tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשלבים החריפים של המחלה ניתן לאתר את חיידקי ה-Leptospira ברוב נוזלי הגוף, ואילו בשלב הכרוני החיידקים מופרשים בעיקר בשתן.
אבחון המחלה – מתבצע על ידי בדיקת הסימנים הקליניים של המחלה והצלבתם עם אטיולוגיה מתאימה באופן הבא:
שניים מתוך הממצאים הקליניים הבאים –
או מנגד ממצא קליני אחד מהבאים –
דימום במערכת העיכול, הנשימה או השתן
אבחון מעבדתי – משלב מיקרוסקופיה ושיטות סרולוגיות ומולקולריות דוגמת MAT (Microscopic Agglutination Test) ו-PCR בהתאמה.
עד שבוע מתחילת המחלה – השיטה המועדפת היא PCR מהדם, או מה-CSF לפני נטילת אנטיביוטיקה.
החל מהשבוע השני למחלה – סרולוגיה היא השיטה המועדפת.
כמו כן ניתן לבצע PCR ותרבית לחיידקי Leptospira מהשתן, אולם יש לקחת בחשבון כי חיידקי ה-Leptospira גדלים לאט מאוד בתרבית (עד ארבעה חודשים).
את אשרור התרבית יש לבצע באמצעות מיקרוסקופ שדה אפל.
הטיפול המקובל בעכברת מתבסס על מתן אנטיביוטיקה, כאשר יעילות הטיפול תלויה בסרוטיפ החיידק.
במבוגרים מעל גיל 18 הטיפול המועדף מתבסס על מתן פומי (כלומר דרך הפה, בבליעה) של דוקסיציקלין בכמות של mg 100 פעמיים ביום למשך שבוע.
בילדים מעל גיל 8 הטיפול המועדף מתבסס על מתן פומי של דוקסיציקלין בריכוז של mg/kg 2 פעמיים ביום למשך שבוע.
בילדים מתחת לגיל 8 הטיפול המועדף מתבסס על מתן פומי של אזיתרומיצין; ביום הראשון בריכוז של mg/kg 10 עד mg 500, ובשאר הימים בריכוז של mg/kg 5 עד mg 250 למשך חמישה ימים.
חולים שאינם מסוגלים ליטול אנטיביוטיקה בדרך פומית יכולים לקבל צפטריאקסון (רוצפין) בהזלפה לווריד או לשריר בריכוז של mg/kg 50 עד gr 2 פעם ביום למשך חמישה ימים.
לעובדים שנחשפו, או שקיים חשש שיחשפו לחיידק במסגרת עבודתם, מומלץ לקבל מנת דוקסיציקלין אחת בכמות של mg 200 בתור טיפול מונע.
תחילת טיפול באנטיביוטיקה מקבוצת הבטא לקטאם עלולה לגרום לתגובת Jarisch–Herxheimer (תגובה דלקתית מערכתית של הגוף על רקע שחרור אנדוטוקסינים למחזור הדם, בעקבות הרס חיידקים מסוימים.
התופעה תועדה בעיקר במהלך טיפול במחלות דוגמת עגבת, ליים, עכברת, קדחת חוזרת אנדמית וברוצלוזיס ומזכירה בהופעתה מצב של אלח דם).
בעדרים בהם זוהתה המחלה מלווה הטיפול התרופתי במתן חיסונים לכל הפרטים בעדר.
בעכברת, כמו במחלות אחרות, מתבססים בעיקר על מניעת המחלה וניטורהּ מאשר על טיפול פרטני בבעלי חיים חולים.
בעכברת ישנה חשיבות רבה למניעה, מכיוון שלשיקולים ממשקיים ישנה השפעה רבה על הסיכון להדבקה והפצה של המחלה.
קיימת חשיבות רבה למנוע מחיות בר וממכרסמים להסתובב בסביבת הרפתות/הדירים על מנת להפחית את הסיכון להפצת זיהומים מחיות אלה.
אין לאפשר לבעלי חיים לשתות ממקורות מים בלתי מוכרים ושאינם מטופלים העלולים להיות מזוהמים בשתן של בעלי חיים חולים נגועים בעכברת.
הדבקה ברפתות או בדירים נובעת לרוב מהכנסת בעלי חיים חולים לעדר או מגע עם בעלי חיים חולים מהסביבה המהווה מקור להדבקת יתר הפרטים בעדר.
מסיבה זו אין לאפשר מגע עם בעלי חיים מהסביבה וכן אין להכניס לעדר בעל חיים חדש אשר לא ידוע אם הוא עצמו חולה או מפריש את החיידקים.
כאשר ישנו בעל חיים שכזה, יש להכניסו להסגר בבידוד עד קבלת התשובות מהמעבדה באשר למצב בריאותו ולאחר מכן לחסנו טרם צירופו לעדר.
קיימים חיסונים כנגד חיידקי ה-Leptospira, אך חיסונים אלה לא מונעים לחלוטין את הפרשת החיידקים, אלא רק ממזערים את הסיכון להידבק באופן משמעותי.
בעדרים נגועים יש לטפל באופן קבוע בכל בעלי החיים המאובחנים כחולים ולחסן את כל העדר באופן שגרתי במשך מספר שנים, אפילו אם לא נצפים מקרי תחלואה חדשים.
בנוסף לכך יש להפריד את הוולדות מאימהותיהם מייד לאחר ההמלטה ואף לטפל מניעתית באנטיביוטיקה על מנת להפחית סיכון להדבקה.
בישראל מבוצע החיסון לעדרים על ידי הלשכה הווטרינרית האזורית.
עכברים (שם מדעי: Murinae) היא תת-משפחה במשפחת העכבריים שבסדרת המכרסמים.
תת-משפחה זו היא מבין הגדולות ביותר במחלקת היונקים וכוללת 129 סוגים וכ-584 מינים שונים.
בני המשפחה הם יצורים קטנים יחסית כשהגדולים מביניהם הם בני הסוג חולדת ענן שמגיעים עד ל־2 ק"ג והקטן מביניהם הוא עכברון הקמה ששוקל 4-11 גרם.
הם חיים במגוון גדול של בתי גידול בכל רחבי אירופה, אסיה, אפריקה ואפילו באוסטרליה והם מבין השיליניים היחידים שקיימים בטבע באוסטרליה.
כיום הם חיים בכל מקום למעט אנטארקטיקה ובהרבה מקרים הם גורמים לנזקים קשים לאזורים שהם מגיעים אליהם.
אלו גם בני קבוצת היונקים הנפוצים בעולם כששלושת המינים הנפוצים ביותר הם: חולדה מצויה, חולדת החוף ועכבר הבית.
הם גם נחשבים מזיקים הן לחקלאות ולטבע והן לאדם הנחשף למחלות מהם ופותחו שיטות רבות לתפוס ולהרוג אותם: מלכודות עכברים, הרעלה או שימוש בטורפיהם הטבעיים הרבים כמו חתול, נחש או תנשמת שיצודו אותם.
מנגד הם שימושיים כחיות מעבדה ובמידה פחותה יותר כחיות מחמד.
סוג ומין יחיד עכברון הקמה (Micromys minutus)
עכובית ים-תיכונית (שם מדעי: Maja squinado) הוא מין של סרטן קצר בטן נודד, הנפוץ בצפון-מזרח האוקיינוס האטלנטי והים התיכון.
עכובית ים-תיכונית ניזונה ממגוון גדול של אורגניזם, כמו גם אצות ורכיכות בעיקר בחורף, קווצי עור כגון קיפודי ים ומלפפוני ים בקיץ.
הנדידה מתקיימת בדרך כלל בסתיו, כאשר הסרטנים עוברים כ-160 ק"מ.
כל הסרטנים חשופים כטרף במיוחד בתקופה שהם משילים את עורם, עכובית ים-תיכונית מציג בזמן זה התגודדות חברתית ככל הנראה כהגנה מפני טורפים.
הנקבות יכולות לייצר עד ארבע הטלות בשנה.
בכל שנה נתפסים מעל 5,000 טון של ארכובית ים-תיכונית כחלק מדיג מסחרי, יותר מ-70% מכמות זאת מול החוף של צרפת, מעל 10% בחופה של בריטניה, 6% באיי התעלה, 3% של ספרד ושל אירלנד, 2% מן קרואטיה, 1% מן פורטוגל, השאר מגיע מונטנגרו, דנמרק ומרוקו, למרות שהנתונים הרשמיים נתונים בספק.
את האיחוד האירופי מגביל את הגודל המינימלי המותר לדוג את הארכובית הים-תיכונית ל-120 מ"מ, בכמה מדינות בודדות יש תקנות אחרות, כגון איסור על דיג נקבות נושאות ביצים בספרד, ועונות אסורות לדייג בצרפת ובאיי התעלה
עכו חלומות הוא סרט מוקומנטרי ישראלי משנת 2018 של הבמאי דניאל וקסמן.
עזאם (היית'ם עומרי), הוא במאי תיאטרון ערבי תושב הגליל, המביים מחזה אוטוביוגרפי המתרחש בשנת 1947, סוף תקופת המנדט הבריטי בפלסטין.
ההצגה מגוללת את סיפור אהבתם של סבתו, הזמרת הפלסטינית לילה (לירז צ'רכי), וסבו, ד"ר אלפסי, הרופא והתושב היהודי האחרון שנותר בעיר בתקופת המלחמה.
עזאם בוחר לבצע היפוך תפקידים ומלהק שחקנים ערבים לתפקיד היהודים ושחקנים יהודים שיגלמו את הדמויות הערביות.
ההצגה נתקלת בהתנגדות מצד גורמים יהודים וערבים ולא זוכה לעלות על במת התיאטרון.
הסרט "עכו חלומות", שעקב ותיעד את העבודה על המחזה השנוי במחלוקת, הוא העדות היחידה לסיפורו האמיתי של עזאם.
שם דמות אודות הדמות היית'ם עומרי הייתם עומארי / עזאם סלאמה במאי תיאטרון ערבי לירז צ'רכי לירז צ'רכי / לילה זמרת פלסטינית דניאל וקסמן דני וקסמן בתפקיד עצמו יהודה לזרוביץ' אריק מייסרה מסרי סמיר סיימון זקאק כרים ריאד סולימאן עלי
הסרט נכתב על ידי וקסמן ביחד עם בנו דוד וקסמן ואורנה עקאד.
הוא הופק על ידי ג'ירייס קופטי, טוני קופטי, כנען הפקות סרטים ופרסקו פילמס, ויצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי.
שנהפרסקטגוריהמועמד/יםתוצאהסימוכין 2018פסטיבל חיפה הסרט הישראלי העלילתי באורך מלאעכו חלומות
עכבת הגל של גל אלקטרומגנטי היא היחס בין המרכיבים הרוחביים של השדות החשמליים והמגנטיים ("המרכיבים הרוחביים" הם אלה שבזווית ישרה לכיוון ההתפשטות).
עבור גל מישורי רוחבי-אלקטרו-מגנטי הנע דרך תווך הומוגני, עכבת הגל שווה בכל מקום לעכבה העצמותית (intrinsic impedance) של התווך.
בפרט, עבור גל מישורי הנע בחלל ריק, עכבת הגל שווה לעכבת הריק.
ייצוגו בסמל ומתבטא ביחידות אוהם.
לעיתים מסמנים עכבת גל ב־ במקום ב־, כדי למנוע בלבול עם עכבה חשמלית.
עכבת הגל ניתנת על ידי:
כאשר הוא השדה החשמלי ו־ הוא השדה המגנטי, בייצוג פאזורי.
באופן כללי, העכבה היא מספר מורכב.
מבחינת הפרמטרים של גל אלקטרומגנטי והתווך שהוא עובר דרכו, עכבת הגל ניתנת על ידי:
כאשר הוא החדירות המגנטית (פֶּרְמֵאַבִּילִיּוּת מַגְנֵטִית).
הוא המקדם הדיאלקטרי-פֶּרְמִיטִיבִיּוּת (הממשי), ו־ הוא המוליכות החשמלית של החומר שהגל עובר בו (שתואם לרכיב המדומה של המקדם הדיאלקטרי מוכפל באומגה).
במשוואה, היא היחידה המדומה ו־ הוא התדר הזוויתי של הגל.
כמו עכבה חשמלית, עכבת הגל היא פונקציה של תדר.
במקרה של חומר דיאלקטרי אידיאלי (מבדד מושלם), המשוואה מצטמצמת למספר הממשי:
בריק עכבת הגלים של הגל המישורי היא:
כאשר הוא הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו־ הוא פרמאביליות הריק).
מכאן שהערך בעצם תלוי ב־.
הערך המקובל כיום של הוא:
עַכְנַאי (שם מדעי: Echium) הוא סוג צמחים עשבוניים חד-שנתיים, דו-שנתיים או רב-שנתיים או בני-שיח שעירים-מלבינים ממשפחת הזיפניים.
בסוג נכללים כ-68 מינים, שתפוצתם הטבעית באגן הים התיכון, במקרונזיה, ומאירופה ועד מרכז אסיה ומשם הופצו לאוסטרליה ואמריקה.
בישראל גדלים בטבע חמישה מינים, ומין אחד גדל בסיני, בסוריה ובלבנון.
מיני העכנאי הם בעלי זיפים (שערות קצרות ונוקשות), שיוצאים מגבשושים, שחלה עילית ועלי כותרת שמאוחים בבסיסם לצינור ונושרים כיחידה אחת.
חמשת המינים הגדלים בר בישראל הם: עכנאי זיפני, עכנאי יהודה, עכנאי מגובב, עכנאי נאה, עכנאי שרוע.
הגבעולים זקופים לא מסתעפים או מסתעפים רק מחלקם התחתון (לדוגמה עכנאי מגובב) או גם מחלקם העליון (למשל עכנאי יהודה).
הגבעולים מעוגלים ומכוסים שערות צפופות קצרות וזיפים דלילים וארוכים.
העלים על פי רוב מסורגים ולעיתים רחוקות נגדיים או דוריים, פשוטים, דמויי אזמל על פי רוב, תמימים, בעלי עירוק מרושת, ועל פי רוב מחוסרי לוואים.
התפרחות מסוימות, מטיפוס חד-בדית עקרבית.
הפרחים על פי רוב דו-מיניים, בעלי עוקץ, שחלה עילית ועטיף כפול, לא נכונים (בעלי סימטריה דו-צדדית).
כל פרח יוצא מחיקו (או קרוב לחיקו למשל בעכנאי יהודה) של חפה או עלה.
הפרחים דמויי שופר או צינור וצבעם סגול-כחלחל או אדום או ורוד צהבהב (עכנאי מגובב) או לעיתים רחוקות לבן בפרטים מיובשים.
הפרחים נישאים בדרך כלל על עוקצים.
הגביע בעל 5 אונות, לעיתים רחוקות 4, מחולק כמעט עד לבסיסו, משתייר עוטף אך לא מעורה בפרי ומתפרה מעט (כרגיל הוא גדל ומתרחב עם הבשלת הפרי).
אונות הגביע דמויות אזמל, שני האונות התחתונות קצרות יותר.
הכותרת בעלת 5 אונות, לעיתים רחוקות 4, דמוית שופר או משפך ואינה נכונה.
בעלת אוגן אלכסוני, כמעט דו-שפתנית, אורכה 10 עד 40 מ"מ.
אונות הכותרת, קצרות, בלתי שוות, קירחות פרט לשערות ארוכות לאורך עורקיה (עכנאי נאה) או שעירה בכל שטחה ובעלת שערות ארוכות יותר לאורך העורקים (עכנאי מגובב).
האבקנים 5, כמספר עלה הכותרת מעורים בחלקו התחתון של צינור הכותרת וקצותיהם כפופים כלפי מעלה.
הם ערוכים לסירוגין בין עלי הכותרת ולא מולם.
הם על פי רוב בולטים מתוך הכותרת, למקצתם כל האבקנים חבויים בתוך הכותרת או 2 הארוכים שבהם בולטים במקצת מתוכה.
המאבקים קטנים נפתחים בסדקי אורך ולא בנקבים.
השחלה עילית, מוקפת בטבעת צופן, בעלת שני עלי שחלה מאוחים ו-2 מגורות שנחצות על יד מחיצות מדומות ל-4 מגורות עם התפתחותה של השחלה.
עמוד השחלה ארוך, וכרגיל שעיר, יוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה.
הפרי עשוי 4 פרודות חד-זרעיות (אגוזיות), לעיתים רחוקות 2 פרודות דו-זרעיות או בית גלעין בעל 1 עד 4 זרעים (למשל הסוג גופנן) או ענבה.
הפרודות יושבות בתוך גביע שאורכו 1.5 עד 2 ס"מ.
ומעורות בעמוד המרכזי של השחלה לעיתים 1 עד 3 פרודות מתנוונות.
עמוד השחלה יוצא מבין פרודות הפרי.
הפרודות דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות, שטחן מגובשש ומקומט על פי רוב.
קליפת הפרודה קשה מאוד ולמינים רבים יש גופיף שומני בבסיסה (למשל, עכנאי שרוע).
כל אחת מהפרודות מחוברת אל מצעית הפרח באמצעות בסיס משולש ושטוח.
עַכְנַאי מְגֻבָּב (שם מדעי: .Echium glomeratum Poir) הוא צמח עשבוני רב-שנתי או דו-שנתי, מזרח ים-תיכוני מסוג עכנאי ממשפחת הזיפניים.
אחד מ-68 מינים בסוג עכנאי ואחד מבין 6 הגדלים בישראל וסביבתה.
הוא בעל שושנת עלים וגבעול תפרחת זקוף, עבה, זיפני מלבין, גובהו 60 עד 200 ס"מ.
עכנאי מגובב נראה כעמוד גבוה ואפור שנושא לאורך רובו של הגבעול תפרחות צפופות היוצאות מחיק העלים שעל עמוד התפרחת העיקרי.
קבוצת הפרחים קצרות בראשונה ומתארכות עד 7 ס"מ בעת הבשלת הפירות.
בראשית החורף מתפתחת שושנת עלים רדיאלית סימטרית, שעליה ארוכים וצרים ומכוסים בצפיפות בשערות קצרות וזיפים לבנים בעלי בסיס מעובה.
באביב עולה גבעול תפרחת שעליו הולכים קטנים לקראת חלקו העליון.
בהגיע הגבעול לשיא גובהו, יוצאים מחיק החפים עוקצים קטנים נושאי פרחים קטנים וצנועים הערוכים בתפרחות עקרביות.
לאחר הפצת הזרעים עמוד התפרחת היבש נותר במקומו עד אמצע החורף הבא.
הגבעולים גליליים, זקופים, עבים, בודדים, ומסתעפים רק מהבסיס, מחלקם התחתון.
הגבעולים מכוסים שערות צפופות קצרות וזיפים דלילים וארוכים.
העלים, דמויי אזמל מוארך (10 עד 40 ס"מ), תמימים, בעלי עירוק מרושת, מחוסרי לוואים.
השערות המכסות את העלה כוללת שערות רכות בלבד.
התפרחות מסוימות, מסוג חד-בדית עקרבית.
הפרחים על פי רוב דו-מיניים, בעלי עוקץ פרח, שחלה עילית ועטיף כפול והם לא נכונים (בעלי סימטריה דו-צדדית).
הפרחים אינם בולטים לעין בצבעם ובגודלם.
הם יושבים בחיק החפים שעל ציר התפרחת.
אורך החפה כאורך הגביע או גדולה ממנו.
הפרחים מגובבים על עוקצים קצרים בחלקו העליון של גבעול הפריחה.
הפרחים דמויי שופר או צינור וצבעם צבעו ורוד צהבהב חיוור.
הגביע בעל 5 אונות, לעיתים רחוקות 4, מחולק כמעט עד לבסיסו, משתייר, עוטף, אך לא מעורה בפרי ומתפרה מעט (כרגיל הוא גדל ומתרחב עם הבשלת הפרי).
הכותרת בלתי נכונה, דמוית שופר או משפך, בעלת 5 אונות בלתי שוות ואוגן אלכסוני, כמעט דו-שפתנית, אורך הכותרת 10 עד 13 מ"מ ולפעמים 20 מ"מ.
רוחב לוע הכותרת אינו עולה על 5 מ"מ.
הכותרת שעירה בכל שטחה החיצוני ובעלת שערות ארוכות יותר לאורך העורקים (בשונה מעכנאי נאה שכותרתו קירחת פרט לשערות ארוכות לאורך עורקיהן).
האבקנים 5, אינם שווים באורכם, מעורים בחלקו התחתון של צינור הכותרת, בולטים מפתח הכותרת וקצותיהם כפופים כלפי מעלה.
האבקנים ערוכים לסירוגין בין עלי הכותרת ולא מולם.
הזירים צבעוניים וקירחים והם בלתי שווים באורכם.
השחלה עילית, מוקפת בטבעת צופן ובעלת 2 עלי שחלה מאוחים ו-2 מגורות שנחצות על יד מחיצות מדומות ל-4 מגורות עם התפתחותה של השחלה.
עמוד השחלה ארוך, נימי, כרגיל שעיר ובעל 2 צלקות, והוא יוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה.
הפרי עשוי 4 פרודות חד-זרעיות (אגוזיות) שהן דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות אפורות, מבריקות, מקומטות, מגובששות ויושבות בתוך הגביע.
התפוצה של עכנאי מגובב מצומצמת מדרום טורקיה ועד ישראל.
בישראל עכנאי מגובב גדל ברוב החבל הים-תיכוני, במיוחד בצפון.
הוא נפוץ בגולן; מצוי בבקעת חולה בגליל העליון, בגליל התחתון, בכרמל, בעמק יזרעאל, בעמק עכו, בשומרון, בשרון ובגלעד; נדיר מאוד בחרמון, בבקעת בית שאן, בחוף הכרמל, דרום משור החוף ובהרי יהודה.
הוא גדל בשדות, במקומות לחים כמו גדות נחלים ובין טרשי בזלת, בקרקעות כבדות מוצפות בחורף, וברנדזינה כהה על קירטון קשה.
angustifolium) הוא צמח עשבוני רב-שנתי (בן קיימא), שכיח שרוע או זקוף, מעוצה בבסיסו ומסועף מאוד.
תפוצתו העולמית מזרח ים-תיכונית, ובישראל הוא שכיח בעיקר בצפונה ובמרכזה.
עכנאי שרוע הוא אחד מ-68 מינים בסוג עכנאי ממשפחת הזיפניים, אחד מבין 5 מינים הגדלים בר בישראל ובסביבתה ואחד מ-5 תת-מינים, בישראל גדל תת-המין הנפוץ.
עכנאי שרוע מאופיין בשעירות, בשחלה עילית, בכותרת דמוית שופר, בלתי נכונה ומאוחת עלים, דהיינו עלי הכותרת מאוחים בבסיסם לצינור ונושרים כיחידה אחת וצבעה אדום שהופך לסגול עם התבגרותה.
הצמח שרוע או זקוף, מעוצה בבסיסו, מסתעף בעיקר מבסיסו וגם מחלקם העליון של הגבעולים וגובהו 30 עד 50 ס"מ.
הגבעולים גליליים, רבים, מעוצים בבסיסם, זקופים או שרועים, מסתעפים בעיקר מבסיסם וגם מחלקם העליון (בשונה מעכנאי מגובב שאינו מסתעף אלא מבסיסו).
הגבעולים מכוסים שערות מפושקות וגם שערות הדוקות.
העלים מסורגים, פשוטים, מוארכים, דמויי סרגל, תמימים, בעלי עירוק מרושת, יושבים (ללא פטוטרת) ומחוסרי לוואים.
התפרחות מסיומות, מטיפוס חד-בדית עקרבית, הפרחים יושבים בצד אחד של הגבעול, המתעקל כשבלול או כזנב עקרב.
כל פרח יוצא מחיקו של חפה או עלה.
הפרחים דו-מיניים, דמויי שופר, אינם נכונים (בעלי סימטריה ד-צדדית), בעלי עטיף כפול, בעלי עוקץ, וגודלם כ-2 ס"מ.
הגביע בעל 5 אונות זקופות ומחולק כמעט עד לבסיסו.
הגביע משתייר, מתפרה, דהיינו, הוא גדל ומתרחב עם הבשלת הפרי ואינו נושר מהגבעול, הוא עוטף, אך לא מעורה בפרי.
צבע הכותרת אדום-ורוד, עם פסי אורך כהים.
צבע שהופך כחול או סגול לאחר התבגרותה (לעיתים רחוקות הצבע לבן).
אורך הכותרת 15 עד 25 מ"מ, ואורכה גדול פי 2 מאורך הגביע.
רוחב לוע הכותרת אינו מגיע לס"מ אחד.
האבקנים 5, כמספר עלה הכותרת, בלתי שווים באורכם, בולטים מפתח הכותרת במידה ניכרת וקצותיהם כפופים כלפי מעלה.
הם מעורים בחלקו התחתון של צינור הכותרת וקבועים בין עלי הכותרת (לסירוגין עם אונות הכותרת).
אורך הזירים גדול פעמים אחדות מאורך המאבקים.
השחלה עילית, מוקפת צופן, ובנויה משני עלי שחלה מאוחים, ו-2 מגורות שנחצות על ידי מחיצות מדומות ל-4 מגורות עם התפתחותה של השחלה.
עמוד השחלה אחד, ארוך, נימי, נושא צלקת שסועה ל-2 אונות.
עמוד השחלה כרגיל שעיר ויוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה.
הפרי, יושב בתוך גביע, עשוי 4 (לפעמים פחות) פרודות חד-זרעיות נפרדות, דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות, שטחן מגובשש ומקומט על פי רוב.
הפרודות מעורות בעמוד המרכזי של השחלה ועמוד השחלה יוצא מבין הפרודות.
הפרודות אפרפרות ומבריקות ובבסיסן גוף שומני צהוב שמושך אליו נמלים.
העלווה קיימת כל השנה, הפריחה ממושכת מסוף פברואר עד תחילת ספטמבר ואף יותר ושיאה בחודש מאי.
ההאבקה בידי דבורים בינוניות וגדולות.
הפצת הפרי מסוף אוגוסט ועד תחילת דצמבר.
התפוצה העולמית של עכנאי שרוע מזרח ים-תיכונית: קפריסין, איים במזרח הים האגאי, כריתים במצרים, סיני ישראל, לבנון וסוריה, ישראל וירדן, טורקיה ויוון.
בישראל הוא גדל כמעט בכל הארץ, ובעיקר נפוץ בגלבוע, בחוף הגליל, בחוף הכרמל, בשרון, בדרום מישור החוף, בשומרון, בשפלה ובהרי יהודה.
עכנאי שרוע מונה 5 תת-מינים אחד מהם Echium angustifolium subsp.
sericeum גדל בלבנון ובמצרים ומשום מה הוא מדלג על ישראל.
עכנאי שרוע גדל בבתות, בבתות ספר, בערוצים במדבר, בשדות בור ובקרבת יישובים ועל קרקעות שונות כמו חולות במישור החוף.
עַכְנַאי נָאֶה (שם מדעי: Echium plantagineum; שם קודם: עכנאי לחכי) הוא צמח חד-שנתי, ים-תיכוני, אחד מ-68 מינים בסוג עכנאי ממשפחת הזיפניים ואחד מבין 6 מינים הגדלים בר בישראל ובסביבתה.
משרעת תפוצתו בעולם היא סביב אגן הים התיכון ומאיי מקרונזיה ועד מרכז אסיה (קווקז).
עכנאי נאה דומה מאוד לעכנאי יהודה.
עכנאי נאה הוא צמח עשבוני זקוף כחול פרחים או סגול פרחים, מכוסה בצפיפות בשערות רכות.
הפרחים בתפרחת חד-בדית עקרבית, נישאים בראשי הגבעול, ומלווים בחפים מוארכים.
הכותרת דמוית חצוצרה, לועה רחב ואורכה 2 עד 3 ס"מ.
צבעה כחלחל-סגול, וכמעט שאין לה (כמו שיש לשאר מיני העכנאי) שלב אדום בצעירותה.
רק מן הפקעיות מבצבצים כדורים אדומים.
עכנאי נאה תורבת ומשמש גם בגינות-נוי.
וככזה הוא צמח אור מלא, עמיד בקרה ובשרב, רגיש לגיר ולמליחות גדל בקרקעות קלות ומנוקזות בהר, בעמק ובשפלה.
הריבוי באמצעות זרעים בסתיו ובאמצעות ייחורים בקיץ.
צמח עשבוני חד-שנתי, זקוף או פושט לצדדים, גובהו עד 90 ס"מ, בלתי לביד, אך בעל שערות או זיפים לבנים, שלפחות קצתם מפושקים.
הם מכוסים בזיפים (שערות קצרות ונוקשות) מפושקים, דלילים וארוכים שיוצאים מגבשושים ובשערות צפופות, קצרות וכמעט הדוקות במרווחים שבין הזיפים (בשונה מעכנאי זיפני ועכנאי סיני שבהן אין שערות אחרות בין השערות הדוקרניות).
הגבעולים מכוסים בעדשתיות (lenticle) - כתמים מחוספסים, אדומים שהופכים לשחורים.
העלים התחתונים דמויי ביצה (אלפיזיים) ומוצרים כלפי הפטוטרת, הם מזכירם עלי לחך (מקור שמו הלועזי ושמו העברי הקודם).
עלי הגבעול העליונים מוארכים או דמויי אזמל, קהים בקודקודם, רחבים בבסיסם וחובקים את הגבעול.
השערות המכסות את העלה הן שוות צורה, כולן רובצות והדוקות אל העלה.
התפרחת מסוימת, מטיפוס חד-בדית עקרבית והן מלוות חפים מוארכים או דמויי אזמל וכמעט שווים באורכם לאורך הגביע.
הפרח אינו חיקי והעלה המלווה אותו (החפה) נמצא בצד אחר של הגבעול.
הפרחים דו-מיניים, אינם חיקיים, אינם נכונים, בעלי עטיף כפול, בעלי שחלה עילית, אורכם 1.5 עד 5 ס"מ ורוחב לועם מגיע גם הוא לכדי 2 ס"מ.
העלים המלווים את הפרחים שעירים, מוארכים או דמויי אזמל וכמעט שווים באורכם לאורך הגביע.
הם לופתים את הגבעול מצדו השני של הפרח ופונים פעם לצד זה ופעם לצד הנגדי.
הגביע בעל 5 עלים שעירים בדומה לעלים המלווים את הפרחים, דמויי סרגל או דמויי אזמל, ארוכים ומחודדים בקודקודם, מפורדים כמעט עד לבסיסם ושווים זה לזה באורכם.
הגביע משתייר ומתפרה (מתארך עם הבשלת הפרי) וסוגרים על הזרעים.
היא בעלת עלי כותרת שמאוחות בבסיסם לצינור שמסתיים באוגן אלכסוני, בעל 5 אונות קצרות ובלתי שוות.
הכותרת קירחת פרט לשערות ארוכות לאורך העורקים.
(בשונה מעכנאי יהודה שכותרתו שעירה בכל שטחה ובעלת שערות ארוכות יותר לאורך העורקים).
אורך הכותרת 20 עד 30 מ"מ, כפולה מאורך הגביע.
רוחב האוגן (הלוע) רחב מאוד - 2 ס"מ.
הכותרת כחלחלה-סגולה בתחילת הפריחה, וכמעט שאין לה (כמו שיש לשאר מיני העכנאי) שלב אדום בצעירותה.
רק ניצני הפרחים, בעודם כדוריים, הם אדומים.
הזירים דקים, סגולים וקבועים בחלקו התחתון של צינור הכותרת צינור הכותרת לסירוגין עם אונות הכותרת.
עמוד השחלה סגול-לבן, נימי ארוך, וכרגיל שעיר, יוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה.
הצלקת מפוצלת בקודקודה לשני סעיפים לשני צלקות1.
כל אחת מהפרודות מחוברת אל מצעית הפרח באמצעות בסיס משולש ושטוח ומעורות בעמוד המרכזי של השחלה[5].
הפרודות יושבות וחבויות בתוך גביע משתייר ומתפרה ועמוד השחלה יוצא ביניהן.
אצל עכנאי נאה - העלוה מתחילת נובמבר ועד סוף יוני, הפריחה מסוף מרץ ועד תחילת מאי, פרי ירוק מסוף אפריל, פרי בשל בסוף מאי, ופרי בהפצה מתחילת יוני עד אמצע יוני.
עכנאי נאה גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד בבתות בצפון הארץ בעיקר במישורי הגולן.
הוא נדיר בגולן, בגליל העליון ובגליל התחתון; נדיר מאוד בבקעת חולה, בבקעת כנרות, בעמק יזרעאל ובעמון.
עַכְנַאי זִיפָנִי (שם מדעי: Echium rauwolfii Delile) הוא צמח מדבר נדיר, חד-שנתי, זיפני ודוקרני מאוד, שגדל לאורך כל ים המלח ודרומה בערבה ובערוצי הנגב המזרחי עד אזור אילת.
הוא אחד מ-68 מינים בסוג עכנאי ממשפחת הזיפניים ואחד מבין 6 הגדלים בר בישראל ובסביבתה.
ואלו הם: עכנאי מגובב, עכנאי נאה, עכנאי סיני, עכנאי שרוע, עכנאי יהודה.
עכנאי זיפני דומה וקרוב מאוד לעכנאי יהודה.
מספר הבדלים מבחינים ביניהם: הגבעול של עכנאי זיפני נושא שערות דוקרניות ומפושקות בלבד שיוצאות מבסיסים גבשושיים לבנים.
המרווחים שבין השערות גדולים ואין שערות אחרות מצויות בהם ואלו עכנאי יהודה נושא שערות זקופות בתערובת עם שערות הדוקות במרווחים שבין השערות.
כל האבקנים של עכנאי זיפני בולטים מהכותרת ואלו האבקנים של עכנאי יהודה חבויים בתוך הכותרת או 2 הארוכים שבהם בולטים במקצת מתוכה.
צמח מדבר חד-שנתי צמח עשבוני זיפני ודוקרני מאוד (מכאן שם המין), מסתעף מן הבסיס וגובהו 15 עד 40 ס"מ לעיתים 60 ס"מ.
מין זה אוהב חום, בעל שחלה עילית, מאוחה עלי כותרת צבע הכותרת אדום או ורוד-ארגמנית.
הגבעולים גליליים, זקופים או שרועים ומסתעפים מבסיסם וגם מחלקם העליון.
הגבעולים, בעלי זיפים דוקרניים (שערות סמורות) ומפושקים שיוצאים מבסיסים גבשושיים לבנים.
המרווחים שבין הזיפים גדולים ואין שערות נוספות על הגבעול (בשונה מעכנאי יהודה ועכנאי שרוע).
הגבעולים מכוסים בעדשתיות (lenticle) - כתמים לבנים (?).
העלים מסורגים, פשוטים, מאורכים, תמימים ומחוסרי לוואים.
העלים התחתונים צרים בהדרגה לפטוטרת והעליונים יושבים על הגבעול.
העלים המלווים את הפרחים שעירים.
התפרחת מסוימת, מטיפוס חד-בדי ועקרבי מתפתחת בקצות הגבעולים, צורתה כזנב עקרב ומלוות חפים.
התפרחת גלולה כשבלול או כזנב עקרב בצעירותה ומתיישרת עם הפריחה.
התפרחות נושאות פרחים יושבים (ללא עוקץ) בצד אחד של הגבעול.
התארכות הגבעול מרווחת את המרחק בין הפרחים ולאחר נשירת הכותרת את המרחק בין הגביעים המשתיירים והעלה אותם מן הצד.
הפרחים דו-מיניים, אינם נכונים, אינם יוצאים מחיקם של העלים אלא מצדם (קרוב לחיקו של חפה או עלה), בעלי שחלה עילית, עטיף כפול ועלי כותרת מאוחים.
הכותרת ארוכה בהרבה מהגביע ואורכה עולה על 1 ס"מ.
צבעה של הכותרת ורוד-ארגמן והיא הופכת לסגולה כהה בפרח מבוגר עם עורקים מוארכים וכהים.
הכותרת שעירה בכל שטחה בשערות הדוקות.
האבקנים 5, כמספר עלה הכותרת, ובלתי שווים באורכם ובולטים מהכותרת.
אורך הזירים גדול פי כמה מאורך המאבקים.
הפרי הוא מפרדת בעלת 4 פרודות חד-זרעיות (אגוזיות), לעיתים 1 עד 3 פרודות מתנוונות.
המפרדת חבויה בתוך גביע ארוך, משתייר ומתפרה ועמוד שחלה יוצא ביניהן.
הפרודות דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות והן מחוברת אל מצעית הפרח באמצעות בסיס משולש ושטוח ומעורות בעמוד המרכזי של השחלה.
הפצת הזרעים מאמצע מאי ועד תחילת יוני.
עכנאי זיפני גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד בערוצים, בשקעים ובמישורים של מדבריות חמות.
התפוצה משתרעת במדבריות צפון אפריקה ועד חצי האי ערב: קפריסין, אלג'יריה, לוב, סודאן, מצרים, תימן, ערב הסעודית, חצי האי סיני, ירדן ודרום ישראל.
בישראל הוא גדל בנגב, בבקעה דרומית, דהיינו לאורך כל ים המלח ודרומה בערבה ובערוצי הנגב המזרחי עד אזור אילת.
עכברונים קטנים בערבה היא סדרת טלוויזיה מונפשת בת 26 פרקים, שנעשתה בשיתוף פעולה של ארצות הברית וסין, המבוססת באופן רופף על ספר באותו שם מתוך סדרת הספרים "Serendipity" מאת סטיבן קוסגרוב.
זהו העיבוד השני של ספר מתוך סדרת הספרים, כאשר הראשון היה האנימה "Serendipity the Pink Dragon".
הבעלות על הסדרה עברה לדיסני ב-2001 כשהיא רכשה את פוקס קידס העולמית, הכוללת גם את חברת Saban Entertainment.
בישראל הסדרה שודרה בשנים 1996–1997 בערוץ הילדים בדיבוב עברי, ולאחר מכן בשנת 2000 בערוץ 2 ברצועת השידור "טוויפסי ברשת" ובשנת 2001 בערוץ Fox Kids בישראל.
עלילת הסדרה עוקבת אחר עכבר עיר בשם אוסגוד די, שזה עתה עבר לפינות הצורניות באזור הכפרי כדי לגור בחווה של דודו.
כל פרק מתמקד באוסגוד די ובקבוצת חברים בעלי חיים שפגש בחווה.
אוסגוד די – הדמות הראשית של הסדרה והמנהיג של חבריו, במקור בא מהעיר.
טוויזל די – בת דודתו של אוסגוד שגרה בכפר.
בלוסום – ארנבת, חברה של אוסגוד וטוויזל, מאוהבת באוסגוד.
ג'רמיה – צפרדע, חבר של אוסגוד וטוויזל.
פלפס – ברווז, חבר של אוסגוד וטוויזל, אוהב לזלול.
סוויני – סמור, חבר של אוסגוד וטוויזל בעל כשרון להמצאות.
פנג – עטלף, חבר של אוסגוד, הגיע מהיערות החשוכים.
קאל – שותפו לדירה של ביסי, חתול רזה.
ארדי – דודו של אוסגוד ואביו של טוויזל.
מולי די – דודתו של אוסגוד ואמה של טוויזל.
בטי די – אחותה התינוקת של טוויזל.
סבא וויסקרס – עכבר חכם זקן.
מר פקר – מנהל חנות כלבו.
את גרסת הדיבוב לעברית הפיק וביים קובי אשל.
אלי לולאי - ג'רמייה / קאל
דבי בסרגליק - פלפס / דודה מולי
טל בן בינה - בלוסום
יהויכין פרידלנדר - סוויני / סבא
עכותיקה הוא מלון בוטיק בעכו העתיקה המורכב מדירות אירוח הממוקמות במקומות שונים בעיר העתיקה.
המלון הוקם באמצע העשור השני של המאה ה-21 על ידי מאיר דוידסון, שרכש מספר דירות בעכו העתיקה ושיפץ אותן לשמש כחדרי אירוח.
ביוני 2017 כלל המלון שלושה חדרי אירוח בבניינים נפרדים, וטרקלין ומרפסת גג משותפים.
החדרים עוצבו באופן שונה וזכו לשמות המייצגים את התקופה אותה הם מייצגים.
במהומות בעכו במהלך מבצע שומר החומות במאי 2021 שרפו פורעים את המלון.
לאחר הפרעות המלון שופץ והורחב וביולי 2023 כלל 14 חדרי אירוח.
המלון הוגדר כמיועד למבוגרים בלבד, מגיל 16 ומעלה.
עַכְנוּן אָזוּר' (שם מדעי: Echidna polyzona'') הוא מין של צלופח מהסוג עכנון שבמשפחת המורניים.
הוא תואר לראשונה על ידי ג'ון ריצ'רדסון בשנת 1845, במקור תחת הסוג מורנה, ולאחר מכן סווג מחדש.
הוא יכול להגיע עד לאורך של 72 ס"מ.
לפעמים מתבלבלים בינו לבין עכנון צר-הפסים, עקב הדמיון בשמות שלהם באנגלית והמראה בעל הפסים הדומה שלהם.
העכנון אזור חי באזור האינדו-פסיפי, כולל הים האדום, מזרח אפריקה, הוואי, איי מרקיז, איי טואמוטו, איי ריוקיו ושונית המחסום הגדולה.
הוא שוכן בעומקים של 2 עד 20 מטרים, בשוניות אלמוגים ובלגונות רדודות.
עַכְנוּן (שם מדעי: Echidna) הוא סוג של צלופח ממשפחת המורניים המאגד 11 מינים.
שמו בעברית הוא הלחם של המילים - עָכָן, סוג נחש, ונוּן, דג בערבית.
עכנון כוכבני (Echidna nebulosa) - חי גם במפרץ אילת.
עכנון אזור (Echidna polyzona) - חי גם במפרץ אילת.
עכשיו הוא כתב עת ספרותי ישראלי שיוצא לאור מאמצע שנות החמישים.
הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור בשנת 1957 בעריכתו של ברוך חפץ, תחת השם "אוגדן ב'".
את סמליל כתב העת עיצב משה גיל.
מגיליונו השני, כתב העת כונה "עכשיו" על שם "עכשיו ובימים האחרים", ספר הביכורים של המשורר יהודה עמיחי שיצא לאור ב-1955.
כתב העת תרם להפיכתם של יונה וולך ודוד אבידן למשוררים מרכזיים.
גיליון מס' 66 שיצא בשנת 1999, הוקדש לשירת דוד אבידן, מספר שנים אחרי מותו.
משוררות ומשוררים אחרים שפרסמו ב"עכשיו" הם דליה רביקוביץ, רוני סומק, מאיה בז'רנו, יאיר הורוביץ, מאיר ויזלטיר, יואב גלבוע, אהרן שבתאי, סיגלית דוידוביץ' ומנחם בן (בראון).
מבין עורכיו במהלך השנים ניתן לציין, נוסף על פרופ' גבריאל מוקד, גם את יהודה עמיחי, דן מירון, הצייר ומבקר האמנות יואב בראל, איש התיאטרון אברהם עוז, אמנון נבות, נתן זך, יהודה ויזן וברוך חפץ.
"עכשיו" היווה עם הקמתו נמל בית ל"משוררי דור המדינה", מונח שטבע גבריאל מוקד.
כתב העת יוצא גם כיום, בעריכתם של גבריאל מוקד וברוך חפץ, ומארח משוררים ותיקים כמאיה בז'רנו, משוררי "עכשיו 55", עמוס אדלהייט, אריק א.
ודורי טרופין, המכונים כך כי פרסומם הראשון היה בגיליון 55 של עכשיו, ומשוררים חדשים כמו רנאטה יבלונסקה ועוד.
מבין מדוריו הקבועים: "חדר קריאה - מדור ביקורת הספרות", "עתה - מוסף סוציאליסטי" ו"דג הדיו" - מוסף סאטירי שמאמריו חתומים בשמות בדויים והוא משתלח בגורמים מתחרים בשדה הקרב הפואטי והספרותי (למשל בני ציפר, זיסי סתוי ואורי ברנשטיין).
עכשיו וכתבי עת אחרים לשירה
כתבי עת בישראל ניהלו תמיד מאבקים אלה באלה.
"עכשיו" ועורכו גבריאל מוקד ניהלו ומנהלים מלחמות ובריתות עם כתבי עת אחרים.
כתב העת קשת, בעריכת אהרן אמיר, נחשב רדיקלי פחות וימני יותר מעכשיו הסוציאליסטי, וכמו כן מבוסס יותר על פרוזה מאשר על שירה.
כתבי העת יצאו במקביל ושניהם החזיקו זמן רב, וזכו לתחיה חדשה לאחרונה.
כתב העת קילטרטן שיצא באמצע שנות השישים ראה את עצמו כאוונגרדי יותר מעכשיו, במניפסט שליווה את הקמתו דיבר על כך ש"עכשיו" לא די נועז בתכניו.
עכשיו נמצא במאבק עם כתב העת הליקון.
גבריאל מוקד פרסם בעכשיו מאמר בגנות אמיר אור, עורך הליקון, ואגי משעול, חברת מערכת "הליקון".
עכשיו השפיע גם על כתבי עת אחרים, ביניהם: "כתם – עיתון לשירה יומית" האוונגרדי ו"עמדה" אשר רואה את עצמו כממשיך הקו של עכשיו, מבחינה פואטית ואידאולוגית.
עורכיו וכותביו הראשיים הם משוררי "עכשיו 66".
בספטמבר 2008 חזר כתב-העת לפעילות לאחר כארבע שנים.
החוברות החדשות הופיעו בפורמט של 'עונתון' בעריכת יהודה ויזן וגבריאל מוקד, ולאחר הפסקה שוב הופק ב-2011.
במרץ 2018 יצא גיליון 'עכשיו' א בהשתתפות יהודה עמיחי, נתן זך, טל סלוצקר, פרופ' גבריאל מוקד, דוד אבידן, א.ב.
עכשובאים (שם מדעי: Solifugae; בלטינית: שמש - sol, בורח fugae) היא סדרה של פרוקי-רגליים במחלקת העכבישנים.
יש המכנים אותם בשם העממי "עַקְרָבּוּת".
שגיאה זו נובעת ככל הנראה, משיבוש של המילה הערבית "עַנְכָּבּוּת" (عنكبوت), שפירושה "עכביש".
בישראל 58 מינים בשש משפחות שונות.
העכשובאים מרתיעים בני אדם בעיקר בגלל גודלם, מהירותם, התנהגותם התזזיתית והעובדה שכאשר הם חשים מאוימים, הם זוקפים את פלג גופם הקדמי, מרימים את בחניניהם למעלה ומשמיעים קול חריקה באמצעות חיכוך לסתותיהם זו בזו.
נשיכה מעכשוב עלולה לצבוט ובמידה והעכשוב גדול אף לנקב את העור אך אינה מסוגלת לגרום לנזק המצריך טיפול רפואי.
הם אינם ארסיים ואינם נחשבים מסוכנים לבני אדם.
העכשובאים הם טורפים ולסתותיהם (כליצרות) משוננות וחזקות.
הם מועילים לאדם מכיוון שהם מחסלים מזיקים כגון עקרבים, עכברים וחרקים.
הגדולים שבהם אף מסוגלים לטרוף זוחלים, ציפורים ומכרסמים קטנים.
העכשובאים הם יצורים שעירים המתאפיינים בצבע חום צהבהב ובחלק מהאזורים גם בצבע שחור, בטנם מוארכת ורגליהם האחוריות ארוכות משאר הרגליים.
בישראל, הגדולים שבהם מגיעים לגודל של כ-7 ס"מ.
זיהוי המשפחות מתבסס בעיקר על פיסת הרגל.
חמש המשפחות האחרונות מצויות בישראל:
העכשובאים נפוצים באזורים חמים וממוזגים על פני כדור הארץ, להוציא את אוסטרליה, אגן קונגו באפריקה ואגן האמזונאס באמריקה.
לסדרה זו כמה מינים הנפוצים בכל ישראל, כשהמינים המוכרים והגדולים יותר נפוצים בעיקר בדרום (באזור הנגב המרכזי דוגמת עקרבות יהודה).
למרות שחלק מהמפרשים נוטים לפרש עכשוב כעכביש, הפירוש הפשוט מאוד מתאים לעכשובאים.
עַכְסָנִים היא קבוצת צפעיים מתת-המשפחה צפעוני גומה הכוללת 2 סוגים: עכסן (Crotalus) ועכסן גמדי (Sistrurus).
זהו העכסן הנפוץ ביותר בארצות הברית.
כאשר עכסן חש מאוים הוא מרשרש ב"עכסן" שבקצה זנבו ולכן מכונה גם "עכסן פעמונים".
בסוג Crotalus מצויים 29 מינים ולהם 52 תת-מינים (רק ל-15 מהמינים ישנם תת-מינים), ובסוג Sistrurus שלושה מינים, שבכל אחד מהן שלושה תת-מינים.
העכסנים מצויים ברחבי צפון אמריקה ובמרכזה, והוא העכסן הנפוץ ביותר בארצות הברית.
עונת הרבייה של מרבית מיני העכסנים מתרחשת באביב.
בניגוד לצפעיים רבים, נקבת העכסן לא מטילה ביצים; היא משריצה ולדות חיים העצמאיים מרגע היוולדם.
העכסן ניזון לרוב ממכרסמים, מעופות, מביצים ומבעלי חיים קטנים אחרים.
ככל שהעכסן גדל הוא מסוגל לטרוף חיות יותר גדולות.
ברגע שהעכסן מאתר את הטרף הוא מתנפל עליו, מכיש אותו במהירות ומזריק לגופו ארס המוטוקסי.
הארס מהמם או הורג מיד את הקורבן ואז העכסן בולע אותו בשלמותו.
גופם של העכסנים מורכב מסדרה של טבעות חלולות שמונחות זו בתוך זו מתחת לעור.
בקצה הזנב יש טבעות שאינן מכוסות בעור, כאשר העכסן חש מאוים, הוא משפשף אותן בקשקשים בעורו, דבר המשמיע רשרוש מרתיע.
מטרתה של התנהגות זו להזהיר טורפים פוטנציאליים ולהודיע להם על נוכחותו באזור.
בכל פעם שהעכסן משיל את עורו טבעת חדשה נוספת, ולכן ניתן למנות את גיל העכסן על-פי מספר הטבעות שבזנבו.
העכסנים הצעירים לא יכולים להשמיע את צליל הרשרוש לפני שישילו את עורם לראשונה.
לאחר שהשילו את עורם נוצרת טבעת חדשה וכך הם יכולים להשמיע את צליל הנקישה.
עכסנים בוגרים יכולים לאבד את הרשרוש במקרים שונים אך לאחר השלת עורם בפעם הבאה נוספת טבעת חדשה והיכולת לרשרש חוזרת.
לא תמיד העכסן משמיע את צליל הרשרוש, ולפעמים הוא מעדיף לתקוף בפתאומיות מבלי להודיע לאויביו על נוכחותו.
במזג-אוויר גשום אין העכסן מסוגל להשמיע את הרשרוש מזנבו.
העכסנים נולדים עם ניבים בתפקוד מלא, והוא מסוגל להכיש כבר מרגע לידתו.
לרוב, העכסן מזריק כמות מלאה של ארס לטרף אבל במקרים של התגוננות מפני תוקף העכסן יכול להכיש ללא הזרקת-ארס או להזריק כמות מעטה של ארס ולברוח.
עכסנים צעירים אינם יודעים לכמת את כמות הארס שהם מזריקים, כך שברוב המקרים הם מכישים ומזריקים את כל כמות הארס.
מסיבה זו הם יותר מסוכנים מהפרטים הבוגרים.
כך או כך בעת הכשה של העכסן על המוכש לקבל מידית טיפול רפואי ולהגיע לבית חולים במהירות האפשרית.
לרוב מיני העכסנים יש ארס שבמקרה של הכשה משפיע על הגוף מידית על ידי הריסת הרקמות, ניוון שרירים, שיבוש בקרישת דם וקריסה של המערכת המוטורית בגוף.
במקרה שהמוכש לא מקבל את הטיפול הדרוש עלול להיגרם נזק חמור כנמק ואיבוד האיבר המוכש, ולבסוף מוות.
במקרה של הכשה, יש להרגיע את המוכש, להושיבו או להשכיבו במקום מוצל, לקבע את האיבר המוכש ולפנותו במהירות לבית החולים.
מיני העכסנים כלולים בשני סוגים: עכסן קטן - בו 2 מינים ועכסן - בו 48 מינים.
עַכְסָה היא דמות מקראית, בתו של כלב בן יפונה, שהיה נשיא שבט יהודה.
בתקופת ההתנחלות בארץ, הכריז אביה כי יתן אותה לאישה למי שיצליח לכבוש את העיר קרית ספר.
לאחר שעתניאל בן קנז, אחיו של אביה (ואולי אחיו-למחצה מצד אמו) אכן כובש את העיר, היא ניתנת לו, אך משהיא רואה שהנחלה צחיחה ושוממה היא מבקשת מאביה שיוסיף לה גם שדה נוסף ובו מקורות מים.
סיפורה מופיע במילים כמעט זהות הן ב והן ב.
בספר ישעיהו מופיע השם 'עֲכָס', , והוא סוג תכשיט; ייתכן שעל שמו נקראה בת כלב בשם עכסה.
חז"ל דרשו את שמה: "שכל הרואה אותה כועס על אשתו".
המהרש"א מבאר ששורש שמה הוא עכס, ובשיכול אותיות כ - ע יוצא כעס.
במסכת תענית פירשו בעלי התוספות, שהכוונה היא שהייתה צנועה מאוד, ולכן כל הרואה אותה כעס על אשתו שלא הייתה צנועה כמותה.
כלב בן יפונה, לאחר שקיבל מיהושע כנחלה גם את העיר קריית ספר (דביר), שהייתה עדיין מיושבת על ידי הכנענים, הכריז כי מי ש"יַכֶּה אֶת קִרְיַת-סֵפֶר וּלְכָדָהּ - וְנָתַתִּי לוֹ אֶת עַכְסָה בִתִּי לְאִשָּׁה" ().
אחיו של כלב, עתניאל בן קנז, עומד באתגר וכובש את קרית ספר, שהפכה לאחת מערי הלויים, ונושא לאישה את עכסה.
חז"ל מתחו ביקורת על התנהלותו של כלב, ואמרו:
בתוספות כתבו, כי כוונת כלב באתגר שהציב הייתה להכריז כי ; בדרך אחרת פירשו, כי כלב בטח בזכויותיו הרבות (שלא הוציא דיבת הארץ) ובזכויותיה של בתו (שהייתה צנועה ביותר, וכדלעיל) שמחמתן לא יינשא לעכסה אלא אדם הראוי לה לפי מעשיהם הטובים.
לפי יהודה אליצור, הביטוי "וַתִּצְנַח מֵעַל הַחֲמוֹר" בא לשבח את צניעותה הרבה של עכסה, אשר ירידתה מן החמור הייתה מהירה וזריזה כך שלא תפגע בצניעותה.
"אֶרֶץ הַנֶּגֶב" המוזכרת בדברי עכסה אינה חבל-הארץ הנגב שבישראל, אלא האזור המדברי אשר בדרום הר חברון, ובו רק מקורות מים מועטים כמו אלו אשר בזיף ובכרמל.
ב מתוארת עכסה כבתו של כלב בן חצרון, ולא של כלב בן יפונה.
ישנן שתי סברות ליישוב העניין:
כלב בן יפונה וכלב בן חצרון איש אחד הם.
כלב בן יפונה וכלב בן חצרון הם שני אנשים שונים, ולשניהם היו בנות בשם זהה.
בספר דברי הימים מוזכר גם שלעתניאל היה בן ושמו חֲתַת ומסתבר שהיה זה בנו מעכסה.
עכרמה סעיד עבדאללה צברי (בערבית عكرمة سعيد عبد الله صبري; נהגה: עִיכְּרִימַה; נולד ב-1939) הוא איש דת מוסלמי שכיהן כמופתי של ירושלים בין השנים 1994–2006.
צברי למד באוניברסיטת אל-אזהר בקהיר, שם קיבל תואר דוקטור.
ב-1994, לאחר מותו של סולימאן ג'עברי, מונה צברי על ידי יאסר ערפאת למופתי של ירושלים ושימש למעשה גם כסמכות הדתית העליונה ברשות הפלסטינית.
תפקידו הוגדר באופן רשמי כ"מופתי ירושלים ופלסטין".
במקביל אליו מינה חוסיין, מלך ירדן את עבד אל-קאדר עאבדין לאותו תפקיד, וזאת על רקע המחלוקת בין ירדן לרשות הפלסטינית על השליטה במקומות הקדושים בירושלים.
זמן קצר כיהנו שניהם במקביל, אך בהדרגה דחקו אנשיו של צברי את אנשיו של עאבדין מתפקידיהם, וב-1998, לאחר פרישתו לגמלאות של עבאדין, השתלט צברי על מוסדות הווקף באופן סופי והפך למופתי יחיד בירושלים.
ב-2006 פוטר צברי על ידי יורשו של ערפאת, מחמוד עבאס, ובמקומו מונה השייח' מוחמד אחמד חוסיין.
לאחר פיטוריו שימש צברי דרשן במסגד אל-אקצא וראש המועצה המוסלמית העליונה.
בעקבות דברי ההסתה הוציאה מדינת ישראל לצברי מספר פעמים צווי איסור יציאה מהארץ.
בשנת 2007 נאסרה כניסתו להולנד בשל עמדותיו הרדיקליות.
השייח' פרסם הנחיה לפיה אסור לפלסטינים לקבל אזרחות ישראלית.
הוא אסר על קבורתו של מוסלמי, עלא קירש, בבית קברות מוסלמי, מאחר שחשד בו במכירת קרקעות ליהודים.
השייח' צברי הביע פעמים רבות התנגדות לפעולות שונות של ממשלת ישראל במזרח ירושלים.
הוא ניצל את מסגד אל-אקצא כדי להסית נגד ישראל, תוך קידום עלילת "אל-אקצא בסכנה", בטענה שישראל מתכננת להרוס את המסגד.
הוא האשים את המדינה בכוונה לפגוע במבנים ובמורשת המוסלמית, וקרא להגן על המסגד בכל מחיר.
צברי התנגד לכל תוכנית ישראלית לשפץ או לשנות את הר הבית, כולל הגשר שהוצע במקום סוללת המוגרבים, ותיאר זאת כתקיפה על הווקף והתרבות האסלאמית.
הוא שלל כל זיקה יהודית להר הבית ולירושלים, מכחיש את קיומו ההיסטוריה של בית המקדש, ומתנגדת לזכות היהודית אפילו על הכותל המערבי.
צברי התעקש כי המוסלמים הם שצריכים לשלוט על הר הבית והווקף, ולא לאפשר למעורבות ישראלית בשמירה על המסגד.
הוא פעל יחד עם השייח' ראאד סלאח נגד פעולותיה של ישראל לשיפוץ שער המוגרבים.
בהקשר זה חזר על עלילת "אל-אקצא בסכנה" וטען שהשיפוץ הוא "התקפה על הווקף האסלאמי, על מסגד אל-אקצא, ועל המורשת והתרבות של ירושלים".
ביולי 2017, לאחר הפיגוע בהר הבית, התקינה משטרת ישראל מגנומטרים בכניסות להר הבית.
בשל כך אסר על כניסת מוסלמים להר, כל עוד הבידוק הביטחוני נמשך.
בתקופת האינתיפאדה השנייה הביע צברי תמיכה בפיגועי התאבדות שבוצעו נגד אזרחים ישראלים.
ב-2001 נחקר במשטרה בעקבות פגישתו בביירות עם מנהיג חזבאללה, חסן נסראללה.
במסגרת תפקידו כסמכות הדתית העליונה ברשות הפלסטינית אישר צברי את הוצאתם להורג של פלסטינים שהורשעו בעבירות שונות.
באוגוסט 2024, לאחר ההתנקשות באסמאעיל הנייה, צברי ספד לו במסגד הר הבית, תוך כדי שהמאמינים צועקים "בדם נפדה את השהיד".
באוקטובר 2022 ערך ביקור בביתו של פתחי חזאם, אביו של המחבל מהפיגוע בדיזנגוף, בו שיבח את האב על הגיבוי שנתן לבנו השהיד.
לאחר זמן קצר ערך ביקור תנחומים נוסף בביתו של עודאי תמימי המחבל שביצע את הפיגוע במחסום שועפאט ואת ניסיון הפיגוע בכניסה למעלה אדומים.
בביקור זה הוסיף צברי להלל את מעלתו של השהיד ואמר שאילו אנשים היו יודעים את מעלתו היו פונים גם הם לדרך זו.
בעקבות דברים אלו פנו מספר ארגוני ימין בדרישה לפתוח בחקירה על הסתה לטרור כנגד צברי.
באפריל 2022 השתתף צברי בוועידה לרגל "יום אלקודס" האיראני לצידם של מנהיג חזבאללה חסן נסראללה, מנהיג חמאס אסמאעיל הנייה, מנהיג הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, החזית העממית ודוברים נוספים בקריאה להשמדת ישראל.
באפריל 2023 השתתף צברי בוועידה זהה.
צברי נמנה עם חברי מועצת הנאמנים של קואליציית הצדקה, ארגון גג בראשותו של השייח' יוסוף אל-קרדאווי המרכז העברת תרומות מרחבי העולם לתנועת חמאס.
ב-2002 פרסם ספרון בשם "פלסטין – האדם והאדמה" בהוצאת "מרכז ההסברה הערבי".
הספרון, שכלל מוטיבים אנטישמיים השאובים מ"הפרוטוקולים של זקני ציון", שלל את זכותם ההיסטורית של היהודים על ארץ ישראל ועל ירושלים וערער על הלגיטימיות לקיומה של מדינת ישראל.
על דברים ברוח זו חזר פעמים רבות בראיונות ובדרשות.
עכשיו 14, מכונה גם ערוץ 14, הוא ערוץ טלוויזיה מסחרי ישראלי.
הערוץ הוקם תחת רישיון שידור כערוץ מורשת, ועלה לאוויר ב־30 ביוני 2014 באפיק 20 בכבלים ובלוויין תחת המיתוג "ערוץ 20".
ב־18 בינואר 2021 זכה הערוץ במכרז לשידור באפיק 14, ובנובמבר של אותה השנה החל לשדר באותו אפיק תחת השם הזמני "ערוץ 14 בהרצה", ולאחר מכן מותג כערוץ "עכשיו 14", והחל לשדר שידורי חדשות ואקטואליה.
הערוץ מזוהה עם הימין הפוליטי בישראל, ובייחוד עם תמיכה בבנימין נתניהו.
הערוץ אינו משדר בשבתות ובמועדי ישראל.
הערוץ הוא ערוץ מסחרי זעיר, ועל כן אין לו חברת חדשות והוא אינו מחויב להפיק הפקות מקור באמצעות בתי הפקה חיצוניים.
הערוץ הוא בבעלות חברת "ערוץ יהודי ישראלי בע"מ" שבשליטת יצחק מירילשוילי, המחזיק בה באמצעות תאגיד בשם "כיתעים ריאל אסטייט אינווסטמנטס", הרשום באיי הבתולה הבריטיים.
מנכ"ל הערוץ בשנים 2021–2023 היה איתי וולמן.
המנכ"ל מאז 2023 הוא אריאל אדרי, העורך הראשי הוא יורם כהן ויושב ראש מערך חדשות 14 הוא אלון מזר.
הדו"ח המליץ לאמץ מדיניות חדשה ליצירת שוק חופשי של תקשורת אלקטרונית אשר תושתת על העיקרון של "שמיים פתוחים" לכול.
הוועדה המליצה על מתן רישיונות לשידורי לוויין ישירים לבית הצרכן (טלוויזיה מלוויינים – yes), הקמת ערוץ מסחרי נוסף (לימים ערוץ 10) והקמת חמישה או שישה ערוצים ייעודיים שישודרו בכבלים ובלוויין – בשפה הערבית, לדוברי רוסית ואמהרית, למורשת ישראל, ערוץ של מוזיקה ישראלית וערוץ חדשות ומידע שימומנו כולם מפרסומת מסחרית.
בשנת 1998 פרסם משרד התקשורת, באמצעות המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, את המכרז למיון מוקדם להקמת חמישה ערוצים מסחריים ייעודיים למגזרי אוכלוסייה ששידוריהם מאופיינים בנושאים מסוימים או לז'אנרים מסוימים.
ההחלטה כללה הקמה של ערוץ בערבית (הלא TV), ערוץ החדשות הייעודי (שלבסוף לא הוקם), ערוץ ברוסית (ערוץ 9), ערוץ מוזיקה (ערוץ 24) וערוץ מורשת.
פרסום המכרז הפרטני לערוץ מורשת התעכב למשך מספר שנים מעת פרסום המכרז למיון המוקדם.
ביולי 2005 פורסם המכרז לערוץ המורשת.
קבוצת הירש מדיה, בבעלות איש העסקים שלמה בן־צבי הייתה המתמודדת היחידה והיא זכתה במכרז.
בן־צבי כבר הקים בשנת 2003 את "ערוץ התכלת", ערוץ מורשת בתשלום למנויי הטלוויזיה בכבלים בשידור הדיגיטלי ולמנויי חברת הלוויין.
מאחר שהערוץ היה בתשלום, ולא שידר פרסומת, המהלך היה אפשרי על פי כללי משרד התקשורת.
זמן קצר לפני תחילת השידורים רכש איש העסקים האמריקאי רון לאודר 24% ממניות הערוץ.
"ערוץ התכלת" נסגר ב־31 במרץ 2006, בהתאם להסכם שבין הערוץ לבין חברות הכבלים והלוויין, עם קבלת הרישיון לערוץ הייעודי בנושא מורשת ישראל.
לאחר הזכייה במכרז נכנסה חברת תיא תקשורת כשותפה במחצית מהבעלות, אך פרץ סכסוך בין שתי החברות השותפות, הערוץ לא הוקם עקב חוסר כדאיות כלכלית וזכייתה של הקבוצה במרכז להפעלת הערוץ בוטלה בדצמבר 2006.
בפברואר 2008 הודיעה מועצת הכבלים והלוויין כי תפרסם שוב מכרז לערוץ מורשת.
במרץ 2012 פורסם המכרז השני.
איש העסקים יצחק מירלשוילי היה המתמודד היחיד במכרז, והוא זכה בו.
באוגוסט 2013 קיבל את הרישיון להפעלת הערוץ.
קודם להקמת הערוץ, שידוריו החיים של ערוץ 20 שודרו מאולפנים אשר משמשים את תוכנית המציאות "האח הגדול", בנווה אילן.
ב–30 ביוני 2014 החלו שידורי הניסיון של הערוץ עם תוכניות ששודרו במשך מספר שבועות.
בתנאי הרישיון נאסר על הערוץ לשדר שידורים שאינם קשורים למורשת ישראל, והמועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין דחתה את בקשתו לשדר משחקי כדורסל.
ביוני 2015 הטילה המועצה על הערוץ קנס בגין חריגה מתנאי הרישיון על שידור עצרת בחירות, ובאוגוסט אותה שנה הוטל עליו קנס נוסף עקב שידור מבזקי חדשות.
בדצמבר 2016 אישרה המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין לערוץ 20 לשדר חדשות, בהיקף של עד שעה בשעות הפריים–טיים ועד 30 דקות בשאר היום.
ברישיון הערוץ נקבע אופיו: "שידורי הערוץ יקיפו מגוון רחב של נושאים, הקשורים למורשת ישראל, לדת היהודית, להיסטוריה, לתרבות ולמסורת של העם היהודי בתפוצות ובמדינת ישראל, בהתחשב בהוויה התרבותית והחברתית של הציבור היהודי על כל מרכיביו, זרמיו וגווניו, במדינת ישראל ובתפוצות".
ב–4 במאי 2017 נבחר ערוץ 20 להיות המפעיל של ערוץ הכנסת למשך עשור.
ב–7 בדצמבר פסלה מועצת הכבלים והלוויין את הצעת הערוץ עקב כשלים שנתגלו בה.
במדד המותגים של גלובס לשנת 2017 דורג הערוץ במקום השלישי בקטגוריית ערוצי הטלוויזיה.
ביולי 2017 פתחה מועצת הכבלים והלוויין בהליך הפרה נגד הערוץ, בעקבות שידור ריאיון עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, כאשר לערוץ טרם היה אישור מלא לשדר חדשות.
ב־19 בדצמבר 2017 כתב מנכ"ל ערוץ 20 שכי פרנץ ליו"ר מועצת הכבלים והלוויין שאנשי הערוץ נערכים להחזרת רישיון השידור והפסקת השידורים שלו, בטענה שמועצת הכבלים מצרה את רגלי הערוץ ופוגעת ביכולתו לשדר וכי "כל בר דעת מבין שישנה מגמה מכוונת ושיטתית".
למחרת פרש הערוץ מהוועדה הישראלית למדרוג בנימוק שהיא חוטאת למטרתה לקיים מדידה אמינה ואובייקטיבית.
עובדי הערוץ החלו להפגין בקריאה נגד סגירתו.
ב־26 בדצמבר החלה הנהלת הערוץ לחלק לעובדים מכתבי שימוע לפני פיטורים.
באוגוסט 2017 הטילה מועצת הכבלים והלווין קנס של 100,000 ש"ח על הערוץ, עקב סירובו לארח בתוכניותיו נציגים של היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית.
הערוץ ערער על כך לבית המשפט המחוזי בירושלים, אך ערעורו נדחה.
מעבר לפיקוח הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
במהלך ינואר 2018 הוביל שר התקשורת איוב קרא בכנסת דיוני חקיקה במטרה להציל את הערוץ, שהפכו לדיונים בדבר הסדרה כוללת של שוק השידורים בישראל.
בפברואר 2018 אושר תיקון לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, תיקון המכונה גם "חוק ערוץ 20", אך חל גם על ערוצים נוספים.
התיקון מאפשר לבעלי רישיון ערוץ ייעודי בכבלים ובלוויין, לקבל מהרשות השנייה רישיון "ערוץ זעיר ייעודי".
על בעל רישיון זה לשדר לפחות 51 אחוזים משידוריו תוכניות שמתקיים בהן הייעוד המיוחד שנקבע או לחלופין עליו להוציא לפחות 51 אחוזים מהכנסותיו על שידורים מעין אלה.
ערוץ זעיר זכאי להקלות אסדרתיות משמעותיות ביחס לבעלי הרישיונות הרגילים.
בין השאר, הקלות בחובה להשקיע בהפקה מקומית, ופטור מהפקת סוגה עילית, ממינימום השקעה בתוכן, ומחובת שידורים בשפה הערבית וכן אפשרות לשדר חדשות ללא הקמת חברת חדשות.
במרץ 2018 קיבל הערוץ רישיון שידור זעיר ייעודי ועבר מפיקוחה של המועצה לשידורי כבלים והלוויין לפיקוחה של הרשות השנייה.
המהדורה הראשונה זכתה לרייטינג של 3.2% והייתה למהדורה השלישית הנצפית באותו ערב בטלוויזיה.
עם זאת, בערוץ נשמעו קולות ביקורת על שיטת המדידה על רקע אי המדידה בדיגיטל.
בשנים 2018–2019 קיים הערוץ שיתוף פעולה עם תחנת הרדיו גלי ישראל, במסגרתו הפיק הערוץ מהדורות חדשות שעתיות ושידר במהלך שעות הבוקר והצהריים שידור חי מאולפני תחנת הרדיו.
ביולי 2021 התחיל הערוץ להוציא מגזין מודפס חודשי בשם "מגזין 20", שבהמשך שונה שמו ל"עכשיו 14 מגזין".
ב־18 בינואר 2021 זכה הערוץ במכרז לשידור באפיק 14, לאחר שערוץ 10 שהשתמש באפיק התמזג עם רשת 13 והאפיק עמד לא מנוצל.
הערוץ לא קיבל רישיון אחר לשידור מרישיונו הקודם.
באוגוסט 2021 שכר הערוץ אולפנים במודיעין-מכבים-רעות והעביר לשם את מרבית שידוריו.
גם לאחר המעבר לאפיק 14, הוחלט כי לא יחזרו למדידה הרשמית בוועדת המדרוג.
ערב ההשקה מ־28 בנובמבר, שהחל ב־20:00 והסתיים לקראת חצות, הניב כ־4.51% בסך הכל לערוץ, על פי נתון לא רשמי מאחת מפלטפורמות הטלוויזיה.
לקראת המעבר לערוץ 14 בנובמבר 2021, מגישי ערוץ 20 בועז גולן וינון מגל החלו בקמפיין מחאה נגד yes.
הם התנתקו מהחברה, שלטענתם סירבה לשדר את הערוץ ב־HD.
ב־yes הכחישו והגיבו כי "איכות השידור תישאר כפי שהיא היתה, קרי רגילה (SD הפרדה סטנדרטית) בממיר הלוויני, והפרדה גבוהה HD בממירי +yes ו־STINGTV".
בנוסף על כך טענו כי לצופי הערוץ שמנויים ב־yes אפשרות לקבל ממיר אינטרנטי שישדר את הערוץ ב־HD.
ב־16 בדצמבר החלה yes בשידור הערוץ באיכות הפרדה גבוהה HD גם בממיר הלווייני.
שידורי הערוץ כוללים את תוכני מחלקת החדשות של ערוץ 20 לשעבר.
תחקיר של TheMarker הראה כי מפרסמים גדולים נמנעו מלפרסם בערוץ.
בעקבות כך הערוץ קרא לחרם על חברות שנמנעו מפלרסם בו.
דוח של רשות התחרות ב־2024 קבע שאין בהחלטה שלא לפרסם בערוץ משום פגיעה בתחרות.
בפברואר 2025 שודרו בערוץ ידיעות שלפיהן צבא מצרים נערך בכוחות מוגברים בסיני, ובכך מפר את הסכם השלום עם ישראל.
במערכת הביטחון הבהירו כי הפרסומים הללו אינם נכונים וציינו כי נערכת בדיקה לגבי הגורם שעומד מאחוריהם.
ב־14 אפריל 2025, בחדשות הלילה של הערוץ, הציגה שרה בק סרטון איראני מזויף של שר הביטחון לשעבר, יואב גלנט, שהוכן באמצעות בינה מלאכותית.
לאחר כחצי דקה של שידור קטעה את הסרטון.
מהערוץ נמסר כי ההנהלה "רואה זאת בחומרה, עורכת בירור ותסיק מסקנות".
ב־15 באפריל 2025, בעקבות חקירה של השב"כ על הדלפה של מסמך סודי לעיתונאים, הוסיף הערוץ דגל שחור ללוגו שלו, ונימק זאת: "כל עוד רונן בר מכהן בתפקידו, דגל שחור מתנוסס מעל עתיד התקשורת החופשית בישראל".
הערוץ הסיר את הדגל לאחר שהרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו דרשה ממנו לעשות זאת והודיעה כי פתחה בהליך הפרה.
ב-7 באוקטובר 2024 היה הערוץ היחיד מבין הערוצים המרכזיים שחתך את שידור טקס הזיכרון הלאומי של משפחות החטופים ומשפחות השכול לציון הטבח לפני דבריהם של ההורים השכולים.
ב-7 באוקטובר 2025 היה הערוץ היחיד מבין הערוצים המרכזיים שלא שידר כלל את טקס הזיכרון הלאומי לציון שנתיים לטבח.
במקביל לטקס שודרה בערוץ תוכנית חגיגית של "הפטריוטים" לרגל חג הסוכות.
במרץ 2022 פורסמו נתוני מדרוג של הערוץ מאז המעבר ל"עכשיו 14" שנעשו על ידי הוועדה הישראלית למדרוג שנעשו בשעות הצפייה העיקריות בין 20:00–23:00. הבדיקה נעשתה במשך שלושה שבועות ברציפות.
הבדיקה הראשונה נעשתה לשבוע שבין 6 ל־12 במרץ.
על פי הבדיקה הרייטינג עמד על 1.1% בקרב משקי בית מכלל האוכלוסייה ו־1.3% בקרב משקי בית יהודים.
הבדיקה שנעשתה לאחר מכן בשני השבועות שלאחר מכן העלתה תוצאות דומות, אך כעבור חודשיים עלה ל־2%.
ב־30 באוקטובר 2022 הודיע הערוץ על נכונותו לשוב לוועדת המדרוג, לאור הוספת הערוץ הדיגיטלי למדידה.
במוצאי הבחירות לכנסת העשרים וחמש ושידור המדגמים, שבר הערוץ שיא ראשון, כשהתייצב על ממוצע צפייה של 6.3% לאורך המשדר.
ב־5 במרץ 2023, עם הצטרפותו של שרון גל להגשת המהדורה המרכזית, זכתה המהדורה ל־8.1% רייטינג ו־307 אלף צופים והייתה למהדורת החדשות השנייה הנצפית ביותר באותו ערב.
מאז התייצבה כמהדורה השנייה הנצפית ביותר בישראל, לאחר המהדורה המרכזית של חדשות 12.
ב־23 ביוני 2024 הגיע הערוץ לנתון שיא חדש, 13.8% רייטינג, שהושג בתוכנית "הפטריוטים" בה התראיין בנימין נתניהו.
בשנת 2022 עמד תקציב הפרסום הממשלתי בערוץ 14 על כ־1.17 מיליון שקל, לעומת 33.54 מיליון שקל לערוץ 12, 19.73 מיליון שקל לערוץ 13, 3.70 מיליון שקל לערוצי כאן וכ־3 מיליון שקל לערוץ 9.
לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע עלה בחדות היקף הפרסום הממשלתי בערוץ, במקביל לעלייה חדה ברייטינג של הערוץ – מממוצע של כ־2% רייטינג בשנת 2022 לממוצע של כ־6.5% בשנת 2024, ולאור היקף המצומצם ביחס לרייטינג בהשוואה לערוצים אחרים, בימי הממשלה שקדמה לה.
עלות הפרסום הממשלתי בערוץ 14 בשנת 2024 הגיע לכמעט פי ארבעה מהתקציב בשנת 2022, והסתכם בכ־4 מיליון שקל, לעומת כ־16 מיליון שקל בערוץ 12, 5 מיליון שקל בערוץ 13, וכ־7.5 מיליון שקל לתאגיד השידור הציבורי.
ערוץ 14 אינו חבר במועצת העיתונות ולא אימץ את תקנון האתיקה שלה, בניגוד לחדשות 12, לחדשות 13, לכאן 11 ולרוב העיתונים המרכזיים: הארץ, ידיעות אחרונות, מעריב וישראל היום.
ערוץ 14 הוא ערוץ התקשורת המרכזי היחיד שאינו מחויב לכללים אלו.
על פי כתבות מהניויורקר, שקוף, דה מרקר והעין השביעית, קיים קשר הדוק בין הערוץ לבין לשכת ראש הממשלה, כאשר מסרי הערוץ מהדהדים לעיתים קרובות מסרים מלשכת נתניהו.
עוד נכתב כי הערוץ מקדם מה שמשרת את האינטרסים של נתניהו ולועג ומבטל את מה שלא.
צוין כי הערוץ מפיץ שקרים כנגד יריבים פוליטיים ועושה שימוש ברטוריקה קיצונית שלעיתים קרובות מכוונת נגד מתנגדי נתניהו וכוללת קריאות אלימות.
מתוארים יחסי גומלין בין הערוץ לבין ממשלות נתניהו על פיהם נתניהו קידם הליכי החקיקה המהירים וההקלות עבור הערוץ המקנים לו יתרון עצום על פני כלי תקשורת אחרים.
בנוסף צוין כי מאז הקמת הערוץ נתניהו הרבה להתראיין בערוץ וכמעט שלא התראיין בערוצים אחרים בישראל וכי הוא מקדם את הערוץ בחשבונות המדיה החברתית שלו.
מחקר שנעשה על ידי האוניברסיטה העברית ומכון AGAM בהובלת נמרוד ניר, מצביע על קשר בין צפייה תכופה בערוץ 14 לבין אמונה מוגברת בתיאוריות קונספירציה, במיוחד זו המאשימה גורמים ישראלים בטבח שבעה באוקטובר.
צפייה תכופה בערוץ 14 מגדילה את הסבירות לאמונה בקונספירציות פי 1.4. המחקר מצא מתאם משמעותי בין הרגלי צריכת תקשורת לעמדות בנוגע לתיאוריות אלו, גם לאחר ניטרול משתנים דמוגרפיים ופוליטיים.
על פי הניו יורק טיימס מיזם "בודקים" המאתר פייק ניוז מצא כי בין אוגוסט 2022 לאפריל 2023 הערוץ שידר 70 טענות שקריות או מטעות.
דוגמה שהוצגה על ידי הניו יורק טיימס לקונספירציה שהופצה בערוץ היא תיאור ההפגנות כנתמכות על ידי ה-C.I.A.
בדו"ח נוסף מוצגות 15 דוגמאות לחדשות כזב ששודרו בשלושת הימים שבין ה-21 וה-24 בספטמבר 2024. דו"ח נוסף הציג 7 ציטוטים שנאמרו ב-28 בספטמבר 2024 כדוגמאות לחדשות כזב.
בדוחות של העין השביעית מפורטות עשרות רבות של דוגמאות להסתה נגד מוסדות המדינה (מערכת המשפט ומערכת הביטחון) נגד מתנגדים לממשלה (תנועות המחאה משפחות החטופים והאופוזיציה) ונגד התקשורת:
דוגמאות להסתה נגד מערכת המשפט - "לא לציית לבית המשפט שהם שודדים הם גנבים הם מושחתים הם שקרנים הם עוברים על החוק".
"אנחנו נצא עם D9 לבית המשפט העליון, הכי לא מטאפורי פה", "אם חס וחלילה הדיקטטורים בגלימות האלה יקבלו את ההחלטה הזאת...אסור לציית", "בג"ץ הבית של הנוח'בות", "את בג"ץ צריך לזרוק לפח.
גם את היועצת המשפטית שהפכה להיות קיסרית".
מסוכנים בחברה הישראלית - תכירו: שופטי בג"ץ".
הצגת צילום רנטגן של הגופה של היועצת המשפטית תוך פרוקה ל"רכיבים" והתייחסות ל"פגיעות" שלה.
צריך להזיז אותה, להעמיד את האנשים האלה בפני בית דין צבאי וכיתת יורים ולסגור את העסק...האנשים האלה צריכים למות".
דוגמאות להסתה נגד מתנגדי הממשלה ונגד משפחות החטופים: "האנשים שמניפים את השלטים האלה, אם היינו חיים היום בגרמניה הנאצית, היו הראשונים להתנדב לגסטפו", "לכו לשפת המקור ותעשו את הכל בגרמנית.
אולי גם לגדל שפם קטן ל'אחים לנשק' - לא יזיק לכם", "המלחמה של ישראל בעזה..
המלחמה שלה בקפלן, בירושלים ובפרעות...
"הקפלניסטים, מטה החטופים וארגוני הטרור באותו קו".
דוגמאות להסתה נגד התקשורת: "ערוץ 12 הוא נגד הלוחמים שלנו..מקום אפל", "בכל דור יש את אלו שמוסרים יהודים..