tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדומה למרקורי גם ונוס יכולה להימצא בקרבת השמש ולא יותר מ-47.5 מעלות מרחק (ויכולה להיות במרחק שני מזלות אחרי או לפני השמש).
בדומה למרקורי, גם לוונוס יש אפשרות לזרוח לפני הזריחה או אחרי השקיעה.
כשהיא מופיעה לפני הזריחה בשמיים היא נחשבת לכוכב של בוקר וכונתה על ידי הנוצרים הקדמונים בכינוי לוציפר (במקורות היהודים "הילל בן שחר") ובערב כונתה הספרוס.
ונוס בשמיים יוצרת את מבנה הפנטגרם, המכונה גם חותם שלמה.
כוכב מאדים (מארס) הוא כוכב הלכת הראשון מחוץ למסלולו של כדור הארץ והוא מיוצג במיתולוגיה היוונית והרומית על ידי האל ארס והאל מארס בהתאמה.
מארס היה אל המלחמה הרומי והיה לו מקום של כבוד בפנתיאון הרומי.
מאדים נחשב לכוכב הראשון שיוצא מחוץ לתחומי כדור הארץ ועדיין נחשב לכוכב אישי.
עובדה זאת הופכת אותו לכוכב פעלתן.
סימולו שמסמל גם את המין הגברי בביולוגיה מסמל את יכולת הפריצה החוצה, את איבר המין הזכרי וכן את יכולת הביטוי.
מאדים באסטרולוגיה מסמל את היצר, את הרצון הפנימי הקיים בכל אדם, את הליבידו והחשק המיני, את יכולת ההשרדות והרצון לשרוד, את הכלים הפרימיטיביים ביותר שדרושים לקיום בסיסי, מארס מסמל את ארכיטיפ הגבר והאנימוס של יונג, מארס מסמל את היאנג בתאוריה הסינית של יין ויאנג והוא הכוכב המשלים לוונוס.
מאדים הוא מקור לאנרגיה טהורה, הוא אימפולסיבי בטבעו וחם מזג ועובד לפי עקרון הפעולה.
מאדים שולט במזל טלה ובמזל עקרב והוא נעלה במזל גדי ונפול במזל סרטן.
במזל טלה, שליטתו של מאדים מתבטאת ביכולת השרדות, כיבוש, היפראקטיביות, נלהבות וכן יכולת פעולה עצומה.
במזל עקרב מאדים מבטא את עצמו בטקטיקות מלחמתיות מתוחכמות יותר והתהליכים שמזל עקרב הם הרבה יותר עמוקים ומיניים.
חודש מרץ שבו גם השמש שוהה במזל טלה הטרופי נקרא על שמו של האל מארס.
מארס נסוג אחת לשנתיים ושוהה בכל מזל כחודשיים.
בעת נסיגה הוא גם יכול לשהות במזל שבו הוא נסוג לתקופה של חצי שנה- שמונה חודשים.
צדק מיוצג על ידי האל זאוס והאל יופיטר במיתולוגיה היוונית והרומית בהתאמה.
צדק הוא הכוכב הגדול ביותר במערכת השמש ולוקח לו כ-12 שנים להשלים את הקפתו סביב השמש.
לפיכך כשהוא נצפה מהכדור לוקח לו לשהות כשנה בכל מזל וכשתים עשרה שנים להשלים סיבוב של מעגל הזודיאק.
צדק הוא כוכב גדול והבהיר ביותר אחרי המאורות ונוגה, לפיכך ובשל גודלו ייחסו לו באסטרולוגיה הקלאסית את התואר "המיטיב הגדול".
באסטרולוגיה הקלאסית נחשב יופיטר לנקודת מזל ומיקומו מראה על הצלחה, שפע, גדילה ומזל בחיים.
צדק הוא שליט של מזל קשת, הוא נעלה במזל סרטן, נפול במזל גדי וחלש במזל תאומים.
צדק באסטרולוגיה מהווה את הכוכב הראשון שאיננו נחשב רק לכוכב אישי שכן הוא נוגע גם בנושאים חברתיים ולא רק בנושאים אישיים.
יש הרואים בו דמות של מורה ובאסטרולוגיה ההודית הוא מכונה גורו, שפירושו מורה.
צדק מסמל פילוסופיה, מסעות בעולם הגדול, הכרות עם חוקי הקוסמוס, השכלה גבוהה, דתות, רוחניות ואת המשפט.
בתחזיות שנתיות שעורכים אסטרולוגים שונים, ניתן משקל ליופיטר ככוכב המיטיב באותה שנה.
כניסתו למזל מסוים בדרך כלל קשורה במזל ושנה אופטימית לבני אותו מזל.
על פני מחזוריו של צדק פותחה האסטרולוגיה הסינית, שמבססת את הזודיאק שלה על פני שנותיו של צדק, שתים עשרה שנים בסה"כ, שנה לכל מזל.
כוכב הלכת שבתאי מיוצג על ידי האל כרונוס וסטורן במיתולוגיות היוונית והרומית בהתאמה וכן על ידי האל שאני במיתולוגיה ההודית.
שבתאי נחשב לכוכב הלכת המרוחק ביותר במערכת השמש שנראה לעין ללא טלסקופ ולכן הוא מסיים את רשימת כוכבי הלכת המוכרים עוד מימי קדם.
שבתאי שולט על מזל גדי, נעלה במזל מאזניים נפול במזל טלה וחלש מזל סרטן.
שבתאי מסמל את הזמן, את המורה הגדול והקשוח, כוכב שמוגדר באסטרולוגיה הקלאסית ככוכב מגביל, מצמצם אפשרויות, ונחשב להיפוכו של כוכב צדק.
במקומות שבו צדק מרחיב ונותן אופטימיות, סטורן מגיע ומצמצם, נותן פחות סיכוי להצלחה ובאסטרולוגיה הקלאסית הוא גם מכונה "המרע הגדול" ואף קשור בגורל.
באסטרולוגיה ההודית הוא גם נחשב לאדון הקרמה, קשור בפעולה ותוצאה.
שבתאי נחשב לכוכב הלכת האיטי ביותר מבין הכוכבים הידועים לקדמונים ולוקח לו כ-29–30 שנים להשלים סיבוב סביב גלגל המזלות.
בשל כך הוא גם שוהה כשנתיים וחצי בכל מזל והשפעות ניכרות לאורך זמן.
בשל מיקומו המרוחק מהשמש וטבעותיו הגלויות וידועות עוד לקדמונים, הוא נחשב גם סימבולית לכוכב קר מאוד, ולכן גם שולט על מזלות החורף (גדי ודלי).
באסטרולוגיה המודרנית סטורן מקבל משמעות שונה, נחשב לכוכב שמגדיל, משום ששיעוריו הקשים מאפשרים לאדם להתפתח ולגדול.
להרבה אנשים המעברים של סטורן במפת הלידה נראים כאילו איזה כוח חיצוני "התערב" והגורל שיחק בהם.
באסטרולוגיה המודרנית, הרואה באדם כאחראי למציאות שלו, סטורן מראה לאדם באיזה מקומות הוא לא התפתח, לא התבשל ולא הסתגל והוא מציע את ההסתגלות בדרך קשה אבל משתלמת אם האדם הפנים היטב את השיעור שלו.
ביהדות (כמו גם בדתות ומיתולוגיות אחרות) שבתאי שולט על יום שבת ונקרא על שמה.
כוכבי הלכת מעבר למסלולו של שבתאי הם כוכבים שלא היו ידועים באסטרולוגיה הקלאסית והעתיקה, מאחר שלא ניתן היה לצפות בהם ללא טלסקופ.
גילוי אורנוס ב-1781 יצר נקודת מפנה באסטרולוגיה שכן כוכב לכת נסתר מהעין מופיע ככוכב לכת לכל דבר במערכת השמש.
כוכבי הלכת שמחוץ לשבתאי, למעשה הם כוכבי הלכת אורנוס ונפטון ויחד עם פלוטו שהוגדר אסטרונומית ככוכב לכת ננסי הפכו לחלק מהאסטרולוגיה המודרנית.
המאפיין את כוכבי הלכת מחוץ לשבתאי הוא המסלול הארוך שלהם ולפיכך גם שהייה על רקע מזלות שונים לאורך זמן של בין 7 שנים עד ל-30 שנה.
בכך הם כוכבים שיכולים לאפיין יותר קבוצות גילאים מאשר לשמש ככוכבים אישיים באסטרולוגיה ולפיכך הם גם מכונים כוכבי דור, שכן הם מאפיינים דור של אנשים.
אורנוס הראשון שנתגלה מבין כל הכוכבים שמחוץ למסלולו של שבתאי, ונקרא בעברית אורון.
אורנוס יכול להראות גם לעין החשופה ללא טלסקופ בתנאים מסוימים אולם האסטרולוגים העתיקים לא הכירו אותו.
אורנוס קרוי על שם האל אורנוס במיתולוגיה היוונית והרומית.
אורנוס היה אל השמיים, אביו של סטורן וסבו של יופיטר.
אורנוס שליט של מזל דלי באסטרולוגיה המודרנית ובכך הוא מצטרף לשבתאי כשליט נוסף למזל דלי.
בהיותו כוכב חדש הוא לא מגיע לאותם כללים של נעלות ומפלה כמו הכוכבים הידועים לקדמונים ואין הסכמה כוללת לגבי המזלות שבהם אורנוס נעלה או נפול, אולם בקרב אסטרולוגים מסוימים אורנוס מוגדר כנעלה במזל עקרב.
באסטרולוגיה, אורנוס מסמל את המימד הלא מוכר, שובר השגרה, שובר המוסכמות, את האופי המרדן שבאדם.
אורנוס שגילויו יצר מהפכה התקשר סימבולית לכל התהליך הזה של שבירת הערכים המסורתיים עליהם הושתת האדם, איבוד התמימות והרצון לחקור ולגלות נבכים עמוקים יותר בנפש האדם.
האנרגיות שלו מחשמלות, אימפולסיביות ודוחפות לפעולה.
הוא כוכב שמפתיע ומעברים שלו יוצרים הפתעה, דברים שאינם עולים בהסכמה למצב קיים.
אורנוס יוצר מציאות חדשה, הוא מסמל את המהפכות, מסמל חשמל ואלקטרוניקה, טכנולוגיות חדשות וכל דבר שהוא חדש ומתקדם.
אורנוס מוביל להארה, השכלה ופותח אופקים.
אורנוס שוהה כ-7–8 שנים בכל מזל, לוקח לו כ-84 שנים לסיים מחזור בגלגל המזלות, והמעברים שלו נמשכים לאורך זמן משום שהוא איטי בתנועתו.
מעבריו מאופיינים בשינויים חדים ומאפשרים להתנסות במקומות חדשים.
נפטון או בשמו העברי רהב, נתגלה בשנת 1846 עקב גילוי שינויים בחישוב מסלולו של אורנוס.
הכוכב המסתורי התגלה לאחר אין ספור מאמצים למוצאו, כולל נסיונותיו של לאונרדו דה וינצ'י וגלילאו גליליי לאתר את הכוכב הנסתר כ-200 שנים לפני גילויו.
גילוי נפטון קשור לגילוי הקולנוע והטלוויזיה.
באמנות הוא מתקשר לזרם האימפרסיוניזם וברפואה לחומרי הרדמה ולסמים.
נפטון קרוי על שם אל הים הרומי (ומקבילו היווני פוסיידון) ובעברית מכונה רהב על שם שר הים.
סימולו הוא הקלשון, אותו שרביט שאחזו בו פוסיידון ונפטון במיתולגיות היוונית והרומית בהתאמה.
נפטון הוא כוכב חדש שלא היה ידוע לקדמונים והוא מצטרף אל יופיטר כשליט מזל דגים.
בדומה לאורנוס, בהיותו כוכב חדש, הוא איננו מצטרף לחוקים הנוקשים של נעלות ומפלה כמו הכוכבים שהיו ידועים לקדמונים, אולם קיימת הסכמה בקרב אסטרולוגים שנפטון נעלה במזל אריה.
באסטרולוגיה אזוטרית נפטון הוא שליט של מזל סרטן.
סימבולית, צבעו הכחול של נפטון מזכיר את הים ומכאן קישורו גם למזל דגים, ליסוד המים ולים.
מבחינה מדעית הצבע הכחול של הכוכב מתקשר לנוכחות ניכרת של מתאן על גבי הכוכב.
נפטון שוהה כ-14 שנים בכל מזל, והשפעותיו מוגדרות לתקופה ארוכה.
לוקח לו כ-164 שנים להשלים סיבוב סביב גלגל המזלות.
בדומה לאורנוס גם נפטון מוגדר ככוכב דור, שמשפיע על דור של אנשים.
נפטון הוא מיסטי בטיבו ואוהב דרמות, מוגדר ככוכב היוצר אשליות ומשלה, רומנטי, רגיש ופגיע עד מאוד, יכולות דמיון גבוהות, פנטזיות וחלומות, בעל יכולת הזדהות גבוהה מאוד, אמפתי, נאיבי, תמים ומאידך קשור גם ברגשות אשם, קורבנות, התמכרויות שונות (לסמים ובכלל) ויש הרואים בו כאוקטבה הגבוהה של ונוס.
נפטון מייצג רוחניות גבוהה, משיכה למיסטיקה וחלומות, חשיבה מופשטת, נזירות ומתקשר למקומות סגורים כמו בתי חולים, בתי כלא, מנזרים רוחניים וכל מקום שבו נותנים שירות ללא תמורה.
נפטון מייצג גם בריחה מהמציאות, בלבול וספקות, אנשים רגישים בדרגות גבוהות עד כדי התבודדות מהחברה, אנשי אומנות ובוהמה ואנשים הקשורים לספינות ולים.
במעברים על מפת הלידה נפטון יכול להוביל למקומות של בלבול וחוסר בהירות, במישור הנמוך הוא יכול להוביל למקומות של חוסר שייכות, בעיות בהערכה עצמית עד כדי איבוד ערך עצמי, חלומות שהתנפצו, ובמישור הגבוה חיבור לתאוריות רוחניות, חיבור ליופי ולאידיאל.
בשנת 1930 נתגלה על ידי קלייד טומבו כוכב לכת חדש, פלוטו.
מאוחר יותר, בשנת 2006ֿ, זכה פלוטו להגדרה של כוכב לכת ננסי, שכן אסטרונומית הוא לא עמד בקריטריונים של כוכב לכת.
פלוטו הוא אחד מהגופים המוזרים במערכת השמש.
למרות גודלו הקטן (קטן יותר מכוכב חמה), יש לו חמישה ירחים כאשר הגדול והמעניין מכולם הוא כארון.
יחד עם זאת הוא נמצא בסביבה של גופים אחרים בחגורת קוויפר וניתן להשוותה לחגורת האסטרואידים שבין מאדים לצדק.
כשוהה מחוץ למעגל של כוכבי הלכת ענקי הגזיים, פלוטו עצמו איננו ענק גז.
למרות הספק בזהותו, בין אם הוא כוכב לכת או כוכב לכת ננסי ואולי גם אסטרואיד בחגורת קוויפר, מעט מאוד אסטרולוגיים מערביים יסכימו לנשל את פלוטו ממעמדו ככוכב לכת בעל השפעה.
לפיכך נכלל פלוטו ברשימה של כוכבי הלכת באסטרולוגיה יחד עם כל כוכבי הלכת שהוזכרו לעיל.
לפלוטו לוקח כ-248 שנים להשלים סיבוב סביב גלגל המזלות ובניגוד לכוכבי הלכת האחרים, מסלולו של פלוטו הוא אקסנטרי ומוסט כך שהוא שוהה בכל מזל מספר שונה של שנים.
במזלות שור, תאומים וסרטן הוא יכול לשהות 25–31 שנים ואילו במזל עקרב הוא שוהה כ-12 שנים.
פלוטו קרוי על שמו של אל השאול הרומי (ומקבילו היווני היה האל האדס).
כמו אל השאול, כך פלוטו פועל מתחת לפני השטח.
הסימול הישן לקוח מעולם האלכימיה, והוא משלב את הירח והשמש על צלב החומר (cross of matter).
הסימול החדש הוא צירוף של שתי האותיות הראשונות של שמו P ו-L כמו גם ראשי התיבות של האדם הראשון שהעלה השערות בקיומו של פלוטו, אסטרונום אמריקאי בשם פרסיוול לוול.
פלוטו שליט של מזל עקרב יחד עם מארס, בקרב אסטרולוגים במערב קיימת הדעה כי פלוטו נעלה במזל טלה אך יש הטוענים שהוא נעלה במזל אריה או במזל בתולה ונפול במזל שור.
חוקי הנעלות והמפלה שהיו אופייניים לכוכבים המסורתיים באסטרולוגיה, נתקלים בקושי הגדרה בכוכבים חדשים ולא תמיד יש תמימות דעים בנושא זה אצל אסטרולוגים שונים.
באסטרולוגיה פלוטו מסמל מלחמות, מאבקים חזקים, את התת-מודע, חוויות מיסטיות עמוקות, דברים חשאיים, משטרה חוקרת, בלשות, יכולת טרנספורמציה, מוות ולידה מחדש (לדוגמה יכולת לקום ממשברים חזקים), פסיכולוגיה, דחפים ומתחים, כוח ושליטה.
המעברים של פלוטו במפת הלידה הם עוצמתיים ונמשכים זמן רב.
פלוטו מביא לשינויים חדים, משברים שמשנים מציאות ומכריחים להתמודד עם הנושאים בהם פלוטו נוגע.
פלוטו מבשר על לידה מחדש, תפיסה חדשה של המציאות והעברה למקום של כוח ועוצמה.
אסטרואידים, קנטאורים וכוכבי לכת ננסיים
בנוסף לכוכבי הלכת העיקריים באסטרולוגיה, קיימים גרמי שמיים שונים במערכת השמש, כגון אסטרואידים, קנטאורים וכוכבי לכת ננסיים נוספים שנתגלו שלהם יש חשיבות בעיקר באסטרולוגיה המערבית המודרנית.
ביניהם אפשר למנות את כיירון, את האסטרואידים שמהווים הרחבה לוונוס ולפרמטרים נשיים כגון פאלאס, יונו, וסטה וקרס, כשהאחרון קיבל מעמד של כוכב לכת ננסי כמו פלוטו, וכוכבי לכת נוספים שנתגלו ב-2005 כגון מאקה מאקה ואריס.
כיירון (Chiron) נתגלה בשנת 1977 על ידי צ'ארלס קוואל, והוא גוף קטן במערכת השמש בין מסלולו של שבתאי למסלולו של אורנוס ושייך לקבוצת הקנטאורים.
מאז גילויו הפך כיירון לגוף שמימי מעניין מבחינה אסטרולוגית הן בשל גילויו והן בשל היותו הראשון שנתגלה מבין הקנטאורים.
כיירון קרוי של שם הקנטאור (חצי גוף אדם וחצי גוף סוס) בן האלמוות, כארון מהמיתולוגיה היוונית.
שהיה מורם של מספר אלים במיתולוגיה היוונית, נחשב לאבי הרפואה ומורה לנגינה, צייד ורפואה.
במיתולוגיה היוונית נפצע כארון מהרקולס, ולמרות היותו בן אלמוות, הפצע שנוצר כתוצאה מהמכה שקיבל היה לסמלו של כיירון וכיירון ביקש למות בסופו של דבר כתוצאה מהפצע.
סיפור הפצע של כארון והדרך של כיירון לרפא אותו הפך לדימוי למרפא הפצוע.
באסטרולוגיה כיירון מייצג את הכאב והפצע שמלווה אדם בחייו ואת הדרך לרפא את הפצע.
יש המשייכים אותו לשליט מזל בתולה, בשל הפצע והדרך לרפא אותו, אך סיפורו המיתולוגי מתקשר לקבוצת קשת.
סימולו הוא ראשי התיבות של "אובייקט קוואל" על שם צ'ארלס קוואל מגלה כיירון, אך יש הרואים בסמל זה מפתח ויש הטוענים שזה מפתח לריפוי גם בפסיכותרפיה.
אסטרואיד, נמצא בחגורת האסטרואידים של מערכת השמש.
מסמל הרחבה של מזל טלה ומאדים.
וסטה היא האש הפנימית הבוערת בכל אדם.
אסטרואיד (ceres), נמצא בחגורת האסטרואידים של מערכת השמש.
מסמל הרחבה של הירח ומזל סרטן.
קשור לדמות האם, הבית בו גדלנו ויכולת ההזנה.
מסמל הרחבה של ונוס ומזל מאזניים.
קשור לנישואין, זוגיות ומערכות יחסים.
מסמל הרחבה של מזל גדי וכוכב שבתאי.
קשורה לחשיבה הגיונית, שכל ישר ועבודה ממוסדת.
כוכבי הצפון היא קבוצת פוטבול ישראלית מעכו המשחקת בליגת הפוטבול הישראלית.
הקבוצה החלה את פעילותה בתחילת שנת 2011 והצטרפה לליגת הפוטבול הישראלית בעונת 2011-2012. הקבוצה אינה משויכת לעיר מסוימת.
למרות שמרבית חבריה ושני מקימיה מנהריה, מהות הקבוצה וסיבת הקמתה היו להוות בית לפוטבול עבור כל אזור הצפון.
הקבוצה הייתה לקבוצה התשיעית בליגת הפוטבול הישראלית.
לאחר הצטרפותה, הצטרפה קבוצה נוספת לליגה, 'פתח תקווה טרופרס' שהביאה את סך הקבוצות בעונת 2012 ל-10 קבוצות פעילות.
בשנת 2013 הצטרפה קבוצה נוספת לליגה, 'רחובות סילברבאקס' וסך הקבוצות הפעילות בליגה עומד כעת על 11 קבוצות.
בעבר הליגה הייתה מחולקת למחוזות צפון ודרום, אך השנה הליגה פועלת תחת מתכונת של מחוז אחד.
מקימי הקבוצה הם: רועי זיו ושי בן-דוד, שחקני עבר בקבוצת הפוטבול של חיפה אנדרדוגס, שהחליטו לפרוש מן הקבוצה ולפתח קבוצת פוטבול נוספת בצפון.
השניים החלו בגיוס נוער מנהריה והסביבה ואימנו אותם חודשים כהכנה לליגה.
בשנתה הראשונה בליגה, הקבוצה הייתה תחת שרביט אימונו של קוסטה סטויליארסקי, עולה מאוקראינה בעל עבר בפוטבול בחו"ל.
בשנתה הראשונה של הקבוצה, סיימה את העונה עם ניצחון אחד.
מדי הקבוצה הם בצבעים ירוק ולבן.
הבחירה בצבע הירוק נעשתה מכיוון שהדבר שהכי מסמל את אזור הצפון הוא הצבע הירוק השולט בכל האזור.
בשתי העונות מאז הקמתה, קבוצת כוכבי הצפון סיימה עם ניצחון אחד.
בשנתה הראשונה ניצחה את פתח תקווה ובשנה השנייה ניצחה במחזור הפתיחה את הקבוצה מרחובות במשחק גשום ובוצי.
בעונה השלישית הקבוצה יצאה לתקופת פגרה לצורך אימונים.
בהתאם לסיבת הקמתה, שחקני הקבוצה מגיעים מאזורים שונים בצפון, מקריית שמונה בצפון ועד חיפה בדרום.
סגל הקבוצה מונה צעירים רבים והיא מבין הקבוצות עם הסגל הצעיר ביותר בליגה.
סגל האימון וניהול הקבוצה מורכב מהאנשים הבאים:
מאמן הקבוצה - רועי זיו, מאמן את הקבוצה זו השנה השנייה.
בעל ניסיון של 15 שנים בפוטבול בישראל, החל את דרכו בספורט שנים טרם להקמת הליגה.
מאמן התקפה - אושרי כהן.
שחקן הקבוצה לשעבר אשר פרש והחליט לתרום לקבוצה מחוץ לקווים.
עוזר מאמן לבקרת איכות - בוריס איבינדר.
בדומה לכהן, גם איבינדר הוא שחקן לשעבר אשר החליט לפרוש ממשחק פעיל ולעזור לקבוצה בצורה מקצועית.
מנהל הקבוצה - עו"ד מיכאל בבלי.
נכון להיום, הקבוצה פועלת ללא נותן חסות רשמי, אלא על תרומות אישיות.
הקבוצה מחפשת נותני חסויות ועסקים לשיתופי פעולה.
כוכב קסם מסדר הוא ריבוע קסם בצורת כוכב משוכלל בעל צלעות.
בכוכב קסם המספרים ממוקמים בקודקודים ובנקודות ההצטלבות של הצלעות, כך שסכום ארבעת המספרים לאורך כל צלע קבוע ושווה לקבוע הקסם: .
היות שלא ניתן לבנות כוכב קסם אשר מספר קדקודיו פחות משישה, הסדר הנמוך ביותר של כוכב קסם הוא .
כוכבי שמים רחוקים, שירים אחרונים הוא קובץ שיריו של המשורר שאול טשרניחובסקי.
ראה אור בהוצאת שוקן בירושלים ותל אביב (הודפס בדפוס "הארץ") בשנת תש"ד 1944. בספר כונסו שירים שכתב "בשלֹש שנות חייו האחרונות, ושבועות מספר לפני פטירתו", והמשורר הספיק להתקין את כתב היד לדפוס "קבע את סדר השירים".
לכתחילה כותר הספר היה "עמא דדהבא" על שם שירה גדולה שבו.
אבל, בהסכמתם של יורשיו נקבע לבסוף שמו האחר.
אל השירים הוספו הערות וביאורים לשוניים והיסטוריים.
מלבד שירי המשורר, נכללו בו, ונערכו במעורב, תרגומי שירים ממספר שפות ותרבויות, חלקן שתורגמו מכלי שני: איסלנדית, אנגלית, גרמנית: היינה וגתה, יוונית, פרסית: שמס א-דין מוחמד שירזי.
העולם בזכותו של מי קים?
איי יון (מאת לורד בירון)
איפיאטרוס לעת מצוא היה אבי
שירת יון החדשה (משירי הקלפטים)בלדות וִירְמַיזָא
III בתו היפה של הרב
ה/ מגדל אשת אנטונישער שלישי
ה/ קבוץ עולה על הקרקעשער חמישי
כוכבי שמש (10 בינואר 1944 - 13 במאי 2019) היה עורך דין, פעיל חברתי, ממנהיגיה הבולטים של תנועת הפנתרים השחורים, האידאולוג ודובר התנועה מיום היווסדה, ערך את ביטאון התנועה "הפנתר השחור"; כתב את כל כרוזי התנועה (פרט לכרוז הראשון), איש שמאל בדעותיו הפוליטיות.
כוכבי שמש נולד בבגדאד שבעיראק בבית החולים היהודי ע"ש רבי מאיר בעל הנס.
עלה עם משפחתו לישראל ביולי 1950 וגדל בשכונת מוסררה שבירושלים.
היה בוגר אוניברסיטת מנצ'סטר (לימים, הקריה האקדמית אונו) במשפטים וחבר בלשכת עורכי הדין בישראל.
היה חבר בהנהלת האגודה לזכויות האזרח.
כוכבי היה מרצה למנהיגות חברתית, קידום רעיונות ומאבקים והפעלת תקשורת - עיתונאי ופובליציסט.
עמד בראש מפעל כינוס הארכיב הישראלי למהפכנות.
נמנה עם מייסדי תנועת המחאה הישראלית הפנתרים השחורים ב-1971, היה האידאולוג ומזכיר התנועה מיום היווסדה ועד לכניסתם של צ'רלי ביטון וסעדיה מרציאנו לכנסת (1971–1977).
לצד צ'רלי ביטון וסעדיה מרציאנו היוו את הנהגת הפנתרים השחורים.
כוכבי שמש השתתף בכל ההפגנות והמבצעים של תנועת הפנתרים השחורים.
באוגוסט 1971 לאחר שהמשטרה פיזרה הפגנה של הפנתרים בכיכר ציון, הוא נעצר יחד עם חבריו בחשד שהפרו את רישיון ההפגנה שניתן להם.
בינואר 1972 נעצר כשהפגין מחוץ לבנייני האומה בהם התכנס הקונגרס הציוני.
בינואר 1972 נדון לקנס על הפצת עיתון ללא רישיון.
במרץ 1972 ארגון פעילות להשבת פנקסי מילואים כמחאה על המצב הכלכלי הקשה.
בפעולה זו נלקחו בקבוקי חלב, שהיו מיועדים לשכונת רחביה המבוססת בירושלים, וחולקו בשכונת האסבסטונים הענייה.
בכרוז שהוצמד לבקבוקי החלב נאמר: "מבצע חלב לילדי שכונות העוני.
ילדים אלה אינם מוצאים מדי בוקר מאחורי הדלת את החלב לו הם זקוקים.
לעומתם יש כלבים וחתולים בשכונות העשירות שלהם יש חלב כל יום ובשפע".
בתחילת מאי 1972 השתתף בהפגנה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוני 1972 הביע עמדות בעד שינוי פני החברה וקביעת משכורת של העובד לפי צרכיו.
לאחר ששני פנתרים נעצרו בחשד לכוונה להצית את משרדי הליגה להגנה יהודית קיים פגישת פיוס עם מאיר כהנא ביולי 1972.
לקראת הבחירות לכנסת השמינית התנגד לריצה משותפת של הפנתרים עם שלום כהן והתמודד בראשות רשימה משלו יחד עם אדי מלכה.
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית היה שותף עם צ'רלי ביטון להסכם עם רק"ח על הקמת חד"ש.
לאחר הבחירות הוא שימש עוזר פרלמנטרי של ביטון ואחר כך כעוזר ודובר של סעדיה מרציאנו.
בשנת 1972, יצא שמש עם המפלגה הקומוניסטית הישראלית לפסטיבל הנוער הדמוקרטי שנערך במזרח ברלין ושם פגש לראשונה מנהיגים בכירים מהארגון לשחרור פלסטין (אש"ף).
אנג'לה דייוויס, חברת הפנתרים השחורים בארצות הברית ביקשה להיפגש עמו והשניים נפגשו.
בין היתר נפגש עם נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו, עם נשיא גרמניה המזרחית לשעבר אריך הונקר, עם ראש ממשלת צרפת לשעבר פייר מנדס פראנס, עם שגריר ברית המועצות בוושינגטון לשעבר אנטולי דוברינין ועם הפילוסוף הצרפתי ז'אן-פול סארטר.
בסוף 1977 השתתף במפגש נוסף באירופה.
שמש נמנה עם הראשונים שנפגשו עם חברי המחתרת המרוקנית שבראשה עמד היהודי אברהם צרפתי.
בשנת 1980 יזם והקים את "החזית המזרחית" שבין מייסדיה היו גם בן-דרור ימיני, מאיר עמור, ויקי שירן ויוסף שילוח.
ראשיתה של התנועה היה בפרסום מודעה נגד הרב מאיר כהנא שבה נאמר, כי כיהודים שחיו בארצות ערב אנו מתנגדים לגזענות של כהנא, וכי יש לשרש את הגזענות מהחברה הישראלית.
המשכה היה ביוזמה למפגש עם אש"ף בחסות נשיא רומניה.
החזית המזרחית היא זאת שטבעה את המונח "מזרחים" שהחליף את המונח השגור "בני עדות המזרח".
בשנת 1983, פתח שמש עם שותפו יחזקאל הללי את "הבר האדום".
בין באיו היו משוררים, סופרים, זמרים ושחקנים מהבוהמה התל אביבית, ובהם: אהרון בכר, שייקה בן פורת, דן בן אמוץ, עמוס קינן, יחזקאל אדירם, עמנואל בר-קדמא, אמנון דנקנר, יונתן שם אור וחיים אסא.
בשנת 1992, הקים עם חברו סעדיה מרציאנו את מרכז הגמילה מסמים כפר זוהרים שבו נגמלו עשרות נרקומנים.
לקראת שנת היובל למדינת ישראל היה שותף ליוזמה לחנינה כללית למכורים לסמים שנכלאו בבתי סוהר והעברתם למוסדות גמילה.
בשנת 1999, החל ללמוד משפטים, הוסמך כעורך דין ב-2003 והצטרף כחבר ללשכת עורכי הדין בישראל.
בשנת 2007, הקים עם צ'רלי ביטון תנועה חברתית חדשה, בה היו שותפים, פרט לפעילים ממוצא מזרחי, פעילים יוצאי ברית המועצות לשעבר ויוצאי אתיופיה.
בשנת 2012, ייצג בהתנדבות את דליה וירצברג-רופא ואת צביאל רופא בעתירת בג"ץ למען זכות הבחירה במסגרת האשפוז הפסיכיאטרי.
שמש נישא לד"ר רחל אשור בפברואר 1987, ונולדו להם שלושה ילדים.
מהרסייך ומחריבייך ממך ייצאו, 10 בינואר 1973
הזמן דוחק והמלאכה מרובה, 10 בדצמבר 1974
כוכבי T בשוֹר (T Tauri) הם מחלקה של כוכבים צעירים משתנים, אשר נמצאים בשלב קדם הסדרה הראשית, ומקור האנרגיה העיקרי שלהם הוא קריסה כבידתית, ולא היתוך גרעיני.
בדרך כלל ניתן למצוא כוכבים אלה בקרבת עננים מולקולריים והם מתאפיינים בעוצמת הארה משתנה וקווים כרומוספריים חזקים.
המחלקה נקראת על שם הכוכב הראשון מסוג זה שהתגלה – T בשור (Taurus).
כוכבי T בשור הם הכוכבים הנראים הצעירים ביותר מהסוגים הספקטרליים F, G, K ו-M (בעלי מסה קטנה מ-2 מסות שמש).
טמפרטורות פני השטח שלהם דומות לאלו של כוכבי הסדרה הראשית בעלי מסות דומות, אך הם הרבה יותר בהירים מכיוון שהרדיוס שלהם גדול יותר.
טמפרטורות הליבה שלהם נמוכות מדי בשביל לקיים היתוך גרעיני של מימן, ומקור האנרגיה העיקרי שלהם הוא אנרגיה כבידתית שמשתחררת כתוצאה מהתכווצות הכוכב.
שלב זה של התפתחות הכוכב על דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל נקרא מסלול היאשי, והוא מוביל את הכוכב הצעיר לסדרה הראשית, אליה הוא מגיע אחרי כ-100 מיליון שנה.
תצפיות על כוכבי T בשור מעידות על כיסוי גבוה של כתמי שמש, פליטה חזקה ומשתנה בתחום הרנטגן והרדיו (בערך פי 1,000 מהשמש), ולכוכבים רבים מסוג זה יש גם רוחות כוכב חזקות.
כמחצית מכוכבים אלה הם בעלי דיסקות גז ואבק, בהן יכולים להיווצר כוכבי לכת.
מעריכים כי דיסקות אלה נעלמות בסקלת זמן של כעשרה מיליון שנה.
מקור נוסף לשינויים בבהירות יכולים להיות גושים וגופים ופרוטו-פלנטריים בדיסקה המקיפה את הכוכב.
כמו כן, מרבית כוכבים מסוג זה נמצאים במערכות בינאריות.
ספקטרה של כוכבי T בשור מציגות שכיחות ליתיום גבוהה יותר מזו של השמש וכוכבי סדרה ראשית אחרים, מכיוון שליתיום נהרס בטמפרטורות מעל 2.5 מיליון מעלות קלווין.
במחקר שכיחות ליתיום ב-53 כוכבים נמצא כי זו משתנה במידה רבה כתלות בגודל, תוצאה שהובילה להשערה כי "שריפת" ליתיום על ידי שרשרת פרוטון-פרוטון בחלקים האחרונים של שלב קדם הסדרה הראשית יכולה להיות מקור אנרגיה משמעותי של כוכבי T בשור.
חלקים אלה בהתפתחות כוכב מתאפיינים בחוסר יציבות ובמידת הסעה גבוהה של חומר בתוך הכוכב.
מהירות סיבוב גבוהה גם מסייעת לערבוב בין שכבות החומר בכוכב ומגבירה את הסעת הליתיום לשכבות הפנימיות והחמות, שם הוא נהרס.
זמן הסיבוב הטיפוסי של כוכבי T בשור הוא בין יום אחד לשנים-עשר (לעומת חודש עבור השמש שלנו), אבל הם מגבירים את מהירות הסיבוב שלהם עם הזמן, עקב התכווצות ושימור תנע זוויתי, והדבר גורם להרס ליתיום בקצב הולך וגובר.
ככלל, שריפת ליתיום מוגברת עם טמפרטורות גבוהות יותר ומסה, וניתן להשתמש בקצב שריפת הליתיום כדי להעריך את גיל הכוכב.
כוכבים צעירים מסיביים יותר (2–8 מסות שמש, מסוג ספקטרלי A או B) בשלב קדם סדרה ראשית נקראים כוכבי הרביג Ae/Be.
כוכבים מסיביים אף יותר (מעל 8 מסות שמש) לא נצפו בשלב קדם סדרה ראשית.
הסיבה לכך, ככל הנראה, היא שהם מתפתחים מהר מאוד, וכאשר ענן גז והאבק סביבם מתפזר והם הופכים להיות נראים, הם כבר מקיימים היתוך מימן בליבה ולכן נמצאים על הסדרה הראשית.
כוכב קָפְּטֶיין (מאנגלית: Kapteyn's Star, נקרא גם גליזה 191, LHS 29 או VZ בכן ציור) הוא תת-ננס אדום הנמצא במרחק של 12.78 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים כן ציור.
זהו אחד הכוכבים הקרובים לכדור הארץ והוא הכוכב עם התנועה העצמית השנייה בגודלה.
כמו כל שאר הננסים האדומים, גם את כוכב קפטיין לא ניתן לראות ללא ציוד עזר, שכן בהירות נראיתו היא מדרגה 8.85, נמוכה בהרבה מסף הראייה האנושי אך ניתן לראותו באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים כ-8.5 מעלות מצפון-מערב לכוכב β בכן-ציור או כ-6.5 מעלות מדרום-מזרח לכוכב α במפסלת.
הכוכב התגלה על ידי האסטרונום ההולנדי יקובוס קפטיין בין השנים 1885 ו-1896 בזמן שמיפה את שמי הדרום באמצעות בחינת צילומים שנעשו מכף התקווה הטובה בדרום אפריקה.
בשנת 1898 פרסם קפטיין את תגליתו ולפיה לכוכב יש תנועה עצמית של 8.7 שניות קשת בשנה, גדולה יותר מהתנועה העצמית של כל כוכב שהתגלה עד אז.
הכוכב החזיק בתואר הכוכב עם התנועה העצמית הגדולה ביותר עד ל-1916, אז התגלה כוכב ברנרד שלו תנועה עצמית גדולה יותר.
בשל ייחודו, הכוכב קיבל את השם "כוכב קפטיין", על שם מגלהו.
בשל תנועתו העצמית הגדולה הוא הוכנס לקטלוג לויטן הראשון של כוכבים עם תנועה עצמית של יותר מחצי שניית קשת שפורסם בשנת 1923 וכן לכל הקטלוגים שפרסם לויטן לאחר מכן.
בשל קרבתו הוכנס כוכב קפטיין בשנת 1957 גם לקטלוג גליזה לכוכבים קרובים עם הציון גליזה 191. בשנת 1996 דווחו היוצרים של קטלוג היפרכוס על כך ש-5,665 מהכוכבים שבקטלוג הם כוכבים משתנים שלא מסווגים ככאלה, ביניהם כוכב קפטיין.
בעקבות גילוי זה סווג כוכב קפטיין כמשתנה BY בדרקון וקיבל ציון של כוכב משתנה VZ בכן ציור.
בשנת 2014 דווח על גילוים של שני כוכבי לכת המקיפים את כוכב קפטיין.
כוכב קפטיין הוא תת-ננס אדום מסוג ספקטרלי sd M1, כלומר עוצמת הארתו נמוכה מהמקובל לננסים אדומים בעלי טמפרטורה כמו שלו.
מסתו מוערכת בכ-28% ממסת השמש, רדיוסו מוערך בכ-29% מרדיוס השמש ועוצמת הארתו היא כ-4 אלפיות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בגלל טמפרטורת פניו הנמוכה, כ-3,840 קלווין, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום.
הכוכב נע על רקע שאר הכוכבים במהירות של 8.7 שניות קשת בשנה, ששקולה למהירות משיקה של למעלה מ-160 קילומטר בשנייה.
כמו כן כוכב קפטיין מתרחק מהשמש במהירות רדיאלית של כ-245 קילומטר בשנייה, כך שהמהירות הכוללת שלו היא קרוב ל-300 קילומטר בשנייה ביחס לשמש.
כיוון התנועה שלו הוא בניגוד לכיוון הסיבוב של שביל החלב בשונה מכל שאר הכוכבים ששייכים לסביבת השמש.
תכונה ייחודית זו מצביעה על כך שהכוכב לא נוצר בגלקסיה אלא היה חלק מגלקסיה ננסית או צביר כדורי שנלכדו בכח המשיכה של שביל החלב ונטמעו בו.
אחת האפשרויות היא שמקורו של הכוכב בגלקסיה הננסית ששרידיה הם ω בקנטאור.
גילו של כוכב קפטיין מוערך בכ-10 מיליארד שנים, כלומר גילו כפול מגילה של השמש.
בשנת 2014 התגלו שינויים מחזוריים קטנים במהירות הרדיאלית של כוכב קפטיין, שניתוח שלהם העלה שהם ככל הנראה נגרמים בשל קיומם של שני כוכבים לכת המקיפים את הכוכב.
כוכבי הלכת קיבלו את הכינויים קפטיין b וקפטיין c ומכיוון שגילו של הכוכב מוערך בלפחות 10 מיליארד שנים, זהו הכוכב הזקן ביותר שידוע שיש לו כוכבי לכת.
על פי תוצאות המדידות נראה שלכוכבי הלכת התכונות הבאות:
קפטיין b, כוכב הלכת הפנימי יותר, הוא בעל מסה של כ-4 מסות ארץ והוא מקיף את כוכב קפטיין במסלול אליפטי שנע בין 0.13 ל-0.2 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-48.6 ימים.
קפטיין c, כוכב הלכת החיצוני יותר, הוא בעל מסה של כ-7 מסות ארץ והוא מקיף את כוכב קפטיין במסלול אליפטי שנע בין 0.24 ל-0.38 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-121.5 ימים.
המרחק מכוכב קפטיין שמאפשר את קיומם של מים נוזליים הוא בין 0.126 ל-0.236 יחידות אסטרונומיות, כך שכוכב הלכת קפטיין b נמצא תמיד באזור הישיב - תחום המאפשר קיום חיים.
הכוכב הקרוב ביותר לכוכב קפטיין הוא GJ 1061 שנמצא במרחק של כ-3.7 שנות אור ממנו, אך למרות קרבתו הוא עמום מכדי להראות בעין אנושית ממרחק זה.
סיריוס נמצא במרחק של כ-7.5 שנות אור מכוכב קפטיין ויראה ממנו ככוכב הבהיר ביותר בשמים עם בהירות מדרגה 1.8-, מעט בהיר יותר מכפי שהוא נראה מכדור הארץ.
ε בארידנוס נמצא במרחק של כ-8.5 שנות אור ויראה משם עם בהירות מדרגה 3.3, דומה לבהירותו כפי שנראית מכדור הארץ.
השמש תראה משם ככוכב חסר יחוד עם בהירות מדרגה 2.8
בלוגיקה מתמטית ומדעי המחשב, כוכב קלין או סגור קלין ובסימון מתמטי * (Kleene Star, Kleene Closure) היא פעולה אונארית, על קבוצה של מחרוזות או על קבוצה של תווים כלשהם.
הפעלה של כוכב קלין על קבוצה מסומנת כ-.
בכוכב קלין נעשה שימוש נרחב בביטויים רגולריים, והוא ההקשר שבו נטבע ואופיין המונח על ידי סטיבן קלין כדי לייצג אוטומטים מסוימים, אשר בהקשר הזה משמעו "אפס או יותר".
אם היא קבוצה של מחרוזות, אז מוגדרת כקבוצה הקטנה ביותר המכילה את ואת המחרוזת הריקה , וסגורה תחת שרשור.
אם היא קבוצה של תווים, אז היא קבוצת כל המחרוזות שניתן להרכיב מאוסף של סמלים ב-, כולל המחרוזת הריקה .
הקבוצה *V ניתנת לתיאור כקבוצה של מחרוזות סופיות שנוצרו על ידי שרשור שרירותי של אלמנטים של , המאפשר את השימוש של אותו תו מספר פעמים בלתי מוגבל.
אם קבוצה ריקה או היחידון המכיל את המחרוזת הריקה , אז ; אחרת, אם היא קבוצה סופית, אז הוא קבוצה בת־מנייה.
גם כאשר היא קבוצה בת־מנייה, הוא קבוצה בת־מנייה.
(שפה המורכבת מהמחרוזת הריקה בלבד),
ובאופן רקורסיבי נגדיר את האיברים הבאים:
אם היא שפה פורמלית, אז היא החזקה ה- של הקבוצה , קיצור של שירשור של קבוצה עם עצמה פעמים.
כלומר, יכול להיות מובן כקבוצת כל המחרוזות שהן שרשור של איברים של , ולעיתים מסמנים אותו .
בכתיב מתמטי, כוכב קלין מוגדר על ידי:
כוכב קלין על קבוצה בת איבר אחד: .
כוכב קלין על קבוצת מחרוזות: .
המסדר הלאומי "כוכב רומניה" (ברומנית: "Ordinul național „Steaua României) הוא מסדר לאומי רומני, העיטור הגבוה ביותר המוענק על ידי ממשלת רומניה.
המסדר נוסד על ידי אלכסנדרו יואן קוזה ב-1864 והוענק בתקופתו בצמצום רב.
לאחר הכרזת העצמאות של רומניה, ב-1877, אישר קרול הראשון, מלך רומניה את המסדר בחוק מיום 10 במאי 1977. המסדר בוטל ב-1948, כשעבר השלטון לידי הקומוניסטים וחודש ב-1998.
עד שנת 2000, היו למסדר חמש דרגות: אבירים, קצינים, מפקדים, קצינים בכירים וצלבים גדולים.
לפי חוק 29/2000, לגבי מערכת העיטורים הלאומית של רומניה, קיימות כיום שש דרגות:
דרגה 2: צלב גדול (Mare Cruce)
דרגה 3: קצין בכיר (Mare Ofiţer)
כוכב תועה הוא כוכב שהתנתק מהגלקסיה, ולא משויך לאף גלקסיה אחרת, לרוב כתוצאה מאינטראקציה עם גרם שמיים אחר.
קבוצת הכוכבים התועים הראשונה התגלתה בצביר הגלקסיות "הבתולה" בשנת 1997, באמצעות טלסקופ החלל "האבל".
הכוכבים בה היו הכוכבים הראשונים בהיסטוריה שהתגלו במרחק של יותר מ-300,000 שנות אור מהגלקסיה הקרובה ביותר אליהם.
ב-14 בינואר 1997 הופרכה האמונה כי כוכבים נמצאים רק בגלקסיות עם גילוי הכוכבים התועים הראשון על ידי טלסקופ החלל "האבל".
אוכלוסיית הכוכבים התועים הראשונה שהתגלתה נמצאה בצביר הבתולה, כ-60 מיליון שנות אור מכדור הארץ, ומורכבת מכוכבים שנפלטו מהגלקסיות הקודמות שלהן.
באותה שנה התגלו 600 כוכבים תועים, כולם ענקים אדומים, והחוקרים שיערו כי ישנם כוכבים תועים נוספים החבויים באזור זה, שאורם חלש מכדי ש"האבל" יוכל להבחין בהם.
מאוחר יותר אכן התגלו כוכבים שכאלה.
מחקרים מצביעים על כך שאוכלוסיית הכוכבים התועים מהווה כ-10% ממסתו של צביר הבתולה, ששיעורה עומד על כטריליון מסות שמש.
גובשו מספר תאוריות אפשריות לגבי תהליך היווצרותם של כוכבים תועים:
כאשר כוכב שנמצא במערכת מרובת כוכבים קורס ועובר סופרנובה, שאר הכוכבים במערכת עשויים להאיץ מאוד כתוצאה מעוצמת הפיצוץ.
אם מהירות התנועה של הכוכבים מספקת על מנת שיתגברו על ההשפעה הכבדתית של הגלקסיה בה הם נמצאים, הם נחלצים ממנה וממשיכים למרחב הבין גלקטי.
מרגע שיצאו הכוכבים מהגלקסיה בה נוצרו, מרכז המסה של הגלקסיה אינו יכול עוד להשיבם, והם נחשבים לכוכבים תועים.
כוכבים שנמצאים במערכת מרובת כוכבים עשויים לצאת מגלקסיית האם שלהם באמצעות אינטראקציה עם חורים שחורים.
כאשר מערכת מרובת כוכבים מתקרבת לחור שחור במידה מספקת, אחד הכוכבים במערכת נשאב לחור השחור, ושאר הכוכבים מאיצים מאוד עד שהם מגיעים למהירות אדירה, כתוצאה מ"אפקט הכבידה הקיצונית" .
אותם כוכבים מגיעים למהירות מספיק גבוהה על מנת לצאת מהגלקסיה שלהם, ואכן הם יוצאים מהגלקסיה שלהם ונהפכים לכוכבים תועים.
כוכבים תועים שיצאו מהגלקסיות שלהם באופן זה נקראים "כוכבי מהירות על" .
ככל הנראה, הדרך הנפוצה ביותר בה כוכבים יוצאים מהגלקסיות שלהם והופכים לתועים היא אינטראקציה בין גלקסיות.
כאשר גלקסיות נפגשות חלק מהכוכבים שבהן יוצאים מהן במהירות גבוה אל החלל, כתוצאה משינויי במכלול הכוחות הכבדתיים הפועלים על אותם כוכבים, דבר שיכול לשנות באופן דרסטי את מהירותם וכיוון תנועתם, ואף לגרום להם לצאת מהגלקסיה שלהם, כפי שקורה לאותם כוכבים.
עד כה לא תועד כוכב תועה שנוצר מחוץ לגלקסיה, וככל הנראה הדבר גם לא אפשרי.
כוכבים נוצרים מהתגבשות עננות גז ואבק גדולות מאוד, תהליך שקיים אך אינו נפוץ מחוץ לגלקסיות.
בנוסף, נדרש גורם שיפזר את העננות, כדי שיתגבשו לצורה חדשה.
פיזור כזה להיגרם בתוך גלקסיות, למשל באמצעות גליי הלם המופיעים בעקבות סופרנובות.
אולם בחלל הבין-גלקטי אין גליי הלם כאלה, ולכן הסיכוי להיווצרות כוכב מחוץ לגלקסיה נמוך מאוד.
ההבדל בין כוכב תועה לכוכב לכת תועה
יש להבדיל בין כוכב תועה לכוכב לכת תועה, כיוון שמדובר בשני סוגים שונים של גרמי שמיים.
ניתן להבדיל ביניהם בשני אופנים עיקריים:
לכוכבים התועים תכונות זהות לאילו של כוכבים רגילים, ועל כן הם מבצעים היתוך גרעיני של מימן (מלבד ננסים חומים, אולם הם יוצאי דופן), בניגוד לכוכבי לכת תועים, שלא מבצעים היתוך גרעיני כלל, מתוקף היותם כוכבי לכת.
כוכבי לכת תועים לא קשורים כבדתית לכוכב מסוים, ונעים כגוף עצמאי במרחב.
בעוד שכוכבים צריכים להיות מנותקים מגלקסיות על מנת להיחשב לכוכבים תועים.
המשמעות היא שכוכבי לכת תועים יכולים להימצא בתוך גלקסיות, וזה אף המקרה הסביר, בניגוד לכוכבים תועים שבהכרח מנותקים מהגלקסיה.
עד כה, התגלו מספר אוכלוסיות של כוכבים תועים מלבד אוכלוסיית הכוכבים התועים בצביר הגלקסיות "הבתולה".
בצביר הגלקסיות "פורנקס": בשנות ה-90 המאוחרות של המאה ה-20, התגלתה אוכלוסיית כוכבים תועים בצביר הגלקסיות "פורנקס".
קבוצת כוכבים זו התגלתה על ידי נאס"א.
לפני גילוי אוכלוסיית הכוכבים התועים עצמה באזור זה, חוקרים ערכו עליו כמה תצפיות שחלקן עסקו במיפויי מיקומם של גרמי השמיים הנמצאים בו.
תצפיות אילו החלו להיערך על האזור כבר מתחילת שנות ה-90.
בשנת 2012 דווח בגיליון של כתב העת "Astronomical Journal" כי נמצאה קבוצה של יותר מ-675 כוכבים בפאתי שביל החלב.
בכתב העת טוענים שכוכבים אילו נמצאים כעת בדרכם אל מחוץ לשביל החלב, כתוצאה מאינטראקציה עם חור שחור, והם עומדים לבסס את מקומם בתווך הבין-גלקטי שבין שביל החלב לגלקסיית אנדרומדה ככוכבים תועים, או ככוכבי מהירות גבוהה (hyper-velocity stars) מבחינה יותר ספציפית.
הגילוי של אותם כוכבים מגבה את המודל של פליטת כוכבים מגלקסיית שביל החלב כתוצאה מאינטראקציה עם חור שחור שהוצע בשנת 1988.
לפניכם תיאור של כמה כוכבים תועים שהתגלו:
HIP 85605: כוכב תועה זה נמצא בקבוצת הכוכבים הרקולס, הנמצאת במרחק של בערך 16 שנות אור מכדור הארץ.
מחקר שנערך קרוב לשנת 2015 קובע שאותו כוכב נמצא במסלול שעובר קרוב מאוד למערכת השמש.
על פי חישובים שנערכו במהלך המחקר, אותו כוכב יעבור במרחק של 0.04 פארסק או 8,000 יחידות אסטרונומיות ממערכת השמש, בערך בעוד כ־240,000 עד 470,000 שנים מהיום.
על אף שמהמחקר נובע שאותו כוכב לא ישפיע על תנועת כוכבי הלכת במערכת השמש או על תנועת השמש, ישנה אפשרות שהוא יעבור קרוב לעננת אורט, וישפיע על העצמים הנמצאים בה.
דבר זה יכול לפגוע בכדור הארץ, כיוון שאינטראקציה כבדתית של HIP 85605 עם עננת אורט יכולה להוביל לחדירה של עצמים מתוך העננה אל מערכת השמש עצמה כתוצאה משינויי מסלול תנועתם בגלל שינויי מכלול הכוחות הכבדתיים הפועלים אליהם, כתוצאה ממעבר של HIP 85605 לידם.
אותם עצמים יחדרו למערכת השמש וינועו בתוכה, ואולי אף יפגעו בכוכבי לכת.
אפשרי שחלק מאותם עצמים יתקרבו מידי לכדור הארץ וישפיעו עליו, ואף יתנגשו בו, דבר שיכול לגרום לאירוע הכחדה המוני נוסף על כדור הארץ, בעל פוטנציאל להכחדת האנושות, אם היא עדיין תתקיים עליו בשלב זה.
SDSS J090745.0+024507: כוכב תועה זה הוא כוכב המהירות הגבוהה (hyper-velocity stars) הראשון שהתגלה.
הוא התגלה בשנת 2005 באמצעות טלסקופ באריזונה.
אותו כוכב נמצא בפאתי שביל החלב, שם הוא נע במהירות של בערך 850 קילומטרים לשנייה או 528 מיל לשנייה, יותר מפי שניים מהמהירות הנדרשת לגוף כלשהו על מנת להימלט משביל החלב.
על אף שכוכב זה עדיין נמצא בשביל החלב, ניתן להחשיב אותו ככוכב תועה, כיוון שידוע שהוא היה שותף באינטראקציה כבדתית עם חור שחור שגרמה לו להגיע למהירות גבוה מספיק על מנת להימלט משביל החלב.
חוקרים משערים כיום שכוכב זה יעזוב לחלוטין את שביל החלב בערך בעוד 80 עד 100 מיליון שנים.
גילויי הכוכבים התועים מסייע במחקר של נושאים מסוימים במדעי החלל לצורך מדידת מרחקים ומיפויי של השפעות אנרגיה באזורים מסוימים.
למשל, הגילויי בצביר "הבתולה" מסייע לחוקרים למפות את התפלגות החומר האפל בצביר גלקסיות זה.
דוגמה נוספת, מספר כוכבים תועים שהתגלו הם ענקים אדומים בהירים מאוד, ועל כן ניתן להשתמש בהם לצורך כיול מרחקים.
מדידות כאלו יכולות לסייע למחקרים בנוגע להתרחבות היקום.
כמו כן היו ידועים קולות הפיצוץ ורעידות האדמה כתוצאה מפגיעת מטאורים - בעיניהם: כוכבים נופלים.
כמו כן האמינו שהיעדר אחד המזלות אחת לחודש משמי הלילה, השפיע על מצבי הרוח ועל הבריאות והגורל של העולם ובפרט על המזל של בני אדם.
לרבות מאמונות אלו יש המשך המתקיים עד ימינו בתרבויות ובדתות שונות, ביניהן גם בדתות המונותאיסטיות, וגם בעיני אתאיסטים.
עד למהפכה המדעית החשיבו את האסטרולוגיה - חישובי הגורלות על פי המזלות, כנושא מדעי, אף שכבר בסביבת שנת 1000 הנוטים אחר הפילוסופיה היוונית החשיבו זאת כשטויות.
אמונות אלו השפיעו על ההיסטוריה באופן משמעותי.
אל השמש ואב השמים והשפעתו על הכוכבים
לדוגמה הליוס אל השמש והאש בלילה רכב אם מרכבתו אל מנהרה בשאול, תחת האדמה.
בתרבויות שונות האל הראשי כונה אב השמים ולעיתים קרובות זוהה עם אל השמש.
בתרבות השומרית הוא נקרא אנכי - אב השמים, וכך גם בתרבות היוונית זוס-פַּטֶר - כלומר אבי השמים, ובתרבות הרומית יופיטר - באותה משמעות.
אל זה נקרא שמש בתרבות הפלשתית, בעל בתרבות הכנענית והחתית, בל בתרבות הבבלית, אמן (האל הנסתר - עקב היעלמותו בלילה) בתרבות המצרית המאוחרת ורע בתרבות קדומה יותר, אשר בתרבות האשורית, ואל בתרבות הארמית.
אחד מכינויי בעל היה רכב ערפת - רוכב ערבות (כלומר השמים) האל גבר - הוא השמש, נשתמר בתרבות הערבית כאחד משמותיו של אללה - אל האלים באסלאם.
האל דגן (אל החיטה, אח של בעל, או אולי כינוי נוסף לאל בעל) זוהה עם כוכב צדק, כוכב הלכת השני בגודלו.
כל אלו יחד נקראו צבאות השמים שנלחמו זה בזה בעת סופות והרוו את האדמה על ידי פתיחת "ארובות השמים".
בנותיו של האל הראשי, המזוהה גם עם השמש ונשותיו של אל זה השפיעו על מזג האוויר ומכאן על התבואה בתרבות החקלאית, הן על הגשם והן על סופות וההתייבשות.
לדוגמה נשותיו/בנותיו של האל בעל היו טלי בת רב (רביבים - הם טיפות גשם), פדרי בת אור (אלת הערפל) וארצי בת יעבדר.
עשתרת / אשתר - אלת הכוכב
אשת האל הראשי או בתו הייתה אלת הפריון שזוהתה עם כוכב הלכת נוגה, אך לעיתים גם עם קבוצות כוכבים או כוכבים בודדים אחרים, כמו הכוכב כוכבּ שבעגלה הקטנה.
העגלה נחשבה כמחרשה או כחלק מן המרכבה הנושאת את האלים ומוסעת בידי כוכב הצפון המעוגן במקומו לאורך הלילה ואינו "נוסע".
נראה שהמילה סטאר - "כוכב" בשפות אירופאיות, נגזרה משם האלה עשתרת - הצידונית, היא אשתר - הבבלית.
ומכאן גם הביטוי לאדם מצליח או מפורסם: כוכב, או כוכב עולה.
היא זוהתה לעיתים עם יונה או פריון הכבשים אך לא ברור אילו קבוצות כוכבים זוהו איתה.
אל הירח וקשריו עם הכוכבים
השפעת הירח גם זוהתה עם המחזור החודשי הנשי (וכפי שסבר בטעות צ'ארלס דרווין היה לכך הקשר ביולוגי התפתחותי).
השמש האירה את היום ולעיתים נראו כוכבים מעטים ביום למרות אורה, והכוכבים האירו את הלילה עם או בלי הירח, ובלילות מעוננים או מעורפלים חסרי כוכבים השתרר חושך מוחלט.
השפעה זו נראתה כמעשה האלים.
שמות אלי הירח הם צין או סין בתרבות הבבלית ואחיותיה (מדי, פרס, עילם), בתרבות אוגרית וארם ירח, בתרבויות הכנעניות: יבש או צאן, ובתרבות המצרית: תות, ולפי פרשנויות אחדות עינו האחת של חור אל השמים.
האל הארמי ירח נקרא גם מאור צבאות השמים (כלומר: מאור הדרך לכוכבים), היה נשוי לאלה נכּל, והטל שנבע ממנו הפרה את צמחיית המדבר עליה היא מנויה.
פעם בחודש נישא לה מחדש.
האל המצרי חור צויר בדמות אדם עם ראש בז, ודמותו קשורה לקבוצת הכוכבים נשר).
האל שת (סת, הוא השטן, וגם אל-המדבר והסערות) שליווה את אל האלים ואל השמש רע (או: רעה) במסעותיו הצליח להשיג את עינו של חור ולהחזירו למקומו.
באגדות קדומות יותר שפוענחו מתוך ממצאי כתבי החרטומים בעתיקות מצרים, העין הייתה עינה של האלה ודית - אלת הצבע הירוק, שמקבילתה נכל, לפי התרבות הארמית הייתה אשת האל ירח.
אולי בהקשר עם המחזור החודשי, בתרבות היוונית והרומית אלת הירח לונה נחשבה לאלת השיגעון.
הורציו - משורר רומי שחי בסביבות שנת 0 לספירה, מתאר בשיר החול לדורות (קרמן סקולרא) את האלה לונה המתבקשת להאזין לשירת בנות הכוכבים.
בכתבי ספריית אוגרית נמצאו התייחסויות לאל עשתר - אל כוכב השחר והתאום של אלת הפריון אשתר, המוותר לאחיו ים על ירושת המלוכה, בניגוד לאחיו בעל הנלחם על מקומו, אחרי שאביהם אל ואמם אשרה הכריזו על ים כיורשם.
לפי הכתוב בתחילת ספר בראשית, השמש הירח והכוכבים נבראו בידי ה' ביום הרביעי לבריאה, לצורך מעקב אחר הזמן, וכן "למשול" ביום ובלילה.
השפעת כוכבים על בני אדם
יוסף חולם על 11 כוכבים (אחיו) וכן השמש והירח (אביו ואמו החורגת) ה"משתחווים" לכוכב שלו.
מקרה שבו השפעת הכוכבים על בני האדם ברורה יותר היא בקללת בלעם שהפכה לברכה שבספר במדבר: הדריכה כאן במשמעות של משיכת קשת כי כאמור הברקים הם חיצים הנורים מתוך הכוכבים, ואולי כאן מדובר על מזל קָשַּׁת.
בשירת דבורה מתואר סיוע של סופה ואולי נפילת מטאור לניצחונה בקרב: מִן שָׁמַיִם נִלְחָמוּ!
כלומר שהכוכבים יצאו מהמסילה-מסלול שלהם, אולי מכך שהחשיכה הקדימה ואולי כאמור היה זה "כוכב נופל".
מההקשר ניכר שלא מדובר בסיוע "רוחני" של הכוכבים, אלא במקרה בו נתקעו מרכבותיהם הכבדים של הכנענים בבוץ בנחל קישון.
בספרות התלמודית ואחריה בהלכה עבודת אלילים נקראת עבודת כוכבים, או עבודת כוכבים ומזלות (עכו"ם).
ביטוי זה הפך נפוץ בעיקר בתקופה שהספרות היהודית צונזרה בידי הנוצרים, וכל מקום שנכתב על גויים, נכרים או מינים הוחלף במילה עכו"ם.
לעיתים היהודים הביאו את הדברים לידי גיחוך ועיקום כמו במקרה של פיאה-נכרית שבמהדורות הראשונות של דפוס וילנה נרשמה פיאת-עכו"ם, וגם עכו"ם שאינו עובד כוכבים.
ישעיהו הרבה ללגלג על האמונות של אחרים בגרמי השמים.
פעמים רבות בתנ"ך האל יושב מעל לשמים או בשמים, והם מקומו של האל: בלעגו על מלך בבל אומר ישעיהו: וְאַתָּה אָמַרְתָּ בִלְבָבְךָ: הַשָּׁמַיִם אֶעֱלֶה, - מִמַּעַל לְכוֹכְבֵי-אֵל אָרִים כִּסְאִי!
בסיום טקס הביכורים (המוקרא בחלקו בליל הסדר ונמצא בספר דברים) מביא הביכורים מתבקש להגיד:
בתהלים ישנו משל על גפן שהאל השקיע מרץ רב בנטיעתה ובטיפול בה.
אך אז התרגז על הפירות הבאושים ופרץ את הגדרות המגינים עליה, וחיות אוכלות אותה.
בתהלים מוזכר שרק האל יכול למנות את הכוכבים והוא מכיר כל אחד מהם בנפרד:
בספר מלאכי, הקשר בין האל, הכוכבים והגשם מופיע באופן ברור:
קול שירת הכוכבים מוזכר בתשובת ה' לאיוב, תוך הזכרה שמדובר במלאכים או 'בני אלהים':
כאן הכוכבים שרים יחד עם גרמי השמים לאל, כמו במקומות רבים אחרים בתנ"ך.
כמה ממזמורי תהלים מוקדשים לגרמי השמים השרים הלל לאל.
בספר עמוס וכן בתשובת ה' לאיוב מוזכרים ארבע קבוצות כוכבים: עש, כסיל כימה וכן חדרי-תימן המסמלים את סערת הרוח הדרומית, כפלאים בלתי מוסברים.
זיהוין העדכני של קבוצות אלו בימינו נחשב כנראה לזיהוי הנכון מדעית על פי שמותיהם בשפות אחרות והפרשנות היהודית (והנוצרית) לאורך הדורות.
חוקר המקרא אביתר כהן, סבור שבתשובות ה' לאיוב בסוף הספר למעשה מתוארות קבוצות כוכבים רבות נוספות.
באופן דומה יש שפירשו את המזמור בתהלים יקום אלהים יפוצו אויביו שמילותיו יחידאיות וקשה להבינם.
הכוכבים מוזכרים פעם אחר פעם בהבטחות ה' לאבות, על כך שזרעם יִרבה מאוד כמו מספר הכוכבים שקשה לספור עקב כמותם המרובה.
לדוגמה בספר בראשית נאמר על אברהם:
בספר דברי הימים מוסבר איסור ספירת בני ישראל לפני יציאה לקרב (ובמקומו שימוש במחצית השקל) כדי שלא לסתור את הבטחת האל:
בסוף ספר דניאל הוא מתנבא על אחרית הימים ואומר:
מילים אלו נאמרים בכל אזכרה למתים.
בר כוכבא היה כינויו של מנהיג המרד לקוממות מלכות עצמאית ליהודה והקמת המקדש השלישי כשבעים שנה אחר החורבן.
שמו האמיתי היה שמעון בן כּוסִיבה כפי שהסתבר ליגאל ידין מתוך מכתבים ביוונית ממנו אל פיקודיו.
32, היא סוויטה תזמורתית בת שבעה קטעים פרי עטו של המלחין הבריטי גוסטב הולסט, שנכתבה בין השנים 1914–1917. כל אחד מהקטעים נושא את שמו של כוכב לכת במערכת השמש ומתקשר לתכונות האסטרולוגיות המזוהות עם הכוכב.
סדר הקטעים בסוויטה לא נקבע לפי מרחקם מהשמש, אלא לפי שיקול דעתו המוזיקלי של המלחין – מאדים, נוגה, כוכב־חמה, צדק, שבתאי, אורון ורהב.
הולסט עמד על כך שיש לבצע את הסוויטה בשלמותה, אך בקשה זו לא נשמרה לאחר לכתו, ולעיתים מבצעים בקונצרטים רק קטעים מן הסוויטה.
הרעיון לכתיבת היצירה מקורו ב-1913, עת יצא המלחין לחופשה בספרד ביחד עם קליפורד בקס – סופר, מחזאי ואסטרולוג חובב.
הולסט, נשבה בקסמי האסטרולוגיה, ובשובו לאנגליה פיתח עניין בניבוי במפות כוכבים.
בבוא העת, עלתה בו ההשראה לחבר סוויטה תזמורתית שתציג באופן מוזיקלי את השפעתם של כוכבי הלכת על בני המזלות הנשלטים בידיהם.
ב-29 בספטמבר 1918 נערכה הופעת בכורה פרטית של הסוויטה ב"היכל המלכה" בלונדון בניצוחו של אדריאן בולט, בפני קהל של 250 מוזמנים, רבים מהם חבריו וקרוביו של המלחין.
כשנתיים לאחר מכן, ב-15 בנובמבר 1920, לאחר שלוש הופעות פומביות בהן לא בוצעו כל קטעי הסוויטה ברצף, נערכה הופעת הבכורה הפומבית השלמה, תחת שרביטו של המנצח אלברט קואטס.
היצירה נחלה הצלחה כבירה וזכתה לתשבחות הן בקרב הציבור והן במדורי הביקורת.
סוויטת "כוכבי הלכת" היא אחת היצירות המפורסמות ביותר ברפרטואר לתזמורת הסימפונית.
היא מבוצעת באופן תדיר ברחבי העולם בידי תזמורות מובילות.
המוזיקה של הולסט, שהייתה חדשנית ופורצת דרך לזמנה, השפיעה על דורי דורות של מלחיני פסקולים לסרטי קולנוע ולסדרות טלוויזיה.
המלחין האמריקאי ג'ון ויליאמס, שהלחין את הפסקול לסדרת סרטי הקולנוע "מלחמת הכוכבים", שאב השראה מצליליו הדרמטיים של הקטע הראשון "מאדים, מבשר המלחמה".
ערב הלחנת "כוכבי הלכת", גוסטב הולסט כבר רכש לעצמו שם מכובד בקרב הקהילה המוזיקלית בלונדון.
בין השנים 1908–1914 בוצעו יצירותיו בקונצרטים פומביים וברסיטלים בעשרות הזדמנויות שונות, וחלק מהן אף זכו לביצועים חוזרים ונשנים.
על אף ההצלחה הניכרת, הולסט, שהתקרב לגיל 40, לא הצליח להתפרנס למחייתו מהלחנה בלבד, ולכן נאלץ להישען על שלוש משרות הוראה במקביל.
לראשונה שבהן נתמנה ב-1904, עת שנתבקש בידי חברו המלחין רייף וון ויליאמס להחליפו כממונה על הוראת המוזיקה בבית הספר לבנות ע"ש ג'יימס אלן שבדרום לונדון.
בשנה שלאחר מכן נטל על עצמו הולסט משרת הוראה נוספת בבית הספר לבנות סנט פּוֹל שברובע האמרסמית' בלונדון.
על אף שמחויבויותיו הותירו בידיו מעט זמן פנוי להלחנה, בעיקר בסופי שבוע ובחגים, היה הולסט מורה מסור ונלהב, שדגל בשיטות הוראה מעשיות, הנחיל את האהבה למקצוע למאות תלמידותיו, העשיר את רפרטואר הנגינה והשירה של בית הספר ביצירות חדשות פרי עטו, והביאן להישגים גבוהים.
לנוכח הריונה של אשתו איזובל ולידתה הקרבה של בתו אימוג'ן, נזקק הולסט למקור הכנסה נוסף, ובאביב 1907 הצטרף לסגל ההוראה של "קולג' מורלי" , בית ספר ערב למבוגרים בלונדון.
ב-1912 ניצח הולסט על הופעת הבכורה של יצירתו "בֵּני מוֹרָה" ב"היכל המלכה" בלונדון , כחלק מסדרת קונצרטים במימונו של הפסנתרן והנדבן הנרי בלפור גרדינר , ששאף לקדם מוזיקה חדשה מאת מלחינים בריטים.
הגם שהמוזיקה המקהלתית שחיבר הולסט זכתה להכרה באזורים מסוימים באנגליה, המוזיקה התזמורתית שלו זכתה לחשיפה מצומצמת למדי.
עם החלטתו של גרדינר לשים קץ לסדרת הקונצרטים שלו, נקלע הולסט למשבר אישי וחש אי-ודאות באשר לעתידו.
החופשה בספרד וניצני העיסוק באסטרולוגיה
במרץ 1913 נענה הולסט, שהיה תשוש ורצוץ משגרת ההוראה התובענית, להצעתו של גרדינר לחבור אליו לחופשה בספרד.
גרדינר הבטיח לשאת בכל ההוצאות הכרוכות במסע.
אליהם הצטרפו המלחין ארנולד באקס ואחיו הצעיר קליפורד, שהיה סופר ומחזאי.
קליפורד נכח בקונצרט שנערך ב-1912, ובו בוצעה יצירתו של הולסט "שליח הענן", אך פרט לכך לא התוודע להולסט באופן אישי טרם היציאה לחופשה.
בספרד סיירו ארבעת התיירים בז'ירונה, בברצלונה ובאי מיורקה, ונהנו ממזג האוויר הנעים ומהמטעמים המקומיים, ונקשרו לא אחת בשיחות ארוכות על אמנות ופילוסופיה.
הולסט הרבה לטייל ברגל בארץ מולדתו, ובמסעו בספרד פסק כי .
במהלך החופשה, הזכיר הולסט את התעניינותו הגוברת בתחום האסטרולוגיה.
אסטרולוגיה היא מסורת עתיקה הבוחנת את הקשר בין מיקומם של גרמי השמיים ותנועתם לבין מעשיהם של בני אדם ותכונותיהם.
הדבר תפס את אוזנו של קליפורד, שהיה חובב אסטרולוגיה.
קליפורד הפליג ארוכות בנושא שעניין את הולסט, וזאת למורת רוחו של גרדינר, רציונליסט מושבע שתיעב את הרעיונות המיסטיים והדתיים שבהם דנו עמיתיו.
הודות לקליפורד, שב הולסט מהחופשה עם סקרנות יוקדת לאסטרולוגיה וכוחות רעננים, ואלה הניחו את היסודות לכתיבת "כוכבי הלכת".
קליפורד מספר כי בעת ההיא שלט הולסט בעולם האסטרולוגיה ביד רמה ואף נהג להכין מפות חיזוי לידידיו הקרובים.
עם זאת, קשה להגדיר במדויק את מידת רצינותו של המלחין באשר לעיסוקו החדש – לא ברור האם היה זה רק תחביב תמים או שמא אמונה נטועה היטב.
על כל פנים, נדמה כי הולסט מצא באור הכוכבים ובכוחות הנבואיים המיוחסים להם עניין רב מספיק, ועתיד היה לחבר בהשראתן סוויטה תזמורתית בת שבעה קטעים, ובה כל קטע נקרא על שם כוכב לכת אחר במערכת השמש ונותן דרור לטבעו ולאופיו באמצעות צלילים מוזיקליים.
על אף שהתפיסה האסטרולוגית הייתה נקודת המוצא בגיבוש הרעיון ליצירה, הולסט לא נצמד בהקפדה לרזי התחום.
בהרצאה שהעביר כמה שנים לאחר בכורתה, תיאר הולסט את הסוויטה כ"סדרה של תמונות הלך רוח" ("a series of mood pictures"), ולמעשה התווה את האופי של כל כוכב על פי נטיית לבו.
כך, למשל, סידר הולסט את קטעי הסוויטה שלא על פי הסדר האסטרולוגי המקובל, ואף התעלם מהשפעת השמש והירח על כוכבי הלכת.
בין השנים 1910–1913, חיבר המלחין הרוסי איגור סטרווינסקי שלוש יצירות בלט בולטות עבור להקת המחול "בלט רוס", בהובלת האמרגן סרגיי דיאגילב – "ציפור האש" (1910), "פטרושקה" (1911) ו"פולחן האביב" (1913).
יצירות הבלט הללו נודעו בחדשנותן המוזיקלית.
הן זכו להצלחה מסחרית מחד, אך העלו את חמתם של המבקרים מאידך.
"פולחן האביב", האחרונה והמהפכנית מבין השלוש, הרעידה עוררה ויכוחים עזים בין קהל מעריציה לשונאיה.
על פי הסיפור, המוזיקה האלימה והברוטלית, לצד נושא הבלט – טקס הקרבה פגני – הובילו למהומה ולהתפרעות בקרב הקהל בביצוע הבכורה בתיאטרון "שאנז אליזה" בפריז ב-23 במאי 1913. בכמה הזדמנויות, חצו דיאגילב ולהקתו את התעלה והפיצו את בשורתו של סטרווינסקי בלונדון.
המוזיקולוג מייקל שורט משער כי הולסט נכח בהופעות הבלט הללו ואף נועד עם סטרווינסקי.
שלושת הבלטים הללו חשפו בפני הולסט עולם שלם של צלילים, החל במקצבים החריפים של "פולחן האביב" וכלה בצבעים הייחודיים של "ציפור האש" ו"פטרושקה".
לדברי שורט, לבלטים של סטרווינסקי הייתה השפעה מכרעת על החלטתו של הולסט ליצור יצירה תזמורתית גדולה משלו.
לאחר בכורת "כוכבי הלכת", מבקר המוזיקה פרנסיס טוי הצמיד להולסט את הכינוי "סטרווינסקי האנגלי" וקבע כי הלה "משווה ליצירותיו יותר היגיון מאשר האמן הרוסי".
ב-3 בספטמבר 1912, תחת שרביטו של המנצח האנגלי סר הנרי ווד, נערכה הופעת הבכורה של היצירה "", פרי עטו של המלחין היהודי-אוסטרי ארנולד שנברג, מנהיג האסכולה הווינאית השנייה במוזיקה.
צלילי היצירה רוויים בדיסונססים ומתאפיינים באי-סדר ובכרומטיות קיצונית, באי-ציות מוחלט למערכת הטונאלית המקובלת.
סטייה גסה שכזאת מהמסורת הסימפונית המוכרת גררה ביקורות נוקבות ועוררה שערורייה כבר במהלך ביצוע הבכורה בעיתון ה"דיילי טלגרף" דווח כי .
עם זאת, היצירה החדשנית והמופשטת הציתה את סקרנותם ואת דמיונם של כמה מלחינים בריטים שנכחו בבכורה, ובהם גם הולסט, שהתרשם ממנה עמוקות והשיג לידיו את הפרטיטורה שלה.
יש המשערים כי היצירה היוותה השראה עבור "כוכבי הלכת" של הולסט.
כראיה לכך, מצביע המוזיקולוג דייוויד למבורן על שמה המקורי של הסוויטה – "שבעה קטעים לתזמורת", כפי שהתנוסס על כתב היד של התווים.
השם הזה מתכתב היטב עם שם יצירתו של שנברג.
סביר להניח שגישותיו המודרניסטיות של שנברג לא היו לרוחו של הולסט, שדגל ביצירת מוזיקה נגישה לקהל הרחב.
עם זאת, סביר להניח שבכל זאת ספג מעמיתו האוסטרי את התעוזה ואת היצירתיות שבהם ניחנים "חמשת הקטעים לתזמורת".
במאה ה-19 ירדה קרנה של המוזיקה העממית באנגליה.
השפעתה של המהפכה התעשייתית באנגליה מחקה את המסורת השירית הקדומה, ומלחיני האומה מן העבר, בהם פרסל, טאליס ובירד, ננטשו על אם הדרך.
בהיכלות הקונצרטים באנגליה ניתן היה לשמוע בעיקר יצירות מאת מלחינים גרמנים.
בימיו כסטודנט בקולג' המלכותי למוזיקה, הולסט "גילה מחדש" את הנעימות העממיות האנגליות והוקסם מהיופי המלודי וההבעתי שלהן.
בעידודו של חברו הקרוב רייף וון ויליאמס, יצא הולסט לחקור מקרוב ולהחיות את המסורת המוזיקלית של אנגליה.
הוא ערך עיבודים לנעימות אנגליות, השתמש בהן כעזר הוראה במסגרת שיעוריו והלחין בהשראתן יצירות כליות ומקהלתיות.
גם ב"כוכבי הלכת" שילב הולסט אלמנטים עממיים, כגון ההמנון המתנגן בחטיבה האמצעית של "צדק, מבשר השמחה".
באותם ימים, ובייחוד בשלהי התקופה האדוארדית ובמהלך מלחמת העולם הראשונה, התחזק מעמדה של המוזיקה הקלה בעיר לונדון ונעשה לעמוד תווך תרבותי.
בתגובה לכך, נצפתה פריחתן של תנועות לאומיות שפעלו להביא את סגנונות המוזיקה הפופולריים לקדמת הבמה, ובהם הסגנון האנגלי העממי.
עוד מראשית ימיו כסטודנט, חש הולסט זיקה למוזיקה הקלה והיה ער לחשיבותה, וכמורה למוזיקה נהג ללוות ולתמוך בנגנים חובבים ולשתפם בהרכביו ובמופעיו.
היסוד העממי בסוויטה "כוכבי הלכת" אִפשר להולסט לשלב רעיונות פסיכולוגיים ורוחניים רציניים במסגרת הקולעת לטעם הפופולרי, ובכך להעלותה לרמה אמנותית גבוהה יותר.
סקרנותו של הולסט בתרבויות המזרח הרחוק ראשיתה בימיו כנגן טרומבון בלהקת האופרה של קארל רוזה, לאחר ששאל מחברו כרך מתוך הקובץ "", מאת חוקר התרבות הגרמני מקס מילר.
לאורך נסיעותיו הארוכות והתכופות בדרכים, ניסה הולסט כמיטב יכולתו להקדיש את זמנו הפנוי ללימוד סנסקריט, השפה הליטורגית העתיקה של כתבי הקודש ההינדיים.
בהמשך, נרשם הולסט לקורס ללימוד השפה בלונדון ונהפך במהרה למתרגם מיומן.
בספרות הסנסקריט מצא הולסט אוצר בלום של ידע, חוכמה ויופי, ששימש השראה לרבות מיצירותיו בהמשך, ובהן האופרה "סיטה" (1906), המבוססת על אפוס ה"ראמאיאנה", והלחנים השונים שחיבר למזמורים מתוך ה"ריג ודה".
באופן כללי, הושפע הולסט ממטרותיה של האגודה התאוסופית – חֵקר טבעו של היקום וחקר מקומה של האנושות בו, עידוד הרוחניות והעמקת ההבנה בדתות ובתרבויות מן המזרח.
התחזקותו הרוחנית של הולסט וכמיהתו להבין היטב את היקום סביבו הם שסללו את דרכו לעיסוק גם באסטרולוגיה.