tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פון ריכטהופן נולד בברסלאו (ורוצלב של היום) למשפחת אריסטוקרטית מכובדת.
בגיל 9 עבר עם משפחתו לשוויידניץ, גם היא עיר בשלזיה שנמצאת היום בשטחה של פולין.
בילדותו אהב פון ריכטהופן לעסוק בצייד ולרכב על סוסים.
ב-1911 הצטרף לחיל הפרשים הגרמני לאחר שהשלים את הכשרתו הצבאית כצוער.
עם פרוץ מלחמת העולם שירת כפרש בתפקידי סיור בחזיתות המזרחית והמערבית.
אולם התפקיד שיעמם אותו ובסביבות מאי 1915 הוא הגיש בקשה לעבור לחיל האוויר והיה לסייר אוויר.
פגישה מקרית עם טייס גרמני ידוע אחר, אוסוואלד בלקה, עוררה בו את הרצון להיות טייס בעצמו.
בלקה בחר בו לטייסת השנייה שבפיקודו.
ב-17 בספטמבר 1916 השיג פון ריכטהופן את ההפלה הראשונה שלו, מעל שמי צרפת.
לאחר הקרב הזמין מצורף ברלינאי שהיה ידידו גביע כסף שעליו נחרטו התאריך וסוג המטוס שהפיל.
כך נהג לאחר כל הפלה וצבר שישים גביעים, אך משאזלה אספקת המתכת היקרה בגרמניה הנצורה נפסקה המסורת.
פון ריכטהופן האמין, כטייסים רבים אחרים, באמונות טפלות הקשורות לטיסה.
אף פעם לא עלה למטוס לפני שקיבל נשיקה מאהובה.
מנהגו זה הועתק על ידי טייסים נוספים.
פון ריכטהופן לא נחשב לטייס טבעי יוצא דופן, לא בעיני בני זמנו ולא בעיני היסטוריונים.
אחיו לותר היה טוב ממנו בתמרונים נועזים במסגרת קרבות האוויר.
סגנונו של הברון האדום היה שקול יותר.
הוא דבק בעקרונות הקרב שנוסחו על ידי מורו אוסוואלד בלקה, על מנת להבטיח סיכויי הצלחה מרביים לטייס הבודד כמו גם למבנה כולו.
שליטתו בתותחי המטוס הייתה מצוינת והוא נחשב לאחד מטובי הצלפים באוויר.
הוא גם השתתף בעיצוב הטקטיקות והעקרונות הבסיסיים של קרבות אוויר אשר רבים מהם נוהגים עד היום.
ב-23 בנובמבר 1916 הפיל את מטוסו של הטייס הבריטי לנו הוקר.
למרות הניצחון יצא פון ריכטהופן מהקרב בתחושה שמטוס האלבטרוס שלו לוקה ביכולת התמרון.
הוא היה משוכנע בצורך במטוס זריז יותר, אם גם מהיר פחות.
את מבוקשו קיבל רק בספטמבר 1917, בדמות מטוס הפוקר התלת כנפי החדש, עמו הוא מזוהה יותר מכל.
לאחר ההפלה ה-18, הוענק לו העיטור פור לה מריט, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בגרמניה הקיסרית.
הגרסה המובחרת יותר של העיטור, זו עם עלה עץ האלון, לא הוענקה לו מעולם.
כדי להיות ראוי לה נדרש המקבל לבצע פעולה מכרעת שאילצה את היריב לסגת מיד - דרישה שקשה לעמוד בה בקרבות אוויר.
בינואר 1917 התמנה פון ריכטהופן למפקד יאסטה 11, יחידה שכללה רבים מטייסי העלית של גרמניה, ובכללם אלופי ההפלות ארנסט אודט והרמן גרינג, לימים מפקד הלופטוופה.
פון ריכטהופן אימן בעצמו רבים מהם.
כדי לעזור לטייסי הטייסת לזהות בקלות האחד את השני באמצע קרב, נצבעו מטוסיהם באדום, בדרך כלל בדוגמאות שונות אשר אפשרו להבחין מי הוא מי.
כמה מהמטוסים, כולל זה של פון ריכטהופן, נצבעו לגמרי.
התעמולה הגרמנית עשתה שימוש מתוחכם בצבע, שהונהג מלכתחילה, כאמור, משיקולים מעשיים.
כך קיבל הברון האדום את כינויו.
היחידה בפיקודו זכתה להצלחה רבה, ששיאה בחודש "אפריל הדמים" (bloody April) של 1917. בחודש זה לבדו הפיל הברון האדום 22 מטוסים בריטיים.
ביוני הוא כבר היה מפקדה של יחידה גדולה יותר, Jagdgeschwader I, שאיחדה את הטייסות 4,6,10 ו-11 ושימשה ככח טקטי נייד שנשלח במהירות לזירות שונות בחזית בהן היה בו צורך.
JG1 נודעה על כן כ"קרקס המעופף".
ב-6 ביולי 1917 נפגע פון ריכטהופן בראשו מכדור במהלך קרב אוויר.
הפציעה קרקעה אותו למספר שבועות.
לא ברור באיזה מידה פגעה ביכולתו אך לאחר ששב לטוס סבל מבחילות וכאבי ראש לאחר טיסותיו.
הברון האדום, שמעולם לא היה מנהיג טבעי ומעורר השראה, נהיה מרוחק וקריר יותר משהיה בעבר.
יש אומרים כי ב-1918 ביקשו ממנו מפקדיו לפרוש מטיסה, מתוך חשש שמותו יגרום נזק בלתי הפיך למורל הלאומי.
אולם הוא סירב לעשות כן, משום שראה חובה להמשיך להילחם באוויר כדי לתמוך בחיילים על הקרקע, להם לא הייתה ברירה אלא להמשיך.
ב-21 באפריל 1918 מת הברון האדום מפגיעת כדור 0.303 אינץ' מעל הר מורלנקור, ליד נהר הסום בצרפת.
הכדור פגע בו מלמטה ומאחור ופילח את חזהו, בעת שסובב את מטוסו תוך כדי קרב אוויר בגובה נמוך עם שני טייסים קנדיים של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
הוא הצליח להנחית את מטוסו באזור שנשלט על ידי כוחות אוסטרליים.
לפי דיווח אחד היה הברון האדום בחיים כשהגיעו אליו כוחות בעלות הברית והספיק לומר "קפוט" לפני שמת.
אולם לפי רוב המקורות הוא לא היה בין החיים בשעה שנמצא.
לא ברור מי ירה בברון האדום והרגו.
הכדור המדובר היה בשימוש בכל מכונות הירייה והרובים הבריטיים של התקופה.
על סמך ניתוחים בליסטיים, רפואיים ואחרים סבורים המומחים כי הוא נהרג מאש נ"מ מהקרקע, כפי שניתן להסיק מהעובדה שהכדור היה בדרכו למעלה.
האיש שירה בו הוא ככל הנראה הסמל האוסטרלי סדריק פופקין, שכן מכונת הירייה שלו היא היחידה שירתה מהקרקע אל עבר המטוס מצידו הימני.
מספר רובאים ירו גם הם מהכיוון ההוא ובהחלט ייתכן שאחד מהם ירה את הכדור שפגע.
חיל האוויר המלכותי נתן את הקרדיט הרשמי לטייס רוי בראון (Roy Brown), שלעבר מטוסו הסתובב הברון בעת שנורה.
אולם מסקנה זו אינה סבירה, שכן סוג הפציעה מצביע על כך שפון ריכטהופן לא היה יכול לחיות יותר מ-20 עד 30 שניות לאחר שנפגע.
בראון לא ירה לעברו במשך חלון זמן זה.
ראייה נוספת היא הדיווח כי הקליע נמצא בבגדיו של הברון האדום, מה שמצביע על פגיעה איטית של כדור שנורה מהקרקע.
הקצינים הבריטיים רחשו ליריבם המת כבוד רב.
הוא נקבר בכפר ברטנגלס שליד אמיין ב-22 באפריל 1918, בטקס צבאי מלא, והיה לראשון שזכה למטס הצדעה חסר.
ארונו נישא בידי טייסים בריטים ולצידם עמד משמר כבוד שהורכב מחיילים אוסטרליים.
לאחר המלחמה הוצאה גופתו מקבר זה על מנת לקברה מחדש באחוזת הקבר המשפחתית בוויסבאדן.
הלווייתו שנערכה בברלין הייתה הגדולה ביותר בתולדות העיר.
חוקרים באוניברסיטת מיזורי הסיקו ב-2004 כי קיימת סבירות גבוהה שלנזק מוחי כתוצאה מפציעתו ב-1917 היה חלק במותו.
התנהגותו בתקופה שלאחר הפציעה תואמת את מה שידוע כיום על פגועי ראש.
יתרה מזאת, השיפוט הלקוי שהפגין ביום מותו, כשטס בגובה נמוך מעל שטח עוין בניגוד לכללים שהוא עצמו ניסח, יכול היה להיגרם מפגיעה במוח.
הברון האדום היה דודן רחוק של הפילדמרשל וולפרם פון ריכטהופן, אלוף הפלות ששירת תחתיו ביאסטה 11 ולימים היה לאחד ממפקדי הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
דודנית מפורסמת אחרת שלו, פרידה פון ריכטהופן חיה בבריטניה והייתה רעייתו של הסופר דייוויד הרברט לורנס.
אחותה אלזה פון ריכטהופן הייתה האישה הראשונה בגרמניה שעסקה במדעי החברה.
דודו שנקרא אף הוא מנפרד, היה גנרל בכיר בצבא הקיסרות הגרמנית.
אחיו הצעיר לותר פון ריכטהופן היה גם הוא, כאמור, אחד מטייסי העילית של גרמניה במלחמת העולם הראשונה.
הוא שירת ביאסטה 11 תחת אחיו ורשם לזכותו 40 הפלות.
בן-אחיינו הרמן פון ריכטהופן כיהן כשגריר גרמניה בבריטניה בין השנים 1989 ו-1993. ייחוסו של השגריר משך תשומת לב רבה בתקשורת.
דוד נוסף שלו היה הגאוגרף פרדיננד פון ריכטהופן, שבין היתר טבע את המושג דרך המשי, עבור נתיב הסחר העתיק מסין למערב.
כנף תקיפה קרקעית 2 "ריכטהופן" - כנף ששירתה בלופטוואפה ונקראה על שמו.
טייסת מל"טים של חיל האוויר הישראלי המאמנת את אנשי חיל האוויר הגרמני בבסיס תל נוף, נקראה "טייסת הברון האדום".
מַנְצ'וּקְווֹ (ביפנית: 滿洲國 – מילולית: "מדינת מנצ'וריה"; בסינית מפושטת: 满洲国) הייתה מדינת חסות יפנית שהתקיימה בין השנים 1932–1945 על פני מנצ'וריה ומזרח מונגוליה הפנימית.
היא נשלטה על ידי פויי, קיסר סין משושלת צ'ינג, שהיה הקיסר הסיני האחרון, ותפקד כשליט בובה של יפן.
יפן ניסתה לכפות על הרפובליקה הסינית הכרה במנצ'וקוו, אך רוב הסינים ראו בה כשטח כבוש.
במלחמת האזרחים הסינית, הן הקוומינטנג והן הקומוניסטים ראו במנצ'וקוו כממשלת בובות של יפן.
מנצ'וקוו שימשה כבסיס צבאי לפלישות נוספות של יפן לסין.
הכיבוש היפני במנצ'וריה כלל פשעי מלחמה חמורים, כולל הרעבה, אונס, עינויים ורצח של מיליונים.
במהלך העשור האחרון של המאה ה-19, מנצ'וריה התיכונה הייתה תחת השפעה רוסית, בעיקר בעקבות בניית מסילת הברזל הסינית מזרח-אסיאתית דרך חרבין לוולדיווסטוק.
לאחר מלחמת רוסיה–יפן (1904–1905), השפעתה של יפן באזור גברה, במיוחד בעקבות הנחת מסילת הברזל הדרום מנצ'ורית ב-1906 ללו'שונקואו והגירת אזרחים יפנים.
קציני הצבא היפני תכננו זמן רב לפלוש למנצ'וריה, אך התנגדות פנימית מנעה מהם לעשות זאת.
ב-18 בפברואר 1931 הם ביימו את תקרית מוקדן, שהעניקה להם את הלגיטימציה לפלוש למנצ'וריה.
הכיבוש הושלם בהצלחה וזכה לפופולריות רבה ביפן, אך גרם לגינויים שהובילו את יפן לפרוש מחבר הלאומים.
בשנת 1932 יפן הקימה במנצ'וריה את "מדינת מנצ'וריה" – מנצ'וקוו.
מנצ'וקוו הוגדרה כ"איחוד של חמשת עמי האזור" – מנצ'וריאנים, בני האן, יפנים, קוריאנים ומונגולים – תחת הסיסמה "חמישה עמים, איחוד אחד" שנלקחה מהרפובליקה הסינית.
היא הייתה מדינה עם מערכת פוליטית ריכוזית וטוטליטרית מאוד.
דה-יורה, הכוח הפוליטי היה מרוכז בידו של הקיסר פויי ומפלגת הימין הקיצוני שלו, "איחוד קונקרדו".
בפועל המדינה נשלטה על ידי הצבא היפני, שהיה לכובש זר.
למרות זאת, הותרו התארגנויות פוליטיות מסוימות, בעיקר של מהגרים, כולל תנועות פשיסטיות רוסיות ואף תנועות ציוניות של יהודים.
מנצ'סטר סימן 1 היה אחד המחשבים האלקטרוניים המוקדמים.
המחשב נבנה באוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה בשנת 1949, לאחר ההצלחה בהפעלת המכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר.
הוא כונה גם מכונה ספרתית אוטומטית.
המחשב בעל חשיבות היסטורית בעיקר בשל היותו הראשון שהכיל סוג של אינדקס רגיסטרים וכן בשל היותו פלטפורמה שעל גביה פותחה שפת אוטוקוד.
שפת מחשב זו הייתה אחת מ"שפות העילית" הראשונות.
מנצ'ורית היא שפה ממשפחת השפות הטונגוסיות, המדוברת בצפון סין.
בעבר הייתה זו שפתו של העם המנצ'ורי, אולם כיום, במקביל להתפשטות המנדרינית התקנית הולכת השפה ונכחדת.
דוברי השפה המנצ'ורית ברמת שפת אם הם מבוגרים בדרך-כלל, ורוב דוברי השפה כיום דוברים אותה כשפה שנייה בלבד.
לשפה המנצ'ורית דמיון רב לשפת השיווה () המדוברת בחלקים משינג'יאנג ובחלקים מליאונינג, אולם עקב זהות הלאום הנפרדת היא נחשבת כשפה נפרדת.
המנצ'ורית היא שפה אגלוטינטיבית, צֵירופית, כלומר המילים נוצרות בה על ידי תוספות לשורש שאינו משתנה.
האגלוטינטיביות בה מוגבלת על ידי הידמות קולית ועל ידי שימוש בטונים, כך שגובה הטון שבו נאמרת המילה יכול לשנות את משמעותה.
למנצ'ורית מערכת כתב נפרדת וייחודית, שייתכן שהושפעה מהקרבה לכתב המונגולי.
מבחינה היסטורית, הייתה המנצ'ורית השפה הראשונה שאליה נחשף האדם האירופי במזרח הרחוק, וההיכרות של העולם המערבי עמה קדמה להיכרות עם המנדרינית, ועם שפות סיניות נוספות.
בעבר הייתה המנצ'ורית השפה הרשמית השנייה בחשיבותה באזורי השליטה הנרחבים של שושלת צ'ינג, וכל מסמכי השלטון הרשמיים נכתבו הן במנדרינית והן במנצ'ורית.
עוד כיום ניתן לראות את הכתב המנצ'ורי מופיע במקביל לכתב המנדריני בארמונות השונים בעיר האסורה.
לאחר נפילת השושלת והקמת הרפובליקה העממית הסינית הפכה המנדרינית לשפת אזור מנצ'וריה, ואילו השימוש במנצ'ורית הופסק.
כיום דוברים את השפה כשפת-אם מספר מועט של אנשים, רובם מבוגרים.
+פונמות במנצ'ורית וילוני חכי שִנִּי שפתי(־שִנִּי) אפיŋɲnm סותםgkdtbp מחוכךʤʧ חוכך x ʃ s f מקורב(צדי)wjl רוטטr
מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי הוא מועדון כדורגל אנגלי מקצועני הממוקם בעיר מנצ'סטר.
קבוצת הכדורגל משחקת כיום בליגת הפרמייר ליג האנגלית.
המועדון נוסד ב-1880 בשם סנט מרקס (מערב גורטון), ולאחר מכן שינה את שמו לארדוויק א.פ.צ.
ב-1887, לפני ששינה את שמו ל"מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי" ב-1894. המועדון זכה באליפות אנגליה עשר פעמים, ב-גביע ה-FA שבע פעמים, בגביע הליגה שמונה פעמים, בגביע אירופה למחזיקות גביע פעם אחת ובליגת האלופות פעם אחת.
התקופה המוצלחת ביותר של המועדון במאה ה-20 הייתה בין שנות ה-60 המאוחרות לשנות ה-70 המוקדמות, כאשר הוא זכה במספר גביעים מרכזיים תחת המאמן ג'ו מרסר ועוזרו מלקולם אליסון, ועם שחקנים מצטיינים כדוגמת קולין בל ופרנסיס לי.
השקיעה של המועדון הובילה לשתי ירידות ליגה בשלוש שנים במהלך שנות ה-90, כשבשפל הגיעה סיטי להתמודד עונה אחת בדרגה השלישית של מערכת ליגות הכדורגל באנגליה.
אך מתחילת שנות ה-2000, המועדון הפך לחבר קבוע בליגה העליונה, בה מוקם לאורך מרבית ההיסטוריה שלו.
צבעי תלבושת הבית של המועדון הם תכלת ולבן.
בתחילת דרכו המועדון החליף את אצטדיונו הביתי בתדירות גבוהה, אך לאחר מכן התקבע בהייד רואד למשך 36 שנים עד שנת 1923, ובמיין רואד מאוחר יותר עד שנת 2003. כיום האצטדיון הביתי של המועדון הוא אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, או בשמו המסחרי "אצטדיון איתיחאד", המכיל 52,900 מקומות.
מנצ'סטר סיטי הוא אחד ממועדוני הכדורגל העשירים בעולם כיום, מאז נרכש על ידי קבוצת משקיעים מאבו דאבי בשנת 2008.
מנצ'סטר סיטי היא הקבוצה האנגלית השנייה בהיסטוריה שזכתה בטרבל מקומי כשבעונת 2018/2019 זכתה באליפות, בגביע ה-FA ובגביע הליגה.
בעונת 2022/2023 השלימה מנצ'סטר סיטי טרבל אירופי היסטורי: אליפות הפרמייר ליג, גביע ה-FA וליגת האלופות והפכה לקבוצה האנגלית השנייה שעושה זאת אחרי מנצ'סטר יונייטד בעונת 1998/1999.
מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי נוסד בשם "סנט מרקס (מערב גורטון)" ב-1880 בידי אנה קונל ושני מנהלים של כנסיית סנט מרקס, שעבדו גם בסמוך בבית חרושת לברזל בגורטון, מחוז במזרח מנצ'סטר.
ב-1887 המועדון עבר למגרש חדש בהייד רואד שבמחוז ארדוויק באזור המזרחי של מרכז העיר, ושינה את שמו ל"ארדוויק א.פ.צ." על מנת לשקף את המיקום החדש שלו.
ארדוויק הצטרף לפוטבול ליג כחבר בליגה השנייה של הפוטבול ליג ב-1892. קשיים כספיים במהלך עונת 1893/1894 הובילו לארגון מחודש בתוך המועדון, וארדוויק שינה את שמו ל"מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי" (Manchester City F.C).
המועדון השיג את התואר הראשון שלו בזכייה באליפות הליגה השנייה ב-1899, ובעקבות כך העפיל לליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
הוא זכה בתואר החשוב הראשון שלו ב-23 באפריל 1904, לאחר ניצחון 0–1 על בולטון וונדרס בקריסטל פאלאס בדרך לזכייה בגביע ה-FA.
מנצ'סטר סיטי אף החמיצה במעט זכייה בדאבל של אליפות וגביע באותה עונה לאחר שסיימה במקום השני בליגה.
בעונות שלאחר הניצחון בגביע ה-FA, המועדון הואשם באי סדרים כספיים, ובסופו של דבר הועזבו 16 שחקנים מהמועדון ב-1906, ביניהם הקפטן בילי מרדית', שעבר ליריבה העירונית מנצ'סטר יונייטד.
שריפה בהייד רואד הרסה את יציע העמידה הראשי באצטדיון ב-1920, וב-1923 המועדון עבר לאצטדיון החדש מיין רואד שבמוס סייד.
בשנות ה-30 המועדון הגיע פעמיים ברציפות לגמר גביע ה-FA: הוא הפסיד לאברטון ב-1933, לפני שזכה הגביע בזכות ניצחון על פורטסמות' ב-1934. המועדון זכה באליפות הליגה הראשונה בפעם הראשונה שלו ב-1937, אך ירד לליגה השנייה בעונה שלאחר מכן, אף על פי שכבש יותר שערים מכל מועדון אחר באותה עונה בליגה.
עשרים שנה מאוחר יותר, המועדון השתמש בשיטת משחק טקטית שנודעה בשם "ריווי פלאן", והגיע לשני גמרי גביע FA רצופים פעם נוספת, ב-1955 ו-1956. כמו בשנות ה-30 הוא הפסיד בגמר הראשון (לניוקאסל יונייטד) וניצח את השני.
הגמר של 1956, בו מנצ'סטר סיטי ניצחה 1–3 את ברמינגהאם סיטי, הוא אחד ממשחקי הגמר המפורסמים ביותר בכל הזמנים, וזכור בשל העובדה ששוער מנצ'סטר סיטי ברט טרואטמן המשיך לשחק לאחר שבלא ידע מכך הוא שבר את צווארו.
לאחר ירידה לליגה השנייה ב-1963 מצבו של המועדון התדרדר, כאשר שיא הצופים במשחקי הבית שלו באותן שנים היה 8,105 במשחק מול סווינדון טאון בינואר 1965. בקיץ של 1965 מונה צוות הניהול של ג'ו מרסר ומלקולם אליסון.
בעונה הראשונה תחת מרסר המועדון זכה באליפות הליגה השנייה, והחתים את השחקנים החשובים מייק סאמרבי וקולין בל.
שתי עונות מאוחר יותר, ב-1967/1968, המועדון זכה באליפות אנגליה בפעם השנייה, לאחר ניצחון במחזור האחרון של העונה על ניוקאסל יונייטד.
ב-1969 המועדון זכה בגביע ה-FA, לפני שרשם הצלחות אירופאיות בדמות זכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1970, עם ניצחון 1–2 על גורניק זאבז'ה בגמר.
מנצ'סטר סיטי אף זכתה בגביע הליגה באותה עונה, והפכה למועדון האנגלי השני שזוכה בגביע אירופי ובגביע מקומי באותה עונה.
שחקן העבר של יונייטד דניס לאו הבקיע שער שהעניק לקבוצתו ניצחון 0–1 באולד טראפורד, שהביא לירידתה של מנצ'סטר יונייטד לליגת המשנה.
הגביע האחרון בתקופה המוצלחת ביותר של המועדון הושג בשנת 1976, כאשר הוא גבר על ניוקאסל יונייטד בגמר גביע הליגה.
תקופה ארוכה של שקיעה באה לאחר ההצלחות של שנות ה-60 ושנות ה-70. מלקולם אליסון מונה בפעם השנייה למאמן המועדון ה-1979, אך ביצע מספר רכישות לא מוצלחות כדוגמת סטיב דיילי.
בשנים שלאחר מכן הוחלפו מאמנים רבים במועדון – שבעה בשנות ה-80 בלבד.
מנצ'סטר סיטי העפילה לגמר גביע ה-FA ב-1981 אך הפסידה במשחק חוזר לטוטנהאם הוטספר.
המועדון ירד פעמיים מהליגה העליונה בשנות ה-80 (ב-1983 ו-1987), אך הצליח לסיים במקום החמישי בליגה הראשונה תחת הדרכת המאמן פיטר ריד.
אף על פי כן זו הייתה הצלחה זמנית בלבד, ולאחר עזיבתו של ריד המשיך המועדון לדעוך.
המועדון היה מהמייסדים של הפרמייר ליג מאז הקמת הליגה ב-1992, אך ירד לליגה הראשונה ב-1996. לאחר שתי עונות בליגה הראשונה, המועדון הגיע לנקודת השפל בהיסטוריה שלו, כאשר הפך למועדון הראשון בכל הזמנים שמחזיק בגביע אירופי ויורד לליגה השלישית בארצו.
לאחר הירידה מנצ'סטר סיטי החלה לקבל כסף רב, עם הגעתו של היושב ראש החדש דויד ברנשטיין.
המועדון העפיל בחזרה לליגה הראשונה כבר בניסיון הראשון, בזכות סיום דרמטי במשחק הפלייאוף של הליגה מול ג'ילינגהאם.
לאחר מכן הוא עלה בפעם השנייה ברציפות וחזר לפרמייר ליג, אך המועדון היה רחוק מלשחזר את ימיו הגדולים, והוא ירד פעם נוספת לליגה השנייה ב-2001. קווין קיגן הגיע כמאמן החדש של המועדון בסיום העונה, והביא לחזרה מיידית של מנצ'סטר סיטי לליגה העליונה כאשר המועדון זכה באליפות הפוטבול ליג .
בעונה זו נשבר שיא המועדון במספר נקודות שצבר ובכיבוש שערים במשך עונה אחת.
עונת הייתה האחרונה של המועדון במיין רואד, ובה הוא ניצח לראשונה מזה 13 שנים בדרבי של מנצ'סטר.
מנצ'סטר סיטי אף העפילה לגביע אופ"א באמצעות דירוג המשחק ההוגן של אופ"א, ובכך נכנסה למפעלים האירופיים לראשונה מזה 25 שנים.
בשנת 2003 עבר המועדון לאצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר החדש.
במרץ 2005, קווין קיגן עזב את המועדון, וסטיוארט פירס מונה במקומו, ופספס במעט את העפלת המועדון למוקדמות המפעלים האירופיים.
עונת נפתחה בצורה טובה עבור מנצ'סטר סיטי, כאשר המועדון היה במקום השישי עד לנובמבר, אך הוא ירד ביכולתו בהמשך וסיים במקום ה-15 בלבד.
בעונת המועדון התקשה לכבוש שערים, וקבע שיא שלילי של שערים במשחקי הבית למועדון בליגה העליונה, כאשר הבקיע עשרה שערים בלבד וסיים את הליגה במקום ה-14.
בשנת 2007 המועדון נרכש על ידי תאקסין צ'ינוואט, ראש ממשלת תאילנד לשעבר.
המועדון שאף להגיע להצלחות, ופתח את עונת בצורה טובה בהתמקמו בצמרת הליגה, אך הידרדר בהמשך ולבסוף סיים את העונה במקום התשיעי, והעפיל למוקדמות גביע אופ"א באמצעות זכייה נוספת בדירוג המשחק ההוגן של אופ"א.
הרכישה על ידי "אבו דאבי"
בקיץ 2008 המועדון עבר לבעלותה של קבוצת משקיעים מאיחוד האמירויות בשם "אבו דאבי פיתוח והשקעות".
ראש קבוצת הרוכשים, סולימאן אל-פאחים, הצהיר כי מטרת הרכישה היא להפוך את המועדון לגדול ביותר בעולם.
בשנים הבאות צורפו למנצ'סטר סיטי, שנחשב עד אז למועדון מרכז-טבלה באנגליה, שחקנים בולטים מהצמרת העולמית כדוגמת קרלוס טבס, האחים קולו ויא יא טורה ודויד סילבה.
ההשקעה הניבה תוצאות ב-2011 כאשר הקבוצה הצליחה להעפיל למוקדמות ליגת האלופות, וכן זכתה בגביע ה-FA, התואר הראשון שלה מזה 35 שנים.
בעונת 2011/2012 מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות הפרמייר ליג בזכות הפרש שערים טוב יותר ממנצ'סטר יונייטד, שסיימה במקום השני.
הקבוצה ניצחה במחזור הסיום של הליגה את קווינס פארק ריינג'רס בתוצאה 3–2, כאשר שניים מהשערים הובקעו בתוספת הזמן של המשחק.
בעונת 2012/2013 לא הצליחה הקבוצה לשמור על תואר האליפות כאשר סיימה במקום השני אחרי יריבתה העירונית, מנצ'סטר יונייטד.
הקבוצה העפילה לגמר הגביע האנגלי בו נוצחה על ידי ויגאן את'לטיק משער שנכבש בתוספת הזמן של המשחק.
מספר ימים לאחר ההפסד פוטר מאמן הקבוצה מנצ'יני מתפקידו.
בעונת 2013/2014 העפילה סיטי לראשונה בתולדותיה לשמינית גמר ליגת האלופות, אך הודחה על ידי ברצלונה 1–4 בסיכום שני המשחקים.
באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות אנגליה, אחרי ניצחון על ווסטהאם יונייטד 2–0 במחזור הסיום.
בעונה הבאה הודחה פעם נוספת על ידי ברצלונה בשמינית גמר ליגת האלופות עם 1–3 בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2015/16 העפילה הקבוצה עד לחצי גמר ליגת האלופות אחרי שהדיחה את דינמו קייב ופריז סן-ז'רמן, אך הודחה על ידי ריאל מדריד שבאותה עונה זכתה בגביע האלופות.
לקראת עונת 2016/17 מנצ'סטר סיטי מינתה את המאמן הספרדי המוערך פפ גוארדיולה, אך למרות הציפיות מהסיטיזנס היא לא זכתה באף תואר בעונה זו.
למרות זאת, היא השיגה את הכרטיס לליגת האלופות משום שסיימה במקום השלישי בפרמייר ליג.
את עונת 2017/2018 פתחה סיטי בסערה עם ממוצע של 3.5 שערים למשחק, כשהיא הקבוצה הראשונה מזה 66 שנים שהבקיעה לפחות חמישה שערים בשלושה משחקי בית רצופים, במה שהתברר כהתחלת העונה הטובה ביותר של סיטי בתולדות הפרמייר-ליג - 93 אחוזי הצלחה ו-13 ניצחונות רצופים בכל המסגרות.
ב-1 בנובמבר 2017 כבש סרחיו אגוארו את שערו ה-178 במועדון בניצחון 4–2 על נאפולי במסגרת ליגת האלופות, ובכך הפך לשיאן הכובשים של סיטי בכל הזמנים.
ב-13 בדצמבר 2017 לאחר ניצחון 4–0 על סוונזי מנצ'סטר סיטי שברה את שיא הניצחונות הרצופים בפרמייר ליג עם 15 ניצחונות.
השיא הקודם היה שייך לארסנל עם 14 ניצחונות.
ב-15 באפריל 2018, בזכות הפסד של מנצ'סטר יונייטד לווסט ברומיץ', זכתה מנצ'סטר סיטי באליפות הפרמייר ליג החמישית בתולדותיה.
עונת 2018/2019 הייתה לעונת השיא של המועדון.
בפתיחת העונה זכתה במגן הקהילה החמישי בתולדותיה, בליגת האלופות סיטי לא זכתה להצלחה רבה והגיע רק לרבע הגמר בו הודחה על ידי טוטנהאם, לאחר מותחן אדיר שנגמר בתוצאה 4–4 בסיכום שני המשחקים כשטוטנהאם עלתה מכיוון שכבשה יותר שערי חוץ.
עונת 2018/2019 בליגה האנגלית הציגה קרב אדיר בין שתי קבוצות, מנצ'סטר סיטי וליברפול, כשתואר האליפות הוכרע אך ורק במחזור הסיום, כאשר סיטי ניצחה את ברייטון במחזור הסיום והבטיחה את האליפות עם 98 נקודות, נקודה אחת יותר מליברפול.
סיטי זכתה בעונה הזאת גם בתואר גביע הליגה כאשר גברה על צ'לסי בגמר.
את עונת 2018/2019 סיימה סיטי בטרבל אנגלי כשהשלימה זכייה גם בגביע ה־FA לאחר ניצחון מוחץ של 6–0 על ווטפורד.
זאת הפעם הראשונה בהיסטוריה של הכדורגל האנגלי שקבוצה עושה טרבל אנגלי וזוכה באליפות, גביע ה־FA וגביע הליגה.
בפברואר 2020 הושעתה מנצ'סטר סיטי למשך שנתיים (כלומר, לעונות 2020/21 ו-2021/22) מכל המפעלים האירופים (ליגת האלופות והליגה האירופית) ונקנסה ב-30 מיליון אירו עקב הפרת כללי הפייר פליי הפיננסי.
מספר ימים לאחר מכן, הוציאה מנצ'סטר סיטי הצהרה בה היא דוחה לחלוטין את ההאשמות ומודיעה כי היא תגיש ערעור ל-CAS - בית הדין לבוררות ספורט.
ב-13 ביולי 2020 ה-CAS קיבל את ערעורו של המועדון והודיע כי העונש ש-UEFA קבעה מבוטל, דהיינו, הקבוצה תוכל להשתתף במפעלים האירופיים וההשעייה מבוטלת.
הקנס הופחת ל-10 מיליון אירו.
ב-14 באפריל 2021 מנצ'סטר סיטי העפילה בפעם השנייה בתולדותיה לחצי גמר ליגת האלופות לאחר ניצחון כפול על בורוסיה דורטמונד הגרמנית.
בשלב חצי הגמר סיטי פגשה את פריס סן ז'רמן.
לאחר ניצחון חוץ של סיטי בפריז בתוצאה 1–2, סיטי ניצחה בגומלין 0–2 מצמד שערים של ריאד מחרז, והעפילה לגמר ליגת האלופות בפעם הראשונה בתולודתיה, בו הפסידה 0–1 לצ'לסי.
בעונת 2021/2022 מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות אנגליה בפעם השמינית הודות למהפך בזק (3 שערים ב־5 דקות) לקראת סיום המשחק שקבע את תוצאת המשחק המכריע – ניצחון 3–2 על אסטון וילה וזכייה באליפות בפער של נקודה אחת מהקבוצה שסיימה במקום השני – ליברפול.
במהלך עונת 2022/2023 הליגה פרסמה את הצהרתה ב-6 בפברואר 2023 בה פירטה עשרות הפרות לכאורה של חוקי הליגה על ידי מנצ'סטר סיטי.
זו הייתה שיאה של חקירה שהתנהלה במקביל לחקירת אופ"א בנושא הפרת כללי הפייר פליי הפיננסי.
בתום עונה זו זכתה הקבוצה באליפות התשיעית בתולדותיה והשלישית ברציפות, וגם בגביע האנגלי השביעי של המועדון וגם בליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדות המועדון והשלימה טרבל.
בעונה שלאחר מכן, הקבוצה התמודדה על טרבל נוסף, עת הגיעה לרבע גמר ליגת האלופות בו הודחה על ידי ריאל מדריד בפנדלים לאחר 4-4 בסיכום שני המשחקים.
בנוסף הגיעה לגמר הגביע האנגלי בו הפסידה למנצ'סטר יונייטד 2-1. עם זאת זכתה הקבוצה באליפות הפרמיירליג הרביעית ברציפות.
המועדון הראשון לעשות זאת באנגליה.
בעונת 2024/2025 נעצר הרצף המוצלח של הקבוצה כשסיימה בליגה במקום השלישי בלבד, הודחה בשלב הנוקאאוט הראשון בליגת האלופות, והפסידה עונה שנייה ברציפות בגמר הגביע; 1-0 לקריסטל פאלאס.
הייתה זה העונה הראשונה מאז עונת 2016/2017 שהקבוצה מסיימת ללא תואר.
בסיום אותה העונה עזב את המועדון הקפטן קווין דה בראונה, לאחר 10 שנים בקבוצה.
האצטדיון הביתי הנוכחי של מנצ'סטר סיטי הוא אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, המכיל כ-52,900 מקומות ישיבה וממוקם במזרח מנצ'סטר.
האצטדיון הושכר לסיטי על ידי מועצת העיר מנצ'סטר בתום משחקי חבר העמים ב-2002. האצטדיון משמש מגרשה הביתי של מנצ'סטר סיטי מאז סיום עונת 2002/03, כאשר המועדון עבר אליו מאצטדיון מיין רואד.
לפני המעבר לאצטדיון, המועדון השקיע 35 מיליון ליש"ט בשיפורו, והוריד את המגרש מפני הקרקע הקיימת (כך הוא היה בזמן משחקי חבר העמים), הוסיף שורה של כיסאות מסביב לכל המגרש ואף בנה את היציע הצפוני החדש.
במשחק הראשון באצטדיון החדש ניצחה מנצ'סטר סיטי 1–2 את ברצלונה במשחק ידידות, כאשר השער הראשון באצטדיון הובקע על ידי ניקולא אנלקה.
מנצ'סטר סיטי אף השתמשה במגרשים מרכזיים אחרים לאורך ההיסטוריה שלה.
לאחר ששיחקה את משחקי הבית שלה בחמישה מגרשים שונים בין 1880 ל-1887, המועדון התיישב בהייד רואד ושיחק בו במשך 36 שנים.
שרפה הרסה את היציע הראשי באצטדיון ב-1920, ומשום כך עבר המועדון לאצטדיון המכיל 84,000 המושבים מיין רואד בשנת 1923, שכונה על ידי המתכננים שלו כ"ומבלי של הצפון".
ב-3 במרץ 1934, מיין רואד אוכלס בידי כמות גדולה מאוד של צופים, כאשר 84,569 צפו במשחק התיקו בגביע ה-FA מול סטוק סיטי.
מיין רואד שופץ מספר פעמים במשך 80 שנות קיומו.ב-1995 הקיבולת שלו הוגבלה ל-32,000 מושבים בלבד, דבר אשר דחף את המועדון לבנייה של אצטדיון חדש.
תכולת האצטדיון הנוכחית עומדת על 53,400 מושבים, שהיא החמישית בגודלה בפרמייר ליג של התאחדות הכדורגל האנגלית.
צבעי תלבושת הבית של מנצ'סטר סיטי הם תכלת ולבן.
צבע תלבושת החוץ המסורתית היה חום או (משנות ה-60) אדום ושחור.
עם זאת, בשנים האחרונות המועדון משתמש במספר צבעים שונים.
בעונת 2004/2005, שחקני המועדון לבשו חולצה לבנה עם מכנסיים בצבע ארגמן וגרביים לבנים, בעוד שבעונה שלאחר מכן חולצת תלבושת החוץ הייתה כולה בצבע כחול.
במהלך עונת 2006/2007 הפס השני על חולצת המועדון היה שחור כולו.
מאוחר יותר המועדון קבע לעצמו תלבושת שלישית, שכללה חולצה צהובה ומכנסיים וגרביים שחורים.
לעונת 2008/2009 חולצת תלבושת הבית היא בצבע תכלת עם פס לבן עבה הנמתח מהצווארון עד תחת הזרוע, בצד שמאל של החולצה.
בצד ימין של החולצה קווקוו כהה מעט של תכלת נמתח מהצווארון עד למותן, עם גוון כחול.
תלבושת החוץ חזרה להיות בעלת הפסים האדומים והשחורים הפופולריים.
החולצה הבליטה שרוולים שחורים, ופסים לבנים דקים בין הפסים האדומים והשחורים האנכיים.
צבע חולצת התלבושת השלישית של המועדון הוא בפעם הראשונה כתום.
השם הרשמי הוא "כתום לוהט", ומבליט את העיצוב הדומה לזה של תלבושת הבית, מלבד הפסים הכחולים שבתלבושת הבית והפסים הצהובים הבוהקים שעל התלבושת השלישית.
צבעי תלבושת הבית הראשונים של המועדון אינם ברורים, אך ישנה הוכחה שהמועדון לבש תלבושת כחולה מאז 1892 או מאוחר יותר.
תלבושת החוץ האדומה-שחורה היא ביוזמת עוזר המאמן לשעבר מלקולם אליסון, שהאמין שאימוץ הצבעים של מילאן יביא למנצ'סטר סיטי תהילה.
סמל המועדון הבא אומץ בשנת 1997, לאחר שהסמל הקודם היה פסול לרישום כסימן מסחר.
הסמל מבוסס על שלט האצולה של העיר מנצ'סטר, ומורכב ממגן לפני עיט זהוב.
המגן מבליט בחצי העליון שלו אונייה המייצגת את תעלת האוניות של מנצ'סטר, ושלושה פסים אלכסוניים בחצי התחתון שלו כסימן לשלושת הנהרות של העיר.
התחתית של הסמל נושאת את הפתגם "Superbia in Praelia", שמתורגם ל-"Pride in Battle" (בעברית: "גאווה בקרב") בלטינית.
מעל העיט והמגן ישנם שלושה כוכבים, אשר נועדו לקישוט בלבד.
למנצ'סטר סיטי היו קודם לכן שני סמלים אחרים על חולצות המועדון.
הראשון, שהוצג ב-1970 היה מבוסס על העיצוב שהיה בשימוש במסמך הרשמי של המועדון מאז אמצע שנות ה-60. בסמל זה היה בשימוש אותו המגן שבסמל המועדון הנוכחי, בתוך עיגול שנשא את שם המועדון.
ב-1972, סמל המועדון השתנה כאשר החלק התחתון של המגן הוחלף בוורד האדום של סמל מחוז לנקשייר.
במקרים בהם המועדון לקח חלק במשחקי גמר של טורנירים חשובים, הסמל הרגיל לא היה בשימוש.
במקומו הופיע על חולצת המועדון הסמל של שלט האצולה של העיר מנצ'סטר, כסמל לגאווה בייצוגה של מנצ'סטר באירועים חשובים.
ניסיון זה החל כאשר חולצות השחקנים לא הציגו אף סמל כבוד, מה שהמשיך לאורך כל ההיסטוריה של המועדון.
לקראת עונת 2016/2017 החליף המועדון את סמלו פעם נוספת.
הסמל החדש מבוסס על הסמל הקודם של הקבוצה, ללא העיט, אשר היה בשימוש בין השנים 1972–1997.
למנצ'סטר סיטי יש מספר אוהדים רב יחסית להצלחה המועטה יחסית של המועדון על המגרש.
מאז המעבר לאצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר ממוצע הצופים במשחקים של מנצ'סטר סיטי הוא השישי בגודלו באנגליה, אף על פי שבעונת 2006/07 היו מעט צופים במשחקיו, עם ממוצע צופים במשחקי הליגה של 40,000 בקירוב.
למנצ'סטר סיטי ישנם מספר ארגוני אוהדים.
לשלושה מהם יש הכרה רשמית ככאלה: מועדון האוהדים הרשמי, איגוד האוהדים של המאה (Centenary Supporters Association) ומועדון האוהדים הבינלאומי (International Supporters Club).
ישנם מספר פנזינים המפורסמים על ידי האוהדים.
הפנזין המפורסם ובעל הטווח-הארוך ביותר הוא "King of the Kippax".
השיר המועדף על אוהדי מנצ'סטר סיטי והמנון המועדון הוא "Blue Moon", שלמרות העצב שבו שרים אותו בהתלהבות, אף על פי שהוא המנון נועז.
אוהדי מנצ'סטר סיטי נוטים להאמין כי חוסר הניבוי שבשיר ישפיע על הקבוצה ויגרום לה להשיג תוצאות בלתי צפויות – "סיטי האופיינית".
היריבות הגדולה של מנצ'סטר סיטי היא עם המועדון השני מהעיר, מנצ'סטר יונייטד, והמשחקים ביניהם מכונים בשם "הדרבי של מנצ'סטר".
בניגוד למספר יריבויות כדורגל אחרות בערים שונות, כדוגמת גלאזגו וסביליה, מקורות היריבות בין הסיטי ליונייטד אינם בדת.
לפני מלחמת העולם השנייה, כאשר הנסיעה למשחקי חוץ הייתה נדירה, אוהדים רבים ממנצ'סטר צפו בקביעות בשני המועדונים וקבעו את עצמם כ"תומכים" של מועדון אחד בלבד.
הרגל זה המשיך גם בשנות ה-60 הראשונות, אך לאחר שהתנועה נהייתה קלה יותר, ומחירי הכניסה למשחקים עלו, הצפייה בשני המועדונים הפכה ללא רגילה, והיריבות התחזקה.
אוהדי מנצ'סטר סיטי נבחרו כאוהדים הנאמנים ביותר בליגה האנגלית הבכירה על ידי התאחדות האוהדים של הכדורגל הבריטי (BFFA) מעל המועדונים ליברפול ופורטסמות'.
הנהלת מנצ'סטר סיטי תפקיד שם יושב ראש ח'לדון אל-מובארכ יושב ראש מנהלי גארי קוק מזכיר המועדון ברנארד הלפורד דירקטור מרטין ל.
אדלמן דירקטור סימון פירס דירקטור ויקטור רסטיס דירקטור טאוויסוק ג'אק סריסומריד
בקיץ 2007 עברה קבוצת מנצ'סטר סיטי לבעלותה של חברת "מנצ'סטר סיטי בע"מ", כאשר בעלי המניות העיקריים הסכימו למכור את זכויותיהם לחברת "השקעות ספורט בממלכה המאוחדת בע"מ" (UKSIL), חברה הנשלטת בידי ראש ממשלת תאילנד לשעבר, תאקסין צ'ינוואט.
לפני הרכישה מנצ'סטר סיטי הייתה רשומה מאז 1995 בשוק המומחים למניות PLUS (בעבר OFEX).
ב-6 ביולי 2007, כאשר רכש 75% מהמניות, צ'ינוואט ביטל את רישומו של המועדון ורשם אותו מחדש כחברה בערבון מוגבל.
באוגוסט UKSIL רכשה 90% מהמניות, ובהצעת רכש רכשה את חלקם של כל שאר בעלי המניות, והגיעה לבעלות מלאה על המועדון.
צ'ינוואט הפך ליושב ראש המועדון ושני ילדיו, פינטונגטה ופנת'גונטאה, הפכו אף הם לדירקטורים.
היושב ראש לשעבר ג'ון ווארדל נשאר במערכת למשך שנה, אך עזב ביולי 2008 לאחר מינויו של גארי קוק כיושב הראש המנהלי במאי.
המועדון הפסיד 11 מיליון ליש"ט בשנה שהסתיימה ב-11 במאי 2007, השנה האחרונה להיותה של סיטי כחברה ציבורית.
מאז הגעתו של צ'ינוואט הוא ציווה לפתוח במסע רכישות גדול בכסף רב, במהלכו הוצאו 30 מיליון ליש"ט.
יוזמה אחרת בחודשים הראשונים לבעלותו של צ'ינוואט על המועדון הייתה הקמת רשת של מועדונים שותפים, עם קשרים עם מועדונים מסין (שנגחאי שנהואה), דרום אפריקה (ת'אנדה רויאל ז'ולו), רוסיה (מועדון הכדורגל מוסקבה), שווייץ (גראסהופרס ציריך), תאילנד (צ'ונבורי) ואוסטרליה (פרת' גלורי).
ב-1 בספטמבר 2008 קבוצת רוכשים מאבו דאבי הנקראת "אבו דאבי פיתוח והשקעות" השלימה את רכישת הבעלות על מנצ'סטר סיטי, בעסקה שהוערכה ב-200 מיליון ליש"ט.
בעקבות הרכישה הפך מנצ'סטר סיטי למועדון הכדורגל העשיר ביותר בעולם.
המועדון החל בניסיונות רכישה בסכומים גבוהים של שחקנים חשובים רבים שיחזקו את הקבוצה, כדוגמת שחקנה של טוטנהאם הוטספר דימיטאר ברבאטוב.
ב-1 בספטמבר אף הגיע למועדון רוביניו מריאל מדריד, בסכום שיא של העברה בבריטניה של 32.5 מיליון ליש"ט.
בינואר 2009 המועדון הגיש הצעה לרכישת שחקן מילאן קאקה בסכום של 100 מיליון אירו – אילו ההעברה הייתה מתבצעת היא הייתה היקרה ביותר בהיסטוריה עד אז.
קבוצת המילואים של מנצ'סטר סיטי היא "מנצ'סטר סיטי מילואים".
היא משחקת באזור הצפוני של ליגת המילואים האנגלית, ומתחרה עבור המועדון בגביע ותיקי מנצ'סטר.
הקבוצה מוגדרת כקבוצת מילואים מאז שנת 1892, כאשר היא החלה לשחק בליגת "איחוד לנקשייר".
היא זכתה באליפות איחוד לנקשייר בעונת 1901/1902. הקבוצה עזבה את איחוד לנקשייר בשנת 1911 והצטרפה לליגה המרכזית בעת הקמת הליגה.
כמו כן, הקבוצה זכתה פעמיים בגביע ותיקי מנצ'סטר ושש פעמים בגביע ותיקי לנקשייר.
מאמן קבוצת המילואים הנוכחי הוא גליין הודגס.
"אקדמיית מנצ'סטר סיטי" היא מחלקת הנוער של המועדון, אשר מטרתה לפתח שחקנים צעירים לעתיד.
קבוצת הנוער הראשונה של מנצ'סטר סיטי הוקמה על ידי אלברט אלכסנדר בשנות ה-20, והייתה ידועה כ"קבוצת A" של המועדון.
מאז 1951 קבוצת A התחרתה בליגת לנקשייר כנגד קבוצות נוער ומילואים של מועדונים אחרים מצפון-מערב אנגליה.
מ-1955 קבוצת נוער שנייה, "קבוצת B", מורכבת באופן אופייני משחקנים צעירים יותר מאלה שבקבוצת A, ומשחקת בדרגה השנייה של ליגת לנקשייר.
מאז שכדורגל הנוער נבנה מחדש על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית ב-1997 והפך לשיטת אקדמיות, קבוצות A ו-B של מנצ'סטר סיטי הפכו לקבוצות עד גיל 19 ועד גיל 17 בהתאמה, והן משחקות בליגת הנוער האנגלית.
קבוצת הנוער של מנצ'סטר סיטי זכתה עד היום פעמיים בגביע ה-FA לנוער: ב-1986 ו-2008. בין השחקנים המפורסמים שגדלו במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי הם שון רייט-פיליפס, מיקה ריצ'רדס וג'ואי ברטון.
נייג'ל דה יונג דויד סילבה
השחקנים הבאים חברים בהיכל התהילה של מנצ'סטר סיטי, ורשומים בהתאם לשנת הופעת הבכורה שלהם בקבוצה הבוגרת (בסוגריים).
מאז עונת 67–1996 חברי מועדון האוהדים הרשמי מצביעים בסיום כל עונה בבחירות לשחקן העונה.
להלן זוכי הפרס מאז 1980.
הנתונים מעודכנים נכון ל-11 ביוני 2023
התארים מעודכנים ל-10 ביוני 2025
ניצחון שיא בגביע ה-FA — 0-12 מול ליברפול סטנלי (4 באוקטובר 1890)
הפסד שיא בגביע ה-FA — 6-0 מול פרסטון נורת' אנד (ינואר 1987)
תשלום סכום שיא עבור העברה — כ-100 מיליון ליש"ט על ג'ק גריליש מאסטון וילה,05.08.2021.
קבלת סכום שיא עבור העברה — 75 מיליון יורו (לא כולל בונוסים עתידיים) מאתלטיקו מדריד על חוליאן אלברס, 12.08.24.
מנצ'סטר היא העיר הגדולה ביותר במדינת ניו המפשייר בארצות הברית.
העיר קרויה על שם העיר מנצ'סטר באנגליה.
במפקד האוכלוסין של שנת 2020 מנתה האוכלוסייה 115,644 תושבים.
מנצ'סטר היא מרכז האזור המטרופוליטני הקרוי "New England City and Town Metropolitan Area" (NECTA MA), שאוכלוסייתו הגיעה בשנת 2000 ל-173,663 נפש.
העיר משתייכת למגלופוליס של צפון-מזרח ארצות הברית, ונמצאת בקצה הצפוני שלו.
מנצ'סטר שוכנת במחוז הילסבורו, שעל גדת נהר מרימק.
ליד העיר נשפכים לנהר מספר פלגים גדולים.
במזרח העיר נמצא אגם מסבסיק (Massabesic Lake), המספק לתושבים מי שתייה, ועקב כך נאסרו בו הרחצה ופעילויות המים האחרות.
הנקודה הגבוהה ביותר נמצאת בצפון-מערב העיר, וגובהה הוא 171 מטר מעל פני הים.
מוסדות החינוך של מנצ'סטר מונים שתי אוניברסיטאות, שש מכללות, שבעה תיכונים (ארבעה מהם מחוזיים ושלושה פרטיים), ארבע חטיבות ביניים ובתי ספר יסודיים רבים.
מוזיאון האמנות "Currier Museum", המציג ציורים ויצירות אמנות מאירופה ומאמריקה.
מוזיאון היסטורי בחצר טחנת הקמח בשכונת "אמוסקיג מיליארד" (Amoskeag Millyard).
מרכז מסבסיק-אדובון (Massabesic Audubon), המציע תוכניות וסיורים חודשיים לציבור הרחב ולבתי ספר.
מרכז המבקרים הלימודי "Amoskeag Fishways", המציע פעילויות מגוונות בנושא הדגים וחייהם.
מוזיאון הסיירות ע"ש לורנס ל.
המרכז המדעי SEE, המציע פעילויות וחוויות בנושאי מדע וטבע.
בית הקברות של רחוב ואלי (Valley), שקבורים בו אישים חשובים רבים מן ההיסטוריה של מנצ'סטר.
במנצ'סטר נמצאות גם חמש קבוצות ספורט בענפים הבאים: כדורסל, כדורגל, הוקי קרח, ובייסבול.
בעיר קיימים שני אצטדיונים גדולים: "Verizon Wireless Arena" המכיל 10,000 מושבים, ומשמש לאירועי ספורט ולקונצרטים, ו"Merchantsauto.com Stadium", בסמוך לנהר המרימק, המשמש למשחקי בייסבול.
מיקומה של מנצ'סטר כעיר הגדולה ביותר בצפון ניו אינגלנד, והעובדה שצמיחתה הכלכלית היא המהירה ביותר בכל ניו אינגלנד, יצרו בה ביקוש רב לעובדים והגבירו מאוד את אפשרויות התעסוקה.
כלכלת העיר עברה שינויים משמעותיים ביותר, יחסית לשנות השמונים של המאה העשרים, עת עסקה העיר בעיקר בתעשיית טקסטיל.
כיום יש במנצ'סטר אזור מסחרי משגשג, וחנויות ומסעדות רבות הולכות ונפתחות לרוב.
"הקניון של ניו המפשייר" ברחוב סאות' ווילו מכיל 125 חנויות.
באזור זה נמצא גורד השחקים "סיטי הול פלאזה", הגבוה ביותר בצפון ניו אינגלנד.
בניינים ידועים אחרים הם של המשרדים הראשיים של "בנק סיטיזן" ו"בנק אוף אמריקה".
בשנים האחרונות ניכרת מגמה גוברת של רכישת הבתים העתיקים ששימשו את עובדי טחנת אמוסקיג במאה התשע-עשרה.
גם באזור זה הולכות ונפתחות לאחרונה חנויות ומסעדות רבות.
למנצ'סטר יש כיום שלוש ערים תאומות:
מנצ'סטר מטרו-לינק (Manchester Metrolink) היא מערכת רכבת קלה באזור מנצ'סטר רבתי אשר החלה לפעול באפריל 1992. המערכת נמצאת בבעלות רשות התחבורה למנצ'סטר רבתי (Transport for Greater Manchester – TfGM) ומופעלת ומתוחזקת על ידי חברת RATP.
הרכבת הקלה של מנצ'סטר פעילה בשישה קווי רכבת.
אורך המסילות הוא כ-76.8 קילומטר ולאורכן 76 תחנות העלאת והורדת נוסעים.
בשנת 2012 השתמשו 25 מיליון נוסעים בשירותי הרכבת.
המערכת כוללת שילוב של רכבת קלה ייעודית (בה הפרדה מתנועה אחרת) וחשמלית (Tram) ברחוב (משותפת עם הולכי רגל וכלי רכב).
בין השנים 2007–2011 היה הזיכיון לתפעול מערכת המטרו-לינק בידי תאגיד Stagecoach Group אשר מפעיל רכבות, רכבות קלות, אוטובוסים וספינות מעבורת בכל רחבי בריטניה.
בחודש אוגוסט 2011 נמסר הזיכיון לחברת RATP (האיגוד האוטונומי של התחבורה הפריזאית), מפעילת המטרו ושל התחבורה הפנימית בפריז.
מערכת הרכבת קלה למנצ'סטר רבתי נולדה מרצון של מועצת מחוז מנצ'סטר רבתי לפתח "מערכת משולבת ויעילה של תחבורה ציבורית".
רשת מסילות הברזל של מנצ'סטר רבתי סבלה מחוסר חיבוריות בין צפון לדרום הרשת, עקב המיקום של שתי תחנות הרכבת המרכזיות של מנצ'סטר, פיקדילי וויקטוריה, שממוקמים בקצוות מנוגדים של מרכז העיר.
פיקדילי וויקטוריה נבנו בשנות הארבעים של המאה ה-19 על ידי חברות יריבות על קרקע זולה יותר בשולי מרכז העיר, שהתפתחה למרכז העסקים הראשי של המטרופולין.
כבר בשנת 1839, בזמן בניית התחנות, הוצעה לבנות מנהרת רכבת מתחת לעיר שתחבר ביניהם.
אך הרעיון ננטש מטעמים כלכליים.
ב-1974 הציגה מועצת מחוז מנצ'סטר רבתי טיוטת הצעה למנהרת Picc-Vick, תוואי מוצע לרכבת מתחת למרכז העיר שתהיה במרכזה של רשת רכבות חשמלית חדשה לאזור.
אך מועצת מחוז מנצ'סטר רבתי לא הצליחה להשיג את המימון הדרוש, והפרויקט ננטש על רקע כלכלי, והתוכניות בוטלו בשנת 1977.
בשנת 1982 הגיעה רשות התחבורה למנצ'סטר רבתי למסקנה כי מערכת רכבת קלה עילית שתחליף או תשלים את מערכת מסילות הברזל הכבדות במטרופולין היא הפתרון החסכוני ביותר לשיפור רשת התחבורה הציבורית של מנצ'סטר רבתי, שסבלה מחיבוריות גרועה ותשתיות מיושנות.
מועצת מחוז מנצ'סטר רבתי אישרה את התוכנית באופן רשמי בשנת 1984 והחליטה שהמערכת תיבנה בשלבים.
שלב א' נחנך ב-15 ביוני 1992 על ידי המרה של שני קווי רכבת כבדים מצפון ומדרום למרכז מנצ'סטר לרכבת קלה וחיבור ביניהם במפלס הרחוב במרכז העיר כחשמלית, כך שיפעלו כקו אחד באורך 30.9 קילומטר.
מנצ'סטר רבתי היא מחוז מטרופוליטני בצפון-מערב אנגליה, בממלכה המאוחדת.
במחוז המטרופוליטני מנצ'סטר רבתי יש אוכלוסייה של כ-2,812,569 תושבים נכון ל-2021, ובאזור האורבני מנצ'סטר רבתי אוכלוסייה של כ-2,240,230 תושבים, ובאזור האורבני הגדול שמסביב למנצ'סטר, השני בממלכה המאוחדת לפי גודל אוכלוסייה, נספרו 2,539,100 תושבים בביקורת הספרים העירונית של 2004.
אמנם המחוז במתכונתו הנוכחית הוקם רק בשנת 1974, יש לאזור היסטוריה בת מאות שנים.
בסביבה זו נמצאו עדויות ארכאולוגיות עוד מתקופת הברזל.
אף נמצאו שרידי מבצרים מן התקופה הרומית.
למרות עדויות אלו, לאזור מנצ'סטר יש אזכור מועט ביותר בספר יום הדין משנת 1086 – זאת ככל הנראה בגלל סיקור חלקי ולא בגלל דלילות האוכלוסייה.
בסוף המאה ה-18 האזור השתנה מאוד לאור המהפכה התעשייתית אשר במסגרתה תעשיית הטקסטיל התפתחה באופן משמעותי.
במהלך המאה ה-19 המסחר התפתח מאוד והתרחש תהליך עיור.
תעשיית הכותנה הפכה למרכזית מאוד בקנה מידה ארצי, ואף עולמי.
למרות פיתוח נרחב זה, המונח "מנצ'סטר רבתי" החל להיכנס לשימוש רק במאה ה-20. דו"ח משנת 1914 הגדיר את המטרופולין כרדיוס של כ-8–9 קילומטרים ממנצ'סטר.
המחוז המטרופוליטני של מנצ'סטר רבתי הוקם בשנת 1974 לאחר תיקון לחוק הרשויות המקומיות באנגליה אשר נחקק בשנת 1972. המחוז נוצר על ידי איחוד של 10 ערים: בולטון, בורי, מנצ'סטר, אולדהם, רוצ'דייל, סלפורד, סטוקפורט, טיימסייד, טראפורד, ויגאן תחת מועצת המחוז מטרופוליטני.
בעשור הראשון לקיומו, התקיימו עימותים רבים בין השלטון המקומי במנצ'סטר רבתי לבין ראש הממשלה השמרנית מרגרט תאצ'ר.
בתגובה למתיחות, המפלגה השמרנית הבטיחה להקטין את סמכויות המחוזות, הבטחה שלבסוף יצאה לפועל.
מועצת המחוז המטרופוליטני פורקה בשנת 1986. למרות כל אלה, בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 התחזקו הסמכויות של המחוז.
בשנת 2011 התגוררו במחוז כ-2,682,500 תושבים, מה שהופך אותו למחוז השלישי בגודלו באנגליה לאחר לונדון רבתי ווסט מידלנדס.
נתונים אלו דומים לשאר אנגליה, אם כי שיעורי המוסלמים והיהודים הם כמעט פי שניים מהממוצע הארצי.
מנפרד שטרן (1896 – 1954) היה איש צבא סובייטי, קצין בשירות המודיעין של הצבא האדום.
במלחמת האזרחים הספרדית (תחת השם אמיליו קלבר) הוא פיקד על הבריגדה הבינלאומית מס' 11, אשר הצליחה לבלום את ניסיון הכוחות הלאומנים לכבוש את מדריד בנובמבר-דצמבר 1936.
מנפרד (משה) שטרן נולד בינואר 1896 בכפר וולוקה בצפון בוקובינה באימפריה האוסטרו הונגרית (כיום משתייך הכפר למחוז צ'רנוביץ של אוקראינה) במשפחה יהודית אמידה.
לאחר סיום בית ספר תיכון בצ'רנוביץ נסע לווינה, שם התקבל ללימודים בבית הספר לרפואה.
בשנת 1915 התנדב לצבא האוסטרו הונגרי ושירת כפרמדיק בחזית הרוסית.
בשנת 1916 נפל בשבי הרוסי ונכלא במחנה שבויי מלחמה בסיביר.
בתחילת 1918 שוחרר מן השבי (יחד עם שאר השבויים האוסטרו-הונגריים) לאחר שרוסיה יצאה מהמלחמה, בעקבות חתימת הסכם השלום בברסט ליטובסק.
עוד בהיותו בשבי הוא נחשף לתעמולה הסוציאליסטית והפך לתומך נלהב של הבולשביזם.
לכן, לאחר שחרורו מהשבי, הצטרף אל שורות הצבא האדום.
במהלך מלחמת האזרחים הרוסית לחם בכוחות הצבא הלבן במערב סיביר.
בשנת 1921 הצטרף אל קומינטרן.
בתום מלחמת האזרחים נשאר לשירות קבע בצבא.
הוא למד באקדמיה צבאית במוסקבה ועם סיום הלימודים הצטרף אל שירות המודיעין הצבאי (גה.רה.או).
בשנת 1923 שהה באופן בלתי לגאלי בגרמניה (תחת השם לזר שטרן) כיועץ צבאי למפלגה הקומוניסטית הגרמנית.
הוא היה בין מארגני מרד המבורג באוקטובר 1923, במהלכו ניסוי הקומוניסטים להפיל שלטון ויימאר.
לאחר דיכוי המרד שטרן נמלט לברית המועצות.
בשנים 1929 – 1931 שהה בארצות הברית במסווה של מהגר גרמני בשם מארק זילברט.
הוא ניהל רשת ריגול סובייטית, אשר התמקדה בריגול תעשייתי במפעלים צבאיים.
בשנת 1932 נשלח לסין, שם היה יועץ צבאי בצבאו של מאו דזה-דונג.
בשנת 1935 חזר לבית המועצות.
לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בספרד נשלח לשם כיועץ צבאי לכוחות הרפובליקנים.
הוא הגיע לספרד במסווה של אזרח קנדי בשם אמיליו קלבר.
עם הקמת הבריגדות הבינלאומיות הוא מונה למפקד הבריגדה ה-11, אשר הורכבה ממתנדבים מגרמניה, צרפת ופולין.
בנובמבר-דצמבר 1936 הצטיינה הבריגדה בפיקודו בקרבות בלימה נגד הצבא הלאומני בפאתי מדריד.
בעיתונות הספרדית, כונה גנרל קלבר (שם, תחתיו היה ידוע מנפרד שטרן בספרד) "המושיע של מדריד".
בשנת 1938 נקרא על ידי הממונים לשוב למוסקבה להתייעצות דחופה.
עם שובו נעצר שטרן במסגרת "הטיהורים הגדולים" שערך סטלין בפיקוד הצבא האדום.
הוא הואשם בפעילות אנטי סובייטית ובמאי 1939 נידון ל-15 שנות מאסר.
את עונשו ריצה במחנה עבודה במחוז אירקוטסק
הוא נפטר ב-18 בפברואר 1954 ונקבר בבית הקברות של המחנה.
מנצ'סטר 62 הוא מועדון כדורגל, המשחק בליגת העל בגיברלטר.
המועדון זכה ב-7 אליפויות וב-3 גביעים.
המועדון הוקם כמועדון מחווה לקבוצת הכדורגל האנגלית מנצ'סטר יונייטד.
המועדון נוסד בשנת 1962. שם המועדון היה מועדון כדורגל מנצ'סטר יונייטד גיברלטר.
השם ניתן למועדון לאחר שהמנג'ר של מנצ'סטר יונייטד באנגליה מאט באזבי נתן אישור להשתמש בשם המועדון.
בשנת 1975 זכה באליפות הראשונה.
בשנת 1977 זכה באליפות ובגביע.
בשנת 1980 זכה באליפות ובגביע.
בשנת 2000 שונה שם המועדון למועדון כדורגל מנצ'סטר יונייטד יורובט.
בשנת 2002 שונה שם המועדון לשם המקורי מועדון כדורגל מנצ'סטר יונייטד גיברלטר.
בשנת 2003 זכה בגביע של גיברלטר.
בשנת 2009 שונה שם המועדון למועדון כדורגל מנצ'סטר יונייטד דיג'יבט.
בשנת 2013 שונה שם המועדון לשם הנוכחי מועדון כדורגל מנצ'סטר 62.
המועדון הגיע לגמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינקולן.
גביע פפה רייס (גביע הסופרקאפ הגיברלטרי): 2
מנפרד פון ריכטהופן (בגרמנית Manfred von Richthofen; 24 במאי 1855 – 28 בנובמבר 1939) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוסים במלחמת העולם הראשונה.
פון ריכטהופן נולד ב-24 במאי 1855 בבארצדורף שהשתייכה לממלכת פרוסיה, למשפחת האצולה פון ריכטהופן, והיה דודו של מנפרד פון ריכטהופן, הטייס ואלוף ההפלות.
ב-1874 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
בשנת 1913 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים של המשמר, ובשנת 1914 מונה למפקד הדיוויזיה ה-6.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון ריכטהופן למפקד קורפוס הפרשים ה-1, שפעל יחד עם הארמייה השלישית בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות, ובקרב הראשון על המארן.
ב-6 בנובמבר 1914 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, כחלק מהארמייה התשיעית, ונטל חלק חשוב יחד עם קורפוס המילואים ה-25 בקרב לודז'.
ב-23 בספטמבר 1916 מונה פון ריכטהופן למפקד קורפוס המילואים ה-38, וב-18 בנובמבר מונה למפקד קורפוס המילואים ה-25. ב-8 במרץ 1917 מונה פון ריכטהופן למפקד הקורפוס ה-53, ובינואר 1918 מונה לסגן מפקד חיל המשמר בברלין.
על הצלחתו בקרבות קיבל פון ריכטהופן ב-18 בינואר 1918 את העיטור פור לה מריט.
ב-10 בנובמבר 1918 פרש פון ריכטהופן לביתו, בעקבות אירועי המהפכה הגרמנית.
פון ריכטהופן אימץ את אחיינו וולפרם פון ריכטהופן, כדי לשמור על אחוזתו בנחלות המשפחה.
ב-28 בנובמבר 1939 מת פון ריכטהופן באחוזתו בבארצדורף, והוא בן 84 שנים.
מנפרד קאלץ הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בהמבורג ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת המגן.
קאלץ החל לשחק בקבוצת הנוער של המבורג בשנת 1970, וכעבור שנה החל לשחק בקבוצה הבוגרת, בה שיחק כמעט שני עשורים מלאים.
כבר מעונתו הראשונה בקבוצה היה שחקן הרכב קבוע.
התואר הראשון שבו זכה קאלץ עם הקבוצה היה גביע הליגה בעונת 1972/73, לאחר ניצחון 0–4 בגמר על בורוסיה מנשנגלדבך.
בעונת 1975/76 זכה קאלץ עם המבורג בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על קייזרסלאוטרן.
זכייה זו העניקה להמבורג את הכרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1976/77. בגביע זה המבורג ניצחה את אנדרלכט 2-0 בגמר, וקאלץ הוסיף לעצמו תואר נוסף, אך הפסיד עם המבורג במשחק הסופר קאפ האירופי במפגש כפול מול ליברפול.
המשחק הראשון הסתיים בתיקו 1-1, אך בגומלין קאלץ היה חלק מתבוסה בתוצאה 0–6, שבסיומה הוענק הגביע לליברפול.
בעונת 1978/79 הצטרף להמבורג החלוץ הורסט רובש, וקאלץ יצר עמו שיתוף פעולה פורה שהביא להמבורג תארים רבים.
המבורג הבקיעה באותה תקופה שערים רבים מהגבהות של קאלץ לראשו של רובש.
שיתוף פעולה זה התקיים גם בנבחרת גרמניה המערבית.
בעונה זו זכה קאלץ עם המבורג באליפות הבונדסליגה, בפער של נקודה אחת מהסגנית שטוטגרט.
בעונת 1979/80 קאלץ והמבורג סיימו במקום השני בבונדסליגה בפער של שתי נקודות מהאלופה באיירן מינכן.
באותה שנה הגיע קאלץ עם המבורג לגמר גביע אירופה לאלופות, לאחר שהמבורג הביסה את ריאל מדריד 5-1 בחצי הגמר לאחר שהפסידה 0–2 במשחק הראשון, כשקאלץ הבקיע צמד בגומלין.
בגמר זה, הפסידה המבורג 0–1 לנוטינגהאם פורסט, כשקאלץ שיחק 90 דקות.
בעונת 1981/82 זכה קאלץ עם המבורג באליפות נוספת, בפער של שלוש נקודות מהסגנית פ.צ.
קאלץ הגיע באותה עונה עם המבורג לגמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה לגטבורג במפגש כפול בתוצאות 0–1 ו-0–3. בעונת 1982/83 המבורג זכתה שוב באליפות הבונדסליגה, בזכות הפרש שערים עדיף משל הסגנית ורדר ברמן.
בתום עונה זו קאלץ זכה עם המבורג בתואר החשוב ביותר שלה בהיסטוריה, גביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון 0–1 במשחק הגמר על יובנטוס משער של פליקס מגאת.
זכייה זו הקנתה להמבורג כרטיס למשחק הסופר קאפ האירופי, שם המבורג הפסידה 0–2 לאברדין הסקוטית, במשחק בו קאלץ שיחק 68 דקות.
המבורג השתתפה באותה עונה גם בגביע הביניבשתי, וגם שם הפסידה, 2-1 לגרמיו הברזילאית, במשחק בו קאלץ לא שיחק.
בעונת 1986/87 זכה קאלץ עם המבורג בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 על שטוטגרטר קיקרס.
קאלץ הבקיע באותו גמר את השער השני להמבורג.
קאלץ נשאר בהמבורג עד שנת 1989, בסיומה עזב את המבורג ושיחק בבורדו ובפ.צ.
מילוז' מליגת העל הצרפתית, אך תוך עונה אחת כבר חזר להמבורג, שם שיחק 13 משחקי ליגה נוספים, ופרש בשנת 1991. לקאלץ 581 הופעות ליגה במדי המבורג, בהן הבקיע 76 שערים, מתוכם 53 הובקעו מהנקודה הלבנה.
קאלץ מדורג במקום השני בטבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים לאחר קרל היינץ קורבל, ובמקום הראשון בדירוג שיאני ההופעות של המבורג.
קאלץ ייצג עם נבחרת גרמניה המערבית הצעירה את מדינתו באולימפיאדת מינכן (1972), שם הודחה נבחרתו בשלב הבתים השני, לאחר הפסד משפיל לנבחרת גרמניה המזרחית על אדמת גרמניה המערבית בתוצאה 2–3. לאחר מכן, קאלץ השתתף עם נבחרת גרמניה המערבית ביורו 1976 ומונדיאל 1978, מהם יצאה נבחרת גרמניה המערבית בידיים ריקות.
רובש השתתף גם ביורו 1980 בו היה חלק מהזכייה של גרמניה המערבית בתואר לאחר ניצחון 1–2 בגמר על נבחרת בלגיה, ובמונדיאל 1982 בו הפסיד עם נבחרתו בגמר לנבחרת איטליה.
בשני הטורנירים הללו המשיך קאלץ את שיתוף הפעולה עם הורסט רובש ביעילות.
הופעתו האחרונה של קאלץ במדים הלאומיים הייתה בשנת 1983, אחריה לא זומן יותר.
לקאלץ שמונה שערים ב-69 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
מנצ'סטר ליד הים הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2016 אותו כתב וביים קנת לונרגן ובו מככבים קייסי אפלק, מישל ויליאמס, קייל צ'נדלר, גרטשן מול ולוקאס הדג'ס.
העלילה עוקבת אחרי גבר הנאלץ להשגיח על אחיינו בן ה-16 בעקבות מותו של האב.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס ב-23 בינואר 2016. ב-18 בנובמבר 2016 החלה הפצתו המוגבלת של הסרט בבית קולנוע נבחרים, בטרם החלה ההפצה הרחבה של הסרט ב-16 בדצמבר 2016. הסרט זכה לשבחים רבים מצד המבקרים והוא גרף 35 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב של 8.5 מיליון דולר.
בוקר אחד, לי צ'נדלר (קייסי אפלק), איש תחזוקה שקט ומאופק בקווינסי, מסצ'וסטס, מקבל הודעה מג'ורג (סי.ג'יי.
וילסון), ידיד המשפחה, שאחיו ג'ו (קייל צ'נדלר) עבר התקף לב.
לפני שלי מספיק להגיע אל בית החולים, ג'ו נפטר.
לי נוסע אל מנצ'סטר ליד הים, מסצ'וסטס, כדי לבשר את הבשורה לבנו של ג'ו, פטריק (לוקאס הדג'ס).
לי נשאר להתגורר בביתו של ג'ו, ובזמן שהוא מארגן את סידורי הלוויה ומטפל בפטריק, הוא נדהם לגלות כי בצוואתו, ג'ו מינה אותו לשמש כאפוטרופוס של פטריק.
הדבר מציף בלי זכרונות מן העבר - מות שלושת ילדיו הקטנים בשרפה שהוא גרם לה בשוגג, ניסיון ההתאבדות שלו עקב כך, ולבסוף - הגירושים שלו מאשתו רנדי (מישל ויליאמס).
הקור המקפיא, אשר לא מאפשר כריית בור לקבר, מעכב את הלוויה, ולי נאלץ להאריך את שהותו במנצ'סטר עד לקיץ.
פטריק מבלה עם סנדי (אנה ברישניקוב), חברתו והסולנית בלהקה בה הוא מנגן.
כל ניסיונותיהם להסתגר בחדרה ולקיים יחסי מין נקטעים על ידי אמה ג'יל (הת'ר ברנז).
פטריק מנסה לשדך את לי עם ג'יל, אך בפגישתם לי לא חש בנוח וממעט לשוחח עם ג'יל.
פטריק חושב שלי מנסה להתרחק ממנו, במיוחד משום שלי עושה כל שביכולתו על מנת לעזוב את מנצ'סטר.
פטריק מחדש את הקשר שלו עם אימו, אליז (גרטשן מול), שנעדרה זמן רב מחייהם של ג'ו ופטריק בשל הפרעה נפשית והתמכרות לאלכוהול ולסמים.
פטריק מגלה כי אימו התפכחה, והיא מאורסת לג'פרי (מתיו ברודריק), נוצרי אוונגליסט.
פטריק מקווה שיוכל לחיות איתה, אבל תקוותיו מתערערות בעקבות התנהגותה העצבנית במהלך ארוחה משפחתית משותפת.
לאחר שפטריק שב לביתו, הוא מקבל דואר אלקטרוני מג'פרי, שמבקש ממנו שבעתיד לא יצור קשר ישירות עם אימו, אלא רק באמצעותו.
לי נתקל במקרה ברחוב בגרושתו רנדי, אשר מביעה בפניו חרטה גדולה בכל הנוגע ליחסה כלפיו, לאחר מות ילדיהם.
על אף היותה נשואה כעת לגבר אחר ועם תינוק, היא נראית להוטה לחדש את הקשר עמו, אבל לי נוכח לגלות שחסרה לו היכולת להתמודד עם השיחה, והוא דוחה אותה ומתרחק ממנה, משאיר אותה מתייפחת, עם התובנה כי לבו של לי שבור והוא אינו מסוגל להתגבר על הטרגדיה ולשקם את חייו.
לי מודיע לפטריק שמצא עבודה חדשה בבוסטון, וכי ג'ורג' ואשתו מוכנים לאמץ אותו.
פטריק שואל את לי מדוע אינו נשאר לגור עמו, ולי משיב: "איני יכול לנצח את זה".
כאשר השניים חוזרים מהלוויה של ג'ו, לי מספר לפטריק כי הוא מחפש מקום מגורים חדש עם חדר נוסף, על מנת שפטריק יוכל לבקר בכל פעם שירצה.
השניים יוצאים יחד לדוג בסירה של ג'ו, כפי שעשו בעבר שנים רבות קודם לכן.
שם השחקן/נית שם הדמות הערות קייסי אפלק לי צ'אנדלר מישל ויליאמס רנדי אשתו לשעבר של לי קייל צ'נדלר ג'וזף (ג'ו) צ'אנדלר אחיו של לי לוקאס הדג'ס פטריק (פאטי) צ'אנדלר בנם בן ה-16 של ג'ו ואליס גרטשן מול אליס גרושתו של ג'ו ואימו של פטריק סי.ג'יי.
וילסון ג'ורג' חבר משפחת צ'אנדלר טייט דונובן מאמן ההוקי של פטריק קארה הווארד סילבי חברתו של פטריק אנה ברישניקוב סנדי חברתו של פטריק אריקה מק'דרמוט סו מתיו ברודריק ג'פרי ארוסה של אליס הת'ר ברנז ג'יל
ב-6 בספטמבר 2014 הוכרז כי מאט דיימון ישוב לשתף פעולה עם הבמאי קנת לונרגן בסרט "מנצ'סטר ליד הים".
בעבר השניים עבדו יחדיו על הסרט "מרגרט" משנת 2011. במקור, תוכנן כי את הסרט יביים דיימון, אך בשל אילוצי לוחות זמנים, נקבע כי לונרגן יביים את הסרט במקומו, ואילו דיימון ייקח חלק בפרויקט כמפיק וכשחקן הראשי.
מאוחר יותר לונרגן אמר כי כאשר דיימון וג'ון קרסינסקי הציעו לו לביים את הסרט, קרסינסקי אמור היה לשחק בו.
כמו כן סוכם כי גיגי פריצקר תפיק את הסרט ותממן את הפקתו באמצעות חברת ההפקות שלה, OddLot Entertainment.
שלב הפרה-פרודקשן של ההפקה החל ב-8 בספטמבר 2014. בתחילת דצמבר 2014, במהלך צילומי הסרט "שעה של גיבורים", קייסי אפלק חשף בפני הבוסטון גלוב שהוא יחליף דיימון בתפקיד הראשי של לי צ'נדלר.
אפלק החליף רשמית את דיימון ב-5 בינואר 2015. מישל ויליאמס הצטרפה לצוות השחקנים ב-9 בינואר 2015, בתור אשתו לי (הדמות שאפלק צפוי לגלם).
במרץ 2015 דווח כי Sierra / Affinity הצטרפה לפרויקט ותממן את הסרט, יחד עם המפיקה קימברלי סטיוארד שתממן את ההפקה באמצעות חברת ההפקות שלה K Period Media, המפיק קווין וולש וחברת ההפקות שלו B Story, כריס מור וחברת ההפקות שלו CMP, ודיימון וחברת ההפקות שלו Pearl Street Films.
הסרט הופק על ידי ג'וש גודפרי, ג'ון קרסינסקי, דקלן בולדווין, וביל מיגליאור; בשלב זה, פריצקר פרשה מההפקה של הסרט.
ב-24 בפברואר 2015 קייל צ'נדלר הוחתם לגלם את אחיו הבכור של אפלק.
באפריל 2015 לוקאס הדג'ס הצטרף לצוות השחקנים של הסרט.
מאוחר יותר הצטרפה גם אריקה מק'דרמוט.
עלילת הסרט מתרחשת בניו אינגלנד.
הצילומים החלו ב-23 במרץ 2015, בעיירה בשם מנצ'סטר ליד הים שבמסצ'וסטס.
בהמשך, התקיימו צילומים במקומות שונים לאורך החוף המזרחי, בין השאר בבוורלי, גלוסטר, סוומפסקוט, לין, וסיילם.