tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עניין זה משפיע על אספקת המזון.
הם צריכים להתאמץ יותר על מנת להשיג את מזונם העיקרי.
הדיג לא רק לוקח ממזונם אלא גם עלול ללכוד אותם ברשתות הדיג
קושי נוסף בהישרדותם הוא בשל שפיכה של נפט ומזהים כימיים בים.
השמנים שאוניות מפזרות כאשר הן מעבירות סחורה או נעות בים באופן כללי, מהווה גורם המוריד לתוכיי הים את עמידותם למים משום שהשמן במגע בהם גורם להם לאבד את חסינותם כנגד המים הקרים (waterproof) ובכך מאבדים מחום גופם.
הם נפגעים מהשמנים גם כאשר הם מנקים לעצמם את הנוצות בכך שהשמנים והכימיקלים גורמים להם לחולי, מה שמשפיע לרעה על יכולת התאמתן לסביבה.
בנוסף, בשל שינויי האקלים, התאמתן נפגעת במים החמים מכיוון שהם מותאמים לחיות במים בטמפרטורה שבין 0–20 מעלות צלזיוס.
השפעות אלו גורמים לאוכלוסיותיהם לרדת בהדרגה.
בעונת הסתיו, בזמן שהצעירים עוזבים את הקן ואת היבשה, וכאשר מתחיל להיות חשוך בלילות, תוכיי הים נמשכים אל האורות באיים ומגיעים אל עיירות וכפרים.
שם אורבת להם סכנה, בעיקר מצד מכוניות וחתולים.
באיי וסטמאנאאיאר, בהם קיימת המושבה המרכזית של תוכיים אלה, נוהגים התושבים לתפוס אותם בלילה, להשכינם בקופסאות קרטון, ולשחררם בבוקר אל הים, לסביבתם הטבעית.
זוהי פעולת הצלה שהעלתה את מספר תוכיי הים בשנים האחרונות באזור זה.
בעבר היו במדינת מיין בארצות הברית ובמזרח קנדה מושבות גדולות של תוכיי ים אטלנטיים, אך בני האדם הרגו הרבה מהם כתחביב או בשביל נוצותיהם.
בעקבות כך פחתה אוכלוסיית התוכיים כמעט עד הכחדה, עם אחוזים מאוד נמוכים של תוכיי ים שנותרו ביחס למספרים שהיו במאה ה-19. כיום קיים ניסיון לעזור לאוכלוסיות בחופי מיין להשתקם באמצעות מיזם הנקרא Project Puffin.
תוכי ים צהוב-מקור (שם מדעי: Fratercula corniculata) הוא מין בגודל בינוני של עוף ממשפחת האלקיים, בסוג תוכי ים.
מראהו דומה לזו של תוכי הים האטלנטי, אך בשונה ממנו, מעל לעינו של תוכי הים צהוב-המקור יש "קרן" שחורה, ובעונת הרבייה מקורו צהוב וקצהו אדום.
זהו עוף ימי, ותזונתו מורכבת בעיקר מדגים קטנים, שאותם הוא משיג על ידי צלילה או שחייה; בנוסף לכך, תוכי הים ניזונים גם מדיונונים, תולעים ימיות וסרטנים.
עורפו וגבו של תוכי הים צהוב-המקור שחורים, רגליו כתומות, פניו ובטנו לבנים.
מעל לעיניו יש "קרניים" שחורות.
בקיץ, תוכי הים מקננים בלהקות באיים סלעיים שסמוכים לחופיהן של סיביר, אלסקה וקולומביה הבריטית.
הקינון מתבצע בדרך כלל בחללים בין סלעים או במחילות; תוכי הים עשויים להשתמש באותה מחילה עבור קינון כמה וכמה שנים.
חלל הקינון מרופד לעיתים בדשא.
הנקבה מטילה ביצה אחת, שמנוקדת בכתמים בהירים.
הזכר והנקבה משתפים פעולה בדגירה עליה, שנמשכת 38-43 ימים.
הגוזלים מואכלים על ידי הזכר והנקבה בעיקר בדגים.
לאחר 38-44 ימים, הגוזלים פורחים מהקן.
בחורף, תוכי הים מצויים באוקיינוס, הרחק מהיבשה.
המקור הצהוב גדל לקראת עונת הרבייה, ונעשה קטן יותר אחריה.
תֻּכּוֹן מָצוּי, תוכון גמדי, תוכון גלוני ותוכון אוסטרלי (שם מדעי: Melopsittacus undulatus) הוא מין יחיד בסוג תוכון, השייך לתת-משפחת הלוריים.
מקור שמו המדעי בצורתם הגלית של הכתמים שעל נוצותיו.
הוא תוכי חברתי החי בלהקות באוסטרליה ובטסמניה.
המין תואר לראשונה בשנת 1840 כאשר הגיע לראשונה לאנגליה.
בשנות האלפיים ניתן לגדל תוכונים בכלובים, אך עד שנת 1930 התקשה מין זה להסתגל לחיי שביה.
לתוכון המצוי זנב ארוך באורך של כמחצית גופו.
למרות השוני הרב במגוון הצבעים בין הזנים, לכולם גודל דומה.
משקל המבוגרים עומד בדרך כלל על 45–50 גרם.
טמפרטורת הגוף נעה בין 40.5 מעלות צלזיוס במצב מנוחה ועד 42.5 מעלות צלזיוס במצב תעופה.
קצב פעימות הלב בדקה נע בין 250 במצב מנוחה ל-600 במצב תעופה.
קצב הנשימה נע בין 80 ל-100 פעמים לדקה.
ככל שקצב הנשימה גובר, כך מאבד התוכון יותר ויותר נוזלים.
התוכון יכול לשמוע בתחום תדירויות של 40 - 14000 הרץ.
התוכון מסיר בעזרת לשונו העבה ומקורו את הזרעים מקליפותיהם והוא אינו אוכל את קליפת הגרעין.
הזרעים שהתוכון אוכל כוללים דוחן, סיטריה, שיבולת, בוראה, לפתית, פשתן וגרעיני חמנית (אותם הם מפצחים באמצעות מקורם).
רוב התוכונים המוחזקים בשבי הם זנים של תוכונים אוסטרלים, אך ישנו בשוק זן הגדול בגופו מן האוסטרלי ומחירו יקר יותר, תוכון אנגלי.
הטיפול בתוכון אינו כרוך בהוצאה כספית גדולה, אלא רק הוצאה ראשונית על מחיר הכלוב.
הטיפול אינו קשה, וקל אף לילד לבצע מטלה זאת.
תוכי בשם ספרקי וויליאמס הכיר 500 מילים.
מזמן הזיווג ועד להטלה חולפים בין 19 ל-21 ימים.
בדרך כלל, גודל התטולה נע בין 4 ל-9 ביצים, שמשקלה של כל אחת הוא מעט מעל 2 גרם.
ההטלה מתבצעת לסירוגין, יום כן ויום לא.
בטבע, הדגירה מתקיימת בחודשים אפריל עד אוקטובר ובשבי הם מתרבים כל השנה.
הנקבה דוגרת על הביצים במשך כ-16 עד 21 ימים.
משקלו של גוזל בן יומו כ-2 גרם.
העיניים נפקחות רק כאשר הפלומה נעשית גלויה לעין.
כעבור שבוע מגיע משקלו ל-12 - 15 גרם וכעבור שבועיים כ-30 גרם.
אז גם יוכל להרים את ראשו ולהניעו לצדדים.
נוצות הזנב והכנפיים כבר מפותחות דיין בגיל 3 שבועות וקצותיהן מעוצבות כפי הנדרש.
התפתחות הנוצות מסתיימות בגיל חודש וכך גם המשקל המרבי, כאשר הצעירים פורחים מן הקן.
בשלב זה עורפו ומצחו של התוכון מפוספסים בכתמים כהים, אם כי צבע גופו עדיין חיוור מזה של הבוגר.
נשירת הנוצות יכולה להתחיל בגיל 10–12 שבועות.
התוכונים המבוגרים משירים נוצותיהם בדרך כלל בתחילת הסתיו.
הנשירה היא חלקית ויכולה לשוב עוד פעם או פעמיים באותה שנה.
התוכון מגיע לבגרות בגיל 6 חודשים אך מומלץ לא לאפשר הטלה עד גיל 10 חודשים.
גם אחרי בקיעת הביצים האמא צריכה לדגור על הגוזלים כדי שחום גופם יגיע לכדי 40 מעלות לערך, אחרת הגוזלים לא ישרדו.
כשהם גדלים מעט האמא יכולה להרשות לעצמה לצאת מתיבת ההטלה משום שהגוזלים מחממים אחד את השני.
כשהתוכונים הם גוזלים האבא מאכיל את האמא והאמא מאכילה אותם, כעבור חודש האבא מסייע בהאכלת גוזליו ומגיל חודש וחצי ואילך האבא מאכיל את גוזליו לבדו.
צורת האכלה נעשית מפה לפה, האמא מכניסה את האוכל לפיו של הגוזל, ובעזרת לשונה מחדירה אותו לתוך הלוע.
בגיל חודשיים צבע האף (נמצא מעל המקור) של הזכרים הוא ורוד ובגיל כארבעה חודשים הוא נהפך לכחול, אצל הנקבות צבע האף הוא לבן ובגיל שישה חודשים נהפך לחום.
אצל התוכונים הצהובים צבע האף של הזכרים יישאר ורוד ואצל הנקבות יישאר לבן גם בגיל מבוגר.
בניגוד לעופות אחרים, עור רגליהם של תוכונים קשישים אינו מתקלף, אך עם הזדקנותם, הרי ציפורניהם והמקור בחלקו התחתון נעשים שבירים.
תוחלת החיים של התוכון היא בין 3 ל-4 שנים.
תוכון זהוב-פלומה (שם מדעי: Leptosittaca branickii) הוא מין של תוכי דרום אמריקאי החי ביערות גשם ומצוי בסכנה בטבע.
קרובי משפחתו הם מיני האמזונה (Amazona) ותוכי הקוניור (Aratinga).
אורך תוכי ירוק זה 30 ס"מ.
הוא בעל נוצות ירוקות ובעל בטן זהובה וזנב כתום כשהכנפיים ירוקות כהות מעט עם קצוות אדומים.
הראש גם ירוק עם פס גדול צהוב מתחת העיניים הוורודות והמקור והרגליים אפורים.
אין הרבה הבדל בין הזכרים לנקבות.
התוכי מצוי בטבע ביערות גשם הרריים טרופיים (בייחוד של עצי Podocarpus), ממזרח להרי האנדים בעיקר באקוודור, קולומביה ופרו.
תוכי זה מצוי בסכנה בטבע עקב אובדן היערות בהם הוא חי.
תוכי סנגלי (שם מדעי: Poicephalus senegalus; ע"פ האקדמיה: אפרור סנגלי) הוא מין של תוכי המצוי במערב אפריקה וקרוב משפחתו של האפרור האפריקני.
הוא בעל ראש אפור גדול עם מקור חזק דמוי מקור עיט ועיניים צהובות עם עור שחור סביבו.
החזה ירוק בהיר ובעל צורת V, הכנפיים ירוקות, הבטן צהובה והזנב קצר יחסית.
שני המינים דומים במראם אך הזכרים מעט יותר גדולים.
מין מצוי במערב אפריקה ביערות פתוחים וכן בסוואנות.
זהו מין הנוטה להתקיים בזוגות טריטוריאליים וקולו מכיל מגוון של קריאות ושריקות צורמות.
הוא יכול לחיות 20-30 שנה בטבע כשבשבי יכול להגיע לגיל 50. מזונו העיקרי הוא פירות של דקלים שמן אותם הוא מפצח במקורו החזק.
לעיתים הוא מזיק ליבולי המקומיים ועל כן צדים אותו.
senegalus - מצוי בסנגל, דרום מאורטניה, דרום מאלי עד לגינאה והאי לובוס.
mesotypus - מצוי ממזרח ניגריה וקמרון עד לדרום צ'אד והוא בעל חזה כתום
versteri - מצוי מחוף השנהב וגאנה עד למערב ניגריה.
מין זה מגודל בשבייה אך הפצתו גרמה לאוכלוסייה הפראית להיות בסיכון והיום הוא מין מוגן ואסור לסחור בו.
בישראל הוא התחיל להתפשט בשנת 2010, הוא נחשב עדיין יחסית נדיר ולא תועד קינון ודאי, אך זה ברור שהאוכלוסייה גדלה.
עד היום (2023) הוא נמצא בעיקר באזור השפלה הדרומית (רחובות, מזכרת בתיה וחולדה) ובמישור החוף הדרומי באשקלון והסביבה, אך תועד גם בעמק יזרעאל, ליד הכנרת ואפילו באילת.
תוכי אדום-כתר (שם מדעי: Pionopsitta pileata) הוא מין של תוכי קטן יחידי בסוגו מתת-משפחת Arinae שבמשפחת תוכיים, החי ביערות אמריקה הדרומית.
בעבר נחשב למין בסוג Pyrilia, בעלי החזה החום, אך הועבר למין יחיד.
זהו תוכי ירוק עם "כתר" אדום לראשו הנמשך כמעט עד לעיניו, מצח אפור ואוזניים חומות, מקור אפור גדול וכנפיים כחולות בהירות.
הוא מגיע לאורך 22 ס"מ.
התוכי חי ביער האטלנטי שבדרום מזרח ברזיל, צפון ארגנטינה ובמזרח פרגוואי.
הוא מצוי ביערות גשם שונים עד גובה 1,500 מטר.
הוא מצוי בלהקות קטנות בין עצי היער ומחפש לו מזון כמו פירות, גרגירים ופרחים.
תוכי כחול-בטן (שם מדעי: Triclaria malachitacea) הוא מין של ציפור ממשפחת התוכיים החי ביערות הגשם הטרופיים של אמריקה הדרומית.
זהו המין היחיד בסוג Triclaria.
הוא הסכנת הכחדה עקב אובדן היערות בהם הוא חי ועקב סחר בתוכים למטרות גידול בשבי.
התוכים מגיעים לאורך 28 ס"מ עם הזנב, ובעלי גוף ירוק, ראש ירוק עם מקור לבן בולט וקצוות כנפיים כחלחלות והבטן של הזכרים כחולה-סגלגלה, מה שנתן למין את שמו.
תוכים אלה אינם רועשים כמעט ובדרך כלל נחבאים מאוד.
תוכים אלה מצויים בטבע רק ביער האטלנטי ויכולים לחיות עד לגובה 1,000 מטר.
הם חיים מברזיל עד למדינת מיסיונס שבארגנטינה (אוכלוסיות קטנות חיות שם).
הם מחפשים לאורך החופים מזון כמו ניצנים, צוף, אגוזים, פירות שונים וחרקים.
הם מקננים בחבורות בעונת הרבייה שבין ספטמבר לינואר.
הם מאוד טריטוריאליים בעונה זו.
תוכים אלה נפגעו מכריתת יערות לנטיעת מטעי טבק ובננה, שפגעו בכ-10% מתחום מחיית התוכי.
הוא נחשב למין מוגן שאסור לסחור בו.
תוכי המחילות (שם מדעי: Cyanoliseus patagonus) הוא מין יחיד בסוגו של תוכי בעל נוצות ירוקות כהות הנפוץ בדרומה של אמריקה הדרומית.
הוא קרובם הרחוק של הארה והקוניור הזהוב.
תוכי המחילות קטן יחסית ואורכו נע בין 43 ל-47 ס"מ.
לתוכי זה נוצות ראש בצבע ירוק-זית, מצח שחור ומקור אפור קטן יחסית.
צידי החזה לבנים והבטן אפורה כהה עם אחוריים אדומים ונוצות ברכיים צהובות.
הכנפיים ירוקות עם קצוות שחורים וכחולים בהירים והזנב ירוק כמו הראש וארוך ביותר.
הרגליים קטנות ביותר ביחס לגוף וצבעם ורוד.
הוא חי בטבע במורדות הרים ובערבות יבשות בארגנטינה ובצ'ילה וחלק מהאוכלוסיות נודדות בחורף לאורוגוואי.
חלקם אפילו מצליחים לעוף עד לאיי פוקלנד.
בניגוד לתוכים אחרים מין זה הוא מונוגומי וגם חי בחבורות.
את קנם הם בונים בקבוצות ליד גדות נהר וחלק גם במערות.
הנקבות מטילות שתי ביצים כל פעם.
תוכי קצר זנב (שם מדעי: Graydidascalus brachyurus) הוא עוף דרום אמריקאי קטן ממשפחת התוכיים והוא המין היחידי בסוגו.
קרובת משפחתו העיקרית היא אמזונה צהובת פנים (Alipiopsitta xanthops) וכן התוכים מסוג Pionus.
אורכו של תוכי זה 24 ס"מ והוא בעל נוצות ירוקות ומקור עבה ושחור כשפס ירוק כהה עובר ליד העין וקצוות הכנפיים ירוקים כהים.
כפי שהשם מרמז הזנב של התוכי קצר מאוד.
לתוכים זכרים גם ישנו פס קטן חום-אדום על הכתף או בתחילת הזנב אבל נוצות אלה אינם בולטות.
הם ניזונים בעיקר מזרעים ופירות גדולם ומקורם הגדול משמש אותם לפיצוחם.
תוכי זה מצוי לגדותם של נהרות גדולים כמו האמזונאס ונהרות אחרים במדינות: ברזיל, קולומביה, בוליביה, אקוודור ופרו.
הוא מצוי בעיקר ביערות הגשם סביב הנהרות, אך גם בחופים מרוחקים כמו בדלתות בגינאה הצרפתית ובאמאפה שבברזיל.
כרגע הוא אינו מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
תוכי אדום-מצח או ג'רדין (שם מדעי: Poicephalus gulielmi) הוא מין של תוכיים קטנים שמוצאו מאפריקה.
צבעו של תוכי אדום-מצח ירוק והוא ניזון מפירות, ירקות וגרעינים.
לתוכי אדום-מצח שלושה תת-מינים ששונים בגודלם, צבעם ומקום תפוצתם.
רוב הניצוי של תוכי אדום-מצח ירוק כאשר קצוות הכנף כהות יותר ולעיתים שחורות, ורק בגלל זה השוליים הירוקים הקטנים בכל כנף.
בעל מקור גדול, שצבעו לבן וקצהו שחור.
על מצחו יש "כתר" בצבע כתום-אדום ולעיתים גם על פנים הירכיים.
חלקם הקדמי של הכנפיים בקצוות, אצל הצעירים הופעת הכתר מתחילה בגיל שנה ונמשכת לאורך שלוש שנים עד אשר הכתר נמשך לאורך כל הראש ולעיתים אף נראה ככיפה.
חי במערב ובמרכז אפריקה ביערות גשם בעיקר באגן הקונגו.
Poicephalus gulielmi gulielmi - תת-המין המכונה ג'רדין, על שם מתארו הראשון ויליאם ג'רדין (William Jardine).
אנדמי לאזור נהר הקונגו, אך הובא על ידי האדם גם לאי פוארטו ריקו, שם הוא נפוץ גם כן.
Poicephalus gulielmi fantiensis - מצחו כתום-אדום ויש לו כתמים כתומים בכנפיו והוא קטן יחסית לשני תת-המינים האחרים.
Poicephalus gulielmi massaicus - מצחו אדום והוא די דומה במראהו לתת המין P.
הוא נפוץ בהרי קניה וטנזניה (1,800–3,500 מטרים מעל לגובה פני הים).
תוכי גדל-ראש (שם מדעי: Poicephalus) הוא סוג של תוכים ממשפחת התוכיים החיים באפריקה המשוונית.
הם קרוביהם הרחוקים של המין אפרור אפריקני הידוע כחיית מחמד פופולרית.
לתוכים אלו ישנו ראש מגודל, בדרך כלל צבוע אפור וגוף מקושט בירוק או צהוב.
הם חיים בזוגות ומצויים ברחבי היערות או הסוואנות של אפריקה.
מזונם העיקרי הוא זרעים, פירות ועלים ויש להם מקור חזק העוזר להם לפצח את הזרעים הקשים.
תוכי אקלקטוס (שם מדעי: Eclectus roratus) הוא מין של תוכי ממשפחת הדרראים המצוי באיי שלמה, גינאה החדשה, האי סומבה שבאינדונזיה ובכמה איים מצפון לאוסטרליה והוא המין היחיד בסוגו.
תוכי זה ידוע בעיקר בגלל הדו-צורתיות זוויגית הבולטת שלו: הזכרים ירוקים ובעלי מקור כתום מגודל בעוד הנקבות אדומות-כחולות עם מקור שחור קטן.
הבדל זה בולט כל כך ביחס לזני תוכים אחרים עד שחוקרים אירופאים חשבו לראשונה, ובמשך כמה עשורים, שמדובר בשני מינים שונים.
מסתבר, שההבדל נוצר כתוצאה מתפקידיהם השונים של המינים.
הנקבות נשארות לרוב בקנים עם הגוזלים.
הזכרים יוצאים לחפש מזון, לכן הם זקוקים להסוואה שתגן עליהם מטורפים כגון הבז הנודד.
מפני שבאזורי המחיה של האקלקטוסים יש מחסור במקומות המותאמים לקנים, הנקבות פיתחו צבע אדום בוהק, המסמן את בעלותן על המקום ומהווה אזהרה למתחרות.
המערכת הזוגית של האקלקטוס מיוחדת גם היא.
בעוד שזנים רבים של ציפורים הם מונוגמים, או פוליגינים, אקלקטוסים הם פוליגנאנדרים, כלומר, כל נקבה מזדווגת עם כמה זכרים, וכל זכר מזדווג עם כמה נקבות, לעיתים במרחק של עד 7 קילומטרים אלה מאלה.
תפוצתו של התוכי יציבה במגוון איים טרופיים מצפון לאוסטרליה.
הוא ניזון מפירות או מזרעים שונים ומשתמש במקורו כדי לפצח את הגלעינים והקליפות.
תוכי זה מגודל גם כחיית מחמד פופולרית במדינות רבות.
תוכון צר-מקור (שם מדעי: Enicognathus leptorhynchus) הוא מין של תוכי החי באמריקה הדרומית.
אורכו הממוצע של התוכי 40 ס"מ.
תוכי קטן וירוק זה הוא אוכל זרעים מתמחה הניזון ממגוון מיני זרעים דרום אמריקאים.
הוא מצוי בעיקר ביערות של מרכז צ'ילה.
מקורו מותאם לחילוץ זרעים מעצים גדולים, למשל מעצי אראוקריה רמה ומיני מחטניים גדולים.
התוכים פעילים ביום ועפים בלהקה לעבר היערות.
תוכון דק-מקור (שם מדעי: Enicognathus) הוא סוג של תוכי ממשפחת התוכיים החי באמריקה הדרומית.
בסוג זה 2 מינים המותאמים לחילוץ זרעים ממגוון עצים דרום אמריקאים, בעיקר מחטניים.
הם ממלאים את התפקיד של צלובי המקור הצפוניים.
אורך התוכים 35-40 ס"מ והם בעלי נוצות ירוקות ומקור כהה עם בליטה אדומה עליו.
הם מותאמים לאקלימים ממוזגים ופעילים בלהקות באזורים של מרכז צ'ילה וארגנטינה ומדרימים עד לארץ האש.
למעשה תוכים אלה הם הדרומיים ביותר שבמיני התוכים.
תוכי כתום-בטן (שם מדעי: Neophema chrysogaster) הוא מין של תוכי ממשפחת הדרראים החי באוסטרליה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע.
אורכו של תוכי זה 20 ס"מ, והוא בעל גוף ירוק בהיר עם חזה גדול צהוב, כנפיים ירוקות כהות עם צבע כחול וראש ירוק בעל כתם כחול על מצחו.
המקור קטן ואפור ומתחת לבטן כתם כתום שנתן למין את שמו.
תוכי זה מזכיר במראהו את התוכון אך שייך לסוג אחר.
תוכים אלה עפים בלהקות קטנות לאורך הערבות ולאורך החופים האוסטרליים, ומחפשים זרעים ומיני עשבים, עשבי ים ואצות קלפ למאכל.
גודל התטולה הוא 4-5 ביצים.
תוכים אלה נפוצו בעבר בהמונים ברחבי דרום-מזרח אוסטרליה, אך מספרם הידלדל מאוד בטבע עקב מספר סיבות: הרחבת החקלאות, כריתת יערות ופגיעה בחופים; הבאת מיני יונקים טורפים הניזונים מהתוכים ומביציהם; הבאת עופות פולשים, כמו זרזירים וגבתונים, המתחרים עם התוכים על מזון ואתרי קינון; הפצת מחלות חדשות.
נכון ל-2018 מספרם של התוכים האלה הוא כ-50 פרטים בוגרים בטבע, ועוד כ-300 בשבי ובמיזמי רבייה.
|כיתוב=תוכי חום-ראש}}תוכי חום-ראש' (שם מדעי: Poicephalus cryptoxanthus) הוא מין עוף הנמנה עם משפחת התוכיים, ונפוץ בדרום-מזרח אפריקה.
לתוכי חום-ראש תפוצה רחבה ואוכלוסייתו נחשבת יציבה על אף ציד לא חוקי למטרת גידולו כתוכי מחמד, זאת בשל מזגו הנוח והשקט ההופך אותו לנפוץ בשבי האדם.
תוכי בצבע ירוק, פלג גופו התחתון בצבע ירוק בוהק וכנפיו בצבע ירוק כהה.
צווארו בצבע חום-אפור וראשו חום.
עינו בצבע ירקרק-צהוב או צהוב.
החלק העליון של המקור בצבע אפור כהה והתחתון בהיר.
ישנם פריטים בעלי מספר נוצות צהובות בראש בצוואר ובכנפיים.
המין תואר לראשונה ב-1854 על ידי החוקר הגרמני ויליאם פיטרס.
מקור שמו המדעי מיוונית,kryptos שמשמעו חבוי ו-xanthos שמשמעו צהוב, מאחר שהחלק הפנימי של כנפי התוכי בצבע צהוב.
לתוכי חום-ראש מוכרים 3 תת-מינים הנבדלים זה מזה בצבעם ובגודלם:
cryptoxanthus cryptoxanthus - נפוץ ממערב דרום אפריקה, דרום מוזמביק ודרום-מזרח זימבבואה.
cryptoxanthus tanganyikae - לתת-מין זה צבעים בהירים יותר, יותר ירוק ופחות חום.
נפוץ בצפון מוזמביק, דרום מלאווי, מזרח טנזניה ואזורי החופים בקניה.
ישנה מחלוקת בין חוקרים האם אכן מדובר בתת-מין נפרד.
בטבע נצפה באזורי סוואנה, אזורים מיוערים ובמטעים.
בדרך-כלל בלהקות של 4–12 פריטים, לעיתים בלהקות גדולות יותר של עד כ-40 פריטים.
תזונתו מורכבת מזרעים, פירות, אגוזים וניצני עלים, לעיתים נדירות ניזון מזחלי חרקים.
מין זה נחשב מזיק לחקלאות שכן פושט על שדות ומטעים.
עונת הרבייה משתנה בהתאם למיקום הגאוגרפי: בין אפריל לאוקטובר בדרום אפריקה, מאי במלאווי, יולי עד ספטמבר במוזמביק, ספטמבר-אוקטובר בזנזיבר.
הנקבה מטילה 2–3 ביצים, עליהם היא שומרת למשך של 26–30 יום בזמן שהזכר מביא מזון.
הגוזלים בוקעים עירומים ובעלי עיניים חומות.
הגוזלים עוזבים את הקן לאחר כ-50–54 יום ונשארים בסביבתו למשך כ-28 יום נוספים בטרם נעשים עצמאיים.
תוכון אוסטרל (שם מדעי: Enicognathus ferrugineus) הוא מין התוכי הדרומי ביותר בעולם.
הוא שייך לסוג תוכון דק-מקור וחי בדרומה של אמריקה הדרומית בצ'ילה וארגנטינה מטמוקו בצפון עד ארץ האש בדרום.
משמעות המילה "אוסטרל", דרומי או ששייך לדרום , ממנו קיבלה יבשת אוסטרליה, היבשת הדרומית, את שמה.
תוכי זה מגיע לאורך 35 ס"מ ושוקל עד 160 גרם.
הוא בעל נוצות ירוקות ומעט כהות ובעל אזור שת וזנב אדמוניים וראש קטן בעל מצח אדום ומקור מעוקל וארוך בצבע כהה.
המקור מותאם לחילוץ זרעים מענפי מחטניים דרומיים כמו האראוקריה.
במבנה מקורו הוא מזכיר מאוד את צלוב המקור מיערות המחט הצפוניים.
תזונתו כוללת גם רימות של חרקים, זרעי עשב ובמבוק, פירות, פירות יער, בלוטים וניצני עלים.
כמו מרבית התוכים גם תוכי זה מעופף בלהקות שיכולות להגיע לעיתים ל-100 פרטים המעופפים ביערות המחטניים הדרומיים וכן בערבות ושיחיות ונפוצים עד לגובה 2,000 מטר.
ואולם התוכי הוא עוף מונוגמי.
תוכי הנשר (שם מדעי: Psittrichas fulgidus) הוא מין של תוכי מסוג Psittrichas הקרוב למיני הדרראים אך שייך למשפחה שונה וייחודית – תוכיים נשריים.
מין זה הוא היחיד בסוגו ובתת-משפחתו והוא אנדמי לגינאה החדשה.
הוא חיית מחמד מבוקשת, ועקב כך מצוי בסכנת הכחדה.
תוכי הנשר קיבל את שמו עקב מראה הראש המזכיר ראש של נשר בעיקר במקור העבה, הארוך והמעוקל השונה ממרבית התוכים.
הזוויגים דומים והם בעלי נוצות אפורות משורטטות בשחור באופן המזכיר את נוצות האפרור.
הם בעלי ראש רזה, אפור וחשוף מנוצות ומקור אפור-כהה מוצק וקל.
למרות מראהו המוזר תוכי זה הוא אוכל פירות כמו קרוביו.
הוא ניזון ממיני תאנים וכן מפרחים ומצוף.
ייתכן שהראש החשוף נועד למנוע מבעליו להידבק באבקה מרובה מדי של פרחים בבואו לשתות מהם אך עדיין לא ברור מה הסיבה בוודאות.
תוכי זה לא נחקר הרבה בטבע ולא ידוע מה הרגלי הרבייה שלו אך ידוע שהוא מטיל 2 ביצים בקן גבוה על העצים.
תוכי זה נראה לעיתים בחבורות של עד 20 פרטים.
תוכי זה מבוקש בשוק העולמי הן בגלל היותו חיית מחמד מוצלחת והן בגלל נוצותיו.
לכן הוא מטרה לצייד רב ומצב השימור שלו מוגדר כפגיע.
תוכי מלכותי אוסטרלי (שם מדעי: Alisterus scapularis) הוא מין של תוכי ממשפחת התוכיים המצוי במזרח אוסטרליה.
הוא מצוי מחצי האי כף יורק שבקווינסלנד ועד לדרך האוקיינוס הגדולה שבויקטוריה.
תוכי זה הוא אחד משלושת המינים מהסוג Alisterus הקרובים לרוסלה ולדררה.
תוכי זה בעל חד-צורתיות זוויגית ומגיע לאורך 43 ס"מ ולמשקל 195-285 גרם.
התוכי בעל נוצות בצבע אדום עז, גב כחול, נוצות כנפיים וזנב ירוקים-כהים ומקור ורוד עם קצה שחור.
לחלק מהתוכים ישנן נוצות כתומות בזנבם כתוצאה ממחסור במלנין.
תוכי זה נפוץ ברחבי יערות לחים מצפון לדרום ולעיתים נמצא גם בביצות, ערבות לחות ואף בערים גדולות כמו קנברה וסידני בחלק מהפרברים.
הוא ניזון בעזרת מקורו הרחב והקשיח מזרעים ופירות מהעצים או מאלה שנפלו לקרקע.
בדומה לתוכים אחרים הוא משמש חיית מחמד רגועה ובעלת יכולת לחקות קולות אחרים, אך לא קולות אנשים.
עם זאת הם נחשבים למסורים למטפליהם.
תוחלת החיים של תוכי זה בשבי יכולה להגיע ל-25 שנה.
לתוכי זה יש 2 תת-מינים:
תוכי הנסיכה (שם מדעי: Polytelis alexandrae) הוא מין של תוכי אוסטרלי ממשפחת הדרראים הקרוי על שם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק, אשר בהמשך הפכה למלכה הרעיה.
תוכי זה שוכן ברחבי אוסטרליה כולל במדבר החול הגדול הצחיח והוא בעל נוצות מפוארות.
הוא נפגע מאספנים הלוכדים אותו למכירתו כחיית מחמד.
התוכי נקרא ב־1863 בידי החוקר ג'ון גולד.
צבע התוכי ירוק-בהיר עם חזה ורוד, ראש בגוון תכלת וחלקי כנפיים פנימיים בעלי גוון ירוק עז וקצוות ירוקים כהים.
הזנב של הזכרים ארוך וגם הוא ירוק-כהה.
המקור של הזכרים של תוכי הנסיכה ורודים ומתחת הלחי ישנו פס תכלת.
למרות הבדלים אלה אין הרבה שוני בין הזכרים והנקבות.
בטבע תוכי זה נודד בחבורות קטנות במגוון אזורים, בדרך כלל בעונת הרבייה.
הוא פחות מוכר, ביחס למיני תוכים אחרים, עקב טבעו החמקמק.
הוא נודד גם בערבות חמות, יערות צחיחים ואפילו במדבר.
ניזון ממיני זרעים ופירות, בעיקר של שיטים, עצי אקליפטוס ועשבי טריאודיה.
תוכיי הנסיכה מקננים בענפי שיטה או אקליפטוס ומטילים 4–6 ביצים לבנות, הבוקעות לאחר 19 יום.
שני ההורים מגדלים את הצעירים, שעוזבים לאחר 35 יום.
תוכים אלה מקננים רק כשהתנאים מספיק יציבים לגידול דור חדש.
תוכי המסיכה מצוי בסיכון עקב ציד למטרת מסחר.
בשבי תוכי זה יכול להיראות בשלושה גוונים: ירוק כמו בטבע, כחול לאורך רוב הגוף עם ראש וכנפיים כחולים בהירים וכחול למעט הכנפיים הירוקות.
תוכו רצוף אהבה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו.
השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2012, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של ריבו, תוכו רצוף אהבה, וכסינגל הבכורה שלו.
המילים "תוכו רצוף אהבה" נלקחו מפסוק בשיר השירים.
השיר נכתב והולחן על ידי ישי ריבו והופק על ידי נדב ביטון.
רבות ממילות השיר מבוססות על ביטויים מן המקורות היהודיים.
לדוגמה, הביטוי "פאר תחת אפר" לקוח מתוך ספר ישעיהו.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וזכה ללמעלה מ-2 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר עלה לערוץ היוטיוב של ריבו ב-3 בספטמבר 2012. נכון לאוגוסט 2025, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-24 מיליון.
תוכון קרוליינה (שם מדעי: Conuropsis carolinensis) הוא מין נכחד של תוכי מקבוצת האריים, אשר היה אחד משני התוכים היחידים שמקורם באמריקה הצפונית (לצד המין החי Rhynchopsitta pachyrhyncha) והתוכי הצפוני ביותר שנודע.
התוכי נכחד כליל במשך המאה ה-19. ככל הנראה היה זה קרוב רחוק של הקוניור והקוניור הזהוב.
התוכון חי ממזרח ארצות הברית, לאורך המערב התיכון ועד המישורים הגדולים.
תפוצתו השתרעה מחופי האוקיינוס האטלנטי של ניו יורק, במזרח ועד לקולורדו במערב.
תפוצתו הייתה באזורי יערות וחורשים פתוחים, אך גם בביצות (בייחוד ביצות המכילות עצי טקסודיון) ומישורים.
אורכו של תוכי זה הגיע ל-30 עד 32 סנטימטרים בקירוב, כשהזכרים היו מעט יותר גדולים מהנקבות.
צבע הנוצות היה ירוק כהה עם בטן ירוקה בהירה, צוואר וחזה צהובים וכן ראש צהוב בעל "כיפה" ולחיים אדומים.
המקור היה עבה, אפור ומעוקל והוא הותאם לפיצוח זרעים קשים או פירות.
תוכים אלה יכלו לחיות מעל 35 שנה.
התוכי עף בלהקות שיכלו להגיע ל-200 עד 300 פרטים שהתאספו לאכילת פירות שונים כמו תפוחים, ענבים ועוד, וכן זרעי צמחים שונים כמו ברוש, מייפל ועצים נוספים וגם מצמחים קוצניים כמו דרדר.
החוקר ג'ון ג'יימס אודובון טען שהתוכי ניזון גם מלכיד הנחלים, מה שהפך את בשרו לרעיל לטורפים.
התוכי נכחד בהשפעת האדם והאוכלוסיות שלו פחתו במשך המאה ה-19, עד שהפרט האחרון בטבע מת בגן החיות של סינסינטי שבאוהיו, לצידה של היונה הנודדת האחרונה שנכחדה לצידו של התוכון.
המין הוכרז רשמית כנכחד ב-1939, לאחר מותו של הפרט האחרון הידוע, בשם אינקאס.
האדם היה אחראי להכחדת התוכון, ככל הנראה עקב ציד מסיבי של תוכונים למאכל וקישוט נוצותיהם, הרס העצים עליהם קיננו וכן עקב הגנה על יבולים ממתקפותיהם וסחר לחיות מחמד, אשר השמידו את האוכלוסיות הגדולות.
מספר חוקרים סוברים שגם מחלות שהועברו אליהם עזרו לחסל את האוכלוסיות.
תוכי ואסא (שם מדעי: Coracopsis) הוא סוג של תוכים מהמשפחה תוכיים נשריים.
במשפחה זו ידועים רק שני סוגים: תוכי ואסא, שיש לו שלושה מינים ותוכי הנשר, שהוא מין יחיד בסוגו.
תוכים אלה אנדמיים למדגסקר ולמספר איים קטנים באוקיינוס ההודי, כמו איי סיישל וקומורו.
תוכים אלה בינוניים בגודלם, באורך 30 עד 48 ס"מ, והם בעלי נוצות שחורות או אפורות בולטות עם טבעת עיניים לבנה, מקור ורוד ומעט ארוך וצוואר דק יחסית.
הנוצות שלהם מצהיבות בעונת הרבייה ולעיתים חל אצלם אובדן נוצות.
אצל תוכים אלה הדגירה נמשכת 18 עד 20 יום, זמן קצר בהרבה משל תוכים אחרים.
התוכים ניזונים בעיקר מזרעים ופירות שונים.
תוכון זהוב-כתף (שם מדעי: Psephotellus chrysopterygius) הוא מין של תוכי ממשפחת התוכיים המצוי רק בחצי האי כייף יורק שבקווינסלנד שבאוסטרליה.
זהו תוכי נדיר ביותר המצוי בסכנת הכחדה.
הזכר בעל נוצות כחולות בעיקרם עם כתפיים צהובות, מהם קיבל את שמו.
הוא בעל "כיפה" שחורה ורצועת מצח צהובה.
המקור אפור והבטן ורודה-כתומה וכך גם הירכיים.
הזנב כחול ואפור בקצוות והגב אפור-חום.
הנקבות בעלות גוני צהוב-ירקרק חיוור עם פס בצע קרם על הכנפיים.
הפנים שלה אפורות עם מצח אפור-כהה והירכיים ורודים חיוורים.
תוכים אלה חיים בטבע בערבות עשב מיוערות או פתוחות, בהם תילי טרמיטים נישאים, החיוניים לקינונן.
ערבות הטרמיטים מצויות מספר מטרים זו מזו והתוכי מנצל את הקינים כדי להתרבות בהצלחה תוך שימוש בפריחת זרעים לאחר שריפה טבעית.
התוכים נמצאים בתוכן קיני הטרמיטים, מה שמציל אותם משריפה ולאחר מכן עוזר להם לאכול מספר זרעים הפורחים בייחוד לאחר השריפה, בין השאר מזרעי העשב מהמין Schizachyrium fragile.
שימושו של תוכי זה בטרמיטים הוא המקור לשמו העממי: "תוכי הנמלים".
תוכי זה מצוי כיום בסכנת הכחדה, כאשר סקרי גודל אוכלוסייה מצביעים על אוכלוסיית בר של בין 700 ל-1,100 פרטים בוגרים המהווים כ-300 זוגות רבייה, כשרוב הפרטים נחשבים לצעירים.
הסכנות של התוכי קשורות לצמצום הערבות שלו, הפצת צמחים פולשים הפוגעים בעשבי הערבות והתרבות של טורפים וחומסי ביצים.
תׇּכְנָה היא אוסף של הוראות ומידע הניתנות לביצוע על ידי מחשב.
התוכנה משמשת להפעלת המחשב וחומרות נילוות, לביצוע משימה או אוספת משימות.
התכנה מורכבת מאוסף מאורגן של תוכניות מחשב המשרתות כולן יישום מסוים.
באמצעות התוכנה המחשב מספק את שירותיו למשתמשים בו.
תוכנה היא בדרך כלל תוצר של פרויקט תוכנה שמתוכנן על פי מתודולוגיות שונות בהנדסת תוכנה.
מאפיין בסיסי של תוכנה הוא שפת התכנות (או שפות התכנות) שבה היא כתובה.
מאפיין נוסף הוא כלים המיישמים תוכנה זו, מסד הנתונים המשמש אותה.
מאפיין נוסף הוא מערכת ההפעלה שבה פועלת התוכנה.
ניתן לסווג תוכנה על פי מספר ממדים:
תוכנת תשתית לעומת תוכנת יישום
תוכנה קנויה לעומת תוכנה המפותחת בתוך הארגון
תוכנת תשתית מנהלת את התוכניות והנתונים במחשב ומתמקדת במתן שירותים לסוגי תוכנה אחרים המתבצעים במחשב.
מערכת ההפעלה - תוכנת האם התשתיתית המאפשרת את פעולותיהן של יתר התוכנות בהיותה אחראית על השליטה, התקשורת, וניהול החומרה; מאפשרת לתוכנות אחרות ולמשתמשים בהן לפעול במערכת שיש בה קשר בין חומרה לתוכנה - אם למשל, בהעברת נתונים מהזיכרון לדיסק הקשיח או בעיבוד טקסט במטרה שיוצג על הצג (מסך).
באופן כללי, מערכת ההפעלה כוללת את הליבה (Kernel) וכלים בסיסיים כמו תוכנת גישה לדיסק הקשיח, מנהל קבצים, מנהל תצוגה, זיהוי משתמשים, כלי ניהול ועוד.
דוגמאות למערכות הפעלה נפוצות הן: חלונות, משפחת לינוקס ומק.
כלי מערכת - תוכנות המרחיבות את יכולות מערכת ההפעלה:
כלי תכנות - תוכנה ליצירת תוכנה:
מהדרים - תוכנות לתרגומן של תוכניות משפת תכנות לשפת מכונה
תוכנות ליצירת הוראות ליצירת קוד - תוכנות היוצרות קובצי makefile
תוכנת יישום - תוכנה שמספקת פונקציונליות ומידע המשרתות ארגון או משתמש ביתי.
מערכת מידע - תוכנה לניהול המידע המשמש לניהול של ארגונים.
דוגמאות בולטות בתחום זה מערכות ERP ומערכות CRM
יישומים - תוכנה המשמשת לביצוע משימה מסוימת, כגון מעבד תמלילים או גיליון אלקטרוני
תוכנה המשובצת במכשירים אלקטרוניים, כמו התוכנה המפעילה את הטלפון סלולרי
ניתן לרכוש מוצר תוכנה מוכן או חבילת תוכנה מוכנה ולהפעיל אותה בארגון או כתוכנה כשירות בענן מחשוב חיצוני.
ניתן לפתח תוכנה בתוך הארגון.
מקובל לרכוש מוצר תוכנה במצבים בהם הצורך של הארגון או המשתמש הביתי זהה או דומה לצרכים של ארגונים אחרים או משתמשים ביתיים אחרים ולפתח תוכנה במקרים בהם יש לארגון או למשתמש הביתי צרכים ייחודיים.
בדרך כלל רוכשים תכונות תשתית וחלק מתוכנות היישום, כגון: מוצר ERP, מוצר CRM ומעבד תמלילים ומפתחים יישומים ייחודיים לארגון או למשתמש הביתי.
קיימים גם מצבי ביניים בהם רוכשים מוצרי תוכנה מוכנים ומפתחים התאמות ייחודיות לארגון ובמקרים מסוימים גם למשתמש הביתי.
קוד פתוח: בנוסף לרכישת תוכנה קנויה או פיתוחה בתוך הארגון, תוכנת קוד פתוח (Open Source) מהווה חלופה משמעותית וצוברת תאוצה.
קוד פתוח, כשמו כן הוא, הוא תוכנה שהקוד שלה זמין ונגיש לכל, וניתן להשתמש בו, לשנות אותו ולהפיץ אותו בחופשיות, בדרך כלל תחת רישיון ספציפי המגדיר את תנאי השימוש.
תוכנה חופשית היא תוכנה בעלת סטטוס משפטי המתיר לכל אדם להשתמש בה, לשכפל, להפיץ, להתאים, לשנות ולשפר באופן חופשי, אך תחת תנאים מסוימים המבטיחים את זכויותיהם של שאר המשתמשים.
המושג נטבע על יד ריצ'רד סטולמן, מייסד המוסד לתוכנה חופשית, בשנת 1984.
ניתן להגדיר תוכנה חופשית כתוכנה המאפשרת למשתמש בה מספר חירויות בסיסיות:
החופש להשתמש בתוכנה לכל מטרה (חירות 0).
החופש ללמוד את דרכי פעולת התוכנה ולהתאים אותה לצרכיו (חירות 1).
כדי לממש את חירות זו, נדרשת גישה לקוד המקור של התוכנה.
החופש להפיץ מחדש עותקים של התוכנה לאנשים אחרים כדי לסייע להם (חירות 2).
החופש לשפר את התוכנה ולפרסם את השיפורים לציבור כדי שכל הקהילה תרוויח מכך (חירות 3).
כדי לממש חירות זו, נדרשת גישה לקוד המקור של התוכנה.
בשונה מקוד פתוח, תוכנה חופשית מתייחסת למובן ה"מהותי" של החופש, קרי – לא הפרקטיקה של הפיתוח כפי שהיא מתבטאת במאמרים כמו הקתדרלה והבזאר אלא למובן האידאולוגי־סוציאלי.
קוד פתוח מחויב מעצם קיומה של תוכנה כחופשית, אולם היותה של תוכנה פתוחת־קוד אינו מחייב את היותה של התוכנה חופשית.
סטולמן מתנגד לשימוש בתוכנה לא חופשית מסיבות אידאולוגיות: "תוכנה צריכה להיות חופשית".
אולם רבים מהדוגלים בשימוש בתוכנה חופשית מעדיפים אותה מסיבות מעשיות לחלוטין.
בתוכנה קניינית (כלומר: תוכנה לא חופשית, תוכנה שהיא קניינו של מישהו.
בדרך כלל מפתחהּ), בעל התוכנה נמצא בעמדת כוח מול המשתמש.
רק הבעלים יכול לספק תמיכה ותיקונים לתוכנה.
מבחינה זו, תוכנה חופשית היא חסרת-בעלות במובן הקנייני: אין גוף שיכול למנוע ממתכנת מוכשר לבצע תיקונים והרחבות בתוכנה.
לפיכך, תוכנה חופשית היא מודל פיתוח עדיף עבור המשתמש.
כמעט תמיד תוכנה חופשית זמינה להתקנה בחינם.
הסיבה לכך היא פשוטה: עלות ההפצה היא זניחה, וצריך רק למצוא מישהו שיארוז את התוכנה להתקנה פעם אחת כדי שהיא תהיה זמינה בחינם בצורה נוחה.
אולם יש מקרים שבהם, על אף זמינות קוד המקור, תוכנה חופשית נמכרת:
בשנים הראשונות של פרויקט גנו, ריצ'רד סטולמן התפרנס בין השאר ממכירת עותקים של תוכנות גנו ב־150$ לעותק.
גרסת הלינוקס ה"ארגונית" שמוכרת חברת Red Hat במאות דולרים לרישיון שימוש ניתנת למעשה להורדה מאתר החברה (בצורת קוד מקור).
קוד המקור של כל החבילות, כולל העדכונים, ניתן להורדה מאתר החברה שמפרסמת איך בדיוק מותר להשתמש בתוכנה מבלי לפגוע בסימנים הרשומים שלהם.
ישנן חברות אחרות (כדוגמת סטארקום הישראלית) שגרסת הלינוקס שלהם מתבססת על אותו קוד מקור.
לכל תוכנה חופשית, ישנם תנאי שימוש מסוימים המוגדרים ב"רישיון" שלה.
קיימים מספר רישיונות נפוצים, יש המגבילים יותר ויש המגבילים פחות.
ההגבלות מטרתן בעיקר להבטיח את זכויות שאר המשתמשים בתוכנה, בעבר ובעתיד.
המונח הכולל לתנאים אלו הוא copyleft (תעתיק עברי: קופילפט) בפרפרזה למונח copyright שמגביל את חופש השימוש באינפורמציה .
ישנן שלוש הגדרות מקובלות ושקולות למדי לתוכנה חופשית:
הגדרת התוכנה החופשית של המוסד לתוכנה חופשית
הגדרת המונח קוד פתוח על ידי ה־Open Source Institute
הנחיות התוכנה החופשית של פרויקט דביאן.
ההגדרה של המוסד לתוכנה חופשית היא משנת 1984. ההגדרה של פרויקט דביאן נוסחה בשנת 1996 ואילו המונח קוד פתוח נוסח והוגדר ב־1998.
בראשית התפתחות המחשבים, פיתחו בעצמם יצרני המחשבים את כל התוכנה שהמחשבים היו צריכים ומכרו אותה למשתמשיהם כחלק מהמחשב.
התוכנה נתפסה בסה"כ כעוד משהו שצריך לפתח כדי לגרום למערכת לעבוד.
לא הייתה כל מניעה למשתמשים להעביר תוכנה מאחד לשני.
רק בשנות השבעים החלו מכירות תוכנה כמוצרים עצמאיים, ויצרני התוכנה החלו להטיל מגבלות הפצה ושימוש על המוצרים.
בשנת 1983 פרש סטולמן מעבודתו במעבדת הבינה המלאכותית ב־MIT והקים את המוסד לתוכנה חופשית.
בתחילת 1984 ייסד את פרויקט גנו כדי ליצור מערכת שלמה אשר משתמשת בתוכנה חופשית.
בשנת 1990 כבר הייתה מערכת גנו בסיסית למעט ליבת המערכת.
פרויקט גנו החל לכתוב את Hurd, אבל בינתיים בשנת 1991 כתב לינוס טורבלדס ליבת מערכת הפעלה משלו ובשנת 1992 פרסם אותה עם רישיון GPL.
זו הייתה מערכת הפעלה שלמה שכללה תוכנה חופשית.
בשנת 1998 פרסמה חברת נטסקייפ את קוד המקור לדפדפן שלה ויצרה מיזם תוכנה חופשית, מוזילה, מסביב לדפדפן.
בשנת 2000 החליטה חברת סאן מיקרוסיסטמס לפרסם את קוד המקור של חבילת התוכנה המשרדית סטאר אופיס ולקרוא לה אופן אופיס.
בעקבות תנועת התוכנה החופשית, נכתבו תוכנות חופשיות מקבילות לרוב התוכנות בעלות הקניין, בכל קטגוריות התכנות: מערכות הפעלה ופלטפורמות, כלים לכתיבת תוכנות, ניהול אתרים, ניהול משרדי, שירות לקוחות ועוד.
התוכנות החופשיות מתאימות גם לסוגי החומרה השונים: שרתים, מחשבים אישיים וניידים, טבלטים, טלפונים חכמים, ואביזרים ממוחשבים.
חלק ניכר מהתוכנות החופשיות כתוב בשפות קוד פתוח.
לינוקס – מערכת המפותחת למחשבים אישיים, שרתים ועוד.
רכיבי המערכת העיקריים נמצאים תחת רישיון GPL.
אפאצ'י – אוסף תוכנות חופשיות, שהעיקרית שבהן תוכנה לניהול שרת אינטרנט
מוזילה – אוסף תוכנות בהם דפדפן (פיירפוקס) ולקוח אימייל (ת'נדברד), ועוד
וורדפרס – מערכת ניהול תוכן
מדיה-ויקי – תוכנת ניהול ויקי
VirtualBox – תוכנות ליצירת מכונה וירטואלית
7ZIP – תוכנה לדחיסת ופתיחת קבצים
VLC – נגן מוזיקה ווידאו
Pidgin – תוכנת מסרים מיידיים
Eclipse – סביבת פיתוח של תוכנות
ליברה אופיס – אוסף תוכנות לניהול משרד, מתחרה של תוכנת האופיס של מיקרוסופט
ביטקוין – מטבע דיגיטלי (המימוש הסטנדרטי ורוב שאר המימושים הנפוצים)
תוכן חופשי (או תוכן שיתופי) הוא שם כללי לתוכן (כתוב, תמונה, צליל וכדומה) שאין גוף יחיד עם שליטה מוחלטת על הפצתו ועל השימוש בו.
כמו כן, השם מקובל גם כשם לתנועה חברתית אשר מבקשת לעודד שימוש בתוכן חופשי.
תוכן חופשי מוגדר על בסיס הגדרת תוכן תרבותי חופשי, שיש למשתמשים את החופש:
להשתמש בתוכן ולהפיק ממנו תועלת
ללמוד את התוכן וליישם את מה שנלמד
ליצור ולהפיץ עותקים של התוכן
לשנות ולשפר את התוכן ולהפיץ עבודות נגזרות שלה
תכנים חופשיים כוללים את כל היצירות הנמצאות ברשות הציבור וכן את היצירות המוגנות בזכויות יוצרים אשר רישיונותיהן מכבדים את הגדרת החופש שהוזכרו לעיל.
מכיוון שאמנת ברן, ברוב המדינות, מעניקה לבעלי זכויות היוצרים שליטה מונופוליסטית על יצירותיהם, יש להצהיר בצורה ברורה על תוכן כחופשי, בדרך כלל באמצעות הפניה או הוספה של הצהרות רישוי בתוך היצירה.
אף על פי שישנן הגדרות רבות ושונות בשפת היום יום, תוכן חופשי במשמעותו המשפטית של תוכן חופשי הוא די אחיד, ואף כמעט זהה למושג תוכן פתוח.
השינויים בהגדרות מתארים הבדלים אידאולוגיים ולא משפטיים.
הגבלה משפטית משמעותית כתוכן שבעלי זכויות היוצרים עליו (היוצר) מאפשר זכויות שימוש, הפצה, ועריכה לאחרים, ברישיון שאינו מחייב תשלום לבעלי הזכויות (אך מחייב עמידה בתנאים המפורטים ברישיון).
דרישת העמידה בתנאי הרישיון מבדילה בין תוכן חופשי לבין תוכן שהוא ברשות הציבור, באחרון כל אדם רשאי להשתמש בו ללא כל תנאי.
באופן כללי, כל רישיון תוכנה חופשית יכול לשמש גם לתוכן חופשי, אולם בפועל משתמשים בדרך כלל ברישיונות ייעודיים כדוגמת GFDL או רישיונות Creative Commons.
בעיקר רישיונות CC BY, CC BY-SA, and CC0. רישיונות Creative Commons, המכילים את הסייגים NC (איסור שימוש מסחרי) ו־ND (איסור יצירה נגזרת) אינן נחשבים רישיונות תוכן חופשי.
התוכן בוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית, ניתן תחת רישיון CC-BY-SA של Creative Commons.
זכויות יוצרים הוא מושג משפטי, אשר נותן למחבר או ליוצר של העבודה שליטה משפטית על שכפול ומופעים ציבוריים של העבודה שלו או שלה.
בתפיסות שיפוטיות רבות, זכויות יוצרים מוגבלות לפרק זמן קבוע וידוע מראש ולאחר מכן העבודות עוברות לרשות הרבים.
חוקי זכויות יוצרים שואפים ליצור את האיזון בין זכויות יוצרים של יצירות אינטלקטואליות ואמנותיות לבין זכויותיהם של אחרים להתבסס על יצירות אלו.
במהלך תקופת הזמן שזכויות היוצרים שייכות למחבר ניתן להעתיק או להשתמש ביצירה רק בהסכמת המחבר, אלא אם כן השימוש הוא שימוש הוגן.
בקרת זכויות יוצרים מסורתית מגבילה את השימוש ביצירה אלא אם משלמים למחבר תמלוגים על שימוש בתכנים, או השימוש מוגבל לשימוש הוגן בלבד.
זכויות יוצרים מגבילות את השימוש ביצירה גם כאשר המחבר אינו נמצא.
כן, זכויות יוצרים מגבילים הפקה של יצירות נגזרות כמו מאשאפ ותוכן שיתופי.
רשות הציבור היא מגוון של יצירות יצירתיות שזכויות היוצרים שלהן פקעו או שמעולם לא היו להן זכויות או שאינן זכאיות לזכויות יוצרים.
יצירה ברשות הרבים היא יצירה שהמחבר שלה ויתר זכויותיו לטובת הציבור, או לא יוכל עוד לדרוש זכויות על ההפצה והשימוש ביצירה.
ועל כן, כל אדם יכול להשתמש, להפיץ או להשתמש לתועלתו ביצירה, ללא השלכות משפטיות.
Copyleft הוא משחק מילים המונח זכויות היוצרים באנגלית (copyright).
הוא מתאר את הנוהג לשימוש בחוק זכויות יוצרים כדי להסיר הגבלות על הפצת עותקים וגרסאות שונות של יצירה.
מטרתו של copyleft היא להשתמש במסגרת המשפטית של זכויות יוצרים כדי לאפשר לצדדים שאינם היוצרים לעשות שימוש חוזר, באמצעות רישיונות שונים, במטרה לשנות תוכן שנוצר על ידי המחבר.
שלא כמו יצירות ברשות הכלל, המחבר עדיין שומר על זכויות יוצרים של היצירה, והוא, לעיתים קרובות, אינו מעניק רישיון כללי (אלא לאנשים ספציפיים) להפיץ או לשנות את עבודתו.
רישיונות זכויות copyleft דורשים שכל עבודות הנגזרות יהיו באותם תנאים, וכי יישמרו הודעות המקוריות של זכויות היוצרים.
סמל ה-copyleft הוא היפוך הסמל זכויות היוצרים, הפונה לכיוון השני; את הפתיחה של נקודות C שמאל ולא ימין.
שלא כמו בסמל זכויות היוצרים, סמל ה-copyleft אינו בעל משמעות מוגדרת.
דוגמאות לרישיונות תוכן שהם copyleft הן:
GFDL - הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של GNU
רישיון תוכן שאינו copyleft הוא למשל Creative Commons מסוג BY.
פרויקטים המספקים תוכן חופשי קיימים בתחומים שונים, כגון תוכנה, ספרות אקדמית, ספרות כללית, מוזיקה, תמונות, וידאו ועוד.
הטכנולוגיה צמצמה את עלות הפרסום, הפצה והפחיתה גם מחסומים נוספים ומאפשרת יצירה של יצירות המופצות על ידי יחידים או קבוצות קטנות.
פרויקטים של ספרות ומולטימדיה חופשית התרחבו בגלל הקלות של הפצת חומרים באמצעות טכנולוגיות.
חלק מרישיונות קריאטיב קומונס מאפשרים שימוש במדיה - תוכן טקסטואלי, שמע ותוכן חזותי - באופן חופשי.
ישנן ספריות דיגיטליות המחזיקות אובייקטים דיגיטליים, כגון תמונות (ויקישיתוף), קליפים, אמנות, מוזיקה וספרות (פרויקט גוטנברג) שהם חופשיים לשימוש.
עבור מדיה רישיונות קריאטיב קומונוס הם הרישיונות העיקריים בהם משתמשים לייצוג של תוכן חופשי.
תוכנה חופשית וקוד פתוח (קיצור באנגלית Free and open-source software FOSS) היא תוכנה חופשית, או בשם אחר, תוכנה בקוד פתוח.
כלומר, כל אחד רשאי להשתמש בתוכנה, להעתיק, ללמוד ולשנות אותה בכל דרך שהיא, וכן קוד המקור פתוח לשימוש חופשי, במטרה לעודד משתמשים לשפר את התוכנה.
כדי לענות על ההגדרה של "תוכנה חופשית", התוכנה צריכה לעמוד בארבע החירויות המהותיות של המשתמש בתוכנה.
החופש להפעיל את התוכנה כרצונך, לכל מטרה.
החופש ללמוד כיצד פועל הקוד, ולשנות אותו כך הוא יפעל לצרכיי המתכנת.
הגישה לקוד המקור היא תנאי מוקדם לכך.
החופש להפיץ עותקים כך שתוכל לסייע לאחרים.
החופש להפיץ עותקים של גרסאות שלך לתוכנה במטרה לתת לקהילה הזדמנות ליהנות מהשינויים שלך.
היכולת לשנות את קוד המקור היא תנאי מוקדם לכך.
עיצוב פתוח (Open-design movement) כוללת פיתוח של מוצרים פיזיים, מכונות ומערכות באמצעות שימוש במידע עיצובי משותף וחופשי.
עיצוב פתוח מתבסס על תוכנה וחומרה חופשית בקוד פתוח.
התהליך השיתוף מתרחש, בדרך כלל, באינטרנט, ולעיתים קרובות ללא פיצוי כספי למעצב.
המטרות והפילוסופיה של תנועת העיצוב הפתוח זהות לאלה של תנועת הקוד הפתוח, אך מיושמות לפיתוח מוצרים פיזיים ולא לתוכנה.
באקדמיה מרבית התוכן אינו חופשי.
המונח "גישה פתוחה" (Open access) מתייחס למקורות אקדמיים שנגישים לכל אדם שמחובר לאינטרנט וניתנים להעתקה והפצה בכל במדיה דיגיטלית באופן חופשי, ללא מגבלה טכנית, כספית או משפטית פרט לייחוס המקור למחבר.
מחברים בוחרים לפרסם ברישיון פתוח כדרך להרחבת הקהל המסוגל לקרוא את עבודתם, להרחיב את מוטת ההשפעה של הפרסום ושלהם, או לתמוך במחבר מסיבות אידאולוגיות.
היוזמה הבינלאומית המשמעותית הראשונה בנושא גישה פתוחה הייתה .
היוזמה שמה לה למטרה לאפשר גישה פתוחה לכתבי עת שפיטים ועל מנת להשיג מטרה זו הציעה שני כלים מרכזיים: ארכוב עצמי - סיוע לחוקרים להפקיד מאמרים שעברו שיפוט בארכיונים פתוחים והקמת כתבי עת פתוחים.
ממשלות, אוניברסיטאות ספריות הוצאות לאור נקראו לקחת חלק ביוזמה.
תוכיים (שם מדעי: Psittacidae) הם משפחה בסדרת התוכאים.
רבים מבני המשפחה יודעים לחקות קולות.
בולטים בכך הם מיני הארות ואפרור אפריקני.
התוכיים הם בעלי מקור חד, מעוקל וחזק העוזר להם בפיצוח קליפות של אגוזים ופירות.
רבים מהתוכיים הם ססגוניים ובולטים בצבעים רוויים ובהירים.
במשפחה קיימים 79 סוגים וכ־330 מינים
סוג תוכי גדל־ראש (Poicephalus) – בו 9 מינים.
סוג Brotogeris – בו 8 מינים.
סוג ומין יחיד מקאו ספיקס (Cyanopsitta spixii).
תוכן העניינים הוא חלק בלתי נפרד מכל ספר עיון, ומופיע לעיתים גם בספרים המספרים סיפור.
מקומו של תוכן העניינים הוא בראש הספר, משום שהוא משמש כאילו מפה להמשך ההתמצאות בספר, אך לעיתים הוא ממוקם דווקא בסוף הספר (בספרים כגון 'הארי פוטר' ועוד).
תוכן העניינים מכיל את רשימת כל הפרקים שבספר (כולל רכיבים פותחים ורכיבים מסיימים, אך ללא תוכן העניינים עצמו), ורושם בקצה השני של השורה את העמוד שבו מתחיל כל פרק.
את הרווח המפריד בין שם הפרק (המיושר לימין, בעברית), ובין מספר העמוד (הרשום בקצה השמאלי של העמוד), נהוג למלא בשורת נקודות, כדי להנחות את עין הקורא אל המספר הנכון, ולמנוע ממנו טעות.
מלבד חלוקה לפרקים ייתכן שיהיו בספר צורות אחרות בשביל חילוק הספר, כגון הקבצה לחלקים (כגון בסדרת 'שליחות חשאית', בא בכל ספר יש כ-3 חלקים חוץ מהפרקים), ובמקרה זה מופיעים גם השמות של רמות הקבצה (כלומר החלקים) אלה בתוכן העניינים.
תוכן עניינים לספר הוא המצאה קדומה.
כבר לספריו של יוסף בן מתתיהו קדמוניות היהודים ומלחמת היהודים עם הרומאים נוסף תוכן עניינים, כמו גם לאנציקלופדיה המקיפה תולדות הטבע (או חקר הטבע) פרי עטו של פליניוס הזקן, שניהם במאה הראשונה לספירה.
למבנהו של תוכן העניינים צורות בודדות, המשקפות מטרות שונות, ודרכים שונות להשגת מטרות אלה.
שתי הגישות הבסיסיות ביחס לתכולתו של תוכן העניינים הן:
לפי גישה זו נועד תוכן העניינים לאפשר לקורא התמצאות ראשונית במרכיביו העיקריים של הספר, ולתת לו במבט אחד תמונה כוללת של תוכן הספר.
כאשר רמת הפירוט בתוכן היא עד רמת שמות הפרקים, ולפיכך מרוכז התוכן בעמוד אחד, הוא אכן מספק שירות זה בצורה נוחה.
יש הטוענים שתוכן העניינים חייב לספק יותר מאשר מידע ראשוני על מבנה הספר, ולאפשר גם התמצאות בפרטים המרכיבים את הספר, ולכן עליו להכיל גם את פרטי כל הסעיפים שלהם נחלק כל פרק.
בגישה זו מתחרה התוכן במידה מסוימת במפתח העניינים.
תוכן עניינים הבנוי כך מספק מידע רב יותר, אך הוא משתרע על פני עמודים אחדים, ולכן אינו מאפשר לקלוט את כל מבנה הספר במבט אחד.
כאשר משתמשים בגישה זו מובלטים שמות הפרקים (לעומת שמות הסעיפים), למשל באמצעות סידורם בגודל שונה משאר המילים, או באמצעות הסטה קלה שמאלה של שמות הסעיפים.
הווריאציות המתוארות להלן מנסות לשלב את שתי הגישות הבסיסיות המתוארות לעיל, בדרך שתשיג את מטרותיהן של שתי הגישות:
הדרך הפשוטה ביותר לשילוב שתי הגישות היא ביצוע שתיהן, כלומר בספר מופיע עמוד ובו תוכן עניינים מצומצם, ואחריו עמודים אחדים של תוכן עניינים מפורט.
פתרון לעימות שבין שתי הגישות, ניתן ליישום בספר שלא נועד לקריאה סדרתית, אלא לגישה ישירה של הקורא לפרק המעניין אותו.
בפתרון זה מופיע בראש הספר רק תוכן עניינים מצומצם, ובראש כל פרק מופיע תוכן עניינים לפרק זה בלבד, ובו רשימת סעיפי הפרק.
איתור סעיף בשיטה זו נעשה בשני צעדים: תוכן העניינים המופיע בראש הספר נותן תמונה כללית של תוכן הספר, ומאפשר את איתור הפרק המתאים.
תוכן העניינים המופיע בראש הפרק מאפשר את איתור הסעיף הנדרש.
פתרון אחר לבעיה נמצא בשיטה לפיה שם הפרק והעמוד בו הוא מתחיל מופיעים בתוכן העניינים בצורה רגילה, ואחריהם מופיעה רשימה צפופה של שמות הסעיפים (סעיפים אחדים בשורה), עם ציון מספר העמוד בו מתחיל כל סעיף או בלעדיו.
בשיטה זו מכיל תוכן העניינים את המידע הרב המופיע בתוכן עניינים מפורט, אך הוא משתרע על מספר קטן של עמודים.
תוכן העניינים לסדרה מרובת ספרים
כאשר הסדרה נכתבת בכמה ספרים, מקובלות שיטות אחדות להצגת תוכן העניינים:
בראש כל כרך מופיע תוכן אותו כרך;
בראש כל כרך מופיע תוכן כל הכרכים כסדרם;
בראש כל כרך מופיע תוכן כל הכרכים: תחילה תוכן הכרך בו מודפס התוכן, ואחר-כך תוכן כל שאר הכרכים כסדרם;
בראש הכרך הראשון מופיע תוכן כל הכרכים, ובשאר הכרכים לא מופיע תוכן (זהו פתרון חריג אשר אינו מצוי).
לעיתים מופיע לאחר תוכן העניינים דף תוכן נוסף, ובו רשימת טבלאות או תרשימים המופיעים בספר.
בדרך כלל אין צורך בדף תוכן זה, שהרי טבלאות ותרשימים אינם עומדים בפני עצמם, אלא מהווים חלק מהפרק המתאים, המופיע בתוכן העניינים.
יש תועלת ברשימה זו בספר שהטבלאות המשובצות בו אכן עומדות בפני עצמן, כלומר צפוי רצון של הקורא לגשת ישירות לטבלה, ודף התוכן מאפשר גישה ישירה זו.
מלבד ספרים, תוכן העניינים יכול להופיע גם במצגות.
בתוכן עניינים במצגת נוהגים להקל על הקורא ובשל כך מוסיפים קישור לשקופית בעלת המידע במקום לרשום מספרי שקופיות.
תוכן שיווקי, תוכן ממומן או תוכן מקודם (בעיתונות נקרא גם כתבה פרסומית, כתבה שיווקית, כתבת תדמית) הוא תוכן המופיע באמצעי התקשורת ודומה בצורתו ובסגנונו לתוכן מערכתי, אך למעשה מהווה פרסומת בתשלום.
להבדיל מפרסומת סמויה, שבה הצרכן של אמצעי התקשורת אינו מקבל שום מידע על כך שמוצגת לו פרסומת, ולכן סביר שאינו מודע לכך, תוכן שיווקי מסומן בגלוי ככזה, אם כי לעיתים הסימון קטן, ואפשר שלא לשים לב אליו.
דוגמה: ציון הסימן "(מ)" – לאמור מודעה, בשולי התוכן השיווקי.
במדינות שונות, בהן ישראל, קיימת רגולציה המחייבת סימון ברור של תוכן שיווקי.
התוכן השיווקי במשדרי טלוויזיה התפתח בשלהי שנות ה-50 בארצות הברית.
יש סברה כי מקור הביטוי "אופרת סבון", ככינוי לסוגה הטלוויזיונית הפופולרית, הוא הפלטפורמה שבה שודרו סדרות אלה ששימשו למעשה כפרסומת לסבון וחומרי ניקוי שונים עבור עקרות בית, משום ששודרו בעיקר בשעות היום.
לאורך השנים גבר השימוש בתוכן שיווקי בסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע, בדרך כלל בשימוש "כבדרך אגב" הנטמע בתפאורה, במלל או בפעולה של אחד השחקנים, בשתי שיטות עיקריות:
פרודקט פלייסמנט – שילוב המוצר עצמו במסגרת התוכנית, למשל אכילה של דגני בוקר מסוג מסוים או שימוש במחשב מדגם ספציפי מול המצלמות, כאשר שם המותג נראה בבירור.
שילוב בתוכן – שילוב שם המותג בתסריט או במלל של התוכנית או הסרט, למשל שם של מסעדה או של עיתון שנאמר בסצנה מסוימת.
משום שכיום יש לצופי הטלוויזיה שליטה גדולה הרבה יותר על התכנים שהם צורכים, על איכותם ועל הזמן שבו הם צופים בהם, איבדו אט אט הפרסומות הרגילות מערכן, ובמקביל התעצמה חשיבותו של הפרסום החבוי בתוכן עצמו.
בעקבות השימוש הגובר ברשת האינטרנט החל מסוף שנות ה-90 ועליית קרנם של אתרי התוכן, עברו המפרסמים בהדרגה לפרסום באמצעות מודעות דיגיטליות במקום בעיתונות המודפסת או באמצעי תקשורת אחרים.
מתוך חשש לאבד מקור פרנסה עיקרי, החלו המו"לים לשלב תכנים שיווקיים גם בעיתונות על מנת להחזיר אליהם את המפרסמים.
שיטות הפרסום השתכללו עם הזמן וכיום הן משלבות תוכן אינפורמטיבי כאשר הפרסום משתלב בו בטבעיות, כחלק אינטגרלי מהחוויה הכוללת.
כיום אף ניתן לאסוף מידע אישי על הצופה או הגולש וכן על העדפותיו ורצונותיו ובכך לכוון את התוכן השיווקי בהתאם לקהל היעד על פי נתונים כמו גיל, מין, סטטוס משפחתי, תחומי עניין, מעמד סוציו-אקונומי וכדומה.
משום היכולות הטכניות הקיימות כיום להימנע מפרסום ישיר באינטרנט באמצעות מסנני פרסומות, נאלצו גם בעלי האתרים לשלב תוכן שיווקי עקיף בין התכנים האינפורמטיביים.
העיקרון העומד בבסיס השימוש בתוכן שיווקי הוא הענקת ערך מוסף לקורא או לצופה, אשר מחשיב את פלטפורמת התוכן שבה הוא עושה שימוש כאמינה ומקצועית, ולכן מעדיף אותה על פני המתחרים.
משום כך, קל יותר לשווק דרך פלטפורמות אלה תכנים שונים אשר ייעודם הוא פרסומי ולהפיץ אותם בקרב קהל יעד רלוונטי.
עיקר ייעודו של תוכן שיווקי הוא ליצור בקרב הלקוח הפוטנציאלי חיבור והזדהות עם המוצר, כזה שיפיג את החששות הקיימים, אם קיימים, ממנו, וכמו כן לייצר סביב המוצר עניין ורגש.
שיטות שיווק מסוימות מחברות את התוכן השיווקי למעמד חברתי או סטטוס מסוים שהלקוח ירצה להשתייך אליהם, ומנסות ליצור זיהוי של המוצר עם מעמדות אלה.
בסדרה "תרגיע", למשל, מקבלת המכונית של כוכב ויוצר הסדרה, לארי דייוויד, זמן מסך רב ובאחד הפרקים אף מספר דייוויד לחברו על כך שבעלי המכונית מדגם זה משתייכים ל"מועדון מיוחד" ומנופפים לשלום זה לזה כאשר הם חולפים האחד אל מול השני על הכביש.
שיווק מבוסס תוכן מאופיין גם ברלוונטיות לתקופה שבה הוא נוצר ובהתאמה למדיה שבה הוא מתפרסם.
בעידן ריבוי הערוצים והמדיה החדשה, לא כל תוכן עובד באותה המידה בכל פלטפורמה, לכן יוצרי תוכן שיווקי עושים שימוש במגוון של תכנים המתאימים לפלטפורמות שונות כדי למשוך את מקסימום תשומת הלב הרצויה עבור קידום המוצר.
תוכן ממומן נצרך במספר דרכים
טלוויזיה וקולנוע – תוכניות סדרות וסרטים העושים שימוש במוצרים עצמם או בשמות מותגים השזורים בתסריט.
עיתונות – כתבות פרסומיות כגון כתבות תיירות הממומנות על ידי חברות נסיעות או כתבות בנושא בריאות המקודמות בתשלום על ידי חברות מזון או תוספי תזונה וכדומה.
לעיתים אף מתוסף לעיתון מוסף שלם של תוכן ממומן, מוסף שלתוכנו אחראית מחלקת המודעות בעיתון, ולא המערכת.
מוסף כזה כולל פרסומת גלויה יחד עם תוכן שיווקי, שילוב המעצים את הרושם שהתוכן השיווקי הוא תוכן מערכתי.
פעמים רבות, לא תמיד במודע או בכוונה, נוצר ערבוב בין תוכן שיווקי לתוכן מערכתי, כאשר הודעה לעיתונות, שנכתבה על ידי הגוף ששלח הודעה זו, כחלק מהתקשורת השיווקית שלו, מוצגת כלשונה בעיתון ככתבה וכלשונה, ללא כל עריכה, כשעליה מתנוסס שמו של אחד מהכתבים בעיתון.
ניו מדיה – עם עליית הניו מדיה והמעבר לעידן ריבוי ערוצי התקשורת, הלך ותפס בה נפח גם נושא התוכן השיווקי.
יחד עם זאת, תוכן שיווקי באתרי אינטרנט, בניגוד לתוכן שמטרתו קידום אתרים, נועד בראש ובראשונה לקוראים ולא למנועי חיפוש.
סוג כזה של תוכן שיווקי אינו נכתב סביב מילות מפתח ספציפיות אלא נועד להעביר מסר, להעניק מידע ובמישרין או בעקיפין גם לשווק מוצר.
תוכן שיווקי באינטרנט יכול להגיע גם בצורות של דפי נחיתה המיועד להניע את הגולשים לפעולה מסוימת, בדרך כלל רכישת המוצר או השירות, או בצורה של עמודי תוכן שונים באתר שמטרתם היא להשאיר את הגולשים להמשיך ולגלוש בו.
משום הפופולריות הגואה של הרשתות החברתיות בעשור האחרון, דוגמת פייסבוק, נוסחו כללים ברורים לשימוש בתוכן שיווקי באמצעות פלטפורמות אלו.
פייסבוק למשל אוסרת על שילוב תכנים שיווקיים בפלטפורמה שלה, להוציא קידום ממומן, עליו היא מקבלת תשלום.
אחד המאבקים המפורסמים בעניין זה החל בשנת 2015, עם פרסום עיתונאי "גלובס", רועי גולדנברג, כי בניגוד לתנאי השימוש בפייסבוק, העמוד "סטטוסים מצייצים" מקיים מערכת של קידום סטטוסים בתשלום, שבמסגרתה ניתן לקנות חבילות פרסום ותוכן שיווקי.
בעלי העמוד, בני הזוג אבי לן ועדי בנטוב, פרסמו בעמוד סטטוסים המוצגים כאותנטיים, ואשר נבחרו כביכול באופן אקראי מרחבי הרשת, ללא אזכור היותם תוכן שיווקי בתשלום.
על פי פסיקת בית המשפט, פרסום 35 פוסטים על ידי התובעים לאורך חמש שנים אינו מהווה הפרה יסודית של תנאי השימוש, ופייסבוק הייתה צריכה להתרות בתובעים במקום לסגור את הדף.
ב-18 בדצמבר 2017 הוחזר העמוד לאוויר עם כמות העוקבים המקורית שלו.
תוכן שיווקי ברשתות חברתיות מקוונות דרך מעורבות והזדהות
אחד החידושים הבולטים בעידן הדיגיטלי הוא השימוש באושיות רשת ברשתות חברתיות מקוונות, ובעיקר באינסטגרם.
אושיות הרשת משתפות תכנים המשולבים בחוויות יומיומיות, המלצות אישיות וסיפורים מהחיים – לעיתים במסגרת שיתופי פעולה מסחריים.
אופן הצגת המידע יוצר תחושת קרבה, אותנטיות והזדהות עם הדמות המובילה, המגבירות את האמון מצד העוקבים ומעודדות מעורבות גבוהה יותר בתוכן, לרבות תגובות, שיתופים ולעיתים גם רכישת מוצרים.
כאשר תוכן שיווקי מועבר באמצעות עלילה של סיפור (Storytelling Content), ובמיוחד דרך פיצ'ר "סטוריז" של אינסטגרם – עולה רמת ההזדהות והאמון של הקהל במשפיען, לצד מעורבות פעילה של הצרכנים ואפקטיביות גבוהה יותר של המסר השיווקי.
בישראל, הרשות להגנת הצרכן פרסמה כללים המחייבים סימון של תכנים ממומנים, אך בפועל יישומם מוגבל, והתופעה ממשיכה להתרחב בפלטפורמות החברתיות.
עד לשנת 2017 נאסר על חברות הטלוויזיה לשלב תוכן שיווקי בתכניהן, באופן גלוי ובאופן סמוי.
בשנת 2011 אף נקנסה זכיינית הטלוויזיה "קשת" ב-4 דקות פרסום בגין תוכן שיווקי בסדרה "רמזור" ששודרה בערוץ 2.
בספטמבר שנת 2015 הוקמה ועדת פילבר, בראשות מנכ"ל משרד התקשורת שלמה פילבר, במטרה לבצע רפורמה בשוק התקשורת בישראל ולהציע התאמות נדרשות בראייה הרגולטורית לעולם הטכנולוגי החדש ולצרכיו.
במסגרת המנדט שניתן לוועדה נוסחו גם כללים לפרסום תוכן שיווקי בערוצי הטלוויזיה המסחריים בישראל.
במסקנות הוועדה, בדו"ח שהוגש ב-29 ביוני 2016 נוסחו המלצות להסדרת התוכן השיווקי בדומה להמלצות של מועצת הכבלים והלוויין.
יחד עם זאת, המלצות אלה טרם אומצו על ידי השר הממונה.
ב-21 בדצמבר 2016, הודיעה גם מועצת הכבלים והלוויין כי היא מאשרת תוכן שיווקי בערוצים הנמצאים תחת פיקוחה – ערוץ 9, ערוץ 24, ערוץ 20 והערוץ בשפה הערבית "הלא TV".
על פי הכללים שנוסחו, יידרש יידוע מוקדם של הצופה על קיומו של תוכן שיווקי, וייאסר פרסום סמוי בתוכניות חדשות ואקטואליה, תוכניות ילדים ונוער, בסרטי תעודה ובתוכניות צרכנות.
עוד קובעים הכללים כי מוצרים מסוימים אסורים בכל מקרה בתוכן שיווקי, בהם מוצרי טבק ועישון, אלכוהול ומזונות מזיקים.