tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החלה כסולנית במקהלת ילדים בניצוחו של אדגרדו ארדס.
בהמשך שרה כסולנית במקהלת נערות קורל פמנינו דה סאן חוסטו תחת שרביטו של מאסטרו רוברטו ססנטה.
כבת טיפוחיו של המאסטרו, שרה תחת ניצוחו גם עם הרכבים שונים: המקהלה הלאומית של ארגנטינה, המקהלה הפוליפונית של סאן חוסטו, המקהלה הפוליפונית של מורון, והופיעה ברחבי העולם, בין היתר בטקס השבעת נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, ובותיקן מול האפיפיור פבלו השישי.
בגיל 17 הצטרפה להרכב הקולי היוקרתי "קונחונטו דה קמרה דה לה אסוסיאסיון וגנריאנה".
במקביל, השתתפה כזמרת בפסטיבל שירי הילדים הראשון בטלוויזיה בארגנטינה.
בשנת 1974 הגיעה לישראל במסגרת התוכנית השנתית "שירות לעם", ועבדה כסולנית במקהלת רובין בירושלים, תחת ניצוחו של סטנלי ספרבר.
באותה שנה קיבלה מלגה ללימודי פיתוח קול אצל ג'ולייט מדיוני.
בשנותיה הראשונות בארץ הופיעה במחזות זמר "ימים של מחתרת" ו"דוקטורים ממליצים לצחוק" עם שמעון ג'יגן.
בהמשך חזרה להופיע כזמרת עם רפרטואר מוזיקלי דרום-אמריקאי בליווים של באלדי אולייר, אוסקר שר, תמיר הרפז וקלאודיו נדל.
הופיעה, בין היתר, עם מרסדס סוסה בביקורה בישראל, וכן בתוכניות טלוויזיה רבות.
באותה התקופה נסעה מספר פעמים לסבב הופעות בארגנטינה.
במקביל למדה משחק ב"תיאטרון הקומה השלישית" בהדרכתו של עודד בארי.
עם תום הלימודים שיחקה במספר הצגות ילדים.
בשנת 1985 כתבה והעלתה שתי הצגות ילדים: "תינוק בא לעולם" ו"בגוף ראשון", איתן הופיעה ברחבי הארץ.
בין השנים 1989 ל 1996 השלימה מסלולי לימודים מלאים כמנחת פסיכודרמה בסמינר הקיבוצים וכמנחת קבוצות במכון אדלר.
ב 1993 הפיקה את הפסטיבל הראשון למוזיקה לטינית בישראל - Feria Latina.
את דרכה בתחום הקולנוע והטלוויזיה החלה בשנת 1994 כתחקירנית, מפיקה בפועל ועוזרת במאי בהפקות של אשל תקשורת, מבית ג'וינט ישראל.
מאז כתבה והפיקה דרמות, דוקומנטריים, פיצ'רים, סרטי הדרכה וסרטי תדמית רבים.
שנה שם הסרט הערות תפקיד 1998 המעבר דרמה.
בהשתתפות חנן גולדבלט, שרית סרי ומרים גבריאלי.
שודר בערוץ 2 תסריטאית ומפיקה בפועל 1999 בובת הנסיך דרמה.
בהשתתפות יהודה פוקס ודוידה קרול.
שודר בערוץ 2 תסריטאית ומפיקה בפועל 2001 עניין של כבוד דרמה.
בהשתתפות נתן כוגן, איילת מרגלית ונטע מורן.
שודר בערוץ 2 תסריטאית ומפיקה בפועל 2001 של מי הנעליים האלה??
בהשתתפות יהודה ברקן וליה קניג.
שודר בערוץ 2 תסריטאית ומפיקה בפועל 2002 יום הולדת עם גפילטה פיש דרמה.
בהשתתפות זאב שמשוני ודוידה קרול.
שודר בערוץ 2 תסריטאית ומפיקה בפועל 2003 Body Exposures סרט דוקומנטרי בהפקתו של יהלי גת ובבימויו של ברנרד דיצ'ק.
שודר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק תחקירנית ומפיקה בפועל 2003 -2004 אהבה בשלכת סדרת דרמה בת 20 פרקים בכיכובם של יהודה ברקן וליה קניג.
שודרה בערוץ 1. הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה תסריטאית ראשית 2004 חברים דרמה.
בהשתתפות ז'ק כהן ויהודה אפרוני.
שודר בערוץ 2. תסריטאית ומפיקה בפועל 2004 מקום של אבא דרמה.
בהשתתפות דבורה קידר, הוגו ירדן ואירינה שולמן.
תסריטאית ומפיקה בפועל 2005 זורם כנהר גדול סרט דוקומנטרי בהפקתו של יהלי גת.
שודר בערוץ 2. קיבל פרס ראשון בפסטיבל חיפה תחקירנית 2005 שיר פרידה דרמה.
בהשתתפות סבטלנה דמידוב ומרים גבריאלי.
שודר בערוץ 2 תסריטאית 2005 קרוב רחוק דרמה.
בהשתתפות מתי סרי ועדי טופול.
שודר בערוץ 2 תסריטאית 2006 המהפך הדרכה.
בהשתתפות ליה קניג ומוסקו אלקלעי.
במאי: יוחנן ולר תסריטאית ומפיקה בפועל 2007 כוונות טובות דרמה.
בהשתתפות אלברט אילוז, רות גלר ונולי עומר.
במאי: טל ברקאי תסריטאית ומפיקה בפועל 2008 מזכיר הניגונים דוקומנטרי.
שודר בערוץ MEZZO צרפת תחקירנית, תסריטאית ומפיקה 2011 סלסה תל אביב סרט קולנוע בכיכובם של אנחליקה ולה ואנחל בונני.
פתח את פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בגואדלחרה, מקסיקו.
היה מועמד לפרס על הקומדיה הזרה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של שאנגחאי, סין.
הוקרן בפסטיבלים ברחבי העולם ונבחר מספר פעמים כחביב הקהל תסריטאית 2013 -2014 שולי רנד מארח תוכנית אירוח בת 15 פרקים.
הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
שודרה בערוץ 20 עורכת תוכן ומפיקה 2014 חכמים בלילה תוכנית אירוח בת 60 פרקים.
שודרה בערוץ 20 עורכת תוכן ומפיקה 2018 אהבה בשלייקס סרט קולנוע בכיכובם של יהודה ברקן, ניצה שאול ושלמה בראבא.
מרתה אליסבת רהן (לבית קרלברג; בשוודית: Märta Elisabeth Rehn; נולדה ב-6 באפריל 1935) היא פוליטיקאית פינית, חברת פרלמנט לשעבר מטעם המפלגה העממית השוודית של פינלנד ושרת ההגנה הראשונה בפינלנד, באירופה, ובעולם.
בבחירות לנשיאות ב-1994 היא הפסידה בשיעור קל למרטי אהטיסארי.
רהן נולדה ב-6 באפריל 1935 בהלסינקי, פינלנד.
את ילדותה העבירה במנטסלה, שם עבד אביה כרופא רפואי בקהילה.
רהן למדה בבית ספר מקומי במנטסלה לפני שנכנסה לפנימייה בקאוניאיינן.
רהן קיבלה תואר שני במדעים בכלכלה בשנת 1957 ודוקטור לשם כבוד במדע המדינה מהמכללה השוודית לכלכלה ומנהל עסקים וגם מהאוניברסיטה האקדמית של אובו.
בתחילת שנות ה-60 הייתה רהן ידועה כאדם הראשון בפינלנד שייבא ושיווק כלי טאפרוור.
רהן הייתה המנהיגה הפרלמנטרית של המפלגה העממית השוודית של פינלנד בין השנים 1987 עד 1990. היא מונתה לשרת הביטחון בשנת 1990 ומילאה את התפקיד עד 1995. בנוסף, כיהנה כשרת השוויון בין השנים 1991–1995. בהמשך הייתה חברת הפרלמנט האירופי בין השנים 1995–1997. בבחירות לנשיאות 1994 ו-2000 התמודדה על התפקיד.
היא ידועה כשרת ההגנה האישה הראשונה בפינלנד ובאירופה.
בשנת 1995, בתקופת כהונתה של רהן כשרת הגנה, נחקק חוק על גיוס נשים מרצון.
רהן ידועה במשימותיה הבינלאומיות בתור תת-מזכ"ל האו"ם (1995–1999) וככתבת המיוחדת לזכויות אדם בבוסניה והרצגובינה (1998–1999).
אליסבת רהן ולמייה טאנוביץ' הן המייסדות המרכזיות של המכללה העולמית המאוחדת (UWC) במוסטר.
רהן הייתה חברה גם בקרן למנהיגות גלובלית עד נובמבר 2017. GLF הוא ארגון הפועל לתמיכה בהנהגה דמוקרטית, מניעה ופתרון סכסוכים באמצעות גישור וקידום ממשל תקין בדמות מוסדות דמוקרטיים, שווקים פתוחים, זכויות אדם ושלטון החוק.
הוא עושה זאת על ידי הנגשת הניסיון של מנהיגים לשעבר למנהיגים הלאומיים של ימינו, בדיסקרטיות ובחשאי.
זהו ארגון שלא למטרות רווח, המורכב מראשי ממשלה לשעבר, בכירים בארגונים ממשלתיים ובינלאומיים העובדים בשיתוף פעולה הדוק עם ראשי הממשלה בנושאים הקשורים לממשל הנוגעים להם.
רהן הייתה נשואה לכלכלן והעסקן אובה רהן משנת 1955 ועד מותו בשנת 2004, ולהם ארבעה ילדים: ורוניקה , שאף היא פוליטיקאית מטעם המפלגה העממית השוודית, יואקים, שרלוטה ויוהאן.
היא החלימה מסרטן המעי הגס בשנות ה-90, ואובחנה כחולה בסרטן השד בשנת 2000.
אליסאו מנדג'ה נדג'אק סוארס קסאמה (בפורטוגזית: Eliseu Mendja Nadjack Soares Cassamá; נולד ב-6 בפברואר 1994) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת המגן הימני.
קסאמה, נולד בביסאו בירת גינאה ביסאו ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לפורטוגל.
בגיל 16 החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ריבייראו וכעבור שנה הצטרף לאקדמיה לכדורגל של בנפיקה ליסבון.
בקיץ הצטרף לז'ואנה מהליגה השלישית בפורטוגל.
בקיץ , קסאמה חתם במועדון הספרדי ראוס דפורטיו.
בראוס, קסאמה הפך עד מהרה לחביב האוהדים ובעונתו הראשונה במועדון, היה שותף לעלייה שלו לליגה השנייה לראשונה מזה 107 שנים.
בקיץ קסאמה חתם לחמש שנים בריו אבה מליגת העל הפורטוגלית.
את עונת החמיץ בגלל פציעה ברגל.
ב-29 באוגוסט 2020 חתם לשנה בגראסהופרס ציריך מליגת האתגר השווייצרית, עמה העפיל לליגת העל השווייצרית בסיום העונה.
אחרי שנה ללא קבוצה, בקיץ חתם בלנגנת'ל מהליגות הנמוכות בשווייץ.
בצעירותו, קסאמה שיחק בנבחרת הנוער של פורטוגל.
ב-22 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גיאה ביסאו בהפסד 2-0 ל.
אליס שיל הייתה אמנית אקוורל וציירת אמריקאית מקולומבוס, אוהיו.
נודעה בזכות ציוריה האימפרסיוניסטיים והפוסט-אימפרסיוניסטיים, שבדרך כלל תיארו סצנות הכוללות שווקים, נשים, ילדים ונופים.
יכולתה ללכוד את אופי הנושאים והנופים שלה הביאה לעיתים קרובות לזכייה בפרס בתחרויות אמנות.
נודעה גם בזכות הרבגוניות שלה בסגנונות ציור; ההשפעות עליה כללו את המאסטרים ההולנדים הישנים, ג'יימס מקניל ויסלר, הפוביסטים, וציירי קיר מקסיקנים.
שיל נולדה ב-21 באוגוסט 1869, לאב פיטר שיל ולאם סופיה גרין.
היא נסעה למספר יבשות, כולל צפון ודרום אמריקה, אירופה ואפריקה, כדי לפתח את טכניקות הציור שלה.
מסעותיה בין מדינות רבות עודדו אותה לפתח את סגנון האמנות המורכב והרב-תכליתי שלה; השילוב של מסעותיה השתקף בציוריה.
היא למדה בבית הספר לאמנות בקולומבוס (קולומבוס קולג' לאמנות ועיצוב) (CCAD) החל משנת 1891, ובבית הספר "ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק" (האגודה האמריקאית לאמנויות יפות) במלגה אצל הצייר האמריקני ויליאם מריט צ'ייס.
שם למדה רישום דמות אצל האמן האמריקאי קניון קוקס.
בשנת 1894 היא נסעה לאירופה ונשארה שם עד 1900, בשנת 1903 למדה באקדמיית קולרוסי בפריז, לאחר מכן נסעה רבות בארצות הברית, מרוקו, מצרים ומחוצה לה.
במשך שנים לימדה בבית הספר לאמנות בקולומבוס, ופרשה ב-1948.
אליס שיל זכתה במדליית הזהב בתערוכת צבעי המים השנתית ב-1915 באקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה (PAFA), יחד עם כיבודים רבים אחרים במהלך חייה.
באותה שנה היא הציגה ציורים בניו יורק לצד יצירות של הלן ווטסון פלפס, אדלייד דמינג ואמה למפרט קופר.
שיל ביקרה בסנטה פה, ניו מקסיקו בפעם הראשונה בקיץ 1919, חזרה בקיץ שלאחר מכן וחזרה שוב ב-1926. היא המשיכה לבקר באופן ספורדי למהלך שנות ה-30. ב-1920 היא הציגה תערוכת יחיד של חמישה עשר ציורי צבעי מים במוזיאון ניו מקסיקו לאמנות.
מאוחר יותר באותה שנה, היא הציגה בתערוכת הפייסטה השנתית של אותו מוזיאון.
ניתן למצוא את עבודותיה באוספים הקבועים של מוזיאון קנטון לאמנות, מוזיאון קולומבוס לאמנות (CMA), מוזיאון אל פאסו לאמנות (EPMA), מוזיאון אינדיאנפוליס לאמנות (IMA), אוניברסיטת המדינה של אוהיו (OSU), האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה, מועדון האמנות של פילדלפיה ומוזיאוני האמנויות היפות של סן פרנסיסקו (FAMSF).
שיל נקברה בבית הקברות גרין לאן, קולומבוס, אוהיו.
אליסבת גיפסטאד מיקלסן (בנורווגית: Elisabeth Gifstad Michelsen; נולדה ב-1970) היא גנרל מאיור בצבא נורווגיה אשר שימשה כמפקדת משמר המולדת הנורווגי בין השנים 2019-2023, וכיום מכהנת כמפקדת המחלקה לתרבות מקצועית ואחריות חברתית.
מיקלסן נולדה ב-1970 בעיר ראנה.
ב-1992 היא התגייסה לצבא נורווגיה ושירתה באפגניסטן ובעיראק.
בין 2012–2015 שימשה כמפקדת גדוד, ובין 2018–2019 למדה במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
ב-1 בנובמבר 2019 הועלתה לדרגת גנרל מאיור ומונתה למפקדת משמר המולדת הנורווגי.
במהלך דצמבר 2020, פיקדה על כוחות משמר המולדת שסייעו לכוחות המשטרה לטפל בנזקי המפולת בירדום.
על כך עוטרה בעיטור גבורה.
ב-11 באפריל 2023, היא מונתה למפקדת המחלקה לתרבות מקצועית ואחריות חברתית - יחידה חדשה המטפלת במקרים של בריונות והטרדה מינית בתוך הצבא הנורווגי.
אליס שוורץ-גרדוש הייתה עיתונאית וסופרת ישראלית ילידת אוסטריה.
נודעה בעבודתה כעורכת בעיתונים בשפה הגרמנית בישראל, והייתה העורכת הראשית של העיתון היומי "חדשות ישראל".
היא תיעדה אירועים פוליטיים ותרבותיים והפגינה ציונות בעמדתה.
שוורץ-גרדוש נולדה בווינה ב-1916, בתו של מנהל בווינה יוניון בנק שנאלץ לפרוש לאחר מפולת הבורסה של 1929. המשפחה עברה לברטיסלאבה, שם למדה בגימנסיה הריאלית הגרמנית והחלה בקורס לימודי רפואה.
בהיותה בברטיסלבה תרמה את מאמריה הראשונים לעיתון "דר גרנצבוטה" , ובשנת 1935 זכתה בפרס נוער לכתיבה מטעם העיתון "נויה פרייה פרסה" (Neue Freie Presse).
משפחתה ברחה מהנאצים בברטיסלבה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1939 בתחילת מלחמת העולם השנייה.
הוריה הקימו מסעדה קטנה בחיפה.
בשנת 1961 חזרו הוריה לווינה כי לא הצליחו להתאקלם בישראל.
בשנים הראשונות עבדה בכל עבודה שמצאה.
היא עבדה כחדרנית, שוטפת כלים, מלצרית או מוכרת.
שני הנישואים הראשונים שלה הסתיימו בגירושין כשבעלה רצה לעזוב את ישראל.
היא נישאה ב-1964 בשלישית למלחין יליד סלובקיה אלי גרדוש, שהקים בית ספר למוזיקה בחדרה.
ב-1942 קיבלה שוורץ משרה קבועה בצי המלכותי כמזכירה ולכן הצליחה ללמוד אנגלית טובה.
משנת 1949 עבדה כעורכת של "ידיעות היום", עיתון יומי בשפה הגרמנית שיצא לאור בארץ ישראל, וכקצינת עיתונות של הסוכנות היהודית.
משנות ה-60 עבדה ככתבת חוץ בעיתונים "דר טאגסשפיגל" , "די פרסה" ו"המבורגר אבנדבלט" וכתבה 11 ספרים בגרמנית.
ב-1975 מונתה לעורכת הראשית של העיתון היומי הישראלי בגרמנית "חדשות ישראל".
מאז כתבה מאמרי מערכת ופרשנויות.
במהלך השנים כתבה כ-5,000 מאמרים.
שוורץ-גרדוש עבדה גם ככתבת בישראל בכמה עיתונים ומגזינים באירופה ובאמריקה הלטינית, למשל עבור ה"Tagesspiegel" ועבור "Argentinisches Tagblatt" שיצא לאור בבואנוס איירס.
בשנת 1994 תרמה את אוסף העיתונים הענק שלה ואת ארכיון העיתון "ידיעות חדשות" לספריית הגולה (Exilbibliothek) בבית הספרות בווינה.
בשלב מסוים היא ארגנה עצומה להקרנת סרט שווייצרי בשפה הגרמנית, ולאחריה בוטל האיסור על תוכניות בשפה הגרמנית בטלוויזיה הישראלית.
עם השנים הצטמצמה תפוצת העיתון בשל הזדקנותם ומותם של קוראיו, והעיתון נקנה על ידי בעלים אחרים.
במקביל החלה בעיתון מודרניזציה והדפסה ממוחשבת.
בגיל שבעים ושמונה למדה שוורץ-גרדוש לעבוד עם מחשבים.
כמעט עד סוף ימיה היא המשיכה לנסוע מדי יום למשרד הקטן ברחוב הנגב, שבו התפרסמו עיתונים נוספים מאותה הוצאה לאור.
היא נפטרה ב-14 באוגוסט 2007 בתל אביב.
מבוך של יצרים - כרך הנובלות הראשון שלה, חיפה, 1947.
מבצע גוליית - רומן ראשון - אירועי כיבוש חיפה מנקודת מבטם של כמה אינטלקטואלים ממרכז אירופה, תל אביב, 1954.
ספינה ללא עוגן - רומן המתאר את טביעתה של ספינה עם 789 פליטים יהודים שנאלצה לעזוב את נמל איסטנבול ב-1942. מזרח ברלין, 1960.
החשבון - בגרמנית, גראץ ווינה, 1962.
הפיתוי בנצרת - בגרמנית, וינה, 1963.
יעל ויואל - סיפור על שודדים, צברים ומרגלים.
מנהר הדנובה ועד חורשת ההדרים - החלטת חיים עבור ישראל, רולף איטליאנדר (עורך), שטוטגרט, 1967.
נשים בישראל - פרייבורג בברייסגאו, 1979.
גן עדן עם פגמים - כך חיים בישראל - ספר הומוריסטי על ישראל, פרייבורג בברייסגאו, 1982.
הבית נמצא במקום אחר - סופרים גרמנים בישראל - אחת האנתולוגיות הראשונות לשירה בשפה הגרמנית בישראל, פרייבורג אים ברייסגאו, 1983.
מוינה לתל אביב, חיים של עיתונאית - אוטוביוגרפיה, גרלינגן, הוצאת בלייכר-ורלג 1991.
גבעות האביב - סופרים דוברי גרמנית מישראל מספרים - פרייבורג בברייסגאו, 1984.
עדויות עכשוויות מישראל - על העיתונות בשפה הגרמנית בישראל ובעיקר על "חדשות ישראל", הוצאת הרטונג-גור בקונסטנץ, 2006
אליסה איליין דיאז היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בין השאר בתפקידיה בטלוויזיה כסיליה אורטגה באופרת הסבון של CBS "כשהעולם מסתובב" (2005), בתור יסמין בסדרה "תשע הנשמות של קלואי קינג" (2011), גלוריה בסדרה "נשות הצבא" (2012–2013), תרזה בסדרה "ריי דונובן" (2015–2018), דריאלה מרזן בסדרה "גן חיות" (2016–2017), ובשל תפקידה בתור הבלשית אנג'לה לופז בסדרה של ABC, "הטירון".
דיאז נולדה בשכונת נורת'רידג' בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-1985 למשפחה ממוצא קולומביאני ומקסיקני.
דיאז היא שחקנית הידועה בתפקידיה החוזרים במספר סדרות, כולל "נשות הצבא", "ריי דונובן", ואופרת הסבון "איך שהעולם מסתובב".
התפקיד הראשון שלה בקולנוע היה בגרסה המחודשת של "שחר אדום".
היא הופיעה בתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה כולל "CSI: ניו יורק", "שקר לי" ו"סאות'לנד".
היא שיחקה בסרט "איך בנות גרסיה בילו את הקיץ" ובסרטי טלוויזיה כמו "בן 10" ו"פרויקט ג'נסן".
בשנת 2011, היא לוהקה לתפקיד הראשי של יסמין בסדרה של ABC "תשע הנשמות" של קלואי קינג.
בשנת 2012, היא הופיעה בתפקיד חוזר כגלוריה קרוז בסדרה "נשות הצבא".
היא שודרגה לתפקיד קבוע בעונה השביעית, שהחלה במרץ 2013.
בשנת 2012 הופיעה בסדרת יומני הערפד בתפקיד קימברלי, אשת-זאב ואחת מההיברידים (בני כלאיים) של קלאוס.
דמותה הופיעה ב-4 פרקים בסך הכל.
במרץ 2016, דיאז קיבלה את התפקיד של דריאלה, ב"גן חיות" הדרמה של CBS בעונתה השנייה.
בשנים 2018–2021 גילמה את מיקה קמארנה, אשתו של קיקי קמארנה, בסדרה של נטפליקס "נרקוס: מקסיקו".
החל מ-2018 מגלמת דיאז את הבלשית אנג'לה לופז בדרמה של ABC "הטירון".
היא הופיעה באותו תפקיד ב-2023 בסדרת הספין אוף "הטירון: סוכנת חדשה".
דיאז נשואה למוזיקאי גוסטבו גלינדו.
ב-28 בדצמבר 2020, דיאז הודיעה באינסטגרם שלה שהיא וגאלינדו הפכו להורים לתינוק.
ההיריון שלה שולב בתסריט עבור דמותה בסדרה "הטירון".
לזוג נולדה בת נוספת, שהריונה שולב גם הוא בתסריט בסדרה ה"טירון".
מריה 2011 ליל הכריש מאיה 2012 שחר אדום ג'ולי גודייר 2015 Other People's Children טרינה 2018 Parallel כרמן The Way We Weren't ריטה 2021 באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 2 רנה מונטויה דיבוב
אליסאו ויקטור מוריניו אוירבידה (בספרדית: Eliseo Víctor Mouriño Oyarbide; 3 ביוני 1927 – 3 באפריל 1961) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר.
שיחק בקבוצות באנפילד ובוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית, וכן בנבחרת ארגנטינה.
מוריניו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת באנפילד מליגת העל הארגנטינאית, ובהמשך חתם בקבוצת בוקה ג'וניורס, גם היא מליגת העל הארגנטינאית, ובעונת זכה עמה באליפות ארגנטינה.
בשנת 1961 חתם בקבוצת גרין קרוס מליגת העל הצ'יליאנית.
מוריניו ערך 25 הופעות בנבחרת ארגנטינה.
הוא זכה עם הנבחרת בטורנירים קופה אמריקה 1955 וקופה אמריקה 1959 (ארגנטינה), והיה חלק מסגל הנבחרת גם בטורנירים קופה אמריקה 1956, מונדיאל 1958 וקופה אמריקה 1959 (אקוודור).
ב-3 באפריל 1961, בגיל 33, נהרג מוריניו בהתרסקות טיסה 210 של LAN צ'ילה, יחד עם שבעה כדורגלנים נוספים מקבוצת גרין קרוס ושני אנשי צוות של המיועדון.
אליסאר זכריה ח'ורי ידועה בשם הבמה: אליסה, היא זמרת לבנונית, אחת הזמרות המפורסמות ביותר בלבנון, ואחת האמניות המוכרות ביותר בעולם הערבי.
מאז 2005 היא בין האמניות הנמכרות ביותר במזרח התיכון.
ב-2005 היא הפכה לזמרת הלבנונית הראשונה שקיבלה את פרס המוזיקה העולמית לאמנית המזרח התיכון הנמכרת ביותר, פרס שקיבלה שוב ב-2006 וב-2010 נכון ל-2023 היא מכרה למעלה מ-30 מיליון אלבומים ברחבי העולם.
אליסה היא גם אחת הסלבריטאים העשירים ביותר בלבנון, עם הון מוערך של למעלה מ-40 מיליון דולר.
נכון לשנת 2019, לאליסה יש למעלה מ-50 מיליון עוקבים ברשתות החברתיות.
בשנת 2018, היא הופיעה כשופטת ב־The Voice: Ahla Sawt, המהדורה הערבית של The Voice .
אליסה נולדה בדיר אל-אחמר במחוז בעלבכ בלבנון, למשפחה נוצרית, לאב לבנוני ולאם סורית מוואדי אל-נסרה.
אביה הוא המשורר זכריה ח'ורי.
יש לה שלושה אחים ע'סאן, קאמיל וג'יהאד ושתי אחיות נורמה וריטה.
היא גדלה בחבל בקאע עם משפחתה.
היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת לבנון עם תואר במדעי המדינה.
אף על פי שהייתה בעלת תואר בפוליטיקה, היא התעניינה בנוסף ביצירת מוזיקה.
לכן, לאחר סיום הלימודים, היא החליטה להמשיך בקריירה מקצועית בשואו ביזנס ובמוזיקה.
כדי לשלב בהצלחה את התשוקה שלה לפוליטיקה ולתיאטרון, אליסה הצטרפה ל-Le Théâtre de Dix-Heures, קבוצת תיאטרון לבנונית.
1992–99: סטודיו אל-פאן, ואלבום הבכורה בדי דוב
הקריירה המוזיקלית של אליסה החלה ב-1992, כשזכתה במדליית הכסף ב-"סטודיו אל-פאן", תחרות מוזיקה לבנונית.
אלבום האולפן הראשון שלה, "בדי דוב" (אני רוצה להיעלם), יצא בלבנון בסוף 1998 והופץ מאוחר יותר ברחבי העולם הערבי על ידי EMI ב-1999. בסינגל הראשי של האלבום, היא שיתפה פעולה עם הזמר הספרדי ג'רארד פרר.
באותה שנה, אליסה חתמה עסקה עם מותג השמפו הד אנד שולדרס בתור הפנים של החברה במזרח התיכון.
אליסה הוציאה את אלבומה השני, "ואח'רתהא מעאכ" (עד המוות איתך) בספטמבר 2000. היא הייתה האמנית הערבית היחידה שהופיעה מול נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בתערוכת Stars Charity בדובאי.
באותה שנה היא זכתה בפרס המוזיקה הלבנוני Murex d'Or לאמנית הטובה ביותר.
אלבום האולפן השלישי שלה, "עאישאלכ" (אני חיה בשבילך), יצא ביוני 2002. עבור הסינגל הראשי של האלבום, היא צילמה קליפ בפריז, בלבוש של כריסטיאן דיור.
זו הייתה הפעם הראשונה שבית האופנה עבד עם אמן ערבי.
הקליפ "אג'מל איסס" (ההרגשה הטובה ביותר) זכה בפרס המוזיקה הערבית לווידאו קליפ הטוב ביותר בדובאי.
באותה שנה, אליסה חנכה את ה-Virgin Megastore של כווית עם סר ריצ'רד ברנסון.
היא הופיעה בשיתוף פעולה עם הזמר האירי כריס דה ברג בדואט "לילות לבנון", שהופיע באלבומו משנת 2002 Timing is Everything.
2003–2006: הכרה נוספת, אחלא דוניא ובאסתנאכ
בדצמבר 2003, אליסה חתמה על הסכם קידום מכירות לארבע שנים עם פפסי, והפכה לשגרירת המותג במזרח התיכון.
בינואר 2004, היא הופיעה במסיבת עיתונאים של פפסי בלונדון, אנגליה לצד ביונסה, בריטני ספירס ופינק.
לאחר מכן, היא צילמה שתי פרסומות בלוס אנג'לס של פפסי עם כריסטינה אגילרה עבור גביע העולם בכדורגל.
בשנת 2004, אליסה חתמה עם קבוצת הבידור הערבית הסעודית Rotana , במסגרתה הוציאה את אלבום האולפן הרביעי שלה, "אחלא דוניא" (העולם היפה ביותר).
מתוך האלבום שני שירים הופיעו בפרסומות של פפסי.
עד סוף 2004 נמכר האלבום בכ-3.4 מיליון עותקים.
בשנת 2005, אליסה הפכה לאמנית הלבנונית הראשונה שקיבלה אי פעם פרס מוזיקה עולמית לאמן הנמכר ביותר מהמזרח התיכון.
הטקס התקיים בתיאטרון דולבי בהוליווד.
בדצמבר 2005 היא קיבלה את פרס ה־Murex d'Or לאמן הלבנוני הטוב ביותר ואת הווידאו קליפ הטוב ביותר עבור "חובק ווג'אה".
למרות ההצלחה האדירה, חשפה אליסה בראיון ב-2017 שהיא הרגישה שהאלבום הזה, למרות הפופולריות שלו, היה צעד אחורה מ"עאישאלכ".
ב-16 בפברואר 2006, היא הוציאה את אלבום האולפן החמישי שלה "באסתנאכ" (מחכה לך).
ב-15 בנובמבר, אליסה קיבלה את פרס המוזיקה העולמי השני שלה ברציפות על מכירת האלבום הזה.
נכון לשנת 2006, "בסטנק" מכר 3.7 מיליון עותקים.
אלבום האולפן השישי של אליסה "איאמי ביכ" (הימים שלי איתך) יצא ב-18 בדצמבר 2007. כולל אחד מהלהיטים הגדולים יותר של אליסה, "בטמון".
אלבום האולפן השביעי שלה, "תסדה במין" (במה אתה מאמין) יצא ב-26 בדצמבר 2009 וכלל את "א באלי חביבי" (אני רוצה, יקירי...) ושיר בשם "תסדא במין".
אליסה גרפה את פרס מוזיקת העולם השלישי שלה עבור האלבום.
בנובמבר 2010, היא זכתה בפרס "האמנית הערבית הטובה ביותר" בפרסי המוזיקה של ג'ורדן ופרס ה-Big Apple Music עבור "האמנית הטובה ביותר" במזרח התיכון כמה ימים לאחר מכן.
"תסדא במין" זכתה לשבחי המבקרים על הנושאים השונים והאפלים יותר וההגשה הווקאלית החזקה יותר לאורך האלבום.
אלבום האולפן השמיני שלה, "אסעד ואחדה" (המאושר ביותר), יצא ב-19 ביוני 2012. בדצמבר 2012, אליסה נבחרה להיות אחת השופטות של התוכנית "אקס פקטור הערבית".
התוכנית שודרה בארבעת החודשים הראשונים של 2013. ב-23 ביוני 2013 קיבלה אליסה שני פרסי המוזיקה הלבנונית Murex D'or, עבור הזמרת הלבנונית הטובה ביותר והשיר הערבי הטוב ביותר עבור "אסעד ואחדה".
במהלך קיץ 2014, אליסה הוציאה שיר בשם "חוק" (מה היה אם), שהלחין מרואן חורי.
אליסה הוציאה את אלבום האולפן התשיעי שלה "חאלת חוב" (מצב של אהבה) ביולי 2014. היא הוציאה את הקליפ הראשון של "הוב כל היתי" (אהבת חיי) ב-12 בדצמבר 2014. היא חזרה לשמש כשופטת ב"X Factor " בעונתה השנייה ב-14 במרץ 2015.
אליסה הוציאה את גרסת הכיסוי שלה ל"המנון עיראק " ב-29 באפריל 2015, יחד עם הקליפ שלה.
הקליפ השני מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה יצא ב-14 במאי 2015, עבור "יא מריאתי" (במראה).
הקליפ של "חאלה חב" צבר יותר מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
אליסה הוציאה במהלך קיץ 2016 את אלבום האולפן העשירי שלה "סהרנא יא ליל" (נשארנו ערים כל הלילה).
אף על פי שלא הוצא לאור כסינגל, הקליפ של "מטקובה ליק" (מיועד לך) צבר למעלה מ-120 מיליון צפיות (נכון לאוגוסט 2019) בעמוד היוטיוב הרשמי של Rotana, מה שהפך אותו לסרטון הנצפה ביותר בערוץ שלהם.
באוגוסט 2017, אליסה הוצגה בשער של המהדורה האנגלית של פורבס המזרח התיכון והופיעה בקונצרט כחלק מפסטיבל חגי ביירות 2017. ב-14 באוגוסט באותה שנה היא הוציאה רמיקס לשיר "אנה מג'נוני" (אני משוגעת) שיצא בעבר לפני 3 שנים.
"אנה מג'נוני" סימנה את שיתוף הפעולה השלישי עם אחיה קמיל חורי וצבר יותר מחצי מיליון השמעות במהלך יומיים הראשונים ליציאתו.
בתחילת ספטמבר פורסם כי אליסה תהיה אחת השופטות של "The Voice: Ahla Sawt" עונה 4 לצד הזמר האמירי אחלאם, הזמר הלבנוני אסי אל חלאני והזמר המצרי מוחמד חמאקי.
2018–הווה: אלא כל אללי ביחבוני וסאחבת ראי
ב-11 ביולי 2018, אליסה הוציאה את הסינגל המוביל הראשון בשם "אלא כל אללי ביחבוני" (לכל אלה שאוהבים אותי) מתוך אלבום האולפן האחד-עשר שלה באותו השם.
ב-16 ביולי 2018, אליסה הוציאה סינגל פרסומי מהאלבום בשם "קרחני" (רוצה שתשנא אותי), לציון שיתוף הפעולה הרביעי עם אחיה קמיל חורי שעיבד את השיר.
קמיל עיבד שני שירים נוספים באלבום: "מרידית אתימאם" (מחפשת תשומת לב) ו"אינתא ומאלי" (כשאתה איתי).
כל שלושת השירים הם בניב הלבנוני.
ב-7 באוגוסט 2018, אליסה הוציאה את הקליפ של "אלא כל אללי ביחבוני" שבו בקליפ, אליסה חשפה שהיא אובחנה טופלה והחלימה מסרטן השד.
הקליפ הפך ויראלי וצבר יותר מ-9 מיליון צפיות במהלך השבוע הראשון ליציאתו.
ב-10 באוגוסט 2018, אליסה הופיעה בקונצרט במסגרת פסטיבל חגי ביירות 2018. היא גם הופיעה קונצרט בתוניסיה.
באוקטובר 2018, אליסה רמזה על בעיות אפשריות עם הלייבל Rotana עקב העסקה הבלעדית שלהם עם שירות הזרמת המוזיקה המבוסס בפריז דיזר, מה שגרם להסרה מיידית של כל הדיסקוגרפיה שלה משירותים דיגיטליים מקוונים כגון Anghami, סופטיפיי וiTunes.
ב-22 באפריל 2019 היא הוציאה את הקליפ לשיר שלה "קרחני".
בנובמבר 2018, אליסה הודיעה בטוויטר שהיא החלה לעבוד על אלבום האולפן השנים-עשר שלה.
ב-18 בינואר 2019, אליסה הופיעה במופע צדקה במצרים.
ב-18 באוגוסט 2019, היא הודיעה על פרישה מתעשיית המוזיקה באמצעות טוויטר, והצהירה שאלבום האולפן ה-12 שלה שייצא אז יהיה האחרון שלה ומתארת את תחום תעשיית המוזיקה כ"דומה למאפיה".
ב-18 ביולי 2020, היא הכריזה על אלבומה השנים-עשר "סאחבת ראי" (דעה של אישה) והוציאה את הסינגל המוביל באותו שם ב-23 ביולי.
האלבום יצא בלעדית בערוץ היוטיוב הרשמי של דיזר ורוטאנה במהלך עיד אל-אדחא ב-1 באוגוסט.
השיר האחרון של האלבום כולל עטיפה בשפה הצרפתית של " Mourir sur scène " מאת האמנית האיטלקית-צרפתית ילידת מצרים דלידה.
בשנת 2014, אליסה יצאה לרשתות החברתיות כדי לגנות את הזוועות שביצע דאעש נגד מיעוטים, והצהירה "אני לבנונית ואני נוצרייה גאה, בושה לאנשים כאלה".
אליסה היא חסידה מוצהרת של זכויות נשים במזרח התיכון.
אליסה פועלת להעלאת המודעות לסרטן השד.
היא חשפה את האבחנה הפרטית שלה בעבר ואת העובדה שניצחה את המחלה בשלב מוקדם.
סרטון שפרסמה מסתיים בהודעה הבאה: "החלמתי, ניצחתי את המחלה ...
גילוי מוקדם של סרטן השד יכול להציל את חייך...
אל תתעלמי מזה, תתמודדי עם זה...
תעשי זה לא רק עבור עצמך, אלא עבור יקיריך." רבים הללו אותה על "שבירת הטאבו" של המודעות לסרטן השד במזרח התיכון ובכל שהשפיעה על נשים להיבדק למחלה.
באוקטובר 2018, היא נבחרה כשגרירה של קמפיין מודעות לסרטן השד בביירות.
ב-2020 ביקרה את ממשלת לבנון.
היא תומכת במפלגת הכוחות הלבנוניים ומנהיגה סמיר ג'עג'ע, ותמכה בו לנשיאות לפני בחירתו של מישל עאון.
ב-2021 קראה לסיים את הכיבוש האיראני בלבנון.
ב-2022 ספגה ביקורת על שהקליטה שיר עם סעד למג'רד, שהואשם בפריז בעבירות מין ונחלץ בסיוע בית המלוכה המרוקאי.
1998: בדי דוב - אני רוצה להיעלם بدي دوب
2000: ואח'רתהא מעאכ - איתך עד המוות وآخرتها معاك
2002: עאישאלכ- אני חיה בשבילך عايشالك
2004: אחלא דוניא - העולם היפה ביותר أحلى دنيا
2006: באסתנאכ- מחכה לך - بستناك
2007: איאמי ביכ - הימים שלי איתך أيامي بيك
2009: תסדא במין -במי אתה מאמין تصدق بمين
2012: אסעד ואחדה - המאושר ביותר- أسعد واحدة
2016: סהרנא יא ליל - נשארנו ערים כל הלילה - سهرنا يا ليل
2018: אלא כל אללי ביחבוני - לכל אלה שאוהבים אותי إلى كل اللي بيحبوني
2020: סאחבת ראי - דעה של אישה - صاحبة رأي
אליסה ברון-פלג היא שחקנית כדורסל ישראלית-אמריקאית המשחקת בעמדת הקלעית בקבוצת אליצור חולון מליגת העל ובנבחרת ישראל.
ברון גדלה בארצות הברית ושיחקה כדורסל באוניברסיטת פנסילבניה.
ב-2013 זכתה עם נבחרת ארצות הברית בזהב במכביה ושנה לאחר מכן הצטרפה לא.ס.
ברון זכתה בשתי אליפויות עם אליצור רמלה ובגביע המדינה עם מכבי רמת חן/בליך והפועל לב ירושלים.
בנערותה למדה ברון-פלג בבית הספר גוליבר פרפרטורי במיאמי שם שיחקה כדורסל והשתתפה בנבחרת הריצה.
ב-2010 החלה לשחק באוניברסיטת פנסילבניה ובעונתה הראשונה נבחרה לרוקית השנה של ליגת הקיסוס.
בעונתה האחרונה במכללה היא זכתה באליפות ליגת הקיסוס ונבחרה לשחקנית השנה של הליגה.
במהלך תקופתה במכללה היא פעמיים הובילה את ליגת הקיסוסבנקודות.
בקיץ 2013 השתתפה ברון-פלג במכביה ה-19 וזכתה עם הנבחרת האמריקאית בזהב.
היא קלעה 16 נקודות במשחק הגמר בו גברה הנבחרת האמריקאית על ישראל.
ברון-פלג נטלה חלק גם במכביה ה-20 ב-2017 שם שוב זכתה בזהב עם נבחרת ארצות הברית.
רמת השרון שם שיחקה שתי עונות.
בעונתה הראשונה בקבוצה העפילה רמת השרון לגמר גביע המדינה שם הפסידה לבנות הרצליה.
בעונת 2016/17 הצטרפה למכבי רמת חן/בליך וזכתה עם הקבוצה בגביע המדינה לאחר ניצחון בגמר על אליצור חולון.
רמת חן/בליך העפילה גם לגמר הפלייאוף, שם הפסידה למכבי בנות אשדוד.
לקראת עונת 2018/19 הצטרפה ברון-פלג למכבי בנות אשדוד.
ברון-פלג העפילה עם אשדוד לסדרת הגמר ב-2019, אך היא נפצעה במהלך המשחק הראשון בסדרה ולא שבה לשחק עד סיומה.
אשדוד הפסידה בסדרה לאליצור רמלה.
ב-2020 הצטרפה ברון-פלג לאליצור רמלה.
בעונת 2021/22 זכתה עם רמלה באליפות לאחר ניצחון על מכבי בנות אשדוד בסדרת הגמר.
ברון-פלג נבחרה ל-MVP של סדרת הגמר.
ברון-פלג זכתה עם רמלה באליפות נוספת עונה לאחר מכן לאחר ששוב גברה על אשדוד בסדרת הגמר.
במהלך שנותיה ברמלה השתתפה ברון-פלג ביורוליג וביורוקאפ.
לקראת עונת 2023/24 הצטרפה ברון-פלג להפועל לב ירושלים אותה מאמנת בת זוגה, לימור פלג.
ברון-פלג מונתה לקפטנית הקבוצה, ובעונתה הראשונה בקבוצה היא זכתה עם הקבוצה בגביע המדינה לאחר ניצחון בגמר על אליצור רמלה.
הפועל לב ירושלים ורמלה נפגשו גם בסדרת גמר הפלייאוף, שם ניצחה רמלה.
לאחר סיום העונה הוחתמה ברון-פלג לעונה נוספת בקבוצה.
לקראת עונת 2026/25 חתמה ברון-פלג באליצור חולון.
מתוקף חוק השבות זכאית ברון-פלג לאזרחות ישראלית וב-2022 היא קיבלה הכרה מבפיב"א כישראלית.
היא שיחקה לראשונה במדי נבחרת ישראל במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 2023. ישראל העפילה אוטומטית מהמוקדמות כאחת המאחרות של האליפות.
באליפות אירופה קלעה ברון-פלג בממוצע כ-8 נקודות למשחק.
ישראל הפסידה בכל שלושת המשחקים בשלב הבתים ולא העפילה לשלב הבא.
ברון-פלג המשיכה לשחק בנבחרת במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 2025.
ברון-פלג משחקת גם בנבחרת ישראל 3*3. היא השתתפה באליפות אירופה 2023 שנערכה בירושלים.
ברון-פלג נשואה ללימור פלג, מאמנת הפועל לב ירושלים.
הן אמהות לבן ומתגוררות בראשון לציון.אמה שיחקה כדורסל באוניברסיטת טאפטס וסבה שיחק כדורסל באוניברסיטת ורמונט.
יש לה אחות ששיחקה טניס באוניברסיטת מישיגן סטייט ואח ששיחק כדורסל באוניברסיטת ברנדייס.
יש לה תואר בתקשורת מאוניברסיטת פנסילבניה.
אליסה גרנרן הייתה טייסת כדורים פורחים וצנחנית צרפתייה.
היא הייתה אשת עסקים נחושה אשר לפעמים נכנסה לצרות עם המשטרה בגלל ההפרעה שהופעות שלה גרמו, אי תשלום מיסים שנקבעו והונאה בפרסום.
היא טיילה במחוזות צרפת, ספרד, איטליה, וחלקים אחרים של אירופה, וביצעה 39 טיסות בסך הכל בין השנים 1815 ל-1835.
אליסה גרנרן נולדה בשנת 1791. היא הייתה אחיינית של אנדרה-ז'אק גרנרן (1769-1823).
אליסה הייתה בתו של ז'אק גרנרן, "רופא, מחבר מספר המצאות, הנציב הצבאי לשעבר בממשלה".
הוא שיחק תפקיד במהפכה הצרפתית, והעיד נגד מרי אנטואנט בבית המשפט של המהפכה.
אחותה יוג'ין גרנרן הייתה שותפה לחלק מההמראות שלה.
דודתה ז'אן ז'נבייב גרנרן הייתה האישה ראשונה שביצעה צניחה מכדור פורח, מגובה של 900 מטרים ב-12 באוקטובר 1799.
באוגוסט 1815 היה לאביה של אליסה הרעיון להרוויח מהשם גרנרן ולהביא לפריז את החוויה החדשה של אישה שצונחת באמצעות מצנח.
לאחר כישלונו של נפוליאון בקרב ווטרלו, אנשים בפריז רצו פסטיבלים והסחות דעת.
כדורים פורחים היו פופולריים מאוד באותה תקופה, עם בלונאים כמו אטיאן גספר רוברט , וסופי בלנשאר, שמתה בשנת 1819 במהלך אחת ההמראות האמיצות שלה.
הפרסום שניתן לאליסה גרנרן היה יעיל יותר מאשר של כל אחד מהמתחרים הללו.
הוא כלל מודעות בעיתונים, פוסטרים על כל קיר ופמפלטים שהופצים לשומרים הלאומיים ולעובדים העירוניים.
אליסה ביצעה את ההמראה הראשונה ב-20 בספטמבר 1815 בגני טיבולי, פריס.
בין הצופים היו גם מלך פרוסיה ובנו, הנסיך המלכותי.
הרוח הייתה חזקה למדי ובמהרה העיפה בלון ניסוי קטן, אך אליסה עלתה לסל לקול תשואות הקהל והמריאה במהירות.
לאחר 11 וחצי דקות היא עזבה את הבלון עם המצנח שלה, וצנחה במשך יותר מחמש דקות, עד שנחתה בבטחה.
ב-2 במאי 1816 עברה אליסה המראה דומה ביום רגוע עם רוח מדרום מזרח.
היא חצתה את הסיין, עזבה את הכדור הפורח ונחתה ביער בולון.
אליסה ואחותה יוג'ין הוזמנו להופיע בפסטיבל סנט לואיס ב-25 באוגוסט 1816. פורסמה הודעה כי בזמן שהאחיות יעלו אליסה תנגן בנבל ותשיר לכבוד המלך ומשפחתו.
הנשים ניסו להמריא שלוש פעמים, אבל הבלון לא המריא והקהל כעס.
אליסה המריאה לבסוף לבדה, ואחרי 15 דקות צנחה ליד יער בולון.
גם סופי בלנשאר הופיעה בפסטיבל הזה, וזכתה לתשואות ההמונים כאשר הכדור הפורח שלה המריא.
ב-15 בספטמבר 1816 הייתה אליסה אמורה לצנוח בשאן דה מארס מול קהל גדול.
טרם ההמראה נערך מרוץ סוסים.
אליסה הובילה את אחותה יוג'ין, שהייתה אמורה לצנוח בפעם הראשונה.
בלון ניסיוני הוצא ב - 17:00 בערב כדי לקבוע את כיוון הרוח, וב - 17:30 שתי האחות עלו לתוך הסל.
החבל נחתך והבלון עלה כמה מטרים, אבל אז ירד שוב וכמעט נגע בכמה צופים.
אליסה יצאה והבלון נשא את יוג'ין דרומה אל יער בולון.
הוא כמעט נגע באדמה ליד פורט מיילוט, ויוג'ין עמד לצאת כאשר הוא התרומם שוב.
מעל רובע פליין-דה-מונסו, יוג'ין פרשה את המנצח ונחתה בבטחה, בעוד שהכדור נעלם בשמיים.
בסביבות השעה 18:00 יוג'ין הובאה בחזרה בתהלוכת ניצחון לאקוול מיליטר שם היא קיבלה תשואות מהקהל.
המשפחה התלוננה כל הזמן על אחוזים מהרווחים שניתנו לעניים ולאקדמיה המלכותית למוזיקה.
ג'אק גרנרן נתפס יותר מפעם אחת מנסה להסתיר חלק מההכנסות כדי להימנע מכך.
אליסה גרנרן ניסתה פרויקטים רבים שלא הצליחו.
היא תמיד נתקלה בעוינות של משטרת פריז.
הם לא אהבו את הקהל שהתאסף בהמראות שלה אשר דרש מאמץ רב לשלוט בו.
הקהל רמס את גני הירקות שהקיפו את שאן דה מארס באותה תקופה, מה שגרם לתלונות רבות.
בנוסף, המשטרה נטרה לאביה של גרנרן על תפקידו במשפטן נגד מארי אנטואנט והשתמשה בזה על מנת לסרב לאשר המראות נוספות בפריז.
במשך יותר מחמש שנים, אליסה הציגה המראות וצניחות במחוזות צרפת ומחוץ לה.
בספטמבר 1817 היא הופיעה ברואן, בפברואר 1818 בבורדו, באפריל 1818 במדריד, בספטמבר 1819 באורליאן, בספטמבר 1821 בגרנובל, ביוני 1821 במרסיי וביוני 1822 בליון.
היה פרסום יוצא דופן של האירוע, הוא נדחה מ-19 באפריל ל-23 באפריל, ואז ל-3 במאי ולבסוף ל-11 במאי.
המלך והמלכה היו צריכים להשתתף והתרחש היה מתוכנן ל-17:00 בערב.
בעקבות הביקוש הרב והסערה אליסה ואביה נלקחו לכלא למען הגנה ועזבו באותו לילה על מנת לחזור לצרפת.
הם החזרו את כספי המושבים, אך החזיקו את דמי הקדימה ששולמו להם.
טיסה של אליסה ב-28 ביוני 1818 בבורדו נערכה למרות רוח חזקה.
כשהיא המריאה בעודה מנופפת דגל לבן, הכדור המריא במהירות דרומה אל הנמל.
אליסה נפרדה מהכדור עם המצנח שלה, אבל רוח חזקה נשאה אותה לאמצע הנהר, שם היא נחתה.
שתי סירות היו מוכנות במקום והביאו אותה חזרה למקום מבטחים.
לאחר מכן סופר שהיא הייתה מבועתת עד הגעת הסירות.
אבל בפועל היא לקחה איתה מצוף כדי שהיא תוכל לרדת בבטחה לתוך נהר הגארון.
עד מאי 1819 היא ביצעה 14 צניחות למרות התנגדות דודה שחשב שהדבר פוגע במוניטין שלו.
בספטמבר 1819 הכריזה אליסה כי יערך פסטיבל בשטח בית הקברות הישן של אורליאן בה היא תמריא עם הכדור לגובה של 300 מטר.
היא לא קיימה את ההבטחה ובעקבות זאת נעצרה ונלקחה לכלא ולבית משפט.
ככל שקיבלה ניסיון, אליסה שיפרה את המצנח, הגדילה אותו והפחיתה משמעותית את משקלו.
במאי 1819 חזרה אליסה זמנית לפריז, שם הציעה לנסות טיסה בכדור פורח ונחיתה במצנח עם כדור מושלם בצורת דג, אשר איכשהו יתן לו את היכולת "לנועקדימה".
היא ביקשה תמיכה של 15,000 פרנק אך נעתה שזה רעיון מטורף.
באפריל 1820 הציעה אליסה פרויקט ענק הכולל שילוב מרוץ סוסים עם ניסויים בכדור פורח, אבל ככל הנראה לא קיבלה תשובה רשמית.
בסוף 1821 היא הציעה פסטיבל שיכולל "תצוגה חקלאית מלכותית ומרוצי סוסיים מלכותיים".
הרעיון נדחה ועל אליסה נאסרה הרשות להמריא משאן דה מארס עבור מופע בספטמבר 1816.היא ניסתה שוב בדצמבר 1822 ובפברואר 1823, ובסוף ביולי 1823 התאפשר לה להשתמש שוב במסלול של שאן דה מארס.
אליסה חייתה חמש שנים באיטליה.
היא הייתה במילאן ב-1824 ו-1825, שם היא נראתה על ידי "המלכה הקיסרית של אוסטריה וכל השליטים של איטליה".
היא הופיעה בוורונה ובוונציה, שם עבור הנחיתה ה-28 שלה היא ירדה עם מצוף אל הלגונה, באמצעות גלישה שהיא המציאה.
היא הייתה בטורינו בשנת 1827 וחזרה לפריז בשנת 1828, שם היא ארגנה מרוצי סוסים יחד עם תרגילי התעמלות, סוסים וכדורים פורחים.
במשך שמונה שנים היא טיילה ברחבי אירופה עד שחזרה לפריז, ב-22 במאי 1835, היא ביצעה את הנחיתה ה-39 והאחרונה שלה בשאן דה מארס.
אליסה גרנרן מתה בפריז באפריל 1853.
אליס ריינה (במקור עד 1911 רינדאואר, בהונגרית: Rajna Alice; בודפשט, 2 ביולי 1892 – מונטריאול, 14 ביולי 1957) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע יהודייה-הונגרייה ידועה, גיסתה של השחקנית מרגיט קורנאי ושל במאי הקולנוע בלה באלוג.
ריינה השתתפה בפעילות האומנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בתקופת מלחמת העולם השנייה.
היא שיחקה בתפקידים רבים בעיקר בתפקידים ראשיים.
אליס רינדאואר נולדה במשפחה יהודית כבתם של שאלאמון (שלמה) רינדאואר (1844–1910), פקיד מדינה, ושל ברתה פסל (Fessel) (1913–1847).
היא למדה בבית הספר העירוני לבנות ברובע 5 בבודפשט וב"בית הספר הלאומי למוזיקה", ולאחר מכן המשיכה את לימודיה ב"אקדמיה לאמנויות דרמטיות" (שמה היום האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע), שם קיבלה את הדיפלומה ב-1911.
בשנה שלאחר מכן קיבלה תפקיד ראשי בסרט "הנידון" כשותף של ינה טרז'
ביוני 1918 הופיעה ב-Fasor Kabaré
מסתיו של אותה שנה חתמה על חוזה עם תיאטרון מרכז העיר ושיחקה בתיאטראות של ארתור בארדוש עד 1920, בעיקר בתפקידים ראשיים.
מ-1921 עד 1926 הייתה חברה בתיאטרון הקומדיה של בודפשט
לשכת השחקנים, שנוסדה ב-1938, לא כללה אותו בין חבריה בשל יהדותה.
משנת 1940, שוב בשל מוצאה, כבר לא הייתה יכולה להופיע על הבמה בכלל, אלא רק במסגרת תיאטרון גולדמארק בפני קהל יהודי ובאירועים של קבוצות הנוער של הקהילה היהודית של פשט.
בתחילת דרכה שיחקה נערות צעירות, בהמשך שיחקה תפקידים קומיים.
היא התאלמנה מבעלה יוז'ף קורנאי (1889–1929) שהיה צייר, לו נישאה ב-12 בדצמבר 1912 בבודפשט.
בנה הגדול מת בשואה במחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי).
בדצמבר 1953 הופיעה קריאה בעיתון השבועי הניו יורקי (בשפה ההונגרית) Az Ember, בה דיווחו על מצבה הבריאותי והכלכלי העגום של אליס ריינה (ממונטריאול), וביקשו מהקוראים עזרה.
חודש לאחר מכן דיווח העיתון כי האיסוף הצליח חלקית.
ואז, בפברואר 1954, העיתון כלל גם את התודה של אליס ריינה.
היא הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי של הברון דה הירש במונטריאול.
טריסטן ברנרד: הצייר הקפדני – גברת גומואיס
אדה טוט: רוע הכפר – גברת מרשעת
ז'ורז' פיידו: מיצי אויסטר – גבריאלה
מיקלוש לרינץ: לוחם השוורים – איזבלה
200 לחודש קבוע (1936) – גברת עצבנית בבית המרקחת
אני יכול לראות אותך פעם בשבוע (1937) – גברת אורחת עם כלב בבית הקפה
פשוט עשן את המקטרת, לדאני!
חנות כלבו ממלכתית (1952) – לקוחה בכלבו
אליס אלכסנדרה תאודורסקו מאווה (Alice Alexandra Teodorescu Måwe, נולדה ב-2 במאי 1984) היא פוליטיקאית רומנית-שוודית, משפטנית לשעבר בארגון היזמים השוודים Företagarna ופרשנית ליברלית-שמרנית בנושאים חברתיים ופוליטיים.
מאז 2024 היא חברת הפרלמנט האירופי.
היא למדה באקדמיית סטור (Sture), תוכנית הכשרה לצעירים המנוהלת על ידי מכון המחקר הליברלי טימברו.
לאחר שסיימה את הכשרתה המשפטית, היא עבדה כמתמחה במשרד בריסל של התאחדות היזמות השוודית ולאחר מכן הפכה לאסטרטגית תקשורת בעיתון.
היא גם עבדה ככותבת מערכת בעיתונים, ביניהם Barometern באוסקרשהאם ו-Gotlands Allehanda.
בשנת 2009 היא ייסדה רשת נשים בשם "En plats i himlen för kvinnor som hjälper varandra (מקום בגן עדן לנשים שעוזרות זו לזו)".
תאודורסקו ביקרה את מכסות המגדר בדירקטוריונים של תאגידים ודגלה במדיניות שוויון המבוססת על אינדיבידואליזם ולא על קולקטיביזם.
היא גם כתבה על אינטגרציה וחינוך.
בפברואר 2014 היא משכה תשומת לב רבה כשקראה לעימות בתוכנית P1 Debatt בערוץ 1 של רדיו שוודיה, לצורך הגדרה ברורה של המונח "גזענות" והטילה ספק האם גזענות בשוודיה היא מבנית.
לטענתה, הגיע הזמן לדיון מעמיק יותר, פחות דוגמטי ומקוטב בנושא.
במהלך שבוע אלמדלן ביוני ויולי 2014, עלי אסבאטי סירב ללחוץ את ידה של תאודורסקו לאחר עימות בשידור חי בין השניים לאחר דיון על גזענות בשוודיה.
לאחר העימות, גם תאודורסקו וגם אסבאטי ספגו ביקורת על כך שלא התחשבו בדעותיהם זה של זה.
במאמר דעה שפורסם לאחר מכן ב-Svenska Dagbladet, התלוננה תאודורסקו על מה שראתה כיחס מקל כלפי מפלגת הירוקים מצד העיתונות.
בשנת 2019 נישאה תאודורסקו לפסנתרן הנריק מאווה בקתדרלת לונד, ולאחר מכן אימצה גם את שם משפחתו.
תאודורסקו מאווה התמודדה על תפקיד לפרלמנט האירופי מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2024. היא החליפה את שרה סקיטדל כמנהיגת המפלגה בבחירות.
היא נבחרה לפרלמנט כנוצרית-דמוקרטית היחידה ונכנסה לתפקידה ב-16 ביולי 2024.
במהלך מלחמת חרבות ברזל., תאודורסקו מאווה נקטה עמדה פרו-ישראלית מובהקת בדיון הציבורי בשוודיה.
בשנת 2024 היא הציעה שכל אחד, ובמיוחד מהגרים מהלבנט שהופכים לאזרחי שוודיה, חייב להכיר בקיומה של ישראל כמדינה.
בראיון לטלוויזיה השוודית אמרה: "רבים מאלה שמשתתפים ב'חיבוק חמאס' בהפגנות אלה אינם תומכים בערכים אחרים שאנו מקבלים כמובן מאליו בהקשר השוודי", את המפגינים למען פלסטין החופשית כינתה "נאצים שמאלניים מודרניים".
אליסה ג'יין מילאנו היא שחקנית, זמרת ואקטיביסטית אמריקאית.
כאקטיביסטית פוליטית, ידועה מילאנו, בין השאר, בפעילותה בתנועה הפמיניסטית MeToo# מאוקטובר 2017.
מילאנו נולדה וגדלה בשכונת בנסונהרסט שבברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית.
היא בתם של מעצבת האופנה וסוכנת האמנים לין מילאנו ושל העורך המוזיקלי תומאס מ.
היא ואחיה, הצעיר ממנה בכעשור, קורי, חונכו כקתולים.
התחנכה גם בבית הספר התיכון ויליאם פלויד שבלונג איילנד, אם כי נשרה בטרם עת, ועברה לחינוך ביתי.
כבר בגיל שמונה היא החלה את קריירת המשחק שלה כשנבחנה לתפקיד במחזמר "אנני" לקראת סיבוב הופעות של המחזמר המצליח.
לאחר שצברה מוניטין בתפקיד זה היא הופיעה גם בפרסומות בטלוויזיה ובהפקות "אוף ברודוויי".
בגיל 11 נבחרה לתפקיד בסיטקום "מי הבוס?", לצד טוני דנזה, ג'ודית לייט, דני פינטאורו וקתרין הלמונד.
אליסה גילמה בסדרה את בתו של דנזה, סמנתה מיסלי.
משפחתה עברה עימה מברוקלין להוליווד לאחר זכייתה בתפקיד.
ב-1984, מילאנו עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט בדרמת ההתבגרות "Old Enough", אותה זכרה כדרך "נהדרת" ל"התחלה".
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים סאנדנס, שם זכה בפרס הראשון.
ב-1985 גילמה מילאנו את בתו של ארנולד שוורצנגר (ג'ני) בסרט "קומנדו".
עם הקרנתו של הסרט ביפן ב-1988 הפכה שם מילאנו לכוכבת-על.
חברת הפקה יפנית החתימה אותה על חוזה הקלטות לחמישה אלבומים, ובתוך כמה חודשים יצא אלבומה הראשון, שהגיע למקום הראשון במצעד המכירות ביפן.
גם אלבומיה הבאים הגיעו להישג זה, מלבד אוסף הרמיקסים שלה, שהצליח להגיע למקום החמישי במצעד המכירות בלבד.
באותה שנה, הפיקה מילאנו קלטת וידאו בשם "Teen Steam", אשר הכילה אימונים גופניים לבני נוער.
ב-1998, הופיעה מילאנו בקליפ של בלינק-182 לשיר "Josie".
לאחר מכן חזרה לשחק בסדרות טלוויזיה ובין השנים 1997–1998, גילמה את דמותה של ג'ניפר מנציני ב"מלרוז פלייס".
היא התארחה בשני פרקים בסדרה "ספין סיטי", שם שיחקה את מג וינסטון.
בין השנים 1998 - 2006, שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה "מכושפות" את דמותה של פיבי האליוול, שם זכתה לפרסום רב והפכה בעונה החמישית למפיקת הסדרה, לצד שותפתה לצוות השחקנים, הולי מארי קומבס.
ב-2008 שיחקה גם בסרט האימה "פתולוגיה" לצידו של מיילו ונטימיליה.
בשנת 2010 קיבלה את התפקיד הראשי בקומדיה של ABC "מאותגרת רומנטית" בתפקיד של רבקה תומאס.
הסדרה בוטלה לאחר 4 פרקים, זאת לאחר שצולמו לה 7 פרקים מראש.
באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה "ימי ראשון אצל טיפאני" של LIfetime; הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'יימס פטרסון.
בשנת 2011, דיבבה את דמותה של פויזן אייבי בסדרת האנימציה "ליגת הצדק - הדור הבא" מבית DC.
בין השנים 2013–2014, שיחקה שתי עונותיה הראשונות של הסדרה "מאהבות" , את סוואנה (סווי) עורכת דין מצליחה בחברה גדולה, שהיא גם ה"דבק" ברביעיית חברות.
יחד איתה הופיעו, יוג'ין קים (קארן, פסיכולוגית בעלת קליניקה שיתופית) וברט טאקר (הארי, שף במסעדה ומשחק את בעלה של סווי).
לסדרה עלו 3 עונות בהן 39 פרקים.
בין השנים 2013–2016 ו-2018–2019, השתתפה מילאנו כשופטת בתוכנית הריאליטי "פרויקט מסלול - אולסטרס".
בשנת 2018 השתתפה בסדרה של נטפליקס "רעבים".
באותה שנה שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "איטליה הקטנה".
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד אורח בעונה ה-16 של הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי".
בשנת 2022 השתתפה בסרט המותחן "ללא מורא" של נטפליקס; המבוסס על הרומן באותו שם מאת נורה רוברטס.
בין השנים 1987 – 1990, הייתה מילאנו במערכת יחסים עם השחקן קורי היים.
היא והוריה ניסו לסייע לו עם התמכרותו לסמים, אך ללא הצלחה.
בשנת 1993, התארסה לשחקן סקוט וולף, אך נפרדו כשנה לאחר מכן.
באוגוסט 2019, היא שיתפה כי עברה שתי הפלות במהלך מערכת היחסים שלה עם וולף.
בשנת 1998, מילאנו תבעה אתר פורנוגרפי על כך שהשתמשו בתמונות עירום שלה מסרטים בהם השתתפה ללא רשותה.
ב-1 בינואר 1999, נישאה לזמר צינג'ון טייט .
הם התגרשו ב-1 בדצמבר אותה שנה
בשנת 2007, החלה לצאת עם סוכן השחקנים, דייוויד בוגליארי.
בשנת 2015, מילאנו מכרה את ביתה במערב הוליווד ועברה עם משפחתה לקניון בל , קליפורניה, שם היא בעלת קרקע ויש לה תשעה סוסים, שמונה תרנגולות, שני ארנבות וחמישה כלבים.
בשנת 2021 היא הייתה מעורבת בתאונת דרכים.
המכונית, בה נהג דודה של מילאנו, סטתה לנתיב אחר והתרסקה.
ב-9 באוגוסט 2020 חשפה מילאנו שהיא חלתה בקורונה.
לדבריה, היא סבלה מכל תסמינים המחלה במהלך השבועיים האחרונים של חודש מרץ, אולם שתי בדיקות מטוש הראו תוצאות שליליות, וכך גם בדיקת נוגדנים שעברה בתחילת אפריל.
רק כעבור ארבעה חודשים, כאשר חלק מהתסמינים כבר השתפרו, נמצא בבדיקת דם במעבדה רפואית שהיא נגועה בנגיף הקורונה.
מילאנו אף העלתה לאינסטגרם תמונה שלה המראה את נשירת השיער שממנה היא סובלת.
בעקבות זאת, מתחה מילאנו ביקורת על מערך בדיקות הקורונה בארצות הברית.
בנוסף, היא הודיעה על תרומת פלזמה על מנת לסייע למאבק בנגיף.
באוקטובר 2017, היא העלתה ציוץ לטוויטר בעקבות האשמת המפיק ההוליוודי הארווי ויינסטין בניצול מיני, ועוררה גל מחאה כנגד הטרדות מיניות, שנודע כקמפיין הפמיניסטי Me Too#.
מילאנו היא פעילה פוליטית המחזיקה בעמדות פרוגרסיביות ותומכת בזכויות הטרנסג'נדרים, בזכות הבחירה לנשים וכן בפיקוח על החזקת נשק ונשיאתו בארצות הברית.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 היא תמכה בפומבי במועמדותם של נציגי המפלגה הדמוקרטית, ג'ו ביידן וקמלה האריס.
ב-8 ביוני 2021 הודיעה מילאנו שהיא שוקלת להציג את מועמדותה לקונגרס האמריקאי בבחירות 2024, ואם תתמודד, היא תעשה זאת במחוז הרביעי של קליפורניה לקונגרס , מול חבר הקונגרס הרפובליקני טום מק'קלינטוק .
באוקטובר 2023 חתמה מילאנו, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור, על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן.
חותמי המכתב מבקשים מהנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל.
המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה ונכתב בו כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות.
כמו כן כלל המכתב בקשה לשחרור בטוח של בני הערובה הישראלים המוחזקים בעזה.
גם מפיקה (79 פרקים); 2006-20022001The Diamond Huntersטרייסי ואן דר בילמיני-סדרהאיש משפחהעצמהדיבוב; פרק: "Mr.
Griffin Goes to Washington"2004ג'ימי ניוטרוןאפריל הגורלוקדיבוב; פרק: "Win, Lose and Kaboom"2007–2008קוראים לי ארלבילי קניגהאם10 פרקים2008Wisegalפאטיסרט טלוויזיה של Lifetime
גם מפיקה2010קאסלקירה בלייןפרק: "A Rose for Everafter"קיק בוטווסקיסקרלט רוזטידיבוב; פרק: "Frame Story/And...
Action!"ימי ראשון אצל טיפאניג'יין קליירמונטסרט טלוויזיה של Lifetime
גם מפיקהRomantically Challengedרבקה תומאס6 פרקים2011ליגת הצדק - הדור הבאפויזן אייבידיבוב; פרק: "Revelation"2011–2012Breaking Inאיימי2 פרקים2013–2014מאהבות סוואנה דייוויסתפקיד ראשי (עונות 2-1); 26 פרקים2013–2019פרויקט מסלול אולסטארסשופטתתוכנית מציאות בלייפטיים
עונות 7-32017קיץ אמריקני חם ורטוב: כעבור עשר שניםרנטה מרפי דלוויצ'ו5 פרקים2018–2019רעביםקורלי ארמסטרונגתפקיד ראשי (2 עונות); 18 פרקים2019Tempting Fateגבי קארטרייטסרט טלוויזיה של Lifetime
גם מפיקה בפועלהאנטומיה של גרייהיילי פטרסוןפרק: "Reunited"שאלו את היסטוריבוטסהשוקולטיירדיבוב; פרק: Where Does Chocolate Come From?2021The Nowשרה3 פרקים2025אלזבת'פופיטה דל פונטה2 פרקים
אליסו קונסטנטינובה אסולי וירסלדזה (בגאורגית: ელისო კონსტანტინეს ასული ვირსალაძე ; נולדה ב-14 בספטמבר 1942) היא פסנתרנית גאורגית.
וירסלדזה נולדה בטביליסי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה).
את שיעור הפסנתר הראשון שלה קיבלה בגיל 8 מסבתה, אנסטסיה וירסלדזה, שהייתה מורה ידועה למוזיקה ופסנתרנית בגאורגיה.
היא בוגרת הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי, שם סיימה את לימודיה בשנת 1964 ולמדה קורס נוסף בקונסרבטוריון של מוסקבה, אצל יעקב זק והיינריך נויהאוס.
היא זכתה במקום השלישי בתחרות ברית המועצות בשנת 1961. כמו כן זכתה בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית ע"ש צ'ייקובסקי היוקרתית במוסקבה בשנת 1962, ובמקום הראשון בתחרות ע"ששומאן בצויקאו בשנת 1966.
וירסלדזה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה מאז שנת 1967, פדגוגית ב-1970 ובשנת 1994 התמנתה לפרופסור.
כמו כן היא מלמדת באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה במינכן, גרמניה, מאז 1995.
מאז 1966 מופיעה וירסלדזה ברסיטלים ומנגנת עם התזמורות המובילות עולם תחת שרביטם של יבגני סבטלנוב, קיריל קונדראשין, ריקרדו מוטי, קורט זנדרלינג ווולפגנג זאוואליש.
וירסלדזה נוהגת לנגן עם נטליה גוטמן, קוורטט בורודין, מסטיסלב רוסטרופוביץ' וקוורטט קוארטאץ.
היא נמנית עם חבר השופטים ברבות מתחרויות הפסנתר הבינלאומיות.
היא ידועה בפרשנותה היוצאת מן הכלל ליצירות של שומאן, בטהובן, מוצרט ושופן, וכן של המלחינים המודרניים הרוסים והסובייטים.
עם תלמידיה נמנה הפסנתרן אלכסיי וולודין.
פרס אמנית העם מגאורגיה הסובייטית בשנת 1971, ופרס אמנית העם הסובייטי בשנת 1989.
אליסון קריסטין מאק היא שחקנית ומדבבת אמריקאית.
בשנת 2021, מאק נידונה לשלוש שנות מאסר לאחר שהודתה באשמת סחר בבני אדם למטרות מין, סחיטה וקשירת קשר לסחיטה באיומים כחלק מהיותה חברה בנקסיום, כת שהתחזתה לחברת שיווק.
מאק נולדה בעיירה פריץ שבגרמניה להורים אמריקאים, ג'ונתן ומינדי מאק.
אביה היה זמר אופרה בגרמניה והסוכן שלה, ואמה הייתה מורה ומנהלת חשבונות.
בשנת 1984, כאשר הייתה בת שנתיים, שבה משפחתה לארצות הברית והתיישבה בקליפורניה.
בגיל ארבע הופיעה לראשונה בפרסומת לשוקולד של חברה גרמנית.
בשנת 1989 נשלחה אליסון ללימודי משחק בבית ספר למשחק בסנטה מוניקה שבמחוז לוס אנג'לס, ובאותה שנה, בגיל 7, קיבלה את תפקידה הראשון במיני-סדרה של רשת NBC; "קוראים לי סטיבן" המספר את הסיפור האמיתי של סטיבן סטיינר.
באותה שנה גילמה ילדה קטנה בסרט "תרגיל לשוטרים מתחילים 6: שוטרים במצור"; הסרט השישי בסדרת הסרטים "תרגיל לשוטרים מתחילים".
למאק הייתה מערכת יחסים ארוכת טווח עם השחקן צ'אד קרוצ'ק במהלך שנות ה-2000. בשנת 2013 היא הייתה מאורסת לשחקן סם ויטוור, ששיחק לצדה ב"סמולוויל", אך האירוסים בוטלו שנה לאחר מכן.
בפברואר 2017 מאק התחתנה עם השחקנית הקנדית ניקי קליין, גם היא חברה בנקסיום.
בדצמבר 2020 מאק הגישה בקשה לגירושין מקליין.
בשנת 2025 התחתנה מאק עם בחור בשם פרנק בעיר לוס אנג'לס.
ב-20 באפריל 2018, מאק נעצרה על ידי ה-FBI והוגש נגדה כתב אישום באשמת סחר בבני אדם למטרות מין.
חברות הכת, בכללן מאק, חויבו לרוץ עשרות קילומטרים ביום, לעמוד במשך שעות ולאכול 500–800 קלוריות ליום.
לפי טענת התובעים, מאק קודמה לדרגה הבכירה בארגון מבין הנשים בפירמידת השליטה, פעלה על מנת לגייס נשים עבור מנהיג הכת שיהפכו גם הן לשפחות מין והכריחה נשים לקיים יחסי מין עם המנהיג לפי דרישותיו תחת איומים בגילוי מידע פוגעני עליהן.
באפריל 2019 הודתה מאק במספר סעיפים של פעילות כחלק מפשע מאורגן.
ביוני 2021 נידונה לשלוש שנות מאסר והיא החלה לרצות את עונשה ב-13 בספטמבר 2021 בבית הסוהר הפדרלי לנשים בעיר דבלין, קליפורניה .
היא השתחררה מבית הסוהר ביולי 2023, לאחר שריצתה כשנה ו-9 חודשים מגזר דין של שלוש שנים שקיבלה.
+שנהסרטתפקידהערות1989תרגיל לשוטרים מתחילים 6: שוטרים במצורילדה קטנה (ניצבת)1993Night Eyes 3 נטלי1994קייטנה בלי הפסקההת'רNo Dessert, Dad, till You Mow the Lawnמוניקה קוקרן1997מותק, ההורים נעלמוג'ני זלינסקי2006גיבור על נמליםטיפאני ניקלדיבוב2009You קווינסיסופרמן/באטמן: אויבי הציבורפאוור גירלדיבוב2011Marilyn מרילין
גם ביימה שני פרקים2001Kate Brasherג'ורג'יהפרק: "Georgia"My Horrible Yearניקולה פוקנרסרט טלוויזיה של שואוטיים2002The Nightmare Roomשארלוט סקוט2 פרקים2006הבאטמןקלאהדיבוב; פרק: "The Everywhere Man"2009–2010Riese: Kingdom Fallingמרליזסדרת רשת; 6 פרקים2012, 2014וילפרדאמנדה9 פרקים2015המעקבהילריפרק: "Reunion"American Odysseyג'וליה4 פרקים2016אבודים בעוץאווליןדיבוב; פרק: "Lost in Oz: Extended Adventure"
אליסון לי הניגן היא שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית-יהודייה.
ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של לילי אולדרין בקומדיית המצבים "איך פגשתי את אמא", בתור וילו רוזנברג בסדרת הדרמה "באפי ציידת הערפדים", ובתור מישל פלאהרטי בסדרת סרטי "אמריקן פאי".
בתם של אמילי (פוסנר) האס, אשת נדל"ן, ואל הניגן, נהג משאית.
אימה של הניגן היא יהודייה, ואביה נוצרי.
הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים, והיא גדלה ברוב הזמן עם אמהּ באטלנטה, ג'ורג'יה.
לאחר לימודי התיכון בצפון הוליווד, היא למדה וסיימה בהצטיינות לימודים לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג', שם גם הייתה חברה באחוות אלפא צ'י אומגה.
בגיל ארבע החלה להופיע בפרסומות ובגיל 11 עברה להוליווד,ושנה לאחר מכן בשנת 1986, הופיעה הניגן לראשונה בסרט הקולנוע "Impure Thoughts".
ב-1989, היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "Free Spirit" וגילמה את ג'סי הרפר.
שנה מאוחר יותר התארחה בפרק בסדרה "רוזאן".
בשנת 1994, התארחה בפרק בסדרה "מגע של מלאכים".
הניגן התפרסמה בשל גילומה את ווילו רוזנברג, חברתה הטובה של באפי סאמרס, בסדרה "באפי ציידת הערפדים" מ-1997 עד 2003. בשנת 1999, היא החלה לגלם את מישל פלאהרטי בסרטי "אמריקן פאי".
בשנת 2001, התארחה בשלושה פרקים בסדרה "אנג'ל", וב-2002, דיבבה את דמותה של סינתיה בסדרת האנימציה "ראגרטס".
בשנת 2004, התארחה בסדרות "מופע שנות ה-70" ו"המלך היל".
ב-1999 גילמה את ג'יג'י ל-2 פרקים בסדרת הילדים ששודרה בניקלודיאון.
בשנת 2004 שיחקה הניגן בהפקה הבימתית של וסט אנד לקומדיה הרומנטית הקלאסית "כשהארי פגש את סאלי..." בתיאטרון היימרקט בלונדון, שם שיחקה בתפקיד הראשי של סאלי לצד לוק פרי אשר גילם את הארי.
השחקנים מולי רינגוולד ומייקל לנדס שימשו כשחקנים מחליפים של הניגן ופרי.
בין השנים 2005–2014, שיחקה הניגן את לילי אולדרין בקומדיית המצבים המצליחה "איך פגשתי את אמא".
בנוסף ב-2005, היא התארחה בשלושה פרקים בסדרה ורוניקה מארס.
בשנת 2006, היא השתתפה בסרט "מת לדייט", שם גילמה את הדמות ראשית - בחורה שמנה בשם ג'וליה.
בשנת 2011, שיחקה בסרט "אהבה חתונה נישואין" ודיבבה בשני פרקים ב"אבא אמריקאי".
בשנת 2014, היא דיבבה את דמותה של וינטר בסדרה "הנסיכה סופיה הראשונה".
החל משנת 2016 הניגן היא המנחה של תוכנית הטלוויזיה של פן וטלר: "Fool Us" ברשת The CW (החל מהעונה השלישית).
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "אתה לוקח את האיש הזה?" לצד אלונה טל.
בשנת 2018 החלה לדבב את קלייר קלנסי בסדרת ההנפשה "ננסי קלנסי - גברת מגונדרת".
בשנת 2019 גילמה את אימה של קים פוסיבול בסרט "קים פוסיבול".
באותה השנה שיחקה תפקיד ראשי בסרטו של ג'ים דונובן, "חטיפה: סיפורה של מרי שטאופר"