tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפתיחה של הסרט מוצגת בבלאדה, ובמהלך הסרט נראית מסיבת יער בסגנון פולקלור ימי-ביניימי.
הסרט אומנם קיבל ביקורות שליליות רבות בתקופה בה יצא, אך זכה להצלחה כלכלית ועם השנים הפך לסרט קאלט.
הסרט דובב לראשונה לעברית בשנת 1992 על ידי שפרירה זכאי עבור הפצת קלטת הווידאו.
הסרט הזה היה העיבוד השני של דיסני של רובין הוד אחרי "הסיפור של רובין הוד ואנשיו העליזים" שיצא בשנת 1952.
במהלך הסרט שודד רובין הוד את הנסיך ג'ון ובכך הופך למבוקש.
בינתיים בעיירה נוטינגהאם חיים התושבים העניים בפחד מפני השריף שדואג לקחת את המיסים הכבדים.
השריף גונב מטבע זהב מנבנב הארנב (סקיפי) ביום הולדתו (המטבע היה מתנת יום ההולדת של נבנב).
לאחר שהשריף הולך מגיע רובין הוד לבית בתחפושת קבצן עיוור וזקן.
כאשר הוא מוריד את התחפושת הוא מעודד את נבנב ונותן לו מתנה חדשה - כובע כמו של רובין הוד וחץ-וקשת.
נבנב וחבריו משחקים בקשת שבטעות מיורטת לביתו של הנסיך ג'ון וכך פוגש נבנב את העלמה מריאן הנחמדה.
בינתיים עוברות השמועות על טורניר יריית-חיצים והשמועה מגיעה לרובין הוד שמבין שהפרס הוא נשיקה מהעלמה מריאן (אותה אוהב).
רובין הוד וג'ון הקטן נרשמים לטורניר ורובין הוד מנצח (בתחפושת של עגור).
בתום הטורניר מוריד הנסיך ג'ון את התחפושת מרובין הוד וכך חושף את זהותו של רובין הוד.
לאחר מכן מצהיר הנסיך שיהרגו את רובין הוד אך בעזרתם של ג'ון הקטן, העלמה מריאן, הנזיר טאק, התרנגול וליידי קלאק מצליח רובין לברוח ליער שרווד.
ביער צוהלים חבריו של רובין על מה שעשו לנסיך ג'ון ועוזריו.
בינתיים מחליט הנסיך ג'ון להכפיל את המיסים.
כשהשריף מגיע לכנסייה הוא מתעמת עם הנזיר טאק ושולח אותו לכלא, שם מחליט הנסיך ג'ון להוציא את הנזיר להורג (תוכניתו של הנסיך הייתה להפיץ שמועה על תליית הנזיר וכשרובין הוד יגיע להציל את הנזיר טאק אנשי המלך יתפסו אותו).
כשהשמועה מגיע לאוזני רובין הוד וג'ון הקטן הם פורצים לכלא ומשחררים את כל האסירים.
בזמן התחבולה נשרף ארמונו של הנסיך ג'ון.
לבסוף חוזר המלך ריצ'רד לעיירה, נותן חנינה לרובין וחבריו.
המלך נותן לשריף, לסר היס ולנסיך ג'ון עבודות שרות.
רובין הוד והעלמה מריאן מתחתנים.
רובין הוד (עפרון אטקין), (בריאן רדפורד) גיבור הסרט, גונב מהעשירים ונותן לעניים, רודף צדק ואהוב על העניים, נחשב ל"מבוקש" אחרי ששדד יחד עם ג'ון הקטן את הנסיך ג'ון.
מתאהב בעלמה מריאן ומנסה בכל דרך לפגוש אותה ולבסוף הם מתחתנים (שועל מצוי)
העלמה מריאן (חני נחמיאס), (אהובתו של רובין הוד, חולמת לפגוש אותו, היא טובת לב ומכירה את רובין מאז שהם היו ילדים (שועל מצוי)
ג'ון הקטן (דני ליטני), (פיל האריס) חברו הטוב ביותר של רובין הוד, עוזר לו בכל מעשיו ותחפושותיו.
הנזיר טאק (יעקב בוך), (אנדי דווין) טוב לב, אחראי על הכנסייה, חובר לרובין הוד וג'ון הקטן.
ליידי קלאק (נורית כהן), (קארול שלי) היא האומנת של העלמה מריאן.
הנסיך ג'ון (דב רייזר), (פיטר אוסטינוב) השתלט על המלוכה בזמן היעדרות המלך ריצ'רד, גובה מס ואוהב כסף, מאוד ילדותי (מוצץ את האצבע) ורודף את רובין הוד.
השריף מנוטינגהאם (שמעון כהן), (פט באטרם) גובה המס, רמאי ואכזר.
סר היס (אוהד שחר), (תרי ת'ומס) עוזר ויועץ לנסיך ג'ון, אך הנסיך ג'ון מתאכזר אליו.
נאטסי (איציק סיידוף), (קן קרטיס) וטריגר (אהרן קפלן), (ג'ורג' לינדסי) שומרים בטירה ועוזרים לשריף.
נבנב (יובל סגל) מעריץ את רובין הוד (הוא נתן לו את הכובע והחץ וקשת שלו ביום הולדתו) וחולם להיות כמוהו.
אמא ארנבת (שפרירה זכאי) טובת לב, יש לה הרבה ילדים.
סיס (רונה דניאלי), (דנה לאוריטה) אחותו הגדולה של נבנב.
טאגאלונג (גאיה טראוב) אחותו הקטנה של נבנב.
המלך ריצ'רד (אהרן קפלן) מלך אנגליה (נמצא במסע הצלב).
אלן א-דייל (יובל זמיר) זמר עם נודד, המספר, מנגן בגיטרה.
הוגו\ בגרסה האנגלית-אוטו (איציק סיידוף), (ג' פאט אומלי) עני וצולע, מופיע בסרט כשהשריף לוקח ממנו מס.
מרת סקסטון (שפרירה זכאי) אשתו של מר סקסטון, גרה בכנסייה.
מר סקסטון (איציק סיידוף), (ג'ון פידלר) בעלה של מרת סקסטון, גר איתה בכנסייה.
טובי (אסף כחולי) חבר של נבנב, פחדן.
עקב תקציבו הנמוך של הסרט ($1,500,000) חלק מהדמויות וההנפשה הבסיסית בחלקים מסוימים נלקחו מסרטים קודמים של דיסני, ועליהם הולבשו דמויות ורקעים שונים בסרט זה.
סרט שמספר קטעים כאלו נלקחו ממנו הוא ספר הג'ונגל, מ-1967.
דמותו של ג'ון הקטן והתנועות שלו נלקחו מבלו הדוב מספר הג'ונגל (מה גם שהמדבב של בלו דיבב גם את ג'ון הקטן).
הבגדים של רובין תואמים לבגדים של פיטר פן.
סצנת הריקוד בשיר "המלך המתחזה של אנגליה" זהה לריקוד הקופים מספר הג'ונגל.
ריקוד העלמה זהה לריקוד של שלגיה בסרט שלגיה ושבעת הגמדים וריקוד אחד זהה לדמות של החתולה דוכסית מחתולים בצמרת.
הריקוד של "ליידי קלאק" וג'ון הקטן זהה לריקוד של לואי הקוף ובלו הדוב.
הסצנה שבה פילים תוקעים בחדק דומה לסצנה מספר הג'ונגל, בה עשו הפילים אותו דבר.
תנועות הנחש היס נלקחו מהנחש קה מספר הג'ונגל כמו גם חלקים מהפסקול.
הנשר שעוזר לשריף בתחרות החצים הוא אותה דמות של נשר מספר הג'ונגל.
בסצנת החתונה ניתן לראות את העכברים זורקים קונפטי בדיוק כפי שעשו העכברים בסרט סינדרלה בסצנת החתונה, כמו כן צלצול פעמוני הכנסייה זהים לצלצול הפעמונים בסרט סינדרלה.
פתיחה - מנגינה (ושריקה) לאורך הצגת הדמויות והמדבבים.
פתיחה (הו-דה-לולי) - הזמר הנודד אלן א-דייל שר שיר- בלאדה, בזמן שנראה מרדף אחר רובין הוד וג'ון הקטן ביער שרווד.
אהבה - שיר רומנטי, לאחר קרב החצים.
ברקע העלמה מריאן ורובין הוד.
המלך המתחזה של אנגליה - לאחר השיר הקודם, מסיבה ביער בסגנון פולקלור ימי ביניימי עם כל תושבי נוטינגהאם.
אך לא בנוטינגהאם - שיר קודר, תושבי נוטינגהאם בכלא הטירה, לאחר שהנסיך ג'ון הכפיל את המיסים.
"הו-דה-לולי" (סיום) - שיר הסיום של הסרט.
רוֹבין (בקרואטית: Rovinj, באיטלקית: Rovigno באיסטריוט: Ruvèigno) היא עיירה בחצי האי איסטריה שבקרואטיה, לחוף הים האדריאטי.
חלקה העתיק של רוביני ממוקם על חצי אי קטן.
חצי אי זה היה בעבר אי שהופרד מהיבשה בתעלה, שיובשה ב-1763 על מנת לאפשר את התרחבותו.
בראשית המאה ה-20 היו רובם של התושבים ברובין איטלקים, ועדיין מתגוררים בה כ-2,400 איטלקים, מתוך כ-14,000 תושבים (2001).
העיירה היא אתר תיירות פופולרי, ויש בה נמל דיג פעיל.
מועצת אירופה הקימה בה מרכז למחקר היסטורי.
רובין היא אחת מתשע הערים במחוז איסטריה.
אקלימה ים-תיכוני, והטמפרטורות נעות בין 4.8°C בינואר לבין 22.3°C ביולי בממוצע.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16°C.
טמפרטורת הים היא מעל עשרים מעלות צלזיוס מאמצע יוני עד אמצע ספטמבר.
ממוצע המשקעים עומד על 941 מ"מ בשנה.
ההתיישבות ברובין החלה אף לפני התקופה הרומית.
בתקופת האימפריה הרומית נקראה במספר שמות: אַרוּפִּינוּם, מוֹנְס רוּבִּינֶאוּס, רוּגינְיוּם ולבסוף רוּבִינְיוּם.
בהמשך הייתה לאחת הערים החשובות של הרפובליקה הוונציאנית באיסטריה, ועם נפילתה של זו, נשארה תחת שלטון אוסטריה.
חצי האי שעליו שוכנת העיר היה בעברו אי, שהופרד מהיבשה על ידי תעלה, אך עד שנת 1763 התמלאה התעלה באשפה ונסתמה.
עם סיום מלחמת העולם הראשונה עברה רובין לידי האיטלקים, וב-1947, לאחר מלחמת העולם השנייה, עברה השליטה בה ליוגוסלביה.
כמו ביתר איסטריה, חלק ניכר מהאוכלוסייה האיטלקית נטש עם חילופי השלטון.
יהודים התגוררו ברובין מהמאה ה-14 ועד שלהי המאה ה-18. היו אלו בנקאים ומלווים בריבית שהגיעו למקום מהמרחב הגרמני.
במהלך המאה ה-17 נודעה משפחת הבנקאים סטלה.
במחצית השנייה של המאה ה-18 נקרא הגטו: Via Libera ומאוחר יותר Contrada della ruinione.
לאחר הקמתו של מוסד העבוט הכנסייתי מונטי די פייטה, עזבו היהודים את רובין ועברו בעיקר לפאדובה.
בראשית המאה ה-19 לא מתועדת עוד נוכחות יהודים בעיר.
רובין הוד הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה, אשר בוים על ידי רידלי סקוט והופק על ידי סרטי יוניברסל, ומככבים בו ראסל קרואו, קייט בלאנשט וויליאם הרט.
מפיקי הסרט כיוונו למקד את עלילתו דווקא בנבל - השריף מנוטינגהאם, אך לבקשת סקוט הסרט מתמקד בסיפור שונה ומתאר את רובין הוד כעורק מהצבא בסוף מסע הצלב השלישי, המחפש דרך לשוב לאנגליה.
שרשרת מאורעות גרמה לו לשאת שם של אציל אנגלי.
בניגוד לרוב הסרטים, הסדרות והספרים על רובין הוד, אשר מספרים את סיפורו של רובין הוד כלוחם הצדק ביערות, יוצרי סרט זה בחרו דווקא להתמקד באופן שבו הפך רובין לפורע חוק ונאלץ לחיות ביערות.
בתחילת הסרט מתואר רובין לונגסטרייד (המגולם על ידי ראסל קרואו, ובהמשך הסרט יהפוך לרובין הוד) כאחד מפשוטי העם המשרת כצלף בפלוגת קשתים.
בחזרת הצבא האנגלי ממסע הצלב השלישי המלך ריצ'רד נהרג על ידי קשת צרפתי וכיתת אבירים לוקחת על עצמה להחזיר את הכתר ללונדון.
רובין ושלושת חבריו שחוששים מהתפוררות הצבא בורחים משדה הקרב ומגלים שהאבירים נקלעו למארב צרפתי.
הם הורגים את הצרפתים, אבל מנהיגם גודפרי האנגלי וסגנו מצליחים לברוח.
רובין נאלץ להתחזות לרוברט לוקסלי, מפקד כיתת האבירים, כדי שארבעתם יקבלו ספינה אל מעבר לתעלת למאנש.
גודפרי נוכח כשרובין מציג את עצמו בפני המלכה האם כרוברט ומגיש את הכתר.
אחיו הצעיר של ריצ'רד, ג'ון, ממונה למלך והוא ממנה בהמשך את גודפרי לשר הצבא במקום מרשל השקול.
רובין מסכים להמשיך להתחזות ללוקסלי בשביל עזרה לאלמנת האציל, ליידי מריון (המגולמת על ידי קייט בלאנשט) אשר מצויה במשבר כלכלי קשה, בו עלולה היא לאבד את כל רכוש בעלה אם יתגלה כי הוא מת בקרב.
הסרט מתמקד בשתי חזיתות- הראשונה היא מלחמתה של העלמה מריאן ויתר תושבי לוקסלי לשרוד בצל המצב הקשה, הנגרם בעיקר עקב המיסים המעיקים שמטיל "ג'ון ללא ארץ", מלך אנגליה.
החזית השנייה היא מזימתו של פיליפ מלך צרפת הזומם לכבוש חלקים נרחבים מאנגליה.
לשם כך הוא נעזר בגודפרי, אציל אנגלי הזוכה לאמונו של המלך ג'ון, המנסה לגרום לברונים האנגלים, בעיקר ברוני הדרום, למרוד כנגד מלכם.
רובין מצליח לשתף פעולה עם יד ימינו של המלך ריצ'רד, שר הצבא המפוטר ויליאם מרשל, על מנת לחשוף את בגידתו של גודפרי, לאחד את הממלכה ולסכל את ניסיון הפלישה הצרפתי.
איחוד הממלכה נעשה בתמורה להבטחתו של המלך ג'ון לקבל מגילת זכויות אשר תסדיר את חובות המלך כלפי נתיניו- המגנה כרטה.
לאחר סיכול הפלישה הצרפתית חוזר בו המלך ג'ון מהבטחתו, מכריז על רובין כפורע חוק, ובכך למעשה מתחילה אגדת רובין הוד המוכרת.
עלילת הסרט מתבססת בצורה רופפת על אירועים היסטוריים אותנטיים.
הדמויות הקשורות ישירות לכס המלכות הן דמויות היסטוריות כמו המלך ריצ'רד לב הארי, המלך "ג'ון ללא ארץ", המלך פיליפ מלך צרפת ואלינור, דוכסית אקוויטניה.
קייט בלאנשט - ליידי מאריון
מארק סטרונג - סר גודפרי
אוסקר אייזק - ג'ון, מלך אנגליה
מארק לואיס ג'ונס - תומאס לונגסטרייד, אביו של רובין
מארק אדי - הנזיר טאק
ויליאם הרט - ויליאם מארשל
דני יוסטון - ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה
איילין אטקינס - אלינור, דוכסית אקוויטניה
מקס פון סידוב - סר וולטר לוקליי
מת'יו מקפדיין - השריף מנוטינגהאם
קווין דורנד - ג'ון הקטן
דאגלס הודג' - סר רוברט לוקסלי
ג'סיקה ריין - איזבל מגלוסטר
לאה סדו - איזבלה מאנגולם
מארק דייוויד - נכדו של לורד בולדווין
רובין הוד היא סדרת טלוויזיה בריטית שנוצרה על ידי דומיניק מינגלה ומשודרת ברשת הכבלים הבריטית BBC.
הסדרה מבוססת על אגדות עממיות ומעשיות על חייו של רובין הוד.
הסדרה שודרה במשך 3 עונות, כשכל עונה השתרעה על פני 13 פרקים.
העונה הראשונה הייתה בעלת תקציב של 8 מיליון לירות שטרלינג ועלתה לאוויר ב-7 באוקטובר 2006. חודש לאחר מכן, ב-23 בנובמבר 2006, הודיעה הרשת כי הסדרה תשוב לעונה שנייה.
צילומי העונה השנייה החלו במרץ 2007 והיא שודרה החל מה-6 באוקטובר 2007. ב-7 באוגוסט 2008 הודיע ג'ונאס ארמסטרונג כי בכוונתו לפרוש לאחר העונה השלישית.
בעקבות הודעה זו וירידה באחוזי הצפייה הסדרה בוטלה לאחר שלוש עונות.
הסדרה נפתחת בחזרתם של רובין ומשרתו הנאמן, מאץ', ללוקסלי, עיירת הולדתם, מן המלחמה בארץ הקודש במהלך מסע הצלב השלישי.
רובין מגלה שהמצב השתנה והשריף וייזי ויד ימינו גאי מגיסבורן, מטילים מיסים כבדים על העניים ומאמללים את חייהם.
רובין מנסה להגן על התושבים של העיירה, אך הופך לפורע חוק בעצמו.
רובין מאץ' והנערים שהצילו, ויל סקרלט, ואלן א.
דייל פוגשים קבוצת פורעי חוק הכוללת את ג'ון ליטל ומשכנעת אותם להצטרף לחבורה אחת, במטרה לעזור לעניים.
גם ג'ק, נערה מוסלמית, מצטרפת לחבורה.
רובין וחבורתו מצליחים לסכל את תוכניותיו של השריף, פעם אחר פעם, ומסייעים לתושבים העניים לכלכל את עצמם.
רובין מגלה שקיים אדם המכונה "שומר הלילה" שעזר לעניים בהיעדרו.
עם הזמן הוא מגלה כי שומר הלילה הוא למעשה ליידי מריאן, ארוסתו לשעבר ואהובת ליבו.
במקביל, גאי רוצה להינשא למריאן, אך זו, מאוהבת ברובין.
רובין מגלה שגאי היה בארץ הקודש וניסה להרוג את המלך, ריצ'רד לב הארי, על מנת שהוא והשריף ישלטו על לוקסלי.
בסוף העונה המלך מגיע ללוקסלי אך רובין מגלה כי זה רק מתחזה שהשריף שכר, כדי שיחתן את מריאן וגאי.
לאחר מאבקים, רובין מצליח לעצור את החתונה ברגע האחרון.
רובין וחבורתו משפצים את מקום המסתור שלהם עד כי הוא לא ניתן לגילוי.
רובין מגלה על תוכניתו של השריף להרוג את ריצ'רד לב הארי ועל כך שהקים חבורה הנקראת "האבירים השחורים", המורכבת מאנשי אצולה שחותרים תחת המלך.
אלן, אחד מפורעי החוק בחבורתו של רובין, נתפס על ידי גאי וסובל עינויים אך גאי משחרר אותו בתמורה למידע על חבורתו של רובין.
רובין מגלה כי בחבורתו יש מרגל, הוא יוצר מלכודת ולוכד את אלן.
אלן מצטרף לכוחותיו של השריף, בלב חצוי.
האבירים השחורים התאספו וחתמו על ברית על מנת להשתלט על אנגליה.
רובין מנסה לגנוב אותה, אך בפועל גונב אותה אבא של מריאן בעקבות נזיפה שלה על כניעתו ומשלם על כך בחייו.
כאשר אביה נהרג מריאן עוזבת את הארמון ומצטרפת לחבורה ביעד.
רובין מנסה לשלוח יונת דואר למלך כדי לזרז את חזרתו.
מריאן שבה לחיות בארמון להמשיך לרגל אחרי השריף, אך לא לפני שרובין מציע לה נישואין והיא מסכימה.
בסוף העונה גאי מגלה שמריאן היא בעצם "שומר הלילה".
מריאן מנסה להרוג את השריף אך נכשלת.
כעונש השריף וגאי לוקחים אותה איתם לארץ הקודש לראות כיצד הם הורגים את המלך.
אלן מגלה על התוכנית של השריף ומחליט לחזור לעזור לרובין.
הוא מחלץ את החבורה מהמלכודת שנלכדו בה.
רובין וחבורתו מגיעים לארץ הקודש אך הדברים מסתבכים.
ג'ק מתוודה על אהבתה לוויל והשניים הופכים לזוג ונשארים בארץ הקודש.
השריף יורה חץ במלך ריצ'רד בגבו ופוצע אותו.
מריאן מנסה למנוע מגאי מלהרוג את המלך.
היא מספרת לו שהיא אוהבת את רובין הוד ושהיא רוצה להתחתן איתו.
במהלך של טירוף גיא תוקע את חרבו בבטנה.
מריאן ורובין מתחתנים כשהיא גוססת.
העונה נגמרת עם מותה של מריאן, חזרתו של רובין הוד לאנגליה והכשלת ניסיון ההתנקשות בחיי המלך.
בפרק הראשון של העונה רואים את הנזיר טאק מגיע בסירה לחוף באנגליה בינתיים רובין הוד חוזר מארץ הקודש במטרה לנקום בגיזבורן על הרצחה של מריאן.
בהמשך העונה מתגלה אחותו של גיזבורן איזבלה (לארה פולבר) אשר מתאהבת ברובין אך לאחר סירובו של רובין חוברת לצידו של הנסיך ג'ון אשר הגיע לנוטינגהאם.
בהמשך הפרקים הנסיך ג'ון מנסה לסכסך בין גיזבורן לשריף ועקב כך גורם לגיזבורן להרוג את השריף.
לקראת סיום העונה מתגלה כי לרובין וגיזבורן קשר משפחתי והם מתחברים זה עם זה, עם כך מצטרף גיזבורן לפורעי החוק של רובין ויוצא איתם כנגד הנסיך ג'ון וגם מתגלה כי לשניהם אח נוסף ושמו ארצ'ר אשר מסייע להם גם הוא במאבק.
בפרק סיום העונה מתגלה כי השריף בכלל לא מת וחוזר עם צבא לעצור את רובין הוד ופורעי החוק, עקב כך מגייסים רובין הוד וחבורתו את תושבי נוטינגהאם להגן על עצמם ולהילחם בשריף ובצבאו.
גיזבורן נותן לאיזבלה רעל כדי שתתאבד.
בסיום הפרק מתרחש קרב בין גיזבורן ורובין נגד איזבלה והשריף שבסיומו משתמשת איזבלה ברעל ושמה אותו על החרב ולפיכך מרעילה את רובין וגם דוקרת את גיזבורן.
רגע לפני מותו של רובין יורה חץ בוער לעבר חדר בטירה בו נמצאים השריף, חייליו ואיזבלה ופוגע בחביות המכילות אש ביזנטית עקב כך מפיל את הטירה ואת מי שהיו בתוכה.
רובין הגוסס מגיע ליער שרווד ובו מדמיין את מריאן בחלומו ושמח ששניהם עומדים להתאחד וכעבור שניות אחדות מת על ידי הרעל.
רובין הוד (ג'ונאס ארמסטרונג): רובין הוא הלורד של העיירה לוקסלי שבמחוז נוטינגהאם.
רובין בתחילת הסדרה חוזר לעיירת מולדתו לאחר חמש שנים שבהן נלחם בארץ הקודש במהלך מסע הצלב השלישי.
הוא חוזר עם עוזרו הנאמן ויד ימינו, מאץ'.
רובין מקים חבורה של פורעי חוק במטרה להשיב את הסדר על כנו להגן על תושבי המחוז ולהתחתן עם ליידי מריאן.
ליידי מריאן (לוסי גריפית'ס): בתו של השריף הקודם.
מאוהבת ברובין שמאוהב בה גם אך מחויבת להתחתן עם אדון גאי מגיסבורן.
מריאן היא "שומרת הלילה", דמות מסתורית שעוזרת לאיכרים.
מריאן עוזרת לרובין כשהיא מרגלת בטירה, ומספרת לו על מעשיהם של גאי והשריף.
גאי מגיסבורן (ריצ'רד ארמיטאג'): יד ימינו של השריף שאחראי לגביית המיסים מלוקסלי.
אציל רע לב, שקיבל את אדמותיו של רובין לאחר הוצאתו מחוץ לחוק.
גאי מנסה בכל פעם לתפוס את רובין אך לא מצליח.
ניסה להתנקש במלך, הנלחם במסעות הצלב.
מאוהב במריאן, שהבטיחה להנשא לו כשמלך יחזור.
וייזי, השריף של נוטניגהאם (קית' אלן): השריף של המחוז.
על פי פקודות הנסיך מנסה להרוג את המלך בעודו במסעות הצלב, על מנת להישאר בשלטון.
השריף מרושע, ונהנה לראות את בני עמו סובלים.
בעזרתו של גאי מבצע מאמצים לתפוס את רובין ופורעי החוק אך לא מצליח.
מקים את מסדר האבירים השחורים שמטרתם להרוג את המלך.
מאץ' (סאם טרוטון): יד ימינו ועוזרו הנאמן של רובין שנלחם לצידו בארץ הקודש וכעת השניים חוזרים ללוקסלי ומקימים חבורת פורעי חוק משלהם שתשיב את הסדר על כנו.
מאץ אינו חכם במיוחד, אך נאמן, ואמיץ.
ג'ון הקטן (גורדון קנדי): תושב לוקסלי לשעבר.
מצטרף לחבורת פורעי החוק של רובין במטרה להגן על החלשים מפני השריף.
אשתו ובנו חשבו שהוא מת אך במהלך אחת ממשימותיו עם רובין הם מגלים על חייו כפורע חוק.
ג'ון הקטן, בניגוד לשמו הוא גבר גדול וחזק.
אלן א'דייל (ג'ו ארמסטרונג): פורע חוק שמועמד לתלייה אך ניצל על ידי רובין ומצטרף לחבורתו.
השריף מוציא להורג את אחיו, שגם הוא פורע חוק.
לאחר שנתפס על ידי גאי, מגיע איתו להסכם ובוגד בחבורה.
בסוף העונה השנייה מחליט לחזור לעזור לרובין.
ויל סקרלט (הארי לויד): בנו של הנגר של לוקסלי.
הפך לפורע חוק לאחר שאימו מתה מרעב ואביו איבד יד בהוראתו של השריף.
וויל משרת לצידו של רובין.
הוא בעל להט להילחם, ובעל ידיים מיומנות, בנה את המחבוא של החבורה בעונה השנייה.
בסוף העונה השנייה מתאהב בג'ק ונשאר איתה.
ג'ק (אנג'לי ג'יי): סרצנית אשר הובאה ללוקסלי במסווה של גבר כדי להפוך לחלק מעבדיו של השריף אך הופכת לחלק מהחבורה של רובין שמגלים כי היא בת אך בכל זאת מעניקים לה מקום של כבוד במחתרתם.
בעלת רקע ברפואה ומדע, ומצילה את חבריה פעמים רבות.
את השם ג'ק היא מאמצת מאחיה שמת.
מתאהבת בויל והשניים מחליטים להישאר ביחד.
רוּבִּין דימיטרוב (בבולגרית: Рубин Димитров; 30 בספטמבר 1915, סופיה, ממלכת בולגריה – 3 בינואר 1995, תל אביב, ישראל), היה חסיד אומות העולם בשל חלקו במאבק נגד רדיפות יהודי בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1962 היגר דימיטרוב לישראל ובה חי את שארית חייו.
דימיטרוב נולד בשכונת בּוֹיָאנַה שבעיר סופיה לאָסֶן ואנה זוג סוחרים.
בשכונה זו גרו יהודים רבים ורובין התיידד עם בני הקהילה המקומית.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד כרוכל למחייתו ונהג להבריח מוצרי מזון, בגדים וסיגריות ליהודים שהיו כלואים במחנות לעבודות כפייה.
באחת הפעמים נתפס בידי המשטרה, הוכה קשות ואיבד חלקית את מאור עיניו.
ב-24 במאי 1943 ביצעו שוטרים בולגרים אקציה בקרב יהודי סופיה במטרה לגרשם לערי השדה.
תוכניתו של אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לענייני יהודים הייתה לראות בגירוש זה שלב ראשון לקראת גירושם של בני הקהילה אל מחנות ההשמדה הנאציים.
מאות ממנהיגי הקהילה נעצרו לקראת גירושם למחנה הריכוז סומוביט שליד פלבן.
דימיטרוב הצליח להחביא במאפייה שהייתה שייכת לסבתו בשכונת יוצ'בונאר, 20 יהודים שיועדו לגירוש.
בהמשך, סייע דימיטרוב להבריח חבילות מזון לעצורים היהודים, שנכלאו זמנית בבית הספר היהודי בשכונתו.
ביוני 1962 הוזמן על ידי חברי "איחוד עולי בולגריה" בישראל לצורך טיפול רפואי, בשל החמרה בכושר ראייתו.
דימיטרוב החליט להשתקע במדינת ישראל וב-1963 העניק לו ארגון יד ושם את
דימיטרוב התגורר בתל אביב, ברבות הימים נשכח פועלו ומצבו הכלכלי והבריאותי הידרדר.
ב-1986 שודרה במסגרת תוכנית התחקירים כלבוטק בערוץ הראשון כתבה על מצבם הכלכלי הקשה של חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל, אשר להבדיל מחסידי האומות שהתגוררו מחוץ לישראל, לא זכו לתמיכה כלכלית.
בעת השידור נכח באולפן נשיא המדינה חיים הרצוג והתוכנית עוררה הדים נרחבים מאוד בציבור הישראלי.
כתוצאה משידור התוכנית תוקן חוק הביטוח הלאומי ולחסידי אומות העולם הוענקה קצבה חודשית בגובה השכר הממוצע במשק.
ב-1987 הוענק לדימיטרוב תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
הוא הלך לעולמו בתל אביב ב-1995, ונקבר בבית הקברות בקריית שאול.
רובין הוא דמות משנה בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס.
רובין המקורי (דיק גרייסון) הופיע לראשונה בתור הזהב של הקומיקס בחוברת Detective Comics #38 מאפריל 1940 ונוצר על ידי צמד הכותבים ביל פינגר ובוב קיין והמאייר ג'רי רובינסון כשותפו הצעיר של באטמן.
השניים ידועים בכינוי "הצמד הדינמי" או "הצלבנים בגלימה".
בנטל הדמות חלקו חמש דמויות: דיק גרייסון, ג'ייסון טוד, טים דרייק, סטפני בראון ודמיאן ויין.
שם הדמות ותחפושתה, שנראית כאילו נלקחה מימי הביניים, הושפעו מהרפתקאותיו של רובין הוד, אם כי סיפורים מאוחרים יותר קבעו כי מקור השם הוא מקיכלי אדום-חזה.
אף על פי שרובין ידוע בעיקר כשותפו של באטמן, הדמויות אשר גילמו אותה היו גם חברות בקבוצת גיבורי העל הטיטאנים הצעירים, כאשר דיק גרייסון היה החבר המייסד של הקבוצה וגם מנהיגה, תפקיד אותו לקח גם טים דרייק על עצמו.
לפי ביל פינגר, דמותו של רובין נועדה להיות ה"ווטסון" של באטמן - דמות החולקת את הרפתקאותיו, ואשר איתה יוכל לדבר ולשתף את חוויותיו.
דמויותיהם של גרייסון ודרייק מדורגות במקומות ה-11 וה-32, בהתאמה, ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
את דמותו של רובין גילם בסרטי הלייב אקשן "באטמן לנצח" ו"באטמן ורובין" השחקן כריס אודונל, ובסרט "עלייתו של האביר האפל" השחקן ג'וזף גורדון-לויט.
את דמותם של גרייסון וטוד גילמו סדרת הלייב אקשן "טיטאנים" השחקנים ברנטון ת'ווייטס וקורן וולטרס, בהתאמה.
כשנה לאחר הופעתו הראשונה של באטמן, יוצריו ביל פינגר ובוב קיין הציגו את רובין הפלא הצעיר.
הדמות תוכננה למשוך קהל יעד צעיר, וקיבלה ביקורת חיובית ופופולריות אשר הכפילו את מכירות החוברות.
הרפתקאותיו המוקדמות של רובין היו בחוברות Star-Spangled Comics #65-130 משנים 1947–1952, הרצה שכללה למעשה הרפתקאות סולו של הדמות.
דיק גרייסון הופיע כרובין בחוברות הקומיקס של באטמן וכן בפרסומים נוספים של החברה מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 ועד לתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 עד אשר הדמות פרשה מזהותה כרובין והפכה לגיבור-העל נייטווינג.
בעקבות פרישתו של גרייסון כרובין, גרסה חדשה הופיעה לראשונה בשנת 1983 בדמותו של ג'ייסון טוד.
דמותו הופיעה באופן רצוף עד לשנת 1988, עת נרצחה בידי הג'וקר במיני סדרה "באטמן: מוות במשפחה".
טוד ימצא עצמו חי בהמשך הודות למאורע משנה מציאות, וייקח את זהות הברדס האדום האנטי גיבור.
חוברת הסולו של הדמות פורסמה בשנת 1991, ובה הוצגה דמותו של טים דרייק, השלישי שנטל את זהות שותפו הצעיר של באטמן.
בעקבות שני המשכים מצליחים, הסדרה עצמה החלה ב-1993 והסתיימה בתחילת 2009, ותרמה להתפתחות הדמות באופן שתעמוד בפני עצמה.
לאחר פרישתו המאולצת של דרייק כרובין בידי אביו, חברתו דאז סטפני בראון נטלה את הזהות, אך הרפתקאותיה היו קצרות מועד, מכיוון שנהרגה לכאורה בידי הנבל המסיכה השחורה במיני סדרה "באטמן: משחקי מלחמה".
בעקבות "מותה", דרייק לקח שוב את מקומו כרובין.
בגיליון האחרון של המיני סדרה "באטמן: הקרב על הגלימה", בנו של ברוס ויין - דמיאן ויין - הופך לרובין החדש לאחר שהציל את דרייק ממוות, ודיק גרייסון פרש מזהותו כנייטווינג והפך לבאטמן החדש.
דרייק לוקח מאוחר יותר את זהותו של רובין האדום.
ריצ'רד (דיק) גרייסון היה אקרובט בן 10, הצעיר מבין משפחת "הגרייסונים המעופפים".
גנגסטר בשם זוקו (המבוסס על דמותו של אדוארד ג'י רובינסון בסרט "הקיסר הקטן" משנת 1931) סחט את הקרקס בו הופיעו הגרייסונים והרג את הוריו של דיק כאשר חיבל בטרפז המופע שלהם כאות אזהרה אם לא ישלמו לו.
ברוס ויין שהיה נוכח בקהל אימץ את דיק כבן חסותו.
באטמן אימן את הנער אימונים מפרכים, לימד אותו אמנויות לחימה,אך דיק בחר להשתמש ביכולות שלו כאקרובט.
יחדיו הם חקרו אודות זוקו וכשדיק מצא אותו סוף סוף, הוא החליט להשאיר אותו בחיים, כי אין לו הזכות לקחת חיים.
מאז הצגתו בשנת 1940 ועד ל-1969, רובין היה ידוע כ"ילד הפלא" ("Boy Wonder").
באטמן יצר תחפושת לגרייסון, הכוללת חליפה כתומה, גלימה צהובה, כפפות ומגפיים ירוקים.
כאשר גדל, גרייסון נרשם לאוניברסיטה והמשיך כהרפתקאותיו כרובין המתבגר, בשנות ה-70 וה-80. הדמות התגלתה מחדש בידי דור חדש של מעריצים במהלך שנות ה-80, בעקבות הצלחת "הטיטאנים הצעירים החדשים" (שם מצא את האהבה המוכרת ביותר שלו סטארפייר), בה עזב גרייסון את הצל של באטמן והפך לגיבור העל נייטווינג.
במהלך אירועי המיני סדרה "KnightEnd" משנות ה-90, דיק התבקש על ידי ברוס ליטול את זהות באטמן באופן זמני מאחר שסבל מפצעים אנושים שמנעו ממנו להמשיך כבאטמן.
מאוחר יותר, בשנות ה-2000, נטל גרייסון את זהותו של באטמן לאחר מותו לכאורה של ברוס ויין.
כחלק מהאתחול המחודש של יקום DC בשנת 2011, גרייסון שב לזהותו כנייטווינג.
עם פרישתו של דיק גרייסון כרובין, דמות אחרת לקחה את הזהות של ילד הפלא.
ג'ייסון טוד היה בנם של אמני קרקס שנרצחו בידי פושע (הפעם קילר קרוק) ואומץ על ידי ברוס ויין.
התגלמות זו של הדמות הייתה אדומת שיער ולבשה את תחפושת הקרקס עד אשר גרייסון עיצב לה תחפושת משלה.
לאחר המיני סדרה המשבר בעולמות האינסופיים, רוב יקום DC שוכתב מחדש.
סיפור מקורו של גרייסון, כמו גם התפתחותו כדמות והפיכתו לנייטווינג, נשארה בשלמותה, אך דמותו של טוד שוכתבה.
הוא הוצג כיתום שחור שיער אשר פגש לראשונה בבאטמן כשגנב שניים מגלגלי הבאטמוביל.
באטמן דאג לטיפוחו של הנער.
לאחר שהוכיח את ערכו כשעצר כנופיית שודדים, הוצע לו תפקיד רובין.
קהל הקוראים מעולם לא התחבר לדמותו של טוד, מכיוון שהיה אלים ויהיר, ובמשאל שנעשה בשנת 1988 הוחלט להורגו במיני סדרה "באטמן: מוות במשפחה", כאשר הג'וקר מכה בו בפראות בעזרת לום ברזל ומשאיר אותו במחסן הממולכד בפצצה ביחד עם אמו.
טוד חזר מאוחר יותר כהברדס האדום (זהותו המקורית של הג'וקר) בעקבות אירוע משנה מציאות.
דמותו התחזתה לנייטווינג באירועים שעקבו את המשבר האינסופי, אך עד מהרה חזרה לזהות הברדס האדום.
באירועים שהובילו למשבר האחרון, הוא חזר לזהותו של רובין כרובין האדום כאשר פגש בבאטמן של ארץ-51 במהלך מסעו במולטי-יקום.
לאחר חזרתו, הוא נטש את זהות רובין האדום והמשיך לפעול כפורע חוק ולקחת את החוק לידיו.
לאחר מותו לכאורה של ברוס ויין באירועי המשבר האחרון, טוד ניסה לקחת את זהות באטמן בכוח כאשר לחם נגד טים דרייק ודיק גרייסון במיני סדרה "באטמן: הקרב על הגלימה" כגרסה רצחנית ואלימה של באטמן.
הוא פצע אנושות את טים דרייק, שנאלץ לפרוש מזהותו כרובין.
הוא הובס לבסוף בידי גרייסון, שהפך לבאטמן, יחד עם דמיאן ויין, שהפך לרובין החדש.
טוד חזר לזהות הברדס האדום, בניסיון להפליל את באטמן ורובין, אך זהותו נחשפה לציבור והוא נעצר על ידי משטרת גות'אם.
באתחול המחודש שנעשה ליקום DC בשנת 2011, טוד מנהיג קבוצת אנטי גיבורים בסדרת כותרים משלו, "הברדס האדום ופורעי החוק".
הריגתו של טוד בשל פופולריותו החלשה הביאה להיסוסים באשר למקומו של רובין לצידו של באטמן, אשר ברוב המקרים פעל לבדו.
בנוסף, גרסת הסרט משנת 1989 לא כללה את דמותו של רובין, מה שהרחיק את הדמות גם מדפי הקומיקס מטעמי מכירות.
למרות הכל, עורך כותרי באטמן, דניס אוניל הציג רובין חדש בדמותו של טימותי דרייק, אשר הופיע לראשונה בפלאשבק.
דרייק היה נער צעיר אשר עקב באדיקות אחרי הרפתקאותיהם של באטמן ורובין לאחר שהיה עד להירצחם של הגרייסונים המעופפים.
דבר זה נועד לקשר בין דרייק לגרייסון, מה שלדעת חברת DC יעזור בקבלת הרובין החדש.
דרייק נחשב לחכם מבין ילדיו של באטמן, ואף מכונה לא פעם "הבלש השני בטיבו בעולם" (התואר "הבלש הטוב בעולם" מיוחס לבאטמן").
דרייק לא לובש את תלבושת הרובין שהשתייכה לקודמיו, אלא גרסה שונה שעוצבה על ידיו.
דמותו הייתה הראשונה שזכתה לכותר משלה, והיא ייסדה את קבוצת "צדק צעיר".
הדמות חזרה לככב בכותרי הטיטאנים הצעירים, לאחר שחבורת "צדק צעיר" התפרקה.
דרייק שימש כמנהיג הקבוצה עד לשנת 2009 ועזב לאחר אירועי "באטמן: נוח בשלום".
בעקבות אירועי המשבר האינסופי ו"ה-52 החדשים", טים עיצב מחדש את תלבושתו לצבעי אדום ושחור כמחווה לחברו, סופרבוי (קון-אל), שמת לאחר קרב עם סופרבוי פריים.
לאחר היעלמותו של ברוס ויין באירועי המשבר האחרון ו"באטמן: הקרב על הגלימה", דמיאן ויין קיבל את הזהות של רובין על ידי דיק גרייסון ואילו דרייק נטל את זהות רובין האדום.
בסרט האנימציה "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר" משנת 2000 מתוארת היסטוריה חלופית לדרייק.
בהיותו רובין, הוא נחטף על ידי הג'וקר ועבר התעללות קשה ושטיפת מוח עד שאיבד את שפיותו והפך לשותף הצעיר של הג'וקר.
הג'וקר הצליח לנטרל את באטמן והורה לדרייק לירות במורה הרוחני שלו לשעבר, אך תחת זאת דרייק ירה בג'וקר והרג אותו.
לאחר שנה של טיפול פסיכולוגי, דרייק חזר לעצמו אך זנח את הגלימה ופרש מתפקיד רובין בעקבות הטראומה.
בסרט מופיע דרייק המבוגר, שעובד כמהנדס תקשורת.
בדיעבד מתגלה כי הג'וקר ניצל את הזמן בו דרייק היה חטוף כדי לבצע בו ניסויים שיאפשרו לו להשתלט על גופו של דרייק ו"לחזור לחיים" דרכו, אם הוא עצמו ימות.
כמו כן, בסדרת ההנפשה "הרפתקאותיו החדשות של באטמן" מוצג סיפור מקור שונה, בסיפור הוא היה בן לפושע שעבד עם דו-פרצוף שממר מידע ממנו, ואחרי שבאטמן נפצע מהמתקפה, אחרי שהוא הציל אותו, הוא הביא אותו למערה במקרה.
בשנת 2021, טים דרייק יצא מהארון כביסקסואל.
סטפני בראון, חברתו של טים דרייק וההרפתקנית הידועה בשם "ספוילר", התנדבה לשמש כרובין לאחר עזיבתו של דרייק.
על אף שבקומיקס משנת 1941 דמותה של ג'ולי מדיסון היא הדמות הנשית הראשונה לעטות את התחפושת של רובין, בראון היא הדמות הנשית הראשונה ששימשה בתפקיד רובין בפועל.
באטמן פיטר את ילדת הפלא משום שלא מילאה אחר הוראותיו.
או אז, סטפני גנבה את תוכניותיו של באטמן לשליטה בפשע בגות'אם, ובמאמץ להוכיח את יעילותה גרמה בשוגג למלחמת כנופיות.
בזמן שניסתה לעזור ולסיים את המלחמה, היא נשבתה ועונתה בידי המסיכה השחורה, הבוס המטורף של העולם התחתון.
היא הצליחה להימלט אך מתה לאחר מכן מפצעיה האנושים.
מאוחר יותר נודע כי ד"ר לזלי תומפקינס עזרה לביים את מותה כדי להגן עליה.
בעקבות אירועי "באטמן: הקרב על הגלימה", קסנדרה קיין נטשה את זהותה כבאטגירל והעבירה אותה לבראון.
דמיאן ויין היה בנם הבלתי חוקי של ברוס ויין וטליה אל-גול, בתו של ראס-אל-גול.
ברוס לא היה מודע לקיומו עד אשר טליה השאירה את הילד בחזקתו, לאחר מות אביה.
דמיאן הוא אלים וחסר כל משמעת ומוסריות, ואומן בידי ליגת הצללים להרוג מגיל צעיר.
התנהגותו הרצחנית של דמיאן גרמה ליחסים סבוכים עם אביו, אשר נשבע לא לקחת חיים.
הדמות תוכננה במקור לשמש כמארח לנשמתו האפלה של ראס-אל-גול, אך באטמן הציל את הילד מגורל זה.
לאחר אירועי המשבר האחרון, טליה משאירה את בנה באחריותם של דיק גרייסון ואלפרד פניוורת' (המשרת האישי של באטמן), ודמיאן מושפע קשות מהיעדרותו של אביו.
לאחר "הקרב על הגלימה", גרייסון כבאטמן העניק את זהות רובין לדמיאן בהאמינו כי הוא זקוק לאימונים שאביו נתן לו.
בעקבות אירועי "הקרב על הגלימה", ויין הצעיר נוטל את זהות רובין, ואילו דיק גרייסון הופך לבאטמן החדש.
לאחר מאורעות "באטמן: שובו של ברוס ויין" ו"פלאשפוינט", ברוס ויין חוזר לתפקידו כבאטמן, וגרייסון לתפקידו כנייטווינג.
החל מהאתחול המחודש שנעשה ליקום DC בספטמבר 2011, דמיאן ויתר על זהותו כרובין ופעל לבדו תחת זהות "רדבירד".
הוא הקריב את חייו באצילות רבה בחוברת מספר 8 של כותר "באטמן בע"מ".
הוא חזר לחיים כשנתיים לאחר מכן בשנת 2015, וזכה לכוחות-על זמניים.
בהרצת "הלידה מחדש של DC", אופיו של דמיאן מתחיל להשתנות בעקבות הירצחו של אלפרד פניוורת' בידי ביין, והוא רואה את דרכו של באטמן באור שונה מבעבר.
הוא מתחיל להנחיל צדק משלו בפושעי גות'אם ומוותר על זהות רובין.
נערה בת 13 בשם קרוליין קלי הפכה לרובין החדש באירועי "באטמן: האביר האפל חוזר".
שלא כמו קודמיה בתפקיד, קלי איננה יתומה, אך ניכר כי הוריה מזניחים ובלתי אכפתיים.
כאשר ברוס ויין בן ה-55 חזר לעטות את תחפושת העטלף לאחר פרישה של 10 שנים, הוא הציל את קלי מפני חברי כנופיית המוטנטים שהשליטה טרור בגות'אם.
בהערצתה את האביר האפל, קלי רכשה תחפושת הדומה לזו של רובין ויצאה לחפש את באטמן בתקווה להפוך לשותפתו.
היא הצליחה בכך, לאחר שהצילה את חייו וסייעה לו בנסיגה לאחר קרב עם מנהיג אותה הכנופיה.
אלפרד הביע חששות לגבי גיוסה לתפקיד משום שעשר שנים קודם לכן טים דרייק מצא את מותו בעודו בתפקיד רובין, אך ברוס ויין לא הסכים איתו: הוא זקוק לחיילים.
פעמים רבות באטמן התייחס לקלי כאל חיילת ואף קרא לה בכינוי זה.
הוא ניצל את הערצתה של קלי כדי שתעשה בדיוק כדבריו, ווידא זאת באיום שיפטר אותה אם תסטה מתוכניותיו.
למרות זאת, קלי גילתה יוזמה אישית וסטתה מתוכניותיו של באטמן לא פעם, ובכך הצילה את חייו שוב.
שלוש שנים מאוחר יותר, באירועי "באטמן: האביר האפל מכה שנית", קלי אימצה את הזהות "קאטגירל".
עדיין משמשת כשותפתו של העטלף, תפקידה העיקרי של קלי הוא פיקוד על צבא "ילדיו של באטמן" במלחמה נגד הדיקטטורים החדשים, לקס לות'ר וברייניאק.
דיק גרייסון כינה אותה "הבת שמעולם לא הייתה לברוס ויין".
רובין האדום הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman #436 מאוגוסט 1989 ונוצרה על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר פאט ברודריק.
עד כה חלקו בנטל הדמות ארבע דמויות - דיק גרייסון, ג'ייסון טוד, יוליסס ארמסטרונג וטים דרייק, המזוהה ביותר עם הדמות.
ביקום הבדיוני של Kingdom Come, דיק גרייסון נוטל בשנית את זהותו של רובין, והופך לרובין האדום.
עיצוב תלבושתו דומה לזו של באטמן מאשר תלבושות קודמות של רובין.
מאז, רובין האדום הופיע מחדש באירועים שהובילו למשבר האחרון משנים 2007–2008 - שם התגלה כי לא היה זה גרייסון כי אם ג'ייסון טוד מתחת לתחפושת.
לקראת אירועי "באטמן: נוח בשלום" משנת 2008, יוליסס ארמסטרונג - הידוע בכינוי אנרכיה - הופיע זמנית כרובין האדום.
בשנת 2009 החלה הרצת סדרה חדשה באותו שם, כאשר את זהות רובין האדום נטל טים דרייק.
דמותו של טים דרייק מדורגת במקום ה-32 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים של מגזין IGN.
רובין יו גיב, CBE היה זמר ומלחין בריטי שהתפרסם כחבר ומייסד להקת הבי ג'יז, יחד עם אחיו התאום מוריס גיב, ואחיו הגדול בארי גיב.
בנוסף היה לו אח צעיר, אנדי גיב, שהתפרסם בקריירת סולו.
רובין גיב נולד בדאגלס באי מאן שבבריטניה להורים אנגליים, מאוחר יותר עברה המשפחה למנצ'סטר ובהמשך לבריזביין, שבאוסטרליה.
גיב החל את הקריירה בלהקה יחד עם שני אחיו ולאחר הצלחתם הראשונה שבו לבריטניה וזכו בהכרה עולמית בהמשך.
בשנת 2004, העניק צ'ארלס ללהקת הבי ג'יז את אות מסדר האימפריה הבריטית בארמון בקינגהאם בזכות תרומתם למוזיקה.
עם מכירות תקליטים שנאמדות בכ-200 מיליון עותקים, הפכה להקת הבי ג'יז לאחת הלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים.
גיב נפטר ממחלת הסרטן ב-20 במאי 2012.
רובין ג'יימס בקהאוז הוא שחיין אמריקאי בעבר.
הוא אלוף עולם ובעל מדליית ארד אולימפית במשחה ל-200 מטר פרפר.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה בקהאוז במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.23 דקות, אחרי חבריו לנבחרת, כוכב המשחקים מארק ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 2:00.70 דקות וגארי הול סניור (2:02.86 דקות).
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי חדש של 2:03.11 דקות ועלה לשלב הגמר מהמקום השני.
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, אז יוגוסלביה בשנת 1973 זכה בקהאוז ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.42 שניות, אחרי ברוס רוברטסון מקנדה (55.69 שניות) ובן ארצו ג'ו בוטם (56.37 שניות).
בקהאוז זכה בשני תוארי אליפות המכללות (NCAA) ושלושה תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה.
רובין דריסקול הוא שחקן ותסריטאי בריטי, אשר קנה את עיקר פרסומו כאחד התסריטאים של סדרת הטלוויזיה "מיסטר בין".
דריסקול השתתף בכתיבת התסריט של "מיסטר בין", הסרטים "בין" ו"החופשה של בין" וסדרת האנימציה "מיסטר בין".
הוא ורואן אטקינסון הם חברים קרובים, ואף הופיעו יחד בתוכנית הדוקומנטרית "Laughing Matters" (1992), על השיטות של ההומור החזותי (visual humour).
כשחקן, דריסקול השתתף במספר פרקים של סדרות טלוויזיה, כגון "על שוטים ואנשים" (Only Fools and Horses), "Murder Most Horrid", "Dear John" ו-"The Fast Show".
משרד תכנון רובין הוא משרד תכנון מוביל המתמחה בתכנון צוללות הממוקם בסנקט פטרבורג.
המשרד הוקם בשנת 1901 כמחלקה של מפעל בלטייסקי בסנקט פטרבורג.
בשנת 1903 הסתיימה בניית צוללת ראשונה מתכנון של מהנדס איוואן בובנוב ועד לשנת 1918 נבנו 73 צוללות.
בשנות ה-20 בראש המשרד עמד בוריס מלינין הוא תכנן צוללות שהיו בסיס כוח הצוללות של הצי הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה.
עד לשנת 1938 המשרד פעל כחלק של המפעל.
בשנת 1938 המשרד הופרד מהפעל תוך הקמת "משרד תכנון מרכזי מס' 18".
בשנות ה-50 במשרד החל תכנון צוללות גרעיניות.
על הצלחה במטלה זו בשנת 1963 למשרד תכנון הוענק עיטור לנין.
בשנת 1966 המשרד החל להיקרא "רובין".
בשנת 1958 חלק מיחידות של משרד תכנון הופרדו ממנו והוקם משרד תכנון "מלחיט".
בשנת 2008 המשרד הופרט והפך לחברה הנשכרת בבורסה.
צוללות לפי תכנון של "רובין" נבנו במספר מפעלים בלנינגרד, ניז'ני נובגורוד, קומסומולסק על אמור ובמפעל סבמאש.
פרויקט צוללות "דקבריסט" התכנון החל בשנת 1926 (המתכנן הראשי בוריס מלינין).
פרויקט צוללות "לנינץ" התכנון החל בשנת 1929 (המתכנן הראשי בוריס מלינין).
פרויקט צוללות "מליוטקה" התכנון החל בשנת 1932 (המתכנן הראשי אלכסיי אסיפוב).
פרויקט צוללות "פרבדה" התכנון החל בשנת 1932 (המתכנן הראשי אלכסיי אסיפוב).
פרויקט צוללות "שצ'וקה" התכנון החל בשנת 1929 (המתכנן הראשי בוריס מלינין).
פרויקט צוללות מס' 613. התכנון בוצע בשנת 1947 (המתכנן הראשי ולדימיר פרגודוב).
פרויקט צוללות מס' 641. התכנון בוצע בשנת 1955. (המתכנן הראשי סרגיי יגורוב)
פרויקט צוללות מס' 658 התכנון החל בשנת 1958. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
זה היה פרויקט ראשון של צוללת גרעינית בברית המועצות המצוידות בטיל בליסטי.
פרויקט צוללות מס' 659 התכנון החל בשנת 1958. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
זה היה פרויקט ראשון של צוללת גרעינית בברית המועצות המצוידות בטיל שיוט.
פרויקט צוללות מס' 667A התכנון בוצע בשנת 1963. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
פרויקט צוללות מס' 667B התכנון בוצע בשנת ;1969. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
פרויקט צוללות מס' 667BD התכנון בוצע בשנת 1972. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
פרויקט צוללות מס' 667BDR התכנון בוצע בשנת 1973. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
פרויקט צוללות מס' 667BDRM התכנון החל בשנת 1975. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
פרויקט צוללות מס' 675 התכנון בוצע בשנת 1958. (המתכנן הראשי פאבל פוסטינצב).
פרויקט צוללות מס' 685 התכנון הסתיים בשנת 1974. (המתכנן הראשי ניקולאי קלימוב)
פרויקט צוללות מס' 941 התכנון בוצע בשנת 1976. (המתכנן הראשי סרגיי קובליוב).
פרויקט צוללות מס' 949 התכנון בוצע בשנת 1971. (המתכנן הראשי פאבל פוסטינצב, איגור ברנוב).
פרויקט צוללות מס' 955 1996- כיום (המתכנן הראשי ולדימר זדורנוב).
נבנו 2 יחידות ופרויקט נמצא בעיצומו.
במהלך ניסוי הרכבת הגיע למהירות של 236 קמ"ש.
עם זאת, לאור מספר מגבלות תכנוניות היא לא נכנסה לשירות סדיר.
רובין מרים קרלסון , הידועה בשמה הפרטי בלבד, רובין (Robyn), היא זמרת ויוצרת שוודית.
רובין החלה את הקריירה שלה בדיבוב סרטי אנימציה כגון גן עדן לכלבים.
בתחילת שנות התשעים רובין נחשפה על ידי הזמרת השוודית מג'ה והחלה להיפגש עם מפיקים כמו מקס מרטין ובגיל 16 חתמה על חוזה עם חברת תקליטי RCA.
ב-14 באוקטובר 1995 יצא אלבום הבכורה של רובין שנקרא "Robyn Is Here" הסינגל הראשון מהאלבום היה "You've Got That Somethin'" ואחריו יצא "Do You Really Want Me (Show Respect)".
באוגוסט 1997 יצא הסינגל השלישי שהיה "Do You Know (What It Takes)" אחריו יצא "Show Me Love" והסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "Don't Want You Back".
ב-19 במאי 1999 יצא אלבום האולפן השני של רובין אשר נשא את השם "My Truth".
הסינגל הראשון היה "Electric"וב-26 ביולי יצא "Play" שהיה הסינגל השני.
לאחר מכן יצא "Good Thang" והסינגל השלישי היה "My Only Reason".
באוקטובר יצא סינגל אשר נועד לקדם את האלבום ונקרא "Main Thing".
ב-22 בנובמבר 2002 יצא אלבומה השלישי של רובין שהיה "Don't Stop the Music".
הסינגל הראשון היה "Keep This Fire Burning" וב-11 במרץ 2003 יצא הסינגל השני והאחרון מהאלבום שהיה "Don't Stop the Music".
ב-1 ביוני 2004 יצא אלבום הלהיטים הראשון של רובין שנקרא "Robyn's Best".
ב-27 באפריל 2005 הוציאה רובין אלבום אולפן רביעי אשר נשא את שמה ונקרא "Robyn".
הסינגל הראשון היה "Be Mine!" ואחריו יצא "Who's That Girl".
הסינגל הבא היה "Handle Me" ולאחר מכן יצא "Crash and Burn Girl" על מנת לקדם את האלבום.
ב-30 באוגוסט 2006 יצא אלבום להיטים שני של רובין שנקרא "Det Bästa Med Robyn" וב-26 בנובמבר הוציאה רובין מיני אלבום ראשון אשר נקרא "The Rakamonie EP".
ממנו יצא הסינגל היחידי שנקרא "Cobrastyle".
לאחר מכן יצא שיתוף פעולה של רובין עם הזמר כריסטיאן פולק בשיר " Dream On".
2009-הווה: אלבומים חמישי עד שביעי
ב-3 בפברואר 2009 הוציאה רובין מיני אלבום שני אשר נקרא "The Cherrytree Sessions".
בינואר 2010 יצא שיתוף פעולה של רובין עם הלהקה " I Blame Coco" בשיר " Caesar".
שיתוף פעולה נוסף שיצא הוא השיר " The Girl and the Robot" יחד עם רויקסופ.
ב-1 ביוני 2010 יצא החלק הראשון של אלבום האולפן החמישי של רובין אשר נקרא " Body Talk Pt.
1" הסינגל היחיד שיצא ממנו היה "Dancing on My Own".
מהחלק השני של האלבום שנקרא " Body Talk Pt.
אלבומה השביעי של רובין נקרא " Body Talk" ויצא ב-22 בנובמבר 2010. הסינגל הראשון היה " Indestructible" ולאחר מכן יצא שיתוף פעולה של רובין עם הטדיברז בשיר " Cardiac Arrest".
הסינגל השני מהאלבום היה "Call Your Girlfriend" אשר יצא ב-1 באפריל 2011. ב-7 ביוני יצא שיתוף פעולה של רובין עם הזמרת ריי ריי בשיר " Never Will Be Mine".
סוף 2010 יצא מיני אלבום של רובין אשר נשא את השם " Body Talk Pt.
שני הוריה של רובין היו שחקנים בעברם והיא החלה להתעניין במשחק מגיל 9. לרובין אח בשם ג'ק ואחות בשם אפי.
ב-1999 הפכה רובין לנציגה של יוניצ"ף.
ב-2003 החלה לצאת עם אולוף אינגר אשר היה אומן לחימה מעורבת, השניים התארסו אך נפרדו ב-2011. לאחר הפרידה החלה לצאת עם עורך הווידאו מקס ויטלי וב-2013 השניים התארסו.
ב-2024 חתמה ביחד עם 1,000 אומנים שוודים להחרים את ישראל מהאירווזיון בגין "המלחמה האכזרית בעזה".
רוביז'ביץ' (בבלארוסית: Рубяжэвічы, רוביאז'ביצ'י; בפולנית: Rubieżewicze, רובייז'ביצ'ה; ביידיש: רוביזשעוויטש, נהגה: רוביז'ביץ'; ברוסית: Рубяжевичи) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
ערב פלישת הצבא הגרמני לרוביז'ביץ' חיו בה כ-900 יהודים, שהיוו את רוב תושבי העיירה.
העיירה רוביז'ביץ' שנמצאת במרחק 58 ק"מ ממינסק, 20 ק"מ מקוידאנוב, שמשה כמבצר גבול (Grad Pograniczny), נגד השתלטות ליטא.
לאחר השתלטותה על בילורוסיה, כשגבולות ליטא הועברו מזרחה, איבדו ביצורי הגבול הנ"ל את ערכם הצבאי וכך נשארה רוביז'ביץ' חלק מנסיכות ליטא, ונכללה ביחידה האדמיניסטרטיבית הקוידאנובית.
בשנת 1241 נערכו ליד העיירה כמה קרבות בין סקירמונט נסיך ליטא, והפולשים הטטרים בקרב זה נהרג מנהיג הטטרים - בלקלאי, וקוידאן.
ליד העיירה נמצא בית קברות טאטארי שהטאטרים עדיין פוקדים אותו.
ב 1548- הוכתר זיגמונט אוגוסט למלך פולין ולנסיך ליטה ובשנת 1550 מסר המלך את קוידאנוב ורוביז'ביץ' לנסיך מיקולאי ראדז'יביל-רוּדי (אשתו של המלך זיגמונט אוגוסט, שמתה בצעירותה, הייתה ממשפחת ראדז'יביל).
בני משפחת רדזיוויל הקימו בה כנסייה.
הידיעות על יהודי העיירה הן מסוף המאה ה-19. במחצית המאה ה-19 מנתה העיירה 200 בתי-עץ ולמעלה מ-2,000 תושבים.
בסתיו 1917 עם פרוץ המהפכה, התארגנו איכרי הסביבה לערוך פוגרום ביהודים.
בקבוצה היו כ־35 גברים בעלי נשק ששבו מהמלחמה.
לעיירה הגיעו חמישה רוכבים עם נשק בליווי איכרים, שהחלו לשדוד את החנויות.
חברי ההגנה הוציאו את הנשק והחלו לירות באוויר.
הפורעים עלו על סוסיהם וברחו.
נוצרי העיירה לא השתתפו במעשה.
עם גמר מלחמת העולם הראשונה, היו ברוביז'ביץ' כ-200 משפחות, שמנו כ-1,000 נפשות.
יהודי העיירה התפרנסו ממסחר זעיר ומלאכה.
המסחר היה ברובו בתוצרת חקלאית, כגון : תבואה, פשתן, זיפי חזיר, פירות, ביצים, חמאה, פטריות יבשות ועורות.
החל מ-1921, כשהעיירה נכללה בשטח פולין והגבול (כק"מ אחד מהעיירה) הפריד אותה ממינסק, היו מוכרים את הסחורה לסוחרי הסביבה.
נוסד אף הבנק להלוואות שעזר לא מעט לבעלי המלאכה ולסוחרים הזעירים, וכן את גן-הילדים, בית-הספר והספרייה.
כמו כן היה קיים "ועד" שדאג לצורכי אלמנות ועניים והיה מספק להם קמח ותפודים וכן עצים להסקה.
הכנסות הוועד היו מבוססות על תשלומים שבועיים של יהודי המקום המבוססים.
לפעמים היו גם מציגים הצגה ואת ההכנסה מהצגה זו חיו מקדישים לצורכי ה"ועד".
בעיירה היו הרבה למדנים ובעלי השכלה, ביניהם אריה-לייב הכהן, בנו של "חפץ-חיים", שהתחתן עם בתו של ר' אברהם-אלי הלפרין ונשאר לגור בעיירה.
הוא יסד תלמוד-תורה לילדי העניים ולימד אותם תנ"ך ואף דקדוק.
הוא הקים בשבילם בית- תמחוי.
הוא יסד גם קופת גמילות-חסדים ופעל רבות למען אנשי המקום.
בעלי מלאכה יהודים היו מכל הסוגים, פרט לפועלי בנין.
כדי לסייד בית או לתקנו, היה צריך להזמין פועלים נוצריים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, הופיעו בעיירה נפח נוצרי, סנדלר וספר.
נפתחו גם כמה חנויות של נוצרים, ואף בנק נוצרי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, התחילה תסיסה בקרב הנוער היהודי בעיירה והחלה הגירה לרוסיה, לארגנטינה, קובה, אפריקה, ארצות הברית, ולארץ ישראל.
רבים יצאו ללמוד למקומות אחרים.
בעיירה החלו להתארגן תנועות נוער כמו גורדוניה, בית"ר, השומר הצעיר, השומר, ובנות אגודת ישראל.
הוקם גן ילדים עברי, בית ספר חורב, נערכו הצגות וערבי תרבות, ולמדו עברית.
בספירת האוכלוסייה שנערכה על ידי השלטונות הפולנים בשנת 1931, היו ברוביז'ביץ' 908 יהודים, בעיירה התקיימה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
ב-20 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, וכעבור זמן קצר הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת תשלום סכומי כופר.
ב-1 בדצמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו צפוף שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מכפרי הסביבה, ובו הועסקו היהודים בעבודות כפייה.
ב-25 בינואר 1942 שולחו כ-200 יהודים מהגטו שבעיירה לגטו איוויינייץ.
לאחר מכן רצחו הגרמנים 36 יהודים מהגטו שבעיירה בבור שכרו בעצמם.
ב-8 במאי 1942 שילחו הגרמנים כ-200 יהודים נוספים מהעיירה לגטו איוויינייץ.
ב-16 במאי 1942 נערך גירוש אחרון לאיווניץ.
כ־700 ילדים גורשו לאיווניץ וחוסלו.
ע"פ עדויות הנוצרים פיטמו הגרמנים את הילדים היהודים במשך מספר ימים, ולאחר מכן ניקזו את דמם עד הטיפה האחרונה למען החיילים הגרמנים הפצועים, ואז הובילו אותם במכונותיהם לקבריהם.
הילדים היו חיוורים כסיד ונפחדים עד מאוד ומחמת חולשה לא יכלו לעמוד על רגליהם ועל כן זרקו אותם אל הבורות בעודם בחיים.
שעה ארוכה אחרי שסתמו את קברם, הזדעזעה עדיין האדמה מעל הקבר עד שנחנקו.
ב-8 בספטמבר 1942 חיסול הגטו.
הגטו הוקף בשוטרים ואזרחים פולנים שגויסו מכל הכפרים שבסביבה.
מכל קצות העיירה אצו רצו נוצרים עם אתים ומעדרים "לקבור את היהודים".
עיניהם הבריקו: "מחר לא יישאר זכר מהיהודים יקברו את כולם".
שוטרים התפרצו לבתי היהודים והחלו לגרש אותם מבתיהם לכיכר השוק.
ילדים מבוהלים התרוצצו כה וכה.
מכוניות עמוסות עם גרמנים חמושים עמדו בשורה ורבבות איכרים עמדו עם שקים בידיהם מצפים שהגרמנים יסתלקו.
כדי ליטול את רכוש היהודים.
המשטרה המקומית בעזרת האוכלוסייה ביצעה את החיסול.
קבוצת נוער עם נשק ניסתה לפרוץ את הגדר אך כולם נהרגו על ידי הגרמנים.
העיירה שוחררה ב-9 ביולי 1944. מתוך 900 יהודים שהיו בה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נותרו כ-75 איש.
רובין אנטין היא רקדנית, כוריאוגרפית, שחקנית ומעצבת אופנה יהודיה-אמריקאית.
ב-1995 יסדה את הרכב הבורלסקה המודרני הפוסיקט דולז, וב-2007 יסדה את "Girlicious".
לאורך השנים הקליטה מספר להיטים עם הרכבים אחרים, הופיעה במועדוני לילה נחשבים בלאס וגאס, והשתתפה בתוכנית מציאות בטלוויזיה.
ככוריאוגרפית שיתפה פעולה עם מספר אמנים וידוענים כגון פריס הילטון, אנסטייז'ה, פינק, אופספרינג ונו דאוט.
כן הפעילה הרכבי מחול במגוון סרטים.
בטלוויזיה הופיעה ב-2012 כשופטת בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "Abby's Ultimate Dance Competition" שעסקה בתחרות מחול, בערוץ Lifetime האמריקאי.
אחותו של השחקן סטיב אנטין.
אנטין החלה לפתח את הרעיון להקים הרכב בורלסקה מודרני ב-1990, עם קרלה קאמה וכריסטינה אפלגייט, וב-1995 התגבש ההרכב הפוסיקט דולז והחל להופיע.
ההרכב הופיע עם רפרטואר של שירי שנות ה-60 וה-50; הבנות היו מופיעות במועדון בלוס אנג'לס כשהן לבושות בהלבשה תחתונה או בתלבושות שהיו אופנתיות בתקופה זו.
ההרכב, שהצוות הקבוע בו התחלף פעמים רבות לאורך השנים, זכה לחשיפה ב-1999 לאחר שבנות הצוות הצטלמו בעירום חלקי למגזין "פלייבוי".
הן הופיעו במגוון סרטים, פרסומות, קליפים ותוכניות ספיישל בערוצי המוזיקה האמריקאים.
בין השאר הופיעו בקטע ריקוד בסרט "המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה".
אנטין הייתה אחראית לאורך השנים על ההפקה והניהול של הלהקה.
ב-2007 הקימה אנטין את להקת הבנות "Girlicious".
אלבום הבכורה של הלהקה הגיע למקום השני במצעד האלבומים הקנדי של 2008. ב-2009 עזבו שתיים מארבע בנות הלהקה, וב-2011 הלהקה התפרקה.
ב-2007 הקימה אנטין גם את להקת הבנות "Paradiso Girls", שהיוותה מעין ספין אוף אירופאי לפוסיקט דולז.
חמש חברות הלהקה הגיעו ממדינות שונות בעולם (ארצות הברית, צרפת, הפיליפינים, ושתיים מבריטניה).
בשיר הבכורה של הלהקה, "Patron Tequila", שיצא ב-2009, השתתפו גם הראפרים ליל ג'ון ואיב.
עם זאת, הלהקה התפרקה ב-2010, עוד בטרם יצא אלבומה הראשון.
מ-2009 הפיקה אנטין את המופע של המוזיקאי מאט גוס, אליו הצטרפו "Dirty Virgins", קבוצת רקדניות מלאס וגאס שהופיעו בסגנון דומה לפוסיקט דולז.
ב-2011 הקימה אנטין להקת בנות נוספת, , שנועדה להוות המשך לפוסיקט דולז שהתפרקה שנה לפני כן.
ב-2013 יצא סינגל הבכורה של הלהקה, "Vacation", כבי-סייד בסינגל של הזמרת בריטני ספירס "Ooh La La" מתוך פסקול הסרט "הדרדסים 2".
במקביל לפעילותה בתחום ההפקה, המוזיקה והמחול, החלה אנטין ב-2008 לפעול גם בתחום עיצוב האופנה, כאשר הוציאה קו של הלבשה תחתונה על שמה ("Shhh...by Robin") בשיתוף עם תאגיד "La Senza" הקנדי.
אנטין עיצבה את פריטי ההלבשה התחתונה בסגנון בורלסקה.
ב-2009 הוציאה אנטין DVD בתחום הכושר, בו הופיעו חלק מבנות "Girlicious" ואחרות.
רובין אוקס היא אשת חינוך, אקטיביסטית ביסקסואלית, סופרת ונואמת מקצועית אמריקאית.
תחומי העניין והעשיה שלה כוללים מגדר, מיניות, זהות, והתארגנות קהילתית.
אוקס היא אורחת קבועה בתוכניות אקטואליה וכתביה מופיעים במגזינים כמו ניוזוויק ו-Seventeen, בנוסף לכתבי עת להט"בים.
אוקס מרצה בנושאים הכוללים היסטוריה ופוליטיקה להט"בית בארצות הברית, הפוליטיקה של נטייה מינית, ועל חוויותיהם של אנשים שאינם מתואמים לקטגוריות ברורות של מין, מגדר וגזע.
בין היתר, היא לימדה באוניברסיטת טאפטס וב-MIT, והייתה מרצה בהרווארד על שיצאה לגמלאות.
אוקס הייתה בין המייסדים של Boston Bisexual Network ב-1983, ושל Bisexual Resource Center ב-1985. המרכז (BRC) התחיל כמשאב לארגון כנסים בנושא ביסקסואליות לאזור החוף המזרחי של ארצות הברית, ובמהלך הזמן הרחיב את פעילותו, כולל יצירת ארכיון היסטורי ביסקסואלי, מחקר, ופעילות קהילתית ופוליטית.
אחת התרומות הגדולות של אוקס לתאוריה ביסקסואלית היא אתגור הרעיון שביסקסואליות זה "להמשך גם לגברים וגם לנשים".
הבעיה שהיא מצביעה עליה היא בעיקר הבינאריות של הגדרה זו - מאחר שישנם הרבה אנשים שמזדהים כביסקסואלים ונמשכים לאחרים בעלי זהויות לא בינאריות (כלומר לאו דווקא גבר או אישה), או שהזהות שלהם מראש לא בינארית.
היא גם כופרת ברעיון של "גם וגם" בכך שהיא טוענת שניתן להמשך באופנים שונים - כולל משיכה מינית ומשיכה רומנטית, אבל לאו דווקא שניהם, או שלפעמים כך ולפעמים כך:
מאז 1985 נאמה אוקס ביותר מ-500 קמפוסים וארגונים, במדינות שונות ברחבי העולם, כולל בתור הנואמת המרכזית בכנסים ואירועים מרכזיים לקהילה הביסקסואלית ולקהילת הלהט"ב בכלל.
היא גם יושבת בדירקטוריונים של ארגונים מובילים, כולל: נציבה לענייני נוער להט"ב במדינת מסצ'וסטס, יו"ר הדירקטוריון של ארגון MassEquality, מייסדת וגזברית של רשת הנשים הביסקסואליות של בוסטון, דירקטורית לשעבר בשדולה למין ומגדר בהרווארד, יו"ר לשעבר בוועדת הפקולטה הלהט"בית של הרווארד, ובעבר חברת דירקטוריון של SpeakOut, לשכת הדוברות הלהט"בית של בוסטון.
אוקס זכתה במגוון פרסים עבור האקטיביזם שלה, שכולל מודעות לנושאים ביסקסואלים, זכויות להט"ב, נישואים חד-מיניים, וחינוך בנושאי מיניות וזהויות מגדריות.
היא עורכת סדנאות בנושאים אלו, ומתראיינת לתוכניות אקטואליה בטלוויזיה וברדיו.
לאוקס יש תואר ראשון בלימודי אמריקה הלטינית מ-SUNY, תעודה מיוחדת (C.S.S) בניהול מהרווארד, ותואר שני בחינוך מהרווארד.
אוקס היא אחייניתו של זמר הפולק המפורסם פיליפ אוקס.
היא חיה עם בת זוגה פג פרבל מאז 1997, והשתיים התחתנו ב-17 במאי 2004, ביום הראשון שזה התאפשר מבחינה חוקית במדינת מסצ'וסטס.
2012 - פרס ע"ש ברנדה האווארד, של האגודה למען הלהט"ב בקווינס, ניו יורק
2009 - פרס מפעל חיים לפעילות למען זכויות להט"ב, מטעם שדולת הלהט"ב של אוניברסיטת הרווארד
הייד על אקטיביזם להט"בי לטווח הארוך, מטעם ה-NGLTF (National LGBTQ Task Force)
2007 - פרס מורשת סטונוול, מטעם מרכז סטונוול באוניברסיטת מסצ'וסטס
1997 - פרס אקטיביזם ביסקסואלי ע"ש ריינלדו דוס סנטוס, סידני, אוסטרליה
1994 - פרס 25 שנה לסטונוול, הכנס הבינלאומי לביסקסואליות, ניו יורק
1985 - פרס איחוד וגיוון בשל תרומה מצטיינת לקהילת הלהט"ב, אמהרסט, מסצ'וסטס
רובין רפאל אוקוטיה הוא כדורגלן עבר אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ.
הוא נולד בקראצ'י, בירת פקיסטן, לאב ניגרי ואמא אוסטרית, ובילה את ארבע השנים הראשונות לחייו בברצלונה, ספרד.
כתוצאה מהרב-לאומיות שבמקורותיו, אוקוטיה היה זכאי לשחק עבור 3 מדינות שוונת ברמה הבינלאומית.
הוא מציג עצמו לפני הכל כאוסטרי כאשר אף הצהיר לאתר האינטרנט של פיפ"א בראיון כך: "אני חי שם, חבריי שם, ואני חושב על עצמי כאוסטרי."
הופעת הבכורה שלו במסגרת הבונדסליגה האוסטרית הייתה עבור אוסטריה וינה ב-5 באוגוסט 2007, במשחק הדרבי מול ראפיד וינה, שנגמר בתוצאה 0-0. ב-23 בפברואר 2008, כבש את שער הבכור שלו, בניצחון הליגה 1–3 מול רד בול זלצבורג.
ב-30 במאי 2010, אוקוטיה עזב את וינה וחתם בשורות המועדון הגרמני נירנברג.
בקבוצתו החדשה, לא זכה לאשראי רב והופיע רק 4 פעמים במסגרת הליגה, ואת עונת 2011–2012, העביר בהשאלה במועדון הבלגי סנט טרוידן.
בסוף העונה, עזב את נירנברג וחזר לאוסטריה, שעה שחתם בקבוצת שטורם גראץ.
לאחר עונה אחת מוצלחת בגראץ, אוקוטיה שב למועדון נעוריו אוסטריה וינה ב-18 ביוני 2013. ב-2014, הושאל למועדון הדני סונדרייסק.
במהלך ההשאלה, כבש החלוץ 11 שערים ב-15 משחקים בלבד.
ב-2 ביולי 2014, חתם לשנתיים בקבוצתו הנוכחית, מינכן 1860. ב-8 ביולי 2016 חתם בבייג'ינג אנטרפרייז מהליגה הסינית השנייה.
בפברואר 2018 עבר לבירסחוט וילרייק וב-2019 פרש ממשחק פעיל.
אוקוטיה זכה להצלחה רבה במסגרת נבחרות אוסטריה הצעירות.
החל מ-2008, הוא גם נכלל על סגל נבחרת אוסטריה הבכירה.
ב-12 באוקטובר 2014, כבש את שערו הראשון עבור אוסטריה, במשחק הניצחון 0–1 מול מונטנגרו במסגרת טורניר מוקדמות יורו 2016. אוקוטבי היה שותף להעפלתה של אוסטריה מהמקום הראשון המרשים בטורניר המוקדמות, לעבר טורניר הגמר של יורו 2016.
אנתוני רובין אליס הוא שחקן אנגלי.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד קפטן רוס פולדארק בסדרת הדרמה "פולדארק" של ה-BBC, עיבוד לסדרת ספרים מאת הסופר הבריטי וינסטון גרהם .
ב-2015 הופיע בגרסה המחודשת של הסדרה "פולדארק" בתפקיד הכומר האלס.
אליס נולד באיפסוויץ' שבמחוז סאפוק.
הוא ואחיו התחנכו בבית ספר בהייגייט שבצפון לונדון.
הוא למד היסטוריה בפיצוויליאם קולג' באוניברסיטת קיימברידג', שם גם הופיע בלמעלה מעשרים מחזות.
הופעת הבכורה שלו בווסט אנד הייתה בתפקיד קפטן ג'ק אבסולוט במחזה "The Rivals" מאת שרידן שהועלה בתיאטרון היימרקט.
הוא שיחק במחזה "The Real Inspector Hound" בתיאטרון קריטריון ובמחזה "Widowers' Houses" בתיאטרון רויאל קורט.