tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במרץ 2014, מכללת סקידמור בניו יורק החלה להציע קורס סוציולוגיה בנושאים מיוחדים שכותרתו "הסוציולוגיה של מיילי סיירוס: גזע, מעמד, מגדר ותקשורת" בטענה כי "באמצעות מיילי כעדשה ניתן לחקור חשיבה סוציולוגית על זהות, בידור, מדיה ותהילה".
ב-2015 הוצגה כאחד מתשעת סגני האלופות לתואר "איש השנה" של מגזין הלהט"ב אדבוקט.
נכון לשנת 2020 הונה האישי של סיירוס נאמד בכ-160 מיליון דולר.
בנובמבר 2024 סיירוס נבחרה ל"גיבורת הפופ של 2013" לפי בילבורד.
בעת סיבוב ההופעות של האנה מונטנה בשנת 2007 חוותה חוסר נוחות ונמצא כי היא סובלת ממספר בעיות לב: טכיקרדיה, אוושה בלב ושסתום דולף.
תחילה סברו שמדובר בירידת סוכר, אך היא התעקשה שמשהו לא תקין מבחינה לבבית.
לאחר בדיקות, הוחלט שהיא תלבש מוניטורים בזמן הופעותיה, כשצוות רפואי עקב אחרי פעילות ליבה בזמן אמת מבית חולים.
הרופאים גילו שכנראה חיה עם אותן בעיות לב כל חייה, אך הן התפרצו לראשונה תחת לחץ ההופעות.
עם השנים השתנה קולה של סיירוס והתעבה, לדבריה, בגלל נזק שנגרם כאשר ביצעה את השיר "Black Dog" בלאס וגאס, סביבה יבשה שפגעה במיתרי קולה.
במהלך ההופעה הרגישה שיש דימום במיתרים, למרות שבבדיקות רגילות לא ראו זאת.
היא עברה ניתוח במיתרי הקול אך לא איפשרה לרופא לעשות שינוי משמעותי, כי לא הבינה לגמרי את הצורך בו.
בהמשך התגלה שיש לה אדמה של ריינקה , מצב הנובע משימוש יתר במיתרי הקול.
בשנת 2014, סיפרה סיירוס בריאיון למגזין Elle שהיא מתמודדת עם דיכאון.
בגיל 14, סיירוס הצהירה על עצמה כפנסקסואלית לאמה, ואמרה "אני אף פעם לא רוצה לתייג את עצמי!
ביוני 2015, מגזין טיים דיווח כי סיירוס היא ג'נדרקוויר, והיא הגיבה: "אני לא מחשיבה את עצמי כבת או בן, ואני לא צריכה שבן הזוג שלי יתייחס אליי כאל בת או בן".
היא הצהירה שהיא "ממש פתוחה עבור כל דבר בהסכמה שלא כולל בהמות ואנשים תחת גיל ההסכמה".
סיירוס היא תומכת בולטת בקהילת הלהט"ב.
שירה "My Heart Beats for Love" נכתב עבור אחד מחבריה ההומואים, והיא טענה שהמקום האהוב עליה להופעות למען הקהילה הוא לונדון – בשל הליברליות הרחבה של העיר.
לסיירוס קעקוע על אצבעותיה התומך בנישואים חד מיניים.
לאחר נישואיה בשנת 2018 לגבר, היא הצהירה שהיא עדיין מזדהה כקווירית.
ארגונה "Happy Hippie", ידוע בפעילותו למען זכויות להט"ב.
סיירוס הצהירה בגלוי על שימושה בקנאביס בשעות הפנאי שלה.
בראיון למגזין הרולינג סטון בשנת 2013 אמרה כי "זו התרופה הטובה ביותר על פני כדור הארץ" וכינתה אותו יחד עם MDMA כ"תרופה שמחה".
במהלך זכייתה בפרס הווידאו הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה לשנת 2013, עישנה סיירוס ג'וינט על הבמה.
הקטע הוסר מהשידור של התוכנית בארצות הברית.
בראיון למגזין W בשנת 2014 הצהירה כי היא "אוהבת גראס" ו"אוהבת להיתקל באבנים".
בראיון שנערך בשנת 2017 בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון, אמרה סיירוס כי היא נגמלת משימוש בקנאביס לקראת יציאת אלבומה Younger Now כדי שתהיה "סופר ברורה" כאשר היא מדברת על האלבום.
במהלך ראיון בשנת 2018 אמרה כי חזרה להשתמש בסם בזכות אמה.
בשנת 2019, תמכה בחברה עבור קנאביס בחודש אוגוסט.
לפני שעברה ניתוח במיתרי הקול בחודש נובמבר 2019 ולאחר החלמתה בסיומו, אמרה כי נגמלה משימוש בקנאביס ואלכוהול.
סיירוס גדלה כנוצרייה והזדהתה ככזו במהלך ילדותה וחייה הבוגרים.
במילות שירה, "Milky Milky Milk Milk" בשנת 2015, התייחסה לבודהיזם הטיבטי.
סיירוס עברה טיפול EMDR כדי לעבד חוויות מהעבר כאלילת נוער ואמרה שהיא עושה טיפול פסיכולוגי קבוע מאז גיל 17 או 18. לדבריה, היא מרגישה שפתרה חלק ניכר מהתחושות שהיו לה כלפי התהילה כילדה.
ביוני 2025 סיירוס התראיינה בפודקאסט "The Interview" של הניו יורק טיימס עם לולו גרסיה-נבארו ואמרה שמעולם לא הייתה נלהבת במיוחד מהרעיון של להיות אמא, מכיוון שזה דורש אחריות, מסירות ואנרגיה רבה וטענה שאם אין תשוקה לכך, קשה להתמודד עם לילות בלי שינה ו-18 שנות גידול ילדים כפי שאמה עשתה.
סיירוס הצהירה כי יצאה עם הזמר והשחקן ניק ג'ונאס מחודש יוני 2006 עד דצמבר 2007 ואמרה כי הם החלו להיות "מאוהבים" זמן קצר לאחר שנפגשו לראשונה.
יחסיה עם ג'ונאס משכו תשומת לב תקשורתית ניכרת.
לאחר שנפרדו הייתה סיירוס בקשר של כ-9 חודשים עם הדוגמן ג'סטין גסטון בין השנים 2008–2009. במהלך צילומי הסרט השיר האחרון, סיירוס החלה במערכת יחסים חוזרת ונשנית עם השחקן ליאם המסוורת' בשנת 2009. במהלך פרדותיהם החלה במערכת יחסים עם השחקנים לוקאס טיל (2009) וג'וש באומן (2011).
במאי 2012, סיירוס והמסוורת' התארסו לראשונה עד חודש ספטמבר 2013. לאחר פרדתם, יצאה עם המפיק מייק וואל מיינד בשנת 2013, עם השחקן פטריק שוורצנגר בין 2014 ל-2015, עם הדוגמנית סטלה מקסוול ב-2015, ועם הקומיקאי דיין קוק ב-2016.
במרץ 2016, חזרו המסוורת' וסיירוס והתארסו מחדש בחודש אוקטובר.
ב-23 בדצמבר התחתנו בטקס חתונה פרטי בביתם בנאשוויל, טנסי.
היא אמרה על כך שהטקס היה שונה מאופיה האישי והוסיפה כי "אנחנו לא היינו צריכים טבעות בשביל להיות ביחד לנצח".
היא אמרה כי אובדן ביתם זירז את חתונתם בטענה כי "המחר לא מובטח לאף אחד, אני חיה בהווה ככל האפשר".
ב-10 באוגוסט 2019 הודיעה סיירוס על פרידתם.
יום לאחר מכן הגיש המסוורת' בקשה לגירושין תוך שהוא טוען כי אלו "פערים בלתי ניתנים לגישור".
כדי להנציח את גירושיהם, סיירוס קעקעה ציטוט של האמנית יוקו אונו על שכמה השמאלית.
ב-28 בינואר 2020 הסתיימו גירושיהם סופית.
לאחר פרידתם, החלה לצאת עם קייטלין קרטר מחודש אוגוסט עד ספטמבר 2019. באוקטובר 2019 החלה לצאת עם הזמר האוסטרלי קודי סימפסון ובאוגוסט 2020 הודיעה כי נפרדו.
סיירוס הוציאה לאור את שירה "Midnight Sky" בשנת 2020 ואמרה כי כתבה אותו בהשראת הפרידה שלה מהמסוורת', קרטר וסימפסון.
בדצמבר 2025 התארסה סיירוס למוזיקאי מקס מורנדו, לאחר ארבע שנות זוגיות.
השניים הכירו בשנת 2021 בבליינד דייט, ולדברי סיירוס, הקליק ביניהם נוצר במהרה והוביל לקשר מתמשך ויציב.
סיירוס ומורנדו שיתפו פעולה גם מקצועית, כאשר מורנדו עבד על שירים באלבומיה של סיירוס, Endless Summer Vacation ו-Something Beautiful.
בשנים 2013 עד 2019 סיירוס הקפידה על תזונה טבעונית.
בספטמבר 2020 היא גילתה שהיא כבר לא טבעונית מסיבות בריאותיות, והוסיפה "הייתי טבעונית הרבה מאוד זמן והייתי חייבת להכניס דגים ואומגות לחיי מכיוון שהמוח שלי לא תפקד כמו שצריך".
נכון לשנת 2020 היא מצהירה על עצמה כפסקאטרית.
ההצלחה המוקדמת של סיירוס ככוכבת זכיינית מיליארד הדולר של ערוץ וולט דיסני, האנה מונטנה, מילאה תפקיד חשוב כמעצבת תרבות הפופ בעשור של שנות האלפיים וזכתה בכינוי "מלכת הנוער".
אתר ביקפורד הצהיר כי "האנה מונטנה אימצה מודל עסקי של שילוב מעשי סלבריטאים עם קולנוע, טלוויזיה ומוזיקה פופולרית עבור קהל טרום גיל ההתבגרות.
הוא כינה את הסדרה "הגדרת ז'אנר" והשווה את המודל שלה לאומני פופ נוער משנות התשעים כמו בריטני ספירס ואן סינק, שפנו לקהל ילדים.
מורגן ז'נבייב בלו מהאתר הפמיניסטי, "Feminist Media Studies" הצהירה כי "הדמויות הנשיות העיקריות של הסדרה, מיילי והאלטר אגו שלה האנה, ממוצבות כנושאים פוסט-פמיניסטיים באופן שייצוגן מוגבל למושגים של נשיות וצרכנות".
קרייג מקלין מעיתון הטיימס כינה את סיירוס בשנת 2021 כ"כוכבת הנוער הגדולה בעולם".
במהלך השנים, שירה של סיירוס "Party in the U.S.A." צבר פופולריות רבה בתרבות האמריקאית בחגים ובאירועים היסטוריים.
השיר נכנס מחדש למצעדים בכל יום העצמאות של ארצות הברית מאז צאתו לאקרנים.
לאחר מותו של הטרוריסט אוסמה בן לאדן ב-2 במאי 2011, התרחשה התחדשות בפופולריות של הקליפ.
הסרטון הרשמי באתר יוטיוב הוצף בתגובות משבחות הנוגעות למותו של בן לאדן והוא נחשב מיד כהמנון חגיגי לאירוע בשל התייחסותו המדינית.
בשנת 2013, עצומה מקוונת באתר העתירות "אנחנו העם" של הבית הלבן דחקה בנשיא דאז, ברק אובמה, לשנות את ההמנון הלאומי של ארצות הברית מ-"The Star-Spangled Banner" ל-"Party in the U.S.A".
לאחר הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית ב-2020, כאשר מהדורות החדשות הגדולות הכריזו על המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן כעל הזוכה במירוץ לנשיאות, ב-7 בנובמבר 2020, תומכיו בעיר ניו יורק החלו לבצע את "Party in the U.S.A." בכיכר טיימס.
אלבומה של סיירוס Bangerz (2013), יחד עם אירועי הקידום שלו, נחשב לאחד הרגעים השנויים במחלוקת בעשור שנות האלפיים בתרבות הפופ וביציאתו ביסס את סיירוס בין הדמויות השנויות במחלוקת של העשור.
כותב המגזין "Glamour" מיקי וודס השווה את "עידן הקידום" של האלבום לאלה של אלבומי האולפן השלישי והרביעי של בריטני ספירס (2001) Britney ושל כריסטינה אגילרה Stripped (2002) בהתאמה, והוסיף כי אלבומה של סיירוס, "ככל הנראה ייחשב בדיעבד.
מגזין בילבורד ציין את Bangerz כאחד האלבומים הטובים והמשפיעים ביותר בשנות המאה העשרים וציין כי "עם יציאת האלבום המרכזי הזה, סיירוס השתלטה על האישיות הציבורית שלה, והפתיעה פחות בתעלוליה הפרובוקטיביים ויותר באבולוציה האמנותית המתמדת שלה".
הכתבת לינדזי היוונס הצהירה כי, "האלבום נחשב למפתח מגמות בזירת השפעות אורבניות וז'נר הפופ, מה שהכי נערץ כיום הוא מה שהוא ייצג בעבר".
פטריק ריאן מהעיתון "USA Today" התייחס לשיתופי הפעולה של סיירוס עם המפיק מייק ויל מייד איט באלבום שתרמו לפריצת הדרך שלו, וקבעו כי ייסדו את מעמדו כמפיק בכיר שסייעו לו, "לקפוץ לקדמת הבמה כמעניין.
דמות בעידן שבו הרבה מפיקים נפלו שוב אל מאחורי הקלעים".
ערוץ "MTV" כינה את סיירוס כאמן הטוב ביותר שלהם בשנת 2013, וג'יימס מונטגומרי מ"חדשות MTV" פירט על החלטת מתן התואר לסיירוס בטענה כי "הכריזה על עצמאותה ושלטה בנוף תרבות הפופ", והוסיף כי "היא לימדה והדהימה את כולנו בשנת 2013, ועשתה זאת בתנאים שלה".
צוות פרסום הבילבורד כינו את סיירוס כ"כוכב הפופ המדובר ביותר של שנת 2013" וגם הכירו בהתפתחות השנויה במחלוקת בקריירה שלה "כרגע המוזיקה המרכזי" של השנה, והוסיפו כי היא "הייתה מי שהרחיבה וראתה כמעט כל היבט של תרבות הפופ בשנת 2013".
צוות הפרסום רשם גם את שירה, "We Can't Stop" כשיר הטוב ביותר לשנת 2013 בהיותו "אחת הבחירות המוזיקליות הנועזות בזיכרון האחרון, שהסיכון שלו, השתלם מאוד".
וכאחד השירים שהגדירו את העשור בטענה כי "יצר מחזה חדש בספר ההשמעה של מוזיקת פופ".
הפרקים הועלו לחשבון היוטיוב האישי של סיירוס.2012–2023Backyard Sessionsשלוש סדרות של וידאו קליפים שהוציאה מיילי סיירוס ביוטיוב בשנים 2012, 2015 ו-2020, וסרט הופעה תיעודי אותו הוציאה סיירוס ב-2023.2020Bright Mindedסדרת רשת בהפקת סיירוס ששודרה בחשבון האינסטגרם שלה#Graduation2020Global Goal: Unite for Our Futureספיישל צדקה וירטואלי למען נזקי מגפת הקורונה.2024סעי בובהטיפאני פלסטרקאסטר
סר מיילס ודרברן לאמפסון היה דיפלומט אנגלי.
את שירותו המשמעותי ביותר עשה כנציב העליון האחרון והשגריר הבריטי הראשון במצרים.
התחנך באיטון וב-1903 הצטרף למשרד החוץ הבריטי.
מ-1906 שרת ביפן בתפקיד זוטר וכמזכיר שני בשגרירות ביפן (1908–1910) ובשגרירות בבולגריה (1911).
ב-1916 שרת כמזכיר ראשון בשגרירות בבייג'ינג וב-1920 כנציב הבריטי העליון בסיביר.
בהמשך היה ציר בריטניה בסין.
באוגוסט 1933 הוכרז על מינויו לנציב העליון במצרים.
כיהן כנציב העליון במצרים ובסודאן בין השנים 1934–1946. ב-1936 חתם על ההסכם האנגלו-מצרי.
לאמפסון נודע במדיניות התקיפה שלו במצרים, במיוחד לאורך שנות המלחמה, אשר אלו השנים בהן המעורבות הבריטית במצרים הייתה הרבה ביותר.
הדבר קרה בשל האינטרסים הבריטים בעת המלחמה, ובשל החשש מהתנגדות פנימית מצרית.
בשל החשש מהיות המלך פארוק פרו-גרמני (ופרו-איטלקי), הציב לאמפסון בפברואר 1942 אולטימטום למלך פארוק וכפה עליו את מינוי מוסטפא א-נחאס פאשה ממפלגת אל-ופד הפרו-בריטית לראש הממשלה.
כפיית האולטימטום, שהתבצעה כשלאמפסון הגיע לארמון המלוכה בראש טור טנקים, עוררה אצל לאומניים מצריים רבים תחושות כעס ונחשבה כפגיעה בכבוד הלאומי.
לאמפסון לא חשש מלהטות את המערכת הפוליטית והכוחות שבה, לטובת האינטרסים הבריטיים.
הוא התערב רבות בממשל המצרי והשתמש במפלגת הוופד בעת הצורך, ובמשפחת המלוכה וניסה לעיתים לשנות את המאזן בין השניים, לכן נודע לימים כלורד קילירן, בשל מדיניותו התקיפה.
מיילס M.57 איירוואן היה מטוס תובלה דו-מנועי לטווח קצר וזול להפעלה מתוצרת חברת מיילס איירקראפט הבריטית.
המטוס תוכנן למשימות תובלה ונוסעים.
המטוס זכה הן לשימוש אזרחי והן לשימוש צבאי.
המטוס היה בעל כנף עילית ושני מנועים, ומורכב מעץ לבוד, עם חלקים מאשוחית ומתכת.
המטוס צויד בכן נסע קבוע בתצורת תלת-אופן ושלושה מייצבים אנכיים (בדומה למיילס מסנג'ר).
שני הטייסים ישבו תחת חופת פרספקס גדולה.
בצד המטוס ארבעה או חמישה חלונות לנוחות הנוסעים.
האיירוואן היה יכול לשאת מכונית משפחתית, אותה ניתן היה להעמיס דרך דלתות דמויות קונכייה בחלקו האחורי.
המטוס תוכנן בשנת 1944 ונבנה במפעלי חברת מיילס בוודלי שבברקשייר, ושם הוטס לראשונה על ידי טומי רוז ב-26 בינואר 1945. המטוס יכול היה להגיע למהירות מרבית של 175 קמ"ש ולשאת כטון של מטען.
הייצור הסדרתי החל בשנת 1946, בעיקר לצרכים אזרחיים, אם כי חילות האוויר של ישראל וניו זילנד עשו בו שימוש צבאי.
יצור המטוס הסתיים בסוף שנת 1947. החברה העניקה רישיון לייצר את המטוס בצרפת, אך בסופו של דבר לא הוחל בייצור שם.
שני מטוסים שהיו בשימוש חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד הוסבו, ללא הצלחה, לפיזור דשן מן האוויר.
מטוס אחד מדגם 6 שימש למחקר יחס ממדי כנף גבוה של הורל-דובואה בשנת 1957 וסומן HDM.105. באב טיפוס זה הותקנה מאוחר יותר גרסה מוקטנת ביחס 5/6 של מנוע ארמסטרונג סידלי ממבה שיועדה למיילס מרתון.
המטוס האחרון מדגם זה בשירות היה מטוס מדגם 6 שטס באיטליה בשנת 1968.
רוב מטוסי האיירוואן מדגם 3 ו-4 שימשו להטסת נוסעים ומטען, טיסות שכר וטיסות כיף בממלכה המאוחדת ובמזרח הקרוב.
חברת Meridian Air Maps הפעילה מטוס שסימנו G-AISF למטרת סקר מן האוויר מאוקטובר 1955 עד שהתרסק בהמראה משדה התעופה של מנצ'סטר ב-29 באפריל 1957.
חיל האוויר המלכותי הניו זילנדי בדק שני מטוסי איירוואן מדגם 4 בשנת 1950.
עמנואל צור רכש באנגליה תמורת 3,500 ליש"ט מטוס איירוואן בריטי שסימונו G-AJWI עבור חיל האוויר הישראלי אשר נכנס לשירות בחיל בטייסת א' ביוני 1948. המטוס, שיכול היה לנחות על מסלולי נחיתה קצרים שאורכם כ-300 מטרים, שימש לתובלה והטסת נוסעים ליישובים נצורים ולעמק המצלבה בירושלים, תוך שהוא חשוף לירי צלפים.
בשל צורתו המוזרה כונה המטוס בחיל "הברווזה ההרה".
ב-18 ביולי 1948 המריא המטוס מסדום כשבבטנו נוסעים שפונו מהישוב הנצור בדרכם לשדה דב, אך המטוס נחת בחולות מדרום לבת ים ליד נבי רובין.
שניים מהנוסעים יצאו במסע רגלי לעבר בת ים כדי להזעיק עזרה ושאר נוסעי המטוס (פרט לאחד שהעמיד פני מת) נרצחו על ידי כנופיה ערבית.
מיילס אדוארד או'בריאן , בגילומו של קולם מיני, הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים".
או'בריאן, יליד אירלנד, הופיע כדמות חוזרת בסדרת "מסע בין כוכבים: הדור הבא" (TNG) וכדמות קבועה בסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" (DS9).
לדבריו של קולם מיני, בתחילה או'בריאן "פשוט היה שם, לא באמת התבסס כדמות, וכך זה המשיך לזמן מה".
בפרק "Encounter at Farpoint" - הפיילוט של TNG - הוא נראה כמפעיל הקשר על גשר פיקוד הקרב של האנטרפרייז, אולם לדמותו לא היה שם.
הוא הופיע כדמות חוזרת בעוד ועוד מפרקי הסדרה, ורק בפרק "Family" של העונה הרביעית קיבלה דמותו שם פרטי.
עם זאת, מצא חן בעיני מיני הסידור, על פיו הוא נשכר לעבודה על בסיס של פרק אחד, בכל פעם מחדש, והוא אף היסס לחתום על חוזה לתפקיד לדמות קבועה ב-DS9, לכשהוצע לו.
יחד עם וורף, או'בריאן הוא אחת משתי הדמויות העיקריות אשר עברו מ-TNG ל-DS9.
על פי סיפור הרקע של דמותו של מיילס או'בריאן, הוא נולד בקילרני, עיר במחוז קרי, אירלנד, כדור הארץ, בספטמבר שנת 2328. לדבריו, הוא צאצאו של בריאן בורו, מלך אירלנד והמייסד של שבט או'בריאן.
אביו, מייקל או'בריאן, רצה שהוא יהיה נגן צ'לו, ועל כן דחף אותו עד אשר התקבל ללימודים ב-"Aldebaran Music Academy".
עם זאת, מספר ימים לפני שהיה אמור להתחיל לימודיו שם, הוא התגייס לצי הכוכבים.
או'בריאן נראה מנגן בצ'לו כחלק מרביעיית המיתר של דאטה.
בפרק "The Wounded" של TNG מתגלה כי או'בריאן שימש כקצין טקטי על ספינת החלל "Rutledge" במהלך המלחמה של הפדרציה עם קרדאסיה, ושב מהקרב עם צלקות רגשיות, לאחר שהיה עד לטבח שביצעו הקרדאסים במאות אזרחים על כוכב הלכת Setlik III.
במלחמה זו מתחיל מסעה המרכזי של הדמות, מסע בו הנעימה האירית הקלאסית "The Minstrel Boy" ממלאת חלק מרכזי: אדם חף מפשע נזרק לטבע ההרסני של המלחמה.
הוא שר את השיר בפרק הזה, והרבה יותר מאוחר, בפרק "What You Leave Behind" - הפרק האחרון של DS9 - נעימה זו היא הראשונה המושמעת בסיקוונס הפלאשבק.
או'בריאן מתיימר, בצחוק, להיות צאצא ישיר של המלך האירי הגבוה בריאן בורו (על פי מסורת אירית, כל האנשים עם שם המשפחה "או'בריאן" הם צאצאיהם).
או'בריאן לחם בסך הכול ב-235 קרבות במשך 22 שנות שירותו בצי הכוכבים, עוטר 15 פעמים ונחשב למומחה בלחימה על ספינת חלל.
או'בריאן הופיע לראשונה בפרק "Encounter at Farpoint" - פרק הבכורה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", בו גילם בקר טיסה על גשר הקרב של האנטרפרייז.
כמעט בכל יתר הופעותיו ב-TNG, לעומת זאת, הוא טכנאי המפעיל את הטרנספורטר.
בשני פרקים ("Where Silence Has Lease" ו-"Sarek") הוא עונד על צווארו סיכות דרגה של לוטננט, וכך אף ויליאם רייקר פונה אליו.
אולם בפרקים מאוחרים יותר, הוא נקרא בפשטות "צ'יף" .
בשנת 2367, הוא התעמת עם קפטן בנג'מין מקסוול, מפקדו לשעבר על ה-"Rutledge", כאשר מקסוול ערק משירות והחל לתקוף ספינות ומאחזים קרדאסיים, ואיים על השלום בין הפדרציה לבין האיחוד הקרדאסי.
במהלך מלחמת האזרחים הקלינגונית, או'בריאן מוצב לשרת על גשר הפיקוד של האנטרפרייז, כקצין הטקטי, עקב התפטרותו של וורף משירות בצי הכוכבים, והצבתם באופן זמני של קצינים ששירתו על האנטרפרייז לספינות אחרות, בצי תחת פיקודו של קפטן ז'אן-לוק פיקארד.
או'בריאן התחתן עם קייקו אישיקאווה על סיפון האנטרפרייז.
יש להם בת, מולי, אשר יולדה על ידי וורף.
עלילות הדמות בחלל עמוק 9
בפרק פתיחת הסדרה מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9, דמותו של מיילס או'בריאן עברה מ-TNG.
על פי העלילה, או'בריאן עובר מהאנטרפרייז אל חלל עמוק 9, ב-"Emissary" - פרק הבכורה של הסדרה, על מנת לשמש כראש אגף המבצעים של התחנה.
בעזרתה של ג'דזיה דקס, הוא מוצא דרך להזיז את התחנה ממסלול היקפי סביב באג'ור, ולהביא אותה לפתחו של חור תולעת שהתגלה לאחרונה, דבר המאפשר לבאג'ור לתבוע ריבונות על חור התולעת.
לימים, הוא מוסיף אל תפקידיו תפקיד נוסף - כמהנדס הראשי של הדיפאיינט, אשר מוצבת לשירות בחלל עמוק 9.
על תחנת החלל הוא פוגש בד"ר ג'וליאן באשיר, אשר בהתחלה רק מעצבן את או'בריאן, אולם שתי הדמויות בסופו של דבר הופכות לחברים הטובים ביותר.
בפרט, הם לעיתים קרובות משחקים בקליעת חיצים למטרה, ומשחזרים קרבות היסטוריים בהולודק.
או'בריאן ננזף על הפרת ה-"Prime Directive", לאחר שעזר לטוסק - חייזר שהגיע לתחנה מרביע גמא - להימלט מחייזרים אחרים, אשר ניסו לצוד אותו.
בשנת 2370 הוא נעצר על ידי הקרדאסים והואשם באספקת נשק למאקי.
האישומים נגדו בוטלו, כאשר התגלה מידע כי המשפט הוא חלק ממזימה להכפיש את הפדרציה.
לאחר תאונה שקרתה על התחנה בשנת 2371, או'בריאן מצא עצמו קופץ קדימה בזמן במספר שעות, למשך מספר דקות.
באחת הפעמים בהם קפץ אל העתיד - הוא מצא את מותו כאשר ניסה לקבוע מה גרם לאירועים שהיה עד להם.
הוא שלח בחזרה לעבר את עמיתו מהעתיד, במקומו.
או'בריאן הושעה באופן זמני מתפקידו, לאחר שביקר בכוכב הלכת ארגרת'ה, שם הואשם בטעות בריגול ונגזר עליו 20 שנות מאסר, לביצוע באמצעות מציאות מדומה.
או'בריאן הפך לפרנואיד כאשר חזר לתחנה, ומצוקתו הרגשית הובילה אותו אף לניסיון התאבדות.
קירה נריס, אשר שימשה עבורם כאם פונדקאית, ילדה בשנת 2373 את בנם של קייקו ומיילס או'בריאן, שאף קראו לו על שמה - קיראיושי.
בסופו של חלל עמוק 9, או'בריאן ומשפחתו עוזבים את התחנה, ושבים לכדור הארץ, בו או'בריאן צפוי לשמש כפרופסור להנדסה באקדמיה של צי הכוכבים.
הפסקול המלווה רגעים אלו על המסך הוא הנעימה האירית "The Minstrel Boy".
הניסיון הרב שצבר או'בריאן לאורך שנות שירותו בצי הכוכבים, בפרט כפי המתואר בפרקי "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", מאפשרים לדמות לקחת תפקיד מרכזי יותר בעלילות השונות וכן משמשים כצידוק להשארתו בדרג פיקודי, בפועל, על אף אי-היותו קצין.
אכן, לאו'בריאן יש ניסיון פיקודי רב, ככל, אם לא יותר, מאשר הקצינים שהוא עובד איתם.
לדוגמה, במהלך דיון הסגרה רשמי בנוגע ללוטננט וורף, בית-המשפט קבע כי או'בריאן הוא מומחה בלחימה באמצעות ספינת חלל, בשל הניסיון הרב שיש לו, והוא אף נדרש לבקר את פעולותיו של וורף.
כמו כן, או'בריאן הציע לוורף את הדרכתו בנוגע לפיקוד וניהול אחרים במהלך משבר.
סגנון הפיקוד של או'בריאן יכול להיות מתואר, באופן כללי, כמעשי, בדגש על "חושב תוך כדי תנועה", כאשר הוא פותר בעיות.
עם זאת, או'בריאן משתמש בגישה ישירה של שימוש בשכל ישר בנוגע לסוגיות הניצבות מבפניו.
בסוף הפרק "Temporal Edict" בסדרה "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים" מוצגת סצנה ובה נראית מורה המלמדת תלמידים בעתיד הרחוק על דמויות משמעותיות בהיסטוריה של הפדרציה.
בסיום הפרק מתייחסת המורה לדמותו של או'בריאן ומציינת שככל הנראה או'בריאן הוא הדמות החשובה ביותר בהיסטוריה של צי הכוכבים.
בשלב זה מסתיים הפרק והסיבה לחשיבותו אינה מצוינת.
מיילס או'בריאן של יקום המראה היה עבד ארצי, שעבד עבור "הברית הקלינגונית-קרדאסית" על תחנת החלל טרוק נור.
בשנת 2370, או'בריאן עבד במרכז לעיבוד עופרת של התחנה.
או'בריאן גויס, מעת לעת, על מנת לתקן את חללית התקיפה של בנג'מין סיסקו, כאשר זה עגן בתחנה.
סיסקו טוען שהוא שונא את השם "מיילס", ובמקום זאת העניק לאו'בריאן את הכינוי "סמיילי".
סמיילי היה ידוע בתחנה בשל היות שיפוצניק מצוין.
כאשר סמיילי פוגש את ג'וליאן באשיר מהיקום האחר במרכז לעיבוד עופרת, הוא בתחילה חושב שסיפוריו של באשיר - כי עמיתו הוא ראש אגף המבצעים - הם לא יותר מאשר תכסיס, שנועד לגרום לו לעזור לבאשיר.
עם זאת, באשיר מצליח לשכנע אותו שיעזור לו, לאחר שהוא מבין שכל דבר טוב יותר, מאשר להיות עבד.
סמיילי מסכים לעזור לבאשיר לנסות ולברוח מהתחנה, אולם רק בתנאי שהוא יוכל לחזור איתו ליקום האחר.
כאשר קפטן סיסקו ממרה את פיה של מנהלת התחנה האכזרית קירה נריס, סמיילי משנה את דעתו ומחליט להצטרף לצוות של סיסקו, באומרו שיש עדיין משהו שבשבילו שווה להישאר, אחרי הכל.
כאשר סיסקו של יקום המראה נהרג על ידי הברית בתחילת 2371, סמיילי נוטל את הפיקוד על מרד הארצנים.
על מנת להשלים את המשימה האחרונה של סיסקו, הוא מגייס את בנג'מין סיסקו מהיקום האחר, על מנת שיתפוס את מקומו של עמיתו המנוח לזמן מה, עד אשר יצליח לשכנע את פרופ' ג'ניפר סיסקו לעזוב את "הברית", ולהתחיל לעבוד למען המורדים.
כאשר היה על חלל עמוק 9 (של היקום האחר) בפעם האחרונה, סמיילי ניצל את ההזדמנות והוריד חלק ניכר מבסיס הנתונים של התחנה, שכלל את השרטוטים לדיפאיינט.
סמיילי השתמש במפרטים הגנובים על מנת לבנות ספינת מלחמה, אשר נקראה גם כן "דיפאיינט".
לאחר שהמורדים הצליחו לכבוש את "טרוק נור" מידי הברית, הברית כעת מתכוננת לכבוש מחדש את התחנה.
סמיילי, שוב, מגייס את סיסקו (מהצד האחר), על מנת שיעזור לו לסיים את הבנייה של הדיפאיינט בזמן.
לאחר שהם הודפים בהצלחה מתקפה של "הברית", סמיילי מחזיר את סיסקו לביתו.
בשנת 2375, סמיילי מפקד על הדיפאיינט, כאשר זו נמצאת במרדף אחר ספינת החלל של בראנט, שגנב מכשיר הסוואה מהתחנה.
לאחר מכן - סמיילי ניהל משא ומתן שהביא לכניעתו וללכידתו של העוצר וורף.
במהלך התקדמות העלילות של TNG ו-DS9, או'בריאן עונד דרגות שחורות עם שוליים כסופים, או דרגת לוטננט זוטר, דרגת לוטננט ולאחר מכן - דרגות שחורות עם שוליים זהובים.
בסופו של דבר, או'בריאן מקבל דרגת צ'יף בכיר על תקן קצין.
אף על פי שמעולם לא היה הסבר רשמי מצד מפיקי מסע בין כוכבים, מדוע הדרגות של הדמות השתנו, שתי קבוצות של מעריצים הציעו תאוריות מתחרות בנושא.
הראשונה שיערה כי או'בריאן הורד בדרגה, ייתכן בגין ענישה, מאחר שכלוטננט - אוב'ריאן בהכרח כבר סיים בהצלחה את לימודיו באקדמיה של צי הכוכבים.
על פי הקבוצה השנייה, או'בריאן, ככל הנראה, היה מפקד זוטר, אשר קיבל קידום לדרגת שדה במהלך העימות מול הקרדאסים.
לאחר שהסכסוך הסתיים, הוצעו לאו'בריאן שתי אפשרויות בנוגע להמשך הקריירה שלו.
הראשונה שבהן: להישאר קצין ולקבל קידום לדרגת לוטננט-קומנדר.
עם קבלת אפשרות זו, הוא יצטרך לקחת על עצמו אחריות פיקודית גבוהה יותר; האפשרות השנייה: הוא יוכל לחזור ולהישאר על תקן קצין, ולקבל קידום לדרגת צ'יף אחראי.
כאדם עם הוותק הגבוה ביותר על ספינת החלל או תחנת החלל בה ישרת, או'בריאן יזכה להטבות ולחובות של קצין בכיר, בעודו משמש כמומחה טכני, במקום להיות חלק משרשרת הפיקוד הכללית.
בגלל דרגתו, או'בריאן חייב לפנות אפילו לקצינים זוטרים ב-"המפקד", עובדה שהוא מתייחס אליה כאשר הוא מגלה כי נוג נרשם ללימודים באקדמיה של צי הכוכבים.
הוא עצמו לא אוהב שפונים אליו ב-"המפקד".
עם זאת, ברגע שנוג מקבל דרגת סג"ם - עדיין ברור כי או'בריאן בכיר ממנו, בהיררכית צוות הדיפאיינט.
דמותו של או'בריאן היא ייחודית ביקום של "מסע בין כוכבים".
בנוסף להיות צ'יף שאיננו בעל דרגות קצונה, הוא גם איש משפחה - עם אישה ושני ילדים.
לעיתים קרובות הוא מצטייר כפחות נאור, ויותר פרגמטי, ביחס לשאר עמיתיו.
באופן שגרתי, המפיקים הציבו את או'בריאן תחת לחץ פסיכולוגי אינטנסיבי, בפרקים המכונים בהומור "או'בריאן צריך לסבול".
או'בריאן נבחר באופן קבוע לעלילות מסוג שכזה, בשל התחושה שהצופים יכולים להזדהות איתו.
מיילץ (בפולנית: Mielec; ביידיש: מעליץ) היא עיר בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין.
יישוב בשם מיילץ מוזכר בבולה של האפיפיור גרגוריוס התשיעי מהמאה ה-13. במאה ה-14 נוזכר יישוב בשם מיילצקה (Mielecka) ברשימת קהילות.
העיר מיילץ עצמה נוסדה ב-1457 והוענקו לה זכויות עיר ב-1470. העיר התפתחה למרכז של תעשיית אומנות, נוסדו בה גילדות ופעלו בה נפחים, חייטים, סנדלרים, קדרים, אורגים וטווים.
במהלך המאות הועברה העיר בין בעלים שונים, חלקם אצילים מקומיים וחלקם שליטים אזוריים.
בסוף המאה ה-19 נשרפו אזורים נרחבים בעיר, שרוב בתיה היו בנויים מעץ, והתפתחותה הכלכלית של העיר נפגעה קשות.
בתחילת המאה ה-20 נבנו בעיר בית משפט, בית ספר תיכון ומבני ציבור נוספים.
במלחמת העולם הראשונה נפגעו שוב העיר וכלכלתה.
בין מלחמות העולם רוצפו רחובות רבים בעיר במרצפות ובעיר הוקמו מפעלי נשק ומפעלים ממשלתיים של תעשייה אווירית, תחנת כוח, סדנאות מלאכה ועסקי מסחר.
ב-1934 פגע שיטפון במיילץ, וכ-11,000 בתים פרטיים נהרסו.
במלחמת העולם השנייה שלטו הגרמנים בעיר מספטמבר 1939 ועד אוגוסט 1944, ומפעלי התעשייה האווירית נפלו בידם.
בתקופה זו ייצר המפעל מפציצים ומטוסי קרב גרמניים.
עבדו בו עובדי כפייה מקרב האוכלוסיות הכבושות.
לאחר הכיבוש על ידי הצבא האדום הפך המפעל למפעל התעשייה האווירית הגדול ביותר בפולין ולמעסיק הגדול ביותר בעיר ובסביבתה, וייצר גרסאות פולניות של מטוסי מיג.
לאחר התפרקות ברית המועצות ועקב הבעיות הכלכליות בתקופה זו הצטמקו ההזמנות מהמפעל.
הוא נקלע לקשיים כלכליים והייצור פחת.
בעיר כיהנו שושלת רבנים ואדמו"רים ממשפחת הורוביץ.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-3,500 יהודים, כמחצית תושביה.
עם הפלישה הגרמנית, בספטמבר 1939, ברחו מאות מהם מזרחה.
בחודש הראשון לכיבוש נרצחו בעיר מאות יהודים בידי חיילי ורמאכט, כאשר חלקם נשרפו חיים באחד מבתי הכנסת בעיר.
נרצחים אלו נקברו במספר קברים באזור העיירה.
בהמשך תקופת הכיבוש הגרמני נחטפו יהודים מהעיר לעבודות כפייה, וב-1941 רוכזו כל יהודי העיר בגטו.
במרץ 1942 גרשו אנשי אס-אס מאות יהודים מהגטו למחנות עבודה, ורצחו מאות מהם ביער סמוך.
כ-3,000 יהודים שנותרו ביישוב שולחו ליישובים באזור לובלין.
לאחר כיבוש מיילץ על ידי הגרמנים הוקם באזור התעשייתי של העיר, מחנה עבודה.
אל המחנה הובאו עובדי כפייה יהודים מהגטו, ומלאומים ומקומות אחרים.
המחנה התמלא באסירים שהועברו אליו ממחנה בודזין ומחנות אחרים, רובם הועסקו במפעל המטוסים היינקל.
ב-1944 שינו הגרמנים את מעמדו למחנה ריכוז, והאסירים במחנה קועקעו בזרועם הימנית באותיות KL - ראשי תיבות: Konzentrations_lager ׁ(מחנה ריכוז).
לאחר מספר חודשים נטשו הגרמנים את המחנה לאור התקדמות כוחות הצבא האדום, והעבירו את האסירים וחלק מהציוד התעשייתי למחנות אחרים.
גז'גוז' לאטו - מכוכבי העבר של קבוצת הכדורגל המקומית.
מיילס פיטר קיין הוא מוזיקאי אנגלי, סולן משותף בלהקת "לאסט שאדו פאפטס" (Last Shadow Puppets).
לשעבר חבר בלהקת "הרסקלס" (The Rascals), לפני שהלהקה הכריזה על התפרקותה באוגוסט 2009.
כיום קיין עוסק בקריירת סולו וממשיך לקחת חלק בלהקתו "לאסט שאדו פאפטס" ביחד עם סולן הארקטיק מאנקיז, אלכס טרנר.
עד היום הוציא קיין שלושה אלבומי סולו: Colour of the Trao (אלבום הבכורה של קיין שיצא ב-9 במאי 2011), Don't Forget Who You Are (יצא ב-3 ביוני 2013) ואלבומו האחרון, coup De Grace (יצא ב-10 באוגוסט 2018, דרך חברת התקליטים וירג'ין אי.אם.איי רקורדס (Virgin EMI Records).
מיילס קיין נולד בעיירה בירקנהד שבמחוז מרזיסייד, היה ילד יחיד וגדל בעיקר בכפר מיאולס שבאזור.
כילד, לפני שלמד לנגן גיטרה, קיין ניגן בסקסופון.
בני הדודים של קיין ג'יימס ואיאן סקלי, שני החברים המייסדים של להקת "קורל" (The Coral), גם כן היו השפעה גדולה על הטעם המוזיקלי של קיין בהתבגרותו.
כיום קיין ידוע כאוהד הקבוצה ליברפול ובנוסף ידוע בקשרים טובים עם שחקן הכדורגל של אברטון, לייטון ביינס.
הם יצאו לסיבוב הופעות יחד עם הלהקות The Corals, The Zutons, The Dead 60s, והארקטיק מאנקיז.
הלהקה התפרקה ב-2007 לפני שחרור אלבום הבכורה שלהם, שלבסוף השתחרר ב-2016.
קיין (קולות וגיטרה), ביחד עם גרג מיגהול (תופים) וג'ו אדוארדס (בס ולעיתים קולות רקע).
קיין לקח חלק גדול בכתיבת השירים ללהקה.
הלהקה, שחבריה הכירו אחד את השני מהילדות, המשיכו איפה שThe Little Flames עצרה וחתמו שוב, גם הם בחברת דלטהסוניק רקורדס, רק עם פחות חברי להקה הפעם.
בדצמבר 2007, הוציאו הרסקלס את המיני אלבום הראשון שלהם "Entitled Out of Dreams", רק שבעה חודשים לאחר שהתחברו כלהקה, האלבום לא נחל הצלחה רבה.
אך במהרה הרסקלס נהפכו ליותר מצליחים, לאחר שיצאו לטור יחד עם הארקטיק מאנקיז ב-2007 וב-23 ביוני 2008 הוציאו הרסקלס את אלבום הבכורה שלהם, "Rascalize".
ב-2009 הודיע קיין על עזיבת הלהקה על מנת שיוכל להתמקד בקריירת הסולו שלו.
ב-2007 דיווחו מגזינים בריטיים שסולן הארקטיק מאנקיז אלכס טרנר מקליט אלבום ביחד עם סולן הרסקלס, אז להקה צעירה ולא מוכרת, מיילס קיין, ואליהם יתלווה המתופף ג'יימס פורד.
ב-20 בפברואר 2008 הוציאו חברי הסופרגרופ את אלבומם הראשון, "The Age of the Understatement".
ב-2009 אמר אלכס טרנר בראיון שההרכב מחכה להקליט חומרים חדשים, אך באוקטובר 2010 הודיע קיין שהוא רוצה לקדם קודם את קריירת הסולו שלו לפני שיתפנה להקליט אלבום חדש עם טרנר ופורד.
ב-2011 טרנר סיפר שהתכנונים להקלטת אלבום חדש שוב עלו.
ב-2016 יצא האלבום השני של הלהקה, Everything You've Come To Expect, ומיני-אלבום נוסף שהורכב מ-2 גרסאות שונות לשירים מהאלבום החדש ו-4 קאברים לשירים ישנים.
ב-22 בנובמבר 2010 הוציא קיין את הסינגל הראשון שלו, Inhaler.
ארבעה חודשים מאוחר יותר, ב-20 בפברואר 2011 פרסם את הסינגל השני, Come Closer, שהגיע למקום ה-85 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-27 במרץ 2011 שחרר את הסינגל השלישי מהאלבום, Rearrange, שהגיע למקום ה-149 במצעד.
האלבום עצמו יצא ב-9 במאי באותה שנה, כשהוא מציג 12 רצועות כאשר כולן נכתבו על ידי קיין, ובכתיבת מחצית מהן השתתף גם אלכס טרנר.
בהמשך השנה הופיע קיין בעצמו עם שירי האלבום החדש שלו ואף התלווה לארקטיק מאנקיז בשתי הופעות שלהם.
ב-13 במרץ 2013 פרסם קיין שהוא יוציא בקרוב אלבום נוסף, שני בקריירת הסולו שלו.
ב-30 במרץ הוציא את הסינגל הראשון מהאלבום הנושא את שם האלבום, Don't Forget Who You Are.
השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר אף הופיע בפסקול המשחק פיפ"א 14.
בספטמבר 2017, קיין שר בלהקת מחווה לביטלס בשם Dr.
בין חברי הלהקה היו גם הזמר של להקת מיוז - מת'יו בלאמי, חבר להקת Nine Inch Nails - אילן רובין ומתופף להקת Zutons - שון פיין.
במרץ 2018, סיפר קיין לעיתון ה"Evening Standart" על אלבומו החדש שייקרא "Coup De Grace", אשר ייצא בקיץ 2018. הסינגל הראשון הנקרא 'Loaded' יצא באפריל 2018 וחודש לאחריו, יצא לאותו סינגל גם קליפ.
ביוני 2018, קיין הכריז שהאלבום ישתחרר ב-10 באוגוסט 2018. חודשיים לאחר מכן, באוקטובר 2018 יצא קיין לסיבוב הופעות אירופאי.
בין האומנים שהשתתפו באלבום ניתן למצוא את לנה דל ריי, זאק דוז ועוד.
בנובמבר 2019, ליווה קיין את ליאם גלאגר בסיבוב ההופעות שלו ברחבי הממלכה המאוחדת ואירלנד.
בספטמבר 2019, הכריז קיין שהתחיל להקליט ולעבוד על אלבום חדש והוא מקווה להשלים אותו עד חג המולד בשנה שלאחר מכן.
סר מיילס כריסטופר דמפסי (באנגלית - Sir Miles Christopher Dempsey ; 15 בדצמבר 1896 - 5 ביוני 1969) היה גנרל בצבא הבריטי שנודע בתפקידו כמפקד הארמייה השנייה מיום הפלישה לנורמנדי עד לכניעת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
דמפסי למד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1915. הוא שירת ברגימנט ברקשייר המלכותי בחזית המערבית בצרפת במלחמת העולם הראשונה ועוטר בצלב הצבאי על אומץ ליבו.
לאחר המלחמה נשאר בצבא, פיקד על יחידות שונות והגיע לדרגת לוטננט קולונל, ובשנת 1938 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט ברקשייר המלכותי.
בתחילת המלחמה התמנה למפקד בריגדת חיל הרגלים ה-13, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-5, ונשלח עם חיל המשלוח הבריטי לצרפת.
עם הפלישה לצרפת נאלץ דמפסי לסגת לכיוון דנקרק וניהל קרב מאסף נגד הצבא הגרמני.
הוא הצליח להתפנות עם כוחותיו לבריטניה (מבצע דינמו) ועל כך עוטר באות השירות המצוין.
ביוני 1941 מונה דמפסי למפקד הדיוויזיה ה-46, וב-29 באוקטובר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-42, שהוסבה תחת פיקודו לדיוויזיה משוריינת.
ב-12 בדצמבר 1942 הועלה לדרגת לוטננט גנרל והתמנה למפקד הקורפוס הבריטי ה-13 שהיה חלק מהארמייה השמינית והשתתף במערכה בצפון אפריקה תחת פיקודו של ברנרד מונטגומרי.
הוא השתתף בתכנון הפלישה לסיציליה ובפלישה לשם ביולי 1943 ואחר כך בפלישה לאיטליה דרך מצר מסינה.
משם התקדם הקורפוס שלו 480 ק"מ צפונה עד שפגש בכוחות הצבא האמריקאי ליד סלרנו.
בינואר 1944 מינה אותו מונטגומרי למפקד הארמייה השנייה שכללה גם כוחות קנדים ואיתה נחת בנורמנדיה ב-6 ביוני 1944 בחופים "Gold" "Juno" ו-"Sword".
לאחר קרבות קשים ומתישים (הקרב על קן וקרב פאלז) פרצה הארמייה של דמפסי צפונה, נכנסה לבלגיה וכבשה את בריסל ואנטוורפן בספטמבר 1944. ב-15 באוקטובר 1944 ביקר המלך ג'ורג' השישי את דמפסי והעניק לו תואר אבירות.
ב-23 במרץ 1945 חצה דמפסי את הריין בראש הארמייה השנייה והיה המפקד הבכיר הראשון שעשה זאת.
בתחילת מאי 1945 כבשה הארמייה את ברמן, המבורג וקיל.
ב-3 במאי 1945 התייצבה במפקדתו משלחת בראשותו של גנרל.פון פרידבורג בשמו של קרל דניץ עם בקשה לכניעה.
הוא שלח אותם למפקדתו של מונטגומרי שם נחתמה כניעת הגרמנים בצפון גרמניה ב-4 במאי 1945.
לאחר כניעת גרמניה הוא התמנה למפקד הארמייה ה-14 בדרום מזרח אסיה, שם קיבל את כניעת הצבא היפני באזור.
ב-1946 הועלה דמפסי לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד המזרח התיכון וביולי 1947 פרש משירות פעיל.
הוא היה צנוע, סירב לכתוב זכרונות על פועלו הצבאי והורה על שריפת יומניו.
דמפסי נפטר ב-5 ביוני 1969 בדיוק 25 שנים לאחר הפלישה לנורמנדי.
מיילס אלכסנדר טלר (בשם מלא באנגלית: Miles Alexander Teller; נולד ב-20 בפברואר 1987) הוא שחקן קולנוע אמריקאי ממוצא יהודי.
זכה להכרה בזכות תפקידיו בסרטים "ארבעה מופלאים", "לחיות את הרגע", "ויפלאש", "21+" ו"מפוצלים".
טלר נולד בעיר הפרוורית דאונינגטאון, פנסילבניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית.
סבו מצד אביו היה יהודי-רוסי.
אימו מרי היא סוכנת נדל"ן, ואביו מייק טלר הוא מהנדס בכור גרעיני.
בתקופת התיכון, טלר ניגן בסקסופון בלהקת רוק, היה מתופף בלהקת נוער-כנסיות, והיה נשיא של מועדון דרמה.
בוגר בית הספר טיש לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק, שם למד משחק מתודי במרכז לתיאטרון ומשחק ע"ש לי סטרסברג.
ב-2007 נפצע מיילס קשה בתאונת דרכים, מה שהותיר צלקות על פניו ועל צווארו.
טלר החל את דרכו כשחקן במספר סרטים קצרים כגון: "Moonlighters" ב-2004, "A Very Specific Recipe" ב-2007, "The Musicians" ב-2008. לאחר מכן, בשנת 2009 התארח בסדרה הקומית "הבלתי רגילים" ברשת ABC.
בשנת 2010 שיחק לראשונה בסרט הדרמה של ג'ון קמרון מיטשל "מחילת הארנב" בתפקיד הנער ג'ייסון שדרס בטעות את בנה של כוכבת העלילה בקה קורבט שמגלמת ניקול קידמן.
בשנת 2011 שיחק טלר בסרט המוזיקלי "פוטלוס" בתפקיד הסטודנט וילארד יואיט.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד קטן בסרט קומדיית הנעורים "פרויקט X".
טלר פרץ לתודעה כשחקן ראשי בשנת 2013 בסרט דרמת ההתבגרות הקומית "לחיות את הרגע" בה שיחק בתפקיד תלמיד התיכון סוטר קיילי, תפקיד שזיכה אותו ביחד עם שותפתו לסרט שיילין וודלי בפרס המשחק הטוב ביותר של פסטיבל סאנדנס.
באותה שנה, הופיע טלר גם בסרט הקומדיה "21+" בתפקיד מילר.
ב-2014 זכה טלר לביקורות אוהדות על משחקו בסרט הדרמה "ויפלאש" בתפקיד המתופף הצעיר אנדרו נימן.
בנוסף, הופיע טלר בסדרת סרטי הפעולה "מפוצלים", "מורדים" ו"נאמנים" בתפקיד פיטר הייס יריבה של טריס.
הוא שיחק גם בסרט הקומדיה "הדייט שהביך אותי" לצד זאק אפרון.
כמו כן בשנה זו, כיכב בסרט הקומדיה הרומנטי "סטוץ כפול" לצד ליאו טיפטון (אנלי טיפטון).
ב-2015 טלר כיכב בתור מיסטר פנטסטיק בעיבוד החדש "ארבעה מופלאים" לסרט מבית מארוול קומיקס.
בשנת 2016 שיחק בסרט דרמת האיגרוף "להילחם על זה" לצידם של ארון אקהרט וקייטי סגל.
בנוסף, כיכב בסרט הקומי "כלבי מלחמה" לצד ג'ונה היל.
בשנת 2017 שיחק בדרמת המלחמה "כשגיבורים חוזרים" שמבוססת על אירועים אמיתיים לצד היילי בנט.
בשנת 2021 שיחק בסרט "אהבה בשחקים: מאווריק" בכיכובו ובהפקתו של טום קרוז, סיקוול לסרט המצליח משנת 1986 "אהבה בשחקים".
בשנת 2021 כיכב בקליפ לשיר "I Bet You Think About Me" של הזמרת טיילור סוויפט.
במאי 2025 פורסם כי טלר יככב לצד אדם דרייבר בסרט Paper Tiger של הבמאי והתסריטאי ג'יימס גריי והחליף את ג'רמי סטרונג, שנאלץ לפרוש מהפרויקט עקב התחייבויות קודמות.
מאז 2013 בזוגיות עם הדוגמנית קליי ספרי.
בחודש אוגוסט 2017 הם התארסו וב-1 בספטמבר 2019 הם התחתנו.
+שנהסרטתפקידהערות2010מחילת הארנבג'ייסון2011פוטלוסוילארד הייויט2012פרויקט Xמיילס2013לחיות את הרגעסאטר קילי21+מילר2014ויפלאשאנדרו ניימןהדייט שהביך אותידניאלמפוצליםפיטר הייזסטוץ כפולאלק2015מורדיםפיטר הייזארבעה מופלאיםריד ריצ'רדס / מר פנטסטיק2016נאמניםפיטר הייזלך תעבודוויל דייוויסכלבי מלחמהדייוויד פקוזלהילחם על זהויני פז2017רק האמיציםברנדן מקדונוכשגיבורים חוזריםאדם שומאן2022אהבה בשחקים: מאווריקבראדלי שואוראש העכבישג'ף2025מייקלג'ון ברנקה (אנ')The Gorgeלוי קייןלנצח נצחים (אנ')לארי קאטלרThe Ark and the Aardvarkג'ילברטדיבובThe FencePaper Tigerקדם-הפקה
+שנהסדרהתפקידהערות2009הבלתי רגיליםג'יימס בורלנדפרק: "Boorland Day"2019זקנים מכדי לגווע ולמות צעיריםמרטין ג'ונסתפקיד ראשי; 10 פרקים2022ההצעהאלברט רודי (אנ')מיני-סדרה
מיילן (Mylan N.V) היא חברה רב-לאומית לייצור תרופות הרשומה בהולנד ומשרדיה הראשיים נמצאים בהרטפורדשייר שבממלכה המאוחדת.
בחברה הועסקו ב-2013 כ-22,000 עובדים והיא מכרה בכ-145 מדינות ברחבי העולם.
עד 2007 הייתה מיילן חברה אמריקנית שפעלה בשוק המקומי בלבד, אך לאחר שרכשה את חטיבת התרופות הגנריות של חברת מרק הגרמנית ואת מעבדות מטריקס ההודית היא הפכה לחברת התרופות הגנריות השנייה בגודלה בעולם, אחרי טבע.
מיילן מייצרת למעלה מ-1,000 מוצרים שונים.
מפעליה נמצאים באמריקה הצפונית, באירופה, בהודו, בסין, ביפן ובמדינות נוספות, ומאפשרים כושר ייצור של כ-58 מיליארד גלולות בשנה.
מיילן היא גם אחד הספקים הגדולים בעולם של חומרים פעילים (API) לייצור תרופות.
ניירות הערך של החברה נסחרו בבורסת נאסד"ק.
באוקטובר 2015 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מיילן נוסדה ב-1961 בווירג'יניה המערבית על ידי מילאן פוסקר ודון פאנוז.
היא החלה כחברת הפצה לתרופות, וב-1966 קיבלה לראשונה אישור לייצר תרופה אנטיביוטית מסוג פניצילין.
ב-1973 החברה הונפקה והחלה להיסחר מעבר לדלפק וב-1976 הועברה למסחר בנאסד"ק.
החל מ-1986 נסחרה גם בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
ב-1976 עברה החברה לפרבר של פיטסבורג שבפנסילבניה, ושם ממוקמים משרדיה האמריקניים עד היום.
מיילן רכשה את חברת Bertek ב-1993 ואת מעבדות UDL ב-1996. רכישת השליטה במטריקס ההודית (ינואר 2007, ב-765 מיליון דולר) ורכישת החטיבה הגנרית ממרק הגרמנית (מאי 2007, ב-6.7 מיליארד דולר) הקנו לחברה מעמד גלובלי ופעילות ייצור בלמעלה מעשר מדינות ברחבי העולם.
בספטמבר 2010 רכשה את ביוניש ב-544 מיליון דולר וב-2011 חתמה על הסכם עם פייזר האמריקנית, חברת התרופות הגדולה בעולם, לייצר עבורה את הגרסה הגנרית של תרופת Advair של חברת גלקסו סמית' קליין.
בדצמבר 2013 רכשה את אגילה ב-1.43 מיליארד דולר.
ב-2014 רכשה מיילן את חטיבת המוצרים הגנריים של אבוט מחוץ לארצות הברית תמורת 6.3 מיליארד דולר.
בנובמבר 2015 רכשה ב-750 מיליון דולר מספר מוצרים מתחום בריאות האישה מחברת Famy Care ההודית, המתמחה בייצור גלולות למניעת הריון.
באפריל 2015 פרסמה מיילן הצעת רכש עוינת לחברת התרופות "פריגו", הרשומה באירלנד, אך הצעתה נדחתה.
באותה עת חברת "טבע" פרסמה הצעת רכש עוינת למיילן, בסכום של 40 מיליארד דולר, אף הצעה זו נדחתה.
טבע לא ויתרה וניסתה לפעול בצורה ישירה מול בעלי המניות על מנת להשיג רוב, אך בעלי המניות ביצעו מהלך מקדים של מסירת המניות לידי נאמן, וכך טבע לא יכלה לפעול פרטנית כאשר רוב המניות מרוכזות בידי נאמן אחד העומד בסירובו, ולא הצליחה להשיג רוב.
במאי 2016 רכשה מיילן את חטיבת התרופות הגנריות של רנסאנס במיליארד דולר.
מיילס טרנר הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA.
טרנר נולד בבדפורד שבטקסס בנם של מרי ודייוויד טרנר.
בתיכון הצטיין בכדורסל, ונבחר למשחק כוכבי התיכונים של נייק ולמשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
הוא היה חבר בסגל נבחרת ארצות הברית לאליפות אמריקה עד גיל 18 ב-2014 שהתקיימה בקולורדו ספרינגס.
במהלך הטורניר רשם 7.2 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק, כמו כן השיג במהלך חמשת משחקי הטורניר 18 חסימות, שיא אליפות.
ב-2014 החל ללמוד ולשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טקסס באוסטין.
בשנתו היחידה באוניברסיטה השיג ממוצע של 10.1 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-2.6 חסימות למשחק, הוא נבחר לשחקן השנה הראשונה של העונה בליגת הביג-12. בתום העונה הודיע על כוונתו להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
טרנר נבחר במקום ה-11 של דראפט ה-NBA 2015, על ידי אינדיאנה פייסרס.
הוא נבחר לרוקי החודש של אזור המזרח ב-NBA עבור חודש פברואר 2016, לאחר שרשם ממוצע של 13.4 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק עם 51% קליעה מהשדה.
בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
באוקטובר 2018 חתם על הארכת חוזה באינדיאנה ל-4 עונות נוספות, עבור כ-72 מיליון דולר.
בעונת זכה בתואר "מלך החסימות של ה-NBA", לאחר שרשם ממוצע של 2.7 חסימות למשחק.
בעונת הודח עם הפייסרס בסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA, בפעם החמישית ברציפות.
בעונת 2020/2021 זכה במלך החסימות בפעם השנייה.
מיילס אנדרסון הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה בריטי, יליד זימבבואה.
אנדרסון נולד בשנת 1947 ברודזיה הדרומית, כיום זימבבואה.
הוא למד שם בבית הספר "הנסיך אדוארד".
אביו פיקד על צבא רודזיה ואימו דפני כתבה ספר זכרונות על ילדותה הקשה ברודזיה.
אנדרסון הופיע בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "מחשבות פליליות", וכן הופיע בתפקיד קולונל איידן דמפסי בסדרה "Ultimate Force".
בשנים 1991 ו-1992 שיחק בסדרה "Soldier Soldier" של רשת ITV בתפקיד לוטננט קולונל דן פורצ'ון.
ב-1982 זכה בפרס חוג מבקרי התיאטרון של לונדון לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו במחזה "The Twin Rivals" ובמחזה "The Witch of Edmonton".
בטלוויזיה הופיע אנדרסון במגוון רחב של תפקידים בין השאר בדרמה "Fall of Eagles", בסדרה "Z-Cars", בסדרה המשטרתית "The Sweeney", בסדרת המתח "קמפיון", במיני-סדרה "בית הקלפים", בסדרה "מסעות אוליבר" ובסדרה הרפואית "הולבי סיטי".
עוד השתתף אנדרסון בשני פרקים בסדרה "רציחות במידסומר" "Death In Disguise" ו-"Last Year's Model".
באופרת הסבון של ה-BBC "רופאים" הוא מופיע בתפקיד מרטין מילאר.
ב-1997 דיבב את דמותו של פוסידון בעיבוד הטלוויזיוני לאודיסיאה.
הוא הופיע בתפקיד מייג'ור מרצ'בנקס בסרט הטלוויזיה "סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם" עיבוד לספרו של פיליפ פולמן.
ב-2007 שיחק בפרק בסדרה הבלשית "להעיר את המתים".
ב-2008 השתתף בתפקיד אדוארד טונטול באופרת הסבון "איסטאנדרס" של ה-BBC.
הוא היה הקריין בסרט הדוקומנטרי "The Lion Man" של הטלוויזיה הניו זילנדית.
עוד הופיע בפרק בסדרה "A Touch of Frost".
ב-2010 שיחק אנדרסון בתפקיד הראשי במחזה "טירופו של המלך ג'ורג'" בבימויו של אדריאן נובל בתיאטרון אולד גלוב בסן דייגו.
על תפקיד זה זכה בפרס חוג המבקרים של סן דייגו לשחקן הטוב ביותר.
ב-2011 גילם את דמותו של פרוספרו במחזה "הסערה" ואת סליירי במחזה "אמדאוס", שניהם בבימויו של נובל.
ב-2013 זכה שוב בפרס המבקרים של סן דייגו על הופעתו בתפקיד שיילוק בהפקה של אדריאן נובל למחזה "הסוחר מוונציה".
ב-2015 שיחק בתפקיד רנרד בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המוסקטרים" בפרק "השיבה" בעונה השנייה של הסדרה.
אנדרסון הוא עמית ב-RADA (האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה).
הוא נשוי לשחקנית בלה מרלין, והוא אביהם של השחקן ג'ו אנדרסון ושל מקס אנדרסון.
מיילך (אלימלך) קאהן (נולד ב-1969) הוא זמר-יוצר חרדי אמריקאי.
קאהן נולד בוויליאמסבורג, ברוקלין, ניו יורק למשפחה חסידית מקהילת סאטמר.
בגיל 16 למד קאהן בישיבה באנגליה.
בהמשך הפך לחסיד ברסלב וכיום הוא מתגורר בפלורידה.
בפברואר 2015 הוציא קאהן עם גרשי שוורץ את הסינגל-קליפ "ונהפוך הוא".
במרץ 2016 הוציא עם שוורץ סינגל-קליפ נוסף בשם "ואהבת".
בשל חוסר תקציב, שני הקליפים הללו צולמו באופן לא מקצועי, עם מצלמה של טלפון חכם.
למרות זאת, השירים הפכו ללהיטים וזכו לגרסאות גיסוי רבות.
סרטון הווידאו-קליפ שלו צבר 3 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
בדצמבר 2016 הוציא את הסינגל-קליפ הרשמי הראשון שלו – "יומם", שלווה בקליפ לא שגרתי שצולם בשוק מחנה יהודה.
גם שיר זה הצליח וזכה לגרסאות כיסוי רבות.
סרטון הווידאו-קליפ שלו צבר 1.3 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
במרץ 2017 הקים קאהן את "להקת תכלת" והם הוציאו גרסה מחודשת לסינגל "ונהפוך הוא", שיצא לקראת חג הפורים.
באוגוסט 2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו "יעדער איינער- כולנו".
במרץ 2018 הוציא קליפ לסינגל מתוך אלבומו – "לכבוד שבת".
במרץ 2019, לקראת חג הפורים, הוציא את הסינגל-קליפ "ליהודים".
בפברואר 2021, לקראת חג הפורים, הוציא את הסינגל-קליפ "נכנס יין".
הווידאו-קליפ שצורף לשיר ספג ביקורת שלילית בשל המיקום הבולט של הפרסומת ליקב ציון, מיקבי משפחת שור, בקליפ.
בספטמבר 2017, בטור לסיכום שנת ה'תשע"ז במוזיקה החרדית, בחר מבקר המוזיקה נתנאל לייפר בקאהן לתואר "פריצת השנה".
לייפר כתב עליו בין היתר .
לייפר העניק ביקורת חיובית לאלבום הבכורה של קאהן, וכתב על
קאהן משלב בשיריו השפעות חסידיות לצד מוטיבים שונים והשפעות של זמרים דוגמת בוב מארלי, הביטלס, סטיבי וונדר, ולאונרד כהן, אך נשאר צמוד למקורות יהודיים.
תוכן שיריו כולל פסוקים או תוכן בהשפעות המסורת.
שיריו התקבלו במגזרים שונים בשל פשטותם ועממיותם.
משכני – לחן – מיילך קאהן, עיבוד – אלי קליין ואיצי ברי, יצא ב-2019.
אני מאמין – לחן – מיילך קאהן, עיבוד – אחיה אלורו, יצא ב-2020.
אל תדין חברך – לחן – מיילך קאהן, עיבוד – נאור כרמי, יצא ב-2021.
אש תמיד – לחן – מיילך קאהן, עיבוד – גרשון שוורץ, יצא ב-2022.
במרץ 2022 התארס קאהן עם הינדא גריימן.
ב-7 ביולי 2022 השניים התחתנו בניו יורק.
מיילס ריצ'רד בס , המוכר בשם הבמה מיילס קנדי (Myles Kennedy), הוא מוזיקאי, זמר-יוצר וגיטריסט אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בתור הזמר והגיטריסט של להקת ההבי מטאל אלטר ברידג', והזמר של פרויקט הסולו של גיטריסט גאנז אנד רוזס סלאש, הידוע גם בשם "סלאש מארח את מיילס קנדי והקונספירטורס".
קנדי שיתף פעולה עם אמנים רבים אחרים במהלך השנים, ובשנת 2018 יצא אלבום הסולו הראשון של קנדי הנקרא "Year of the Tiger".
קנדי זכה בתואר "זמר השנה" של מגזין "Loudwire" שלוש פעמים ברציפות.
מיילס ריצ'רד בס נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-מדעית אדוקה.
כילד, עבר קנדי יחד עם משפחתו לספוקיין, וושינגטון שם התגורר בחווה.
כאשר קנדי היה בן 4, אביו ריצ'רד בס הלך לעולמו ואימו נישאה בשנית.
משפחתו אימצה את שם משפחתו של אביו החורג, קנדי.
כבר בגיל צעיר החל להביע עניין במוזיקה - בגיל 10 החל לנגן בחצוצרה וכבר בגיל 13 הקים להקת גיטרת אוויר עם חבריו.
מאוחר יותר עבר קנדי לגיטרה אמיתית והושפע רבות מנגינתו של ג'ימי פייג'.
את יכולתו השירה שלו גילה קנדי באמצעות האזנה לתקליטים של סטיבי וונדר ומרווין גיי שהיו שייכים להוריו.
קנדי אף ציין שסגנון השירה שלו הושפע רבות משירתו של רוברט פלאנט, סולן להקת לד זפלין.
בנערותו החל לנגן גיטרה בלהקת בית הספר וחצוצרה בתזמורת הצועדת של בית הספר ובזמנו הפנוי ניגן בלהקת הבי מטאל מקומית שהקים עם חבריו.
עם סיום לימודיו בתיכון, קנדי החל ללמוד בקולג' של ספוקיין שם למד מוזיקת ג'אז.
עם סיום לימודיו בתיכון, החל קנדי ללמוד בקורס מוזיקת ג'אז בקולג' שבעירו ספוקיין.
בעזרת הכישורים והטכניקה שרכש בקורס, החל קנדי לנגן גיטרה בהרכב ג'אז בשם Cosmic Dust Fusion Band.
היכולת הטכנית של קנדי על הגיטרה והידע התאורטי שלו בג'אז, גרמו לקנדי להיות גיטריסט מוכר ומכובד מאוד בקרב קהילת המוזיקאים המקומית.
אלבום הבכורה של Cosmic Dust הופץ בשנת 1991 בשם "Journey" והניב ביקורות חיוביות.
לאחר שחרור האלבום "Journey", עזב קנדי את ההרכב לטובת פרויקט חדש שבעתיד תהפוך ללהקתו Citizen Swing.
בלהקה זו לראשונה, הפך קנדי גם לזמר בנוסף להיותו הגיטריסט.
קנדי תיאר את הלהקה כשילוב של סגנונות מוזיקליים רבים ומגוונים: פאנק, מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז, בלוז ורוק, מעין "סטיבי וונדר פוגש את סטיבי ריי וון".
באלבום זה שימש קנדי כזמר וגיטריסט מוביל ובנוסף, שימש כאחד ממפיקי האלבום.
אלבומם השני והאחרון "Deep Down" יצא בשנת 1995 ובאותה שנה הלהקה התפרקה.
עד ליום זה נחשבים שלושת האלבומים "Journey", "Cure Me With the Groove" ו-"Deep Down" לאלבומים נדירים מאוד והם מעוררים ביקוש רב בקרב מעריצים רבים.
לאחר פירוק להקת Citizen Swing, החל קנדי ללמד גיטרה בחנות מקומית בשם Rock City Music.
באוגוסט 1996 הקים קנדי יחד עם שלושת חברי ילדותו את להקת הרוק The Mayfield Four.
הלהקה חתמה חוזה הקלטות עם Epic Records ובשנת 1998 הוציאה את אלבומה הראשון, "Fallout".
האלבום קיבל ביקורות חיוביות אך נכשל כלכלית.
בשנת 2001 הופיע קנדי בסרט הדרמה "רוק סטאר" בכיכובם של מארק וולברג וג'ניפר אניסטון.
שם קנדי מגלם מעריץ של הלהקה הבדיונית "Steel Dragon" אותו מעלים להופיע עם חברי הלהקה.
בסרט קנדי הוא היחידי שהשתמשו בקולו האמיתי כאשר דמותו בסרט שרה.
ביוני של אותה שנה, יצא אלבומם השני והאחרון של The Mayfield Four בשם "Second Skin".
קנדי ציין כי אלבום זה הוא "בין האלבומים הכי אישיים שהוא עשה".
למרות הפופולריות של האלבום הראשון "Fallout", הלהקה מעולם לא פרצה לתודעה הציבורית מה שהוביל לפירוקה בשנת 2002.
הזמנה לאודישן ללהקת Velvet Revolver
לאחר פירוק The Mayfield Four קנדי החל לאבד את שמיעתו (טנטון) ובעקבות זאת הוא נכנס לדיכאון.
בעקבות זאת קנדי סירב להצעתו של סלאש, גיטריסט גאנז אנד רוזס לשעבר באותה תקופה, להיבחן לתפקיד הזמר בלהקתו החדשה Velvet Revolver.
קנדי מוכר ביותר בתור סולן להקת אלטר ברידג'.
עם פירוק להקת קריד, חברי הלהקה לשעבר מארק טרמונטי, סקוט פיליפס ובריאן מארשל הקימו להקה חדשה וחיפשו זמר חדש.
טרמונטי יצר קשר עם קנדי וביקש ממנו להיות סולן הלהקה.
אלבום הבכורה "One Day Remains" יצא ב-2004 וזכה במעמד של אלבום זהב.
באלבום זה סיפק קנדי רק את השירה.
זהו האלבום היחידי עד "World on Fire" של סלאש שיצא ב-2014 שבו מיילס לא ניגן גיטרה.
לאחר סיבוב הופעות מצליח, יצא בשנת 2007 אלבומם השני "Blackbird".
אלבום זה קיבל ביקורות חיוביות מאוד.
בניגוד לאלבומם הקודם, בו טרמונטי כתב את מרבית השירים וניגן גיטרה לבדו, קנדי החל לכתוב גם הוא שירים רבים ואף הצטרף בנגינה על גיטרה לצד טרמונטי.
סולו הגיטרה בשיר הנושא באלבום, בו קנדי וטרמונטי ניגנו ביחד, נחשב לבין הסולואי הגיטרה הטובים ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2010, לאחר הפסקה שהלהקה לקחה ב-2009, הוציאה את אלבומם השלישי "AB III".
אלבום זה נחשב לאלבום האפל ביותר של הלהקה, זאת מאחר קנדי החל לכתוב את מילות השירים באלבום על בסיס חוויות אישיות שעבר.
קנדי מחשיב את האלבום הזה לאלבום האישי ביותר שלו מאז "Second Skin".
לאחר הפסקה נוספת שהלהקה לקחה, יצא האלבום הרביעי "Fortress" בשנת 2013 והאלבום החמישי של הלהקה "The Last Hero" יצא בשנת 2016. בשנת 2019 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי "Walk the Sky".
קריירת סולו ושיתופי פעולה בולטים
שיתוף פעולה עם חברי "לד זפלין"
בשנת 2008 הוזמן קנדי לחזרה עם חברי להקת "לד זפלין"- ג'ימי פייג', ג'ון פול ג'ונס וג'ייסון בונהם (בנו של ג'ון בונהם).
כבר בשנת 2009, החל קנדי לעבוד על אלבום סולו.
האלבום הוקלט ונערך והיה מוכן לשחרור אך קנדי החליט לגנוז אותו ולהתחיל מהתחלה.
לבסוף, בשנת 2018, יצא אלבום הסולו הראשון שלו "Year of the Tiger" אשר מספר על מות אביו מנקודת מבטו של קנדי עצמו.
אלבום זה שונה מאוד מבחינה סגנונית מהאלבומים של אלטר ברידג' וסלאש.
האלבום הוא בסגנון בלוז אמריקנה וקנדי מנגן בו בגיטרה אקוסטית, מנדולינה, בנג'ו ובבס.
בשנת 2020, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, הפסיק קנדי להופיע לאחר שנים על גבי שנים של סיבובי הופעות.
בתקופה זו, כתב קנדי את מה שעתיד להיות אלבומו השני, The Ides of March.
קנדי התאחד שנית עם חבר ילדותו, זיה אודין, מתופף להקתו הקודמת The Mayfield Four, ויחד נסעו ברכב לפלורידה על מנת להקליט את האלבום.
2010-עד היום: שיתוף פעולה עם סלאש
בשנת 2010, הוזמן קנדי להשתתף בהקלטות אלבום הסולו של סלאש, "Slash" ולבצע את השירים "Back From Cali" ו-"Starlight".
בנוסף, מאותה שנה החל קנדי לשמש כזמר הבלעדי בהופעות של סלאש.
בשנת 2012 שוחרר האלבום השני של סלאש, Apocalyptic Love, בו קנדי משמש כזמר היחידי.
אלבום זה הוא גם האלבום הראשון של "סלאש מארח את מיילס קנדי והקונספירטורס".באותה שנה הוכנסו גאנז אנד רוזס להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
סולן גאנז אנד רוזס, אקסל רוז סירב לקבל את הפרס יחד עם סלאש (אליו הצטרפו דאף מק'אגן, סטיבן אדלר, מאט סורום וגילבי קלארק) ולכן לא הגיע לטקס.
בסופו של דבר, קנדי הופיע עם גאנז נ' רוזס, וקיבל יחד איתם את הפרס באותו טקס.
בשנת 2014 יצא אלבומם השני "World on Fire".
הלהקה לקחה הפסקה בסוף 2015 עם חזרתו של סלאש לגאנז אנד רוזס.
בשנת 2018 הלהקה חזרה לפעילות ושחררה את אלבומם השלישי "Living the Dream".
בשנת 2022 הוציאה הלהקה את האלבום "4".
ב-9 ביולי 2019 הלהקה הופיעה לראשונה בישראל במסגרת Living The Dream Tour (הופעה זו הייתה הופעתו הראשונה של קנדי בישראל).
קנדי נשוי לסלינה ולהם כלב.
קנדי מגדיר את עצמו כאתאיסט.
מיילס יו בארט ג'ופ הוא קומיקאי ושחקן אנגלי.
הוא התחיל את הקריירה שלו כסטנדאפיסט, וזכה להכרה בטלוויזיה הבריטית כשגילם את דמותו של ארצ'י הממציא בסדרת הטלוויזיה לילדים "בלאמורי".
ג'ופ זכה להכרה נוספת בבריטניה אחרי שהופיע בשעשועונים בטלוויזיה ובתפקידים כגון ג'ון דאגן בסדרה " The Thick of It" ונייג'ל בסיטקום "כבוד הכומר".
בספטמבר 2015 החליף ג'ופ את סנדי טוקסביג כמנחה בשעשועון "The News Quiz" ששודרה ברדיו 4 של ה-BBC.
ג'ופ נולד בעיר ניוקאסל ורוב ילדותו חי בלונדון.
הוא למד בבית ספר עצמאיים: הול סקול בהמפסטד שבצפון לונדון, ובסנט ג'ורג' סקול בווינדזור.
אחר כך למד באוקהם סקול בראטלנד, ובאוניברסיטת אדינבורו שם למד תאולוגיה.
באוניברסיטה הופיע באלתורים קומיים עם להקה בשם Improverts, והשתתף בהפקות בידור מוזיקליות (pantomime) עם להקת התיאטרון של אוניברסיטת אדינבורו בתיאטרון בדלם.
ב-2001 זכה ג'ופ בפרס קומיקאי השנה של לסטר מרקורי (So You Think You're Funny?).
ב-2003 היה מועמד לפרס Perrier לשחקן החדש הטוב ביותר על הופעתו ב-"Gentlemen Prefer Brogues".
הוא טען שפילס את דרכו להצטרף לנבחרת הקריקט בסיור בהודו ככתב הקריקט של BBC סקוטלנד ושל Western Mail.
על הרפתקאותיו כעיתונאי בהודו כתב ג'ופ בספר "Fibber in the Heat".
ג'ופ גילם את ארצ'י הממציא בסדרת הטלוויזיה לילדים "בלאמורי" של ערוץ CBeebies.
עוד שיחק בתוכנית הקומית "Live Floor Show" של רשת BBC Scotland בה הופיע בתפקיד קומיקאי תמהוני המדבר בגסות.
ב-2007 הופיע ג'ופ בתפקיד קטן בסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול" בדמות חזאי בטלוויזיה.
בסדרה הקומית הפוליטית "The Thick of It" הופיע ג'ופ בעונות השלישית והרביעית בתפקיד קצין עיתונות לא יוצלח.
בהמשך הופיע ג'ופ בסיטקום "Gary: Tank Commander" בתפקיד קפטן פנשו.