tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלק בטא של ספרו מטפיזיקה הוא סדרה של שאלות הנובעות מאפוריה, ומשם מתחיל השיח הפילוסופי.
דרידה הגדיר את האפוריה כמצב של חוסר מוצא, סתירה פנימית בטקסט.
אבל הוא טוען שלמרות זאת, מצב זה עדיף על כל פישוט שגוי של המציאות.
אפורים הוא מונח נפוץ לתיאור סוג היפותטי של חוצנים דמויי אדם אשר הפכו נפוצים בתרבות הפופולרית בכלל ובספרות המדע בדיוני בפרט, באופן הדרגתי במהלך החצי השני של המאה העשרים.
בנוסף לכך, ה-Greys מופיעים בתאוריות קשר מודרניות שונות, ובמיוחד באלו הקשורות לטענות בדבר חטיפות בידי חוצנים.
ה-Greys מתוארים בדרך כלל כיצורים דמויי אנוש, נמוכי קומה, צנומים, קירחים, בעלי עור אפור (מכאן שמם), בעלי ראשים גדולים יחסית לגופם, ועיניים גדולות מלוכסנות ושחורות, עם נקבים קטנים באזור האוזניים והאף, ופה קטן במיוחד ללא שפתיים.
אמנם, ישנם הטוענים כי החייזרים כבר ביקרו בכדור הארץ, אך בשל העובדה המקובעת בקשר לצורתם - לא הבחינו בהם, משום שהם זעירים ושונים ממנה בתכלית.
סיפור חטיפתם של בטי ובארני היל, אשר היה הסיפור הראשון מסוגו שזכה לסקירה תקשורתית נרחבת באמצעי התקשורת ברחבי העולם, מיוחס בדרך לעלייה הניכרת בשכיחות ה-Greys בתרבות הפופולרית במהלך החצי השני של המאה ה-20.
במאמר משנת 1893 "Man of the Year Million" מאת הרברט ג'ורג' ולס מתואר חזון לפיו בעוד אלפי שנים בני האנוש יהיו אפורי עור, נמוכי קומה ובעלי ראשים גדולים.
בספרו של ולס משנת 1901 "The First Men in the Moon" ולס מתאר את ילידי הירח כבעלי עור אפור, ראשים גדולים, עיניים גדולות ושחורות, ובעלי עקיצות צרעה.
בנוסף לכך בספר זה ולס מתאר בקצרה גם חייזרים בעלי מאפיינים הדומים מאוד ל-Greys אשר הובאו לכדור הארץ כאספקת מזון לנבלים הראשיים בסיפור - גזע חוצנים ממאדים אשר בהמשך היו גם הנבלים הראשיים בספרו משנת 1898 מלחמת העולמות.
ב-1933 הסופר השוודי גוסטב סאנדגרן פרסם ספר מדע בדיוני בשם "Den okända faran" (הסכנה הלא מוכרת), בו הוא תיאר את גזע החוצנים בספר באופן הבא:
הרומן, אשר נכתב לקהל קוראים צעיר, כלל איורים בהם הוצגו החוצנים שתוארו בעלילת הספר.
בשנת 1965 החשיפה התקשורתית הבין-לאומית לה זכה סיפור חטיפתם של בטי ובארני היל הביאה לראשונה לתשומת לב בינלאומית למאפיינים הייחודיים המיוחסים לגזע ה-Greys.
החטופים לכאורה, בטי ובארני היל, טענו כי בשנת 1961 חוצנים חטפו אותם ולקחו אותם לחללית דמוית צלחת.
על אף שהמונח "Greys" נכנס לשימוש רק שנים רבות לאחר מכן, החוצנים שתוארו בסיפור של בטי ובארני היל תואמים למאפיינים של ה-Greys.
לעלייה בפופולריות של ה-Greys בתרבות הזרם המרכזי תרמה בין היתר הבחירה של הבמאי סטיבן ספילברג לשלב בסרטו "מפגשים מהסוג השלישי" חוצנים אפורים ונמוכי קומה בעלי המראה הייחודי של ה-Greys.
אותם האנשים טענו כי ליצורים היו ראשים גדולים ועיניים מלוכסנות.
ב-1987 הסופר האמריקני ויטלי סטריבר פרסם את הספר "Communion" בו תיאר מספר מפגשים מהסוג השלישי בהם לטענתו הוא חווה מפגש עם חוצנים מגזע ה-Greys ויצורים נוספים מהחלל החיצון.
הספר הפך לרב מכר של הניו יורק טיימס ובעקבות הצלחת הספר חברת ניו ליין סינמה הפיקה עיבוד קולנועי לספר בכיכובו של כריסטופר ווקן אשר יצא לאקרנים ב-1989.
דוגמאות בולטות נוספות כוללות בין היתר את הסדרה סטארגייט SG-1, אשר בפרק שלה "Thor's Chariot", ששודר לראשונה ב-1998, הוצג גזע של חוצנים נמוכי קומה, בעלי גוון עור אפור, ועיניים גדולות ומלוכסנות - המכונה "אסגארד".
Greys, אשר כונו 'מבקרים', הופיעו בהמשך גם בשני פרקים של סדרת האנימציה "סאות' פארק".
קומדיית המצבים המצוירת אבא אמריקאי, אשר עלתה לשידור לראשונה ב-2005, כללה גם דמות ראשית של חוצן בשם רוג'ר סמית' אשר בעלת המאפיינים הייחודיים של גזע ה-Greys.
בסדרת המדע בדיוני בבילון 5 הוצג גזע של חוצנים נמוכי קומה, בעלי גוון עור אפור, ועיניים גדולות ומלוכסנות אשר כונו "Vree" ואשר הם בעלי ברית של בני האנוש בעלילת הסדרה אשר מתרחשת במאה ה-23.
ב-1995 התפרסם באמצעי התקשורת ברחבי העולם סרטון שחור-לבן באורך 17 דקות ובאיכות ירודה, אשר לכאורה צולם בשנת 1947, ואשר תיעד לכאורה ניתוח שלאחר המוות שבוצע בארצות הברית בגופת חוצן "אמיתי" מגזע ה-Greys שנהרג מספר שבועות קודם לכן בתקרית רוזוול.
הסרטון שודר ביותר מ-32 מדינות ברחבי העולם, כולל בפריים טיים בארצות הברית בערוץ פוקס ניוז, עורר ויכוח נוקב בתקשורת בשאלה האם הוא אותנטי או שמא מדובר בזיוף מתוחכם.
באותה העת, היזם הבריטי ריי סנטילי אשר היה אחראי להפצת הסרטון, טען כי הסרטון נלקח מתוך 22 סלילים של סרט 16 מ"מ אותם הוא רכש מאלמוני ששירת בעבר כצלם צבאי בצבא ארצות הברית.
עם זאת, ב-2006 סנטילי הודה כי הסרט שאותו הוא הציג לא היה מקורי אלא "שחזור" שאותו הוא יצר לסרט המקורי שנהרס.
הוא עמד על כך כי הייתה בידיו עדות מצולמת אותנטית שהציגה נתיחה לאחר מוות בחוצן אמיתי מגזע ה-Greys.
אירוע זה הפך לבסיס לסרט הקומדיה הבריטי נתיחת החייזר בכיכובם של דקלן דונלי ואנתוני מקפרטלין.
אַפּוּרֶה (בספרדית: Apure) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה.
המדינה, הנמצאת במערב ונצואלה, גובלת בטאצ'ירה, בברינס ובגואריקו בצפון, בבוליבר במזרח, באמסונאס בדרום, ובקולומביה בדרום ובמערב.
המדינה משתרעת על שטח של 76,500 קילומטרים רבועים.
בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סן פרננדו דה אפורה.
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-17, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
ב-1856 נוצרה באזור פרובינציית אפורה.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת אפורה.
בעשורים שלאחר מכן המדינה פוצלה ואחודה עם מדינות אחרות עד שבתחילת המאה ה-20 מעמדה התקבע בתור מדינה נפרדת.
כלכלת אפורה מתבססת בעיקר על גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול קנה סוכר, שעועית וקקאו.
אפוקליפסה בדיונית היא תת-סוגה של מדע בדיוני ואימה אשר מתארת את קץ הציוויליזציה והכחדת האנושות.
אפוקליפסה זו מוצגת בדרך כלל כתוצאה מאסון שעלול להיות סיכון קיומי כגון אפוקליפסת זומבים, מלחמה גרעינית, מגפה, פלישת חייזרים, אירוע פגיעת אסטרואיד, השתלטות רובוטים, סינגולריות טכנולוגית, אירוע על-טבעי, אסכטולוגיה, שינויי אקלים קיצוניים, דלדול משאבים, קריסה אקולוגית או אסון אחר.
פוסט-אפוקליפסה בדיונית מתקיימת בעולם או ציוויליזציה לאחר שאסון הרס את העולם.
מסגרת הזמן עשויה להיות מידית לאחר האסון, בהתמקדות בתלאות הניצולים, או בזמן מאוחר יותר, לעיתים לאחר שכבר שכחו את הציוויליזציה שהתקיימה קודם לאסון.
סיפורים פוסט-אפוקליפטיים מתארים לרוב עולם עתידי שאינו טכנולוגי, או עולם שבו נותרו רק שרידי טכנולוגיה.
העולם הפוסט-אפוקליפטי מתואר לרוב כדיסטופיה בה התושבים חיים בתנאי מחסור קשים ובפחד מתמיד מטרור ושודדים אלימים בעולם חרב ומזוהם.
הסוגה צברה פופולריות לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר האפשרות למלחמה גרעינית הגיעה לתודעת הציבור.
עם זאת, רומנים אפוקליפטיים היו קיימים כבר בתחילת המאה ה-19, כאשר מרי שלי פרסמה את "".
אָפוֹרִיזְם (מיוונית: ἀφορισμός aphorismos, "תיחום"; על פי האקדמיה ללשון העברית: מֵימְרָה), הוא אמרה תמציתית המביעה אמת כללית, עקרון או אבחנה פקחית אשר נאמר או נכתב באופן לקוני וקליט.
השימוש במונח נעשה לראשונה בחיבורו של היפוקרטס האפוריזמים.
המונח יושם בהמשך לעקרונות מדעי הטבע ולאחר מכן לעקרונות פילוסופיים, מוסריים, וספרותיים.
שימוש מודרני לאפוריזם הוא בדרך כלל אמירה או טענה תמציתית המבטאת אמת סובייקטיבית, או הבחנה באופן קצר וחכם.
לאוסף של אפוריזמים, ידוע לעיתים גם כספרות חכמה, היה משקל חשוב במערכת הערכים של מספר תרבויות בעבר כגון, כתבי הסוטרא בהודו, מגילת קהלת, החדית' באסלאם.
אפוריזם מהווה חלק חשוב גם בכתביהם של סופרים מודרניים לדוגמה הפתגמים ההולנדיים של פיטר ברויגל האב.
האוסף הידוע של אפוריזמים שייך לארסמוס מרוטרדם.
בנוסף ידועות עבודותיהם של בלז פסקל, פרנסואה דה לה רושפוקו, פרנץ קפקא, ניטשה וויטגנשטיין.
בתרבויות רבות יש חכמים או גיבורי תרבות אשר מייחסים להם את האפוריזם.
דוגמאות לכך הן: שבעת חכמי יוון, קונפוציוס ושלמה המלך.
כמו כן, נהוג לצטט באופן שגוי או באופן הפוך אפוריזם לשם הומור.
וודהאוס, טרי פראצ'ט ודאגלס אדמס יש משחקי מילים המשנים את משמעות האפוריזמים.
אַפּוֹתֶם (לפעמים מכונה בקיצור אַפּוֹ, ביוונית תמה=להניח) הוא:
קטע (או אורכו) ממרכז המצולע לנקודה התיכונה (האמצעית) של אחת הצלעות.
או באופן שקול, הוא קטע (או אורכו) ממרכז המצולע האנכי לאחת הצלעות.
כיוון שהמצולע הוא משוכלל הרי שכל האפותמים שלו חופפים.
קטע ישר (או אורכו) בין מרכז המעגל לאמצע מיתר על המעגל.
או באופן שקול, קטע (או אורכו) בין מרכז המעגל האנכי למיתר על המעגל.
בפירמידה משוכללת (פירמידה בעלת בסיס בצורת מצולע משוכלל):
הקטע הישר (או אורכו) הקצר ביותר בין קודקוד הפירמידה לנקודה על היקף הבסיס (העובר על פני אחת הפאות).
בפירמידה משוכללת קטומה (פירמידה רגולרית שפסגתה נקטמה על ידי מישור המקביל לבסיס):
האפותם או אורך גובהה של כל פאה טרפזית בצידי הפירמידה הקטומה.
האפותם a יכול לשמש לחישוב השטח של מצולע משוכלל בעל n צלעות באורך s:
אפשר לראות את נכונות הנוסחה אם מחלקים את המצולע ל-n משולשים שווי שוקיים חופפים (עם קודקודי המשולשים במרכז המצולע ועם הבסיסים על צלעות המצולע).
שטח משולש הוא מחצית הבסיס כפול הגובה ולכן שטח כל אחד מ-n המשולשים הוא .
הוא היקף המצולע ולכן ניתן גם לכתוב:
האפותם של מצולע משוכלל שווה לרדיוס של המעגל החסום במצולע.
לכן הוא גם שווה למרחק המינימלי בין צלע למרכז המעגל.
ככל שלמצולע יש יותר צלעות כך שטחו שואף לשטח המעגל החסום, והיקף המצולע p שואף להיקף המעגל החסום .
מכל אלה נובעת הנוסחה לחישוב שטח העיגול:
ניתן למצוא את האפותם של מצולע משוכלל במספר דרכים.
האפותם a של מצולע משוכלל בעל n צלעות באורך s ועם רדיוס R למעגל החוסם את המצולע שווה:
ניתן להשתכנע בכך אם מעיינים ב-n המשולשים שווי השוקיים שהוזכרו בדיון למעלה.
אם חוצים כל משולש כזה לרוחב מתקבל משולש ישר-זווית בו אורכי הניצבים הם ו- a (האפותם), היתר הוא R והזווית בקודקוד היא .
נוסחאות אלו שימושיות גם אם ידועים רק היקף המצולע p ומספר הצלעות n כיוון ש .
אפוראודון (שם מדעי: Eporeodon) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה בן הקבוצה הקדומה מריקואידודונטידה.
הוא חי במשך תקופת האוליגוקן באמריקה הצפונית שלפני 30.8—24.8 מיליון שנה מזמננו.
הוא תואר למדע ב-1875 בידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש.
הוגדרו 3 מינים בסוג, בעוד מינים נוספים הועברו לסוגים דומים כמו Eucrotaphus.
המאובנים התגלו בשטחי הפארק הלאומי בדלנדס שבדרום דקוטה הדרומית, והוא נחשב לאחד הסוגים הגדולים ביותר שהתגלו בה, אך גם המועטים ביותר והיוו רק אחוז אחד מהסוגים שנמצאו.
כמה מדענים סוברים שהממצאים מוכיחים שהוא חי בבדידות יחסית ולא הרכיב עדרים גדולים.
בצורתו דמה האפוראודון לפרה באורך 1.5 מטר ומשקל של 118 קילוגרם.
הייתה לו גולגולת קצרה יחסית עם לסת תחתונה עבה ובולטת ושיניים טוחנות גבוהות בעלות חריצים בולטים וכן בעלת זוג ניבים בולטים בחלקה הקדמי.
היא הייתה יותר קצרה מאשר המריכוידון, אך רחבה יותר מאשר גולגולת המיניוכרוס שדמה מעט לארנבת.
הרגליים היו קצרות ובקצוותיהם פרסות דמויות אצבע והזנב היה קצר ביותר.
האפוראודון היה כנראה יונק מגושם ואיטי יחסית למינים שהתפתחו במישורים במיוקן.
הוא חי בסוואנות הקדומות של אמריקה הצפונית, שם חיו מיני פרסתנים רבים.
אפזיה רצפטיבית ובעברית אימלות שוטפת (נקרא גם: אפזיית וֶרניקֶה, באנגלית: Receptive Aphasia, Fluent Aphasia, Wernike's Aphas) היא לקות של אבדן כושר דיבור וקריאה (אימלות, או אפאזיה) כתוצאה מבעיית כשל תפישה שכלי ובעיה במערכת העצבים בדרך כלל בעיה מוחית.
הלוקים בתסמונת זו יתקשו להבין את הכתוב והנאמר, ודיבורם, אף שֶׁיִשָּׁמַע זורם בקצב וצליל רגילים, עם מילים הנשמעות כנכונות, רצף הדיבור יהיה חסר משמעות כי צירופי הלשון ובחירות המילים לא יתאימו לתוכן שנועד להיאמר.
ברוב המקרים הם גם לא יהיו מודעים לבעיה בדיבורם.
דבר דומה קורה גם בעת כתיבתם.
ובמצבים מתקדמים, נפגעת גם הבנתם הם את המילים הנאמרות להם, וגם לזה אינם מודעים.
הלקות בדרך כלל אינה מלווה בבעיות מוטוריות והחולים בה שולטים בדרך כלל בפיהם בלשונם ובידיהם, אך גם הכתיבה בדומה לדיבור אינה בעלת משמעות.
דוגמה למשפט אפשרי של הלוקה באפזיה רצפטיבית קלה, שבה עדיין ניתן לעקוב אחרי התוכן וגלגולו לפני הפקתו:
הנפגע יאמר: כמה פליטים נראו מיד בלי הפוגה.
במקום: כמה פוליטיקאים נרדמו מיד לאחר ההפגנה.
אבדן כושר דיבור זה פוגע בעיקר ביכולתו של הנפגע לדבר ולכתוב בצורה מובנת (נקלטת), ולכן נקראת רצפטיבית (נקלטת), ולעיתים גם קיימת פגיעה ביכולתו של הנפגע עצמו להבין את הנאמר או הנכתב אליו.
התסמינים מלמדים על תהליך יצירת הדיבור הכוללים הפרדת מילות תוכן ממילות תפקוד, ומאששים גישות של בלשנות ופיסכולוגיה קוגניטיבית המחלקות את המילים באופן זה.
התופעה והתסמין הרפואי נקראים על שם הרופא והחוקר הגרמני קרל ורניקה אשר גילוי האיבר המוחי האחראי על ניתוח והבנת הדיבור, אזור ורניקה מיוחס אליו, ואף נקרא על שמו.
לנפגע באזור מוחי זה תופעות של "אפזיה רצפטיבית", תופעות השונות לחלוטין מאלו שיש לנפגע באזור ברוקה שבמוח.
אפזיה aphasia - בעברית אימלות - אי מילה - חוסר היכולת להביע ולהבין מלים (ושִׂיכּוּל אותיות עם "אילמות"), או שָׁתֶּקֶת לפי הצעת האקדמיה ללשון העברית מן המילה שתיקה.
אפזיה הוא מונח רפואי חדש בן המאה ה-19 ומקורו מהמונח היווני אַפַתוֹס - ללא אמירה: α אַ - ללא, והמילה היוונית העתיקה φατός אמירה.
רצפטיבי ואקספרסיבי (נקלט לעומת מובע): באפזיה רצפטיבית (כלומר קליטתית) - הלוקים בבעיה זו לעיתים מתקשים להבין את הנאמר, ולמרות שהם מצליחים להביע משהו הנשמע כדיבור, אין דיבור זה בעל משמעות ואי אפשר להבינו.
לעומת זאת באפזיה אקספרסיבית (כלומר הבעתית) הלוקים בה אינם מצליחים להביע דבר הנשמע כדיבור, אך הם מסוגלים לרוב להבין את הנאמר להם, ואת המעט שהם כן הצליחו לומר ניתן לעיתים להבין.
וֶרנִיקֶה לעומת בּרוֹקָה: שני סוגי לקות הדיבור נקראים גם אפזיית בּרוֹקָה ואפזיית וֶרנִיקֶה על שם שני חוקרי המוח והרופאים הנודעים במאה ה-19 (פייר) פול ברוקה Paul Broca הצרפתי, וקרל וֶרנִיקֶה Karl Wernicke הגרמני.
אם האזור הפגוע במוח הוא אזור ברוקה - האזור שאחראי לדיבור, הלוקה בתסמונת אינו מצליח להביע משפטים, אך יכול לשלוף מילות תוכן בלתי קשורות.
לעומתו הנפגע באזור ורניקה יפיק מבעים הנשמעים נכונים, אך המילים שהוא בוחר בעלי משמעות מילולית שגויה או מומצאת ולכן גם בלתי מובנים, ולעיתים גם לא יבין את המילים הנאמרים לו.
היה זה החוקר וֶרנִיקֶה שהבדיל בין סוגי האפזיה והגדיר את זו הנובעת מפגיעה באזור האחורי (אזור ורניקה) כבעיית הבנה (קליטה - רצפציה) לעומת זו של האזור הקדמי (אזור ברוקה) כבעיית הבעה (אקספרסיה).
שוטפת לעומת חסרת שטף fluent vs.
non fluent aphasia: במקרים של אימלות חסרת שטף (אפזיית ברוקה, אפזיה אקספרסיבית), הלוקה כאמור אינו מצליח להביע את עצמו ויש פגיעה בשטף הדיבור.
המשפטים הנאמרים קצרים, ונאמרים תוך קושי.
לעומת זאת באימלות שוטפת, עליו יפורט בערך זה, (אפזיית ורניקֶה, אפזיה רצפטיבית) הלוקה מביע את עצמו בשטף דיבור שאינו נפגע.
התוכן המילולי של דבריו הוא חסר פשר, אך נשמע כאילו הוא אומר דברים בעלי משמעות.
הדובר אינו מודע לכך שתוכן דבריו פגום, ואף עלול להביע רגשות היפגעות כשלא מבינים את דבריו.
חיישנית לעומת מכנית sensory vs motoric aphasia: אפזיית ורניקה נחשבה על ידי ורניקה כקשורה יותר ל"חיישנים" כלומר לבעיה מוחית הקשורה בקלט הדיבור (קלט השמע במוח לאחר שכבר נקלט באוזן), לעומת בעיה בשליטה המוחית העצבית על יכולת ההבעה.
לעומת זאת אפזיית ברוקה נחשבת כבעיית הבעה, וקשורה לעיתים גם עם בעיה מוטורית מכנית של שליטה בתנועות בתיאום ובקצב תנועת השרירים, הדרושים ליצירת ההבעה.
רצף של רמות פגיעה אפשריים
להלן תסמינים מצויים שבעלי אפזיה רצפטיבית (אפזיית ורניקה) לוקים בהם:
"תפישה לקויה" – כשלי הבנה וחורים בהבנת המילה הנאמרת והכתובה.
כשאזור ורניקה שבמוח נפגע, המוח לא יכול לנתח את רצף המילים ולהפיק ממנו משמעות, וכן לא יכול לקחת משמעות ולהפיק ממנו את המילים הנבחרות לדיבור או כתיבה.
"הפקה משובשת" ("פרפזיה" – דיבור המותיר רושם כאילו נבחרו מילים משיחה אחרת.
מקורו ביוונית: παρά צד, פַֿאזַה-שלב):
הפקה משובשת זו היא בעלת תכונות אחדות שיפורטו להלן.
"חוסר תודעה" – הלוקים בתסמונת אפזיה רצפטיבית, היא אפזיית וֶרנִיקֶה, אינם מודעים למלל המשובש המופק מפיהם, וכך תובן העובדה שאינם "חוזרים ומתקנים" את דבריהם המשובשים.
"דיבור הנשמע שוטף" – לפגועי התסמונת אין בעיה ליצור זרם מילים בקצב והטעמה רגילים הנשמעים כשטף דיבור תקין, ולעיתים אף כוללים מילים או חלקי מילים הקשורים לנושא השיחה עם אחרים, ורק תוכן הדיבור, כלומר ההברות המילים וביטויים אינם מצטרפים לכדי דיבור בעל משמעות, בהקשר לשיחה.
וראו להלן על "יצירת עגה" בפרק #שיבושי דיבור של אימלות שוטפת (אפזיה רצפטיבית)
"אין פגיעות שליטה בתנועות" (אין פגיעות מוטוריות כלומר אין הֶמִיפַּרֶזִיס).
בדרך כלל פגועי האימלות השוטפת שולטים בתנועות אבריהם ובמיוחד באברי הדיבור: הלשון השפתיים, שפתות הקול, הענבל, שרירי הלחיים ופעולות דרכי הנשימה, ואין להם כל בעיה להפעילם כרצונם.
שיבושי דיבור של אפזיה רצפטיבית
כאמור, לאנשים הלוקים באימלות שוטפת היא האפזיה הרצפטיבית, קיים מנעד של תופעות דיבור משובש והפקה מילולית לקויה, התלוי בחומרת הפגיעה המוחית.
יש שהפגיעה קלה בלבד, ויש שהפגיעה חמורה עד כדי אבדן מוחלט של כושר הדיבור.
מספר סוגי דיבור משובש קיימים בקרב פגועי אימלות שוטפת זו (פגועי האפזיה הרצפטיבית):
יצירת עגה (ז'רגון) – תוכן המלל המופק מפי לוקי התסמונת בדרך כלל חסר משמעות, אך הדיבור מוטעם כמו דיבור תקין, והוא בעל מבנה תחבירי הנשמע לרוב סביר ועל פי הדקדוק, אף על פי שלתוכן הנאמר אין משמעות, וברור לשומעים שהמלל המופק בנוי משבושי מילים שנבחרו בשוגג ומחליפים את הדיבור הרגיל.
אלו עשויים לכלול תערובת מילים חסרי משמעות (סכיזופזיה), בדומה לדיבור של הלוקים בשסעת (בלעז סכיזופרניה).
הפקת שבושי שיח (שיח פרפזי – המעורר רושם ששייך לשיחה אחרת) – הפקת מילים, הברות או ביטויים שלמים שאינם מתאימים לתוכן הרצוי של השיחה.
שיבוש זה מופיע בצורות שונות:
שליפת מילים פגועה – שיבוש בבחירת המילים ושליפת מילים לא מתאימות.
בעיה זו נקראת גם אנומיה (חסך שֵׁמוֹת).
שבושי תבניות המילה (פַּרַפַזְיה פונמית) – שליפת מילה מתאימה אך שיבושה על ידי החסרת הברות, החסרת הגיינים (פונמות), החסרת מילים וביטויים שלמים, הוספת מילים והברות, החלפתן באחרות והחלפת הסדר ממקומם הראוי, כך שעל אף שהמילה אינה נכונה, היא נשמעת דומה למלל המיועד.
לעיתים נותרים על כנם הברה, חלק ממילה, או מחצית ביטוי, וכך ניתן לשחזר את המילה או המשפט המקוריים שהיו אמורים להיאמר.לדוגמה "בג" במקום "דג".
שבושי תבניות המשמע (פרפזיה סמנטית) – בחירת מילים וביטויים שלמים מתוך משפטים בעלי משמעות בהקשר של הדיבור המיועד, אך כאלה שאינם מתאימים למלל הנאמר כעת.
למשל אמירת "סכין" במקום "מזלג".
שיבושי לשון מומצאת (נאולוגיזמים – חידושי הגה) – בחירת מילים וביטויים שאינם קיימים או אינם שייכים כלל להקשר הדיבור המיועד.
למשל אמירת "דרפז" במקום "נעל".
איבוד מילים (צירקומלוֹקוּציה – דיבור סביב) – בחירת מילים סביב הנושא המדובר מבלי יכולת להגיד את הדבר עצמו.
שיבוש זה תואר בספריו של אוליבר סאקס, והוצג בסרטים על פגוע השריון סרן שמוליק אסקרוב סמג"ד שריון שנפגע בגולן במלחמת יום הכיפורים.
להג מתמשך (Press-on talk) – פירוט נמשך השייך לעניין אך אינו מוביל לְמטרה.
כשהפגוע נשאל: איזה סרט ראית אתמול?
הוא יענה: סרט רואים על מסך.
יש לי מסך גדול בבית.
אפשר לקנות היום מסך ענק.
בחנות מוכרים המון מסכים גדולים וכולם מראים את אותו דבר.
יש המון לקוחות שנכנסים לחנות.
כשהם סוגרים הם משתמשים באזעקה...
קיצור טווח הזיכרון הקצר לעיתים פגועי אפזיה רצפטיבית שוכחים את הקורה לאחר זמן קצר יותר מהרגיל.
סוגים של תסמונות אימלות (אפזיה) אחרות
האימלות השוטפת (אפזיה רצפטיבית) שונה מסוגים אחרים של אפזיה:
אפזיית ברוקה בלתי שוטפת – אימלות הבעתית (אפזיית אקספרסיה): אבדן כושר הדיבור השוטף, צמצום אוצר המילים ואיבוד מילות קישור.
אבדן כושר דיבור כללי (אפזיה גלובלית): הפגועים מתקשים מאוד להבין דיבור ולהפיקו.
חסך מילים (אפזיה אנומית): הלוקה בזה מודע למוגבלותו אך מתקשה למצוא את המילה המתאימה.
הדיבור שלהם מובן אך מלא בשיח סביב העניין (צירומלוקוּציה) בלי לומר את המילה הרצויה או הביטוי הרצוי עצמם.
לעיית הולכה (אפזיה קודוקטיבית): פגוע תסמונת זו מבין את הנאמר ומסוגל לענות מיד ולשוחח תוך כדי דיבור, אך לא לשוב על דברי האנשים שהוא שומע.
בשונה מפגיעה באזור ברוקה בה נפגעות מילות התפקוד, לנפגעים של אזור ורניקֶה הלקות מוגבלת דווקא למילות תוכן, כפי שאלו מוגדרות בבלשנות: שמות עצם, פעלים, תואר ומילות יחס ודומיהן.
לנפגעים אלה של אפזיה רצפטיבית (אִימלוּת שוטפת) אין בדרך כלל פגיעה במילות התפקוד: כינויי גוף, מיליות חיבור, שעבוד, יידוע וכדומה, לא במקרה של אבדן המילים (צִירקוּמלוֹקֻציה) ולא בשליפת מילים משובשות.
לעומתם נפגעי אזור ברוקה נפגעים ביכולת שליפת מילות התפקוד, ומילות התוכן ממשיכות לתפקד כרגיל.
כאמור תופעות אלו מלמדות על התהליך המוחי של יצירת הדיבור, הכולל שליפת מילים ומשפטים על פי חלוקה והפרדה בין מילות תוכן למילות תפקוד, ומאששות גישות של בלשנות ופיסכולוגיה קוגניטיבית המחלקות את המילים באופן זה.
הגורם הנפוץ ביותר לאימלות השוטפת הוא שבץ מוחי, הקורה כאשר זרם הדם אל המוח אינו מגיע כראוי, וכך נמנע חמצן ומזון מתאי המוח והם מתים בתוך דקות אחדות.
עורקי המוח האמצעיים מובילים דם עם חמצן ומזון אל המוח הגדול (הצרברום).
עורק המוח הגדול השמאלי מוביל את נוזל המוח – הוא הדם המוחי, כשהוא עמוס חמצן וגלוקוז עבור אזור ברוקה, אזור ורניקה באחורי הפיתול הרקתי העליון (הגירוס הסופריור-טמפורלי הפוסטריארי) שבאונה הרקתית (צדעית), עבור פיתול על שם השל, ועבור פיתול החגורה (הגירוס האנגולרי-הזוויתי).
לחולי אפזיה רצפטיבית יש בדרך כלל סתימה עורקית (אוֹקלוּזיה, או "לֶכֶד" בלשוננו) בעורק השמאלי של המוח הגדול, וכתוצאה מכך חבלה (לֶזיה) ברקמת אזור ורניקה, הגורמת לְתופעות הַאִימְלוּת הנקראות אפזיית וֶרניקֶה.
אזור זה נמצא מאחורי קליפת השמע-הראשוני שבקליפת המוח (Primary Auditory Cortex, PAC) האחראית לפענוח קולות הדיבור – ההגיים ההֶגיָינים (הפונמות) וההברות.
אזור ורניקֶה אחראי להשלכת משמעות על צלילים אלו.
מידת החבלה ברקמה תקבע את חומרת הפגיעה ביכולות הדיבור של הנפגע.
נזק לאזור סביב, בקליפה העוטפת את המענית הצידית (היא "החריץ על שם סילביאן", כלומר נזק לאזור הפֶּרִיסילביאני שסביב החריץ) ובאזורים קרובים אחרים, עלול אף הוא להסתיים בתסמיני אפזיה רצפטיבית שוטפת, ואין לדעת מראש אלו אזורים יובילו לאיזה תסמינים בדיוק, עקב מורכבות התפקוד השונה והמבנה המוחי השונה שבין אדם לאדם.
בדיקה לצורך אבחון אבדן כושר דיבור (אפזיה) נעשית בדרך כלל אחרי פגיעה מוחית או פציעת ראש, לעיתים באמצעות דימות תהודה מגנטית (MRI), או דימות קיטוע ממוחשב (סי טי) (טומוגרפיה ממוחשבת, CT) לשם זיהוי הפגיעה ברקמת המוח ומציאת מקומו המדויק.
האבחון נעשה בידי רופאים חוקרי הפרעה (פתולוגים) ייעודיים לדיבור ושפה, קלינאי תקשורת (SLP – Speech Language Pathologist) הבודקים את יכולת ההבנה והדיבור, הקריאה והכתיבה והיכולות החברתיות של פגוע הראש.
בדיקה כזו כוללת בדרך כלל בין היתר את תיאורו העצמי של הנבדק, בחינת כושר תנועה של "אברי הדיבור", יכולות לשוניות, וזיהוי הסביבה וההקשר.
בארצות הברית ישנם חבילות של מבדקים ומבחנים שנקבעו מראש וביניהם מבדק בוסטון לאבחון אפזיה BDAE, "חבילת המערב לבדיקות אפזיה", מבחן תקשורת אנושית RTT, ומבחן כושר פעילות יומיומית CADL-2. בנוסף לכך הנפגע ומשפחתו ירואיינו, וייבדק עברם הרפואי שלו ושל בני משפחתו.
ישנם ויכוחים רבים על דרכי הטיפול ויעילותם.
יש הטוענים שככל שההתערבות והטיפול יתחילו מוקדם יותר כן ייטב, ויש הסבורים את ההפך.
כמו כן ניתנות עצות לבני המשפחה והחברים המטפלים, כיצד לתקשר, לדוגמה שימוש במשפטים קצרים וברורים, הוראות ישירות, ואמירה חוזרת ונשנית.
החלמה באמצעות גמישות מוחית (נוירופלסטיציה)
גמישות מוחית מוגדרת כיכולת חלקי המוח לאמץ לעצמם תפקידים ולקיימם במקום האזורים והרקמות הפגועות.
לפי החוקר טומסון לאחר פגיעה מוחית נצפו שינויים נרחבים בתפקוד רקמות המוח כולל מעבר לפעילות בצד אחר של המוח, פעילות מוחית חוצה צדדים בשיתוף רקמה בין האונות ופעילות מוחלפת של אזורים שונים על מנת להשלים את התפקוד החסר של החלקים הפגועים.
ישנם מחקרים שהראו גמישות מוחית רבה ומוחשית, במקרה של התגברות על אבדן כושר הדיבור ובמיוחד במקרים של אבדן כושר דיבור בכלל ואפזיה רצפטיבית בפרט.
לעיתים משתמשים ב"גישת הגירוי של שֶׁוּוֶל":
על הגירוי להיות קרוב לסף הקושי הרב ביותר שאיתו המטופל יכול להתמודד.
יש ליצור גירוי חושי ותחושתי אשר יחזור לכל אורך הטיפול.
יש לקבל תגובה לכל גירוי.
אחרת יש להגביר את מידת הגירוי בדרכים שונות.
יש לשאוף לקבל תגובה מרבית.
על המטפל לתת משוב המעודד לחיזוק והמשך התגובות.
על הטיפול להינתן באווירה של קושי והתגברות עליה.
הטיפול צריך להיות מגוון, אך מבוסס על סדרת מטרות אחידה.
הטיפולים בדרך זו מתחילים במבדקים ובחנים קלים והולכים ומקשים על המטופל.
קשה: הצבע על הספר אחר כך אל התקרה, אחרי שנגעת לעצמך באוזן.
טיפול בהבנת הנשמע (אפריהנציה אודיטורית)
אחד הטיפולים החשובים ללוקים באפזיה רצפטיבית הוא הטיפול בהבנת הנשמע (אפריהנציה אודיטורית).
הבנת מילים בודדות: אחת משיטות הטיפול היעילות ללוקים באימלות שוטפת נקראת תרגוּל הצבעה, ובו המתרפא נדרש לבחור את התמונה של המילה אותו מציג לו המטפל.
הבנת משפטים: תרגול בו המטופל מתבקש לענות על שאלות לגבי משפטים הנאמרים לו, לבצע הוראות, או לאשר ולדחות פרשנות על משפטים.
הבנת שיחה: שאלות על שיחה שהושמעה למטופל, ועל משמעויות נוספות שעולות מבין השורות בשיחות אלו.
אנומיה - אבדן שמות עצם: פעמים רבות לאימלות השוטפת (היא אפזיית ורניקֶה, האפזיה הרצפטיבית) מתלווה אבדן כושר זיכרון שמות עצם – אנומיה.
הלוקה בתסמונת זו אינו מצליח להיזכר או להכיר שמות עצם בשמותיהם.
במקרים רבים הלוקה בתסמונת מודע לכך שאינו מצליח למצוא את המילה הנכונה ומראה סימני מצוקה בנסותו לנחש או להביע מלים אחרות סביב המילה שהוא מחפש.
אחד הטיפולים נקרא ניתוח אפיוני משמע (אנליזת פיצ'רים סמנטיים): לאחר שהמטופל נותן שם לחפץ שהוצג בפניו, עליו להפיק מילים נוספות הקשורות למילה זו מבחינת משמעותן.
דרך הפקת התכונות הדומות המטופלים מפתחים כושר אחזור שמות עצמים מחודש, באזורי הלשון הייעודיים במוח או באזורים חדשים באמצעות הגמישות המוחית העצבית.
אפורוס איש קִִיֶמה היה היסטוריון יווני עתיק, הידוע עבור ההיסטוריה האוניברסלית שלו.
הוא נולד בקימה , איוליס , ויחד עם ההיסטוריון תאופומפוס היה תלמיד של איסוקרטס ברטוריקה.
לא נראה שהוא התקדם במיוחד כנואם, ובהצעתו של איסוקרטס עצמו, הוא החל ללמוד כתיבת ספרות וחקר ההיסטוריה.
על פי פלוטרכוס, אפורוס דחה את הצעת אלכסנדר הגדול להצטרף אליו למסע המלחמה שלו על פרס כהיסטוריון הרשמי.
בנו דמופילוס הלך בעקבותיו כהיסטוריון.
אפורוס דיווח כי שביט התפצל לשניים בחורף 373–372 לפנה"ס.
פרי עבודתו היה סדרה של 29 ספרים – ההיסטוריה האוניברסלית שלו.
היצירה כולה, בעריכת בנו דמופילוס - שהוסיף את הספר השלושים - הכילה תיאור מסכם של "המלחמה הקדושה", יחד עם תיאורים נוספים מימי ההרקליידים ועד כיבוש פרינתוס בשנת 340 לפנה"ס על ידי פיליפוס השני, מלך מוקדון, המכסה פרק זמן של יותר משבע מאות שנים.
לפי פוליביוס, אפורוס היה ההיסטוריון הראשון שאי פעם חיבר היסטוריה אוניברסלית.
עבור כל אחד מ-29 הספרים הנפרדים, אפורוס כתב הקדמה.
החיבור נקרא ככל הנראה בפשטות "היסטוריות" (Ἱστορίαι), והוא נבנה לפי סדר נושאי ולא כרונולוגי בנרטיב שלו.
דיודורוס סיקולוס היה אחראי במידה רבה על שימור יצירה זו עבור הדורות הבאים, על ידי העתקת חלקים גדולים מכתביו.
ספר 30, המכסה את השנים 356–340 לפנה"ס, נוסף על ידי דמופילוס ככל הנראה לאחר מותו.
קטעי כתביהם אצל דיודורוס מהווים את הנרטיב הרציף היחיד על ההיסטוריה של יוון בין 480 ל-340 לפנה"ס.
תקופה זו מתוארת גם אצל ההיסטוריון הרומי יוסטינוס בקיצור של ההיסטוריות של פומפיוס טרוגוס, אשר גם הוא מכסה היסטוריה "אוניברסלית" עד זמנה של הרפובליקה הרומית המאוחרת.
ברור כי אפורוס עשה שימוש ביקורתי בברי־הסמכא הטובים ביותר.
ההיסטוריה שלו זכתה לשבחים ונקראה בעת העתיקה, ומאוחר יותר היסטוריונים קדומים הסתמכו בחופשיות על עבודתו.
ייתכן שחלקים גדולים מההיסטוריה של דיודורוס סיקולוס מקורם בהיסטוריה של אפורוס.
סטראבון ייחס חשיבות רבה לחקירות הגאוגרפיות של אפורוס, ושיבח אותו על היותו הראשון להפריד את הרכיב ההיסטורי מזה הגאוגרפי.
בגאוגרפיקה שלו ציטט סטראבון את אפורוס באריכות.
פוליביוס, אף שייחס לו ידיעה על תנאי לוחמה ימית, לעג לתיאורו את קרב מנטיניאה (362 לפנה"ס) כמי שמגלה בורות באופי מבצעי יבשה.
יוסף בן מתתיהו, בדבריו בחיבורו "קדמוניות היהודים" על כך שנח חי 950 שנה, הזכיר את אפורוס כאחד משורה של סופרים והיסטוריונים המספרים גם הם "שהקדמונים חיו אלף שנים".
בחיבורו "נגד אפיון", הזכיר את אפורוס בתוך שורה של סופרים יוונים לדוגמה, שבדו סיפורים מדמיונם וסתרו זה את זה.
כך למשל, הוא מצביע על בורותו של אפורוס לגבי האיברים, שבאה לידי ביטוי בכך שהוא חשב שאיבריה היא עיר.
מלבד ההיסטוריה האוניברסלית, אפורוס כתב "אפיכוריוס לוגוס" (Ἐπιχώριος λόγος), חיבור פטריוטי שבו הוא שיבח את מסורות קימה.
הוא כתב גם "פרי הירמאטון" (Περὶ εὑρημάτων), ספר על המצאות, ו"פרי לקסאוס" (Περὶ λέξεως), "על סגנון".
"על דברים ראויים לציון בארצות שונות" (ספק אם מדובר ביצירות נפרדות, או רק בקטעים מההיסטוריות)
"מחקר על ארצי", על ההיסטוריה והעתיקות של קימה
"מאמר על סגנון", יצירתו הרטורית היחידה, המוזכרת מדי פעם על ידי הרטוריקן תאון.
אף על פי שכתב את כל החיבורים הללו, שום דבר פרט לקטעים בודדים לא שרד מהעולם העתיק.
אפורוס זכה לשבחים על ששרטט (אם כי לא תמיד) קו תיחום ברור בין המיתי להיסטורי; הוא אפילו הכיר בכך ששפע של פרטים, אף שהעניק כוח מאשש לתיאורים של האירועים האחרונים, הוא בסיס לחשד, בדיווחים על היסטוריה רחוקה.
סגנונו היה מליצי ומעושה, באופן טבעי בהתחשב בהכשרתו המוקדמת, והוא הקריב לעיתים קרובות את האמת לטובת אפקט רטורי.
עם זאת, על פי דיוניסיוס מהליקרנסוס, הוא ותאופומפוס היו הסופרים ההיסטוריים היחידים ששפתם הייתה מדויקת ומושלמת.
אפורבה מהטה הוא המייסד והמנכ"ל ההודי - קנדי של חברת משלוחי המצרכים Instacart.
בשנת 2020 מהטה הפך למיליארדר בגיל 33. נכון לשנת 2021, שווי החברה שלו הוא 39 מיליארד דולר.
מהטה נולד בשנת 1986 בהודו.
הוא עבר עם משפחתו ללוב זמן קצר לאחר שנולד, ולאחר מכן לקנדה כשהיה בן 14. הוא סיים לימודי הנדסת חשמל באוניברסיטת ווטרלו.
מהטה עבד כמהנדס עיצוב בחברות בלקברי וקוואלקום לפני שהצטרף לאמזון בשנת 2008. בהיותו באמזון עבד כמהנדס שרשרת אספקה.
מהטה עזב את אמזון ועבר לסן פרנסיסקו בשנת 2010. בין 2010 ל-2012 הוא השיק 20 סטארטאפים, שכולם נכשלו.
הוא הקים את Instacart בשנת 2012. עד שנת 2020 מהטה הפך למיליארדר בגיל 33 עם אחזקה של 10% בחברה שלו.
בשנת 2021 הוערך ערכה של Instacart בסכום של 39 מיליארד דולר.
מהטה נכלל ברשימת פורבס 30Under30 בשנת 2013. בשנת 2021 הוא נכלל ברשימת טיים 100 נקסט.
אפטאון הוא אחד מ-77 תתי-אזורים של העיר שיקגו, אשר נמצא בחלק הצפון מזרחי של העיר.
אפטאון נתחם בשדרת פוסטר בצפון, בימת מישיגן במזרח, ברחוב מונטרוז ופארק אירווינג בדרום, ברחוב רייבנסווד וברחוב קלארק במערב.
אטרקציות תיירות בולטות באזור זה כוללות בין היתר את מוזיאון הקהילה השוודית-אמריקנית, מוזיאון מלחמת וייטנאם, תיאטרון הריביירה, חוף מונטרוז, מקום הבילוי ההיסטורי "The Green Mill", ובית הקברות ההיסטורי והמפורסם ביותר של שיקגו "גרייסלנד".
אֲפֹרִית הַחַמְשָׁן (שם מדעי: Pyrgus serratulae; שם קודם: הספרית החמשן) הוא מין של פרפר ממשפחת ההספריתיים.
במרץ 2009 הוכרז המין כפרפר מוגן בישראל, כחלק מ-14 מיני פרפרים שהוכרזו כמוגנים בהתאם לחוק.
מין זה ייחודי יחסית לסוג אליו משתייך, דפוס הצבע של חלקו העליון פשוט יותר ממינים אחרים בסוגו עם כתמים לבנים זעירים בלבד על הכנפיים הקדמיות וכמעט ללא סימנים כלל בכנפיו התחתונות.
חלקו התחתון לרוב בצבע ירוק-זית עם סימנים חיוורים יותר.
כתם אליפטי בבסיס הצד התחתון של הכנף האחורית הוא מאפיין נפוץ במין זה.
לפרטים אלפיניים יש לרוב דפוס ייחודי של נקודות בהירות צפופות בחלק העליון של הכנף.
מוטת הכנפיים היא 24–28 מ"מ, מה שהופך את אפורית החמשן לבינונית בגודלה ביחס לסוגה.
לעיתים נפוצות ניתן לבלבל בין מין זה למינים אחרים בסוג כאשר הדומים מביניהם הם: Pyrgus alveus ו-Pyrgus serratulae.
ההבדלה המדויקת והפשוטה ביותר היא דרך איברי הרבייה.
מין זה נפוץ באזורים ההרריים של אירופה מלבד האיים הבריטיים וסקנדינביה.
אפורית החמשן נפוצה מהרי דרום אירופה דרך המערב, מרכז ומזרח אירופה, דרום מערב סיביר, מונגוליה ועד צפון סין.
בנוסף, אסיה הקטנה, עבר הקווקז עד צפון מערב איראן וצפון מזרח עיראק.
בצפון-מערב גרמניה קיימים פרטים ותפוצתם מגיעה עד למזרח וסטפאליה ובצפון מזרח גרמניה עד לקרבת הים הבלטי.
אפורית החמשן הוא פרפר נדיר בישראל ומספר פרטים נצפו בחרמון ובגליל העליון.
בתי גידול הם שטחי עשב עם אבני גיר או שטחי עשב אלפיניים במקומות רדודים ולעיתים קרובות אזורים סלעיים, כמו גם מסדרונות סלע צרים על סלעים אלקליים בעיקר.
בהרי האלפים, אזורי נפילה של מפולות שלגים ואפיקי נחלים מאוכלסים ברובם.
בנוסף, ניתן למצוא את המין גם במדשאות בהן נפוץ מין העשב, Nardus stricta.
הבוגרים נמצאים בתעופה בחודשי יולי ואוגוסט.
מחזור החיים של אפורית החמשן נפרסת לאורך תקופת זמן ארוכה בשל תפוצת הגבהים הרחבה שלו.
בעוד זמן התעופה שלו בהרי האלפים מתחיל מאמצע יוני (מעל מקורות מים חמים מהממוצע בתחילת יוני) עם שיא הפרטים הבוגרים ביולי, אוגוסט ועד תחילת ספטמבר.
לעומת זאת הפרטים הבוגרים בגבהים הנמוכים של צפון בוואריה מופיעים חודש קודם לכן, בדרך כלל בחודש מאי (במקורות מים חמים מאוד מסוף אפריל) עם דגש על יוני.
ניתן למצוא את הפרטים הבוגרים האחרונים בשנים מסוימות עד סוף יולי.
הפרטים הבוגרים מכוונים את עצמם באופן אופטי לסלעים קטנים או גדולים יותר, קצוות או גדות סלעים ומבני קרקע פתוחים אחרים.
ההטלה מתרחשת במקומות מרווחים מאוד או דלים בצמחייה, בדרך כלל על צמחים בודדים מהסוג חמשן (Potentilla).
הביצים מוטלות במרווחים על הצד התחתון של העלים.
כפי שמראות תצפיות ההטלה וממצאי הזחלים, התפתחות הזחלים מתרחשת בשמש מלאה ובמקומות המתחממים במהירות.
צמחי חמשן הממוקמים ליד סלעים או עליהם משומשים לעיתים נפוצות.
יתר על כן, מקומות פתוחים עם מעט צמחייה עם אדמה סלעית או לאורך שבילים לא סלולים משמשים לפיתוח הזחלים.
צמח המזון החשוב ביותר באזור החוץ אלפיני הוא קבוצת המינים Potentilla verna agg.
אמנם עד כה נעשו תצפיות הטלת ביצים בודדות על Potentilla erecta (החמשן הנפוץ).
באלב השוואבי בגרמניה מין החמשן Potentilla heptaphylla מועדף על פני Potentilla verna.
בהרי האלפים, במיוחד, מינים נוספים של חמשן משמשים כמזון לזחלים.
הזחלים הצפוניים של בוואריה נהיים לבוגרים כבר באפריל.
ניתן לצפות לטווח ארוך יותר בהתפתחות הזחלים באלפים.
הזכרים של אפורית החמשן אוהבים לינוק על אדמה לחה כמו גם על זיעה.
הפרטים הבוגרים יונקים מפרחים רבים ממשפחות וצבעים שונים.
בהרי האלפים, המין נפוץ ללא חשש ולא נחוצים כל אמצעי שימור.
הפריטים הקיימים מחוץ להרי האלפים זקוקים לשימור במידה רבה בהתאמות סביבתיות כגון פינוי סלעים ושימור בתי גידול.
לשם כך יש לשלב דרכי סלע תלולים ושטחי עשב רדודים שמשובצים בסלע.
השם המדעי של המין מורכב משם הסוג "Serratula", הוא שם מין צמח הקשור לתזונת הזחלים של מין מסוים בסוג פרפרים זה אך אינו מתייחס למרבית המינים בסוג, כמו כן למין זה.
השם העברי מתאר את דפוס צבעו וצמח החמשן המשמש כצמח פונדקאי והמזון העיקרי של הזחל.
אֲפֹרִית חֲלֻדִּית (שם מדעי: Muschampia proteides; שם קודם: הספרית חלודית) מין של פרפר ממשפחת ההספריתיים.
במרץ 2009 הוכרז תת-המין stepporum (אפורית חלודית ערבתית) של פרפר זה כפרפר מוגן בישראל, כחלק מ-14 מיני פרפרים שהוכרזו כמוגנים בהתאם לחוק.
השם המדעי מרמז על הדמיון למין ל-Muschampia proto.
האפרית החלודית הייתה בעבר תת-מין של מין ונקראה Muschampia proto Ochsenheimer.
פרוטו (מיתולוגיה יוונית) - נימפת ים, בתו של ניראוס.
מבחינה מורפולוגית, המין Muschampia proto נבדל ממין זה, ברקע לבן בצד התחתון של הכנפיים האחוריות עם גוון צהבהב-זית אצל זכרים, התפתחות משמעותית של האבקה לבנבנה בצד העליון של הכנפיים, בעוד שהצד התחתון של הכנפיים בצבע חום בהיר.
בין שני המינים קיים שוני בהדפס וצבע הכנפיים.
עם זאת, לכל הפריטים שנחקרו באזורי העם הטלישי (אזור בין איראן, אזרבייג'ן, דרום עבר הקווקז ועד הים הכספי בדרום-מזרח) יש כתם לבן נוסף ברצועה הקרובה לקצה גבול הכנף הקדמית.
תכונה זו נצפתה גם אצל פרטים מסוימים של אפורית חלודית בטורקיה.
השוואה של רצפי נוקלאוטידים וגנום מיטוכונדרי שהתקבלו מדגימות של אוכלוסיית אפורית חלודית מאזור הטליש (דרום אזרבייג'ן) הראתה הבדלים קטנים מאוכלוסיית אפורית חלודית הנמצאה בטורקיה.
זחלים מהקווקז המערבי, הקווקז הקטן (אזרבייג'ן) והקווקז המזרחי (אזרבייג'ן, דאגסטן) נבדלים בצבע אפור, אחיד ברובו.
לזחלים ממערב אירופה ומחצי האי קרים יש את אותו הצבע.
זחלים באזורי הטלישים מגוונת ובעלת מספר הופעות.
המין נפוץ באסיה הקטנה, במזרח התיכון בעיראק ולבנון, ישראל, איראן, עבר הקווקז, הקווקז הגדול, חצי האי קרים, דרום אירופה, רוסיה ועד דרום מזרח אוקראינה.
המין נצפה מהחוף הדרומי של חצי האי קרים.
טווח התפוצה שלו משתרע מאזורי חרקוב ולוגנסק למזרח אוקראינה, בהמשך לחלקו הדרומי של אגן נהר הדון, אזור הוולגה התחתון, ערבות צ'סקאוקסיה והקווקז הגדול.
בתי הגידול עבור מין זה הם ערבות אחו, מדשאות למרגלות הרים ואזורים סלעיים.
האפורית החלודית מקימה דור אחד בשנה.
זמן ההתעופפות הנצפה הוא סוף יוני - ספטמבר.
שיא ההתעופפות הוא לרוב באמצע אוגוסט עד סוף ספטמבר.
הפרפרים נוטים להתעופף מעל אזורים של צמחייה פורחת וניזונים מצוף של צמחים עשבוניים.
הזחלים ניזונים מצמחים מהסוג שלהבית.
אפוקליפסת זומבים היא סוגה בדיונית שבה הציוויליזציה קורסת עקב נחילי זומבים עצומים.
ברוב המקרים הדבר מוביל להכחדת האנושות, למעט קבוצות קטנות של ניצולים.
בחלק מהמקרים, הסיבה להתפרצות אינה ידועה, מה שהופך את המצב אליו הגיעו לבלתי מוסבר.
במקרים אחרים, ידוע כי טפיל או זיהום ספציפי הם הגורם, ובכך מציגים את האירועים בדומה למגפה.
בחלק מהסיפורים יש כל המתים הופכים לזומבים, ללא קשר לסיבת המוות, בעוד שאחרים דורשים חשיפה לגורם הזיהום.
בכל תרחיש, ההתפרצות הופכת במהרה למשבר הולך וגובר בקצב אקספוננציאלי: "מגפת הזומבים" מתפשטת ומשביתה את ארגוני אכיפת החוק, הצבא ושירותי הבריאות, מה שמוביל לפאניקה ולהתמוטטות החברה האזרחית, עד שנותרו רק כיסים מבודדים של ניצולים.
שירותים בסיסיים כמו מים וחשמל מושבתים או מזוהמים, שירותי התקשורת קורסים, והממשלה הלאומית במדינות המושפעות מתפרקת או מסתתרת.
השורדים בדרך כלל נאלצים לחפש מזון, נשק ואספקה חיונית בעולם שמצטמצם לשממה עוינת ברובה.
במקרים רבים קיים "אזור בטוח" המנוהל על ידי ניצולים אחרים או שאריות הממשלה, שבו אנשים שאינם נגועים יכולים למצוא מקלט ולהתחיל עידן חדש.
יצירה מעוררת השראה מוקדמת של הסוגה הייתה הרומן אני האגדה של ריצ'רד מת'סון (1954), שהציג ניצול בודד בשם רוברט נוויל המנהל מלחמה נגד אוכלוסייה אנושית שהפכה לערפדים.
הרומן עובד למספר סרטים, כולל האדם האחרון בכדור הארץ (1964), בכיכובו של וינסנט פרייס, ואיש האומגה (1971), בכיכובו של צ'רלטון הסטון.
הגרסת הסרט משנת 2007, גם בשם אני האגדה בכיכובו של ויל סמית, מוצגת סביבה עכשווית יותר.
ג'ורג' רומרו התחיל את הרעיון האפוקליפטי שלו עם ליל המתים החיים (1968) מאת מתסון, אך הוא החליף את הערפדים בזומבים.
הנרטיב של אפוקליפסת זומבים הוא בעל קשרים חזקים למצב החברתי הסוער של ארצות הברית בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר נוצר הסרט ליל המתים החיים.
יש הטוענים שזומבים מאפשרים לאנשים להתמודד עם החרדה שלהם מסוף העולם.
ישנן מספר תמות נפוצות היוצרות אפוקליפסת זומבים:
המגעים הראשוניים עם זומבים הם טראומטיים ביותר, גורמים להלם, פאניקה, חוסר אמון ואולי הכחשה, ופוגעים ביכולתם של השורדים להתמודד עם מפגשים עוינים.
תגובת הרשויות לאיום איטית יותר מקצב הצמיחה שלו, מה שנותן למגפת הזומבים זמן להתרחב מעבר ליכולת לשלוט על האירוע.
הזומבים לוקחים שליטה מלאה בעוד קבוצות קטנות של החיים חייבות להילחם על הישרדותן.
הסיפורים עוקבים בדרך כלל אחר קבוצה בודדת של ניצולים, שנקלעו באופן מהיר ופתאומי למשבר.
הנרטיב מתקדם בדרך כלל מתחילת מגפת הזומבים, לאחר מכן הניסיונות הראשוניים לבקש את עזרת הרשויות, כישלונן של אותן רשויות, ועד להתמוטטות הקטסטרופלית הפתאומית של כל ארגון רחב היקף והניסיונות הבאים של הדמויות לשרוד.
סיפורים אלה מתמקדים לעיתים קרובות באופן ישיר בדרך שבה הדמויות מגיבות לאסון קיצוני שכזה, וכיצד האישיות שלהן משתנה בעקבות הלחץ, ולעיתים קרובות פועלת על בסיס מניעים ראשוניים (פחד, שימור עצמי) ממה שהם היו מציגים בחיים רגילים.
בדרך כלל הזומבים במצבים אלה הם מהסוג האיטי, המעצבן והלא אינטליגנטי שהפך פופולרי לראשונה בסרט ליל המתים החיים משנת 1968. סרטי קולנוע שנוצרו בשנות ה-2000, לעומת זאת, הציגו זומבים זריזים, מרושעים, אינטליגנטים וחזקים יותר מהזומבי המסורתי.
על פי ניתוח אפידמיולוגי של אוניברסיטת קרלטון ואוניברסיטת אוטווה משנת 2009, התפרצות מגפת זומבים, אפילו של אלה האיטיים מליל המתים החיים "צפויה להוביל לקריסת הציוויליזציה, אלא אם כן תטופל במהירות".
בהתבסס על המודלים המתמטיים שלהם, המחברים הגיעו למסקנה שאסטרטגיות התקפיות היו הרבה יותר אמינות מאסטרטגיות הסגר, בשל סיכונים שונים שעלולים לסכן הסגר.
הם גם גילו שגילוי תרופה רק ישאיר כמה בני אדם בחיים, מכיוון שזה לא יעזור להאט את קצב ההדבקה.
בנוסף נקבע כי התוצאה הסבירה ביותר לטווח הארוך של התפרצות כזו תהיה הכחדה המונית של בני אדם כתוצאה מכך שהאוכלוסייה העולמית נכנעת למגפה, נהרגה על ידי זומבים קיימים או חווה אירועים קטלניים אחרים.
החוקרים מסבירים ששיטות המודל שלהם עשויות להיות ישימות להפצת דעות פוליטיות או מחלות עם זיהום רדום.
המכון הזומבי למחקרים תאורטיים (ZITS) הוא תוכנית שלאוניברסיטת גלאזגו.
ד"ר אוסטין העומד בראש המכון הוא דמות שנוצרה על ידי האוניברסיטה כדי להיות הפנים של ZITS.
צוות ZITS מוקדש לשימוש במדע אמיתי כדי להסביר מה ניתן לצפות במקרה של אפוקליפסת זומבים אמיתית.
רוב המחקרים שלהם משמשים כדי להפריך אמונות נפוצות לגבי אפוקליפסת הזומבים כפי שמוצגת בתרבות הפופולרית.
הם פרסמו ספר אחד (Zombie Science 1Z) ומעבירים הרצאות פומביות בנושא.
ב-18 במאי 2011, המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) פרסם מאמר בשם Preparedness 101: Zombie Apocalypse המספק עצות להתכונן לשרוד פלישת זומבים.
המאמר אינו טוען שהתפרצות סבירה או קרובה, אך קובע: "נכון, אמרתי אפוקליפסת זומבים.
אתה אולי צוחק עכשיו, אבל כשזה יקרה אתה תשמח שתקרא את זה...." ה-CDC ממשיך ומסכם התייחסויות תרבותיות לאפוקליפסת זומבים.
הוא משתמש במאמר כדי להדגיש את החיוניות של שמירת מים, מזון, ציוד רפואי וצרכים אחרים כהכנה לכל האסונות הפוטנציאליים, בין אם הם הוריקנים, רעידות אדמה, סופות טורנדו, שיטפונות או המוני אל-מתים זוללים מוח.
במסמך הלא מסווג שכותרתו "CONOP 8888", קצינים מהפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית השתמשו בתרחיש אפוקליפסת זומבים כתבנית אימון למבצעים, מצבי חירום ואסונות, ככלי ללמד צוערים על המושגים הבסיסיים של תוכניות צבאיות והכנה לאסונות.
ברוכים הבאים לזומבילנד - 2009
גאווה ודעה קדומה וזומבים - 2016
סדרת הקומיקס Deadworld מאת סטיוארט קר וראלף גריפית', שהחלה בשנת 1987.
סדרת הקומיקס "המתים המהלכים" מאת רוברט קירקמן, שהחלה ב-2003, מתארת את סיפורם של שורדים בעולם המוצף על ידי זומבים.
הסדרה עובדה מאוחר יותר לסדרת טלוויזיה באותו שם.
מלחמת הזומבים הגדולה (2006) מאת מקס ברוקס המפרט את מאמצי האנושות להביס אפוקליפסת זומבים עולמית.
הנערה עם כל המתנות (2014) מאת מייק קארי מתאר עולם 20 שנה לאחר התפשטות זיהום פטרייתי שהופך בני אדם ל"רעבים".
כולנו מתים (2022), תיכון מקומי מוצף על ידי זומבים.
למות על הסט (2008) כולל התפרצות זומבים בתוכנית הטלוויזיה האמיתית "האח הגדול בריטניה".
המתים המהלכים, המבוססת על סדרת הקומיקס באותו שם, והספינים שלה, אימת המתים המהלכים והמתים המהלכים: העולם שמעבר.
Left 4 Dead - וההמשך שלו Left 4 Dead 2, משחק אימה שיתופי, יריות בגוף ראשון שבו פתוגן דמוי כלבת מדביק את האנושות
The Last of Us - משחק הרפתקאות אקשן מגוף שלישי הידוע בעלילה המורכבת ובטבעו הספרותי.
עובד גם לסדרת טלוויזיה באותו שם מבית HBO.
אֲפֹרִית הַחֶלְמִית (שם מדעי: Carcharodus alceae; שם עברי קודם: הספרית החלמית) הוא מין פרפר ממשפחת ההספריתיים.
בישראל נפוץ מין זה ברוב חבלי הארץ במהלך מרבית השנה, מחודש פברואר עד נובמבר.
שם המין המדעי בלטינית, alceae, פירושו צמח הנטופית אשר קרויה בלטינית על שם מהמשורר היווני הקדום אלקאיוס.
אפורית החלמית בעלת מוטת כנפיים של 28–32 מ"מ.
בדומה לשאר בני משפחתו הוא מעופף מהיר מה שעשוי להקשות על זיהויו.
ההבדל העיקרי בין הזכרים לנקבות הוא שהזכר מעט כהה יותר וקצה בטנו שעיר וקצהו מדמה מעין "מברשת", בעוד לנקבה בטן סגלגלה עם קצה צר.
הכנפיים הקדמיות העליונות הן בצבע אפור-חום בהיר, עם כתמים חומים מרובעים המשובצים על כנפיו.
קצות הכנפיים משוננות ועל הקצוות המשוננים בעלי כתמים לבנים בצורת סהרונים וביניהם כתמים חומים.
במרכז הכנפיים העליונות וקרוב לקודקוד העליון, פסים ורודים בהירים.
הכנפיים התחתונים בחלק הקדמי חומות או חומות-אפורות, עם כתמים בהירים בולטים יותר בכנפיים האחוריות.
לאנטנות יש קצוות בצבע חום דובדבן.
צורת הביצה היא חצי כדור כיפתי המכוסה בליטות מוארכות המחוברות זו לזו במהין רשת נמוכה ודקה, המנעיקות לביצה מראה דוקרני שמטרתו להגן על הביצה מפני טפילים.
הביצים מוטלות לרוב על צמחי בר יבשים בהם יש עדיין מספר עלים ירוקים, בחלק התחתון של הגבעול.
במהלך פיתוח הביצה צבעה הופך לאדום-ורדרד.
שלב הביצה נמשך כ-5 עד 7 ימים בדרך כלל.
הזחל בוקע על ידי חיתוך הביצה והרמת החלק החתוך.
מיד עם בקיעתו הוא מתחיל לעבוד על קיפול ואו חיתוך העלה להקמת מכסה.
הזחל בעל ראש שחור עם כתמים צהובים המופרדים בפסים צהובים, ופס אדמדם מאחורי צווארו.
הזחלים יכולים להגיע לאורך של כ-24 מ"מ.
מין זה דומה מאוד למין Carcharodus lavatherae וכמעט שלא ניתן להבחין בינו לבין המין, Carcharodus tripolinus.
מאפיינים בולטים של אפורית החלמית הן קצוות הכנפיים התחתונות המשוננות ו-"כתמי הזכוכית" הקטנים (אזורים ללא קשקשים) על הכנפיים העליונות עם צבע יסוד שחור-חום.
לזכר האפורית החלמית אין קצוות שעירים בחלק התחתון של הכנפיים העליונות ובכך ניתן להבדילו מ-Carcharodus flocciferus.
תפוצתו של מין זה רחבה והוא נפוץ ממערב אירופה ועד מרכז אסיה, ברוב דרום ומרכז אירופה, בצפון אפריקה (מרוקו מזרחה עד תוניסיה ולוב), במזרח התיכון, באסיה הקטנה, בקווקז, בצפון הודו, באסיה התיכונה ובמרכזה, במערב הרי ההימלאיה ובדרום מערב סיביר.
באירופה המין מופיע בעיקר באזור הים התיכון.
בגרמניה, תפוצתו הסדירה משתרעת למרכז גרמניה (צפונה עד הרי קיפהאוזר).
תצפיות במרכז אירופה באזורים שפרפר זה לא אכלס מצביעות בבירור על כך שאפורית החלמית נמצאת במגמת התפשטות.
בישראל הוא נפוץ במרבית חלקי הארץ.
הוא נמצא בתעופה ברוב חודשי השנה, מפברואר בנגב עד נובמבר באזור מישור החוף.
בחרמון תעופתו בסוף מאי בגובה 1500 מטר, וחודשי יולי-אוגוסט עד גובה 2000 מטר.
תקופת תעופתו אורכת כשבועיים עד שלושה שבועות.
פרפרים אלה מעדיפים אזורים פתוחים יבשים וחמים עם הצמחים הפונדקאים מהם ניזונים הזחלים.
כרי דשא גיריים, אזורים בעלי צמחי מעזבות, שולי כבישים, סכרי הצפות ומחצבות.
בדרום אירופה מין זה נפוץ גם באזורים עירוניים.
הגדילה בשימוש החלמיתיים כצמחי נוי עירוניים הביאה להתפשטות וגדילת המין.
מין זה מסוגל לחיות בטווח גבהים רחב, מ-400 עד 2500 מטרים.
הזחל מקים את הגולם בתוך עלה מקופל.
לעיתים קרובות ניתן למצוא מספר זחלים על צמח אחד בו זמנית.
אפורית החלמית מטילה את ביציה על עלים של מיני צמח החלמית (ומכאן שמו של המין).
הזחלים ניזונים בעיקר מהמינים: חלמית גדולה, נטופית רפואית, היביסקוס, Malva alcea ו-Lavatera thuringiaca.
בישראל נצפה המין מתגלם בעלים מקופלים של בת-חלמית שרועה, אך עלים אלו לעיתים קטנים מדי עבורו ולא משמשים מכסה טוב מספיק.
הצמח הפונדקאי המועדף עליו הוא חוטמית זיפנית.
המין מקים 3 או יותר דורות בשנה.
אפושטג (בהונגרית: Apostag) הוא כפר בנפת קונסנטמיקלוש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.
עד ל הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה, גם באפושטג אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה.
שמה של הכפר אפושטג הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1217.
יהודים החלו להתגורר באפושטג במחצית הראשונה של המאה ה-17 ורובם עזבו עם נסיגת הצבא הטורקי מהאזור.
היישוב היהודי חודש באמצע המאה ה-18 בחסות בעלי אחוזה מקומיים.
רוב היהודים עסקו בחקלאות, במסחר ובמלאכה.
בשנת 1768 נבנה בכפר בית כנסת, ובשנת 1772 נוסדה חברה קדישא.
בית ספר יהודי פעל במקום בין השנים 1823 ל-1905. בתחילת המאה ה-19 עד סוף מלחמת העולם הראשונה הייתה בכפר גם ישיבה, והקהילה בכפר שימשה כקהילת אם לכמה יישובים בסביבה.
בשנת 1840 בוטלו הגבלות ההתיישבות על יהודי הונגריה ורבים מיהודי הכפר עברו ליישובים הגדולים והקהילה קטנה.
בשנת 1869 הצטרפה הקהילה לזרם הנאולוגי
במלחמת העולם הראשונה התגייסו 26 מיהודי אפושטג לצבא הקיסר ושבעה מהם נפלו בקרב.
בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.
אִפְחַאם אל-יַהוּד, או בשמו המלא: בַּד'ל אל-מג'הוּד פִי אִפְחַאם אל-יהוּד ותרגומו השתקת היהודים או המאמץ להבסת היהודים בוויכוח, הוא ספרו הפולמוסי של היהודי שהתאסלם סמואל אל-מוגרבי.
הספר מכיל בחלקו הראשון אוטוביוגרפיה של המחבר ואת הסיבות להתאסלמותו.
בחלקו השני מוצגות שורת טענות מוסלמיות נגד היהדות, רובן מתוך פסוקי המקרא.
הספר, שנכתב במראגה, איראן, מונה כ-15,000 מילים בשפה הערבית.
הוחל בכתיבתו ב-16 בנובמבר 1163, ערב חג הקורבן המוסלמי, ולאחר כ-4 שנים נוספו לו סיפורי החלומות של המחבר, שלדבריו היו הזרז הסופי להתאסלמותו.
רוב הספרות הפולמוסית באסלאם בימי הביניים מטבע הדברים הוקדשה ליריביהם הגדולים בכמותם, הנוצרים.
אך טענות פולמוסיות נגד היהדות נמצאות כבר בקוראן עצמו ובמסורות החדית'.
מאחר שבאסלאם קיבלו עקרונית את אמיתות נבואות משה (מוסא) וישו (עיסא), אחד הנושאים שהעסיקו את אנשי הדת הייתה השאלה היכן מרומזת עלייתו של האסלאם בברית הישנה והחדשה.
בהנחה שאכן יש בנבואתם רמזים לאסלאם, יש צורך להסביר מדוע הנוצרים והיהודים אינם מקבלים עליהם את תורתו של מוחמד.
הספר "אפחאם אל-יהוד" נועד לתת מענה לשאלות אלה מול היהדות באופן ממוקד.
מחד הוא מציג רמזים בתנ"ך למוחמד ולעליית האסלאם, ומאידך מנסה להסביר מדוע היהודים לא השתכנעו ברמזים אלה.
זאת בנוסף לסיפורו האישי של המחבר, שהמיר את דתו מיהדות לאסלאם, והסיבות שהובילו לכך.
הספר מחולק לשתי חטיבות עיקריות: האוטוביוגרפיה וגוף הספר.
באוטוביוגרפיה מספר אל-מוגרבי את השתלשלות העניינים שגרמו לו בסופו של דבר להתאסלם.
בתחילה המחבר פרס רק את תובנותיו הרציונליות-שכליות לגבי ההתאסלמות, אך ארבע שנים מאוחר יותר הוא הוסיף לאוטוביוגרפיה שלו גם את הטריגר שדחף אותו בסופו של דבר לכך: שני חלומות.
עם זאת, במספר מקומות לאורך הספר הוא מדגיש כי הסיבות העיקריות שהובילו אותו היו ההגיון והשכל, ולא החוויות האישיות.
באוטוביוגרפיה מתאר המחבר כי נולד כיהודי לאביו רבי יהודה אבן אבון שהגיע מהעיר פאס במרוקו (ועל שמה נקרא "אל-מוגרבי", דהיינו "המרוקאי"), מחבר הפיוט עת שערי רצון להיפתח.
מוצא אימו חנה מהעיר בצרה שבעיראק, והשתדכה עם אביו בבגדאד.
סמואל נולד להם לאחר תקופת עקרות, ולכן נקרא בשם שמואל על שם שמואל הנביא, שהתגלה בחלום לאימו.
אל-מוגרבי מספר על לימודיו מגיל צעיר, ביניהם לימוד חמשת חומשי התורה עד גיל 13, ולימודי מתמטיקה, אלגברה, גאומטריה אוקלידית ואסטרונומיה עוד לפני הגיעו לגיל 18. במקביל גם למד רפואה ורוקחות, בין היתר אצל המלומד היהודי אבו אל-ברכאת מבגדאד, שהתאסלם בסוף ימיו.
בנוסף, כבר מנערותו נמשך לשירה, דיוואנים, סיפורים ומיתוסים, שהציתו בתורם את סקרנותו לגבי ההיסטוריה.
במסגרת התעניינותו זו בהיסטוריה, הוא למד את כתביהם של ההיסטוריון מוחמד אל-טברי וההיסטוריון והוזיר אבן-מסקווַיה (مسكويه, 932–1030).
בספריהם קרא על האירועים סביב עלייתו של מוחמד, בקרבות בדר וח'ייבר, ועל ההצלחות המפתיעות של הכוחות המוסלמים להביס את האימפריה הפרסית בקרב אל-קאדסיה ואת האימפריה הביזנטית בקרב הירמוך.
הקריאה המרובה בספרות הערבית חידדה את הבנתו בשפה ואיכויותיה.
זו בתורה הובילה את אל-מוגרבי להכיר באופן בלתי אמצעי את אעג'אז אל-קוראן, רהיטותו הפלאית של הקוראן בשפה הערבית.
יחד עם זאת, הדבר שהשפיע עליו יותר מכל הוא הקריאה בספר ההודי כלילה ודימנה, שתורגם לערבית.
בספר זה הוצג הרעיון כי השכל והרציונל צריך להוביל אותנו, ולא המסורת.
לטענת אל-מוגרבי, גם המסורות של הדתות השונות התחילו בשלב שבו ראשוניהן הפעילו שיפוט הגיוני, ועל כן אין עדיפות בולטת לדת אחת על חברתה, שכן אי אפשר להשוות בין חוכמתם של בני הדור הראשון לדת אחת, לבין מקביליהם באחרת.
לדבריו, לא רציונלי לקבל רק מסורת אחת ובו זמנית לדחות את כל האחרות.
בנוסף, גם לא רציונלי לדחות את כולן, בשל השפעתן הטובה על המוסר והחברה.
תובנותיו אלו גרמו לו לקבל את המסורות גם על ישו ומוחמד, בנוסף על עיקרי המסורת היהודית על נבואת משה, ועל כן הבין שעליו להפוך למוסלמי.
אך הוא התעכב עם המרת דתו כל עוד חי עם אביו, שאותו העריך וכיבד.
הטריגר להתאסלמות הגיע בדמות שני חלומות שחלם בליל שישי, בתשיעי לחודש השנים עשר (חודש ד'וּ-אַלְחִגַ'ה), בשנת 558 לספירה המוסלמית (15 בנובמבר שנת 1163 לספירת הנוצרים, י' בכסלו ד'תתקכ"ד בספירה העברית).
החלום הראשון - הנביא שמואל
בחלומו הראשון הוא ראה אנשים רבים נחפזים לעץ גדול הניצב במדבר.
לשאלתו, הם ענו לו שלמרגלותיו יושב שמואל הנביא.
אל-מוגרבי הצטרף אליהם ומצא בצל העץ איש זקן, הדור פנים ושערו לבן מאוד, מעיין בספר.
הזקן חייך אליו וקרא לו בשמם המשותף, שמואל, ואז הראה לו בספר את הפסוק ().
אל-מוגרבי כותב שהוא ידע שהפסוק מדבר על שמואל הנביא, שהיה משבטו ובדרגתו של משה (שהיו שניהם משבט לוי).
הוא חשב שהנביא רוצה להתפאר בפסוק הזה, ולכן החמיא לנביא על הזכות להיבחר בידי אלוהים.
אך הנביא רק כעס וציטט לו את הפסוק ().
להבנתו, בפסוק זה נרמז מקום מושבו של ישמעאל אביהם האפונימי של הערבים, על פי ספר בראשית שבו נכתב .
בשלב זה אל-מוגרבי כבר הבין שהנביא מתכוון לשליחותו של מוחמד.
אך הנביא נפרד ממנו בכעס, על כך שאל-מוגרבי משתהה מלהתאסלם.
החלום הסתיים ואל-מוגרבי התעורר, קם, רחץ את ידיו והתפלל.
לאחר פרק זמן קצר הוא נרדם שוב והחל לחלום בשנית.
החלום השני - הנביא מוחמד
בחלום השני הוא מצא את עצמו ברחוב הומה, כאשר אדם שהוא לא הכיר, לבוש בבגדי סופי עני, ניגש אליו וקורא לו להיפגש עם שליח אללה, מוחמד.
אל-מוגרבי צעד אחריו בהתרגשות לתוך בית שבו היה מסדרון אפלולי, ובקצהו חצר שבה כניסות לשני אולמות, בהם שהו מספר גברים חמושים המתכוננים למסע.
הנביא מוחמד, שבדיוק נתקל בו כבמקרה, במעבר בין האולמות, לבש בגדים לבנים וטורבן וחייך אליו.
אל-מוגרבי מיהר לברכו, לאחוז בידו ולהצהיר את השהאדה כשהוא מתעלם מהחמושים סביב ופונה לנביא לבדו.
הנביא ציווה עליו להתכונן ולהצטרף אליו למסע לכיבוש העיר ר'מְדאן (غمدان, פרלמן בתרגומו שיער שמדובר ב-Khumdan בירת סין), שטרם נכבשה בידי האסלאם.
הדרך באותם ימים לסין הייתה רק דרך הים הצהוב שנחשב מסוכן להפלגה.
למרות רתיעתו מהפלגה בים, אל-מוגרבי החליט להתמסר לציווי הנביא.
הוא נפרד מהנביא וחזר לרחוב ההומה במראגה, שם ראה שלושה מפמליית הנביא חמושים בכלי נשק פשוטים, שהביאו אותו להתרגשות ודמעות מתוך שינה על הזכות להצטרף למלחמת הקודש של הנביא.
בשלב זה התעורר והחליט להתאסלם עוד באותו יום, ערב חג הקורבן המוסלמי.
באותו יום הוא גם החל לכתוב את הספר, אפחאם אל-יהוד.
בחטיבה העיקרית של הספר, מציג המחבר מגוון טענות נגד היהדות ובעד האסלאם, ועיקרן שאוב מתוך מקורות היהדות דווקא.
אפשרות ביטול חוקי האל - נסח'
הספר מציג שורת ניסיונות לבסס מתוך התנ"ך את הטענה לפיה אלוהים יכול לבטל את חוקיו (נסח', نسخ), ועל כן גם הקוראן יכול לבטל את התורה.
זאת בניגוד לאמונה היהודית בנצחיות התורה.
הוא מביא את הציוויים שקדמו למתן תורה, כגון האיסור על רצח ב, הציווי על ברית המילה ב וכדומה.
הוא טוען כי גם אם היו מצוות לפני מתן תורה - משמעות נתינתה היא תוספת לחוקים, שבעצמה מוכיחה כי שינוי בחוקי האל הוא אפשרי.
בנוסף, היהודים אינם נטהרים באפר פרה אדומה מאחר שזה נמנע מהם.