tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האסטרונאוטים טאנר ופייפר ישנו במשך הלילה במנעל האוויר בסביבה עשירה בחמצן, כדי לנקות את מחזור הדם מחנקן.
פעולה זו נדרשת כדי למנוע היווצרות בועות חנקן בדם, עקב הלחץ הנמוך בחליפת החלל בה ישתמשו למחרת.
הפרוצדורה כולה תחסוך להם שעה שהייתה נדרשת כדי לנשום חמצן נקי לפני היציאה לחלל.
החלקים P3 ו־P4 הותקנו על תחנת החלל, בעזרת הזרוע הרובוטית של התחנה.
האסטרונאוטים טאנר ופיפר ביצעו הליכת חלל כדי להכין את הרכיבים החדשים לפעולה.
במהלך הסרת הכיסוי של ציר הסיבוב השתחררה דיסקית של בורג והתעופפה לחלל.
ככל שניתן היה לראות, היא התרחקה מן התחנה.
האסטרונאוטים הספיקו לבצע חלק מן המשימות שתוכננו להליכת החלל הבאה, מה שיחסוך זמן למחרת.
היה צורך לנתק את המתח לכחצי מן התחנה כדי לחבר את כבלי החשמל של החלקים החדשים.
האסטרונאוטים ברבנק ומקלין ביצעו הליכת חלל כדי להכין את ציר הסיבוב של החלק החדש.
המפרק המסתובב של הלוחות הסולריים הופעל לראשונה לקראת סוף יום העבודה והסתובב ב־180 מעלות.
גם הפעם ברחה דיסקית בעת הסרת כיסויים.
בוצעו חלק מן המשימות שיועדו להליכת החלל הבאה.
האסטרונאוטים התקשו לפתוח את אחד הברגים שהחזיקו את אחד החלקים במקומו, ונאלצו להחליף את המפתח המקורי, שהיה מצויד במיפרק, במפתח קשיח.
בנוסף, היה צורך לחבר לידית של המפתח הארכה, ושני האסטרונאוטים היו צריכים לשתף פעולה, עד שהבורג נכנע.
צוות הקרקע התבדח, "כמה אסטרונאוטים צריך כדי לסובב בורג?"
הציר ועליו קולטי השמש מתוכנן להסתובב ב-360 מעלות כל הקפה של כדור הארץ (90 דקות), אבל יכול לבצע גם סיבוב תוך שעה, למשל לצורך עגינה, כאשר מגיעה חללית אל התחנה.
הלוחות הסולריים החדשים נפרסו מתוך התיבות שבתוכם הוטסו אל התחנה.
הפריסה החלה שתי הקפות (שלוש שעות) מאוחר מהמתוכנן, בגלל עיכוב שנגרם כאשר תוכנת ההפעלה סרבה לבצע פעולה שהייתה עלולה לגרום נזק לציוד.
הזרוע הרובוטית של התחנה הועברה למיקום חדש, הדרוש לפעילות החוץ רכבית המתוכננת למחרת.
טאנר ופייפר שוב יעברו את הלילה במנעל האוויר, לקראת הפעילות של מחר.
האסטרונאוטים טאנר ופייפר ביצעו הליכת חלל אחרונה, במהלכה הם ביצעו עבודות תחזוקה בתחנה:
נאסף ניסוי שהונח במשימה קודמת
נפרס רדיאטור שהיה מקופל על קורה P4, שמיועד לפיזור חום שייווצר מיחידת ייצור החשמל החדשה.
טאנר שם מגן חום על אחת האנטנות (Ku-band), ואנטנה אחרת (S band) שהתבלתה, הוחלפה.
פונה סופית המשך המסילה של בסיס הזרוע הרובוטית, שהתארכה אל קורה P3 החדשה.
המסילה מאפשרת לזרוע לנוע לאורך התחנה.
טאנר ניסה לתקן בעיית נעילה בלוחות הסולריים שבקצה P6, שהורכבו במשימה הקודמת שעליה פיקד, בשנת 2001, אך לא הצליח.
נכון ל-2007, טאנר תופס את המקום הרביעי במספר הליכות החלל שביצע (4).
בוצעו צילומי תת-אדום של שפת הכנף של המעבורת.
סיום העברות ציוד מהמעבורת לתחנה
המעבורת ניתקה מתחנת החלל, ביצעה סיבוב סביב התחנה לצורך סריקה חיצונית של התחנה, והחלה בהנמכה לקראת נחיתה.
בדיקות נוספות של מגן החום של המעבורת
בשעות הבוקר המוקדמות (שעון ישראל) שוגר מקוסמודרום בייקונור טיל סויוז ועליו שני חברי המשלחת הבאה לתחנת החלל, ואיתם האישה הראשונה שהיא תיירת חלל, אנושה אנסארי.
אמריקאית ילידת איראן, אנושה היא בת למשפחת אנסארי שמימנה את פרס אנסארי X לעידוד בניית חלליות פרטיות.
בסך הכול היו באותו היום 12 בני אדם בשלושה כלי רכב חלליים שונים במסלול סביב כדור הארץ.
מכשיר האלקטרון הרוסי, המייצר חמצן בתחנת החלל, שוב עשה בעיות באותו היום.
במהלך צילומים של כדור הארץ מן המעבורת לצורך מחקרים אקלימיים, התגלה עצם בלתי מזוהה מרחף ליד המעבורת.
במהלך בדיקת משטחי הניהוג האווירודינמיים ורקטות הניהוג לקראת הנחיתה, המעבורת מיטלטלת לא מעט, וצוות הקרקע העריך שייתכן והעצם ניתק מן המעבורת במהלך הבדיקות.
בשלב זה לא ידוע מה טיבו של העצם - פיסת קרח מפסולת נוזלית שהושלכה, חלק ממיגון החום, או חלק אחר.
בעקבות התגלית, ומכיוון שמזג האוויר במרכז החלל ע"ש קנדי כנראה לא יאפשר נחיתה למחרת, הוחלט להשאיר את המעבורת יום נוסף לצורך בדיקות חזותיות נוספות והערכת סכנה.
בוצעו צילומים מקיפים של חלקה החיצוני של המעבורת, הן של מגן החום והן של תא המטען והכנפיים, ולא נמצא חוסר בחלק כלשהו.
צוות הקרקע מעריך שכנראה מדובר בפיסת פלסטיק המשמשת למילוי רווחים בין לוחות מגיני חום, שנפלה בעת בדיקת מערכות הניהוג, ואינה מהווה סכנה לחללית.
המעבורת נחתה בשלום במרכז החלל ע"ש קנדי בפלורידה בשעה 6:21 שעון קיץ מזרח ארצות הברית.
STS-116 היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
משימה זו המשיכה את בניית תחנת החלל הבינלאומית, שחודשה עם שיגור המשימה הקודמת.
במשימה זו נעשה לראשונה שימוש במערכת ניטור חדשה למנועים הראשיים של המעבורת.
המערכת אמורה לזהות רעידות חריגות בפעולת משאבות המימן והחמצן הנוזליים, המסתובבות במהירות של עשרות אלפי סיבובים לדקה, ולכבות את המנוע במקרה שמתגלה חריגה כזו.
רעידה מוגברת יכולה להעיד על חלק רופף במשאבה, שאם יתפרק כאשר המנוע פועל, עלול לגרום לתוצאות קטסטרופליות.
בטיסה זו המערכת פועלת במצב ניטור בלבד, ואין לה אפשרות לכבות את המנוע.
טייס: ויליאם אופליין (William Oefelein)
מומחה למשימה: ניקולס פטריק (Nicholas Patrick)
מהנדסת טיסה: סניטה "סאני" ויליאמס
המשימה שוגרה ב-9 בדצמבר 2006 בשעה 20:47, שעון החוף המזרחי של ארה"ב.
היה זה השיגור הלילי הראשון מזה ארבע שנים.
מועד השיגור המקורי היה 7 בדצמבר בשעה 21:35, אך השיגור נדחה עקב תנאי מזג אוויר לא נוחים ל-9 בדצמבר.
מנהלי המשימה החליטו לא לנסות להקדים את השיגור ביום אחד ל-6 בדצמבר ובכך גם לגרום לו להתבצע בשעה מאוחרת יותר.
STS-116, תוכננה במקור לפברואר 2004 לשם החזרת הצוות השביעי בתחנת החלל לכדור הארץ, והחלפתו על ידי הצוות השמיני.
בגלל אסון הקולומביה שהתרחש, ובעקבותיו השבתת הטיסות עד להודעה חדשה, חילוף בין הצוות השביעי והשמיני נעשה על ידי חללית סויוז הרוסית.
הבאת קורה P5, להמשך בניית תחנת החלל.
להחליף את תומאס רייטר (הגיע לתחנת החלל הבינלאומית בטיסת STS-121) מהמשלחת מס' 14 לתחנת החלל הבין-לאומית באסטרונאוטית סניטה ויליאמס.
במהלך המשימה בוצעו ארבע הליכות חלל.
בהליכת החלל הראשונה הורכבה קורה P5 שהובאה במעבורת בהמשך לקורה P4, ובשתי הליכות חלל נוספות, נותקה אספקת החשמל בכל פעם ממחצית מהתחנה, והאסטרונאוטים חיווטו מחדש את חוטי החשמל כדי לחבר את המערך הסולרי שהובא במשימה STS-115 לרשת החשמל של התחנה.
כדי לאפשר את סיבוב הלוחות הסולריים של המערך החדש כך שיפנו תמיד אל השמש, היה צורך לקפל חצי מהמערך הסולרי בו השתמשה התחנה עד כה, שמורכב במיקום זמני.
עקב קשיים בקיפול, בוצעה הליכת חלל רביעית לא מתוכננת כדי לשחרר מיתרי הכוונה תפוסים שמנעו את הקיפול.
לאחר שיגור מוצלח, הגיעה המעבורת למסלול.
הזרוע הרובוטית של המעבורת נפרסה ונבדקה, לקראת סריקת המעבורת למחרת לבדיקת נזקים בזמן השיגור.
המעבורת הגיעה אל תחנת החלל הבינלאומית, ולאחר גלגול לאחור של המעבורת, שאפשר לצלם את גחונה מן התחנה, המעבורת התחברה לתחנה בערך בשעה 00:15 12 בדצמבר שעון ישראל.
נמצאו נזקים קלים לאריחי מגן סביב דלת בתחתית המעבורת, שדרכה מתחברת המעבורת למכל הדלק החיצוני בזמן השיגור, וחיישנים בכנף זיהו פגיעה בשפת הכנף.
צוותי קרקע ימשיכו להעריך את מידת הנזק בימים הקרובים.
קורה P5 חוברה לתחנה בהמשך לקורה P4, והוסיפה לה כטון וחצי.
מכיוון שההרכבה הסתיימה בזמן קצר מהמתוכנן, האסטרונאוטים חיברו גם קווי חשמל לקורה החדשה, למרות שהיו מתוכננים להיות מחוברים בהליכת החלל הבאה.
כמו כן, הוחלפה מצלמה חיצונית שהייתה בה תקלה.
במהלך הרכבת המצלמה החדשה כריסטר איבד מוט הארכה של המברגה בה השתמש.
עקב פעילות גבוהה של השמש נדרשו אנשי הצוות לישון באזורים יותר מוגנים של המעבורת.
תוצאות הבדיקה של מערכת הגנת החום של המעבורת העלתה שאין נזקים משמעותיים לאריחים בתחתית המעבורת.
מהנדסים יצלמו תמונות נוספות של שפת הכנף במהלך הלילה, למרות שתמונות שצולמו אתמול לא הראו נזקים.
יום זה הוקדש לקיפול מחצית מן המערך הסולרי המורכב על קורה P6, המורכבת כרגע במיקום זמני, כדי לאפשר למערך המסתובב שעל קורה P4, שהורכב במשימה הקודמת, להסתובב ולעקוב אחרי השמש.
קורה P6 הורכבה לפני שש שנים, והזמן הרב ששהתה בחלל גרם לקשיים בקיפול המערך.
רק לאחר 40 ניסיונות, בהם הלוחות התקפלו שוב ושוב בכיוונים לא רצויים, המערך קופל לכדי 40% מאורכו, ופונה מדרכו של המערך שעל P4. קורה P6 אמורה להיות מורכבת בסופה של קורה P5 בשלב מאוחר יותר.
במהלך חמש שעות של הליכת חלל, חיברו האסטרונאוטים מחדש את רשת החשמל של מחצית התחנה.
ביום השמיני תחובר המחצית השנייה, וזאת כדי לנצל את המערך הסולרי שהורכב במשימה הקודמת, עם קורה P4. במהלך החיבור, אספקת החשמל למחצית התחנה נותקה.
בנוסף, חובר מעגל של מוליכי אמוניה, המשמש לקירור מערכות החשמל.
ארבעה שקים עם כלים להליכות חלל עתידיות חוברו בסמוך ליציאת מנעל האוויר.
חלקים רגישים של הזרוע הרובוטית של התחנה כוסו בשמיכות תרמיות.
במהלך רוב הליכת החלל לא היו צילומי טלוויזיה של האסטרונאוטים.
הם פעלו ליד אנטנת ה-Ku band, וקרינת השידור הייתה עלולה לפגוע בהם, ולכן המשדר כובה.
היום הוקדש ברובו לבחינת מצב המערך הסולרי על קורה P6, שקיפולו הצליח במידה חלקית בלבד ביום החמישי.
נעשה ניסיון נוסף אחד לקפל את המערך, שלא צלח.
אם יוחלט על הליכת חלל רביעית כדי לקפל את המערך על ידי אסטרונאוט, היא תבוצע ביום שני (יום הטיסה התשיעי).
במהלך שיחת וידאו עם בני משפחת המלוכה השוודית, שבר כריסטר את שיא העולם בזריקת צלחת מעופפת (פריסבי), כאשר הצליח להחזיק אותה באוויר במשך 25 שניות, בהיעדר כוח משיכה.
בהליכת חלל שנמשכה 7.5 שעות, סאני ויליאמס ובוב קורבים חיווטו מחדש את החצי השני של התחנה, והשלימו את העברת המתח מן הלוחות הסולריים של קורה P4. במשימה הבאה תועבר קורה P6, הנמצאת במיקום זמני, אל המשך קורה P5 (הנמצאת בהמשך קורה P4) שהורכבה במשימה זו.
משימתם השנייה של השניים הייתה לחבר מגן מפני שברים, שהובא במעבורת עבור מודול השירות, ולהרכיבו במיקום זמני על התחנה.
לאחר שחרורו מתא המטען של המעבורת, ויליאמס אחזה במתקן, בעודה מחוברת לזרוע הרובוטית של התחנה, והעבירה אותו אל מקומו החדש.
כפתור נעילה של רצועת מצלמה שהייתה אתה כנראה נלחץ בטעות, והמצלמה השתחררה ואבדה בחלל.
המשימה השלישית הייתה להעביר מוט אחיזה מן המעבורת אל הצד החיצוני של התחנה.
המוט ישמש צוותים עתידיים במשימות תחזוקה של התחנה.
מכיוון שהמשימות שתוכננו הסתיימו לפני הזמן, נשלח קורבים אל הלוח הסולרי הסורר, וניסה לשחרר את המיתרים המוליכים את הלוחות, כדי לאפשר את הקיפול של הלוחות.
לאחר מספר דקות נשלחה ויליאמס להצטרף אליו.
לאורך כל לוח סולרי יש שלושה מיתרים המחוברים בלולאות אל כל קפל שני בלוח, כדי להבטיח שהלוחות יתקפלו בכיוון הנכון.
צוות הקרקע מעריך שחלק מהלולאות נתפסו על המיתרים, ומסיבה זו הלוחות אינם מתקפלים כנדרש.
האסטרונאוטים ניערו את בסיס הלוחות מספר פעמים, והצליחו לשחרר חלק מן הלולאות, אך חלק נשארו תפוסות.
בסיום הפעולה התקפל המערך לכדי 65% מאורכו, לאחר ששישה שלבים נוספים קופלו.
בסיום היום החליט צוות הקרקע לבצע הליכת חלל רביעית, ביום שני.
דבר זה ידחה את הנחיתה ביום אחד.
היום החל לצלילי ואלס הדנובה הכחולה ליוהאן שטראוס, שלצליליו רקדו כריסטר פוגלסנג ואשתו ביום חתונתם.
יום זה הוקדש להעברת מעט יותר מ־2,300 ק"ג של ציוד ואספקה מן המעבורת אל תחנת החלל, וקרוב ל־1,700 ק"ג של ציוד וניסויים שהושלמו מן התחנה אל המעבורת, להחזרה אל כדור הארץ.
במקביל, צוות הקרקע בדק את האפשרויות השונות לשחרור הלוחות הסולריים, לקראת הליכת החלל שנוספה ליום העשירי.
במהלך הליכת חלל שנמשכה שש שעות וחצי, כריסטר פוגלסנג ובוב קורבים הצליחו לקפל את המערך הסולרי שעל קורה P6 עד תומו.
הקיפול נדרש למרות שבמצב הנוכחי התחנה יכלה לפעול, משום שבעתיד יהיה צורך לקפל את המערך (וכן את חציו השני, מצידה השני של הקורה) כדי להעבירו אל קצה קורה P5, ולא יהיה ניתן לעשות זאת כאשר המערך אינו מקופל.
לצורך המשימה, הרכיבו האסטרונאוטים כלי עבודה מתוך כלים שהיו בתחנה, וכיסו אותם בסרט בידוד כדי לספק בידוד מפני המתח החשמלי הגבוה שהמערך מפיק.
בעזרת הכלים שחררו את המיתרים התפוסים שוב ושוב, כשבכל פעם קיפלו עוד שלב או שניים, עד שהלוחות הסולריים חזרו במלואם לתיבות האחסון שלהם.
קורבים קבע שיא עולמי חדש במהלך הליכת חלל זו, כאשר היה לאסטרונאוט הראשון שמבצע ארבע הליכות חלל במהלך טיסת מעבורת אחת.
זוהי הליכת החלל השביעית בקריירה שלו, והיא מציבה אותו במקום ה-13 בעולם בזמן כולל של הליכת חלל.
בסיום העברת הציוד בין המעבורת לתחנה, ובכלל זה העברת ציוד המיועד להחזרה מן התחנה אל המעבורת, נערך טקס פרידה בין הצוותים של המעבורת ותחנת החלל.
במהלך הטקס העניק מייקל לופז-אלגריה, מפקד התחנה, כנפי טייס של הלופטוואפה עם סמל חיל האסטרונאוטים של נאס"א לתומאס רייטר, אסטרונאוט סוכנות החלל האירופית.
"בתוקף הסמכות שהוענקה לי, שאותה המצאתי הרגע, אנו רוצים לתת לך חברות של כבוד בחיל האסטרונאוטים של נאס"א", התבדח אלגריה.
לאחר הטקס נפרדה הדיסקברי מתחנת החלל הבינלאומית, ביצעה חצי סיבוב אל מעל התחנה כדי לבצע סריקה חיצונית, ועזבה לקראת נחיתה מתוכננת ביום שישי (היום השלושה עשר).
המעבורת השאירה בתחנה את מהנדסת הטיסה סניטה ויליאמס, ולקחה עמה את תומאס רייטר, לאחר שבילה 163 ימים בתחנה.
לפני שהמעבורת עזבה, סניטה ויליאמס, שהגיעה אל התחנה עם שיער ארוך במיוחד, סיפרה את שערה בעזרתה של אסטרונאוטית המעבורת ג'ואן היגינבותם.
השיער הוחזר לכדור הארץ, וייתרם ליצירת פאות עבור ילדים שאיבדו את שערם כתוצאה ממחלה, באמצעות ארגון צדקה מפלורידה.
יום טיסה זה התמקד בסריקה של מערכת מגיני החום של המעבורת.
סריקה זו הפכה לשיגרה לאחר אסון הקולומביה.
בנוסף, שוגרו שני לוויינים זעירים: ANDE ו-RAFT1 אחד מהם הוא פרויקט של תלמידים באקדמיה של הצי האמריקאי, והאחר הוא לוויין ניסויי הממומן על ידי מחלקת ההגנה, ונועד לבדוק טכנולוגיות לצילום חיצוני של רכבי חלל.
שוגר לוויין זעיר נוסף, שמתוכנן למדוד את שדה הכבידה של כדור הארץ במסלול הקפה נמוך, כדי לשפר את המודלים האטמוספיריים הקיימים.
מומחי צילום שבדקו את צילומי מגן החום של המעבורת הגיעו למסקנה שלא נגרמו לו נזקים.
תחזית מזג אוויר לא מעודדת הן עבור מרכז החלל קנדי והן עבור בסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה גרמה לנאס"א לשקול להנחית את המעבורת בבסיס החלל בווייט סאנדס, ניו מקסיקו.
עד כה רק משימה אחת נחתה במנחת זה, והחול והאבק גרמו להשבתת המעבורת לשנתיים.
המעבורת תוכל להישאר במסלול לכל היותר עוד יום אחד, שלאחריו היא תונחת בכל תנאי מזג אוויר, אפילו במנחתי חירום מחוץ לארצות הברית.
בתום סיום קשירת כל המטען בתוך המעבורת, ולאחר דילוג על הזדמנות הנחיתה הראשונה עקב תנאי מזג אוויר גרועים, נחתה המעבורת במרכז החלל ע"ש קנדי בפלורידה בשעה 17:32 זמן חוף מזרח ארה"ב.
STS-117 היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
המשימה שוגרה ב-8 ביוני 2007 בשעה 19:38 לפי שעון מזרח צפון אמריקה ונחתה ב-22 ביוני בשעה 15:49 לפי שעון מזרח צפון אמריקה.
במקור תוכנן השיגור למשימה זו ב-15 במרץ 2007, אולם בעקבות ברד שפגע במכלי הדלק החיצוניים ב-26 בפברואר 2007 הוחלט להחזירה למתקן ההרכבה של המעבורות לבחינת הנזקים ולביצוע התיקונים הנדרשים.
מטרת המשימה הייתה להרחיב תחנת החלל הבין לאומית, להחליף חלק מהצוות ולהביא לצוות אספקה חדשה.
מומחה למשימה: ג'יימס ריילי (James F.
מומחה למשימה: ג'ון אוליבאס (John D.
מומחה למשימה: קלייטון אנדרסון - בהמראה בלבד
מומחה למשימה: סוניטה ויליאמס - בנחיתה
המועד המקורי לשיגור היה 16 במרץ 2007. בפברואר התברר שסופה שהייתה במקום פגע במעבורת וצריך לשפץ אותה.
בעקבות דחיית שיגור STS-117 היה צריך לדחות גם שיגור STS-118 והוא נדחה לאוגוסט.
השיגור תוכנן ל-8 ביוני והוא בוצע בהצלחה.
ב-10 ביוני מעבורת התחברה למודול "דסטיני" של תחנת החלל הבין-לאומית.
בתחנת החלל שהה צוות משלחת מס' 15 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פיודור יורצ'יחין.
לאחר החיבור החלו פעולות בהרכבת מערכת S3/S4 של תחנת החלל.
ב-11 ביוני ריילי ואוליבס ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה מעל ל-6 שעות.
במהלך פעילות זו הותקנו חלקים של S4. ב-13 ביוני פורסטר וסוואנסון ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה מעל ל-7 שעות.
במהלך פעילות זו הותקנו חלקים של פאנל סולארי.
להשלמת הפעולות נדרשו עוד 2 פעולות חוץ רכביות שבוצעו ב-15 ביוני ו-17 ביוני.
בפעילות חוץ רכבית רביעית גם נבדק ביסודיות מצב מערכת הגנה טרמית של המעבורת.
בעקבות הרכבת פאנל סולארי חדש החלו פעולות בבדיקות שלו ושילובו במערכות תחנת החלל.
בנקביל לפעולות הרחבת תחנת החלל הועברו לתחנת החלל הבין-לאומית מצרכים שונים.
ב-19 ביוני מעברות החלל נותקה מתחנת החלל כאשר קלייטון אנדרסון שהיה בצוות המראה נותר בתחנת החלל וסוניטה ויליאמס שהייתה חלק של משלחת מס' 15 נכנסה למעברות במטרה לחזור לכדור הארץ.
המעבורת אמורה הייתה לנחות ב-20 ביוני, ואולם בסריקות שבוצעו במגן החום העוטף את המעבורת ביום הראשון לטיסה, התגלה שפינה בגודל כ-10 ס"מ על 15 ס"מ של שמיכת בידוד תרמית התרוממה ממקומה בחיבור עם מספר אריחי קרמיקה באזור התרמיל המאחסן את המנועים הרקטיים המשמשים לכוונון המעבורת בחלל.
לפיכך בדיון שהתקיים בנאס"א ב-11 ביוני הוחלט על הוספת הליכת חלל רביעית ושני ימי משימה נוספים.
בשל מזג אוויר גרוע בפלורידה, נחתה המעבורת ב-22 ביוני 2007 במסלול 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
STS-118, היא משימה לתחנת החלל הבינלאומית על ידי מעבורת החלל אנדוור.
המשימה שוגרה ב-8 באוגוסט 2007 בשעה 18:36 לפי שעון מזרח צפון אמריקה מכן השיגור 39A במרכז החלל קנדי, פלורידה, ונחתה באותו המקום ב-21 באוגוסט, בשעה 12:33 לפי שעון מזרח צפון אמריקה, למרות פער שהתגלה בשני אריחי הגנת חום בתחתית המעבורת.
הייתה זו המשימה הראשונה של אנדוור מאז STS-113, בנובמבר 2002, הטיסה המוצלחת האחרונה לפני אסון הקולומביה במשימת STS-107.
במשימה זו המריאה ברברה מורגן, כחלק מפרויקט "מורה בחלל".
משימה זו היא הראשונה בה יש אסטרונאוט מורה מאז STS-51-L, שהתפוצצה 73 שניות לאחר שיגורה.
מורגן התאמנה למשימה הזו ביחד עם כריסטה מקאוליף שנספתה באסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
ב-27 ביולי 2007 התגלתה חבלה במחשב נייד שנועד לפקח על מד הלחץ בקורה החדשה.
מסתבר שאחד מעובדי קבלן משנה של נאס"א גזר כבלים בתוך המחשב ובתוך מחשב גיבוי שהיה עשוי להישלח לתחנת החלל במקרה של תקלות במחשב הראשון.
מומחית משימה: טרייסי קולדוול דייסון
מומחה משימה: ריצ'רד מסטרקיו (Richard A.
מומחה משימה: דייוויד ויליאמס (Dafydd Williams) (סוכנות החלל הקנדית)
מומחית משימה: ברברה מורגן (Barbara Morgan)
מומחה משימה: אל דרו (Al Drew)
משימת STS-118 הביאה והרכיבה את החלק S5 truss בצידה הימני של תחנת החלל הבינלאומית ובנוסף לכך את "רציף אחסון חיצוני" (External Stowage Platform-3) וגירוסקופ הבקרה (Control Moment Gyroscope).
המשימה הביאה גם יחידה לוגיסטית המכונה "ספייסהאב".
המשימה הייתה האחרונה לכלול במטענה את היחידה הלוגיסטית "ספייסהאב", יחידה מאלומיניום לוויסות לחץ אוויר שתדמה סביבה טבעית.
בתוכה אספקה לתחנה וציוד למחקרים וניסויים.
במקור, תוכננה המשימה למעבורת החלל קולומביה, אך אחרי האסון הוחלט שמעבורת החלל אנדוור תבצע את המשימה.
מטרת המשימה הייתה להביא אל תחנת החלל הבינלאומית את קורה S5, שתתחבר בקצה הימני של הקורה הראשית של התחנה.
ב-2 ביולי 2007, הובאה המעבורת מ-Orbiter Processing Facility לאנגר שבה חוברה למכל הדלק ושני הטילים.
מעבורת החלל אנדוור, נגללה מהאנגר שבה חוברה אל מכל הדלק ושני הטילים אל כן השיגור 39A ב-10 ביולי 2007. תחילת התזוזה של המעבורת על-גבי רכב הגלילה הייתה ב-20:10 (על פי שעון מזרח ארצות הברית) והסתיימה לאחר 7 שעות, ב-3:02 בלילה ב-11 ביולי, במהירות של כ-1 קילומטרים בשעה.
ב-19 ביולי השלים הצוות את מבחן הספירה לאחור הסופי וסקירת מוכנות הטיסה.
לאחר מבחנים אלו ניתן אור ירוק להמשך ההכנות לטיסה על ידי מנהלי נאס"א.
הספירה לאחור החלה ביום שבת ה-4 באוגוסט ב-21:00 (לפי שעון מזרח ארצות הברית).
המעבורת שוגרה ב-8 באוגוסט בשעה 18:36 שעון החוף המזרחי של ארצות הברית.
החיבור לתחנת החלל בוצע ב-10 באוגוסט.
ב-10 באוגוסט הגיעה המעבורת למודול "דסטיני" בתחנת החלל.
בתחנת החלל שהה צוות קבוע מס' 15 בפיקוד פיודור יורצ'יחין.
בצילום שגרתי של מגן החום שבוצע ב-9 באוגוסט התגלה שקע בעומק של מספר סנטימטרים, במגן החום של המעבורת, שחשף קטע קטן ממסגרת האלומיניום של החללית.
בהליכת החלל הראשונה צילמו האסטרונאוטים את השקע מקרוב בציוד משוכלל, לרבות מצלמה תלת־ממדית.
במשך כשבוע נותחו הממצאים ולבסוף החליטו בנאס"א לאפשר למעבורת לחזור לכדור הארץ ללא תיקון כלשהו של מגן החום.
בפעילות חוץ רכבית הראשונה שנערכה ב-11 באוגוסט השתתפו ריצ'רד מסטרקיו ודייוויד ויליאמס.
במהלך המשימה הותקן חלק S5 שהובא על ידי המעבורת ופעולות נוספות.
בפעילות חוץ רכבית השנייה שנערכה ב-13 באוגוסט השתתפו ריצ'רד מסטרקיו ודייוויד ויליאמס.
במהלך המשימה הוחלפו ציודים פגומים והותקן ציוד נוסף בחלק החיצוני של תחנת החלל.
בהליכת החלל השלישית, ב-15 באוגוסט השתתפו ריצ'רד מסטרקיו וקלייטון אנדרסון.
בפעילות זו בוצעו שינוים במיקום הציודים בחלק החיצוני של תחנת החלל.
אנשי מרכז הבקרה בנאס"א החליטו להקדים את שובם של האסטרונאוטים לתחנת החלל עקב נזק לשכבה החיצונית של אחת הכפפות שחבש האסטרונאוט ריצ'רד מסטרקיו.
אף כי לא היה מדובר באיום על בטיחותו של מסטרקיו, הוחלט על שובו כאמצעי זהירות.
הולך החלל השני, קלייטון אנדרסון נשאר שעה אחרי מסטרקיו וביצע את הפעולות שתוכננו לביצוע על ידו בלבד ללא סיוע עמיתו.
ב-17 באוגוסט אחרי ניתוח כלל הממצאים הקשורים עם שכבת מגן, הוחלט שאין צורך בטיפול וניתן לחזור לכדור הארץ במצבו הנוכחי.
בהליכת החלל הרביעית, ב-18 באוגוסט השתתפו דייוויד ויליאמס וקלייטון אנדרסון.
הפעילות נמשכה כ-4.5 שעות ובמהלכה בוצעו עבודות תחזוקה.
במקביל לפעולות מחוץ לתחנת החלל בכל הימים בוצע העברת ציודים ומצרכים מהמעבורת לתחנת החלל.
בעקבות צפי לסופה באזור הנחיתה הוחלט להקדים חזרת המעבורת ל-21 באוגוסט.
ב-20 באוגוסט מעבורת התנתקה מתחנת החלל בין-לאומית.
ב-21 באוגוסט נחתה המעבורת בשלום בפלורידה, יום לפני המועד המתוכנן.
STS-120 היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-23 באוקטובר 2007 לתחנת החלל הבינלאומית.
משימה זו הביאה את יחידת "הארמוני" (Node 2), היחידה המרכזית של התחנה המכילה ארבע יחידות המספקות חשמל לתחנה, שתהווה חלק מההכנות לחלקים נוספים שיורכבו בעתיד בתחנת החלל הבינלאומית.
את המשימה ביצעה מעבורת החלל דיסקברי, וזו המשימה ה-23 במספר לתחנת החלל הבינלאומית.
עד השלמת ההרכבה תחנת החלל הבינלאומית נשארו עוד 11 משימות שיבוצעו על ידי מעבורות החלל האמריקאיות עד סוף שנת 2010.
מפקדת המשימה: פמלה מלרוי (3)
טייס: ג'ורג' זאמקה (George D.
מומחה למשימה: סטפני וילסון (Stephanie Wilson) (5)
מומחה למשימה: סקוט פרזינסקי (Scott E.
מומחה למשימה: דאגלס וילוק (Douglas H.Wheelock) (1)
מומחה למשימה: פאולו נספולי (Paolo A.
Nespoli) (1) (סוכנות החלל האירופית)
מהנדס טיסה דניאל טאני (Daniel Tani), בהמראה בלבד (2)
מהנדס טיסה קלייטון אנדרסון (Clayton Anderson), בנחיתה בלבד (1)
המספר בסוגריים מסמן את הטיסות בחלל של כל אסטרונאוט, כולל משימה זו.
פמלה מלרוי היא האישה השנייה המפקדת על משימת מעבורת חלל, אחרי איליין קולינס, והאישה השלישית הנבחרת כטייסת (סוזן סטיל קילריין סיימה את שירותה בנאס"א מבלי שפיקדה על משימה).
בנוסף, פגי ויטסון, שפיקדה על המשלחת מס' 16 לתחנת החלל הבין-לאומית שהגיעה במשימת STS-120 היא האישה הראשונה לפקד על צוות בתחנת החלל.
עם עגינתה של משימת STS-120 בתחנת החלל הבינלאומית, הייתה זו הפעם הראשונה ששתי נשים מפקדות במסלול הקפה באותו הזמן.
טלאי המשימה עוצב על ידי מייקל פורמן לפני שהוצב מחדש במשימת STS-123.
משימת STS-120 המריאה כשבמטענה יחידת "הרמוני" (הידועה בשמה הרשמי Node 2), המכילה בתוכה ארבע יחידות המרת חשמל (DC to DC) ושלושה כונני אחסון Zero-g, בנוסף Power and Data Grapple Fixture לזרוע הרובוטית של התחנה ויחידת כוח למעבורת.
מודול "הרמוני" היא יחידת המגורים הראשונה בעלה ויסות לחץ אוויר מאז שנת 2001, בה הותקן מודול "קווסט".
"הרמוני" מהווה את יחידת החיבור השנייה לתחנת החלל הבינלאומית ותאפשר להרכיב במשימות הבאות את יחידת המחקר האירופאית, "קולומבוס" ואת יחידת המחקר היפנית, "קיבו".
שתי יחידות אלו יעוגנו בעתיד ל"הרמוני", שתוחדר בין מודול המחקר האמריקאי, "דסטיני" ליחידת "Pressurized Mating Adapter" (בקיצור "PMA-2").
תהליך הרכבת "הארמוני" תתבצע בשני שלבים.
בשלב הראשון תחובר היחידה למודול "יוניטי" ולאחר שהדיסקברי תעזוב את תחנת החלל, הזרוע הרובוטית של התחנה תנתק את יחידת PMA-2 ממודול המחקר "דסיטני" ותחבר אותה ל"הרמוני".
לאחר מכן תזיז הזרוע את "הארמוני" מהמיקום ההתחלתי למיקומה הסופי, כשתחובר ל"דסטני".
בנוסף, במשך משימה זו, המערך הסולרי, P6, נותק מ-Z1 truss ומוקם מחדש על גבי מודול "יוניטי", וזו עמדתו הסופית.
STS-120 נשאה את חתימותיהן של 500,000 סטודנטים שהשתתפו במיזם "2007 Student Signatures in Space program", שנותני החסות לתוכנית זו הן נאס"א וחברת לוקהיד מרטין.
בציון יום החלל בחודש מאי 2007, סטודנטים מלמעלה 500 בתי ספר ברחבי העולם חתמו על פוסטרי ענק.
חתימותיהם נסרקו ונצרבו על דיסק, ודיסק זה היה כחלק ממטענה של המעבורת.
במהלך משימה זו, חרב האור ששימשה את השחקן מרק המיל בשנת 1983 בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'די עלתה גם כן על מטענה של המעבורת בדרכה לתחנת החלל הבינלאומית, וחזרה בשלום לכדור הארץ.
החרב הייתה מאוחסנת בתא המטען של הדיסקברי במהלך המשימה, לכבוד יום השנה ה-30 לזיכיון של סדרת הסרטים, מלחמת הכוכבים, והבמאי, ג'ורג' לוקאס.
ב-28 באוגוסט 2007, צ'ובאקה מסדרת סרטי מלחמת הכוכבים הציג את חרב האור לפקידי נאס"א ממרכז החלל יוסטון בטקס רשמי בשדה התעופה הבינלאומי אוקלנד.
משם טסה חרב האור ליוסטון, ושם התקבלה על ידי חיילי האימפריה.
לאחר שנחתה בשלום, חרב האור תוצג במרכז החלל יוסטון.
בזמן אסון מעבורת החלל קולומביה, תוארכה משימת STS-120 מחדש לרבע הראשון של שנת 2004. מאז נדחתה שוב ושוב עד ל-20 באוקטובר 2007. בשל צורכי תוכנית הרכבת תחנת החלל הבינלאומית, נדחה השיגור ל-23 באוקטובר 2007.
בעקבות הסדק הקטן בתחתית האנדוור שהתגלה בספטמבר 2007 בעת השיגור של משימת STS-118, הודיעו מנהלי נאס"א כי הם משערים שתדרש הליכת חלל חמישית במשימת STS-120, כדי לבחון את מגני החום בגחון המעבורת.
כלי התיקון, T-RAD (קיצור של thermal protection system - repair ablator dispenser) מעולם לא נבחן בחלל, וכך יכלו מנהלי נאס"א להעריך את יעילותה של ערכת התיקון גם בסביבות של חוסר כבידה.
המשימה היא הטיסה המאוישת ה-151 של תוכנית החלל האמריקאית.
בעקבות משימת STS-118, באוגוסט 2007, ערכו בנאס"א שינויים במכל הדלק החיצוני לקראת משימת STS-120, והצמידו את קו ההזנה של החמצן הנוזלי.
יום שלישי, 23 באוקטובר (היום הראשון למשימה, שיגור):
מעבורת החלל דיסקברי שוגרה בשעה 11:38 בבוקר על פי שעון מזרח ארצות הברית (15:38 על פי זמן אוניברסלי מתואם).
כשעתיים לפני השיגור התגלה גוש קרח בגודל של כ-4 אינץ' על 0.5 אינץ' על צנרת המימן הנוזלי ממכל הדלק החיצוני למנועים הראשיים של המעבורת..
צוות הבדיקה נקרא חזרה לכן השיגור כדי להתבונן מקרוב בקרח.
בקרי הטיסה העריכו כי הקרח שהצטבר קטן מכדי להוות איום על המעבורת בזמן השיגור והוחלט אפוא להמשיך בספירה לאחור.
כעת הוערך השיגור ב-60% סיכוי, בגלל מזג האוויר.
יום רביעי, 24 באוקטובר (היום השני למשימה):
צוות המשימה העביר את היממה המלאה הראשונה שלו במעבורת בביצוע סקר ה-RCC, באמצעות הזרוע הרובוטית של המעבורת (Shuttle Remote Manipulator System) וה-Orbiter Boom Sensor System.
בנוסף התבצעו מספר משימות מקדימות לקראת העגינה בתחנת החלל ביום למחרת.
יום חמישי, 25 באוקטובר (היום השלישי למשימה):
צוות המשימה נערך להכנות האחרונות לקראת העגינה בתחנת החלל הבינלאומית.
בשעה 11:36 על פי שעון מזרח ארצות הברית, החל תמרון ההיפוך של המעבורת כדי שגחונה יצולם על ידי תחנת החלל.
תמרון זה הוא נוהל בנאס"א מאז אסון מעבורת החלל קולומביה.
תמרון זה נועד לאמוד את הנזק של אריחי מגן החום של המעבורת, ולבצע הליכת חלל לתיקונם אם נדרש.
העגינה המוצלחת למודול "דסטיני" התרחשה ב-12:40 על פי שעון מזרח ארצות הברית.
יום שישי, 26 באוקטובר (היום הרביעי למשימה):
שני הצוותים (צוות המעבורת וצוות תחנת החלל) החלו את היום בהכנות לקראת הליכת החלל הראשונה, שהחלה ב-10:02 לפי שעון מזרח ארצות הברית והסתיימה כשש שעות לאחר מכן בשעה 16:16 לפי שעון מזרח ארצות הברית.
סקוט פרזינסקי ודאגלס וילוק השלימו בהצלחה את כל הדרישות מהם בהליכת חלל זו, כולל ההכנה להוצאת רכיב "הארמוני" מתא המטען של המעבורת.
סטפני וילסון, דניאל טאני וקלייטון אנדרסון שלטו על תזוזת הזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית, הוציאו את "הארמוני" מתא המטען של המעבורת וכיוונו אותו לצד החיבור של החלק הקיים בתחנת החלל ה-Unity node.
בשעה 15:38 רכיב ה"הארמוני" חובר באופן רשמי לתחנת החלל.
התוספת החדשה של תחנת החלל הוסיפה עוד 75 מטר קוב לתחום המגורים בתחנה, תוספת של 20% (מ-425 מטר קוב ל-500 מטר קוב של חלל מגורים).
יום שבת, 27 באוקטובר (היום החמישי למשימה):
ביום זה התכוננו שני הצוותים לכניסה לרכיב החדש שהותקן יום קודם לכן, הארמוני.
התקשורת וכבלי המידע חוברו לרכיב, ובשעה 12:24 נפתחה הדלת והצוות הורשה להיכנס לרכיב החדש.
וויטסון, מלנצ'נקו ופאולו נספולי נכנסו ראשונים, לבשו מסכות והתקינו את צינור האוויר הזמני כדי לאפשר לאוויר שבפנים להשתלב במערכת סרקולציית האוויר ובמסנניה.
עד שהאוויר התחלף במלואו, הורשו להיכנס בו זמנית לתא רק כמה אסטרונאוטים, וגם הם לא נשארו בפנים לזמן ממושך.
העבודה שנעשתה בתוך הרכיב כללה הסרת 700 ברגים שקבעו מספר פנלים וציוד שלא יפגעו בהמראה, אך בחלל אין צורך בהם.
לאחר מספר שעות שבהן עבדה מערכת האוורור, השתתפו שני אנשי צוות בכנס עיתונות של CBS, FOX News ו-WHAM-TV מתוך "הארמוני".
יום ראשון, 28 באוקטובר (היום השישי למשימה):
שני הצוותים השכימו בשעה 5:08 (UTC) והחלו להתכונן להליכת החלל השנייה.
סקוט פרזינסקי ודניאל טאני החלו את הליכת החלל השנייה במשימת STS-120 בשעה 9:32 (UTC), כחצי שעה לפני הזמן המתוכנן.
צמד האסטרונאוטים פירק את המערך הסולרי של התחנה (P6 Truss) ממקומו, מהלך שאיפשר לווילסון וילוק להשתמש בזרוע הרובוטית של תחנת החלל כדי לאחוז במערך הסולרי במשך הלילה ולחבר אותו למקומו החדש והקבוע בבוקר למחרת.
מכאן המשיך פרזינסקי לעבר יחידת "הארמוני" לשם התקנת מעקה, בעוד שטאני נגש למספר פריטים בתחנה לפי בקשתם של מהנדסי נאס"א לשם בדיקות שגרתיות.
בדיקות אלו כללו את המעקות ביחידת העזר לתחלופת הציוד והצוות (Crew and Equipment Translation Aid (CETA)), שנחשבה לסיבה שבגללה נגרם הקרע בכפפתו של האסטרונאוט ריצ'רד מסטרקיו במשימת STS-118. טאני ציין כי המעקות נראים שלמים, ללא פגע וללא קצוות חדים שעלולים לגרום לקרעים בחליפות החלל של האסטרונאוטים.
משם המשיך טאני אל Solar Alpha Rotary Joint (SARJ), לאחר הזזת הכיסוי של המפרק הבחין כי ישנה שחיקה ודהייה של האזור, יידע בכך את שאר הצוות ולקח דוגמית לבחינה במעבדה ששב לכדור הארץ.
לאחר ממצאים אלו, הוסיפו מהנדסי נאס"א משימה נוספת להליכת החלל הבאה, לבדוק את הצד השני כדי להשוות בין ממצאיו של טאני לצד התקין, וזאת על ידי מצלמה ומצלמת וידאו.
יום שני, 29 באוקטובר (היום השביעי למשימה):
היום השביעי למשימה נפתח בתזוזת המערך הסולרי, שהופרד יום קודם לכן מ-Z1 Truss, למקומו החדש והקבוע.
המערך הסולרי P6 הוזז לכיוון המערך הסולרי P5 כחלק מההכנה לחיבורם.
המערכים חוברו זה לזה רק ביום שלישי (למחרת)..
מהנדסי נאס"א ערכו ניסוי בעזרתו של וויטסון בממצאיו של טאני יום קודם לכן, בכך שאמרו לו לשים מגנט תחת פיסת נייר ולהבחין אם שברי המפרק נאספים בפיסת הנייר, כדי לאמת אם הוא עשוי ממתכת.
הניסוי הוכיח שהחלקיקים שנאספו על ידי טאני מכילים בתוכם ברזל.
המידע שהתקבל איפשר למהנדסי נאס"א על הקרקע לשלול מספר אפשרויות למקורם של החלקיקים, כמו הכיסוי התרמי העשוי מתרכובת אלומיניום.
הלו"ז החדש של המשימה קבע שהתנתקות מעבורת החלל דיסקברי מתחנת החלל הבינלאומית תהיה ב-5 בנובמבר והנחיתה ב-7 בנובמבר בשעה 5:11 בבוקר על פי שעון מזרח ארצות הברית.
יום שלישי, 30 בנובמבר (היום השמיני למשימה):
בבוקר היום השמיני למשימה ביצעו שני הצוותים הכנות לקראת הליכת חלל שלישית, שהחלה בשעה 8:45 על פי השעון האוניברסלי (UTC).
בהליכת החלל חובר המערך הסולרי P6 למערך הסולרי P5 ושאר הפעילויות בהליכת חלל זו הושלמו גם כן בהצלחה.
הליכת החלל הסתיימה בשעה 15:53 UTC.
לאחר הרכבת מערך P6 החלה הפריסה של המערך.
החלק הראשון של המערך, 2B, נפרס בהצלחה ללא תקלות.
בהמשך הפריסה של החלק 4B, גילה הצוות את אי תקינותו של החלק.
תמונות ראשונות שצולמו על ידי הצוות, הראו כי ישנו קרע בחלק קטן מ-4B.
במהלך תדרוך קצר ביקש המהנדס הראשי של נאס"א, מייק סופרדיני, מהצוות לצלם תמונות באיכות גבוהה כדי שצוות המהנדסים בכדור הארץ ינתח את התמונות במשך הלילה ויחליט על פעולה שבה ינקטו האסטרונאוטים.
סופרדיני ציין שבמצב שבו המערך פתוח ב-90%, הוא עדיין מפיק 97% מהצריכה הנדרשת לתחנה.
יום רביעי, 31 באוקטובר (היום התשיעי למשימה):
הצוות החל את יומו התשיעי במספר מגוון של מטלות, כולל הכנות להליכת חלל רביעית, התקנת Zero Gravity Stowage Rack ביחידת "הארמוני" ועריכת מספר ניסויים.
נספולי ומלרוי השתתפו באירוע העוסק בעניינים ציבוריים וקיבלו שיחה מנשיא איטליה, ג'ורג'יו נאפוליטנו.
כל הצוות לקח חלק באירוע השני, וקיבלו שיחות ממשרדי חדשות בארצות הברית, אירופה ורוסיה.
בסביבות השעה 15:00 UTC, עידכנה בקרת השליטה את הצוות שהליכת החלל ביום חמישי נדחתה ליום שישי או שבת, כדי שזו תכיל גם תיקון במערך הסולרי P6.
יום חמישי, 1 בנובמבר (היום העשירי למשימה):
זמן קצר לאחר ההשכמה בבוקר היום העשירי למשימה, עודכן הצוות שלוח הזמנים של הליכת החלל הרביעית תוכנן מחדש.
המהנדסים קבעו תחילה שהליכת החלל תתבצע ביום שישי, אך השתמשו ביום הנוסף למשימה כדי לבצע ניתוח טוב יותר של הממצאים, להכין את הציוד הדרוש ולסקור ולתרגל את הנהלים.
צוות המשימה התכנס ביחידת "הארמוני" כדי לדבר עם נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ורג' הרברט ווקר בוש ואשתו, ברברה, שביקרו במרכז השליטה במרכז החלל ג'ונסון, יוסטון, טקסס.
יום שישי, 2 בנובמבר (היום האחד עשר למשימה):
צוות המעבורת וצוות תחנת החלל העבירו את היום בשיחות עם מהנדסי נאס"א בכדור הארץ, על הליכת החלל הרביעית.
האסטרונאוטים סקרו ובחנו את הנהלים, השלימו את ההכנות למכשירי העזר והתכוננו לקראת הליכת הרביעית, שתוארכה ליום שבת.
הצוות גם הציב את המוביל הנייד והזרוע הרובוטית של התחנה בסמוך למערך הסולרי P6, כדי לאפשר גישה לשם של אסטרונאוט.
הליכת החלל הרביעית הייתה הליכה המבצעית הראשונה שהשתמשו ב-Orbiter Boom Sensor System כדי להגיע לאזור התקלה, אך המערכת נבחנה במהלך משימת STS-121 כדי לראות אם המערכת יכולה לספק סביבת עבודה יציבה לפעילויות של הליכות חלל.
יום שבת, 3 בנובמבר (היום השנים עשר למשימה):
לאחר ההשכמה כשברקע מתנגן שיר הנושא של סדרת הסרטים מלחמת הכוכבים, שני הצוותים החלו את הכנותיהם לקראת הליכת החלל הרביעית.
הליכת החלל החלה בשעה 10:03 UTC.
לאחר היציאה לעבר הזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית, קשר עצמו פרזינסקי אל ההתקן הנייד והמתכוונן שנקשר לרגל (Adjustable Portable Foot Restraint או בקיצור (APFR)) והגיע אל אזור הקרע במערך הסולרי.
בעבודה איטית ובעזרת הכוונתם של וילוק וצוות הקרקע, התקין פרזינסקי את חמשת "האזיקונים" למערך הסולרי וחזר לאחור כדי להתבונן בפריסת הלוחות הסולריים.
בשעה 15:23 UTC נפרס כל המערך בהצלחה.
לאחר הפריסה המלאה של המערך, ביצעו פרזינסקי וילוק בחינה של חלקים 2B ו-4B.
לאחר שהמערך נמצא תקין ושלם, סיימו האסטרונאוטים את הליכת החלל בשעה 17:22 UTC.
סך משך כל הליכות החלל במשימת STS-120 עומד על 27 שעות ו-14 דקות.
הדמיית התכנון תמונות של התיקון
עזיבת הדיסקברי את תחנת החלל
יום ראשון, 4 בנובמבר (היום השלושה עשר למשימה):
שני הצוותים העבירו את היום בהעברת מטען והכנות עבור עזיבת הדיסקברי ביום שני.
נספולי ומלרוי השתתפו במהלך הבוקר בראיון עבור התקשורת האיטלקית, ולאחר מכן היה לכל הצוות זמן פנוי.
לאחר טקס הפרידה המסורתי מצוות תחנת החלל, נסגרו כל הפתחים בין המעבורת לתחנה בשעה 20:03 UTC.
יום שני, 5 בנובמבר (היום הארבעה עשר למשימה):
היום הארבעה עשר למשימה נפתח עם ההכנות לעזיבת הדיסקברי את תחנת החלל הבינלאומית.
בשעה 10:32 UTC, נפרדה הדיסקברי ממתאם לחץ האוויר (Pressurized Mating Adapter).
הטייס, זמקה, החל את התמרון מסביב לתחנה כדי לאפשר לצוות המעבורת לצלם את התצורה החדשה של תחנת החלל הבינלאומית.
לאחר ההיפרדות הסופית, החלה הבדיקה הממוקדת לסריקת קצוות כנפי המעבורת והחרטום שלה.
יום שלישי, 6 בנובמבר (היום החמישה עשר למשימה):
צוות המעבורת התכונן לנחיתה ביום רביעי.
בנוסף להכנות האחרונות של האריזה והאחסון, ביצעו מלרוי זמקה בדיקה למערכות המעבורת, כולל מערכות הטיס.
בבוקר יום זה הצוות גם דיבר עם התקשורת.
לאחר מכן בוצעו מספר תיקוני מסלול בעזרת צוות הקרקע.
יום רביעי, 7 בנובמבר (היום השישה עשר למשימה, נחיתה):
צוות הדיסקברי התחיל את יומו בהכנות לקראת הנחיתה הצפויה.
תחזית מזג האוויר לאותו יום הייתה ראות טובה כמעט ללא עננים, אך נצפתה רוח נגדית.
נאס"א לא הכינה את בסיס חיל האוויר אדוארדס או את "חולות לבנים" ליום זה.
כשנראה שמזג האוויר טוב לנחיתה התבצעה הנחיתה במרכז החלל קנדי.
שלא בדומה לרוב הכניסות לאטמוספירה, כשהאף של המעבורת מופנה כלפי מעלה, החדירה במשימה זו הייתה אלכסונית צידית, לראשונה מאז משימת STS-107, אסון מעבורת החלל קולומביה.
המעבורת עברה מעל ונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה ומשם אל פלורידה.
הנחיתה החלה עם הפעולה הראשונה, תיקון מסלול, החלה בשעה 16:59 UTC והסתיימה עם הנחיתה ב-1:01 על פי שעון מזרח ארצות הברית.
היא עברה מרחק של 9,977,933 ק"מ, המשימה הארוכה ביותר של מעבורת החלל דיסקברי, והקיפה 238 פעמים את כדור הארץ.
אסטרונאוטיםהחלההסתיימהמשךהמשימה הליכת החלל הראשונה סקוט פרזינסקידאגלס וילוק 26 באוקטובר 10:02 UTC 26 באוקטובר16:16 UTC 6 שעות ו-14 דקות חיבור מודול "הרמוני" (Node 2) לתחנת החלל הבין-לאומית.
הליכת החלל השנייה סקוט פרזינסקידניאל טאני 28 באוקטובר09:32 UTC 28 באוקטובר16:05 UTC 6 שעות ו-33 דקות פירוק המערך הסולרי P6 והתקנת מעקה על מודול "הרמוני".
STS-320 היא משימה ייעודית במקרה חירום להצלת צוות משימת STS-120 והענקת תמיכה.
המשימה משוגרת רק כאשר ישנה תקלה חמורה המשביתה את הדיסקברי או שפוגעת בבטיחות הטיסה בה וחזרה לאטמוספירה.
את המשימה ממלאת המעבורת שתשוגר במשימת STS-122 ותשוגר לא יאוחר מ-5 בינואר 2008. הצוות במשימה זו יהיה מצומצם (4 אנשי צוות מתוך ה-7 במשימת STS-122).
משימת STS-120 עברה בשלום וללא תקלות ולכן משימת STS-320 לא שוגרה מעולם.
STS-122, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א שתוכננה במקור לדצמבר 2007, אך בשל תקלות בחיישני ניתוק הדלק נדחה שיגורה פעמיים.
המשימה, של מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה ב-7 בפברואר 2008 ונחתה ב-20 בפברואר.
המטרה העיקרית הייתה להביא לתחנת החלל מודול קולומבוס.
מפקד המשימה: סטפן פריק (Stephen Frick)
טייס: אלן פוינדקסטר (Alan G.
מומחה משימה: סטנלי לאב (Stanley G.
מומחה משימה: רקס ולהיים (Rex J.
מומחה משימה: לילנד מלווין (Leland D.
מומחה משימה: האנס שלגל (Hans Schlegel) מסוכנות החלל האירופית
מהנדס טיסה: לאופולד איארטס (Léopold Eyharts) מסוכנות החלל האירופית - בהמראה בלבד
מהנדס טיסה: דניאל טני (Daniel M.
המשימה תוכננה במקור ל-6 בדצמבר 2007, אך בשל תקלות בחיישני ניתוק הדלק נדחה שיגורה פעמיים.
השיגור שתוכנן ל-7 בפברואר עבר בהצלחה.
ב-9 בפברואר מעבורת החלל אטלנטיס התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית בה שהתה משלחת מס' 16 בפיקוד פגי ויטסון.
ב-11 בפברואר בוצעו פעולות בשחרור מודול "קולומבוס" מתא המטען של המעבורת.
לצורך כך בוצע פעילות חוץ רכבית בה השתתפו רקס ולהיים וסטנלי לאב.
היא נמשכה כ-8 שעות והסתיימה בהצלחה.
ב-13 בפברואר בוצע פעילות חוץ רכבית נוספות בהשתתפות ולהיים ושלגל.
פעילות חוץ רכבית אחרונה בהשתתפו ולהיים ולאב בוצע ב-15 בפברואר והיא נמשכה כ-7.5 שעות.
ב-18 בפברואר מעבורת החלל אטלנטיס התנתקה מתחנת החלל.
על הסיפון היה דניאל טאני שעזב את תחנת החלל (במקום למשלחת קבועה הצטרף ליאופולד איארטס).
ב-20 בפברואר המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.
STS-119 הייתה משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א לתחנת החלל הבינלאומית.
המשימה, שידעה דחיות רבות, המריאה בערב 15 במרץ 2009 (בשעת שיגור המשימה בישראל חל כבר 16 במרץ).
לפני השיגור נצפה עטלף שנצמד למכל הדלק החיצוני אך השיגור לא הושפע מכך ומניחים שהעטלף נהרג בזמן השיגור.
המשימה בוצעה על ידי מעבורת החלל דיסקברי.
לאחר שהות בת כשבועיים בחלל המעבורת נחתה בשלום ב־28 במרץ 2009. במהלך המשימה הצוות חווה מספר קשיים שמנעו השלמת כל יעדי המשימה.
מפקד המשימה: לי ארשמבו (2)
טייס: דומיניק אנטונלי (Dominic A.
מומחה משימה: ג'וזף אקבה (1)
מומחה משימה: סטיבן סוונסון (Steven Swanson) (2)
מומחה משימה: ריצ'רד ארנולד (Richard R.
מומחה משימה: ג'ון פיליפס (John L.
מהנדס טיסה: קואיצ'י וקאטה (Koichi Wakata) - בהמראה בלדב
מהנדסת טיסה: סנדרה מגנוס - בנחיתה בלבד (2)
מטרת המשימה הייתה להביא אל תחנת החלל הבינלאומית את קורה S6 ועליה מערך סולרי.
בכך הושלמה בניית הקורה הראשית של התחנה.
המועד המקורי לשיגור היה 6 בנובמבר 2008. מסיבות טכניות שונות השיגור נדחה מספר פעמים.
בסופו של דבר השיגור בוצע ב-15 במרץ 2009 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי ועבר ללא בעיות.
ב-17 במרץ בוצע עגינה בתחנת החלל הבין-לאומית בה שהה צוות משלחת מס' 18 בפיקוד מייקל פינק.
ב-18 במרץ החלו עבודות בהתקנת מערך S6. ב-19 במרץ בוצע פעילות חוץ רכבית ראשונה בה סוונסון וארנולד עבדו על התקנת S6. הפעילות נמשכה כ-6 שעות.
למחרת בוצע פתיחת פאנל סולארי החדש והחלו עבודות בהכנסתו לניצול.
בסיום הפעילות הספק שמיוצר בחלק אמריקאי של תחנת החלל גדל ל-120 קו"ט.
ב-21 במרץ סוונסון ואקבה ביצוע פעילות חוץ רכבית במהלכה הוחלפו פאנלים סולארים בחלק P6 ועבודות תחזוקה נוספות.
ב-23 במרץ ארנולד ואקבה ביצוע פעילות חוץ רכבית במהלכה בוצעו עבודות תחזוקה נוספות.
ב-25 במרץ מעבורת החלל דיסקברי התנתקה מתחנת החלל.
קואיצ'י וקאטה הצטרף למשלחת מס' 18 במקום סנדרה מגנוס שעזבה את תחנת החלל.
הנחיתה בוצע ב-28 במרץ במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.
STS-126, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-15 בנובמבר 2008 (0:55 שעון UTC).
המשימה נועדה להביא ציוד, אספקה, ואשת צוות החדשה לתחנת החלל הבינלאומית.
מעבורת החלל אנדוור שוגרה ב-15 בנובמבר עם שבעה אסטרונאוטים, ועגנה בהצלחה בתחנת החלל לאחר יומיים.
המעבורת נשארה עגונה בתחנת החלל במשך שהות של 11 יום, 16 שעות ו-46 דקות, ובמהלך המשימה בוצעו ארבע הליכות חלל.
המעבורת התנתקה ב-28 בנובמבר ונחתה בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-30 בנובמבר, עקב מזג אוויר גרוע במרכז החלל קנדי.
מפקד המשימה: כריסטופר פרגוסון (Christopher Ferguson)
טייס: אריק בו (Eric A.
מומחה משימה: סטיבן בואן (Stephen G.
מומחית משימה: ג'ואן היגינבוטם (Joan Higginbotham)
מומחה משימה: שיין קימברו (R.
מהנדסת טיסה: סנדרה מגנוס - בהמראה בלבד
מהנדס טיסה: גרגורי שמיטוף (Gregory Chamitoff) בנחיתה בלבד
נאס"א החליטו להגדיל, החל מ-2009, את צוות המדענים השוהים דרך קבע בתחנת החלל הבינלאומית משלושה אסטרונאוטים לשישה.
החלטה זו חייבה ביצוע שינויים והתקנות מיוחדות בתחנת החלל.
חידוש האספקה לתחנת החלל, בעזרת מודול הלוגיסטיקה הרב תכליתי "לאונרדו" ותיקון מערכת ההינע של קולט השמש אלפא, כדי שזה יעקוב אחר תנועת השמש ויפיק אנרגיה הדרושה לתחנה.
האסטרונאוטים התקינו בתחנה עוד חדרי שינה, שירותים ומתקן רחצה כחלק מהכנות לקליטת שוהים נוספים.
כחלק ממטרה זו הביאה המעבורת מתקן טיהור שתן שהופך את השתן למים ראויים לשתייה ויחסוך הובלת מים מכדור הארץ לתחנה.
ביום השמיני של המשימה, אחרי הניסוי הראשון שנועד לאפשר לקיחת המים המטוהרים לכדור הארץ לשם בדיקתם, התקלקל המתקן.
חושדים שהתקלה נגרמה באחד מהמנועים או באחד הסנסורים.
השיגור בוצע בהצלחה ב-14 בנובמבר 2009 וב--16 בנובמבר מעבורת החלל אנדוור עגנה בתחנת החלל הבין-לאומית בה שהה צוות משלחת מס' 18 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד מייקל פינק.
ב-17 בנובמבר החלו עבודות בהעברת ציוד ממודול לוגיסטי "לאונרדו" לתחנת החלל.
העבודות בוצעו בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2.
ב-18 בנובמבר, 20 בנובמבר ו-22 בנובמבר סטפנישין-פפייפר, קימברו ובוון ביצעו פעולות חוץ רכביות במשך כולל של כ-20 שעות.
ב-26 בנובמבר הסתיימו העבודות בהעברת ציוד מהמודול הלוגיסטי והוא הוחזר לתא המטען של המעבורת.
מעבורת החלל אנדוור התנתקה מתחנת החלל ב-28 בנובמבר.
סנדרה מגנוס הצטרפה לצוות מס' 18 ובמקום גרגורי שמיתוף שעזב את תחנת החלל.
עקב תנאי מזג האוויר נחיתה עברה מפלורידה לקליפורניה.
מעבורת החלל נחתה במסלול נחיתה מס' 4 בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-30 בנובמבר.
מסלול נחיתה זה היה קצר ב-910 מ' מסלול נחיתה רגיל ולכן נדרשו פעולות מיוחדות.
STS-127, היא המשימה ה-127 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, המריאה ב-15 ביולי 2009 אחרי שתוכננה להמריא ביוני אותה שנה ומאז נדחה שיגורה 6 פעמים.
שניים מהעיכובים נבעו מדליפה של גז מימן בזמן התדלוק וארבעה מפאת מזג האוויר.
המעבורת נחתה במרכז החלל קנדי ב-31 ביולי.
מטרות הטיסה היו להשלים הרכבת מודול "קיבו" של חחנת החלל, להחליף חלק מחברי משלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית ולשחרר למסלול מספר לוויינים.
צוות המעבורת נבחר ב־11 בפברואר 2008.
מומחית משימה: ז'ולי פאייט (סוכנות החלל הקנדית)
מהנדס טיסה וקצין מדע: טימותי קופרה - בהמראה בלבד
משימה זו הביאה אל תחנת החלל הבינלאומית את החלק החשוף של מודול הניסויים היפני "קיבו", הכולל לוח ועליו מותקנים ניסויים שונים, וכן חלק נוסף של מודול הלוגיסטיקה עבור הניסויים היפניים בתחנה.
בכך הושלם הקומפלקס היפני בתחנה.
זוהי הטיסה ה-29 של מעבורת חלל אל התחנה.
האסטרונאוטים גם החליפו שש סוללות על קורה P6 של התחנה, והביאו מספר חלקי חילוף.
המעבורת גם שיגרה שני מיקרו-לוויינים של מעבדת המחקר של הצי האמריקאי, המיועדים לבצע מחקרים על צפיפות האטמוספירה, ולשמש מטרות מבחן למערכות עקיבה קרקעיות, ושני מיקרו לוויינים של סטודנטים באוניברסיטאות מטקסס.
זוהי טיסתם הראשונה לחלל של הרלי, קסידי, מרשברן וקופרה.
פאייט כבר הייתה על תחנת החלל הבינלאומית בשנת 1999, במשימה STS-96, בשלבי בנייתה הראשונים.
היא אמורה להפעיל את הזרוע הרובוטית של התחנה, אף היא מתוצרת קנדה, במהלך המשימה.
היא גם שימשה כמהנדסת הטיסה של המעבורת.
במשימה זו, לראשונה, היו שני קנדים על תחנת החלל הבינלאומית - ז'ולי פאייט, ורוברט ת'ירסק, ששוגר אל התחנה במשימת סויוז TMA-15 ב-27 במאי 2009. ביחד עם ששת אנשי הצוות של התחנה, היו עליה מספר שיא של 13 טייסי חלל - 11 אסטרונאוטים ושני קוסמונאוטים.
ב-31 במאי 2009 הועברה המעבורת מכן שיגור B39 (מקום בו נערכו בה תיקונים) לכן השיגור A39 ממנו תוכנן לשגרה.
תנאי מזג אוויר גרועים מנעו את השיגור הראשון ומאז נדחה השיגור עוד מספר פעמים.
ב-15 ביולי 2009 בשעה 18:30 לפי שעון מזרח ארצות הברית (01:03 של ה-16 בחודש לפי שעון ישראל), שוגרה מעבורת החלל אנדוור, ערב יום השנה ה-40 לשיגור ההיסטורי של אפולו 11, החללית המאוישת הראשונה שנחתה על הירח.
במהלך השיגור, מצלמות מעקב זיהו מספר שברים נופלים משכבת הבידוד שעל מכל הדלק החיצוני של המעבורת, ופוגעים במגן החום שעל גחון המעבורת.
אירועים אלה הם שיגרתיים בשיגורי המעבורת, והמהנדסים יבדקו אם הם גרמו לנזק משמעותי או לא.
במהלך היום התברר שהשברים שנפלו ממכל הדלק, ניתקו ממנו לאורך מספר שברי אורך בשכבת הבידוד, תבנית שלא נראתה בשיגורים קודמים.
בעת ההתפרקות, המעבורת כבר הייתה בגובה בו האוויר דליל מכדי שהשברים יצברו תנופה ויגרמו לנזק, אך ייתכן ששיגורים קרובים יידחו עד שהתופעה תיבדק.
מלבד זאת, היום הוקדש לסריקה חיצונית של מגן החום בעזרת חיישני לייזר שהותקנו על הזרוע הרובוטית של המעבורת, נוהל קבוע מאז אסון מעבורת החלל קולומביה.
המעבורת אנדוור עגנה בתחנת החלל בשעות אחה"צ (שעון קיץ מזרח ארה"ב) של יום שישי, 17 ביולי.
בעותה עת התחנת החלל פעלה משלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית.
הצוהר בין שני הרכבים נפתח כשעתיים מאוחר יותר.
במקרה, זהו יום השנה ה-34 לעגינה הראשונה של חללית אפולו אמריקאית עם חללית סויוז רוסית, במשימת אפולו-סויוז.
בשעות הערב הפעילה המעבורת, המחוברת לתחנת החלל, את מנועיה, כדי להרים את תחנת החלל למסלול גבוה בכ-1.6 ק"מ, על מנת להתחמק מפיסת אשפת חלל שזוהתה על ידי מכ"ם קרקעי במסלול קרוב מדי למסלול התחנה, ואשר היה עלול לפגוע בה בשעות המוקדמות של היום הבא.
בסוף היום עברו האסטרונאוטים וולף וקופרה לישון במנעל האוויר "קווסט" בלחץ אוויר נמוך יותר, כדי להרגיל את גופם ללחץ הנמוך יותר שבחליפות החלל.
ביום הבא הם עתידים לצאת לפעילות חוץ רכבית כדי להתקין את הרכיב היפני החדש שהביאה המעבורת לתחנת החלל.
בפעילות חוץ רכבית שנמשכה חמש שעות וחצי, התקינו האסטרונאוטים וולף וקופרה את הרכיב האחרון של מעבדת החלל היפנית קיבו, שהביאה עמה המעבורת.
במשימה סייעו להם אסטרונאוטים אחרים, שהפעילו את הזרועות הרובוטיות של המעבורת והתחנה.
לאחר מכן פנו להתקנת משטחי אחסון לחלקי חילוף על חלקה החיצוני של התחנה, ביניהם משטח אחסון שהובא במשימה STS-119, אך באותה משימה לא הצליחו לפרוס אותו.
הפעם, בעזרת כלי מיוחד שפותח לצורך זה, המשטח נפרס בהצלחה.
עקב מיקום שגוי של המיקרופון בקסדתו של קופרה, זרם אוויר שטף אותו במהלך הליכת החלל, וגרם לרחשי רקע.
אך הדבר לא פגע בפעילות.
במהלך היום הגיע צוות הקרקע למסקנה שאין צורך לבצע בדיקה חוזרת למגן החום של המעבורת, ושברי הבידוד שנפלו ממכל הדלק החיצוני בזמן השיגור לא יצרו סיכון לשובה של המעבורת.
היום החמישי הוקדש להכנות לקראת היום הבא, שכללו הוצאת ציוד מתא המטען של המעבורת בעזרת הזרועות הרובוטיות של המעבורת והתחנה.
במהלך הליכת חלל שנמשכה קרוב לשבע שעות ביום הטיסה השישי, האסטרונאוטים וולף ומרשברן התקינו על הצד החיצוני של תחנת החלל את חלקי החילוף שהוצאו ביום הקודם.
חלקים אלה ישמשו את התחנה לאחר תום תוכנית מעבורת החלל בשנה הבאה.
מצלמה שהייתה אמורה להיות מותקנת על המעבדה היפנית במהלך הפעילות לא הותקנה עקב מחסור בזמן.
בין החלקים שהותקנו מערכת קירור ומנוע רזרבי עבור הזרוע הרובוטית.
אחד משני מתקני האסלה של התחנה, שהתקלקל ביום הקודם, ואילץ את 13 אנשי הצוות להסתפק במתקן השני ובשירותים של המעבורת, תוקן במהלך הבוקר.
ביום הטיסה השביעי השתמשו האסטרונאוטים בזרועות הרובוטיות כדי להעביר מנשא ניסויים יפני מתא המטען של המעבורת אל החלק החשוף של "קיבו", שהותקן מוקדם יותר.
הניסויים יועברו באופן קבוע אל קיבו באחד הימים הקרובים.
הם כוללים התקן תקשורת חלל, מצפה קרני רנטגן ומחקר על השפעת החלל על רכיבים אלקטרוניים.
הליכת החלל שתוכננה ליום השמיני, שנועדה להחליף חלק מן הסוללות של תחנת החלל, קוצרה עקב תקלה בחליפת החלל של קסידי.
צוות הקרקע שם לב שרמות הפחמן הדו-חמצניֿ בחליפה שלו גבוהות מן הרגיל, והורו לו ולשותפו להליכת החלל, וולף, לחזור אל תוך התחנה.
ככל הנראה מקור התקלה במסננים המסננים את הפחמן הדו-חמצני מן האוויר.
רק שתיים מארבע הסוללות הוחלפו כתוצאה מן התקלה.
משקל כל סוללה כ-166 ק"ג וגודלה כגודל מקרר ביתי.
בנוסף, הסירו האסטרונאוטים כיסויי בידוד ממספר ניסויים יפניים בחלק החיצוני של המודול היפני "קיבו", והוסיפו בידוד למספר כבלי חשמל, שיאפשרו למשימות מעבורת עתידיות להתחבר אל רשת החשמל של התחנה כדי לחסוך בסוללות של המעבורת.
זו הייתה הליכת החלל השביעית של וולף, והראשונה של קסידי.
במהלך היום התשיעי דנו האסטרונאוטים קסידי ומרשברן עם צוות הקרקע על תכנון שתי הליכות החלל הנותרות, כדי לבצע בהן את המשימות שלא בוצעו ביום הקודם עקב התקלה בחליפת החלל.
בנוסף, הניסויים היפניים הותקנו באופן קבוע על חלקו החיצוני של המודול היפני "קיבו", בעזרת הזרוע הרובוטית היפנית המוצמדת למודול זה.
זו הייתה הפעם הראשונה בה נעשה שימוש בזרוע היפנית.
במהלך היום הגיע צוות הקרקע למסקנה שמקור התקלה בחליפת החלל של קסידי היא פעילות נמרצת מדי, שגרמה לפליטה של פחמן דו-חמצני בכמות גדולה מכפי שהמסננים יכלו לסנן.
קסידי הוא לוחם של אריות הים בעברו, ובכושר גופני גבוה מרוב האסטרונאוטים.
ביום העשירי קסידי ומרשברן יצאו מן התחנה והשלימו את החלפת הסוללות של המערך הסולרי שבקצה השמאלי של הקורה הראשית של התחנה, במהלך הליכת חלל שנמשכה יותר משבע שעות.
תפקיד הסוללות הוא לספק חשמל לתחנה כאשר היא מוסתרת מן השמש על ידי כדור הארץ, והמערך הסולרי לא יכול לייצר חשמל.
במהלך הליכת חלל שנמשכה מעט פחות מחמש שעות, השלימו האסטרונאוטים קסידי ומרשברן מספר משימות שלא הספיקו לבצע בהליכות החלל הקודמות, מקוצר זמן.
הם חיווטו מחדש כבלי חשמל עבור מערכת ייצוב אמריקאית, והידקו בידוד רופף על רובוט תחזוקה מתוצרת קנדה.
לאחר מכן, הוסיפו שתי מצלמות אל המשטח החיצוני של המודול היפני "קיבו".
כמו כן, התקינו מעקי אחיזה על המודול היפני וקשרו מספר כבלי חשמל חיצוניים.
המעבורת עזבה את תחנת החלל, ביצעה הקפה סביבה כדי לצלם את חלקה החיצוני, והחלה בהכנות לקראת נחיתה בעוד יומיים.
במהלך יום זה ביצע צוות המעבורת סריקה חוזרת של מגן החום של המעבורת, כדי לוודא שלא נפגע מפסולת חלל או מיקרומטאוריטים במהלך השהייה בחלל.
בינתיים, חללית מטען בלתי מאוישת מדגם פרוגרס הגיעה אל התחנה, לאחר ששוגרה מקוסמודרום בייקונור לפני יומיים.
האסטרונאוט היפני קואיצ'י וקאטה, שבילה ארבעה חודשים וחצי על תחנת החלל ויחזור לכדור הארץ עם האנדוור, התראיין לסוכנות הידיעות Associated Press.
בין היתר, דיבר על הבגדים המיוחדים שפותחו עבורו ביפן, העשויים מאריג אנטי-בקטריאלי, שמונע היווצרות ריחות רעים גם לאחר שימוש ממושך.
המעבורת שיגרה במהלך היום שני זוגות לווייני מחקר קטנים.
הזוג הראשון נבנה על ידי תלמידים באוניברסיטת טקסס באוסטין ואוניברסיטת טקסס A&M, ונועד לבדוק יכולות פגישה אוטונומית.
הזוג השני נבנה על ידי מעבדת המחקר של צי ארצות הברית, ונועד לבדוק את צפיפות האטמוספירה של כדור הארץ.
בנוסף, נבדקו משטחי ההיגוי האווירודינמיים של המעבורת, ורקטות הניהוג שלה.
רקטת ניהוג אחת לא פעלה, אך הדבר לא יפגע ביכולתה של המעבורת לנחות.
המעבורת נחתה בשלום במרכז החלל קנדי בפלורידה, ללא עיכובים, בשעה 10:48 בבוקר שעון קיץ מזרח ארצות הברית.
STS-101, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, שבוצעה על ידי מעבורת החלל אטלנטיס וארכה כ-9 ימים, בין ה-19 במאי ל-26 במאי 2000. המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית, להמשיך להפעלתה וביצוע ניסויים.
מומחה למשימה: מרי אלן ובר
מומחה למשימה: ג'פרי ויליאמס (Jeffrey N.
מומחה למשימה: ג'יימס ווס (James S.
מומחה למשימה: סוזן הלמס (Susan J.
מטרתה העיקרית של משימת STS-101 הייתה להעביר אספקה לתחנת החלל הבינלאומית לקראת הגעת משלחת מס' 1 לתחנת החלל הבין-לאומית, לבצע הליכת חלל ולהכניס את תחנת החלל למסלול גבוה יותר.
המשימה החלה עם עגינת האטלנטיס בתחנת החלל.
לאחר העגינה לקחו האסטרונאוטים דגימות של פחמן דו-חמצני מהאוויר בתחנה.
במהלך פעילות חוץ-רכבית בוצע החלפת אנטנה פגומה והותקנו מכשירים בחלק החיצוני של תחנת החלל.
כמו כן הובא מנוף שני מדגם STRELA על מודול פירס בהמשך.
החלפת פלטרים של מערכת האוויר
החלפת מכשירי כיבוי למקרי שרפה
החלפת יחידת הזיכרון של מערכת הטלמטריה (שיטה לביצוע מדידות בחלל ושידור תוצאותיהן בגלי רדיו)
החלפת כוח התדירות של רדיו בקופסת ההפצה
STS-109, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
במשימה זו נשלחו האסטרונאוטים לבצע עבודות תחזוקה בטלסקופ החלל האבל.
בחמש הליכות חלל החליפו האסטרונאוטים את הציוד לטלסקופ.
זוהי הייתה המשימה המוצלחת האחרונה של מעבורת החלל קולומביה.
מפקד המשימה: סקוט אלטמן (Scott D.
טייס: דואן קריי (Duane G.
מפקד מטען: ג'ון גרנספלד (John M.
מומחה למשימה: ננסי קרי גרג (Nancy J.
מומחה למשימה: ג'יימס ניומן (James H.
מומחה למשימה: ריצ'רד לינהן (Richard M.
מומחה למשימה: מייקל מסימינו (Michael J.
השיגור היה מתוכנן ל-21 בפברואר 2002. הוא נדחה ל-28 בפברואר מסיבות ניהוליות ובסופו של דבר מעבורת החלל קולומביה שוגרה בהצלחה מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי ב-1 במרץ 2002. לקראת המשימה מעבורת עברה שדרוג ועליה הותקן ציוד חדש.
בתחילת המשימה המעבורת העבירה את טלסקופ החלל האבל למסלול גבוה יותר.
במהלך המשימה התקינו האסטרונאוטים ציוד מדעי חדש:
לצורך ביצוע עבודות אלו נדרשו 5 פעילויות חוץ רכביות בהם השתתפו גרנספילד, לינהן ומסימינו.
בכל פעילות השתתף זוג אסטרונאוטים והיא נמשכה כ-7 שעות.
המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי ב-12 במרץ.
STS-110, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א לתחנת החלל הבינלאומית.
במשימה זו שוגרה האטלנטיס והותקן חלק ה-S0 Truss, שנותן תמיכה למבנה התחנה.
מומחה למשימה: ג'רי רוס (Jerry L.
מומחה למשימה: סטיבן סמית (Steven L.
מומחה למשימה: לי מורין (Lee M.E.
השיגור תוכנן ל-4 באפריל אך נדחה מסיבה טכנית.