tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבודת התזה שלה, "האמת והאידאה בכתביו המוקדמים של ולטר בנימין", נכתבה בהנחייתו של אלי פרידלנדר תחת החוג לפילוסופיה.
פרבר המשיכה לדוקטורט בפילוסופיה אותו כתבה בשנים 2003–2008 בהנחייתו של פרידלנדר, וכותרת עבודתה הייתה "Melancholy and Philosophy: Walter Benjamin's Early Writings".
במהלך כתיבת הדוקטורט בילתה שנתיים במחלקה לגרמנית באוניברסיטת פרינסטון, שם עבדה עם מייק ג'ניגס (Michael Jennings).
בשנים 2007–2008 הייתה מילגאית פוסט-דוקטורט במרכז מינרבה ע"ש פרנץ רוזנצוויג באוניברסיטה העברית, ולאחר מכן בשנים 2008–2010 שהתה בברלין ובשיקגו במסגרת פוסט-דוקטורט של מלגת יד הנדיב.
כיום מלמדת פרופ' פרבר פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
מחקריה של פרבר מתמקדים בפילוסופיה של רגשות, אותם היא בוחנת מפרספקטיבה היסטורית ולשונית.
בעבודתה היא עוסקת ברגשות כגון מלנכוליה, סבל וכאב, ובקשרים שאלו מקיימים עם השפה.
בפרט, היא עוסקת בשאלת הגבולות כמו גם הפוטנציאל של ביטויים הלשוני של רגשות.
במחקריה, נבחנים רגשות לא דרך גישה טיפולית או פסיכולוגית, אלא מבחינה פילוסופית, תוך הצבעה על מה שהם יכולים ללמד אותנו, על האפשרויות שהם פותחים בפנינו כנקודת כניסה לעולם.
דרך קריאה בהוגים שונים, מראה פרבר כיצד רגשות המוגדרים כ"שליליים" הם בעלי חשיבות פילוסופית רבה.
כך, טוענת פרבר, פילוסופיה לא צריכה להתרחק מרגשות או להשאיר אותם בצד על מנת לחשוב, אלא לתת לרגש את המקום החשוב וההכרחי שלו במחשבה.
לאורך השנים, עסקה פרבר בסוגיות אלה דרך פרספקטיבות שונות, תוך דיאלוג עם מגוון של הוגים בתקופות שונות בהיסטוריה של הפילוסופיה.
בפרט, מתמחה פרבר בזרם הפילוסופיה הקונטיננטלית ובהגות גרמנית.
כך היא בחנה, לדוגמה, את הקשר שבין מלנכוליה לבין אמת פילוסופית בכתבי ולטר בנימין, את שירת הקינה היהודית כאופן הבעה ייחודי בכתבי גרשום שלום, ואת האופן שבו מתפתחת השפה מתוך הגוף הכואב בכתביו של הרדר.
כמו כן, עסקה במחקריה בנושאים של שמיעה ואקוסטיקה, הן כאלמנט מהותי בכושר לאמפתיה, היכולת להאזין לסבלו של האדם האחר גם כשהוא לא מתבטא באופן טענתי, והן בהקשר של תפקידה הייחודי של האקוסטיקה בכתיבתו של ולטר בנימין על הילדות.
בנוסף, מחקריה של פרבר נוגעים בקשר שבין סבל לזמן, בין צורות שונות של התנסויות טמפורליות ומושגי זמן לבין חוויית הכאב והסבל.
בין היתר עסקה בחוויית הזמן של המלנכולי.
עיסוקה של פרבר בזמן ובגוף הסובל הוביל לפרויקט מחקר העוסק בפילוסופית הזמן של ז'אן אמרי, בו היא חוקרת את תפיסת הטמפורליות הייחודית לאמרי כפי שזו מופיעה בעבודותיו המרכזיות על אודות העינויים, ההזדקנות, וההתאבדות.
מחקר זה זכה למענק של הקרן הלאומית למדע (ISF).
במסגרת עיסוקיה בקשרים שבין רגשות לשפה, פרסמה פרבר מאמרים מקוריים על כתביהם של בנימין, לייבניץ, הרדר, פרויד, היידגר, גרשום שלום וז'אן אמרי.
הספר מבוסס על עבודת הדוקטורט של פרבר.
בספר היא עוסקת בתפקיד המרכזי שמשחקת המלנכוליה במחשבתו של ולטר בנימין, בפרט ברעיונותיו הנוגעים לגוף, לכאב, לאובדן, ויחסם אל האמת הפילוסופית.
כאן, היא תופסת את המלנכוליה לא כתגובה רגשית פתולוגית בלבד לאובדן, ובמקום זאת מתבוננת באופן שבו עצבות ומלנכוליה מזמנות אפשרות לחשוב מחדש את מושג האמת הפילוסופי.
בספר עושה פרבר שימוש בחשיבה הפסיכואנליטית ומצביעה על האופנים השונים בהם היא חורגת מהפתולוגי וקושרת אותה לטענותיו של בנימין על מבנה האמת, מחשבה פילוסופית, ומושגים הקשורים לתאוריית הדרמה שלו (בפרט בהתייחסויות שלו למחזות התוגה הגרמניים ותפיסת השפה המוקדמת שלו).
ב-2019 פורסם ספרה השני של פרבר, Language Pangs: On Pain and the Origin of Language, בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
ספר זה יצא לאור בתרגום לגרמנית בשנת 2023. בספר, חוקרת פרבר את הקשר המורכב שבין הגוף הכואב והסובל לבין ביטויי הכאב השונים שהוא מאפשר.
הספר מערער על תפיסות מקובלות של כאב ושפה כעומדים בסתירה זה את זה, ומציע במקומן חשיבה מחודשת על הקשר בין כאב לשפה הרואה אותם כקרובים וקשורים באופן מהותי ופורה האחד לשנייה.
הנחת המוצא של הספר היא כי לא ניתן לעסוק בכאב מבלי להתייחס לקשר האינהרנטי שלו לשפה, וגם להפך: הבנת טבעה של השפה תלויה באופן מהותי בהתייחסות לקשר שלה לכאב.
הספר מקבץ יחדיו דיונים פילוסופיים וטקסטים ספרותיים, ורואה בצומת הזו שבין פילוסופיה לספרות כנקודה פרודוקטיבית במיוחד בחקר הפנומנולוגיה של כאב והישענותו על השפה.
הפרק הראשון בספר מציג את הפנומנולוגיה של הכאב ואת הקשר שלה לשפה.
הפרקים השני והשלישי עוסקים בקריאה צמודה בטקסט של הרדר משנת 1772, "Treatise on the Origin of Language", הטקסט המודרני הראשון שמקשר בין שפה לבין כאב ומבסס את זעקת הכאב כמקורה של השפה.
הפרקים מדגישים את טענותיו החשובות של הרדר באשר לקשר שבין האנושי לחייתי, באשר לסימפתיה, ולתפקידה של השמיעה בחוויית הכאב.
הפרק הרביעי מוקדש לסמינר שלימד היידגר בשנת 1939 על הטקסט של הרדר.
הפרק החמישי מציע קריאה מקורית במחזהו של סופולקס, פילוקטטס, בהקשר של בעיית הכאב, הביטוי, האמפתיה והשמיעה.
הפרק אף מתייחס להוגים נוספים כגון סנטלי קאבל ואנדרה ז'יד.
פרסים, מלגות ומענקי מחקר (מבחר)
בשנת 2020 זכתה פרבר בפרס קדר לעידוד מצוינות במחקר.
לאורך השנים זכתה פרבר למענקי מחקר שונים על שיתופי פעולה בינלאומיים עם גרמניה, ארה"ב, צ'ילה ואוסטרליה.
בשנת 2019 זכה הפרויקט של פרבר "ז'אן אמרי: פילוסופייה של הזמן" במענק תלת-שנתי של הקרן הלאומית למדע (ISF).
בשנים 2008–2010 קיבלה פרבר מלגת פוסט-דוקטורט של קרן רוטשילד, במסגרתה שהתה בארה"ב וגרמניה.
בשנים 2007–2008 קיבלה מלגת פוסט-דוקטורט של מרכז מינרבה ע"ש פרנץ רוזנצוויג באוניברסיטה העברית, ירושלים.
בשנת 2006 קיבלה פרבר מלגת קרן דן-דוד לדוקטורנטים.
בשנים 2004–2005 קיבלה פרבר מלגת קרן פולברייט, במסגרתה שהתה באוניברסיטת פרינסטון.
2003-2006 קיבלה מלגה מטעם קרן קולטון לדוקטורנטים מצטיינים.
פרבר נשואה לרועי, והם הורים לבת, אורי, ולשני בנים, אדם ויותם.
הקינות: שירה הגות ותוגה בעולמו של גרשם שלום, הוצאת כרמל, 2016 (עם גלילי שחר).
עילית אוסטרוביץ־לוי היא עורכת דין ישראלית, ראש הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור.
אוסטרוביץ-לוי היא בעלת תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת דיוק.
בתחילת דרכה שימשה כעוזרת משפטית לשופט בית המשפט העליון יורם דנציגר.
אוסטרוביץ-לוי מתמחה בתחומי הציות, איסור הלבנת הון ומימון טרור במגזר הפיננסי.
בשנים 2013–2016 עסקה בייעוץ משפטי בתחומים אלה בקבוצת הבנק הבינלאומי.
בשנים 2018–2021 שימשה כראש המטה של יו"ר הרשות לאיסור הלבנת הון, שלומית ווגמן-רטנר.
בתפקידה זה התנהלה מול גופי האכיפה והרגולציה הפיננסית השונים ובהם משטרת ישראל, רשות המיסים, פרקליטות המדינה ומשרד האוצר.
היא ייצגה את הרשות לאיסור הלבנת הון בפורומים המשותפים לתוכניות המאבק בפשיעה בחברה הערבית, ולמתן סמכות פיקוח לרשות על נותני שירותים פיננסיים במקביל לפיקוח של רשות שוק ההון.
בתפקידה האחרון שימשה כקצינת הציות של חברת מטא בישראל.
בחודש אפריל 2022 המליצה ועדת איתור בראשות מנכ"ל משרד המשפטים עו"ד ערן דוידי לשר המשפטים גדעון סער על מינויה לראש הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור.
המינוי אושר על ידי הממשלה באותו חודש.
עילי צ'פמן (נולד ב-27 במרץ 1998) הוא יוצר, מוזיקאי, שחקן וזמר ישראלי.
אביו יואב צ'פמן רופא מנהל מחלקה בתל השומר, ואימו דוקטור לביולוגיה במכון למחקר ביולוגי.
סבו מצד אמו הוא הסופר פרופ' צבי לוז.
אבי סבו, קדיש לוז, היה יושב ראש הכנסת ונשיא המדינה המחליף.
לפני שירותו הצבאי היה במכינת מסבח"ה.
בשנת 2019 התמודד בעונה השישית של ריאליטי הכישרונות "הכוכב הבא", נבחן עם שיר מקורי משלו בשם "איך שאת", והגיע עד לשלב המבחן הגורלי.
מאוחר יותר הוא הוציא את השיר "איך שאת" כסינגל הראשון שלו.
בחודש אפריל 2021 עלתה לאוויר סדרת הנוער "מקיף מילאנו", בה צ'פמן מגלם את גיא גופר, נער צעיר שהוריו מתגרשים ונכנס למשבר.
צ'פמן גם מבצע את שיר הנושא של הסדרה, "לעוף גבוה", ביחד עם מיקה צור.
במאי 2022 הוציא לאור את הסינגל "ככה - השיר של מבורך" מתוך הסדרה.
על תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס "השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה" בטקס פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
ב-16 במאי 2022 עלתה לאוויר סדרת הדרמה-קומדיה "שישו ושמחו" בכאן 11, בה כיכב צ'פמן.
ב-14 ביוני של אותה השנה הוציא לאור את הסינגל שלו, "מצפון".
ב-28 ביולי של אותה השנה עלתה לאוויר סדרת הנוער "אינפיניטי", בה מגלם צ'פמן את יונתן, תלמיד מקובל והומוסקסואל בארון.
באמצע שנת 2022 פורסם כי צ'פמן לוהק לתפקיד של אדם רז בסדרת הנוער "שומקום" לצד השחקנית והזמרת אלה לי להב.
ביחד עם אלה לי, הוא מבצע את שיר הנושא של הסדרה, "שומקום", בנוסף לגרסאות כיסוי המופיעות גם בפסקול הסדרה: "מקום לדאגה", "בגלל הרוח" ו-"Dance Monkey" עם שחקני הסדרה.
הסדרה עלתה לאוויר ב-28 באוקטובר של אותה השנה, ועונתה הראשונה הסתיימה ב-4 בדצמבר של אותה השנה.
בשנת 2022 זכה צ'פמן בפרס "שחקן ראשי בסדרת נוער" בטקס פרסי נבחרי השנה של פרוגי על תפקידיו ב"מקיף מילאנו", "שומקום" ו"אינפינטי".
בפברואר 2023 הוציא את הסינגל "עד סוף העולם".
במאי 2023 עלתה לאוויר סדרת הנוער "לעוף על אנה", שבה מככב צ'פמן לצד אנה זק.
ב-4 בספטמבר הוציא את הסינגל "מבולבל", אותו כתב עם ים רפאלי והפיק צוקי.
את הקליפ לשיר צילם צ'פמן בבית חולים תל השומר, ומשתתפים בו השחקנים שחר טבוך ופיליפ שאולוב.
בספטמבר 2025 הוציא עם עידו מלכה דואט בשם "ראיתי שחור".
באוקטובר 2025 מככב במחזמר "שיער" בתפקיד הראשי בתור קלוד.
צ'פמן מתגורר בקיבוץ דגניה ב'.
שםשנהאלבום"איך שאת"2019סינגל ללא אלבום"לעוף גבוה"(עם מיקה צור; שיר הנושא של "מקיף מילאנו")2021"ככה - השיר של מבורך"2022"מצפון""שומקום"(עם אלה לי; שיר הנושא של "שומקום")שומקום - פסקול הסדרה"עד סוף העולם"2023סינגל ללא אלבום"תמיד היית את"לעוף על אנה"תמיד היית את"(עם אנה זק)"מבולבל"סינגל ללא אלבום"הילדה עם השיער האדום"2024"ראיתי שחור"(עם עידו מלכה)2025סינגל ללא אלבום"אני עוד חי"
שםשנהאלבום"איך שאת"2019הכוכב הבא 2019"מקום לדאגה"(עם כוכבי "שומקום")2022שומקום - פסקול הסדרה"בגלל הרוח"(עם כוכבי "שומקום")"Dance Monkey"(עם אלה לי)"לא קונה אותי"(עם אנה זק; מתוך "לעוף על אנה")2023לעוף על אנה"דואט פרידה"(עם מיקה צור)2024מקיף מילאנו עונה 4 - פסקול הסדרה"יש עלינו דיבור - גרסה אקוסטית""כמו פרפר""אני רוצה לזוז"
שנהפרויקטתפקידהערות2019הכוכב הבאעצמומתמודד2021–2024מקיף מילאנוגיא גופר2022שישו ושמחוגידיאינפיניטייונתןמי שמע על חווה ונאווהמונישומקוםאדם רז (ברגר)2023לעוף על אנהנבו אטיאס
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהמקור2021פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערשיר נושא בסדרה"לעוף גבוה"פרסי נבחרי השנה של פרוגיפריצת השנה במשחקמקיף מילאנו2022נבחרי תשפ"ב של אתר פרוגישחקן השנהעילי צ'פמןפרסי נבחרי השנה של פרוגישחקן ראשי בסדרת נוערמקיף מילאנו, אינפיניטי, שומקוםזוג השנהעילי צ'פמן ומיכאלה מזרחיפרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערהשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמהמקיף מילאנו
עילי פיינגולד (נולד ב-23 באוגוסט 2004) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בניו אינגלנד רבולושן מה-MLS ובנבחרת ישראל.
החל את צעדיו הראשונים בכדורגל במחלקות הילדים והנוער של מכבי נתניה ושל הפועל רעננה.
בשנת 2020 עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה.
ב-17 באוגוסט 2023 חתם במכבי חיפה למשך שלוש שנים נוספות.
ב-6 בדצמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, בתיקו 0-0 עם ויאריאל.
ב-17 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0–3 על הפועל חיפה.
ב-28 בינואר 2025 חתם בקבוצת ניו אינגלנד רבולושן מליגת ה-MLS האמריקנית למשך ארבע שנים.
ב-29 במאי כבש שער בכורה במועדון בתיקו 1-1 נגד די.סי.
פיינגולד החל לשחק בנבחרת ישראל עד גיל 19 בשנת 2022. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר-הגמר של אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2022, בו סיימה נבחרת ישראל במקום השני, לאחר הפסד בגמר, לאחר הארכה, לנבחרת אנגליה עד גיל 19, וערך חמש הופעות בטורניר גמר זה.
היה חלק משמעותי בהרכב הפותח ובסגל של נבחרת ישראל עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
ב-12 בספטמבר 2023 רשם הופעת בכורה גם במדי נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21, במסגרת מוקדמות אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 21 שתתקיים בשנת 2025.
נכלל ושיחק שלושה משחקים כחלק מסגל הנבחרת האולימפית של ישראל עד גיל 23, במסגרת טורניר הכדורגל של אולימפיאדת פריז (2024).
ביוני 2025 לאחר שקיבל זימון מהנבחרת הצעירה לרגל ההיערכות למשחק ידידות נגד בולגריה, זאת כאשר שבחודש ספטמבר יחלו משחקי מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21, הודיע פיינגולד על סירובו להגיע לזימון.
מיד לאחר שסירב לזימון ההתאחדות לכדורגל הודיעה כי הוא יעמוד לדין והדרישה היא להרחיק אותו לשנה וחצי מכל התכנסות בינלאומית, הן לנבחרת הצעירה והן לנבחרת הבוגרת.
זמן קצר לאחר מכן פיינגולד חזר בו מסירובו והביע חרטה.
עיליי אשדות (נולד ב-18 במרץ 1998) הוא מוזיקאי, זמר ומפיק מוזיקלי ישראלי.
אשדות נולד בתל אביב-יפו, בן למוזיקאי יזהר אשדות והסופרת אלונה קמחי.
למד בבית הספר הדמוקרטי ביפו ותיכון א' לאמנויות תל אביב.
בשנת 2012, כשהיה בתיכון, הקים את להקתו הראשונה בונז'ור משינז.
ב-2013 הוציאו שני אלבומים בחברות תקליטים עצמאיות באנגליה ובארצות הברית, והתפרקו ב-2014. ב-2018 חזרה הלהקה לפעולה והוציאה את אלבומה "לבד ביחד לנצח" תחת הלייבל נוער אבוד.
בשנת 2021 התחיל לעבוד עם נונו, שאותה הכיר בתיכון.
באותה השנה גם הוציא את אלבומו הראשון "חיים מקסימליים" בחברת התקליטים האמריקאית Orange Milk Records, ובו התארחו גון בן ארי ורונה קינן.
בשנת 2022 יצא אלבומה הראשון של נונו, סטטוס, בהפקתו של אשדות, מתוכו יצאו להיטים כגון ליבינג דה דרים וקוביד 19. בהמשך השנה יצא גם אלבום בהפקתו של אשדות לגון בן ארי, ושירים בהפקתו לאמנים כגון אלון עדר ואקו.
ב-10 באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל "מלאך" עם נונו ואבשה.
ב-23 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "ארמון (אהבה שמזיזה את השמש)".
בשנת 2024 הפיק, יחד עם אביו את האלבום "אני משם" של יהודית רביץ.
שם האלבוםתאריך יציאהחברת תקליטיםשיריםMaximal Life5 בנובמבר 2021Orange Milk "אוי לא"
"שלג" (בהשתתפות גון בן ארי)
"עכשיו עכשיו עכשיו" (עם רונה קינן)היסטוריה סודית11 במרץ 2024 "נס"
"ארמון (אהבה שמזיזה את השמש)"
"שיכור"שושנה20 בנובמבר 2025 "הזיה קולקטיבית ישראלית תשפ"ה"
"בואי אליי" (עם זיו שחר)
"דברים קשוחים מאוד!" (עם דניאל יצחקי)
"האמת תוציא אותך לחופשי" (עם סלומה)
"גשר צר מאוד!" (עם שי בן צור)
"יש עולם" (עם דניאלה תורג'מן)
שםשנהאלבום"עונג פסיכי יאללה"2019Maximal Life"World Champ"2020סינגל ללא אלבום"עכשיו עכשיו עכשיו"(עם רונה קינן)2021Maximal Life"חלום מאיה""כל פאקינג פעם"2022סינגל ללא אלבום"לא פראיירים 2023" (רמיקס)(עם הדג נחש)2023"מלאך"(בהשתתפות נונו ואבשה)היסטוריה סודית"ארמון (אהבה שמזיזה את השמש)"2024חופש2025שושנהיהלום שחור
עימאד אל-חוסני הוא כדורגלן עבר עומאני ששיחק בעמדת החלוץ.
אל-חוסני התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל אל-ח'בורא שלקבוצה הבוגרת שלה הצטרף בשנת .
בעונתו היחידה במועדון כבש 11 שערים ב-20 משחקי ליגה.
בקיץ חתם בא-ריאד מליגת העל הסעודית במדיה כבש 10 שערים ב-23 משחקים.
בשנת חתם לשלוש שנים במועדון ספורט קטר מליגת העל הקטרית.
בכל שלושת עונותיו בקבוצה הוא סיים עם מספר שערים דו ספרתי ובסך הכל כבש 37 שערים ב-69 משחקים.
בקיץ חתם בא-ריאן בה שיחק עונה אחת.
בקיץ חתם בשרלרואה מליגת העל הבלגית והיה לשחקן השני מעומאן שעובר לשחק באירופה אחרי עלי אל-חבסי.
הוא שיחק במועדון חצי עונה, בה רשם 8 הופעות ללא שער.
בינואר חזר לא-ריאן עמה זכה בגביע האמיר.
בקיץ חזר לסעודיה וחתם באל-אהלי ג'דה.
באל-אהלי זכה פעמיים בגביע המלך הסעודי והיה שותף להגעה של המועדון לגמר ליגת האלופות האסיאתית.
במדי אל-אהלי הבקיע 56 שערים ב-103 משחקים בכל המסגרות.
ב-22 בדצמבר 2013 חתם לחצי עונה בא-נסר.
ב-8 בספטמבר 2014 חזר לעומאן וחתם לעונה בסהאם קלאב.
5 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד אל-אורובה.
אל-חוסני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של עומאן.
ב-28 בינואר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-1 ל.
ב-6 בינואר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל.
בשנת זכה עם הנבחרת בגביע המפרץ לראשונה בתולדותיה.
השתתף עם הנבחרת 3 פעמים בגביע אסיה בכדורגל.
מלך שערי גביע המפרץ הערבי:
השחקן המצטיין של גביע המפרץ הערבי:
מוחמד עימאד מוסטאק (בשפת המקור: মোহম্মদ ইমাদ মোশতাক; נולד באפריל 1983) הוא איש עסקים בריטי-בנגלדשי, מנהל עסקים, מתמטיקאי, ומנהל קרן גידור לשעבר.
הוא המייסד של Stability AI, אחת החברות שעומדות מאחורי Stable Diffusion, ושימש כמנכ"ל החברה עד מרץ 2024.
מוסטאק נולד באפריל 1983 למשפחה מוסלמית בנגלית בירדן.
משפחתו עברה עמו לדאקה שבבנגלדש חודש לאחר לידתו, ומשם היגרה משפחתו לממלכה המאוחדת בגיל שבע.
הוא מחזיק תואר ראשון ושני בתחומי מתמטיקה ומדעי המחשב מאוניברסיטת אוקספורד.
בגיל 19, מוסטאק פגש את אשתו במהלך טיול סטודנטים לארצות הברית.
אובחן כסובל מתסמונת אספרגר והפרעת קשב וריכוז.
בשנות העשרים לחייו, התעניין בסיוע לעולם המוסלמי על ידי יצירת פורומים מקוונים לקהילות מוסלמיות ופיתוח "בינה מלאכותית איסלאמית" שתנחה אנשים במסעם הדתי.
מוסטאק החל את קריירתו כמנהל קרן גידור שעסקה בסחר בנפט גולמי ובמתן ייעוץ לממשלות בנושאי המזרח התיכון וקיצוניות אסלאמית.
במהלך מגפת הקורונה, הוא הוביל מאמץ לשימוש ב-Big data לסיוע בקבלת החלטות ממשלתיות.
ב-2019 מוסטאק ייסד את Symmitree, סטארט-אפ שנועד להפחית את עלויות הטכנולוגיה עבור אנשים החיים בעוני.
בסוף 2020, מוסטאק ייסד את Stability AI.
בתחילה הוא מימן את החברה בכוחות עצמו, אך מאוחר יותר קיבל השקעות מחברות אחרות.
מחולל התמונות המפורסם של Stability AI, Stable Diffusion, מקורו בפרויקט בשם Latent Diffusion, שפותח על ידי חוקרים באוניברסיטת לודויג מקסימיליאן במינכן ואוניברסיטת היידלברג, בראשות רובין רומבך ואנדראס בלטמן, בסיועם של פטריק אסר ודומיניק לורנץ תחת החונך לדוקטורט שלהם, ביורן אומר.
Stability AI הציעה משאבי חישוב לתמיכה בפרויקט, והמודל שוחרר רשמית באוגוסט 2022 תחת השם Stable Diffusion.
רומבך, בלטמן, אסר ולורנץ הצטרפו לאחר מכן ל-Stability AI, ובראשם פיתוח המודלים העוקבים של Stable Diffusion.
מוסטאק מצדד בגישה של קוד פתוח לבינה מלאכותית.
במרץ 2023 חתם על מכתב פתוח שקורא ל"כל מעבדות הבינה המלאכותית להשהות לפחות ל-6 חודשים את האימון של מערכות בינה מלאכותית עוצמתיות יותר מ-GPT-4".
ב-23 במרץ 2024, מוסטאק התפטר מתפקידו כמנכ"ל Stability AI ומכהונתו בדירקטוריון החברה.
הוא טען שעזב את החברה במטרה לקדם יוזמות בינה מלאכותית מבוזרות, אם כי דיווחי חדשות אחדים אישרו שמוסטאק אולץ לעשות זאת לאחר לחץ מצד משקיעים מתוסכלים.
במכתב מאוקטובר 2023 לדירקטוריון Stability, ממשקיעה בשם Lightspeed Venture Partners עלו טענות לתפקוד לקוי של מוסטאק.
ביוני 2023, דיווח חדשותי שהסתמך על למעלה מ-30 מקורות, כולל משקיעים ועובדים לשעבר של Stability AI, טען שמוסטאק הטעה משקיעים ואת הציבור לגבי רקע השכלתו, לגבי שותפות עם AWS וגם לגבי מידת מעורבותו בפיתוח Stable Diffusion.
הכתבה גם פירטה טענות לא מבוססות של מוסטאק על שותפויות עם מספר ארגונים לא ממשלתיים, כולל האומות המאוחדות, וממשלת מלאווי.
מוסטאק הגיב לאחר מכן לטענות אלה בבלוג האישי שלו.
ב-13 ביולי 2023, סיירוס הודס, מייסד-שותף של Stability AI, הגיש תביעה אזרחית נגד מוסטאק, בטענה שהונה אותו למכור את חלקו בחברה בשיעור 15% תמורת 100 דולר בלבד.
החלק הוערך ב-150 מיליון דולר במהלך סבב גיוס כספים באוקטובר 2022, רק חמישה חודשים לאחר שהודס מכר את מניותיו.
החברה הגיבה בהצהרה שהודס סובל מ"מקרה ברור של התחרטות המוכר" ומוסטאק סיפק צילומי מסך ואת גרסתו לאירועים בחשבון ה-X האישי שלו.
ב-16 ביולי 2023, הכריז מוסטאק כי בינה מלאכותית גנרטיבית "היא הזדמנות השקעה של 1 טריליון דולר אך תהיה גם 'הבועה הגדולה ביותר מכולם'".
עימאד עבד אל חמיד עבד אל האדי אל-פאלוג'י הוא מהנדס אזרחי ופוליטיקאי פלסטיני, שכיהן כשר התקשורת של הרשות הפלסטינית בממשלות השנייה, השלישית והרביעית של יאסר ערפאת.
עימאד נולד במחנה הפליטים ג'באליה ב-1963. בצעירותו היה פעיל בארגון הטרור חמאס, אולם מאוחר יותר ב-1996 פרש מהארגון.
עם זאת, בחמאס ראו בו שר מטעמם בממשלת ערפאת, ובהמשך הבהירו כי אם ישתתפו שוב בממשלה, לא יסתפקו בתיק 'קוסמטי' כמו תיק התקשורת.
החל מ-16 במאי 1996, כיהן כשר התקשורת של הרשות הפלסטינית בשלוש ממשלות רצופות של יאסר ערפאת, עד לסיום תפקידו ב-29 באוקטובר 2002. בין השנים 2002 ל-2004 כיהן בתפקיד יועץ של ערפאת לענייני תחבורה ותקשורת.
במסגרת תפקידו, אסר על פעילותן של חברות התקשורת הישראליות בשטחי הרשות.
בנוסף, היה עימאד חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית בשנים 1996–2006 מטעם מחוז צפון עזה, שם קיבל 8,529 קולות בבחירות.
כמו כן כיהן כחבר המועצה הנוצרית-אסלאמית וראש המועצה בשנת 2009. בשנת 2005 היה מועמד לתפקיד השגריר הפלסטיני באיראן, אך לבסוף לא מונה לתפקיד.
לאחר פרישתו מהפוליטיקה, כיהן עימאד כראש "מכון אדם לדיאלוג בין תרבויות".
ב-2015 פרסם מאמר ובו קרא לפוליטיקאים הפלסטינים ללמוד מהתנהלותה של הדמוקרטיה הישראלית.
בשנת 2000 הצדיק פיגוע טרור וטען כי "הפיגוע הוא תגובה טבעית לאירועים האחרונים בגדה וברצועה.
אם ישראל רוצה לחסוך בדם ובזמן, היא צריכה לחזור בה ממדיניותה ולפרק את ההתנחלויות".
עם זאת, בשנת 2006 היה שותף ליוזמה של רבנים ואימאמים למאבק משותף באנטישמיות ובשנאת האסלאם.
אל פאלוג'י התבטא שם גם כי "חמאס מוכן לקיים דיאלוג בהשתתפות אנשי דת יהודים ומוסלמים.
אני רוצה שחמאס יקשיב למה שנאמר כאן וילמד איך להציל את עצמנו מהאלימות".
ב-2001 היה מהראשונים להודות בפומבי שהאינתיפאדה השנייה תוכננה מלכתחילה ולא הייתה תגובה ספונטנית לעלייתו של אריאל שרון להר הבית, אך בעקבות הלחץ הפנים-פלסטיני נאלץ לחזור בו מהדברים.
ב-2004 האשים את ממשלתו של אריאל שרון בהרג חפים מפשע וטען כי "ישראל מפעילה מעשי טבח נגד חפים מפשע וההוכחה לכך הוא גילם של מרבית ההרוגים.
העם הפלסטיני לא ייכנע, מכיוון שהוא יודע שההתנגדות היא תוצאה של הכיבוש ושל מעשי הטבח והפשע של ישראל ואינה יוזמה של הפלסטינים".
באותה שנה, היה מעורב בהתנגדות למשפטם של מחבלים שהיו מעורבים בפיגוע טרור נגד שיירה אמריקנית בעזה באוקטובר 2003. אל פאלוג'י פנה לרש"פ ודרש "לא להסגיר את בנינו לאויבינו".
עימאד א-דין עבדאללה סלים חמדאן הוא סופר פלסטיני המכהן מאז מרץ 2024 כשר התרבות בממשלת מוסטפא.
הוא השלים לימודי תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת אל-ירמוכ בעיר אירביד, ירדן, ותואר שני בפיתוח בר קיימא ובניית מוסדות.
הוא מחזיק בתעודות ממספר אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת אוקספורד, בריטניה.
חמדאן שימש כמנכ"ל , מנהל התוכנית להחייאת ערים היסטוריות בסוכנות הבלגית לשיתוף פעולה (BTC), מרצה בכמה אוניברסיטאות ומרצה ומאמן יחסי ציבור במספר מוסדות.
הוא חבר הנהלה בעמותות ומוסדות רבים, ביניהם: הסניף הפלסטיני של הוועדה הבין-לאומית למונומנטים ולאתרים, הוועדה הלאומית לאתרים היסטוריים עולמיים, נשיא האגודה למורשת אריאף, עמותת נפטו לתיירות אלטרנטיבית, הוועדה הלאומית למורשת מוחשית ובלתי מוחשית, ויו"ר הוועד המנהל של אגודת הדיור בפרברי זייתון בחברון.
ב-31 במרץ 2024 הושבע חמדאן לתפקיד שר התרבות באל-בירה.
עימאד אבו אל נעאג' (נולד ב-27 בינואר 1967) הוא רופא כירורג פה ולסת ישראלי.
מנהל מחלקת כירורגיית פה, פנים ולסתות במרכז הרפואי צפון – פוריה, פרופסור מן המניין קליני בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בר-אילן בצפת.
בוגר תוכנית ההתמחות בכירורגיית פה, פנים ולסתות בקריה הרפואית רמב"ם, אותה השלים בשנת 1994, ועד לשנת 2000 השתתף במספר השתלמויות מתקדמות בשווייץ, גרמניה, בריטניה וארצות הברית.
בשנת 1995 החל את דרכו הרפואית, בקריה הרפואית רמב"ם במחלקת כירורגיית פה, פנים ולסתות.
בשנת 2000 קודם לתפקיד רופא בכיר.
בשנים 2005–2006 עבר התמחות על באונקולוגיית ראש-צוואר וניתוחים משחזרים בראש-צוואר במחלקה לכירורגיה פה, פנים ולסתות ופלסטיקה בבית החולים האוניברסיטאי בדיז'ון, צרפת.
אבו אל נעאג' מתמחה בכירורגיה אונקולוגית ובכירורגיה משחזרת של גידולים שפירים וממאירים באזור הראש והצוואר.
בנוסף, מטפל במקרים של עיוותים בפנים ובלסתות (לרבות כירורגיה אורתוגנטית ושסעים מולדים) וכן בטראומות מורכבות באזור הפנים.
החל משנת 2014 מנהל את מחלקת כירורגיית פה, פנים ולסתות במרכז הרפואי צפון – פוריה.
משנת 2014 משמש אבו אל נעאג' כמרצה בנושא גידולי ראש צוואר וסרטן חלל הפה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בר-אילן.
משנת 2018 משמש גם כסוקר עבודות מחקר לתארים מתקדמים (MSc/PhD) באוניברסיטה העברית בירושלים, בטכניון ובאוניברסיטת בר-אילן.
משנת 2022 מכהן בתפקידי הדרכה והכשרה עבור מנתחים בתחום כירורגיית פה, פנים ולסתות, ראש וצוואר, ב-AO Foundation – ארגון רפואי עולמי הפועל לקידום טיפול במחלות ובעיות של מערכת השלד והשרירים דרך שיפור בטיפול בכירורגיה אורתופדית, טראומה, ותחומים משיקים.
כמו כן אחראי אבו אל נעאג' על תוכנית "אילנות" בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בר-אילן, לטיפוח מצוינות אקדמית בקרב הסטודנטים, וכן חבר בוועדת המינויים של הפקולטה.
אבו אל נעאג' פיתח גישה ניתוחית חדשנית לטיפול בשברים קונדילריים במפרק הלסת.
מדובר בניתוח לשחזור שבר בגישה פתוחה, תוך שימוש בחתך מינימלי.
הקיבוע מבוצע בהתאם לקווי השבר, באופן שמאפשר השבת המבנה האנטומי של העצמות ויוצר יציבות ראשונית – תנאים המסייעים לתפקוד מוקדם ולריפוי יעיל של העצם.
בנוסף, במסגרת עבודתו המחקרית בתחום סרטן חלל הפה וראש-צוואר, הוכיח כי יש לבצע ביתור צווארי אלקטיבי גם במקרים שבהם הבדיקה הקלינית אינה מצביעה על גרורות.
ממצאים אלו תרמו לשינוי בתפיסה הרפואית, ולמצב בו נחשב ביצוע ביתור צווארי אלקטיבי לפרקטיקה מקובלת, גם כאשר ממצאי הבדיקה הקלינית וההדמיה שליליים.
גישה זו מאפשרת לזהות גרורות נסתרות (Occult metastasis) בשלב מוקדם של המחלה – שלב שבו עדיין לא ניתן לאתרן באמצעים הקיימים.
אבו אל נעאג' היה שותף להקמת מעבדת מחקר לחקר סרטן ראש וצוואר, הפועלת במסגרת המחלקה לכירורגיית פה, פנים ולסתות בבית החולים, ומתמקדת בביולוגיה מולקולרית של התא והסרטן.
במעבדה מונחים סטודנטים במסלול מחקר ובתארים מתקדמים.
כמו כן הוא עוסק במחקר ובפיתוח יישומים רפואיים וטכנולוגיים, בדגש על שילוב של טכנולוגיות מבוססות בינה מלאכותית ברפואה וברפואת שיניים, בהם יישום של טכניקות AI לזיהוי הסתיידויות בעורקי התרדמה ולחישוב הסיכון לשבץ מוחי.
שיתופי פעולה האקדמיים של המחלקה לכירורגיית פה, פנים ולסתות, בהנהלת אבו אל נעאג', הובילו לפרסומים מדעיים משותפים עם גופים אקדמיים ולרישום פטנט על שיטת טיפול חדשנית בסרטן חלל הפה: מדבקה ננו-טכנולוגית המונחת ישירות על פני הגידול ומשחררת תרופה באופן ממוקד.
אבו אל נעאג' כתב והשתתף בחיבורם של למעלה מ-120 פרסומים מדעיים המבוססים על מחקרים רבים בתחום המדע הקליני והבסיסי.
זכה במספר מלגות מחקר תחרותיות, בארץ ובעולם, בהן של האקדמיה לתזונה ודיאטטיקה בארצות הברית, תוכנית קמין של רשות החדשנות, משרד המדע והטכנולוגיה, המשרד לפיתוח הנגב והגליל ועוד.
כמו כן מרצה אבו אל נעאג' בכנסים מקצועיים בארץ ובעולם ומנחה בסדנאות לימוד בתחומו.
מאמרים אקדמיים בכתבי עת מקצועיים
אבו אל נעאג' חבר באיגודים מקצועיים רבים, בהם ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל, ההסתדרות הרפואית בישראל, האיגוד הישראלי לכירורגיה של הראש והצוואר, האיגוד הישראלי לכירורגיית פה ולסת, האיגוד האירופי לכירורגיה קרניו-מקסילופציאלית והאיגוד הבינלאומי לכירורגיית פה ולסת.
כמו כן משמש כבוחן בבחינות הרישוי לרפואת שיניים ובחינות המומחיות לכירורגיית פה, פנים ולסתות של משרד הבריאות.
עימוד היא טכניקה, תפיסה התכנונית ועיצוב של מספר אלמנטים גרפיים וטקסטואליים על-גבי עמוד.
ברוב המקרים, בהקשר של עיתון, מגזין, אתר אינטרנט או ספר.
מקובל לחשוב שעימוד נעשה עבור תוכן מודפס, אם כי גם בפלטפורמות דיגיטליות יש צורך בעימוד טכני של מיקום אובייקטים בשורת הקוד שמרכיבה את אתר האינטרנט.
עימוד מתייחס לגודל הכותרות, סוג וגודל הגופן, הטיפוגרפיה, אורך השורות ורוחב הטורים, חלוקת העמוד לטקסט ותמונה והיחסים ביניהם, הטמעת תרשימים ואינפוגרפיקה, שילוב מודעות ועוד.
בעידן המודרני העימוד נעשה לרוב בתכנות ייעודיות כדוגמת אינדיזיין (Indesign, של חברת אדובי מערכות), פבלישר (Publisher, של חברת מיקרוסופט) או בתוכנת "הוצאה לאור שולחנית" אחרת.
קיימות גם תכנות ייעודיות לעימוד ספרי קודש לפי התבנית המקובלת בהם, כגון תוכנת "תג", ותוכנת "משבצת".
עימות בחירות הוא מפגש מתוקשר בין מתמודדים המתחרים ביניהם במערכת בחירות, שבו הם נדרשים לענות על שאלות בעניינים שעל סדר היום של מערכת הבחירות.
העימותים מהווים מבחן חשוב למועמדים, וכלי לציבור המצביעים בשביל לבצע את הבחירה, ונחשבים תמיד כאחד משיאי מערכת הבחירות.
1960 - ג'ון קנדי וריצ'רד ניקסון ערכו ביניהם סדרה של ארבעה עימותים.
הראשון שבהם הוא העימות ההיסטורי שהתקיים ב-26 בספטמבר בשיקגו.
ניקסון חש ברע, ונראה מזיע.
לפני העימות הוא סירב להתאפר, והיה ניתן לראות את זיפי הגילוח על פניו.
החליפה האפורה שלבש נבלעה ברקע האפור של האולפן.
קנדי, על אף שמצב בריאותו היה רע בהרבה, "עבר מסך" היטב, ושידר תדמית צעירה ובריאה.
אלו ששמעו את הדיון ברדיו סברו שניקסון ניצח, אך הרוב צפו בטלוויזיה והעדיפו את קנדי על פני ניקסון.
שלושת העימותים הנוספים לא שינו את הרושם הראשוני, וקנדי ניצח בבחירות ברוב דחוק.
1976 - לאחר 16 שנות הפסקה התחדשו העימותים בחסות "ליגת הנשים המצביעות", והפעם בנוכחות קהל.
הנשיא ג'רלד פורד התמודד מול המועמד הדמוקרטי המפתיע ג'ימי קרטר לסדרה של שלושה עימותים, ונערך גם עימות אחד בין המועמדים לסגנות – בוב דול ווולטר מונדייל.
בעימות השני טען פורד כי ברית המועצות לא שולטת על מזרח אירופה, וכי האזרחים ביוגוסלביה, רומניה ופולין לא מרגישים נשלטים על ידי ברית המועצות.
אף על פי שעם תום העימות היה נראה שהעימות לא הוכרע לצד זה או אחר, ההתעסקות המסיבית של התקשורת באמירה התמוהה של פורד פגעה קשות במסע הבחירות שלו.
1980 – הנשיא ג'ימי קרטר סירב להתעמת עם המועמד השלישי ג'ון אנדרסון.
לכן התקיים עימות אחד בין רונלד רייגן לאנדרסון ב-21 בספטמבר, ועימות אחר בין קרטר לרייגן ב-29 באוקטובר, פחות משבוע לפני הבחירות.
רייגן בלט כשהציע במילות הסיכום שלו למצביעים לחשוב "האם אתם במצב טוב יותר מאשר לפני ארבע שנים?" ("Are you better off than you were four years ago?").
משפט אחר שלו שהתפרסם הוא "הנה אתה שוב מתחיל" ("There you go again").
קרטר זכה ללעג על כך שדיבר על דיון שערך עם בתו איימי (בת ה-13) שאמרה לו שהנושא החשוב ביותר בבחירות הוא הנשק הגרעיני.
1984 – במערכת הבחירות התקיימו שני עימותים בין הנשיא רייגן למועמד הדמוקרטי וולטר מונדייל, ועימות אחד בין סגן הנשיא ג'ורג' בוש לג'רלדין פררו.
בעימות הראשון בין רייגן למונדייל, ב-7 באוקטובר, נראה רייגן מבולבל, ומונדייל ניצח בעימות בבירור.
אולם הרגע הזכור ביותר היה בעימות השני, ב-28 באוקטובר, שבו רייגן השתמש בהומור כדי להוריד את נושא גילו מעל סדר היום כשאמר: "אני לא מתכוון להשתמש למטרות פוליטיות בגילו הצעיר ובחוסר ניסיונו של יריבי", ועורר גל צחוק ממושך בקהל שסחף גם את המנחה ואת מונדייל.
1988 – התקיימו שני עימותים בין סגן הנשיא ג'ורג' בוש למושל מסצ'וסטס מייקל דוקאקיס, ועימות אחד בין המועמדים לסגנות, הסנאטורים דן קווייל ולויד בנטסן.
בפתיחת העימות השני שאל המנחה, ברנארד שאו, את דוקאקיס, שהתנגד לעונש המוות : "אם קיטי דוקאקיס הייתה נאנסת ונרצחת, האם היית תומך בעונש מוות בלתי הפיך לרוצח?" התשובה הקורקטית והארכנית, וחוסר הרגש שהוא הפגין מול האפשרות של רצח אשתו, פגעה קשות בתדמיתו בעיני הציבור.
בעימות בין המועמדים לסגנות אמר הסאנטור הצעיר קווייל שהניסיון שלו לא נופל מזה שהיה לג'ון קנדי כשרץ לנשיאות.
בתגובה ענה לו בנטסן: "סנאטור: שירתתי עם ג'ק קנדי, הכרתי את ג'ק קנדי, ג'ק קנדי היה חבר שלי.
סנאטור, אתה לא ג'ק קנדי!"
1992 – במערכת הבחירות התקיימו שלושה עימותים בין הנשיא בוש, המועמד הדמוקרטי, מושל ארקנסו ביל קלינטון, והמועמד העצמאי רוס פרו, ועימות אחד בין המתמודדים על הסגנות, דן קווייל, אל גור, ומועמדו של פרו, האדמירל ג'יימס סטוקדייל.
העימות הנשיאותי השני נערך, לראשונה, במתכונת של "אספת תושבים" ("town hall meeting"), שבה הקהל שאל את השאלות.
מתכונת זו עבדה לטובתו של קלינטון שתיקשר היטב עם הקהל.
לעומתו הנשיא בוש נראה מציץ בשעונו, דבר שבו התמקדה התקשורת כדי להבליט את חוסר נוחותו במעמד.
1996 – שני עימותים התקיימו בין הנשיא קלינטון לסנאטור בוב דול, אחד מהם במתכונת "אספת תושבים".
עימות אחד התקיים בין סגן הנשיא אל גור לג'ק קמפ.
2000 - התקיימו שלושה עימותים בין ג'ורג' ווקר בוש לאל גור, כשאחד מהם במתכונת "אספת תושבים", ועימות אחד בין המועמדים לסגנות ריצ'רד צ'ייני וג'ו ליברמן.
הופעתו של בוש לא הייתה מבריקה, אבל הספיקה בשביל לעמוד בציפיות הנמוכות ממנו, ואפשרה לו להתחבב על הציבור בבית.
לעומתו גור - ששלט בפרטי פרטים בנושאים שבוש, אך גם הקהל בבית, לא הבינו בהם - נתפס כיהיר ומתנשא.
התקשורת התמקדה בתגובותיו בזמן שבוש דיבר – תגובות שכללו אנחות רמות.
אף על פי שלא סומן מנצח כלשהו בעימותים, עם תום הסדרה בוש עלה ליתרון יציב בסקרים שנמשך עד כמעט ליום הבחירות עצמו.
2004 – התקיימו סדרה של שלושה עימותים בין הנשיא ג'ורג' ווקר בוש לסנאטור ג'ון קרי – ב-30 בספטמבר 8 באוקטובר, ו-13 באוקטובר, ועימות אחד בין סגן הנשיא ריצ'רד צ'ייני לסנאטור ג'ון אדוארדס ב-5 באוקטובר.
2008 - התקיימו סדרה של שלושה עימותים בין הסנאטור הדמוקרטי מאילינוי ברק אובמה לבין הסנאטור הרפובליקני מאריזונה ג'ון מקיין ב: 26 בספטמבר, 7 באוקטובר, וב-15 באוקטובר, ועימות אחד בין המתמודדים על הסגנות הסנאטור הדמוקרטי מדלאוור ג'ו ביידן לבין מושלת אלסקה הרפובליקנית שרה פיילין ב: 2 באוקטובר.
2016 - נקבעה סדרה של שלושה עימותים בין המועמדים לנשיאות - הדמוקרטית הילרי קלינטון והרפובליקני דונלד טראמפ: ב-26 בספטמבר, 9 באוקטובר, וב-19 באוקטובר, ועימות אחד בין המתמודדים על הסגנות - הסנאטור הדמוקרטי מווירג'יניה טים קיין והמושל הרפובליקני מאינדיאנה מייק פנס, ב-4 באוקטובר.
2024 - העימות הראשון בין המועמדים לנשיאות - הדמוקרטי ג'ו ביידן והרפובליקני דונלד טראמפ - נערך ב-27 ביוני.
הופעתו המבולבלת של ביידן הביאה גורמים רבים בציבוריות האמריקאית ובמפלגה הדמוקרטית להפעיל לחץ על הנשיא המכהן לפרוש מהמירוץ, והוא אכן עשה זאת מספר שבועות לאחר מכן והעביר את השרביט לסגניתו קמלה האריס.
העימות בין האריס וטראמפ נערך ב-10 בספטמבר והדעה הרווחת בסיומו הייתה שהאריס ניצחה.
עימות הסגנים - מושל מינסוטה טים וולז והסנאטור מאוהיו ג'יי.
עימותים בבחירות בישראל נערכו במערכות הבחירות מהכנסת התשיעית (1977) ועד לבחירות לכנסת הארבע עשרה (1996).
העימותים נערכו בין ראשי שתי המפלגות הגדולות, רשימות הליכוד והמערך (ומפלגת העבודה).
העימותים נערכו במסגרת שידורי התעמולה של המפלגות לקראת הבחירות, וזמן שידור העימות הוקצה מזמני השידור של שתי המפלגות.
העימותים הוקלטו מראש, כשאולפן ההקלטה נבחר בהטלת מטבע בין נציגי שתי המפלגות (לרוב התוצאה הייתה שהעימות הוקלט באולפן שהפיק את שידורי הליכוד).
גם סדר התשובות (מי פותח את העימות ומי משיב אחרון) נקבע בהגרלה.
אחרי כמעט כל אחד מהעימותים טענו בשתי המפלגות כי מועמדם ניצח, והפיקו סקרים בהתאם.
מכיוון שהשאלות או נושאי העימות נקבעו מראש, העימותים אופיינו יותר בנאומים של המועמדים מאשר בדיון או בוויכוח ביניהם.
מערכת הבחירות לכנסת התשיעית (העימות התקיים ב-15 במאי 1977): העימות נערך בין מנחם בגין לשמעון פרס, בהנחיית ישעיהו בן-פורת, יומיים לפני מועד הבחירות.
לעימות זה מיוחסת השפעה על תוצאות הבחירות, מפני שאפשר למנחם בגין, שהתאושש מהתקף לב, להצטייר כמנהיג מתון ושקול (בניגוד לדימויו).
מערכת הבחירות לכנסת העשירית (העימות התקיים ב-25 ביוני 1981): העימות נערך בין מנחם בגין לשמעון פרס, בהנחיית זאב שיף.
מערכת הבחירות לכנסת האחת עשרה (העימות התקיים ב-10 ביולי 1984): העימות נערך בין יצחק שמיר לשמעון פרס, בהנחיית דן פתיר.
מערכת הבחירות לכנסת השתים עשרה (1988): העימות נערך בין יצחק שמיר לשמעון פרס, בהנחיית דן שילון.
לראשונה לא נמסרו השאלות מראש, אלא רק נושאי העימות, ונקבע שהמנחה ישאל שאלה אחת בנושא שלא נקבע מראש.
במערכת בחירות זו נערך עימות גם בין שולמית אלוני ממפלגת ר"צ ליובל נאמן ממפלגת התחיה, במתכונת דומה לעימותים בין ראשי המפלגות הגדולות ועל חשבון זמן התעמולה שלהן.
מערכת הבחירות לכנסת השלוש עשרה (העימות התקיים ב-16 ביוני 1992): העימות נערך בין יצחק שמיר ליצחק רבין, בהנחיית ניסים משעל.
מערכת הבחירות לכנסת הארבע עשרה (העימות התקיים ב-26 במאי 1996): העימות נערך בין שמעון פרס לבנימין נתניהו, בהנחיית דן מרגלית יומיים לפני הבחירות.
לראשונה המועמדים יכלו להפנות שאלה האחד אל רעהו.
להבדיל מרוב העימותים, לעימות זה מיוחסת השפעה ממשית על תוצאות הבחירות.
מערכת הבחירות לכנסת החמש עשרה (העימות התקיים ב-13 באפריל 1999): מועמד הליכוד, בנימין נתניהו, ומועמד מפלגת המרכז, יצחק מרדכי, התעמתו במסגרת תוכניתו של ניסים משעל בערוץ 2 שזכתה ל-44.4% צפייה (לאחר שבוטל החוק שאסר על הופעת מועמדים לכנסת בשידורי הטלוויזיה בתקופת מערכת הבחירות).
מועמד ישראל אחת, אהוד ברק, סירב להתעמת.
לאחר הבחירות לכנסת החמש עשרה לא נערכו עוד עימותים למשך זמן רב, מפני שהתקבעה ההערכה כי עימות אינו כדאי למועמד המוביל בסקרים, שיכול רק להינזק ממנו.
כך למשל, ערב הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה ב-2001, ניסו במפלגת העבודה ליזום עימותים טלוויזיוניים בין ברק ליריבו אריאל שרון, אולם נתקלו בהתנגדות הליכוד שהסתמך על התקדים שיצר ברק במערכת הבחירות הקודמת.
כחלק מהבחירות לכנסת העשרים, פנו מחדשות ערוץ 2 לראשי המפלגות בבקשה לקיים עימות.
לאחר שכל ראשי המפלגות מלבד בנימין נתניהו הסכימו לקחת חלק בעימות, הודיע נתניהו כי הוא "שוקל בחיוב" השתתפות בעימות מול המתמודדים לראשות הממשלה - יצחק הרצוג וציפי לבני.
לבסוף, העימות נערך ב-26 בפברואר 2015 בין שמונה ראשי מפלגות: יאיר לפיד, נפתלי בנט, משה כחלון, אביגדור ליברמן, אריה דרעי, אלי ישי, זהבה גלאון ואיימן עודה.
זו הייתה הפעם הראשונה שהתנהל עימות בחירות במתכונת כזו בישראל.
נתניהו והרצוג לא נטלו בו חלק.
עימות נוסף באותה מתכונת נקבע ל-10 במרץ בערוץ הראשון, בהנחיית יעקב אילון.
אולם לאחר שאביגדור ליברמן חזר בו מהסכמתו להשתתפות ויאיר לפיד הלך בעקבותיו, העימות בוטל.
העימות הנשיאותי הראשון בארגנטינה התרחש לקראת הבחירות לנשיאות של 2015. היו הצעות לערוך עימותים נשיאותים בבחירות הקודמות, אך כולם סורבו על ידי המועמד שהיה מוביל בסקרים, שהאמינו שהעימות לא יפעל לטובתם.
בבחירות לנשיאות של 1989 היה אמור להיערך עימות נשיאותי בין המועמדים אך הוא בוטל כשמועמד המפלגה הפרוניסטית, קרלוס מנם, סירב להופיע ברגע האחרון מול מועמד מפלגת UCR, אדוארדו אנחלוס שהיה אמור להיות משודר בערוך הטלוויזיה Tiempo Nuevo.
בעקבות ביטולו בהודעה קצרה, הדיבייט נערך בין אנחלוס לכיסא ריק.
2015 - תחילה, ששת המועמדים לנשיאות הסכימו לערוך דיבייט ביניהם, אך לקראת הדיבייט ביטל את הופעתו המועמד דניאל סיולי שהיה נחשב למוביל בסקרים, ולכן העימות התרחש בין חמשת המועמדים האחרים: מאוריסיו מאקרי, סרחיו מאסה, מרגריטה סטולביזר , ניקולס דה קניו ואדולפו רודריגס סאה.
בסיבוב הראשון של הבחירות זכה סיולי ברוב בפער קטן ממאקרי, ולכן נערך סיבוב שני לבחירות רק בין שניהם, גם בסיבוב זה ערכו שני המועמדים דיבייט בניהם.
עימות המלכים (בשפת המקור: A Clash of Kings) הוא הספר השני בסדרה שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר.
הספר יצא לאור בנובמבר 1998 בבריטניה, ובתחילת 1999 בארצות הברית.
הספר מהווה המשך ישיר לעלילה שהסתיימה בספר הקודם משחקי הכס.
הספר חולק לשני חלקים: חלק ראשון "מלך הזאבים", אשר מכיל 464 עמודים, וחלק שני "מלכת הדרקונים", אשר מכיל 431 עמודים.
זהו הספר הראשון מבין ספרי הסדרה שהגיע לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, לשבוע אחד במקום ה-13
שבע המלכויות של ווסטרוז נמצאות במלחמת אזרחים.
באותו הזמן ג'ון שלג ומשמר הלילה יוצאים למסע מעבר לחומה, והמשמר העתיק נאלץ להתמודד מול הפראים והכוחות העל-טבעיים שנמצאים בצפון.
מעבר לים, דאינריז טארגאריין ממשיכה במסעה באסוס, כשהיא כעת אם לשלושה דרקונים ומחפשת דרך לחזור לווסטרוז ולהשיב לעצמה את הכתר.
הסיפור מסופר מנקודת מבטן של תשע דמויות: טיריון לאניסטר, קייטלין סטארק, ג'ון שלג, אריה סטארק, סאנסה סטארק, בראן סטארק, תיאון גרייג'וי, דאינריז טארגאריין ודאבוס סיוורת'.
בנוסף פרק הפרולוג מסופר מנקודת מבטו של המלומד קארסן, המלומד של טירת דרגנסטון ומשרתו של המלך סטאניס.
מלחמת האזרחים עבור כס הברזל מסתבכת אף יותר מקודם.
בווסטרוז כעת יש שלושה מלכים - ג'ופרי באראתיאון, סטאניס באראתיאון ורוב סטארק.
באותו הזמן, באלון מבית גרייג'וי, לורד איי הברזל, מכריז על עצמו בתור מלך גם הוא.
כתוצאה מכך הוא שולח את צבאו לתקוף את החופים המערביים של הצפון.
סטאניס באראתיאון, לורד דרגונסטון ואחיו הצעיר של המלך רוברט שמת, מתחיל לאסוף את צבאותיו.
אישה מסתורית בשם מליסנדרה, המכונה גם האישה האדומה, מדריכה את סטאניס להאמין באל חדש - אל האור והאש.
באותו הזמן, אחיהם הצעיר של סטאניס ורוברט, רנלי, מכריז על עצמו כמלך ווסטרוז לאחר שהוא כורת ברית עם בית טיירל, ואוסף לעצמו צבא גדול.
קייטלין יוצאת דרומה, ומנסה לפייס בין שני האחים, במטרה למנוע מהשניים להילחם זה בזה.
קייטלין גם שואפת ליצור ברית בין שניהם לבנה, רוב סטארק, במטרה להביס את הלאניסטרים.
הניסיון נכשל עקב רציחת רנלי בידי צל שיצרה מליסנדרה.
קייטלין בורחת מהמקום יחד עם אבירתו של רנלי, בריאן.
כתוצאה ממותו של רנלי, רוב צבאו עובר לשרת את סטאניס, אף על פי שבית טיירל מסרב לעשות זאת.
בעזרת צל נוסף של מליסנדרה, סטאניס כובש את קץ סופה.
טיריון לאניסטר מגיע למעלה-מלך ומתמנה להחליף את אביו לזמן מוגבל בתפקיד ימין המלך.
טיריון מגלה כי מעלה-מלך מסוכנת מבפנים לא פחות ממה שהיא בחוץ, והוא נאלץ להיכנס למשחקי פוליטיקה עם אחותו, סרסיי לאניסטר.
כל אחד מהם מנסה להשיג את השליטה ואת בני הברית הנכונים.
טיריון גם מנסה למצוא דרך להגן על העיר מפני צבאות האויב.
יועצו הטוב ביותר מתגלה כלורד ואריז, סריס שמכיר יותר מכל אחד את המקומות הנסתרים במעלה-מלך, ושומע משליחים ומאזינים המשרתים אותו על כל מה שקורה בממלכה.
עקב העובדה שסטאניס צפוי לתקוף את מעלה-מלך, טיריון פונה לאלכימאים כדי לייצר נשק הנקרא "אש-פרא", אש ירוקה שרק הזמן מכבה אותה.
אש הפרא מבוססת על אש יוונית.
בכל אותו זמן, תושבי מעלה-מלך מתחילים להתמרד כנגד המלך ג'ופרי, נוכח העובדה שברחובות שורר עוני ורעב.
כצפוי, צבאו של סטאניס תוקף את מעלה המלך, וטיריון מוביל מתקפה שבולמת את צבאו האדיר של סטאניס, כאשר הקרב מתרחש על האדמה ובים.
סטאניס מובס לבסוף בעזרת צבאו של לורד מייס טיירל, שהפך לבן בריתם של הלאניסטרים, וזאת אחרי שלורד פטיר בייליש הצליח לכרות ברית עם בית טיירל.
צבאו של טיווין לאניסטר וצבאו של מייס טיירל מצליחים להביס את צבאו של סטאניס, ומעלה-מלך ניצלת.
טיריון נפצע קשות באפו אחרי הקרב.
ג'ופרי מתארס לבתו של לורד טיירל, מארגאריי, שהייתה מאורסת בעבר לרנלי באראתיאון.
האירוסים של ג'ופרי וסאנסה סטארק מבוטלים, אך היא נשארת שבויה של הלאניסטרים, כשהיא זוכה ליחס מחפיר מצד ג'ופרי.
רוב סטארק, שנלחם כנגד צבא לאניסטר, שולח את תיאון גרייג'וי חזרה לאיי הברזל במטרה לכרות ברית ביניהם לבין בית סטארק.
אולם תיאון מגלה כי אביו, באלון, הכריז על עצמו כמלך.
במהרה תיאון בוגד ברוב ומוביל מתקפה כנגד הצפון, והוא כובש את ווינטרפל.
תיאון לוקח את אחיו של רוב, בראן וריקון, כבני ערובה, וקורא לעצמו "נסיך ווינטרפל" למרות שאיש מיושבי הטירה מסרב לכרוע ברך בפניו, פרט לאסיר בעל ריח דוחה שנקרא "סרחן".
בראן סטארק מגלה כי בזמן שהוא חולם, הוא נכנס לגופו של זאב הבלהות שלו, קיץ.
בראן, ריקון וחבריהם נעלמים, ותיאון מאמין כי הם ברחו.
בעצתו של סרחן, ובמטרה לא להיראות חלש בפני משפחתו, הוא הורג שני נערים בגילם, על מנת שכולם יחשבו שהוא הרג את בראן וריקון.
צבא הצפון מחליט לנקום בתיאון על מעשיו ולכבוש מחדש את הטירה, וסרחן מצהיר בפני תיאון כי הוא יוכל לגייס עבורו לוחמים נוספים שיסייעו לתיאון להגן על הטירה.
צבא הצפון מתקרב ותיאון שוקל להקשיב לעצת המלומד בטירה ולהיכנע, אך הצבא שסרחן גייס פורץ לטירה ולהפתעתו הורג גם את אנשי הצפון וגם את אנשיו של תיאון.
"סרחן" מגלה לתיאון כי הוא למעשה ראמזי שלג, בנו הממזר של לורד רוז בולטון.
הוא מצווה על אנשיו לתפוס את תיאון ולשרוף את הטירה על יושביה.
אריה סטארק בורחת ממעלה המלך בעזרת אח ממשמר הלילה, יורן, כאשר הוא לוקח אותה וקבוצה של מגויסים חדשים לחומה בצפון.
בדרך אריה מתחזה לבן, וקוראת לעצמה ארי.
הקבוצה מותקפת על ידי חיילים מצבא לאניסטר תחת פיקודו של אמורי לורץ', ואריה מצליחה להימלט מהמקום יחד עם מספר ניצולים נוספים.
לאט לאט חלק מהניצולים מתים, ואחרים נוטשים את הקבוצה עד שנשארים רק אריה, ג'נדרי, פשטידה ולומי ירוק היד שנפצע ולא יכול ללכת.
בחיפוש אחר מזון הם נתקלים בקבוצה של חיילים שהורגים את לומי ולקחים אותם במסע מפרך לטירת הארנהול.
אריה הופכת למשרתת מטבח, כשהיא חוששת שמישהו עלול לגלות את זהותה האמיתית.
אדם מסתורי בשם ז'אקן הג'האר מציע לאריה את שירותיו לאחר שהיא מצילה את חייו.
הוא מתנקש עבורה בחייהם של שני אנשים, ולבסוף גם עוזר לה לשחרר מספר שבויים מצבאו של רוב, ויחד הם כובשים את הארנהול.
לאחר מכן ז'אקן נעלם, לא לפני שהוא נותן לאריה מטבע מסתורי, כדי שהיא תוכל למצוא אותו אם אי פעם תרצה לפגוש אותו שוב.
לורד רוז בולטון משתלט על הטירה, ואריה, שמתחזה לילדה ענייה, משרתת אותו.
לבסוף היא מחליטה לברוח מהטירה, כשהיא לוקחת עימה את בנו הממזר של רוברט באראתיאון, ג'נדרי, וכן את פשטידה.
בסוף הספר מתגלה כי בראן וריקון התחבאו במערת קבורה שנמצאת מתחת לטירה.
לאחר שהם מגלים מה קרה לביתם, השניים נפרדים, כאשר ריקון עוזב עם אשת הפרא אושה, ובראן עוזב עם המשרת הודור והאח והאחות לבית גרייוואטר, מירה וג'וג'ן ריד.
ג'ון שלג ומשמר הלילה צועדים אל מעבר לחומה, כדי לגלות מה מתרחש שם.
הם מגלים שהכפרים ואתרי היישוב של הפראים התרוקנו באופן מסתורי מיושביהם.
במהלך המסע, כוח הסיור מגיע אל מצודתו של פרא בשם קראסטר, שנחשב ידיד למשמר.
קראסטר מספר להם שתושבי הכפרים חברו כולם למאנס ריידר, פרא ועריק ממשמר הלילה שהמליך את עצמו כ-"מלך שמעבר לחומה", אך חלק מאנשי המשמר לא מאמין לו עקב המוניטין המפוקפק של קראסטר.
אחת מנשותיו של קראסטר מגיעה אל ג'ון, ומפצירה בו לקחת אותה יחד איתו דרומית לחומה על מנת שחוקי הממלכה יגנו עליה ועל בנה העובר מפני קראסטר שמקריב את בניו ל"אלי הקור".
לאחר שהם עוזבים את מצודת קראסטר, הם מחליטים להקים מחנה באתר עתיק מתקופת ראשוני האדם הנקרא "אגרוף ראשוני האדם".
במהלך השהות באתר, נתקף זאבו של ג'ון באי-שקט ולאחר שג'ון מתחקה אחר עקבותיו, ג'ון מגלה כי הזאב הוביל אותו למקום מחבוא המכיל אלפי כלי-נשק עשויים זכוכית דרקון.
כוח הסיור החונה באגרוף נתקל בכוח סיור נוסף שהגיע ממגדל הצל.
על הסיירים האלה מפקד סייר ותיק בשם קהורין חצי-יד, שמתייעץ עם מורמונט ומגיע למסקנה כי עליו לפקד על קבוצה מצומצמת של סיירים שיתקדמו קדימה, במטרה לגלות את גודלו של הצבא של ריידר ותוכניותיו.
קהורין בוחר בג'ון ללכת עימו ועם קבוצתו.
הסיירים מגלים שהצבא של ריידר מונה אלפים, ובמהרה מוצאים את עצמם ניצודים על ידי אנשי הפרא.
לאחר שרק ג'ון וחצי-יד נשארים בחיים, חצי-יד פוקד על ג'ון "לבגוד" במשמר ולהפוך לחייל בצבאו של ריידר, במטרה לגלות את תוכניתם.
על מנת להוכיח לאנשי הפרא שג'ון באמת בגד במשמר הלילה, ג'ון מאולץ להילחם בחצי-יד ולהרוג אותו.
ג'ון מגלה כי צבאו של ריידר צועד לכיוון החומה, במטרה לפרוץ אותה ולכבוש את ווסטרוז.
לאחר שדאינריז טארגאריין משיבה לעולם את הדרקונים, היא יוצאת למסע שבסופו היא מקווה לכבוש את ווסטרוז מחדש.
יחד עם האביר שלה, ז'ורה מורמונט, וצבא קטן של לוחמים, נשים וילדים, דאינריז יוצאת למסע במדבר.
לאחר מסע קשה, דאינריז מביאה את צבאה לעיר קארת', שם היא מקווה לקנות ספינות ולבנות צבא.
תושבי העיר נדהמים מהדרקונים, וסוחר בשם קסארו קסהואן דאקסוס, מציע לדאינדריז לחיות בארמון שלו, כשכל מה שהוא רוצה באמת זה את דרקוניה.
קסארו מתגלה כמארח נדיב, אבל הוא מסרב לתת לדאינריז את צי הספינות שלו.
לבסוף הוא חושף כי הוא מוכן להעניק לה ספינות בתמורה לאחד מדרקוניה, אבל דאינריז מסרבת לעסקה הזו.
באותו הזמן, דאינריז מבינה כי ז'ורה מורמנט חושק בה, אך היא מבינה כי לאחר מותו של בעלה חאל דרוגו היא לא תהיה מסוגלת לאהוב גבר אחר.
היא גם מאמינה כי המכשפה שגרמה למותו של דרוגו ולבנה שלא נולד, הטילה בה מום, וכעת היא לא יכולה ללדת.
דאינריז מגיעה למקום מכושף של הבלתי מתים, שהם מכשפים בעיר.
שם היא מקבלת אזהרות לעתיד, אבל גם כמעט מאבדת את עצמה במקום המכושף.
הדרקון החזק ביותר שלה, דרוגון, שורף את המקום, מה שגורם למכשפים לרצות במותה של דאינריז.
כשדאינריז מגיעה לנמל במטרה לקנות ספינה, מתנקש מנסה לרצוח אותה, אבל לוחם סריס בשם בלוואס החזק ונושא כליו הזקן, ארסטאן, מצילים את חייה.
השניים חושפים כי הם נשלחו על-די איליריו הפרנס מהעיר פנטוס, שבעבר הגן על דאינריז ואחיה.
השניים אומרים כי איליריו פקד עליהם להביא את דאינריז חזרה לאחוזתו בפנטוס.
שם הדמות תיאור מספר הפרקים 1 בראן סטארק בנם הצעיר של אדארד וקייטלין סטארק.
7 2 קייטלין "קייט" סטארק אשתו של אדארד סטארק, ואם משפחת סטארק.
7 3 דאינריז "דאני" טארגאריין מכונה דאינריז "פרי-סער" (storm born), נסיכה ויורשת של דרגונסטון וכס הברזל, לאחר אחיה הבוגר וייסריז.
5 4 ג'ון שלג בנו הממזר של אדארד סטארק, אח מושבע במשמר הלילה.
8 5 אריה סטארק בתם הצעירה של אדארד וקייטלין סטארק.
10 6 טיריון לאניסטר גמד, אח לתאומים ג'יימי וסרסיי.
15 7 סאנסה סטארק בתם הבכירה של אדארד וקייטלין סטארק.
8 8 דאבוס סיוורת' יד ימינו של סטאניס באראתיאון, אחיו של המלך רוברט.
3 9 תיאון גרייג'וי בן החסות של נד סטארק, בנו ויורשו של באלון גרייג'וי, שליט איי הברזל.
עימאד פַארֶס הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל.
בתפקידו האחרון כיהן כמפקד עוצבת הגליל.
כיהן כחבר דירקטוריון בחברת "עמידר".
פארס נולד וגדל בכפר הדרוזי חורפיש, וסיים לימודי תיכון בבית הספר עיוני נהריה.
בשירותו בצה"ל התנדב לסיירת הדרוזים, היא פלוגת הסיור של עוצבת ברעם.
עם סיום הקורס שב פארס לפלוגת הסיור כמפקד צוות והוביל את חייליו במלחמת לבנון הראשונה.
במהלך המלחמה, בהיתקלות עם מחבלים בכפר בורג' א-שמאלי, נפצע פארס מירי ומיד לאחר מכן מניסיון דריסה.
לאחר שהחלים מן הפציעה השלים קורס מפקדי פלוגות והיה למפקד פלוגת הסיור של עוצבת ברעם.
בתפקידו הבא שימש כסגן מפקד גדוד בחטיבת גבעתי וקצין אג"ם בחטיבה.
לאחר מכן, בשנת 1992, הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד רותם בחטיבה.
בשנת 1994 שימש כסגנו של מפקד חטיבת גבעתי, אלוף-משנה מוני חורב.
בשנת 1996 היה פארס קצין האג"ם של עוצבת הגליל ולאחר מכן מפקד חטיבת קטיף (חטיבה הדרומית באוגדת עזה).
באוגוסט 2001 מונה פארס למפקד חטיבת גבעתי, והוביל אותה למבצעים רבים כנגד ארגוני טרור פלסטינים ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה.
תחת פיקודו זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.
בשנים 2004–2005 שימש כסגן מפקד עוצבת געש ולאחר מכן הועלה לדרגת תא"ל ושימש בשנים 2005–2007 כמפקד עוצבת אדום (אוגמ"ר 80).
בשנים 2007–2009 היה פארס מפקד עוצבת הגליל.
במסגרת תפקידו במילואים משמש כראש זירת העומק בפיקוד הצפון.
ב-1991 הורשע פארס בדין משמעתי על פעולה אלימה, ב-1992 הורשע בבית דין צבאי בשימוש בלתי חוקי בנשק לצורך ציד חיות בר, ב-1997 הורשע באלימות כלפי נהגו, ב-2002 הסתבך בקטטה עם שוטרים בעכו וב-2006 נעצר על ידי שוטרי משמר הגבול במחסום ליד אילת לאחר שהתעמת עימם.
לאחר סיום תפקידו כמפקד עוצבת הגליל באוגוסט 2009, הודיע על פרישתו מצה"ל, על רקע מסירת דיווח לא אמין באשר לנסיבות תאונת דרכים ברכב שהועמד לרשותו על ידי צה"ל.
מאוחר יותר, חזר בו מכוונה זו.
הוא הועמד לדין משמעתי בפני סגן הרמטכ"ל בני גנץ והורשע באי קיום הוראות מחייבות בצבא ובהתנהגות שאינה הולמת.
נגזר עליו עונש של התראה ונזיפה.
בעקבות המלצת הפרקליטות הצבאית, נושא הדיווח השקרי למפקדיו טופל פיקודית על ידי הרמטכ"ל גבי אשכנזי שהחליט לסיים את שירותו של פארס בצה"ל.
בנובמבר 2010 הגיש פארס עתירה מנהלית לביטול הדחתו.
ב-21 בפברואר 2011 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב את עתירתו.
עם זאת, כשנה לאחר מכן, הוחזר לשירות מילואים בצה"ל.
ב-2017 מונה לדירקטור בחברת עמידר.
פארס הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.
לפארס תואר ראשון במדעי המזרח התיכון ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
פארס נשוי ואב לארבעה ילדים.
אחיינו אל"ם ענאן פארס משמש כמפקד חטיבת בנימין.
עימות חזיתי (במקור: Face/Off; בתרגום מילולי "הסרת פנים", אך בתרגום חופשי גם "עימות" או "עימות חזיתי" בכפל משמעות) הוא סרט קולנוע בבימויו של ג'ון וו ובכיכובם של ניקולס קייג' וג'ון טרבולטה, שיצא לאקרנים בשנת 1997.
שון ארצ'ר (ג'ון טרבולטה) הוא סוכן FBI שמקדיש את חייו ללכידת פושע מטורף בשם קסטור טרוי (ניקולס קייג'), שבעבר הרג את בנו בן ה-5 כאשר ניסה להתנקש בארצ'ר עצמו.
כעבור 6 שנים, בעקבות עימות עם כוחות הביטחון נפגע קסטור ונופל לתרדמת ואחיו הקטן ושותפו פולוקס (אלסנדרו ניבולה) נתפס.
ה-FBI למד שקסטור החביא פצצה מסוכנת, אך אינם יודעים היכן הוא טמן אותה.
הפתרון שעולה הוא להוציא את המידע מאחיו הנמצא בבית הכלא.
מכיוון שהזמן אוזל הם מחליטים להשתמש לראשונה בטכנולוגיה חדישה וניסיונית, המאפשרת השתלת פנים באמצעות ניתוח.
פניו של ארצ'ר מוחלפות בפניו של הפושע הרדום.
ארצ'ר נשלח לכלא בתור קסטור טרוי, על מנת לגלות היכן ממוקמת הפצצה.
העניינים מתחילים להסתבך כשטרוי מתעורר לפתע מן התרדמת וכופה באיומים על הצוות הרפואי להשתיל בו את פניו של ארצ'ר.
כל האנשים שידעו על המשימה, חוסלו בידי הכנופיה של טרוי.
כשהוא לובש את דמותו של ארצ'ר, הולך טרוי לכלא כדי להתגרות בו, ואז הם מתעמתים לראשונה פנים מול פנים בזהויותיהם החדשות.
לאחר מכן טרוי משחרר את אחיו מהכלא לכאורה כדי שיספק מידע על מיקום הפצצה, בוחר לנטרל את הפצצה כדי להפוך לגיבור בתוך ה-FBI ולקבל גישה למשאבים הבלתי מוגבלים של ה-FBI ולהשתמש בהם למטרותיו, ופותח בחיים חדשים עם אשתו של ארצ'ר, איב (ג'ואן אלן), ועם בתו המנוכרת של ארצ'ר, ג'יימי.
ארצ'ר, כלוא בדמותו של טרוי, מצליח לברוח מהכלא.
הוא מגיע לביתו של שותפו הקרוב של טרוי, דיטריך (ניק קאסאווטס) ונפגש עם אנשי כנופייתו הישנה של טרוי ועם אחותו של דיטריך, סאשה (ג'ינה גרשון).
שם הוא מגלה שלסאשה ולטרוי יש בן משותף בשם אדם.
טרוי ואנשי ה-FBI מקיפים את הבית והורגים את דיטריך ואת חברי כנופייתו של טרוי.
ארצ'ר מצליח לברוח ולהרוג תוך כדי בריחתו את פולוקס, וטרוי האבל מבקש לנקום בו.
למחרת מסתנן ארצ'ר לביתו ומספר לאיב על החלפת הזהויות ומצליח לשכנע אותה שהוא בעלה.
ממנה הוא שומע שראש ה-FBI, ויקטור לזארו, מת מהתקף לב (בפועל, חוסל על ידי טרוי בהתקף זעם).
הוא מחליט להתעמת עמו בהלווייתו של לזארו.
בכנסייה הוא מגלה שטרוי לקח את איב כבת ערובה.
השניים ניצבים בתיקו מקסיקני בכנסייה בין טרוי וחברי כנופייתו לבין ארצ'ר וסאשה.
בקרב היריות נפצעת סאשה אנושות ולפני מותה משביעה את ארצ'ר לדאוג לאדם.
בין ארצ'ר לטרוי מתפתח מרדף סירות עקוב מדם, בסופו מנסה טרוי לחבל בפניו של ארצ'ר כדי למנוע ממנו לקבל אותם בחזרה, אך נורה על ידי רובה צלצל ומת.
ארצ'ר מקבל בחזרה את פניו המקוריות וחוזר לחיק משפחתו, שמאמצת את אדם.
שון ארצ'ר/קסטור טרוי – ג'ון טרבולטה
קסטור טרוי/שון ארצ'ר – ניקולס קייג'
ד"ר איב ארצ'ר – ג'ואן אלן
פולוקס טרוי – אלסנדרו ניבולה
סאשה האסלר – ג'ינה גרשון
דיטריך האסלר – ניק קסאווטס
ג'יימי ארצ'ר – דומיניק סוויין
הוליס מילר – סי-סי-אייץ' פאונדר
עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה שמכונה לעיתים גם "מלחמת האזרחים הפלסטינית" הוא שם לסדרה של עימותים אלימים בין פת"ח לחמאס שנערכו לאורך השנים 2006 ו-2007, והסתיימו בהשתלטות חמאס על רצועת עזה והשתלטות מחודשת של פת"ח והרשות הפלסטינית על שטחי A ביהודה ושומרון.
ההשתלטות על רצועת עזה התרחשה בין 12 ל-14 ביוני 2007. גדודי עז א-דין אל-קסאם והכוח המבצע של חמאס השתמשו בנשק חם לכיבוש מוסדות השלטון וכל שטחי רצועת עזה, תוך רציחת פעילי פת"ח שניסו להתנגד וכליאתם של רבים אחרים.
ב-14 ביוני הודיע אבו מאזן על פיטורי ממשלת האחדות של פת"ח וחמאס, ופעילי פת"ח ומנגנוני הביטחון הפלסטיניים הסרים למרותו החלו במעצר אנשי חמאס והחלפתם במוסדות הרשות הפלסטינית בגדה המערבית.
שורשיו של העימות בין פת"ח וחמאס הם בתחרות ארוכת שנים על ההגמוניה הלאומית הפלסטינית.
תחרות זו, בין הפת"ח (שייצג את הזרם הלאומי) לבין חמאס (שייצגה את הזרם האסלאמי), התפרצה ב-2006–2007 לאור מותו של יאסר ערפאת בנובמבר 2004, נסיגתה של ישראל מרצועת עזה במסגרת תוכנית ההתנתקות, ותוצאות הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית שנערכו בינואר 2006.