tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כחודשיים לאחר פרסומו ב־20 ביוני 2023 הגיע הסינגל, במהלך שבוע אחד בתחילת ספטמבר, למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט ולאותו מקום במצעד השבועי של גלגלצ, ובכך היה לשיר הראשון של ביבי שמדורג במצעדי הפזמונים.
בהמשך התקדם השיר למקום השני במצעד מדיה פורסט ולמקום השלישי במצעד גלגלצ.
ב־21 בספטמבר 2023 ערך השיר את הופעת הבכורה שלו במצעד העשירייה של כאן גימל בכניסה ישירה למקום החמישי.
השיר הגיע למקום ה־15 במצעד הישראלי השנתי לסיכום שנת תשפ"ד של "מדיה פורסט", ולמקום ה־17 במצעד השנתי של כאן גימל.
השיר אף הצליח מאוד ברשתות החברתיות ובשירותי הסטרימינג, תוך שצבר למעלה מ־1.7 מיליון צפיות ביוטיוב ואלפי סרטונים.
ביבי שיערה שלהצלחה המעט מאוחרת של השיר תרם שימוש שעשו מתמודדי תוכנית המציאות "האח הגדול" שחף וטליה בשיר על רקע סרטון האירוסין שלהם, וכן שילוב השיר בתוכנית עצמה.
השיר קיבל הכרה נוספת כשנבחר להיות שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה של כאן 11 "משפחה בהסעה".
ביבי סיפרה על כך שאנשים ניגשו וסיפרו לה על ההשפעה של השיר עליהם: .
אָפָּאמֶיָה הייתה עיר יוונית ורומית, בצפון סוריה.
האתר נמצא על גדת נהר האורונטס, במחוז חמה, כ–90 קילומטר מזרחית ללטקיה וכ-55 קילומטר צפונית-מערבית לעיר חמה.
שרידי העיר כוללים, בין היתר, שדרה באורך של 2 קילומטר, עם עמודים גבוהים ותיאטרון רומי שהכיל מעל 20,000 מקומות ישיבה.
לצד האתר נמצאים שרידי שנבנתה במאה ה-12 ולצידה נבנה כפר בשם זה.
במקום התגוררו יהודים, והעיר נחשבה לחלק משטח "סוריא", מעמד ביניים הלכתי בין ארץ ישראל ובין חוץ לארץ.
העיר אפאמיה משתרעת על שטח של כ-2,600 דונם בתוך החומות.
אורך חומת ההגנה שלו 7 ק"מ וככל הנראה התוואי נקבע כבר במאה ה-2 לפני הספירה ועבר מספר שינויים, כמו: עיבוי, הוספת מגדלים, עד סוף המאה ה-6 לספירה.
העיר נבנתה על פי תוכנית של קווים ישרים והיא מחולקת לגושים על ידי שדרת עמודים גדולה מצפון לדרום ורחוב התיאטרון שחוצה אותה ממזרח למערב.
ארכאולוגים מצאו עקבות של מגורים אנושיים קדומים, עד לתקופה הפלאוליתית.
כאשר היוונים הגיעו למקום, הוא נקרא .
אלכסנדר מוקדון כבש את האזור והקים על גדות נהר אורונטס מחנה צבאי שנקרא בשם פֶּלָה על שם העיר פֶּלָה במוקדון מולדתו.
בשנת 300 לפנה"ס סלאוקוס הראשון ניקטור שיפץ את המקום, בנה חומות, קרא ליישוב על שם אשתו הבקטרית אפאמה , והיישוב קיבל מעמד של פוליס, כחלק מטטרפוליס ("ארבע ערים") סוריה שכלל גם את אנטיוכיה, סלאוקיה פייריה ולאודיקיאה .
העיר הייתה ממוקמת בצומת דרכים אסטרטגי למסחר, ומפאת חשיבותה הציב סלאוקוס במקום כוח צבאי שכלל כ־500 פילים וכן אורווה להרבעת סוסי מלחמה, שבה נמנו 30,000 סוסות ו־300 סוסים.
הגנת העיר נסמכה על ביצוריה וכן על מיקומה בנפתול של נהר האורונטס, שיחד עם האגם והביצות יצרו כעין חצי אי.
בשנת 64 לפני הספירה, המצביא הרומי פומפיוס כבש את כל האזור והרס את מבצר אפאמיה.
בשנת 6 לספירה נערך סקר אוכלוסין של העיר והשטחים השייכים לה ונמנו 117,000 בני אדם אזרחיים.
ניתן להעריך שהמספר היה גדול משמעותית, לאור שיטת הספירה שננקטה אז.
בשנת 115 לספירה, החריבה רעידת אדמה את העיר, אך היא נבנתה מחדש.
בשנת 129 הקיסר הרומי אדריאנוס ביקר באפאמיה.
בשנת 180 הושלמה בניית הקארדו - שדרת העמודים באורך 1800 מטר.
בשנת 218 הלגיון השני פרתיקה הוצב במקום, ושהה שם לסירוגין עד שנת 234.
בשנת 392 נבנה מחדש בית הכנסת שנהרס ברעידת האדמה בשנת 115 ומעל הריסותיו נבנתה כנסייה.
בשנת 413 אפאמיה הייתה לבישופות ביזנטית ומרכז המונופיסיטים.
נטען שבמקום נמצא שריד של הצלב האמיתי, דבר שמשך עולי רגל רבים והוסיף לחשיבות המקום.
בשנת 540 אפאמיה נכבשה ונהרסה על ידי ח'וסרו הראשון, מלך הסאסאנים.
בשנת 613, במהלך העיר נכבשה על ידי ונשארה בידי הסאסאנים עד סוף המלחמה בשנת 628.
בשנים 526 ו-528 פקדו את המקום רעידות אדמה.
בשנת 574 שריד "הצלב האמיתי" הועבר לקונסטנטינופול.
בשנת 638, בזמנו של הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב, נכבשה אפאמיה על ידי צבאו של אבו עוביידה בן אל-ג'ראח.
המקום שופץ בחלקו ושימש כעמדת תצפית להתראה מפני התקפת אויב.
מאז היא ידועה בערבית כאָפָאמְיָה או: פָאמְיָה.
גם לאחר הכיבוש המוסלמי, המקום נשאר חשוב כמרכז המונופיזיטי.
בשנת 891 ביקר הגאוגרף הערבי אל-יעקובי באפאמיה, וציין שהיא מורכבת מהריסות של "עיר יוונית עתיקה...
בתאריך 19 יולי 998 צרו הביזנטים על אפאמיה, שהוחזקה אז בידי שליט פאטימי ורק תגבורת מצרית הצליחה להביס את הכוח הביזנטי.
בין השנים 1095–1106 העיר נשלטה על ידי ולאחר שנרצח היא נכבשה על ידי הצבא הצלבני של טנקרד, נסיך הגליל.
בשנת 1152 העיר נהרסה ברעידת אדמה, שלאחריה נכבש האזור שוב על ידי המוסלמים שבנו את קלעת אל-מודיק באזור המערבי של אפאמיה.
בתוך המצודה נבנה כפר בשם זה, והוא פרוש גם על שטח נרחב, ממערב למצודה.
בשנות ה-20 של המאה ה-13, הגאוגרף הסורי יאקות אל-חמאווי כתב שאפאמיה היא מרכזו של מחוז שהוא חלק מ.
בתחילת המאה ה-14 ציין אבו אל-פידאא שאפאמיה היא חלק ממחוז שָאיזָר.
אין אזכור מאוחר יותר של יישוב בשם אפאמיה.
העמודים הגדולים ניצבו לאורך השדרה הראשית של אפאמיאה שאורכה 1,800 מטר שהוצבו מהשער הצפוני אל השער הדרומי והשדרה הייתה ה"קארדו" של העיר.
סביב השדרה מבנים חשובים, כמו: המרחצאות, האגורה, מקדש טיכה, הנימפאיום, הרוטונדה, כנסיית האטריום והבזיליקה.
השדרה הייתה מרוצפת ברצפת פסיפס לכל אורכה.
רוחב השדרה הוא 6.15 מטר.
כל עמוד הוא בגובה 9 מטר ובקוטר של 90 סנטימטר.
כל עמוד ניצב על בסיס מרובע שאורכו ורוחבו היה 1.24 מטר וגובהו 47 סנטימטר.
את השדרה חוצים שלושה רחובות שמגיעים לחומה בשני הצדדים.
ב-13 דצמבר 115 לספירה פקדה את המקום רעידת אדמה שהרסה את העיר ובין היתר, את רוב העמודים.
תחת הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון, העיר שוקמה.
שוחזרו כמה קטעים של השדרה והריצוף הוחלף לגושים מרובעים של אבן גיר, שכיסו את מערכת הניקוז.
בנוסף, הוקם פורטיקו מונומנטלי בן ארבעה עמודים בגובה 9 מ' עם כותרות בגובה מטר.
התיאטרון בסגנון ההלניסטי, נחפר ונבנה בתקופת האימפריה הסלאוקית בצד המערבי של העיר, בתוך גבעה תלולה המשקיפה על עמק נהר האורונטס.
התיאטרון הורחב ושופץ בתקופה הרומית אך ברעידת האדמה בשנת 115 נגרם נזק חמור למבנה.
הוא נבנה מחדש זמן קצר לאחר מכן, תחת חסותם של טראיאנוס ואדריאנוס ובהמשך הוא הורחב במחצית הראשונה של המאה השלישית לספירה.
קוטרו של התיאטרון הוא 139 מ'.
זה התיאטרון הגדול ביותר בסוריה.
עד היום נחשף רק חלק קטן מהאתר, אך ברור שזהו אחד מהתיאטראות הגדולים ששרדו מתקופת האימפריה הרומית.
ניתן להעריך כי היו בו מעל 20,000 מושבים.
התיאטרון הידוע היחיד שגדול בהרבה היה תיאטרון פומפיוס ברומא, שקבור מתחת לעיר המודרנית.
בנוסף על תפקיד הייעודי של המבנה העצום בגודלו, התיאטרון שימש לאיסוף מים שניקוו באגן ניקוז גדול שנבנה בשטח הנמוך, מתחת לאזור התזמורת ומתחת לבמה.
המים היו חלק מפוגארה נרחבת בכל רחבי העיר.
על פי חישובים שנעשו על ידי חוקים בני זמננו, מתקני המים באפאמיה יכלו לספק את הצרכים של אוכלוסייה גדולה: בין 90,000 ל-220,000 איש.
חלק ניכר מהאבנים במהנה התיאטרון שימשו, מאוחר יותר לבניית קלעת אל-מודיק הסמוכה.
בשנת 1935 נחשף הפסיפס הגדול, ששטחו 120 מ"ר, בחדר הקבלה של מבנה שהיה ארמונו של המושל הרומי של פרובינקיה סוריה.
הפסיפס מתוארך לשנים 415–420 והוא נחשב בין הטובים ביותר בין פסיפסים בגודל ומסוג זה.
הפסיפס הועבר ל בבריסל, אך לרוע המזל, חלקו הגדול נהרס בשנת 1946, בשריפה שפרצה במוזיאון ובשל גודלו, לא ניתן היה להסירו בזמן.
המוצג היום הוא ברובו שחזור מדויק, שנעשה על פי צילומים שנותרו.
לפי יוסף בן מתתיהו, באפאמיה הייתה בימיו (המאה ה-1) האוכלוסייה היהודית הגדולה ביותר מחוץ לארץ ישראל וכי תושביה היהודים היו מוגנים במהלך המרד היהודי נגד הרומאים בשנים 66–73 לספירה.
השתמר פסיפס שהיה בבית כנסת עם כתובת יוונית יהודית מהמאה הרביעית לספירה.
הכתובת מעידה כי בית הכנסת נבנה בשנת 392, ביוזמת קבוצת תורמים אמידים ששילמו עבור פסיפסי הרצפה שהיו בו.
תרומתם מוזכרת במפורש בכתובות (ביוונית) המציינות את מספר המטרים הרבועים ששילמו עבורם.
בתחילת המאה החמישית, באימפריה הרומית המזרחית, הוגבלו מאוד זכויות האזרח של היהודים ונאסר עליהם להגיע למשרות ציבוריות אזרחיות וצבאיות.
בית הכנסת נסגר ובשנת 415 לערך נבנתה מעליו כנסייה, דבר שהגן על פסיפסי הרצפה שלו.
כל העיטורים הם גאומטריים ללא מוטיבים דתיים, למעט חנוכיה קטנה.
בתרגום התורה המיוחס ליונתן מוזכרת העיר אפאמיה במקום השם "שְׁפָם", כנקודת ציון בשרטוט גבולות ההבטחה: .
מכאן שאפאמיה נכללת בגבולות ארץ ישראל.
במשנה נזכר יהודי בן העיר, אריסטון, שהביא את ביכוריו לבית המקדש.
המשנה מספרת שהוחלט לקבל את ביכוריו, משום שאפאמיה נחשבת כחלק מ"סוריא" ההלכתית: .
האתר, זוהה כעיר העתיקה של אפאמיה באמצע המאה ה-19 והחפירה הראשונה בוצעה בשנת 1928, ביוזמתו של , ששכנע את ממשלת בלגיה לחקור את העיר.
במהלך השנים הבאות התקיימו במקום שבע עונות חפירה ארכאולוגית, עד מלחמת העולם השנייה ולאחריה היו עוד שתי עונות קצרות בשנת 1947 וב-1953.
לבקשת הדירקטוריון הכללי לעתיקות ומוזיאונים של סוריה, חידשה בלגיה את החפירות בשנת 1965 והקימה באתר את המרכז הבלגי לארכאולוגיה ומחקר שפעל בהנחיית האקדמיה המלכותית של בלגיה וכעת נקרא "המשלחת הארכאולוגית הבלגית באפאמיה, בסוריה".
החפירות והמחקר נמשכו עד למלחמת האזרחים בסוריה.
האוסף המשמעותי ביותר של שרידים וחפצים מהאתר, מחוץ לסוריה, נמצא במוזיאון האמנות וההיסטוריה בבריסל.
דו"חות החפירות והממצאים פורסמו במספר ספרים.
במלחמת האזרחים בסוריה, האתר נפגע ונבזז הן ציידי אוצרות.
באפריל 2017 פורסמו תצלומי לוויין החושפים מאות בורות ברחבי האתר, שנחפרו על ידי ציידי אוצרות.
אחד הממצאים החשובים שנבזזו הוא קטע מפסיפס צבעוני מלבני, בגודל של 19 מ"ר, שהיה באולם גדול מאוד של בית מגורים של אדם אמיד וחשוב במקום.
הפסיפס כולל סצנות שונות המסודרות בשלושה אזורים, זה מעל זה (הערכה על פי צילומים):
ייסוד המחנה - פֶּלָה על האורנטס,
הקמה של ביצורי העיר סביב מבני ציבור מונומנטליים ואיור של אנשים שמחים.
במאי 2019 המקום נכבש מחדש על ידי צבא סוריה, לאחר שהוחזק על ידי המורדים במהלך מלחמת האזרחים בסוריה.
פוסידוניוס מאפמיה 135 לפנה"ס לערך – 51 לפנה"ס) היה פילוסוף סטואי, פוליטיקאי, אסטרונום, גאוגרף, היסטוריון ומורה יווני, שנחשב לאיש האשכולות הגדול של דורו.
נומניוס מאפאמיה - פילוסוף יווני שחי באפאמיה ופרח במחצית השנייה של המאה ה-2 לספירה.
הוא היה פילוסוף נאופיתגוראני ומבשר הנאופלאטוניזם.
יאמְבְּליכוס - פילוסוף סורי שהיה פילוסוף נאופלאטוני וכתב את הביוגרפיה של פיתגורס.
בשנת 1152 נהרסה אפאמיה ברעידת אדמה ולאחריה חזרו המוסלמים וכבשו את כל האזור מהצלבנים.
בהמשך בנו את המצודה בצד המערבי של האתר, על תל גבוה המוקף במישורים נמוכים ורחבים מארבעת צדדיו.
המישורים היו (ועודם) פוריים ומהווים מקור מחיה לאלפי תושבים והמצודה הקנתה תצפית, שליטה והגנה מול כל אויב שקרב.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בתל נמצא שמדובר בתל מלאכותי, בעיקר מתקופת הברונזה.
המצודה נקראה: קלעת אל-מודיק (قلعة المضيق).
קלעה היא מצודה ומודיק פירושו מֵצַר.
על פי הסברה מקור השם נובע מהיותה משקיפה על המצר שבינה לבין רכס ההרים שממערב לה.
המצודה מוקפת בחומה מצולעת גבוהה עם מגדלים מרובעים, וסביבה היה חפיר שניתן היה למלאו מים מנהר האורונטס, בעת מתקפה צפויה.
המגדל המזרחי, הפונה לשרידי העיר אפאמיה (מול התיאטרון), נבנה על הנקודה הגבוהה ביותר בתל וככל הנראה הוא היה מרכיב חשוב במערכת ההגנה.
על השער הראשי מופיע שמו של המלך , שהיה נכדו של המלך והשנה ההיג'רית 654, כלומר 1256–1257 לספה"נ.
לאורך השנים התיישבו תושבים בין חומות המצודה ובהמשך גם מסביב.
שם הכפר משמר את שם המצודה, קלעת אל-מודיק.
הכפר נמצא במחוז חמה, נפת .
אף פעם לא התנשקה הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית וסרט נעורים משנת 1999 בבימויו של ראג'ה גוסנל , עם דרו ברימור, דייוויד ארקט ומייקל ורטן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על עיתונאית שמקבלת משימה לכתוב כתבת תחקיר על מה שקורה בבית ספר תיכון שהוא במקרה תיכון בו למדה בעברה וסבלה מנידוי חברתי.
הסרט היה שובר קופות וגרף 84.6 מיליון דולר.
ג'וסי גלר (דרו ברימור) בת 25, עובדת כעורכת זוטרה בעיתון שיקגו סאן-טיימס.
יום אחד מטיל עליה העורך הראשי ג'יימס ריג'פורט (גארי מרשל) לכתוב בפעם הראשונה כתבה על הנעשה בבית ספר תיכון.
לשם זה עליה להתחזות לתלמידת תיכון בבית הספר בו למדה ובו סבלה כל הזמן מחרם חברתי מהתלמידים שכינו אותה "ג'וסי המגעילה" (Josie Grossie).
אם היא לא תצליח היא תפוטר יחד עם הבוס שלה גאס (ג'ון סי.
העיתון מצייד אותה במכשיר הקלטה ובמצלמה נסתרת.
כבר מההתחלה היא "לא מקובלת" בעיקר על ידי ה"ביצ'יות" קירסטי (מארלי שלטון), גיבי (ג'ורדן לאד) וקירסטן (ג'סיקה אלבה), אבל מתקבלת לחבורה החנונים שבראשה אלדיס (לילי סובייסקי).
סם קולסון (מייקל ורטן) הוא מורה לספרות והוא מתרשם מידיעותיה של ג'וסי בספרות ומכושר הבעתה, והיא מתאהבת בו.
אחיה רוב (דייוויד ארקט) נרשם גם כתלמיד, מצליח כשחקן בייסבול ומשפיע על התלמידים לטובת ג'וסי.
ג'וסי נהפכת ל"מקובלת" וה"חתיך" של הכתה, גאי פרקינס (ג'רמי ג'ורדן) מוכן להיות בן זוגה בחגיגת הפרום.
להפתעת כולם נבחרת ג'וסי ל"מלכת הפרום", וכאשר שלושת ה"ביצ'יות" מטיחות בפניה צעקות לא נעימות, היא מגלה לכולם שהיא בת 25 ועורכת כתבת תחקיר על בית הספר.
כולם נדהמים ובעיקר המורה סם קולטון שהחל להתאהב בה וחש נבגד.
הכתבה מתפרסמת וג'וסי זוכה לשבחים, אך יש לה נקיפות מצפון.
היא מפרסמת מכתב התנצלות בעיתון וכותבת כי תחכה במגרש הבייסבול לפני המשחק לאותו בחור שיגיע וייתן לה נשיקה כי עד אז לא התנשקה.
למקום מגיעים גם אנשי תקשורת רבים.
ג'וסי עומדת במרכז המגרש ומחכה.
ברגע האחרון לפני פתיחת המשחק מגיע סם והם מתנשקים לתשואות הצופים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותדרו ברימורג'וסי גלרדייוויד ארקטרוב גלרלילי סובייסקיאלדיסתלמידהמייקל ורטןסם קולסוןמורהמולי שאנוןאניטהעובדת בעיתוןג'ון סי.
רייליגאסעובד בעיתוןג'סיקה אלבהקירסטן ליוסיסתלמידהמארלי שלטוןקירסטי דייוויסתלמידהג'ורדן לאדגיביתלמידהגארי מרשלג'יימס ריג'פורטעורך עיתוןמריסה ג'ארט וינוקורשילהתלמידהאוקטביה ספנסרסינטיהעובדת עיתוןג'רמי ג'ורדןגאי פרקינסתלמידג'יימס פרנקוג'ייסוןתלמיד
באחד מפרקי "הרעשנים" ריטה מתחזה לתלמידת תיכון לצורך כתבה, והיא מתקרבת לשלושת בנותיה התיכוניסטיות: לואן, לני ולונה.
האפאנטרי היו שבט ליגורי קטן ששכן בהרי האלפים התחתונים, ליד חוף הים התיכון, בתקופת הברזל.
הם מוזכרים רק פעם אחת בתור Epanterii Montani על ידי טיטיס ליוויוס (סוף המאה הראשונה לפני הספירה).
נראה כי השם Epanterii הוא ממקור הודו-אירופי.
אפשר לפרש את זה כנובע משורש ep-ant-, כלומר "שייך לסוס" או "מסופק בסוסים".
שבט האפאנטרי שכן בהרי האלפים התחתונים, ליד חוף הים התיכון.
המיקום המדויק של הטריטוריה שלהם נותר לא ברור.
היא הייתה אולי ממוקמת בעמק טנרו העליון, צפונית לאינטימילי ולאינגאוני, ומזרחית לאקדיני ולווסוביאני.
עד המאה ה-3 לפני הספירה, הפריחה של מרכזי החוף הליגוריים המשגשגים הוביל לעימותים חוזרים ונשנים עם שבטים הרריים שערכו פשיטות על שכניהם העשירים יותר.
במהלך המלחמה הפונית השנייה (218–201 לפנה"ס), מגו ברקה הקרתגי כרת ברית בשנת 205 לפנה"ס עם אינגאוני החוף כדי להבטיח דריסת רגל על החוף האיטלקי.
הוא עזר להם במאבקם נגד האפאנטרי, שחיו מעליהם על הגבעות ופשטו על שטחם, ולבסוף לקח שבויי מלחמה אפאנטרים לקרתגו.
אפאם נפאט הוא אל המים המופיע בזורואסטריות ובהינדואיזם: הופעותיו של אותו האל בדתות אלה העלו את ההשערה שמקורו של האל משותף.
אפאם נפאט אחראי על כל הקשור במים, ומשמעותו האטימולוגית של שמו היא "צאצא המים".
המילה "נפאט" לנגזרותיה משמעה בשפות הודו-אירופיות "צאצא", וממילה זו גזורה המילה האנגלית Nephew שמשמעה הן "אחיין", וכן המילה האיטלקית Nipote שמשמעה הן "נכד" והן "אחיין".
ממילה זו נתגלגל ככל הנראה אף שמו של האל נפטון הבא מהמיתולוגיה הרומית, שבדומה לאפאם נפאט אחראי על הים אף הוא.
בריג ודה, כתב הקודש במיתולוגיה ההינדואית, מתואר אפאם נפאט כ"בוראו של כל הקיים".
הוא אף מתואר שם כמי שמסוגל להחזיק אש בוערת בתוך מים.
"אף פעם לא הייתי ברבי" הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית שירה זלוף, אשר יצא לאור ב-28 ביולי 2024 והופץ ברשתות החברתיות ובשירותי הסטרימינג.
זלוף החלה את דרכה בסצנת המוזיקה המקומית בשלהי שנת 2022, עם יציאת הסינגל הראשון שלה "קיפוד", שנוצר בשיתוף עם אפק לאמור.
השיר נולד לאחר משבר אישי, ושימש עבורה כאמצעי לשחרור רגשי.
שיתוף הפעולה שנוצר סביב שיר זה המשיך גם לאחר מכן והפך לבסיס היצירתי שעליו נבנה בהמשך אלבום הבכורה.
לאורך התקופה שקדמה ליציאת האלבום פרסמה זלוף חמישה סינגלים, בהם "סינר" ושיר הנושא "ברבי", אשר יצא בקיץ שקדם להשקת האלבום המלא.
האלבום "אף פעם לא הייתי ברבי" מתואר על ידי יובל אראל כאסופה של פופ עברי מקומי, הנשען על טקסטים שאינם מתביישים בעיסוק ישיר בזהות, חוויה אישית ועמדה רגשית.
על פי הדברים שנמסרו עם צאתו, האלבום מבקש להציג עולם פנימי כן, שאינו מתווך דרך אידיאלים חיצוניים אלא דרך חוויות ישירות ומודעות עצמית.
בריאיון שנערך עם זלוף ל-103FM, היא התייחסה לשם האלבום כביטוי לתחושת זרות כלפי דימויים חיצוניים של נשיות או אידיאליות.
לדבריה, היא לא הייתה "הנערה שתמיד רצתה להיות", ותיארה ילדות ונעורים שבהם לא זכתה למחמאות רבות והזדהתה יותר כספורטאית מאשר כדמות העונה על ציפיות חברתיות מקובלות.
במסגרת השיח על האלבום, זלוף הדגישה את תפיסתה את המוזיקה ככלי של נחמה וריפוי.
היא ציינה כי בעיניה מוזיקה יכולה לשמש מקור של הקלה רגשית עבור מי שזקוק לה, וכי היצירה נועדה להגיע למאזינים המבקשים נחמה מסוג זה.
תפיסה זו מעניקה לאלבום הקשר רעיוני רחב יותר, שבו המוזיקה אינה רק ביטוי אישי אלא גם אמצעי תקשורתי רגשי.
אפגניסטן (בפשטו ובדארי: افغانستان, אפע'אנסתאן, בליטון: Afğānistān) ובשמה המלא האמירות האסלאמית של אפגניסטן (אמארת אסלאמי אפע'אנסתאן / אמארת אסלאמי אבע'אנסתאן; בפשטו: , / ; בדארי: , / ) היא מדינה ללא מוצא לים במרכז אסיה.
אפגניסטן גובלת בטורקמניסטן, באוזבקיסטן ובטג'יקיסטן בצפון, ברפובליקה העממית של סין ברצועת גבול קצרה בקצה המזרחי של אפגניסטן, בפקיסטן במזרח ובדרום ובאיראן במערב.
99% מאוכלוסיית אפגניסטן הם מוסלמים, רובם מוסלמים-סונים, והמדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
בין המאה ה-1 למאה ה-3 שלטה באזור (שבצפונה שכנה ממלכת באקטריה) אימפריית קושאן, אשר שילבה בתרבותה יסודות הינדואיסטיים, הלניסטיים ובודהיסטיים.
במאה ה-3 ניצחה האימפריה הסאסאנית את אימפריית קושאן.
במאה ה-9 ובמאה ה-10 הלכה וגדלה השפעת האסלאם.
בשנת 1219 השתלטו על האזור המונגולים בראשות ג'ינגיס חאן.
אפגניסטן המודרנית נוסדה בשנת 1747 בידי אחמד שאה דוראני.
במאה ה־19 נאבקו האימפריה הרוסית והאימפריה הבריטית על השליטה באפגניסטן במה שקרוי כיום המשחק הגדול, מאבק שהביא לעיצוב גבולותיה הנוכחיים.
אפגניסטן המודרנית קיבלה עצמאות מהבריטים בשנת 1919, והייתה לממלכת אפגניסטן בה מלך מוחמד נאדיר שאה, שהעניק לממלכתו חוקה ב-1930 שהפכה את המדינה למונרכיה חוקתית.
בין 1933 ל-1973 שררה יציבות יחסית במדינה, תחת שלטונו של המלך מוחמד זאהיר שאה.
בשנת 1964 העביר זאהיר שאה חוקה חדשה שיצרה דמוקרטיה פרלמנטרית מוגבלת.
ב-1973 תפס את השלטון ראש הממשלה מוחמד דאוד ח'אן, אשר ביטל את המונרכיה והכריז על אפגניסטן כרפובליקה, כשהוא משמש כנשיא.
בשנת 1978 נרצח דאוד וכל משפחתו בידי פעילי המפלגה הקומוניסטית של אפגניסטן, אשר השתלטה בכוח על השלטון.
בשנת 1979 פלשה ברית המועצות לאפגניסטן כדי לחזק את הכוחות הקומוניסטיים ולהקים בה משטר פרו־סובייטי.
פלישה זו גררה מעורבות של ארצות הברית במלחמה, ומעורבות של שכנותיה האחרות, כשאפגניסטן משמשת זירה ב"מלחמה הקרה".
המלחמה בין הסובייטים לבין כוחות המוג'אהדין נמשכה עד שנת 1989, גבתה את חייהם של בין 600,000 ל-2 מיליון אזרחים אפגנים, והביאה לבריחה המונית של כ-5 מיליון אזרחים למדינות השכנות.
בשנת 1989, נסוגו כל כוחות ברית המועצות מאפגניסטן, ובשנת 1992 נפל גם המשטר הקומוניסטי המקומי, בראשות מוחמד נג'יבאללה.
באותה שנה פרצה מלחמת אזרחים עקובה מדם, אשר הסתיימה רק בשנת 1996 כאשר הטליבאן הפונדמנטליסטי השתלט על יותר מ-80% מהמדינה, כולל הבירה קאבול (הקומוניסטים המשיכו להחזיק בחלקה הצפוני).
שלטון הטליבאן התאפיין באסלאמיזם, החלת השריעה - חוקי הקוראן כחוקי המדינה, דיכוי נשים ומתן חסות וסיוע לארגוני טרור אסלאמיים בינלאומיים, כגון אל-קאעידה.
עובדות אלה הובילו להטלת חרם בינלאומי על המדינה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 האשימה ארצות הברית את אפגניסטן במתן סיוע לאוסאמה בן לאדן וארגונו אל-קאעידה.
קואליציה של מדינות ובראשן ארצות הברית פלשו לאפגניסטן והפילו את שלטון הטליבאן.
ב־9 באוקטובר 2004 התקיימו בחסות ארצות הברית הבחירות הדמוקרטיות במדינה אליהם נרשמו יותר מעשרה מיליון מצביעים (כ-40% נשים).
הבחירות לוו בכשלים וחלק מהמפלגות החרימו אותן, אולם לבסוף חאמיד כרזאי ניצח ברוב של 55.4% מהקולות.
לוחמי הטליבאן המשיכו בפעילות שהם מגדירים כ"התנגדות לכיבוש האמריקני", וביצעו פיגועים כנגד מטרות מערביות ונגד השלטון ומלחמת אפגניסטן המשיכה.
בשנת 2018 נהרגו בקרבות פנימיים באפגניסטן כ-3,800 אזרחים.
ארצות הברית החליטה להפסיק את פעילותה הצבאית במדינה ולהוציא את כל כוחותיה הצבאיים עד לסוף אוגוסט 2021. בעקבות נסיגת ארצות הברית וכוחות הקואליציה של נאט"ו באוגוסט 2021 השתלט הטליבאן מחדש על המדינה.
ב-15 באוגוסט 2021, החלו כוחות הטליבאן להיכנס לעיר הבירה קאבול וכבשו אותה.
באותו זמן יצאו אלפי אפגנים ב"יציאת אפגניסטן", מאזור הגבול שבין אפגניסטן לאיראן ולפקיסטן ולמדינות שכנות נוספות.
סוכנות הפליטים של האו"ם העריכה בספטמבר 2021, שמספר האפגנים שיברחו מארצם עד סוף 2021 יגיע לחצי מיליון.
למרות שמצב המלחמה במדינה נגמר, מאז השתלטות ארגון הטאליבן על המדינה מתקיים סכסוך בין הארגון למדינה האסלאמית שמתנגדת לשלטון הטאליבן במדינה.
ב-2023 ו-2024 במסגרת הסכסוך עם המדינה האסלאמית, איראן, רוסיה ומדינות נוספות סיפקו לשלטון הטאליבן כטב"מים וכלי נשק נוספים.
בשנת 2025 גירשה איראן למעלה מחצי מיליון מהגרים ופליטים אפגנים משטחה.
באוקטובר של אותה שנה החלו קרבות בגבול אפגניסטן–פקיסטן.
בין השנים 2001–2021 אפגניסטן הייתה רפובליקה אסלאמית.
בראש הרפובליקה עמד נשיא שנבחר בבחירות ישירות.
בית המחוקקים של אפגניסטן בתקופה זו, האספה הלאומית של אפגניסטן, היה בית מחוקקים דו-ביתי, שהבית התחתון, בית הנבחרים של העם, משמש כבית המחוקקים העיקרי.
הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בהיסטוריה של אפגניסטן נערכו ב־9 באוקטובר 2004, 18 התמודדו על משרת הנשיא, כששני הבולטים שבהם הם חאמיד כרזאי ויונוס קנוני.
למרות האיומים של הטליבאן, מיליוני אפגנים, בהם כ־40% נשים, נהרו לקלפיות כדי לבחור את הנשיא הנבחר הראשון של אפגניסטן.
כדי למנוע הצבעות כפולות החליטו השלטונות לצבוע בדיו בלתי מחיק אצבע של הבוחר כך שלא יוכל ללכת למחוז הקרוב ולהצביע בשנית.
למרות זאת, טענו רבים מהמתמודדים שהיו זיופים ולא קיבלו את התוצאות בשל טענות להצבעה כפולה ובלתי חוקית.
ההאשמות היו כל כך קשות עד שרבים האמינו שהדבר יוביל לכאוס במדינה.
המחלוקות הסתיימו כאשר יונוס קנוני ומתמודדים אחרים שהחרימו את הבחירות קיבלו את התוצאות כדי שהמדינה לא תכנס למשבר.
שלושה שבועות לאחר הבחירות הוכרז חאמיד כרזאי כנשיא הרשמי של המדינה לאחר שקיבל 55.4% מהקולות.
במקביל, הוקמה מחדש האספה הלאומית של אפגניסטן בבחירות שנערכו בספטמבר 2005.
ב-12 ביולי 2011 נרצח אחיו של הנשיא אחמד וואלי כרזאי אשר כיהן כמושל מחוז קנדהאר והיה אחד מהאנשים בעלי הכוח הפוליטי הרב ביותר בדרום אפגניסטן, וידוע כמשתף פעולה עם ארצות הברית ומדינות המערב.
ב-2014 הסתיימה כהונתו של כרזאי.
לאחר שני סיבובי בחירות הסכימו ביניהם אשרף גאני אחמדזאי ועבדאללה עבדאללה על חלוקת השלטון, כאשר גאני התמנה לנשיא ועבדאללה לראש ממשלה.
ב־15 באוגוסט 2021, בעקבות כניסתו לקאבול וכיבוש רוב שטחי המדינה, הודיע ארגון הטרור הטליבאן כי הוא מתכנן להכריז על הקמה מחודשת של "אמירות אסלאמית".
הארגון כבר השליט אמירות אסלאמית באפגניסטן בשנים 1995–2001. ב-7 בספטמבר הכריז הארגון על הקמת ממשלה זמנית, המורכבת מגברים בלבד ומבכירי הטליבאן.
לראש הממשלה מונה מוחמד חסן אחונד.
עם זאת, מנהיג המדינה בפועל הוא הייבתוללה אח'ונדזאדה, מנהיג הטליבאן ומי שנושא במשרת "המנהיג העליון".
אפגניסטן היא אחת המדינות העניות והנחשלות בעולם, אשר כלכלתה ניזוקה קשות מהפלישות החוזרות ונשנות, ממלחמות האזרחים, ומשנות בצורת קשה.
שני שלישים מאזרחי המדינה מתפרנסים ממשכורת הקטנה מ-2 דולר ליום, ושיעור האבטלה מתקרב ל-40% (נכון לשנת 2005).
מרבית האוכלוסייה ממשיכה לסבול ממחסור באוכל, בגדים, דיור, בעיות רפואיות וכן מבעיות נוספות שנבעו מהפעולות הצבאיות וחוסר השקט הפוליטי במדינה.
עד לשנת 2002 סבלה המדינה משיעור אינפלציה גבוה מאוד, אך בשנים האחרונות חל מיתון בשער המטבע.
רוב האוכלוסייה עוסקת בחקלאות ובגידול בקר.
לאחר תבוסת הטליבאן ב-2001 במלחמת אפגניסטן חקלאים רבים שבו לגדל מוצרים ליצוא במקום לאספקת אוכל לאוכלוסייה המקומית.
אחד הגידולים הוא האופיום, שנאסר לגידול בתקופת הטליבאן בשל חוקי האסלאם שהונהגו במדינה, ובתום המלחמה, אפגניסטן שוב הפכה ליצרנית האופיום הגדולה בעולם.
מאמצי השיקום של המדינה הביאו ליוזמות שונות מצד מדינות העולם, ובשנת 2002 תרמו מדינות העולם כ-4.5 מיליארד דולר שהופקדו בבנק העולמי למטרות השקעה ופיתוח של המדינה בתחומי החינוך והבריאות, בניית מתקנים סניטריים, פיתוח הענף החקלאי, בניית תשתיות בתחומי התחבורה, האנרגיה והתקשורת.
בשנת 2021, סיוע החוץ נאמד ב-80% מהתמ"ג האפגני והוערך בכ-20 מיליארד דולר.
חלק מהסיוע אבד בשל שחיתות עמוקה.
יותר מ־70% מהתקציב הלא־צבאי של ממשלת אפגניסטן הגיע מסיוע בינלאומי, שברובו הופסק לאחר השתלטות הטליבאן על אפגניסטן.
מחקרים גאולוגיים הראו כי קיימים במדינה אוצרות טבע רבים, בכלל זה נפט, גז טבעי, ומרבצים ניכרים של מתכות ומינרלים.
רק חלק זעיר ממשאבים אלה מנוצל כיום.
על פי מדד האושר העולמי שפורסם ב-2024, אפגניסטן מדורגת אחרונה, מתחת ללבנון.
בטרם כניסת האמריקאים לאפגניסטן, קווי טלפון היו מצרך נדיר.
לדוגמה, בעיר הבירה, קאבול, אשר אוכלוסייתה מונה כ-4 מיליון איש, היו כ-12,000 קווי טלפון תקינים, ומחוץ לבירה היה המצב גרוע הרבה יותר.
אמצעי התקשורת היחיד שהיה אז בין ערי אפגניסטן או בין אפגניסטן לשאר העולם היה נעשה בתקשורת לוויינית.
נכון לשנת 2016, למחצית מהאוכלוסייה יש טלפון סלולרי.
במדינה יש 22 מפעילות אינטרנט, ולרשת מחוברים כ-5 מיליון בני אדם.
אוכלוסיית המדינה מונה כ-44 מיליון תושבים.
תוחלת החיים היא 64.2 שנים.
שיעור הפריון הוא 3.7 צאצאים לאישה.
באפגניסטן מדוברות שפות רבות מקבוצות שונות בגלל מיקומה של אפגניסטן בין שלושה אזורים בהם מדוברות שפות משלוש קבוצות שונות - ענף השפות האיראניות וענף השפות ההודו-אריות של משפחת השפות ההודו-אירופיות והשפות הטורקיות.
באפגניסטן ניתן למצוא דוברים ילידים של לשונות משלוש הקבוצות האלה, בנוסף לדוברים של שפות מיעוט נדירות שאינן שייכות למשפחות שפות אלו.
משפחת השפות הנפוצה ביותר באפגניסטן מבחינת מספר הדוברים היא משפחת השפות ההודו-אירופיות ובתוכה קבוצת השפות האיראניות.
הלשון הראשונה שקיבלה מעמד רשמי באפגניסטן היא פשטו, שפה איראנית צפון-מזרחית, המדוברת בידי כ-50% מהאזרחים האפגנים כשפת אם או כשפה נוספת.
לפשטו מעמד של שפה רשמית באפגניסטן, והיא השפה האיראנית המזרחית המדוברת ביותר.
שפה איראנית נוספת הנהנית ממעמד רשמי באפגניסטן היא דארי (פרסית מזרחית), שפה איראנית דרום מערבית, הקרובה מאוד לפרסית המערבית הנהוגה באיראן ולטג'יקית (יש המסווגים את שלושתן כשפה אחת).
דארי מדוברת על ידי 25%–35% מאוכלוסיית אפגניסטן כשפת אם.
הניב של דארי המדובר בקאבול, בירת אפגניסטן, מובן ברמה זו או אחרת על ידי כ-80% מאוכלוסיית אפגניסטן, עובדה המקנה לה מעמד של לינגואה פרנקה לאומית.
דארי, הפרסית ה"אפגנית" (שלרוב נקראה עד שנת 1964 פשוט "פארסי", כלומר פרסית), מתחלקת לחמש קבוצות ניבים.
כל קבוצת ניבים מאחדת בתוכה מספר ניבים מקומיים נוספים.
הניב הפרסי הנפוץ ביותר באפגניסטן הוא קאבולי.
דוברי ניב זה הם, ככל הנראה, טג'יקים מבחינה אתנית.
בניב זה ניתן למצוא מרכיבים הודיים רבים.
בניב הקאבולי בקרבת הגבול הטג'יקי ניתן למצוא מאפיינים טג'יקיים רבים.
אגד הניבים השני הוא זה של אזור הראת, הוא קרוב מאוד לניב הפרסי של אזור ח'וראסאן האיראני.
שתי קבוצות ניבים נוספות הן זה של אזור קאנג, שדובריו שייכים לעם הסיסטאני (אף על פי שאינם דוברים סיסטאנית, לשון איראנית דרום-מערבית המצויה על סף הכחדה), והניב של אזור זאראז'ת.
באפגניסטן מדוברות שפות איראניות נוספות בפי מיעוטים שונים.
הנפוצה מביניהן היא בלוצ'ית, לשון איראנית צפון-מערבית, עובדה מפתיעה בהתחשב במיקומה הגאוגרפי של אפגניסטן.
בלוצ'ית מדוברת גם בפקיסטן, בדרום-מזרח איראן ובטורקמניסטן.
בצפון-מזרח אפגניסטן, בסמוך לגבול עם טג'יקיסטן, מדוברות שפות פאמיר, אגד שפות איראניות צפון-מזרחיות ובו מספר רב של לשונות מיעוט שבטיות.
הבולטות מבין אלה הן רושני וואחי.
אפגניסטן היא המדינה היחידה שבה ניתן למצוא אוכלוסייה גדולה יחסית של דוברי שפות איראניות דרום-מזרחיות.
אחוז קטן מהאוכלוסייה האפגנית, היושב בעיקר קרוב לגבול הפקיסטני, דובר פר'צי ואומורי.
בעוד שככל הנראה ישנם כיסים של דוברי אומורי בפקיסטן, פרצ'י מדוברת באפגניסטן בלבד.
קבוצת שפות נוספות שמדוברות באפגניסטן הן שפות טורקיות ושפות הודו-אריות.
השפות הטורקיות של אפגניסטן כוללות את אוזבקית, המדוברת בפי כ-1.2 מיליון תושבים, טורקמנית עם מעל מאה אלף דוברים, קירגיזית ואויגורית.
בנוסף, ניתן למצוא מיעוט דובר מונגולית.
מהשפות ההודו-אריות, הלשון בעלת מספר הדוברים הגבוה ביותר היא פנג'אבי, שפה הודית מערבית חדשה.
שפות הודו-אריות אפגניות נוספות שייכות למשפחה הדרדית.
באפגניסטן מדוברות לשונות נוספות שאינן משויכות למשפחות השפות שצוינו לעיל: זרגארי, לזמי ושפות ג'אט הנדירות.
בין השפות העתיקות שנמצא להן תיעוד בשטח אפגניסטן, מצויות ארמית (המלכותית), שפה שמית, שהייתה לשונה הרשמית של האימפריה האחמנית, בקטרית – שפה איראנית מזרחית אמצעית, פרסית אמצעית (פהלווי) וסוגדית, שפה איראנית מזרחית אמצעית שדוברה בשטחים נרחבים בדרך המשי.
באפגניסטן נמצאו מספר כתובות סלע בפרסית יהודית קדומה, כתובות בכתב עברי.
אפגניסטן, כמו מדינות אחרות באזור, מורכבת מקבוצות אתניות רבות, ובהן קבוצות מיעוט רבות.
ההתפלגות האתנית במדינה (לנכון ל-2019) היא: 42% מהאוכלוסייה הם פשטונים (האליטה של המדינה), 27% הם טג'יקים, 9% הם האזארים (המיעוט במעמד התחתון), 9% אוזבקים, 4% אמקים, 3% טורקמנים, 2% בלוצ'ים ו-4% מיעוטים אחרים.
99% מהאוכלוסייה האפגנית הם מוסלמים (80% מוסלמים סונים ו-19% מוסלמים שיעים) ו-1% הם מדתות מיעוט שונות כמו הינדים וסיקים.
עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 חיו באפגניסטן כ-8,000 יהודים, במסגרת קהילה שהתקיימה כ-200 שנה.
בשנות ה-50 עלו רוב היהודים לישראל.
ישנן מספר סברות לגבי נסיבות הגעתם של יהודים לאפגניסטן.
לפי סברה אחת, יהודים רבים היגרו ממשהד שבאיראן, לאחר שהשיעים ניסו לאסלם אותם בכפייה .
לפי סברה אחרת, הגיעו היהודים מצפון, בעיקר מאזור בוכרה שבאוזבקיסטן.
מרבית הקהילה היהודית באפגניסטן התגוררה בעיר הראת שבצפון מערב המדינה ובעיר בלח'.
בעיר הבירה קאבול התגוררו מעט יהודים, ובנוסף התגוררו מעטים בכפרים.
עיקר פרנסתם של היהודים היה בעיסוק במסחר, בהברחת גבול ובחלפנות כספים.
לפני מלחמת האזרחים שגשגה הקהילה היהודית באפגניסטן.
לאחר פרוץ מלחמת האזרחים, ברחו רוב היהודים העשירים מאפגניסטן בדרך המשי לכיוון ישראל, דרך אוזבקיסטן, איראן, עיראק וירדן.
עם זאת, עד שנת 2021 חי באפגניסטן יהודי אחד, זבולון סימן-טוב, שהתגורר בבית הכנסת בבירה קאבול.
אפגני (בפשטו/פרסית: افغانۍ; סימון לפי תקן ISO 4217: AFN) הוא ההילך החוקי של אפגניסטן, והוא מחולק למאה פּוּל (پول).
המעבר מן המטבע הקודם, הרופיה, אל האפגני ב-1925, נוצל לעריכת פיחות בשווי המטבע ביחס של 11 ל-10.
בין 7 באוקטובר 2002 ל-2 בינואר 2003, הוחלף המטבע הישן באפגני חדש, לפי שערים שונים לסדרות שונות.
אַפּוֹאֶל ניקוסיה הוא מועדון כדורגל קפריסאי מהעיר ניקוסיה.
המועדון, אשר נוסד ב-8 בנובמבר 1926 תחת השם "ΠΟΕΛ" (פּוֹאֶל) כמועדון הכדורגל המייצג את העם היווני שבבירת קפריסין, הוא אחד מהמועדונים אשר ייסדו בשנת 1934 את התאחדות הכדורגל הקפריסאית.
שמו של המועדון שונה ל-ΑΠΟΕΛ בשנת 1928, לאחר שהחליט להקים אגף אתלטיקה.
אפואל זכתה בכל אליפויות הליגה הקפריסאית בין העונות 1935/1936 ו-1939/1940. בעקבות מלחמת האזרחים ביוון פוצלו שחקני ואוהדי המועדון לשני מחנות, ובשנת 1948 הקימו מספר שחקנים קבוצה מתחרה, אומוניה ניקוסיה, אשר עד היום נחשבת ליריבתה המרה של אפואל ניקוסיה.
למרות הפיצול זכתה אפואל באליפויות של השנים 1947, 1948 ו־1949.
בעקבות זכיית הקבוצה בגביע בשנת 1963, הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאיים בעונת 1963/1964. הקבוצה שיחקה בגביע אירופה למחזיקות גביע, הפסידה לקבוצת ספורטינג ליסבון בסיבוב הראשון והודחה מהטורניר.
בעונת 1969/1970 שיחקה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
בסיבוב הראשון הפסידה לקבוצת לירסה והודחה מהטורניר.
אפואל זכתה בדאבל בשנת 1973. בעונה לאחר מכן שיחקה בליגת העל היוונית, והייתה הקבוצה הקפריסאית היחידה ששרדה בליגה הזו.
בשנת 2005 סיימה אפואל במקום השני, והוגרלה לשחק בסיבוב המוקדמות השני של גביע אופ"א נגד מכבי תל אביב מליגת העל הישראלית באוגוסט 2005. בעקבות ניצחון 2–3 בסיכום שני המשחקים בין הקבוצות עלתה אפואל לשלב הראשון של הטורניר, בו הפסידה להרטה ברלין.
בשנת 2006 זכתה הקבוצה בגביע קפריסין, ובשנת 2007 באליפות.
בעונת 2008 סיימה במקום השני בליגת העל הקפריסאית, מתחת לאנורתוסיס פמגוסטה והוגרלה בשלב המוקדמות השני של גביע אופ"א.
הקבוצה פגשה את הכוכב האדום בלגרד הסרבית.
בבית היא סיימה בתיקו 2:2 והפתיעה עם 3:3 בבלגרד, מה שהעביר אותה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א.
היא הוגרלה מול שאלקה 04 מגרמניה.
בניקוסיה הובסה 4:1 וכמעט נצחה במשחק השני אך בסוף התוצאה הייתה תיקו 1:1 בגלזנקירכן, גרמניה.
בעונת העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות, לאחר שהדיחה את פ.צ.
הייתה זו הפעם השנייה שקבוצה קפריסאית מעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שאנורתוסיס פמגוסטה עשתה זאת עונה לפני כן.
ניקוסיה הוגרלה לבית ד' יחד עם צ'לסי, פורטו ואתלטיקו מדריד.
את שלב הבתים סיימה ניקוסיה במקום האחרון בבית והודחה מהמפעל.
בעונת העפילה ניקוסיה לליגת האלופות לאחר שהדיחה בשלב הפלייאוף את ויסלה קרקוב פולנית.
הקבוצה שובצה בבית ז' יחד עם פורטו, זניט סנקט פטרבורג ושחטאר דונצק, וסיימה את שלב הבתים במקום הראשון.
בשלב שמינית הגמר הוגרלה הקבוצה מול אולימפיק ליון הצרפתית.
במשחק בסטאד דה ז'רלן נוצחה ניקוסיה 0–1, ומשחק הגומלין הצליחה ניקוסיה לכפות דו-קרב בעיטות עונשין לאחר 1-0 לזכותה בתום 120 דקות.
בבעיטות העונשין ניצחה ניקוסיה 4-3 והעפילה לשלב רבע הגמר שם הוגרלה נגד ריאל מדריד והודחה אחרי הפסד 3-0 בבית והפסד 2–5 בחוץ.
בעונת זכתה הקבוצה באליפות ה-22 בתולדותיה.
בעונת זכתה הקבוצה באליפות ובגביע.
בעונת העפילה ניקוסיה לשלב שמינית גמר הליגה האירופית, לאחר שסיימה במקום הראשון בבית שכלל את יאנג בויז ברן, אולימפיאקוס ואסטנה ולאחר שהדיחה את אתלטיק בילבאו החזקה בניצחון 4-3 בשלב 32 האחרונות.
בשמינית הגמר הוגרלה מול אנדרלכט הבלגית והפסידה 0–2 בסיום.
סאבא ג'יורג'יו - הכדורגלן הקפריסאי הראשון ששיחק מחוץ לגבולות המדינה
אַפְּהֶלְיוֹן (Aphelion) ופֵּרִיהֶלְיוֹן (Perihelion) הם שני האפסידים של גרמי שמים במסלולם סביב השמש, כלומר הנקודות על פני המסלול שבהן גרם השמים נמצא במרחק הגדול ביותר מהשמש (אפהליון או אפואפסיס), או במרחק הקטן ביותר מהשמש (פריהליון או פריאפסיס).
מונחים זהים עבור כוכב שאינו השמש הם אפסטרון (Apastron) ופריאסטרון (Periastron).
עקב שילוב של כוחות משיכה בין כוכבי הלכת במערכת השמש, הם נעים במסלולים אליפטיים סביב השמש.
משמעות הדבר שהשמש אינה במרכז המסלול, אלא באחד משני מוקדי האליפסה, כך שבכל נקודה במסלול המרחק בינה לבין כוכב הלכת משתנה.
בכל הקפה של השמש (כלומר, אחת לשנת שמש) עובר כוכב הלכת פעם אחת בנקודת האפהליון ופעם אחת בנקודת הפריהליון.
פריהליון ואפהליון של כדור הארץ
האפהליון של כדור הארץ נמצא במרחק של כ-152.1 מיליון קילומטרים מהשמש וכדור הארץ עובר בו ב-4 או 5 ביולי.
לעומת זאת, הפריהליון של כדור הארץ נמצא במרחק של כ-147.1 מיליון קילומטרים בלבד והוא עובר בו ב-3 או 4 בינואר.
עקב תופעת הנקיפה (precession), משתנה תאריך המעבר של כדור הארץ באפהליון ובפריהליון במחזור של 25,788 שנים, כך שבעוד כ-12,900 שנים מימינו יחול האפהליון בינואר והפריהליון ביולי.
ההבדלים במרחק מהשמש משפיעים רק במעט על עוצמת הקרינה הנקלטת בכדור הארץ, ולכן תרומת הפריהליון לחום של עונת הקיץ בחצי הכדור הדרומי בהשוואה לקיץ בחצי הכדור הצפוני אינה משמעותית.
לעומת זאת, מעבר כדור הארץ באפהליון במהלך החורף הדרומי גורם לכך שהמסלול שהוא עושה בעונה זו ארוך יותר, ולכן התקופה שמיום השוויון האביבי (21 במרץ) עד יום השוויון הסתווי (22 או 23 בספטמבר) ארוכה בארבעה עד שישה ימים מהתקופה שמיום השוויון הסתווי לזה האביבי.
משמעות הדבר שהחורף הדרומי ממושך יותר מהחורף הצפוני.
הבדל זה, יחד עם הבדלים גאוגרפיים ואקלימיים נוספים, גורמים לכך שהחורף האנטארקטי קשה יותר מהחורף הארקטי.
טבלה זו מראה את תאריכי הפריהליון והאפהליון של כדור הארץ בשנים הקודמות ובשנים הבאות:
פריהליון ואפהליון של כוכבי מערכת השמש
הטבלה הבאה מראה את המרחק של כוכבי הלכת וכוכבי הלכת הננסיים מהשמש בפריהליון ובאפהליון שלהם:
+ פריהליון ואפהליון במערכת השמש
אפגניסטן השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת ברלין (1936).
היא נעדרה מאז מחמש אולימפיאדות: אולימפיאדת הלסינקי (1952), אולימפיאדת מונטריאול (1976), אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), אולימפיאדת ברצלונה (1992) ואולימפיאדת סידני (2000).
בעוד שארבע ההיעדרויות הראשונות היו ביוזמתה, היעדרותה מאולימפיאדת סידני נבעה מהשעייתו של הוועד האולימפי האפגני על-ידי הוועד האולימפי הבינלאומי בשל דיכוי נשים במדינה, שהונהגה אז בידי הטליבאן.
גם ההיעדרות מאולימפיאדת לוס אנג'לס הייתה מטעמים פוליטיים - אפגניסטן השתתפה בחרם שארגנה ברית המועצות על המשחקים, ושבו השתתפו 14 מדינות מהגוש המזרחי.
את אולימפיאדת מוסקבה (1980) החרימו 61 מדינות בהנהגת ארצות הברית, בשל הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, אך אפגניסטן עצמה דווקא כן השתתפה בה.
אפגניסטן מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים.
בהופעותיה הראשונות במשחקים, לא רשמו הספורטאים האפגנים הישגים גבוהים במיוחד.
הראשון שהתבלט היה המתאבק מוחמד אבראהימי, שדורג במקום החמישי באולימפיאדת טוקיו (1964)
אולימפיאדת אתונה (2004), אליה שבה אפגניסטן בעקבות סיום שלטון הטליבאן, הייתה הראשונה בה ייצגו אותה גם נשים, האתלטית רובינה מוקימיאר והג'ודוקא פריבה רזאיי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה לוחם הטאקוונדו רוחאללה ניקפאי לאפגני הראשון שזוכה במדליה אולימפית, מדליית ארד.
ניקפאי, שהתחרה בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג, עבר להתחרות בקטגוריית המשקל של עד 68 ק"ג באולימפיאדת לונדון (2012), וגם בה זכה במדליית ארד.
לוחם טאקוונדו נוסף, נאסר אחמד בהאווה, סיים במקום החמישי בלונדון, בקטגוריית המשקל של עד 80 ק"ג.
אפואל ניקוסיה היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר ניקוסיה, המתמודדת בליגת העל הקפריסאית בכדורסל.
הקבוצה מחזיקה ב-11 אליפויות ו-12 גביעים.
ובנוסף 11 גביעי "סופרקאפ" קפריסאים.
במסגרת האירופאית הגיעה הקבוצה פעמיים לשלב רבע הגמר.
בעונת 2005/06 במסגרת היורוקאפ צ'לנג' הודחה על ידי חימיק יוז'ני מאוקראינה.
ובעונת 2009/10 במסגרת היורוצ'לנג' הודחה על ידי קוראל רואן באסקט מצרפת.
הר אָפּוֹ (בטאגאלוג: Bundok Apo) הוא הר געש שכבתי רדום באי מינדנאו.
זהו ההר הגבוה ביותר בפיליפינים.
הר אפו (מילולית "אב קדמון") הוא הר געש שכבתי פומרולי גדול המסווג על ידי המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה כ"הר געש פעיל בפוטנציה" (Potentially Active).
צורתו חרוטית, וגובהו 2,938 מטרים, ההר הגבוה ביותר במדינה.
הר אפו שוכן בין העיר דבאו סיטי ונפת דבאו דל סור במחוז דבאו ונפת קוטאבטו במחוז סוקסקסרג'ן.
מפסגת ההר ניתן לצפות בעיר דבאו סיטי, 40 קילומטרים בכיוון צפון מזרח, בעיר דיגוס (Digos), 25 קילומטרים דרומית מזרחית מההר, ובעיר קידאפאוואן (Kidapawan), 20 קילומטרים מערבית להר.
ההר מסתיים במישור שממנו מתרוממות שלוש פסגות.
הפסגה הדרום-מערבית היא הפסגה הגבוהה ביותר בהר - הר געש אנדזיטי עד דקיטי הקרוי הר הגעש דבאו הכולל לוע געשי שרוחבו כ-500 מטרים ובו אגם לוע קטן.
הלוע שבפסגה הצפונית הוא הצעיר ביותר.
לאורך סדק המשתרע על המדרון הדרום מזרחי של ההר מגובה 2,400 מטרים ועד הפסגה יש סדרה של סולפטרות.
התאריך של ההתפרצות האחרונה אינו ידוע, ואין אף עדויות היסטוריות על התפרצויות געשיות בהר.
ההר הוא אחד מיעדי טיפוס ההרים הפופולריים בפיליפינים.
הטיפוס המתועד הראשון לפסגת ההר היה ב-10 באוקטובר 1880, על ידי חבורה שאותה הוביל חואקין ראחאל (Joaquin Rajal), אז המושל הספרדי של דבאו.
הר אפו מתאפיין בחמש חבורות צמחייה נבדלות: מיערות השפלה דרך יער הררי בגובה נמוך, יער הררי גבוה וכלה בסבך שיחים בפסגה.
מלבד ההבדלים הנובעים מהפרשי הגובה, יצרו גורמים נוספים כדוגמת הטופוגרפיה, הגאולוגיה, האקלים, סוגי הקרקע, ומערכות ניקוז מי הגשמים מגוון בוטני עשיר הכולל מאות מינים נדירים ואנדמיים של פלורה.
ההערכה כיום היא שיש בהר כ-800 מינים של צמחים וסקולריים וצמחים שאינם וסקולריים.
בין 629 מיני הצמחים שזוהו בגבהים שבין 300 ל-1,000 מטרים מעל פני הים יש 42 מינים אנדמיים, 18 מהם בסכנת הכחדה כולל הסחלב Vanda sanderiana המוצע כפרח הלאומי של הפיליפינים.
ל-37 מינים יש ערך כלכלי: כעץ לבנייה, כמקור לחבלים, כמקור לסיבים לאריגת סלי נצרים, כמזון לחיות הבית וכמקור לתרופות.
פירות דוגמת הדוריאן המכונה "מלך הפירות" גדלים בשפע על מדרונות הר אפו.
חרקים – 118 מינים של פרפרים השייכים ל-69 משפחות.
דו-חיים – באזור הר אפו חיים 17 מינים של דו-חיים, ובהם: Rana magna (או גם Limnonectes visayanus) - מין של צפרדע אנדמית לפיליפינים, Ansonia mcgregori - מין של קרפדה אנדמית לפיליפינים, Kaloula picta - מין של צפרדע ממשפחת המיקרוהיליים האנדמית לפיליפינים.
זוחלים - 36 מינים של זוחלים שוכנים בהר, ובהם: Naja siamensis – מין של קוברה, Hydrosaurus pustulatus – מין לטאה גדולה השייכת למשפחת החרדוניים שעל זנבה יש גידול דמוי מפרש וצב המים Cuora amboinensis.
עופות - ההר הוא בית גידול ל-272 מינים של עופות, 111 מתוכם אנדמיים לאזור.
שני מינים מצויים בסכנת הכחדה חמורה העיט הפיליפיני, שהוא העיט הגדול ביותר בעולם והציפור הלאומית של הפיליפינים, ו-Cacatua haematuropygia, סוג של קקדו.
עשרה מינים מצויים בסכנת הכחדה, ובהם: הינשוף Otus mirus, אוח פיליפיני, לורי מינדנאו (Tricoglosus johnstoniae) והקלאו Aceros leucocephalus.
ל-96 מינים של עופות יש חשיבות כלכלית או תרבותית לקהילות הסמוכות.
יונקים - יש בהר 53 מינים של יונקים ובהם: עכבר ענקי ממין Bullimus bagobus, חזיר יבלות פיליפיני, קופיף פיליפיני, העטלף הגדול בעולם - עטלף פירות זהוב-כיפה, ואייל פיליפיני.
ל-26 מבין המינים יש ערך כלכלי כמקור לבשר, לתרופות מסורתיות ולפולחן המקומי כמבשרי אותות.
הכרזה מספר 59 של הנשיא מנואל קזון ב-9 בספטמבר 1936 קבעה את הר אפו כפארק לאומי.
אף שהאזור הוכרז כפארק לאומי, השבילים המובילים לפסגת ההר מלוכלכים בערימות אשפה שהושלכה על ידי מטפסים, שנתיבי הטיפוס החדשים שהם פותחים יוצרים תנאים להתפתחות בליית קרקע על מדרונות ההר, שכבר כיום הם ערומים מצמחייה.
משום כך מארגנים אגודות של מטפסי הרים וארגונים חברתיים מבצעי טיפוס מיוחדים אחרי השבוע הקדוש/פסחא, התקופה של שיא הטיפוס להר, על מנת לנקות את האזור מאשפה.
רשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו
מחלקת משאבי הטבע והסביבה (Department of Environment and Natural Resources), המוכרת בראשי התיבות של שמה (DENR) הגישה ב-12 בדצמבר 2009 את הר אפו כמועמד להיכלל ברשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו.
ההר נחשב על ידי ה-DENR כמרכז האנדמיות במינדנאו.
בהר יש אחד הריכוזים הגדולים של מגוון ביולוגי יבשתי כפי שהוא נמדד בסוגי הפלורה והפאונה ליחידת שטח.
יש בו חמש תצורות נבדלות של יערות החל מיער גשם טרופי בחלקו התחתון ליערות של חלקו התיכון וכלה ביערות של ההר הגבוה.
חלק מהמדרונות המזרחיים הם גם בתחום מיזם ה"הידרולוגיה למען הסביבה, חיים ומדיניות" (Hydrology for the Environment, Life and Policy) של אונסק"ו הידועה בראשי התיבות של שמה (HELP).
רשת ה-HELP של דבאו ממוקדת ביצירת שיתוף פעולה בין הגורמים השותפים לאזור פרשת המים של ההר.
הר אפו מהווה מקור מעולה לאנרגיה גאותרמית.
"שדה ההפקה הגאותרמי של מינדנאו" שוכן בבארנגאי של אילומאוויס (Ilomavis) בסמוך לקידאפאוואן שבנפת קוטאבטו.
השדה מפיק 106 מגה-ואט, והוא כיום תחנת הכוח היחידה מסוגה במינדנאו.
תחנת הכוח הגאותרמית מופעלת על ידי חברת הנפט הלאומית של הפיליפינים (Philippine National Oil Company), והיא מספקת חשמל לקידאפאוואן ולנפות השכנות.
הפעלתה דרבנה את התפתחות הכלכלה בעיר.
שש קבוצות אתניות של ילידים מתייחסים להר אפו כאל ביתם ונחלת אבותיהם: המנובוס (Manobos), הבגובו (Bagobo), האובוס (Ubos), האטס (Atas), הקלאגנס (K'Iagans) והטגאקאולו (Tagacaolo).
שבטים אלו חיים אלפי שנים סביב ההר אותו הם מחשיבים כקרקע קדושה, מקום הפולחן הדתי וקיברו של "אפו סנדאווה" (Apo Sandawa), אביהם הקדמון.
כמה גנאלוגיות של מנהיגים ידועים של הלומאד בדרום מרכז מינדנאו משייכות את שורשיהם להר אפו.
עבור הלומאד נגזר שם ההר משמו של אביהם הקדמון "אפו סנדאווה".
הר אפו הוא עבורם המקור לאורחות חייהם הרוחניים והתרבותיים, ומקור למזון ולמרכיבים לתרופות.
בהיותו ההר הגבוה ביותר בפיליפינים מהווה הר אפו אחד מיעדי טיפוס ההרים הפופולריים ביותר במדינה.
אל הפסגה מובילים כמה שבילים היוצאים מנפות קוטאבטו ודבאו.
השביל הנוח ביותר יוצא מהעיר קידאפאוואן, ואורך בין שלושה לארבעה ימים הלוך ושוב.
על פי שיטת הסיווג הנהוגה באתר האינטרנט המקומי PinoyMountaineer.com, המוקדש לטיפוס הרים, מסווג הטיפוס על הר אפו ברמת קושי 7 מתוך 9. בין האתרים בהם עובר השביל כלולים אגם ונאדו (Venado), אחד האגמים הגבוהים ביותר בפיליפינים, הסולפטרות והלוע הגעשי הישן בסמוך לפסגה.
מזג האוויר מאפשר טיפוס על ההר בכל עונות השנה, אבל התקופות הפופולריות ביותר לטיפוס הן בקיץ ובחודש אוקטובר.
קסנדרה הוא מסד נתונים מבוזר מסוג NoSQL בקוד פתוח שנכתב במקור בחברת פייסבוק, יצא לאור כתוכנה חופשית בשנת 2010 ומפותח מאז במסגרת מוסד התוכנה אפאצ'י.
השימוש העיקרי של מסד הנתונים הוא בעולם ה-Big Data, המיועד לטיפול בכמות גדולה מאוד של נתונים בנפח שמעל מאות טרה-בית, בקצבי הגעה מהירים מאוד וממקורות רבים ושונים.
בדצמבר 2018, על פי דירוג DB-Engines היה מדורג במקום ה-11 בעולם, והשני מבין מסדי הנתונים מסוג NoSQL (אחרי MongoDB).
הוא נקרא על שם קסנדרה, נביאה במיתולוגיה היוונית, ככל הנראה בהקשר לשם "אורקל", מסד נתונים מצליח הקרוי על שם האורקל מדלפי.
מערכת קסנדרה היא מערכת NoSQL.
היא מספקת ממשק פשוט יותר של חיפוש ערך לפי מפתח.
כמו כל שאר הפרויקטים של אפאצ'י, היא מפותחת בעזרת מערכת ניהול הגרסאות Subversion.
אפגניסטן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע, מלבד המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) ממנה הושעתה עקב דיכוי הנשים בשלטון הטליבאן.
במשחקי החורף לא נטלה אפגניסטן חלק מעולם.
כל המשלחות אותן שלחה אפגניסטן למשחקים הפאראלימפים לאורך השנים היו תמיד משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על שלושה ספורטאים.
הספורטאים הנכים אותם שלחה אפגניסטן מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ב-16 באוגוסט 2021, פרשה המשלחת האפגנית מהמשחקים הפאראלימפיים בטוקיו (2020) בשל מתקפות הטליבאן.
אולם, הוועד הפאראלימפי הבינלאומי החליט כי דגל אפגניסטן יונף במצעד המשלחות בטקס הפתיחה כאות סולידריות.
ב-28 באוגוסט, הגיעו זאקיה חודדאדי וחוסיין רסולי לטוקיו לאחר שהצליחו לצאת בטיסה בדרך מקאבול לפריז.
לאחר מכן קיבלו אישור להתחרות במשחקים.
אפּוּ נַהַסַפִּימַפֶּטילוֹן הוא דמות בדיונית בסדרת טלוויזיה המצוירת האמריקנית "משפחת סימפסון".
הוא מדובב על ידי השחקן האנק עזריה.
אפו הוא מהגר הודי בעל חנות המכולת הפופולרית Kwik-E-Mart והוא חבר קרוב של הומר סימפסון.
אפו הוא יליד הכפר רחמפור שבמערב בנגל.
הוא מהגר מהודו שהפך לאזרח אמריקני.
בעל תואר שלישי (Ph.D) במדעי המחשב.
הוא למד במכון הטכני של קולקטה ובהמשך קיבל את הדוקטורט שלו במכון הטכנולוגי של ספרינגפילד.
אפו החל לעבוד בחנות המכולת Kwik-E-Mart בשנותיו בקולג' על מנת שיוכל לשלם את ההלוואות שלקח לצורך לימודיו, אף על פי כן הוא החליט להמשיך לעבוד בחנות המכולת.
אפו היה מהגר לא חוקי עד אשר ראש העיר קווימבי העלה הצעת חוק לגרש את כל הזרים השוהים במדינה ללא היתר.
בתגובה אפו רכש תעודת לידה מזויפת מהמאפיה של ספרינגפילד אשר בה היה רשום כי הוריו הם האזרחים האמריקנים הרב וג'ודי נהספימפטילון, אבל לבסוף הוא החליט לנטוש תוכנית זו ובמקום זאת הוא הצליח לעבור בהצלחה את מבחן האזרחות בעזרתם של ליסה והומר סימפסון.
במהלך 1985 אפו היה חבר ברביעיית ברברשופ, יחד עם הומר סימפסון, ששרה בסגנון עממי של מוזיקת א-קפלה ללא ליווי כלי נגינה.
הוא היה בחבורת באולינג יחד עם הומר סימפסון שנקראה - "The pin pals".
כמו כן, אפו הוא טבעוני ומעריץ גדול של ספורט הקריקט.
Nahasapeemapetilons" (הפרק השביעי של העונה התשיעית) בסדרה אפו הופך במהלך תקופה קצרה יחסית לרווק המבוקש בספרינגפילד לאחר שהוא משתתף במכרז רווקים.
במהלך הימים שלאחר המכרז הוא יוצא לדייטים רבים עם נשות ספרינגפילד עד שאמו מודיעה לו כי הגיע הזמן לשדך אותו לאישה מהודו בשם מאנג'ולה, אותה הוא לא ראה שנים רבות.
אפו מנסה להתחמק מההסדר בתחילה, כאשר הומר מכריח את מארג' להתחזות לאשתו של אפו, עד שאמו של אפו רואה אותה בהמשך בחברתו של הומר.
לבסוף אפו ומאנג'ולה מחליטים לתת צ'אנס זה לזה והם מחליטים להתחתן לאחר שאפו רואה לראשונה את מאנג'ולה פנים אל פנים בחתונתם (מאנג'ולה מציינת כבדרך אגב, כי הם תמיד יוכלו להתגרש).
בהמשך הזוג מתאהב זה בזה.
בפרק "Eight Misbehavin", מאנג'ולה לוקחת בטעות יותר מדי מנות של תרופות פריון, משום שהיו לה קשים להיכנס להריון.
בעקבות כך מאנג'ולה יולדת בהמשך שמינייה - אנופ, אומה, נבנדו, פונאם, פרייה, סאנדיפ, סאשי וגית.
שמונת הילדים גורמים לקשיים כלכליים למשפחה.
בפרק "Bart-Mangled Banner", כאשר ראש העיר משנה את שמה של ספרינגפילד לליברטיוויל לאחר שנטען לשווא כי תושבי ספרינגפילד שונאים את אמריקה, אפו מחליט לגלות פטריוטיות ולשנות באופן זמני את שמות ילדיו ללינקולן, פרידום, קונדוליזה, קוקה-קולה, פפסי, מאניפסט דסטיני, אפל פאי, וסופרמן.
אפו ומאנג'ולה נשואים באושר, על אף בעיות שונות בחיי הנישואין שנובעות מכך שאפו מכור לעבודה ומכך שהוא עובד שעות ארוכות בחנות המכולת, ומהקושי של מאנג'ולה בטיפול בשמונה ילדים.
באחד הפרקים בגד אפו במאנג'ולה כאשר ניהל רומן חשאי עם הגברת שאחראית על אספקת משקה ה-Squishee בחנות המכולת שלו.
במהלך הרומן עזב אפו את ביתו במהלך תקופה קצרה ואף שקל התאבדות.
סנג, אחיו של אפו, מסייע לו לנהל את חנות המכולת.
לסנג יש בת בשם פאהאסאטירה ובן בשם ג'משיד.
לאפו יש אח צעיר נוסף, אשר מוזכר רק בפרק "The Two Mrs.
כאשר הוריהם של אפו ושל מאנג'ולה ארגנו את השידוך ביניהם, הוצג אפו על גבי תרשים בתור הבן הבכור מבין שלושה.
אפו הופיע לראשונה בסדרה בפרק השמיני של העונה הראשונה בשם "The Telltale Head".
תוך כדי יצירת הדמות, הכותבים החליטו בתחילה שהוא לא יהיה מקבוצה אתנית מסוימת שכן הם חששו כי השימוש בסטריאוטיפים עשוי לפגוע או להעליב חלק מהצופים.
עם זאת, כאשר האנק עזריה הקריא במהלך הפגישה עם הכותבים את המשפט "שלום, מר הומר" במבטא הודי, הכותבים התחרטו והחליטו באופן סופי שהוא יהיה ממוצא הודי.
עזריה ביסס את קולו של אפו על העובדים ההודים הרבים בחנויות המכולת ברחבי לוס אנג'לס עמם נהג לדבר כאשר הוא עבר לראשונה לאזור.
כמו כן הוא ביסס את הקול של אפו גם באופן רופף על בסיס קולו של פיטר סלרס כאשר גילם את הדמות הרונדי בקשי בסרט "The Party" משנת 1968, אשר עזריה סבור שלו אישיות דומה לזו של אפו.
שמו הפרטי של אפו הוא מחווה לדמות הראשית בטרילוגיית סרטי אפו בבימויו של סטיאג'יט ריי.
שם המשפחה שלו הוא נהספימפטילון, והוא מוצג לראשונה בפרק "A Streetcar Named Marge".
השם הוא שילוב של השם הפרטי ושם המשפחה של חבר לספסל הלימודים של תסריטאי משפחת סימפסון, ג'ף מרטין.
אפו הוא אחת מהדמויות הדרום אסיאתיות הבולטות ביותר בשעות הפריים טיים בטלוויזיה האמריקנית.
לאורך השנים זכה האנק עזריה בשלושה פרסי אמי בקטגוריית הדיבוב - בשנת 1998 זכה בפרס אמי על גילום קולו של אפו, ושוב בשנים 2001 ו-2003 עבור דיבוב דמותו של אפו ומספר דמויות נוספות בפרקים "Worst Episode Ever" ו-"Moe Baby Blues".
במשך שנים, נטען שדמותו של אפו היא קריקטורה גזענית של קהילת המהגרים ההודים בארצות הברית.
על טענה זו הופק הסרט "הבעיה עם אפו", אשר שודר לראשונה בשנת 2017.
אפאצ'י טומקט (או פשוט טומקט; באנגלית: Apache Tomcat ובעבר Jakarta Tomcat) הוא שרת רשת המריץ Servlets (במינוח רשמי: Servlet container) בקוד פתוח, ומפותח על ידי מוסד התוכנה אפאצ'י.
טומקט מממש את המפרטים Java Servlet ו-JavaServer Pages של חברת אורקל, ומספק סביבה "על טהרת ה-Java", של שרת HTTP שעליו יכול לרוץ קוד Java.
הוא גם משמש כשרת ברירת המחדל בפיתוחי Java על בסיס Spring.
אין לבלבל בין Apache Tomcat לבין Apache HTTP Server, שהוא מימוש בשפת C של שרת HTTP.
שני השרתים הללו אינם מסופקים יחד באותה חבילה, אם כי לעיתים קרובות משתמשים בהם יחד כחלק מחבילת תוכנות שרת.
אפאצ'י טומקט כולל כלים לניהול וקונפיגורציה, אבל ניתן גם לשנות בו הגדרות באמצעות עריכה של קובצי קונפיגורציה ב-XML.
מממש את המפרטים Servlet ו-(JavaServer Pages (JSP של סאן מיקרוסיסטמס.
Coyote (קויוטי) - מטפל בחיבורי HTTP.
הרכיב תומך בפרוטוקול HTTP 1.1. הוא מאזין להתחברויות נכנסות על גבי פורט TCP ספציפי על השרת, מעביר את הבקשות למנוע של טומקט לצורך עיבוד, ושולח חזרה את התגובה ללקוח.
Jasper (ג'אספר) - מנוע ה-JSP של טומקט.
Jasper מבצע ניתוח תחבירי (parsing) על קובצי JSP ומהדר אותם לקוד Java של servlets (שבהם מטפל רכיב ה-Catalina).
ג'אספר מאתר שינויים בקובצי JSP בזמן ריצה ומהדר אותם מחדש.
אפארסידה (בפורטוגזית: Aparecida; מכונה לפעמים גם "אפארסידה של הצפון", להבדיל מערים בעלות שם זהה) היא עיר ומועצה אזורית () במדינת סאו פאולו שבברזיל.
העיר שוכנת על גדתו הדרומית של נהר פאראיבה דו סול, 168 ק"מ צפונית-מזרחית מסאו פאולו ו-240 ק"מ מערבית מריו דה ז'ניירו.
העיר מפורסמת בזכות הבזיליקה המפורסמת שלה, הבזיליקה של אפארסידה, בה נמצאת גבירתנו אפארסידה, הקדושה מגינה של ברזיל.
העיר היא מוקד התיירות הדתית הגדול ביותר בדרום אמריקה, עם יותר מ-7 מיליון צליינים בשנה.
אפטובורה אמברוז אמובו הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הבלם.
אמברוז התחיל את הקריירה שלו בקדונה יונייטד כאשר עלה לבוגרים בשנת .
בקיץ הושאל לביילסה יונייטד, ועמה זכה באליפות.
בסיום העונה חזר לקדונה ושיחק שנה נוספת במדיה.
ביוני הגיע לישראל וחתם במועדון ספורט אשדוד.
אמברוז ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–2 למכבי נתניה.
ב-22 בינואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–4 למכבי תל אביב.
בסך הכל כבש שלושה שערי ליגה במדי אשדוד במהלך השנתיים בהן שיחק במועדון.
בקיץ חתם לשלוש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
אמברוז ערך את הופעת הבכורה שלו כאשר עלה כמחליף בניצחון 0–2 נגד דנדי יונייטד.
ב-20 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–5 נגד סנט מירן.
ב-2 באוקטובר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 2–3 נגד ספרטק מוסקבה.
באוקטובר 2012 נבחר לנבחרת המחזור בליגת האלופות.
באותה עונה זכה עם סלטיק בדאבל, ובעונת זכה עם המועדון באליפות שנייה ברציפות.
בעונת זכה עם המועדון בגביע הליגה הסקוטית וכן באליפות שלישית ברציפות.
ב-26 בפברואר 2017 הושאל אמברוז להיברניאן.
ב-8 ביוני 2017 חתם בהיברניאן לשנתיים.
ב-1 במרץ ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–1 לסנט מירן.
ב-15 בפברואר 2019 חתם בדרבי קאונטי עד לסוף העונה.
ב-18 בפברואר 2020 חתם בליווינגסטון עד לסוף העונה.
ב-7 בפברואר 2022 הושאל לדנפרמלין אתלטיק מהצ'מפיונשיפ הסקוטי.
בשנת השתתף עם נבחרת ניגריה עד גיל 20 באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בקנדה.
בקיץ היה חלק מסגל הנבחרת עד גיל 23 לאולימפיאדת בייג'ינג.
ב-13 באוקטובר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, במשחק מול נבחרת ליבריה.
בינואר זכה עם הנבחרת בגביע אפריקה, וביוני של אותה שנה השתתף איתה בגביע הקונפדרציות.
אמברוז נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): מדליית כסף