tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רומיאו מציע שקליי יחזור להיות נשיא המועדון בכך שיסיר את ג'קס מתפקידו, אך קליי מסרב ומנסה לשכנע את ג'קס לא לפעול בנושא.
ג'קס אינו שועה לניסיון השכנוע ומנסה לארגן יחסי עבודה בין רומיאו לבין הנרי לין, ראש הטריאדה הסינית בסן פרנסיסקו, כדי שהם יספקו להם את כלי הנשק ולא סאם קרואו.
כשג'וס מגלה את המסמכים ומתכוון להראות אותם לחברי המועדון בביתו של קליי, ג'קס נחטף בידי הקרטל.
הדבר נותן לקליי מספיק זמן כדי להחביא את המסמכים במקום בטוח.
ג'קס גורם לרומיאו להסכים לתוכניתו.
בעונה האחרונה ג'קס נוסע באופנוע שלו שאחריו ניידות משטרה וג'קס מחליט לסיים את חייו על ידי התנגשות במשאית החלפה מולו בעודו עוזב את ידיו מהאופנוע היקר שלו, פורס אותן לצדדים, ובעצם שלם עם החלטתו.
מימין לשמאל:שורה ראשונה: צ'ארלי האנם, קייטי סגל, רון פרלמן, מארק בון ג'וניור, קים קואטס, טומי פלנגן.שורה שנייה: תיאו רוסי, מגי סיף, דייטון קלי, ניקו ניקוטרה, דייוויד לה בראווה, ריאן הארסט ויוצר הסדרה קורט סאטר.
ג'קסון (ג'קס) טלר – החל מסוף העונה הרביעית מתפקד כנשיא של מועדון האופנוענים "ילדי האנרכיה" לאחר ששימש כסגן הנשיא.
בנם של ג'ון וג'מה טלר, וחי את חיי המועדון מאז ילדותו משום שאלה הם החיים היחידים שאותם הוא מכיר.
לג'קס נולד בתחילת הסדרה בן (אייבל), אירוע שמשנה את תפיסת עולמו.
בעקבות כך, ג'קס מעוניין לשנות את התנהלות המועדון בנוגע לעסקים לא חוקיים, ונקלע עקב כך לסכסוך מתמשך עם קליי, נשיא המועדון.
מושפע מאוד ממכתביו של אביו המנוח שתפקד בעבר כנשיא המועדון, ולומד מהם על מנת לשנות את הדרך של המועדון.
ג'קס יוצא במהלך הסדרה עם טארה, רופאה מנתחת בבית החולים המקומי, לה הוא נישא בהמשך ומוליד איתה עוד ילד בשם תומאס.בעונה החמישית הפך לנשיא לאחר שאילץ את קליי לפרוש.
בעונה השביעית רצח את גורי - נשיא של הילדים באינדיאן הילס מכיוון שחשב שבגד בו, בעקבות כך נקבע עונשו למות על ידי ראשי כל המועדונים והתאבד כדי לא להכריח את אנשי המועדון שלו להרוג אותו.
פיליפ (צ'יבס) טלפורד – סגן הנשיא של מועדון סאם קרואו החל מהעונה השישית.
נולד במקור בגלאזגו, סקוטלנד אולם גדל בבלפסט, צפון אירלנד ושירת כחובש בצבא הבריטי למשך חמישה חודשים בטרם סולק ונשפט במשפט צבאי.
ניסיונו בשדה הקרב הופך אותו לחובש המועדון במקרי חירום.
היה חבר במחתרת האירית, אבל עימות עם ג'ימי או'פאלן בנוגע לאשתו פיונה גרם לצילוקו בפנים וגירושו מאירלנד.
בסוף עונה שלישית, צ'יבס זוכה לפעולת תגמול נגד ג'ימי או' תוך הפללתה של סוכנת ה-ATF סטול.
בסוף העונה שביעית ג'קס מביא לו את תואר הנשיא שאיתו נמצא בסדרת הבת בני המאיה.
האפי – המתנקש הראשי של סאם קרואו החל מעונה שישית, לאחר שצ'יבס נטל את תפקיד סגן הנשיא.
רוצח חסר רחמים אשר נושא קעקועי סמיילי עבור כל אחת מההתנקשויות שלו.
כמו טיג, גם האפי נשכר לבצע את העבודות שאף אחד לא רוצה לבצע.
לה-בראווה במציאות הוא חבר רשמי בכנופיית האופנוענים Hells Angels.
משחק בכנופיית המאיה שם רצח לפני תשע שנים את אמם של איזי ואנגל רייס ואלה חטפו אותו עד שהוציאו ממנו מידע.
אלכסנדר (טיג) טרייגר – חייל לשעבר מחיל הנחתים האמריקני ששימש כיד ימינו של קליי ועושה דברו לצורך השלטת סדר.
ויתר על תפקידו בעונה רביעית לאחר שנודע לו על מעשיו של קליי.
היה נאמן לקליי ונחשב לאחד החברים האלימים ביותר במועדון.
אף על פי שהוא רוחש כבוד לג'קס, הוא מפקפק ביכולתו להנהיג את המועדון, וזאת משום ההיסטוריה העקובה מדם בין סאם קרואו לבני המאיה והנורדים.
טיג היה זה שביצע את ההתנקשות בדונה בעונה הראשונה, לאחר שטעה לחשוב שמדובר באופי.
בסוף העונה השביעית, כאשר צ'יבס מקבל את התואר "נשיא המועדון" הוא ממונה רשמית כסגן הנשיא.
בובי מונסון – הבחור הרגוע שבחבורה.
משמש כמזכיר האחראי על ענייני הכספים, ונשאר בעמדה זו גם לאחר שקליי הודח מתפקידו.
בובי הוא ממוצא יהודי שעושה חיקויים של אלביס פרסלי.
משמש לרוב כדמות אבהית עבור ג'קס.
בעונה השנייה מונסון בחר לצדד בג'קס, כשג'קס נכנס לעימות עם קליי.
אוגוסט הרג אותו בעונה השביעית
ג'וס אורטיז – האקר המחשבים וקצין המודיעין של סאם קרואו.
עקב אופיו המבודח, הוא אינו זוכה להערכה מצד קליי, וניתנות לו משימות שוליות.
פורטוריקני במקור, ובעל תסרוקת מוהיקן.
נאלץ לספק מידע בעונה רביעית עבור שריף רוזוולט לאחר שאיים עליו לחשוף את מקורו האפרו-אמריקני.
נרצח בעונה השביעית בפקודתו של ג'קס על ידי טולי.
קלרנס (קליי) מורו – אביו החורג של ג'קס ונשיא המועדון לשעבר.
קליי הוא הצעיר מבין תשעת מייסדי המועדון, שכללו את ג'ון טלר ופייני וינסטון.
היה נשוי לג'מה מאז מות בעלה הראשון, ג'ון טלר, בשנת 1993. מאמין שמקור ההכנסה העיקרי של המועדון צריך להיות סחר בנשק ובסמים, עקב כך נקלע לסכסוך מתמשך עם ג'קס.
במהלך הסדרה נראה לעין שקליי מתקשה בעקבות גילו המתקדם ודלקת הפרקים שלו לתפקד כנשיא, והוא נותן לג'קס לנהל כמה מעסקי המועדון.
לאחרונה, קליי הודח מהמועדון לאחר שהתבררה מעורבותו ברציחות של ג'ון טלר, פייני וינסטון ואיום ברצח על טארה.
נכנס לכלא בעונה השישית לאחר שג'קס הפליל אותו ברצח דיימון פופ/ אמור היה לברוח מהכלא ולעבור לגור בבלפסט אבל גקס הרג אותו בחדר עם האירים.
פייני וינסטון – אחד ממייסדי המועדון ואביו של אופי.
ותיק מלחמת וייטנאם וחייב לשאת מכל חמצן בכל עת עקב מחלת ריאות חסימתית כרונית.
לא אהב את הכיוון שבו המועדון הולך, במיוחד בעקבות מותה של דונה.
בסוף עונה ראשונה מתגלה כי הוא קיבל עותק מזיכרון הדברים של ג'ון טלר, שאותו העביר לג'קס.
בעונה רביעית הוא מאיים על קליי שימסור לג'קס את מכתביו של ג'ון טלר אם קליי לא יבטל את עסקת הסמים עם הקרטל.
פרצופו האמיתי של קליי נחשף, והוא נרצח ע"י קליי
הארי (אופי) וינסטון – בנו של מייסד המועדון פייני וינסטון.
חבר המועדון וחברו הטוב של ג'קס מאז ילדותם.
אמו של אופי לקחה אותו הרחק מצ'ארמינג ומאביו כשהיה בן 16, אבל הוא עזב אותה וחזר לאביו ולמועדון.
העביר חמש שנים במאסר לאחר שהגן על חבר מועדון שסרח, ונאבק לתמוך במשפחתו.
היה נתון ללחצים מצד אשתו דונה, שדרשה ממנו לעזוב את המועדון, ומצד חבריו למועדון, שביקשו שישתתף בפעולותיהם הבלתי חוקיות.
היה בדיכאון עמוק לאחר מותה של אשתו, והתרחק רגשית מילדיו.
החל במערכת יחסים עם שחקנית פורנו, גם היא חד הורית.
נהרג בתחילת עונה חמישית לאחר שהשתתף בקרב בכלא שאורגן בידי הגנגסטר דיימון פופ כאקט של "חינוך" לאנשי המועדון.
"ביג אוטו" דילייני – חבר ותיק במועדון שכלוא בבית הסוהר באשמת רצח מדרגה שנייה וגנבת כלי רכב, אך בשל נאמנותו למועדון ביצע פשעים נוספים ונדון למאסר עולם.
איש חזק וכוחני בתוך כותלי הכלא ומנהיג כנופיה המורכבת מחברים כלואים של ילדי האנרכיה.
בתקופת מאסרו, אוטו סבל מפציעות רבות, מה שהותיר אותו כמעט עיוור לחלוטין.
לני "הסרסור" ג'נוביץ – חבר ותיק במועדון שהיה אחד ממייסדיו ונדון למאסר ממושך בשל רצח שלושה סוכני ATF.
השחקן שמגלם את דמותו, סוני ברגר, הוא הנשיא לשעבר של מועדון Hells Angels.
הרמן קוזיק – חבר סניף טקומה לשעבר שהפך לחבר רשמי במועדון רק בעונה הרביעית.
חייל חיל הנחתים האמריקני לשעבר ונרקומן בגמילה.
לקוזיק ולטיג יש יריבות ארוכת שנים, אך הוא ניסה לזכות באמונו מחדש.
נהרג בעונה הרביעית בהתפוצצות מוקש.
קיפ "חצי שק" אפס – נלחם במלחמת עיראק לפני שהצטרף למועדון.
זכה להתעמרות חוזרת ונשנית מצד חברי המועדון בעקבות פציעה מעיראק שבה איבד את אחד מהאשכים שלו.
ג'ון טלר – אחד ממייסדי המועדון ואביו של ג'קס.
נהרג לאחר תאונת דרכים מכוונת שתוכננה על ידי קליי.
קולו מדובב על ידי ניקולס גסט.
ג'מה טלר-מורו – אשתו לשעבר של קליי ואלמנתו של ג'ון טלר, אביו של ג'קס.
אשה מלאת ביטחון ואסרטיבית, שעושה הכל כדי להגן על המשפחה שלה, גם במחיר של שקרים ושתלטנות.
העריצה את קליי והייתה מוכנה לעשות הכל לשביעות רצונו עד שגילתה שהאמת בנוגע לעברו פגעה בג'קס ובטארה.
ג'מה יודעת את כל הסודות שיש במועדון ובעלת השפעה בו.
מגוננת מאוד על בנה ג'קס ועל בניו אייבל ותומאס ושואפת לבוא היום בו ג'קס ייטול את המנהיגות על המועדון.
רצחה את טרה כי חשבה שהיא הלשינה על המועדון וכתוצאה מכך גקס הרג אותה
טארה נואלס-טלר – מושא אהבתו של ג'קס ואשתו לעתיד.
אמו של תומאס ואם חורגת לאייבל.
בצעירותם, ג'קס וטארה היו נאהבים, אך היא עזבה את צ'ארמינג בגיל 19 כדי ללמוד רפואה בשיקגו ופגעה בג'קס.
עקב כך, ג'מה נטרה לה טינה.
חזרה לצ'ארמינג והחלה לעבוד בבית החולים המקומי.
עם חזרתה חידשה טארה את הקשר הרומנטי עם ג'קס, ואף החלה להתקרב למועדון.
בעקבות האונס הקבוצתי אותו עברה ג'מה, היחסים בינה לבין טארה השתפרו לטובה.
מספקת עזרה רפואית לחברי המועדון.
סגרה עסקה עם פטרסון שג'קס ייכנס לכלא ל-7 שנים והבנים שלה יגדלו מחוץ לעיר.
ג'מה חשבה שהיא הלשינה ורצחה אותה.
ליילה וינסטון – אשתו של אופי, שחקנית פורנו שעבדה עבור לואן דילייני והוצגה בעונה השנייה של הסדרה.
אם חד-הורית שאימצה את שני ילדיו של אופי לאחר מותו וכעת עובדת ב"דיוסה אינטרנשיונל" בניהולו של נרו פאדילה.
ונדי קייס – אשתו לשעבר של ג'קס, שלקחה מנת יתר בזמן שהייתה בהריון עם בנו וכתוצאה מכך הוא חלה בגסטרוסכיזיס.
בנס, ונדי והתינוק ניצלו, אבל לאחר המקרה הזה היא גורשה מצ'ארמינג על ידי ג'מה.
לבסוף ונדי חזרה לאחר שנגמלה מהסמים, ובעונה הרביעית איימה לקחת מג'קס את בנם המשותף, אייבל.
לואן דילייני – אשתו של ביג אוטו.
חברתה הטובה ביותר של ג'מה.
ניהלה סטודיו לפורנוגרפיה שמומן בידי אוטו.
איבדה את הסטודיו לאחר פשיטה של ה-ATF וזכתה לעזרתם של ילדי האנרכיה בהמשך מימון העסק.
בובי מונה למנהל החשבונות של העסק וגילה שלואן מעלה בכספי המועדון.
כדי להשתיקו, היא מסכימה להעניק לו טובות הנאה.
הוכתה קשות ונרצחה בסוף עונה שנייה.
דונה וינסטון – אשתו לשעבר של אופי.
דונה לא רצתה שאופי יהיה חלק מהמועדון, לאחר שאופי היה במאסר במשך חמש שנים.
בגלל העובדה הזו, אופי ודונה עברו תקופת נישואים קשה, אבל לבסוף הצליחו לשקם את חיי הנישואים שלהם.
נהרגה בשוגג בעונה הראשונה על ידי טיג, לאחר שקליי וטיג האמינו שאופי הלשין על המועדון.
ויין אנסר – השריף לשעבר של משטרת צ'ארמינג.
בבעלותו גם חברת הובלות, והוא משתמש בשירותם של סאם קרואו לצורך הגנה ופעולות מפוקפקות אחרות בעסק שלו.
תושב ותיק של העיירה צ'ארמינג ובן בריתו של קליי מורו.
מאמין שילדי האנרכיה טובים לעיירה, או לפחות רוע הכרחי.
סובל ממחלת הסרטן, מה שמאלץ אותו לפרוש מתפקידו, ומשתמש במריחואנה להקלת כאבים.
היה מאוהב בג'מה בצעירותו ועדיין אוהב אותה אף על פי שהיא לא מחזירה לו אהבה באותה דרך.
בעונה השביעית אנסר מגלה שגמה רצחה את טרה ובעקבות כך מגן עליה וגקס הורג אותו.
סגן איליי רוזוולט – חבר במחוז השריפים של סן חואקין ועומד בראש רשויות החוק בצ'ארמינג בעקבות פירוק המשטרה בעונה שלישית.
במשך 15 השנים האחרונות לפני הגעתו לצ'ארמינג, רוזוולט לקח חלק בכוח תקיפה אנטי-כנופייתי באוקלנד.
קצין נוקשה וחסר הומור, בעל מוסר ערכי גבוה ובלתי ניתן להשחתה.
התעמת עם סאם קרואו מרגע שחרורם מהכלא כדי להבהיר להם את כוונותיו.
גויס לכוח התקיפה של התובע הכללי לינקולן פוטר כדי לשים קץ להברחות הנשק.
ראה את גמה הורגת את טרה ובעקבות כך גוס הרג אותו
אלתיאה ג'ארי – שריף העיירה בעונה השביעית, מחליפה את איליי רוזוולט לאחר הירצחו.
הסוכנת ג'ון סטול – סוכנת לשעבר של הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ שחקרה את מעורבותם של ילדי האנרכיה במכירת נשק.
מניפולטיבית ותככנית, שגרמה למועדון להאמין שאופי וינסטון הוא מלשין ועקב כך קליי נשיא המועדון החליט להתנקש בו, מה שגרם למותה של דונה אשתו דל אופי, וכן הפלילה את ג'מה טלר ברצח.
ערכה עסקה עם ג'קס בעונה השלישית לבטל את האישומים נגד אמו ולהפחית את זמנם בכלא תמורת מסירתו של מנהיג המחתרת האירית ג'ימי או'פאלן לידיה.
נהרגה בידי אופי בסוף עונה שלישית כפעולת תגמול על רצח אשתו.
דייוויד הייל – שוטר בכיר לשעבר במשטרת צ'ארמינג, שהיה אמור להחליף את ויין אנסר כשריף העיירה.
קיבל מאנסר את הכינוי קפטן אמריקה בשל תפיסת עולם בשחור-לבן וחזותו המצוחצחת והנקייה.
תושב מקומי של צ'ארמינג, בנו של שופט מחוזי אמיד וחזק.
הייל שם לעצמו למטרה להפיל את המועדון, ולא מוכן להעלים עין כמו אנסר.
מרקוס אלברז – מנהיג "בני המאיה", מועדון אופנוענים היספנים.
בתחילה הייתה יריבות בינו לבין קליי ומועדון סאם קרואו, אך עם התפתחות העלילה הם כרתו ביניהם ברית.
שלאחר התאבדות גקס טלר מגיעה לכל סניף בני המאיה וילדי האנרכיה בסדרת הבת בני המאיה מרקוס עובר להיות יד ימינו של מיגל גלינדו לאחר שפורש מנשיא בני המאיה ומעביר את התפקיד לבישופ בן דודו.
ככל הנראה ההסכם בין בני המאיה לילדי האנרכיה עומד להיות מופר מכיוון שבאחת הפשיטות ווסט נהרג ע"י חברים מבני המאיה.
אוגוסט מארץ' – מנהיג "התשיעיות" בעונה השישית והשביעית, היה סגנו של דיימון פופ.
בעונה השביעית גקס הורג אותו בעקבות סגירת חשבונות לפני שגקס מתאבד.
לארוי ויין – מנהיג לשעבר של "התשיעיות", מועדון אופנוענים אפרו-אמריקנים שהיה יריבם של ילדי האנרכיה.
נהרג בעונה חמישית בידי הגנגסטר דיימון פופ.
ארנסט דארבי – מנהיג "הנורדים", כנופיית רחוב הסוחרת בסמים ומאמינה בעליונותו של הכוח הלבן.
אחד האנטגוניסטים בשלוש העונות הראשונות של הסדרה.
הנרי לין – מנהיג הטריאדה הסינית בסן פרנסיסקו.
כנופייתו רדפה אחרי צ'אק, מנהל החשבונות הבלתי חוקיים שלהם שגנב מהם.
אולם, לאחר שסאם קרואו סיפקו לו הגנה, הוא וקליי מגיעים להבנה בנוגע לעסקים משותפים.
נרצח על ידי גוס בכלא
ג'ימי או'פאלן – מנהיג המחתרת האירית שנהג למכור נשק לילדי האנרכיה.
בעל היסטוריה ארוכה עם צ'יבס, כיוון שסילק אותו מהמחתרת האירית וגירש אותו מאירלנד.
עמד מאחורי חטיפת בנו של ג'קס בעונה שלישית.
נרצח ע"י צ'יבס בסיום העונה השלישית
רומרו "רומיאו" פראדה – חבר בכיר בקרטל הסמים גלינדו, בעל קשרים עם אלברז ובני המאיה.
מתגלה בהמשך כי הוא וסגנו לואיס טורז הם סוכני CIA.
אית'ן זובל – מנהיג "ליגת הנאציונליזם האמריקני", כנופיה גזענית המאמינה בעליונותו של הכוח הלבן ומבקשת לפתוח עסקים בצ'ארמינג ולסלק את סאם קרואו.
ילדות קריירה הוא סרט דרמה משנת 1997 אודות שתי חברות טובות מתקופת לימודי הקולג' בבריטניה של סוף שנות השמונים.
קלייר והאנה סטודנטיות בקולג' מראיינות את אנני על מנת לקבלה כשותפה לדירתם, ובמהלך הזמן מתיידדות אנני והאנה תוך כדי שהן מוותרות על קלייר כשותפה שלישית.
אנני הלומדת פסיכולוגיה סובלת מפריחה על צדה הימני של פניה נמצאת במצב של חוסר ביטחון תמידי, דבר הנראה בהתנהגותה הסגורה חברתית.
האנה הלומדת ספרות אנגלית לעומת זאת, סובלת מהתנהגות תוקפנית, דבר המורגש בדבריה המועברים ללא ריסון של רגישות.
ריקי סטודנט לפסיכולוגיה, הוא ידידם הטוב של אנני והאנה, בעל הפרעה נפשית קלה, מתאהב באנני עם הזמן.
עלילת הסרט מורכבת מזמני הווה ועבר, כאשר אנני מבקרת את האנה שנים לאחר שסיימו את לימודי הקולג', ותוך כדי כך נזכרות השתיים באירועי העבר מתקופת לימודיהן.
במהלך הביקור של אנני נתקלות השתיים בדמויות מעברן הרחוק, תוך העברת ביקורת עליהן.
לינדה סטדמן (Lynda Steadman) בתפקיד אנני
קתרין קרטלידג' (Katrin Cartlidge) בתפקיד האנה
קייט באיירס (Kate Byers) בתפקיד קלייר
מרק בנטון (Mark Benton) בתפקיד ריקי
פרס Evening Standard לסרטים בריטים
השחקנית הטובה ביותר - קתרין קרטלידג'
יתד הכסף - מייק לי
בחירת הצעירים - תחרות האזכור מיוחד - מייק לי
ילדי גן העדן הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1945 מאת הבמאי מרסל קרנה לפי מחזה מאת ז'אק פרוור.
הסרט הופק בעת כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה ועלה לאקרנים מיד עם שחרורה.
הסרט מספר על אהבה בלתי ממומשת של פנטומימאי לקורטיזנה (שמגלמת השחקנית ארלטי) בפריז של שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19, שמאוהבים בה גם פושע, אריסטוקרט ושחקן.
בעגת התיאטרון הצרפתית, היציע העליון ובו המקומות הזולים ביותר נקרא "גן העדן", ובו ישבו בני המעמד הפשוט שלא הסתירו את דעתם על השחקנים, לפיכך השם "ילדי גן העדן" מרמז הן לשחקנים והן לקהל האנשים הפשוטים ממעמד הפועלים היושבים ביציע העליון.
במשאל שנערך בקרב מבקרי קולנוע צרפתים נבחר כסרט הטוב ביותר בכל הזמנים.
בישראל נבחר לאחד משלושת הסרטים הצרפתיים האהובים ביותר בכל הזמנים, במשאל בקרב המבקרים יהודה סתיו, אורי קליין, אמיר קמינר ויעל שוב.
עם זאת, היו שטענו כי בסרט טמונים מסרים אנטישמיים סמויים.
ילדי הורין (בסינדרין: נרן אי כין הורין) הוא רומן מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין אשר לא הושלם במהלך חיי הסופר.
הוא מכיל את סיפור חייו של טורין טורמבר (שר הגורל המר) בן הורין תליון (האיתן) איש דור לומין.
נוסח הסיפור נועד מראשיתו להיות אחד משלושת סיפורי העלילה והשירה הגדולים של העידן הראשון כשהשניים הנוספים הם ברן ולותיין ומפלת גונדולין.
לאחר מותו של הסופר ביקשו רבים מקוראי ספרי שר הטבעות וההוביט ללמוד עוד על הארץ התיכונה ויושביה, ההיסטוריה שלה ופרטים הנוגעים ישירות לדמויות המוכרות להם כבר.
כל אלה ועוד נמצאו ברשומות שהשאיר אחריו טולקין בערבוביה, ובנו כריסטופר ערך אותן והכניס בהן סדר עד שהוציאן לאור בספרים שונים.
הספר פורסם בשנת 2007 והוא חלק מהלגנדריום, המכלול הספרותי המתאר את היקום הדמיוני שיצר טולקין.
בדמיונו של היוצר, הסיפור היה אחד משלושת "הסיפורים הגדולים" ששרדו מן העידן הראשון.
היוצר כתב אותו בצורת שירה ובצורת סיפור ושכתב את הגרסאות פעמים רבות.
הסיפור יצא לאור לראשונה עם הספר הסילמריליון, שם מופיע הסיפור בנוסח מקוצר.
נוסח ארוך יותר - אם כי מקוטע ומלא בהערות, הופיע בספר סיפורים שלא נשלמו תחת השם נרן אי הין הורין.
לבסוף יצא הסיפור במתכונת רחבה, מלאה ומפורטת, בצורה רציפה ומסודרת.
בחבל הארץ בלריאנד הממוקם בצפון-מערב הארץ התיכונה מתחוללת מלחמה מרה בין העלפים ושלושת בתי האדין לבין שר האופל מורגות', יצירי כפיו האורקים והבלרוגים, ושאר עושי דברו.
בקרבות הגדולים של התקופה נוטל חלק בית הדור וממיט עליו את שנאתו ואת קללתו של מורגות'.
את אנשי הדור היושבים בדור לומין אשר בצפון מערב, מנהיג הורין בן גלדור הגבוה תחת שלטונו של מלך הנולדור - פינגון, בנו של פינגולפין בן פינווה.
רעייתו היא מורוון אלדוון בת ברגונד מבית באור, שנמלטה מחורבן דורתוניון עם עוד מעט נשים וילדים, והגיעה לדור לומין, שם נישאה להורין וילדה לו את בנו טורין.
טורין ירש מאמו את מזגה חמור הסבר, המופנם והגאה, את יפי תוארה, את גון עורה החיוור ועיניה האפורות ואת צבע השיער הכהה - פרטים האופייניים לבית באור; ממשפחת אביו (בית מרך - הדור) ירש טורין קומה גבוהה מאוד ומבנה גוף חסון ואיתן.
לאחר שנים מספר ילדה מורוון בת, אורוון, שכעבור שלוש שנים מתה במגפה שבאה מאנגבנד, מעוזו של מורגות'.
טורין נפל למשכב אף הוא, אך החלים.
אז התכוננו אנשי הצפון למלחמה, אך ניגפו בפני צבא מורגות' בקרב הגדול נירנית ארנוידיאד ("קרב הדמעות לאין מספר"), בו מצא המלך פינגון את מותו.
הורין האיתן ביצע מעשי גבורה מופלאים בקרב, ואף לאחר שנשבה התריס בפניו של מורגות' ולעג לו.
לכן הטיל מורגות' קללה על הורין ועל כל משפחתו והציב אותו במקום גבוה בהרי תנגורודרים - מעל אנגבנד - למען יראה בסבלם של בני משפחתו, אותו ימיט עליהם מורגות'.
לאחר הקרב גברו הסכנות בצפון, לפיכך שלחה מורוון את בנה טורין הרחק דרומה, אל הממלכה השמורה דוריאת.
אז ילדה מורוון בת אחרונה להורין וקראה את שמה ניינור, שפשרו "אבל".
תינגול מלך דוריאת אימץ את טורין לבן וגידלו כבן בהיכלו.
טורין גדל והתחזק והוסיף כוח ולמד חוכמה.
בנפשו של טורין תמיד שכן העצב שנחל בילדותו וגבר עם תלאותיו.
כבר בהיותו נער יצא טורין להילחם עם חיילי ושומרי גבולות דוריאת, אז הפך טורין ללוחם אדיר בכוחו וביכולות הלחימה שלו וזכה להערכתם וידידותם של רוב אנשי המלך.
הכבוד שנפל בחלקו של בן האדם ההוא בממלכת העלפים, עוררה את קנאתו ואת צרות עינו של אחד מיועצי המלך, סירוס.
לאחר התגרויות ומריבות מרות, הסתיים העניין כאשר אותו יועץ קפץ מאימת טורין אל מותו והאשמה הישירה של רציחתו הוטלה בטורין שלא בצדק.
גאוותו של טורין מנעה ממנו להצטדק ולספר את פרטי המעשה והוא בחר להסתלק מן הממלכה השמורה.
בעוד בדוריאת חוקרים אנשי המלך את המקרה ומגלים כי אין האשם בטורין וכי נעשה לו עוול, טורין מתרחק ממקומות ישוב של בני אדם ועלפים ומצטרף לכנופיית שודדים ופורעי חוק תחת שם חדש.
מדוריאת יוצא בלג הקשת החזקה (קותליון), ממצביאי המלך, לחפש את טורין ולהשיבו אל בית המלך בכבוד.
בינתיים נעשה טורין לראש כנופיית השודדים ומשפוגש אותו בלג, מסרב לחזור לדוריאת, אך נוטל מידיו של בלג את קסדת הדרקון, מורשת בית אביו.
טורין מוצא פורקן לעצבונו, זעמו ותחושת העוול שלו, במלחמה בלתי פוסקת באורקים ושליחי מורגות', בסיועו של ידידו בלג.
מורגות' שומע על הקסדה ומבין היכן שוכן בן הורין.
לבסוף בוצע מעשה בגידה ובלילה שבו רפתה השמירה פלשו כוחות מורגות' אל מעוזו של טורין והרגו את כל אנשיו ולקחו אותו בשבי.
בלג רדף אחרי האורקים ובחשכה חילץ את טורין, אך טורין שחשב כי מתקיפים אותו, נלחם בבלג והרגו.
כשגילה את מעשיו, אחזה בו הפלצות והיגון העמיק בנפשו.
טורין כרה קבר לבלג וטמן עמו את קשת.
את חרבו השחורה של בלג, אנגלכל, הוא לוקח עמו.
לאחר מכן התגלגל טורין והגיע אל ממלכת העלפים נרגותרונד, הממלכה הגדולה ביותר שבממלכות הנולדור בארץ התיכונה, אותה בנה פינרוד פלגונד (בן דודו של פינגון), ואחיו אורודרת מלך בה.
שם הזדהה בשם אחר, אך כונה בשם נוסף, על שם חרבו השחורה: מורמגיל.
לאט לאט גדל שם כבודו עד שהפך למצביא הממלכה, וליבה של בת המלך, פינדוילס, נכרך אחריו.
שוב הוציא טורין את ימיו בלחימה עד שהבין מורגות' היכן הוא נמצא.
בהנהגת גלאורונג אבי הדרקונים, יצא צבא מורגות' למלחמה בנרגותרונד, הביס את צבאה ובזז אותה.
טורין נחפז משדה הקרב להציל את פינדוילס מן הביזה והשביה שביצעו האורקים בנשות נרגותרונד, אך כשפיו של גלאורונג לכדו אותו והוא נעטף בשקרים, וכך עמד טורין ולא שת לבו לפינדוילס שזעקה בעוברה לידו, מובלת אל השבי.
היא נקטלה זמן מה לאחר מכן.
לבסוף התנער ובהשפעת שקרי גלאורונג הלך לבקש את אמו ואת אחותו ולנסות להציל אותן מאנשי מורגות' שפלשו אל הצפון לאחר קרב הנירנית.
בצפון התבררו לו שקריו של גלאורונג כאשר שמע כי אמו ואחותו עברו מזמן לדוריאת, שם לא נשקפת להן כל סכנה, ודרכן צלחה בזכות הרחקתו את כוחות מורגות' על ידי הלחימה שלו בנרגותרונד.
בשובו לנרגותרונד, מצא את אהובתו המתה וקבר אותה, וכינה את תל-הקבר בשם "האוד'-אן-אלת" - תל עלמת העלפים.
טורין רדף את מי מהאורקים ומשרתי הזדון שאיימו לפגוע בקבר, ומהר מאוד למדו עושי דברו של מורגות' לשמור מרחק מתל הקבורה.
שוב נדד לו טורין דרומה והגיע ליער ברתיל.
שם הצטרף לקהילה של אנשי הלדין שחיו שם וכינה עצמו בשם "טורמבר", שמשמעו "שר הגורל המר".
בינתיים הגיעה השמועה על מפלת נרגותרונד אל דוריאת.
השמועה גם אמרה שעם הסוף נודע שמצביא נרגותרונד היה טורין בן הורין.
אז נדאגה מורוון וביקשה לצאת את דוריאת לחפש את בנה.
נגד עצת המלך והמלכה יצאה מורוון את דוריאת ובעקבותיה הלכה בתה ניינור.
על מנת להגן עליהם, שלח המלך קבוצת חיילים בראשות מבלונג, ראש מצביאי המלך, שהכיר גם את טורין.
כשהתקרבה הקבוצה לנרגותרונד, הסתער עליהם גלאורונג והם נפוצו לכל עבר.
במרוצתה הגיעה ניינור אל מול הדרקון והוא הפיל עליה שכחה בכשפיו.
לאחר מכן הסתובבה ניינור חסרת אונים ועירומה ביערות, עד אשר מצא אותה טורין באחד ממסעות הסיור שלו שבהם רדף את האורקים, והיא שוכבת מעולפת על תל הקבורה של פינדוילס.
כששאל אותה לשמה לא ידעה לענות לו ובכתה.
הוא כינה אותה בשם ניניאל שפשרו "עלמת הדמעות" ולקח אותה אל מקום מושבם של אנשי יער ברתיל.
עם הזמן התאהבה בו ניניאל, נישאה לו והרתה לו עד ששוב נפל עליהם צילו של גלאורונג.
עקב בקשתה של ניניאל נטש טורמבר את המלחמה.
אך אנשי היער ניגפו בפני האורקים ולטורמבר לא הייתה ברירה.
הוא חגר את חרבו השחורה ויצא לקרב, מפיץ את האורקים לכל עבר.
אז ידע גלאורונג היכן הוא טורין והסתער מנרגותרונד לעבר מקום מושבם של אנשי היער.
טורין ארב לו בדרכו והרג אותו, אך מעוצם הקרב נפל חסר הכרה ליד הדרקון הגווע.
ניניאל יצאה בעקבות בעלה ואחריה נשרך ברנדיר הפיסח בן הנדיר, ראש אנשי היער, שהיה מאוהב בה, ולא רחש חיבה לטורין.
שכן משהגיע אליהם טורמבר נלקחו ממנו בפועל כל סמכויותיו כמנהיג.
לבסוף מצאה ניניאל את טורין, אז פקח הדרקון את עיניו ובטרם מת דיבר אליה ולעג לה.
כל זיכרונותיה שבו אליה, האמת הכתה בה עם ההבנה כי הרתה לאחיה שלה.
מגודל הזוועה פנתה ניינור ניניאל וקפצה אל מותה מן הצוק אל הנהר שגעש למרגלותיו, במקום הנקרא קבד אן ארס (קפיצת האייל).
עקב כך השתנה שם המקום לקבד נירמרת, שפשרו "קפיצה לגורל נורא".
ברנדיר הולך לדרכו כשהוא מתאבל על ניניאל ומספר לאנשי היער מתוך שמחה לאיד שטורמבר מת.
טורין נעור מעלפונו וחוזר אל אנשי היער, שם מטיח בפניו ברנדיר את דברי הדרקון.
טורין בטוח שאחותו שוכנת בדוריאת והוא מתעקש להאמין שדברי ברנדיר הם פרי קנאתו של ברנדיר בטורמבר.
טורין רוצח את ברנדיר ושב אל היער.
ביער פוגש טורין את מבלונג שמספר לו על ניינור ואז מתברר שאמת דיבר ברנדיר.
אז מאבד טורין כל חפץ בחייו והוא נופל על חרבו, אשר מקבלת ברצון את דמו עקב הריגת בלג ורציחת ברנדיר, ומת.
על קברו נחקק: טורין טורמבר, דגניר גלאורונגה (טורין טורמבר, רועץ גלאורונג) וכן ניינור ניניאל (אף על פי שלא נקברה שם).
לאחר שביו הממושך של הורין, במהלכו צפה בכל הזוועות אשר קרו את בניו, שחרר אותו מורגות' מן השבי.
הורין הגיע להיתלום בליווי משמר אורקים, אך שרידי עמו התרחקו ממנו במחשבה כי הפך את עורו והצטרף למורגות'.
גם בגונדולין לא מצא הורין ידידים, ולכן שם פעמיו מערבה אל יער ברתיל.
אז שם לב כי לצד האבן כורעת אישה שפופה, אפורת שיער, עטויה בלואי סחבות ושבורת שיניים - והייתה זו מורוון.
היא ביקשה ממנו שיספר לה כיצד ילדיהם מצאו זה את זה, אם ידע, אך הוא לא רצה לצער אותה בסיפור, ולכן רק שתק.
עם השקיעה, מתה מורוון בזרועותיו.
ילדי בית הזכוכית הוא ספר מדע בדיוני ישראלי לילדים ונוער מאת הסופרת יעל פורמן.
הספר עוסק בסוגיות אתיות הנוגעות לבני המים הבדיוניים, זן מהונדס גנטית, שפותח משילוב תאי דגים ובני אדם.
הספר מבוסס על הסיפור הקצר "קירות ריקים", אשר זכה במקום הראשון בתחרות סיפורי "סוף העולם" לשנת 2009.
שקדי היא ילדה בת תשע המתגוררת באחד הבתים המיוחדים בישראל, בית שחציו אקווריום.
יחד עם אביה ואמה האנושיים המתגוררים בחלקו היבש של הבית, חיות גם שתי משפחות של בני מים בחלק האקווריום של הבית.
חברתה הטובה ביותר של שקדי היא כיילה, בת מים בגילה ושקדי למדה את שפת הסימנים, שפת בני המים, כדי שתוכל לתקשר עם כיילה.
למרות שהן חברות טובות מאז גיל שנתיים, כיילה לא מודעת לדברים רבים שמתרחשים על פני האדמה כיוון שהיא אינה יכולה לחיות מחוץ למים.
הוריה של שקדי מדריכים סיורים בבית, כדי לממן את עלויות הטיפול בבני המים.
באחד הסיורים משתתף אורי, פעיל מה"ליגה האנושית".
הוא מאשים את אביה של שקדי בכליאת יצורים חיים ועידוד תעשיית בני המים.
אביה של שקדי טוען חזרה שהוא מעניק תנאי מחיה מצוינים לבני המים שברשותו.
שקדי המבוהלת מתחילה לבכות מתוך שכנוע שמטרתו של אורי לקחת ממנה את כיילה, אולם כיילה מנחמת אותה.
הלידה של אטלן, אחת מבנות המים הבוגרות שבאקווריום, משכיחה משקדי את הבהלה.
אטלן מועברת לאקווריום הגדול בירושלים, לצורך הלידה וכאשר שקדי מגיעה לביקור יחד עם הוריה, היא מזדעזעת לגלות את התנאים בהם מוחזקים בני המים.
לכבוד יום הולדתה העשירי שקדי מזמינה את כל ילדי כיתתה לביתה.
חלק מהילדים דופקים על זכוכית האקווריום ואחרים לועגים לעירומה של כיילה במים.
שקדי מתנצלת בפני כיילה המפוחדת ומבטיחה שלא תיתן לילדים שהרביצו לחזור.
למחרת, היא חוזרת מבית הספר אל הפגנה סוערת שמתרחשת מול ביתה.
אורי מהליגה האנושית מגלה את שקדי, שאינה מצליחה לפלס דרך בהמון, ומסביר לה יחד עם פעילה נוספת שההפגנה נועדה לשחרר את בני הים כולם ולהעניק להם חיים טובים יותר.
שקדי מסבירה לפעילה שכיילה מכירה רק אותה ואת ביתה ושהיא וודאי תפחד לעבור למקום אחר בלעדיה והפעילה משיבה שכאשר בני המים אינם מכירים כל מצב אחר, לרצונם אין כל משמעות.
בימים הבאים ממשיכות ההפגנות מול ביתה של כיילה ולאחר שמתפרסם תחקיר על תנאי גידול מחפירים של בני מים אצל אנשים אחרים, עובר בקריאה טרומית חוק בכנסת שיאסור אחזקה ובעלות של בני מים.
לאחר שהחוק עובר בקריאה שלישית ומגיע ליישומו אצל משפחתה של שקדי, בני המים רוצים לסרב לעבור.
אביה של שקדי מסביר שהוא יוכנס לכלא אם יסרבו והם נכנעים.
בני הים מועברים לכנרת ונדהמים לגלות את המרחבים החדשים.
שקדי מבינה שהעברת בני המים נעשתה לטובתם.
ביקורות רבות ציינו לחיוב את העובדה שמדובר בספר מדע בדיוני ישראלי, המתרחש בסביבה ישראלית.
ביקורות אחרות כתבו כי מדובר בספר זורם עם שפה קלילה שאולי מיועד יותר לקריאת מבוגרים וקיוו שהוא יעזור לפתח ביקורתיות ביחס לבעלי חיים אצל הקורא.
קרוב משפחתה של הסופרת כתב בביקורתו כי דעותיה של הסופרת הטבעונית נראות בבירור בספר, למשל יחסה לכליאת חיות.
באנימלס, עמותה לזכויות בעלי חיים, נכתב כי תיאור בני המים כאנושיים מקלה על ההזדהות עימם ומורחב כי ככל הנראה הספר טוען לשחרור כל בעלי החיים ולא רק כאלו הדומים לאדם.
הספר היה מועמד לפרס גפן של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה בקטגוריית ספר מקור לשנת 2012.
ילדות פרא (במקור: Mustang) הוא סרט דרמה צרפתי-טורקי משנת 2015 בבימויה של דניס גמזה ארגובן .
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן במסגרת "שבועיים של הבמאים" (Directors' Fortnight) וזכה בפרס Europa Cinemas.
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
הסרט נבחר לייצג את צרפת בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-88.
בתחילת הקיץ בכפר בצפון טורקיה, לאלי היא הצעירה מחמש אחיות, אשר נפרדת ממורתה האהובה העוברת לאיסטנבול.
כל החמש חוזרות ברגל מבית הספר ובדרך משתובבות עם חבריהן.
בהגיען לבית סבתן, הן נתקלות בכעס גדול ובלתי מובן להן, על "התנהגות לא מוסרית" שנצפתה על ידי שכנה בכפר.
דודן, אורל, נכנס בכעס אל הבית ודורש שינוי חינוכי עבור הילדות, שאיבדו את הוריהן לפני עשר שנים.
ראשית נאסר עליהן לצאת אל הכפר.
במקום לבלות עם חברים או ללכת לבית הספר, הן לומדות שיעורי משק הבית המועברים על ידי סדרה של דודות צנועות וחסודות.
למעשה, החלו הכנות לחיי נישואים עבורן.
חמש האחיות, בגילאי 12–18, חולקות תשוקה משותפת לחופש, מתחילות לחפש דרכים כדי לעקוף את המגבלות שהוטלו עליהם.
הן מתגנבות אל החוץ, פעם אחר פעם, וכל פעם שמישהו מהכפר רואה אותן, החומה סביב הבית גובהת, עד שהבית כולו נראה ככלא.
לפי התוכנית של הדוד, נישאות שתי הבנות הגדולות בשידוך, אך הבכורה מבקשת מהסבתא להשיא אותה לאהוב ליבה מהכפר וכך אכן קורה.
לאלי, הקטנה מהחבורה, מתכננת לברוח, ובמהלך הסרט כולו מתכננת את המילוט שלה: לקחת את המכונית של הדוד אורל ולנהוג לאיסטנבול, שם תלך אל מורתה אשר תציל אותה מנישואין.
אחרי שאצ'ה, האחות השלישית, משודכת, היא נכנסת לדיכאון עמוק ומתאבדת.
שתיים נשואות, ושתי ילדות קטנות.
או אז משדך הדוד את הגדולה מבין השתיים, בת 14, וכאן חלה תפנית בעלילה.
לאלי מוצאת את הדרך להבריח את שתיהן מתוך הבית, ובליל הכלולות עצמו הן נועלות עצמן בבית ומצליחות לחמוק מהדוד וממשפחת החתן.
איש אחד טוב לב עוזר להן ומציל אותן.
שתי הילדות מגיעות לאיסטנבול ונפגשות עם המורה הטובה.
סצנת הסיום היא החיבוק המכיל של המורה האהובה עם לאלי.
הסרט זכה לביקורות מצוינות בעולם; אחת הביקורות, סיפרה על דמיון בין "ילדות פרא" לסרטה של סופיה קופולה, "חמש ילדות יפות", בשתיהן העלילה זהה.
עם זאת, הוא גם התקבל לפתוח את הפסטיבלים החשובים בעולם וב-4 באוקטובר 2015, הוא יצא להפצה ב"ניו יורק, פסטיבל סרטים"; הוא הופץ ב-50 מדינות.
עד סוף ההקרנות העולמיות שלו, הכניס "ילדות פרא", 2 מיליארד הכנסות מסביב לעולם ונחשב ל"סרט הזר הכי מכניס בעולם" ל-2015.
בטורקיה הוא זכה להצלחה בינונית בקופות, בעקבות התערבותו של ראש הממשלה, ארדואן, שהתנגד לסרט.
למרות זאת, "ילדות פרא", הפך לסרט הכי מדובר בטורקיה והיה חודש ברשימת "הסרטים המצליחים" בבתי הקולנוע בטורקיה (נכון לספטמבר 2015).
בתחילת 2016 הוא הוכרז בתואר "הסרט המכניס ביותר" של טורקיה, מאז "הנסיך הפרסי".
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן במסגרת "שבועיים של הבמאים" (Directors' Fortnight) וזכה בפרס "Europa Cinemas 1".
"ילדות פרא" היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר", אך הפסיד לסרט "הבן של שאול".
ב-28 בפברואר 2016, התמודד הסרט בטקס האוסקר בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר", אך גם שם הפסיד לסרט "הבן של שאול".
ילדי איזייה הוא כינוים של ארבעים וארבעה ילדים יהודים, רובם פליטים ממדינות שונות, שגורשו ב-6 באפריל 1944 על ידי הצרפתים והגסטפו מבית הילדים באיזייה שבמזרח צרפת, במחוז אן, לאושוויץ ולטאלין ונספו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 וביתר שאת לאחר המצוד על יהודי פריז בקיץ 1942, הגיעו עשרות ילדים יהודים לבית הילדים באיזייה.
בית הילדים היה בפיקוח האוז"ה.
הילדים, שהיו ילידי צרפת, בלגיה, אוסטריה, אלג'יריה, רומניה, רוסיה, גרמניה ופולין, הובאו על ידי מחתרות צרפתיות ויהודיות-צרפתיות, שביקשו להצילם מפני גירוש למחנות ההשמדה במזרח אירופה.
בבית הילדים טופלו הילדים על ידי מטפלים יהודים ונוצריים כאחד, ואלה ביקשו להגן עליהם ממוראות התקופה על ידי סדר יום קבוע, טיולים, פעילות באוויר הצח ולימודים.
למעלה ממאה ילדים שהו בבית הילדים באיזייה מהקמתו במאי 1943 ועד פשיטת הגרמנים באפריל 1944. חלקם שהו במקום רק מספר שבועות או חודשים.
מנובמבר 1942, עת פלשה גרמניה לתחומי משטר וישי וסיפחה אזור זה לגרמניה, ועד ספטמבר 1943, היה אזור איזייה - שבדרום-מזרח צרפת - בידי האיטלקים, בעלי בריתם של הגרמנים.
האיטלקים לא פעלו בנחרצות לגירוש יהודים באותה מידה שבה פעלו הגרמנים, ולכן נחשב אזור זה בטוח יחסית עבור יהודים מסתתרים וכן חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית.
בספטמבר 1943, עם פלישת בעלות הברית לאיטליה ונפילת דרום איטליה בידי בעלות הברית, כבשו הגרמנים גם את אזור דרום-מערב צרפת, שעד אותה עת היה בידי האיטלקים, והסכנה לשלומם של היהודים המוסתרים באזור זה גברה.
ב-6 באפריל 1944 פשטו על בית הילדים בהפתעה אנשי גסטפו ושוטרים צרפתיים בפיקודו של קלאוס ברבי.
באותה עת היו בבית הילדים 44 ילדים.
הגרמנים העלו את 44 הילדים ואת שבעה אנשי הצוות על משאיות וגירשו אותם לכלא מונטלוק בליון.
משם גורשו הילדים ואנשי הצוות למחנה הריכוז דראנסי ומשם גורשו במספר טרנספורטים, באפריל, מאי ויוני 1944, לאושוויץ ולטאלין, שם נרצחו בתאי גז ובירי.
מנהל בית הילדים, היהודי מירון זלטין, בעלה של סבין זלאטין, גורש בטרנספורט 73 שיצא מצרפת לטאלין ב-15 במאי 1944 ונרצח.
אשתו סבין, שהייתה בין עובדי בית הילדים, לא הייתה באותה עת בבית הילדים וכך ניצלה.
מבין המגורשים ניצלה רק המטפלת לאה פלדבלום.
ללאה פלדבלום, אחת המטפלות, היו מסמכים מזויפים שאפשרו לה להינצל מהגירוש לאושוויץ, אך היא בחרה לחשוף בדרנסי את זהותה האמיתית כדי להישאר עם הילדים.
פלדבלום שרדה את אושוויץ וב-1946 עלתה לארץ ישראל.
שרה לבן-רייפמן לא הסכימה להיפרד מבנה קלוד ונשלחה יחד איתו לתאי הגז.
בשנת 1987 נשפט קלאוס ברבי בצרפת, הורשע בביצוע פשעים נגד האנושות ונדון למאסר עולם.
בעדותה במשפט אמרה לאה פלדבלום-קלפטן: "זוהי חובתי להעיד נגד קלאוס ברבי בשם 44 הילדים שלי שנרצחו באושוויץ, משום שמדי לילה הם עומדים מול עיני."
על שמו של מירון זלטין קרוי רחוב בעיירה לנדה בצפון צרפת, שם חיו מירון וסבין תקופת מה לפני השואה.
סבין זלטין הקדישה את חייה להנצחת סיפורם של ילדי בית הילדים באיזייה.
בעדותה במשפטו של קלאוס ברבי בשנת 1987, העלתה לאה פלדבלום את סיפור בית הילדים וגירוש הילדים.
באותה שנה הוקם, בבניין בו פעל בית הילדים, מוזיאון המנציח את סיפורם של הילדים ואת סיפור הגירוש.
ב-6 באפריל 2015, במלאת 71 שנה לגירוש, חנך נשיא צרפת פרנסואה הולנד את מוזיאון בית הילדים המחודש, לאחר שזה נסגר למספר חודשים לשם שיפוצים.
ילדי אסירים הם קבוצת ילדים לאבות או אמהות העצורים או כלואים במתקן כליאה.
לפי אומדן של הרשות לשיקום האסיר, בישראל ישנם כ-9,000 ילדי אסירים.
קבוצה ילדים זו נתפסת כילדים בסיכון הזקוקים לתוכניות התערבות, במהלך כליאת ההורה, וגם לאחר שחררו.
במדינות רבות, כאשר אמהות נכלאות, יכולים לשהות עם האמהות ילדים עד גיל מסוים.
על פי החוק בישראל, אסירות יכולות לגדל את ילדיהם בכלא עד שלילד ימלאו שנתיים.
בארגנטינה ילדים עד גיל 4 יכולים לשהות עם אמם, בפורטוגל עד גיל 3 ובמקרים מיוחדים עד גיל 5, ובאוסטרליה עד גיל 4-6, תלוי במדינה.
במקסיקו, אישה יכולה לשהות עם הילד שלה עד שהוא מגיע לגיל 6. בנורווגיה לא מתירים לאמהות להחזיק ילדים בכלא.
במקום זאת, יש מתקן שהות מיוחד לאסירות שהן אמהות לתינוקות.
בישראל, מותר לילדים של אסירים להגיע עם בני המשפחה לביקור של חצי שעה פעם בשבועיים.
בנוסף יש "ביקורים מיוחדים", הטבה שזוכה לה אם שנמצאת בכלא – פגישה לחצי שעה נוספת פעם בחודש וחצי.
באנגליה יש במספר בתי כלא אזורי משחק לפעילות משותפת של הילדים והוריהם בעת ביקורים.
השוואה בין ילדים של אבות אסירים לבין ילדים ממשפחות חד הוריות שאביהם אינו שוהה בכלא (למשל, האב נעדר בגלל גירושין, פרידה, מוות) העלתה, כי ילדים לאבות אסירים תפסו את היעדרות האב כבעל השפעה שלילית גבוהה יותר.
רק מעט מחקרים נעשו על הבעיות של ילדי אסירים.
על כן, ילדי אסירים מכונים בספרות המקצועית בשם "הקורבן הנעלם" או "הקורבן הנשכח".
כל אנשי המקצוע מסכימים שילדי אסירים הם ילדים בסיכון גבוה, הזקוקים להשקעה מרובה כדי לגדול להיות אזרחים מועילים בחברה, ולא דור המשך של עבריינים, המהווים נטל חברתי וכלכלי כבד על המדינה.
עבור הילד, מאסר הורה עלול להוות מצב לחץ חריף ביותר והוא משפיע על הסתגלותו במישור הרגשי והתפקודי.
הילד מתמודד עם בעיות במגוון תחומי החיים כגון הישגים לימודיים נמוכים, קושי ביצירת קשרים חברתיים ובעיות התנהגות הכוללות חוסר משמעת, היפראקטיביות ותוקפנות.
בנוסף, הדימוי העצמי של הילד נפגע והוא חווה תחושות בושה, ניכור ונידוי, שבחלקן נוצרות על ידי סטיגמה קשה בגלל מאסר ההורה.
כמו כן, כליאת אחד ההורים משפיעה לרעה על עיצוב אישיותו של הילד, ויכולה לגרום לדיכאון, רגשות אשמה ולהפרעות נפשיות.
בשלב מתקדם יותר, עם כניסתו של הילד לגיל ההתבגרות, הוא עלול להוות דור המשך להתנהגות עבריינית.
המעבר מילדות לבגרות קשה במיוחד לילדי אסירים, והם עלולים להתמכר לסמים ולאלכוהול ולהידרדר לעבריינות ופשיעה.
רוב תוכניות הטיפול לילדי אסירים, מתבססות על היעדר אב ולא מתייחסות לאם כלואה.
ישנה הבחנה ברורה בין שתי גישות בעניין ילדי אסירים.
הגישה הראשונה רואה בילדי אסירים קבוצה הדורשת טיפול כשהיא לעצמה.
הגישה השנייה רואה בילדי האסירים קבוצה שיכולה לסייע בשיקומו של האסיר.
תוכניות התערבות שפותחו בעולם המערבי מוגדרות לפי שתי מגמות אלו.
לפי הגישה הראשונה ילדו של האסיר הוא בעיה חברתית שיש להתמודד אתה, ואילו לפי הגישה השנייה הוא גורם מסייע לקליטתו מחדש של האסיר במשפחתו.
הרשות לשיקום האסיר בישראל דוגלת בשתי הגישות.
תפיסת העולם של הרשות לשיקום האסיר, הנשענת על "חוק הרשות לשיקום האסיר - התשמ"ג", מדגישה את הטיפול במשפחת האסיר ובילדיו בתקופת מאסרו של ההורה, כאשר הפעילות מתבצעת בשיתוף עם אגפי הרווחה הפזורים ברחבי ישראל.
כחלק מתפיסתה והראייה הלאומית של התמודדות בבעיית הניתוק של האב או האם האסירים מבני משפחותיהם, מציעה הרשות היערכות טיפולית – מקצועית – ארגונית וצורך בחיבור בין שלושה גופים: רש"א (הרשות לשיקום האסיר), שב"ס (שירות בתי הסוהר) ופר"ח (פרויקט חונכות) על מנת לסייע לילדי אסירים בתקופת ריצוי עונש המאסר.
משנת 1987 מפעילה הרשות תוכנית פר"ח לילדי אסירים, בשיתוף של הרשות לשיקום האסיר, שירות בתי הסוהר ומנהלת פר"ח.
במסגרת התוכנית מגיע החונך עם הילד לעד חמישה ביקורים אצל ההורה בבית הכלא.
התוכנית מכונה פרויקט "המשולש" כדי לציין חיבור בין האב, האם והילד.
המטרות העיקריות של המיזם הקשורות בילד הן: העלאת ביטחון עצמי והעצמה אישית של הילד, העמקת כישורי חיים, חיזוק האמון בממסד, תגבור יכולות לימודיות וחשיפת הילדים כי הוריהם מרצים במאסר (מעל 40% מהמשפחות מסתירות מהילדים את מאסרו של ההורה).
המטרות הקשורות בהורה הן: הידוק הקשר בין האסירים לילדיהם ומשפחותיהם, וחיזוק ההורה בכלא.
הקשר של אסיר עם ילדיו מאופיין לעיתים בריחוק ולא פעם בנתק.
המיזם אמור לסייע בבנייה מחדש של מערכת היחסים שהשתבשה, ותפקידו לעזור לאסיר לבנות את מקומו בתוך המערך המשפחתי.
כל זאת מתוך הבנה שהמשפחה היא עוגן משמעותי לתפקודו החיובי במאסר ולקליטתו ושיקומו בחברה לאחר ריצוי מאסרו.
כחלק מפרויקט "המשולש", מקיים מכון אדלר בשיתוף שירות בתי הסוהר סדנאות להורים בכלא, הנקרא "הורות בשלט רחוק".
הרשות לשיקום האסיר מקיימת הוסטלים למגורי משפחות של אסירים ואסירות לשעבר עם ילדיהם.
בנוסף הוקמה עמותת "יד לאדם", על ידי ד"ר עדינה תמיר, שנוסדה במטרה לסייע לילדי אסירים להשתלב בחברה ולממש את הפוטנציאל האישי שלהם למרות מצוקתם הנוכחית, וכן לסייע לנשות האסירים במאמציהן לנהל אורח חיים תקין.
העמותה מפעילה כיום ארבעה מועדונים, בירושלים, בתל אביב, בחיפה ובבאר- שבע.
במועדונים מתנהלות פעילויות למען משפחת האסיר, ובהן: משחקיות טיפוליות, ריכוז פעילות חונכות, שיעורי העשרה (מחשב, נגינה, ציור ועוד) ופעילויות חברתיות ותרבותיות שונות.
העמותה מפעילה פרויקטים משותפים עם שירות בתי הסוהר, המועצה הלאומית לשלום הילד, הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול ומתנדבי פרויקט פר"ח של הרשות לשיקום האסיר.
ילדי בית העץ היא סדרת דרמת נעורים ישראלית המשודרת בכאן חינוכית, ובעבר בטלוויזיה החינוכית, המבוססת על המיזם המוזיקלי של יאיא ורן כהן אהרונוב, "ילדי בית העץ", בכיכובם של קובי פרג', רוני הדר, יניב ביטון ואסי ישראלוף.
הסדרה בוימה על ידי שירילי דשא שגם כתבה את תסריטי הפרקים בשיתוף רועי שגב.
ב-22 בדצמבר 2019 עלתה העונה השלישית בערוץ כאן חינוכית (ב-15 בדצמבר 2019 ליוטיוב ולדיגיטל של כאן חינוכית), בעונה זו הצטרפו אל צוות השחקנים יניב ביטון בתור אפרים, יהלי אלעד בתור נגה, יונתן לנדסמן בתור צ'ופי, שחר שטראוס בתור אופק ונינה זריפין בתור לירי.
העונה הרביעית עלתה לשידור ב-13 בדצמבר 2020 עם שיר פתיחה חדש, ובה הצטרף אסי ישראלוף בתפקיד צ'יקו גונזלס.
ב-4 ביולי 2021 עלתה עונה חמישית.
העונה השישית של הסדרה עלתה ב-4 בדצמבר 2022, והעונה השביעית והאחרונה של הסדרה עלתה ב-4 ביוני 2023.
הפרק הארוך ביותר בסדרה בעל 25 דקות הוצג לראשונה בעונה השביעית, בפרק הספיישל (17).
הסדרה זכתה בפרס הסדרה הקומית תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1.
ב-6 במרץ 2025 עלתה סדרת ספין אוף ל"ילדי בית העץ" בשם "על הדרך הביתה", ובה מוצגים אפרים ושני אחייניו.
ילדי בית העץ נפגשים מדי יום בבית העץ שבחורשה הסמוכה לביתם במרכז הארץ.
בבית העץ לשחר (גל שלהב אהרונוביץ) יש מחשב ומצלמה בה הוא מצלם את הסרטונים שהחבורה ממציאה, לדניאל (מיכאל פרנק) יש במה וארגז תלבושות להצגות שהוא עושה, לרומי (טופז מרום) יש שולחן לכל עבודות היצירה שהיא מכינה, וצוף (שקד הכט) תמיד בדרך לאחד מחוגי הספורט שלה.
בשיר הנושא של הסדרה תואר בית העץ:
לחבורה יש שני חברים טובים ומבוגרים: אלברט (קובי פרג'), פקח החורשה חמור הסבר, וטלילה (רוני הדר) המפוזרת שיש לה בחורשה אולפן הקלטות – אשר אינם מסתדרים היטב.
לפעמים הם עוזרים לילדים לפתור בעיות ולפעמים הם רק מסבכים את העניינים.
בכל פרק משובץ שיר שקשור לעלילת הפרק, כמו גובה, פיות שיניים, אירוח ילד אפריקני מגאנה, סודות ושיר הנושא.
העונה ממשיכה לתעד את החבורה בבית העץ.
הפעם היא מראה את הפיצרייה השכונתית בחורשה שהחבורה נוהגת ללכת אליה.
בעונה זו מוחלפים השירים, בחבורות ילדים המספרים על עצמם בקשר לנושא הפרק, אך עדיין משובצים שירים בפרקים מסוימים.
בעונה השלישית החבורה מחליטה להעביר את בית העץ לקבוצת ילדים אחרת, נוגה (יהלי אלעד), לירי (נינה זריפין), צ'ופי (יונתן לנדסמן) ואופק (שחר שטראוס), עם תחומי עניין שונים ואופי שונה, ובעונה זו רואים מה עובר על הילדים החדשים בחבורה.
בעונה זו, אדם בשם אפרים (יניב ביטון) מחליף את אלברט בתחום הפקחות ביער; ובמקביל, טלילה פותחת תחנת רדיו.
בעונה זו מגיע לחורשה צ'יקו גונזלס (אסי ישראלוף), כוכב טלוויזיה.
החבורה, יחד עם אפרים וטלילה, עוזרים לו להתאקלם בחורשה.
בסוף העונה נוגה מודיעה לחבריה בחורשה שהיא עוזבת עם משפחתה לקנדה.
בעונה זו נוגה חוזרת מקנדה מוקדם מהצפוי, לאחר שבסוף העונה הקודמת היא עזבה, והחבורה מתאחדת.
בעונה זאת יש גם מצבים כמו שבועות, יום הולדת ללירי, מוצאים קיפוד, כתבה על ילדי בית העץ וכדומה.
בעונות אלו הילדים נאלצים לפתוח תנועת נוער חדשה בשם יב"ה (ילדי בית העץ), בעקבות ניסיונותיו של שמריהו צדק (יוסי טולדו) לפטר את אפרים ולהרוס את בית העץ.
בעונות אלו טלילה (רוני הדר) מנהלת בית קפה שהחליף את תחנת הרדיו שלה.
בסדרה, שהגיעה בהמשך למיזם מוזיקלי, משולבים גם נגני המיזם בביצועים מוזיקליים שונים.
בשלוש העונות הראשונות, הושמע בפתיחת כל פרק קטע משיר הנושא של הסדרה, שנקרא גם הוא "ילדי בית העץ" (מילים: רן כהן אהרונוב, לחן: יאיא כהן אהרונוב): "אנחנו ילדי בית העץ, עושים פה כל מה שבא לנו, כי זה העולם שלנו (העולם שלנו)", בזמן שמוצגות תמונות השחקנים הראשיים.
בסוף חלק מהפרקים משתתפים אומנים המבצעים את שיר הנושא של אותו הפרק (מתוך האלבום) בקליפ משותף עם השחקנים.
בפרקים אחרים הוחלפו השירים בראיונות של ילדים סביב נושאים הקשורים לאותו הפרק.
אלברט רחמים פררה (קובי פרג'; עונות 1–2, מוזכר בעונות 3–5, פלאשבק בעונות 5–6) – פקח החורשה.
מרבה לריב עם טלילה, אוהב לספר סיפורים מעברו (תמיד במשלב גבוה), אויבו המושבע הוא שמריהו צדק.
טלילה סיבוני (רוני הדר) – בחורה שגרה בחורשה.
אוהבת מוזיקה ובעלת אולפן הקלטות, מרבה לריב עם אלברט, יש לה אחות תאומה בשם אסנת שבאה לבקר באחד הפרקים ועובדת כדיילת אוויר.
בעונה השלישית פותחת באולפן שלה תחנת רדיו.
בעונה השישית פותחת בית קפה.
אפרים שמחוני (יניב ביטון; עונות 3–7) – פקח החורשה החדש החל מעונה 3 ואילך.
מרבה לריב עם טלילה, בדומה לאלברט.
כיכב בין היתר גם באחד הפרקים של "קפה עמליה" וסדרת בת בכיכובו בשם "על הדרך הביתה" כאותה דמות - אפרים.
יצחק צ'יקו גונזלס (אסי ישראלוף; עונות 4–7) – כוכב תוכנית הטלוויזיה "שורדים עם צ'יקו" בערוץ 532. מגיע לחורשה בעונה 4 ונשאר.
חבורת ילדי בית העץ הראשונה (עונה 1, פרק 30)
ערן (שניר אלבז) – מחבורת בית העץ הראשונה, אחיו הבכור של שחר שלא סופר אותו, העביר את בית העץ לשחר מפאת גיוסו.
מאיה (סאני שידלו) – מחבורת בית העץ הראשונה, הלכה לשירות לאומי.
אמיר (חן רוטמן) – מחבורת בית העץ הראשונה, טס לדרום אמריקה.
יואב (אהוד קפון) – מחבורת בית העץ הראשונה.
חבורת ילדי בית העץ השנייה (עונות 1–2)
שחר (גל שלהב אהרונוביץ; עונות 5–1, אורח בעונות 6–7) – ילד מחבורת ילדי בית העץ השנייה, גאון במחשבים, חברו הטוב ביותר הוא דניאל, חובבן של משחקי מחשב.
רומי (טופז מרום; עונות 1–5, אורחת בעונות 6–7) – ילדה מחבורת ילדי בית העץ השנייה, אוהבת לצייר, לפסל ולעשות יצירות.
דניאל (מיכאל פרנק; עונות 1–5, אורח בעונה 6) – ילד מחבורת ילדי בית העץ השנייה, אוהב לשיר ולשחק (בתיאטרון).
אוהב גם קולנוע, גיבורי על ולחקות את פרדי מרקיורי.
אויבו הגדול הוא סער פיינשטיין.
הוריו התגרשו לפני תחילת הסדרה.
צוף (שקדי הכט; עונות 1–5, אורחת בעונה 7) – ילדה מחבורת ילדי בית העץ השנייה, אוהבת ספורט, מרימה משקולות וזכתה בתחרויות רבות.
יש לה כלבה שקוראים לה לוקה.
חבורת ילדי בית העץ השלישית (עונות 3–5, מדריכי יב"ה בעונות 6–7)
נגה (יהלי אלעד) – ילדה מחבורת ילדי בית העץ השלישית, חכמה ומתעניינת במדע וכימיה.
מעבירה חוג מדעים לילדים בחורשה.
אויבה הגדול ביותר הוא גנדי.
צ'ופי (יונתן לנדסמן) – ילד מחבורת ילדי בית העץ השלישית, מגושם ועצלן.
אופק (שחר שטראוס) – ילד מחבורת ילדי בית העץ השלישית, שתלטן ופעמים רבות הוא משמש כקול ההיגיון.
לירי (נינה זריפין) – ילדה מחבורת ילדי בית העץ השלישית, מתעסקת בשירה, נגינה, ריקוד ופיסול.
שרה ומנגנת בלהקה "צמר גפן מתוק" יחד עם חברתה נופר עד העונה השישית.
החניכים של יב"ה (עונות 6–7)
אחינועם (הילה דוד) – חניכה ביב"ה.
ילדה דתייה עם הרבה כוונות טובות.
מורן (מתן דסה) – חניך ביב"ה.
החבר הטוב ביותר של פיש.
מאיו (גילי נמני) – חניכה ביב"ה.
פיש (אוראל עמרם דרי) – חניך ביב"ה.
חברו הטוב ביותר של מורן, לובש בגדי כדורגל.
שירז (מעיין מלוכנא) – חניכה ביב"ה.
אוהבת להכין יצירות והיא גם ממש טובה בזה.
שניר (רועי נילס זילברבוים) – חניך ביב"ה.
אוהב להיות בבית, חולה סדר וניקיון.
אסרום (מחסב גברקדיאן) – חניך ביב"ה.
החבר הטוב ביותר של מאיו.
הוא ואמא שלו גרים באותו בית עם מאיו.
אוהב לתקן דברים וטוב בזה והוא ממוצא אתיופי.
עומר (סתיו רייכנטל; אורח בעונה 1) – ילד שחצן ומתנשא שרומי "דלוקה" עליו.
מצדה היא מנסה לצרף אותו לחבורת "ילדי בית העץ", אך מסתבר לבסוף שהוא הקים חבורה משלו שהופכת לאויבת המושבעת של החבורה המכונה על ידם, "עומר והחבורה המגעילה שלו".
עופרי (שי משאט; אורחת בעונה 1) – אחותו הקטנה של שחר.
ים (אלון זלצמן; אורח בעונה 1, מוזכר בעונה 4) – אחיה הקטן של צוף.
צדף (אלעד לננקוב; אורח בעונה 1, מוזכר בעונה 4) – אחיה הקטן של צוף.
אבא של דניאל (גלעד קלטר; אורח בעונות 1–2) – אביו של דניאל.
איתי (אורי אייזנמן; אורח בעונה 1) – האחיין של טלילה, שואל שאלות מוזרות בשל היותו על הרצף האוטיסטי.
סער פיינשטיין (סול מורג; אורח בעונה 2) – אויבו המושבע של דניאל.
גנב לדניאל את התחפושת בפורים.
שמריהו צדק (יוסי טולדו; אורח בעונות 2, 7-6, מוזכר בעונות 3 ו-5) – אויבו המושבע של אלברט.
בעונה 6 מנסה להרוס את בית העץ ובעונה 7 מנסה להפסיק את פעילות יב"ה בעזרת בתו יעלי.
אסנת סיבוני (רוני הדר; אורחת בעונות 2–5 מוזכרת בעונה 6) – אחותה התאומה של טלילה.
הקשר בין השתיים טעון במשקעים מן העבר.
אמא של צוף (הילה סורג'ון פישר; אורחת בעונה 2) – אמא אוהבת שרוצה להתקרב ולהכיר טוב יותר את בתה.
סבתא של שחר (מיקי קם; אורחת קבועה בעונה 2) – סבתא ספורטאית ומלאת מרץ.
נופר (עולמי סיני; עונות 1–5 אורחת בעונה 6) – חברה של לירי והשותפה שלה ללהקת "צמר גפן מתוק".
גנדי (פטר קנולר; מוזכר בעונה 3, עונות 4–7) – האויב של נוגה.
נמצא בתחרותיות מולה סביב הצלחה בשיעורי מדעים ובתחומים נוספים.
יחיאל דהרי (גבי עמרני; אורח בעונות 4–5, 7, מוזכר בעונה 6) – קשיש שנוגה פגשה במסגרת התנדבות.
תומי (יובל גרוס; אורחת בעונה 5) – ילדה שהחליפה את מקומה של נוגה בעונה החמישית.
אמיליו פרי (יונתן ויצמן; אורח בעונה 4) – למד מצ'ופי חשבון.
אוהב קסמים, נרמז שהוא דתי.
יונתי (קאי פקר; אורח בעונות 4–5) – אחיה הגדול של נוגה שלא סופר אותה.
אמא של צ'יקו (שושה גורן; אורחת בעונה 5) – אימו של צ'יקו.
עמית (ניר די–נור; אורחת בעונה 5) – בת הדודה של אופק שגרה ביישוב אור הנר שבעוטף עזה.
באה לאופק כדי להשתחרר מהלחץ של האזעקות באזור עוטף עזה.
אפי אהרוני גל (מיכאלה רון; אורחת בעונה 6) – ילדה מ"שקשוקה" שמגיעה להביא מאכל בשם לילי פילי לטלילה.
אבא של אפרים (יניב ביטון; אורח בעונה 7) – אביו של אפרים שבא לבקר בחורשה בעונה השביעית.
ג'קי (עודד פז; אורח בעונה 7) – החבר הטוב ביותר של צ'יקו.
חנה בז'רנו (חווה אורטמן; אורחת בעונה 7) – אישה שפיש מכנה אותה "השכנה המעצבנת".
יעל (יעלי) צדק (אנה ברקן; אורחת בעונה 7) – ילדה שמצטרפת ליב"ה, בתו של שמריהו צדק, שעוזרת לו במשימתו להפסיק את פעילות יב"ה אבל בסוף מתחברת עם חניכי יב"ה ומצטרפת לתנועה.
מספר הפרק(בעונה)שם הפרקתאריך שידור ראשון 1למי קראת דמבו?7 בדצמבר 20172לטלילה יש אחות2017-20183חדשות טובות4יום בלי טלפונים5וויי פיי בוסקילה6סופר סבתא7שמריהו צדק8הדרבי9החברה של דניאל10איזה קטע11שחר נוסע12מה המוצא שלי?13דרוש עוזר פקח14אבא עסוק15תחרות כלבים16המרוץ17שיימינג18איתמר19הצרצר20בית ספר חדש21המצאות22יאמי שוקולד23האימפריה הרומית24אור25אימא26הבריון27בר מצווה28מותגים29זה מה שקרה30קפסולת זמן17 בינואר 2018
ילדי בית העץ הוא מיזם מוזיקלי לילדים, במסגרתו מבצעים אמנים ישראלים רבים שירים שנכתבו על ידי סופר הילדים ואיש החינוך רן כהן אהרונוב, כאשר על הלחנים והעיבוד המוזיקלי מופקד אחיו יאיא כהן אהרונוב.
הדיסק הראשון במיזם יצא בשנת 2015, ביחד עם איילה אינגדשט, גלעד בן ליש, ניר מנצור, אלון רדעי ויקיר ששון, שמהווים את להקת הבסיס, זאת שגם מופיעה בהופעות המיזם.
בשירה באלבום השתתפו: אברהם טל, איילה אינגדשט, הדג נחש (אשר גם מנגנים בשירים), מוקי, קרולינה ורעות יהודאי.
"ילדי בית העץ 2" יצא ב-2016 וכולל 19 שירים בדיסק כפול.
באלבום השתתפו: שלומי שבן, קפה שחור חזק, איילה אינגדשט, גלעד בן ליש, חנן בן ארי, יאיא, התקווה 6, מוש בן ארי, מארינה מקסימיליאן, סיון טלמור, הדג נחש, גיא מזיג, נצ'י נצ', אניה בוקשטיין, נגה ארז, אקו ורעות יהודאי.
באלבום הופיעו השירים: "יומולדת", "צרות של עשירים", "אבא בלאגן", "חצי אחותי", "מלך הכיתה", "רוצה להיות ראש הממשלה" ועוד.
ב-12 בדצמבר 2017 יצא האלבום השלישי בשם "ילדי בית העץ 3", האלבום מכיל 18 שירים וגם הוא בדיסק כפול.
באלבום השתתפו האומנים האורחים הבאים: הדג נחש, קרולינה, גיא מזיג, אלון עדר, גיא ויהל, עידן עמדי, מירי מסיקה ויעל דקלבאום.
ב-15 בדצמבר 2019 יצא האלבום הרביעי בשם "ילדי בית העץ 4", האלבום מכיל 18 שירים וגם הוא בדיסק כפול.
באלבום השתתפו האומנים האורחים הבאים: איילה אינגדשט, אלון רדעי, גלעד בן ליש, דנה ברגר, הראל סקעת, יאיא כהן אהרונוב, נסרין קדרי, עלמה זהר, פלד ועידן רייכל.
לאחר צאת האלבום השני יצאה למיזם סדרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בת 30 פרקים (כל השירים משני האלבומים) ושמה כשם המיזם: "ילדי בית העץ".
בסוף שנת 2017, יצאה בחינוכית עונה שנייה לתוכנית שגם בה 30 פרקים, והעונה השלישית שודרה בכאן חינוכית, וגם היא 30 פרקים.
העונות 4–5 היו 20 פרקים, עונה שישית הייתה 15 פרקים ופרק ספיישל, והעונה השביעית 16 פרקים ופרק ספיישל.
בנוסף המיזם עובד להצגה בתיאטרון המדיטק.
ההרכב של "ילדי בית העץ" מופיע במופע מוזיקלי בבמות רבות ברחבי הארץ.
ילדי גן עדן (בפרסית: بچههای آسمان, תעתיק מדויק: בג'ההאי אסמאן) הוא סרט איראני של הבמאי מג'יד מג'ידי.
הסרט מציג תקופה מחייה של משפחה איראנית ענייה.
עלילת הסרט נפתחת בכך שעלי, האח הבכור במשפחה, מאבד את זוג הנעליים היחיד של אחותו זוהרה.
בשל מצבה הכלכלי הקשה של המשפחה לא ניתן לקנות נעליים חדשות, ושני האחים מודעים לכך היטב.
עלי משדל את אחותו להסכים לשמור בסוד את עניין הנעליים ולא לגלות על כך להורים המוטרדים מקשיי היומיום.
האח והאחות חולקים את זוג נעלי הספורט של עלי.
זוהרה הולכת בבוקר לבית הספר לבנות ורצה במהרה חזרה לבית המשפחה כדי לתת את הנעליים לעלי.
עלי, תלמיד חכם וחרוץ, מאחר מספר פעמים לבית הספר עד שהמנהל מאיים עליו בהבאת ההורים לשיחה, עונש בלתי אפשרי עבור עלי הצעיר והמסור.
המורה של עלי מחלץ אותו מהצרה הזו ומשכנע את המנהל להתיר לו להצטרף לשיעור.
יום אחד, מתגלה המקום אליו הגיעו נעליה של זוהרה שאבדו.
הן הגיעו לילדה מבית הספר של זוהרה, ילדה שאביה עיוור.
כאשר עובדה מצערת זו נודעת לאחים, הם מוותרים על הנעלים ומתירים לילדה להמשיך ליהנות מהן.
עלי מצליח להירשם לתחרות ריצה של בית הספר, למרות שפספס את מועד ההרשמה.
הוא עושה כל שביכולתו על מנת להגיע למקום השלישי בתחרות, מכיוון שהפרס הוא זוג נעליים חדשות.
אך בתחרות הוא רץ הכי מהר, וזוכה במקום הראשון.
אביו של עלי עובד כמגיש תה במסגד.
חברו של האב מוכר לו כלי עבודה של גננות.
עלי ואביו רוכבים על אופני האב לעיר הגדולה כדי לנסות למצוא עבודה כגננים.
בזכות התושייה של עלי הם משיגים עבודה, ועלי מכיר חבר בגילו עמו הוא משחק.
הכסף שמרוויח האב עבור עבודת הגננות מקנה למשפחה נחת כלכלית מסוימת וזוהרה מקבלת נעליים חדשות.
ילדות רעות הוא מחזמר קומי-תיכוני עם מוזיקה מאת ג'ף ריצ'מונד ומילים מאת נל בנג'מין המבוסס על סרט באותו השם על פי תסריט מאת התסריטאית והשחקנית טינה פיי (שבעצמו מבוסס על הספר Queen Bees and Wannabes מאת רוזלינד וייזמן).
המחזמר עלה לראשונה על בימת התיאטרון הלאומי שבוושינגטון די.
באוקטובר 2017, והועלה לראשונה בתיאטראות ברודוויי על בימת התיאטרון אוגוסט וילסון באפריל 2018.
ההכנות לפיתוח והפקת עיבוד מוזיקלי עבור סרט הקאלט "ילדות רעות" היו בעיצומן כבר משנת 2013. ב-3 באוקטובר 2016 - "יום הילדות הרעות" העולמי - הוכרז שהמחזמר יועלה לראשונה בוושינגטון די.
בסתיו 2017. ב-30 בדצמבר 2016, אושר שהצגת הבכורה של המחזמר תתקיים בתיאטרון הלאומי באוקטובר 2017.
המחזמר הציג את הצגת הבכורה העולמית שלו בתיאטרון הלאומי שבוושינגטון די.
סי ב-31 באוקטובר 2017, והוא הריץ הופעות עד ל-3 בדצמבר 2017. המחזמר הציג קטעים מקדימים ברודוויי בתיאטרון אוגוסט וילסון ב-12 במרץ 2018, לפני שהוא נפתח רשמית ב-8 באפריל 2018. קייסי ניקולאו לקח על עצמו את מלאכת הבימוי והכוריאוגרפיה וההפקה נעשתה על ידי לורן מייקלס וסטיוארט תומפסון.
עיצוב התלבושות נעשה על ידי המעצב גרג בארנס, עיצוב התפאורה נעשתה על ידי סקוט פאסק, עיצוב הווידאו נעשה על די פין רוס ואדם יאנג, עיצוב התאורה נעשה על ידי קנת' פוזנר ועיצוב הסאונד נעשה על ידי בריאן רונן.
תלמידי תיכון ג'ניס סרקיסיאן ודמיאן הובארד מספרים לקהל הצופים את סיפורה של קיידי הרון, תלמידה חדשה בבית ספרם.
קיידי והוריה עברו מאפריקה במטרה להתחיל חיים חדשים באמריקה וקיידי נכנסת לתיכון ציבורי.