tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המטוס לחם בכל המערכות בהן לחמה גרמניה במלחמה, החל במערכה הפולנית ב-1939 וכלה במערכות האחרונות על אדמת גרמניה.
בסוף המלחמה תכננו מפקדי הלופטוואפה מטס של מטוסי יונקרס 88 מעל טורי הפליטים שיצניח לפליטים אספקה, אך לבסוף התוכנית נגנזה משום שהיא תבזבז יותר מדי דלק.
יונקרס JU 52 (בגרמנית Junkers Ju 52) הוא מטוס תובלה גרמני שיוצר בין 1931 ל-1945 בידי חברת התעופה הגרמנית יונקרס.
המטוס היה בשימוש אזרחי וצבאי.
בשימוש האזרחי שימש כ-12 חברות תעופה, ובין היתר את חברות סוויסאייר ולופטהאנזה כמטוס נוסעים ומטוס מטען.
בתפקידו הצבאי שימש בעיקר את הלופטוואפה כמטוס תובלה ללוחמים וציוד, ולעיתים אף כמפציץ קל.
המטוס הגיע למהירות של 350 קמ"ש ויכל לשאת 20 לוחמים.
גם לאחר המלחמה המשיכו חברות תעופה וחילות אוויר להשתמש במטוס, והשימוש בו נמשך עד אמצע שנות ה-80.
יונת כתר (שם מדעי: Goura) היא סוג של עוף ממשפחת היוניים.
יונֵי הכתר הן עופות שגדלים ביערות.
במשך היום הם נמצאים על הקרקע בחיפוש אחרי פירות שנשרו מהעצים ובלילה הם ישנים בין ענפי העצים.
יונת כתר מערבית Goura cristata
יונת כתר ויקטוריה (Goura victoria)
הקליידוגרמה שיצרה בת' שפירו, פרופסור לאבולוציה ואקולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, בשיתוף פעולה עם עמיתים למחקר בשנת 2002, מצביעה על קשרי המשפחה הקרובים של יונת הכתר בתוך משפחת היוניים.
קליידוגרמה דומה התפרסמה בשנת 2007. בקליידוגרמה זו התחלפו המיקומים בין יונת הכתר ויונת סמואה ונוספו בבסיסה יונת הפסיון (Otidiphaps nobilis) ויונת-קרקע דקת-מקור (Trugon terrestris).
בזואולוגיה יונקי צוף הם בעלי חיים הנוהגים להיזון מצוף ואבקות פרחים שונים, בניגוד לאוכלי פרחים הניזונים מכל הפרח.
הצמחים יוצרים צוף מתוק וריחני (שמכיל מעט מאוד חלבונים חיוניים) שמפתה את המאביקים להגיע לפרח ובזמן שהם שותים את הצוף, אבקת הצמח נדבקת אליהם וכשהמאביק מגיע לצמח הבא הם יכולים להגיע ל שחלות הצמח.
לשם כך הצמח יעדיף לפתח יחסים אינטימיים עם מין אחד או שניים שיתמקדו רק בפרחים מהמין שלו והוא יחסום את הכניסה ליונקי צוף אחרים.
הצמחים בעלי הפרחים הופיעו בערך בתקופת הקרטיקון ומשכו חרקים שגם ככה עפו ליד הצמחים, ורק בהמשך התפתחו חיות גדולות יותר כמו הקוליברי, הצופית, כמה חיות כיס קטנות, או העטלפים יונקי הצוף (ממשפחות הזיזפיים או עטלפי פרי קטנים), כשרוב המאביקים הם חיות קטנות אשר יוכלו לאכול מספיק צוף.
אך הצמח מפיק צוף רק בכמויות קטנות והמאביק צריך לגוון את מזונותיו או להאביק פרחים רבים.
בנוסף ישנם כמה טורפים כמו הסרטביש או כמה מינים של גמלי שלמה המוסווים היטב בפרח ויכולים לתקוף חרקים קטנים המגיעים לשם.
לרוב המאביקים יש פה מוארך על ידי מקור או חדק למציצת צוף מתוך חורים מיוחדים בפרח ודבר זה הוביל לדמיון שאיננו בעל קשר ביולוגי בין כמה מאביקים כמו הצופית והקוליברי או כמה חרקים.
חלק מהמאביקים גם צריכים לעופף באוויר בעודם לוגמים וזה הוביל ליצירת כנפי הקוליברי והרפרף המסוגלים לעוף במקום לפרקי זמן רבים.
היונקרס Ju 90 היה מטוס נוסעים ותובלה שפותח על ידי חברת יונקרס וטס לראשונה בשנת 1937. המטוס פותח מדגם המפציץ Ju 89 שבוטל זמן קצר לפני כן.
הוא שימש כמטוס נוסעים בחברת לופטהאנזה וכמטוס תובלה כבד בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה.
סך הכל הושלמו 18 יחידות של המטוס עד סוף המלחמה, שניים מהם שרדו והגיעו ליידי בעלות הברית, אך הם נגרטו זמן קצר לאחר מכן.
היונקרס Ju 86 היה מפציץ ומטוס נוסעים שפותח על ידי חברת יונקרס וטס לראשונה בשנת 1934. לאחר תקופת ניסוי כושלת בלגיון הקונדור ראה המטוס מעט פעילות מבצעית במלחמת העולם השנייה כמפציץ והוא שירת בלופטוואפה בתפקידי ביון ותובלה.
המטוס נמכר למדינות רבות בגרסתו הצבאית וכן כמטוס נוסעים.
היונקרס Ju 290 היה מטוס תובלה וסיור ימי ארוך טווח של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
המטוס מעולם לא יוצר בכמויות משמעותיות ולמרות ביצועים מרשימים במיוחד בטווח הטיסה, לא השפיע משמעותית על מהלך המלחמה.
אף על פי שתוכננה גרסת מפציץ למטוס, יצורה מעולם לא יצא לפועל.
יונקים מימיים הם קבוצה לא טקסונומית של יונקים החיים באזורי מים שונים וכן בנויים לחיים בהם.
הם כוללים יונקים ימיים החיים בים ובאוקיינוס וכוללים מספר מועט יחסית של מינים, וכן יונקי מים מתוקים החים באגמים, ביצות, נהרות, פלגים, מעיינות ושאר מקווי מים מתוקים הכוללים מספר גדול בהרבה של מינים מקבוצות שונות.
לכל קבוצות היונקים הימיים יש מספר מאפיינים דומים עקב הסתגלותם לסביבה מימית, בדומה לעופות ימיים ולזוחלים ימיים (וכן של מים מתוקים) שגם הם התפתחו על היבשה: על מנת לא לטבוע יש להם שסתומים בצוואר ובנחיריים שמונעים מהמים לחדור אליהם.
המים עלולים לפוגע בראייה והחיות ששם זקוקות לחושים אחרים: לווייתני השיניים משתמשים באקולוקציה המבוססת על גלי קולות החוזרים מעצמים אל הלווייתן.
ללוטרות ולטורפים הימיים יש שפם אשר חש רעידות מתחת למים ולברווזן יש חישה חשמלית לגילוי סרטנים קטנים.
חלקם מסוגלים לראות גם באור חלש בנוסף יש להם שני תאי גנגליון בעין, לעומת יונקי מים אחרים אם אחד בלבד.
ליונקי הים (וכן לדובים) יש גם כליות גדולות מהממוצע, בכדי לנקות את הגוף ממלחי ים מזיקים.
הבדלים בין קבוצות יונקים שונות
בכדי לנוע ביעילות במים הם מניעים את גופם וזנבותיהם מעלה-מטה בדומה לתולעת ונעים במהירות רבה מחיות יבשה.
יש כאלה שאיבדו גפיים ומשתמשים בזנבותיהם כתחליף.
כלבי הים לעומת זאת נעים בעזרת סנפיריהם.
התחשים נעים באיטיות ומשתמשים בזנבם השטוח במקום בנוסף הם יכולים להתנייד על הקרקעית בדומה לניבתנים אשר משתמשים בניביהם הגדולים שכאשר הם מהנהנים מזיזים את הגוף קדימה.
מכיוון שהמים עשויים להיות קרים לרוב המינים יש פרווה צפופה ומבודדת בשונה מהם ללווייתנים אינם זקוקים לשיער מכיוון שיש להם שכבת שומן עבה המוסתרת תחת עורם (אחד מהיונקים המועטים ללא שיער).
הם אומנם צריכים לצוף, אך הם זקוקים לאכול המצוי מתחת למים ומשום כך להיות כבדים בכדי לא לצוף בזמן הציד.
יונקים אחדים עולים למעלה בכדי לאכול ומשום כך בעת האכילה אליהם לצוף.
הדולפינים לעומת זאת יכולים לאכול מעל ומתחת למים והם צריכים להיות מסוגלים לצוף ולשקוע כרצונם בכדי לאכול ולעלות או לרדת לפי הצורך בעת האכילה.
ליונקי מים-עמוקים מסוג זה יש עצם כבדה ליד הלסת התחתונה ומבנה גוף קל יחסית כדי להצליח בכך.
יש לדולפינים גם מוח גדול יחסית לגופם, אך עדיין לא ניתן להניח שזה קשור להסתגלותם לימים, מאחר שכמה יונקי מים כגון התחשים אינם אינטליגנטים.
בנוסף זה אינו קשור לשימוש באקולוקציה מכיוון שעטלפים אשר משתמשים בזה אינם בעלי מוח כזה.
מינים נוספים חיים בעיקר בשולי המים (כמו אייל קורא, הפילים, תאו אסייתי, קודו הביצות וקובוס המים) ויכולים להיחשב גם כיונקי מים.
היונקים הבאים חיים בתוך המים:
מין אופוסום המים (יאפוק) (Chironectes minimus)
מין טנרק לוטרה ענק (Potamogale velox)
מין בונה אירופי (Castor fiber)
מין תחש המשכן (Dugong dugon)
משפחת תחשי הנהרות (Trichechidae) - בה סוג אחד ו-4 מינים (אחד בספק)
משפחת סמוריים (Mustelidae) ותת-משפחת לוטרות (Lutrinae) - בה 7 סוגים ו-13 מינים
משפחת כלבי ים (Phocidae) בה 13 סוגים ו-18 מינים
משפחת אוטריים (Otariidae) בה 7 סוגים ו-16 מינים
מין ראשתן גדול-ראש (Physeter catodon)
מין דולפין האמזונס (Inia geoffrensis)
משפחת נהרתניים (Platanistidae) - בה סוג אחד ו-2 מינים
מין דולפין נהרות סיני (Lipotes vexillifer) (ייתכן שנכחד)
יונת הבית (שם מדעי: Columba livia domestica) היא תת-מין של יונת הסלע, אשר בוית לצורכי מאכל, ייצור דשן ודואר.
כיום, אף שאינה מגודלת עוד כחיית משק, היא נפוצה בערים ואזורים הומי אדם באזורים רבים בעולם.
במקרים רבים היונה היא גם חיית מחמד נוחה לגידול בכלוב או בשובך.
במקומות רבים בעולם היונים אינן מפחדות כלל מהאדם ואף ניזונות מכף היד שלו, למשל בוונציה, שם חיות אלפי יונים.
לפי מקורות היסטוריים, היונה בויתה כנראה לפני יותר מ-3,000 שנה במסופוטמיה ובמצרים.
באזורים מסוימים היונים מהוות מטרד כבד עקב המחלות שהן מעבירות.
כדי להילחם בהן משתמשים בדוקרני יונים, מכסים את הגגות ויורים בהן.
בין הקניונים של ניו יורק בהם חיות מאות יונים, הגיעו בזים נודדים התופסים וטורפים אותן בקלות ומאזנים את התרבותן של היונים.
טורפים נוספים שלהן הם נצים כמו נץ מצוי, ינשופים וחתולי בית.
הצבע הנפוץ ביותר של יונת הבית אפור-כחלחל, כתם הצוואר בעל ברק ירוק וסגול.
קיימות גם יונים בצבעים חום שחור ולבן ובצבעים מעורבים.
היונים הלבנות מסמלות במקרים רבים את השלום.
יונת הבית היא אחת העופות הנפוצים ביותר בישראל.
בספירת הציפורים בשנת 2020 הגיעה יונת הבית למקום השלישי במניין הפרטים שנצפו.
היונים נפוצות בעיקר באזורים בנויים, שם הן מקננות בחללים של קירות בתים ומרפסות.
יונת הבית שמרה על המקום השלישי גם בספירה שנערכה בינואר 2024, לאחר שהופיעה ב-52.6% מהדיווחים במסגרת ספירת הציפורים השנתית (אחרי העורב האפור, והמיינה המצויה).
בספירה שנערכה בתחילת 2025 שמרה יונת הבית על מקומה כציפור השלישית הנפוצה בישראל, לאחר שהופיעה ב-53.8% מהדיווחים במסגרת ספירת הציפורים השנתית (נתון גבוה מהנתון של 2024, ועדיין אחרי העורב האפור והמיינה המצויה).
היונים משמשות לאדם למספר דברים:
בראש ובראשונה היונים בויתו בשביל בשרם המשובח.
את ביצי היונים ניתן לאכול.
הנוצות שימשו לריפוד דברים כמו כרים
שליחת דואר על ידי יונים.
כיום אנשים מגדלים יונים למטרות נוי ומחמד.
ביהדות הן כשרות להקרבה על המזבח, ונמנות כחלק ממצוות הקרבנות בספר ויקרא.
במהלך הזמן האדם פיתח זני יונים שונים בעלי מראה משונה אחד ממשנהו.
סוגי יוני בית מיוחדים הם יונת יעקובין , יונת להור , יונת צווארון אנגלי ויונת הטווס .
יונקי כיס אמריקאיים (שם מדעי: Ameridelphia) היא על-סדרה של כיסאים ממוצא אמריקני ונחשבים לקדומים ביותר מבין הכיסאים והם היחידים בין יונקי הכיס החיים בשני האמריקות, למעט המין מוניטו דל מונטה שנחשב לפרימיטיבי מבין קבוצת חיות כיס אוסטרליות.
שאר הכיסאים החלו לעבור בהדרגה מאמריקה הדרומית דרך אנטארקטיקה ממנה הם נכחדו ולאוסטרליה והאיים סביבה, שם הם קיימים היום.
המין אופוסום וירג'יניה הוא הכיסאי היחיד החי בטבע באמריקה הצפונית.
בעל-סדרה שרדו שתי סדרות ובשניהם משפחות יחידות:
סוג ומין יחיד: אופוסום עכברי אפור (Tlacuatzin canescens)
יונקי כיס אוסטרליים (שם מדעי: Australidelphia) היא על-סדרה גדולה של כיסאים הכוללת את רוב הכיסאים המודרניים.
הם חיים ביבשת אוסטרליה ובאיים סביבה כגון טסמניה, גינאה החדשה ואף כמה איים אינדונזים.
המין הפרימיטיבי ביותר בקבוצה זו (והמין היחיד ששרד מסדרתו) מוניטו דל מונטה, החי ביערות בדרומה של אמריקה הדרומית והוא בעל מאפיינים של יונקי כיס אמריקאים, אף שהוא אינו שייך לקבוצה זו.
מעריכים שקרוביו הפרהיסטוריים נעו דרך היבשת הקדומה גונדוונה, דרך אנטארקטיקה (לפני שהדרימה והתקררה) ונעו דרכה לאוסטרליה, שם מילאו את גומחות יונקי השליה הנעדרים.
משפחה מוניטיים (Microbiotheriidae) - בה סוג ומין יחיד.
משפחה חפרפרות כיס (Notoryctidae) - בה סוג יחיד
משפחה בילביים (Thylacomyidae) - בה סוג יחיד
משפחה בנדיקוטיים רגלי-חזיר - נכחדה
משפחה בנדיקוטיים (Peramelidae) - בה 6 סוגים
משפחה קואליים (Phascolarctidae) - בה סוג יחיד
משפחה קוסקוסיים (Phalangeridae) - בה 6 סוגים
משפחה צופוניים (Tarsipedidae) - בה סוג יחיד
משפחה כיסנאיים (Petauridae) - בה 3 סוגים
משפחה פוסומים ננסיים (Burramyidae) - בה 2 סוגים
משפחה פוסומים זנבות-טבעת (Pseudocheiridae) - בה 6 סוגים
משפחה פוסומים מנוצי-זנב (Acrobatidae) - בה 2 סוגים
משפחה קנגורים חולדתיים (Potoroidae) - בה 3 סוגים
משפחה קנגוריים מושקים (Hypsiprymnodontidae) - בה סוג יחיד
משפחה נומבטיים (Myrmecobiidae) - בה סוג יחיד
משפחה נמיות כיס (Dasyuridae) - בה 15 סוגים
משפחה זאבי כיס (Thylacinidae) - נכחדה
יונת זית אפריקנית (שם מדעי: Columba arquatrix) היא מין של יונה החיה במזרח אפריקה ובקצה ערב ובעלת צבעים בולטים על גופה.
יונים אלה בעלות נוצות גב וכנפיים חומות-סגולות כהים.
הראש אפור עם כתמים צהובים מסביב לעיניים והמקור צהוב.
הצוואר והחזה ורודים ומאחורי העורף פסים שחורים-לבנים.
הבטן ורודה ומנוקדת בנקודות לבנות.
הרגליים צהובות והזנב חום-סגול כהה.
הנקבות יותר קטנות מהזכרים וגם יותר עמומי צבע.
היונים חיות באפריקה שמדרום לסהרה בטווח שמאתיופיה לקצה דרום אפריקה וממזרחה לשם באנגולה וכן בערב הסעודית ותימן.
הן חיות בעיקר ביערות הרריים וכן בסבכי שיחים הרריים.
הם גם מצויות בקרקעות חקלאיות וניזונים מפירותיהם, מה שגורם לחקלאים לצוד אותם.
יונים אלו חיות בקבוצות גדולות, בעיקר כצעירים ולעיתים ינדדו לאזורי האכילה שלהם כמה קילומטרים.
הם ניזונות בעיקר מפירות שונים ומזרעים אך גם מחרקים ומזחלי חרקים וכן הם מפיצים את זרעי הצמח הפולש ממין Solanum mauritianum.
יונקים ארסיים הם בעלי חיים ממחלקת היונקים המייצרים ארס, בו הם משתמשים כדי להרוג או להשבית את הטרף, במטרה להגן על עצמם מפני תקיפה של בעל-חיים אחר כלפיהם.
הם מתחלקים למספר קבוצות על פי דרכי פעולה של הארס שלהם: אוכלי חרקים, יונקי הביב ועטלפים (הוצע שגם לפרימטים יהיו נציגים שיוכנסו תחת ההגדרה של יונקים ארסיים).
בטבע המודרני, היונקים הארסיים נדירים, אך למרות זאת ישנה אפשרות שהארס עשוי להיות תכונה קדומה בקרב יונקים, אשר התקיים באבותיהם הקיינודונטיים או התראפסידים האחרים.
לאורך השנים הוצעו מספר הגדרות לבעלי חיים ארסיים:
לבעלי חיים ארסיים חייבת להיות לפחות בלוטת ארס אחת, מנגנון להפרשה או הוצאה של הארס ומערכת המשמשת לפציעה.
בעלי החיים הארסיים מייצרים ארס בקבוצה של תאים או בלוטות, ויש להם מנגנון אשר מעביר את הארס על ידי הזרקה במהלך נשיכה או עקיצה.
מנגנון הארס כולל הן את בלוטות ייצור הארס והן את מנגנון ההזרקה, אשר חייבים להיות מחוברים ישירות.
ארס הוא הפרשה המיוצרת בבלוטה מיוחדת בבעל חיים אחד ומועבר לבעל חיים אחר באמצעות גרימת פצע.
הפרשה זו חייבת להכיל מולקולות המשבשות תהליכים פיזיולוגיים נורמליים על מנת להקל על האכילה או הגנה של בעל החיים שהזריק את הארס.
תת-משפחת הערפדים ממשפחת הזיזפיים מכילה 3 מינים החיים ביערות אמריקה המרכזית והדרומית: ערפד מצוי, ערפד לבן-כנפיים וערפד שעיר רגליים.
הערפד המצוי ניזון בעיקר מדם יונקים.
עטלפים אלה מגיחים בלילה לעבר יונק גדול, דוקרים אותו בניביהם ומלקקים את דמו.
כדי שהדם לא יקרוש במהירות ויגרום לערפד לדקור את הקורבן שוב, מה שעשוי להעירו, הרוק שלו מכיל את האנזים דראקולין, אשר פועל כמעכב לא תחרותי של גורמי הקרישה IXa ו-Xa, ובכך מונע קרישה.
למעט עטלפים מתת-משפחת הערפדים, אוכלי חרקים הם היונקים היחידים שנצפו המייצרים רוק רעיל.
למינים אלה יש בלוטות רוק גדולות בצורה ניכרת שבהם מיוצר הרוק הרעיל.
גם לסולנודון קובני וגם לסולנודון ההיספניולי יש נשיכות ארסיות.
הארס מועבר מבלוטות רוק מותאמות דרך תעלות אל השיניים החותכות.
דווח כי המוות היה שכיח בין סולנודואים היספניולאים שנמצאו במתחם משותף, כאשר הסימנים היחידים שניתן היה לראות מבחוץ היו סימני נשיכה על רגליהם.
מאבק בין שני פרטים הוא כנראה סיבה משנית להכחדתם בנוסף על ציד.
חדף קצר-זנב צפוני (Blarina brevicauda), חדף מים ים תיכוני (Neomys anomalus), וחדף המים מסוגלים להעביר ארס בנשיכה.
לשאר מיני החדף קצר-הזנב האמריקני: החדף קצר-זנב דרומי (Blarina carolinensis), החדף קצר-זנב אליוט (Blarina hylophaga), החדף קצר-זנב אוורגליידס (Blarina peninsulae) וחדף המים הטרנסקווקזי (Neomys teres) אולי יש נשיכה ארסית.
לחפרפרת האירופית, ואולי גם לעוד מינים אחרים של החפרפרת, ישנם רעלנים ברוק שיכולים לשתק תולעים, ומאפשר לחפרפרות לאחסן אותן חיות למועד מאוחר יותר.
אצל זכרי הברווזן מתפתח דורבן בעקב רגליהם האחוריות ובלוטות ארס המחוברות אליו.
הם משתמשים בארס כחלק מקרבות החיזור, ולא כאמצעי הגנה או תפיסת טרף, לכן ארס הברווזן מיועד לגרום כאב ולא מוות.
אצל בני האדם הארס גורם לכאב רב שאינו ניתן לשיכוך באמצעות מורפיום.
בתוך סדרת הפרימטים רק הלוריס האיטי ידוע כבעל ארס, הוא מייצר את הארס על ידי שילוב של הרוק שלו יחד עם הפרשה דמוית שמן מבלוטות ריח מיוחדות בצד הפנימי של מרפקיו.
הטורפים שמריחים את הריח נמנעים מלכתחילה מלתקוף את הלוריס, מה שמחפה על האיטיות שלו.
בעת סכנה הלוריס גם עלול להכניס את ראשו בין מרפקיו, למצוץ את הארס עם שיניו מההפרשה ואז לנשוך את התוקף בצעד הגנתי; בשל כך הנשיכה של הלוריס האיטי מכאיבה מאוד והיא עשויה לגרום לתופעות אלרגיות חמורות אצל בני אדם.
דווח אף על מקרה אחד בו אדם לקה באנפילקסיס בעקבות נשיכת הלוריס האיטי.
יונקים בעלי התגוננות בעזרת ארס ולוחמה כימית
קיפודים וטנרקיים יכולים לאגור רעל של חיות רעילות כמו קרפדות באמצעות קוציהם.
טורף אשר ינסה לנשוך קוצים המשוכים ברעל קרפדות יכול לסבול מהשלכות הרעל.
כך גם חולדת הרעמה בעלת בלוטות עור מאחורי שערותיה והיא יכולה לזקור אותם לצד צמחים ממשפחת ההרדופיים המכילים רעל.
אם טורף יתקוף את החולדה היא יכולה לזקור את הבלוטות ולפגוע בטורף.
מספר יונקים ידועים בהתגוננות כימית חזקה.
הידועים ביותר הם הבואשיים המפרישים מבלוטות בפי הטבעת חומרי ריח חריפים היכולים לפגוע ברקמות או לגרום לעיוורון.
מספר יונקים יכולים לחקות את ריח ההגנה הכימי של הבואש אך ריחניים פחות, ביניהם: גירית הדבש, גירית אמריקאית, הזורילה, חמוס מבאיש ועוד מיני סמוריים, ארמדיל ארוך-אף גדול וייתכן שאצל כמה פנגולינים.
יונקים לאומיים מצוינים בסמלי מרבית מדינות ארצות הברית, אך לא בכולם.
במקרים רבים מדובר במונח לא רשמי, בניגוד לציפורים לאומיות למשל.
באופן כללי יונקים אלה נפוצים במדינה ומהווים סמל סטטוס עבורה.
הם נבחרו בשנה בה הצביעו על אימוצם, בדרך כלל לאחר בחירתם של ציפורים לאומיות וסמלים לאומיים נוספים.
בחלק מהמדינות ישנם מספר קטגוריות ליונקים כשקטגוריה אחת היא ל"יונקי יבשה" ואחרת ל"יונקים ימיים".
כמה מדינות מוסיפות יונק שני לכל קטגוריה, בנוסף על יונק מהקטגוריה השנייה.
במישיגן ישנה גם קטגוריה ל"יונק ציד לאומי".
אייל פרדי לבן-זנב הוא היונק הלאומי של הכי הרבה מדינות - 11 בסך הכל.
רשימת יונקים לאומיים לפי מדינות
יונקוילוזאורוס (שם מדעי: Unquillosaurus; מילולית: "לטאת נהר יונקוילו (Unquillo river)") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שהתקיים בארגנטינה במשך הסוף הקרטיקון שלפני 75 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה ידוע רק מממצא מאובנים אחד של עצם אגן בודדת באורך 514 מ"מ, ממנה נראה שהגיע לאורך של 2 עד 3 מטרים.
הוא תואר למדע ב-1979 בידי החוקר ג'יימי אדוארדו פאבל (Jaime Eduardo Powell) ונקרא על שם נהר יונקוילו, הסמוך לעיר יונקוילו שבקורדובה.
במקור סברו שהאגן השתייך לדינוזאור קרנוזאור, אך בהמשך בדקו את מבנה העצמות וראו בהם מבנה הקרוב לזה של האלברזאוריים או מנירפטורים אחרים וייתכן שבעליו היה מכוסה נוצות.
כיום משייכים אותו למשפחת הדרומזאוריים כשהוא היה קרוב ליוננלנגיה והשתייך לתת-המשפחה/המשפחה יוננלנגיים.
יונת הפסיון (שם מדעי: Otidiphaps nobilis) הוא מין של יונה יבשתית גדולה המזכירה פסיון בצורתה המורפולוגית.
זהו המין היחיד בסוג המונוטיפי Otidiphaps.
יונת הפסיון מצויה ביערות הגשם של גינאה החדשה ואיים סמוכים.
היא שוכנת באזורים הרריים וגבעות נמוכות אך לעיתים ניתן למוצאה גם באזור השפלה.
יונת הפסיון מזכירה פסיון בצורתה החיצונית, בעיקר בזנבה הפרוש וכנפיה המעוגלות.
ראשה חלק ומבריק בצבע שחור הנמשך לאורך גחונה וזנבה הפרוש, עורפה בצבעים משתנים של לבן, ירוק, אפור או שחור בהתאם לתת-המין וכנפיה מעוגלות בצבע חום.
היונה נדירה ביותר והתצפיות עליה בטבע מועטות.
תזונתה מורכבת מזרעים ופירות שנפלו על הקרקע.
היונה מקננת על הקרקע מתחת לעצים וצמחייה נמוכה ומטילה ביצה אחת הבוקעת כעבור כארבעה שבועות.
הזכר והנקבה דוגרים עליה לסירוגין ומשגיחים על הגוזל אותו הם מאכילים בחלב הזפק המופרש ממקורם (שיטת הזנה אופיינית לרוב היוניים).
יונת הפסיון משמיעה מגוון רחב של קולות הכוללים צליל המזכיר קידוח, המיית יונים טיפוסית וצליל רם של "או-הווווואה" בטון משתנה.
היונה נוטה להתרחק ממגורי אדם ומרבית הידוע עליה מבוסס על תצפיות ומחקר בפרטים המצויים בגני חיות.
המידע על המין בטבע מועט ביותר אך לפי מה שידוע ככל הנראה חלה ירידתה הדרגתית באוכלוסייתה בשל בירוא יערות והרס מקומות מחייתה.
מאחר שמדובר במין ייחודי התלוי בקיומו ביערות גשם הראשוניים, שהגישה אליהם קשה דרוש מידע נוסף לגבי אוכלוסייתה בטבע.
במשך זמן רב הייתה היונה שחורת העורף ידועה למדע מפרט בודד שנאסף ב-1882, אך בנובמבר 2022 נתגלתה באי פרגוסון, בגינאה החדשה.
"יונת האהבה" הוא אלבום האולפן ה-35 של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא לאור בדצמבר 1996 דרך חברת התקליטים NMC.
האלבום כולל 16 רצועות, ואורכו הכולל הוא 53 דקות.
הוא הופק מוזיקלית בסגנון מינימליסטי רך, ונחשב להמשך לקו האישי והאינטימי שעמד במרכז יצירתה של אלברשטיין בשנות התשעים.
האלבום יצא לאחר "דרך אחת" (1995) ולפני The Well (1998), והוא משקף שלב ביצירתה של אלברשטיין שבו התרחקה מהשפעות פולקלוריות ועסקה בעיקר בחומרים אישיים ורגשיים.
התכנים בו עוסקים באהבה, זיכרון, חרטה, בדידות והתבוננות פנימית.
מרבית הטקסטים באלבום נכתבו על ידי אלברשטיין עצמה.
מבחינה מוזיקלית, האלבום משלב אלמנטים של פופ, פולק ורוק, תוך הסתמכות על עיבודים פשוטים יחסית, בעיקר כאלו המבוססים על פסנתר, גיטרה וכלים חיים נוספים.
הטון הביצועי של אלברשטיין נותר מאופק אך טעון רגשית.
ניתן לזהות תמה מרכזית של חיפוש אחר קשר ותקשורת בתוך מערכות יחסים מורכבות.
יוֹנָתָן הוא מושב שיתופי דתי לאומי של תנועת הפועל המזרחי הממוקם במרכז רמת הגולן.
המושב נקרא על שמו של , שנפל במלחמת יום הכיפורים.
היישוב הוקם בגולן על ידי ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, יחד עם ארבעה יישובים נוספים.
הוא הוקם בתגובה לגינוי הציונות באו"ם.
חברי הגרעין המייסד היו חבריו לגרעין הנח"ל של יונתן רוזנמן, ומיד לאחר תום המלחמה התארגנו המייסדים להקמת יישוב לזכרו.
ב-1975 נוסד היישוב באופן זמני בתוך שטחי הקיבוץ מרום גולן, וכשנה אחר כך עבר לתל פארג'.
רק ב-1978 עבר היישוב לאתר הקבע שלו.
בשנת 2020 הוחלט כי רחובות היישוב ייקראו על שם נושאים הקשורים לגולן כגון: "דליות", "שיאון", "חלמונית", "חוחית", "אירוס הגולן", "בזלת" ועוד.
אתר הקבע נמצא בגובה של 570 מטרים מעל פני הים, סמוך לנחל תנוריה, לעין תנוריה, לעינות פחם ולגלגל רפאים.
היישוב נמצא שבעה קילומטרים מהגבול בין ישראל וסוריה, סמוך למושב קשת, גם הוא מושב שיתופי של תנועת הפועל המזרחי.
נכון לשנת 2020 התגוררו ביישוב כ-140 משפחות ו-770 תושבים.
רב היישוב הוא הרב ישי סמואל, ראש כולל ההלכה בישיבת הגולן וראש מחלקת הכשרות של הרבנות האזורית גולן.
במושב סניף של תנועת בני עקיבא.
כלכלת היישוב מתבססת על מטעי תפוחים, שזיפים ועל גידול ענבים להפקת יין.
ליישוב מטעי מנגו ופסיפלורה בבקעת בית צידה וגידולי שלחין (כותנה, תירס, עגבניות לתעשייה, חיטה ובקיה).
ליישוב שטחי מרעה, לולים ורפת - השנייה בגודלה בארץ (2007) שתוצרתה, החלב, נשלחת לתנובה.
כמו כן, היישוב היה שותף, יחד עם ארבעת היישובים הדתיים האחרים בגולן (רמת מגשימים, אבני איתן, נוב, ואלוני הבשן), בהקמת בית המלון "כינר-גליל" על חוף הכנרת (אבל בשטח המועצה האזורית).
בהרחבת היישוב מתגוררים גם בעלי מקצועות חופשיים שונים - רופאים, מורים ועוד.
בן-נחום נולד בבית זרע שבעמק הירדן.
בנו של הסופר דניאל בן נחום (פרוחובניק) ונכדו של המחנך אפרים-נחום פרחיהו (פרוחובניק).
בן נחום היה חקלאי, מדריך נוער ומורה.
אחיו הוא המתרגם, דוד בן-נחום, אחיו הצעיר, יזהר בן-נחום, הוא היסטוריון של תקופת היישוב.
יונתן בן נחום כתב שני ספרים, הראשון בהם, "וידוי", הצליח מאוד, ואף עובד למחזה בשם "יהודי בחושך", בביצועו של שמואל וילוז'ני בהבימה.
המחזה גם ראה אור בגרמנית בהוצאת "אויגן דיטריך".
הבמאי משה מזרחי רכש את הזכויות על הספר וידוי והפך אותו לתסריט בשפה הצרפתית, בשאיפה ליצור קו-פרודוקציה ישראלית-צרפתית-ספרדית, אך הפרויקט לא קיבל את המימון המתאים לו.
ספריו של יונתן בן נחום משלבים ידע היסטורי רב, המזכיר את ספריהם של אומברטו אקו, ונטלי זימון דייוויס, לבין כתיבה עשירה ועלילה מורכבת ועתירת רבדים.
בשנת 2001 זכה בן נחום בפרס היצירה לסופרים ומשוררים על שם לוי אשכול על ספרו "אינדיאנפוליס".
היה בן זוגה של המשוררת דורין מרגלית.
בן-נחום לא זכה להשלים רומן שלישי שחלקים ממנו פורסמו בה מרקר קפה ובאתר יקום תרבות
הספר "וידוי" וההצגה "יהודי בחושך" על פיו, עוסקים בחיי האנוסים בספרד הנוצרית בצל האינקוויזיציה והוא מתבסס על מחקריו של חיים ביינארט.
העלילה מתרחשת בשנת 1485, שבע שנים לפני גירוש היהודים מספרד.
גיבור העלילה הוא כומר בן ארבעים ושלוש, אנדרס גונסאלס, בנו של יהודי מומר, המתוודה בפני מורו וידידו הקרוב על כך שהוא גילה מחדש את יהדותו.
גונזלס לא ידע שמאחורי הפרגוד בתא הווידויים ישב אינקוויזיטור ורשם את דבריו מילה במילה.
בשלהי מלחמת העולם השנייה טיבעה צוללת יפנית את סיירת הדגל האמריקאית אינדיאנאפוליס, וארבע מאות מחייליה טבעו מיד.
מאות ניצולים שחו ארבעה ימים בלב האוקיינוס הסוער, בעוד השמש הקופחת מכה בהם והמים הרוחשים בכרישים המאיימים לטרפם.
איש מקרב הצי האמריקני לא שת ליבו לדממת האלחוט מכיוון הספינה.
ברם, המטען שפרקה האונייה ושאנשי צוותה לא היו מודעים לזהותו בטרם טובעה, טבע את חותמו בדברי המין האנושי, הייתה זו פצצת האטום אשר הוטלה על הירושימה.
הסיפור מסופר לסירוגין הן מן הצד האמריקני והן מן הצד היפני והוא מבצע קפיצות בין זמנים שונים ומובעים בו, דמויות שונות אומרות את דברן ברקע, ודיאלוגים הבאים לכלל התנגשות בין שתי התרבויות ומשולבים בו רבדים תרבותיים וציטטות מאפיקים וממקורות שונים המתהווים לכלל סינתזה הוליסטית.
וידוי, תל אביב, זמורה ביתן, 1991
אינדיאנאפוליס: אפוקליפסה, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, 1999
יהודי בחושך הוא מחזה שכתב אורן נאמן על פי ספרו של בן נחום "וידוי", בוים על ידי שמואל וילוז'ני עם מוזיקה של רונן בן-דור והועלה בהבימה במרץ 1996.
יונתן ארוך (נולד ב-26 בדצמבר 1951) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ארוך נולד בירושלים, בנו של הצייר אריה ארוך.
מראשוני הבוגרים של החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ארוך הוא מפיק-יוצר בתחום הקולנוע והטלוויזיה בישראל, מהבולטים בתחום משנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך.
"חיוך הגדי" (1986) זוכה פרס דוב הכסף בפסטיבל ברלין עבור השחקן הראשי.
ונמכר גם להפצה בינלאומית באירופה וארצות הברית.
"שורו" (1990) בבימויו של שבי גביזון, זוכה פרס האקדמיה לקולנוע בישראל.
"שירת הסירנה" (1994) בבימוי איתן פוקס על פי רב המכר בשם זה מאת עירית לינור.
"היו לילות" (2010) בבימוי רוני ניניו.
ב-1980 השתתף בכתיבת התסריט לסרטו של אבי כהן, "המשחק האמיתי".
מיצירות הטלוויזיה הבולטות שהפיק היו הסדרות "הפוך", עבור הערוץ השני, בבימויו של שמואל חיימוביץ'; והסדרה "בקצב הקצב" לכבלים.
בעברו כתב לסדרה הפופולרית "זהו זה!" בעונותיה הראשונות.
ארוך ידוע במעורבותו היצירתית בכל סרט או סדרה אותן הפיק, ואף קיבל בסרט "שורו" קרדיט תסריטאי, לצד שבי גביזון.
ב-2006 הפיק את הסרט "הביטחוניים", סרטו של שמעון דותן המלווה קבוצת אסירים ביטחוניים פלסטינים בבתי הכלא.
הסרט הוקרן בכמה פסטיבלים ברחבי העולם ונמכר לערוץ HBO.
ב-2008 הפיק את סדרת הטלוויזיה "סרוגים" עבור חברת YES, סדרה שנוצרה על ידי חוה דיבון ואליעזר (לייזי) שפירא ובוימה על ידי לייזי שפירא, העוסקת בחיי היום יום של רווקים בני המגזר הדתי לאומי המתגוררים בשכונת קטמון (המכונה "הביצה") בירושלים.
ב-2013 הפיק יחד עם דקלה ברקאי את הסדרה "שטיסל" ששודרה בערוץ yes Oh, וזכתה ב-11 פרסי האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה.
ב-2015 הפיק את הסרט "המתנחלים" של שמעון דותן, סרט דוקומנטרי על מפעל ההתנחלויות שהוצג בפסטיבל הסרטים סאנדנס.
יונת כתר מערבית (שם מדעי: Goura cristata), הידועה גם בשמות יונת כתר מצויה ויונת כתר כחולה, היא מין של יונה המצוי בפפואה המערבית, הנמצאת בחלק המערבי של האי גינאה החדשה.
יחד עם קרובותיה יונת כתר ויקטוריה ויונת כתר דרומית, מהווה יונת הכתר המערבית את אחד מזני היונים הגדולים בעולם.
חזותה מרשימה: צבע נוצותיה כחול-אפרפר עם כתמים חומים באזור חיבור הכנף ופס לבן לאורך הכנף.
יש לה ציצית כחולה דמוית תחרה לאורך ראשה ונוצות כהות מסביב לעיניה.
הזכרים והנקבות דומים מאוד במראם, פרט לכך שהזכרים בדרך כלל גדולים מהנקבות.
אורכה הממוצע הוא 70 ס"מ ומשקלה הממוצע 2.1 ק"ג.
יונת הכתר המערבית חיה באזורי השפלה של יערות הגשם במערב גינאה החדשה, וחיה בעיקר בקרבת ביצות.
מינים אחרים של יונת הכתר מאכלסים אזורים אחרים של האי.
תזונתה מורכבת בעיקר מפירות ומזרעים.
הנקבה מטילה עד ביצה אחת לחודש, דוגרת עליה במשך חודש, ובמשך 11 חודשים נוספים מטפלת בגוזל ודואגת לו למזון.
יונת הכתר המערבית ניצודה בעיקר למטרות מזון, מסחר ושימוש בנוצותיה המרהיבות.
עקב ציד נרחב, הרס מתמשך של בית הגידול שלה, ותפוצתה המוגבלת באזור מצומצם, נמצאת יונת הכתר המערבית ברשימה האדומה של ה-IUCN, הכוללת מינים בסכנת הכחדה, והיא מסווגת כמין פגיע (VU).
פרטים מהמין מצויים באגף הטרופי ובחצר האוסטרלית של גן החיות התנ"כי בירושלים.
במלחמת סיני ישב בשבי כשלושה חודשים, לאחר יירוט מטוסו.
אטקס היה השבוי הישראלי היחידי במלחמה זו.
אטקס נולד בקריית מוצקין בנם של חנה ויעקב אטקס.
הוא הילד הראשון שנולד בקריה.
בשנת 1937 עבר עם משפחתו לחיפה.
הוא למד בבית ספר תיכון בסמ"ת.
לאחר גיוסו לצה"ל התנדב לקורס טיס, אותו סיים במגמת טייסי קרב בסוף שנת 1954 על מטוס P-51 מוסטנג.
ב-2 בנובמבר 1956, במהלך מבצע קדש, יצא אטקס למשימת תקיפת שני תותחי חוף בראס נצרני, שחסמו שיט אוניות במצרי טיראן.
אטקס הטיס מטוס מוסטנג, והיה חלק מרביעיית מטוסים מדגם זה שיצאו למשימה; טייס נוסף ברביעייה היה אליעזר "צ'יטה" כהן.
בשעות הצהרים, במהלך התקיפה, הופל מטוס המוסטנג שהטיס באש נ"מ מצרית כבדה.
אטקס איבד דם רב, המים במיימיתו נגמרו והוא איבד את הכרתו.
קצין מצרי בשם סגן אחמד פהמי לקח אותו בשבי ואסר על חייליו להתנכל לו.
הוא נחקר בבונקר הפיקוד של ראס נצראני, ולאחר מכן קיבל טיפול רפואי ראשוני בשארם א-שייח'.
מטוס דקוטה ישראלי, שנשא רמקולים רבי עוצמה, חלף מעל ראס נצראני, ושידר למצרים קריאות אזהרה לנהוג בשבוי לפי אמנת ז'נבה.
בשבי הוא עבר התעללות קשה, הרעבה ומכות חשמל.
שלושה חודשים לאחר מכן, ב-27 בינואר 1957 הוחזר אטקס לישראל, במסגרת חילופי שבויים בין ישראל למצרים.
לאחר שחרורו מן השבי המשיך אטקס לטוס בחיל האוויר עד מבצע של"ג.
לאחר שירותו הצבאי שימש כטייס אזרחי בחברת אל על והיה קברניט בואינג 747. בדצמבר 1977 אטקס היה הקברניט בטיסה 443 לקהיר של אל על, הטיסה הראשונה של החברה לבירה המצרית.
הוא הטיס את חברי המשלחת הישראלית לוועידת קהיר.
ב-1982, לפני נסיגת ישראל מחצי האי סיני לפי הסכם השלום בין ישראל למצרים, נסע אטקס עם משפחתו לבקר באתר בו נחת מטוסו.
גרוטאת המטוס עדיין נמצאת במקום בו נחת אטקס, על החולות, ומהווה אתר טיולים לתלמידי בתי הספר במצרים המגיעים בטיולים מאורגנים.
אטקס היה נשוי למירה והתגורר בתל אביב.
דודתו של אטקס, שרה, נישאה לברוך צ'יזיק, אחיה של שרה צ'יזיק, אחת מהלוחמים שנהרגו לצדו של יוסף טרומפלדור בהגנת תל חי.
אטקס נפטר ב-14 במאי 2024 בגיל 88, והובא למנוחות בבית העלמין ירקון .
יוֹנָתָן בֶּן-אֶבְיָתָר, דמות מקראית, בנו של אביתר, שמו נזכר בסיפור מרד אבשלום ובסיפור עליית שלמה למלוכה.
בזמן מרד אבשלום כאשר דוד בורח מירושלים, הוא מפעיל רשת מרגלים במחנה אבשלום המורכבת מיונתן בן אביתר, אביתר אביו, אחימעץ, ואביו צדוק.
עליהם הוטל להעביר לדוד ידיעות על הנעשה במחנה אבשלום.
כאשר שימש מרגל עבור דוד המלך בתקופה בה מרד בו בנו אבשלום, יחד עם אחימעץ בן צדוק, התחבאו בתוך באר מפני עבדי אבשלום.
תפקידו כמודיע ממשיך גם בזמן מלכות שלמה.
יונתן הוא זה שמודיע לאדניה על המלכתו של שלמה.
לדעת שמאי גלנדר ואחרים יונתן היה חלק ממחנה אדניה שאביו נמנה עליהם.
לשיטתו אם היה הבן יוצא כנגד אביו ואדניה, היה המחבר המקראי מספר על כך.
לטענתו אין לדעת מהסיפור מה היו מניעיו של יונתן.
כאשר בא אל אדניה, מקדם אותו אדוניה במילים מצודת דוד מפרש את התיבה המופיעה בפסוק כ"ג: .
כלומר אדניה חיכה לבשורות טובות, וההפך בשורה מרה הגיעה.
יונתן מספר באריכות לאדניה את השתלשלות העניינים עד להמלכת שלמה.
חוקר המקרא פרנק פולק, טוען כי בדבריו הארוכים אל אדוניה מאלץ אותנו יונתן בתפקיד המבשר לראות את ריבוי פניו של אותו תהליך, של עליית שלמה למלוכה.
יונת ניקובר או יוֹנָה נִיקוֹבָּרִית (שם מדעי: Caloenas nicobarica) היא השריד האחרון מהסוג Caloenas שחי כיום, וקרובת משפחה של הדודו, שנכחד במחצית השנייה של המאה ה־17 ושל קרוב משפחתו סוליטר רודריג.
יונת ניקובר היא יונה גדולה וצבעונית שחיה באיי ניקובר.
היא מסוגלת לעבור מרחקים גדולים בתעופה מעל הים ומאי לאי.
בעבר היו מינים נוספים בסוג זה כמו יונה ירוקה מנוקדת.
לאחר הצלחה בריצוף ה-DNA של ציפור הדודו, הציע צוות המחקר מאוניברסיטת קליפורניה שאחראי לריצוף, להשתמש בשיבוט לצורך החזרה של ציפור הדודו, זאת תוך שימוש ביונת הניקובר, לה יש את ה-DNA הדומה ביותר לדודו.
קליידוגרמה דומה התפרסמה בשנת 2007. בקליידוגרמה זו התחלפו המיקומים בין יונת הכתר ויונת סמואה ונוספו בבסיסה יונת הפסיון (Otidiphaps nobilis) ויונת־קרקע עבת־מקור (Trugon terrestris).
יונתן בטשא (נולד ב-6 בספטמבר 1996) הוא אלוף ישראל בשחייה במשחה ל-200 מטר פרפר.
אלוף המכביה העשרים (2017) במשחה ל-400 מטר חופשי.
בטשא שחיין מכבי חיפה, התאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן.
אביו הוא השחיין נדב בטשא וסבו הוא צבי בטשא, פרופסור למדע המדינה.
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה בטשא במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.05 דקות, אחרי איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (2:01.03 דקות) ולפני אבי כהן (2:02.40 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה בטשא במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:58.78 דקות, לפני תום קרמר (1:59.74 דקות), וגל נבו (1:59.97 דקות), שניהם מהפועל ירושלים.
יונת סמואה או יוֹנָה שִׁנָּנִית (שם מדעי Didunculus strigirostris) היא מין של יונה גדולה הנמצאת בסכנת הכחדה חמורה.
אנדמית לאיי סמואה שבדרום האוקיינוס השקט, וקרובת משפחתם של הדודו ושל הסוליטר רודריג שנכחדו.
היא המין היחיד שנותר בתוך הסוג Didunculus.
את שמה קיבלה בגלל גודל המקור שלה וצורתו דמוית השן.
היונה נמצאת בסכנת הכחדה חמורה עקב אובדן בתי גידול, ציד, סופות ציקלונים ובית גידול קטן.
הקליידוגרמה שיצרה בת' שפירו, פרופסור לאבולוציה ואקולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז,, בשיתוף פעולה עם עמיתים למחקר בשנת 2002, מצביעה על קשרי המשפחה הקרובים של יונת סמואה בתוך משפחת היוניים.
יונת סיישל כחולה (שם מדעי: Alectroenas pulcherrimus) היא עוף ממשפחת היוניים ומהסוג יונה כחולה החיה על עצים באיי סיישל שבאוקיינוס ההודי ממזרח לאפריקה.
היונה מגיעה לאורך 25 ס"מ והיא בעלת גוף כחול כהה עם חזה וראש לבנים ובעלי נוצות רחבות וציצות מאחורי ראשה הבולטות כאשר היא מתרגשת.
הפנים צבועות באדום עז, הרגליים אפורות והמקור צהוב וקטן.
הצעירים בעלי ראש אפור כהה עם כתר מאחורי הראש והגוף בעל כנפיים ירקרקות וגוף חום כהה עם צהוב חיוור.
היונה חיה בטבע באיי סיישל שממזרח לאפריקה.
היא חיה ביערות בעיקר באיים דניס, אי הציפורים, אריד וקוריוס.
בעבר צדו הרבה את היונים הללו אך הציד נפסק והיונים התרבו מאוד.
אלו יונים אוכלי פירות וזרעים החיים ביחידות או בזוגות ומעופפים בצמרות היערות באיים.
לתצוגת החיזור הזכרים פורעים את ראשיהם ומפתלים אותם לאחור וכן מנענעים את כנפיהם.
הם מקננים בדרך כלל על עצים או שיחים ומטילים ביצה אחת או שתיים.
הביצה בוקעת כעבור 21 יום.
בניגוד לשאר היוניים הם מעכלים ושוברים את הזרעים בקיבתם והלשלשת שלהם אינה שופעת כמו של שאר היונים.
יונתן בן חנן היה כהן גדול בבית המקדש השני בירושלים, בשנים 36–37 לספירה.
משפחת הכהנים הגדולים מבית חנן הייתה אחת העשירות והמשפיעות בפרובינקיית יהודה במאה הראשונה לספירה.
אביו של יונתן היה הכהן הגדול חנן בן שת, וארבעת אחיו היו גם הם כהנים גדולים: אלעזר (שירת בשנת 15 לספירה), תאופילוס (37–41 לספירה), מתתיהו (43 לספירה) וחנן (63 לספירה, עמד לאחר מכן בראש ממשלת המרד הגדול ברומאים ונרצח על ידי הקנאים).
בן אחיו של יונתן, מתתיהו בן תאופילוס, שירת ככהן גדול בשנים 65–67 לספירה, בזמן פרוץ המרד הגדול ברומאים.
אחותו של יונתן הייתה אשתו של הכהן הגדול יוסף קיפא (19–36 לספירה).
בשנת 36 לספירה, ויטליוס, הנציב הרומי בסוריה, "הרחיק מהכהונה" את קיפא ומינה את גיסו יונתן לכהן גדול.
בשנת 37 לספירה, נטל ויטליוס את הכהונה הגדולה מיונתן, ומסר אותה לתאופילוס, אחיו.
גם לאחר שנדחה ממשרתו, היה יונתן בן חנן אחד מגדולי ההשפעה בארץ יהודה.
בשנת 43 לספירה, לקח אגריפס הראשון מלך יהודה את הכהונה הגדולה משמעון קנתירא והעביר אותה שוב ליונתן, מאחר שלדעתו היה "ראוי יותר למשרת-כבוד זו".
אולם יונתן "לא ראה בכך דבר של שמחה" וסירב לקבל את המשרה.
יונתן המליץ למלך על אדם שלדעתו ראוי ממנו לקבל את "המתנה": .
אגריפס "נהג ביראת־כבוד ביונתן על החלטתו" ונתן למתתיהו בן חנן את הכהונה.
בשנת 52 לספירה, פרץ עימות בין יהודי הגליל ובין השומרונים, לאחר שאחד הגליליים נרצח בעוברו בארץ שומרון בעלייתו לרגל לירושלים.
בתגובה לרצח, פשטו יהודים על השומרונים, טבחו בהם ושרפו כפרים.
מנהיגי השומרונים הלכו לעיר צור וביקשו מנציב סוריה אומידיוס קוואדראטוס לנקום ביהודים שהחריבו את ארצם.
היהודים שלחו משלחת נגדית שכללה את "נכבדי היהודים ובראשם יונתן בן חנן הכהן הגדול", וזו האשימה את השומרונים ברצח ואת הנציב הרומי קומאנוס באי הענשת הרוצח.
על נכבדי היהודים, ובראשם הכהן הגדול לשעבר יונתן בן חנן, והכהן הגדול המשרת חנניה בן נדבאי, ציווה לנסוע אל הקיסר, במקביל למשלחת שומרונית ולקומאנוס עצמו, כדי להצדיק את מעשיהם לפני קלאודיוס.
הקיסר זיכה את היהודים, הוציא להורג את המאשימים השומרונים ושלח את קומאנוס לגלות.
בזמן היותו ברומא, ביקש יונתן מהקיסר לשלוח את אנטוניוס פליקס ליהודה כאפוטרופוס, במקומו של קומאנוס.
אולם יוסף בן מתתיהו מספר שמאוחר יותר, הוכיח יונתן את פליקס "לעיתים תכופות על שהוא מנהל את ענייני ארץ יהודה בתקיפות יתרה", ומסביר שעשה זאת כדי לא לעורר עליו את כעס המוני העם, על שהוא עצמו היה זה שביקש מהקיסר לשלוח אותו ליהודה.
פליקס רחש ליונתן איבה בשל כך וזמם להסיר מדרכו את הכהן הגדול לשעבר "שהציק לו בלי הרף".
פליקס פיתה את דוראס הירושלמי, חברו הנאמן של יונתן, והבטיח לו כסף רב אם ידאג לכך שיונתן יירצח.
דוראס קיבל את ההצעה ותכנן את הרצח, שייעשה בירושלים על ידי "הליסטים", שהארץ מלאה בהם באותה התקופה: .
ה"ליסטים" בעלי החרבות הקטנות הם הסיקריים.
יונתן נרצח על ידם בזמן כהונתו של חנניה בן נדבאי.
יוסף בן מתתיהו מציין ש"יונתן הכהן הגדול היה הראשון אשר נשחט בידיהם ואחריו נרצחו אנשים רבים מדי יום ביומו".
בתיאורו את האירועים שהתרחשו עם פרוץ המרד הגדול ברומאים בשנת 66, מזכיר יוסף בן מתתיהו את "חנן בן יונתן", וייתכן מאוד כי חנן זה הוא בנו של יונתן הכהן הגדול.
כאשר צר קסטיוס גאלוס על חומות ירושלים, בה התבצרו המורדים היהודים, "הסכימו רבים מנכבדי העיר לקבל את הצעותיו של חנן בן יונתן, הזמינו את קסטיוס ואמרו כי יפתחו בפניו את שערי העיר".
אולם קסטיוס חשד בכוונותיהם ולא מיהר להיענות להצעה.
בינתיים נודע הדבר למורדים והם גירשו את חנן ואנשיו מן החומה, רגמו אותם באבנים והדפו אותם אל בתיהם.
יונתן (יוני) אמבר הוא גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.
מלווה כגיטריסט את אברהם טל, קובי אפללו, דין דין אביב ועוד.
הלחין את שירה של מרגלית צנעני "עץ ירוק מפלסטיק".
אמבר נולד וגדל ברמת השרון.
אביו היה טייס חיל האוויר ומורה בתיכון עירוני ד'.
בגיל 13 קיבל את הגיטרה הראשונה מהוריו, והחל ללמוד אצל המורה לגיטרה יזהר שאבי.
לאחר שירותו הצבאי, החל ללמוד ברימון.
אחרי שנה, טס לבוסטון ללמוד ב"ברקלי קולג' אוף מיוזיק", לאחר שקיבל מלגת לימודים.
ב-2004 סיים תואר ראשון, עם התמחות בהנדסת קול והפקה מוזיקלית, ובמקביל לעבודה כגיטריסט וטכנאי סאונד באולפנים, החל לעבוד על אלבומו הראשון "לנוע".
בשנת 2006 חזר לארץ, ומאז מנגן עם כמה מהאמנים המובילים בארץ.
בנוסף, הלחין מוזיקה לפרסומות באינטרנט ובטלוויזיה.
בימים אלה, במקביל לעבודתו כגיטריסט ומפיק מוזיקלי, עובד על שירים מקוריים.
לאמבר אולפן הקלטות בבעלותו ובניהולו, ברמת השרון.
בשנת 2009 הלחין, עם חברו ישראל קמחי, את השיר "עץ ירוק מפלסטיק", שכתב אסף אטדגי.
השיר, בביצועה של מרגלית צנעני, זכה באותה השנה בתואר השיר המושמע ביותר.
באותה השנה כתב עבורה גם את השיר "סרט ישן".
בשנת 2005 נישא לעינת, ולהם שלושה ילדים.
יונת כתר דרומית (שם מדעי: Goura scheepmakeri) היא מין של יונה המצויה ביערות דרום גינאה החדשה.
יונה זו היא אחת מהיונים הגדולות ביותר בעולם.
היא בעלת נוצות כחולות עם חזה סגול ענקי ונוצות כנפיים כחולות שבקצוות לבנות.
הזנב בינוני וכחול והראש כחול עם פס שחור סביב העיניים האדומות וציצת נוצות בצבע תכלת.
היונה מותאמת לחיים על קרקעית היער ומצויה על הקרקע או על גזעים נמוכים במרבית זמנה.
היא חיה בזוג ומחפשת בעיקר פירות ופרחים למאכל.
יונה זו עשויה להיות בסכנת הכחדה עקב כריתת היערות והבאת מינים פולשים לאי בו היא חיה.
יונת כתר ויקטוריה (שם מדעי: Goura victoria) היא מין היונה הגדולה ביותר בעולם המצויה בטבע באי גינאה החדשה.
היא קיבלה את השם ע"ש המלכה ויקטוריה.
אורכה של יונה גדולה זו 73-75 ס"מ, אורך כנף ממפרק עד קצה הנוצה 36-39 ס"מ ומשקלה עד 3.5 ק"ג.
היא בעלת ראש וגוף כחולים, פס שחור על העיניים האדומות, ציצה גדולה בצבע תכלת על הראש, מקור קטן וחזה ענקי בצבע סגול.
הכנפיים כחולות ובשוליים לבנות-שחורות וגם סגולות.
יונה זו מותאמת להליכה על הקרקע והיא מצויה רוב זמנה על קרקעית היערות של גינאה.
היא ניזונה בעיקר מפירות ומפרחים ביער ומגוונת בזרעים ובחסרי חוליות.
היונה מצויה בגני חיות רבים בעולם ובישראל מצויה בגן החיות התנ"כי.
יונת ענק (שם מדעי: Columba palumbus; באנגלית היא מכונה "יונת עצים" אך שם זה מוכר למין Columba oenas) היא מין ממשפחת היוניים, החיה באירופה ובמערב אסיה ובצפון אפריקה.
היא מזכירה במראה את יונת הסלע.
זוהי היונה הגדולה ביותר החיה בישראל.
יונה זו קיבלה את שמה עקב זוג הכתמים הלבנים בצדי צווארה, שניתן לדמותם לתכשיט או ענק.
היא בעלת נוצות אפורות-ורודות עם ראש כחול, מקור ורוד עם בליטה לבנה מעליו ושני כתמים לבנים גדולים משני צדי הצוואר.
על העורף פסים שחורים-ירוקים אנכיים והעין לבנה.
אצל יונה זו אין הבדלים בין הזכרים לנקבות.
היונה חיה ביערות, גנים ופארקים שונים במרכז ועד לדרום אירופה וכן באסיה לרבות בישראל, ובצפון אפריקה.
היא נמצאת גם בקרבה למגורי האדם.
היונה חיה בלהקות אך בעונת הרבייה שומרת אמונים לבן זוג קבוע יחיד.
היונים מקננות על העצים ומטילות שתי ביצים.
היונה ניזונה בעיקר מזרעים ומפרחים וכן מעלים צעירים.
להקות יונים יכולות להוות מטרד לחקלאים הנלחמים בהם.
היונים ניצודות על ידי הנץ המצוי, הנץ הגדול ועל ידי חתול הבית.
יונת עצים (שם מדעי: Columba oenas) היא מין יונה ממשפחת היוניים.
יונת העצים היא חולפת נדירה בארץ, וחורפת לעיתים נדירות במספר מקומות מצומצם וביניהם עמק החולה והנגב המערבי.
שמה העברי נגזר מנטייתה להתגורר בחללים ריקים של עצים.
מקור השם המדעי של הסוג, Columba, נגזרת מלטינית ופירושו "יונה", ומקורה של מילה זו הוא מיוונית עתיקה, kolumbos, "לצלול, לשחות", בגלל תנועת השחייה שלה בעת תעופה.
מקור שם המין, oinas, מיוונית ופירושו "יונה".
הסוג יונה הוא הסוג הגדול ביותר במשפחת היוניים, ויש לו את טווח התפוצה הרחב ביותר.
המינים בסוג הם בדרך כלל בצבע אפור חיוור או חום, לעיתים קרובות עם ראש לבן או סימנים על הצוואר או נוצות ירוקות או סגולות על צווארם.
נוצות הצוואר עשויות להיות קשיחות ומיושרות כך שהן יוצרות צורת פסים אנכיים, אך מאפיין זה חסר במין זה.
יונת העצים היא אפורה פחות בנוצותיה נוצות מאשר יונים אחרים באירופה.
שלושת המינים המערב אירופיים של הסוג יונה, למרות דמיונם הגדול, בעלי מאפיינים ייחודיים מאוד.
יונת ענק מאופיינת בנוצות הלבנות שעל צווארה (ביונים בוגרות) ועל כנפיה.
יונת הסלע ויונת עצים דומות יותר בגודלן ובניצוי שלהן, אך פריטים החיים בטבע של מינים אלה הם בעלי נוצות לבנות בחלק התחתון של גבן ובעלי שני פסים כהים ובולטים על הכנף, בעוד שהנוצות של גבה התחתון של יונת העצים אפור יותר ושני הפסים על כנפה לא שלמים.
פריטים של יונת הבית (תת-מין של יונת הסלע) שחזרו לחיות בטבע הם בעלי מאפיינים משתנים מאוד, וחלק מפריטים אלו שבעלי גוון נוצות אפור וללא נוצות לבנות על גבן התחתון עשויות להיות דומות מאוד ליונת עצים.
יונת העצים היא חברותית ונוטה לחיות ולעופף בלהקות, נצפית לרוב עם יוני ענק.
קריאתה קצרה, עמוקה ונאנקת ושונה מאוד מצלילי ה-"קוּ" של יונת ענק.
יונת העצים היא הנדירה מבין מיני היונים האירופיים.
בחלק מהטווח האירופי והאסייתי המערבי שלה היא נחשבת למין תוהה.
הקן נמצא בדרך כלל בתוך חור בעץ ישן.
לפני תחילת בירוא היערות, יונת העצים הייתה היונה השכיחה ביותר.
היא מקננת בעיקר בעצי אלון או עצי אורן, אבל מפני שבדרך כלל היא מקננת בחללים ריקים בתוך עצים ניתן למצוא אותה לרוב ביערות עתיקים.
באזורים בעלי צמחייה אין חורים באותה כמות כמו ביערות כדי לקנן, אז שם נחשבת לנדירה יותר.
בנוסף, מפני שיונת העצים מקימה שני דורות בשנה, היא זקוקה לשני חורים, אחד עבור כל דור.
היא נצפתה מקננת במחילות ארנבים, חורבות, שדרות עצי צפצפה ישנים, סדקים בצוקים, בקיסוסים ובצמחייה עבה סביב עצי טיליה.
בהינתן היא תשתמש גם בתיבת קינון.
החלל צריך להיות עד 75 סנטימטרים עומק והחור צריך להיות לפחות בגודל אגרוף.
יוני עצים מעדיפות לקנן קרוב אחת לשנייה.
בית הגידול של יונת עצים הוא בדרך כלל שטח פתוח.
אף על פי שהיא מקננת בעצים היא אינה מעדיפה אזורים מיוערים צפופים.
היא נפוצה גם על חופים שבהם הצוקים מספקים לה חורים.
תעופתה מהירה ומבוצעת על ידי פעימות קבועות, עם תנועת כנפיים חדה מזדמנת המאפיינת יונים באופן כללי.
רוב תזונתה מורכבת מצמחים צעירים, נבטים, דגנים, חרקים וחלזונות.
באזורים מסוימים היא ניזונה בעיקר מבלוטים ואצטרובלים.
תזונתה יכולה לכלול מגוון רחב של מזונות: כמו פירות יער כגון מיריקה ועוזרר, תאנים, דגנים, שעועית, אפונה, חסרי חוליות קטנים המושגים מהליכה על הקרקע.
במהלך נדידת הסתיו, באוקטובר, יונת העצים עוצרת במקומות עשירים בבלוטים ובנוסף להם ניזונים גם מעלים ונבטים.
יונתן אגסי הציל את חיי הוא סרט תיעודי ישראלי-גרמני משנת 2018 שכתב וביים תומר הימן.
זוכה פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2018 ופרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2019.
הסרט הופק בתמיכת קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה, הוט – ערוץ 8 ומועצת הפיס לתרבות ולאמנות.
הוא הופץ בישראל ברשת בתי קולנוע לב.
הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-30 באוגוסט 2018.
הסרט מתמקד ביונתן אגסי (שם הבמה של יונתן לנגר), נער דחוי מחולון שהמציא את עצמו מחדש כאחד מכוכבי הגיי-פורנו הגדולים בעולם, שחולק את חייו בין ברלין לישראל.
הסרט מספק מבט נדיר על עולם הפורנו והליווי, בפירוט אינטימי ומפוכח, לצד יחסים מפתיעים בין אם ובנה שבוחנים מחדש את גבולות התא המשפחתי.
זה סרט על אדם בודד שמחפש אהבה ומשמעות אך נשאב למסלול חיים הרסני.
יונתן אוּרִיך (נולד ב-21 בפברואר 1989) הוא יועץ אסטרטגי, יועצו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
שימש דובר ומנהל הניו מדיה של נתניהו ודובר תנועת הליכוד, ועובד בחברת הייעוץ התקשורתי פרספשן בבעלותו של ישראל איינהורן.
חשוד במסגרת פרשת קטרגייט במסירת ידיעה סודית לקטר, מגע עם סוכן זר, לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים והלבנת הון.
אביו אדוארד (אדי) היה חילוני יליד פולין ואימו דתית.
גדל כילד דתי ולמד בבית הספר הממלכתי דתי "בר-אילן" בעיר.
בנעוריו היה חבר בתנועת בני עקיבא ובתנועת ציונות דתית ריאלית.
בהיותו תלמיד תיכון שימש כעורך באתר רוטר.
בשנת 2009 התנדב במטה בחירות של קדימה בראשות ציפי לבני.
לאחר מכן התגייס לדובר צה"ל והיה במשך כחמש שנים עורך אתר צה"ל.
תוך כדי השירות הצבאי שימש כעורך אתר כיפה תחת שם העט אורי פולק.
מעט לאחר שחרורו מהצבא מונה לעורך מדור היהדות של אתר nrg, וכתב מגזין במקור ראשון.
דובר תנועת הליכוד ובנימין נתניהו
בשנת 2015, בגיל 26, מונה לראש מערך הניו מדיה ולדוברו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ודובר תנועת הליכוד, לשם הגיע לפי בקשתו של יועץ התקשורת של נתניהו טופז לוק, ששירת איתו בדובר צה"ל.
בדצמבר 2019 נבחר, יחד עם טופז לוק, במקום ה-29 ברשימת 100 המשפיעים של מגזין TheMarker.
בינואר 2020, לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ חשף את תוכנית המאה, צייץ אוריך בחשבון הטוויטר שלו "ריבונות על כל ההתיישבות ביום ראשון".
הציוץ נמחק כעבור מספר שעות לאחר שהממשל האמריקאי הביע התנגדות.
במרץ 2020 שימש היועץ האסטרטגי של קמפיין הליכוד בפעם השלישית ברצף.
בתפקיד זה פעל גם בשנת 2021. במקביל, עבד עם אחת המפלגות באלבניה.
החל מדצמבר 2020 אוריך הוא שותף בחברת הייעוץ התקשורתי "פרספשן" של ישראל איינהורן.
במאי 2022 דווח כי אוריך ואיינהורן העניקו ייעוץ תקשורתי ואסטרטגי לנשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי בזמן מלחמת רוסיה אוקראינה.
בשנת 2022 שימש כאסטרטג ודובר קמפיין הליכוד בבחירות לכנסת העשרים וחמש, בהן זכה בנימין נתניהו להרכיב את הממשלה.
לאורך שנות עבודתו עם ראש הממשלה, עבד אוריך ללא סיווג ביטחוני.
פורסם כי בתחילת מלחמת חרבות ברזל, כשנתניהו רצה למנות את אוריך לדובר המדיני במקום טופז לוק, החל אוריך בתהליך לקבלת סיווג ביטחוני.
השב"כ קבע לו ראיון ובדיקת פוליגרף, אך אוריך ביטל את הבדיקה באמצע התהליך, לאחר שמילא שאלון שכלל שאלות על קשרים אפשריים עם מדינות זרות.
לשכת ראש הממשלה הכחישה את הדיווח וכינתה אותו "פייק ניוז מוחלט".
באוקטובר 2023, בזמן המלחמה, השתתף בדיונים ובהתייעצויות בקריה כשהוא לבוש במדי צה"ל, בלי שגויס לשירות מילואים.
בעקבות המלחמה הפסיק את עבודתו במפלגת הליכוד ועסק בייעוץ לראש הממשלה נתניהו.
הטרדת עד המדינה שלמה פילבר
באוקטובר 2019 נחקר באזהרה בחשד להטרדת עד המדינה שלמה פילבר.
במהלך החקירה ביצעה המשטרה חיפוש במכשיר הטלפון של אוריך בלי שניתן צו לכך, ובינואר 2022 פסק בית המשפט העליון בהרכב מורחב של תשעה שופטים שהמשטרה יכולה לערוך חיפוש בטלפונים סלולריים ובמחשבים של חשודים גם אם הוא החל ללא צו.
בפברואר 2025 הוגש נגדו כתב אישום באשמת הטרדת עד.
מפלגת הליכוד שילמה מיליון וחצי שקלים שכר טרחה לעו"ד עמית חדד תמורת ייצוג אוריך, ישראל איינהורן ועופר גולן בפרשה זו.
פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד
במסגרת חקירת פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד אוריך נחקר באזהרה בנובמבר 2024, בחשד למעורבותו בהעברת מסמכים סודיים למי שאינו מוסמך לקבלם.
הוא נחקר באזהרה פעם נוספת ביוני 2025. ב-13 ביולי 2025 הודיעה פרקליטות המדינה לאוריך כי הוחלט להעמידו לדין, בכפוף לשימוע, בגין עבירות ביטחוניות של מסירת ידיעה סודית בכוונה לפגוע בביטחון המדינה, החזקת ידיעה סודית והשמדת ראיה.
בדצמבר 2025 פורסם כי בפרקליטות הוחלט להגיש נגדו כתב אישום בפרשה זו.
ועדה מיוחדת בליכוד, בראשות השופט בדימוס מנחם נאמן, אישרה תשלום של מאות אלפי שקלים לצורך סיוע משפטי לאוריך בפרשת הדלפת המסמכים, בטענה שמדובר ברדיפה פוליטית.
פרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר
בנובמבר 2024 פרסם כתב הארץ, בר פלג כי בשנת 2022 פעלה חברת "פרספשן" בבעלותו של ישראל איינהורן, בה הועסק גם אוריך, לקידום קמפיין שנועד לשפר את תדמיתה של קטר בעולם, לקראת מונדיאל 2022, על רקע ביקורת על קטר על כך שהיא מסייעת לארגוני טרור ופוגעת בזכויות האדם.
לפי פלג בידיו מסמכים המראים כי אוריך ואיינהורן עיצבו אסטרטגיה שמטרתה לקדם את המסר לפיו קטר אינה מדינה מממנת טרור, אלא מדינה שמשתפת פעולה עם מדינות שונות ומשקיעה משאבים לקידום שלום ויציבות באזורים מוכי סכסוך.
בפברואר 2025 דיווח רועי ינובסקי בכאן 11 כי בידיו מסמכים נוספים של חברת פרספשן המפרטים מסרים על קטר.
לפי מסרים אלה קטר מקדמת שלום, היא מקדמת קיימות והמונדיאל יהיה "ירוק", וכן כי מדובר ב"אירוע מרגש" שנערך בסמוך לסיום מגפת הקורונה.
המסמכים גם מפרטים מסרים עבור קהילות יהודיות, בהם הזמנה בעברית ליהודים וישראלים לבקר בקטר, הזמנת עיתונאים ישראלים לקטר, ואפשרות לשיתוף פעולה עם חסידות חב"ד בהקמת בית כנסת במדינה.
אוריך המשיך להכחיש כי הועסק על ידי קטר.
בפברואר 2025 פורסם גם כי במקביל לעבודתו בלשכת ראש הממשלה, אוריך היה שותף בפרשת קטארגייט וניהל פעילות תקשורתית לשיפור תדמיתה של קטר בישראל, על רקע סוגיית החטופים הישראלים ברצועת עזה.
היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, הנחתה על פתיחת חקירה פלילית בפרשה.
ב-31 במרץ 2025 עצרה המשטרה את אוריך לחקירה, בחשד למסירת ידיעה סודית לקטר, מגע עם סוכן זר, לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים והלבנת הון.
במאי 2025 שינה אוריך את גרסתו ואישר כי קיבל כספים מקטר.
להערכת גורמי האכיפה התשלום שקיבל אוריך עמדו על כ-18 אלף דולר בחודש במשך כשנתיים.
במאי 2025 פתח ברל'ה קרומבי בשיתוף ארגון "בצלמו" בקמפיין מימון המונים לצורכי הסיוע המשפטי לאוריך.
הקמפיין עלה באתר גיבצ'אן עם יעד של 400 אלף שקל, אך לא הצליח להגיע ליעדו.
בנובמבר 2025 פורסם כי ב-28 באוקטובר 2024, יממה וחצי אחרי מעצרו של פלדשטיין, מחק יונתן אוריך את כל המידע מהטלפון שלו וביצע איפוס להגדרות יצרן.
לאחר מכן החל אוריך להשתמש במכשיר טלפון אחר, בלי להעביר את המידע מהמכשיר הקודם.
נשוי לטליה פליקס, עורכת דין, ומתגורר בתל אביב-יפו.
יונת שליו ויולאוס (שם מדעי: Geotrygon violacea) היא מין של עוף מהסוג יונת-שליו שבמשפחת היוניים, החיה בטבע באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית באזורים הטרופיים.
יונה זו בעלת גוונים סגולים- בהירים עם חזה וראש אפורים ומקור קצר בצבע ורוד.
היונה מצויה לרוב לבד או בקבוצות קטנות.
תפוצת יונה זו ביערות הגשם הטרופיים ויערות לחים דומים לאורך אמריקה הדרומית במדינות: ארגנטינה, בוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור, ונצואלה, קוסטה ריקה, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, פרו וסורינאם.
היא נפוצה על קרקעית היער, שם היא מחפשת זרעים ופירות למאכל.
היא נוהגת לעוף רק כשהיא בסכנה.
יונה זו מטילה שתי ביצים בכל תטולה.
תפוצת היונה בטבע היא רחבה ומצב השימור שלה מוגדר ללא חשש.
עם זאת, היא עלולה להיפגע מכריתת יערות באזורים בהם היא חיה.
יונתן אלון (נולד ב-19 בנובמבר 1981) הוא מאמן כדורסל ישראלי המשמש כמאמנה של הפועל ירושלים מליגת העל והיורוקאפ.
משפחה ליונתן אלון יש 3 ילדים 2 בנות ובן אחד
אלון החל את דרכו כמאמן בשנת 2003, במחלקת הנוער של הפועל ירושלים.
בשנת 2009, שימש כעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת.
ב-8 באוגוסט 2011 מונה לעוזר מאמן בבני השרון הרצליה, לצידו של רועי חגאי.
גם לאחר עזיבתו של חגאי המשיך אלון בקבוצה לעונה נוספת לצידו של אריאל בית הלחמי.
בשנת 2014 חתם אלון כעוזר מאמן בהפועל חולון לצידו של אלעד חסין.
ב-3 ביולי 2016 חתם כעוזרו של מאיר טפירו במכבי אשדוד באר טוביה.
בשנת 2017 חזר אלון להפועל חולון ושימש כעוזרו של דן שמיר.
ב-19 ביוני 2018 חזר אלון להפועל ירושלים ושיתף פעולה בשנית עם עודד קטש, תחתיו שימש גם בקדנציה הראשונה שלו בהפועל ירושלים.
הוא זכה עם הקבוצה שנתיים ברציפות בגביע המדינה בכדורסל, בשנים 2019 ו-2020. בינואר 2021, לאחר עזיבתו של קטש לפנאתינאיקוס, המשיך אלון לשמש כעוזר המאמן תחת דאיניוס אדומייטיס.
ב-9 באפריל אותה שנה, לאחר פיטוריו של אדומייטיס, החליף אותו אלון בעמדת המאמן.
מתחילת עונת שימש אלון כמנהל המקצועי של הפועל ירושלים, ולאחר פיטוריו של איליאס קנצוריס ומספר משחקים בהם שימש שי אולארצ'יק כמאמן זמני, הוא חזר להיות המאמן הראשי של הקבוצה והוביל אותה לזכייה בגביע המדינה לאחר ניצחון 85–72 על מכבי תל אביב.
ב-19 ביוני 2025 הוארך חוזהו בהפועל ירושלים בעונה נוספת.
יונתן משה אטיאס (נולד ב-26 בינואר 2001) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במכבי עירוני רמת גן ובנבחרת העתודה.
אטיאס נולד בגן יבנה והחל לשחק שם כדורסל.
בגיל 15, הוא עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
בגיל 16 עלה לקבוצת הנוער של מכבי, כשכבר באותה עונה הוא זכה עם הקבוצה באליפות המדינה.
ב-20 בדצמבר 2018, הגיע אטיאס יחד עם תיכון חדש תל אביב לגמר ליגת העל לתיכונים, שם קלע 4 נקודות וסייע לקבוצתו לנצח את תיכון כצנלסון ולזכות באליפות.
עונה לאחר מכן, אטיאס סייע לקבוצת הנוער לזכות בדאבל לאחר ניצחון 0–3 בסדרת הגמר מול הפועל תל אביב.
בעונת 2019/2020, עלה אטיאס לסגל הבוגר של מכבי תל אביב ושיחק לסירוגין בקבוצת הנוער כחריג גיל.
במכבי הוא שותף ב-14 משחקים, בהם העמיד 0.2 נקודות ו-0.5 ריבאונדים ב-2.7 דקות בממוצע למשחק.
בתום העונה זכה אטיאס עם הקבוצה באליפות.
בעונת 2020/2021, אטיאס שותף ב-7 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 1.4 נקודות ו-0.6 ריבאונדים ב-5.0 דקות.
באותה עונה זכה אטיאס עם הקבוצה בטראבל, כשזכה בגביע ווינר סל, גביע המדינה ובאליפות המדינה.
לקראת עונת 2021/2022 הושאל ממכבי תל אביב לעירוני נהריה מהליגה הלאומית.