tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כיום, לשניים פודקאסט משותף הנקרא "Normal not normal".
בנוסף הם מנחים תוכנית טיולים באמאזון פריים.
במהלך התוכנית הם נפגשים עם שחקנים (חלקם שיחקו איתם בהארי פוטר) ועם אנשים מוכרים אחרים ומטיילים ברחבי העולם (בין היתר באיסלנד, אוסטריה ואירלנד).
בשנת 2000, בהיותם בני 14, ניגשו להשתתף באודישן פתוח לתפקידיהם של התאומים פרד וג'ורג' וויזלי לסרט הארי פוטר ואבן החכמים.
למרות שלא היה להם ניסיון קודם במשחק, לאחר שישה אודישנים נבחרו לתפקידים של פרד וג'ורג' וויזלי, אותם המשיכו לגלם גם ביתר הסרטים.
האחים גם היו מעורבים בתערוכה של הארי פוטר; הם היו נוכחים בעת פתיחתה הרשמית ב-2009 בשיקגו ומאז המשיכו לעקוב אחרי סיוריה בערים ומדינות שונות כדי לקדם אותה.
בחודש ינואר 2014, השתתפו בחגיגת הארי פוטר באורלנדו, עם שחקנים אחרים בהארי פוטר שאליהם התחברו במהלך סדרת הסרטים: אוונה לינץ' (לונה לאבגוד), מתיו לואיס (נוויל לונגבוטום) ודבון מוריי (שיימוס פיניגאן).
ב-2022 התאחדו התאומים פלפס והקאסט המקורי של הארי פוטר, ביניהם דניאל רדקליף, רופרט גרינט ואמה ווטסון במסגרת ספיישל האיחוד הארי פוטר: בחזרה להוגוורטס.
השניים השתתפו בסרטים וסדרות כגון בריטניה (קאלום ופינלי אנדרסון), האויב האויב הכי גדול, דני וגן החיות האנושי, המלך של החנונים והאויב הכי גדול.
בשנת 2021 שיחקו בסרט אתמול בלילה בסוהו של הבמאי אדגר רייט.
אוליבקס הייתה חברה ישראלית שעסקה שנים רבות בייצור שמן.
החברה נוסדה על ידי חברי קואופרטיב דרום יהודה, בשם אוליבקס בית-חרושת לשמנים בע"מ.
לאחר שנה, בעקבות קשיים כלכליים, נרכש המפעל על ידי האחים צגלה.
במאי 1960 אירעה דליקה במפעל בפתח תקווה בה נספו חמישה פועלים.
בשנת 1962 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", "עץ הזית" ו"אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים.
הקרטל המשיך לפעול אל תוך שנות ה-70, גם לאחר פרישת טית בית.
בשנת 1968 הייתה אוליבקס, מהמפעלים היעילים יותר בתחום ייצור השמן, 29% פחות יעילה מטית בית המפעל היעיל ביותר בתחום.
בשנת 2002 החזיקה החברה בכ-15% משוק השמן למאכל בישראל.
בנובמבר 2003 נסגר המפעל וכל עובדיו פוטרו.
שטח המפעל נרכש על ידי רסקו שיזמה יחד עם עיריית פתח תקווה הקמת שכונה בת מאות יחידות דיור במקום.
אולם התוכנית נדחתה על ידי הוועדה המחוזית שטענה שהמקום נמצא בתוך אזור תעשייה ולא מתאים למגורים.
אוליבר סימון ד'ארסי הארט הוא כלכלן יהודי-אמריקאי יליד בריטניה, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2016.
הארט נולד בבריטניה להורים יהודים, פיליפ ד'ארסי הארט, חוקר בתחום הרפואה, ורות מאייר, גינקולוגית.
אביו היה ממשפחת אצולה, נינו של סמואל מונטגיו.
הארט קיבל תואר ראשון במתמטיקה מקינגס קולג', קיימברידג', ב-1969. את התואר השני בכלכלה קיבל ב-1972 מאוניברסיטת וורוויק, ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת פרינסטון ב-1974. לאחר קבלת הדוקטורט חזר ללונדון, לימד בצ'רצ'יל קולג', קיימברידג', ולאחר מכן כיהן כפרופסור בבית הספר לכלכלה של לונדון.
ב-1984 חזר לארצות הברית ולימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ומ-1993 כפרופסור באוניברסיטת הרווארד.
בין 2000 ל-2003 כיהן כראש המחלקה לכלכלה באוניברסיטת הרווארד.
הארט הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, החברה האקונומטרית, האגודה האמריקאית למימון (American Finance Association), האקדמיה הבריטית, ושל האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
את פרס נובל בכלכלה לשנת 2016 קיבל במשותף עם בנגט הולמסטרום בגין מחקריהם בתורת החוזים.
גנרל של ארמייה אוליבייה שארל ארמנד אדריאן מאזל היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
מאזל נולד ב-16 בספטמבר 1858 בעיר רן, שהייתה אז בתחומי הקיסרות הצרפתית השנייה.
בשנת 1876 התגייס לצבא צרפת ולמד באקדמיה הצבאית סן-סיר.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1878, ונכנס לחיל הפרשים.
ב-11 ביולי 1898 ניתנה לו דרגת אביר בלגיון הכבוד.
בשנת 1905 הועלה לדרגת קולונל, ובין אוגוסט של אותה שנה ליוני 1910 ניהל את בית הספר לפרשים בסומיר.
ב-15 במרץ של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-12 ביולי 1911 הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד.
הוא מונה למפקד הבריגדה השנייה בשנת 1910, ובאמצע 1911 הועבר לפקד על הבריגדה ה-77 עליה פיקד עד 1912, עת הועבר לפקד על בריגדת הפרשים של הקורפוס ה-8 עד 1913, אז הועבר לפקד על בריגדת הדרגונים ה-14. ב-2 באוגוסט 1914 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-8.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה מאזל מפקד דיוויזיית הפרשים ה-8, וב-27 באוגוסט הועבר לפקד על דיוויזיית המילואים ה-66. ב-28 בספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-27 באוקטובר הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה.
ב-10 בפברואר הוא מונה למפקד הקורפוס ה-38, וב-13 ביולי הועלה לדרגת מפקד בלגיון הכבוד.
בין 25 ל-31 במרץ הוא קיבל באופן זמני את הפיקוד על הארמייה הראשונה עד שמסר אותו לאוגוסטן ז'ראר.
לאחר מכן מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה במהלך הקרב השני על האן ("מתקפת ניבל").
הוא הודח מפיקודו על הארמייה ב-22 במאי 1917, בין היתר בשל תוצאות הקרב.
במשך כמה חודשים הוא לא החזיק בשום תפקיד רשמי, וב-26 בינואר 1918 מונה למנהל האזור הצבאי ה-4 עד 10 במאי 1919, עת הועבר לכוחות המילואים.
אוליבר בַּאוּמָן הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת הופנהיים המשחקת בבונדסליגה הגרמנית, בה הוא גם הקפטן, ובנבחרת גרמניה.
באומן החל לשחק בגיל 12 בקבוצות הילדים והנוער של קבוצת פרייבורג.
ב-2 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה במסגרת הליגה לנוער.
שנתיים לאחר מכן שיחק לראשונה בקבוצת המילואים של המועדון, בה שותף ב-22 משחקים.
במשחק הנעילה של עונת 2009/2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בשער של הקבוצה הבוגרת ניצחון 1:3 על קבוצת בורוסיה דורטמונד.
בעונת 2010/2011 הפך לשוערה הראשון של הקבוצה ופתח בהרכב ב-30 משחקי ליגה.
באומן שימוש כשוערה של הקבוצה עד לסיום עונת 2013/2014. הוא שותף ב-147 משחקי ליגה בהם ספג 219 שערים.
במאי 2014 חתם על חוזה ל-4 עונות בקבוצת הופנהיים.
מאז הצטרפותו לקבוצה, הפך באומן במהרה לשוער הראשון הקבוע.
בשנת 2022, עם פרישתו של בנימין הובנר, מונה באומן לתפקיד קפטן הקבוצה.
בעונת 2023-24, רשם באומן את מספר ההצלות הגבוה ביותר בבונדסליגה, עם 157 הצלות לאורך העונה.
באומן שיחק בכל נבחרות הנוער של גרמניה, החל מרמת הנבחרת הלאומית עד גיל 18 ועד לרמת הנבחרת הלאומית עד גיל 21. הופעתו היחידה בנבחרת גרמניה עד גיל 18 הייתה במשחק ידידות שהסתיים בהפסד 2–3 מול אירלנד.
ארבעת משחקיו של באומן בנבחרת גרמניה עד גיל 19 היו גם כן משחקי ידידות.
מאז אותה עונה, הוא רשם רק חמש הופעות נוספות בנבחרת עד גיל 21 בשלוש עונות.
באומן זומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבוגרת לקראת משחקי ליגת האומות נגד ספרד ושווייץ בספטמבר 2020, ונכלל בסגל נבחרת גרמניה לקראת יורו 2024, אך לא שותף כלל.
באוקטובר 2024, לאחר פרישתו של השוער הבכיר של נבחרת גרמניה, מנואל נוייר, ופציעתו של השוער הראשי החדש מארק אנדרה טר שטגן, זומן באומן לסגל הגרמני לליגת האומות של אופ"א, למשחקים מול בוסניה והולנד, ביחד עם אלכסנדר נובל ויאניס בלאזוויך, שגם הם לא ערכו עד אז הופעות במדי נבחרת גרמניה.
נובל עמד בשער במשחק מול בוסניה, ואילו במשחק מול הולנד, באומן קיבל את ההזדמנות ושמר על שער נקי בניצחון 1-0 בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת.
אוליבר ברק הוא כדורגלן סקוטי המשחק באוניון ברלין מבונדסליגה בעמדת הקיצוני הימני.
ברק התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מובריי ריינג'רס כשהיה בן 8. אחרי שנה אחרי זה הצטרף לאקדמיה של נוטינגהאם פורסט.
ב-19 בספטמבר 2014 חתם על חוזה בקבוצה הבוגרת.
5 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 לטוטנהאם הוטספר במסגרת גביע הליגה האנגלי.
ב-14 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 4-4 נגד בלקפול.
ב-24 בפברואר 2015 הושאל לברדפורד סיטי מהפוטבול ליג הראשונה לחודש.
באותו יום ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לסווינדון טאון.
ב-29 ביולי 2015 ברק חתם על חוזה ל-3 שנים בנוטינגהאם.
ב-29 בדצמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קארדיף סיטי.
לייפציג, העולה החדשה לבונדסליגה תמורת 13 מיליון פאונד ובכך הפך לכדורגלן הסקוטי היקר ביותר בכל הזמנים.
ב-10 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד בורוסיה דורטמונד, בו בישל את השער לנבי קייטה.
ב-25 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד פ.צ.
קלן וכך הפך לכדורגלן הסקוטי הראשון שכובש בבונדסליגה מאז בריאן אוניל שכבש בנובמבר במדי וולפסבורג.
ב-25 באוגוסט 2017 חתם לחמש שנים בווסט ברומיץ' אלביון תמורת 15 מיליון פאונד.
יומיים לאחר מכן ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סטוק סיטי.
ב-14 באוגוסט כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–1 על לוטון טאון בגביע הליגה.
שבועיים לאחר מכן ערך את הופעתו הבכורה בהרכב בניצחון 0–3 על איירדריאוניאנס בגביע הסקוטי.
ב-23 בינואר הבקיע צמד שערי בכורה בניצחון 0–3 על סנט מירן.
ב-30 באוגוסט 2019 הושאל לדפורטיבו אלאבס לעונה אחת.
בספטמבר 2020 חתם בשפילד יונייטד בחוזה לשלוש שנים.
ב-21 בינואר 2022 הושאל למילוול עד לסוף העונה.
ב-30 בינואר 2023 חזר למילוול בהשאלה.
ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לברמינגהאם סיטי.
ב-29 במרץ 2016 ברק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד במשחק ידידות נגד .
אוליבר וולקוט, הבן (; 11 בינואר 1760 – 1 ביוני 1833) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, אשר שימש כמזכיר האוצר של ארצות הברית בשנים 1795–1800 וכמושל קונטיקט בשנים 1817–1827.
וולקוט נולד ב-11 בינואר 1760 במערב קונטיקט עוד בתקופת השלטון הבריטי.
הוא שירת בצבא הקונטיננטלי בשנים 1777–1779 בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
בשנתיים שלאחר מכן וולקוט סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ייל.
כמשפטן הוא מילא שורה של תפקידים פקידותיים בכירים במחלקת האוצר של ארצות הברית.
וולקוט היה השלישי במשפחתו לכהן כמושל קונטיקט, לאחר אביו וסבו.
בעת כהונתו כמושל קונטיקט כיהן בתור ראש ועדת החוקה, שניסחה חוקה חדשה בקונטיקט בשנת 1818, בין השינויים שכללה החוקה הייתה הרחבת זכות ההצבעה, רפורמה בכלא, והפחתת מיסים
בתקופה שבין עיסוקו כמזכיר האוצר למושל קונטיקט הוא עבד כחקלאי.
נפטר ב-1 ביוני 1833 בניו יורק, ובכך היה לאחרון חברי הקבינט של ג'ורג' וושינגטון
אוליבר אבילגור נילסן (בדנית: Oliver Abildgaard Nielsen; נולד ב-10 ביוני 1996) הוא כדורגלן דני, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סמפדוריה מהסרייה ב'.
אבילגור ערך את הופעת הבכורה במדי אולבורג בולדספילקלאב בקיץ 2015 יחד עם ג'ניק פוהל מסגל הנוער של אולבורג.
ב-20 ביולי 2015 עלה אבילגור בהרכב הפותח של קבוצתו במשחק נגד אסביירג בגיל 19. אבילגור היה אחראי לעבירה שהובילה לבעיטות העונשין במשחק שהעניק לקבוצה היריבה את היתרון, אך הוא גם הבקיע את שער השוויון.
המשחק הסתיים בתוצאה 1–1. ב-9 בספטמבר 2015 זכה בגביע הדני - כשנכלל בהרכב במשחק הגמר נגד ונדסיסל.
ב-3 בפברואר 2020, הוא הושאל למועדון הרוסי רובין קאזאן עד 30 ביוני 2020 עם אופציה לרכישה, שרובין מימשה ב-24 ביוני כשרכשה אותו תמורת מיליון אירו.
בשנת 2019 זומן לנבחרת הצעירה של דנמרק והשתתף ביורו הצעירות 2019.
אוליבר רטלדג' הדסון הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי אמריקאי.
הוא ידוע בתפקידיו כאדם רודס בסדרת הקומדיה חוקי המשחק, ג'ף פורדהאם בסדרת הדרמה המוזיקלית של ABC נאשוויל ווס גרדנר בקומדיית האימה מלכות הצעקה.
הוא הופיע כאחד מחברי השחקנים הראשיים בקומדיית המצבים "ביחד או לחוד", בהפקת אלן דג'נרס.
הדסון נולד בלוס אנג'לס, לשחקנית זוכת פרס האוסקר גולדי הון והמוזיקאי ביל הדסון.
לאחר שהוריו התגרשו בשנת 1980, הוא ואחותו, השחקנית קייט הדסון, גדלו בקולורדו ידי אמם ובן זוגה, השחקן קורט ראסל.
יש לו ארבעה אחים למחצה: אמילי וזאכרי, מנישואי אביו הביולוגי לשחקנית סינדי ויליאמס; ללניה, ממערכת יחסים אחרת של אביו בשנת 2006; והשחקן ואייט ראסל, ממערכת היחסים של אמו עם קורט ראסל.
הדסון הוא ממוצא איטלקי, אנגלי, גרמני והונגרי-יהודי (מסבתו מצד אמו).
הדסון הופיע מול אמו בשנת 1999, בסרט הקומדיה "אבודים בניו יורק", ובהמשך כיכב בכמה סרטי נוער, כמו "The Smokers", ו-"Going Greek".
בשנת 2002 שיחק בתפקיד הראשי של הסדרה הקומית "My Guide to Becoming a Rock Star".
הדסון הופיע גם בתפקיד חוזר מול קייטי הולמס כמושא אהבתה, אדי דולינג, בשישה עשר פרקים של "דוסון קריק" בין השנים 2002–2003.
הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה "ההר" בין השנים 2004–2005. התוכנית בוטלה לאחר 13 פרקים.
בשנת 2006 שיחק בסרטי אימה "הגזע" וחג המולד השחור.
הוא גם כיכב עם קלייר פורלני בסרט "קרוליינה מון" בשנת 2007. בין השנים 2007–2013, הדסון כיכב בתפקיד אדם רודס בסיטקום של רשת CBS חוקי המשחק.
בשנת 2013 לוהק הדסון לתפקיד החוזר של ג'ף פורדהאם לעונות השנייה והשלישית בסדרת הדרמה נאשוויל.
בשנת 2015 לוהק הדסון לקומדיית האימה מלכות הצעקה כווס גרדנר.
כמו כן בשנת 2015, הדסון ואחותו, קייט הדסון, השיקו את FL2, קו בגדי גברים וחברת בת של פבלטיקס.
בשנת 2017 לוהק הדסון לתפקיד הראשי של מרטין בסיטקום שהוקרנה לראשונה בשנת 2018. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות.
בשנת 2020, הדסון שיחק בתפקיד הראשי של וויל בפיילוט הקומי של CBS "שלושתנו" אשר נוצר על ידי פרנק פינס.
בשנת 2025 שיחק תפקיד קטן בסרטו של אדם סנדלר, "גילמור המאושר 2".
הדסון התחתן עם השחקנית ארין ברטלט ב-9 ביוני 2006 בקאבו סן לוקאס, מקסיקו.
לבני הזוג שלושה ילדים: שני בנים, ווילדר ברוקס (נולד ב-23 באוגוסט 2007) ובודהי הון (נולד ב-19 במרץ 2010), ובתו, ריו לורה (נולדה ב-18 ביולי 2013).
אוליבר מנסור ג'קסון-כהן הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ודוגמן בריטי ממוצא יהודי.
הוא ידוע בזכות תפקידיו בסרט האימה "בלתי נראה", ובתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "מי מתגורר בבית היל" ו"מי מתגורר באחוזת בליי" של נטפליקס.
ג'קסון-כהן נולד בווסטמינסטר, לונדון שבאנגליה.
אמו, בטי ג'קסון, היא מעצבת אופנה, ואביו, דייוויד כהן, הוא השותף העסקי של אמו.
אמו היא אנגלייה, ומרקע נוצרי-פרוטסטנטי.
אביו הוא ממשפחה ממוצא יהודי-ספרדי (מקורם ביהדות אורתודוקסית) ממצרים שהיגרה לצרפת בשנות החמישים.
ג'קסון-כהן למד בבית ספר הצרפתי "ליסי שארל דה גול" שבלונדון.
הוא טוען שיש לו מבטא צרפתי קל.
הוא השתתף בהצגות תיאטרון "Youngblood" בסופי שבוע, ואז החל לשטוף אגרטלים בחנות פרחים כדי להתפרנס בין האודישנים.
הוא למד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק מפני שלא התקבל לבית הספר לדרמה בלונדון.
הוא עזב אחרי ארבעה חודשים מכיוון שהוצע לו תפקיד.
ג'קסון-כהן קיבל תפקיד קטן בסדרת הטלוויזיה "Hollyoaks" כשהיה בן 15, ובהמשך הופיע בסדרת הטלוויזיה "The Time of Your Life" בשנת 2007. בשנת 2008 הוא שיחק את פיליפ ווייט בסדרת הטלוויזיה הדרך לקנדלפורד ובפרק הראשון של "בוניקיקרס".
הוא שיחק גם את מרכוס בסרט הקצר "הגגות" של לן רולס עם נטשה פרימן בתפקיד אימוג'ן ופיליפ מרדן בתפקיד ג'ואל.
בשנת 2010 שיחק את דיימון בסרט הקומדיה הרומנטי "הולך למרחק" בכיכובם של דרו ברימור וג'סטין לונג.
הוא גילם מתנקש בסרט הפעולה "מהיר יותר", עם דוויין ג'ונסון.
בשנת 2011, הוא כיכב בתפקיד הנסיך ויליאם, הדוכס מקיימברידג' בסדרת סרטוני הווידאו 'Funny or Die' עם אליסון ויליאמס בתפקיד קייט מידלטון.
ג'קסון-כהן כיכב מול סינת'יה ניקסון במיני-סדרה "עולם ללא סוף" בתפקיד ראלף.
הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה מר סלפרידג' עם ג'רמי פיבן שם הוא שיחק בתפקיד רודי טמפל.
בשנת 2013, ג'קסון-כהן לוהק לסדרת הטלוויזיה דרקולה.
בשנת 2014 הוא לוהק לתפקיד מישה בעיבוד הקולנועי לרומן של שמים שריף משנת 2004 "למרות השלג הנופל".
במרץ 2014 לוהק ג'קסון כהן לתפקיד ג'יימס, דוכס יורק בסדרת הדרמה של ארבעת החלקים, "האש הגדולה".
ביולי 2014 פורסם כי יככב מול שרה סנוק בסדרה "The Secret River", עיבוד לרומן של קייט גרנוויל באותו שם.
בשנת 2015 שיחק ג'קסון-כהן גם בסרט "המרפא" בתפקיד אלק ביילי.
באותה שנה לוהק ג'קסון כהן לתפקיד לוקאס בסדרה "אמרלד סיטי", שהוקרנה לראשונה בשנת 2017 ובוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2018 הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה האינטרנטית מי מתגורר בבית היל.
העונה הראשונה של הסדרה זכתה לשבחי המבקרים.
בהמשך שיחק מול אליזבת מוס בסרט האימה המדע הבדיוני בלתי נראה, בתפקיד הראשי.
בשנת 2021 לוהק להשתתף בסרטי הקולנוע שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים: מיליידי, לצדם של פרנסואה סיביל, אווה גרין, רומן דוריס, ונסן קאסל, ויקי קרייפס, פיו מרמיי ולואי גארל בבימויו של מרטן בורבולון בהפקה בתקציב של 73 מיליון דולר.
שנה סרט תפקיד הערות 2010 עוברים מרחק דיימון 2010 מהיר יותר מתנקש 2011 מה המספר שלך?
אדי פוגל 2012 העורב ג'ון קנטרל 2016 "למרות השלג הנופל" מישה 2016 The Healer אלק ביילי 2020 האיש הבלתי נראה אדריאן גריפין 2021 הבת האפלה טוני2022הרשימה של מר מלקולםלורד קאסידי אמילי שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן שלושת המוסקטרים: מיליידי2025העולם ירעדשלמה בר וינר
+אינטרנט שנה כותרת תפקיד הערות 2011Will & Kte: Before Happily Ever After הנסיך ויליאם 4 פרקים
אוליבר אלזוורת' היה עורך דין, שופט, פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי.
הוא היה אחד ממנסחי חוקת ארצות הברית, סנאטור מטעם קונטיקט ונשיא בית המשפט העליון השלישי של ארצות הברית.
בבחירות לנשיאות של 1796 הוא קיבל 11 קולות בחבר האלקטורים.
אלזוורת נולד בווינדזור, קונטיקט ולמד בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), שם הוא סייע לייסד את האגודה הוויגית-קליאוסופית האמריקאית .
ב-1777 הוא היה לפרקליט המדינה במחוז הרטפורד שבקונטיקט ונבחר כנציג לקונגרס הקונטיננטלי, בו הוא כיהן עד לתום מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
בשנות ה-80 של המאה ה-18 הוא כיהן כשופט במדינתו וב-1787 הוא היה נציג לוועידת החוקה שבה התקבלה חוקת ארצות הברית.
בעת דיוני הוועידה הוא היה בין אלו שהיו אמונים על ניסוחה של פשרת קונטיקט בין המדינות המאוכלסות לבין המדינות הקטנות.
הוא גם היה חבר בוועדת הפרטים , שהכינה את הטיוטה הראשונה של החוקה, אך הוא עזב את הוועידה לפני חתימת החוקה.
אלזוורת' היה בעל ברית מרכזי בסנאט של אלכסנדר המילטון והיה חבר במפלגה הפדרליסטית.
הוא הוביל בסנאט את תהליך קבלת הצעותיו של המילטון, כמו חוק המימון של 1790 ואת חוק הבנק של 1791 .
הוא גם היה מתומכיהם של מגילת הזכויות של ארצות הברית ושל הסכם ג'יי בין ארצות הברית לבין הממלכה המאוחדת.
ב-1796, לאחר שהסנאט דחה את מועמדותו של ג'ון ראטלדג' כנשיא בית המשפט העליון, מינה הנשיא ג'ורג' וושינגטון את אלזוורת' לתפקיד.
מועמדותו אושרה פה אחד בסנאט והוא כיהן בתפקיד עד 1800, כאשר הוא התפטר עקב בריאותו הרופפת.
כמה תיקים נדונו בבית המשפט בראשותו, והוא ייזכר בעיקר בשל העובדה שהוא לא עודד את הנוהג של חוות דעת המשכית .
במקביל לכהונתו כנשיא בית המשפט העליון, הוא כיהן כנציג ארצות הברית לצרפת בשנים 1799–1800, שם הוא חתם על ההסכם ששם קץ למלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת.
באותה שנה הוא פרש מתפקידו כנשיא בית המשפט העליון והוחלף בג'ון מרשל.
לאחר מכן הוא היה חבר במועצת המושל של קונטיקט עד למותו ב-1807.
אוליבר אלזוורת' נולד בווינדזור, קונטיקט, לקפטן דייוויד וג'מיימה (לבית ליוויט) אלזוורת'.
ב-1762 הוא החל ללמוד באוניברסיטת ייל, אך בסוף שנת לימודיו השנייה הוא עבר לקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון).
יחד עם ויליאם פרסטון ולותר מרטין, ששניהם היו לימים יחד עמו נציגים לוועידת החוקה ב-1787, הוא ייסד את "מועדון הכוונות הטובות" (Well Meaning Club), שהיה לחברה הקליאוסופית (כיום חלק מהאגודה הוויגית-קליאוסופית), מועדון הדיבייטינג הוותיק ביותר בארצות הברית.
ב-1766 הוא קיבל תואר ראשון.
לאחר מכן הוא פנה ללימודי משפטים, ולאחר ארבע שנות לימודים הוא התקבל ב-1771 ללשכת עורכי הדין.
ב-1772 נשא אלזוורת' לאישה את אביגיל וולקוט, בתם של אביגיל וויליאם וולקוט.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית
לאחר התחלה איטית, בנה אלזוורת' משרד עורכי דין משגשג.
ב-1777 הא היה לפרקליט המדינה של קונטיקט במחוז הרטפורד.
באותה שנה הוא נבחר לאחד מנציגיה של קונטיקט לקונגרס הקוטיננטלי.
הוא שימש בכמה ועדות של הקונגרס, כולל הוועדה הימית ומועצת האוצר.
הוא גם היה פעיל במאמץ המלחמתי של מדינתו במהלך המהפכה האמריקאית, כאשר שימש כחבר בוועדה שפיקחה על ההוצאות של המדינה במלחמה.
באותה שנה הוא הצטרף גם לוועדת העתירות, שהייתה הגוף שקדם לבית המשפט הפדרלי.
בעת כהונתו בוועדה זו, הוא השתתף בדיונים על תיק אולמסטד, שלראשונה עימת בין סמכות המדינה לסמכות הממשל הפדרלי.
ב-1779 הוא לקח על עצמו משימות רחבות יותר כחבר מועצת הבטיחות, שיחד עם מושל המדינה שלטה על האמצעים הצבאיים של המדינה.
כהונתו השיפוטית הראשונה הייתה ב"בית המשפט העליון לטעויות" (Supreme Court of Errors, שבהמשך היה לבית המשפט העליון של קונטיקט), שהוקם ב-1785, אך עד מהרה הוא עבר לבית המשפט המחוזי של קונטיקט ובו כיהן ארבע שנים.
ב-1787 השתתף אלזוורת' בוועידת החוקה של ארצות הברית שהתקיימה בפילדלפיה כנציג קונטיקט לצדם של רוג'ר שרמן וויליאם סמואל ג'ונסון.
יותר ממחצית 55 נציגי הוועידה היו עורכי דין, ולשמונה מתוכם, כולל אלזוורת' ושרמן, היה ניסיון קודם כשופטים הבקיאים בשיח המשפטי.
אלזוורת' היה מעורב באופן פעיל בדיונים שהחלו ב-20 ביוני, כאשר הוא הציע את השימוש בשם "ארצות הברית" (The United States) כזיהוי לממשלה שתוקם על פי החוקה.
המושג "ארצות הברית" כבר היה בשימוש בהכרזת העצמאות, בתקנון הקונפדרציה ובסדרת המאמרים פרי עטו של תומאס פיין, "המשבר האמריקאי".
היה זה אלזוורת' שהציע לשמור על הניסוח המקורי כדי לשים דגש על היותה של ארצות הברית פדרציה ולא ישות לאומית אחת.
שלושה שבועות קודם לכן, ב-30 במאי, קרא אדמונד רנדולף מווירג'יניה להקים "ממשלה לאומית", שתכלול גוף מחוקק עליון, רשות מבצעת ורשות שופטת.
אלזוורת' קיבל את הרעיון של רנדולף לחלוקה לשלוש רשויות, אך קרא למחוק את המשפט "ממשלה לאומית.
מאז, המונח "ארצות הברית" היה התואר הרשמי שבו עשתה הוועידה שימוש לציין את הממשלה.
השם המלא "ארצות הברית של אמריקה" (The United States of America), היה כבר בשימוש על ידי פיין, והכללתו בחוקה הייתה פרי פועלו של גוברנר מוריס, כאשר הוא ביצע את העריכות האחרונות בנוסח החוקה.
אלזוורת' היה שותף מרכזי באימוץ "פשרת קונטיקט .
הוועידה נקלעה למבוי סתום בנוגע לשאלת הייצוג בקונגרס, כשהמדינות הגדולות ביקשו שיהיה ייצוג יחסי ואילו המדינות הקטנות ביקשו שיהיה ייצוג שווה לכל מדינה.
במהלך הוויכוח, הצטרף אלזוורת' לעמיתו מקונטיקט רוג'ר שרמן בהצעה לקונגרס דו-בתי, שבו ייבחרו כל אחד מבתי המחוקקים של המדינות בשני נציגים לסנאט של ארצות הברית, בעוד שחלוקת הנציגים לבית הנבחרים של ארצות הברית תהיה באופן יחסי לגודל האוכלוסייה של המדינות.
פשרה זו אומצה על ידי הוועידה ב-16 ביולי 1787.
בנושא השנוי במחלוקת אם העבדים ייספרו כחלק מאוכלוסיית המדינות בקביעת מספר נציגי המדינה בקונגרס, או שהם נחשבו כרכוש ולפיכך לא יכללו בספירה, הצביע אלזוורת' בעד "פשרת השלוש חמישיות" .
מאוחר יותר, בהדגישו שהוא לא החזיק בבעלותו עבדים, הוא נאם פעמיים בפני הוועידה, ב-21 וב-22 באוגוסט בעד ביטול העבדות.
הוא גם היה אחד האישים המרכזיים שעמדו על שמירת התפיסה של ביקורת שיפוטית על בסיס החוקה.
יחד עם ג'יימס וילסון, ג'ון ראטלדג', אדמונד רנדולף ונתניאל גורהאם, שימש אלזוורת' כחבר בוועדת הפרטים , שהכינה את הטיוטה הראשונה של החוקה, בהתבסס על ההחלטות שכבר התקבלו בוועידה.
דיוני הוועידה הופסקו מה-26 ביולי ועד ה-6 באוגוסט להשלמת עבודת הוועדה.
אף על פי שאלזוורת' עזב את הוועידה לקראת סיומה בסוף חודש אוגוסט ולא נמנה עם חותמי המסמך הסופי, הוא כתב את "מכתבי בעל הקרקעות" (Letters of a Landholder) כדי לקדם את אשרור החוקה.
הוא גם היה אחד המשתתפים הבולטים בוועידת אשרור החוקה של קונטיקט שהתקיימה ב-1788, בה הוא הדגיש את הביקורת השיפוטית שתבטיח את הריבונות הפדרלית.
נראה שהיה זה יותר מיד המקרה שאלזוורת' ווילסון היו חברים בוועדת הפרטים מבלי להזכיר את נושא הביקורת השיפוטית בנוסחה הראשונית של החוקה, אך לאחר מכן הם הביעו את חשיבותה המרכזית בוועידות האשרור בשנה שקדמה להכללתה על ידי אלזוורת' בחוק השיפוט של 1789 .
יחד עם ויליאם סמואל ג'ונסון, כיהן אלזוורת' כאחד' משני הסנאטורים הראשונים מטעם קונטיקט בממשלה הפדרלית החדשה.
הוא הזדהה עם המפלגה הפדרליסטית שהתהוותה אז והיה בעל תפקיד בולט במהלך העניינים בסנאט שהיה מקביל למנהיגי הרוב בסנאט בעשורים הבאים.
לדבריו של ג'ון אדמס הוא היה "עמוד התווך של כל הממשל של ג'ורג' וושינגטון בסנאט".
ארון בר הלין על כך שאם אלזוורת' היה מאיית את שם האל בצורה שגויה, "היה לוקח לסנאט שלושה שבועות לתקן את הטעות".
הסנאטור ויליאם מקליי מפנסילבניה הציג טענה עוינת יותר: "הוא יאמר כל דבר, גם אם אני לא אוכל להאמין שהוא דבר עקרוני".
הוא גם אמר עליו "אני יכול לתאר אותו כאחד האנשים גלויי הלב שהכרתי אשר נחנו בכאלו יכולות".
מה שככל הנראה הטריד ביותר את מקליי הייתה ההעדפה שנתן אלזוורת' לדיונים פרטיים והסכמים לא כתובים על פני דיון פומבי.
בחמש שנות פעילותו של הסנאט לא התקיימו רישומי פרוטוקול רשמיים של דיוניו ואף לא היה באולם הסנאט מקום לאירוח הקהל.
התנאים היו דומים בוועידת החוקה של 1787, כל זאת בהשוואה לדיונים הפתוחים של בית הנבחרים.
המיזם הראשון בסנאט שהוביל אלזוורת' היה חוק השיפוט , שכונה גם "חוק הסנאט מספר 1", ושהשלים באופן מלא את הפרק השלישי של החוקה באמצעות מיסוד יחסים היררכיים בין בתי המשפט של המדינות לבתי המשפט הפדרליים.
שנים לאחר מכן אמר ג'יימס מדיסון, "ייתכן שיהיה זה ברור שהחוק שארגן את המערכת המשפטית מקורו בטיוטה של אלזוורת', שהנוסח שהתקבל בסופו של דבר לא היה שונה ממנה באופן משמעותי".
אלזוורת' היה זה שככל הנראה ניסח את סעיף 25 לחוק, המרכיב החשוב ביותר בו.
סעיף זה הקנה לבית המשפט העליון של ארצות הברית את הסמכות להטיל וטו על החלטות בתי המשפט העליונים של המדינות שאישרו את חוקי המדינות שעמדו בסתירה לחוקת ארצות הברית.
על כל חוקי המדינות והחוקים המקומיים, שאושרו על ידי בית המשפט העליונים של המדינות, ניתן היה לערור בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית, שהוקנתו לו הסמכות, אם הוא בחר לעשות כן, לפסול אותם על כך שהם נגדו את החוקה.
לעומת זאת, על החוקים שנפסלו על ידי בתי המשפט העליונים של המדינות לא ניתן היה לערור בדרך זו, אלא כאמור רק על חוקים שהם כן אישרו.
למעשה, ביקורת שיפוטית זו החליפה את הביקורת של הקונגרס, שהייתה אמורה להיות על פי הצעתו של מדיסון שהעלה אותה ארבע פעמים ללא הצלחה בוועידת החוקה, זאת כדי להבטיח את ריבונות הממשל הפדרלי.
הרעיון להעניק את הסמכות הזאת לממשל הפדרלי נדחה ככל הנראה בשל השימוש הבלתי ראוי הפוטנציאלי שבה, שבהמשך עלול היה לשמש כבסיס לדחיית החוקה על ידי ועידות האשרור של המדינות.
עם השלמת תהליך האשרור, הצליח אלזוורת' להשיג את ריבונות הממשל הפדרלי, אך באמצעות ביקורת שיפוטית ולא באמצעות ביקורת של הקונגרס.
לאחר שחוק השיפוט עבר בסנאט, קידם אלזוורת' את קבלתה של מגילת הזכויות של ארצות הברית שמדיסון קידם בבית הנבחרים, ובאותה עת קידם גם את חוק השיפוט.
חוק השיפוט ומגילת הזכויות במשולב העניקו לחוקה את "השיניים" שהיו חסרות בתקנון הקונפדרציה.
הביקורת השיפוטית העניקה לממשל הפדרלי את ריבונותו, בעוד שמגילת הזכויות הבטיחה למדינות ולאזרחיהן את ההגנה מפני השימוש הבלתי ראוי של הממשל הפדרלי בריבונותו.
כך חוק השיפוט ומגילת הזכויות איזנו זה את זה.
עם זאת, עם קבלתו של התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, שהתקבל 75 שנים לאחר מכן ב-1865, ניתן לרוח מגילת הזכויות ביטוי בכל מדרגי השלטון כפי שפורשה על ידי מערכת המשפט עד לערעור סופי בבית המשפט העליון.
אין צורך לומר שלא הייתה זו כוונתו של מדיסון ולא של אלזוורת'.
אלזוורת' היה התומך הראשי בסנאט של תוכניתו הכלכלית של אלכסנדר המילטון, זאת כאשר הוא היה חבר בלפחות ארבע ועדות של הסנאט שעסקו בנושאים תקציביים.
סוגיות אלו כללו את קבלת תוכניתו של המילטון למימון החוב הלאומי, הקמתו של , ולקיחת האחריות על חובות המדינות בתמורה להחלטה למקם את עיר הבירה בדרום (כיום וושינגטון די.
הישגים נוספים של אלזוורת' כללו נקיטת צעדים לקבלתה של קרוליינה הצפונית לאיחוד, שתוכננה להוות משקל נגד לאילוץ רוד איילנד להצטרף לאיחוד וניסוח החוק לפיקוח על השירות הקונסולרי.
הוא גם היה אחד האישים המרכזיים ששכנעו את הנשיא ג'ורג' וושינגטון לשלוח את ג'ון ג'יי לבריטניה כדי לנהל משא ומתן על הסכם ג'יי ב-1794 כדי למנוע מצב מלחמה עמה, להסדיר את החובות בין שתי האומות ולתת למתיישבים האמריקאים נגישות טובה יותר למערב התיכון.
נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית
ב-3 במרץ 1796 מונה אלזוורת' על ידי הנשיא וושינגטון כנשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, זאת לאחר שהתפקיד התפנה עם התפטרותו של ג'ון ג'יי.
מינוי מחליפו של ג'יי, ג'ון ראטלדג', לא אושר על ידי הסנאט בדצמבר 1795, ומועמדו הבא של וושינגטון, ויליאם קושינג, דחה את ההצעה בפברואר.
מינויו של אלזוורת' אושר עד מהרה ברוב של 21 מול 1 וב-8 במרץ הוא הושבע לתפקידו.
בפני בית המשפט בראשותו של אלזוורת' לא נדונו תיקים חשובים.
עם זאת, בארבעה תיקים בהם פסק בית המשפט הוא קבע את חשיבותה בת הקיימא של תורת המשפט האמריקאית: הילטון נגד ארצות הברית משנת 1796 קבע בפירוש את סמכות בית המשפט העליון לבצע ביקורת שיפוטית לאישור מס הכרכרות הפדרלי.
בתיק "הולינגסוורת' נגד וירג'יניה" משנת 1798 נקבע שלנשיא ארצות הברית אין שום חלק בתהליכי התיקון של החוקה.
בתיק "קלדר נגד בול" נקבע שסעיף החקיקה למפרע של החוקה תופס רק בנוגע לחוק הפלילי, לא האזרחי.
תיק "ניו יורק נגד קונטיקט" היה הראשון שנשמע על פי התיקון ה-3 לחוקה ליישוב מחלוקות בין המדינות.
מורשתו העיקרית של אלזוורת' כנשיא בית המשפט העליון הייתה בכך שהוא לא עודד את הנוהג של חוות דעת המשכית , על פיה כל שופט כתב חוות דעת נפרדת בכל תיק.
תחת זאת עודד אלזוורת' את גישת ההסכמה הכללית של בית המשפט שתובע בפסק דין אחד.
בבחירות לנשיאות של 1796 קיבל אלזוורת' 11 מקולות חבר האלקטורים.
קולות אלו באו על חשבונו של תומאס פינקני, שכתוצאה מכך לא נבחר כסגן הנשיא של תומאס ג'פרסון.
ב-1799 מונה אלזוורת' על ידי הנשיא ג'ון אדמס כשליח מיוחד לצרפת.
המשימה שהוטלה עליו הייתה ליישב את המחלוקות עם ממשלתו של נפוליאון בונפרטה בנוגע למגבלות על תנועת הספנות האמריקאית שעלולות היו להוביל לעימות צבאי בין שתי הארצות.
ההסכם שנחתם עורר תרעומת בארצות הברית בשל נדיבותו היתרה כלפי נפוליאון.
בריאותו של אלזוורת' התדרדרה כתוצאה מנסיעתו לצרפת, ובסוף 1800, בעודו עושה בשליחותו, הוא התפטר מתפקידו כנשיא בית המשפט העליון.
אף על פי שעם שובו לארצות הברית בראשית 1801, פרש אלזוורת' מן החיים הפוליטיים, הוא היה בהמשך חבר במועצת המושל של קונטיקט.
ב-1803 הוא נבחר כעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
אוליבר אלזוורת' נפטר בביתו שבווינדזור, קונטיקט ב-26 בנובמבר 1807, בגיל 62. הוא נטמן בבית הקברות פליסדו שליד הכנסייה הראשונה של וינדזור.
שני בניו התאומים של אלזוורת' הלכו בדרכיו ושירתו אף הם בשירות הציבורי.
ויליאם אלזוורת' נשא לאישה את אמילי, בתו של המילונאי נואה ובסטר והיה למושל קונטיקט, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ושופט בית המשפט העליון של קונטיקט.
אחיו התאום, הנרי אלזוורת', היה ראש עיריית הרטפורד ולאחר מכן הוא מונה כנציב הראשון של משרד הפטנטים והסימנים הרשומים של מחלקת המסחר של ארצות הברית.
בהמשך הוא היה נשיא חברת הביטוח אתנה.
הנרי אלזוורת' היה ממובילי תהליך הקמתה של מחלקת החקלאות של ארצות הברית ומונה על ידי הנשיא אנדרו ג'קסון לפקח על מה שנקרא מסלול הדמעות, העברתם של בני שבט הצ'רוקי מג'ורג'יה לטריטוריית אוקלהומה.
הוא היה ידידם ותומכם של הממציאים סמואל קולט וסמואל מורס.
בתו אני אלזוורת' הציעה את נוסח ההודעה הראשונה שהועברה על ידי מורס בטלגרף, "מה פעל אל" ().
הנרי אלזוורת' היה בוגר אוניברסיטת ייל ותורם מרכזי שלה.
על שמו של אוליבר אלזוורת' נקראה העיר אלזוורת' שבמיין.
הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי היה זה שכתב את הערך אודות אלזוורת' באנציקלופדיה בריטניקה.
אוליבר גלסנר הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אוסטרי המאמן את קבוצת קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג.
משנת 1995 ועד שנת 2011 שיחק גלסנר ברציפות בריד מהבונדסליגה האוסטרית (מלבד עונת השאלה לא מוצלחת בל.א.ס.ק.
לינץ), כשהוא עורך במדיה 570 הופעות, עד שבאוגוסט 2011 פרש ממשחק פעיל בשל דימום מוחי.
בשנת 2012 הצטרף לצוות המקצועי של רד בול זלצבורג, וביולי 2012 לעוזר מאמן הקבוצה הבכירה, רוג'ר שמידט.
במאי 2014 מונה למאמנה של קבוצת נעוריו, ריד, מהבונדסליגה האוסטרית.
במאי 2015 עזב את הקבוצה.
ביולי 2015 מונה למאמן ל.א.ס.ק.
לינץ, ששיחקה בליגה האוסטרית השנייה, ובתום עונת 2016/2017 העפיל עימה לליגה הבכירה.
לאור הצלחתו הרבה בל.א.ס.ק., ביולי 2019 הוא מונה למאמנה של וולפסבורג מהבונדסליגה.
במאי 2021 הפך למאמנה של איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה, וחתם על חוזה לשלוש עונות.
בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה הקבוצה בליגה האירופית, לראשונה מאז 1980. בגמר ניצחה הקבוצה את ריינג'רס הסקוטית בדו-קרב פנדלים.
בבונדסליגה הקבוצה סיימה במקום ה-11, ובגביע הגרמני הודחה עוד בסיבוב הראשון על ידי וולדהוף מנהיים.
בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגה, ובליגת האלופות הצליחה להעפיל עד לשלב שמינית הגמר, בו הודחה על ידי נאפולי.
הקבוצה הגיעה גם לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה 0–2 לר.ב.
בתום העונה שוחרר גלסנר מהמועדון.
ב-19 בפברואר 2024 מונה למאמנה של קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג.
בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום העשירי ובחלק העליון של הטבלה בפעם השנייה בלבד בעידן הפרמייר ליג.
ב-17 במאי 2025 זכה עם הקבוצה בגביע ה-FA הראשון בתולדות המועדון והתואר הראשון בכלל.
באוגוסט של אותה השנה זכה עם הקבוצה גם במגן הקהילה לאחר ניצחון על ליברפול.
בשנת 2006 השלים גלסנר תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת האגן.
אוליבייה ז'אק ורדון הוא כדורגלן בניני המשחק בעמדת הבלם בלודוגורץ ראזגרד.
ורדון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנגולם מהליגה החמישית בצרפת.
בקיץ הצטרף לקבוצת המילואים של בורדו מהליגה הרביעית.
ב-19 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד אולימפיק מרסיי.
בקיץ ורדון חתם בסושו מהליגה השנייה.
ב-26 באפריל 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגות המקצועיות בניצחון 0–2 נגד גזלק אז'אקסיו.
בקיץ עזב את צרפת וחתם בדפורטיבו אלאבס מליגת העל הספרדית וכעבור כחודשיים הושאל לאויפן מליגת העל הבלגית במדיה שיחק עונה אחת.
ב-4 בספטמבר 2020 הושאל ללודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית.
ב-1 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–2 נגד דינמו ברסט במסגרת פלייאוף מוקדמות הליגה האירופית.
ב-13 בדצמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 3–5 לפירין בלגואבגרד.
בשנת ורדון הודיע כי בכוונתו לייצג את בנין, בזכות העובדה כי אמו ילידת המדינה.
ב-24 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין בהפסד 0–1 ל.
אוליבר בלום הוא מנהל גרמני המשמש כמנכ"ל קבוצת פולקסווגן ומנכ"ל פורשה.
בלום נולד בעיר בראונשווייג ובוגר לימודי הנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג.
בשנת 1994 סיים תוכנית הכשרה של חברת אאודי.
בגיל 28 היה מתכנן במחלקת פחחות וצבע בחברה.
שלוש שנים לאחר מכן קיבל לידיו את האחריות על ייצור השלדה של אאודי A3. שנתיים לאחר מכן מונה לתפקיד עוזר מנהל ייצור בכיר.
בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור בתחום טכנולוגיית הרכב.
בשנת 2004 מונה לראש תחום התכנון בחברת סיאט ולאחר חמש שנים עבר לבצע תפקיד דומה בחברת פולקסווגן.
ב-2013 מונה לאחראי על הייצור והלוגיסטיקה בדירקטוריון פורשה.
ב-1 באוקטובר 2015 מונה למנכ"ל פורשה במקומו של מתיאס מילר שמונה למנכ"ל קבוצת פולקסווגן.
בספטמבר 2022 מונה לתפקיד מנכ"ל קבוצת פולקסווגן, במקומו של הרברט דיס, במקביל לתפקידו בפורשה.
הלדנס , המוכר גם תחת שם הבמה HI-LO, הוא תקליטן, רמיקסר ומפיק מוזיקלי הולנדי.
ב-30 בדצמבר 2013, הוא הוציא את הסינגל "Gecko".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-32 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים.
גרסה מחודשת לשיר, בשיתוף פעולה עם בקי היל, תחת השם "Gecko (Overdrive)", יצאה ב-22 ביוני 2014. הגרסה המחודשת הגיעה, בשיאה, למקום ה-48 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי.
כמו כן, גרסה זו זכתה באישור הקלטה מסוג זהב מ-BVMI ובאישור הקלטה מסוג פלטינה כפולה מ-BPI.
ב-16 ביולי 2014, הוא הוציא את הסינגל "Koala".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-23 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים.
גרסה מחודשת לשיר, בשיתוף פעולה עם קייט סטיוארט , יצאה ב-7 בדצמבר 2014. השיר הגיע, בשיאו, למקום השישי במצעד הסינגלים הסקוטי, למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי.
ב-9 בנובמבר 2015, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם טייסטו, את הסינגל "Wombass".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-17 בוולוניה ולמקום ה-44 בפלנדריה.
גרסה מחודשת לשיר, בשיתוף פעולה עם טייסטו ונטלי לה רוז , תחת השם "The Right Song" יצא ב-22 בינואר 2016. הגרסה המחודשת הגיעה, בשיאה, למקום ה-46 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, למקום ה-39 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום העשירי במצעד הדאנס הבריטי.
כמו כן, גרסה זו זכתה באישור הקלטה מסוג זהב מ-BPI.
ב-2018, הוא הוחתם בחברת התקליטים RCA רקורדס.
ב-26 באוקטובר 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם סאנגודזו , את הסינגל "Fire in My Soul".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השישי במצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-13 בספטמבר 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ריטון והזמרת וולה מאלינגה , את הסינגל "Turn Me On".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-22 במצעד השירים ההולנדיים, למקום ה-38 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום השני במצעד הדאנס הבריטי, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ולמקום ה-11 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
כמו כן, זכה באישור הקלטה מסוג פלטינה מ-BPI.
כריסטופר אנתוני לונספורד , המופיע תחת שם הבמה אוליבר אנתוני (Oliver Anthony), הוא זמר-יוצר קאנטרי-פולק אמריקאי.
באוגוסט 2023, הוא הוציא את הסינגל Rich Men North of Richmond " באופן עצמאי.
הסינגל עלה לראשונה במקום הראשון ב-Billboard Hot 100, מה שהפך את אנתוני לאמן הראשון שהופיע בראש המצעד ללא כל היסטוריה במצעדים קודמים.
אנתוני הוא זמר אפלצ'ים מז'אנר הקאנטרי-פולק, הא אימץ את שמו של סבו "אוליבר אנתוני" כשם הבמה שלו במחווה לתקופת השפל שבה חי.
הוא התחיל לכתוב מוזיקה ב-2021, ומאז 2022 פרסם את יצירותיו בספוטיפיי בשם Oliver Anthony Music.
אנתוני סיפור ש"התחיל לקבל הודעות מאנשים שאמרו כמה המוזיקה עוזרת להם בהתמודדויות שלהם בחייהם", ושזה נתן לו מטרה.
"זה גרם לי להרגיש שאני לא סתם מבזבז את הזמן שלי".
במשך חמש שנים נאבק אנתוני עם בעיות נפשיות והתמכרות לאלכוהול, ולפי משתמש הטוויטר, ג'ייסון האוורטון שראיין אותו ביולי 2023 נשבר אנתוני והבטיח לאלוהים שהוא יתפכח אם יעזור לו להיות מאמין.
כ-30 יום לאחר מכן, ערוץ המוזיקה של וירג'יניה המערבית, radiowv, ביקש ממנו להקליט שיר לערוץ המוזיקה שלו ביוטיוב, והתוצאה הייתה "Rich Men North of Richmond".
אנתוני ביצע מופע חינם בשוק איכרים בברקו, קרוליינה הצפונית, ב-13 באוגוסט, שאנתוני פתח בהקראת פסוקים מתהילים ל"ז.
הצטרף אליו האורח המפתיע ג'יימי ג'ונסון.
באותו חודש, שישה שירים נוספים של אנתוני דורגו ב-20 המובילים של iTunes, כאשר חמישה מהאחרים ב-10 הראשונים, כולל "I've Got to Get Sober", שהגיע למקום השלישי בפלטפורמת אפל.
"Ain't Gotta Dollar", שיר על הסתמכות עצמית מבלי לבזבז כסף, ודורג במקום הרביעי במיטבו של אנתוני על ידי המבקרים, הגיע למקום הראשון ברשימה הויראלית בספוטיפיי ולמקום 2 ב-Spotify iTunes.
אנתוני ציין כי חברי הציבור פנו אליו כדי להביע כיצד השיר הזה "התחבר אליהם בצורה עוצמתית".
בפוסט בפייסבוק ב-17 באוגוסט, אנתוני תיאר את מה שלדעתו הסיבות לפופולריות שלו: "כתבתי את המוזיקה שכתבתי כי סבלתי מבריאות נפשית ומדיכאון.
השירים האלה התחברו למיליוני אנשים ברמה כל כך עמוקה, כי הם מושרים על ידי מישהו שמרגיש את המילים בדיוק ברגע שהן שרו.
בלי עריכה, בלי סוכן, בלי שטויות.
רק איזה אידיוט והגיטרה שלו."
הקונצרט הציבורי השני המתועד של אנתוני, במויוק, צפון קרוליינה, נפתח במה שבילבורד תיאר כ"אופנה ייחודית", כשהוא קרא קטע מהתנ"ך.
הסרטון של אנתוני לשירו "Rich Men North of Richmond" הועלה ליוטיוב ב-8 באוגוסט 2023, והפך מיד לוויראלי.
בילבורד תיאר אותה כמי שמתמודדת עם "פוליטיקאים, מיסים, רווחה וסוגיות אחרות מנקודת מבטו של אדם עובד מתקשה", ומקורות חדשותיים שונים תיארו נושאים בו כאנטי ממסדיים, שמרניים או קונספירטיביים.
זה פורסם על ידי אישים כולל הזמר והיוצר ג'ון ריץ', הפודקאסט ג'ו רוגן והפרשנים הפוליטיים ג'ק פוסובייץ' ומאט וולש.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד כל הז'אנרים של iTunes בארצות הברית תוך ימים, ולמקום הראשון במצעד ספוטיפיי ארצות הברית ואפל מיוזיק כמה ימים לאחר מכן.
התובע הכללי של וירג'יניה, ג'ייסון מיארס, כינה את ההופעה של אנתוני "כישרון לא אמיתי של וירג'יניה".
חדשות NBC דיווחו כי להעלאת הסרטון המקורי היו למעלה מתשעה מיליון צפיות בטווח של חמישה ימים, וציינו תגובה עליה שמשכה 11,000 לייקים: "ובדיוק ככה הפכת לקול של 40 או 50 מיליון אנשים עובדים".
בעוד שכל השירים שאנתוני פרסם לפני "Rich Men North of Richmond" הוקלטו בטלפון הנייד שלו, תוך ימים של יציאת השיר הזה, ג'ון ריץ' הציע בפומבי להפיק את האלבום הראשון של אנתוני.
ב-16 באוגוסט, בילבורד דיבר על תעשיית מוזיקה ש"מאכילה בטירוף" על חתימתו, ודיווח שראש לייבל אחד אמר להם, "אני לא חושב שאי פעם ראיתי דבר כזה בעבר".
אנתוני עצמו כתב בעמוד הפייסבוק שלו באותו יום ש"כולם ב'תעשייה' ממהרים לי לחתום על משהו, אבל אנחנו רק רוצים לקחת את הדברים לאט עכשיו".
הוא גם כתב ש"אנחנו עובדים על שורה מלאה של מופעים" עם מקום לקהלים גדולים יותר.
ב-17 באוגוסט, אנתוני כתב עוד, "אנשים בתעשיית המוזיקה נותנים לי מבטים ריקים כשאני מצחצח הצעות של 8 מיליון דולר.
אני לא רוצה 6 אוטובוסים לטיולים, 15 נגררים לטרקטורים ומטוס סילון.
אני לא רוצה לשחק באצטדיון, אני לא רוצה להיות באור הזרקורים."
Draven Riffe מ-radiowv אמר לבילבורד בראיון שפורסם ב-19 באוגוסט שהוא המנהל המשותף של אנתוני, יחד עם בריאן פרנטיס.
הוא אמר שחמישה שירים אקוסטיים נוספים הוקלטו בחווה של אנתוני באותם סשנים של Rich Men, שייצא בקרוב.
היו גם הזמנות לקונצרטים עד סוף 2023, אמר.
נכון לאוגוסט 2023, אנתוני התגורר בחניון של 750 דולר אמריקאי, שם אמר שהוא מתכוון לגדל בעלי חיים.
בגיל 17 נשר מבית הספר התיכון.
לימים השיג תעודת פיתוח חינוכית כללית, הוא עבד בעבודות תעשייתיות בצפון קרולינה ובווירג'יניה.
במפעל נייר בצפון קרוליינה, הוא עבר תאונת עבודה ב-2013 ששברה את הגולגולת שלו, והותירה אותו ללא יכולת לעבוד במשך חצי שנה.
הוא עבד במכירות חיצוניות בייצור, בביקור במפעלים ובאתרי עבודה, מ-2014 עד 2023.
אוליבר לוקאס דוזאה נוניאלו דובין (בשוודית ובאנגלית: Oliver Lukas Dozae Nnonyelu Dovin; נולד ב-11 ביולי 2002 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן שוודי-אנגלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת קובנטרי סיטי ובנבחרת שוודיה.
דובין גדל במחלקות הנוער של אנסקדה IK והמארבי.
בעונת הושאל ל-IK פריי מהליגה השוודית השלישית, במדיה ערך 23 הופעות ליגה.
ב-6 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המארבי, בהפסד 2-1 לארברו מליגת העל השוודית לעונת .
ב-19 ביולי 2024 חתם בקובנטרי סיטי.
ב-12 בינואר 2023 ערך דובין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה, בניצחון 2-1 על נבחרת איסלנד במשחק ידידות.
אוליבר (אולי) ג'יימס ברמן הוא נהג מרוצים בריטי המתחרה עבור קבוצת האס באליפות הפורמולה 1. בשנת 2021 זכה באליפות פורמולה 4 האיטלקית והגרמנית.
ברמן החל להתחרות בקארטינג בשנת 2013. בשנת 2020 ערך את הבכורה באליפות פורמולה 4 הגרמנית וסיים את העונה במקום השביעי, במקביל השתתף בשלושה מרוצים באליפות האיטלקית.
לקראת עונת 2021 עבר להתחרות בקבוצת ואן אמרסטרוף רייסינג והתחרה במקביל בשתי האליפויות.
באליפות האיטלקית השיג 11 ניצחונות וארבעה פודיומים נוספים וזכה באליפות.
באליפות הגרמנית ניצח 6 מרוצים והבטיח את הזכייה באליפות במרוץ האחרון לאחר קרב צמוד עם טים טרמניץ, חברו לקבוצה.
במקביל למרוצים אלה התחרה במספר מרוצים באליפות הפורמולה 3 הבריטית.
בעקבות ההישגים האלה היה אחד מאבעת המועמדים הסופיים לפרס "הנהג הצעיר של השנה" של אוטוספורט ומועדון נהגי המרוצים הבריטי (BRDC).
לקראת עונת 2022 הוחתם בקבוצת פראמה (Prema) והתחרה באליפות הפורמולה 3. הוא ניצח מרוץ אחד והגיע שבע פעמים לפודיום.
במרוץ האחרון של העונה סיים שני והפסיד את המקום השני בדירוג הכולל של העונה לזאין מלוני, שניצח את המרוץ.
לקראת עונת 2023 נשאר בקבוצת פראמה, אך עבר להתחרות באליפות הפורמולה 2. בסיום העונה דורג במקום השישי והאריך חוזה לעונה נוספת בקבוצה.
ברמן הצטרף לאקדמיית פרארי לנהגים בנובמבר 2021. באוקטובר 2023 ערך נסיעת מבחן במכונית פורמולה 1 במבחן פרטי שערכה פרארי במסלול פיוראנו.
במהלך עונת 2023 השתתף בשני אימונים עם קבוצת האס.
בינואר 2024 הוכרז כנהג המחליף בקבוצת פרארי.
כמה ימים לאחר מכן הוכרז גם כנהג המחליף של קבוצת האס.
במהלך סוף השבוע של גרנד פרי ערב הסעודית, המרוץ השני בעונת 2024, לקה קרלוס סאינס בדלקת התוספתן ונדרש לניתוח מיידי.
ברמן נקרא להחליפו והשתתף באימון השלישי ובמקצה הדירוג בו דורג במקום ה-12. במרוץ סיים במקום השביעי, צבר 6 נקודות ונבחר ל"נהג היום" על ידי האוהדים.
בפתיחת סוף השבוע של גרנד פרי בריטניה הוכרז כנהג של קבוצת האס בעונת 2025. לקראת גרנד פרי אזרבייג'ן קיבל ברמן הזדמנות נוספת להתחרות, הפעם כמחליפו של קווין מגנוסן בקבוצת האס שנפסל מהמרוץ לאחר שצבר 12 נקודות ענישה.
במרוץ זינק ברמן מהמקום ה-11 וסיים במקום העשירי.
סר אוליבר ג'יימס דאודן (; נולד ב-1 באוגוסט 1978) הוא פוליטיקאי בריטי שכיהן כסגן ראש ממשלת בריטניה מאפריל 2023 עד יולי 2024 וגם כצ'נסלור של דוכסות לנקסטר וכ מטעם המפלגה השמרנית.
הוא חבר פרלמנט (MP) עבור הרטסמר מאז 2015.
דאודן כיהן בממשלתו של בוריס ג'ונסון כשר הקבינט וכ בין השנים 2019 ל-2020 וכ משנת 2020 עד 2021.
לאחר פרישתו של ג'ונסון וכהונתה קצרת הימים של ליז טראס מונה על ידי רישי סונאק באוקטובר 2022 לצ'נסלור של דוכסות לנקסטר.
הוא מונה למזכיר המדינה במשרד הקבינט בפברואר 2023, ולאחר התפטרותו של דומיניק ראב מונה לסגן ראש ממשלת בריטניה באפריל אותה שנה.
ב-5 ביולי 2024, לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת, סיים דאודן את כל תפקידיו בקבינט.
אוליבר הלאנדר (בפינית: Oliver Helander; נולד ב-1 בינואר 1997) הוא אתלט פיני, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2024) בהטלת כידון.
ארם נולד וגדל ברזאבורג, פינלנד, אחיו הוא שחקן כדוריד, בנג'מין, בליגת העל השוודית בכדוריד ונבחרת פינלנד בכדוריד.
באליפות העולם שנערכה ביולי 2019 בדוחה, קטר סיים במקום 19 בהטלת כידון בתוצאה של 80.36 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום 17 בתוצאה של 78.81 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית, סיים במקום שמיני בתוצאה של 82.24 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 82.41 מטר ועלה מהמקום השישי לשלב הגמר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט סיים במקום שביעי בתוצאה של 83.38 מטר.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה במרץ 2024 זכה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 85.75 מטר, אחרי יאקוב ואדלייך מצ'כיה (88.65 מטר) ויוליאן ובר מגרמניה (85.94 מטר).
האביר אוליבר הלאשי (במקור האלטמאייר-Haltmayer, בהונגרית: Halassy Olivér; 31 ביולי 1909 אויפשט – 10 בספטמבר 1946, בודפשט) היה שחיין ושחקן נבחרת הונגריה בכדורמים.
נוסף לכך היה אלוף אירופה (פריז 1931) במשחה ל-1500 מטר חופשי .
אוליבר הלאשי סיים חטיבת ביניים בעיר הולדתו (כיום רובע 4 של בודפשט).
הוא היה בן שמונה כשניסה לקפוץ על חשמלית נוסעת והחליק במורד המדרגות.
היה צורך לקטוע את רגלו השמאלית.
הוא נהרג ב-1946 בנסיבות שעדיין לא ברורות, כנראה על ידי חיילים חמושים סובייטים או סתם פושעים.
הלאשי היה שחיין ושחקן כדורמים במועדון UTE.
כשחקן נבחרת הונגריה בכדורמים זכה ב ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב (אמסטרדם 1932 ברלין 1936) ומדליית כסף אחת (אמסטרדם 1928) ובאליפות אירופה זכה ב-3 מדליות זהב ברציפות (פריז 1931, מגדבורג 1934 ולונדון 1938).
בין 1926 לבין 1938, הוא זכה 11 פעמים ו-9 פעמים בתחרות הקבוצתית באליפות הונגריה בשחיית נהר ובסך הכל זכה ב-36 אליפויות ושיפר 12 פעמים את השיא הלאומי במשחים ל-400 מטר, 800 מטר, 1500 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
באליפות אירופה שנערכה בבולוניה, איטליה בשנת 1927 סיים במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר באליפות אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכה במדליית זהב במשחה ל-1,500 מטר חופשי בתוצאה של 20:49.0 דקות, לפני ג'וזפה פרנטין (20:50.6 דקות) ופאולו קוסטולי (21:09.4 דקות), שניהם מאיטליה.
במלחמת העולם השנייה, לאחר הכיבוש הגרמני ב-1944, (מבצע מרגרטה) החביא ספורטאים יהודים רבים וחברים נוספים במרתף ביתו.
הלאשי נתן את טבעת האבירות שלו שקיבל בירושה מאביו לרופא נרדף (יהודי) כדי לעזור לו להימלט אל מחוץ להונגריה.
הוא יעץ לאדם שנמלט מהכובשים לענוד את הטבעת בצורה בולטת, כדי שיוכל להימנע מבקורת זיהוי בלתי צפויה או שתיים.
כך הצליח חברו לעזוב את המדינה.
ב-10 בספטמבר 1946, על פי כמה הנחות, סיור צבאי סובייטי רצה להחרים את מכוניתו של חותנו, בה נהג עם נהג.
הלאשי סירב למסור את הרכב, ופשוט נורה למוות יחד עם הנהג.
מאוחר יותר נמצאה המכונית ללא צמיגים.
כלי התקשורת של אז לא הזכירו כי המבצעים היו חיילים סובייטים בקשר לרצח השוד, שעורר זעם רב.
למעשה, איננו יודעים דבר על נסיבות מותו, כתבה העיתונות של אותה תקופה, על גנגסטרים.
מבצעי השוד-רצח יכול היה להיות כל אחד.
בזמנים הבעייתיים שלאחר המלחמה, הן עריקים מהצבא הסובייטי והן פושעים הונגרים יצרו "כנופיות מפשיטים", הם התלבשו בעיקר במדי הצבא הסובייטי.
בכל מקרה לא שרדו עדי ראייה לאירוע.
החדשות על העבריינים הן ספקולציות.
באליפות אירופה שנערכה בפריז בשנת 1931 הוא זכה בתואר אלוף אירופה במשחה ל-1500 מטר חופשי ושעתיים לאחר מכן זכה בתואר אלוף אירופה בכדורמים ובכך היה לספורטאי היחיד בהיסטוריה שזכה בשני תארים אלה ביום אחד.
זכה פעמיים בסיגנום לאודיס (1928)
גרנד פרי ספורט לאומי (1931)
חבר בהיכל התהילה של השחייה (1978)
אולם הספורט הלאשי אוליבר (1989)
לוח הזיכרון שלו בכיכר טנודה (2009)
פסל הברונזה שלו ברחוב Pozsonyi באויפשט
בית הספר היסודי הגרמני הלאשי אוליבר (2012)
מרכז הספורט Halassi Olivér – בריכת שחייה עירונית (2013)
אוליבר (אולי) אוקס הוא נהג מרוצים בריטי.
הקים ומשמש כבעלים של קבוצת "Hitech GP" המתחרה במספר אליפויות שונות.
היה מנהל קבוצת אלפין באליפות הפורמולה 1.
אוקס החל את דרכו בקארטינג.
בשנת 2015 זכה באליפות העולם בקארטינג.
לאחר הזכייה הצטרף לתוכנית פיתוח הנהגים של רד בול.
בשנת 2006 התחרה בסבב מרוצי פורמולה ב.מ.וו הבריטיים וסיים במקום השישי.
בשנים הבאות התחרה בפורמולה רנו יורוקאפ, פורמולה 3 הבריטית ואליפות ה-GP3 ללא הצלחה מיוחדת.
בסיום עונת 2010 פרש מנהיגה.
בשנת 2011 הקים אוקס קבוצת קארטינג ושירותי ניהול.
בשנת 2015 הקים, ביחד עם דייוויד האייל, את קבוצת Hitech GP.
הקבוצה מתחרה באליפות הפורמולה 2, פורמולה 3, אליפות הפורמולה 3 והפורמולה 4 הבריטיים ובתוכנית פיתוח הנהגות F1 Academy.
באוגוסט 2024 מונה למנהל קבוצת הפורמולה 1 אלפין במקומו של ברונו פאמין.
אוקס החתים את ג'ק דוהאן כמחליף לאסטבן אוקון לקראת עונת 2025. זמן קצר לאחר מינויו לתפקיד הודיעה רנו, חברת האם של אלפין, כי החל מעונת 2026 הקבוצה תפסיק לייצר את המנועים בעצמה ותרכוש מנוע מקבוצה קיימת.
במאי 2025, אחרי שנה בתפקיד, הודיע על התפטרותו מהתפקיד.
אוליבייה החמישי דה קליסון הוא אציל צרפתי ששימש בחייו כמפקד צבא צרפת .
במשך כ-30 שנים היה מעורב ב"מלחמת הירושה של ברטאן" בניסיון לזכות, ללא הצלחה, בתואר "דוכס ברטאן".
תחילה נתמך על ידי הבריטים ובהמשך עבר צד וחבר למלך צרפת.
כמפקד צבא צרפת השתתף במלחמת מאה השנים ו"זכה" בכינוי "הקצב" לאחר שהטיל מומים ביריביו ואף הרג שבויים.
דה קליסון נולד ב-1336 בבית המשפחה "שאטו דה קליסון" שבחבל פיי דה לה לואר, מחוז הלואר האטלנטי, צרפת.
אביו, אוליבייה הרביעי דה קליסון היה אציל בעל אדמות בברטאן ואימו ז'אן דה בלוויל קליסון השתייכה אף היא למשפחת אצולה.
האב היה מעורב בתחילתה של "מלחמת הירושה של ברטאן" , שנמשכה בשנים 1341–1365, ובחר לעמוד לצידם של שרל, דוכס ברטאן ומלך צרפת.
לקראת מתקפת הבריטים על מערב צרפת מונה לפקד על הכוח הצבאי שהגן על העיר ואן.
ב-1342 הטילו הבריטים מצור על ואן ושבו את האב אך שחררו אותו לאחר זמן קצר תמורת דמי כופר נמוכים, יחסית.
מלך צרפת פיליפ השישי ויועציו האשימו את האב שהסכמת הבריטים לתנאי השחרור המקלים נבעה מקשרים חתרניים של האב עם מלך אנגליה אדוארד השלישי שהביאו לכך שמסר את ואנס לידי הבריטים ללא קרב.
על בסיס האשמות אלו הועמד האב למשפט בפריז, נדון למוות והוצא להורג באוגוסט 1343 כשבנו היה בן שבע.
האם, ז'אן דה בלוויל קליסון , שירשה את רכוש בעלה, השביעה את בניה אוליבייה החמישי ואחיו גיום שיש לנקום את מות האב.
היא גייסה ספינות מלחמה, חימשה אותן ויצאה לתקוף נמלים צרפתיים בברטאן.
המערכה הזו הסתיימה בהטבעתן של ספינותיה של ז'אן שמצאה עצמה מיטלטלת 5 ימים עם שני ילדיה בסירת הצלה עד שניצלה על ידי תומכים כשבמהלך ימים אלו נפטר בנה גיום.
ב-1349, כשהיה בן 13, הגיע דה קליסון עם אימו ז'אן לאנגליה וצורף לחצרו של מלך אנגליה אדוארד השלישי כשבתקופה זו נישאה אימו לקצין בריטי ממשמר המלך.
ב-1359, לאחר עשר שנים באנגליה, הצטרף דה קליסון למשט צבאי שיצא מבריטניה לכוון צרפת, בפיקודם של אדוארד השלישי והטוען לכתר מחוז ברטאן, ז'אן הרביעי, דוכס ברטאן.
משט זה הנחית חיילים בחופי צרפת כדי להצטרף ל"מלחמת הירושה של ברטאן" שהתחילה כבר ב-1341. אחד משיאיה של מלחמה זו היה ב-1356 עם נפילתו, בשבי הבריטי, של מלך צרפת ז'אן השני.
ב-1360 חתמו צרפת ואנגליה על הסכם ברטיני במסגרתו התפייסה צרפת עם משפחת קליסון, החזירה את כבודו של האב, שהוצא להורג, וכן חלק מהרכוש, התארים והזכויות שהיו לבני המשפחה.
על אף חתימת הסכם זה המשיכו כוחות צרפתים, בתמיכת בריטניה, להילחם במערב צרפת על השלטון בברטאן כשמצד אחד התייצב הטוען לכתר, ז'אן הרביעי, דוכס ברטאן, בסיועם של האנגלים ושל דה קליסון ומולם התייצב הדוכס הנוכחי של ברטאן, שארל דה בלואה שנתמך על ידי מלך צרפת שארל החמישי.
ב-29 בספטמבר 1365, כחלק מהמאבק על דוכסות ברטאן, התחולל קרב אוריי בעיר אוריי .
הקרב הסתיים בניצחון הצרפתים נתמכי בריטניה בראשות ז'אן הרביעי, במותו של שארל דה בלואה ובנפילתו בשבי של מפקד צבאו.
ניצחון זה הביא, לכאורה, לסיום "מלחמת הירושה" כשמעמדו של דה קליסון, כתומכו של ז'אן הרביעי, התחזק אומנם כתוצאה מהקרבות אך במהלכן נפצע ואיבד את עינו.
עם סיום הקרבות החלו שיחות שלום בין ז'אן , אלמנתו של שארל דה בלואה (נציגת שושלת בלואה) לבין ז'אן הרביעי (נציג שושלת מונפור).
השיחות הסתיימו ב"הסכם גורנדה הראשון" לפיו ז'אן הרביעי הוכתר כדוכס ברטאן.
דה קליסון, שציפה להנות מתמיכתו בצד המנצח, גילה, לאכזבתו, שקרקעות סמוכות לנחלותיו (ובמרכזן טירת "לה גבר" ), אותן רצה לספח, נמסרו למפקד הצבאי הבריטי שסייע לז'אן הרביעי.
דה קליסון הזועם מחה כנגד החלטותיו אלו של ז'אן הרביעי ואף נחשד שהעלה באש את טירת "לה גבר".
מעשים אלו הכעיסו את ז'אן הרביעי ועל אף הסנטימנטים לשותפו למאבק הלאים חלק מקרקעותיו של דה קליסון, כעונש.
ב-1366 מונה דה קליסון לשגריר ברטאן בפריז על מנת לוודא, אצל המלך שארל החמישי, שעצמאות המחוז נשמרת.
התקופה שדה קליסון פעל בפריז, בחצרו של שארל החמישי, הביאה לשינוי בנאמנותו ולאחר תקופה ארוכה של נאמנות לברית עם בריטניה החל דה קליסון לנטות לצד הצרפתי.
צעד זה נעשה על אף שבני הברית החדשים שלו, ובראשם שארל החמישי, היו אחראים להוצאתו להורג של אביו.
במסגרת שינוי זה החל דה קליסון, באביב 1369, לייעץ למלך צרפת איך לתקוף את אנגליה ואף נשלח, מטעם המלך, לכבוש עיר צרפתית שהייתה תחת שלטון בריטי.
שינוי זה בא לאחר שמלך צרפת החל למסור לדה קליסון נכסים בנורמנדי.
דה קליסון החליף נכסים אלו בנכסים בעיר ז'וסלן במרכז ברטאן, שהייתה תחת שליטה בריטית.
לאחר שהועברו הנכסים על שמו חתם דה קליסון אמנה עם מלך צרפת שהעמידה רכוש זה תחת ריבונותו.
מהלך זה עורר מורת רוח מצד הבריטים ובמיוחד מצד דוכס ברטאן, ז'אן הרביעי.
ב-1370 הקים דה קליסון את טירת ז'וסלן על הקרקעות החדשות שרכש.
באותה שנה הצטרף דה קליסון לכוח צבאי, בפיקודו של מפקד צבא צרפת ברטראן דו גקלן , שניצח את הבריטים ב"קרב פונוואלאן" בדרום מערב צרפת.
בהמשך אותה שנה עזרו עצותיו של דה קליסון לבלום מתקפה אנגלית על פריז.
חידוש מאבק השליטה על ברטאן
הניצחון בקרב אוריי ב-1365 הביא לרגיעה זמנית בלבד במאבק על השליטה בברטאן.
1371 התאפיינה בהחמרת הסכסוך בין הבריטים לצרפתים כשדה קליסון היה מעורב במתקפה בדרום מערב צרפת ביישובים במחוז גיין.