tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2001, חברת Medicom Toy היפנית הציגה את דמות ה-Be@rbrick, השווק בקופסה עיוורת כחלק אינטגרלי מחוויית האספנות, והפכה לאייקון תרבותי דרך שיתופי פעולה עם מותגי אופנה ויוצרים בינלאומיים.
חברת Kidrobot החדירה את התרבות למערב בתחילת שנות ה-2000 והתאימה את מודל הקופסאות העיוורות לשוק האספנים המערבי.
ההכרה הממסדית בתחום הגיעה לשיאה כאשר חלק ממוצרי Kidrobot נכנסו לאוסף הקבוע של מוזיאון ה-MoMA בניו יורק כביטוי לעיצוב עכשווי המשלב אמנות ומסחר.
בעשור השני של המאה ה-21, חברות כמו Pop Mart הסינית חוללו מהפכה נוספת על ידי הנגשת צעצועי המעצבים לקהל רחב דרך ייצור המוני בפורמט הקופסה העיוורת, מה שהפך את הנישה האמנותית לתעשייה גלובלית המגלגלת מיליארדי דולרים ומפוקחת כיום על ידי רגולציות צרכניות במדינות שונות.
צמיחת השוק והפיכתו לתעשייה המגלגלת מיליארדי דולרים עוררו ביקורת נוקבת מצד חוקרי תרבות ואמנות, המצביעים על תהליך של "ג'נטריפיקציה" של תרבות הרחוב.
המבקרים טוענים כי התחום, שצמח מתוך תרבויות שוליים אנטי-ממסדיות כגון גרפיטי, היפ-הופ וסקייטבורד, עבר תהליך של ניכוס תרבותי שבו הערכים החתרניים הפכו למוצרי מדף יקרים הנמכרים בגלריות יוקרה.
המעבר מייצור עצמאי וחלוצי לשיתופי פעולה רחבי היקף עם תאגידי ענק נתפס כבגידה באותנטיות ובערכים המחתרתיים של האמנים המקוריים, והפיכת המחאה לאובייקט דקורטיבי המיועד לאליטה כלכלית.
בהיבט הכלכלי, נמתחת ביקורת על השימוש באסטרטגיות של "מחסור מלאכותי" (Artificial Scarcity) ליצירת ערך ספקולטיבי.
המהדורות המוגבלות אינן נובעות לרוב ממגבלות ייצור טכניות, אלא מהחלטה שיווקית שנועדה לייצר "הייפ" ולהקפיץ מחירים בשוק הראשוני והמשני כאחד.
מודל זה הוביל לצמיחת שוק יד שנייה דורסני הנשלט לעיתים על ידי ספסרים (Scalpers), הרוכשים מלאים שלמים למטרות רווח ודוחקים את האספנים האמיתיים.
בכך, ההבטחה המקורית ל"דמוקרטיזציה של האמנות"; הנגשת אמנות לקהל הרחב דרך מוצר תעשייתי, נתפסת כהבטחה שהופרה, שכן מחירי הפריטים הופכים אותם לנגישים לקבוצה מצומצמת בלבד.
זווית ביקורתית נוספת עוסקת בהשפעה התרבותית הרחבה של התחום, ובפרט בטענה לאינפנטיליזציה של קהל הצרכנים המבוגר.
מבקרים שמרנים טוענים כי הפופולריות של צעצועי המעצבים בקרב מבוגרים היא ביטוי לתרבות המסרבת להתבגר, שבה אנשים מקיפים את עצמם בסממנים של ילדות מעובדת ומסוגננת.
האובייקטים הללו, המוצגים כאמנות אך שומרים על המבנה הצורני של צעצוע, נתפסים לעיתים כייצוג של אסקפיזם צרכני המטשטש את הגבולות בין בגרות לילדות בעידן הפוסט-מודרני.
צַפְדִּינָה (Scurvy) היא מחלה הנגרמת ממחסור חמור בוויטמין C (חומצה אסקורבית) ומתבטאת ברִפיון החניכיים ובשטפי דם וחולשה כללית עד כדי ריתוק לכיסא גלגלים.
כיום מחלה זו נדירה, אך יכולה להופיע אצל ילדים או מבוגרים עם נטייה אובססיבית למזון, או דיאטה חריפה נטולה ויטמין C לחלוטין.
הגורמים העלולים לתרום לחסר בוויטמין C היא בראש ובראשונה צריכה ירודה של פירות וירקות או תחליפים, היחשפות הכבד לרעלנים במקום העבודה ועישון.
כמו כן, נטילת תרופות אספירין ותרופות ממשפחת ה-NSAIDs ושימוש בתכשירים אמינופירין, פארא-אלדהיד ו-hydantoin, מגבירים הפרשת ויטמין C בשתן, ומפחיתים את רמתו בדם.
מחסור בוויטמין C פוגע באפשרות ליצור קולגן תקין (יציב).
קולגן הוא החלבון המרכיב חלק גדול מרקמות החיבור בגוף (גידים, רצועות, עור, עצמות וסחוס).
סינתזה נורמלית של קולגן תלויה בהידרוקסילציה - הוספת קבוצת OH (הידרוקסיל) - של פרולין וליזין ברשתית התוך-פלזמתית.
האנזימים שמבצעים את ההידרוקסילציה דורשים ויטמין C בתור קו-פקטור.
במקרים של חסר כרוני בוויטמין C אנזימים אלה לא יתפקדו וההידרוקסילציה לא תתבצע.
כיוון שכך, תהיה חסרה קבוצת OH, וקשרי מימן המאפשרים את יצירת מבנה הסליל המקנה יציבות למולקולת הקולגן, לא ייווצרו בה.
כשיצירת מבנה הסליל לא מתאפשרת, המולקולה חלשה ולא יציבה, מה שגורם למחלה.
רמת ויטמין C בפלזמה של הדם הנמוכה מ-1.8 מיליגרם לליטר בשתי מדידות עוקבות בהפרש של שבועיים, מתפרשת כצפדינה (עם או ללא תסמינים).
מדידת רמת ויטמין C בתאי הדם הלבנים (לויקוציטים) מהווה תמונה אמינה יותר לגבי מצב מאגרי הוויטמין בגוף, כיון שבניגוד למדידת רמת הוויטמין בדם, מדידה זו אינה מושפעת מתנודות ברמת הוויטמין בגלל ארוחה או בגלל שעון צירקדי.
ניתן לטפל במחלה על ידי צריכה של ויטמין C שאותו ניתן לקבל ממקורות שונים, לרבות פירות וירקות למיניהם.
כתוצאה ממחסור בקולגן תקין, מתרופפות השיניים והחניכיים מדממים בתחילה; עם התקדמות המחלה ממשיך כל הגוף להידרדר בצורה דומה.
המחלה הייתה נפוצה במשך מאות שנים, בעיקר בקרב מלחים שלא אכלו פירות וירקות טריים במשך החודשים הארוכים שבילו בלב ים.
הידע על השפעת התזונה על הופעת המחלה התגבש ונשכח פעמים רבות במהלך ההיסטוריה.
ב-1747 ערך ג'יימס לינד את הניסוי הראשון שהראה באופן פורמלי שניתן לטפל במחלה על ידי אכילת פירות הדר.
הניסוי פורסם ב-1753. לינד חיפש תרופה למחלת הצפדינה שהייתה למלחי ספינת הוד מעלתו 'סולסברי', ונתן לכל זוג מלחים מתוך 12 המלחים שהיו על הספינה תרופה מסורתית אחרת.
בין התרופות היו מיץ תפוחים, אגוז מוסקט, מי ים, חומץ ותערובת שום, חרדל ומור.
אף אחד מאלה לא השפיע, ורק המלחים שקיבלו שני תפוזים ולימון נרפאו.
בראשית המאה ה-18 עלה הרעיון לשמר את מיץ הלימון בהוספת 25% רום (רעיון שהתקבל בעין יפה מצד הימאים).
שיטה זו מיגרה את מחלת הצפדינה בהצלחה כה רבה, עד שרופא בעל שם, שנתקל בה בשנת 1830, אבחן אותה בטעות כסרטן של החניכיים, משום שלא הכיר את תסמיני הצפדינה.
בתלמוד הבבלי מוזכרת מחלת השיניים "צפדינא" שהקנתה את השם העברי למחלה ב יחד עם אזכור נוסף במסכת בבא מציעא דף פה עמוד א' (על פי כתבי היד, בדפוסים "צפרנא").
כמו כן, במסכת יומא מובאות דרכי טיפול מסורתיות שניסו לטפל במחלה..
צפון הוא אחת מארבע רוחות השמיים.
כיוון צפון הפוך לדרום ונמצא בזווית ישרה לכיוון מזרח ולמערב.
בתרבות המערבית הצפון נחשב לכיוון הראשי ומשמש כדי להגדיר את שאר הכיוונים.
הצפון נמצא באזימוט 0 מעלות.
ישנם שלושה סוגי צפון עיקריים:
צפון אמיתי – הוא המשך ישיר מנקודה מסוימת לכיוון ציר הסיבוב של כדור הארץ בקוטב הצפוני.
– הוא הכיוון אליו מצביע המצפן.
צפון זה אינו זהה לצפון האמיתי והוא סוטה ממנו במעלות בודדות (תלוי במיקום על כדור הארץ).
צפון רשת – הצפון השלישי מתייחס לקריאת מפות.
רשת הקואורדינטות במפות היא בעצם יישור של מקטע בכדור הארץ, וצפון רשת מצביע על כיוון קווי האורך.
מכיוון שהמפה יושרה, יש סטייה בינו לבין סוגי הצפון האחרים, גם היא במעלות ספורות.
סיבוב שמי הלילה סביב הקוטב השמימי מאפשר לחוות באופן בלתי אמצעי את הכיוון "מעלה".
לכן, בחירת הצפון כמתאים לכיוון "מעלה" בחצי הכדור הצפוני, או דרום באותו תפקיד בחצי הכדור הדרומי, הוא, בטרם קיום תקשורת כלל-עולמית, שרירותי למדי.
הסינים, למשל, בחרו דווקא את הדרום ככיוון "מעלה" של מפותיהם, אף על פי שסין היא בחציו הצפוני של כדור הארץ.
וגם למזרח היה תפקיד ככיוון ראשי (צפון בערבית – "שמאל"; הצפנת מפה – אורינטציה; בתנ"ך מזרח-קדמה, צפון=שמאלה; מפת מדבא המזרח כלפי מעלה; ועוד.).
מפות מצוירות בשנות האלפיים כך שהצפון האמיתי או הצפון המגנטי נמצא למעלה, על הדף, וזאת בשונה ממפות קדומות, בהן היה המזרח בחלק העליון כלומר המפות צוירו כשהאדם עומד ופניו מזרחה.
גלובוסים נבנו כך שהקוטב הצפוני נמצא למעלה או, אם הגלובוס נטוי, בחצי העליון.
במפות מצוין בהדגשה איזה כיוון הוא הצפון.
מכאן משתמשים בעברית במונח "להצפין" כדי לציין את הנחת המפה כך שהיא תואמת את הכיוון בשטח.
לעיתים משתמשים בחץ יחיד כדי לסמן במפה את הצפון האמיתי, ולעיתים משתמשים בשני חיצים כדי לציין את הצפון האמיתי והצפון המגנטי.
ישנן גם מפות המציגות את שושנת הרוחות, אך גם בה בדרך כלל הצפון בולט יותר משאר הכיוונים, אם על ידי איור או על ידי הדגשה אחרת.
מפות העולם הנפוצות עד שנות השבעים של המאה ה-20 נערכו ברובן על פי היטל מרקטור.
במפות אלה שטחן של מדינות אירופה ואמריקה הרחוקות מקו המשווה גדול ביחס – פי כמה מאשר במציאות – משטח המדינות הקרובות אליו כמו רבות ממדינות אפריקה, אסיה ודרום ומרכז אמריקה.
השימוש בהיטל גל-פטרס מבטל את העיוות בגדלים, אך במתכונתו המקורית הותיר יתרון למדינות האקלים הממוזג בכך שצורתן על המפה נותרה ללא שינוי ניכר בניגוד למדינות האזור הטרופי שצורתן במפה שונתה.
הצפון בתנ"ך מכונה גם "שמאל", מנקודת מבט בה האדם עומד ופניו למזרח (לדוגמה: "אֲשֶׁר מִשְּׂמֹאל לְדַמָּשֶׂק" ).
הצפון מתואר לעיתים בתנ"ך ככיוון מאיים, נקודת התורפה של ירושלים הייתה תמיד גבולה הצפוני, שכן בחלק זה נפתח מישור רחב, המאפשר הצבת כוחות צבא ללא קושי.
לא כדי הקבילו יושבי ירושלים את נבואת ירמיהו: "מִצָּפוֹן תִּפָּתַח הָרָעָה עַל כָּל יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ" (ירמיהו פרק א', יד) על עירם, שכן לאורך כל ההיסטוריה נכבשה העיר תמיד מצפון.
וכך גם תושבי ארץ ישראל היו תחת איום מתמיד מצפון אשר אכן ממנו הגיעו האשורים והבבלים בעת שכבשו את הארץ בתקופת הבית הראשון.
אחד ההסברים לכינוי רוח השמיים של הצפון בשם זה היא מפני שהוא צפוּן מן האור שבו לא עוברת החמה והאור שמגיע ממנו הוא אור חוזר.
חז"ל אומרים: "אמר רבי יצחק: הרוצה שיחכים – ידרים, ושיעשיר – יצפין, וסימנך: שולחן בצפון ומנורה בדרום".
הגמרא בברכות שונה "מניין ששכינה מצפון?
שנאמר עורי צפון ובואי תימן".
המונח הצפון משמש כדי לציין את המדינות העשירות והמתקדמות מבחינה טכנולוגית, בניגוד לדרום, שהן המדינות העניות והמפותחות-פחות.
חלוקה זו אינה מתאימה בהכרח למצב בשטח שכן אוסטרליה למשל נמצאת בדרום (מדרום לקו המשווה) אך נחשבת, במובן זה, מדינה צפונית.
הצפון מחליף לאחרונה את המונח המערב בחקר פוליטיקה ויחסים בין-לאומיים.
הצפון משמש גם לעיתים כדי לציין את החלק הצפוני של מדינה או אזור גאוגרפי.
לדוגמה, בישראל הצפון מציין את האזור שנמצא מצפון לקו דמיוני הנמתח מצפון לעיר חדרה.
איטליה היא אחת המדינות שבה יש חלוקה לצפון ודרום.
האזורים העשירים יותר נמצאים בצפון.
הצפון באיטליה הוא תעשייתי ועשיר במסחר בעוד הדרום הוא חקלאי בעיקר.
הליגה הצפונית באיטליה קוראת להקמת מדינה נפרדת בשטחי צפון איטליה.
באנגליה, לעומת זאת, הצפון הוא דווקא החלק העני יותר.
בצפון אנגליה נמצאות התעשיות הכבדות, שנחלשו בשנים האחרונות.
בארצות הברית, הצפון מתייחס למדינות שלא פרשו מהברית במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.
בקנדה, הצפון מתייחס לאזור הארקטי, בניגוד לשטחי הדרום הגובלים בארצות הברית.
הצפון בדרך כלל כולל את יוקון, הטריטוריות הצפון מערביות, החלקים הצפוניים של קולומביה הבריטית, ונונאווט, המאוכלסים בעיקר על ידי ה־First Nations והאינואיט.
המונחים להלן הם על פי "מילון מונחים צבאיים", הוצאת צה"ל אג"ם מה"ד, 1980:
צָפוֹן אֲמִתִּי (צָפוֹן גֵּיאוֹגְרָפִי): בטופוגרפיה – הכיוון אל הקוטב הצפוני הגאוגרפי.
צִפּוּן-הַמַּפָּה: בטופוגרפיה – הנחת מפה באופן שקוויה יהיו מקבילים לקווים המתאימים להם בשטח.
ציפון מפה נעשה בדרך כלל על ידי הקבלת קווי האורך של המפה לכיוון הצפון בעזרת מצפן.
צְפוֹן-הַמַּצְפֵּן: בטופוגרפיה – הכיוון שהמחוג המגנטי של המצפן מורה אליו.
צִפּוּן-הַמַּצְפֵּן: הנחת מצפן באופן שהקו צפון-דרום שלו יופנה בכיוון המחוג המגנטי.
במצפני שבהם צמוד המגנט ללוח השנתות (כגון: מצפן מנסרתי), נעשה הציפון מאליו.
צְפוֹן-הָרֶשֶׁת: בטופוגרפיה – כיוון הצפון, שמראים קווי-רשת הקואורדינטות של המפה.
צָפוֹן מָגְנֵטִי: בטופוגרפיה – הכיוון אל הקוטב המגנטי הצפוני, הנמצא בקרבת הקוטב הצפוני הגאוגרפי.
צער גידול בנות היא קומדיית מצבים אמריקאית, שנוצרה על ידי ג'ף פרנקלין עבור ABC.
הסדרה עוקבת אחר חייו של אב אלמן בסן פרנסיסקו, אשר חברו הטוב ביותר וגיסו מתגייסים לעזרתו, לגדל את שלוש בנותיו.
בסדרה כיכבו בוב סאגט, ג'ון סטיימוס, מרי קייט ואשלי אולסן ואחרים.
הסדרה, אשר זכתה להצלחה גדולה ברחבי העולם, שודרה מה-22 בספטמבר 1987 עד ה-23 במאי 1995, וכללה 192 פרקים ב-8 עונות.
לאחר מכן, הסדרה שודרה לאורך השנים שוב ושוב בשידורי סינדיקציה, במקביל למכירות של מוצרים שונים עם מותג הסדרה.
הסדרה עלתה לשירות "נטפליקס" בישראל בשנת 2017 וירדה ב-31 במאי 2020.
ב-26 בפברואר 2016 עלתה לשידור "צער גידול בנות - הדור הבא" - סדרת ספין אוף של "צער גידול בנות".
הפרק הראשון בסדרה נחשב ל"איחוד טלוויזיוני" של צוות השחקנים המקורי.
דניאל טאנר (בוב סאגט) הוא אלמן המתגורר בסן פרנסיסקו עם שלוש בנותיו דונה ג'ו (קנדיס קמרון), סטפני (ג'ודי סוויטין) ומישל (מרי קייט ואשלי אולסן לסירוגין).
אשתו פאמלה נהרגה בתאונת דרכים שנגרמה בשל נהג שיכור.
חברו הטוב מבית הספר, ג'וסף גלדסטון (דייב קולייר) וגיסו ג'סי קטסופוליס (ג'ון סטיימוס) עוברים לגור בביתו כדי לעזור לו בגידול הבנות.
מאוחר יותר עוברת לגור עימם גם המגישה לצדו של טאנר בתוכנית הבוקר שהוא מנחה, רבקה דונלדסון (לורי לוקלין).
היא אף נישאת לג'סי וביחד נולדים להם שני בנים תאומים, אלכסנדר וניקולס (אלכס וניקי).
הסדרה מציגה גם את התבגרותן של הבנות ואת התמודדותן עם עניינים שונים.
דניאל "דני" ארנסט טאנר (מגולם בידי בוב סאגט) - אלמן ואב לשלוש בנות, דיי גיי" סטפני ומישל.
בתחילת הסדרה הוא עובד כשדר ספורט, ובעונה השנייה הוא מתחיל להנחות תוכנית בוקר בשם "Wake Up, San Francisco" ("התעוררי, סן פרנסיסקו"), לצידה של בקי.
חלק נכבד מההומור בדמותו של דני מגיע מהאובססיה שלו לנקיון ומה"חנוניות" שלו.
לאחר שהוא מתגבר על מותה של אשתו האהובה, הוא מפתח מספר מערכות יחסים רומנטיות, שהבולטת שבהן היא עם ויקי לארסון, והוא אף מציע לה נישואים באמצעות זיקוקין בדיסני וורלד.
היא עונה בחיוב אולם לאחר שוויקי מוצאת עבודה בעיר אחרת, היא עוזבת את דני.
ג'סי קטסופוליס (מגולם בידי ג'ון סטיימוס) - נקרא בעבר הרמיס אך שינה את שמו בצעירותו.
אחיה הצעיר של פאם, ומכאן גיסו של דני.
כשהוא עובר להתגורר עם דני והבנות, דיי גיי" סטפני ומישל.
בעונה הראשונה, הוא אינו מבין דבר וחצי דבר בגידול ילדים, אולם הוא לומד להסתדר.
בעונה הראשונה הוא עובד בעסקי ההדברה של אביו, אולם עוזב כדי לעסוק בפרסום, לצדו של ג'ואי.
לבסוף הוא וג'ואי מנחים ביחד תוכנית רדיו.
ג'סי הוא סולן וגיטריסט להקת Jesse and the rippers (בתרגום חופשי: ג'סי והקורעים או ג'סי והריפרס).
בעונה השמינית להקתו של ג'סי מוציאה אותו מהלהקה והוא מקים להקה חדשה בשם hot daddy and the monkey puppets (בתרגום חופשי: אבא לוהט ובובות הקופים).
בעונה השביעית יורש ג'סי את מועדון ה"סמאש קלאב" המפורסם בו הופיע רבות בצעירותו.
הוא פותח אותו מחדש ומנהל אותו.
ג'סי מתחיל לצאת עם בקי כמה חודשים לאחר שהיא מתחילה לעבוד עם דני, והם מתחתנים בעונה הרביעית.
בעונה החמישית נולדים להם תאומים בשם ניקי ואלכס, וארבעתם יחד ממשיכים להתגורר בבית משפחת טאנר.
בעונה הראשונה שם הדמות הייתה ג'סי קוקרן (Jesse Cochran) אך שונתה לקראת העונה השנייה לג'סי קטסופוליס על פי בקשתו של ג'ון סטיימוס, שביקש שדמותו תהיה ברוח התרבות היוונית ממנה הגיע ג'ון.
ג'וזף "ג'ואי" אלווין גלאדסטון (מגולם בידי דייב קולייר) - חברו הטוב של דני מאז ילדות ושותפו לחדר בקולג'.
הוא נחשב מצחיק מאוד ומרבה לעשות חיקויים של אנשים שונים, בעיקר של דמויות מתוך סדרות ילדים מצוירות החביבות עליו.
הוא עובד ביחד עם ג'סי בעסקי הפרסום.
בעונה החמישית מתחיל ג'ואי להנחות תוכנית ילדים בשם "Ranger Joe", ובעונה שלאחר מכן הוא מתחיל להנחות את תוכנית הרדיו עם ג'סי.
רבקה "בקי" דונלדסון-קטספוליס (מגולמת בידי לורי לוקלין) - נכנסה לסדרה בעונה השנייה.
דמותה הייתה אמורה להופיע במספר מצומצם של פרקים, אולם לבסוף נשארה עד סוף הסדרה.
בעונה השנייה ג'סי מתאהב בבקי והם מתחילים לצאת באופן קבוע כמה חודשים לאחר מכן.
בעונה הרביעית הם מתחתנים ובעונה החמישית נולדים לבקי וג'סי תאומים בשם ניקי ואלכס.
בקי קרובה לדי ג'יי והיא כמו חברה בשבילה יותר מאשר דודה.
היא מנחה את תוכנית הבוקר "Wake Up, San Francisco" ("התעוררי, סן פרנסיסקו"), לצידו של דני.
דונה ג'ו "די ג'יי" מרגרט טאנר (מגולמת בידי קנדיס קמרון) - בתם הבכורה של דני ופמלה.
בת 10 בתחילת הסדרה ובת 18 בסופה.
היא חולקת חדר עם אחותה האמצעית סטפני, אולם מחליפה חדרים עם מישל כדי שתהיה לה יותר פרטיות.
די ג'יי היא היחידה מבין הבנות שלומדת בסדרה גם בבית ספר יסודי, גם בחטיבת הביניים וגם בתיכון.
לפיכך נאלצה די ג'יי להתמודד עם בעיות רבות המטרידות מתבגרות, ביניהן הפרעות אכילה, לחץ חברתי ובנים.
חברתה הטובה היא קימי גיבלר.
מערכת היחסים הרצינית הראשונה שלה הייתה עם סטיב, שהוצג בסדרה בעונה החמישית והפך לבן זוגה בעונה השישית, כששבו מחופשה בספרד.
הם נפרדים בעונה השביעית, אולם מתאחדים מחדש בפרק האחרון של הסדרה.
סטפני ג'ודית טאנר (מגולמת בידי ג'ודי סוויטין) - הבת האמצעית.
בת 5 בתחילת הסדרה ובת 13 בסופה.
סטפני אוהבת לחטט בחייה של אחותה הגדולה.
חברתה הטובה בחטיבה היא ג'יה מאהן, שהייתה במקור אויבת שלה.
מכל בנות משפחת טאנר, סטפני הייתה צריכה להתמודד עם הנושאים הקשים ביותר בגיל ההתבגרות.
מישל אליזבת טאנר (מגולמת בידי מרי קייט ואשלי אולסן לסירוגין) - הבת הצעירה.
שתי השחקניות שמגלמות אותה הן אחיות תאומות, והן מגלמות אותה לסירוגין מבלי שזה מורגש.
בת 9 חודשים בתחילת הסדרה, ובת 8 בסופה.
היא ה"נסיכה הקטנה" של דני, והוא מפנק אותה יותר ממה שהוא מפנק את בנותיו האחרות.
חוויותיהם של ג'ואי וג'סי בניסיון לגדל אותה בתחילת התוכנית ובהמשך יציאות שהייתה אומרת מאז החלה לדבר (דוגמה בולטת לכך הייתה האמרה "You got it dude!"), כולל פעולות שהיא ביצעה (כמו לאכול עוגת שוקולד שהחביאה מתחת למיטה בה ישנה), היוו חלק נכבד מההומור של התוכנית.
ככל שמישל גדלה, היא היוותה חלק נכבד יותר מעלילת התוכנית, במקביל לפופולריות ההולכת וגואה של התאומות אולסן.
חבריה הטובים, טדי ודניס, הופיעו בעונות האחרונות, כמו גם אהרון הַנִרְגָן.
קימברלי "קימי" לואיז גיבלר (מגולמת בידי אנדראה בארבר) - חברתה הטובה ביותר של די ג'יי.
קימי חיה בשכנות למשפחת טאנר, והיא ודי ג'יי נפגשו בגן הילדים.
הן אף למדו באותה כיתה עד שבכיתה ה' עברה די ג'יי לכיתה המתקדמת.
קימי אינה בחורה חכמה במיוחד, הרגלי הניקיון שלה לקויים והיא תמיד מהווה מטרד על המשפחה, שכן מלבד די ג'יי, לא נראה שאף אחד מהם מחבב אותה.
קימי ידועה כגסה ולא מנומסת, שכן, מעולם לא נראתה דופקת בדלת ולפעמים לוקחת אוכל מבני משפחת טאנר.
קימי הייתה דמות ארעית בסדרה עד לעונה החמישית, בה הפכה לדמות קבועה.
סטיב הייל (מגולם בידי סקוט ויינגר) - הוצע בהתחלה כסטיב פיטרס, והוא החבר של די ג'יי.
הוא מצטרף כדמות קבועה לסדרה בעונה השישית, על אף שהתארח כבר בעונה החמישית.
סטיב מבוגר בשנתיים מדי ג'יי, והוא חבר בקבוצת ההתאבקות של בית הספר.
הוא עוזב את הסדרה בסוף העונה השביעית, עם פרידתו מדי ג'יי, אולם חוזר בפרק האחרון של הסדרה.
מאורס לדי גיי בצער גידול בנות הדור הבא.
באוגוסט 2014 הוכרז שהסדרה תשוב לעונה נוספת של 13 פרקים בנטפליקס, שתכלול את רוב דמויות הסדרה המקורית.
צער בעלי חיים ביהדות, היא המצווה לנהוג בבעלי חיים באופן שלא יגרם להם צער, איסור זה לא נכלל בתרי"ג מצוות והוא מוזכר בעקיפין וברקע הלכות רבות, ובעיקר סביב מצוות פריקה וטעינה.
אין איסור צער בעלי חיים חל כאשר ישנו צורך או תועלת לבני האדם בשימוש בבעלי החיים.
ישנה מחלוקת אם האיסור מהתורה או מדרבנן, כמו כן יש מחלוקת אם האיסור נאמר על כל בעלי החיים או רק על בעלי חיים "בני מלאכה ובני תרבות".
בעקבות התלמוד פרשנים רבים רואים בחובת פריקת מטען חמור מספר שמות: כִּי תִרְאֶה חֲמוֹר שֹׂנַאֲךָ רֹבֵץ תַּחַת מַשָּׂאוֹ וְחָדַלְתָּ מֵעֲזֹב לוֹ, עָזֹב תַּעֲזֹב עִמּוֹ () את המקור המקראי לאיסור זה.
בתקופת התנאים, הייתה מחלוקת אם מקור האיסור במקרא (איסור דאורייתא) או שמקורו בפסיקה הלכתית מאוחרת יותר (איסור דרבנן).
וכתבו רוב הפוסקים שהאיסור הוא איסור דאורייתא, ורק מיעוטם סוברים שמדובר באיסור דרבנן.
בתלמוד הבבלי במסכת בבא מציעא מסופר על רבי יהודה הנשיא, שלא ריחם על עגל שיועד לשחיטה, ובעקבות זאת קיבל ייסורים משמיים.
ייסורים אלו חלפו רק כאשר למד לכבד את בעלי החיים וגילה רחמנות כלפי גורי חולדות ששפחתו רצתה לזרקם.
הכלל העיקרי בהלכות צער בעלי חיים הוא שכאשר ישנה התנגשות בין צורכי האדם לבעלי החיים, צורכי האדם קודמים.
ואילו ציעור החיה לחינם, ללא תועלת, הוא אשר נאסר.
האיסור הוא מידתי, הווי אומר, שככל שצורך האדם הוא פחוּת, והסבל הנגרם לחיה רב יותר, יהיה יותר קשה להתיר את מעשה הציעור.
בנוסף, גם כאשר הותר לצער חיה בשביל צורכי האדם, יש לעשות זאת בציעור המינימלי, ובניסיון להפחית לחיה את סבלה.
הרב שלמה גאנצפריד מסכם את כלל הדבר: .
לפי הרמב"ם במורה נבוכים, ההשגחה על בע"ח היא על כלל המין בלבד, ולא על פרטים ממנו, ולכן הותרה השחיטה שלהם והשימוש בהם לתועלת האדם.
אך בהמשך מציין כי חז"ל טענו שצער בע"ח הוא מדאורייתא, .
במנחת חינוך נרשם שאם איסור צער בעלי חיים מהתורה לא בלבד שאסור לצער בעלי חיים אלא שיש חיוב להצילם מכל דבר שמצער אותם.
מעשה כזה שלא בהכרח נגרם מבני האדם אך אם המצווה היא מהדרבנן מחויב האדם להימנע מצער בעלי חיי רק מידי אדם.
השולחן ערוך כותב כי האיסור הוא מהתורה וממילא יש להציל בעלי חיים מצער.
גם כזה שלא הגיע מידי אדם.
על דברי השולחן ערוך נרשם בשו"ת התעוררות תשובה כי יש להציל תרנגול אחריו רודף חתול גם אם מצריך בהכאת החתול או אף בהריגתו למרות שהאחרון מבצע מעשיו מטבעו ולא דעתו.
הרד"ק על תהילים קמה, מתאר כיצד העולם פועל בצדק, ביושר וכי ה' נותן לכל אחד אוכלו, ולכן, לא לחינם החתול אוכל את העכבר, הרי מדובר במעשה צדק מידי שמים.
באופן דומה, כשאריה טורף כבש תם, לעיני אדם - מדובר במעשה צדק ובעונש של ה' כלפי הכבש.
הרד"ק הוסיף והסביר כי תפיסה זו העלתה מבוכה גדולה בקרב חכמים, שכן על פי פסוק זה אל לאדם להתערב במעשי העולם שכן הכל דין שמים.
אי לכך, ניתן להסיק שאל לאדם להתערב במעשי שמים כך במרכבות ארגמן דחו את דברי התעוררות לתשובה ונטען כי יש לפסוק על פי חשוקי חמד הטוען כי מאחר שטבע העולם שחתול יטרוף עכבר - אין להציל את העכבר מדי החתול.
הרב יחזקאל לנדא כתב שאין בציד איסור 'צער בעלי חיים', אולם התנגד לצייד כספורט מטעמים שונים.
מצוות המונעות צער בעלי חיים
אבר מן החי: איסור לתלוש איבר מן הבהמה בעודה בחיים ולאוכלו.
באיסור זה הוזהרו אף הגויים, כאחת משבע מצוות בני נח.
פריקה: מצווה לעזור בפירוק המשא מעל הבהמה שיגעה ממשאה בדרך.
הרמב"ם אף פוסק שיש לפרוק בהמה אפילו בשבת ממשאה, משום צער בעלי חיים.
שילוח הקן: איסור לקחת את ביצי הציפור או אפרוחיה, לפני שמבריחים את האם, וכמו כן איסור לקחת את הציפור וגם את ביציה, אלא יש לשלח את האם ולאחר מכן לקחת את הביצים או הגוזלים.
שחיטה: אף שהריגת חיה לצורך מאכל מסבה צער רב לבהמה, הותרה הריגת חיות לצורך אכילה מסיבות שונות.
עם זאת, גם כאשר התירה התורה את ההריגה, במצוות השחיטה מבוטאת מידת הרחמים והפחתת צער ההמתה.
השחיטה מותרת מן הצוואר בלבד, ובכך השחיטה היא מיתה קלה יותר, שכן העורק המספק את מרב הדם למוח עובר דרך מקום השחיטה, המוח קולט פחות תחושת כאב מחמת חוסר בדם וחמצן.
כמו כן, גם על סכין השחיטה להיות חד וחלק עד מאוד, ועל החיתוך להיעשות תוך תנועה מהירה.
לא תחסום שור בדישו: איסור למנוע מבהמה לאכול את המאכל עליו היא עושה את מלאכתה.
לא תחרוש בשור ובחמור יחדו: ישנם פרשנים הסוברים כי האיסור של "לֹא תַחֲרֹשׁ בְּשׁוֹר וּבַחֲמֹר יַחְדָּו" () נובע גם הוא מטעם צער בעל חיים.
האבן עזרא כתב כי "שכוח החמור אינו ככוח השור" ולכן החמור מתעייף ויש לו צער פיסי ממשי בעת חרישה עם שור.
פרשנים אחרים נימקו את הצער מכיוון אחר: מכיוון שהשור מעלה גרה והחמור שאינו מעלה גרה, יהיה סבור החמור שהשור אוכל ויצטער או משום שקיימת דאגה וצער לבעלי חיים לשכון עם בעלי חיים שאינם ממינם, וקל וחומר לעשות עמם מלאכה.
שביתת בהמה: חובה על כל יהודי לאפשר לבעלי החיים הנמצאים ברשותו לנוח ממלאכה בשבת.
הלכות שבת וצער בעלי חיים
חליבה בשבת - אף שחליבה אסורה בשבת, התירו הפוסקים בתנאים מסוימים לומר לגוי לחלוב את הבהמה, כיוון שאי-חליבתה של הבהמה הוא צער גדול לבהמה.
על אף שחל איסור בשבת להאכיל בעלי חיים שאינם באחריותו, משום טירחה שאיננה לצורך שבת, הרי שהותר לתת בשבת מזון לפני בעלי חיים המצטערים ברעב.
הזנת בעלי החיים - התלמוד הבבלי במסכת גיטין קובע שאסור לאדם לטעום כלום ממאכליו עד שיתן אוכל לבהמתו באם הגיע זמנם הקבוע לאכילה.
אף אם כבר ברך "המוציא לחם מן הארץ", וקודם שטעם מהלחם נזכר כי בעלי חיים שבאחריותו לא קיבלו מזונם בזמן, יתן להם קודם שיטעם, ואין בזה משום הפסק.
הרב שלמה גאנצפריד מציין מקרים נוספים בהם יש להיזהר במצוות צער בעלי חיים, כמו איסור קשירת רגליהם של בהמות ועופות, איסור הדגרת עוף על ביצים שאינם ממינו, וסיוע לסוסים במקום שקשה עליהם ההליכה כמו במעלה ההר.
בישראל פועלות כמה עמותות שונות בשם צער בעלי־חיים, שמטרתן העיקרית היא מניעת צער וסבל מבעלי חיים.
העמותות השונות פועלות למתן הגנה ולמקלט לבעלי החיים, נאבקות בהתאכזרות לבעלי החיים, מעודדות אימוץ חיות מחמד ופועלות לשכנע את הקהילה להבנה ולטיפול בבעלי חיים.
העמותות ממומנות על ידי תרומות, דמי חבר ומענקים רפואיים-וטרינריים.
פועלות כיום עמותות שונות הנושאות את אותו השם, אך מדובר בעמותות שונות שפועלות בערים תל אביב, ירושלים, חיפה, רמת גן, באר-שבע והנגב, ורחובות.
עמותת "צער בעלי־חיים תל אביב" היא הוותיקה ביותר, ונקראה במקור צער בעלי־חיים בישראל, על פי הפסוק ופירשו חז"ל: האגודה נוסדה בשנת 1927 בסיוע האגודה המלכותית למניעת התאכזרות לבעלי חיים שפעלה בארץ ישראל מטעם המנדט הבריטי.
האגודה הקימה בית מחסה לבעלי חיים באבו כביר בדרום תל אביב, דומה לאלו שקמו באנגליה ובאירופה באותה תקופה, ובו אושפזו וטופלו סוסים, חמורים וגמלים.
עמותת "צער בעלי חיים רמת גן והסביבה" הוקמה בשנת 1944 בשכונת נחלת יצחק בו שוכן המקום עד היום.
את העמותה הקימה גרטה בירן שנמלטה לישראל מהנאצים בזמן מלחמת העולם השנייה.
כמו בעיר תל אביב, גם בירושלים בשנת 1927 כבר פעל בית חולים לטיפול בבעלי חיים מטעם 'החברה למניעת התאכזרות לבעלי חיים' S.P.C.A .
בית החולים היה ממוקם בפינה הדרום-מזרחית של בריכת הסולטן.
המתה יזומה של בעלי חיים
אחד הנושאים השנויים במחלוקת לגבי פעילות העמותות הוא המתת בעלי חיים שאינם נמסרים לאימוץ.
מכיוון שלעמותות רבות יש מדיניות של "דלת פתוחה", הן מקבלות לבית המחסה כל בעל חיים שננטש.
באופן זה, מתמלאים בתי המחסה בבעלי חיים מעבר לצפיפות המקובלת, מבלי שיימצאו מאמצים לכל בעלי החיים.
פתרון לבעיית הצפיפות הוא המתת בעלי החיים.
צפון-מזרח הודו, הידוע רשמית כהאזור הצפון מזרחי (NER) הוא האזור המזרחי ביותר של הודו המייצג חלוקה מינהלית גאוגרפית ופוליטית של המדינה.
האזור כולל שמונה מדינות: ארונאצ'ל פרדש, אסאם, מניפור, מגהלאיה, מיזוראם, נאגאלנד וטריפורה (הידועות בכינוי "שבע האחיות") ומדינת "האח" סיקים.
האזור חולק גבול בינלאומי של 5,182 ק"מ (כ-99 אחוז מהגבול הגאוגרפי הכולל שלו) עם מספר מדינות שכנות – עם סין בצפון, עם מיאנמר במזרח, עם בנגלדש בדרום מערב, עם נפאל במערב, ועם בהוטן בצפון מערב.
השטח הכולל של האזור הוא , כמעט 8 אחוז מזה של הודו.
פרוזדור סיליגורי מחבר את האזור לשאר היבשת הודו.
מדינות אזור צפון-מזרח הודו מוכרות רשמית במסגרת המועצה הצפון מזרחית (NEC), שהוקמה בשנת 1971 כסוכנות הפועלת לפיתוח מדינות צפון מזרח.
מדינת סיקים הצטרפה כמדינה השמינית רק בשנת 2002. העיר גוואהטי באסאם מכונה "השער לצפון-מזרח" והיא המטרופולין הגדול ביותר בצפון מזרח הודו.
ככל הנראה המתיישבים הראשונים היו דוברי שפות אוסטרו-אסיאתיות מדרום מזרח אסיה, אחריהם הגיעו דוברי טיבטו-בורמן מסין, ואחריהם דוברי שפות הודו-אריות בשנת 500 לפני הספירה מהמישורים הגנגטיים וכן דוברי קרא-דאי מדרום יונאן וממדינת שאן.
בשל המגוון הביולוגי ומגוון היבולים של האזור, חוקרים ארכאולוגיים מאמינים שהמתיישבים המוקדמים של צפון מזרח הודו בייתו כמה צמחים חשובים.
סופרים מאמינים שכתביו משנת 100 לפני הספירה של החוקר הסיני ג'אנג צ'יאן מצביעים על נתיב סחר מוקדם דרך צפון-מזרח הודו.
הפריפלוס היווני-רומי "השיוט בים האריתריאי" מהמאה הראשונה לספירה, מזכיר עם בשם ססטאי באזור, שייצר מלבטרון (חומר דמוי קינמון) שהיה מאד מוערך בעולם העתיק.
ה"גאוגרפיה" של תלמי מהמאה השנייה לספירה מכנה את האזור "קירראדיה", ככל הנראה על שם אוכלוסיית קיראטה.
בתקופה ההיסטורית המוקדמת (רוב האלף הראשון לספירה), קמארופה השתרע על רוב צפון מזרח הודו של ימינו.
שוואנדזאנג, נזיר בודהיסטי סיני נודד, ביקר בקמארופה במאה ה-7 לספירה.
הוא תיאר את האנשים כ"נמוכי קומה ושחורים למראה", שדיבורם שונה מעט ממרכז הודו הם ובעלי נטייה פשוטה אך אלימה.
הוא כתב שהאנשים בקמארופה ידעו על סצ'ואן, ששכנה במזרח הממלכה מעבר להר בוגדני.
המדינות הצפון-מזרחיות הוקמו במהלך הראג' הבריטי של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כאשר הן הפכו מבודדות יחסית ממדינות סחר מסורתיות כמו בהוטן ומיאנמר.
רבים מהעמים במיזוראם, מגהלאיה ונגלנד של ימינו התנצרו בהשפעת מיסיונרים בריטים (וולשים).
מאז סוף המאה ה-18 שושלת אהום הייתה בדעיכה.
בתחילת המאה ה-19, הן ממלכת אהום והן ממלכת מניפור נפלו בעקבות פלישה בורמזית.
המלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה שלאחר מכן הביאה לכך שהאזור כולו נכנס לשליטה בריטית.
בתקופה הקולוניאלית (1826–1947), צפון-מזרח הודו נהפכה לחלק ממחוז בנגל מ-1839 עד 1873, ולאחר מכן הפכה עברה למחוז אסאם, שכלל את סילט.
ב-1944 תכננו היפנים מתקפה נועזת על הודו הבריטית.
בנסיעה דרך בורמה, כוחותיה נעצרו בקוהימה ובאימפל על ידי חיילים בריטים והודים.
זה סימן את ההתרחבות המערבית הרחוקה ביותר של האימפריה היפנית; התבוסה שלה באזור זה בישרה את ניצחון בעלות הברית.
לאחר עצמאות הודו וחלוקתה ב-1947, נוצר האזור הצפון-מזרחי בו נכללו אסאם והמדינות הנסיכותיות ממלכת טריפורה וממלכת מניפור.
בעקבות חלוקת בנגל בין מערב בנגל למזרח מבנגל נוצר הקישור הצר בין הודו למדינות הצפון מזרח, שרק ב־1950 נפרצה בו קטע מסילת רכבת של שירות הרכבות בהודו.
לאחר מכן, נאגאלנד ב-1963, מגהלאיה ב-1972, ארונאצ'ל פראדש ב-1975 (הבירה שונתה לאיטנגאר) (נוצרה ב-20 בפברואר 1987) ומיזוראם (הוקמה ב-20 בפברואר 1987) נוצרו מתוך השטח הגדול של אסאם.
מניפור וטריפורה נותרו בטריטוריית איחוד מ-1956 עד 1972, עד שהפכו למדינה.
סיקים שולבה כמדינת המועצה הצפון מזרחית השמינית בשנת 2002.
העיר שילונג שימשה כבירת מחוז אסאם במהלך השלטון הבריטי.
היא נותרה בירת אסאם הבלתי מחולקת עד להיווצרותה של מדינת מגאלאיה ב-1972.
"שבע האחיות" הוא כינוי פופולרי למדינות הרציפות של ארונאצ'ל פרדש, אסאם, מגהלאיה, מניפור, מיזוראם, נאגאלנד וטריפורה לפני הכללת מדינת סיקים לאזור הצפון מזרחי של הודו.
הכינוי 'ארץ שבע האחיות' נטבע במקביל לחנוכת המדינות החדשות בינואר 1972 על ידי ג'יוטי פראסאד סאיקיה, עיתונאי בטריפורה, במהלך תוכנית אירוח ברדיו.
מאוחר יותר חיבר ספר על התלות ההדדית ושכיחותן של שבע המדינות האחיות.
הכינוי תפס בעיקר בגלל הפרסום הזה.
ניתן לסווג את האזור הצפון-מזרחי מבחינה פיזיוגרפית למזרח ההימלאיה, הפטקאי והברהמפוטרה ומישורי עמק ברק.
בצפון מזרח הודו (במפגש המחוזות הביו-גאוגרפיים ההודו-מלאיים, ההודו-סיניים וההודיים) יש אקלים סוב-טרופי לח בעיקר עם קיץ חם ולח, מונסונים קשים וחורפים מתונים.
יחד עם החוף המערבי של הודו, באזור זה יש כמה מיערות הגשם האחרונים שנותרו בתת היבשת ההודית, התומכים בצמחייה ובעלי חיים מגוונים ובמספר מיני יבולים.
האזור מכוסה במערכות הנהרות האדירים ברהמפוטרה-ברק ויובליהם.
מבחינה גאוגרפית, מלבד העמקים בראהמאפוטרה, ברק ואימפהאל וכמה שטחים מישוריים בין הגבעות של מגהלאיה וטריפורה, שני השליש הנותרים של השטח הם שטח גבעות המשולב בעמקים ובמישורים; הגובה משתנה מגובה פני הים ליותר מ- מעל גובה פני הים.
כמות המשקעים הגבוהה באזור, בממוצע בסביבות ומעלה יוצרת בעיות של המערכת האקולוגית, פעילות סיסמית גבוהה ושיטפונות.
במדינות ארונאצ'ל פרדש וסיקים יש אקלים הררי עם חורפים קרים ומושלגים וקיץ מתון.
קנצ'נג'נגה, פסגת ההר השלישית בגובהה בעולם המתנשאת לגובה , שוכנת בין מדינת סיקים למדינה הסמוכה נפאל.
בצפון-מזרח הודו יש אקלים סובטרופי המושפע מהמונסונים הדרום-מערביים והצפון-מזרחיים.
זהו האזור הגשום ביותר במדינה, במקומות רבים יורדת כמות משקעים שנתית ממוצעת של , אשר מרוכזת בעיקר בקיץ בעונת המונסון.
צ'רפונג'י, הוא אחד המקומות הגשומים ביותר בעולם עם כמות משקעים שנתית של .
הטמפרטורות מתונות במישורי הנהר הבראהמאפוטרה ועמק ברק אשר יורד עם הגובה באזורים ההרריים.
בגבהים הגבוהים ביותר יש שלג קבוע.
באופן כללי, באזור יש 3 עונות: חורף, קיץ ועונה גשומה שבה העונה הגשומה חופפת לחודשי הקיץ בדומה לשאר הודו.
החורף הוא מתחילת נובמבר עד אמצע מרץ ואילו הקיץ הוא מאמצע אפריל עד אמצע אוקטובר.
אזור צפון-מזרח הודו הוא אזור מועד למגה רעידת אדמה שנגרם על ידי סדקי העתק פעילים שנוצרו על ידי התכנסות של שלושה לוחות טקטוניים: הלוח ההודי, הלוח האירואסייתי ולוח בורמה.
מבחינה היסטורית האזור סבל משתי רעידות אדמה גדולות – רעידת אדמה באסאם 1897 ורעידת אדמה אסאם-טיבט 1950 וכ-20 רעידות אדמה גדולות מאז 1897. רעידת האדמה של אסאם-טיבט בשנת 1950 היא עדיין רעידת האדמה הגדולה ביותר בהודו.
הקרן העולמית לשימור חיות בר זיהתה את כל מזרח ההימלאיה כאזור אקולוגי של גלובאל 200 בראש סדר העדיפויות.
רשות השימור הבינלאומית הוסיפה לאזור האקולוגי במזרח ההימלאיה את כל שמונה המדינות של צפון מזרח הודו, יחד עם המדינות השכנות בהוטן, דרום סין ומיאנמר.
האזור זוהה על ידי המועצה ההודית למחקר חקלאי כמרכז של חיידקי אורז.
הלשכה הלאומית למשאבים גנטיים צמחיים (NBPGR), הודו, הדגישה את האזור כעשיר בקרובים פראיים של צמחי גידול.
זהו מרכז המקור של פירות הדר.
למרות שגידול ג'הום, שיטה מסורתית של חקלאות, נחשבת לעיתים קרובות כסיבה לאובדן כיסוי היער של האזור, פעילות כלכלית חקלאית עיקרית זו שבוצעה על ידי שבטים מקומיים הייתה אחראית על גידול של 35 זני יבולים.
האזור עשיר בצמחי מרפא ובטקסות נדירות רבות אחרות בסכנת הכחדה.
האנדמיות הגבוהה שלו הן בצמחים וסקולריים, בבעלי חוליות ובמגוון העופות הכשירה אותו כנקודה חמה למגוון ביולוגי.
הנתונים הבאים מדגישים את משמעות המגוון הביולוגי של האזור:
51 סוגי יערות נמצאים באזור, המסווגים באופן נרחב לשישה סוגים עיקריים – יערות נשירים לחים טרופיים, יערות טרופיים ירוקי עד למחצה, יערות עד טרופיים גשומים, יערות סובטרופיים, יערות ממוזגים ויערות אלפיניים.
מתוך תשעת סוגי הצמחייה החשובים של הודו, שישה נמצאים באזור הצפון-מזרחי.
יערות אלה מכילים 8,000 מתוך 15,000 מינים של בעלי פרחים.
בעושר מיני הפרחים, המגוון הגבוה ביותר מדווח ממדינות ארונאצ'ל פראדש (5,000 מינים) וסיקים (4,500 מינים) במדינות צפון מזרח.
על פי "ספר הנתונים האדומים של הודו", שפורסם על ידי הסקר הבוטני של הודו, 10 אחוז מהצמחים הפורחים במדינה נמצאים בסכנת הכחדה.
מתוך 1,500 מיני פרחים בסכנת הכחדה, 800 מדווחים מצפון מזרח הודו.
לרוב המדינות הצפון-מזרחיות יש יותר מ-60% שטח המכוסה ביער.
המועצה הבינלאומית לשימור ציפורים, בריטניה זיהתה את מישורי אסאם ואת מזרח ההימלאיה כאזור ציפורים אנדמי.
באזור זה יש אקלים שונה במובהק, עם טמפרטורות ממוצעות חמות יותר ופחות ימים עם כפור, וכמות גשמים גבוהה בהרבה.
זה הביא למגוון עשיר של מיני ציפורים באזור מוגבל.
(1998) זיהו 22 מינים אנדמים, מתוכם 19 אנדמים לאזור זה והשלושה הנותרים נמצאים באזורים אנדמיים ומשניים אחרים.
מחוז דרום טריפורה טריפורה 32 יערות נשירים טרופיים חצי ירוקי עד ולחים פארק לאומי נמר מעונן מחוז Sepahijala טריפורה 5 יערות רחבי עלים לחים טרופיים וסובטרופיים
האוכלוסייה הכוללת של צפון מזרח הודו היא 46 מיליון תושבים, כאשר 68 אחוזים מתגוררים באסאם בלבד.
לאסאם יש גם צפיפות אוכלוסין גבוהה יותר של 397 נפשות לקמ"ר מהממוצע הארצי של 382 נפשות לקמ"ר .
הערים הגדולות ביותר לפי אוכלוסייה
על פי מפקד האוכלוסין של הודו 2011, הערים הגדולות ביותר בצפון מזרח הודו הן
צפון מזרח הודו היא אזור שפה אחד בתוך ההקשר הלאומי ההודי, עם כ-220 שפות במשפחות שפות רבות (אינדו-אירופיות, סינו-טיבטניות, קר-דאי, אוסטרו-אסיאתיות, כמו גם כמה שפות קראוליות) אשר חולקות מספר תכונות שייחדו אותם מרוב האזורים האחרים של תת-יבשת הודו.
השפה האסאמית, שפה אינדו-אריאנית המדוברת בעיקר בעמק ברהמפוטרה, התפתחה כלינגואה פרנקה לקהילות רבות.
שפה בנגלית היא שפה אינדו-ארית נוספת המדוברת בדרום אסאם בעמק ברק ובטריפורה, והייתה השפה הראשית והרשמית בשני האזורים.
משפחת השפות האוסטרו-אסיאתיות מיוצגת על ידי השפות ח'אסי, ג'ינטיה ושפת וור של מגלהיה.
מספר קטן של שפות טאי-קדאי (אהום, טאי פקע, חמטי, וכו') מדוברות גם הן.
סינו-טיבטנית מיוצגת ידי מספר שפות שהיו שונות משמעותית אחת מהשניה חלקן: גארו, רבה, קארבי, מיסינג, טיווה, דורי, פייט וכו ' (אסאם); גרו, ביאט (מגלהיה) או, אנג'מי, סמה, לוטה, קוניאק וכו '; מיזו, חמר, פאיט וכו '(מיזוראם); חראסו, טני, ניסי, אדי, אבור, נוקט, אפטאני, מיסימי וכו '.
קוקבורוק היא השפה הדומיננטית בקרב בני השבטים של טריפורה ואחת השפות הרשמיות של המדינה.מיטהי היא השפה הרשמית במניפור, שפה הדומינננטית של עמק אימפאל; בעוד שפות "נאג" כגון פומאי, מאו, מרים, רונגמי (קאבואי) וטנגקול, ושפות קוקי-צ'ין כגון שפת תדו, מיזו, פייט, סימטה והמאר מדוברות באזורים הרריים של המדינה.
בין שאר השפות ההודו-אריות, החכמה מדוברת במיזורם והג'ונג באסאם ובמגהלאיה.
נפאלית, שפה הודו-ארית, שולטת בסיקים, מלבד השפות הסיניות-טיבטיות לימבו, בותיה, לפצ'ה, ראי, טמאנג, שרפה וכו'.
הבנגלית הפכה לשפה הרשמית של אסאם הקולוניאלית מ-1836 עד 1873.
המדינהשפות רשמיותארונצ'אל פרדשאנגליתאסאםאסאמית, בודו, בנגליתמניפורמיטהימגהלהאיהאנגליתמיזוראםמיזו, אנגליתנאגלאנדאנגליתסיקיםסקימז, ליפצ'ה, נפאלית, אנגליתטריפורהבנגלית, קוקבורוק, אנגלית
ההינדואיזם הוא דת הרוב במדינות הצפון מזרחיות של אסאם, טריפורה, מניפור, סיקים ומיעוט ארונאצ'ל פרדש ואילו הנצרות היא דת הרוב במגלאיה, נאגאלנד, מיזוראם, ארונצ'ל פרדש ומיעוט במניפור.
לאסלאם יש נוכחות משמעותית באסאם וכ-93% מכלל האוכלוסייה המוסלמית בצפון מזרח הודו מרוכזת באותה מדינה בלבד.
חלק הארי של האוכלוסייה הנוצרית בהודו מתגורר בצפון מזרח, שכן כ-30% מהאוכלוסייה הנוצרית בהודו מתרכזת באזור צפון-מזרח בלבד.
יש נוכחות משמעותית של בודהיזם בסיקים, ארונאצ'ל פרדש ומיזורם.
התאכזרות לבעלי חיים, הנקראת גם התעללות בבעלי חיים, הזנחת בעלי חיים או צער בעלי חיים, מוגדרת בחוק העונשין כגרימת מחדל, או גרימת סבל לכל בעלי החיים בעלי החוליות (למעט אדם).
חוק צער בעלי חיים המצוי באחריותו של שר החקלאות מכיל איסור עינוי בעלי חיים, התאכזרות כלפיהם, שיסוי בעלי חיים אחד בשני, ארגון קרבות בין בעלי חיים, איסור חיתוך ברקמה חיה, והעבדת בעל חיים שאינו מסוגל לעבוד או מעבר ליכולתו.
כמו כן, אוסר החוק על בעליו של בעל החיים לנטוש אותו, ואף מטיל על הבעלים חובה לדאוג לצרכיו של בעל החיים, לדאוג לבריאותו ולמנוע התעללות בו.
בנוסף, אוסר החוק על המתה ברעל של בעל החיים ללא היתר.
אכזריות לבעלי חיים כוללת לפעמים גרימת נזק או סבל כמטרה בפני עצמה, והיא מכונה זואוסאדיזם – שאיבת הנאה מינית מהתאכזרות לבעלי חיים.
רוב החברות, בעבר וגם כיום, מחזיקות ביחס דואלי לבעלי-החיים.
חלק מבעלי-החיים זוכים ביחסים אינטימיים עם בני האדם, המאופיינים בקשר רגשי וסימפתיה.
לעיתים אף נחשבים חלק מהמשפחה ולכן זוכים לגור בבית, לקבל שם משל עצמם, טיפול והערכה.
לעומתם, היחס לבעלי-חיים אחרים הוא אינסטרומנטלי והם נתפסים כ"דברים" גרידא.
לאורך רוב ההיסטוריה, הדואליות הזו התקיימה כמעט ללא קונפליקט, ונראה כי לא ניתן לייצר עקביות ביחסי אדם-חיה.
בכל תרבות נתונה, העולם החי אינו מהווה קטגוריה בלתי ניתנת לחלוקה, אלא שדה טעון במשמעויות היסטוריות ומוסריות.
אחד הגורמים שהשפיעו על עיצוב היחס לבעלי-החיים הוא התפתחותן של תנועות למען בעלי חיים.
מראשית המאה ה-19 החלו לצמוח ברחבי העולם תנועות חברתיות המנסות לשנות את יחסו של האדם לבעלי-החיים, להפחית את ההתאכזרות כלפיהם ולעודד יחס של אמפתיה וחמלה כלפיהם.
ביהדות מופיע המושג כבר במאות הראשונות לספירה כמצווה.
בעת החדשה הממלכה המאוחדת הייתה חלוצה במערב בחקיקת חוקים כנגד התאכזרות לבעלי חיים.
החוקים הראשונים נחקקו במאה ה-19 נגד התאכזרות בבעלי חיים הקשורים לאדם כמו כלבים וסוסים במקביל להיתר להמשיך לצוד בעלי חיים כמו שועלים.
חוקים אלו עודכנו במהלך השנים והכילו סוגי חיות ותחומי התנהגות נוספים.
בעקבות בריטניה, לרוב אחרי מאבקים, נחקקו חוקים דומים בארצות רבות נוספות.
בארצות הברית ובקנדה יש סדרת חוקים להגנה על בעלי חיים.
למרות החקיקה בארצות המערב, מעמדם המשפטי וזכויותיהם של בעלי החיים נחותים מזה של האדם.
רוב החוקים הקיימים נועדו להגן על חיות מחמד ומשק, ומאשרים את זכותן של חיות אלו למחסה, מים, מזון, טיפול רפואי אלמנטרי.
כמו כן הם אוסרים על עינוי בעלי חיים ועל הריגתן באכזריות.
בחלק מהמדינות הוחלט כי שחיטה כשרה נכנסת לקטגוריה של הריגה באכזריות והיא נאסרה.
יש מדינות בהן חוקקו חוקים כנגד שימוש בבעלי חיים במופעי קרקס, ונקבעו סייגים לניסויים בבעלי חיים.
ממחצית המאה ה-20 עלתה המודעות לנושא התאכזרות לבעלי החיים, ובייחוד לתנאי המחיה של חיות המשק.
צריכת ביצי חופש של תרנגולות שאינן כלואות בכלובי סוללה.
הימנעות מצריכת בשר עגלי חלב הכלואים בתאים צרים, מואכלים במזון המבוסס על אבקת חלב ונתונים במשטר צמא.
הימנעות מצריכת כבד אווז שמקורו באווזים שעברו תהליך פיטום.
מגבלות על ניסויים בבעל חיים ומציאת חלופות לניסויים אלו.
הימנעות מניתוחים מיותרים כהתנסות בתהליכי למידה (ניתוח צפרדעים על מנת לראות איך ליבן פועם).
ניסיונות לשכנע אנשים להחליף כפרות הנעשות בתרנגול באלו הנעשות בכסף (פדיון כפרות).
השערות באשר למקורו של צער בעלי חיים והסיבות לעלייתו
הצעה אחת לסיבה ולהתפשטות המושג העלה סטיבן פינקר בספרו The Better Angels of Our Nature.
לשיטתו יכולת האמפתיה הבסיסית מקורה בפסיכולוגיה אבולוציונית מפני שהיא משפרת את יחס האדם לסביבתו האנושית הקרובה.
במאות האחרונות החל תהליך של הרחבת מעגלי האמפתיה, שמקורו (בין השאר) בצורך להבין ולהזדהות עם יותר ויותר שותפים לסחר וליחסי גומלין.
מאחר שתהליך זה אינו מנוהל רציונלית, אין הוא עוצר בתכלית קיומו והוא ממשיך וכולל מעגלים רחבים והולכים.
בנוסף לכך, על פי פרויד ונורברט אליאס לבני האדם יכולת להטמיע "טבע שני" בתקופה קריטית בילדותם.
ערכים שהוטמעו בתקופה זו הופכים למניעים רגשיים רבי עוצמה.
השילוב של אלה - הרחבת מעגלי האמפתיה והיכולת להטמיע טבע שני - הם שהביאו למצב הנוכחי, בו רבים מבני האדם מזדהים עם חיות, מרחמים על חיות וכך הלאה, וצפוי שהתהליך ימשיך ויתעצם.
צער בעלי חיים הוא איסור ביהדות על פגיעה בבעל חיים שלא לצורך או התעללות בו.
הביטוי מופיע בתלמוד הבבלי ובספרות ההלכה במקומות רבים.
במקורות יש גם הצגה של כל הרג בעל חיים כפסול ואף נחשב כחטא מול אלוהים.
חקיקה בישראל כנגד התעללות בבעלי חיים
בישראל, עד לשנות ה-90 לא היו חוקים מפורטים בנושא הגנה על בעלי חיים, פרט לחוק להגנת חיית הבר, 1955 שמטרתו אינה הגנה על בעלי החיים אלא הגבלת הצייד לשם שימור הזנים שבסכנה.
על החוק הזה ישנה ביקורת משמעותית מצד המשפט העברי, שאוסר לחלוטין ציד לשם שעשוע, במקום בו החוק מתיר זאת בתנאים מסוימים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נחקקו מספר חוקים בנושא:
חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), התשנ"ד-1994 – חוק זה אוסר התאכזרות לבעלי חיים
חוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים), התשנ"ד-1994
איסור פיטום אווזים וברווזים, עבר תהפוכות רבות.
לבסוף, נאסר פיטום אכזרי בלבד
לשם מניעת התאכזרות לבעלי חיים, הוקמו בארצות השונות אגודות וולונטריות.
מבין האגודות הראשונות, אחת החשובות היא ה-Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals שהוקמה בבריטניה בשנת 1824 בשם SPCA.
האגודה האמריקאית נחשבת כאחת הגדולות והמשפיעות בתחום רווחת בעלי החיים.
מאוחר יותר הוקמו אגודות מתמקצעות כמו: Royal Society for the Protection of Birds להגנה על בעלי-כנף.
אגודות חובבי כלבים וחתולים ששמו לעצמם פרט למניעת התאכזרות, כאחת המטרות, לדאוג לבעלי חיים ללא בית, לדאוג להם למחסה זמני ולנסות למצוא בני-אדם ש"יאמצו" אותם.
ואף אגודות להגנה על חמורים וסוסים מפני התעללות והעבדה בפרך.
השם אגודת צער בעלי־חיים מתייחס לכמה עמותות שונות הפעילות בישראל, שהמטרה העיקרית של כל אחת מהן היא מניעת צער וסבל מבעלי חיים.
העמותה הוותיקה ביותר שנשאה שם זה היא אגודת צער בעלי־חיים בישראל, שנוסדה בשנת 1927 בסיוע האגודה המלכותית למניעת התאכזרות לבעלי חיים, מטעם המנדט הבריטי.
בעקבות תלונה של תיירת אנגליה אשר ביקרה בארץ ישראל על יחס קשה לסוסים, חמורים וגמלים בארץ, הוקם בית מחסה לבעלי חיים בישראל, שתפקידו לאתר בהמות אשר סובלות ולהביאן לטיפול במכלאה.
בית המחסה הוקם בהשפעת גופים דומים באנגליה ואירופה.
מאז, קמו ברוב הערים בישראל עמותות "צער בעלי חיים" מקומיות ומאוחר יותר עמותות נוספות למניעת התעללות ולרווחת בעלי החיים, בינן "תנו לחיות לחיות".
צפון-מזרח אנגליה הוא אחד מתשעת אזורי אנגליה.
הוא כולל בתוכו את המחוזות נורת'מברלנד, דרהאם, טיין אנד ויר וחלק ממחוז צפון יורקשייר.
העיר המרכזית באזור היא ניוקאסל.
העיר המאוכלסת ביותר היא סנדרלנד, אך בניוקאסל ובאזור סביבה הנקרא טיינסייד, ישנם יותר תושבים.
בנוסף לאזורים העירוניים של טיינסייד, ווירסייד וטיזסייד, האזור ידוע בחשיבות ההיסטורית שלו, ולראיה אתרים היסטוריים חשובים כמו הטירות שבנורת'מברלנד ושני אתרי המורשת העולמית, חומת אדריאנוס והקתדרלה בדרהאם.
ההיסטוריה הקדומה של אזור זה נרשמה לראשונה בהתיישבות הרומית, אשר כללה את בניית חומת אדריאנוס.
חומה זו בנוסף לסטיינגייט (הדרך המקבילה לחומה), ממשיכה גם ממערב לאזור זה, אך רוב אשנבי הירי בחומה זו נמצאים באזור זה מכיוון שהאבן לבנייה הייתה יותר זמינה באזור זה.
אזור זה הוכרז לראשונה בשנת 1994 ובמקור הכיל את נורת'מברלנד, טיין אנד וויר, דרהאם וקליבלנד.
כחלק מרפורמה מקומית בשלטון, מחוז קליבלנד בוטל ונוצרו מספר מחוזות יוניטריים.
אזור זה נחשב מאוד דתי, בייחוד מחוז נורת'מברלנד.
אזור צפון-מזרח כולל את המחוזות הבאים:
לאזור צפון-מזרח התמ"ג הנמוך ביותר באנגליה, והשני הכי נמוך בממלכה המאוחדת אחרי ויילס.
הכלכלה באזור זה יוחסה בעיקר לבניית ספינות וכריית פחם.
דארהם ונורת'מברלנד הם בעיקר חקלאיים.
סקוטיש אנד ניוקאסל היא מבשלת השיכר הגדולה ביותר בבעלות בריטית אשר מייצרת את הבירה ניוקאסל.
לחברת נסטלה יש מפעל שוקולד באזור זה.
המטרוסנטר, מרכז הקניות הגדול ביותר באיחוד האירופי ממוקם בדאנסטון באזור זה.
אזור צפון-מערב אנגליה הוא אחד מתשעת אזורי אנגליה.
הוא כולל בתוכו את המחוזות קאמבריה, לנקשייר, מנצ'סטר רבתי, מרזיסייד וצ'שייר.
האזור גובל בצידו המערבי בים האירי ומצידו המזרחי ברכס הרי הפניין.
הוא גובל בסקוטלנד בצפון ובהרי ויילס בדרום.
בשנת 1998 אוחד אזור מרזיסייד, אשר היה אזור עצמאי מ-1994, לתוך אזור צפון-מערב אנגליה.
אזור צפון-מערב כולל את המחוזות הבאים:
הצפארי היה פארק ציפורים ששכן בפארק הירקון (גני יהושע) בתל אביב-יפו, על הגדה הצפונית של נחל הירקון.
מקור השם "צפארי" הוא הלחם בסיסים של המילים "ספארי" ו"ציפור".
הצפארי הוקם בשנת 1994 והוא השתרע על פני שטח של 30 דונם תחת כיפת השמיים, ובו צמחייה טרופית, נחלים ומפלי מים.
במקום שכנו ציפורים ממגוון סוגים ומספר קטן של מיני זוחלים.
עוד פעלו בצפארי מתחם יער הציפורים - מתחם סגור בו בעלי הכנף חופשיים להסתובב ליד בני האדם, פינת ליטוף ופארק שעשועים וג'ימבורי בסגנון אפריקאי המכונה "ג'ונגה ג'ונגה" שהוקם במתחם בשנת 1996 (כשלפניו הוקם ב-15 באפריל 1995 "פארק פאוור ריינג'רס" למשך תקופה קצרה).
המקום נוהל על ידי חברת "עיר השעשועים", אשר נוסדה בשנת 1975, ושבבעלותה גם "לונה פארק תל אביב" שבתל אביב, "סופרלנד" בראשון לציון וכן פארק המים "מימדיון" בתל אביב.
כנגד הצפארי הועלו טענות כי מינים שונים של עופות שוחררו או הצליחו לברוח מכלוביהם.
חלקם של המינים הצליחו לייסד אוכלוסיות מבוססות באזור פארק הירקון, ולעיתים אף להתפשט לשאר הארץ, ולהפוך למינים פולשים הדוחקים מיני עופות מקומיים וכך פוגעים במגוון הביולוגי.
בולט במיוחד המקרה של המיינה המצויה.
ב-26 באוקטובר 2017 הופסקה פעילות הצפארי לאחר שחברת גני יהושע החליטה לא לחדש את הזיכיון להפעלתו, וכל הציפורים הועברו למתחם לונה פארק תל אביב שנמצא גם הוא בבעלות עיר השעשועים והחלו הריסת המקום והכלובים של בעלי החיים.
לאחר סגירת הצפארי נפתח המתחם לקהל הרחב ונקרא "הגן הטרופי".
בעבר היו בעלי חיים אלה בצפארי, אך כולם כבר הועברו למקומות אחרים; חלקם מוגנים אך חלקם נמצאים במקומות ללא הגנה, כמו הלונה פארק בתל אביב שהועברו לשם מספר עופות הנמצאים ללא פיקוח וחשופים לרעש וגשם.
בעלי החיים שהיו בצפארי כללו:
אמזונה כחולת מצח (Amazona aestiva)
אמזונה צהובת ראש (Amazona oratrix)
קקדו צהוב ציצית קטן (Cacatua sulphurea)
צער גידול חיות היא קומדיית סקרובול אמריקנית, משנת 1938, בבימויו של הווארד הוקס ובכיכובם של קתרין הפבורן וקרי גראנט.
בתפקידי המשנה שיחקו צ'ארלס ראגלס, וולטר קטלט, בארי פיצג'רלד ומיי רובסון.
הסרט מגולל את סיפורו של פלאונטולוג, שנקלע לצרות שונות, בהן מעורבים אישה יוצאת דופן ונמר ששמו "בייבי".
התסריטאים דאדלי ניקולס והגר ויילד ביססו את הסרט על סיפור קצר שפרסמה ויילד בכתב העת Collier's Weekly.
למרות שהסרט החזיר את ההשקעה, חברת RKO ביטלה את חוזה הסרט הבא של הוקס אצלה, עקב חריגות מהתקציב ומלוח הזמנים.
צער גידול בנות - הדור הבא היא סדרת סיטקום אמריקאית ששודרה בין השנים 2016–2020 המהווה סדרת המשך לסדרה "צער גידול בנות" (1987–1995).
רוב צוות השחקנים הראשי של הסדרה המקורית שבו לגלם את דמויותיהן מסדרת-האם, חלקם כשחקנים קבועים בסדרת-הבת, וחלקם כאורחים.
מרי קייט ואשלי אולסן, אשר גילמו יחדיו את דמותה של מישל טאנר ב"צער גידול בנות", הן השחקניות הראשיות היחידות של הסדרה המקורית, שלא לקחו חלק בצילומי סדרת ההמשך.
בתחילה, נטפליקס הזמינה 13 פרקים של הסדרה, ששודרו כולם לראשונה ב-26 בפברואר 2016. למרות קבלת הפנים הצוננת של המבקרים, חזרה הסדרה לעוד 3 עונות נוספות.
העונה הרביעית עלתה לשידור ב-14 בדצמבר 2018, והעונה החמישית והאחרונה עלתה לשידור ב-6 בדצמבר 2019.
העונה השלישית חולקה לשני חלקים: עונה 3A ועונה 3B.
הסדרה הופצה בנטפליקס ישראל גם בדיבוב עברי.
כמו בסדרה המקורית, הסדרה מתרחשת בסן פרנסיסקו.
הדגש הוא על דמותה של ד"ר די.ג'יי.
טאנר-פולר, אלמנה צעירה, שהיא רופאה וטרינרית ואמא לשלושה בנים - ג'קסון, מקס וטומי.
לאחר שבעלה הכבאי, טומי, נהרג בעת מילוי תפקידו, סטפני טאנר, אחותה הצעירה, וקימי גיבלר, חברתה הטובה (שהיא עצמה פרודה מבעלה ומגדלת לבד את בתה רמונה), מתגייסות לעזרתה ועוברות לגור איתה ביחד, על מנת לעזור לה לגדל את שלושת הבנים, דיי ג'יי סטפני וקימי מתחתנות בסוף העונה החמישית.
בבוקר שלאחר החתונה, רמונה, פרננדו וקימי עוזבים את בית משפחת טאנר וכך גם סטפני וג'ימי ביחד עם דניאל אך בסוף מתחרטים ונשארים לגור עם דיי ג'יי והבנים ג'קסון, מקס וטומי.
בנוסף מתגלה שסטפני בהריון מג'ימי .
שם השחקן/יתמדבב/ת בעברית שם הדמות אודות הדמות קנדיס קמרון בורהנורית בנאי קורן ד"ר די.ג'יי.
פולר טאנר וטרינרית, שהתאלמנה מבעלה טומי, ואמם של גקסון, מקס, וטומי, נישאת לסטיב בסוף עונה 5 .
ג'ודי סוויטין נועה מנורסטפני גיבלר טאנר אחותה הצעירה של די.ג'יי., נוטשת קריירה כ-DJ בלונדון על מנת לעזור לאחותה לגדל את שלושת בניה.
עקרה, קימי עוזרת לה ולג'ימי להוליד ילדה באמצעות פונדקאות נישאת לג"ימי בסוף עונה 5 ובנוסף היא בהריון.
אנדראה ברבר מיה אלוןקימי גיבלר מפיקת אירועים, חברתה הטובה ביותר של די.ג'יי., נפרדת מבעלה הבוגדני ועוברת יחד עם בתה רמונה לגור עם די.ג'יי.
על מנת לעזור לה לגדל את שלושת בניה.
עזרה לאחיה ג'ימי ולסטפני להוליד ילדה, בכך שהייתה הפונדקאית שלהם, נישאת לפרננדו בסוף עונה 5. מייקל קמפיוןקובי ליקורמן ג'קסון פולר בנם בן ה-13 של די.ג'יי וטומי ובנו החורג של סטיב.
אליאס הארגרדניאל שופוב מקס פולר בנם בן ה-7 של די.ג'יי וטומי ובנו החורג של סטיב.
סוני ניקול ברינגאסטומיקה לני גבאי רמונה גיבלר בתם בת ה-13 של קימי ופרננדו.
דשיאל מסיטדניאל שופובטומי פולר ג'וניור בנם התינוק של די.ג'יי וטומי ובנו החורג של סטיב.
שם השחקן/יתמדבב/ת בעברית שם הדמות אודות הדמות חואן פבלו די-פאסה גיא זיידמן פרננדו בעלה של קימי ואביה של רמונה.
חלק קטן בו הוא יהודי- הרבה דורות אחורה ג'ון ברודרטון צחי כהן ד"ר מאט הרמון וטרינר, קולגה של די.ג'יי.
אשלי ליאו שחר קדוש (2017)הללי היבש (2020) לולה חברתה הטובה של רמונה ומושא אהבתו של ג'קסון.
אייזק פרסליברק ברויטמן (2017-2019)יובל בינדר (2019-2020) בובי פופקו חברו הטוב של ג'קסון, ובן זוגה לשעבר של רמונה.
סקוט ויינגרסער בדישיסטיב הייל בן-זוגה של די.
נולדה מקימי ששימשה כפונדקאיתוירג'יניה ויליאמסנעמה שטרית (2017-2018)אורנה כץ (2020)סי ג'יי הארבנברגרהאקסית של סטיב ואמה של רוז.
שם השחקן/יתמדבב/ת בעברית שם הדמות אודות הדמות ג'ון סטיימוסאוהד שחרג'סי קטסופוליס דוד של די.ג'יי, סטפני ומישל.
קנה בשותפות עם ג'ואי את מועדון סמאש.
בוב סאגטצביקה שוורצברגמוטי דיכנה (פרק אחרון)דני טאנר אביהן של די.ג'יי, סטפני ומישל.
מנחה תוכנית בוקר בטלוויזיה ביחד עם בקי.
דייב קולייר אודי רצין (2017-2018)אליעזר וייס (2020)סער בדישי (פרק 66)ג'ואי גלדסטון חברו הטוב של דני.
קומיקאי שמופיע בלאס וגאס, קנה בשותפות עם ג'סי את מועדון סמאש.
לורי לוקליןאביגיל אריאליבקי דונלדסון-קטסופוליס אשתו של ג'סי.
מנחת תוכנית בוקר בטלוויזיה ביחד עם דני.
בלייק טומי-וילהויטברק ברויטמן ניקי קטסופוליס אחים תאומים, בניהם של ג'סי ובקי.
דילן טומי-וילהויטקובי ליקורמןיובל בינדר (2019-2020) אלכס קטסופוליס- בנם של ג"סי ובקי.
אווה לרועדן גמליאל טרי טאנר גרושתו של דני.
צער העיזים (באנגלית Goat's Rue; שם מדעי: Galega officinalis; מכונה גם: לילך צרפתי, בואש איטלקי, גלגה אופיצינליס) הוא מין צמח עשבוני השייך לסוג גלגה בתת-משפחת הפרפרניים.
זהו צמח עמיד ורב שנתי, הפורח בקיץ.
בעבר, טופח לנוי, להזנת דבורים, לדישון וכצמח מספוא.
עלול להיות רעיל לחלק מהיונקים, אך משמש מזון למספר זני חרקים.
מקור הצמח במזרח התיכון, אך הוא התפשט לאירופה, למערב אסיה ולמערב פקיסטן.
ב-1981 הובא הצמח למחוז קש במדינת יוטה, לשימוש כצמח מספוא.
הוא נפוץ במחוז כעשב פולש ומזיק לחקלאות.
לכן הצמח רשום ברשימה ה פדרלית של צמחים רעילים בארצות הברית.
פרטים של הצמח נמצאו בעבר גם במדינות נוספות בארצות הברית וכן בארגנטינה, צ'ילה, אקואדור וניו זילנד.
צער העיזים שימש מאז ימי הביניים להקלת תסמינים של סוכרת.
ג'ורג' טנרט מצא בצמח את החומר הפעיל גלגין (איזו-אמיל-גואנידין).
זוהי נגזרת של גואנידין, חומר רעיל הפוגע בנשימה התוך-תאית שבמיטוכונדריה ומביא לצריכה מוגברת של גלוקוז על ידי התא החי.
גלגין נכשל במחקרים רפואיים שנערכו בשנות העשרים והשלושים אך פותחו נגזרות עם רעילות מופחתת, ביניהן מטפורמין שמשמש כטיפול בחולי סוכרת.
נטען גם כי צער העיזים מגביר תפוקת חלב בבעלי חיים מבויתים קטנים או בנשים מניקות, ומכאן שמו גלגה (יוונית: gala חלב).
טענה זו לא הוכחה מדעית.
צפון-מזרח ארצות הברית , אשר מכונה גם צפון-מזרח (Northeast), הוא אזור נרחב אשר כולל תשע מדינות שממוקמת בחלק הצפון-מזרחי של ארצות הברית.
אזור צפון-מזרח ארצות הברית הוא אחד מארבעת אזורי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית והוא כולל את המדינות מיין, ניו המפשייר, ורמונט, מסצ'וסטס, רוד איילנד, קונטיקט, ניו יורק, ניו ג'רזי ופנסילבניה.
זהו האזור המפותח ביותר מבחינה כלכלית בארצות הברית והאזור בעל צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר.
כ-85% מאוכלוסיית האזור גרה באזורים עירוניים.
מבחינה היסטורית אזור צפון-מזרח ארצות הברית מילא תפקיד מכריע בהיווצרות של ארצות הברית.
13 המושבות הבריטיות המקוריות נמצאו באזור זה.
אירועים מרכזיים רבים שהובילו להקמת ארצות הברית התרחשו באזור זה כולל המהפכה האמריקנית אשר התרחשה בין השנים 1765 ל-1783, וכמו גם באזור זה נכתבו בהמשך מסמך הכרזת העצמאות של ארצות הברית וחוקת ארצות הברית.
לאורך ההיסטוריה האמריקנית לאזור זה הייתה ההשפעה ניכרת במיוחד על הפוליטיקה, התעשייה, התרבות והחינוך של ארצות הברית.
האזור מכיל גאוגרפיה מגוונת הכוללת בין היתר את הרי האפלצ'ים אשר משתרעים על פני מספר מדינות, את אזור החוף המרהיב של ניו אינגלנד, ואת אזור הרי אדירונדק והקטסקילס אשר מכילים יערות עבותים מרהיבים.
באזור צפון-מזרח ארצות הברית עוברים גם ובחלקו המערבי הוא גובל באגם אירי ובאגם אונטריו.
אגם אירי ואגם אונטריו, אשר נמצאים בקצה המערבי של אזור צפון-מזרח ארצות הברית, בנוסף לנהר ההדסון ונהר דלאוור, ממלאים תפקיד משמעותי בכלכלת האזור.
אזור צפון-מזרח ארצות הברית הוא אחד מהאזורים עם הכלכלה האיתנה ביותר בארצות הברית.
באזור זה נמצאת העיר ניו יורק, שהיא העיר המאוכלסת ביותר בארצות הברית, והיא מהווה מרכז פיננסים בעל חשיבות עולמית, ומכילה את וול סטריט וחברות המטה של תאגידים רב לאומיים רבים.
באזור זה נמצאים גם כמה ממוסדות ההשכלה הגבוהה הבולטים בארצות הברית, כולל האוניברסיטאות היוקרתיות הרווארד, ייל, פרינסטון, והמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).