tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בביקורת עלה כי הצעת מנהל המכון, כפי שבאה לידי ביטוי במכתב האמור, לא עלתה בקנה אחד עם היכולות המוגבלות של המכון בתחום הייצור כפי שעלו במסמך הערכת הייצור - מתקני הייצור במכון מיושנים; אינם עומדים באופן מלא בכללי הרגולציה העדכניים; וקיימת עלייה מתמשכת ורציפה בשכיחות ובחומרה של בעיות תחזוקה בהם."
בפברואר 2022 מונה לסמנכ"ל הטכנולוגיה של חברת סנט-טק, במקומו של הראל הרשטיק.
החברה מפתחת בדיקת קורונה ומחלות נוספות על בסיס "אף אלקטרוני".
במאי 2022 צייץ בטוויטר: "אני קיבלתי 3 חיסונים, נפגעתי גופנית בצורה משמעותית מאוד כמו שנפגעו רבים אחרים ובנוסף האמון שלי בטיב ההחלטות ובתהליכי קבלתן נחרך קשות." בהמשך אותה שנה משרד הבריאות מתח עליו ביקורת שהחלה במילים "הופתענו לשמוע את אמירותיו המופרכות של מנהל המכון הביולוגי לשעבר, פרופ' שמואל שפירא."
ערך חמישה ספרים, כתב 21 פרקים בספרים ופרסם מעל למאה ושבעה עשר מאמרים מדעיים.
ב-2021 יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים ספרו, קרקס הפנדמיה: וירוס קטן הרס גדול, ובו ביקורת על ההתנהלות במשבר הקורונה בישראל וקריאה לחקירה בלתי תלויה של האירוע תוך השוואה לאירועי מלחמת יום הכיפורים.
זכה, בין היתר, בפרס נגיד רוטרי לאתיקה לשנת 2021, נבחר במקום השני ברשימת 50 היהודים המשפיעים של ה-Jerusalem Post ובמקום ה-25 ממאה הישראלים המשפיעים של "מעריב".
שמואל שפירא היה נשוי פעמיים ולו שני ילדים.
הרב שמואל שפירא (ט"ז באדר א' תרע"ג, 22 בפברואר 1913 – כ"א בניסן תשמ"ט, 26 באפריל 1989) היה מהרבנים הבולטים בדור החמישי של חסידות ברסלב.
נולד בירושלים לרב שלמה יצחק שפירא, שהיה בנו של הרב דוד שפירא ונכדו של הרב חיים יעקב שפירא, ולחוה שרה, בתו של הרב שמואל הומינר, שהיה מרבני ירושלים וממייסדי שכונת מאה שערים.
אביו היה ספרא דדיינא בבית הדין האשכנזי-פרושי בירושלים (נפטר בחיי אביו, בשנת תרצ"ג).
דודיו היו הרב צבי פסח פרנק והרב אריה לוין, שנישאו לאחיות אביו.
הרב מלצר העריכו ונהג לקום לכבודו.
נישא לפריידא, בתו של הרב יוסף קדיש קרישבסקי, תלמיד החפץ חיים שעלה לירושלים.
בשנת 1934 פגש את הרב שמואל הורביץ, ממנהיגי חסידות ברסלב בירושלים, ונעשה תלמידו.
בשנת תש"ח (1948) היה מתושבי הרובע היהודי אשר נפלו בשבי הלגיון הירדני והובאו לירדן.
בהיותו בשבי התאמץ להשיג כמות של תשעה קבים מים הנחוצים לשם תקנת עזרא, כדי שיוכל להיטהר בהם.
לאחר שחרורו מהשבי, התגורר בשכונת קטמון.
בהמשך עבר לשכונת מאה שערים והיה שכנו של קרוב משפחתו הרב יוסף שלום אלישיב.
בשנת 1970 יצא הרב שפירא למסע רב הרפתקאות שנמשך כמעט שלוש שנים, במטרה להגיע לעיר אומן, כדי להשתטח על קברו של רבי נחמן מברסלב.
היה פרוש מענייני העולם והקדיש את כל זמנו לתורה ולתפילה.
היה עולה על משכבו מיד לאחר תפילת ערבית, מתעורר בחצות הלילה והולך לכותל המערבי לאמירת תיקון חצות ולקיום מנהג ההתבודדות האופייני לחסידי ברסלב.
בלכתו ברחוב היה כובש את עיניו בקרקע כדי להימנע ממראות אסורים.
האדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר התבטא עליו כי "שמירת העיניים של ר' שמואל מצילה ומגינה על הדור כולו".
שימוביט (זימוביט) – דוכס פולין (חי במאה ה-9).
ידוע עליו רק מספר דברי הימים של גאלוס האנונימי, ולפיו עלה לשלטון לאחר הדחתו של פופייל, לתפקידו נבחר על ידי העם, ובנו ויורשו היה לסטק.
על פי גאלוס, נחשב שימוביט לשליט הראשון משושלת פיאסט.
במאה העשרים היו ספקות רבות לגבי קיומו ויותר התייחסו אליו כאגדת עם פולנית ותו לא.
בעיקר הסתמכו על כך שהחיבור דבר הימים של גאלוס אינו אמין כלל.
המדענים המאמינים באותנטיות של טופס זה, טוענים כי סיפורו של שימוביט באופן תאורטי אמור להתרחש בתקופה שבין 845 ל-900, אם כי זו השערה בלבד, רווחת הסברה כי סיפורו אירע במחצית השנייה של המאה התשיעית לספירה.
על פי המידע הכלול בספר דברי הימים של גאלוס, הוטבל שימוביט לנצרות בגיל שבע על ידי שני נוצרים.
לטענת היסטוריונים, היו זרים אלה קירילוס ומתודיוס.
יש ויכוח עשיר בין ההיסטוריונים על קיומו וגם מי היו שני יורשיו.
היסטוריונים פולנים רבים (כגון, הנרי לובמיאנסקי, גרדארד לאדובא, קזימיז יסינקי) תומכים בקיומו וסוברים שהוא אינו דמות אגדית.
הסתכלות חדשה על קיומו לנוכח ממצאים ארכאולוגיים חדשים
ממצאים ארכאולוגיים חדשים מראים כי בתקופה שבה היה אמור לחיות שמוביט ולפי המסופר הייתה מאופיינת בבניה, לא נמצא דבר אשר קושר לפיתוח מעין זה, כך שגם אם חי ופעל בתקופה זו אין הסיפורים נכונים, ובעיקר הטענה שממלכתו שגשגה בתקופתו.
שמוזאורוס (שם מדעי: Shamosaurus; ממנדרינית: "לטאת חול מדברי") הוא סוג של דינוזאור משוריין ממשפחת האנקילוזאוריים שחי בקרטיקון התחתון של מונגוליה לפני 126.3-100.5 מיליון שנה.
הוא התגלה ב-1983 במחוז דורנוגובי.
הדינוזאור נקרא כך על שם החוליות של מדבר גובי, בהם נמצא.
משמעות שם המין הוא "מוגן בידי שריון".
השמוזאורוס היה אוכל עשב באורך 5 מטרים ומשקל 2 טונות, ע"פ החוקר גרגורי ס.
הוא היה בעל גולגולת רחבה שברובה הייתה חסרת מגן ועם חוטם שפנה מעט מעלה והסתיים במקור קרני, צוואר וגב משוריינים באוסטאודרם מחוזק ורגליים קצרות.
מרבית המאובנים שלו כללו עצמות גולגולת שבורות, כך שלא ברור איך נראה הגוף והזנב.
מאובני השמוזאורוס נחשבים לקרובים לאלה של הגוביזאורוס מאותו אזור ובעבר נחשבו לאותו סוג, אך היו מספר הבדלים בגולגולת ובאורך שיניהם.
שמוטולי (בפולנית: Szamotuły; בעבר בגרמנית: Samter, זאמטר, יידיש: סאמטער) היא עיר במחוז שמוטולי בפרובינציית פולין גדול שבפולין.
כ-35 ק"מ צפונית מערבית לפוזנן.
בעבר התקיימה בעיר קהילה יהודית גדולה.
בין ילידי העיר המפורסמים: האחים פיליפ וקסאפר שארוונקה.
שמואלי-2 הוא אלבום הבכורה של הזמר החסידי-אמריקאי שמילי אונגר.
האלבום יצא ב-2016 והוא כולל 10 רצועות.
באלבום לחנים של נפתלי משה שניצלר, משה לאופר, איצי וולדנר, יוסי האניג, פינקי ובר, מרדכי ברזל ובריו חקשור ועיבוד של נפתלי משה שניצלר, משה לאופר וניר גרף.
עטיפת האלבום הופיעה ב-4 גרסאות צבע (שחור, לבן, ירוק וירוק בהיר).
בספטמבר 2016 יצא הסינגל-קליפ הראשון מתוך האלבום "רחמנא".
לשיר 'אשר בחר' הוציא שמילי גרסה נוספת בדואט משותף שלו עם ישראל אדלר.
לשיר "אמת" הוציא שמילי גרסת לייב מתוך ההופעה בישראל.
שמואל תפילנסקי (1888, תרמ"ו - 24 במרץ 1945, י' בניסן תש"ה) היה רב ירושלמי, מרבני ישיבת עץ חיים.
התפרסם בין היתר בחיבורו 'קונטרס הצוואה'.
תפילנסקי נולד בירושלים, לרב נתנאל סופר-תפילינסקי.
עיקר לימודו היה אצל אביו, אך למד גם אצל דודו, אחי אמו, רבי לייב בנו של רבי טודרוס לווין (שהיה חתנו של רבי זלמן בהר"ן), שאף ראה בו כרבו, ולא עשה דבר מבלי שקיבל את הסכמתו קודם.
נישא לאסתר רבקה לבית זיסרמן.
אשתו נפטרה צעירה לימים, והשאירה בביתם שלוש בנות קטנות, והם גדלו בבית סבם רבי ברוך יעקב זיסרמן.
לאחר פטירתה נישא בשנית לבתו של המקובל רבי יעקב גדליה שכטר.
שנים מספר היה נמנה עם ראשי הלומדים בחצר שטרויס.
בשנת תרצ"ו עבר להתגורר בבתי ברוידא.
ביתו היה בין ביתו של דודו רבי לייב טודרוס'ס, לביתו של רבי מאיר ידלר.
בבתי ברוידא היה משמש כבעל תוקע ובעל קורא.
סדר יומו התחיל בחצות הלילה עם תיקון חצות.
כשהוא מקפיד כל ימיו להתפלל כותיקין.
הרבה לעסוק בענייני הלכות שבת, ומסכת שבת הייתה שגורה בפיו בעל פה.
כן הכין לדפוס שלושה כרכים של ספר העוסק בהלכות שבת, אך לא הספיק להדפיסו, וברבות הימים נעלם.
בספר מאורי אש מרבי שלמה זלמן אוירבך מובאים כמה מכתבים שבהם דן עם הגרש"ז בעניין מוקצה של שלהבת ואש.
התכתב גם עם רבי ישראל זאב מינצברג בעניין חמץ בשבת שלאחר פסח, האם נאסר משום מוקצה.
סיפר על עצמו, שמאז נישואיו לא היה אפילו שבוע אחד שידע מאין יהיה לו כסף להוצאת שבת, ועל אף זאת מעולם לא דאג בעקבות כך.
רבי שמואל חיבר כמה חיבורים:
קונטרס הצוואה - על ענייני אמונה וביטחון, תלמוד תורה, חינוך הבנים, ועל ענייני מעשר כספים ועוד.
לספר כמה הסכמות מרבני ירושלים, ביניהם רבי יוסף צבי דושינסקי.
אבן שמואל - על מסכת שבת.
הספר היה מוכן לדפוס אך אבד.
מזיווגו הראשון עם אסתר רבקה זיסרמן נולדו לו שלוש בנות:
בתו רחל, נישאה לשמעון דוב קרישבסקי
בתו, הדסה חנה, נישאה לחיים דוד גולדברג-ידלר בנו של רבי בן ציון ידלר
בתו חייה בילא, נישאה לרבי נחום פרידמן
מזיווגו השני עם דבורה בתו של המקובל רבי יעקב גדליה שכטר, נולדו שתי בנות ושלושה בנים:
בנו, רבי נתנאל תפילנסקי, (נולד בתר"פ) נישא לביתו של רבי דוד שכטר.
ממייסדי מושב מירון וישיבת בני עקיבא מירון, ור"מ בה בשנותיה הראשונות.
בתו, רבקה, נישאה לשמעון לורינץ
בנו, יעקב גדליה, (נולד בז' באלול תרפ"ג), מחבר ספר מעלת היסורין.
בתו, שרה הינדא, נישאה להרב יחזקאל טויסיג בעל תפארת יחזקאל
שמואל שפרינגמן (15 ביוני 1905 – נובמבר 1988) היה מנהיג ציוני בהונגריה בתקופת השואה.
שמואל שפרינגמן נולד בזניסיני, פרבר של לבוב.
בהיותו בן שנה המשפחה עברה לבודפשט שם גדל.
שפרינגמן היה צורף ותכשיטן במקצועו.
במסגרת עבודתו רקם קשרים עם פקידים הונגרים ועם דיפלומטים זרים, קשרים אשר סייעו לו בפעילות ההצלה בתקופת השואה.
בשנת 1933 נישא לאילונה לבית גולדשטיין.
שפרינגמן היה מראשי תנועת פועלי ציון בהונגריה וייצג את התנועה במשרד הארצישראלי בבודפשט.
משנת 1939, כאשר החלו להגיע להונגריה פליטים יהודים שברחו מפולין, הוא פעל רבות בעזרה וסיוע לפליטים אלה.
בשנת 1942 היה שפרינגמן אחד ממקימי ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, לצד אוטו קומוי, ישראל קסטנר ויואל והנזי ברנד.
שפרינגמן היה אחת הדמויות הבולטות והפעילות בוועדה.
הוא ניצל את קשריו כדי לסייע לקליטת פליטים יהודים שברחו מסלובקיה להונגריה.
כאשר הוקמה באיסטנבול ועדת ההצלה מטעם היישוב, ביסס שפרינגמן את התקשורת בין בודפשט לאיסטנבול ומונה כמקשר העיקרי בין הגופים.
את הקשר עם איסטנבול קיים באמצעות בלדרים אותם גייס.
הבלדרים העבירו מכתבים וכן כספי תמיכה שנועדו לכל התנועות הציוניות בהונגריה.
שאלת חלוקת הכספים בין התנועות השונות יצרה מחלוקת ומאבקים קשים ונתנה כוח פוליטי רב לוועדת העזרה וההצלה..
בינואר 1944 ניסו שפרינגמן ואשתו לעלות לארץ ישראל.
השניים נתפסו בידי הבריטים בגבול סוריה-פלשתינה והועברו לכלא במצרים.
אימו שרה, אחיו אורי (אימרה) ואחותו לאה (אילונה), שנותרו בבודפשט יצאו באמצעות "רכבת קסטנר".
שפרינגמן נפטר ב-1988 ונקבר בבית העלמין הדרום.
ר' שמואל שמחוביץ (גם: שימחאוויץ ~ה'תקפ"ד – ג' באדר ה'תרנ"ו, 1896) היה נדבן, איש אשכולות, סופר ופובליציסט יהודי.
נולד במינסק לאביו ר' צבי הירש, ולאמו בתו של ר' שמואל לנדא, בן ר' אברהם, בן רבי צבי הירש לנדא המכונה ר' הירש וויטש, מפרנסי ועד ארבע ארצות.
בימי נעוריו עזב את מינסק ללמוד בסלוצק בתלמוד תורה של הגביר, העתיד להיות חותנו, ר' שכנא איסרלין, עוד בילדותו נודע כ"העילוי ממינסק".
נישא לריבעלע בתו של הגביר ר' שכנא איסרלין מסלוצק, בן ר' יונה, בן ר' "אברהם ר' איסר'ש".
שבנה בית המדרש בסלוצק שהיה נקרא "ר' איסערקעס קלויז" (לאחר שגרשה ר' צבי הירש אורנשטיין).
לאחר שאשתו הראשונה מתה, נישא שנית לזיסל בתו של הגביר ר' יעקב נפתלי הרץ ברנשטיין, מלבוב, מצאצאי הרב יעקב יהושע פלק בעל "פני יהושע".
ר' שמואל היה סוחר תבואה עשיר ודמות מפורסמת בעיר סלוצק, שהתבלט בתחומים רבים.
הוא היה חכם ומלומד, בעל ידע נרחב במדעי היהדות וכן בתחומי מדע כלליים.
הוא היה דובר שפות רבות וסוחר עולמי, ועסק רבות במסחר הבורסה בלונדון.
הוא היה מנוי לעיתונים בעברית, ברוסית, בגרמנית ובאנגלית, ופרסם כתבות בעיתון הגרמני בסט.
בשל השפעתו ורום מעמדו, הוזמן ר' שמואל בשנת ה'תרנ"ד, 1894 על ידי הממשלה הרוסית לסנקט פטרבורג כדי להשתתף בוועדת הרבנים ה"ראווינסקי קאמיסיע".
בנה לו בית המדרש, והציעו לו כיסאות רבנות בערים שונות, ואף בווינה, וכאשר עזב ר' יעקב גזונדהייט רבנותו בוורשה בשנת ה'תרל"ד, הציע לו את הרבנות, אבל לא רצה לשמש ברבנות.
היה בידידות עם ר' יהושע צייטלין , שותפו במסחר, ולמד יחד עמו.
היה לו ריב עם הגאון ר' יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק ה"בית הלוי", ובעבורו בשנת תרל"ה 1875 עזב ה"בית הלוי" את העיר סלוצק, ועבר להתגורר בוורשה.
חיבר כמה חבורים, שלא נדפסו, שו"ת וחדושים על הש"ס.
כה סיפר בן עירו ר' אהרן הימן:
נפטר בצעירותו בשנת ה'תרמ"א (1881), עשה חיבור בשם "der positivismus im msaismus".
בנו - ר' חיים מויטבסק.
חתנו של הגביר ר' שמריהו צוקרמן ממוהילב.
בנו - ר' אליעזר ממוהילב.
חתנו של הגביר ר' י.
בנו - ר' יונה מקרלין.
בתו - רוזה הייתה מורה ופסיכולוגית, ופעילה בייווא.
בנו - יעקב נפתלי שמחוני.
שמואל יששכר (מילון) שפרכר (נולד ב-19 במרץ 1929) הוא כימאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לכימיה באוניברסיטת בר-אילן, אשר כיהן כרקטור האוניברסיטה בין השנים 1975-1978.
נולד בווינה בשנת 1929. בשנת 1938 נדד עם משפחתו בארצות אירופה השונות מאימת הנאצים, ובשנת 1939 הגיע לבריטניה באמצעות הקינדר טרנספורט, שם השלים את השכלתו התיכונית.
בינואר 1945 היגר עם משפחתו לארצות הברית, שם השלים תואר ראשון בשנת 1947 בישיבה אוניברסיטה, תואר שני ב-1949 ותואר שלישי בכימיה אורגנית בשנת 1953 מאוניברסיטת קולומביה.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה במנגנונים של תגובות אורגניות, תחת הנחייתו של וויליאם דורינג .
בשנים 1953–1955 ביצע מחקר פוסט דוקטורט בקולג' לרופאים ומנתחים באוניברסיטת קולומביה.
במקביל ללימודיו האקדמיים, בגיל 24 הוסמך לרבנות בידי הרב יוסף דב סולובייצ'יק ובידי הרב פרופ' שמואל בלקין.
על אף שלא גדל בבית ציוני, שפרכר חבר בארצות הברית לחוגי המזרחי מתוך אמונה דתית כשיטת הרמב"ן, הרואה ביישוב ארץ ישראל מצווה.
בקיץ 1947, לאחר שהשלים תואר ראשון בכימיה ובמתמטיקה, פנה שפרכר יחד עם החברותא שלו מהישיבה אוניברסיטה, נורמן לאם, שהיה עדיין סטודנט לתואר ראשון בכימיה, אל נציגות הסוכנות היהודית בארצות הברית בכדי לסייע למאמץ המלחמתי.
הם הופנו לבית בהרי הקטסקיל, ושם עסקו בפיתוח חומר נפץ הודף עבור מרגמת הדוידקה, תחת השגחתו של פרופ' ברגמן
עם הקמת אוניברסיטת בר-אילן בשנת 1955, גויס ד"ר שפרכר בכדי לייסד ולעמוד בראש המחלקה לכימיה.
מסתיו 1960 ועד אביב 1964, חזר שפרכר למחלקה לביוכימיה באוניברסיטת קולומביה, ובין היתר ביצע מחקר חלוצי בתחום של סטריאוכימיה של תגובות ביוכימיות המזורזות על ידי B12. לאחר מכן שב לתפקידו באוניברסיטת בר-אילן, ובנוסף, סייע להקמת המחלקה לכימיה אורגנית באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1971 נבחר לכהן כדיקן הפקולטה למדעי הטבע ולמתמטיקה, וב-1975 לרקטור אוניברסיטת בר-אילן.
בתקופה זו יזם ופעל להקמת המדרשה לנשים, הראשונה מסוגה בארץ.
מלבד תרומותיו השונות באקדמיה, פרופ' שפרכר שינה את שיטות ההוראה של כימיה כללית, כימיה אורגנית וביוכימיה במדינת ישראל.
עקב יכולותיו הפדגוגיות, הוא הוזמן ללמד קורסים באוניברסיטת תל אביב, מכון ויצמן, הטכניון, האוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
כאות הוקרה לפעילותו לקידום תחום הכימיה בישראל, מונה שפרכר בשנת 2014 לחבר כבוד בחברה הישראלית לכימיה.
בשנת 2008 הוענק לו תואר "יקיר העיר רמת-גן".
נולד לשלמה ואסתר (לבית בלך) שונר ולו אחות ואח צעירים.
נשוי לפרידה (לבית רוקח), פסיכולוגית חינוכית, ולהם חמישה ילדים.
אחת מבנותיו היא רחל שפרכר-פרנקל, שבנה, נפתלי, נרצח בפיגוע חטיפה.
בנותיו אתהאל ורחלי נשואות לשניים מבניו של פרופ' אביעזרי פרנקל.
שמואל (שמוליק) קראוס (1 ביולי 1935 – 17 בפברואר 2013) היה זמר-יוצר, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין ושחקן קולנוע ישראלי, מחלוצי הרוק הישראלי וחתן "פרס שר החינוך" למפעל חיים לשנת 2006. קראוס היה בין המלחינים הבולטים בישראל, והלחין שירי משוררים לצד פזמונים.
חלק משיריו הפכו לנכסי צאן ברזל במוזיקה הישראלית.
כמו כן התפרסם כשחקן בסרטי קולנוע ובסדרה "לול".
על אף התהילה הרבה לה זכה במהלך חייו, סבל קראוס ממשברים נפשיים קשים, אושפז במרפאות פסיכיאטריות מספר פעמים, נהג באלימות כלפי מספר אישים (בהם גם רעייתו ג'וזי כץ) והסתבך עם רשויות אכיפת החוק.
אירועים אלו השפיעו לרעה על תדמיתו.
שמואל קראוס נולד כבן הבכור למוסא ורוזה קראוז בשכונת נחלת אחים בירושלים.
האב מוסא נולד ב־1912 בירושלים.
סב סבו מצד אביו הוא השד"ר משה זקס, מראשוני תלמידי החתם סופר שעלו לארץ.
סבתו של שמואל גידלה את מוסא כאם חד־הורית, לאחר שהסבא עזב את המשפחה.
מוסא הצטרף בגיל 13 להגנה ועבד כנהג, שהביא סחורות לקיבוץ בית הערבה המבודד ולמפעלי ים המלח.
אימו של שמואל, רוזה, הייתה אחותו של רחמו, בעל מסעדה מוכרת ומצליחה בעיר.
השניים נמנו על העדה האורפלית.
המשפחה גרה בדירה מרווחת (ברחוב שפרעם כיום).
האב נהג לשמוע תקליטים של מוזיקה קלאסית, אותה אהב.
במהלך המרד הערבי הגדול נפצע מוסא ברגלו במהלך נסיעה מירי של ערבים, והחלים במשך זמן רב בבית מן הפציעה.
בתקופה זו נאלצה האם לפרנס את המשפחה בעבודות משק בית בשכונת רחביה.
באמצע שנות ה־40 היו לשמואל אח (צדוק) ואחות והמשפחה עקרה לחולון.
בגיל 15 נשלח קראוס לכפר הנוער "הדסים", שאותו עזב כעבור שבוע.
לאחר מכן הצטרף לחברת הנוער של קיבוץ שער הגולן.
לאחר שסולק משם הצטרף לקורס גדנ"ע ים, ובסופו התגייס לחיל הים.
קראוס היה מכונאי בחדר הדוודים באונייה, וכן הופיע בהרכב קטן דמוי להקה צבאית.
לאחר שחרורו עבד כימאי בצי הסוחר.
בעת עגינה בפאב הימאים "העוגן" בחיפה התחיל בדרך מקרה לנגן בגיטרה, לאחר שנערה ביקשה ממנו להחזיק את הגיטרה שבה ניגנה לכמה רגעים.
ב־1958 החל קראוס להופיע כרקדן סטפס בחיפה.
באותה תקופה פגש באברהם רייכשטט, לימים אבי עופרים, והשניים הקימו צמד בשם "העופרים", שבו קראוס ניגן בגיטרה ורייכשטט בתוף מרים.
קראוס לימד את עצמו לנגן אקורדים אחדים על פי ספר לימוד אקורדים לשירי עם אמריקאים, והשניים ניגנו בעיקר שירים אמריקאים ידועים.
עם תחילת פעילותו של הצמד החליף את שם משפחתו מ"קראוז" ל"קראוס".
לאחר כשנה שבה הופיעו השניים הכיר קראוס זמרת צעירה בשם אסתר זייד, לימים אסתר עופרים, והציע לרייכשטט לצרפה לצמד.
רייכשטט וזייד התאהבו ונישאו, ואילו קראוס עזב את ההרכב אחרי חילוקי דעות אומנותיים ויצא שוב להפלגות בים.
ב־1959 הלחין קראוס את שני שיריו הראשונים: "עוד נשוב" למילים של עמוס אטינגר ו"שיר הדייג" למילים של אורי שרון.
את שני השירים שרו אסתר ואבי עופרים.
באותה תקופה הלחין את נעימת השיר שהפכה בהמשך ל"בית הערבה".
לאחר שעזב קראוס את צי הסוחר החל להופיע ברחבי ישראל.
בשנת 1961 הקים קראוס פאב בבאר שבע בשם "בר שבע".
שם אירח את מיטב כוכבי התקופה, הופיע בחיקויים ושר משיריו המקוריים.
ב־1962 התקבל לתפקיד הראשי במחזה "השטח" בתיאטרון הבימה, שהצגתו נמשכה כחודשיים.
בהמשך פגש קראוס בג'וזי כץ, שהגיעה לישראל מארצות הברית בקבוצת נוער יהודי־אמריקאי, והפך לבן זוגה.
בקיץ 1964 השתתף קראוס בצילומי הסרט "חור בלבנה" של הבמאי אורי זוהר, שעלה לאקרנים ב־1965. לאחר מכן נסע קראוס לצרפת, ושם הוציא ב־1965 מיני-אלבום בשם "Chants d'israel" ובו ארבעה שירים בעברית: "ערב של שושנים", "שדמתי", "ויבן עוזיהו", ו"דונה דונה".
עם שובו מצרפת חזר להתגורר באילת עם כץ.
השניים החלו להופיע במועדון "סוף העולם" של רפי נלסון ששכן בעיר.
כץ שרה באנגלית וקראוס ליווה אותה בגיטרה ובשירה.
לאחר כחצי שנה שבו לתל אביב, והחלו להופיע בקביעות במועדון "עומר כיאם" ביפו.
הרפרטואר של השניים הורכב בחלקו מגרסאות כיסוי ובחלקו משירים חדשים שהלחין קראוס.
אחד השירים המקוריים היה שיר שכתבה כץ בשם "Long Ago" על פי לחנו של קראוס ששימש בהמשך כלחן השיר "בית הערבה".
בסוף 1966 פנו קראוס וכץ לאריק איינשטיין והשמיעו לו אחדים משיריהם.
שירי הלהקה התאפיינו בפופ ורוק רך ונחשבו לחדשניים בזמר העברי, בהם "זמר נוגה" (הידוע בזכות הקריאה החוזרת בבית הראשון "התשמע קולי"), "הבובה זהבה", "אינך יכולה", "כל השבוע לך", "אהבה ראשונה" ו"יחזקאל".
אלבומה היחיד של הלהקה יצא באפריל 1967. הלהקה הופיעה רבות ברחבי ישראל, ובעיקר במועדון בשם "החלונות הגבוהים" שהיה בבעלותו של קראוס.
לאחר מלחמת ששת הימים הצטרפה השלישייה ללהקת המחול של יונתן כרמון למופע ברחבי העולם, בין היתר בפריז ובאיטליה.
בעקבות מתיחות בין חברי הלהקה עזב איינשטיין את המופע ושב לישראל, בעוד קראוס וכץ נסעו ללונדון.
קראוס חתם על חוזה הקלטות ללהקה עם חברת CBS, ולבקשתו שב איינשטיין ללהקה.
השלישייה הקליטה שני שירים חדשים באנגלית, שהלחין קראוס למילים של ראלף מרפי: "Maybe Someday" ו"Your Eyes".
לאחר מכן הוקלטו שני השירים גם בעברית במילים שכתב איינשטיין: "כמה נעים" ו"בואו ונרים כוסית".
שני השירים בעברית יצאו על גבי תקליטון בישראל בפברואר 1968. איינשטיין עזב את לונדון ושב לישראל כעבור חודשיים, והלהקה התפרקה.
לאחר שאיינשטיין עזב את החלונות הגבוהים נשארו קראוס וכץ בלונדון והחלו להופיעו באנגלית עם שירים חדשים שכתב ראלף מרפי, חלקם על פי לחנים קיימים של החלונות הגבוהים.
הופעות אלו לא נמשכו זמן רב, אך מרפי הקליט את השירים החדשים באלבום שיצא באנגליה ב־1970 בשם "Smokey Circles" כחלק משלישייה לצד פרנק שין ולזלי דנקן.
ב־1969 הקליט אריק איינשטיין את השיר "בית הערבה" במילותיו המוכרות, שכתבו חיים חפר ועמוס קינן על אביו של קראוס שהיה פעיל בהקמת קיבוץ בית הערבה, לאחר שקראוס סיפר להם את סיפורו.
השיר נועד להיכלל באלבומה השני של החלונות הגבוהים, ולאחר פירוקה הקליט איינשטיין את השיר בעצמו והוציא אותו על גבי תקליט שדרים שראה אור באפריל 1969. באלבומו של איינשטיין "פוזי" שיצא באותה שנה נכללו שלושה שירים שהלחין קראוס: "אצו רצו גמדים", "ארץ ישראל" ו"כשאת בוכה את לא יפה".
הלחנים של שלושתם התפרסמו קודם לכן במילים אנגליות באלבום "Smokey Circles".
ב־1969 לוהק קראוס לסרט הקולנוע "המצוד המלכותי אחר השמש" (The Royal Hunt of the Sun), שבו גילם מתורגמן אינדיאני לשפת האינקה.
הוא נשלח ללימודי משחק בניו יורק, ושם נישא לג'וזי כץ.
בסוף 1969 חזרו השניים לישראל בעקבות מות אביו של קראוס.
ב־1970 יצרו עם אריק איינשטיין ושלום חנוך את השיר "מה איתי", שנכלל באלבומם של איינשטיין וחנוך "פלסטלינה" מאותה שנה.
באותה שנה הופיעו קראוס וכץ בתוכנית הטלוויזיה "לול".
בסוף אותה שנה הצטרפה כץ ללהקה "כיף התקווה הטובה", שהספיקה להקליט רק מעט שירים לפני פירוקה.
קראוס כתב והלחין עבור הלהקה את השיר "שני צבים", והלחין עבורה את השיר "בלדה לעוזב קיבוץ" שכתב יענקל'ה רוטבליט.
שיר זה היה שיתוף פעולה ראשון בין השניים, שנמשך עוד שנים רבות לאחר מכן.
זמן קצר לאחר מכן יצרו רוטבליט וקראוס שיר נוסף, "לוח וגיר", שהקליט קראוס עם חברי "כיף התקווה הטובה" אלי מגן, זהר לוי וג'וזי כץ לאחר שחנן יובל עזב את הלהקה.
השיר יצא בינואר 1971 והוצג כשיר של "שמוליק קראוס והגבוהים".
בתחילת 1971 עבר קראוס להתגורר בבית נטוש סמוך לנבי סמואל.
לטענתו ירש מסבתו חלקת אדמה במקום שנרכשה מאגודת נחלת ישראל - רמה בסוף המאה התשע עשרה.
כשחיילים באו לפנות אותו נמצא ברשותו חשיש, רובה ומטבע זר.
הוא נעצר ונכלא באשמת החזקת חשיש והחזקת נשק בלא רישיון.
בזכות הסדר עם הנהלת הכלא הותר לקראוס להחזיק גיטרה, ובעת מאסרו כתב שירים חדשים.
בסוף חודש אפריל הוא שוחרר בערבות ששילמה המשוררת מרים ילן-שטקליס, והחל לעבוד על הקלטת השירים החדשים שיצר.
לאחר עיכוב באולפני ההקלטות הוא החל בהקלטה במאי 1971, עם חיים רומנו בגיטרה, אהרלה קמינסקי בתופים ושמוליק ארוך בבס.
ללא הפקה מוזיקלית ובג'אם סשן ספונטני וארוך.
השירים יצאו לראשונה רק בשנת 1976 בגרסה מצומצמת.
האלבום "מדינת ישראל נגד קראוז שמואל" הופיע בשנת 1977. בשנת 2004 הוציאה החברה "נענע דיסק" את האלבום במהדורה מחודשת.
קראוס כתב והלחין את כל השירים באלבום, למעט השיר "יום אחד" שכתב על פי לחנו של שלום חנוך לשיר "אבשלום", והשיר "אמא טבע", שהוא גרסה עברית שכתב קראוס לשירם של הביטלס "Mother Nature's Son".
עוד ב־1971 הואשם קראוס בכמה עברות נוספות.
בינואר באותה שנה הואשם בנהיגה פרועה ובתקיפת נהג, וביוני הורשע בתקיפת בני אמדורסקי.
אחד השירים מהאלבום "מדינת ישראל נגד קראוז שמואל", "שישי חם", עסק בחשיש בתוכן מחויך.
השיר נפסל לשידור, והקליפ בצבע סם הזיה (צבעים בהירים שקופים), שביים עידן זעירא, נפסל גם הוא לשידור מפני שקראוס מתועד שם מעשן קנאביס.
באותה תקופה החלה ג'וזי כץ בעבודה עם בני אמדורסקי וישראל גוריון על הרכב חדש, "הטוב הרע והנערה".
קראוס העביר להם את הלחן של "שישי חם", שעל פיו כתב אהוד מנור מילים חדשות.
השיר "טוב לי לשיר", במילותיו החדשות של מנור, זכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1972. הלהקה הוציאה באותה שנה את אלבומה היחיד, ובו שירים נוספים שהלחין קראוס למילים של מנור: "ימים של קולנוע", "הבלדה על ליטל־מי", "הדבר הזה" ו"אלה שמות".
עוד באותה שנה השתתפו קראוס וכץ בתוכנית הטלוויזיה "מועדון הצועני השורק" בהנחייתו של דן אלמגור, שעבורה הלחין קראוס מספר שירים, וכן שר את גרסתו העברית לשיר "צרות במשפחה".
ב־1973 גילם קראוס את הדמות הראשית בסרט "אדם".
עבור הסרט כתב והלחין קראוס את השיר "זה קורה".
הראשון להקליט את השיר היה אלי מגן, וב־1975 הפך השיר ללהיט גדול בביצועו של אריק לביא.
ב־1973 הקימו כץ וקראוס מחדש את להקת "החלונות הגבוהים", הפעם עם אלי מגן במקום אריק איינשטיין.
הופעתם הראשונה נערכה במאי 1973 בחגיגות יום העצמאות בתל אביב, וביולי 1973 עלה המופע של ההרכב "המשולש הנצחי".
הלהקה המחודשת הופיעה עם שירים של ההרכב המקורי, וכן שרה את השיר "אלישבע מה נחמדת" בפסטיבל שירי משוררים לילדים.
פרט לו הקליטו רק עוד שיר מקורי אחד, "אצלי הכול בסדר".
ההרכב לא האריך ימים, והתפרק זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1975 העלו קראוס וכץ את מופע שירי הילדים "לבד ביחד ולבד לבד", שהורכב כולו מלחנים של קראוס לשירים של מרים ילן-שטקליס.
בעקבות המופע יצא אלבומם המשותף של קראוס וכץ שנקרא על שם המופע.
בין השירים הבולטים בו היו "אצו רצו גמדים", "נתפייסה", "מיכאל" ו"ידידי טינטן".
ב־1976 שרו קראוס וכץ בדואט את השיר "שוב", שהלחין קראוס למילים של דפנה עבר הדני, בחגיגת הזמר 1976.
ב־1978 גילם קראוס את הדמות הראשית בסרטו של יקי יושע "סוסעץ".
קראוס הלחין עבור הסרט את שיר הנושא על פי מילים של יעקב רוטבליט, ואת השיר שר אריק איינשטיין.
בשנת 1981 הוציאה חברת התקליטים "הד ארצי" את האלבום "שבעים שמונים", שקיבץ 11 הקלטות שבהן השתתף קראוס בשנות ה־70 ולא יצאו עד אז על גבי אלבום.
בין השאר קובצו לאלבום שירי להקת "כיף התקווה הטובה" שלא הקליטה חומר לאלבום שלם טרם התפרקותה.
קראוס הלחין את מרבית שירי האלבום ובחלקם אף שר או ניגן.
את רוב השירים כתב יענקל'ה רוטבליט, ובהם "בלדה לעוזב קיבוץ", "לוח וגיר", "אצלי הכל בסדר" ו"סוס עץ".
ידיעה על האלבום הצפוי התפרסמה כבר ארבע שנים קודם לכן, אך יציאתו התעכבה.
שנה לאחר מכן הקליט קראוס את האלבום "גלגל מסתובב", שיצא בקיץ 1982. האלבום כלל את הלהיטים "גיטרה", "חבר", "איך עושים תקליט" ו"איך הגלגל מסתובב".
קראוס הלחין את כל שירי האלבום, חלקם על פי מילים של יענקל'ה רוטבליט וחלקם על פי מילים של המשורר יבי.
על עיבודי השירים הופקד אילן וירצברג, ובין הנגנים בו היו מאיר ישראל ואלון אולארצ'יק.
ב־1983 השתתף קראוס בסרטו של ג'אד נאמן "מגש הכסף".
באותה שנה גם שיחק בסדרת הטלוויזיה "ניידת" בתפקיד קצין חוקר והעלה לראשונה מופע משיריו, בשם "בין השירים".
המופע לווה בשיר חדש שהלחין למילים של יענקל'ה רוטבליט ושר עם אילן וירצברג בשם "רואים רחוק רואים שקוף".
השיר יצא על גבי תקליט שדרים, זכה להצלחה ודורג במקום ה־31 במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ד של רשת ג'.
זמן קצר לאחר מכן נעצר קראוס באשמת תקיפה ונכלא בכלא רמלה.
ב־1984 הלחין קראוס את שיר הנושא לסרט "מכת שמש" על פי מילים של יענקל'ה רוטבליט, ואת השיר שר בסרט יובל בנאי.
באלבומה של נורית גלרון "נגיעה אחת רכה" שיצא באותה שנה נכלל שיר שיצרו קראוס ורוטבליט בשם "השיר שהוא שר לי בגשם".
בספטמבר 1988 הוציא קראוס את האלבום "אחרי עשרים שנה", שהיה מורכב כמעט כולו משירים שהלחין למילותיו של יענקל'ה רוטבליט, ובהם "אחרי עשרים שנה", "אִם" וגם "רואים רחוק רואים שקוף" שהוקלט לאחר האלבום הקודם.
שיר אחד באלבום, "מונה", היה מעיזבונו של הפזמונאי והמלחין שמוליק צ'יזיק.
לאחר הפסקה של כמה שנים העלה קראוס ב־1992 את המופע "משחק ההישרדות", שזכה לביקורות חיוביות.
באותה שנה הופיע על הבמה המרכזית בפסטיבל ערד, וב־1993 נערך בפסטיבל ערד מופע הוקרה לשיריו בשם שירו הידוע שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט, "ימי ראשית הקיץ".
באותה שנה הצטרף קראוס למופע "גברים שרים אהבה", שבו שר וניגן לצד דני רובס, שלמה יידוב, דני ליטני ואלברט עמר.
במקביל נהג בתקופה זו להופיע לבדו במועדון "הלוגוס" בתל אביב.
במרץ 1994 הוציא את אלבומו "ידידותי לסביבה".
את רוב שירי האלבום הלחין למילים של יענקל'ה רוטבליט, ושניים מהם הלחין למילים של המשורר נתן זך: "המקום הכי נמוך" ו"בית, שני בתים".
שני שירים באלבום שר קראוס בדואט עם הזמרת מזי כהן: "תני לי" ו"מה אתה רוצה".
כמו כן נכללה באלבום גרסה מחודשת לשיר "בית הערבה".
לשיר "המקום הכי נמוך" מהאלבום הופק קליפ בבימויו של אחיו של קראוס, יגאל.
באוגוסט באותה שנה יצא אלבום אוסף של קראוס בשם "רואים רחוק רואים שקוף", ובו שירים מקריירת הסולו שלו לצד שירים של החלונות הגבוהים ושירים שהלחין לאחרים.
ב־1995 השתתף קראוס בכמה פרקים בסדרת הטלוויזיה "המונה דופק" של הבמאי יקי יושע.
שיר הנושא של הסדרה היה גרסה מחודשת של דני ליטני לשירו של קראוס "זה קורה".
ב־1997 זכו קראוס וייענקל'ה רוטבליט בפרס אקו"ם על מפעל חיים בתחום המוזיקה הקלה.
באותה שנה הקליט גרסה מחודשת לשיר "ארץ ישראל" עבור אלבום גרסאות הכיסוי "עבודה עברית".
בקיץ 2001 התחיל קראוס לעבוד על אלבום חדש, שוב בשיתוף פעולה עם יענקל'ה רוטבליט ובהפקה מוזיקלית של משה לוי.
האלבום המלא, "יום רודף יום", יצא בינואר 2003 וזכה לביקורות טובות.
הוא הורכב כולו מלחניו של קראוס לשירים של רוטבליט, למעט גרסה מחודשת לשיר "זה קורה" וקטע אינסטרומנטלי בשם "עצבות".
העבודה על האלבום תועדה במשך שנה על ידי הבמאית יסמין הדס ליפשיץ, שיצרה מן החומר המתועד את הסרט "מעשה בתקליט".
הסרט מתמקד בעבודה על השירים מיצירתם בביתו עם המילים שעל הנייר והגיטרה דרך העבודה באולפן, מהלך ההקלטות ועד ליציאת התקליטור.
הקרנת הבכורה שלו נעשתה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב־2005.
קראוס נמנה עם בכירי המוזיקאים הישראלים, ותרם רבות למהפכת הרוק והפופ במוזיקה הישראלית בשנות ה־60 וה־70.
2005 פרס עמ"י של ערוץ 24 על תרומתו למוזיקה הישראלית,
2006 פרס מפעל חיים על תרומתו למוזיקה הישראלית מטעם שר החינוך.
החל מסוף העשור הראשון של המאה ה־21 נערכו ערבי מחווה רבים לשיריו של קראוס.
כך למשל נערך ב־2007 מופע לציון ארבעים שנה לאלבומה של החלונות הגבוהים.
בשנת 2010, במסגרת פסטיבל ערד, התקיים ערב שירי שמוליק קראוס.
ב־2012 נערך בפסטיבל "ימי זמר" בחולון ערב מחווה ללהקת החלונות הגבוהים.
קראוס זכה עם השנים גם לגרסאות כיסוי לשיריו.
כך למשל באלבום "עבודה עברית" מ־1998 חמש מתוך חמישים ואחת גרסאות הכיסוי היו לשיריו.
עיריית תל אביב הציבה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב טרומפלדור 14 בתל אביב.
לאורך חייו סבל קראוס ממשברים נפשיים קשים, אושפז פעמים אחדות במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל בשל גילויי אלימות והסתבך לא פעם עם רשויות החוק.
בפברואר 1962 נישא קראוס לעיתונאית שולה רון.
השניים התגרשו כעבור שלושה חודשים.
ב־1964 היה נשוי בצרפת לתקופה קצרה לפלורנס סמואל.
לשניים נולדו שני בנים, ב־1974 וב־1976. כץ וקראוס חוו משברים רבים עקב מצבו הנפשי המעורער של קראוס, מעצריו ואשפוזיו הרבים.
בשנת 1981, בעקבות מריבה קשה עם קראוס, עזבה כץ את ישראל בן לילה ועברה להתגורר בארצות הברית עם שני ילדיהם.
בסוף שנות השמונים פגש את חנה קופלר, שהייתה בת זוגו עד מותו.
לאחר מותו הוציאה קופלר ספר-אלבום עם כל שיריו וביוגרפיה מקוצרת.
בסרט התיעודי "מעשה בתקליט", שתיעד את עשיית האלבום "יום רודף יום", מוצגת תופעה קבועה לאורך הקריירה של קראוס: הקריסה הנפשית שהוא עובר ככל שהוא שוקע עמוק יותר ביצירה.
בתחילת הסרט, קראוס שמח לחזור לאולפן ההקלטות, רגוע ולבבי, ובמהלך העבודה על האלבום הוא הולך ועולה על גדותיו עד לאשפוז פסיכיאטרי.
בשנת 2003 נתפס קראוס כשהוא נוהג עם רישיון נהיגה שתוקפו פג 17 שנים קודם לכן, לאחר שהיה מעורב בשלוש תאונות דרכים.
זכייתו של קראוס בפרס משרד החינוך ב־2006 עוררה ביקורת בחוגים למניעת אלימות ולזכויות האישה בשל עברו האלים.
בלטה בביקורת שלה חברת הכנסת שלי יחימוביץ'.
כשנה לאחר מותו שודר בערוץ yes-דוקו סרט בשם "מאחורי עיניים כחולות" העוסק בקראוס.
בסרט נטען כי קראוס סבל מהפרעה דו-קוטבית (מאניה דפרסיה).
שמוליק קראוס הוא דודהּ של הזמרת יעל קראוס.
ב־7 בפברואר 2013 אושפז קראוס במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב במצב קשה בשל שפעת החזירים.
מצבו החמיר עוד בהיותו בבית החולים, והוא לקה בדום לב.
לאחר עשרה ימים נפטר והובא למנוחות בבית העלמין ירקון ביום שלמוחרת.
גרושתו, ג'וזי כץ, ושני בניהם נעדרו מההלוויה.
רואים רחוק רואים שקוף (1994) [אוסף]
אלבומים בהם הלחין חלק משמעותי מהשירים, אך לא השתתף כמבצע:
פוזי (1969) - הלחין שלושה מהשירים
Smokey Circles (1970) - הלחין את כל השירים
הטוב הרע והנערה (1972) - הלחין חמישה מהשירים בגרסת הויניל של התקליט ושישה בתקליטור.
המצוד המלכותי אחר השמש (1969, שחקן)
מכת שמש (1984, מלחין שיר הנושא)
נישואים פיקטיביים (1988, מלחין שיר הנושא והנעימות)
מעשה בתקליט (2004, סרט תעודה)
שמוליק קראוס מאחורי עיניים כחולות (סרט תיעודי, 2014)
שמואל (שמוליק) אבא יעקב שמעון פרידמן בן-שלום (נולד באפריל 1956) מנהל את עמותות "מדרשת ביחד - ירוחם' ו'מגשימים ביחד בנתיבות".
בשנת 1989 סייע בהקמת פלוגת החבלה ההנדסית (פלחה"ן) נח"ל, יחידה חטיבתית שהוקמה לראשונה לחטיבת הנח"ל על ידי גרעין נח"ל ייחודי ששימש כגרעין נח"ל לעיירות פיתוח.
אביו היה הרב ד"ר ישראל פרידמן בן-שלום, שכיהן כראש ישיבת ההסדר אהבת ישראל בנתיבות, נצר לשושלת אדמו"רי רוז'ין, צאצא של האדמו"ר ישראל פרידמן מרוז'ין, נינו של האדמור מבוהוש ונכדו של האדמו"ר מפשקאן.
אמו הייתה ציפורה לבית הגר (נפטרה בה'תשע"ט, 2019), בתו של ה"אמרי חיים" מוויז'ניץ.
הוריו הגיעו לארץ ישראל באמצע שנות הארבעים, ולמרות השקפתם הדתית הצטרפו לקבוצת המייסדים של קיבוץ רשפים, שהשתייך לתנועת השומר הצעיר.
שמואל בן שלום נולד בקיבוץ רשפים, ומאוחר יותר עבר עם משפחתו לקיבוץ סעד.
שם משפחתו המקורי, פרידמן, עוברת על ידי אביו, בעת שירותו כשליח הסוכנות היהודית במרסיי, ל"בן שלום".
מאוחר יותר, מתוך כבוד למסורת של בית רוז'ין, הוסיפו הרב ישראל וילדיו חזרה את השם "פרידמן" לשם "בן שלום".
אחיו המבוגר הוא מנחם בן שלום, חוקר ומחבר הספר "חסידים וחסידות בתקופת בית שני ובתקופת המשנה" אשר מכהן כמרצה במכללת ספיר ובקמפוס האקדמי אחוה, ואחיו הצעיר הוא תא"ל הושע, ראש מכינה קדם-צבאית בית ישראל ומפקד חטיבת כרמלי במילואים לשעבר, אשר כיהן גם כקמל"ר בצה"ל.
עם גיוסו לצה"ל התנדב בן שלום לחטיבת הצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים.
לאחר שירותו עזר בהקמת קבוצות מעיירות הפיתוח שמאוחר יותר, היו אמורים לשוב לעיירתם ולתפוס בה תפקידי מפתח והנהגה.
תפיסתו החברתית של בן שלום היא ייבוא בוגרים מאזורים מבוססים (בעיקר ממרכז ישראל) אל עיירות הפיתוח, לשם יצירת תנאים חברתיים נוחים להתפתחות צעירי העיירות.
הגרעין הראשון, גרעין נח"ל שעלה לירוחם בשנת 1983, סימן את תחילת הדרך בתחום זה.
פרידמן הקים בשנת 1993 את ישיבת ההסדר בירוחם, ישיבה שנוסף לכך שהייתה מצע לגידול גרעין ההתיישבות בירוחם, מהווה פריצת דרך בתחום השילוב בין תורה ומעשה, ודרך לימוד עיונית יחד עם עיסוק חברתי.
בשנת 2001 הקים את ישיבת "אהבת ישראל" (ישיבת ההסדר בנתיבות), בדומה לירוחם גם היא מהווה מצע לגידול הגרעין בעיר.
בן שלום הקים גם לנשים מסגרות חינוכיות מקבילות, הן את המדרשה לבנות שירות בירוחם ובנתיבות, אליה מגיעות בנות שירות לאומי המשרתות במקום (רובן משרתות במשך שנתיים), והן את מדרשת ערבות בנתיבות - מדרשה המיועדת לבוגרות שירות לאומי המעוניינות להעמיק בלימוד התורה ובפיתוח אישיותן.
בשנת ה'תשס"ז הגרעין בירוחם הקים את הישיבה התיכונית "בלבב שלם" שבירוחם, שמדגישה אף היא את הפן החברתי.
בן-שלום הוא בעל גישה חברתית הדוגלת בלקיחת אחריות אישית על עם ישראל מתוך מחויבות דתית.
לשיטתו, המצוות המסודרת בסולם ערכים ברור ובראשן אמירתו של רבי עקיבא: "ואהבת לרעך כמוך- זה כלל גדול בתורה", כלומר הערבות ההדדית.
בן שלום אינו מרבה לפרסם את דעתו הפוליטית ברבים, אך בבחירות 2013 תמך בפומבי במפלגת "הבית היהודי" עקב מיקומו של אבי וורצמן במקום ריאלי ברשימתה.
בתחום סירוב הפקודה של חיילים מקרב הציונות הדתית להשתתף בפינוי יישובים, הביע את דעתו הנחרצת נגד התופעה, שכן לשיטתו הדבר עלול להחריב את החברה הישראלית מבפנים.
כמו כן, הביע בן-שלום את דעתו החיובית על ההתנתקות מגוש קטיף.
הוא סובר שהחינוך הציוני-דתי עולה על החינוך החילוני, וזאת על אף הליקויים הרבים שהוא מוצא בו, שבשלהם הקים את ישיבת ההסדר בנתיבות במטרה להוציא מחנכים ומורים שישפרו את רמת ואיכות הלימוד בישראל.
מלבד החינוך בישיבות ההסדר ובמדרשות, מקיים בן שלום מערכי פעילות למוסדות חינוכיים רבים הבאים להתארח במדרשה בירוחם.
לדעתו, שורש הבעיה בעיירות הפיתוח הוא עזיבת הגורמים החיוביים בעיירות והשארת הדור הצעיר ללא דוגמה אישית שתהווה להם מוטיבציה לחינוך נאות.
לדבריו: "לילדים אין מוטיבציה כי אין להם מודלים לחיקוי.
הגיבורים שלהם הם שחקני כדורגל או זמרים.
בשביל להידמות להם לא צריך ללמוד.
פה רק אוכלוסיות חזקות יכולות ליצור מוטיבציה".
בן שלום אף מכהן כחבר "מועצת החוקה בנגב" של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
לאות הערכה על פועלו ותרומתו לחברה, נבחר שמואל בן שלום להיות אחד ממשיאי המשואות, בטקס הדלקת המשואות על הר הרצל, בליל יום העצמאות ה'תשס"ו (2006).
בשנת 2017 זכה בן שלום בפרס בן-גוריון על פועלו החברתי בנגב.
שמואל (שמוליק) לוי (נולד ב-4 בדצמבר 1962) הוא קומיקאי, שחקן, תסריטאי, מחזאי, במאי, מתרגם ויוצר טלוויזיה ישראלי.
לוי גדל ביפו עד גיל חמש, אז עבר עם משפחתו לבת-ים.
למד בחוג לדרמה של ראדו מירון במרכז ביכורי העיתים בתל אביב.
בצה"ל שירת כשחקן בלהקה צבאית.
בחופשות מהצבא כתב וביים עם חברים סרטים קצרים במצלמת סופר 8. לאחר שחרורו מצה"ל הופיע עם נתן סלומון ורויטל לזר בהרכב "חתולים בבוקר" שהיה ערב של מערכונים ושירים שהם כתבו.
בין השנים 1984–1987 למד 3 שנות לימוד משחק במחזור כ"ב בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
במהלך הלימודים התפרנס מכתיבת תשדירי שירות ללשכת הפרסום הממשלתית, בזק, חברת החשמל ועוד.
בחלק גדול מהם אף הופיע.
ב-1989 השתתף לצד דבי ונולי במופע "שפריץ" שביים נסים אלוני והפיקו טדי הפקות בשיתוף עם תיקי הפקות.
במהלך צילומי הסרט "רשימת שינדלר", נסע להולנד והתאהב בבת המקום.
לאחר סיום צילומי הסרט עבר להולנד בעקבות האהבה, וחי שם במשך כשנה.
באותה עת, עיבד לתסריט את ספרו של שלמה גיורא שוהם "אוהל המצורעים".
ב-1987 גילם את ערב האורג (בעל מלאכה שהופך לחמור) בהצגה "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר שביים מיכאל גורביץ'.
ב-1990 כתב ויצר לצד דודו בן זאב את ההצגה "שד" אותה ביים, שעלתה בפסטיבל עכו וזכתה לציון לשבח.
ב-1988 גילם את שפליצקה בהצגה "נכנע ומנוצח" שכתב וביים חנוך לוין.
ב-1989 גילם את השומר השיכור ב"מקבת'" מאת שייקספיר שביים מיכאל גורביץ'.
ב-1990 גילם את וירשיניק בהצגה "שלוש אחיות" מאת צ'כוב שביים אהרון אלמוג.
ב-1991 גילם את ד"ר איינשטיין בהצגה "רעל ותחרה" מאת ג'וזף קסרלינג שביים רוני פינקוביץ' בתיאטרון הבימה.
ב-1992 גילם את לודוביקו בהצגה "אותלו" מאת שייקספיר שביים גדליה בסר.
באותה שנה גילם את בובנוב בהצגה "בשפל" מאת מקסים גורקי שביימה אופירה הניג, ואת ברנארד, בן השכן (אברהם מור) בהצגה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר שביים לאסלו מרטון.
ב-2004 גילם (לצד שירה גפן) את צייד הפרפרים בהצגה "הכלה וצייד הפרפרים" מאת נסים אלוני שביימה סיגל אבין.
משנת 2018 משחק בהצגה "ברית מילה".
ב-1980 שיחק בסרט "פצעי בגרות 80" שכתב וביים זאב רווח.
ב-1993 גילם את וילק חילוביץ' בסרט רשימת שינדלר שביים סטיבן ספילברג.
ב-1995 שיחק בסרט הטלוויזיה "שבעה" שכתבה (לצד מירב בן-גוריון) וביימה דינה צבי ריקליס.
בין השנים 1996–1997 שיחק בתוכנית הבידור "הערב עם אלי יצפאן" ששודרה בערב שבת בערוץ 2 (טלעד) וכללה אירוחים ומערכונים של יצפאן יחד עם חנן גולדבלט, רמי ורד ועוד.
בתוכנית זו גילם בין היתר את מר כץ לצד אלי יצפאן במערכוני "אבנר הנודניק".
ב-1998 שיחק קטעי קישור ב"פסטיגל חלומות" שביים חנוך רוזן.
בין השנים 2003–2004 גילם את צדוק בסדרת הטלוויזיה "אסתי המכוערת" שיצר וביים אבי כהן.
בחמש השנים שלאחר מכן, שיחק בסדרת המערכונים "קצרים".
ב-2007 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "של מי השורה הזאת?" שהנחה עידן אלתרמן ושודרה בערוץ 10.
בשנים 2009–2011 גילם מנהל בית ספר בסדרת הטלוויזיה "אחרי הצלצול" שביים שבתאי קמינר.
בין השנים 2011–2016 גילם את נחום בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב" שכתבו אריק שגב ולי גילת וביימה שירילי דשא.
בשנת 2012 החל לשחק בתפקיד אבא של נועה בסדרה "משפחה לא בוחרים".
בין השנים 2012–2013 גילם את איקרה, בעלה של זרדה המלך הטיפש של גאליסיה, שמעריץ את אשתו זרדה בסדרת הטלוויזיה "גאליס" שביים עודד רז.
ב-2013 גילם את אפרים הקסטר בסדרת הטלוויזיה "אניגמה" שביים מרקו כרמל.
ב-2014 הופיע כדמות הראשית בסדרה "70 מיליון סיבות לעושר" שאותה כתב ויצר, ובסדרה שיחק לצד נתי קלוגר, דב נבון ואחרים.
לוי השתתף גם בסרט הילדים הישראלי "האוצר מעבר לנהר", בתפקיד ברונו.
מחודש יולי 2007 ועד אפריל 2014 הופיע בפרסומות של חברת "מימון ישיר" בתור "ג'ק רובינזון".
ב-2017 שיחק בסרט הקולנוע "מסע הטבעת" ובסדרת הדרמה "פולמון" בהוט בידור ישראלי בתפקיד משני.
ב-2018 התארח בסדרה פמת"א בתפקיד השופט אלעזר.
ב-2019–2020 שיחק בעונה הראשונה והשנייה "שב"ס" בכאן 11 ובסדרה "שנות השמונים" ברשת 13.
כתב עשרות תשדירי שירות עבור לשכת הפרסום הממשלתית, ובעיקר עבור בזק וחברת החשמל.
עיבד לקולנוע את ספרו של גיורא שוהם: "אוהל המצורעים".
יחד עם אולפני מימד, יצר וכתב את תוכנית הבובות "החצר של פוקס" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
כתב לתוכניות "זהו זה!" (בין היתר כתב את פינת "הפולניות") ולתוכנית "הערב עם אלי יצפאן".
כתב מערכונים רבים לסדרת המערכונים "קצרים" שבה גם כיכב.
כתב את השיר ההיתולי "סשה בפסז'" שהולחן על ידי יוני רכטר ונכלל באלבומו המשותף של האחרון עם עלי מוהר, "מחשבות ואפשרויות" (1995).
כתב את הסרט הקצר "ההתערבות" ששודר בטלוויזיה ב"קשת" בכיכובם של משה איבגי ויסמין קדר.
כתב ביים והפיק את הפינה "הפולניות – בתחרות מלכת היופי" בתוכנית הבידור "זהו זה!".
יוצר הסדרה "70 מיליון סיבות לעושר", אותה כתב יחד עם דורון צור ושודרה בערוץ 2 בשידורי קשת.
ב-1999 תרגם לעברית את המחזה "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון שהועלה על במות תיאטרון בית ליסין ב-1999, וב-2008 בתיאטרון הבימה.
על תרגום זה, זכה בפרס התיאטרון הישראלי למתרגם השנה.
ב-2000 תרגם את המחזה "ארוחה עם חברים" מאת דונלד מרגוליס, שביים אהד אשכנזי.
ב-2001 תרגם את המחזה "ההוכחה" מאת דייוויד אוברון שביים איל גולדברג בתיאטרון באר שבע.
ב-2002 תרגם את המחזה "אני לא רפופורט" מאת הרב גרדנר ועל עבודה זאת, זכה פעם נוספת בפרס התיאטרון הישראלי למתרגם.
באותה שנה, תרגם גם את המחזה "מה עושים עם ג'ני" מאת ד.ר.
ב-2003 תרגם את המחזה "ריקוד בשישה שיעורים" מאת ריצ'רד אלפיירי שביים אלון אופיר.
שנה אחר כך, תרגם את המחזה "אהבה ממבט שלישי" מאת סוזן סנדלר שביים אלון אופיר בתיאטרון בית ליסין, ואת המחזה "אבודים ביונקרס" מאת ניל סיימון שביים רוני פינקוביץ'.
ב-2005 תרגם את המחזה "החדר הכחול" מאת דייוויד הייר (המבוסס על המחזה "המעגל" מאת ארתור שניצלר).
באותה שנה, החלו בתיאטרון הבימה הופעות "מועדון האלמנות העליזות" מאת איון מנצ'ל, שגם כן, תורגם בידי לוי.
ב-2006 תרגם את המחזה "יחפים בפארק" מאת ניל סיימון שביים לסלי לאוטון.
בסוף 2015 ובמהלך 2016 עלתה בתיאטרון הבימה ההצגה "מה עושים עם ג'ני?" מאת דונלד ר' ויילד בתרגומו של לוי.
עבור תיאטרון חיפה כתב וביים את ההצגה "גבולות".
ההצגה הצליחה, והשתתפה בפסטיבל תיאטרון ברומא.
ב-2001 ביים את המחזה "כובע מלא גשם" מאת מייקל גאוצ'ו בתיאטרון חיפה.
כמו כן, ביים את ההצגה "האישה שיכולתי להיות" שכתבה ושיחקה ענבל לורי בפסטיבל תיאטרונטו 2007.
2002 – פרס התיאטרון הישראלי למתרגם.
2005 – פרס עדה בן נחום לתרגום.
שמוליק בודגוב (נולד ב-18 ביולי 1955) הוא גיטריסט, מלחין, מעבד, מפיק מוזיקלי ויצרן גיטרות ישראלי, הנחשב לאחד מהגיטריסטים הבולטים בישראל.
בודגוב נולד בתל אביב בשנת 1955. היה חבר בלהקות הצ'רצ'ילים, ששת, ברוש והיהודים.
הוא שותף בעיבוד, בהפקה ובנגינה של אלבומים רבים עם מיטב אמני ישראל.
האלבום הבולט ביותר שהפיק הוא "מציאות נפרדת", אלבומם הראשון של להקת היהודים, שנחשב לאלבום פורץ דרך ברוק הישראלי.
ב-1977 היה חבר להקת ששת וב-1978 היה שותף להקמת להקת ברוש.
במהלך השנים, ניגן בודגוב באלבומים מפורסמים של יהודית רביץ, נורית גלרון, מתי כספי, ריקי גל, שלמה ארצי, רמי קלינשטיין, יוסי בנאי, מאיר בנאי, אתי אנקרי, חיים משה ושרון ליפשיץ.
בשנת 1998 זכה בודגוב בפרס "סולו", שהוענק לו על ידי איגוד המוזיקאים בעבור תרומתו למוזיקה הישראלית.
בין השנים 1988-1991 השתתף בהקלטות אלבומיה של מרגלית צנעני "מנטה", "חומות חימר" ו"פגישה".
באותן שנים השתתף גם באלבומים "חום יולי אוגוסט" ו"כרטיס ללונה פארק" של שלמה ארצי, וכן באלבום "אחרינו המבול" של נורית גלרון.
כמו כן בהקלטות האלבום ובמופע "מה זו אהבה" של ריקי גל ובאלבומו של שלמה גרוניך "נדודי שינה".
ב-1992 השתתף בהקלטות אלבומה של נורית גלרון "בתוך הסערות", בו בלט במיוחד סולו הגיטרה שלו ב"אתה פה חסר לי", וכן בהקלטות אלבומו של עוזי חיטמן "מתוך תוכי".
ב-1993 השתתף בהקלטות אלבומה השלישי של שרון ליפשיץ, "קו האושר".
ב-1994 הקים עם אורית שחף ותום פטרובר, שהיו אז אלמונים, ועם המתופף אשר פדי והבסיסט אבי יפרח, את להקת "היהודים", והשיג להם חוזה הקלטות בחברת "הד ארצי".
בודגוב השתתף בהפקתו של האלבום הראשון של הלהקה, "מציאות נפרדת", שנחשב בעיני רבים לאבן דרך של הרוק הישראלי, וניגן בו.
ב-1995 השתתף בהקלטות אלבומו של ישי לוי "האמונה".
ב-1997 ניגן בגיטרות ובטאר באלבומה השלישי של אתי אנקרי, "למרות ובגלל".
ב-2002 עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום "רותי נבון בהופעה - במסע אל עצמי", שתיעד את הופעתה בפסטיבל "ג'אז בים האדום".
ב-2003 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומו של יגאל בשן, "שמים תחייכו".
ארץ ישראל הישנה והטובה אריק איינשטיין.
עם להקת ברוש (דיסקוגרפיה חלקית)
אריאל זילבר ולהקת ברוש אריאל זילבר.
שמוליק בודגוב היה נשוי במשך 33 שנים לחני אליקים-בודגוב, אותה הוא הכיר כשהיו בלהקת גייסות השריון.
לאחר הכרותם, הצטרפה חני כחברה בלהקת "סקסטה".
היא מפתחת קו מוצרים לילדים בתחום כלי ההקשה ומשווקת אותם בישראל ומחוצה לה.
חני ושמוליק בודגוב הם בעלי חברת גיטרות משלהם הנקראת "בודגוב כלי נגינה".
לאחר השקת מותג הגיטרות ופתיחת חנות כלי הנגינה בתל אביב, השניים פתחו גם חברת תופים בינלאומית בשם "ab Drums".
בנוסף, בשנת 2010 השיקו, בשיתוף עם הזמר דויד ברוזה, קו גיטרות קלאסיות על שמו של ברוזה.
לחני ושמוליק בודגוב שלושה ילדים.
שמוליק ארוך (4 ביוני 1941 – 28 בפברואר 2014) היה בסיסט וגיטריסט ישראלי, ונחשב לפורץ דרך בתחום טכנאות הקול.
ארוך גדל בתל אביב ולמד בגימנסיה "הרצליה".
החל מאמצע שנות השישים ניגן ארוך עם מבצעים ישראלים בולטים, בהם אריק איינשטיין, שלום חנוך ושמוליק קראוס.
ארוך ניגן בס וגיטרה חשמלית באלבום היחיד של "החלונות הגבוהים", ובין היתר השתתף בהקלטת האלבומים "שבלול", "מזל גדי" ו"פוזי", ובמסגרת ההרכבים "אריק והאיינשטיינים" ו"הברנשים של פיאמנטה".
ארוך היה חלק מהרכב הרוק המתקדם "ששת" שהוציא את אלבומו היחיד בשנת 1977, אלבום שבו היה שותף גם לכתיבת חלק מהלחנים.
לאחר פירוק ההרכב למד הנדסת סאונד, ולצד פעילותו כבסיסט עבד כטכנאי הקלטות עם מגוון רחב של אמנים בישראל כגון באלדי אולייר ואבנר שטראוס, ושימש גם כמעבד מוזיקלי לאומנים כגון אושיק לוי ויגאל בשן.
בשנת 1980 הקים את להקת "ליקוי חמה" יחד עם ורדה זמיר, ירמי קפלן, ריטה ורמי קלינשטיין.
הלהקה הקליטה שני שירים ואז הפסיקה את פעילותה.
ארוך עזב לארצות הברית ולמד במכללת ברקלי למוזיקה.
חזר לישראל כעבור כמה שנים, והחל ללמד בס וגיטרה בתל אביב.
ארוך נפטר כתוצאה מסיבוך דלקת ריאות בגיל 72.
שמוליק טיאר (נולד ב-22 במאי 1970 ביוהנסבורג, דרום אפריקה) הוא שדרן רדיו ישראלי.
טיאר החל את דרכו בתחנת הרדיו הפיראטית "רדיו 1" בחיפה (שלימים הפכה לרדיו חיפה).
ב-1997 הוזמן על ידי השדרן דידי הררי לשדר בתחנת הרדיו האזורית רדיו ללא הפסקה.
טיאר שידר תוכנית יומית בשעה 11:00 מידי בוקר, ולאחר הצטרפותו של נתן זהבי לצוות התחנה ב-1999, עבר לשדר ברצועת הערב של התחנה, מ-20:00 בערב עד 23:00. (בהמשך הוארכה התוכנית ל 4 שעות ולאחר מכן קוצרה שוב לשלוש שעות עקב חזרתו של יוסי סיאס לרדיו בישראל).
בתוכניתו עסק טיאר בייעוץ למאזינים בכל הגילים, עם שימת דגש לקהל המאזינים הצעיר.
בשנת 1998 יסד טיאר את בית הספר הראשון בישראל לתקליטנים, אותו ניהל במשך 7 שנים, כמו כן הרבה לתקלט במועדונים שונים ברחבי המדינה.
בשנת 2002, עם עלייתו של ערוץ 10 לאוויר, טיאר החל להגיש תוכנית שבועית בשם "פטנט" וכמשתמע משמה, הציג טיאר פטנטים וחידושים במגוון תחומים טכנולוגיים.
בשנים 2003–2004, טיאר הגיש מדי ימי חמישי בחצות תוכנית אירוח בשם "טיאר ברשת" בערוץ 2. בתוכנית ששודרה בסוף אוגוסט 2003 התארחה הזמרת דנה אינטרנשיונל.
במהלך שנת 2007 החליט לצאת לחופשה ארוכה בלונדון, שם השתלב בתחום התקליטנות לצד תקליטנים ידועי שם בעולם.
ב-30 באוגוסט 2007, שידר את תוכניתו האחרונה ברדיו ללא הפסקה.
באפריל 2008 טיאר חזר לארץ, ולרדיו ללא הפסקה, הפעם כיועץ קריאייטיבי.
במקביל מרבה לתקלט במועדונים שונים בתל אביב, תחום אליו חזר לאחר שעסק בו בצעירותו.
בדצמבר 2008 מונה טיאר לעורך הראשי של אתר 103FM.
בתחילת שנת 2009 מונה טיאר למנהל פרויקטים בתחום האינטרנט והסלולר, והחל להגיש תוכנית הכרויות ראשונה מסוגה, המשודרת מידי ערב בשעה 23:00 ב"לאב מי", מערכת של הכרויות.
בהמשך מונה למנהל התוכניות במסגרת "רדיו לאב מי".
בחודש מאי 2010, לאחר כשנתיים וחצי בהן לא שידר, שב טיאר לשדר תוכנית רדיו יומית ברדיו תל אביב, "שמוליק טיאר" בימים ראשון - רביעי בשעות 14:00–16:00.
בשנים 2011–2013 שידר טיאר את תוכנית ההכרויות "לאב מי בלילה" ברדיו תל אביב 102FM ובסינדיקציה גם ברדיו חיפה 107.5FM בימים א'-ה'.
ברדיו תל אביב התוכנית שודרה בשתי משבצות שידור הן בשעות הצהריים והן בשעות הלילה.
בהמשך שודרה רק ברצועת הלילה ומאוחר יותר ירדה התוכנית במתכונתה הרדיופונית ועברה לשידור טלפוני בלבד.
בהמשך טיאר עבר לשדר את התוכנית מאילת והיא שבה לשידור גם ברדיו בתחנת קול הים האדום, אך לאחר תקופה קצרה עברה התוכנית שוב לשידור טלפוני בלבד.
בסוף אוקטובר 2015 עבר טיאר לשדר תוכנית הכרויות חדשה, "מדברים על הכל עם שמוליק טיאר", המשודרת גם היא טלפונית בימים א'-ה' בשעה 23:00 ועד 03:00 לפנות בוקר.
טיאר עוסק בשנים האחרונות במתן ייעוץ ואימון אישי.
שמוליק נויפלד (נולד ב-28 בנובמבר 1961) הוא מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
נויפלד נולד בעכו להורים שורדי שואה מפולין וגדל כבן יחיד.
כבר בגיל שלוש, ניגן שיר שלם באקורדיון ובגיל חמש למד חלילית בקונסרבטוריון שבעכו.
בגיל 7 התקבל לתזמורת כלי הנשיפה בעכו, בניצוחו של שמואל כהנא, שם ניגן עד גיל 19 בחליל צד ובפיקולו.
כמו כן ניגן בתזמורת המקובצת הישראלית לנוער.
נויפלד למד בתיכון בסמ"ת בחיפה, אותו סיים עם תואר הנדסאי אלקטרוניקה, ושירת בחיל הים.
בכל אותה תקופה, עיבד לתזמורת כלי הנשיפה בעכו והיה אחראי מוזיקלית למופעים שנערכו בעירו.
בשנת 1985 החל נויפלד ללמוד במחזור הראשון של בית ספר רימון לג'אז ולמוזיקה בת זמננו.
את עבודת הגמר שלו הגיש עם תזמורת ביג בנד שמנתה 25 נגנים ושלוש זמרות, כשבלט בו ביצוע לשיר "נדודי שינה".
בשיר התארח המוזיקאי שלמה גרוניך.
תזמורת ה-Big Band הופיעה החל משנת 1988 במרתונים של בית ליסין ובלילות יפו, ניגנה קטעים מוזיקליים מקוריים שהולחנו ועובדו על ידי נויפלד וליוותה את גרוניך בחלק מיצירותיו.
במקביל ללימודיו ברימון למד במשך 8 שנים מוזיקה ותאוריה קלאסית אצל המוזיקאי המלחין מנחם ויזנברג.
בשנת 1990 נסע ללימודים דרך בית הספר מנהטן למוזיקה אצל המלחין והמעבד בוב ברוקמאייר.
בשנת 2000 חזר לבית הספר "רימון" כמרצה, והקים את אולפן ההקלטות הביתי שלו ברמת השרון, בו הוא פעיל עד היום.
בשנת 1994 יצא לאור הפסקול שהלחין, עיבד והפיק מוזיקלית למחזה "עלילות עקביה ונמרוד", שכלל מוזיקה מקורית מתוך ההצגה "עלילות עקביה" והבלט "נמרוד וכתונת הפסים".
נויפלד השתתף בהפקה המוזיקלית ובעיבודים של אלבומים רבים, ובהם "זמן סוכר" של להקת "איפה הילד?", "האחרון בעשירון התחתון" של להקת טיפקס, "ירמי קפלן והפרחים" ו"לרע ולטוב" של ירמי קפלן, ו"באושר ובעוני" של שי עמר.
בשנת 2005 גילה נויפלד את מירי מסיקה במהלך לימודיה בבית ספר רימון, שם פגש גם את אורי זך שניגן באנסמבל בבית הספר.
החיבור ביניהם הבשיל להפקת האלבום הראשון של מירי מסיקה, בו שימש נויפלד כמעבד ומפיק מוזיקלי.
נויפלד גם הלחין לאלבום את השיר "אף אחת" שכתבה צרויה להב.
באלבומה השני של מסיקה, "שלום לאמונות" שיצא ב-2007, שימש נויפלד כיועץ אמנותי בבחירת החומרים וכמעבד לחלק מהשירים.
מיד לאחר מכן החל לעבוד עם אוהד חיטמן כמעבד ומפיק מוזיקלי לאלבומו "הרגע הבא", שיצא ב-2007.
בשנת 2007 עיבד והפיק מוזיקלית את פרויקט מוזאיק.
הפרויקט מופץ באירופה ובישראל על ידי Universal ו-Sony BMG וכולל מוזיקה מקורית על גבי אלבום ו-DVD.
המופע נבחר להיות מופע הסיום של פסטיבל ישראל באותה השנה.
בשנת 1998, הפיק מוזיקלית ועיבד את השיר "שמש לך מצפים" לקורין אלאל ובשיתוף ירון גוטפריד את השיר "לילה" לחמי רודנר, שניהם עבור הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית".
בשנת 2008, באלבום השני של הפרויקט, עיבד והפיק את השיר "רק אתמול" לזמר אריק סיני.
בשנת 2009 יצא אלבומו של יאיר זיו "זמן", אותו הפיק נויפלד מוזיקלית בשיתוף יאיר זיו ובו השתתף בהלחנת ועיבוד רוב השירים.
בשנת 2011 יצא אלבומו של אריק סיני "הולך ובא", אותו ניהל אמנותית נויפלד בשיתוף אריק, הלחין 4 שירים והפיק מוזיקלית 5 שירים.
בשנת 2011 הלחין והפיק מוזיקלית את "זיקוקים", שיר הנושא לאלבומו של משה פרץ "זיקוקים", שזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ב.
בשנת 2014 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבום המשקפיים של נויפלד.
הפרויקט, עליו עבד למעלה משנתיים, כולל 12 שירים מקוריים שהולחנו על ידי נויפלד לטקסטים של ניר פרח, מאיר גולדברג, רחלי שביט, נועם חורב וחנה גולדברג.
באלבום משתתפים מירי מסיקה, שמעון בוסקילה, ערן צור, דנה ברגר, שלמה גרוניך, ריקי גל, אבי בללי, דניאלה מילא, בעז בנאי, סמדר אקראי, סיון טלמור, ליאונל פרטיין ורועי נויפלד, בנו של שמוליק, שאף הלחין איתו שישה משירי האלבום.
מופע ההשקה של המשקפיים של נויפלד עלה בפסטיבל הפסנתר בנובמבר 2014 שם קיבל נויפלד "אלבום זהב" על מכירת למעלה מ-15,000 עותקים של האלבום.
בשנת 2015 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של שי-לי עטרי, "באמת שרציתי" ואף הלחין את שיר הנושא של האלבום ואת השיר "סוסים שקופים".
בשנת 2016 הלחין, עיבד והפיק יחד עם רועי נויפלד את השיר "מבטך" לזמר ישי לוי ובשנת 2017 את השיר "מהזריחה עד השקיעה" לזמר קובי אפללו.
ביניהם גם יצא לאור השיר "מתים מאהבה" אותו שר רועי נויפלד.
כל השירים יצאו במסגרת "המשקפיים של נויפלד".
בשנת 2019, כתב והלחין יחד עם צוות מלחינים נוספים את השיר "זז בטירוף", שבוצע על ידי איתי לוי.
בהמשך השנה יצא השיר "שתי טיפות אמא" שהולחן יחד עם רועי נויפלד למילים של נועם חורב, השיר בוצע על ידי משה פרץ.
במסגרת "המשקפיים של נויפלד" הלחין והפיק את השיר "את הסיבה" בביצועו של אסי ישראלוף למילים שכתב נועם חורב.
בשנת 2020, הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית את השיר "כל מעייני" בביצועו של ישי ריבו למילים שכתב מאיר גולדברג.
בהמשך לאותה שנה, יצא השיר "התרת חלומות" בביצועו של שולי רנד, למילים שכתב משה קלוגהפט גם בהפקתו, עיבודו והלחנתו של שמוליק ורועי נויפלד.
בנובמבר 2022 השיק את אלבום "המשקפיים של נויפלד 2" בפסטיבל הפסנתר.
המופע כלל את כל השירים החדשים ובהם "לאן לחזור" בביצוע גלי עטרי, "בתנועה אחת" בביצוע מיקה קרני, "אני מרגיש" בביצועו של ישי לוי, "את הסיבה" בביצוע חדש של בן ארצי, ו-"שתי טיפות אמא" בביצוע משה פרץ.
כמו כן יצאו השירים "אוהבת אותי ים" בביצוע ירמי קפלן, "בינינו" בביצוע ארקדי דוכין שאף כתב את מילות השיר, "תמיד ילדים" בביצוע גיא מזיג.
בשנת 2024, בעקבות מלחמת "חרבות ברזל", הלחינו שמוליק ורועי נויפלד את השיר "כל נשימה נשמה" למילים של מאיר גולדברג, והקדישו אותו למשפחת שם טוב שבנם, עומר שם טוב, שבוי בשבי החמאס.
לשיר הופק קליפ מיוחד אותו ביים תומר לוי, ושכלל תמונות סטילס של הצלם זיו קורן.
שיר ישראלי של אוניברסיטת בר-אילן וגלי צה"ל הלחין שמוליק את השיר על אבימלך בן ירובעל, שכתב יעקב שבתאי ושהיה השיר האחרון שלא הולחן מעולם בסדרת שיריו המושפעים מסיפורי המקרא.
את הניהול האומנותי והביצוע לשיר עשה הבמאי רועי הורוביץ.
במסגרת עשור לפרויקט המשקפיים של נויפלד, ביוני 2024, יצא סינגל ראשון מתוך הפרויקט, "יחד לאחד" אותו הלחינו שמוליק יחד עם רועי נויפלד בביצוע של אליאב זוהר.
בתחילת ספטמבר יצא סינגל נוסף במסגרת המשקפיים, "קרוב" אותו הלחין שמוליק וכתבה מרב סימן טוב בביצוע של שלומי שבת.