tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נוכחותן של חברות ספרדיות בגינאה ביסאו עדיין קטנה, אולם מאז פתיחת שגרירות ספרד ובמהלך השנים 2008–2012, הן בזכות שיפור התנאים הכלכליים במדינה והן בהידרדרות ההזדמנויות העסקיות בספרד, העניין בהשקעה במדינה זו צמח.
כך, בין השנים 2010–2012, הנוכחות העסקית הספרדית החלה לפלס את דרכה בהשקעה ישירה ספרדית, בחברות בעלות חוק משפטי מגינאה ביסאו.
במהלך השנים 2007–2011, ספרד הפכה לתורמת הדו-צדדית הראשונה במדינה יחד עם פורטוגל.
הוועדה המשותפת ההיספנית-גינאית הראשונה התקיימה ביולי 2007, בה התחייבה ספרד להעניק לגינאה ביסאו 15 מיליון אירו (בין 2007–2009).
למרות העובדה שבשלוש תוכניות האב הראשונות (2001–2012) גינאה ביסאו רשומה כמדינה מועדפת, בתוכנית האב הרביעית 2013–2016 היא כבר לא נחשבה למדינה מועדפת בשל קריטריונים של יעילות ואיכות הסיוע, כמו גם מסיבות תקציביות.
הנושאים המוגדרים כעדיפויות הם בריאות, חינוך, דיג ומים ותברואה.
הוזכר כי דרך פרויקט האיחוד האירופי במערב סאהל, מוצב תמיד בביסאו קצין משמר אזרחי, המתחלף כל 8 חודשים, שמשתף פעולה עם רשויות אכיפת החוק המקומיות במשימות ארגון שירותי ההגירה והגבולות.
בתחום המסחרי, ספרד הוגדרה על ידי גינאה ביסאו לתורמת מסייעת במסגרת תוכנית של המסגרת המשולבת המשופרת (MIM), ב-WTO.
תוכנית שיתוף הפעולה, המונפקת ביותר מ-3 מיליון דולר, נועדה לשפר את היכולות המסחריות במדינה ובעיקר למודרניזציה של המכס.
גינאה ביסאו מחזיקה שגרירות במדריד ושתי קונסוליות בברצלונה ובבילבאו.
ספרד מחזיקה בגינאה ביסאו שגרירות בביסאו.
יחסי גינאה המשוונית–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת גינאה המשוונית לבין ממלכת ספרד.
האירופאים הראשונים שחקרו את האי פרננדו פו ואנובון היו הפורטוגלים שהגיעו בשנת 1472. בשנת 1778 מסרה פורטוגל את השטח לספרד לאחר חתימת חוזה אל פרדו.
מושבים אלה נעשו כך שלספרד תהיה גישה לעבדים עבור אמריקה הספרדית ובמקביל, היא הכירה בזכויותיהם של הפורטוגלים ממערב למרידיאן 50 ° W בברזיל של ימינו.
ספרד שלטה בשטח החדש, שנקרא גינאה הספרדית, ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה שבסיסה בבואנוס איירס.
בשנת 1781 נסוגה ספרד מהשטח לאחר שרבים מהמתיישבים והחיילים הספרדים מתו בקדחת צהובה.
בשנת 1827, השכירה ספרד את האי פרננדו פו לצי המלכותי הבריטי שדרש בסיס להשגחת עבדים לאחר שביטלו את סחר העבדים בשנת 1807. בשנת 1844 השתלטה ספרד על שטחה והחלה להשתמש בה כישוב עונשין עבור הקובנים.
לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד שטחה של גינאה הספרדית היה השטח המשמעותי האחרון של ספרד.
לאחר מלחמת האזרחים בספרד, בשנת 1959, אורגנה גינאה הספרדית מחדש לשני מחוזות של ספרד מעבר לים והועברה למושלים אזרחיים ותושבי גינאה הספרדית קיבלו אזרחות ספרדית מלאה.
בשנת 1963 קיבלה גינאה הספרדית אוטונומיה כלכלית ומנהלית.
בשנות ה-60 הייתה תנועה לדה-קולוניזציה של אפריקה.
בשנת 1967, תושבי גינאה הספרדית החלו לדרוש עצמאות.
בראשית שנת 1968 השעתה ממשלת ספרד את השליטה הפוליטית האוטונומית בשטח והציעה משאל עם לאומי על חוקה חדשה.
החוקה אושרה ב-11 באוגוסט על ידי תושבי גינאה הספרדים וב-12 באוקטובר 1968 הכריזה גינאה הספרדית על עצמאותה ושינתה את שמה לגינאה המשוונית.
ספרד הכירה מיד באומה החדשה וכוננה כמה יחסים דיפלומטיים.
באותה שנה הפך פרנסיסקו מסיאס נגמה לנשיא הראשון של האומה העצמאית החדשה.
עד 1969 עזבו את כל הכוחות הספרדים ורוב הקהילה הספרדית את המדינה לספרד.
במרץ 1977, השביתה ספרד את היחסים הדיפלומטיים עם גינאה המשוונית עקב דיכוי של הנשיא נגמה והתקפותיו המילוליות נגד ממשלת ספרד.
באוקטובר 1978 היחסים בין שני העמים ירדו לשפל של כל הזמנים כאשר הנשיא נגואמה, שלקח את השלטון המוחלט במדינה, החל לשלוח משפחות וכפרים שלמים להוצאתם להורג או למחנות ריכוז.
ספרד הייתה מוכנה לשלוח חיילים למדינה להתערב ולפנות את אזרחיה אם הם היו ממוקדים במיוחד על ידי הנשיא נגמה.
באוגוסט 1979 התקיימה הפיכה על ידי לוטננט תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו, אחיינו של הנשיא נגמה.
באותו חודש ביקש אוביאנג מממשלת ספרד סיוע צבאי, אולם היא סירבה לבקשה, אף שספרד אכן העניקה הכרה דיפלומטית לממשלתו.
באותו חודש נלכד הנשיא נגמה על ידי כוחות האופוזיציה והוצא להורג.
אוביאנג הפך לנשיא השני של גינאה המשוונית.
בין 1979 ל-1983 שלחה ספרד לגינאה המשוונית 15 מיליון פסטות ספרדיות לפיתוח המדינה.
היחסים בין שתי המדינות כמעט התנתקו עקב משא ומתן מחדש על חוב בשנת 1983 והעובדה שגינאה המשוונית חייבת לספרד מעל 6 מיליון פסטות ספרדיות.
הסכמים נערכו לפני שננקטו צעדים דרסטיים יותר.
במהלך ניסיון ההפיכה ב-2004, האשים הנשיא אוביאנג את ספרד כי ידעה על ניסיון ההפיכה ועל כך ששלחה שתי אוניות מלחמה ספרדיות לאזור, אולם ראש ממשלת ספרד חוסה מריה אסנאר הכחיש את הטענות כי הספינות היו שם כדי לסייע בהפיכה.
ביקורים רמי דרג מגינאה המשוונית בספרד
ביקורים רמי דרג מספרד בגינאה המשוונית
ראש הממשלה פליפה גונסאלס (1991)
ראש הממשלה מריאנו רחוי (2014)
במהלך השנים שתי המדינות חתמו על הסכמים רבים כגון הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1969); הסכם שיתוף פעולה טכני וחקלאי (1979); הסכם חינוך (1980); אמנת ידידות ושיתוף פעולה (1980); הסכם קידום והגנה על השקעות (2003) והסכם תחבורה (2012).
קיימות טיסות ישירות בין מלאבו למדריד עם חברות תעופה CEIBA אינטרקונטיננטל ואיבריה.
בשנת 2016 הסתכם המסחר בין גינאה המשוונית לספרד ב-748 מיליון אירו.
90% מהיצוא של גינאה המשוונית לספרד הוא נפט.
הייצוא העיקרי של ספרד לגינאה המשוונית כולל: משקאות, רהיטים ומנורות, ציוד מכני, מכוניות ומשאיות וחומר אלקטרוני.
ההשקעה של ספרד בגינאה המשוונית מסתכמת ב-3 מיליון אירו, בעיקר בענף הבנייה.
במקביל, ההשקעה של גינאה המשוונית בספרד מסתכמת ב-4 מיליון אירו.
גינאה המשוונית היא השותפה המסחרית התשיעית בגודלה בספרד מאפריקה (78 בגודלה בעולם).
ספרד היא השותפה השלישית בגודלה של גינאה המשוונית בעולם (אחרי סין וארצות הברית).
גינאה המשוונית מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליה בלאס פאלמאס דה גראן קנריה.
ספרד מחזיקה בגינאה המשוונית שגרירות במלאבו וקונסוליה כללית בבאטה.
יחסי גינאה ביסאו–קוריאה הצפונית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה.
במהלך המלחמה הקרה סיפקה צפון קוריאה - כמו מדינות רבות אחרות שהיו בברית עם ברית המועצות, או שהחזיקו בהתנגדות כללית לקולוניאליזם - סיוע צבאי, פוליטי ודיפלומטי למפלגת PAIGC.
התנועה לחמה בפורטוגל במלחמת העצמאות של גינאה-ביסאו.
לפני העצמאות, אמילקר קברל וחברים אחרים ב-PAIGC נסעו לצפון קוריאה, סין ויפן ונפגשו עם קים איל-סונג בצפון קוריאה.
לאחר העצמאות, גינאה-ביסאו ביססה יחסים דיפלומטיים עם צפון קוריאה ב-16 במרץ 1974. גינאה-ביסאו הייתה אחת ממדינות אפריקה רבות שהכירו בצפון קוריאה אך נמנעו מהכרה בקוריאה הדרומית באמצע שנות השבעים.
בעבר, צפון קוריאה החזיקה בשגרירות בביסאו.
בשנת 1977, כמה שנים לפני הפלתו, ביקר נשיא גינאה ביסאו, לואיס קברל בפיונגיאנג, ופגש את קים איל-סונג יחד עם אשתו.
עשור לאחר מכן, ביום הולדתו ה-70, בשנת 1982, זכה קים איל-סונג במסדר אמילקר קברל על ידי ממשלת גינאה ביסאו.
יחסי גינאה ביסאו–סין הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה העממית של סין ובין גינאה-ביסאו.
היחסים כוננו במרץ 1974, מספר חודשים לפני עצמאות גינאה ביסאו בספטמבר 1974. בשנים 1990–1998, גינאה-ביסאו שמרה על יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הסינית (טאיוואן) ולא עם הרפובליקה העממית.
היחסים כוננו מחדש בשנת 1998 ונשמרו מאז.
סין הייתה אחת מהתומכות של תנועת PAIGC במהלך 12 השנים (1963–1974) של המאבק לעצמאות.
כאשר הוביל ה-PAIGC את המדינה לעצמאות בשנת 1974, היא שמרה על יחסים הדוקים עם המפלגה הקומוניסטית של סין עד לניתוק היחסים בשנת 1990 לטובת טאיוואן.
ביוני 2020, גינאה-ביסאו הייתה אחת מ-53 המדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
הביקור הדו-צדדי הראשון התרחש ביולי 1975, כאשר שר החוץ הראשון של גינאה ביסאו, ויקטור סאודה מריה, ביקר בסין.
נשיאי גינאה ביסאו ז'ואאו ברנארדו ויאיירה (1982) וקומבה יאלה (2002) ביקרו גם הם בסין.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים כלכליים דו-צדדיים בין השנים 1974–1990; סין בנתה אצטדיון, בית חולים ומתקנים טכנולוגיים אחרים.
לאחר חידוש היחסים בשנת 1998, סין התמקדה בשיפור הייצור החקלאי, הדיור, הדיג וייצור החשמל.
מאז הפורום הראשון לשיתוף פעולה סין-אפריקה בשנת 2000, סין העבירה 113 מיליון דולר בסיוע פיתוח רשמי לגינאה-ביסאו.
פרויקטי פיתוח מרכזיים במימון רשמי בגינאה ביסאו כוללים:
48.5 מיליון דולר למודרניזציה של רשת הטלפונים של גינאה ביסאו
18 מיליון דולר להקמת בניין פרלמנטרי בשנת 2003
ביטול החוב של גינאה ביסאו לסין ב-5.8 מיליון דולר בשנת 2001
החל משנת 2002 ייבאה גינאה-ביסאו סחורות סיניות בכ-4.5 מיליון דולר.
בשנת 2010 הכריזה סין על קרן של מיליארד דולר שנועדה להגדיל את הסחר בין סין למדינות דוברות פורטוגזית.
בשנת 2017 הודיעה סין כי בכוונתה להשקיע 184 מיליון דולר להקמת תחנת כוח ביומסה.
מספר סטודנטים מגינאה ביסאו למדו בסין; בשנת 1998 למדו בסין שלושה עשר ביסאו-גינאים.
סין שלחה גם אנשי רפואה לגינאה-ביסאו, כש-7 עובדים בביסאו.
יחסי גינאה המשוונית–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין גינאה המשוונית להודו.
היחסים בין גינאה המשוונית להודו התקיימו עוד לפני עצמאותה של הראשונה ב-1968. באפריל 2004 ביקר א' ברווה, מזכיר משותף (מערב אפריקה) במשרד החוץ ההודי במלאבו, וקיים שיחות עם הנשיא, כמו גם כמה שרים ובכירים בממשלת גינאה המשוונית.
במהלך הביקור חתמה גינאה המשוונית על הסכם TEAM 9 עם הודו.
הנציבות העליונה של הודו בלאגוס שבניגריה הוסמכה במקביל לגינאה המשוונית משנת 2005 עד 2008, כאשר ההסמכה הועברה לשגרירות הודו בלואנדה שבאנגולה.
גם הנשיא וגם שר החוץ הביעו את רצונם לבקר בהודו כדי לשפר את שיתוף הפעולה הבילטרלי.
שר החוץ גם ביקש את סיועה של הודו לספק הכשרה בשפה האנגלית ל-80 איש מגינאה המשוונית.
ממשלת גינאה המשוונית הציעה גם טיוטות הסכמים להקמת ועדה משותפת ולהסכם שיתוף פעולה כללי.
שר המדינה ל-IT וטלקום Sachin Pilot ביקר בגינאה המשוונית כשליחו המיוחד של ראש הממשלה והזמין רשמית את הנשיא תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו להשתתף בפסגת הודו אפריקה השנייה.
הנשיא מבאסוגו, ששימש אז כיו"ר האיחוד האפריקאי, וראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, עמדו בראש הפסגה באדיס אבבה, אתיופיה.
המזכיר המשותף (מערב אפריקה) ב-MEA Rajinder Bhagat עמד בראש משלחת הודית לישיבה הרגילה ה-19 של המועצה המבצעת של האיחוד האפריקאי במלאבו.
הודו השתתפה בפסגה, שבראשה עמד גינאה המשוונית, כמשקיפה.
הודו גם שלחה משלחת לשמש כמשקיפים במושב הרגיל ה-25 של המועצה במלאבו.
שר המדינה עבור הרפואה המסורתית Shripad Yesso Naik ביקר בגינאה המשוונית ב-25 באוגוסט 2015 כשליחו המיוחד של ראש הממשלה והזמין רשמית את הנשיא מבסוגו להשתתף בפסגת הודו אפריקה השלישית.
הוא גם נפגש עם שר החוץ.
ההזמנה הביאה לביקור ראשון אי פעם של נשיא גינאה המשוונית בהודו, כאשר מבאסוגו הוביל משלחת ברמה גבוהה להשתתף בפסגה בניו דלהי באוקטובר 2015. הוא ניהל שיחות דו-צדדיות עם ראש הממשלה נרנדרה מודי ב-28 באוקטובר.
באוקטובר 2015 אישרה הודו את בקשתה של גינאה המשוונית לפתוח נציגות דיפלומטית בניו דלהי.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגינאה המשוונית הם דגים, סרטנים וברזל ופלדה.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מגינאה המשוונית הן נפט גולמי ונגזרות נפט, זרעים, צמחי מרפא, עפרות, סיגים ואפר, מוצרי עץ ועץ, פנינים טבעיות או מתורבתות, אבנים ותכשיטים.
ONGC Videsh Ltd חתמה על הסכם עם ממשלת גינאה המשוונית לשיתוף פעולה במגזר הנפט והגז ב-21 בינואר 2016, בשולי פסגת הפחמימנים הרביעית של הודו-אפריקה בניו דלהי.
משרד המכרות, התעשייה והאנרגיה של גינאה המשוונית אירח פורום גינאה המשוונית-הודו פחמימנים ותעשייה בניו דלהי ב-22 בינואר 2016, במטרה למשוך השקעות הודיות במגזרי האנרגיה, הפחמימנים והתעשייה של המדינה.
בשנת 2005, בנק EXIM של הודו הרחיב קו אשראי (LOC) בשווי 15 מיליון דולר להקמת פרויקט מי שתייה לשתייה בגינאה המשוונית ב-2005. עם זאת, ה-LOC בוטל ביוני 2012 לאחר שממשלת גינאה המשוונית לא הצליחה להכין מסמכים רלוונטיים ולמלא רשמיות נדרשות אחרות כדי להשיג LOC בתוך פרק הזמן שצוין.
הודו הציעה להקים 5 מרכזים ליישומים גיאואינפורמטיים לפיתוח כפר באפריקה בפסגת הפורום השנייה של הודו אפריקה, שאחד מהם ימוקם בגינאה המשוונית.
ממשלת גינאה המשוונית אישרה את בניית המרכז ביולי 2012.
אזרחי גינאה המשוונית זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
נכון לינואר 2016, התגוררו בגינאה המשוונית כ-300 אזרחים הודים, כולם התגוררו במלאבו.
הקהילה מועסקת בעיקר בחנויות כלבו ובתי מלון.
כמה הודים הם עובדים של חברות נפט המבצעות משימות קצרות טווח באסדות נפט מהחוף.
יחסי גינאה ביסאו–יוון הם יחסי החוץ בין יוון לגינאה ביסאו.
אין קהילה יוונית או קונסוליית כבוד בגינאה ביסאו.
יוון מיוצגת בגינאה ביסאו באמצעות שגרירותה בדקר, סנגל.
גינאה ביסאו אינה מיוצגת ביוון לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי גינאה-ביסאו–טורקיה הם יחסי החוץ בין גינאה-ביסאו לטורקיה.
טורקיה סייעה ליצור תשתית לחינוך של גינאה-ביסאו שהייתה חסרה בשל מדיניות פורטוגזית.
ה-missão civilizadora הפורטוגזי, במילותיו של הקרדינל מנואל גונסאלבס סריירה ב-1960, היה אמור ללמד את הילידים לכתוב, לקרוא ולספור, אך לא להפוך אותם לרופאים.
טורקיה - באמצעות TIKA - נתנה סיוע נרחב בבניית בתי ספר מעבר ל-ensinos de adaptação הבסיסיים שהותירו אחריהם הפורטוגזים.
נפח הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשווי 4.95 מיליון דולר בשנת 2019.
טורקיה מחזיקה בגינאה ביסאו שגרירות בביסאו.
גינאה ביסאו מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה.
יחסי גינאה ביסאו – שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים בין גינאה ביסאו ושוודיה.
שגריר שוודיה בפורטוגל אחראי על יחסי המדינה עם גינאה ביסאו.
גינאה ביסאו מוסמכת לשוודיה משגרירותה בבריסל ומקיימת קונסוליית כבוד בסטוקהולם.
טרם קבלת העצמאות של גינאה ביסאו
היחסים בין שוודיה לבין מה שייהפך בעתיד לגינאה ביסאו החלו עוד בשנות ה-60 של המאה ה-20. ב-1960 החלו להשתפר יחסיהם הכלכליים של שוודיה ושל פורטוגל, ששלטה בגינאה ביסאו.
ב-1950 0.04% מסך הייבוא השוודי הגיע ממושבותיה של פורטוגל באפריקה, סך של 2.3 מיליון קרונות שוודיות.
ב-1960 ירד סך הייבוא מאזורים אלה לשוודיה על 0.03% מכל המדינות שמהן ייבאה שוודיה מוצרים, אך הייצוא משוודיה לאזורים אלה האמיר לכדי 0.08%.
המפלגה הראשונה שקראה לעצמאות המושבות באפריקה וקיבלה תמיכה משוודיה הייתה מפלגת PAIGC, שקראה לעצמאותה של גינאה ביסאו.
יחסים אלה כוננו עוד בראשית שנות ה-60, כשאמילקר קברל, ראש תנועת העצמאות במערב אפריקה, ביקש מעיתונאי שוודי להירתם למאבק למען עצמאות גינאה ביסאו.
ב-1967 ביקר מזכירה הבין-לאומי של מפלגת הסוציאל-דמוקרטים השוודית בפורטוגל.
לאחר שובו הוא קרא לחברי מפלגתו לתמוך במפלגת PAIGC.
לאחר קבלת העצמאות של גינאה ביסאו
גינאה ביסאו הפכה למדינה עצמאית ב-24 בספטמבר 1973. באותה העת, מפלגת PAIGC עדיין נלחמה מול הכוחות המזוינים של פורטוגל במדינה.
בשוודיה, קבוצות כמו מפלגת השמאל ותנועת הסולידריות של קבוצות אפריקה, קראו לממשלת שוודיה להכיר בגינאה ביסאו.
עם זאת, יחסים דיפלומטיים כוננו בין שתי המדינות ב-9 באוגוסט 1974 (בעקבות מהפכת הציפורנים), היחסים כוננו חודש לפני שפורטוגל חזרה בה מתביעותיה מהאזור.
לאחר עצמאותה של גינאה ביסאו, היחסים הכלכליים בין שתי המדינות התרכזו סביב הסיוע של שוודיה למען פיתוחה של גינאה ביסאו.
לאחר ההכרה בעצמאות גינאה ביסאו, היא הייתה המדינה המערב אפריקאית היחידה שהוגדרה כ'מדינת תוכנית' לסיוע לפיתוח שוודי.
יחסי גינאה-ישראל הם היחסים הדיפלומטיים בין גינאה לישראל.
לישראל היו יחסים דיפלומטיים גם עם גינאה הצרפתית עד 1958, כשהפכה לעצמאית..
בשנת 1958 ישראל הכירה גם בגינאה העצמאית.
ב-1967 גינאה ניתקה את היחסים עם ישראל.
לאחר 49 שנים, חודשו היחסים בין המדינות ביולי 2016.
ב-2014 ישראל העבירה ציוד של אלקטרוניקה וחומרי גלם בסך של 4,130,000$, כשגינאה העבירה בעיקר יהלומים בסך של 6,950,000$.
ב-2015 ישראל לא ייבאה יהלומים מגינאה והיבוא צנח לכ-23,000$.
הייצוא הישראלי לגינאה הסתכם ב-3,660,000$ באותה שנה.
יחסי גינאה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין ממלכת ספרד.
היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת גינאה לבין ממלכת ספרד כוננו ב-10 בפברואר 1965. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות הוא רחב וספרד תורמת מיליוני אירו למען התפתחותה ההדרגתית של גינאה.
הסיוע של ספרד לגינאה בהתפתחותה החל באוקטובר 2006 כאשר אושרו 5 מיליון אירו של סיוע לגינאה בשלב הראשוני.
מלבד זאת, משתפות ספרד וגינאה פעולה בארגונים מולטילטרליים שונים כגון האומות המאוחדות והבנק העולמי למען אינטרסים משותפים לשתיהן.
גינאה מיוצגת בספרד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במדריד, בירת המדינה.
גינאה מיוצגת בספרד גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בברצלונה, ובלאס פאלמאס דה גראן קנריה.
ספרד מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
יחסי גינאה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין רפובליקת גינאה הם יחסים טובים, אך לא אינטנסיביים (על פי משרד החוץ השווייצרי).
שווייץ הכירה בעצמאותה של הקולוניה הצרפתית לשעבר שבגינאה בתאריך 13 באוקטובר 1958. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו בשנת 1960. ב-1959 נפתחה במקום קונסוליה שווייצרית, ובשנת 1965 היא שודרגה למעמד שגרירות.
השגרירות השווייצרית בקונאקרי נסגרה בשנת 1992 ומאז 2001 קיימת במקום קונסוליית כבוד.
בשנות השישים, יחד עם הסכם תעופה שנחתם בין שתי המדינות, חתמו שווייץ וגינאה על הסכם בנושא הסחר, ההגנה על השקעות ושיתוף פעולה טכנולוגי.
מאז אותו ההסכם ועד 2010 לא התפתחו יחסי שיתוף הפעולה שבין המדינות.
שווייץ סיפקה בשנות השמונים ושנות התשעים של המאה העשרים עזרה כלכלית.
מזכר הבנות בנושא הגירה נחתם בין שתי המדינות בשנת 2004, במזכר ההבנות סוכם על שילוב מחדש של גינאים המתגוררים בשווייץ בצורה לא חוקית, בגינאה.
הסכם נוסף נחתם בין שתי המדינות בנושא ב-2011.
ב-2015 התגוררו בגינאה 106 אזרחים שווייצרים, האזרחים השווייצרים רובם פועלים כמיסיונרים של הדת הנוצרית.
שווייץ אינה מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת בגינאה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
גינאה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
גינאה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
יחסי גינאה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה הצרפתית.
לקראת סיומן של המלחמות הנפוליאוניות, לאחר שהשיבה לחיקה את האי גורֵה (Gorée) בסנגל של ימינו, החלה צרפת לגלות עניין בחבל ארץ זה.
עם זאת, הוכפפה גינאה הצרפתית לסמכותו של המושל הכללי שניהל את כלל מערב אפריקה הצרפתית החל משנת 1895 מדקר, על אף ששמרה על מידה מרובה של אוטונומיה ואף ניהלה תקציב נפרד.
מיד לאחר דחיית החוקה הכירה צרפת בעצמאותה של גינאה.
מאז עליית הנשיא אלפה קונדה לשלטון התגברו היחסים הדיפלומטיים ושיתופי הפעולה הכלכליים בין שתי המדינות.
לאחר הפיכה צבאית בגינאה ב-2021, ממשלת צרפת גינתה את ההפיכה ודרשה מחיילי ההפיכה לשחרר לאלתר את הנשיא אלפא קונדה.
גינאה מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
גינאה מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בליון, ובבורדו.
צרפת מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
צרפת מיוצגת בגינאה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בעיר קמסר.
יחסי גינאה–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקה גינאה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה העממית של סין הם יחסים דיפלומטיים מלאים.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בתאריך 14 באוקטובר 1959, כשנה לאחר שזכתה גינאה בעצמאותה מצרפת.
סין סייעה בפרויקטים הומניטריים רבים לגינאה ותרמה לה מיליוני דולרים לטובת פיתוח.
סין בנתה בשנת 2007 בית חולים עם 150 מיטות בגינאה.
גינאה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה.
הרפובליקה העממית של סין מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
יחסי גינאה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות.
היחסים הדיפלומטיים שבין גינאה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-26 באוגוסט 1963.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בגינאה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
גם אזרחי גינאה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן.
צ'ילה אינה מיוצגת בגינאה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל, על צ'ילה הסמוכה.
יחסי גינאה–מונטנגרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין רפובליקת מונטנגרו.
רפובליקת גינאה הכירה בעצמאותה של רפובליקת מונטנגרו ב-4 באוקטובר 2006. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות נחתמו בעת החתימה על מזכר הבנות מיוחד ב-17 בנובמבר 2016. היחסים בין שתי המדינות הן יחסים שקטים ומלבד פעילות גינאית בצטיניה בה ממוקמת הקונסוליה שלה, לא נעשים בהם מיזמים משותפים רבים.
הסחר, התיירות, וההשקעות ההדדיות שבין שתי המדינות הם בעלי ערך זניח באופן יחסי.
מונטנגרו אינה מיוצגת בגינאה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גינאה אינה מיוצגת במונטנגרו בדרג השגרירות.
גינאה מיוצגת במונטנגרו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בצטיניה.
יחסי גינאה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין יפן.
בין רפובליקת גינאה לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין יפן כוננו ב-14 בנובמבר 1958, עם הכרתה הרשמית של יפן בעצמאותה של גינאה.
למין סידימה, ראש ממשלת גינאה (2003)
גינאה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
יחסי גמביה–גרמניה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של גמביה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה קיימה יחסים דיפלומטיים מאז עצמאות גמביה בשנת 1965. מערכות יחסים קרובות יחסית אלה התקררו יותר ויותר במהלך השלטון האוטוקרטי תחת הנשיא יחיא ג'אמה בין השנים 1994–2016. במהלך תקופה זו הופסק רשמית שיתוף הפעולה עם גמביה.
מאז תבוסתו המפתיעה של ג'אמה בדצמבר 2016 והחזרה שלאחר מכן לדמוקרטיה תחת הנשיא החדש אדאמה בארו, היחסים התהדקו שוב.
נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר ביקר בגמביה בתאריכים 13–14 באפריל 2017. זה היה הביקור הראשון של ראש מדינה אירופי מאז עצמאות המדינה.
העניין של העסקים הגרמניים בגמביה גובר גם הוא.
במיוחד חברות תיירות גרמניות מתחילות להרחיב את יכולותיהן לאור המספר הגובר של התיירים.
גרמניה מחזיקה בגמביה שגרירות בבנג'ול.
גמביה מחזיקה בגרמניה 3 קונסוליות בברלין, קלן ושטוטגרט.
יחסי גמביה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של גמביה לבין הממלכה המאוחדת.
לשם כך הוקמה ב-1816 מצודה בבת'רסט, כיום בנג'ול בירת גמביה.
בעקבות בחירות כלליות ב-1962, הוענק שלטון עצמי מלא בשנה שלאחר מכן, וב-18 בפברואר 1965 הוכרזה עצמאות גמביה, כמונרכיה חוקתית החברה בחבר העמים הבריטי, שמלכת בריטניה עומדת בראשה באופן סמלי.
זמן קצר לאחר קבלת העצמאות, נערך משאל עם בשאלה האם להחליף את מלכת בריטניה בנשיא גמביה כראש המדינה.
לאחר משאל עם נוסף ב-1970 הוכרזה גמביה כרפובליקה, וראש הממשלה סר דאוודה ג'ווארה הוכרז כראש המדינה.
בריטניה מחזיקה בגמביה נציבות עליונה בבנג'ול.
גמביה מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
יחסי גינאה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הפדרציה הרוסית.
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם גינאה ב-3 באוקטובר 1958, זמן קצר לאחר שקיבלה את עצמאותה מצרפת.
באוקטובר 2019 נפגש נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עם נשיא גינאה אלפה קונדה בפסגת רוסיה–אפריקה בסוצ'י, שם הביע פוטין את תמיכתו בשינוי החוקה של גינאה, ובכך יאפשר לקונדה לרוץ לנשיאות בפעם השלישית.
בתמורה, רוסיה תקבל גישה למחצבי הבוקסיט הגדולים של גינאה, מהם מפיקים אלומיניום.
גינאה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה בגינאה שגרירות בקונאקרי.
יחסי גמביה–קוריאה הצפונית הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין גמביה וקוריאה הצפונית (הידועה כצפון קוריאה בעולם המערבי).
הונג סון-פי הוא השגריר המוסמך לבנג'ול.
הנשיא דאוודה ג'ווארה ייסד את היחסים עם קוריאה הצפונית במרץ 1973, כשקודם לכן הודיע לדרום קוריאה מראש על הצעד הזה- בהתאם למדיניות הבלתי-מזדהת של המדינה- כדי שזה לא יפגע ביחסים עם סיאול.
משלחת מגמביה ביקרה בשתי הקוריאות מאוחר יותר באותה שנה- הביקור בקוריאה הצפונית הכניס את המשלחת למתח, שתיארו את ה"תקופה הבלתי פוסקת של חינוך פוליטי על בעיית האיחוד הקוריאנית מנקודת מבטם האידאולוגית של פקידים צפון קוריאנים" שהם נאלצו לעבור כמתישה.
בהודעה פומבית משותפת בסיומם של שני הביקורים, גמביה הביעה את תמיכתה באיחוד שקט של חצי האי ללא התערבות חיצונית.
כתוצאה מכך, נציגות צפון קוריאנית נפתחה בבנג'ול ביולי 1975 והמדינה תרמה 203,235 דלאסי גמבי למען הקלה בבצורת.
קוריאה הצפונית יצרה קשרים לא-ממשלתיים עם המדינה עוד לפני ההכרה הדיפלומטית.
ב-1967, איגוד העובדים של גמביה- האיגוד המקצועי הראשון של המדינה, שבאופן כללי התנגד להתקפות צבאיות- הצטרף לפדרציה העולמית של איגודי העובדים, ולאחר מכן גם ייסד קשרים עם הממשל הצפון קוריאני, בשני המקרים כדי להשיג מימון.
באותו זמן אגודת החברות הקוריאנית-גמבית הוקמה.
העיתונאי והפוליטיקאי מלווין בנוני ג'ונס שירת כנשיא שלה, כשהוא קרא ליחסים קרובים יותר בין גמביה לקוריאה הצפונית וברית המועצות.
על פי האוטוביוגרפיה של הלוטננט קולונל לשעבר סמסודן סר, משרד ההגנה הגמבי אירח משלחת רשמית לפיונגיאנג באוקטובר 1996. הם ביקרו במקומות רבים במדינה, כשאחד מהם הוא ארמון קומסוסאן.
המשלחת ביקשה להיפגש עם קים ג'ונג-איל אך בקשתם נדחתה, לכאורה מפני שהמנהיג באבל על מות אביו קים איל-סונג ב-1994. מנהלי המשא ומתן הצפון קוריאנים דחו את ההצעה לשיתוף פעולה צבאי, כשהם דורשים מהגמבים תשלום במזומן ובדולרים.
למרות זאת, הסכימה קוריאה הצפונית לשלוח קבוצה של מדריכי קראטה כדי לספק את צבא גמביה עם אימוני הגנה עצמית.
באפריל 2010 הגיע קים יונג-נאם, נשיא נשיאות אספת העם העליונה, לביקור של שלושה ימים בגמביה ונפגש עם הנשיא יחיא ג'אמה, סגנית הנשיא איזאטו נג'י-סיידי ופוליטיקאים בולטים אחרים.
מספר הצהרות על האינטרסים המשותפים, ערכים הדדים וחברות היסטורית חמה בין שתי המדינות נאמרו במהלך הפגישה.
לאחר שמונה לשגריר גמביה ביולי 2014 ונפגש עם מנהיגים לאומיים, הונג סון-פי הצהיר שמדינתו מתכוונת לשתף פעולה עם גמביה לגבי הנושאים של חקלאות, חינוך, דיג, בריאות הציבור ובנייה.
בדצמבר 2014, גמביה הצטרפה ל-19 מדינות אחרות באו"ם כשהצביעה נגד תביעה נגד קוריאה הצפונית בבית הדין הפלילי הבינלאומי.
תחת הממשלה של הנשיא יחיא ג'אמה, גמביה לפעמים כונתה כ"צפון קוריאה של אפריקה" או במונחים דומים, ביטויים אשר השוו בצורה לא טובה את מצב זכויות האדם והמבנה הפוליטי בשתי המדינות.
גמביה אינה מיוצגת בקוריאה הצפונית לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
קוריאה הצפונית מחזיקה בגמביה שגרירות בבנג'ול.
יחסי גינאה–גרמניה הם היחסים בין גינאה לבין גרמניה.
במהלך המלחמה הקרה היחסים בין גינאה לגרמניה השתנו.
גינאה ניתקה את היחסים עם הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בין השנים 1970–1975. במהלך תקופה זו היא פיתחה שיתוף פעולה פעיל הרפובליקה הדמוקרטית של גרמניה.
בעקבות הבחירות הדמוקרטיות לנשיאות הראשונות בשנת 2010 ובחירות לפרלמנט ב-2013 התייצבו היחסים.
היחסים בין ממשלות שתי המדינות התעצמו בשנת 2017 אודות לשיתוף פעולה בין גרמניה כנשיאת ה-G20 וגינאה כיו"ר האיחוד האפריקאי.
הגירה היא כיום נושא חשוב ביחסים עם גינאה.
בסוף 2018 חיו בסביבות 16,500 גינאים בגרמניה.
על מנת לשפר את שיתוף הפעולה, גם בנוגע להחזרת המהגרים, חתמו שתי הממשלות על הסכם הגירה שנכנס לתוקף בפברואר 2019.
קיים פוטנציאל לשיפור ביחסים הכלכליים הדו-צדדיים.
כמה חברות גרמניות פועלות כיום בגינאה.
על פי נתוני משרד הסטטיסטיקה הפדרלי, הסחר הגרמני עם גינאה הסתכם ב-212 מיליון אירו בשנת 2018. באותה שנה ייבאה גרמניה סחורות בשווי 97 מיליון אירו מגינאה, בעיקר בוקסיט.
הסכם הגנה על השקעות עם גינאה התקיים מאז 2014. מאז סוף 2017, גינאה הייתה חברה ב-G20 Compact with Africa, יוזמה שמטרתה להרחיב את ההשקעות במגזר הפרטי באפריקה.
שיתוף הפעולה הפיתוח עם גינאה מתמקד בתחום העדיפות של שירותים חברתיים בסיסיים ומקיף שיתוף פעולה טכני ופיננסי בתחומי החינוך הבסיסי ובריאות.
כחלק מתוכנית החינוך הבסיסית וכדי לסייע במאבק בסיבות ההגירה, גרמניה תומכת כיום גם בצעדים לשיפור סיכויי התעסוקה של צעירים בגינאה.
תחומים אחרים של שיתוף פעולה לפיתוח כוללים קידום שלטון תקין בענף הכרייה ושיתוף פעולה עם המגזר העסקי בנושא שותפויות ציבוריות-פרטיות לשיפור תנאי העבודה וניצול טוב יותר של משאבי המים באגן ניגר, כמו גם פרויקט שמטרתו לטפח שיתוף פעולה בין גינאה ומאלי בנושאי גבול.
גרמניה מחזיקה בגינאה שגרירותה בקונאקרי.
גינאה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
יחסי גינאה–הממלכה המאוחדת הם היחסים בין גינאה לבין הממלכה המאוחדת.
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם גינאה בשנת 1958, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת.
באמצעות תמיכה במסחר ובהשקעות בריטניה מעודדת בגינאה דמוקרטיה, זכויות אדם וממשל טוב.
בריטניה מחזיקה בגינאה שגרירותה בקונאקרי.
גינאה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
יחסי גמביה–הודו הם היחסים הדיפלומטיים הקיימים בין גמביה להודו.
היחסים בין גמביה והודו היו מוגבלים מאוד עד 1985, והורכבו רק מחברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, ועמדה משותפת בנושא דה-קולוניזציה ובעיות צפון-דרום.
לפני 1985, גמביה שמרה על קשרים דיפלומטיים מוגבלים עם מדינות אסיה, והתמקדה בעיקר במדינות כמו טאיוואן, סין, דרום קוריאה וצפון קוריאה, מהן ביקשה סיוע בתמורה לתמיכה פוליטית.
גמביה הייתה שותפה להחלטה שהגישה הודו בעצרת הכללית של האו"ם בינואר 2015, להכריז על ה-21 ביוני כיום היוגה הבין-לאומי.
שר המדינה לענייני פרלמנט מוכתר עבאס נאקווי ביקר בגמביה בספטמבר 2015 כשליחו המיוחד של ראש הממשלה והזמין את המדינה באופן רשמי להשתתף בפסגת פורום הודו-אפריקה (IAFS) השלישית.
סגנית נשיא גמביה איסאטו נג'י-סיידי הובילה את משלחת המדינה להשתתף ב-IAFS בניו דלהי ב-26–29 באוקטובר 2015. בנאום בפני צירי ה-IAFS, נג'י-סיידי תיארה את הודו כ"ידידה אמיתית" ו"ארץ אחות", ותיארה את תרומתה לקיימא בגמביה ובאפריקה כ"מופלאה".
היא שיבחה את שיתוף הפעולה הדו-צדדי בין שתי המדינות וכינתה אותו "שותפות פורחת שמותירה תועלת הדדית אסטרטגית חזקה לשני הצדדים".
נג'י-סיידי הצהירה, "לגמביה ולהודו יש עניין משותף בעניינים בינלאומיים ולעיתים חולקים נקודות מבט משותפות בנושאים בינלאומיים.
רמת שיתוף הפעולה בין גמביה והודו בזירה הבינלאומית מעודדת מאוד במיוחד ברמת האו"ם".
היא הוסיפה כי גמביה ממשיכה "ליהנות מתמיכה וסיוע עצומים" מהממשלה ההודית, וכי התערבותה של הודו באפריקה הובילה לפיתוח לאומי ולשיפורים בחיי העם האפריקאי.
נג'י-סיידי גם ניהלה שיחות דו-צדדיות בדלתיים סגורות עם ראש הממשלה נרנדרה מודי בבית היידראבאד ב-30 באוקטובר.
שר הבריאות והרווחה של גמביה, עומר סיי, ביקר בהודו בנובמבר 2015 והשתתף בפורום העסקים של הודו-אפריקה ב-2015. בנאום בפורום, סיי הצהיר כי "חברות תרופות וביוטכנולוגיות רב-לאומיות הודיות חוללו במשך עשרות שנים מהפכה בנגישות ובמחיר סביר של שירותי הבריאות באפריקה".
הודו היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של גמביה, אחרי סין וסנגל.
הודו היא היעד השני בגודלו ליצוא מגמביה, והמקור הרביעי בגודלו לייבוא שלה.
הסחר הדו-צדדי בין גמביה להודו הסתכם ב-90.90 מיליון דולר בשנים 2015–2016, ירידה של 17.08% מהשנה הכספית הקודמת.
הודו ייצאה לגמביה סחורות בשווי 59.54 מיליון דולר וייבאה 31.35 מיליון דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגמביה הן חוטי כותנה, בדים ואיפור, קוסמטיקה, מוצרי טואלטיקה, תרופות, ומוצרי ברזל ופלדה מוגמרים למחצה.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מגמביה הן קשיו גולמי וכותנה.
שרת המסחר והתעשייה של גמביה, אדולי ג'וב, הובילה משלחת בת 3 חברים להשתתף בפגישת שרי הסחר הרביעית של הודו-אפריקה בניו דלהי ב-23 באוקטובר 2015. שגרירות הודו בדקר, בשיתוף לשכת המסחר והתעשייה של גמביה (GCCI), ארגנה פורום עסקים הודו-גמביה בנושא "עשיית עסקים עם הודו" בבנג'ול ב-14 באוקטובר 2016.
הודו מספקת לגמביה גישה חד-צדדית פטורה ממכס (DFTP) לשוק לייצוא של סחורות נבחרות.
פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן-אפריקאית יושם בגמביה על ידי Telecommunications Consultants India Limited (TCIL).
ארגון לא ממשלתי הודי השלים בספטמבר 2007 פרויקט חשמול סולארי בכפרים הגמביים קנקוראנג וקפנקנג.
הודו סיפקה לגמביה שני קווי אשראי זכיינים בשווי 6.7 מיליון דולר עבור פרויקט מפעל הרכבה של טרקטורים ו-10 מיליון דולר עבור בניית מתחם בניין האספה הלאומית.
הודו אישרה סכום כולל של 16.88 מיליון דולר כזיכוי להשלמת האספה הלאומית.
האספה הלאומית החדשה נחנכה רשמית על ידי נשיא גמביה יחיא ג'אמה, שגם הודיע כי יבקש מימון מהודו להרחבת נמל בנג'ול.
שני קווי אשראי בסך 22.5 מיליון דולר כל אחד הורחבו ביולי 2014 לשני פרויקטים באזור בנג'ול רבתי - פרויקט חשמל, והחלפת צינורות מים אסבסט בצנרת UPVC.
הודו סיפקה קו אשראי בשווי 92 מיליון דולר באפריל 2015 להרחבת נמל בנג'ול, ו-10 מיליון דולר לפרויקט הרחבת החשמל הכפרי של גמביה.
נמל בנג'ול הגדיל את שטח העגינה שלו לספינות, הוסיף מסוף מכולות, רכש ציוד לטיפול במטענים והשלים את מחשוב הנמל.
שני מנתחים הודים מבית החולים BLK ביקרו בבנג'ול בספטמבר 2016 כדי לסייע בפיתוח מתן שירותי בריאות.
החברה ההודית Shapoorji Pallonji Mideast זכתה בחוזה באוקטובר 2016 לבניית קמפוס פאראבה של אוניברסיטת גמביה (UTG) בבנג'ול בעלות של 53.46 מיליון דולר.
הודו סיפקה מענק של 500,000 דולר לגמביה כדי לרכוש ציוד רפואי וחינוכי.
תאגיד התעשייה הקטנה הלאומי (NSIC) של הודו הסכים להקים מרכז הכשרה מקצועית בגמביה כדי לספק הכשרת מיומנויות בתחומים כמו אינסטלציה, ריתוך, עבודות חשמל, תעשיית הבנייה, נגרות, שרטט, סקר, טכנולוגיה פלסטית, ICT, עיבוד אגרו ומזון, וחיתוך וליטוש אבני חן.
אזרחי גמביה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
גמביים מבקרים לעיתים קרובות בהודו כדי לפנות לטיפול רפואי.
כדורגלן נוער גמבי בן ה-14, בובאקאר צ'אטי, קיבל טיפול בשחפת בבית החולים Pericardiatecony בדלהי ביולי 2011. עם שובו לגמביה, קיבלה את פניו סגנית הנשיא והשרה לענייני נשים איסאטו נג'י-סיידי, ששיבחה את נדיבותו של העם ההודי.
מזכ"ל התאחדות הכדורגל של גמביה, ג'מה א.ק.
בוג'אנג, הצהיר, "איננו יכולים לתת מילים להביע את האושר שלנו לממשלת גמביה ולעם ההודי על כך שהצילו את חייו של כדורגלן שיש לו את הכישרון להיות כמו סמואל אטו ודידייה דרוגבה בעתיד הקרוב."
נכון לדצמבר 2016, כ-600 אזרחים הודים מתגוררים בגמביה.
הם עוסקים בעיקר במסחר ובעסקים פרטיים כולל מגזר הבנייה.
גמביה מחזיקה בהודו נציבות עליונה בניו דלהי.
הודו מיוצגת בגמביה באמצעות שגרירותה בדקר שבסנגל.
הודו מחזיקה גם קונסוליית כבוד בבנג'ול.
יחסי גינאה–הודו הם יחסי החוץ בין גינאה והודו.
היחסים הבינלאומיים בין גינאה והודו היו לבביים וידידותיים.
הודו החזיקה בשגרירות בקונאקרי, אך סגרה אותה לאחר יותר מ-2 עשורים של פעילות בשנת 1988. לאחר מכן, שגרירות הודו באביג'אן, חוף השנהב הוסמכה במשותף לגינאה.
גינאה פתחה את שגרירותה בניו דלהי באפריל 2012.
נשיא גינאה, אחמד סקאו טורה, ערך ביקור בן ארבעה ימים בהודו במרץ 1981, וניהל שיחות עם ראש הממשלה אינדירה גנדי.
הוא ביקר שוב במדינה במרץ 1983 כדי להשתתף בפסגת המדינות הבלתי מזדהות בדלהי.
היו ביקורים קבועים בהודו של שרי גינאה.
שרת המדינה ההודית לענייני חוץ, פרנה קאור, ביקרה בגינאה בינואר 2014. זה היה ביקור השרים הראשון מאז סגירת שגרירות הודו בקונאקרי ב-1988. קאור קיים שיחות דו-צדדיות עם הנשיא, ראש הממשלה ושר החוץ.
במהלך הביקור חתמו שתי המדינות על הסכם להקמת ועדה משותפת בין משרדי החוץ של שתי מדינות, ועל מזכר הבנות לקיים התייעצויות סדירות של משרד החוץ.
גינאה והודו היו בין 19 המדינות הראשונות שהצטרפו לברית השמש הבינלאומית, שהוצעה על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי, ב-15 בנובמבר 2016.
הודו הייתה היעד השני בגודלו ליצוא, והמקור השני בגודלו לייבוא לגינאה בשנת 2015. הסחר הדו-צדדי בין גינאה והודו הסתכם ב-1,013.50 מיליון דולר בשנים 2014–2015, עלייה חדה של 154.76% לעומת התקציב הקודם.
למרות שהמסחר הדו-צדדי גדל מאז 2010, הוא משתנה מאוד מדי שנה ואינו מבחין במגמה ברורה.
הודו ייצאה לגינאה סחורות בשווי 283.81 מיליון דולר, וייבאה 729.69 מיליון דולר בשנים 2014–2015. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגינאה הן דגנים, אורז, תרופות, טקסטיל, ציוד הובלה, צבעים, כימיקלים, ברזל, פלדה וציוד בנייה.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מגינאה הן פנינים, אבני חן, תכשיטים, דלקים מינרליים וביטומן, קשיו, גרוטאות מתכות ואלומיניום.
קבוצת טופז מפעילה יחידות לייצור מוצרי צבע ופלסטיק, ובומביי סטור מפעילה מתקן לייצור סבונים בגינאה.
בית החולים ההודי-מפרץ, נוידה, הקים בית חולים עם 300 מיטות בקונאקרי.
הודו תרמה לגינאה באפריל 2007 50 שנאים חשמליים בעלי קיבולת בין 250 ל-400 KVA.
השנאים עולים 17.64 מיליון רופי הודי והם נועדו לסייע בהתמודדות עם המחסור בחשמל במדינה.
הודו גם תרמה 175 מחשבים לממשלת גינאה.
בית החולים ההודי-מפרץ, נוידה תרם תרופות ואספקה אחרת בשווי 30 מיליון רופי הודי כדי לספק הקלה במהלך התפרצות האבולה בגינאה.
החברה ההודית Tata Steel תרמה 10 אוטובוסים לממשלת גינאה בשנת 2013.
פרויקט Pan African e-Network, יוזמת הדגל של הודו באפריקה, יושם בגינאה.
בפסגת הפורום השנייה של הודו אפריקה באדיס אבבה בשנת 2011, הודו הסכימה להקים תחנת גז ביו-מסה לחשמול כפרי בגינאה.
הודו סיפקה לגינאה קו אשראי (LOC) בשווי 35 מיליון דולר לשיפור מערכת הבריאות שלה במרץ 2014, ועוד 59.87 מיליון דולר קו אשראי למודרניזציה ופיתוח של המגזר החקלאי.
גינאה קיבלה הרחבה לקו אשראי של 28.51 מיליון דולר באמצעות ECOWAS Bank for Investment and Development (EBID) לייבא 100 אוטובוסים מהודו (בשווי 8.1 מיליון דולר) ולשדרוג והרחבת רשת החשמל במדינה (20 מיליון דולר).
הודו תרמה 50,000 דולר ישירות לגינאה כדי לסייע במלחמה באבולה, ו-2 מיליון דולר נוספים נתרמו ל-3 מדינות מושפעות אבולה במערב אפריקה (כולל גינאה) כדי לרכוש ציוד מגן למלחמה באבולה.
הודו תרמה עוד 500,000 דולר דרך ארגון הבריאות העולמי, ו-10 מיליון דולר דרך קרן האו"ם לאבולה.
אזרחי גינאה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
ישנם 900 גינאים שחיים ועובדים בהודו.
נכון ליולי 2015, כ-700 הודים התגוררו בגינאה.
הם עוסקים בעיקר במסחר או מועסקים בחברות מסחר.
חלק מחברי הקהילה ייסדו עסקי ייצור, מסחר, כרייה וחקלאות.
לקונקרי יש מקדש גורודווארה הינדי המשמש את כל חברי הקהילה ההודית לפעולות דתיות והתכנסויות.
גינאה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
הודו מיוצגת בגינאה באמצעות שגרירותה באביג'אן, חוף השנהב, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בקונאקרי.
יחסי גינאה-טורקיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין גינאה לטורקיה.
גינאה פתחה את השגרירות שלה באנקרה וטורקיה פתחה את השגרירות שלה בקונאקרי ב-2013.
בשנת 1958 הפכה גינאה למושבה האפריקאית הצרפתית שמדרום לסהרה היחידה שהצביעה בעד עצמאות.
ראש הממשלה הקולוניאלי האחרון של גינאה אחמד סקו טורה הפך לנשיא גינאה הראשון לאחר עם עצמאות המדינה.
עצמאותה של גינאה לוותה בעימותים רבים עם השלטון הצרפתי.
צרפת אף איימה על שותפות נאט"ו טורקיה וארצות הברית שאם הן יספקו סיוע כלשהו לגינאה או יקימו עמה קשרי סחר כלשהם, צרפת תעזוב את נאט"ו.
בעקבות האולטימטום, טורקיה גינתה את המדיניות הצרפתית, אך נמנעה ממתן סיוע לגינאה.
בסופו של דבר דיניאה נתמכה על ידי ברית המועצות, ועד תום המלחמה הקרה היו לטורקיה יחסים דיפלומטיים מוגבלים ביותר עם המדינה.
נפח הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-136.7 מיליון דולר בשנת 2019. ישנן טיסות ישירות מאיסטנבול לקונאקרי מאז 30 בינואר 2017. קרן מעריף הטורקית מפעילה כיום 5 בתי ספר בגינאה.
טורקיה אף מעניקה מלגות לסטודנטים בגינאה מאז 1992.
יחסי גינאה–מאלי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין רפובליקת מאלי.
שתי המדינות נהיו מושבות צרפתיות במהלך המאה ה-19 והיו חלק מאפריקה המערבית הצרפתית.
גינאה זכתה בעצמאותה ב-1958 ואילו מאלי זכתה לעצמאות ב-1959, והייתה למשך שנה חלק מפדרציית מאלי יחד עם סנגל השכנה.
ב-7 במרץ 1962 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
שתי המדינות חולקות גבול משותף באורך 858 ק"מ, העובר בקו מערב-מזרח-דרום, המפריד בין צפון מזרח גינאה לדרום-מערב מאלי.
הוא נחצה או מוגדר על ידי נהרות רבים, ביניהם נהר באקוי.
במערב הוא מהווה את הגבול המשולש של גינאה - מאלי - סנגל, הוא הולך מזרחה עד כמחצית מאורכו, משם הוא הולך דרומה לגבול משולש נוסף, בין שתי המדינות לחוף השנהב.
בפברואר 2023 שרי החוץ של בורקינה פאסו, גינאה ומאלי, כולם נשלטים על ידי חונטות צבאיות, הציעו שותפות אזורית כדי להקל על הסחר ולהתמודד עם חוסר הביטחון באזור.
השרים נפגשו בבירת בורקינה פאסו, ואגאדוגו, כדי לדון בשיתוף פעולה.
כל שלוש המדינות במערב אפריקה חוו השתלטות צבאית מאז 2020, מה שהפך את ההישגים הדמוקרטיים שגרמו לאזור להשיל את התג שלו כ"חגורת ההפיכה" של אפריקה.
מאלי מחזיקה בגינאה שגרירות בקונאקרי.
גינאה מחזיקה במאלי שגרירות בבמקו.
יחסי גינאה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה ההלנית.
שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים, אולם כמעט ולא מתקיים שיתוף פעולה בין המדינות.
יוון מיוצגת בגינאה באמצעות שגרירותה בדקר, סנגל.
גינאה אינה מיוצגת ביוון לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי גרין הם יחסי שקילות בסיסיים המוגדרים בחבורה למחצה, ומארגנים את המבנה שלה סביב תת-החבורות המקסימליות.
את היחסים הגדיר סנדי גרין
תהי חבורה למחצה, ויהי המונואיד המתקבל מצירוף איבר יחידה ל-.
יחסי גרין הם חמישה יחסי שקילות המוגדרים על :
אם יוצרים את אותו אידיאל דו-צדדי, כלומר .
אם יוצרים את אותו אידיאל שמאלי, כלומר .
אם יוצרים את אותו אידיאל ימני, כלומר .
יחס הוא יחס השקילות הקטן ביותר שמכיל את היחסים .
נאמר "מחלקת-" במקום "מחלקת שקילות לפי ", וכדומה.
היחס הוא העדין ביותר: כל מחלקת- היא איחוד של מחלקות .
כל מחלקת היא איחוד של מחלקות- ואיחוד של מחלקות-, וכל אחת מאלו היא איחוד של מחלקות-.
בין מחלקות- מוגדר יחס סדר ( אם מוכל ב-).
תכונה זו מאפשרת פירוק של כל מחלקת- ל"תבנית ביצים", כך ששני איברים נמצאים באותה שורה אם הם שקולים-, באותה עמודה אם הם שקולים-, ובאותה תיבה אם הם שקולים-.
איבר הוא רגולרי אם קיים כך ש- ו-; במקרה זה הוא הפכי של (למעשה, מספיק לדרוש קיום כך ש כדי להבטיח ש רגולרי, מפני ש יהיה הופכי מתאים).
אם מחלקת- מכילה איבר רגולרי, אז כל האיברים במחלקה הם רגולריים, וכל ההפכיים שלהם שייכים לאותה מחלקה.
תת-החבורות המקסימליות של הן מחלקות- הכוללות אידמפוטנט.
אם שתי תת-חבורות מקסימליות נמצאות באותה מחלקת-, אז הן איזומורפיות; מחלקת- מכילה תת-חבורה מקסימלית אם ורק אם היא רגולרית.
אם סופית אז מתקיים .
במקרה זה יש התאמה חד-חד-ערכית ועל בין ההצגות האי-פריקות של , לבין הזוגות כאשר היא מחלקת- רגולרית ו- היא הצגה אי-פריקה של תת-החבורה המקסימלית המוכלת בה (שהיא יחידה עד כדי איזומורפיזם).
היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של גמביה לבין רפובליקת הפיליפינים כוננו ב-3 במרץ 1949. לגמביה קונסוליה במנילה ואילו לפיליפינים קונסוליה בבנג'ול.
בשנת 1996 חתמו שתי המדינות על הסכמים לשיתוף פעולה מדעי וטכני.
בשנת 1999 חתמו על הסכמים לשיתוף פעולה בתחום הבריאות והרפואה.
הקונסוליות של שתי המדינות פועלות למען הקלה על הסחר ההדדי.
בין ה-20 ביוני ל-24 ביוני 2005 ערך נשיא גמביה, יחיא ג'אמה ביקור ממלכתי בפיליפינים.
במהלך ביקורו שוחח עם נשיא הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו.
במהלך ביקורו הביע ג'אמה תמיכה והציע לפיליפינים להצטרף לארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC).
נשיא גמביה גם הציע לארויו חיפושי נפט משותפים בעקבות גילוי הנפט בארצו.
הפיליפינים הסכימו לערוך חיפושי נפט משותפים יחד עם גמביה.
יחסי גמביה–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים בין גמביה למלזיה.
השגרירות המלזית בדקר אחראית גם על גמביה, והשגרירות של גמביה באבו דאבי ממונה גם על מלזיה.
היחסים בין המדינות הם חמים.
בשנת 1974, גמביה הייתה מוכנה למכור את שמן הבוטנים שלה למלזיה תמורת שמן דקלים.
בשנת 1991, גמביה ביקשה סיוע ממלזיה בהגברת ייצור האורז שלה.
עד כה, היחסים הכלכליים בין שתי המדינות מתבצעים בעיקר בסיוע טכני, כמו בתחומי החינוך וההכשרה.
ממשלת מלזיה עודדה חברות מגמביה לשתף פעולה במשחקים ומיזמים משותפים עם החברות המלזיות לטובתן ההדדית של שתי המדינות.
כשגמביה נבחרה לארח את הפגישה הגדולה של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ב-2018, ממשלת גמביה ביקשה את תמיכת מלזיה והזמינה משקיעים מלזיים להשקיע במדינה.
בנוסף, גמביה ביקשה את תמיכתן של רשויות מלזיה כדי לספק תמיכה טכנית בניסיון לחזק את השריעה בגמביה.
יחסי גמביה–רוסיה () הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של גמביה לבין הפדרציה הרוסית.
שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ב-17 ביולי 1965 בתקופה שרוסיה הייתה חלק מברית המועצות, גמביה רואה ברוסיה כממשיכת דרכה של ברית המועצות ולכן מתייחסת ליחסים עם רוסיה כפי שהתייחסה ליחסים עם ברית המועצות לשעבר.
גמביה מיוצגת ברוסיה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במוסקבה.
השגרירות הרוסית בדקר שבסנגל אמונה גם על היחסים עם גמביה והאינטרסים הרוסיים בה.
בין שתי המדינות קיימת קרבה פוליטית המבוססת על דעות משותפות בנושאים רבים כגון: הסכסוך הישראלי-פלסטיני (פרו-פלסטיניות), תוכנית האטום של איראן (פרו-איראניות) ומעמדה של סין באו"ם (פרו-קומוניזם).
הדעות המשותפות בין השתיים עוזרות לתיאום בין השתיים ורוסיה מצביעה יחד עם גמביה פעמים רבות באומות המאוחדות.
גמביה מעוניינת בביקורים דיפלומטיים מצד רוסיה וברוסיה ומתוכנן ביקור של מזכיר החוץ הגמבי ומזכיר המדינה ברוסיה, על מנת להגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי, התרבותי והחקלאי בין שתי המדינות.
מאז 1996, מקבלת גמביה פעם בשנה מלגות מאוניברסיטאות רוסיות והיא מעניקה אותן לסטודנטים אשר מעוניינים ללמוד ולאחר מכן לעבוד ברוסיה.
באוניברסיטאות הרוסיות ברחבי העולם מועסקים כ-100 אנשי מקצוע גמבים.
לממשלת גמביה יש אינטרס לקניית סחורות רוסיות מכיוון שהן זולות יותר מאילו האמריקאיות והאירופאיות.
לפיכך, נוהגת גמביה לקנות מרוסיה שלל סחורות: אוטובוסים, משאיות, מכבשים וכו'.
שתי המדינות משתפות פעולה בתחום תובלת הסחורות בתעופה, ובשיט.
יחסי גמביה–ישראל כוננו באופן רשמי בראשית 1965, אם כי עוד לפני כן התקיימו מגעים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
ב-10 בדצמבר 1962, כשלוש שנים לפני קבלת עצמאות גמביה, ערך ראש ממשלת גמביה ומנהיג האומה הגמבית דאז סר דאוודה קאירבה ג'ווארה (), ביקור בן חמישה ימים בישראל.
יחסים בילטרליים רשמיים נכונו בין שתי המדינות ב-1965, בה זכתה הרפובליקה של גמביה בעצמאות מהממלכה המאוחדת.
באותה השנה הכירה ישראל ברפובליקה החדשה וסייעה לה בשני תחומים: חינוך (שיעור האנאלפביתיות בגמביה עומד על 67%) וחקלאות.
שגרירה הראשון של ישראל בגמביה היה השגריר הישראלי בדקר, חנן עינור, ששימש כשגריר לא-תושב.
ב-26 באוקטובר 1973 ניתקה גמביה את יחסיה הדיפלומטיים ישראל מתוך הפגנת סולידריות חברתית עם מצרים וכן מכורח היותה חלק מהעולם המוסלמי.
עם זאת, במהלך תקופת הניתוק, ביקשה גמביה מישראל שיתוף פעולה צבאי, אך האחרונה נזהרה ולא נענתה לבקשה כדי לא להכעיס את שכנתה של גמביה, סנגל.
ב-1975 נמנתה גמביה בין המדינות האפריקאיות שהצביעו בעד החלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם, שקבעה כי ציונות היא צורה של גזענות.
ב-1977 נפתחה בבנג'ול נציגות דיפלומטית של הארגון לשחרור פלסטין.
על אף העוינות שהפגינה כלפי ישראל בתקופת הניתוק (1973–1992), צידדה גמביה בהסכמי קמפ-דייוויד.
ב-14 בספטמבר 1992, בעקבות חתימת הסכמי אוסלו, חודשו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות והושבו על כנם.
יחיא ג'אמה, שהיה נשיא גמביה שנים רבות, היה ידוע בנטיותיו הפרו-איראניות.
יחסי איראן-גמביה, כמו גם הסיור שערכה משלחת איראנית ב-12 מדינות אפריקאיות וערביות ב-2007 מעידות על הקשיים בהם נתקלת מדיניות הסיוע הישראלית למדינות העולם השלישי.
בשנת 1998 הגיע מספר המשתלמים מגמביה בישראל לשיא: 12, וב-2007 נכחו בישראל רק חמישה משתלמים.
הייצוא הישראלי לגמביה הסתכם ב-2008 בכ-22 מיליון דולר אמריקני.
בראשית יוני 2017 נועד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו עם נשיא גמביה אדאמה בארו.
בין הרפובליקה של גמביה לבין הרפובליקה העממית של סין מתקיימים יחסים דיפלומטיים.
שתי המדינות מחזיקות שגרירויות אחת בבירתה של רעותה, בבייג'ינג ובבנג'ול.
כבר ב-14 בדצמבר 1974 הוקמו יחסים דיפלומטיים בין גמביה לרפובליקה העממית של סין, אך לאחר שגמביה הכירה ב-1995 בטייוואן, ניתקה סין את יחסיה עם גמביה.
היחסים חודשו ב-2016, לאחר שגמביה הפסיקה להכיר בטאייוואן.
על פי הנתונים באתר האינטרנט של המרכז למחקר המורכבות הכלכלית , סחר הייצוא מסין גדל באופן כללי בין השנים 1995 ו-2013, והגיע לכמעט ל-300 מיליון דולר בשנת 2013. הטקסטיל היווה חלק ניכר מהייצוא.
סחר הייצוא השנתי של גמביה הייתה פחות מ-20 מיליון דולר בין השנים 1995 ל-2010, ולאחר מכן עלה ליותר מ-80 מיליון דולר ב-2012, כאשר רוב הייצוא היה עץ.
יחסי גמביה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של גמביה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
הרפובליקה של גמביה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
שווייץ הכירה בעצמאותה של גמביה בשנת 1965 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים בשנת 1966. בין השנים 1988–1995 שווייץ הייתה אחת מהתורמות העיקריות לגמביה.
ההסכם הבילטרלי שבין שתי המדינות המסדיר את התרומות פג תוקפו בשנת 1995 והוא לא חודש.
למרות ההסכמים שבין שווייץ לגמביה בנושאים שונים, היחסים הכלכליים של שתי המדינות נשארו זניחים, המסחר צנח במדינה לאחר ההפיכה הצבאית בשנת 1994. הסחר התחיל להראות סימני התאוששות לאחר עלייתו לשלטון של הנשיא אדאמה בארו בשנת 2018 לאחר זכייתו בבחירות דמוקרטיות במדינה.
שווייץ אינה מיוצגת בגמביה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גמביה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
גמביה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
יחסי גמביה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של גמביה לבין יפן.
בין הרפובליקה של גמביה לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של גמביה לבין יפן כוננו ב-18 בפברואר 1965, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של גמביה.
יפן אינה מיוצגת בגמביה בדרג השגרירות.
יפן מיוצגת בגמביה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בבנג'ול, בירת המדינה.
גמביה אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בין הרפובליקה של גמביה לרפובליקה של צ'ילה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, ושתי המדינות לא מיוצגות האחת אצל השנייה, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה, אולם שתי המדינות חברות באו"ם ובארגונים בינלאומיים נוספים.
יחסי גמביה–צרפת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של גמביה לבין הרפובליקה הצרפתית.
הסחר בין גמביה לצרפת נותר מוגבל.
צרפת היא הספקית ה-15 בגודלה של גמביה והלקוחה ה-15 בגודלה.
היבוא הצרפתי הוא אך ורק תוצרת חקלאית (בוטנים ותוצרי לוואי) ואילו הייצוא נוגע בעיקר לציוד ולמוצרי תיווך.
היצוא הצרפתי עמד על 8 מיליון אירו בשנת 2016, והיבוא עמד על 5 מיליון אירו, והוא מורכב כמעט לחלוטין משמני מזון.
יש מעט חברות צרפתיות העובדות בגמביה, ביניהן לטוטל רשת תחנות שירות.
בשנת 2009 השתלטה קבוצת קסטל על מפעל לייצור משקאות בירה ואלכוהוליים.
CFAO מחזיקה סוכנות רכב, CMA CGM ו-AGS נמצאים בתחומי התחבורה והלוגיסטיקה, Eiffage בעבודות ציבוריות ו-Bolloré בלוגיסטיקה.
תחום החשמל, במיוחד אנרגיה מתחדשת (אנרגיה סולארית ורוח) וטיפול במים עשויים להציע הזדמנויות רבות.
משלחת של אנשי עסקים שבסיסה בדקר ביקרה בבנג'ול ב-15 וב-16 במאי 2017.
בוועדה הבין-משרדית הצרפתית לשיתוף פעולה ופיתוח בינלאומי (CICID) ב-8 בפברואר 2018, בראשות ראש ממשלת צרפת, נוספה גמביה לרשימת 19 המדינות המועדפות לסיוע בפיתוח צרפתי.
Agence Française de Develvelement (AFD, סוכנות הפיתוח הצרפתית) כבר תומכת בארגון לפיתוח אגן נהר גמביה ויכולה לספק הלוואות לא-ריבוניות בגמביה באמצעות חברת הבת PROPARCO.
הוספת גמביה לרשימת המדינות המועדפות פותחת סיכויים חדשים לפעילות בדמות מענקי פרויקטים.
צרפת מחזיקה בגמביה שגרירות בבנג'ול.
גמביה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
יחסי גמביה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין גמביה וספרד.
היחסים המדיניים הדו-צדדיים בין ספרד לגמביה נחשבים לטובים ולא היו אינטנסיביים מדי עד לשנים האחרונות.
ממשבר ההגירה של 2006 החלה סדרת ביקורים רמי דרג, כולל ביקור ראשון בבנג'ול של שר חוץ ביוני 2006 ובעקבותיו באוקטובר אותה שנה.
לאחר הצמיחה ביחסים הדו-צדדיים בשנת 2006, נקבעו יסודות של מערכת יחסים אשר, בנוסף ליעד המרכזי במאבק בהגירה בלתי חוקית, סובבת סביב הצירים הבאים:
שיתוף פעולה לחיזוק יכולות גמביה בענייני בקרת גבולות, המבוצע הן בתרומת ציוד והן בהקמת הצי הגמבי על ידי המשמר האזרחי.
הגדלת הסיוע הרשמי לפיתוח, במיוחד בפרויקטים להכשרה מקצועית, יצירת מקומות עבודה לצעירים וחיזוק המינהל.
גמביה אמנם לא הייתה כלולה בתוכנית המתאר לשנת 2012, אך המשיכה לקבל כספים שהושקעו על ידי AECID בתוכניות ופרויקטים רב-צדדיים, באמצעות מערכת האו"ם ו-ECOWAS, כמו גם UA.
יחסי הסחר הדו-צדדיים דלים מאוד ומאזן הסחר של ספרד עם גמביה רושם עודף מסורתי.
היקף העסקים והנוכחות הספרדית בגמביה צנועים מאוד.
היצוא הספרדי לגמביה הסתכם ב-14 מיליון אירו בשנת 2015, המהווה גידול של 40% לעומת השנה הקודמת.
בין הספקיות העיקריות בגמביה, ספרד מדורגת במקום ה-5 ב, אחרי צרפת ובריטניה.
הנתונים עבור ספרד כיבואנית עומדים על 1.86 מיליון אירו בשנת 2015, המיקום החמישי בדירוג לאחר בריטניה.
לא קיימים השקעות זרות ישירות של ספרד בגמביה, וכן אין ועדה מעורבת שתטפל בעניינים כלכליים ומסחריים.
גמביה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליות כבוד באלמריה, ברצלונה, ז'ירונה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מדריד וסרגוסה.
ספרד מחזיקה בגמביה שגרירות בבנג'ול.
מגעים דיפלומטיים ברמות שונות התקיימו בין מדינת ישראל לבין נציגים של גרמניה המזרחית בכל שנות קיומה של האחרונה, אף שזו מעולם לא הכירה בישראל.
עם זאת, במשך כל שנות קיומה שמרה על קשרים הדוקים עם המפלגה הקומוניסטית הישראלית.
ביחסים בין המדינות חלו עליות ומורדות, אך ככלל ניתן לומר כי הם הלכו והידרדרו לאורך השנים, עד לשינוי שהתרחש ביחסה של גרמניה המזרחית כלפי ישראל בסוף שנות ה-80.
מגעים ראשונים בין נציגים של ברלין המזרחית לנציגי היישוב העברי בארץ ישראל התקיימו כבר באפריל 1948, כאשר גרמניה המזרחית עדיין לא הייתה קיימת כיישות מדינית, אלא כאזור כיבוש סובייטי.
ביוזמתו ובדירתו של יוליוס מאייר, ראש הקהילה היהודית באזור הכיבוש, נפגש אוטו גרוטווהל, ממנהיגי מפלגת האיחוד הסוציאליסטי, עם חיים יחיל, שליח הסוכנות היהודית לגרמניה.
אף על פי שגרוטווהל הביע בפגישה תמיכה בהקמת מדינה יהודית, בסוף אפריל החליטה ההנהגה הפוליטית באזור הכיבוש שלא לתמוך בהקמתה.
עם זאת, כלי התקשורת המזרח-גרמניים התייחסו באהדה למאבק הצבאי של היהודים בארץ ישראל למדינה משלהם ולאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל והפלישה הצבאית של מדינות ערב, גברה התעניינותם, תוך הבעת תמיכה ביהודים.
ב-1952 נחתם הסכם לוקסמבורג, בו התחייבה גרמניה המערבית לשלם לישראל שילומים, כאשר ההסכם מהווה רק שני שלישים מסך כל הפיצויים - את השליש השלישי, מיליארד ו-150 מיליון מארק, אמורה הייתה לשלם גרמניה המזרחית, אולם הוא מעולם לא שולם על ידה.