tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בזמן שקאסי מנסה לשכנע את ניק לעזור לה יש לה חיזיון ובו היא רואה שצרות מגיעות.
ניק עוזר לקאסי לברוח בזמן שהצרחנים כמעט והורגים אותו.
הם נעצרים על ידי אחותם שאומרת שבלעדי ניק לא יהיה להם סיכוי להגיע לבחורה, ועוזבים את המקום.
אישה מגיעה ובעקבותיה גם קאסי.
האישה היא מרפאת (אישה היכולה לרפא פצעים וחבלות).
היא מרפאת את ניק וכך ממלאת חוב לאמא של קאסי, שהיא חוזה שנתפסה על ידי המחלקה האמריקאית.
כשניק מתעורר, קאסי נותנת לו פרח לוטוס, ובעוד הוא נזכר במילותיו של אביו, הוא מבין שהוא חייב לעזור לקאסי.
בינתיים, קירה נתפסת על ידי שניים מסוכני המחלקה האמריקנית, מאק והולדן.
היא בורחת מהם על ידי שימוש בכוחותיה בעוד היא מחדירה למאק מחשבה שהולדן הרג את אחיו וכתוצאה מכך מאק הורג את שותפו.
הנרי קארוור, המתגלה גם הוא כמחדיר, גורם למאק לירות בעצמו כעונש על כך.
קאסי וניק הולכים למועדון כחלק מהחיזיון של קאסי שם הם פוגשים את "הוק" ווטרס, ידיד ותיק של ניק, שמתגלה כ"משנה" (אדם המסוגל לשנות צורה שלו או של דברים אחרים).
הוא אומר להם ללכת לאמילי הו, רחרחנית חזקה היכולה לעזור להם למצוא את קירה.
ניק וקאסי מוצאים את קירה.
מתברר כי קירה וניק ניהלו רומן בעבר שנקטע על ידי המחלקה שלכדה את קירה, בעוד ניק לא הצליח למצוא אותה.
הם הולכים למחשיך (אדם המסוגל להחביא כל אדם מרחרחנים לזמן מה, אם כי הוא לא יכול להעלים אותו מחזיונות של חוזים) שיחביא את קירה.
מאוחר יותר באותו ערב קירה וניק מחדשים את יחסיהם כשקאסי יוצאת העירה.
הצעקנים ואחותם המתגלה להיות חוזה תופסים אותה ומאיימים עליה.
בבוקר, קאסי מתעוררת ואומרת לשאר כי המחלקה הסינית מצאה אותם ועליהם לעזוב.
הם מוצאים מקלט אחר בביתה של אמילי.
ניק מחליט שהגיע הזמן לעשות מהלך.
בעזרת הריחרוח של אמילי הוא מוצא את הנרי קארוור.
הנרי מצויד בטלקינט חזק בשם ויקטור בודארין.
לאחר שהיכולות של ניק התחזקו הוא מנהל שיחה/חקירה עם הנרי ומגלה שקירה עומדת למות.
תוך זמן קצר השיחה הופכת לקרב בין שני הטלקינטים, בהפסדו של ניק.
הנרי תופס את קאסי ואומר לה שהוא לא מתכוון להרוג אותה מכיוון שאז עתידו ישתנה ולא בטוח שימצא חן בעיניו העתיד החדש.
קאסי בתגובה אומרת שגם אם ניק יהרג העתיד ישתנה.
כתוצאה מכך הנרי לוקח את ויקטור ושניהם הולכים מהמקום.
כשניק חוזר הוא מוצא את קירה גוססת, בעוד הוא מבין כי הנרי סיפר לו את האמת ולסם יש תופעות לוואי.
בעזרת אחד מציוריה של קאסי - הנוהגת לצייר את חזיונותיה - הם מגלים כיצד הם נפגשו ומוצאים מפתח ללוקר, שבו צריכה להיות מזוודה בעלת ערך כספי גבוה.
אמא של קאסי הגתה תוכנית להפלת המחלקה והתוכנית מתבצעת ברגעים אלו.
ניק הוגה רעיון (אמא של קאסי ראתה בחזיונותיה כי ניק יוביל את המהלך) שכולל שבע מעטפות הניתנות לכל אחד מאנשי הצוות.
בתוך המעטפות משימות שצריכות להעשות רק בזמן שנאמר.
כיוון שאף אחד פרט לניק לא יודע את העתיד לקרות (מכיוון שהוא חתום במעטפות) גם החוזים מהמחלקות האחרות לא יכולים לדעת את העתיד.
ניק אומר לקירה לפתוח את המעטפה שלה כשהיא תתחיל לפקפק באמת.
השלב הראשון נפתח בכך שפינקי המחשיך מסגיר את קירה, מקבל כסף כתגמול ואז נותן את הכסף לניק.
בעזרת הכסף ניק רוכש את שירותי ה"מחקן" (אדם המסוגל למחוק זיכרון) ובכך מוודא שאף אחד מהחוזים מהמחלקות האחרות לא יוכלו לדעת את העתיד.
בינתיים, ויקטור נותן לקירה חומר להרגעת מערכת החיסון כדי לבטל את השפעת הסם בעוד הנרי פונה אליה כחבר ואומר לה שכל זיכרונותיה שקריים וכי היא עובדת במחלקה והתנדבה לקחת את הסם.
הזיכרונות השקריים של מערכת היחסים עם ניק, הפגישה הראשונה שלהם בפארק השעשועים וכל מה שחשבה שעברה הן תופעות לוואי.
כהוכחה הוא מראה לה את התג שלה.
הוק מביא את המזוודה (שמתברר שאינה מכילה 6 מיליון דולר אלא את המזרק שקירה גנבה) אל הדירה של אמילי.
הוא משנה את צורתה של מזוודה אחרת כך שהיא תראה בדיוק כמו המזוודה עם המזרק.
קאסי הולכת לדירה של ניק עם המזוודה המזויפת ומשאירה אותה שם כפי שנאמר לה במכתבה.
ניק מתעורר כשהוא לא זוכר כלום, פותח את מעטפתו שאומרת לו בפשטות "חזור הביתה".
כשניק חוזר הוא מגלה את המרפאת נמצאת שם.
היא מחזירה לו את פצעי הצעקנים ונותנת לצעקן את המזוודה כשהיא מקבלת תגמול כספי על כך.
כשהיא עומדת לצאת ניק מוצא אקדח שקאסי החביאה מוקדם יותר כנאמר לה במכתבה ומכוון אותו בעזרת כוחותיו למרפאת, מכריח אותה לרפא אותו.
היא עושה כן ולאחר מכן ניק וקאסי יוצאים מהדירה משאירים את המרפאת קשורה שם.
קאסי חוששת שהגרוע מכול עוד לפניהם כשבכל חזיונותיה היא רואה נמר והיא מרגישה שהוא קשור לצורת המוות שלה.
ניק אומר לה שהיא לא תמות ומעודד אותה בעוד הוא אומר לה ללכת ולהתחבא עד שהכול ייגמר בלי לחשוב על זה.
קאסי מוצאת מחבוא בבניין דירות גדול.
שם היא רואה תמונות של נמרים, היא מגיעה לאחד החדרים כשהחוזה הסינית יוצאת ומאיימת על קאסי להורגה באקדח.
היא אומרת לקאסי שהיא בושה למשפחתה.
ברגע הזה המחקן יוצא ומוחק את כל זכרונותיה של החוזה.
מסתבר שגם לו הוכן מכתב, ושקאסי הייתה הפיתיון כדי לגרום לחוזה לצאת ממקום המחבוא.
בינתיים ניק מגיע לפגוש את הנרי ושם הוא מוצא את קירה כשהיא מאמינה בחזיונות שהנרי השתיל בה.
היא אומרת לו שהיא ניצלה אותו.
באמצע ניסיון השכנוע שלה הוק מתקשר להנרי ואומר לו שאם הוא רוצה את המזוודה שיניח לניק וקירה.
הנרי קירה וניק (האזוק בינתיים) נוסעים לפגוש את הוק.
כשהם מגיעים העוזר של הנרי מכה את ניק ודוחף אותו לתא המטען של הרכב.
כשהם משיגים את המזוודה מקיפים אותם אנשי המאפיה היפנית ודורשים את המזוודה.
והעוזר של הנרי, ויקטור, מפוצץ שקי מלט על חברי המאפיה.
תוך כדי מאבק שני חברי מאפיה יפנים נופלים על הרכב שבו היה ניק כלוא וגורמים לפתיחת תא המטען.
ניק יוצא משם משתחרר מהאזיקים, לוקח שני אקדחים ומצטרף למאבק.
קירה נלכדת על ידי חברי המאפיה אך גורמת להם להפנות את נשקם כלפי ניק, שמועף על ידי ויקטור.
ניק מכה את ויקטור ומתפתח ביניהם קרב.
בינתיים הצעקן הצעיר מגיע וויקטור הורג אותו.
לפתע אביו ראש המאפיה מגיע ומתחיל לצעוק וניק ממוטט עליו את שלד הבניין.
קירה שולטת בבחורים היפנים וקארוור מגיע ואומר לה להצעיד אותם לשפת הגג.
קירה מתחילה לעשות זאת ואז ניק עוצר אותה ואומר לה שקארוור השתיל בראשה זיכרונות שקריים.
קארוור גורם לו לצעוד אל מותו מקצה הגג.
בדיוק כשכקארוור מחזיק בו הוא נותן לקארוור אגרוף ולוקח את המזרק מהמזוודה.
הוא מזריק לעצמו את החומר שנמצא במזרק.
ומתגלה שהמזוודה שקארוור לקח היא איננה המזוודה האמיתית וזו הנכונה נמאת במכולת פסולת בניין בחוץ ובנוסף שניק הזריק לעצמו רוטב סויה.
במטוס של קירה וקארוור, קירה פותחת את המכתב שניק הכין לה ונזכרת במה שקרה לה בשעות שלפני מחיקת הזיכרון.
קירה גורמת לקארוור לירות בעצמו...
למען הסדר ישנם 10 סוגי מדיומים ידועים בסרט "פוש" (כל השמות הם בתרגום חופשי):
טלקינטים (מזיזים) - אנשים המסוגלים להזיז דברים בכוחות המחשבה.
חוזים (צופים) - אנשים המסוגלים לראות את העתיד לפרק זמן של בערך שבוע, ולחזקים מבניהם הרבה שנים יותר.
מחדירים - אנשים המסוגלים לשנות זיכרונות או להשתיל זיכרונות במוחות של אנשים אחרים.
צעקנים (מדממים/שואגים) - אנשים הצועקים ובצעקתם יכולים להרוג, לפצוע, לפוצץ ולפגוע.
רחרחנים - אנשים המסוגלים לרחרח ובכך למצוא אנשים או לדעת מה הם עשו לאחרונה.
מחקנים - אנשים המסוגלים למחוק זיכרונות של אנשים אחרים.
מחשכים (מצלילים, מלשון צל) - יכולים להחביא אנשים מרחרחנים אך לא מחזיונות של חוזים.
משנים (משני צורה) - אנשים המסוגלים לשנות צורה של חפצים ושל עצמם.
מרפאים/מתקנים - אנשים המסוגלים לרפא או להחזיר את הפצע.
שם הדמותשם השחקן/ית אפיון דמות ניק גאנט כריס אוונס/קולין פורד גיבור הסרט, טלקינט, נולד באמריקה ומתגורר בהונג-קונג כדי להתחבא מהמחלקה.
אביו נרצח על ידי הנרי.
היה במערכת יחסים עם קירה.
בעל מקור הכנסה אחד ועל כן מהמר, אם כי לא תמיד בהצלחה ולכן מסובך בחובות.
קאסי הולמס דקוטה פנינג חוזה צעירה שאמה נלכדה על ידי המחלקה.
כמו רוב הכוחות בסרט שלה לא מפותח עד הסוף ולעיתים היא מבולבלת מציוריה שלה.קירה הדסון קמילה בל מחדירה מוכשרת שברחה מהמחלקה.
היחידה ששרדה את סם ההעצמה והייתה במערכת יחסים עם ניק.
הסוכן הנרי קארוור דג'ימון הונסו סוכן ומחדיר מוכשר שהרג את אבא של ניק.
נשלח במטרה ללכוד שנית את קירה.
אמילי הו מינג-נה ון מרחרחת שעוזרת לקאסי וניק למצוא את קירה.
הוק ווטרס קליף קרטיס אשתו נהרגה בתאונת דרכים.
הוא משנה צורה העוזר לקאסי וניק.
חי בניו יורק עד שהמחלקה תפסה אותו.
פינקי שטיין נייט מוני מחשיך העוזר להחביא את קירה מהחוזים.
כינויו הוטבע כי המחלקה כרתה את זרתו הימנית (פינקי באנגלית: זרת) ויקטור בודארין ניל ג'קסון טלקינט מוכשר.
תרזה סטו מגי סיף מרפאת שעזרה למחלקה הסינית להשיג את המזוודה.
וו צ'יאנג פול ווקר מחקן שעזר לניק וקאסי.
מחק את הזיכרון של ניק.
בסוף מוחק לחוזה את הזיכרון.
חברת ויילדסטורם האמריקאית הוציאה 6 חוברות קומיקס המתפקדות כפריקוול לסרט, ומספרות את הסיפור שקרה לפני אירועי הסרט.
החוברות פורסמו בין נובמבר 2008 לפברואר 2009 ואוגדו יחדיו לאוגדן ().
סרט הקולנוע יצא ל-DVD ול-Blu-ray בתאריך 7 ביולי 2009 והוא מכיל סצנות שנמחקו, פרשנויות ועל העשייה.
פורשה קאררה GT היא מכונית על, בעלת מנוע מרכזי והנעה אחורית, אשר יוצרה בין השנים 2004–2007 על ידי חברת פורשה בעיר לייפציג אשר בגרמניה.
הקאררה GT הוצגה לראשונה בשנת 2000 כמכונית קונספט בתערוכת הרכב של פריז, כאשר לאחר זמן קצר הודיעה פורשה כי המכונית תיכנס לייצור סדרתי, בשנת 2003, בתערוכת המכוניות ז'נבה, הוצגה לראשונה מכונית הייצור.
מנוע הקאררה GT הוא מנוע V10 אשר במקור פותח ותוכנן לשמש את פורשה במרוץ 24 השעות של לה מאן לשנת 2000. בשנת 1992 החלה פורשה לפתח בסתר את מנוע ה-V10 כמנוע מכונית פורמולה 1 אך בסופו של דבר רעיון זה נזנח.
אולם תהליך פיתוחו של המנוע קם לתחייה מחדש כאשר פורשה החליטה לפתח מנוע אבטיפוס למכונית החברה אשר תתחרה במרוץ 24 השעות של לה מאן בעונת 2000, כאשר היא מגדילה את נפחו ל-5.7 ל'.
בשנת 1999 לאחר בדיקות של יומיים על מכונית האבטיפוס הראשונה, החליטה פורשה על ביטולו של פרויקט הלה מאן שלה, בעיקר בעקבות רצונה לבנות את רכב הפורשה קאיין - רכב הפנאי שלה, במעורבות של פולקסווגן ואאודי, דבר אשר דרש את גיוסם של מומחי ההנדסה מן החטיבה הספורטיבית של החברה.
בנוסף היו גם הערכות כי יו"ר קבוצת פולקסווגן פרדיננד פייך לא רצה תחרות במירוץ לה מאן מצד פורשה לאאודי R8 (מרוצים) החדשה שלהם.
אולם פורשה החזיקה עדיין את מנוע ה-V10 בחיים, כאשר הציגה אותו במכונית הקונספט של הקאררה GT אשר הוצגה בשנת 2000 בתערוכת המכוניות פריז בנפח של 5.5 ליטרים, בעיקר בניסיון למשוך תשומת לב למכונית התצוגה שלהם.
התעניינות מפתיעה ברכב, וזרם של מזומנים לחברה מהכנסות מכירות הקאיין, עזרו לפורשה להחליט לייצר את המכונית.
הפיתוח לגרסת כביש חוקית למכונית אשר תיוצר בכמות מוגבלת החל, כאשר ההרכבה התבצעה במפעל ההרכבה החדש של פורשה בלייפציג.
תהליך ייצור הקאררה GT החל בשנת 2004, כאשר מחירה בארצות הברית היה 440,000 דולר.
במקור תכננה פורשה לייצר 1,500 יחידות, אך באוגוסט 2005 הודיעה החברה כי בשנת 2006 היא תפסיק את ייצור הקאררה GT, בעקבות שינויים בתקנות כריות האוויר בארצות הברית שהחלו בשנת 2006. בסך הכל ייצרה פורשה 1,270 יחידות מהקאררה GT, כאשר 604 מהן נמכרו בארצות הברית.
הקאררה GT הוכרזה על-פי מגזין הרכב האמריקני 'ספורטס קאר אינטרנשיונל' כמכונית העשור של שנות האלפיים והגיעה אל המקום השמיני ברשימת המכוניות הטובות ביותר בכל הזמנים.
בדומה לפורשה קאררה שמה של הקאררה GT נקרא על שמו של מרוץ ה'קאררה פאנאמריקנה', מרוץ סיבולת בעל חשיבות רבה אשר התקיים במקסיקו בשנות ה-50 של המאה ה-20 ופורשה ידעה בו הצלחות רבות.
לקאררה GT מנוע עשרה צילינדרים בנפח 5.7 ליטר אשר מספק 612 כוח סוס, כאשר למכונית הקונספט היה מנוע בנפח 5.5 ליטר אשר סיפק 558 כוח סוס.
מהירותה המרבית היא 330 קמ"ש, על פי נתוני היצרן המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות, אולם בדיקות שנעשו הוכיחו כי המכונית עושה זאת ב-3.5 שניות.
מנוע הרכב הוא בעל תצורת סיפון סגור ( Closed-Deck), עיקרון אשר נשאב מן הספורט המוטורי.
תצורה זו מאפשרת לצילינדרים להתקרר ישירות על ידי תאי מים פניימים המקיפים אותם.
בנוסף שלושה רדיאטורים קדמיים וקוו זרימת נוזלי קירור מוצלב מסייעים לקירור אופטימלי של הרכב גם תחת עומסי מנוע גבוהים.
משקל מנוע הרכב הוא 214 ק"ג כאשר בלוק המנוע, גל הארכובה וגל הזיזים עשויים כולם סגסוגת.
תיבת ההילוכים היחידה הזמינה ברכב היא תיבת שישה הילוכים ידנית ומניעה את הגלגלים האחוריים.
כמו כן הפורשה קאררה GT היא המכונית הראשונה בעולם אשר השתמשה במצמד קרמי מצמד ה-PCCC) Porsche Ceramic Composite Clutch).
בנוסף, ראש ידית ההילוכים נעשה מעץ מלא כמחווה לכבוד מכונית המרוץ הפורשה 917, זוכת מרוץ לה מאן בשנים 1970–1971 לה ידית הילוכים זהה.
בבניית מרכב המכונית נעשה שימוש רב בסיבי פחמן.
כמו כן למכונית הקאררה GT פתחי כונסי אוויר גדולים בצידי הרכב המסייעים בקירור מנוע ה-V10 הגדול המכוסה על ידי מכסה מנוע אחורי עשוי סיבי פחמן.
בדומה למכוניות אחרות של פורשה כגון הפורשה 911, לקאררה GT כנף אחורית (ספויילר) אוטומטית אשר מתרוממת במהירות של מעל 110 קמ"ש, ומשווה את זרימת האוויר בחלק האחורי של הרכב ומקטינה את מקדם הגרר.
בניגוד לשלדת רכב קונבנציונלית העשויה מרכיבים נפרדים אשר מחוברים יחדיו, שלדת המונוקוק משלבת את כל מרכיביה וחלקיה מחוברים במבנה יחיד, חזק ונוקשה במיוחד הנעשה בתנור.
שלדת הרכב פותחה ישירות על ידי חטיבת המרוצים של החברה.
כמו כן, מערכת הפליטה נעשתה מפלדת אל-חלד והטלטלים נעשו מטיטניום.
מערכת הבלימה העמידה של הרכב נבנתה משילוב של בלמים קרמיים הגורמים לפיזור חום מהיר ולכן אינם מאבדים מכושר הבלימה ומסיבי פחמן מחוזקים על ידי סיליקון קרביד (C/SiC).
כמו כן דיסקי הבלימה של המכונית נעשו מסיליקון-קרביד וגודלם 15 אינץ' (380 מ"מ), כאשר גודלם של חישוקי הגלגלים הוא 19 אינץ' בקדמיים ו-20 אינץ' באחוריים.
הודות למערכת הבלימה החזקה מכונית הקאררה GT מסוגלת להאיץ מ-0 ל-160 קמ"ש ולעצור עצירה מוחלטת במהלך 300 מטרים בלבד.
בבניית פנים המכונית נעשה שימוש רב בחומרים כגון סיבי פחמן, מגנזיום ועור.
מספרה הסידורי של ייצור המכונית הוטבע על פני הקונסולה המרכזית, וידית בורר ההילוכים מוקמה חצי גובה מעלה, בסמוך אל ההגה.
כדי לחסוך במשקל לא רצוי של מנועים חשמליים הותקנו ברכב מושבים מתכווננים ידנית.
בסיס המושבים נבנה מסיבי פחמן וצופה בעור.
משקלו של כל כיסא הוא 10.7 קילוגרם, זאת בהשוואה למשקל 20 הקילוגרם של כיסאות הפורשה 911. כמו כן במכונית הותקנו מערכת שמע ומערכת ניווט של חברת בוס.
באופן טיפוסי למכוניות פורשה מקומו של מפתח הצתת הרכב מוקם משמאל להגה, כמחווה לשנים הראשונות של מרוץ לה מאן, בהן היו נדרשים הנהגים המתחרים לרוץ אל רכביהם עם הזינוק, להתניעם, ולהתחיל מיד במרוץ.
מפתח ההתנעה מוקם על ידי פורשה במכוניות המרוץ של החברה בצד שמאל של הרכב, ואפשר לנהג בו זמנית להתניע את המכונית בידו השמאלית ולשלב להילוך ראשון בידו הימנית, דבר אשר חסך זמן יקר במרוץ.
כמו כן, גג המכונית חשמלי וניתן להסרה.
פורשה 959 היא מכונית על אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1986-1989. נחשבה למכונית משמעותית מאוד בתעשיית הרכב של שנות השמונים, כאשר הציגה חידושי טכנולוגיה רבים.
בשנות ייצורה נחשבה למכונית המתקדמת ביותר טכנולוגית והנדסית לתקופה, הייתה אחת ממכוניות הספורט הראשונות אשר השתמשו במערכת הנעה כפולה, היוותה בסיס טכנולוגי וקבעה סטנדרטים לכל מכוניות העל שיוצרו אחריה.
במבחני השוואות הציגה עליונות על פני יריבתה העיקרית הפרארי F40. הייתה למכונית הפורשה הראשונה אשר הגיעה למהירות מרבית של 300 קמ"ש, וזכתה במרוץ הראלי פאריס-דאקר בשנת 1986. הפורשה 959 הוכרזה על-פי מגזין הרכב האמריקני 'ספורטס קאר אינטרנשיונל' כמכונית העשור של שנות השמונים.
פיתוחה של הפורשה 959 החל בשנת 1981 מתוך הבנה של מנהלי פורשה כי החברה זקוקה למכונית ספורט מתקדמת מהפורשה 911, אשר תוכל להסתמך עליה לשנים הבאות, ואשר ניתן יהיה לפתח אותה יותר ויותר עם חלוף הזמן.
כמו כן, ידעו מנהלי החברה מתוך ניסיון, כי תוכניות מרוצים חדשות, מאיצות בפיתוחם של דגמים חדשים, בראייתם את גרופ B, כבמה מושלמת לניסיונות ולבדיקת מערכת ההנעה הכפולה החדשה.
כדאיות ויעילות מערכת הנעה כפולה שכנעו והרשימו את ראשי חברת פורשה כל כך, עד שהוחלט כי כל דגמי הפורשה 911 טורבו בעתיד החל מדגם הפורשה 993 טורבו (הוצגה ב-1995) יהיו לבעלי הנעה כפולה.
מנוע הפורשה 959 פותח ממנוע קיים של מכונית הפורשה 935/78 ('מובי-דיק'), מכונית מרוץ 24 השעות של לה מאן של החברה.
מנוע זה היה מנוע בוקסר אחורי בעל שישה צילינדרים, בעל שני מגדשי טורבו רציפים העובדים בצורה עוקבת ולא מקבילה כמקובל, בנפח של 2,847 סמ"ק, בעל הספק של 444 כ"ס ב-6,500 סל"ד, ובעל מומנט כוח של 56.49 קג"מ ב-5,500 סל"ד (45.19 קג"מ כבר ב-2,500 סל"ד).
המנוע נותר ללא שינוי גם בגרסת הכביש.
ראש ובלוק המנוע נעשו מאלומיניום, בנוסף מנוע זה הציג חידושים טכניים רבים כגון בוכנות אלומיניום, טלטלי טיטניום, עוקת שימון יבשה, ומערכת הצתה ומערכת הזרקת דלק אלקטרוניות של חברת בוש.
מערכת הקירור אשר הוצגה הייתה מערכת כלאיים ייחודית, כאשר ראשי הצילינדרים של המנוע היו מקוררים על ידי מים ואילו בלוק המנוע היה מקורר על ידי אוויר.
בניסיון ליצור מעטפת מחוספסת וקלת משקל, השתמשה פורשה רבות באלומיניום ובארמיד (קוולאר) בבניית השלדה.
דלתות המכונית ומכסה תא המטען הקדמי נעשו אלומיניום, בנוסף השתמשה פורשה רבות בסיבי פחמן ופוליאוריתן, כאשר רצפת המכונית קלת המשקל ומעכבת בעירה נבנתה מנומקס במקום פלדה.
כל אלו סייעו לשמור את המכונית במשקל נמוך של 1450 ק"ג, דבר שסייע למכונית להציג ביצועים גבוהים מאוד.
בנוסף פיתחה פורשה את האווירודינמיקה של ה-959, אשר עוצבה כדי לשמור על יציבות המכונית.
תיבת ההילוכים של הפורשה 959 הייתה תיבת 6 הילוכים ידנית ייחודית, אשר הציעה חמישה הילוכים בנוסף להילוך G מיוחד לנסיעת שטח.
פורשה הציגה במכונית ה-959 מערכת הנעה כפולה מתקדמת ביותר (Porsche-Steuer Kupplung) מערכת ה-PSK, אשר הייתה מבוקרת מחשב ומבוססת על סמך נתונים המתקבלים מחיישנים הנמצאים בכל גלגל.
כיום, מערכות הנעה כפולה מודרניות מסוגלות לחלק כוח בין הסרנים אך לרוב רק במקרה ומתרחשת החלקה של המכונית, כאשר מערכת ה-PSK אפשרה זאת בתנאי נסיעה רגילים ללא קשר להחלקת גלגלים.
מומנט הכוח מועבר אל הסרנים באמצעות מערכת מחשב של חברת בוש (Motronic) בת ארבע תוכנות בנוסף למצב אוטומטי מלא, הפועלת בשיתוף עם חיישני מהירות.
מערכת ה-PSK סייעה רבות בהצלחת הפורשה 959 במרוצים כאשר העניקה את כושר ההסתגלות לצרכים שונים של הרכב בתנאי כביש שונים כמו שטח, מסלול או כביש.
פורשה הציגה ב-959 מערכת מתלים מתכווננת - המאפשרת בעזרת שבב מחשב התאמה אוטומטית של מרווח גחון המכונית מעל הכביש לפי שלוש רמות שונות של גובה: 12 ס"מ, 15 ס"מ ו-18 ס"מ.
מערכת אוטומטית זו מתאימה עצמה על בסיס מהירות, כאשר עד 145 קמ"ש גובה המכונית מן הכביש הוא 15 ס"מ המסייע בנוחות ושימושיות, ולאחר מכן במהירות 150 קמ"ש המערכת מפחיתה את גובה הגחון להגדרה הנמוכה ביותר.
הורדה זאת נחוצה להפחתת כוח הגרר, לשיפור תצרוכת הדלק ולשיפור היציבות האווירודינמית.
הגדרת 18 הס"מ מיועדת לנסיעת שטח.
מערכת מתלים זו מסוג עצמות עצה כפולות בתוספת בולמי זעזועים כפולים וסלילי קפיצים קונצנטריים בכל גלגל.
לבולמי הזעזועים בכל זוג היו תפקידי ספיגה נפרדים כאשר שניהם היו בשליטת מחשב על פי מהירות הרכב, עם אפשרות בחירה בין "רך" "נוקשה" ואוטומטי.
עוד הוצג בפורשה 959 לוח מחוונים אשר הציג מד למדידת כמות דיפרנציאל ההחלקה האחורי, כמו גם מד למדידת הכוח המועבר אל הסרן הקדמי.
בנוסף הציגה הפורשה 959 חיישני מד לחץ אוויר מובנים לניטור לחץ האוויר בצמיגים, וחישוקי חמש צלעות בגודל 17 אינץ' ייחודיים, עשויים סגסוגת מגנזיום אשר פותחו במיוחד עבור המכונית.
חישוקים אלו נעשו חלולים כדי ליצור תא אטום רציף עם הצמיג המספק לחץ אוויר נוסף, ומסייע בהפצת עומס הלחץ על פני הצמיגים בכל תנאי נסיעה.
טכנולוגיה זו נשאבה ממכוניות מרוץ 24 השעות של לה מאן של החברה.
בנוסף הוצגה טכנולוגיית תקרים מיוחדת אשר אפשרה נסיעה תחת תקר עד כ-50 קילומטרים בנהיגה מתונה בכביש שטוח.
בניגוד למכוניות העל ברוח התקופה של שנות השמונים הפורשה 959 הציגה נוחות נסיעה, אבזור וציוד פנים של מכונית יוקרה.
בעוד יריבתה העיקרית הפרארי F40 הגיעה עם רצפה חשופה ומושבי מרוץ קבועים, ה-959 צוידה במושבי עור חשמליים, מערכת רדיו טייפ, מערכת מיזוג אוויר, חלונות חשמל, נעילה מרכזית, מערכת ABS, מערך של מתגים ופקדים למערכות האלקטרוניקה השונות ברכב ועוד.
ביצועי הפורשה 959 מובאים להלן:
מכונית הראלי הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות פרנקפורט בשנת 1983, ואילו גרסת הכביש הוצגה בתערוכת 1985 כשנת הדגם 1986. המכונית יוצרה בשתי רמות, 'ספורט' כגרסת המרוצים, ו'קומפורט' כגרסת הכביש.
כדי להפחית במשקל המכונית ככל שניתן, הוסרו בגרסת הספורט כל אביזרי היוקרה והנוחות של דגם הקומפורט כגון מערכת מיזוג האוויר, מערכת הנעילה המרכזית, מערכת החלונות החשמליים, המושב האחורי של הרכב ואפילו מראת הצד אשר על דלת המכונית של הנוסע לצד הנהג.
כמו כן מושבי העור החשמליים הוסרו והוחלפו במושבי ספורט מתכווננים ידנית.
המכוניות הראשונות בגרסת הכביש נמסרו ללקוחות בשנת 1987. מחירה של הפורשה 959 בגרמניה היה 420,000 מארק גרמני (שווה ערך ל-$225,000 אמריקניים), כחצי ממה שעלה לחברת פורשה לבנות כל מכונית, עקב עלויות הפיתוח והייצור הכל-כך גבוהות.
גורמים מתוך פרויקט הפורשה 959 העריכו כי מחיר כל יחידה אחת לייצור עלה לחברת פורשה כ-530,000 דולר אמריקני.
תהליך הייצור הסתיים ב-1988. בשנים 1992/1993 ייצרה פורשה שמונה יחידות 959 בגרסת S, אשר מחירן היה 747,500 מארק גרמני, יקרות יותר באופן משמעותי מן הגרסאות הקודמות, ונמכרו לאספנים וללקוחות מועדפים אשר נבחרו בקפידה.
כל שמונה המכוניות נבנו בגרסת הכביש 'קומפורט', ארבע בצבע אדום וארבע בצבע כסף, מכוניות אלה נחשבות כיום למכוניות ה-959 הנחשקות ביותר.
ישנו כיום מידע סותר באשר למספר היחידות של הפורשה 959 אשר יוצרו כאשר ההערכה המקובלת היא 292 יחידות.
באוגוסט 2015 נמכרה בבית מכירות פומביות במונטריי יחידה של הפורשה 959 בסכום של 1.21 מיליון דולר אמריקני.
עד לשנת 1999 הפורשה 959 הייתה מכונית בלתי חוקית לכביש בארצות הברית, אם כי מספר לא ידוע של מכוניות הובאו במהלך שנות ה-80 באמצעות השוק האפור.
במהלך פיתוחה של הפורשה 959, סירבה חברת פורשה למסור למשרד התחבורה האמריקני 4 מכוניות אשר התבקשה לצורך מבחני ריסוק, עקב כך, נאסרה המכונית לשימוש בכביש בארצות הברית על ידי המינהל הלאומי האמריקני לבטיחות.
עם כניסתו של חוק פנימי בארצות הברית למכוניות ייחודיות (Show and Display) הוסרה הדרישה למבחני ריסוק, ויבוא הפורשה 959 לארצות הברית הותר, בהנחה שהמכונית תעמוד במבחן בתקנות הפליטה לשנת 1987 של המשרד לאיכות הסביבה האמריקני.
ה-959 מותאמת להתקנת ממיר קטליטי ושבב מחשב חדש למערכת אשר מאפשרים למכונית לעמוד בתקנות אלו.
"ה-959 של גייטס" היא פרשה ידועה לשמצה.
בשנת 1987 הובאו לארצות הברית 3 מכונית פורשה 959, אחת על ידי יו"ר מיקרוסופט ביל גייטס אחת על ידי שותפו פול אלן, ואחת על ידי הקומיקאי ג'רי סיינפלד אספן ידוע של מכוניות פורשה.
כאמור, מכוניות אלו לא עברו את חוקי תקינת המכוניות של ארצות הברית, לא קיבלו אישור ממשרד התחבורה האמריקני ולא קיבלו אישור מהסוכנות הפדרלית לאיכות הסביבה.
ביל גייטס ופול אלן נחשבים למניעים לחקיקת החוק.
רוב מכוניות ה-959 נמצאות כיום בידי אספנים.
בעלים נוספים של הפורשה 959 הם המעצב ראלף לורן, ווולפגנג פורשה, יו"ר מועצת המנהלים ונכדו של מייסד חברת פורשה פרדיננד פורשה.
פורשה פאנאמרה היא מכונית סלון קופה מפוארת, בעלת ארבעה מושבים שמיוצרת על ידי פורשה משנת 2009. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2009.
שמה של הפאנאמרה בדומה לפורשה קאררה נגזר מן השם 'קאררה פאנאמריקנה', שמו של מרוץ מכוניות בעל חשיבות רבה אשר היה נהוג להתקיים במקסיקו בשנות החמישים ובו פורשה ידעה הצלחות רבות.
פורשה הציגה כבר בעבר מכוניות קונספט במרכב ארבע דלתות כמו מכונית האב טיפוס פורשה 989 בשנת 1991, מכונית האבטיפוס פורשה 911 ארבע דלתות, ואת מכונית הקונספט C88 אשר יועדה עבור השוק הסיני, אולם מכוניות אלו מעולם לא נכנסו לייצור.
באופן כללי נחשבת הפורשה פאנאמרה כתוצר של האבטיפוס הפורשה 989.
הפורשה פאנאמרה והפאנאמרה S מתחרות בסגמנט הפאר במרצדס-בנץ S-קלאס, בב.מ.וו סדרה 7, ובאאודי A8, כאשר הגרסאות החזקות בעלות הביצועים הגבוהים, הפאנאמרה טורבו והטורבו S, מתחרות בנוסף גם במכוניות בסגמנט האקזוטי כגון הבנטלי קונטיננטל פליינג ספר, אסטון מרטין ראפיד, והמזראטי קוואטרופורטה.
מנוע הרכב מיוצר בשטוטגרט, מרכב הרכב מיוצר ונצבע במתקן קבוצת פולקסווגן בהאנובר, וההרכבה הסופית מתבצעת במפעל החברה החדש של פורשה בלייפציג, לצד דגם הקאיין.
הייצור החל באפריל 2009, כחודש לאחר הופעת הבכורה של הרכב בתערוכה בשאנגחאי אשר בסין, כאשר פורשה תמשיך את קצב הייצור בסביבות 20,000 מכוניות בשנה.
הדור הראשון יוצר בין השנים 2009–2017. הדור הראשון כלל מנוע בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.6 ליטרים המספק כ-296 כוחות סוס ב-6,200 סיבובים לדקה.
לפאנאמרה מהירות מרבית של 261 קילומטרים לשעה.
לפאנאמרה דור ראשון שמונה גרסאות נוספות.
הראשונה פאנאמרה 4 בעלת אותו מנוע ואותו הספקים אך מהירות נמוכה יותר, כ-257 קילומטרים לשעה.
השנייה פאנאמרה דיזל הכוללת מנוע דיזל V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-247 כוחות סוס ב-3,800 סיבובים לדקה.
לגרסת הדיזל מהירות מרבית של 242 קילומטרים לשעה.
הפאנאמרה דיזל היא המכונית החסכונית ביותר בהיצע המכוניות של פורשה כאשר היא צורכת 6.3 ליטרים בלבד של סולר לכל מאה קילומטרים.
היא הוצגה בשנת 2011. השלישית פאנאמרה S הייבריד בעלת הנעה ההיברידית.
היא הוצגה בשנת 2011. הרביעית פאנאמרה S הכוללת מנוע משודרג המנוע הוא מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.8 ליטרים המספק כ-395 כוחות סוס ב-6,500 סיבובים לדקה למכונית מהירות מרבית של 285 קמ"ש.
החמישית פאנאמרה 4S בעלת אותו מנוע כמו גרסת ה-S אך מהירותה הופחתה ל-282 קמ"ש.
השישית פאנאמרה GTS הכוללת הספק גבוה יותר, כ-424 כוחות סוס ומהירות מרבית של 288 קמ"ש.
השביעית פאנאמרה טורבו הכוללת אותו מנוע אך עם מגדש טורבו הספק המנוע עלה ל-493 כ"ס ומהירות מרבית של 303 קמ"ש.
השמינית פאנאמרה טורבו S הכוללת אותו מנוע אך הספק המנוע עלה ל-542 כוחות סוס, מהירותה המרבית היא 306 קמ"ש.
בשנת 2013 הציגה פורשה מתיחת פנים לפאנאמרה.
הדור השני הוצג בשנת 2016 בשטוטגרט.
לדור השני פלטפורמת MBS המבוססת על פלטפורמת של אאודי MLB.
הדור השני כולל שלושה סוגי מנועים:
מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 2.9 ליטרים המספק כ-440 כ"ס ב-5,650 סל"ד.
מנוע טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-550 כוחות סוס ב-5,750 סיבובים לדקה.
זמן האצה זמן האצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.6 שניות ומהירות מרבית של 306 קמ"ש.
מנוע טורבו דיזל V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-422 כוחות סוס ב-3,500 סיבובים לדקה.
זמן האצה זמן האצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 4.5 שניות ומהירות מרבית של 285 קמ"ש.
בספטמבר 2016 חשפה פורשה מתיחת פנים לדגם היברידי והיברידי נטען, הכוללת מערכת הנעה היברידית הכוללת מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 2.9 ליטרים המספק כ-330 כ"ס, עם מנוע חשמלי המספק כ-136 כ"ס.
במרץ 2017 חשפה פורשה דגם סטיישן בשם פאנאמרה ספורט טוריסמו, כולל ארבעה סוגי מנועים: פאנאמרה 4 ספורט טוריסמו, מצויד במנוע 3.0 ליטר V6 בהספק של 325 כ"ס ודגם ה-4S מצויד במנוע ה-2.9 ליטר V6 טווין טורבו החדש של פורשה בהספק מרבי של 405 כ"ס.
דגם הטורבו מצויד במנוע 4.0 ליטר V8 טווין טורבו בהספק מרבי של 542 כ"ס.
דגם ה-4 E-ההיבריד המשלב בין מנוע טורבו בנזין בנפח 2.9 ליטרים למנוע חשמלי, שני המנועים מספקים יחד כ-456 כ"ס.
בשנת 2018 הציגה פורשה מתיחת פנים לדגם פאנאמרה GTS, הכולל מנוע טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-480 כ"ס ב-6,500 סל"ד.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 300 קמ"ש.
תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית כפולת מצמד בעלת שמונה הילוכים.
בשנת 2020 הציגה פורשה מתיחת פנים לשנת הדגם 2021. מתיחת הפנים כוללת עיצוב מחודש והחלפת הדגם הבסיסי בדגם פאנאמרה S הכולל אותו מנוע אך ההספק הועלה ב-80 כ"ס.
יחד עם מתיחת הפנים הציגה פורשה מתיחת פנים לדגם ההיברידי, הכולל מערכת הנעה חדשה לדגם ההיברידי הבסיסי ודגם ספורטיבי חדש עם מנוע המספק כ-700 כוחות סוס.
פורשה קאיין הוא רכב פנאי/שטח ספורטיבי יוקרתי, אשר מיוצר על ידי חברת פורשה הגרמנית החל משנת 2002.
זהו הרכב בעל מנוע 8 צילינדרים הראשון אשר יוצר על ידי פורשה מאז הפסקת ייצורה של הפורשה 928 בשנת 1995.
במרץ 2019 הציגה פורשה את פורשה קאיין קופה, גרסת הקופה לקאיין.
מסגרת הקאיין כמו גם הדלתות מקורן מחברת פולקסווגן אשר משתמשת בהם בדגם הטוארג, אך כל שאר ההיבטים של הקאיין, לרבות עיצוב, מנועים (למעט מנוע ה-VR6 בדור הראשון ומנוע הדיזל בדור השני), הרכבה וייצור נעשים על ידי חברת פורשה במפעלה החדש בלייפציג.
בתחילה נכנסה הפורשה קאיין לשוק בציפייה מעורבת, אולם עד מהרה ידע הרכב הצלחה גדולה כאשר התברר כי היה זה רכב ה-SUV בעל הביצועים הגבוהים ביותר בהיצע רכבי ה-SUV בשוק הרכב, וזכה לשבחים רבים אודות מנועיו החזקים ואחיזת הכביש המצוינת שלו.
הגרסאות הראשונות היו גרסאות מנוע V8, הקאיין S והקאיין טורבו, כאשר לאחר מכן נוספו גם גרסאות מנוע VR6 ומנוע דיזל.
לדגם הבסיס של הקאיין מנוע 6 צילינדרים (VR6) בנפח 3.2 ליטרים אשר הספקו 250 כ"ס.
זהו אותו מנוע 3.2 ליטר אשר משמש את הפולקסווגן טוארג ואת הפולקסווגן גולף R32, אך עם סעפת פליטה משופרת אשר מאפשרת את השגת שיא הכוח ב-6700 סל"ד.
מנוע הקאיין S הוא מנוע V8 עם מערכת תזמון שסתומים משתנה בנפח 4.5 ליטרים אשר הספקו 340 כ"ס, זמן ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש של דגם זה אורך 6.8 שניות, ומהירות מרבית של 242 קמ"ש.
בדור הראשון היה דגם הקאיין טורבו לבעל מנוע V8 בנפח 4.5 ליטרים ובעל הספק של 450 כ"ס, זמן האצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.6 שניות, ומהירות מרבית של 266 קמ"ש.
גרסת טורבו S חזקה עוד יותר הוצגה בשנת 2006 על מנת להתחרות ב-ML63 AMG של מרצדס-בנץ.
הקאיין טורבו S כללה מרכב נמוך יותר, נעילת דיפרנציאל, ומערכת מתלים מותאמת נסיעת שטח אשר הייתה זמינה גם בדגם הטורבו הרגיל.
מנוע הרכב היא מנוע ה-8 צילינדרים בנפח 4.5 ליטרים של דגם הטורבו הרגיל אך עם הספק משופר ל-521 כ"ס.
בפברואר 2007 הוצגה הפורשה קאיין דור שני.
הדור השני כלל מתיחת פנים קלה בעיצוב, תוספת כח למנועים וחיסכון של 8-15% בתצרוכת הדלק על ידי שימוש בהזרקת דלק ישירה.
מנוע ה-V6 של הקאיין קיבל תוספת של 40 כ"ס ומפיק עתה 290 כ"ס.
מנוע ה-V8 של הקאיין S קיבל תוספת של 45 כ"ס, ומפיק עתה 385 כ"ס.
מנוע ה-V8 של דגם הקאיין טורבו קיבל תוספת של 50 כ"ס, מפיק עתה 500 כ"ס, מאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.1 שניות, ומגיע למהירות מרבית של 275 קמ"ש.
ואילו דגם הטורבו S הבכיר, מפיק עתה 550 כ"ס, מאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.8 שניות, ומגיע למהירות מרבית של 280 קמ"ש.
לצד הצגת הדור השני של הקאיין, הוצג בנוסף דגם הקאיין GTS.
הקאיין GTS הוא בעל מנוע V8 אטמוספירי (ללא טורבו) בנפח 4.8 ליטרים אשר מספק 405 כ"ס, כמו גם מערכת מתלים ספורטיבית וגלגלי 21 אינץ' (530 מ"מ).
דגם זה קל יותר מדגם הקאיין S, ובעל מרכב גוף אווירודינמי יותר, ומאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.7 שניות.
הפורשה קאיין GTS הוצעה גם בתיבת 6 הילוכים ידנית.
בשנת 2009 בתערוכת המכוניות בז'נבה, הציגה פורשה גרסת דיזל לקאיין.
מנוע הקאיין דיזל הוא מנוע V6 TDI של פולקסווגן, בנפח 3.0 ליטר ובעל הספק של 240 כ"ס.
דגם הקאיין דיזל מאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש 8.3 שניות ומגיע למהירות מרבית של 214 קמ"ש.
דגם הקאיין דיזל פולט 244 גרם בלבד של פחמן דו-חמצני לקילומטר, נתון נמוך לרכב SUV.
בשנת 2010 בתערוכת המכוניות בז'נבה, הציגה פורשה את הקאיין דור שלישי.
בדצמבר 2009, לפני שהחל תהליך הייצור, סגרה פורשה את קו ייצור הקאיין במתקן החברה בלייפציג, על מנת לשדרג את קו ייצור הדגם החדש ולהתקין מערכות חדשות.
תהליך זה ארך 3 חודשים.
ויזואלית, הפורשה קאיין דור שלישי קצרה יותר מאשר קודמותיה עם קימורים שריריים יותר, חלון אחורי ושמשה קדמית משופעים יותר, וקו גג משופע יותר.
שינויים נוספים כללו חלונות קטנים יותר בחלקו האחורי של הרכב, עיצוב הפנסים הקדמיים הראשיים בהשראת הפורשה קאררה GT, פנסי LED אחוריים רחבים אשר נמשכים על הדלת האחורית, אורות יום מסוג LED, התקנת מראות הצד על דלתות הרכב הקדמיות, ושדרוג פנים הרכב בהשראת הפורשה פאנאמרה.
הפורשה קאיין דור שלישי קלה יותר בכמעט 250 ק"ג מן הדגמים הקודמים, הודות לשימוש נרחב באלומיניום ומגנזיום, מה שמשפר את תצרוכת הדלק והופך אותה לחסכונית יותר ופחות מזהמת.
למרות מרכב רכב נמוך יותר, הפורשה קאיין דור שלישי מציגה שיפור ביכולות השטח שלה לעומת הדגמים הקודמים.
הפורשה קאיין דור שלישי חולקת מנועים משותפים עם הפורשה פאנאמרה, אך עם מיפוי משופר עם העלאה בהספק הכוחות סוס ובממומנט הכח אשר נועד לשפר את יכולות ההאצה של הרכב, בנוסף למערכת הזרקת דלק חזקה יותר לשיפור תצרוכת הדלק של הרכב.
דגם נוסף אשר הציגה פורשה בדור השלישי לקאיין הוא הקאיין S הייבריד.
מערכת הקאיין הייבריד זהה למערכת הפאנאמרה הייבריד - מנוע אאודי 6 צילינדרים מוגדש בנפח 3.0 ליטרים אשר מספק 333 כ"ס, לצד מנוע חשמלי נוסף המספק 47 כ"ס, כמו גם תיבת ההילוכים טיפטרוניק S בעלת 8 הילוכים.
בסה"כ הספק הקאיין S הייבריד עומד על 380 כ"ס, כאשר המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.5 שניות.
הפורשה קאיין הייבריד מייצרת רק 193 גרם של פחמן דו-חמצני לקילומטר, ומהווה את אחד מרכבי ה-SUV הפחות מזהמים בתעשיית הרכב.
באפריל 2012 הציגה פורשה את גרסת הקאיין GTS, גרסה זו היא גרסת ספורטיבית לקאיין אשר עברה כיול מחדש של מערכת המתלים וכוללת כעת את מערכת המתלים האקטיבית של פורשה (PASM), כמו כן נעשה שדרוג במערכת הבלימה, ומרכב הרכב הונמך ב-24 מ"מ לעומת גרסת הקאיין S.
הנתונים מעודכנים נכון ל-1 באפריל 2016
פורשה בוקסטר היא מכונית רודסטר בעלת מנוע מרכזי אשר מיוצרת על ידי חברת פורשה החל משנת 1996.
הבוקסטר היא מכונית הרודסטר הראשונה של חברת פורשה מאז הפורשה 550 ספיידר אשר ייצורה הופסק בשנת 1956.
הפורשה בוקסטר הייתה למכונית הנמכרת ביותר של חברת פורשה מאז החלה להימכר ועד לשנת 2003, אז תפסה את מקומה הפורשה קאיין.
כל גרסאות הבוקסטר הן מכוניות מקוררות מים, מנוע ה-M96 של הבוקסטר בדור הראשון הוא למעשה המנוע הלא קדמי מקורר המים הראשון של חברת פורשה.
המראה החזותי של הבוקסטר בדורה הראשון הושפע רבות מהפורשה 356 ספיידר והספידסטר, כמו גם מהפורשה 550 ספיידר.
ואילו הדור השני עוצב בהשראת הפורשה קאררה GT.
הדור הראשון הוצג בשנת 1996 ונמכר כשנת הדגם 1997. רכב זה היה בעל מנוע בנפח 2.5 ליטרים והספק של 201 כ"ס, המכונית הוצעה בשתי תיבות הילוכים, ידנית או טיפטרוניק.
בשנת 2000 הוצגה גרסת בוקסטר S, גרסה חזקה מן הדגם הבסיסי.
הבוקסטר S הוצגה עם מנוע גדול יותר בנפח של 3.2 ליטרים והספק של 249 כ"ס.
בנוסף, דגם הבסיס של הבוקסטר קיבל מנוע חדש בנפח 2.7 ליטרים והספק של 217 כ"ס.
בשנת 2004 ביום השנה ה-50 לפורשה 550 ספיידר הציגה פורשה גרסת בוקסטר אקסקלוסיבית במהדורה מוגבלת אשר יוצרה ב-1,953 (שנת הולדת הפורשה 550) יחידות בלבד, כולן בצבע כסף גראן טוריסמו זהה לצבעו של רכב התצוגה של הפורשה קאררה GT,
הרכב כלל עדכונים ותוספות רבות, כמו גם תוספת לכוח המנוע ששופר ל-266 כ"ס.
בשנת 2004 הציגה פורשה בתערוכת פריז את הדור השני לבוקסטר לצד הפורשה 997 החדשה.
המכונית החלה להימכר כדגם 2005. הפורשה בוקסטר דור שני חולקת יחד עם הפורשה קאיימן את אותה פלטפורמת ההנעה המרכזית ורכיבים רבים.
הדגם החדש הציג שינויים בעיצוב, אף על פי שנשאר דומה לדגם הקודם.
השינוי הבולט ביותר בעיצוב הוא החלפת הפנסים הקדמיים הראשיים בפנסים דומים לאלה של הקאררה GT.
כונסי האוויר בצידי הרכב הוגדלו בנוסף להתקנת לוחות אופקיים בולטים יותר, צבועים בצבע כסף מתכתי ללא קשר לצבע המכונית.
קשתות הגלגלים בשלדת המכונית הוגדלו כדי לאפשר התקנת גלגלים בגודל 19 אינץ' לראשונה בסדרת הבוקסטר.
פורשה טוענת כי למרות הדמיון בין הדגם החדש ובין הדגם הקודם, הדגם החדש חולק רק 20 אחוז מן הרכיבים של הדגם היוצא.
דגם הבסיס של הבוקסטר הוא בעל מנוע בנפח 2.7 ליטרים והספק של 237 כ"ס, ואילו דגם הבוקסטר S הוא בעל מנוע בנפח של 3.2 והספק של 276 כ"ס.
בשנת 2007 עודכנו מנועי הבוקסטר כאשר הספק דגם הבסיס שופר ל-241 כ"ס, ובדגם הבוקסטר S גדל נפח המנוע ל-3.4 ליטר והספק של 291 כ"ס.
בשנת 2008 הציגה פורשה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס את הדור השני לבוקסטר 987, כאשר המכונית נמכרה כדגם 2009. שינויים קוסמטיים כללו פנסים קדמיים ראשיים חדשים, כונסי אוויר קדמיים גדולים יותר עם פנסי יום חדשים, ומערכת חדשה לניהול רכב ומולטימדיה עם אפשרות למסך מגע.
שני הדגמים כללו תוספות כוח הודות להגדלת נפח המנועים, ובשילוב של מערכת הזרקת דלק ישירה לבוקסטר S.
כמו כן, שני הדגמים מוצעים בתיבת 6 הילוכים ידנית כסטנדרט, אך זמינים גם בתיבת ה-PDK, תיבת ההילוכים כפולת המצמדים של פורשה (Porsche Doppelkupplung).
מנוע דגם הבסיס הוגדל לנפח של 2.9 ליטרים, והספקו גדל ל-252 כ"ס, כאשר בדגם הבוקסטר S נפח המנוע נותר ללא שינוי 3.4 ליטרים, אך הודות למערכת הזרקת דלק ישירה גדל הספקו ל-306 כ"ס.
בינואר 2012 הודיעה פורשה על ייצור הדור השלישי והחדש לפורשה בוקסטר.
עיצוב המכונית הושפע רבות מעיצוב הפורשה 991 החדשה וממכונית העל ההיברידית של החברה הפורשה 918, כולל פגוש רחב יותר מבעבר, כונסי אוויר גדולים יותר בצד הרכב וגופי תאורה ופנסי חזית ואחור LED מודרניים יותר.
פורשה טוענת כי הדור החדש יציג חיסכון של 15 אחוזים בתצרוכת הבנזין לעומת הדגם היוצא.
כמון כן הותקנה מערכת היגוי חדשה, בסיס הגלגלים הוגדל קלות, חישוקי הצמיגים הוגדלו ל-20 אינץ', שלדת הרכב נבנתה מחדש ועשויה אלומיניום, שמשת הרכב הקדמית שופעה לעומת הדגם היוצא, בנוסף מערכת גג הרכב נעשתה אוטומטית לעומת המערכת הידנית של הדגמים הקודמים.
עיצוב פנים המכונית הושפע רבות מן הפורשה פאנאמרה וכוללת שינויים כמו מערכת בקרת אקלים מפוצלת.
הספק מנוע הבוקסטר הוא כעת 265 כ"ס בדגם הבסיסי לעומת 314 כ"ס בדגם הבוקסטר S, כאשר תיבות ההילוכים הן תיבת 6 הילוכים ידנית או תיבת 7 ההילוכים הרובוטית של פורשה, תיבת ה-PDK,בשנת 2016 הוחלפו דגמי בוקסטר וקאיימן ב-718.
פורשה קיימן היא מכונית ספורט בתצורת מרכב קופה, בעלת מנוע מרכזי והנעה אחורית אשר מיוצרת על ידי חברת פורשה הגרמנית החל משנת 2005.
עיצובה של הפורשה קיימן נגזר מהדור השני של פורשה בוקסטר.
בספטמבר 2005 הוצגה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט הגרסה הראשונה, הקיימן S.
סימון האות S בחברת פורשה מסמל את המילים (Sport, Special) ספורט או מיוחד, ומציין כי זו גרסת ביצועים גבוהים וחזקה מן הדגם הבסיסי.
גרסת הבסיס, הקיימן, שווקה ביולי 2006.
הפורשה קיימן והפורשה בוקסטר דור שני (987), חולקות יחדיו את אותה פלטפורמת ההנעה המרכזית ורכיבים רבים, בכללם פגוש קדמי ומכסה תא מטען זהים, דלתות, פנסים קדמיים ואחוריים, ואת החלק הקדמי של תא הנוסעים.
עיצובה של הקיימן מרמז על סגנון שני רכבים קלאסיים של פורשה, הפורשה 550 קופה והפורשה 904 קופה.
בניגוד לבוקסטר, לקיימן דלת "האצ'בק" גדולה אשר מאפשרת גישה נוחה עד למכסה המנוע אשר בסוף תא המטען.
מערכת המתלים של הקיימן זהה ביסודה לזו של הבוקסטר אך עם הגדרות משופרות התואמות את התוספת בקשיחות של מרכב הרכב, הנובעת מן הגג הקבוע של הקיימן.
בגרסתה הראשונה, הקיימן S הייתה בעלת מנוע בוקסר בנפח 3.4 ליטרים עם הספק של 291 כ"ס זהה למנוע הפורשה בוקסטר S, אבל עם ראשי צילינדרים עם מערכת תזמון שסתומים שנלקחו ממנוע ה-3.8 ליטרים של הפורשה 911 קאררה S.
גרסת הבסיס, הקיימן, הייתה לבעלת מנוע קטן יותר בנפח של 2.7 ליטרים והספק של 241 כ"ס.
בעוד תיבת ההילוכים הסטנדרטית של הפורשה קיימן הבסיסית היא ידנית בעלת 5 הילוכים כאשר ישנה אפשרות גם לתיבת 6 הילוכים, גרסת הקיימן S מגיעה עם תיבה ידנית בעלת 6 הילוכים בלבד.
כמו כן, תיבת 5 הילוכים אוטומטית מסוג 'טיפטרוניק' הייתה זמינה בשני הדגמים, כאשר בדגמי 2009 החליפה את תיבה זו תיבת ה-PDK, תיבת ההילוכים כפולת המצמדים של פורשה (Porsche Doppelkupplung).
אפשריות לתוספות אחרות כללו בולמי זעזועים אקטיביים, בלמים קרמיים, פנסי מטל הליד.
ומצב ספורט לרכב מבוקר אלקטרונית.
מתיחת פנים לפורשה קיימן הוצגה בפברואר 2009. נפח מנועה של הקיימן הבסיסית הוגדל מ-2.7 ל-2.9 ליטרים והספקו כעת הוא 265 כ"ס, כאשר בגרסת הקיימן S הותקנה מערכת הזרקת דלק ישירה אשר העלתה את הספק המנוע ל-320 כ"ס.
לשתי גרסאות הקיימן הספק של 10 כ"ס יותר מגרסאות הבוקסטר המקבילות, בנוסף לשינוי בעיצוב הפגושים הקדמיים.
הן בקיימן והן בבוקסטר מותקנות בפנסי האיתות הקדמיים נורות LED, אך עיצובם שונה.
תיבת ההילוכים האוטומטית מסוג טיפטרוניק של הדגם הקודם הוחלפה בתיבת ה-PDK, תיבת 7 ההילוכים כפולת המצמדים הרובוטית החדשה של פורשה המהירה ממנה ומהירה יותר מתיבת ההילוכים הידנית.
בנוסף ניתנה אפשרות לתוספת של דיפרנציאל מוגבל החלקה.
בנובמבר 2010 בתערוכת המכוניות בלוס אנג'לס הוצגה גרסת הקיימן R, גרסה חזקה וקלת משקל אשר מבוססת על הקיימן S.
הקיימן R נמוכה ב-20 מ"מ מן הקיימן S, וכוללת מערכת מתלים ספורטיבית חדשה, עיצוב חדש למרכב הרכב, חישוקים קלים בגודל 19 אינץ', דלתות אלומיניום קלות יותר, מושבי מרוץ קלים יותר, כוללת את הסרת מערכת השמע, הסרת כיסי אחסון החפצים, הסרת מערכת מיזוג האוויר וידיות הדלתות.
מנוע הרכב הוא מנוע בוקסר מרכזי בנפח 3.4 ליטרים אשר בעזרת הזרקת דלק ישירה הספקו הוא 330 כ"ס.
הקיימן R הבסיסית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.7 שניות ואילו גרסת חבילת ה"ספורט כרונו" עם תיבת ה-PDK מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.4 שניות.
גרסת תיבת ההילוכים הידנית מגיעה למהירות מרבית של 282 קמ"ש ואילו גרסת ה-PDK מגיעה למהירות של 280 קמ"ש.
הדור השני הוצג ב-2012 בתערוכת ז'נבה.
פורשה 968 היא מכונית ספורט בעלת מנוע קדמי והנעה אחורית, אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1992-1995.
הפורשה 968 יוצרה במרכבי קופה וקבריולה, והחליפה את מכונית הפורשה 944. כמו כן הייתה לדגם האחרון מתוך שורה של קו דגמי מכוניות הקופה שפותחו על ידי פורשה החל משנת 1976 עם הצגתה של הפורשה 924.
הפורשה 968 הייתה למכונית הפורשה האחרונה בעלת מנוע קדמי עד להצגתה של הפורשה קאיין בשנת 2002, למכונית הספורט האחרונה של חברת פורשה בעלת מנוע קדמי (נכון לשנת 2015), ולמכונית הפורשה האחרונה בעלת מנוע 4 צילינדרים.
בסך הכל ייצרה פורשה 12,776 יחידות מן הפורשה 968.
בגרסתה הבסיסית הייתה הפורשה 968 לבעלת מנוע טורי קדמי 4 צילינדרים בנפח 3.0 ליטרים אשר הספקו 236 כ"ס.
המכונית הוצעה בשתי תיבות הילוכים, 6 הילוכים ידנית או 4 הילוכים אוטומטית (טיפטרוניק), האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.5 שניות (7.9 שניות בגרסה האוטומטית) והגיעה למהירות מרבית של 252 קמ"ש.
בנוסף מערכת המתלים של הרכב שופרה.
דגם זה היה זמין בתיבת 6 הילוכים ידנית בלבד.
ה-968 טורבו S הייתה גרסה במהדורה מוגבלת של דגם ה-968 הרגיל עם מנוע ה-3.0 ליטרים אלא עם מגדש טורבו אשר העלה את הספק המנוע ל-300 כ"ס.
המכונית הייתה בעלת תיבת הילוכים ידנית בלבד, האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.0 שניות והגיעה למהירות מרבית של 280 קמ"ש.
בנוסף לגרסאות הכביש, הציגה פורשה ל-968 גרסת מרוצים, גרסת ה-968 RS, אשר יועדה להתחרות בסדרת מרוצי ה-ADAC GT בגרמניה.
בשנת 1994 השתתפה באופן חריג ה-968 RS בקטגוריית ה-GT2 במרוץ 24 השעות של לה מאן, השלימה 84 הקפות, ונאלצה לפרוש בעקבות תאונה.
פורשה מאקאן הוא רכב פנאי ספורטיבי יוקרתי בגודל בינוני, המיוצר על ידי חברת פורשה הגרמנית החל משנת 2014. היא הוצגה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בשנת 2013, והגיעה לישראל בשנת 2013
בשנת המכירות הראשונה (2014) אזל מלאי מכוניות המאקאן לאחר שכל 50,000 היחידות אשר הוצעו למכירה על ידי פורשה נמכרו.
במקור תכננה חברת פורשה לקרוא לדגם זה בשם קאג'ון, הלחם של המילים 'קאיין' ו'ג'וניור', פירוש: גרסה מוקטנת של דגם הפורשה קאיין.
אולם, בפברואר 2012 הודיעה פורשה כי הוחלט על השם הסופי והרשמי לדגם זה של המכונית – מאקאן.
פירוש המילה מאקאן הוא טיגריס באינדונזית.
בנובמבר 2010 נודע על הפרויקט כפיתוח עתידי, כאשר במרץ 2011 הודיעה על כך פורשה באופן רשמי.
המאקאן הוצגה באופן רשמי ובגרסת הייצור הסופית בסוף שנת 2013 בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס ובטוקיו, כאשר מכירות הרכב באירופה החלו באביב 2014.
מכונית המאקאן מיוצרת לצד דגמי הפאנאמרה והקאיין במפעלה החדש והמורחב של פורשה בלייפציג.
המאקאן ממוצבת מתחת לפורשה קאיין, עם זאת נועדה גם להיות ספורטיבית ממנה.
דוגמה אחת היא תיבת ה-PDK , תיבת 7 הילוכים, כפולת מצמדים ומהירה של פורשה, המגיעה כסטנדרט במאקאן, לעומת תיבת שמונת ההילוכים האוטומטית מסוג טיפטרוניק המוצעת בקאיין.
המכונית חולקת פלטפורמה משותפת עם האאודי Q5. בסיס הגלגלים ותצורת מערכת המתלים מבוססים מהגדרות מכונית האאודי, אך שונים במידה רבה.
מנוע המכונית, תיבת ההילוכים הגדרות מערכת המתלים, פנים וחוץ המכונית ייחודים לפורשה מאקאן.
נוסף על כך המאקאן ארוכה יותר ב-43 ס"מ, ורחבה יותר ב-36 ס"מ מהאאודי Q5.
בתחילה כאשר הושקה, המכונית הייתה זמינה בשלושה דגמים שונים עם מנועים שונים, שלושתם מנועי V6. מאקאן S בעל מנוע 3.0 ליטרים והספק של 300 כ"ס, מאקאן טורבו בעל מנוע 3.6 ליטרים והספק של 400 כ"ס, ומאקאן דיזל S בעל מנוע דיזל בנפח 3.0 ליטרים והספק של 258 כ"ס.
כל הדגמים הם בעלי תיבת 7 הילוכים כפולת מצמדים אוטומטית, מערכת הנעה כפולה, מערכת מתלי אוויר הכוללת אפשרות לבחירה בין הגדרות שונות, ומערכת ה-PASM, מערכת ניהול המתלים הדינמית של פורשה (Porsche Active Suspension Management).
לאחר שורת דגמי ה-S, הציגה פורשה מאוחר יותר דגם בסיס בעל מנוע טורבו בנפח 2.0 ליטרים, הנקרא בפשטות מאקאן.
דגם זה יועד לשווקים אסייאתיים ולשוק הבריטי, מנוע זה בעל 4 צילינדרים פותח מבסיס מנוע קיים של קבוצת פולקסווגן הנמצא בין היתר בשימוש אאודי Q5, אך נבנה על ידי פורשה מחדש.
מכונית המאקאן היא המכונית הראשונה של פורשה בעלת מנוע 4 צילינדרים מאז הפסקת ייצורה של הפורשה 968 בשנת 1995.
בשנת 2015 חשפה פורשה בטוקיו את גרסת ה"ביצועים הגבוהים" לגרסת ה-S.
היא כוללת מנוע בנזין טווין טורבו V6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-360 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 5.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 257 קמ"ש.
בשנת 2019 הציגה פורשה מתיחת פנים, הכוללת עיצוב חדש ומודרני והוספת 20 כוחות סוס למנוע.
בשנת 2018 הציגה פורשה מתיחת פנים למאקאן, הכוללת עיצוב חדש ומודרני ומנוע חדש המנוע הוא מנוע בנזין טווין טורבו V6 צילנדרים בנפח 2.9 ליטרים המספק כ-440 כוחות סוס ב-5,600 סיבובים לדקה.
ביולי 2021 הציגה פורשה מתיחת פנים נוספת למאקאן.
היא כוללת עיצוב ספורטיבי יותר ושדרוגים למנועים, והורדת גרסת ה"מאקאן טורבו" בגלל שנתוני המנוע שלה זהים למאקאן GTS.
אחת הסיבות לפורשה הציגה מתיחת פנים ולא דור חדש, זה בגלל שהדור הבא שיוצג בשנתיים הקרובות יהיה חשמלי בלבד.
היצע המנועים החדש כולל: למאקאן הבסיסי נוספו 15 כ"ס למנוע, התאוצה אורכת 6.5 שניות והמהירות המרבית עומדת על 235 קמ"ש.
למאקאן S הוחלף המנוע למנוע V6 טווין טורבו משופר המספק כ-380 כ"ס, תוספת של 26 כ"ס למנוע, התאוצה אורכת 4.6 שניות ומהירות המרבית עומדת על 259 קמ"ש.
למאקאן GTS שיפרה פורשה את המנוע וכעת הוא מספק כ-440 כ"ס.
התאוצה אורכת 4.3 שניות והמהירות המרבית עומדת על 272 קמ"ש.
כל הגרסאות עברו כיול חדש למתלים.
פורשה החליפה את הכפתוריים הפזיים במשטחי מגע חדשים.
פורשה מאקאן T נחשפה ב-17 בפברואר 2022 ומבוססת על דגם הבסיס וכולל את אותו מנוע ואותם ביצועים אך מיועד יותר לנהיגה חדה על הכביש כמו ה-GTS אך במחיר מוזל יותר וללא מנוע הביצועים של ה-GTS.
העיצוב החיצוני והפנימי נותר ללא שינוי מדגמי המאקאן הבסיסיים מלבד חישוקים חדשים בקוטר 20 אינץ' לגלגלים.
נהר פורת' הוא נהר בסקוטלנד.
אורכו כ-47 קילומטרים והוא אחד הנהרות הגדולים בדרומה של סקוטלנד.
הנהר נשפך ללשון הים של פורת'.
לגדות הנהר מספר ערים וישובים, כשגדולה ביניהם היא העיר סטרלינג.
פוש היא עמותה שמטרתה לצמצם פערים בחינוך באמצעות קידום תלמידים מרקע כלכלי-חברתי מוחלש.
פוש נוסדה בשנת 2002 על ידי אודליה שפיטלני, המכהנת בהתנדבות כיושבת ראש העמותה.
בוועד המנהל של העמותה מכהנים נושאי תפקידים בכירים במשק, בהם אלוף (מיל') אליעזר שקדי.
בעבור הקמת וניהול המיזם החינוכי של עמותת פוש, הוענקו ליו"ר פוש אות הנשיא למתנדב, מגן שר הרווחה והשירותים החברתיים, תעודת תושב מצטיין מטעם היישוב סביון ואות יקיר החינוך מטעם העיר אור יהודה.
עמותת פוש מתמקדת בהפעלת מערך מתנדבים, המעניקים סיוע לימודי ללא תשלום לתלמידים בכיתות א'-י"ב, שנבחרו על ידי צוות המוסד בו הם מתחנכים.
המתנדבים מקבלים הכוונה מצוות בית הספר והכשרה מטעם העמותה.
במסגרת הפעילות מלמדים המתנדבים שיעורי עזר במקצועות אנגלית, מתמטיקה, עברית ומקצועות נוספים, בהתאם לצורכי התלמידים והמוסדות החינוכיים.
הסיוע הלימודי ניתן ברמות שונות - מהקניית קריאה וכתיבה ועד הכנה לבגרות.
המתנדבים מגיעים למוסדות החינוכיים מדי שבוע לשעתיים לפחות ומלמדים תלמידים קבועים באופן אישי או בקבוצות קטנות.
בפוש פעילים כ-1,900 מתנדבים המסייעים לכ-4,000 תלמידים ב-400 מוסדות חינוך ברחבי הארץ.
עמותת פוש מוסיפה למערכת החינוך כ-150,000 שעות סיוע לימודי בשנה.
לצד פעילות הליבה של המתנדבים, מעניקה פוש במספר בתי ספר יסודיים סיוע מקצועי לילדים לקויי למידה מרקע סוציו-אקונומי נמוך.
הסיוע ניתן על ידי מורות להוראה מתקנת בשכר, להקניית מיומנויות הקריאה והכתיבה.
בנוסף, פוש מקיימת פרויקט לחינוך פיננסי לבתי ספר יסודיים וכן הרצאות לתלמידי תיכון באמצעות מתנדביה, לעידוד מוטיבציה אישית ופיתוח יוזמות.
פורשיה לוקרציה סימפסון-מילר היא מנהיגת האופוזיציה בפרלמנט של ג'מייקה.
כיהנה פעמיים כראש ממשלת ג'מייקה ומכהנת כיו"ר מפלגת העם הלאומית.
מצעה הסוציאליסטי של סימפסון-מילר ומפלגתה מתבסס על העצמת מיעוטים, נשים ואוכלוסיות מוחלשות ושיתוף-פעולה אזורי בין עמי הקריבים.
פעילותה המשמעותית יותר היא העצמה של הלהט"ב במדינה בעלת מורשת הומופובית ביותר.
סימפסון-מילר הפכה לראש הממשלה הראשון בהיסטוריה של ג'מייקה שדגלה בתקופת בחירות בזכויות אזרח רשמיות עבור להט"בים.
סימפסון-מילר ציינה במהלך דיון בחירות שלשיטתה "אין בעיה לתת עמדות מסוימות של סמכות להומוסקסואלים במידה שהם בעלי הכשירות הנדרשת לתפקיד." בתחום האלימות ברחוב חל אך שיפור קל בתקופת שלטונה השנייה, אם כי המדינה נותרה בראש המדינות בהן נהרגים כל שנה מאות אנשים לכל 100,000 איש.
נולדה במחוז סנט קתרין בג'מייקה.
בשנת 1974 נבחרה למועצת העיר של קינגסטון כנציגת טרנצ'טאון מטעם מפלגת ה-PNP.
חברת פרלמנט מאז 1976. בעלת תואר ראשון במינהל ציבורי מאוניברסיטת מיאמי (1997), MBA מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובוגרת התוכנית לפיתוח מנהיגות על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי באוניברסיטת הרווארד (1999).
מאז 1989 ובמהלך 17 שנים רצופות בהן הייתה מפלגתה בשלטון כיהנה במספר משרדי ממשלה.
בין היתר כיהנה כשרת העבודה, הרווחה והביטוח הלאומי, שרת הספורט, שרת התיירות ושרת השלטון המקומי.
ב-2006, בעקבות פרישתו של ראש המפלגה וראש הממשלה המכהן פ.
פטרסון, נבחרה למנהיגת מפלגתה והחליפה אותו במשרת ראש הממשלה, האישה הראשונה במדינתה שכיהנה כראשת ממשלה.
בין היתר ביטלה אגרות בריאות לילדים והגדילה את הסיוע הממשלתי למשתכנים בעלי דירה ראשונה.
סימפסון-מילר הייתה פוליטיקאית אהובה ומוערכת, אולם המשבר הכלכלי אליו נקלעה המדינה וטיפול כושל בנזקי ההוריקן דין שפגע באי באוגוסט 2007 גרמו להדחתה ולעליית מפלגת הלייבור של ג'מייקה היריבה בראשות ברוס גולדינג בבחירות שנערכו סמוך לאחר מכן.
ב-29 בדצמבר 2011 הובילה סימפסון-מילר את מפלגתה לניצחון בבחירות, על בסיס מצע של אחריות חברתית ושיתוף-פעולה אזורי בין עמי הקריבים.
בנוסף לראשות הממשלה החזיקה סימפסון-מילר גם בתיק הביטחון, הפיתוח, המידע והספורט.
בפברואר 2016 הפסידה מפלגתה את השלטון בהשיגה מושב אחד פחות מהמפלגה הליברלית המתחרה (32/31) ומילר שבה לראשות האופוזיציה.
כינוי החיבה שלה הוא "Sista 'P'" ("האחות פי", בפטואה).
ב-2012 נבחרה על ידי טיים מגזין לאחד מ-100 האישים המשפיעים ביותר בעולם.
פורת מישאל נוב (נולד ב-1986) הוא זמר ומלחין, בז'אנר מוזיקה יהודית.
פורת גדל בבת עין, לאילן נוב, תסריטאי וסופר, ולדבורה, העוסקת במחול נשי ותרפיה באמנות.
הוא למד בבתי ספר בגוש עציון, אך לאחר מספר שנים יצא לעבוד בתחום הבניין ועוסק בכך לפרנסתו.
את דרכו המוזיקלית התחיל בגיל 8 כשהחל ללמוד תופים, ובגיל 13 למד לנגן על גיטרה ולהלחין שירים.
בדצמבר 2011 הוציא את הדיסק 'אגדלך'.
בדיסק השתתפו חבריו ביני לנדאו, יוני שרון, סיני תור, שיבי קלר, יובל סלע, משה לוי ומרדכי יצהר בוימל, ואביו אילן נוב.
האלבום מחבר את לחניו של נוב עם פיוטים של רבי שלום שבזי, רבי אברהם אבן עזרא, רבי זכריה אלצהרי ועוד.
מאלבום זה התפרסם בעיקר השיר קריה יפהפייה שזכה למספר גרסאות כיסוי והאלבום זכה לשבחים בקרב חובבי הז'אנר.
בשנת 2018 הוציא את הסינגל לפיוט מעוז צור.
מתוך אלבומו השני שעתיד לצאת.
בשנת 2019 הוציא את אלבומו השני 'הנה עתה', באלבום זה נוב מחדש את השיר 'התשמע קולי' של רחל המשוררת.
גם בו משתתפים אמנים שונים מחבריו כדוגמת מרדכי יצהר בוימל, יוסף קרדונר, ומשה שבתאי.
את האלבום הפיק מוזיקלית דוד ליפשיץ.
בשנת 2014 הוציא את הסינגל 'ממך עד אליך' שאת מילותיו כתב הרב הלל צייטלין,
בשנת 2020 הוציא את הסינגל 'לב יהודי' יחד עם הזמר משה לוי, מילות השיר מבוססות על אימרותיו של רבי פנחס מקוריץ.
בשנת 2023 הוציא את הסינגל 'השקיפה'.
בשנת 2024 הוציא את הסינגל 'בנה ביתך, עם הזמר הראל טל.
פורשה ג'וניור הוא טרקטור מחטיבת פורשה-דיזל, שיוצר משנת 1957 עד 1963 ומכונה גם פורשה 108. בסך הכל יוצרו כ-23,000 יחידות של הטרקטור.
הפורשה ג'וניור הוא טרקטור משקי קטן המצויד במנוע דיזל חד בוכנתי, בנפח 0.822 ליטר.
לטרקטור מערכת קירור אוויר ושלושה הילוכים קדמיים.
הוא מייצר כ-14 כ"ס ומגיע למהירות נסיעה מקסימלית של 17 קמ"ש.
צבע הטרקטור אדום בוהק, וחישוקי הגלגלים ומושב הנהג צבועים בצהוב.
הג'וניורים הגיעו לישראל במסגרת הסכם השילומים עם גרמניה, והורכבו בישראל במפעל מרכבים בקיסריה.
מרביתם היו מצוידים עם מקצרת צד שלא הייתה יעילה והוסרה במהרה.
כיום, בישראל ובמדינות אחרות נחשב הג'וניור לפריט אספני נחשק בקרב קהילת האספנים והמשחזרים של כלים חקלאיים עתיקים.
פֿוֹשָׁאן (בסינית: 佛山; בפין-יין: Fóshān; מילולית: "הר בודהה") היא נציבות עירונית במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-9.5 מיליון תושבים.
העיר נחשבת כמרכז תרבות קנטונזי; אופרת קנטון, נאן קוואן (סוג של קונג פו), מרוץ דרגון בוט וריקוד האריה הדרומי, מקורם בפושאן.
העיר הייתה מרכז תעשיית מזון ובמיוחד רוטב סויה עוד במהלך המאה ה-17. היום בו ממוקם יצרן רוטס סויה הגדול בעולם "פושאן האיטיאן טעמים ומזון" בבעלות פאנג קאנג.
כמו כן בעיר ממוקם מטה של חברת Galanz בין יצרניות מוצרי חשמל ביתיים הגדולם בסין.
הנציבות העירונית פושאן משתרעת על פני 3,848 קמ"ר וגובלת בבירת המחוז גְוָאנְגְג'וֹאוּ ממזרח ובחמש נציבויות עירוניות - וג'וֹנְגְשָׁאן מדרום, גָ'אוֹצִ'ינְג ו ממערב ו מצפון.
העיר שוכנת על גדת ה, בשפכים המרכיבים את הצד המערבי של דלתת נהר הפנינה, והיא חלק מ"האזור הכלכלי הדלתא של נהר הפנינה", הכוללת גם את הערים גואנגג'ואו ושֶׁנְגֶ'ן.
הנציבות העירונית פושאן מחולקת לחמישה רבעים:
פורשה סופר הוא טרקטור מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית פורשה שיוצר בחטיבת פורשה-דיזל, בין השנים 1956–1963.
פורשה דיזל 218 הוא טרקטור מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית פורשה שיוצר בחטיבת פורשה-דיזל, ("Porsche-Diesel Motorenbau" ) בין השנים 1957–1963.
סך הכול יוצרו כ-12,000 יחידות.
פורשה ג'וניור 108V הוא טרקטור מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית פורשה שיוצר בחטיבת פורשה-דיזל, ("Porsche-Diesel Motorenbau" ) בין השנים 1956–1959.
"פורשה ג'וניור 108V" הוא הגרסה הקטנה, הזולה, והפשוטה של דגם "Porsche Junior 108 K / KH".
סך הכול יוצרו כ-23,000 יחידות.
פורשה סוג 12 הוא רכב משפחתי, אשר הורכב בו מנוע כוכבי, אשר תכנן פרדיננד פורשה עבור יצרנית האופנועים הגרמנית צונדאפ בשנת 1931.
באותה שנה, בשנת 1931 ייסד פרופ' פרדיננד פורשה בעיר שטוטגרט, את חברת פורשה כחברה לתכנון וייעוץ הנדסי.
צונדאפ מיתגה את דגם ה-"פורשה סוג 12" תחת הסיסמה "Auto für Jedermann" (מכונית לכולם).
יוצרו 3 יחידות אשר אבדו במלחמת העולם השנייה.
הדגם האחרון אבד בהפצצת שטוטגרט על ידי בעלות הברית בשנת 1945.
דגם ה"פורשה סוג 12" הזכיר בצורתו החיצונית את דגם הסיטרואן 2CV מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית שיוצר בין השנים 1948–1990.
דגם החיפושית משנת 1938 דמה חיצונית ל"פורשה סוג 12", בהתחשב בעובדה שמספר מרכיבים שנלקחו מדגם "פורשה סוג 12" הורכבו בדגם "VW Type 1" על ידי המתכנן פרדיננד פורשה.
דלתות התאבדות (ציר פתיחת הדלתות בניגוד לכיוון הנסיעה)