tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך השנה שיחק בין אוגוסט לנובמבר בקלאב אתלטיקו אגואדה בליגה הבכירה באורוגוואי ואז פרש מכדורסל ונהפך לסוכן כדורסל מורשה של איגוד השחקנים של ה-NBA.
האנטר מת ב-12 בספטמבר 2023 במהלך אימון יוגה, כשהוא בן 42.
ברנדון ג'נינגס הוא כדורסלן אמריקאי הנוטה לשחק בעמדת הרכז.
ג'נינגס נולד וגדל בלוס אנג'לס ולאחר שנתו השנייה בתיכון עבר לווירג'יניה במטרה ללמוד ולשחק באוק היל אקדמי, בית ספר תיכון הידוע בתוכנית טיפוח הכדורסלנים שלו.
בשנתו האחרונה במוסד רשם ממוצעים של 32.7 נקודות, 7.4 אסיסטים ו-5.1 ריבאונדים למשחק, הוא זכה בתואר שחקן השנה בתיכונים על שם ג'יימס נייסמית' ודורג בין הכדורסלנים המבטיחים ביותר בארצות הברית לקראת לימודים בקולג'.
לאחר שנכשל במבחני הכניסה לאוניברסיטת אריזונה בחר ג'נקינגס לעבור לשחק באירופה ככדורסלן מקצועני בקבוצת לוטומטיקה רומא.
למרות שנחשב מועמד ראוי מבחינת כישוריו, הוא לא יכול היה להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA מאחר שהליגה אימצה מדיניות לפיה שחקנים יכולים לשחק בה רק מגיל 19 ושנה מסיום הלימודים בתיכון.
ג'נינגס שיחק ברומא שנה בה שותף ב-27 משחקים בסרייה א' בהם קלע 5.5 נק' בממוצע למשחק, וב-16 משחקים ביורוליג בהם קלע 7.6 נק' בממוצע.
בדראפט 2009 נבחר ג'נינגס במקום העשירי בסיבוב הראשון על ידי מילווקי באקס.
במשחק הבכורה שלו ב-NBA רשם 17 נקודות, 9 אסיסטים ו-9 ריבאונדים, ובהמשך העונה קלע 55 נקודות במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס.
את העונה הסדירה סיים עם ממוצעים של 15.5 נקודות ו-5.7 אסיסטים למשחק, שלישי בקטגוריות אלו מבין כלל שחקני השנה הראשונה בליגה.
הוא הוביל את מילווקי למקום החמישי באזור המזרח ולהעפלה לפלייאוף לראשונה לאחר שלוש שנים שחונות, אך הקבוצה הודחה כבר בסיבוב הראשון.
הוא נבחר בתום העונה לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בשתי העונות הבאות היה הקלע המצטיין של הבאקס, אך הקבוצה לא העפילה לפלייאוף.
בעונת 2012–2013 היה שני במספר הנקודות לאחר מונטה אליס והראשון במספר האסיסטים.
ביולי 2013 עבר בטרייד לדטרויט פיסטונס והפך לרכז הפותח של הקבוצה.
הוא לא הצליח להעפיל עם דטרויט לפלייאוף.
בעונת 2014–2015 השיג 24 נקודות ו-21 אסיסטים במהלך ניצחון על אורלנדו מג'יק בינואר 2015. משחק לאחר מכן הוא קרע את גיד אכילס ברגלו והושבת מפעילות לשאר העונה ומהחודשיים הראשונים של העונה הבאה.
לאחר שש עונות כשחקן החמישייה הפותחת במילווקי ובדטרויט הוא שב לשחק בסוף דצמבר 2015 כמחליף.
בפברואר 2016 הועבר בטרייד לאורלנדו מג'יק יחד עם ארסאן אילייסובה בתמורה לטוביאס האריס.
ביולי 2016 חתם בניו יורק ניקס, הוא שוחרר מהקבוצה בפברואר 2017 ובתחילת מרץ חתם בוושינגטון ויזארדס.
ביולי 2017 הצטרף לקבוצת שאנשי ברייבס דרגונס מהליגה הסינית.
בפברואר 2018 הצטרף לקבוצת ויסקונסין הרד מליגת הפיתוח של ה-NBA.
במרץ 2018 חתם במילווקי באקס.
באוגוסט 2018 חזר לאירופה וחתם בזניט סנקט פטרבורג הרוסית מהליגה המאוחדת של VTB, אך התקשה להתאקלם ברוסיה ועזב כעבור 3 חודשים.
עונה קבוצה משחקים חמישייה דקות אחוזים מהשדה אחוזים משלוש אחוזים מהקו ריבאונדים אסיסטים חטיפות חסימות נקודות זניט
ברנדה לי ; נולדה ב-11 בדצמבר 1944) היא זמרת אמריקאית השרה בסגנונות רוקבילי, פופ וקאנטרי.
לברנדה לי היו 37 להיטים במצעד הפזמונים האמריקאי במהלך שנות ה-60, הישג שמעטים אחרים השיגו.
להיטיה הידועים ביותר, הם I'm Sorry, משנת 1960, ו-Rockin' Around the Christmas Tree, משנת 1958, המנוגן עדיין תכופות בארצות הברית, מדי עונת חג המולד.
לי, אשר גובהה בשנת 1957 היה רק 1.45 מטר, קיבלה את הכינוי "עלמת דינמיט הקטנה" (Little Miss Dynamite), לאחר שהקליטה להיט בשם דינמיט, והייתה לאחת מכוכבות הפופ הראשונות שלה קהל אוהדים בינלאומי.
בשלהי שנות ה-60 דעכה הצלחתה של לי, כאשר קולה התבגר, אולם היא המשיכה להקליט שירי קאנטרי, ובתחום זה היו לה מספר להיטים במהלך שנות ה-70 וה-80. ברנדה לי היא חברה בהיכלי התהילה של הרוק אנד רול, קאנטרי ורוקבילי, ומתגוררת בנשוויל, טנסי.
לי נולדה בשם ברנדה מיי טרפלי באטלנטה, ג'ורג'יה.
בלידתה שקלה רק כשני קילוגרם.
משפחתה נדדה לאותם מקומות בהם מצא אביה עבודה, בעיקר בין הערים אטלנטה ואוגוסטה.
משפחתה הייתה עניה והיא חלקה מיטתה עם שתי אחיותיה, לרוב בבתים שבהם לא היו מים זורמים.
את אופיין של שנות ילדותה המוקדמות הכתיבו חיפושי העבודה של הוריה וביקוריה בכנסייה הבפטיסטית (שם זמרה מדי יום ראשון).
כשרונה המוזיקלי יוצא הדופן של לי התגלה כבר בשנות ילדותה המוקדמות.
אף שהתגוררו בבתים חסרי צנרת מים, למשפחתה היה מקלט רדיו המופעל בסוללות, ולי נהגה להאזין לשידורים כבר מגיל מוקדם.
כבר בגיל שנתיים הצליחה לשרוק מנגינות ששמעה ברדיו.
אמה ואחותה זכרו כיצד היו לוקחות אותה לחנות ממתקים, שם היו מעמידות אותה על הדוכן כדי שתשיר ותקבל סוכרייה במתנה.
קולה של לי, פניה הנעימות ונוכחותה של הבמה, משכו תשומת לב מעת שהגיעה לגיל 5. בגיל 6 היא זכתה בתחרות זמרה מקומית שנערכה מטעם בתי הספר היסודיים.
הפרס בתחרות היה הופעה בתוכנית רדיו באטלנטה, שם הופיעה בגיל 7.
בשנת 1953, נפטר אביה, והחל מגיל 10 היא הפכה למפרנסת העיקרית במשפחתה, מתוך הכנסותיה במופעים ובתוכניות רדיו וטלוויזיה.
בשנת 1955 נישאה אמה בשנית, והמשפחה עקרה לעיר סינסינטי.
אף שם המשיכה להופיע בתחנות רדיו מקומיות.
לאחר זמן קצר שבה המשפחה לג'ורג'יה, הפעם לעיר אוגוסטה.
בעת שהופיעה בתחנת רדיו מקומית, הציע מפיק התוכנית לקצר את שמה לברנדה לי.
פריצת הדרך של ברנדה לי לתודעה הלאומית בארצות הברית באה בחודש פברואר 1955, כאשר סירבה לשכר של 30 דולר להופעה בתחנת רדיו מקומית, כדי לפגוש את הזמר רד פולי שהופיע בעיר בתוכנית של רשת הטלוויזיה ABC.
תקליטן מקומי שכנע את פולי להאזין לשירתה של לי טרם תחילת הופעתו.
פולי נדהם משירתה האדירה, הבאה מגוף ילדותי קטן כל כך ומיד נתן לה להופיע באותו הערב עם השיר "ג'מבליה", זאת ללא כל חזרות.
הקהל בהופעה פרץ עם סיום שירתה בתשואות רמות וסירב להתיר לה לעזוב את הבמה בטרם שרה שלושה שירים נוספים.
ב-31 במרץ 1955, בגיל 11, היא הופיעה בתוכנית טלוויזיה ששודרה מחוף לחוף, מהעיר ספרינגפילד במיזורי.
היא חתמה על חוזה הופעות בן חמש שנים בתוכנית הטלוויזיה, חוזה שבוטל למעשה בתביעה שהגישו אמה ומנהלה בשנת 1957, אולם היא המשיכה להופיע בתוכנית זו.
ב-30 ביולי 1956 הציעה לה חברת התקליטים "דקה" (Decca Records) חוזה הקלטות.
אף ששני תקליטיה הראשונים התפרסמו בעת שהייתה כבר בת 12, על עטיפות התקליטים נכתב "ברנדה לי הקטנה (בת 9)".
אף לא אחד משני התקליטים הראשונים, אשר יצאו לאור בשנת 1956, הצליח במצעד הפזמונים.
תקליטה הראשון בשנת 1957, עם השיר One Step at a Time, היה הראשון שנכנס למצעדי הפופ והקאנטרי.
להיטה הבא "דינמיט" תרם לה את כינויה: "העלמה דינמיט הקטנה".
לי הופיעה בתחילה בעיקר במופעי מוזיקת קאנטרי, אולם הנהלת חברת התקליטים עימה עבדה החליטה כי מוטב לשווקה כאמנית פופ.
כתוצאה מכך, כל להיטיה הידועים משנות ה-60 לא שודרו בתחנות רדיו אמריקאיות המשדרות בסגנון הקאנטרי, ולא היה לה להיט נוסף במצעד פזמוני הקאנטרי עד לשנת 1969.
הצלחתה הגדולה ביותר של לי במצעדי הפופ הייתה החל מסוף שנות ה-50 ועד למחצית שנות ה-60, עם שירים בסגנון רוקבילי ורוק אנד רול.
בין להיטיה הגדולים מצויים השירים Jambalaya, Sweet Nothin's (שהגיע למקום הראשון במצעד), I Want to Be Wanted (מקום ראשון), All Alone Am I (מקום ראשון), ו־Fool #1 (מקום שלישי).
התקליט הנמכר ביותר של ברנדה לי היה שיר חג מולד.
בשנת 1958, המפיק אוון ברדלי בקשה להקליט שיר חדש שכתב ג'וני מרקס, אשר הצליח בעבר בכתיבת להיטי חג מולד.
התקליט יצא לאור לחנויות בחודש נובמבר, אולם נקנו רק 5,000 עותקים ממנו.
אף כאשר נעשה ניסיון לשווקו שנה אחר כך, בשנת 1959, נכשל.
למרות כל זאת, התקליט ידע הצלחה אדירה בתחילת שנות ה-60, יותר מחמישה מיליון עותקים ממנו נמכרו, ועד היום הוא בין השירים המושמעים מדי חג מולד בארצות הברית.
בשנת 1960 היא הקליטה את השיר בזכותו היא ידועה יותר מכל, I'm Sorry, אשר הגיע למקום הראשון במצעד להיטי הפופ.
היה זה תקליט הזהב הראשון של לי, אשר זיכה אותה במועמדות לפרס גראמי.
אף שהשיר לא שווק בתחום מוזיקת הקאנטרי, היה זה בין הלהיטים הראשונים שעשה שימוש במה שנודע מאוחר יותר כ"צליל של נשוויל" - תזמורת כלי מיתר וקולות רקע בלגאטו (Legato).
להיטה האחרון במצעד פזמוני הפופ, אשר הגיע לעשרת הגדולים בשנת 1963, היה Losing You (מקום 6), עם זאת לי המשיכה להקליט להיטים שנכנסו למצעד והגיעו למקומות נמוכים יותר, אף בשנת 1966, ובהם: Coming On Strong, ו־Is It True (בשנת 1964).
בשנת 1959 יצאה ברנדה לי למסע הופעות בבריטניה וזכתה שם להצלחה רבה.
שירה בסגנון רוקבילי Let's Jump the Broomstick, משנת 1961, לא נכנס למצעד בארצות הברית ואילו בבריטניה הגיע למקום 12 במצעד.
לאחר להיט זה היו לברנדה לי שני להיטים נוספים שהגיעו לעשרת הגדולים במצעד בבריטניה.
בעת הופעותיה של ברנדה לי בבריטניה, בתחילת שנות ה-60, זכתה שלהקת החימום בטרם עלתה לבמה הייתה להקת רוק בריטית אלמונית מליברפול, בשם הביטלס.
כך סיפרה לא אחת בראיונות עיתונאיים.
בתחילת שנות ה-70 שבה לי לסגנון מוזיקת קאנטרי, שם היו שורשיה, והצליחה ליצור סדרת להיטים במצעד פזמוני הקאנטרי בארצות הברית.
להיטה הראשון בסגנון זה היה בשנת 1973, Nobody Wins, אשר הגיע לחמשת המקומות הראשונים במצעד, ואף הצליח להיכנס ל-100 הראשונים במצעד פזמוני הפופ, כשהוא מטפס עד למקום ה-70. שירה Sunday Sunrise הגיע למקום השישי במצעד הקאנטרי בחודש אוקטובר 1973. בכל אחת מן השנים 1974–1975 נכנסו שניים משיריה למצעד.
לי המשיכה להופיע ולהוציא תקליטים עד לתחילת המאה ה-21. בשנת 2002 פרסמה אוטוביוגרפיה.
ברנדה סונג היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
התפרסמה בעיקר בזכות תפקידה כלונדון טיפטון בסדרות הטלוויזיה "החיים היפים של זאק וקודי" ו"החיים היפים על הסיפון".
ברנדה סונג נולדה בקרמייקל, פרוור בסקרמנטו, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה תאילנדית.
סבא וסבתא מצד אביה היו משבט קונג (Xiong, בתאית; 熊), אך שינו את שם משפחתם לסונג כאשר המשפחה היגרה לארצות הברית.
הוריה ילידי תאילנד והכירו בארצות הברית.
אביה עובד כמורה בבית ספר ואמה עקרת בית.
יש לה שני אחים צעירים, טימי וניית'ן.
כשהייתה בת שש עברה סונג עם אמה ללוס אנג'לס, קליפורניה כדי לתמוך בקריירת המשחק שלה; שאר בני המשפחה עברו גם הם אחרי שנתיים.
כילדה צעירה, סונג רצתה לרקוד בלט ואילו אחיה הצעיר רצה לעסוק בטאקוונדו.
היא אמרה; "אמא שלי רק רצתה לקחת אותנו למקום אחד", אז הם התמידו עם טאקוונדו.
אף על פי שסונג בכתה לאורך כל השנה הראשונה שלה, היא מחזיקה כעת בחגורה שחורה בטאקוונדו.
סונג למדה בחינוך ביתי וקיבלת את תעודת גמר התיכון שלה בגיל 16, ולקחה קורסים במכללה קהילתית.
היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 2009, עם תואר ראשון בפסיכולוגיה ומנהל עסקים.
סונג החלה את הקריירה שלה כדוגמנית לאופנת ילדים בסן פרנסיסקו, לאחר שאיתר אותה סוכן דוגמניות היא החלה לשחק בגיל חמש בפרסומת למותג הפיצה Little Caesars ואחר כך בפרסומת לברבי.
בשנת 2013 כיכבה בתור ורוניקה בסדרת הטלוויזיה הקומית "אבאל'ה" ברשת Fox, לצד סת' גרין.
הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת, וקיבלה ביקורות מעורבות.
בשנת 2018 לוהקה סונג לסדרת הדרמה של רשת ABC, "תחנה 19", מבית היוצר של שונדה ריימס.
בשנת 2019 הוכרז כי סונג תדבב בסדרת האנימציה של ערוץ דיסני, "אמפיביה", בתור הקול של אן בונצ'וי.
לאחר מכן כיכבה במותחן הפסיכולוגי "אובססיה סודית" לצדו של מייק ווגל.
הסרט הוא תוצר מקורי של שירות הזרמת המדיה נטפליקס ועלה שם לראשונה ב-18 ביולי 2019. בנוסף, שיחקה בסרט "Changeland", דרמה קומית בבימויו של סת' גרין.
סונג, אשר קיבלה את התפקיד עקב היכרות מוקדמת שלה עם גרין, הכירה בסרט את בן זוגה כיום מקולי קאלקין.
סונג גם ביצעה הופעת אורח בווידאו קליפ לשיר "Star Maps" של הצמד אלי ואייג'יי מתוך מיני-אלבום השני שלהן "Sanctuary".
בחודש נובמבר עלתה ברשת Hulu סדרת הטלוויזיה הקומית "פני בובה", בהשתתפותה של סונג בדמותה של מדיסון מקסוואל, חברתה הטובה ביותר של ג'ולס; אותה מגלמת קאט דנינגס.
בשנת 2011 התארסה סונג למוזיקאי טרייס סיירוס, אך השניים נפרדו בשנת 2013.
בשנת 2017 החלה זוגיות עם השחקן מקולי קאלקין, אשר הכירו בצילומים לסרט "Changeland".
ב-5 באפריל 2021 נולד לזוג בן, דקוטה סונג קאלקין ובינואר 2022 התארס הזוג.
+שנהסרטתפקידהערות1996סנטה עם שריריםסוזן1997Leave It to Beaverסוזן אקאצו2002שחק אותה כמו מייקלרג סטיבנס2008טרמפ לקולג'ננסי2009Boogie Townנטלי2010הרשת החברתיתקריסטי לינגLittle Sisterמספרת2011הקטר הכחול שיכולנוסעת ברכבתדיבובCinnamonקינמון2019Changelandפןאובססיה סודיתג'ניפר אלן ויליאמס2020Bobbleheads: The Movieקלאנידיבוב2021Love Accidentallyאלכסה2024נערת השעשועים האחרונהמרי-אן2025זוטרופוליס 2קיטי לינקסלידיבובTBAOperation Taco Gary's
ברנדה בואל ואקרו היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר בשנת 1976 על הופעתה בסרט "פעם אחת זה מספיק".
ואקרו נולדה בברוקלין לזוג מהגרים איטלקים, כריסטין ומריו ואקרו.
גדלה בטקסס, שם הוריה היו בעלי מסעדה איטלקית ידועה.
לאחר שסיימה את לימודיה נסעה לניו יורק ולמדה תיאטרון בבית הספר "Neighborhood Playhouse".
בתחילת שנות ה-70 ניהלה ואקרו מערכת יחסים מתוקשרת בת שש שנים עם השחקן מייקל דאגלס.
לוואקרו היו ארבע מערכות נישואים: הראשונים היו למנהל התיאטרון מרטין פריד, השניים היו לעורך הדין ויליאם בישוף והשלישיים היו לצלם צ'ארלס קאניזרו.
ואקרו נשואה לבעלה הרביעי, בעל המסעדה גיא הקטור, משנת 1986.
הופיעה לראשונה בברודוויי במחזה "כולם אוהבים לשם", עליו קטפה את פרס התיאטרון העולמי.
ואקרו הועמדה בכל 30 שנותייה כשחקנית תיאטרון לשלושה פרסי טוני על הופעותייה במחזות "פרח הקקטוס", "אנשי הלהתראות" ובמחזמר "איך עכשיו, דאו ג'ונס".
התפרסמה בקולנוע בסרטו של ג'ון שלזינגר "קאובוי של חצות" בתור שירלי המשלמת לג'ו בק (ג'ון ווייט) כדי שישכב איתה.
על ההופעה בסרט הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
באמצע שנות ה-70 זכתה להצלחה משמעותית בקריירה שלה, כשקטפה את פרס אמי על הופעתה הקומית בסרט הטלוויזיה "מצב הדברים" ואת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "פעם אחת זה מספיק".
את פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לו הייתה מועמדת הפסידה ללי גרנט, איתה הופיעה בסרט האסונות "שדה תעופה 77".
ואקרו שיחקה לאחר מכן בסרט "קפריקורן 1" בתפקיד קיי אשתו של קולונל חיל האוויר צ'ארלס ברובייקר, בפרודיה על הגיבור "זורו" בתור פלורינדה אשתו של קפטן אסטבן (רון ליבמן) ובעיבוד הקולנועי לקומיקס "סופרגירל" בתור ביאנקה העוזרת של סלינה (פיי דאנאוויי).
ואקרו דיבבה במשך שבע שנים בסדרת האנימציה המצליחה "ג'וני בראבו" את דמותה של באני אמו של ג'וני.
שיחקה בסרטה של ברברה סטרייסנד "שתי פנים למראה" ובהפקה הטלוויזיונית של בארי לוינסון "ד"ר מוות ומיסטר ג'ק" בתור מרגו ג'נוס, אחותו של הרופא ג'ק קבורקיאן (אל פצ'ינו).
בשנת 2017 שיחקה וארקו בסדרת המותחן פסיכולוגי של נטפליקס "צוענייה", בכיכובה של נעמי ווטס.
ב-9 בדצמבר 2021 עלתה לאוויר סדרת הספין אוף ל"סקס והעיר הגדולה", "פשוט ככה", בה משתתפת ואקרו בתפקיד גלוריה מרקט.
קובו: אגדה של סמוראי (2016) - דיבוב
ברנדון ריצ'רד בימר הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, שנודע בעיקר מתפקידו כשון-דאגלס בריידי באופרת הסבון "ימי חיינו", וכאוון נייט באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
בימר נולד ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית למשפחה ממוצא אירי וגרמני.
עבודתו הראשונה הייתה כנהג במפעל מקומי של חברת קוקה-קולה.
עם תום לימודיו בבית הספר התיכון הוא עבר לניו יורק והחל לדגמן ולקחת שיעורי משחק.
בהמשך הוא עבר ללוס אנג'לס על מנת לעסוק בקריירת המשחק שלו במשרה מלאה.
בשנת 2001 שיחק לראשונה בסרט האימה העצמאי "האחווה".
באותה שנה הצטרף לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "לא לבושה" ברשת MTV, בדמותו של לוקאס.
בשנים 2005-2006 גילם את הדמות של סת' באופרת הסבון של CBS "ג'נרל הוספיטל".
בשנת 2011, השתתף בימר בדוקו-ריאליטי של "Dirty Soap", אשר מתמקדת בחייהם של כוכבי אופרות סבון ומתעדת את חייהם האישיים והמקצועיים.
בשנת 2012 כיכב בסרט אימה קצר "BloodMoon" בתפקיד של הפסיכולוג לוק פארקר.
בשנת 2015 גילם את דילן בסרט מותחן האימה "Fear Clinic".
בשנת 2019 שיחק בסרט האקשן "Dead Trigger" לצד דולף לונדגרן, ושיחק בדרמת המסתורין "Gates Of Darkness" לצד טובין בל,
שנהסרטתפקידהערות2001The Brotherhoodפראט2005 מותק, המסיונרים השתגעוג'סטין2006בנות חומריותמאק ריון2013Wrong Copsבראון2015Fear Clinicדילן2017Deadly Exposeניק קרטיסDead Triggerהסוכן פירס2018Life with Dogנורמן2019Gates of Darknessהאב דומאל
ברנדו מת'יו איטון הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
מוכר בין היתר בשל תפקידו כג'ונה מיטשל בסדרת הטלוויזיה "דקסטר", ובתור גריפין בסדרת הנוער "סודות ההתבגרות".
איטון נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה בה גדל כילד יחיד לאם חד הורית.
מגיל חמש הוא החל לעסוק במשחק, ובסיום לימודיו בבית הספר התיכון הוא החליט להפוך את תשוקתו למשחק לקריירה בתחום.
הוא עזב את הבית בגיל שמונה עשרה, כשעבד במספר עבודות במקביל כדי לממן את שיעורי המשחק שלקח.
איטון הצליח לבנות קריירת משחק, והחל להופיע בסדרות הטלוויזיה "זואי 101" בדמותו של וינס בלייק, "CSI", "NCIS", "המפענחת", המנטליסט", "היחידה", "המטייל בזמן", בונז" ו-"ניפ/טאק" ובסרטים כמו "הכדור בחוץ: גארי מאמן הטניס", "אלווין והצ'יפמאנקס 2", ו-The Powder Puff Principle.
בנוסף, גילם את דמותו של ג'ונה מיטשל בסדרת הפשע "דקסטר".
איטון שיחק גם בתפקיד חוזר בסדרת הנוער "סודות ההתבגרות", בה גילם את גריפין.
מלבד תפקידים אלו הוא ביצע הופעות נוספות בטלוויזיה.
בשנת 2014 שיחק למספר פרקים בעונה הרביעית בסדרת הנוער "אוקוורד" ב-MTV, בדמותו של ווקר, ושנה לאחר מכן שם לגלם דמות זו בעונה החמישית.
באותה שנה שיחק בסיטקום "מליסה וג'ואי", בתור אמרסון פריצ'רד.
בקולנוע, שיחק בסרט המלחמה "צלף אמריקאי" בכיכובו של בראדלי קופר, בסרט האימה "קדחת הבקתה 3: מטופל אפס", השלישי בסדרת "קדחת הבקתה".
בשנת 2019 שיחק בדרמת הספורט "המלחמה של בנט", על חייל לשעבר בחיל הנחתים של ארצות הברית שמשוחרר לאחר פציעה, וכדי לפרנס את משפחתו מתחיל להתחרות במרוצי אופנועי גרנד פרי.
המופע של ביל אנגוול (2008)
אימה אמריקאית: בית הרצח (2011)
גבוההלוהטתבלונדינית (2012) - סרט טלוויזיה
ברנדה לי סטרונג היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ידועה בעיקר בזכות תפקידה כמרי אליס יאנג בסדרה "עקרות בית נואשות" ובתור ליליאן לותר בסדרה "סופרגירל".
ב-1978 לאחר סיום לימודיה בתיכון עברה להתגורר באריזונה על מנת להתחיל שם את לימודיה האקדמיים.
סטרונג מתנשאת לגובה 1.83, וב-1980 זכתה בתואר "מיס אריזונה" וייצגה את המדינה בתחרות מיס אמריקה.
בנוסף לקריירת המשחק סטרונג היא מדריכת יוגה ולימדה במוסד ללימודי הגוף והנפש של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ב-1989 נישאה סטרונג לטום הנרי וב-1994 נולד בנה היחיד, בינואר 2011 היא התגרשה.
במאי 2015 התחתנה עם הבמאי-שחקן הקטור ג'ון פרמנש- בוקה.
סטרונג בוגרת אוניברסיטת המדינה של אריזונה בחוג לאומנויות הבמה ומחזות זמר.
לאחר סיום לימודיה היא הופיעה בקליפ לשיר של בילי קריסטל ובכמה תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה.
קריירת המשחק שלה החלה לפרוח בשנות התשעים והיא זכתה בתפקידים יותר גדולים ומשמעותיים בטלוויזיה.
בין היתר גילמה את סו-אלן מישקי, האויבת של איליין בניס במספר פרקים של "סיינפלד" ובנוסף הופיעה במספר סרטי קולנוע, בהם "שיגעון בחלל" ו"גברים בחלל".
ב-2004 לוהקה לתפקיד מרי אליס יאנג בסדרה הפופולרית "עקרות בית נואשות" וממנו זכתה בפרסומה העיקרי.
בתחילה יועדה לתפקיד זה השחקנית שריל לי אך ברגע אחרון החליטו יוצרי הסדרה לקחת את סטרונג שהביאה עמה גוון קליל יותר.
דמותה בסדרה היא דמות מפתח המניעה את העלילה בכך שהיא מתאבדת בפרק הראשון ומספרת את עלילת הסדרה במבט מלמעלה.
על תפקידה זה הייתה מועמדת ב-2006 לפרס אמי בקטגוריית "המדובב הטוב ביותר".
דמותה בסדרה ידועה בכך שהיא מופיעה ברוב הפרקים מאחורי המסך ומביאה תובנות מפתיעות.
בשנת 2012 לוהקה סטרונג לגרסה המחודשת של הסדרה "דאלאס" בתפקיד הראשי של אן יואינג, אשתו החדשה של בובי יואינג.
את תפקידה זה גילמה למשך כל שלוש עונות הסדרה עד לביטולה ב-2014.
בשנת 2016 החלה לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" בתור ליליאן לות'ר, אמו של לקס לות'ר ואמה החורגת של לינה לות'ר.
גילמה גם את המלכה ניה בסדרת המדע הבדיוני "המאה" של רשת The CW, גילמה את מגי שרמן בסדרת הדרמה המשפטית "ידוע לשמצה" של רשת ABC, גילמה את לנה סטואו בסדרת האימה "אימת המתים המהלכים" ברשת AMC, ושיחקה גם בפרק בודד של סדרת המשטרה "שוטרי שיקגו".
בשנת 2016 החלה לשחק בסדרת המסתורין של נטפליקס "13 סיבות" בתפקיד אורחת, החל מ העונה השלישית שיצאה ב- 2018 נהפכה לחלק קבוע מצוות השחקנים בתור נורה ווקר, אימו של ברייס.
הצד העמוק של האוקיינוס (1999)
גברים בחלל 2: גיבור הפדרציה (2004) - סרט טלוויזיה
לא יוצלחים של המדע (1985)
מסע בין כוכבים: הדור הבא (1988)
התכנית של ג'ון לארוקט (1996)
המופע של מייקל ריצ'רדס (2000)
חוק וסדר: כוונה פלילית (2008)
סיפורי המסתורין של לורה (2014)
ברנדון סמואל באס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
באס נבחר על ידי ניו אורלינס הורנטס (כיום מוכרים כניו אורלינס פליקנס) בסיבוב השני של דראפט ה-NBA.
הוא שיחק במשך שתי עונות עם ההורנטס, עד שחתם עם דאלאס מאבריקס ב-2007.
הוא חתם עם המאבריקס ביולי 2007, ובאמצע עונת הוא קלע זריקה שהביאה לג'ייסון קיד, חברו לקבוצה, את האסיסט ה-10,000 בקריירה שלו.
באס חתם עם אורלנדו מג'יק ב-2009, והועבר לבוסטון סלטיקס ב-2011 בתמורה לגלן דייוויס ו-וון וייפר.
במהלך עונתו הראשונה עם המאבריקס, הגיע באס לממוצעים של 12.5 נקודות ו-6.2 ריבאונדים ב-31.7 דקות למשחק.
ב-21 במאי 2012, קלע באס שיא קריירה בפלייאוף, 27 נקודות, כדי לעזור לסלטיקס לנצח בשישה משחקים את פילדלפיה 76' בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
לרוע המזל, הסלטיקס הודחו בחמישה משחקים על ידי מיאמי היט בסיבוב השני.
בין השנים 2016-2017 שיחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA.
אנדרה ברנדון דה ווילד היה שחקן קולנוע אמריקאי.
היה מועמד בגיל 11 לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד הילד ג'ואי סטארט במערבון "שיין".
דה ווילד נולד בברוקלין שבמדינת ניו יורק ועבר עם משפחתו בגיל צעיר לדנוור, קולורדו, בנם של שחקנית התיאטרון יוג'ינה דה ווילד ופרדריק דה ווילד שהיה שחקן ומנהל במה בברודוויי.
החל את דרכו בגיל 9 במחזה "חבר החתונה" בתפקיד הילד ג'ון הנרי, אותו גילם גם בסרטו של פרד זינמן המבוסס על אותו מחזה, דה ווילד זכה לשבחים על ההופעה.
דה ווילד שיחק בשנת 1953 במערבון הקלאסי של ג'ורג' סטיבנס "שיין" בתפקיד הילד ג'ואי סטארט, בגיל 11 בלבד, ובזכות הופעתו המשכנעת היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
לאחר מכן כיכב דה ווילד בסדרה הקומית "ג'יימי", בדרמה של ויליאם ולמן "להתראות, גברתי" בתור היתום הצעיר קלוד ג'קסון ובמערבון "נסיעת לילה" בתפקיד הילד ג'ואי אדמס.
דה ווילד נהרג בערב ה-6 ביולי 1972 בתאונת דרכים קטלנית בה היה מעורב בפרבר לייקווד, קולורדו, הוא נקבר בהוליווד, אך לבקשת הוריו שרידיו הועברו ל"פארק הזיכרון פינלון" שבניו יורק.
דה ווילד השאיר מאחוריו אישה ובן אחד מנישואיו הראשונים.
ברנדון בויד יורי הוא זמר, מתופף, בסיסט, כותב שירים, גיטריסט ופסנתרן אמריקאי.
יורי הוא הסולן של הלהקה "פאניק!
אט דה דיסקו", והיחיד שנשאר מהלהקה המקורית עד שהתפרקה בתחילת 2023.
יורי נולד בסנט ג'ורג', יוטה, ועבר ללאס וגאס שבנבדה בגיל שנתיים.
ברנדון הוא הילד החמישי והצעיר ביותר להוריו גרייס ובויד יורי במשפחה מורמונית (אך עזב את האמונה בגיל 17).
אימו של ברנדון היא ממוצא הוואי, ואף מוזכרת בחלק משיריו של ברנדון.
הוא למד בתיכון "פאלו ורדה" שבלאס וגאס, ופגש שם את ברנט וילסון, שהיה הבאסיסט של פאניק!
בראיון בשנת 2011 סיפר יורי כי היה נחשב "ספאז בתיכון", ואף כי אחד התלמידים נהג להתעלל בו באופן קבוע.
כדי לשלם את שכר המקום בו התאמנה הלהקה עבד יורי בבית קפה (Tropical Smoothie Cafe), שם שר מדי פעם ללקוחות.
הוא הסביר, "הייתי שר את כל השירים שהייתי שומע באותה תקופה, אך אני זוכר שלאנשים היו בקשות מסוימות לשירים, זה היה פשוט מגוון עצום של שירים.
הרבה אנשים אהבו את זה והיו כמה אנשים שביקשו ממני לשיר בשביל טיפ, ותמיד נהנתי מזה.
אך מצד שני היו כמה אנשים שלא אהבו את זה במיוחד, והייתי צריך לכבד את רצונם."
ברנדון אובחן כהיפראקטיבי בגיל צעיר וקיבל תרופות להרגעה, אך הפסיק לקחת אותן לאחר שלא אהב את השפעותיהן עליו.
ברנדון אמר שהוא אוהב להיות פתוח עם המעריצים שלו בנושא הזה.
בספטמבר 2011 אושר שברנדון התארס לשרה אורזחובסקי, וב-27 באפריל 2013 הם נישאו.
בפברואר 2017, עזבו ברנדון ושרה יורי את ביתם בלוס אנג'לס, קליפורניה, למקום לא ידוע.
יורי אמר כי הרגיש לא בטוח באותו הבית כתוצאה מתשומת לב המופרזת מן המעריצים שלו.
ביולי 2018 יורי הגדיר עצמו כפאנסקסואל, ובנוסף תומך ידוע ואהוד של הקהילה הגאה ברחבי העולם.
בראיון אישי, ברנדון סיפר כי "התנסה" באופן רומנטי עם גברים, אך לא ראה אף פעם טעם להגדיר את עצמו.
"אני אוהב את שרה מאוד.
אך אם יקרה משהו נורא, (ואני מקווה שלא יקרה) יש לגברים סיכוי אצלי כמו לנשים.
בכללי, אני אוהב אדם כאדם, לא משנה מה יש לו בין הרגליים".
בתקופת התיכון הציע וילסון ליורי להצטרף ללהקתו, שהייתה צריכה גיטריסט חלופי.
ברנדון נענה להצעה, והתחיל עם שאר חברי הלהקה בחזרות.
במקור היה ריאן רוס סולן הלהקה, אך כששמעו חברי הלהקה את יורי שר במהלך חזרות שביצעו, הם התרשמו מיכולותיו הקוליות ובחרו בו כסולן הלהקה.
מאז הקמתה הוציאה הלהקה שבעה אלבומי אולפן בהם שימש יורי כסולן.
אלבום הבכורה של הלהקה, "A Fever You Can't Sweat Out", יצא לאור בשנת 2005. אלבומה השני של הלהקה, "Pretty.
Odd.", יצא לאור בשנת 2008. באלבום זה, לעומת האלבום הקודם, השתתף יורי בכתיבת השירים.
בשנת 2011, לאחר עזיבתם של שניים מחברי הלהקה, ריאן רוס וג'ון ווקר, יצא לאור אלבומה השלישי של הלהקה, "Vices & Virtues".
אלבומה הרביעי של הלהקה, "", יצא לאור באוקטובר 2013 (עם הלהיט הידוע "This is gospel") לאחר עזיבתו של המתופף ספנסר סמית'.
האלבום החמישי - "Death of a Bachelor" יצא בשנת 2016. האלבום השישי הוא "Pray for the Wicked" שיצא ב-22 ביולי 2018 ונחשב כ-"ייחודי ומתאר אותי בצורה אישית" על פי ברנדון.
ובתאריך ה-19 באוגוסט 2022 הוציאה הלהקה את אלבומה האחרון "Viva Las Vengeance" ובתאריך ה-24 לינואר 2023 הודיע יורי על פירוק הלהקה לאור הפיכתו לאבא.
Odd." לאלבום "Vices & Virtues", ברנדון וספנסר הוציאו סינגל בשם הלהקה ששמו "New Perspective".
כמו כן, ברנדון ידוע בחדשירים (סינגלים) הרבים שהוציא ובשירי ה-"בונוס" שקיימים לכל אלבום (אם כי רק באלבום "Vices & Virtues" השירים אינם נגנזו לחלוטין).
במהלך הוצאת האלבומים, ברנדון התארח לשיר בכמה מתוכניות האירוח והזמר המוכרות ביותר בארצות הברית, בניהן - "Ellen", "The Tonight Show", "The voice" ורבים אחרים.
ב-21 ביולי 2014 זכה יורי בפרס הווקאליסט הטוב ביותר בטקס פרסי ה-Alternative Press.
באוקטובר ובנובמבר זכה בטקס פרסי ה-AMA ובטקס פרסי ה-EMA לשנת 2018 בתואר האמן האלטרנטיבי האהוב ביותר.
השיר "Ready to go" לסרט "הדרדסים".
השיר "Victorious" לסרט "נשיקה בחצות".
השיר "Into the Unknown" לסרט - "לשבור את הקרח 2".
השיר "Death of a Bacholor" לסדרה "יומני הערפד".
השיר "The Greatest Show" לסרט-מחזמר האמן הגדול מכולם.
יורי השתתף במספר שירים של הלהקה פול אאוט בוי.
יורי גם השתתף בשיר של הלהקה מאלבומה "Under The Cork Tree" כזמר רקע.
בשנת 2008 השתתף יורי בקמפיין של חברת קוקה-קולה, "Open Happiness", בו גם השתתפו פטריק סטאמפ מהלהקה פול אאוט בוי, טרווי מקוי מהלהקה ג'ים קלאס הירוז, סי-לו גרין וג'אנל מונה.
בדצמבר 2013 הופיע יורי עם השיר "Big Shot" מול בילי ג'ואל ונשיא ארצות הברית ברק אובמה, כאשר קיבל ג'ואל את אות הכבוד הגבוה ביותר על השפעתו על התרבות האמריקנית באמצעות האמנות.
במרץ 2014 השתתף יורי בשיר "Keep On Keeping On" של הראפר טרווי מקוי.
בנוסף, הוא השתתף בשיר עם ליל דיקי ששמו "Molly".
בשנת 2015, ברנדון כתב שיר למחזמר של בובספוג מכנס מרובע.
המחזמר עשה את הופעת הבכורה שלו בשיקגו בקיץ 2016 וחזר לתיאטרון פאלאס בברודוויי בחורף של 2017. עבור המחזמר, ברנדון שר את השיר שכתב, ושמו - "לא ספוג פשוט".
ב-11 באפריל 2017, ברנדון הכריז שיחק במחזמר עטור הפרסים "קינקי בוטס" וישחק בו את אחד התפקידים הראשיים, צ'רלי פרייס.
בשנת 2018, ברנדון הוציא גרסת כיסוי (קאבר) לשיר The Greatest Show מהמחזמר The Greatest Showman.
באותה שנה התארח בשיר Roses של בני בלאנקו ו-Juice WRLD.
בשנת 2019 התארח בשיר ME!
של הזמרת טיילור סוויפט, וכן הקליט גרסה לשיר "Into the Unknown" עבור פסקול הסרט Frozen 2.
יורי ציין את פרנק סינטרה, להקת קווין, בילי ג'ואל ודייוויד בואי כמשפיעים הגדולים ביותר עליו מבחינה מוזיקלית.
הוא הוסיף שטעמו המוזיקלי הושפע רבות מחינוך הוריו.
ליורי יש טווח קול טנור לירי המשתרע על פני חמש אוקטבות.
הטווח שלו משתרע בין D2 ל-C7. קולו ידוע כ"נרחב "ו"מגוון", במיוחד לאחר שחרורו של השיר "This Is Gospel" בשנת 2013.
ברנדה הווארד הייתה פעילה למען זכויות ביסקסואלים ולהט"ב, ופמיניסטית סקס-פוזיטיבית.
אחת מהמארגנים של מצעד הגאווה הראשון, וידועה בשל כך בתור "אם הגאווה".
נולדה ברובע הברונקס וגדלה בלונג איילנד.
בשנות ה-60 הייתה פעילה בתנועת המחאה נגד מלחמת וייטנאם.
ב-1969 חייתה בקומונה של פעילי המחאה, וכמו נשים רבות אחרות בתנועת האנטי-מלחמה, פיתחה ביקורת רבה על הדומיננטיות של גברים בתנועה, וכתוצאה הפכה גם לפעילה פמיניסטית.
כשפרצו מהומות סטונוול - אשר היוו נקודת מפנה בתנועת השחרור הלהט"בית - הווארד הייתה בין המשתתפות.
חודש לאחר המהומות היא ארגנה עצרת זיכרון, ושנה לאחר המהומות, היא ארגנה את מצעד יום השחרור הראשון ברחוב כריסטופר (שם נמצא פונדק סטונוול) לכבוד יום השנה של המהומות.
הצעדה הייתה צעדת הגאווה הראשונה בעולם, ופעילותה עודדה צעדות נוספות בערים וארצות שונות.
הווארד גם הגתה את הרעיון של שבוע שלם של פעילויות סביב הצעדה, רעיון שהוליד את חגיגות הגאווה אשר נהוגות עד היום ברחבי עולם בחודש יוני.
פעילותה בתקופה זו זיכתה אותה בכינוי "אם הגאווה".
הווארד עצמה, יחד עם פעילי הלהט"ב סטיבן דונלדסון ול.
קרייג שונמקר, טבעו את המילה "גאווה" ביחס לתנועת הזכויות הלהט"בית והפכו אותה לפופולרית.
הווארד הייתה פעילה במשך יותר משלושה עשורים בסוגים שונים של אקטביזם ובארגונים שונים, כגון חזית השחרור הגאה (Gay Liberation Front), ACT UP, Queer Nation, ודרך הקואליציה לזכויות הומו-לסביות גם עזרה לקדם חקיקה במועצת העיר ניו יורק.
היא הייתה היו"ר של האיחוד האקטיביסטי הגאה (Gay Activists Alliance).
ב-1987 הייתה הווארד בין המייסדות של הארגון New York Area Bisexual Network, אשר ריכז פעילויות ושירותים המיועדים לקהילה הביסקסואלית הגדלה של האזור.
היא גם הייתה מהפעילות הראשונות בארגון הפוליטי BiPAC, רכזת אזורית של BiNet USA, ומנחה בקבוצת הדיון הביסקסואלית-בדס"מית, ואף הקימה את הקבוצה הראשונה של אלכוהוליסטים אנונימיים עבור ביסקסואלים.
בנוסף להיותה ביסקסואלית גלויה, הייתה הווארד פוליאמורית ובדס"מית.
הווארד נפטרה מסרטן ב-28 ביוני 2005. היא הותירה אחריה בן זוג, לארי נלסון.
הפרס על שם ברנדה הווארד
הפרס על שם ברנדה הווארד נוסד בשנת 2005 בסניף קווינס של ארגון PFLAG (הארגון של הורים ובעלי ברית של להט"בים).
זה היה הפרס המרכזי הראשון מידי ארגון להט"ב שנקרא על שם אדם ביסקסואלי.
הפרס, אשר ניתן כל שנה, מכיר באדם או ארגון הפועל למען הקהילה הביסקסואלית, ושעבודתם למען הקהילה הלהט"בית הרחבה מייצגת את החזון, העקרונות, והשירות הקהילתי של ברנדה הווארד, אשר הייתה מודל לחיקוי עבור כל הקהילה.
הווארד נבחרה על ידי ה-Equality Forum בתור אחת מ-31 האייקונים של חודש הגאווה ב-2013. ב-2014, פרויקט טרבור בחר בה בתור מודל לחיקוי במסגרת פרויקט חודש היסטוריית נשים, ששם דגש על נשים ששינו את העולם לטובה.
מארגני הפרויקט ציינו שברצונם לא רק לציין את חודש הגאווה, אלא "להאיר בזרקור את ההשפעה שהייתה ועודנה - ואשר לעיתים קרובות נמחקת - של נשים להט"ביות על הנוער".
הספר "לצאת מהארון כביסקסואלית" של ג'.
ברנדון זייבייר אינגרם הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA.
גובהו 2.01 מטרים והוא משחק בעמדת הסמול פורוורד.
מבנה גופו הצנום (88 ק"ג), מוטת ידיו הארוכה (2.21 מטרים) ויכולות הקליעה שלו מקנות לאינגרם השוואות רבות לשחקן ה-NBA קווין דוראנט.
אינגרם נולד וגדל בעיר קינסטון שבקרוליינה הצפונית.
בצעירותו שיחק בליגת הנוער של איגוד האתלטים החובבים, ואת קבוצתו אימן שחקן העבר ויליד קינסטון ג'רי סטאקהאוס.
בתקופתו כתלמיד "תיכון קינסטון" הוביל את קבוצתה ל-4 אליפויות ליגת התיכונים של המדינה, ובכך הפך לשחקן התיכונים הראשון בקרוליינה הצפונית לעשות זאת.
בשנתו האחרונה בתיכון רשם ממוצעים של 24.3 נקודות ו-10.4 ריבאונדים למשחק, וזומן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן היוקרתי בו קלע 15 נקודות.
בסיום לימודיו התיכוניים בחר אינגרם ללמוד באוניברסיטת דיוק, אלופת ליגת המכללות היוצאת, תחת המאמן מייק ששבסקי.
בעונת ה שלו רשמה דיוק עונה מאכזבת כשהודחה כבר בשלב "16 הגדולות" (Sweet Sixteen) על ידי אוניברסיטת אורגון בתוצאה 82-68. מבחינה אישית, רשם אינגרם עונה מצוינת וזכה בתואר "רוקי העונה של מחוז ה-ACC" לאחר שהעמיד ממוצעים של 17.3 נקודות, 6.8 ריבאונדים, 2.0 אסיסטים, 1.1 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק.
בסיום אותה עונה, ב-4 באפריל 2016, הודיע על כוונתו לוותר על המשך לימודיו במכללה ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA 2016.
אינגרם נבחר בבחירה השנייה בדראפט ה-NBA לשנת 2016 על ידי קבוצת לוס אנג'לס לייקרס.
בתחילת עונת הרוקי שלו שימש כמחליפו מהספסל של לואל דנג, אך ככל שהעונה התקדמה זכה ליותר ויותר דקות משחק ובסופו של דבר זכה בתפקיד הסמול פורוורד הפותח של הלייקרס.
בסיום העונה חל שיפור משמעותי בתפוקתו; לאחר שב-62 משחקיו הראשונים קלע 8.1 נקודות למשחק ב-37% קליעה מהשדה, ב-17 המשחקים האחרונים ממוצעיו קפצו ל-13.9 נקודות ב-48% קליעה.
את שיאו העונתי קבע ב-26 בפברואר 2017, כשקלע 22 נקודות בהפסד קבוצתו לסן אנטוניו ספרס.
בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונתו השנייה ב-NBA הציג שיפור ניכר ורשם ממוצעים של 16.1 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק.
בעונה העוקבת רשם שיא קריירה של 18.3 נקודות בממוצע למשחק, אך הוא השתתף ב-52 משחקים בלבד בשל פציעות שונות.
ב-6 ביולי 2019 הועבר בטרייד לניו אורלינס פליקנס, יחד עם ג'וש הארט, לונזו בול, דיאנדרה האנטר ושתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לאנתוני דייוויס.
בעונתו הראשונה עם הפליקנס פרץ עם ממוצעי שיא של 23.8 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-4.2 אסיסטים למשחק, אולם קבוצתו סיימה במקום ה-13 בלבד באזור המערבי.
בסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה.
בנובמבר 2020 חתם אינגרם על הארכת חוזה בניו אורלינס ל-5 עונות נוספות, עבור כ-158 מיליון דולר.
ברנדון היא העיר השנייה בגודלה בפרובינציית מניטובה, קנדה.
היא ממוקמת בפינה הדרומית-מערבית של הפרובינציה, על גדות נהר אסיניבוין, כ-214 ק"מ מערבית לבירת הפרובינציה ויניפג, וכ-120 ק"מ מזרחית לגבול פרובינציית ססקצ'ואן.
העיר חולשת על שטח של 465.16 ק"מ מרובעים, עם אוכלוסייה של למעלה מ-40,000 נפש, וכ-53,000 במטרופולין.
ברנדון היא מרכז הסחר הסיטונאי-קמעונאי השני בחשיבותו במניטובה, ומהווה מרכז סחר חשוב באזור וסטמן ובחלקים של דרום-מזרח ססקצ'ואן וצפון דקוטה הצפונית שבארצות הברית - אזור המאגד בתוכו אוכלוסייה כוללת של למעלה מ-180,000 נפש.
ברנדון משחקת תפקיד חשוב בתהליכי הצמיחה של ההשכלה הגבוהה בפרובינציית מניטובה, עם מספר נכבד של מוסדות להשכלה גבוהה בעיר ובסביבותיה, כולל אוניברסיטת ברנדון.
ברנדה מילנר היא נוירופסיכולוגית קנדית הידועה כאחת מהחלוצות בתחום.
בעבודותיה חקרה את השפעת הפגיעה במוח בבני אדם ופרימטים על הפעילות הרגשית והאינטלקטואלית שלהם.
בנוסף השוותה בין עבודות ידועות על המוח של בעלי חיים לבין עבודות על מוח האדם.
עבודותיה אפשרו למנתחים להימנע מלפגוע בחיי אדם בעת ניתוחי מוח.
ד"ר מילנר ידועה כחלוצה בתחום חקר יכולות קוגניטיביות והזיכרון.
בתחום זה התמקדה בבדיקה של השפעת הפגיעה במוח על הזיכרון.
ד"ר מילנר נולדה להורים מוזיקאים מצליחים, אך לא התעניינה כלל בעולם המוזיקה.
בגיל 18 היא קיבלה מלגה באוניברסיטת קיימברידג' והחלה בלימודי מתמטיקה.
כעבור זמן קצר הבינה שנושא זה פחות מתאים לה והחלה ללמוד פסיכולוגיה.
היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית בשנת 1939. בזמן מלחמת העולם השנייה ד"ר מילנר שירתה בצבא הבריטי, במהלך שירותה היא הייתה בצוות שניסח מבחנים למיון של טייסי הפצצות וטייסי קרב.
בשנת 1941 פגשה את בעלה, פיטר מילנר, אשר שירת איתה בצוות במהלך השירות הצבאי.
בשנת 1954 ד"ר מילנר פרסמה מאמר בשם "התפקוד האינטלקטואלי של האונה הרקתית", במאמר זה היא הראתה לראשונה שפגיעה באונה הרקתית יכולה להביא לפגיעה ולשינוי בתפקוד הרגשי והאינטלקטואלי בבני אדם ובפרימטים.
מחקרה גרם למנתחי מוח רבים לשנות את דרכי ניתוחיהם כאשר הבינו את הפגיעה אשר הם עלולים לגרום למנותחים.
במהלך ניסיונה של ד"ר מילנר להבין את פעולת הזיכרון היא נפגשה עם הנרי מולייסון (הידוע בכינויו H.M.) שממנו הוסר בניתוח איבר ההיפוקמפוס, לאחר שפרצו משם התקפים אפילפטיים רבים שהקשו על תפקודו היומיומי.
הסרת האיבר גרמה לכך שמולייסון איבד את יכולתו לזכור אירועים חדשים שקרו בסביבתו.
במהלך פגישותיהם, ד"ר מילנר למדה כי H.M.
מסוגל להתרכז במשימה ספציפית רק אם דעתו לא מוסחת באמצע.
ד"ר מילנר הציגה בפניו מבחן שבו הוא היה צריך לעקוב אחרי קו בצורת כוכב כאשר הוא משתמש במראה כדי לראות את פעולתו.
משימה זו ידועה בכך שנראה בה שיפור ניכר עם הזמן בעקבות למידה של המוח.
כאשר ד"ר מילנר ביצעה שוב על H.M.
את אותו מבחן נראה כי למרות שלא זכר כלל שביצע את המבחן בעבר ניכר שיפור ולמידה של הפעולה אצלו, ניסוי זה הוכיח שלא אותם חלקים במוח אחראים על למידה (זיכרון מרומז) ועל זיכרון (זיכרון מפורש).
בנוסף היא גילתה שהליקויים שלו באו לידי ביטוי בקושי ליצור תאי זיכרון חדשים (זיכרון לטווח קצר והתגבשות זיכרון) ובקושי לקרוא מידע מתאי מידע הקיימים במערכת (שליפה).
לד"ר מילנר הייתה תרומה משמעותית בהבנת תפקיד האונה הרקתית בעיבוד הזיכרון וארגון המידע.
ד"ר ברנדה מילנר זכתה במספר תארים ופרסים במהלך חייה:
פרס על עבודתה בנוירופסיכולוגיה מהחברה המלכותית הבריטית, מהחברה המלכותית הקנדית ומהאקדמיה הלאומית במדעים (ארצות הברית)
פרס בלזן על עבודתה בנושא מדעי המוח קוגניטיביים
פרס קוולי במדעי המוח - 2014
פרס מפעל החיים על שם נורמן א.
פרס גולדמן רקיק על הישגיה במדעי המוח הקוגניטיביים
ברנדה צ'פמן היא סופרת, אנימטורית ובמאית קולנוע אמריקאית.
בשנת 1998, צ'פמן הייתה לאישה הראשונה שביימה סרט אנימציה של אולפן גדול, דרימוורקס אנימציה: הסרט "נסיך מצרים".
היא ביימה את סרטי האנימציה של אולפני דיסני, ואת הסרט "אמיצה" של חברת פיקסאר.
בנוסף, היא האישה הראשונה שזכתה בפרס האוסקר עבור סרט האנימציה הטוב ביותר.
צ'פמן נולדה בביסון, אילינוי והייתה הצעירה מבין חמישה אחים.
היא למדה לימודי תעודה במכללת לינקולן שבלינקולן אילינוי, אשר הקנו לה את התואר הראשון באומנות.
מאוחר יותר היא עברה לקליפורניה ולמדה אנימציה ב-California Institute of the Arts.
במהלך חופשות הקיץ היא החלה לעבוד באנימציה עבור רשתות טלוויזיה.
היא עבדה כאנימטורית בהתמחות באולפני ההנפשה של וולט דיסני בסרט בת הים הקטנה.
לאחר מכן, הייתה אחת מהאנימטורים המרכזיים בסרט היפה והחיה, בו עבדה לצד רוג'ר אלרס אשר לימים היה לבמאי אולפני דיסני, ויחדיו הם גיבשו את המוטיבים המרכזיים של הסרט.
במלך האריות שימשה בתפקיד במאית (head of story) והיא האישה הראשונה בתפקיד זה בסרט אנימציה באורך מלא.
צ'פמן עבדה כאנימטורית ובפיתוח תסריט בסרטי דיסני שונים כדוגמת ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה, הגיבן מנוטרדאם ופנטסיה 2000 היא הצטרפה לאולפני ההנפשה של דרימוורקס כשאלו הוקמו בסתיו 1994.
צ'פמן שימשה כאחת משלושת הבמאים ששיתפו פעולה בעבודה על הסרט נסיך מצרים לצד סטיב היקנר וסימון וולס.
במסגרת עבודתה באולפני דרימוורקס צ'פמן לקחה חלק בפיתוח סרטים נוספים כגון מרד התרנגולים ואחרים.
בשנת 2003 צ'פמן עברה לחברת פיקסאר בה לקחה חלק משני בסרט מכוניות, לפני שהחלה לעבוד על הסרט "אמיצה".
צ'פמן הגתה את רעיון הפרויקט והוכרזה כבמאית של הסרט, ובכך הייתה לאישה הראשונה ששימשה כבמאית הראשית בפיקסאר.
ב-2010, החליף אותה בתפקיד זה מארק אנדרוס, בעקבות חילוקי דעות על רקע מקצועי.
על אף שמועות על עזיבתה את החברה, היא נותרה חלק מצוות פיקסאר עד יציאתו של הסרט "אמיצה" לאקרנים.
עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, ב-2012 היא החלה לעבוד כיועצת בלוקאס פילם, שם סייעה לפתור בעיות בתהליך יצירת הסרט קסם מוזר (Strange Magic).
כשנשאלה אודות הפרשה ולגבי הסיכוי שתחזור לעבוד בפיקסאר, הגיבה שאין לה שום רצון לחזור לשם, בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה הבכירה בחברה.
בשנת 2013, חזרה לעבוד באולפני "דרימוורקס" ולהם היא סייעה לפתח את "Rumblewick" בעל הדמות הנשית הדומיננטית, והוגדר כ"מצחיק עם לב קסום".
נכון ל-2016 צ'פמן עובדת על פיתוח פרויקטים עבור "צ'פמן לימה הפקות" (Chapman Lima Productions), יחד עם בעלה, קווין לימה.
פרויקטים נוספים בהם לקחה חלק הם: מי הפליל את רוג'ר רביט, שרק, וול-E, רטטוי, למעלה, וצעצוע של סיפור 3.
צ'פמן נשואה לבמאי קווין לימה (גופי, טרזן, מכושפת) אשר הכירה בתקופת הלימודים במוסד האקדמי ללימודי אומנות בקליפורניה (California Institute of the Arts).
לזוג בת אחת, אמה רוזה לימה, שהיוותה השראה לדמותה של מֶרִידָה בסרט "אמיצה".
בשנת 2014, צ'פמן, שמעולם לא התגוררה בסקוטלנד, אך לדבריה, בעלת שורשים סקוטיים, עודדה את העם הסקוטי לדרוש את עצמאותו.
ברנדון הארטלי הוא נהג מרוצים ניו זילנדי המתחרה באליפות העולם במרוצי סיבולת עבור קבוצת טויוטה.
בעבר התחרה באליפות עבור קבוצת פורשה וזכה עימה פעמיים באליפות ופעם אחת במרוץ 24 השעות של לה מאן.
התחרה בעבר באליפות הפורמולה 1 (טורו רוסו) ובפורמולה אי (Geox דרגון).
הארטלי נולד בפלמרסטון נורת', ניו זילנד.
אביו, בראין, היה נהג מרוצים שהתחרה במספר קטגוריות.
בגיל 6 החל להתחרות במרוצי קארטינג.
בשנת 2002 החל התחרות באליפות הפורמולה פירסט (Formula First) וסיים את העונה במקום השביעי.
שנה לאר מכן ניצח את אירוע הפורד פורמולה פסטיבל, ניצחון שהבטיח את השתתפותו עונה לאחר מכן באליפות הפורמולה פורד.
הוא התחרה במכונית משומשת בה התחרה אחיו הגדול שנה קודם לכן והשיג ניצחונות בשניים מתוך ארבעה מרוצים.
לאחר עונה באליפות פורמולה טויוטה ניו זילנד עבר להתחרות באירופה והשתתף באליפויות הפורמולה רנו 2.0 האירופאית והצפון-אירופאית.
בעונתו השנייה המשיך להתחרות באליפות האירופאית ועבר להתחרות גם באליפות איטליה בקטגוריה.
במהלך העונה האירופאית ניצח שלושה מרוצים וזכה באליפות.
באותה שנה ערך גם התנסות בכורה בקטגוריית הפורמולה 3, כשהתחרה באירוע הפורמולה 3 מאסטרס בזולדר, בו סיים במקום הרביעי.
בשנת 2008 עבר להתחרות באליפות הפורמולה 3 הבריטית וסיים תא העונה במקום השלישי.
בנוסף, לקח חלק בשמונה מרוצים באליפות הפורמולה 3 האירופאית, אך לא נכלל בין המתחרים שצברו נקודות באליפות.
בעונת 2009 התחרה באופן מלא בסבב האירופאי וסיים במקום ה-11, למרות שהחמיץ שני סבבים בשל השתתפות במספר מרוצים במסגרת אליפות הפורמולה רנו 3.5.
בשנת 2010 עבר להתמודד בצורה מלאה בפורמולה רנו 3.5 לצדו של דניאל ריקארדו.
במהלך העונה הכריזה רד בול על הוצאתו של הארטלי מתוכנית הפיתוח לנהגים צעירים.
את מקומו תפס ז'אן-אריק ורן.
בספטמבר אותה שנה ערך את הופעת הבכורה בסבב ה-GP2, כנהגה של קבוצת קולוני (Coloni).
הוא השתתף בארבעת המרוצים האחרונים של העונה וסיים את העונה עם נקודה אחת, אותה צבר במרוץ סיום העונה.
בשנת 2011 שב להתמודד בפורמולה רנו 3.5. במהלך חודש אוגוסט שב להתחרות באליפות ה-GP2, כמחליפו של קווין מירוצ'ה בקבוצת אושן רייסינג טכנולוגי.
לאחר שלא מצא מקום בתחרויות חד-מושביות, הצטרף לקבוצת מרפי פרוטוטייפס (Murphy Prototypes) והתחרה בקטגוריית ה-LMP2 בסבב הלה-מאן האירופאי.
הארטלי היה אמור לערוך את הבכורה בסבב השני של האליפות, אך זה בוטל.
במקומו הוזמנה הקבוצה לקחת חלק במרוץ 6 השעות של ספא, שהיווה חלק מאליפות העולם במרוצי סיבולת.
את המרוץ סיים במקום העשירי בדירוג הכולל ובמקום השלישי בקטגוריה, כשהוא מתחרה יחד עם וורן יוז וג'ודי פירת'.
השלושה לקחו חלק גם במרוץ 24 השעות של לה מאן, אך נאלצו לפרוש לאחר 196 הקפות.
שנה לאחר מכן השתתף שוב במרוץ הלה מאן וסיים במקום ה-12.
בשנת 2014 עבר להתחרות בקבוצת פורשה, בה נהג בדגם הפורשה 919 הייבריד לצדם של מארק ובר וטימו ברנהרד.
את העונה הראשונה סיימה השלישייה במקום התשיעי, לאחר שסיימו שלוש פעמים במקום השלישי ולא לקחו חלק במרוץ 24 השעות של לה מאן.
את עונת 2015 פתחה השלישייה עם פרישה במרוץ 6 השעות של סילברסטון.
מקום שלישי בספא, מקום שני בלה-מאן וחמישה ניצחונות רצופים העניקו לצוות את תואר האליפות בפעם הראשונה.
עונה לאחר מכן שוב לא הצליחו לסיים את המרוץ בסילברסטון ובספא נשארו מחוץ לטווח הנקודות.
למרות ארבעה ניצחונות ושני פודיומים נוספים בהמשך העונה, בסיומה הגיע הצוות רק למקום הרביעי.
בעונת 2017 החליף ארל באמבר את ובר שפרש.
הצוות הצליח לנצח לראשונה את מרוץ 24 השעות של לה מאן, השיג שלושה ניצחונות נוספים וזכה באליפות.
בשנת 2019 שב לאליפות, הפעם עם קבוצת טויוטה, כמחליפו של פרננדו אלונסו.
בפברואר 2008 נהג לראשונה במכונית פורמולה 1, כשהוזמן על ידי רד בול לנהיגת מבחן בריאד.
בהמשך ביצע שלושה ימי מבחן עבור קבוצת טורו רוסו.
לקראת עונת 2009 מונה לנהג מחליף בשתי הקבוצות.
כיוון שקבלת רישיון-על התעכבה עד אמצע אפריל, הוחלף בשני המרוצים הראשונים בתפקיד על ידי דייוויד קולטהרד.
במחצית השנייה של העונה הוחלף בתפקיד על ידי חיימה אלגרסוארי.
בעונת 2010 מונה שוב לנהג מחליף בשתי הקבוצות, לצדו של דניאל ריקארדו.
העובדה שלא הצליח לנצח מרוצים במהלך העונה הובילה להוצאתו מתוכנית הנהגים הצעירים של רד בול ולהפסקת תפקודו כנהג מחליף לאחר שישה מרוצים.
את הופעת הבכורה באליפות ערך בספטמבר 2017 כמחליפו של פייר גאסלי בגרנד פרי ארצות הברית.
הוא זינק למרוץ מהמקום ה-19 וסיים במקום ה-13. לאחר המרוץ הכריזה הקבוצה כי יחליף את דניאיל קוויט עד לסיום העונה.
בעונת 2018 המשיך להתחרות עבור טורו רוסו.
במהלך העונה צבר רק ארבע נקודות ובסיומה הוחלף על ידי קוויט.
בפברואר 2019 הצטרף לקבוצת פרארי כנהג פיתוח.
הארטלי היה חלק מתוכנית הפיתוח של קבוצת פורשה לקראת כניסתה לאליפות הפורמולה אי ב-2019/2020. באוגוסט 2019 חתם כנהג בקבוצת Dragon Geox.
בחמשת המרוצים הראשונים בעונה צבר 2 נקודות בלבד, בטרם העונה נכנסה להקפאה של חמישה חודשים בשל התפרצות מגפת הקורונה.
לקראת חזרת האליפות לפעילות באוגוסט ביקש לעזוב את הקבוצה באופן מיידי ולא לקח חלק במרוצי הסיום שהתקיימו בברלין.
ברנדון וויליאם ג'ונס הוא שחקן, זמר ומפיק קולנוע אמריקאי.
ג'ונס נולד בצפון קרוליינה כבן יחיד להוריו, במהלך התיכון היה ספורטאי פעיל, והיה חבר בנבחרות הפוטבול וההיאבקות.
ב-2009 עבר ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירת משחק, באותה שנה הופיע בפרק של דרמת הנעורים "90210".
ב-2010 הצטלם לקמפיין של אברקרומבי אנד פיץ', שיחק בפרק של "חוק וסדר: לוס אנג'לס" (סדרת בת של "חוק וסדר"), וגם החל לשחק במספר פרקים של שקר לי,
ב-2011 שר בסינגל "Wanna be Known" של צמד המוזיקה האלקטרונית הגרמני "York".
בשנת 2013 שיחק לצדם של פארקר יאנג ולולה גלאודיני בסרט הטלוויזיה "רוצח הריאליטי" ברשת לייפטיים.
ברנדן ריי דאסי הוא אמריקאי שהורשע בגיל 16 בהשתתפות ברצח מדרגה ראשונה, השחתה של גווייה ותקיפה מינית מדרגה שנייה במניטובוק , ויסקונסין.
הוא נידון למאסר עולם, עם האפשרות המוקדמת ביותר לשחרור על תנאי בשנת 2048. חקירתו והודאתו שלגביהן חזר בו במשפט תרמו רבות להרשעתו.
חלקים מהן הוצגו בסדרה התיעודית של נטפליקס, "לעשות רוצח" אשר בחנה את החקירה, ההעמדה לדין ומשפטם של דאסי ודודו, סטיבן אייברי, שהורשעו ברצח הצלמת תרזה הלבך ב-31 באוקטובר 2005.
ברנדון ריי דאסי נולד לברברה ופיטר דאסי במחוז מנטיווק ויסקונסין.
יש לו שלושה אחים ואח למחצה.
הוריו התגרשו וברנדון עבר לגור עם אמו ואחיו בנכס משפחתי גדול, הקשור למגרש הגרוטאות של משפחת אייוורי בעיר הנקראת טו ריברס, גם היא בוויסקונסין.
סבו וסבתו מצד האם, כולל סטיבן אייברי, התגוררו גם הם בנכס.
בעת הגשת כתב האישום שלו, דאסי היה תלמיד כיתה י"ב, מנת המשכל שלו בדירוג IQ נמוך והוא למד בכיתה לחינוך מיוחד.
את דאסי תיארו כצעיר שקט ומופנם אשר גילה עניין בהיאבקות, חיות, ומשחקי וידאו.
לפני המקרה הזה, הוא לא היה מוכר למשטרה.
טרזה הלבך נולדה ב-22 במרץ 1980, בקוקונה, ויסקונסין, דווחה כנעדרת על ידי הוריה ב-3 בנובמבר 2005. ב-31 באוקטובר 2005 ביקרה בחצר הגרוטאות של משפחת איוורי במחוז מנטיווק, זה היה היום האחרון בו נראתה בחיים.
ב-10 בנובמבר 2005, נערכו במקום חיפושים, בעקבות גילוי הרכב שלה, בשטחם של משפחת אייברי.
השריף של מחוז קלומט, מצא במקום שרידים של גופתה החרוכה של הלבך בנוסף לטלפון הסלולרי שלה, לוחיות הרישוי ומפתח מכוניתה.
ב-15 בנובמבר, לאחר שדם של סטיבן אייברי נמצא במכוניתה, הוא הואשם בחטיפה ורצח של הלבך, השחתת גווייה והשמדה בלתי חוקית של כלי נשק.
במהלך החקירה, דאסי, שהיה האליבי של אייברי, עבר סדרה של חקירות.
החקירות התנהלו ללא עורך דין או הורה, על אף שדאסי ואמו הסכימו להן.
במהלכן החוקרים הבטיחו לדאסי הבטחות שווא תוך שימוש בטכניקות חקירה מאושרות.
בזמן שנחקר, הודה דאסי בפירוט על היותו שותף במקרה האונס הרצח וההתעללות בגופתה של הלבך.
הודאתו תוארה מאוחר יותר כ"בלתי רצונית בעליל מבחינה חוקתית", על ידי שופט אמריקאי.
דאסי נעצר והואשם ב-1 במרץ 2006, בהשתתפות ברצח מדרגה ראשונה, תקיפה מינית והשחתת גווייה.
התובע המיוחד, קן קראץ , ערך מסיבת עיתונאים גדולה על שני המקרים, דן בהאשמות נגד אייברי ודאסי וקרא את התמליל של הודאתו של דאסי.
האירוע היה מכוסה בצורה נרחבת על ידי טלוויזיה ועיתונים.
מאוחר יותר דאסי חזר בו מהודאתו במכתב ששלח לשופט שערך את משפטו.
הוא אמר שהוא קיבל את רוב הרעיונות שלו מתוך ספר.
דאסי נחקר ארבע פעמים במשך 48 שעות, כולל שלוש פעמים במסגרת של 24 שעות ללא נציג משפטי, הורה או מבוגר אחר.
תחילה הראיון נערך ב-6 בנובמבר בבקתה המשפחתית בקריביץ.
דאסי נחקר באמצעות טכניקת רייד , אשר פותחה על מנת לאפשר ולעודד קציני אכיפת חוק להשתמש בטקטיקות אשר ילחצו על חשודים להודות.
דאסי הוערך קלינית כאדם מאוד קל לשכנוע, עובדה זו הופכת אותו לחשוד שמתרצה בקלות רבה יותר ויכולה בסופו של דבר להוביל לתוצאות חקירה לא נאותות כגון הודאות שווא.
דאסי חזר מהודאתו והודיע על כך לסנגורו.
מאוחר יותר הוא האשים את הסנגור הראשון שלו בכך ששיתף פעולה עם התביעה כדי לגרום לו להודות באשמה על מנת שיעיד נגד אייברי.
סדרת "נטפליקס" "להפוך אדם לרוצח" (2015), המתעדת את משפטם של דאסי ואייברי, יצרה דיאלוג גלובלי סביב הרשעות לא חוקיות, הודאות כפויות, חקירת קטינים ורפורמה בתחום הפלילי.
המשפט של דאסי התחיל ב-16 באפריל 2007 עם חבר מושבעים ממדינת דיין שבוויסקונסין וארך תשעה ימים.
עורך הדין שמונה בתחילה, לן קצ'ינסקי, הוסר מהתיק על ידי בית המשפט ב-26 באוגוסט 2006 כתוצאה מהחלטתו לא להופיע במהלך החקירה שהתרחשה ב-13 במאי ולהניח לברנדון להיחקר פעם נוספת ללא עורך דין או מבוגר נוסף עימו.
הוא הוחלף על ידי שני פרקליטים ציבוריים.
חבר המושבעים דנו במשך ארבע שעות ולבסוף מצאו את דאסי אשם ברצח מדרגה ראשונה, אונס והתעללות בגופה.
למרות היותו בן 17 בלבד במהלך המשפט, דאסי נשפט כמבוגר והמגבלות השכליות שלו נחשבו ללא רלוונטיות ולא זכו להתייחסות.
הוא נידון למאסר עולם עם אפשרות לשחרור על תנאי ב-2048.
בינואר 2010 עורכי הדין של דאסי הגישו בקשה למשפט חוזר אשר נדחתה בדצמבר על ידי השופט פוקס.
פסיקתו של פוקס אושרה על ידי בית המשפט לערעורים בינואר 2013 ובית המשפט העליון של ויסקונסין סירב לחזור לדון במקרה.
הסדרה "לעשות רוצח" הביאה את הסיפור לקהל רחב ברחבי העולם.
כתוצאה מהתגובה חסרת התקדים לסדרת הדוקו יצאה עונה שנייה אשר מתעסקת בחייהם של דאסי ומשפחתו לאחר ההרשעה.
כתוצאה מהצורה בה נערכו החקירות של דאסי נשמעו קריאות לזכות אותו באמצעות עצומות להחזרת החופש שלו וליישום "החוק להגנה בחקירות בני נוער בוויסקונסין", אשר אמור למנוע מהמשטרה לתשאל קטינים ללא נוכחות עורך דין או מבוגר.
אסיפות תמיכה בזיכויו של דאסי נערכו בארצות הברית, לונדון, מנצ'סטר, מלבורן, סידני ופרת'.
התומכים תקשרו עם דאסי על ידי מכתבים ותרומה למזנון של בית הכלא בו הוא נמצא.
דאסי כרגע מיוצג על ידי פרופסור סטיבן דריזין ופרופסור לורה נידרדר מהמרכז להרשעות שווא בקרב קטינים, שניהם מומחים בהרשעות שווא בקרב חשודים קטינים.
בדצמבר 2015, עורכי הדין של דאסי מילאו הביאס קורפוס בבית משפט פדרלי מחוזי בבקשה לשחרור או משפט חוזר תוך טענה להפרה של זכויותיו החוקתיות כתוצאה מייעוץ לא אפקטיבי בעת המשפט ואילוץ הודעת שווא.
באוגוסט 2016, השופט האמריקאי וויליאם דפין קבע כי ההודעה של דאסי הייתה כפויה ולפיכך היא ניתנה בצורה לא רצונית ולא חוקתית והורה על שחרורו.
בנובמבר, מחלקת המשפט של ויסקונסין הגישה ערעור על החלטתו של השופט דפין לבית המשפט הפדרלי לערעורים של אמריקה אשר גרמה לביטול שחרורו של דאסי בזמן שהמתין לשימוע.
ביוני 2017 פאנל של שלושה שופטים אישר את החלטת השופט לבטל את הרשעתו של דאסי.
ב-5 ביולי, מחלקת המשפט של ויסקונסין הגישה עתירה בבקשה לבצע שימוע נוסף על ידי פאנל מלא הכולל הצגת טיעונים בעל פה.
המשפט הוכרע לבסוף בהצבעה של 3-4, כאשר הרוב מוצאים כי המשטרה גבתה את עדותו של דאסי באופן חוקי.
ב-20 בפברואר 2018, הצוות המשפטי של דאסי הגישו עתירה לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
דיון השופטים אשר בו היה אמור להיקבע האם בית המשפט ישמע את המקרה נקבע ל-14 ביוני 2018 אך התיק הוסר מסדר היום בבוקר בו נקבע הדיון ללא כל הסבר או קביעת תאריך אחר במקום.
לאחר מספר ימים נדחתה הבקשה לעיון מחדש בתיק.
ברנדה מרג'ורי הייל, הברונית הייל מריצ'מונד, DBE, PC היא שופטת בריטית, כיהנה כנשיאת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת בין ספטמבר 2017 לינואר 2020.
ליידי הייל נולדה בלידס, אך בגיל צעיר עברה יחד עם הוריה לריצ'מונד שבצפון יורקשייר.
היא למדה בגירטון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג', שם למדה משפטים, אחת מתוך שש נשים בכיתה של 116 תלמידים.
היא סיימה במקום הראשון בכיתתה.
לאחר תום לימודיה, החלה ללמד באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר, וב-1969 עברה את בחינות הלשכה בגרייז אין (אחת מאכסניות המשפט האנגליות) בהצלחה מרובה.
את 18 השנים הבאות חילקה ליידי הייל בין עבודתה כליטיגטורית (barrister) לבין האקדמיה.
ב-1989 מונתה לרשמת, וב-1994 קודמה לשופטת לענייני משפחה בבית המשפט הגבוה הבריטי.
עם כניסתה לתפקיד, כמקובל, קיבלה את אות מסדר האימפריה הבריטית.
ב-1999 קודמה לתפקיד שופטת בבית המשפט לערעורים (האישה השנייה בתפקיד זה), יחד עם תפקיד זה צורפה למועצה המלכותית.
ב-12 בינואר 2004 צורפה כ-Law Lord לבית הלורדים הבריטי.
ב-2009 הוקם בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, ותפקיד ה-Law Lord בוטל, ובמקומו נוצר תפקיד שופטי בית המשפט העליון וליידי הייל שינתה את תוארה יחד עם עמיתיה לתפקיד השיפוט.
בספטמבר 2017 הפכה ליידי הייל לנשיאת בית המשפט, עם פרישתו של דייוויד ניוברגר.
ליידי הייל נישאה ב-1968 לאנתוני הוגט, עמיתה לעבודה באוניברסיטת מנצ'סטר, להם בת משותפת.
נישואים אלו התפרקו ב-1992. באותה שנה נישאה לג'וליאן פרנד, הדקאן לשעבר של הפקולטה למשפטים במנצ'סטר.
ברנדון פול בריאן ויליאמס הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בהאל סיטי.
ויליאמס הוא בוגר האקדמיה של יונייטד, כאשר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך בספטמבר 2019.
ויליאמס טס יחד עם הקבוצה הראשונה של יונייטד למשחק הגומלין בפריז נגד פ.ס.ז' במסגרת ליגת האלופות במרץ 2019, אך לבסוף לא נכלל בסגל הסופי למשחק.
הופעת הבכורה שלו בקבוצה התרחשה במסגרת גביע הליגה האנגלי ב-25 בספטמבר 2019, עת עלה מהספסל נגד רוצ'דייל.
הופעת הבכורה שלו בהרכב התרחשה כשבוע אחר כך, ב-3 באוקטובר 2019, במשחק חוץ במסגרת שלב הבתים בליגה האירופית, נגד א.ז.
אלקמאר, במשחק בו קבוצתו סיימה בתיקו 0–0, כאשר ויליאמס משלים את כל 90 הדקות.
כשבועיים אחר כך, ב-17 באוקטובר 2019, חתם ויליאמס על חוזה ארוך טווח בקבוצה, עד יוני 2022. הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג התרחשה מספר ימים לאחר מכן, כאשר עלה לשחק בדקה האחרונה של תוספת הזמן במשחק מול ליברפול באולד טראפורד, במקום הקשר אנדראס פריירה.
שבועיים אחר כן, ויליאמס כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 3–3 מול שפילד יונייטד.
ב-23 באוגוסט 2021 הושאל ויליאמס לנוריץ' סיטי לעונה אחת.
ויליאמס קיבל את זימון הבכורה שלו לנבחרת אנגליה עד גיל 20 ב-30 באוגוסט 2019, לפני צמד משחקי הנבחרת מול הולנד ושווייץ.