tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1948, כשאביו היה צריך במסגרת עבודתו לשוב לחיפה, הגיע עמו הרדי לביקור קצר, אך לאחר מגפת כולרה שהתפשטה בקנטרה נאלץ להישאר בחיפה.
מלחמת העצמאות קיבעה אותו בעיר והוא נשאר בחיפה.
ג'וני נרשם לבית הספר הריאלי והצטיין בתחרויות ספורט במגוון תחומים.
באותה שנה, במשחק בין נבחרת בית הספר למכבי חיפה גילתה אותו האגודה והוא הצטרף לשורותיה.
הרדי שיחק בשורות קבוצת הנוער מכבי "שלמה" חיפה עד גיל 16 ואז עלה לקבוצת הבוגרים.
בין בני דורו שעלו איתו לבוגרים היו אשר עלמני, אברהם מנצ'ל, דניאל אסנין, יצחק צבי ושאול הרשקוביץ'.
הרדי שירת בחיל הים החל מגיוסו ב-1952.
הרדי היה חלוץ ימני כשלגבו הספרה 7. במדי מכבי חיפה רשם הרדי 193 הופעות בליגה ו-28 בגביע המדינה בהן הבקיע 70 ו-21 שערים בהתאמה.
ב-1961 במשחק דרבי בו שיחק כחלוץ מרכזי התנגש עם מגן הפועל חיפה, מרדכי מרטין, ושבר את רגלו.
הרדי שכב ארבעה חודשים עם גבס ורק אחרי 8 חודשים חזר למגרש.
הרדי הכריז על פרישה אך לאחר שהחלים החליט לשחק במשחק גמר הגביע ב-1962 מול מכבי תל אביב.
המשחק הסתיים בתוצאה 0:0, לאחר החמצות רבות של הרדי.
במשחק הגמר השני (באותה עת לא הייתה נהוגה שיטת הפנדלים), הבקיע הרדי שער ומכבי חיפה ניצחה 2:5 וזכתה בגביע.
לאחר מכן חזר למשחק פעיל.
לאחר משחק מול מכבי רמת-גן שנערך לעיני כ-50 אלף צופים הדביקו להרדי את הכינוי "שייע גלזר הקטן", מחמאה שבאותם ימים נחשבה לכבוד רב.
מקרה אחר שעורר את תגובת התקשורת וגרם לה לשבח את הרדי עקב הגינותו הייתה "פרשת היד".
באחד המשחקים של מכבי חיפה נגד מכבי יפו הבקיע הרדי שער עם היד.
אף על פי שהשופט קבע תחילה שהשער חוקי, אמר הרדי כי אכן השער הובקע עם היד וכך, השער נפסל לבסוף.
ב-1963 שוחרר הרדי לבקשתו לבית"ר חיפה בה שימש מאמן-שחקן במשך 3 שנים, לאחר מכן עבר למכבי זכרון יעקב בה גם שימש כמאמן-שחקן במשך 3 שנים ובגיל 34 פרש מכדורגל.
הרדי לא זכה להופיע בנבחרת ישראל בכדורגל, אך הופיע בנבחרת המשנה לנבחרת, שכונתה ישראל ב`, שבין השאר השתתפה במשחקי המכביה החמישית ב-1957 וקיבלה בה מדליה.
לאחר שפרש החל לאמן את קבוצת הנוער במכבי חיפה יחד עם עבודתו ברכבת ישראל כמנהל רכש.
לעיתים שימש כמנהל הקבוצה הבוגרת.
עם פיטוריו של אדמונד שמילוביץ', ב-1970 הפך למאמן במכבי חיפה.
בעונת 1971/1972 אימן הרדי את מכבי חיפה והגיע למקום ה-7 בליגה הלאומית (הליגה הראשונה אז).
לאחר שהוחלף שימש כמנהל הקבוצה ובאותה שנה עבר לאמן את הפועל חיפה.
ב-1977 נקרא לאמן את מכבי חיפה במקום מרדכי שפיגלר שהתפטר עקב פתיחת ליגה גרועה עם שלושה הפסדים רצופים בליגה הארצית.
באותה עונה סיים במקום ה-7 בליגה הארצית (המיקום הכי נמוך של מכבי חיפה בכל הזמנים).
ב-1980 החל כמאמן הבוגרים יחד עם הדור שגידל בנוער ואיתו עלה לליגה הלאומית (הליגה הראשונה אז) בעונת 1980–1981. הרדי המשיך עונה נוספת עם הבוגרים בטרם שב לאימון הנוער.
באותה עונה הגיע עם הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה ונוצח בבעיטות עונשין מול בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית.
לאחר עונה נוספת של הרדי בליגה הלאומית, פינה את מקומו למאמן נבחרת ישראל בדימוס, ג'ק מנסל.
לאחר שכשל במשימתו באמצע העונה פוטר מנסל ושוב נקרא הרדי לתפקיד מאמן הקבוצה והצליח להשאיר את הקבוצה בליגה.
לאחר מכן החל לאמן את הנוער וזכה באליפות.
בעונת 1988/89, בה שימש כעוזר מאמן תחת המאמן אמציה לבקוביץ', זכתה מכבי חיפה באליפות השלישית בתולדותיה ולראשונה הרדי היה שותף באליפות.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 היה מנהלה המקצועי של מחלקת הנוער של הקבוצה ובין השנים 1994–1996 היה מגלה הכישרונות של הקבוצה הבוגרת.
כמאמן נוער, הדריך שחקנים רבים בראשית דרכם.
ביניהם אבי רן, איתן אהרוני, אברהם אבוקרט, ברוך ממן, משה סלקטר, ירון פרסלני, רוני רוזנטל, ראובן עטר, אייל ברקוביץ', אריק בנדו וניר דוידוביץ'.
בשנת 2020 החליטה עיריית חיפה להנציח את זכרו של הרדי באמצעות קריאת רחוב חדש על שמו בשכונה שעתידה להבנות בסמוך לאצטדיון סמי עופר.
ג'וני טסט היא סדרת אנימציה אמריקאית-קנדית, שמשודרת משנת 2005. העונה הרביעית דובבה לעברית ושודרה בערוץ ניקלודיאון והחמישית והשישית דובבו לעברית בערוץ הילדים.
שלוש העונות הראשונות דובבו לעברית עבור ערוץ KIDZ, עם דיבוב מחדש לעונה הרביעית, והן שודרו החל מה-2 באוקטובר 2018 עד לסיום שידורי הערוץ ב-31 בדצמבר 2020.
ב-15 במרץ 2019 עלה סרטון קצר לערוץ היוטיוב של הסדרה ובו נחשף כי הסדרה עומדת לחזור, אולם באוקטובר 2019 הסרטון הפך לפרטי.
ב-23 בינואר 2020, חברת WildBrain אישרו כי עונה שביעית הייתה בהפקה.
סדרת קצרים בשם "Johnny Test: The Lost Web Series" עלתה לערוץ היוטיוב ב־2 במאי 2020, עם הפרק הפותח "The League of Johnnys", אולם הפרק הפך לפרטי יומיים לאחר מכן.
ב-6 במאי, אישרו WildBrain כי הסדרה נבחרה על ידי נטפליקס למטרת הפקת שתי עונות נוספות ופרק מיוחד שיעלו ב-2021; סדרת אתחול עלתה לנטפליקס ב-16 ביולי.
עונה נוספת לאתחול עלתה ב-7 בינואר 2022. בניגוד לסדרה המקורית, בה כל פרק מלא מורכב משני פרקים קצרים, באתחול כל פרק אורך 11 דקות בפני עצמו.
עלילת הסדרה מתמקדת בג'וני טסט, ילד משועמם בן 11 שמחפש לצאת להרפתקאות ולעשות דברים מגניבים, לרוב עם כלבו דוקי.
לג'וני יש שתי אחיות מדעניות, סוזן ומרי, בנות 13, שעושות עליו ניסויים שונים שלרוב נגמרים באסונות.
ג'ונתן קזייבייר "ג'וני" טסט - הדמות הראשית בסדרה, ילד משועמם בן 11 הנעזר בהמצאותיו של אחיותיו התאומות מרי וסוזן, שעושות עליו ניסויים, ויוצא להרפתקאות יחד עם כלבו המדבר דוקי.
יש לו אלטר אגו בשם "ג'וני X", המשמש כגיבור על.
דוקסון לאונרד "דוקי" טסט - כלבו המדבר של ג'וני, הנמשך אליו בכל פרק ויוצא איתו להרפתקאות.
ג'וני אימץ אותו ממכלאת הכלבים, ולאחר מכן קיבל את יכולת הדיבור במהלך אחד הניסויים של סוזן ומרי.
סוזנה לאורה "סוזן" ומריונט לואיס "מרי" טסט - אחיותיו התאומות של ג'וני, בנות 13. בעלות מעבדה סודית שבה הן עושות על ג'וני ניסויים.
הוברט "יו" טסט - אביו של ג'וני, סוזן ומרי.
לא סובל לכלוך ונוהג להכין קציץ בשר.
לילאן "ליליה" טסט - אימו של ג'וני, סוזן ומרי.
יוג'ין "נצנץ"/"בלינג-בלינג" המילטון - ילד שמן ו"קול" בעל אביזרים מנצנצים, לפיכך ניתן לו שמו.
מאוהב בסוזן, אחת מהאחיות התאומות של ג'וני.
אימו שונאת שהוא לא נמצא בבית.
גיל נקסדור - בחור יפה תואר; סוזן ומרי מאוהבות בו, אם כי הוא נוטה להתעלם מהן ולכנות אותן "בנות שהוא אף פעם לא ראה".
מיטשל "באמפר" רנדלס - ילד בריון בכיתתו של ג'וני.
דארק ווגאן - אויבו של ג'וני ואביו של ג'יליאן, מבוסס על דמותו של דארת' ויידר.
אוהב לאכול צנימים ולהשמיד כוכבים.
ג'יליאן ווגאן - בתו של ווגאן, נערה בעלת שיער מסולסל.
אליזבט "סיסי" בלייקלי - חברה בכיתה של ג'וני המחבבת אותו.
מר מיטנס - חתול מדבר.
מר שחור ומר לבן - סוכנים חשאיים גרועים שמבצעים פעולות בלי שום קשר לעלילה.
באופן אירוני, שמם לא מתאים לצבע העור שלהם; מר שחור הוא קווקזי בעל שער לבן, ומר לבן הוא אפרו-אמריקאי בעל שער שחור.
הגנרל - המפקד של שחור ולבן.
סטיב/ספיד מקול - כוכב טלוויזיה והגיבור של ג'וני וגיל.
הדיבוב של KIDZ בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
הדיבוב הופק באולפני דאבי דאב.
הדיבוב של נטפליקס בוים על ידי גבי אלון, והופק על ידי אפרת אולמן וגליה הרטמן.
שחר קדושספיר דרמוןסיסי בלייקליבריטני וילסון (עונה 1, 5)אשלי בול (עונות 2–4, 6)עדי קוזלובסקי שחר קדוש מאיה מיטלפונקטמר מיטנסג'יימס ארנולד טיילורמתי אטלס
גדי לויאליעזר וויסגדי לוימר שחורביל מונדייורם יוספסברג
אלי לולאיאליעזר וייסיורם יוספסברגמר לבןסקוט מק'נילגלעד קלטר
גדי לוי סער בדישימייקל רוזהגנרללי טוקאריורם יוספסברג
אלדד פריבס גדי לויאוהד שחרסטיב/ספיד מקולאודי רצין
ג'וני אקוסטה (בספרדית: Johnny Acosta Zamora; נולד ב-21 ביולי 1983) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כבלם בקבוצת מזרח בנגל ובנבחרת קוסטה ריקה.
אקוסטה החל את הקריירה שלו בקבוצת סנטוס דה גואפילס בה שיחק מעונת 2004/5 ועד 2010. ב-2010 עבר לאלחואלנסה איתה זכה בשלוש אליפויות קוסטה ריקה.
ב-2013 הוא הושאלה לחצי עונה לקבוצת דוראדוס דה סינלואה מהליגה המקסיקנית השנייה.
אקוסטה זומן לראשונה לנבחרת במרץ 2011, בגיל 29. הוא השתתף עם נבחרת קוסטה ריקה בקופה אמריקה 2011 וזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
ליגת העל הקוסטה ריקאית (3): , ,
ג'וני קיי ארנסט היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת איווה, מאז ינואר 2015. ארנסט, חברת המפלגה הרפובליקנית, כיהנה טרם היבחרה לסנאט כחברת הסנאט של איווה בין השנים 2011–2014.
ארנסט, בתם של ריצ'רד ומרלין קולבר, נולדה וגדלה בחווה חקלאית במחוז מונטגומרי שבאיווה.
ב-1993 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של איווה.
ב-1995 סיימה תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת המדינה קולומבוס.
במהלך לימודי התואר הראשון הצטרפה לתוכנית קצונת המילואים של צבא ארצות הברית והיא משרתת מ-1992 בכוחות המילואים של הצבא.
תחילה שובצה כקצינה בחיל ההנדסה של הצבא וב-2001 הצטרפה למשמר הלאומי.
במלחמת עיראק גויסה ושירתה בכווית ובעיראק מפברואר 2003 ועד אפריל 2004, תקופה בה פיקדה על פלוגת המשמר הלאומי מאיווה שעסקה במשימות הובלה ותמיכה לכוחות הלוחמים.
היא המשיכה להתקדם בשירות הצבאי וב-2011 הוענקה לה דרגת לוטננט קולונל.
היא פיקדה על גדוד 185 במשמר הלאומי של הצבא, בתקופת קמפיין הבחירות שלה לסנאט הוצבה כקצינת לוגיסטיקה במטה המשמר הלאומי של הצבא באיווה ולאחר היבחרה שובצה כסגנית ראש המטה.
לאחר לימודי התואר השני עבדה כאחראית משאבי אנוש בחברת ביטוח בריאות ובמוסד השכלה גבוהה.
ב-2001 מונתה למתאמת שירותי החירום במחוז מונטגומרי.
ב-2005 נבחרה למבקרת מחוז מונטגומרי ונבחרה שוב לתפקיד ב-2009. ב-2011 נבחרה לסנאט של איווה בבחירות מיוחדות שנערכו בעקבות מינויה של קודמתה לסגנית המושל.
ב-2014 התמודדה בבחירות לסנאט של ארצות הברית.
במהלך קמפיין הבחירות זכתה לתשומת לב לאומית כשבסרטון תעמולה ציינה כי לאור ניסיונה במשק חי כמסרסת חזירים, היא תדע לקצץ בשומנים בממשל.
ההשוואה עוררה גל של לעג מצד תומכי המפלגה הדמוקרטית, אנשי תקשורת וקומיקאים.
היא ניצחה בבחירות לסנאט ברוב של 52.2%.
בכך הייתה לאישה הראשונה שכיהנה בקונגרס מטעם מדינת איווה.
לאחר השבעתה נבחרה על ידי המפלגה הרפובליקנית לשאת את נאום התגובה לנאום מצב האומה של הנשיא ברק אובמה.
בין השנים 2023–2025 כיהנה כיושבת ראש ועדת העסקים הקטנים והיזמות של הסנאט של ארצות הברית.
היא חברה במועצת המבקרים של וסט פוינט.
עמדותיה של ארנסט הם שמרניות, היא מתנגדת להפלות מלאכותיות ומהמובילות בקונגרס להסרת המימון הפדרלי לפדרציה האמריקאית להורות מתוכננת.
תומכת בתיקון השני לחוקת ארצות הברית ומתנגדת לפיקוח נוסף על החזקת כלי נשק מצד הממשל הפדרלי.
היא תומכת בקיצוץ בתקציבי הממשלה, מתנגדת להתערבות הממשל הפדרלי בנושאים כמו שכר מינימום, נישואים חד-מיניים וחינוך ותומכת בביטול מחלקת החינוך בממשל.
בהתייחסה לנושא הטרדות מיניות בצבא ציינה שהיא עצמה סבלה מכך ושהיא מאמינה כי גורם חיצוני ועצמאי צריך לבחון את תלונות בתחום, על אף התנגדות צפויה לחקיקה כזו מצד חברי מפלגתה.
ב-2 בספטמבר 2025 הכריזה ארנסט כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה שלישית בסנאט האמריקאי.
ג'וני ואבירי הגליל היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה קומית שעלתה לשידור ב-2 בספטמבר 2015 בערוץ yes DramaHD, זכתה להצלחה רבה ולמיליוני צפיות, ואף זכתה לאדפטציה צרפתית ב-AMAZON פריים וידאו ולאדפטציה גרמנית בערוץ VOX הגרמני.
הסדרה עוקבת אחרי ארבעה חברי ילדות שחוברים יחדיו ופותחים משרד ליווי לנשים בלבד.
משרד הליווי זוכה להצלחה גדולה בגליל ומשנה את חיי הגיבורים, המתמודדים עם משמעות היותם ג'יגולואים, וכן את חיי הקרובים אליהם.
יוצרי הסדרה הם דני רוזנברג, שגם ביים אותה, ותום שובל, ומככבים בה עוז זהבי, אושרי כהן, יוסף סוויד ויואב לוי בתור נערי ליווי, וכן ג'וי ריגר, מלי לוי, נועה קולר, יפתח קליין, אוולין הגואל ושמיל בן ארי.
ג'וני (עוז זהבי) שב מסין לביתו במושב ב לאחר מות אביו כדי לקחת אחריות על אחותו המתבגרת חלי, על העסק המשפחתי הכושל ועל חייו.
הוא שואף להזניק קדימה את מכוורת הדבש המשפחתית, אך בעקבות רצף של טעויות מגלה כי במכוורת לא נמכר דבש בוטיק אלא סקס בוטיק.
הגילוי המטלטל עומד לשנות את חייו ואת חיי הסובבים אותו.
ג'וני קציר (עוז זהבי): נער ליווי, אחיה של חלי, שב מסין לאחר 4 שנים אחרי שברח זמן קצר לפני חתונתו עם הודיה.
שימי (יואב לוי): נשוי לאילנית ואב לילד, נמצא במצב כלכלי נואש וכתוצאה מכך הופך לנער ליווי בידיעת אשתו, דבר שמקשה על הנישואים שלהם.
איתמר (אושרי כהן): נער ליווי, לא מוצא שפה משותפת עם אביו וכתוצאה מכך עוזב את הבית ועובר לגור עם ג'וני.
קייס (יוסף סוויד): בן 30, ערבי שעובד בכוורת הדבש, הראשון שהתחיל לעסוק בזנות כדי להרוויח כסף מהצד, מתאהב בחלי קשות.
חלי קציר (ג'וי ריגר): אחותו הקטנה של ג'וני, בת 17 לאחר מות אביה נשארת בלי אפוטרופוס והרווחה רוצה לשלוח אותה לפנימייה, מתאהבת בקייס.
הודיה ארבל (מלי לוי): ארוסתו לשעבר של ג'וני שעזב לסין זמן קצר לפני חתונתם, נשואה כיום לניר.
מוטק'ה (שמיל בן ארי): אביו של איתמר, נוהג להתעמר בבנו, מה שגורם לו בסופו של דבר לעזוב את הבית.
ניר ארבל (יפתח קליין): בעלה של הודיה.
אילנית (נועה קולר): אשתו של שימי, מודעת להיותו נער ליווי, אך מתמודדת עם זה בגלל המצב הכלכלי.
זוהרה (דפנה ארמוני): בת זוגו של מוט'קה.
שרהל'ה (אוולין הגואל): חברה של זוהרה.
היא ואיתמר מנהלים רומן בסתר.
עופרה (מירב גרובר): לקוחה קבועה של ג'וני, סאדיסטית.
יעלי (שי-לי עטרי): לקוחה רומנטיקנית של ג'וני.
ד"ר יאנה (תמרה קליינגון): רופאה שעובדת עם אילנית, הופכת ללקוחה של שימי.
אנה (חן יאני): לקוחה אצל איתמר.
רעיה (שרון שטרק): לקוחה של איתמר ושימי.
מייקל ג'ון "ג'וני" ג'יילס הוא כדורגלן ומאמן עבר אירי ששיחק בעמדת הקשר.
בשנת 2003 ג'יילס נבחר על ידי התאחדות הכדורגל בארצו לכדורגלן האירי הטוב ביותר בחמישים השנים האחרונות במסגרת פרסי היובל של אופ"א.
לאחר שהחל את הקריירה במנצ'סטר יונייטד, עבר ג'יילס ללידס יונייטד, והיה שותף לאחת מהתקופות המוצלחות בהיסטוריה של המועדון בשנות ה-60 וה-70. משם, המשיך את הקריירה כמאמן-שחקן באנגליה, אירלנד וארצות הברית.
ג'יילס פרש מאימון בשנת 1985, ושנה אחר כך החל לעבוד כפרשן ספורט.
כיום, הוא נחשב לאחד מהמובילים בתחום בארצו.
ג'יילס נולד בעיר דבלין שבאירלנד, שם רכש את יסודות הכדורגל בעידודו של אביו, כריסטי, שהיה בעברו כדורגלן ומאמן.
הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער סטלה מאריס המקומית, לפני שנרכש על ידי מנצ'סטר יונייטד האנגליה בשנת 1956, כשהיה בן 16 בלבד, תמורת סכום זעום של עשרה ליש"ט.
ג'יילס החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת כבר בעונת , עוד בטרם מלאו לו 19, וזאת לאחר האסון האווירי במינכן, בו נהרגו שמונה משחקני הקבוצה.
באותה עונה רשם עשר הופעות ליגה, וזכה לזימון בכורה לנבחרת אירלנד.
ובשלוש העונות הבאות היה לשחקן הרכב קבוע, לצדם של כוכבים כבובי צ'רלטון ודניס לאו.
בעונת זכתה מנצ'סטר בגביע ה-FA לאחר ניצחון 3-1 בגמר על לסטר סיטי.
ג'יילס פתח בהרכב הקבוצה למשחק הגמר.
בסיום העונה, ולאחר ארבע עונות בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר, החליט המאמן באזבי להוציא את ג'יילס מהרכב הקבוצה והאיץ את תהליך שחרורו מהקבוצה.
ג'יילס נמכר ללידס יונייטד, ששיחקה אז בליגת המשנה, תמורת כ-33 אלף ליש"ט.
ג'יילס הפך לשחקן מפתח בקבוצה והתפתח לאחד הקשרים המובילים בכדורגל האנגלי באותה תקופה.
כבר בעונת , עונתו הראשונה בלידס, זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה והעפילה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
בעונתה הראשונה בליגה הבכירה החמיצה לידס במעט את שני התארים המשמעותיים, כשסיימה שנייה בליגה אחרי מנצ'סטר יונייטד בגלל פער שערים בלבד, והפסידה בגמר הגביע לליברפול בתוצאה 2-1 לאחר הארכה (כל שלושת השערים נכבשו בזמן ההארכה).
ג'יילס יצר שיתוף פעולה מוצלח עם שותפו לקישור וקפטן הקבוצה, בילי ברמנר, והמאמן דון ריווי בנה קבוצה חדשה סביב השניים.
סגנון המשחק הדומה, החזק, היעיל והיצירתי של השניים הפכו את הקישור של לידס לאחד האיכותיים בליגה, ואת הקבוצה לחברה משמעותית בצמרת הטבלה האנגלית.
בעונת זכה ג'יילס בתארים ראשונים במדי לידס, כשהקבוצה זכתה בגביע הפוטבול ליג לאחר ניצחון 1-0 בגמר על ארסנל, ובגביע ערי הירידים לאחר ניצחון במשחק גמר כפול מול פרנצווארוש.
עונה אחר כך זכו ג'יילס ולידס באליפות אנגליה הראשונה בתולדות הקבוצה.
ג'יילס היה משחקני המפתח בזכייה, ששברה את השיא דאז במספר הנקודות לעונה, שיא שהחזיק עשר עונות.
לידס רשמה מאזן ביתי נקי מהפסדים, ורק שני הפסדים במשך כל העונה.
עונה אחר כך שוב היה ג'יילס ממצטייני הקבוצה, שסיימה במקום השני בליגה, הפסידה בגמר הגביע לצ'לסי רק במשחק חוזר, והעפילה עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות, שם נעצרה על ידי סלטיק.
ג'יילס כבש באותה עונה 13 שערי ליגה, שיא קריירה אותו שחזר גם עונה אחר כך, בה זכתה הקבוצה בפעם השנייה בגביע ערי הירידים לאחר ניצחון על יובנטוס.
את האליפות החמיצה הקבוצה במחזור הנעילה של העונה לארסנל, שהמשיכה לזכייה בדאבל.
בעונת זכה ג'יילס עם לידס בגביע הראשון (והיחיד עד כה) בתולדותיה, כשהקבוצה גברה בגמר 1-0 על ארסנל.
בפעם השנייה ברציפות החמיצה הקבוצה את הזכייה באליפות במחזור הנעילה, בו הפסידה לוולברהמפטון וונדררס ואפשרה לדרבי קאונטי לעקוף אותה בצמרת.
בעונת שוב נותרה לידס ללא תארים, לאחר שהפסידה בגמר הגביע לסנדרלנד, ובגמר גביע אירופה למחזיקות גביע למילאן.
פרישתו של ג'ק צ'רלטון ב-1973 הותירה את ג'יילס כשחקן הוותיק ביותר בסגל הקבוצה.
באותה שנה החל לשמש כמאמן-שחקן בנבחרת אירלנד, במקביל להופעותיו במדי לידס.
בעונת פתחה לידס עם 29 משחקי ליגה רצופים ללא הפסד, שהעניקו לה בסופו של דבר תואר אליפות שני בהיסטוריה, ושני בקריירה של ג'יילס.
בסיום העונה עזב המאמן ריווי את תפקידו לטובת תפקיד מאמן נבחרת אנגליה, והמליץ לראשי המועדון על ג'יילס, אז בן 34, כיורשו.
בצעד מעורר מחלוקת החליטה ההנהלה למנות לתפקיד את בריאן קלאף.
אך על פי שהיה מאמן מוצלח ללא עוררין, התבטאויותיו כנגד המועדון בעבר והעובדה כי לא הסתדר עם קודמו בתפקיד, הפכו את ההחלטה למעוררת מחלוקת.
שחקני לידס, שתמכו גם הם במינויו של ג'יילס, לא הסתדרו עם המאמן, מה שהוביל לשחרורו מהקבוצה תמורת פיצוי גבוה לאחר 44 ימים בלבד בתפקיד.
גם אז התפקיד לא הלך לג'יילס אלא לג'ימי ארמפילד, שהוביל את הקבוצה עד לגמר גביע אירופה לאלופות 1975, הראשון בהיסטוריה של הקבוצה.
לידס הפסידה לבאיירן מינכן בתוצאה 2-0. אף על פי שפתח בהרכב לגמר, ג'יילס הוותיק כבר לא היה שחקן בטוח בהרכב, ועם סיום העונה הגיע כמאמן-שחקן לקבוצת וסט ברומיץ' אלביון מליגת המשנה.
ג'יילס, שהוכיח את יכולותיו כמאמן-שחקן צעיר בנבחרת, הוביל את וסט ברומיץ' לליגה הבכירה כבר בעונת הבכורה שלו, כשהקבוצה סיימה במקום השלישי.
הוא הוסיף לאמן ולשחק בקבוצה גם בעונה שלאחר מכן, בה סיימה הקבוצה במקום השביעי.
ג'יילס התפטר מתפקידו ב-21 באפריל 1977, לטובת חזרה לארץ הולדתו וקבלת תפקיד שחקן-מאמן בקבוצת שמרוק רוברס.
כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוביל ג'יילס את שמרוק לזכייה בגביע האירי לאחר ניצחון בגמר על סלייגו רוברס.
במהלך הקיץ עבר בהשאלה לפילדלפיה פיורי מה-NASL ורשם במדיה 20 הופעות, בטרם חזר לשמרוק רוברס.
ג'יילס עזב את תפקיד מאמן הנבחרת במרץ 1980, ופרש ממשחק פעיל לאחר שרשם את הופעתו האחרונה כשחקן ב-14 בדצמבר 1980.
ג'יילס נותר בתפקידו כמאמן שמרוק רוברס גם לאחר הפרישה, עד ל-3 בפברואר 1983. החל משנת 1981 ועד לאותה השנה שימש במקביל מאמן ונקובר וייטקפס מה-NASL, ואף זכה לתואר מאמן העונה ב-NASL בשנת 1982.
ג'יילס חזר לתפקיד מאמן וסט ברומיץ' במהלך עונת , והוביל את הקבוצה להישארות בליגה.
וסט ברומיץ' החלה בצורה טובה את עונת , ואף הגיעה עד למקום החמישי במהלך חג המולד, אך סיימה את העונה במקום ה-12 בלבד.
בעקבות פתיחה חלשה לעונת , התפטר ג'יילס מתפקידו ולא שב לאמן עוד.
ג'יילס החל את הקריירה הבינלאומית במדי בשנת 1959, כשהיה בן 19 בלבד.
באותה תקופה נבחרו שחקני הנבחרת וההרכבים על ידי ועדה, וג'יילס נבחר לראשונה לפתוח בהרכב אירלנד במשחק ידידות מול ב-1 בנובמבר 1959 בדבלין.
השוודים הובילו 2-0 כבר לאחר 13 דקות, אך בדקה ה-16 כבש ג'יילס את שער הבכורה שלו בנבחרת בדרך למהפך אירי וניצחון 3-2.
ב-10 בנובמבר 1968, במשחק ידידות ביתי מול שבו רשם ג'יילס את הופעתו ה-27 במדי אירלנד, הוא היה לראשונה קפטן הנבחרת.
מאז ועד למשחקו האחרון כעשר שנים וחצי אחר כך, הוא ענד את סרט הקפטן ב-29 משחקים.
מאז מונה לתפקיד מאמן-שחקן הנבחרת ב-1973, הצליח ג'יילס להוביל את אירלנד לתוצאות מוצלחות יותר מאשר בעשור הקודם.
במוקדמות יורו 1976, בו העניק ג'יילס לליאם בריידי את הופעותיו הראשונות בנבחרת, הייתה אירלנד קרובה להופעה ראשונה בתולדותיה בטורניר הגמר, כשסיימה במקום השני בבית, נקודה בלבד מ.
במוקדמות מונדיאל 1978 הצליח ג'יילס להוביל את נבחרתו מרחק שתי נקודות מהעפלה, לאחר שנבחרתו רשמה הישג נאה בדמות ניצחון ביתי על .
ג'יילס רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת ב-22 במאי 1979. כעשרה חודשים אחר כך גם סיים את תפקידו כמאמן הנבחרת.
הוא הוביל את אירלנד כמאמן במשך שבע שנים, ובעשרים שנות קריירה בינלאומית כשחקן רשם 59 הופעות בינלאומיות, 29 מתוכן כקפטן, וכבש חמישה שערים.
ג'יילס נישא בשנת 1966 לאן.
לזוג שישה ילדים, ארבעה בנים ושתי בנות.
שניים מבניו של ג'יילס שיחקו גם הם כדורגל מקצועני בקבוצת שמרוק רוברס, מייקל (בין 1981 ל-1983) וכריס (בין 1993 ל-1995), והם הדור השלישי של כדורגלנים במשפחה.
בנוסף, גיסו של ג'יילס היה נובי סטיילס, שהיה כדורגלן במנצ'סטר יונייטד ואלוף העולם עם במונדיאל 1966.
ב-1986, כשנה לאחר פרישתו, החל ג'יילס בקריירה ארוכה כפרשן ספורט נערץ באירלנד.
הוא ממובילי הפרשנים בערוץ RTÉ מהשידור הציבורי באירלנד, ובמקביל הוא מפרסם טורים באינטרנט ובעיתון וכן בתחנת רדיו אירית בשם "ניוזטוק".
בשנת 2003 נבחר ג'יילס על ידי התאחדות הכדורגל האירית לכדורגלן האירי הטוב ביותר בחמישים השנים האחרונות, במסגרת פרסי היובל של אופ"א.
בשנת 2006 פורסם הספר "יונייטד המקוללת" , בה מתאר הסופר דייוויד פיס את תקופת 44 הימים של בריאן קלאף כמאמן לידס יונייטד.
ב-2009 אף יצא הסרט הנושא את אותו השם, המבוסס על עלילת הספר.
ג'יילס מוזכר בספר, ומגולם בסרט על ידי השחקן האירי פיטר מקדונלד.
ג'יילס הגיש תביעה כנגד מחבר הספר פיס על לשון הרע, וטען כי הספר מציג אותו כסכסכן ורוקם מזימות.
בספר מתוארות שיחות בין ג'יילס לקלאף שלעולם לא התקיימו לטענתו, ואף על פי שהסופר מציין כי הספר בדוי אך מבוסס על סיפור אמיתי, אנשים רבים רואים בו כגרסה הרשמית של האירועים.
בנוסף, טען ג'יילס כי אף על פי שלא הסתדר עם קלאף, הוא חשב שהוא אדם אינטליגנט ברמה גבוהה.
הצדדים הגיעו לעסקת טיעון בבית משפט בשנת 2008, ובמסגרתה ההוצאה לאור נדרשה להסיר כל תוכן שקרי ופוגעני לפי דעתו של ג'יילס ממהדורות הספר הבאות.
בנובמבר 2010, סמוך יום הולדתו ה-70, פרסם ג'יילס אוטוביוגרפיה בשם "איש הכדורגל" , שלאחר פרסומה הובילה את מצעדי רבי המכר במדינה.
בשנת 2011 ייסד ג'יילס את "קרן ג'ון ג'יילס", עמותה ללא כוונת רווח שתפקידה לעזור לילדים ברחבי אירלנד מרקעים שונים על ידי הקמת מתקנים לשיפור הבריאות והכושר.
כל ההכנסות מספרו האוטוביוגרפי נתרמו לצורך מימון העמותה.
גביע ערי הירידים (2): ,
חבר בקבוצת השנה בליגה האנגלית (2): ,
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםמנצ'סטר יונייטדהליגה הראשונה של הפוטבול ליג102232302304לידס יונייטדהליגה השנייה של הפוטבול ליג407הליגה הראשונה של הפוטבול ליג397405291220732832133413386336172291וסט ברומיץ' אלביוןהליגה השנייה של הפוטבול ליג382הליגה הראשונה של הפוטבול ליג371סך הכול באנגליה551100
ג'וני האנסן (בדנית: Johnny Hansen, נולד ב-14 בנובמבר 1943 בויילה שבדנמרק) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת המגן הימני.
האנסן החל את קריירת הבוגרים שלו במועדון ויילה בולדקלוב מעיר הולדתו ויילה בשנת 1962, שם שיחק שש עונות, צבר 150 הופעות וכבש שער אחד.
בשנת 1967 זכה בתואר הכדורגלן הדני של השנה לאור הצטיינותו בוויילה בולדקלוב, ששיחקה אז בליגת העל הדנית.
בשנת 1968 עבר האנסן לנירנברג מליגת הבונדסליגה, שם שיחק שתי עונות, צבר 55 הופעות וכבש חמישה שערים.
בעונתו השנייה בנירנברג, ירדה הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה, אך כישרונו ויציבותו בהגנה לא נעלמו מהמועדונים הגדולים, ואכן, האנסן חתם בקיץ 1970 בבאיירן מינכן.
האנסן שיחק בבאיירן מינכן במשך שש עונות, בהן זכה בתארים רבים ומשמעותיים.
האנסן, בצוותא עם שחקנים כפרנץ רוט, פרנץ בקנבאואר, גרד מילר ואולי הנס, זכו שלוש פעמים ברציפות בגביע אירופה לאלופות, בין השנים 1974-1976, כאשר האנסן שיחק בזכייה הראשונה והשלישית, אך בשנת 1975 היה חולה וצפה במשחק מביתו.
בנוסף, זכה האנסן בשש עונותיו בבאיירן מינכן בשלוש אליפויות הבונדסליגה ובגביע מקומי אחד, ופתח בהרכב במשחק הגביע הביניבשתי בשנת 1976, בו זכתה באיירן מינכן לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו.
ביוני 1972 הביסה באיירן מינכן את שאלקה 04 בתוצאה 5-1, במשחק הראשון שנערך אי פעם באצטדיון האולימפי במינכן, שהוקם לקראת אולימפיאדת מינכן, ושימש את הקבוצה עד לחניכתו של האליאנץ ארנה בשנת 2005. האנסן כבש את השער הראשון במשחק, שהיה גם השער הראשון שנכבש באצטדיון זה.
בקיץ 1976 עזב האנסן את באיירן מינכן עם רזומה עשיר בתארים, ולאחר 164 משחקי בונדסליגה בהם כבש שבעה שערים.
בשנת 1976 חזר האנסן לויילה בולדקלוב, שם שיחק שתי עונות נוספות, עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 1978. בתקופה זו שיחק 64 משחקים וכבש שלושה שערים, זכה בגביע בשנת 1977 ובאליפות דנמרק בשנת 1978, ומיד אחר כך פרש מכדורגל.
האנסן שיחק במשך 13 שנים בנבחרת דנמרק, החל משנת 1965 עד לפרישתו ממשחק פעיל ב-1978, צבר 45 הופעות והבקיע שלושה שערים.
עם זאת, במשך תקופה ארוכה נבחרת דנמרק הייתה מוגבלת לשחקנים חובבים בלבד, ועם חתימתו של האנסן בנירנברג, מועדון מקצועני, הוא היה מנוע מלשחק בנבחרת.
חוק זה בוטל בשנת 1971, וכך נסללה דרכו של האנסן בחזרה לנבחרת.
ג'וני בלינדה הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1948 בבימויו של ז'אן נגולסקו המבוסס על מחזה בשם זה מאת אלמר האריס שהועלה בברודוויי ב-1940.
המחזה מבוסס על מקרה אמיתי שהיה במקום מגוריו של האריס באי הנסיך אדוארד.
הוא עוסק באונס, נושא שלפי קוד הייז היה אסור עד אז לעסוק בו בסרטים.
העלילה מתרחשת בכפר דייגים קטן באי קייפ ברטון בנובה סקוטיה, קנדה בתחילת המאה ה-20. החיים מתרכזים בכנסייה והרכילויות הזדוניות פורחות.
ב-1967 הופק סרט טלוויזיה בשם זה עם מיה פארו בתפקיד בלינדה וכן ב-1982 עם רוזנה ארקט בתפקיד בלינדה.
המחזה הועלה בתיאטרון אהל ב-1956.
ג'יין ויימן זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר
הסרט זכה פרס גלובוס הזהב כסרט הטוב ביותר (ביחד עם האוצר מסיירה מדרה)
ד"ר רוברט ריצ'רדסון (לו איירס) הוא רופא בכפר דייגים קטן.
הוא רווק ואת משק הבית שלו מנהלת סטלה (ג'ן סטרלינג) המאוהבת בו אבל הוא מתעלם מכך.
למשפחת מקדונלד יש חווה קטנה ועיקר פרנסתה הוא מהפעלת טחנת קמח קטנה.
בלק מקדונלד (צ'ארלס ביקפורד) הוא אלמן שאשתו מתה בלידה.
הוא גר בחווה עם אחותו אגי (אגנס מורהד) ובתו בלינדה (ג'יין ויימן) שהיא חירשת מלידה.
כולם חושבים שהיא גם מפגרת ומכנים אותה "גולם" (Dummy).
הרופא מתקשר אליה דרך שפת הסימנים ומסתבר לו שהיא בחורה מבינה וחכמה.
באחד הלילות מגיע אחד מאנשי הכפר, לוקי מקורמיק (סטפן מקנאלי), לחווה כשהוא שתוי.
הוא מוצא את בלינדה לבד ואונס אותה.
כתוצאה מכך נכנסת בלינדה להריון אך מסרבת לגלות מי האב.
כולם חושדים ברופא ומתרחקים ממנו, דבר שפוגע בפרנסתו.
הרופא מיילד את בלינדה והיא מחליטה לקרוא לתינוק, ג'וני.
באחד המקרים מגיע לוקי מקורמיק לחווה, מתבונן בג'וני וללא כוונה מגלה לבלק שהוא האב.
הוא עוזב את החווה אך בלק דולק אחריו ומאיים לפרסם זאת בכל הכפר.
מתפתח ביניהם עימות אלים שבסופו משליך לוקי את בלק מהצוק אל מותו בים.
לוקי מתחתן לאחר זאת עם סטלה.
מצב החווה מידרדר לאחר מותו של בלק.
לוקי משכנע את ועד הכפר שבלינדה אינה מסוגלת לגדל את התינוק וכי עליה למסור לו אותו לאימוץ.
סטלה מציגה לבלינדה את המכתב המבקש ממנה לוותר על התינוק.
בלינדה מסרבת בתוקף, מעלה את התינוק לקומה השנייה ונועלת את הדלת.
כאשר סטלה מספרת לבעלה כי בלינדה מסרבת לתת את התינוק הוא מתמלא חימה ומגלה לה שהוא אבי הילד.
הוא נכנס לבית החווה, עולה במדרגות ומנסה לפרוץ את הדלת אך בלינדה יורה והורגת אותו.
בלינדה מובאת למשפט באשמת רצח.
היא עולה לדוכן העדות וד"ר ריצ'רדסון מנסה לעזור לה על ידי תרגום לשפת הסימנים.
גם מועלית ההשערה שהוא אבי התינוק ורישיונו עלול להישלל.
ברגע האחרון לא יכולה סטלה להתאפק.
היא מכריזה בפני כולם כי בעלה הוא אבי הילד ומתארת את מה שקרה כאשר ניסה לקחת אותו בכוח מבלינדה.
בלינדה משתחררת, ג'וני מוחזר לה וביחד עם הרופא ודודתה הם חוזרים לחווה.
ג'וני אקסטרום (בשוודית: Johnny Ekström, נולד ב-5 במרץ 1965 בקלבק שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת החלוץ.
לאקסטרום 47 הופעות ו-13 שערים במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1990 וביורו 1992.
אקסטרום החל את קריירת הבוגרים בגטבורג בשנת 1984, ושיחק במועדון שתי עונות.
בעונת 1985 הבקיע אקסטרום חמישה שערים, ובעונת 1986 הבקיע 13 שערים, והוכתר כמלך השערים של ליגת העל השוודית.
לאחר הצלחתו בגטבורג, עזב אקסטרום את הקבוצה וחתם באמפולי ששיחקה אז בסרייה א'.
בעונתו הראשונה בקבוצה, 1986/87, אקסטרום ואמפולי נשארו בליגה לאחר מאבקי תחתית, עם נקודה אחת יותר מהיורדת ברשה.
בעונתו השנייה במועדון, 1987/88, ירדו אקסטרום ואמפולי אל הסרייה ב'.
למרות זאת, אקסטרום נחשב אהוב מאוד על ידי הקהל של אמפולי, וזכה לכינוי הציקלון, בזכות מהירותו ויכולתו לשחק בנגיעה ללא כדור ולהשיגו בספרינט.
כינוי זה הוא אחד מהכינויים שניתנו לאקסטרום בזכות מהירותו, כמו גם "רכבת האקספרס מקלבק" (עיר הולדתו של אקסטרום), ו"ג'וני בראטום" (ג'וני הממהר בשוודית).
לאחר ירידת הליגה עם אמפולי, חתם אקסטרום בקיץ 1988 בבאיירן מינכן, שם שיתף פעולה בהתקפה עם יורגן וגמן, רולאנד וולפארט והנס דורפנר, והבקיע שבעה שערי ליגה בעונת 1988/89, בסיומה זכה אקסטרום באליפות עם באיירן מינכן.
עם זאת, אקסטרום עזב את המועדון בתום עונה אחת, ועבר לקאן מליגת העל הצרפתית, שם שיחק עד לשנת 1991, והבקיע ארבעה שערים ב-32 הופעות.
בשנת 1992 חזר אקסטרום לגטבורג, שם הבקיע 21 שערים ב-40 הופעות, וזכה עם הקבוצה בגביע השוודי לשנת 1992. לאחר מכן, שיחק אקסטרום לתקופות קצרות ברג'אנה האיטלקית ובריאל בטיס הספרדית, בשתיהן לא הטביע חותם.
בעונת 1994/95 שיחק אקסטרום בדינמו דרזדן והבקיע שבעה שערי ליגה, אך נשר עם הקבוצה מהמקום האחרון בליגה, ועזב את המועדון בתום העונה.
בקיץ 1995 חתם אקסטרום באיינטרכט פרנקפורט, מועדון צמרת בגרמניה באותן שנים, על מנת למלא את החורים שנפערו בעזיבתם של חלוצים כמו טוני יבואה ויאן פורטוק.
אקסטרום שיתף פעולה בהתקפה עם ריינר ראופמן, ג'יי ג'יי אוקוצ'ה ומתיאס הגנר, ועל אף זאת, פרנקפורט נשרה אל הבונדסליגה השנייה בתום עונת 1995/96, כשאקסטרום הבקיע שני שערים בלבד.
בעונתו השנייה בקבוצה, 1996/97, הבקיע אקסטרום חמישה שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם פרנקפורט בחזרה לבונדסליגה.
בשנת 1997 חזר אקסטרום לקדנציה שלישית בגטבורג, בה הבקיע שלושה שערים בשמונה משחקים.
בתום עונה זו, פרש אקסטרום ממשחק פעיל בגיל 32.
אקסטרום החל לשחק בנבחרת שוודיה בשנת 1986, וזומן לסגל השוודי למונדיאל 1990. בהפסד 2-1 לנבחרת ברזיל, אקסטרום לא שותף.
אקסטרום נכנס כמחליף בהפסד 2-1 לנבחרת סקוטלנד, ובמשחק האחרון בשלב הבתים מול נבחרת קוסטה ריקה, פתח בהרכב והבקיע את שער היתרון לשוודיה, אך קוסטה ריקה ניצחה 2-1 לבסוף, ושוודיה הודחה מהטורניר עם שלושה הפסדים בתוצאה הזהה 2-1, ואפס נקודות.
אקסטרום זומן לסגל השוודי ליורו 1992 שנערך בשוודיה, ונכנס כמחליף בשני משחקים בשלב הבתים, ובהפסד 3-2 לנבחרת גרמניה בחצי הגמר.
אקסטרום המשיך לשחק לאחר היורו בנבחרת, אך לא זומן לסגל השוודי למונדיאל 1994, בו סיימה שוודיה במקום השלישי.
את הופעתו ה-47 והאחרונה במדים הלאומיים ערך אקסטרום בשנת 1995. לזכותו של אקסטרום 13 שערים במדי נבחרת שוודיה.
מלך השערים של ליגת העל השוודית: 1986
מייקל ג'וזף פנינגטון הידוע בשם הבמה ג'וני וגאס הוא שחקן וקומיקאי אנגלי.
הוא מוכר מקולו הצרוד מהמבנה השמנמן שלו ומההומור הסוריאליסטי.
בטלוויזיה הופיע וגאס בין השאר בפרסומות של ITV Digital, בדמות סוחר הסמים מוז בסדרת הקומדיה השחורה "אידיאלי", ובתפקיד ג'ף מלטבי בסדרה הקומית "בנידורם" של רשת ITV.
וגאס נולד באזור ת'אטו הית' שבעיר סנט הלן במחוז לנקשייר.
הוא הצעיר מארבעת ילדיהם של לורנס ופטרישה פנינגטון.
יש לו שני אחים (רוברט ומארק) ואחות (קתרין).
בגיל 11 החל ללמוד בקולג' סנט ג'וזף באפהולנד, סמינר ופנימייה קתוליים שבו מכשירים נערים לכמורה.
אחרי ארבעה שלישים חזר הביתה חולה מגעגועים.
עוד למד בבית הספר "וסט פארק" שבסנט הלן.
במשך שלוש שנים למד וגאס אמנות וקרמיקה באוניברסיטת מידלסקס וסיים עם תואר BA.
אחר כך חזר לת'אטו הית' ועבד בעבודות שונות במשך זמן קצר.
בין השאר עבד במחסן של ארגוס, מכר ביטוח מדלת לדלת, וארז בקבוקים במפעל של חברת Jif.
לבסוף עבד כברמן בפאב בשם "בראון אדג'" בת'אטו הית'.
בין השנים 1994 ל-1997 היה וגאס חבר ב"קלאב זרתוסטרה" (Cluub Zarathustra), קבוצת קומיקאים בראשותם של סטיוארט לי, רוג'ר מאן, וסיימון מונרי.
הופעת הבכורה של וגאס בטלוויזיה הייתה ב-1986 כמתחרה בשעשועון "Win, Lose or Draw" בשמו האמיתי, מייקל, וציין את העובדה שהוא רוצה להיות קומיקאי ושם הבמה שלו הוא "ג'וני וגאס".
הוא השתתף בתוכנית הבידור "The Big Breakfast" בחודשים האחרונים שלה עד סיומה במרץ 2002. עוד הופיע בתוכנית "100 Greatest Stand-Ups" של ערוץ 4, ובתוכנית "Almost Famous 2" של ערוץ BBC Three.
וגאס זכה להכרה רחבה יותר כשהשתתף כאיש צוות בשעשועון "Shooting Stars".
ב-2002 כיכב וגאס בסיטקום של רדיו 4 של ה-BBC בשם "Night Class" אותו כתב יחד עם טוני בורג'ס וטוני פיטס, ובבימויו של דירק מאגס.
מ-2005 עד 2011 כיכב וגאס בתפקיד מוז בסיטקום "אידיאלי" של ערוץ BBC Three.
בין השנים 2007 ו-2009 שיחק וגאס בדמות ג'ף "האורקל" מלטבי בסיטקום "בנידורם" של ITV.
ב-16 בינואר 2015 הופיע בארבעה פרקים בעונה השביעית של הסדרה.
בעונה השמינית שהחלה ב-11 בינואר 2016 הופיע וגאס בתפקיד קבוע.
ב-2012 הופיע וגאס בתפקיד מר קרומבי בעיבוד הטלוויזיוני לספר הילדים "מר סירחון" מאת דייוויד ואליאמס.
ב-2014 דיבב את פט באז בסדרה המצוירת "Warren United" של ערוץ ITV4.
באוגוסט 2014 השתתף וגאס בסרט דוקומנטרי בן שני חלקים "Secrets from the Clink".
במאי 2013 שיחק וגאס בתפקיד לורד רטספיקר בעיבוד הרדיופוני של "לעולם-לא-עולם" מאת ניל גיימן.
ב-26 בדצמבר 2014 החל וגס לשחק בדמות וט אריק אגניו בחידוש של ה-BBC לסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות".
ביוני 2015 הנחה וגאס את התוכנית "Sunday Brunch" בערוץ 4, ובאוגוסט 2015 היה הקריין בתוכנית הדוקומנטרית "Travel Guides".
ב-2016 השתתף בתוכנית הידוענים "Drive" בהנחיית ורנון קיי.
באוגוסט 2016 כיכב וגאס בפיילוט של הסדרה "Home From Home" בתפקיד ניל האקט שצולם ב-Skiddaw View Holiday Park.
הפרק שודר ב-30 באוגוסט 2016, ופורסם שהוזמנה עונה של הסדרה שתשודר ב-BBC One ב-2017.
ב-2003 שיחק וגאס בתפקיד ג'קי סיימס בסרט "הבתולה מליברפול", אלף פרינס בסרט "Cheeky", ובתפקיד טרוור ב"בלאק בול".
ב-2004 הופיע בתפקיד דייב בסרט "Sex Lives of the Potato Men" ודיבב את הדמות של הדוד סטיוארט בסרט "Terkel in Trouble".
ב-2013 דיבב וגאס את הדמות אבו האוגר בסרט הבריטי "The Harry Hill Movie".
בשנת 2000 הופיע וגאס במחזה "The Erpingham Camp" מאת ג'ו אורטון בפסטיבל אדינבורו.
ב-2001 כיכב בפרסומות של ITV Digital בדמות בשם אל יחד עם בובה בשם מאנקי (שדיבב בן מילר).
ב-2007 חזר וגילם את אותה דמות בפרסומת לחברת התה PG Tips.
ב-2014 ביים וגאס וידאו קליפ עבור פול היטון וג'קי אבוט.
עוד באותה שנה פרסם את האוטוביוגרפיה שלו.
באוגוסט 2002 התחתן וגאס עם קתרין "קיטי" דונלי.
בני הזוג התגרשו במרץ 2008 אחרי שחיו בנפרד יותר משנתיים.
באפריל 2011 נשא לאישה את בעלת הטור ומפיקת הטלוויזיה האירית מאיה דונפי בסביליה.
ביולי 2015 נולד בנם טום.
ביולי 2014 הוענק לוגאס תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אדג' היל.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2001–2003 אושר Happiness צ'ארלי דויל סדרת טלוויזיה (12 פרקים) 2001 Attention Scum!
ג'וני האריס הוא שחקן, תסריטאי ומפיק אנגלי.
הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בטלוויזיה ובקולנוע בין השאר במיני-סדרה "Troy: Fall of a City" בסרט "Jawbone", בסדרה "This is England '86", "שלגייה והצייד", "רצח בדם קר", "Monsters: Dark Continent", הסדרה "The Fades", "פאנץ' 119" וב-"London to Brighton".
האריס היה מועמד לפרס באפט"א ולפרס Royal Television Society על הופעותיו בסדרת הטלוויזיה "This is England '86" של שיין מדוז.
הסרט הראשון שכתב האריס כתסריטאי הוא "Jawbone" ובו גם שיחק והיה שותף להפקה.
הסרט בהפקת BBC Films יצא לאקרנים במאי 2017.
האריס היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית יצירת הבכורה המצטיינת על עבודתו בסרט, והיה מועמד לפרס גילדת הכותבים של בריטניה הגדולה לתסריטאי הטוב ביותר.
הוא היה מועמד לפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי בקטגוריות השחקן הטוב ביותר ותסריט הבכורה הטוב ביותר, וזכה בשני פרסי הקולנוע הלאומי למשחק הטוב ביותר והפריצה הטובה ביותר.
האריס נולד בלמבת' שבלונדון בנובמבר 1973. תחילת הקריירה שלו הייתה על במת תיאטרון השוליים בלונדון.
פריצת הדרך שלו הייתה בסרט הקולנוע "London to Brighton".
אף על פי שתקציב הסרט היה מצומצם הוא נבחר לאחד מ-100 הסרטים הבריטיים הטובים ביותר של כל הזמנים של מגזין Time Out.
ארבע שנים אחר כך ליהק אותו במאי הסרט, שיין מדוז, לסדרה "This is England '86".
על הופעתו בתפקיד האב המתעלל מיק היה האריס מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה ולפרס Royal Television Society.
שנה אחר כך שיחק שוב בתפקיד מיק בסדרת ההמשך "This Is England '88", שזכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר.
האריס המשיך להופיע בפרויקטים זוכי פרסים בהם בתפקיד הראשי של הדרמה "The Fades" של ה-BBC שזכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
ב-2010 שיחק בתפקיד מולד, לוחם נוצרי גס התנהגות וברוטלי, היוצא למשימה בשליחות הבישופ, לכפר של עובדי אלילים, בסרט "המוות השחור".
ב-2012 השתתף האריס בסרט "שלגייה והצייד" של סרטי יוניברסל בכיכובם של קריסטן סטיוארט ושרליז ת'רון.
הוא גילם דמות של אחד משמונה הגמדים לצדם של בוב הוסקינס, ריי וינסטון, איאן מקשיין, ניק פרוסט, טובי ג'ונס, אדי מארסן ובריאן גליסון.
אחר כך שיחק האריס בסרט קולנוע נוסף "פאנץ' 119" יחד עם ג'יימס מק'אבוי, מארק סטרונג, פיטר מולאן ואנדראה רייסבורו שיצא לאקרנים ב-2013.
ב-2015 שיחק האריס בסדרת הדרמה של Sky Atlantic / Pivot "רצח בדם קר" לצדם של סר מייקל גמבון, סטנלי טוצ'י וכריסטופר אקלסטון.
הסדרה צולמה באיסלנד ובלונדון ועלתה לשידור בינואר 2015. האריס כיכב לראשונה בסרט קולנוע בתפקיד סרג'נט נואה פרייטר בסרט "Monsters: Dark Continent" הסיקוול של סרטו של גארת' אדוארדס "Monsters".
עוד ב-2015 חזר האריס לגלם את דמותו של מיק במיני-סדרה "This Is England '90" החלק האחרון של הסדרה המצליחה.
עוד גילם את פקד ג'ון היד בדרמה "מתוך החשיכה" של BBC One לצדה של אן-מארי דאף.
אתרי הצילומים היו במנצ'סטר ובסקוטלנד.
בפברואר 2016 החלו צילומי הסרט "Jawbone" שאת התסריט שלו כתב האריס.
הוא היה שותף להפקה וכיכב בו לצדם של ריי וינסטון, איאן מקשיין ומייקל סמיילי.
פול ולר הלחין והקליט את הפסקול המקורי.
המתאגרף לשעבר בארי מקגיגן ובנו שיין מקגיגן היו היועצים בסרט והכינו את האריס לתפקיד בדמות ג'ימי מקייב.
הפקת הסרט נתמכה על ידי סרטי ה-BBC, והוא יצא לאקרנים במאי 2017. האריס היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע עבור יצירת הביכורים המצטיינת לתסריטאי, במאי או מפיק על עבודתו בסרט.
הוא זכה בפרס הקולנוע הלאומי למשחק הטוב ביותר, ובפרס הפריצה הטובה ביותר.
עוד היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של בריטניה הגדולה לתסריט הביכורים הטוב ביותר, ולפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר ולתסריט הביכורים הטוב ביותר.
ב-2018 חזר האריס להופיע על מסכי הטלוויזיה וגילם את אגממנון בסדרה "Troy: Fall of a City" של רשת ה-BBC ונטפליקס.
הצילומים נערכו בקייפטאון שבדרום אפריקה.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2000 גנגסטר מס.
ג'ון אנטוני ניקולאס גרגאנו הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'וני גרגאנו הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון, שבה הוא אלוף הזוגות הנוכחי ביחד עם תומאסו צ'אמפה.
גרגאנו החל את הקריירה שלו בשנת 2005, כשהתאבק בארגון Cleveland All–Pro Wrestling (CAPW).
במהלך השנים, גרגאנו התאבק עבור ארגונים עצמאיים נוספים ברחבי אמריקה כמו Chikara, Dragon Gate USA, Evolve ו-Pro Wrestling Guerrilla (PWG).
גרגאנו הוא פעם אחת אלוף הזוגות של Chikara, פעם אחת אלוף הזוגות של Evolve, פעמיים אלוף פתחו את שערי החופש של Dragon Gate USA, כשתקופת הכהונה הראשונה שלו נמשכה 873 ימים.
בנוסף לכך, גרגאנו התאבק עבור ארגוני היאבקות נוספים כמו Ring of Honor (ROH) ו-Total Nonstop Action Wrestling (TNA).
לאחר שהשניים נפרדו, הם ניהלו יריבות חמה ביניהם.
גרגאנו זכה באליפות צפון אמריקה של NXT בינואר 2019, ובאליפות ה-NXT באפריל של אותה השנה.
עקב הזכייה באליפות ה-NXT, גרגאנו הפך לאלוף הטריפל קראון הראשון בתולדות NXT.
גרגאנו נכנס לזירת היאבקות בפעם הראשונה בגיל שמונה, כשהבעלים של הארגון CAPW, JT לייטנינג, שערך את המופעים מאחורי עסק הקייטרינג של אביו של גרגאנו, הרשה לו להיכנס לזירה.
בזמן שלמד בתיכון סיינט אדוארד, גרגאנו החליט להתאמן בבית ספר להיאבקות מקצועית של CAPW במטרה להפוך למתאבק מקצועי.
בגיל 16, גרגאנו החל להתאמן במתחם האימונים של CAPW תחת הדרכתם של JT לייטנינג וג'וש פרוהיבישן.
גרגאנו ציין את שון מייקלס, כריס ג'ריקו וג'וני סיינט כמודלים לחיקוי שלו.
גרגאנו התארס למתאבקת קנדיס לאריי בינואר 2016. השניים נישאו ב-16 בספטמבר 2016.
אליפות במשקל כבד של AIW (פעם אחת)
אליפות אינטנס דיוויז'ן של AIW (פעמיים)
פיוד השנה (2018) - נגד תומאסו צ'אמפה
קרב השנה (2018) - נגד אנדרדה "סיין" אלמאס על אליפות ה-NXT באירוע NXT TakeOver: Philadelphia
האליפות הבלתי מעורערת של CWE (פעם אחת)
אליפות הזוגות של Chikara (פעמיים) - ביחד עם צ'אק טיילור
אליפות ג'וניור במשקל כבד של CAPW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של Evolve (פעם אחת) - ביחד עם דרו גאלוויי
אליפות פתחו את שער החופש (פעמיים)
אליפות פתחו את השער המאוחד (פעם אחת) - ביחד עם ריץ' סוואן
טורניר אליפות הזוגות של Evolve (2016) - ביחד עם דרו גאלוויי
אליפות הזוגות של IWC (פעם אחת) - ביחד עם מייקל פקאדה
הישגים בארגון ההיאבקות Legacy Wrestling
PWI דירג אותו במקום ה-6 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2019
אליפות PWO/פריים במשקל כבד (3 פעמים)
אליפות צפון אמריקה של NXT (פעמיים)
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) - ביחד עם תומאסו צ'אמפה
אליפות הזוגות של ה-WWE (פעמיים, נוכחי) - ביחד עם תומאסו צ'אמפה
פרסי סוף השנה של NXT (5 פעמים)
קרב השנה (2016) - עם תומאסו צ'אמפה נגד הריבייבל (אלופים) (סקוט דוסון ודאש ויילדר) בקרב 2 מתוך 3 הכרעות על אליפות הזוגות של NXT באירוע NXT TakeOver: Toronto
קרב השנה (2019) - נגד אדם קול בקרב 2 מתוך 3 הכרעות על אליפות ה-NXT הפנויה באירוע NXT TakeOver: New York
יריבות השנה (2018) - נגד תומאסו צ'אמפה
ג'וני גרין היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1959–1973. לאורך הקריירה השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר, והעמיד ממוצעים כוללים של 11.6 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
גרין נולד וגדל בעיר דייטון שבאוהיו.
בסיום לימודיו התיכוניים עבד לתקופות קצרות עבור חברת בנייה ובמגרש גרוטאות בטרם התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית, אשר השתתפה אז במלחמת קוריאה.
במהלך תקופת שירותו הצבאי צמח לגובה 1.96 מטרים, ולראשונה בחייו שיחק בקבוצת כדורסל רשמית – קבוצת הכדורסל של בסיס צבא ארצות הברית באטסוגי שבקנאגאווה, יפן.
בשנת 1955 שוחרר מהצבא והחל ללמוד באוניברסיטת המדינה של מישיגן ("מישיגן סטייט"), מבלי שקיבל ממנה מלגת ספורטאי.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל שלה, 1956/1957, קלע גרין 13.2 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות.
במשחק חצי הגמר הפסידה מישיגן סטייט לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בתוצאה 70–74, על אף יכולת טובה של גרין אשר קלע 11 נקודות, הוריד 19 ריבאונדים וחסם 8 זריקות.
בעונת 1958/1959, האחרונה שלו באוניברסיטה, רשם גרין ממוצעים של 18.6 נקודות ו-16.6 ריבאונדים למשחק, והוביל את קבוצתו לרבע גמר טורניר אליפות המכללות.
בדראפט ה-NBA 1959 נלקח גרין בבחירה החמישית על ידי ניו יורק ניקס, במדיה שיחק ב-6 וחצי עונותיו הראשונות בליגה.
בתקופתו בקבוצה היה אחד משחקניה המובילים, לצד וילי נאולס, ריצ'י גארין, ויליס ריד וטום גולה, ונבחר 3 פעמים להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA.
בעונת השתתף לראשונה באולסטאר, לאחר שרשם ממוצעים של 15.9 נקודות ו-13.3 ריבאונדים למשחק, ובעונה העוקבת קלע שיא קריירה של 18.1 נקודות למשחק ונבחר בשנית.
בעונתו המלאה האחרונה עם הניקס, , השתתף במשחק האולסטאר בפעם השלישית, על אף שרשם ממוצעים צנועים של 11.0 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק.
בנובמבר 1965 הועבר גרין לבולטימור בולטס במסגרת טרייד ששלח לניקס את וולט בלאמי.
בדראפט ההרחבה של שנת 1967, לאחר שתי עונות כשחקן ספסל בבולטס, נבחר גרין על ידי סן דייגו רוקטס.
כבר לאחר 42 משחקים עם הרוקטס נשלח בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
את אותה עונה סיימה פילדלפיה עם המאזן הטוב בליגה, 62–20, ובפלייאוף 1968 הפסידה לבוסטון סלטיקס בגמר האזור המזרחי, בתוצאה 3–4. בעונת שותף ל-10.7 דקות בממוצע למשחק בלבד, ובסיומה שוחרר מהקבוצה.
לקראת עונת חתם גרין על חוזה בסינסינטי רויאלס, והציג שיפור משמעותי תחת המאמן בוב קוזי, בגיל 36, כשקלע 15.6 נקודות בממוצע למשחק עם אחוזי הקליעה מהשדה הגבוהים בליגה – 55.9%.
בעונה העוקבת נבחר בפעם הרביעית בקריירה למשחק האולסטאר, לאחר שקלע 16.7 נקודות למשחק והוביל בשנית את שחקני ה-NBA עם 58.7% קליעה מהשדה.
בסיום עונת פרש גרין ממשחק, בגיל 39.
לאחר פרישתו ממשחק נכנס גרין לתחום המסעדנות והיה הבעלים של אחד מסניפי מקדונלד'ס הפופולריים ביותר בעולם, בשכונת ספרינגפילד גארדנס שעל יד נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ.
ג'וני ארל דוקינס הבן הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי.
שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1986–1995, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 11.1 נקודות, 5.5 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 2008–2016 כיהן כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סטנפורד, ומאז שנת 2016 משמש כמאמן קבוצת אוניברסיטת מרכז פלורידה.
דוקינס נולד וגדל בוושינגטון די.
סי., ובין השנים 1982–1986 למד באוניברסיטת דיוק.
בכל 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("דיוק בלו דבילס") הוביל את קלעיה, עם ממוצע כולל של 19.2 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן מייק ששבסקי.
בעונת 1985/1986 הוליך את דיוק להעפלתה החמישית אי פעם לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, וכן להעפלתה השלישית למשחק גמר הטורניר.
במשחק הגמר עצמו קלע דוקינס 24 נקודות מול אוניברסיטת לואיוויל, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 69–72. בסיום אותה עונה הפך לשחקן הראשון מדיוק אשר זוכה בפרס נייסמית', המוענק לשחקן הצטיין בליגת המכללות.
2,556 הנקודות שקלע לאורך קריירת המכללות הציבו אותו במקום הראשון בתולדות האוניברסיטה; נתון זה נותר שיא האוניברסיטה במשך 20 שנה, עד ששבר אותו ג'יי.
בדראפט ה-NBA 1986 נבחר דוקינס על ידי סן אנטוניו ספרס, בבחירה העשירית.
בעונת רשם ממוצעים של 15.8 נקודות ו-7.4 אסיסטים למשחק, אשר בדיעבד היו שיאי הקריירה שלו.
באוגוסט 1989, לאחר 3 עונות בסן אנטוניו, הועבר יחד עם ג'יי וינסנט בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה למוריס צ'יקס ושני שחקנים נוספים.
בעונתו הראשונה בקבוצה היה אחד משחקנים המובילים, לצדם של צ'ארלס בארקלי, הרסי הוקינס ומייק ג'מינסקי, וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף ה-NBA מהמקום השני באזור המזרחי.
בסיבוב הפלייאוף השני הודחו הסיקסרס על ידי שיקגו בולס בתוצאה 1–4, על אף יכולת טובה של דוקינס אשר קלע 16.0 נקודות ומסר 8.4 אסיסטים בממוצע למשחק.
במשחק הרביעי של עונת נפצע דוקינס בברכו, ונאלץ להחמיץ את כל המשך העונה.
ב-3 עונותיו הבאות בפילדלפיה, לאחר חזרתו מהפציעה, תרם 9.3 נקודות ו-5.1 אסיסטים בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 31.
בשנת 1998 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק, בה שיחק בעברו כסטודנט, תחת המאמן הראשי מייק ששבסקי.
בעונת 1998/1999 הפסידה הקבוצה בגמר טורניר אליפות המכללות, ובעונת 2000/2001 זכתה באליפות המכללות השלישית בתולדותיה, בהובלתם של שיין באטייה, ג'יי ויליאמס, מייק דאנליבי וקרלוס בוזר.
בשנת 2008, לאחר 10 עונות כעוזר מאמן בֶדיוק, מונה למאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת סטנפורד.
בעונת 2013/2014 העפילה הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בפעם השישית בלבד בתולדותיה, בהובלתם של צ'ייסון רנדל, דווייט פאוול, אנתוני בראון וג'וש הואסטיס.
בסיום עונת 2015/2016 פוטר דוקינס מתפקידו; לאורך 8 עונותיו כמאמן הקבוצה, רשמה סטנפורד מאזן כולל של 156 ניצחונות ו-115 הפסדים (57.6%).
לקראת עונת 2016/2017 עבר לאמן את קבוצת אוניברסיטת מרכז פלורידה (UCF).
ג'וני רג'ינלד דייוויס הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי.
שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1976–1986, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 12.9 נקודות, 4.5 אסיסטים ו-2.0 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 1990–2014 שימש לסירוגין כמאמן ראשי וכעוזר מאמן ב-11 קבוצות שונות ב-NBA.
דייוויס נולד וגדל בעיר דטרויט שבמישיגן, ובין השנים 1972–1976 למד באוניברסיטת דייטון אשר באוהיו.
בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("דייטון פליירס"), במהלכה שיתף פעולה עם ג'ים פקסון, קלע 21.8 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1976 נבחר דייוויס על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, בבחירה ה-22. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, וסייע לפורטלנד להשיג את מאזן הניצחונות הגבוה ביותר של הקבוצה עד אז (49–33) ולזכות באליפות הראשונה בתולדות המועדון.
במהלך פלייאוף 1977 תפס את מקומו של דייב טוורדזיק בחמישייה הפותחת, ובסדרות גמר המערב וגמר הליגה – מול לוס אנג'לס לייקרס ופילדלפיה 76', בהתאמה – העמיד ממוצעים של 11.9 נקודות, 4.4 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.
בעונה העוקבת קלע 10.7 נקודות למשחק עבור הטרייל בלייזרס, אשר השיגו את המאזן הטוב ביותר בליגה (58–24) אך הודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
בערב דראפט 1978 נשלח דייוויס יחד עם הבחירה השלישית בדראפט (ריק רובי) בטרייד לאינדיאנה פייסרס, בתמורה לבחירה הראשונה (מייקל תומפסון).
בעונתו הראשונה עם הפייסרס הוביל את קלעי הקבוצה עם שיא קריירה של 18.3 נקודות בממוצע למשחק, וב-3 העונות הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה באינדיאנה עם ממוצעים של 15.8 נקודות ו-5.3 אסיסטים למשחק.
בדצמבר 1982 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
בשתי עונותיו באטלנטה קלע 12.6 נקודות ומסר 5.0 אסיסטים בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, ולאחר כעונה וחצי הועבר בחזרה לאטלנטה, בתמורה לאדי ג'ונסון.
בסיום עונת , בה הודחה אטלנטה על ידי בוסטון סלטיקס בחצי גמר האזור המזרחי, פרש דייוויס ממשחק, בגיל 30.
לקראת עונת מונה לעזור מאמן באטלנטה הוקס, ובשנים הבאות שימש כעוזר מאמן גם בלוס אנג'לס קליפרס ובפורטלנד טרייל בלייזרס.
בשנת 1996 מונה למאמן הראשי של פילדלפיה 76', במקומו של ג'ון לוקאס.
לאחר עונה אחת, בה רשמה קבוצתו מאזן שלילי 22–60, פוטר מתפקידו והוחלף על ידי לארי בראון.
בשנת 1999, לאחר שנתיים בצוות האימון של ניו ג'רזי נטס, עבר לשמש כעוזרו של דוק ריברס באורלנדו מג'יק.
לאחר 11 משחקים בעונת החליף את ריברס כמאמן הראשי של המג'יק, ועד לסיום העונה רשמו תחתיו המג'יק מאזן של 20 ניצחונות ו-51 הפסדים.
במרץ 2005, כאשר עמד מאזן הקבוצה בעונת על 31 ניצחונות ו-33 הפסדים, הוחלף בתפקיד על ידי עוזרו כריס ג'נט.
בין השנים 2005–2014 החזיק בתפקיד עוזר מאמן בקבוצות מינסוטה טימברוולבס, אינדיאנה פייסרס, ממפיס גריזליס, טורונטו ראפטורס ולוס אנג'לס לייקרס.
במהלך עונת שימש כמאמן הראשי של הגריזליס במשך שני משחקים, בין פיטוריו של מארק אייברוני לבין מינויו של ליונל הולינס.
קורנליוס "ג'וני" הודג'ס היה סקסופוניסט אלט אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות נגינת סולו עם הביג בנד של דיוק אלינגטון.
הוא ניגן אלט מוביל בסקסופון במשך שנים רבות.
הודג'ס ניגן גם בסקסופון סופרן, אך סירב לנגן סופרן לאחר 1946. הוא נחשב לאחד מנגני הסקסופון האלטיים המובהקים של עידן הלהקה הגדולה (יחד עם בני קרטר).
לאחר שהתחיל את הקריירה שלו כנער בבוסטון, הודג'ס החל בנסיעות לניו יורק וניגן עם לויד סקוט, סידני בשה, לוקי רוברטס וצ'יק ווב.
כשאלינגטון רצה להרחיב את הלהקה שלו בשנת 1928, נגן הקלרינט של אלינגטון, בארני ביגארד, המליץ על הודג'ס.
נגינתו של הודג'ס הפכה לאחד הקולות המזהים עם תזמורת אלינגטון.
בשנים 1951 עד 1955 עזב הודג'ס את אלינגטון כדי להוביל להקה משלו, אך חזר זמן ללהקתו של אלינגטון זמן קצר לפני חזרתו של אלינגטון לצמרת הביג בנד – הופעת התזמורת בפסטיבל הג'אז של ניופורט ב-1956.
הודג'ס נולד בשכונת קיימברידג'פורט בקיימברידג', מסצ'וסטס, לג'ון ה' הודג'ס וקייטי סוואן הודג'ס, שניהם במקור מווירג'יניה.
לאחר תקופה קצרה בצפון קיימברידג', עברה המשפחה לרחוב האמונד שבסאות' אנד של בוסטון, שם גדל הודג'ס עם סקסופוניסט הבריטון הארי קארני, והסקסופוניסטים צ'רלי הולמס והווארד א' ג'ונסון.
הכלים הראשונים שלו היו תופים ופסנתר.
בעוד אמו הייתה נגנית פסנתר מיומנת, הודג'ס היה אוטודידקט בעיקר.
הוא ניגן בפסנתר עבור ערבי ריקודים בבתים פרטיים תמורת שמונה דולר לערב.
הוא ניגן בסקסופון הסופרן עד גיל העשרה.
בערך באותה תקופה פיתח את הכינוי "ארנב", שלדעת חלק מהאנשים נבע מיכולתו לזכות בריצות של 100 מטר תוך שהוא גובר על מקצוענים, בעוד שאחרים, כולל קארני, אמרו שהוא נקרא בשם זה בגלל הרגלו לנגוס כארנב בכריכי חסה ועגבניות.
בגיל 14 הלך הודג'ס עם אחותו הבכורה לראות את סידני בשה מנגן ברביו "Black and White Revue" של ג'ימי קופר באולם בורלסקה בבוסטון.
אחותו הבכורה של הודג'ס הציגה אותו בפני בשה, שביקש ממנו לנגן משהו בסקסופון הסופרן שהביא איתו.
הודג'ס ניגן את "My Honey's Lovin' Arms" עבור בשה, שהתרשם ממיומנותו ועודד אותו להמשיך לנגן.
הודג'ס בנה לעצמו שם באזור בוסטון לפני שעבר לניו יורק בשנת 1924.
הודג'ס הצטרף לתזמורת של דיוק אלינגטון בנובמבר 1928. הוא היה אחד מחברי להקת אלינגטון הבולטים שהופיעו בקונצרט של בני גודמן בשנת 1938 בקרנגי הול.
גודמן תיאר את הודג'ס כ"הנגן הגדול ביותר בסקס אלט ששמעתי אי פעם." צ'ארלי פארקר כינה אותו "לילי פונס של כלי הנגינה שלו".
הרגלו של אלינגטון לכתוב מנגינות במיוחד לחברי תזמורתו הביא ליצירות שזוהו עם הודג'ס, "Confab with Rab", "Jeep's Blues", "Sultry Sunset" ו"Hodge Podge".
שירים אחרים שהוקלטו על ידי תזמורת אלינגטון, הכוללים באופן בולט את צליל סקסופון האלטו החלק של הודג'ס הם Magenta Haze Prelude to a Kiss, ו-Haupe (מתוך אנטומיה של רצח).
בולטים גם "Flirtibird" הקצבי, המציג את "הרעד שלא ניתן לעמוד בפניו" מאת הודג'ס, "The Star-Crossed Lovers" מתוך הסוויטה של אלינגטון –
הודג'ס הפגין גוון טהור ומלודיה חסכנית גם בבלוז וגם בבלדות שהביאו להתפעלותם של מוזיקאים מכל התקופות והסגנונות, מבן ובסטר וג'ון קולטריין, שניגנו איתו כשהייתה לו תזמורת משלו בשנות החמישים, ועד לורנס וולק, שעמו ניגן באלבום סטנדרטים.
סגנון הנגינה האינדיבידואליסטי שלו, שהציג שימוש בוויברטו רחב והחלקה רבה בין תווים לא חד משמעיים, זכה לחיקויים רבים.
כפי שמעידים הקומפוזיציות של אלינגטון שנקראו על שמו, הוא זכה לכינויים ג'יפ וארנב – לדברי ג'וני גריפין משום ש"הוא נראה כמו ארנב, שום הבעה זו על פניו בזמן שהוא מנגן את כל המוזיקה היפה הזו."
בשנות הארבעים של המאה העשרים ניגן הודג'ס על Conn 6M (שניתן לזהות אותו בתליון הצוואר התחתון) ומאוחר יותר על סקסופון אלט של Buescher 400 (הניתן לזיהוי על ידי תושבת הפעמון בצורת V).
בסוף הקריירה שלו בסוף שנות השישים ניגן הודג'ס אלט רציונל של ויטו לבלנק (מספר סידורי 2551A), מכשיר עם מנגנוני מפתח יוצאי דופן (המספקים אצבעות חלופיות שונות) ומיקום חור טון, שנתן אינטונציה מעולה.
סקסופון הוויטו של הודג'ס היה בציפוי כסף ונחקק בהרחבה על הפעמון, הקשת, הגוף וגביעי המפתח של הכלי.
ההופעות האחרונות של הודג'ס היו בחדר הקיסרי בטורונטו, פחות משבוע לפני מותו ב-11 במאי 1970 מהתקף לב, במהלך ביקור במשרדו של מנתח שיניים.
הקלטותיו האחרונות מופיעות ב"סוויטה של ניו אורלינס", שהייתה גמורה למחצה עם מותו.
הוא התחתן פעמיים; נולדה לו בת מאשתו הראשונה, ברטה פטיפורד, ובן (ג'ון סי.
הודג'ס השני) ובת (לורנה לי) מאשתו השנייה, אדית קיו.