tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עָפְרָה הייתה עיר מקראית בנחלת שבט מנשה, עירו של השופט גדעון שנלחם במדין כמתואר בספר שופטים בפרקים ו-ח.
מכונה גם עָפְרָה אֲבִי הָעֶזְרִי או עָפְרָת אֲבִי הָעֶזְרִי כשם משפחת גדעון - אביעזר, כדי להבדילה מעפרה שבבנימין.
בעפרה התגלה מלאך ה' לגדעון וציווה אותו לצאת ולהציל את שבטי ישראל מיד מדין.
גדעון הקים מזבח לה' בעפרה וניתץ את מזבח הבעל שהיה שם.
הקרב בין גדעון ואנשיו למחנה מדין נערך בעמק יזרעאל והסתיים בניצחון כביר.
לאחר הניצחון עשה גדעון "אפוד" משלל מדין לזכר הישועה הגדולה והציב אותו בעירו, אך העם הפך אותו למקום פולחן של עבודה זרה.
לאחר מותו, נקבר גדעון בעירו, בעפרה.
לזיהויה של עפרה הוצעו כמה אתרים בארץ ישראל.
הצעות אלו מתבססות על שמם הנוכחי של המקומות, על אזורי ההתיישבות של בני שבט מנשה ועל תיאור חייו של גדעון ומלחמתו במדיינים.
תל אל-פארעה - צפונית-מזרחית לשכם.
זיהוי זה אינו מקובל כיום, ובמקומו מקובל לזהות את התל עם העיר תרצה.
ח'רבת חדאד שליד טייבה בעמק יזרעאל.
זיהוי זה של פליקס-מארי אבל, מקובל גם על החוקר זאב וילנאי, והוא סמוך מאוד לאתרים הנזכרים בסיפור המקראי - מעיין חרוד וגבעת המורה.
מקום זה אמנם נמצא באזור המזוהה עם נחלת שבט יששכר, אך המקבלים סברה זאת מסתמכים על הפסוקים המלמדים שבני מנשה ירשו ערים בתוך נחלת יששכר.
ח'רבת עופר - דרומית-מערבית לשכם (הצעתם של חנן אשל וזאב ח' ארליך).
ח'רבת אל-טייבה - ממזרח לאום אל-פחם (הצעתו של צבי גל).
עפרה אשל היא פסיכולוגית קלינית מומחית ומדריכה ופסיכואנליטיקאית ישראלית בכירה.
מקימה (2016) וראש מסלול הלימודים המתקדמים "ויניקוט, ביון, והעצמאים בפסיכואנליזה – פורצי דרכים" (שם קודם: "הזרם העצמאי בפסיכואנליזה – פורצי דרכים"), התוכנית לפסיכותרפיה פסיכואנליטית, בית הספר ללימודי המשך ברפואה, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
ב-2012 נבחרה לאחת הנשים המשפיעות בישראל של המגזין "גלובס".
עפרה אשל היא פסיכואנליטיקאית מנחה, מדריכה ומורה בחברה הפסיכואנליטית בישראל ובמכון הישראלי לפסיכואנליזה.
אשל היא חברה באיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה (IPA).
חברת כבוד של המרכז החדש לפסיכואנליזה (NCP) בלוס אנג'לס.
אשל היא מורה בלימודי הליבה ובלימודים המתקדמים בתוכנית לפסיכותרפיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ובתוכניות של המחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2016 אשל הקימה את מסלול הלימודים המתקדמים "הזרם העצמאי בפסיכואנליזה – פורצי דרכים".
היא עומדת בראש מסלול זה, באוניברסיטת תל אביב.
אשל היא סגנית-נשיא לשעבר, מרכז ויניקוט הבינלאומי (IWA), וממייסדיה.
אשל הייתה ממייסדי תוכנית "הידברות" ללימודי המשך מתקדמים בפסיכותרפיה במכון הישראלי לפסיכואנליזה, לימדה והדריכה בלימודים לפסיכותרפיסטים מתקדמים במרכז הלימודים של החברה הפסיכואנליטית.
אשל היא עורכת מדור "ביקורת ספרים" בכתב העת הישראלי לפסיכותרפיה "שיחות".
אשל הייתה visiting scholar במכון הפסיכואנליטי של צפון קליפורניה (PINC) בסן פרנסיסקו, 2013;
הייתה מרצה ומדריכה ל"ויניקוט הקליני" בתוכנית הלימודים המתקדמים של ויניקוט The International Winnicott Advanced training בבייג'ינג, סין, 2018.
המרצה של כנס ביון השנתי במרכז הפסיכואנליטי של קליפרניה, לוס אנג'לס, 2018.
המרצה של הרצאת רוברט סטולר השנתית, לוס אנג'לס, 2021.
דר' עפרה אשל מרצה בכנסים בישראל ובעולם (אירופה, ארצות הברית, קנדה, אמריקה הדרומית, סין, דרום אפריקה), ופרסומיה תורגמו לאחת-עשרה שפות והופיעו בכתבי-עת פסיכואנליטיים וכפרקים של ספרים.
ההמשגה שלה ל"חורים שחורים" נכנסה ל"מילון המקיף של הפסיכואנליזה" Comprehensive Dictionary of Psychoanalysis (S.
בשנה האקדמית 2023-2024 העבירה Master Class שבועי ב-Deepsprings, בייג'ינג, סין*.
אשל מציינת שיש לה תואר דוקטור מאוניברסיטת ניופורט
Comess Teaching Fund במרכז החדש לפסיכואנליזה (NCP) בלוס אנג'לס, 2011
הפרס הבינלאומי ע"ש פרנסס טסטין בלוס אנג'לס, 2013
פרס לאונרד קומס, לוס אנג'לס, 2022
ב-2023 דורגה במקום הראשון בעשרייה העליונה של הכותבים על ויניקוט בין השנים 1978 – 2023
"על 'חורים שחורים', מוות והתקיימות אנליטית", שיחות, י"א (3).1997. "שיחות - כתב-עת ישראלי לפסיכותרפיה",
"acting out ו'הינכחות' המטפל", או: אל תוך לב הסערה", שיחות, י"ג (1) 1998. (סיכום המאמר באתר "המטפל")
"של מי השינה הזו, לעזאזל?
"Let it be and become me: מחשבות על הכלה, הזדהות ועל האפשרות להיות", שיחות, ט"ז (2) 2002. (סיכום המאמר באתר "המטפל")
"מן 'האשה הירוקה' אל 'שחרזדה': 'שמכאן' והתהוות החדש בטיפול הפסיכואנליטי", שיחות, ט"ז (3) 2002.
"פנתאוס ולא אדיפוס: מחשבות על פרברסיה, הישרדות והתקיימות טיפולית", שיחות, י"ח, 2004.
על היעדר, אובדן, וחידת החלומות הטלפתיים", שיחות, כ' (1) 2005.
"לנוכח שלושה שערים: השתוקקות הנפש להזדמנות חדשה להתהוות - מחשבות בעקבות מרגרט ליטל וויניקוט", שיחות, כ"ב (1) 2007.
עורכת-במשותף עם מאיר ברגר את הוצאתו המחודשת בעברית של הספר: השעה בת חמישים הדקות: קובץ סיפורים פסיכואנליטיים אמיתיים של רוברט לינדנר (תולעת ספרים, 2007).
"התחברות מטופל-מטפל בתהליך הטיפול: היסוד הכימרי", חוברת כנס האגודה הישראית לפסיכותרפיה פסיכואנליטית "מצבי תודעה במרחב האנליטי", פברואר 2008.
"כשאייגן פוגש את ויניקוט - אזור השקט: לבדיות ראשונית (primary aloneness), עצמי לא-מתקשר (incommunicado) וסביבה מחזיקה לא-נודעת", שיחות כ"ג (1), 2008.
"להיות 'כלולה' בשתיקה: על המטופל השותק ו'הינכחות' המטפל", שיחות, כ"ג (3) 2009.ביטאון שיחות.
"שהחזרת בי נשמתי בחמלה: על חמלה (compassion) במצבי ייאוש ומוות בטיפול", שיחות, כ"ד (1) 2009
"בתהומות ש'מעבר לעיקרון העונג':מחשבות על היכולת להיות בלא-להיות ולשרוד", שיחות, כ"ז (1) 2012.
"מחשבות על אינטרסובייקטיביות ומעבר לה".
"הזעקה האחרונה שהשתתקה: ויניקוט – ביון – אייגן".
עורכת-במשותף עם צביה זליגמן של הספר: היה או לא היה?
כאשר צללים של פגיעה מינית בילדוּת עולים בטיפול (כרמל, 2017).
"מהמשכיות והרחבה אל שינוי מהפכני בפסיכואנליזה הקלינית: כשהאחד הוא יותר משניים - לפי ויניקוט וביון המאוחר".
"להגיע בטיפול אל 'ארץ הלב': על שמיעה, לב, תקווה.
"על גשר צר מנפש-לנפש: להיות-שָם.
"דרכו הארוכה של ביון אל ארץ־הלב: האם הגיע לשם רק ביון התאורטיקן פורץ־הדרך וביון המטפל נשאר מאחור?" שיחות, ל"ז(3): 256-246, 2023.
מחשבות על כישלון, עם ביון וּויניקוט".
בתוך: "למשש את הפיל: נקודות עיוורות של מטפלים בגישות פסיכואנליטיות".
כתבה בכתב העת "דבר הפועלת", הייתה כתבת בעיתון "דבר" ולאחר מכן כתבת ב"מעריב" במשך 25 שנה (1960–1985).
בשנת 1933 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בשכונת פלורנטין בתל אביב.
בילדותה החלה לכתוב בעיתוני נוער.
הייתה כתבת בעיתון "דבר" ובדבר הפועלת.
בשנת 1948 החלה לכתוב טור בשם "האמן מאחורי הקלעים" ב"דבר", טור שהמשיך להופיע פרט להפסקה אחת עד שנת 1956. כן כתבה בדבר טורים סיפוריים על דמויות בנוף הישראלי.
לאחר שעברה למעריב קיבל המדור את השם "בינינו".
כן כתבה טור לנשים בשם "לי לך".
כתיבתה האישית הייתה בסגנון הטורים האישיים של הניו ז'ורנליזם.
בהמשך כתבה טורים על ערים ברחבי העולם.
בשנת 1969 קיבלה את פרס שלמה מרץ של מסדר ז'בוטינסקי.
אליגון גם הביעה את דעתה נגד פגמים שראתה בחברה.
היא כתבה נגד שביתות פראיות, נגד הפרקטיקה הפרטית של רופאים בבתי חולים ציבוריים, על התור לקבלת טלפון, נגד שחיקת דמי השכירות לבעלי הבתים שחוק הגנת הדייר חל עליהם ונגד בניית מבני ציבור מפוארים מדי.
בשנות ה-80 סגרה מעגל ושבה לכתוב על אמנים.
אליגון הייתה נשואה לאליעזר אליגון, מ"גדוד מגיני השפה העברית".
הם חיו ברמת גן והיו הורים לבת, תלמה, ולבן, גיורא.
היא ביקרה בירדן עוד לפני חתימת חוזה השלום.
כעיתונאית מעורבת חברתית, סיקרה יישובים חדשים עם עלייתם על הקרקע, כתבה על העולים וגם על האוכלוסייה הערבית בישראל.
בין מרואייניה לאורך השנים ניתן למצוא את יצחק בשביס-זינגר, ארתור רובינשטיין, יצחק רבין, לוי אשכול, פנחס ספיר, חנה רובינא, ארתור מילר ועוד.
אליגון כתבה עם רחל ינאית בן-צבי את סיפור חייה "אנו עולים".
במקביל לפעילותה הספרותית בעברית, הייתה אליגון מעורבת בקהילה הספרותית היידית, בכללם יוצרים ואנשי אקדמיה, והייתה מיודדת עם יצחק בשביס-זינגר, איתו ערכה סדרת ראיונות בניו יורק.
היא תרגמה שירים יידיים, טיפלה וסעדה את גדול המשוררים היידים אברהם סוצקובר, וטיפחה דור חדש של חוקרים ומורים של תרבות היידיש.
היכרותה עם אברהם יצחק לרנר, שהיה חובב תרבות יידית והעריך את אהבתה ליידיש, הביאה אותו להקים קרן לקידום התרבות היידית, לצוות את כל רכושו לקרן ולייעד אותה לנהל את הקרן אחרי מותו.
קרן לרנר ליידיש פעלה הן במישור האקדמי - העניקה מלגות לחוקרים מצטיינים בתחום ופרסים לעידוד המחקר, והן במישור התרבותי - בתמיכה בתיאטרון היידיש ובספרים וסרטים המוקדשים לשפה ולתרבות היידיות.
אליגון ניהלה את הקרן עד לסגירתה בשנת 2011.
עפרה אליגון כתבה כ-1,500 סיפורים קצרים שהתפרסמו ב"דבר השבוע", ב"מעריב" ובמוספים ספרותיים.
כמו כן כתבה ותרגמה שירים למקהלת צדיקוב (פעמונים), למחזמר "צלילי המוסיקה" לתוכניות ברשות השידור, ולזמרים שונים, בהם אסתר עופרים ובני אמדורסקי.
בתה תלמה אליגון-רוז היא סופרת, משוררת, פזמונאית, מלחינה ומפיקה מוזיקלית.
עפרה אליגון נפטרה ב-22 בדצמבר 2012, בגיל 91, נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתה בשדרות דוד המלך 47.
מספר אחד נפגע: סיפור חייו של הטייס סרן ז"ל, תל אביב: אל"ף, תשל"א 1970.
להוציא צליל מן החיים, רמת גן: כנרת, 1985. (סיפורים)
צימוקים ושקדים מרים, חולון: כנרת, 1996. (אוסף סיפורים רפורטז'יים קצרים, שחלקם הופיעו בטורה ב"מעריב" וחלקם חדשים)
כשאמא ואבא היו ילדים; איורים: דני קרמן; עורכת הספר: יעל גובר; אור יהודה: כנרת, 2009. (סיפורים לילדים ונוער, שראה אור בהוצאת כנרת בשנת 2009, ובו תיאורים מההווי המשפחתי שלה, על אודות בעלה, אליק אליגון המנוח, וילדיה תלמה וגיורא)
עפר צפריר (נולד ב-26 ביוני 1967) הוא קצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל, בתפקידו האחרון כיהן כקצין שריון ראשי בזרוע היבשה (מיולי 2012 עד יולי 2013).
עם גיוסו לצבא בשנת 1985 התנדב לקורס טיס.
שנה לאחר מכן, לאחר שהודח מהקורס, עבר לחיל השריון.
בשריון עבר צפריר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים.
בהמשך שימש כמ"פ, סמג"ד, ראש לשכת מפקד פיקוד הצפון, מג"ד וסמח"ט בשריון.
ב-2001 מונה לקצין אג"ם של עוצבת הגליל, בהמשך שירת כקצין אג"ם של פיקוד הדרום בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות, מפקד חטיבת הראל וסגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
ביוני 2007 מונה למפקד חטיבה 188, אותה שיקם לאחר מלחמת לבנון השנייה והוביל במהלך מבצע עופרת יצוקה.
בנובמבר 2009 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת נתיב האש.
לאחר מכן שימש כמפקד המרכז לאימוני מפקדות.
ביולי 2012 מונה לתפקיד קצין שריון ראשי, ושימש בתפקיד זה בין היתר במבצע עמוד ענן.
ביולי 2013 הוחלף בתפקיד על ידי תא"ל שמואל אולנסקי.
בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
בין היתר, פיקד על גדוד נח"ל שהשתתף בכיבוש מתחם התעלות המבוצר באום-כתף במלחמת ששת הימים, פיקד על חטיבת הערבה ומרחב שלמה ושימש כמושל רפיח, וכמושל חברון.
עפר בן דוד נולד לדוד בן דוד (טחור) ובלה לבית שר בקיבוץ כפר גלעדי.
הוריו ילידי מחוז ווהלין, בסביבות העיר קובל (כיום באוקראינה).
אביו עלה לארץ ישראל בגפו, בגיל 17, ושימש כ-"מוכתר" כפר גלעדי בשנות השלושים.
את לימודי התיכון עשה בבית ספר החקלאי מקוה ישראל.
בן דוד נלחם במלחמת העצמאות בגזרת ירושלים, בגיל 17.
למלחמת ששת הימים הגיע כמפקד גדוד 906 שהיה גדוד קורס המ"כים של הנח"ל שבסיסו היה במחנה שבטה.
יחד עם גדוד נוסף של הנח"ל (גדוד האחזויות 907) הוכפפו לחטיבת הנגב בפיקודו של יקותיאל אדם.
בתוכנית הקרב המשולב של אוגדה 38 בפיקוד אריאל שרון, לכיבוש מתחם אום-כתף, הוטל על החטיבה לכבוש את המוצב המצרי המבוצר שכלל תעלות מבוטנות כשהמרכזית והארוכה שבהן היא באורך של 3 ק"מ.
על הגדוד שבפיקודו הוטל בשלב הראשון, להוביל ולנווט את החטיבה באיגוף רגלי לילי בדיונות שמצפון למתחם, ובשלב שני, לפרוץ אל המוצב ולכבוש את התעלה המרכזית שבו.
חיילי הגדוד ערכו בתקופת ההמתנה אימונים רבים של לחימה ביעד מבוצר על מודל מאולתר של קטע ממתחם התעלות של אום-כתף.
בן דוד הוביל ניווט לילי שהסתיים בהצלחה כשהכוח החטיבתי הגיע סמוך אל הקצה הצפוני של התעלה המרכזית של המתחם המבוצר.
לאחר הרעשה ארטילרית כבדה של חיל התותחנים הישראלי, הסתערו שני גדודי הנח"ל הסדירים וחדרו לתוך תעלות הקשר של המתחם המצרי.
בכך נפתחה הדרך לשריון הישראלי לנוע אל תוך המתחם והובקע המעוז העיקרי במערך המצרי בסיני.
לאחר קרב אום-כתף עבר הגדוד לאל עריש ולג'יראדי ונלחם בכוחות המצרים שנותרו באזור ונסוגו מרצועת עזה לאחר שהאזור נכבש על ידי אוגדה 84 של צה"ל שהמשיכה מערבה לכיוון רומני וקנטרה.
שישה מלוחמי גדוד 906 עוטרו בציון לשבח, שניים צל"ש רמטכ"ל מרב-אלוף יצחק רבין, שניים צל"ש אלוף מישעיהו גביש ושניים צל"ש חטיבתי מאל"ם יקותיאל אדם (קותי).
מושל ומפקד בעזה, יהודה ושומרון וסיני
לאחר מלחמת ששת הימים מונה למושל חברון.
בתקופתו, התיישבה בפסח 1968 במלון פארק בחברון, ולאחר מכן בתוך מתחם הממשל הצבאי, הקבוצה הראשונה של מקימי קריית ארבע בראשות הרב משה לוינגר.
בן דוד נחשב כבעל יחסים טובים עם ערביי חברון בכלל ועם ראש עיריית חברון, מוחמד עלי אל ג'עברי, בפרט.
ב-10 בספטמבר 1969, בעת שנסע ברחוב בחברון במכונית הכרמל דוכס הצבאית שלו, נזרק אל המכונית רימון רסס, אך לא התפוצץ ובן דוד לא נפגע.
ביוני 1970 הוחלף על ידי זאב עצמון בתפקיד.
שירת כסגן מפקד חטיבת הבקעה בזמן מלחמת ההתשה בבקעת הירדן תחת פיקודו של המח"ט, עוזי עילם.
במהלך תקופה זו הוביל מרדפים, קידם את מקצוע הגששות והשתתף במבצעים מעבר לגבול.
לאחר מכן, שירת כמפקד חטיבת הערבה תחת אריק שרון כאלוף פיקוד דרום.
מונה כמושל רפיח בדרגת אלוף-משנה (אל"ם) ובתפקידו זה היה מעורב במשא ומתן על אדמות פתחת רפיח.
שימש כ"שופט" בטקסי "סולחה" רבים של הבדואים, תושבי האזור.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, הוצב להיות מפקד מרחב שלמה (מרש"ל) שכלל את דרום סיני ואת חופי מפרץ אילת.
השתחרר מצה"ל לאחר שהיה מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בן דוד נישא לרבקה לבית דרוזדובסקי מקיבוץ עין חרוד ונולדו להם ארבעה בנים.
אחיה של אשתו, פרופסור גדעון ארז, היה ממקימי אוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע ומראשוני הקריה למחקר גרעיני שליד דימונה.
עפר בן דוד נפטר בכפר סבא ותרם את גופתו למדע.
"המערכה בלבנון", ספר, 1985 בהפקת "טכנוסדר".
"עפר וחברים, ילדי ההר", ספר, הוצאת תמוז, 2004.
"ערובה נגד הסכין והשנאה", מאמר, "הארץ", 11 בינואר 1991 (במאמר מפורטת הצעה להפיכת רצועת עזה לאמירות כאפשרות להסדרת היחסים בין ישראל לתושבי עזה הערביים.)
"עשרים ושש שנים של קנאות", מאמר, "הארץ", 18 בנובמבר 1994 (במאמר מתוארים הסדרי התפילה במערת המכפלה.
נכתב, ככל הנראה, בהמשך לאירועים שהתפתחו לאחר "טבח מערת המכפלה".)
עפר קומאי (נולד ב-1957 בקיבוץ יד חנה) הוא מתמטיקאי, מחבר ופותר בעיות שחמט.
קומאי הוא מייסד ומנהל של חברת קרקטל, המתמחה בפיתוח תוכנה לקריאה והבנה אוטומטית של מסמכים.
אביו הוא ד"ר אליהו קומאי, פיזיקאי.
בנעוריו הוא זכה באליפות ישראל בשחמט לנוער בשנת 1974. ב־1975 זכה במקום הראשון באולימפיאדה הארצית למתמטיקה של מכון ויצמן למדע.
הוא בוגר תיכון עירוני י' אליאנס בתל אביב.
בשנים 1975–1978 הוא שירת בצה"ל בחיל השריון.
לקומאי תואר שני מאוניברסיטת תל אביב במתמטיקה.
התזה שלו "מדות במרחבים בולאניים ובמרחבי טרנספורמציה" נכתבה בהנחיית פרופ' משה ירדן.
הישגים בתחום פתרון בעיות שחמט
לקומאי דרגת רב-אמן בין-לאומי בפתרון בעיות שחמט.
הוא זכה שלוש פעמים באליפות העולם בפתרון בעיות שחמט ליחידים בשנים 1980, 1985 ו-1999.
קומאי זכה באליפות העולם הפתוחה שהתקיימה ביפן בשנת 2012 בעיר קובה בהפרש נקודה וחצי מהמקום השני.
ב-2023 זכה קומאי בתחרות הסימולטנית הבינלאומית לפתרון בעיות שחמט מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית.
התחרות התקיימה בו-זמנית בעשרות מקומות ברחבי העולם.
הישגים בתחום חיבור בעיות שחמט
לקומאי גם תואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט.
הוא זכה במדליית ארד באליפות העולם בחיבור בעיות ליחידים בשנים 2013–2015 בקטגוריית הבעיות ה"אגדתיות" (Fairies).
שתי בעיות שלו זכו במקום הראשון באליפות העולם העשירית לקבוצות.
בעיה אחת במחלקת "מט עזר", והאחרת במחלקת הבעיות ה"אגדתיות" (Fairies).
תחרות היובל לכבוד וירג'יל נסטורסקו, 2014
הנה דוגמה לבעיה פשוטה שקומאי חיבר.
שמאיים 2.רו2 מט ומאפשר לשחור
להתרות בשח על ידי כל מסע של הצריח השחור.
אלא שכל מסע של הצריח מפריע לשחור לבצע
והשחור לא יכול להמשיך 2...מהא5+ כי האלכסון נחסם
הלבן מתחיל וזוכה, פורסם בשנת 1988- 11.p WCCT3 ty
הלבן מתחיל וזוכה, פורסם בשנת 2004 - The Problemist
ספרו הראשון הוא רומן שנכתב יחד עם בתו הגר בשנת 2007: סונטה בסי מינור.
כמו כן כתב מאמרים ושני ספרי מדע המתבססים על מחקריו של אביו, דר' אליהו קומאי, בתחום פיזיקת חלקיקים:
בספרים אלו הוא מותח ביקורת חריפה על תורת הכרומודינמיקה הקוונטית (QCD) ועל הסגירות של קהילת פיזיקאי הגרעין.
קומאי נשוי לעולי קומאי ולהם שלושה ילדים.
עפרה בֶּנג'ו (Bengio; נולדה ב-3 במרץ 1943) היא היסטוריונית ישראלית, פרופסור אמריטה להיסטוריה ומתרגמת מערבית ומטורקית.
אביה, אברהם כאמל בסול, עבד כמורה עד שנאלץ להתפטר מעבודתו לאחר שפרצה מלחמת העצמאות.
אמה, עדינה לטיפה בסול, נשאה בעול גידולם של שמונה ילדים.
המשפחה עלתה ארצה בשנת 1954, התגוררה שנה במעברת "מחנה ישראל" ואחר כך עברה לתל אביב שם למדה בנג'ו בבית הספר העממי, בתיכון ובאוניברסיטה.
בנג'ו עוסקת בחקר המזרח התיכון המודרני.
עיקר מחקרה הוא בנושא המיעוט הכורדי, בהיסטוריה ובפוליטיקה של עיראק, ובטורקיה המודרנית.
בנג'ו חיברה ספרים ומאמרים רבים בנושאים אלו, וכן ספרים ומאמרים העוסקים ביחסי המדינות והעמים הללו עם ישראל.
כמה ממחקריה תורגמו לטורקית, ערבית וכורדית.
מאמריה תורגמו גם לפרסית, ספרדית וסינית.
את עבודת הדוקטורט שלה כתבה בנג'ו באוניברסיטת תל אביב, בנושא השיח הפוליטי של שלטון מפלגת הבעת' בעיראק.
עבודת הדוקטורט ראתה אור כספר "עיראק של צדאם".
בנג'ו משמשת כראש התוכנית ללימודים כורדיים וכחוקרת בכירה במרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה, וכמרצה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב.
היא פרסמה מספר תרגומים לעברית לכתביהם של משוררים טורקים וערבים, בהם נאזים חכמת ואורהן ולי קניק (Orhan Veli Kanik) (תרגומים מטורקית) ומחמוד דרוויש ואבו נוואס (תרגומים מערבית).
שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת אמורי בארצות הברית, באוניברסיטת בייג'ינג, באוניברסיטת בואזיצ'י (Boğaziçi) בטורקיה ובמכון הוושינגטוני למדיניות המזרח התיכון (The Washington Institute for Near East Policy).
בנג'ו מרבה לדבר על נושאי התמחותה בתקשורת העולמית והישראלית.
מרד הכורדים בעיראק, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1989, (238 עמ').
עיראק של צדאם: שיח פוליטי ושפת הכוח, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1996, (301 עמ').
אבו נוואס: שירי יין ואהבה, תרגמו: עפרה בנג'ו ושמואל רגולנט, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1999 (142 עמ').
מחמוד דרויש: כפרחי השקד, או, רחוק יותר, תרגמו: עפרה בנג'ו ושמואל רגולנט, תל אביב, ספרי עיתון 77, 2008 (111 עמ').
נאזים חכמת: ענק כחול עיניים – מבחר שירים ופואמות, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 2009 (188 עמ').
נשים במזרח התיכון בין מסורת לשינוי (עריכה: עפרה בנג'ו) תל אביב, מרכז דיין 2004 (192 עמ').
עפרה בנג'יו, "ההתקוממות בעיראק: לאן מכאן?", באתר מרכז בגין-סאדאת, 10 בינואר 2020
מאמריה של עפרה בנג'יו באתר מידה
עפר ארץ ישראל נחשב במסורת היהודית לקדוש ובעל סגולות.
הוא שואב את כוחו מן האמונה בקדושת ארץ ישראל.
חשיבותו של עפר ארץ ישראל
בספרות חז"ל מיוחסת חשיבות מיוחדת לעפר ארץ ישראל, בתלמוד הבבלי (מסכת סנהדרין דף לח) מתוארת יצירת אדם הראשון, שנברא לפי המתואר במקרא "עפר מן האדמה", כך: .
במדרש פסיקתא רבתי (פרק טו) נאמר: .
רש"י מבאר את בקשת נעמן מאלישע: שרצה לבנות מזבח דווקא מעפר ארץ ישראל בשל קדושתו.
מאבני ירושלים ועפר שנשאו עמהם יכניה וגלותו לבנות להם בבבל בית הכנסת, משום חיבת ארץ ישראל אמנם יש אומרים שזה היה מאבני בית המקדש.
כמו גולי יכניה בשעתם, כך מסופר על הבן איש חי, כששב מביקורו בארץ ישראל, לקח עמו שקים מלאים בעפר ואבן מירושלים והביא אותה לבגדאד.
את החול הניח על הקרקע הבלתי מרוצפת של בית הכנסת, ואת האבן הניח בפתח בית הכנסת המרכזי של בגדאד הנקרא בית זליכא וקבעו אותה מתחת למזוזה בפתח בית הכנסת, כל הנכנס היו מנשק את המזוזה ואחר כך את האבן הקדושה שמארץ ישראל לקיים מצוות חיבת הארץ.
בירושלמי (שביעית ד ט) אמרו על רבי חנינא שהיה מסקל את רגבי העפר של ארץ ישראל, לקיים מה שנאמר כי רצו עבדיך את אבניה ואת עפרה יחוננו.
בבבלי (כתובות קיב א) סיפרו על רבי חיא בר גמרא שמרוב חיבת הארץ היה מתגלגל בעפרה של ארץ ישראל.
והובא ברמב"ם () גדולי החכמים היו מנשקין על תחומי ארץ ישראל ומנשקין אבניה ומתגלגלין על עפרה, וכן הוא אומר כי רצו עבדיך את אבניה ואת עפרה יחוננו.
עפר ארץ ישראל, שיצא לחוץ לארץ, יש סוברים שכל עוד הוא בספינה הרי הוא חייב בכל המצוות התלויות בארץ לפחות מדרבנן.
לעומת זאת עפר חוץ לארץ הבא לארץ ישראל, אינו מתחייב במצוות התלויות בארץ, עד שהספינה תיגע באדמת הארץ.
בתלמוד הירושלמי (מסכת כלאיים פ"ט ה"ד) מתוארת שיחה בין שני אמוראים שהיו מטיילים וראו ארונות קבורה של מתים יהודיים שציוו להעלות את גופתם לקבורה בארץ ישראל.
שאל האחד את חברו: מה הועילו?
לא די בכך שבחייהם לא גרו בארץ ישראל וחטאו בכך, אלא שהם מוסיפים חטא על פשע ושולחים גוויות שיש בהן טומאת מת לטמא את הארץ.
בספרות הראשונים נעשה שימוש בדברי התלמוד הללו כדי להסביר את מנהגם של "הרבה בני אדם שמשימין עפר ארץ ישראל בקבריהם", אך לדברי ה"אור זרוע" מחשובי פוסקי יהדות אשכנז, אין ראיה מדברי התלמוד שהדבר מועיל כשקוברים את המת בחו"ל.
למרות זאת הובא המנהג להלכה בידי הרמ"א: .
המנהג התקבל בקהילות ישראל והוא נכלל בין המנהגים המסודרים בספר "מעבר יבק" (מאמר ה פרק כו,).
רבי אליהו הכהן האתמרי מאיזמיר כתב בספרו "מדרש תלפיות": "שמעתי אם ישימו על עיני המת ועל טבורו ועל מילתו מעפר של ארץ ישראל, נחשב כאילו קבור ממש בארץ ישראל".
רבים מגדולי וחכמי ישראל, הכינו במסגרת הכנותיהם ליום המיתה לצד התכריכים גם שקיק ובו עפר מארץ ישראל.
כך ביקש בצוואתו (אות טז) רבי נפתלי כ"ץ: .
קטע זה מצוטט רבות בצוואותיהם של רבנים מאוחרים לו.
גם רבי אברהם חיים אדאדי מגדולי רבני לוב כתב בצוואתו: .
רבי שלמה קלוגר כתב ש.
המנהג הביא למסחר בעפר ארץ ישראל בחו"ל (המתקיים גם כיום) ואף למעשי מרמה ונוכלות.
בצוואת רבי יחזקאל קצנלנבוגן מהמבורג, הדים לחשש מפני תרמיות אלו: .
במקרים שונים נלקח עפר מארץ ישראל כמזכרת מביקור בארץ.
טעם המנהג לקבור בעפר ארץ ישראל הוא משום הכתוב וכפר אדמתו עמו, שעפר א"י מועיל לכפרה וכן משום חיבת הארץ כמסופר בגמ' על האמוראים שמאהבתם לארץ ישראל נשקו את אבניה ועפרה.
בספר "מעבר יבק" (שפת אמת פרק כ"ז) מסביר את טעם המנהג כדי שיזכה המת לדבוק ברוחניות השורה בעפר הקדוש מארץ הנבחרת, ושאנחנו הנבראים מעפר הארץ, מחויבים להביאו אל מקום חציבתו שהוא קדוש.
הוא מוסיף וכותב שיש בעפר הארץ סגולה לכלות את הגוף מהר יותר משאר ארצות.
מנהג הקבורה בעפר ארץ ישראל בהלכה
למנהג הקבורה בעפר ארץ ישראל היו השלכות הלכתיות שנידונו בספרות ההלכה:
היו שהתירו פתיחת קבר כדי לקיים צוואת המת להניח בקברו מעפר ארץ ישראל, למרות שלפי ההלכה אין לפתוח קבר לאחר סגירתו.
מאחר שעפר ארץ ישראל בהיותו בארץ ישראל חייב בכל המצוות התלויות בארץ, ובצאתו ממנה נפקעות ממנו מצוות אלו, היו מן הפוסקים שפקפקו באפשרות להוציא בידיים עפר מארץ ישראל לחו"ל כי בכך מפקיע חיובו.
גם שליחת העפר באמצעות הדואר נידונה ונחשבה לבעייתית.
קבורת גויים בעפר ארץ ישראל
לפי האגדה, גם אנשים שאינם יהודים בחרו להיטמן בעפר ארץ ישראל.
הרב הנוסע והמקובל משה באסולה, בספר מסעותיו לארץ ישראל מתאר בית קברות גויי בוונציה שבו נקברו נכבדי הרפובליקה בימי קדם בעפר שיובא לשם כך מארץ ישראל: .
רבי ישראל משקלוב, עשה שימוש במונח בחתימתו שבה בא לבטא ענווה וביטול לארץ ישראל.
הוא נהג לחתום מאז שעלה לארץ ישראל: .
עפר (בן אדל) קניספל (נולד ב-24 באפריל 1961) הוא תסריטאי, מחזאי, מוזיקאי, עיתונאי, שחקן וסופר ישראלי.
קניספל נולד ביפו וגדל בגבעתיים.
בגיל 16 עת מעבר הוריו לרמת גן, נשאר לגור אצל סבתו אדלה (לאחר מותה הוסיף כשם אמצעי את "בן אדל" לזכרה).
בצבא שירת בגרעין נח"ל, ונפצע בלבנון.
הוא חי שנה וחצי בקיבוץ מורן בגליל.
לאחר מכן עבד כקצין ביטחון ב"אל-על" במשך 8 שנים, כשבמקביל כתב לתיאטרון והעלה מחזות פרי עטו ב"תיאטרון הסימטה" ביפו.
בשנת 2008 היה שותף להקמת עמותת "כמונו", המסייעת להורים נזקקים במתן טיפול נדרש לילד אוטיסט.
קניספל כיהן בוועד המנהל של העמותה במשך ארבע שנים כמבקר פנים.
נמנה עם הכותבים בתוכנית הסאטירית "גב האומה".
לאחר פיטוריו תבע בשנת 2016 את חברת ההפקה על פיטורים שלא כדין, והצדדים הגיעו לפשרה לשביעות רצונו.
בשנת 2017 לאחר תום ההליך המשפטי, יזם פניה לאתר mako לגבי תנאי העסקה ב"גב האומה".
בעקבות הפנייה עלתה כתבה של העיתונאית יאנה פבזנר על מנחה ועורך התוכנית ליאור שליין ובה עדויות של עובדים לשעבר, לגבי דפוס העסקה פוגעני.
שליין הגיש תביעת לשון הרע בסך חצי מיליון ש"ח נגד קניספל, בטענה שניהל "מסע נקמה אובססיבי" נגדו בפייסבוק וברדיו לאחר שפוטר.
בשנת 1991 החל לכתוב לתוכנית הילדים "פרפר נחמד" בטלוויזיה החינוכית.
בהמשך במסגרת שידורי הניסיון של ערוץ 2 השתלב בכתיבת התוכנית "קבלת שבת"
בשנת 1994 כתב לתוכנית ההומוריסטית הקומדי סטור במסגרת הזכיינית טלעד בערוץ 2 ולתוכנית המערכונים "נפלו על הראש" בכיכובו של נאור ציון
בשנת 1995 כתב ל"אוטוטו" מגזין הילדים בהנחייתו של גיא מרוז ששודרה ב
בשנת 1996 כתב לתוכנית "אקשן"
בין השנים 1996–2001 כתב לתוכנית הסאטריה הפוליטית "החרצופים"
בשנת 2004 כתב לתוכנית "כל שבת שנייה"
בשנת 2006 יצר את "זומזום", קומדיית מצבים המיועדת לילדים ונוער, ששודרה בערוץ הילדים ב-yes
בשנת 2006 כתב לתוכנית המערכונים והאירוח יצפאן בהוט3
בשנת 2007 כתב לתוכנית "שוואנג"
בשנת 2008 כתב לתוכנית הבידור הסאטירית "שבוע סוף!" בערוץ 2
בשנת 2009 לתוכנית הלייט נייט "הלילה עם ליאור שליין"
בשנת 2010 כתב לתוכנית "שבוע סוף החדש"
בשנת 2011 כתב לקומדיית המצבים "החיים זה לא הכל"
בשנת 2014 כתב לתוכנית הסאטירה "מצב האומה" (לימים גב האומה)
בשנת 2016 כתב לסיטקום "לה פמיליה" ששודרה בערוץ 10
משנת 2017 משמש ככותב הראשי בתוכנית "עד כאן!" של תאגיד השידור הישראלי
הספר הוא אסופה של עשרות מכתבים ששלח לידוענים, פוליטיקאים, חברות ממשלתיות ומסחריות בשם הדמות הפיקטיבית יואל קרני, ואת התשובות שקיבל למכתביו.
במכתבים אלה מתלונן קרני על דברים קטנוניים, מציע הצעות מופרכות או מפנה שאלות ובקשות הזויות אך משעשעות, ומקבל מכתבי תגובה, חלקם רציניים וחלקם משועשעים.
בשנת 2003 יצא ספרו "כל שבת שנייה".
הספר הוא מדריך שלם לגרוש הישראלי ומוצג כפרקי מיומנו של קניספל.
הספר מלווה בצילומים של האמן יואב אפרתי.
בעקבות הספר עלתה בשנת 2004 סדרה באותו השם בערוץ הילדים אותה כתב קניספל.
בשנת 2008 יצא בעם עובד ספרו "אגדות שהיו באמת".
קניספל כתב מספר מחזות, ביניהם "עצמאות" ו"משחק ילדים" שהוצגו בתיאטרון הסימטה, "לוסטיג" בתיאטרון הנגב, ו"אבא עושה בושות" על פי ספרו של מאיר שלו.
בנוסף, העלה את ההצגה "תירה כבר וזהו" במסגרת פסטיבל הקומדיה על שם אפרים קישון ובביומו של רמי ורד.
במהלך הקריירה שלו כתב קניספל טורים אישיים למספר עיתונים שונים.
ביניהם טור סאטירי ב"עכבר העיר", וטור אישי באתר וואלה בשנת 2014, במהלך מבצע צוק איתן.
בשנים 2009–2010 הגיש פינת "דברים שצריך להספיק לפני שתיפול הפצצה" בתוכנית הלילה הקומית "ציפורי לילה מחפשות פואנטה" שבגלי צה"ל.
בשנת 2015 שחק בסדרה פרודים ששודרה בערוץ 2 בתפקיד דייוויד פומרנץ
בשנת 2011 שחק בסדרה החיים זה לא הכל ששודרה בערוץ 2
בשנת 2005 שחק בסדרה זומזום בתפקיד אבא של חורן ששודרה בערוץ הילדים
עפר קובר (נולד ב-1975) הוא מתרגם ישראלי.
קובר נולד בירושלים, וגדל במושב גני עם.
הוא בנו של הפרופסור אבי קובר, ואחיו של המאייר שחר קובר.
הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובפילוסופיה ותואר שני בפילוסופיה, מאוניברסיטת תל אביב.
הוא תרגם ספרים ומאמרים עבור הוצאות ספרים, כתבי עת, חוקרים ומכוני מחקר ומוסדות אקדמיים.
תרגומיו כוללים ספרות מופת פילוסופית, ספרים פופולריים העוסקים בפילוסופיה, ספרות מחקר במדעי הרוח ובמדעי החברה, מדע פופולרי, מאמרים עיתונאיים, ספרות עיון כללית וטקסטים אחרים במגוון רחב של נושאים, בהם היסטוריה, אמנות, יהדות, מחשבים וטכנולוגיה, רפואה, כלכלה, עסקים וניהול, צבא וביטחון, טבע, סביבה וגאוגרפיה.
ריצ'רד ה' תיילר וקאס ר' סאנסטיין, דחיפות קלות, מטר, 2020.
ג'וקו וילינק ולייף באבין, אחריות וניצחון, מטר, 2020.
אמילי אספהאני סמית', כוחה של משמעות, מטר, 2020.
אנדרו סולומון, רחוק מהעץ: הורים, ילדים, והחיפוש אחר זהות, מטר, 2019.
מת'יו סייד, גישת הקופסה השחורה, מטר, 2018.
וירג'יניה מורל, חכמת בעלי החיים: מה חושבים ומרגישים בעלי החיים?, מטר, 2018.
מייקל פיואט וכריסטין גרוס־לו, הנתיב, ידיעות ספרים, 2017.
מרשל גולדסמית', טריגרים, מטר, 2017.
לורנס ססקיינד, טוב לי, מצוין בשבילך, מטר, 2017.
וו' צ'אן קים ורנה מובורן, אסטרטגיית האוקיינוס הכחול (מהדורה שנייה ומורחבת), מטר, 2016.
ונדי לוור, רוצחות בשירות היטלר: השתתפותן של נשים גרמניות במערך ההשמדה הנאצי, מטר, 2015.
אריק שמידט וג'ונתן רוזנברג, גוגל – כך זה עובד, מטר, 2015.
תלמה ליבל, כוס הקפה שגרמה לי להתאהב: ההשפעה הסמויה של החושים על הרגשות, ההתנהגות וההחלטות שלנו, מטר, 2014.
שריל סנדברג, לפרוץ קדימה: נשים, קריירה והרצון להנהיג, מטר, 2013.
לורנס סמית, העולם בשנת 2050: ארבעת הכוחות שיעצבו את עתידה של האנושות, מטר, 2012.
סיימון בלקברן, לחשוב: מבוא חדש לפילוסופיה, ספרי עליית הגג, 2011.
מיכאל מאיר, יהדות בתוך המודרניות: חיבורים על ההיסטוריה והדת היהודית, עם עובד, 2006.
ג'ון סטיוארט מיל, על החירות, ספרי עליית הגג, 2006.
ריימונד פלאנט, הגל, ספרי עליית הגג, 2001.
עפר בן אליעזר (נולד ב-13 באוקטובר 1963) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן במשך 15 שנים כראש המועצה המקומית רמת ישי ולאחר סיום כהונתו מונה למנכ"ל עיריית נוף הגליל.
בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת חיפה.
במהלך שירותו הצבאי שירת כקמב"ץ במהלך ליל הגלשונים.
עקב מעורבותו במחדל הורד מדרגת סרן לדרגת סג"ם ונגזרו עליו 6 חודשי מאסר על תנאי.
בן אליעזר נבחר לראשות המועצה המקומית רמת ישי בבחירות המקומיות שנערכו ב-2008, לאחר קדנציה בה כיהן כיו"ר האופוזיציה במועצת היישוב.
מלבד תפקידיו ביישוב רמת ישי, כיהן בתפקידים נוספים במסגרת השלטון המקומי, וביניהם חבר הנהלה, יו"ר ועדת כספים ויו"ר ועדת עבודה והסכמי שכר.
כיהן בנוסף כחבר ועדת התכנון והבניה "מבוא העמקים", וכן כדירקטור במשכ"ל ובקרן ההשתלמות של הסתדרות המורים.
בן אליעזר נכנס לכהן כראש מועצה כשמצבו הכספי והכלכלי של היישוב היה רע, כאשר הגרעון היה גבוה ממחצית התקציב ועובדי המועצה לא קיבלו שכר חודשים ארוכים.
לדבריו, בעת סיום כהונתו עמדה לרשות היישוב קופת מועצה של למעלה מ-11 מיליון ש"ח.
בן אליעזר כיהן כ־16 שנים ולאורך 3 כהונות, בראשות המועצה המקומית רמת ישי עד שהפסיד בבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב־2024 על ידי אסף אוברלנדר.
בן אליעזר סיים את כהונתו ב־19 במרץ 2024.
בן אליעזר נשוי ליעל ואב לארבעה.
עפרה חזה לילדים הוא אלבומה הרביעי של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה.
האלבום יצא לאור בשנת 1982, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
האלבום כולל שירי ילדים מוכרים אותם הקליטה חזה עבורו.
האלבום מכיל בתוכו שירי ילדים המחולקים לשבעה נושאים; שירי משחק, שירים לאבא ואמא, שירי לילה טוב, שירי יצירה, שירי טיול, שירי עונות ושירי שבת.
בין חידושי האלבום ניתן למנות את החידושים ל-"שניים סינים", "פזמון ליקינטון", "מי יבנה בית", "דונם פה ודונם שם", "זמר זמר לך", "שנים עשר ירחים", "לכה דודי", "אמא יקרה לי", "מלאו אסמינו בר", "נומי נומי" וכדומה.
את האלבום הוציאה חזה בשנת 1982, בסמוך להוצאת אלבומה השלישי, פיתויים.
בשנת 1993 הועלה האלבום ע"ג דיסק בסדרה "קלסיקה ישראלית" של "הד ארצי".
האלבום היה הראשון של חזה שיצא במסגרת סדרה זו, כשעד שנת 1998 הופצו בדיסקים באותה הסדרה רוב אלבומיה של חזה ב"הד ארצי"- "אדמה", אלבום הלהיטים הכפול "אלבום הזהב", "פיתויים" ו"שירי מולדת ג''.
סדר השירים לפי הנושאים אליהם חולקו:
8-1 - שירי משחק (שירים 1–8 של צד א' במהדורת הויניל)
10-9 - שירים לאמא ואבא (שירים 9–10 של צד א' במהדורת הויניל)
בקיץ 1984, חברת אגפא הדפיסה בשיתוף פעולה עם חזה מהדורה מוגבלת של האלבום על גבי תקליטון גמיש (Flexi-disc).
המהדורה חולקה כשי לקונים שרכשו את מוצרי החברה כחלק ממבצע, וכללה מחרוזת של עשרה מתוך 30 שירי האלבום, ללא חלוקה לנושאים.
ב-1987, תכננה חזה להוציא את האלבום מחדש על גבי קלטת שמע מלווה בספר.
הקלטת הייתה אמורה לכלול בנוסף ל-30 שירי האלבום רצועות בונוס שלא הופיעו במהדורה המקורית, ביניהם השיר "ארבעים" איתו הופיעה בפסטיגל של אותה שנה ושירים נוספים שהקליטה לאורך השנים ופנו לקהל יעד מכל הגילאים.
הספר שתוכנן להיות מצורף לקלטת היה אמור להיות מלווה במילות השירים ובציורי ילדים מישראל ומהעולם שנשלחו לחזה במכתבים.
בסופו של דבר, חזה, שאותה שנה הייתה שנת פריצתה לקהל הבינלאומי עם השיר "Im Nin'alu" והייתה עסוקה בהקלטת אלבומה "Shaday" ובהופעות מחוץ לישראל, בחרה לגנוז את הספר והקלטת עקב אילוצי זמן והם לא יצאו לאור.
עפרה הייתה סדרה תיעודית ישראלית בת שלושה פרקים העוסקת בחייה של הזמרת עפרה חזה.
הסדרה נוצרה על ידי דליה מבורך ודני דותן, ושודרה מ-16 באוגוסט עד 30 באוגוסט 2020 ב-HOT8. הסדרה שודרה בשידור נוסף ברשת 13 מ-25 בינואר עד 8 בפברואר 2021.
איתי שטרן מ"הארץ" בחר ב"עפרה" לסדרה התיעודית המפתיעה לשנת 2020, וכתב: .
ניב הדס מ"הארץ" כתב :.
קרן מלמד-מרגלית מ"מקור ראשון" כתבה: .
שני ליטמן מ"הארץ" טענה שהסדרה חודרת לפרטיותה של חזה וכתבה: .
נדב מנוחין מאתר "וואלה תרבות" כתב שהסדרה פחות עוסקת בחזה עצמה אלא יותר בסיפורה האישי: .
הסדרה קיבלה גם ביקורת טובה מגל אוחובסקי מאתר "Tvbee" שכתב: .
שנה טקס קטגוריה מועמדות תוצאה2021 עפרה
עֵפֶר הוא דמות מקראית, בנו השני של מדין ונכדם של אברהם וקטורה.
לעפר היו ארבעה אחים: עיפה, חנך, אבידע ואלדעה.
יש מספר אפשרויות לפירוש שמו של עפר.
יש חוקרים הסוברים ששמו הוא מלשון המילה עפר, כלומר אדמה.
לעומת זאת, יש חוקרים הסבורים שהמקור הוא מהפועל הערבי ע'פר, שפירושו להגן או לנטור.
בתרגום לעברית מתרגום השבעים עפר נקרא עופר.
עופר ברטל (נולד ב-31 באוקטובר 1963) הוא עורך דין, מייסד ושותף מנהל של משרד ברטל כהן, משפטן ומרצה בפורומים משפטיים ומוסדות אקדמיים שונים.
ברטל נולד וגדל בשכונת מחנה יהודה בפתח תקווה.
הוא התגייס לצה"ל בשנת 1981, שירת כטייס מסוקים בחיל האוויר והשתחרר בדרגת סרן.
משרת במילואים בדרגת סגן אלוף, הן כמדריך בבית הספר לטיסה של חיל האוויר והן כעורך דין במחלקה הבין לאומית של הפרקליטות הצבאית.
הוא מרצה בימי עיון והשתלמויות לשופטים, תובעים, עוזרים משפטיים, פרקליטים, שוטרים ואוכלוסיות נוספות בנושאים הקשורים למשפט הפלילי.
ברטל נשוי ואב לארבעה ילדים.
ברטל מרצה במשך יותר מ־25 שנה במוסדות אקדמיים שונים, לרבות מכללות ואוניברסיטאות, במסגרת לימודי תואר ראשון ותואר שני למשפטים.
בין היתר היה מרצה לטיעון משפטי וחקירת עדים באוניברסיטת תל אביב ובמסגרת לימודי תואר שני באוניברסיטת בר-אילן, ומרצה למשפט כלכלי במסגרת לימודי משפטים במכללה למינהל.
בנוסף לימד טיעון משפטי וחקירת עדים במכללת שערי משפט כעשר שנים.
החל משנת 2007 הוא מרצה על תחומים אלה וכן על עבירות צווארון לבן והגנה תרבותית בקריה האקדמית אונו.
בשנת 1990 קיבל ברטל תואר ראשון במשפטים LLB מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
בין השנים 1991–1992 היה מתמחה ותובע ביחידת התביעות של מחוז תל אביב במשטרת ישראל.
בשנת 1993 הקים את משרד עופר ברטל, ובשנת 2012 הצטרף אליו עו"ד דב גלעד כהן והם פתחו ביחד את משרד ברטל, כהן.
לאורך השנים ייצג ברטל נאשמים וחשודים בחקירות ומשפטים פליליים.
בנוסף, הוא מייצג נאשמים בתחומים כגון מיסוי, הגבלים עסקיים, ניירות ערך, מרמה ושוחד.
בעשרים השנים האחרונות מייצג בעיקר בעבירות צווארון לבן.
ברטל הגיע לתודעה הציבורית בעקבות טיפול בתיקים בעלי פרופיל ציבורי גבוה.
בין היתר הוא מייצג נבחרי ציבור, ראשי מועצות ועיריות ובעלי תפקידים בכירים במגזר הפרטי והציבורי וכן אנשי צוות רפואי.
בנוסף הוא מייצג עשרות שוטרים, קצינים בכירים ועובדי מדינה בדין הפלילי והמשמעתי.
ברטל ייצג בין היתר את שולה זקן, מזכירתו האישית של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט בתיק הולילנד, שהורשעה בקבלת שוחד.
בין ברטל לבין הפרקליטות נחתם הסדר טיעון בעניינה, במסגרתו הוקל עונשה תמורת מסירת עדות מפלילה ששימשה להרשעת אולמרט בתיק טלנסקי.כמו-כן היה עורך דינו של קצין המשטרה לשעבר רפי פרידן, דמות מרכזית בפרשיות נמרודי.
בשנת 2017 ייצג את השוטרים שפתחו בירי לעבר רכב והרגו את יעקוב מוסא אבו אל-קיעאן, תושב הכפר הבדואי אום אל-חיראן, במסגרת מבצע לפינוי והריסת בתים.
במהלך התקרית נהרג אחד השוטרים, ארז עמדי לוי, ושוטר נוסף נפצע, במה שכונה על ידי השר לביטחון פנים גלעד ארדן ומפכ"ל המשטרה רוני אלשיך כפיגוע טרור.
גם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, התייחס לאירוע כפיגוע דריסה.
בפברואר 2018 פתחה המחלקה לחקירות שוטרים בחקירה.
במאי 2018 פרסם פרקליט המדינה שי ניצן את החלטתו לסגור את התיק נגד השוטרים שירו באבו אל-קיאן ולא לפתוח נגדם בהליכים פליליים, בשל הערכה שהירי נבע מתחושה של סכנת חיים.
בשנת 2020, לאחר שנתניהו התנצל על קביעתו שמדובר בפיגוע, תקף ברטל את נתניהו וטען שהתנצלותו מונעת מאינטרסים אישיים, ומהרצון לקשר בין מותו של אבו אלקיעאן לתיקים שמתנהלים נגדו.
בשנת 2022 החל לייצג את ראש עיריית פתח תקווה, רמי גרינברג, החשוד בעבירת שוחד במהלך מערכת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018. במסגרת דיון להארכת מעצר, טען ברטל כי החוקרים מנסים להפעיל לחץ פסול על ראש העיר.
בשנת 2020 היה מועמד לתפקיד פרקליט המדינה ובשנת 2022 היה מועמד לתפקיד שופט בבית המשפט העליון.
בשנת 2022 דורג משרד עורכי הדין ברטל כהן בדירוג הפירמות המובילות בתחום הצווארון הלבן של BDI.
2010 - ייצוג מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה והמשרד לביטחון פנים, שמואל הרשקוביץ, שהואשם במרמה והפרת אמונים וזוכה מכל אשמה.
השר צחי הנגבי הואשם יחד עם הרשקוביץ והורשע בחלק מכתב האישום.
2011 – ייצוג 3 עובדות משרד הבריאות בתיק רמדיה, שהסתיים ללא הרשעתן.
2015 – ייצוג מנהל בית החולים הפסיכיאטרי "איתנים", שזוכה מעבירות הזנחת מטופלים בבית המשפט העליון, לאחר שהורשע בעבירות אלה בבית המשפט המחוזי.
2014 – ייצוג שולה זקן, לשעבר מזכירתו האישית של אהוד אולמרט, שהורשעה בקבלת שוחד ועונשה הוקל במסגרת הסדר טיעון שכלל מסירת עדות מפלילה ששימשה להפללת אולמרט.
2018 – ייצוג השוטרים שירו באבו אל-קיאן, תושב הכפר הבדואי אום אל-חיראן, בתיק שנסגר ללא חקירה פלילית.
2018 – ייצוג שמעון סוסן ראש מועצה אזורית חבל מודיעין, בפרשה בה נעצר, והתיק נגדו נסגר.
2021 – ייצוג בכירים במרכז לפיתוח המקומות הקדושים, במסגרת ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון.
2022 – ייצוג ראש עיריית פתח תקווה, רמי גרינברג, החשוד בעבירת שוחד במהלך מערכת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018.
ברטל הוא ממבקריו של בנימין נתניהו שגורם לטענתו נזק רב למדינת ישראל.
הוא העריך שנתניהו יורשע לפחות בתיק 1000 ויוטל עליו קלון.
עפרה גולדשטיין-גדעוני היא אנתרופולוגית,פרופסורית מן המניין בחוג לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה ובחוג ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטת תל אביב, מומחית לתרבות יפן.
גולדשטיין-גדעוני סיימה בשנת 1986 תואר ראשון בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובלימודי תיאטרון ובשנת 1989 סיימה תואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה (שניהם באוניברסיטת תל אכיב).
בשנת 1993 סיימה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת לונדון.
נושא עבודת הדוקטור שלה היה טקסי נישואין ביפן המודרנית.
כחלק מהמחקר לעבודה הדוקטורט, עבדה שנתיים וחצי כמלבישת כלות ואורחות חתונה ביפן.
בשנת 1995 החקבלה כחברת סגל במינוי מושתף בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובחוג ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 הועלתה לדרת מרצה בכיר ובשנת 2012 הועלתה לדרגת פרופסור חבר.
בשנת 2022 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין.
בשנים 2010–2013 כיהנה כראש החוג לסוצילוגיה ואנתרופולוגיה.
מכהנת כראשת בית הספר להיסטוריה משנת 2023
תחומי המחקר של פרופסור גולדשטיין-גדעוני הם אנתרופולוגיה חברתית-תרבותית, חברה ותרבות ביפן המודרנית, מגדר, משפחה, גלובליזציה תרבותית.
עבודותיה התפרסמו בכתבי עת בין-לאומיים רבים (כולל בשפה היפנית) והיא גם חברת מערכת במספר כתבי עת מובילים.
היא פרסמה שתי מונוגרפיות שהתפרסמו בהוצאות ספרים אקדמיות מובילות.
יפן זה כאן - יפן כאלטרנטיבה תרבותית של ישראל בשנות האלפיים, סוציולוגיה ישראלית, ה(1), 2003, עמ' 193–218.
הקימונו: בניית זהות מגדרית ביפן המודרנית, היסטוריה, 3, 1999, עמ' 123–146.
עֹפר עציון (נולד ב-1957) הוא מדען בתחום מדעי המחשב ומשורר ישראלי.
עציון הוא פרופסור ומשמש כראש החוג האקדמי למערכות מידע ניהוליות ב.
הוא אחד מחלוצי תחום "עיבוד מאורעות" (event processing), ועל פעילותו בתחום זכה ב-IBM Corporate Award.
בנוסף, עציון הוא איש ספרות ומשורר, מייסדו ועורכו הראשי של כתב העת הספרותי בין סגול ובין תכלת.
עציון נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי.
את דרכו בעולם המחשוב החל עם שירותו הצבאי בשנת 1975 ביחידה 180 של חיל האוויר (כיום חלק מיחידת אופק), בה מילא תפקידים מקצועיים שונים, ביניהם כמפקד גף של היחידה.
במסגרת תרומתו ליחידה קיבל ב-1982 את פרס מפקד חיל האוויר.
בשנת 1981 סיים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
עם שחרורו משירות הקבע בשנת 1983, הצטרף לצוות הניהול של חברת התוכנה "אאא", לימים Sapiens, שהייתה אז בראשית דרכה.
בשנת 1987 יצא ללימודי דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת טמפל בארצות הברית.
בשנת 1990, עם קבלת הדוקטורט, הצטרף לטכניון כחבר סגל, שם שימש כראש שטח מייסד של הנדסת מערכות מידע בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול.
במהלך שנות עבודתו בטכניון כחבר סגל, ובהמשך כעמית הוראה, הנחה 6 סטודנטים לתואר דוקטור ו-24 סטודנטים לתואר שני.
במהלך שנים אלו שימש עציון בתפקידים שונים ב- כמנהל, כחבר סגל טכני בכיר וכמדען ראשי במעבדת המחקר של IBM, הממוקמת בקמפוס אוניברסיטת חיפה.
תחום עיקרי שהוביל נקרא (event processing), אשר עוסק בכלי תוכנה המגיבים למאורעות שקורים בזמן אמת באופן אוטומטי.
עציון נחשב לאחד מחלוצי התחום ברמה העולמית, הוא שימש במשך מספר שנים כיו"ר , והקים את הבלוג Event Processing Thinking.
יחד עם עמיתו לעבודה, פטר ניבלט, כתב עציון את הספר Event Processing in Action שיצא לאור בשנת 2010 ב.
הספר נחשב לספר-מפתח בתחום, שממנו מלמדים באוניברסיטאות ברחבי העולם.
עציון זכה במספר פרסים מטעם IBM, ביניהם קיבל בשנת 2008 את פרס IBM Research External Recognition Award על ייסוד EPTS ובשנת 2010 את פרס IBM Corporate Award על "תובנות עמוקות ומחקר פורץ דרך בעיבוד מאורעות" ועל הובלת התחום ב-IBM.
עציון פרש מעבודתו בהייטק לטובת האקדמיה במטרה לקרב את ענף מערכות המידע לפריפריה.
בין השנים 2019-2015 שימש כראש החוג למערכות מידע במכללה האקדמית עמק יזרעאל.
החל משנת 2019 הוא משמש כראש החוג למערכות מידע ניהוליות במכללה האקדמית צפת.
עציון פרסם ספרים ואסופות מאמרים מדעיים, ביניהם ערך את הספר Temporal Databases: Research and Practice ביחד עם וסוריאנריאנה סריפדה, שיצא ב-1998 בהוצאת שפרינגר.
הוא פרסם כ-100 מאמרים בכתבי עת ובכינוסים מדעיים ו-13 פטנטים, שיש להם למעלה מ-4,300 ציטוטים ביבליוגרפיים.
בשנת 2009 קיבל עציון הכרה כעמית ACM בדרגת סניור מאגודת ACM על פעילותו ועל הרצאותיו בנושאי התמחותו, במקומות שונים ברחבי העולם – בכינוסים, בסמינרים אקדמיים ובתעשיית ההייטק, ובשנת 2018 זכה בפרס "מבחן הזמן" של ACM DEBS בגין המאמר בעל ההשפעה הרבה ביותר לאחר 10 שנים.
ציון לשבח מטעם איל"א, 1980
פרס מפקד חיל האוויר, 1982
פרס איגוד מנתחי המערכות (כיום ICIT), 1984
בנוסף לעיסוקו האקדמי ולפעילותו בתחום המדעי-טכנולוגי, עציון הוא איש ספרות ומשורר.
בנעוריו היה סטנדאפיסט ויצר הומור וסאטירה, כתב סיפורים ושירה מחורזת.
עם חזרתו לפעילות באקדמיה, חזר עציון לעיסוקו בכתיבת שירה.
בשנת 2016 ייסד את כתב העת הספרותי בין סגול ובין תכלת, שהוא עורכו הראשי.
עציון פרסם שלושה ספרי שירה: "בין סגול ובין תכלת" – דיאלוגים בשירה עם סיגל מגן (2015), "לא מובן מאליו" – ספר שירים המלווה ביצירות חזותיות של אמנים שונים, בעריכת טל איפרגן (2017) ו"מכל קצותיו" – שירים המתכתבים עם שירי משוררים עבריים ידועים, בעריכת טל איפרגן וציפי הראל (2018).
כמו כן הוציא ספר זיכרונות בשם "שלושה מצבים לביט", בעריכת גל אלגר (2023).
בשנים 2019-2014 הִנחה עציון תוכנית ראיונות ברדיו קול יזרעאל בשם "העמק הדיגיטלי", בה שודרו 195 תוכניות.
החל מ-2021, הוא עורך ראיונות עם אנשי אקדמיה בסדרת ההסכתים "אחד עם אחד" במסגרת "הֲצָצְפַת" – הערוץ הדיגיטלי של המכללה האקדמית צפת.
נשוי, אב לארבעה ילדים וסבא לחמישה נכדים.
עפר דרורי (נולד ב-18 בנובמבר 1954) הוא איש מחשבים וחוקר היסטוריה צבאית ישראלי; מייסד "אתר הגבורה" וקבוצת העניין לאחזור מידע ממוחשב בישראל.
עפר דרורי נולד וגדל בירושלים, להוריו יוסף ואהובה דרורי.
יוסף היה מהנדס ציוד ורכב ארצי במע"צ ואהובה מזכירת החוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
משפחתו מצד אביו השתתפה בהקמת המדינה כלוחמים בארגון ההגנה, בפלמ"ח וכקצינים בצה"ל, אביו יוסף כמג"ד בצה"ל וסבו מאיר, כחייל בגדוד נהגי הפרדות בקרב גליפולי.
משפחתו מצד אימו – אהובה לבית סלומון, הייתה מראשי היישוב האשכנזי בירושלים, סב סבו הרב יואל משה סלומון היה ממייסדי השכונה נחלת שבעה בירושלים, ממייסדי העיר פתח תקווה, ממקימי העיתון העברי הראשון בארץ – "הלבנון".
אימו אהובה שירתה כחובשת קרבית בצה"ל ולאחר מכן אחות בבית חולים במלחמת העצמאות.
עפר דרורי למד בבית הספר "מעלה" בירושלים.
לאחר שרות של שנתיים בקבע כמפקד פלוגה בגדוד 430 שריון (בחטיבה 500 בסיני) ובגדוד 519 סיור.
בשנת 1978 השתחרר בדרגת סגן.
במילואים הצטרף לחטיבה 204 ולאחריה לחטיבה 5 בה שירת כמ"פ וסמג"ד במלחמת לבנון הראשונה וכמג"ד בפועל.
בשנת 2003 הגיע לדרגת סא"ל.
בשנת 2011 מונה לחוקר בכיר ביחידת אית"ן בצה"ל.
דרורי בוגר האוניברסיטה הפתוחה במדעי החברה בדגש ניהול ומוסמך במדעי המידע מהאוניברסיטה העברית.
נושא עבודת הגמר לתואר שני היה " והשלכותיו על סביבות ".
הוא סיים את התואר בהצטיינות יתרה בשנת 1993.
לדרורי תואר שלישי בשני תחומים.
עידון תהליכי חיפוש במאגרי מידע ושיפור הצגתם למשתמש ככלי יעיל לקבלת החלטות – חיבור לשם קבלת תואר דוקטור בפילוסופיה (2000), ב, בית הספר להנדסה ומדעי המחשב.
אותות הגבורה האבודים במלחמת העצמאות, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור בפילוסופיה, באוניברסיטת חיפה, בחוג ללימודי ישראל העבודה אושרה בשנת 2023, ויצאה גם כספר.
מנחים: פרופ' גור אלרואי ופרופ' יוסי בן ארצי.
בשנת 2007 ייסד דרורי את אתר הגבורה ומשמש מנהלו עד היום.
דרורי שימש מנהל אגף מודיעין וחקירות בשע"ם עד 2013 וסמנכ"ל מיסי הוצאה באותה היחידה עד שנת 2022.
במסגרת עבודתו וביוזמתו הוקם בשע"ם "מרשם לאומי" מרשם המרכז והמנרמל את כלל הישויות המשפטיות במדינה הכולל את הפרטים המזהים שלהם.
לצידו הוקם מרשם חסרי ישות משפטית לגופים שאינם רשומים בחוק ייעודי, מרשם זה הצטרף למרשם הלאומי ובכך ניתן מענה לזיהוי חד חד ערכי לכלל הגופים במשק בכל מערכות המחשוב במדינה.
דרורי ייסד את הקבוצה לאחזור מידע וטקסט SIGTRS בשנת 1994 ומשמש כמנהלה עד היום.
פיתח את מתודולוגיית "שילוב" (OODPM) לתכנון מערכות מידע בשנת 1994 ולאחר מספר שנים הוצאה לאור כמתודולוגיה פתוחה ברשת האינטרנט לטובת מוסדות אקדמיים וגופי פיתוח תוכנה.
דרורי משמש יו"ר של מספר ועדות תקינה בנושאי מחשוב במכון התקנים הישראלי.
בהתנדבות בין השנים 1989 וממשיך גם היום (2025).
דרורי עוסק בחקר הגבורה בצה"ל ובכוחות הביטחון האחרים בארץ.
דרורי ייסד את אתר הגבורה המביא מידע על כלל העיטורים והציונים לשבח שהוענקו מקום המדינה ועד היום.
עד היום אותרו מעל 3200 עיטורים וצל"שים בכוחות הביטחון של ישראל.
ביניהם, עיטור הגבורה, עיטור העוז ועיטור המופת וכלל עיטורי צה"ל.
במסגרת המחקר דרורי מפרסם מאמרים רבים על מקבלי העיטורים, מחקרים על אירועי קרבות.
אתר הגבורה – גיבורי ישראל לדורותיהם – מייסד ומנהל עפר דרורי.
אתר הגבורה מפרסם את תוצאות מחקר הגבורה ומנגיש את ממצאי המחקר לציבור הרחב.
אתר קבוצת עניין אחזור מידע וטקסט – SIGTRS
אתר פלוגה י' מגדוד 79
אתר גדוד 79 – גדוד סופה
מחקר הגבורה – מחקר שהחל בתחילת המאה ה־21 במסגרתו דרורי החל לאתר את כלל העיטורים והצל"שים שהוענקו בצה"ל, במשטרת ישראל, במג"ב, במוסד, בשב"כ, ובגופים נוספים מקום מדינת ישראל ועד היום.
לצד איתור פרטי מקבלי העיטורים, מתקיים מחקר מתמשך לאיתור ותיעוד מעשי הגבורה עצמם במלחמות ובאירועים ביטחוניים אחרים תוך תיעוד החומרים באתר הגבורה.
שיתוף פעולה מודיעיני בין רשויות המדינה – מחקר שבוצע במסגרת אוניברסיטת תל אביב והניב את העבודה "כל ישראל מודיעין/ם זה לזה"
פלוגה י' שבלב, סיפורה של פלוגה סדירה במלחמת יום הכיפורים – מחקר על סיפורה של פלוגת חרמ"ש סדירה בגדוד טנקים 79 במלחמת יום הכיפורים כלל את המידע על גיוס חבריה, ההכשרה שעברו בדגש על פעילותה של הפלוגה במלחמת יום הכיפורים.
סופו של המחקר הוא ספר המתאר את מהלכי חיילי הפלוגה ובוחן יחד איתם את השפעת המלחמה עליהם במישור הפיזי והנפשי חמישים שנה לאחר המלחמה.
לצד הספר הוכן אתר אינטרנט ומספר סרטונים.
לפלוגה היו 18 חללים ו-31 פצועים.
הפלוגה זכתה בתעודת הערכה של מפקד פיקוד הדרום האלוף טל רוסו בשנת 2011.
גיבורי תש"ח האלמונים – מחקר המתבסס על עיבוד עבודת הדוקטורט של דרורי ויצא לאור בהוצאת דרור בשנת 2024. הספר עוסק בערך הגבורה ביישוב היהודי לפני מלחמת העצמאות, בגילוי גבורה בתקופה הזו, במהותם של אותות הצטיינות ועיטורים בעולם ובהשפעת צבאות ארצות הברית ובריטניה על צה"ל ובעיטורים שהיו נהוגים בצבאות אלו.
המחקר סוקר את עבודת הוועדות לאותות הצטיינות במלחמת העצמאות, דרכי עבודתן והמסקנות שלהן.
בספר תבחינים למעשי גבורה וניתוח מי היו גיבורי תש"ח בהיבטים שונים כמו דמוגרפיים, שיוך יחידתי ועוד.
היבט נוסף במחקר מתייחס לשיקולים בהענקת אותות הצטיינות במלחמת העצמאות תוך בחינה של השיוך היחידתי של המומלצים על חברי הוועדה בבחירת המומלצים לאותות.
השתלבות לוחמי המחתרות בצה"ל כפי שהתבטאה בנושא אותות ההצטיינות ועוד.
אחת ממסקנות המחקר היא שהשעיית מתן כלל האותות שאושרו על ידי ועדה מטכ"לית לכ-1200 המומלצים והענקתם רק ל-12 לוחמים יצרה עוול כבד ללוחמים ולבני משפחותיהם.
כלים וטכנולוגיות באחזור מידע ממוחשב
הקבוצה שהקים דרורי דנה בנושאים השונים הקשורים בתחום תוך מתן הרצאות, פרסום מאמרים ותקנים שונים בנושא.
במסגרת זו יוצא העלון "אחזור מידע וטקסט" מאז שנת 1994 וגם פרסומים אחרים כמו: תרגום לעברית של ספר יסוד בתחום "Information Retrieval" של C.
קריטריונים למנועי חיפוש בעברית, ספר חצי היובל של הקבוצה ועוד.
מתודולוגיית לניהול מחזור חיים ולתכנון מערכות מידע "שילוב"
המתודולוגיה שפותחה על ידי דרורי משלבת בין שתי טכנולוגיות, האחת "מונחה אובייקטים" והשנייה "גישת אב הטיפוס".
השילוב מחבר את היתרונות מכל אחת השיטות ומצמצם משמעותית את הפער הטבעי הקיים בין צורכי המשתמש למתכנני המערכת והמפתחים.
המתודולוגיה נלמדה במספר אוניברסיטאות בישראל ומחוצה לה.
דרורי נשוי ולזוג שני ילדים.
בשנת 1988 הוענק לדרורי פרס ראשון מהלשכה לטכנולוגיות המידע בישראל על הקמת מערכות מידע מתקדמות.
בשנת 1993 הוענק לדרורי פרס ברנשטיין על הצטיינות בכתיבת עבודת גמר לתואר שני.
בשנת 2010 זכה דרורי בקרן מחקר ע"ש גולדמן באוניברסיטת תל אביב בתפקיד עמית בכיר בבית הספר למדיניות וממשל.
במסגרת זו פורסם המחקר "כל ישראל מודיעין/ם זה לזה?"
בשנת 2013 הוענק לדרורי פרס פינקלר למידע מטעם חברת טלדן על פעילותו המחקרית באיסוף וארגון המידע על כלל העיטורים והצל"שים שהוענקו במדינת ישראל ועל הקמת אתר הגבורה המפיץ את המידע המחקרי לציבור.
מנימוקי הוועדה לפרס: "מפעל מידע ישראלי, פורץ דרך...
מטרת האתר שימור המורשת של גיבורי ישראל...
על ידי ד"ר עפר דרורי".
"פרס פינקלר מוענק עבור הישג בולט באחד מהנושאים הבאים: מחקר ופיתוח בתחום מדע המידע, עיבוד וניתוח מידע, פיתוח יישום חדשני (תוכן או טכנולוגיה) ויישום שתורם לאספקת מידע לקהילה".
מחקר הגבורה הביא בעקבותיו ספרים העוסקים בגיבורים מקבלי עיטור הגבורה, מקבלי צל"ש האלוף, מקבלי צל"ש מפקד האוגדה, מקבלי צל"ש המח"ט וכן רשימה מלאה של כלל המומלצים לאותות הצטיינות במלחמת בעצמאות שנמנע מהם לקבל את האות עצמו בגלל תפיסת עולמו של דוד בן-גוריון.
אפיון וניהול מערכות מידע ממוחשבות, קרוננברג ספרות מקצועית 1999
תכנון מערכות מידע בשיטת OODPM, מדריך למשתמש גרסה 5, אקדמון, 2002
פלוגה י' בסופה, דרור, 2005 לצד הספר נפתח גם אתר אינטרנט.
מדריך למשתמש בשיטת OODPM לתכנון מערכות מידע, דרור, 2010
כל ישראל מודיעין/ם זה לזה – האתגר שיפור שיתוף הפעולה המודיעיני בין רשויות במדינה, אוניברסיטת ת"א, פברואר 2011
גיבורי ישראל מקבלי עיטור הגבורה, דרור, 2014
גיבורי ישראל מקבלי ציון לשבח של מפקד החטיבה, דרור, 2014
גיבורי ישראל מקבלי ציון לשבח של מפקד האוגדה, דרור, 2016
שילוב מתודולוגיה לניהול מחזור חיים של מערכות מידע, דרור, 2016
גיבורי ישראל מקבלי ציון לשבח של האלוף, דרור, 2017
גיבורי ישראל מקבלי עיטור הגבורה, מהדורה שלישית, דרור, 2017
ואלה שמות הגיבורים, דרור, 2021
פלוגה י' שבלב, מהדורה שלישית (מורחבת), דרור, 2023
גיבורי תש"ח האלמונים – גם בחלוף הזמן הם ראויים להכרה, דרור, 2024
גיבורי תש"ח ומעשה גבורתם - חלק א', דרור, 2025
ממני תראו וכן תעשו, ספר מקבלי העיטורים והציונים לשבח בני עדה הדרוזית, (יחד עם שאדי ח'יר), משהב"ט, 2025
גיבורי תש"ח - העיטורים, דרור, 2026
אחזור מידע, עריכה ותרגום של הספר Information Retrieval של Rijsbergen, התרגום העברי יצא לאור כעבודת צוות של סטודנטים ומרצים בתחום, דרור, 2006
אסופת מאמרים לציון חצי היובל של קבוצת העניין אחזור מידע וטקסט "SIGTRS, (יחד עם רות הנדזל ורות קריצ'מן), דרור, 2019
מידע וטקסט, משנת 1995 וממשיך עד היום (כ-60 חוברות)
האם נכון להעניק צל"שים מאוחרים: ערב חדש 2014
שיח סופרים על מלחמת יום הכיפורים, 2021
"מאז 73 לא ניתן פה עיטור הגבורה.
זה חייב להשתנות": ישראל היום, 2024.
עפר דורון (נולד ב-1961) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים בחיל הים.
כיהן כמנהל מפעל חלל של התעשייה האווירית לישראל.
דורון התגייס לצה"ל ב-1979, סיים קורס חובלים ומילא תפקידי קצונה בחיל הים, בהם מפקד אח"י סער, מפקד אח"י כידון (סער 4), מפקד אח"י עצמאות (סער 4), מפקד אח"י גאולה, מפקד אח"י אילת (סער 5), מפקד פלגה 33, סגן מפקד שייטת ספינות הטילים וראש מחלקת אמצעי לחימה.
השתחרר משירות הקבע ב-2002 בדרגת אלוף-משנה.
בשירות המילואים קודם לדרגת תת-אלוף ב-2020 ושימש מנהל לחימה בחירום בחדר הפיקוד הזרועי של יחידת השליטה הימית בבור זרוע הים בקריה.
ב-2003 הצטרף לתעשייה האווירית ושימש מנהל השיווק והפיתוח העסקי במפעל מב"ת טילים.
ב-2008 מונה לסמנכ"ל ומנהל חטיבת מערכות טקטיות בחטיבת Ness TSG של נס טכנולוגיות.
בשנים 2012 עד 2020 כיהן כמנהל מפעל חלל של התעשייה האווירית.
בתפקיד זה הוביל בין היתר את חלקה של התעשייה האווירית בפיתוח וניהול משימת הגשושית הישראלית לירח "בראשית".
לאחר מכן מונה למנכ"ל חברת EVR Motors.
באוגוסט 2023, לאחר שהודיע על הפסקת התנדבותו על רקע התנגדותו לרפורמה המשפטית, הוקפא שירותו בחיל הים ולאחר מכן הודח משירות המילואים.
בנובמבר 2024 נעצר דורון יחד עם בנו גל ושני חשודים נוספים בחשד שירו נורים ימיים שנפלו האחד בסמוך לביתן אבטחה, והשני במבואת הכניסה בחצר בית ראש הממשלה בנימין נתניהו בקיסריה.
בדצמבר הוגשו כתבי אישום נגד דורון ובנו גל בעבירות של מעשה טרור של מעשה פזיזות ורשלנות (פזיזות באש), ניסיון הצתה, וכן בשיבוש מהלכי משפט.
בית המשפט המחוזי בחיפה קבע כי אין ראיות לכאורה למעשה טרור וכי קיימת חולשה ראייתית בייחוס ניסיון הצתה, והורה לשחרר את הנאשמים למעצר בית.
דורון בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה.
"עָפְרָה" (נקרא גם "עופרה") הוא שיר שכתב אורי אסף, הלחין יאיר קלינגר ועיבד אלכס וייס.
השיר ידוע בביצועו של מוטי פליישר ונחשב לאחד מלהיטיו הגדולים.
השיר נכלל באלבומו היחיד של פליישר "החיים היפים של מוטי פליישר" משנת 1970.
השיר צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל בחודשים יוני ואוגוסט 1970, וב־13 ביולי 1970 הגיע לראש המצעד לשבוע אחד.
במצעד השנתי תש"ל (1970) של התחנה דורג השיר במקום השישי.
1971 - רן אלירן (מתוך האלבום "חיים כפולים בהופעה חיה")
1981 - ג'קי מייקה (מתוך האלבום "שירו ביחד")