tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא מחולצת בידי הוקאיי ומצטרפת לקבוצת מתנגדי-החוק של קפטן אמריקה בקרב נגד קבוצתו של איירון מן בשדה תעופה בגרמניה, בסופו האלמנה השחורה מאפשרת לקפטן אמריקה ובאקי לחמוק בשעה ששאר קבוצתו של קפטן אמריקה מובסת ונשלחת למעצר.
מאוחר יותר מחולצים חברי הקבוצה בידי קפטן אמריקה, אך נאלצים להסתתר ולרדת למחתרת מחשש למעצר.
בהופעתה הבאה של מכשפת השני בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף" היא נראית חיה חיים רומנטיים סודיים עם ויז'ן באדינבורו.
לפתע מותקפים השניים בידי חברי המסדר השחור של תאנוס, להב-עורב ופרוקסימה מידנייט, שנשלחו לעקור את אבן המחשבה - המניעה את קיומו של ויז'ן - ממצחו.
ונדה וויז'ן ניצלים בידי קפטן אמריקה, האלמנה השחורה ופלקון, והם נשלחים להסתתר במתחם הנוקמים.
בשהותם מציע קפטן אמריקה שהשניים ייסעו לאומת ואקאנדה, בה קיימת הטכנולוגיה שתסיר את אבן המחשבה ממצחו של ויז'ן בלי להרוג אותו.
אולם, תאנוס מצליח בינתיים לאסוף את שאר אבני האינסוף הדרושות לו להשמדת חצי מהחיים ביקום, והוא מוביל מתקפה על ואקאנדה כדי לקחת את אבן המחשבה.
ונדה משמידה את ויז'ן ואבן המחשבה, אך תאנוס משתמש באבן הזמן כדי לבטל את מעשיה ועוקר את האבן ממצחו של ויז'ן, ובכך הורג אותו לעיניה של ונדה.
בסיום הסרט נוקש תאנוס בכפפת האינסוף וחצי מהחיים ביקום נמחים מהקיום ומתפוררים לאבק, בהם ונדה האוחזת בגופתו של ויז'ן.
במהלך הסרט "הנוקמים: סוף המשחק", המתרחש חמש שנים לאחר אירועי "מלחמת האינסוף", מצליחים חברי הנוקמים הנותרים לבטל את פעולותיו של תאנוס ולהחזיר לחיים את כל אלו שנהרגו במעשיו.
ונדה מובאת בידי מכשפים לקרב נגד כוחותיו של תאנוס בניו יורק, תוקפת את הטיטאן באופן ישיר וכמעט מביסה אותו, בטרם תאנוס נאלץ להורות לכוחותיו להפציץ את זירת הקרב כדי להציל את עצמו.
אחרי הקרבתו ההרואית של טוני סטארק כדי להביס את תאנוס, ונדה מופיעה בלוויה שלו ומשוחחת עם הוקאיי על מותה של האלמנה השחורה בניסיון לשחזר את אבני האינסוף.
מכשפת השני, בגילומה של אליזבת אולסן, הופיעה בסרט "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף".
בסרט היא מתפקדת כאנטגוניסטית הראשית, שרודפת אחר ילדה בעלת יכולת לעבור בין יקומים מקבילים ב, וזאת במטרה לעבור ליקום בו ילדיה המתים עדיין חיים.
דמותה של ונדה מקסימוף מככבת בסדרת הלייב אקשן "וונדה-ויז'ן", המהווה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול ואשר שודרה בשירות הסטרימינג דיסני+ בין 15 בינואר ל-5 במרץ 2021 למשך תשעה פרקים.
הסדרה מתרחשת אחרי אירועי "סוף המשחק", ובמהלכה ונדה ו-ויז'ן חיים חיי זוגיות שקטים לכאורה בפרברים.
מכשפת מטבח היא בובה הנפוצה בצפון ומרכז אירופה, בעיקר בסקנדינביה.
לבובה דמות של מכשפה, והיא נתלית במטבח הבית בהתאם לאמונה הטפלה כי היא תביא מזל טוב למטבח – תמנע את גלישת החלב או שריפת המאכלים ותוודא כי הבצק יתפח – או תגרש רוחות רעות.
לא ידוע מקורו המדויק של המנהג.
יש הסבורים שמקורו בגרמניה ויש הסבורים שמקורו בסקנדינביה.
דוגמה לקדמותו של המנהג ניתן לראות בצוואה משנת 1599 משרופשייר שבאנגליה.
צוואה זו, של אדם בשם ג'ון קרודגינגטון, מציינת כי ירושתו כוללת "מכשפת מטבח אחת" ("one witche in the kytchyn").
מכתבי האהבה המשיכו לפרוח במחצית הראשונה של המאה ה-20. לפני השימוש הנרחב בטלפונים, מכתבים היו אמצעי התקשורת העיקרי, והיו אחת הדרכים הבודדות של בני זוג להישאר בקשר, במיוחד בזמן מלחמה.
במחצית השנייה של המאה, עם עליית המתירנות ועידן המידע, החלו להתמעט מכתבי האהבה.
בעידן הדיגיטלי, מכתבי האהבה קיבלו צורות חדשות (לדוגמה, דרך מסרון), אך עיקרם נשאר.
הסיבה לכך נעוצה בעובדה שצורת הכתיבה מקלה על הדובר להביע רגשותיו, ביחס למפגש פנים אל פנים.
מכתב האהבה יכול להיכתב במבנה או סגנון.
שיטה נפוצה כזו היא בצורת סונטה או פואמה.
בשנת 1915 אירעה מכת ארבה חסרת תקדים באזור ארץ ישראל אשר גרמה לנזקים חמורים לחקלאות המקומית וכתוצאה מכך נוצר רעב בארץ.
בשנת 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, פשטו נחילים גדולים של להקות ארבה על אזורים גדולים מאוד במזרח התיכון.
הם פשטו על מצרים, טורקיה ומדינות אחרות והשאירו נזקים חמורים.
לארץ ישראל הגיעו להקות הארבה בחודש מרץ וחיסלו כמויות גדולות של תבואה וחקלאות.
הם הגיעו לכל הערים והיישובים בעיקר במרכז הארץ ובשפלה, אך גם בירושלים נצפו נחילי הארבה.
החגבים הטילו ביצים ומהם בקעו עד מהרה פריטים נוספים של ארבה.
ערביי הארץ ניסו לגרש את הארבה משדותיהם על ידי יצירת רעשים על ידי הקשה בכלים ובסירים ריקים.
החקלאים ניסו להילחם בהם על ידי הבערת אש וחפירת תעלות מים סביב הנטיעות.
אולם כל הניסיונות עלו בתוהו.
בעקבות המחסור בתוצרת חקלאית האמירו מחירי המזון והדבר החריף את המחסור שכבר היה קיים בעקבות מלחמת העולם שניטשה אז עד שנוצר חשש להתפתחות רעב בארץ.
לצורך כך העמידו שוטר בכל היישובים שתפקידו היה לאסוף את שקי הארבה.
לאחר כחודש עזבו להקות הארבה את ארץ ישראל, אולם השאירו בה חותם שהשפיע על הצומח והחקלאות בארץ למשך זמן רב.
ארבה נוסף נראה בירושלים בדצמבר 1915; ברם, ג'מאל פאשה טען כי מדובר בשארית הארבה הקודם בלבד.
מכשפת היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
מכשפת המקורית הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #103 מאפריל 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
המכשפת השנייה הופיעה לראשונה בחוברת Dark Reign: Dark Avengers #1 מיולי 2009, ונוצרה על ידי הכותב פול קורנל והמאייר מארק ברוקס.
מכשפת המקורית, אמורה, הייתה יריבתו המושבעת של תור.
מכשפת השנייה, סילבי לאשטון, היא נערה צעירה מברוקסטון, אוקלהומה, שקיבלה את כוחות הכשף מידיו של לוקי, שיצר אותה כדי שתשמש ככוח הכאוס בזמן פלישת אסגרד לכדור הארץ.
סילבי עיצבה את עצמה בדמותה של המכשפת המקורית אמורה.
שלא כמו שאר האסגרדיים ביקום מארוול, המכשפת לא מבוססת על דמות מהמיתולוגיה הנורדית.
אולם, במיני סדרה "תור: עידני הרעם", נאמר שהמכשפת נקראה בכינויים שונים לאורך ההיסטוריה, כמו פריה, גפיון ואידון, ועצם קיומה נקשר למיתוסים רבים הסובבים את הדמויות הללו.
בהמשך התברר שסיפורים אלו התרחשו במחזורי זמן שקודמים לראגנארוק, וכי דמויות המתבססות על האלות הנורדיות קיימות בנפרד ביקום מארוול.
דמותה של סילבי מופיעה בסדרה "לוקי" בגילומה של סופיה די מרטינו.
שושלת היוחסין של אמורה אינה ידועה, פרט לעובדה שהיא נולדה באסגרד ויש לה אחות בשם לורליי.
למדה את דרכי הקסם בידי מלכת הנורנות, אך גורשה והחלה לצבור ידע בעצמה דרך פיתוי קוסמים ולמידת סודותיהם.
במרוצת הזמן, אמורה הפכה לאחת ממשתמשי הקסם החזקים ביותר באסגרד, כאשר לרוב היא משתמשת ביכולות הפיתוי ושליטת מחשבות שלה.
בהופעתה הראשונה, אמורה נשלחה בידי אודין כדי להיפטר ממושא אהבתו של תור, אותה חשב אודין להסחת דעת על נסיך הכתר הצעיר של אסגרד.
אמורה קיוותה להשיג את תור לעצמה, והשתמשה בשירותיו של סקורג', המוציא להורג.
ניסיונותיהם של השניים לחתור נגד מלך אסגרד הובילו לגירושם לכדור הארץ.
בהגיעם לשם, הם חברו לאדוני הרשע המקוריים של ברון היינריך זמו, יריביהם של האוונג'רס - אותה קבוצה שתור הצטרף אליה.
מכשפת היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ליגת הצדק האפל ביקום DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Strange Adventures #187 מאפריל 1966, ונוצרה על ידי הכותב בוב הייני והמאייר הווארד פרסל.
דמותה שימשה גם כגיבורת-על וגם כנבלת-על.
מכשפת היא האלטר אגו של ג'וּן מוּן, אמנית עצמאית שהוזמנה למסיבת תחפושות בטירה עתיקה.
היא נתקלה בחדר סודי שבו ישות קסומה ובלתי ידועה העניקה לה כוחות קסם כדי ללחום בנוכחות רעה ברחבי הטירה.
באומרה את השם "מכשפת", היא עוברת שינוי צורה ומצליחה להביס מינוטאור בנבכי הטירה.
אולם, בהופעתה הבאה מעל דפי הקומיקס, המכשפת מתוארת כדמות תועה הנלחמת בסופרגירל, שמנסה למנוע ממנה להשיג אומניפוטנטיות ולבטל את כוחות-העל בכדור הארץ.
הצד הרשע שבה משתלט עליה, והמכשפת ממשיכה ללחום נגד הטובים בקבוצת "הנבלים הנשכחים".
בהמשך, מכשפת מגויסת ליחידת המתאבדים של אמנדה וולר.
אט אט היא מאבדת שליטה על כוחות הכשף שלה, ומאדאם קסנדו עוזרת לה להשתלט עליהם חזרה.
היא עוזבת את יחידת המתאבדים מסיבות שאינן ידועות, ומתגלה רק לאחר 11 שנים בבית חולים פסיכיאטרי בניו ג'רזי.
היא מסרבת בתחילה לעזור לגיבורי-העל בלחימתם בכוחות השאול, אך דדמן משתלט עליה ומפעיל עליה מניפולציה כדי לעזור להם.
אישיותה של המכשפת נרצחת בידי פאוסט כאמצעי אחרון להצית את להבות השאול, וכתוצאה מכך ג'ון נותרת במצב קטטוניה.
פאוסט מצליח להשיב לה את אישיות המכשפת לאחר שהתברר שרצח סוקובוס שעבד עבור קבוצת שדים כדי ליצור פתח לשאול ולהקים לתחייה מכשף מטורף.
במאורעות "יום הנקמה", בהם הספקטר השתגע ויצא למסע השמדה של ישויות הקסם ביקום DC, מכשפת הצטרפה לחברי שאדופאקט במטרה להביס את הספקטר.
באתחול המחודש של חברת DC קומיקס לאחר מאורעות "פלאשפוינט", מספר גיבורים על-טבעיים מתאחדים לקבוצת ליגת הצדק האפל לאחר שאישיותה של המכשפת הופרדה שוב מג'ון מון ויצאה מכלל שליטה.
את דמותה של מכשפת גילמה בסרט הלייב אקשן "יחידת המתאבדים" השחקנית קארה דלווין.
מכת מחץ היא סדרת טלוויזיה בריטית-אמריקנית המשודרת בערוץ Sky-1 מאז 5 במאי 2010. הסדרה נוצרה על פי ספרו של כריס ראיין, יוצא יחידת ה-SAS, "מכת נגד".
הסדרה מגוללת את קורותיהם של אנשי יחידה מובחרת בשירות הביון הבריטי בשם "מדור 20".
בעונה הראשונה הסדרה מתמקדת בג'ון פורטר (אותו מגלם ריצ'רד ארמיטאג') ואופי פעילות מדור 20. גיבורי הסדרה מהעונה השנייה הם סמל דמיאן סקוט האמריקני (אותו מגלם סאליבן סטפלטון), יוצא יחידת כוח דלתא, וסמל מייקל סטונברידג' (אותו מגלם פיליפ ווינצ'סטר), יוצא חיל הנחתים המלכותי ויחידת ה-SBS.
בעונה השלישית מונה לקולונל פיליפ לוק (אותו מגלם רובסון גרין), יוצא יחידת ה-SAS.
הסדרה חזרה לעונה שישית ב-31 באוקטובר 2017, עם צוות שחקנים חדש: דניאל מפרסון, רוקסן מקי, וורן בראון, אשר ממשיכים את פעילות מדור 20 ברחבי העולם.
הפעילות של היחידה משתרעת כמעט על פני כל מרחבי הגלובוס: מזרח אסיה, אירופה, אפריקה, דרום אמריקה ועוד.
אופי הסדרה מתאפיין במודיעין, פעילות מבצעית על סטרואידים, ולא מעט סצנות מין.
במהלך העונות נהרגו רוב מפקדי מדור 20, ולא מעט מאנשיה, כאשר הגיבורים נפצעים פעם אחר פעם.
בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Action ובערוץ HOT HBO.
מכשפות היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג טלנובלה, דרמת נעורים המבוססת על סדרת הטלוויזיה הלטינית "גראצי" .
התוכנית שודרה בין 1 בינואר 2014 ל-30 ביולי 2015 בערוץ ניקלודיאון ועוקבת אחרי אמה אלונזו, נערה העוברת לבית ספר חדש במיאמי ומגלה שהיא מכשפה.
שנה חדשה, אמה עוברת לגור במיאמי עם אביה בסוף היא פוגשת את דניאל ואחר כך הם מתאהבים.
ולאחר מכן דניאל ואמה הופכים לחברים.
לאמה נעלמים כוחותיה, אך בסוף חוזרים.
היא לא מספרת לדניאל על כך שהכוחות חזרו ואז כשהוא גילה הוא נפרד ממנה ובסוף העונה הם חזרו.
שנה חדשה בתיכון אירידיום, תלמיד חדש בשם ג'קס וגם הוא מכשף, מגיע לבית הספר הוא רוצה להתקבל לנבחרת השחייה של הכרישים אך הוא מרמה בעזרת כוחות הקסם שלו ובסוף אנדי ואמה מגלות שיש לו כוחות.
אחר כך הירח המלא מגיע והופך את דזדמונה (אחת מחברי המועצה של המכשפים) לרעה, אחר כך בהמשך העונה ג'קס לימד את אמה איך לעשות שכפול של עצמו שיוכל לעשות את הכל העבודה בשבילו.
בסוף אמה יוצרת שכפולים אחת מהן רעה
אבל ג'קס מתאהב בה והחליט לקרוא לה "אי" בסוף הם הופכים לחברים ורוצים להשתלט על ממלכת המכשפות אך אמה ודניאל עוצרים אותם.
אי מושמדת וג'קס מתגלה כטוב ועוזר לאמה ודניאל להביס אותה.
הקיץ כמעט מסתיים בתיכון אירידיום אמה עובדת כמלצרית בחוף במסעדה בשם "סבן", ודניאל עובד כמציל בחוף, מאדי ודייגו מנסים לתקן את מערכת היחסים בין מכשפות וקנאים אשר התקוטטו זה עם זה בעבר.
ילדה חדשה בשם מיה מגיעה למיאמי כדי לנקום בכל המכשפות היא עוצרת את הזמן אבל אמה חושבת שהיא עשתה את זה בסוף מיה פוגשת את דניאל
ואז היא שמה לו סימן של קנאים שיגרום לו להיות רע והוא נפרד מאמה.
אמה ואנדי מנסות לחקור אך הם לא רואים שהטילו עליו כישוף בסוף מיה מורידה ממנו את הסימן.
קייטי ומאדי רבות ואז קייטי מצטרפת למיה אך היא משתמשת בה רק בתור פיתיון בסוף אמה ומיה נכנסות לתוך משחק הווידאו של אנדי ותוקפים אותם זומבים ג'קס נכנס למשחק כדי לעזור להם
בסוף הם נשלחים בחזרה ואמה צריכה לבחור בין דניאל לג'קס ולבסוף היא בוחרת בג'קס ודניאל נשלח לחיים אחרים בשמורת הטבע אברגליידס, ואף אחד לא זוכר את קיומו חוץ מאמה.
אמה מנסה לגלות מה קרה לדניאל אך לאף אחד אין זכר ממנו בסוף היא מאתרת אותו והם נוסעים לאברגליידס כדי לנסות להחזיר את הזיכרון של דניאל.
אחר כך הוא מנשק את אמה והזיכרון חוזר אליו אבל הוא רוצה לחזור לחיים באברגליידס.
ג'קס חוזר ובסוף מתגלת אחותו ג'סי והיא מגלה לו שאימו חיה ואמא של מאדי מחביאה אותה כדי שאביו של ג'קס לא יבוא בסוף ג'קס מגלה
שלאמא שלו יש כוחות והיא גונבת מאמה את הכוחות והופכת למכשפה חזקה, אך ג'קס וג'סי מסרבים להצטרף אליה והמועצה לוקחת אותה.
אנדי הופכת להיות שומרת ובאה יחד עם ג'סי
כדי שג'סי תלמד להיות מכשפה והם לומדים ב-WITS Academy, מכללה לקוסמים ומכשפות.
אמה אלונזו (פאולה אנדינו): אמה עוברת למיאמי עם אביה ומגלה שיש לה כוחות קסם ושהיא הנבחרת.
היא מגלה את הספר "הקסרין" שעוזר לה להתאמן בקסמים ולהביס את אויביה יחד עם חברתה הטובה אנדי.
בתחילת עונה ראשונה היא מתאהבת בדניאל ובסופה הם הופכים לזוג עד הפרקים הראשונים של עונה 3 עם פרידות באמצע.
בסוף עונה 3 אמה בוחרת להיות עם ג'קס ולא עם דניאל.
אמא של אמה לא בחיים ובעונה הרביעית היא מנסה לשנות את ההיסטוריה ולהחזיר אותה אך מעשה זה גורר השלכות נוראיות, בסופו של דבר אנדי מונעת ממנה לעשות את זה.
דניאל מילר (ניק מריקו): דניאל חבר של מאדי, אך הם נפרדים בתחילת עונה ראשונה והוא מתאהב באמה.
דניאל הוא קפטן נבחרת השחייה של בית הספר.
באמצע העונה הראשונה הוא מגלה על כוחות הקסם של אמה ועוזר לאמה להביס את המנהלת, והם נהיים בני זוג.
בסוף עונה שלוש הוא נשלח לחיים אחרים באברגליידס ולא זוכר כלום מהחיים שלו במיאמי בסוף הזיכרון חוזר אליו, אבל הוא לא מאושר והעדיף את החיים באברגליידס, בפרק האחרון של הסדרה אמה מחזירה אותו לשם.
מאדי ואן פלט (פאריס סמית): מאדי, בעונה הראשונה חברה של דניאל אף על פי שהיא נפרדת ממנו הרבה פעמים, שונאת את אמה, היא חושבת שהיא הנבחרת ולא אמה, בסוף היא מצטרפת למנהלת כדי להביס את אמה ללא ידיעה שהמנהלת עובדת עליה, ומאדי מגלה שהיא לא הנבחרת.
בעונה השנייה היא מתאהבת בדיאגו.
הם נהיים בני זוג והיא מכנה אותו בשם 'פרוקסי', בעונה רביעית יוצאת לחפש קנאים עם דיאגו.
ג'קס נובואה (Rahart Adams) (עונות 2 - 4): ג'קס הוא מכשף, והוא מגיע לתיכון אירידיום מסידני, אוסטרליה בעונה השנייה.
הוא מתאהב באמה ומנסה לגנוב אותה מדניאל ובסוף היא בוחרת בו.
בעונה הרביעית הוא מגלה את אחותו ומתגלה שאימו חיה ושהיא גם מכשפה בעלת כוחות רבים שמנסה לקחת לאמה ולעוד מכשפים את הכוחות ולסוף ג'סי וג'קס עוצרים אותה, מחביא 4 שיבוטים של עצמו בביתו אך אבא שלו שונא את השיבוטים.
אנדי קרוז (דניאלה ניבס): אנדי, החברה הטובה ביותר של אמה, ומגלה יחד איתה על כוחות הקסם.
אוהבת משחקי וידאו, חלק מנבחרת השחייה בבית הספר בעונה השנייה אמה מוציאה דמות ממשחק וידאו בשם פיליפ שאנדי מאוהבת בו מהמשחק, ובסוף אמה הופכת אותו לילד אמיתי.
בסוף העונה הרביעית אנדי נשלחת לאימונים כשומרת.
את ההמשך ניתן לראות בסדרה "WITS Acadamy".
דיאגו רואדה (טיילר אלוורז): דיאגו, חברו הטוב של דניאל ואח של ג'יג'י בעונה הראשונה מתגלה שיש לו כוחות מיוחדים של קאנאי, בעונה 2 הוא מחזר אחרי מאדי ובסופה הם נהיים זוג עד סוף הסדרה, בעונה הרביעית מצא אבן של קנאים ויוצא לחפש עוד קנאים עם מאדי.
קייטי ריס (דניסיה ווילסון) קייטי, חברה טובה של מאדי, חלק מהפנתרות.
בעונה השלישית היא ומאדי רבות והיא מצטרפת למיה אך בסוף הן חוזרות להיות חברות.
ג'יג'י רואדה (Zoey Burger) ג'יג'י, אחותו של דיאגו והרכלנית הגדולה ביותר בבית הספר רוב התלמידים קוראים לה 'גברת מידע' בעונה השנייה דזדמונה חברת מועצה של המכשפות הופכת אותה לעוזרת שלה אך בסוף היא משתחררת מהכישוף.
במהלך הסדרה מאדי מחקה לה כמה פעמים את הזיכרון כדי שהיא לא תדע שמאדי מכשפה.
סופי ג'ונסון (אוטומן וונדל) סופי, חברה טובה של מאדי, חלק מהפנתרות ולא העיפרון הכי מחודד בקלמר.
בעונה הראשונה מאדי הופכת איגואנה לילד אמיתי וסופי מתאהבת בו והם הופכים להיות חברים, אך בסוף הוא חוזר להיות איגואנה.
לילי ארצ'ר: השומרת של אמה.
עוזרת לה להתקדם באימונים ולעזור להביס את אויביה.
אורסולה ואן פלט: אמא של מאדי והשומרת שלה, אוהבת לכנות את מאדי "מאדי מאמי" היא מאוהבת באבא של אמה אך הוא לא רוצה להיות איתה אך בסוף הם הופכים לחברים.
בעונה 2 היא לקחה למאדי את הכוחות ומאדי חשבה שהם נעלמו
רוברט מילר: אחיו של דניאל.
מלני מילר: אחותה האמצעית של דניאל.
טומי מילר: אחיו הקטן של דניאל.
פרנסיסקו אלונזו: אבא של אמה בעונה השנייה הוא מנהל את בית הספר, הוא לא מודע שלאמה יש כוחות קסם.
דזדמונה: חברת המועצה של המכשפות בעונה השנייה היא הופכת לרעה בגלל הירח המלא ורוצה להרוס את הממלכה והופכת את ג'יג'י לעוזרת שלה אך בסוף היא נרפאת.
אגממנון: חבר מועצה של המכשפות.
אנדי מכנה אותו בשם "אגי".
כריסטינה מילר: אמא של דניאל.
ג'ייק נובואה: אבא של ג'קס וג'סי, בעונה הרביעית הוא ניסה להעלים את מאדי כי הם הפרידו את המשפחה שלו.
ג'סי נובואה: אחותו הקטנה של ג'קס מופיעה בעונה הרביעית ובסוף מתגלה שהיא גם מכשפה.
ובסוף הולכת עם אנדי לאקדמיה.
ריק מילר: אביו של דניאל מילר.
טוני מאיירס: חנון שאוהב קסמים בסוף הוא מתאהב באמה, אמה מגלה לו שהיא מכשפה אך בסוף היא חברה של דניאל.
מאק דייוויס: חברו הטוב של דיאגו בסוף שניהם מגלים שדיאגו קנאי, נאמר בתחילת העונה השנייה שמאק עבר לגור בטקסס.
המאמן חוליו: בנה המאומץ של המנהלת עוזר לדיאגו לשמור בסוד על כך שהוא קאנאי.
רמונה: חברת מועצה של המכשפות, דזדמונה כלאה אותה בלימבו אך השתחררה ונכלאה שוב, מרססת את נעליה בריח של ורדים ומקרוני.
מכשפות אנאגה היו, על פי האמונה העממית, נשים שהתארגנו בקבוצות מקודשות באזור ההררי של אנאגה בצפון-מזרח האי טנריפה (באיים הקנריים, ספרד).
האזור נקרא "אל באילדרו", על שם הריקודים של המכשפות סביב המדורה.
האמונה הייתה שהנשים היו יורדות לחוף לשחות בים בעירום.
עם הזמן, כשהגיעו לאזור סיפורי ערפדים ממזרח אירופה, גם הסיפורים אודות נשות ההרים התפתחו, והחלו לספר עליהן שהן מוצצות דם, בעיקר של תינוקות בעריסותיהם.
בין הסיפורים מהאזור, הייתה האמונה שהנשים אורבות לגברים בחוף כדי לפגוע בהם, כאשר הן לוקחות את קרבנותיהן לטקסיהן בהרים, רוקדות סביב המדורה כל הלילה כדי לאשרר את בריתן עם השטן, ואז זורקות את הקרבנות על המדורה.
ישנה תאוריה כי מקורה של אגדת המכשפות נטועה בקבוצות פגאניות שפעלו באזור, והפולחנים שערכו היו של הגואנצ'ים למען הגשם.
הכנסייה הקתולית ראתה בפולחני הדת מעשי כישוף, ובדת עצמה כפירה, וביקשה למגרם, ולכן הופצו הסיפורים כדי לעשות ליושבי ויושבות ההרים דה-לגיטימציה.
מכת חום , הידועה גם בשם מכת שמש, היא סוג של מחלת חום חמורה הכוללת טמפרטורת גוף הגבוהה מ-40.0 מעלות צלזיוס ובלבול.
תסמינים נוספים הכלולים במחלה הם עור אדום, יבש או לח, כאבי ראש וסחרחורות.
המחלה יכולה להתחיל באופן פתאומי או באופן הדרגתי.
סיבוכים עשויים לכלול התקפים, תמס שריר, או אי-ספיקת כליות.
מכת חום מתרחשת עקב טמפרטורות חיצוניות גבוהות או מאמץ גופני.
מכת חום בדרך כלל מופיעה עם חום גוף של יותר מ-40.6 מעלות צלזיוס, בשילוב עם חוסר התמצאות וחוסר הזעה.
לפני שמכת חום מופיעה, אנשים מראים סימנים של תשישות חום כגון סחרחורת, בלבול, כאבי ראש, חולשה.
אם מכת חום מתרחשת כאשר האדם ישן, קשה יותר להבחין בתסמינים, לעומת זאת, כאשר מתרחשת מכת חום בזמן מאמץ, האדם החולה עשוי להזיע יתר על המידה.
ילדים צעירים, בפרט, עלולים לחוות התקפים.
התוצאות הסופיות של מכת חום עלולות להיות חוסר הכרה, אי ספיקת כליות, אי תפקוד איברים, ומוות.
מכת חום מתרחשת כאשר ויסות חום הגוף מוכרע על ידי שילוב של ייצור מטבולי עודף של חום (מאמץ), עודף חום סביבתי ואיבוד חום לקוי ולא מספק, אשר גורם לטמפרטורת גוף גבוהה.
גורמים נוספים הם חומרים המעכבים את קירור הגוף וגורמים להתייבשות, כגון: אלכוהול, ממריצים, תרופות מסוימות, כגון משתן, חוסמי בטא, מחלות לב ומחלות עור, ושינויים פיזיולוגיים הקשורים לגיל גורמים לרגישות למכת החום, לרוב, אצל קשישים.
מכת חום במהלך מאמץ יכולה לקרות אצל אנשים צעירים ללא בעיות בריאות שאינם נוטלים תרופות, לרוב אצל ספורטאים, פועלים חיצוניים, או אנשי צבא העוסקים בפעילות מאומצת במזג אוויר חם או מגישי עזרה ראשונה מוסמכים אשר לובשים ציוד הגנה אישי כבד.
חשוב לדעת כי בסביבה אשר לא רק חם בה, אלא גם לח, הלחות מפחיתה במידה רבה את האפשרות של הגוף לקרר את עצמו על ידי הזעה.
עבור בני אדם ושאר בעלי חיים עם דם חם, טמפרטורת גוף יתרה יכולה לשבש ויסות תגובות ביוכימיות של אנזימים אשר חיוניות עבור הנשימה התאית ועבור תפקודם של איברים עיקריים.
ילדים צעירים, קשישים או נכים שאין ביכולתם לפתוח את דלת המכונית מבפנים נמצאים בסיכון גבוה לקבל מכת חום במידה והם סגורים לבדם במכונית.
מכת חום ברכב סגור יכולה להתרחש תוך דקות, אפילו אם חלון המכונית פתוח מעט.
על מנת להימנע משכחת ילדים ברכב, מומלץ להורים לשים במושב האחורי את הארנק או חפץ אחר שהם רגילים לשאת ביום-יום, כך שכשיסתובבו לקחת אותו יבחינו בילדים.
ברכב שמסיע קבוצה גדולה של אנשים, לדוגמה רכבי תחבורה ציבורית או אוטובוס טיולים, חיוני לבדוק בסוף הנסיעה שלא נשארו נוסעים ברכב.
חיות מחמד רגישות אף יותר מבני אדם לחום קיצוני ברכבים, כיוון שכלבים, חתולים ובעלי חיים רבים אחרים לא יכולים לייצר זיעה בכל הגוף זיעה כדי לקרר את גופם.
בימים חמים, מומלץ להשאיר את חיות המחמד בבית עם אספקת מים גדולה, ואם ישנו צורך הכרחי בהבאת חיית המחמד, ישנה עדיפות לקשור את החיה מחוץ ליעד עם קערת מים ולא להשאירה ברכב.
"תסמונת התינוק הנשכח" הוא מונח רפואי מדומה לסכנה בה המבוגר המטפל שוכח את נוכחותו של ילד צעיר, וכתוצאה מכך הילד עומד בסכנה.
למרות המונח "תסמונת", אין זה מצב המוכר כרפואי.
עם זאת, המונח משמש בעיתונים, מגזינים, בלוגים, ובשאר מדיה פופולרית.
"תסמונת התינוק הנשכח" עלולה להביא את הילד לפגיעה קשה או מוות בגלל המלכוד במכונית חמה.
ניתן להפחית סיכון למכת חום על ידי נקיטת אמצעי זהירות כדי למנוע התחממות יתר והתייבשות.
התאמת בגדים רופפים וקלים, יאפשרו לזיעה להתנדף ובכך לקרר את הגוף.
כובעים רחבי שוליים בצבעים בהירים יעזרו למנוע מהשמש לחמם את הראש ואת הצוואר.
פתחי אוורור על הכובע יעזרו לצנן את הראש, כמו גם הרטבת מגני זיעה במים קרים.
יש להימנע מפעילות גופנית מאומצת במהלך שעות היום במזג אוויר חם, ובנוסף, להימנע מהישארות ממושכת במקומות סגורים (כמו כלי רכב), ללא אוורור בתוכם.
במזג אוויר חם, ישנו צורך לשתות הרבה נוזלים קרים אשר אבדו במהלך ההזעה.
צמא הוא לא סממן אמין לכך שאדם צריך נוזלים.
צבעו של השתן יעיד בצורה מהימנה יותר על מצב הנוזלים בגוף.
שתן בצבע צהוב כהה עשוי להצביע על התייבשות.
טיפול של מכת חום כרוך בקירור מכני מהיר יחד עם אמצעי החייאה סטנדרטים.
על מנת לטפל במקרים של מכת חום, יש להוריד את טמפרטורת הגוף במהרה.
יש להעביר את האדם החולה במהירות לאזור מקורר (בבית, או לפחות בצל) ולהוריד את בגדיו כדי לקדם את הורדת החום (קירור פסיבי).
כמו כן, שיטת הקירור הפעיל יכולה גם לסייע, אם אפשרי לבצעה: יש לקלח את האדם החולה במים קרים או להלבישו באפוד היפרטרמי.
עם זאת, יש לשים לב כי עיטוף האדם החולה במגבות לחות או בגדים למעשה יכול להעלות את טמפרטורת הגוף.
קומפרסים קרים על הגו, ראש, צוואר ומפשעה יכולים גם לעזור בקירור החולה.
מאוורר או מזגן מפחית לחות יכולים לסייע באידוי המים.
טבילת האדם באמבטיית מים קרים היא שיטה לקירור המוכרת באופן נרחב.
שיטה זו, עשויה לדרוש מאמץ של מספר אנשים ועל האדם החולה צריכה להיות השגחה קפדנית במהלך תהליך הטיפול.
במקרים של אובדן הכרה, מומלץ להימנע משיטה זו אך אם אין ברירה, יש להחזיק את ראשו של החולה מעל פני המים.
נתינת נוזלים חשובה מאוד כאשר רוצים לקרר אדם.
במקרים קלים של התייבשות, ניתן לטפל באמצעות שתיית מים או באמצעות שתיית משקאות ספורט מסחריים שיכולים לשמש כתחליפים.
במהלך התעמלות או התייבשות בעקבות חום, יכול להיגרם חוסר איזון באלקטרוליטים וצריכה עודפת של מים עלולה להחמיר זאת.
ניתן לטפל במכת חום באמצעות צריכת נוזלים היפוטוניים.
שתייה של נוזלים היא מהירה ומספיקה לרוב האנשים, אבל אם האדם מבולבל, חסר הכרה, או לא מסוגל לשתות מים דרך הפה, נחוץ לבצע עירוי אשר יעזור להתייבשות ולהחלפת אלקטרוליטים.
על הצוות הרפואי לבצע הערכה מחדש של מצבו של האדם המטופל ולייצבו.
משום שבמצב זה אדם יכול להיכנס למצב של דום לב, יש לשים לב ולעקוב אחר קצב הלב של האדם ונשימתו, בדום לב ייתכן ויהיה נחוץ לבצע החייאה.
בהודו, מאות אנשים מתים בכל שנה בקיץ מגלי חום, ביניהם יותר מ-2,500 בשנת 2015 .
מאוחר יותר באותו קיץ, גל החום הפקיסטני גרם לכ-2,000 מקרי מוות.
מכשפת היא סדרת טלוויזיה מסוגת פנטזיית דרמה המבוססת על קומיקס עתידי באותו השם שנכתב על ידי היוצרים פרנק מילר וטים וילר, שעלתה לשידור ב-17 ביולי 2020 בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
ביולי 2021, נמסר על ביטולה של הסדרה.
הסדרה מתוארת כ"עיבוד מחודש של האגדה הארתוריאנית, המסופרת דרך עיניה של נימואה, נערה מסתורית המיועדת להפוך לגבירת האגם החזקה והטרגית.
לאחר מות אמה, נימואה מוצאת שותף בלתי צפוי למסע בדמותו של ארתור, שכיר חרב צעיר, במסע למצוא את מרלין ולמסור לו חרב עתיקה.
במהלך מסעה נימואה הופכת לסמל של אומץ ומרד נגד האבירים האדומים המפחידים, ולמלחמה נגד המלך אות'ר".
נטפליקס תיארה את הסדרה כ"סיפור התבגרות שתמותיו מוכרות לזמננו אנו: השמדת עולם הטבע, טרור דתי, מלחמה חסרת טעם ומציאת האומץ לעמוד בפני הבלתי אפשרי".
דניאל שרמן - הנזיר הבוכה / לנסלוט
סבסטיאן ארמסטו - המלך אות'ר פנדרגון
שלום ברון-פרנקלין - איגריין / מורגנה
פיטר מולאן - האב קרדן
מאט סטוקו - האביר הירוק / גאוויין
אמילי קייטס - הנזירה איריס
פולי ווקר - ליידי לונט, מלכת ריג'נט
בילי ג'נקינס - סנאי / פרסיבל
קתרין ווקר - לנור, אמה של נימואה
יוהנס האוקור יוהאנסון - קאמבר, מלך הקרח
בלה דיין - חנית אדומה / גוויניביר
סופיה אוקסנהאם - אידיס, בתו הבכורה של קאמבר
קלייב ראסל - רוט סופי הארקנס - הנזירה סיליה איידן נייט - קאפס אנדרו וויפ - יוהאן ניקולאי דנקר שמידט - דוף פיטר גינס - סר אקטור'''
ב-28 במרץ 2018, הוכרז שנטפליקס הזמינה מההפקה עונה ראשונה בת עשרה פרקים.
הסדרה מבוססת על רומן גרפי באותו השם מאת פרנק מילר וטום וילר שהוכרז עצמו שבוע לפני כן וצפוי לצאת לאור במהלך שנת 2019. בנוסף, נודע כי וילר יכתוב את עלילת הרומן ומילר יאייר אותו.
בנוסף ליצירת העיבוד הטלוויזיוני, מילר ווילר עתידים גם להפיק את הסדרה.
ב-12 בספטמבר 2018 הוכרז כי המפיקה והבמאית זטנה פואנטס אמורה לביים ולשמש כמפיקה בפועל עבור שני פרקיה הראשונים של הסדרה; ושקתרין לנגפורד לוהקה לתפקיד הראשי.
במרץ 2019 הוכרז שדבון טרל, גוסטב סקארסגרד, פיטר מולאן, לילי ניוארק, שלום ברון-פרנקלין, דניאל שרמן, סבסטיאן ארמסטו, אמילי קואטס ובילי ג'נקינס הצטרפו לצוות השחקנים.
בינואר 2019, בניית הסטים על אדמות צבאיות שלא נעשה בהן שימוש בדיפקאט שבבריטניה החלה.
הכנת הסטים עבור הצילומים התעתדה להימשך עד מרץ 2019, כשאז הצילומים התעתדו להתחיל ולהימשך עד ספטמבר 2019.
מכת ברק היא פגיעה של ברק בגוף חי או דומם.
הפגיעה מתרחשת על האדמה, אך תיתכן גם פגיעה בגוף מעופף.
כמות הזרם המועבר היא גבוהה ולרוב גורמת הפגיעה לנזק: שרפה, פיצוץ, פגיעה גופנית או מוות.
לאחר שהמטען מגיע לאדמה הוא מתפרק בסביבה הקרובה.
במקרים רבים עוצמת המטען מייד לאחר הפגיעה בסביבה הקרובה של הפגיעה (עד עשרות מטרים) עשויה להיות גם היא קטלנית.
פגיעת ברק היא טראומה גופנית הנגרמת על ידי מכת ברק.
אף על פי שפעמים רבות פגיעות ברק גורמות למוות פתאומי או לדום לב בשל המתח הגבוה של מכת הברק, מצבם הרפואי של ניצולי פגיעות ברק הוא לרוב טוב יותר מניצולי פגיעות אחרות הנגרמות ליד מתח נמוך יותר אך זמן פגיעה ממושך יותר.
פגיעה של ברק בבניין גורמת לזרמים חשמליים גבוהים המתפשטים במוליכים המותקנים בו, בעיקר חוטי חשמל וחוטי טלפון, ויוצרת בהם מתח גבוה לזמן קצר.
קיימים התקנים המגנים מפני נזקים מסוג זה.
בכך נמנעת פגיעה ישירה במבנה העלולה לגרום לשרפה ולנזקים אחרים.
לעומת זאת, כאשר פוגע ברק במכונית הוא אינו בהכרח מזיק למי שבתוכה, משום ששלדת הרכב משמשת ככלוב פאראדיי, ועדיין קיים סיכון לפציעה ואף שרפה של הרכב.
במקרה שהרכב אינו כולל גג מתכת אלא גג מחומרים פלסטיים או מרוכבים, קיים סיכון לפגיעה.
פגיעת מכת ברק במטוס עלולה לשבש את פעילות מערכות המטוס ואף להביא להצתת דליקה.
התרסקות טיסה 214 של פאן אם, ב-8 בדצמבר 1963, הייתה האסון הגדול ביותר שאירע בעקבות מכת ברק: מטוס בואינג 707 של חברת פאן אם נפגע ממכת ברק חזקה במיוחד, שגרמה להצתת אדי דלק באחד ממכלי המטוס.
לאחר מכן נלמדו היטב ההשפעות האפשריות של מכת ברק על גוף המטוס והותקנו אמצעי הגנה כנגדה, אם כי עדיין לא ידועות ההשפעות האפשריות על מטוסים שרוב גופם אינו עשוי ממתכת, כמו בואינג 787.
המכתב גרם לתהודה רבה ודיון נרחב בעיתונות ובתקשורת.
בהמשך התובע הכללי של רוסיה החליט שלא להיענות לבקשת החותמים ודחה את כל טענות המכתב ולא נפתחה חקירה וכל הליכים נגד מתרגמי קיצור שולחן ערוך.
ב-15 בדצמבר 2004, מיכאיל נזרוב באתר russia-talk.com פרסם את "הפנייה לתובע הכללי של הפדרציה הרוסית ו.
במכתב ציטטו דוגמאות כאלה מגרסה מקוצרת של "קיצור שולחן ערוך", שפורסם במוסקבה על ידי קונגרס הארגונים והארגונים היהודיים הדתיים ברוסיה (KEROOR).
בערעור עלתה בקשה "לבדוק את העובדות המקוממות שצוינו לעיל, ואם יאושרו ...
ינהלו הליכים על האיסור בארצנו של כל האגודות היהודיות הדתיות והלאומיות כקיצוניות".
הסיבה לכתיבת הפנייה לפרקליטות הרוסית הייתה העלייה בשכיחותם של תיקים פליליים בקשר לאנטישמיות נגד יחצ"נים ואנשי ציבור המכנים עצמם פטריוטים רוסים שמתפלספים בחריפות עם נציגי היהדות.
ב-13 בינואר 2005 הוגשה הגרסה הראשונה של הערעור - בשם "מכתב 500" (לפי מספר החותמים) לתובע הכללי על ידי 20 חברי הדומה הממלכתית שחתמו על הפנייה.
עליה חתמו נציגי מפלגת המולדת ב-24 בינואר, מידע על המכתב הגיע לעיתונות.
ב-25 בינואר בוטלה הבקשה על ידי צירי הפרלמנט לבקשת מנהיגי הסיעות שלהם עקב תגובתה החריפה של התקשורת שהאשימה את הצירים באנטישמיות.
בנושא המכתב התקיימו שני דיונים בערוצי הטלוויזיה הפדרליים.
חבר הפרלמנט אלכסנדר צ'וייב אמר כי חתימתו על המכתב היה הונאה וזיוף וכי אין לו קשר למכתב זה.
עם זאת, התהודה בתקשורת סביב המכתב הובילה לכך שכותבו מיכאיל נזרוב החל לקבל חתימות מאנשים שעדיין רצו לשלוח הצהרה כזו לתובע הכללי מטעם קבוצה של נוצרים אורתודוקסים.
כך קם "מכתב 5000" שהוקדש לחגיגת חגיגות האורתודוקסיה והוגש לתובע הכללי ב-21 במרץ 2005. בערעור זה רוככה הדרישה הראשונית "...להטיל איסור על כל האגודות היהודיות הדתיות והלאומיות כקיצוניות בארצנו" כדי "להנהיג איסור על כל האגודות הדתיות והלאומיות על בסיס מוסר השולחן ערוך בארצנו בשל קיצוני[ותו]".
עם זאת, על פי נזרוב, מטרת ערעור זה לא הייתה לאסור על אגודות דתיות, אלא לתת טענות למי שמואשמים באנטישמיות.
ברוב התקשורת הרוסית והזרה, הגשת הערעור על מכתב 5000 מוצגת כפעולה אנטישמית.
עם זאת, אף אמצעי תקשורת לא פרסם את טקסט המכתב עצמו.
גרסאות שונות למקור המכתב הועלו כ"פרובוקציות" של ה-CIA או ה-FSB, "שהופנו נגד הנשיא פוטין." אתר הוצאת "הרעיון הרוסי", שעורכו הראשי הוא מיכאיל נזרוב, יוזם המכתב, אסף מבחר מהדעות המגוונות ביותר לגבי מכתב זה.
עיתון איזבסטיה, בהעירו על החלטת משרד התובע בסנקט פטרבורג בתביעות הקשורות למכתב זה, כתב: "המכתב השערורייתי לפרקליטות הרוסית הקורא לאסור על פעילויות של ארגונים יהודיים אינו יכול להיחשב אנטישמי.
למסקנה זו הגיע משרד התובע של סנקט פטרבורג." הנוסח של מסמכי משרד התובע אינו מופיע בחומר של איזווסטיה.
איזווסטיה הצליחה לגלות שמשרד התובע כלל מומחים ליחסים בין-אתניים בעבודה בנושא זה.
אחת מהן, ולנטינה אוזונובה, חוקרת בכירה במוזיאון לאתנוגרפיה ואנתרופולוגיה של האקדמיה הרוסית למדעים, אישרה בפני איזווסטיה כי היא רואה סימנים של הסתה לשנאה אתנית בפרסומי העיתונים הרוסים האורתודוקסיים ועיתוני רוסיה.
ולנטינה אוזונובה לא הצליחה למסור פרטים מכיוון שלדבריה, "התיק עדיין לא הסתיים" ואין לה שום זכות למסור מידע עליו.
לטענת אוזונובה, משרד התובע ראה בפרסומים סימנים לפשע תחת סעיף 282 לחוק הפלילי.
מספר מקורות, ובמיוחד מרכז המידע האזורי הסיבירי Babr.ru, "נובאיה גאזטה" ומתאמת סיעת המפלגה הקומוניסטית בדומה, ליודמילה אלכסייבה הודו כי החלטת התובע הכללי דווקא מוכיחה כי המכתב כשלעצמו אינו מהווה אנטישמיות כפי שטענה התקשורת.
עם זאת, החלטת משרד התובע אינה אומרת דבר על נוכחות או היעדר אנטישמיות במכתב.
יאיר שלג כתב בעיתון הארץ כי "אין ספק שבהלכה היהודית, בוודאי זו המבוטאת בתלמוד, יש יחס שונה ליהודים ולא-יהודים.
הדבר בולט בספר "משנה תורה" של הרמב"ם...
הספרות הקבלית, וזו של ההוגים שהושפעו ממנה, מלאה באבחנות מהותיות בין יהודים לגויים." "דווקא ה"שולחן ערוך", כותב שלג, "נחשב "נקי" יחסית מביטויים ופסיקות מסוג זה." שלג גם מצטט את פרופסור ישראל יעקב יובל, שאמר כי "זו הפעם הראשונה שאני נתקל בפולמוס כנגד ה'שולחן ערוך'".
שלג מסכם כי "את הדיון על דמותה של התאולוגיה וההלכה היהודית יכולים היהודים לנהל ללא התערבותו של התובע הכללי ברוסיה; מולו ראוי שיגיבו כאילו מדובר בחזרתו של איום אנטישמי מהסוג האפל ביותר."
המהדורה הגרמנית של Netzeitung ציטטה את חבר הכנסת מהמפלגה השמאלנית-ליברלית, "הבחירה הדמוקרטית" רומן ברונפמן, לפיה חקירה זו היא תגובה להתחזקותה המהירה מאוד של הקהילה היהודית ברוסיה, כמו גם להשפעה הרבה של הרב הראשי ברל לזר ופעילותה של תנועת חב"ד.
ברונפמן מאמין ש:"רוסים רבים ככל הנראה לא יכולים לקבל את הפלורליזם שהוקם לאחרונה." לדבריו, כמו נוצרים או מוסלמים, גם טקסטים דתיים יהודיים מכילים כמה מושגים גזעניים, אך תאולוגים, ולא אוכפי החוק צריכים לעסוק בהם.
ניתן להעריך את כל זה יחד, להערכתו, כחזרה לרוסיה של האנטישמיות.
אך עם זאת, "למרות החקירה המדאיגה שהחלה, האנטישמיות הכללית ברוסיה אינה הולכת וגוברת, כפי שמדווחים חלק מהתקשורת." בפרסום עצמו רואים באירועים אלה דמיון ל"תקופה הסטליניסטית", כתב עיתון שהשווה את המכתב עם הזיוף האנטישמי הידוע, הפרוטוקולים של זקני ציון.
במספר פרסומים מוזכרת חקירת משרד התובע, אך לא נכתב נוסח ההחלטה של משרד התובע.
במערכת "The New York Sun" נמתחה ביקורת קשה על התובע הכללי הרוסי ולדימיר אוסטינוב וחמש מאות חתימות על המכתב, וכן העלו טענות כלפי ממשלת רוסיה, "שלא נקטה צעדים דחופים להורדת אוסטינוב מתפקידו".
ב"בולטימור סאן" כתבו על אנטישמיות גוברת ברוסיה ובפוליטיקה הרוסית.
ביקורת כלפי המכתב נמתחה גם על ידי מספר פרסומים בבריטניה.
מגזין "האקונומיסט" השווה את טקסט המכתב עם "מודל התעמולה האנטישמית" - הפרוטוקולים של זקני ציון.
ה-BBC והדיילי טלגרף מקשרים את המכתב עם מדיניות האנטישמיות הממלכתית ברוסיה, לטענתם.
מהטקסט של המכתב עולה כי עמדת מחבריו הייתה משותפת לסופר השוודי ישראל שמיר, הידוע בכך שהוא התבטא בעמדות אנטי-ציוניות והוכר על ידי בית המשפט בצרפת כאנטישמי.
שמיר עצמו גינה את ביקורתם של "מנהיגים יהודיים" זרים על התייחסות למכתב זה כהתערבות בסכסוך רוסי פנימי, אך הוא מצא שלא ראוי לחלוטין לאסור על קהילות יהודיות דתיות, מכיוון שניתן לטעון סוגיות דתיות אך לא לאוסרן.
מספר ארגונים אורתודוקסים, מנהיגים דתיים, פוליטיקאים מימין ושמאל ראו את המכתב כאנטישמי, או פרובוקטיבי, או לפחות לא הולם ומשחק בידיהם של מי שרוצים לפצל את התנועה הפטריוטית.
בפרט, דמיטרי רוגוזין, גנאדי זיוגאנוב והיידאר ג'מאל גינו בחריפות את המכתב.
מספר ארגונים ציבוריים מחוץ לרוסיה הביעו את מורת רוחם מהמכתב: "עצם הבדיקה אחר סימנים לגזענות והצהרות אנטי-רוסיות בקוד החוקים ההלכתיים שנערכו במאה ה-16 בישראל היא כשירה כמעודדת נטיות אנטישמיות ברמת המדינה".
הליגה נגד השמצה שלחה גם לנשיא הפדרציה הרוסית דרישה "להתערב מייד ולשים קץ לחקירת משרד התובע במוסקבה".
דרישה דומה במכתב לנשיא הפדרציה הרוסית הועלתה על ידי ועידת רבני אירופה (CEP).
באופן דומה, ארגוני זכויות אדם רוסיים הביעו את התנגדותם למכתב.
בפרט, כתב ראש מרכז סובה, אלכסנדר ורחובסקי, כי "מיכאיל נזרוב שילב את הפרשנות האנטישמית של 'קיצור שולחן ערוך' עם המיתוסים הקלאסיים של הקונספירציה היהודית וקיבל תאוריה שלפיה כל הארגונים היהודיים מונחים על ידי רעיונות 'שנאה' בנוגע לגויים, ולכן, יש לאסור על הכל."
כפי שדיווח Gazeta.ru, "ועדת הדומה לארגונים דתיים וציבוריים הביעה רשמית את גינויה למכתב.
על פי "הארץ", ההחלטה להפסיק את הבדיקה ולסרב לנקוט בהליכים פליליים נגד קונגרס הארגונים והארגונים הדתיים היהודיים ברוסיה (KEROOR) התקבלה בעקבות פגישה של סגן ראש ממשלת ישראל, אהוד אולמרט, שהיה בביקור רשמי במוסקבה ושוחח עם ראש ממשלת רוסיה מיכאיל פרדקוב.
המכתב עורר דאגה בממשלת ישראל ובישיבת ממשלה ביולי 2005 שר החוץ שר ציין כי תופעת האנטישמיות ברוסיה צוברת תאוצה ובכלל והתייחס בייחוד לפרשה זו.
העיתון קומרסנט סיכם ב-29 ביוני 2005: "ישראל פתרה את השאלה היהודית ברוסיה ...
סוגיית האנטישמיות ברוסיה הפכה באופן בלתי צפוי לעיקרית בשיחות בין סגן ראש הממשלה ומר פרדקוב.
לפי מקור של קומרסנט במשלחת הישראלית, מיכאיל פרדקוב ענה לביקורת בביטויים כלליים.
הוא אמר כי מנהיגי רוסיה, כולל הנשיא ולדימיר פוטין, גינו שוב ושוב את האנטישמיות ונזכר בהכרזה המשותפת שאומצה במהלך ביקורו האחרון של נשיא רוסיה בישראל.
תשובה זו לא סיפקה את סגן ראש הממשלה הישראלי, שאמר כי ישראל מצפה לצעדים קונקרטיים מרוסיה והערכה ברורה של מעשיה של הפרקליטות במוסקבה.
אתמול הודיע משרד התובע במוסקבה כי לא יוגשו תיקים פליליים נגד הספר "שולחן ערוך", כמו גם מחברי הערעור למשרד התובע הכללי".
לא, היו הודעות אחרות עם קישורים למקורות ביהדות.
אני יכול לומר לכם שהיהדות, יחד עם האסלאם, עם הנצרות, מתייחס לדתות המכונות דתות רוסיות מסורתיות, שמעמדם מעוגן בחוק כדתות רוסיות מסורתיות, וככאלה מוגנות על ידי החוק.
לגבי המכתב שציינת, בעצם כבר עניתי על זה.
אני רוצה לומר שאתה תמיד צריך להגיב לגילויים מסוג זה בצורה נאותה, בצורה עדינה מאוד, באופן מתוזמן, אך, אתה יודע, 'אל תזיק' על פי העיקרון הרפואי הידוע.
אם עקבת אחר האירועים בחיים הציבוריים ברוסיה לאחר מכתב זה, לא יכולת שלא לשים לב כי הייתה תגובה ציבורית לכך".
באתר Gzeta.ru תוארה ההיסטוריה של הגשת המכתב למשרד התובע ונכתב כי "פעילי זכויות אדם ביקשו גם ממשרד התובע לערוך בדיקה לגבי נוכחות אנטישמית במכתבים אלה, ואם יימצאו, לפתוח תיק פלילי על הסתה לשנאה אתנית".
במקביל ל"מכתב 5000", קיבל משרד התובע הכללי של הפדרציה הרוסית הצהרה מהתנועה "למען זכויות אדם" ברוסיה בדרישה לפתוח בתיק פלילי כהפרת סעיף 282 לחוק הפלילי של הפדרציה הרוסית ("מסית לשנאה אתנית") כנגד הכותב ואלה שחתמו על המכתב.
משרד התובע הכללי הגיש את שתי ההצהרות למשרד התובע הבינלאומי של מחוז בסמאנאיה במוסקבה לצורך אימות.
לאחר הבדיקה סירבה הפרקליטות להגיש הליכים פליליים נגד כותבי הערעור, במקביל דחתה הפרקליטות את הדרישות שנקבעו ב"מכתב 5000".
סירובו של התובע לנקוט בהליכים פליליים נגד מחברי "מכתב 5000" הביא להגשת מספר תביעות מטעם ארגון זכויות האדם נגד משרד התובע בבסמנאיה, תביעות שלא צלחו ולא הבשילו לכדי נקיטה בהליכים משפטיים.
ב-26 בינואר 2006 שאלה הסנטורית ליודמילה נרוסובה את התובע הכללי של רוסיה ולדימיר אוסטינוב מדוע הוא לא הגיב לפנייה זו, אם כי "בין החותמים ישנם עבריינים כמו אלברט מקאשוב".
נרוסובה כינתה את המכתב כתחיית האנטישמיות.
אוסטינוב השיב כי הנושא אפילו לא נחקר.
בהתייחס למצב, אמר: "אין להוציא את "אנטישמיות המטבח" ברוסיה.
העיקר שהוא לא יחרוג מהמטבח." לדעתו, אין לדון בנושא זה כדי לא למשוך אליו תשומת לב מוגזמת.
כוונתו הייתה לכך שהאנטישמיות ברוסיה מוגבלת לדיונים אישיים במטבחים ואינה נחשבת לכזו בעלת קנה מידה נרחב.
במשרד התובע טענו כי התבטאויותיו של נזרוב הן ביטוי לתפיסה הדתית והפילוסופית האורתודוקסית של ההיסטוריה העולמית, ולא ביטוי לאנטישמיות ופשיזם.
בתורו, מיכאיל נזרוב ראה בהתבטאויותיהם של נציגי כמה ארגונים כפוגעים, כינה אותם נאצים ואנטישמים, כהשמצות מעליבות והגיש תביעה.
ב-11 באפריל 2006 בית משפט מחוזי במוסקבה סירב לחקור את טענותיו של נזרוב.
לטענת נזרוב, סירובו של התובע להמשיך לבדוק את "קיצור שולחן ערוך" עורר גל חדש של חתימות על מכתב 5000, והפך אותו למכתב 15,000 בדרישה לאימות נוסף.
אולם משרד התובע לא הגיב, וניסיונות להביא לאימות באמצעות בית המשפט לא צלחו.
לא מרוצים מתוצאה זו, יוזמי המכתב האשימו את התובע ב"פחד יהודי" והודיעו על הקמת התנועה "לחיות ללא חשש מהיהדות!" («Жить без страха иудейска!») כדרך חיים של אדם אורתודוקסי.
התנועה נודעה בראשי תיבות ЖБСИ .
באותה שנה, 2005, הוכרה התנועה "ZhBSI!" כחלק בלתי נפרד מפעילותה של איחוד העם הרוסי, שפעילותה שוקמה בנובמבר 2005 תחת הנהגתו של הפסל ויאצ'סלב קליקוב.
אמנם קבוצת היוזמה "ZHBSI!" מאז כמעט לא מראה פעילות (למעט הדפסת המהדורה הרגילה של העלון "חדשות ZHBSI!"), מכתבי תביעה לחקירת השולחן ערוך ובהן חתימות של בין 500 ל-15,000 איש ממשיכים לזרום ולהתפרסם באינטרנט והמספר הגיע בסוף שנת 2008, ל-25,000 חתימות.
פרשת הפנייה למשרד התובע - הצהרות הצדדים, בתי המשפט, מסמכי משרד התובע, כמו גם טענות המפלגות ופרסום העיתון קומסומולסקאיה פראבדה - מתוארים בפירוט על ידי נזרוב בספרו "לחיות ללא פחד מהיהדות!".
מכת שמש הוא סרט עלילתי בבימויו של ניקיטה מיכלקוב, המבוסס על שתי יצירות של איוואן בונין - הסיפור "מכת שמש" (1925) ויומני 1918–1920 "ימים ארורים".
הקרנת הבכורה העולמית התקיימה ב-3 באוקטובר 2014 בבלגרד (סרביה), ברוסיה הבכורה התקיימה ב-4 באוקטובר 2014, הסרט יצא בהפצה נרחבת ב-9 באוקטובר 2014. הסרט שודר בטלוויזיה ב-4 בנובמבר 2014 בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. בשנת 2015 הוקרנה הגרסה המורחבת כסדרה בת חמישה פרקים.
הסרט היה מועמד מטעם רוסיה לפרס האוסקר בקטגוריה "הסרט הטוב ביותר בשפה זרה".
הסרט מספר את ימיו האחרונים של רב החובל חסר הצבא של הצבא המובס של וראנגל במחנה הריכוז של האדומים בנובמבר 1920. מעת לעת מבקרים בו חזיונות של ניאוף ארוך שנים וחולף כשהיה סגן צעיר.
עם זאת, הוא תוהה: "מי אשם במה שקרה לרוסיה?".
רק העמסתו יחד עם כל שבויי המלחמה במחנה על דוברה מפסיקה את התייסרויותיו כאשר הוא מובל לאוצ'קוב.
לאחר ההעמסה, האדומים, גוררים את הדוברה בספינה ישנה ומטביעים אותה.
שנה פרס קטגוריה מועמד (ים) תוצאה 2015 פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר בשפה זרה מרוסיה סרט נשר הזהב הסרט העלילתי הטוב ביותר לאוניד ורשגין, ניקיטה מיכלקוב הבמאי הטוב ביותר ניקיטה מיכלקוב הקולנוע הטוב ביותר ולדיסלב אופליינץ עבודת עיצוב ההפקה הטובה ביותר ולנטין גידוליאנוב, סרגיי סטרוצ'ב הפסקול הטוב ביותר אדוארד ארטמייב
משפטי מכשפות פנדל משנת 1612 נמנים עם משפטי המכשפות המפורסמים ביותר בהיסטוריה האנגלית, וגם עם המשפטים המתועדים בצורה הטובה ביותר מהמאה ה-17. שנים עשר המואשמים התגוררו באזור הסובב את גבעת פנדל בלנקשייר אנגליה, והם נאשמו ברצח של עשרה אנשים תוך שימוש בכשפים.
כולם פרט לשניים, נשפטו בבית המשפט בלנקסטר בתאריכים 18 ו-19 באוגוסט 1612, יחד עם מכשפות סמלסברי ומכשפות נוספות, בסדרה של משפטים שלימים נודעו כמשפטי המכשפות של לנקשייר.
אחת נשפטה בבית המשפט ביורק ב-27 ביולי 1612, ואחת מתה בכלא.
מתוך האחד עשר שהגיעו למשפט – תשע נשים ושני גברים – עשרה נמצאו אשמים והוצאו להורג באמצעות תלייה, אחת נמצאה חפה מפשע.
הפרסום הרשמי של ההליכים בספרו של הפקיד המשפטי תומאס פוטס "The Wonderfull Discoverie of Witches in the Countie of Lancaster", ומספר המכשפות שנתלו יחדיו – תשע בלנקסטר ואחת ביורק – הפכו את המשפטים ליוצאי דופן באותה התקופה באנגליה.
הוערך כי כל משפטי המכשפות האנגליים בין תחילת המאה ה-15 ותחילת המאה ה-18 הסתיימו בפחות מ-500 הוצאות להורג.
ההוצאות להורג בסדרת המשפטים הללו היוו יותר משני אחוזים מסך ההוצאות להורג.
שש ממכשפות פנדל נמנו מאחת משתי משפחות, שבראשן עמדה אישה בשנות השמונים לחייה.
משתי המשפחות הגיעו אליזבת סאות'רנס (הידועה גם בשם דמדייק), בתה אליזבת דוייס, ונכדיה ג'יימס ואליסון דוייס; אן ויטל (הידועה גם בשם שטוקס) ובתה אן רדפרן.
הנאשמים האחרים היו ג'יין בולקוק ובנה ג'ון בולקוק, אליס נאטר, קתרין יואיט, אליס גריי וג'נט פרסטון.
התפרצויות מעשי הכישוף בפנדל וסביבתה עשויות להמחיש עד כמה אנשים יכלו להתפרנס מהעמדת פני מכשפות ומכשפים.
רבות מהטענות נבעו מהאשמות שהשמיעו בני משפחות דמדייק ושטוקס אחד כנגד השני, אולי משום שהם התחרו בניסיונותיהם להתפרנס מריפוי מחלות, קיבוץ נדבות וסחיטה.
אחת מהמכשפות המואשמות, דמדייק, נחשבה בסביבה כמכשפה במשך חמישים שנים, וכמה ממקרי המוות בהן הואשמו המכשפות התרחשו שנים רבות לפני שהחוקר רוג'ר נוול החל לשים לב אליהן בשנת 1612. האירוע שככל הנראה הוביל לחקירתו של נוול, שהגיעה לפסגתה במשפטי מכשפות פנדל, התרחש ב-21 במרץ 1612.
בדרכה אל יער תרוודן, פגשה נכדתה של דמדייק, אליסון דוייס, את ג'ון לאו, רוכל מהליפקס וביקשה ממנו מספר סיכות.
סיכות מתכת במאה ה-17 היו פריט בעבודת יד והיו יקרות למדי אבל הן היו נחוצות לכישופי ריפוי - בעיקר לטיפול ביבלות - הגדת עתידות וגם לקסמי אהבה, ואולי משום כך אליסון רצתה כל כך להשיג אותן ולאו הסתייג מלמכור לה אותן.
לא ברור האם היא התכוונה לקנותן כפי שטענה ולאו סירב לפתוח את תיקו בשביל עסקה כה קטנה, או שלא היה לה כסף והיא התחננה עבורן כפי שבנו של לאו טען.
מספר דקות לאחר מפגשם, אליסון ראתה את לאו מועד ונופל, אולי מאחר שחווה שבץ, הוא הצליח לחזור ולקום על רגליו ולהגיע לפונדק הקרוב.
תחילה לא האשים לאו את אליסון, אבל היא האמינה שעשתה זאת; כאשר אברהם לאו לקח אותה לבקר את אביו מספר ימים לאחר האירוע, דווח שהיא הודתה באשמה וביקשה את סליחתו.
אליסון דוייס, אימה אליזבת ואחיה ג'יימס הוזמנו להופיע בפני נוול ב-30 במרץ 1612. אליסון הודתה שמכרה את נשמתה לשטן ואמרה לו להטיל מום בג'ון לאו מאחר שקרא לה גנבת.
אחיה, ג'יימס, ציין שאחותו גם הודתה שכישפה ילד מקומי.
אליזבת הייתה מאופקת יותר והודתה רק שלאימה, דמדייק, היה סימן על גופה, שאותו שרבים, כולל נוול, החשיבו כסימן שהשאיר השטן לאחר ששתה את דמה.
כשתושאלה על אן ויטל (שטוקס), אם המשפחה השנייה שכביכול הייתה קשורה בכשפים בסביבת פנדל, אליסון כנראה ראתה הזדמנות לנקמה.
הקמח הועבר לחזקתה אחת לשנה עד לשנת פטירתו של ג'ון, על ערש דווי, ג'ון טען ששטוקס גרמה למחלתו מכיוון שהוא ומשפחתו לא שילמו לה על הגנה.
בשניים באפריל 1612, דמדייק, שטוקס ובתה של שטוקס אן רדפרן, זומנו להופיע בפני נוול.
דמדייק ושטוקס היו עיוורות ובשנות השמונים לחייהן, ושתיהן סיפקו לנוול וידויים מפלילים.
דמדייק טענה שנתנה את נשמתה לשטן 20 שנה קודם לכן, ושטוקס אמרה שהיא נתנה את נשמתה ל"דבר הדומה לגבר נוצרי", כשהבטיח לה ש"היא לעולם לא תחסר בדבר והיא תזכה לנקמה שהיא חפצה בה." אף שאן רדפרן לא הודתה בדבר, דמדייק סיפרה שהיא ראתה אותה מכינה דמויות חימר.
עדה נוספת שפגש נוול באותו היום היא מרגרט קרוק שטענה שאחיה חלה ונפטר לאחר מחלוקת עם רדפרן ושהוא לעיתים קרובות האשים אותה במחלתו.
בהתבסס על ההוכחות וההודאות שהשיג, נוול העביר את דמדייק, שטוקס, אן רדפרן ואליסון דוייס כדי שישפטו עבור עוולות - גרימת נזק באמצעות כישוף - בכינוס בית המשפט הבא.
המאסר והמשפט העוקב של ארבע הנשים היה יכול להיות סיום העניין אלמלא הפגישה שאורגנה על ידי אליזבת דוייס במגדל מלקין, ביתה של דמדייק, ביום שישי הטוב בעשרה באפריל 1612. כדי להאכיל את המשתתפים, ג'יימס דוייס גנב כבשה משכן.
חברים ותומכי המשפחה השתתפו בפגישה, וכששמע על כך רוג'ר נוול, הוא החליט לחקור את הדבר.
ב-27 באפריל 1612 נערכה חקירה על ידי נוול ושופט נוסף, ניקולס בניסטר, כדי להבין מה פשר הפגישה במגדל מלקין ומה התרחש שם.
תוצאות החקירה הן ששמונה אנשים נוספים הואשמו בכשפים ונאסרו בציפייה למשפט: אליזבת דוייס, ג'יימס דוייס, אליס נאטר, קתרין יואיט, ג'ון בולוק, אליס גריי וג'נט פרסטון.
פרסטון התגוררה מעבר לגבול יורקשייר כך שהיא נשלחה לבית המשפט ביורק, השאר נשלחו לכלא גאול והצטרפו לארבע האסורות.
הדעה הרווחת היא שמגדל מלקין היה קרוב לכפר ניוצ'רץ' בפנדל או שאולי היה בכפר בלקו, בו כיום נמצאת חוות מגדל מלקין, ושהוא נהרס מיד לאחר המשפטים.
מכשפות פנדל עמדו למשפט כקבוצה שכללה גם את מכשפות סמלסברי: ג'יין סאות'וורת', ג'נט בירלי ואלן בירלי שנאשמו בין היתר ברצח ילדים, וקניבליזם, מרגרט פרסון הידועה גם כמכשפה מפדיהם שהתמודדה עם משפטה השלישי בגין כשפים: הפעם בגין הריגת סוס, ואת איזובל רובי מוונדל שהואשמה בגין שימוש בכשפים כדי לגרום לחולי.
כמה ממכשפות פנדל המואשמות כגון אליסון דוייס באמת ובתמים האמינו שהן אשמות אך אחרות מחו על חפותן עד הסוף.
ג'נט פרסטון הייתה הראשונה להישפט בבית המשפט ביורק.
בית המשפט ביורק, 27 ביולי 1612
ג'נט פרסטון התגוררה בגיסבורן, יורקשייר כך שהיא נשלחה לבית המשפט ביורק עבור משפט.
שופטיה היו סר ג'יימס אלטהם וסר אדאורד ברומלי.
ג'נט הואשמה ברצח תומאס ליסטר, בעל קרקע מקומי מווסבי הול, בעזרת כשפים ועל כך, היא טענה שאינה אשמה.
היא כבר הופיעה בעבר בפני ברומלי בשנת 1611 כשהואשמה ברציחת ילד בעזרת כשפים אך נמצאה לא אשמה.
הראיה המרשיאה ביותר נגדה הייתה: כשנלקחה לראות את גופתו של ליסטר, גופתו " מיד דיממה דם טרי לפני כל האנשים שנכחו במקום" לאחר שנגעה בה.
לפי הצהרתו של ג'יימס דוייס אל נוול ב-27 באפריל, השתתפה ג'נט במפגש במגדל מלקין כדי לבקש עזרה ברצח ליסטר.
היא נמצאה אשמה ונידונה למוות באמצעות תלייה.
היא הוצאה להורג ב-29 ביולי בשטח נבסמייר, כיום מקום מרוצי הסוסים של יורק.
כל שאר המואשמים התגוררו בלנקשייר כך שהם נשלחו להישפט בבית המשפט בלנקסטר, שם השופטים, פעם נוספת, היו אלטהם וברומלי.
התובע היה השופט המקומי רוג'ר נוול שהיה אחראי על איסוף ההצהרות וההודאות השונות מהמואשמים.
ג'נט דוייס בת התשע הייתה עדת מפתח עבור התביעה, דבר שלא היה מתקבל ברוב המשפטים הפלילים של המאה ה-17, אבל, המלך ג'יימס טען בספרו "Daemonologie", שבמשפטים בעוון כשפים, צריך להפסיק להשתמש בחוקי הראיות הרגילים.
בנוסף לזיהוי אלו שנחכו במפגש במגדל מלקין, ג'נט גם הביאה הוכחות כנגד אימה, אחיה ואחותה.
תשע מהמואשמים - אליסון דוייס, אליזבת דוייס, ג'יימס דוייס, אן ויטל, אן רדפרן, אליס נאטר, קתרין יואיטף ג'ון בולקוק וג'יין בולקוק - נמצאו אשמים במשפט שערך יומיים ונתלו בגאלווז היל, לנקסטר בעשרים באוגוסט 1612; אליזבת סאות'רנס נפטרה כשהמתינה למשפט.
רק אליס גריי נמצאה לא אשמה.
אן ויטל (שטוקס) הואשמה ברצח רוברט נאטר.
היא טענה שאינה אשמה אך ההודאה שלה בפני רוג'ר נוול – ככל הנראה תחת עינויים – נקראה בבית המשפט וג'יימס רובינסון, שהתגורר עם משפחת שטוקס 20 שנה קודם לכן, הציג ראיות נגדה.
הוא טען שזכר שנאטר האשים את שטוקס בכך שהחמיצה את הבירה שלו, ושהאמונה הרווחת הייתה שהיא מכשפה.
שטוקס הותשה, הודתה שהיא אשמה וביקשה מאלוהים סליחה, ומהשופטים שיהיו רחומים כלפי בתה, אן רדפרן.
אליזבת דוייס הואשמה ברציחת ג'יימס רובינסון, ג'ון רובינסון, ויחד עם אליס נאטר ודמדייק, רצח הנרי מיטון.
אליזבת דוייס טענה בתוקף על חפותה.
ברישומיו של פוטס נכתב ש"המכשפה הדוחה הזו" סבלה מעיוות בפנים וכתוצאה מכך עינה השמאלית הייתה נמוכה מהימנית.
העדה העיקרית נגד דוייס הייתה בתה, ג'נט, שהייתה בקירוב בת תשע.
כשהובאה ג'נט לפני בית המשפט וביקשה לעמוד ולתת ראיות נגד אימה, אליזבת התעמתה עם האשמות בתה שלאחר מכן הובילו להוצאתה להורג, היא החלה לצרוח ולקלל את בתה וגרמה לכך שהשופטים יוציאו אותה מבית המשפט לפני שהראיות יוכלו להישמע.
ג'נט הועמדה על שולחן וטענה שהיא האמינה שאימה הייתה מכשפה מזה שלוש או ארבע שנים.
היא גם אמרה שלאימה היה פמיליאר - ישות על טבעית שסייעה למכשפות בכשפיהן - שנקרא בול ושהופיע בצורת כלב חום.
ג'נט טענה שהייתה עדה לשיחות בין בול ואימה, ובשיחות, התבקש בול לעזור במספר רציחות.
גם ג'יימס דוייס הביא ראיות נגד אימו, ואמר שראה אותה מכינה דמות חימר של ג'ון רובינסון - אחד מקורבנותיה.
ג'יימס דוייס טען שהוא לא אשם ברצח אן טוונלי וג'ון דקוורת' בעזרת כשפים.
אבל כמו שטוקס, הוא התוודא קודם לכן מול נוול, וידוי זה הוקרא בבית המשפט.
הווידוי והראיות שהציגה אחותו ג'נט, שאמרה שראתה את אחיה מבקש מכלב שחור שהוא זימן לעזור לו להרוג את טוונלי, הספיקו כדי להניע את חבר המושבעים לקבוע שהוא אכן אשם.
משפטיהן של שלוש מכשפות סמלסברי התבצעו לפני שאן רדפרן הופיעה לראשונה בבית המשפט באחר הצהרים המאוחרים והואשמה ברצח רוברט נאטר.
הראיות נגדה נחשבו כלא מספקות והיא זוכתה.
אן רדפרן לא הייתה כה בת מזל ביום העוקב, כשהיא התמודדה עם משפטה השני עבור רצח אביו של רוברט נאטר - כריסטופר, גם במשפט זה היא טענה שאיננה אשמה.
הצהרתה של דמדייק, מול נוול, בה האשימה את אן בהכנת דמויות חימר של משפחת נאטר, הוקראה בבית המשפט.
עדים נקראו להעיד שאן הייתה מכשפה "יותר מסוכנת מאימה." אך היא סרבה להודות באשמה עד הסוף ולא סיפקה שום ראיה כנגד אף אחד מהמואשמים האחרים.
ג'יין בולקוק ובנה ג'ון בולקוק מניוצ'רץ' בפנדל, הואשמו ונמצאו אשמים ברצח ג'נט דיאן באמצעות כשפים.
שניהם הכחישו שהשתתפו בפגישה במגדל מלקין, אבל ג'נט דוייס זיהתה את ג'יין כאחת מהמשתתפים ואת ג'ון כזה שצלה את הכבשה הגנובה שהייתה מרכזית בפגישה ביום שישי הטוב בביתה של דמדייק.
אליס נאטר הייתה היוצאת דופן מבין המואשמים בהיותה עשירה יחסית ואלמנתו של חקלאי עצמאי.
היא לא אמרה דבר לפני או בזמן משפטה פרט לטענתה שאינה אשמה ברצח הנרי מיטון באמצעות כשפים.
התביעה טענה שהיא, יחד עם דמדייק ואליזבת דוייס, גרמו למותו של מיטון לאחר שהוא סירב לתת לדמדייק את הכסף שהיא התחננה עבורו.
נראה שהראיה היחידה כנגד אליס הייתה טענתו של ג'יימס דוייס - שדמדייק סיפרה לו על הרצח וטענתה של ג'נט דוייס על כך שראתה את אליס במגדל מלקין.
אליס אולי נקלעה לפגישה במגדל מלקין בדרכה אל דרשה קטולית סודית (ולא חוקית) של יום שישי הטוב וסרבה לדבר מחשש להפללת חבריה הקתולים.
רבים מבני משפחת נאטר היו קתולים ושניים מהם הוצאו להורג ככמרים ישועים - ג'ון נאטר בשנת 1584 ואחיו רוברט בשנת 1600. אליס נאטר נמצאה אשמה.
קתרין יואיט (הידועה בשם מולד-הילס) הועמדה לדין ונמצאה אשמה ברצח אן פולדס.
היא הייתה אשתו של סוחר בדים מקולן, והשתתפה בפגישה במגדל מלקין יחד עם אליס גריי.
לפי ראיות שניתנו על ידי ג'יימס דוייס, יואיט וגריי סיפרו לאחרים במפגש שהן הרגו ילדה מקולן - אן פולדס.
ג'נט דוייס גם בחרה בקתרין מתוך שורת זיהוי ואישרה שהשתתפה בפגישה במגדל מלקין.
אליס גריי הואשמה יחד עם קתרין יואיט ברצח אן פולדס.
פוטס לא סיפק תמליל למשפטה של אליס גריי ופשוט כתב שהיא אחת ממכשפות סמלסברי – אף על פי שלא הייתה, מאחר שזוהתה כאורחת במפגש במגדל מלקין – וכתב את שמה ברשימה של אלו שזוכו מאשמה.
אליסון דוייס, שמפגשה עם ג'ון לאו גרם לאירועים שהובילו למשפטים, הואשמה בגרימת נזק באמצעות כשפים.
בשונה מהמואשמים האחרים, אליסון התעמתה בבית המשפט עם קורבנה לכאורה, ג'ון לאו.
נראה שהיא באמת ובתמים האמינה באשמתה, כשלאו הוכנס לבית המשפט אליסון נפלה על ברכיה בוכה והודתה באשמה.
מכשפת בל היא אגדה מהפולקלור של דרום ארצות הברית מהמאה ה-19 שבמרכזה משפחת בל שחיה בצפון-מערב מחוז רוברטסון , טנסי.
אבי המשפחה, איכר העונה לשם ג'ון בל, התגורר עם משפחתו לאורך הנהר האדום באזור שנכון לשנת 2022 נמצא ליד העיירה אדמס .
על פי האגדה מ-1817 עד 1821 משפחתו והאזור הותקפו על ידי ישות בלתי נראית לרוב שהייתה מסוגלת לדבר, להשפיע על הסביבה הפיזית ולשנות צורה.
לפי מספר דיווחים הרוח גם הייתה בעלת כושר ראייה על חושי ומסוגלת לעבור מרחקים ארוכים במהירות על אנושית (ו/או להיות ביותר ממקום אחד בו זמנית).
בספרו "היסטוריה מאומתת של מכשפת בל" הסופר מרטין ו' אינגרם פרסם ששמה של הפולטרגייסט היה קייט, לאחר שהישות טענה בשלב מסוים שהיא "המכשפה של קייט באטס הזקנה", והמשיכה להגיב בחיוב לשם.
הפעולות הפיזיות התרכזו בבטסי, בתם הצעירה של משפחת בל, ובאביה, ו'קייט' הביעה מורת רוח בעיקר כאשר בטסי התארסה למקומי בשם ג'ושוע גרדנר.
הרדיפות החלו אי שם בשנת 1817 כאשר ג'ון בל ראה חיה מוזר הדומה לכלב.
בל ירה לעבר החיה אך היא נעלמה.
בנו של ג'ון, דרו בל, ניגש אל ציפור משונה שנחה על גדר והייתה ב"גודל יוצא דופן".
בטסי הבחינה בילדה בשמלה ירוקה מתנדנדת מענף של עץ אלון.
דין, אדם ששועבד על ידי משפחת בל, דיווח שעקב אחריו כלב שחור וגדול בערבים שבהם ביקר את אשתו.
הפעילות עברה לבית משפחת בל עם דפיקות שנשמעו לאורך הדלת והקירות.
המשפחה שמעה קולות של כרסום במיטות, כלבים בלתי נראים נלחמים זה בזה, ושלשלאות לאורך הרצפה.
בערך באותה התקופה ג'ון בל התחיל לחוות שיתוק בפיו.
התופעות התעצמו כאשר סדינים נשלפו מהמיטות כשהילדים ישנו.
עד מהרה הישות משכה בשיער ושרטה את הילדים בדגש על בטסי שספגה סטירות, צביטות ודקירות מסיכות.