tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היונים של המלח המומס מסתדרים בגבולות הנוזל ובכך מאפסים את השדה החשמלי בתוכו, תופעה המשותפת גם למוליכים אחרים בשדה חשמלי.
כדי לחשב את הזרם בתא יש להביא בחשבון את קצב התרחשות תגובות החמצון-חיזור (וכמילת הלחם "חימזור") על פני האלקטרודות:
אם המתח המסופק על ידי האלקטרודות הוא מסדר גודל של פוטנציאל החיזור של הצורון נושא המטען קצב החמצון-חיזור ייקבע על ידי הפרש המתחים, כלומר יציית למשוואת נרנסט.
במקרה בו המתח המסופק על ידי האלקטרודה מספיק כדי ליצור פעילות חימזורית לצורון נושא המטען, קצב החימזור ייקבע על פי הסתברות הצורון להתנגש התנגשות פוריה באלקטרודה, כלומר על פי הקינטיקה של התגובה.
במקרים בהם המתח המסופק על ידי האלקטרודה רב אף יותר, הגורם המשפיע היחיד הוא קצב הגעת הצורונים נושאי המטען אל האלקטרודה.
לתנועת מטענים ייתכנו שלושה גורמים: תנועה בהשפעת הפרש פוטנציאלים חשמלי - זרם מיגרציה, תנועה בהשפעת ערבוב - קונבולוציה כימית, ותנועה בהשפעת דיפוזיה.
כאמור תנועה בהשפעת הפרש פוטנציאלים אינה מתרחשת בגלל המיסוך.
אם במהלך הניסוי התמיסה מעורבבת, הערבוב הוא הגורם הדומיננטי בקביעת קצב תנועת הצורונים, ולכן הערבוב יקבע גם את המתח והחשמל.
בהיעדר ערבוב, הדיפוזיה היא הגורם הדומיננטי שיקבע את והמתח והזרם.
תא קטלני , הוא סרט קולנוע משנת 2000 של הבמאי ההודי טרסם סינג.
הסרט הוא מותחן פסיכולוגי בכיכובם של ג'ניפר לופז ווינס ווהן.
במאי הסרט, טרסם סינג, השתמש באפקטים מיוחדים, תלבושות ואיפור על מנת ליצור עולם ויזואלי המדמה לצופים כיצד נראים חלומותיו ומחשבותיו של רוצח סדרתי.
סוכן ה-FBI נובק (וון) צד רוצח סדרתי המטביע את קורבנותיו בתא זכוכית גדול.
כשהסוכנים עולים על עקבותיו ומגיעים לביתו, הם מגלים שהוא נפל לתרדמת, ושאם לא יגלו היכן נמצא התא הקטלני, האישה המוחזקת כעת בתא תמות בעוד זמן קצר.
על מנת לגלות את מיקום התא, פונה נובק לקת'רין דין (לופז), פסיכולוגית ילדים, המשתמשת בטיפול נסיוני על מנת לעורר ילדים השרויים בתרדמת.
בטיפול זה, היא מחדירה את תודעתה אל תודעתו של הילד השרוי בתרדמת, ובעצם נכנסת אל תוך מוחו.
כעת עליה לחדור אל תוך מוחו של הרוצח הסדיסט ולגלות את מקום הימצאו של התא.
תא הצמח הוא תא איקריוטי בעל כמה מאפיינים שונים לעומת תאים של אורגניזמים איקריוטיים אחרים.
בנוסף לאברוני תאים אחרים תא צמח מכיל גם:
חלולית (וקואולה) מרכזית גדולה – אברון מלא מים המוקף בקרום הנקרא טונופלסט.
תפקידו לשמור על לחץ טורגור בתא, לשלוט על תנועת מולקולות בין הציטוזול למוהל (sap), לאגור חומרים מועילים ולפרק חלבונים ואברונים מיותרים.
דופן תא המורכבת מצלולוז והמיצלולוז, פקטין, ובמקרים רבים גם ליגנין – מופרשת על ידי הפרוטופלאסט על צידו החיצוני של קרום התא.
דופן התא בצמחים שונה מדופן התא בפטריות אשר בנויה מכיטין, ומדופן התא בחיידקים אשר בנויה מפפטידוגליקן.
פלסטידות, כאשר הבולטים שבהן הם הכלורופלסטים אשר מכילים כלורופיל – פיגמנט ירוק המשמש לספיגה של אור השמש ולהמרתו לאנרגיה כימית עבור הצמח בתהליך הנקרא פוטוסינתזה.
סוגים אחרים של פלסטידות כוללים את האמילופלסטים המתמחים באגירת עמילן, אליאופלסטים המתמחים באגירת שומן, וכרומופלסטים המתמחים בסינתזה ואגירה של פיגמנטים.
כמו במיטוכונדריון הכולל גנום המקודד 37 גנים, גם הפלסטידות מכילות גנומים משלהן המקודדים לכ-100–120 גנים ייחודיים.
משערים כי הפלסטידות התפתחו בתהליך אנדוסימביוזה בו תאים פרוקריוטיים החלו לחיות בתוך תאים איקריוטיים שהיו האבות הקדומים של צמחי עובר ואצות.
תא רשתית דו-קוטבי (bi polar) הוא תא עצב שנמצא ברשתית מסוג דו-קוטבי.
התאים הדו-קוטביים מעבירים מידע חזותי מתאים קולטי אור לתאי גנגליון.
תאים דו-קוטביים מקשרים בין מוצא התאים קולטי-האור ברשתית לבין מבוא תאי הגנגליון, ומעבירים אותות ביניהם בצורה ישירה או בצורה לא-ישירה.
הם נקראים דו-קוטביים בשל שתי השלוחות שיוצאות מגוף התא, כשאחת יוצרת סינפסה עם תא קנה או עם תא מדוך (אבל לא עם שניהם), ואף עם תא אופקי, והשלוחה השנייה – עם תאי גנגליון.
האותות המגיעים אל תא דו-קוטבי, מתא קולט-אור או מתא אופקי מועברים הלאה אל תאי הגנגליון באמצעות פוטנציאלים מדורגים מקומיים.
תאים דו-קוטביים מסווגים על פי סוג התאים קולטי-האור שמתקשרים איתם.
ישנם בערך 10 צורות נבדלות של תאים דו-קוטביים מדוכיים, אבל סוג אחד בלבד של תא דו-קוטבי קני, וזאת בשל היותו צעיר יותר יחסית מבחינה אבולוציונית.
יתרה מזאת, תאים אלה מתחלקים לשתי קבוצות שונות, מרכז-'דולק' או 'דולק' (ON-center or ON) ומרכז-'כבוי' או 'כבוי' (OFF-center or OFF), לפי תגובתם לגלוטמאט
(glutamate) שמופרש מתאים קולטי אור.
כשאור פוגע בתא קולט אור, התא עובר היפרפולריזציה, ומשחרר פחות גלוטמאט מאשר במצב הקבע שלו (ללא עירור על ידי אור).
תא דו-קוטבי מסוג 'דולק' יגיב לשינוי כזה בדפולריזציה, ואילו תא דו-קוטבי מסוג 'כבוי' יגיב לו בהיפרפולריזציה.
תאים דו-קוטביים מאפשרים העברה יעילה של מידע בין תאי קנה ותאי מדוך לבין תאי גנגליון, כך שמעורבותם של התאים האופקיים ותאי אמקרין לכאורה רק מסבכת את העניינים במידת מה.
תאים אופקיים פועלים באופן שיוצר עיכוב צדי (lateral inhibition) ומביאים לעיכוב מרכז-היקף אותו ניתן לראות בבירור בשדות הקלט ברשתית.
גם תאי אמקרין פועלים באורח דומה, אם כי תפקידם טרם הוברר לגמרי.
המנגנון שיוצר את מרכז שדה הקלט של תא דו-קוטבי ידוע למדי: עצבוב ישיר של תא קולט האור שמעליו באמצעות קולטן מטבוטרופי ('דולק') או קולטן יונוטרופי ('כבוי').
אולם, המנגנון שיוצר היקף חד-צבעי של אותו שדה קלט, כלומר כזה שמגיב רק לאחד משלושת תחומי אורכי-הגל, עדיין נחקר.
כך גם הרצף המדויק של הקולטנים והמולקולות המעורבות בתפקודו של תא אופקי טרם הוברר, מלבד העובדה שלו תפקיד מרכזי בתהליך עיבוד ראשוני של המידע החזותי שמגיע לרשתית.
תא שערה הוא קולטן חושי הנמצא באדם במערכת שיווי המשקל, ובמערכת השמיעה.
בעולם החי משמשים תאי שערה כקולטנים חושיים מכניים גם במערכות אחרות: למשל, במכרסמים משמשות שערות השפם (Whiskers) כמתמירים מכניים לחוש מגע ופענוח מרקמים מהסביבה, אם כי שם לא השערה עצמה היא במבצעת את ההתמרה החושית, אלא קולטנים מכניים המעצבבים אותה ומתרגמים את תנועותיה.
תאי השערה באוזן הפנימית מבטאים תעלות יונים בעלות מנגנון פתיחה מכני באמצעותן מסוגל התא להתמיר את תנודת השערה לאות חשמלי.
באוזן הפנימית, התא משדר אות אלקטרו-כימי בתגובה לתזוזה של נוזל בשבלול הנגרמת בעקבות פגיעת גלי קול בעור התוף, או בתגובה לתזוזת נוזל באיבר שיווי המשקל הנע יחד עם תזוזת האורגניזם.
אצל היונקים, תאי השערה במערכת השמיעה ממוקמים באיבר על שם קורטי (איבר השמיעה) על קרום בזילרי דק בתוך השבלול של האוזן הפנימית.
המוח יכול להוות שליטה על תאי השערה ולשנות את פעילותם, ובאמצעות שינוי כימי הוא שולט על יכולות השמיעה.
סידור תאי השערה באוזן הפנימית
על הקרום הבזילרי מסודרים תאי השערה בארבע שורות:
שורה של תאי שערה פנימיים שאחראיים על העברת האות למוח.
שאר השורות מכילות תאי שערה חיצוניים שקשורים, בין היתר, להגברה קוכליארית.
הקצוות של תאי השערה נמצאים בתוך הקרום הטקטוריאלי.
מכול תא שערה יוצאות מספר שערות המחוברות זו לזו בחוטים דקים אל הנוזל שבאיבר הקורטי, הנוזל מהווה ריכוז גבוה של אשלגן.
תפקידם העיקרי של תאי השערה הוא לקלוט את גלי הקול ולהפוך אותם לאותות כימיים.
האותות הכימיים הללו מועברים כאותות חשמליים במערכת העצבים.
המלכה תאג' אל-מולוכ (בפרסית: تاج الملوک; 17 במרץ 1896 – 10 במרץ 1982) הייתה המלכה הראשונה של איראן מבית שושלת פהלווי, אשתו של רזא ח'אן מייסד שושלת פהלווי, ואמו של מוחמד רזא פהלווי.
היא השתייכה למשפחת גנרלים ולוחמים מאזור הקווקז.
מלכה לצד בעלה בין השנים 15 בדצמבר 1925 - 16 בספטמבר 1941, עד שהופל והוגלה.
תאג' הייתה למלכה הראשונה באיראן שמילאה תפקיד ציבורי וכן הביעה את עמדתה הרשמית בציבור.
היא מילאה תפקיד משמעותי בתקופת שלטונו של בעלה וגם של בנה מאוחר יותר.
לתאג' היו ארבעה ילדים: שמס פהלווי, מוחמד רזא פהלווי, אשרף פהלווי ועלי רזא פהלווי.
היא מתה בשנת 1982 מלוקמיה.
בחורף 1934, לדרישת רזא ח'אן, הופיעו תאג' אל-מולוכ ושתי בנותיה, שמס פהלווי ואשרף פהלווי, בטקס רשמי במכללת המורים בטהראן, לבושות בבגדים מערביים וללא רעלה.
זו הייתה הפעם הראשונה בה מלכה איראנית הציגה את עצמה בפומבי.
לאחר מכן פרסם רזא ח'אן את התמונות שהופיעו בעיתונים וחייב גברים אחרים להסיר את רעלות נשותיהם ובנותיהם, וכך מיגר את תופעת כיסוי הראש של הנשים.
בשנת 1941 הודח בעלה רזא ח'אן מתפקידו בעקבות הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן והוגלה מאיראן.
תאבו פטריק ספולושה הוא כדורסלן עבר שווייצרי, ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
הקריירה המקצועית של ספולושה החלה בשנת 2001, בהיותו בן 17, כשחתם בקבוצת ווה ריביירה מליגת העל השווייצרית.
במהלך נסיעה של הקבוצה למשחק חוץ בצרפת קיבל ספולושה הזדמנות לשחק במועדון גדול יותר, כאשר סקאוט של אלאן שאלון מהליגה הצרפתית הציע לו לחתום בשורות הקבוצה.
בשנתו הראשונה בשאלון שיחק ספולושה בקבוצת הנוער של המועדון ובשנה שאחריה עלה לקבוצת הבוגרים.
בעונתו השלישית הפך ספולושה לשחקן חמישייה קבוע ועזר לקבוצתו לסיים את העונה במקום השלישי בליגת העל הצרפתית.
בעונה זו הציג ספולושה של 9.4 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.
לפני עונתו הרביעית בשאלון התעורר סכסוך בין ספולושה לקבוצה בנוגע לתנאי החוזה של השחקן.
בעקבות הסכסוך עזב ספולושה את הקבוצה הצרפתית וחתם בפלקנסטרו ביאלה האיטלקית שבמדיה שיחק בעונת .
ספולושה נבחר בבחירה ה-13 בדראפט 2006 על ידי פילדלפיה 76', והועבר באותו הערב בטרייד לשיקגו בולס עבור רודני קארני (הבחירה ה-16) והסדר כספי.
בשיקגו תיפקד ספולושה בעיקר כשחקן ספסל שמספק הגנה קשוחה, אך יכולותיו ההתקפיות הדלות מנעו ממנו לפרוץ ולקבל דקות משמעותיות בקבוצה.
ב-19 בפברואר 2009 נשלח ספולושה בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר עבור בחירת סיבוב ראשון בדראפט 2009. באוקלהומה סיטי זכה ספולושה למקום קבוע בחמישייה הפותחת בתפקיד הקלע, בקו אחורי שכלל גם את ראסל וסטברוק וקווין דוראנט.
בסיום עונתו השנייה בקבוצה נבחר ספולושה לחמישיית ההגנה השנייה של העונה לעונת .
באוקטובר 2011, בעקבות שביתת השחקנים בליגת ה-NBA, חתם ספולושה בפנרבחצ'ה אולקר על חוזה לעונה אחת שכלל סעיף חזרה ל-NBA בסיום השביתה.
ספולושה הספיק לשחק שבעה משחקים במדי הקבוצה הטורקית ביורוליג לפני שהסתיימה השביתה.
בהמשך עונת הגיע ספולושה עם הת'אנדר עד סדרת גמר ה-NBA, שם הפסידה קבוצתו למיאמי היט בתוצאה 4-1.
ב-15 ביולי 2014 נשלח ספולושה לאטלנטה הוקס, יחד עם זכויות הדראפט על יורגוס פרינטזיס, בתמורה לזכויות על סופוקליס שחורציאניטיס.
ב-8 באפריל 2015 ספולושה וחברו לקבוצה, פרו אנטיץ', נעצרו מחוץ למועדון לילה בניו יורק בגין הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו לאחר שכריס קופלנד מאינדיאנה פייסרס נדקר בבטנו במהלך קטטה.
במהלך המעצר שבר ספולושה את השוקית ונאלץ להחמיץ את המשך עונת .
לקראת עונת , לאחר 3 עונות באטלנטה, חתם על חוזה לשנתיים ביוטה ג'אז, עבור כ-10.5 מיליון דולר.
לאחר 38 משחקים עם הג'אז נפצע ברצועה העקיפה התיכונה שבברכו הימנית ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו ממשחק עד סיום עונת 2017/2018.
בספטמבר 2019 חתם ספולושה על חוזה לעונה אחת ביוסטון רוקטס.
ב-2 ביולי 2020 הודיע שלא יצטרף לרוקטס בחידוש עונת ב"בועה באורלנדו".
ב-21 במרץ 2021 הודיע על פרישה ממשחק.
תאג"ד היא סדרת טלוויזיה ישראלית שעלתה לשידור ב-19 בספטמבר 2016 בחברת yes.
יוצר הסדרה הוא ציון רובין, שגם כתב וביים.
הסדרה מתארת את קורותיהם של חובשי תאג"ד של גדס"ר צנחנים שמספרו בסדרה שונה ל-33. שיר הנושא של הסדרה בעונה הראשונה הוא "ימים יפים", אותו כתב והלחין אביהו לנדוור, ובעונה השנייה השיר "עוד יום" של להקת פול טראנק.
ב-7 בנובמבר 2016, "yes" הזמינה לסדרה עונה שנייה.
היא עלתה ב-15 ביוני 2020. על אף סיומה של זו בקליף האנגר, התסריטאי והבמאי רובין החליט שלא להמשיך את הסדרה לעונה שלישית.
עם זאת, בשנת 2025, יותר מחמש שנים לאחר סיומה, פורסם בידי ערן סויסה על חידוש הסדרה לעונה שלישית.
ביולי 2018 נרכשה הסדרה על ידי חטיבת הטלוויזיה של סרטי פרמאונט, וזו הפיקה את העיבוד האמריקאי "68 Whiskey".
העלילה מתמקדת בפעילותם של חובשי התאג"ד בגדוד 33 של הצנחנים בצה"ל.
הסדרה נפתחת בסצנה בה אמיר, לוחם מהפלס"ר, חווה הזיות ופותח באש לכיוון האמבולנס של התאג"ד.
אמיר מתמוטט על מוט ברזל שמנקב את ריאתו, מאבד את ההכרה ולבסוף מאושפז בבית החולים.
נטען כי הוא אלרגי לקורטיזון והתנהגותו נבעה מתגובה אלרגית לחומר, אותו קיבל מאלכס, רופא התאג"ד.
בשל כך מודח אלכס מהגדוד ומחליף אותו אברי, קצין מילואים שחתם קבע לחצי שנה, כדי לברוח מביתו ומאשתו, בה הוא בוגד.
דניאל, החוג"ד, שאלכס קרוב לליבו, וחבריו ליחידה, פועלים לחקר האמת סביב סיבת התמוטטותו של אמיר בתקווה להחזיר את הרופא שלהם בחזרה ליחידה.
ליחידה מצטרפת רותם, הפרמדיקית החדשה, שבה מתאהב דניאל ומגלה שהיא הייתה האקסית של איתן, מפקד הפלס"ר והיריב הגדול ביותר שלו.
לבסוף, דניאל מגלה בזכות דיסק-און-קי שאלכס בטעות איבד, כי משפחתו של אלכס, הרופא שהודח מהגדוד, מבצעת בחיילי הפלס"ר ניסוי בסארין כדי לפתח תרופות נגד הגז.
חיילי הפלס"ר חושבים שהם מקבלים בסך הכל ממריצים, אך לבסוף איתן מגלה כי נעשה שימוש בסארין.
רב-סרן יאיר שניידר הוא הקצין בדרג הבכיר ביותר שמשתף פעולה עם הניסוי האסור יחד עם קבוצת שוטרי מצ"ח.
העונה נגמרת בכך שחובשי התאג"ד מוקפצים לאירוע, ובמקום האירוע, ליד האמבולנס, מתפוצץ מטען חבלה הנועד לפגוע בדניאל כנקמה על חשיפת הפרשה.
בפועל, רותם יוצאת ראשונה מהאמבולנס, והיא נפגעת קשה מהמטען.
העונה השנייה החלה ב-15 ביוני 2020.
בעונה זו עובר התאג"ד למוצב צה"ל ברמת הגולן, על גבול ישראל - סוריה.
כשבראשו עומדים הרופא עומר (דניאל ליטמן) ובועז (דור הררי), מפקד הטנ"צ.
בפרקים הראשונים, עומר, הרופא, מגיע במסוק למקום הפיצוץ, ופולצ'ק ובן לולו מעלים את רותם באלונקה למסוק.
רותם מגיעה לטיפול נמרץ ולניתוח בבית החולים, ובמקביל, ליה, בן לולו ופולצ'ק מגיעים לבית החולים.
אחרי הרבה זמן בו רותם נמצאת באשפוז, היא מדברת עם זהבי, המג"ד, שמספר לה כי דניאל, בן זוגה, חשב כי הוא אשם במה קרה לרותם, השתחרר מצה"ל ונסע לחופשה במזרח.
בסופו של דבר רותם מחלימה וחוזרת לתאג"ד כפרמדיקית.
בתחילת הסדרה התאג"ד מוקפץ לאירוע סטנדרטי על הגדר, בו עליהם לפנות פצועים שהגיעו מסוריה, להעניק להם טיפול ראשוני ולהעביר אותם לקבלת טיפול בישראל.
בזמן הטיפול, ניגש רופא התאג"ד, עומר, לטפל בפצוע סורי.
עומר מזהה כי על הפצוע שרשרת ששייכת לאחיו נמרוד, שנעלם לפני 10 שנים ברמת הגולן ונעדר.
בהמשך העונה, עומר מחליט להישאר בתאג"ד ומנסה לברר מה עלה בגורלו של אחיו, אף על פי שהיה אמור לעבור יחידה בתחילת העונה ולהיות רופא ב-669.
עומר ממנה את אמיל (אמיר ח'ורי) להיות החוג"ד החדש של התאג"ד, שתוך כדי שירותו בצבא עושה ככל שביכולתו להציל את חברתו נדין שנמצאת בסכנת חיים בסוריה, בזמן שארגון ג'בהת פתח א-שאם טובח בבני העדה הדרוזית, אליה הוא וחברתו משתייכים.
במקביל, בן לולו מגלה כי בת זוגו לשעבר, אמירה, שחשב שברחה עם הדרכון שהביא לה, נמצאת בסוריה ומשמשת שפחת מין של ארגוני הטרור שם.
בנוסף, אמיל ובן לולו מגלים שילד שהרס"ר, ניסים, טוען כי הוא בנו, שייך לאל עבסי - ראש ארגון ג'בהת אל נוסרה שהציע פרס כספי למי שיביא לו את בנו.
עומר, בן לולו, אמיל וליה, נכנסים לסוריה בתחפושת חיילי או"ם, במטרה לבצע עסקה עם אל עבסי - הם ייתנו לו את פרחאן, בנו, והוא ייתן להם בתמורה את אמירה, חברתו לשעבר של בן לולו.
בזמן העסקה, עומר, הרופא, עולה על צלע ההר שמול מקום העסקה, וברגע החילוף, אמיל יורה בראש הארגון וחייליו, כנקמה על הטבח שהם מבצעים בבני העדה הדרוזית בסוריה, וחוזרים הביתה יחד עם אמירה.
במקביל, עומר מגלה כי בועז, מפקד הטנ"צ, משתמש במעבר הגבול של הסורים הפצועים כדי להעביר את הגבול אנשים סורים עם פציעות מדומות המעבירים על גופם סמים, וכך מבריח סמים לתוך ישראל.
בהמשך, בועז מגלה כי מה שאנשים אלה מעבירים לתוך ישראל הוא למעשה חומר רדיואקטיבי המשמש את חיילי האו"ם לבנות פצצה מלוכלכת שהוזמנה על ידי קהילת נטורי קרתא, במטרה לגרום לאירוע טרור גדול בדרך למימוש מטרת העל שלהם, פירוק מדינת ישראל.
לקראת סוף הסדרה עומר נכנס לסוריה ונופל לשבי אנשי ג'בהת אל נוסרה ונטורי קרתא, ומגלה כי אחיו, נמרוד, למעשה חזר בתשובה והפך לחלק מהקהילה, ושהוא חי בסוריה.
בפרק הסיום של העונה, עומר מצליח לברוח מהשבי הסורי, הוא רודף אחרי אחיו ויורה בו בגבו.
הפצצה שחיילי האו"ם הכינו אמורה להתפוצץ בתוך הבסיס, אך בסצנת הסיום של הסדרה היא מנוטרלת על ידי ליה, רונה, אמיל ופולצ'ק, שפורצים למפקדת חיילי האו"ם ועוצרים את הפצצה.
תומר קאפון (עונה 1, אורח בעונה 2) – סמ"ר דניאל אמריליו, החוג"ד של תאג"ד גדוד 33. בן זוגה של רותם, וחברם הטוב של פולצ'ק ובן לולו.
אביו נהרג במלחמת לבנון השנייה, ואימו נמצאת במערכת יחסים עם המג"ד שלו, זהבי.
דניאל גל (עונות 1–2) – רב"ט רותם פולק, הפרמדיקית החדשה של הגדוד.
מצטרפת לתאג"ד אחרי שהפרמדיקית הקודמת, יעל, משתחררת מהצבא.
האקסית של איתן ובת זוגו של דניאל.
אחיה רועי מכור לסמים והיא מנסה לעזור לו בכך ששולחת אותו למכון גמילה.
בתום העונה הראשונה נפצעת קשה, ומשתחררת מצה"ל עקב פרופיל נמוך, אך לאחר שהיא מאיימת על אנשי מצ"ח, היא חוזרת לתאג"ד.
בעונה השנייה נמצאת במצב נפשי קשה ועוזבת את הגדוד.
אמיר ח'ורי (עונה 2) – סמ"ר אמיל, חובש גדודי דרוזי, ממונה על ידי עומר להחליף את דניאל כחוג"ד החדש של גדוד 33. חבר של בן לולו וחוג"ד לשעבר באחד מהתאג"דים הקודמים שעומר פיקד עליהן.
בתחילת העונה מנסה לחלץ את חברתו נדין מהכפר ח'אדר שבסוריה, עד שנודע לו שנהרגה במלחמה.
היה במערכת יחסים קצרה עם ליה עד שנפרדו.
אור אדרי (עונות 1–2) – סמל עידן בן-לולו, נהג האמבולנס של התאג"ד.
בעונה הראשונה נמצא במערכת יחסים עם אמירה, נערה בדואית, ובתחילת העונה השנייה במערכת יחסים עם אגם, טבחית בגדוד.
בעונה הראשונה כותב שיר אהבה לאחר שאמירה עוזבת אותו ובורחת עם הדרכון שהביא לה.
השיר הופך ללהיט, ובן - לולו מתפרסם.
בעונה השנייה סובל ממשבר כתיבה, ובסופה מצליח לכתוב שיר פרסומת לסטארט אפ של טטרו.
שירה נאור (עונות 1–2) – רב"ט ליה קרני, חובשת בתאג"ד.
בעונה הראשונה מגלה שהיא ביסקסואלית כאשר היא נכנסת למערכת יחסים עם אוריאן, חיילת בגדוד.
בעונה השנייה נכנסת למערכת יחסים עם אמיל, החוג"ד.
נוהגת לעורר מרידות בגדוד, מה שגורם לה לקבל עונשים רבים מניסים הרס"ר.
נאנסת על ידי פיונה, חיילת האו"ם.
דין מירושניקוב (עונות 1–2) – סמל נועם פולצ'ק, חובש קרבי מבית דתי.
לוחם אגרוף, אלוף הארץ לשעבר ולוחם בכלובי הקרבות של שאפיק הבדואי.
בעונה הראשונה נעקץ על ידי אושר, שטוענת שהכניס אותה להריון.
בעונה השנייה תוקף בטעות את נטע קולמן, פרמדיקית בגדוד, ולאחר שנחשד באונס, מתנצל בפניה והם מתאהבים, מתארסים, והיא נמצאת בהיריון.
אורן פפיסמדוב (עונות 1–2) – רב"ט אורן (טטרו) טטרואשווילי, חובש, החבר הטוב ביותר של דקל.
בעונה הראשונה מתאהב בתיירת בריטית המובילה אותו לחוטף חיילים, אך בסופו של דבר ניצל מחטיפה בזכות דקל ופולצ'ק.
בעונה השנייה מתאהב בעדן, חיילת מהגדוד, אך מתאכזב לאחר שנודע לו כי היא נמצאת במערכת יחסים עם החבר הטוב ביותר שלו, דקל.
מנהל סטארט-אפ לשימוש בחלב אם במקום חלב פרות, עד שהרעיון שלו נגנב על ידי שושנה וברדוגו, השקמיסטים.
יניב זנבה (עונות 1–2) – רב"ט דקל צגאי, חובש קרבי, החבר הטוב ביותר של טטרו.
לרוב יוצא לסבבי תברואה עם טטרו ובגלל היותו חייל חדש בתאג"ד כמעט ולא מוקפץ לאירועים.
בעונה הראשונה מתאהב בשירלי, המש"קית ת"ש של הגדוד, ועוזר לה לאחר שעברה אונס אלים.
בעונה השנייה עוזר לחברו טטרו להתחיל עם עדן, אך בפועל היא מעוניינת לנהל איתו מערכת יחסים.
גיל כהן (עונה 1) – סמל תומר פרטוק, חובש ובן זוגה לשעבר של קרן.
נכנס למערכת יחסים עם דנה, מש"קית החינוך של הגדוד.
לא אהוב בחברת החובשים, ומנסה לעזוב את התאג"ד ולהיכנס לקורס קצינים בעזרתו של הקרפ"ח.
בסוף העונה מחליט שלא לצאת לקורס קצינים, אחרי שהבין כי שיחדו אותו לגבי עניין התרופות והבטחתו הבטוחה לקורס הקצינים.
דניאל ליטמן (עונה 2) – סגן עומר חכים קצין בגולני ורופא התאג"ד של גולני.
בתחילת העונה אמור לעזוב את הבסיס ולהיות רופא ביחידת 669. בן זוגה של יסמין, ובמהלך העונה ניהל מערכת יחסים קצרה עם רותם.
אחיו, נמרוד (גל ניסמן), נעלם ברמת הגולן לפני 10 שנים ונחשב נעדר.
בפרק סיום העונה הוא מחפש אחר אחיו בסוריה ונופל בשבי של ארגון טרור, שם פוגש את אחיו.
הוא נמלט מהשבי ויורה למוות באחיו נמרוד לאחר שגילה שזה עוסק בייצור פצצה מלוכלכת במטרה לפגוע במדינת ישראל.
יחזקאל לזרוב (עונה 1) – רס"ן (במיל') אברי, מחליף את אלכס כרופא הגדוד בעונה הראשונה, במטרה לצאת מביתו ולנהל מערכת יחסים עם המאהבת שלו, רעות.
נמצא בהליכי גירושין עם אשתו אורית, הבורחת יחד עם ילדיו לאוסטרליה בעזרתו של שניידר, הרופא החטיבתי וחבר טוב שלו.
בתחילת העונה אברי מתנהל כמפקד קשוח אל מול חייליו בתאג"ד, אך לאחר מכן נכנס למצב נפשי רע לאחר המשבר הזוגי שחווה.
אלכס קרול (עונה 1) – סרן אלכס, רופא הגדוד בתחילת העונה הראשונה, אך מודח מהגדוד לאחר שלטענת הקרפ"ח שניידר מתרשל בעבודתו, לאחר שלטענתו, טיפל באמיר, חייל הפלס"ר, בחומר אליו הוא אלרגי.
זמן קצר לפני שמודח מתפקידו, מנסה לבצע בדיקות דם לחיילי הפלס"ר, ומעביר את המשימה לדניאל לאחר שמודח.
דניאל מחפש אחריו, ולבסוף מגלה כי משפחתו של אלכס היא האחראית על הניסויים שעוברים החיילים.
אינה בקלמן (עונות 1–2) – סמל רונה מילר, הרל"שית של המג"ד.
בחורה נאה עם אופי שחצני.
בעונה הראשונה הופכת לדוגמנית הלבשה תחתונה.
מחוזרת על ידי ראול, חייל האו"ם.
מתחזקת עמודי אינסטגרם ופייסבוק עם מאות אלפי עוקבים.
אהודה מאוד בקרב חיילי הגדוד בעיקר בזכות מראה החיצוני.
מיקי לאון (עונות 1–2) סא"ל ערן זהבי, בן זוגה של אמו של דניאל.
אבא של דניאל שנפטר היה המפקד שלו בצבא.
מפקד גדוד 33 של הצנחנים.
נפצע קשה ברגלו במבצע צוק איתן.
מי-רן מנקס (עונה 1–2) - סמל אוריין שיינברג, ביסקסואלית, מתאהבת בליה.
קובי פרג' (עונות 1–2) – רס"ר ניסים פרץ, רס"ר הגדוד.
הדמות מבוססת על הרס"ר האגדי של בא"ח צנחנים ניסים מימון, בחור קשוח אך טוב לב מבפנים.
בעונה השנייה מתאהב בעיישה אל עבסי, אשתו של מנהיג ארגון ג'בהת אל נוסרה, כשבנם, החולה בלוקמיה, מטופל בישראל.
לקראת סוף העונה, לאחר שבנה מחלים, הם שבים לסוריה, ובמעבר הגבול בין סוריה לישראל, מחכה להם מארב שיורה והורג את עיישה.
בנה, פרחאן, בורח, ומגיע לאחר מספר ימים אל הגדוד, ופונה אל ניסים שמטפל בו בגדוד ומסווה אותו בכך שמציג אותו כבנו האילם שהגיע מרוסיה.
בסופו של דבר ניסים נותן את פרחאן לחיילי התאג"ד שמנסים להעביר אותו בעסקת שבויים עם ארגון ג'בהת אל נוסרה, ולבסוף חוזרים לישראל יחד איתו.
ארתור גירופנקס (עונות 1–2) – סמל "מקרר", הטבח הראשי של הגדוד.
מאוהב באגם, ומנסה לגרום לה להפסיק לצאת עם בן לולו.
בתחילת העונה השנייה מקבל תעודת כשרות למטבח, מתחיל לבשל לחיילי הגדוד.
האוכל שהוא מבשל מתגלה כטעים מאוד והוא זוכה באליפות צה"ל לטבחים.
אדם גדול ממדים שמדבר במבטא רוסי.
הגר טישמן (עונות 1–2) – סמל אגם, טבחית בגדוד.
מחוזרת על ידי מקרר ובת זוגו של בן לולו.
בתחילת העונה השנייה נפרדת מבן לולו בטענה כי הוא "זמר של שיר אחד", ושהיא תמשיך איתו רק אם יוציא עוד שירים.
בסיום העונה השנייה היא נענית לחיזוריו של מקרר.
חי קונפורטי (עונות 1–2) – סמל ראשון אבוטבול, מש"ק הדת של הגדוד.
חבר טוב של פולצ'ק, עוזר לו ומעייץ לו בסוגיות הלכתיות.
בעונה השנייה מועלה בדרגה כדי לתת תעודת כשרות למטבח הגדוד, ובהמשך העונה אף מתבקש לנהל טקס ברית מילה לראול, חייל האו"ם.
עדן סבן (עונה 2) – רב"ט עדן, תצפיתנית בגדוד.
סובלת מגזענות ואלימות מצד התצפיתניות האחרות עקב היותה ממוצא אתיופי.
סוחרת בשמירות של חברותיה ומרוויחה על כך כסף.
בתחילת העונה מחוזרת על ידי טטרו, כשפועל היא מאוהבת בחבר שלו, דקל.
בהמשך העונה היא ודקל הופכים להיות זוג, ולאחר שטטרו מגלה על כך הוא ודקל מסתכסכים.
בסוף העונה טטרו סולח לה ולדקל והם נהיים חברים.
רן אטיאס (עונה 2) – סמל אטיאס הש.ג, הש.ג של הגדוד אשר היה אחראי להודיע על מספר התרחשויות ובואם של אנשים לש.ג.
עזר לרונה לדחות את ראול שחיזר אחרי רונה
ליהי אברמזון (עונה 2) – רב"ט נטע קולמן, פרמדיקית של חטיבת הצנחנים ופעילה בתנועת הנוער בני עקיבא.
בתחילת העונה מתגלה כי היא הפרמדיקית שמיועדת להחליף את רותם בתאג"ד, ובתגובה ליה, בן לולו ופולצ'ק נוסעים לחטיבה כדי לפזר בחדר שלה קרציות שיכניסו אותה לבידוד למספר שבועות, במטרה שרותם תישאר בגדוד.
פולצ'ק נכנס דרך החלון לחדר שלה בחטיבה ולאחר שהיא גילתה שהוא היה בחדר היא צרחה והוא נתן לה אגרוף שגרם לה לאיבוד הכרה וזעזוע מוח.
נטע הגיעה לאשפוז בבית חולים, שם גילו כי יש לה גידול סרטני בראש.
פולצ'ק בא באחד מהימים לבקר אותה בבית החולים ולהתפלל לשלומה, ולאחר שדריה חושדת בו, הוא משקר לה ומספר כי הוא הארוס שלה.
השקר מתגלגל, וכשנטע מתעוררת היא משתפת פעולה עם השקר של פולצ'ק, וטוענת שהיא באמת ארוסתו.
לאחר שמתגלה כי היא בהריון, אביה מאיץ בה ובפולצ'ק להינשא, ולאחר שהשניים מתאהבים הם קובעים תאריך לחתונה.
דור הררי (עונה 2) – סמל בועז לוי, פרמדיק, מפקד הטנ"צ בגבול סוריה ובן זוגה של פיונה.
טוען כי הוא מגיע ממשפחה עשירה ומראה זאת באופנוע שהוא קונה, כשבפועל אימו סיעודית ואביו פונה אליו לעזרה כשהוא לא מצליח לעמוד בתשלומים לבית ההבראה שלה.
בועז מתפרנס משותפות בעסקי הברחת הסמים בגבול ישראל-סוריה, כשתפקידו לקלוט את הבלדרים במעבר הגבול כשהם מתחזים לפצועים, ולהעביר אותם לתוך ישראל לטיפול חיילי האו"ם שמוציאים מהם את הסמים.
במהלך העונה העסקה נחשפת ובועז מנסה לברוח מהארץ, עד שהוא נתפס על ידי המשטרה הצבאית, ממנה הוא בורח ונופל בשבי חיילי האו"ם.
בשבי חייל האו"ם הוא מגלה כי למעשה הסמים שחשב שהפצועים מעבירים עליהם היו למעשה חומרי נפץ לבניית פצצה שיהיה בה שימוש בעת פיגוע טרור המוני שחיילי האו"ם מתכננים ברמת הגולן.
ביום הפיגוע חיילי האו"ם מרדימים את בועז וגורמים לו להתחזות לנהג האמבולנס שסוחב עליו את הפצצה לתוך בסיס צה"ל ברמת הגולן.
דנה לב (עונה 2) – סמל יסמין רבן, נהגת אמבולנס בטנ"צ ובת זוגו של עומר.
בתחילת העונה נשלח לעומר סרטון בו לכאורה מתועדים יחסי מין בינה לבין בועז במסיבת פורים בגדוד.
בעקבות הסרטון עומר נפרד ממנה וחש פגוע, בעוד שהיא פונה לאחיה המאומץ, טורו, כדי שיערוך את הסרטון ויאתר בו מי צילם את הסרטון.
בסופו של דבר, טורו מפענח את הסרטון ומוצא כי החייל שנראה בסרטון הוא יואב, חובש בתאג"ד של גדוד גולני הקודם שהיה במוצב.
לאחר שהיא מדברת עם יואב, היא מגלה שלמעשה כל הסרטון היה מבוים על ידי בועז וסגל במטרה לגרום לה להיפרד מעומר ולהיות בת הזוג של סגל.
סמאר קופטי (עונות 1–2) – אמירה, בדואית שגרה עם שאפיק וחושחש.
בעונה הראשונה מפתה את בן לולו כדי שיביא לה דרכון בעזרתו יוכלו לברוח מהארץ, ובמקום זה היא בורחת לבן לולו ונקלעת לשבי בסוריה, שם היא הופכת לשפחת מין של ארגון ג'בהת אל נוסרה.
בעונה השנייה בן לולו מגלה שהיא בחיים בסוריה, ומחלץ אותה מהשבי בזמן עסקת השבויים עם אל עבסי.
בסוף העונה היא חוזרת לישראל ומאושפזת בבית החולים.
דניאל רובין (עונה 2) – טורו, בן זוגה של אלה, האח המאומץ של יסמין וחבר של עומר.
ילד יתום שעבר בין משפחות אומנה, ולאחר שברח מהן הגיע לגור בחווה של הוריה של אלה חברתו, בסמוך לגדוד.
מומחה במחשבים, האקר, ומתאמן בקרב מגע יחד עם עומר.
לקראת סוף העונה השנייה מותקף על ידי נטורי קרתא ועובר לאשפוז ארוך בבית החולים.
שיר פופוביץ' (עונה 2) – סגן דריה כרמי, חוקרת מצ"ח שחוקרת את פולצק לגבי המקרה של נטע קולמן.
דוריאל זהר (עונה 2) – ראול, חייל או"ם מספרד שמתאהב ברונה.
עובר ברית מילה על מנת להתגייר כדי לצאת עם רונה.
תם חגי (עונה 2) – יוחאי, חבר בקבוצת נטורי קרתא שחזר בתשובה.
מכיר את אחיו של עומר ופוגש אותו מספר פעמים לאורך העלילה.
אביב בוכלר (עונה 2) – אלה, בת זוגו של טורו.
על אף ההיענות הראשונית של צה"ל לשיתוף פעולה עם ההפקה, הם סירבו לעשות כן לאחר קריאת התסריט.
לכן, עבור שלב הצילומים נבנה סט שלם ולא נעשה שימוש בבסיס צבאי קיים או נטוש.
גם האמבולנס, הנראה בסדרה כצבאי, נבנה לשם הסדרה לאחר ששימש במקור כמרפאת שיניים.
לפני תחילת הצילומים בוצע תחקיר של השחקנים והצוות בו עברו קורסים והכשרה חלקית של חובשים בצה"ל, כך שבסצנות בסדרה השחקנים באמת לוקחים דם ומכניסים עירוי ולא כחלק מאפקטים של מחלקת הארט.
ציון רובין, יוצר הסדרה, ציין כי רוב הדמויות והאירועים בסדרה מבוססים על טיפוסים וחוויות משירותו הצבאי כחובש גדודי בחטיבת הנח"ל.
לפי נתוני "yes", זו היא סדרת המקור המצליחה ביותר שלה בכל הזמנים.
בהתאם לנתונים שנאספו מההזמנות ב-VOD, הקלטות וצפייה חוזרת, בכל פרקי העונה הראשונה צפו בממוצע כ-59% מכלל לקוחות החברה ונרשמו להם כ-8 מיליון צפיות.
פרק הבכורה זכה לנתוני שיא, וצפו בו כ-82% מכלל הלקוחות בנוסף ל-2 מיליון צפיות באתר "יוטיוב".
ההצלחה באה לידי ביטוי גם ברשתות החברתיות, בהן עקבו אחר עמוד הפייסבוק כ-100 אלף אנשים וכ-35 אלף נוספים לעמוד באינסטגרם.
בנוסף, הקליפ לשיר "הכול כלול", בביצוע השחקן אור אדרי, זכה ליותר מ-3 מיליון צפיות מאז עלייתו ל"יוטיוב".
ב-7 בנובמבר 2016, "yes" הזמינה עונה שנייה ל"תאג"ד".
כתיבת התסריט החלה כבר בדצמבר של אותה השנה, אך השלמתו התעכבה עד ל-2019. אז, במרץ, החלו הליהוקים.
שלב הצילומים יועד להתחיל בקיץ, בתקווה לעלות לשידור עד סוף אותה השנה או בתחילת 2020, אך עזיבתו של תומר קאפון הובילה לדחייה משמעותית בכך.
בסופו של דבר, ולאחר שדניאל ליטמן נבחר להחליף את קאפון, הצילומים החלו ב-9 בספטמבר ברמת הגולן.
הם הסתיימו לאחר כארבעה חודשים, ב-16 בינואר 2020. עונה זו עלתה ב-15 ביוני.
בסמוך לסיום העונה השנייה, רובין והמפיק עוז וידל הכריזו כי החליטו שלא ליצור עונה נוספת על אף הסיום המותח של הפרק האחרון.
בהתאם להחלטתם, "yes" החליטה לבטל את הסדרה.
בדצמבר 2025, דיווח העיתונאי ערן סויסה כי חברת "yes" עובדת על חידוש הסדרה לעונה שלישית.
תַּאג' (تاج, תעתיק מדויק: תַּאגּ (תרגום: כתר); ברבים: تيجان, תִּיגַּאן) הוא השם בו מכנים יהודי תימן ספר ובו חמישה חומשי תורה כתובים על פי המסורה, ולעיתים גם הערות המסורה, ששימש כ"תיקון סופרים".
תאג' הוא ספר שהיה בשימוש יהודי תימן, ובו חמישה חומשי תורה כתובים באופן מדויק ומנוקד על פי המסורה, עם ציון הפרשיות הסתומות והפתוחות, אותיות לפופות ועקומות, וכל דיוקי כתיבת ספר תורה.
לעיתים נוספו בגיליון גם הערות המסורה.
התאג' שימש כ"תיקון סופרים", ועליו סמכו בענייני חסרות ויתרות, פרשות פתוחות וסתומות ודקדוק כתיב המקרא.
בדרך כלל נכתבו התיג'אן בהידור רב, בתוספת קישוטים ועיטורים, והוזמנו על ידי אנשים בעלי אמצעים כלכליים.
לאחר עליית אעלה בתמר, החלו העולים להדפיס ספרים כמנהג תימן, ביניהם תכלאל, וכן חומש עם תרגום אונקלוס, תרגום רב סעדיה גאון (תפסיר), הפטרות, חיבור "חלק הדקדוק" למהרי"ץ ועוד.
לאחר העלייה הגדולה של יהודי תימן לארץ ישראל, התקבע השם "תאג'" לספר זה, למרות ששמו המקורי הוא "פרשה", ואילו "תאג'" מכיל את המקרא והמסורה בלבד.
כתב יד עתיק של התאג' הוא תאג' חבשוש (או: תאג' ירושלים).
התאג' נקנה על ידי סלימאן חבשוש בשנת ה'תר"ע (1910), ונדפס במהדורת צילום על ידי נכדו יחיאל חבשוש בשנת ה'תשמ"ה (1985).
התאג' נכתב על ידי רבי דוד בן בניה הסופר בעיר צנעא בשנת ה'רמ"ה (1485).
התאג' כתוב על 211 דפי נייר בגודל 365x305 מילימטר, וכל עמוד מחולק לשני טורים.
התאג' נתון בתיבה מצופה בקטיפה, ומעוטרת בעיטורי כסף ונחושת.
המסורה הגדולה כתובה בצידי הדף במיקרוגרפיה שיוצרת צורות גאומטריות.
בתחילתו נכתבה מחברת התיג'אן, ובסופו נכתבו ההפטרות יחד עם תרגום יונתן בן עוזיאל מנוקד בניקוד עליון.
כיום התאג' נמצא בספרייה הלאומית, לאחר שנמסר אליה על ידי עזרא חבשוש ובני משפחתו.
תאג' במתכונתו המקורית (מקרא בלבד) לא הודפס, אך הודפסו "פרשות" רבות, שנקראו לעיתים בטעות "תאג'":
את התאג' הראשון שיצא בדפוס של יהדות תימן הוציא הרב אברהם אלנדאף בשני כרכים (ספר בראשית וספר שמות בכרך הראשון וספר ויקרא, ספר במדבר וספר דברים בכרך השני) בשנים ה'תרנ"ד-ה'תרס"א, 1894–1901. דפוס זה של הרב אלנדאף נשאר יסוד לשאר מהדורות התאג' בשנים הבאות.
יצא לאור על ידי הרב מרדכי רמתי בהוצאת נוסח תימן.
משקף את מסורת בית הכנסת "תפארת ישראל" בשכונת רמת עמידר ברמת גן.
בספר מובא נוסח המקרא ותרגום אונקלוס פסוק אחר פסוק.
בצידיו החיצוניים של העמוד מופיע טקסט המקרא ללא ניקוד ופיסוק, על מנת לעזור לקורא להכין את הקריאה, ובתחתית העמודים מופיע חיבור "חלק הדקדוק" למהרי"ץ, ואוסף מנהגי קריאה בשם "שמן המור", שאסף הרב מרדכי רמתי.
אחרי כל פרשה מודפסת ההפטרה המתאימה, ובסוף הכרך הודפסו תפילות השבת בנוסחים בלדי ושאמי.
החל מהמהדורה הרביעית, נצבעו הטעמים המעמידים בצבע אדום, ה"כסרה" ברקע אפור, והשוא נח טושטש, כעזרה לקורא.
מהדורה ראשונה של החומש נדפסה בשנת ה'תשס"ד (2004), בארבעה גדלים: כיס (5 כרכים), קטן (כרך אחד), בינוני וגדול (2 כרכים).
יצא לאור על ידי הרב יוסף עראקי וד"ר אדם בן-נון.
החומש מנציח את מסורת קריאתו של הרב יוסף צוברי כפי שבאה לידי ביטוי בחיבוריו "מסורת מדויקת" על המקרא, ו"מסורת מפורשת" על התרגום.
בחיבוריו הרב צוברי הנציח את מסורת הקריאה שהייתה מקובלת בבית הכנסת בית אלאוסטא שהיה בקאע אל-יהוד, הרובע היהודי בצנעא בירת תימן.
בתחתית העמודים מופיעים חיבור "חלק הדקדוק" למהרי"ץ, וחיבורים "מסורת מדויקת" ו"מסורת מפורשת" לרב יוסף צוברי.
צילום של עמודי ספר תורה ולצידם המקרא בלבד מנוקד ומוטעם, על מנת לעזור לקורא להכין את הקריאה, וכן תפילות השבת בנוסחים שאמי ובלדי.
מהדורה ראשונה של החומש נדפסה בשנת ?, בשני גדלים: בינוני וגדול (3 כרכים).
יצא לאור על ידי שאול חודייפי, בעריכת יואב פנחס הלוי (יפ"ה).
החומש מנציח את המסורת שכתב מהרי"ץ בחיבורו "חלק הדקדוק", כפי שהיה נהוג בבית הכנסת בית צאלח שהיה בקאע אל-יהוד, הרובע היהודי בצנעא בירת תימן.
בצידיו החיצוניים של העמוד מופיע טקסט המקרא ללא ניקוד ופיסוק, על מנת לעזור לקורא להכין את הקריאה, ותחתיו מופיע חיבור "חלק הדקדוק" למהרי"ץ, בתוספת הערות המוציא לאור.
בסוף הכרך מודפסות ההפטרות עם פירושו של רבי שלום שבזי, ותפילות השבת בנוסחים בלדי ושאמי.
בהדפסת החומש הושם דגש רב על שמירת הצביון העתיק של הספר, שבא לידי ביטוי בהוספת קו הרפה, צורת הקמץ, עיטורים עתיקים, חיבור האותיות אל"ף ולמ"ד, ועוד.
מהדורה ראשונה של החומש נדפסה בשנת ה'תשנ"ט (1999), בשני גדלים: בינוני וגדול (2 כרכים).
חומש "תורת אמת" מבוסס על "כתר תימן", בתוספת פירוש רש"י ותפסיר רב סעדיה גאון מנוקדים בניקוד תימני, וציון האותיות הלפופות והעקומות.
בגוף החומש לא מופיע הטקסט ללא ניקוד וטעמים, ובמקום זה בסוף הכרך מובא צילום של דפי ספר תורה ולידם הטקסט מנוקד ומוטעם.
בנוסף מובאים פרקי מנורת המאור לשבתות הרלוונטיות.
מהדורה ראשונה של החומש נדפסה בשנת ה'תשע"ו (2016), בגודל בינוני (5 כרכים).
כתר ישראל – יצא לאור על ידי הרב עזריאל צדוק.
כולל מקרא, תרגום אונקלוס, תיקון קוראים, ליקוטי מרפא, מביאורי אונקלוס, מפירושי רס"ג, הפטרות, ותפילות שבת.
וזאת התורה – יצא לאור על ידי אהרן עמרם.
כולל מקרא, תרגום אונקלוס, תיקון סופרים, והפטרות עם תרגום (2 כרכים).
כתר שלום – יצא לאור על ידי הרב עזריאל צדוק.
כולל מקרא, תרגום אונקלוס, תיקון קוראים, חלק הדקדוק, ליקוטי מרפא, מפירושי רס"ג, הפטרות, וצפונות התרגום.
יכין ובועז – תיקון קוראים, כולל את נוסח המקרא מנוקד ומפוסק מול צילום מספר תורה, תרגום אונקלוס, הפטרות ותרגום.
יצא לאור במכון שתילי זתים על ידי בועז דחבש, בשנת ה'תשס"ה (2005).
תורת אבות – יצא לאור על ידי הרב נתנאל אלשיך.
כולל מקרא, תרגום אונקלוס, תיקון סופרים, חלק הדקדוק, הפטרות עם תרגום וליקוטי שינויי נוסחאות.
דרך הקדמונים – כולל מקרא, תרגום אונקלוס, תפסיר רס"ג, פירוש רבי אברהם אבן עזרא, וחיבור המבאר הפירושים הנ"ל בשם "פני משה" (5 כרכים).
ילקוט רועים – כולל מקרא, פירוש רש"י מנוקד, תרגום אונקלוס, תיקון סופרים, הפטרות ותרגומן ומנורת המאור.
בנוסף החיבור "ילקוט רועים" שהוא אוסף פירושים מחכמי תימן מכתבי יד.
החומש המהודר – יצא לאור על ידי יעקב קרואני.
כולל מקרא, פירוש רש"י מנוקד, תרגום אונקלוס, בעל הטורים, עיקר שפתי חכמים, חלק הדקדוק, הפטריות עם תרגום, מנורת המאור ותפילות השבת בנוסחים שאמי ובלדי.
התאג' המהודר – יצא לאור על ידי יעקב קרואני.
כולל מקרא, פירוש רש"י, תרגום אונקלוס, חלק הדקדוק, תיקון סופרים, הפטרות עם תרגום, מנורת המאור ותפילות השבת בלדי ושאמי.
יפה מראה – יצא לאור על ידי פנחס הלוי.
כולל מקרא, תרגום אונקלוס, פירוש רש"י, הפטרות ותפילות השבת (כרך אחד).
תורת חיים – כולל תרגום אונקלוס, פירוש רש"י מנוקד על פי מסורת יהודי תימן, תיקון קוראים, חלק הדקדוק, והפטרות עם תרגום יונתן בן עוזיאל.
חזון שמעון – יצא לאור על ידי הרב שמעון צאלח.
כולל מקרא, תרגום אונקלוס, תיקון סופרים, תפסיר רס"ג, חלק הדקדוק, מרפא לשון, נווה שלום, דברי שלום ועוד פירושים.
כולל הפטרות עם מדרש הביאור.
נוסח התרגום הוגה על פי נוסח ה"פרשה" של בית הכנסת בית צאלח בצנעא שנכתבה בידי מארי לוי נג'אר, שהיה מפורסם בכתיבתו המדויקת.
מ"פרשה" זו היו מתרגמים מדי שבת בשבתו, מה שמעיד על טיב הנוסח בה.
מקרא שלמה – ספר שניים מקרא ואחד תרגום.
חומש שילה – כולל מקרא, פירוש רש"י ועיקר שפתי חכמים מנוקדים לפי מסורת תימן, תרגום אונקלוס, חלק הדקדוק, הפטרות עם תרגום ותיקון סופרים.
אבו נצר תאג' א-דין עבד אל-והאב בן עלי בן עבד אלכאפי א-סובכּי, אשר ידוע יותר בשם תאג' א-דין א-סובכּי .
היה מגדולי פוסקי ההלכה שבאסכולה השאפעית בתקופת הממלוכים.
היה מומחה בתחום החדית' וההלכה, וכמו כן גם בלט כהיסטוריון
תאג' א-דין א-סובכי נולד בקהיר.
בצעירותו התחנך ורכש השכלה אצל אביו, איש הדת המפורסם תקי א-דין א-סובכי.
בהיותו בן 11 העתיקו הוא ומשפחתו את חייהם לדמשק, אשר לימים הפכה למוקד הידע וההשכלה העיקרי עבור תאג' א-דין.
בדמשק זכה תאג' א-דין ללמוד אצל גדולי אנשי הדת בדורו, כגון א-ד'הבי ואבן א-נקיב.
בהגיעו לגיל 18 החל תאג' א-דין לעסוק בהוראה, ובשנות העשרים המאוחרות של חייו החל לעזור לאביו במשרתו כשופט העליון של דמשק.
בחלוף הזמן, הוא מונה באופן רשמי כמחליפו של אביו, ולמשך שארית חייו המשיך לאייש את משרת השופט העליון של דמשק.
בין שאר התארים שלהם זכה תאג' א-דין היו קאדי, מופתי, ופרופסור, הן בקהיר והן בדמשק.
כמו כן, הוא היה נואם מפורסם במסגדים
במהלך 43 שנות חייו הספיק תאג' א-דין לחבר מספר רב של ספרים, בהם ספרי הלכה, ביוגרפיות, חיבורים בתחום הדקדוק הערבי ועוד.
בעיני רבים, הן בעולם האסלאמי והן מחוץ לו, חיבורו "טבקאת א-שאפעיה" , אשר עוסק בחכמי דת מהאסכולה השאפעית, נחשב כלא פחות מיצירת מופת.
תאבִּעוּ א-תאבעין נחשבים לדור השלישי של המוסלמים, אלו שבאו לאחר התאבִּעוּן.
המוסלמים הסונים מחשיבים אותם לאחד הדורות הטובים ביותר בהיסטוריה של האנושות.
על פי ההגדרה הסונית, כדי שאדם יוגדר אחד מתאבעו א-תאבעין, עליו להיות מוסלמי אשר במהלך חייו ראה לפחות אחד מהתאבעון, ונפטר כשהוא מוסלמי.
זאת אומרת שהוא לא שב מאמונתו באסלאם עד יומו האחרון.
בין תאבעו א-תאבעין הבולטים היו:
תא שומן או אדיפוציט הוא שמם של קבוצת התאים המצויים ברקמת החיבור ומרכיבים בעיקר את רקמת השומן, המתמחים באגירת אנרגיה כשומן.
אדיפוציטים נגזרים מתאי גזע מזנכימאליים, המכונים ליפובלסטים או פרה-אדיפוציטים, המולידים אדיפוציטים באמצעות תהליך אדיפוגנזה.
בתרבית תאים, אדיפוציטים יכולים גם ליצור אוסטאובלסטים, מיוציטים וסוגי תאים אחרים.
ישנם שלושה סוגים עיקריים של תאי שומן: לבן, חום ובז'.
לפי מודלים מחקריים משערים כי לתאי שומן לבן ובז' תא קודם (precursor) משותף מסוג -Myf5, ואילו תא שומן חום מקורו מתא קודם +Myf5.
תאי שומן חד-מדוריים הם תאי שומן שטיפת החומר השומני (מאגר הטריגליצרידים) היא אחודה וגדולה.
תאי שומן לבן מרכיבים בעיקר את רקמת השומן הלבנה.
הם בעלי צורה אליפטית ומכילים טיפת שומן גדולה המוקפת בשכבה של ציטופלזמה.
תא שומן טיפוסי בקוטר 0.1 מ"מ.
חלקם גדולים כפליים ואחרים מחציתם.
השומן המאוחסן נמצא במצב נוזלי למחצה, והוא מורכב בעיקר מטריגליצרידים וכולסטריל-אסטר.
תאי שומן לבנים מפרישים חלבונים רבים הפועלים כאדיפוקינים כמו אדיפונקטין, לפטין, רזיסטין ואפלין.
למבוגר אנושי ממוצע יש 30 מיליארד תאי שומן לבנים במשקל של 13.5 ק"ג.
צבעם הלבן נובע מכמות השומן הרבה והמרוכזת.
תאי שומן רב-מדוריים הם תאי שומן שמאגר הטריגליצרידים מפוזר בהם בטיפות קטנות ברחבי התא.
תאי שומן חום מרכיבים בעיקר את רקמת השומן החומה.
שלא כמו תאי שומן לבנים, לתאים אלה ציטופלזמה ניכרת, כאשר טיפות שומנים מפוזרות ברחבי התא.
הגרעין עגול, ולמרות שהוא ממוקם במיקום יוצא-דופן, הוא לא נמצא בפריפריה של התא.
צבעם החום נובע מהכמות הגדולה של המיטוכונדריה.
שומן חום, המכונה גם "שומן תינוקות", בגלל שנפוץ בגוף בעיקר בגיל הרך ומשמש לשריפת שומן ולייצור חום (תהליך תרמוגנזה).
תאי שומן בז' הם תאים רב-מדוריים שהחלו את דרכים כתאי שומן לבן, אך כתוצאה מתנאים מסוימים הפכו לדומים יותר, מבחינה תפקודית, לתאי שומן חום.
גם תאי שומן בז' משמשים גם הם לשריפת שומן ולייצור חום.
תהליך זה נקרא "החמה" (Browning), בגלל קבלת גוון חום בהיר (בשל עלייה בכמות המיטוכונדריה בתוכם), והוא תהליך רצוי אצל אנשים המעוניינים לרזות.
החלבון העיקרי שפועל בתאים לצורך שריפת השומן נקרא Ucp1, והוא פועל במיטוכונדריה.
הימצאות של החלבון הזה בתא שומן לבן מעידה על הפיכתו לתא שומן בז'.
תאי שומן בז' אמנם מקבלים מאפיינים דומים לתאי שומן חום, אך אינם תאי שומן חום.
יתרה מכך, עלול להתבצע גם תהליך הפוך המכונה "הלבנה" (Whitening) כשתאי שומן בז' הופכים בחזרה לתאי שומן לבן.
תאי שומן ורוד הם תאי אפיתל של בלוטות החלב שתפקידם לייצר ולהפריש חלב.
מעדויות עולה כי הם נובעים מהתמיינות תאי שומן לבן תת-עוריים.
חשיפה קרה גורמת לעלייה ברכיב 'החום' של האיבר כדי לענות על הביקוש התרמי הגובר; במצבים של איזון אנרגטי חיובי, המרכיב 'הלבן' מתרחב לאגירת חומרים מזינים עודפים; לבסוף, המרכיב 'הוורוד' מתפתח במאגרים תת-עוריים במהלך ההיריון כדי להבטיח הזנת צאצאים.
תאג'ורא היא עיר בצפון-מערב לוב, במחוז טריפולי, לחוף הים התיכון, מזרחית לטריפולי.
בין השנים 2001–2007 תאג'ורא הייתה בירת מחוז תאג'ורא (מחוז שבוטל) ונודעה כמעוז "אנטי-קדאפי" ובשל כך, סבלה העיר אבדות רבות במהלך מלחמת האזרחים הראשונה בלוב.
אין ידיעה ברורה על משמעות השם.
הפולקלור המקומי מציע שתי סברות למקור השם.
תאג'ורא, ניתן על שם נסיכה שאיבדה את כתרה.
החלק הראשון, תָּאג' (تاج) משמעו כתר, ושם הנסיכה היה [א]וֹרָאא (وراء).
הכתר נמצא באזור זה ולכן הוא נקרא כך.
השם נגזר מהשפה הברברית ופירושו "שער" וזאת משום שהיישוב היה השער המזרחי של חומות טריפולי.
בשנת 1530 נתן קרל החמישי את אזור תאג'ורא לשליטת אבירי מלטה.
העות'מאנים הקימו בסיס בתאג'ורא בשנת 1531. בפיקודו של ח'יר א-דין פאשה, המכונה "ברברוסה" ובשנת 1551, כבש האדמירל הטורקי סינאן פאשה את טריפולי.
ב-4 בנובמבר 1945, תקפו הערבים תושבי תאג'ורא את שכניהם היהודים.
כמה ימים קודם לכן, הותקפו יהודים בטריפולי.
בין המותקפים נמנו 7 הרוגים ופצועים רבים.
הערבים בזזו את רכושם של היהודים והעלו באש חלק מהבתים.
המהומות נפסקו כאשר הגיע למקום כוח של סודנים שהשתייכו לצבא הבריטי שחנה שם, בתום מלחמת העולם השנייה.
לוב החלה בפיתוח תוכנית גרעין אזרחית ב-1971 ולשם כך פנתה לברית המועצות לקבלת סיוע טכני.
ומרכז המחקר הגרעיני של לוב הוקם בתאג'ורא.
לברית המועצות היה תנאי מקדים לפרויקט, שלוב תאשרר את האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני (NPT) ולוב חתמה על האמנה, רק ב-1975. עם זאת, לוב לא מיהרה לחתום על "הסכם ביטחונות" עם הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (IAEA), וברית המועצות האטה את קצב הבנייה.
הסכם הביטחונות נחתם סופית ביולי 1980.
הכור הגרעיני, לצורכי מחקר בתאג'ורא היה מסוג "בריכה" () בהספק 10 מגה-ואט (IRT-1) והוא החל לפעול באופן מלא ב-1983 בכור עבדו כ-750 מומחים וטכנאים לובים שעבדו בהנחיית צוות סובייטי שכלל כ-200 מומחים.
לוב שלחה סטודנטים ללמוד את התחום בארצות אחרות ובכלל זה קבוצה של 200 למדה בארצות הברית עד תחילת 1983 ואז אסרה ארצות הברית על הכשרת לובים במדעי הגרעין.
לאורך שנות ה-80, הייתה לוב תלויה ששעבדו בתאג'ורא, דבר שהגביל את יכולתה לפעול שם עצמאית ולבצע מחקרים לצורכי מלחמה.
ב-24 אוקטובר 1997 רוסיה ולוב חתמו על הסכם לשיקום המרכז למחקר גרעיני בתאג'ורא ובמרץ 1998 חברת Atomenergoeksport הרוסית חתמה על חוזה בשווי 8 מיליון דולר לשיפוץ חלקי של המרכז.
במחצית השנייה של 1999 לוב ורוסיה קיימו דיונים על שיתוף פעולה בנושא הכור בתאג'ורא ועל אופציה לרכישת כור נוסף.
על פי הערכת מומחים השלמת הפרויקט עשויה לאפשר ללוב לבצע מחקר ופיתוח הקשורים לנשק.
דו"ח של ה-CIA שפרסם ב-8 בינואר 2003 קבע כי "בשנת 2001, לוב ומדינות אחרות השתמשו...
בשירותיהן החשאיים כדי לנסות להשיג מידע טכני על פיתוח נשק להשמדה המונית, כולל נשק גרעיני".
בשנת 2003, לוב עצרה את תוכנית העשרת האורניום שלה ונכנעה במלואה לבדיקות של ה-IAEA.
על פי מומחים, התקדמות תוכנית הגרעין של לוב סבלה מניהול כושל, מחסור בחלקי חילוף ומהרתיעה של ספקים זרים, במיוחד לאחר האמברגו של האו"ם בשנת 1992. למרות מאמץ של 25 שנה לרכוש או לפתח נשק גרעיני, תוכנית הגרעין של לוב נותרה בשלב העוברי.
ב-8 במרץ 2004 פורסם שלוב החזירה לרוסיה 88 מכלולי מוטות, המכילים דלק לכורים, שקיבלה בין השנים 1980–1984 למרכז המחקר בתאג'וראא.
המשלוח כלל רכיבי דלק המכילים כ-13 קילוגרם (28.7 פאונד) של אורניום-235 מועשר ב-80 אחוז, וכ-3 קילוגרם (6.6 פאונד) של אורניום לא בקיע.
היקף קומפלקס הגרעין החשאי של לוב נודע לקהילה הבינלאומית רק עם ביקורו של מנכ"ל הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (IAEA) בשנת 2004, כאשר לוב חשפה עשרה אתרים נוספים שתרמו למאמציה להשיג נשק גרעיני.
תאגיד המיחזור (או: אל"ה - איסוף למען הסביבה) היה גוף שהוקם בשנת 2001 לטובת איסוף ומחזור מכלי משקה בעקבות חוק הפיקדון.
התאגיד פעל ללא מטרות רווח וסיפק ללקוחותיו, ייצרני ויבואני משקאות, שירותים של איסוף ומיחזור מכלי פיקדון לצורך עמידתם של הלקוחות בחובותיהם לפי חוק הפיקדון.
התאגיד סיים את פעילותו בתחום איסוף המכלים ב-31 בדצמבר 2022.
התאגיד הוא חברה בע"מ אשר על פי תקנונה אינה פועלת למטרות רווח ואינה מחלקת רווחים.
התאגיד הוקם על ידי ארבעה יצרני המשקאות: החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (זכיינית קוקה-קולה בישראל), טמפו משקאות, יפאורה-תבורי ומעיינות עדן.
הוא מספק שירותים לבעלי המניות וכן ליצרני ויבואני משקאות נוספים.
לפי הוראות הממונה על התחרות, השירותים מסופקים באופן שוויוני לבעלי המניות ולמי שאינם בעלי מניות.
חברת יפאורה-תבורי הודיעה על כוונתה לפרוש מהתאגיד בשנת 2021. בשנת 2022 אישרה רשות התחרות את בקשת החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (קוקה קולה ישראל) להשתלט על 100% ממניות התאגיד.
יצרני המשקאות בישראל מחויבים לגבות 30 אג' על כל מכל בר-פיקדון שנמכר על ידיהם.
כאשר הצרכן רוכש את המשקה, הוא מחויב בדמי פיקדון של 30 אג' בנוסף למחיר המשקה.הצרכנים זכאים להשיב מכלי פיקדון הריקים ולקבל בחזרה את הפיקדון בכל בית עסק (חנות) אשר מוכרת מכלי משקה מלאים נושאי פיקדון של היצרן או היבואן של המשקה.
לפי חוק הפיקדון, היצרנים והיבואנים אחראים לאסוף מכלים ריקים בהיקף מחייב כאחוז מהמכלים שמכרו בישראל ובפרט לאסוף את המכלים מבתי העסק ולהשיב להם את הפיקדון, וכן למחזר את מכלי הפיקדון שאספו.
התאגיד מבצע את החובות הללו עבור אותם יצרנים ויבואנים שמקבלים ממנו שירות וזאת בתמורה לדמי שירות שהם משלמים לו.
התאגיד מפעיל מערך איסוף ארצי במשאיות מבתי עסק וממקורות איסוף אחרים (אספנים, בתי ספר, מחנות צה"ל ועוד) וכמו כן מפעיל מרכזי איסוף עירוניים לציבור הרחב.
לפי נוהלי התאגיד, יש להיות רשום בתאגיד כלקוח כדי להיות זכאי להזמין משאיות לאיסוף המכלים.
עבור רוב צרכני המשקאות הפרטיים, האיסוף נעשה למעשה בצורה עקיפה: הצרכן מחזיר את המכל לבית-עסק ובית העסק מחזיר את המכלים לתאגיד.
כאשר הוקם התאגיד, כלל חוק הפיקדון הסדר מיוחד לפעילות "תאגיד מיחזור".
יצרן או יבואן משקאות יכל לרכוש שירות מ"תאגיד מיחזור מוכר" (שקיבל לפי החוק הכרה מהמשרד להגנת הסביבה), ואז לא נשא היצרן או היבואן בעצמו באחריות לפי חוק הפיקדון.
בשנת 2010 בוטל הסדר "תאגיד המיחזור" בחוק הפיקדון.
כיום אין לתאגיד מעמד חוקי כלשהו ויצרן או יבואן משקאות אשר מקבל שירות מהתאגיד ממשיך להיות אחראי בעצמו לעמידה בדרישות חוק הפיקדון (לדוגמה לעניין עמידה ביעדי האיסוף).
כחברה בבעלות משותפת של מספר יצרני משקאות, פועל התאגיד באישור אשר מחודש מידי מספר שנים בבית הדין לתחרות ובכפוף לתנאים שנקבעו באישור.
כחלק מתנאי האישור בשנת 2017, הסכימה חברת טמפו, להפסיק להיות בעלת מניות בתאגיד ולהמשיך לקבל ממנו שירותים בלבד.
בתי עסק כגון חנויות נוחות וסופר מרקטים מחויבים להשיב את דמי הפיקדון במזומן בתמורה לקבלת מכלי המשקה הריקים (לבתי העסק יש זכות שיצרן/יבואן של המשקאות יאסוף מהם את המכלים וישיב להם את דמי הפיקדון).
במידה ובית עסק לא מוכן לקבל את מכל המשקה הריק ולהחזיר את סכום הפיקדון, ניתן להגיש תלונה בכתב לממונה על חוק הפיקדון במשרד להגנת הסביבה.
בית עסק אשר בו נקנים מכלי משקה לצריכה מקומית (פאב, מסעדה וכו') אינם חייבים לגבות את דמי הפיקדון, ואם אכן אינם גובים דמי פיקדון – אז הם גם אינם מחויבים להשיב דמי פיקדון.
באפריל 2009 תאגיד המיחזור הודיע על הסכם חדש עם בתי העסק ורשתות המזון ברחבי הארץ, במסגרתו יעניק תמורה כספית לבתי העסק עבור קליטת מכלי המשקה והשבת דמי הפיקדון לציבור.
עלות המהלך נאמדת בכמה מיליוני שקלים לשנה, והוא ימומן על ידי יצרני המשקאות.
מטרת ההסכם להעניק לבתי העסק אשר יאספו כמויות גדולות של בקבוקים תמריץ לקבל את מכלי המשקה מהציבור הרחב ולהעבירם למיחזור.
כדי ליהנות מההטבה יידרשו בתי העסק לאסוף מאות אלפי בקבוקים מדי חודש.
מכל צרכן הם יקבלו עד 50 בקבוקים, כדי למנוע כניסתם של גופים מסחריים לתחום וכדי לאפשר לכל אדם להביא מביתו את הבקבוקים שצבר במהלך השבוע.
דמי הטיפול שיוענקו לרשתות המזון ולבתי העסק יאפשרו להם להקצות כוח-אדם מיוחד לטיפול בבקבוקים ולהשבת דמי הפיקדון לצרכן.
בשנת 2008 נאספו על ידי תלמידים בבתי הספר מעל 2,200,000 מכלי משקה וכ־124,000 מכלים נוספים על ידי הילדים בגני ילדים.
למעלה מ-2,000 מוסדות חינוך הרשומים כלקוחות התאגיד בקשו מהתלמידים להביא את מכלי השתייה שנותרו להם בבית – לבית הספר, ומשם הועברו למיחזור על ידי תאגיד אל"ה.
בנוסף– מכלי המשקה החייבים בפיקדון מזכים את בתי הספר בדמי הפיקדון ששולמו עבורם.
התאגיד אסף מאז הקמתו למעלה מ-25 מיליארד מכלים, בניסיון לעמוד ביעדי האיסוף השנתיים שהוגדרו בחוק הפיקדון.
יעדי האיסוף מגדירים אחוז מסוים מסך כל המכלים שנמכרו ואשר מיועדים למיחזור.
במשך שנות קיומו, לא תמיד הצליח התאגיד לעמוד ביעדים אלה ועקב כך צבר קנסות.
עניין זה העיב על עצם קיומו של התאגיד, אשר אף עמד בפני סגירה בעקבות תביעה של הממונה על ההגבלים העסקיים ורשתות השיווק.
לטענת התובעים, "תאגיד המיחזור במתכונתו הנוכחית אינו יעיל, בזבזני ואינו משרת את מטרות חוק הפיקדון." בשנת 2005 דחה בית הדין להגבלים עסקיים את התביעה לפירוק התאגיד, והתיר את פעולתו לשלוש שנים נוספות.
טענות נוספות שמועלות כנגד התאגיד, בהקשרים שונים, הן:
לתאגיד מעמד מונופוליסטי המעוגן בחוק בכל הנוגע לאיסוף ומיחזור מכלי המשקה בפיקדון בישראל.
הקושי של הצרכן לקבל חזרה את דמי הפיקדון בבואו להחזיר מכלים, עקב סירובם של רבים מבתי העסק לקבל אותם.
במקרים אחרים, מעדיפים בתי העסק לתת לצרכן המחזיר את המכלים תעודת זיכוי ולא את דמי הפיקדון במזומן, בניגוד לחוק.
הקושי של בתי העסק לקבל ולאחסן מכלים למיחזור ולטפל בדרישות הלקוחות לדמי פיקדון.
לטענת בתי העסק - ובעיקר רשתות השיווק - רוב הנטל שכרוך בהחזרת הפיקדון מוטל עליהם, ללא כל תמורה.
בעבר היו רשתות השיווק גם הן חברות בתאגיד, אך הן משכו את חברותן.
מדיניות התאגיד מעודדת את התבססותם של קבלני משנה אשר אוספים מכלי משקה למטרות רווח.
אלה אינם משיבים לצרכנים את דמי הפיקדון במלואם, ולעיתים אף נשלטים על ידי משפחות הפשע בישראל.
מנגד, החוק קובע כי אכיפת חוק הפיקדון אינה באחריות התאגיד אלא באחריות המשרד להגנת הסביבה, ולכן התאגיד טוען כי אין באפשרותו לטפל ברוב הבעיות שצוינו לעיל.
כמו כן, טוען התאגיד שבתוך שנים ספורות הצליח להגיע לאחוזי איסוף גבוהים ביחס למדינות אחרות במערב.
בשנת 2012 תבע תאגיד המיחזור את הפעיל הסביבתי דני מורגנשטרן, בסכום של חצי מיליון שקלים, בטענה שהפיץ נגדו שקרים פוגעניים בחמישה פרסומים שונים.
בשלב הראשון קיבל בית משפט השלום את התביעה, אך בית המשפט המחוזי בירושלים הפך את ההחלטה, פסק הוצאות לתובעים, וקבע כי אינו יכול להתעלם מהרושם שהתובעת סימנה לה כמטרה להשתיק את מורגנשטרן.
תאגיד AAI (ראשי תיבות של Aircraft Armaments Incorporated – חימוש כלי טיס מאוגד) היא יצרנית טכנולוגיות אוויריות והגנה מאזור האנט ואלי, מרילנד, ארצות הברית.
החברה נוסדה בשנת 1950 ומחזיקה סניפים באזורים שונים של ארצות הברית ואירופה.
התאגיד הוא יצרן ומפתח עיקרי של כלי טיס בלתי מאוישים.
התאגיד מעסיק יותר מ-2,000 עובדים והיקף המכירות השנתי שלו הוא מעל 350 מיליון דולר.
בין המוצרים המוכרים ביותר של החברה הוא הכטב"מ RQ-2 פיוניר, שנבנה ופותח בשיתוף עם התעשייה האווירית לישראל.
תאגיד הטילים והחלל אנרגיה על שם סרגיי פאבלוביץ קורוליוב הוא גוף מחקר, פיתוח וייצור של חלליות, לוויינים, תחנות חלל ורכיבי חלל, הפועל ברוסיה.
התאגיד התפתח מ"המשרד לתכנון ניסויי מספר 1", משרדו של סרגיי קורוליוב שהיה אחראי על מיזמי החלל המרכזיים של ברית המועצות.
בתקופה הסובייטית הוענקו למשרד 4 עיטורי מסדר לנין ועיטור מהפכת אוקטובר.
תאגיד אנרגיה אחראי על מיזמי החלל העכשוויים של רוסיה, ובהם:
בניית רכיבים לתחנת החלל הבינלאומית
ייצור חלליות מאוישות מדגם סויוז
ייצור חלליות אספקה בלתי מאוישות מדגם פרוגרס
ייצור לוויינים מסוגים שונים ובהם סדרת "פוטון" המבוססת על החללית ווסטוק
אימון קוסמונאוטים ושיגורם לתחנת החלל הבינלאומית.
בנוסף לאימון אסטרונאוטים אורחים ממדינות אחרות, מאמנת חברת אנרגיה קוסמונאוטים רוסיים ומפעילה אותם במשימות חלל שונות, לצד כוח הקוסמונאוטים של חיל החלל הרוסי.
כיום זהו תאגיד פרטי ש־38.22% ממנו הם בבעלות ממשלת רוסיה.
החברה הוקמה לראשונה כמחלקה מספר 3 של SKB-88, שהייתה חלק ממכון המחקר המדעי מספר 88 שנוצר בשנת 1946. ראש המחלקה היה סרגיי קורוליוב.
באפריל 1950, על בסיס מספר מחלקות של SKB-88, הוקמה לשכת העיצוב המיוחדת מספר 1 (OKB-1) בהנהגת קורוליוב ובהחלטת מועצת השרים של ברית המועצות מיום 13 באוגוסט 1956, הופרדה לשכת התכנון יחד עם מפעל ניסויי והפכה לארגון עצמאי.
1,939 עובדים הועברו ל-OKB-1, יותר מ-10,000 עובדים הועברו למפעל הניסויי.
קורוליוב הפך למעצב הראשי של הארגון החדש.
הוא היה היזם העיקרי של מיזוג לשכת העיצוב עם בסיס הייצור של מפעל מספר 88, אך המבנה הארגוני אחד צמח רק בשנת 1974 בהנהגתו של ולנטין גלושקו, שבתקופתו יזם את הפיכת הארגון לחברת "אנרגיה".
ב-OKB-1, פותח הלוויין המלאכותי הראשון ספוטניק, פותחו ויוצרו תחנות בין-כוכביות אוטומטיות ששוגרו לירח, נוגה ומאדים.
בשנים 1956–1957 תכננה וייצרה החברה טיל שיגור ממשפחת R-7. על רקטות ה-R-7 הראשונות שוגרו לווייני כדור הארץ המלאכותיים למסלול נמוך סביב כדור הארץ.
בתחילת שנות השישים פיתחה החברה פרויקט לחללית מאוישת בשם "סבר" שלא יושם, אך על בסיסו נבנו כמה גרסאות של החללית ממשפחת סויוז.
במשך זמן רב היו ספינות אלה הספינות המאוישות היחידות של ברית המועצות ורוסיה.
מאמצע שנות השישים עד 1974 ביצע הארגון עבודות בהיקף גדול במסגרת תוכנית חקר הירח הסובייטית, כולל פיתוח טיל כבד מסוג H-1, גשושית הירח 7K-L1 / זונד וגם פיתחה מספר גרסאות של חלליות מטען בלתי מאוישות מדגם פרוגרס ששימשו כרכבי מטען עיקריים לתחנות סאליוט, מיר ותחנת החלל הבינלאומית.
בשנים 1976–1993, החברה הייתה למפתחת המובילה של רכב השיגור השלישי הכבד ביותר בעולם, אנרגיה.
באותה תקופה נשאה החברה את שם הקוד "מיזם B-2572".
בשנת 1985, פותחה והושקה יחידת הבסיס של תחנת החלל מיר, שהייתה תחנת מסלול מאוישת מהדור השלישי הסובייטי (שוגרה ב-20 בפברואר 1986).
היזם המוביל של תחנת מיר היה תאגיד אנרגיה בשיתוף פעולה עם מרכז המחקר והייצור חרוניצ'ב ומילא תפקיד מוביל בפיתוח ובמיוחד בייצור יחידת הבסיס והמודולים של התחנה.
בשנות השמונים פיתחה החברה חללית הובלה לשימוש חוזר ללא שימוש בכנפיים של מודול זאריה, שאמורה הייתה להחליף את החללית מסדרת סויוז ובוטלה בשל התמקדות בתוכנית המעבורות של אנרגיה: בוראן.
כך החברה פיתחה ובדקה את מעבורת "בוראן", שביצעה טיסה אחת בשנת 1988.
בשנות האלפיים, הארגון שיפר את הייצור, נרכשו מכונות מודרניות חדשות.
בשנים 2000 עד 2009 פיתחה אנרגיה, את החללית קליפר, שנועדה להחליף את החלליות מסדרת סויוז.
אך בשנת 2009 הופסקה הפיתוח עקב סיום המכרז ופיתוח חללית חדשה, תכליתית יותר ללא כנפיים, מדגם אוריול.
בשנת 2005 ייצר המיזם, בהוראת האקדמיה הלאומית למדעים של בלארוס, את הלוויין BelKA לחישה מרחוק של כדור הארץ.