tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חואן פאבלו אניור אקוסטה (בספרדית: Juan Pablo Añor Acosta; נולד ב-24 בינואר 1994 בקראקס שבוונצואלה), הידוע בקיצור כחואנפי, הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת קראקס מליגת העל הוונצואלית ובנבחרת ונצואלה.
הוא גדל במחלקות הנוער של לויולה ספורט קלוב ושל קראקס המקומיות, ובשנת 2009 עבר למחלקת הנוער של מאלגה מליגת העל הספרדית.
בעונת שיחק חואנפי במאלגה ב', קבוצת המילואים של מאלגה.
ב-29 באוגוסט 2014 ערך חואנפי את הופעת בכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-76 בהפסד 3-0 לוולנסיה במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-6 בינואר 2015 הבקיע חואנפי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-16 בניצחון 2-0 על לבאנטה במסגרת גביע המלך הספרדי.
הוא ערך 5 הופעות ליגה בעונת .
ב-16 באוקטובר 2016 הורחק חואנפי לראשונה בקריירה, לאחר שספג שני כרטיסים צהובים בתיקו 1-1 נגד דפורטיבו אלאבס במסגרת המחזור השמיני בליגה.
בעונת זכה חואנפי לדקות משחק מרובות בקבוצה, כשהוא עורך 29 הופעות ליגה.
ב-23 בינואר 2016 הבקיע חואנפי את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-32 בהפסד 2-1 לברצלונה במסגרת המחזור ה-21. הוא הבקיע ארבעה שערי ליגה בעונה זו.
בינואר 2019 הושאל לוסקה עד לסוף העונה.
ב-14 בנובמבר 2014 ערך חואנפי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-58 בהפסד 5-0 לנבחרת צ'ילה במשחק ידידות.
קלרה חואניטה מוריס קרפס הייתה אשת עסקים ופקידת ממשל אמריקאית.
היא כיהנה כמזכירת המסחר של ארצות הברית מ-23 בינואר 1977 עד 31 באוקטובר 1979, תחת הנשיא ג'ימי קרטר.
היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה, והאישה הרביעית לכהן בקבינט של ארצות הברית.
קרפס נולדה בשם קלרה חואניטה מוריס ב-11 בינואר 1921 בעיר לינץ' שבקנטקי.
היא הייתה בתם של סניה (לבית בלייר) ואלמר מ.
קרפס סיימה את חוק לימודיה במכללת בראה בשנת 1942. היא קיבלה תואר שני ודוקטורט בכלכלה מאוניברסיטת דיוק בשנים 1944 ו-1948, בהתאמה.
כמו כן, היא הייתה חברה באחוות פי בטא קפא.
קרפס לימדה באוניברסיטת דניסון, מכללת הופסטרה, קווינס קולג' וכן באוניברסיטת דיוק.
בדיוק היא התקדמה בסולם המעמדות והפכה לאישה הראשונה לכהן כסגנית נשיא האוניברסיטה שם.
ב-1972 היא הייתה למנהלת הראשונה של הבורסה לניירות ערך בניו יורק.
ב-11 באוגוסט 1944 נישאה לקליפטון הולנד קרפס הבן, פרופסור לשעבר באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
היו להם שתי בנות ובן אחד.
קרפס זכתה בפרס קרוליינה הצפונית 1976 עבור שירות הציבור וכן ב-20 תוארי כבוד.
היועץ הפוליטי אן וקסלר, שהיה חבר בצוות המעבר של הנשיא ג'ימי קרטר לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1976, המליץ על קרפס לתפקיד בממשלו.
קרפס מונתה למזכירת המסחר של ארצות הברית.
היא התפטרה מתפקידה ב-31 באוקטובר 1979.
קרפס נפטרה בדרהאם שבקרוליינה הצפונית.
חואן חוסה מנה אוסטריס, הידוע כחואנחו מנה (בספרדית: Juanjo Mena או Juan José Mena Ostériz, 21 בספטמבר 1965 ויטוריה גאסטייס, ארץ הבסקים) הוא מנצח ספרדי מחבל הבסקים.
חואן חוסה מנה אוסטריס נולד בשנת 1965 ברובע הפועלים סאראמאגה שבעיר וויטוריה במחוז אלאווה (או אראבה) בחבל הבסקים הספרדי.
חואנחו מנה למד במכללת סמנייגו בעיר הולדתו.
המורה למוזיקה בשם אנטון לטה גייס אותו למקהלה שהקים במכללה.
אחר כך למד מנה בקונסרבטוריון המקומי מאוחר יותר המשיך את לימודיו באקדמיה המלכותית למוזיקה במדריד (הקונסרבטואר המלכותי), הלחנה ותזמור אצל כרמלו ברנאולה ואמנות הניצוח אצל אנריקה גרסיה אסנסניו.
בעזרת מלגת גורידי-ברנאולה מטעם מנהל המחוז אלאווה השתלם בניצוח גם במינכן אצל סרג'יו צ'ליבידאקה.
בשנת 1997 הממשלה הבסקית בחרה בו כדי שיקים את תזמורת הנוער של ארץ הבסקים.
בהמשך התמנה מנצח אורח של התזמורת הסימפונית הבסקית.
בשנים 2008-1999 כיהן מנה כמנהל האמנותי והמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית בבילבאו.
עם תזמורת זו הוא הקליט בחברת נקסוס מוזיקה מאת המלחינים הבסקים חסוס גורידי ואנדרס איסאסי.
בשנת 2004 יצא לראשונה כמנצח אורח בצפון אמריקה וניצח על תזמורת בולטימור בביצועה של הסימפוניה הרביעית "הבלתי נכחדת" מאת קרל נילסן.
בהמשך ניגנו תחת שרביטו תזמורות מובילות נוספות בארצות הברית, כמו התזמורות הסימפוניות בבוסטון, יוסטון, סינסינטי, פיטסבורג, הפילהרמוניות של ניו יורק ולוס אנג'לס, תזמורת קליבלנד ותזמורת פילדלפיה.
בשנים 2010-2007 היה מנה המנצח האורח הראשי של תזמורת האופרה של ג'נובה - תיאטרו קרלו פליצ'ה.
במקביל בשנים 2013-2007 כיהן גם כמנצח אורח ראשי של הפילהרמונית של ברגן.
בשנת 2016. מחליפו של מנה בתפקיד המנצח הראשי של תזמורת זו הוא המנצח הישראלי עומר מאיר ולבר.
ב-2016 התמנה מנה למנצח אורח ראשי של התזמורת הלאומית הספרדית ובאוקטובר 2016 הוחתם על חוזה ל-3 שנים כמנצח ראשי החדש שלפסטיבל מאי בסינסינטי בארצות הברית.
במאי 2016 הופיעה לראשונה עם הפילהרמונית של ברלין, לפי הזמנתו של סיימון ראטל, בקונצרט שכלל את "איבריה" מאת קלוד דביסי, "הכובע משולש הפינות" מאת דה פאיה והקונצ'רטו לנבל מאת אלברטו חינסטרה.
אחיו של חואנחו מנה הוא זמר הקונטרה-טנור קרלוס מנה.
אחותם, אלנה היא חוקרת כימאית.
המנצח נשוי לנעמי ויש לו שני ילדים.
המשפחה מתגוררת בווילהריאל דה אלאווה.
2002 - הפרס "מבט בקורתי" של רשות השידור הספרדית
2016 - הפרס הלאומי למוזיקה - של ספרד
2017 - מדליית הזהב של מחוז הולדתו, אלאווה
חואנה מאוסטריה, נסיכת פורטוגל (בספרדית: Juana de Austria; 24 ביוני 1535 – 7 בספטמבר 1573), הייתה בתו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואמו של סבשטיאו, מלך פורטוגל.
חואנה נולדה במדריד ב-24 ביוני 1535, לקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולאיזבלה, נסיכת פורטוגל, בתם של מנואל הראשון, מלך פורטוגל ומריה מאראגון.
ילדותה עברה עליה בין ואיאדוליד לטולדו.
היה לה קשר חזק עם אחיה פיליפה ועם אחותה מריה שנמשך גם בהמשך חייהם.
ב-11 בינואר 1552 התחתנה חואנה עם בן דודה ז'ואאו מנואל, נסיך פורטוגל, בנו של ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל.
ב-2 בינואר 1554 מת ז'ואאו מנואל בליסבון, ושבועיים לאחר מכן נולד בנם סבשטיאו, מלך פורטוגל.
לאחר מותו חזרה חואנה לספרד על פי בקשת אביה, והיא הותירה את בנה בידי חמותה קתרינה מאוסטריה, מלכת פורטוגל.
חואנה לא ראתה שוב את בנה, אולם שלחה לו מכתבים ודיוקנאות שלה במשך השנים.
בעת שהותו של אחיה פליפה השני, מלך ספרד באנגליה, שימשה חואנה כעוצרת הממלכה.
בשנת 1557 ייסדה חואנה את מנזר נואסטרה סניורה דה לה נחמה, וב-7 בספטמבר 1573 היא מתה באל אסקוריאל.
חואנה הייתה קתולית אדוקה ופטרונית נלהבת של הישועים.
בזכות מעמדה ולחץ כבד שהפעילה, הצליחה להתקבל כחברה מלאה במסדר, אם כי הושבעה לשמור את הדבר בסוד.
היא האישה היחידה הידועה בהיסטוריה שזכתה לכך.
חואנה אנריקס (בספרדית: Juana Enríquez; 1425 - 13 בפברואר 1468), הייתה אשתו של חואן השני, מלך אראגון ואמו של פרננדו השני, מלך אראגון.
חואנה נולדה בטורלובטון בשנת 1425, לפאדריקה אנריקס, רוזן מנדוסה ולמריאנה פרנאנדס דה קורדובה אי איאלה, בתם של דייגו פרנאנדס דה קורדובה, לורד באנה הראשון ואינש דה איאלה אי טולדו.
באפריל 1444 התחתנה חואנה עם חואן מאראגון, אשר שלט באראגון בשם אחיו אלפונסו החמישי, מלך אראגון ששהה בממלכת נאפולי, וממנו נולדו לה שני ילדים.
בשנת 1450 חזר חואן השני עצמו לשלוט ישירות על נווארה, שנשלטה עד אותה העת על ידי בנו קרלוס, נסיך ויאנה, בעידודה של אשתו השאפתנית חואנה, שביקשה להבטיח את הירושה לבנה פרננדו (אשר לעתיד יקרא פרננדו "הקתולי").
ב-27 ביוני 1458 מת גיסה אלפונסו החמישי, מלך אראגון, ובעלה חואן עלה במקומו לשלטון, מלבד בממלכת נאפולי שם עלה בנו של אלפונסו פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי לשלטון.
ב-13 בפברואר 1468 מתה חואנה בטרגונה מסרטן השד, ובשנת 1469 התחתן בנה פרננדו מאראגון עם איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, ובכך החלו את איחוד ספרד.
באפריל 1444 התחתנה חואנה עם חואן השני, מלך אראגון, ממנו נולדו לה 2 ילדים:
חואנה גאלאן (בספרדית: Juana Galán; 1787–1812), שזכתה לכינוי "לה גאלאנה" (La Galana), הייתה לוחמת גרילה ספרדייה במלחמת חצי האי (1808–1814) אשר עמדה נגד חיל הפרשים הצרפתי, שניסה לעבור דרך העיירה ולדפניאס .
בתור עובדת בטברנה של הכפר, מקום אסטרטגי לאיסוף מידע, היא נחשבה לבעלת הידע המדויק והמעודכן ביותר בסביבה.
ב-6 ביוני 1808, בקרב ולדפניאס שנערך נגד כוחותיו של נפוליאון, לא היו מספיק גברים כדי להגן על העיירה, ולכן הפצירה גאלאן בנשים לצאת ולהילחם.
על אף שגאלאן בדרך כלל מתוארת בסיפורים ובאמנות כחמושה באלה, בגרסה אחת מסופר שהיא ניפצה את ראשיהם של החיילים הצרפתים באמצעות מחבת ברזל.
נשים אחרות שפכו מים רותחים לרחוב דרך חלונות בתיהן, ופיזרו שמן רותח על הכביש.
הקרב הזה היה בין הגורמים לכך שהצבא הצרפתי עזב את מחוז לה מאנצ'ה , אשר בתורו הוביל לניצחון המוחלט של הספרדים בקרב ביילן.
גאלאן נישאה לברתלומה רואיס דה לרמה ב-2 במאי 1810, איתו היו לה שתי בנות.
היא מתה במהלך הלידה השנייה, ב-24 בספטמבר 1812, באותו היום שלה מאנצ'ה השתחררה מצבאו של נפוליאון.
חוּאַנגְג'יוּ (בסינית: 黄酒, פין-יין: Huángjiǔ, מילולית: "יין צהוב" או "אלכוהול צהוב"), הוא משקה אלכוהולי מותסס שמקורו בסין, והוא פופולרי במיוחד באזור ג'יאנגנאן.
חואנגג'יו מותסס מדגן ומפטריה הנקראת בסינית צ'וּ, אותה הפטריה המשמשת להתססת רוטב סויה ובאיג'יו.
תהליך התסיסה אורך כשבועיים בטמפרטורה בין 13°–18°, ואחוז האלכוהול הסופי במשקה נע בין 8% ל-20%.
כיום מספר דגנים משמשים לייצור חואנגג'יו, ביניהם אורז, דוחן, שעורה, דורה ואף חיטה.
החואנגג'יו בדרך כלל מפוסטר, מיושן ומסונן לפני הביקבוק הסופי שלו.
פסטור מסיר זיהומים ועוצר את התסיסה, דבר שמבטיח משקה יציב שטעמו נשמר לאורך זמן.
ישנם משקאות חואנגג'יו שמיושנים עד עשרים שנה.
צבעו בדרך כלל צהוב או כתום בהיר, כפי שמרמז שמו, אך ישנם משקאות חואנגג'יו שקופים לחלוטין וגם חומים.
מותגי חואנגג'יו מפורסמים רבים משתמשים באיכות המים המעורבים בתהליך הבישול כדרך פרסום, ויש הרואים בכך אף את המרכיב החשוב ביותר.
חואנג'יו מוגש בדרך כלל חם, דבר התורם להפצת תרכובות ריח.
בקיץ, פופולרי לשתות חואנג'יו מתוק ומקורר או עם קרח.
לִיַאוֹג'יוּ (料酒) הוא יין חואנג'יו באיכות נמוכה המשמש לבישול.
הליאוג'יו נקרא לרוב במערב "יין שאושינג", אם כי בסין היין הנקרא על שם העיר שאושינג מיוצר באיכות גבוהה ולכן מיועד לשתייה ולא לבישול.
בנוסף להיותו זול יותר מהחואנג'יו, הליאוג'יו גם מתובל בתבלינים סינים שונים ומומלח, לכן אינו מתאים לשתייה.
רוב יצור החואנגג'יו מתרכז בסין וטאיוואן.
חואן מיגל חימנס לופס (בספרדית: Juan Miguel Jiménez López; נולד ב-20 במאי 1993 בקואין, מלאגה, ספרד), הידוע יותר בשם חואנמי (בספרדית: Juanmi), הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בחטאפה מהלה ליגה.
חואנמי התבלט כבר בגיל צעיר מה שגרם לאקדמיה של מאלגה להחתים אותו.
וברב שנותיו בנוער הוא שיחק בקטגוריית גיל גבוהה מזו שהוא השתייך אליה.
בעונת 2009/2010 הוא הועלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגה הספרדית הבכירה הלה ליגה, בהדרכת המאמן חואן רמון מונייס.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך חואנמי לפני גיל 17 במסגרת שמינית גמר גביע המלך שנערך ב-13 בינואר 2010 בקולוסיאום אלפונסו פרס, המשחק הסתיים בהפסד 5−1 לחטאפה.
אך חואנמי כבש את השער המצמק של מאלגה, ובכך הפך לכובש הצעיר ביותר בתולדות מאלגה.
ארבעה ימים לאחר מכן, ערך חואנמי את הופעת הבכורה שלו בליגה כששיחק 8 דקות בניצחון 0−1 של מאלגה על אותה יריבה.
והפך לשחקן הצעיר ביותר שמופיע במדי מאלגה בליגה הבכירה.
בעונת 2010/2011, שבר חואנמי שיא נוסף, כשב-12 בספטמבר 2010, במשחק שנערך במסגרת המחזור השני בלה ליגה, כבש חואנמי צמד שערים בניצחון 3−5 על ריאל סרגוסה, והפך בכך לשחקן הצעיר ביותר שכובש "צמד" בלה ליגה ובכך שבר את שיאם של ראול ובויאן קרקיץ'.
שיא שהחזיק מעל 9 שנים ונשבר בעונת 2019/2020 על ידי שחקן ברצלונה אנסו פאטי.
בעונת 2011/2012 בעקבות החתמתו של החלוץ ההולנדי רוד ואן ניסטלרוי חל פיחות במעמדו של חואנמי והוא לא זכה לדקות רבות, אך המועדון חווה עונת שיא, סיים במקום הרביעי בליגה מה שזיכה אותו בכרטיס לליגת האלופות.
בעונת 2012/2013 ערך חואנמי את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במסגרת שלב הבתים, בהדרכת המאמן מנואל פלגריני.
לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות, הוא עבר, ב-15 בינואר 2013, בהשאלה לראסינג סנטנדר מהליגה הספרדית השנייה.
לאחר חצי עונה בסנטנדר שב חואנמי למאלגה לקראת עונת 2013/2014, בהדרכהמאמן הגרמני ברנד שוסטר זכה חואנמי לדקות רבות יותר, ואף כבש מספר שערים.
עונת 2014/2015 הייתה עונת שיא עבור חואנמי שפרח תחת הדרכתו של המאמן הספרדי חאבי גארסיה, כשסיים כמלך שערי הקבוצה באותה עונה, עם 8 שערים והוביל את הקבוצה לסיים בחלק העליון של הטבלה.
והודות לעונה המרשימה שלו, הוא הצליח למשוך את תשומת ליבו של מאמן נבחרת ספרד ויסנטה דל בוסקה.
שזימן אותו לסגל הנבחרת לקראת צמד משחקים של הנבחרת אחד במסגרת מוקדמות יורו 2016 נגד נבחרת אוקראינה ואחד במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת הולנד.
ב-16 ביוני 2015, חתם חואנמי על חוזה ל-4 שנים בקבוצת סאות'המפטון מהפרמייר ליג, אשר שילמה את סעיף השחרור שלו על סך 7 מיליון אירו.
את הופעת הבכורה שלו במדי סאות'המפטון ערך חואנמי ב-30 ביולי כשעלה כמחליף בניצחון 0−3 של סאות'המפטון על ויטסה ארנהם ההולנדית במסגרת סיבוב המוקדמות השלישי בליגה האירופית.
עם זאת, במהלך העונה הוא בקושי נלקח בחשבון על ידי המאמן רונלד קומאן והיה לחלוץ הרביעי של הקבוצה אחרי גרציאנו פלה, שיין לונג וצ'רלי אוסטין.
הוא שיחק רק ב-19 משחקים מתוכם רק 12 בליגה, בכולם עלה מהספסל, ולא כבש אף שער.
לאחר הכישלון באנגליה ב-9 ביוני 2016 שב חואנמי לליגה הספרדית כשחתם בשורות ריאל סוסיאדד, ששילמה תמורתו קרוב ל-4 מיליון יורו לסאות'המפטון.
את משחק הבכורה שלו במדי סוסיאדד הוא ערך ב-21 באוגוסט 2016 בהפסד 3−0 לריאל מדריד, ואת שער הבכורה שלו הוא כבש שישה ימים לאחר מכן בניצחון של סוסיאדד 0−2 נגד אוסאסונה.
במחזור האחרון של העונה הוא הבקיע שער שוויון נגד סלטה ויגו בדקה האחרונה של המשחק, ובכך הקנה לסוסיאדד נקודה חשובה שנתנה לה את המקום ה-6 בליגה ואת הכרטיס למוקדמות הליגה האירופית.
בנוסף, הוא סיים כמלך השערים של הקבוצה, כשהבקיע בסך הכל 15 שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות.
בעונה שלאחר מכן המשיך חואנמי לבלוט וסיים את העונה עם 10 שערים ב-38 הופעות, 8 מתוכם בליגה.
כשב-14 בספטמבר 2017 ערך חואנמי את הופעת הבכורה שלו עם ריאל סוסיאדד בליגה האירופית.
וב-2 בנובמבר 2017 הוא כבש את שערו הראשון באירופה בניצחון 0−3 של סוסיאדד על וארדאר סקופיה הצפון מקדונית במסגרת המחזור הרביעי של שלב הבתים.
בעונת 2018/2019 חלה ירידה במספרים של חואנמי והוא סיים אותה עם 6 שערים ב-34 הופעות בכל המסגרות, 5 מתוכם בליגה.
ב-14 ביוני 2019, חתם חואנמי על חוזה לחמש שנים בריאל בטיס תמורת סכום של 8 מיליון יורו.
אך את הרב המכריע של עונת הבכורה שלו במועדון הוא בילה מחוץ למגרשים בעקבות פציעה ברגל שמאל.
את שערו הראשון בקבוצה כבש חואנמי רק ב-28 ביוני 2020, בהפסד 2–4 בחוץ מול לבאנטה .
גם בעונה שלאחר מכן המספרים של חואנמי לא היו מרשימים והוא סיים אותה עם 4 שערים ב-20 הופעות בסך הכל בכל המסגרות.
אך את עונת 2021/2022 פתח חואנמי בצורה טובה, כאשר ב-28 בנובמבר 2021 כבש חואנמי שלושער בפעם הראשונה בקריירה שלו בניצחון 3–1 על אותה לבאנטה, ואת הסיבוב הראשון של העונה סיים כסגן מלך השערים עם 11 כאלה, ואף זכה בתואר מצטיין חודש דצמבר בליגה.
ובסך הכל הייתה זו עונת השיא של חואנמי כשסיים אותה עם 16 שערים ב-33 הופעות בליגה ו-20 שערים ב-46 הופעות בכל המסגרות.
ב-8 בספטמבר 2022 נפצע חואנמי במשחק במסגרת שלב הבתים בליגה האירופית נגד ה.י.ק.
ולא חזר למגרשים עד ינואר 2023. ואת עונת 2022/2023 הוא סיים עם 4 שערי ליגה בלבד ב-22 הופעות.
ב-20 באוגוסט 2023 הושאל חואנמי לעונה אחת לאל-ריאד מליגת העל הסעודית.
עד פברואר הוא כבש שער בודד ב-16 הופעות בליגה.
וב-1 בפברואר הוא שב לספרד והושאל לקדיס מהלה ליגה.
בקדיס הוא הופיע ב-16 משחקים כבש 3 שערים אך לא הצליח לסייע לה להיחלץ מירדה לסגונדה ליגה, ובסיום העונה הוא שב לריאל בטיס.
ב-31 בינואר 2025 הושאל חואנמי לחטאפה עד לסיום העונה עם אופציית רכישה בתום תקופת ההשאלה.
ב-1 בפברואר ערך חואנמי את הבכורה שלו בחטאפה בתיקו 0−0 עם סביליה.
הוא סיים את העונה עם 13 הופעות במדי חטאפה ללא שער.
ב-11 ביוני 2025 הפעילה חטאפה את אופציית הרכישה וחואנמי הפך לשחקן של חטאפה.
חואנמי שיחק בנבחרות הצעירות של ספרד בקטגוריות U17, U16 ו-U19. ואף זכה פעמיים ברציפות עם נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערכו ברומניה ב-2011 ובאסטוניה ב-2012, ואף כבש שני שערים.
ב-23 במרץ 2015, זומן חואנמי לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן ויסנטה דל בוסקה, לקראת משחק מוקדמות יורו 2016 מול אוקראינה ומשחק ידידות נגד הולנד, לאחר שהחלוץ דייגו קוסטה נפצע בשריר הירך האחורי.
את הופעת הבכורה שלו הוא ערך ב-31 במרץ במשחק שהתקיים באמסטרדם ארנה, הוא פתח בהרכב ופינה את מקומו לאלברו מוראטה בהפסד של ספרד 0–2 להולנד.
שחקן החודש בלה ליגה: דצמבר 2021
השחקן הצעיר ביותר שכובש במדי מאלגה
ב-13 בינואר 2010, בהפסד של מאלגה נגד חטאפה (5−1) הוא כבש את השער של מאלגה, והפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של מאלגה שמבקיע שער במשחק רשמי, בגיל 16 שנים ו-238 ימים.
השחקן הצעיר ביותר שכבש צמד במשחק ליגה
ב 12 בספטמבר 2010, בניצחון של מאלגה נגד ריאל סרגוסה (3−5) הוא כבש צמד, והפך לשחקן הצעיר ביותר שעשה זאת בליגה הראשונה בספרד, בגיל 17 שנים ו-115 ימים.
חְוָאנְגְפּוּ (בסינית מפושטת: 黄浦; בסינית מסורתית: 黃浦; בפין-יין: Huángpŭ) הוא החלק המזרחי של הליבה העירונית המסורתית של העיר שאנגחאי, וכיום הוא המרכזי ביותר מבין 16 הרבעים של העיר.
הרובע הוא מקום מושבו של השלטון מקומי, והוא מכיל מספר אטרקציות מרכזיות בולטות בהן אזור הבונד, ואזורי קניות פופולריים כגון ו.
הרובע משתרע על פני 20.50 קמ"ר וגובל בארבעה רבעים נוספים - פּוּדוֹנְג ממזרח, מצפון, גִ'ינְג-'אָן מצפון-מערב ו מדרום-מערב.
חואנגפו הוא כיום אחד הרבעים העירוניים הצפופים ביותר בעולם.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, חיו ברובע 662,030 תושבים, כאשר צפיפות האוכלוסין הייתה 32,302 תושבים לקמ"ר.
הרובע נקרא על שם .
מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי
רובע חואנגפו מחולק לעשרה תתי-רבעים (街道/Jiēdào):
חואנחו גוארנידו (בספרדית: Juanjo Guarnido; נולד ב-1967) הוא מאייר וקומיקסאי ספרדי, יוצר הסדרה "בלקסאד".
הוא למד ציור בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת גרדנה.
לאחר סיום הלימודים הוא עבד עבור מארוול קומיקס.
בשנת 1990 הוא עבר למדריד ועבר מספר שנים עבור ערוצי טלוויזיה.
בשנת 1993 הוא התחיל לעבוד בחברת וולט דיסני ועבר להתגורר בפריז.
באותה תקופה הוא עבד בהנפשת דמויות בסרטים כמו "טרזן", "הרקולס" ו-"אטלנטיס: האימפריה האבודה".
לאחר מספר שנים הוא עזב את דיסני וביחד עם חואן קאנלס חתם על חוזה עם חברה צרפתית Dargaud.
החוברת זכתה במספר פרסים ובעקבות ההצלחה בשנת 2003 פורסמה חוברת שנייה בסדרה Arctic-Nation.
החוברת השלישית בסדרה Âme Rouge (Red Soul) פורסמה בשנת 2006 וגם היא זכתה להצלחה ופרסים.
בשנת 2011 גוארנידו קיבל פרס אייזנר על הסדרה.
בנוסף לסדרה בלקסאד, גוארדינו פרסם חוברת Les Indes Fourbes בשנת 2019. חוברת זו זכתה בצרפת במספר פרסים.
חואנה, נסיכת קסטיליה, הידועה בשם לה בלטראניה (בספרדית: Joana de Trastâmara; 28 בפברואר 1462 – 12 באפריל 1530), הייתה טוענת לכס המלכות של קסטיליה, ומלכת פורטוגל כאשתו של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, דודה.
אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה התחתן עם ז'ואנה, נסיכת פורטוגל, בתו של דוארטה, מלך פורטוגל ואחותו הצעירה של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, ב-21 במאי 1455. שבע שנים מאוחר יותר, חואנה נולדה באלקסאר המלכותי של מדריד.
אנריקה הרביעי היה נשוי בעבר לבלאנש השנייה, מלכת נווארה.
לאחר שלוש עשרה שנים, נישואים אלה בוטלו בטענה שמעולם לא בוצעו.
זה יוחס לקללה, שהשפיעה רק על יחסיו של אנריקה עם בלאנש; מספר זונות מסגוביה העידו כי לא הבחינו בעדות לקיום היחסים.
לאנריקה לא היו ילדים אחרים והשמועות היו חסרות אונים.
אמה של חואנה, ז'ואנה מפורטוגל, גורשה בסופו של דבר לטירה של הבישוף פונסקה, שם התאהבה באחיין של פונסקה ונכנסה להריון.
אנריקה התגרש מז'ואנה בשנת 1468.
ב-9 במאי 1462, חואנה הוכרזה רשמית כיורשת כס המלכות של קסטיליה וקיבלה את התואר נסיכת אסטוריאס.
אנריקה כפה על האצילים של קסטיליה להישבע לה אמונים והם הבטיחו שהם יתמכו בה כמלך.
רבים מהאצילים הבולטים יותר, שביקשו להגביר את כוחם, סירבו להכיר בחואנה, והעדיפו שאנריקה ימנה כיורש את אחיו למחצה הצעיר, אינפנטה אלפונסו.
פרץ סכסוך מזוין ובשנת 1464 אילצה ליגת האצילים את אנריקה להתכחש לחואנה ולהכיר באינפנטה אלפונסו כיורשו.
לאחר מכן הפך אלפונסו לנסיך אסטוריאס, תואר שהוחזק באופן מסורתי על ידי יורש העצר.
אנריקה הסכים לפשרה זו עם הקביעה כי אינפנטה אלפונסו יתחתן עם חואנה (אחיינית למחצה שלו), כדי להבטיח ששניהם יקבלו את הכתר.
אבל בשנת 1468, אינפנטה אלפונסו מת, ואנריקה התגרש מאמה של חואנה, וכתוצאה מכך עקירתה של חואנה בסדר הירושה.
דודתה למחצה, אינפנטה איזבלה, הוכנסה לפניה בסדר הירושה, למרות שחואנה נחשבה ליורשת אחרי איזבלה.
חואנה הוחזקה במעצר על ידי משפחת מנדוזה בין השנים 1465–1470, ולאחר מכן על ידי חואן, מרקיז דה וילנה (הועלה, בשנת 1472, לדוכס הראשון של אסקאלונה), ומשפחתו בין השנים 1470–1475. נערכו משא ומתן רבים לנישואיה עם מישהו שיכול להגן על זכויות הירושה שלה.
ב-26 באוקטובר 1470, היא התארסה ולאחר מכן נישאה על ידי מיופה כוח לשארל, דוכס גיין, אחיו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, והוכרזה כיורשת העצר הלגיטימית.
אבל שארל מת ב-1472. לאחר כמה סידורים מעורערים, שכללו נסיכים צרפתים ובורגונדים, הובטחה חואנה בנישואין לדודה מצד אמה, אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, שנשבע להגן על זכויותיה (ועל זכויותיו שלו) בכתר קסטיליה.
כשאנריקה מת ב-1474, היא הוכרה כמלכה על ידי כמה פלגים של אצילים, בעוד שאחרים העדיפו את דודתה למחצה איזבלה כמלכה.
זה התחיל את מלחמת הירושה הקסטיליאנית בת ארבע השנים.
איזבלה נתמכה על ידי פרננדו מאראגון (אליו נישאה), ועל ידי רוב האצולה והכמורה הקסטיליאנית: בית מנדוזה החזק; משפחת מנריקה דה לארה; הדוכס השני ממדינה סידוניה; הדוכס הראשון מאלבורקרקי; מסדר סנטיאגו; ומסדר קלטרווה, מלבד המאסטר הגדול שלו.
ב-10 במאי 1475 פלש אפונסו החמישי, מלך פורטוגל לקסטיליה והתחתן עם חואנה בפלסנסיה, 15 ימים לאחר מכן, והפך אותה למלכת פורטוגל.
חואנה ואפונסו החמישי קיימו חצר מלוכה בטורו, והיא נחשבה לשליטה מבטיחה על ידי אנשי החצר שלה, אם כי צעירה מדי.
חואנה שלחה מכתב לערי קסטיליה, תוך שהיא מסבירה את רצונו של אביה המלך אנריקה הרביעי שהיא תשלוט, והציעה שהערים יצביעו עבור איזו ירושה שהן רוצות להכיר.
עם זאת, חואנה מצאה פחות תומכים מהצפוי.
תוך זמן קצר, בעלה של איזבלה הראשונה, המלך פרננדו השני, הוביל את כוחותיה נגד צבאותיהם של חואנה ובעלה אפונסו החמישי.
שני הצבאות נפגשו בטורו (1 במרץ 1476).
המלך אפונסו החמישי הוכה על ידי השמאל והמרכז של צבאו של המלך פרננדו, ונמלט משדה הקרב.
בנו הנסיך ז'ואאו מפורטוגל ניצח את האגף הימני הקסטיליאני, החזיר את הדגל המלכותי הפורטוגלי האבוד, והחזיק בשדה הקרב, אך בסך הכל הקרב לא היה החלטי.
למרות זאת, יוקרתם של חואנה ואפונסו החמישי התפוגגה מכיוון שפרננדו השני שלח הודעות לכל ערי קסטיליה ולכמה ממלכות אחרות שהודיעו להם על ניצחון ענק שבו נמחצו הפורטוגלים.
מול החדשות הללו, מפלגתה של חואנה לה בלטראניה, שהייתה במצור באלקאסר המלכותי, בוטלה, והפורטוגלים נאלצו לחזור לממלכתם."זה הקרב על טורו.
הצבא הפורטוגלי לא בדיוק הובס; עם זאת, התחושה הייתה שעניינה של דונה חואנה אבד לגמרי.
הגיוני שעבור הקסטיליאנים, טורו נחשב כגמול אלוהי, הפיצוי שרצה אלוהים על האסון הנורא של אלג'וברוטה, שעדיין חי בזיכרון הקסטיליאני."לאחר מכן, בעלה של חואנה אפונסו ניסה ללא הצלחה ליצור ברית עם לואי האחד עשר, מלך צרפת.
בשנת 1478, נישואיהם של חואנה ואפונסו החמישי בוטלו על ידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי על רקע קרבת משפחה, וסיימו את כהונתה כמלכת פורטוגל.
היא גם נאלצה לוותר על התואר מלכת קסטיליה.
בשנת 1479, אפונסו ויתר על היומרה שלו לכתר הקסטיליאני וחתם על הסכם עם איזבלה ופרננדו.
לחואנה ניתנה בחירה: להיכנס למנזר, או להינשא לבנה בן השנה של איזבלה חואן כשיגיע לבגרות (ואם אז יסכים).
חואנה בחרה להיכנס למנזר סנטה קלרה בקוימברה, ולטקס הייתה עדה איזבלה, ששיבחה את החלטתה.
היא לא נכלאה במנזר, ובסופו של דבר הורשתה להתגורר בטירת סאו ז'ורז'ה בליסבון.
בשנת 1482, פרנסיסקו פיבוס, מלך נווארה, אחיינו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, הציע לה נישואין, מתוך כוונה להעלות שוב את תביעתה לקסטיליה.
זה נועד כאזהרה צרפתית לאיזבלה ופרננדו, שאיימו על רוסיון.
אבל פרנסיסקו מת זמן קצר לאחר מכן.
איזבלה מתה בשנת 1504, ונטען כי, כתמרון לשמור על השליטה בקסטיליה, במקום שחתנו פליפה יירש אותה שם, פרננדו הציע נישואים לחואנה, אך היא סירבה.
חואנה חתמה על מכתביה "לה ריינה" ("המלכה"), עד שמתה.
היא נודעה בפורטוגל בתור "a Excelente Senhora" ("הגברת המצוינת").
היא מתה בליסבון, לאחר ששרדה לאחר דודתה איזבלה הראשונה.
תביעתה של חואנה לקסטיליה נכחדה במותה, שכן היורשת שלה הייתה בת דודתה חואנה, בתה של איזבלה, שכבר הייתה מלכת קסטיליה, אך טענה זו מוטלת בספק מכיוון שבשנת 1522 היא הכריזה על היורש שלה כמלך פורטוגל כי בת דודתה הייתה בת לשני אויבים (והחולשים) של הכתר שלה (איזבלה ופרננדו).
חואן פדרו רמירס לופס (נולד ב-30 באפריל 1991), הידוע בכינוי חואנפה, הוא כדורגלן ספרדי המשחק כבלם בז'ירונה מהלה ליגה.
חואנפה נולד בלאס פאלמאס, וגדל במחלקת הנוער של לאס פאלמאס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים ב-2008 בליגה הרביעית.
ב-13 ביוני 2009, ערך חואנפה את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה הראשונה, כשנכנס כמחליף מאוחר בתיקו 0-0 נגד ראיו ואיקאנו בליגה השנייה.
ב-22 ביוני 2010 קודם רשמית לסגל הקבוצה הבוגרת.
ב-21 בינואר 2012, הבקיע חואנפה את שער הבכורה שלו בליגה השנייה, שער ניצחון בדקה ה-90 בתיקו 1-1 נגד סבדל.
בספטמבר 2013, עזב את המועדון וחתם בראסינג סנטנדר מהליגה השלישית.
לאחר העפלה לליגה השנייה, חתם חואנפה ביוני 2014, על חוזה ל-3 שנים בגרנדה, אך הושאל מיד לראסינג סנטנדר.
ביולי 2015, הושאל לעונה אחת לריאל ואיאדוליד.
ביולי 2016, חתם על חוזה קבוע ל-3 שנים בז'ירונה מהליגה השנייה.
הוא תרם 34 הופעות בעונה שהסתיימה בהעפלה היסטורית של המועדון ללה ליגה.
חואן לואיס סאנצ'ס ולסקו (בספרדית: Juan Luis Sánchez Velasco; נולד ב-15 באוגוסט 2003 בסביליה שבספרד), הידוע כחואנלו סאנצ'ס (בספרדית: Juanlu Sánchez) או בקצרה כחואנלו (בספרדית: Juanlu), הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקיצוני הימני והמגן הימני בקבוצת סביליה מהלה ליגה.
חואנלו גדל במחלקות הנוער של לוס קמיננטס, סן אלברטו מגנו וסביליה.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של סביליה, ובשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת לה ליגה.
ב-8 באוגוסט 2022 הושאל סאנצ'ס למשך עונת למירנדס מהליגה הספרדית השנייה.
הוא ערך 37 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים, ובסופה חזר לסביליה.
חְוָאנְגְיְוֵּ'אן (בסינית: 湟源; בטיבטית: སྟོང་སྐོར) היא נפה השייכת לנציבות העירונית שִׂינִינְג, בירת מחוז צ'ינגהאי שבמערב הרפובליקה העממית של סין.
מושב הנפה היא , הידועה במונגולית בשם דאן גאר ובטיבטית בשם טונגקור.
הנפה משתרעת על פני 1,547 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בה 109,802 תושבים.
הנפה חואנג-יו'אן מחולקת לשתי עיירות ושבעה פלכים:
העיר העתיקה של דאן גאר, הליבה ההיסטורית של העיר צ'נגגוואן שהיא עיירת מסחר היסטורית.
הר ז'ה-יו'ה ושרידי מנזר טונגקור, מעבר הרים בו נסעה כביכול הנסיכה ונצ'נג ב.
חואן מיגל "חואנמי" לטאסה פרננדס לאיוס (בספרדית: Juan Miguel "Juanmi" Latasa Fernández Layos; נולד ב-23 במרץ 2001 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ריאל ואיאדוליד.
לטאסה גדל במחלקות הנוער של אוניון אדארבה וריאל מדריד.
בשנת 2019 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד.
ב-15 במאי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד קדיס במסגרת המחזור ה-37 בלה ליגה לעונת 2021/2022. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו, בה זכתה ריאל מדריד באליפות ספרד.
הוא ערך 18 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד, וב-2 ביולי 2023 הוארכה השאלתו גם לעונת 2023/2024.
בסיום עונת ההשאלה בחטאפה, עבר לטאסה לריאל ואיאדוליד.
חואן גוטיירס מורנו (בספרדית: Juan Gutiérrez Moreno; נולד ב-23 ביולי 1976), הידוע בכינוי חואניטו (בספרדית: Juanito), הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
חואניטו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער קדיס, עיר הולדתו.
בגיל 19 הצטרף לקבוצת המילואים ויש לו גם הופעה אחת בקבוצה הבוגרת.
בשנת הצטרף לריאל בטיס ב' בה שיחק שלוש שנים.
בקיץ הושאל לרקראטיבו ולבה מהליגה השנייה עד לסיום העונה.
בקיץ חזר לבטיס והצטרף לקבוצה הבוגרת.
ב-23 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד ריאל ואיאדוליד.
ב-13 בינואר 2002 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מאלגה.
שבועיים לאחר מכן הבקיע בתיקו 1-1 נגד ריאל מדריד.
חואינטו היה שותף לעונת השיא של המועדון אחרי שנים רבות בהן רשמה זכייה בגביע המלך הספרדי ובמקביל סיימה את הליגה במקום הרביעי שהובילה להשתתפות בליגת האלופות לראשונה בתולדותיה.
במשחק הבכורה של המועדון במפעל בו הפסידה 2-1 לליברפול שימש כקפטן.
בקיץ עבר לאתלטיקו מדריד בהעברה חופשית אחרי שעונה קודם לכן בטיס ירדה לליגה השנייה.
ב-4 באפריל 2010 כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0-3 נגד דפורטיבו לה קורוניה.
בקיץ חתם בריאל ואיאדוליד מהליגה השנייה.
ב-21 באוגוסט 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד נגד .
ב-1 במרץ 2006 הבקיע את השער הראשון שלו בנבחרת בניצחון 2-3 נגד .
חואניטו השתתף עם הנבחרת ביורו 2004, מונדיאל 2006 ויורו 2008 בו זכתה ספרד.
חואניטה מילנדר-מקדונלד הייתה פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-37 של מדינת קליפורניה בשנים 1996–2007. היא הייתה חברת המפלגה הדמוקרטית.
טרם היבחרה לקונגרס הייתה חברת האספה המדינתית של קליפורניה.
היא התחנכה בלוס אנג'לס הארבור קולג'; באוניברסיטת רדלנס ממנה קיבלה תואר במנהל עסקים; באוניברסיטת המדינה קליפורניה בלוס אנג'לס ממנה קיבלה תואר שני במנהל חינוכי; ובאוניברסיטת דרום קליפורניה, בה השלימה לימודי דוקטורט במנהל ציבורי.
היא עבדה כמורה, עורכת ספרי לימוד, ולאחר מכן כמנהלת מוסד ללא כוונות רווח הפועל למען סוגיות מגדר.
היא הייתה חברה באחוות אלפא קפא אלפא.
מילנדר-מקדונלד שימשה כחברה במועצת עיריית קרסון שבקליפורניה, וייצגה את מחוז הבחירה ה-55 באספה המדינתית של קליפורניה בין השנים 1992 ל-1996.
בבחירות מיוחדות שהתקיימו במרץ 1996 נבחרה מילנדר-מקדונלד לראשונה אל בית הנבחרים של ארצות הברית.
היא נבחרה למלא את מקומו של חבר הקונגרס וולטר טאקר שהתפטר בעקבות האשמות בשחיתות ונידון ל-27 חודשי מאסר.
בעוד שבפעם הראשונה היא זכתה בבחירות מקדימות קשוחות וניצחה תשעה מועמדים, ביתר מערכות הבחירות בהן התמודדה במרוצת השנים לא ניצבה בפני תחרות רצינית.
בעת כהונתה בבית הנבחרים האמריקאי נודעה מילנדר-מקדונלד במחויבותה להגנה על זכויות האדם.
היא הביעה תמיכה נלהבת בסיוע לקורבנות רצח עם וסחר בבני אדם, וב-1996 הובילה חקירת האשמות לפיהן סוכנות הביון המרכזית עבדה עם סוחרי קוקאין כדי לממן מורדי קונטראס בניקרגואה.
ב-19 בדצמבר 2006 מילנדר-מקדונלד מונתה ליושבת ראש ועדת הניהול של בית הנבחרים בקונגרס ה-110. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שישבה בראש הוועדה.
היא גם הייתה חברה בשדולה השחורה בקונגרס ובקואליציה הדמוקרטית החדשה, ונחשבה למועמדת מובילה לתפקיד מזכירת התחבורה של ארצות הברית אם ג'ון קרי היה מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004.
תוך שבוע ימים מבקשתה לצאת לחופשה כדי להתמודד עם מחלתה, ב-22 באפריל 2007 נפטרה מילנדר-מקדונלד בטיפול הוספיס, ונכנעה לסרטן המעי הגס בגיל 68 בביתה שבקרסון.
היא הותירה אחריה בעל, ג'יימס מקדונלד ג'וניור, וחמישה ילדים.
חואקין רודריגו וידרה (בספרדית: Joaquín Rodrigo Vidre; 22 בנובמבר 1901 – 6 ביולי 1999) היה מלחין ופסנתרן ספרדי.
יצירתו המפורסמת ביותר היא קונסיירטו דה ארנחואס – קונצ'רטו לגיטרה קלאסית ותזמורת.
רודריגו נולד בסגונטו והתעוור בגיל שלוש כתוצאה ממחלת אסכרה.
הוא התחיל ללמוד מוזיקה בוולנסיה והמשיך בפריז, אצל פול דיקא.
אחרי תקופה קצרה בספרד חזר לפריז ללמוד מוזיקולוגיה.
היצירה "Cinco Piezas Infantiles" זיכתה את רודריגו בפרס הלאומי של ספרד לתזמורת בשנת 1925.
ב-19 בינואר 1933 נשא לאישה את ויקטוריה קמחי, פסנתרנית ממוצא יהודי-טורקי.
את יצירתו המפורסמת ביותר, ה"קונסיירטו דה ארנחואס", כתב בפריז בשנת 1939. זהו קונצ'רטו לגיטרה קלאסית ותזמורת.
הפרק השני והאיטי מבין שלושת פרקי היצירה, האדג'ו, הוא אחד המוכרים במוזיקה הקלאסית של המאה ה-20, ונגינת הגיטרה משתלבת בו הדדית עם קרן אנגלית.
פרק זה אף זכה לביצוע של נגן הג'אז מיילס דייוויס ולעיבוד מפורסם של פסנתרן הג'אז צ'יק קוריאה - Spain.
הצלחת היצירה הזו הביאה עמה הזמנות מכמה וכמה סולנים ידועי שם, ביניהם החלילן ג'יימס גולוויי והצ'לן ג'וליאן לויד ובר.
ה"קונסיירטו אנדאלוס" שלו, לארבע גיטרות ותזמורת, נכתב לפי הזמנתו של סלדוניו רומרו לביצוע על ידיו עם שלושת בניו.
בתו של רודריגו, ססיליה, נולדה ב-27 בינואר 1941. מאז 1947 כיהן כפרופסור לתולדות המוזיקה בחוג על שם מנואל דה פאיה, בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת קומפלוטנס במדריד.
בשנת 1991 העניק המלך חואן קרלוס הראשון לרודריגו את תואר האצולה "מרקיז גני ארנחואס".
הוא זכה בפרס נסיך אסטוריאס היוקרתי בשנת 1996 (המקבילה הספרדית לפרס נובל).
ממשלת צרפת העניקה לו בשנת 1998 את תואר אביר מסדר האמנויות והספרות.
רודריגו מת בשנת 1999 במדריד.
הוא ואשתו ויקטוריה נטמנו בבית הקברות בארנחואס.
קונסיירטו אן מודו גאלאנטה (1949)
קונסיירטו קומו און דיברטימנטו (1978 - 1981)
קונסיירטו אנדאלוס (1967 - 4 גיטרות)
קונסיירטו הרואיקו (1942 - פרס מוזיקה לאומית)
קונסיירטו מדריגל (1968 - 2 גיטרות)
חוגלארס (1923 - 2 פסנתרים; היצירה הראשונה לביצוע לפני קהל, 1924, תזמורת ולנסיה)
חוב ציבורי (נקרא גם: חוב ממשלתי, חוב ריבוני, חוב לאומי) הוא כלל החובות של המגזר הציבורי, הכולל את הממשלה המרכזית ואת הממשלות האזוריות (רשויות אוטונומיות, עיריות, רשויות מקומיות ועוד).
חוב ציבורי נוצר ממכירת איגרות חוב או לקיחת הלוואות.
ניתן לחלק את החוב הציבורי לחוב פנימי, בו המלווים הם אזרחי המדינה, ולחוב ציבורי חיצוני, שהוא הסכום הכולל שחייב המגזר הציבורי כלפי בעלי חוב במדינות אחרות, כגון ממשלות זרות, אזרחים זרים, תאגידים זרים או מוסדות זרים ובין-לאומיים אחרים.
חלוקה נפוצה נוספת של החוב הממשלתי היא לפי משך הזמן עד לפירעון.
חוב לטווח הקצר נחשב בדרך כלל למשך שנה או פחות (דוגמת מלווה קצר מועד), והחוב לטווח הארוך הוא ליותר מעשר שנים (דוגמת איגרות חוב ממשלתיות).
חוב לטווח בינוני נופל בין שני גבולות אלה.
הגדרה רחבה יותר של חוב ממשלתי עשויה לשקלל את כל התחייבויות הממשלה, כולל תשלומי פנסיה עתידיים ותשלומים עבור סחורות ושירותים שהממשלה התקשרה אליהם אך טרם שילמה עבורם.
חוב ציבורי אינו מהווה בעיה אם המגזר הציבורי מנהל מדיניות פיסקלית נכונה בנוגע להלוואותיו.
לעיתים, הלוואה שנלקחת על ידי דור אחד, עלולות להוות נטל כבד על הדורות הבאים שצריכים להחזירה.
במדינות בעלות חוב ציבורי גבוה יש לרוב פגיעה בשירותים הניתנים עקב הנתח הגדול של החזרי החוב (החוב והריבית) בתקציב.
את גודל החוב הציבורי לא נהוג למדוד בכסף עקב השפעות אינפלציה וכיוון שחוב ציבורי בגודל נתון עלול להוות נטל עצום ביחס לכלכלה קטנה, בעוד שלכלכלה גדולה הוא מהווה נטל זעיר.
לכן נהוג לבטא את החוב הציבורי כאחוז מן התוצר המקומי הגולמי (תמ"ג), כלומר מציינים את שיעורו של החוב מכלל התוצר המקומי של אותה כלכלה.
היקף החוב הציבורי קובע את גובה ההוצאה של הממשלה על החזרי חובות, תשלום הקרן ותשלום הריבית.
כאשר החוב גבוה מאוד, היקף ההוצאה על ריבית גבוה מאוד.
מדינות רבות שלוו כסף, כגון ישראל ורוסיה, משתדלות להחזיר את חובן בזמן כדי שאותם מקורות ימשיכו להעניק להן הלוואות חדשות כשהן יצטרכו, וגם כדי שהריבית העצומה לא תתפח.
ישראל מחזירה הלוואות ולוקחת חדשות באופן שוטף.
דבר זה יעיל יותר מבחינה כלכלית מאשר אי החזרת הלוואה ישנה.
על כן ישראל מחזירה את חובה הישן מהר ככל האפשר על מנת ליטול הלוואה חדשה בריבית נמוכה יותר וכך לצמצם את החוב באופן הדרגתי.
שיטה זו מאפשרת המשך גירעון עד שההיצע מדביק את הביקוש.
למדינות יש מגוון כלים על מנת לווסת את החוב הציבורי.
כלים אלו מכונים כללים פיסקליים.
על פי אמנת מאסטריכט מ-1992 נדרשות מדינות החברות באיחוד האירופי לעמוד בשני קריטריונים פיסקליים מרכזיים: גירעון תקציבי הנמוך מ-3% תוצר וחוב ממשלתי הנמוך מ-60% תוצר.
בתחילת העת החדשה, המלכים האירופאים היו לרוב מתקשים להחזיר את הלוואותיהם או היו מסרבים באופן שרירותי להחזיר אותם.
זה בדרך כלל גרם למממנים להיזהר מהלוואות למלך ועלות החוב למדינות, שהיו לעיתים קרובות במלחמה, נותרו תנודתיות ביותר.
הקמת הבנק המרכזי הראשון בנק אנגליה – מוסד שנועד להלוות לממשלה – נועד בתחילה על ידי ויליאם השלישי, מלך אנגליה למימון מלחמתו בצרפת.
הוא העסיק סינדיקט של אנשי כספים בסיטי של לונדון וסוחרים כדי להציע למכירה איגרות חוב ממשלתית.
סינדיקט זה התפתח במהרה לבנק אנגליה, ובסופו של דבר מימן את הכיבושים האימפריאליים בראשות ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו.
את הקמת הבנק ניהל שר האוצר צ'ארלס מונטאגו, הארל הראשון מהליפקס, בשנת 1694, על פי לתוכנית שהציעה ויליאם פטרסון שלוש שנים קודם לכן.
הוא הציע הלוואה של 1.2 מיליון ליש"ט לממשלה; בתמורה המלווים ימנו נגיד לבנק אנגליה, שיקבל הרשאות בנקאיות ארוכות טווח כולל הזכות להנפיק שטרות.
הקמת בנק אנגליה חוללה מהפכה במימון הציבורי וסיימה את הנוהג של מלכים שהתקשו או לא יכלו להחזיר חובות.
מכאן ואילך, ממשלת בריטניה לעולם לא תיכשל בהחזר חובותיה.
במאות שלאחר מכן, מדינות אחרות באירופה ובהמשך בעולם כולו, אימצו מוסדות פיננסיים דומים של בנק מרכזי לניהול החוב הממשלתי שלהם.
בשנת 1815, בסוף תקופת המלחמות הנפוליאוניות, הגיע החוב הממשלתי הבריטי לשיא של יותר מ-200% מהתמ"ג.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם בבריטניה "הקרן הלאומית" שמבוסס על תרומות ומטרתו להחזיר את החוב הלאומי במלואו.
גם בשנת 2021 כספי הקרן לא מהווים פחות מאחוז מהחוב ולא ניתנים למימוש.
בשנת 2018 החוב הממשלתי העולמי הגיע לשווי של 66 טריליון דולר, או בערך 80% מהתמ"ג העולמי.
החוב הציבורי בשנת 2010 היה 621 מיליארד ש"ח, מתוכם כ-17% חוב חיצוני במטבע חוץ, בגובה 105.7 מיליארד ש"ח.
החוב החיצוני מורכב מארבעה גורמים עיקריים:
איגרות חוב בערבות של ממשלת ארצות הברית
בשנת 2013 גדל החוב הממשלתי בכ־4.4% ועמד על 696.3 מיליארד ₪, לעומת 666.8 מיליארד ₪ בשנת 2012. תקציב המדינה בשנת 2011 היה 361 מיליארד שקלים מתוכם 23% שהם 85 מיליארד שקלים הופנו להחזר חובות.
בפועל החזר החובות מומן למעשה באמצעות הלוואות חדשות שעלו על סכום זה בשל החריגה בתקציב.
בסוף שנת 2016 עמד החוב הממשלתי על סך 740.8 מיליארד שקל – שמהווים 62.2% מהתוצר
בסוף שנת 2017 עמד החוב הממשלתי על סך 747.1 מיליארד שקל.
בסוף שנת 2018 עמד החוב הממשלתי על סך 788.3 מיליארד שקל.
בסוף שנת 2019 עמד החוב הממשלתי על סך 822.3 מיליארד שקל – שמהווים 60% מהתוצר
בסוף שנת 2020 עמד החוב הממשלתי על סך 984.0 מיליארד שקל, שמהווים 72.4% מהתוצר.
28% מהחוב הוא חוב מקומי לא סחיר כדוגמת אג"ח מיועדות.
בסוף שנת 2022 עמד החוב הממשלתי על סך 1.044 טריליון שקל.
בשנת 2019 הסתכמו הוצאות הריבית על חובות המדינה ב-38.1 מיליארד שקל שהם 2.71% מהתוצר.
בשנת 2020 הסתכמו הוצאות הריבית על חובות המדינה ב-38 מיליארד שקל שהם 2.74% מהתוצר.
בדיון הציבורי הנערך בטרם נקבע תקציב המדינה נהוג להתמקד באחוזי הגדלת הגרעון שהיו לדוגמה ארבעה אחוזים בשנת 2011.
חואקין רפאל פיניקס הוא שחקן ומפיק קולנוע אמריקאי-יהודי, זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "ג'וקר" (2019).
תפקידיו הקולונועיים הגדולים הראשונים היו בסרטים "חופשה בחלל" (1986), ו"הורים במשרה מלאה" (1989).
מאוחר יותר, היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור גילומו של הקיסר המרושע קומודוס באפוס ההיסטורי של רידלי סקוט "גלדיאטור" (2000), בו כיכב לצידו של ראסל קרואו.
בהמשך זכה להצלחה נוספת ב"סיינס" (2002), לצד מל גיבסון ו"הכפר" (2004), שניהם של מ.
ב-2005 זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הראשי הטוב ביותר לתפקיד קומי או מוזיקלי עבור גילומו של המוזיקאי והזמר ג'וני קאש בסרט "הולך בדרכי", עליו גם קיבל מועמדות נוספת לפרס אוסקר.
בשנת 2012 פיניקס כיכב בסרט הדרמה הפסיכולוגית של פול תומאס אנדרסון "המאסטר".
על תפקיד זה קיבל מועמדות בפעם השלישית לפרס אוסקר, וזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה.
בשנת 2013 כיכב בסרט "היא", ועל תפקידו זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2019 גילם פיניקס את דמותו של הג'וקר במותחן הפסיכולוגי של טוד פיליפס "ג'וקר" (2019).
תפקידו זה זכה בשבחים גורפים ופיניקס קיבל פרסים רבים כולל פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך, ואף זכה לראשונה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
לצד היותו שחקן ומפיק, פיניקס הוא גם אקטיביסט זכויות בעלי החיים ואיכות הסביבה במשך שנים רבות.
נולד בשם חואקין רפאל בוטום (Joaquin Rafael Bottom) וגדל בסן חואן, בירת פוארטו ריקו (אי בקריביים שנשלט חלקית על-ידי ארצות הברית), למשפחה בת 5 ילדים.
אמו יהודייה שנולדה ברובע הברונקס שבניו יורק למשפחה אורתודוקסית, ואביו אמריקאי-קתולי.
בגיל 6 עברו לקליפורניה שבארצות הברית, שם החל קריירה מוקדמת כילד שחקן, לאחר שהוריו השחקנים עודדו את כל חמשת ילדיהם לדבוק בקריירת בידור ומשחק.
הוריו הצטרפו לכת הנוצרית הטבעונית Children of God, אך פרשו ממנה לאחר כמה שנים, אם כי נותרו טבעונים.
על הרקע הדתי-המעורב של משפחתו סיפר פיניקס כי "הוריי האמינו באלוהים.
אני יהודי, אמי יהודייה, אבל היא מאמינה [גם] בישו...
אבל הם אף פעם לא היו אדוקים...
תמיד הייתה להם הבנה רוחנית אלטרנטיבית של הדברים".
בצעירותו כשחקן מתחיל, בחר להחליף זמנית את שמו לליף פיניקס (Leaf Phoenix).
לעולם המשחק נכנס פיניקס בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה, ולאחר מכן עשה את הופעת הבכורה הקולנועית שלו ב-1986 בסרט המדע הבדיוני "SpaceCamp".
כעבור מספר שנים פרש ממשחק ועבר עם אביו להתגורר במקסיקו.
ב-1993 חזר פיניקס להוליווד, והוא זה שהזמין את האמבולנס כשאחיו הבכור המנוח - השחקן ריבר פיניקס - לקח מנת יתר, ונפטר בעקבות כך.
ב-1995 התפרסם בסרט "פיתוי קטלני" של הבמאי גאס ואן סנט לצד ניקול קידמן וקייסי אפלק.
בהמשך קיבל ביקורות טובות על תפקידו ב"פיתוי קטלני" וכן וקיבל מועמדות לפרס האוסקר על תפקידו כקומודוס, קיסר רומא ב"גלדיאטור" של הבמאי רידלי סקוט.
בנוסף הופיע במספר תפקידי משנה בסרטים מצליחים כמו "8 מ"מ" של ג'ואל שומאכר ובשני סרטיו של מ.
ב-2005 קיבל את הפרס ההומניטרי בפסטיבל הסרטים של סן דייגו על תפקידו בסרט "ארת'לינגס".
בנוסף ב-2005, שיחק בתפקיד ראשי בסרט "הולך בדרכי", עליו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הראשי הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי.
ב-2006 קיבל מועמדות לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בדרמה הביוגרפית-מוזיקלית "הולך בדרכי", בה גילם את זמר הקאנטרי ג'וני קאש.
ב-2007 שיחק בתפקיד ראשי בסרט דרמת הפעולה "הלילה הוא שלנו", לצדו של מארק וולברג לצדה של אווה מנדז ולצדו של מוני מושונוב.
בשנת 2008 הודיע פיניקס כי החליט לפרוש מקריירת המשחק שלו, ולהתחיל להתמקד בקריירת המוזיקה שלו.
בשנת 2009 התארח בתוכנית הלילה של דייוויד לטרמן, למען קידום סרטו "שתי אהבות".
הוא הגיע לאולפן בחליפה שחורה, משקפי שמש, שיער ארוך ומדובלל וזקן עבה.
לטרמן ניצל את ההזדמנות לחבוט בהופעתו החיצונית והתנהגותו לאורך כל הראיון.
את הריאיון לטרמן קינח במשפט: "חואקין אני מצטער שלא יכולת להיות כאן הערב".
התנהגות זו, בנוסף להופעות הראפ שלו במועדונים בלאס וגאס ובמיאמי גררו תגובות רבות בתקשורת האמריקאית.
בן סטילר ניצל את טקס פרס אוסקר ה-81 וביצע פרודיה על הופעתו והתנהגותו של פיניקס.
ב-2010 התברר כי התנהגותו הביזארית היא רק משחק, בו גילם פיניקס דמות שפיתח, כחלק מפרויקט של סרט מוקומנטרי בבימויו של (גיסו דאז) קייסי אפלק.
ב-2012 שיחק בסרטו של פול תומאס אנדרסון "המאסטר".
הוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל ונציה יחד עם פיליפ סימור הופמן, והועמד לפרס השחקן הטוב ביותר באוסקר.
ב-2014 שיחק בסרט העצמאי "היא" של ספייק ג'ונז, וקיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "השחקן הראשי הטוב ביותר".
באותה שנה, שיחק בסרט "המהגרת" לצד מריון קוטיאר.
ב-2015, שיחק בסרט "איש ללא היגיון", וחזר לשתף פעולה עם פול תומאס אנדרסון בסרט "מידות רעות".
ובנוסף שיחק בתפקיד ישו בסרט מריה מגדלנה, שיצא להקרנה ב-2018.
ב-2019 שיחק בתפקיד הראשי בסרט המותחן הפסיכולוגי "ג'וקר".
בשביל התפקיד הוריד ממשקל גופו כ-24 קילו באופן דרסטי.
הוא הסביר שהמראה הזה מציג את הסיפור של דמות הג'וקר בסרט בצורה טובה יותר.
על תפקידו בסרט זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע.
ב-2023 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "נפוליאון" בתור הקיסר הצרפתי, נפוליאון בונפרטה.
כמו כן, שיחק בסרט האימה-דרמה "בו מפחד" בתפקיד הראשי, וקיבל מועמדות פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה.
ב-2024 שב לתפקידו בסרט ההמשך "ג'וקר: טירוף בשניים", לככב בתור הג'וקר, כשהפעם נוסף גם ז'אנר מוזיקלי, ושחק לצדה של ליידי גאגא.
פיניקס ידוע בזכות הפעילות שלו למען בעלי החיים, והוא טבעוני.
במהלך השנים, הוא שיתף פעולה עם ארגוני זכויות בעלי חיים כדי להעלות מודעות לצער בעלי חיים ולקידום טבעונות.
פיניקס הוא חבר בארגונים Defense of Animals ו-PETA, והשתתף בקמפיינים בשניהם.
הוא לא לובש בגדים שעשויים מעור בעלי חיים.
בסרטיו, הוא מבקש שתחפושות עור יהיו עשויות מחומרים סינתטיים בלבד.
עם זאת, בריאיון ל"פלייבוי" ב-2014, הוא טען אחרת כשאמר שהמגפיים בסרט "הולך בדרכי" (2005) היו מוצר וינטג'.
הוא קריין את הסרט הדוקומנטרי "ארת'לינגס" בשנת 2005 עבור Nation Earth, שמתאר את התלותיות המוחלטת של האנושות בבעלי חיים למטרות כלכליות.
ניתן לו ה-Humanitarian Award בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסן דייגו בשנת 2005, עבור עבודתו ותרומתו ל"ארת'לינגס" הוא דובב בדוקומטרי השני שלו עבור Nation Earth הקרוי בשם Unity" (2015)", לצד מפורסמות הוליוודיות אחרות כגון ג'סיקה צ'סטיין ואלן דג'נרס.
הוא עזר להעלות מודעות לגבי התמיכה לכאורה של וולמארט בהתעללות בחזירים ובתעשיית העור האכזרית של סין.
בשנת 2013, הוא כיכב בסרט של ארגון PETA, המראה את פיניקס "טובע" בזמן שהוא מקריין: "במים, בני אדם טובעים בדיוק כמו שדגים נחנקים על האדמה.
שים את עצמך במקומם, נסה להבין".
אולם, רשת ABC סירבו להקרין את הסרט במהלך שידור טקס פרסי האוסקר.
ב-2016, פיניקס כיכב בצילומים לקמפיין נגד צמר עבור PETA.
ב-2017 הוא הפיק בפועל את הדוקומנטרי "What the Health", שהוצג בהופעת בכורה ב-16 ביוני 2017 בנטפליקס.
הסרט טוען שהוא "חושף את הקנוניה ואת השחיתות בממשלה ובעסקים הגדולים שעולים לנו טריליונים של דולרים לטיפולים בריאותיים, ומשאירים אותנו חולים."
העכביש לורידיה פיניקסי קרוי על שמו של השחקן, לאחר שהחוקרים שגילו את המין העכבישני, שמו לב לדמיון בין הדוגמה על גבו של העכביש לבין דמותו של פיניקס בסרט "ג'וקר".
באוקטובר 2023, עם פתיחת מלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל, פיניקס, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור האמריקאית, חתם על מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
בספטמבר 2025 פיניקס היה בין יותר מ-1,200 אנשי תעשיית הקולנוע והטלוויזיה שחתמו על עצומה בה הם מתחייבים שלא לעבוד עם מוסדות וחברות קולנוע ישראליות שלטענתם "מעורבות בפשעי מלחמה, ג'נוסייד ואפרטהייד נגד העם הפלסטיני".
כשבתחילת דרכו השתתף בפרסומות, הוא סירב בתוקף לפרסם מוצרי חלב, בשר וג'אנק פוד בשל תפיסת העולם הטבעונית האדוקה של הוריו.
כמו רוב בני משפחתו, הוא נותר טבעוני עד היום.
השחקן קייסי אפלק הוא גיסו לשעבר עד ל-2016, בטרם התגרש מאחותו הצעירה ביותר, השחקנית סאמר פיניקס.
משנת 2016 הוא בזוגיות עם השחקנית רוני מארה.
השניים מאורסים, ב-2020 נולד לזוג בן בכור, וב-2024 נולד ילדם השני.
לאחר מכן, פיניקס סיפר על כך שהוא נשוי לרוני מארה באופן רשמי, בפודקאסט משלהי שנת 2024.
יש לו חגורה שחורה בקראטה.
הורים במשרה מלאה (1989), של רון הווארד - בתפקיד: גארי באקמן.
להמציא את האהבה (1997) - בתפקיד: דאוג הולט.
בחזרה למלזיה (1998) - בתפקיד: לואיס מקברייד.
המטרה: קליי (1998) - בתפקיד: קליי בידוול.
רחובות מושחתים (2000) - בתפקיד: ווילי גוטיירז.
גלדיאטור (2000) - מועמדות לאוסקר - בתפקיד: קומודוס.
עט הסקנדל (2000) - בתפקיד: קולמייר.
חייל מצטיין (2001) - בתפקיד: ריי אלווד.
אחי הדוב (2003) - דיבוב קולו של קינאי.
מלון רואנדה (2004) - בתפקיד: ג'אק דאגליש.
הולך בדרכי (2005) - מועמדות לאוסקר - בתפקיד: ג'ון אר.
ארת'לינגס (2005) - סרט דוקומנטרי - בתפקיד: הקריין.
הלילה הוא שלנו (2007) - בתפקיד: בובי גרין.
שתי אהבות (2009) - בתפקיד: ליאונרד קרדיטור.
המאסטר (2012) - בתפקיד: פרדי קוואל.
המהגרת (2014) - בתפקיד: ברונו וייס.
מידות רעות (2015) - בתפקיד: לארי "דוק" ספורטלו.
האחים סיסטרז (2018) - בתפקיד: צ'ארלי סיסטרז.
אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגל (2018) - בתפקיד: ג'ון קאלהאן.
נפוליאון (2023) - בתפקיד: נפוליאון בונפרטה.
ג'וקר: טירוף בשניים (2024) - בתפקיד: ארתור פלק / הג'וקר.
בתחום החשבונאות והמימון, חוב אבוד הוא החלק של החשבונות והשטרות שנתקבלו, כגון חשבון הלוואות וחשבון לקוחות חייבים, ואשר הפירמה אינה יכולה לגבות אותם.
חוב אבוד נחשב בחשבונאות כהוצאה.
על פי עקרון ההקבלה בתחום החשבונאות, על ההכנסות וההוצאות להרשם בזמן התרחשותם.
כאשר מתבצעת מכירה על החשבון, ההכנסה נרשמת בחשבון חייבים.
הואיל וקיים סיכון שהלקוח לא ישלם, יש לרשום את חשבון החייבים בערך מימוש נטו.
החלק שהוערך כלא ניתן לגבייה מופרש בחשבון הוצאות בשם "הוצאות חובות אבודים".
בסוף כל מחזור חשבונאי, יש לבצע התאמה זאת בחשבון - חיוב החייבים שאינו ניתן לגבייה כהוצאה.
סוגים מסוימים של חובות אבודים נחשבים לבני-ניכוי.
סעיף 166 של ה-Internal Revenue Code מתאר את התנאים שצריכים להתקיים על מנת להגיע לסטטוס אפשרות הניכוי.
על החוב להיות בתום לב
חסר ערך בתקופת השנה החייבת במס
כלומר, החוב מוגדר כחוב שנובע מקיומם של יחסי לווה-מלווה המבוססים על התחייבות תקיפה וניתנת לאכיפה לקבלת תשלום.
על החוב הנידון להיות חסר ערך.
ואולם, הבחנה זו מתחלקת אף היא לרמת יכולת הגבייה.
יש לקבוע אם החוב הוא חסר ערך באופן חלקי או שמא חסר ערך לחלוטין.
הסטטוס הראשון משמעו כי חלק מהחוב ניתן לגבייה בעתיד.
מספר גורמים נלקחים בחשבון, כגון סטטוס פשיטת הרגל של בעל החוב, תנאי בריאות, סוג החוב (עסקי או לא עסקי) ומצב האשראי.
חואקין צ'אפאפרייטה (בספרדית: Joaquín Chapaprieta; 26 באוקטובר 1871 – 15 באוקטובר 1951) פוליטיקאי ספרדי בימי הרפובליקה הספרדית השנייה וראש הממשלה למספר חודשים.
צ'אפאפרייטה היה איש נמוך קומה עם ראש גדול, ועורך דין עשיר, איש עסקים שבין השאר ייצג את ג'נרל אלקטריק ועוד חברות אמריקאיות בספרד.
הוא החל את דרכו במפלגה הליברלית ונבחר לראשונה לפרלמנט בשנת 1901 מטעם מחוז ואיאדוליד.
בשנת 1922 מונה לתפקיד שר העבודה.
באוגוסט 1923, לאור כישלונות הצבא במרוקו, הוא תמך עם רוב השרים האחרים בנסיגה חלקית, על מנת לפנות משאבים לטובת טיפול בבעיות האזרחיות בספרד גופא.
משלא נתקבלה דעתו, הוא התפטר מהממשלה ביחד עם עוד כמה שרים ב-31 באוגוסט 1923 והמהלך ההתקפי של הצבא אושר.
דבר זה לא מנע מהמלך לאפשר למיגל ריברה להכריז על משטר צבאי כמה שבועות יותר מאוחר.
בבחירות של 1933 הוא נבחר לפרלמנט כרפובלקני בלתי מפלגתי.
בשנת 1935 הוא כיהן ארבעה חודשים כשר האוצר, שנדרש לארגן תקציב, אל מול גירעון יחסית גדול.
על מנת לעשות זאת, התקציב של צ'אפאפרייטה הציע קיצוץ במנגנון הממשלתי תוך השארת תוכניות סוציאליות ועבודות ציבוריות.
צ'אפאפרייטה גם דאג למחזר את ההלוואות של המדינה לריבית יותר נמוכה.
אולם תוכניתו ספגה ביקורת מצד השמאל ואנשי השירות הציבורי.
ב-19 בספטמבר 1935, הנשיא אלקלה סאמורה ניצל התפטרות של שני שרים מהממשלה על מנת למשוך את הממשלה יותר למרכז ומינה את צ'אפאפרייטה לראשות הממשלה.
כראש ממשלה הוא המשיך במאמציו להעביר את התקציב, אולם כאשר ב-9 בדצמבר השותפה הראשית לקואליציה, ה-CEDA, התנגדה לחלק מסעיפי התקציב, הוא החליט להתפטר, דבר שהוביל בסופו של דבר לבחירות המוקדמות של פברואר 1936. בקשות הנשיא שינסה להקים ממשלה חדשה נענו על ידו בשלילה.
עם זאת, הוא המשיך כשר אוצר בממשלתו של מנואל פורטלה ולדרס וניסה לגבש חזית ימנית לבחירות הקרבות שתהווה משקל נגד לחזית העממית של השמאל.
לאחר הבחירות, צ'אפאפרייטה היה שותף לביקורת הקשה של הנשיא אלקלה סאמורה כנגד ממשלת השמאל של מנואל אסאניה, בין השאר, על שהיא אינה אוכפת את החוק כלפי התפרעויות של השמאל, על הטיה של תוצאות הבחירות ועל רצונה לקיים בחירות מקומיות כלליות בבת אחת בכל המחוזות בניגוד לחוקה.
צ'אפאפרייטה ביקש מהנשיא סאמורה לפטר את ממשלת אסאניה לאור התנהלותה ואמר לו שהוא יוכל לסמוך על הצבא שיעמוד מאחוריו.
עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית הוא פרש מהפוליטיקה.
חואקין סאנצ'ס רודריגס (בספרדית: Joaquín Sánchez Rodríguez; נולד ב-21 ביולי 1981 באל פוארטו דה סנטה מריה שבמחוז קדיס) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני, המחזיק בשיא ההופעות לשחקן בליגת העל הספרדית (622) יחד עם השוער אנדוני זוביזרטה.
חואקין החל את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת המשנה של ריאל בטיס ולאחר עונה אחת בה הבקיע שני שערים עלה לקבוצה הבוגרת, בה שיחק במשך שש עונות, בהן הבקיע למעלה מ-30 שערים ומסר למעלה מ-50 בישולים.
בנוסף על כך סייע לקבוצה לזכות בגביע המלך הספרדי בעונת .
באוגוסט 2006 נקנה חואקין על ידי ולנסיה תמורת מיליון אירו.
בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה כבש 16 שערים וזכה שוב בגביע המלך הספרדי בעונת .
בקיץ 2011 נמכר חואקין לקבוצת הכדורגל מלאגה.
ב-13 ביוני 2013 לראשונה עבר לקבוצה לא ספרדית - פיורנטינה האיטלקית לחוזה לשלוש שנים.
ב-31 באוגוסט 2015 חזר לספרד, וחתם לשלוש שנים במועדון נעוריו ריאל בטיס.
ב-16 ביולי 2020, הפך לכדורגלן השני עם מספר ההופעות הגבוה ביותר בלה ליגה, כשהגיע ל-551 הופעות ועקף את ראול גונזלס.
באפריל 2022, כשהוא בן 40, זכה עם הקבוצה בגביע המלך.
ב-19 באפריל 2023 הודיע חואקין שיפרוש מכדורגל בסוף העונה.
חואקין היה שותף לסגל נבחרת ספרד במונדיאל 2002, ביורו 2004 ובמונדיאל 2006 וב-51 משחקים במדי ספרד כבש ארבעה שערים.
חואקין רמון מרטינז סבינה, המוכר כחואקין סבינה (בספרדית: Joaquín Sabina; נולד ב-12 בפברואר 1949 באובדה, ספרד) הוא מוזיקאי יוצר ספרדי מצליח בכל העולם דובר הספרדית.
שיריו עוסקים באהבה, בצדק, ובמקום של האדם בעולם.
חואקין סבינה הוציא ארבעה עשר אלבומי סטודיו, ארבעה תקליטים מהופעות חיות ושלושה אלבומי-אוסף, ועבד בשיתוף עם אמנים שונים בהרכבי צמד ועוד.
הוא אף כותב עבור אמנים אחרים, דוגמת אנה בלן ומיגל ריוס.
בצעירותו נרדף על ידי שלטונו של פרנקו וגלה ללונדון.
עם חזרת הדמוקרטיה לספרד, חזר אליה והיה חלק מה"מובידה", ההתעוררות התרבותית במדריד שאחרי תקופת פרנקו.
בשנת 2001 עבר סבינה שבץ מוחי קל שסיכן את חייו, אך הצליח להחלים ולחזור לשגרה.
עם זאת, האירוע השפיע עליו מבחינה נפשית והוא סבל מדיכאון, אשר הביא לכך שסבינה הפסיק להופיע לתקופת-מה.
לאחר שהתאושש, הוא הוציא את האלבום Dímelo en la calle ב-2002, ואת האלבום Alivio de luto בשנת 2005. ב-2009, יצא האלבום Vinagre y rosas- האלבום האחרון של סבינה עד כה, אשר נמכר ב-200 אלף עותקים בתוך חודש מיום יציאתו לשוק.
האלבום זיכה את סבינה בשלושה אלבומי פלטינה.
סבינה שיתף פעולה עם זמרים ספרדיים ודרום אמריקאים, בהם: ז'ואן מנואל סראט, פבלו מילנס, פיטו פאאס, מרסדס סוסה, חואנס ועוד.
סבינה הוא אוהד מוכר של קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד.
לרגל חגיגות המאה של המועדון, בשנת 2003, חיבר סבינה שיר בשם "Motivos de un Sentimiento" ("סיבות של תחושה"), שמאז נחשב כ"המנון המאה", יחד עם ההמנון המקורי משנת 1974.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי הלטיני2025שיר הפופ/רוק הטוב ביותר"Un Último Vals"
חוב פנימי הוא חלק מהחוב של הממשלה לנושים, חוב פנימי ביחד עם חוב חיצוני מרכיבים את החוב ציבורי שהוא החוב הכולל של הממשלה לנושים.
חובות הממשלה נוצרים עקב העדפה למימון חלק מהוצאותיה בצורה של הלוואה, הלוואה זאת יכולה להתקבל במטבע פנימי השייך לאותה המדינה או במט"ח (השייך למדינות אחרות), החלק מהחוב שהתחייבה הממשלה להחזיר במטבע המקומי הוא החוב הפנימי.