tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תש"י היא מבעליה של חברת Ella Power Energies, המפעילה תחנות כוח.
תש"י השקיעה בחברת EMG, הרוכשת גז טבעי ממצרים ומוכרת אותו למדינות החוף המזרחי של הים התיכון תוך שימוש בקו צינור אל עריש-אשקלון.
בבעלות הקרן מחצית מחברת Win Energy, המתמחה בהקמה ובתפעול של תחנות כוח המבוססות על אנרגיית רוח באירופה.
בדצמבר 2018 נכנסה תש"י למיזם Unlimited לפריסת רשת סיבים אופטיים, והחזיקה ב-35% מהמניות, לצד סלקום (35%) וחברת החשמל (30%).
בספטמבר 2020 הוסכם על הצטרפות חברת HOT למיזם, כך שחלקה של תש"י ירד ל-23.33%.
קרנאק היא עיירה וקומונה במחוז מורביאן בחבל ברטאן בצרפת, לחוף מפרץ קיברון, בין ואן לקיברון.
לקרנאק שני מרכזים, העיירה קרנאק (Carnac-Ville) וחוף קרנאק (Carnac-Plage).
חוף קרנאק הוא אתר תיירות פופולרי לגלישת רוח ולשיט מפרשיות.
חצי האי קיברון מונע כניסת גלים ומערבולות לחוף ומאפשר כניסת רוחות.
קרנאק מפורסמת בצרפת ובעולם בגלל ריכוז של יותר מ-3000 מגליתים הפזורים בשטחה בצורה של שורות מנהירים, דולמנים וטומולי.
חוקרים מתארכים את האבנים האלו לתקופה הנאוליתית, בערך 5,300 שנה לפני זמננו.
עד היום לא ברור מה משמעות האבנים.
התאוריות נעות בין אתר אסטרונומי, סימון גבולות או אתר פולחני.
ב-2025 רבים מהמגליתים של קרנאק הוכרזו כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם המגליתים של קרנאק ושל חופי מורביאן.
בקרנאק עצמה נמצאים המגליתים בכמה אתרים עיקריים.
באַלִינימאן דֶה קֶרמַריוֹ (Alignements du Kermario) יש 1,029 מנהירים, המסודרים בעשר שורות ("אלינימאן" בצרפתית).
אתר המגליתים החשוב ביותר בקרנאק הוא אלינימאן די מֶנֶק (Alignements du Menec), שם סדורים כ-1,100 מנהירים ב-11 שורות.
במקום נמצאים מוזיאון ומרכז מבקרים.
"קרנבל בנח"ל" הוא פזמון שכתבה לאה נאור, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת הנח"ל כחלק מן התוכנית ה-21 של הלהקה בשנת 1968.
השיר נכלל בתוכנית ה-21 של להקת הנח"ל, שהייתה אמורה להקרא בשם זה, אך בשל מלחמת ההתשה שונה לה השם לשם "כמו פעם".
בתוכנית זו השתתפו בין היתר אופירה גלוסקא, אלי מגן, מוטי פליישר, דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין, ומירי אלוני, שלראשונה קיבלה לשיר שורות סולו.
לאה נאור התבקשה לכתוב שיר ללהקה לכבוד יום הולדתו ה־20 של הנח"ל.
נאור ששירתה בצה"ל בנח"ל, כתבה שיר שסיכם את פעילות הנח"ל וכלל שמות של האחזויות נח"ל מאותה תקופה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת התשכ"ט (1969) דורג השיר במקום התשיעי.
בשנת 2001 חידשה שרית חדד את השיר במסגרת השירותרום של גלי צה"ל.
גרסתה לשיר נכללה באלבומה "ילדה של אהבה", שיצא ב־2002.
קרנבל העוגיות הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי והסרט ה-53 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
הסרט הופק על ידי אולפני וולט דיסני והופץ ב-25 במאי 1935. העלילה מבוססת על סינדרלה הכוללת ילדת עוגיות שרוצה להיות מלכה בקרנבל העוגיות, ומהווה הומאז' למצעד הטיילת באטלנטיק סיטי ותחרות היופי לרחצה (מה שהפכה בסופו של דבר לתחרות מיס אמריקה) של שנות ה-20 וה-30.
ממתקים שונים מעיר העוגיות מתכוננים להכתיר את מלכת העוגיות החדשה שלהם.
לשם כך מצעד של מועמדות פוטנציאליות עובר ליד, כולן מבוססות על עוגות וממתקים שונים.
הרחק מהמצעד, על מה שנראה כצד הלא נכון של פסי הרכבת המכילים מקלות מנטה, איש זנגביל שומע נערת עוגיות סוכר בוכה.
כששומע שהיא לא יכולה להיכנס למצעד, כי אין לה בגדים יפים מספיק כדי ללבוש אותם, הוא ממהר לתקן את מצבה על ידי עשיית שמלת נשף מעטיפות קאפקייקס, ציפוי צבעוני ולבבות ממתקים.
הוא מכסה את שערה החום בתלתלים זהובים בצבע טופי, מאפר את פניה באמצעות מרשמלו ורוד, צובע את שפתיה באמצעות לב אדום ממותק ומוסיף קשת גדולה וסגולה לשמלתה כנגיעה אחרונה.
לבושה כך, היא נרשמת בתור המועמדת האחרונה במצעד: מיס בונבון.
השופטים, שעד כה היו התאכזבו מהמועמדות, מכריזים כולם מיד על גברת בונבון כמלכת העוגיות הנראית לעין.
איש הזנגביל כמעט נרמס בסערה הפתאומית של ההמון כשהם נושאים את מיס בונבון לכס המלכות שלה, שם הם מניחים כתר זהב על ראשה.
אחר כך מוצגת לה עוגת שכבות גדולה, שנראית כמו קרוסלה של מופעי וודוויל שונים.
שם השופטים אמרו לה שבתור המלכה היא צריכה לבחור בעל בתור מלך מבין כל המופיעים.
לאחר שהוצגו בפניה דואט של צמד ילדי סוכריות רוקדים סטפס, זוג עוגיות בסגנון ישן שרות ברברשופ, זוג עוגות מלאך נשיות רוקדות בלט, שתי עוגות שטניות שרות סקאט, שתי עוגות אקרובטיות הפוכות ושלישיית עוגיות רום שיכורות, המלכה מסרבת לכולן בצחקוק וניעור ראשה.
השופטים, ללא מחזרים אחרים שיציגו בפניה, מציעים לה להינשא לאחד מהם או לשלושתם.
באותו רגע, איש הזנגביל, שניסה להשיג נקודה קרובה יותר לצפייה, מתגנב אל הבמה.
לפתע הוא נתקל בשומרים שחותכים את כובע נייר הקאפקייק שעל ראשו וקורעים חתיכה משטיח הג'לי האדום שתחתיו הסתתר, כך שהוא נראה כאילו הוא לובש כתר וגלימה מרופדת.
מלכת העוגיות אומרת לשומרים לעצור ומכריזה על איש הזנגביל בתור המלך שלה.
הוא משתחרר מיד, והמלך החדש תופס את מקומו לצד מלכת עוגיית הסוכר האהובה שלו.
בסוף כולם חגגו ונשיקת הסיום של המלך והמלכה החדשים ממיסה את הסוכרייה שנועדה לסנן אותם מהעין.
עוגיית נווד (פינטו קולוויג) - איש דמויי עוגיית זנגביל נודד וחסר בית בעל לב טוב שעוזר לאשת עוגיית זנגביל על ידי מהפך מלא כדי שתוכל להיכנס לקרנבל העוגיות ולסיים כמלך הקרנבל מתוך הכרת תודה.
ילדת עוגיות הסוכר (ידועה בתור מיס בונבון) (מרסלייט גארנר) - נערה דמוית עוגיית זנגביל עצובה וענייה המעוניינת להשתתף במצעד העוגיות ועוברת מהפך מלא אצל איש הזנגביל, ומסיימת בתור מלכת קרנבל העוגיות.
באחד העיבודים הקומיים, היא נסיכה אמיתית אך מחליטה להתחזות לפשוטי עם כדי לוודא שבעלה טוב לב.
שופטי קרנבל העוגיות: שלישיית גברים דמויי עוגיות זנגביל שתפקידם העיקרי הוא לבחור את מלכת העוגיות בקרנבל העוגיות ולהציע את מועמדיה לתואר המלך.
תזמורת עוגיות צועדת – התזמורת שצועדת בתחילת קרנבל העוגיות.
משמר עוגיות חמושות - קבוצת חיילי עוגיות שמתנגדים לרגע לעוגיית הנווד כשהאחרונה מנסה לקבל תצוגה טובה יותר של מופע הוודוויל.
מיס מנטה: המשתתפת הראשונה בקרנבל העוגיות.
מיס אפרסק (לא בסרט/אולי חתוכה)
מיס אננס: אחת המשתתפות האחרונות במצעד העוגיות.
מיס מיץ תפוזים סחוט: המשתתפת האחרונה במצעד לפני שמיס בונבון הגיעה ברגע האחרון.
היא לא מופיעה בסרט הקצר, אבל הכרכרה שלה מוצגת.
מיס ג'לי (התואר "מיס" מצביע על השתתפות במצעד, אך לא ברור שכן הוא מופיע לאחר שמלכת העוגיות הוכתרה)
ילדי דנדי קנדי: זוג רקדנים גברים צעירים דמויי מקל סבא.
עוגיות מיושנות: זוג עוגיות בגיל העמידה.
עוגות אוכלות מלאך: זוג עוגות מלאכים נשיות דמויי עוגות וניל.
עוגות אוכלות שדים: זוג עוגות בריונים שטניים דמויי עוגות שוקולד שרוקדים בקצב הג'אז וטוענים שהם שובבים אך נחמדים כדי לזכות בליבה של מלכת העוגיות.
בקומיקס, אחד מהם משמש כאנטגוניסט הראשי של הגיבורים.
עוגות הפוכות: זוג של שני קאפקייקס הפוכים.
עוגיות רום: שלישיית עוגיות שיכורות שרוקדות בצורה לא יציבה.
פינטו קולוויג, הידוע בעיקר כמדבב של גופי, מספק את קולו של איש הזנגביל.
וודוויל גווע עד שהסרט "קרנבל העוגיות" עורך את הופעת הבכורה שלו, אבל הקהל היה מכיר כל אחד מהאקטים המיוצגים על ידי העוגיות השונות.
כאשר מיס בונבון מתלבשת, היא עוברת מצורתה דמוית העוגיות למראה אנושי יותר (במיוחד ניכר בין יצירת השמלה שלה לפודרת לחייה).
זה עשוי להפוך אותה לדוגמה מוקדמת נוספת לדמויות אנושיות ריאליסטיות מבחינה ויזואלית בסרטים קצרים של דיסני, ואפילו למבשר למראה דמותה של שלגיה בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים".
רצועת הקומיקס של יום ראשון בשם "סימפוניות טיפשיות" הריץ עיבוד בן שלושה חודשים של הסרט שנקרא "ארץ העוגיות" מ-28 באפריל עד 21 ביולי 1935.
הסרט הופץ ב-4 בדצמבר 2001, ב-DVD "אוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - הקלאסיקות המוזיקליות המצוירות ההיסטוריות".
לפני כן, הסרט יצא ב-VHS, "וולט דיסני סרטים מצוירים קלאסיים מהדורת זהב מוגבלת: סימפוניות טיפשיות" בשנות ה-80. לאחרונה, הסרטון הופץ כקטע ב-DVD, "נסיכת דיסני: חג המולד של קסם" משנת 2005.
קַרְנוּנִיִּים (שם מדעי: Blenniidae) היא משפחה של דגים קטנים חסרי קשקשים לחלוטין או בעלי קשקשים זעירים, אשר אורכם 5-15 ס"מ.
הקרנוניים נמצאים בדרך כלל בים בסמוך לחוף, אולם קיימים מספר מינים החיים גם מים מתוקים.
גופם של הקרנוניים חלק, רירי ונעדר קשקשים.
לכל אורך גבם מצוי סנפיר גב ארוך וסנפיר הבטן שלהם נמצא בקדמת הגוף סמוך לראש הדג אף לפני סנפירי החזה שלהם.
עיניהם של הקרנוניים קבועים בחלק העליון של ראשם בסמוך לחרטומם.
שמם של הקרנוניים נגזר מהמאפיין הבולט ביותר שלהם שהם זיפים ארוכים היוצאים מבין עינייהם היוצרים רושם שהדג הוא בעל קרניים.
קרנוטיט הוא מינרל נדיר המכיל אשלגן, ונדיום, אורניום ומים בכמות משתנה.
לעיתים קרובות מוצאים בקרנוטיט כמויות זעירות של סידן, בריום, מגנזיום, ברזל ונתרן.
צבע הקרנוטיט צהוב זוהר עד צהוב ירקרק, והוא מצוי בעיקר בגושים ופתיתים באבן חול.
המינרל צובע את אבן החול בצהוב אפילו בכמות קטנה של אחוז מהנפח.
הקרנוטיט הוא מקור חשוב להפקת אורניום בשל תכולת האורניום במינרל הגבוהה יחסית ושבעטיה הוא גם רדיואקטיבי.
הקרנוטיט קרוי על שם מהנדס המכרות והכימאי הצרפתי מארי אדולף קרנו (Marie Adolphe Carnot) (1839 – 1920).
הקרנוטיט דומה מאוד למינרל טיויאמוניט.
המבנה הכימי של שני המינרלים זהה, כאשר בטיויאמוניט מחליף סידן את האשלגן ויש בו מעט יותר מים.
ניתן למצוא קרנוטיט במדינות ויומינג, קולורדו, אריזונה, נבדה, יוטה, וניו מקסיקו בארצות הברית, וכן במדינות מרוקו, זאיר, אוסטרליה וקזחסטן.
קרני אלדד (נולדה ב-16 במאי 1974 בירושלים) היא מוזיקאית, מלחינה, זמרת, עיתונאית ופובליציסטית ישראלית.
אלדד, בתם של אליאורה ואריה אלדד ונכדתם של יהושע בן-ציון וישראל אלדד.
אבי סב סבה היה מייסד פתח-תקווה יהושע שטמפפר.
גדלה באופירה, בירושלים ובכפר אדומים.
אלדד למדה בבית הספר למוזיקה רימון, ולאחר מכן השלימה לימודי תואר שני במוזיקה, במנצ'סטר, שבו התמחתה במוזיקה לטינית.
בשנת 2005 הקליטה אלדד את אלבומה הראשון, "אדומה", בהוואנה שבקובה.
באלבום, מוזיקה אינטימית בעברית ובספרדית.
באותה שנה הפיקה גם את האוסף "ימים כתומים", הכולל ביצועים חדשים לשירי גוש קטיף, השירים המסמלים את תקופת המאבק בתוכנית ההתנתקות.
בשנת 2007 הקליטה אלדד את "שלווה בארמנותייך", אלבום סולו שני, בו היא מבצעת משירי הרב שלמה קרליבך בליווי רביעיית כלי מיתר.
אלדד כתבה את המוזיקה לסרט הקולנוע הקצר "מלחמה אחרת" (2004) ול"רגליים קרות" (2006).
בנוסף לפעילותה המוזיקלית, מדריכה אלדד טיולים בקובה ובירושלים.
ב-2013 הוציאה את אלבומה השלישי "שירי ארצי - קרני אלדד שרה ראשית הציונות".
במהלך כהונתה של הכנסת השש עשרה שימשה אלדד העוזרת הפרלמנטרית של אורי אריאל, חברו של אביה לסיעת האיחוד הלאומי.
אלדד פרסמה מאמרים פובליציסטיים בעיתונים "הארץ", "ישראל היום" ו"מעריב סופהשבוע".
כאשר נרכש מעריב על ידי הג'רוזלם פוסט ב-2014 והוקם כעיתון חדש בשם "מעריב השבוע" הפכה קרני גם לעיתונאית שמפרסמת גם ידיעות וכתבות, לצד מאמרי פובליציסטיקה וטור שבועי ב"מעריב סופהשבוע".
בשנת 2010 כתבה וערכה את הספר "יש"ע זה פאן" - מדריך תיירותי לאטרקציות, פינות חמד, אתרים היסטוריים, מסעדות וצימרים בשטחי יהודה ושומרון.
אלדד הייתה נשואה לשלמה בשן, ואם לשניים.
קרנות הפנסיה ההסתדרותיות הן קרנות פנסיה שהוקמו בשנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי ההסתדרות הכללית, והיו גוף מרכזי בביטוח הפנסיוני של העובדים בישראל.
המשבר שאליו נקלעו הקרנות, עקב גרעון אקטוארי כבד, הביא להלאמת רובן (למעט קרן "מגן" והקרן של חברי "דן") בשנת 2003, ולניתוקן מההסתדרות הכללית.
קרנות הפנסיה המרכזיות של ההסתדרות היו:
מבטחים מוסד לביטוח סוציאלי של העובדים בע"מ, הוקמה בשנת 1949 כ"מכשיר מרכזי להקניית זכויות סוציאליות לעובדים" ופועלת כקרן פנסיה מינואר 1955;
קרן מקפת מרכז לפנסיה ותגמולים אגודה שיתופית בע"מ, קיימת כקרן פנסיה בשם "קופה מרכזית לתגמולים ופנסיה לפקיד" משנת 1956;
נתיב - קרן הפנסיה של פועלי ועובדי מפעלי משק ההסתדרות בע"מ, הופעלה בשם קרן פנסיה לפועלי ועובדי סולל בונה ומפעליו בע"מ", בשנת 1957;
קרן ביטוח ופנסיה לפועלים חקלאיים ובלתי מקצועיים בישראל - אגודה שיתופית בע"מ, התחילה לפעול כקרן פנסיה בשנת 1958 שתקנותיה כקרן פנסיה אושרו בשנת 1960;
קרן הביטוח והפנסיה של פועלי בנין ועבודות ציבוריות א.ש.
בע"מ, שפעלה בשם "קרן בטוח של פועלי הבניין ועבודות צבוריות" וכללה קרן פנסיה החל בחודש ספטמבר 1958;
קרן הגמלאות המרכזית של עובדי ההסתדרות בע"מ, שנוסדה באפריל 1954 והיוותה המשך לקרן הפנסיה של עובדי קופת חולים;
מגן - קרן פנסיה מרכזית לקואופרציה ביצרנות תחבורה ושירותים - אגודה שיתופית בע"מ, שהתחילה לפעול בשנת 1950.
בנוסף לכך קיימות קרנות פנסיה לקואופרטיבים לתחבורה ציבורית (קרן הפנסיה של חברי "אגד" וקרן הפנסיה של חברי "דן") שגם הן היו מסונפות להסתדרות.
קרנות הפנסיה ההסתדרותיות התאגדו באמצע שנות החמישים, כמיזוג של קופות תגמולים קטנות.
הוותיקה שבהן, קרן הגמלאות המרכזית של עובדי ההסתדרות, הוקמה בתחילת 1954, אולם קדמה לה קרן הפנסיה של עובדי קופת חולים, שהתמזגה לתוכה.
הקרנות העניקו לעמיתיהן זכויות חסרות בסיס אקטוארי, גישה שהייתה גורם מרכזי במשבר שאליו נקלעו.
בין השאר, לשם סיוע לעולים חדשים, שתקופת הצבירה שלהם לפנסיה קצרה, הובטחה צבירה מוגדלת בעשר השנים הראשונות (עד כדי הכפלת הזכויות), ועקב כך עמיתים שהיו חברים במשך עשר שנים או מעט יותר, זכו לפנסיה גדולה במידה ניכרת מזו שהיו ראויים לה על פי שיקולים אקטואריים.
מיכאיל ניקולאייביץ' רומיאנצב , שנודע בשם הבמה "קרנדאש" ("עיפרון" ברוסית), היה ליצן סובייטי נודע.
קרנדאש זכה לתואר "אמן העם של ברית המועצות" ולאות "גיבור העבודה הסוציאליסטית".
הוא היה מורם של ליצנים סובייטים מפורסמים אחרים, בהם אולג פופוב ויורי ניקולין.
אמו מתה בעודו בן שש.
ידוע כי היו לו לפחות שתי בנות.
ב-1914 החל בלימודי אמנות, אך לא מצא בהם עניין.
בין 1922–1925 עבד בתיאטרון כמצייר כרזות, ולאחר מכן עבר למוסקבה ושם המשיך להתפרנס מציור כרזות לסרטים ולמופעים.
ב-1926 הושפע מסרטיהם של מארי פיקפורד ודאגלס פיירבנקס והחליט לעבור לקריירת משחק.
הוא החל ללמוד משחק ואת מקצועות הקרקס אצל מי שהיה למנהל קרקס מוסקבה, מארק סולומונוביץ' מסטצ'קין.
החל משנת 1928 הוא הופיע בחיקוי של צ'ארלי צ'פלין, עד שיצר ב-1935 את דמותו של קרנדאש, אשר תמיד לווה בכלבו, הטרייר הסקוטי "קליאקסה" (שמשמעו "כתם דיו").
הופעותיו נחלו הצלחה רבה וזכו לאהדה גדולה.
הוא התאים את הופעותיו לרוח הזמנים ובמהלך מלחמת העולם השנייה הכניס להופעותיו חיקויי חיילים גרמנים.
ב-1960 יצא למסע הופעות בדרום אמריקה עם קרקס מוסקבה.
קרנדאש הופיע בקרקסים במשך 55 שנה, והופעתו האחרונה הייתה כשבועיים לפני מותו.
לאחר מותו נקרא בית הספר לקרקס במוסקבה על שמו ופסל ארד בדמותם של קרנדאש וקליאקסה הוצב בכיכר הראשית בהומל.
קֶרנונוס או קרננוס (Cernunnos או Cernenus - "בעל הקרניים") הוא אל פריון מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ במערב אירופה.
קרנונוס מתואר כאל בעל קרניים (לרוב קרני אייל).
קרנונוס מוזכר בכתובות שהתגלו בצרפת ובגרמניה.
"עמוד יורדי הסירות" (Pilier des nautes) שהתגלה בפריז ומוצג כיום במוזיאון הלאומי של ימי הביניים (מוזיאון קלוני) בפריז.
העמוד הוקם בראשית המאה הראשונה, ככל הנראה בשנת 14 לספירה, עם עלייתו לשלטון של הקיסר הרומי טיבריוס.
העמוד, שהתגלה בשנת 1710, מתאר את קרנונוס ואלים קלטיים נוספים, לצד אלים מהמיתולוגיה הרומית כגון יופיטר, וולקן, קסטור ופולוקס.
כתובות נוספת המזכירות את קרנונוס התגלו בלוקסמבורג.
כתובות אלה מוקדשות "לאל קרונינקוס".
מלבד כתובות אלה, התגלו מספר תגליפים המתארים את דמותו של האל מבלי לציין את שמו.
הקדום שבהם התגלה בוואל קמוניקה שבאיטליה, והוא מתוארך למאה הרביעית לפנה"ס.
דוגמה נוספת היא קדרת יונדסטרופ מיוטלנד מהמאה הראשונה לפנה"ס.
קרנונוס מתואר לרוב כאדם מבוגר ומזוקן בעל שער ארוך וקרניים.
לרוב הוא עונד לצווארו טורק - שרשרת קלטית המסמלת אצולה.
קרנונוס אוחז בידו לרוב ארנק מלא מטבעות או שרשראות.
לרוב הוא מתואר כשלצידו בעלי חיים (בדרך כלל איילים) - ובכך מגולם תפקידו כאל הטבע ובעלי החיים.
כמו כן קרנונוס נחשב כאל הציד (אף שב"עמוד יורדי הסירות" הוא מתואר כאל המסחר והעושר, וכאל הימאים).
לעיתים מתואר קרנונוס כנחש לו קרני אייל (אף כי ייתכן ומדובר באל קלטי אחר).
באופטיקה יש שימוש רב בקרני אור מקבילות.
במקרה האידיאלי מדובר באלומה שקרני האור המרכיבות אותה הן מקבילות ולכן אלומת אור זו לא תתרחב תוך כדי התקדמותה: גודלו של כתם האור הנוצר יהיה קבוע בכל מישור לאורך הציר בו תתקדם האלומה.
במציאות, בגלל מגבלות עקיפה, המצב האידיאלי אינו מתקיים, אולם ניתן ליצור קרני אור שהן מקבילות בקירוב.
בפועל, שום אלומת קרניים אינה שומרת על גודלה לאורך מסלול ההתקדמות אך אלומת קרני אור מקבילות גדלה לאט יותר מכל אלומה אחרת, וניתן לומר כי הקרניים הן "מקבילות בקירוב" לאורך מרחק שנקרא (כל עוד לא מדובר באלומה בקוטר קטן מאוד).
בדרך כלל ניתן להפוך כל אלומת אור למקבילה בקירוב על ידי קולימטור או מערך של עדשות.
אור שעבר קולימציה מושלמת נחשב לעיתים כממוקד באינסוף.
ניתן גם לייצר אלומה מקבילה של קרינה אלקטרומגנטית באורכי גל אחרים, לא רק של אור נראה.
למשל ברדיולוגיה, משתמשים באלומה מקבילה של קרני רנטגן כדי להפחית את נפח הרקמה החשוף לקרינה.
קרני אור מקבילות הן, על פי הגדרתן, בעלות קולימציה טובה.
מקור המילה קולימציה, או הפועל "collimate" הוא הפועל הלטיני collimāre, שמקורו בשיבוש של collineāre, "לכוון בקו ישר", שהתפתח במאה ה-19 למשמעות של "לגרום למשהו (כמו קרני אור) להיות מקביל".
קרינת לייזר יכולה להיות בעלת מקביליות (קולימציה) גבוהה כשהיא נוצרת במהוד אופטי ארוך, בין שתי מראות מקבילות.
ההחזרות המרובות מייצרות אלומת קרניים מקבילות, מכיוון שרק פוטונים הנעים במקביל לדפנות החלל יוחזרו שוב ושוב משתי המראות.
אם האור סוטה ולו במעט מהציר, הוא יאבד מהאלומה כי לאחר מספר החזרות יחטיא את המראה.
זווית הפיזור של לייזר באיכות גבוהה היא בדרך כלל פחות מאלפית הרדיאן (3.4 דקות קשת), והיא יכולה להיות קטנה בהרבה עבור אלומות קרניים בקוטר גדול.
דיודות לייזר פולטות אור פחות מקבילי בשל המהוד הקצר שלהן, ולכן כדי להשיג אלומה מקבילה מדיודות אלו יש להשתמש בעדשת קולימציה.
קרינת סינכרוטרון היא בעלת קולימציה טובה.
היא נוצרת על ידי כיפוף מסלולם של אלקטרונים הנעים במהירויות גבוהות ביותר ("רלטיביסטיות") למסלול מעגלי.
כאשר האלקטרונים נעים במהירויות רלטיביסטיות, הקרינה המתקבלת מקבילה ביותר, תופעה שאינה מתרחשת במהירויות נמוכות יותר.
אור הכוכבים (מלבד אור השמש) מגיע לרום האטמוספירה בקולימציה מצוינת, מכיוון שהכוכבים כה רחוקים עד שגודלם הזוויתי אינו מדיד.
עם זאת, עקב שבירה ואפקטים של טורבולנציה באטמוספירה של כדור הארץ, אור הכוכבים מגיע לקרקע בצורה לא מקבילית אך במעט, עם קוטר זוויתי נראה של כ-0.4 דקות קשת.
קרני אור המגיעות מהשמש, לעומת זאת, מגיעות לכדור הארץ בקולימציה של חצי מעלה (30 דקות קשת), זהו הקוטר הזוויתי של השמש כפי שהיא נראית מכדור הארץ.
במהלך ליקוי חמה, אור השמש הופך למקביל יותר ויותר כאשר השטח הנראה מתכווץ לסהר דק ובסופו של דבר לנקודה קטנה (הקרויה Baily's beads).
ניתן להשתמש בעדשות או מראות כדי להפוך אלומת קרניים לאלומה מקבילה.
מראה פרבולית מושלמת תמקד אלומת קרניים קרניים מקבילות לנקודה אחת, הנקראת מוקד.
באופן דומה, מקור נקודתי במוקד של מראה פרבולית יפיק אלומת אור מקבילה, ויצור קולימטור.
מכיוון שהמקור צריך להיות קטן (כדי להיחשב מקור נקודתי), מערכת אופטית כזו אינה יכולה לייצר עוצמה גבוהה.
מראות כדוריות קלות יותר לייצור ממראות פרבוליות והן משמשות לעיתים קרובות לייצור אור מקביל בקירוב.
סוגי עדשות רבים יכולים גם הם לייצר אלומת אור מקבילה ממקור נקודתי.
קרנובט (בולגרית: Карнобат) היא עיר במזרח בולגריה, השלישית בגודלה מבחינת אוכלוסין בשטח מחוז בורגס בו היא שוכנת.
צפונה של העיר גובל ברכס הרי הבלקן.
העיר מרוחקת 50 קילומטרים מן הערים בורגס, סליבן וימבול ו-300 קילומטרים מהבירה סופיה.
ראשית ההתיישבות מאורגנת במקום מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית ובמקום נבנה מבצר.
במאה ה-1 לפנה"ס נכבש המקום על ידי האימפריה הרומית והמבצר הורחב וכונה מָרְקָלַה.
בסמוך לעיר קיימים שרידי מצודה מתקופת החאן קארדאם, שליט האימפריה הבולגרית הראשונה המכונה מצודת מרקלי.
היישוב מוזכר בכתביו של מוחמד אל-אדריסי מ-1153 עת נשלט על ידי האימפריה הביזנטית.
בסוף המאה ה-14 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ונודע בשם קָרְנוֹבוֹ ולקראת סוף המאה ה-18 השתנה לשם המודרני.
במהלך מרד אפריל הבולגרי והמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הותקפו האוכלוסיות היהודית והנוצרית במקום בידי מיליציות מתנדבים פרו-עות'מאניות שכונו בָּאשִי בּוּזוּק והורכבו מלוחמים צ'רקסים.
העיר נכבשה בידי צבא האימפריה הרוסית ב-24 בינואר 1878 ולאחריה נכללה בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית.
ב-1885 אוחד מחוז רומליה המזרחית עם נסיכות בולגריה ומאז נמצאת קרנובט בחזקת הבולגרים.
אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת קיטון מתונה (ילודה לעומת תמותה), הזהה למגמה בכל בולגריה.
בעיר ממוקמת אחת מתחנות הרכבת הגדולות ביותר בבולגריה המקשרת בין צפון המדינה לדרומה.
לאחר הקמת נסיכות בולגריה, התפתחה בסביבת העיר תעשיית מזון, מחלבות, בשר וכן חוות לגידול צאן ובקר לצורכי תעשיות אילו.
בשטח הרשות המקומית מגדלים גם עצי פרי המניבים אפרסקים, משמשים, תפוחים, שקדים וכן מגדלים תות שדה ואוכמניות.
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכוון הים השחור.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת 11.4oc וערכי הקיצון הממוצעים, נעים מ 0oc בחודש ינואר ועד 19oc בחודש יולי.
כמות המשקעים השנתית עומדת על 549 מילימטרים.
קהילת קרנובט הופיעה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות של יהודי בולגריה.
כ- 5 קילומטרים דרומית לעיר קיים בית קברות יהודי, מהגדולים שנותרו בבולגריה אשר ניתן לתארך את המצבות שבו לראשית המאה ה-17 ולפיהן ניתן לקבוע את מועד תחילת ההתיישבות בעיר.
כאמור, עברו יהודי העיר התקפות של מיליציות מוסלמיות לקראת תום המלחמה העות'מאנית-רוסית ולאחריה התנכלויות אנטישמיות מצד הקהילה הנוצרית וחיילי הצבא הרוסי, עניין שכמעט והביא לחורבנה של הקהילה.
בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה כ-500 נפשות והמשטר הליבראלי תחת חוקת טרנובו של אלכסנדר בטנברג ולאחריו המלך פרדיננד הראשון, הביאו להתאוששותה.
בקרנובט הייתה פעילות ציונית ענפה החל מסוף המאה ה-19 ובבחירות לוועדי הקהילות היהודיות שנערכו ב-13 במאי 1907 זכתה סיעת ציוני העיר ברוב, בניגוד להפסדה הצורב בכל שאר הקהילות הגדולות ובכלל זה בסופיה.
מנתוני מערכת החינוך היהודית עולה, כי חלה ירידה הדרגתית ומתונה של אוכלוסיית יהודי העיר לאורך שנות ה-20. יצוין כי להבדיל מערים אחרות בבולגריה בה הנוער היהודי למד לא רק בבתי ספר יהודיים, הרי שבקרנובט כל אוכלוסיית התלמידים מגן הילדים ועד תום בית הספר היסודי, התחנכה במוסדות יהודיים בלבד .
ערב מלחמת העולם השנייה מנתה קהילת יהודי העיר כ-700 נפשות, חלקם גורשו מן העיר במסגרת גירוש היהודים מערי בולגריה, שבוצע בחודשים מאי – יולי 1943 בצו המלך בוריס השלישי.
הרוב המוחלט של יהודי העיר עלה לישראל בין השנים 1947 – 1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובקרנובט נמנו 17 יהודים.
קרנטן היא עיירה בצפון מערב צרפת.
העיירה ממוקמת במחוז מאנש שבחבל נורמנדי.
העיירה ממוקמת על נהר הדוֹב (Douve), אשר נשפך לתעלת למאנש כ-7 ק"מ צפון-מזרחית לעיירה.
העיירה מוכרת במיוחד על היותה יעד אסטרטגי חשוב במהלך הפלישה לנורמנדי.
שפך נהר הדוב מפצל את חופי הנחיתה חוף אומהה וחוף יוטה והעיירה נחשבה לעיר מפתח שהשליטה עליה תבטיח את חיבור שני החופים.
כחלק מהיעדים של כוחות הצנחנים שצנחו בליל הפלישה, הוגדרה גם קרנטן כיעד חשוב שיש להחזיק עד להגעת הכוחות מהחופים.
קרנוס הוא כלי פולחן קדום, אשר מקורו בתרבויות שהתקיימו באזור הים האגאי ויוון.
מבנה הכלי הוא של טבעת חרס, אשר לדופנותיה מוצמדים מגוון כלי קיבול קטנים, בדמות פסלוני חיות, צמחים, וכלים קטנים רגילים.
בארץ ישראל נמצאו כלים כאלו בעיקר באתרים בעלי השפעת התרבות הפלישתית.
יש הקושרים בין מבנה מנורת זכריה () למבנה קרנוס.
קרנונטום היה קסטרום, מחנה של הצבא הרומי, בפרובינקיה הרומית נוריקום ואחרי המאה ה-1 לספירה הייתה לבירת הפרובינקיה הרומית פאנוניה והתגוררו בה כ-50,000 איש.
שרידיו של המקום נמצאים כיום ב ב-"גן הארכאולוגי קרנונטום" באוסטריה תחתית, באמצע הדרך בין וינה לברטיסלאבה.
הגן הארכאולוגי משתרע על שטח של כ-10 קמ"ר ליד הכפרים פטרונל קרנונטום ובאד דויטש אלטנבורג.
בשנת 170 לספירה נערך באזור קרב קרנונטום בין לוחמים של השבטים הגרמאניים מרקומני וקוואדי וכוחות רומיים בפיקודו של הקיסר הרומי מרקוס אורליוס שנחלו בקרב תבוסה קשה ואיבדו כ-20,000 לוחמים.
בשנת 308 לספירה נערכה במקום ועידה בראשות הקיסר לשעבר דיוקלטיאנוס, במטרה להדיח את מקסימיאנוס ובנו מקסנטיוס מהשלטון ברומא, ולהסדיר את שלטונה של הטטררכיה השנייה.
קרנוס (ביוונית עתיקה: Κάρανος) היה המלך הראשון של מוקדון, מייסד השושלת הארגיאדית.
קרנוס שלט מתישהו במהלך המאה ה-8 לפנה"ס, אולם המקורות אודותיו סותרים מאוד, ויש אף המפקפקים בקיומו ההיסטורי.
המידע על חייו המוקדמים הוא ברובו מיתולוגי.
על פי המסורת הוא נולד בעיר ארגוס, למשפחה שהתייחסה להרקולס.
אביו היה הטיראן אריסטודמידס, אשר כיום מקובל לראותו כדמות מהמיתולוגיה היוונית.
לאחר שאביו מת, ירש אותו אחיו פיידון.
קרנוס נמלט משלטונו העריצי של אחיו אל מוקדון.
ישנן מספר גרסאות על עלייתו לשלטון, שנחשבות למעט יותר היסטוריות, אם כי עדיין משולבות ככל הנראה במוטיבים אגדתיים.
על פי אוסביוס מקיסריה, קרנוס הביא עמו צבא גדול מארגוס, ואחד ממנהיגי השבטים המקומיים ביקש ממנו עזרה במלחמה כנגד מנהיג מקומי אחר.
אותו מנהיג, הבטיח לקרנוס חצי מהטריטוריה שלו אם יעזור לו לנצח.
המנהיג קיים את הבטחתו, וקרנוס הקים באותו השטח את ממלכת מוקדון.
על פי יוסטינוס, קרנוס נועץ באורקל לפני שיצא לכבוש את מוקדון.
האורקל יעצה לו להשתמש בעיזים כמדריכות.
כאשר הוא חדר למוקדון עם צבאו, הוא ראה עדר עיזים שהיה במנוסה מפי סערה, ומיהר לעקוב אחריו.
העיזים הובילו אותו אל העיר אדסה, וקרנוס החליט לקבוע אותה כבירתו החדשה.
קרנוס שינה את שמה לאיגאיה (Aegeae), והיא שימשה כעיר הבירה של מוקדון עד סוף המאה ה-5 לפנה"ס.
קרנוס הניס מלכים אחרים שניסו להשתלט על חלקים ממוקדון, ואיחד את השבטים השונים שהרכיבו את הארץ לכדי ממלכה חזקה ויציבה.
הגאוגרף פאוסניאס כותב שקרנוס ניהל מלחמה כנגד מנהיג מתחרה בשם קיסאוס (Cisseus), ולאחר שניצח אותו בנה אנדרטת ניצחון כפי שנהגו בני ארגוס.
עם זאת, על פי האגדה, אריה ירד מהאולימפוס והרס את האנדרטה.
האירוע עורר רושם עז על קרנוס, ומאז רווחה המסורת בקרב מלכי מוקדון לא לבנות אנדרטאות לזכר ניצחונות.
לטענת אוסביוס הוא מלך 30 שנים ומת בגיל מבוגר.
ירש אותו בנו קוינוס, אולם גם קיומו ההיסטורי של קוינוס אינו וודאי.
כך לדוגמה הרודוטוס, כותב שראשון מלכי מוקדון היה פרדיקס הראשון.
קרנון מקפץ פסיפי (שם מדעי: Alticus arnoldorum) הוא מין של דג ממשפחת הקרנוניים שבסדרת הדקראים.
הוא חי בכמה איים באוקיינוס השקט.
אורכו של הדג לכל היותר 8 ס"מ והוא בעל דו-צורתיות זוויגית.
בעוד הזכרים כהים ובעלי כתם כתום על סנפיר החזה שלהם.
הנקבות והצעירים קטנים יותר ובעלי גוף חיוור ומפוספס בשחור.
גופם מוארך ושטוח והם בעלי ראשים גדולים וסנפירים קטנים.
הם מתמחים בקפיצה מסלע לסלע באמצעות שרירי זנבם הגדולים.
דגים אלה חיים באוקיינוס השקט בשוניות מסביב לסמואה, למריאנה, לאיי החברה ולאיי קוק, וכן בדרום האוקיינוס השקט.
הם חיים על משטחי סלע קשים הסמוכים לחוף ומקפצים ביניהם.
הם מתחמקים מהגלים מחשש שיפלו לים השורץ בטורפים מהירים מהם.
הם יכולים לאכול ואפילו להזדווג מעל הסלעים אך הם חייבים זרמי מים על עורם כדי לנשום.
קרנוטאורוס (שם מדעי: Carnotaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת התרופודה.
פירוש שמו המדעי: "Carno" - קרניבור "taurus" - פר, ובסך הכל: "הפר אוכל הבשר" עקב זוג זיזי העצם שבקצה גולגולתו הגדולה, שייתכן שהגנו על עיניו הקטנות, והיו דמויי קרניים.
הקרנוטאורוס הגיע לאורך 7.5–9 מטר ולמשקל של 1.35 טון, והיה קטן בהרבה מרוב הדינוזאורים הטורפים.
הייתה לו לסת קצרה מלאה שיניים חדות, זיזים גדולים בקצה ראשו שדמו לקרני פרה, ידיים קטנות עוד יותר מזרועותיו של הטירנוזאורוס רקס ורגליים גדולות ומוצקות.
המאובנים שלו נמצאו בארגנטינה והוא חי לפני 69–72 מיליון שנה בתקופת הקרטיקון.
ככל הנראה הוא היה צייד מהיר שצד טרף קטן יותר.
דעות אחרות טוענות שהוא היה אוכל נבלות או שצד ממארב.
הקרנוטאורוס תואר בשנת 1985 על ידי הפלאונטולוג הארגנטינאי חוסה בונפרטה.
הקרנוטראורוס הופיע בסרט דינוזאור בתור הטורף הראשי האורב לעדרי דינוזאורים נודדים ותוקף כשהם חלשים.
הוא מוצג גדול ומשוריין בהרבה מהיצור האמיתי וגם לא חי באמריקה הצפונית.
הוא מככב גם כטורף הראשי בסדרה הבדיונית טרה נובה ומוצג בדומה ליצור האמיתי.
הקרנוטראורוס מופיע בספר מסדרת פארק היורה: העולם האבוד.
בסרט עולם היורה, הדנ"א של קרנוטאורוס שימש להכנת דינוזאור הכלאיים הקטלני "אינדומינוס רקס".
הקרנוטאורוס עצמו מופיע רק בסרט "עולם היורה: נפילת הממלכה".
בסרט נראה פרט שהולך לטרוף את אוון אך נטרף בעצמו בידי טירנוזאורוס רקס.
בהמשך כמה קרנוטאורוסים נתפסים אך משוחררים.
אחד מהם חוטף לטירנוזאורוסית את גופתו של אלי מילס.
גם בעולם היורה: עולם חדש נראים קרנוטאורוסים בשוק של מלטה (אחד מהם עוזר לפגוע בריין דלאקורט) וכן ב"עמק ביוסין".
כמו כן נראה פרט קרנוטאורוס בשם "טורו" בסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון והוא משמש כאנטגוניסט העיקרי בעונה 1 לצד האינדונימוס רקס.
בהמשך קרנוטאורוס זה נתפס ונשלט בידי שבב שליטה אך קנג'י מנפץ אותו בסוף הסדרה ו"טורו" החופשי עוזב.
בסדרה כוכב פרהיסטורי נראה קרנוטאורוס המנסה להרשים נקבה באמצעות תצוגה והנפה נמרצת של ידיו הבוהקות בכחול.
בנוסף הוא מופיע בסדרות פלאווורלד והדינוזאורים!.
קרנוזאוריה (שם מדעי: Carnosauria) היא קבוצה גדולה של דינוזאורים תרופודים שחיו בין היורה התיכון לקרטיקון העליון.
מיני קבוצה זו כוללים מיני טורפים גדולים כמו האלוזאורוס ודינואורים ממשפחת האלוזאוריים, וכן חלק מהדינוזאורים הטורפים הגדולים ביותר כמו הגיגאנוטוזאורוס והקרכרודונטוזאורוס ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים.
במקור הם לא נחשבו למשפחות קרובות.
רק ב-1920 כמה מדענים קיבצו את המשפחות הללו בקבוצה על סמך דמיון בצורת שלדם.
לדינוזאורים אלה היו לסתות גדולות, חלל עיניים גדול יחסית ולעיתים בליטה מעל העיניים והיו להם עצמות ירך ארוכות יותר מהשוקיים, כך שהם היו יותר מסיביים מזריזים והיו צריכים לארוב לטרפם או שאולי היו אוכלי נבלות.
קרנטול הוא ההר הגבוה ביותר באי אירלנד, והוא מתנשא לגובה של 1,038.6 מטר.
ההר ממוקם במחוז קרי שבדרום-מערב האי.
קרנטול הוא הפסגה הגבוהה ביותר בהרי מקגיליקאדי , רכס ההרים הגבוה ביותר באירלנד.
ההר מורכב מחלקיקי אבן חול בגדלים שונים המוכרים בכינוי "אבן חול אדומה ישנה".
אבן חול אדומה ישנה היא בעלת צבע סגול-אדמדם (ירוק מוכתם במקומות), ולמעשה אין בה מאובנים.
ההר היה נתון להשפעת קרחון משמעותית שיצר שבר עמוק של הסלע, ובסביבת ההר נוצרו מספר תצורות, דוגמת עמקים בצורת U, גב חדיד, וקרקס קרחוני עמוק.
הר זה מכיל שלושה רכסים עיקריים.
רכס סלעי צר, גב חדיד מצפון, המכונה רכס בינקרה, המוביל מפסגת העצמות (Na Cnámha), אל הפסגה השנייה בגובהה של אירלנד, בינקרה (Binn Chaorach), בגובה 1,008 מטר (3,307 רגל).
הרכס בכיוון מערב, המכונה רכס הקאהר, גם הוא מסוג גב חדיד, מוביל לפסגה השלישית בגובהה של אירלנד, קאהר המתנשאת לגובה של 1,000 מטר.
ההר משקיף על שלושה עמקים בצורת U, לכל אחד אגמים משלהם.
לקרראונטוהיל יש קרקס קרחוני עמוק, המכונה קן הנשר, בפניה הצפונית-מזרחית, הנגיש מגלן האג, ומתנשא דרך שלוש מפלסים.
בחלקו העליון, במפלס השלישי, נמצא לוך קמינאטר, שהוא האגם הגבוה ביותר באירלנד.
קרנטול הוא ההר הגבוה ביותר באירלנד בכל מדדי המיון.
זהו ההר ה -13 בגובהו, וההר הבולט (נישאות טופוגרפית) ביותר, בבריטניה ובאירלנד, בסיווג הסימס.
ההר נחשב על ידי מועדון טיפוס הרים הסקוטי ("SMC") כאחד מבין 34 "Furths", שהוא הר שמתנשא לגובה 3,000 רגל (914 מטר), ועומד בקריטריונים האחרים של SMC למונרו (למשל "הפרדה מספקת"), אבל מאלה שנמצאים מחוץ לסקוטלנד.
וזו הסיבה שקרנטול מכונה אחד מ -13 המונרו האירים.
גובהו ונישאותו הטופוגרפית של ההר מאפשר לו לעמוד בקטגוריית P600 ובסיווג מרילין של בריטניה ואירלנד.
קרנטול הוא ההר הגבוה ביותר במסד הנתונים המקוון של MountainViews 100, (ההרים האיריים הגבוהים ביותר).
צלב עץ הוקם על הפסגה, ברזל בבעלות פרטית, בשנות החמישים על ידי הקהילה המקומית.
בשנת 1976 הוחלף על ידי צלב פלדה בגובה 5 מטר.
בשנת 2014 הופל הצלב על ידי אלמונים במחאה כנגד הכנסייה הקתולית,, אך הוא הוקם מחדש זמן קצר לאחר מכן.
בגלל הסכנות הנובעות מתלילות הפנים הצפוניות-
מזרחיות והמזרחיות של ההר, מתנדבי הצלה ("KMR") סימנו סימני אזהרה על הפסגה, ובמיוחד מעל גזרת רכס Howling (הרכס בין צפון-מזרח לפנים בכיוון מזרח), אשר החלק הראשוני שלהם יכול להיות מטעה לירידה במורד הגבעה.
המטפס והסופר ג'ים ראיין ציין בספרו משנת 2006, "Carrauntoohil and MacGillycuddy's Reeks", כי בפועל, ההר ומרבית גלן הגה, נמצאים בבעלות פרטית.
ההחזקה נמצאת בבעלות ארבע משפחות: דונל דונה, ג'ון אושאה, ג'ון ב.
סבם וסבתם קנו את האדמה מנציבות המקרקעין האירית, "שילמו סכום של אחת עשרה שילינג ושני סנטים (70 סנט במונחי כסף של היום), פעמיים בשנה במשך עשרות שנים רבות." ספרו של ראיין שיבח את הבעלים על כך שהם סיפקו גישה לאורך השנים, למרות הפגיעה בחוות שלהם.
דו"ח בחסות המדינה על הגישה לרכס מדצמבר 2013 תחת הכותרת MacGillycuddy Reeks Mountain Access Development Assessment (הערכת פיתוח הרים לגישה, המכונה גם פרויקט Access Access, או MAP), מיפה את הרשת המורכבת של זכויות הקניין על הקרע.
שלא כמו רכסי הרים רבים אחרים, רכסים אלה אינם חלק מפארק לאומי או מבנה אמון, והם למעשה בבעלות פרטית לחלוטין.
קָרנוּן הנהרות או קרנון הנחלים (שם מדעי: Salaria fluviatilis) הוא מין דג ממשפחת הקרנוניים.
ניתן למוצאו לחופי הים התיכון.
דג זה שוכן בקרקעית, בין סלעים ואבנים בעומק של עד שלושה מטרים.
עיקר מזונו מגיע מחסרי חוליות.
ממדיו נעים בין 2 ס"מ בשלבים הראשונים לחייו ל-14 ס"מ בבגרותו המלאה.
צבעו חום עד כסוף, עם כתמים ופסי רוחב כהים ומפותלים, וגחונו בהיר.
קרנון הנהרות חדר למערכת המים המתוקים בארץ ישראל בתקופה קדומה והורגל לחיות בסביבות מים מתוקים, כגון בנהר הירדן ובכנרת.
קרנופקס (שם מדעי: Carnufex; מלטינית: "שוחט") הוא סוג של זוחל נכחד דמוי-תנין שהתקיים במשך הטריאס באמריקה הצפונית.
סוג זה ידוע ממספר ממצאים שכללו כמה גולגולות, חוליות, צלעות ושרידי שיניים וזרועות שהתגלו במשקעי קונגלומרט בתצורות פקין שבצפון קרוליינה.
אלה השתייכו למין יחיד - Carnufex carolinensis, על שם הימצאו בצפון קרוליינה.
דמוי-תנינאי זה היה בעל גפיים קדמיות קצרות יחסית, מה שמרמז שהיה דו-רגלי בעל זנב מייצב כשל דינוזאור.
הוא הגיע לאורך של 3 מטרים ולגובה של 1.5 מטר, אם כי ייתכן שפרט בוגר היה גדול יותר, כך שהיה אחד מהגדולים שבדמויי-התנינאים של הטריאס באמריקה.
במראהו דמה מעט לפרסטוסוכוס והפוסטוסוכוס והיה בעל גולגולת חזקה ומוארכת בעלת השתפלות של הלסת בחלק הקדמי.
הדבר הזכיר מעט מקור של פטרוזאור ושנה מאוד מרוב התנינים.
מבנה השיניים הותאם לנעיצה בטרף כך שניזון מבשר חי וכנראה מטרף יבשתי.
הוא היה מהבולטים שבתניני תקופתו לצד הרדונדוונטור (Redondavenator) הענקי.
קרנז'י אנטואן הוא כדורגלן האיטי-צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ואלנסיין מהליגה הצרפתית השלישית בכדורגל ובנבחרת האיטי.
עד שנת 2022 שיחק אנטואן בקבוצות נואזי-לה-סק, ברטיקס, פר-לה-מזייר, סנט-ז'אן-לה-בלאן, סנט-פריבה-סנט-ממין ואורליאן מהליגות הנמוכות בצרפת ובבלגיה.
ב-19 בינואר 2022 חתם על חוזה לשנה וחצי בקאזה פיה א.ק.
בתום עונת העפיל עם המועדון לליגת העל הפורטוגלית.
בסך הכול ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-31 בינואר 2023 חתם בהפועל חיפה מליגת העל הישראלית.
ב-5 ביוני 2021 ערך אנטואן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטי, בניצחון 0–10 על נבחרת איי טרקס וקייקוס במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. במשחק זה הבקיע את שלושת שערי הבכורה שלו בנבחרת.
קַרְנוּנְיוֹת (שם מדעי: Radiolaria) הן תת-מערכה של חד-תאיים מקבוצת הפרוטוזואה בקוטר 0.1–0.2 מילימטר המייצרים שלדי מינרלים מורכבים, בדרך כלל עם קופסית מרכזית המחלקת את התא לחלקים הפנימיים והחיצוניים של ה וה.
השלד המינרלי המשוכלל עשוי בדרך כלל מצורן דו-חמצני (סיליקה).
הן נמצאות כזואופלנקטון ברחבי האוקיינוסים בעולם.
בתור זואופלנקטון, הקרנוניות הן בעיקר הטרוטרופיות, אך לרבות יש אנדוסימביונטים פוטוסינתטיים ולכן הן נחשבות ל.
שרידי השלד של סוגים מסוימים של קרנוניות מהווים חלק גדול מכיסוי קרקעית האוקיינוס כ.
בשל השינוי המהיר שלהן כמינים והשלדים המורכבים, קרנוניות מייצגות מאובן אבחוני חשוב שנמצא מהקמבריון ואילך.
מקור השם המדעי מלטינית: radiolus, כלומר "קרן קטנה", שהוא גם המקור לשם העברי.
לקרנוניות יש הרבה דמויי מחט הנתמכים על ידי צרורות של מיקרוטובולים, המסייעות בציפה של הקרנוניות.
הם תופסים טרף על ידי הארכת חלקי גופם דרך החורים.
גרעין התא ורוב האברונים האחרים נמצאים באנדופלזמה, בעוד שהאקטופלזמה מלאה בחלוליות מוקצפות ובטיפות ליפידים, מה ששומר על ציפה.
הקרנונית יכולה להכיל לעיתים קרובות אצות סימביוטיות, במיוחד זואוקסנטלות, המספקות את רוב האנרגיה של התא.
חלק מארגון כזה נמצא בקרב השמשוניות, אבל אלו חסרות קופסיות מרכזיות ומייצרות רק קשקשים וקוצים פשוטים.
חלק מהקרנוניות ידועות בדמיונן לפאונים משוכללים כגון ה-Circogonia icosahedra בצורת עשרימון משוכלל בתמונה למטה משמאל.
הקרנוניות שייכות לקבוצת-העל יחד עם ( או שוטוניות) וחוריריות.
באופן מסורתי חולקו הקרנוניות לארבע קבוצות - , , ו-.
Nassellaria ו-Spumellaria שתיהן מייצרות שלדים צורניים ולכן קובצו יחד בקבוצת ה.
על אף כמה הצעות ראשוניות אחרות, חלוקה זו נתמכת גם על ידי פילוגנטיקה מולקולריות.
ה-Acantharea מייצרת שלדים של וקשורה קשר הדוק לסוג מיוחד, (Taxopodida), אשר חסר שלד פנימי ונחשב במשך זמן רב כשייך לשמשוניות.
לכן ניתן לחלק את הקרנוניות לשתי שושלות עיקריות: פוליציסטינה (Spumellaria + Nassellaria) ו-Spasmaria (Acantharia + Taxopodida).
ישנן מספר קבוצות מסדר גבוה יותר שהתגלו בניתוחים מולקולריים של נתונים סביבתיים.
במיוחד, קבוצות הקשורות ל-Acantharia ו-Spumellaria.
קבוצות אלו אינן ידועות לחלוטין במונחים של מורפולוגיה ופיזיולוגיה ולכן המגוון של הקרנוניות עשוי להיות גבוה בהרבה ממה שידוע כיום.
גם הקשר בין החוריריות לקרנוניות נתון לוויכוח.
עצים מולקולריים תומכים בקשר הקרוב ביניהם - קבוצה המכונה Retaria.
אך לא ידוע אם הם שושלות אחיות או אם יש לכלול את החוריריות בתוך הקרנוניות.
בתרשים מימין, חלק a ממחיש מחוזות ביוגאוגרפיים קרנוניותיים מוכללים והקשר שלהם לטמפרטורת מסת המים (הצללת צבע חם לעומת קריר) ומחזור (חצים אפורים).
עקב שקיעת מסת מים בקו רוחב גבוה מתחת למים חמים ומרובדים בקווי רוחב נמוכים יותר, מיני קרנוניות חיים בבתי גידול בקווי רוחב מרובים ובעומקים ברחבי האוקיינוסים בעולם.
לפיכך, משקעים ימיים מהאזורים הטרופיים משקפים הרכב של כמה מכלולי בעלי חיים מוערמים אנכית, שחלקם צמודים למכלולים של פני קו רוחב גבוהים יותר.
משקעים מתחת למים קוטביים כוללים קרנוניות אוניברסליות של מים עמוקים, כמו גם מינים אנדמיים החיים במים עיליים בקווי רוחב גבוהים.
הכוכבים ב-(a) מציינים את קווי הרוחב שנדגמו, והפסים האפורים מדגישים את המכלולים הקרנוניותיים הכלולים בכל חומר משקע.
הפסים הסגולים האופקיים מציינים קווי רוחב הידועים בשימור טוב של קרנוניות (סיליקה), על בסיס הרכב משקעים של פני השטח.
נתונים מראים שחלק מהמינים נכחדו מקווי רוחב גבוהים אך המשיכו להתקיים באזורים הטרופיים במהלך שלהי הנאוגן, בין אם על ידי נדידה או הגבלת תחום התפוצה (b).
עם ההתחממות הגלובלית החזויה, מינים מודרניים של האוקיינוס הדרומי לא יוכלו להשתמש בנדידה או בהתכווצות התחום כדי להימלט מלחצים סביבתיים, מכיוון שבית הגידול המועדף עליהם למים קרים נעלמים מכדור הארץ (c).
עם זאת, מינים טרופיים אנדמיים עשויים להרחיב את תחום התפוצה לעבר קווי רוחב בינוניים.
מצולעי הצבע בכל שלושת הלוחות מייצגים ממחיש מחוזות ביוגאוגרפיים קרנוניותיים מוכללים, כמו גם את טמפרטורות מסת המים היחסיות שלהם (צבעים קרים יותר מצביעים על טמפרטורות קרירות יותר, ולהפך).
קרנוניות הן מינים חד-תאיים טורפים של פרוטוזואה העטופים בקונכיות כדוריות משוכללות העשויות בדרך כלל מסיליקה ומחוררות עם חורים.
בדומה למעטפת הסיליקה של צורניות, קונכיות של קרנוניות יכולות לשקוע לקרקעית האוקיינוס כאשר הקרנוניות מתות ולהשתמר כחלק ממשקע האוקיינוס.
שרידים אלה, הנשמרים כמיקרו מאובנים, מספקים מידע רב ערך על תנאי העבר באוקיינוסים.
ברנרד ריצ'רדס (Bernard Richards), עבד בפיקוחו של אלן טיורינג (1912–1954) במנצ'סטר כאחד מתלמידיו האחרונים של טיורינג, ועזר לאמת את תאוריית המורפוגנזה של טיורינג.
"טיורינג היה להוט להמשיך את העבודה שפרסם ב"" ב-1917".
הגלריה מציגה איורים של קרנוניות כפי שחולצו מרישומים שעשה הזואולוג ואיש האשכולות הגרמני ארנסט האקל ב-1887.
הקרנונית המוקדמת ביותר הידועה מתוארכת לתחילת תור הקמבריון, והופיעה באותן שכבות כמו הראשונים - ייתכן שהן אפילו מסוף עידן העל של הפרקמבריון.
יש להם הבדלים משמעותיים מקרנוניות מאוחרות יותר, עם מבנה סריג סיליקה שונה ומעט, אם בכלל, קוצים.
כתשעים אחוז ממיני הקרנוניות הידועים נכחדו.
השלדים, של קרנוניות קדומות משמשים בתיארוך גאולוגי, כולל לחיפושי נפט וקביעת אקלים קדום.
כמה מאובנים נפוצים של קרנוניות כוללים את הסוגים Actinomma, Heliosphaera ו-Hexadoridium.
קרני (DDG-64) היא המשחתת ה-14 בסדרת המשחתות ארלי ברק של צי ארצות הברית.
האונייה היא הראשונה שנקראה על שם האדמירל רוברט קרני , ששימש כראש המבצעים הימיים בתקופת ממשל אייזנהאואר.
בנייתה החלה ב-3 באוגוסט 1993, והיא הושקה ב-23 ביולי 1994 על ידי בטי טאוסיג, בתו של אדמירל קרני.
היא נכנסה לשירות מבצעי ב-13 באפריל 1996 בבסיס הצי מייפורט שבפלורידה.
קרני שובצה לשייטת המשחתות 14 לפני שהפכה למבצעית.
בספטמבר 1998 היא הועברה לשייטת המשחתות 24. הפריסה הראשונה שלה הייתה לים התיכון ב-1997 וב-1998 כחלק מקבוצת הקרב של נושאת המטוסים ג'ורג' וושינגטון (CVN-73).
בשנת 1999 קרני הוצבה שוב בים התיכון וקבעה אבן דרך כספינה הראשונה של צי ארצות הברית שהשתתפה בתרגיל ימי משותף של ארצות הברית-יפן שנערך בים התיכון.
במאי 2001 השתתפה קרני בשבוע הצי בניו יורק.
בפברואר 2002 פעלה קרני כחלק מקבוצת הקרב של תוך ביצוע שלב ראשון של הערכות טכניות של מערכות יכולת שיתוף פעולה במימי פוארטו ריקו.
שלב שני של הערכות אלה נערך באזור .
ב-2002 היא נפרסה לים התיכון ולמפרץ הפרסי, לתמיכה במבצע חירות מתמשכת.
ב-10 ביוני 2002 ביקר מזכיר ההגנה של ארצות הברית, דונלד ראמספלד, בספינה במנאמה שבבחריין.
בדצמבר 2003 השתתפה קרני בתרגיל ואנדל שבדק את היכולת ליירט טילים עוינים באמצעות טילי הספינה.
ב-13 באוגוסט 2004 יצאה קרני לים מבסיס הצי מייפורט כדי לחמוק מהשפעות .
במרץ ואפריל 2007 ביקרה קרני בסנט קיטס ונוויס, אנטיגואה וברבודה, סנט לוסיה וברבדוס כדי להראות את מחויבותה של ארצות הברית ליציבות כלפי שותפיה האזוריים.
במהלך הביקור בברבדוס, קרני אירחה קבלת פנים, שבה השתתף גם ראש ממשלת ברבדוס, אואן ארתור.
בנובמבר 2007 קרני הפליגה למזרח התיכון כחלק מקבוצת הקרב של נושאת המטוסים הארי טרומן (CVN-75).
היא השלימה מספר תרגילים רב-לאומיים עם מספר מדינות במזרח התיכון וחזרה לבסיס הצי מייפורט ב-4 ביוני 2008.
ביולי 2008 קרני שהתה בפילדלפיה לרגל חגיגות 4 ביולי.
ב-8 בספטמבר 2009 הגיעה לניו יורק כדי להשתתף בחגיגות למלאת 400 שנה להגעתו של הנרי הדסון.
ב-2 בינואר 2010 קרני יצאה מנמל הבית לפריסה מתוכננת בצי החמישי והשישי של ארצות הברית כחלק מקבוצת הקרב של נושאת המטוסים דווייט אייזנהאואר (CVN-69).
בחודש מאי השתתפה בשלושה תרגילים רב-לאומיים: Arabian Shark 2010, תרגיל לוחמה נגד צוללות עם פקיסטן; Khunjar Haad 2010, תרגיל הגנה אווירית עם עומאן; ו-Eagle Salute 2010, תרגיל אזורי עם מצרים.
חזרה לבסיס הצי מייפורט ב-31 ביולי 2010.
ב-1 באוגוסט 2011 הפליגה קרני מבסיס הצי מייפורט לפריסה מתוכננת במסגרת SNMG 1 של נאטו .
במהלך הפריסה היא שיבשה ארבעה ניסיונות פיראטיים, עלתה על תשע ספינות, התקרבה ל-28 ספינות חשודות כפיראטיות, ונטרלה ולכדה 30 חשודים כפיראטים במסגרת מבצע מגן האוקיינוס.
ב-17 באוקטובר 2013 הפליגה קרני מבסיס הצי מייפורט לפריסה עצמאית מתוכננת.
ב-25 במאי 2014 חזרה לבסיס הצי מייפורט לאחר פריסה של שבעה חודשים במפרץ הפרסי לתמיכה במבצעי יירוט ימי.
ב-25 בספטמבר 2015 הגיעה קרני לנמל הבית החדש שלה, בסיס הצי רוטה בספרד.
ב-29 ביולי 2016 נקראה קרני לתמוך בחילוץ של 97 מהגרים מאפריקה שסירה מתנפחת שלהם נסחפה בים.
קרני הגיעה אל המהגרים וסיפקה להם סיוע עד שהגיעה ספינת חילוץ, MS Aquarius.
באוגוסט 2016 השתתפה קרני במבצע ברק אודיסיאה, ושימש כספינת ליווי ל-USS Wasp, שמטוסיה ביצעו תקיפות אוויריות על חמושים של דאעש בלוב.
קרני גם ירתה פגזי תאורה מתותח ה-5 אינץ' שלה כדי לסייע לכוחות קרקע לוביים הנתמכים על ידי ארצות הברית ונלחמו בדאעש בסירת.
היא ביצעה גם הפצצות חוף של מטרות דאעש בתותח ה-5 אינץ' שלה, תוך ירי של 285 פגזים.
בנובמבר 2016 קרני נפרסה בנמל דרפטסונה ביוון, כדי לספק הגנה אווירית לביקורו של הנשיא ברק אובמה באתונה.
בסוף מרץ 2017 קרני הגיעה לבסיס הצי המלכותי קלייד בסקוטלנד לקראת תרגיל נאטו Joint Warrior.
ב-17 בפברואר 2018 קרני הצטרף למשחתת רוס (DDG-71) בים השחור ליד רוסיה ל"משימת נוכחות יזומה אזורית לא מוגדרת".
המהלך הגיע בעקבות המתיחות המוגברת בין רוסיה לארצות הברית לאחר שתובעים פדרליים אמריקאים הכריזו על כתבי אישום נגד 13 אזרחים רוסים בגין התערבותם לכאורה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016.
ב-27 ביוני 2020 חזרה קרני לבסיס הצי מייפורט.
ב-2023, למחרת טבח שבעה באוקטובר, הפנה מזכיר ההגנה האמריקני, לויד אוסטין, את קבוצת התקיפה של נושאת המטוסים ג'רלד פורד, ובכלל זה האוניות, קרני ונורמנדי (CG-60), למזרח הים התיכון.
קרני עברה דרך תעלת סואץ לים סוף.
ב-19 באוקטובר 2023 דווח כי קרני יירטה שלושה טילים ושמונה מל"טים שנורו על ידי החות'ים בתימן.
ב-16 בדצמבר 2023, בעת ששהתה בים האדום, יירטה המשחתת קרני (DDG-64) 14 כטב"מי נפץ ששוגרו במבנה על ידי המורדים החות'ים משטחים בתימן.
בנוסף לאורך היום, דווח על יירוטים נוספים של מל"טים בידי ספינת קרב בריטית באזור ועל ידי מערכת ההגנה האווירית של מצרים.
ב-13 בינואר 2024, יום לאחר שכוחות צבא ארצות הברית ובריטניה פתחו בסדרת תקיפות נגד אתרים צבאיים של החות'ים בתימן לשיבוש יכולותיהם לפגיעה בחופש השייט ים סוף השתתפה קרני בגל התקיפות השני במהלכו פגעה באתר מכ"ם של המורדים החות'ים.
פיקוד המרכז של ארצות הברית אמר כי התקיפה בוצעה על ידי המשחתת "קרני" ששיגרה טילי טומהוק לעבר המתקן, על מנת לסכל את יכולתם של החות'ים לתקוף ספינות, כולל ספינות מסחריות.
ב-12 בנובמבר 2009 הסוכנות להגנה מפני טילים הודיעה שקרני תשודרג במהלך 2012 עם מערכת SM-3 ליירוט טילים, על מנת לתפקד כחלק ממערכת ההגנה נגד טילים בליסטיים של Aegis .
בשנת 2016 ארבע משחתות שסיירו עם הצי השישי של ארצות הברית שבסיסן הוא בסיס הצי רוטה בספרד, כולל קרני, קיבלו שדרוגי הגנה עצמית, והחליפו את תותח 20 מ"מ M61 וולקן של מערכת פלנקס במשגר RIM-116 RAM .
זו פעם ראשונה שמערכת ההגנה של ספינות מטווח קרוב הוצמדה לספינת Aegis.
קרנון אריך (שם מדעי: Parablennius gattorugine) הוא מין של דג גרם ימי ממשפחת הקרנוניים והסוג קרנון .
קרנון זה חי בצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי במים רדודים מול מערב אירופה, הים התיכון וצפון אפריקה.
קרנון זה הוא אחד המינים הגדולים ביותר במשפחתו.
אורכו של קרנון זה 5 עד 12 סנטימטרים אך יכול להגיע גם לגודל של עד 18 ואף 30 סנטימטרים.
צבעו של הקרנון חום עד צהוב ולעיתים ירקרק עם 7 פסים כהים שמתחילים מסנפיר הגב ונגמרים בבטן.
הקרנון בעל סנפיר בטן בקדמת הגוף.
לקרנון אין שיניים בלסת העליונה.
החלק העליון של העיניים הוא בצבע חום לעומת החלק התחתון שצבעו לבן.
הצבע של הזכרים בעונת הרבייה הוא חום שוקולד והם בעלי בלוטות שדומות לפקעת מעל עמוד השדרה.
סנפיר הגב עובר לאורך הגוף ומחולק לשני חצאים.
החלק הקדמי של סנפיר הגב מכיל את הקרניים הקוצניות ואילו החלק האחורי מכיל את הקרניים הרכות.
בסנפיר השת יש עד 20 קרניים.
בסנפיר החזה יש עד 14 קרניים ואילו בסנפיר הבטן יש 3 קרניים.
קרנון זה פעיל בעיקר בעלות השחר ובשעות הערב.
לקרנון זה יש שיניים חדות דמויות מסרק ובהן הוא משתמש כדי לגרד בעלי חיים קטנים מקרקעית הים.
הקרנון ניזון מחסרי חוליות זעירים כמו סרטנאים וגם מאצות.
עונת הרבייה היא באביב בחודשים מרץ עד מאי.
לזכר יש טריטוריה שבה מתרבות כמה נקבות.
הזכר שומר על הביצים עד שהן בוקעות.
הזכרים מגנים על הטריטוריות שלהם מפני זכרים אחרים ולעיתים קרובות הם נלחמים זה בזה.
מעריכים כי הבלוטות של הזכרים מושכות את הנקבות וגם עוזרות להגן על הביצים מפני טורפים.
הביצים נדבקות למצע בקרקעית הים.
הזכרים מזדווגים עם מספר נקבות.
קרנון זה נפוץ ב ובים התיכון מחופי ישראל והמזרח התיכון דרך חופי מרוקו עד לצרפת, פורטוגל, אירלנד, ספרד, אירלנד ובריטניה וגם בים השחור.
קרנון זה נפוץ בחופים המערביים והדרומיים של בריטניה ונעדר מחופי הים הצפוני אם כי נצפה גם בחופי סקוטלנד ואיי שטלנד.
קרנון זה חי במים רדודים בעומק 3 עד 32 מטר ונצפה לעיתים בשפל בבריכות סלעים שבחוף הים.
מצב השימור של קרנון זה על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש.
קרנון זה תואר למדע ב-1758 על ידי החוקר השוודי קארולוס לינאוס.
קרנטניה , הייתה נסיכות סלאבית שהוקמה במחצית השנייה של המאה ה-7, בשטחי אוסטריה הדרומית של ימינו וצפון-מזרח סלובניה.
קרנטניה נחשבת לקודמתה של מרקיזות קרינתיה, שהוקמה בתוך האימפריה הקרולינגית בשנת 889.
ישנן מספר תאוריות בנוגע לאטימולוגיה של השם "קרנטניה".
אחת ההשערות היא שהשם נוצר מהבסיס הטופונימי carant-, שמקורו בשורש פרה-אינדואירופי karra שפירושו "סלע".
אפשרות אחרת היא שהשם ממקור קלטי ונובע מהשורש karant- שמשמעו "חבר, בן ברית".
השם הסלאבי Korǫtanъ אומץ מהלטינית Carantanum.
כמו כן, נטען כי מקור השם קרינתיה (Koroška בסלובנית, Korǫt'ьsko בפרוטו-סלאבית) קשור לשם קרנטניה, ונובע מהשם הפרה-סלאבי Carantia.
במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 היה השם הסלובני "קורוטן" (Korotan) מונח נרדף הן לקרנטניה והן לקרינתיה.
כיום, המונח "Karantanija" מתייחס לנסיכות הסלאבית המוקדמת, בעוד ש-Koroška מתייחס לדוכסות ולחבל הארץ שהתפתח ממנה מהמאה ה-10 ואילך.
בירתה של קרנטניה הייתה ככל הנראה קרנסקי גראד (Krnski grad, בגרמנית: Karnburg), בשדה גוספוסטבסקו (Gosposvetsko polje), מצפון לעיר קלגנפורט של ימינו.
מרכז הנסיכות היה בשטחי קרינתיה המודרנית וכלל גם את שטחי שטיריה של ימינו.
מקורות היסטוריים מעטים מציינים שתי ישויות סלאביות נפרדות באזור האלפים המזרחיים: קרנטניה וקרניולה.
קרניולה מוזכרת לראשונה במקורות מהמאה ה-8 המאוחרת, ושכנה במרכז סלובניה של היום.
היא נחשבת (לפחות מבחינה שמית) לקודמתה של דוכסות קרניולה המאוחרת יותר.
גבולות קרנטניה המאוחרת, שהייתה תחת שלטון פיאודלי של הקרולינגים, כמו גם גבולותיה של יורשתה – מרקיזות קרינתיה (826–976), ולימים דוכסות קרינתיה (משנת 976), השתרעו מעבר לגבולות קרנטניה ההיסטורית.
במאה ה-4 הפכה כור למושב הבישופות הנוצרית הראשונה מצפון לאלפים.
לאחר המלחמה הגותית (535–554), האימפריה הביזנטית לא הצליחה למנוע מהשבט הגרמאני של הלומברדים לפלוש לאיטליה ולהקים שם את ממלכת הלומברדים.
השטחים שהלומברדים הותירו מאחור בפאנוניה יושבו לאחר מכן על ידי סלאבים, בסיוע אדוניהם האווארים, בעשורים האחרונים של המאה ה-6. בשנת 588 הגיעו הסלאבים לאזור נהר הסאווה העליון, וב-591 התקדמו לאזור נהר הדראווה העליון, שם התעמתו עם הבווארים בהנהגת הדוכס טסילו הראשון.
הבווארים ניצחו בשנת 592, אך שלוש שנים לאחר מכן, ב-595, השיג הצבא הסלאבי-אווארי ניצחון, ובכך התבסס קו הגבול בין הפרנקים לאווארים.
עד אז, החלו אזורי מזרח טירול וקרינתיה להיקרא Provincia Sclaborum ("ארץ הסלאבים").
ההתיישבות הסלאבית באזור האלפים המזרחיים קשורה לקריסת הדיוקסיות המקומיות בסוף המאה ה-6, לשינוי האוכלוסייה והתרבות החומרית, ובעיקר להיווצרות קבוצת שפה סלאבית במקום.
עם זאת, האזור נותר מאוכלס גם על ידי אוכלוסייה רומניזית שנותרה מהתקופה הרומית ושמרה על הנצרות.
בתחילה היו הסלאבים באזור כפופים לשליטת האווארים, אך לאחר היחלשות האווארים סביב שנת 610, נוצרה בדרום קרינתיה יחידה פוליטית עצמאית יחסית בשם "מרקיזות הסלאבים" (marca Vinedorum), שנשלטה על ידי דוכס.
ההיסטוריה מציינת את ולוק (Valuk) כדוכס הסלאבים (Wallux dux Winedorum).
בשנת 626 הסתיימה השליטה האווארית על הסלאבים, לאחר שהאווארים הובסו בקרב על קונסטנטינופול.
בשנת 658 נפטר סאמו, וברית השבטים שלו התפרקה.
חלק קטן ממרקיזות הסלאבים המקורית, שהתמקד צפונית לקלגנפורט של ימינו, שמר על עצמאותו ונודע בשם קרנטניה.
המונח "קרנטניה" מופיע במקורות היסטוריים כבר משנת 660. פאולוס הדיאקון מציין בשנת 664 את קיומה של קרנטניה ואת הימצאותם של הסלאבים (gens Sclavorum) באזור.
בשנת 740 פנה הנסיך בורוט (Boruth) לדוכס הבווארי אודילו בבקשה לעזרה כנגד האיום האווארי ממזרח.
בעקבות זאת, איבדה קרנטניה את עצמאותה.
יורשיו של בורוט נאלצו לקבל את חסותם של הבווארים ושל האימפריה הפרנקית, שנשלטה על ידי קרל הגדול.
קרל הגדול שם קץ לפלישות האווארים, שהחזיקו בחלקים המזרחיים של קרנטניה בין 745 ל-795.
קרל הגדול הדיח את בנו של אודילו, הדוכס טסילו השלישי בשנת 788. בשנת 828 הפכה קרנטניה למרקיזות תחת האימפריה הקרולינגית הנסיכים המקומיים הודחו בשל תמיכתם במרד האנטי-פרנקי של ליודוויט פוסאבי, ווחלפו על ידי שליטים גרמנים (בעיקר בווארים).
בחלוקה של 843 על ידי חוזה ורדן, הפכה קרנטניה לחלק מפרנקיה המזרחית תחת המלך לודוויג הגרמני.
בשנים 889–976 היה האזור מרקיזות קרנטניה של הדוכסות הבווארית המחודשת.
קרנטניה התפרסמה בטקס המסורתי להכתרת הדוכסים שלה, שנמשך גם לאחר סיפוחה לדוכסות קרינתיה.
הטקס האחרון נערך בשנת 1414, כאשר ארנסט הברזל מבית הבסבורג הוכתר כדוכס קרינתיה.
הטקס נערך על "אבן הנסיך" (Knežji kamen בסלובנית, Fürstenstein בגרמנית), והוא בוצע בסלובנית על ידי איכר חופשי, אשר ייצג את העם, חקר את הדוכס החדש בנוגע ליושרו והזכיר לו את חובותיו.
בתחילת דרכה, שפת הסלאבים הקרנטנים הייתה בעיקר פרוטו-סלבית.
בספרות הבלשנית הסלובנית היא מכונה לעיתים "סלאבית אלפינית" (alpska slovanščina).
במהלך המאה ה-9 החלה השפה לעבור שינויים שהושפעו משפות סלאביות דרומיות אשר הובילו בהדרגה להיווצרות השפה הסלובנית במאה ה-13.
קרנות ממשלתיות בישראל, הן גופים המשמשים לצורך מיוחד, הפועלים במסגרת משרד ממשלתי או רשות ממשלתית, אך יש להן תקציב משלהן במסגרתו הן פועלות וממלאות את הצורך המיוחד שהביא להקמתן.
הקמת הקרנות יכולה להיות תוצאה של חקיקה, כגון הקרן לשמירה על שטחים פתוחים שהקמתה נחקקה בחוק רשות מקרקעי ישראל ב-2009 במסגרת הרפורמה ברשות מקרקעי ישראל; או של החלטה מינהלית, כגון קרן המטרו שהוקמה מכוח החלטה מינהלית של החשב הכללי ליישום חוק רכבת תחתית (מטרו), התשפ"ב - 2021.
קַרְנֵי שׁוֹמְרוֹן היא התנחלות ומועצה מקומית במערב השומרון, כ-20 קילומטרים מזרחית לכפר סבא בכביש 55, מערבית לקדומים.
קרני שומרון הוא ישוב עם אופי קהילתי, שעלה לקרקע בשנת תשל"ח, 1977, על ידי גרעין "צופין", והוכרז כמועצה מקומית בשנת 1991 (תשנ"א).
כיום מתפרש היישוב על פני שמונה שכונות: קרני שומרון, גינות שומרון, נווה מנחם, מעלה שומרון, אל מתן, אלוני שילה, רמת גלעד ומצפה צבאים.
היישוב שוכן על מספר שלוחות מצפון לאפיקו של נחל קנה.
בסוף שנת 2024 היו בקרני שומרון 10,612 תושבים.
מוכר גם בשם המקוצר קרנ"ש (ראשי התיבות של היישוב)
היישוב הוקם על מורדות הר "ראס אבו קרנין", בו שכן מוצב צבאי ירדני עד מלחמת ששת הימים.
ניסיון ראשון להתנחל במקום נעשה לקראת סוף ימי ממשלת רבין הראשונה, על ידי גרעין של "גוש אמונים" שקיבל את השם "קרני שומרון".
ב-5 באפריל 1977 יצאה "צעדת העשור" מהמקום, לאחר טקס הנחת אבן פינה ליישוב, אף על פי שלא התקבל אישור הממשלה להקמתו.
לאחר "המהפך" הפוליטי ב, ועליית הליכוד לשלטון, התקבל האישור להקמתו.
בספטמבר 1977, לקראת העלייה על הקרקע, התמקמו חברי הגרעין באוהלים ביישוב קדומים, שנקרא אז אלון מורה, וילדי הגרעין החלו ללמוד בבית ספר באלון מורה.
באוקטובר 1977 הוקם מאחז צבאי במקומו המיועד של היישוב, כחלק ממהלך להכשרת הקרקע.
בינואר 1978 התיישבה הקבוצה הראשונה במקום.