tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גרסת האנרגיה של Prime הושקה בשנת 2023, מכילה 200 מ"ג קפאין, וחולקת מספר טעמים עם משקה ההידרציה.
בנוסף, החברה מייצרת תוספי שתייה Prime Hydration+ Sticks, שחלקם שווקו בטעמים ייחודיים בשיתוף קבוצות ספורט כמו קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס, ומועדון הכדורגל בואיירן מינכן.
ב־4 בינואר 2022, הכריזו שני היוטיוברים KSI ולוגאן פול, שלהם יחד מעל 40 מיליון מנויים ביוטיוב ומיליוני עוקבים ברשתות החברתיות, במהלך שידור חי באינסטגרם, על הקמת חברת המשקאות החדשה "Prime Hydration".
מעורבותם יצרה התלהבות ניכרת ברשתות החברתיות, וגרמה לגל ביקושים בקרב ילדים בגילאי בית ספר, במיוחד נערים מתבגרים.
לפי העיתון Evening Standard, הביקוש הגבוה גרם למחירים מופקעים מצד מוכרים ברשת, כולל הצעה באיביי ל־12 בקבוקים במחיר של 400 ליש"ט.רשת סקיי ניוז דיווחה על "תוהו ובוהו" בסניפי רשתות הסופרמרקט Asda ו־Aldi בבריטניה בעת השקת המוצר.
כתבה של ה־פייננשל טיימס תיארה עדות של מורה בלונדון, שסיפרה כי ילדים שהביאו לבית הספר בקבוקי Prime ריקים וממולאים במים "זכו לסטטוס חברתי גבוה יותר בעיני חבריהם".
העיתונאית מרי מקארתי מ־The Independent טענה כי השיווק המאסיבי של Prime דרך רשתות חברתיות הפך את KSI ולוגאן פול לבעלי השפעה רבה מדי על קהל היעד העיקרי – נערים צעירים.
היא הביעה דאגה משיתוף פעולה של תאגידים מסחריים גדולים עם יוצרי תוכן שלדבריה נקטו לעיתים בגישה מיזוגינית, כשהם פונים לבנים "שמחכים שמישהו יגיד להם מה לחשוב".
השף הבריטי גורדון רמזי סקר את המשקה בתוכנית רדיו של Heart ותיאר אותו כ"מרגיש כמו לבלוע בושם", כשהעניק לו ציון 0 מתוך 10. המתאגרף כריס יובאנק ג'וניור התנסה גם הוא במשקה ואמר: "זה מאוד מתוק.
זה לא טעם רע, אבל זה לא מרגיש כמו טעם טבעי".
על פי דיווח של Bloomberg, מכירות Prime הגיעו ל־250 מיליון דולר בשנת 2022, ו־1.2 מיליארד דולר בשנת 2023. עם זאת, בשנת 2024 נרשמה ירידה של 48% במכירות Prime בבריטניה, מה שהפך אותו למותג המזון או המשקה עם הירידה החדה ביותר לפי נתוני חברת המחקר NielsenIQ.
פריים, המכיל רמות גבוהות של קפאין, נאסר או הוגבל לצריכת קטינים במדינות שונות, בהתאם לרגולציות המגבילות את תכולת הקפאין במשקאות.
כמו כן, נאסר המשקה במספר מוסדות חינוך ברחבי העולם.
בתי ספר רבים באוסטרליה אסרו על הכנסת משקאות Prime Energy לשטחם, בשל סיכונים בריאותיים הקשורים לרמות הקפאין הגבוהות במוצר.
רשת ABC דיווחה כי מגבלת הקפאין החוקית לפי תקנות Food Standards Australia New Zealand עומדת על 32 מ"ג ל-100 מ"ל, בעוד Prime מכיל כ-56 מ"ג ל-100 מ"ל.
תזונאית ספורט תיארה את המשקה כ"חומר ממכר", והוסיפה כי "לתת מינון קפאין לילדים צעירים בעלי תפקוד קוגניטיבי מתפתח — זו אינה החלטה נבונה".
על פי הדיווח, המוצר שנמכר ברשת Woolworths כולל אזהרה לפיה המשקה "אינו מתאים לילדים מתחת לגיל 15, לנשים בהריון או מיניקות, ויש להשתמש בו רק תחת פיקוח רפואי או תזונתי".
במרץ 2023, בתי ספר בקווינסלנד, ויקטוריה ומערב אוסטרליה אסרו על המשקה.
באפריל הצטרפו לכך גם מוסדות חינוך בניו סאות' ויילס.
עם זאת, באפריל 2023, חנות בפרת' עוררה סערה ציבורית כאשר אפשרה מכירת משקאות פריים לקטינים.
ב-30 בנובמבר 2023, המפקח הסניטרי הפדרלי של פדרציית בוסניה והרצגובינה אסר על ייבוא של 1,596 בקבוקי Prime Ice Pop Hydration, לאחר שבדיקות מצאו אי-דיוקים בתוויות התזונתיות של המוצר.
בדנמרק, מספר קמעונאים החלו בייבוא מקביל של משקאות פריים עוד לפני השקה רשמית של המותג במדינה.
המהלך גרם לבעיות רגולטוריות, מאחר ש-"Prime Energy" אינו עומד בדרישות החוק הדני — בעיקר בשל תכולת קפאין הגבוהה מהמותר.
רשות המזון והווטרינריה הדנית (Danish Veterinary and Food Administration) הודיעה כי ייעצה לחמישה קמעונאים להפסיק את מכירת המוצר שיובא באופן מקביל.
ביוני 2023 הושק המותג באופן רשמי במדינה, תחילה ברשתות הסופרמרקט Salling Group ובחנויות הנוחות של Circle K.
כדי שהמוצר יהיה תואם לרגולציה המקומית, נוסחת Prime Hydration שונתה כך שלא תכלול ויטמין A, ואילו מותג פריים עצמו לא שווק במדינה כלל, בשל חריגה מרמות הקפאין המותרות.
ב-8 באוגוסט 2023, הולנד חסמה את מכירת Prime Energy בתחומה, בשל חריגה מהרמות החוקיות של קפאין במשקאות אנרגיה.
בשנת 2024, רשות המזון והווטרינריה של לטביה (Food and Veterinary Service) השעתה את ייבוא משקאות Prime Hydration למדינה בעקבות אי-התאמה בין תווית המוצר באנגלית לבין התרגום בלטבית.
הרשות דרשה מהחברה לתקן את הליקויים באופן מיידי כדי לעמוד ברגולציה המקומית בנושא סימון מוצרים.
עוד קודם לכן נאסרה מכירת משקאות Prime Energy לקטינים בשל תכולת קפאין גבוהה מהמותר.
בניו זילנד, החוק אוסר על מכירת גרסת משקאות פריים המקורית, שכן היא מכילה 579 מ"ג קפאין לליטר — מעל המגבלה החוקית העומדת על 320 מ"ג לליטר.
שרת המשטרה ג'יני אנדרסן (Ginny Andersen) הזהירה כי עסקים שימכרו את המשקה עלולים לעמוד בפני קנס של עד 100,000 דולר ניו זילנדי.
בעבר נמכרו המשקאות באתר המסחר Trade Me, אך כל ההצעות הוסרו בעקבות פניות שהתקבלו מגופי תקשורת.
גרסה מותאמת עם תכולת קפאין מופחתת (310 מ"ג לליטר) זמינה כיום בחלק מהחנויות בניו זילנד.
ב-12 ביולי 2023, משרד הבריאות הקנדי (Health Canada) הוציא צו ריקול על מספר משקאות אנרגיה, כולל פריים, בשל חריגות מתכולת הקפאין המותרת, ובשל חוסר בציון מידע בשפה הצרפתית על גבי האריזות — כפי שנדרש לפי חוקי התיוג במדינה.
בקנדה, הכמות המרבית המותרת של קפאין במשקאות היא 180 מ"ג.[40] כמו כן, כל מוצרי המזון הנמכרים במדינה מחויבים באריזות דו-לשוניות (אנגלית וצרפתית), לאור היות שתי השפות רשמיות בקנדה.
בשנת 2023 נאסרה תחילה מכירת שני המוצרים – Prime Energy ו-Prime Hydration – בנורווגיה.
עם זאת, הם נמכרו בחנויות ייבוא מקוונות או נרכשו בשוודיה ונמכרו מחדש במדינה, עד שהרשויות עצרו מכירות אלו במאי 2023. האיסור על Prime Hydration נבע מרמות גבוהות מהמותר של ויטמין A.
ביולי 2023 הושקה גרסה אירופית מותאמת לתקנות האיחוד האירופי ונורווגיה, אשר אפשרה את מכירתה החוקית במדינה.
לעומת זאת, פריים המשיך להיות אסור לשיווק, שכן הכיל 579 מ"ג קפאין לליטר – מעל המגבלה החוקית בנורווגיה העומדת על 320 מ"ג לליטר.
בשנת 2024 הושקה גרסה מותאמת עם רמות קפאין מופחתות, שאושרה ונמכרה בחנויות מקומיות.
ביוני 2023 עורר המותג מחלוקת, כאשר היוצרים לוגאן פול ו-KSI הגיעו לאוסלו במסגרת סיבוב הופעות לקראת השקת המשקה.
לאירוע, שקודם בהרחבה ברשתות החברתיות, הגיעו למעלה מ-2,000 מעריצים.
האירוע ספג ביקורת על היעדר אבטחה וארגון, לאחר ש-70 משתתפים נזקקו לטיפול רפואי בשל עומס וחום כבד.
ב-13 בנובמבר 2023, רשות המזון, הווטרינריה והגנת הצומח של סלובניה אסרה את למכור את משקאות פריים, לאחר שהתברר כי הוא מכיל את החומר L-theanine, שאינו מותר במשקאות לא-אלכוהוליים במדינה.
לעומת זאת, Prime Hydration מותר למכירה חופשית.
ב-9 ביולי 2023 קרא הסנאטור צ'אק שומר למנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לחקור את "Prime Energy", בעקבות תכולת הקפאין הגבוהה שלו ושיטות שיווק שלטענתו עלולות לבלבל הורים ולגרום להם לקנות לילדיהם "קלחת של קפאין".
באוגוסט 2023 הוגשה תביעה נגד "Prime Hydration" בבית המשפט הפדרלי בצפון קליפורניה על ידי משרד עורכי הדין Milberg.
ניתוחים כימיים עצמאיים חשפו רמות מזיקות של חומרים ממשפחת PFAS (חומרים כימיים עמידים ומתמשכים) במספר טעמים של פריים, במיוחד בטעם הענבים.
אליזבת קסטיו, תושבת קליפורניה והתובעת הראשית, טענה כי לו ידעה על הימצאות PFAS, לא הייתה רוכשת את המוצר.
התביעה דרשה פיצויים בסך 5 מיליון דולר.
לוגאן פול דחה את הטענות, וטען כי פריים הכיל רק 0.06 חלקיקים לטריליון (ppt) של PFAS, וכי לפי סוכנות ה-EPA, רמות מתחת ל-1.1 ppt אינן ניתנות למדידה אמינה בשל מגבלות זיהוי.
עורכי הדין של קסטיו השיבו כי בדיקותיהם בוצעו בהתאם לסטנדרטים המקובלים בתעשייה, והוסיפו כי רמות ה-PFAS שנמצאו עולות על ההנחיות של ה-EPA לחשיפה בטוחה לאורך החיים.
פריים שימשה כספונסר חד-פעמי לרכב מספר 13 של הנהג טימי היל מקבוצת MBM Motorsports במירוץ בסדרת ה־NASCAR Xfinity.
בהצהרה רשמית של החברה נמסר כי החסויות מעניקות לה "גישה לשחקנים ולכדורגלנים, שאותם הם מנצלים כחלק מהאסטרטגיה השיווקית".
ביולי 2022 הכריזה פרמייר ליג "ארסנל" על הסכם שיווקי עם החברה, במסגרתו הפכה פריים לספקית הרשמית של משקאות הספורט של המועדון.
בשנת 2023 הודיע KSI כי בכוונתו ליצור בקבוק בטעם מיוחד לכבוד זכייה אפשרית של ארסנל באליפות, אך לאחר הפסד לנוטינגהאם פורסט, שאפשר ליריבה מנצ'סטר סיטי לזכות בתואר, התוכניות בוטלו.
בינואר 2023 חתמה אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) על הסכם שיווקי עם החברה, במסגרתו הפכה פריים לספקית הרשמית של משקאות הספורט של הארגון.
בנוסף, חתמה החברה על חוזי חסות עם מספר ספורטאים, בהם אלכסנדר וולקנובסקי, ישראל אדסניה, פטריק מהומס, אלישה להמן וארלינג הולאנד.
בפברואר 2023 הופיעה פריים בפרסומת ששודרה במהלך סופרבול LVII.
בקיץ אותה שנה חתמו גם קבוצות ברצלונה ובאיירן מינכן על הסכמי חסות עם Prime.
בנובמבר חתם שחקן ה-NHL אוסטון מתיוז על הסכם דומה.
בפברואר 2024 חתם נהג NASCAR ואלוף Hendrick Motorsports, קייל לארסון, על חוזה חסות עם החברה.
באותו חודש הצטרפה גם קבוצת בורוסיה דורטמונד כשותפה מסחרית.
באחד באפריל 2024 הכריז פול על שיתוף פעולה היתולי עם רשת KFC ליצירת טעם "קנטאקי פרייד צ'יקן".
באפריל 2024 הפכה Prime לספונסר המרכזי של זירת ה־WWE, ארגון ההיאבקות שבו מופיע לוגאן פול, עם חשיפת החסות בפרק של SmackDown ב־8 במרץ.
מאז אירוע רסלמניה XL, היא משמשת כספונסר רשמי לכל האירועים המרכזיים של הארגון.
במסגרת החסות, הוצב בזירה מתקן עם דגם בקבוק ענק של Prime ("תחנת ההידרציה"), שמופיע גם בפרקי Raw ו-SmackDown וגם באירועי הלייב המרכזיים.
ב־19 ביולי 2024 הגיש הוועד האולימפי והפראלימפי של ארצות הברית תביעה נגד פריים, בטענה להפרת זכויות יוצרים הקשורות למשחקים האולימפיים.
התביעה, שהוגשה בקולורדו, טענה כי פריים השתמשה בביטויים ובסמלים רשומים של האולימפיאדה במהדורה מיוחדת של המשקה בהשתתפות כוכב הכדורסל קווין דוראנט, שזכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות.
ב־14 באוגוסט 2024 חתמה קבוצת יובנטוס על הסכם חסות עם "Prime".
בפרק ספיישל של סאות' פארק משנת 2023 בשם "Not Suitable for Children", הופך משקה אנרגיה בשם Cred לטרנד נפוץ בקרב ילדים.
המשקה מוצג כפרודיה ישירה על Prime, עם עיצוב בקבוק הדומה לזה של המותג האמיתי.
בשנת 2024 הושק משקה בשם "Más+", בחסות כוכב הכדורגל ליונל מסי.
המשקה ספג ביקורת ציבורית בשל דמיונו הרב ל־Prime, הן בעיצוב והן במיתוג.
פריימר (מאנגלית: "צֶבַע יְסוֹד" או "שכבת יסוד" ראשונית ועוד, ) או צבע-מקשר (מכונה בתעשייה גם "צבע יסוד מקשר") הוא ציפוי הכנה ששמים על חומרים לפני הצביעה.
צבע-מקשר מבטיח הידבקות טובה יותר של צבע הגימור למשטח, מגביר את עמידותו ומעניק הגנה נוספת לחומר הנצבע.
פריימר מורכב משרף סינתטי, ממס וחומר תוסף בעוד שחלק מהפריימרים מכילים פוליאתילן (פלסטיק), לעמידות טובה יותר.
פריימר משמש בסיס המאפשר לצבע הגימור להיצמד טוב יותר לחלק הנצבע.
הוא נועד להיצמד למשטחים וליצור שכבת קשירה שמשפרת את קליטת הצבע.
בהשוואה לצבע, פריימר אינו מיועד לשמש כגימור עמיד.
במקום זאת הוא מתוכנן עם תכונות מילוי וקשירה משופרות לחומר שמתחתיו.
לפעמים שיפור זה מושג על ידי אפקטים כימיים, כמו במקרה של פריימר אלומיניום, אך לעיתים קרובות יותר השיפור מושג באמצעות שליטה בתכונות הפיזיקליות של הפריימר כגון נקבוביות, דביקות והיגרוסקופיה.
בפועל, לעיתים קרובות משתמשים בפריימר בעת צביעת חומרים נקבוביים, כגון בטון ועץ.
שימוש בפריימר נחשב חיוני אם החומר הנצבע אינו עמיד במים ויהיה חשוף לפגעי מזג האוויר.
תיחול (הכנה לצביעה) של לוח גבס (או קיר גבס) הוא גם נוהג סטנדרטי בבנייה חדשה, מכיוון שהוא אוטם את הקיר מפני רטיבות ויכול למנוע צמיחת עובש.
ניתן להשתמש בפריימרים גם על משטחים מלוכלכים שלא ניתן לנקות או לפני צביעה בצבע בהיר על גימור כהה.
ניתן להוסיף גוון לפריימר כדי להתאים יותר לצבעו של צבע הגימור.
אם צבע הגימור הוא כהה, צביעת הפריימר יכולה להפחית את מספר שכבות צבע הגימור הנחוצות לאחידות המשטח הצבוע.
פריימרים משמשים גם להסתרת מפרקים ותפרים כדי לתת מראה מוגמר.
פריימרים מסוימים דורשים ליישם את שכבת העל תוך פרק זמן מסוים לאחר ייבוש הפריימר כדי להבטיח הדבקה מיטבית.
פרק זמן זה משתנה בין 24 שעות לשבועיים לאחר ייבוש הפריימר.
צביעה לאחר מסגרת הזמן המוצעת עלולה לגרום לירידה ביעילות הפריימר.
על מנת לשפר את ההדבקה בין הפריימר לשכבת העל מקובל לצבוע את שכבת הגימור לפני שהפריימר מתייבש במלואו.
סוג התנאים, כמו פנים הביית לעומת החצר, עשוי להשפיע על חשיבות מריחת שכבת העל לפני ייבוש מלא של הפריימר.
נקבוביות העץ גורמת לו לספוג את הממס שבצבע ולכן להתייבש מהר יותר.
תכונה זו אינה רצויה מכיוון שרוב הצבעים עוברים תגובות כימיות במהלך תהליך הייבוש (לדוגמה, צבעים על בסיס לטקס ואלקיד מתפלמרים בעת אשפרה) הדורשת אידוי איטי של המים.
שכבת פריימר תמנע מהעץ לספוג את הממיסים שבצבע הגמר בטרם עת ותפחית את מספר שכבות הצבע הדרושות לכיסוי טוב ולצבע אחיד.
בשימוש בשכבה דקה של צבע ללא פריימר, מים עלולים לחדור לתוך העץ ולגרום לעיוות, טחב או ריקבון יבש.
שימוש בפריימר ישפר את איטום הגימור וימנע בעיות עתידיות.
מתכות מסוימות, כגון אלומיניום לא מטופל, דורשות פריימר.
רצוי להשתמש בפריימר כאשר המתכת חשופה ללחות.
ברגע שהמים יחלחלו למתכת החשופה, יתחיל חמצון (פלדה רגילה פשוט תחליד).
פריימרים למתכת עשויים להכיל חומרים נוספים להגנה מפני קורוזיה, כגון אבץ.
פריימרים משתמשים בהידרוקסידים / תחמוצות מתכת כדי לשפר את מצב פני השטח ולעודד הדבקה.
ללא פריימר, צבע אינו נדבק היטב למתכות ונוטה להתקלף.
ניתן להשתמש בסוגים מיוחדים של פריימר (ממירי חלודה) כדי להמיר חלודה כימית למלחי המתכת המוצקים.
תהליך זה אינו מומלץ עבור פלדה מבנית.
שימוש בפריימר על משטחים עשויים פלסטיק הכרחי רק כאשר מבצעים שינוי צבע דרסטי (מעבר מחום כהה ללבן, למשל) או כאשר רוצים שכבת צבע עמידה לאורך זמן.
הסיבה לכך היא שרוב הפלסטיק הביתי אינו נקבובי במיוחד ואינו ניזוק בקלות מחשיפה ללחות.
פריימר יקטין את מספר שכבות הצבע הנחוצות לכיסוי מלא של הצבע הקודם, ויעזור לצבע ליצור קשר עמוק עם המשטח הנצבע.
רוב הצבעים והפריימרים המיועדים לצביעת פלסטיק אינם על בסיס מים.
בעניין הפריימר, פוליפרופילן ופוליאוריתן הם סוגי פלסטיק חריגים ביחס לסוגי פלסטיק אחרים המצויים בשימוש נפוץ, היות שיש להם מתח פנים נמוך ואנרגיית שטח () נמוכה ולכן הם מחייבים שכבת פריימר ייעודי וייחודי להם או צבע המכיל בתוכו פריימר ייחודי (בשימוש בעיקר בתעשייה, רעיל מאוד לנשימה ומגע).
על שני סוגי פלסטיק אלה אי אפשר להשתמש בפריימרים מסוגים אחרים, בצביעה ישירה ללא פריימר או אף בדבקים נפוצים.
נקודה חשובה לבחירת פריימר לפלסטיק היא לוודא שהממס של הפריימר לא ימיס או יעוות את חלק הפלסטיק עצמו (למשל, רוב צבעי הריסוס הביתיים הנפוץ יפגעו בקצף פוליסטירן).
מסיבה זו, רוב היצרנים ממליצים לבדוק גם את הפריימר וגם את הצבע במיקום פחות גלוי של החלק הנצבע.
פרייה קונסטנס קולברט היא שחיינית בריטית, אלופת עולם (דוחה 2024) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באליפות אירופה לנוער שנערכה ביולי בקאזאן שברוסיה זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.77 דקות.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בהמשך החודש בבאקו שבאזרבייג'ן זכתה בארבע מדליות כסף: במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-400 מטר חופשי, במשחה ל-800 מטר חופשי, ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
באליפות העולם שנערכה ביוני בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:45.55 דקות, במקום 18 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:12.82 דקות, ובמקום 19 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.48 דקות.
בנוסף, סיימה במקום שמיני במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:59.87 דקות.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו ביולי-אוגוסט בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.11 דקות.
בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:39.80 דקות, ובמקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:16.31 דקות.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט ברומאש באיטליה זכתה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי משולב בתוצאה של 7:28.16 דקות, לפני נבחרות השליחים של צרפת (7:29.25 דקות) ושל איטליה (7:31.85 דקות).
כמו-כן, זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.73 דקות, אחרי נבחרת השליחות של הולנד (7:54.07 דקות) ולפני נבחרת השליחות של הונגריה (7:55.73 דקות).
בנוסף, זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.06 דקות, אחרי ויקטוריה מיהאליבארי-פרקש (4:37.56 דקות) וז'וז'נה יאקבוש (4:39.79 דקות), שתיהן מהונגריה.
סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.65 דקות, ובמקום 19 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:18.92 דקות.
באליפות העולם שנערכה ביולי בפוקואוקה שביפן סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.28 דקות, ובמקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.02 דקות.
בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:46.63 דקות.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן שברומניה זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:29.04 דקות, ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.07 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפברואר בדוחה שבקטר זכתה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.14 דקות, לפני אנסטסיה גורבנקו מישראל (4:37.36 דקות) ושרה פרנצ'סקי מאיטליה (4:37.86 דקות).
בנוסף, זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.90 דקות, אחרי נבחרת השליחות של הרפובליקה העממית של סין (7:47.26 דקות) ולפני נבחרת השליחות של אוסטרליה (7:51.41 דקות).
במשחה ל-200 מטר גב סיימה במקום שמיני בתוצאה של 2:11.22 דקות.
פרייקור (גרמנית: Freikorps; "הגדודים החופשיים") היה שם כולל למספר מיליציות גרמניות, שפעלו באירופה מהמאה ה-18 ועד המאה ה-20.
במקור הייתה התופעה מזוהה עם גדודי התנדבות שפועלים מתוך אידאולוגיה לאומית, פטריוטית או לאומנית.
במאה ה-20 התופעה מזוהה בעיקר עם קבוצות מיליציה, לרוב בעלות צביון ימני קיצוני, אשר פעלו בגרמניה, בפולין ובמדינות הבלטיות לאחר מלחמת העולם הראשונה.
יחידות המיליציה הללו הורכבו ברובן מיוצאי צבא גרמניה, הממורמרים על תבוסת גרמניה במערכה, ומתנגדים לסוציאליזם ולקומוניזם.
הארגון היה פעיל בקרבות בין אנשי הימין ואנשי השמאל שהשתוללו ברחבי גרמניה, וכן במלחמה נגד הצבא האדום במדינות הבלטיות.
בשיאו מנו הפרייקור כמיליון חיילים.
שורשיה של התופעה במאה ה-18, במלחמת שבע השנים.
על רקע תחילת הגשמתם של רעיונות לאומיים באירופה, לקראת סוף המלחמות הנפוליאוניות בתחילת המאה ה-19 כמה יחידות פרייקור גרמניות, שהתנדבו להילחם מתוך אידאולוגיה של לאומיות, פטריוטיות ולאומנות, גם לאחר שצבאותיהם הפסידו ונכנעו לצרפתים.
יחידות פרייקור שימשו כזרז לתהליך התגבשות הלאומיות בגרמניה גם בעשורים שלאחר מכן.
במלחמה הפרנקו-מקסיקנית בשנות ה-60 של המאה ה-19 לקחו חלק מתנדבי פרייקור מאוסטריה, בלגיה ומדינות נוספות, במטרה לסייע למקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, שהיה בן ברית של צרפת.
לאחר מלחמת העולם הראשונה צומצם גודלו של צבא גרמניה על פי הסכם ורסאי למאה אלף איש, לעומת אחד-עשר מיליון חיילים שהיו בו עם תום המלחמה.
גרמניה נשטפה ביוצאי צבא מובטלים, ממורמרים, חסרי מנוח ומתוסכלים אשר מצד אחד היו שטופים בזכרונות על לוחמת החפירות במסגרת המלחמה, ועל רוח אחוות הלוחמים אותה חשו, ומצד שני קיבלו את "אגדת תקיעת הסכין בגב" לפיה האשמים בתבוסתה של גרמניה הם הקומוניסטים והיהודים.
עם סיומה של המלחמה החל גל רחב היקף של מהפכה אשר שטף את האומה הגרמנית.
עוד בטרם הוכרז על רפובליקה, הכריז העיתונאי היהודי קורט אייזנר על "רפובליקה סוציאליסטית" בבוואריה, ולאחר רציחתו בידי איש ימין קיצוני, נתפס השלטון בידי פועלים אשר הכריזו על הרפובליקה הסובייטית הבווארית בנוסח המוכר שראו בברית המועצות אך שנה לפני כן.
החיילים המשוחררים הצטרפו לשני צדי המתרס.
חלקם תמכו בארגונים צבאיים שמאליים, וחלקם בארגוני הימין.
מצב הכאוס שרר גם בצפון ובמזרח גרמניה.
עד לחתימת חוזה ורסאי הפורמלי ב-28 ביוני 1919, אשר צמצם את גודלו, עבר הצבא הגרמני מהפכים שונים ושינויים שונים.
ה"רייכסווהר", כפי שנקרא הצבא בתקופת רפובליקת ויימאר לא היה המשכו הישיר של הצבא הקיסרי הישן, אלא נוצר כתוצאה מהכרזה על "צבא זמני" שלאחריה באה הכרזה על "צבא המעבר" (בספטמבר 1919).
הפרייקור היו פרי רוחו של קורט פון שלייכר, לימים קנצלר גרמניה.
פון שלייכר התרשם לרעה מביצועיה של יחידת צבא סדיר שנשלחה לדכא מרידה שמאלנית קיצונית בברלין בסוף שנת 1918. היחידה השליכה את נשקה ונמלטה משנתקלה באנשי השמאל, בהם נשים וילדים.
אלו שנותרו עם נשקם בידם, הצטרפו אל המורדים.
אירוע זה הוביל את שלייכר אל המחשבה כי צריכה להיות דרך אחרת להתמודד עם מרידות השמאל הקיצוני.
שלייכר, שהיה אז קצין בדרגת רב-סרן בצבא הסדיר, שכנע את מפקדיו להקים יחידות מתנדבים שייקראו "פרייקור", על שם הליצו פרייקור.
יחידות אלו יוקמו ממשוחררי צבא, ויהיו תחת פיקוד קצינים מהימנים.
כך תימנע ממשלת גרמניה, שהייתה באותה עת מורכבת מסוציאליסטים בהנהגת פרידריך אברט, מהסטיגמה כי היא זו שהורתה על ירי כנגד מפגינים ומורדים, ופעולות אלו ישחררו את הצבא הסדיר לעסוק במטרתו האמיתית - המשך האימונים למלחמות הכיבוש העתידיות.
בה בעת הקים הגנרל גאורג פון מרקר, באמצע דצמבר 1918, יחידת מתנדבים מן הסוג שאותו חזה שלייכר.
בדצמבר 1918 הציג שלייכר את יחידתו של מרקר לנשיא אברט, והציג בפניו תוכנית ליצור, לאמן ולחמש יחידות נוספות מסוג זה, וזאת למטרת דיכוי מרידות שמאל קיצוני, והגנה על הגבולות במזרח שהיו תחת איום של יחידות פולניות בלתי סדירות.
עד מהרה נשלחה יחידתו של מרקר לרחבי גרמניה על מנת לדכא מרידות שמאל בערים השונות, ויחידות נוספות קמו לצדה.
בקיץ 1919 היו בין מאתיים אלף לארבע מאות אלף איש מאוגדים במסגרת הפרייקור, וכשלוש מאות וחמישים אלף מאוגדים במסגרת הצבא הרשמי.
הפרייקור היו כלי במלחמתה של רפובליקת ויימאר להגן על עצמה מפני מרידות השמאל.
ביניהם דיכויה האלים של רפובליקת הפועלים במינכן, שבו נהרגו מאות מאנשי השמאל, ודיכוי מרידת הספרטקיסטים - ארגון מהפכני קומוניסטי בברלין, שבמהלכו נרצחו על ידי אנשי הפרייקור המנהיגים הקומוניסטים רוזה לוקסמבורג וקרל ליבקנכט ב-15 בינואר 1919.
לנוכח התקדמות הצבא האדום במדינות הבלטיות, נשלחו אנשי הפרייקור לעצור את הצבא האדום בפברואר 1919. במאי 1919 כבשו אנשי הפרייקור את ריגה.
בשלב זה הפכה המעורבות הגרמנית במדינות הבלטיות לרגישה מבחינה מדינית, ונראה כי מבחינת המנצחות במלחמה - אנגליה וצרפת - היו אנשי הפרייקור במדינות אלו איום גדול מאשר הצבא האדום.
הופעל לחץ על הנשיא אברט להחזיר אותם, והפרייקור עזבו את המדינות הבלטיות בחודש נובמבר 1919. בריגדת ארהארדט, אשר הייתה חלק מן הלוחמים במדינות הבלטיות, ידועה בכך שהייתה הראשונה שהשתמשה בסמל צלב הקרס, כאשר סימנה אותו על קסדותיה וכלי הרכב שלה.
פעולות נוספות של הפרייקור כללו הגנה על פרוסיה המזרחית מפני הפולנים, ופעולות טרור וגרילה כנגד הצרפתים בחבל הרוהר.
פירוק הפרייקור והפוטש של קאפ
ההסכמה לצמצם את גודלו של הצבא למאה אלף איש כללה בתוכה במשתמע גם את פירוק הפרייקור.
בתחילת 1920 הוצאו פקודות לפירוקן של יחידות הפרייקור.
יחידתו של ארהארדט קיבלה פקודת פירוק בחודש מרץ 1920. אנשי היחידה לא קיבלו את הגזירה, ועלו על ברלין, על מנת להשליט בגרמניה משטר ימני קיצוני בראשות איש הימין וולפגנג קאפ, באירוע הידוע בכינוי "הפוטש של קאפ".
בזמן הפוטש ממשלתו של אברט כבר הספיקה להימלט, והמורדים צעדו לתוך העיר ללא התנגדות.
שביתה כללית שהכריזו פועלי גרמניה, והתנגדות כללית לצעד זה, לרבות מצד יחידות פרייקור אחרות שנקראו לסייע במאבק, הביאו לסיומה של ההפיכה.
רבים מאנשי בריגדת ארהארדט נמלטו מברלין למינכן, שהייתה באותו הזמן תחת שלטון דיקטטורה של הימין הקיצוני, ומשם מצאו את דרכם אל המפלגה הנאצית ואל ארגון האס אה.
יש הסבורים כי בדרך זו אומץ צלב הקרס כסמלה של המפלגה הנאצית, על אף שאדולף היטלר בעל הנטיות ה"אמנותיות" הצהיר כי הוא שאימץ את הסמל כסמלה של התנועה.
לאחר שנת 1920 פוזרו הפרייקור, אך לא היה זה סופם של הארגונים המעין-צבאיים בגרמניה של רפובליקת ויימאר.
יוצאי הצבא המשיכו ליצור ארגונים לוחמים משמאל ומימין.
רבים מאנשי הפרייקור מצאו את מקומם במפלגה הנאצית ובארגון האס-אה, ורבים מהם עלו לגדולה במסגרת המפלגה הנאצית והגיעו למשרות רמות, ובהם ריינהרד היידריך, מרטין בורמן, היינריך הימלר, רודולף פרנץ הס וארנסט רהם, לימים מהגרועים בפושעי המלחמה בגרמניה הנאצית.
עם זאת, מרבית חברי הפרייקור נותרו מחוץ למנגנון המפלגה הנאצית, ובשנת 1934 רבים מהם נכלאו או הוצאו להורג בליל הסכינים הארוכות, בהם גם הרמן ארהארדט וארנסט רהם.
בנאומו של היטלר ברייכסטג ב-13 ביולי 1934 הוא רמז כי אנשי הפרייקור היו אחת מקבוצות "האויבים הפתולוגיים של המדינה".
זמן קצר לאחר מכן מוזג הארגון עם האס-אה, ובשנת 1935 פוזר סופית.
פרים (שם מדעי: Bovinae) היא תת-משפחה במשפחת הפריים, בה כלולים מיני הפרות, הביזונים ועוד מכפילי פרסה גדולים בעלי קרניים עבות ובולטות.
sauveli) - הפרט האחרון נראה ב-1988, כנראה שנכחד.
סוג: פלוראוביס (Pelorovis) - נכחד
מין: תאו המים ההודי (B.
סוג ומין יחיד: קייטינג-וור (Pseudonovibos spiralis) - קיומו ומעמדו הטקסונומי מוטל בספק
סוג: סינצרוס (Syncerus) בו שרד המין תאו אפריקני (Syncerus caffer)
פריישטאדט הוא מחוז בצפון מזרח מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה.
במחוז 27 עיירות, ובירתו היא העיירה פריישטאדט.
המחוז משתרע על 993.9 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 65,208 תושבים נכון ל-2014. בראש המחוז עומד Jachs Christian.
שכנותיה הן: בצפון גרמניה, במזרח אוסטריה תחתית, בדרום מחוז פרג ובמערב מחוז אורפאר.
פְּרילוּקי (באוקראינית ורוסית: Прилуки) היא עיר באוקראינה במחוז צ'רניהיב על גדות הנהר אודאי, יובלו של הדנייפר.
העיר נוסדה ב-1085 בתקופת ולדימיר מונומך נסיך קייב.
בשנת 1839 התגוררו בעיירה כ-2500 תושבים שהתפרנסו ממסחר בדגן בהמות ומשי.
בשנים 1802–1832 הייתה חלק ממחוז פולטבה באימפריה הרוסית.
קהילה יהודית התקיימה בפרילוקי במאה ה-17 אולם היא נחרבה בפרעות ת"ח ות"ט.
הקהילה הוקמה מחדש בתחילת המאה ה-19 ובשנת 1847 דווח על כ-2000 יהודים.
בסביבות שנת 1900 מנתה הקהילה מעל 5000 נפש.
למרות שרבים מיהודי פרילוקי, כמו זלמן אברהם וקסמן, הגרו ממנה לארצות הברית, הקהילה המשיכה לגדול ובשנת 1926 היו בפרילוקי
כ-9000 יהודים שהיוו מעל 30% מהאוכלוסייה בעיירה.
בתחילת המאה ה-20 היו בעיירה 8–9 בתי כנסת.
היהודים התגוררו בחלקם בשכונות יהודיות ובחלקם בשכונות מעורבות עם לא יהודים, והתפרנסו בעיקר ממסחר וכבעלי מלאכה.
הבונד ארגן בעיירה הגנה עצמית יהודית והיו לו תומכים רבים.
במקום התקיימה ישיבה ובשנים 1900–1909 כיהן בה כרב יהודה ליב צירלסון.
החליף אותו הרב אברהם יהושע השל זמסקי.
בשנת 1915, בעת גירוש היהודים ממחוזות הספר בראשית מלחמת העולם הראשונה, הגיע גל של אלפי פליטים יהודים, שנמלטו בחוסר כל משאבלי, מקובנה ומשאר מקומות ויהודי פרילוקי נזדעזעו ונרתמו לפעולה למען הפליטים שנתקבלו על ידיהם בזרועות פתוחות.
בין הפליטים היה הרב משה חסקין שגורש מקרקינובה ונתמנה בשנת 1919 לרב במרכז העיר וכיהן בתפקיד תחת הצקות הקומוניסטים עד שנת 1933.
ב-1919 עזבה קבוצת בחורים מפרילוקי את העיר ונסעה לאודסה.
הם עבדו באחוזה שהקים האגרונום אברהם זוסמן והגיעו לארץ ישראל בדצמבר 1919, באוניה רוסלאן, שלימים כונתה "מייפלאואר של התנועה הציונית".
בימי מלחמת האזרחים ברוסיה בין הקומוניסטים ללבנים, עברה העיר מיד ליד, ויהודיה עמדו בסכנת מוות ושוד, במיוחד תחת שלטונות סימון פטליורה והצבא הלבן של אנטון דניקין ("פרעות פטליורה").
בלילה בו נסוג צבא דניקין מפני הצבא האדום הם רצחו 27 יהודים.
בשנים 1922-1923 כמעט ולא הייתה שום פעולה ציונית מאורגנת בפרילוקי.
מספר נערים יהודיים, בני 16–17, בעלי הכרה לאומית, בהם יצחק אלחנן חסקין, פעלו במחתרת לגיוס בני נוער לפעילות ציונית וגייסו לשורותיהם למעלה ממאה חברים.
הם הקימו קשר עם מרכזי התנועה בפולטאבה ובקייב ונסעו לשם כדי לקבל חומר לפעילותם ולקבל אליהם שליחים.
לאחר כניסת הנאצים לפרילוקי הם העבידו את היהודים בעבודת פרך.
לאחר זמן מה הם כלאו את כל היהודים באחד המבנים בעיירה ושרפו אותם חיים.
לאחר מלחמת העולם השנייה שבו חלק מהיהודים שברחו מפני הצבא הגרמני לפרילוקי ובשנת 1959 היו בה כ-2200 יהודים שהיוו כ-5% מהאוכלוסייה.
בית הכנסת האחרון בעיר נסגר בשנת 1961 בפקודת השלטונות.הרב של בית הכנסת, שלמה רייקו, המשיך לערוך מניינים בבתים פרטיים עד למותו בשנת 1977..
נכון לשנת 1979 התגוררו כ-1000 יהודים בפרילוקי (1.6% מכלל האוכלוסייה).
לאחר התפרקות ברית המועצות עזבו מרבית היהודים את פרילוקי - עלו לישראל או היגרו לארצות הברית.
לפי מרשם האוכלוסין שנערך באוקראינה בשנת 2001 התגוררו בעיר 185 יהודים בלבד.
בפיזיקה, פרימגנטיות היא תכונה של חומר, שבו המומנטים המגנטיים של האטומים על תת-שכבות מנוגדים זה לזה, כמו באנטי פרומגנטיות; אולם, בחומרים פרימגנטיים, המומנטים המנוגדים אינם שווים ונשארת מגנטיזציה ספונטנית.
דבר זה מתרחש כאשר התת-שכבות מורכבות מחומרים שונים או מיונים (כגון ו- ).
חומרים פרימגנטיים הם כמו פרומגנטיים בכך שיש להם מגנטיזציה ספונטנית מתחת לטמפרטורת קירי, והם לא מראים סדר מגנטי (הם פאראמגנטיים) מעל לטמפרטורה הזו.
אולם, ישנה לפעמים טמפרטורה מתחת לטמפרטורת קירי שבה לשתי התת-שכבות יש מומנטים זהים, כך שנֶטו, המומנט המגנטי הוא אפס; תופעה זו נקראת נקודת הפיצוי של המגנטיזציה.
נקודת פיצוי זו נצפית בקלות במינרל גארנט ויסודות נדירים – סגסוגות של מתכות מעבר.
יתר על כן, פרימגנטים מראים נקודת פיצוי של תנע זוויתי שבה התנע הזוויתי של תת-השכבות עובר פיצוי.
נקודת פיצוי זו היא נקודה קריטית להשגת שחזור במהירות מגנטיזציה גבוהה במכשירי זיכרון מגנטיים.
פרימגנטיות מוצגת על ידי פריטים (ferrites) וגארנטים מגנטיים.
החומר המגנטי העתיק ביותר שידוע, מגנטיט (ברזל [II,III] חמצני; Fe3O4), הוא פרימגנטי; הוא סווג בהתחלה כפרומגנט לפני התגלית של ניל על פרימגנטיות ואנטי פרומגנטיות.
חומרים פרימגנטיים אחרים הם יסודות כגון אלומיניום, קובלט, ניקל, מנגן ואבץ.
לחומרים פרימגנטיים יש התנגדות חשמלית גבוהה ותכונות אניזוטרופיות (לא זהות בכל הכיוונים).
למעשה, האניזוטרופיות מושרית על ידי שדה מגנטי חיצוני שמופעל על החומר.
כאשר שדה זה מתיישר עם הדיפולים המגנטיים, הוא גורם לדיפול מגנטי נטו וגורם לדיפולים המגנטיים לשנות כיוון בתדירות הנשלטת על ידי השדה המופעל שנקרית תדירות השינוי או תדירות לארמור.
אות בצורת מיקרוגל מקוטב מעגלית באותו כיוון כיון ששינוי הכיוון הזה נקשר בחוזקה עם המומנטים הדיפוליים: כאשר הוא בכיוון מנוגד הקישור נמוך מאוד.
כאשר הקישור חזק אות המיקרוגל יכול לעבור דרך החומר.
תכונה כיוונית זו משמשת בבניית מכשירי מיקרוגל כגון מבודדים וגירוסקופים.
פְֿרִילָנְסֵר (מאנגלית: Freelancer – סוֹפֵר בִּלתִי תָלוּי.
עשוי להתפרש גם משתתף חופשי) הוא עובד עצמאי הנותן שירותים מקצועיים למשימות מוגדרות מראש עבור מספר לקוחות באופן שנתון לשליטתו.
מידת העצמאות של הפרילנסר מתבטאת באופי העבודות שהוא בוחר לבצע, בהיקפן, בבחירת לקוחות, בהחלטה על צורת התשלום ועוד.
עבודות הפרילנס נפוצות בעיקר בתחומי מקצוע ספציפיים, כגון: עיתונאות, פרסום, גרפיקה, כתיבה טכנית, תרגום, שירותי ייעוץ שונים.
הפרילנסר מספק את שרותיו עם חוזה בכתב או בלעדיו.
לפרילנסר מחויבות אישית כלפי מקבל שירותיו, אבל אין ביניהם יחסי עובד-מעביד.
הפרילנסר נהנה מהחירות לבחור את לקוחותיו, ועובד בדרך כלל עבור לקוחות אחדים במקביל, ולעיתים חופשי לקבוע את סדר יומו.
עבודות הפרילנס מאפשרות לעיתים לפרילנסר לעבוד מהבית, ופרילנסרים רבים חוסכים את הצורך בהוצאות אחזקה שוטפות של משרד ומזכירות.
עם זאת, הפרילנס לא נהנה מזכויות של עובד מן המניין והעסקתו אינה כפופה בהכרח לחוקי זכויות עובדים שכירים.
משום כך, חלק מההתקשרויות בין מזמיני שירות לפרילנסרים, ובייחוד התקשרויות ממושכות, נתפסות כתצורת העסקה קבלנית או מיקור חוץ.
מקום עבודה יכול להעסיק מספר פרילנסרים לפרויקט אחד.
מבחינת המעסיק, מדובר בעבודה שאינה מצריכה אחזקת עובד שכיר, על המחויבות הגבוהה הכרוכה בכך, במיוחד כשעבודות הפרילנס הן במקרים רבים עבודות עונתיות (למשל: בעונת השידורים בטלוויזיה, יש עבודות פרילנס רבות לכותבים).
האינטרנט הגביר את המודעות לעבודות פרילנס, ומאפשר התקשרויות כאלה באופן קל יותר והרחבת תחומי העבודות (פרויקטים של מחשוב, תוכן אינטרנטי, ועוד).
קיימות חברות המתמחות בתיווך פרויקטים של פרילנס מכל התחומים.
החוק מתמקד בהסדרת תנאיהם של פרילנסרים שמועסקים בעיקר על ידי מעסיק עיקרי, ומטרתו הייתה להבטיח לפרילנסרים במקרים אלו זכויות עובדים, למשל, הקפדה על שכר מינימום.
חששות אלו עמדו בבסיס קמפיין תקשורתי יוצא דופן בהיקפו שניהלו מספר חברות כלכלת פלטפורמה, בסופו הוחרגו בנובמבר 2020 תחומי ההסעה והפצה מהחוק, בעקבות החלטה שהתקבלה במשאל עם.
על פי בדיקת פורבס, נכון לשנת 2019, שיעור הפרילנסים מבין המועסקים בארצות הברית עומד על 35%.
השימוש הראשון במונח היה של סר וולטר סקוט, ברומן ההיסטורי "אייבנהו", בו הוא השתמש במונח פרילנסר (מילולית: "נושא-רומח חופשי") לכינוי שכיר חרב בימי הביניים.
המונח עבר הפשטה בשנות ה-60 של המאה ה-19, וב-1903 כבר הופיע במילון אוקספורד כמונח מוכר.
בתקופה המודרנית עבר המושג עיבוד – משם עצם לשם תואר או פועל ("עבודת פרילנס", "הוא עובד פרילנס") ובשפה האנגלית אף כפועל (she freelances as a photographer).
ההבדל בין עצמאי רגיל לבין פרילנסר אינו גדול, וקשור בעיקר באופי העבודה, ובעובדה שהפרילנסר נמצא במקום בו יכול היה להיות גם שכיר.
בהכללה גסה ניתן לומר כי: כל פרילנסר הוא עצמאי אך לא כל עצמאי הוא פרילנסר.
אין לפרילנסר תרגום מקובל לעברית.
בתי משפט מעדיפים את המונח "משתתף חופשי".
בתחום משאבי אנוש יכולה עבודת הפרילנס להיכלל תחת המסגרת הכוללת של "מיקור פנים".
שרותי פרילנס קיימים במגוון רחב של שירותים, כמו גם חברות ישראליות המשמשות זירת מפגש בין מעסיקים ופרילנסרים.
סוגיה זו זכתה מצד מבקריה, הטוענים כי מדובר בתצורה של העסקה פוגענית או קבלנית לכינויים 'פרילנסרים פיקטיביים' או 'פרילנסרים בעל כורחם'.
המבקרים טוענים כי מלבד העובדה שהיא מאפשרת למעסיקים להתחמק מתחולתם של חוקי עבודה שונים על עובדיהם – היא גם מעמידה קשיים בפני העובדים להתארגן על מנת להיאבק על זכויותיהם.
מספר ענפים הבולטים בתצורת ההעסקה פרילנסרית הם תחום התיאטרון והמקצועות האומנותיים בכלל, עיתונות וצילום, תפקידי הפקה והדרכה.
פרייר (בנורדית עתיקה: Freyr; עברות אפשרי נוסף לשם הוא "פריי") הוא אל הפיריון והחקלאות במיתולוגיה הנורדית.
פרייר גם מייצג את דרך האמצע בין האש לקרח ושולט באלפהיים.
פרייר הוא בנו של ניורד, אל הים, ואחיה של פריה, אלת התשוקה והפריון.
באדה הפרוזאית מוזכר פרייר כאחד מהאלים הראשיים.
הוא מתואר כאל יפה תואר ואדיר, שבתחום שליטתו נמצאים הגשם וקרני השמש, ולכן גם התבואה.
באדה נכתב שטוב לקרוא אל פרייר לשם עונות פוריות, שלום ושגשוג.
האדה הפרוזאית כוללת סיפור מפורט אחד לגבי פרייר, שעוסק בנישואיו.
על פי הסיפור, פרייר ישב בכס המלכות של אודין, שממנו אפשר להשקיף על העולם כולו.
כאשר הביט פרייר צפונה הוא ראה אחוזה גדולה ויפה ובתוכה ענקית יפהפייה.
פרייר התאהב בה מייד והפך לעצוב ומהורהר.
לאחר תקופה הוא סיפר למשרתו וידידו סקירניר על הענקית שראה ועל כך שהוא חש שימות אם לא יפגוש אותה, וביקש ממנו לחזר אחריה עבורו.
סקירניר הסכים בתנאי שפרייר ייתן לו את חרבו , ופרייר הסכים.
בגלל חסרונה של חרבו, בקרב של פרייר נגד הענק בֶּלי נאלץ פרייר להרוג את הענק באמצעות קרן של אייל.
פרייר מוזכר בכמה מהשירים באדה הפואטית.
האדה מתארת כיצד פנה לוקי אל אביו של פרייר, ניורד, והזכיר את הולדתו של פרייר מאחותו האלמונית של ניורד:
לשמע העלבון, התערב טיר ודיבר בשבחו של פרייר:
בשיר העוסק בקרב אחרית הימים, ראגנארוק, מתואר מותו של פרייר בידי ענק האש סורט:
בסדרת הספרים "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד" מאת ריק ריירדן, הפרוטגוניסט, מגנס צ'ייס, הוא בנו של פרייר.
פרימה אג'ימן היא שחקנית בריטית ידועה בעיקר בתפקידה כמרתה ג'ונס המלווה של הדוקטור העשירי בסדרת המדע בדיוני הבריטית "דוקטור הו".
אמה של אג'ימן, אזאר, היא איראנית ואביה, אוזל, הוא מגאנה.
יש לה אחות מבוגרת ממנה, ליילה, ואח צעיר ממנה, דומיניק.
אמה היא מוסלמית ואביה נוצרי מתודיסטי, אולם היא גדלה כקתולית ולמדה בבתי ספר קתולים.
ב-1996 למדה בבית הספר למשחק אנה שר (Anna Scher) באיזלינגטון.
בשנת 2000 סיימה את לימודי הדרמה ואמנויות הבמה באוניברסיטת מידלסקס.
בתחילת דרכה המקצועית שנתה את האיות של שמה הפרטי מ-Frema כדי למנוע טעויות בהגיה.
התפקיד הידוע ביותר שלה לפני שקבלה את התפקיד כמרתה ג'ונס היה כלולה וייז באופרת הסבון "Crossroads".
תפקידי משנה נוספים היו לה בסדרות הטלוויזיה "Casualty", "החברה הגבוהה" וב-"The Bill" בו הופיעה פעמיים בשני תפקידים שונים.
ב-2005 שיחקה באחד מפרקי סדרת הדרמה "עדות אילמת".
היא כיכבה בסרט העצמאי של סטיבן לויד ג'קסון "Rulers and Dealers" בתפקיד ננה.
אג'ימן ניגשה שלוש פעמים למבחני בד עבור הסדרה "דוקטור הו".
ביוני 2005 ניסתה להתקבל לפרק "פלישת חג המולד", אך המפיקים העדיפו את השחקנית אניטה ברים.
אחר כך נבחנה לתפקידים אזמה ואדולה אשודי שהופיעו בשלושה פרקים, הדמות של אזמה נמחקה מהתסריט, אבל אג'ימן התקבלה לגלם את דמותה של אדולה, והופיעה על המסך ביולי 2006.
צוות ההפקה התרשם מהרבגוניות שהציגה במשחקה והם זימנו אותה לאודישן נוסף, לכאורה לפרק של טורצ'ווד.
אחר כך עשתה מבחן בד סופי יחד עם דייוויד טננט שגילם את הדוקטור העשירי והתברר לה שהיא בעצם נבחנת לתפקיד ראשי ב"דוקטור הו".
ב-5 ביולי 2006, הוכרז רשמית שהיא תחליף את בילי פייפר בתפקיד המלווה מרתה ג'ונס.
צילומי העונה השלישית של "דוקטור הו" החלו באוגוסט 2006 והסתיימו במרץ 2007. הופעת הבכורה של מרתה ג'ונס בסדרה הייתה בפרק "סמית' וג'ונס" ששודר ב-31 במרץ 2007, והיא המשיכה להופיע בכל פרק העונה.
בעונה הרביעית חזרה אג'ימן והופיעה בתפקיד מרתה בחמישה פרקים.
בפרק "קץ הזמן", הפרק האחרון עם דייוויד טננט בתפקיד הדוקטור, הופיעה אג'ימן שוב בתפקיד מרתה יחד עם דמויות נוספות שליוו את הדוקטור בעונות הקודמות.
במקביל להופעותיה בסדרה הקליטה אג'ימן עיבודים ל"דוקטור הו" לספרי שמע.
בין העונה השלישית לרביעית גילמה אג'ימן את הדמות של מרתה ג'ונס בשלושה פרקים בעונה השנייה של סדרת הספין אוף "טורצ'ווד".
עוד כיכבה בתסכית הרדיו של "טורצ'ווד" "Lost Souls", ששודר ברדיו הבי בי סי ב-10 בספטמבר 2008. היא הייתה אמורה להשתתף בסדרה "טורצ'ווד: ילדי כדור הארץ" אך נבצר ממנה להופיע בגלל מחויבות קודמת ל"חוק וסדר: בריטניה".
אג'ימן הופיעה פעמים אחדות בערוץ הפעוטות CBeebies בקריאת סיפור לפני השינה.
ב-2008 הייתה קריינית בסדרה הדוקומנטרית "Bizarre ER", וכן בעונה השנייה של הסדרה ששודרה ב-2009.
היא הנחתה את תוכנית הפרומס שהוקדשה לדוקטור הו.
ב-2008 גילמה את דמותה של טאטיקורם (Tattycoram) האסופית בסדרת הדרמה "דוריט הקטנה", עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס, שזכתה בפרס אמי לשנת 2008. עוד בשנה זו הופיעה בסדרה "ניצולים" רימייק של ה-BBC לסדרת פולחן משנות השבעים.
בין השנים 2009 ו-2012 שיחקה בסדרה "חוק וסדר: בריטניה" בתפקיד התובעת אלישה פיליפס.
זו סדרת ספין-אוף של הסדרה האמריקאית הפופולרית "חוק וסדר".
כהכנה לתפקיד ישבה בבתי משפט וצפתה בהליכים, סיירה באולד ביילי והתיעצה עם אחותה ליילה שיש לה תואר במשפטים.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2004 Aisha the American שאהין סרט קצר 2006 Rulers and Dealers ננה
פְּרִילֶפּ (במקדונית: Прилеп, להאזנה) היא עיר בדרום מקדוניה הצפונית בשטח האזור הסטטיסטי פלגוניה, השוכנת 128 קילומטרים דרומית לבירה סקופיה ו-44 קילומטרים מביטולה.
פרילפ היא העיר הרביעית בגודלה במקדוניה הצפונית מבחינת מספר התושבים.
במהלך המאה ה-4 לפנה"ס, עידן ממלכת מוקדון הוקם באזור יישוב בשם סְטִיבֶּרָה.
בהמשך נכבש היישוב על ידי האימפריה הרומית ובמהלך המאה ה-3 יושב על ידי שבטים גותים.
במהלך פלישת ההונים חרב האזור.
בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה והיישוב מוזכר בשמו המודרני "פרילפ" בהקשר לקרב בלאסיצה שנערך ביולי 1014 ובמהלכו הובסו הבולגרים על ידי צבאו של בסיליוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית.
בראשית אוקטובר חנתה פמליית הצאר הבולגרי סמואיל הראשון בפרילפ וקיבלה את 14,000 חייליו שנפלו בשבי הביזנטים ועוורו על ידם.
בראותו את חייליו העיוורים והמושפלים, לקה סמואיל בהתקף לב וכעבור יומיים נפטר.
לאחר קריסת האימפריה הבולגרית הראשונה, נשלטה פרילפ לפרקים על ידי הביזנטים, ממלכת סרביה הראשונה והאימפריה הבולגרית השנייה.
ב-1395 נכבשה פרילפ על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
העיר נותרה בשליטת העות'מאנים למשך כ-500 שנים, עד לכיבושה בידי צבא ממלכת סרביה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה.
ב-1913, הועברה רשמית לחזקת הסרבים במסגרת הסכם בוקרשט אשר חתם את מלחמת הבלקן השנייה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת בולגריה ולאחר תבוסת הבולגרים נכללה בשטחי ממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והוורמאכט כבש את פרילפ.
ב-26 באפריל נמסרה העיר לחזקת הבולגרים על רקע הצטרפות בולגריה למדינות הציר מתוקף חתימתה על ההסכם התלת-צדדי.
ב-9 בספטמבר 1944 שוחררה העיר על ידי כוחותיו של יוסיפ ברוז טיטו ובהמשך, נכללה בשטחי יוגוסלביה.
החל מ-1991, לאחר פירוק יוגוסלביה ועם הקמת מקדוניה נכללת העיר בשטחה.
בפרילפ התגוררה קהילה יהודית ספרדית אשר ב-1890 מנתה כ-100 נפשות.
לפני מלחמת העולם השנייה, תועד מספר מועט של משפחות יהודיות בעיר.
עם זאת, ברישומי משרד הפנים הבולגרי שטיפל בגירוש יהודי מקדוניה לטרבלינקה לא מתועדים מגורשים מהעיר.
לאחר המלחמה התגוררו שלוש משפחות יהודיות בפרילפ.
מבחינת תמהיל התמ"ג של פרילפ עולה כי מרביתו מגיע ממגזר התעשייה.
העיר היא מרכז תעשיית עיבוד טבק וייצור סיגריות המתבסס על גידולי הטבק בשטחים החקלאיים הסובבים את העיר.
בנוסף, קיימים מפעלים לעיבוד עץ, עיבוד מזון, טקסטיל, מוצרי שיש, מבשלת בירה ויקב.
בעיר אף פועל "מוזיאון הטבק" ובו מצויים מוצגים המתארים את תהליך הייצור ומוצרי הטבק לאורך ההיסטוריה.
מבחינת מספר תושבי העיר עולה, כי מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 ועד ראשית העשור הראשון של המאה ה-21 הייתה מגמת עלייה קלה.
בין 1994 ל-2002 עלה מספר התושבים בפרילפ ב-2 אחוזים.
מרבית העלייה מיוחסת להגירת עבודה מהאזור הכפרי הסובב את פרילפ לעיר עצמה.
ב-1994 היו 50.2 אחוזים מהתושבים נשים ו-49.8 אחוז גברים וב-2002 היה מספר הנשים שווה למספר הגברים.
בתקופה זו, עלה אחוז הקשישים מ-14.8 ל-17.6. מבחינת התמהיל האתני של תושבי העיר עולה, כי ב-2002 היו 93.2 אחוזים ממוצא מקדוני, 6 אחוזים היו בני רומה והשאר בני מיעוטים שונים.
בפרילפ שורר אקלים ממוזג יבשתי מתון.
הטמפרטורה הממוצעת המרבית היא 17.1oc והמזערית 6.3oc ערכי הקיצון של הטמפרטורה הממוצעת נעים מ-3oc- בינואר ופברואר ועד 29oc ביולי ואוגוסט.
כמות המשקעים שנתית הממוצעת עומדת על 540 מילימטרים.
החודש הגשום בשנה הוא אוקטובר בו יורדים בממוצע 66 מילימטרים של גשם והשחונים הם יולי ואוגוסט בהם יורדים בממוצע 28 מילימטרים.
פרים , נקרא גם מאיון (ميون), הוא אי גבוה במצר באב אל-מנדב בים האדום.
האי מחלק את באב אל-מנדב לשניים.
הוא נמצא בריבונות תימן, ואינו מיושב.
יש בו כפר דייגים עונתי קטן.
האי הוא תוצר של סחיפה של הר געש מתקופת המיוקן.
לאי מפרץ פנימי גדול שמעניק לו צורה המזכירה סרטן .
אורכו של האי עומד על 5.63 קילומטר, רוחבו 2.85 והגובה של הנקודה הגבוהה ביותר באי הוא 65 מטרים.
באי כמעט ואין גשמים וכמות המשקעים הממוצעת היא כ-60 מ"מ לשנה.
עד המאה ה-19, האי לא יושב על ידי בני אדם דרך קבע בגלל המחסור החמור במים ושימש בעיקר לכפר דייגים עונתי.
למשל, כשהגיע אפונסו דה אלבוקרקי לאזור בשנת 1513 מטעם פורטוגל על מנת לנסות ולכבוש את האזור ולהשתלט על נתיבי הסחר באזור הוא קבע שהאי אינו ראוי להקמת תחנת סחר ומבצר בגלל המחסור במים.
ייתכן שהצי הצרפתי השתמש בנמל הטבעי של האי בשנת 1737 כחלק ממסע עונשין לעיר מוח'א הסמוכה.
האי סופח על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית בשנת 1799 אך היא נאלצה לסגת בעקבות המחסור במים.
השלטון הבריטי באי החל כתוצאה מחשש מהתגברות כוחה של צרפת באזור בעקבות הבנייה של תעלת סואץ.
בשנת 1857 הסכים ראש הממשלה הבריטי הנרי טמפל לכבוש את האי בעילה של הנחיצות של הקמת מגדלור באי (המגדלור אכן הוקם בשנת 1861).
ההחלטה על כיבוש האי הייתה מהירה בגלל דו"ח מפוברק הטוען שהצרפתים שלחו ספינה מראוניון לסיפוח האי.
הבריטים צירפו את האי למחוז עדן.
בשנת 1881 בנתה חברת PCC באי תחנת הצטיידות בפחם שהיוותה את הבסיס ליישוב הקבע במקום.
בשנת 1888 אף נבנה באי מלון.
במלחמת העולם הראשונה פעלו מהאי תחנות ארטילריה בריטיות.
בשנת 1916, כחלק ממלחמת העולם הראשונה ניסו כוחות עות'מאניים לכבוש את האי אך נכשלו.
תחנת הפחם באי גדלה מאוד וסיפקה יותר פחם מעדן השכנה ב-1927. באותה התקופה באי זכה ל"תור זהב" והאוכלוסייה בו גדלה.
אולם, עד מהרה החלו הספינות לעבור להשתמש בנפט מה שייתר את התחנה.
התחנה פשטה רגל בשנת 1935 ובכך שמטה את הבסיס ליישוב הקבע המתוכנן.
המלון, נסגר בשנת 1936. בריטניה בנתה באי שדה תעופה קטן.
עם עזיבתה של בריטניה את אזור עדן והפיכת דרום תימן למדינה עצמאית, התכוונה בריטניה למסור גם את האי לידי דרום תימן.
אולם בלחץ השמרנים בבריטניה, העלתה ממשלת בריטניה תוכנית לבינאום האי.
התוכנית נתקלה בהתנגדות מצד דרום תימן ונזנחה, והאי עבר לידי מדינת דרום תימן כשזו קמה.
ב-11 ביוני 1971 הותקפה מכלית הדלק קוראל סי בדרך מאיראן לישראל בסמוך לאי פרים.
במרץ 1972 ירו סוללות ארטילריה של דרום תימן באי על ספינת מלחמה צרפתית.
במלחמת יום כיפור הוטל מצור על מעבר כלי שיט ישראלים באזור.
הספינה "סמסון" שהוחכרה לחברה ישראלית אף הותקפה במקום.
להוציא התקופה הזו, התנועה של כלי שיט נשארה חופשית.
לאחר האיחוד של דרום תימן עם צפון תימן לתימן עברה השליטה על האי לתימן (השולטת באי עד היום).
פרימה לינק הוא מלון מרשת מלונות פרימה השוכן בפתח תקווה, בצמוד לקניון אבנת.
המלון נפתח בשנת 2016 והוא המלון היחיד בפתח תקווה.
המלון מיועד בעיקר לשוהים למטרות עסקים ורפואה, אך מכיל גם חדרים המיועדים לצרכים אישיים.
המלון משתרע על שטח של כ-4,000 מ"ר, ותוכנן על ידי האדריכל ארי שאלתיאל.
המלון נפתח בשנת 2016, והוא המלון הראשון שנבנה אי פעם בפתח תקווה.
אזור התעשייה בפתח תקווה הוא השני בגדלו בישראל, והמלון הוקם כדי להציע פתרון לקהל העסקי באזור.
בתוך המלון נבנו חדרים מעוצבים וסוויטות, בנוסף לאולמות וחדרי ישיבות.
המלון פונה גם לקהל היעד של משפחות חולים מבית החולים בילינסון הסמוך אליו.
בהקמת המלון הושקעו 45 מיליון ש"ח, והוא נבנה במשך כ-3 שנים.
פרייע ארבעטער שטימע (פֿרייע אַרבעטער שטימע) (יידיש: קול הפועל החופשי) (1890–1977) היה כתב עת אמריקאי, כתב העת האנרכיסטי הוותיק ביותר ביידיש.
הוא נוסד, בתחילה, כמקבילה אמריקאית לעיתון "ארבעטער פריינד" (חברו של הפועל), שיצא בלונדון על ידי רודולף רוקר.
כתב העת החל לצאת ב-1890 והמשיך בעריכתו של שאול ינובסקי עד 1923. במשך זמן מסוים ערך את העיתון מרק מרצ'ני (Mark Mratchny), אנרכיסט גולה מאוקראינה ועורכו לשעבר של העיתון Nabat (האזעקה) – ביטאון פדרציית Nabat בזמן בו היה הסכם שלום בין מאכנוביסטים והבולשביסטים.
העיתון יצא במשך 87 שנים עד שהוא נאלץ להיסגר ב- 1977 בשל התמעטותם והזדקנותם של קוראי יידיש ואנרכיסטים בארצות הברית.
עורכו האחרון היה ארנה תורן (Ahrne Thorne).
העיתון היה ידוע גם בכך שהדפיס את שירתם של די יונגע, קבוצת משוררים ביידיש שפעלה בשנות העשרה ושנות העשרים.
סיפורו של העיתון הונצח בסרט דוקומנטרי על ידי סטיב פישלר ויואל זוכר (Joel Sucher) בשם The Free Voice of Labor: The Jewish Anarchists (1980).
היועץ המדעי היה פול אבריץ' – מומחה להיסטוריה של התנועה האנרכיסטית ברוסיה וארצות הברית.
פרימאָרגן היה עיתון יידי שיצא לאור בריגה בין 17 בינואר 1926 ל-15 במאי 1934. העיתון נוסד על ידי קבוצת עובדים שעזבו עיתון יידי אחר שיצא לאור גם הוא בריגה, "דאס פאלק".
העיתון נהנה מתמיכה כספית מצד מספר אישי ציבור יהודיים.
על הדף העיתונאים צבי גורפינקל ומרק רזומני היו עורכי העיתון, אך בפועל עורכו של העיתון היה יעקב ברהמס, כמו כן הוא היה אחד המו"לים של העיתון.
בפברואר 1926 לעורכו של העיתון מונה שאול יצחק סטופניצקי, עיתונאי מפולין.
ב-12 ביולי 1926 העיתון מוזג עם העיתון המתחרה דאס פאלק ולעורכים הראשיים מונו יעקב זאב לצקי ברטולדי ויעקב הלמן.
החל מיולי 1926 חלק מכתבות של פרימארגן התפרסמו בעיתון יידי אחר, די יידישע שטימע, שיצא לאור בקובנה.
עם כותבי העיתון נמנו מספר אישים יהודים חשובים, כגון: שמעון דובנוב, שמואל ניגר, אברהם רייזן, יוסף אופטושו לאחרים.
ב-1933 העיתון קרא לחרם על גרמניה הנאצית.
שלטונות המדינה סגרו את העיתון ב-15 במאי 1934. המו"לים ניסו להחיות את העיתון ב-1936 בקובנה, אך הם נכשלו.
פריכיות אורז הן מאכל שטוח, פריך, יבש ואוורירי העשוי מאורז, בדומה לפצפוצי אורז.
אוכלים את הפריכייה כחטיף בריא, והיא משמשת כמוצר בסיסי לדיאטה או כבסיס למרכיבים אחרים.
לעיתים היא משמשת כתחליף לפרוסת לחם כחלק מדיאטה ולצורך בריאות.
מאידך היו שהמליצו להימנע מאכילת פריכיות בשל חומרים המזיקים לגוף.
פריכיות הן בדרך כלל עגולות, אך קיימות גם מרובעות.
לעיתים מכינים אותן עם תיבול ובטעמים, מלוחים או מתוקים.
קיימות פריכיות גם מדגנים אחרים, כגון תירס, כוסמין ועוד.
הפריכיות נמכרות ומיוצרות בעיקר בארצות הברית, באירופה ובישראל.
ברכתן נתונה בפולמוס הלכתי, כמו הברכה על פצפוצי האורז.
פריכיות אורז שלא עברו בישול לדעת הרב שלמה זלמן אוירבך החזון עובדיה והאור לציון ברכתן האדמה.
לדעת הרב יוסף שלום אלישיב ברכתן מזונות ולדעת הרב יהודה פישר ברכתן שהכל.
פריירה (בספרדית: Pereira) זוהי עיר קולומביאנית, בירת מחוז ריסרלדה.
היא חלק מאזור מטרופוליטני ביחד עם העיריות דוסקברדס ולה וירחיניה.
זה ממוקם באזור המרכז-מערבי של המדינה, בעמק נהר אוטון בקורדילרה המרכזית של האנדים הקולומביאנים.
החודש הכי קר הוא נובמבר (19 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 2,232 מילימטרים בשנה.
חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (274 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (62 מ"מ גשם).
פרייס ווטרהאוס קופרס הוא אחד התאגידים הגדולים בעולם למתן שירותים פיננסיים, חשבונאיים וייעוץ ארגוני ומקצועי ואחד מארבעת משרדי ראיית החשבון הגדולים, יחד עם דלויט, ארנסט אנד יאנג ו-KPMG.
מטה החברה ממוקם בלונדון, בריטניה.
23% מכוח העבודה עבד ביבשת אמריקה, 37% באסיה פסיפיק ו-40% באירופה, המזרח התיכון ואפריקה.
הכנסותיה העולמיות של החברה היו 56.9 מיליארד דולר בשנת 2025.
המשרד במתכונתו הנוכחית נוצר בשנת 1998 על ידי מיזוג בין שני משרדי רואי חשבון; קופרס וליברנד ופרייס ווטרהאוס.
לשתי הפירמות היו היסטוריות מהמאה ה-19. שם המסחר קוצר ל-PwC בספטמבר 2010 כחלק ממאמץ מיתוג מחדש.
פרייסווטרהאוס קופרס אינטרנשיונל בע"מ, שבסיסה בלונדון, בריטניה היא גורם מתאם עבור רשת הפירמות העולמית.
היא מנהלת את המותג העולמי ומפתחת מדיניות ויוזמות ליצירת גישה משותפת ומתואמת בתחומים כמו סיכון, איכות ואסטרטגיה.
היא אינה מספקת שירותים ללקוחות.
נכון לשנת 2020, PwC הייתה החברה בבעלות פרטית הרביעית בגודלה בארצות הברית.
אד בסטיאן - מנכ"ל דלתא איירליינס.
פיל נייט - מייסד נייקי.
ריץ' קרמר - יו"ר, נשיא ומנכ"ל חברת הצמיגים והגומי גודייר.
דהרוביה סוריהדבארה - סמנכ"ל כספים ג'נרל מוטורס.
בראד טילדן - מנכ"ל ויו"ר חברת אלסקה איירליינס.
בישראל, לחברה משרד המקיים שותפות עם משרד רואי החשבון קסלמן וקסלמן.
המשרד הראשי של הפירמה נמצא בתל אביב, עם סניפים בחיפה, באר שבע וירושלים.
החברה הישראלית (PwC Israel) נוסדה ב-1924, וכיום פועלים בה 80 שותפים ויותר מ-1,000 אנשי מקצוע, לרבות רואי חשבון, כלכלנים, בוגרי מנהל עסקים, מנתחי מערכות ומהנדסים.
בדומה לנהוג ברשת הגלובלית, השירותים מסווגים לשלושה תחומי פעילות עיקריים: ביקורת ודיווח כספי, מיסים וייעוץ עסקי.
בשנת 2025 הטילה הוועדה לניירות ערך ובורסות של ארצות הברית (SEC) קנס של 2.75 מיליון דולר על PwC Israel, לאחר שמאות מעובדיה רימו במבחנים פנימיים שנגעו לאתיקה ולבקרת איכות בשנים 2017–2022.
ב־2023, PwC ותאגידי ראיית חשבון נוספים, הואשמו כי סיפקו שירותי ייעוץ פיננסי לחברות גדולות באוסטרליה, במטרה לסייע להן להעלים מס.
ב־2024, PwC נקנסה בסכום של 62 מיליון דולר, על כך שלא דיווחה ואף סייעה להסתרת הונאה שבוצעה על ידי חברת פיתוח נדל"ן בסין, מה שהוביל לקריסתה של החברה.
פרימה בלרינה אסולוטה הוא תואר המוקנה לנודעות והמצליחות ביותר מבין רקדניות הבלט.
הכרה כ"פרימה בלרינה אסולוטה" היא מחוות הוקרה נדירה, השמורה על פי המסורת לרקדניות המצטיינות ביותר בדורן.
התואר, שקיבל את השראתו במקור מגדולי הבלט האיטלקי בראשית הבלט הרומנטי, ומשמעותו המילולית היא "בלרינה ראשונה בהחלט", הוענק לפרימה בלרינה שנחשבה לבעלת כישרון יוצא דופן, מעל למקובל לבלרינות מובילות אחרות.
התואר נדיר מאוד בשימוש כיום, וכאשר נעשה בו שימוש, הוא סמלי מעיקרו, אם כהכרה בקריירה בינלאומית יוקרתית ואם על שירות יוצא דופן ללהקת בלט מסוימת.
אין נוהל אוניברסלי לקביעה מי ראויה לתואר, וחוסר זה הביא למחלוקת בקהילת הבלט בשאלה מי זכאית לו על פי דין.
בדרך כלל להקת בלט מעניקה את התואר, אולם כמה רקדניות זכו בתואר מטעם ממשלה או ראש מדינה, לעיתים מסיבות פוליטיות ולאו דווקא אמנותיות.
פחות מקובל לרקדנית להיות מזוהה כ"פרימה בלרינה אסולוטה" כתוצאה מדעת הקהל והביקורת.
השימוש המתועד הראשון בתואר כדרגה בלהקה היה בשנת 1894, כמנהל הבלט הצרפתי מריוס פטיפה העניק אותו לבלרינה האיטלקית פיירינה לניאני.
הוא ראה בה את הבלרינה הראשונה במעלה בכל אירופה.
הבלרינה השנייה שקיבלה את התואר הייתה בת זמנה של לניאני, מתילדה קאשסינסקה.
ואולם, פטיפה לא הסכים לכך שהיא תחזיק בתואר כזה; על אף היותה בלרינה יוצאת מן הכלל, הוא סבר שהיא זכתה בתואר בראש ובראשונה באמצעות קשריה עם אנשי החצר ברוסיה הצארית.
הבלרינות ההסובייטיות היחידות שהחזיקו בתואר היו גלינה אולנובה ומאיה פליסצקאיה, וכן נטליה מאקארובה, שערקה למערב בשנת 1970. האמריקאית ילידת שווייץ אוה אבדוקימובה הוכרה כ"פרימה בלרינה אסולוטה" בעקבות הופעת אורח עם בלט קירוב בשנות ה-70', ביוזמת מנהלת להקת הבלט, נטליה דודינסקאיה.
בהמשך זכה התואר להכרת הסנאט של ברלין.
עוד רקדניות שקיבלו את התואר הן אנלי אלהאנקו משוודיה, אלישה אלונזו, אלסנדרה פרי מאיטליה, ואליסיה מרקובה ומרגוט פונטיין מאנגליה.
הרקדנית הצרפתייה היחידה שהחזיקה בתואר זה הייתה איבט שובירה,
אף כי בארצות הברית לא נקבע שום הליך להענקת התואר, נורייב התייחס לבלרינה האמריקאית סינתיה גרגורי מתיאטרון הבלט האמריקאי כ"פרימה בלרינה אסולוטה" של אמריקה; עם זאת, הצהרתו מעולם לא הוכרה רשמית.
עוד אחת שלא החזיקה בתואר היא אנה פבלובה הגדולה, אחת הבלרינות הנודעות ביותר בהיסטוריה.
בדרום אפריקה, הבלרינה היחידה שעוטרה, ב-1984, בתואר "פרימה בלרינה אסולוטה" הייתה פיליס ספירה (2008-1943).
DNA פרימאז הוא אנזים המעורב בשכפול של DNA והוא סוג של פולימראז רנ"א .
מזרז את הסינתזה של קטע RNA קצר (או DNA בחלק מהאורגניזמים) הנקרא פריימר משלים לתבנית ssDNA (DNA חד-גדילי).
לאחר התארכות זו, פיסת ה-RNA מוסרת על ידי אקסונוקלאז 5' ל־3' ומוחלפת מחדש עם DNA.
בחיידקים , הפרימאז נקשר להליקאז ה-DNA ויוצר קומפלקס הנקרא פרימוזום .
הפרימאז מופעל על ידי הליקאז, ואז הוא מסנתז פריימר RNA קצר באורך של כ־11 ± 1 נוקליאוטידים, אליו ניתן להוסיף נוקליאוטידים חדשים באמצעות DNA פולימראז.
פרימאזות ארכיאליות ואאוקריוטות הן חלבונים הטרודימריים עם יחידת בקרה אחת גדולה ויחידה קטליטית אחת קטנה.
מקטעי ה- RNA מסונתזים תחילה על ידי פרימאז ואז מוארכים על ידי DNA פולימראז.
ואז ה- DNA פולימראז יוצר קומפלקס חלבון עם שתי יחידות משנה פרימאזות ליצירת קומפלקס אלפא של פולימרז ופרימראז הפרימאז הוא אחד הפולימראזים המועדים לטעויות ואיטיות ביותר.
פרימאזות באורגניזמים כגון E.coli מסנתזות סביב 2000 עד 3000 פריימרים בקצב של פריימר אחד לשנייה.
פרימאז משמש גם כמנגנון עצירה כדי למנוע מהגדיל המוביל להתקדם יתר על המידה מהגדיל בפיגור על ידי עצירת התקדמות מזלג השכפול.
השלב הקובע בקצב בפרימאז הוא כאשר נוצר הקשר הפוספודיאסטר הראשון בין שתי מולקולות של RNA.