tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גם הפעם נקלעו האמריקאים לפיגור 2:1, אולם הצליחו להפוך את המשחק, לנצח 4:2 ולזכות במדליית הזהב.
הסובייטים, שקיוו להפסד אמריקאי, הביסו את שוודיה 9:2, אולם נאלצו להסתפק במדליית הכסף.
לאחר האולימפיאדה והשפעת ה"נס על הקרח"
משחק ה"נס על הקרח" סייע רבות להשתלבות של שחקנים אמריקאים ב-NHL, שעד אז נחשבה כמעט בלעדית לנחלת שחקנים קנדים.
מתוך 20 השחקנים בסגל האמריקאי לאולימפיאדה, 13 הגיעו ל-NHL, כשחמישה מהם ניהלו קריירות NHL ארוכות עם למעלה מ-500 משחקים, ושלושה שיחקו יותר מ-1,000 משחקי NHL.
המאמן האמריקאי, הרב ברוקס, אימן אף הוא ב-NHL, בתוצאות מעורבות.
הוא חזר לאמן בהוקי הבין-לאומי באולימפיאדת נאגנו (1998) כשאימן את נבחרת צרפת, וחזר לאמן את נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) כשהוא מוביל אותה למדליית הכסף.
ברוקס נהרג בתאונת דרכים ב-2003, ושמו של אולם "פילדהאוס" בלייק פלאסיד, בו שוחק משחק ה"נס על הקרח", הוסב ל-Herb Brooks Arena לזכרו.
הקפטן, מייק ארוזיונה שכבש את שער הניצחון במשחק, פרש מיד לאחר האולימפיאדה באומרו שהשיג את כל מטרותיו.
החלוץ האמריקאי ניל ברוטן זכה לפני האולימפיאדה באליפות ה-NCAA במדי נבחרת אוניברסיטת מינסוטה.
לאחר האולימפיאדה ניהל קריירת NHL עשירה במהלכה זכה בגביע סטנלי במדי ניו ג'רזי דווילס ב-1995. בכך הפך לשחקן היחיד בהיסטוריה שזכה באליפות ה-NCAA, במדליית זהב אולימפית ובגביע סטנלי.
המגן האמריקאי קן מורו הצטרף מיד לאחר האולימפיאדה לקבוצת ניו יורק איילנדרס מליגת ה-NHL, ובסיום אותה עונה זכה איתה בגביע סטנלי.
בכך הפך לשחקן הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית ובגביע סטנלי באותה שנה.
מורו המשיך וזכה עם האיילנדרס בגביע סטנלי גם בשלוש העונות הבאות, והשלים בכך ארבע זכיות רצופות באליפות ה-NHL.
מרק ג'ונסון, שכבש שני שערים במשחק, ניהל לאחר האולימפיאדה קריירת NHL ארוכה כשחקן, והפך גם לשיאן ההופעות הבין-לאומיות של נבחרת ארצות הברית (151) ולמבקיע המצטיין שלה בכל הזמנים (146 נקודות).
עם פרישתו ממשחק פנה לאימון.
הוא אימן את נבחרת הנשים של ארצות הברית באולימפיאדת ונקובר (2010) וזכה איתה במדליית הכסף.
כל חברי הנבחרת, בראשות הקפטן ארוזיונה, הדליקו את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) כשהם לבושים במדי המשחק.
נבחרת ברית המועצות המשיכה לשלוט בהוקי הבין-לאומי עד שהתפרקה עם התפרקות ברית המועצות ב-1991. החל מ-1989, עם נפילת מסך הברזל, עברו כוכבים סובייטים רבים לשחק ב-NHL, כולל חמישה ששיחקו במשחק ה"נס על הקרח".
ויאצ'סלב פטיסוב היה בעל קריירת ה-NHL הארוכה מביניהם, כשפרש בסוף עונת 1998.
המאמן הסובייטי, ויקטור טיחונוב, נשאר מאמן נבחרת ברית המועצות למרות הכישלון בלייק פלאסיד, עד התפרקותה ב-1991. הוא המשיך ואימן את נבחרת חבר המדינות ואת נבחרת רוסיה עד 1994.
השוער ולדיסלב טרטיאק פרש במפתיע ממשחק פעיל ב-1984 בגיל 32 בלבד, כאשר הסברה הרווחת היא שהסכסוך הפומבי שלו עם טיחונוב – שהיה מאמנו גם בקבוצת צסק"א מוסקבה – בעקבות החלפתו במשחק ה"נס על הקרח", היה אחד הגורמים לפרישתו.
לאחר הפרישה הפך למאמן שוערים מוערך, נבחר לחברות בדומה של רוסיה ומכהן מאז 2006 כיושב ראש פדרציית ההוקי הרוסית.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סוצ'י (2014) היה אחד ממדליקי הלפיד האולימפי.
ב-2008, לרגל 100 שנים להיווסדה, בחרה פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית (IIHF) את 100 האירועים הגדולים של ההוקי קרח הבין-לאומי לאורך שנות קיומה.
משחק ה"נס על הקרח" זכה במקום הראשון.
סרט טלוויזיה בשם "נס על הקרח" (Miracle On Ice) הועלה ברשת ABC ב-1981. בסרט כיכבו קרל מלדן בתפקיד המאמן האמריקאי הרב ברוקס וסטיב גוטנברג בתפקיד השוער ג'ים קרייג.
סרט דוקומנטרי בשם "האם אתם מאמינים בנסים?" הועלה ברשת HBO ב-2001 בקריינותו של ליב שרייבר.
סרט קולנוע בשם "נס" (Miracle) בהפקת אולפני וולט דיסני יצא לאקרנים ב-2004, בכיכובו של קורט ראסל בתפקיד המאמן הרב ברוקס.
זהו העיבוד המצליח והמפורסם ביותר לסיפורו של משחק ה"נס על הקרח".
השדר אל מייקלס, ששידר את המשחק וטבע את המשפט המפורסם "האם אתם מאמינים בנסים?
כן!" שיחק בסרט בתפקיד עצמו, ושיחזר בו את קטעי השידור שלו.
עם זאת, קולו בשניות האחרונות למשחק – כולל אותו משפט – נלקח מהשידור המקורי, כדי ללכוד את הרגש האותנטי שמייקלס העביר באותו רגע.
הסרט הוקדש להרב ברוקס, שתאונת הדרכים שהביאה למותו התרחשה סמוך לסיום הצילומים.
"על נסים ואנשים" (Of Miracles and Men), פרק בסדרת הסרטים הדוקומנטריים "30 על 30" של רשת ESPN, הועלה לראשונה ב-2015. בניגוד לעיבודים הקודמים, הוא הוקדש דווקא לזווית הסובייטית של סיפור המשחק.
נס שירות פעיל הוא דגל ימי צר וארוך המונף על כלי שיט צבאי, ומציין במרבית ציי העולם את היותו של כלי השיט בשירות פעיל.
הגדרת המעמד שירות פעיל נעשית כאשר כלי השיט כשיר לפעילות, יש לו מפקד והוא מצוות בהתאם.
הנס מיועד לכלי שיט בלבד ואינו בשימוש ביחידות חוף.
הנס מונף גבוה יותר מכל דגל אחר על כלי השיט, ומוצב בראש התורן.
כאשר ישנם מספר תרנים, מונף הנס בתורן האחורי, ובספינות קטנות הוא מונף בראש אנטנת הקשר הימנית.
בצוללות חלים אותם עקרונות, אך לקראת צלילה יורד הנס, כמו גם שאר הדגלים, ויונף מחדש בעת הכניסה לנמל.
הנס יונף לאחר שהספינה בכשירות מלאה ולפי נוהלי היחידה כאשר הצוות אף עבר את האימון הראשוני.
ההנפה תיעשה במסדר חגיגי בנוכחות כל אנשי הצוות וצוותי הספינות האחרות ביחידה.
שלא כמו שאר הדגלים, הנס נשאר במקומו יומם וליל, בים ובחוף.
הנס מוסר רק עם ביטול מעמד כלי השיט כפעיל, עקב יציאתו לשיפוץ כללי או מסיבות אחרות.
צורת הנס - במרבית הציים הנס צר וארוך.
המקור לכך נובע מקרב דונגנס באמצע המאה ה-17 שבו ניצח הצי ההולנדי.
מפקד הצי האנגלי רוברט בלייק העלה שוט מרכבה על ראש התורן, כמענה למטאטא שהניף האדמירל ההולנדי מארטן טרומפ.
בצי הגרמני אין דגל מיוחד במעמד של "נס שירות פעיל".
עובדת כניסת כלי השיט לשירות מצוינת במסדר שבו מועלה דגל הצי במקביל לדגל הקצין הבכיר.
והספינה מוכרזת על ידי המפקד הבכיר ככשירה לשירות.
בצי ההולנדי נהוג לערוך מסדר פרידה למפקד האונייה בעת סיום תפקידו.
בעת המסדר מורד נס השירות הפעיל מהתורן על ידי הימאי הצעיר ביותר, ונמסר למפקד היוצא למזכרת.
נס שירות פעיל חדש מונף לכבוד המפקד הנכנס.
בחלק מהציים, כמו בצי הצרפתי, נהוג להציג נס גמר השירות הפעיל (Decomissioning Pennant) במעמד חגיגי המציין את סיום השירות.
הנס זהה בצורתו לנס שירות פעיל רגיל, אך אורכו מסמל את מספר השנים שכלי השיט היה בשירות עד העמדתו.
נס ציונה דרגונז (Dragons; מאנגלית: "דרקונים") היא קבוצת הוקי קרח ישראלית הממוקמת בעיר נס ציונה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2012. הקבוצה משחקת במדים בצבעים כתום ושחור ומשתמשת בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון כמגרשה הביתי עד שיוקם מגרש קרח בעיר.
הקבוצה הוקמה בשנת 2012 על בסיס שחקני קבוצת הנוער של המועדון, כשבעמדת המאמן עומד ראש המועדון בוריס קוטלר.
הקבוצה החלה את דרכה בעונת 2012/13 בליגה הלאומית, שהוקמה באותה שנה, שם סיימה את העונה במקום הראשון ובכך עלתה לליגת העל בעונת 2013/14.
נס ז'לגיריס הוא כינוי לאירוע שהתרחש במשחק כדורסל שנערך ב-8 באפריל 2004 בין מכבי תל אביב לז'לגיריס קובנה במסגרת המחזור האחרון של שלב הטופ 16 ביורוליג, בהיכל הספורט יד אליהו בתל אביב.
מכבי תל אביב ניצחה במשחק זה, לאחר הארכה, 99:107. בכך ניצלה מכבי מהדחה, והעפילה לשלב הפיינל פור של המפעל, שהתקיים באולמה הביתי בהיכל מנורה מבטחים, שבסופו זכתה בגביע היורוליג.
המשחק זכור במיוחד בשל סיומו הדרמטי, שבו הצליחה מכבי תל אביב, לאחר שנראה היה כי אפסו סיכוייה לנצח, לצמצם בזמן קצר את פער של 3 נקודות מול ז'לגיריס תוך שתי שניות, באסיסט של גור שלף ובשלשה שקלע דריק שארפ בשניית הסיום, שהשוותה את התוצאה וכפתה הארכה.
באותה עונה השיטה שהייתה נהוגה בשלב הטופ 16 ביורוליג הייתה ארבעה בתים שבכל אחד מהם ארבע קבוצות.
המובילה של כל בית עלתה לשלב הפיינל פור.
מכבי תל אביב וז'לגיריס קובנה הוגרלו לבית G, יחד עם ולנסיה ואולקר.
מכבי הוגרלה לבית כדרג א' בעוד שז'לגיריס הוגרלה כדרג ד'.
באותה עונה הנהיגו את מכבי שורה של שחקנים מובילים - שארונאס יאסיקביצ'יוס (שאראס), אנתוני פארקר, ניקולה וויצ'יץ' ומייסאו באסטון.
למרות הסגל המוכשר, מכבי לא הציגה עונה מרשימה במיוחד עד אז, הרבתה להפסיד וזכתה לביקורות מצד תקשורת הספורט הישראלית.
את ז'לגיריס לעומת זאת הוביל ארווידאס סאבוניס בן ה-39, שחזר לקבוצת נעוריו לקראת פרישה לאחר קריירה ארוכה ומוצלחת בליגת ה-NBA.
למרות גילו המבוגר יחסית, סאבוניס היה עדיין בכושר משחק, וסיים את עונת היורוליג הסדירה עם תואר ה-MVP.
המשחק המכונה "נס ז'לגיריס" היה המשחק האחרון עבור מכבי וז'לגיריס בשלב הטופ 16, ונערך בהיכל הספורט יד אליהו, מגרשה הביתי של מכבי תל אביב.
שתי הקבוצות הגיעו למעשה למשחק מכריע מבחינתן - כשהן יודעות כי ניצחון יוביל אותן לשלב ארבע הגדולות - הפיינל פור (שלב ההצלבה הנהוג כיום נוסף רק בשנה שלאחר מכן), והפסד ישאיר אותן בחוץ.
מבחינת מכבי תל אביב היה מדובר גם בפיינל פור חשוב מהרגיל, מאחר שבאותה עונה נערכו שלבי חצי הגמר והגמר בתל אביב.
ולאחר שהנהלת מכבי שכנעה את הנהלת היורוליג בפגישה שנערכה ב-29 במרץ להשאיר את הפיינל פור בתל אביב, לאור התנגדות קבוצות מאיטליה וספרד שדרשו להעבירו מישראל מסיבות פוליטיות וביטחוניות.
המשחק עצמו היה צמוד לכל אורכו.
המחצית הראשונה הסתיימה ביתרון 3 נקודות לטובת מכבי ובמהלך המחצית השנייה סגרה ז'לגיריס את ההפרש ונטלה את היתרון.
כמעט לכל אורך הרבע הרביעי ז'לגיריס הוליכה כאשר מכבי הגיעה למספר הזדמנויות להשוות את התוצאה ואף לעלות ליתרון אך ללא הצלחה.
לאורך מרבית הדקה האחרונה ההפרש בין מכבי לז'לגיריס נע בין נקודה לחמש, ו-15.7 שניות לסיום הגדילה ז'לגיריס את הפער לשש נקודות.
לאחר מהלך מהיר של סל של שאראס ועבירה של פארקר, שלחה מכבי את אד קוטה לשתי זריקות עונשין, שבהן דייק.
במהלך הבא קלע וויצ'יץ' שתי נקודות, שלוש שניות לסוף, לאחר שלקח ריבאונד מזריקה לא מוצלחת של דייוויד בלות'נטל, ומיד לאחר מכן שלחה מכבי את גיידריוס גוסטאס לשתי זריקות מהקו, כשהשעון הראה 2.2 שניות לסיום.
גוסטאס, שלפני המשחק החזיק במאזן עונתי של 100% מהקו ביורוליג (17 מ-17), החטיא את שתי הזריקות, ובעקבות כניסה מוקדמת לצבע של שחקן ז'לגיריס טאנוקה בירד (שקרתה לאור הערת ווצ'יץ לשופטים בסרבו-קרואטית כך שהשחקן לא יבין) במאבק על הריבאונד, הכדור ניתן למכבי לשתי השניות האחרונות.
כשהשעון הראה 2 שניות לסיום, והתוצאה הייתה 94:91 לטובת ז'לגיריס, חידש גור שלף את המשחק בהכנסת הכדור למגרש.
שלף מסר מסירה ארוכה מתחילת המגרש לצדו השני, שהגיעה עד לידיו של דריק שארפ ועברה מעל ידיו המושטות של איינרס בגאצקיס.
שארפ הספיק להשתלט על הכדור ולשחרר אותו בזמן לזריקת שלוש "על הבאזר", שנכנסה.
טל בורשטיין נשאר נטוע במקומו וסיפק לשארפ חסימה.
התוצאה בסיום 40 דקות הייתה 94:94, ובכך נכפתה הארכה.
לפני ההארכה יצא שאראס מהמשחק עם 5 עבירות לאחר שקלע 37 נק', וכך גם אנתוני פארקר שקלע 12 נק'.
ארבעה שחקנים נוספים של מכבי נכנסו להארכה עם ארבע עבירות - באסטון, וויצ'יץ', שארפ ובלות'נטל.
ז'לגיריס נכנסה גם היא להארכה בלי שחקן המפתח שלה ארווידאס סאבוניס, שסיים את המשחק עם 5 עבירות ו-29 נק', וכן בלי שחקנה מינדאוגס טימינסקס שירד עם 5 עבירות.
בהארכה עצמה שלטה מכבי במשחק, והגיעה עד להפרש של עשר נקודות, לפני שהמשחק הסתיים בתוצאה 99:107 למכבי תל אביב.
לאחר המשחק עלתה מכבי תל אביב לפיינל פור שנערך בהיכל הספורט יד אליהו, שבו ניצחה בחצי הגמר את צסק"א מוסקבה 85:93, ובמשחק הגמר הביסה את סקיפר בולוניה 74:118. בכך זכתה באליפות אירופה הרביעית בתולדותיה.
שנה לאחר מכן הצליחה מכבי לשמור על תוארה וזכתה בתואר בפעם החמישית, כשהיא משחקת עם סגל דומה ועם פיני גרשון כמאמן, כמו בעונה הקודמת.
דריק שארפ, שהוכתר לגיבור המשחק, המשיך לשחק במדי מכבי תל אביב עד גיל 40 והיה לשחקן המבוגר ביותר שלבש את מדי הקבוצה.
באותה עונה, שארפ זכה למחווה מצד קפטן הקבוצה גור שלף: לפני שהניף את גביע אירופה הוא לקח מיקרופון ואמר: "בארצות הברית נהוג לומר 'בי לייק מייק', ואני אומר: 'בי לייק דריק'".
גידריוס גוסטאס, שהחטיא את שתי זריקות העונשין לפני ההתקפה של מכבי שכפתה הארכה, זכה לביקורות רבות בתקשורת הליטאית ואת השנים שלאחר מכן העביר בקבוצות שונות ברחבי אירופה.
איינרס בגאצקיס, שהשתתף במשחק כשחקן ז'לגיריס קובנה, וכשל בניסיונו לעצור את המסירה המכריעה בשניות הסיום של שלף לשארפ, מונה בדצמבר 2016 לתפקיד מאמן מכבי תל אביב.
בגאצקיס כינה את המשחק הזה: "ההפסד הקשה ביותר בקריירה שלי".
לעומת זאת, יאסיקביצ'יוס מונה לאחר מכן למאמן ז'לגיריס.
לאחר המשחק נמכר הכדור במכירה פומבית של חברת נטאקשיין (לא פעילה היום) לאיש העסקים עודד רייכמן, כספי התרומה של עודד רייכמן הופנו לנזקקים ומעוטי יכולת.
נס ניסים זמיר (נולד ב-31 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי עמישב פתח תקווה.
זמיר שיחק במחלקות הנוער של גדנ"ע יהודה (תל אביב), הפועל צפרירים חולון ובית"ר טוברוק (נתניה), ובגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של חטאפה הספרדית, ומשם עבר לזו של אלבסטה הספרדית.
לאחר שהיה קרוב לחתום באתלטיקו מדריד הספרדית, צה"ל הערים קשיים כיוון שלא זכה למעמד של "ספורטאי עילוי".
לאחר שהוציא דרכון ספרדי, ב-28 ביולי 2011 חתם בריאל סרגוסה הספרדית, אך גם שם שיחק רק במדי קבוצת המילואים של המועדון הספרדי.
ב-30 בינואר 2012 חזר לישראל על מנת להשלים את שירותו בצה"ל, לאחר שלא הצליח לקבל מעמד של ספורטאי מצטיין, והושאל למכבי פתח תקווה.
ב-4 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על מכבי תל אביב.
בסך הכל ערך זמיר 12 הופעות עד סיום העונה, והקבוצה ירדה לליגה הלאומית.
בקיץ חתם בבני יהודה תל אביב.
ב-3 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 נגד מכבי חיפה.
בעונת 2014/2015 כבש ארבעה שערים וסייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל.
ב-15 ביוני 2015 חתם לשלוש שנים בבית"ר ירושלים.
ב-4 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 למכבי נתניה בגביע הטוטו.
בסך הכל ערך 14 הופעות בכל המסגרות בעונת 2015/2016, בהן כבש שער אחד, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-18 באוגוסט 2016 חתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה כבש תשעה שערים בעונת 2016/2017. ב-16 ביולי 2017 חתם בהפועל פתח תקווה, ובמדיה כבש שישה שערים בליגה הלאומית בעונת 2017/2018.
ב-10 ביולי 2018 חזר לליגת העל וחתם בקבוצת הפועל חיפה.
ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון על הפועל באר שבע במשחק אלוף האלופים.
במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 כבש צמד והוסיף שני בישולים בניצחון 5–0 על מכבי נתניה, ואת העונה הוא סיים עם שישה שערים ושישה בישולים.
ב-13 ביולי 2022 חתם בסקציה נס ציונה.
ב-1 בפברואר 2023 חתם בהפועל חדרה.
ב-30 באוגוסט חזר להפועל ראשון לציון.
בשנים 2010–2011 ערך זמיר 12 הופעות במדי נבחרת הצעירה עד גיל 21 של ישראל.
את שערו היחיד במדי הנבחרת הצעירה כבש בניצחון 2–0 על גאורגיה עד גיל 21.
נס הצפת הגרזן, הוא נס המופיע ב, שאותו חולל אלישע הנביא.
אלישע, שאיתו התגוררו בני הנביאים מקבל את דבריהם על כך שמקום מושבם הנוכחי "צר ממנו" ויחד איתם מחליטים להעתיק את מקום מושבם.
בהגיעם לשפת נהר הירדן, לשם רצו לעבור, ניגשים לחטוב עצים לבניית מגוריהם החדשים.
במהלך חטיבת העצים נפל גרזנו של אחד מבני הנביאים לנהר.
אותו בן נביאים הביע את צערו בפני אלישע על כך שגרזנו, שהיה שאול, נפל ואין לו את האמצעים הכספיים לפצות על הגרזן השאול.
אלישע לוקח חתיכת עץ וזורק למקום בו נפל הגרזן ובנס, צף הגרזן.
מקובל לשייך את הסיפור לסוגת השבח הקצר, סיפור שעיקר מטרתו להפגין את גדולתו של הנביא כמחולל נסים, ומקורו אולי במסורות שהתהלכו בעל-פה בקרב חוגי "בני הנביאים".
נס מילאנו הוא כינוי לסדרת אירועים שהביאו לשני ניצחונות מפתיעים של קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל והובילו לזכייתה המפתיעה באליפות היורוליג בשנת 2014.
המשחק הראשון בו ניצחה מכבי תל אביב את קבוצת אולימפיה מילאנו בשלב ההצלבה של היורוליג מכונה "נס מילאנו הראשון", והמשחק השני בו ניצחה מכבי את צסק"א מוסקבה בחצי גמר הפיינל פור שהתקיים במילאנו מכונה "נס מילאנו השני".
לפי הפרסומים בתקשורת עמד במהלך העונה מאמנה של מכבי תל אביב דייוויד בלאט בפני פיטורים, כשרק חזרה מפיגור 15 נקודות לניצחון מול הפועל אילת מנעה את פיטוריו.
לסדרת רבע גמר היורוליג העפילה מכבי תל אביב מהמקום השלישי בבית שמינית הגמר, כשהיא ללא יתרון ביתיות והגיעה לסדרה מול אולימפיה מילאנו שמשחקי חצי הגמר והגמר היו עתידים להתקיים באולמה הביתי, המדיולאנום פורום ונחשבה כבעלת הסיכויים הגבוהים יותר להעפלה על חשבון מכבי תל אביב.
משחקה הראשון בסדרת רבע גמר היורוליג, הנערכת בשיטת הטוב מחמישה משחקים, התקיים ב-16 באפריל באולמה הביתי של אולימפיה מילאנו.
לאורך כמעט כל המשחק הובילה מילאנו על מכבי תל אביב, כשההפרש מגיע ל-12 נקודות כדקה וחצי לתום המשחק.
בסדרת מהלכים צימקו שחקני מכבי, בהובלת ריקי היקמן וטייריס רייס, את התוצאה עד לפיגור שבע נקודות חצי דקה לסיום.
32 שניות לפני תום המועד החוקי, כשהתוצאה עומדת על 84-77 לטובת מילאנו, היקמן קלע שלשה תוך 3 שניות, לאחר עבירה מהירה של מכבי וקליעה של אחת משתי זריקות העונשין של שחקן מילאנו, קרטיס ג'רלס.
בהוצאת הכדור של מכבי לאחר הקליעה סחט שחקן מכבי טייריס רייס עבירה בלתי ספורטיבית מניקולו מלי, ביציאה להתקפה מתפרצת 28 שנייות לסיום .
רייס קלע את 2 זריקות העונשין ובהתקפה שלאחר מכן סחט עברה ושוב קלע את 2 הזריקות.
כשהתוצאה עומדת על 85-84, ביצעה מכבי עברה מהירה על דניאל האקט על מנת למנוע כדרור של מילאנו עד תום הזמן.
האקט החטיא את הזריקה הראשונה וקלע את השנייה.
מכבי יצאה להתקפה שהסתיימה בסל ועבירה על רייס.
11 שניות לתום המועד החוקי, רייס קלע את זריקת העונשין ומכבי עלתה ליתרון של 87-86. ב-11 השניות שנותרו, נחסם פעם אחת שחקן מילאנו קית' לנגפורד על ידי אלכס טיוס, אך שבע עשיריות השנייה לפני תום המועד החוקי, סחט לאנגפורד עבירה מריקי היקמן וזכה ל-2 זריקות עונשין.
ללנגפורד הייתה אפשרות לנצח את המשחק עבור האיטלקים, אך הוא החטיא את הזריקה השנייה וכפה הארכה.
בהארכה ניצחה מכבי 101-99 ועלתה ליתרון 1-0 בסדרה, כשהיא משיגה את יתרון הביתיות ונישאת על גבי המומנטום שצברה כתוצאה מהחזרה מהפרש גדול כל כך, בזמן כה קצר.
במשחקה השני במילאנו הפסידה מכבי בתוצאה 91-77, אך בשני משחקיה הביתיים בהיכל הספורט יד אליהו ניצחה 75-63 ו-86-66 והעפילה לפיינל פור במילאנו.
לפיינל פור במילאנו העפילה מכבי לאחר שגברה במפתיע על אולימפיה מילאנו בסדרת רבע הגמר.
מכבי נחשבה לפי רוב הפרשנויות כבעלת סיכויים נמוכים מאוד לזכות בגביע, כשבחצי הגמר היא מתמודדת מול צסק"א מוסקבה העשירה שהביסה אותה פעמיים במפגשיהם בבית שמינית הגמר.
במשחק הראשון אף הובסה מכבי ב-35 נקודות, במה שהיה הפסדה הגבוה ביותר מאז 1976.
משחק חצי הגמר נערך במילאנו ביום שישי, ה-16 במאי.
בפתיחת המשחק התנדנדה התוצאה בין הקבוצות, אך במהלך הרבעים השני והשלישי פתחו הרוסים פער שהגיע לשיאו עם יתרון 15 נקודות, 55-40, דקה לתום הרבע השלישי.
במהלך הרבע הרביעי והאחרון נגסה מכבי בפער והצליחה לצמקו עד לפיגור 2 נקודות, אך לא הצליחה לעלות ליתרון.
19 שניות לתום המשחק קלע האמריקני סוני וימס סל שהעלה את הרוסים ליתרון 4 נקודות, 67-63. מאמן מכבי דייוויד בלאט נטל פסק זמן ובחזרה ממנו קלע דייוויד בלו שלשה לזכות מכבי, שצימקה את הפער לכדי נקודה אחת בלבד, 13 שניות לתום המשחק.
המאמן האיטלקי אטורה מסינה נטל פסק זמן, שבחזרה ממנו התמהמהו שחקני מכבי בביצוע עברה שתעצור את השעון, אך ויקטור חריאפה איבד את הכדור לבלו שמסר כדור מהיר לטייריס רייס.
רייס קלע סל 5 שניות לסיום המשחק והעלה את מכבי ליתרון 68-67, שהיה ליתרון הראשון שלה במשחק מאז דקת הפתיחה.
לרוסים הייתה עוד הזדמנות לנצח את המשחק, אך סוני וימס החטיא זריקה מחוץ לקשת השלוש עם שריקת הסיום.
מכבי העפילה לגמר היורוליג בו ניצחה את ריאל מדריד בתוצאה 98-86, בתום הארכה.
נס רפואי היא סדרת טלוויזיה קנדית מבית CTV מסוגת הדרמה הרפואית עם אלמנטים על-טבעיים אשר עוקבת אחרי רופאים העובדים בבית החולים "תקוות ציון" (Hope Zion) בטורונטו שבאונטריו.
הסדרה שודרה במקור בערוץ CTV בין ה-7 ביוני 2012 עד 3 באוגוסט 2017.
צ'ארלי (מייקל שנקס) ואלכס (אריקה דוראנס) הם זוג רופאים מאורסים.
בדרכם לחתונתם, הם נקלעו לתאונת דרכים שהכניסה את צ'ארלי לתרדמת.
התאונה הותירה את בית החולים באי סדר, והכניס להלם את ארוסתו ועמיתתו המנתחת, אלכס ריד.
אלכס במירוץ להצלת חייו של ארוסה צ'ארלי מחוסר ההכרה.
צ'ארלי מסתובב כרוח במסדרונות בית החולים ומתקשר עם רוחות אחרות של חולים מחוסרי הכרה וחולים שנפטרו.
אריקה דוראנס בתפקיד ד"ר אלכס ריד
מייקל שנקס בתפקיד ד"ר צ'ארלי האריס
ג'וליה צ'אן בתפקיד ד"ר מגי לין
דניאל גיליס בתפקיד ד"ר ג'ואל גורן
ג'רוד ג'וזף בתפקיד ד"ר עמנואל פאלמר
חוסיין מדהבחי בתפקיד ד"ר שהיר חמזה
מישל נולדן בתפקיד ד"ר דון בל
פארווין קאור בתפקיד ד"ר אשה
בנג'מין איירס בתפקיד ד"ר זאקרי מילר
ונדי קרוסון בתפקיד ד"ר דיינה קיני
ג'וזף פייר בתפקיד האח ג'קסון וייד
קים שו בתפקיד ד"ר קאסי ויליאמס
בע"מ המוכרת במותג נס טכנולוגיות, היא חברה ישראלית, המספקת מיקור חוץ ושירותים מנוהלים לעולם מערכות המידע והטכנולוגיה.
חברת נס טכנולוגיות נוצרה בשנת 1999 באמצעות מיזוג של 6 חברות מרכזיות בעולם מערכות המידע בישראל.
בשנת 2014 נרכשה פעילות נס בישראל, שרוכזה בחברת "נס א.ט.", על ידי חברת חילן, והפעילות הבינלאומית של החברה נותרה בחברת Ness Digital Engineering.
חברת נס מעסיקה למעלה מ-4,000 עובדים במגוון התמחויות.
מנכ"ל החברה מאז 2013 הוא שחר אפעל.
מטה החברה שכן מאז הקמתה בקריית עתידים שבתל אביב, ובשנת 2024 עבר לפארק אינפיניטי שברעננה.
נס טכנולוגיות נוסדה על ידי זאב וולפסון ועל ידי רביב צולר, שהיה גם המנכ"ל הראשון, כאיחוד של מספר חברות ישראליות (טכם - טכנולוגיה מתקדמת בע"מ, מראשוני בתי התוכנה בישראל ומי שהובילה את השוק שנים רבות, קונתהל ואחרות).
בהמשך רכשה מספר רב של חברות בארצות שונות.
המהלך הראשון של משפחת וולפסון בתחום התוכנה בישראל היה רכישת בית התוכנה קומפרו (מנכ"לית לאה אטד) תמורת 10 מיליון דולר ב-97'.
קומפרו עסקה בבניית יישומים לכרטיסים חכמים ומערכות לטיפול בגבייה, והעסיקה 330 עובדים.באותה תקופה הרעיון להקים את נס עדיין לא עלה על הפרק.
תוכניות מגובשות יותר להקמת בית תוכנה גדול הופיעו רק לקראת סוף 98', כשגלעד הירושלמית נרכשה בתמורה ל-24 מיליון דולר (מנכ"ל חגי לביא).
לאחר צירוף קונתהל וטכם רכשה נס שתי חברות בנות של איפקס - איפקס ICS ואיפקס SII, שעסקו בתמיכה ובתחזוקת מערכות.
הצירוף של שש החברות יצר את אחד מגופי התוכנה והשירות הגדולים בישראל, שהעסיק בשיא כ-2,300 עובדים.
בשנת 2004 החלה מניית החברה להיסחר בנאסד"ק.
בשנת 2011 החברה הפכה לחברה פרטית בשליטת קרן סיטי ונצ'רס (CVCI) האמריקנית.
בשנת 2001 החברה הקימה את מכללת INT, מכללה ישראלית בתחום המחשוב וטכנולוגיית המידע.
בתחילת שנת 2014 נקלעה החברה למצב כלכלי לא פשוט לטענת ההנהלה, מה שהביא לקיצוץ של ימי חופש מכלל העובדים באופן רוחבי.
הצעד לא היה מקובל על עובדי נס מה שהביא לכך שלראשונה בתעשיית ההייטק הישראלית הוקם ועד עובדים, שבא להבטיח את זכויותיהם שלטענתם נפגעו באופן תדיר במהלך השנים בקיצוצים רבים.
העסקה לא כללה את חברת הבת SwiftNess שפיתחה את המסלקה הפנסיונית עבור משרד האוצר, ואת החטיבה הביטחונית של נס, Ness-TSG, ששינתה את שמה לחברת TSG IT Advanced Systems ונמכרה לפורמולה מערכות והתעשייה האווירית.
לפעילות הבינלאומית של נס טכנולוגיות ניתן השם Ness Digital Engineering.
המותג "נס טכנולוגיות" ממשיך לשמש את חברת "נס א.ט." בלבד.
בדצמבר 2021 רכשה "נס א.ט." את הפעילות של חברת שירותי המחשוב אנטסרב ישראל בע"מ (חברה בת של DXC ההולנדית), תמורת 65 מיליון דולר.
לאורך השנים התמחתה נס במתן שירותי מיקור חוץ של טכנולוגיות מידע, אינטגרציה של מערכות ופיתוח יישומים, שיווק והפצת תוכנה, בדיקות תוכנה והבטחת איכות תוכנה, הדרכה, הטמעת מערכות ERP ומערכות CRM ועוד.
לחברה שותפות עסקיות רבות ובהן חברת SAP העולמית, מיקרוסופט, AWS, Broadcom, ועוד.
חטיבת הלמידה והדרכה של מתמחה בהדרכה והטמעה של מערכות IT.
תחום האנליטיקה והבינה העסקית (Analytics&BI).
דיגיטל וחווית משתמש – יחידת עיצוב וחוויית משתמש הכוללת את כל שלבי אפיון, עיצוב ופיתוח כלל הנכסים הדגיטליים (אתרים/ אפליקציות/מערכות ועוד).
מרכזי שירות ותמיכה - ייעוץ, הקמה וניהול של מרכזי תמיכה ושירות פנים ארגוניים וחוץ ארגוניים.
ניהול מערכי IT בשיטת מיקור חוץ או שירותים מנוהלים.
בשנת 2016 החברה רכשה את השליטה בפעילות חברת דנאל חיזוק למערך הפתרונות ללקוחותיה הפיננסיים.
בשנת 2017 רכשה נס את חברת Salto המתמחה במיגרציות, שיפור ביצועים ואיחוד של בסיסי נתונים.
בשנת 2018 רכשה את חברת Cloudingnow ובהמשך את ITWAY.
באותה שנה, נס חתמה על הסכם נציגות בלעדי עם חברת OpenText.
ובשנת 2021 רכשה החברה את פעילות חברת DXC בישראל.
NessPRO, קבוצת מוצרי התוכנה של נס, משמשת כנציגה הבלעדית של למעלה מ-35 חברות תוכנה בינלאומיות וישראליות.
וביניהם חברות מוצר כמו, ברודקום, אופן טקסט,גלסבוקס ונוספים.
הקבוצה מספקת פתרונות המתבססים על מוצרי תוכנה וידע יישומי מקיף ללקוחותיה.
נס יחידה הוא פריט טקסי צבאי, המורכב ממוט ופארה גדולה, לרוב, עטורה בסרטי מערכה.
בהתאם לצורת הסמל הפארה יכולה להיות בצורת מגן או בצורה עגולה.
בראש הפארה נמצא סמל צה"ל.
סוגי היחידות שרשאיות לשאת נס יחידה הם חטיבות, אוגדות ובסיסי אימונים בזרוע היבשה, מפקדות קציני חיל ראשים, אגדים ומרכזים של חיל הלוגיסטיקה ושל חיל הטכנולוגיה והאחזקה, מערך ההגנה האווירית בחיל האוויר וכנפי ובסיסי חיל האוויר.
בחיל הים היחידות לא משתמשות בנס יחידה.
בטקסי חילופי פיקוד נס יחידה מועבר מידי מפקד היוצא לידי מפקד הנכנס.
בדומה לדגל יחידה, נס יחידה מוצב באופן קבוע בחדרו של מפקד היחידה.
מקורו של נס יחידה הוא בסמלים של הלגיונות בצבא הרומי: אקווילה או סיגנום (Signum).
כמו בצה"ל, גם במשמר הגבול קיים נס יחידה.
בראש הפארה של נס היחידה של משמר הגבול נמצא סמל משטרת ישראל.
"נס הצלב הקדוש בגשר של סן לורנצו" (באיטלקית: Miracolo della Croce caduta nel canale di San Lorenzo) הוא ציור של אמן הרנסאנס האיטלקי ג'נטילה בליני , המתוארך לשנת 1500. הציור נמצא כיום בגלריה האקדמיה בוונציה .
הציור מהווה חלק מסדרה של תשעה ציורים שהוזמנו על ידי האחווה של סן ג'ובאני אוונג'ליסטה מאמנים שונים.
הוא מבוסס אגדה לפיה בין השנים 1382-1370, בזמן תהלוכה דתית שהתקיימה בעיר, שריד מן הצלב האמיתי נפל את התעלה וכל הניסיונות למשות אותו מן המים נכשלו, לבד מזה של אנדרה ונדרמין (Andrea Vendramin), ראש האחווה.
הציור מציג גישה ריאליסטית לתיאור.
הדבר מתבטא בתיאור הנוף העירוני של ונציה, אף על פי שהוא איננו בנוי תוך שימוש בפרספקטיבה מדעית.
בנוסף, הציור מתאר דמויות ממשיות, כגון זו של קתרינה קורנארו, המלכה האחרונה של ממלכת קפריסין, המזוהה כדמות המתוארת כורעת ברך מצד ימין, וכן קבוצה של גברים, שייתכן והם בני משפחתו של האמן, ובהם דיוקן עצמי של האמן ודיוקן של ג'ובאני בליני, אחיו.
נס רוסי הוא סרט קומדיה רוסי משנת 1994, בבימויו של מיכאל קוקשנוב .
הפסיכולוג המפורסם יורי קושמארובסקי צריך לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית, אך הוא אינו יכול להגיע לשם.
המנהל מצליח למצוא כפיל של קושמארובסקי.
הבעיה היא שלכפיל (סמיון פאראדה) אין מושג מה הוא צריך לעשות על הבמה.
נס חציית הירח או פיצול הירח הוא אחד מהניסים שביצע הנביא מוחמד, מייסד האסלאם, כפי שמסופר במקורות המוסלמיים.
חציו הופיע מעל הר "אבו קובייס" וחציו מעל הר "קועייקיעאן", מההרים הסובבים את מכה.
המוסלמים מאמינים שהאירוע הוא אחד מהסימנים לאמיתות נבואתו של מוחמד.
הנס מוזכר בקוראן בסורת אל-קמר (סורת הירח):
חלק מהעולמא פירשו שבקיעת הירח שנעשתה היא עדות לתחיית המתים הקרבה, ויש שכתבו שלעתיד הרקיע כולו ייחצה יחד עם הירח, ופיצול הירח הוא בעצם הסרת החלק החשוך מהירח.
לפי המקורות האיסלאמיים בספרי החדית', הנס התרחש בעיר מכה, חמש שנים לפני ההג'רה באחד הלילות, לפני הקרב על בדר.
אנשים מן המדבר הגיעו למכה מאוחר יותר, ובני קורייש סיפרו להם שהם ראו את בקיעת הירח.
אחד מאנשי המדבר שנקרא 'אבו ג'הל' התכחש לדבריהם ותיאר את הנס כאחיזת עיניים ("כשפים ממושכים"), ולכן נכתבו הפסוקים השני והשלישי בסורה ("ויכחשו וילכו").
פרשנים כגון אל-זמח'שרי, אימאם אל-קורטובי ונוספים פסקו שהאמונה בנס חציית הירח נחשבת למֻתַוַואתִר, החלק שנחשב לאמין ביותר בחדית'.
לפי הסיפור, היו עדים לכך חלק מבני לווייתו של מוחמד, הצחאבה, כגון עבדאללה אבן מסעוד, עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב, אנאס ואבן אל-עבאס.
האירוע הוזכר גם בצחיח אל-בוח'ארי ובצחיח מוסלם, שהם בין ספרי החדית' הנחשבים ביותר בקרב המוסלמים.
הפרשן בן המאה ה-20 סיד אבו אל-אעלא מודודי כתב שהנס נועד להראות שחוקי היקום ניתנים להפרה, כדי לשכנע את המאמינים בהיתכנותה של תחיית המתים:
במאה ה-18 הפילוסוף הסקוטי דייוויד יום הציב מבחן סבירות לקיומם של ניסים.
בספרו "מחקר בדבר בינת האדם" הוא הציג את שתי האפשרויות זו מול זו: או שהעדות על הנס אמינה מספיק כדי לקבל שחוקי הטבע הופרו באמת, או שהעדות שקרית באופן כלשהו.
האפשרות שהניסיון האנושי לגביה רב, מקיף ומבוסס יותר – היא זו שתגבר.
לדבריו, למין האנושי יש חיבה מיוחדת לסיפורי פלאות, סיפורים אלה לרוב מתרחשים במקום או בזמן רחוקים מכדי שיהיה אפשרי לבחון אותם בביקורתיות, ובנוסף הם קיימים בדתות מתחרות, ומקזזים זה את אמינותו של זה.
על כן הניסיון לגבי תקפותם של חוקי הטבע רב ומבוסס יותר מאשר אמינותם של מסַפְּרים אנושיים.
באתרי אינטרנט מוסלמיים רבים שבהם דנו בנושא "הניסים המדעיים שבקוראן" (טענה מודרנית המתבססת על אעג'אז אל-קוראן, פלא הקוראן, ולפיה הקוראן צפה מראש את התגליות המדעיות המודרניות), תמונות תקריב של הירח ועליו בקיעים שצולמו בידי נאס"א זכו לתפוצה רחבה.
זאת למרות הקביעה של נאס"א שאין עדות לבקיעה של הירח בעבר, שכן החריצים על פניו הם תופעת טבע הנובעת משינויים גאולוגיים.
נסאו הייתה אוניית המערכה דרדנוט הראשונה שנבנתה עבור הצי הקיסרי הגרמני, בתגובה להשקת אוניית המערכה הבריטית אה"מ דרדנוט.
נסאו הונחה ב-22 ביולי 1907 ב-Kaiserliche Werft בווילהלמסהאפן, והושקה פחות משנה לאחר מכן ב-7 במרץ 1908, כ-25 חודשים אחרי דרדנוט.
היא הייתה האונייה המובילה בסדרה שלה שכללה ארבע אוניות מערכה, נסאו, פוזן, ריינלנד ווסטפאלן.
נסאו שירתה בים הצפוני בתחילת מלחמת העולם הראשונה, בפלגה השנייה של שייטת אוניות המערכה I של צי הים הפתוח הגרמני.
באוגוסט 1915, היא נכנסה לים הבלטי והשתתפה בקרב על מפרץ ריגה, שם היא לחמה באוניית המערכה הרוסית סלאבה.
לאחר חזרתה לים הצפוני, נסאו ואחיותיה השתתפו בקרב יוטלנד ב-31 במאי –1 ביוני 1916. במהלך הקרב, נסאו התנגשה עם המשחתת הבריטית אה"מ ספיטפייר.
נסאו ספגה בסך הכל 11 הרוגים ו-16 נפצעו במהלך הקרב.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, עיקר צי הים הפתוח נכלא בסקפה פלו.
מכיוון שהם היו הדרדנוטים הגרמניות הישנות ביותר, אוניות הסדרה נסאו הורשו להישאר בנמלים גרמניים.
לאחר הטבעת הצי הגרמני, נסאו ושלוש אחיותיה נכנעו למדינות ההסכמה המנצחות כתחליף לאוניות שהוטבעו.
נסאו נמסרה ליפן באפריל 1920. ללא שימוש באונייה, יפן מכרה אותה לחברת פירוק בריטית אשר גרטה אותה לאחר מכן בדורדרכט, הולנד.
נסאו שמרה על מנועי קיטור תלת דרגתיים עם 12 דוודים על בסיס פחם במקום מנועי טורבינה מתקדמים יותר.
פוזן נשאה סוללה ראשית של 12 תותחי SK L/45 בקוטר 28 ס"מ (11 אינץ') בתצורה משושה יוצאת דופן.
נסאו הוזמנה תחת השם הזמני ארזאץ באיירן, כתחליף לבאיירן הישנה מסדרת זקסן.
היא הונחה ב-22 ביולי 1907 ב-Kaiserliche Werft בווילהלמסהאפן, בבנייה מספר 30. עבודות הבנייה התנהלו בחשאיות מוחלטת; על מחלקות חיילים הוטל לשמור על המספנה עצמה, וכן על קבלנים שסיפקו חומרי בניין, כמו קרופ.
הספינה הושקה ב-7 במרץ 1908; היא הוטבלה על ידי הילדה, נסיכת נסאו, ובטקס השתתפו הקייזר וילהלם השני והנסיך היינריך מהולנד, שייצג את בית אורנז'-נסאו של אשתו.
עבודות ההתארגנות התעכבו משמעותית כאשר עובד המספנה הסיר בטעות לוחית שסתום מצינור גדול, מה שאפשר לכמות משמעותית של מים להציף את האונייה.
לאונייה לא הותקנו מחיצות אטומות למים, ולכן המים התפשטו בכל הספינה וגרמו לה לנטות שמאלה ולשקוע לתחתית המזח.
היה צורך לשאוב את האונייה, ליבש ולנקות אותה, מה שהתברר כמשימה מפרכת.
האונייה הושלמה עד סוף ספטמבר 1909. היא נכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-1 באוקטובר 1909, והניסויים החלו מיד.
הבנייה של אה"מ דרדנוט, האונייה שדרבנה את הבנייה של נסאו, הושקה 25 חודשים לפני נסאו, ב-2 בפברואר 1906.
ב-16 באוקטובר 1909, נסאו ואחותה וסטפאלן השתתפו בטקס לפתיחת הכניסה השלישית החדשה במספנת הצי וילהלמסהאפן.
הם השתתפו בתמרונים השנתיים של צי הים הפתוח בפברואר 1910 כשהם עדיין בניסויים.
נסאו סיימה את הניסויים שלה ב-3 במאי והצטרפה לשייטת אוניות המערכה הראשונה שהוקמה לאחרונה של צי הים הפתוח.
במהלך ארבע השנים הבאות השתתפה האונייה בסדרה הרגילה של תמרוני השייטת והצי והפלגות אימונים.
היוצא מן הכלל היחיד היה שיוט האימונים בקיץ לשנת 1912, כאשר, עקב משבר אגאדיר, השיט עבר רק לאזור הבלטי.
איום המלחמה גרם לקייזר וילהלם השני לבטל את השייט לאחר שבועיים, ועד סוף יולי הצי חזר לנמל.
מלחמה בין אוסטרו-הונגריה לסרביה פרצה ב-28 ביולי, ובתוך שבוע הצטרפו כל המעצמות האירופיות הגדולות לסכסוך.
נסאו ושאר הצי ביצעו מספר גיחות לים הצפוני כדי לתמוך בסיירות המערכה של קבוצת הסיור ה-I של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר.
השייטת הגרמנית שנאספה כללה את נסאו ושלוש האוניות האחיות שלה, ארבע אוניות המערכה מסדרת הלגולנד, סיירות המערכה פון דר טאן, מולטקה, זיידליץ, וכמה דרדנוטים, שפעלו בפיקודו של ויצה-אדמירל פרנץ פון היפר.
ביום הראשון לתקיפה הגרמנים פרצו את הכוחות הרוסיים, אך שתי כלי שיט גרמניים קלים - שולת המוקשים T46 והמשחתת V99 - הוטבעו.
נסאו הוקצתה לפלגה 2 של שייטת אוניות המערכה הראשונה.
נסאו הייתה האונייה השלישית בפלגה שלה, מאחורי ריינלנד ולפני וסטפאלן; פוזן הייתה אוניית הדגל של השייטת.
בין 17:48 ל-17:52, נסאו ועשר אוניות מערכה גרמניות נוספות ירו על שייטת הסיירות הקלות השנייה הבריטית, אם כי הטווח והראות הלקויה מנעו אש יעילה; המטרה של נסאו הייתה הסיירת סאות'המפטון.
מאמינים כי קלעה פגיעה אחת בסאות'המפטון, בערך בשעה 17:50 בטווח של , זמן קצר לאחר שהחלה לירות.
הפגז פגע בסאות'המפטון באלכסון בצד השמאלי שלה, ולא גרם לנזק משמעותי.
לאחר מכן נסאו העבירה את האש שלה לסיירת דבלין; הירי הופסק בשעה 18:10. בשעה 19:33, נסאו הגיעה לטווח של אוניית המערכה הבריטית וורספייט; התותחים העיקריים שלה ירו לזמן קצר, אך לאחר הפנייה של 180 מעלות של הצי הגרמני, האונייה הבריטית כבר לא הייתה בהישג יד.
נסאו ושאר השייטת ה-I שוב הותקפו על ידי כוחות קלים בריטיים זמן קצר לאחר 22:00, כולל הסיירות הקלות קרוליין, קומוס ורויאליסט.
נסאו עקבה אחרי אחותה וסטפאלן בסיבוב של 68 מעלות לימינה כדי להתחמק מכל הטורפדות שייתכן שנורו.
שתי האוניות ירו על קרוליין ורויאליסט בטווח של כ-8,000 יארד (7,300 מטר).
האוניות הבריטיות פנו לזמן קצר, לפני שפנו לשגר טורפדו.
קרוליין ירתה שניים לעבר נסאו; הראשונה עבר קרוב לחרטום שלה והשני עבר מתחת לאונייה מבלי להתפוצץ.
בסביבות חצות ב-1 ביוני, נסאו באה במגע עם המשחתת הבריטית ספיטפייר, ותוך כדי הבלבול, ניסתה לנגוח אותה.
ספיטפייר ניסתה להתחמק, אך לא הצליחה להתרחק מהר מספיק, ושתי האוניות התנגשו.
ההתנגשות השביתה את אחד מתותחי ה-5.9 אינץ' שלה, והותירה 11.5 רגל (3.5 מטר) שקע מעל קו המים; זה האט את הספינה ל-15 קשרים עד שניתן יהיה לתקן אותה.
במהלך הפעולה המבולבלת, נסאו נפגעה על ידי שני פגזים מהמשחתות הבריטיות, שפגעו בזרקוריה וגרמו לנפגעים קלים.
היה צורך שהאונייה תפליג במלוא המהירות אחורה כדי למנוע התנגשות עם קייזרין.
בסביבות השעה 03:00, כמה משחתות בריטיות ניסו התקפת טורפדו נוספת על המערך הגרמני.
בסביבות השעה 03:10, שלוש או ארבע משחתות הופיעו בחושך לשמאל נסאו; בטווח של בין עד , נסאו ירתה לזמן קצר על הספינות לפני שפנתה ב-90° כדי להימנע מטורפדות.
לאחר החזרה למימי גרמניה, נסאו, פוזן ווסטפאלן, יחד עם אוניות המערכה מסדרת הלגולנד, הלגולנד ותירינגן, תפסו עמדות הגנה במעגן בשפך היאדה למשך הלילה.
במהלך הקרב, נסאו נפגעה פעמיים על ידי פגזים משניים, אם כי פגיעות אלו לא גרמו לנזק משמעותי.
נפגעיה הסתכמו ב-11 אנשי צוות הרוגים ו-16 אנשי צוות פצועים.
במהלך הקרב היא ירתה 106 פגזים מהסוללה הראשית ו-75 פגזים מהתותחים המשניים שלה.
התיקונים הושלמו במהירות, ונסאו חזרה עם הצי עד 10 ביולי 1916.
בשעה 06:00 ב-19 באוגוסט, וסטפאלן טורפדה על ידי הצוללת הבריטית אה"מ E23 55 מיילים ימיים (102 ק"מ) מצפון לטרשלינג; האונייה נותרה צפה ונותקה כדי לחזור לנמל.
גיחה נוספת לים הצפוני התבצעה ב-19–20 באוקטובר.
ב-21 בדצמבר, נסאו עלתה על שרטון בפתח האלבה.
היא הצליחה להשתחרר, ותיקונים בוצעו בהמבורג במספנת רייהרשטייג עד ל-1 בפברואר 1917. הספינה הייתה חלק מהכוח שיצא לנורווגיה כדי ליירט שיירה בריטית בליווי כבד ב-23–25 באפריל, אם כי המבצע בוטל כאשר סיירת המערכה מולטקה סבלה מנזק מכני ונאלצה להיגרר בחזרה לנמל.
אוסטפריזלנד, תירינגן ונסאו אוחדו ליחידה מיוחדת למבצע שלוסשטיין, כיבוש מתוכנן של סנקט פטרבורג.
ב-8 באוגוסט העלתה נסאו 250 חיילים בווילהלמסהאפן והפליגה איתם לאזור הבלטי.
נסאו ושלוש אחיותיה היו אמורות להשתתף במבצע הצי האחרון של המלחמה, שתוכנן ל-30 באוקטובר.
נסאו ושאר האוניות של שייטת אוניות המערכה הראשונה נשלחו אל שפך היאדה ב-3 בנובמבר, ולאחר מכן הוחזרו לווילהלמסהאפן ב-6 בנובמבר.
נסאו הוענקה ליפן ב-7 באפריל 1920, אם כי ליפנים לא היה צורך באונייה.
לכן, הם מכרו אותה ביוני 1920 לגורטי ספינות בריטים, שגרטו את האונייה בדורדרכט.
נס וסטילה הם צמד מוזיקלי ישראלי.
חברי ההרכב הם נסיה לוי (נס) ודור סורוקר (סטילה).
שני היוצרים נס וסטילה שיתפו פעולה בפעם הראשונה ב-2023 בשיר "תיק קטן".
השיר הפך ללהיט ויראלי והגיע היישר אל המקום הראשון במצעד "היטליסט" של מגזין מאקו.
נוסף על כך, זכה להצלחה בתחנות הרדיו והגיע למקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט.
גם במצעדים השנתיים הגיע השיר לעשירייה הפותחת, ובעקבות הצלחת השיר, זכה הצמד בפרס "פריצת השנה" של כאן גימל ו"פיק השנה" במצעד השנתי של היטליסט.
בנובמבר 2023 הוציאו את הסינגל השני שלהם, "חרבו דרבו", המוקדש לחיילי צה"ל, בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
זהו השיר השני של הצמד שהגיע למקום הראשון במצעד היטליסט.
באפריל 2024 השתתף הצמד בשיר "פרנציפ" מתוך אלבומו של הזמר והראפר סטטיק, "להרים".
ב-28 במאי באותה השנה יצא שירם "באמפרים".
ב-14 ביולי באותה השנה הוציאו את "מגדלים", אשר נכנס לפלייליסט של גלגלצ כמה ימים לאחר צאתו.
ב-26 במרץ 2025 הוציאו עם הזמרת אודיה את השיר "רשימת קניות".
ב-14 באפריל באותה השנה התארחו בהופעה של נועה קירל בפארק הירקון.
מאותה השנה הם פרזנטורים של המעדן "מילקי".
שם השירשנהמיקומי שיאגלגלצהעשירייההיטליסטמדיה פורסט"תיק קטן"20231112"חרבו דרבו" 11 1 12"באמפרים"20242246"מגדלים"1226"רשימת קניות"(עם אודיה)20251112
שם השירשנהמיקומי שיאאלבוםהיטליסט"פרנציפ"(סטטיק עם נס וסטילה)202482להרים"עושה לי צרות - מתוך החזרות למופע פול ווליום"(עם עדן חסון)202556
נס השמש (בפורטוגזית: Milagre do Sol), הידוע גם בשם נס פאטימה, הוא סדרת אירועים שלפי דיווחים התרחשו באופן ניסי ב־13 באוקטובר 1917, לעיני קהל גדול – המוערך בדרך כלל בעשרות אלפי אנשים – שהתאסף בפאטימה שבפורטוגל, בעקבות נבואה של שלושה ילדים רועי צאן: לוסיה סנטוש ובן-דודיה פרנסיסקו וז'סינטה מרטו.
לפי הנבואה, מריה הבתולה (המכונה גבירתנו מפאטימה) תופיע באותו יום ותבצע נס.
עיתונים פרסמו עדויות של עדי ראייה שטענו כי ראו פעילות חריגה של השמש, כגון הופעתה כ"רוקדת" או נעה בזיגזג בשמיים, מתקרבת לעבר כדור הארץ, או פולטת אור וצבעים מרובים.
על פי הדיווחים, האירוע נמשך כעשר דקות.
הבישוף המקומי פתח בחקירה קנונית בנובמבר 1917, במטרה לבחון את עדויות העדים ולהעריך האם ההתגלויות הפרטיות הנטענות של מריה תואמות את התאולוגיה הקתולית.
הכומר שניהל את החקירה השתכנע במיוחד מעדויות חופפות של עיתונאים חילונים, פקידי ממשל וספקנים שנכחו במקום ודיווחו אף הם על תופעות שמש חריגות.
ב־13 באוקטובר 1930 הכריז הבישוף ז'וזה דה סילבה כי הנס הוא "ראוי לאמונה", והתיר רשמית את פולחן גבירתנו מפאטימה במסגרת הכנסייה הקתולית.
האירוע נותח רבות מנקודות מבט ביקורתיות, סוציולוגיות ומדעיות.
לטענת מבקרים, עדויות עדי הראייה כוללות תיאורים בלתי עקביים ולעיתים סותרים.
הוצעו הסברים חלופיים, ובהם האפשרות שהעדים הוטעו על ידי חושיהם לאחר בהייה ממושכת בשמש, וראו תופעות חריגות בהתאם לציפיותיהם המוקדמות.
באביב 1916 דיווחו שלושה ילדים קתולים, רועי צאן המתגוררים סמוך לפאטימה, כי חוו חזיונות של מלאך.
החל ממאי 1917 טענו כי חוו גם התגלויות של מריה הבתולה, שאותה כינו „גבירת המחרוזת".
לדברי הילדים, מריה ניבאה כי תפילה תביא לסיומה של מלחמת העולם הראשונה, וכי ב־13 באוקטובר אותה שנה תגלה את זהותה ותבצע נס „כדי שכולם יאמינו".
העיתונות דיווחה על הנבואות, ורבים החלו להגיע לאזור כעולי רגל.
עדויות הילדים עוררו מחלוקת חריפה וספגו ביקורת קשה מצד רשויות חילוניות ודתיות מקומיות כאחד.
מנהל אזורי זמני אף החזיק את הילדים במעצר לזמן קצר, מתוך אמונה שהנבואות נושאות אופי פוליטי ומכוונות נגד הרפובליקה הפורטוגלית הראשונה, שהייתה מדינה חילונית מאז הקמתה בשנת 1910.
ב־13 באוקטובר 1917 התאסף קהל גדול בקובה דה איריה והביט לעבר השמש.
עדי ראייה רבים דיווחו כי לאחר תקופה של גשם, העננים הכהים נפתחו והשמש נגלתה כדיסק אטום ומסתובב בשמים.
היא תוארה כעמומה מהרגיל, כשהיא מקרינה אורות בצבעים שונים על הנוף, על האנשים ועל העננים שסביבה.
לפי הדיווחים, השמש נראתה כמתקרבת לעבר כדור הארץ ולאחר מכן חוזרת למקומה בתנועה מזגזגת.
עדים נוספים סיפרו כי בגדיהם, שהיו רטובים קודם לכן, התייבשו „באופן פתאומי ומלא", וכך גם הקרקע הבוצית שהייתה רוויה בגשם.
עם זאת, לא כל הנוכחים דיווחו כי ראו את השמש „רוקדת": חלקם הבחינו רק באורות הצבעוניים, ואחרים — אלפים לפי מקורות מסוימים — לא ראו כל תופעה חריגה.
במשך מאות שנים נתפסה מריה במסורת הקתולית כמחוללת נסים רבת־עוצמה, ותפיסה זו נמשכת גם בעת החדשה.
תאולוגים ואנשי מדע העוסקים באפולוגטיקה דנו בגבולות ההסבר המדעי לאירוע והציעו מנגנונים אפשריים שבאמצעותם התערבות אלוהית גרמה לתופעה השמשית.
האב אנדרו פינסנט, מנהל המחקר של המרכז איאן רמזי למדע ודת באוניברסיטת אוקספורד, טוען כי „נקודת מבט מדעית אינה שוללת נסים, והאירוע בפאטימה הוא, לדעת רבים, אמין במיוחד".
לדבריו, דעה קדומה נפוצה נובעת מהבנה חסרה של תחום פעולתם של חוקי הטבע, המתארים כיצד מערכות טבעיות מתנהגות כאשר הן מנותקות מפעולתם של גורמים חופשיים.
פינסנט מסכם כי מדובר ב„נס פומבי מן הסוג החריג והאמין ביותר", ורואה בשנת האירוע נקודת מפגש סמלית עם אבני דרך היסטוריות הקוראות לתשובה רוחנית: הפרוטסטנטיות בשנת 1517, הבונים החופשיים בשנת 1717, והקומוניזם האתאיסטי בשנת 1917.
התאולוג, הפיזיקאי והכומר סטנלי ל.
יאקי מסכים עם גישה זו, ומסיק כי באמצעות התערבות אלוהית נוצר שילוב מתואם של תהליכים מטאורולוגיים טבעיים — ובכללם העצמה של „עדשת אוויר" הכוללת גבישי קרח — אשר התרחשו בדיוק בזמן שנחזה מראש, וזהו, לשיטתו, לבו של הנס.
יאקי תיאר את התופעה כך:
לדבריו, אירעה כנראה היפוך טמפרטורה פתאומי.
מסות אוויר קר וחם יכלו להניע עדשת אוויר מסתובבת במסלול אליפטי תחילה לעבר כדור הארץ ולאחר מכן להדפה חזרה כלפי מעלה, בדומה לבומרנג.
במקביל, גבישי הקרח שבתוכה שימשו כאמצעי שבירה לקרני השמש.
לדבריו, רק עד אחד — עורך דין — ציין כעבור כשלושים שנה כי מסלול הירידה והעלייה היה אליפטי, עם מעגלים קטנים משולבים, תיאור התואם הבנה בדינמיקת זורמים.
יאקי טען כי עצם התיאום המדויק של גורמים פיזיקליים כה רבים מהווה נס כשלעצמו, גם מבלי לייחס לאירוע משמעות על־טבעית נוספת.
לשיטתו, אילו הייתה זו תופעה מטאורולוגית גרידא, נדירה ככל שתהיה, היא הייתה נצפית גם בזמנים אחרים וללא תלות בנוכחות קהל מאמינים.
הוא סיכם כי בבריאת נסים עושה אלוהים לעיתים שימוש במצע טבעי, תוך העצמה ניכרת של מרכיביו ושל יחסי הגומלין ביניהם.
לדברי יאקי, על המאמינים לקבל כי בפאטימה התרחש נס, וכי „מי שמעמיד את תכלית חייו על ישו כעובדה הניסית הגדולה והבלתי־ניתנת להשוואה בהיסטוריה", ראוי שייתן דעתו גם לעובדות התומכות בקיומם של נסים.
האב ג'ון דה־מרקי סבר כי גם תופעות נלוות, כגון ייבוש מהיר של שלוליות מים שנותרו לאחר גשמים עזים שקדמו לאירוע, היו אמיתיות.
לדבריו, מהנדסים שבחנו את המקרה העריכו כי הייתה נדרשת כמות אנרגיה אדירה כדי לייבש שלוליות כאלה בתוך דקות, כפי שדווח בעדויות.
דה־מרקי טען כי עצם החיזוי המוקדם של „נס" בלתי מוגדר, תחילתו וסיומו החדים של האירוע, הרקע הדתי המגוון של העדים, מספר המשתתפים הרב, דיווחים מאנשים שצפו בתופעה ממרחק של עד 18 קילומטרים, והיעדר גורם מדעי ידוע — כל אלה מקשים על הסבר של הזיה המונית או היסטריה המונית.
מסקנתו הייתה כי „נוכח ההתייחסות הברורה לאלוהים וההקשר הכללי של הסיפור, יש לייחס לו בלבד את הנס הברור והכביר ביותר בהיסטוריה".
ליאו מדיגן, אח פסיכיאטרי לשעבר ועיתונאי מקומי שפעל בפאטימה בסוף המאה ה־20, דחה אף הוא את טענות המבקרים בדבר היפנוזה המונית.
לדבריו, פליאה, פחד, התרוממות רוח והאופי הרוחני של החוויה מסבירים את אי־העקביות בתיאורי העדים.
מדיגן כתב כי מה שאנשים ראו היה „השתקפות אורה של הגברת עצמה, שהוקרן על פני השמש".
פיליפ דאלר, כומר ומרצה לפילוסופיה באוניברסיטה האפיפיורית של הצלב הקדוש ברומא, בחן תצלומים של הקהל שצולמו על ידי הצלם יהודה רועה מהעיתון O Século.
בניתוח הצללים קבע דאלר כי ניכרים שני מקורות אור, שאחד מהם הוא „השמש הכסופה" שתיארו העדים — אך בזווית גובה שאינה תואמת את מיקומה של השמש האמיתית.
לדבריו, עדויות של עדים שצפו בתופעה ממרחק מציבות את „השמש הכסופה" לא בכיוון האזימוט של השמש, ואף לא בכיוון קבוע כלשהו, אלא בעקביות בכיוון פאטימה.
מכאן הסיק כי „השמש הכסופה" הייתה עצם אור ממשי שנצפה מעל פאטימה.
תאולוגים, מדענים וספקנים שונים הגיבו לטענות בדבר נס השמש, בטענה שהן עומדות בסתירה לידע המדעי המבוסס על אודות התנהגותה של השמש.
כותב המדע בנג'מין רדפורד מציין כי „השמש לא באמת רקדה בשמים.
אנו יודעים זאת משום שכל בני האדם מצויים תחת אותה שמש, ואם הכוכב הקרוב אלינו היה מתחיל לפתע בתרגילים שמימיים, מיליארדי אנשים נוספים היו מדווחים על כך".
רדפורד טוען כי גורמים פסיכולוגיים כגון סוגסטיה (השפעת ציפייה) ופאראידוליה יכולים להסביר טוב יותר את האירועים המדווחים.
לדבריו, אין טענה שעדי הראייה שיקרו או ביימו את האירוע, אלא שסביר שחוו את מה שתיארו — אולם חוויה זו התרחשה בעיקר בתודעתם.
באשר לטענות על ייבוש ניסי של מי גשם, רדפורד מציין כי תנאי מזג האוויר בזמן האירוע אינם ברורים במדויק, וכי צילומים מאותה תקופה אינם מראים שירד גשם בעוצמה או במשך הזמן שתואר בעדויות.
בספרו The Evidence for Visions of the Virgin Mary משנת 1983 כתב קווין מקלור, עורך לשעבר של כתב העת של האגודה לחקר תופעות חריגות (ASSAP), כי מטרתו הייתה לבחון אירועי התגלות מריאניים באופן אובייקטיבי דיו, כך שהקורא יוכל לגבש עמדה עצמאית.
מקלור ציין כי אירועים אלה נותרו מבלבלים ומסתוריים, וכי תופעת נס השמש ייחודית בהשוואה לאירועים חריגים אחרים, כגון תצפיות בעצמים בלתי מזוהים.
עם זאת, לדבריו אין בכך לשלול אפשרות שאירע אירוע יוצא דופן ובלתי מובן.
בהתייחסו לעדויות על נס השמש כתב כי תיאורי „ריקוד השמש" אינם עקביים, וכי אף שאי־ודאות בתפיסה ובזיכרון במהלך אירוע חריג אינה מפתיעה, הסתירות בין העדויות מעוררות ספק באשר לאופיו האובייקטיבי של מה שנצפה.
מקלור הוסיף כי לעיתים יוחסה לו בטעות הטענה שמעולם לא נתקל באוסף כה סותר של עדויות, אך הבהיר כי אמירה זו התייחסה דווקא לעדויות על ההתגלויות שדיווחו הילדים, ולא לתיאורי נס השמש עצמו.
לדברי פרופ' ליסה ג'יי שוובל, חוקרת דת, טענות בדבר הנס מציבות קשיים מהותיים: לא כל הנוכחים ראו תופעה חריגה, וקיימות סתירות ניכרות בין העדים באשר למה שראו.
שוובל מציינת גם כי אין בנמצא תצלום אותנטי של התופעה השמשית הנטענת, אף שבמקום נכחו מאות עיתונאים וצלמים.
תצלום שמוצג לעיתים כראיה אותנטית הוא למעשה צילום של ליקוי חמה במקום אחר בעולם, שצולם לפני 1917. עוד מציינת שוובל כי קיימות עדויות לכך שהנס היה צפוי מראש על ידי חלק מהנוכחים.
העד חואקים גרגוריו טווארש סיפר כי אף שראה אפשרות לאירוע ניסי, הוא הגיע למקום לאחר שיחות מוקדמות עם אנשים שציפו מראש לשינויים בצבעי השמש.
גם תושבי הכפר אלבוריטל נערכו לצפייה בנס שמש, ולדברי מריה דו קרמו ציפו שהנס יכלול אף את הופעת כוכבים — אולי בשל טענות מוקדמות שלפיהן בחודשי הקיץ שקדמו לאירוע התעמעם אור השמש והשמים החשיכו עד שנראו כוכבים, טענות שנשללו על ידי עדים רבים אחרים.
היא הוסיפה כי בבוקר 13 באוקטובר נהגו תושבי אלבוריטל להשחיר פיסות זכוכית בעשן נרות כדי לצפות בשמש מבלי לפגוע בעיניהם.
הסברים על־טבעיים, כגון אלה של האב פיו סקאטיצי, שטען כי הצופים בפאטימה לא יכלו להיות מוטעים באופן קולקטיבי, או שהאפקט לא נצפה במצפי כוכבים מרוחקים בשל התערבות אלוהית, נדחו על ידי מבקרים.
לטענת המבקרים, המשתתפים יכלו בהחלט להיות מוטעים על ידי חושיהם, או לחוות תופעה טבעית מקומית.
רדפורד מדגיש כי בהייה ישירה בשמש מסוכנת, וכי כדי להימנע מנזק לראייה, רבים מהנוכחים הביטו בשמים סביב השמש — פעולה שעלולה ליצור אשליה של תנועת השמש עקב עייפות שרירי העין.
חוקרים אחרים, ובהם פרופ' לפיזיקה אוגוסט מסן, הציעו כי אפקטים אופטיים שמקורם בעין האנושית יכולים להסביר את התופעה.
מסן הציג את ניתוחו בכנס הבין־לאומי „מדע, דת ומצפון" בשנת 2003. אף שלדבריו מי שטענו שחוו נס אכן חוו חוויה כנה, הוא סבר כי אין לקבל את „נסי השמש" כפשוטם, וכי מדובר בתופעות אופטיות הנגרמות מהתבוננות ממושכת בשמש.
מסן טען כי דימויי־לאחר (afterimages) ברשתית הנוצרים לאחר בהייה קצרה בשמש עשויים להסביר את תחושת תנועתה, וכי שינויי הצבע נגרמו ככל הנראה מהלבנת תאי הרשתית הרגישים לאור.
זמן קצר לאחר האירוע כתב עורך הדין הקתולי קואלו כי ימים אחדים לאחר מכן ראה את אותן תנועות ושינויי צבע בשמש בתנאים דומים, ותהה אם אכן מדובר היה בתופעה ייחודית או בכזו הניתנת לשחזור.
מסן ציין גם כי „נסי שמש" דווחו במקומות נוספים שבהם עולי רגל הונחו להביט בשמש, והביא כדוגמה את ההתגלויות בהרולדסבאך שבגרמניה בשנת 1949, שבהן אלפי עדים דיווחו על תופעות דומות לאלו שבפאטימה.
הוא הפנה גם למאמרים בכתב העת הבריטי לרפואת עיניים שדנו במקרים מודרניים של תופעות דומות.
תאוריה דומה הוצעה גם על ידי פרופ' שטוקל, מטאורולוג מרגנסבורג.
מבקרים נוספים הציעו כי שילוב של עננים, תנאים אטמוספיריים ואור שמש טבעי יכול היה ליצור את האפקטים החזותיים שתוארו.
סטיוארט קמפבל, שכתב ב־1989 בכתב העת Journal of Meteorology, שיער כי ענן של אבק סטרטוספרי שינה את מראה השמש, הקל על ההתבוננות בה וגרם לה להיראות צהובה, כחולה וסגולה ואף מסתובבת.
הוא חיזק את השערתו בדיווחים על שמש כחולה ואדמדמה שנצפתה בסין בשנת 1983. פול סימונס הציע כי ייתכן שחלק מהאפקטים בפאטימה נגרמו מענן אבק שמקורו במדבר סהרה.
החוקר הספקן ג'ו ניקל כתב כי תופעת „השמש הרוקדת" בפאטימה נבעה משילוב של גורמים, ובהם אפקטים אופטיים ותופעות מטאורולוגיות, כגון צפייה בשמש דרך עננים דקים שגרמה לה להיראות כדיסק כסוף.
אפשרויות נוספות כוללות שינויים בצפיפות העננים שגרמו לשמש להיראות מתבהרת ומכהה לסירוגין, וכן טיפות אבק או לחות באטמוספירה ששברו את אור השמש ויצרו צבעים מגוונים.
ניקל הציע גם כי האפקטים נגרמו מעיוות זמני ברשתית בעקבות בהייה ממושכת באור השמש החזק, או מתופעה אטמוספירית נפוצה יחסית המכונה „כלב שמש" (sundog).
בנוסף הדגיש את השפעת הציפייה הפסיכולוגית, וציין כי מאמינים אדוקים מגיעים לעיתים לאתרי התגלות כשהם מצפים מראש לאירוע ניסי — כפי שאירע, לדבריו, במקרים אחרים בארצות הברית בשלהי המאה ה־20.
נסטור איוואנוביץ' מאכנו (מיכנינאנקו) (באוקראינית: Нестор Іванович Махно; 26 באוקטובר 1888 – 25 ביולי 1934) היה אנרכו-קומוניסט אוקראיני.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה (1918–1920) הקים מאכנו ממשל עצמי בדרום אוקראינה וביסס כוח גרילה חזק, שנלחם לסירוגין בצבא האדום (הבולשביקים), בצבא הלבן ובכוחות אחרים שפעלו באוקראינה.
מאכנו עמד בברית עם הבולשביקים נגד הצבא הלבן, אך אלה פנו נגדו בכל פעם שהוסר האיום המשותף ולבסוף הביסוהו.
לאחר מפלת צבאו יצא מאכנו לגלות, ומת בחוסר-כל בפריז.
נסטור איוואנוביץ' מאכנו נולד למשפחת איכרים עניה בהוּלְיַאיְפּוֹלֶה (Гуляйполе), בפלך יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), כצעיר מבין חמישה ילדים.
אביו נפטר כשהיה בן עשרה חודשים, ובשל עונייה הרב של המשפחה, החל לעבוד כבר בגיל שבע, בתור רועה צאן.
בין הגילאים שתים עשרה עד שבע עשרה עבד כפועל חקלאי באחוזותיהם ובאדמותיהם של אצילים מקומיים.
בגיל שבע עשרה עבד כשוליה לצייר, ולאחר מכן, עבר לעבוד בבית יציקת ברזל מקומי.
הוא השתתף במהפכת 1905 ברוסיה, ואחריה הפך לאנרכיסט.
בשנת 1910, כחלק מפעילותו כנגד הצאר, רצח שוטר, נכלא ונידון לעונש מוות בתלייה, עונש שהומר למאסר עולם בכלא בוטירקה שבמוסקבה.
בכלא הכיר את פטר ארשינוב, חברו לתא, שהשפיע על דעותיו האנרכיסטיות.
לאחר מהפכת פברואר ברוסיה, אסירים פוליטיים, ומאכנו ביניהם, קיבלו חנינה.
ב-1917, עם שחרורו, חזר להולייאיפולה, והיה שותף לייסוד "איגוד האיכרים של הולייאיפולה", כשהוא מכהן כיושב הראש שלו.
פעילות האיגוד העניקה לו תדמית של "רובין הוד", כשבמסגרת פעילות זו, ניטלו אחוזות נכבדות מידי בעלי אדמות עשירים, ואדמותיהם חולקו בין איכרים חסרי אדמה.
מאכנו הצטרף לתנועה המהפכנית באוקראינה וסייע בהתארגנות כנגד בעלי האדמות והקפיטליסטים.
ב-1918 הוא נבחר על ידי לנין בעצמו להוביל את הכוחות המהפכניים באזור.
בתחילת 1918 חתמה הממשלה הבולשביקית החדשה ברוסיה על חוזה ברסט-ליטובסק, והשתרר שלום בינה לבין מעצמות-המרכז.
לצורך כך ויתרה על אזורים נרחבים, כולל אוקראינה.
תושבי אוקראינה, שרצו לנצל מצב זה, מרדו.
יחידות פרטיזנים הוקמו, ונפתחה מלחמת גרילה כנגד הגרמנים והאוסטרים.
עד מהרה מרידה זו הפכה למהפכה אנרכיסטית.
בנצלו את ההזדמנות פנה נסטור מאכנו כנגד האדומים והיה מהמארגנים הראשיים של קבוצות הפרטיזנים, שהתאחדו במהרה לצבא ההתקוממות האוקראיני המהפכני בפיקודו, שנקרא גם "הצבא השחור" או "המשמר השחור" (מכיוון ששחור הוא צבע המסמל לרוב את האנרכיסטים).
הוא ובת בריתו מריה ניקיפורובה היו תקופה מסוימת חברי סובייט של זפוריז'יה.
התמיכה העממית בו כונתה בפי רוב "מאכנוביזם", וחייליו נקראו "מאכנוביסטים".
הצבא השחור נלחם גם כנגד הצבא הלבן, נגד צבאות זרים (כמו צבא הקיסרות הגרמנית והצבא האוסטרו-הונגרי) ונגד מנהיגי כנופיות אזוריים, שהיו לרוב אנטישמים.
באזורים שעליהם השתלט הצבא השחור איכרים ופועלים ניסו להפיל את הקפיטליזם ואת המדינה תוך התארגנות באסיפות כפרים, קומונות ומועצות חופשיות.
האדמה והמפעלים הוצברו והוחל בהם ניהול עצמי.
בתחום הצבאי נדמה היה שהתשובה האנרכיסטית הייתה על העליונה.
המאכנוביסטים ניצחו מספר פעמים צבאות שהיו גדולים מהם פי כמה, והיו בעלי מורל גבוה.
הצבא אורגן על פי 3 עקרונות עיקריים:
התגייסות מרצון – הצבא הורכב רק מלוחמים מהפכניים שהתגייסו מרצונם החופשי.
העיקרון האלקטורלי – מפקדי כל היחידות בצבא, כולל הסגל וכל האנשים שהחזיקו בתפקידים שונים בצבא, נבחרו או קיבלו את הסכמתם של הלוחמים של כל יחידה רלוונטית, או של כל הצבא.
משמעת עצמית – כל כללי המשמעת נוסחו בוועדות של לוחמים פשוטים, לאחר מכן קיבלו את אישורם על ידי אסיפות כלליות של מגוון יחידות.
ברגע שאושרו, הם נשמרו בקפידה בעזרת האחריות האישית של כל חייל וכל מפקד.
מבחינה טקטית נקט צבא מאכנו בשיטות גרילה, כשהוא נע במהירות ומסתייע בתמיכתה של אוכלוסיית האיכרים המקומית שסיפקה לו אספקה וסוסים.
נעשה שימוש נרחב בטאצ'נקה - כרכרה פתוחה (דופנית) רתומה לשני סוסים ומזוּודת במכונת ירייה.
מאכנו עצמו נלחם בקו הראשון ונפצע לא אחת.
הצבא השחור ניצח בקרב את הגרמנים, האוסטרים, לאומנים אוקראינים ומספר חטיבות של הצבא הלבן נכרתה ברית בינם לבין הבולשביקים כנגד אויביהם המשותפים, וברית זו השיגה מספר ניצחונות.
בשנת 1918 ובתחילת 1919 הברית הייתה בשיאה, נרשם שיתוף פעולה מרשים בין הכוחות, והופגן יחס אוהד לכוחות הצבא השחור מצד העיתונות הסובייטית.
אולם בין הבולשביקים למאכנו היה ניגוד בסיסי, הן ברמה הפוליטית והן בזו האידאולוגית - בעוד שהסובייטים שאפו לריכוז של השלטון, מאכנו וכוחותיו שאפו להישאר עצמאיים.
האנרכיסטים ראו בקומונות החקלאיות אידיאל, שיש להצטרף אליו מרצון, ואילו הקומוניסטים ביקשו לבצע קולקטיבזציה כפוייה.
במאי נשלחו שני סוכני צ'קה להתנקש במאכנו, וביוני הכריז מפקד הכוחות הבולשביקים, לאון טרוצקי, על מאכנו כעל פורע חוק.