tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופה זו, הוא גייס כספים בדרכים שונות, חוקיות ושאינן חוקיות, עד שהצליח לשכנע את הענק האפור לעזור לו להחזיר את האינטליגנציה שלו בכך שהבטיח לו לשמר את צורתו כענק לזמן ממושך יותר (בסיפורים המוקדמים, באנר היה יכול להפוך לענק האפור רק בשעות הלילה).
ריק ג'ונס הושפע מקרינת גמא, והענק השתמש בזכרונותיו של באנר על העברת אנרגיית גמא כדי לבנות מכשיר שיעביר את קרינת הגמא ממנו אל המנהיג.
אולם, התהליך היה מעט שונה מקודם, והותיר מאחריו את המנהיג עם מראה גולגולת כשל מוח גדול ומנופח מאשר מצח מתנשא לגובה.
בנוסף, העברה זו גרמה לקישור מחשבתי בין השניים.
מיד לאחר מכן, המנהיג תיכס תוכנית לפוצץ פצצת גמא בעיירה קטנה באריזונה, כאשר מעטי התושבים ששרדו שימשו כנושאי מחקר ליצירתם של אוכפי חוק על-אנושיים בשם "יחידת ההפגנות".
בעזרתם, הוא הקים חברה המכלכלת את עצמה באזור הארקטי, לה קרא "המאחז החופשי", שמאוכלסת בידי תושבים שגוססים מהרעלת קרינה.
הוא נתן לענק מידע כיצד לאתר את אחיו פיליפ, שנודע בכינוי האיש המטורף, כדי לגאול אותו מייסוריו, שכן אישיותו המטורפת כמעט וכילתה אותו.
אחרי שריק ג'ונס סבל מטראומה נפשית חמורה כתוצאה ממותה של חברתו מרלו צ'נדלר, הכאב שהוא חש גרם למנהיג חוסר נוחות וסיפק לו מוטיבציה להחיות אותה מחדש.
באותו זמן, קבוצת טרוריסטים של ארגון הידרה שמה לעצמה מטרה להתקיף את "המאחז החופשי", והמנהיג פלש לארגון הפנתאון החשאי בו הענק היה חבר כדי לאלץ אותם להגן על המאחז.
הענק, תחת השפעתו של מנהיג הפנתאון אגממנון, התקיף את המאחז באותו זמן שבו ארגון הטרור הסתער עליו, מה שהוביל לקרב בין הצדדים המשתתפים.
הענק המשיך לתקוף את המנהיג, שלכאורה מת בחילופי האש.
המכשיר שעזר להחיות את מרלו הושמד, וכתוצאה מכך היא נכנסה למצב תרדמתי, ממנו הצליחה לצאת מאוחר יותר.
מותו של המנהיג השאיר את "המאחז החופשי" תחת שליטתו של אומניבוס חסידו.
אומניבוס השתמש בשליטת מוחות כדי להפעיל מניפולציות על בכירים מהממשל האמריקני ועמד מאחורי התקפות טרור רבות כדי לחרחר מלחמה.
לפי תכנונו, האצת מרוץ החימוש יאפשר את הישרדותו של "המאחז החופשי".
לבסוף, אומניבוס נחשף בידי תושבי המאחז, שהותירו אותו למות בקור העז ולהיאכל בידי דוב קוטב.
מאוחר יותר, אישיותו של באנר סבלה מהתמוטטות עצבים שדירדרה את מצבו, והוא נתקל שוב במנהיג, אשר תודעתו שרדה את הפיצוץ והתפתחה מעל ומעבר לשימוש בגוף אנושי.
למרות שהוא נמצא בתהליך בנייתו של גוף חדש מחומרים אורגניים אקראיים במערה מבודדת ליד בסיס גמא, המנהיג היה מוכן נפשית לעזוב את ממד המציאות ולהתעלות מעבר לשאיפותיו החומריות.
אולם, לפני שעשה זאת, הוא ביקש לרפא את באנר מסיבה לא ידועה.
בהמשך, תודעתו של המנהיג יצרה קשר עם באנר לאחר שנדהם מהדברים אותם גילה מחוץ לממד הגשמי, אך הוא לא היה יכול לחזור לממד זה אלא רק מאוחר יותר.
בזמן שברוס באנר סבל ממצוקה גדולה ושתי אישויותיו התמזגו לאחת, התברר שארגון סודי שרדף ללא רחם אחרי הענק כדי להשיג את החומר הגנטי שלו הונהג בחשאי בידי המנהיג.
לאחר שכל מזימותיו נכשלו, המנהיג הצליח בסופו של דבר להשתלט על מוחו של הענק ולהוביל אותו לבסיסו הסודי מתוך מטרה לקחת את גופו הבלתי שביר לעצמו.
בשל התערבותם של נדיה בלונסקי, בטי רוס, דוק סמסון ואיירון מן, התוכנית נכשלה והמנהיג מת פעם נוספת.
המנהיג נלכד בידי ההאלקבסטרס של סוכנות S.H.I.E.L.D ועומד לדין בעוון פשעיו.
מייצגת אותו מאלורי בוק ממשרד עורכי הדין בו עובדת ג'ניפר וולטרס, שטוענת לחפותו משום שלא היה אחראי למעשיו היות שקרינת הגמא שינתה בכוח את אישיותו.
כדי להוכיח את טענתה, בוק השוותה את הענקית הירוקה לג'ניפר וולטרס - שתי האישויות של אותה דמות, ואומרת שהיא יותר מוקצנת בצורתה כענקית.
ביום השני למשפט, ההומנואידים של המנהיג מגיעים להצילו, אך במקום לברוח הוא מבטל את ההתקפה ומבקש לסיים את המשפט משום שהאמין שההגנה הולכת לנצח.
כפי שהוא חזה מראש, הוא נמצא לא אשם.
במהלך אירועי נפילת הענקים, המנהיג חבר לקבוצת נבלי-על הנקראת אינטליג'נסיה והיה אחראי להפיכתו של גנרל ת'נדרבולט רוס לענק האדום.
כמו כן, המנהיג אחראי לגרימת המוטציה של מרלו צ'נדלר, אשתו של ריק ג'ונס, להרפיה.
בסוף קשת הסיפור, הענק האדום שואב מהמנהיג את קרינת הגמא שבו כעונש על כך שהמנהיג הפך את בתו בטי רוס לענקית האדומה.
הענק האדום משאיר את המנהיג בחיים כדי שיסבול ואומר לו שעם רמת האינטליגנציה הנוכחית שלו, סטרנס לעולם לא יוכל לשחזר את קרינת הגמא שהפכה אותו למנהיג, לפחות לא לבדו.
כחלק מהאתחול המחודש "מארוול עכשיו!", סטרנס חסר הכוחות נראה כשהוא מאוחסן למשלוח, כנראה בחזקתו של הענק האדום, כשראשו מחובר למכונה שמשחררת קרינת גמא אדומה, בסגנון דומה לזה שהפך את גנרל רוס לענק האדום.
הוא מקבל עור אדום, אך נותר ללא כוחות.
בזמן שדדפול מגלה שסטרנס מועסק על ידי הענק האדום, הוא מביע את דאגתו שהמעניש לא יהיה מרוצה מכך.
ואכן, ברגע שהמעניש רואה את סטרנס הוא יורה בו בין העיניים והורג אותו, בכך מביא לסוף תוכניתו של הענק האדום.
במהלך קרב עם המטורף, הענק האדום לקח את סטרנס לקו צנרת שמזין אנרגיית גמא לתוך המעבדה של המטורף.
הענק האדום ספג את הקרינה לעצמו ואז שחרר אותה באילוצים על סטרנס.
כתוצאה מכך, הוא החזיר אותו לחיים.
המנהיג מצטרף בהמשך לקבוצת ת'נדרבולטס תחת הכינוי "המנהיג האדום".
המֶנוֹלוֹגְיֹון של בסיליוס השני הוא כתב יד מאויר מיניאטורות, המעוצב כלוח שנה כנסייתי או ספר טקסי של הכנסייה האורתודוקסית המזרחית (מנולוגיון), שנערך בסביבות שנת 1000 לספה"נ, עבור קיסר ביזנטיון בסיליוס השני (1025-976).
הספר כולל 430 ציורים מיניאטוריים מאת שמונה אמנים.
עושר צבעים כזה היה יוצא דופן למנולוגיון מתקופה זו.
כיום שמור הספר בספריית הוותיקן (Ms.
העתק מלא נוצר בשנת 1907.
המנון הוא סרט קצר משנת 2008 שצולם כפרויקט הגמר של אלעד קידן בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים.
"המנון" הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל קאן 2008 במסגרת סרטי הסטודנטים (ה-Cinéfondation) – והיה לסרט הישראלי הראשון שזכה בפרס הגדול.
אמנון יוצא ערב שבת לקנות חלב במכולת השכונתית.
החלב שהוא קונה החמיץ ועד כניסת השבת הוא מתגלגל לסדרת פגישות שבסופן נס קטן.
אפשר לתאר את הסרט כאפוס מינימליסטי המתאר את מסעו הסיזיפי של רווק מזדקן ברחוב יהודה הנשיא בירושלים, היוצא מביתו במטרה לקנות חלב לערב שבת, אולם תוכניותיו סוטות מן המסלול.
הסרט שואב השראה מהקולנוע האמנותי האיראני של שנות התשעים ובפרט מסרטיהם של מוחסן מחמלבף ועבאס קיארוסטאמי.
כמו כן, מכיל הסרט מחווה לסרט התיעודי 'בירושלים' (1963) של דוד פרלוב.
הסרט נוגע בנושאים כגון בדידות, אקראיות, קרבה בין זרים, בריענון המבט על המציאות האפרורית ובאופן שבו בני אדם מלקטים חוויות מהמציאות לכדי סיפור שיעניק להם משמעות.
הסרט הופק על ידי בית הספר סם שפיגל, בתמיכת קרן רבינוביץ' לאמנויות-ת"א, וקרן סנונית-הרשות השנייה.
הפסקול מכיל את יצירותיהם של אלבינוני, אלבניז, וגנר, וברליוז.
בחבר השופטים ישבו הבמאים הו סיו סיין, אוליביה אסאייס, וסוזן ביר.
הסרט המשיך וזכה בפרסים ראשונים בשבעה פסטיבלים נוספים, ובהם פרס של האיגוד העולמי של בתי הספר לקולנוע CILECT, ופרס בתחרות הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, תל אביב.
הסרט השתתף ביותר מ-40 פסטיבלים ברחבי העולם.
בעקבות 'המנון' הוזמן קידן לשפוט בתחרויות סרטים קצרים ברחבי העולם, ולאחר מכן צילם את סרטו העלילתי הארוך הראשון 'היורד למעלה' (2015), שהוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל קאן.
פרס ראשון, Cinefondation, פסטיבל קאן, 2008.
פרס ראשון, התחרות הישראלית, הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, ת"א, 2008
ציון לשבח, תחרות הדרמה, פסטיבל הקולנוע ירושלים, 2008
פרס שני, תחרות הסטודנטים, פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן, 2008
פרס הגראנד פרי, הפסטיבל הבינלאומי לודז', 2008
הסרט העלילתי הטוב ביותר, פסטיבל VGIK, מוסקבה, 2008
פרס ראשון, פסטיבל Next, בוקרשט, 2009
מבנה עלילתי מצטיין, פסטיבל הקולנוע הבינלאומי לסטודנטים, ריו דה ז'ניירו, 2009
הסרט הטוב ביותר, תחרות 4th Cilect Prize, 2009
הסרט הטוב היותר, התחרות הבינלאומית, FIDEC, Huy, בלגיה, 2009
המונח האנגלי Paramount Leader (בעברית: המנהיג העליון, בסינית מסורתית:最高領導人, בסינית מפושטת:最高领导人 ; בפין-יין : Zuìgāo Lǐngdǎorén - דזווֵיגאו לינגדאוזֶ'ן) בפוליטיקה הסינית המודרנית, מתייחס למנהיג הפוליטי הבולט ביותר ברפובליקה העממית של סין.
בדרך כלל, מדובר במזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין.
המנהיג העליון של סין נחשב, בזמן 'כהונתו', לאחד האנשים החזקים ביותר בעולם, בהתחשב בכך שרבים רואים את סין כמעצמת על בהתהוות.
המונח "המנהיג העליון" איננו שם של משרה רשמית, אלא תואר לא-רשמי, שמשמעותו הוא המנהיג הבולט ביותר של סין בתקופה מסוימת.
ישנה חפיפה רבה בין המונחים "המנהיג העליון" ו"ליבת ההנהגה", אך אלו עדיין שני מונחים שונים.
השימוש במונח פחת לאחר סיום תקופת מנהיגותו של דנג שיאופינג ב-1989. כיום, המנהיג הבולט ביותר של סין משמש בדרך כלל גם כנשיא, ולכן מכונה בפשטות "נשיא סין".
זאת אף על פי שמשרת הנשיא בסין טקסית בעיקרה, ועיקר כוחו של המנהיג נובע מהיותו המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין.
למשל, נשיא סין הנוכחי, שי ג'ינגפינג, נכנס לתפקיד הנשיא במרץ 2013, אבל התמנה לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין כבר בנובמבר 2012, ולכן, שי הוא "המנהיג העליון" מאז נובמבר 2012.
החל מ-1949, מאו דזה דונג היה המנהיג הבלתי מעורער של סין הקומוניסטית.
בשלב מסוים מאו היה יושב ראש (המזכיר הכללי של) המפלגה הקומוניסטית של סין, יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית ונשיא סין.
בכך היה למנהיג המפלגה, ראש המדינה וראש הצבא.
לאחר מהפכת התרבות, נוצר קונצנזוס רחב לכך שעל מנת למנוע אירועים דומים בעתיד, יש צורך באיזונים ובלמים, שימנעו מצב של 'שלטון של אדם אחד' כמו שהיה בימי מאו.
בתחילת שנות השמונים, הנהגת סין חוותה מעין "הפרדת רשויות", שבמסגרתה משרות המזכיר הכללי של המפלגה, הנשיא וראש הממשלה הוחזקו על ידי אנשים שונים.
לדוגמה, בשנת 1985, המזכיר הכללי של המפלגה היה הו יאו בנג, הנשיא היה לי שיניין וראש הממשלה היה זאו זיאנג.
למרות זאת, דנג שיאופינג עדיין נחשב למנהיג בפועל של המדינה במהלך תקופה זו.
הו וזאו ירדו מכוחם בשנות ה-80 המאוחרות, אך דנג שמר על כוחו הפוליטי.
"הפרדת הרשויות" הזו הייתה בולטת במיוחד במהלך כהונתו של חו ג'ינטאו.
המונח "המנהיג העליון" שימש כדי לתאר את יורשיו של דנג בתור מנהיגי המדינה, ג'יאנג דזה-מין וחו ג'ינטאו, שאמנם החזיקו ביותר תפקיד הנהגה, אבל באופן כללי לא הגיעו לרמת כוחו של דנג.
לאחר תקופת מנהיגותו של דנג, ניתן דגש רב יותר על "הנהגה משותפת", כשהמנהיג העליון הוא 'ראשון בין שווים', ומפעיל את כוחו בהתאם לקונצנזוס בוועדה המתמדת של הפוליטביורו.
החל מ-1993, ג'יאנג החזיק באופן רשמי בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה (ראש המפלגה), יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית (המפקד העליון של הצבא) ונשיא סין (ראש המדינה).
ג'יאנג עזב את תפקידו כמזכיר הכללי של המפלגה ב-2002 ואת תפקידו כנשיא ב-2003, אך המשיך להחזיק בתפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית.
לכוח צבאי תמיד היה חלק חשוב בהפעלת כוח פוליטי בסין הקומוניסטית, ובכך שהמשיך לעמוד בראש הצבא, שמר לעצמו ג'יאנג מידה מה של כוח רשמי.
כאשר שי ג'ינפינג התמנה למזכיר הכללי של המפלגה וליושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית (ובכך, למנהיג העליון), הוקמו שני גופים חדשים, "הוועדה המרכזית לביטחון לאומי" ו"קבוצת ההנהגה המרכזית של הרפורמות המקיפות העמוקות", לכאורה, בגלל הרמה הגבוהה ביותר של ריכוז כוח פוליטי אצל "המנהיג העליון" מאז תקופת מנהיגותו של דנג.
המשימות של שני הגופים שהוקמו הן, בהתאמה, הכוונת המדיניות הכללית בנושא ביטחון לאומי, וקביעת סדר היום של הרפורמות הכלכליות.
המזכיר הכללי של המפלגה עומד בראש שני הגופים.
מכיוון ש"המנהיג העליון" זו לא משרה רשמית, רשימה זו היא למעשה רשימה של האנשים אשר היו, במהלך התקופה שמצוינת בסוגריים ליד שמם, המנהיגים הפוליטיים החזקים ביותר בסין.
חואה גוופנג (9 בספטמבר 1976 עד 22 בדצמבר 1978, במשך שנתיים ושלושה חודשים)
כל המנהיגים כיהנו באחד או יותר מארבעת התפקידים הבאים: יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית, נשיא סין, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין או ראש ממשלת סין.
לעיתים מכונים האנשים ברשימה זו "שליטי סין".
המנהל הראשי לענייני הגירה היא יחידת סמך במשרד הפנים הרוסי, שהוקמה במקום שירות ההגירה הפדרלי ופועלת כגוף עצמאי למתן ויזה ומאבק בהגירה בלתי חוקית ואחראי לפיקוח על המדיניות הממשלתית בענייני הגירה.
המחלקה הוקמה לאחר פירוק שירות ההגירה הפדרלי ב-5 באפריל 2016 על פי צו נשיאותי של ולדימיר פוטין, שכעבור כמה ימים, ב-13 באפריל, מינה את אולגה קירילובה לעמוד בראש המנהל החדש, היא ניהלה את המחלקה במשך 3 שנים עד שהוחלפה על ידי ולנטינה קזאקובה.
במרץ 2020 הורה נשיא רוסיה פוטין ליישם את השקפת מדיניות ההגירה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לשנים 2019–2025, שבמסגרתה הוטלו הקלות על מבקשי אזרחות רוסית.
שםתקופת כהונהתחת הנשיא (ים)הערות1.אולגה קירילובה6 באפריל 2016 — 7 בפברואר 2019פוטין2.ולנטינה קאזאקובה8 בפברואר 2019 —
המנהיג העליון של קוריאה הצפונית הוא שליט הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה ובעל המשרה הרמה ביותר במדינה.
מאז דצמבר 2011 המנהיג העליון הוא קים ג'ונג-און.
בסוף מלחמת העולם השנייה, ברית המועצות כבשה את חציו הצפוני של חצי האי הקוריאני ובשנת 1946 הקימה את הוועדה העממית הזמנית בראשות קים איל-סונג.
ב-9 בספטמבר 1948, הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה הוכרזה בראשות אותו קים איל-סונג.
המנהיגים העליונים היו קים איל-סונג, בנו קים ג'ונג-איל ונכדו קים ג'ונג-און.
בתפקיד זה הם לא החזיקו בתואר נשיא, אך כולם היו מנהיגי מפלגת הפועלים של קוריאה — כאשר ראש המפלגה כונה יו"ר החל מ-1948 עד 1966, מזכ"ל משנת 1966 עד שנת 2011, המזכיר הראשון מ-2011 עד 2016, ולבסוף יו"ר שוב מאז 2016.
מ-1948 ועד 1972, תפקיד ראש המדינה, היה יו"ר הוועדה המתמדת של אספת העם העליונה.
בשנת 1972, החוקה תוקנה כדי ליצור את תפקיד הנשיאות.
קים איל-סונג, שימש כראש ממשלת קוריאה הצפונית מאז הקמת הרפובליקה והוא מבחר על ידי צירי האספה פה אחד לתפקיד נשיא קוריאה הצפונית ב-28 בדצמבר והוא החזיק במשרה עד מותו ב-8 ביולי 1994, כאשר הוא הוכרז ל"נשיא הנצחי של הרפובליקה".
מאז, תפקידי ראש המדינה, מצויים בידי נשיאות האספה.
לאחר מות קים איל-סונג, ירש בנו קים ג'ונג-איל את השליטה המוחלטת על המדינה.
אף שהיה היורש המיועד לפחות מאז 1991, לקח לו שלוש שנים לבסס באופן מלא את כוחו.
הוא נבחר למזכיר הכללי של המפלגה ב-1997 וליו"ר ועדת ההגנה הלאומית בשנת 1998. במהלך שלטונו, החזיק בשלל תפקידים.
הוא שלט במדינה עד מותו ב-17 בדצמבר 2011 והוחלף על ידי בנו, קים ג'ונג-און, שנחשף כאחראי על המדינה מאז מות אביו והוכתר למנהיג העליון בעת ישיבה צבאית, בהלווייתו של קים ג'ונג איל ב-29 בדצמבר 2011.
הממשלה בראשותו ראש הממשלה, נקראה בעבר נקרא מועצת האדמיניסטרציה.
מוסדות אחרים חשובים כוללים את האספה, אשר ישיבותיה מתנהלות בראשותו של ומאז 1993, יו"ר ועדת ההגנה הלאומית שהוחלפה בשנת 2016 בוועדה לענייני המדינה – אשר אחראית לפיקוד העליון של הכוחות המזוינים העממיים.
בעוד שתי המפלגות האחרות, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ותנועת "החברים הצעירים לדרך הנצחית" קיימות להלכה, בפועל רק מפלגת הפועלים מחזיקה בעמדות הכוח ברמה הלאומית.
המפלגות האחרות, וכן כל הארגונים האחרים, כפופים לגמרי למפלגת השלטון.
הם קיימים אך ורק כדי לשמור על מראה של חברה פלורליסטית.
כמעט שום דבר לא מוזכר אודות המפלגות הקטנות, למעט שמות המנהיגים הנוכחים.
מאז 1997, יו"ר האספה העליונה, ראש הממשלה, ראש ועדת ההגנה הלאומית מייצגים רשמית את הרשות המבצעת.
יו"ר האספה מנהל את ענייני החוץ ומקבל את כתהי האמנה של השגרירים הזרים, ראש הממשלה מנהל את מדיניות הפנים ויו"ר ועדת ההגנה הלאומית מפקד על הכוחות המזוינים.
בפועל, עם זאת, הכוח האמיתי נמצא בידי ראש האספה העליונה (אשר גם עומד בראש מפלגת השלטון), והוא מוגדר חוקתית בתור "המשרה הגבוהה ביותר במדינה."
החוקה מזהה את תואר תפקיד "המנהיג העליון" מאז 2009, כאשר יו"ר ועדת ההגנה הלאומית באופן רשמי הוגדר בתור "המנהיג העליון של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה" ב-2012, תפקיד היו"ר הוחלף על ידי תפקיד "היושב ראש הראשון." אם כי ב-2016 שונה שוב ליו"ר.
משרות מודגשות מתייחס למשרה הגבוהה ביותר במפלגה.
דיוקן שם תארים תקופת כהונה אידאולוגיה קים איל-סונג김일성המפקד העליון של צבא העם8 בפברואר 1948 – 24 בדצמבר 19919 בספטמבר 1948
(17)ג'וצ'היו"ר ועדת ההגנה הלאומית9 באפריל 1993 – 17 בדצמבר 2011מזכ"ל מפלגת הפועלים8 באוקטובר 1997 – 17 בדצמבר 2011יו"ר הוועדה המרכזית הצבאית של המפלגהמזכ"ל המפלגה הנצחי11 באפריל 2012 –היו"ר הנצחי של ועדת ההגנה הצבאית13 באפריל 2012 – קים ג'ונג-און김정은המפקד העליון של צבא העם30 בדצמבר 2011 –17 בדצמבר 2011
(14)ג'וצ'ההמזכיר הראשון של המפלגה11 באפריל 2012 – 9 במאי 2016יו"ר הוועדה המרכזית הצבאית של המפלגה11 באפריל 2012 – מכהןהיושב ראש הראשון של ועדת ההגנה הלאומית13 באפריל 2012 – 29 ביוני 2016יו"ר המפלגה9 במאי 2016 – מכהןיו"ר הוועדה לענייני המדינה29 ביוני 2016 – מכהן
קים ג'ונג-איל מת ב-17 בדצמבר 2011, אבל מאז מותו עדיין נודע בתואר "המזכיר הכללי הנצחי".
לכן בנו ויורשו כמנהיג, קים ג'ונג-און, לא נושא במשרת המזכיר הכללי.
קים איל-סונג מת ב-8 ביולי 1994, אבל מאז נושא בתואר בשם "נשיא הרפובליקה הנצחי".
לכן בנו ויורשו קים ג'ונג-איל, לא נשא במשרת הנשיא, כך הפך המנוח דה יורה לראש המדינה.
קים ג'ונג-איל מת ב-17 בדצמבר 2011, אבל מאז מותו נושא בתואר "יו"ר ועדת ההגנה הלאומית הנצחי".
לכן בנו ויורשו קים ג'ונג-און, נשא בתואר "היו"ר הראשון".
המנדלוריאן הוא אופרת חלל לייב אקשן אמריקאית, שנוצרה על ידי הבמאי ג'ון פאברו עבור דיסני+.
אירועי הסדרה מתרחשים ביקום "מלחמת הכוכבים" מאת ג'ורג' לוקאס, בזמן שאחרי "שובו של הג'דיי" ולפני "הכוח מתעורר", ומגוללים את הרפתקאותיו של צייד ראשים מגזע מנדלוריאני, הפועל הרחק מעיני הרפובליקה החדשה.
פאברו נשכר לכתוב את התסריט עם דייב פילוני, קתלין קנדי וקולין וילסון כמפיקים בפועל.
בסדרה מככבים פדרו פסקל, ג'ינה קראנו, ניק נולטי, ג'אנקרלו אספוזיטו, אמילי סוואלו, קארל ות'רס, אומיד אבתאהי וורנר הרצוג.
פרק הבכורה של העונה הראשונה שודר בנובמבר 2019 בשירות הסטרימינג דיסני+.
העונה השנייה שודרה החל מאוקטובר 2020. המשך קורות המנדלוריאן הוצג בסדרה "הספר של בובה פט" ששודרה החל מדצמבר 2021 (בפרט עוסקים בו פרקים 5–7).
העונה השלישית של המנדלוריאן שודרה החל ממרץ 2023. בנוסף הוכרז גם על פיתוח סרט שילווה את הסדרה, שייקרא "המנדלוריאן וגרוגו".
לאחר שהשלים עבודה עבור מנהיג הגילדה גריף קארגה, מקבל צייד ראשים מנדלוריאני משימה בנווארו מלקוח עם קשרים לאימפריה הגלקטית.
הלקוח מכוון את המנדלוריאן למצוא יעד בן חמישים ללא שם, שעמיתו של הלקוח, ד"ר פרשינג, מתעקש להחזירו בחיים.
כמקדמה, מקבל המנדלוריאן לוח יחיד מפלדת בסקר, השייכת לעמו.
הוא לוקח את הפלדה למובלעת מנדלוריאנית סמויה, שבה נוצק מהפלדה שריון כתף עבורו.
המנדלוריאן נוסע לכוכב הלכת של המיקום המדווח האחרון של היעד, שם החקלאי קוויל עייף מפעילות ציידי הראשים המתמדת באזור שלו, ומקווה שהמנדלוריאן יסיים זאת.
קוויל מכוון את המנדלוריאן למאהל מוגן על ידי חמושים רבים, שם הוא עובד בחוסר רצון עם ציד הראשים הדרואיד IG-11 כדי לחסל את החמושים ולמצוא את היעד, הילד.
IG-11 מנסה להרוג את הילד על פי הוראות הצייד שלו, אבל המנדלוריאן יורה ומשמיד את הדרואיד, ולוקח את הילד בחיים.
המנדלוריאן חוזר לספינה שלו עם הילד כדי לגלות שפורקה לחלקים על ידי בני ג'אווה.
הוא תוקף אותם אבל הם בורחים.
למחרת עוזר קוויל למנדלוריאן לאתר את הג'אווה ולנהל עימם משא ומתן על החזרת רכיבי ספינתו.
המנדלוריאן מסכים להשיג ביצה של קרנף הבוץ (Mudhorn) תמורת החלקים הגנובים.
הוא והילד מוצאים את מערת הקרנף, אך החיה תוקפת אותו ופוגעת בשריונו.
לאחר קרב ממושך, עומד הקרנף להרוג את המנדלוריאן, אבל הילד משתמש בכוח כדי לגרום לחיה לרחף, ומאפשר למנדלוריאן לדקור ולהרוג אותו.
הוא אוסף את הביצה ולוקח אותה לג'אווה, שחותכים אותה ואוכלים את תוכנה הצהוב.
עם רכיבי ספינתו שהוחזרו אליו, עובד המנדלוריאן עם קוויל על תיקון הספינה.
המנדלוריאן ממריא מכוכב הלכת עם הילד.
הוא מוסר את הילד ללקוח בנווארו ואוסף את כספו, עשרים לוחות מפלדת בסקר.
באופן בלתי צפוי, שואל המנדלוריאן על תוכנית הלקוח לגבי הילד, ונאמר לו כי אין זה מעניינו.
בשובו למובלעת המנדלוריאנית, הוא משדרג את שריונו ונשקו עם הבסקר.
המנדלוריאן מקבל עבודה חדשה מקארגה, אבל מחליט לחזור לבית הלקוח.
עם נשקו המשודרג, כוורת ציפורים שורקות, הוא הורג את חיילי הסער השומרים על הילד, ומציל את הילד ממעבדת ד"ר פרשינג, שם נערך בו ניסוי, אך בוחר לא להרוג את הרופא.
בדרך חזרה לספינתו, נופל המנדלוריאן למארב של קארגה וציידי ראשים אחרים, הדורשים ממנו למסור את הילד.
הוא מסרב ומתחיל קרב יריות.
המנדלוריאן נדחק לפינה, כשמנדלוריאנים אחרים מגיעים מהמובלעת, תוקפים את ציידי הראשים ומאפשרים לו להגיע לספינתו ולברוח עם הילד.
כשהוא נוחת בסורגן, כוכב לכת מיוער, פוגש המנדלוריאן את , לוחמת מברית המורדים לשעבר, המסתתרת ומבקשת מהמנדלוריאן לעזוב, כדי לא למשוך תשומת לב אל סורגן.
כשהוא עומד להמריא, מגיעים אליו דייגים נואשים המבקשים להעסיקו.
הם רוצים שהוא יסלק כנופיית פושטים קלטוניאנים התוקפת את הכפר שלהם.
הוא מקבל את העבודה תמורת לינה, ונעזר בקארה.
הם מתאכסנים אצל אומרה, אם אלמנה, והמנדלוריאן מגלה לה כי איש לא ראה אותו ללא קסדתו מאז שנלקח אל המנדלוריאנים כילד יתום.
המנדלוריאן וקארה מסייעים לתושבי הכפר להרחיק את הפושטים ולהשמיד AT-ST אימפריאלי ישן, שהפושעים השתמשו בו.
עם השבת השקט, המנדלוריאן מתכנן להשאיר את הילד בכפר, אך צייד ראשים של הגילדה מוצא אותם ונהרג על ידי קארה.
כשהוא מבין שהילד אינו בטוח בכפר, המנדלוריאן עוזב איתו.
המנדלוריאן גובר על צייד ראשים במהלך מרדף.
הוא מנחית את ספינתו הפגומה על מזח תיקונים המנוהל על ידי המכונאית פלי מוטו במוס אייסלי בכוכב הלכת טטואין.
הוא מחפש עבודה בקנטינה כדי לשלם על התיקונים, ופוגש את צייד הראשים טורו קליקאן, העוקב אחר שכירת החרב פנק שאנד.
קליקאן צריך לתפוס את שאנד כדי להצטרף לגילדה והמנדלוריאן מסכים לסייע בתמורה לתגמול.
הם לוכדים את שאנד במדבר, אבל היא הורסת אחד מאופנועי האוויר שלהם.
בעוד שהמנדלוריאן הולך למצוא את הדובאק (בהמת רכיבה) שראו בדרכם אל שאנד, היא אומרת לקליקאן שהמנדלוריאן בגד בגילדה על ידי גניבת הילד, מה שהופך את הפרס עליו ועל הילד לשווה יותר מהפרס עליה.
שאנד מציעה לעזור לקליקאן ללכוד את המנדלוריאן אם הוא ישחרר אותה, אך הוא יורה בה, רוכב על אופנוע האוויר הנותר לרציף התיקונים, ולוקח את מוטו והילד כבני ערובה.
המנדלוריאן מגיע והורג את קליקאן.
הוא משתמש בכספו של קליקאן כדי לשלם למוטו עבור התיקונים ועוזב את טטואין.
המנדלוריאן יוצר קשר עם שותפו לשעבר ראן מלק לצורך עבודה ומוצע לו מקום בעבודה של חמישה אנשים.
אליו מצטרפים הצלף האימפריאלי לשעבר מיגס מייפלד, הדברוני הגדול בורג, הטייס הדרואיד Q9-0, ומומחית הסכינים מבני טוויאלק שיאן, למשימה להצלת אחיה של שיאן, צ'ן, אסיר הרפובליקה החדשה.
הצוות חודר לספינת הכלא, נלחם דרך פרצות האבטחה והורג את מפקד האבטחה של הספינה, אך הוא מפעיל אות לרפובליקה החדשה.
הצוות מציל את צ'ן אך מתעמת עם המנדלוריאן ומכניס אותו לתא כלא.
Q9-0 מוצא מסר מקארגה למנדלוריאן, הדן בילד ומוצא את הילד בספינת המנדלוריאן.
בינתיים המנדלוריאן נמלט, מביס כל אחד מהצוות ולוכד את צ'ן.
המנדלוריאן משאיר את מייפלד, בורג ושיאן כלואים בתאי כלא לפני שמעביר את צ'ן לראן.
הוא יוצא עם התשלום שלו, וראן משגר מייד לוחם להרוג את המנדלוריאן, אך צ'ן מתגלה בתחנת ראן עם האות ששתל אצלו המנדלוריאן.
שלישיית מפציצי X של הרפובליקה החדשה מגיעים ותוקפים את התחנה.
המנדלוריאן מקבל הודעה מקארגה, אחרי שכוחות הלקוח השתלטו על נווארו.
קארגה מציע שהמנדלוריאן ישתמש בילד כפיתיון במטרה להרוג את הלקוח ולשחרר את העיר.
בתמורה, יבטיח קארגה שהגילדה תפסיק לצוד את המנדלוריאן ואת הילד.
המנדלוריאן שחושש ממלכודת, מגייס את קארה וקוויל, כשקוויל מביא IG-11 שתוכנת מחדש כדי להגן על הילד.
הם פוגשים את קארגה ושותפיו, אך מותקפים על ידי מיינוקים.
קארגה נפצע והילד משתמש בכוח כדי לרפא אותו.
קארגה הורג את מקורביו ומתוודה על תוכניתו המקורית לירות במנדלוריאן ולקחת את הילד ללקוח.
במקום זאת, מעמיד קארגה פנים שקארה תפסה את המנדלוריאן בזמן שקוויל מחזיר את הילד לספינה, אבל שני חיילי סער על אופנועי אוויר הורגים את קוויל ולוקחים את הילד.
חיילים אימפריאליים של מוף גדעון פותחים באש לעבר הבניין, הורגים את הלקוח בזמן שדיבר עם גדעון ולוכדים בפנים את המנדלוריאן, קארגה וקארה.
גדעון מגיע בחללית קרב טאי (Tie), דורש את הילד ונוקב בשם המנדלוריאן – דין דג'רין.
הדרואיד IG-11 מציל את הילד מחיילי הסער.
גדעון מזהיר את קארגה, קארה והמנדלוריאן שהם ימותו אם לא ימסרו את הילד.
IG-11 מגיע ושובר את המבנה, אך גדעון פוגע במנדלוריאני קשות.
המנדלוריאן שולח את האחרים דרך סורג ביוב עם הילד כדי לקבל עזרה ממובלעת המנדלוריאן ו-IG-11 מסיר את קסדת המנדלוריאן כדי לטפל בפגיעת ראשו.
כשהוא מצטרף לאחרים, מוצא המנדלוריאן את שאר המנדלוריאנים מתים, פרט ל'משריינת'.
היא מטילה עליו לטפל בילד, לגלות את מקורותיו ולהחזיר אותו לבני מינו.
היא מעצבת את המנדלוריאן בחותם משלו ונותנת לו תרמיל ריחוף אינדיבידואלי.
הקבוצה עוברת במורד נהר לבה תת-קרקעי, אך נופלים למארבים של חיילי הסער.
IG-11 מפעיל הרס עצמי והורג אותם.
גדעון תוקף בטאי, והמנדלוריאן משתמש במנוע הרחף שלו כדי להפיל את ספינת הקרב עם נפצים נצמדים.
גדעון שורד, וחותך את דרכו מהריסות הספינה עם חרב האור השחורה.
לאחר שקבר את קוויל, המנדלוריאן עוזב את נווארו עם הילד, כשקארגה ודון נשארים מאחור.
על המנדלוריאן הוטל להשיב את המטען שלו, הילד, לאנשיו, הג'דיי.
הוא מתחיל לחפש מנדלוריאנים אחרים, שלדעתו עשויים לעזור לו למצוא את הג'דיי.
שמועה מובילה אותו למנדלוריאני הפועל מחוץ לעיירה מוס פלגו שבכוכב טטואין.
שם הוא לומד כי במוס פלגו אין מנדלוריאנים, אך הוא מתעמת עם המרשל קוב וונת הלובש שריון מנדלוריאני.
וונת מסביר שהוא שחרר את עירו משליטתו של קולקטיב כרייה באמצעות שריון זה, שקנה מהג'אווה במדבר.
העיירה מותקפת לעיתים קרובות על ידי דרקון קרייט.
וונת מסכים להחזיר את שריון המנדלוריאן תמורת עזרה בהריגת דרקון הקרייט.
המנדלוריאן מארגן הסכם בין תושבי הכפר מוס פלגו ובין שבט מקומי של פושעי טוסקן לעבוד יחד להרוג את דרקון הקרייט תמורת שלום בין הקבוצות.
הם מפתים את דרקון הקרייט, שבסופו של דבר נהרג על ידי המנדלוריאן.
הוא עוזב עם השריון של וונת, כשהוא נצפה על ידי בובה פט המצולק.
המנדלוריאן מסכים לקחת גברת צפרדע ואת ביציה מטטואין לירח השפך טראסק, שם בעלה יפרה את הביצים, תמורת מידע על מנדלוריאנים אחרים.
בשל שבריריות הביצים, עליהם לנסוע במהירות תת-אורית.
במסעם הם נאבקים עם מפציצי X של הרפובליקה החדשה, הכופים על המנדלוריאן לנחות בכוכב קרח קרוב, מכיוון שהוא מבוקש על ידי הרפובליקה החדשה על חלקו במתקפה על ספינת הכלא.
המנדלוריאן מבצע נחיתת אונס על כוכב הלכת.
בזמן שהוא מתקן את הספינה, הילד רואה ביצים רבות בקרח, ואוכל אחת מהן.
הביצים נבקעות, ונחיל עכבישים יוצא ותוקף אותם.
המנדלוריאן, הילד והנוסעת מוצאים את עצמם לכודים ב"רייזור קרסט", ספינתו המנדלוריאן, עד שטייסי ה־X מוצאים אותם והורגים את העכבישים, כולל עכביש ענק שמנע מהם להמריא.
הטייסים מסבירים כי המנדלוריאן עזר לתפוס את שותפיו מהכלא (עונה 1, פרק 6), הוא פטור מצו המעצר ונשאר עם אזהרה.
לאחר שהמנדלוריאן מסיים את התיקונים, "הרייזור קרסט" החבוטה ממריאה וממשיכה את דרכה לטראסק.
בטראסק, מתאחדת גברת צפרדע עם בעלה והם מכוונים את המנדלוריאן לפונדק מקומי, שבו הוא יכול למצוא מידע על מנדלוריאנים אחרים.
דייג מציע לקחת את המנדלוריאן אל האחרים, אך על סיפון ספינת הדייג, מטביעים אותו הדייגים בכלוב עם יצור ימי, כשבכוונתם להרוג אותו ולמכור את שריונו.
המנדלוריאן והילד מחולצים על ידי שלושה מנדלוריאנים, שבראשם בו-קטאן קריז, המגיעים בריחוף אל הספינה.
היא מגייסת את עזרתו בתפיסת נשק ממטוס הובלה אימפריאלי תמורת מידע על הג'דיי.
לאחר עלייתם לספינה, מגלה בו-קטאן כי מטרתם העיקרית היא לכבוש את הספינה יחד עם כלי הנשק, עבור מאמצם המלחמתי לכבוש מחדש את מנדלור.
הקברניט האימפריאלי מונחה על ידי מוף גדעון להתרסק עם הספינה, אך מאמציו נעצרים על ידי בו-קטאן, השואלת אותו על חרב האור השחורה.
בו-קטאן מכוונת את המנדלוריאן לפגוש את הג'דיי אסוקה טאנו בעיר קלודן בכוכב היער של קורבוס.
עם תיקון חלקי של "הרייזור קרסט", ממשיכים המנדלוריאן והילד במסעם.
"הרייזור קרסט" דורשת תיקונים נוספים לפני שתוכל להגיע לקורבוס, ולכן המנדלוריאן והילד עוצרים בנווארו שם הם מתאחדים מחדש עם בני בריתם קארה דון וגריף קארגה.
תוך כדי תיקון "הרייזור קרסט", הם מראים למנדלוריאן שדברים השתפרו בנווארו מאז שהיה בה, תחת ניהול קארגה כשופט ודון כמרשלית.
האתגר האחרון שהם ניצבים בפניו הוא בסיס אימפריאלי שנותר על כוכב הלכת והמנדלוריאן מסכים לעזור להם להשמיד אותו.
הם מגלים כי הבסיס משמש כמעבדה על ידי ד"ר פרשינג לביצוע ניסויים בדם של הילד, שיש לו ספירת M גבוהה.
הם הורסים את הבסיס ונמלטים כשחיילי הסער רודפים אחריהם על אופנועי אוויר, ואליהם מצטרפים טייסי טאי.
דון וקארגה מצליחים לעצור את האופנוענים בזמן שהמנדלוריאן משמיד את ספינות הטאי עם "הרייזור קרסט" המתוקנת.
המנדלוריאן והילד טסים לקורבוס, בלי לדעת שמרגל אימפריאלי שתל גשש על "הרייזור קרסט" בהוראת גדעון.
המנדלוריאן והילד מגיעים לעיר קלודן בכוכב קורבוס ומוצאים שם אוכלוסייה שחיה בפחד מפני שופטת העיר מורגן אלסבת ושומריה, כולל שכיר חרב בשם לאנג.
אלסבת מציעה לתת למנדלוריאן חנית מפלדת בסקר תמורת הריגת אסוקה טאנו.
המנדלוריאן מוצא את אסוקה מחוץ לעיירה, והיא נלחמת בו בחרב אור.
הוא עוצר את חרב האור עם הבסקר, אומר שנשלח אליה, ומציג בפניה את הילד.
אסוקה נוגעת ביד הילד, וקובעת כי שמו הוא גרוגו והוא החל להתאמן כג'דיי לפני עליית האימפריה.
היא מסכימה להמשיך באימון הילד אם המנדלוריאן יעזור להביס את אלסבת.
הם גוברים על השומרים, משחררים את האזרחים והמנדלוריאן הורג את לאנג.
אסוקה מתעמתת עם אלסבת ודורשת לדעת היכן נמצא אדונה, המאסטר אדמירל ת'רון.
לאחר מכן, מסרבת אסוקה לאמן את גרוגו עקב קרבתו למנדלוריאן.
היא מכוונת אותו למקדש עתיק בכוכב טייתון, שם יכול גרוגו להשתמש בכוח כדי לבחור את גורלו.
היא גם נותנת את החנית למנדלוריאן משום שהחנית עשויה בסקר, והבסקר צריכה לשוב למנדלוריאנים.
דין דג'רין לוקח את גרוגו למקדש העתיק בכוכב הלכת טייתון, ומניח אותו על האבן הצופה במרכז המקדש.
גרוגו מבצע מדיטציה, ומוקף בשדה אנרגיה מגן.
בובה פט מגיע עם שכירת החרב פנק שאנד, שדין צד על טטואין והותירה למות שם.
פט מסביר שהשריון שלבש קוב וונת שייך לו, מכיוון שהיה שייך לאביו ג'נגו.
דין מציג את נשק הציפורים השורקות, ופט מסכים להגן על הילד עם שאנד תמורת השריון.
שתי ספינות חלל עמוסות חיילי סער מגיעות לחטוף את גרוגו.
פט, פנק ודין מצליחים להדוף את חיילי הסער, אך הסיירת הקיסרית של מוף גדעון יורה בספינת דין, "הרייזור קרסט", מחוץ לאטמוספירת טייתון, והיא הופכת לערימת אפר.
גדעון שולח ארבעה חיילי אופל שלו לתפוס את גרוגו, והם לוקחים אותו כשסיים את המדיטציה ושדה האנרגיה נעלם.
דין מחלץ מהאפר את חנית הבסקר ואת כדור המתכת שאיתו נהג גרוגו לשחק.
פט מוכיח לדין כי השריון שייך לו, כשהוא מציג את קוד השרשרת שלו המקודד בשריון מזה 25 שנים.
דין מסכים שהשריון שייך לפט, ופט מודה לו על החזרתו.
על מנת לכבד את העסקה שלהם, פט ושאנד מבטיחים לעזור לדין להחזיר את גרוגו.
הם מגיעים בספינה של פט "עבד-1" לנווארו ודין מבקש את עזרת דון כמרשלית בשחרור אסיר בשם מיגס מייפלד.
קארה דון מבריחה את מייפלד, המרצה עונש מאסר ממושך, מכלא הרפובליקה החדשה על מנת לסייע לאיתור ספניתו של מוף גדעון והילד (מייפלד שירת בעברו בצבא הקיסרי).
מייפלד מבקש להגיע לבסיס קיסרי על כוכב הלכת מוראק שנועד לכריית רודוניום, שם הוא יוכל לאתר את הספינה.
בהגיעם אל כוכב הלכת, מנדו ומייפלד משתלטים על רכב תובלה קיסרי המוביל רודוניום לבסיס, שהוא למעשה בית זיקוק לחומר הנפיץ.
בדרכם, פיראטים רבים תוקפים את השיירה ומנסים לפוצץ את רכב התובלה.
מנדו מצליח להדוף את רובם, אך כאשר נראה כי הם עומדים לגבור עליו, מגיעות חלליות טאי ומחסלות את התוקפים.
מנדו ומייפלד נכנסים לבסיס, פונים לחדר האוכל של הקצינים (שם נמצא המכשיר שיוכל להביא להם את הקואורדינטות) אך מייפלד, המזהה בחדר את הס, מפקדו לשעבר, חושש ומסרב להמשיך במבצע.
מנדו מבקש ממייפלד את דיסקית הפריצה שלו, אך מוזהר על ידי מייפלד כי יהיה עליו להסיר את קסדתו על מנת לעבור סריקת פנים.
תחילה, מנדו מסרב להסיר את הקסדה שלו, אולם כשהוא מבין שזוהי הדרך היחידה להציל את הילד, הוא מסיר את הקסדה ונותן למכונה לסרוק את פניו.
מנדו מעורר את חשד הס, אך מייפלד נחלץ לעזרתו (הס אינו מזהה אותו).
הס מזהה את שניהם כנהגי התובלה היחידים שחזרו בחיים באותו יום, מציע להם לשתות איתו כוסית.
הס מציע להרים כוסית לכבוד "מבצע סינדר", מבצע שנועד להמיט הרס על האימפריה עם מות הקיסר.
למייפלד יש פוסט טראומה ממות חבריו ליחידה (בהוראת הס הישירה), הוא מתקשה לשמוע את הס מדבר בשבח המבצע, מאבד את קור רוחו ויורה בהס למוות.
קרב יריות מתחיל בחדר האוכל, מנדו ומייפלד נמלטים דרך אחד החלונות כשחיילים בעקבותיהם, כשבובה פט על סיפון "עבד 1" מגיע לחלץ אותם.
מייפלד משתמש בכישורי הצליפה שלו ויורה במטעני רודוניום בבסיס, הגורמים לתגובת שרשרת המפוצצת את הבסיס כולו.
דון משבחת את המבצע ואומרת למנדו כשמייפלד לידה, כי צר לה שמייפלד נהרג בפיצוץ, ומנדו מסכים עימה.
מייפלד נותר חופשי על הכוכב.
מנדו שולח למוף גדעון הודעת איום, שבה הוא אומר לגדעון כי הוא עומד להחזיר אליו את הילד.
כדי לשחרר את הילד, המנדלוריאן ובובה-פט פונים לבו-קטאן וחברתה המנדלוריאנית קוסקה ריבס שמסכימות לסייע בחילוץ גרוגו בתמורה לכך שבו-קטאן תקבל את חרב האור השחורה ממוף גדעון, והמנדלוריאן שוקל את הצעתה לעזור להם לשחרר את כוכב הלכת מנדלור.
הקבוצה חוטפת את ד"ר פרשינג ומשתמשת במעבורת שלו כדי להתקרב מספיק על מנת להתרסק על ספינתו של גדעון, כשפט מעמיד פנים שהוא תוקף אותם בחללית שלו.
בו-קטאן, קוסקה, פנק וקארה נלחמים בצבא חיילי הסער ומגיעים לגשר הפיקוד.
המנדלוריאן מוצא את חיילי האופל, מביס אחד מהם עם חנית הבסקאר ופולט את השאר לחלל.
הוא נלחם בגדעון בחנית ומתגבר עליו, מה שהופך אותו לבעל החוקי החדש של חרב האור.
חיילי האופל חוזרים מהחלל, אך כולם מובסים על ידי לוק סקייווקר, ג'דיי שנענה לקריאת גרוגו באמצעות הכוח כששהה על כוכב הלכת טייתון.
המנדלוריאן מאשר לגרוגו להתלוות לסקייווקר להשלמת הכשרתו כג'די.
לאחר כתוביות הסיום, נראים בובה פט ופנק שאנד כשהם מגיעים לארמונו של ג'אבה ההאט (שנהרג 5 שנים קודם לכן) בטטואין, שם פט הורג את ביב פורטונה, יורשו של ג'אבה ההאט, ותופס את כסאו כקדימון ל.
המנדלוריאן ב"הספר של בובה פט"
המשך קורותיו של המנדלוריאן מוצג בסדרת הטלוויזיה בת שבעת הפרקים "הספר של בובה פט", בפרט בפרקים 5 עד 7, והללו מהווים חלק מהרצף העלילתי בין עונה 2 לעונה 3 של "המנדלוריאן".
דין מגיע אל חברי הכת המנדלוריאנית הקיצונית "ילדי המשמר", שאליה השתייך, ומבטיח ל"משריינת", מנהיגת הכת, כי יכפר על חטאו, הסרת קסדתו, ברחיצה במי החיים שמתחת למכרות מנדלור ההרוס.
בדרכו למנדלור, עוצר דין בנווארו אצל גריף קארגה, המנהיג המקומי, מגלה כי קארה דון גויסה לכוחות המיוחדים של הרפובליקה החדשה אך מסרב להצעת קארגה לשמש מרשל חדש.
הוא מעוניין לבנות את IG-11 מחדש, אך ללא הועיל.
קארגה ודין נקלעים לקרב יריות עם פיראטים.
דין טס למנדלור, נתקל בספינה הנושאת את מנהיגם, אך חומק מהם.
הוא מגיע אל הטירה השוממת של בו-קטאן, הנוטרת לו טינה על שזכה בחרב האור במקומה ומסרבת להצעתו לסייע לה בעניין מנדלור בטענה כי "לא נותר כלום", כשהיא תוקפת את הכת אליה שייך דין, על כך שלא נחלצה לעזרת הכוכב בעת הטיהור הגדול.
דין מגיע אל פלי מוטו למטרה להשיג חלפים לדרואיד IG-11, שוב ללא הועיל.
הוא מגיע למנדלור ומגלה כי בניגוד לאמונה הרווחת בכת אליה שייך, אטמוספירת הכוכב אינה רעילה והכוכב אינו מקולל.
דין נכנס לתוך הריסות הערים, נלחם ביצורים טורפים בחרב האור השחורה, שאינו מיומן בה.
הוא נלכד בידי אוסף גרוטאות מקומי, לא מצליח להיחלץ ושולח את גרוגו להשיג עזרה מבו-קטאן.
בו-קטאן זועמת על הגעתו הנוספת של דין ומתכננת להרוג אותו, אך מגלה את גרוגו בחללית ונחלצת לעזרת דין.
היא נלחמת באוסף הגרוטאות בחרב האור השחורה שהותיר על הקרקע, לאחר שאחזה בה במשך שנים לפני הטיהור.
היא מובילה את דין אל המכרות ואל המים החיים של מנדלור, כשהיא מגחכת על הסיפור בו מאמין דין.
היא מקריאה לו כתובת המספרת על היסטוריית המכרות, שהיו מאורת מיתוזאור, יצור מיתולוגי, ומנהיג מנדלור הראשון ביית אותו.
דין טובל במים, לא מבחין כי גרם המדרגות שבור, וצונח לתחתית מקווה המים.
בו-קטאן קופצת למים ומצילה את חייו, כאשר בדרכם למעלה היא מבחינה ביצור שוכן מים מסתורי, אדיר ממדים, בעל קרן חדה ועין גדולה, המיתוזאור.
דין ובו-קטאן עושים את דרכם למנדלור כאשר טייסת של מיירטי טאי הורסת את ביתה של בו-קטאן שמבחינה כי כמות המיירטים חריגה למצביא של שיירי האימפריה.
בה בעת, על קורוסקאנט, מתקבל ד"ר פרשינג לתוכנית החנינה של הרפובליקה החדשה לקצינים איפריאליים לשעבר.
עמו נמצאת קצינתו של גדעון לשעבר, אליה קיין שמתיידדת עימו.
היא מדברת איתו על מחקרו (שהיה בעל חשיבות מרכזית עבור גדעון) שכעת נאסר עליו, כיוון שחוקת הרפובליקה אוסרת על שיבוט ומנצלת את רצונו להמשיך במחקרו למטרות טובות כגון רפואה על מנת להדיחו לבצע עבירה.
היא ופרשינג בורחים מהמתחם בו הם שוהים אל משחתת כוכבים אימפריאלית שעוברת פירוק.
פרשינג נתפס ומבין כי קיין למעשה בגדה בו.
הוא מובל למרפאה בה טכנולוגיה קיסרית משמשת את הרפובליקה להשפיע על זכרונותיהם של קצינים אימפריאליים כנגד שטיפת המוח שעברו תחת האימפריה.
קיין משתמשת בטכנולוגיה ובאמון שנותנים בה על מנת לפגוע בפרשינג באופן לא ידוע.
דין ובו-קטאן חוזרים אל המסתור המנדלוריאני ודין מוכיח למשריינת כי רחץ במים החיים של מנדלור וכיפר על חטאו.
הוא מתקבל בחזרה לקבוצה ובו-קטאן, שצללה למים החיים על מנת להציל את דין ולא הסירה את קסדתה מאז, מתקבלת אף היא לקבוצה.
דין ממשיך לאמן את גרוגו בדרכי עמו, וגרוגו מפגין יכולת שימוש בכוח.
המשריינת מספרת לגרוגו על תרבות מנדלור ועל עברה.
כשהיא מכה על הבסקאר, מופיעים פלאשבקים אצל גרוגו מפקודה 66 לחיסול הג'דיי בגלקסיה.
הג'דיי הגנו על גרוגו, הקריבו את חייהם, והג'דיי שהוציאו ממקדש הג'דיי ולקח אותו עימו היה קלראן בק.
בק חיסל משובטים שאיימו עליהם וחילץ את גרוגו מקורוסקאנט.
בינתיים רגנאר, אחד הילדים המנדלוריאנים, נחטף בידי יצור מעופף ענק, וקבוצת מנדלוריאנים בראשות בו-קטאן, יוצאת לחלץ אותו.
הם עומדים במשימתם, ומסתבר כי רגנאר הוא בנו של אחד מבכירי הקבוצה, פאז ויזלה.
אחרי החילוץ חש פאז כבוד לדין, שיחסיו עימו ידעו עליות ומורדות, ולבו-קטאן, כלפיה היה חשדן מאוד.
בסיום, בו-קטאן משוחחת עם המשריינת, שמכינה עבורה שריון כתף במקום השריון שאבד במהלך המשימה, וחושפת בפניה כי ראתה מיתוזאור חי במנדלור.
המשריינת מתייחסת לדברי בו-קטאן כחיזיון ולא כמציאות.
גוריאן שארד, מנהיג הפיראטים שתקפו את נווארו בפרק 17, מגיע שוב במטרה לחסל את היישוב.
השופט העליון גריף קארגה ממלט את התושבים מחוץ לעיר שהולכת ונחרבת.
קארגה פונה לעזרה אל קרסון טבה, ידידה של קארה דון וטייס בשירות הרפובליקה.
טבה, שאינו סומך על בירוקרטיית הרפובליקה, טס לקורוסקאנט על מנת להזעיק עזרה באופן אישי.
הקצין האחראי על הקצאת הכוחות, מסרב לשלוח עזרה בטענה שמערכות עצמאיות כמו נווארו, שאינן חלק מהרפובליקה, לא יזכו לעדיפות בהגנה.
אליה קיין היא אחת העוזרות של הקצין, והיא משכנעת אותו לא לשלוח עזרה, למורת רוחו של טבה, החושד בה.
באמצעות הדרואיד החדש שפלי מוטו מכרה לדין, מאתר טבה את מסתור המנדלוריאנים ומגיע אליהם לבקש עזרה.
לאחר דין ודברים הם נענים ומנהלים קרב עיקש נגד הפיראטים של שארד, ושארד מתרסק עם חלליתו אל מותו.
כאות תודה על עזרתם, מעניק להם קארגה חלקה לחיות בה בעירו.
המשריינת, האדוקה באמונתה ב"דרך" של מנדלור, קוראת אליה את בו-קטאן ומורה לה להסיר את קסדתה.
בו-קטאן מהססת אך עושה כדבריה.
המשריינת שהשתכנעה כי בו-קטאן אכן חזתה במיתוזאור, טוענת כי הוא מבשר על עידן חדש למנדלור וכי זה הזמן לכבוש מחדש את כוכב הלכת.
היא מוסיפה כי רק בו-קטאן, שחייתה לפי שתי דרכי החיים, יכולה לאחד את כל שבטי מנדלור מאחוריה.
טבה מגלה חללית להעברת אסירים הרוסה בחלל, זו שהייתה אמורה להעביר את מוף גדעון למשפט ומגלה כל אנשי הצוות מתו, אך גופת גדעון לא נמצאה.
הוא מסיק שהוא חולץ משם, ומגלה שרידי בסקר על הקירות.
בני בריתה לשעבר של בו-קטאן, בראשות טקס וובס, נהיו שכירי חרב לכל המרבה במחיר.
בו-קטאן ודין מגיעים אל כוכב הלכת פלאזיר, כוכב עצמאי נייטרלי, שבו חונים וובס ואנשיו, במטרה לגייסם.
הם מתבקשים לעזור לשליטי המקום, הדוכסית (שמפתחת יחסי חיבה לגרוגו) ובן זוגה, לשעבר בשירות האימפריה, לסייע בפתרון בעיה המאיימת על התושבים – דרואידים, חלקם אימפריאליים וחלק היו שייכים קונפדרציית המערכות העצמאיות במלחמת המשובטים, יוצאים מכלל שליטה ופוגעים בתושבים.
דין ובו-קטאן מאתרים דרואיד שכזה, מחסלים אותו ומגלים שמישהו השתיל שבבים, המשנים את תוכנת הדרואידים וגורמים להם לחזור לקדמותם כדרואידי קרב ולפגוע באזרחים.
הם מגלים כי ראש מערך הדרואידים הוא האחראי לכך, הוא מתוודה בפניהם על היותו בדלן, ומביע תמיכה ברוזן דוקו שלדבריו היה איש של חזון.
הוא נעצר ומוגלה מכוכב הלכת.
בו-קטאן מגיעה עם דין אל ובס וטוענת לבעלות על הצי שלו.
הוא מבטל את דבריה ומאותגר על ידיה לדו-קרב.
יד בו-קטאן על העליונה וובס נכנע וסר למרותה.
עם זאת, הוא מטיח בה שאין ברשותה את חרב האור השחורה.
דין אומר שבו-קטאן הביסה את היצור שהביס אותו (פרק 18), מעניק לה את החרב, והיא הבעלים החוקי של החרב.
וובס ואנשיו מקבלים זאת, בו-קטאן מפעילה את החרב ונהיית שוב מנהיגת מנדלור.
אליה קיין יוצרת קשר עם גדעון, שבו היא מודיעה לו על כוונת המנדלוריאנים לכבוש מחדש את מנדלור.
גדעון מגיע לפגישה הולוגרמית עם חברי מועצת הצללים – הגוף האחראי על שיירי האימפריה ברחבי הגלקסיה.
בו-קטאן וחוליית הסיור שלה נסוגים מבסיסו של גדעון.
בסיוע גרוגו, בורח המנדלוריאן מהשבי ומחפש את גדעון, תוך כדי מאבק נגד מספר רב של חיילי סער עם שריון בסקר.
המנדלוריאן וגרוגו מגלים מכלי שיבוט, המלאים בשיבוטים של גדעון, ומשמידים אותם.
בו-קטאן והמשריינת מובילים תגבורת מנדלוריאנית לבסיס הקיסרי ומנהלות קרב נגד חיילי הסער של גדעון.
לאחר הקרב, מפעילה בו-קטאן מחדש את כבשן החישול הגדול בלב מנדלור.
המנדלוריאן מאמץ את גרוגו כ"דין גרוגו", על שם "דין דג'ארין", כדי שגרוגו יהיה מתלמד שלו.
המנדלוריאן מתחיל לעבוד עם קרסון טבה ועובר לגור בבקתה בפאתי הבירה של נווארו, כפי שהציע לו בעבר קארגה, כאשר IG-11 נבנה מחדש כדי לשמש כמרשל החדש של נווארו.
אחד הנושאים העיקריים של המנדלוריאן הוא הורות ואבהות, במיוחד באמצעות דינמיקה של יחסי אב ובנו בין המנדלוריאן לילד.
ראיין בריט מאבלי כתב כי הדבר יוצא דופן בסיפורי מלחמת הכוכבים, וכי דוגמאות עבר של הורות בזיכיון כמעט לא מופיעים, החל מדארת' ויידר (אביו של לוק סקייווקר) הרצחני ועד גאלן ארסו המזניח, אביה של ג'ין ארסו בסרט "רוג אחת" (2016).
בריט כתב: "במשך שנים זיכיון מלחמת הכוכבים נמנע מלתאר דינמיקה של הורה וילד.
אצל מנדו ובייבי יודה זה סוף סוף משתנה." הדינמיקה בין קווייל ל-IG-11 משקפת גם את נושא גידול הילדות.
בין השניים קיימת מערכת יחסים דומה לזו של אב ובנו, כפי שהוכח בסצנה בה קוויל מלמד את IG-11 כיצד לפעול ולתפקד לאחר תכנות הדרואיד מחדש.
תפקיד הוריו של המנדלוריאן בסדרה הופך אותו לדמות רכה יותר; הוא משתנה בצורה חיובית מפני שמגדל את הילד, נהיה פחות אנוכי וסיכן את חייו עבורו ובכך שינה דרסטית את הקריירה שלו כצייד ראשים כדי לקבל את אחריותו כמטפל ואפוטרופוס של הילד, סימן להקרבה משמעותית של ההורים.
כאשר המנדלוריאן מחפש עבודה כדי להרוויח כסף, הוא עושה זאת כדי לספק לא רק את עצמו, אלא גם את הילד.
בסדרה מופיעות כמה דוגמאות להורות שלו כלפי הילד, כמו כאשר הוא מפסיק את הילד מללחוץ על כפתורים אקראיים בתא הטייס של ספינת החלל שלו ובסופו של דבר על ידי החזקתו בחיקו.
בדוגמה אחרת, המנדלוריאן מקים מושב בטיחות לילד בתא הטייס של ספינתו, כך שהוא יכול להושיב בבטחה ובנוחות במהלך נסיעותיהם.
היחסים בין המנדלוריאן לילד הם דוגמה לאבהות בלתי צפויה.
המנדלוריאן חש קשר הורי עם הילד בגלל ילדותו שלו, כאשר הוא התייתם עם מות הוריו ואומץ על ידי התרבות המנדלורית.
אף על פי כן, אבהות אינה תפקיד שהמנדלוריאן מבקש בתחילה, והוא עושה ניסיונות ראשוניים חוזרים ונשנים להימנע מאחריות זו.
טוב ורע; טבע מול טיפוח
אופי הטוב והרע ושאלת הטבע לעומת הטיפוח מעלים שוב ושוב בסדרה, אולי באופן הגלוי ביותר על ידי תכנותו מחדש של IG-11 והפיכתו מצייד ראשים למטפל דרואיד ושומר ראש.
גם לאחר שתיכנת מחדש את ה-IG-11, המנדלוריאן אינו מאמין שהוא השתנה באמת, מכיוון שהוא מאמין שיש לדרואידים אופי חיוני וכי טבעו של IG-11 נותר רצחני ולא מהימן.
אבל בתכנות מחדש של IG-11, קוויל מטפח אותו ועוזר לו להשתנות; קוויל מרגיש שבתהליך הלמידה כיצד לתפקד שוב, IG-11 זכה לאישיות חדשה.
קוויל מתעקש בפני המנדלוריאן: "דרואידים אינם טובים או רעים – הם השתקפות נייטרלית של מי שמתכנת אותם." קית' פיפס מוולט כתב על IG-11 ועל נושא הטבע לעומת טיפוח: "הוא לא רע.
הוא רק מתוכנת כך, ועם טיפול ושינוי הוא יכול לעשות הרבה טוב בעולם."
צילומי העונה הראשונה של הסדרה נערכו באולפני מנהטן ביץ' בקליפורניה במהלך שנת 2018.
בדצמבר 2020, טרם הסתיימה עונתה השנייה של המנדלוריאן, הוכרז על צמד סדרות ספין אוף, בהם אסוקה – בהובלת דמותה של אסוקה טאנו.
במאי 2022, הוכרז כי צילומי הסדרה החלו.
היא עלתה לשידור ב-22 באוגוסט 2023.
בדצמבר 2020, פרק סיום עונתה השנייה של המנדלוריאן כלל סצנה שאחרי הכתוביות שחשפה סדרת ספין אוף, הספר של בובה פט – בהובלת דמותו של בובה פט.
הסדרה עלתה לשידור בדצמבר 2021.
קולינס, לואיס גלדמס, סטפני מקנאלי, ניקולס פיצג'רלד, ג'ואל ראבה ושלי רודןמיקס הסאונד הטוב ביותר בסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציהסקוט אר.
המנהרה הוא רומן מאת א.ב.
יהושע שיצא לאור בעברית בשנת 2018 בסדרת "הספריה החדשה" של ספרי סימן קריאה / הוצאת הקיבוץ המאוחד.
הדמות הראשית ברומן היא צבי לוריא, מהנדס דרכים בגמלאות שבגיל 72 התגלו בו סימנים ראשונים של שיטיון.
לוריא מנסה להתמודד באמצעות עבודה התנדבותית מאתגרת, שמובילה אותו למצבים אבסורדיים לצד מצבים משעשעים.
חוקר הספרות דן מירון רואה ברומן שילוב של שתי עלילות: "העלילה האחת, הראשית, היא עלילת ה"שיטיון" (דמנציה) של הגיבור הראשי, צבי לוריא, והשנייה היא עלילת המנהרה והתסבוכת האנושית והפוליטית המביאה לחפירתה ללא צורך.
בהשתלבותן יוצרות שתי העלילות מבנה של סונטה המתפתחת לקראת אקורד סיום מפתיע בדיסוננס שבו."
הדמות הראשית בספר היא צבי לוריא, מהנדס דרכים בגמלאות המתגורר בתל אביב, שעבד שנים רבות בנתיבי ישראל, ובגיל 72 התגלתה במוחו אטרופיה (ניוון) המעידה על שיטיון צפוי.
כסימן ראשון לשיטיון לוריא, שנשלח לקחת את נכדו מגן הילדים, לוקח בטעות ילד אחר, נבו, בן לנוגה, נבלנית שהיא אם יחידנית (המוכרת לקוראיו של יהושע כגיבורת הרומן הקודם שלו, "ניצבת").
בעצת אשתו הרופאה, דינה, מתנדב לוריא ללוות את עשהאל מימוני, מהנדס דרכים צעיר שהחליף אותו, במשימה של תכנון כביש חדש במכתש רמון שבנגב.
הפתרון המתבקש לשם סלילת הכביש הוא שיטוח הגבעה, אך מימוני מעדיף להשאירה ולכרות מנהרה דרכה, כדי לשמר את מקום המסתור של המשפחה הפלסטינית, והוא מצפה שלוריא יסייע לו באישור תקציב לכך.
לוריא מצליח במשימה, לאחר שבישיבה שדנה באישור התוכנית הוא מספר סיפור, ספק אמיתי ספק פרי דמיונו השיטיוני, על תאונה שקרתה שנים רבות קודם לכן בעת סלילת כביש שבעניינה לא אושרה כריית מנהרה שהייתה מונעת את התאונה.
לוריא עובר חוויות שונות, שבהן הוא והסובבים אותו בוחנים אותו, בניסיון להבין עד כמה השיטיון פוגע ביכולתו.
הוא שם לב שהוא שוכח שמות פרטיים, ובסוף הרומן שכח אפילו את שמו הפרטי.
הוא מקבל הודעה למימוני על מות אביו, אבל נזכר למסור אותה רק לאחר שעות ארוכות.
הוא מנסה להתגבר על נזקי השיטיון.
לאחר שאיבד את הטלפון הסלולרי שלו הוא רוכש שני מכשירים, כדי שאם האחד יאבד, עדיין ישמש אותו האחר.
על מנת שלא לשכוח את הקוד להתנעת מכוניתו הוא מקעקע קוד זה על זרועו, אך רישיון הנהיגה נלקח ממנו לאחר שהוא מתוודה על השיטיון בפני שוטר שעצר אותו.
כאשר דינה לוריא יוצאת לימים אחדים לכנס בגרמניה, שבו תרצה על מחלתה, היא ממנה את בתם להשגיח על לוריא, אך הוא מנצל הזדמנות זו למסע, בעזרת נהגים מזדמנים שהוא משכנע להסיעו, אל אזור כריית המנהרה, כדי לחזות בתחילת העבודות.
הוא עולה לראש הגבעה, שם הוא פוגש את הפלסטיני, שאימץ לעצמו שם עברי, ירוחם יסעור.
יהושע סיפר שאת כתיבת הספר החל בשנת 2015, ושאת הרעיון לכתוב ספר שגיבורו הוא מהנדס דרכים קיבל כאשר ראה את העבודות להרחבת שער הגיא.
על הרעיון לכתוב על שיטיון אמר יהושע:
"זה קשור לחבר אהוב וסופר נפלא, שלפני שלוש או ארבע שנים התחיל אצלו תהליך של שיטיון.
במידה מסוימת הוא התכונן לזה, מכיוון שזה גנטי ואצלו זה בא מאמא שלו.
אחר כך התחיל הבלבול הזה, הראשוני.
היינו קובעים איתו משהו, והוא היה מתבלבל בשעות ומתבלבל במקומות.
תחילה זה היה משהו קל, שהוא עצמו התייחס אליו לפעמים בנימה של צחוק.
זה לא היה טרגי מההתחלה.
מה שעניין אותי בכתיבה זה האופן שבו השיטיון משנה את האדם.
גבול החירות שלו נעשה יותר נזיל.
יש לו חופש להוציא דברים אמיתיים יותר, שקשה היה לו לומר אותם קודם לכן.
כאילו השכל המפקח, זה שאומר מה אסור ומה מותר להגיד, נעלם.
ידעתי מההתחלה שאני רוצה לתאר את השיטיון בשלביו הראשוניים בלבד.
נכתבו כבר ספרים על דמנציה עמוקה ואני לא רציתי לכתוב ספר כזה.
רציתי לשמור על היכולת ההומוריסטית, על איזון בין הטרגי והקומי."
במהלך כתיבת הרומן חלתה איקה, אשתו של יהושע, והיא נפטרה לאחר שהספיקה לקרוא 70 עמודים ראשונים של טיוטת הרומן.
דמותה של איקה משתקפת בפרטים אחדים ברומן, ובפרט במחלתה של דינה לוריא.
את הספר הקדיש יהושע לאשתו המנוחה.
היא נועדה להזהיר אותי מעצמי ואתכם ממני".
בפגישה של בני הזוג לוריא עם הנוירולוג הוא מדווח להם שאצל לוריא "התגלתה באונה המצחית אטרופיה שמעידה על ניוון קל".
בתגובה לשימוש שעושה לוריא במושג "שיטיון" מתקומם הנוירולוג: "בבקשה, מה פתאום שיטיון?
אל תקפוץ לאמץ לך משהו שאין לך מושג עליו, ואל תלבה פחדים מיותרים, ובעיקר, אל תתמכר לא לפסיביות ולא לפטליזם."
לוריא מנסה להבין את שורשי השיטיון, ו"יש שהיה עולה בדעתו, שאולי אז, באותו בוקר עכור, החל זרע השיטיון לנבוט במוחו." לוריא הקפיד שלא לדון בנושאים אישיים עם חבריו לעבודה, אך בוקר אחד נענה לבקשת עמיתו שיצא לעבוד בחו"ל להביא לאשתו, שעדיין נותרה בארץ, מסמכים הנחוצים לו.
במהלך ביקור זה קמה האישה לקראתו עירומה לחלוטין, ולכך התכוון לוריא במחשבתו על "אותו בוקר עכור".
מבקר הספרות אריק גלסנר מפרש זאת: "לוריא, במרומז, סבור ששיטיונו הוא מעין עונש או תוצאה על הדחקת הליבידו שלו.
כלומר, ההדחקה של היצר (באותה הזדמנות) היא תחילתה של פעולת הדחקה ושכחה כללית המתבטאת בשיטיון.
השיטיון הוא אולי, תוהה לוריא, בעצם, 'קיפול של הנפש לתוך עצמה' – כפי שהוא מכנה את השיטיון של קרובת משפחתו שעלתה מצפון אפריקה לארץ ושקעה מצדה בדיכאון שהוביל לשיטיון".
בנו של לוריא, יואב, מציע הסבר אחר: "לא במקרה קוראים לחולי דמנציה 'תשושי נפש' ולא 'תשושי מוח'.
אתה מהנדס בכיר, שיש לו ניסיון טכנולוגי רחב, ובמשך שנים רבות, כמנהל, בנית וסללת בידע ובהבנה.
לכן אני מתקומם נגד העובדה שכל היכולת הזאת, שגם אני זכיתי לקבל משהו ממנה, תתבזבז, תתנקז עכשיו לעבודות בית פשוטות וירודות … כי עושה רושם, שאחרי שפיטרתם את העוזרת החלטת אתה להיות עוזרת, משרת של אמא.
וכבר כאן מתחילה הצטמצמות נפשית."
הנוירולוג מציע ללוריא להיאבק במוחו המתנוון, ומייעץ: "לא להתחמק מאנשים גם אם קשה לזהות אותם.
כי אם, כפי שיעץ הנוירולוג, מוטלת על הנפש חובה להיאבק בחשכה הזוחלת במוחו, אולי דווקא חיטוט בחיים נסתרים של אחרים יעזור לה להשחיז את עצמה."
בראיון איתו ציין יהושע את "המדינה הדו-לאומית שאנחנו כבר בתוכה, אם נרצה ואם לא נרצה".
ייצוג מרכזי לכך שבארץ ישראל חיים שני עמים ניתן בסיפורה של המשפחה הפלסטינית המתגוררת בגבעה, המסופר לכל אורך הרומן.
בהיותם שב"ז – שוהים בלי זהות, האב מאמץ לעצמו שם עברי מובהק, ירוחם יסעור, וילדיו קרויים איילה ועופר.
איילה מגלה לצבי את שמה המקורי, האנאדי.
היא מנסה להשתלב בלימודים בישראל, תחילה במכללת ספיר ואחר כך בסמינר הקיבוצים, אך עובדת היותה חסרת תעודת זהות מקשה על כך.
שיבולת ומימוני מגלים בה עניין ארוטי, שמנחה את יחסם אליה.
בסוף הרומן "לוריא לא רק מרגיש, אלא גם יודע, ...
כי יש עובּר בבטנה", והמספר שואל: "האם זו הדרך היחידה של מימוני, או של שיבולת, להעניק לה את הזהות הישראלית החסרה?"
אירועים נוספים ברומן ממחישים את השתלבותם של תושבי הארץ אלה באלה.
מחלתה של דינה נגרמת מחיידק אלים שבו נדבקה במרפאתה מילד פלסטיני שטופל שם.
דן מירון העיר על כך:
מדובר אפוא על מצב חולני של אנשים המייצגים שתי חברות, הישראלית־היהודית והערבית־הפלסטינית, ה"מדביקות" זו את זו.
הפלסטינים תורמים בעיקר את "החיידק האלים", שהוא "החולי הפלסטיני", ואילו הישראלים – את השיטיון, שמקורו בתאוות הכיבוש והבעילה שלהם, ברצונם להפוך את ארץ ישראל, ארצם של שני עמים, למשהו מעין אלילה־קדשה העומדת לרשותם בלבד והמספקת להם שטח ועומק, גבעות ומנהרות.
במהלך אשפוזה של דינה פוגש לוריא בבית החולים את אלאדין, פלסטיני מאַ-זַּבַּאבִּדַה שתרם אחת מכליותיו לקרובו, ערבי-ישראלי מטורעאן הסובל ממחלת כליות.
אלאדין מסביר ללוריא את מקור שליטתו בעברית: "היה לנו בכפר מורה טוב, שהיה מוסיף לערבית שלימד גם דוגמאות מעברית, בשביל שנדע איך להתווכח עם החיילים.
חוץ מזה, כשעובדים אצל המתנחלים תופסים מהם הרבה מילים, כי אין להם מושג בערבית." הוא לוקח את לוריא לגג בית החולים, וממנו הם משקיפים על הארץ ורואים "גגות אדומים של מתנחלים, קוביות מגובבות של כפרים ועיירות שמפציעים מתוכם צריחים וכיפות של מסגדים.
ואד אוורירי ורדרד מחתל את הפסטורליה במקשת שלוה אחת שלעולם לא יהיה ניתן לחלק אותה."
בדרכו למכתש רמון, לאחר שנשלל ממנו רישיון הנהיגה, נעזר לוריא בחמיד, גשש בדואי הלבוש ב"חולצת עבודה צבאית, שיש עליה דרגת סמל" שאותו פגש באקראי.
בדרכם הם פוגשים את בת-דודתו של חמיד, שהיא חדרנית במלון "בראשית".
כאשר לוריא מגיע למחוז חפצו, אזור כריית המנהרה, הוא רואה שעל המשאית שבמקום "כתוב באותיות גדולות: שפיק שפיק, כפר יסיף."
לא רק השתלבות בין העמים מתוארת, אלא גם הפרדה.
להבנתי, שום רומאן של יהושע אינו אלגוריה, ולא כזה הוא 'המנהרה' במלאוּת השופעת־חירות שלו.
[...] הטקסטים הספרותיים המתפרעים של יהושע אינם אילוסטרציה לרעיונות הרציונליים והשקולים שלו במאמריו, הדוגלים בזכות הנורמליות.
[...] תֶּמת העל של הספר אינה יכולה להיות איזשהו תהליך תרבותי ישראלי שיטיוני, והשיטיון אינו יכול להיות עונשו של לוריא על איזה חטא.
הלוא השיטיון המתון יחסית של לוריא לאורך רובו של הספר הוא דווקא מתנה יקרה.
למרבה הפרדוקס, בעלילת הספר, וזה ייחודה, השיטיון הוא מצב חיובי, פתרון מדומיין להרבה מצבים שליליים.
זה שיטיון "טוב", כפי שאומרת האנאדי, ולוריא מאשר.
[...] הרומן של יהושע חותר קודם־כל נגד עריצותה של הזהות.
אם יש בו היבט פוליטי מרחף, הרי הוא המחשבה האוטופית שהוא מַשִׂיא לחשוב, שאילו יכולנו להיות כולנו בעלי זהות מתמעטת, היה המזרח־התיכון נראה אחרת, שהרי מה שקורה בו קורה בין מחנות אשר, בניסוחו של הספר, מתבצרים מאחורי חומה גבוהה המאפשרת ל"כל צד להתעמק בזהותו מבלי לחשוש ממבטו של האחר".
מהו כל הסכסוך אם לא סכסוך דמים בין זהויות, שאם נרפה מהן, או נחליש אותן, יוכל להתממש חזונו של יהושע מן הזמן האחרון על המדינה האחת.
אבל הצרה היא שלא כולנו חולקים עם לוריא את שיטיונו, והעמוד האחרון של הספר עשוי להביא למחשבות נוגות על חזון המדינה האחת הזה.
המנהיג העליון של רוסיה , שנודע גם בשם "השליט העליון", היה ראש המדינה והמפקד הראשי של המדינה הרוסית, ממשלה אנטי בולשביקית שהוקמה על ידי התנועה הלבנה במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
במשך כמעט שנתיים מנובמבר 1918 עד אפריל 1920, צבאות התנועה הלבנה אוחדו באופן סמלי תחת ממשלת המדינה הרוסית, שבמהלכה טענה המדינה הרוסית כי היא ממשלתה הלגיטימית היחידה של רוסיה.
המחזיק הבלעדי במשרה במשך מרבית קיומה והיחיד שאימץ רשמית את התארים ותפקידי "המנהיג העליון", היה האדמירל אלכסנדר קולצ'אק, שנבחר לתפקיד על ידי מועצת השרים הכל-רוסית לאחר נובמבר 1918 בהפיכה שהפילה את הדירקטוריה של אופה.