tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במאה ה-17 התיישבו בעיירה ראשוני תושביה היהודים, ולפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הם היוו מחצית מכלל האוכלוסייה המקומית, ומספרם נאמד באלפים.
יהודי העיירה נרצחו ביוני 1941 על ידי יחידת איינזצגרופן במה שכונה טבח פאבולוץ' .
העיירה פאבולוץ' נוסדה במאה ה-14 ונזכרת לראשונה במקורות היסטוריים בשנת 1503, כשהאזור היה בשליטה פולנית.
לאחר מאתיים שנה נחפר חפיר סביב לעיירה.
בשנת 1648 הייתה פאבולוץ' כעיירות אחרות יעד להתקפות קוזאקים אוקראינים.
בין השנים 1880–1917 שגשגה העיירה בזכות שוק האיכרים שנפתח בכל יום ראשון אליו הגיעו תושבים מהכפרים ומהעיירות הסמוכות.
אנשי העיירה היו נדיבים וחמים, בעלי יחס טוב לתיירים ומבקרים.
העיירה הייתה ממוקמת קרוב לגבול, לכן הייתה מוקד לפעילות צבאית וקרבות בין רוסיה לפולין שנלחמו על שליטה באזור.
איכרי השוק התבדחו ביניהם: "באיזה מדינה אנחנו חיים השבוע?".
עד מלחמת העולם הראשונה הייתה פאבולוץ' חלק ממחוז קייב שבאימפריה הרוסית.
בין השנים 1917–1919 פרצה מלחמת האזרחים ברוסיה בעקבות המהפכה הבולשביקית, שגרמה למצור על פאבולוץ' והעיירות הסמוכות.
בעקבות המלחמה פרץ משבר כלכלי בעיירה וכמות המזון הידלדלה.
לכן תושבים רבים עזבו את העיירה, כך שהאוכלוסייה הצטמצמה בצורה משמעותית מ-15,454 תושבים שמתוכם 3,686 יהודים ל-2,088 תושבים, מתוכם 1,837 יהודים.
בתחילת המאה ה-17 הגיעו לעיירה יהודים אשר עבדו עבור הממשלה הפולנית כגובי מיסים ושליחים.
יהודי העיירה הובדלו משאר התושבים ושילמו מיסים גבוהים יותר מאשר המיסים ששילמו שאר אנשי העיירה.
במהלך ההיסטוריה נאלצו יהודים רבים לברוח מהעיירה, ובשנת 1683 נשארו בה רק שלושה יהודים בשל קרבות בין הרוסים לפולנים.
מאוחר יותר חזרו רוב היהודים לעיירה, ובשנת 1736 ישבו בה כמאה יהודים.במהלך השנים אירעו אירועי אלימות בעיירה כאשר חבורות שודדים אקראיות, איכרים וקוזאקים, תקפו תיירים וביצעו פוגרומים ביהודים.
באחד מהפוגרומים שביצעו ההיידמאקים (קוזאקים) בעיירה נרצחו שלושים וחמישה יהודים.
בשנת 1765 נרשם כי 1,041 יהודים ואנשי העיירה שילמו מס גולגולת לממשל הפולני.
בשנת 1795 פרסמה הצארית יקטרינה הגדולה את מגבלות "תחום המושב" על היהודים.
מגבלות אלה קבעו שעל היהודים להתגורר באזורים מוגדרים ברוסיה, למניעת ערבוב עם הרוסים.
הן נבעו מהחשש שהיהודים יצליחו יותר מהרוסים במסחר.
אחד האזורים בהם ניתן היה ליהודים להתיישב הייתה פאבולוץ', שהייתה, בדומה לכל ההתיישבויות היהודיות באותה תקופה, שטעטל.
החיים בשטעטל היו צפופים ודלים.
לפי עדותו של וולף קוסוף: "בית עם קומה אחת, בו שני חדרים, חדר שינה בו ישנו חמישה אנשים, מטבח (שבו רק תנור) וחדר קטן ללא חלונות.
בסלון ישנו שני אנשים - סך הכל חיינו שבעה אנשים בבית, ומצבנו היה טוב יותר משל האחרים".
בין השנים 1847–1851 חלה ירידה משמעותית בכמות היהודים שחיו בעיירה, מסיבה לא ידועה.
אולם בשנת 1897 עלה מספר היהודים ל-3,391 נפשות מתוך אוכלוסייה שמנתה 8,053 תושבים.
בשנת 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כבשו האוקראינים את פאבולוץ' מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, והעניקו לה הגנה.
שנה לאחר מכן ביטלו הרוסים את מגבלות "תחום המושב" ותושבי פאבולוץ' נהנו מכך לזמן קצר.
שנה לאחר מכן נכבש השטח שוב על ידי הגרמנים והושלט בו החוק הפולני.בשנת 1917 חתם הצאר ניקולאי, בלחץ המהפכנים ברוסיה, על הוצאה מחודשת לפועל של מגבלות "תחום המושב" כלפי היהודים ברוסיה, ביניהם יהודי פאבולוץ'.
בנוסף למגבלות "תחום המושב" סבלו יהודי פאבולוץ' מהתעללות קשה ופוגרומים מצד שתי חזיתות מלחמת האזרחים ברוסיה.
הילדים היהודים חויבו ללמוד בבתי הספר הרוסיים שהיו בעיירות הסמוכות לפאבולוץ', והבנים קיבלו שיעורים פרטיים לרכישת השפה העברית.
בין השנים 1880–1917 פעל בעיירה בית כנסת יהודי ששכן ברחוב הראשי.
ברחוב זה פעלו גם שני בתי תפילה יהודיים לצד כנסייה רוסית-אורתודוקסית וכנסייה רומנית קתולית.
בשנת 1919 בוצע פוגרום בבתי היהודים בפאבולוץ', על ידי איכרים אוקראינים מקומיים.
בשנה זו גורשה באופן רשמי הקהילה היהודית הסובייטית על ידי הממשל המקומי ונסגרו כל בתי הכנסת בעיירה.
כל היהודים שנשארו בפאבולוץ' עד תקופת השואה בשנת 1941 נרצחו על ידי הנאצים בבורות ירי שנחפרו בגבולות העיירה.
על פי המסופר, יום אחד הגיעו חיילי האס.אס הנאצים לעיירה, הובילו את 1,500 היהודים שחיו בה אל בית הקברות בגבולות העיירה וכפו עליהם לחפור את בורות הירי.
באותו הלילה נורו כל היהודים וגופותיהם נפלו לתוך הבורות.
כשסיימו החיילים את הרציחות, כיסו את הבורות ולא השאירו זכר למה שאירע.
אישים שחיו או נפטרו בעיירה
פאבולוץ' ידועה כמקום פטירתו של נכדו של הבעל שם טוב, רבי אהרן מטיטיוב (בט"ו בטבת ה'תק"ס, או בה' בטבת תקפ"ט), ובה מקום קבורתו.
אין מידע רב על העיירה כיום.
מאז מלחמת העולם השנייה העיירה הפכה למקום שומם, ומעט מאוד אנשים חיים בה.
מתוך דבריה של מבקרת בפאבולוץ' (שנת 2006):
פאביו באזילה (באיטלקית: Fabio Basile; נולד ב-7 באוקטובר 1994) הוא ג'ודוקא איטלקי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג, אלוף אולימפי מריו דה ז'ניירו 2016, שם התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
במרץ 2016, באזילה זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי טביליסי.
כחודש לאחר מכן הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בקאזאן וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד לקולין אואטס הבריטי ונשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את סרג'יו אולייניק ועלה לקרב על מדליית הארד.
בקרב על המדליה הוא התמודד מול דזימיטרי שרשן הבלארוסי וניצח בזכות עונשים.
באולימפיאדת ריו 2016, באזילה התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה במדליית הזהב.
הזהב בו זכה היה ה-200 של איטליה במשחקים האולימפיים המודרניים.
באזילה התחיל בסיבוב השני בו ניצח באיפון את סבסטיאן זיידל הגרמני 2 דקות ו-10 שניות מפתיחת הקרב בעזרת תרגיל סודה-צוריקומי-גושי.
בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון ניג'אט שיחאליזדה האזרי לאחר תרגיל אוקורי-ארי-ג'ימה וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את דבאדורג'ין טומורקולג המונגולי לאחר תרגיל דה-אשי-בראי.
בחצי הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את מסאשי אבינומה היפני ובגמר באזילה גבר באיפון על המדורג ראשון בעולם, אן באול הדרום-קוריאני דקה ו-24 שניות מפתיחת הקרב בעזרת תרגיל סיאו-אוטושי מוצלח.
לאחר ריו 2016 באזילה התפרסם באיטליה והשתתף בין היתר בתוכניות ריאליטי.
בשנת 2017 הוא השתתף בגרסה האיטלקית של "רוקדים עם כוכבים" בה סיים במקום השני ובשנת 2018 השתתף בתוכנית האח הגדול VIP והודח לאחר 46 ימים בתוכנית.
באזילה עבר להתחרות בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג אחרי ריו 2016. במרץ 2018 הוא זכה במדליה הראשונה שלו בקטגוריית משקל זו כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם יקטרינבורג.
בפברואר 2019 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי לאחר שניצח באיפון את אקיל דג'קובה מקוסובו בקרב על המדליה.
באולימפיאדת טוקיו 2020, באזילה הודח בקרב הראשון כאשר הפסיד בווזארי לאן צ'אנג-רים הדרום-קוריאני.
ריו דה ז'ניירו 2016: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
קאזאן 2016: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
גראנד פרי טביליסי 2016: מדליית כסף
גראנד סלאם יקטרינבורג 2019: מדליית כסף
גראנד פרי תל אביב 2020: מדליית זהב
גראנד סלאם אנטליה 2021: מדליית זהב
פאביו ארו (באיטלקית: Fabio Aru; נולד ב-3 ביולי 1990 בסאן גאבינו מונריאלה שבסרדיניה, איטליה) הוא רוכב אופני כביש איטלקי לשעבר.
רוב הישגיו של ארו בקריירה הגיעו בגרנד טורס, הוא ניצח את הוואלטה אספנייה ב-2015, סיים שני בג'ירו ד'איטליה 2015, שלישי בג'ירו ד'איטליה 2014 וחמישי בטור דה פראנס 2017. בנוסף לכך הוא אלוף איטליה לשנת 2017.
ארו החל להתחרות ב-2008 במרוצים איטלקיים מקומיים, ובשנת 2011 רשם את ההישג הגדול שלו בשנים אלו, כשניצח את הג'ירו סיקליסטיקו דלה ואלה ד'אאוסטה - מון בלאן, בפער של 1:22 מג'ו דומברווסקי האמריקאי שהגיע במקום השני.
ארו חתם על חוזה בקבוצה קבוצת אסטנה הקזחית, שנחשבה לאחת הקבוצות הבכירות בעולם ורכבו בה בעבר רוכבים כמו אלברטו קונטאדור ולאנס ארמסטרונג.
כבר במירוץ הקטעים הראשון שארו השתתף בו (טוסקנה-טרה די סיקליסמו) במדי קבוצת אסטנה, הוא ניצח.
כאשר הגיע הקדים את טים וולנס בפער של 9 שניות בדירוג הכללי.
ארו השתתף גם בבייבי ג'ירו (הג'ירו ד'איטליה לצעירים) והגיע במקום השני הכללי, בפער של 25 שניות מהמנצח, ג'ו דומברווסקי האמריקאי.
ארו השתתף לראשונה גם במונומנט, ג'ירו די לומברדיה, אך לא סיים את המירוץ.
ארו נבחר לסגל קבוצתו קבוצת אסטנה בג'ירו ד'איטליה, וזה היה הגראנד טור הראשון בקריירה שלו.
ארו שימש כפועל של מוביל קבוצתו
וינצ'נזו ניבאלי וסייע לו לנצח במרוץ.
ארו השתתף בג'ירו דל טרנטינו וסיים במקום ה-7 הכללי וה-2 מתוך הרוכבים הצעירים, מה שהווה עבורו הכנה לג'ירו ד'איטליה, שבו ארו התחרה בשנית, והפעם בתור מוביל קבוצתו, קבוצת אסטנה.
הוא פתח את התחרות עם המקום ה-6 של קבוצתו בנגד השעון הקבוצתי, בקטע 8 הגיע במקום ה-9, 17 שניות לאחר המנצח של הקטע דייגו אוליסי, והוא התייצב במקום ה5 הכללי.
בקטע 15 ארו התקיף והתנתק מדבוקת המובילים בקילומטרים האחרונים של הקטע, ולא עצר עד הניצחון הראשון שלו בקטע בג'ירו ד'איטליה.
הניצחון הזה הקפיץ את ארו למקום ה-4 הרביעי הכללי.
יום למחרת, בקטע 16, ארו סיים 6 לאחר מופע דומיננטי של נאירו קינטנה הקולומביאני שניצח בקטע ועלה גם למקום הראשון הכללי.
בקטע 18 ארו סיים 9, אך הדיח את רפא מייקה הפולני מהמקום השני בקטגוריית הרוכב הצעיר.
בקטע 19 ארו קבע זמן מעולה בנגד השעון, 1:05:54, אך נעקף על ידי נאירו קינטנה שקבע
זמן של 1:05:37. בעקבות התוצאה של ארו הוא התמקם שני בקטגוריית הרוכב הצעיר אחרי נאירו קינטנה, שהמשיך עד לזכייה כללית במירוץ.
ארו סיים שלישי בדירוג הכללי (אחרי ריגוברטו אוראן ונאירו קינטנה).
ושני בדירוג הצעירים (אחרי נאירו קינטנה).
ארו השתתף לראשונה גם בוואלטה אספנייה 2014, וזכה בקטע ה11, לאחר שהתקיף את חבורת המובילים קילומטר וחצי לסוף, שמנתה בתוכה את אלחנדרו ולוורדה, אלברטו קונטאדור, ז'ואקים רודריגז, וכריסטופר פרום.
בקטע 15, ניצח ארו את כריסטופר פרום בספרינט על פסגת המונטה קאסטרוב
ארו סיים את הוואלטה עם המקום ה5 הכללי, בפער של 4:48 דקות מהמנצח אלברטו קונטאדור.
ארו סיים 9 בקלאסיקה האיטלקית ג'ירו די לומברדיה, לאחר ניצחון של דן מרטין האירי.
וסיים 4 במילאנו טורינו, 13 שניות אחרי המנצח ג'יאמפולו קארוזו.
ארו התחרה בפריז-ניס, אך לא הצליח להיות פקטור משמעותי במירוץ וסיים במקום ה-39 הכללי.
ארו השתתף בפעם השלישית ברצף בג'ירו ד'איטליה, קבוצתו (קבוצת אסטנה) הגיעה במקום השלישי בנגש הקבוצתי שפתח את המירוץ.
בקטע הרביעי, הגיע במקום ה-6, 22 שניות אחרי מנצח הקטע דוידה פורמולו והתייצב במקום ה5 הכללי.
בקטע ה-5, סיים 3, לאחר ניצחון סולו של יאן פולאנץ הסלובני מהבריחה, ארו ניצב במקום ה2 הכללי, שתי שניות אחרי אלברטו קונטאדור.
ובמקום הראשון בדירוג הצעירים, 35 שניות פער על אסטבן צ'אבס הקולומביאני.
קונטאדור המשיך לשמור על פער קטן מארו שבמקום השני בקטעים הבאים, ובקטע 14 הגיעה הנסיגה של ארו.
הוא סיים 3:01 אחרי המנצח בקטע נגד השעון, ואסיל קיריינקה וסיים בסופו של דבר במקום ה29. בעוד קונטאדור סיים במקום השלישי, 14 שניות לאחר קיריינקה.
מה שהגדיל את הפער בין קונטאדור שבמקום הראשון לארו שבמקום השני ל-2:28 דקות.
ארו לא הצליח לסגור את הפער, אך הוסיף עוד שני ניצחונות בג'ירו, שניצח את קטע 19 וקטע 20, וניצח בדירוג הצעירים וסיים שני כללי.
ארו השתתף שנית בוואלטה אספנייה, הוא לא ניצח אף קטע אך סיים שני בקטע ה11, שלישי בקטע ה7, ובקטע ה20 הגיע 3:38 אחרי מנצח הקטע, רובן פלאזה.
אך טום דימולן ההולנדי סיים 7:30 דקות אחרי פלאזה, מה שהוריד את דימולן למקום השישי, ומה שהעלה את ארו למקום הראשון, והקנה לו זכייה ראשונה בגראנד טור.
ארו התחרה גם בטור אבו דאבי והוא סיים שני בקטע השלישי ושני בדירוג הכללי, וגם שלישי במילאנו טורינו ושני בטור אלמאטי.
ארו התנסה באחת מקלאסיקות האביב, אמסטל גולד רייס, אך לא הצליח לסיים את המירוץ.
הוא ויתר על הג'ירו ד'איטליה לטובת הטור דה פראנס והשאיר לחברו לקבוצה וינצ'נזו ניבאלי לנצח את הג'ירו.
בטור דה פראנס, ארו סיים 13 כללי בפער של 19:20 דקות מהמנצח כריסטופר פרום.
אך לא היה פקטור משמעותי בקרבות המובילים, ולמעט המקום השלישי בנגד השעון בקטע 18 לא הצליח להתברג גבוה מבין המובילים.
ארו השתתף גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וסיים במקום ה-6, 22 שניות לאחר המנצח גרג ואן אוורמאט.
ארו זכה באליפות איטליה לראשונה בחייו לאחר שהקדים את דייגו אוליסי ב-40 שניות.
ארו שוב בחר להשתתף בטור דה פראנס וויתר על הג'ירו ד'איטליה.
הקטע הראשון היה פחות מוצלח עבורו אחרי שסיים במקום ה-66 ו-52 שניות אחרי המנצח, גריינט תומאס.
בקטע 12, בעלייה של פייארגודס, כריסטופר פרום שהיה המוביל במירוץ, התפרק.
ואיבד 20 שניות לארו שסיים 2 שניות אחרי המנצח, רומן בארדה.
מה שקבע שארו הוא המוביל החדש של המירוץ, 6 שניות פער מכריסטופר פרום ו-25 שניות פער מהמקום השלישי רומן בארדה.
ארו הצליח לשמור על ההובלה בקטע 13, אך בקטע 14 איבד אותה לאחר שהסתבך במיקום לקראת הסיום וסיים 25 שניות לאחר המנצח, מייקל מת'יוס.
בעוד שכריסטופר פרום, סיים רק שנייה אחריו.
בקטע 17, ארו סיים 31 שניות אחרי דבוקת מובילי המירוץ הכללי (אוראן, פרום, בארדה) מה שהוריד אותו למקום הרביעי הכללי, בקטע 18 ארו סיים כבר 1:02 אחרי אוראן, בארדה, ופרום.
והדרדר למקום החמישי הכללי, בו נשאר עד סוף הטור.
ארו השתתף גם במילאנו טורינו וסיים שלישי, ובג'ירו די לומברדיה סיים שביעי.
אחרי 6 שנים בקבוצת אסטנה שכללה זכייה בגראנד טור ולא מעט ניצחונות אחרים, ארו הצטרף ליו.
איי.אי אמירטס, הוא השתתף בג'ירו ד'איטליה 2018
שהחל בירושלים אך התקשה, בקטעים הראשונים נשאר וסיים עם המובילים, אך כבר בקטע 11 החזיק בפער של 3:11 דקות מהמוביל סיימון ייטס, בקטע 14 בעליית המונטה זונקולן הידועה הפער כבר גדל ל-5:33 ובקטע 18 ארו התפרק לגמרי וסיים 15 דקות לאחר הפייבוריטים בדירוג הכללי, קטע לאחר מכן, פרש מהמירוץ.
בוואלטה אספנייה ארו לא הצליח להתברג גבוה באף שלב, וסיים במקום ה-23 בדירוג הכללי, שעה ושלוש דקות אחרי המנצח, סיימון ייטס.
ארו תוכנן להתחרות שוב בג'ירו ד'איטליה, אך נפצע והחמיץ את המירוץ וגם את וולטה אה קטלוניה, בה גם אמור היה להשתתף.
בטור דה פראנס, סיים במקום ה14 הכללי אך אכזב והיה רחוק מהמובילים, וסיים בפער של 27:36 מאיגן ברנל, שניצח.
הוא נבחר לוואלטה אספנייה ביחד טאדיי פוגאצ'אר בן קבוצתו, אך ארו התקשה להתמודד בדירוג הכללי ופוגאצ'אר הפך למוביל הקבוצה.
ובסופו של דבר ארו פרש לפני קטע 13 ובכך עזב את המרוץ.
ב-2020 פתח ארו את העונה עם מקום 12 ב, כשהוא מסייע לבן קבוצתו סרחיו הנאו לסיים עשירי.
הוא חזר מפגרת הקורונה למקום תשיעי בוואלטה אה בורגוס ולאחר מכן חמישי באתגר המון ונטו.
הוא נבחר בפעם השנייה ברציפות לטור דה פראנס ואמור היה לשמש כפועל של טאדיי פוגאצ'אר, אך נטש את המרוץ בקטע התשיעי, אותו ניצח פוגאצ'אר, שבסופו של דבר המשיך לניצחון כללי.
לאחר שהתקשה למצוא קבוצה אחרי עוד עונה בלי הישגים מרשימים, הוא חתם בסופו של דבר ב-קבוצת קובקה-אסוס לעונה אחת.
הוא פתח את העונה בצרפת, כשסיים במקום ה-18 בטור דה לה פרובאנס.
בהמשך נבחר לסגל קבוצתו לטור דה פראנס אך הוחלף בידי קרלוס בארבו הספרדי לאחר שלא היה בשיא כושרו לקראת המרוץ.
הוא חזר להתחרות בטור סיביו, כשסיים שני לג'ובאני אלאוטי, בפער של 19 שניות.
ארו התכונן לוואלטה אספניה וערך את הכנתו למרוץ בוואלטה אה בורגוס, וסיים שני למיקל לנדה במרוץ, כש-36 שניות מפרידות בין שני הרוכבים.
לפני תחילת הוואלטה אספניה, הודיע ארו על שיפרוש מהענף אחרי הוואלטה, וישים סוף לקריירה המקצוענית שלו שארכה כ-10 עונות לאחר סיום המרוץ.
לפי דברי ארו, ההחלטה נבעה מרצון להתמקד ולבלות יותר זמן עם משפחתו, בלי השגרה התובענית של רוכב אופניים מקצוען, פציעות שונות שארו נאלץ להתמקד איתן בשנים האחרונות, וקושי לחזור לכושר שהיה בו בשנים 2014-2017, דאז נחשב לאחד מהמטפסים הטובים בעולם.
פאביו יאקובסן (בהולנדית: Fabio Jakobsen; נולד ב-31 באוגוסט 1996) הוא רוכב אופני כביש הולנדי בקבוצת Team Picnic PostNL.
יאקובסן הוא אלוף הולנד לשנת 2019. ניצח חמישה קטעים בוואלטה אספניה (2019, 2021) ואת מרוץ הקורנה–בריסל–קורנה ב-2022.
ניצח את אליפות אירופה בשנת 2022 באופני כביש.
יאקובסן נולד ב-31 באוגוסט 1996 בהוקלום, עיירה בהולנד.
יאקובסן רכב בקבוצת SEG ההולנדית משנת 2015 עד שנת 2017. בשנת 2016 הוא סיים במקום ה-14 באליפות העולם באופני כביש עד גיל 23. ב-2017 הוא ניצח את מרוץ אשבורן–פרנקפורט עד גיל 23, וניצח את אליפות הולנד עד גיל 23 וסיים שישי באליפות אירופה עד גיל 23.
יאקובסן הצטרף לדקונינק קוויק-סטפ בשנת 2018. הוא ניצח את מרוץ דנילת' נוקר–קורס ואת מרוץ סכלדפרייס, מקדים את פסקל אקרמן ואת כריס לאולס .
הוא ניצח את הקטע הראשון בטור של פיורדס ובבינקבנק טור.
הוא ניצח שני קטעים ב וניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ.
ב-2019, ניצח יאקובסן את הקטע הראשון בוואלטה או אלגארבה.
הוא ניצח בפעם השנייה את סכלדפרייס ואת הקטע השלישי ב.
יאקובסן ניצח עם קוויק סטפ את מרוץ ההאמר לימבורג.
לאחר מכן ניצח את אליפות הולנד לאחר שניצח בספרינט רב משתתפים.
יאקובסן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה.
יאקובסן ניצח את הקטע ה-4 וה-21 במרוץ, בשניהם הקדים את סם בנט בספרינט רב משתתפים.
ב-2020, ניצח את הקטע ה-5 בוולטה אה ולנסיה ולאחר מכן את הקטע הראשון בוולטה או אלגארבה.
יאקובסן נפצע קשה בראשו בסיום הקטע הראשון ב כאשר נחסם על ידי בן ארצו, דילן חרונבייחן, בספרינט אל קו הסיום ועף מעבר למתרסי המסלול, בעקבות כך הוענק לו הניצחון בקטע על חשבון חרונבייחן שנפסל.
הוא אושפז בבית חולים בסוסנוביץ כשהוא מורדם ומונשם ונמצא במצב קשה ובקומה, אך בהמשך התייצב מצבו והוא נותח בפנים, כשהפגיעה המרכזית בגופו הייתה פגיעה בגולגולת.
יאקובסן נזקק ל-130 תפרים, איבד את כל שיניו מלבד אחת, מיתרי הקול שלו הפכו משותקים והחך שלו נשברה.
לאחר תהליך שיקום ארוך, הוא חזר להתחרות כשמונה חודשים לאחר מכן ב.
יאקובסן שימש בעיקר כפועל במרוציו הראשונים מאז החזרה.
הניצחון הראשון שלו מאז התאונה הגיע בטור דה ואלוני, יותר מ-11 חודשים מאז התאונה, כשניצח את הקטע ה-2 וה-5 שהסתיימו בספרינט המוני.
באוגוסט 2022, ניצח יאקובסן במיאוץ הסיום, אליפות אירופה באופני כביש שנערכה במינכן, גרמניה.
פאביאנהאזה (בהונגרית: Fábiánháza) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפאביאנהאזה מספר התושבים נמצא בירידה.
שמו של הכפר מגיע משם משפחת הבעלים של אדמות האזור "פביאן" ובהונגרית פירוש שם הכפר הוא "בית פביאן".
יהודים התיישבו במקום בסביבות שנת 1800 בערך, בהיתר משפחת הגראף קארוי (Karolyi) שהיו בעלי האדמות בסביבה.
רוב היהודים עסקו במסחר, בעיקר בתבואות ובמלאכה.
הקהילה היהודית הגדירה עצמה כאורתודוקסית, ורוב שנות קיומה השתייכה לקהילת מאטסלקה.
במקום פעלו בית כנסת, חברה קדישא, ישיבה ותלמוד תורה.
בית קברות יהודי שהיה במקום נהרס וכיום לא קיים.
בשנות העשרים של המאה ה-19 התרחשו מקרי שוד וביזה תכופים ביהודי הכפר ובעקבות זאת עזבו רבים.
בשנת 1941 גויסו עשרה צעירים בני הכפר לעבודות כפייה, שמונה מהם נספו במהלכם.
בשעה 12 בלילה ב-12 באפריל 1944 אספו את יהודי הכפר והאשימו אותם בכך שנמצא משדר רדיו סודי בבית הכנסת, הם הועברו לגטו במאטסלקה, בה רוכזו כ-18,000 מיהודי הסביבה וכעבור שבועות מספר שולחו לאושוויץ.
תשעה יהודים ששרדו וחזרו לכפר בתום המלחמה, עזבו אחרי זמן קצר.
במפקד של שנת 1963 כבר לא נרשמו יהודים במקום.
פאביה אודוקיה או פאביה אאודוקיה, שמה במקור - פאביה הייתה קיסרית רעיה של האימפריה הביזנטית, בתור אשתו הראשונה של הקיסר הרקליוס משנת 610 ועד מותה בשנת 612.
פאביה נולדה בסביבות שנת 580 ולפי עדותו של תאופניס המוודה הייתה בתו של רוגס, בעל אחוזות יווני באקסרכיה של אפריקה.
פאביה התארסה עם הרקליוס, לימים קיסר האימפריה הביזנטית, שהתגורר עדיין בקרחידון (קרתגו לשעבר) באקסרכיית אפריקה.
אביו של הרקליוס, הרקליוס הזקן היה באותה תקופה האקסרך של האזור.
בשנת 608 מרד היהודים נגד הרקליוס הצעיר נגד הקיסר חומס הכתר פוקאס.
בנסיבות לא ידועות פאביה וחמותה אפיפניה, נפלו בשנת 610 בידי הקיסר פוקאס.
הן נכלאו במנזר נאה מטאניה ("התשובה החדשה") והוחזקו כבנות ערובה על מנת למנוע מהרקליוס לצור על קונסטנטינופול.
לבסוף שתי הנשים שוחררו על ידי "הסיעה הירוקה" האחראית על אירועי מרוצי המרכבות בבירה הביזנטית.
הן נמסרו לידי הרקליוס באי הקטן קלונימוס שבים מרמרה, מה שאפשר להרקליוס ליישם חופשי את תוכניותיו הצבאיות.
האקסקוביטורים עברו לצידו ועזרו לו בכך להיכנס לקונסטנטינופול בלי להיתקל בהתנגדות רבה.
ב-5 באוקטובר 1610 הוכתר הרקליוס כקיסר ובאותו יום הוא התחתן עם פאביה ארוסתו.
היא אימצה את השם אודוקיה וזכתה בתואר הכבוד "אוגוסטה".
אודוקיה נפטרה ב-13 באוגוסט 612 .
לפי "הסינטומון כרונרוגרפיקון" של פטריארך קונסטנטינופול, ניקפורוס הראשון,, סיבת המוות הייתה אפילפסיה.
ניקפורוס סיפר על תקרית מקברית שאירעה בעת הלווייתה.
שפחה אחת ירקה דרך החלון חליפת תהלוכת הלווייה על יד הבית שבו שירתה.
ארון הקיסרית היה פתוח והרוק נחת על גלימת הגופתה.
ההמונים ראו בכך עלבון, תפסו את השפחה ושרפו אותה למוות.
הקיסרית אודוקיה הובאה לקבורה בכנסיית השליחים הקדושים בקונטנטינופול.
אלמנה, הרקליוס התחתן שנית עם אחייניתו מרטינה.
לאודוקיה ולהרקליוס נולדו שני ילדים:
אודוקסיה אפיפניה - ילידת 7 ביולי 611 היא קיבלה את התואר אוגוסטה ב־4 באוקטובר 612.
הרקליוס קונסטנטינוס, לימים הקיסר קונסטנטינוס השלישי.
הוא נולד ב-3 במאי 612 וכתינוק הוכתר לקיסר שותף ב־22 בינואר 613.
פאבילה, מלך אָסטוּריאס (נפטר בשנת 739) היה המלך השני של ממלכת אסטוריאס משנת 737 ועד מותו.
פאבילה היה בנו ויורשו של פלגיוס, המלך האָסטוּרי הראשון, ולא הרבה ידוע על מוצאו, כפי שלא ידוע על מוצאו של אביו.
בשנת 737 הוא ייסד את כנסיית סנטה קרוז, בבירתו קנגס דה אוניס.
אמרו שהוא נהרג על ידי דוב בציד.
הציד נועד כנראה לטפח קשרים פוליטיים בחצרו, מנהג נפוץ מימי הביניים.
אף על פי כן, כותבי כרוניקה מאוחרים יותר של ה-Cronica ad Sebastianum מתחו עליו ביקורת כמי שנכנע לקלות דעת כשיצא לציד.
פאבילה נקבר עם אשתו פרוילובה בכנסייה שייסד.
על פי כתובת היסוד של סנטה קרוז, הוא הותיר ילדים, אך הם לא ירשו אותו.
ירש אותו גיסו אלפונסו, בעלה של אחותו ארמסינדה, שהיה בן למשפחת אצולה ותיקה ומובילה בקנטבריה.
פאביו ליאנדרו פרייטאס גוביה קראבליו (בפורטוגזית: Fábio Leandro Freitas Gouveia Carvalho; נולד ב-30 באוגוסט 2002) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר או הקיצוני בקבוצת ברנטפורד מהפרמיירליג.
קראבליו נולד בטורס ודראס, במחוז ליסבון שבפורטוגל.
הוא שיחק באקדמיה של בנפיקה ליסבון לפני שעבר עם משפחתו ללונדון ב-2013. הוא שיחק בבלחאם לפני שהוחתם על-ידי פולהאם ב-2015.
במאי 2020 חתם קראבליו על החוזה הראשון שלו עם פולהאם, כשחתם במועדון לשנתיים.
ב-23 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה כמחליף בניצחון 0–2 בגביע הליגה על שפילד ונסדיי.
ב-15 במאי 2021, כבש את שערו הראשון בהפסד 1–3 לסאות'המפטון.
קראבליו פתח בצורה מרשימה את עונת 2021/2022 בצ'מפיונשיפ, כשהבקיע שלושה שערים בחמשת המשחקים הראשונים של העונה.
כתוצאה מכך זכה קראבליו בתואר שחקן החודש הצעיר של הליגה לחודש אוגוסט.
בסך הכל סיים את העונה עם 11 שערים ב-40 הופעות ליגה וסייע לקבוצה לעלות לפרמייר ליג.
בקיץ 2022 חתם בליברפול תמורת 7.7 מיליון אירו.
ב-30 ביולי 2022 ערך הופעת בכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על מנצ'סטר סיטי במשחק מגן הקהילה.
שבוע לאחר מכן ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בתיקו 2-2 נגד פולהאם.
ב-27 באוגוסט 2022 כבש שער בכורה בפרמייר ליג, בניצחון ליברפול 9-0 על בורנמות'.
ב-10 בינואר 2024 הושאל להאל סיטי.
ב-12 באוגוסט 2024, קרבאליו הצטרף לברנטפורד בחוזה לחמש שנים, עם אופציה לשנה נוספת
קראבליו ייצג את נבחרות אנגליה עד גיל 18.
הוא זומן לנבחרת עד גיל 21 של פורטוגל ב-17 במרץ 2022, לפני משחקי מוקדמות אליפות אירופה מול איסלנד ויוון.
פאביו דניאל פריירה ויירה (בפורטוגזית: Fábio Daniel Ferreira Vieira; נולד ב-30 במאי 2000) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר בהמבורג מהבונדסליגה בהשאלה מארסנל.
ויירה, נולד בסנטה מריה דה פיירה שבמחוז אוויירו.
וגדל במחלקות הנוער של פורטו.
הוא שיחק תשעה משחקים בפורטו ב' עמה זכה בליגת האלופות לנוער של אופ"א לעונת 2018/2019.
ויירה שיחק את המשחק הראשון שלו עם הקבוצה הראשונה של פורטו ב-10 ביוני 2020 בהפסד 0–1 למאריטימו במסגרת הליגה הוא הבקיע את השער הראשון שלו בניצחון 5–0 על בלנסש.
ב-17 ביוני 2022 חתם בארסנל מהפרמייר ליג תמורת 35 מיליון אירו.
ב-4 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 1–3 למנצ'סטר יונייטד.
ב-18 בספטמבר כבש שער בכורה, בניצחון 3–0 על ברנטפורד.
ב-27 באוגוסט 2024 חזר ויירה לפורטו בהשאלה לעונה אחת.
בעונת ההשאלה שלו בפורטו כבש ויירה 5 שערים ב-42 הופעות בכל המסגרות.
ב-1 בספטמבר 2025 הושאל ויירה להמבורג מהבונדסליגה.
ויירה שיחק את כל חמשת המשחקים כשפורטוגל סיימה כסגנית באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2019. ב-14 בנובמבר 2019, ויירה כבש את השער הראשון שלו עבור הנבחרת עד גיל 21. באליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2021 הפסידה פורטוגל 0–1 לגרמניה, וויירה נבחר למצטיין הטורניר.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2021: השחקן המצטיין, וקבוצת הטורניר.
פאביו דניאל סוארס סילבה (בפורטוגזית: Fábio Daniel Soares Silva; נולד ב-19 ביולי 2002) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת החלוץ בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת פורטוגל.
סילבה, שנולד בגונומאר שבמחוז פורטו, החל את הקריירה שלו בקבוצת פורטו, לפני שעבר ליריבה בנפיקה ליסבון ב-2015, ולאחר שנתיים חזר לפורטו.
סילבה היה חלק מהסגל של הקבוצה שזכה בליגת האלופות לנוער בעונת 2018/2019. לאחר שכבש 20 שערים ב-26 משחקים עבור הקבוצה עד פברואר 2019, הוא זומן על ידי המאמן סרז'יו קונסייסאו להתאמן עם הקבוצה הבוגרת.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הפורטוגלית ב-10 באוגוסט 2019 בהפסד 2–1 לז'יל ויסנטה, כשהוא בן 17 שנים ו-22 ימים.
בכך עקף את ברונו גאמה כשחקן הצעיר ביותר ששיחק בליגה בתולדות המועדון.
ב-19 בספטמבר במשחק נגד יאנג בויז ברן בשלב הבתים של הליגה האירופית, הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות המועדון ששותף בתחרויות אירופיות.
ב-19 באוקטובר כבש סילבה את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת במהלך הניצחון 0–5 על קוימברוס בגביע הפורטוגלי.
עם השער הזה הוא עקף את רובן נבש ככובש השער הצעיר ביותר בתולדות המועדון בתחרות.
הוא השיג אותו השיא, כשכבש שער עשרה ימים מאוחר יותר בניצחון 0–3 על פמליקאו.
ב-5 בספטמבר 2020 חתם סילבה בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג, בחוזה לחמש שנים תמורת 35 מיליון ליש"ט, והפך לרכש היקר ביותר בתולדות המועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה המלאה שלו במועדון ב-17 בספטמבר 2020 בהפסד לסטוק סיטי בגביע הליגה.
ארבעה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בהפסד 1–3 למנצ'סטר סיטי.
ב-18 בנובמבר 2020 הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו בהפסד 2–1 לברנלי.
בכך הפך סילבה לכובש השער הצעיר ביותר בתולדות המועדון בפרמייר ליג.
ב-19 ביולי 2022 הושאל סילבה לאנדרלכט מהליגה הבלגית לעונה אחת.
ב-24 ביולי ערך הופעת בכורה בקבוצה וכבש שער ראשון בניצחון 0–2 על אוסטנדה.
ב-29 באוגוסט 2025 חתם פאביו סילבה בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה תמורת 25 מיליון אירו.
סילבה שיחק לראשונה בנבחרת פורטוגל עד גיל 15 בשנת 2017. הוא היה חלק מסגל הנבחרת עד גיל 17 שהגיעה לרבע גמר אליפות אירופה 2019, וכבש שער אחד.
אביו של סילבה, חורחה, היה כדורגלן גם כן, ששיחק בעמדת הקשר האחורי, והיה שותף לאליפות ההיסטורית של בואבישטה ב-2001. אחיו של פאביו, ששמו גם כן חורחה, כדורגלן גם הוא בעמדת הקשר האחורי.
פאבוריטן הוא הרובע ה-10 של וינה, אוסטריה הממוקם דרומית לרובעי המרכז.
פאבוריטן הוא אזור עירוני צפוף עם מבני מגורים רבים, אך גם אזורי בילוי ופארקים גדולים.
השם בא מ-פאבוריטה, מתחם ארמון סמי-בארוק ששימש בעבר כטירת ציד ומשמש כיום את ה"טרסיאניום", חטיבת ביניים ותיכון ברובע וידן.
מתקני המכס בגבולה הדרומי המקורי של וינה היו ידועים קו פייבוריטן.
הרובע כולל שישה אזורים: קטסטרלמיינדן פאבוריטן, אינצרדוף-שטאדט, רוטנויסידל, אונטרלה, אוברלה-שטאדט ואוברלה-לאנד.
החלק הצפוני של המחזור הוא הפאבוריטן ההיסטורי (מחוז הפועלים), אזור מגורים בדוגמת רשת עם הרבה בתים בני למעלה מ-100 שנה, בתוספת תעשיות ביניים (כגון המתחם של Ankerbrot AG).
במהלך השנים 1990–2000 נבנה בשוליו המערביים של הרובע פארק העסקים וינה.
פאבוריטן הוא הרובע המאוכלס ביותר מבין רובעי וינה.
רוב אזור המגורים של פאבוריטן מורכב ממגוון בתים בני למעלה מ-100 שנה, כמו גם פיתוחי דיור קהילתיים (כגון הנסון-סידלונג).
ברובע יש גם מבני תעשייה רבים.
ישנם גם אזורי בילוי בחלקו הדרומי של הרובע, כמו פארק הטיפול של הר לאה, מעיינות גופרית, ומרכז הנופש בווינרברג.
בצד הצפוני של לאאר ברג, פארק שעשועים קטן, בוהמישר פרטר.
המחוז גובל ברובע מיידלינג ממערב, ליזינג מדרום מערב, מרגרטן ווידן מצפון וזימרינג ממזרח.
קו הרכבת מהווה את הגבול הצפוני של המחוז העובר למרגלות הווינרברג (הר וינה) לפני שהוא פונה דרומה לעמק ליזינג, שם נמצאות הערים הנרסדורף, לאופולדסדורף ושווכאט השיירות לאוסטריה תחתית.
בשנת 1874 סופח היישוב פאבוריטן לווינה כמחוז העשירי.
מנהל המחוז הראשון היה יוהאן סטאודל שניהל בית מרזח ביישוב.
המחוז הרחיב את גבולותיו במהירות כאשר התעשייה והדיור הנלווה צמחו באזור.
לאחר מלחמת העולם השנייה, וינה חולקה לרבעים ופוצלה בין בעלות הברית, ופייבורטן השתייכה לאזור הסובייטי.
פאבוריטן הורחב בשנת 1954, כאשר סופחו למחוז הכפרים רוטהניוסידל, אוברלה ואונטרלה.
צמיחת אוכלוסין נתונים מ-Statistik Austria
בשנת 1869, השטח הנוכחי של רובע פאבוריטן כלל רק 22,340 תושבים.
בשל זרם העובדים העצום לאזור הרובע עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, גדלה אוכלוסיית הרובע פי 7 עד 1910, כ-159,241 תושבים.
לאחר המלחמה, ירדה אוכלוסיית הרובע עד שנות ה-30, ירדה באופן משמעותי במהלך מלחמת העולם השנייה, אך במשך 40 השנים הבאות גדלה בהדרגה.
בניגוד לרבעים רבים במרכז העיר, מספר האוכלוסייה גדל שוב בשנות ה-50 וה-60, מכיוון שלרובע היה שטח קרקע מספיק עבור מבנים חדשים, שהתרחבו עקב הביקוש לדיור.
משנות ה-70 החלה האוכלוסייה לקפוא; עם זאת, מאז 2001, מספר התושבים גדל באופן משמעותי והסתכם בתחילת 2007 ב-169,578 נפש.
גיל האוכלוסייה בפאבוריטן דומה לממוצע בעיר וינה כולה (נכון לשנת 2001).
מספר הילדים מתחת לגיל 15 היה 14.6%, לעומת ממוצע אזור וינה של 14.7%.
ההתפלגות המגדרית ברובע 47.7% גברים ו-52.8% נשים, ומספר הנשואים בפאבוריטן עמד על 42.9% לעומת 41.2%, מעל הממוצע של וינה.
התושבים הזרים בעלי האחוז הגבוה ביותר ברובע הם אזרחים מסרביה ומונטנגרו העומדים על 5.5% מתושבי הרובע.
6.8% משתמשים כשפת דיבור בשפה הסרבית, 7.4% בטורקית ו-2.6% בקרואטית.
בשנת 2001, 47% מתושבי הרובע הם חברים בכנסייה הקתולית (וינה ברחבי העיר: 49.2%).
כמעט 11.2% מהתושבים מוסלמים (וינה ברחבי העיר: 7.8%), 6.4% משתייכים לכנסייה האורתודוקסית המזרחית, ו-4.1% הם פרוטסטנטים.
עם זאת, כמעט 26.5% מאוכלוסיית הרובע לא השתייכו לשום קבוצה דתית, ול-4.9% לא ניתנה העדפה דת או אחרת.
פאביו מירטי (באיטלקית: Fabio Miretti; נולד ב-3 באוגוסט 2003 בפינרולו שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת גנואה מהסרייה א'.
מירטי גדל במחלקת הנוער של יובנטוס, אליה הגיע ממחלקת הנוער של קונאו.
בסך הכל ערך שש הופעות ליגה במהלך עונה זו.
ב-25 באוגוסט 2024 הושאל מירטי לגנואה לעונה אחת.
ב-20 בנובמבר 2022 ערך מירטי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, בהפסד 2-0 לנבחרת אוסטריה במשחק ידידות.
מקסי לי ריילס השני , הידוע בשם הבמה פאביו פוריין (Fivio Foreign), הוא ראפר אמריקאי מניו יורק.
פרץ לתודעה עם להיטו משנת 2019, "Big Drip", שזכה לרמיקס בהשתתפות ליל בייבי וקוואבו.
ריילס נולד באזור הפלאטבוש המזרחי של ברוקלין.
הוא החל את קריירת הראפ שלו תחת השם "Lite Fivio" בשנת 2011. בשנת 2013 שינה את שמו לפאביו פוריין והקים קולקטיב מוזיקלי בשם 800 פוריין סייד.
ריילס החל לצבור פופולריות לאחר צאת הסינגל "Big Drip".
השיר נכלל במיני-אלבומים שלו משנת 2019, Pain and Love ו-800 B.C.
בנובמבר, הוא חתם על חוזה תקליטים בשווי 750,000 דולר עם קולומביה רקורדס, בשיתוף עם חברת התקליטים של הראפר Mase, "ריץ'-פיש רקורדס".
במאי 2020, ריילס הכניס שני סינגלים למצעד הבילבורד הוט 100; "Demons" של דרייק ו-"Zoo York" של ליל טיג'יי.
באותו החודש, השיק את הארגון ללא מטרות רווח Foreignside Foundation, שמטרתו "לספק משאבים ותוכניות מועילות לנוער בסיכון, חסרי בית, אנשים הקשורים בהווה ובעבר לכנופיות ואנשים בכלא".
ב-11 באוגוסט 2020, ריילס נכלל ב-Freshman Class של מגזין XXL לשנת 2020. במהלך השנה, הופיע במספר שירים של אמנים אחרים, בהם "Spicy" של נאז, "K Lo K" של טורי ליינז, רמיקס ל-"That's a Fact" של פרנץ' מונטנה ו-"I Am What I Am" של קינג וון.
בנובמבר 2020, הוציא את הסינגל "Trust", ובדצמבר הוציא את שיר חג המולד "Baddie on My Wish List", כחלק מפרויקט החג של אפל מיוזיק "Carols Covered".
בשנת 2021, הופיע באלבום Donda של קניה וסט בשירים "Off the Grid" לצד פלייבוי קרטי ו-"Ok Ok" לצד ליל יאכטי ורוגה.
ב-11 בפברואר 2022, הוציא את הסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלו, "City of Gods" בהשתתפות קניה וסט ואלישה קיז.
ב-18 במרץ, יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "Magic City" בהשתתפות קוואבו.
ב-8 באפריל, יצא האלבום, שנקרא B.I.B.L.E.
ומכיל הופעות אורח של אייסאפ רוקי, פולו ג'י, ליל יאכטי, ליל טיג'יי ועוד.
האלבום נכנס למקום התשיעי במצעד הבילבורד 200, עם 29,000 יחידות שקולות לאלבום.
ב-21 בדצמבר 2023, ליל מאבו ופאביו פוריין פרסמו את השיר "Teach Me How To Drill".
פאביו ססאר מונטזינה (בפורטוגזית: Fábio César Montezine בערבית: فابيو سيزار مونتيزإني; נולד ב-24 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר ברזילאי בעל אזרחות קטרית ששיחק בעמדת הקשר.
מונטזינה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סאו פאולו ובגיל 21 הצטרף לקבוצה הבוגרת של סנטה קרוס.
בינואר חתם בוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית.
ב-8 באפריל 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לבאניק אוסטרבה.
ב-18 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד ויקטוריה ז'יז'קוב.
ב-1 ביולי 2001 הצטרף לאודינזה מהסרייה א' אך כעבור זמן קצר הושאל לנאפולי.
בסיום העונה רכשה נאפולי את כרטיס השחקן שלו והוא חתם במועדון לשנתיים.
ב-8 באוקטובר 2004 חתם באבלינו.
בקיץ חתם באל-ערבי מליגת העל הקטרית.
כעבור שנה חתם באום סלאל עמה זכה בגביע בעונת .
בינואר חתם בא-ריאן עמה זכה בגביע שלוש פעמים.
בהמשך הקריירה חזר לקדנציה נוספת בשתי קבוצות האחרונות ובקיץ פרש מכדורגל.
בזכות ההצלחה שלו בקטר והעובדה שעברו 5 שנים מאז שעבר לגור במדינה (לצורך עבודתו), ססאר קיבל אזרחות קטרית שהקנתה לו את הזכות לשחק בנבחרת קטר.
ב-10 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד .
ב-26 במרץ הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד .
ססאר השתתף עם הנבחרת גם בגביע אסיה בכדורגל 2011.
פאביו וירז'יניו דה לימה (בפורטוגזית: Fábio Virginio de Lima, בערבית: فابيو فيرجينيو دي ليما, בתעתיק מדויק: פאביו פירג'יניו די לימא; נולד ב-30 ביוני 1993 באראסאז'י שבפאראיבה, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי-אמירתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
לימה שיחק בברזיל בקבוצות הבוגרות של ואסקו דה גאמה מליגת העל הברזילאית ואיקאסה ואתלטיקו גויאניינסה מליגת המשנה הברזילאית.
ב-21 ביולי 2014 חתם לימה באל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
בחודש פברואר 2020 קיבל לימה אזרחות אמירתית.
ב-12 באוקטובר 2020 ערך לימה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בהפסד 2-1 לנבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
ב-29 במרץ 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 6-0 על נבחרת הודו במשחק ידידות.
פאביו לנזוני (באיטלקית: Fabio Lanzoni; נולד ב-15 במרץ 1959, ידוע בשם הבמה פאביו) הוא שחקן ודוגמן איטלקי.
לנזוני נולד במילאנו ולו אח גדול ואחות קטנה.
בנעוריו עסק בכמה ענפי ספורט בהם גלישת רוח וסקי סלאלום.
לנזוני החל בקריירת דוגמנות לאחר שהתגלה על ידי צלם.
הוא למד תקופה באוניברסיטה, אך נשר מן הלימודים, ולאחר מכן נסע לארצות הברית והוחתם בסוכנות פורד.
לנזוני נודע בכך שהופיע על מספר רב של כריכות ספרי רומן רומנטי.
ב-1990 הופיע בתפקיד קטן של מלאך במותחן הפסיכולגי "The Exorcist III", ב-1991 הופיע כגבר הנראה טוב בסרט "Scenes from a Mall" לצד וודי אלן, ב-1992 גילם שומר ראש בסרט המוות נאה לה.
ב-1993 נבחר על ידי ורסצ'ה לשמש כפנים של הבושם "Mediterraneum".
באותה שנה גם התפרסמה הביוגרפיה שלו.
הוא התארח בפרק של התוכנית הטופ מודל הבאה במסגרתו התבקשו המתמודדות להצטלם בסגנון שערי רומן רומנטי.
לנזוני ביצע הופעת קמע בכמה סרטים וביניהם זולנדר שעוסק בעולם הדוגמנות, הוא גם הופיע בתפקיד עצמו במספר סדרות טלוויזיה ובין היתר הופיע במספר פרקים של אופרת הסבון היפים והאמיצים.
ב-2011 פרסם את מותג תכשירי הרחצה אולד ספייס.
הוא שימש כדובר החברה האמריקנית לסרטן.
פַּאבוֹל יוֹזֶף שַׁפַארִיק (בסלובקית: Pavol Jozef Šafárik; ) היה פילולוג, משורר, , היסטוריון ואתנוגרף סלובקי בממלכת הונגריה.
הוא היה אחד מראשוני ה המדעיים.
אביו, פאבול שפאריק (1761–1831), היה כומר פרוטסטנטי בקובליארובו ולפני כן מורה ב, שם גם נולד.
אמו, קטרינה קארסובה (1764–1812), נולדה למשפחת אצולה זוטרה ענייה ב ועבדה בעבודות שונות כדי לעזור למשפחה באזור העני של קובליארובו.
לפאבול יוזף שפאריק היו שני אחים גדולים ואחות גדולה אחת.
אח אחד, ששמו היה גם פאבול יוזף, נפטר לפני לידתו של שפאריק.
בשנת 1813, לאחר מותה של קטרינה, אביו של שפאריק נישא לאלמנה רוזאליה דראבובה, אף ששפאריק ואחיו ואחותו התנגדו לנישואים אלו.
המורה המקומי סיפק לשפאריק ספרים בצ'כית.
ב-17 ביוני 1822, כאשר שהה בנובי סאד, פאבול יוזף שפאריק נישא ליוליה אמברוזי דה סדן (בסלובקית: יוליה אמברוזיובה; 1803–1876), אישה אינטליגנטית מאוד ממשפחת אצולה הונגרית זוטרה, שנולדה בשנת 1803 במה שהיא כיום סרביה.
היא דיברה סלובקית, צ'כית, סרבית ורוסית, ותמכה בשפאריק בעבודתו המדעית.
בנובי סאד, נולדו להם שלוש בנות (לודמילה, מילנה, בוז'נה) ושני בנים (מלאדן סוואטופלוק, וויטייך), אך שתי הבנות הראשונות והבן הראשון נפטרו זמן קצר לאחר לידתם.
עם הגעתו של שפאריק לפראג, נולדו להם 6 ילדים נוספים, מתוכם אחד נפטר זמן קצר לאחר לידתו.
ירוסלב (1833–1862) הפך לרופא צבאי ולאחר מכן לעוזר הבכיר ביותר באקדמיית יוזף בווינה.
ולדיסלב (נולד ב-1841) הפך לחייל מקצועי, ובוז'נה (נולדה ב-1831) נישאה ל (1825–1888), היסטוריון ספרות ופוליטיקאי צ'כי שעבד למשך תקופה מסוימת כמורה פרטי במשפחתו של שפאריק.
וויטייך כתב ביוגרפיה על אביו – "Co vyprávěl P.
Šafařík" (מה שאמר שפאריק); והנכד קונסטנטין יירצ'ק, בנם של בוז'נה ויוזף יירצ'ק, כתב את המחקר Šafařík mezi Jihoslovany (שפאריק בקרב ).
פאבל בילה את ילדותו באזור קובליארובו שבצפון , אזור שאופיין בטבע יפהפה ובתרבות סלובקית עשירה.
הוא רכש את השכלתו הבסיסית מאביו.
כפי שתיאר זאת בנו של פאבול יוזף שפאריק, וויטייך, מאוחר יותר בספרו :
כשמלאו לו שבע שנים, אביו הראה לו רק אלפבית אחד, והוא למד בכוחות עצמו לקרוא.
מאז, הוא תמיד ישב על התנור וקרא.
בגיל שמונה, הוא כבר קרא את כל התנ"ך פעמיים, ואחת מפעילויותיו האהובות הייתה להטיף לאחיו ולאחותו, ולתושבים המקומיים.
בשנים 1805–1808 שפאריק למד בגימנסיה "נמוכה" (במקורות מסוימים היא מתוארת כבית ספר פרוטסטנטי שהפך אז לבית ספר תיכון לטיני) ברוז'ניאבה, שם למד לטינית, גרמנית והונגרית.
מכיוון שלא היה לו מספיק כסף לממן את לימודיו, הוא המשיך את לימודיו ב במשך שנתיים, שם יכול היה להתגורר עם אחותו.
באותה תקופה, היה הכרחי לחלוטין לכל מי שרצה להיות מדען מצליח בממלכת הונגריה (שכללה את סלובקיה של היום) שתהיה לו שליטה טובה בלטינית, גרמנית והונגרית.
מכיוון שהתיכון ברוז'ניאבה התמחה בהונגרית והתיכון בדובשינה בגרמנית, ושפאריק היה תלמיד מצוין ולשני בתי הספר הייתה מוניטין טוב, כל התנאים המוקדמים לקריירה מוצלחת התמלאו כבר בגיל 15.
בשנים 1810–1814 למד ב האוונגליסטי של העיירה , שם הכיר סטודנטים פולנים, סרבים ואוקראינים רבים, ואת ידידו החשוב ביותר, , שאיתו קרא יחד טקסטים של מחיי הלאומיות הסלובקית והצ'כית, במיוחד את אלה של .
הוא גם התוודע לספרות קלאסית ולאסתטיקה הגרמנית (גם הודות לספרייה של הליצאום), והחל לגלות עניין ב.
מכיוון שזה היה בית ספר גרמני ברובו, הוא הצליח לקבל מלגה (חלקית) לאוניברסיטה בגרמניה.
שפאריק עבד כמורה פרטי במשפחתו של דוד גולדברגר בקז'מרוק בין השנים 1812 ל-1814, עבודה שהמשיך בה גם שנה לאחר שסיים את לימודיו בקז'מרוק.
אימו נפטרה בסוף 1812 ואביו נישא בשנית שישה חודשים לאחר מכן.
יצירתו הגדולה הראשונה הייתה כרך שירים בשם "מוזת הטטרה עם לירה סלאבית", שפורסם ב-1814 .
השירים נכתבו בתקן המיושן של התרגום הפרוטסטנטי של התנ"ך למוראבית, ששימש את הלותרנים הסלובקים בפרסומיהם, עם יסודות רבים מסלובקית וכמה מפולנית.
בשנת 1815 החל ללמוד באוניברסיטת פרידריך שילר בינה, שם הפך ממשורר למדען.
זה היה רצון אביו, שמימן את לימודיו שם.
הוא השתתף בהרצאות בהיסטוריה, פילולוגיה, פילוסופיה ומדעי הטבע, למד ספרים של הרדר ופיכטה, עקב אחרי הספרות של אותה תקופה ולמד ספרות קלאסית.
בזמן שהותו שם, תרגם לצ'כית את "העננים" של אריסטופנס (פורסם ב-Časopis Českého musea [כתב העת של המוזיאון הבוהמי] בשנת 1830) ואת "מרי סטיוארט" של פרידריך שילר (פורסם בשנת 1831).
ב-1816, הוא התקבל כחבר בחברה הלטינית של ינה.
17 משיריו של שפאריק שנכתבו בתקופה זו (1815–1816) הופיעו בפרסום "Prvotiny pěkných umění" (ראשיתן של האמנויות היפות) בווינה, והפכו את שפאריק למוכר בקרב הסלובקים והצ'כים.
בינה, אותה חיבב שפאריק מאוד, הוא למד בעיקר ליישם שיטות מדעיות ומצא חברים חדשים רבים.
אחד מהם היה הסופר הסלובקי החשוב , וחבר אחר, , הציג אותו בפני יוהאן וולפגנג פון גתה.
אף שהיה תלמיד מצטיין, שפאריק נאלץ לעזוב את אוניברסיטת ינה במאי 1817 מסיבות לא ידועות (ככל הנראה מחוסר כסף).
ב-1817, בדרכו חזרה הביתה, הוא ביקר בלייפציג ובפראג.
בפראג, שם חיפש עבודה כמורה פרטי, שהה חודש אחד והצטרף לחוג הספרותי, שחבריו היו , יוזף יונגמן ו, אותם הכיר שפאריק באופן אישי.
בין קיץ 1817 ליוני 1819, שפאריק עבד כמורה פרטי בפרסבורג במשפחתו הידועה של גשפר קוביני.
הוא הפך גם לידיד קרוב של הצ'כי פרנטישק פאלאצקי, שאיתו החליף מכתבים עוד קודם לכן וגם הוא עבד כמורה פרטי בפרסבורג באותה תקופה.
העיר פרסבורג הייתה מרכז חברתי ואינטלקטואלי של ממלכת הונגריה באותה עת.
באביב 1819, שפאריק התיידד עם הסופר והפוליטיקאי הסלובקי החשוב יאן קולאר.
לפני שיצא לדרום ממלכת הונגריה (כיום סרביה), בילה שפאריק זמן מה בקובליארובו ועם סבו בהנקובה.
זו הייתה הפעם האחרונה שבה ראה שפאריק את מולדתו.
באפריל 1819 עזר לו ידידו יאן בלאהוסלב בנדיקטי עזר לו לקבל תואר דוקטור, שהיה נחוץ לו כדי להיות מנהל גימנסיה חדשה בנובי סאד, בדרום ממלכת הונגריה, שם התיידד עם המורה והסופר .
בין השנים 1819 ל-1833 שימש כמנהל ומורה בגימנסיה האורתודוקסית סרבית בנובי סאד.
כל שאר המורים בגימנסיה היו סרבים, כולל הסופר , שלימד שם באותה תקופה כמו שפאריק.
הוא עצמו לימד מתמטיקה, פיזיקה, לוגיקה, רטוריקה, שירה, תורת הסגנון וספרות קלאסית בלטינית, גרמנית, וכאשר התחזקה ה (הונגריזציה) מצד הרשויות, גם בהונגרית.
משנת 1821 ואילך, עבד גם כמורה פרטי לבן אחיינו של המטרופוליט .
בשנת 1824 נאלץ לוותר על משרת המנהל מכיוון שממשלת אוסטריה אסרה על הכנסייה האורתודוקסית הסרבית להעסיק פרוטסטנטים מממלכת הונגריה.
עקב כך, שפאריק, שנאלץ לממן את משפחתו החדשה, איבד מקור הכנסה משמעותי.
לכן ניסה למצוא משרת הוראה במולדתו, אך מסיבות שונות לא הצליח.
בנובי סאד למד ועתיקות, ורכש ספרים וכתבי יד נדירים רבים – במיוחד בסלאבית כנסייתית עתיקה – שבהם השתמש מאוחר יותר בפראג.
הוא גם פרסם אוסף של ואמרות בשיתוף פעולה עם יאן קולאר ואחרים .
ספר זה היה הניסיון הראשון לספק תיאור שיטתי של שפות סלאביות כמכלול.
ב-1832 שפאריק החליט סופית לעזוב את נובי סאד וניסה למצוא עבודת הוראה או ספרנות ברוסיה, אך שוב ללא הצלחה.
ב-1833, בעזרתו של יאן קולאר ובהזמנת ידידים משפיעים בפראג שהבטיחו לממן אותו, הוא עבר לפראג, שם בילה את שארית חייו.
במהלך כל שהותו בפראג, ובמיוחד בשנות ה-40 של המאה ה-19, עצם קיומו היה תלוי ב-380 הפורינטים שקיבל מדי שנה מחבריו הצ'כים, בתנאי שהוצהר במפורש על ידי פרנטישק פאלאצקי: "מעתה והלאה, כל דבר שתכתוב, תכתוב אותו בצ'כית בלבד".
שפאריק שימש כעורך של כתב העת Světozor ("מבט עולמי", 1834–1835).
ב-1837 אילץ אותו העוני לקבל את התפקיד הלא נעים של צנזור פרסומים צ'כיים, תפקיד עליו ויתר ב-1847. בין 1838 ל-1842 שימש תחילה כעורך, ולאחר מכן כמנהל, של כתב העת "Časopis Českého musea" ("מגזין המוזיאון הצ'כי"), ומ-1841 שימש כאוצר בספריית אוניברסיטת פראג.
בפראג, הוא פרסם את רוב עבודותיו, ובמיוחד את יצירתו הגדולה ביותר, "Slovanské starožitnosti" ("קדמוניות הסלאבים") ב-1837. הוא גם ערך את הכרך הראשון של ה"Výbor" (מבחר מסופרים צ'כים קדומים), שהופיע בחסות החברה הספרותית של פראג ב-1845. לספר זה צירף דקדוק של צ'כית עתיקה (Počátkové staročeské mluvnice).
באוסף המאמרים "Hlasowé o potřebě jednoty spisowného jazyka pro Čechy, Morawany a Slowáky" ("קולות על הצורך בשפה תקנית אחידה עבור הבוהמים, המוראבים והסלובקים"), שפורסם על ידי יאן קולאר בשנת 1846, שפאריק מתח ביקורת מתונה על הצגתו של ליודוביט שטור את השפה הסלובקית התקנית החדשה (1843).
שפה זו החליפה את התקן הלותרני הקודם, שהיה קרוב יותר לצ'כית (הקתולים הסלובקים השתמשו בתקן שונה).
שפאריק – בניגוד לרוב עמיתיו הצ'כים – תמיד ראה בסלובקים אומה נפרדת מהצ'כים (לדוגמה, במפורש בעבודותיו "...Geschichte der slawischen Sprache" ("היסטוריה של השפה הסלאבית...") וב-"Slovanský národopis" ("אתנוגרפיה סלאבית")), אך הוא תמך בשימוש בצ'כית שעברה "סלובקיזציה" ("סגנון סלובקי של השפה הצ'כית") כשפה התקנית היחידה בקרב העם הסלובקי.
במהלך מהפכת 1848 בהונגריה הוא עסק בעיקר באיסוף חומרים לספרים על ההיסטוריה הסלאבית הקדומה ביותר.
בשנת 1848 מונה למנהל ספריית אוניברסיטת פראג.
ולפרופסור מן המניין לפילולוגיה סלאבית באוניברסיטת פראג, אך התפטר מתפקידו כפרופסור ב-1849 והמשיך לכהן רק כראש הספרייה האוניברסיטאית.
הסיבה להתפטרות זו הייתה שבמהלך מהפכות 1848–1849 הוא השתתף ב ביוני 1848, ובכך עורר את חשדן של הרשויות האוסטריות.
במהלך התקופה ה שלאחר דיכוי המהפכה (מה שמכונה האבסולוטיזם של באך), הוא חי חיים מבודדים ולמד במיוחד ספרות צ'כית עתיקה ותרבות וטקסטים בסלאבית כנסייתית עתיקה.
בשנים 1856–1857, כתוצאה מחרדות רדיפה, עבודת יתר ובריאות לקויה, הוא חלה פיזית ונפשית ושרף את רוב התכתובות שלו עם אישים חשובים (למשל, עם יאן קולאר).
במאי 1860, הדיכאונות שלו גרמו לו לקפוץ לנהר ולטאבה, אך הוא ניצל.
אירוע זה עורר סערה ניכרת בקרב הציבור הרחב.
בתחילת אוקטובר 1860 הוא ביקש לפרוש מתפקידו כראש הספרייה האוניברסיטאית.
קיסר אוסטריה פרנץ יוזף הראשון עצמו אישר לו זאת במכתב שנכתב על ידו והעניק לו פנסיה שהייתה שוות ערך לשכרו המלא הקודם של שפאריק.
שפאריק נפטר ב-1861 בפראג ונקבר בבית הקברות האוונגליסטי ברובע .
"...Ode festiva" (לבוצ'ה, 1814) – אודה לברון והקולונל אנדריי מריאשי, הפטרון של הליצאום בקז'מרוק, לרגל שובו מהמלחמה נגד נפוליאון.
"Tatranská múza s lyrou slovanskou" (לבוצ'ה, 1814) מילולית: "מוזת הטטרה עם לירה סלאבית" – שירים בהשראת הספרות הקלאסית והאירופית בת זמנו (דוגמת פרידריך שילר) וכן ממסורות ואגדות סלובקיות (דוגמת יוראי יאנושיק).
Promluvení k Slovanům [מילולית: נאום לסלאבים] ב: Prvotiny pěkných umění (1817, ?) – בהשראת הרדר וספרות לאומית אחרת, הוא קורא לסלובקים, המוראביים והבוהמיים לאסוף שירי עם.
Počátkové českého básnictví, obzvláště prozodie (1818, פרסבורג), יחד עם פרנטישק פאלאצקי [מילולית: יסודות השירה הצ'כית, בפרט של הפרוזודיה] – עוסק בנושאים טכניים של כתיבת שירה.
1–2 (פשט 1823–1827) /Národnie zpiewanky- Pisne swetské Slowáků v Uhrách (1834–1835, בודה), יחד עם יאן קולאר [מילולית: שירי חולין של העם הסלובקי בממלכת הונגריה].
נאספו והוצאו לאור על ידי פ.
1–2 / שירי עם – שירי חולין של הסלובקים בממלכת הונגריה.
Geschichte der slawischen Sprache und Literatur nach allen Mundarten (1826, פשט), [מילולית: היסטוריה של השפה והספרות הסלאבית לפי כל השפות] – ספר ענק בסגנון אנציקלופדיה, הניסיון הראשון לתת תיאור שיטתי של השפות הסלאביות בכללותן.
Über die Abkunft der Slawen nach Lorenz Surowiecki (1828, בודה) [מילולית: על מוצא הסלאבים לפי לורנץ סורובייצקי] – נועד להיות תגובה לטקסט של סורובייצקי, הטקסט התפתח לספר על מולדתם של הסלאבים ומאתגר את התיאוריה המודרנית לפיה הסלאבים היו חדשים באירופה במאות ה-5 וה-6 לספירה.
Serbische Lesekörner oder historisch-kritische Beleuchtung der serbischen Mundart (1833, פשט) [מילולית: אנתולוגיה סרבית או הסבר היסטורי וביקורתי של השפה הסרבית] – הסבר על אופייה והתפתחותה של הסרבית.
Monumenta Illyrica (1839, פראג) – מונומנטים של ספרות סלאבית דרומית עתיקה, אשר מצהירים בבירור את דעותיו שסלאבים הם אילירים.
...Die ältesten Denkmäler der böhmischen Sprache (1840, פראג) [מילולית: המונומנטים העתיקים ביותר של השפה הצ'כית...], יחד עם פרנטישק פאלאצקי.
Slovanský národopis (1842, 2 מהדורות, פראג) [מילולית: אתנולוגיה סלאבית], עבודתו השנייה בחשיבותה, הוא ביקש לתת תיאור מלא של האתנולוגיה הסלאבית; מכיל נתונים בסיסיים על אומות סלאביות בודדות, יישובים, שפות, גבולות אתניים ומפה, שבה הסלאבים נחשבים רשמית לאומה אחת המחולקת ל"יחידות לאומיות" סלאביות.
כפי שהוא מדגים: כל הסלאבים נקראו בעבר סרבים/סורבים ולפני כן אילירים.
לפיכך, פעם אומה אחת התפצלה לשבטים קטנים יותר שיצרו מאוחר יותר מדינות, שני שבטים שמרו על שמם המקורי: סרבים לוזאטים (כיום מיעוט בגרמניה) וסרבים של הבלקן החיים בשטחים של סרביה, מונטנגרו, בוסניה והרצגובינה של ימינו וחלקים מקרואטיה.
Juridisch – politische Terminologie der slawischen Sprachen Oesterreich (וינה, 1850) [טרמינולוגיה משפטית ופוליטית של השפות הסלאביות באוסטריה], מילון שנכתב יחד עם .
שפאריק וארבן הפכו – בהוראת אלכסנדר פון באך – לחברים בוועדה משפטית סלבית באוסטריה.
Památky dřevního pisemnictví Jihoslovanů (1851, פראג) [מילולית: אנדרטאות של ספרות ישנה של הסלאבים הדרומיים] – מכיל טקסטים סלאביים חשובים של הכנסייה הישנה
Památky hlaholského pisemnictví (1853, פראג) [מילולית: אנדרטאות של ספרות גלגולית]
Glagolitische Fragmente (1857, פראג), יחד עם Höfler [מילולית: שברים גלגוליטיים]
Über den Ursprung und die Heimat des Glagolitismus (1858, פראג) [מילולית: על מוצאו ומולדתו של הכתב הגלגוליטי] – כאן הוא קיבל את הדעה כי האלפבית הגלגוליטי עתיק יותר מזה הקירילי
Geschichte der südslawischen Litteratur1–3 (1864–1865, פראג) [מילולית: תולדות הספרות הסלבית הדרומית], בעריכת יירצ'ק
מוסדות, מקומות ורחובות שנקראו על שם שפאריק:
אוניברסיטת פאבול יוזף שפאריק בקושיצה קרויה על שמו.
גימנסיית פאבול יוזף שפאריק ברוז'ניאבה קרויה על שמו.
רחוב בנובי סאד ורחוב בבלגרד קרויים על שמו.
מרכז התרבות הסלובקי פאבול יוזף שפאריק בנובי סאד.
רחוב בפראג קרוי על שמו.
רחובות ב קרויים על שמו.
טורנאליה היא עיר בדרום סלובקיה עם רוב הונגרי.
פאביו רפאל רודריגש קרדוסו (בפורטוגזית: Fábio Rafael Rodrigues Cardoso; נולד ב-19 באפריל 1994) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הבלם בסביליה מהלה ליגה.
קרדוסו התחיל את הקריירה בבנפיקה ב' מהליגה הפורטוגלית השנייה ב-11 באוגוסט 2012. ב-15 בינואר 2015 הוא הושאל לפאסוש די פריירה מהפרימיירה ליגה.
ב-7 ביולי 2016 חתם על חוזה לארבע שנים בויטוריה סטובל מהפרימיירה ליגה.
ביוני 2017 עבר לריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת 1.3 מיליון ליש"ט.
ב-30 ביולי 2018 שוחרר מהמועדון.
לאחר שעזב את ריינג'רס, קרדוסו חתם על חוזה לארבע שנים בסנטה קלרה מהפרימיירה ליגה.
ב-1 ביולי 2021 חתם על חוזה לחמש שנים בפורטו מהפרימיירה ליגה.
ב-14 באוגוסט 2024 הושאל לאל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות עד לסוף העונה.
ב-1 בספטמבר 2025 חתם על חוזה לשנתיים בסביליה מהלה ליגה.
פאביו וורדלי (נולד ב-18 בדצמבר 1994) הוא מתאגרף מקצועי בריטי.
הוא מחזיק בתואר אלוף משקל כבד של ארגון האיגרוף העולמי (WBO) מאז נובמבר 2025. הוא מחזיק גם בתואר הזמני במשקל כבד של איגוד האיגרוף העולמי (WBA) מאז יוני 2025. ברמה האזורית, הוא החזיק באליפויות רבות במשקל כבד, כולל אליפות בריטניה וחבר העמים בין 2022 ל-2025.
וורדלי מנוהל על ידי דיליאן ווייט ומאומן על ידי בן דיווידסון הוא ניצח ב-20 מתוך 21 קרבותיו המקצועיים, מתוכם 19 בנוקאאוט.
הוא זכה בתואר האנגלי הפנוי במשקל כבד כשניצח את סיימון ואלילי בנוקאאוט בסיבוב השלישי ב-1 באוגוסט 2020.
אלופת בריטניה וחבר העמים הבריטי
וורדלי זכה בתואר הבריטי במשקל כבד ב-26 בנובמבר 2022 לאחר שכפה עצירת קרן בסיבוב השלישי נגד נתן גורמן .
ב-28 באוקטובר 2023, וורדלי נלחם נגד דייוויד אדליי בקרב טייסון פיורי נגד פרנסיס נגאנו בערב הסעודית, כאשר תואר המשקל הכבד הפנוי של חבר העמים הבריטי, אליפות בריטניה של וורדלי, חגורת ה־WBO האירופית במשקל כבד ותואר ה-WBA הבין-יבשתי במשקל כבד היו כולם זמינים.
וורדלי ניצח בקרב באמצעות נוקאאוט טכני בסיבוב השביעי.
ב-31 במרץ 2024, הוא שמר על 4 תארים שלו בתיקו החלטה מפוצלת נגד פרייזר קלארק בארנה O2 בלונדון.
באוגוסט 2024, חתם וורדלי על חוזה רב-קרבי עם קווינסברי פרומונשינס של פרנק וורן לקראת קרב חוזר עם קלארק בקינגדום ארנה בריאד, ערב הסעודית, ב-12 באוקטובר 2024, אותו ניצח בנוקאאוט בסיבוב הראשון.
וורדלי ויתר על התואר הבריטי שלו במרץ 2025 לאחר שנבחר למתמודד חובה על אליפות ה־WBA במשקל כבד, אותה החזיק קוברט פולב .
אלופת הזמנית של ה-WBA וה-WBO במשקל כבד
הוא התמודד מול ג'אסטיס הוני על תואר הזמני של ה-WBA במשקל כבד בפורטמן רואד באיפסוויץ' ב-7 ביוני 2025. במקור, הוא היה אמור להתמודד מול ג'ארל מילר על התואר, אך מילר נאלץ לפרוש ב-30 באפריל עקב פציעה בכתף.
הוני ניצח את וורדלי במשחק אאוטבוקס במשך תשעה סיבובים והיה רחוק מהשיא בטבלת התוצאות לפני שוורדלי הוציא אותו לפתע בנוקאאוט בסיבוב העשירי עם חבטה ימינה, וזכה בתואר.
ב-25 באוקטובר 2025, וורדלי ניצח את אלוף ה-WBO לשעבר במשקל כבד, ג'וזף פארקר, בסיבוב ה-11 בניצחון טכני.
לאחר שהדהים את פארקר ואילץ אותו לעמוד מול החבלים, וורדלי שחרר מטח אגרופים שגרם לשופט הווארד פוסטר לוותר על הניצחון.
עם ניצחון זה, וורדלי זכה בתואר הזמני במשקל כבד של ה-WBO .
וורדלי הפך לאלוף WBO מלא ב-17 בנובמבר 2025, כאשר אולכסנדר אוסיק ויתר על התואר לאחר שקיבל הוראה להתמודד מולו.
כיום פאביו וורדלי מדורג במקום הראשון במחלקה במשקל כבד בדירוג של ה־Ring אחרי אלוף העולם אולכסנדר אוסיק.
"אני לא מאמין שהצלחתי", אומר וורדלי ל"רינג".
"אני מסתכל על הדירוג, רואה את עצמי בראש וצוחק.
אני חושב 'איך אני מצליח לעשות את זה?'"
אלוף WBO במשקל כבד (90 ק"ג ומעלה)
אלוף הזמני של ה-WBA במשקל כבד (90 ק"ג ומעלה)
אלוף הזמני של ה-WBO במשקל כבד (90 ק"ג ומעלה)
אלוף חבר העמים הבריטי במשקל כבד (90 ק"ג ומעלה)
אלוף בריטניה במשקל כבד (90 ק"ג ומעלה)
אלוף אירופה של ה-WBO (90 ק"ג ומעלה)
אלוף ה-WBA היבשתי (90 ק"ג ומעלה)
אלוף אנגליה (90 ק"ג ומעלה)
פאבל הראשון, קיסר רוסיה היה קיסר רוסיה משנת 1796 ועד רציחתו.
בעידנו הוא פעל לשוויון חברתי ולהורדת כוח האצולה מה שגרם לרציחתו בידי סוכני האצולה הרוסית.
פאבל נולד ב-1 באוקטובר 1754 לנסיכה יקטרינה, אשת יורש העצר ולימים יקטרינה הגדולה, קיסרית רוסיה.
הגרסה הרשמית טענה כי אביו היה בעלה של יקטרינה, פיוטר השלישי, קיסר רוסיה, אך ישנן סברות כי אביו האמיתי של פאבל היה מאהבה של יקטרינה, סרגיי סלטיקוב.
כבר מגיל צעיר התגלו בינו לבין אמו מחלוקות ואף שנאה.
פאבל מעולם לא סלח על אחריותה לרצח אביו ואף חשש שהיא תרצח אותו - הוא אף האשים אותה בפומבי שהיא ערבבה שברי זכוכית באוכל שהוגש לו.
במשך תקופה ארוכה ניקיטה פנין היה המחנך של פאבל.
היחסים בין פאבל ומחנכו היו קרובים מאוד גם כאשר פאבל התבגר.
בהשפעת מחנכו פאבל היה תומך של התקרבות רוסיה לפרוסיה.
לאחר מות אביו בשנת 1762, מונה פאבל לדוכס הולשטיין-גוטורפ.