tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינתיים בזרקסס, אד נתקל בקבוצת אישבלים שרוצה לקחת אותו בשבי, אך מתנגד להם.
אישבלית זקנה מספרת לו שהיא הכירה את הוריה של וינרי ושהם נרצחו על ידי סקאר.
הוא חוזר לריזנבול שם הוא פוגש בואן הוהנהיים, עליו הוא כועס מכיוון שנטש אותם, ומסרב להכיר בו כאביו.
הוהנהיים עוזב בבוקר למחרת ומזהיר את פינאקו, סבתה של וינרי, שמשהו נורא עומד לקרות במדינה.
גם אז עוזב וחוזר לסנטרל, שם הוא רוקח תוכנית לפתות את סקאר לתקוף אותו ואת אל ובכך להכריח את ההומונקולים לצאת ולהגן עליהם משום שאסור לתת להם למות, ואז ללכוד אותם ולחלץ מהם מידע.
לין מציע לשתף אתם פעולה כיוון שגם הוא מעוניין במידע על חיי נצח.
התוכנית מצליחה ולין ושומרת ראשו לאן-פאן תוקפים את גלאטוני כאשר הוא בדרך לזירת הקרב, אך אינם מצליחים להתמודד עם קינג בראדלי שמופיע במקום.
לאן-פאן נאלצת לקטוע את זרועה כדי להימלט, אך זהותו האמיתית של הפיהרר נחשפת כהומונקולוס ראת'.
בינתיים, אד מכריח את סקאר להתעמת עם עברו כרוצח הרופאים שטיפלו בו, בלי לדעת שווינרי נמצאת בקרבת מקום ושומעת את שיחתם.
היא מתעמתת עם סקאר שמספר לה את סיפורו, ושהלם הקרב גרם לו לראות בכל האמסטריסיאנים אויבים, גם כאשר שכב במיטת הטיפולים.
סקאר נמלט מהמקום ובשעה שאל רודף אחריו, אד דואג להעביר את וינרי למקום בטוח.
גלאטוני מתקיף את סקאר, אך אז לין מופיע ומצליח ללכוד אותו.
אד ואל מנסים לתפוס גם את סקאר, אך אז מופיעה מיי צ'אנג, נסיכה נוספת משינג שחברה אל סקאר, ועוזרת לו להימלט בעזרת שימוש באלקהסיה.
רוי וריזה מגיעים ולוקחים את לאן-פאן לרופא שייטפל בה, אך כאשר גלאטוני מגלה שרוי הוא זה שהרג את לאסט, הוא משתחרר ומתחיל להשתולל.
כולם בורחים פרט לאד ואל, שנשארים להילחם בו כיוון שאסור לו להרוג אותם, וגם לין שלא מוכן לוותר על מטרתו, אך גלאטוני לא נרגע ובטירופו בולע את אד, לין ואנבי שהגיע למקום כדי לשחרר את גלאטוני.
גלאטוני מסכים לקחת את אל לאבא של ההומונקולים, שאולי יידע אם ניתן לעזור לאד ואנבי, ומוביל אותו למשכן שלהם מתחת לסנטרל.
סקאר ומיי עוקבים אחריהם, אך מותקפים על ידי כימרות ששומרות על המעבר.
בתוך הבטן של גלאטוני, אנבי מסביר לאד ולין שגלאטוני הוא למעשה ניסוי כושל של אביהם ליצור שער אל האמת, ושהם נמצאים כעת בתוך יקום מקביל שאין ממנו יציאה.
הוא גם מספר להם שההומונקולים היו אלה שאחראיים למלחמת אישבל, ושהוא עצמו התחיל אותה על ידי כך שהתחזה לחייל וירה בילדה אישבלית.
אד מעלה השערה לפיה אם יצליח לפתוח את השער האמיתי, הם יוכלו לצאת דרכו החוצה.
הם אכן מצליחים, ובתוך האמת אד רואה את גופו האנושי של אל ומנסה לקחת אותו החוצה, אבל לא יכול מפני שאל יכול לצאת רק עם נשמתו-שלו.
אד מבטיח לו שיחזור לקחת אותו יום אחד.
אד, אנבי ולין יוצאים מבטנו של גלאטוני בדיוק כאשר הוא ואל מגיעים למשכנו של אבא, שנראה בדיוק כמו הוהנהיים ויכול להשתמש באלכימיה בלי לזוז כלל ובלי התחשבות ב"חוק השוויון".
הוא רוצה להרוג את לין, כיוון שהוא אינו קורבן אדם ולא אמור לדעת על המקום הזה, אך לאחר שהאחרון מצליח להתנגד לו, הוא מחליט במקום זאת להשתמש בגופו ולברוא בו מחדש את גריד.
לין מחליט לא להתנגד משום שכך יזכה בחיי נצח, והוא הופך לגריד מרצונו החופשי.
סקאר ומיי מופיעים ו"אבא" מבקש להרוג גם אותם, אך אד ואל מחליטים לשתף אתם פעולה כדי שיוכלו להימלט.
סקאר יוצר מסך אדים באמצעות פיצוץ מים והוא נעלם, ומיי מסתתרת בתוך שריונו של אל.
בשעה שאנבי מלווה את האחים החוצה, סקאר ממשיך לחקור את המקום ונתקל בד"ר מרקו השבוי.
למרות הרצון העז לנקום בו, הוא משחרר אותו כיוון שהוא מבין שההומונקולים הם האויב המשותף של שניהם, לא לפני שמרקו מספר לו את האמת על מלחמת אישבל, כולל השימוש בשבויי מלחמה כמרכיבים לאבן החכמים.
בינתיים, רוי מוסטאנג מנסה לרמוז לאחד הגנרלים הבכירים, רייבן, אודות זהותו האמיתית של הפיהרר, אך מגלה שכל המחלקה הבכירה בצבא מודעת לכך ומשתפת פעולה עם תוכניותיו של אבא.
הפיהרר מפזר את החיילים הכפופים לרוי בקצוות המדינה, ואת ריזה הופך למזכירתו האישית כשהיא למעשה בת ערובה.
גם אד ואל מובאים אליו, והוא מאיים עליהם שאם ימשיכו לחקור ולהפריע, וינרי תיפגע.
עם זאת, הוא מסכים שימשיכו לחקור אך ורק כדי לגלות כיצד לחזור לגופיהם הקודמים.
סקאר מחליט לנסוע לצפון, שם החביא את כתבי המחקר של אחיו.
הוא נוסע בנפרד ממרקו ומיי במטרה ליצור הסחה, כיוון שההומונקולים מעוניינים במרקו יותר מאשר בו.
ההומונקולים משחררים מהכלא את קימבלי, אלכימאי הארגמן הסאדיסט שרצח את משפחתו של סקאר ועוד המוני אישבלים נוספים, כדי שיהרוג את סקאר וישיב אליהם את מרקו.
גם אד ואל יוצאים אל הצפון בעקבות מיי, כיוון שהם מאמינים שהאלקהסיה תוכל לעזור להם להשיב את גופם במקום בו האלכימיה נכשלה.
אלכס לואי ארמסטרונג ממליץ להם ללכת אל רכס הרי בריגס, שם נמצאת אחותו הגנרלית אוליביה מירה ארמסטרונג, המפקדת על מוצב בגבול עם מדינת דרקמה.
האחים מגיעים לבריגס ופוגשים את אוליביה הקשוחה שמתקשה לתת בהם אמון.
באותו רגע, הומונקולוס בשם סלות' פורץ למוצב דרך מנהרה תת-קרקעית, אך בכוחות משותפים כולם מצליחים להדוף אותו.
אד ואל מצליחים לשכנע את אוליביה כי הם אינם קשורים לסלות', ונאלצים לספר לה הכול.
הם חוקרים את המנהרה של סלות' ועל פי צורתה מגלים שהיא למעשה מעגל התמרה ענק מסביב לכול המדינה, ומסיקים שאמסטריס (שצורתה עיגול) נוצרה מלכתחילה על ידי ההומונקולים במטרה להשתמש בכל תושביה כרכיבי אלכימיה.
מיד לאחר מכן, קימבלי וגנרל רייבן מגיעים לבריגס, ולאחר שרייבן אומר לאוליביה שסלות' למעשה בצד שלהם ומשיב אותו למנהרה, הוא מציע לה להצטרף אליו ולקבל "כוחות צבא נצחיים".
היא עושה את עצמה כמקבלת את ההצעה ורייבן פולט את כל תוכניותיהם ומאמת את המסקנה של אד, ואוליביה בתגובה הורגת אותו.
כעת קימבלי אינו כפוף לאיש, הוא מציע לאד לעזור לו ללכוד את סקאר ומרקו ולקבל בתמורה את אבן החכמים שהוא הסתיר כל השנים (אנבי נתן לו אבן נוספת כאשר השתחרר מהכלא).
הוא מביא את וינרי לבריגס כדי לרמוז לו שחייה בסכנה אם יסרב.
אד עושה את עצמו מסכים, ויחד עם ארבעה כימרות מהכפופים לקימבלי הם עולים על עקבותיו של סקאר בעיר המכרות יוזוול, אך מחליטים לשתף איתו פעולה.
סקאר מעמיד פנים שהוא חוטף את וינרי (כדי שהאחים לא ייחשדו בכך שעזרו לה לברוח) ונמלט לבריגס המוגנת דרך מעבר מכרה תת-קרקעי יחד עם מרקו, מיי ושתיים מהכימרות שמורדות בקימבלי.
מיד לאחר מכן, חיילי בריגס מגלים כי אוליביה נלקחה לסנטרל וחיילי הפיהרר השתלטו על בריגס, לכן זהו אינו מקום בטוח יותר, ואל יוצא בעקבות סקאר והאחרים להזהיר אותם.
שאר חיילי בריגס מתכננים להתנקש בחיי קימבלי, למורת רוחו של אד, אך קימבלי מבחין בכך ונמלט מיוזוול, אך מאבד את אבן החכמים שלו.
שתי הכימרות הנוספות, אותם השאיר למות במכרה, מחליטים אף הם לנטוש את נאמנותם לקימבלי ולוקחים משם את אד הפצוע קשה לרופא, לא לפני שמוצאים את אבן החכמים.
אל פוגש את סקאר והאחרים, והם טומנים מלכודת לאנבי ומפתים אותו לבוא ללכוד את מרקו.
הוא בולע את הפיתיון ומרקו הורס את אבן החכמים שלו, בלעדיה אנבי הופך למעין זחל קטנטן שאינו יכול לשנות את צורתו.
הם לוכדים את אנבי ואומרים למיי לקחת אותו לשינג, כיוון שהוא מה שהיא השתוקקה לו – מפתח לחיי נצח.
החבורה ממשיכה לריאול, שם המלחמה הסתיימה בינתיים, כיוון שאל מאמין שמעגל ההתמרה הענק עובר שם.
הם פוגשים את הוהנהיים שסיים את מסעו וחובר אליהם.
הוהנהיים היה בעבר עבד חסר שם שמספרו 23 שהיה שייך לאלכימאי בממלכת זרקסס, שם נוצר בעזרת דמו ההומונקולוס הראשון (שהיה אז רק צל שחור במבחנה) והציע לו חופש, ידע וזכויות.
הוא נתן לו את שמו והפך אותו לאלכימאי מצליח וכשרוני, עד כדי כך שהמלך ביקש באופן אישי שיעזור לו וישיג בשבילו חיי נצח.
הוהנהיים נעזר בהומונקולוס לשם כך, וזה הורה לו ליצור מעגל התמרה ענק מסביב לממלכה, מי שיעמוד במרכזו יקבל את האנרגיה מכל הנשמות סביב וישיג חיי נצח.
ההומונוקולוס הוליך את המלך שולל ומיקם את שניהם בלבד במרכז המעגל.
כשהחלה ההתמרה מתו כל אזרחי זרקסס, כולל המלך, והוהנהיים וההומונקולוס קיבלו כל אחד מחצית מן האנרגיות של כל הנשמות.
ההומונקולוס לבש את דמותו של הוהנהיים וכך יכול היה להשתחרר מהמבחנה, והשאיר אותו להסתובב המום ומיוסר על מה שעשה.
נושא בתוכו את אבן החכמים במשך מאות שנים, גופו של הוהנהיים לא נפגם ולא הזדקן, הוא נדד דרך שינג אל אמסטריס ופגש שם את טרישה אלריק, אותה נשא לאישה והבין שהוא אינו רוצה לחיות לנצח ולראות את אשתו וילדיו מתים לפניו.
בינתיים בסנטרל, ריזה מגלה שסלים בראדלי, בנו המאומץ של הפיהרר, הוא הומונקולוס ששמו פרייד, ומצליחה לדווח על כך לרוי למרות היותה תחת מעקב.
בידו, הניצול היחיד מהמלחמה נגד גריד הראשון, מגיע אף הוא לסנטרל במטרה לנקום בקינג בראדלי, אך נתקל בגריד החדש שהורג אותו.
ייסורים תוקפים את גריד והוא מבין שבעצם הרג חבר, והוא מתפרץ לביתו של קינג בראדלי ותוקף אותו.
הוא נאלץ להימלט כיוון שגם פרייד נמצא שם, פוגש את אד ושתי הכימרות ומחליט לחבור אליהם.
החבורה חוזרת לריזנבול כדי לתחזק את האוטומייל של אד אצל פינאקו, בדיוק כאשר גם וינרי מוברחת לשם ומספרת לאד על מקום הימצאם של השאר.
הם מגיעים לשם בדיוק כאשר אל מותקף על ידי פרייד וגלאטוני כדי לקחת אותו לסנטרל, ובתום קרב קשה במהלכו פרייד סופג את גלאטוני כדי לאחד את כוחותיהם, הוהנהיים לוכד את פרייד בתוך כיפה אטומה ללא אור, שם הוא אינו יכול להשתמש בצללים שלו.
לרוע המזל, אל נאלץ לשמש פיתיון לתוכנית הזו, וגם הוא נלכד.
הבוקר למחרת הוא למעשה "היום המובטח", בו אבא עומד לבצע את תוכניתו בעזרת ליקוי חמה שצפוי להתרחש.
החבורה מצליחה להתגנב אל משכנם של ההומונקולים, ורוי וריזה חוברים אליהם, לאחר שעוררו מהומות בסנטרל בעזרת חיילי בריגס, שהוברחו לשם דרך אחוזת ארמסטרונג.
גם מיי מגיעה לשם משום שהיא אינה מסוגלת לנטוש את תושבי אמסטריס ולחזור לארצה.
אנבי מצליח להשתחרר ותוקף את החבורה.
רוי, שמבקש לנקום בו על רצח מייס היוז, כמעט שורף אותו למוות בזעמו, אך נעצר על ידי השאר כאשר נאמר לו שאם יהרוג אותו מתוך נקמה לא ישיג דבר.
אנבי, שהפך לשבר-כלי בעקבות התקפותיו של רוי, מבין שהוא מקנא במורכבותם של בני האדם אותם החשיב כל הזמן לנחותים והוא מתאבד.
בינתיים, פרייד מצליח לאותת לאבא על מקום הימצאו בעזרת קוד מורס, וקימבלי נשלח לשחרר אותו.
הוא מנסה להרוג את ד"ר מרקו, אך אל משיג את אבן החכמים שקימבלי איבד ביוזוול ומצליח להדוף אותו.
הם נמלטים לסנטרל כאשר קימבלי פצוע קשה מהקרב ופרייד בולע אותו, כשלמעשה הוא רצה שאל יגיע לסנטרל.
בסנטרל, סלות' נשלח להרוג את אוליביה שניסתה לעורר מרד מתוך המחלקה הבכירה של הצבא, אך בכוחות משותפים של אחיה אלכס, איזומי ובעלה סיג, הם מצליחים להרוג את סלות'.
חיילי בריגס כובשים את מפקדת המרכז מידיהם של חיילי סנטרל, אך אז מגיע הפיהרר ומתחיל לטבוח בהם, עד שנעצר על ידי גריד שמשליך אותו לתעלת ביוב פתוחה ומאמין שנהרג.
כשאל מגיע לסנטרל, אלכימאי המשתף פעולה עם ההומונקולים מפעיל מעגל התמרה שמזמן את אל, אד ואיזומי – קורבנות האדם – אל משכנו של אבא.
הוהנהיים, קורבן אדם נוסף, כבר היה שם.
בעזרת פרייד שמגיע לסנטרל, הוא כופה על רוי לפתוח את השער ולראות את האמת, ובכך הופך אותו לקורבן האדם החמישי והאחרון שנחוץ.
מרוי נלקחת יכולת הראייה והוא מתעוור.
אבא מפעיל את מעגל ההתמרה הענק מסביב לאמסטריס, וכול התושבים מלבד קורבנות האדם מאבדים את נשמותיהם.
אבא למעשה פתח את השער של כדור הארץ כשצלו הענק של הירח משמש מעגל, והוא מנסה לספוג לתוכו את אלוהים על מנת להפוך לישות מושלמת.
עם זאת, מסתבר שמסעו של הוהנהיים למענו עזב את הבית, היה לפזר חלק מהנשמות הכלואות בתוכו מסביב לאמסטריס, כדי שיפעילו מעגל ההתמרה נוסף המסומן על ידי צלו של הירח וישיבו את נשמותיהם של תושבי אמסטריס לגופיהם, שעדיין נמצאים בחיים.
כאשר אין בתוכו מספיק נשמות, אבא מתקשה לשלוט בכוחו העצום של אלוהים, והוא נמלט ממשכנו אל פני השטח, כשקורבנות האדם אחריו, פרט לאד שנשאר להילחם בפרייד.
אד מבין שפרייד נחלש מאוד כאשר כפה על רוי לפתוח את השער (אחרת הוא היה יכול פשוט לכפות על כולם לפתוח אותו), ומביס אותו.
גם ראת' ששרד את פציעתו מותקף על ידי סקאר ונהרג.
אד מגיע אל פני השטח כדי להילחם באבא, אך כולם נפצעים קשה על ידי כוחו העצום והבלתי מרוסן.
הוא מתכוון להרוג את אד, שזרועו המתכתית נשברת והוא אינו יכול עוד להשתמש באלכימיה.
אל מקריב את נשמתו על מנת להחזיר לאד את היד שלו בעזרת האלקהסיה של מיי.
כעת נשמתו וגופו של אל מתאחדים, אך לא בעולם האמיתי.
אד קם להיאבק באבא תוך עידוד מההמונים המקיפים אותם, וגריד מבין שמה שהוא באמת רוצה הוא להיות כמוהו.
לכן הוא מתקיף את אבא, ששואב את אבן החכמים מגופו של לין אל גופו-שלו, וכך לין משתחרר מהשפעתו של גריד, אך מצטער על כך כיוון שראה בו חבר.
גריד, שעדיין לא נשלט לחלוטין על ידי אבא, משתמש ביכולת ההתקשחות שלו על מנת להפוך את גופו לפחם שברירי, ואד הורג את אבא בקלות.
בסופו של דבר, אד מקריב את יכולתו להשתמש באלכימיה כדי להחזיר את אלפונס לעולם האמיתי.
אלפונס חוזר עם גופו המקורי, אך הוא קטן ורזה מפני שחיכה כמה שנים לאלפונס.
מדינת אמסטריס מתחילה להיבנות מחדש וגנרל גרומן, מפקד צבא המזרח שהיה מפקדו הישיר של רוי, מתמנה לפיהרר.
רוי מקבל את ראייתו בחזרה בעזרת שימוש באבן החכמים של מרקו.
גם לין יאו משתמש באבן החכמים כדי לקבל חיי נצח ולזכות בכס ממלכת שינג, אך מבטיח למיי שייקח תחת חסותו גם את שבט צ'אנג החלש.
הוהנהיים, שניצל את מלוא כוחה של אבן החכמים, נמצא בבוקר לאחר מכן מול קברה של טרישה אלריק ללא רוח חיים לאחר שהזדקן בבת אחת.
אדוארד חוזר עם אלפונס לרסנבול, שמה הם פוגש בווינרי.
לאחר שנתיים אלפונס נפגש עם 2 הכימרות ששולבו עם אריה וצפרדע ג'רסו וזמפנו ומספר להם שהוא ואד החליטו לצאת ולחקור את העולם לגבי סוגים שונים של אלכימיה.
אלפונס הולך עם שתי הכימרות לארץ שינג ואד נוסע לכיוון מערב.
בסיום הסדרה רואים שלאד ולוינרי נולדו ילד וילדה.
אדוארד "אד" אלריק: הדמות הראשית בסדרה הידוע גם בתור "אלכימאי המתכת".
הוא נמוך לגילו ומתרגז מאוד בכל פעם שמישהו מזכיר לו את זה.
ידוע בתור האלכימאי הלאומי הצעיר ביותר, תפקיד אשר קיבל בהיותו בן 12 בלבד.
אלפונס "אל" אלריק : הגיבור השני בסדרה.
אלפונס בעצם איבד את כל גופו בעת שהוא ואד ניסו להחזיר את אמם לחיים, ואד, במטרה להצילו, קיבע את נשמתו של אל לשריון מתכת שהיה במקום.
קולונל רוי מוסטאנג: אלכימאי לאומי הידוע גם כ"אלכימאי הלהבה".
הוא משתמש בכפפות עליהן מצויר מעגל ההתמרה של הלהבה, ומקיש באצבעותיו כדי ליצור להבה מבוקרת על ידי שליטה בצפיפות החמצן באוויר.
המפקד הישיר של אדוארד בצבא, אף על פי שיש לו מטרה משלו, להיות המפקד הראשי של הצבא (הפיהרר) כדי למנוע ממקרים כמו טבח אישיבל, בו איבדו רבים את חייהם, לחזור על עצמם.
וינרי רוקבל: וינרי היא מכונאית מומחית וחברת ילדות של האחים אלריק.
יחד עם סבתא פינאקו, היא בונה אוטומיילים ובכללם גם את ידו ורגלו התותבות של אדוארד.
הוריה היו רופאים ששירתו במלחמת ההשמדה של אישבל וטיפלו בחיילים ובאישבלים כאחד, ושם נרצחו.
קינג בראדלי: ידוע כ"פיהרר", הדיקטטור של אמסטריס, המכהן כנשיא (קינג הוא שמו הפרטי).
למרות שהוא עושה רושם של אדם שקט ורגוע, הוא קר ומחושב ומטרתו היא להחזיק בשליטה על ארמסטריס בכל עת.
בנוסף לעין האולטימטיבית שלו, המוסתרת בדרך כלל תחת רטייה, הוא גם סייף יוצא-דופן במאנגה ובאנימה Brotherhood הוא מייצג את חטא הזעם.
במאנגה ובאנימה Brotherhood שמו האמיתי הוא ראת' ובאנימה של 2003 הוא פרייד.
לאסט: הומונקולוס בדמות אישה חושנית, המייצגת את חטא התשוקה.
מעיקה וקרת לב, הראשונה מבין ההומונקולים המוצגים בסדרה.
מסוגלת להפוך את אצבעותיה לחנית חדה במהירות רבה ולהשתמש בהן כנשק.
גלאטוני: מייצג את חטא הגרגרנות.
איש רחב ממדים אשר אוכל כל מה שהוא יכול, כולל בני אדם וחפצים.
צמוד ללאסט כמו ילד להורה שלו.
באנימה Brotherhood נאמר שהוא ניסוי כושל ליצור את שער אל האמת, ולכן בתוך הבטן שלו קיים מעין יקום מקביל שניתן לצאת ממנו רק באמצעות פתיחת שער אל האמת האמיתית.
אנבי: מייצג את חטא הקנאה.
לאנבי יש את היכולת לשנות צורה.
הוא שונא את המין האנושי, וחושב כי בני האדם הם מעוררי רחמים וחלשים.
אנבי הוא זכר אך יש לו מראה אנדרוגיני.
גריד: מייצג את חטא החמדנות.
ההומונוקולוס המרדן ביותר שרוצה להשיג את כל מה שהוא יכול: הוא חושק בנשים, כסף, מעמד וכבוד, למעשה בכל מה שיש בעולם.
גריד נטש את שאר ההומונקולים מכיוון שהוא רצה הכול לעצמו.
בתחילת הסדרה מנהיג קהילה של אנשים שננטשו או נזרקו מהחברה, ביניהם פושעים וכימרות (אנשים שחציים אדם וחציים חיה).
יש לו היכולת להתקשח בעזרת תרכובות הפחמן המרכיב את גופו, עד לרמה של יהלום.
לכן הוא נקרא "המגן האולטימטיבי".
פרייד (במאנגה ובאנימה Brotherhood): מייצג את חטא הגאווה.
מתחזה לבנו של הפיהרר בשם סלים בראדלי, ויש לו את היכולת להשתמש בצללים בתור חרבות ולספוג בעזרתם כל דבר.
הוא בן שלושמאות שנה והוא נחשב להומונקולוס הזקן ביותר והחזק ביותר ברמה שהוא נחשב למפלצת בין ההומונקולוסים.
ההומונקולוס היחידי שחי בסיום הסדרה
סלות' (במאנגה ובאנימה Brotherhood): מייצג את חטא העצלות.
הומונקולוס ענק, שרירי וחזק מאוד, אך גם טיפש מאוד ואיטי בשכלו ובתגובותיו.
לקראת הסוף מתברר כי הוא גם ההומונקולוס המהיר ביותר.
ראת' (באנימה של 2003): מייצג את חטא הזעם.
הומונקולוס שנראה כמו ילד קטן, נוצר כאשר איזומי ניסתה להחיות את תינוקה המת.
לקח את היד והרגל שאד הקריב, לכן הוא ההומונקולוס היחיד שיכול להשתמש באלכימיה ומסוגל להתמיר אפילו את גופו.
ג'ולייט דאגלס (באנימה של 2003): היא ההומונקולוס סלות', העובדת כמזכירתו האישית של הפיהרר.
נושאת את מראה של טרישה אלריק, אמם של אד ואל, כיוון שהיא נוצרה כאשר הם ניסו להחיות אותה.
יש לה את היכולת להפוך את גופה למים תוך שליטה מוחלטת בתנועתם.
היא מפתחת עם ראת' מערכת יחסים של הורה וילד.
רב-סרן אלכס לואי ארמסטרונג: האלכימאי חזק היד.
גבר שרירי וגדול שעובד בצבא תחת פיקודו של קינג בראדלי.
הוא עזר לאד ואל במקרים רבים.
לארמסטרונג יש כפפות אגרוף גדולות ממתכת שבעזרתם הוא מכה בחפצים ומשנה אותם בעזרת אלכימיה.
ארמסטרונג השתתף במלחמת האזרחים באישבל, אך בגלל ליבו הטוב הוא לא יכול היה לעמוד בזוועת שראה וברח משדה הקרב.
הוא אכזרי מאוד ובמלחמת האזרחים באישבל הוא רצח המונים מתוך הנאה, בין היתר את משפחתו של סקאר.
על כל יד שלו יש מעגל התמרה, ביד אחת מעגל ירח וביד השנייה מעגל שמש.
בנוסף קימבלי משתמש באבן-חכמים שנוצרה מחייהם של אנשי אישבל.
ד"ר טים מרקו: אלכימאי הקריסטל.
במהלך מלחמת אישבל השתתף בניסויים בהם הפכו אישבלים לאבני-חכמים, והוא האדם החי בעל הידע הרב ביותר על האבן.
ברח מסנטרל מיד לאחר המלחמה כיוון שמצפונו הציק לו, מאז חי תחת השם הבדוי ד"ר מאורו.
שו טאקר: אלכימאי שזירת החיים.
בתחילת הסדרה הוא מוצג כאלכימאי מוכשר שהצליח ליצור כימרה מדברת, אך מעט לאחר מכן מתגלה שהוא השתמש לשם כך באשתו ובבתו הקטנה נינה.
הצער על כך שלא הצליחו להציל את נינה מכה באחים עד סוף הסדרה.
במהלך הסדרה מתברר שנעשה שימוש רחב במחקר שלו על יצירת כימרות מבני אדם.
תת גנרל באסקו גראנד וג'וליו קומנצ'י: אלכימאי דם הברזל ואלכימאי הכסף.
שני לוחמים חסרי רחמים שנחשבו לגיבורים במלחמת אישבל.
שניהם נרצחו על ידי סקאר.
אייזק מקדוגל: אלכימאי הקרח, הופיע רק באנימה Brotherhood.
משתמש באלקהסיה של שינג, מומחה בהתמרת מים והורג אנשים על ידי הקפאת או הרתחת המים בגופם.
ניסה להתנקש בחייו של קינג בראדלי (ככל הנראה משום שגילה את מזימת-העל של ההומונקולים) אך נכשל ונהרג על ידו בניסיון.
סגן ריזה "עין הנץ" הוקאיי: חיילת מסורה בצבא המתנהגת בנאמנות כלפי מפקדה, רוי מוסטאנג.
בתו של האלכימאי ברטהולד הוקאיי שהיה המורה של רוי מוסטאנג, כתבי המחקר שלו מקועקעים על גבה.
נקראת "עין הנץ" גם בשל היותה צלפית מעולה וגם לפי שם משפחתה.
סגן קולונל מייס היוז: מפקד הארכיון הצבאי וחבר טוב של רוי מוסטאנג ושל האחים אלריק, המנסה לעזור למוסטאנג לעלות לדרגת פיהרר בכוחות משותפים.
היוז אוהב את אשתו, גראסייה, ונוטה להיות נלהב מאוד כאשר הוא מדבר על בתו אליסיה.
נרצח על ידי אנבי שהתחפש לגראסייה מכיוון שגילה את מזימת ההומונקולים.
סקאר: אחד מתושבי אישבל היחידים ששרדו את המלחמה.
הוא מכונה סקאר ("צלקת") בשל הצלקות בצורת האיקס על פניו.
סקאר מציג את עצמו כאדם בשליחות אלוהית שעליו להרוג אלכימאים בעזרת מיומנות האלכימיה שלו עצמו, אך למעשה הוא מעוניין בנקמה באלכימאים הלאומיים שרצחו את משפחתו ועמו.
ידו הימנית המקועקעת במעגלי התמרה, הייתה שייכת לאחיו וחוברה אליו בעקבות פציעה קטלנית בה איבד את ידו-שלו.
איזומי קרטיס: המורה לאלכימיה של אד ואל.
אגרסיבית וקשוחה, אך אוהבת את האחים ובהמשך מתייחסת אליהם כאל ילדיה.
בעקבות התמרת אדם כושלת איבדה חלק מאיבריה הפנימיים, לכן מקיאה דם לעיתים.
לין יאו: הנסיך ה-12 של שינג.
הגיע לאמסטריס בחיפוש אחר אבן החכמים, משום שהוא מעוניין לשחד את הקיסר בחיי נצח כדי שימנה אותו ליורש העצר.
מומחה באמנויות לחימה של ארץ שינג.
בתחילה משתף פעולה עם אד ואל, אך בהמשך הופך מרצון להומונקולוס גריד החדש, במטרה לזכות בחיי הנצח.
לאן פאן: שומרת הראש של לינג ונאמנה לו לחלוטין, במהלך הסדרה ידה השמאלית נערפת על ידי קינג בראדלי ומוחלפת באוטו מייל
מיי צ'אנג: הנסיכה ה-17 של שינג.
הגיעה לאמסטריס מאותה מטרה כמו לין.
משתמשת באלקהסיה, חוברת אל סקאר משום שהוא מזדהה עם כאבה כבת לשבט חלש ועני.
גנרל אוליבייר מירה ארמסטרונג: אחותו הגדולה של אלכס, מפקדת על מוצב בריגס שבצפון אמסטריס.
קשוחה מאוד ומתקשה לתת אמון באנשים, מתייחסת לאחיה כפחדן משום שברח משדה הקרב באישבל.
ואן הוהנהיים: אביהם של אד ואל אשר נטש את הבית כשהיו ילדים קטנים.
לא ידוע עליו דבר בתחילת הסדרה וסיפור חייו נחשף במהלכה (ר' "עלילה").
אמסטריס: המדינה בה מתרחשת עלילת הסדרה.
אמסטריס היא דיקטטורה שנשלטת על ידי פיהרר, שבנוסף הוא גם המפקד העליון של הצבא.
אמסטריס מחולקת לחמישה מחוזות: מזרח, צפון, דרום, מערב ומרכז (שם שוכנת עיר הבירה סנטרל), בכל מחוז מוצב צבא עצמאי שבראשו עומד גנרל.
אוכלוסייתה מונה 50 מיליון איש.
בדרום-מזרח אמסטריס נמצא הכפר הציורי ריזנבול, בו נולדו וגדלו האחים אלריק ואמם.
אמסטריס מקבילה למדינות אירופאיות של תחילת המאה ה-20, למרות שבמובנים רבים היא מזכירה את גרמניה הנאצית.
אישבל: חבל ארץ מדברי שנכבש על ידי אמסטריס.
מאז כיבושה, שררה מתיחות בין אמסטריס לאישבל, שבסופו של דבר התפתחה למלחמת אזרחים בעקבות מקרה בו חייל ירה למוות בילדה אישבלית.
כעבור 7 שנות עימותים, נתן הפיהרר פקודה להשמיד את אישבל, והיא נחרבה עד היסוד ותושביה נטבחו, חלקם הגדול על ידי אלכימאים לאומיים.
אישבלים מעטים בלבד שרדו את מלחמת ההשמדה.
שינג: ארץ גדולה השוכנת ממזרח למדבר הגדול שבצד המערבי שלו נמצאת אמסטריס.
מורכבת מחמישים שבטים שהתאספו יחד למדינה אחת, בראשה עומד קיסר שנוהג להתחתן עם אישה אחת מכול שבט.
בשינג התפתח סוג שונה של אלכימיה הנקרא אלקהסיה.
זרקסס: ממלכה עתיקה ששכנה בלב המדבר, בה התגלתה האלכימיה ונעשה בה שימוש מתקדם.
אוכלוסייתה מנתה כמיליון איש, אך כיום נותרו ממנה רק חורבות.
על פי האגדה, זרקסס הושמדה כולה בלילה אחד על ידי אבן החכמים, וניצול יחיד מתוכה הביא את האלכימיה אל המדינות השכנות (באמסטריס הוא מכונה "החכם מהמזרח" ובשינג "החכם מהמערב").
מקבילה כנראה לממלכת פרס העתיקה.
דרקמה: מדינת אויב גדולה הגובלת עם אמסטריס מצפון.
המדינות נמצאות במצב הפוגה בלחימה, כיוון שדרקמה אינה יכולה לכבוש את מוצב בריגס שבגבול.
קרטה ואורוגו: מדינות אויב הגובלות עם אמסטריס ממערב ומדרום בהתאמה.
אלכימיה – אלכימיה בסדרה זאת היא תהליך בן שלושה שלבים.
השלבים הם ניתוח (על מנת להבין את המבנה והיסודות של החומר שעומד להשתנות), פירוק (פירוק החומר ליסודותיו הבסיסיים ביותר) ובנייה (בנייה מחדש של החומר במבנה גאומטרי חדש או במבנה כימי חדש).
המקור לאנרגיה הדרושה לפעולות האלכימיות מגיע מתנועות של לוחות טקטוניים.
בגרסת האנימה של 2003, לעומת זאת, האנרגיה הדרושה מגיעה מנשמות המתים בעולמנו.
אוטומייל (Auto-Mail) – איבר מלאכותי עשוי ממתכת אשר מחובר ישירות לעצבים בגוף.
אוטו מייל אשר נעשה בצורה טובה יכול להיות טוב כמו, או אפילו יותר, מן הגף המקורי אותו הוא מחליף.
חלק מן האוטומיילים כוללים בנוסף כלי נשק בליסטי או מכשור כלשהו.
טכנולוגיה זאת עולה בהרבה על הטכנולוגיה שלנו בכל מה שקשור לגפיים מלאכותיים.
אדוארד נוטה לשנות את ידו האוטומיילית באלכימיה ומצייד אותה בלהב, גם במאנגה וגם באנימה.
מאחר שאוטומייל מחובר ישירות לעצב, חיבור אוטומייל הוא תהליך מכאיב מאוד.
חוק השוויון – החוק שאלכימאים בסדרה רואים בו כבסיס לאלכימיה או אפילו לחוק הבסיס של כל דבר ביקום: על מנת לקבל משהו, עלינו להקריב משהו בעל אותו ערך.
אחד הנושאים המרכזיים בסדרה בוחן את יישומי חוק ההחלפה השווה כפילוסופיה.
כמו כן הסדרה בוחנת האם עיקרון זה הוא חוק טבע או אידאולוגיה שקרית.
לדוגמה: האחים מרבים בתחילת הסדרה לצטט את רשימת החומרים שמרכיבים את הגוף האנושי ואת הכמות של כל אחד מהם על מנת להראות שלפי עיקרון זה, ניתן לבנות אדם בקלות.
אבן החכמים בסדרה היא הכוח האגדי שמעניק לאלכימאים את היכולת להתעלם מהחוק ולהשתמש בזימון ללא הקרבה.
מעגל התמרה – (Transmutation Circle) מעגל שבאמצעותו ניתן להשתמש באלכימיה.
יש מעגלים רבים ושונים שמשמשים למטרות שונות.
אנשים אשר ראו את האמת (כמו אד ואיזומי לדוגמה) לא צריכים להשתמש במעגל ההתמרה אלא יכולים פשוט למחוא כף על מנת ליצור מעגל מגופם.
הומונקולוס (Homunculus) – אדם מלאכותי שנוצר על ידי אלכימיה, מסומן בקעקוע אורובורוס במקום כלשהו בגופו.
הוא אינו מזדקן וגופו מתחדש גם לאחר פציעה אנושה.
באנימה הומונקולוס נוצר כאשר אלכימאי מנסה להחיות אדם ומקבל את מראהו.
במאנגה ההומנוקולים נוצרים על ידי החדרת אבן חכמים בתוך בן אדם, כולם נוצרו ומונהגים על ידי הומונקולוס המכונה "אבא", שבתורו נוצר בדרך לא ידועה על ידי אלכימיה מתקדמת מאוד של זרקסס.
אלקהסיה – צורת אלכימיה שונה מזו המקובלת באמסטריס, שהתפתחה בארץ שינג ושואבת את האנרגיה הדרושה מתנועות של ליבת כדור הארץ המכונות "פעימת הדרקון".
אלקהסיה משמשת בעיקר בתחום הרפואה, וניתן להשתמש בה אף לביצוע התמרה ממרחק.
אלכס אפשטיין (נולד ב-20 בנובמבר 1971) הוא סופר ישראלי.
נולד בעיר לנינגרד (כיום סנט פטרבורג) שברוסיה הסובייטית.
עלה לישראל בשנת 1980, כשהיה בן תשע.
כתב עשרה ספרים ובהם ספר ילדים, ספר שירה, שלושה רומנים, שני קובצי סיפורים, נובלה ונובלה דיגיטלית.
בנוסף, הוא מפרסם את סיפוריו וביקורות ספרותיות במוספי הספרות של העיתונים "הארץ" (בעל המדור "קצרצרים" במוסף לתרבות ולספרות של העיתון, שמביא סיפורים קצרים מפרי עטו) ו"ידיעות אחרונות".
סיפוריו תורגמו לאנגלית, לרוסית, לאיטלקית, לאספרנטו ולהולנדית .
עיקר כתיבתו של אפשטיין היא סיפורים קצרצרים – כמו בספר "לכחול אין דרום", שבו מאה ועשרים סיפורים, החל בסיפור בן שלוש עשרה מילים וכלה בסיפור בן עשרים עמודים.
בספר זה שזורות בכפיפה אחת דמויות מרבדיה המגוונים של התרבות, כמו אדם וחוה, סיזיפוס, בורחס, הומרוס, מקס ברוד, אנדי וורהול, דונלד ויניקוט וולטר בנימין.
בשנת 2003 ובשנת 2016 הוענק לו פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
בשנת 2012 פרסם בפייסבוק ספר דיגיטלי חינמי בשם "לקסם הבא אזדקק לכנפיים".
את הספר ערכה טל ניצן ובו 88 סיפורים קצרצרים.
הספר יצא בגרסה מודפסת ובה 111 סיפורים.
אפשטיין מעביר סדנאות כתיבה, ועובד כמתכנת בחברת הייטק.
בשנת 2022 החל אלכס אפשטיין לייצר 'ספרים מניאטוריים' אותם הוא מדפיס וכורך במו ידיו.
ספריו הזעירים נכנסים לקופסת תכשיטים ומשלבים פשטות, קצרנות וצורה.
ספרו הראשון בסדרה קרוי 'אלף ואחד עגורים'.
בשנת 2024 החל אפשטיין ביצירת תכשיטים המשלבים מילים וחומר.
רבים מתכשיטיו מספרים סיפור קצרצר בכמה מילים.
כותב לנינגרד ושירים אחרים, תל אביב: עקד, תשנ"ג-1992
הכלב שדיבר (על המלחמה), תל אביב, זמורה ביתן, תשנ"ה-1994
ספור על נמרודון, ירושלים: כתר, 1997
אהובתו של מטפס ההרים, ירושלים: כתר, 1999
הגיבורים הצהובים, ירושלים: כתר, 2000
מילון מהפך / עם הקדמה מאת אלכס אפשטיין, תל אביב: גוונים, תש"ס-2000
מתכוני חלומות, תל אביב: בבל, תשס"ב-2002
ספרייה דמיונית, תל אביב, בבל ווואלה!
2002 (מצוי גם בגרסה מקוונת)
לכחול אין דרום, תל אביב, עם עובד, תשס"ה-2005
קיצורי דרך הביתה, ידיעות ספרים, 2010 (מצוי גם בגרסה דיגיטלית)
לקסם הבא אזדקק לכנפיים, עצמאית בפייסבוק, 2012. הספר יצא בגרסה מודפסת בהוצאת כרמל, 2012
מחשב אהבה מחדש, ספר דיגיטלי, אינדיבוק, 2013
משיח בתוך בקבוק, סינגל דיגיטלי, בוקסילה, 2013
יד ראשונה מסופר, ספר דיגיטלי, הוצאת אינדיבוק, 2014. לספר הייתה מהדורה מנייר, בכתב ידו של הסופר
מכמונת געגועים לפניך, זמורה ביתן, 2017
דמיון, פרדס הוצאה לאור, 2021
אלף ואחד עגורים, ספר מיניאטורי בעבודת יד, הוצאה עצמית, 2022
אלכס אלירז (14 באוקטובר 1914 – 16 בינואר 2004) היה אבי תורת הקליעה בישראל.
מניח יסודות הקליעה והצליפה בצה"ל, היה אלוף ישראל ואלוף צה"ל בקליעה, ממציא "מכשיר אלירז" לתיאום כוונות.
אלכס אלירז נולד בשנת 1914 בשם אלכסנדר ילישביץ' ליעקב ולחיה, בכפר אוספנובקה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה).
בגיל ארבע ניצל מפוגרום בעיירה לוגנסק.
לאחר המהפכה, רכש אביו של אלכס (במסגרת "התוכנית הכלכלית החדשה", נא"פ, שהנהיג לנין) מכרה פחם, אותו ניהל בעיירה גורלובקה.
באוקטובר 1922, והוא בן שמונה שנים, עלה עם משפחתו לארץ ישראל.
לאחר חודש בתל אביב בו שהו בין היתר באוהל בחצרו של ד"ר חיים בוגר, התיישבה המשפחה בפתח תקווה.
אביו, שהביא מקונסטנטינופול מכונה לייצור רעפי מלט, הקים בית חרושת לרעפים, ובשנת 1925 עברה המשפחה לעפולה, בה הוקם בית החרושת מחדש.
בשנת 1928, חזרה המשפחה לפתח תקווה, שם סיים אלירז את לימודיו בבית הספר היסודי (תעודת בגרות קיבל בגיל 40 ולתואר ראשון בספרות עברית ובהיסטוריה הגיע רק בגיל מאוחר).
נוסף על לימודיו, סייע בכלכלת המשפחה בעבודות שונות ובעבודה בבית החרושת לרעפים, והיה חבר בנוער העובד ובתנועת המחנות העולים, והשתתף מטעם ההסתדרות בשביתות ובפעולות נגד מפירי שביתה, ואף ישב בבית הסוהר בשל כך.
פעילות ביטחונית לפני קום המדינה
פעילותו הביטחונית החלה בהיותו בן 14 כאשר התגייס להגנה ושימש בתפקיד קשר.
פעילות זו לא נפסקה עד פטירתו, בשנת 2004. בתקופת המאורעות, התגייס כנוטר למשטרה הבריטית ושימש כסמל גושי.
הוא שירת כמפקד גוש גבעת חיים, עין החורש, כפר הרואה, אלישיב ומושב חוגלה.
במקביל, שימש מפקד החבל מטעם ההגנה.
בשנת 1942 התגייס לצבא הבריטי במסגרת הגדודים העבריים (באפס), ועם הקמת הבריגדה היהודית, בשנת 1944, עבר לשרת בגדוד הראשון של הבריגדה, שם היה סמל הצלפים.
לפני הכניסה לחזית באיטליה, מילא גם תפקיד של עוזר לסמג"ד בארגון ההדרכה.
לאחר סיום המלחמה באירופה עסק, נוסף לתפקידי אבטחה אותם מילא הגדוד, בהדרכת טירונים שהגיעו לגדוד, ובעיקר בהברחת נשק של הצבא הבריטי לידי ההגנה.
בשנת 1946, השתחרר מן הצבא הבריטי, והיה פעיל בהגנה במקום מגוריו בחולון.
בשנת 1947 ארגן שם קורס קטן לאימון צלפים בהגנה.
הוא השתתף אף בהגנה על חולון מפני הערבים, ונאסר על ידי אנשי צבא בריטים שבאו לעזור לערבים.
בסוף שנת 1947 נקרא, יחד עם עוד צלפים יוצאי הבריגדה, למפקדת מחלקת ההדרכה של ההגנה, שמוקמה בגבעת השלושה, להכין את התשתית לבית ספר לצלפים, והיה בין מייסדי בית הספר הראשון לצלפים שהוקם בכפר שמריהו.
הקורס הראשון לצלפים בבית ספר זה נפתח ב-11 בינואר 1948. מפקד הקורס, שמונה על ידי ראש מחלקת ההדרכה, חיים לסקוב, היה יצחק בראון (שהיה מפקד כיתת הצלפים של הגדוד השני של הבריגדה) והמדריך הראשי היה אלכס אלירז.
בשל לחץ הקרבות ומחסור בלוחמים, הוחלט על השבתת בתי הספר המקצועיים, כדי להקים שתי חטיבות נוספות.
אלירז מונה למפקד פלוגה בגדוד 91 בחטיבה 9 אולם, באותה עת, החליט ראש מחלקת ההדרכה דאז, האלוף אליהו בן חור, להקים מחדש את בתי הספר ובהם בית הספר לצלפים, ואלירז נדרש לחזור לכפר שמריהו.
ראש מה"ד לא נעתר לבקשת אלירז להישאר עם פלוגתו, ואלירז הקים מחדש את בית הספר, לאחר שליקט את המדריכים מיחידות צה"ל השונות.
לאחר תום מלחמת העצמאות, בשנים 1950–1952, היה לנהג אוטובוס (וחבר קואפרטיב דרום יהודה ואחר כך אגד), כאשר שירת כמפקד גדוד חי"ר 106 במילואים.
באותה שנה (1952) התגייס לשירות קבע בצה"ל, ושירת במחלקת פיקוח אימונים תחת פיקודו של דוד אלעזר.
הוא למד לתעודת בגרות במסגרת הצבא, ולאחר שעמד בבחינות מונה לסגן מפקד חטיבה, תפקיד בו שירת בשנים 1954–1956.
בשנת 1956 גויס על ידי איסר הראל, ועבר לזמן מה מהצבא לשרת במוסד.
לאחר מספר חודשי הכנה, נשלח לארגנטינה למשך שנה.
בסוף 1957 חזר לישראל, נשלח ל"קורס מודיעין ממלכתי", ועסק בהקמת מחלקת הדרכה במוסד, בה שירת עד שנת 1963. שירת מטעם המוסד באיראן במשך שנה אחת, וסיים את שירותו בשנת 1964.
עם סיום שירותו מילא תפקיד מנהל סניף ירושלים של חברת אבן וסיד (שהייתה חברה בת של סולל בונה), ושנה נוספת בפרויקט של פיתוח העיר טבריה בחברת רסקו.
לאחר מכן התקרב שוב לתחום הביטחון, ניהל את מוזיאון בית הגדודים באביחיל, והשתתף בארגון כנס "יובל הגדודים העבריים".
לפני מלחמת ששת הימים התנדב אלירז, למרות גילו, 53 שנה, לשירות צבאי.
הוא הועמד בראש יחידת הצלפים בירושלים ועסק גם באיפוס הרובים.
הוא השתתף במלחמה עם הצלפים בירושלים, ונפצע פצעים קלים.
מצב האיפוס הגרוע של הרובים שהוצאו במלחמה ממחסני החירום, הוביל את אלירז לרעיון של יצירת מכשיר שיאפשר תיאום מהיר של כוונות הרובים במחסני החירום (או בעת הוצאתם ממחסנים אלה).
לאחר מלחמת ששת הימים, פעל להעברת מוזיאון "בית הגדודים" למחלקת המוזיאונים של משרד הביטחון, במטרה להבטיח את המשכיות פעילותו.
בשנת 1968, ניסה עם חברים, ללא הצלחה, עסקים פרטיים באתיופיה, הקים עמם מפעל מתכת בשתולה ומכר את חלקו לסוכנות.
פיתוח מכשיר "אלירז" וחזרה לביטחון
מיד לאחר מלחמת ששת הימים, פנה אלכס אלירז לחברת "אל-אופ", והציע לפתח מכשיר לתיאום כוונות של נשק קל על פי תכנונו.
הצעתו נענתה בחיוב ופיתוח המכשיר, שארך כשש שנים, הסתיים סמוך למלחמת יום כיפור.
המכשיר לתיאום כוונות (המכונה בטעות גם "איפוס יבש") של נשק קל נקרא בשם "אלירז".
המכשיר מאפשר לתאם את כוונותיו של כלי הנשק לקנה, ובכך לצמצם את משך זמן האיפוס הנדרש, ואת כמות התחמושת הנצרכת בתהליך.
אם לא מתבצע איפוס לכלי הנשק, כגון במקרה חירום של יציאה לפעילות מיד לאחר קבלת הנשק ממחסן החירום, מגביר תיאום הכוונות את מידת דיוקו של הנשק הבלתי מאופס.
לקראת המלחמה נמצאו כבר שלושה דגמים פועלים של מכשיר האיפוס, וסדרת מכשירים נמצאה על קו הייצור במפעל אל-אופ.
הוא פעל להטמעת שיטה זו בצה"ל לאחר המלחמה, והיא נכללה בשנת 1975 גם בספרו "חזור ולמד לקלוע".
בשנת 1973, עם פרוץ מלחמת יום כיפור, התייצב לשירות בצה"ל ועסק בתיאום כוונות של כלי נשק בגולן ובחזית הדרום.
לאחר שירות קבע של 5 חודשים, התקבל כאזרח עובד צה"ל בחוזה מיוחד במחלקת ההדרכה, לשם כתיבת ספרי הדרכה בתורת הקליעה באקדח ולנשקים החדשים שהתקבלו, רובה הגליל ורובה M16.
בשנת 1975 עם גמר פעילותו במחלקת ההדרכה של צה"ל, התגייס למשטרת ישראל כ"קצין קליעה ארצי", שם שירת שנתיים ימים והקים את "ענף הקליעה" במחלקת ההדרכה של המטה הארצי.
לאחר מכן חזר לשרת במחלקת ההדרכה של צה"ל למשך שנה, במהלכה השתתף במבצע ליטני בנגמ"ש של יורם יאיר.
לאחר מכן, בשנת 1978, פעל לחיפוש טלסקופ כיוון לצלפים, ועבר לשמש כיועץ לחברת כור-סחר, תפקיד בו החזיק בהמשך חייו.
אלירז הציע לכור-סחר, לפתח ביפן טלסקופ צלפים, המותאם במיוחד לצה"ל, במסגרת מפעל המתמחה בייצור טלסקופים.
הוא נשלח ליפן לתכנון הטלסקופ (שכונה לאחר מכן "נמרוד"), אשר שירת את צה"ל בשנים 1980–1996.
פעילות לקידום ענפי הקליעה בישראל
מאחר שהקליעה הספורטיבית עשויה לסייע בשיפור רמת הקליעה גם בצבא, הגיש אלכס אלירז לראש מחלקת הדרכה (מה"ד) של צה"ל דאז, חיים לסקוב, עוד בספטמבר 1949, מסמך בנושא זה.
לאחר מכן, נשלח מטעם מה"ד לשווייץ ללמוד את מערך הקליעה במילואים שם, וללמוד במקביל גם את נושא הקליעה הספורטיבית.
במסגרת שליחותו, נפגש עם אישים מרכזיים בתחומי הקליעה הצבאית והספורטיבית ולמד, בין השאר, בקורס אישי מרוכז אצל קרל צימרמן, אלוף העולם בקליעה לשעבר.
לפני נסיעה זו, עברת את שמו מילישביץ לאלירז, וכאשר חזר לישראל הביא עמו, נוסף לידע שרכש, גם ציוד קליעה חדיש.
בישראל הוא ארגן את "ועדת הקליעה" ועמד בראשה בשנים 1949–1956.
בתקופת שירותו בארגנטינה, קשר קשרים עם התאחדות הקליעה שם וארגן, לראשונה, תחרות דואר בקליעה בין נבחרות ארגנטינה וישראל (גברים ונשים).
על התחרויות פיקחו מטעם הצדדים קונסול ארגנטינה (בישראל) ואלכס אלירז (בארגנטינה).
אלירז אף השתתף כקלע מטעם ישראל באולימפיאדת הלסינקי (1952), ובאליפות העולם בקליעה במוסקבה (1958).
במכביה הרביעית (1953) זכה במקום ראשון בקליעה ברובה חופשי (300 מטר שכיבה ו-300 מטר כריעה) ובתחרות ארצית של צה"ל זכה במקום ראשון בקליעה ברובה שירות.
דייב בקרמן ואלכס אלירז, "האקדח בהגנה עצמית", הוצאת מלוא, 1976.
הצליפה הצבאית, הוצאת מערכות, 1991, 1993 (מהדורה מורחבת)
לא בכדי, הוצאת מילוא, ינואר 1990
פסוקו של יום, הוצאת "אגמון", אפריל 1998
סיפור של ילד והמשכים, 1998
אלכימאי (מערבית: ألكيمياء) הוא אדם שעסק באלכימיה.
עיסוק זה התקיים בשלהי העת העתיקה ובימי הביניים, וחלף מן העולם לאחר שהוחלף בכימיה שצמחה ממנו.
בנוסף לניסיון לגלות את סגולותיהם הכמוסות של החומרים השונים, שאפו האלכימאים להשיג שתי מטרות עיקריות:
מטרות אלו של האלכימאים לא הושגו, ולעיתים זויפו תוצאות.
האלכימאים בתקופה ההֶלֶנִיסְטִית (שמרכזם היה באלכסנדריה) ניסו לייצר זיופי זהב או להקנות מראה מוזהב למסגי מתכות שונות, למשל, טיפול בנחושת על ידי כספית או סגסוגת ארסן לקבלת גוון זהוב.
האלכימאים פיתחו שיטות מחקר שנשתמרו במידה רבה.
ידע שנצבר על רעלים ותרופות נשתמר גם הוא.
ג'פרי צ'וסר, הלועג לאלכימאים ומציג אותם כנוכלים בפרק "סיפורו של משרת הכומר" בסיפורי קנטרברי מתאר את הז'רגון האלכימי המעורפל:
בשנת 1317 פרסם האפיפיור יוחנן העשרים ושניים צו האוסר על העיסוק באלכימיה.
אחת הדמויות הבולטות בין האלכימאים של מצרים הייתה יהודייה שנודעה כמרים היהודייה או מרים העבריה (Maria Hebrae), בת המאה השלישית.
דמותו של ניקולס פלמל מוזכרת בסדרת הספרים הארי פוטר.
בכך קרב פאראצלסוס את האלכימיה לכימיה (שהפכה למדע לכל דבר במאות הבאות).
שם לאום תקופת חייו הישגיו אבן סינאפרסי980-1037 המצאת שיטה לניקוי גזים.
יוהאן פרידריך בטגרגרמני1682-1719 ממציא עיבוד הפורצלן באירופה.
מרים היהודייהיהודייה-מצרייההמאה ה-3 המצאת כלים כימיים - אמבט מרים.
ניקולא פלאמלצרפתי1330 על פי האגדה, האדם היחיד שהצליח להשיג את שני היעדים של האלכימיה: יצירת אבן החכמים ההופכת עופרת לזהב, ורקיחת שיקוי חיי הנצח אשר באמצעותו הוא ואשתו פרנלה חיים חיי נצח.
פאראצלסוסשווייצרי1493-1541 הנהיג חידושים רבים ברפואה, אבי טוקסיקולוגיה, עסק רבות גם בתורת הנסתר.
אלכוהוליסטים אנונימיים הוא ארגון בין-לאומי שנועד לסייע לאנשים המכורים לאלכוהול להיגמל מהתמכרות זו.
הארגון מפעיל מערך של קבוצות תמיכה הכוללות התנזרות מאלכוהול במטרה לשקם את בריאותם הלקויה של האלכוהוליסטים (עקב השימוש הקבוע באלכוהול), לשפר את מערכות היחסים שלהם עם הסובבים אותם ובמקביל להביא לשיפור במצב המשתתפים האחרים במפגשים.
חלק מהפעילות היא באמצעות שיתוף האחרים בדרך הגמילה של הפרט, תוך וידוי אודות "מעידות" אחרונות וקבלת תמיכה להמשך הדרך.
מדריכי המפגשים פועלים באמצעות "תוכנית שנים עשר הצעדים" כדי לסייע לגמילה.
"אלכוהוליסטים אנונימיים" הוא הארגון הראשון שהשתמש בתוכנית זו, ובכך שימש כמודל עבור קבוצות גמילה מחומרים ממכרים אחרים, כגון "מהמרים אנונימיים" או "מכורים למין אנונימיים".
במפגשי הקבוצות משתפים אנשי הקבוצה זה עם זה בניסיונות הגמילה שלהם, במטרה להתמודד יחד עם הקושי המשותף שלהם.
לפי המסורת השלישית של אלכוהוליסטים אנונימיים, הדרישה היחידה לחברות בקבוצה היא הרצון להפסיק לשתות אלכוהול.
אין בארגון דרישה או חובה לתשלומים או דמי חבר, והמימון מגיע רק מתרומות פנימיות.
הארגון לא מעורב או נוקט בעמדה בענייני פוליטיקה, דת או חברה, והוא לא קשור עם שום ארגון, מוסד או מוסדות גמילה.
הרעיון להקמת קבוצת התמיכה הראשונה לאלכוהוליסטים החל בשנת 1934 על ידי ביל וילסון, אלכוהוליסט שהקריירה שלו נפגעה בשל התמכרותו, אך הוא הצליח להתפכח בזכות תמיכה שקיבל ב"קבוצת אוקספורד" הנוצרית.
הוא הקים קבוצת אוקספורד משלו לתמיכה באלכוהוליסטים, אך זו לא הצליחה לסייע לאנשים בגמילה.
הוא קיבל עצה מהרופא שסייע לו להיגמל, ד"ר ויליאם סליקוורס, לעסוק בקבוצה בכיווני תמיכה מדעיים יותר ופחות דתיים.
ההזדמנות לכך הגיעה במהלך נסיעת עסקים לאקרון, אוהיו, בה פגש בד"ר בוב סמית, וסייע לו להתפכח.
היום בו שתה סמית את המשקה האחרון שלו, 10 ביוני 1935, נחשב כתאריך הייסוד של אלכוהוליסטים אנונימיים.
ב-1937, וילסון וסמית העריכו שעזרו ל-40 אלכוהוליסטים להפסיק לשתות, ושנתיים מאוחר יותר, עם 100 חברים, וכתב וילסון על התוכנית בספר "אלכוהוליסטים אנונימיים", ממנו אימץ הארגון את שמו.
הספר, שמכונה גם "הספר הגדול" (The Big Book), מתאר תוכנית של שנים עשר הצעדים לגמילה מאלכוהול.
בשנת 1941 הוגברו מכירותיו של הספר בעקבות החשיפה שקיבל במספר ראיונות רדיו ומאמרים בעיתונות.
בשנת 1946 גדלו הקבוצות, ונוצרו בלבול ומחלוקות בתוך הקבוצות לגבי שיטות עבודה, הסמכות והמטרות.
הדבר הוביל את וילסון לכתוב הנחיות לניהול הקבוצות, שנודעו בשם "שתים עשרה המסורות", וכללו גישה של מבנה בלתי היררכי ואלטרואיסטי.
ההנחיות נכנסו בהמשך לכל המהדורות הבאות של "הספר הגדול".
בשנות ה-50 החלה התרחבות בין-לאומית גדולה של התנועה.
בשנת 2001 הוערך מספרם של חברי הארגון בעולם בכשני מיליון.
אלכס אקר (נולד ב-21 בינואר 1983 קומפטון, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הקלע.
אקר למד באוניברסיטת פפרדיין ונבחר בדראפט ה-NBA 2005 על ידי הדטרויט פיסטונס בבחירה ה-60 והאחרונה.
בעונתו הראשונה שותף ב-5 משחקים וב-35 דקות בלבד בטרם נשלח לליגת הפיתוח של ה-NBA.
אקר שיחק בעונת 2006/07 ביוון בקבוצת אולימפיאקוס.
בתחילת העונה היו ביצועיו מבטיחים, אך הדרדרו עם התקדמות העונה ובסופה שוחרר השחקן, ולאחר ביטול ומשא ומתן מחודש נרשם בקבוצת הכדורסל ברצלונה בליגת ה-ACB.
בשנת 2008 חתם אקר על חוזה לשנתיים עם קבוצתו הקודמת, דטרויט פיסטונס, אך שיחק רק שבעה משחקים, בטרם הועבר לקבוצת לוס אנג'לס קליפרס, בה שיחק דקות ספורות מדי משחק עד תום העונה.
בתום עונת 2008/09 עבר אקר לשחק בקבוצת אולימפיה מילאנו שבאיטליה, ובספטמבר 2010 חתם בקבוצת לה מאן הצרפתית, איתה שיחק גם במסגרת היורוקאפ.
בעונת 2012/13 הצטרף לפרוקום גדיניה.
בנובמבר 2019 הודיע באופן רשמי על פרישתו ממשחק.
אלכסנדר (אלכס) איש-שלום (1938 – 26 בדצמבר 2017) היה משפטן ישראלי, ניצב בדימוס במשטרת ישראל.
בשירותו במשטרה היה ראש מפלג ביחידה הארצית לחקירת פשעים חמורים ולקח חלק בחקירות שנגעו לרשימת ה-11, לרצח עמוס אוריון.
בהיותו תת-ניצב היה שותף עם הפרקליטות דורית ביניש ועדנה ארבל באיסוף המידע עבור ועדת כהן.
מאוחר יותר היה עוזר לראש אגף החקירות בתקופת כהונתו של עוזי ברגר בראש האגף.
ב-1993 שימש ראש אגף החקירות במשטרת ישראל בדרגת ניצב, ובתום שירותו מונה למבקר המשרד לביטחון פנים ויועץ למבקר המדינה לענייני חקירות.
בשנת 1998 הוזכר שמו כמועמד למשרת המבקר.
במהלך שירותו במשטרת ישראל המשיך איש-שלום בלימודיו האקדמיים וצבר שמונה תארים אקדמיים שונים, בהם דוקטורט במשפטים.
בשנת 2003 פרש ממשרד מבקר המדינה.
היה מרצה למשפטים וקרימינולוגיה באוניברסיטת חיפה, מכללת בית ברל, מכללת שערי משפט והמכללה האקדמית גליל מערבי.
נפטר ב-26 בדצמבר 2017 בגיל 79, והובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין האזורי בתל מונד .התגורר במושב בני דרור.
היה נשוי ואב לשני בנים, בהם פרופסור פנחס (פיקי) איש-שלום, ובת.
אלכס (מאי 1976 – 6 בספטמבר 2007) היה תוכי אפריקאי אפור בעל יכולת דיבור, נושא מחקרה של הפסיכולוגית איירין פפרברג במשך 30 שנה, תחילה באוניברסיטת אריזונה ומאוחר יותר באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת ברנדייס.
פפרברג קנתה את אלכס בחנות לחיות מחמד כשהיה בן שנה.
היא נתנה לו את השם "אלכס" כראשי תיבות של Avian Language EXperiment (עברית: ניסוי בלשני בעופות), אך הסבה מאוחר יותר את המשמעות הרשמית של ראשי התיבות ל"Avian Learning EXperiment" (עברית: ניסוי למידה בעופות), כדי למנוע התנגדות למחקרה בקרב בלשנים שאינם מקבלים את כישוריו של אלכס כעדות לשימוש אמיתי בשפה.
לפני מחקרה של פפרברג סברו בקהילה המדעית כי יש צורך במוח גדול כדי להתמודד עם בעיות מורכבות הקשורות לשפה והבנה.
תופעת ה"דיבור" אצל עופות מסוימים, בעיקר אצל תוכים ועורבים שונים, לא נחשבה לשימוש והבנת שפה כמו אצל בני אדם, אלא רק לחיקוי חסר הבנה של צלילים.
לדעת פפרברג, הישגיו של אלכס הצביעו על כך שציפורים מסוגלות להשתמש במילים באופן תבוני.
פפרברג כתבה כי האינטליגנציה של אלכס עמדה בשורה אחת עם זו של דולפינים וקופים.
נוסף לכך היא טענה כי האינטליגנציה של אלכס השתוותה לכזו של ילד בן חמש, וכי הרמה הרגשית שלו עמדה על זו של ילד בן שנתיים.
כמו כן אמרה כי הוא לא מימש את כל הפוטנציאל שלו לפני מותו.
בשנת 1976 החליטה פפרברג, אז סטודנטית לכימיה באוניברסיטת פרדו באינדיאנה, לעבור למחקר התנהגותי בתוכים, ולצורך זה קנתה את אלכס בחנות לחיות מחמד בשיקגו.
הוא היה אז בגיל שנה לערך, ותאריך לידתו המדויק אינו ידוע.
פפרברג התלבטה במי לבחור מתוך מספר תוכים אפורים בכלוב, ולבסוף ביקשה מן המוכר בחנות לבחור בשבילה.
פפרברג ידעה על כישלונותיהם של חוקרי התנהגות קודמים לאמן תוכים להשתמש בדיבור לצורך מעשי כלשהו, וחיפשה שיטת לימוד יעילה יותר.
היא קראה על חובבי ציפורים בגרמניה שהיו מאלפים ציפורי שיר לשרוק שירים פופולריים בשיטת "המדגים/מתחרה" (model/rival technique).
בשיטה זו ישנם שני מאלפים שאחד מהם משחק מורה המדגים את ההתנהגות המבוקשת, בעוד שהאחר משחק תלמיד המתחרה עם הציפור על חיקוי התנהגות המדגים וזכייה בפרסים.
שיטה זו התבררה כמוצלחת מאוד.
מי ששיחקה את תפקיד המתחרה באותן שנים הייתה שותפתה של פפרברג לדירת הסטודנטים שלהן.
שנים לאחר מכן, כאשר פפרברג הייתה חוקרת בעלת מעבדה באוניברסיטה ואימנה תוכים נוספים, אלכס היה משחק לעיתים את תפקיד המתחרה.
בבוקר 6 בספטמבר 2007 אלכס נמצא מת במפתיע בכלובו, בגיל 31, פחות מתוחלת החיים הממוצעת של אפרורים אפריקנים.
ככל הידוע הייתה בריאותו תקינה, וסיבת מותו אינה ברורה.
מילותיו האחרונות לפפרברג היו "תתנהגי יפה, להתראות מחר, אני אוהב אותך", שהיו ברכת הפרידה הקבועה שלו בלילה לפני לכתו לישון.
פפרברג הקפידה לשמור על מתודולוגיה מדעית זהירה במחקריה עם אלכס, וטענה רק ליכולות שלו אשר אושרו בניסוים שיטתיים.
בניסוי טיפוסי פפרברג ותלמידיה בחנו את אלכס על שאלות רבות מסוג מסוים, ובדקו אם אחוז התשובות הנכונות שלו היה גדול באופן מובהק סטטיסטית מן האחוז שניתן לצפות לו מתשובה אקראית.
אלכס לא צדק תמיד, אחוז התשובות הנכונות הטיפוסי שלו במשימות שבהן שלט היה בין 70% ל-90%.
אוצר מילים: אלכס ביטא כ-100 מילים באנגלית.
זהו אוצר מילים קטן משל כמה תוכים אחרים שהיטיבו לדבר, אך בניגוד להם יש ראיות רבות שאלכס לא רק חיקה מילים ששמע, אלא השתמש בהן על-מנת ליצור תקשורת עם פפרברג ושאר המאמנים שלו.
בקשות: אלכס השתמש בדיבור על מנת לבקש דברים, למשל "רוצה אגוז" (הבקשה הנפוצה ביותר שלו).
"רוצה פקק" (הצעצוע האהוב עליו), "לדגדג" (לקבל דגדוג במצח, גם הוא פרס מועדף), "רוצה לעלות כתף" (לשבת על כתפה של פפרברג), "רוצה לצאת" (מן הכלוב שלו), ו"רוצה לחזור" (אל הכלוב).
כאשר אלכס ביקש דבר מה ולא נענה, או כאשר קיבל במקום זאת משהו אחר, הוא היה ממשיך לבקש עד שקיבל בדיוק מה שרצה.
במשימות אחרות פפרברג נהגה לגמול לו בפרסים על ביצוע נכון, אך רק אם ביקש מפורשות פרס זה.
הכרת תכונות: אלכס היה מסוגל לזהות ולנקוב בשמם של צבעים כמו "ירוק", "אדום" (באנגלית rose במקום red משום שהיה לו קל יותר לבטא מילה זו), "כחול" ו"אפור", חומרים כמו "צמר" ו"עץ", גדלים כמו "קטן" ו"גדול", וצורות כמו "עגול", "שלוש פינות" (משולש) ו"ארבע פינות" (מרובע).
הבנת תכונות: יתר-על-כן, אלכס הכיר את שמות התכונות: "צבע", "חומר", "גודל" ו"צורה", והשתמש בהם באופן המצביע על יכולת להבין קטגוריות מופשטות.
למשל, ניתן היה להראות לו שני חפצים ולשאול "איזה צבע יותר גדול?" והוא היה עונה "אדום" אם זה היה צבעו של החפץ הגדול מבין השניים.
כאשר הועמד בפני מגש שעליו חפצים רבים, ונשאל למשל "איזה חומר ירוק עם ארבע פינות?" הוא היה מסוגל לענות מהו החומר שממנו עשוי החפץ הירוק המרובע.
יכולות מתמטיות: אלכס למד בתחילה את שמות המספרים מאחת עד שש (בהמשך למד עד תשע).
הוא למד למנות בעזרתם, למשל כאשר הועמד בפני מגש שעליו קוביות בצבעים שונים, הוא היה מסוגל לענות על שאלות כמו "כמה קוביות אדומות?".
אלכס גם למד להכיר את הספרות המייצגות את המספרים האלו.
כאשר הראו לו את הספרות בצבעים שונים הוא היה יכול לענות על השאלה "איזה מספר ירוק?".
כמו כן הוא למד להשתמש במושגים "יותר גדול" ו"יותר קטן".
למשל כאשר הראו לו ספרה 6 ירוקה ושלוש קוביות אדומות ניתן היה לשאול אותו "איזה צבע יותר גדול?" והוא היה עונה "ירוק" למרות שמספר הקוביות במקרה זה היה גדול ממספר הספרות.
זהה/שונה: בדומה לנקבת השימפנזה שרה, אלכס למד את המושגים המופשטים "זהה" ו"שונה", ויישם אותם לכל זוג של חפצים זהים או שונים כלשהם.
ואולם אלכס הציג רמת הפשטה גבוהה אף מזו שהציגה שרה, שכן הוא היה מסוגל לענות במה החפצים היו זהים או שונים.
למשל, כאשר הוצגו לפניו מרובע כחול ומרובע ירוק, הוא ידע לענות לשאלה "מה זהה?" בתשובה "צורה", ולשאלה "מה שונה?" בתשובה "צבע".
בספרים, בהרצאות ובראיונות על אלכס, פפרברג סיפרה על מקרים רבים בהם הוא התנהג באופן מעלה על הדעת הבנה, אך זו לא אושרה בניסוי מבוקר.
בדומה לתוכים מדברים אחרים, אלכס למד לחקות מילים, ביטויים ואף משפטים שלמים, לעיתים קרובות בלי שאימנו אותו לכך באופן מכוון, ולעיתים השתמש בהם בהזדמנויות מתאימות להפליא, אך קשה להוכיח שאכן הבין את כוונת המילים.
אלכס חיקה בלא שאומן לכך את הביטוי "אני מצטער", והשתמש בו בהקשרים נכונים.
בפעם הראשונה היה זה כאשר פפרברג כעסה עליו משום שלעס את טופס הבקשה שלה למימון הקרן הלאומית למדע.
פפרברג גם דיווחה שבמשך השנים אלכס למד לבטא "אני מצטער" בנימת קול יותר ויותר מעוררת חמלה.
אלכס לעיתים קרובות השתעמם מחזרה בלתי-פוסקת על סוג שאלות שהוא כבר הכיר היטב (חזרה שנדרשה על-מנת להשיג מדגם מייצג גדול מספיק להוכחת מובהקות סטטיסטית).
לעיתים הוא היה מסרב לענות, או אף עונה כל תשובה פרט לנכונה.
במקרה אחד ערכה פפרברג הדגמה למדענית אורחת, ושאלה את אלכס "כמה צמר ירוק?".
התשובה הנכונה הייתה "שתיים", אך אלכס התעקש לתת את התשובות "אחת" ו"ארבע" לסירוגין.
כאשר הבינה פפרברג שאלכס משטה בה היא אמרה לו בחומרה "בסדר אלכס, אתה צריך לקחת פסק זמן", וסגרה אותו בחדרו.
מיד נשמע קולו של אלכס מעבר לדלת: "שתיים...
בתקופה שבה שהה במרפאה וטרינרית לאחר שעבר ניתוח, אחת העובדות דיווחה שאלכס חזר ואמר: "את רוצה אגוז?", "את רוצה תירס?".
העובדת שהייתה עסוקה סירבה בנימוס והמשיכה להתעלם ממנו.
לבסוף אמר אלכס "טוב, אז מה את כן רוצה?".
בדומה לשימפנזים שהשתתפו בניסויים בלשניים והמציאו שילובי מילים משל עצמם, אלכס המציא לתפוח את השם "בנרי", ככל הנראה הלחם מילים באנגלית של "בננה" ו"צ'רי" (דובדבן), שתי מילים שהכיר מקודם.
פפרברג חשבה בתחילה שהוא טועה וניסתה לתקן אותו, אך אלכס התעקש על המילה שלו, ולבסוף היא התקבלה כמילה תקנית באוצר המילים שלו.
אלכס קיבל פעם במתנה בובת תוכי, צעצוע המיועד להפיג את בדידותם של תוכיי מחמד הסגורים בכלובם.
הוא לא הקדיש לצעצוע תשומת לב, אך לאחר מספר ימים פפרברג ראתה אותו אומר לצעצוע "לדגדג".
כאשר הצעצוע לא סיפק את הדגדוג הנדרש, אלכס אמר "אתה אידיוט" ועזב אותו.
אלכס ככל הנראה קלט ביטוי זה מתלמידים של פפרברג, בעת שהרגיז אותם בחוסר שיתוף פעולה.
אלחנדרו "אלכס" אברינס רדונדו (בספרדית: Alejandro "Álex" Abrines Redondo; נולד ב-1 באוגוסט 1993) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית.
אברינס, בנו של הכדורסלן גבריאל אברינס, נולד בפלמה דה מיורקה.
ב-2010 החל לשחק בקבוצת הנוער של אוניקאחה מאלגה.
הוא זכה עם הקבוצה באליפות ספרד לנוער, ואף נבחר ל-MVP.
בהמשך, שיחק גם בקבוצה בת של מאלגה מהליגה השלישית, ובעונת החל לשחק גם במדי הקבוצה הבוגרת, הן בליגת העל הספרדית והן ביורוליג.
בסוף עונה זו סיכמו ביניהן מלאגה וברצלונה על העברתו של אברינס לברצלונה, בתמורה לפראן ואסקס.
במדי ברצלונה זכה בגביע המלך בשנת 2013.
ביוני 2013 נבחר במקום ה-23 בדראפט על ידי קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, אך המשיך לשחק בברצלונה במשך שלוש עונות נוספות.
במאי 2015 חתם על חוזה חדש בברצלונה לארבע עונות, אך בסיום עונת 2016 עזב את הקבוצה ועבר לשחק בליגת ה-NBA.
בעונת הרוקי בליגה שימש בעיקר כשחקן מחליף.
בעקבות פציעתו של ויקטור אולדיפו במהלך העונה עלה בחמישייה הפותחת במספר משחקים.
את העונה סיים עם ממוצע של 6 נקודות למשחק.
במהלך עונתו השלישית עם הת'אנדר, , שוחרר מהקבוצה מ"סיבות אישיות".
בשנת 2011 שיחק אברינס במדי נבחרת ספרד עד גיל 18 באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בוורוצלב.
הנבחרת זכתה במקום הראשון, ואברינס, שהיה הקלע המצטיין בנבחרת (13.1 נקודות למשחק) נבחר ל-MVP של הטורניר.
בשנת 2012 שיחק במדי הנבחרת עד גיל 20 באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בסלובניה.
הנבחרת סיימה במקום השלישי, לאחר שאברינס קלע את סל הניצחון במשחק מול סרביה, 9 שניות לסיום.
אלכסנדר אינגליש הוא שחקן עבר ב-NBA אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד.
הוא חבר בהיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' משנת 1997.
אינגליש בילה את רוב הקריירה שלו עם הדנוור נאגטס, אבל שיחק גם במילווקי באקס, באינדיאנה פייסרס ובדאלאס מאבריקס.
הוא נבחר על ידי מילווקי בדראפט בשנת 1976, ביחד עם שחקני היכל התהילה העתידיים אדריאן דאנטלי, רוברט פאריש ודניס ג'ונסון.
את רוב הזמן במילווקי בילה אינגליש כשחקן ספסל של הבאקס, שבנו את עצמם מחדש לאחר עזיבתו של כרים עבדול-ג'באר.
אינגליש התחיל לבנות את המוניטין שלו כסקורר לאחר שהועבר לאינדיאנה פייסרס בשנת 1978, כשקלע 16 נקודות בממוצע בעונתו הראשונה במדי הפייסרס, לפני שהועבר לדנוור נאגטס.
אינגליש הועבר לנאגטס באמצע עונת 1979-80 בתמורה לג'ורג' מקגיניס, שחקן עבר של הפייסרס ב-ABA.
זה התברר כאחד הטריידים החד-צדדיים בתולדות ה-NBA, כשמקגיניס היה רק צל של עצמו, ופרש ב-1982.
אינגליש החל לבסס לעצמו מעמד של סקורר יציב שקולע הרבה נקודות במהירות בכל משחק ומאז הגיע לנאגטס, כל עונה הוא העמיד ממוצעים של בין 18 ל-29 נקודות במשחק במשך עשור שלם.
בסוף עונת 1989-90 החליט אינגליש לעזוב את דנוור ולחתום עם הדאלאס מאבריקס.
בנוסף, אינגליש הוביל את הנאגטס לפלייאוף במשך 9 עונות רצופות, ונבחר 3 פעמים לחמישיית העונה השנייה ב-1982, 1985 ו-1986, נבחר 8 פעמים למשחק האולסטאר, והוא עזר לדנוור להגיע לגמר המערב בשנת 1985, שם הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס.
בנוסף, ביותר מחצי מהמשחקים ששיחק אינגליש במדי הנאגטס הוא היה הקלע המוביל שלהם.
הקריירה שלו הסתיימה ב-1991, לאחר תקופה קצרה עם הדאלאס מאבריקס, שם שוב שיחק כשחקן ספסל, קולע 10 נקודות בממוצע.
אף קבוצה לא החתימה אותו בסוף העונה, ולאחר תקופה קצרה באיטליה אינגליש פרש מהכדורסל.
בזמן פרישתו, אינגליש היה מקום שישי ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, והוא עדיין מקום ראשון בנקודות בדנוור נאגטס.
בנוסף, מספרו "2" יצא לגמלאות בדנוור נאגטס.
הסגנון של אינגליש היה חלק ואלגנטי, ולא הסתמכות על כוח פיזי בדומה לבני דורו, כמו דומיניק וילקינס וג'יימס וורת'י.
אינגליש סמך במקום זאת על טכניקה ועידון, והיה מסוגל לזרוק את הכדור הגבוה מעל ראשו.
מיומנויות אלה אפשרו לו להגיע למקום ה-13 ברשימת הקולעים של כל הזמנים ב-NBA, נכון לשנת 2013, עם 25,613 נקודות.
הוא היה השחקן הראשון אי פעם לקלוע בשמונה עונות רצופות 2,000 נקודות.
אינגליש הוא הקלע המוביל בכל שנות השמונים.
משנת 2004 ועד לשנת 2011 אינגליש היה עוזר המאמן של קבוצת הטורונטו ראפטורס.
הוא הצטרף אליהם לאחר שתי עונות בהן היה עוזר המאמן של הפילדלפיה 76' ושל האטלנטה הוקס.
חוזהו של אינגליש לא חודש ב-2011.
שנה לאחד מכן הוחתם אינגליש על ידי הסקרמנטו קינגס, גם כן כעוזר מאמן.
ב-5 ביולי 2013, לאחר עונה מאכזבת במיוחד של הקינגס, המאמן החדש מייקל מאלון הודיע שכל עוזרי המאמן בסקרמנטו לא יישארו לעונה הבאה.
אלכס מארק דייוויד אוקסלייד-צ'מברלין הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בסלטיק, מהליגה הסקוטית.
כינויו של צ'מברלין הוא "השור" ("The Ox").
אביו הוא כדורגלן העבר מארק צ'מברלין , ודודו נוויל צ'מברלין היה אף הוא כדורגלן מקצועי.
צ'מברלין הצטרף למחלקת הנוער של סאות'המפטון בגיל 7. ב-2 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בגיל 16 ו-199 ימים, כאשר עלה כמחליף בניצחון 0–5 על קבוצת האדרספילד טאון, ובכך היה לשחקן השני הצעיר ביותר בתולדות המועדון שהופיע במדי הקבוצה הבוגרת, לאחר ת'יאו וולקוט.
בתחילת עונת הופיע לראשונה בהרכב הראשון, במסגרת הסיבוב הראשון של גביע הליגה במשחק נגד קבוצת בורנמות', והבקיע את שערו הראשון בקריירה כמקצוען כאשר קבוצתו ניצחה 0–2. ב-20 באוגוסט 2010 חתם צ'מברלין על החוזה הראשון שלו כמקצוען.