tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1943 פלשו בעלות הברית לאיטליה, ובחלקים עליהם שלטו, ה"ג'ובינצה" הוסר ממעמדו, וזה נותר המנון הרפובליקה של סאלו אשר התקיימה עד אפריל 1945. בתור שכזה, שוב שונו מילותיו, ולנוכח המצב הנואש של מדינות הציר, כללו מוטיבים של עמידה נואשת עד הסוף.
ב-1946 אומץ המנון איטליה הנוכחי.
ג'ובן אדפו (נולד ב-6 בספטמבר 1988) הוא שחקן אמריקאי יליד בריטניה.
אדפו נולד בשנת 1988 באפר הייפורד, אוקספורדשייר, אנגליה.
אמו היא ניגרית בריטית מלונדון ואילו אביו הוא אפרו אמריקאי מצ'טנוגה, טנסי, ארצות הברית.
סבו מצד אמו, פתאי אדפו, היה יועץ מיוחד לנשיא ניגריה לשעבר , אולוסגון אובסנג'ו.
הוא עבר לארצות הברית עם משפחתו בגיל שנתיים.
גדל בוולדורף, מרילנד, שיחק בהצגות בית ספר ובכנסייה.
הוא למד באוניברסיטת בואי סטייט במרילנד, וקיבל תואר ראשון במדעי המדינה ופילוסופיה.
אדפו עבר ללוס אנג'לס ב-2011 לאחר שסיים את התואר הראשון שלו.
הוא התכוון להיות סופר, אבל התחיל להעביר סדנאות כדי להשלים את הכנסה.
הוא לקח שיעורי משחק כדי להשתתף בפרסומות להכנסה נוספת.
אדפו למד משחק בהדרכתם של מגוון מדריכים בולטים, כולל בן גילורי מחברת התיאטרון רובי ודיאן האל מאולפן השחקנים.
דרך הכנסייה במרילנד, הוא פגש את אחותה הגדולה של השחקנית ויולה דייוויס, שעזרה לו ליצור קשר עם דייוויס.
דייוויס הנחתה אותו ללמוד טכניקות, להשתתף בהצגות ולקרוא כמה שיותר מחזות.
הוא שיחק את התפקיד של ליונל ג'פרסון.
הצוות של הספיישל לקח הביתה את האמי לספיישל מגוון מצטיין (לייב).
ב-2016 שיחק בסרט "גדרות" לצד ויולה דייוויס ודנזל וושינגטון.
ב"גדרות " הוא כיכב בתור קורי מקסון, בנם של הדמויות הראשיות בגילומם של דייוויס וושינגטון.
אדפו היה החבר היחיד בקאסט של "גדרות" שלא כיכב בחידוש של המחזה בברודוויי ב-2010.
ב-2017, הוא הופיע כדמות המרכזית יחד עם ואייט ראסל בסרט "אוברלורד" , שניהם שיחקו צנחנים אמריקאים מול חיילי-על נאצים.
ב-2017, הוא שיחק בסדדרה "הנותרים" ב-HBO, שם הופיע בתפקיד ראשי כמייקל מרפי בעונות השנייה והשלישית.
עוד ב-2017 הופיע בסרט האימה "אמא!" של הבמאי דארן ארונופסקי.
ב-2018 השתתף בתפקיד ראשי בשתי עונות של הסדרה "Sorry for Your Loss" ששודרה ב-Facebook Watch.
במאי 2019, הוא הופיע בתור אנטרון מקריי המבוגר בסרט "כשהם רואים אותנו", סרט המבוסס המבוסס על פרשת האצנית בסנטרל פארק.
בספטמבר 2019, הוא לוהק לתפקיד לארי אנדרווד בסדרה "העמדה" המבוססת על ספר של סטיבן קינג.
בנובמבר 2019, הוא הופיע כדמות המרכזית בפרק השישי של "השומרים", כשגילם את גיבור העל הראשון בעולם, Hooded Justice.
במרץ 2022, הוא כיכב בסרט "בבילון" בתור סידני פאלמר – חצוצרן אפרו-אמריקאי.
החל מ-2024 מככב בסדרה "בעיית שלושת הגופים" בתפקיד סול דוראנד.
ב-2023 שיחק בסרט "שלוש בנותיו" שהוקרן בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ויעלה בנטפליקס בספטמבר 2024.
הוא נבחר לאחד מ-"Dazed 100" של מגזין Dazed.
שנה סרט תפקיד הערות 2016 גדרות קורי מקסון 2017 אמא!
נושא גבי 2018 Overlord טוראי אדוארד בויס 2019 The Planters ישו (קול) 2020 The Violent Heart דניאל 2021 5150 סלב סרט קצר 2022 בבילון סידני פאלמר 2023 מבוקש מספר אחת ג'ק מקנזי2024 שלוש בנותיו (אנ') בנג'י2026האודיסיאה
הוא סופר אמריקני, שנודע בעיקר בזכות סדרת ספרי "בני לוריאן", שחיבר יחד עם ג'יימס פריי.
יוז, יליד רנטון (פרבר של סיאטל שבמדינת וושינגטון), גדל מגיל שלוש בספנסר, אוהיו, (נמצאת כ-65 ק"מ דרומית-מערבית לקליבלנד).
הוא זכה באליפות בהיאבקות בתיכון, למד באוניברסיטת אוהיו במלגת-ספורטאי, וסיים תואר ראשון עסקי במערכת מידע ניהולי.
הוא החל לכתוב ספרים כשהיה בן 24, ובגיל 27 עבר לניו יורק כדי ללמוד בבית הספר לאמנויות באוניברסיטת קולומביה.
סיים את לימודיו במאי 2009 עם תואר שני בכתיבה יוצרת (מדע בדיוני).
חיבר שני רומנים, שניהם היו רבי-מכר של הניו יורק טיימס ומכרו למעלה מחמישה מיליון עותקים ברחבי העולם.
ספריו תורגמו ל-27 שפות ופורסמה ב-49 מדינות.
יוז השתתף בכתיבת סדרת "בני לוריאן", יחד עם ג'יימס פריי, תחת שם העט "פיטקוס לור".
הספר הראשון בסדרה יצא באנגלית ב-2010.
ב, הוא גר בניו-מרקט, ניו המפשייר.
ג'וּבָּלנד (בסומלית: Jubbaland, בערבית: جوبالاند) היא מדינה לא מוכרת בסומליה.
היא לא מוכרת על ידי אף מדינה מוכרת או לא מוכרת אך מקבלת תמיכה מסוימת מקניה.
במהלך ימי הביניים, שלטה הסולטנות האג'ורנית המשפיעה בשטח, ואחריה סולטנות הג'לדי.
מאוחר יותר שולבו במזרח אפריקה הבריטית.
בשנת 1925, ג'ובלנד נמסרה לאיטליה, והיוותה חלק מסומליה האיטלקית.
ב-1 ביולי 1960, האזור, יחד עם שאר סומליה האיטלקית וסומלילנד הבריטית, הפך לחלק מהרפובליקה הסומלית העצמאית.
הכוחות הדרווישים של ג'ובלנד הוא כוח צבאי למחצה המהווה את יחידת הביטחון של ג'ובלנד, מדינה עצמאית בדרום סומליה.
כוח ג'ובלנד דראוויש החל לפעול תחת שלטונו של אחמד מדובה.
מפקדתו נמצאת בקיסמאיו, ואחד מבסיסיו העיקריים ממוקם באפדוב .
נשיא ג'ובלנד מדובה אמר כי הכוח שואף להתמקד בלוחמה בטרור ובגורמים פרובוקטיביים בתוך מדינת ג'ובלנד.
היחידה בפיקודו של סגן אלוף מהאד אסלאם.
תנועת רסקמבוני היא תנועה אסלאמית ג'יהאדיסטית בראשות השייח' אחמד מאדובה, הנשיא הנוכחי של מדינת ג'ובלנד בדרום סומליה.
גבולה המזרחי נמצא לא יותר מ-100 ק"מ (60 מייל) מזרחית לנהר ג'ובה, המשתרע מדולו עד האוקיינוס ההודי, בעוד שצדו המערבי מאגף את המחוז הצפון מזרחי בקניה.
העיר הגדולה ביותר קיסמאיו, אשר ממוקמת על החוף באוקיינוס ההודי.
הם היישובים העיקריים האחרים של האזור.
ערים אחרות כמו ג'מאמה וג'יליב כבושות על ידי א-שבאב.
ב-1 ביולי 1960, האזור, יחד עם שאר סומליה האיטלקית וסומלילנד הבריטית, הפך לחלק מהרפובליקה הסומלית.
ג'ובאתא אל-ח'שב היא עיירה בדרום מערב סוריה, המשוייכת למחוז קוניטרה, בחלק מהמחוז הנמצא תחת אזור החיץ בין ישראל לסוריה.
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סוריה, במפקד האוכלוסין של 2004 אוכלוסיית ג'ובאתא אל-ח'שב מנתה 3,493 תושבים.
תושביה הם בעיקר מוסלמים סונים, אם כי האוכלוסייה ירדה באופן דרסטי עקב יציאת תושבים הנמלטים מאלימות מלחמת האזרחים בסוריה .
ב-13 בספטמבר 2015, יחידות צבא של משטר משטר אסד הרגו ופצעו מספר מורדים חמושים והשמידו רבים ממקומות המסתור שלהם בתקיפות ישירות שכוונו נגד התקהלויותיהם בכפר.
במהלך מבצע חץ הבשן, צה"ל כבש את העיירה ופשט על בתים בה.
צה"ל הקים מוצבים ובסיסים צבאיים בתוך העיירה ובסביבתה.
מאז כיבוש הכפר, כוחות ישראליים ביצעו פעולות חפירה על ידי דחפורים באזור שמורת הטבע ג'ובאתא אל-ח'שב לאורך השנים, מחשש לשימוש בצמחייה כמסתור על ידי מחבלים.
במהלך מבצע שהחל ב-18 באוקטובר 2025, יושרו יותר מ-100 דונם של אדמה מיוערת.
ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן היה סופר, משורר ואמן חזותי אמריקאי-לבנוני-מרוני.
שירתו נחשבת יוצאת דופן, בשל השימוש בשפה הגבוהה ובשל ההבחנה בנושאי החיים בהשתמשו במושגים רוחניים.
ג'ובראן נחשב גם לפילוסוף (אף על פי שג'ובראן עצמו דחה את היותו פילוסוף במהלך חייו).
הוא למד אמנות בבוסטון ובפריז, וצרפתית וערבית בלבנון.
הוא ידוע בעיקר כמחברו של "הנביא", אשר יצא לאור לראשונה בארצות הברית ב-1923, ואשר נמנה בין הספרים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, תוך שהוא מתורגם ללמעלה ממאה שפות .
ג'ובראן נולד בכפר בשרי, ששכן במחוז הר הלבנון העות'מאני (במותצאריפיית הר הלבנון; ערבית: متصرفيّة جبل لبنان), למשפחה נוצרית-מרונית.
ג'ובראן הצעיר היגר ב-1895 עם אמו ואחיו, לארצות הברית, ושם עבדה אמו כתופרת.
הוא נרשם ללמוד בבית ספר בבוסטון שבמסצ'וסטס.
אחד המורים שם הבחין במהרה בכישוריו היצירתיים, והציגו לפני הצלם פרד הולנד דיי.
כשהיה בן 15 החליטה משפחתו של ג'ובראן לשלוח אותו בחזרה לארץ מוצאו, כדי להירשם ללמוד בקולג' דה לה סאג'ס שבביירות.
ב-1902 הוא שב לבוסטון בעקבות מות אחותו בת הזקונים.
בשנה שלאחר מכן, איבד ג'ובראן גם את אמו ואת אחיו למחצה.
זמן מה אחר כך המשיך להתקיים מההכנסות שהותירה אחותו מעבודתה בחנות לייצור בגדי נשים.
ב-1904 הוצגו לראשונה ציוריו של ג'ובראן בסטודיו לצילום של דיי שבבוסטון.
ספרו הראשון בשפה הערבית יצא לאור ב-1905 בניו יורק.
הוא פגש את אשת החינוך האמריקאית, מרי אליזבת' הסקל , שהפכה לפטרוניתו עד למותו.
ג'ובראן החל ללמוד אמנות בין השנים 1908 - 1910, בפריז, בירת צרפת, כחניך באטלייה של ז'אן פול לורן שבאקדמיה ז'וליאן.
בשהותו שם, הוא נהיה מעורה באגודות חשאיות שדגלו במרידה כנגד האימפריה העות'מאנית, לאחר מהפכת הטורקים הצעירים; בסופו של עניין, ספריו נאסרו למכירה על ידי הרשויות העות'מאניות.
ב-1911, ג'ובראן השתקע בניו יורק, כאשר ארבע שנים לאחר מכן, ב-1915, הוא יחבר שם את ספרו הנביא , והיכן שספרו הראשון באנגלית, המשוגע , ייצא לאור ב-1918, על ידי המו"ל אלפרד א.
ציוריו הוצגו בגלריית מונטרוס ב-1914 וכן בגלריות של מ.
נודלר ושות' ב-1917. בנוסף לכך, ג'ובראן ניהל באופן מרשים למדי, חליפת מכתבים עם המשוררת הפלסטינית-לבנונית מאי זיאדה, החל מ-1912. ב-1920, ג'ובראן ייסד מחדש את "ליגת העט", עם עמיתיו החברים לתנועה הספרותית הערבית, אל-מהג'ר.
בזמן פטירתו בגיל 48, בשל שחמת הכבד ובשל התפתחות שחפת באחת מריאותיו, ג'ובראן כבר השיג תהילה כסופר ומשורר "בשני צידיו של האוקיינוס האטלנטי" ו"הנביא" כבר תורגם לגרמנית ולצרפתית.
גופתו הועברה לכפר הולדתו בשרי שבלבנון של היום, אשר לו הוא הוריש את כל התמלוגים העתידיים מספריו ואשר כיום עומד מוזיאון המוקדש ליצירותיו.
ג'ובראן דן בכתביו בשלל נושאים כמו דת, צדק, רצון חופשי, מדע, אהבה, אושר, גוף ונפש, נשמה ומוות.
כתביו אופיינו בחדשנות הנפרדת מצורות הכתיבה של העבר, בסימבוליזם, באהבה שלא דעכה לארץ הולדתו, לבנון וכן בסגנון סנטימנטלי, מלנכולי, גם אם לעיתים סגנון זה טעון ברטוריקה.
הוא חקר את השימוש בצורות ספרותיות מגוונות ככל הניתן, כגון: שירה, משל, קטעי שיחה, סיפורים קצרים, מעשיות, מסות פוליטיות, מכתבים ומכתמים.
המשוררת והמתרגמת הפלסטינית, סאלמה ח'דרה ג'יוסי, הגדירה את ג'ובראן כ"השפעה היחידה והחשובה ביותר על השירה והספרות הערבית במהלך המחצית הראשונה של המאה העשרים" והוא עדיין מוערך כגיבור ספרותי בלבנון.
באותה נשימה, "רבים מציוריו של ג'ובראן ביטאו את חזונו האישי, בשלבם סימבוליזם רוחני ומיתולוגי", כאשר מבקרת האמנות אליס רפאל, זיהתה בג'ובראן הצייר, קלאסיציסט באמנותו, "שיצירתו חבה את חובה האמנותי לגילוייו של לאונרדו דה וינצ'י, מאשר לכל מהפכן אמנותי מודרני אחר".
"מכלול יצירתו הנרחב" נחשב כ"מורשת אמנותית לאנשים מכל אומות העולם".
ח'ליל ג'ובראן נולד ב-6 בינואר 1883, למשפחת ג'ובראן המרונית בבשרי שבהר הלבנון, בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית.
אימו, קמילה רחמה, הייתה בת 30 כאשר ילדה את ג'ובראן מבעלה השלישי ח'ליל ג'ובראן, שהסתבר כבעל לא אחראי ודירדר את המשפחה לעוני.
לג'ובראן היה אח-למחצה גדול ממנו בשש שנים בשם פטר, ושתי אחיות צעירות יותר, מרינה וסולטאנה, שכל חייו היה קשור אליהם בקשר עמוק, כמו גם לאימו.
קמילה הייתה בת למשפחה דתית מיוחסת, רקע שנטע באם הלא משכילה כוח רצון חזק, ולימים סייע לה להביא את משפחתה בכוחות עצמה לארצות הברית.
בשנים שבהן גדל במחוז בשרי, הסתבר ג'ובראן כילד מתבודד ומהורהר.
נוף ילדותו השפיע השפעה דרמטית וסימבולית על ציוריו ועל כתיבתו.
מאחר שהיה עני, לא זכה להשכלה או ללימודים רשמיים, למעט ביקורים אצל כומר כפרי שלימד אותו את יסודות הדת והתנ"ך, לצד השפות הערבית והסורית.
הכומר, שזיהה את טבעו החקרני והחד של ג'ובראן, החל ללמדו את יסודות האלף-בית והשפה, ואלה פתחו בפני ג'ובראן עולם של היסטוריה, מדע ושפה.
בגיל 10, נפל ג'ובראן מצוק ונפצע בכתפו השמאלית, שנשארה חלשה כל חייו.
כדי לטפל בכתף, קשרה אותה משפחתו לצלב ועטפה אותה לארבעים יום, אירוע שנחקק בזיכרונו של ג'ובראן.
ח'ליל ג'ובראן, אביו של ג'ובראן, הואשם בהעלמת מס ונשלח לכלא; הרשויות העות'מאניות החרימו את רכוש האב והותירו את בני משפחתו חסרי בית.
למשך זמן מה עברה המשפחה לגור עם קרובים; אולם, האם הנחושה בדעתה החליטה שבחיפוש אחר חיים טובים יותר, על המשפחה להגר לארצות הברית, בעקבות דודו של ג'ובראן, שהיגר מוקדם יותר.
האב שוחרר ב-1894 אך החליט שלא להגר ונותר בלבנון.
ב-25 ביוני 1895, פתחו ג'ובראן ומשפחתו במסע לעבר ניו יורק והאם, קמילה, הפכה למפרנסת המשפחה.
הג'ובראנים התיישבו בחלקה הדרומי של בוסטון בה התגוררה אז הקהילה הלבנונית השנייה בגודלה בארצות הברית, לאחר ניו יורק.
האזור השונה מבחינה תרבותית הרגיש מוכר לאמו של ג'ובראן בזכות קהילת המהגרים הלבנונית והשפה הערבית אשר דוברה בקרב קהילה זו.
בבית הספר, טעות ברישום באותיות לטיניות שינתה את שמו לנצח ל"ח'ליל ג'יבראן", שנשאר ללא שינוי לשארית חייו, למרות ניסיונות חוזרים ונשנים להחזיר את שמו לצורתו הנכונה.
ג'ובראן החל ללמוד בבית הספר ב-30 בספטמבר 1895, בקושי חודשיים אחרי הגעתו לארצות הברית ללא שום חינוך רשמי.
הוא מוקם בכיתה הלא מדורגת שנשמרה לילדים מהגרים, שהיו צריכים ללמוד אנגלית מההתחלה.
ג'ובראן משך את תשומת לבם של מוריו בעזרת הסקיצות והציורים שלו, תחביב שהתפתח אצלו עוד בילדותו, בלבנון.
בעקבות טבח תרפ"ט בקיץ 1929, גינה ג'ובראן את התנפלות הערבים על יהודים בפרעות.
הוא טען כי טבעי שיהודים רוצים לשוב לארץ ישראל, וכי התחרות בין ערבים ליהודים צריכה להיות לא במלחמה אלא במי מצליח יותר בתעשייה ובתרבות.
סקרנותו של ג'ובראן הובילה אותו לצד התרבותי של בוסטון, שחשף אותו לעולם עשיר של תיאטרון, אופרה וגלריות אמנות.
בזכות השפע התרבותי שחווה וציוריו האמנותיים, ג'ובראן תפס את תשומת לבם של מוריו בבית הספר, שראו עתיד אמנותי לילד.
הם יצרו קשר עם פרד הולנד דיי, אומן, צלם, ותומך באומנים שפתח בפני ג'ובראן עולם אמנותי וסלל לו את הדרך לתהילה אמנותית.
ב-1904 הציג ג'ובראן את התערוכה הראשונה שלו בבוסטון.
מ-1908 עד 1910 הוא למד אמנות בפריז כתלמידו של אוגוסט רודן.
ב-1912 התיישב בניו יורק, שם הקדיש את עצמו לכתיבה וציור.
עבודותיו המוקדמות של ג'ובראן נכתבו בערבית, ומ-1918 הוא פרסם בעיקר באנגלית.
בין עבודותיו הידועות ביותר נמצא "הנביא", ספר ובו עשרים ושישה מאמרים פואטיים שתורגם ליותר מ-20 שפות.
ב-1920 הוא הקים חבורה ספרותית בשם "ליגת העט" (אל-מהג'ר).
בין חבריה היה מיכאיל נעימה.
ג'ובראן נפטר ב-10 באפריל 1931, בניו יורק.
סיבת המוות זוהתה כמחלת השחמת בכבד, ושחפת.
הוא נקבר בכנסיית מאר סארקיס בלבנון.
הוא כנראה הסופר הערבי-אמריקני המפורסם ביותר שהיה אי-פעם, וספרו, "הנביא" נשאר פופולרי מאוד, וחלקים ממנו נקראים בחתונות וטקסי הטבלה.
עבודותיו של ג'ובראן היו בעלות השפעה רבה במיוחד בתרבות האמריקאית של שנות ה-60 של המאה ה-20. אמריקאים רבים סברו בטעות כי הוא מוסלמי בגלל שמו הערבי, אולם הרבה מכתביו עוסקים בנצרות.
חוקר ספרות בולט של יצירתו של ג'ובראן היה הפרופסור הבהאי יליד ארץ ישראל המנדטורית, סוהיל בדיע בושרואי, אשר עמד בראש מרכז ח'ליל ג'ובראן לערכים ולשלום על שם ג'ורג' וליסה זאקם שבאוניברסיטת מרילנד.
בין תרומותיו הידועות של בושרואי למחקר על ג'ובראן, ניתן למנות את הספר הביוגרפי "ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן: אדם ומשורר".
בנוסף, בושרוי עסק במתן פרשנות והערות לספרו הידוע ביותר של ג'ובראן, "הנביא" (The Prophet).
הנביא, הוצאת מודן, 1980 (תרגום: נועה זאלוד)
כנפיים שבורות, הוצאת תמוז, 1981 (תרגום: שאול סלאמה); הוצאת ביתן, 1997 (תרגום: פרץ-דרור בנאי)
מיתת כלולות, הוצאת אסטרולוג, 2002 (תרגום: איריס ברעם)
המשוגע, הוצאת אסטרולוג, 1994 (תרגום: איריס ברעם, אלישע בן מרדכי)
הנווד, הוצאת אסטרולוג, 2002 (תרגום: אלישע בן מרדכי, ש.
נשיקה ראשונה, הוצאת אסטרולוג, 2002 (תרגום: איריס ברעם)
שחוק ודמע: שירים, אנתולוגיה משיריו, הוצאת עקד, 1969 (תרגום: יצחק לבטוב)
מבחר יצירות, הוצאת אסטרולוג, 1999 (תרגום: איריס ברעם, אלישע בן מרדכי)
רוחות מרדניות, הוצאת נהר ספרים, 2014 (תרגום: רעיה ג'קסון)
ג'ובריה (שם מדעי: Jobaria) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהקבוצה אאוזאורופודה, שחי בצפון אפריקה בתור היורה.
הוא נתגלה על ידי הפלאונטולוג פול סרנו ב-1997.
צווארו היה קצר וכלל רק 12 חוליות.
מבנה החוליות ועמוד השדרה היה פשוט יחסית לזאורופודים של צפון אמריקה בהם הדיפלודוקוס והאפטוזאורוס.
פול סרנו, מי שגילה הג'ובריה, העריך, שהיה יכול להתרומם על רגליו האחוריות לפרקי זמן קצרים, על ידי השוואת עצם הזרוע ועצם הירך עם אלה של פילים.
בתקופה שבה חי ג'וברה האזור של מדבר סהרה היה אזור לח, מיוער ועשיר בצמחייה ומקווי מים, כולל נהרות בהם שרצו תניני ענק כגון סרקוסוכוס.
מיונו הטקסונומי של הג'ובריה בעייתי ונכון להיום אין הסכמה לאיזה משפחה הוא שייך.
הג'ובריה נתגלה ב-1997 בניז'ר על ידי משלחת למדבר סהרה שהוביל הפלאונטולוג ד"ר פול סרנו.
המשלחת מצאה את הג'ובריה באתר קבורה המוני בתצורת Tiourarén, כאשר 95% מעצמות השלד נשתמרו כמאובנים.
בכך הפך הג'ובריה לאחד הזאורופודים השלמים ביותר שנתגלו אי-פעם.
בהתחלה, לפי סלעי המשקע שבהם נמצאו המאובנים, הם תוארכו ללפני 135 מיליון שנה, תחילת תור הקרטיקון (תקופות ה-Hauterivian עד ה-Barremian).
ניתוח מאוחר יותר של המשקעים הראה שהם כנראה קדומים יותר, מאמצע ושלהי היורה, כ-164 עד 161 מיליון שנה לפני זמננו.
ג'ובס הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי שמבוסס על חייו של סטיב ג'ובס, החל משנת 1974 אז היה סטודנט במכללת ריד ועד להצגת האייפוד בשנת 2001. הסרט בוים על ידי ג'ושוע מייקל שטרן, נכתב על ידי מאט ויטאלי והופק על ידי מארק הולם.
"ג'ובס" גם צולם על ידי שני צלמים שונים; ראסל קרפנטר צילם את הסצנות שמתרחשות בארצות הברית, ואסים בג'ג' צילם את הסצנות שמתרחשות בהודו.
סטיב ג'ובס עצמו מגולם בסרט על ידי אשטון קוצ'ר, והמייסד השני של אפל, סטיב ווזניאק, מגולם על ידי ג'וש גד.
"ג'ובס" היה הסרט שסגר את פסטיבל הסרטים סאנדנס של שנת 2013.
התסריטאי מאט ויטאלי החל לעבוד על התסריט לסרט בערך בתקופה בה סטיב ג'ובס לקח חופשת מחלה מאפל במחלת סרטן הלבלב.
הבמאי ג'ושוע מייקל שטרן ציין בריאיון שכל החומר והמידע בסרט נאסף דרך מחקרים וראיונות.
מארק הולם, המפיק שלנו, שכר צוות של חוקרים מומחים שסורקים את כל המידע הציבורי והפרטי על סטיב ג'ובס.
מארק, התסריטאי וצוות החוקרים גם עובדים לצד צוות גדול של אנשים שעבדו באפל או עבדו לצד סטיב כדי לוודא שאנחנו מעצבים את דמותו בצורה המדויקת ביותר שאפשר בתוך גבולות אורך הסרט.
הפקת הסרט החלה בחודש יוני 2012 בבית הילדות של סטיב ג'ובס בלוס אלטוס, קליפורניה, באדיבותה של אמו החורגת של סטיב, מרילין ג'ובס (שעדיין גרה שם).
גם אחותו של סטיב, פאטי, עזרה באירוח הצוות.
הסצנות שמתרחשות במכללת ריד צולמו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
רוב הסרט צולם באזור לוס אנג'לס.
פאולין שרה ג'ו מויס, הידועה בשם העט ג'וג'ו מויס היא סופרת ועיתונאית בריטית.
אחת הסופרות היחידות שזכו פעמיים בפרס: "הרומן הרומנטי של השנה" על ידי התאחדות סופרי הרומנים הרומנטיים בבריטניה.
ספריה תורגמו לאחת עשרה שפות ברחבי העולם.
מויס נולדה בשנת 1969 בלונדון, אנגליה.
היא למדה ברויאל הולוויי, אוניברסיטת לונדון וניו בדפורד קולג', אוניברסיטת לונדון.
ב 1992, היא זכתה במענק במימון של העיתון אינדיפנדנט כדי ללמוד בקורס עיתונאות לתואר שני באוניברסיטה של העיר לונדון.
עם סיום לימודיה, היא המשיכה במשך כעשור את עבודתה בעיתון "אינדיפנדנט" (פרט לשנה אחת, כשהיא עבדה בהונג קונג עבור העיתון: "סאנדי מורנינג").
בעבודתה בעיתון, כיהנה מויס בתפקידים שונים, והפכה לעוזרת עורך חדשות ב-1988. בשנת 2002 היא הפכה לאחראית על האמנות והמדיה בעיתון
מויס הפכה לסופרת במשרה מלאה ב-2002, כאשר הספר הראשון שלה "גשם מחסה" פורסם.
במקביל, היא ממשיכה לכתוב כתבות עבור הדיילי טלגרף.
מויס היא אחת הסופרות היחידות שזכו פעמיים בפרס "הנובלה הרומנטית של השנה" על ידי התאחדות סופרי הנובלות הרומנטיות בבריטניה.
בשנת 2004 היא זכתה לראשונה עבור ספרה "פירות זרים" וב-2011 זכתה בשנית עבור הספר "המכתב האחרון מאהובך".
מויס מתגוררת בחווה בוולדן ספרון, אסקס עם בעלה, העיתונאי צ'ארלס ארתור, ושלושת ילדיהם.
מויס מיוצגת על ידי שילה קראולי אצל הסוכן קרטיס בראון
הנשים של קילקריון (2002) (השם המקורי במהדורה האנגלית: Sheltering Rain)
פירות זרים (2003) (השם המקורי במהדורה האנגלית: Foreign Fruit, בארצות הברית: Windfallen)
ממלכת הטווסים (2004) (תורגם לעברית;השם המקורי במהדורה האנגלית: The Peacock Emporium)
ספינת הכלות (2005) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: The Ship of Brides)
המפרץ הכסוף (2007) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: Silver Bay)
מוזיקת לילה (2008) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: Night Music)
מחול הסוסים (2009) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: The Horse Dancer)
מכתב אחרון ופרידה (2010) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: The Last Letter From Your Lover)
ללכת בדרכך (2012) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: Me Before You)
ירח דבש בפריז (2012) (השם המקורי במהדורה האנגלית: Honeymoon In Paris)
הנערה שהשארת מאחור (2013) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: The Girl You Left Behind)
אחד ועוד אחד (2014) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: The One Plus One)
החיים אחריך (2015) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: After You) (ספר המשך לספר "ללכת בדרכך")
לבד בפריז ועוד סיפורים (2016) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: Paris for One)
ממשיכה בדרכי (2018) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: Still Me) (ספר המשך לספר "החיים אחריך")
מתנת כוכבים (2019) (תורגם לעברית; השם המקורי במהדורה האנגלית: The Giver of Stars)
להיכנס לנעליה (2023) (תורגם לעברית, השם המקורי במהדורה האנגלית: Someone Else's Shoes)
כולנו גרים כאן (2025) (תורגם לעברית, השם המקורי במהדורה האנגלית: We All live Here)
ג'ורג' קוסונוקי מילר (ביפנית: ジョージ・楠木・ミラー; נולד ב-18 בספטמבר 1992) המוכר בשם הבמה ג'וג'י הוא זמר יפני אשר ידוע בעברו כיוטיובר והיוצר של התוכנית האינטרנטית The Filthy Frank Show (המופע של פרנק המטונף).
נכון למרץ 2023 לערוץ שלו יש מעל 7.8 מיליון משתמשים רשומים, סך הכל 132 סרטונים שפורסמו, לסרטון הנצפה ביותר שלו יש מעל 66 מיליון צפיות, ויש לו כ-1,224 מיליון צפיות באופן מצטבר.
פעילותו של מילר החלה ב-15 ביוני 2008 כשפתח את הערוץ "DizastaMusic" ביחד עם חבריו.
הסרטון הראשון, "Lil Jon falls off a table" הועלה ב-19 ביוני 2008 בו נראה אדם לבוש במסיכה עם ראסטות מלאכותיות אשר מדמות את ליל ויין רוקד בעוד השיר "Get Low" מאת ליל ג'ון והרכבו "the Eastside Boyz" מתנגן ברקע.
אותו אדם מנסה לרקוד בעודו עומד על שולחן אך הוא מאבד שיווי משקל ונופל ארצה, מה שגורם לו ללכת במבוכה מהמקום.
עד 11 באוגוסט 2009 בערוץ הועלו 25 סרטונים שבהם מילר וחבריו עושים שטויות, חלקם נמחקו עקב בעיות זכויות יוצרים.
לאחר מכן, פעילות הערוץ פסקה למשך שנתיים עד 5 באוגוסט 2011 שבו לערוץ הועלה סרטון בשם "Filthy Shit" שבו מופיע מילר עצמו ומספר אודות חוויית השלשול שלו.
במשך הזמן, הסרטונים של מילר ניהיו קיצוניים יותר מבחינת תוכן ומעוררי מחלוקת.
לדוגמה, בסרטון "First Day Of School", מילר מסביר איך להתאקלם ביום הראשון בבית הספר, אלא שבמקום לתת טיפים עוזרים כמו להתחבר עם אנשים, מילר אומר כי יש להתנהג בגועליות כלפי אנשים ובמיוחד נשים ולהטרידן מינית.
במשך סרטוניו מילר מפתח את הדמות "Filthy Frank" (פרנק המטונף) שמגולמת על ידו והופך את הערוץ לסדרת רשת שבהן מופיעות דמויות רבות, שחלקן מגולמות על ידי מילר עצמו וחלקן מגולמות על ידי חבריו של מילר.
ב-15 באוגוסט 2014 הפסיק לעדכן את ערוצו "DizastaMusic" ועבר לערוץ "TVFilthyFrank" שבו מילר וחבריו ממשיכים לצלם ולעלות את סדרת הרשת.
במהלך הסדרה, מילר החל לשתף פעולה עם יוטיוברים אחרים כמו "HowToBasic", מקס סטנלי, איאן "iDubbbz" ו-"h3h3".
בעבר, מילר החזיק ערוץ נוסף בשם "Jojivlogs" שבו העלה וולוגים על חייו, אך הוא סגר את ערוצו כיוון שמעריצי סדרת הרשת קשרו קשר עם חייו הפרטיים של מילר והחלו להטרידו.
מילר אחראי למספר תופעות אינטרנט, ביניהן, תופעת ההארלם שייק וסיווג סדרת הטלוויזיה האמריקאית "קורי בבית הלבן" כאנימה.
בדצמבר 2017 מילר פרש מהקריירה כיוטיובר והתחיל להתמקד בפיתוח הקריירה שלו כזמר.
נכון ל-28 בספטמבר 2020, לערוץ "TVFilthyFrank" יש כ-7.38 מיליון מנויים וכ-1.06 מיליארד צפיות בסרטוניו ולערוץ "DizastaMusic" יש כ-979 אלף מנויים וכ-171.14 מיליון צפיות בסרטוניו.
במהלך סרטוניהם, מילר וחבריו יצרו יקום דמיוני בתוכנית האינטרנטית.
הסדרה עוקבת אחר אדם בשם פרנק וחיו ביקום הדמיוני.
היקום מחולק לתחומים שונים, שחולקו בידי האל "צ'ין-צ'ין".
פרנק ביחד עם חבריו מתגוררים בתחום 6.2. ביקום הדמיוני קיים דבר הנקרא "כרומוזום", שהוא מקור כוח שמשמש ככסף וגם כיחידת זמן ביקום.
ביקום הסדרה, מופיעות דמויות רבות, העיקריות שבהן:
פרנק המטונף - הפרוטגוניסט של הסדרה.
איש ורוד (PinkGuy) - חברו של פרנק שמגולם על ידי מילר עצמו.
ראפר שהוציא מספר שירים ואלבום, בעל התקפי אפילפסיה.
נוהג לפנות אל פרנק כשהוא קורא לו בוס (b0ss).
איש הסלמנדרה (Salamander Man) - חבר נוסף של פרנק, גם כן מגולם על ידי מילר עצמו.
נוהג ללטף את פטמותיו ולנגן בחליל דרך אפו.
איש הספארי (Safari Man) - חברו של פרנק.
מוצג בתור הסטריאוטיפ של התייר היפני.
מדבר ביפנית בלבד עם שילוב של אנגלית קלוקלת.
לימון - אדם בעל מוגבלויות נפשיות.
פין אדום (Red Dick) - חבר טוב של פרנק.
מתקשר באמצעות בכי ודיאלוגים ביפנית.
מגולם על ידי אחד מחבריו היפנים של מילר.
צ'ין-צ'ין (Chin-Chin, ביפנית: チン・チン; בתרגום חופשי לעברית: פין) - אל חזק והאנטגוניסט הראשי בסדרה.
כשהוא מופיע הוא אומר את המשפט "Ore wa o chinchin daisukina nda yo" (ביפנית: おれわ おちんちん だいすき なんだよ; בתרגום חופשי לעברית: אני אוהב פין).
הוא חילק את היקום הדמיוני לתחומים שונים והשתלט עליו.
נהוג בכל שנה להקריב אליו קורבן.
למילר תמיד הייתה חיבה להלחנת מוזיקה.
הוא אף אמר כי לפני קריירת היוטיוב שלו היה לו עניין ביצירת מוזיקה והוא יצר את ערוץ היוטיוב שלו במטרה לקדם זאת.
באחד הראיונות איתו הוא אמר "תמיד רציתי ליצור מוזיקה נורמלית.
יצרתי את ערוץ היוטיוב שלי רק בשביל להקפיץ את המוזיקה שלי.
אבל אז דברים כמו פרנק המטונף ואיש ורוד החלו להיות הרבה יותר גדולים ממה שציפיתי, והייתי צריך סוג של לזרום עם זה".
המוזיקה של מילר תחת "איש ורוד" היא לרוב קומית, כטבע ערוץ היוטיוב שלו.
אלבום הבכורה שלו, Pink season (2017) הופיע המקום ה-70 בבילבורד 200. ב-16 במרץ 2017, מילר הופיע בפעם הראשונה כ"איש ורוד" בSouth by Southwest.
תוכניותיו לעתיד היו טור ש"זמנו עבר מזמן", אלבום שלישי של איש ורוד ועוד התקדמות במוזיקה האישית שלו מחוץ לאישיות האיש הוורוד.
ב-29 בדצמבר 2017, עצר ג'ורג' את ההפקה של כל תכני פרנק המטונף, לרבות איש ורוד והמוזיקה שלו.
לצד המוזיקה הקומית שיצר תחת שם הבמה 'איש ורוד', מילר החל ליצור מוזיקה יותר רצינית תחת כינוי אחר – ג'וג'י, שהפך לעיקר מעיינו בשלהי 2017.
בראיון לבילבורד על המעבר בין קריירת היוטיוב לקריירה המוזיקלית בתור ג'וג'י אמר כי "כעת אני יכול ליצור דברים שהייתי רוצה לשמוע", הוא הוסיף וציין שמבחינתו גוג'י אינו עוד שם במה נוסף כמו 'פרנק המלוכלך' או 'איש ורוד' והדגיש כי לא מדובר בדמות: "אני מניח שזה ההבדל, ג'וג'י הוא פשוט אני".
במהלך לימודיו בחטיבת הביניים ביפן מילר החל ללמוד ולהפיק מוזיקה ביחד עם חבריו כתחביב, לאחר המעבר למנהטן (ניו יורק), ג'ורג' הרחיב את הקריירה המוזיקלית שלו ובאמצעות השירים הקומיים שהפיק במסגרת שם הבמה 'איש ורוד' הוא רכש ידע, מיומנות וניסיון שפילסו לו את הדרך למה שיקרא בהמשך ג'וגי.
השיר "Slow Dancing in the Dark" משנת 2018 זכה להצלחה גדולה.
המוזיקה של ג'וג'י תוארה כטריפ הופ ולו-פיי אשר מתערבבים עם אלמנטים כגון טראפ, מוזיקה עממית, מוזיקה אלקטרונית ורית'ם אנד בלוז עכשווי (R&B).
פרסשנהפרויקט מועמדקטגוריהתוצאהסימוכיןפרסי המוזיקה של ARIA2022"Glimpse of Us"שיר השנהפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון2023אמן פורץ אהובפרסי הווידאו קליפים של בריטניה2022"Glimpse of Us"הקליפ האלטרנטיבי הטוב ביותר - בינלאומיהעריכה הטובה ביותר הקליפפרסי המוזיקה של iHeartRadio2019פרס הכוכב החברתי2023"Glimpse of Us"הליריקה הטובה ביותר
ג'ובתא א-זית היה כפר סורי בצפון רמת הגולן.
על פי דיווח תושבי העיירה הסמוכה לכפר, הייתה לכפר אוכלוסייה של 1,500 עד ל-2,000 איש לפני מלחמת ששת הימים.
השם ג'ובתא א-זית היא מילה ערבית לבור של שמן זית, אשר מתייחס לעצי זית שגדלו בכפר.
לקראת סוף מלחמת ששת הימים ביוני 1967, האזור הוכרז כשטח צבאי סגור.
כמחצית מתושבי הכפר נמלטו במהלך הלחימה, כשהשאר פונו על ידי צה"ל לאחר המלחמה.
מאחר שהכפר נחרב בתחילת 1970, המושב נווה אטי"ב נבנה על אזור הכפר שנחרב.
ג'ובת א-דיב הוא כפר פלסטיני בין זעתרה לתקוע.
הכפר נמצא בנפת בית לחם בשטח C.
היישוב נוסד ב-1929. נכון ל-2007 גרות בכפר 27 משפחות, בעיקר מחמולת אל-וחש, ומספר התושבים הוא 156.
הכפר אינו מחובר לרשת החשמל.
מאז 1988 מבקש הכפר שוב ושוב להתחבר לחשמל, אך בהיעדר תוכנית מתאר, מסרב המנהל האזרחי לטפל בעניין.
תוכנית מתאר שהגיש הכפר ב-2009 נדחתה על ידי המנהל.
נסיונותיו של הרב מנחם פרומן מההתנחלות הסמוכה, תקוע, להשתדל במנהל למען הכפר עלו בתוהו.
ביוני 2017 החרים הצה"ל מערכת סולארית שסיפקה חשמל לכפר.
ממשלת הולנד שמימנה את המיזם, מחתה בפני ישראל.
לטענת המנהל האזרחי, המתקן הוקם ללא היתר.
ג'וג'ו ראביט הוא סרט דרמה קומית-סאטירית אמריקאי משנת 2019, שנכתב ובוים על ידי הבמאי והתסריטאי טאיקה ואיטיטי שגם משחק בו, לצדם של רומן גריפין דייוויס, סקרלט ג'והנסון, תומאסין מקנזי וסם רוקוול.
הסרט מתרחש לקראת סוף מלחמת העולם השנייה בגרמניה ועוקב אחר יוהנס "ג'וג'ו" בצלר (רומן גריפין דייוויס), ילד בתנועת הנוער הנאצית, המגלה שאימו (סקרלט ג'והנסון) מחביאה נערה יהודייה בביתם.
לאחר מכן הוא מתחיל להטיל ספק באמונותיו, תוך כדי התערבות של חברו הדמיוני, מעין גרסה חלופית של אדולף היטלר (ואיטיטי).
בסרט מככבים גם סם רוקוול, רבל וילסון, סטפן מרצ'נט ואלפי אלן.
הסרט זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר לשנת 2019 והוענק לטאיקה ואיטיטי.
עם הקרנת הבכורה העולמית של הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, הסרט זכה בפרס הראשי בפסטיבל כבחירת המבקרים.
רומן גריפין דייוויס בתפקיד יוהנס "ג'וג'ו ראביט" בצלר, ילד בן 10 החבר בתנועת הנוער הנאצית, הנוער ההיטלראי.
טאיקה ואיטיטי בתפקיד אדולף היטלר, החבר הדמיוני של ג'וג'ו וגרסה תמהונית ומשונה לדמותו של האישיות ההיסטורית.
תומאסין מקנזי בתפקיד אלזה קורר, נערה יהודייה שרוזי מחביאה אותה בביתה.
רבל וילסון בתפקיד פראולין ראם, מדריכה אכזרית בנוער ההיטלראי.
סם רוקוול בתפקיד קפטן קלזנדורף, קצין צבא המנהל את הנוער ההיטלראי.
אלפי אלן בתפקיד פינקל, יד ימינו של קפטן קלזנדורף.
סקרלט ג'והנסון בתפקיד רוזי בצלר, אם יחידנית לג'וג'ו שבסתר היא אנטי-נאצית.
סטפן מרצ'נט בתפקיד דירזט, סוכן גסטפו.
ארצ'י ייטס בתפקיד יורקי, חברו הטוב של ג'וג'ו.
ג'ואל ג'ואני "ג'וג'ו" סיווה היא רקדנית, זמרת, שחקנית ואושיית יוטיוב וטיקטוק אמריקאית.
היא ידועה בשל הופעתה במשך שתי עונות בתוכנית "רקדניות קטנות" יחד עם אמה, ג'סלין סיווה, ובתוכנית מציאות אחרות "הזמר במסכה" ו"רוקדים עם כוכבים", ובסינגלים שלה "karma", Boomeran" ו-"Kid in a Candy Store".
ג'ואל ג'ואני סיווה נולדה באומהה, נברסקה, לג'סלין (לבית לומברדי), מורה מקצועית לריקוד מאיווה, ולטום סיווה, כירופרקט מנברסקה.
יש לה אח גדול בשם ג'יידן סיווה, שהוא גם ולוגר.
בשנת 2013 החלה את הקריירה שלה כמתמודדת הצעירה ביותר בעונה השנייה של תוכנית הריקודים של רשת "לייפטיים", "Abby's Ultimate Dance Competition" של אבי לי מילר; היא הופיעה בתוכנית עם אמה והודחה בשבוע התשיעי והגיעה למקום החמישי.
בשנת 2015 החלה להופיע עם אימה בעונה החמישית של התכנית "רקדניות קטנות", תוכנית מציאות אחרת של אבי לי מילר.
שנה לאחר מכן השתתפה גם בעונה השישית.
ב-6 במאי 2016 הוציאה את הסינגל "Boomerang" ואת הסינגל שלפניו, "I Can Make U Dance".
הראשון מתייחס לנושא בריונות רשת, הוא נמכר בלמעלה משני מיליון עותקים, והגיע למעמד פלטינה כפול בארצות הברית והוא נצפה יותר מ-950 מיליון פעמים ביוטיוב וקיבל למעלה מחמישה מיליון לייקים.
שנה לאחר מכן היא הוציאה את הסינגלים "Kid in a Candy Store" ו-"Hold the Drama".
בהמשך השנה החלה להגיש לצד ניק קאנון את תוכנית המציאות "קרב הליפסינק: גרסת הילדים" ב"ניקלודיאון", שבהמשך שבה גם לעונה שנייה.
בשנת 2018 נבחרה לאמנית פורצת דרך של השנה על ידי Vivid Seats.
באותה שנה, סיווה הודיעה שהיא תצא לסיבוב ההופעות הגדול הראשון שלה ב-2019, בשם "D.R.E.A.M.
The Tour." היא ביקרה בשילוב של תיאטראות, אמפיתיאטראות חיצוניים ואצטדיונים בסך הכל ב-52 ערים ברחבי ארצות הברית וקנדה.
בנוסף, הופעות אחרות התקיימו בבריטניה ובאוסטרליה.
הסיור התחיל בפיניקס, אריזונה ב-17 במאי 2019 והחלק הראשון של הסיור ההסתיים ב-26 ביוני 2019 באוסטין, טקסס, לפני חידוש הסיבוב השני ב-10 ביולי 2019 באורלנדו, פלורידה עד לסיומו ב-20 באוגוסט 2019 בוונקובר, קנדה.
בשנת 2020 הופיעה ברשימה השנתית "טיים 100" של מגזין "טיים".
באותה השנה השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה" שם הייתה בדמות ה-T-Rex.
בשנת 2021 היא הגיעה למקום השני בעונה ה-30 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים".
ב-4 באפריל 2022 היא לוהקה כשופטת בעונה השבע-עשרה של תוכנית המציאות של FOX, "So You Think You Can Dance", אשר עלתה ב-18 במאי 2022; יחד עם ליאה רמיני, מת'יו מוריסון והזמר סטיבן בוס (אנ').
ב-9 בספטמבר 2022 היא הוכרזה כזוכה בפרס "Gamechanger" מבית GLSEN על מאמציה נגד בריונות.
היא נכללה ברשימת "פורבס 30Under30" לשנת 2022.
בינואר 2024 פורסם כי סיווה תחזור כשופטת ב-"So You Think You Can Dance" בעונה ה-18 של התוכנית.
היא תחליף את נייג'ל ליתגו, שפרש מתפקידו עקב האשמות תקיפה מינית נגדו.
סיווה ידועה בלבישת קשתות גדולות וצבעוניות בשיערה.
סיווה יצאה מהארון כחלק מהקהילה הגאה ברשתות החברתיות בינואר 2021. לאחר שנשאלה מה המשיכה שלה הצהירה שהיא לא מתייגת את המיניות שלה מכיוון שהיא "לא באמת יודעת את התשובה הזו".
בפברואר 2021 הודיעה שהיא במערכת יחסים עם חברתה הטובה קיילי פרו שביקשה ממנה להיות בת הזוג שלה כחודש לפני כן.
בהמשך הצהירה שהיא פאנסקסואלית, גיי וקוויר.
+שנהסרטתפקידהערות2019אנגרי בירדס - הסרט 2ג'יי, קירהדיבוב2021The J Teamג'וג'וTBA#AMFAD All My Friends Are Dead
+שנהסדרהתפקידהערות2013Abby's Ultimate Dance Competitioעצמהתוכנית מציאות ברשת לייפטיים; עונה שנייה (מקום חמישי)2015–2016רקדניות קטנותתוכנית מציאות ברשת לייפטיים; עונות 5–62016מייק איט פופפרק: "Summer Splash Spectacular"ביזארדבארקפרק: "Bizaardvark vs.
שנהפרסקטגוריהתוצאהמקור2023פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןכוכב המוזיקה החברתית האהוב
ג'ואנה נואלה לבסק , הידועה בשם הבמה ג'וג'ו (JoJo), היא זמרת, פזמונאית, ושחקנית אמריקאית.
ג'וֹבָּר או ג'ובאר, היא אחת מ-15 הרשויות המקומיות ('בלאדיה') המסונפות לעיר הבירה, דמשק.
בעבר הרחוק ג'ובר היה כפר בפאתי דמשק, כיום הוא פרבר של עיר הבירה.
הנמצא כ־2 ק"מ צפונית-מזרחית מחומות העיר העתיקה.
בפרבר נמצא אתר חשוב ביותר עבור יהודי סוריה, בית כנסת קדום בן אלפיים שנה בשם בית כנסת אליהו הנביא לזכרו של הנביא המקראי אליהו.
המקום היה מקום עלייה לרגל יהודי במשך מאות שנים.
כיום 93% מפרבר ג'ובר הפך לחורבות בגלל הקרבות ממושכים שנערכו בו בין צבא סוריה לבין קבוצות מורדים שונות החל מפברואר 2013 עד 23 במרץ 2018. ג'ובר היה מקום לחימה קשה ועקשנית במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, כולל מתקפת ג'ובר בשנת 2017 .
השם ג'וֹבָּר נובע משיח הדפנה (ער אציל) בה הסתתר נביא האלוהים אליאס.
השיח גדל ליד תעלה קטנה ובאר מים ומסביב כל האזור היה שומם.
המקום נקרא (ג'בר) השם התפתח לג'ובר.
הבאר הזאת נמצאת בתוך בית הכנסת היהודי העתיק שבפרבר.
יהודים, מבקרים סורים ומבקרים דיפלומטיים נהגו לפקוד את המקום.
אחד המקורות הראשונים שהזכירו את קיומו של הכפר הוא התלמוד, הקובע כי הכפר היה אחד מעשרה כפרים שמסביב לדמשק, המאוכלס על ידי יהודים.
הרב רפרם בר פאפא מוזכר כמי שהתפלל בבית הכנסת אליהו הנביא בג'ובר.
ג'ובר, היה למעשה הריכוז השני בגודלו של יהודים בעולם אחרי חייבר בימי הנביא מוחמד ובמהלך הכיבושים האסלאמיים של הלבנט, במיוחד בתקופת שלטונו של הח'ליף עומר בן אלח'טאב.
בתקופת ימי הביניים הייתה בג'ובר קהילה יהודית חשובה ביותר שהתקיימה שנים רבות מחוץ לחומות העיר העתיקה של דמשק.
מטייל יהודי אנונימי שהגיע כמה שנים לאחר גירוש ספרד בשנת 1522 מצא 60 משפחות יהודיות המתגוררות בכפר ג'ובר, שהיה להן "בית כנסת יפה מאוד".
איבן טולון (נפטר 1546) מזכיר כי "ג'ובר הוא כפר יהודי עם נוכחות מוסלמית." ב"כרוניקה "דברי יוסף" של ר' יוסף סמברי שנפטר בשנת 1672 נכתב כי הקהילה היהודית בדמשק התגוררה בעיקר בג'ובר ובשנת 1735 אוכלס הכפר אך ורק ביהודים.
מסמכים מתחילת המאה ה-19 מתארים נכסים בכפר שהיו שייכים לקהילה היהודית הוחכרו לבני קהילות אחרות.
בשנת 1839 תואר הכפר כ"ממוקם במקום יפה, פורה וירוק", שהיווה חלק מהגן שמקיף את דמשק.
התושבים דווחו כי הם מונים 1,000 נפש ושהם "במצב משגשג נסבל".
באותה תקופה אוכלוסיית הכפר הייתה "עברית לחלוטין" ונשלטה על ידי מוסדות יהודיים מקומיים עם "היררכיה מועטה של שליטים ונתינים".
בשנת 1840 התחוללה עלילת דם (עלילת דמשק) כנגד היהודים בדמשק וסביבותיה כולל בג'ובר.
במהלך ההתפרעויות התנפל המון רב על בית הכנסת בזז אותו והשמיד ספרי תורה שהיו בארון הקודש ותשמישי קדושה.
בעקבותיה החלה הגירת היהודים מהכפר ומסוריה בכלל.
עם זאת במחצית השנייה של המאה ה-19 תנאי החיים בעיר השתפרו, הוקמו בתי ספר חדשים והייתה סובלנות דתית רבה יותר.
בשנת 1860 חיו בעיר דמשק וסביבותיה כ-4,000 יהודים.
ישנם דיווחים סותרים מאמצע המאה ה-19 ואילך על אופן ההתפלגות האתנית דתית של הכפר.
בהמשך אותו אורח מדווח שהכפר היה, "אתר נופש מועדף על יהודים עשירים...
זה הפארק ובית הקפה שלהם.
שם הם מבלים את שעות אחר הצהריים בימים הארוכים של הקיץ שלהם, לעיתים קרובות כל הלילה, תחת גפן ויסמין." פרסום משנת 1874 טוען להפך כי הכפר הוא "בעיקר מושבה של יהודים".
סביר להניח כי האוכלוסייה היהודית וודאי התדלדלה, מכיוון שעד 1893 כותב ריצ'רד פרנסיס ברטון "זהו כפר מוסלמי עם בית כנסת המוקדש לאליהו והוא מקום עלייה לרגל ליהודי דמשק".
מהדורת 1907 של קוק במדריך לפלסטינה וסוריה נכתב כי "ג'ובר הוא רק כפר מוסלמי." עם זאת, בשנים אלה נמשכו ביקורי היהודים בכפר, ובימי מועדי ישראל התאספו רבים מיהודי דמשק בבית הכנסת כדי להתפלל.
רבי שמואל אלבז בן המאה ה-16, אבי שושלת הרבנים אבוחצירא, נקבר בחצר בית הכנסת ג'ובר.
צמוד לבית הכנסת נמצא קברו של רבי שמואל אלבז (רבי שמואל אבוחצירא) אבי משפחת הרבנים אבוחצירא, שנחשב מקום קדוש אף הוא.
עד שנת 2012 לא הייתה מצבה במקום, כדי שלא להחשיב את מקום קבורתו יותר מבית הכנסת ושני המקומות עם המסורת הקשורה לאליהו הנביא (משיחת אלישע, והסתתרותו במערה).
בביקורו המתוקשר במקום, הרב מאיר גבאי הציב על הקבר מצבה זמנית.
לאחר הקמת מדינת ישראל, יהודי סוריה התמודדו עם רדיפה ואפליה רבה ביותר כאשר ממשלת סוריה אוכפת עליהם מגבלות מחמירות.
לא ניתן היה למכור רכוש יהודי והוא שננטש והוחרם.
ערבים פלסטינים השתלטו על הרכוש היהודי ובית הכנסת הישן הוסב לבית ספר לערבים עקורים.
בשנת 2011 הכריז הנשיא בשאר אל-אסד על תוכניות לשיפוץ בית הכנסת בג'ובר.
הדבר לא יצא לפועל בגלל מלחמת האזרחים שפרצה בסוריה.
ב־28 ביולי 2010, הכריזה עיריית דמשק על פרויקט שימור במקום ואז הוסרו מספר צלחות לווין של הטלוויזיה על ידי עובדי העירייה שאכפו את פרויקט השימור ברובע.
בתחילת מלחמת האזרחים נפל רובע ג'ובר לידי המורדים, במיוחד לידי לגיון אל-רחמן.
בין התאריכים 14 עד 18 ביוני 2017 הפציץ חיל האוויר הסורי את הרובע.
יומיים לאחר מכן, ב־20 ביוני, רובע ג'ובר הותקף על ידי כוחות יבשה ומהאוויר על ידי כוחות חיל האוויר הרוסי.
ההתקפות בין שני הצדדים נמשכו עד סוף ספטמבר, אז המתקפה הופסקה, מכיוון שלא היה מנצח ברור.
אף על פי שהמורדים המשיכו להגן על ג'ובר, הם למעשה הגנו על שדה חורבות, שכן השכונה הייתה שוממה כי כל האזרחים שנותרו בחיים ברחו מהמקום.
גורלו של בית הכנסת וכל תכולתו המפוארת נותר במחלוקת.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה יש המדווחים שבית הכנסת חרב עד היסוד.
מאידך מניתוח צילומים שהגיעו בשנת 2014 נראה שלא כל בית הכנסת חרב אלה רק אגף אחד בלבד.
רחוב חראר מתחיל מכיכר הפרלמנט בצפון ומסתיים מאחורי המוסכים העבאסיים ובאמצעו נמצא "בית הספר היסודי עאישה אל-באוני".
הוא נקרא רחוב אל-חראר בהתייחס לנהר חראר, ממנו מתחיל הרחוב בצפון.
לאורך הרחוב ישנן חנויות רבות (חנויות מכולת, בשרים וכו').
רחוב ושוק אל-אסמעאי, שהוא הרחוב הראשי והמפורסם ביותר בג'ובר, המהווה שוק ומתחם מגורים בשתי קומות, שבמרכזו כיכר המובילה לארבעה כיוונים.
דרך הצד המזרחי ניתן להגיע לרחוב בית הספר ומהצד המערבי של שכונת אל-סאוואן.
ניתן להגיע לרחוב אלחרר שמסתיים במסגד ג'ובאר הגדול (מסגד אל-אסמאי נקרא על שם עבד אל-מלכ אל-אסמאי).
זהו אחד המסגדים העתיקים ביותר בג'ובר.
מאחורי המסגד נמצאו בית הקפה ג'ובר, בו ראש העיר ונכבדי העיר נהגו להיפגש כדי לדון בענייני העיר ולפתור את בעיותיה ובית הקברות הישן.
רחוב בית הספר: בקצהו, לכיוון דרום, נמצא בית הספר על שם הג'יהאד הערבי, בית הספר אונרא המיועד לילדי פלסטינים המתגוררים באזור ובהמשך בית הכנסת היהודי (מדווחים כי וורן כריסטופר ביקר בו בשנת 1990 בביקוריו בסוריה כדי לקדם את תהליך השלום).
בג'ובר ישנם מסגדים ומקדשים רבים, והמפורסם שבהם הוא המסגד הגדול של ג'ובאר (אל-אסמעאי), לידו נמצא ההיכל הקדוש והמפורסם אל-עסמאי והמסגד הגדול של איבן אל-וואליד הרמלאת.
איבן אל-וואליד, היה בן דודו של הנביא מוחמד.
מסגד אמאדיה, שהוא אחד המסגדים העתיקים עם הצריחים הרבים שלו.
יש בו שווקים רבים, והחשוב שבהם הוא שוק המנטו, שהוא אחד משווקי המנטו ואו הג'ילבאב (הג'ילבאב היא גלימת בד ארוכה המהווה חלק מלבוש מסורתי של נשים מוסלמיות) החשובים ביותר בדמשק, שמובילות אותו נשים מכל האזורים.
בשוק מספר רב של מפעלים המייצרים מנטוסים וסוחרים ותעשיינים בשוק מייצאים את המנטוסים למדינות ערב ולכמה מדינות אירופה.
בשוק יש הרבה חנויות, מותגי-על וחנויות של מכשירי חשמל ביתיים וכדומה.
תושבי הרובע הם בעיקר מוסלמים ורק חלק קטן ביותר הן ממשפחות נוצריות.
הרובע נחשב לאחד האזורים השמרניים, מכיוון שאנשיו עדיין מחויבים למנהגים ולמסורות שהיו נהוגים בלבנט.
רוב הנשים לובשות מנטו או ג'ילבאב (جلباب) ושמלות שחורות.
בעבר נשים לבשו גם עבאיה וחג'אב (حجاب) כיסוי שחור לשמירה על הצניעות בשעה שיצאו לשווקים, במיוחד בדמשק.
בין בתים סמוכים הן לובשות כיסוי קליל, קל ללבישה.
בשנת 2008 חיו בג'ובר 300,000 תושבים מרביתם מוסלמים מעט נוצרים אבל אף לא יהודי אחד נשאר בג'ובר.
ג'וג'ו מקארי הוא שחקן תיאטרון, קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאי בריטי.
הוא התגלה לראשונה בחנות הגיטרות של אביו בלונדון, שם החל לעבוד בזמן שסיים את בית הספר.
במקביל הוא הופיע בקומץ הפקות תיאטרון ליד הווסט אנד.
מקראי הופיע לראשונה בשנת 2018 בסדרה "Hard Sun", שם שיחק בתפקיד דניאל רנקו.
באותה שנה שיחק בפרק אחד בסדרה "Endeavour".
בשנת 2019 שיחק בפרק אחד בסדרה "London Kills", ובתפקיד הנסיך הנרי בסדרת הטלוויזיה "פרוצות".
באותה שנה החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "חינוך מיני".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "לא ממושמעות".
באותה שנה שיחק בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "מכשפת".
בשנת 2021 לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "החבורה מרחוב בייקר".
בנוסף למשחק, מקארי הוא גם מוזיקאי.
הוא שר, כותב שירים ומנגן בגיטרה.
במקביל, לעלילת הפריקוול יצא סרט אשר שוחרר ביפן בדצמבר 2021 שהגיע למקום השני בטבלת ההכנסות של שוברי הקופות בארצות הברית במשך שבועיים רצופים ולמקום ה-15 ברשימת הסרטים המכניסים ביפן מכל הזמנים.
עלילת הסדרה מתרחשת ביפן בשנת 2018 ומספרת על יוג'י איטדורי, נער הגדל אצל סבו לאחר שננטש על ידי הוריו בצעירותו.
לאחר שאיבד את סבו, הבטיח יוג'י כי יקיים מעשים טובים גם בשביל לקיים את צוואתו של סבו וגם כאשר ימות בעתיד, הוא יהיה מוקף באנשים הקרובים לו.
אולם, כאשר הוא פוגש את מגומי פושיגורו, מכשף ג'וג'וטסו מתלמד שבא לבית ספרו לחפש אובייקט המקולל, הוא מגלה כי בבית ספרו שוכנות רוחות מקוללות, יצורים אשר נוצרו מרגשותיהם השליליים של בני האדם כתוצאה מאירועים טראומתיים.
הרוחות הורגות את חבריו הטובים של יוג'י וכתוצאה מכך, יוג'י מבין שזו ההזדמנות שלו לקיים את הבטחתו לסבו בכדי להציל את בית ספרו, אך נתקל באובייקט המקולל אותו חיפש פושיגורו - אצבע השייכת לכהן בשם ריומן סוקונה אשר ידוע כמלך הקללות.
בכדי לעזור לפושיגורו, בולע יוג'י את האצבע מתוך מחשבה שהוא יוכל להשתמש באובייקט מקולל כנגד הקללה עצמה, אך מאבד שליטה ונותן לסוקונה להשתלט על גופו, כשעבור סוקונה זוהי הזדמנות לחזור לעולמם של בני האדם ולהרוג אותם.
עלילת ג'וג'וטסו קאייזן 0 מתמקדת במאורעות שהתחוללו שנה לפני העלילה המקורית ולכן היא מהווה את הפריקוול של הסדרה.
במרכז העלילה עומד נער בשם יוטה אוקוטסו אשר איבד את חברת ילדותו ריקה אורימוטו בתאונת דרכים.
מאז רוחה המקוללת של ריקה מלווה אותו ומגנה עליו בניגוד לרצונו.
הסרט שוחרר ביפן ב-24 בדצמבר 2021 והיה לסרט המכניס ביותר ביפן לאותה שנה.
ההצלחה שוחזרה אף בשאר העולם, כולל בארצות הברית ובקנדה בהם הסרט הופץ ב-18 במרץ 2022 ושם פתח במקום השני אחרי הבאטמן עם 17.7 מיליון דולר באותו סוף שבוע ואף נשאר שם שבוע נוסף בעוד ששבוע לאחר מכן, ירד למקום החמישי.
יוג'י איטדורי (מיפנית: 虎杖悠仁) - הגיבור הראשי.
ידוע כנער אופטימי שרואה את טובת האחרים כערך עליון.
בתחילת העלילה התגורר אצל סבו ולומד בתיכון סוגיסאווה עד שיום אחד הוא מגלה את מגומי מאתר אחר אצבעותיו של סוקונה כשלאחר מכן הולך לבקר את סבו בפעם האחרונה בחייו ומבטיח לו שיקיים את הבטחתו לגבי כך שיעשה מעשים טובים למען אנשים אחרים.
לאחר מות סבו מגלה יוג'י כי הקללות ששכנו בבית הספר הרגו את חבריו הטובים ובעודו מתכנן איך הוא יציל את בית ספרו ולעזור למגומי נתקל באחת מאצבעותיו של סוקונה - אותו פריט שמגומי חיפש.
יוג'י בולע את האצבע ונותן לסוקונה להשתלט עליו.
גוג'ו מגלה זאת ומוצא דרך לעצור את שליטתו של סוקונה, אך הוא לוקח את יוג'י למועצת זקני ג'וג'וטסו המחליטים להוציא אותו להורג על מנת לחסל את סוקונה.
גוג'ו מציל אותו כשהוא מבטיח למועצה כי ייקח את יוג'י תחת חסותו כי הוא מאמין שליוג'י יש את היכולות לשלוט על סוקונה ולאחר שיבלע את כל האצבעות יוכל גוג'ו לתת למועצה להוציא אותו להורג.
עקב החלטה זו יוג'י מקבל מקום בכיתת הלימודים של השנה הראשונה בשלוחה של טוקיו של תיכון להכשרת מכשפי ג'וג'וטסו לצד מגומי ונובארה ואיתם הוא יוצא בהנחייתו של גוג'ו לצוד קללות במשימות סיור ברחבי העיר.
מגומי פושיגורו (ביפנית: 伏黒恵) - בן כיתתו של יוג'י ונחשב למכשף ג'וג'וטסו בדרגה 2. בצעירותו אביו, טוג'י פושיגורו, התחתן מחדש עם אמה של טסומיקי.
כשהוריהם נפטרו הועבר לחיות תחת חסותה של משפחת זנין - אחת משלוש השושלות מכשפי הג'וג'וטסו הבכירות.
כמה שנים מאוחר יותר, בתחילת העלילה, מגומי, בהוראת גוג'ו, נשלח לתיכון סוגיסאווה בכדי לאתר את אחת מאצבעותיו של סוקונה לאחר ששמע כי ישנה אצבע המצוייה שם.
בעודו מאתר את האצבע, הוא נתקל ביוג'י המתעניין במה שהוא עושה ואף מסביר לו את מטרתו.
לאחר שסבו של יוג'י נפטר, הוא מגיע לבית החולים שבו יוג'י ביקר את סבו ומזהיר אותו כי שוכנות רוחות מקוללות בבית הספר ועושות שם מהומות, כולל הריגת חבריו הטובים של יוג'י.
לאחר שסוקונה משתלט על יוג'י, הוא נלחם במגומי עד שגוג'ו מגיע ועוצר את הקרב.
שיטת הלחימה של מגומי מאופיינת מיצירת שיקיגאמי - חיות שנוצרו בקסם המכילות כוחות מיוחדים.
נובארה קוג'יסאקי (ביפנית: 釘崎野薔薇) - הצלע הנשית והשלישית בכיתה.
לרוב חמת מזג אך לעיתים משדרת חיוביות ומצב רוח חיובי כאשר מדברים איתה על טוקיו ועל שופינג.
בילדותה גדלה בכפר עם נערה בשם סאורי ואף התחברה אליה.
כשמשפחתה של סאורי עזבה את אותו כפר, נובארה לא התחבבה כל כך על אנשי הכפר ובעקבות כך עזבה לטובת טוקיו כי קיוותה ששם תתייחד עם סאורי מחדש.
בעקבות חיבתה לעיר זו ביקשה כי תיפגש שם עם גוג'ו, יוג'י ומגומי בהרג'וקו.
למרות שקיוותה ביחד עם יוג'י שהם יוצאים ליום כיף בעיר כשגוג'ו מדבר איתם על ללכת לרופונגי, גילתה כי הגעתם נועדה למשימה שלפיה עליהם למצוא רוח מקוללת.
שיטת הלחימה של נובארה מתאפיינת בטכניקת הוודו - שימוש בבובת קש, פטיש ומסמרים שלפיהם היא יכולה לקבוע את כמות הנזק שהאויב יקבל.
סאטורו גוג'ו (ביפנית: 五条悟) - המורה של יוג'י, מגומי ונובארה בתיכון להכשרת מכשפי ג'וג'וטסו בשלוחה של טוקיו ונחשב למכשף ג'וג'וטסו בכיר ביותר שבעקבות כך מתואר כהחזק ביותר בעולם.
גוג'ו עצמו גם למד בתיכון ג'וג'וטסו ביחד עם מסאמיצ'י יאגה, סוגורו גטו ושוקו איירי ואף נהפכו לחברים טובים אך בעקבות מאורע בשינג'וקו מקבל הוראה להרוג את גטו אך מסרב לכך.
מעביר את מגומי למשפחת זנין.
לוקח את יוטה תחת חסותו במאורעות הפריקוול ולאחר שיוטה עוזב את תיכון ג'וג'וטסו מגלה על יכולותיו של יוג'י ולוקח אותו תחת חסותו במהלך העלילה.
נכלא במימד מתחם הכלא לאחר שמגלה שעל גופו של חבר ילדותו, גטו, השתלט יצור בשם קנג'אקו שאף כולא אותו במתחם זה.
שיטת הלחימה של גוג'ו מתאפיינת בעיניו וביכולות לחימה מרשימות ביותר שלפיהן נחשב למכשף החזק ביותר.
מאקי זנין (ביפנית: 禪院真希) - תלמידת שנה שנייה הידועה כבת לשושלת משפחת זנין - משפחה בכירה של מכשפי ג'וג'וטסו אשר ממנה הוגלתה בצעירותה למען תוכל להתאמן במטרה להיות לוחמת חזק על אף שאינה מסוגלת לראות רוחות מקוללות.
בשנתה הראשונה בתיכון קיבלה על עצמה ביחד עם פנדה וטוגה לאמן את יוטה אוקוטסו במטרה ויוכל לבטל מעליו את קללתה של ריקה.
למאקי יש אחות תאומה בשם מאי, הלומדת בשלוחת קיוטו ואף היא לומדת להיות מכשפת ג'וג'וטסו.
פנדה (ביפנית: パンダ) - דב פנדה מדבר ותלמיד שנה שנייה.
נולד בתור גופה מקוללת שעברה שינוי צורה אותה גידל מסאמיצ'י שאף אימן אותו וסיפר לו כי קיימים לו אח ואחות אותם הוא יוכל להבין כשיגדל ואף משמשים עבורו כמקור לכוחותיו.
טוגה אינומאקי (ביפנית: 狗巻 棘) - תלמיד שנה שנייה.
בשל היותו בן למשפחת אינומאקי - משפחה בעלת הדיבור הנגוע, אוצר המילים של טוגה מוגבל בעיקר לסוגי דגים כדוגמת סלמון וטונה.
הדיבור הנגוע אף משמש עבורו כשיטת לחימה לפיה הוא נותן הוראה בקול רם ובעקבות כך מחזיק אצלו תרסיס לגרון באופן קבוע בכדי שגרונו לא יישאר יבש לאחר הקרב.
זנין מאי-אחותה התאומה של מאקי,יש לה תספורת קארה בצבע ירוק ככה בדומה לצבע השיער של אחותה,חלק מתיכון ג'וגו'טסו משלוחת קיוטו,חסרת אנרגיה מקוללת ומשתמשת באקדח,נמצאת בסכסוך עם אחותה מאקי.
נשיאמה מומו-תלמידה בשלוחת קיוטו,היא בלונדינית,השיער שלה קשור בשתי פוני טיילס כלפי מעלה,היא משתמשת במטאטא ומרחפת בעזרתו כחלק מהיותה לוחמת שתפקיה הוא סיור,היא אובססיבית לגבי "חמידות" אצל נשים בעולם הג'וג'וטסו.
אאוי טודו-תלמיד בשלוחת קיוטו,שרירי ואקסצנטרי,משתמש במחיאות כפיים כדי להחליף מקום,וגם בעל כוח פיזי עצום,הוא נוהג לשאול גברים מה הטעם שלהם בנשים,מתחבר עם איטאדורי.
מכאמארו-תלמיד בשלוחת קיוטו,רובוט נשלט מרחוק על ידי אנרגיה מקוללת על ידי קוקיצ'י מוטה,שנמצא במצב בריאותי מזעזע,מאהיטו גורם לו לחזור להיות נורמלי לאחר שהיה הסכם בניהם,ולאחר מכן מאבד את חייו בקרב נגד מאהיטו.
קאסומי מיווה-תלמידה בשלוחת קיוטו,בחורה תכולת שיער ארוך,חמודה ונאיבית,מומו ומאי נוטות להסתלבט עליה,נושאת חרב משתמשת בה שחלק משיטת הלחימה שלה.
נוריטושי קאמו-תלמיד בשלוחת קיוטו,משתמשת בחץ וקשת ומטמיע בהם אנרגיה מקוללת.
מיי-מיי - עובדת עם שלוחת קיוטו,בחורת תכולת שיער עם צמה קלועה המסתירה את עינה השמאלית וצמה קלועה גם לאחור,תמיד פועלת אך ורק בתמורה לכסף,וגם אשת עסקים מוצלחת,בקרב היא משתמשת בגרזן וגם טכניקה הקשורה לעורבים,יש לה אח צעיר בשם וי וי.
אוטהימה-מורה בשלוחת קיוטו,לבושה בקימונו שחלקו העליון לבן וחלקו התחתון אדום,בחורה ארוכת שיער סגול כהה,נוטה לאבד את שלוותה בגלל תעלולים של גוג'ו אך היא בחורה טובה וחביבה,אין לה יכולות לחימה הנראות לעין.
יושינובו קאקוגאג'י-אדם זקן המנהל את שלוחת קיוטו,תמך בהרג של איטאדורי ולאחר מכן נסוג מההחלטה,טכניקת הלחימה שלו קשורה לכך שהוא מנגן בגיטרה רוק ומטמיע בה אנרגיה מקוללת.
אמאני ריקו-בחורה צעירה חמודה ונאיבית,שיערה כחול וקלוע בצמה, היא מופיעה בעלילת הפריקוול, כ "כלי כוכב הפלזמה" ועתידה להתמזג עם מאסטר טנגן,מלווה אותה מטפלת,גוג'ו וגטו נמצאם בסביביתה כדי להגן עליה,אך פושיגורו טוג'י מצליח לרצוח אותה לאחר שניסוגה ההתמנזגות עם מאסטר טנגן.
ריומן סוקונה (ביפנית: 宿儺) - הנבל העיקרי בסדרה.
בעידן תור הזהב של הג'וג'וטסו נחשד בתור "שד דמיוני" על אף היותו בן אנוש בעל כוחות כישוף, זאת מכיוון והרג מכשפי ג'וג'וטסו רבים באותה תקופה, מה שגרם לו לקבל עונש מוות בידי מכשפי הג'וג'וטסו באותה תקופה.
כאשר מגומי מגיע לתיכון סוגיסאווה בו יוג'י למד באותם ימים, הוא מאתר את אחת האצבעות אותה יוג'י בולע כי חשב שבליעתה תעזור לו להגן על בית הספר מפני הרוחות המקוללות ששוטטו שם.
הבליעה גורמת לסוקונה לחזור לעולם החיים תוך שהשתלט על גופו של יוג'י ולהצהיר שזוהי הזדמנותו להרוג את בני האנוש אחד אחד.
מגומי וגוג'ו מונעים זאת בתחילה אך לאחר החלטתו של גוג'ו להשאיר את יוג'י בחיים, הוא מחליט שרק לאחר שיוג'י יגלה את כל האצבעות של סוקונה ויבלע אותן, הוא יוכל לתת למועצה להוציא אותו להורג, על אף שסוקונה עצמו משתוקק להרוג את יוג'י בעצמו בכל הזדמנות.
סוגורו גטו (ביפנית: 夏油傑) - הנבל העיקרי בעלילת הפריקוול האחראי לשחרור הרוחות המקוללות.
לאחר שנהרג במאורעות הפריקוול, משתלטת עליו קללה בשם קנג'אקו (ביפנית: 羂索) אשר מאמצת את גופו והתנהגותו בכדי שתוכל לכלוא את גוג'ו במימד מיוחד אשר נקרא מתחם הכלא - משימה שבה הוא מצליח במהלך מאורעות שיבויה בליל כל הקדושים.
מאהיטו (ביפנית: 真人) - אחד הנבלים המרכזיים בעלילה.
ידוע כרוח מקוללת בעלת דרגה מיוחדת.
מנהיג חבורת משהו מקולל הנקראות ג'וגו, הנאמי ודאגון.
מטרתו של מאהיטו היא להכחיד את האנושות ולהחליפה באוכלוסייה של רוחות מקוללות.
מסייע לקנג'אקו במאורעות שיבויה בכדי לכלוא את גוג'ו במתחם הכלא.טיפוס עלץ ואופטימי שיכול להיות אכזרי ביותר.
איירליין אינת'יראת' הידועה בשם הבמה ג'וג'ובי (Jujubee לפעמים נכתב jUjUBee) היא מלכת דראג אמריקאית.
היא התפרסמה כשהיא השתתפה בעונה השנייה של המרוץ לדראג של רו פול.
היא גם השתתפה בעונה הראשונה ובעונה החמישית של המרוץ לדראג: אולסטארס ובהמרוץ לדראג של רו פול: הממלכה המאוחדת נגד העולם.
היא המתחרה היחידה שהשתתפה בארבע עונות של התוכנית ושהגיעה לגמר בכל עונה שבה היא השתתפה.
ג'וג'ובי נולדה למשפחה של לאו-בודהיסטים בפרזנו, קליפורניה וגדלה בלוול, מסצ'וסטס.
אבא שלה מת כשהיא הייתה בת 15 ובאותה השנה אמא שלו נטשה אותה ואת שתי אחיותיה.
אם הדראג שלה היא כריזמה ז'נבה-ג'קסון טיה.
היא סיימה את הלימודים בתיכון לוול בלוול, מסצ'וסטס וקיבלה תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט.
ג'וג'ובי התמודדה בעונה השנייה של המרוץ לדראג של רו פול והגיעה למקום השלישי.
ג'וג'ובי שימשה בתור פרופסורית לדראג בתוכנית "RuPaul's Drag U".
ב-6 באוגוסט 2012, הוכרז שג'וג'ובי תתמודד בעונה הראשונה של המרוץ לדראג: אולסטארס.
בעונה, המלכות היו צריכות להתחלק לזוגות והיא ורייבן היו זוג.
הן הגיעו לגמר וג'וג'ובי הגיעה למקום השלישי עם שאנל.
היא הופיעה בווידאו קליפ לשיר "Queen" של XELLE ולשיר "Call My Life" של בלייר סיינט קלייר.
ב-2019, היא הופיעה עם ביבי זהרה בנה, ת'ורג'י ת'ור ואלקסיס מטאו בתוכנית של TLC "דראג כל הדרך לחופה".
ב-2020, היא שיחקה בסדרה "איי-ג'יי והמלכה" בכיכובו של רופול.
ב-8 במאי 2020, ג'וג'ובי הוכרזה כמתמודדת בעונה החמישית של המרוץ לדראג: אולסטארס.
היא הפכה למלכה הרביעית, יחד עם אלקסיס מטאו מאותה עונה, שאנג'לה, לטריס רויאל ומנילה לוזון שהתחרתו בשלוש עונות שונות.
היא זכתה באתגר הראשון שלה אי פעם בתחרות בפרק 3 והפסידה בליפ סינק בפעם הראשונה נגד מתנקשת הליפ סינק מונה אקס צ'יינג' לשיר "Juice" של ליזו.
ג'וג'ובי הגיעה לגמר, מה שהפך אותה למלכה הראשונה בהיסטוריה של המרוץ לדראג שמגיעה לגמר בשלוש עונות.
ג'וג'ובי הגיעה למקום השני יחד עם מיז קרקר.
בנובמבר 2021, ג'וג'ובי הוכרזה כמתחרה בעונה הראשונה של תוכנית הבת של המרוץ לדראג "Queen of the Universe", תחרות שירה בין-לאומית של מלכות דראג.
בינואר 2022, היא הוכרזה כמתחרה בהמרוץ לדראג של רו פול: הממלכה המאוחדת נגד העולם, והפכה למלכה הראשונה שהתחרתה בארבע עונות שונות של הזיכיון.
היא הגיעה גם בעונה הזו לגמר וסיימה במקום השלישי אחרי שהיא הפסידה בליפ סינק נגד בלו הידרנג'אה לשיר "The Reflex" של דוראן דוראן.
ב-2022, ג'וג'ובי הנחתה פודקאסט של שעשועון דייטים בשם "Queen of Hearts".
ג'וג'ובי הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, "Good Juju: Vol.
1" ב-23 ביוני 2020. היא ביצעה את השיר "Don't Wanna Love" מהאלבום בפרק הראשון של העונה החמישית של המרוץ לדראג: אולסטארס ככישרון שלה במופעה כישרונות.
המיני-אלבום הבא שלה, "Good Juju: Vol.