tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא הייתה בטיפולו של הפסיכיאטר ויליאם סרגנט וטופלה בעזרת שוק חשמלי ובתרופות אנטי-פסיכוטיות.
(1992) פרס קלרנס דרוונט לשחקנית המשנה הטובה ביותר במחזה "The Sea"
(2006) פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר עבור "Acorn Antiques:The Musical"
סיליה פיינמן אדלר הייתה שחקנית יהודייה-אמריקאית, הידועה בכינוי "הגברת הראשונה של תיאטרון היידיש".
סיליה אדלר הייתה בתו של יעקב אדלר ודינה שטטין, ואחות למחצה של סטלה, לותר וחמשת ילדיו האחרים של יעקב.
בניגוד לסטלה ולותר, אשר נודעו גם עבור עבודתם עם קבוצת התיאטרון, סרטי העבודה שלהם ועבודתם כמומחים בתחום המשחק, סיליה אדלר נודעה כמעט באופן בלעדי כשחקנית במה.
אדלר הייתה ידועה בעיקר בעבור עבודתה בתיאטרון יידיש, שם היא הייתה קשורה עם תנועת התיאטרון היידי האמנותי של 1920 ו-1930.
סיפקה גם את אחד התיאורים התיאטרליים הראשונים של ניצול שואה.
אדלר, שהשתתפה יחד עם פול מוני ומרלון ברנדו הצעיר בהצגה "A Flag is Born", המתארת ניצולי שואה המנסים להגיע לארץ ישראל, בחרה להשתתף בהצגה זו בתמורה לשכר המינימום בגלל מחויבותה לעורר את דעת הקהל בארצות הברית לצורך בהקמת יהודית בארץ ישראל.
בשנת 1937 כיכבה אדלר בסרט יידי של הנרי לין, "איפה הילד שלי".
בין השנים 1937–1952, הופיעה אדלר במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה.
אדלר הייתה נשואה שלוש פעמים: לשחקן לזר פריד, למנהל תיאטרלי ג'ק קונוס, ולאיש העסקים נתן פורמן.
מתה מהתקף לב ונקברה בבית הקברות במדור תיאטרון היידיש ב"מאונט חברון" שבפלשינג, קווינז, ניו יורק.
סילינדרופיים (שם מדעי: Cylindrophiidae) היא משפחה של נחשים החיים בדרום-מזרח אסיה - בעיקר בסרי לנקה ובאינדונזיה.
נחשים אלה הקרובים למשפחת האנומוכיליים מפוספסים בשחור-צהוב עם בטן לבנה והם בעלי ראשים ועיניים קטנות, זנבות קצרים ולסתות בעלות שיניים מעטות.
חלק מהמינים הללו משריצים צאצאים חיים.
הם שוכני קרקע ברובם וניזונים מחסרי חוליות ומחולייתנים קטנים.
משפחה זו כוללת, נכון למאי 2025, סוג אחד ובו 15 מינים.
סיליה בנרמן היא שחקנית ובמאית אנגלייה.
בנרמן נולדה באבינגדון שבמחוז אוקספורדשייר.
היא למדה בבית הספר למשחק "לונדון דרמה סנטר" .
בתחילת הקריירה שלה שיחקה בדמות דולי במחזה "You Never Can Tell" מאת ברנרד שו יחד עם רלף ריצ'רדסון, ובמחזה "The Rivals" מאת שרידן בתיאטרון רויאל היימרקט בלונדון.
בין תפקידיה הבולטים בטלוויזיה היו אליזבת בנט במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה" ב-1967, ססילי ב"חשיבותה של רצינות", וליידי דיאנה ניוברי בסדרה "על אדונים ומשרתים".
ב-1974 שיחקה בסרט הקולנוע "זרע התמרין", ב-1983 הופיעה בסרט "בידי" עליו זכתה בפרס בפסטיבל הסרטים של מוסקבה, ב-1988 השתתפה בסרט "דוריט הקטנה" וב-1998 שיחקה בסרט "The Land Girls".
בתיאטרון סטרטפורד איסט ביימה את "Sleeping Beauty" ואת "The Proposal".
עוד היא יצרה וביימה תוכנית של שירה אירוטית בשם "Making Love", והייתה האישה הראשונה שביימה בתיאטרון הלאומי.
היא ביימה את המחזה "Lies in Plastic Smiles" מאת גאון גריינג'ר .
בווסט אנד ביימה את המחזה "September Tide" בתיאטרון הקומדיה, את "חלום ליל קיץ" בתיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק, את המחזה "ג'ק והאפונים" בתיאטרון שו, והצגות בכורה של המחזות "Beached", כ"Sinners and Saints" ו-"Bet Noir" בתיאטרון ניו ויק ובתיאטרון ורהאוס.
בנרמן הייתה מדריכת דיבור ומדריכת משחק לילדים במספר סרטי קולנוע בהם "שבע שנים בטיבט", "שני אחים", "הנער בפיג'מת הפסים" וב"נני מקפי - קסם של אומנת".
Somerset Maugham אייריס מייטלנד בפרק "Louise" 1969 אלברט!
סיליקוזיס (Silicosis) היא מחלת ריאות תעסוקתית הנגרמת משאיפת אבק סיליקה (צורן דו-חמצני) גבישי המשתייכת למשפחת מחלות אבקת הריאות.
המחלה מאופיינת בהיווצרות דלקת ולייפת בצורה של נגעים נודולריים באונות העליונות של הריאות.
סיליקוזיס, במיוחד בצורתו החריפה, מאופיין בקוצר נשימה, שיעול, חום וכחלון.
סיליקוזיס היא המחלה התעסוקתית השכיחה ביותר וגרמה ל-46,000 מקרי מוות ברחבי העולם בשנת 2013 (לעומת 55,000 מקרי מוות בשנת 1990).
המחלה שכיחה בקרב אנשים שעסקו בחשיפה לסיליקה במהלך חייהם, כמו כורים שחצבו בסלעים כדי לחפור מנהרות.
מניעה של המחלה מתבצעת בעיקר על ידי מניעת החשיפה לאבק.
אבחון סיליקוזיס מתבצע לרוב על ידי הרופא כשלמטופל אין היסטוריה של מחלה אחרת שיכולה להסביר את התסמינים, יש היסטוריה של חשיפה לאבק ועל ידי שימוש באמצעי דימות (בעיקר צילום חזה).
לעיתים קרובות, סיליקוזיס עשוי להידמות לבצקת ריאות, דלקת ריאות ושחפת, מצב העלול לגרום לאבחנה שגויה.
בבדיקת תפקודי ריאות עלולה להופיע הפרעה בזרימת האוויר, אך הבדיקה עשויה להיות גם תקינה.
המחלה יכולה להוביל לאי ספיקה נשימתית מתקדמת, צורך בהשתלת ריאה ומוות.
פרט לטיפול תומך והשתלת ריאה, אין כיום טיפול יעיל למחלה.
סילוריים (שם מדעי: Siluridae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים.
במשפחה ישנם 105 מינים ב-14 סוגים.
דגים אלו חיים בנהרות וביצות באירופה ובדרום-מזרח אסיה, תת-היבשת ההודית ומערב אסיה.
הם חסרי סנפיר גב וסנפירי שת והזנב קטן.
צבעם שקוף או אפור ואין להם כמעט קשקשים.
עם זאת הראש גדול והשפמות ארוכים.
כמו רוב השפמנונים הם אוכלי כל.
חלק מהמינים בינוניים בגודלם, אך הגדול ביותר הוא סילור אירופי (Silurus glanis) שאורכו מעל 3 מ' ומשקלו 140 ק"ג בממוצע.
סוג Kryptopterus - בו המין חתול זכוכית
סוג ומין יחיד וולאגו אטו (Wallago attu)
סילט (בבנגלית: সিলেট), הידועה גם בשם ג'אלאלבאד, היא עיר ומטרופולין בצפון-מזרח בנגלדש.
העיר נחשבת למרכז תרבותי ורוחני חשוב ביותר במדינה.
מבחינה כלכלית, סילט נחשבת לעיר החשובה ביותר בבנגלדש לאחר דאקה וצ'יטגונג.
לעיר יש חשיבות דתית אף בדת האסלאם.
האזור נחשב למרכז ייצור הנפט והגז הטבעי במדינה.
מבין המוצרים המרכזיים הנוספים המיוצרים בסילט, ניתן למנות את הגומי, שמן הדקלים, עבקנה, הדרים ואורז.
התעשייה המקומית כוללת תחנות כוח, ייצור תרופות, טקסטיל וייצור דשן ומלט.
הבודהיזם היה נפוץ באזור סילט עד המאה ה-11. בתקופה המוקדמת של ימי הביניים, האזור נשלט על ידי נסיכויות הינדיות.
אבן בטוטה ביקר בסילט במהלך המאה ה-14. בתקופה זו החלה הנוכחות האסלאמית בסילט.
במאה ה-16 הפכה העיר לחלק מן האימפריה המוגולית ובמאה ה-18 (החל משנת 1765) לחלק מן האימפריה הבריטית תחת שלטון חברת הודו המזרחית הבריטית.
מטעי התה המסחריים הראשונים בהודו הבריטית נפתחו בסילט בשנת 1857. המועצה העירונית הוקמה כעשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1867. ב-12 ביוני 1897 פגעה בעיר רעידת אדמה שלאחריה נבנו על ההריסות תשתיות ומבנים מתקדמים יותר.
העיר עברה למזרח בנגל, החלק הבנגלי של פקיסטן, לאחר משאל עם שנערך לרגל חלוקת הודו ב-6 ביולי 1947. כ-239,619 אנשים הצביעו בעד הצטרפות למזרח בנגל, לעומת 184,041 איש שתמכו בהישארות בהודו.
סילט הפכה למרכז תה אזורי בשנים שלאחר מכן.
בשנת 1971 הייתה סילט למרכז עימותים במסגרת מלחמת העצמאות של בנגלדש.
בשנת 2009 הוכרזה סילט כמטרופולין.
לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, מתגוררים בסילט כ-531,000 תושבים בכ-55,514 משקי בית.
האסלאם היא הדת הדומיננטית העיר (87.2%) ולאחריה ההינדואיזם (12.6%).
סיליקום בע"מ () היא חברה העוסקת בפיתוח פתרונות לקישוריות של רשתות תקשורת.
סיליקום נוסדה בשנת 1987 על ידי אבי איזנמן בעזרת השקעה ראשונית של האחים יהודה וזהר זיסאפל (מבעלי קבוצת רד-בינת).
החברה עסקה בתחילת דרכה בפיתוח רכיבים לפרוטוקולי תקשורת וייצור כרטיסי רשת מסוגים שונים.
אבי איזנמן שימש כמנכ"ל ונשיא החברה עד שנת 2001.מאז ועד היום משמש אבי איזנמן כיו"ר פעיל של מועצת המנהלים.
באותה עת עברה גם לייצר כרטיסי תקשורת למחשבים נישאים, המכונים כרטיסי PCMCIA, ממשקים בגודל של כרטיס אשראי, המיועדים למחשבים נישאים ומחשבי כף יד.
הכרטיסים כללו מודמים, חיבורי LAN ושקעים לחיבור חומרות למחשב כמו מדפסות ודיסק קשיח.
בשנת 2022 עלו מכירות החברה ל-150 מיליון דולר והיא דיווחה על רווח של 21 מיליון דולר.
בין השנים 2005–2015 נסחרה החברה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב כמניה דואלית.
משרדיה הראשיים ממוקמים בכפר סבא ומפעל היצור נמצא ביוקנעם.
בנוסף, יש לחברה משרדים בארצות הברית ובדנמרק.
בשנת 2014 רכשה את חברת פייברבלייז (Fiberblaze) מדנמרק תמורת 10 מיליון דולר במזומן.
ב-2015 רכשה את חברת ADI Engineering מארצות הברית גם תמורת 10 מיליון דולר במזומן.
סילינדרספיס (שם מדעי: Cylindraspis) הוא סוג נכחד של צבים אשר חיו באיי מסקריין (במאוריציוס, רודריג וראוניון) שבאוקיינוס ההודי.
בסוג זה היו 5 מינים שונים (כמה חוקרים סוברים שיותר) שהיו ענקיים ודמו לצב הגלאפגוס, צב אלדברה וצב האטלס הנכחד הענקי.
הם גדלו עקב מיעוט טורפים ומתחרים באיים שלהם.
צבים אלה הגיעו בגדולים שביניהם לאורך 50-110 ס"מ ולמשקל של מעל 130 ק"ג והיו בעלי ראש עם לסתות חדות וחזקות.
הם היו בעלי דו-צורתיות זוויגית.
בדומה לצבים של איי גלאפגוס גם לצבים אלה היו דוגמאות שריון השונות מעט אחת מהשנייה.
חלק מהמינים היו בעלי שריון כפוף שדמה במראהו לקסדה ואחרים בעלי מבנה פשוט יותר.
אחדים מהמינים היו בעלי מבנה שריון עבה שכיסה לחלוטין את חלקם האחורי.
האנשים שהגיעו לשלושת האיים ב-1663 כבר ראו חלק מהם וגילו שהם כבדים ואיטיים וכן חסרי פחד טבעי לבני אדם.
דבר זה גרם לאנשים לצוד אותם למזון וגם הפצת מינים פולשים כמו חולדות וחיות טורפות דילדלו את אוכלוסיית הצבים.
עד לשנת 1840 כבר נכחדו אחרוני צבים אלה.
סיליגורי (בבנגלית: শিলিগুড়ি; באנגלית: Siliguri; בהינדי: सिलीगुड़ी) היא עיר גדולה בהודו, אשר ממוקמת במדינה ההודית מערב בנגל.
העיר ממוקמת על גדות נהר מאהאנאנדה, למרגלות רכס ההימלאיה.
לסליגורי חשיבות אסטרטגית למערב בנגל, בשם מקומה בסמוך לגבולות עם סין, נפאל, בנגלדש ובהוטן.
היא מחברת בין צפון מזרח הודו ליתר המדינה ומהווה את העיר המרכזית בפרוזדור סיליגורי.
העיר משתרעת על 260 קמ"ר, ונמצאת למרגלות ההימליה המזרחית.
לא הרחק מהעיר זורם נהר טיסטה.
הטמפרטורה הממוצעת בחודשי הקיץ בסיליגורי כמעט ולא עולה על 35 מעלות, והעיר היא בדרך כלל קרה יחסית בהשוואה ליתר הערים במדינת מערב בנגל.
הטמפרטורה הממוצעת בחודשי החורף נעה בדרך כלל בין 15 מעלות ל-3 מעלות.
עונת המונסון נמשכת מיוני עד ספטמבר.
סיליגו (באיטלקית: Siligo) הוא כפר, שנמצא בנפת סאסארי, שבמחוז סרדיניה שבאיטליה.
הכפר נמצא כ-149 ק"מ מקליארי, בירת המחוז וכ-336.5 ק"מ מרומא, בירת איטליה.
החודש הכי קר הוא ינואר (5 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 892 מילימטרים בשנה.
חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (169 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (14 מ"מ גשם).
הכפר נמצא ליד הכבישים SP23 ו-SP41bis.
סִילִיבְרִי (בטורקית: Silivri; בלאדינו: סִילִיבְרִיָה) היא עיר ורשות מקומית השוכנת לחוף ים מרמרה, בנפת איסטנבול במחוז מרמרה שבצפון-מערב טורקיה.
העיר מרוחקת 59 ק"מ מערבית למרכז איסטנבול ולפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסייתה מנתה 221,723 תושבים.
יישוב מאורגן התקיים במקום בעידן הממלכה התראקית ב, ובהמשך במהלך התקופה ההלניסטית נשלט המקום על ידי המוקדונים והיוונים.
בתקופה זו נקרא היישוב סלימבריה (Selymbria).
מאוחר יותר, כבשה את האזור הקיסרות הרומית ולאחר התפרקותה נשלט השטח על ידי האימפריה הביזנטית.
ב-805 נכבשה העיר על ידי קרום, חאן הממלכה הבולגרית הראשונה.
ב-1204, במהלך מסע הצלב הרביעי עברה העיר לחזקת האימפריה הלטינית.
ב-1399 נכבשה העיר על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, ובתקופת בין המלכים שבה לידי הביזנטים.
ב-1453 לאחר כיבוש קונסטנטינופול נפלה שוב סיליברי לידי העות'מאנים.
בהדרגה התיישבו בעיר בני לאומים שונים והיא הפכה לצומת מסחר.
בתקופת שלטונו של סולימאן הראשון עברה העיר תנופת פיתוח ובין השאר נבנה גשר בן 33 קשתות אשר תוכנן על ידי האדריכל סינאן.
תהליך שקיעתה של האימפריה העות'מאנית הפך את סיליברי לאזור קרבות.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי צבא האימפריה הרוסית, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה על ידי צבא ממלכת בולגריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה הועברה העיר לחזקת ממלכת יוון מתוקף הסכם סוור.
לאחר מלחמת העצמאות של טורקיה הוחזרה העיר לחזקת טורקיה.
אירועים אלו לוו בטרנספר אוכלוסיות נרחב.
תיעוד לקהילה יהודית בסיליברי קיים מהתקופה העות'מאנית.
הייתה זו קהילה ספרדית, ככל הנראה אמידה ולה מוסדות פעילים.
במקביל לתהליך שקיעת האימפריה העות'מאנית, מתועדת הגירת יהודים אל מחוץ לשטחי האימפריה.
כך בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 תועדה הגירת יהודים מסיליברי לעיר קמגואיי בקובה, ובה הקימו המהגרים קהילה יהודית.
במהלך גל הגירה זה, קטן מספר בני הקהילה לכדי 1,417 ב-1914.
שקיעת האימפריה העות'מאנית ותהליך הגירת היהודים מסיליברי הותיר את הקהילה במצב כלכלי קשה.
ב-1907 תועדו בסיליברי 400 משפחות של יהודים כאשר רק 12 מתוכן היו בעלות מעמד כלכלי איתן (נוֹטָבֶּלִים).
בראשית המאה ה-20 כיהן יצחק קטריבאס כנשיא הקהילה היהודית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה עזבו יהודים מסיליברי את העיר והיגרו לארצות הברית, צרפת, ארץ ישראל ומקצתם לאיסטנבול.
ביולי 1934 פרצו פרעות על רקע אנטישמי נגד יהודי טורקיה שהתגוררו באזור תראקיה.
הפרעות היו שיאו של גל אנטישמי בחברה הטורקית ששאב השראה מגרמניה הנאצית, ולובה על ידי ג'וואט ריפאט אטילהאן שהיה עיתונאי וסופר אנטישמי.
הקהילה בסיליברי הותקפה ובניה נטשו אותה ועברו לאיסטנבול.
בהיסטוריוגרפיה של מפעל ההעפלה ידועה סיליברי כעיר אשר לחופיה נטרפה ב-1940 ספינת המעפילים סלבדור שהפליגה מבולגריה.
238 מעפילים נספו באסון ומהם 66 ילדים ונערים.
חלק מנוסעי הספינה הצליחו להגיע לחוף בשארית כוחותיהם ומתו מהיפותרמיה.
מקצתם הצליחו להגיע לבתי התושבים ולהזעיק עזרה, ואלו נחלצו לעזרתם.
לאורך עשרות שנים לאחר האירוע כונה המקום בו טבעה הסלבדור "מפרץ היהודים".
קרבנות האסון נקברו בבית קברות הסמוך לסיליברי וב-1964 הועלו עצמותיהם לישראל ונקברו בהר הרצל.
הסילורים היו שבט קלטי אשר שכן באזור דרום-מזרח ויילס של ימינו בתקופה הטרום-רומית בבריטניה.
שטחי השבט שכנו באזורים ההרריים של דרום-מזרח ויילס, הם גבלו עם האורדוביקים מצפון, הדובונאי ממזרח, הדמטי ממערב ותעלת בריסטול מדרום.
אנשי השבט עסקו בעיקר בחקלאות, גידול כבשים וכמו כן הקימו מספר מבצרי גבעה ששימשו מרכזי מסחר ושלטון אזוריים.
מקור השם סילור משמעו ככל הנראה "זרע", זאת ניתן לראות במספר שפות האזור; Hil בוולשית, ו-Sil באירית עתיקה, הכוונה היא ככל הנראה לכך שבני השבט כולם נצר לאב קדמון אחד.
ההיסטוריון טקיטוס תיאר את הסילורים בחיבורו "חיי אגריקולה", על פי תיאור זה הסילורים היו בעלי מראה שונה מהעמים הקלטים האחרים באזור, הם היו בעלי עור שחום יותר ותלתים כהים וכן היו דומים יותר לקלטים מחצי האי האיברי:
גם ההיסטוריון יורדנס הגיע להבחנה דומה:
יחד עם האורדוביקים מצפון, הסילורים היו בין מספר שבטים קלטים אשר נלחמו כנגד האימפריה הרומית במהלך הכיבוש הרומי של בריטניה, זאת בהנהגת קרטקוס ראש שבט הקטובלאונים ששכן בדרום-מזרח אנגליה.
ישנם עדויות לכך שהסילורים הפסיקו בשלב מסוים להילחם ברומאים וחיו בשלום תחת השלטון החדש, שכן מרכזי השבט ההיסטוריים המשיכו להתקיים כמרכזים שלטוניים חשובים לאורך התקופה הרומאית ובשונה מאזורים אחרים באי הבריטי, לא הייתה נוכחות צבאית רומאית גדולה באזור והיישובים חוו דווקא פריחה כלכלית.
לעומתם שבטים אחרים שהמשיכו להתנגד לשלטון הרומי, בהם האורדוביקים מצפון, חוו הרס וחורבן תחת הכוחות הרומאיים ובשטחם הוקמו עשרות מבצרים ויישובים צבאיים.
לאחר נפילת האימפריה הרומית והשלטון הרומי בבריטניה במאה ה-5, חלק נכבד משטחי השבט ההיסטוריים הפכו לבסיס לממלכת גוונט, ששמה הוא שיבוש של העיר הרומאית וונטה סילורום שהוקמה כמרכז לשבט תחת השלטון הרומאי.
סילינדרוטאותיס (שם מדעי: Cylindroteuthis) הוא סוג של רכיכה פרהיסטורית מקבוצת הבלמניטים שהתקיים בעידן המזוזואיקון מהיורה התחתון עד הקרטיקון התחתון.
המאובנים שלו התגלו באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ובניו זילנד.
הוא תואר למדע בשנת 1879 בידי החוקר הצרפתי אמיל בל ובסוגו נכללו 3 מינים:
לעיתים מאחדים את בני סוג זה עם הסוג הקרוב Mesoteuthis.
רכיכה זו ידועה בעיקר משרידים שאורכם 10 עד 22 ס"מ עשויי קלציט, אשר ככל הנראה היו המקור שלו, בדומה למקור דיונונים.
מבנה זה הוא החלק היחיד בגופם של הרכיכות שהצליח להשתמר באדמה הימית.
לעיתים משתמר במצב טוב גם המבנה של שק הדיו של הרכיכה, מה שמרמז על קשר קרוב בינה לבין הדיונונים החיים שמשפריצים מעין "דיו" כדי להימלט מטורפים.
הרכיכות נעו יחדיו לאורך זרמים עשירים במזון, בדומה לדיונוני הלוליגו.
הם נעו בעיקר לאורך זרמים שופעי מזון שהזכירו את "זרם הגולף".
זרמים אלה מצויים באזורים שונים מונקובר שבקנדה ועד לאוסטרליה.
מאובנים התגלו גם בגרינלנד, אזור שבעבר היה חמים בהרבה.
סילינדרו דה מרבורה (3,328 מ') (המכונה גם פיקו סילינדרו ופיק דו סילינדר) הוא הר ברכס מונטה פרדידו בהרי הפירנאים.
ההר ממוקם בקרבת קו האורך 0° (המרידיאן הראשי).
זהו אחד משלושת ההרים הכוללים את לאס טרס סורורס (שלוש האחיות), והאחרים הם מונטה פרדידו (3,355 מ') וסום דה ראמונד (3,263 מ').
סיליה קסטין (נולדה ב-12 במרץ 1951) היא משוררת ישראלית.
סיליה קסטין נולדה בסאו פאולו שבברזיל.
כשהייתה בת 14 עלתה יחד עם אימה לישראל והן עברו להתגורר בקיבוץ געש, בעקבות אחיה של קסטין, אשר עלה ארצה שנתיים לפניהן והשתייך לחברת הנוער בקיבוץ.
קסטין התחנכה ב"מוסד חינוכי חוף השרון" שבקיבוץ יקום.
לאחר שירותה הצבאי סיימה תואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטת חיפה, דרך סמינר הקיבוצים אורנים.
הייתה מורה ומחנכת ב"מוסד חינוכי רמות חפר" שבקיבוץ מעברות.
לאחר מכן למדה תקשורת קהילתית, יותר מאוחר הפכה לסוכנת ביטוח.
בקיבוץ עבדה קסטין בבית התוכנה וכתבה תוכנות למאפיות ולהתאחדות לספורט.
בנוסף הייתה מנהלת של החינוך הבלתי פורמלי בקיבוץ, וגם עורכת של התוכנית "וידאו בקיבוצים" שהעלתה כל יום שישי תוכנית פנימית לחברים.
משנת 2000 היא אחראית ביטוח של הקיבוץ ומטפלת בכל נושא של החברים מול ביטוח לאומי.
קסטין היא בין היוזמים ומקימי הגינה הקהילתית הקיבוצית, פעילה בשי"ל (שרות ייעוץ לאזרח) של המועצה בנושא ביטוח לאומי ומתנדבת בעמותת "אור למשפחות".
היא נשואה ואם לחמישה בנים ובת, כולם חברי קיבוץ געש.
קסטין החלה לכתוב בגיל צעיר, אך ספריה החלו לצאת לאור החל משנת 1997. יצירותיה התפרסמו בכתבי העת "מאזניים", "פסיפס", "סלונט" ועוד.
אהבה שקופה, הוצאת סער, 1997.
לשקר רגליים יחפות, הוצאת עקד, 2008.
נבטי חמלה, הוצאת ספרא, 2020.
התנים שותקים הלילה, הוצאת עקד, 2023.
סילטית (בסילטית: ስልጥኘ "סילְטִ'ינְיה", או שפת סילטה የስልጤ አፍ "יְסִילְטֶ'ה אַף") היא שפה אתיו-שמית המדוברת במרכז אתיופיה, והיא משתייכת לענף השמי הדרומי במשפחה השמית.
דוברי השפה הם בני הקבוצה האתנית סילטה, החיים בעיקר באזור סילטה שבמדינת אומות הדרום, הלאומים ואזור העמים באתיופיה.
דוברי וולאנה חיים בעיקר במחוז קוֹקִיר גֵדֵבָּאנוֹ שבאזור גוראגה, וכן ברובע סדן סודו השכן שבמדינת אורומיה.
חלקם התיישבו גם באזורים עירוניים באזורים אחרים במדינה, במיוחד באדיס אבבה.
הטבלאות להלן מציגות את הפונמות בסילטית.
בסילטית יש קבוצת עיצורים אופיינית למדי לשפה אתיו-שמית.
ישנם העיצורים המסודקים הרגילים, לצד העיצורים האטומים (הפשוטים) והקוליים.
כל העיצורים למעט ו- ניתנים להכפלה, כלומר להארכת העיצור.
בטבלה להלן העיצורים כתובים באלפבית הפונטי הבינלאומי, והתעתיק השמי/האתיו-שמי מובא בסוגריים משולשים אם הוא שונה ממנו.
מחוככיםאטומים* ⟨č⟩* קוליים ⟨ǧ⟩מסודקים ⟨čʼ⟩חוככיםאטומים ⟨š⟩קוליים ⟨ž⟩אפיים ⟨ñ⟩מקורבים ⟨y⟩רוטטים
הסותם הדו-שפתי האטום הוא שולי בלבד, כי הוא מופיע רק בכמה מילים בניב אזרנת.
הסותם הסדקי הוא שולי בלבד, כי הוא מושמט לעיתים קרובות (כמו באמהרית ובעברית).
התנועות בסילטית נבדלות במידה ניכרת מהסט הנפוץ בשפות האתיו-שמיות של שבע תנועות, כמו באמהרית, בתיגרינית ובגעז.
לעומתן, בסילטית יש חמש תנועות קצרות וחמש ארוכות, האופייניים לשפות הכושיות המזרחיות הסמוכות – אלה עשויות להיות מקור ההשפעה על סילטית.
ניכר גיוון אלופוני בקרב התנועות הקצרות, במיוחד עבור התנועה /a/: בטבלה להלן מובא רק האלופון השכיח ביותר שלה, .
בנוסף, כל התנועות הקצרות עשויות לאבד את קוליותן לפני פֶסֶק.
+התנועות בסילטיתקדמיותמרכזיותאחוריותסגורות, , אמצעיות, , פתוחות
מאז לפחות בשנות השמונים, סילטה נכתב בכתב געז, שפותח במקור לשפת געז העתיקה, ובשימוש כיום בין היתר באמהרית, בתיגרינית ובסבת-בית.
מערכת הכתב הזו מבחינה בין שבע התנועות של געז ואמהרית.
לכן חלק מהתנועות המובחנות באורכן אינן מסומנות.
בפועל, זה כנראה לא מפריע להבנת הכתב, כיוון שקיימים רק מעט זוגות מינימליים על בסיס אורך התנועה.
בסילטית כתובה, עשר תנועותיה של סילטית ממופות על שבע התנועות שהכתב מאפשר לייצג, כדלקמן:
+החוקדוגמהבכתב, ומשמעותהקריאה בגעז/אמהריתקריאה בסילטית"ä" נקראת [a]አለፈ "חָלַף"[äläfä] / [aläfä][alafa]"u" נקראת
[muut]"i" נקראת [ii]ኢን "עין"[in][iin]"i" נקראת [i] בסוף מילהመሪ "חבר"[märi][mari]"i" נקראת [i] בסוף בסיס של שם עצםመሪከ "חברוֹ"[märika][marika]"i" נקראת [i] בסוף פועל סתמי בעברባሊ "אָמְרוּ" (סתמי), למשל:
[babaalim]"a" נקראת [aa]ጋራሽ "בֵּיתֶךְ"[garaš][gaaraaš]"e" נקראת [e]ኤፌ "כִּיסָה, חִיפָּה"[efe][eeffe]"ǝ" נקראת [i]እንግር "כף רגל"[ǝngǝr][ingir]"ǝ" שותקת כשיש עיצור ללא תנועה אחריו (כמו באמהרית)አስሮሽት "שתים-עשרה"[asrošt][asroošt]"o" נקראת [o],
מֵשֵשָה מָאקֶה ג'וֹבּוֹ דיווח במאמרו ב-2016 כי חלק מהדוברים, בכמה תחומי שימוש בשפה, עוברים להשתמש באמהרית במקום בסילטית.
הוא מצביע על גורמים פוליטיים וחברתיים גדולים, רבים ברמה הלאומית.
הוא גם מציין גורמים מקומיים קטנים יותר, כגון העובדה שלא קיימות סוגות יצירתיות בסילטית.
סיליה רוסר היא מאיירת בוטנית אוסטרלית, הידועה בעיקר בזכות פרסום סדרת מונוגרפיות בת שלושה כרכים המכילה ציורי אקוורל של עצים מהסוג בנקסיה.
היא נולדה כסליה אליזבת פרינס, והחלה לצייר פרחי בר אוסטרליים בתחילת הקריירה האמנותית שלה.
היא התחילה לצייר את עצי הבנקסיה לאחר שראתה בנקסיה מסורית (Banksia serrata) ליד ביתה באורבוסט, ויקטוריה.
התערוכה הראשונה שלה הייתה בגלריה לבסון במלבורן בשנת 1965, וכללה שלושה צבעי מים של מיני בנקסיה.
שנתיים לאחר מכן פרסמה את פרחי הבר של ויקטוריה.
בשנת 1970 מונתה רוסר לאמנית הפקולטה למדעים באוניברסיטת מונש.
היא איירה את הצמחים המלוחים של דרום אוסטרליה.
בשנת 1974 מונתה לאמנית הבוטנית האוניברסיטאית, והחלה בפרויקט ציור כל מיני הבנקסיה.
הפרויקט נמשך יותר מ -25 שנה, והביא לפרסום מונוגרפיה בת שלושה כרכים בשם The Banksias, עם טקסט מלווה מאת אלכס ג'ורג'.
פרסום הכרך הסופי בשנת 2000 ייצג את הפעם הראשונה שסוג כה גדול צויר כולו.
בשנת 1997 זכתה בפרס האגודה הלינאית של לונדון על איור בוטני, ובשנת 1995 הוענק לה מדליית מסדר אוסטרליה.
אוניברסיטת מונש העניקה לה תואר שני בכבוד למדעים בשנת 1981, ותואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1999.
בשנת 2001, פיטר אולדה וניל מריוט פרסמו תיאור של זן חדש של בנקסיה מהשיחים הצחיחים של מערב אוסטרליה, וקראו לו בנקסיה רוסרית (Banksia rosserae) לכבודו של רוסר.
מאז 2002, חברי הגנים הבוטניים המלכותיים מלבורן העניקו את "מדליית סיליה רוסר לאמנות בוטנית" למציגים מצטיינים בתערוכת "אמנות האיור הבוטני".
סיליה ג'יין הארווי (; נולדה ב-1962) היא מייג'ור גנרל בצבא בריטניה, אשר משמשת כסגנית מפקד ארמיית השדה.
הארווי נולדה בלסטר בשם סיליה פאלמר.
היא התגייסה לחיל הנשים של הצבא המלכותי ב-1987. ב-5 ביולי 1988 הועלתה לדרגת לוטננט משנה.
שנה לאחר מכן הועלתה לדרגת לוטננט.
ב-1991 פורק חיל הנשים והחיילות שולבו במסגרת הרגילות של הצבא הבריטי.
סיליה פאלמר שולבה בחיל ההנדסה המלכותי וב-1 בינואר 1991 הועלתה לדרגת קפטן.
ב-31 ביולי 1993 היא נישאה לג'ון אטלי, רוזן אטלי השלישי, וזכתה לתואר רוזנת אטלי.
ב-20 בינואר 1997 הועלתה לדרגת מייג'ור.
בשנת 2000 התגרשה מהרוזן אטלי ונישאה לקולונל ג'ון הארווי המבוגר ממנה ב-13 שנים ואימצה את שם משפחתו.
ב-1 בינואר 2001 הועלתה לדרגת לוטננט קולונל, ובפברואר של אותה שנה היא החלה להכשיר קצינים.
ב-2003 הפכה לחברה במסדר האימפריה הבריטית.
ב-1 במרץ 2005 הועלתה לדרגת קולונל.
ביולי 2009 התמודדה הארווי בבחירות לפרלמנט מטעם המפלגה השמרנית עבור המושב של מחוז לסטר מערב.
היא הפסידה למועמדת מפלגת הלייבור ליז קנדל, אולם הגדילה את אחוזי התמיכה בשמרנים במחוז.
ב-2017 הועלתה לדרגת בריגדיר, וב-11 במרץ 2020 הועלתה לדרגת מייג'ור גנרל ומונתה לסגנית מפקד ארמיית השדה.
סילייה קארינה מוטקה (בנורווגית: Silje Karine Muotka, בסאמית: Elle-Rávnná Eli Silje Karine; נולדה ב-12 באפריל 1975) היא פוליטיקאית נורווגית סאמית, ילידת צ'ירקנס, שמכהנת מאז 21 אוקטובר 2021 כ.
היא מתגוררת ב ומייצגת את מפלגת האגודה הלאומית הנורווגית של הסאמים (NSR).
למוטקה תואר ראשון במשפטים ולימודי תרבות מ, ותואר שני בניהול ואדמיניסטרציה מ.
היא מתגוררת באלטה ומשמשת מנהלת פרויקטים באוניברסיטת טרומסה.
מוטקה הייתה מעורבת בסוגיות בפוליטיקה הסאמית מאז נעוריה והחזיקה בתפקידים שונים בארגונים סאמים מאז שנות ה-90. היא נבחרה לראשונה לפרלמנט הסאמי בשנת 2009, כנציגה מן המחוז הצפוני, ומאז נבחרה שוב בשנים 2013, 2017 ו-2021.
מוטקה הייתה חברת (הרשות המבצעת של הפרלמנט הסאמי) בשנים 2013–2016, 2017-2021. בפעם הראשונה שהצטרפה למועצה המושלת, בתור השרה לענייני תזונה וחינוך בין השאר, החליפה אותה בפרלמנט הסאמי אינגר אלין אוטסי שהייתה סגניתה.
בבחירות 2017 לפרלמנט הסאמי, זכתה מפלגת NSR לשני נציגים מהמחוז הצפוני: מוטקה ועורך הדין נילס מיקלסן אוטסי.
מפלגת NSR נכנסה למועצה המושלת בקואליציה עם מפלגת Muohtačálmmit, ומוטקה הפכה לשרה לענייני תזונה, קרקע, סביבה ומדיניות אזורית.
בבחירות 2021 לפרלמנט הסאמי נבחרה מוטקה לנשיאת הפרלמנט הסאמי.
1993-1997: ממלאת מקום נציגה בפרלמנט הסאמי.
2009-2013: נציגה, ראש ועדת החינוך, המתבגרים והטיפוח וחברת ועדת ביקורת.
2013-2016: השרה לענייני תזונה וחינוך במועצה המושלת.
1996-1999: חברת הנהלת המרכז ללימודים סאמיים, אוניברסיטת טרומסה.
2012-2013: יו"ר דירקטוריון העמותה למען הסאמי באלטה.
מוטקה נשואה ויש לה בת ובן.
סיליה קפסיס היא זמרת, שחקנית ורקדנית אוסטרלית ממוצא יווני-קפריסאי.
היא ייצגה את קפריסין באירוויזיון 2024 עם השיר "Liar".
קפסיס נולדה בסידני לזמר הקפריסאי גיורגוס ולאם יוונייה מסלוניקי.
בגיל 4 החלה להופיע מול קהל, ובמקביל לפתח חיבה לתחום אומנויות הבמה.
סינגל הבכורה שלה, "", שנכתב על ידה בגיל 12, יצא לאור ב-2022. במרץ ובמאי 2023 יצאו גם "No Boys Allowed" ו-"Disco Dancer".
בתחום הקולנוע גילמה את הדמות הראשית בסרט הקצר Pearly Gates.
כמו כן, עבדה במספר פרויקטים של חברת ניקלודיאון באוסטרליה.
היא הייתה מועמדת בפרס אגדת השנה באוקיאניה בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לשנת 2023.
ב-25 בספטמבר 2023 נבחרה על ידי רשות השידור הקפריסאית לייצג את המדינה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
קפסיס היה הצעירה מבין המתמודדים בשנה זו והיחידה מתחת לגיל 20. ב-7 במאי עלתה על בימת חצי הגמר הראשון של האירוויזיון וביצעה את שירה "Liar".
ב-11 במאי 2024 עלתה לבימת גמר האירוויזיון וביצעה את שירה בפעם האחרונה על בימת האירוויזיון.
סיליה סיימה במקום ה-15 עם 78 נקודות.
סילזפריל , היא תרופה ממשפחת מעכבי ACE אשר משמשת לטיפול ביתר לחץ דם ובאי-ספיקת לב.
סילזפריל נמכר מתחת השם המסחרי סילאזפריל.
סילאזפריל שייך לקבוצת מעכבי האנזים ACE (Angiotensin Converting Enzyme), שמסייעים להרחיב את כלי הדם ולהוריד לחץ דם רק כשהוא גבוה.
סילזפריל נמכר גם בשילוב עם מינון נמוך של הידרוכלורותיאזיד (חומר פעיל בעל השפעה משתנת שתורם גם להורדת לחץ הדם הגבוה), תחת השם המסחרי סילריל.
סילזפריל מוריד לחץ דם על ידי עיכוב תחרותי של האנזים ACE (Angiotensin Converting Enzyme).
סילזפריל מתחרה עם אנגיוטנסין I על הקישור לאנזים הממיר אנגיוטנסין, וחוסם את ההמרה של אנגיוטנסין I לאנגיוטנסין II.
מכיוון שאנגיוטנסין II הוא מכווץ כלי דם ומתווך משוב שלילי לפעילות רנין, רמות נמוכות יותר של אנגיוטנסין II גורמות לירידה בלחץ הדם, לעלייה בפעילות הרנין ולגירוי מנגנוני רפלקס הברורצפטורים.
סילזפריל (סילריל) משמש לטיפול ביתר לחץ דם ובאי ספיקת לב (ירידה בתפקוד הלב).
לחץ דם גבוה יכול לגרום לסיבוכים הכוללים: שבץ מוחי, אוטם בשריר הלב (התקף לב), אי ספיקת לב, אי ספיקת כליות ועיוורון.
לעיתים, הרופא יכול להמליץ על טיפול בתרופות המשולבות כדי להגביר את ההשפעה של סילאזפריל על לחץ דם גבוה שאינו מאוזן.
תופעת הלוואי של סילזפריל כוללות לרוב: כאבי בטן, עצירות, שיעול (יבש, מתמשך), תיאבון מופחת, אלרגיה, שלשול, סחרחורות.
לתרופה סילזפריל יש התווית נגד במקרים הבאים:
רגישות לחומר הפעיל או למרכיבים הנוספים בתרופה.
תגובה אלרגית לתרופות אחרות מקבוצת מעכבי האנזים ACE.
אנגיואדמה - נפיחות (בצקת) הצוואר, הפנים, השפתיים, הפה, הלשון או הגרון שגרמה לקשיי בליעה או נשימה - בעבר.
סילי (בוולונית: Chili) הוא יישוב במחוז ולוניה שבבלגיה.
נכון ל־1 בינואר 2006, מנתה סילי אוכלוסייה כוללת של 7,995 איש.
השטח הכולל של היישוב הוא 67.68 קמ"ר (26.13 מייל רבוע) המקנה צפיפות אוכלוסין של 118 תושבים לקמ"ר.
ליישוב מועצה המתכנסת מדי חודש לדון בתפעול השוטף של היישוב.
נכון לשנת 2024 בראש המועצה עומד ג'ו דוונין.
נכון לשנת 2024 יש ביישוב 6 בתי ספר ברשת החינוך הבסיסי (משפחתון ויסודי).
סילי מצהירה על עצמה כדוגלת בערכים של "מזון איטי".
סילי היא עיר תאומה של העיר האיטלקית סן מיניאטו.
שמה של העיירה נובע מהנחל שלה, הנקרא Sille (צרפתית) או Zulle (הולנדית).
עם זאת, משמעות שמה באנגלית, "טיפשי", גרם להימצאותה ברשימות אינטרנט שונות על מקומות עם שמות משעשעים.
העיירה נמצאת במרכז הסיפור המכונן של הדת הפרודית "sillyism", ובה הקומיקאי מקס פוש חווה לכאורה התגלות.
סיליה גולד היא מרימת משקולות ישראלית-אמריקאית.
באליפות העולם שנערכה בבוגוטה שבקולומביה בדצמבר סיימה במקום 12 כללי בקטגוריית המשקל של עד 76 ק"ג בתוצאה של 217 ק"ג (מקום 13 בהנפה בתוצאה של 96 ק"ג ומקום 12 בדחיקה בתוצאה של 121 ק"ג).
באליפות אירופה שנערכה בירוואן שבארמניה באפריל סיימה במקום חמישי כללי בקטגוריית המשקל של עד 71 ק"ג בתוצאה של 222 ק"ג (מקום חמישי בהנפה בתוצאה של 99 ק"ג ומקום רביעי בדחיקה בתוצאה של 123 ק"ג).
באליפות העולם שנערכה בריאד שבערב הסעודית בספטמבר סיימה במקום 23 כללי בקטגוריית המשקל של עד 71 ק"ג בתוצאה של 219 ק"ג (מקום 27 בהנפה בתוצאה של 97 ק"ג ומקום 22 בדחיקה בתוצאה של 122 ק"ג).
באליפות אירופה שנערכה בסופיה שבבולגריה בפברואר זכתה במדליית כסף בדחיקה בקטגוריית המשקל של עד 71 ק"ג בתוצאה של 128 ק"ג.
בהנפה סיימה במקום שמיני בתוצאה של 98 ק"ג, ובסך הכל סיימה במקום חמישי כללי בתוצאה של 226 ק"ג.
באליפות העולם שנערכה במנאמה שבבחריין בדצמבר סיימה במקום שישי כללי בקטגוריית המשקל של עד 76 ק"ג בשיא ישראל חדש של 227 ק"ג (מקום שמיני בהנפה בתוצאה של 99 ק"ג ומקום שביעי בדחיקה בשיא ישראל חדש של 128 ק"ג).
באליפות אירופה שנערכה בקישינב שבמולדובה באפריל זכתה במדליית ארד בקרב רב בקטגוריית המשקל של עד 76 ק"ג בשיא ישראל חדש של 230 ק"ג (מקום שביעי בהנפה בתוצאה של 100 ק"ג ומקום רביעי בדחיקה בשיא ישראל חדש של 130 ק"ג).
סיליה וסרשטיין פסברג היא משפטנית ישראלית, פרופסור אמריטה בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
היא מתמחה במשפט בינלאומי פרטי, משפט בינדתי, משפט השוואתי, דיני ימאות ובהיסטוריה של המשפט.
ב-1978 השלימה תואר במשפטים באוניברסיטה העברית, והתמחתה בפרקליטות המדינה ובבית המשפט העליון, אצל השופט (כתוארו אז) אהרן ברק.
ב-1982 קיבלה תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת הרווארד.
הייתה עמיתה בתוכנית ע"ש רוברט א.
פוקס בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה.
חברה בארגון הבין לאומי למשפט דיוני (IAPL) משנת 2000. כיהנה כפרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
כיהנה כחברה בוועדת חקיקה של משרד המשפטים להכנת חוק חסינות מדינות זרות (2004-1999) שימשה כמנהלת מכון סאקר למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי (2003-1999).
משנת 2011, מכהנת כסגנית נשיא הארגון העולמי של משפטנים משיטות משפט מעורבות (WSMJJ).
זכתה בפרס אדיסון בראון למשפט בין לאומי פרטי מטעם אוניברסיטת הרווארד ב-1979 ובפרס חשין ב-2016.
משפט בין לאומי פרטי, 2 כרכים (מכון סאקר ונבו, 2013).
פסקים זרים במשפט הישראלי: הדין והגיונו (מכון סאקר 1996) .
ספר לבונטין – מאמרים לכבודו של אביגדור לבונטין בעריכת יהושע ויסמן, ברק מדינה וסיליה וסרשטיין פסברג (מכון סאקר, 2013)
סיליה אליזבת ג'ונסון הייתה שחקנית קולנוע, שחקנית תיאטרון ושחקנית טלוויזיה אנגלית.
על תפקידה בסרט "פגישה מקרית" הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, והייתה מועמדת לשישה פרסי באפט"א, מהם זכתה פעמיים – בפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "האביב של מיס ברודי" (1969) ובפרס לשחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה על הופעתה במחזה "גברת פאלפריי בקלרמונט" (1973).
את קריירת המשחק שלה החלה בשנת 1928 על בימות התיאטרון, וזכתה להצלחה בווסט אנד ובברודוויי.
בהמשך הופיעה גם בטלוויזיה ובקולנוע עד מותה בשנת 1982 בגיל 73.
סיליה ג'ונסון נולדה בריצ'מונד שבמחוז סארי, והייתה בתם השנייה של ג'ון רוברט ג'ונסון ואתל (לבית גריפית'ס) ג'ונסון.
היא למדה בבית הספר לבנות "סנט פול" שבמערב לונדון, בין השנים 1919 ל-1926, שם ניגנה באבוב בתזמורת בית הספר בניצוחו של גוסטב הולסט והשתתפה בהפקות בית ספריות.
למרות היעדר ניסיון משחק קודם, התקבלה ללימודים בהאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בשנת 1926, שם למדה באותה כיתה עם מרגרטה סקוט.
בהמשך בילתה תקופה בפריז ולמדה אצל פייר פרסני בקומדי פראנסז.
ג'ונסון נזכרה בבחירתה בקריירת משחק ואמרה: "חשבתי שאני דווקא אאהב את זה.
זה היה הדבר היחיד שהייתי טובה בו.
וחשבתי שזה עלול להיות די מרושע."
הופעת הבכורה שלה על הבמה, והתפקיד המקצועי הראשון שלה, היה בתור שרה במחזה "מייג'ור ברברה" מאת ג'ורג' ברנרד שו בתיאטרון רויאל בהאדרספילד בשנת 1928. היא נסעה ללונדון בשנה שלאחר מכן כדי לתפוס את מקומה של אנג'לה באדלי בתפקיד קוריטה במחזה "בת מאה שנים", שהוצג בתיאטרון ליריק בהאמרסמית'.
בשנת 1930 ניגן ג'ונסון בסינרה עם סר ג'רלד דו מורייה ודאם גלדיס קופר.
היא חזרה ללונדון, שם הופיעה במספר הפקות קטנות, לפני שביססה את מעמדה עם ריצה של שנתיים ב"הרוח והגשם" (1933–1935).
היא נישאה לעיתונאי פיטר פלמינג בשנת 1935, ובשנת 1939 ילדה את בנם הראשון, בן.
הקריירה התיאטרלית שלה פרחה עם גילום אליזבת בנט ב"גאווה ודעה קדומה" (1940) ודמותה של גברת דה וינטר השנייה ב"רבקה" (1940).
במהלך מלחמת העולם השנייה ג'ונסון התגוררה עם אחותה וגיסתה האלמנה, וסייעה בטיפול בשבעת ילדיהן יחד.
ג'ונסון, שלא יכלה להקדיש את זמנה להצגה, שלעיתים קרובות הייתה ארוכה, העדיפה את לוחות הזמנים הפחות גוזלים זמן של סרטים ורדיו, שאפשרו לה להקדיש זמן למשפחתה ולעבודתה עבור חיל המשטרה המסייע לנשים.
היא הופיעה בסרטים "במה אנו משרתים" (1942) וב"הזן המאושר הזה" (1944), שניהם בבימויו של דייוויד לין ועל פי תסריט מאת נואל קאוורד.
לין וקאוורד חיפשו את ג'ונסון להפקה הבאה, "פגישה מקרית" (1945).
היא קיבלה את התפקיד בחששות בגלל אחריותה המשפחתית, אך התעניינה בתפקיד, וכתבה לבעלה, "אין מנוס מהעובדה שזה תפקיד טוב מאוד, כזה שהייתי שמחה לגלם.
מצאתי את עצמי כבר מתכננת איך לשחק חלקים ואיך להגיד שורות...".
זוהי דרמה רומנטית על עקרת בית מהמעמד הבינוני הקונבנציונלי שמתאהבת ברופא נשוי שהיא פוגשת בחדר הכיבוד בתחנת רכבת.
הסרט התקבל יפה, וכיום נחשב לקלאסיקה.
ג'ונסון זכתה בפרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
לאחר המלחמה, ג'ונסון התמקדה בחיי משפחתה, שכללו שתי בנות שנולדו ב-1946 וב-1947, ועבודתה המזדמנת במשחק הייתה משנית בעשור שלאחר מכן.
בשנת 1957 היא שיחקה לצד רלף ריצ'רדסון במחזה "הדובדבן הפורח".
בשנת 1958 היא פתחה את "הדשא ירוק יותר".
כחברה בלהקת התיאטרון הלאומית של לורנס אוליבייה, ג'ונסון הופיעה במחזות "אלוף הבונים" (1964) (עם אוליבייה) ו"קדחת השחת" (1965), ומאוחר יותר חזרה על תפקידיה בהפקות טלוויזיה.
על תפקידה בסרט "האביב של מיס ברודי (סרט)" (1969) היא זכתה בפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
היא קיבלה תואר מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (CBE) בשנת 1958, "על שירותיה לתיאטרון", וקודמה לדרגת דיים קומנדר (DBE) בשנת 1981.
ג'ונסון הייתה נשואה לפיטר פלמינג (שבמהלך מלחמת העולם השנייה הפך לדרגת סגן אלוף ביחידת המבצעים המיוחדים, ונודע כמחבר ספרות מסעות כמו "הרפתקאות ברזילאיות" וספרים עיון, כולל "המצור על פקינג") משנת 1935 ועד מותו של פלמינג מהתקף לב בשנת 1971, בעת שהיה במסע ירי ליד גלנקו בארגייל, סקוטלנד.
הוא היה אחיו של יוצר ג'יימס בונד, מפקד מילואים מתנדבים של חיל הים המלכותי, ומרגל חטיבת המחקר של MI6-SIS (IRD) איאן פלמינג.
ניקולס פיטר ואל פלמינג (3 בינואר 1939) – 9 במאי 1995), בילה את רוב חייו בבית משפחת פלמינג בנטלבד, אוקספורדשייר, כחקלאי.
הוא היה גם עיתונאי, ומחבר ספרי מתח שפורסמו בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, ויצירה היסטורית עיון, אוגוסט 1939. מתחילת שנות העשרים לחייו הוא התגורר עם שותפו כריסטופר בלפור, בנקאי סוחר.
קייט פלמינג (ילידת 1946), כיום קייט גרימונד, נשואה לג'ון גרימונד (בנה של הפוליטיקאית ג'ו גרימונד), עורך מגזינים חיצוניים לשעבר של מגזין החדשות "האקונומיסט", וכיום כתב ראשי בכתב העת; לזוג שלושה ילדים.
היא מחברת הספר "סיליה ג'ונסון: ביוגרפיה" (1991).
לוסי פלמינג (נולדה כאיב לוסינדה פלמינג, 15 במאי 1947), היא שחקנית.
בשנות ה-70 היא כיכבה בתפקיד ג'ני בסדרת הספרים האפוקליפטית " הישרדות " של ה-BBC.
היא נשואה לשחקן ולסופר סיימון ויליאמס.
ג'ונסון התרחקה מקריירת המשחק שלה כשהילדים שלה היו צעירים, והעדיפה להקדיש את תשומת ליבה למשפחתה.
היא תוארה כאישה "תמיד מוכנה לצחוק" ו"אימהית בצורה קלילה" ובתה נזכרה שלעיתים קרובות הייתה קרועה בין רצונה לדאוג למשפחתה לבין הצורך שלה להיות מעורבת ב"מכניקה" של המשחק.
בשנת 1982 היא יצאה לסיבוב הופעות עם סר ראלף ריצ'רדסון במחזה "ההבנה " מאת אנג'לה הות ', והוכרז על עליית המחזה בווסט אנד.
באחד מימי החופש שלה, היא הייתה בביתה בנטלבד, אוקספורדשייר, ושיחקה ברידג' עם חברים, כשקרסה משבץ מוחי.
היא נפטרה מספר שעות לאחר מכן בביתה.
היא הותירה אחריה עיזבון בשווי 150,557 ליש"ט.
ב-18 בדצמבר 2008, לציון מאה שנה להולדתה, נחנכה לוחית כחולה בבית ילדותה בריצ'מונד.
בין האורחים בטקס היו בנותיה, לוסי פלמינג וקייט גרימונד.
ב"טיימס " ציינה גרימונד כי "הטרגדיה של התיאטרון" היא שאפילו ההופעות הטובות ביותר מתפוגגות מהזיכרון, וכי המוניטין הנוכחי של אמה נשען כמעט אך ורק על הופעתה ב"מפגש קצר".
גרימונד ציין כי הופעתו של הווידאו אפשרה לקהל חדש לצפות בסרט, וכי הערכות מודרניות של הסרט הובילו לכך שהוא נחשב לקלאסיקה.
סילינדה מוראלס (בספרדית: Silinda Morales; נולדה ב-30 באוגוסט 2000) היא אתלטית קובנית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (טוקיו 2025) בזריקת דיסקוס.
באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה בניירובי שבקניה ביולי זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.89 מטר.
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטמפרה שבפינלנד ביולי זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 55.37 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום 16 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 58.73 מטר.
באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים שנערכה בפריפורט שבאיי בהאמה באוגוסט סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.73 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום 11 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.31 מטר.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום 25 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 59.46 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בספטמבר זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 67.25 מטר, אחרי ולארי אולמן מארצות הברית (69.48 מטר) ויורינדה ואן קלינקן מהולנד (67.50 מטר).
סיליקוה היא סוג של פרי (הלקט) בעל שני עלי שחלה מאוחים, כאשר אורכו גדול פי שלושה ויותר מרוחבו.
כאשר אורך הפרי קטן פי שלושה מהרוחב, הוא נקרא סיליקולה .
השסתומים בדרך כלל נפתחים כאשר הפרי בשל, ומשאירות מחיצה קבועה (replum).
סיליקוות קיימות אצל מינים רבים במשפחת מצליבים, בעוד שמינים אחרים במשפחה זו מפתחים סיליקולות.
בחלק מהמינים הקרובים, הפירות לא נפתחים כשהם בשלים; פירות אלה נקראים "סיליקוה בלתי נפתחת" .
סילי קורפוריישן , המוכרת במותג Sealy, היא חברה אמריקאית לייצור ושיווק מזרנים.
שמה מגיעה מהעיר בה נוסדה סילי, טקסס, ארצות הברית.
בשנת 1881, יצרן מנפטות כותנה דניאל היינס מסאלי, טקסס, שממערב ליוסטון.
הוא החל לייצר מזרנים ממולאים בכותנה עבור חבריו ושכניו.
בשנת 1889 הוא רשם פטנט על המצאה שדחסה כותנה לשימוש במזרנים שלו.
בסופו של דבר המזרנים הפכו כה פופולריים שהוא הצליח למכור את הפטנטים ליצרנים בשווקים אחרים.
המונח "מזרן מסאלי" נטבע כדי לתאר את מה שיוצר.
במהלך שנת 1906, לאחר הצלחה רבה כמנהל פרסום, רכש ארל אדוארדס את הפטנטים ואת הידע לייצור המזרן מהיינס.
אדוארדס אימץ את השם "סילי" לחברה החדשה שלו והרחיב את פעילותה לכל רחבי אצות הברית.
עקב מחסור במימון, סילי התרחבה באמצעות זיכיונות ייצור בדומה לאלו של חברת קוקה-קולה .
עד 1920, לסילי היו 28 מפעלים מורשים והיא הייתה חברת המזרנים הראשונה שהתרחבה באמצעות זכיינים.
במהלך השפל הגדול, תעשיית המזרנים נפגעה קשות.
"סילי" איבדה את רוב בעלי הרישיונות שלה וניצלה בקושי מפשיטת רגל בעצמה.
החברה התאחדה עם בעלי הרישיונות ששרדו לחברה חדשה בשם Sealy Incorporated.
חברת "סילי" פעלה כמנהלת הזכיינים ממטה החברה בשיקגו.
שהיו אמורים, על פי תנאי הסכם הרישיון שלהם, למכור רק באזור מסחר ייעודי, שלא התנגש עם אלה של זכיינים אחרים.
בעלת הרישיון הגדולה ביותר, חברת Ohio Mattress Company מקליבלנד, הפרה את ההגבלות הללו ומכרה לשווקים השמורים לזכיינים אחרים.
הסכסוך הוביל לכך ש-Ohio Mattress הגישה תביעה נגד Sealy בגין הגבלים עסקיים בשנת 1971. הסוגיה הוכרעה חמש עשרה שנים מאוחר יותר עם ניצחון כמעט מוחלט עבור Ohio Mattress.
לאחר שלא הצליחה לשלם את סכום הפיצויים שנקבע לה בסך 77 מיליון דולר, Sealy Incorporated וכל הזכיינים האחרים, מלבד אחד, נאלצו למכור את פעילותם ל-Ohio Mattress, והחברה הפכה ליצרנית המזרנים הגדולה בעולם מבחינת מכירות.
בשנת 1990, חברת Ohio Mattress אימצה את השם Sealy, אותו רכשה כאשר רכשה את Sealy Incorporated.
בשנת 1998 הודיעה Sealy על מעברה מקליבלנד לאזור היי פוינט, צפון קרוליינה.
חברת ההשקעות "ביין קפיטל" (Bain Capital) וצוות של מנהלים בכירים ב-Sealy רכשו את החברה בשנת 1997. בשנת 2004, החברה נרכשה על ידי קרן ההשקעות הפרטיות קולברג קראוויס רוברטס (KKR) וצוות של הנהלת Sealy.
שווי העסקה הוערך ב-1.5 מיליארד דולר אך כלל חוב משמעותי.
החברה פעלה כתאגיד פרטי עד 2006, אז הודיעה על ביצוע הנפקה ראשונה לציבור של מניות ב.
החברה מסרה כי התמורה מההנפקה יוקדשה לפירעון חובות, מימון פעילות גלובלית ותשלום לחברת ההשקעות הפרטית קולברג קראוויס רוברטס כדי "לסיים את התחייבויותינו העתידיות במסגרת הסכם שירותי הניהול שלנו".
בספטמבר 2012, חברת Tempur-Pedic International (TPX) הודיעה על הסכם לרכישת Sealy (NYSE:ZZ) תמורת כ-229 מיליון דולר.
בשנת 1985 קיבלה חברת "רים תעשיות" זיכיון לייצור מזרני "סילי" בישראל, במפעל שהקימה לצורך כך בבת ים.
ב-1992 רכש איש העסקים מרדכי יונה את "רים תעשיות", וביוני 1993 מכר את חברת מזרני "פרדייז" שהחזיקה גם במפעל "סילי" בישראל לחברת ההשקעות אמפל - אמריקן ישראל קורפוריישן ואיש העסקים אורי דורי.
ב--1999 רכשה רשת "גוד נייט סנטר" את חברת מזרני "פרדייז" אולם בפברואר 2000 מונה לחברה כונס נכסים.
שנה אחר כך קיבלה את הזיכיון קבוצת "מערכות שינה בינלאומיות בע"מ" שהחזיקה בזיכיון גם לשיווק מותג המזרנים המתחרה "סימונס".
הקבוצה התחייבה להקים מפעל של מזרני "סילי" ולשווק אותם בנפרד.
ב-2004 החלה לשווק גם ספות נוער של המותג.
בספטמבר 2007 נרכשה פעילות "סימונס" ו"סילי" על ידי רשת "נייט סליפ סנטר".
שבהמשך מכרה את זיכיון "סילי" בישראל.
סיליל אתרים הם קבוצה של תרכובות כימיות המכילות אטום סיליקון הקשור קוולנטית לקבוצת אלקוקסי.
המבנה הכללי הוא R1R2R3Si−O−R4 כאשר R4 היא קבוצת אלקיל או קבוצת אריל.
סיליל אתרים משמשים בדרך כלל כקבוצות הגנה עבור כהלים בסינתזה אורגנית.
מכיוון ש-R1R2R3 יכולים להיות שילובים של קבוצות שונות שניתן לגוון על מנת לספק מספר סיליל אתרים, קבוצה זו של תרכובות כימיות מספקת ספקטרום רחב של סלקטיביות לכימיה של קבוצות הגנה.
אתרי סיליל נפוצים הם: טרימתילסיליל (TMS), טרט-בוטילדיפנילסיליל (TBDPS), טרט-בוטילדימתילסיליל (TBS/TBDMS) וטריאיזופרופילסיליל (TIPS).
הם שימושיים במיוחד משום שניתן לאייש ולהסיר אותם באופן סלקטיבי מאוד בתנאים מתונים.
RO(TMS) RO(TES) RO(TBS)/RO(TBDMS) RO(TBDPS) RO(TIPS) טרימתילסיליל אתר טריאתילסיליל אתר טרט-בוטילדימתילסיליל אתר טרט-בוטילדיפנילסיליל אתר טריאיזופרופילסיליל אתר
בדרך כלל, סילילציה של כהלים דורשת סיליל כלוריד ובסיס אמין.
הליך אמין ומהיר אחד הוא פרוטוקול קורי שבו הכוהל מגיב עם סיליל כלוריד ואימידאזול בריכוז גבוה ב-DMF.
אם DMF מוחלף בדיכלורומתאן, התגובה איטית במקצת, אך טיהור התרכובת פשוט יותר.
בסיס נפוץ לשימוש עם טריפלטים של סיליל הוא 2,6-לוטידין.
ניתן להגן על כהלים ראשוניים בפחות משעה, בעוד שחלק מהכהלים עשויים לדרוש זמן תגובה של ימים.
בעת שימוש בסיליל כלוריד, בדרך כלל לא נדרשים אמצעי זהירות מיוחדים, למעט הוצאת כמויות גדולות של מים.
ניתן להשתמש בעודף של סיליל כלוריד אך זה לא הכרחי.
אם משתמשים בעודף ריאגנט, התוצר ידרוש כרומטוגרפיית הבזק כדי להסיר עודפי סילאנול וסילוקסאן.
לעיתים משתמשים בסיליל טריפלט ובבסיס אמין מופרע סטרית.
סיליל טריפלטים הם ריאקטיביים יותר מהכלורידים המתאימים להם, ולכן ניתן להשתמש בהם כדי להתקין קבוצות סיליל על עמדות מופרעות סטרית.
סיליל טריפלט הוא ריאקטיבי יותר וגם ממיר קטונים לסיליל אנול אתרים.
סיליל טריפלטים רגישים למים ויש להפעיל אותם בתנאי אטמוספירה אינרטיים.
טיהור כרוך בהוספת חומצה מימית כגון תמיסת אמוניום כלוריד רוויה.
מים מחסמים את ריאגנט הסיליל שנותר ויוצרים פרוטונציה של בסיסי אמין לפני הסרתם מתערובת התגובה.
לאחר מיצוי, ניתן לטהר את התוצר באמצעות כרומטוגרפיית הבזק.
קטונים מגיבים עם הידרוסילנים בנוכחות זרזים מתכתיים.
סיליה אדלה פלורס דה מדורו (בספרדית: Cilia Adela Flores de Maduro; נולדה ב-15 באוקטובר 1956) היא עורכת דין ופוליטיקאית ונצואלית שהייתה הגברת הראשונה של ונצואלה.
היא נשואה לניקולאס מדורו, שכיהן כנשיא ונצואלה מ-2013 ועד שבני הזוג נלכדו על ידי ארצות הברית ב-2026.
מאז 2015 כיהנה פלורס גם כחברת האספה הלאומית של ונצואלה.
בשנת 2017 נוסדה האספה הלאומית המכוננת, בה היא חברה בוועדה הנשיאותית.
ב-3 בינואר 2026, במהלך מבצע נחרצות מוחלטת בו הפציצה ארצות הברית את ונצואלה, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הצהיר כי פלורס ומדורו נתפסו על ידי ארצות הברית.
סגנית נשיא ונצואלה, דלסי רודריגס, אישרה כי שניהם נעדרים ודרשה "אות חיים".
פלורס נולדה ב-1956 בעיירה טינאקיו במרכז ונצואלה למשפחה שהשתייכה למעמד הבינוני-נמוך וגדלה במערב קראקס.
כעורכת הדין הראשית בצוות ההגנה של הוגו צ'אבס, היא סייעה להשיג את שחרורו מהכלא ב-1994 לאחר ההפיכה הכושלת שלו ב-1992.
בעת שצ'אבס כיהן כיו"ר הפיקוד הפוליטי של המהפכה הבוליבארית, פלורס היתה חלק מהניהול הטקטי.
ב-7 באפריל, ימים לפני ניסיון ההפיכה בוונצואלה (2002), פלורס, יחד עם פעילים אחרים, שיתפו תוכניות להשתמש בתומכיהם ככוח צבאי למחצה לסיום צעדות האופוזיציה ולהגן על צ'אבס בארמון מיראפלורס.
בשנת 2000 נבחרה פלורס לכהן כחברת פרלמנט באספה הלאומית מטעם המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה (PSUV), פלורס החליפה את בעלה לעתיד מדורו כיושבת ראש האספה באוגוסט 2006, כאשר מדורו מונה לכהן כשר החוץ.
היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כנשיאת האספה הלאומית (2006–2011).
ב-10 בינואר 2007, פלורס השביעה את צ'אבס לתפקידו לאחר הבחירות לנשיאות ב-2006.
משנת 2012 ועד בחירתו של מדורו, שימשה כתובעת הכללית של ונצואלה.
נישואיה הראשונים היו לוולטר רמון גאבידיה.
לאחר מכן היא נישאה לנשיא ניקולאס מדורו.
השניים היו במערכת יחסים רומנטית מאז שנות ה-90, כאשר פלורס הייתה עורכת דינו של צ'אבס, והם נישאו ביולי 2013, חודשים לאחר שמדורו הפך לנשיא.
לבעלה מדורו יש בן אחד, , אותו מינה לתפקידים בכירים בממשלה: ראש גוף המפקחים המיוחדים של הנשיאות, ראש בית הספר הלאומי לקולנוע, וחבר באספה הלאומית המכוננת של 2017, לפלורס יש בן מאומץ, בן אחותה המנוחה, אפריין אנטוניו קמפו פלורס.
עם ניצחונו של מדורו בבחירות לנשיאות ב-2013 על אנריקה קפרילס, פלורס הפכה לגברת הראשונה של ונצואלה, תפקיד שהיה פנוי מאז 2003. כגברת הראשונה, פלורס התמודדה על מושב באספה הלאומית בבחירות לפרלמנט בוונצואלה ב-2015 כמועמדת מטעם .
בשנת 2017 נבחרה פלורס לאספה המכוננת של ונצואלה.
לפי הדיווחים, פלורס מינתה קרובי משפחה ונאמנים בעמדות מפתח במערכת המשפט המדינתית, כדי להבטיח שההחלטות המרכזיות יתקבלו דרך משרדה.
מבקרים מציינים כי תחת השפעתה, מערכת המשפט הפכה לפוליטית ולא הוציאה פסק דין נגד המדינה כבר למעלה משני עשורים.
זאיר מונדרי, תובע בכיר לשעבר, הצהיר כי פלורס היא "דמות יסודית" במבנה הכוח ובשחיתות במדינה.
לפי הצהרה שפרסם דונלד טראמפ, פלורס נתפסה על ידי הצבא האמריקאי יחד עם מדורו במהלך המתקפה האמריקאית בוונצואלה ב-2026. בינואר 2026 נחשף כתב אישום פדרלי שהאשים את פלורס, מדורו ובנם בשיתוף פעולה עם סוחרי סמים.
נטען כי כמה מקרוביה הפכו לעובדי האספה הלאומית בזמן שהייתה חברה באספה.
לפי העיתון הוונצואלי 16 קרובי משפחה של פלורס שובצו בתפקידים בזמן שהיא הייתה באספה הלאומית.
פלורס טענה שמדובר בקמפיין השמצה.
בשנת 2012, קרובי משפחתה הוסרו מתפקידם, אם כי חלקם קיבלו תפקידים נוספים בממשלה שנה לאחר מכן.
בראיון מ-2013 ל- פלורס הגנה על תפקידיהם של בני משפחתה, ואמרה: "המשפחה שלי התקבלה על סמך כישוריהם האישיים...
אני גאה בהם, ואגן על עבודתם כמה פעמים שיידרש".
לפי העיתונאית מייבורט פטי, בנה המאומץ של פלורס, שמשכורתו האחרונה עד 2015 הייתה פחות מ-1,000 דולר, ערך מספר נסיעות בין-לאומיות ב-2015 ו-2016 בטיסות פרטיות בעלות של כ-20,000 דולר לנסיעה.
פלורס הבן בילה את רוב זמנו בארצות הברית, אם כי הוא טס בטיסות שכר גם לצרפת, גרמניה, מלטה וספרד.
ב-10 בנובמבר 2015, שני אחיינים של פלורס, אפריין אנטוניו קמפוס פלורס ופרנסיסקו פלורס דה פרייטאס, נעצרו בפורט-או-פרנס, האיטי, על ידי המשטרה המקומית, בעת שניסו לסגור עסקה להובלת 800 קילוגרם קוקאין שיועדו לניו יורק.
השניים הועברו לידי המנהל לאכיפת הסמים (DEA) של ארצות הברית, והוטסו ישירות לארצות הברית.
קמפוס הצהיר שהוא בנו החורג של מדורו וכי הוא גדל בבית משפחת מדורו.
האירוע התרחש בזמן שבו מספר בכירים בממשלת ונצואלה נחקרו בחשד למעורבותם בסחר בסמים.
ב-18 בנובמבר 2016, השניים הורשעו בניסיון לשלוח סמים לארצות הברית כדי "להשיג סכום כסף גדול שיעזור למשפחתם להישאר בשלטון".
הם נשפטו ל-18 שנות מאסר, אך שוחררו בשנת 2022 בעסקת חילופי אסירים בין וושינגטון לקראקס.
על פלורס הוטלו סנקציות ממספר מדינות ונאסר עליה להיכנס לקולומביה השכנה.
בעקבות הבחירות לנשיאות ונצואלה במאי 2018, קנדה הטילה סנקציות על 14 ונצואלים, כולל פלורס, בטענה כי "המשבר הכלכלי, הפוליטי וההומניטרי בוונצואלה ממשיך להחמיר ככל שהיא מתקרבת יותר ויותר לדיקטטורה מלאה".
יחד עם פלורס, הוטלו סנקציות על 13 בני אדם נוספים.
ב-27 במרץ 2018, פנמה הטילה סנקציות על 55 פקידים ציבוריים ו-16 עסקים הפועלים בפנמה, הקשורים למשפחת פלורס בחשד להלבנת כספים.
מחלקת האוצר של ארצות הברית החרימה מטוס פרטי והטילה סנקציות על המעגל הפנימי של מדורו בספטמבר 2018. מדורו הגיב לסנקציות על אשתו ואמר: "אתה לא מתעסק עם סיליה.
אתה לא מתעסק עם המשפחה.
הפשע היחיד שלה הוא העובדה שהיא אשתי".
ארצות הברית טענה כי הסנקציות הן תגובה ל"ביזה" של משאבי ונצואלה.
תחקירים קישרו את משפחת פלורס לעושר עצום ובלתי מוסבר, כולל רכישה אפקטיבית של רחוב שלם של בתים יוקרתיים בקראקס.
סילשי מקוריה סיהינה הוא אתלט אתיופי.
הוא סגן אלוף אולימפי פעמיים ברציפות וסגן אלוף עולם פעמיים ברציפות בריצת 10,000 מטר.
את הקריירה שלו כספורטאי החל סיהינה כשהיה תלמיד בבית ספר.
באותם ימים, ראה בבן ארצו, היילה גברסילאסי מודל לחיקוי, ועם הזמן הפך סיהינה לשותפו בתחרויות כנציג אתיופיה.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה סיהינה במדליית ארד בריצת 10000 מטר, ובכך היה שותף עם עוד שני רצים אתיופים שזכו בכל שלוש המדליות באותה תחרות יחד קנניסה בקלה והיילה גברסילאסי.
באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 10000 מטר במשחקי אפריקה שנערכו באבוג'ה, ניגריה.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה סיהינה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:09.39 דקות, אחרי בן ארצו, קנניסה בקלה שקבע שיא אולימפי חדש של 27:05.10 דקות ולפני זרסנאי טדסה מאריתריאה (27:22.57 דקות).
באותה שנה זכה סיהינה במדליית ארד באליפות העולם בריצת קרוס קאנטרי.
אליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה סיהינה בשתי מדליות כסף בריצת 10,000 מטר, שוב אחרי בקלה ובריצת 5,000 מטר.
בשנת 2006 זכה סיהינה במדליית כסף נוספת, הפעם במסגרת אליפות העולם בריצת קרוס קאנטרי, כשפעם נוספת מקדים אותו קנניסה בקלה.
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה סיהינה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:09.03 דקות, אחרי בקלה (27:05.90 דקות) ולפני מרתין מת'אטי מקניה (27:12.17 דקות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה סיהינה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:02.77 דקות, אחרי בקלה ששיפר את שיאו האולימפי והעמיד אותו על 27:01.17 דקות ולפני מיכה קוגו מקניה (27:04.11 דקות).
סילשי סיהינה נשוי לטירונש דיבאבה, האלופה האולימפית בריצות ל-5000 מטר ול-10000 מטר, אלופת עולם ושיאנית העולם הנוכחית בריצת 5000 מטר.
בכימיה, סיליקט הוא תרכובת הכוללת אניון שבמרכזו אטום צורן אחד או יותר המוקף בליגנדים שמטענם החשמלי שלילי.
הגדרה זו רחבה מספיק על מנת לכלול סוגי תרכובות כמו הקסאפלואורסיליקט ("פלוּאוֹסיליקט"), -2[SiF6], אך בסוגי הסיליקטים הנפוצים ביותר חמצן משמש כליגנד.
המטען החשמלי של אניוני הסיליקט הוא שלילי ולכן חייב לבוא פיצוי בעזרת קטיונים אחרים על מנת ליצור תרכובת נטולת מטען חשמל.
לעיתים מתייחסים לסיליקה (צורן דו-חמצני), SiO2, כאל סיליקט אף על פי שתרכובת זו היא מקרה מיוחד שכן היא נטולת מטען חשמלי שלילי ולכן אינה זקוקה לפיצוי של יונים בעלי מטען חשמלי חיובי.
בטבע ניתן למצוא סיליקה כמינרל קוורץ והפולימורפים שלו.
ברוב המכריע של הסיליקטים, כולל המינרלים הסיליקטיים, המבנה הבסיסי הוא של טטרהדרון (ארבעון – פירמידה בעלת 4 מישורים שווי צלעות).
המינרלים הסיליקטים מסווגים לקבוצות בהתאם למבנים אלו.
תחת לחץ גבוה יכול הצורן ליצור מבנה של אוקטהדרון (תמניון) שקודקודיו הם שישה אטומי חמצן, כמו בסטישהוביט, פולימורף של סיליקה המצוי בחלקה התחתון של מעטפת כדור הארץ, והנוצר גם תחת גל הלם עקב התנגשות של מטאוריט.
מכיוון שהיחס בין נפח אטום הצורן לנפח אטום החמצן הוא 1/3 (מספר הקוארדינציה של הצורן הוא 4) הרי שחוסר המקום סביב אטומי החמצן גורם שמבנה זה הוא נדיר בלחץ אטמוספירי רגיל, אך הוא מוכר באניון ההקסאהידרוקסיליקט, -2[Si(OH)6], כבמינרל תאומאסיט.
סיליקט הוא כינוי שניתן בתחילת המאה ה-19 למלח של חומצה צורנית.
בכימיה מקובל לכנות מלח של חומצה של יסוד כימי מסוים בתחילית שם היסוד בתוספת הסיומת "אט".
כך למשל מלח של חומצה זרחתית (פוספור בלעז) מכונה פוספט (בעברית זרחה), מלח של חומצה חנקתית מכונה ניטרט (חנקה).
היסוד צורן מכונה בלעז סיליקון (מילה שמקורה בלטינית, Silex הוא אבן צור).
ומכאן המלח הנוצר מהחומצה שלו הוא סיליקט.
יחידת המבנה של המינרלים הסיליקטים
כל אטום צורן מחובר לארבעה אטומי חמצן כך שהוא נמצא במרכז טטראדר
לאטום הצורן יש דרגת חמצון 4+ ודרגת החמצון של חמצן הוא 2-, על כן סך דרגת החמצון של יחידת המבנה של הסיליקטים הוא 2-.
מבנה בו הטטראדרים נפרדים (כל אטום חמצן נמצא בטטראדר סיליקטי אחד בלבד) נקרא nesosilicate והוא קיים באוליבין.
הטטראדר יכול לקשור פינה- כלומר אטום חמצן אחד משותף לשני טטראדרים, קישור זה נמצא במבנים רבים.
ניתן לראות כי כל טטראדר קשור בפינות כדי ליצור טבעות.
ניתן לראות שלכל טטרהדר a קשורים שניים נוספים בפינות כדי ליצור רשתות בודדות inosilicate
ניתן לראות שכל טטראדר קשור בפינות כדי ליצור שרשראות כפולות.
מבנה בעל מקבילים הנראים כרשתות כפולות של טטראדר סיליקט, inosilicate.
ניתן לראות שכל טטראדר קשור בשלוש פינות כדי ליצור דף.
מבנה בעל גיליונות מקבילים של טטראדר סיליקט, נקרא phyllosilicate
ניתן לראות כי כל טטראדר קשור בכל פינה כדי ליצור מסגרת.