tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עירוב הסגנונות והתכנים וערבוביית המשלבים והמקצבים שימשו אותה להדגיש את הפער בין המוחלט לבין היחסי, בין האלוהי לבין הארצי, בין המוות לבין החיים.
המקצב בשיריה היווה תפיסה ביחס לשפה ולאפשרויותיה.
אמצעי נוסף שטורקה הייתה עושה בו שימוש היה ההקבלה והשילוב בין החריג, המוזר והחד-פעמי לבין היומיומי, המוכר והשגרתי, למשל השילוב בין המלט וחלוק-רחצה.
בשירתה הייתה חוזרת ונשנית גם האנשה, שטשטשה את הגבול בין המופשט למוחשי.
שירתה התאפיינה במחאה אישית, חברתית ואקולוגית, שיצרה לה תדמית של מוזרוּת וחריגוּת, שכן בניגוד למשוררים פינים חשובים בני-זמנה כמו פנטי סאריקוסקי (Pentti Saarikoski) ופאבו האביקו, שהביעו מחאה לפי דפוסים מקובלים, לא גילתה טורקה מעולם שום נאמנוּת לרעיון כלשהו פרט לנאמנותה לעולמה הפנימי.
נראה כי חריגות זו שימשה אותה להבעת השפה הייחודית בשיריה.
תרגומי שיריה של סירקה טורקה התפרסמו בעברית החל משנת 1989 במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ" ובמוסף הספרות של "מעריב", וכן במספר כתבי-העת, באנתולוגיות של פסטיבל המשוררים משכנות שאננים בשנים 1993 ו-2006, ובספר "חופשית ברוח" מאת שי גינות (1999).
האסופה השלישית משירת טורקה, "כנסיית כלבים", ראתה אור בשנת 2016 ונכללו בה אך ורק שירים פרי עטה של המשוררת שלא נכללו באף לא אחת משתי האסופות העבריות שקדמו לה.
מהר, לבד ועכשיו, שירים, תרגום מפינית, מבוא והערות - רמי סערי, הוצאת כרמל, תשנ"ט 1999.
עמוק בלב היער, שירים, תרגום ומבוא - רמי סערי, הוצאת כרמל, תשס"ז 2006.
כנסיית כלבים, שירים, תרגום מפינית, מבוא והערות - רמי סערי, הוצאת כרמל, 2016.
נפת סירקוזה (באיטלקית: Provincia di Siracusa) היא נפה במחוז האוטונומי סיציליה שבאיטליה.
הנפה משתרעת על שטח של 2,109 קמ"ר, בשנת 2005 התגוררו בה 398,178 נפש ובירתה בעיר סירקוזה.
היא שוכנת בדרום-מזרחה של סיציליה, וגובלת בנפת קטניה מצפון, בנפת רגוזה מערב; בים היוני ממזרח.
שמה נגזר משם השבט היווני "סוראקוסה" (Συράκουσαι) שמשמעו "ביצה".
הערים העיקריות בנפה, נוסף על סירקוזה, הן אוגוסטה, נוטו (איטליה) ו-ולנטיני.
סירס-זימנסקי הוא השם שבו נודעה סדרת ספרים ללימוד פיזיקה מאת , פרופסור לפיזיקה ב-MIT ולאחר מכן בדארטמות' קולג', ו, פרופסור לפיזיקה בסיטי קולג' של ניו יורק.
הסדרה יצאה לאור בארצות הברית, בהוצאת Addison-Wesley, החל מסוף שנות הארבעים, בשם College Physics, אך נודעה בשם מחבריה, Sears and Zemansky.
הסדרה תורגמה לעברית ויצאה לאור בהוצאת "יבנה" בשם "פיסיקה תיכונית", אך גם בישראל נודעה יותר בשם מחבריה, "סירס-זימנסקי".
את המהדורה העברית תרגם וערך דניאל יצחקי.
הסדרה זכתה להצלחה רבה בארצות הברית, ומהדורתה העברית זכתה להצלחה רבה בישראל.
אופטיקה (במהדורות מוקדמות נקרא "תורת האור")
בעבר יצא לאור גם הספר "תורת החום, תורת הגלים והקול".
בהקדמה למהדורה הראשונה של הספר הציגו המחברים את הקו המנחה שלהם בכתיבת הספר: .
נאמנים לשיטתם, הספרים בסדרה כוללים תרשימים מדויקים רבים ונוסחאות רבות להצגת חוקי הפיזיקה.
בסוף כל פרק תרגילים רבים, שעליהם מעידים המחברים: "הבעיות שבסוף כל פרק חוברו ונוסחו בהקפדה מיוחדת במטרה לאמן את התלמיד ולקרבו אל עולם המעשה, אך מבלי להכביד עליו בפעולות מספריות מייגעות".
בגב עטיפת הספר מובהרים גבולותיו המתמטיים: "הרצאת הדברים מסתמכת על אלגברה וטריגונומטריה בלבד, אך בסוף כל פרק הובאו מילואים הדנים בחומר גם באמצעות חשבון אינפיניטסימלי."
שני מחברי הסדרה זכו ב, המוענקת בגין תרומה מיוחדת להוראת הפיזיקה: זימנסקי זכה במדליה בשנת 1957, וסירס זכה בה בשנת 1962.
מהדורות מעודכנות של הספר בגרסתו האנגלית בהשתתפות כותבים אחרים יוצאות לאור עד עצם היום הזה.
סירל היה מלך ממלכת מרסיה בראשית המאה השביעית.
סירל מלך בממלכה ככל הנראה בין שנת 606 לערך (או, לפי מספר מקורות משנת 615) ועד שנת 626 לערך.
סירל הוא הראשון מבין מלכי מרסיה המוזכר בספרו של בדה ונרביליס "תולדות הכנסייה של האומה האנגלית" (Historia ecclesiastica gentis Anglorum).
לא ידועה שייכותו המשפחתית לגנאלוגיה המלכותית של מרסיה.
"דברי הימים האנגלו סקסים" אינם מזכירים אותו בגנאלוגיה המלכותית.
הנרי מהנטיגטון, ההיסטוריון בן המאה ה-12, ציין כי סירל מלך אחרי פיבה אך לא היה בנו, אלא בן שבטו.
על פי בדה ונרביליס הייתה לסירל בת אחת, קוונבר (Cwenburh) אשר נישאה לאדווין, מלך ברניקיה, ונולדו להם שני בנים אוספרית' (Osfrith) ואדפירת' (Eadfrith).
ההיסטוריונים למדים מנישואים אלה הן על ברית בין ברניקיה (לימים ממלכת נורת'מבריה עם מרסיה) והן על עצמאותה של מרסיה ועוצמתה.
ישנה סברה כי ברית זו נועדה להגן על מרסיה מפני ממלכת מזרח אנגליה.
לא ידוע הקשר בין סירל לבין פנדה אשר מלך אחריו, וייתכן כי היו יריבים.
סירן או סורן היא קומונה בפרבריה המערביים של פריז, צרפת.
נכון לשנת 2008 מתגוררים בסירן 45,617 תושבים, והיא אחת הערים הצפופות באירופה ביחס לשטחה.
העיר מרוחקת כ- 9 ק"מ ממרכז פריז.
בסירן ממוקמת אנדרטת פורט מון-ולריין, לזכר הגיבורים הצרפתים שנפלו במלחמת העולם השנייה.
החיבור בין סירן לפריז מתאפשר באמצעות שני קווים של רכבת פרברית, וכן גשר כביש מעל נהר הסן, שעליו עוברת הדרך גם ליער בולון.
סירל פולס היה היסטוריון צבאי בריטי.
נודע לקורא העברי בעיקר בזכות תרגום ספרו "מלחמת העולם הראשונה" לעברית.
פולס שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת קפטן.
בשירותו הוצב במטה הדיוויזיה ה-36 (אלסטר) וה-62 (מערב רידינג).
עוטר בעיטור צרפתי זוטר בשם "צלב המלחמה" (Croix de Guerre) על שירותו במלחמה.
לאחר המלחמה כתב מספר כרכים בספר הרשמי הבריטי אודות תולדות המלחמה הגדולה (השם שבו כינו את מלחמת העולם הראשונה לפני שפרצה השנייה).
בהמשך כתב ספרים נוספים בהיסטוריה צבאית.
היה פרופסור להיסטוריה צבאית באוניברסיטת אוקספורד בין השנים 1946 ל-1953.
מלבד ספרו תורגמו לעברית גם כמה מאמרים שכתב.
The Great War (1961) - הספר תורגם לעברית בשם "מלחמת העולם הראשונה" בהוצאת מערכות בשנת 1981
סירמיונה (באיטלקית: Sirmione) היא עיר השוכנת לחופו הדרומי של אגם גארדה, נפת ברשה בצפון איטליה.
חלקה ההיסטורי של העיר ממוקם על חצי אי צר באורך 1,250 מטרים וברוחב מקסימלי של 750 מטרים המוקף במימי האגם.
העדויות המוקדמות ביותר לנוכחותם של מתיישבים באזור הם מלפני 7–8 אלפי שנים.
שרידים של בתי כלונסאות אשר שימשו את מתיישבי האזור הם מן האלף השני והשלישי לפני הספירה.
החל מן המאה הראשונה לפני הספירה הפך האזור הדרומי של אגם גארדה הכולל את סירמיונה לאתר נופש מועדף על משפחות עשירות מוורונה שהייתה אז העיר הרומית החשובה בצפון מזרח איטליה של ימינו.
המשורר קאטולוס הילל את יופייה של העיר ואף החזיק בבית קייט באזור.
פסלו מוצב ליד מזח במקום מרכזי בעיירה.
בשלהי העידן הרומי, המאה הרביעית והחמישית לספירה, הפכה העיר לנקודה מבוצרת לצורך הגנה על חופו הדרומי של האגם, וההתיישבות במקום המשיכה גם לאחר הכיבוש הלומברדי של צפון איטליה.
בשנותיה האחרונות של ממלכת לומברדיה שימשה העיר כמרכז שיפוטי הכפופה ישירות למלך.
אשתו של דסידריו (Desiderio), השליט האחרון של ממלכת לומברדיה יסדה בעיר מנזר וכנסייה.
סביב שנת 1000 לספירה הייתה סירמיונה במעמד של עיר חופשית.
העיר נכבשה במאה ה-13 על ידי בני משפחת סקליארי (Scaligeri) שליטי וורונה, ומסטינו דלה סקאלה (Mastino della Scala), בנה בה ככל הנראה את הטירה שבקצה לשון היבשה.
בתקופה זו שימשה העיר בין היתר כמקום מקלט למתנגדי הכנסייה בצפון איטליה.
בין השנים 1405 ועד 1797 היו העיר סירמיונה וסביבתה נתונים תחת שליטה של הרפובליקה של ונציה, ולאחר מכן עברה לשליטת האימפריה ההבסבורגית.
בשנת 1860 עברה סירמיונה לשליטתה של ממלכת איטליה.
העיר והמבצר שימשו לצרכים צבאיים של שליטי האזור עד המאה ה-16, אך חיל המשמר נשאר מוצב בה עד למאה ה-19.
האתר ההיסטורי העיקרי בעיר מכונה "מערות קאטולוס" (באיטלקית Grotte di Catullo).
הבניין הוא הדוגמה המרשימה ביותר לבית פרטי מן התקופה הרומית בצפון איטליה.
טירת סקאליירי מן המאה ה-13 כוללת דוגמה נדירה של ביצורי נמל מימי הביניים.
כנסיית סן פייטרו מן התקופה הלומבארדית אשר חודשה במאה ה-14 כוללת ציורי קיר מן המאות ה-12 ועד ה-16 .
מגדל הפעמון בסגנון הרומנסקי נבנה בשנת 1070.
כנסיית סנטה מריה מג'ורה אשר נבנתה בשנת 1400 מעוטרת בציורי קיר מן המאה ה-15 ופסל עץ של המדונה.
אתר ההתיישבות בלוגנה וקיה היא חלק מבתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים המוכרים כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
כיום משמשת סירמיונה כאתר תיירות ונופש פופולרי במיוחד.
העיר מציעה כמות גדולה ומגוון רחב של בתי מלון, חנויות, ואפשרויות בילוי.
בין היתר העיר מפורסמת בהיצע גדול של מרחצאות חמים ועתירי מינרלים כגון גופרית, ברום ויוד שהיו מוכרים עוד מן התקופה הרומית.
אתרי תיירות פופולריים הם טירת משפחת סקאליירי ומערות קאטולוס.
התיירים הפוקדים את העיר הם כאלה המגיעים לשהות ממושכת באתרי מרחצאות המרפא, תיירים למספר ימים המשתמשים בה כנקודת מוצא וחזרה לטיולים יומיים בסביבת האגם, וגם תיירי יום המבקרים למספר שעות באתרים שבעיר העתיקה.
אנשים אמידים מאיטליה וממדינות אחרות באירופה, מחזיקים בתי קייט בסירמיונה.
בעיירה חנויות רבות וצבעונית לממכר גלידות.
כניסת כלי רכב לחלק העתיק של העיירה מותרת לתושבי העיר בלבד, לספקים מורשים, ובמקרים מיוחד של תיירים נכים.
לתיירים הרבים הפוקדים את העיר הוקצה חניון מיוחד המרוחק כמה מאות מטרים מהחומות, לכלי רכב פרטיים ובנפרד לאוטובוסים.
סירנו אלמר ברט היה קצין בצבא ארצות הברית בדרגת בריגדיר גנרל ששירת במלחמת העולם הראשונה ומילא תפקיד חשוב, גם אם פחות ידוע, בפיתוח לוחמת השריון של צבא ארצות הברית.
סירנו אלמר ברט נולד ב-31 באוקטובר 1891 בפורטלנד שבאורגון להוריו ג'יימס ברט וקלרה מרי דה לייל הרווי.
הוא למד באוניברסיטת המדינה של אורגון וסיים תואר ראשון בפקולטה לחקלאות בשנת 1916. לאחר סיום לימודיו התגייס ברט לצבא, וב-28 בנובמבר 1916, לאחר הכשרתו, הוא מונה ללוטננט משנה במשמר הלאומי של אורגון.
באותה השנה נשלח ברט להשתתף במשלחת פנצ'ו וייה, מבצע של צבא ארצות הברית שנועד לדכא את כוחותיו של פנצ'ו וייה במהלך המהפכה המקסיקנית.
במבצע השתתף גם ג'ורג' פטון שהיה אז לוטננט.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח ברט לאירופה יחד עם גייסות הטנקים של חיל המשלוח האמריקני וקודם לדרגת קפטן ב-25 ביולי 1917.
ברט, אז מייג'ור, פיקד על גדוד הטנקים ה-326 והוביל את מתקפת הטנקים הראשונה של צבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה בקרב סן-מייל.
על תפקודו בקרב קיבל ברט את צלב השירות המצוין.
בפירוט הסיבות להענקת העיטור נכתב: "נשיא ארצות הברית של אמריקה...
לאחר שפטון נפצע, מילא ברט את מקומו כמפקד חטיבת הטנקים הראשונה של חיל המשלוח במתקפת מז-ארגון.
בין ה-26 בספטמבר ל-10 בנובמבר (1918) החטיבה תמכה ב-8 דיוויזיות של הארמייה הראשונה ב-18 תקיפות שונות.
על פיקודו על החטיבה במתקפת מז-ארגון קיבל ברט את מדליית השירות המצוין.
בפירוט הענקת המדליה נכתב בין היתר: "בהישגיו המקצועיים המבריקים, יכולתו הטכנית ובמנהיגות בלתי רגילה תרם באופן בולט להצלחתה של הארמייה הראשונה".
עיטורים נוספים אותם קיבל במלחמת העולם הראשונה היו כוכב הכסף, לב הארגמן (פעמיים), צלב המלחמה (גרסת 1914-1918) ואות לגיון הכבוד.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, עסק ברט לצד פטון ואייזנהאואר בהפקת לקחים מלוחמת השריון במלחמת העולם הראשונה ובפיתוח לוחמת השריון המודרנית.
ב-1919 השתתף יחד עם אייזנהאואר בשיירת הרכבים הטרנסקונטיננטלית המפורסמת.
ברט נשאר בצבא בשנים שבין מלחמות העולם.
בהמשך שירת בתפקיד ראש המטה של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה ולאחר מכן במטה של הדיוויזיה המשוריינת החמישית כשזו התכוננה בשנים 1942–1943 למערכה באירופה.
בפברואר 1942 קודם לדרגת בריגדיר גנרל, אך באוקטובר 1943 פרש מסיבות רפואיות.
סירנו ברט מת ב-9 בספטמבר 1952 בסנטה ברברה שבקליפורניה.
סיריקיט קיטיאקון (בתאית: สิริกิติ์; 12 באוגוסט 1932 – 24 באוקטובר 2025) הייתה מלכת תאילנד ואלמנתו של מלך תאילנד פומיפון אדוניאדט.
עם הכתרתו של בנה למלך תאילנד, קיבלה את התואר "המלכה האם".
סיריקיט קיטיאקון נולדה באוגוסט 1932. היא השלישית מתוך ארבעת הילדים של קיטיאקון וראלאקסאנה ובואה סנידונגס.
לאחר לידתה, הוריה נסעו לעבוד בשגרירות התאילנדית בארצות הברית ולכן גודלה על ידי סבה וסבתה.
הוריה של קיטיאקון שבו לתאילנד כעבור שנה והיא התגוררה עמם בארמון דבס, השוכן בסמיכות לנהר צ'או פראיה בבנגקוק.
בהגיעה לגיל 4 החלה ללמוד בבית הספר ראג'יני ומאוחר יותר למדה בית הספר של המנזר פרנסיס חאבייר (Francis Xavier).
ב-1946 התמנה אביה לשגריר סיאם בממלכה המאוחדת והיא הצטרפה אליו ונסעה עמו לשם.
בממלכה המאוחדת למדה אנגלית וצרפתית והחלה ללמוד נגינה בפסנתר.
כעבור שנה או שנתיים, אביה החל לעבוד כשגריר סיאם גם בדנמרק ובצרפת.
משפחתה של קיטיאקון התלוותה אליו פעם נוספת והם התגוררו בפריז.
בפריז פגשה קיטיאקון את פומיפון אדוניאדט אשר היה לבעלה בעתיד.
אדוניאט הפך למלך תאילנד ב-1946, לאחר שאחיו שמלך, נורה למוות באותה השנה ואדוניאט נהיה ליורש העצר.
עם זאת, טקס הכתרתו למלך נדחה ל-1950 כדי לאפשר לו להשלים את לימודיו האקדמאיים בשווייץ.
הוא לקח חופשה מהלימודים שלו וטס לפריז.
בפריז התארח בשגרירות סיאם וכך הכירו השניים והחלו לנהל מערכת יחסים.
קיטיאקון ואדוניאט נישאו ב-28 באפריל 1950, שבוע בלבד לפני שהוכתר אדוניאט למלך.
החתונה נערכה בארמון סראפאתום וטקס הנישואין נוהל על ידי סבאנג ודהנה, סבתו של אדוניאט.
לאחר מותה של סבתו באוקטובר 1956, נכנס אדונאיט לתקופה של 15 ימים בה כיהן כנזיר במנזר בודהיסטי (מנהג זה מקובל אצל גברים בודהיסטיים לאחר מות קרוב משפחה).
בימים אלו, כיהנה קיטיאקון כעוצרת תאילנד, במקום בעלה.
ב-1964 הוציאה לאור את הספר "לזכר הטיולים שמעבר לים" (ความทรงจำในการตามเสด็จต่างประเทศทางราชกา) אשר מספר את סיפור שהותה באירופה עם המלך.
המלכה סיריקיט התפרסמה בדרך בה טיפלה בשדות האופיום בצפון תאילנד.
היא ובעלה, ראמה התשיעי, מלך תאילנד, ביקרו במחוז צ'יאנג ראי בצפון המדינה בשנת 1969, ונדהמו לגלות שהחקלאים העניים מגדלים את פרג האופיום לפרנסתם.
הם יזמו את "הפרויקט המלכותי" , במסגרתו הציעו לחקלאים לעבור לגידולים אחרים, בעיקר ירקות, פרחים וקפה, שסיפקו הכנסה יציבה וחוקית.
בית המלוכה מימן את פרויקט שיפור התשתיות והשווקים בצפון המדינה.
כמו כן מימן בית המלוכה הקמת גנים מרהיבים שהביאו תיירים רבים לאזור וסיפקו עבודה בגנים לכל מי שיצאו נפסדים מאבדן שדות האופיום.
יוזמתה של סיריקיט פתרה שלוש בעיות שהיו שזורות זו בזו: היא הוציאה את תאילנד ממעגל הסחר בסמים לא חוקיים, סיפקה פרנסה חלופית ופיתחה את התיירות במדינה.
כמו יום הולדת של בעלה, המלך פומיפון אדוניאדט, יום הולדתה של המלכה סיריקיט הוא חג לאומי בתאילנד המקביל ליום האם.
אף על פי שאיבדה את תואר המלכה עם מותו של בעלה בשנת 2016, יום הולדתה של המלכה סיריקיט עדיין נחגג מדי שנה.
ב-21 ביולי 2012 הרגישה המלכה סיריקיט לא יציבה ומעדה בבית החולים סיריראג', שם התגורר בעלה.
לאחר ביצוע בדיקת MRI התברר כי לקתה בשבץ מוחי.
מאז ועד למותה נמנעה המלכה מלהופיע בציבור (גם ביום הולדתה וביום הולדתו של המלך).
בנובמבר 2016 דווח כי שוחררה מבית החולים וחזרה לארמון המלכותי להמשך תהליך שיקום.
סִירְנָה הוא אי בגודל כ־4 ק"מ רבועים השייך לקבוצת האיים הדודקאנסיים, מדרום־מזרח לאי אסטיפליה ודרומית־מערבית לחופי טורקיה.
על פי הרישומים משנת 2011 האי נותר שומם מאדם, אך בעבר האי אכלס מעט תושבים שעסקו בגידול צאן, דיג ומעט חקלאות.
בקרבת חופיו התגלתה ספינה רומית טבועה.
בלילה ה-7 בדצמבר 1946, בדרכה לארץ, כשעל סיפונה 785 מעפילים, נקלעה ספינת המעפילים "רפיח" (לשעבר "אתנה") לסערה ליד חופי האי.
קברניט הספינה ניסה להטיל עוגן באי סירנה אך הניסיון לא צלח.
האניה שנתקלה בסלעים, הוצפה במים שחדרו אליה וטבעה תוך פחות משעה.
רוב הנוסעים קפצו ושחו לחוף, אך שמונה מעפילים נספו וגופותיהם נסחפו לחוף, וכ-11 נוספים נפצעו.
הניצולים התמקמו על האי למשך מספר ימים.
על האי התגוררה משפחה בודדת.
תמורת סחר חליפין רכשו המעפילים מספר כבשים מהמשפחה, לצורך מאכל.
אברהם ליכובסקי, מי שהיה הקשר-אלחוטאי של ההגנה על הספינה (ה"גדעוני" של הספינה), חילץ את מכשיר הקשר ויצר קשר עם המוסד שבאמצעות הסוכנות היהודית, פנה לעזרת הצי המלכותי הבריטי לצורך חילוץ דחוף של הניצולים מאחר שבאי לא היו מספיק מקורות להבטחת חייהם של מאות המעפילים.
כשלושה ימים לאחר טביעת הספינה הוצנחה אספקת מזון, בגדים, שמיכות ותרופות לניצולים על ידי מטוס בריטי.
כארבעה ימים לאחר הטביעה הגיעה משחתת יוונית שלקחה לרודוס את צוות המלחים הזרים ו-21 מהניצולים שהיו חולים ופצועים.
יום לאחר מכן הגיעו המשחתות הבריטיות 'שברון' ו'פרובידנס' לחלץ את יתר הניצולים, שהגיעו לישראל ב-13 בדצמבר ומיד לאחר מכן הוסעו למחנות המעצר בקפריסין.
הנספים נקברו על האי, ורק לאחר 26 שנים, בשנת 1972 אותרו שרידי עצמותיהם והועלו לקבורה בחיפה.
האי מכוסה ברובו בצמחיית שיחים מסוג גריגה וערער.
משמש כתחנה לעופות נודדים ועופות ים.
הצמחייה והחי באי אנדמיים ולפיכך הוא נכלל ברשימת ה- GR 4210011 Vrachonisia Egeou כחלק מאמנת נטורה 2000 של האיחוד האירופי.
סִּירֵנִיִּים (שם מדעי: Sirenidae) היא משפחה של בעלי זנב והיא המשפחה היחידה מתת-סדרת הסירנים (Sirenoidea).
זו אחת הקבוצות הפרימיטיביות ביותר של הדו-חיים.
משפחה זו כוללת מינים דמויי צלופח החיים רק במים, הם בעלי גפיים קדמיים קטנים וחסרי גפיים אחוריות.
השלד של חלקם מורכב מסחוס והם בעלי זימים חיצוניים, גם אצל הבוגרים.
תפוצתם בטבע היא בדרום מזרחה של ארצות הברית ובצפון מקסיקו.
לסירנים אין שיניים והלסת שלהם מזכירה מקור, איתה הם שואבים במהירות טרף קטן.
הם ניזונים מתולעים שונות, חסילונים, חלזונות קטנים ואצות.
בתקופות יובש הם יכולים לעצור את נשימתם, להתחפר בבוץ ולחכות בתרדמה עד לבוא הגשמים והם יכולים לעלות ליבשה לשם כך ולהסתמך על ריאותיהם הקטנות.
במשפחה זו ישנם 2 סוגים קיימים ו-4 מינים:
סוג הברוזאורוס (Habrosaurus) - נכחד
מכונה ברוסית גם טבורוז'ניקי, творожники) הוא מאכל מזרח אירופאי, הנפוץ במטבח האוקראיני, הרוסי, הבלרוסי והלטבי.
סירניקי הם מעין פנקייקים קטנים ועבים העשויים מגבינה לבנה, ביצים וקמח או סולת, המטוגנים בשמן צמחי, לעיתים עם תוספת חמאה.
מוגשים לרוב כארוחת בוקר, לצד ריבה, דבש ושמנת חמוצה.
סירניקי לרוב הם מתקתקים, אך קיימות גרסאות של סירניקי מלוחים, הכוללות בצל ירוק ופלפל.
המילה "סירניקי" היא צורת רבים של המילה "סירניק" (אוקראינית: сирник), המגיעה מהמילה "סיר" (сир) שמשמעותה באוקראינית גבינה לבנה.
בשפה הרוסית המילה הנפוצה יותר עבור גבינה לבנה היא "טבורוג" (רוסית:творог) ואילו המילה הרוסית "סיר" (сыр) לרוב מתארת גבינה צהובה דווקא, שאינה כלולה במתכון.
עם זאת, ברוסית השם סירניקי זהה לזה שם האוקראיני.
תחילה מערבבים גבינה לבנה עם ביצים וסולת או קמח ליצירת בלילה סמיכה מאוד.
בשלב הבא מחלקים את הבלילה לכדורים קטנים ויוצרים צורות פנקייק קטנות ועבות.
בשלב האחרון מעבירים את הסירניקי למחבת עם שמן חם ומטגנים משני הצדדים.
לעיתים מוספים תמצית וניל, סוכר, צימוקים או פירות יבשים.
בגרסות מלוחות והפחות נפוצות מוסיפים שמיר, בצל וירקות כמו תפוחי אדמה.
הנהוג להגיש את הסירניקי עם שמנת חמוצה או רוטב מתוק, כגון ריבה, דבש או רסק תפוחים.
סירנה היא סדרת דרמה-פנטזיה אמריקאית שעלתה בערוץ Freeform ב-29 במרץ 2018. העונה הראשונה כללה 10 פרקים.
במאי 2019 חודשה הסדרה לעונה שנייה אשר עלתה ב-24 בינואר 2020 וכללה 16 פרקים.
ב-2 באפריל 2020 עלתה לשידור העונה השלישית.
בעיירת החוף בריסטול קוב, הידועה על היותה פעם בית לבתולות הים, חייהם של כמה ביולוגיים ימיים מתהפכים כאשר אישה צעירה מסתורית מופיעה ומתחילה להרוס את עיירת הדיג הקטנה כדי לחפש את אחותה שנלכדה אשר נחטפה בידי הצבא המקומי.
אלכס רו בתור "בן פונאל", ביולוג ימי שעוזר לרין.
אלין פאוול בתור "ריין", בתולת ים צעירה ומוזרה אשר סוחבת סוד אפל.
איאן ורדון בתור "זאנדר מקלאור", דייג בחוף העיר המבקש לגלות את האמת מאחורי התעלומה של הנערה המסתורית.
רנה אוון בתור "הלן הוקינס", אישה שבבעלותה חנות בעיר שנדמה שהיא יודעת יותר על בני הים ממה שהיא טוענת.
מאוחר יותר היא מתגלה להיות בתולת ים המתגוררת ביבשה וקרובת משפחה רחוקה של בן.
פולה אוונס-אקינגבולה - בתור "מאדי בישופ", ביולוגית ימית, בת זוגו של בן.
סיבונגל מלמבו בתור "דונה", בתולת ים מיסטית, אחותה של רין.
צ'אד רוק בתור "כריס מילר", דייג שנלקח לבסיס הצבאי לאחר שנפצע על ידי דונה.
קרטיס לאם בתור "קלווין", דייג שהוא גם ידיד וחבר של קסנדר.
רון יואן בתור "אלדון דקר", מומחה לבני ים שעובד עבור הצבא.
גיל ברמינגהאם בתור "דייל בישופ", השריף של מחלקת שריף בבריסטול, אביה של מאדי.
תמי ג'יילס בתור "מריסה שטאוב", סגנית שריף בריסטול.
אנתוני הריסון בתור "אדמירל הריסון", ראש הבסיס הצבאי שבו נלכדה דונה.
איליה מרזולף בתור "קטרינה", מנהיגת אלפא של בני הים שמאבדת את מנהיגותה לרין.
גרסל ביוויס בתור "סוזן בישופ", אימה המנוכרת של מאדי ואשתו לשעבר של דייל.
מנסה לשקם את היחסים במשפחה שלה.
דניאל קודמור בתור "בריאן", היבריד אנושי, ואביה של מרדית'.
מספר פרק מספר פרק בעונה שם הפרק באנגלית כתיבה בימוי תאריך שידור מקורי 1 1Pilotאריק וואלד
דין וואיטסקוט סטיוארט29 במרץ 2018 2 2The Lureאריק וואלדניק קופוס29 במרץ 2018 3 3Interview With a Mermaidאמילי וויטסלג'יי קרס5 באפריל 2018 4 4On the Roadאל טרידמןסטיבן א.
ריצ'רד רג'יסטרג'ון באדהם19 באפריל 2018 6 6Showdownהולי בריקסמרתה קולידג'26 באפריל 2018 7 7Dead in the Waterאיאן סובל
מאט מורגןניק קופוס3 במאי 2018 8 8Being Humanליז מאציאמנדה טפינג10 במאי 2018 9 9Street Fightזאק איירסג'ו מננדז17 במאי 2018 10 10Aftermathאריק וואלד
אמילי וויטסלניק קופוס24 במאי 2018
בהלכה, סירכא בריאה היא אחת משבעים הטרפות שבבהמה, המהווה את מקרה ההטרפה השכיח ביותר בבהמה.
הסירכא היא גידול שפיר בדופן החיצונית של הריאה, המעיד על נקב בריאה, שהוא אחד משמונת מיני הטרפה שנאמרו למשה מסיני.
קיימת מחלוקת בראשונים ובאחרונים אילו סירכות מטריפות את הבהמה ואילו אינן אלא ריר שאינו מטריף.
בהתאם לכך, קיימות שתי רמות הכשר על בשר הבהמה, הרמה הנמוכה נקראת 'כשר' ולפיה מטריפים רק סירכות שמוסכם שהן מטריפות.
הרמה הגבוהה נקראת 'חלק' או 'גלאט' (שמשמעותו 'חלק' ביידיש), ולפיה רק בהמה שהריאה שלה 'חלקה' ונקייה מסירכות שיש לגביהן מחלוקת מקבלת הכשר זה.
מן התורה אין חובה לבדוק אף אחד משבעים סוגי הטרפות שבבהמה, היות שרוב הבהמות אינן טרפות.
אולם החל מתקופת הגאונים התקבל בקרב עם ישראל כולו הנוהג לבדוק את הריאות מסירכות.
ישנה מחלוקת ראשונים מהו מקור ותוקף נוהג זה.
לדעת כמה ראשונים, תוקף המנהג הוא מדברי חכמים, היות שיש מיעוט המצוי של סירכות בריאה המטריפות את הבהמה, וחכמים קבעו שבכל דיני התורה יש לחשוש למיעוט המצוי ולבדוק היכן שניתן.
מנגד, יש אומרים שאין תקנת חכמים כזו, אלא זהו מנהג שהונהג בתקופת הגאונים והתקבל בקרב הציבור.
ישנה מחלוקת ראשונים מדוע הסירכא מטריפה, וממילא איך נוצרת 'סירכא'.
יש אומרים שהסיבה שסירכא מטריפה, היא מפני שהיא נוצרת מנקב שהיה בריאה, ואף שהסירכא סותמת אותו, בהמשך היא תתנתק והנקב יישאר פתוח ויגרום למותה של הבהמה.
ויש אומרים שהסירכא לא נוצרה מנקב, אלא שבעקבות הימתחות הסירכא היא תיתלש מהריאה ויישאר תחתיה נקב שיגרום למותה של הבהמה.
ברפואה כיום מקובל שהסירכות נגרמות מדלקת ריאות, שגורמת לדופן הריאה להיעשות חדירה, וחומרים שונים יוצאים מהריאה ומצטברים על דופנה ויוצרים גידולים וקרומים עבים.
בתלמוד הבבלי מבואר שיש חילוק בין שני סוגי סירכות: סירכא שהיא 'כסדרן', כלומר נסרכת בין שני מקומות הצמודים זה לזה, כשרה, כי תהליך הנשימה לא אמור לגרום להימתחות הסירכא כך שאולי ייווצר נקב.
כשהסירכא 'שלא כסדרן', כלומר נסרכת על שני מקומות בריאה שאינם צמודים זה לזה, היא מטריפה את הבהמה, מפני שברבות הזמן היא עשויה לגרום לדופן הריאה להימתח כך שהסירכא תיתלש ויישאר תחתיה נקב המטריף את הבהמה.
השולחן ערוך והרמ"א נחלקו בשתי מחלוקות בהקשר לסירכות ואופן הטרפתן את הבהמה:
לדעת הרשב"א, שכמותו פסק רבי יוסף קארו בשולחן ערוך, בכל מצב שבו אונות הריאה שביניהן הסירכא צמודות זו לזו, הסירכא נחשבת לסירכא 'כסדרן' וכשרה.
ואילו לשיטת מהר"י וייל שכמותו פסק הרמ"א, רק אם הסירכא ממוקמת בחצי הפנימי של החריץ שבין האונות, היא נחשבת 'כסדרן'.
אבל אם היא בחצי החיצוני או נסרכת מהריאה לדופן החזה, היא נחשבת 'שלא כסדרן' ומטריפה.
המחלוקת אם מועילה בדיקה לסירכות
המחלוקת השנייה והעיקרית נוגעת לסירכות 'שלא כסדרן', שהן הטרפות, והיא נוגעת לשתי סוגיות: 1. האם ניתן לקלוף את הסירכא ולבדוק אם יש תחתיה נקב.
2. האם סירכות שניתן להסיר על ידי מיעוך ומשמוש נחשבות סירכות מטריפות.
בתלמוד הבבלי מובאת הנהגתו של רב נחמיה בריה דרב יוסף שהיה בודק ריאה שסירכא מדביקה אותה לדופן בית החזה ב'פשורי', כלומר במים פושרים.
ופירשו מפרשי התלמוד שהכוונה היא שהסירו את הסירכא מהריאה, ולאחר מכן ניפחו את הריאה באוויר והכניסו אותה לתוך כלי עם מים כדי לבדוק האם יש יציאת בועות אוויר ממקום הסירכא.
אם אכן ישנו בעבוע, הרי שהדבר מעיד על נקב שנמצא תחת הסירכא.
ישנה מחלוקת ראשונים האם בדיקה זו מועילה רק בסירכא הדבוקה בצידה האחד לדופן בית החזה, ובזמן שניכר שישנו חולי בדופן שמסתבר שממנו נוצרה הסירכא, או שהבדיקה מועילה גם כשאין סימנים של חולי בדופן בית החזה.
ויש מפליגים ואומרים שבדיקה זו מועילה גם ביחס לסירכא הנתונה בין שתי אונות של הריאה.
לדעת מספר ראשונים, שכמותם פסק השולחן ערוך, לא מועילה בדיקה כלשהי לסירכא, ואם נמצאה סירכא במקום מטריף - הבהמה טרפה.
אך לדעה אחרת מועילה בדיקת 'מיעוך ומשמוש', שבה מועכים את הסירכא וממשמשים אותה, ואם נימוחה - הרי שהיא לא סירכא חזקה שבכוחה להטריף, והבהמה כשרה.
'כשר' ו'חלק', הבדלים בין 'גלאט' ל'חלק'
בעקבות שתי המחלוקות הללו בדבר כשרות הסירכות, נוצרה חלוקה ברמת הכשרות הניתנת לבשר, כאשר הרמה הנמוכה יותר, המסתמכת על הדעות המקילות משווקת בשר 'כשר', והרמה המהודרת המחמירה כפי השיטות המחמירות, משווקת בשר 'חלק' כלומר שהריאה שחלקה מסירכות, והבשר חלק ונקי משאלות ומחששות.
יש כשרויות בהן יש שתי רמות של כשרות מהודרת: כשרות 'גלאט', הכוללת ריאות עם עד שלוש סירכות (בבד"צים אחרים החשיבו גם זאת כ'חלק'), וכשרות 'חלק' "כמו שהעגל נולד, בלי שום ריעותא".
סירמבשניה (בהונגרית: Szirmabesenyő) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר אוחד בשנת 1939 עם כפר סמוך בשם שאיובסניה (Sajóbesenyő).
תושבים יהודים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בהייצ'בה שבמישקולץ.
סירמאנה דמבלה הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר.
עד לגיל 25, דמבלה שיחק בלה לילה, מהליגות החובבניות של צרפת.
בקיץ , חתם אולימפיק אלס.
בקיץ , דמבלה חתם בקאן, בה התאחד עם מאמנו מאלס רנה מארסיליה וכעבור שנה חתם בנים.
ביוני , דמבלה חתם בוויטוריה סטובאל מליגת העל הפורטוגלית.
כעבור חצי שנה, דמבלה שוחרר מוויטוריה, עקב אי תשלום משכורות וכעבור זמן קצר חתם בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית.
ב-25 באוגוסט 2008, דמבלה הושאל למכבי פתח תקווה מליגת העל עד ליום העונה.
דמבלה, רשם 27 הופעות במדי פתח תקווה, ובסיום העונה פרש מכדורגל.
שנה לאחר פרישתו, דמבלה מונה לעוזר מאמן של סטנדרד לייז', וכעבור שנה עזב את לייז'.
בהמשך הקריירה, שימש כעוזר מאמן באולהננסה, אקדמיקה, בראגה ונאנט.
בשנת מונה לעוזר מאמן בפורטו בתפקיד זה שימש 7 שנים.
סירסי היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס וונדר וומן ביקום DC של DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Wonder Woman #37 מספטמבר 1949, ונוצרה על ידי הכותב רוברט קניגר והמאייר הארי ג'.
דמותה מבוססת על קירקה מהמיתולוגיה היוונית, שכלאה את אודיסיאוס באודיסיאה של הומרוס.
לפי סיפור המקור, סירסי היא מכשפה מרושעת ויפת-מראה בת אלפי שנים השומרת על מראה צעיר באמצעות שיקוי קסם.
היא מקבלת כוחות קסם ומסוגלת להפוך גברים לבעלי חיים בהתאם לאישיותם.
בשל פשעיה נגד בני התמותה, המלכה היפוליטה גירשה אותה למקום בשם סורקה, "אי כוכב בחלל החיצון, היכן שהיא לא תוכל לגרום נזק".
בעקבות חזרתה לכדור הארץ, סירסי מנסה לחסל את וונדר וומן משום שלפי נבואתה של אורקל מימים קדומים, בתה של היפוליטה תהיה הדרך לתקן את מעשיה.
בניגוד לאויבים השונים של וונדר וומן מתור הזהב, סירסי אינה מבקשת לכפר על עוונותיה כאשר מזימתה נכשלת, ובין השתיים מתפתחת טינה רבת-שנים.
כפי שמתברר בחוברת Captain Marvel Adventures #66 של קפטן מארוול, אוגאר האלמותי העניק לסירסי אלמותיות לפני כשלושת אלפי שנים בעוד היא הייתה נסיכה יוונית בתקווה שהיא תינשא לו.
אולם, מכיוון שהוא לא העניק לה נעורים נצחיים, היא הזדקנה ונהפכה למכוערת.
לפיכך, היא חווה רגשות שנאה עבור גברים ששונאים את מראה והיא לומדת קסם כדי להפוך אותם לבעלי חיים.
בכל תקופות הזמן בה הופיעה מחדש, מראה החיצוני היה שונה, לרבות שיערה.
בתור הזהב היא הוצגה כזהובת שיער, בתור הכסף הוצגה כבעלת שיער עורב, בתור הארד היה זה שיער אדמוני, לאחר המשבר בעולמות האינסופיים בעלת שיער סגול ולאחר פלאשפוינט בעלת שיער אדום כדם וגוון עור חיוור.
דמותה של סירסי מופיעה בסדרות האנימציה "ליגת הצדק ללא גבולות" בדיבובה של רייצ'ל יורק (בפרק This Little Piggy), וב"ליגת הצדק בפעולה" בדיבובה של לורה פוסט בפרק Luthor in Paradise.
הדמות הופיעה גם במשחק הרשת "יקום DC אונליין" בדיבובה של מישל פורבס.
סירקואיט פארטי , במקור דיסקו פארטי (Disco party), הוא אירוע ריקודים גדול שנמשך לאורך הלילה ועד היום שלאחר מכן, כמעט תמיד עם מספר אירועים קשורים בימים שלפני ואחרי האירוע המרכזי.
מסיבות מסוג זה החלו להופיע בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. באותה תקופה, אירועים אלו התקיימו, למשך ערב אחד בלבד, במקומות גדולים שונים במטרופולינים עם אוכלוסיית הומוסקסואלים גדולה.
אישים בקהילה הגאה והקהילה המדעית פרסמו חששות לגבי התרבות של סירקואיט פארטי, במיוחד השימוש הרב בסמים, כגון אלכוהול, קנאביס, מתאמפטמין, MDMA, קטמין, GHB, אמיל ניטריטים ו-"סמי מסיבות" אחרים.
בדרך כלל, מקדמי הסירקואיט פארטי שוכרים אנשי מקצוע רפואיים שיוצבו מחוץ למקום האירוע, בצפייה למנות יתר של סמים, התייבשות או שכרות במהלך האירוע.
כמו כן, יש המצביעים על הסיכונים של מנת יתר ופגיעה בשיקול הדעת המובילים ליותר מין ללא קונדום והעברת מחלות מין.
יש המאשימים כי סירקואיט פארטי גורמת להתפשטות של שימוש לרעה במתאמפטמין ועלייה בהעברת מחלות מין, במיוחד HIV/איידס, בקרב גברים הומוסקסואלים.
על אף שמסיבות אלו פתוחות לכל אחד, המסיבות נתפסות בדרך כלל כאירועים חברתיים שטחיים שמיועד בעיקר לגברים הומוסקסואלים לבנים בכושר גופני המזוהים בגבריות.
סירקואיט פארטי מחייבות כניסה בתשלום, כאשר חלקן מנוהלות למטרות רווח ואחרות למטרות תרומה לארגוני צדקה להט"ביות או לתוכניות הקשורות לרפואת להט"ב.
סירן היא קומונה במחוז קנטל באוברן-רון-אלפ הצרפתי.
היישוב ממוקם כ-30 ק"מ מעיר המחוז אוריאק.
בשנת 1793 התגוררו ביישוב 1255 תושבים.
במפקד אוכלוסין של שנת 1921 מספר תושבים פחת מ-1000. כיום מתגוררים בו פחות מ-500 תושבים.
הבניין הבולט בעיירה הוא בניין הכנסייה שנבנה בשנת 1752 ומאז עבר מספר שיפוצים.
הוא כולל מגדל בגובה של 25 מטר.
ביישוב פועל מוזיאון האקורדיון שמושך אליו תיירים רבים לאורך כל השנה.
בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר פעלה אמפארו אוטרו שהצילה יהודים וקיבלה הכרה כחסיד אומות העולם.
סִירָקוּז היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה בצרפת ושיגוריה נמשכים גם כיום.
פיתוח המערכת החל בשנות ה-80 של המאה ה-20. הדור הראשון של המערכת התבסס על תוספת ציוד צבאי ללווייני תקשורת אזרחית.
ציוד זה התווסף ללווייני Télécom 1 ששוגרו בשנים 1984, 1985 ו-1988. הדור השני של המערכת גם התבסס על תוספת ציוד ללוויינים אזרחיים מדגם Télécom 2 ששוגרו בשנים 1991, 1992, 1995 ו-1996. ציוד לדור השני סופק על ידי חברה בריטית-צרפתית Matra Marconi Space שפיתחה לוויינים מסדרת Skynet הבריטית.
הדור השלישי התבסס על לוויינים ייעודיים והוא כלל לוויינים, תחנות קרקע ונקודות קצה יבשתיות וימיות.
המערכת הייתה בבעלות מטה הכוחות המזוינים ונתנה לו עצמאות מבחינת תקשורת לוויינית.
המערכת כללה לוויינים ששוגרו בשנת 2005 ו-2006. הלוויין השלישי שפותח במשותף עם איטליה.
בשנת 2018 הוכרז על הצורך בדור חדש של הלוויינים.
לוויינים אלו במשקל 3850 ק"ג לראשונה צוידו במנוע פלזמה לשינויי מסלול.
יכולת עודפת של הלוויינים ניתנת למכירה לצורכי צבאות זרות.
הלוויינים נבנו על ידי Thales Alenia Space ואיירבוס ביטחון וחלל כמיזם משותף.
הם שוגרו בשנת 2021 ו-2023. היה מתוכנן גם הלוויין השלישי אך באפריל 2023 הוכרז על ביטולו לטובת מערכת IRIS² של האיחוד האירופי.
כמו כן הוחלט על תחילת פיתוח של "דור חמש" של המערכת.
סירנה סמבה-מאיילה היא אתלטית צרפתייה.
אלופת עולם באולם (בלגרד 2022) וסגנית אלופת העולם באולם (גלאזגו 2024) בריצת 60 מטר משוכות ואלופת אירופה (רומא 2024) בריצת 100 מטר משוכות.
סמבה-מאיילה נולדה וגדלה בשמפיני-סור-מארן פרבר של פריז להורים ממוצא קונגולזי.
באולימפיאדת טוקיו היא נפצעה במהלך החימום לתחרות ולא זכתה להשתתף במשחקים האולימפיים.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בשיא לאומי חדש של 7.78 שניות, לפני דיוויין צ'רלטון מאיי בהאמה (7.81 שניות) וגבי קנינגהם מארצות הברית (7.87 שניות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי אותה שנה היא סיימה במקום 28 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.15 שניות.
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.05 שניות.
בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 12.82 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 היא סיימה במקום 17 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.95 שניות.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 12.71 שניות ועלתה מהמקום ה-14 לריצת חצי הגמר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ 2024 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 7.74 שניות, אחרי דיוויין צ'רלטון שקבעה שיא עולם חדש של 7.65 שניות ולפני פיה סקז'ישובסקה מפולין (7.79 שניות).
בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 7.73 שניות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא אליפות ושיא לאומי חדש של 12.31 שניות, דיטאג'י קמבונדג'י משווייץ (12.40 שניות) ופיה סקז'ישובסקה (12.42 שניות).
הידועה בכינויה סירס, היא רשת חנויות כלבו אמריקאית שנוסדה בשנת 1892 על ידי ו והורחבה בשנת 1906 על ידי ריצ'רד סירס וג'וליוס רוזנוולד.
העסק שהחל ב מקטלוגים הפך לחנויות קמעונאיים, הראשונה בשיקגו ב-1925. ב-2005 נקנתה החברה על ידי הנהלת רשת הדיסקאונט האמריקאית Big box Kmart, שעם השלמת המיזוג הקימה את .
במהלך שנות ה-80, סירס הייתה הקמעונאית הגדולה ביותר בארצות הברית.
לאחר מספר שנים של ירידה במכירות, חברת האם של סירס הגישה בקשה לפשיטת רגל ב-15 באוקטובר 2018. כחלק מההסדר נקבע ש-425 חנויות יישארו פתוחות, בהן 223 חנויות של סירס.
סירס פעלה במגדל סירס בשיקגו משנת 1973 עד 1995, ולאחר מכן היה מטה ב, אילינוי משנת 1993 עד 2021, השנה בה הודיעה שתמכור את מתחם המטה.
ב-12 בדצמבר 2022, Sears Authorised Hometown Stores, LLC, והחייב המסונף Sears Hometown, Inc, הגישו בקשה להגנה מפני פשיטת לפי צ'פטר 11, וב-26 בדצמבר הודיעו על חיסול 115 חנויות Hometown המופעלות בעיקר על ידי הבעלים.
נכון לאפריל 2024, נותרו 11 חנויות של סירס, עשר בארצות הברית ואחת בפוארטו ריקו.
סירק סירד שאפסמה ואנה ג'ייקובה (דיקהאוס) שאפסמה (בהולנדית: Sierk Sierd Schaafsma 1968–1906; Anna Jacoba Dijkhuis; 1905–2000) הם זוג הולנדים שהצילו יהודים בזמן השואה והוכרו כחסידי אומות העולם.
בני הזוג שאפסמה התגוררו בכפר מורמרוודה (Murmerwoude) שבמחוז פריסלנד, הולנד עם שני ילדיהם.
סירק היה דמות מרכזית ופעילה מאוד בתנועת המחתרת ההולנדית, ומילא תפקיד בכיר בארגון שפעל נגד הנאצים וסייע להצלת היהודים בהולנד.
למרות הסיכון הכרוך בכך והיותם הורים לילדים צעירים בחרו בני הזוג להציל יהודים ולהתנגד לנאצים.
במהלך שנות הכיבוש הנאצי, סירק הצטרף למחתרת התנגדות בפריסלנד.
ב-1942 הייתה להם את האפשרות, בני הזוג הפכו את ביתם לתחנת מעבר ומקום מסתור עבור יהודים נרדפים.
סירק היה מעורב ישירות בהצלתם של כ־50 יהודים, להם דאג למקומות מסתור בטוחים, לסידורי לינה ומסמכים מזויפים.
אחת הניצולות הייתה סלמה פרנק.
סלמה הייתה פליטה יהודיה מגרמניה שאחרי שהגיעה לזוולה עבדה במשק הבית אצל משפחת מרקוס ונאלצה לעזוב אותם בגלל הנאצים.
סלמה הגיעה לביתם של הזוג שאפסמה רעבה ומותשת, סירק ואנה הכניסו אותה לביתם האכילו אותה ודאגו לה.
סירק הצליח לספק לה מסמכים מזויפים והיא התגוררה איתם תחת השם הני בומר כעוזרת בית גרמניה.
סלמה ניצלה הודות להגנה ולביטחון שהעניקו לה.
זוג נוסף שנוצל בזכות הזוג שאפסמה, היו בני הזוג ליאונרד והילדה מרקוס שאצלם עבדה סלמה לפני שנאלצה לברוח.
כאשר סלמה גילתה שמשפחת מרקוס נמצאת בסכנה היא ביקשה מסירק ואנה שיתנו להם להישאר אצלם עד שימצאו מסתור קבוע.
כעבור זמן לאונרד והילדה מרקוס הגיעו לביתם ביחד עם בתם פין.
פין המשיכה הלאה למסתור אחר אבל הזוג מרקוס נשארו לגור אצל משפחת שאפסמה.
סירק ואנה דאגו לארגן מפגש עם בתם הבכורה – פרנסיס שהתחבאה באזור.
בני הזוג מרקוס המשיכו לגור אצל משפחת שאפסמה תחת שמות בדויים שהשיג להם סירק וכאשר הנאצים באו לחפש יהודים ברוב הפעמים הם התחמקו בהצלחה.
פעם אחת, לאונרד מרקוס נתפס על ידי הנאצים אבל סירק הצליח לשחרר אותו.
כאשר המצוד אחר חברי המחתרת התגבר, סירק נאלץ לרדת למחבוא.
עם סיום המלחמה, הקשר בין משפחת שאפסמה לבין חלק מהניצולים נמשך.
סלמה פרנק, שהיגרה לניו יורק, ראתה באנה ובסירק את משפחתה השנייה, והקשר הקרוב עמם נשמר עד ליום מותה.
וולטר גוטמן, ניצול מחנה ברגן-בלזן, בנה החורג של סלמה פרנק, ציין כי פגש את המשפחה כבר בשנת 1945 כדי להכיר להם תודה.
לעומת זאת הקשר עם משפחת מרקוס אבד אחרי שעלו לישראל.
ב-27 באוגוסט 2006 הכיר יד ושם בסירק ואנה שאפסמה כחסידי אומות עולם.
הטקס התקיים בהאג ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים.
תהליך ההכרה הרשמי בבני הזוג כחסידי אומות העולם החל ביוזמת בנם, יאן ט.
שאפסמה, בשנת 2003. יאן ערך מחקר מקיף בארכיונים הלאומיים בהאג ואסף עדויות בכתב מהניצולים ומיורשיהם כדי לבסס את מעשי ההצלה של הוריו.
בשנת 2005, עם העברת הצהרות חתומות למחלקת חסידי אומות העולם, הושלם התיעוד הנדרש להנצחת פועלם של אנה וסירק שאפסמה כמי שחירפו את נפשם למען הצלת יהודים.
הסית' הוא מסדר דתי-מיסטי אפל בעולם סרטי "מלחמת הכוכבים".
על פי עלילת הסדרה, הסית' הוא אויבו של הג'דיי.
בסדרה מוצגים אדוני הסית' כישויות המשתמשות ב"כוח" בצורה אקטיבית, לעומת הג'דיי המשתמשים בו בצורה פסיבית, על ידי ניצול המידי-כלוריאנים.
לאדוני הסית' מספר חוקים ומאפיינים (שעליהם יפורט בהמשך) - הם משתמשים לרוב בחרבות אור אדומות וקיים חוק על פיו המספר המרבי של סית' בכל תקופה נתונה, הוא שניים: מורה ותלמיד.
אדוני הסית' המופיעים בסדרת מלחמת הכוכבים הם דארת' סידיוס (הקיסר פלפטין), דארת' טיראנוס, פלייגוס (מוזכר בסרט השלישי), דארת' מול ודארת' ויידר.
מעט מאוד ידוע על ימיו המוקדמים של מסדר הסית' בקאנון החדש.
ידוע על סית' עתיק בשם האדון מומין שקסדתו דיברה אל ויידר וסידיוס וממנה שאב ויידר השראתו לבניית ארמונו במוסטפאר.
הסית' הובסו קרוב לשנת 1,000 BBY ומהם נותר רק דארת' ביין שייסד את חוק השניים- רק שני סית' יכולים להתקיים בכל זמן נתון- מאסטר ושוליה.
בניגוד לאגדות מלחמת הכוכבים, שושלת הסית' אחרי ביין אינה ידועה כלל עד לתקופת אימת הפנטום, עם אדון הסית' דארת' פלייגוס ותלמידו, דארת' סידיוס ותלמידיו: דארת' מול, דארת' טיראנוס ודארת' ויידר.
כאשר פלפטין מביס את מייס וינדו הוא מכריז בפני אנקין כי הסית' ישלטו בגלקסיה פעם נוספת.
מכך משתמע כי בעבר התקיים שלטון בגלקסיה בקנה מידה רחב, כפי שידוע מאגדות מלחמת הכוכבים.
המסדר מגיע לקיצו עם מותם של דארת' סידיוס ודארת' ויידר.
משתמשי הצד האפל שקמו אחריהם, סנוק וקיילו רן, אינם סית'.
למסדר הסית' אין תאריך הקמה רשמי וחד משמעי.
אחרי מאה שנות האופל בגלקסיה, בסביבות 7,000 BBY החלו כמה ג'דיי להתנסות בצד האפל של הכוח שהיה ידוע לכל כבר כ-20,000 שנים.
הג'דיי הללו הפכו לג'דיי אפלים, אשר לא התנגדו לפיתויי ועוצמת הצד האפל, וחיפשו לתקן את הסדר בגלקסיה בדרכים כוחניות ואפלות יותר.
טכנית, שנדור, אביר ג'דיי שהתעסק עם הצד האפל של הכוח, היה אדון האופל הראשון, אף שלא נשא בתואר "אדון סית'", אך למרות שהעז לפנות נגד מסדר הג'דיי ולהתפצל ממנו, אין הספירה מתחילה ממנו כיוון שהוא למד את הצד האפל מבלי להשתעבד לו והפילוסופיה שלו נבדלה באופן ניכר מזו של הסית'.
אג'ונטה פול היה ג'דיי מאסטר אפל אנושי כפי שתואר לעיל.
הוא הוגלה על ידי מסדר הג'דיי עם שני אבירים אפלים נוספים ונשלח לחלל הלא נודע של אותם ימים (בתקופת הסרים האזור הוא חלק מרפובליקה).
הוא גילה כוכב בשם קוריבאן שתושביו דמויי האדם גילו עניין בצד האפל בכוח והיו חזקים בו בצורה יוצאת דופן.
אלה היו בני גזע הסית'.
הוא כבש את כוכבם והכריז על עצמו כשליט הכוכב והגזע במעמד אל ועל כן קרא לעצמו "אדון הסית'".
מכאן הגיע המושג ששימש דמויות רבות במלחמת הכוכבים.
כך הוקם למעשה מסדר הסית' ואיתו אימפריית הסית' בסביבות שנת 6,900 BBY.
האימפריה נשלטה על ידי מספר אדונים והבולטים בהם היו טולאק הורד ומארקה רגנוס.
לאחר מות האחרון, נאגה סדאו עלה לשלטון וחשף בפני הרפובליקה הגלקטית את עצם קיומה של האימפריה שלו.
הקרבות לא צלחו והוא נסוג ונמלט לגלות, שם מת.
האדון וישייט עלה מיד לשלטון ונעלם עם כוחותיו מעבר לחלל הידוע באותה תקופה, בדרומונד קאס.
במשך 1,000 שנים הוא בנה את כוחו תוך שהוא מעביר את נשמתו מגוף לגוף כדי להישאר חי.
ידוע כי אף השמיד חיים על כוכב שלם רק כדי לצבור כוח וחיי נצח לעצמו וככל הנראה היה אדון הסית' החזק בהיסטוריה, אף יותר מדארת' סידיוס.
קצת אחרי 4,000 BBY, מאסטר הג'די רבאן לווה בתלמידו מאלק למסע לחלל הלא נודע (באותה תקופה) ובה גילה את קיומה החשאי האימפריה ופגש בקיסר הסית'.
אחרי הפגישה שניהם עברו לצד האפל של הכוח ונודעו כדארת' רבאן ודארת' מאלק.
הם יצאו במתקפה על הרפובליקה אך נכשלו ורבאן נהרג.
ג'די בשם באסטילה שאן, אשר תהיה אשתו בעתיד, החזירה אותו לחיים אך אישיותו נמחקה.
הוא יצא לקרב להשמדת נשק העל שנשאר שם מתקופת אימפריית הרקאטה (לפחות 25000 BBY) והרג את דארת' מאלק תלמידו לשעבר.
הקיסר וישייט מת בסביבות זמן זה ועלה לשלטון אדם בשם ואלקוריון.
מאוחר יותר התגלה כי למעשה מדובר באותה הישות.
קיסר הסית', כעת ואלקוריון שלט באמצעות ילדיו ומסדר אבירי זאקול על תחומי שליטתו.
בשליחותו נשלחו אדוני סית' כגון דארת' מלגוס להילחם נגד הרפובליקה.
מלגוס אף חדר למקדש הג'די והחריב אותו כמעט לחלוטין.
בהמשך אותה תקופה, ואלקוריון נבגד בידי בנו, ארקאן והלה עלה לשלטון, ואחותו של ארקאן אחריו.
זה היה מותו הפיזי הסופי של קיסר הסית' לאחר כ-1,300 שנים של שליטה.
מעט מאוחר יותר הושמדה גם רוחו באופן סופי.
הסית' המשכיו לדשדש עד הקרב הגדול הבא בשנת האלף לפני הקרב על יאבין.
הג'דיי האמינו כי הסית' הושמדו לחלוטין, אך מעשה היו מספר שורדים.
גם הם נשחטו על ידי דארת' ביין אשר ייסד את מסדר הסית' במתכונתו המוכרת וקבע את חוק השניים.
אדוני הסית' מקדישים את עצמם לכעס, זעם ושנאה ובעזרת אלה הם מחזקים את עצמם בצד האפל של הכוח.
המנטרה של הסית' צרופה בבסיס האמונה של אדוני הסית'.
קוד זה התפתח במשך אלפי שנים לפני הקרב ביבין, ועמד בבסיסה של כל פילוסופיית הסית'.
האמונה הרווחת היא שמקורו באקדמיה של קוריבן עוד בימי הרפובליקה הישנה.
למעשה, בעוד שהג'דיי מאמין בטוב המוחלט והיחיד, הסית' מתעמת עם המוחלט וקובע ש"מה שטוב לך הוא לא בהכרח טוב לי" וזהו אחד מהמשפטים בהם השתמש הקיסר לפתות את אנאקין סקייווקר לעבור לצד האפל של הכוח ולהפוך לדארת' ויידר.
תת מנטרה של הסית' אומרת: "אל תתן לכעס לסמא אותך אלא תן לו לאכול את כולך, ורק בזכות השנאה תכניע את אויבך"
מאפיין בולט שהבדיל אדון סית' מג'די היה צבע העיניים.
כאשר אדוני סית' הגיעו לעוצמה ורמות שנאה וזעם מספיקות, עינייהם החלו לבהוק בצהוב.
דוגמה לכך הוא דארת' ויידר אשר עיניו בהקו בצהוב כל פעם שהתרכז בצד האפל, אך כאשר ראה את אשתו האהובה והפסיק להשתמש בזעמו, עיניו חזרו לצבען הרגיל.
אדוני סית' יכלו גם להסתיר את צבע עיניהם באמצעות הכוח כפי שעשה פלפטין.
דארת' סידיוס הוא מקרה מיוחד כיוון שעיניו תמיד בהקו בצהוב.
הסיבה לכך היא שנפשו הושחתה עד היסוד בידי הצד האפל וכל אישיותו הייתה בנויה על זעם, שנאה ורשע טהורים.
למרות זאת הוא ידע להסתיר זאת באומנות במשך כל הקריירה הפוליטית שלו, עד להפיכתו לקיסר.
הרוזן דוקו לא שינה את צבע עיניו ולו פעם אחת במהלך הסרטים ורק פעמים ספורות מהלך הסדרה מלחמת המשובטים וזה נבע מיכולתו לדחוק את זעמו שלמד עוד כג'דיי מאסטר.
קיילו רן (אשר אינו סית' אך משתמש בצד האפל) לא שינה את צבע עיניו כיוון שהצד המואר עדיין חזק בו.
גם סנוק, מנהיגו לשעבר של המסדר הראשון, נותר עם צבע עיניו המקורי.
כיוון שלסית' ולג'דיי עבר משותף, לבושם היה די דומה עד זהה לחלוטין.
בעוד שהג'דיי נהגו ללבוש את בגדיהם המסורתיים ולעטות עליהם את הברדס ולהורידו לעיתים תכופות, הסית' נהגו ללבוש רק ברדס ארוך כאורך גופם ובדרך כלל לא נהגו להוריד את ברדסם מראשם.
כמו כן, צבע הלבוש של הסית' הוא שחור תמיד, בעוד שהג'דיי נוטים לצבעים שונים אך בהירים יותר כדוגמת אובי ואן קנובי שלבושו היה לבן או אנאקין סקייווקר שלבושו היה כמעט שחור לחלוטין.
אדוני הסית' היו מיומנים בשימוש בחרבות אור שצבען היה תמיד אדום.
אדוני הסית' השתמשו גם ביכולות נפוצות אחרות כמו שליטה במחשבות, טלקינזיס, טלפתיה, חניקת כוח, חיזוי העתיד ובנוסף בכמה יכולות ייחודיות רק להם וביניהן:
ברקי כוח - אדוני סית' היו מסוגלים להוציא מידיהם ברקי חשמל רבי עוצמה שהיו משתקים את היריב ומסבים סבל רב לעיתים אף מביאים למותו.
המשתמש הידוע ביותר ביכולת זו הוא דארת' סידיוס שהוא ככל הנראה בעל עוצמת הברקים הגבוהה בהיסטוריה.
הג'דיי הידוע היחיד שידע להשתמש ביכולת הזאת
סערת כוח (אגדות מלחמת הכוכבים) - יכולת המתוארת באגדות מלחמת הכוכבים ותמציתה לגרום להפרעות קשות בכוח אשר יובילו לקריעת מרחב הזמן ויובילו להיווצרות חורים שחורים ותופעות קיצוניות דומות, על מנת להעביר עצמים במהירות דרך מרקם המרחב-זמן.
שאיבת כוח (אגדות מלחמת הכוכבים) - אדוני סית' מסוימים ובראשם דארת' נייהלוס היו מסוגלים לשאוב את כוחה של נשמת אויבם ונצלה לטובתם.
בכל היו מרוויחים כוח נוסף וגם מחסלים את הקורבן.
מיכולת זו מנבעה היכולת המסובכת הרבה יותר לשאוב עוצמה מכוכבים שלמים.
גם דארת' סידיוס בפרק 9 יכול לשאוב כוח.
חוץ מחילוקי הדעות הרווחים בכל חברה והגחמות האישיות של כל אחד ואחת מהם, שרר גם שוני אידאולוגי עמוק בין חברי המסדר.
חלק ניכר מחברי המסדר היו ג'דיי אפלים, ג'דיי רגילים אשר הרשו לעצמם ללמוד גם את הצד האפל, אך לא להשתמש בו.
אך עקב טבעו המשחית של הצד האפל וכוחו הרב, כל ג'דיי אפל היה מוצא את עצמו במהרה כסית' מן השורה.
היו סית' אשר עשו את הדרך ההפוכה.
אשר סירבו להשתמש בכל כוחות האופל או להישמע לכל אידאולוגיית ופילוסופיית הסית'.
היו גם כאלה שפשוט למדו אספקטים של הצד המואר ועל כן הם נקראו "סית' מוארים" (Light Sith).
הסית' הללו ניהלו את עצמם בסתר והחביאו את דעותיהם, כיוון שאחרת נחשבו בוגדים.
רבים מאלו שהתגלו (באמצעות הפרעות בכוח) נרדפו וחוסלו על מנת לטהר את המסדר מאלו שסרו מדרכו.
דוגמאות לכך ניתן לראות במשחקי הרפובליקה הישנה.
בסדרה המצוירת מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים, מאסטר יודה יוצא אל הכוכב מורבאנד (קוריבאן באגדות מלחמת הכוכבים) עקב קריאה של הכוח.
הוא עולה אל קברו של דארת' ביין ורוחו הספק מלאכותית נגלית אליו במהלך שיחתם אנו מבינים כי הוא הסית' ששרד את הקרב בו הובסו לפני אלף שנים וכי הוא ייסד את חוק השניים.
לאחר קרב רוסאן, בסביבות שנת 1,000 BBY הסית' הושמדו לחלוטין לכאורה.
אדון הסית' דארת' ביין היה בין השורדים הבודדים וארגן את כוחות הסית' מחדש תחת הארגון "אחוות האופל".
למעשה ביין ניצל את הארגון כדי לרכז את הסית' השורדים ולהביא להשמדתם.
הוא האמין כי הסיבה לחולשת הסית' היא לא כישוריהם או יכולות הג'דיי, אלא הסכסוכים הפנימיים שלהם שגורמים להם להילחם אחד בשני במקום בג'דיי.
עקב כך הם מאבדים לוחמים מיומנים ונחוצים, וגם מבזבזים כוח וזמן יקרים על נושאי שוליים.
כמו כן סבר כי מלחמות פנימיות הן טבעו של הצד האפל ועל כן ישנה רק דרך אחת למנוע את הסכסוכים, נאמנות מוחלטת המושגת בידי כך שיש רק אדון סית' אחד ותלמידו, שיירש אותו כחזק ממנו בבוא העת.
ביין דאג להשמיד את הסית' והכריז על עצמו כ"סית'ארי - אדון סית'.
הוא לקח לעצמו תלמידה וקרא לה דארת' זאנה וקבע את חוק השניים כלשונו: רק שני סית', מאסטר ושוליה, יכולים להתקיים בכל זמן נתון.
דארת' מול התאמן תחת סידיוס כאשר דארת' פלייגוס כנראה היה עוד בין החיים.
הרוזן דוקו אימן את אסאג' וונטרס ומאוחר יותר את סבאג' אופרס תחת הדרכתו של סידיוס
למרות היותו של החוק עיקרון חשוב וכלל ברזל בהתנהלות הסית', הוא הופר פעמים רבות כחלק מגחמות של אישים שונים.
למרבה האירוניה ההפרה הראשונה הגיעה מצדו של דארת' ביין עצמו, אשר חש כי תלמידתו זאנה איננה חזקה מספיק על מנת לרשת אותו ולקח לו תלמידה נוספת וקרא שמה דארת' קוגנוס.
לבסוף הצליחה זאנה לגבור על ביין ולהרגו לקחה את קוגנוס כתלמידתה שלה.
דארת' פלייגוס היה תלמידו של דארת' טנברוס.
לאחר שבגד במורו, גילה פלייגוס כי למעשה היה למורו עוד תלמיד חשאי בשם דארת' ונמיס, אשר אומן במקביל.
הוא חוסל בידי פלייגוס עצמו שנותר הסית' היחיד בגלקסיה.
לאחר שפלייגוס לקח לעצמו את דארת' סידיוס כתלמיד, סידיוס פנה אל האם טאלזין בבקשה להצטרף אליו, אך משסרבה, לקח את בנה העולל, דארת' מול (לעתיד) עמו על מנת לאמנו בדרכי הסית'.
הדבר לא נסתר זמן רב מעיניו של פלייגוס, שהיה ער לסית' החדש, אך לא נקף אצבע בעניינו.
ייתכן כי סידיוס בחר לאמן את מול רק כלוחם סית', אשר משתמש בצד האפל אך לא חוקר את הפילוסופיה ואספקטים הרחבים שלו לעומק ועל כן אינו משתווה לסית' אמיתי.
למעשה, פלייגוס נותר לעיוור לתוכניתו של תלמידו לבגוד בו ושמש כאדון הסית' הבכיר עם מול כחניכו.
זו הפעם הראשונה בו המפר של החוק היה התלמיד ולא האדון.
דוגמה נוספת הייתה כאשר דארת' ויידר הציע לבנו לוק לעבור לצד האפל ולשלוט לצידו בעידודו של הקיסר.
דארת' ויידר ראה בכך הזדמנות להפיל את אדונו ולשלוט לבדו עם בנו.
הקיסר ראה בכך בשורה מרעננת, כשתוכניתו היא לגרום לוויידר ולוק להילחם ולמנצח מביניהם לשרת אותו, כך שלמעשה הדבר נעשה מתוך אינטרסים אישיים מתנגשים ולא מתוך כוונה להפר את חוק השניים.
במשחק "The Force Unleashed" מתואר בחור צעיר, בן של ג'די, גאלן מארק (סטארקילר), אשר נלקח כתינוק להיות תלמידו של דארת' ויידר עד אשר הקיסר גילה את הדבר ומארק נבגד בידי ויידר שלאחר מכן הקים לתחיה שיבוט צייתני שלו.
זוהי הפרה בוטה ביותר של החוק המדובר.
גזע הסית' (אגדות מלחמת הכוכבים)
הסית'ים האמיתיים הם גזע נכחד, דמוי אדם בעלי עור אדום שהתפתח בקוריבן ובזיאוסט אשר בקצה הגלקסיה עשרות אלפי שנים לפני מסדר הסית'.
כל הידע והמיומנויות של מסדר הסית' מבוססים על גזע הסית'.
במשך שנים רבות היו בני הגזע חברים מובילים והשליטים של המסדר עקב משיכתם הטבעית אל הצד האפל ועוצמתם בו, אך כמו כן גם שיוכם וייחוסם ההיסטורי.
הם שלטו בחלקים המרוחקים ממרכז הרפובליקה באמצעות "אמיפריית הסית' שנשלטה בידי מספר שליטים וביניהם מארקה רגנוס, נאגה סדאו ווישייט.
במשך רוב תקופת קיומה של אימפריית הסית' שלט בה האדון וישייט (ואלקוריון) שכונה "קיסר הסית'".
בשנת 5000 BBY יצא נאגה סדאו לקרב כנגד הרפובליקה אשר כלל לא ידעה כי אימפריית הסית' קיימת.
עד מהרה כוחותיו נהדפו והוא ברח לגלות ונפתחה בפני וישייט ההזדמנות לעלות לשלטון.
הוא העביר את נשמתו לגופים שונים, חזר במופעים שנים ושלט למעלה מ-1,300 שנים.
עקב מלחמות רבות וחסרות תוחלת ירדה קרנה של האימפריה ותבוסתו של מסדר הסית' בקרב רוסאן בסביבות שנת אלף שנים לפני הקרב על יאבין הביאה גם לקץ קיומו של הגזע עצמו.
קיילו רן(למרות שלא לגמרי מוגדר כסית')
אדוני הסית' על פי התקופה בה חיו (אגדות מלחמת הכוכבים)
סית'ר היא להקת פוסט-גראנג' שנוסדה בדרום אפריקה בשנת 1999 תחת השם "סארון גס" (Saron Gas) על ידי שון (ולגמוד) מורגן, דייל סטווארט ודייב קוהו.
היא שינתה את שמה לאחר שחתמה חוזה הקלטות עם Wind-up Records בשנת 2002.
רבים נוטים לחשוב שהדיסק Disclaimer ("התנגדות לאחריות") הוא הדיסק הראשון שלה, למעשה הוא הדיסק השני, אך הראשון יצא בדרום אפריקה בלבד עוד לפני שהלהקה התפרסמה.
שון מורגן - סולן, גיטרה
דייל סטווארט - גיטרה בס
בתור "סארון גז" הם הוציאו את הדיסק Fragile ("עדין") בשנת 2000 עם חברת הקלטות מקומית (מוסקטיר רקורדס), לכן הדיסק הופץ רק בדרום אפריקה.
שון הגדיר את הדיסק כ"פופ\רוק" דבר שלא השביע את רצונו ולא מתאים לאופי שהוא ודייל תכננו ללהקה, אך עם זאת אפשר להגיד שהדיסק בנה את הצד של השירים היותר רגועים של סית'ר.
בשנת 2002, אחרי שחתמו על חוזה עם וינד-אפ רקורדס, הם הוציאו את הדיסק Disclaimer ("התנגדות לאחריות") שכלל ברובו עבודות חדשות וכמה שירים מ"פרייגיל", הדיסק הצליח וכך סית'ר זכו בתחילת פרסום כלל עולמי.
סית'ר נכנסה לתודעה של הציבור האמריקאי אחרי הלהיט Broken ("שבור") בגרסתו השנייה, שבה סולנית אוונסנס, איימי לי, שרה דואט עם מורגן, שלאחר כמה זמן הם נעשו לזוג ונפרדו בסוף 2005.
בזכות איימי לי השיר הקנה לסית'ר את הפרסום הרצוי, אך עם זאת הוא הראה להם רק את הצד השקט יותר של סית'ר, דבר שדי הטעה את ה"מעריצים" החדשים.
בשנת 2004 הם שחררו מחדש את הדיסק Disclaimer, עם השיר ברוקן (בשיתוף איימי לי) ועוד 3 או 7 שירים נוספים (תלוי בגרסה), תחת השם Disclaimer II ("התנגדות לאחריות 2") והדיסק זכה להצלחה.
חלק משיריהם בתקופה הזאת (2002–2004) היו חלק מפסי-קול של סרטים.
בשנת 2005 שחררו סית'ר את האלבום Karma and Effect ("קארמה ואפקט") שכלל להיטים כמו: Remedy ("תרופה"), Truth ("אמת") ו- The Gift ("המתנה"), שירים אלו גרמו לסית'ר להיכנס לתודעה של כל העולם.
ב-11 ביולי 2006 יצא דיסק אקוסטי ללהקה, שכלל, בנוסף לשירים אקוסטיים שכבר מוכרים למעריצי סית'ר ושירים שקיבלו גרסה אקוסטית מיוחדת, גם ריאיון עם חברי הלהקה וגם קטעים מההופעה האקוסטית.
הגיטריסט פטריק קאלאהן, לפי seetherville.com, החליט לפרוש מהלהקה.
סית'ר החליטו להמשיך לבינתיים כלהקה של 3 אנשים.
בשנת 2007 הוציאה הלהקה את האלבום Finding Beauty in Negative Spaces""("מציאת יופי בחללים שליליים") מהאלבום יצא הלהיט "Fake It" (זייף את זה) שהגיע למקום הראשון גם המצעד המיינסטרים האמריקאי וגם במצעד המודרן האמריקאי.
מהאלבום גם יצאו הסינגלים Rise Above This (לעלות מעל זה) Breakdown (התמוטטות).
בעקבות האלבום יצאה הלהקה לסיבוב הופעות גדול ברחבי אמריקה.
במהלך הסיבוב טרוי מקלאו היה הגיטריסט של הלהקה ואחרי הסיבוב ההופעות הוא הפך לחבר רשמי.
ב-2009 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "Careless Whisper" של ג'ורג' מייקל.
בניגוד לציפיות השיר הפך למצליח יחסית והגיע לחמשת המקומות הראשונים במצעד המיינסטרים והמודרן בארצות הברית.
ביוני הכריזה הלהקה כי היא מתחילה לכתוב לאלבום חדש שאמור לצאת מתישהו ב-2010.
בשנת 2014 הלהקה שחררה את האלבום "Isolate and Medicate", האלבום פופי יותר משאר אלבומי הלהקה.
שון האשים את חברת התקליטים בכך שכוונו את הלהקה לאלבום שיצליח בתחנות רדיו אלטרנטיביות ולכן האלבום יצא פחות כבד.
בשנת 2017 הלהקה שחררה את האלבום "Poison the Parish".
הלהקה ניסתה לחזור לסאונד של שני האלבומים הראשונים ולכן הוא מאופיין בצליל כבד יותר מהאלבומים האחרונים של הלהקה.
Fragile ("עדין") - 2000 - מוסקטיר רקורדס
Disclaimer ("התנגדות לאחריות") - 2002 - וינד-אפ רקורדס
Finding Beauty in Negative Spaces ("מציאת יופי בחללים שליליים") - וינד אפ רקורדס - 19 באוקטובר 2007 בדרום אפריקה ושווייץ וב-23 באוקטובר 2007 בשאר העולם.
Isolate and Medicate ("מבודד ומטופל בתרופות") - 1.7.2014
סירקולטור הוא רכיב ליניארי המשמש במערכות RF ובתקשורת אופטית, ונפוץ במערכות שבהן מנצלים אנטנה אחת ("הדק" אחד) הן לשידור והן לקליטה.
לסירקולטור יש בדרך כלל שלושה הדקים המסומנים "1", "2", "3".
הסירקולטור הוא מהוד לגלים אלקטרומגנטיים, המתוכנן כך שאות המגיע למבוא הדק "1" יעבור אל מוצא הדק "2".
אות המגיע ממבוא "2" יעבור אל מוצא "3" ואות מהדק "3" יעבור אל "1", אך לא יעברו חזרה.
ביישומי RF, ויסות המהוד שבתוך הסירקולטור מתקיים בעזרת מגנט, בטכניקה של התאבכות בונה של גלים.
בסירקולטור משתמשים לעיתים גם בתור מבודד (Isolator) כאשר אחד מההדקים שלו מחובר עם נגד עומס לאדמה.
כך, אות המגיע לכניסה "1" אכן עובר למוצא "2", אך אות הנכנס למוצא "2" אינו יכול (תאורטית) לעבור למוצא "1".
בפועל, כמו כל רכיב RF, גם רכיב זה סובל מזליגות, לכן יכולת הבידוד המעשית היא מוגבלת.
השימוש בסירקולטור כמבודד נועד להגן על הרכיבים שלפניו בשרשרת מהספק חוזר הנובע מאי-תאום עכבות בקו.