tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסבר: תחילה מייצרים תג אימות עבור קובץ הכותר וכן עבור וקטור האתחול באמצעות OMAC.
לאחר מכן מצפינים את המסר במצב מונה ומייצרים תג אימות מהטקסט המוצפן .
מחברים ב-XOR את שלושת התגים שנוצרו ולוקחים חלק מהתוצאה האחרונה כתג אימות שנשלח יחד עם .
קלט: אורך התג הרצוי , מפתח , טקסט מוצפן , כותר , וקטור אתחול , תג אימות .
פלט: מסר מקורי או סמל מיוחד INVALID שפירושו שהאלגוריתם נכשל בפענוח, עקב שינוי באחד הערכים.
EAX הוא סכמת הצפנה מאומתת בשתי ריצות, בתור שכזה יעילותו נמוכה מאלגוריתמים הפועלים בריצה אחת.
ביטחון מוכח, בהנחה שצופן הבלוקים שבבסיסו בטוח.
למשל ההנחה היא ש-AES הוא PRP בטוח.
כמו כן ביטחונו נשען על OMAC שגם לגביו קיימת הוכחה שהוא PRP בטוח.
התנפחות הצופן מינימלית, כגודל תג האימות.
שימוש במצב מונה מאפשר מקביליות וכן חישובים מוקדמים.
האלגוריתם הוא "און ליין" ומתאים למשל להזרמת מדיה.
כאשר המידע הנלווה קבוע, כמו כותר קבוע למספר גדול של הודעות, ניתן לחשבו רק פעם אחת ולחסוך בזמן.
EAM Nuvolari S1 היא מכונית ספורט, בתצורת רודסטר מתוצרת יצרן הרכב הגרמני Edelsbrunner Automobile München אשר יוצר בשנת 1990.
במהלך שנות הייצור, יוצרו בין 20 - 30 יחידות.
צורתו החיצונית של דגם "EAM Nuvolari S1" - תוכנן על פי מכוניות רודסטר משנות השלושים של המאה העשרים, כדוגמת מכונית הרודסטר אשר יוצרה בין השנים 1934–1935 רילאי MPH.
מטה וקווי ייצור היצרן Edelsbrunner Automobile München ממוקמים במינכן, גרמניה.
חלון קדמי רוחבי - בלבד
קיפול דו צדדי של מכסה המנוע
תוכנית הליווי האקומנית בפלסטין ובישראל היא תוכנית בינלאומית, אקומנית (כלל נוצרית), המגייסת משקיפים לכמה עיירות וכפרים פלסטיניים כדי לפקח על יחסי הגומלין בין התושבים הפלסטינים לבין הצבא הישראלי.
הנוכחות של משקיפים נועדה לספק הגנה ולמתן את החיכוך.
הפרות של ההסכמים מנוטרות ומדווחות והמשקיפים מספרים בפומבי על חוויותיהן.
ארגון EAPPI נוסד בשנת 2002 בחסות מועצת הכנסיות העולמית, בתגובה לבקשות של ראשי הכנסיות בירושלים.
באתר הארגון מצוין כי מתנדבים מתגייסים לשורותיו מאוסטריה, אוסטרליה, אורוגוואי, אירלנד, אקוודור, ארגנטינה, ארצות הברית, ברזיל, בריטניה, גרמניה, דנמרק, דרום אפריקה, הולנד, נורווגיה, פולין, הפיליפינים, פינלנד, צרפת, קולומביה, קנדה, שוודיה ושווייץ.
בדצמבר 2016 נמנעה כניסתה לישראל של איזבל פירי, מזכ"לית עמיתה במועצת הכנסיות, בטענה ש"המועצה מקדמת את תוכנית EAPPI, שפעיליה מגיעים לארץ לתקופות קצובות ומקדמים פעילות אנטי-ישראלית".
בשלהי ינואר 2019 הודיע הארגון כי יוציא את פעיליו מהעיר חברון בעקבות החלטת רה"מ בנימין נתניהו שלא לחדש את המנדט לארגון TIPH בעיר.
לטענת הארגון, מטרתו היא "לחוות את החיים תחת כיבוש, להשתלב עם פלסטינים וישראלים השואפים לשלום צודק, לשנות את המעורבות של קהילות בינלאומיות בסכסוך, להפציר בהם לפעול נגד חוסר צדק באזור".
הארגון שולח כ-25–30 פעילים במקביל לירושלים ולגדה המערבית עם אשרות תייר, לתקופות של שלושה חודשים כל פעם.
עד היום השתתפו בפעילות כ-1800 פעילים.
הם עוסקים בהתבוננות ונטילת עדות, הגנה מפני ישראל ושינוי המצב על ידי הסברה לאחר החזרה לארצות מוצאם.
הארגון נעזר בארגונים ישראליים כגון שוברים שתיקה, מחסום ווטש ובצלם.
שלושה ראשי כנסיות בירושלים, בהם מישל סבאח, שיבחו בשנת 2004 את פעולות הארגון.
הם ציינו כי פעילי הארגון עוקבים ומדווחים על הפרות של זכויות אדם והחוק ההומניטרי הבינלאומי ותומכים בהתנגדות לא-אלימה, ובכך מדגימים את התרומה החיובית של הכנסיות לחברה הפלסטינית, הן למוסלמים והן לנוצרים.
E=mc2 (לעיתים נקראת נוסחת איינשטיין), היא נוסחה נודעת מתחום הפיזיקה שניסח אלברט איינשטיין.
הנוסחה קובעת עיקרון כללי של שקילות המסה והאנרגיה, ומעבר לכך היא מספקת גם יחס המרה מדויק בין המסה (m) של עצם נתון לבין האנרגיה (E) שלו: האנרגיה שווה למסה כפול מהירות האור (c) בריבוע.
השלכה ראשונה היא עצם העיקרון הכללי החדשני – על אודות שקילותן של מסה ואנרגיה – שהוא בעל משמעות פיזיקלית עצומה וערער את התפיסה בת מאות השנים של טיב קשר האנרגיה למסה במכניקה הקלאסית.
השלכה נוספת היא גודל יחס השקילות הנחשף בנוסחה – שהוא למעשה יחס גבוה מאוד (בהיות c המהירות הכי גבוהה בטבע) – ומעיד על עוצמת האנרגיה שאפשר פוטנציאלית לשחרר אפילו ממסה קטנה, כפי שאכן התממש בהיתוך ובביקוע הגרעיניים (שהתגלו כעשרים שנה אחרי הגילוי התאורטי של הנוסחה עצמה).
היא גם הובילה בסופו של דבר להגיית תורת היחסות הכללית.
הנוסחה התפרסמה לציבור הרחב בעיקר משום שהובילה לפיתוח פצצת האטום.
כיום היא נחשבת לאחת מן הנוסחאות החשובות והמפורסמות ביותר מתחום הפיזיקה, ומהווה סמל לתרבות ומדע.
בפיזיקה, הגודל "מסה" הוא גודל שמתאר שתי תכונות: כמה גוף מתנגד לתאוצה וכמה הוא מושך דברים אחרים אליו לפי כוח הכבידה.
משמעות הנוסחה היא שככל שגוף צובר יותר אנרגיה, המסה שלו תשתנה בהתאם.
לדוגמה, כדי לפרק אטום מימן לפרוטון ואלקטרון נפרדים זה מזה (לא קשורים), צריך להשקיע אנרגיה.
לפי הנוסחה, ניתן להסיק שמערכת שמכילה פרוטון ואלקטרון שנפרדים זה מזה היא מסיבית יותר ממערכת שמכילה אטום מימן אחד, זאת על אף שבשתי המערכות יש אותם חלקיקים בדיוק.
במקרה הזה, לפי הנוסחה, השינוי במסה יהיה בסדר גודל של קילוגרם, קטן פי 100,000 ממסת האלקטרון – ולכן בחיי היום יום האפקט הזה זניח וקשה מאוד למדידה.
עם זאת, במאיצי חלקיקים שבהם מהירות ואנרגיית החלקיקים גבוהה מאד, העלייה במסה היא משמעותית וניתנת למדידה.
ניתן לתאר זאת גם בכיוון ההפוך: כדי ליצור חומר במסה , צריך להשקיע אנרגיה בסך (דבר שניכר בתופעות כמו יצירת זוגות).
על פי הנוסחה, כמות האנרגיה המקסימלית שניתן להפיק מעצם זהה למסת העצם כפול מהירות האור בריבוע.
אפילו למסות קטנות יחסית, ערכה של אנרגיית המנוחה גבוה מאוד.
בפיזיקה המודרנית, אנרגיית המנוחה של עצם נתון (כלומר אנרגיית העצם שנצפית מבעד למסגרת ייחוס שמבעדה העצם נצפה נח) - כמו גם מסת המנוחה שלו (כלומר מסת העצם שנצפית מבעד למסגרת ייחוס שמבעדה העצם נצפה נח) - הן , ולגבי שתיהן תקפה גם הצורה של נוסחת איינשטיין.
בשני תת-הפרקים הבאים מובאות עבור עצמים נעים, עוד צורות תקפות - וחלקן אף יותר פשוטות - של נוסחת איינשטיין, אם כי תקפותן תלויה במובנו של הסימן
תוקף נוסחת איינשטיין אם m מסמן מסה יחסותית
בתורת היחסות התאורטית, מקובל לסמן ב- את "המסה היחסותית" של עצם נתון, שלמעשה קשורה אל מסת המנוחה שלו לפי היחס: , כאשר מסמן את מהירות העצם (כולל אפשרות של מהירות אפס) - ובלבד שהיא קטנה ממהירות האור .
לסיכום: לגבי העצם הנ"ל, ולכן ולכן אם האנרגיה היחסותית שלו היא הרי, שמתקבל כי אם ורק אם נכונה נוסחת איינשטיין אז נכונה נוסחת מינקובסקי כלומר שמתקבל כי שתי הנוסחאות שקולות זו לזו.
ואולם מבחינה היסטורית, נוסחת איינשטיין - היותר פשוטה - קדמה: מינקובסקי עצמו (שלמעשה לא רצה להזכיר את המסה היחסותית וגם לא את המהירות), יכל "להמציא" את וקטור ה־4־תנע - בעל הנורמה המוגדרת בנוסחה הנ"ל של מינקובסקי, רק אחרי שהוא התוודע לנוסחת איינשטיין - ולא קודם לכן.
אם מניחים את נוסחת מינקובסקי, אז מוכחת אפוא נוסחת איינשטיין במובנה הכללי ביותר, שמתייחס אפוא לכל עצם - נח או נע (לאט מהאור) - בעל אנרגיה יחסותית ובעל מסה יחסותית
אם נציב כעת בנוסחה נקבל כי כלומר כי בזמן מנוחה דהיינו במהירות הכמות של מסת המנוחה שווה לכמות המסה היחסותית, וניתן אז לכתוב אפוא את נוסחת איינשטיין בתור במילים אחרות: כאשר התנע היחסותי הוא אפס - ולכן גם המהירות היא אפס - כלומר במקרה מיוחד שבו העצם נח, נקבל .
זהו המקרה היחיד שבו נוסחת איינשטיין יכולה להיכתב בצורה .
תוקף נוסחת איינשטיין אם m מסמן מסת מנוחה
שלא כמו בתורת היחסות התאורטית, חקר החלקיקים היסודיים כמעט שאינו משתמש במסה יחסותית - שבמקומה הוא מסמן ב־ רק את מסת המנוחה, ולכן בו נוסחת איינשטיין תוכל לתאר רק את האנרגיה היחסותית של עצם נח.
בעוד שנוסחת האנרגיה היחסותית של עצם בעל מהירות שרירותית כלשהי (כולל אפשרות של מהירות אפס) תנוסח, או בצורה (כאשר מסמן את הגורם אם מסמן את מהירות העצם שקטנה ממהירות האור ), או בנוסחת מינקובסקי (כאשר מסמן את התנע היחסותי של העצם: .
שימוש מגביל כזה בסימן כמסמן את מסת המנוחה בלבד - ולכן תוך הגבלת תוקף נוסחת איינשטיין אל המקרה של מהירות אפס בלבד, מגביל אפוא את הנוסחה הזו למקרה של תנע אפס בלבד.
מה שמאפשר אפוא להגיע אליה ריגורוזית בדרך יותר קצרה ופשוטה מזו שבה נקט איינשטיין - אם למשל בנוסחת מינקובסקי מציבים לתנע.
למרות שפרשנות מגבילה זו לסימן רווחת בחקר-החלקיקים היסודיים, המשכו של ערך זה נמנע ממנה - כדי לאפשר את ההבחנה בין שני סוגי המסות - לצורך הבהירות, ולכן ישתמש - ב־ כדי לסמן את המסה היחסותית - וב־ כדי לסמן את מסת המנוחה.
התוקף המקורב של הנוסחה הקלאסית, במהירויות שנמוכות מאוד יחסית למהירות האור
מכיוון שאנרגיה המנוחה היא m0c², וסך האנרגיה היא אנרגיה קינטית ועוד אנרגיית המנוחה, אזי האנרגיה הקינטית היחסותית מבוטאת על ידי
ובמהירויות הנמוכות מאוד יחסית למהירות האור מתאים ביטוי זה לנוסחה הקלאסית של אנרגיה קינטית.
ניתן להראות ש־ על ידי הרחבת תוך שימוש בטורי טיילור.
הצבה מחדש בנוסחה המקורית תתן:
מכאן, שבאנרגיות נמוכות הנוסחה הקלאסית לאנרגיה קינטית הוא קירוב של האנרגיה הקינטית היחסותית.
אולם תורת היחסות מוסיפה עוד אנרגיה שלא הוגדרה קודם - אנרגיית המנוחה, שיש לגוף מעצם קיום המסה שלו.
איינשטיין הראה כבר כי המכניקה הקלאסית שגויה במצבים של מהירויות גבוהות או של כבידה חזקה.
אולם עבור המקרים שנדונו בעת פיתוח המכניקה הקלאסית, ושרלוונטיים ברוב המוחלט של חיי היום יום, המכניקה הקלאסית היא קירוב טוב של המכניקה היחסותית.
איינשטיין פרסם את המאמר שבו הודיע על תגליתו בשנת 1905, אך שורשי התגלית נעוצים בהנחות שונות, שמקורן שנים רבות קודם לכן.
איינשטיין לא היה היחיד שקשר אנרגיה למסה, אבל היה הראשון שהציג זאת כחלק מתאוריה רחבה ויותר מכך, הסיק את הנוסחה מתוך ההנחות של תאוריה זו.
ניתן לחלק את תיאור פיתוח הנוסחה לפי גורמיה:
c = Celeritas (מהירות האור, מקור המילה בלטינית)
E – אנרגיה ו-m – מסה
משום כך, האנרגיה העודפת - שתוזרם למערכת - ושלא תוכל להמשיך לתפקד כאנרגיה קינטית, לא תוכל להיעלם; לכן היא תיאלץ, בסופו של דבר, להפוך לדבר אחר: איינשטיין טען שהדבר האחר הוא מסה.
בדומה לאנרגיה, הנחת בסיס חשובה נוספת לתיאוריה היא חוק שימור החומר, הקובע שחומר אינו יכול להיווצר או להיעלם בתוך מערכת סגורה, אלא רק לשנות את צורתו.
לפני מחקרו של איינשטיין, עמדו שני חוקי השימור הללו בפני עצמם.
E=mc² חיברה ביניהם: לא רק שאנרגיה יכולה להפוך לאנרגיה בצורה אחרת וחומר יכול להפוך לחומר בצורה אחרת, אלא שאנרגיה יכולה להפוך לחומר, וחומר יכול להפוך לאנרגיה.
תגלית זו הפכה את שני חוקי השימור הללו לבלתי מדויקים, ובמקומם נוסח חוק מאוחד שנקרא "חוק שימור האנרגיה-מסה", שקובע כי בכל תהליך שהוא סכום האנרגיות והמסות של הגופים והמערכות המשתתפים בתהליך נשאר קבוע.
הנחת בסיס חשובה נוספת, שביסס איינשטיין בתורת היחסות הפרטית, היא שמהירות האור בריק היא הגבול העליון למהירות שבה יכולים חלקיק או אנרגיה לנוע.
לכן, כאשר כמות האנרגיה שמוכנסת למערכת מאיצה את המהירות קרוב למהירות האור, היא אינה יכולה להמשיך בהאצת המהירות, ובהתאם לחוק שימור האנרגיה גם לא תוכל להיעלם, ולכן תהפוך למסה.
אייזק ניוטון טען, שהמושג הבסיסי במכניקה הוא תנע המערכת הנתונה, שהוגדר על ידי ניוטון בתור מכפלת מסת המערכת במהירותה, כלומר .
לדוגמה, אם גוף במשקל 6 קילוגרמים ינוע במהירות של 10 קמ"ש, הוא יאצור 60 יחידות תנע.
הפיזיקאי גוטפריד לייבניץ, לעומת זאת, התנגד לדעתו של ניוטון וסבר, שהמושג החשוב במכניקה הוא לא התנע אלא האנרגיה הקינטית , שמקיימת לדעת לייבניץ את המשוואה .
אך מסקנותיו היו תאורטיות בלבד והוא לא הצליח להוכיחן.
בתחילת המאה השמונה עשרה חקרה המדענית אמילי די שאטלה, יחד עם הפילוסוף וולטר, את הנוסחאות של ניוטון ולייבניץ.
די שאטלה הסכימה עם האופן שלפיו הגדיר לייבניץ את האנרגיה הקינטית, אך לא יכלה לקבל את ההגדרה ללא הוכחות מעשיות.
לבסוף מצאה את ההוכחות בניסויים של החוקר ההולנדי וילם סחרווסנדה, שעסקו במדידת נפילה חופשית אל קרקע רכה.
כך הגיעה די שאטלה באופן אמפירי, אל דעתו התאורטית של לייבניץ ש־.
משוואה זו תאמה את הרעיון הכללי המונח בנוסחת איינשטיין, משום שקבעה שהאנרגיה מתייחסת למהירות בריבוע, אך היא התייחסה לאנרגיה הקינטית בלבד ולא לאנרגיה שאצורה במסת החומר.
ב־27 בספטמבר 1905 שלח איינשטיין לשנתון הפיזיקה מאמר בן כ־30 עמודים בשם "Zur Elektrodynamik bewegter Körper" ("על האלקטרודינמיקה של גופים נעים"), בו שטח את מסקנותיו לגבי תורת היחסות.
מספר שבועות לאחר מכן הוא הגיע למסקנה נוספת הנובעת מתורת היחסות, ומיהר לשלוח לעיתון תוספת של שלושה עמודים למאמר, בשם "Ist die Trägheit eines Körpers von seinem Energieinhalt abhängig?" ("האם ההתמדה של גוף תלויה בתכולת האנרגיה שלו?").
בתוספת זו פורסמה לראשונה נוסחתו המפורסמת.
מאמר זה הוא אחד מהמאמרים הידועים כיום כמאמרי שנת הפלאות שלו.
איינשטיין לא ניסח במאמר נוסחה זו בדיוק כפי שהיא מנוסחת כיום; בסמלים שבהם השתמש איינשטיין הנוסחה נראתה כך - (כשהאות L מייצגת אנרגיה במקום E, ו-v מייצגת את מהירות האור).
במאמר נכתב: קרינה היא במקרה זה אנרגיה קינטית, והמסה היא מושג המסה כפי שהיה בשימוש באותה תקופה, מה שקרוי כיום מסת מנוחה או מסה אינווריאנטית.
באותה תקופה הייתה קביעה זו השערה תאורטית שלא הוכחה בניסויים.
לאחר שנים העתיק איינשטיין את מאמר היחסות המקורי שלו בכתב ידו, כדי למכור אותו במכירה פומבית.
תוך כדי כתיבה הוא שאל את מזכירתו, שהכתיבה לו את המאמר, "זה מה שאמרתי?" היא השיבה בחיוב.
"הייתי יכול לומר את זה בצורה הרבה יותר פשוטה", הוא אמר.
בתחילה התאוריה התקבלה בפקפוק רב, ואף בבוז, בקרב הפיזיקאים.
הפיזיקאי זוכה פרס נובל, ארנסט רתרפורד, אמר על הנושא בכנס מדעי בלונדון: כאשר ניסה איינשטיין להתקבל כמרצה באוניברסיטת ברן הוא צירף למכתבו את מאמר היחסות שלו, אך נדחה.
הפרופסור טירינג מאוניברסיטת וינה אמר כי
בשלב זה גם איינשטיין עצמו לא היה בטוח לחלוטין במסקנותיו.
הוא הודה בפני ידידו, קונרד הביכט:
הניסוי הראשון שהוכיח לבסוף את התאוריה של איינשטיין התבצע ב־1932. הפיזיקאים ג'ון קוקרופט וארנסט וולטון מאוניברסיטת קיימברידג' הצליחו להאיץ גרעיני מימן, עד שפגעו בגרעינים של ליתיום.
בהתנגשות נוצרו שני גרעינים של הליום (חלקיקי α, המכילים שני פרוטונים ושני נייטרונים), אשר נעו במהירות גבוהה בכיוונים הפוכים.
סכום המסות של הפרוטון וגרעין הליתיום הוא יותר גדול מן המסה של שני חלקיקי α.
המסה שהלכה לאיבוד בתהליך הזה הפכה לאנרגיה הקינטית של שני חלקיקי α.
כך אישר ניסוי זה את התופעה של הפיכת מסה לאנרגיה, והוכיח שהמאזן הכמותי בין שתיהן נקבע על ידי הנוסחה E=mc^2.
במהלך חייו, איינשטיין פרסם גזירות רבות של נוסחת שקילות המסה-אנרגיה, שמבוססות על ניסויי מחשבה בעלי עקרונות שונים, ומבארות אותה מנקודות מבט שונות.
ב-1946, איינשטיין פרסם שני מאמרים על שקילות המסה והאנרגיה: "גזירה אלמנטרית של השקילות בין מסה ואנרגיה", ו-"E=mc^2: הבעיה הדחופה ביותר של זמננו".
בראשון מבין המאמרים הללו, איינשטיין הציג טיעון מחשבתי פשוט יחסית - שהוא עצמו וריאציה להוכחה שנתן ב-1905 - המדגים מדוע המסה האינרציאלית של גוף משתנה בשיעור כאשר תכולת האנרגיה שלו משתנה בשיעור .
במאמרו, איינשטיין עיבד את טיעונו כך שיעשה שימוש מינימלי ברעיונות של הפיזיקה המודרנית, ולמעשה טיעונו לא השתמש כלל בטרנספורמציות לורנץ אלא רק בחוק שימור התנע ובנוסחה הקלאסית (הלא יחסותית) לאברציה הכוכבית של אור.
גוף בעל מסה המצוי במנוחה במערכת המעבדה, פולט ברגע מסוים שני פוטונים בעלי תנעים שווים בגודלם (שנסמנו ) בכיוונים הפוכים: אחד נפלט מעלה והשני מטה.
כעת, נניח שאותו התהליך נצפה במערכת הייחוס של צופה הנע שמאלה במהירות קטנה (לא יחסותית), כך שמנקודת מבטו של הצופה הגוף נע ימינה במהירות .
בעוד שבמערכת המעבדה פליטת הפוטונים בכיוון האנכי אינה מלווה בשינוי תנע אופקי של הגוף (כי הפוטונים נושאים רק תנע אנכי, וגם השקול שלו מתאפס), במערכת הצופה הנע פליטת הפוטונים כן מלווה בשינוי תנע אופקי של הגוף, כי הפוטונים נושאים עמם תנע אופקי בשיעור כולל של .
כך נובע מחוק האברציה הכוכבית, המראה כי קרני האור המייצגות את הפוטונים מתקדמות בזוויות ביחס לאנך.
במערכת המעבדה, הגוף אינו משנה את מהירותו, וכך גם צריך להיות במערכת הצופה הנע; לפיכך במערכת הצופה הגוף נע ימינה במהירות לפני ואחרי פליטת הפוטונים.
כיוון שהטיעון מראה שהתנע האופקי של הגוף (המכוון ימינה) חייב לקטון בשיעור על מנת שחוק שימור התנע יתקיים, בעוד שמהירות הגוף לא יכולה להשתנות, הגודל המדיד היחיד שיכול (וחייב) להשתנות הוא המסה האינרציאלית , שכעת תקבל ערך קטן יותר .
האנרגיה שנשאו עימם הפוטונים היא , כך שמקבלים .
בגרסה זאת הפוטונים נבלעים בגוף במקום להיפלט ממנו.
וריאציה על טיעונו של איינשטיין ניתנה על ידי הפיזיקאי האמריקני פריץ רוהרליך ב-1990, ובה הצופה נע על אותו ציר שבו מתקדמים הפוטונים הנפלטים מהגוף הנייח במערכת המעבדה.
במקרה זה, שני הפוטונים הנפלטים עוברים הסחת דופלר לאדום ולכחול, כך שבמערכת הצופה הנע הם נושאים עמם תנע אנכי כולל שונה מאפס, ופליטתם מלווה בשינוי תנע אנכי של הגוף.
בדומה לטיעונו של איינשטיין, גם כאן שינוי התנע חייב לנבוע מתוך שינוי המסה של הגוף, וחישוב מפורט באמצעות נוסחאות הסחת דופלר מאשר שמסתו של הגוף פוחתת בשיעור .
הנוסחה ערערה חלק מהעקרונות שהתקבלו קודם לכן על ידי הקהילה המדעית, כגון אחת ההנחות של המכניקה הקלאסית של ניוטון, לפיה לגוף במנוחה אין אנרגיה.
על פי הנוסחה של איינשטיין, לעומת זאת, לגוף במנוחה יש אנרגיה – בצורת מסה.
למרות זאת, המכניקה הניוטונית יכולה להתקיים במצבים מסוימים ללא סתירה ל-E=mc².
המכניקה הניוטונית התייחסה למצבים פשוטים ויומיומיים, שהתנועה בהם הייתה כה איטית ביחס למהירות האור עד שהיה אפשר להתעלם ממנה.
כך הצליחה להסביר היבטים שונים בהנדסה ובפיזיקה, מלבד הנושאים העוסקים בחקר האטומים וגרמי השמיים.
לכן, המכניקה הניוטונית ניתנת לשימוש לגבי תופעות מסוימות, אך ההשקפה הכללית שלה מוטעית; ניוטון האמין כי המרחב והזמן הם ישויות פיזיקליות "מוחלטות" - קבועות ויציבות לחלוטין, וקביעה זו הייתה בסיס מרכזי לתאוריות שלו.
אך כיום, לאחר תורת היחסות, נחשבים עקרונותיו של ניוטון כמקרה פרטי מתוך מערכת רחבה יותר.
לאחר פרסום הנוסחה וקבלתה, מדענים רבים ניסו להסביר באמצעותה את מקור האנרגיה של השמש; ההבנה שאנרגיה רבה כל כך עשויה להיות אצורה במסה קטנה כל כך, אפשרה להבין את מקור האנרגיה של השמש ושאר הכוכבים ביקום.
אך עד אז הניסויים הוכיחו את יעילות הנוסחה בחומרים רדיואקטיביים בלבד, ולא נמצאו שום עקבות של חומרים רדיואקטיביים על השמש.
בתחילת המאה ה-20, הדעה הרווחת הייתה שהשמש עשויה מ-66% ברזל טהור.
מתכות רדיואקטיביות פולטות אנרגיה בקלות משום שהאטומים שלהם לא יציבים ומתפרקים במהירות.
ברזל, לעומת זאת, הוא יסוד יציב במיוחד.
אילו השמש הייתה עשויה מברזל היא לא הייתה מסוגלת לפלוט אנרגיה רבה כל כך במשך זמן רב.
בשנת 1925 הצליחה ססיליה פיין לפתור את הבעיה.
היא קראה את קווי הספקטרוסקופ בצורה אחרת, והגיעה למסקנה שהשמש מורכבת בעיקר ממימן, ומכילה גם מעט הליום.
על פני כדור הארץ אטומי מימן לא נוטים להתפרק באופן טבעי, משום שהם לא נתונים ללחץ גבוה.
אך כשהם נמצאים במרכזה של השמש, תחת לחץ גדול, גרעיני המימן עשויים להילחץ ולהיצמד זה לזה עד שבמשך הזמן יתמזגו ויהפכו לאטומי הליום.
מסתו של אטום מימן אחד היא 1 גרם למול.
לכן, מסתם של ארבעה אטומי מימן נפרדים היא 4 גרם למול.
אך כאשר ארבעה אטומי מימן מתאחדים לאטום הליום אחד, הוא ישקול 3.971 גרם למול.
0.7 האחוזים הנותרים צצים כאנרגיה ונפלטים מהשמש בצורת אור, בדיוק על פי הנוסחה.
זוהי כמות זעירה, אך השמש גדולה מספיק כדי לספק לכדור הארץ חום ואור.
בכל שנייה הופכת השמש 4,000,000 טונות מימן לאנרגיה טהורה.
תהליך זה נקרא היתוך גרעיני.
בשנת 1938 הוביל אוטו האן סדרת ניסויים שבמהלכם הוזרמו נייטרונים מואטים אל תוך חלקיקי אורניום, בציפייה ליצירת יסוד חדש - כבד יותר מן האורניום.
אך למרות המשאבים הרבים שהושקעו בניסוי, החוקרים לא הצליחו לזהות חומר חדש.
האן גילה שהאורניום למעשה התפרק לבריום, אך הוא לא הבין כיצד הזרמת הנייטרונים גרמה לכך.
הוא דיווח על תוצאותיו כך:
האן ביקש את עזרתה של הפיזיקאית ליזה מייטנר, ששהתה בשוודיה, והיא נענתה לבקשתו וניסתה לפתור את הבעיה יחד עם אחיינה, הפיזיקאי אוטו פריש.
לפי חישוביהם, המטען החשמלי של הפרוטונים בתוך הגרעין מנה כ-200 MeV - כמות אנרגיה עצומה.
פריש תיאר את ההתרגשות שאחזה בהם:
כאשר הנייטרונים פגעו בגרעיני אורניום, הם החלו להתנודד ולהתארך כמו טיפות נוזל.
עיוות הצורה עשוי להוריד את עוצמת הכוח הגרעיני החזק שמלכד את הגרעין, ואז כוח הדחייה החשמלית יכול לפרק את הגרעין וליצור חומר חדש תוך פליטת אנרגיה רבה.
כך התגלה רעיון הביקוע הגרעיני, שהיווה את הבסיס לפיתוחה של פצצת הביקוע הגרעיני מאוחר יותר.
פוטון הוא "חלקיק" של אור, ונוסחת איינשטיין מעניקה לו מסה זעירה.
אם כל גוף בעל מסה מושפע מכוח הכבידה, אזי פוטונים אמורים גם הם להיות מושפעים ממנו.
אם כוח הכבידה משנה את מסלול הגופים וגורם לסטייה במסלולם כאשר הם עוברים בסמוך לגוף מסיבי, אזי הגוף המסיבי צריך לשנות את מסלולו של פוטון.
אם כוח הכבידה גורם לגופים לאבד אנרגיה כאשר הם נמלטים מהשפעתו של גוף מסיבי, אז פוטון צריך לאבד אנרגיה כאשר הוא עוזב גוף מסיבי.
תובנות אלה הובילו את איינשטיין להישגו הגדול ביותר: תורת היחסות הכללית, שעוסקת בכוח הכבידה והשפעותיו.
בשנת 1930 הגה סוברהמניאן צ'נדראסקאר תאוריה יוצאת דופן בנוגע לאופן פעולתם של חורים שחורים: על פי E=mc², כוכב גדול ודחוס שיהפוך את מלאי המסה שלו לאנרגיה במשך זמן ארוך מספיק ייאלץ בסופו של דבר לאבד את המסה המרכזית שלו, וליבתו הריקה תהיה נתונה בלחץ עצום.
לפי אותה תאוריה, הלחץ, שהוא סוג של אנרגיה, שווה לכמות של מסה.
הכבידה של שריד הכוכב תתעצם בשל המסה הזו, אך תפעל כלפי פנים הכוכב והלחץ יגבר עוד יותר.
תוספת הלחץ תתנהג שוב כתוספת מסה והכבידה תתעצם עוד ועוד, עד היווצרות חור שחור בעל כוח משיכה עצום.
תאוריה זו תפסה מקום חשוב בתפיסה המודרנית של חורים שחורים, וזיכתה את צ'נדראסקאר בפרס נובל שנים רבות לאחר מכן.
הנוסחה הייתה הכרחית לפיתוח פצצת האטום, משום שאופן פעולתה של הפצצה מתבסס על תהליך הביקוע הגרעיני.
בנוסף למעורבותו של איינשטיין בפיתוח הרקע התאורטי לבניית הפצצה, שמו נקשר אליה משום שתמך בפיתוחה על ידי ארצות הברית בחתימתו על מכתב איינשטיין-סילארד וכך גרם להטלת הפצצה על הירושימה ונגסאקי, על אף שלא השתתף באופן אישי בפרויקט מנהטן.
מעורבותו בפיתוח המעשי של הפצצה הדגישה גם את הקשר המדעי בין E=mc² לפצצת האטום.
איינשטיין עצמו המעיט בחשיבות תרומתו המדעית לפיתוח הפצצה.
בשנת 1955 כתב להיסטוריון צרפתי:
בבתי חולים הנוסחה משמשת בקביעות במכשירים שונים לאבחון וטיפול רפואי.
טיפול רדיותרפיה, למשל, פועל באמצעות כמויות זעירות של חומרים רדיואקטיביים המכוונים אל הגידולים.
כשגרעיני החומר הרדיואקטיבי הלא יציבים מתפרקים, נעלמת לכאורה מסה; האנרגיה הנוצרת מכוונת בעוצמה שדי בה להרוס את הגידול.
טכניקת ההדמיה הרפואית טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים מתבססת גם היא על התאוריה של איינשטיין.
חומר רדיואקטיבי מוזרק לדמם של הנבדקים ומתפרק שם במהירות.
עקבות האנרגיה הנובעת מן המסה הנהרסת מתועדים ביוצאם מן הגוף, וכך מתאפשר דימות מדויק של זרימת הדם או ספיגת תרופות בגוף.
הנוסחה באה לידי שימוש גם במכשירים יומיומיים שונים.
למשל: גלאי עשן סטנדרטי מכיל בדרך כלל כמות קטנה של אמריציום.
הגלאי משתמש באנרגיה שהוא שואב מן האמריציום, לפי הנוסחה, וכך מייצר במשך שנים קרן טעונה רגישה לעשן.
מדינות רבות משתמשות ברעיון הפקת האנרגיה ממסה (על ידי ביקוע גרעיני) על מנת להפיק אנרגיה חשמלית.
בצרפת, לדוגמה, 75% מהאנרגיה החשמלית מגיעים ממקור זה, שידידותי לסביבה יותר מאשר שריפת פחם ומאפשר הפקת אנרגיה רבה ממסה קטנה יחסית.
הנעה גרעינית משמשת גם צוללות גרעיניות, ומספקת למנוע הצוללות אנרגיה מספיקה לשייט ארוך במהירות גבוהה יחסית, מבלי לעלות אל פני המים לעיתים קרובות כדי לספק חמצן למנוע.
הנוסחה נחשבת כיום לאחת הנוסחאות המפורסמות ביותר מתחום הפיזיקה, ומסמלת תרבות ומדע.
היא מזוהה מאוד עם אלברט איינשטיין ומופיעה פעמים רבות יחד עם דמותו.
היא מודפסת על בגדים, בפרסומות למוצרים מסחריים, על שטרות ומטבעות, ומדינות רבות הנפיקו בול שעליו דמותו של איינשטיין יחד עם הנוסחה.
בשנת 2008 פרסמה הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי אלבום מוזיקה בשם E=mc², כפרפרזה על הנוסחה.
בשנת 1985 פרסמה להקת Big Audio Dynamite סינגל בשם E=mc² כסינגל מוביל לאלבום הבכורה שלהם, This Is Big Audio Dynamite.
בשנת 1979 פרסם המפיק האיטלקי ג'ורג'ו מורודר אלבום אולפן בשם E=mc².
לכבוד שנת הפיזיקה העולמית הועלתה בלונדון יצירת מחול בשם Constant Speed מאת הכוריאוגרף הלונדוני מרק בודווין, המתמקדת בנוסחה E=mc² ובתנועה הבראונית, שבוצעה למוזיקה של פרנץ להאר ויצירות נוספות מהתקופה.
EBM (מאנגלית: Electronic body music; באופן מילולי: "מוזיקת גוף אלקטרונית") הוא זרם של מוזיקה אלקטרונית אשר ניצניו בגל החדש ובסינת'-פופ האלקטרוניים של סוף שנות ה-70 של המאה ה-20. הזרם משלב בתוכו אלמנטים ממוזיקת הגל החדש, סינת'-פופ ופאנק ומזוהה כיום בעיקר עם תרבות הדארק.
את המונח EBM תבעו חברי להקת Front 242 הבלגית כדי לתאר את סגנון המוזיקה הייחודי שלהם.
כבר בתחילתו קיבל הסגנון גוון "דארק", וכיום רוב אירועי ה-EBM נערכים במועדונים בעלי אופי "אפלולי" ונון-קונפורמיסטי או מחתרתי.
הסגנון המסורתי של המוזיקה נקרא "אולדסקול EBM" (מלשון Old school) והוא פותח על ידי להקות מרכז אירופאיות בעיקר.
סגנון זה משלב בתוכו אלמנטים תרבותיים של מחתרתיות, אנרכיזם ופרודיה.
במהלך שנות ה-90 התפתח מאוד הזרם ונוצר בו סגנון חדש בשם "ניוסקול EBM" (מלשון New school) הנחשב למתון יותר מבחינה מלודית וקרוב יותר קמעה לרוק גותי.
הן לאולדסקול EBM והן לניוסקול EBM נוצרו תתי סגנונות משל עצמם .
אולדסקול EBM מהווה הסגנון המובחן הראשון של הזרם.
שורשיו של סגנון זה ביצירותיה של להקת Front 242 הבלגית והוא פותח על ידי להקות גרמניות ושוודיות בעיקר.
הרכבים המתמחים באולדסקול EBM הם למשל: Front242, Nitzer Ebb, Paranoid.
אנהלט EBM (מגרמנית: Anhalt EBM) הוא תת-סגנון של האולדסקול EBM המתאפיין בהיותו מינימליסטי, מהיר וחוזרני יותר מן האולדסקול הרגיל, כמו גם בבאס ליין "כבד" יותר.
שיריי האנהלט EBM הם בעיקר פרודיים וכוללים מסר מחתרתי, אנטי פשיסטי, אנטי מיליטריסטי וכן כזה המביע שנאה לתרבות הצריכה.
חלוצי התחום הם ההרכב הגרמני D.A.F.
ניוסקול EBM אשר מכונה לעיתים גם "EBM מסחרי" הסגנון המוזיקלי ה"גותי" יותר של הזרם.
מלל השירים עוסק בעיקר באהבה שבין בני זוג "אפלוליים".
הסגנון משלב מוטיבים של רוק גותי וכן עתידנות (ולכן הוא מכונה לעיתים גם "פיוצ'רפופ").
הרכבים המתמחים בניוסקול EBM הם למשל: Covenant, And One, Assemblage 23.
אינדסטריאל EBM הוא תת-סגנון של הניוסקול EBM שהחל להתפתח בשנות ה-2000 המוקדמות של המאה ה-21 ומשלב בתוכו אלמנטים של מוזיקת האינדסטריאל והטראנס.
מאפיין עיקרי שלו הוא ושירה בקריינות משונה של לחש-צעקני (Whisper scream).
הקליפים של שירי EBM תעשייתי עושים שימוש במוטיבים גרפיים פוסט-אפוקליפטיים וכאלה מתחום הפיזיקה הגרעינית, הסייברפאנק והסייברגות'.
הרכבים המתמחים באינדסטריאל EBM הם למשל: Your bunny rot (הרכב ישראלי), Agonize, וכן X-Fusion.
הסצנה נפוצה במדינות גרמניה, שוודיה, בריטניה, איטליה, צרפת, מקסיקו, ברזיל, פרו וישראל.
בגרמניה מתקיימים מדי שנה פסטיבלים הכוללים הופעות של הרכבים הממציאים מוזיקת EBM (בעיקר הרכבים המתמחים באולדסקול EBM ואנהלט EBM).
נכון לשנת 2016, סצנת ה-EBM בישראל נפוצה אך ורק בערים תל אביב וחיפה; אין בישראל מועדונים המנגנים EBM באופן בלעדי, אך ישנם ליינים ייעודיים למוזיקה זו, וישנן כמה קבוצות פייסבוק ישראליות העוסקות במוזיקה בהן מפרסמים המארגנים השונים מסיבות EBM.
המסיבות הייעודיות כוללות בעיקר אולדסקול ואנהלט EBM.
כמו כן, מספר הרכבי EBM כמו הוסיקו, VNV NATION, אפופטיגמה ברזרק ומלוטרון, הגיעו להופעות בישראל.
כמו כן, פעלו בישראל מספר להקות שהתכתבו עם הז'אנר, Observe & Control, PVC Prime ו-Distention.
ECI Telecom הייתה חברת היי טק ישראלית בתחום התקשורת, שמרכזה בישראל היה בפתח תקווה.
בשיאה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, העסיקה החברה כ-6,000 עובדים והיו לה הכנסות שנתיות של מעל למיליארד דולר.
בשנת 2019 נמכרה החברה לחברת Ribbon Communications האמריקאית.
שורשי החברה באיחוד ב-1961 בין החברות רדיו קליפר שייצרה מקלטי רדיו "שניידר" וחברת אלקטרוניקה לישראל שייצרה מכשירים אלקטרוניים.
חברת אלקטרוניקה לישראל (באנגלית Electronics Corporation of Israel) נוסדה ב-1959 בראשון לציון על ידי דב פלג ושלמה גולדמן עולים חדשים מארצות הברית, שגייסו השקעה וידע מחברת אלקטרוניקה צרפתית.
ב-1970 נרכשה על ידי אלקטרה, מוזגה לתוך חברת אלקטרה-אלקטרוניקה ופנתה לעסוק במערכות אלקטרוניקה למערכת הביטחון ולתעשייה.
חיים הרצוג (לימים נשיאהּ השישי של מדינת ישראל), כיהן כיושב הראש החברה באותה העת.
הרצוג שגייס את המהנדס דוד רובנר לחברה אלקטרה-אלקטרוניקה, מינה אותו למהנדס הראשי של הקבוצה הממוזגת.
באותם ימים עסקה החברה בעיקר באלקטרוניקה צבאית, מערכות שליטה ובקרה למגדלי פיקוח ומערכות תקשורת צבאיות.
כמו כן קיבלה החברה זכויות ייצור של מוצרים שפותחו בארצות הברית.
איי בפיתוח מערכת כפל הדיבור האנלוגית, המאפשרת העברת שתי שיחות טלפון על אותו קו טלפון.
המערכת פותחה במקור לחיל הקשר במטרה לערבל שיחות טלפון.
הפיתוח אִפשר להכפיל את מספר השיחות על הקווים האנלוגיים, תוך ניצול הקיבולת הקולית שעמדה אז על 37% בלבד, באמצעות זיהוי רגעי השקט בשיחות (בתדר) והעברתם לשיחות נוספות.
המערכת הוצגה לראשונה בשוק ב-1979 ונמכרה לראשונה ב-1983 למשרד התקשורת הגרמני.
ב-1977 מונה מאיר לייזר למנכ"ל ודוד רובנר למשנה למנכ"ל ובהמשך למנהל חטיבת התקשורת.
באוקטובר 1982, השלימה החברה הנפקה ראשונה לציבור של מניותיה בבורסת הנאסד"ק, באותה שנה גם שינתה את שמה ל"ECI Telecom".
בנובמבר 1989, רכשה קרן ההשקעות "קלארידג'" של משפחת ברונפמן 25% ממניות החברה, ב-1997 רכשה "קלארידג'" גם את השליטה בכור תעשיות, שהפכה בהמשך לבעלות המניות הגדולה ב-ECI.
ב-1991 מונה דוד רובנר למנכ"ל ולנשיא החברה, במקום מאיר לייזר, שהתמנה למנכ"ל כלל תעשיות.
באותה תקופה היה מחזור המכירות של ECI כ-70 מיליון דולר.
רובנר החליט למקד את פעילות החברה בתחום האזרחי, ואת הפעילות הצבאית ריכז תחת חברת בת חדשה, ECI טלסיסטמס.
תחת ניהולו של רובנר פעלה ECI בשלושה תחומים עיקריים: SDH - ציוד תקשורת על גבי סיבים אופטיים, DCME - מוצר הדגל של החברה שאיפשר דחיסת קול בקווי הטלפון ו-ACCESS - פתרונות לחוג המנוי.
באותן שנים קו מוצרי ה-DCME נחל הצלחה רבה.
הוא סיפק לחברות טלקומוניקציה פתרונות לייעול התעבורה ברשת הטלפון על ידי צמצום וכיווץ המידע המועבר ושימוש במרבבים להעברת מספר שיחות באמצעות שימוש במקטעי השקט שבשיחה, המאפשרים דחיסת קול בקווי תקשורת בינלאומית ביחס של 1 ל-10.
ב-1999, בשיאה של "בועת הדוט-קום", מוזגה ECI עם חברת תדיראן תקשורת שבשליטת קונצרן כור תעשיות.
החברה הממוזגת העסיקה כ-6,000 עובדים ומחזור המכירות השנתי שלה היה כ-1.2 מיליארד דולר.
באותה שנה גם הונפקה בהצלחה בנאסד"ק חברת הבת ECtel, וגייסה 42 מיליון דולר לפי שווי שוק של 182 מיליון דולר.
התנפצות "בועת הדוט-קום" הביאה לקשיים גם ב-ECI.
היא נאלצה לפטר במחצית הראשונה של 2001 כ-1,500 עובדים, ולמכור חטיבות מהחברה בתקווה לצמצם את הפסדיה.
בסוף שנת 2001 רכשו שלמה דוברת, אביו אהרן דוברת והאחים עופר 12.5% ממניות ECI תמורת 50 מיליון דולר.
שלמה דוברת לקח חלק פעיל בפעילות החברה כיו"ר מועצת המנהלים שלה, ביצע בה שינויים מבניים יסודיים, מכר חלקים ממנה וארגן אותה מחדש בשתי חטיבות עסקיות.
החברה התמקדה במוצרי גישה רחבי סרט (כדוגמת DSLAM) ובפתרונות אופטיים לרשתות מטרו.
בשנת 2004 חזרה החברה לרווחיות וב-2005 הכפילה את ערכה.
שווי החברה הוערך בסוף שנת 2006 בכמיליארד דולר.
בשנת 2007 העסיקה החברה כ-3000 עובדים בישראל ובעולם.
בנובמבר 2008 זכתה החברה בפרס המדען הראשי במסגרת "מו"פ 2009", על פיתוח מערכות כפל הדיבור (DCME) בשנות ה-90. המערכת מאפשרת ניצול קיבולת של קווי התקשורת בממוצע פי שניים.
ביולי 2007 הפכה ECI לחברה פרטית ונמחקה מהמסחר בנאסד"ק, בעקבות מכירתה לקרן ההשקעות הבריטית אשמור (Ashmore) ולאיש העסקים שאול שני תמורת 1.2 מיליארד דולר.
בעשור השני של המאה ה-21 התמקדה החברה באספקת פתרונות תקשורת ליישומים בפס רחב, תקשורת באמצעות סיבים אופטיים ושירותי VoIP, אך סבלה באופן משמעותי מהתחרות מול יצרנים סינים (בעיקר וואווי), שהביאו לירידת מחירים חדה במוצרים לתשתיות תקשורת.
החברה נאלצה להתמודד גם עם המשבר בכלכלת רוסיה, שהייתה אחד משוקי היעד העיקריים שלה.
כמו כן, ייסוף השקל וקיצוץ מענקי המדען הראשי פגעו בה והובילו אותה להפסד של כ-50 מיליון דולר בשנת 2014. שאול שני רכש את מלוא הבעלות בחברה לפי שווי של 200 מיליון דולר בלבד.
בתחילת שנת 2018, לאחר משא ומתן מול ועד העובדים, החלו בצעדי התייעלות כולל פיטורים של כ-80 עובדים בישראל, זאת לאחר שבמשך השנים הצטמצם מספר העובדים בישראל לכ-850 עובדים, מהם כ-150 במרכז הפיתוח בעומר והשאר במרכז הפיתוח בפתח תקווה.
החברה מעסיקה כ-800 עובדים נוספים מחוץ לישראל, בהם כ-150 במרכז פיתוח בבנגלורו שבהודו, ו-150 במרכז פיתוח בסין.
בנובמבר 2019 נמכרה החברה לחברת Ribbon Communications האמריקאית, תמורת 486 מיליון דולר.
בקיץ 2000 הודיעה החברה על תוכנית ארגון מחדש לפיצול לחמש חברות בת שכולן יונפקו בבורסה, זאת בעקבות לחץ של בעלי המניות ושל עובדים למימוש ערך והנפקת אופציות בשיא תקופת בועת הדוט-קום.
עוד קודם להשקת תוכנית זו החזיקה במספר חברות בת.
אי.סי.טל (ECTel) - חברה שהוקמה במקור כחטיבה פנימית בשנת 1990, ועסקה בפיתוח מוצרים לניהול, ניטור איכות ומניעת הונאות ברשתות תקשורת.
מוצריה יועדו בראשית הדרך בעיקר לשוק הצבאי, אך בהמשך התמקדה בשוק האזרחי.
בשנת 1999 הונפקה בהצלחה בנאסד"ק וגייסה 42 מיליון דולר לפי שווי שוק של 182 מיליון דולר, אך ECI Telecom המשיכה להחזיק 75% ממניות החברה.
ב-2001 רכשה את חברת Neteye, חברת בת של טלרד שפיתחה פתרונות למניעת הונאות ברשתות IP.
לקוחות החברה כללו 150 חברות טלקומוניקציה ברחבי העולם.
ב-2003 מכרה את החטיבה הביטחונית שלה לחברת ורינט מערכות.
ב-2006 החליטה ECI Telecom לחלק את כל יתרת המניות שעוד החזיקה באי.סי.טל כדיבידנד בעין לבעלי המניות שלה.
ב-2009 נרכשה על ידי המתחרה הישראלית שלה, חברת "סיבידיה" (cVidya), שבעצמה נרכשה על ידי חברת אמדוקס ב-2016.
לייטסקייפ נטוורקס (Lightscape Networks) - חברה שהוקמה ב-2001 על בסיס החטיבה לרשתות אופטיות של החברה.
החברה לא נמכרה או הונפקה, אלא הפכה לפעילות המרכזית של החברה באותה עת.
בנובמבר 2002 אחודה עם חברת האחות אנאוויס (Enavis), שעסקה בפיתוח ושיווק פתרונות גישה בפס רחב, כולל מערכות ADSL ו-VSDL שהיו מיועדות לתקשורת אינטרנט ביתית רחבת פס על כבלי הנחושת (טלפוניה).
וראז נטוורקס (Veraz Networks) - חברה שהוקמה בשנת 2003 ממיזוג של חטיבת NGTS של ECI, החטיבה הוותיקה של החברה שעסקה בפיתוח מערכות לדחיסת קול, יחד עם חברת נקסוורס (NexVerse) האמריקאית.
החברה הממוזגת, בה החזיקה ECI 40%, התמקדה בפיתוח מערכות להעברת קול ברשתות פרוטוקול אינטרנט (VoIP), אך במקביל המשיכה לשווק גם את פתרונות ה-DCME לדחיסת קול של ECI.
באפריל 2007 הונפקה בנאסד"ק לפי שווי שוק של 316 מיליון דולר, אם כי באותה עת נסגרה רוב הפעילות במרכז הפיתוח והייצור שלה בישראל, שעבר להודו.
ב-2010 נרכשה על ידי חברת דיאלוג'יק הקנדית, בעסקת חילופי מניות.
אלקטו-גליל היה מפעל שהוקם בשנת 1983 בקריית שמונה, על-ידי החברה לפיתוח הגליל ובתמיכה של רפא"ל.
המפעל נרכש בשנת 1989 על ידי ECI Telecom וסיפק שרותי יצור בקבלנות משנה ללקוחות שונים בשוק הצבאי והאזרחי וגם סיפק שרותי יצור לקו מוצרי ה-TDAX של ECI.
כספין-אוף של המפעל קמה חברת און טרק אינובישנס, שהייתה חלוצה בפיתוח טכנולוגיית כרטיסים חכמים.
המפעל נמכר על ידי ECI, תמורת 8 מיליון שקל, ב-2008.
אינוויב (InnoWave) - חברה שהוקמה בשנת 2000 על בסיס מוצרי התקשורת האלחוטית של החברה.
החברה פיתה פתרונות בתחום מערכות גישה נייחות אלחוטיות (Fixed Wireless Access).
מערכות המתבססות על קשר רדיו, כתחליף לקווי נחושת, על מנת לחבר מנויי טלפון לחברות המספקות שירותי טלפוניה ותקשורת.
בשנת 2003 נרכשה על ידי חברת אלווריון.
סלטרו (Celtro) - חברה שהחלה את דרכה ב-2001 כסטארט אפ פנימי במסגרת חטיבת ה-NGTS של ECI בתחום תשתיות הסלולר.
החברה פיתחה פתרון לאופטימיזציה של הרשת הסלולרית, שאפשר לשלש את כמות התעבורה שעוברת בקישור הנייח של הרשת בין אתרי האנטנות למרכזייה של ספק הסלולר.
בספטמבר 2003 בוצע ספין-אוף של החברה כחברה פרטית נפרדת שגייסה כספים מקרנות הון הסיכון מומנטום וג'נסיס ומחברת דיסקונט שוקי הון.
בספטמבר 2006 גייסה סלטרו 7 מיליון דולר, ובמאי 2008 השלימה גיוס נוסף של 20 מיליון דולר.
אולם בתחילת 2012 נכנסה להליכי פירוק, נמכרה תמורת 5 מיליון דולר, ונסגרה זמן קצר אחר כך.
תדיראן טלקום - חברה לשיווק וייצור מערכות תקשורת לעסקים, נמכרה בשנת 2001.
EBCDIC (ראשי התיבות של המונח האנגלי Extended Binary Coded Decimal Interchange Code) הוא קוד בן 8 סיביות לייצוגם של תווים (ספרות, אותיות האלפבית, סימני פיסוק ועוד) בזיכרון מחשב ובקובצי מחשב, שפיתחה חברת IBM.
קוד EBCDIC פותח בשנת 1963, כהרחבה של קוד BCD שקדם לו, במסגרת פיתוחה של סדרת המחשבים IBM System/360.
זה היה התקן הראשון שאפשר ייצוג של 256 תווים, אולם מאחר ש-EBCDIC היה תקן קנייני, עבר עולם המחשוב לתקן ASCII בן 7 הסיביות המאפשר ייצוג דומה.
כיום משמש קוד ה-EBCDIC רק במחשבים מרכזיים ומחשבי סדרה i מתוצרת IBM ולא הצליח לחדור לתעשיית המחשוב כולה.
ייצוג האלפבית העברי בקוד EBCDIC
ייצוג האלפבית העברי בקוד זה עבר שינויים רבים במהלך השנים, בדומה למהפכה שחלה בייצוג האלפבית העברי ב-ASCII.
תחילה יוצגה העברית במקום האותיות האנגלית הגדולות (קוד שהיה מכונה בז'רגון של המתכנתים "סינית").
אחר כך יוצגה העברית במקום האותיות האנגליות הקטנות ובדומה לאותה שיטת ייצוג ב-ASCII כונתה שיטה זו Hebrew Old-Code (קוד ישן).
באמצע שנות ה-80 בוצעה המהפכה האחרונה ולעברית הוקצה תחום משלה שלא היה לו שימוש קודם לכן ושיטה זו כונתה Hebrew New-Code.
המעבר בין כל שיטת ייצוג כרוך בעבודה רבה ובלא מעט סיכון ולכן חלק מהמחשבים המרכזים בישראל עדיין משתמשים בשיטת הייצוג Hebrew Old-Code.
ECM (Edition of Contemporary Music; בתרגום חופשי: מהדורות למוזיקה עכשווית) היא חברת תקליטים המתמקדת בהוצאת מוזיקת ג'אז חופשי ומוזיקה קלאסית עכשווית ואמנים הנעים בין שתי הסוגות.
כמו כן עוסקת החברה בהוצאת הקלטות של "מוזיקת עולם", שיתופי פעולה חוצי-סוגות והקלטות של אמנים מבצעים ומלחינים מארצות צפון אירופה (גרמניה, סקנדינביה, אסטוניה ועוד).
החברה נוסדה ב-1969 במינכן על ידי המפיק מאנפרד אייכר.
במשך רוב שנותיה הונהגה על ידי צוות קטן שיצר לה סגנון צלילי וצורני מובחן וייחודי.
הצוות מונה את המפיק המייסד אייכר, את טכנאי ההקלטה הנורווגים יאן אריק קונגסהאוג (Jan Erik Kongshaug) ומרטין וילאנד (Martin Wieland) ואת המעצבים הגרפיים דיטר רֵהם (Dieter Rehm) וברברה ובוקהרט ווירש (Barbara and Burkhart Wojirsch).
חברי צוות זה עובדים באופן אישי על רוב תקליטי החברה.
המוטו של החברה, המצוטט מסקירה אודותיה משנת 1971 הוא "הצליל היפה ביותר, פרט לדממה".
ואכן סקירות על המוזיקה של ECM כוללות דימויים של צלילות, טוהר, שקיפות, בהירות ודימויי נופים קרחוניים ומישורים נרחבים של טונדרה.
עד שנת 2009 הוציאה החברה למעלה מ-1,000 תקליטים.
מאנפרד אייכר, יליד גרמניה 1943, היה בעל חנות תקליטים במינכן והחליט לייסד חברה קטנה עבור סוג המוזיקה שאהב.
האומנים הראשונים שהקליטו ב-ECM היו הפסנתרנים מאל ולדרון, קית' ג'ארט, צ'יק קוריאה ופול בליי, הסקסופוניסט יאן גרברק, נגן הויברפון גארי ברטון, המתופף פול מושן, הגיטריסטים ראלף טאונר, ג'ון אברקרומבי, פט מתיני וטרייה ריפדאל ונגני הקונטרבס אברהרד וובר, צ'ארלי היידן ודייב הולנד.
ההקלטות, שהוקלטו כולן באולפני Rainbow באוסלו, היו בעלות צליל צלול, גבישי ונקי ביותר וכללו בדרך כלל לחנים מקוריים של האמנים המבצעים, רובם חדשניים מבחינת הסגנון, ההרכבים הלא-שגרתיים בג'אז (רובם הרכבים קטנים וסולו) והגישה שכונתה "מינימליסטית", "קרה" ו"אירופאית".
עטיפות התקליטים היו מינימליסטיות גם הן וכללו איור מופשט או אלמנט גרפי עדין פרט לכיתוב וללא דמותו של האמן המבצע, צעד חריג באותה תקופה.
יסודות אלה ממשיכים לאפיין במידה רבה את החברה עד היום.
אייכר החתים את האמנים על חוזה לתקליט אחד בכל פעם וכך נמנע המסתבכויות עסקיות ומצורך להוציא תקליטים שאינם עולים בקנה אחד עם הקו האמנותי של החברה.
חלק מהקלטות החברה אינן ניתנות לשיוך לסוגה מסוימת, כמו מוזיקה של היוצרת מרדית מונק וחלק מתקליטיו של קית' ג'ארט כמו למשל רב-המכר קונצרט קלן.
חלק מאמני החברה ובראשם יאן גרברק, דון צ'רי וסטפן מיקוס החלו באמצע שנות השבעים לחקור מוזיקה שמקורה מחוץ לאירופה, בדרום-מזרח אסיה, דרום אמריקה ,המזרח התיכון וכדומה, ולהקליט שילוב בין לחנים מקוריים לבין השפעות זרות אלה.
הדבר הקדים את גל "מוזיקת העולם" שהפך אופנתי במערב במחצית השנייה של שנות השמונים.
אמנים נוספים שהקליטו ב-ECM הם אמן העוד התוניסאי אנואר ברהם, נגן כלי ההקשה הברזילאי ננה וסקונסלוס ואחרים.
בשנת 1980 החליט אייכר לפתוח חברת-בת בשליטה מלאה של ECM שתקרא "הסדרה החדשה" (ECM New Series) ושתתמקד במוזיקה קלאסית, באופי המתאים לקו האסתטי של ECM.
בסדרה החדשה הוקלטו מלחינים של מוזיקה עתיקה שלא הוקלטו כמעט בכלים מודרניים עד אז כתומאס טאליס ומלחינים מודרניים-עכשוויים, שחלקם "מדלגים" מעל מאות שנות התפתחות מוזיקלית ומתחברים אל יסודות קדומים כארוו פרט וסטיב רייך ומלחינים צעירים רבים מארצות אירופה הצפונית כארקי-סוון טיור, לייף זגרסטאם, וליו טורמיס ועוד.
בסדרה החדשה מוקלטות גם יצירות להרכבים קטנים או סולו מאת מלחינים כבאך, מוצארט, בטהובן ושוסטקוביץ'.
הסדרה החדשה שומרת על אותו קו אסתטי וצלילי המאפיין את ECM.
אחד החידושים שהביאה הסדרה החדשה היה שילוב בין יוצרים מתחום הג'אז למוזיקה קלאסית.
כך פסנתרן הג'אז קית' ג'ארט הקליט יצירות קלאסיות בסדרה החדשה בנגינת פסנתר וצ'מבלו.
יאן גרברק ליווה בסקסופון את זמרי אנסמבל היליארד, השרים מזמורים גרגוריאניים (למשל ברב-המכר Officium משנת 1994).
בשנת 1999 הוקלט האלבום In Darkness Let Me Dwell ובו ביצועים לשיריו של המלחין בן המאה ה-17 ג'ון דאולנד, בביצועם של הטנור ג'ון פוטר, נגן הלאוטה סטפן סטבס והכנרת מאיה הומבורגר, יחד עם מוזיקאי הג'אז האנגלים ג'ון סורמן וברי גאי.
אחד מסמלי ההיכר של ECM הוא עיצוב העטיפות המוקפד שלה.
לצוות העיצוב הגרפי המקורי שכלל את בני הזוג ברברה ובוקהרט ווירש הצטרף ב-1978 דיטר רֵהם, אשר התמנה לממונה על העיצוב הגרפי בחברה.
העטיפות, שהיו עד אז מורכבות מאלמנטים גרפים ואיורים הוחלפו בצילומים אומנותיים של נושאים כאופק, ים, שדות וכדומה.
הביטוי הגרפי מקיים דו-שיח עם המוזיקה המוקלטת.
רק לעיתים רחוקות מצולם על גבי העטיפה האמן המבצע.
עיצוב האות, כולל זה של הלוגו, מורכב מגופנים פשוטים, חסרי-תגים (sans serif).
על עיצוב העטיפות של ECM לבדו יצאו לאור שני ספרים : Sleeves of Desire ו-The Cover Art of ECM.
הביקורת על החברה באה בדרך כלל מצד מומחי ג'אז אמריקאים.
הטענה המרכזית והאופיינית של המבקר סקוט יאנאו (Scott Yanow), למשל, היא ש-ECM אינה מציעה ג'אז.
ג'אז אמורה להיות מוזיקה "מלוכלכת" המגיעה ממקום חם ומיוזע, מוזיקה של עבדים, של אנשים פשוטים.
המוזיקה של ECM נקיה מדי, סטרילית מדי וקרה מדי מכדי להיות ג'אז.
כמו כן מובעת ביקורת על כך שאין למעשה "הצליל של ECM" אלא רק "טעמו האישי של מנפרד אייכר".
EA Sports הוא מותג של חברת Electronic Arts תחתיו היא מייצרת משחקי וידאו בנושאי ספורט.
המותג התפרסם בין היתר בשל משחקיו FIFA, NBA Elite, NHL ועוד.
החל מעונת 23/24,החברה תשמש כספסונר הראשי של לה ליגה.
רוב משחקי EA Sports מיוצרים בסדרות ויוצאים לשוק באופן שנתי, והשנה נכללת בשם המשחק.
למשל, בשנת 1998 הוציא חברת Electronic Arts תחת המותג EA Sports את משחק FIFA 98, ושנה לאחר מכן את FIFA 99.
FIFA - משחק כדורגל (שהתחיל בשנת 1993)
Madden NFL - משחק פוטבול אמריקאי (1988)
AFL - משחק פוטבול אוסטרלי
ED50 (ר"ת: European Datum 1950) הוא דאטום שנוצר בשנת 1950, כלקח מלחמת העולם השנייה, במטרה שמערכות שונות ומדינות השונות יפעלו על בסיס אותה מערכת קואורדינטות.
בקרבות שנערכו בגבולות בין בלגיה, הולנד וגרמניה במלחמת העולם השנייה, השתתפו צבאות ממדינות שונות שפעלו עם מערכות קואורדינטות שונות, דבר שהקשה את הפניית הכוחות וניהול הקרבות מצד בעלות הברית.
בעיה זו הובילה ליצירה של Ed50, דאטום אחיד לכלל אירופה.
מערכת זו שימשה את כל מדינות העולם עד לשנות השמונים אז נוצרו דאטומים נוספים כמו WGS84 ו-GRS80. כיום דאטום זה משמש באירופה, מלבד בריטניה, שוודיה ושווייץ, שלהן מערכות מקומיות.
רשת קואורדינטות זו הייתה גם הרשת ששימשה את ברית נאט"ו עד לשנות ה-80.
בהמשך הוחלפה עם מערכת ETRS89 שיותר מדויקת באזור אירופה.
מערכת ED50 מבוססת על אליפסואיד הייפורד משנת 1909, אשר קירובו המרבי לגאואיד (צורתו האמיתית של כדור הארץ) נמצא באירופה.
הפרשים בין ED50 לבין WGS84
קווי האורך והרוחב של שתי המערכות זהות בצפון מזרח רוסיה.
בתנועה דרומה ומזרחה, הקווים של ED50 נעים מהר יותר מקווי WGS 84, כך שבאזור ספרד יש הפרש של 100 מטר ובישראל הפרש של כ-150 מטר כאשר קווי הרשת של ED50 דרומיים יותר מאשר WGS84.
ההפרש בדאטום של רשת UTM בישראל זהה להפרש במערכת הקואורדינטות והוא כ-120 מטר.
באירופה אין כמעט סטיה אך באזור קו המשווה יש הפרש של 200 מטר, וזהו ההפרש המקסימלי בין שני הדאטומים.
EA Digital Illusions CE (או בקיצור DICE) היא חברה שוודית העוסקת בפיתוח משחקי וידאו ובידור ושוכנת בסטוקהולם, שוודיה.
החברה היא חברת בת של Electronic Arts.
DICE נוסדה בשנת 1992 על ידי ארבעה אנשים בשם אנדריס אקסלון, אולוף גוסטפסון, פרדריק ליליגרן ואולף מנדורף.
החברה מוכרת בעיקר בגלל סדרת המשחקים המוכרת Battlefield והמשחק Mirror's Edge.
החברה DICE הוקמה על ידי ארבעה אנשים: אנדריס אקסלון, אולוף גוסטפסון, פרדריק ליליגרן ואולף מנדורף, שעבדו לשעבר כמדגימים בסרטים אילמים.
בשנת 2001 החברה התרחבה וקנתה אולפנים מבית Sandbox Studios בלונדון שבאנגליה ובאונטריו שבקנדה.
EA Montreal היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת במונטריאול שבקוויבק שבקנדה.
EA Salt Lake היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בסולט לייק סיטי שביוטה שבארצות הברית.
משחקים שפותחו על ידי החברה כ-Headgate Studios
משחקים שפותחו על ידי החברה כ-EA Salt Lake
תוכנות שפותחו על ידי החברה
EA Tiburon היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת במייטלאנד שבפלורידה שבארצות הברית.
EA Canada היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בברנבי שבקולומביה הבריטית שבקנדה.
משחקים שפורסמו על ידי החברה כ-EA Sports
משחקים שפורסמו על ידי החברה כ-EA Sports Big
EA Black Box היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בברנבי שבקולומביה הבריטית שבקנדה.
החברה היא גם השותפה של החברה EA Canada.
היא מכונה לפעמים "מערכת ארצית קונבנציונלית".
וקטור ב-ECEF מוגדר על ידי הקואורדינטות .
הנקודה מוגדרת כמרכז המסה של כדור הארץ, ומכאן שמה "Earth-Centered".
הצירים שלה מיושרים על פי "קוטב הייחוס הבינלאומי" (IRP) ו"מרידיאן הייחוס הבינלאומי"(IRM) הקבועים ביחס למישור כדור הארץ, ומכאן השם "Earth-Fixed".
השם עלול להיות מטעה מכיוון שכדור הארץ אינו סובב סביב ציר ה-Z שלו, בניגוד למערכת צירים ECI, ולכן נקראת בשם החלופי ECR.
המרה ממערכת הצירים "WGS84" ל-"ECEF" יכולה לשמש כאמצעי ביניים בהמרת מהירויות למערכת "North East Down" הנפוצה בתחום התעופה והניווט.
ציר ה-Z מצביע על הצפון אך אינו עולה בקנה אחד עם ציר הסיבוב של כדור הארץ.
התנודות סביב ציר הסיבוב ידועות כ.
ציר ה-X מצטלב עם הספֵירה של כדור הארץ בקו רוחב 0° (המשווה) וקו אורך 0° (גריניץ').
משמעות הדבר היא כי ECEF מסתובב יחד עם כדור הארץ ולכן הקואורדינטות של נקודה קבועה על פני כדור הארץ אינן משתנות.
ציר ה-Y מאונך לציר ה-X ולציר ה-Z על פי כלל יד ימין, כלומר מצטלב עם פני כדור הארץ בקו רוחב 0° (קו המשווה) וקו אורך 90°E.
נקודה זו נמצאת באוקיינוס ההודי, דרום מזרחית להודו ומערבית למלזיה.
ebid הוא אתר אינטרנט למכירות פומביות שנוסד בדצמבר 1998. יש לו אתרים ייעודיים ב 23 מדינות רק מי שרשום באתרים ייעודיים אלו יכול למכור.
עם זאת, מתאפשרת רכישה לקונים ביותר מ-100 מדינות, על ידי רישום באתרים שנועדו ליבשות.
ebid משתמש בשירות תשלומים שלו, PPPay, כדי לאפשר למוכרים וקונים לשלם זה לזה במטבעות אירו ולירה שטרלינג, אך אין מגבלה לאופן תשלום זה.
מוכרים וקונים יכולים להסכים על כל אמצעי תשלום אחר, אך אמצעים אחרים אלו לא משולבים באתר.
על פי דירוג אלקסה, לשם התחום eBid יש 8 מיליון צפיות בחודש, ומושך כ 60,000 מבקרים ביום (כ 15 מיליון בשנה).
ב eBid שלושה סוגי חברות:
כדי לקנות באתר מספיק להרשם באתרים שלו שמיועדים ליבשות, למשל ב-as.ebid.net.
החברות ללא תשלום, אך נדרש אימות באמצעות כרטיס חיוב.
מוכר+ היא חברות המיועדת למוכרים מקצועיים.
התשלום עבורה היא אחת לתקופה, או תשלום חד פעמי.
החברים יכולים לקבל נקודות בקניה, מכירה, או פרסום של פריט חדש.
נקודות אלו יכולות לשמש במכירות Buddy של פריטים החל ממוצרים שימושים המפרסמים את eBid וכלה במצלמות, צגים, ומוצרים חשמליים לבית.
ECI (ראשי תיבות של: Earth-Centered Inertial, כלומר מערכת אינרציאלית ממורכזת כדור הארץ) היא מערכת צירים אשר ראשית צירים שלה במרכז המסה של כדור הארץ והכיוון שלה קבוע ביחס לכוכבים.
מערכת צירים ECI נקראת אינרציאלית (כלומר לא בתאוצה, כאשר בעצם מזניחים את התאוצה עקב סיבוב כדור הארץ סביב השמש), בניגוד ל-ECEF המסתובבת במרחב האינרציאלי כדי להישאר קבועה ביחס לפני כדור הארץ (ולכן ECEF חווה תאוצה צנטריפטלית ותאוצת קוריוליס).
נוח לייצג מיקום ומהירות של גופים ארציים במערכת צירי ECEF עם הצירים , אשר מתרגמים בטרנספורמציה ליניארית קו אורך, קו רוחב וגובה.
עבור עצמים בחלל, משוואות התנועה המתארות מסלולים לווייניים פשוטות משמעותית במערכת צירים שאינה מסתובבת, כגון ECI.
במערכת ECI נח לייצג כיוון לגרמי שמיים שונים.
מידע ארגון WWE תאריך 12 ביוני 2005 עיר ניו יורק, ניו יורק אולם האמרשטיין בולרום מספר צופים 2,500 סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWEיום הדיןECW OneNight Stand(2005)נקמה סדרת אירועי One Night StandראשוןECW OneNight Stand(2005)2006
ECW One Night Stand (2005) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE.
האירוע נערך ב-12 ביוני 2005, באולם ההאמרשטיין בולרום שבניו יורק, ניו יורק.
הקרב המרכזי היה קרב זוגות בין הדאדלי בויז (באבא ריי דאדלי ודיבון דאדלי) נגד טומי דרימר והסאנדמן.
קרבות בולטים אחרים היו כריס בנואה נגד אדי גררו, ומייק אוסום נגד מאסאטו טאנאקה.
אף על פי שהבנייה לקראת האירוע החלה בחודש מאי, תכנונים מאחורי הקלעים הוכנו חודשים לפני כן.
טומי דרימר היה אחראי על ארגון האירוע ועל הבאת המתאבקים המקוריים של הארגון ECW.
הוא יצר קשר עם אנשים כמו הסאנדמן, סאבו, ג'סטין קרדיבל ושדר ה-ECW, ג'ואי סטיילס.
דיווחים לאחר מכן הודיעו שפול היימן עזר לדרימר להתכונן לאירוע.
מתאבקים נוספים בעלי קשר ל-ECW התווספו לאירוע.
Sports ימים לפני האירוע, דווח שרוב ואן דאם אמר שהוא ביקש מוינס מקמהן לערוך אירוע שיהווה איחוד של ECW.
לפי דיווחים, נמסר שהמון אנשים מאחורי הקלעים היו מרוצים עם ההחלטה להרים אירוע לילה חד פעמי אשר כלל את מתאבקי ECW, ואף תיארו את האירוע ככיפי.
325 אלף איש הזמינו את האירוע.
המון אנשים ניסו להזמין את האירוע דרך האתר הרשמי של ה-WWE, אך האתר נסגר בשל חוסר ברוחב פס.
ארגון ה-WWE אימץ את אירוע לילה חד פעמי של ECW כאירוע שנתי.
האירוע חזר בשנה שלאחר מכן, אל אותו האולם.
לאחר מכן, בשנת 2007, שם האירוע קוצר לשם "One Night Stand" (ללא התייחסות ל-ECW).
בשנת 2009, שם האירוע שונה ל"חוקי אקסטרים".
אף על פי שהרבה מקרבות היחידים באירוע נקבעו שבועות לפני שהאירוע התרחש, אף אחד מהם לא זכה לבנייה ראויה מצוות הכתיבה של ה-WWE.
מנגד, הצוות החליט להתמקד בעלילה, שבה מתאבקי Raw וסמאקדאון מנהלים יריבויות עם המתאבקים המקוריים של ECW.
עלילת הפלישה החלה ב-9 במאי בתוכנית Raw, כשהג'נרל מנג'ר, אריק בישוף, הצהיר שהוא "ימחץ את ECW כמו חיפושית".
שבוע לאחר מכן, טאג'ירי הסכים להתחרות בקרב חוקי אקסטרים נגד כריס בנואה.
לעומת זאת, באמצע הקרב, בישוף הגיע כדי לעצור אותו, והודיע שכל דבר הקשור ל-ECW הוא בהרחקה מהמותג של Raw.
בנוסף, הוא נשבע שהוא "יחריב" את ECW בעזרת מתאבקי Raw נבחרים אשר ייקחו חלק באירוע.
בישוף תכנן לערוך "הלווייה" ל-ECW בתוכנית Raw של ה-23 במאי, אך יושב ראש ה-WWE, וינס מקמהן, קטע את התכנון שלו והביע את תמיכתו באיחוד ECW ובעניין הכלכלי להחזיר את הארגון לתחייה.
פול היימן הגיע והזכיר למקמהן שעף על פי שלהיימן אין בעלות על ECW, עדיין יש לו שליטה על ECW.
בנוסף, היימן בירך את הפלישה של בישוף ואמר ש"הוא מדליק שרפה שאין לו דרך לכבות אותה".
בקרב חוזר מהשבוע שעבר, בנואה ניצח את טאג'ירי בקרב חוקי אקסטרים כתוצאה מהכנעה.
שבוע לאחר מכן, בישוף קבע קרב שולחנות בין אדג' לבנואה.
במהלך הקרב, בנואה ניסה לבצע על אדג' את מהלך הדייבינג הדבוט כשהוא הונח על השולחן, אך כשל בניסיון זה לאחר שליטה הזיזה את אדג'.
בנקודה זו, בישוף שלח מספר מתאבקי Raw אל הזירה כדי לתקוף את בנואה.
לאחר העזרה מצידם של מתאבקים אלה, אדג' ניצח את בנואה.
הפיוד בין מתאבקי Raw לבין המתאבקים המקוריים של ECW אף גלש לתוכנית סמאקדאון.
ב-26 במאי, קורט אנגל ציין ש-ECW היה ארגון ברמה נמוכה ביותר, ושהוא יתנדב לקחת חלק בפלישה של ה-WWE לאירוע האיחוד של ECW ואף יארגן מתנדבים מסמאקדאון לצידו.
שבוע לאחר מכן, אנגל ביקש מטאז להצטרף אליו בפלישה ובאותה התוכנית, JBL הודיע שהוא יצטרף לפלישה בעצמו.
כשטאז דחה את הצעתו של אנגל, האחרון הגיב בצורה שבה תקף את טאז והשאיר אותו לדמם בזירה.
ב-6 במאי בתוכנית Raw, בנואה ניצח את סניצקי בקרב חוקי אקסטרים.
המתאבקים המקוריים של ECW ערכו את הבכורה שלהם כשטומי דרימר, ריינו, באלס מהוני, אקסל רוטן, הסאנדמן ומספר מתאבקים נוספים תקפו את הפולשים של Raw.
ב-9 ביוני 2005, בנואה עבר למותג סמאקדאון כחלק מהדראפט של אותה השנה.
באותה התוכנית הוא התחרה נגד JBL בקרב המרכזי, כשמספר מתאבקי ECW הריעו לכבוד בנואה.
לאחר שבנואה ביצע על JBL את מהלך ההכנעה שלו, אנגל התערב בקרב, וכתוצאה מכך גרם לפסילתו.
תיגרה פרצה בין מתאבקי ECW לפולשי ה-WWE, כשלבסוף, מתאבקי ECW יצאו עם ידם על העליונה.
+ אישיויות אחרות על המסך תפקיד: שם:צוות השידורג'ואי סטיילסמיק פולימראייןג'ואל גרטנרכרוזיםסטפן דה אנג'ליסבוב ארטיסשופטיםג'ון פינגןג'ים מולינוג'ון "פי ויי" מורמייק קהנר
האירוע החל עם שדר ECW, ג'ואי סטיילס, שבורך לצד קריאות "ECW" מהקהל.
סטיילס בירך את הקהל על הגעתם לאירוע לילה חד פעמי של ECW ולאחר מכן הציג את מי שילווה איתו את המתרחש, הפרשן ומתאבק ההארדקור, מיק פולי.
הקרב הראשון של האירוע היה קרב יחידים בין לאנס סטורם (שלווה לקרב על ידי דון מארי) לכריס ג'ריקו.
במהלך הקרב, קריאות "כריס קנדידו" מהקהל החלו להישמע; קנדידו היה מתאבק שנפטר כמעט חודשיים טרם האירוע, ושימש כשותפו לצמד של לאנס סטורם בתקופתם ב-ECW.
ג'ריקו ביצע על סטורם את מהלך ההכנעה שלו, "חומות יריחו", אך מארי עמדה על דופן הזירה והסיחה את דעתו של השופט.
ג'ייסון וג'סטין קרדיבל התערבו, וקרדיבל הכה את ג'ריקו בעזרת מקל במבוק.
סטורם ניצל זאת והצמיד את ג'ריקו לניצחון.
סרטון מחווה התנגן והציג את מתאבקי ECW שנפטרו בטווח שבין סגירת הארגון בשנת 2001 ועד לקיום האירוע.
הקרב הבא היה קרב הדחות משולש, כשטאג'ירי התאבק נגד ליטל גווידו וסופר קרייזי.
אחד מרגעי השיא של הקרב התרחש כאשר סופר קרייזי ביצע את מהלך המונסולט מהמרפסת על קבוצת ה-F.B.I.
ההדחה הראשונה בקרב בוצעה לאחר שמייקי וויפרק הכה את גווידו בזמן שדעתו של השופט הוסחה, ולאחר מכן טאג'ירי הצמיד את גווידו והדיח אותו מן הקרב.
סופר קרייזי ניצח בקרב לאחר שביצע על טאג'ירי את מהלך המונסולט מהחבל העליון והצמיד אותו לספירת שלוש.
אז, פסייכוסיס התחרה נגד מתאבק סמאקדאון בהווה ו-ECW בעבר, ריי מיסטריו.
מיסטיריו ניצח בקרב לאחר שביצע על פסייכוסיס את מהלכי ה-619 וה-West Coast Pop.
לאחר הקרב, הפולשים מסמאקדאון נכנסו אל האולם.
הם כללו את קורט אנגל, JBL והקבינט שלו, קרליטו ומאט מורגן.
הקהל הגיב בקריאות בוטות כלפיהם בזמן שהם נכנסו לאולם.
ג'ואל גרטנר ראיין את הפולשים, אך אנגל מיד חטף את המיקרופון מידי גרטנר ו-JBL דחף אותו לרצפה.