tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בספר "רומן אדון האופל: עלייתו של דארת' ויידר" מוסבר כי עזב את כוכב ביתו, קאשיק, מכיוון שדארת' סידיוס וויידר שיעבדו את תושבי הכוכב כדי לבנות את כוכב המוות.
הספר "האט גמביט" מסביר כיצד צ'באקה והאן סולו נפגשים לראשונה.
האן, סגן בצי הקיסרי, מוצא את צ'ובאקה מחוסר הכרה על סיפון ספינת עבדים.
המפקד של האן מורה לו לעזוב את צ'ובאקה, אך האן מסרב ומציל את האסיר חסר האונים.
לאחר הכרתו, צ'וובאקה נשבע "חובות חיים" להאן, והשניים הופכים לשותפים עסקיים ולחברים.
צ'וֹאוּ שִׁינְקנְסן (ביפנית: 中央新幹線, באנגלית: Chūō Shinkansen) הוא מיזם עתידי של "מגלב" (Maglev), רכבת ריחוף מגנטי ביפן, בעלות של מעל 88 מיליארד דולר.
הרכבת, מסוג "מגלב" אמורה בסופו של דבר לחבר בין טוקיו, נגויה ואוסקה.
בשלב ראשון יפעל הנתיב מתחנת שינגאווה בטוקיו ותחנת נגויה שבנגויה עם תחנות בסגמיהארה שבקנאגאווה, קופו שביאמאנאשי ונקצוגאווה שבגיפו כמו גם עם תחנה לא מוגדרת שבנאגנו.
הקו אמור לאפשר נסיעה בין טוקיו לנגויה ב-40 דקות ובין טוקיו לאוסקה ב-67 דקות, כאשר מהירות ההתקדמות היא 505 קמ"ש.
כ-90 אחוז מכלל הקו, שאורכו העתידי יהיה 286 ק"מ, יבנה במנהרות תת-קרקעיות.
הפרויקט מקודם על ידי ממשלת יפן מאז שנות השבעים.
פרויקט ממשלתי שניזום על ידי "Japan Airlines" ו JNR (Japanese National Railways - התאגדות לאומית בתחום הרכבות שהייתה קיימת בזמנו).
כיום המתקנים והמחקר מנוהלים על ידי "JR Central".
אישור ממשלתי סופי להתקדם עם הפרויקט ניתן במאי 2011 עם עלות פרויקט מוערכת של כ-88.5 מיליארד דולר ותחילת פרויקט ב-2014. JR Central צופה כי הקו טוקיו-נגויה יחל לפעול ב-2027 והקו נגויה-אוסקה ב-2045.
צ'וגה מאמי (בפרסית: چغامامی, چگامامی ונוסחי כתיב נוספים, מ־چگا, چغا, או چیا, "גבעה" בניבים פרסיים מקומיים, בפרט במערב איראן ובדרום־מערבה, ו־مامی, שם פרטי של בעל הקרקע) הוא אתר ארכאולוגי במחוז דיאלא בדרום עיראק ליד העיר מנדלי (Mandali) על גבול איראן.
האתר משתייך לתרבות סאמרא, תרבות ארכאולוגית מהתקופה הנאוליתית שהתקיימה באלף השישי לפנה"ס.
באתר זה נמצאו מערכת של תעלות השקיה הראשונות בעולם ובזה ייחודו.
האתר שכן על דרך עתיקה שהובילה לפרס.
מקור המים העיקרי של היישוב היו מי שיטפונות שזרמו מנחל גנגיר (Gangir river).
האתר שוכן בגובה 137 מטר מעל פני הים.
האתר שוכן כ-125 ק"מ צפונית-מזרחית לבגדאד והוא תוארך לסוף האלף השישי לפנה"ס.
באתר נמצאו מספר שלבי התיישבות מתקופת סאמרא ועד תקופת עובייד.
באתר נמצאו מבנים מלבניים שנבנו מבלני בוץ, כולל מגדל שמירה בכניסה ליישוב.
מערכת ההשקיה שימשה לגידול בעלי חיים מבויתים בקר, כבשים ועזים.
בנוסף שימשה לחקלאות לגידול חיטה, שעורה ופשתן.
הממצאים שנמצאו באתר כוללים כלי קרמיקה צבועים מתרבות סאמרא וצלמיות נשים.
האתר נחפר במשך שלושה חודשים בין דצמבר 1967 ועד פברואר 1968 על ידי משלחת של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק בראשותו של הארכאולוג הבריטי דייוויד אוטס (David Oates) .
צ'ואפה (בספרדית Choapa) הוא נהר בצ'ילה.
מקורו בהרי האנדים הוא זורם לאורך של כ-160 קילומטרים ועובר דרך העיר סלמנקה ולבסוף נשפך לאוקיינוס השקט.
לנהר יש שלושה יובלים עיקריים הנמצאים לאורך הגדה הימנית.
הנהר ממוקם בפרובינציית צ'ואפה במחוז קוקימבו במרכז צ'ילה.
פרובינציית צ'ואפה (בספרדית: Provincia de Choapa) היא הפרובינציה הדרומית ביותר של מחוז קוקימבו בצ'ילה.
הפרובינציה משתרעת על שטח של 10,131.6 קמ"ר.
זוהי הפרובינציה הקטנה ביותר במחוז קוקימבו.
היא גובלת בפרובינציית לימרי בצפון, בארגנטינה במזרח, בפרובינציות פטורקה וסן פליפה דה אקונקגווה - שתיהן שייכות למחוז ולפראיסו - בדרום, ובאוקיינוס השקט או ים צ'ילה במערב.
הנהר הראשי של הפרובינציה הוא נהר צ'ואפה שאורכו 140 ק"מ.
עיר הבירה של הפרובינציה היא אייאפל, העיר הגדולה ביותר בפרובינציה.
צ'וגה מיש (בפרסית: تپه چغامیش, בשפת לורי , צ'וגה פירושו תל, ומיש פירושו כבשה) הוא אתר ארכאולוגי השוכן במערב איראן במישור סוזיאנה בפרובינציית ח'וזסתאן.
האתר החל להיות מיושב בתקופה הכלקוליתית, 6800 לפנה"ס לערך, והמשיך להיות מיושב בתקופה הנאוליתית, עד תקופת ראשית הכתב.
בתקופה מאוחרת יותר החלה העיר שושן ששכנה בקרבתו להיות העיר הדומיננטית באזור.
האתר שוכן לרגלי הרי הזגרוס, מצד מערב, בין הנהרות דז וקארון , 27 ק"מ ממזרח לעיר שושן ו-40 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר דזפול.
האתר פרח באלף השישי והחמישי לפנה"ס, שטח ההתיישבות באתר היה בגודל של כ-170 דונם, והעיר הייתה המרכז הגדול ביותר באזור.
המחקר הארכאולוגי מראה שהמורכבות הכלכלית והחברתית בעיר גדלה עם השנים, עד שהאתר ניטש זמנית בסביבות 4800 לפנה"ס.
האתר חזר להיות מיושב כיישוב קטן יותר, בשנת 4400 לפנה"ס, במועד זה צמחה בקרבתה העיר שושן, שהפכה לאתר ההתיישבות הגדול ביותר באזור.
צ'וגה מיש הייתה עיר מרכזית אזורית בתקופת אורוכ המאוחרת (Uruk period, 4000–3100 לפנה"ס).
חשיבותו ההיסטורית של האתר, שהוא מספק מידע על התפתחות הכתב.
באתר זה וגם בשושן נמצאו עדויות ארכאולוגיות למערכת חשבונאות, תוך שימוש באסימוני חרס שבמשך הזמן הפכו ללוחות חרס שעליהם נמצאו סימנים שבהמשך הפכו לכתב יתדות.
צ'וגה מיש שוכנת בגובה של 70 מטר על פני הים.
מישור סוזיאנה בו שוכן האתר הוא המשכו הישיר של מישור מסופוטמיה, והתנאים הסביבתיים הם זהים.
הממצאים הארכאולוגיים בצ'וגה מיש מספקים עדויות חשובות לקשר מוקדם בין ההתיישבות במישור סוזיאנה ומסופוטמיה.
הממצאים מראים שהתקופה המוקדמת של ההתיישבות באזור נעשתה במקביל לתקופת עובייד הקדומה בדרום מסופוטמיה ולתרבות סאמרא במרכז מסופוטמיה.
האתר התגלה בעקבות סקר ארכאולוגי שבוצע באזור בשנת 1961 על ידי הארכאולוג היהודי פנחס דלוגז.
בעקבות הסקר החלה חפירה ארכאולוגית על ידי משלחת של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו.
מנהלי המשלחת היו דלוגז והלין קנטור.
החפירה התקיימה בין השנים 1961–1978. בשנת 1975 מת דלוגז באתר עצמו, תוך כדי עבודתו, והחפירות נמשכו עד שנת 1978 בניהולה של קנטור.
קנטור נפטרה בשנת 1993, בלי שהספיקה להשלים את הוצאת דוחות החפירה, ומשימה זאת הוטלה על עוזרה, עבאס עליזאדה (Abbas Alizadeh), שהשלים את הוצאת הדוחות הסופיים.
בשנת 1979 התרחשה המהפכה האירנית.
מבנה המשלחת ששכן בכפר קלה-יה חליל (Qaleh-ye Khalil) נהרס, וממצאים ארכאולוגיים שנשארו שם, כמו גם תיעוד רב של החפירה, נהרס והושמד.
צ'ובהם הוא כינוי לשמו של שריון מרוכב מתוצרת בריטניה (מכונה לעיתים גם "ברלינגטון"), שפותח בשנות השישים במרכז המחקר בעיר צ'ובהם.
החל משנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 החלו להופיע מיגונים מתוחכמים שלא על בסיס פלדה הומוגנית בלבד, שייעודם העיקרי היה להביס ראשי נפץ בעלי מטען חלול, שהיוו את האיום המרכזי על טנקים, אך גם פגזים מסורתיים שמשתמשים באנרגיה קינטית ומסה כדי להכריע את השריון.
אף שהרכבו נותר מסווג, מוערך שריון ה'צ'ובהם' כמורכב ממתכות שונות, חומרים קרמיים, וחומרים אחרים המורכבים ביחד כדי להשיג מיגון משופר בהרבה יחסית לפלדה.
הצ'ובהם אינו מחובר בקביעות לגוף הטנק; במקום זאת, מרכיבים "תיבות שריון" מרוכב ב"כיסים", הנמצאים בין הקירות הפנימיים והחיצוניים של הטנק, ואחר כך סוגרים את הכיסים בריתוך.
ב-1973 הסכימה ממשלת בריטניה לשתף את האמריקנים בפרטי השריון המתוחכם, והוא שולב לראשונה בטנק ה-M1 אברמס.
מאוחר יותר הותקן הצ'ובהם גם בטנקי המערכה הבריטים צ'אלנג'ר 1, צ'אלנג'ר 2 וצ'אלנג'ר 3.
צ'וּאֶטָה (בעצם צריך לקרוא "שׁוּאֵטָה", בקטלאנית: "Xueta", ברבים "Xuetons" ולפעמים אף מאוית כ-"Chuetas" בכתיב הספרדי) היא קהילה ספרדית של תושבי האי מיורקה אשר שורשיה באנוסים מיהדות ספרד שישבה באי בטרם גירוש ספרד.
לפי ההערכות נאמד מספר בני הקהילה כיום בכ-20,000 נפש.
בני הקהילה דגלו באנדוגמיה ונישאו בתוך הקהילה ולצד זאת קיימו בעבר מין דת סינקרטיסטית ששילבה אלמנטים ממורשתם היהודית עם נצרות קתולית, שמכונה "נצרות צ'ואטאיסטית" .
הכל היה בסתר, כמובן, ולא נשאר זכר ממנהגים אלה מעבר למה שנכתב בפרוטוקולים של האינקויזיציה על אותם xuetons שנאשמו ב"כפירה" בנצרות.
החוקרים חלוקים על מקור המילה צ'ואטס.
אפשר שמקורה במילה "Juetó" שפירושה בשפה הקטלאנית "כינוי חיבה" ליהודים: "יהודונים"; או במילה "xulla" שפירושה חזירים כמו כינוי הגנאי "Marranos" שניתן לאנוסים בכלל בספרד הנוצרית שלאחר הרקונקיסטה.
פרופ' מיכאל קורינאלדי, יו"ר המכון הבינלאומי לחקר היהודים הנסתרים במכללה האקדמית נתניה, בחר בפירוש השני, פירוש שיש בו כדי להעצים את הפן הנוגה בסיפור התנצרותם של הצ'ואטס.
צאצאית לבני הצ'ואטה שמתגוררת בארץ סיפרה לחוקרת עינת טלמון ממכון סרוונטס כי בין חברי הקהילה מקובל דווקא ההסבר הנייטרלי יותר.
בגנות הצ'ואטס הומצא השיר: "Xueta xueta!
Cames tortes i cul rodó!" שבספרדית מביע: "צ'ואטה, צ'ואטה!
רגליים מעוקלות וישבן עגול!" - מה שמעיד על תפישה גזענית כלפי מראה היהודים.
בשנת 1677, בעקבות הלשנה של משרתת שעבדה בשכונתם של האנוסים, נעצרו רבים מבני הקהילה על ידי האינקויזיציה ובעקבות המאורע נידונו יותר מ-200 אנשים לעונשים קלים יחסית (כמה מהם נפטרו בתוך הכלא), לאחר מכן חייהם השתנו והם היו תחת עינה הפקוחה של האינקוויזיציה.
בשנת 1688, נעצרו פדרו אונופרה קורטז ומשפחתו, בעקבות הלשנה.
המעצר הניע רבים מבני הקהילה לתכנן את בריחתם מהאי מחשש שפדרו יישבר בחקירותיו וילשין עליהם.
בלילה שבין ה-7 ל-8 במרץ 1688 נכשל ניסיון הבריחה ורבים מבני הקהילה נעצרו ונחקרו במשך שלוש שנים.
בארבעה משפטי אמונה שנערכו בין אפריל ליולי בשנת 1691, נשפטו רבים לעונשים שונים, 37 מהם נידונו למוות מתוכם שלושה הועלו חיים על המוקד.
זה הטיל ספק שהוטל בנאמנותם לדת הנוצרית וב-1691 הוכנה רשימה של משפחות הצ'ואטס, וכך לאורך ההיסטוריה קופחו ואף הופלו בני ובנות הקהילה ולא הותר להם לבוא בקהל המתפללים המקומיים שאינם ממוצא יהודי או להינשא להם.
האיסור נשמר עד למאה העשרים), ולכן שימרו את עצמם כקהילה סגורה במשך יותר מ-500 שנה.
עד הכיבוש הצרפתי של האי מיורקה בתחילת המאה ה-19 החזיקה מעמד האינקוויזיציה שפעלה כנגד הצ'ואטס באי.
לאחר הכיבוש נתוודעו למצבם של הצ'ואטס שחיו באי גם זרים.
הסופרת הצרפתייה, ז'ורז' סאנד, והסופר האנגלי, רוברט גרייבס, כתבו לחיוב על קהילת הצ'ואטה והביעו חוסר השלמה עם השנאה שרוכשים תושבי מיורקה שאינם ממוצא יהודי כלפי הצ'ואטס.
ילדי הצ'ואטס לא התקבלו לבתי הספר הממלכתיים באי עד שנת 1873. צעירים שהיו בנים לצ'ואטס גם לא התקבלו לסמינרים לכמורה נוצרית, אף על פי שהוריהם קתולים.
אפילו כמרים שבאו ממשפחות של צ'ואטס זכו להפליה קשה.
לא נתנו להם להדריך את התפילות בכנסיות המקום, והיו מקרים שלאחר דרשות על ידי כמרים שהיו צאצאי צ'ואטס דאגו המאמינים לשרוף את הדוכן.
רק במחצית המאה ה-20 השתנה מצב זה.
בשנת 1942 פנו הנאצים לבישוף של פלמה דה מיורקה וביקשו לקבל את רשימת השמות של הצ'ואטס, כחלק מתהליך "טיהור הדם" שביקשו לקיים באירופה.
לפי הידוע, הבישוף דחה פנייה זו.
ב-1994 פרסם מיגל סגורה, עיתונאי מקומי עם טור בעיתון בעיר פלמה דה מיורקה, את סיפור הפיכתו לצ'ואטה גאה בספר "זיכרון צ'ואטה".
בספר פרסם כי הוא צאצא למשפחת מומרים שעברה את משפט האינקוויזיציה במאה ה-17, וכי באי מיורקה החלה תופעת ניצור היהודים באינוס כבר בתחילת המאה ה-15 ולא בשלהי אותה העת כמו בשאר ספרד.
עם יציאת הספר החלה, לדבריו, הכנסייה הקתולית במיורקה להתנכל לו.
הכומר המקומי הכריז חרם על חנותה של אשתו, וגם צאצאי צ'ואטה נוספים שמתאמצים להסתיר את זהותם יצאו נגדו.
אולם גם לאחר ביטול החוקים נגד הצ'ואטס בשנת 1921, עדיין קיימת הפליה סמויה וחלקית.
במחקר שנערך על ידי אוניברסיטת פלמה דה מיורקה בשנת 2001, 30% מבני האי אישרו שלא היו רוצים להתחתן עם צ'ואטס, ו-5% אף טענו שלא היו רוצים להיות בחברת צ'ואטס.
טוני פינה שנודע כאחד מהשפים הבכירים במיורקה הוא נצר לצ'ואטה מצד אמו ולאחר שחווה בחייו אנטישמיות עוד בילדותו בשל מוצאו היהודי למחצה, החליט לאמץ את זהותו כיהודי ולהתגייר בשנת 2013, הוא הכריז את המהלך כ"חזרה ליהדות" מכיוון שלא הרגיש כזר שמאמץ תרבות ודת שאין לו קשר עמם, ונקרא שמו פינחס.
הצ'ואטה נבדלים משכניהם הנוצרים המקומיים בכך ששמות משפחתם ייחודיים להם ומעידים על היותם בני הקהילה, לבני הקהילה 15 שמות משפחה מתועדים: Aguiló, Bonnin, Cortès, Fortesa, Fuster, Martí, Miró, Picó, Pinya/Piña, Pomar, Segura, Tarongí, Valentí, Valleriola ו-Valls.
השמות ברובם הם שמות שהורו נציגי האינקוויזיציה לאבותיהם שנאנסו להתנצר לקחת.
היו עוד הרבה משפחות של צאצאי האנוסים שהצליחו להתבולל, ושמות המשפחות האלה אינם נחשבים כצ'ואטה, כגון Salom, Salomó, Maimó, Abraham, Duran, חלקם מופיעים בפרוטוקולים של המרת הדת שהתקיימו בשנת 1391.
במשך השנים נערכו מחקרים גנטיים על קהילת הצ'ואטה, בעיקר מטעם "המחלקה לגנטיקה של המין האנושי" מאוניברסיטת האיים הבלאריים שקבעו כי בני ובנות הקהילה קשורים גנטית הן מבחינת כרומוזום Y והן מבחינת דנ"א מיטוכונדריאלי ליהודי המזרח התיכון ואף ליהודי אשכנז ויהדות צפון אפריקה.
עוד נמצא כי קהילת הצ'ואטה חולקים מחלה גנטית בשם "קדחת ים תיכונית משפחתית" עם בני יהדות ספרד ואף עודף בברזל שייחודי לקהילה זו.
הרב ניסים קרליץ הכיר בבני קהילת הצ'ואטה כזרע ישראל ופסק כי עליהם לעבור השבה ליהדות במידה ורוצים להיות מוכרים כיהודים מבחינה הלכתית, מה שיקנה להם לעלות לישראל מכורח חוק השבות.
כך היה גם הדבר מצד הרב הראשי האשכנזי לישראל, יונה מצגר, שבביקורו באי מיורקה הסכים עם רב הקהילה היהודית המודרנית במיורקה, שאול פריברג, כי לאור האנדוגמיה של בני ובנות הקהילה הרי שהם יהודים לפי ההלכה שכן אמהותיהם הקדומות משני צדי המשפחה היו יהודיות מומרות.
לדברי עינת טלמון שראיינה את ד"ר שולמית הלוי, רבים מבין האנוסים בכלל והצ'ואטס בפרט המבקשים לחזור ליהדותם נדחים על ידי גופים אורתודוקסיים שמבקשים מהם לחיות ברמת דתיות קשוחה שאין לה חפיפה עם רמת האדיקות הדתית שהייתה נהוגה ביהדות שאותה קיימו אבותיהם.
נכון ל-15 בספטמבר 2016 מעטים מבין בני הקהילה עברו שיבה ליהדות ועלו לארץ ישראל.
אחד מבני הקהילה, ניסן בן אברהם (נולד כ"ניקולאו אגילו"), עלה לארץ כבר בשנת תשל"ח (1977) ואף הוסמך לרבנות בשנת תשנ"א (1991) ובמשך שש שנים קדם שיעורי הכרה במורשתם היהודית לבני ובנות הקהילה תחת חסות הארגון "שבי ישראל" בעיר פלמה דה מיורקה, אם כי כעת נאלץ ללמד אותם בשיעורים און-ליין.
צ'ובאד (בהונגרית: Csobád) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
צ'ובאד נמצא כ-25 קילומטרים צפונית-מזרחית למישקולץ', בעמק הרנאד.
היישובים הגובלים ישירות הם: איננץ' מצפון מזרח, הרנדאנדריאש ממזרח, פלשודובז'ה מדרום מזרח, הרנדקרש מדרום, קישיניצ' מדרום מערב, ו-לה, מצפון מערב.
הרחוב הראשי של הכפר הוא חלק מכביש ראשי 3. קו הרכבת מישקולץ–הידאשנמטי מגיע לכפר, בקצה הדרום-מזרחי שלו.
השם Csobád הופיע לראשונה בשנת 1323 על שם אדם מלכותי.
בשנת 1329 כבר הייתה ביישוב כנסייה, וגם הכומר של הכנסייה שלה הוזכר באמנה.
בשנת 1332, לפי פנקס המעשרות לאפיפיור נמצא שהכומר המקומי שילם מעשר אפיפיור של 12 גראים.
היישוב המקורי שכן ליד נהר הרנאד, אך עקב שיטפונות תכופים עברו התושבים לקרקע גבוהה יותר.
צ'ובאי (בהונגרית: Csobaj) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
אוכלוסיית צ'ובאי קטנה משמעותית מ-821 תושבים בשנת 1990 עד 656 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-20%).
וילמוש סירמאי (במקור זיסמן, 1890 – 1944) היה שחקן תיאטרון ושחקן קולנוע יהודי-הונגרי שנספה בשואה.
צ'ו מין-סון (בקוריאנית: 조민선; באנגלית: Cho Min-sun; נולדה ב-21 במרץ 1972) היא ג'ודוקא עבר דרום-קוריאנית, האלופה האולימפית מאטלנטה 1996.
צ'ו השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 1996 ו-2000. באטלנטה 1996 היא זכתה במדליית זהב.
בסיבוב הראשון היא ניצחה את רוזיקליה קמפוס הברזילאית, בשמינית הגמר היא ניצחה את שיאנבו וואנג הסינית וברבע הגמר היא ניצחה את דולסה פינייה.
בחצי הגמר צ'ו ניצחה את קלאודיה סווירס ההולנדית ובגמר גברה על אנטה שצ'פנסקה הפולנית.
באולימפיאדת סידני 2000 צ'ו זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג.
היא התחילה בשלב שמינית הגמר בו ניצחה בניקוד יוקו את אילניה סקפין לאחר תרגיל אוקורי-אשי-בראי.
ברבע הגמר צ'ו ניצחה באיפון את יוליה קוזינה הרוסייה לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח.
בשלב חצי הגמר היא הפסידה ביוקו לסיבליס וראנס הקובנית ונשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה בניקוד ווזארי על אולה ורברוק הבלגית לאחר תרגיל טאני-אוטושי.
צ'ו מחזיקה בארבע מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות זהב (1993 ו-1995) ושתי מדליות ארד (1989 ו-1997).
במשחקי אסיה היא זכתה בשתי מדליות, מדליית כסף (1994) ומדליית ארד (1990).
במהלך הקריירה צ'ו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי בהן מדליות זהב בטורנירי יפן וצרפת היוקרתיים.
לאחר אולימפיאדת סידני 2000 היא פרשה מג'ודו תחרותי.
לאחר פרישתה היא נמנתה להיות שופטת בתחרויות ג'ודו בסבב העולמי ובשנת 2018 היא נכנסה להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
הוא שימש גם כמפקד הצבאי של המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און.
צ'ו נולד בנפת סינצ'ון שבמחוז דרום חוונגהא בדרום 15 בינואר 1950 כבן של צ'ו היון, שכיהן כשר ההגנה של צפון קוריאה משנת 1968 עד 1976. הוא התגייס לשירות בכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית בשנת 1967 וסיים את לימודיו באוניברסיטת קים איל-סונג כמומחה פוליטי וכלכלי.
בשנות השמונים הוא היה חבר מוביל בליגת הנוער העובדת הסוציאליסטית, בהיותו סגן יו"ר שלה משנת 1981 ויו"ר משנת 1986. בשנת 1986 הוא נבחר גם לסגנו של ועידת העם העליונה, חבר הנשיאות שלה, וחבר מן המניין בוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה.
בשנות ה-90 הוא גם הוביל את התאחדות הכדורגל של קוריאה הצפונית ואת איגוד הטקוונדו לנוער קוריאני.
הוא זכה בתואר גיבור קוריאה הצפונית בשנת 1993. הוא הוחלף כמזכיר הראשון של ליגת הנוער על ידי ראי איל-חוואן בישיבת המליאה ה-14 של מרכז הליגה (ינואר 1998), רשמית "בגלל מחלתו".
זה היה למעשה בגלל שביקורות מפלגה שגרתיות מצאו שהוא מוכר גרוטאות מתכת לקונים זרים ללא אישור רשמי.
הוא עמד בפני הוצאה להורג אך קים קיונג-הוי, אחותו של המנהיג דאז קים ג'ונג-איל, התערבה כדי להציל את חייו.
כמו כן מונה למזכיר לענייני צבא.
צ'ו לא זכה להתייחסות ציבורית מיוחדת עד מותו של המזכיר הכללי קים ג'ונג איל בדצמבר 2011. צ'ו נתפס אז כאיש מפתח בהבטחת שלטונו של קים ג'ונג און.
צ'ו, הנחשב לבני טיפוח של ג'אנג סונג-טאק, נראה כחלק מתוכניתו של קים ג'ונג און להחזיר את שליטת המפלגה על הצבא לאחר שההפך על ידי קים ג'ונג איל, במיוחד לאחר פיטורו סגן מרשל ריא יונג הו.
למעשה, לצ'ו אין רקע צבאי חזק ונראה שהוא תמך בהעסקת חיילים לבניית מתקנים אזרחיים.
הצ'וסון אילבו מדווח כי גורם דיפלומטי אמר כי צ'ו ממנה את חברי ליגת הנוער הסוציאליסטית לתפקידים צבאיים מרכזיים ו"השתלט על עסקים שונים המנוהלים על ידי הצבא, מאבדים אמון ונאמנות בקרב החיילים.
"הבדיקות של צ'ו הן היחידות כאלה, מלבד זה של קים ג'ונג און וראש הממשלה, המדווחים בפריסה ארצית על ידי כלי תקשורת ממלכתיים.
זה יהיה בד בבד עם הרדתו של היון יונג-צ'ול לאותה דרגה והסרתו של קים ג'ונג-גאק כשר הביטחון, ועשוי להיות תוצאה של חוסר שביעות הרצון הגובר של הצבא החזק מעל כהונתו של צ'ו.
צ'ו נראה ללא הסבר כשהוא לובש שוב את סמלי המשנה של המשנה למרשל בפגישה בפברואר 2013 והפך לשליח המיוחד של קים ג'ונג און לשותף האסטרטגי סין.
בתחילת 2014 נעדר צ'ו באופן ניכר ממספר אירועים ציבוריים בהם הוא בדרך כלל ישתתף עם המנהיג הבכיר.
במרץ 2014 דווח כי צ'ו נכלא ונחקר.
צ'ו נראה לאחר מכן בציבור בהליכה ברפיון.
הוא מונה לסגן יו"ר ועדת ההגנה הלאומית באפריל 2014, וככל הנראה חיזק את תפקידו מספר 2, אך במקומו הוחלף סגן מרשל האוואנג פיונג.
מאז אפריל 2019 משמש כנשיא נשיאות אספת העם העליונה, תפקיד המקביל לראש המדינה.
במסגרת תפקיד זה הוא מקבל נציגים דיפלומטיים בקוריאה הצפונית.
צ'ובוטיזאורוס (שם מדעי: Chubutisaurus; משמעות השם: "לטאת צ'ובוט") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מענף הטיטאנוזאורים, שחי במשך הקרטיקון התחתון במשך האלביאן.
דינוזאור זה התגלה בתצורת סרו ברקינו שבצ'ובוט, ארגנטינה ומכאן שמו.
הוא תואר למדע בידי החוקר חיימה דל קורו ב-1975 והוערך שגילו 110 מיליון שנה.
הצ'ובוטיזאורוס היה זאורופוד גדול ואורך עצם הירך שלו הגיעה לאורך 168 סנטימטרים.
ממדי גופו הגיעו לאורך של 18 מטרים ומשקל של 20 טונות על פי גרגורי ס.
פאול בעוד החוקר תומאס ר.
הולץ הבן העריך שהגיע לאורך 23 מטרים.
הוא היה בעל צוואר ארוך ויכל להגיע בקלות לצמרות עצים גבוהים כמו מיני מחטניים שכיסו את ארגנטינה הקדומה ואותם לעס בעזרת שיניו המרובעות והקשיחות.
לא כל החוקרים רואים בסוג זה טיטאנוזאור אמיתי וחלקם משייכים אותו לקבוצה הגדולה יותר, סומפוספונדילי.
מחוז צ'ובה הוא מחוז מנהלי בחלק הצפוני של בוטסואנה, שהמטה שלו נמצא בעיירה קסאנה.
בשנת 2001 המחוז מוזג עם מחוז נגאמילנד, ועד שנת 2006 המחוז חלק עם מחוז נגאמילנד את המועצה המחוזית הצפון-מערבית בשלטון במקומי.
בשנת 2008 המחוז הפך למחוז עצמאי.
הפארק הלאומי צ'ובה נמצא במחוז.
נכון לשנת 2011, סך אוכלוסיית המחוז הייתה 23,347 תושבים לעומת 18,258 תושבים בשנת 2001. קצב גידול האוכלוסייה במהלך העשור היה 2.49% בשנה.
המספר הכולל של התושבים שעבדו היה 12,059 תושבים שהתפלגו ל-6,113 גברים ו-5,947 נשים, כאשר רובם עבדו במנהל ציבורי.
הפארק הלאומי צ'ובה, הוא הפארק הלאומי השני בגודלו במדינה והוא מהווה את עיקר האטרקציות התיירותיות במחוז.
בפארק הלאומי צ'ובה יש את אוכלוסיית הפילים הגדולה ביותר באפריקה.
המחוז חולק את הגבול הבינלאומי של המדינה עם נמיביה וזמביה בצפון, זימבבואה במזרח ועם המחוז נגאמילנד הנמצא בגבול הצפון-מערבי של המדינה.
המחוז מורכב מתשעה כפרים, כשהעיירה קסאנה היא המרכז העירוני היחיד במחוז.
הפארק הלאומי צ'ובה, הוא הפארק הלאומי השני בגודלו במדינה והוא מהווה את עיקר האטרקציות התיירותיות במחוז מתוך 7 הקיימות בו.
רוב בוטסואנה יושבת על רמה שולחנית בגובה 1013 מטרים בממוצע.
הגובה הממוצע של האזור בו שוכן המחוז עומד על 915 מטרים מעל גובה פני הים.
סוג הצמחייה הוא צמחיית סוואנה, עם עשבים גבוהים, שיחים ועצים.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על כ-650 מילימטרים, רוב המשקעים יורדים בעונת הקיץ מנובמבר עד מאי.
רוב הנהרות באזור הם עונתיים, כאשר נהר צ'ובה זורם כל השנה והוא המועד ביותר לשיטפונות.
הפארק הלאומי צ'ובה בעל אוכלוסיית הפילים הגדולה ביותר באפריקה.
המחוז חולק את הגבול הבינלאומי של בוטסואנה עם נמיביה וזמביה בצפון, זימבבואה במזרח, ויש לו גבול עם מחוז נגאמילנד, המחוז הצפון-מערבי של המדינה.
בנקודה הצפונית ביותר במחוז שוכנת העיירה הבודדה במחוז, קסאנה, השוכנת על הגדה הדרומית של הנהר צ'ובה (אנ'), בנקודת המפגש עם הנהר קוונדו (אנ').
רוחב נהר צ'ובה באזור העיירה הוא 300-200 מטרים והוא מהווה את הגבול בין בוטסואנה ונמיביה בצמוד לרצועת קפריבי שבנמיביה.
האי אימפלילה הנמצא בנהר ושייך לנמיביה נמצא מול העיירה ליד הגדה הצפונית של הנהר.
מול האי נמצא מעבר הגבול לנמיביה וניתן לחצות את הנהר לנמיביה, במעבורת נוסעים.
כ-5 קילומטרים ממזרח לעיירה נמצא הכפר קזונגולה, שבו נפגשים הנהרות צ'ובה והנהר זמבזי.
במפגש הנהרות הזה במרחק 1.6 קילומטר ליד הכפר קזונגולה נמצא מערב הגבול בין בוטסואנה וזמביה.
המעבר נמצא על גשר קזונגולה (אנ') המתחבר לעיירה לקזונגולה (אנ') שבזמביה שנמצאת בגדה הצפונית של הנהר זמבזי.
בסמוך לגשר בגדה הדרומית של הנהר בשטחה של בוטסואנה נמצא מעבר גבול שני המהווה את המעבר לזימבבואה.
ממעבר גבול זה ניתן להגיע למפלי ויקטוריה הנמצאים במרחק 70 קילומטרים לכיוון מזרח ממעבר הגבול.
העיירה קסאנה נמצאת בקצה הצפוני של הכביש המהיר (כביש אספלט) פרנסיסטאון - גאבורונה שהוא עורק תנועה ארצי בין דרום ומרכז אפריקה.
במיוחד למשאיות כבדות המוגבלות בגלל מגבלות משקל לעבור על גשר מפלי ויקטוריה.
מקסאנה יוצא גם כביש מפותח לכיוון מערב עד לגבול נמיביה.
במרחק 51 קילומטרים ממעבר הגבול, בנמיביה, נמצאת העיירה נגומה.
ישנן במחוז מספר קבוצות אתניות.
הקבוצה האתנית בסובייה, הקבוצה האתנית בטוואנה הם חקלאים עובדי אדמה ובני הקבוצה בסארווה הסבו עצמם מצייד וליקוט לחקלאות ועבודת האדמה.
בקסאנה יש מספר קבוצות אתניות שהגיעו לאזור תוך חיפוש אחר תעסוקה.
נכון לשנת 2011, סך אוכלוסיית המחוז הייתה 23,347 תושבים לעומת 18,258 בשנת 2001. קצב גידול האוכלוסייה במהלך העשור היה 2.49% בשנה.
האוכלוסייה במחוז היוותה 1.15% אחוז מכלל האוכלוסייה במדינה.
התפלגות האוכלוסייה לפי תעסוקה הייתה בשנת 2011 כלהלן: 943 בעלי מלאכה, 573 פקידים, 2,053 אנשים שעבדו במקצוע יסודי, 186 מחוקקים ומנהלים, 1,083 עובדי מפעלים מפעילי מכונות ומרכיבים.
243 עובדי חקלאות ובעלי מקצוע הקשורים לחקלאות.
296 טכנאים ואנשי מקצוע קשורים, כך שכוח העבודה הכולל עמד על 6,888 מעוסקים.
נכון לשנת 2011, היו בסך הכל 11 בתי ספר במחוז, מתוכם 1.70% בתי ספר פרטיים.
מספר התלמידים הכולל בבתי הספר של המחוז עמד על 3,217 תלמידים ואילו בבתי הספר הפרטיים היה מספרם 64 בלבד.
מספר התלמידים הכולל שנרשמו ללמודים במחוז עמד על 3,281 מתוכם 1,587 תלמידות ו-1,694 תלמידים.
המספר הכולל של המורים המוסמכים היה 154, מתוכם 98 מורות ו-56 מורים.
היו כ-16 מורים זמניים, 6 גברים ו-22 נשים.
היה מורה אחד לא מיומן במחוז.
במפקד האוכלוסין לשנת 2006, נמצא ש-1,260 תושבים עסקו בחקלאות, 322 בבינוי, 236 בחינוך, 76 בחשמל ומים, 95 בפיננסים, 70 בנציגות חוץ, 236 בבריאות, 510 במלונות ומסעדות, 314 בתעשייה, 107 בעסקים פרטיים ומשקי בית, 1,743 במנהל ציבורי, 194 בנדל"ן, 185 בתחבורה ותקשורת ו-681 במסחר סיטונאי וקמעוני.
המספר הכולל של התושבים שהיו מועסקים עמד על 12,059 תושבים שהתפלגו ל-6,113 גברים ו-5,947 נשים.
בוטסואנה קיבלה עצמאות מהבריטים ב-1966 והתאימה את מסגרת הממשל הקולוניאלית כדי ליצור את המנהל המחוזי שלה.
המחוז מנוהל על ידי הנהלת מחוז ומועצה מחוזית אשר אחראים על המנהל המקומי.
המדיניות של המנהל המקומי נקבעת על ידי משרד השלטון המקומי.
הפעילויות העיקריות של המועצה הן, המנהל השבטי, פיתוח אזורים מרוחקים וממשל מקומי.
סמכויות הביצוע של המועצה נתונות לנציב שמונה על ידי השלטון המרכזי.
אגף השירותים הטכניים של מחלקת השלטון המקומי אחראי לפיתוח כבישים, תשתיות בכפרים כמו אספקת מים, בתי ספר ומתקני פנאי.
כל צוות המנהל המקומי למעט המנהל המחוזי נבחר על ידי השלטון המקומי המאוחד (ULGS) ומשרד השלטון המקומי אחראי על הכשרתם, פריסתם ופיתוח הקריירה שלהם.
מחוז צ'ובה הוקם במהלך יולי 2008.
האקלים במחוז הוא סוב-טרופי, מתמתן עם העלייה בגובה.
העונה החמה והגשומה נמשכת מנובמבר עד מרץ והעונה היבשה ארוכה מאפריל עד אוקטובר, שבתוכה ישנה תקופה קרירה ממאי עד אוגוסט.
צ'ו יאנג-ווק (בקוריאנית: 조영욱; נולד ב-5 בפברואר 1999 בסיאול שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סיאול מליגת העל הדרום קוריאנית ובנבחרת קוריאה הדרומית.
צ'ו החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סיאול במסגרת ליגת העל הדרום קוריאנית החל משנת 2018.
ב-21 בינואר 2022 ערך צ'ו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 4-0 על נבחרת מולדובה במשחק ידידות.
צ'ו יו-מין (בקוריאנית: 조유민; נולד ב-17 בנובמבר 1996 בקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת שארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת קוריאה הדרומית.
צ'ו החל את הקריירה המקצוענית שלו בסוואן מליגת המשנה הדרום קוריאנית.
הוא שיחק עם המועדון גם בליגת העל הדרום קוריאנית.
בסך הכל ערך 112 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-10 בינואר 2022 חתם צ'ו בטג'אן האנה סיטיזנס מליגת המשנה הדרום קוריאנית.
ב-20 ביולי 2022 ערך צ'ו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 0–3 על נבחרת סין במסגרת אליפות מזרח אסיה .
צ'ו גיו-סונג (בקוריאנית: 조규성; נולד ב-25 בינואר 1998 באנסאן שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מיידטלנד מליגת העל הדנית ובנבחרת קוריאה הדרומית.
צ'ו החל את הקריירה המקצוענית שלו באניאנג מליגת המשנה הדרום קוריאנית.
הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 14 שערים.
ב-29 בינואר 2020 חתם צ'ו בג'ונבוק יונדאי מוטורס מליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית.
ב-8 במרץ 2021 הושאל צ'ו לגימצ'ון סנגמו, במדיה ערך 48 הופעות ליגה והבקיע 21 שערים במסגרת ליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית וליגת המשנה הדרום קוריאנית.
ב-11 ביולי 2023 חתם לחמש שנים במיידטלנד הדנית.
ב-7 בספטמבר 2021 ערך צ'ו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 0–1 על נבחרת לבנון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-15 בינואר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–5 על נבחרת איסלנד במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר מונדיאל 2022. ב-28 בנובמבר 2022 הבקיע צמד שערים בהפסד 2–3 לנבחרת גאנה במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
צ'ואן הא (נולד ב-1972) הוא ביולוג כימי אמריקאי ממוצא סיני, פרופסור מצטיין על שם ג'ון טי וילסון באוניברסיטת שיקגו וחוקר של המכון הרפואי הווארד יוז.
הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בגילוי ופענוח מתילציה של RNA הפיך בוויסות ביטוי גנים לאחר שעתוק.
הא סיים את לימודיו באוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין בשנת 1994 עם תואר ראשון בכימיה.
לאחר הדוקטורט שלו בהכשרה תחת סטיבן ג'יי ליפארד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, הוא עבד תחת גרגורי ל.
ורדין כעמית פוסט-דוקטורט של דיימון רוניון באוניברסיטת הרווארד.
הוא הפך לחבר סגל במחלקה לכימיה באוניברסיטת שיקגו בשנת 2002.
בשנת 2010, הוא הציע ששינויים ב-RNA יכולים להיות הפיכים ועשויים להיות להם תפקידים רגולטוריים מקבילים לשינויים הפיכים של DNA וחלבונים.
הוא ועמיתיו גילו לאחר מכן את ה-RNA demethylase הראשון שהופך באופן חמצוני את המתילציה של N6-methyladenosin ב-RNA שליח יונקים (mRNA) בשנת 2011. קיומו של m6A ב-mRNA התגלה ב-1974 הן ב-mRNA איקריוטי והן ב-mRNA; עם זאת, המשמעות הביולוגית והתפקיד התפקודי לא היו ידועים לפני עבודתו.
מתילציה זו היא השינוי הפנימי הנפוץ ביותר ב-mRNA של יונקים.
בשנת 2012, שני מחקרים בלתי תלויים דיווחו על מיפוי של m6A בתאים ורקמות יונקים, שחושפים דפוס תפוצה ייחודי.
הוא ועמיתיו לעבודה זיהו ואפיינו את חלבוני הקורא הישיר עבור m6A, אשר משפיעים על היציבות ויעילות התרגום של m6 A-modified mRNA, ומבהירים את התפקידים התפקודיים של מתילציה של mRNA.
הקבוצה שלו גם טיהרה את קומפלקס המתילטרנספראז שמתווך מתילציה זו.
2005: פרס בקמן לחוקרים צעירים
2017: פרס פול מרקס לחקר הסרטן
2019: הרצאות בביולוגיה כימית של ACS
צ'ובה אמצ'י אקפום הוא כדורגלן אנגלי-ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת איפסוויץ' טאון מהצ'מפיונשיפ בהשאלה מאייאקס.
אקפום גדל במחלקת הנוער של ארסנל ושיחק בקריירה המקצוענית שלו בקבוצות ארסנל, ברנטפורד, קובנטרי סיטי, נוטינגהאם פורסט, האל סיטי, ברייטון אנד הוב אלביון, סנט טרוידן, פאוק סלוניקי ומידלסברו.
את עונת 2022/2023 במדי מידלסברו סיים כמלך השערים של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, עם 28 שערי ליגה ב-40 הופעות.
ב-16 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים באייאקס מליגת העל ההולנדית.
ב-2 בפברואר 2025 הושאל לליל עד לסוף העונה.
ב-11 באוגוסט 2025 הושאל לעונה אחת לאיפסוויץ' טאון.
"צ'ובצ'יק" הוא שיר רוסי עממי שמקורו בתת-תרבות הפשע.
הוא בוצע על ידי זמרים רוסיים מפורסמים רבים ברוסיה ובפזורה הרוסית, כשהגרסה המפורסמת ביותר ככל הנראה היא של הזמר פיוטר לשצ'נקו.
זהו שיר על פושע פרוע בעל צ'ובצ'יק (תלתל בלורית או קווצת שיער בקדמת הראש) שנשלח למחנה עבודה בסיביר.
ניתן להסיק את הזמן המשוער של מקור השיר מהעובדה שהוא מזכיר את משפט המושבעים, שהתקיים ברוסיה משנת 1866 עד המהפכה הרוסית של 1917.
מבצעים בולטים של השיר הרוסי
מוניה סרברוף (זמר בריטון יהודי יליד קישינב), 1927
דוד מדוף (זמר טנור יהודי יליד אוקראינה), שנות ה-20
יורי מורפסי (זמר אופרה רוסי יליד יוון), 1930
פיוטר לשצ'נקו (זמר מפורסם ממוצא אוקראיני-צועני), 1931
וילי טוקארב (זמר רוסי-אמריקאי יליד צפון קווקז), 1983
מריה ת'ורגבסקי ודן וינר (זמרים-שחקנים תושבי שווייץ), 1994
ז'אנה ביצ'בסקאיה (זמרת ומוזיקאית פולק רסייב), 2002
פלאגיה וגאריק סוקצ'וב (זמרים רוסיים), 2007
ויקטור קורוליוב (זמר וכותב שירים רוסי המתמחה בז'אנר מוזיקת השאנסונים הרוסי), 2011
המשורר יעקב אורלנד כתב ללחן השיר מילים בעברית שאינן תרגום, וקרא לו בשם "נגני גיטרה".
המחבר והמתרגם התל אביבי, אברהם שלונסקי, כתב אף מילים ללחן זה, וקרא לו "עכו ארץ ישראל".
צ'אטון הוא כפר קטן בהמפשייר שבאנגליה קרוב לעיר אלטון.
בשנת 2000 מנתה אוכלוסיית צ'אטון כ-380 איש.
עיקר פרסומו של הכפר בא לו מכך שהסופרת ג'יין אוסטן גרה בו עם אמה ואחותה קסנדרה משנת 1809 עד מאי 1817. אז עברה לווינצ'סטר בגלל מחלתה, ושם חייתה עד מותה ב-18 ביולי 1817. אוסטן כתבה כמה מספריה בצ'אטון, וביתה משמש כיום מוזיאון.
בין הרהיטים שנותרו בבית פסנתר קלמנטי, ומכתבה וכוננית המכילות כמה מיצירותיה.
הגנרל בדימוס צ'ולנונט סוריוד (בתאית: สุรยุทธ์ จุลานนท์; נולד ב-28 באוגוסט 1943), ראש הממשלה הזמני של תאילנד ומפקד צבא תאילנד לשעבר.
ב-40 שנות הקריירה הצבאית שלו, נתפס סוראיוד כמפקד יעיל וישר, וזכה לשבחים רבים על תפקודו כמפקד הצבא.
עם פרישתו מהצבא בשנת 2003, מונה כחבר המועצה המייעצת למלך תאילנד.
סוראיוד נחשב כמקורב לגורמים בצבא ארצות הברית, שהרבו לשבח את תפקודו.
עם שחרורו מהצבא, הצטרף סוראיוד, בודהיסט אדוק, למנזר בודהיסטי, ושהה במקום למשך תקופה מסוימת.
בעבר הכריז כי אין בכוונתו להיכנס ל"ביצה הפוליטית", אולם כאמור, לבסוף עשה זאת.
סוריוד נבחר על ידי השבועון "טיים" ל"גיבור של אסיה", בשל היותו חייל מקצועי המעוניין ברפורמות.
הוא נתפס בארצו כאיש הגון ובעל כישורים מוכחים.
מיד לאחר השבעתו אמר סוריוד כי ממשלתו החדשה תתמקד ברווחתם של האזרחים.
נהר הצ'וֹלוֹכּי (בגאורגית: ჩოლოქი) הוא נהר בגאורגיה שמהווה את הגבול בין הרפובליקה האוטונומית אג'ריה ומחוז גוריה.
במהלך זמן מה במאה ה-19 הוא היווה את הגבול בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית.
מקור שם הנהר הוא כפי הנראה מהמילה טורקית "çöllük" שפירושו "יבש" או "רדוד".
הנהר זורם בגבול שבין אג'ריה וגוריה לפאתי כובולתי.
10 ק"מ צפונית לעיר נשפך לצ'ולוכי נהר אוצ'חאמורי.
הנהר נשפך בסופו של דבר לים השחור כשהוא מתמזג עם שפך נהר נטאנבי.
במהלך מלחמת קרים, ב-4 ביוני 1854, הובילו, 13,000 חיילים של יחידות האימפריה הרוסית, שהיו ברובן מורכבות מגאורגים, תחת פיקודו של איוון מלחזוביץ' אנדרוניקוב, את הצבא העות'מאני שהיה מורכב מ-35,000 החיילים בראשות סינאן פאשה, לצידו השמאלי של נהר הצ'ולוכי, והנחילו להם תבוסה.
בסוף הניצחון הצבאי הוענק לאנדרוניקוב עיטור אלכסנדר נבסקי.
התרחשות היסטורית נוספת התרחשה ב-16 באפריל 1918, כאשר המשמר הלאומי הגאורגי, תחת פיקודו של גיאורגי מזניאשווילי, מנע פלישה של כוחות עות'מאניים לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.
הגשר על נהר הצ'ולוכי, שנמצא על הדרך הראשית המחברת בין אג'ריה לבין יתר גאורגיה, פוצץ ב-2 במאי 2004 בהוראת המנהיגות הגולה של אג'ריה בראשות אסלן אבשידזה, כאשר הוא קרא להחלטה להפציץ את הגשר שנמצא בנפת כובולתי .
צ'וֹחָה (בגאורגית: ჩოხა, באדיגית: Шыохь Цые, שוואח ציה, באזרית: Çerkezi çuxa, ברוסית: Черкеска, צ'רקסקה) הוא הלבוש הלאומי של הגברים הגאורגיים, שהיה בשימוש בגאורגיה מהמאה התשיעית ועד לשנות ה-20 של המאה ה-20.
פונטית משמשת המילה "צ'וחה" בקווקז ובמזרח אירופה במשמעות "לבוש גבר".
מקור המילה מהשפה הטורקית והפרסית, "צ'וחה" בשפות הטורקיות והפרסיות פירושה "בד".
האזרים קוראים ללבוש "צ'רקזי צ'וחה", הרוסים קוראים לה "צ'רקסקה", דבר המרמז על מוצאו של הלבוש, הצ'רקסים.
הצ'וחה או הלבוש הלאומי הגאורגי, נחשב כלבוש הלאומי של רוב תושבי הקווקז.
במבנה שלו הוא צר במותניים ורחב בחלקו התחתון.
בחלקים שונים בקווקז קיים גם צ'וחה לנשים.
בסוף המאה השמונה עשרה ותחילת המאה התשע עשרה היו שלושה סוגי צ'וחה: חבסורולי צ'וחה, כארתלי-קאחתי צ'וחה והצ'וחה ביתר הקווקז.
חבסורולי צ'וחה - הצ'וחה החבסורי
"חֶבסוּרוּלי צ'וֹחה" ("הצ'וחה של חבסורתי") הוא הצ'וחה שהיה נהוג ללבוש במחוז ההיסטורי חבסורתי, ששוכנת בהרי הקווקז הגדול.
הצ'וחה של חבסורתי נחשב לקרוב ביותר לגרסת הצ'וחה שהיה נהוג ללבוש בימי הביניים, שהוא בעיקרו קצר ובצורת טרפז.
הצד הקדמי של הצ'וחה עשיר בקישוטים ויש לו חתכים בצדדים, שנמשכים עד למותניים.
הקישוטים על הצ'וחה של חבסורתי כוללים בעיקר צלבים וסמלים.
הצ'וחה של כארתלי-קאחתי הוא ארוך יותר מהצ'וחה של חבסורתי ומעוצב כמשולש על החזה, כך שהבגד הפנימי שנקרא אחַלוּחי גלוי לעין.
החלק התחתון הוא בדרך כלל חתוך בצדדים, ונהוג ללבוש אותם ללא חגורה.
לצ'וחה של כארתלי-קאחתי יש שרוולים ארוכים בדרך כלל בצבעי שחור, אדום כהה וכחול.
הצ'וחה הקווקזי הכללי הוא בעיקרו דומה לצ'וחה של כארתלי-קאחתי, מלבד העובדה שיש לו מקומות לחגירת חגורות (חגורות קליעים) בחזה.
ברוב במקרים מופיעים עיצובים שונים של קליעים.
בשפה הרוסית צ'וחה נקראת צ'רקסקה על פי לבוש הצ'רקסים,ובשפה הצ'רקסית (אדיגית) הלבוש נקרא "שְוָּח צֲיָה" והלבוש של הנשים נקראת "סאיה" (באדיגית: Сае).
סגנון הצ'רקסקה שלו הוא בעל חגורת קליעים מעור שחור המעוטרים מחתיכות בצבע כסף.
תלבושת זו שימשה השראה לכמה מראשוני אגודת השומר שאימצו אותה בשלמותה (כולל פפאחה, כובע פרווה בנוסח רוסי).
הצ'וחה הקווקזי הכללי יכול להיות שחור, אפור, לבן כחול, אדום או חום.
כיום הלבוש משמש לריקודי עם קווקזים או לאירועים מיוחדים למיניהן.
לבושם של יהודי גאורגיה לא נבדל משכניהם ועד לתחילת המאה העשרים לבשו גם יהודי גאורגיה את הלבוש הגאורגי המסורתי.
הצ'וחה היהודי כמו הגאורגי הגיע עד לבירכיים ולא כלל עיטורים כלשהם.
במותניים אבנט עור מקושט עם אבזם כסף.
לרוחב החזה התנוססו שתי חגורות של כיסי כדורים מעוטרות בסרטים.
מתחת ל"צ'וחה" לבשו הגברים חולצה לבנה או שחורה גבוהת צווארון שנקראה "אחַלוּחי", הנרכסת בשורת כפתורים זעירים.
מכנסי-הצמר הרחבים נקראו "שַרוואלי" ונתחבו למגפי העור, כיסוי הראש היה ה"פַּפַּחי", כובע גבוה עשוי מפרווה.
במחצית השנייה של המאה התשע עשרה החלה חדירה הדרגתית של לבוש אירופאי והלבוש המסורתי נדחק לאירועים חגיגיים.
הצ'וחה נחשב ללבוש הלאומי גם של יהודי ההרים שחיו בקווקז, והוא נקרא בפיהם צ'רקסקה.
צ'וֹי הוֹנְגּ-מַן (בקוריאנית 최홍만; ) הוא קיקבוקסר דרום קוריאני.
המתחרה הגדול ביותר בספורט לחימה מקצועי: גובהו 2.18 מטרים ומשקלו 149 קילוגרם.
כעת הוא מתמודד בתחרות K-1.
צ'וי החל להתאגרף בשנת 2005 וב-19 במרץ של אותה שנה נערך הקרב הראשון שלו נגד וקשויו, שהיה מתאבק סומו.
מכיוון שוואקשויו היה חסר ניסיון כקיקבוקסר ניצח צ'וי בנוקאאוט כבר בדקה בשנייה של הסיבוב הראשון.
מאז החל להתפרסם בעולם הלחימה וצבר מעריצים רבים.
הקרב השני שלו נגד אקבונו, לשעבר אלוף סומו, בגובה 1.96 מטר, ובמשקל 235 ק"ג.
צ'וי ניצח גם אותו לאחר שנפל בפעם השלישית.
בקרב הרביעי שלו התמודד נגד טום הווארד, ולאחר מספר סיבובים ניצח צ'וי לאחר מספר מהלומות שהנחית באמצעות ברכיו.
הפסדו הראשון היה לרמי בונזאסקי ב-19 בנובמבר 2005, הוכרע בהכרעת השופטים.
12 ניצחונות 5 הפסדים מתוכם הפסד 1 בנוקאאוט
צ'וגוקו (ביפנית: Chūgoku-chihō - 中国地方, משמעות השם היא 'המדינות המרכזיות') או סאנין סניו הוא חבל ארץ ביפן שנמצא במערב האי הונשו.
החבל מחולק לחמישה מחוזות: הירושימה, אוקיאמה, שימאנה, טוטורי וימאגוצ'י.
החבל גובל בים יפן, באוקיינוס השקט ובחבלים: קיושו וקנסאי.
הערים המרכזיות בחבל הן הערים: הירושימה ואוקיאמה.
צ'ולי זכאי הוא מוזיקאי, פזמונאי ומלחין ישראלי.
זכאי נולד וגדל ברמת גן.
בביתו הייתה מקובלת שירתה של אום כולתום, אך זכאי הושפע רבות גם ממוזיקת הרוק שהייתה פופולרית בשנות ה-70. דרכו המוזיקלית החלה בגיל 14, לאחר שרכש בכספו את הגיטרה הראשונה.
במהלך שירותו הצבאי השתתף זכאי כנגן גיטרה בס בצוות הווי ובידור והופיע בבסיסים רבים ברחבי ישראל.
בשנת 1989 הוציא אלבום סולו בשם "ככה" על טהרת הרוק נ' רול.
בין השירים שבאלבום ניתן למצוא את השיר "עיר הלכה לישון", אשר הגיע במסגרת פסטיבל חיפה למקום השלישי אחרי השירים הידועים "אצל הדודה והדוד" של דני סנדרסון ו"עוף גוזל" של אריק איינשטיין.
לאחר שירותו הצבאי החל זכאי לנגן לפרנסתו בלהקה שהופיע באירועים קטנים ובמקביל הצטרף כגיטריסט ללהקת רוק בשם "Crime" שלימים הפכה ללהקת "ווילד קרוז".
בסוף שנות ה-90 עבד זכאי בתיאטרון הארצי לנוער ברמת אביב כמנהל הצגה.
זכאי החל לכתוב שירים לאמנים לאחר פגישתו עם מפיק שהיה אחראי על הפקת אלבום לזמרת מוג'דה - הילדה הטורקייה.
השיר הראשון שנכתב לאלבום היה "מלאכים".
לאחר שהפקת האלבום לא יצאה לפועל, פנה זכאי בשנת 2000 למעבד המוזיקלי יעקב למאי עם החומרים אותם כתב והלחין, ובשיתוף פעולה ראשון ביניהם עובדו השירים לאלבום "מלאכים" בביצועה של הזמרת רינת בר.
הפריצה הגדולה לעולם הזמר הים-תיכוני החלה כאשר פגש זכאי את המעבד המוזיקלי שי ראובני בתחילת שנת 2005. השניים החלו לעבוד יחד כאשר שירם המשותף הראשון היה "כל הכוח" בביצועו של הזמר קובי פרץ.
זכאי כתב את השיר, וראובני הלחין ועיבד.
בשנת 2007 הקימו זכאי ושי ראובני חברת הפקות משלהם בשם "שי ראובני הפקות".
תחת בית היוצר הופקו בין השנים 2007 ל-2009 מעל 100 שירים המאוגדים ב-9 אלבומים.
בין האמנים להם השניים הפיקו שירים ניתן למצוא את ליאור נרקיס, מושיק עפיה, זהבה בן וכן זמרים צעירים כגון לירן אביב, מאור דניאל, אופיר כהן ועוד.
הדואט "יחד" אותו כתב צ'ולי זכאי עם הזמרת אישתאר והלחין ועיבד שי ראובני, זכה בקטגוריית השיר הים תיכוני הטוב ביותר במסגרת תחרות ה-Big Apple Music Awards בניו יורק.
בשנת 2009, כתב את השיר "מקודשת", עבור הזמרת שרית חדד, שנכלל באלבומה ה-18 מרוץ החיים.
בשנת 2013, כתב את השיר "קול העולם" עבור מרגלית צנעני וזהבה בן.
השיר הפך ללהיט וכבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט.
בשנת 2018 כתב את "צועקת" עבור עדן בן זקן.
ברבעון האחרון לשנת 2019, השיר "את", מתוך אלבומו של אייל גולן-הלב על השולחן, שנכתב והולחן ע" זכאי ואלי קשת, דורג במקום השלישי במצעד שירי העשור.
זכאי נשוי לאוסנת ולהם שלושה ילדים.
צ'וּלה ויסטה היא עיר בדרום מחוז סן דייגו שבדרום מדינת קליפורניה.
העיר שוכנת מעט דרומית לסן דייגו וחיים בה 243,916 תושבים (2010).
היא העיר השנייה בגודלה במחוז סן דייגו אחרי סן דייגו, ה-14 בגודלה במדינת קליפורניה וה-89 בגודלה בארצות הברית.
העיר היא פרוור של סן דייגו ועל כן חלק גדול מתושביה עובדים ומבלים בסן דייגו עצמה.
בשנת 2009 דורגה צ'ולה ויסטה כעיר המשעממת ביותר בארצות הברית על ידי הירחון הכלכלי פורבס.
צ'ולה ויסטה נחשבת לעיר מבוססת.
תרגום השם צ'ולה ויסטה מספרדית הוא 'נוף יפה'.
בשנת 1868 נקנה אזור שומם לא הרחק מהעיר סן דייגו על ידי שני יזמים: האחים פרנק ולוי קימבל.
השניים גילו פוטנציאל באדמה השוממת.
פרנק קימבל היה גם האחראי לסלילת מסילת רכבת סנטה פה לסן דייגו ונשיונל סיטי.
מספר מנהלים בחברת 'מסילת רכבת סנטה פה' הקימו חברה שעסקה בהכשרת הקרקע למגורים.
בכרוזים הם הבטיחו עיר גדולה עם רחובות ושדרות רחבות, דרכים ומסילת רכבת שיחברו אותה לסן דייגו ונשיונל סיטי המשגשגת המרוחקת רק מספר קילומטרים בודדים.
המתיישבים הראשונים רכשו את האדמות בשנות ה-80 של המאה ה-19. הם התחייבו לבנות את ביתם תוך 6 חודשים מיום קבלת האדמה.
בשנת 1888 נבנה 'סכר סוויטווטר' שנועד להביא מים לאזור.
בשנת 1889 10 בתים כבר היו בשלב מתקדם של בניה.
השם ניתן לה על ידי אחד מהמתיישבים הראשונים אשר הציע את השם לחברה שמכרה את הקרקע.
תרגום השם מספרדית 'נוף יפה'.
בשנת 1911 צ'ולה ויסטה הוכרזה רשמית כעיר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחלט לבנות בסיס חיל אוויר אמריקאי ליד צ'ולה ויסטה.
לבניית הבסיס נדרשו כ-9,000 עובדים ועל כן הגיעו הרבה תושבים עם משפחותיהם לגור בצ'ולה ויסטה.
לאחר שנבנה הבסיס נשארו רוב משפחות העובדים בעיר.
צ'ולה ויסטה ממוקמת בדרום מחוז סן דייגו דרומית לערים סן דייגו ונשיונל סיטי.
היא גובלת בנשיונל סיטי בצפון, רנצ'ו דל ריי במזרח, קסטל פארק בדרום ומפרץ סן דייגו במערב.
במהלך השנים האחרונות התפתחה צ'ולה ויסטה לכיוון מזרח.
רוב השכונות החדשות שנבנות, כמו השכונות הישנות, מיועדות לאנשים ממעמד סוציו-אקונומי בינוני ומעלה, ובנוסף נבנות שכונות יוקרה.
צ'וי הונג-הי (בקוריאנית: 최홍희; 9 בנובמבר 1918 – 15 ביוני 2002), המוכר גם כגנרל צ'וי, היה גנרל בצבא קוריאה הדרומית, אמן לחימה, ודמות שנויה במחלוקת בהיסטוריה של אמנות הלחימה הקוריאנית טאקוונדו.
צ'וי נחשב כ"מייסד הטאקוונדו" – בעיקר בידי ארגוני International Taekwon-Do Federation (ITF).
ארגונים אחרים, כמו World Taekwondo Federation (WTF) מתארים את צ'וי כדמות חסרת חשיבות ומגונה בהיסטוריה של הטאקוונדו או שמשמיטים אותו מגרסתם להיסטוריה של הטאקוונדו.
צ'וי נולד ב-9 בנובמבר 1918 ב- Hwa Dae, Myŏngch'ŏn county, בזמן הכיבוש היפני בקוריאה, במה שהוא היום חלק מקוריאה הצפונית.
אביו של צ'וי שלח אותו ללמוד קליגרפיה אצל האן איל דונג, שהיה "מאסטר בטאי קיון, האמנות הקוריאנית העתיקה של לחימה ברגליים
צ'וי נסע ליפן, שם למד אנגלית, מתמטיקה וקראטה.
בקיוטו הוא פגש עמית קוריאני ששם משפחתו קים, שהיה מדריך קראטה ולימד את צ'וי אמנות לחימה זו.
צ'וי גם למד קראטה שוטוקאן תחת הדרכתו של גיצ'ין פונאקושי.
צ'וי הגיע לדרגת דאן 1 בקראטה ב-1939 ולדאן 2 זמן מועט לאחר מכן.
צ'וי נאלץ לשרת בצבא היפני במהלך מלחמת העולם השנייה, אבל היה מעורב במרד והושם במעצר, במהלך הזמן הזה הוא המשיך לתרגל אמנויות לחימה.
בעקבות המלחמה, בינואר 1946, הוסמך צ'וי לסגן משנה בצבא קוריאה.
בשנים 1946–1951 קודם צ'וי לדרגות סגן ואחר-כך לסרן, רב-סרן, סגן-אלוף, אלוף-משנה ותת-אלוף (brigadier general)
צ'וי קודם לדרגת אלוף (major general) בשנת 1954.
צ'וי הצהיר שהוא צירף את המרכיבים של טאי קיון וקראטה כדי ליצור את אמנות הלחימה אותה כינה "טאקוונדו" (태권도) שמשמעה "רגל, יד, אמנות" או " אמנות היד והרגל" וכך היא נקראה ב-11 באפריל 1955.
צ'וי ייסד את הארגון "הו דו קוואן" (Oh Do Kwan) והחזיק בדרגה של כבוד דאן 4 בארגון "צ'ונג דו קוואן" (Chung Do Kwan).
מכיוון שהוא הואשם במרמה, הוסרו דרגותיו בארגון "צ'ונג דו קוואן".
במהלך שנות השישים, צ'וי ונאם טאי הי (Nam Tae Hi), המאסטרים המקוריים של הטאקוונדו קידמו את הטאקוונדו ברחבי העולם ומאז הרבו לסייר ברחבי תבל ולעשות נפשות לאמנות הלחימה.
ארגון ITF זקף לזכות צ'וי את תחילת ההפצה בעולם של הטאקוונדו בכך שחנך מדריכי טאקוונדו ברחבי תבל,
וכתב בספר הלימוד שלו שסגנון הטאקוונדו של ITF הוא הסגנון האותנטי היחידי של טאקוונדו.
צ'וי גם היה המחבר של הספר הראשון להוראת הטאקוונדו בשפה האנגלית, "Taekwon-Do" שפורסם בידי ההוצאה לאור Daeha ב-1965.
במקביל כיהן גם כשגריר קוריאה הדרומית במלזיה בשנים 1962–1965.
ב-1972 צ'וי גלה בקנדה וממשלת קוריאה הדרומית הקימה את World Taekwondo Federation (WTF) ב-1973.
הוא התגורר בטורונטו עד ששב לקוריאה הצפונית ב-2000.
צ'וי הלך לעולמו מסרטן ב-15 ביוני 2002 בפיונגיאנג, קוריאה הצפונית.
הוא מונצח בהיכל התהילה של הטאקוונדו בתארים רבים, ביניהם: "מייסד ונשיא ראשון של פדרציית הטאקוונדו הבינלאומית", ו"מייסד האו דו קוואן".
צ'וי השאיר אחריו אישה, צ'וי ג'ון הי ובן, צ'וי ג'ונג הווא, שתי בנות, סאני ומיון, ומספר נכדים.
צ'ואה נבקה הראשון (בלוגנדה Chwa I Nabakka) היה הקבקה (מלך) השני של ממלכת בוגנדה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-14 אחרי קינטו קאטו.
צ'ואה היה בנם של קינטו קאטו, הקבקה הראשון של בוגנדה ושל נמבי ננטוטטולולו בת שבט נגיה.
הוא עלה לשלטון עם מות אביו והקים את בירת הממלכה בביגו.
צ'ואה נישא לשתי נשים - נאבקיאלה נאקו מנצר פומבה ונקיוולה מנצר נגונגה ממנה נולד בנו אומולנגירה קלימרה.
קלמירה הונס ממלכת בוגנדה לממלכת בוניורו על ידי אביו, שם מצא מפלט אצל דודו, אמוקמה וויניי מבוניורו.
קלמירה ניהל רומן עם אחת מנשות דודו.
בנו מאותה אישה נקרא קימרה והיה למלכה השלישי של בוגנדה.
כהונתו של צ'ואה הייתה רצופה מאבקים פנימיים בין השושלות השונות בממלכה.
לבסוף הוא ויתר על כס המלכות ועבר למגונגה.
תאריך מותו ומקום קבורתו אינם ידועים.
עם ירידתו מהכס עברה הממלכה תקופה של אינטררגנום שבה נאבקו מספר יורשים על השלטון.
תקופה זו תמה בשנת 1374 עם עלייתו לשלטון של קבקה קימרה.
צ'וי יונג-רים (בקוריאנית: 최영림; ) הוא פוליטיקאי צפון קוריאני, כיהן כראש ממשלת קוריאה הצפונית בין ספטמבר 2011 לאפריל 2013 וחבר נשיאות הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה מאז ספטמבר 2010. בנוסף משמש כסגן נשיא נשיאות אספת העם העליונה, הפרלמנט הצפון קוריאני.
צ'וי הצטרף לצבא קוריאה הצפונית ביולי 1950. למד באוניברסיטת קים איל-סונג ואוניברסיטת מוסקבה.
לאחר שהוסמך כמהנדס חשמל, החזיק בתפקידים שונים בשנות ה-50 כולל תפקיד מנהל אגף בוועד המרכזי של המפלגה.
בין 2005 ל-2009 היה המזכיר הכללי של נשיאות אספת העם העליונה.
ב-2009 מונה למזכיר הכללי של הוועד העירוני של פיונגיאנג.
ב-2010 צ'וי החליף את קים יונג-איל בתפקיד ראש ממשלה במושב השני של הפרלמנט.
באפריל 2013 הוחלף בתפקיד על ידי פאק פונג-ג'ו.
צ'וי קיבל את התפקיד סגן נשיא נשיאות אספת העם העליונה.
צ'ודניב (אוקראינית: Чуднів; יידיש: טשודנאוו) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה.
העיר מוזכרת לראשונה במסמכים משנת 1416.
ב-1660, בין התאריכים 27 בספטמבר ל-4 בנובמבר, התנהל במקום קרב צ'ודנוב, אשר היה חלק ממלחמת רוסיה–פולין (1654–1667), והסתיים בניצחון פולני.
בין השנים 1906 - 1908 כיהן בעיר רבי אברהם יהושע השיל טברסקי (צ'ודנוב) כאדמו"ר מלויעב, ולאחר מכן עבר לגור במאזיר.
מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי העיר
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-4,000 יהודים, כמחצית מתושביה.
ב-7 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הוורמאכט, ויהודיה רוכזו בגטו שהוקם בה, בו סבלו מרעב, מחובת ביצוע עבודות כפייה וממעשי התעללות ורצח.
ב-9 בספטמבר 1941 הובלו במשאיות כ-900 מיהודי הגטו שבעיר לבורות ירי בפארק המקומי, שם נרצחו.
ב-16 באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים והשוטרים האוקראינים בבורות סמוכים למעלה מ-1,700 יהודים נוספים מהגטו, תוך קבורת חלק מהילדים בחיים.
ב-21 באוקטובר 1941 חוסל סופית גטו צ'ודניב.
להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר:
צ'ויבלסאן (במונגולית: , Чойбалсан, בעבר נקראה באיין טומאן (Баян Түмэн)) היא העיר הרביעית בגודלה במונגוליה, משמשת כבירת מחוז דורנוד שבמזרח המדינה.
העיר שוכנת על גדות נהר חירלן (Хэрлэн), כ-565 ק"מ מזרחית לאולן בטור.
בשנת 1941 שונה שם העיר לצ'ויבלסאן, על שם הרודן המונגולי הורלוגין צ'ויבלסאן.
מיקום העיר היה על נתיב מסחר במשך מאות שנים.
במאה התשע עשרה הפכה לעיר, ובמאה העשרים הייתה למרכז המסחרי של מזרח מונגוליה.
לאחר הדמוקרטיזציה שנערכה במדינה בשנת 1992, עזבו העובדים הרוסים את העיר, וחלק גדול מכלכלת העיר התמוטט.
מאז, סובלת העיר מאחוזי אבטלה מהגבוהים במדינה.
בשל קרבתה של העיר לאזור בו התרחש קרב חלקין גול, הוקם בה מוזיאון על שם גאורגי ז'וקוב, גיבור הקרב.
את העיר משרת שדה התעופה של צ'ויבלסאן, שדה תעופה צבאי-סובייטי לשעבר, שבו מסלול טיסה יחיד באורך 2,600 מטרים.
משדה התעופה יוצאות טיסות להאי-לאר, מנג'ואולי ואולן בטור.
אל תחנת הרכבת בעיר מגיעה רכבת טראנס-הבאיקל.
האקלים בעיר הוא צחיח למחצה (BSK), החורף קר ויבש מאוד, והקיץ חם ורטוב יותר.
הטמפרטורות קיצוניות אף הן, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שתועדה עמדה על 41.6- מעלות צלזיוס, והגבוהה ביותר עמדה על 41.2 מעלות.
צ'וֹחַטַאוּרי (בגאורגית: ჩოხატაური) היא עיירה במחוז גוריה שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת צ'וחטאורי, שמשתרעת בכל חלקו המזרחי של המחוז.
צ'וחטאורי ממוקמת במישור קולכתי, למרגלות רכס מסחתי שבצפונו של הקווקז הקטן, בגדה הצפונית של הנהר סופסה, בגובה 150 מ' מעל פני הים; בשנת 2014 אוכלוסיית העיירה מנתה 1,815 נפש.
צ'וחטאורי מרוחקת ב-20 קילומטרים מבירת מחוז גוריה, אוזורגתי, שמדרום-מערבהּ.
בצ'וחטאורי עובר הכביש הבין-מחוזי סג'ווחו-כובולתי.
מצד אחד, הכביש מקשר את העיירה עם הכפר סַגַ'ווַחוֹ (מחוז אימרתי) שבמרחק 20 קילומטרים מצפונהּ ובו תחנת רכבת בקו סמטרדיה-בתומי; מצד שני, הכביש מקשר את צ'וחטאורי עם העיר כובולתי שבמרחק 53 קילומטרים מדרום-מערבהּ (במערב אג'ריה, לחוף הים השחור).
בצ'וחטאורי פועלים בית-ספר ציבורי ושני מוזיאונים; בעיירה ישנם מספר מפעלים קטנים.
בצ'וחטאורי פועל מועדון הכדורגל "בַּחמַרוֹ".
קבוצת "בחמרו" צ'וחטאורי משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); האצטדיון של הקבוצה יכול להכיל 2,000 צופים.
צ'ולוטקה (בספרדית: Choluteca) היא בירת מחוז צ'ולוטקה בדרום הונדורס.
העיר, שמשמשת כמרכז האזור הדרומי של הונדורס, שוכנת בקרבת נהר צ'ולוטקה, במרחק של 133 קילומטרים מבירת הונדורס טגוסיגלפה.
העיר נוסדה ב-1535 תחת השם "וייה דה חרס דה לה פרונטרה דה צ'ולוטקה", שקוצר בהמשך לצ'ולוטקה.
צ'ולוטקה קיבלה מעמד של עיר מהקונגרס הלאומי של הונדורס ב-1845.
העיר נפגעה קשות מהוריקן מיטש ב-1998.
צ'ולוטקה היא אחד המקומות המרכזיים היחידים בהונדורס בהם עובר הכביש הפאן-אמריקאי.
צ'ולאמה (ברומנית: Ciulama, בטורקית: çullama) הוא תבשיל רומני מיובא מהמטבח הטורקי.
הצ'ולאמה מבוססת על רוטב לבן עשוי מטיגון קמח ובצל בחמאה או שומן והוספת מי בישול של מיני בשר או חלב.
את הצ'ולאמה מכינים עם פטריות מבושלות או בשר עופות או מיני בשר אחרים, כולל חלקי פנים, כמו כליות.
מקובל להגיש את הצ'ולאמה עם ממליגה.
צ'והוייב (באוקראינית: Чугуїв) היא עיר במחוז חרקיב אוקראינה.
היישוב הוקם על ידי קוזאקים אוקראינים וחיילים רוסים ב-1638 במטרה לשמור על גבולותיה של רוסיה מפני פלישות של שבטים נוודים.
ב-1780 צ'והוייב קיבלה מעמד של עיר.
ב-1897 התגוררו בעיר 12,500 תושבים, מתוכם 86 אחוזים אוקראינים ו-9 אחוזים רוסים.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-30 באוקטובר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-10 בפברואר 1943.
צ'ודץ (בפולנית: Czudec) הוא כפר במחוז סטז'יז'וב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
צ'ודץ נזכר לראשונה בשנת 1185, ובשנת 1427 הוענקו לו זכויות עיר, תוך שנתקיימו בו ירידים שבועיים.
בשנת 1935, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה, ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בכפר כ-380 יהודים, כשליש מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית.
לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים ב-12 בספטמבר 1939, מונה בו יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה.
בסוף 1941 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, וביוני 1942 גורשו כולם לגטו ז'שוב, וממנו למחנות ההשמדה, תוך רצח מספר חולים ונכים בשעת האקציה.
צ'וגיאם טרונגפה היה גורו לבודהיזם טיבטי, אחת הדמויות המשפיעות ביותר על התפתחות הבודהיזם במערב, בעיקר בצפון-אמריקה.
כתב ספרים רבים על הבודהיזם שנמכרו בלמעלה ממיליון עותקים והיה המייסד של אוניברסיטת נרופה בקולורדו, האוניברסיטה הבודהיסטית המוכרת הראשונה בעולם.
טרונגפה נולד במזרח טיבט ב-28 בפברואר 1937. בעקבות המרד שלא צלח נגד השלטון הסיני הקומוניסטי, ברח יחד עם הדלאי לאמה מטיבט בשנת 1959. בשנים 1959–1963 שימש כיועץ בבית ספר בודהיסטי בהודו.
בשנת 1963 נסע ללימודים באוניברסיטת אוקספורד בבריטניה.
בשנת 1967 הקים בסקוטלנד את המנזר הבודהיסטי הראשון במערב, בו למד תקופה קצרה, גם הזמר דייוויד בואי.
בשנת 1970 עבר להתגורר בארצות הברית.
הוא צבר מוניטין כמורה המסוגל להעביר את עקרונות הבודהיזם תוך שילוב השפעות מערביות בצורה בהירה ומובנת לקהל מאזיניו.
בשנת 1974 הקים את מכון נרופה, שהפך מאוחר יותר לאוניברסיטת נרופה, האוניברסיטה הבודהיסטית המוכרת הראשונה בעולם, בעיר בולדר בקולורדו.
בין המורים שלימדו באוניברסיטה היו המשורר אלן גינסברג, הסופר ויליאם ס.
הזמרת הקנדית ג'וני מיטשל שלמדה באוניברסיטה הבודהיסטית הקדישה לטרונגפה את הבית הראשון בשיר "Refuge of the Roads" ("למצוא מקלט בדרכים") שיצא לאור באלבומה בשנת 1976. בשיר כתבה:" 'אהבה, הומור וצניעות', הוא אמר, 'יקלו עליך לשאת את המשא הכבד'."
מתחילת דרכו בארצות הברית עודד טרונגפה את תלמידיו לשלב עם הבודהיזם אמנויות שונות כמו קליגרפיה, טקס התה היפני, תיאטרון, קולנוע, שירה ותחומים נוספים, כמו גם פסיכותרפיה.
בשנת 1983 הקים מנזר בודהיסטי בנובה סקוטיה בקנדה, ובשנת 1986 העביר את מרכז פעילותו הבינלאומית לעיר הליפקס בירתה של נובה סקוטיה.
צ'וט ניאק דהיין (באינדונזית: Cut Nyak Dhien; 1848 - 6 בנובמבר 1908) הייתה מנהיגת כוחות הגרילה האצ'נזים במשך 25 שנים במהלך מלחמת אצ'ה, שהתנהלה בין הכוחות הקולוניאליסטיים של הולנד לבין הסולטנות האצ'ינזית מ-1873 למשך מספר עשורים.
למרות שהמלחמה ריכזה את שליטתה של הולנד באינדונזיה, הניצחון לא היה מוחלט, ומלחמת הגרילה נגדה נמשכה עד שנת 1914, עם התקוממויות עממיות שנמשכו עד תקופת מלחמת העולם השנייה.
ב-1964 ממשלת אינדונזיה העניקה לה את התואר גיבורה לאומית של אינדונזיה.
צ'וט ניאק דהיין נולדה ב-1848 למשפחת אצולה מוסלמית בבנדה אצ'ה.
היא התחנכה בניהול משק בית ובדת, ואז נישאה בשידוך שארגנו עבורה הוריה, עם בן אצולה בשם טאוקו צ'ק אברהים למנגה.
ב-26 במרץ 1873, הולנד הכריזה מלחמה על אצ'ה (שהייתה סולטנות).