tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מנו נבחר על ידי העיתון "מעריב" לאחד מעשרת אנשי הטלוויזיה המשפיעים ביותר בעשור הראשון של שנות ה-2000. העיתון "TheMarker" דירג את מנו במקום הרביעי בהשפעתו על תעשיית המדיה בישראל בשנת 2008 (רשימת 100 המשפיעים) והעיתון "הארץ" דירג אותו במקום העשירי בהשפעתו על חינוך (רשימת 50 המשפיעים בחינוך).
באותה שנה מגזין "פורבס" דירג את מנו במקום ה-37 ברשימת 100 הידוענים החזקים בתעשיית הבידור.
הגיע לגמר, אחד מתוך שלושה2008כל בוקר10פאנליסטבהנחיית אפרת רייטן2008חשופיםHOT3שחקן אורחבתפקיד עצמו2010הישרדות אולסטארס10מתמודד2014שיחת היוםרשתפאנליסטבהנחיית לוסי אהריש2015it girls - איט גילרסהוטמנטור עסקי2020נינג'ה ישראל - VIPקשת 12מתמודד2020מי רוצה להיות מיליונרקשת 12מתמודד
2010-2008 הנחה מנו את התוכנית "כל בוקר" בערוץ 10, לצד מנחים נוספים.
בשנת 2014 שימש כפאנליסט קבוע בתוכנית האקטואליה בהנחיית לוסי אהריש, "שיחת היום" של רשת, המשודרת בערוץ 2.
מנו כותב באופן קבוע במדור הניתוחים של עיתון דה מרקר.
דן מנו מנכ"ל RapNet (רשת הסחר ביהלומים הגדולה בעולם), המכירות הפומביות של Rapaport (גוף הסחר הגדול ביותר ביהלומים בבעלות קודמת בארצות הברית), מחירון היהלומים של Rapaport ושירותי המידע של הקבוצה.
הקים את חברת "גלוסיבוקס", ומכר אותה בנובמבר 2014 ל-Time Out תל אביב.
לאחר מכן גויס לתפקיד סמנכ"ל פיתוח עסקי ושיווק והתקדם למשרת (CRO - Chief Revenue Officer ) בחברת MyHeritage.
מנו הקים את פעילות הדי אנ איי של החברה והביא אותה להכנסות של כ-140 מיליון דולר בשנת 2017. החברה נמכרה ב-600 מיליון דולר לקרן ההשקעות Francisco Partners.
בשנת 2018, לאחר שעזב את MyHeritage, גייס 3.5 מיליון דולר למיזם אותו ייסד בשם REACH.
מנו היה סמנכ"ל בכיר וחבר בהנהלת פריון נטוורק משנת 2019 עד שנת 2025.
בשנת 2009 הצטרף לחברת ההייטק 888 אחזקות במשרדיה בלונדון בה הקים את מותג המשחקים 888games.
מנו נשוי לפולינה יובל ולהם שתי בנות ובן.
דן סממה (22 במאי 1948 – 22 בפברואר 2009) היה עיתונאי ישראלי ומעורכי מבט לחדשות בערוץ הראשון.
סממה נולד בתוניסיה, ועלה ארצה עם משפחתו בדצמבר 1950. אביו, אנדרה סממה, היה עורך עיתון בתוניסיה, מנהל מחלקת החדשות בצרפתית בקול ישראל, כתב ברדיו צרפת וכתב העיתון הצרפתי "לה מונד".
סממה עבד ברשות השידור במשך כ-35 שנה.
הוא הצטרף לטלוויזיה הישראלית בשנת 1972, לאחר שסיים לימודי טלוויזיה בפריז.
בין השאר שימש ככתב לענייני משפט, כתב משטרה, כתב בכנסת וכתב צבאי – תפקיד שאותו מילא בזמן מלחמת לבנון הראשונה.
בשנים שלאחר מכן שימש גם כעורך חדשות, וערך את מהדורות "יומן" ו"מבט".
סממה התפרסם כאשר הביא לראשונה את קולות המחאה של חיילי צה"ל נגד מלחמת לבנון הראשונה.
בכתבת טלוויזיה שהכין, נראו חיילי מילואים שרים למנגינת "רד אלינו אווירון", שיר ילדים שמילותיו הן "רד אלינו אווירון, קח אותנו למרום...".
במקומן של המילים המקוריות, החיילים שרו: .
הכתבה עוררה סערה פוליטית וציבורית, וסימנה את תחילת המחאה נגד מלחמת לבנון.
נוסף על כך, היה סממה הכתב הישראלי הראשון ששידר מפטרה שבירדן, עוד בטרם נחתם הסכם השלום עמה.
בתקופת העלייה הגדולה של יהודי חבר המדינות, היה כתב לענייני עלייה ונשלח לבקר בקהילות היהודיות ברוסיה ובאזרבייג'ן.
בשנים 1985–1984 קיבל חופשה מהטלוויזיה הישראלית על מנת לשמש כשליח קרן היסוד בבריטניה.
בשנת 2003 היה שליח רשות השידור לעיראק בזמן מלחמת המפרץ השנייה.
במהלך שליחותו נעצר על ידי הצבא האמריקאי בחשד לריגול וגורש בחזרה לישראל.
בנוסף לעבודתו ברשות השידור, הוא עסק גם בהוראת עיתונאות ובמתן הרצאות בנושאי תקשורת
ב-2007 פרש מעבודתו ברשות השידור, וב-22 בפברואר 2009 נפטר בגיל 60 כתוצאה מסרטן הריאה.
בתו היא הזמרת אליה סממה.
דן מורי (במקור: דין מורי; נולד ב-8 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
את מרבית הקריירה עשה מורי בקבוצת בני יהודה תל אביב, עימה זכה גם בגביע המדינה.
לזכותו שבע הופעות במדי נבחרת ישראל.
מורי החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, ובגיל 13 עבר למחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב.
ב-13 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול מ.ס.
לקראת סיום עונת 2006/2007 הוא שיחק לראשונה בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 0–2 למכבי חיפה.
בעונת 2007/2008 המשיך לשחק בקבוצת הנוער ושותף במשחקי גביע הטוטו של הקבוצה הבוגרת.
בתחילת עונת 2008/2009, בעקבות העיכוב בהרשמתו של הקולומביאני איבן גארידו, שיחק מורי במשחק הקבוצה הבוגרת נגד מכבי תל אביב, ועד מהרה הפך לשחקן קבוע בהרכב הפותח.
מורי כבש שני שערים בכל המסגרות בעונה זו, והיה שותף להצלחתה של בני יהודה שסיימה במקום החמישי והעפילה למוקדמות הליגה האירופית.
באוגוסט 2012 חתם מורי לשלוש שנים בקבוצת ויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית.
ב-26 בינואר 2014 כבש את שער הבכורה שלו בהולנד, במשחק מול ניימכן.
באוגוסט 2015 סיים את חוזהו ועזב את המועדון.
ב-24 באוקטובר 2015 חזר לקבוצת נעוריו, בני יהודה תל אביב, וחתם בה עד תום עונת 2015/2016, בה ערך 20 הופעות וכבש שער אחד.
ב-13 ביוני 2016 חתם לשלוש עונות בבית"ר ירושלים.
ב-30 ביוני 2016 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0–0 נגד סלובודה טוזלה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
בליגה ערך 29 הופעות בעונת 2016/2017, וב-10 באוגוסט 2017 הודיעה בית"ר ירושלים על שחרורו של מורי מהקבוצה.
ב-23 באוגוסט 2017 חזר שוב לבני יהודה וחתם לשנתיים במועדון.
בעונת 2017/2018 כבש שער אחד ב-24 הופעות, והיה שותף להעפלתה של הקבוצה לפלייאוף העליון.
בעונת 2018/2019 ערך 31 הופעות בליגת העל, העפיל עם הקבוצה שוב לפלייאוף העליון וזכה עמה בגביע המדינה, לאחר ששיחק 120 דקות במשחק הגמר מול מכבי נתניה.
ב-26 ביוני 2019 חתם על חוזה לשנתיים נוספות בבני יהודה, עם אופציה לשנה נוספת.
בסיום עונת 2020/2021 נשר עם בני יהודה תל אביב לליגה הלאומית.
ב-27 בדצמבר 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל, אולם באותו השבוע הצטרף לבית"ר רמת גן מליגה ב'.
בנובמבר 2008 ערך מורי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל.
הוא זומן מספר פעמים לסגל הנבחרת הלאומית של ישראל, ולבסוף ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול צפון אירלנד באוגוסט 2009. במהלך מוקדמות מונדיאל 2014 הוא שותף כשחקן הרכב בשלושה משחקים.
ביולי 2011, לאחר פגישה עם הרב חיים קניבסקי, שינה את שמו הפרטי מדין לדן, משום שדין מסמל משפט ביהדות.
דן סואן (נולד ב-1933) הוא פרופסור לסוציולוגיה, ששימש ראש המחלקה למדעי החברה והרוח באוניברסיטת אריאל.
סואן לימד במשך שנים רבות במכללת עמק יזרעאל אוניברסיטת אריאל וסמינר הקיבוצים.
בספרו "ארץ עברה וזעם", שיצא בשנת 2003, מתאר את החברה הישראלית לאור ארבעה שסעיה המרכזיים כפי שהוא מאבחן אותם.
השסעים הם משבר הזהות, השד העדתי, הקרע בין הדתיים לחילוניים והמחלוקת בין היהודים לערבים.
סואן הוא מייסד ועורכו הראשי של כתב העת "סוגיות חברתיות בישראל" העוסק בסוגיות סוציולוגיות וחברתיות בישראל.
ישראל: ממדינת רווחה לדרוויניזם חברתי: השסע הריבודי בישראל, הוצאת צ'ריקובר, 2005
היסטוריה של השלטון המקומי בעולם - יסודות השלטון המקומי - יחידה 1, האוניברסיטה הפתוחה, 2004
השלטון המקומי במגזר הערבי - יסודות השלטון המקומי - יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, 2004
ארץ עברה וזעם: שסעים וזהות בחברה הישראלית, הוצאת אח, 2003
עדות ובעיות אתניות בישראל, הוצאת בית ברל (עורך), 1998
דן מלר (1933 – 16 באפריל 2024) היה מנתח פלסטי, פסל ופעיל חברתי לקידום חילוניות ואתאיזם.
מלר היה אתאיסט ופעיל במספר מוסדות שעיסוקם ביהדות חילונית והומניסטית.
הוא היה ממקימי עמותת "עלה חופש" (היום עמותת "חופש") ומפלגת אור.
מלר נולד בתל אביב והוא בוגר המחזור השני של תיכון עירוני א'.
לאחר השירות הצבאי כקצין בחטיבת גולני למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, הוסמך כרופא בשנת 1962, התמחה בכירורגיה פלסטית בבית החולים רמב"ם במחלקתו של ברנרד הירשוביץ, ושימש מנתח פלסטי שנים רבות.
בשנותיו האחרונות עסק בייעוץ בתחומי מקצועו, ובעיקר חוות דעת רפואיות לנפגעים, עורכי דין, חברות ביטוח ובתי משפט.
מלר פרסם כ-130 מחקרים מדעיים בנושאים שונים של הכירורגיה הפלסטית.
משנת 1984, לאחר שבנו חזר בתשובה החלו מלר ואשתו (צופיה מלר) לפעול בארגונים שונים למען חופש מדת ולמניעת כפייה דתית.
היה חבר הנהלת "תחיל"ה" – תנועה ליהדות חילונית הומניסטית (1990–2003) ויושב ראש עמותת "עלה חופש" שדגלה בחופש מדת (1986–2004).
הוא פרסם עשרות מאמרים פובליציסטיים בעיתונות ובאתר האינטרנט "חופש", שעניינם חופש מדת ומאבק בכפייה הדתית.
החל בשנת 1988 החל מלר ללמוד ציור ופיסול ולעסוק בתחומים אלו.
מ-2010 הוא עסק בפיסול, בעיקר באבן ויציקות בברונזה, באלומיניום ובפוליאסטר.
הוא העיד על יצירתו הפיסולית שהיא פיגורטיבית-אקספרסיוניסטית, אנושית-רגשית, כשדמות האדם ורגשותיו, בייחוד היחסים והמגע הגופני שבינו לבינה, מאפיינים את רוב פסליו.
חלק ניכר מהדמויות המופיעות בפסלים אלו לקוחות מן המקרא.
מלר היה נשוי לצופיה מלר מ-1959 עד למותו והתגורר עמה בתל אביב.
החמור ואני, הוצאת מפעל השכפול, ירושלים, 1960
זה מנתח פלסטיק?, הוצאת זמורה ביתן, 1995
ציידי הנפשות, תשובה לתשובה (יחד עם רעייתו צופיה מלר), הוצאת זמורה ביתן, 1998
שדים מגיחים מאפלה (יחד עם צופיה מלר), הוצאת זמורה ביתן, 1998
מפרי עץ הדעת - פרשות השבוע בפעמת הזמן (יחד עם צופיה מלר ומשה גרנות), הוצאת תמוז, 2002
הרב דן שמואל מרצבך (כ"ב בניסן תשט"ז, 3 באפריל 1956 – י"ד בחשוון ה'תשע"ב, 11 בנובמבר 2011) היה הנדסאי אדריכלות שתכנן מבנים שונים ובייחוד בתי כנסת ומקוואות רבים.
נהרג בשוגג מירי של כוח צה"ל.
נולד בפריז לעזריאל ולשושנה מרצבך.
למד בישיבה תיכונית שעלבים ולאחר מכן בישיבת הר עציון באלון שבות.
לאחר מכן פנה ללימודי הנדסאי אדריכלות במכללה הטכנולוגית באר שבע, תקופה קצרה לאחר מכן הצטרף ב-1983 לגרעין ההקמה של היישוב עתניאל שבדרום הר חברון.
באותה עת פתח את משרדו הפרטי כאדריכל.
הרב מרצבך למד יומיים בשבוע אצל הרב יורם אברג'ל בנתיבות.
הוא העביר שיעורי תורה מדי יום ביישובים שמעה, ליבנה, טנא עומרים, חירן, באר שבע ועוד.
שימש באופן לא רשמי כרב היישובים שמעה וטנא עומרים.
תכנן מקוואות ובתי כנסת ביישובים רבים.
שניים מבתי הכנסת שתכנן בגוש קטיף, ביישובים בדולח וכפר דרום, נעזבו ונהרסו במהלך ההתנתקות בשנת 2005. את בית הכנסת בכפר דרום, מבתי הכנסת הגדולים שהוקמו בגוש קטיף, התחיל להקים בשנת 1995, אך עיכובים בבנייה הביאו להשלמתו רק ב-2005, רגע לפני פינויו.
הבניין הכיל 500 מקומות ישיבה בעזרת הגברים ועוד 250 מקומות בעזרת הנשים.
תכנן בין היתר גם את בתי הכנסת ביישובים עתניאל, אדורה, טנא עומרים ושמעה וכן בתי כנסת בבאר שבע ובביתר עילית; בית מדרש לישיבת דימונה, מקוואות ובתים פרטיים ביישובים רבים.
תכנן גם את בריכת השחייה בעתניאל.
הרב מרצבך נהרג ביום שישי, י"ד בחשוון ה'תשע"ב (11 בנובמבר 2011), כאשר נהג במכוניתו מעתניאל למערת המכפלה, בדרכו לתפילת ותיקין, וכוח צה"ל בצומת הכבשים שבין בית חגי לקריית ארבע, שחשד שמדובר במחבל, ירה בו למוות.
הוריו, עזריאל ושושנה מרצבך, שעלו לישראל מצרפת בעקבותיו, נהרגו בתאונת דרכים בצומת נצרים ב-1985. שמונה מתשעת אחיו עלו גם הם לישראל.
בין אחיו: פרופ' עלי מרצבך והרב ראובן מרצבך מראשי נטורי קרתא.
הוא הותיר אחריו את רעייתו, חמישה ילדים, ונכדים.
חתנו הוא הרב זאביק הראל.
משפחתו של הרב מרצבך הוציאה ספרים לזכרו, בעריכת חתנו, הרב זאביק הראל:
כתבם על לוח לבך, יצא לרגל השלושים.
"נקודות אור והתעוררות בעבודת ה' יתברך" שסיכם הרב מרצבך מתוך שיעורי רבו, הרב יורם אברג'ל, מסודרות לימי השנה.
סדרת ספרים וחוברות הכוללים סיפורים על הרב מרצבך ודברי תורתו: חוברת אשר קידש ידיד מבטן, תשע"ב - סדר ברית מילה; סדר מלווה מלכה, תשע"ג; להתעדן באהבתך וביראתך, תשע"ד – סדר זמירות שבת; ישראל במועדן, תשע"ה – אוסף תפילות למועדי ישראל.
בשנת תשע"ד, הפיק הרב הראל סרט תיעודי לזכרו, בשם אדריכל של נשמות.
דן מירקוס (נולד ב-18 בינואר 1983) הוא שחקן כדוריד לשעבר.
את הקריירה הספורטיבית שלו סיים בקבוצת הכדוריד של בני הרצליה.
נחשב לאחד מהפיבוטים הגדולים ששיחקו בנבחרת ישראל.
מספר חולצתו של דן מירקוס היה 21.
דן מירקוס החל את דרכו בשנת 1993 במועדון הנוער של מכבי תל אביב, וביחד עם חן פומרנץ זכה איתה בדאבל בעונת .
בגיל 16, בשנת 1999 הוא עלה לקבוצת הבוגרים, אך בשנת 2003 עבר ליריבתה העירונית, אס"א תל אביב.
מירקוס עבר לאס"א תל אביב בשנת 2003, ובעונתו האחרונה בקבוצה, , מונה לקפטן הקבוצה.
עם אס"א ת"א זכה בארבעה גביעי מדינה, ביניהם בעונות: , ו.
לקראת עונת 2012/2013 עבר לקבוצת הפועל ראשון לציון וזכה עמה באליפות ליגת העל.
מירקוס המשיך לשחק בהפועל ראשון לציון למשך עונה נוספת בה לא זכה עם הקבוצה בתארים.
לקראת עונת 2014/2015 עבר לשחק בבני הרצליה.
מירקוס שיחק בנבחרות הנוער והעתודה של ישראל.
בשנת 2001 החל לשחק בנבחרת הלאומית של ישראל.
עד 2012 הופיע ב-45 משחקים בינלאומיים וכבש יותר מ-100 שערים.
מירקוס למד לתואר בכלכלה וניהול במכללה למנהל.
עובד כיועץ השקעות בבנק הבין-לאומי.
הוא נשוי לשירי כהן מירקוס ולהם שתי בנות ובן.
דן סינור הוא עיתונאי, פובליציסט, פרשן פוליטי, יועץ פוליטי וסופר יהודי-אמריקאי נאו-קונסרבטיבי.
מחברו (יחד עם שאול זינגר) של רב המכר מדינת הסטארט-אפ.
כיהן כיועצו לענייני מדיניות חוץ של המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית ב-2012 מיט רומני ובתקופת מלחמת עיראק כיהן כדובר כוחות הקואליציה המערבית במדינה זו.
סינור נולד בעיר יוטיקה שבמרכז מדינת ניו יורק, ארצות הברית, למשפחה יהודית אמריקאית מרובת ילדים.
אחת מאחיותיו, וונדי היא כיום אזרחית ישראלית ונשואה לשאול זינגר, עיתונאי הג'רוזלם פוסט ושותפו של סינור לכתיבת רב המכר על ישראל, מדינת הסטארט אפ.
סינור גדל בטורונטו, שבאונטריו, קנדה.
הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטת מערב אונטריו ובמקביל למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1999–2001 הוא למד וסיים תואר שני (MBA), בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן היה במשך כשנתיים יועץ השקעות בחברת "קרלייל" הבינלאומית, שמרכזה בוושינגטון.
באפריל 2006, בן 34, הוא נישא לעיתונאית ושדרנית הטלוויזיה (NBC, CNN), זוכת פרס אמי, אלמה דייל קמפבל בראון, אותה פגש לראשונה בבגדאד.
קמפבל בראון, גרושה קתולית בת 37, התגיירה סמוך למועד הנישואין.
לזוג יש כיום שני בנים: הבן הבכור אלי ג'יימס סינור (2007) קרוי על שם אביו של סינור, ג'יימס, והבן השני - אשר ליאם סינור (2009).
בסוף שנת 2016, הגיש הצעה,במכרז, לרכישת העיתון הכלכלי, גלובס.
סינור החל את דרכו הפוליטית כיועץ לענייני מדיניות חוץ ומנהל תקשורת לסנאטור הרפובליקני ממדינת מישיגן, ספנסר אברהם, נוצרי מרוני ממוצא לבנוני.
אברהם היה כמה שנים אחר כך שר האנרגיה בממשל ג'ורג' ווקר בוש.
בתחילת 2003, תקופת ממשל בוש (הבן), סינור הצטרף לשירות הממשלתי.
הוא שימש תחילה כסגן דובר הבית הלבן סקוט מק'ללן ולאחר מכן מונה ליועץ תקשורת אזרחי לפנטגון, המוצב בדוחא בירת קטר, לקראת הפלישה האמריקאית לעיראק.
באפריל 2003, מיד עם סיום כיבוש עיראק על ידי האמריקאים הוצב בבגדאד ומונה לדובר כוחות הקואליציה המערבית בעיראק, תפקיד אותו מילא במשך קצת יותר משנה.
בכך הוא היה לאחד האזרחים האמריקאים ששירתו הכי הרבה זמן במדינה זו.
ב-2004, עם סיום שירותו בעיראק הוא קיבל את "אות השרות האזרחי הראוי לציון", שהוא אחד הפרסים היוקרתיים ביותר שמעניק משרד ההגנה האמריקאי למי שאיננו חייל.
סינור משמש כאחד מאנשי מיט רומני עוד מ-2006, עת היה רומני עדיין מושל מסצ'וסטס.
מי שקישרה בינו לבין רומני אז, הייתה בת' מאיירס, אחת האסטרטגים הבכירים של רומני.
סינור ליווה את רומני כבר בביקורו בישראל בינואר 2007, בתוקף תפקידו כיועצו של רומני לענייני מדיניות חוץ.
כשנה וחצי אחר כך, במאי 2008 הוא היה אחד מחברי המשלחת האמריקאית שנילוותה לנשיא בוש (הבן), בביקורו בישראל לרגל חגיגות יום העצמאות הששים למדינה.
ב-2011 הוא נילווה לרומני בנסיעתו למדינות שונות במזרח התיכון, לרבות, שוב, ישראל.
וביולי 2012 הוא היה חלק ממשלחתו של רומני, בעת ביקורו האחרון בארץ.
בביקור של 2012 בישראל השמיע סינור בשמו של המועמד הרפובליקני מספר התבטאויות בסוגיה הפלסטינית, בעד שתי מדינות לשני עמים ובלבד שבכך יסתיים הסכסוך וכנגד "זכות השיבה".
בנוגע לסוגיית הגרעין של איראן הוא אמר בשם רומני, כי "רומני אינו תומך במלחמה עם איראן.
הוא רק מבהיר מהן האופציות במקרה שהמהלכים הדיפלומטיים ייכשלו.".
אהרון מילר, שבין 1978 ל-2003 היה קשור לטיפול בסכסוך הישראלי-ערבי תחת 6 מזכירי מדינה וכיהן כמספר 2 בצוות השלום בראשות דניס רוס, אמר על סינור, כי "הוא נץ פרגמטי בעל רגישות חריפה לאינטרסים הנוגעים לביטחון ישראל.
זהו בבירור פילטר, שדרכו הוא - וגם רומני אם ייבחר לנשיא - מתבוננים במכלול הסוגיות של המזרח התיכון".
סינור הוא עמית מחקר בכיר במועצה ליחסי חוץ, מכון מחקר שנוסד ב-1921, ונחשב לרב השפעה ביותר, בתחומו, בארצות הברית.
מכון זה מוציא לאור את הדו ירחון "פוריין אפיירס", אחד מכתבי העת החשובים ביותר בתחום מדיניות החוץ האמריקאית.
סינור מרבה לכתוב מאמרי דעה, בעיקר בוול סטריט ג'ורנל, אולם גם בעיתונים רבים אחרים, לרבות הניו יורק טיימס, ניו יורק פוסט, וושינגטון פוסט, ויקלי סטנדרד ועוד.
בנוסף לכך הוא מופיע כפרשן פוליטי ברשת הטלוויזיה פוקס ניוז.
בין השאר הוא היה המנחה, בשני סרטים דוקומנטריים שהפיקה הרשת, על עיראק ואיראן.
Why Israel Has Doubts About Obama (המאמר המקורי הופיע בוול סטריט ג'ורנל, 5 במרץ 2012)
Why Obama is Losing the Jewish Vote (המאמר המקורי הופיע ב"וול סטריט ג'ורנל", 15 בספטמבר 2011)
Donald Rumsfeld's Iraq revisionism (יחד עם רומן מרטינז - 14 בפברואר 2011, וושינגטון פוסט)
הספר Start-up Nation: The Story of Israel's Economic Miracle יצא לאור בנובמבר 2009 בהוצאת Twelve, השייכת לקבוצת האצ'ט, הוצאת הספרים השנייה בגודלה בעולם.
הוא נכתב על ידי סינור, יחד עם גיסו, הסופר, עיתונאי ובעל טור בג'רוזלם פוסט, שאול זינגר.
הספר היה במקום החמישי ברשימת רבי המכר העסקיים של הניו יורק טיימס לשנת 2010 וגם ברשימת רבי המכר של הוול סטריט ג'ורנל.
הוא תורגם לעברית, תחת השם "מדינת הסטארט אפ" ויצא לאור ב-2011, בהוצאת מטר וזמורה ביתן.
הספר גם ספג ביקורת בשל התייחסותו ליזמות בלבד, בלא להזכיר את אי היכולת של ישראל לפתח חברות גדולות והמחיר הכלכלי של אי יכולת זו.
פרסומו הוביל לכתיבת מספר ספרים נוספים, אשר עסקו בנושא הישראלי ובכלכלה הישראלית.
דן נגד העולם היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בערוץ Hub Network בארצות הברית ובערוץ הילדים בישראל.
הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בינואר 2011.
הסדרה מתמקדת באדם בשם דן שבטוח שכל העולם נגדו.
בכל פרק נגרם לו עוול כלשהו והוא מחליט להתנקם במשהו או במישהו שכביכול גרם לזה, כמו: איש זאב, ניו מקסיקו ודברים רבים אחרים, ביחד עם חברו כריס.
ברוב הפרקים מתברר בסוף כי דן צדק.
דן (קורטיס ארמסטרונג) - הדמות הראשית בסדרה, הוא בדרך כלל עצבני וחסר סבלנות.
בתחילת כל פרק יש הכרזה על מה הוא מתכנן לנקום, וגם תוך כדי צועק את שם הנושא שמעצבן אותו כרגע.
הוא מחזיק רשימה שחורה ובהם האנשים או הדברים שיש להם תכנון לנקמות.
כריס (דייב פולי) - החבר הטוב ביותר של דן שלרוב חושב רק על אוכל.
בכל פרק הוא יוצא עם דן למסע נקמה אחר, ובדרך כלל העבודה השחורה מוטלת עליו.
אליס (פאג'ט ברוסטר) - אשתו של כריס והדמות השפויה היחידה בסדרה.
היא עובדת בתור סוכנת חשאית בארגון ממשלתי סודי.
מר מאמבלס (פאג'ט ברוסטר) - חתול המחמד של דן שמצא באחד הפרקים.
דן לא ידע זאת הרבה זמן, אך בכל זאת ממשיך לכנות אותה ממין זכר.
דן (המתחזה) (ג'ון מקגינלי) - איש לא ידוע שטען שהוא דן.
ניסה לגנוב לדן את הזהות על ידי שימוש בזהותו, רק בתור אדם נחמד יותר.
נשלח לכלא בעקבות תרגיל של דן המקורי.
חזר בהמשך הסדרה בתור איש מכירות שנדנד לדן.
קראנצ'י (טום קני) - היפי.
אחת מדמויות הרקע הבולטות בסדרה.
עובד במקומות שדן נוקם בהם.
דון (מייקל גרוס) - אבא של אליס.
(מרדית' בקסטר) - אמא של אליס.
דייב הנינג'ה (אריק באוזה) - הנינג'ה האחרון מקבוצת קושוג'י.
נשבע לא להכין עוגיות לעולם וגנב עוגיות מדן, דבר שגרם לו לרצות להתנקם בו.
אחרי דו-קרב עם אליס הוא פתח חנות עוגיות שמופיעה הרבה בהמשך הסדרה.
בן (אריק באוזה) - אחיה של אליס.
הערה: הטבלה היא על פי תאריכי שידורי העונות (לא כולל שידורים חוזרים) בארצות הברית בלבד.
דן מינסטר (נולד בירושלים בשנת 1951) הוא פזמונאי ישראלי.
בשנות התיכון למד מינסטר עם המוזיקאי לעתיד יוני רכטר והשניים נהגו לכתוב יחד שירים, כשמינסטר מחבר את המילים ורכטר מלחין אותן.
הידוע משירים אלו הוא "דמעות של מלאכים", אותו כתבו כשהיו בני 16.
מינסטר למד מספר שנים קולנוע באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן פנה לעיסוק במסחר.
בשנת 1973 התפרסם שירו "בלילות הקיץ החמים", אותו הלחין מתי כספי וביצעו צוות הווי תותחנים.
בשנת 1975 הופיע שירו "בלוז שקט מהדרך" באלבום ארבע-עשרה אוקטבות של רכטר ואבנר קנר, בו נכלל גם השיר "דמעות של מלאכים".
בשנת 1978 כתב חמישה שירים לאלבום הבכורה של גידי גוב, "תקליט ראשון", ביניהם "בלעדייך", "כבו האורות" ו"שלוש בלילה בעיר".
בשנת 1986 כתב שני שירים לאלבום "לוקח את הזמן לאט" של זמר הרגאיי אבי מטוס.
פרס לוריא על ספרו "תמורת ערב"
רוח קטנה: שירים, הקיבוץ המאוחד, 1985
דניאל ג'ונתן "דן" סטיבנס הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
תפקידו הידוע ביותר הוא של מת'יו קרולי בסדרת הדרמה של ITV "אחוזת דאונטון".
סטיבנס נולד בעיירה קרוידון בדרום לונדון, ואומץ בלידתו על ידי זוג שהיו מורים במקצועם, והוא גדל בין היתר בוויילס ודרום-מזרח אנגליה.
יש לו אח אחד הצעיר ממנו בשנתיים, אף הוא אומץ על ידי זוג אחר.
התחנך בפנימיית "טונברידג' סקול" בקנט, שם החל להתעניין בתיאטרון.
הוא נבחן לתפקיד הראשי ב"מקבת'" אצל המורה שלו הסופר ג'ונתן סמית'.
סטיבנס למד ספרות אנגלית ב"עמנואל קולג'" באוניברסיטת קיימברידג'.
בהיותו באוניברסיטה היה חבר במועדון התיאטרון "פוטלייטס" ובאגודתו מרלו (Marlowe Society).
צבר ניסיון על הבמה כשהופיע בתיאטרון הלאומי לנוער (National Youth Theatre).
הוא צד את עינו של הבמאי פיטר הול כששיחק את מקבת' לצידה של בתו של הבמאי רבקה הול שגילמה את דמותה של ליידי מקבת'.
סטיבנס הופיע בתיאטרון בבריטניה ובארצות הברית לצד פיטר הול.
ב-2005 היה מועמד לפרס איאן צ'ארלסון על גילום דמותו של אורלנדו במחזה השייקספירי "כטוב בעיניכם".
ב-2006 כיכב בעיבוד טלוויזיוני לרומן זוכה פרס בוקר "קו היופי" מאת אלן הולינגהרסט, בהפקה של ה-BBC.
באותה שנה גילם את בליס סיימון במחזה "Hay Fever" מאת נואל קאוורד בבימויו של פיטר הול ולצידם של פיטר בולס וג'ודי דנץ'.
עוד הופיע בעיבוד ל"דרקולה" כלורד הולמווד, ובסרט זוכה האמי "מקסוול" בתפקיד בזיל ברוקס.
ב-2008 השתתף סטיבנס במיני-סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן כשהוא מגלם את אדוארד פררס, ובהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזה "The Vortex" של נואל קאוורד.
ב-2009 שיחק בסרט טלוויזיה על פי ספר מספרי מיס מארפל של אגאתה כריסטי.
ביוני 2009 חזר להופיע בווסט אנד בתפקיד ספטימוס הודג' במחזה של טום סטופארד "ארקדיה" בתיאטרון הדוכס מיורק.
ב-2012 שיחק בשני סרטי קולנוע "Vamps" של איימי אקרלינג וב-"Summer in February".
סטיבנס כיכב בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" שכתב ג'וליאן פלוס בתפקיד מתיו קרולי, במשך שלוש עונות.
הוא סיים את תפקידו בסדרה בסוף העונה השלישית.
בספטמבר 2016 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה הקומית "סדר אותי" ברשת HBO, שלפני כן הייתה סדרת רשת.
ב-19 בינואר 2018 הסדרה שבה לעונה שנייה, וגם סטיבנס שב לתפקיד אורח.
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991. באותה שנה שיחק גם במותחן "קולוסאל", לצדם של אן האת'וויי וג'ייסון בייטמן.
בשנת 2020 לוהק לתפקיד ראשי במותחן הפוליטי "גזלייט" אודות פרשת ווטרגייט, בגילומו של ג'ון דין, היועץ המשפטי של הבית הלבן תחת ממשלו של ריצ'רד ניקסון.
הסדרה עלתה לשידור ברשת Starz במהלך 2022.
באוקטובר 2025 פורסם כי סטיבנס ישתתף בתפקיד הראשי בסרט עלילתי בשם "Hey Bear" בבימויו של ג'ונתן קריזל.
מאז 2009 הוא נשוי לזמרת ג'אז דרום אפריקאית, סוזי הארייט.
לבני הזוג שלושה ילדים, בת שנולדה ב-2009, בן שנולד ב-2012, ובת נוספת שנולדה ב-2016.
מועמד לפרס אנני לדיבוב הטוב ביותר בתוכנית טלוויזיה (2024)2023–2024The Milk Chugארדידיבוב; 8 פרקים2025לגו מלחמת הכוכבים: לבנות את הגלקסיה מחדש (אנ')סוליטוסדיבובמחשבות רעות (אנ')גארי קרופורד2 פרקיםיום אפסאיוון גרין5 פרקיםTBAAmong Usבלוסדרה אנימציה עתידית של CBS
דניאל קמפבל "דן" סמית' הוא זמר ופזמונאי בריטי, בנוסף להיותו סולן, מפיק והמייסד של הלהקה באסטיל.
דניאל סמית' גדל בדרום לונדון ולמד בבית הספר קינג'ס קולג' שבווימבלדון.
סמית' המשיך את לימודיו באוניברסיטת לידס, בה למד ספרות אנגלית.
בעודו בן 15, החל סמית' לכתוב שירים על הפסנתר ובמחשב הנייד שבחדרו, ושמר זאת בסוד ממשפחתו וחבריו, עד שאחד מחבריו גילה על כך ורשם אותו לתחרות מקומית.
סמית' לא זכה להצלחה רבה, אך עדיין המשיך בכתיבת השירים.
בסיום לימודיו באוניברסיטה חזר ללונדון על מנת להמשיך בקריירת הסולו שלו.
בעקבות עלון שקיבל בדואר, הוא התקשר לכריס "וודי" ווד אשר חיפש תלמידים לנגינה בתופים.
הוא נפגש איתו בתקווה לחבור לאחד מתלמידיו בהקמת להקה, אך ווד הציע את עצמו כמתופף בלהקתו של סמית'.
שם הלהקה מגיע מיום הבסטיליה, שנחגג ב-14 ביולי, התאריך בו נולד סמית'.
לאחר שניגנו ביחד כמעט שנה, צירפו אליהם סמית' וווד את ויל פרקוארסון, אותו פגש סמית' באחת מהופעותיו.
לאחר מכן, קייל סימונס הצטרף לבאסטיל.
סמית' לא ראה את עצמו כזמר סולו מפני שראה בכך לחץ גדול מדי, והעדיף להיות חלק מלהקה.
הופעתה הראשונה של באסטיל נערכה בתחילת 2011. יחד עם חברי להקתו זכה סמית' בפרס Brit Awards כפריצת הדרך הבריטית של שנת 2014, בנוסף לאלבום הבכורה שלהם שהגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים של הממלכה המאוחדת.
דן נדיב (נולד ב-19 בדצמבר 1953) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין תחזוקה ראשי.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל רשות הדואר וכמנכ"ל "צוות - ארגון גמלאי צה"ל".
נדיב נולד בישראל, התגייס לצה"ל ושירת כמש"ק תחזוקה.
לאחר קורס קצינים שירת כעוזר קצין אספקה בחטיבת גולני וכקצין אספקה בעוצבת ראם.
ב-1976 מונה לקצין אספקה בחטיבה 7 ושנתיים אחר כך לקצין תחזוקה בחטיבה.
שירת כקצין תחזוקה ראשי בשנים 1995 עד 1998.
לאחר שחרורו מונה באפריל 1999 למנכ"ל רשות הדואר ושירת בתפקיד עד סוף 2001. בתקופת כהונתו פרסם מבקר המדינה דו"ח על אי סדרים שהתגלו בנושא מינויים פוליטיים של בכירים ברשות, מקורביו של שר התקשורת בנימין בן אליעזר.
עבד כיועץ לוגיסטי בחברת "מפרם", כיהן כדירקטור חיצוני בחברת "התכוף" וכיום מכהן כדירקטור בחברת "חבר" משרתי קבע והגמלאים בע"מ ובחברת "שראל פתרונות לוגיסטיים ומוצרים לרפואה מתקדמת" בע"מ.
נדיב בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בלוגיסטיקה מאוניברסיטת פלורידה.
דן נוימן (נולד ב-2 ביוני 1973) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף המשמש כמפקד המכללות הצבאיות.
שימש כמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מפקד עוצבת געש, ראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה, מפקד חטיבה 7, מפקד חטיבת מרכבות האש וראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה.
נוימן התגייס ב-1991 ושירת כלוחם בחטיבה 7 של חיל השריון.
לאחר קורס קצינים שימש מפקד מחלקה ובשנים 1995–1997 היה מפקד פלוגה ח' בגדוד 77 של חטיבה 7 ובהמשך מילא תפקידים נוספים בחטיבה 7.
בשירותו השתתף בתעסוקות מבצעיות בגזרה המזרחית ברצועת הביטחון (עיישיה-ריחן) וברכס הבופור.
בעת מלחמת לבנון השנייה שימש כמפקד גדוד 75, הגדוד לחם במרחב בינת ג'בייל וכן במרחב עייתא א-שעב.
בסיום הלחימה, השתתף הגדוד בסדרת מבצעים ברצועת עזה ביניהם "ענני סתיו".
לאחר מכן פיקד על גדוד 196, גדוד קורס מפקדי טנקים וקורס מפקדי שריון בחטיבה 460. ב-2009 מונה למפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי.
ב-2010 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מרכבות האש.
ב-2013 מונה לראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה.
ב-2 ביולי 2015 מונה למפקד חטיבה 7, ושירת בתפקיד עד 2 באוגוסט 2017 בסיום תפקידו הועלה לדרגת תא"ל.
באוגוסט 2017 מונה לראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה.
מנובמבר 2017 עד יולי 2018 שימש כממלא מקום קצין איסוף קרבי ראשי ומפקד מערך הגנת הגבולות, עקב פרישתו של תא"ל מרדכי כהנא מהתפקיד.
ב-3 ביוני 2020 נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת געש, תפקיד אותו מילא עד למאי 2022.
ביולי 2024 מונה למפקד המכללה הבין זרועית לפיקוד ולמטה, ובאוגוסט 2025 מונה למפקד המכללות הצבאיות בדרגת אלוף.
נוימן בוגר פו"ם, בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מאוניברסיטת רייכמן בהרצליה, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני בלימודי ביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
וכן, בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
בוגר האוניברסיטה לביטחון לאומי בארצות הברית.
מתגורר בקיבוץ בעמק חפר, נשוי ואב לשלושה.
דאנל פטריק "דן" מלוי הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קונטיקט ה-88, מינואר 2011 עד ינואר 2019.
מלוי נולד בסטמפורד שבקונטיקט, כבן השביעי למשפחה קתולית בת שמונה ילדים ממוצא אירי.
בוגר תואר ראשון במשפטים מבוסטון קולג' בשנת 1980. מלוי החל את הקריירה המקצועית שלו כעוזר ליועץ משפטי במחוז פנימי שבברוקלין, ניו יורק.
לאחר ארבע שנים בתפקיד, חזר לסטמפורד ושימש כאיש עסקים ב-Stamford board of finance במשך עשר שנים, בין השנים 1984-1994. בשנת 1995 התמודד לראשות עיריית סטמפורד, ונכנס לתפקידו בחודש דצמבר באותה שנה, לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני סנטלי אספוסיטו שכיהן במשך שתי כהונות בתפקיד.
במשך זמן זה, הבוחרים אישרו את הרחבת כהונת ראש העיר של סטמפורד משנתיים לארבע שנים.
מלוי נבחר בשנית בשנת 1997, בשלישית בשנת 2001 וברביעית בשנת 2005.
בשנת 2006 ניסה ללא הצלחה למשרת מושל קונטיקט, לאחר שהפסיד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית בקונטיקט לראש עיריית ניו הייבן, שהובס גם הוא בבחירות הכלליות למשרת המושל, מול יריבתו הרפובליקנית ג'ודי רל, שהייתה המושלת המכהנת.
מלוי ניסה את מזלו שוב והתמודד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית למשרת המושל, אך הפעם ניצח ברוב גדול את יריבו, המועמד לסנאט מ-2006, נד למונט.
הוא סיים את תפקידו כראש עיריית סטמפורד בדצמבר 2009.
מלוי התמודד בבחירות לרוץ למשרת המושל בשנת 2010 מול שגריר ארצות הברית באירלנד לשעבר, תומאס ס.
פולי, וניצח אותו ברוב זעום של 6,500 קולות.
ב-5 בינואר 2011 הושבע לכהונתו הראשונה בתפקיד כמושל מדינת קונטיקט.
בבחירות לכהונה שנייה בשנת 2014, מלוי התמודד שוב מול יריבו מהבחירות הקודמות, תומאס פולי, וניצח ברוב קטן, עם קצת יותר מחמישים אחוזי תמיכה.
הוא הושבע לכהונה שנייה בתפקיד בינואר 2015. ב-13 באפריל 2017 הודיע כי לא יתמודד מחדש לתפקיד במהלך הבחירות ב-2018, וב-9 בינואר 2019 החליפו בתפקיד נד למונט.
החל מ-1 ביולי 2019 מכהן מלוי כנשיא המערכת האוניברסיטאית של מדינת מיין.
הוא נשוי מאז שנת 1982, ואב לשלושה ילדים.
הרב דן זאב סגל (נולד ב-1938, ה'תרצ"ח; בעגה חרדית: רֶבּ דָּן מבוטא "דון"), הוא בעל מוסר ליטאי בולט.
נולד למשפחה דתית מודרנית בשכונת שערי חסד בירושלים לאשר מרדכי ולפעסילה פנינה סג"ל הלוי.
למד בבית הספר חורב, בישיבת קול תורה אצל הרב שלמה זלמן אוירבך, ואחר כך בישיבת פוניבז' שבה התקרב למשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין ולראש הישיבה הרב שמואל רוזובסקי ובכולל פוניבז' שם היה לתלמידם ומקורבם של ראש הכולל הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב אלעזר מנחם שך ראש הישיבה.
כמו כן היה מקורבו של הרב יעקב ישראל קניבסקי, "הסטייפלר".
שימש כר"מ בישיבת תפארת נתניה שבנתניה, בישיבת בית אליהו שבגני תקוה (שמאז עברה לעיר אלעד) ובישיבת תושיה שבתפרח, בה מונה בהמשך למשגיח.
מתגורר לסירוגין בשכונת גבעת משה בירושלים ובשכונת בורו פארק בניו יורק.
בשתי השכונות הוא מתפלל במניין מיוחד בבית כנסת שבו הוא מכהן כרב, ונוסח התפילה בהם כולל ניגונים רבים שהלחין בעצמו.
נחשב לתלמיד מובהק של המשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין וברוב שיחותיו מזכיר דברים בשמו.
היה חברותא של חברו מילדות, הרב שמואל אוירבך.
רואה חשיבות רבה בהשכנת שלום בין המחנות ב, ולשם כך נפגש כמה פעמים עם הרב שטיינמן.
הרב סגל הלחין ניגונים רבים, אחד המוכרים ביותר הוא על המילים "טאטאל'ע קום שויין א היים" (מיידיש: אבא בא הביתה), והוא בוצע על ידי זמרים חרדיים רבים.
הרב סגל אב למספר ילדים, ביניהם: הבכור איש עסקים רבי משה אהרן סגל, הבן השני רבי דוד שמעיה סגל, משמש כראש כולל בבית כנסת 'משכן אסתר' בשכונת סנהדריה בירושלים.
אחיו היה העיתונאי ישראל סגל שנפטר ב-2007. המשפחה החרימה את הלווייתו, ולפי הוראתו של הפוסק החרדי הרב יוסף שלום אלישיב לא ישבה שבעה.
דן סאליבן הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית.
מכהן כסנאטור מטעם מדינת אלסקה משנת 2015.
סאליבן נולד בפיירויו פארק שבאוהיו.
למד בפנימייה הצבאית קולבר אקדמי שבאינדיאנה.
ב-1987 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד וב-1993 סיים לימודיו בתוכנית המשולבת של תואר JD במשפטים ותואר שני בשירות החוץ באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
בתום לימודיו התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית והשתחרר משירות פעיל ב-1997. מאז הוא משרת בכוחות המילואים והתקדם לדרגת לוטננט קולונל.
בין השאר שימש מפקד כוח חילוץ והצלה ומפקד מחלקת מרגמות 81 מ"מ, סגן מפקד פלוגה בגדוד סיור ומפקד פלוגה ביחידת הסיוע האווירית של המארינס.
ב-2004 נקרא לשירות מילואים פעיל בן שנה וחצי ושימש עוזרו של מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית.
ב-2013 נקרא לשירות פעיל ונשלח עם גדוד הלוחמה בטרור של המארינס, כחלק מכוח המשימה המשולב באפגניסטן, ללחימה בטליבאן.
סאליבן התמחה בבית המשפט לערעורים של מחוז קולומביה.
לאחר שחרורו ב-1997 עבד בלשכתו של שופט בית המשפט לערעורים בפיירבנקס שבאלסקה ובלשכתו של שופט בית המשפט העליון של אלסקה באנקורג'.
לאחר מכן עבד בחברת עורכי דין פרטית.
סי., עבד בבית הלבן כיועץ למועצה הלאומית לכלכלה ולמועצה לביטחון לאומי.
ב-2006 מונה לעוזר מזכיר המדינה לכלכלה, אנרגיה ועסקים.
ב-2009 מונה על ידי מושלת אלסקה שרה פיילין לתובע הכללי של המדינה.
ב-2010 מונה על ידי המושל שון פרנל לנציב מחלקת המשאבים הטבעיים של אלסקה.
ב-2014 זכה בבחירות לסנאט של ארצות הברית, לאחר שגבר על מארק בגיץ', הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית, ברוב של 48% לעומת 45.8%.
הוא הושבע לתפקיד בינואר 2015. הוא מכהן כחבר בוועדת הכוחות המזוינים, בוועדת המסחר, המדע והתחבורה, בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות ובוועדה לענייני חיילים משוחררים.
סאליבן נשוי ואב לשלוש בנות.
דניאל קונסטנטין "דן" מרינו ג'וניור הוא שחקן עבר בפוטבול אמריקאי ששיחק בתפקיד הקוורטרבק.
מרינו הוא אחד השחקנים הבולטים בתולדות ליגת ה-NFL, הוא זכה בתואר ה-MVP של הליגה לעונת 1984 ונבחר לחבר בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני ובהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
מרינו נולד בפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה קתולית.
בנם הבכור של ורוניקה ושל דניאל מרינו, ולו שתי אחיות צעירות.
בתקופת לימודיו בתיכון סנטרל קתוליק בעיר הצטיין כקוורטרבק בפוטבול וכמגיש בבייסבול.
הוא אף נבחר במקום ה-99 בסיבוב הרביעי בדראפט ליגת הבייסבול, ה-MLB, על ידי קנזס סיטי רויאלס אך בחר בקריירה של פוטבול.
מרינו למד באוניברסיטת פיטסבורג ושיחק בקבוצת הפוטבול שלה.
באמצע שנתו הראשונה הפך לקוורטרבק הפותח של פיטסבורג.
הוא הוביל את הקבוצה לניצחון 16–10 על אוניברסיטת אריזונה בפיאסטה בול של 1979. בעונת 1980 הוביל את פיטסבורג למאזן של 11–1, בעונת 1981 הוביל את פיטסבורג פעם נוספת למאזן 11–1 כולל ניצחון בשוגר בול שהתקיים בלואיזיאנה סופרדום 24 על אוניברסיטת ג'ורג'יה.
בעונתו האחרונה באוניברסיטה סיימה הקבוצה במאזן 9–3. סך הכל רשם במהלך הקריירה שלו במכללות 7,905 יארדים במסירה ו-74 טאצ'דאונים.
ב-2002 נבחר להיכל התהילה של המכללות.
מרינו נבחר על ידי מיאמי דולפינס במקום ה-27 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NFL ב-1983. הוא שיחק בליגה במשך 17 עונות עד פרישתו לאחר עונת 1999. סך הכל שיחק ב-242 משחקים בהם רשם 61,361 יארדים במסירה (מדורג שלישי בכל הזמנים) ו-420 טאצ'דאונים (מדורג שלישי בכל הזמנים).
הוא נבחר תשע פעמים לפרו בול ושלוש פעמים לנבחרת העונה (אול פרו).
כמו כן זכה בתואר ה-MVP של ה-NFL ושחקן ההתקפה של הליגה ב-1984. ב-2005 נבחר להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
מרינו רשם את הופעת הבכורה שלו ב-NFL במחזור השלישי של עונת 1983, כשנכנס כמחליף במשחק מול לוס אנג'לס ריידרס.
במחזור השישי פתח לראשונה בהרכב הראשון במשחק מול באפלו בילס שהסתיים בהפסד 35–38 בהארכה.
הוא השיג במשחק 3 טאצ'דאונים, 322 יארד במסירה ונחטף פעמיים.
הוא הוביל את הדולפינס למאזן 12–4 אך בפלייאוף הפסידו לסיאטל סיהוקס.
בעונה זו השיג 20 טאצ'דאונים ו-2,210 יארד במסירה, עם 6 חטיפות.
הוא היה לקוורטרבק הראשון שנבחר לפרו בול כבר בעונתו הראשונה, ושבר את שיא ה-NFL למדד יעילות לקוורטרבק רוקי עם 96.0.
עונתו השנייה בדולפינס הייתה עונת השיא של מרינו בקבוצה, ואחת העונות הטובות ביותר של קוורטרבק בליגה מאז ומעולם.
מרינו היה לשחקן הראשון שמוסר מעל 5,000 יארד (5,084), שבר גם את שיא הטאצ'דאונים בעונה (48) והשיג מדד יעילות של 108.9. הוא הצעיד את הקבוצה למאזן 14–2 ולניצחונות בפלייאוף מול סיאטל סיהוקס ומול פיטסבורג סטילרס.
במשחק מול הסטילרס קבע שיא לגמר ה-AFC עם 421 יארד במסירה ו-4 טאצ'דאונים.
בסופרבול הפסידו מרינו והדולפינס לסן פרנסיסקו 49' בהנהגת ג'ו מונטנה 16–38.
מרינו הצעיד את הדולפינס לפלייאוף גם בעונות 1985 ו-1990 עם מאזן 12–4, אך בשתיהן הפסיד בגמר ה-AFC.
בעונת 1993 נפצע במחזור החמישי בגיד אכילס ונעדר משאר משחקי הקבוצה.
עונה לאחר מכן חזר לשחק, הדולפינס סיימו במאזן 10–6 והעפילו לפלייאוף.
בסיבוב השני הפסידו לסן דייגו צ'רג'רס 21–22 במשחק בו מסר מרינו ל-3 טאצ'דאונים ו-262 יארד ללא חטיפה.
הוא נבחר בתום העונה לקאמבק של השנה.
תחת הנהגתו העפילו הדולפינס לפלייאוף גם בעונות 1995, 1997, 1998 ו-1999 אך הודחו לפני הסופרבול.
לאחר עונת 1999 פרש ממשחק.
לאחר פרישתו שימש מרינו שימש פרשן פוטבול בכיר ברשת CBS בשנים 2002–2013 וברשת HBO בשנים 2002–2007.
מאזן ניצחונות: 147 ניצחונות לעומת 93 הפסדים (61%), מדורג שביעי בכל הזמנים בכמות הניצחונות.
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 420 טאצ'דאונים לעומת 252 חטיפות (מקום שביעי בכל הזמנים בכמות הטאצ'דאונים).
סך הכול יארדים במסירה:61,361 (מקום שביעי בכל הזמנים)
מאזן ניצחונות: 8 ניצחונות לעומת 10 הפסדים.
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 32 טאצ'דאונים לעומת 24 חטיפות.
סך הכול יארדים במסירה: 4,510.
מרינו נשוי לקלייר והם הורים לשישה.
בנו מייקל אובחן כלוקה באוטיזם והוא ורעייתו הקימו ב-1992 את קרן דן מרינו שגייסה במהלך השנים מעל 50 מיליון דולר לסיוע לבעלי מוגבלויות באזור דרום פלורידה.
ב-1998 זכה בפרס וולטר פייטון לאיש השנה ב-NFL בתחום הפעילות למען הקהילה.
כמו כן הוא אב לילדה מחוץ לנישואין מרומן שניהל עם עובדת ברשת CBS.
דן ספטרו (ברומנית: Dan Spătaru; 2 באוקטובר 1939 - 8 בספטמבר 2004) היה כדורגלן, זמר ושחקן קולנוע רומני.
ספטרו נולד בכפר "אלימאן" באזור קונסטנצה, חבל דוברוג'ה, רומניה, במשפחה של מורים.
כשהיה בן 12 התייתם מאימו ועבר לגור אצל דודתו במדג'ידיה, שם למד בבית הספר התיכון והתחיל קריירה של כדורגלן.
ספטרו שיחק בחוליית הקישור והופיע בפרוגרסול בוקרשט ובשטיינצה בוקרשט.
בו זמנית למד בפקולטה לחינוך גופני וספורט, אך בשנה השלישית סבל מפריצת דיסק, לכן עזב את הכדורגל לטובת הלימודים והמוזיקה.
הוא התחיל לזמר בתקופת לימודיו, בבית הסטודנטים וכיוון את עצמו למוזיקה קלה, בעיקר מוזיקה איטלקית, שזכתה להצלחה רבה באותה תקופה ברומניה.
ספטרו נישא ב-1974 ולזוג נולדה בת.
ספטרו כיכב בסרט המוזיקלי שירי הים (Cîntecele mării), הפקה משותפת רומנית - סובייטית מ-1971.
ב-26 במאי 1984, בחנוכת תעלת דנובה-הים השחור, הזמרים דן ספטרו ומיראבלה דאואר ביצעו דואט הקרוי Magistrala Albastra (הדרך המהירה הכחולה), שם שהפך לשם נרדף לתעלת דנובה הים השחור.
את השיר חיבר אאורל סטורין ואת המוזיקה הלחין ואסילה ואסילאכה.
דניאל קינן "דן" סבאג הוא עיתונאי, פרשן, סופר ופעיל זכויות להט"ב אמריקאי.
נולד בשנת 1964 בשיקגו, אילינוי להורים קתולים ממוצא גרמני ואירי, כשלישי מבין ארבעה ילדים.
למד תיאטרון והיסטוריה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
משם עבר למדיסון, ויסקונסין ובשנים שלאחר מכן החל לעסוק בתיאטרון.
כשעבר לסיאטל (שם הוא חי כיום) החל לעבוד גם בעיתונאות והחל לפרסם טורים בנושאי זכויות להט"ב.
בשנת 2005 התחתן עם בן זוגו בוונקובר שבקנדה.
יש להם בן אחד מאומץ.
בשנת 2010, בעקבות התאבדות של נער להט"בי שסבל מהתעללות, הקים סאבאג' את האתר It Gets Better שמטרתו למנוע התאבדות בקרב בני נוער להט"בים.
נכון לנובמבר 2013, בפרויקט הצטברו יותר מ-50,000 עדויות שנוצרו על ידי המשתמשים וכבר נצפו מעל ל-50 מיליון פעמים.
על פרויקט זה קיבל בשנת 2011 פרס ובי.
בשנת 2022 היה שותף לכתיבת התסריט של סרט הדרמה-ביוגרפי "אזהרת ספוילר" בבימויו של מייקל שואוולטר (אנ') המבוסס על ספר הזיכרונות מ-2017 'Spoiler Alert: The Hero Dies' מאת מייקל אוסיילו .
הוא בין מארגני פסטיבל HUMP!
ומנהל את טקס הסגירה שלו.
סאבאג' בעל דעות ליברליות, ואף ליברטריאניות.
באוקטובר 2002 תמך במלחמת עיראק, אך שינה את דעתו כמספר חודשים לאחר מכן.
במהלך השנים כתב כארבעה ספרים.
דן מור (נולד ב-5 בנובמבר 1974) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע, שחקן עבר בכדורמים ומאמן אגרוף ישראלי.
נולד בתל אביב לעמי ולדוגמנית פינצ'י מור.
שירת בצה"ל כספורטאי מצטיין וכמדריך ירי, והיה שחקן בנבחרת הכדור מים של ישראל.
בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב במדעי החיים-ביולוגיה.
התגורר מספר שנים באוסטרליה שם היה בעל עסק ליהלומים וטבעות אירוסין ובמקביל התפרסם כשחקן טלוויזיה וקולנוע.
כיום נשוי לרקדנית לאה ינאי ואב לשניים.
הופעתו הראשונה בסדרת טלוויזיה בישראל הייתה בשנת 2011, בעונה הראשונה של הסדרה "אחת אפס אפס" ששודרה בערוץ 10, שם שיחק את אפי.
בשנת 2013 יצר עם אחיו את הסרט RENDEZVOUS ("מפגש") בו כיכב בתפקיד ראשי.
בשנת 2016 השתתף בסרט "אבינו" של מני יעיש שם שיחק את רוני היפה לצד מוריס כהן.
בשנת 2017 השתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "להיות איתה" שיצר אסי עזר לקשת, שם גילם את קלייב.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד מרכזי בסדרה "בשבילה גיבורים עפים" של קשת, לצד נינט טייב ותומר קאפון.
באותה השנה שיחק בסרט "קו 300 - הסיפור האמיתי" של יואב לימור.
בסרט גילם את דמותו של עמר בר לב מפקד סיירת מטכ"ל.
בהמשך אותה שנה השתתף בעונה הראשונה של נינג'ה ישראל VIP והגיע למקום השלישי.
בשנת 2019 החל לגלם את דמותו של הקטור רמון בסדרה הנוער "פוראבר", ושיחק בסרט הקולנוע "15 שנה", סרט ביכוריו של הבמאי והתסריטאי יובל הדדי.
בהמשך אותה שנה השתתף בעונה השנייה של נינג'ה ישראל והגיע עד חצי הגמר.
בשנת 2021 גילם את יחיאל בסדרה "מלכת היופי של ירושלים" בYES, המבוססת על ספר בעל אותו שם של שרית ישי לוי.
בשנת 2022, שיחק בתפקיד אורח בסדרה " צומת מילר", שיחק שם את ניסו הגנן.
בשנת 2009 שיחק בסרט האוסטרלי "Cedar Boys" בתפקיד דני.
בשנת 2010 הצטרף לעונה השלישית של הסדרה האוסטרלית עטורת הפרסים "Underbelly" בתפקיד דני כראם.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הפשע האוסטרלית "Fat Tony & Co".
בשנת 2015 שיחק במיני-סדרה האוסטרלית "Airlock", ובמיני-סדרה האמריקאית "להרוג את ישו", של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ומשודרת במספר מדינות בשירות של נטפליקס.
במיני-סדרה הוא שיחק לצד קלסי גראמר ורופוס סוול ועמנואל שריקי ולצד שחקנים ישראלים כמו יוסף סוויד וריימונד אמסלם.
בשנת 2016 יצא באוסטרליה הסרט "Arrowhead" שם שיחק בתפקיד הראשי.
הסרט גם שודר בנטפליקס האמריקאי תחת השם Alien Arrival וכן היה מועמד לפרס הסרט הטוב בפסטיבל הסרטים הבדיוניים של סידני.
בשנת 2017 שיחק בתור סמל תאצ'ר בסדרה האמריקאית "אקדמיית החממה" של נטפליקס, המבוססת על הסדרה הישראלית המצליחה "החממה" שנוצרה ונכתבה על ידי גיורא חמיצר.
בנוסף, שיחק בסרט האוסטרלי "Bad Day in Belgrade".
דן מדען: הסרט הוא סרט הנפשה ממוחשבת טלווזיוני לילדים משנת 2013, מסוגת הרפתקאות, מדע בדיוני וקומדיה.
הסרט מבוסס על סדרת ההנפשה הממוחשבת האמריקאית "דן מדען", ששודרה לראשונה בשנת 2008 והופצה ברחבי העולם.
הסרט בוים על ידי קירק אר טאצ'ר, נכתב על ידי בראדלי צווייג, והולחן על ידי מייק הימלסטיין ובראט פרי.
הפקת הסרט נעשתה על ידי חברת ג'ים הנסון.
הסרט עוקב אחר דן ודניאלה, אשר משתתפים בתחרות וזוכים עם עוד זוג ילדים לבקר במוזיאון המדע המודרני והחדש, לפני פתיחתו לציבור.
במהלך הביקור הם פוגשים חברים חדשים ומטפלים בבעיות שקוראות במוזיאון בשביל שיפתח בזמן.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-25 במרץ 2013 בדיבוב לאנגלית.
בישראל הסרט שודר לראשונה בערוץ לוגי ב-8 באוקטובר 2014 בדיבוב לעברית.
בביקור דן ודניאלה פוגשים חברים חדשים, ביניהם יאנגיאנג, ניוניו ובוביבוט.
במהלך הביקור, באחד הרובוטים של המוזיאון נהייתה תקלה, דבר שגרם להרס במוזיאון.
בסרט רואים איך החברים מנסים לטפל בבעיות במוזיאון בשביל שיוכל להיפתח בזמן.
במאי הדיבוב של הסרט בעברית היה דן שצברג, ומפיקת הדיבוב הייתה יעל אללוף.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתדןדרו מאסימיכאל עינבדניאלהאליס דיניןענבל שכנרמאיהג'וליאן בוצ'ראלונה אלכסנדרמאו הואליס דיניןגלעדויקטור ירידעמית יוסוביץ'המורה סוזידונה קימבלרונה בקרמןאמא של דניאלהכרוז המוזיאוןרוזג'וליאן בוצ'רנורית בנאי קורןאליסאליס דיניןמורטויקטור ירידדדי זהריאנגיאנגאלן טראוטמןדניאל מגוןניוניוג'וליאן בוצ'רעינת אזולאיד"ר בונאבודוןכריסטופר לוידגדי לויבוביבוטברוס לנוילדן שצברג
ב-26 במרץ 2012, הודיעה חברת ג'ים הנסון על יצירת הסרט ושכריסטופר לויד, כוכב טרילוגיית הסרטים "בחזרה לעתיד", ידבב בסרט את ד"ר בונאבודון.
כמו בסדרה, גם כאן השתמשו בתהליך לכידת תנועה.
דן סימונס הוא סופר מדע בדיוני ואימה אמריקאי.
סימונס מוכר בעיקר בזכות יצירות המדע הבדיוני זוכות הפרסים שלו, "הקנטוס של היפריון" והדואולוגיה "איליום"/"אולימפוס", בנוסף לספרים בז'אנרים נוספים כגון אימה, פנטזיה ועוד.
סימונס נוהג לשלב ביצירות שלו רפרנסים רבים מעולם הספרות, אומנות והביוגרפיות של יוצרים אחרים (משוררים וסופרים בעיקר), דוגמת ספרו מ-2009 "דרוד", שמתאר את חמש השנים האחרונות בחייו של צ'ארלס דיקנס, קשרי החברות שלו עם הסופר וילקי קולינס ועבודתו של דיקנס על ספרו האחרון אותו לא הספיק לסיים, "תעלומת אדווין דרוד".
סימונס זכה בפרסים רבים במהלך קריירת הכתיבה שלו, ביניהם פרס הפנטזיה העולמי, פרס לוקוס, פרס הוגו, פרס בראם סטוקר ועוד.
סימונס זכה לראשונה בתשומת לב והכרה ככותב עם זכייתו בפרס הפנטזיה העולמי עבור ספרו "השיר של קאלי" ב-1985.
הוא קיבל BA באנגלית מקולג' וובש ב-1970 ועשה תואר שני בחינוך באוניברסיטת וושינגטון בסיינט לואיס ב-1971. סימונס היה מעורב עוד בתקופת לימודי התואר הראשון בכתיבה עיתונאית ויצירתית, ואף זכה בפרס הצטיינות בכתיבה מטעם האחווה הלאומית לסטודנטים פי בטא קפא.
לאחר סיום הלימודים, החל סימונס לעבוד כמורה בבתי ספר יסודיים, תפקיד אותו הוא ביצע במשך 18 שנים.
קריירת הכתיבה של סימונס לא התחילה רשמית עד 1982, כשהסיפור הקצר שלו "הנהר סטיקס זורם במעלה הזרם", פורסם וזכה בפרס הראשון בתחרות של מגזין "אזור הדמדומים".
ספרו הראשון "השיר של קאלי" פורסם ב-1985 וזכה בפרס הפנטזיה העולמי ב-1986. בזמן זה, סימונס עבד כמורה בבית ספר יסודי בקולרדו, והמשיך בעבודתו זו עד ל-1989, אז הפך לכותב במשרה מלאה.
ב-1995 זכה סימונס לקבל דוקטורט של כבוד מטעם קולג' וובאש, עבור תרומתו הענפה לתחום החינוך ועבור כתיבתו.
דניאל מרטין הוא רוכב אופני כביש אירי מקצועי לשעבר.
קבוצתו האחרונה הייתה קבוצת הרכיבה הישראלית Israel Start-Up Nation.
מרטין הוא מנצח המונומנטים ג'ירו די לומברדיה (2014) ולייז'–בסטון–לייז' (2013).
הישגיו הבולטים במרוצי קטעים הם: ניצחון בוולטה אה קטלוניה בשנת 2013 וב בשנת 2010.
מרטין הוא בן דודו של ניקולס רוש, רוכב אופני כביש אירי בקבוצת סאנווב.
אביו הוא ניל מרטין, שגם היה רוכב אופני כביש.
ודודו הוא סטפן רוש, רוכב אופני כביש מעוטר שזכה בין היתר בטור דה פראנס בשנת 1987, ובג'ירו ד'איטליה באותה שנה.
מרטין הצטרף לקבוצת סליפסטרים (ידועה בשם "אי.אף אדוקיישן פירסט") מדרג הפרו קונטיננטל, הוא ניצח את הטור דה פאיי דה סאבוי.
בג'ירו ד'אוסטה מונט בלאק, הוא ניצח את הקטע השני ואת דירוג המאיצים.
הוא סיים חמישי כללי, 4:52 דקות אחרי אלכס קאנו הקולומביאני.
מרטין ניצח את מרוץ הקטעים הצרפתי, הרוט דו סוד.
וניצח את אליפות אירלנד, הוא סיים עשירי כללי בטור של פורטוגל, ושישי כללי בטור של בריטניה.
2009: השתתפות ראשונה בגרנד טור
קבוצתו של מרטין, שעכשיו נקראה "קבוצת גארמין", עלתה לדרג הוורלד טור.
הוא סיים שלישי בטור של מדיטראנין, ושני בוולטה אה קטלוניה.
הוא השתתף לראשונה בגרנד טור כאשר נבחר לוואלטה אספנייה, וסיים במקום ה-53 הכללי.
2010: ניצחון בטור של פולין
הוא השתתף בלה פלש ואלון, וסיים במקום ה-17. הוא התחרה לראשונה בג'ירו ד'איטליה, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום תשיעי בקטע ה-15. הוא ניצח את הקטע החמישי ב, ואת המרוץ כולו.
בנוסף לכך, הוא ניצח את טרה ואלי וארסינה, ואת גביע יפן (מרוץ חד יומי).
2011: ניצחון בקטע בוואלטה אספנייה
מרטין ניצח את המרוץ החד יומי, הג'ירו דל טוסקנה.
הוא סיים שני בטור של פולין, וניצח את הקטע השישי במרוץ.
הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה, וניצח את הקטע התשיעי לאחר שגבר בספרינט על באוקה מולמה ההולנדי.
הוא סיים במקום ה-13 הכללי, 7:09 דקות אחרי כריסטופר פרום המנצח.
הוא סיים שלישי במרוץ הזיכרון של מרקו פאנטאני, ושני בג'ירו די לומברדיה.
2012: השתתפות ראשונה בטור דה פראנס
מרטין סיים שישי בלה פלש ואלון, וחמישי בלייז'–בסטון–לייז'.
הוא השתתף לראשונה בטור דה פראנס, ותוצאתו הטובה ביותר הייתה מקום שביעי בקטע ה-16. בסופו של דבר, סיים במקום ה-35 הכללי.
1:25:23 שעות אחרי בראדלי ויגינס המנצח.
הוא סיים רביעי בטור של בייג'ינג', וניצח את דירוג מלך ההר.
2013: ניצחון בוולטה אה קטלוניה, בלייז'–בסטון–לייז' ובקטע בטור דה פראנס
עונת 2013 נחשבת לאחת מהמוצלחות ביותר בקריירה של מרטין, זה התחיל עם ניצחון בקטע הרביעי בוולטה אה קטלוניה ובמרוץ כולו.
המשיך עם מקום רביעי בלה פלש ואלון, ולאחר מכן הגיע השיא, כאשר ב-21 באפריל, רשם מרטין את אחד מהישגי שיאו בקריירה כאשר ניצח את מרוץ הלייז'–בסטון–לייז', כשהוא מקדים את ז'ואקים רודריגז ואת אלחנדרו ולוורדה.
הוא סיים במקום השמיני הכללי בטור דה סוויס.
מרטין נבחר שוב לטור דה פראנס, וניצח את הקטע התשיעי, לאחר שגבר על יאקוב פוגלסן בספרינט.
הוא סיים רביעי בג'ירו די לומברדיה, ושני בטור של בייג'ינג' (סיים שני גם בקטע הרביעי).
2014: ניצחון בג'ירו די לומברדיה
מרטין סיים שני בלה פלש ואלון, לאחר אלחנדרו ולוורדה המנצח, ולפני מיכל קוויאטקובסקי שהגיע שלישי.
הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה, אך בקטע הראשון שהיה נגד השעון קבוצתי התרסק, הוא הצליח לרכוב עד קו הסיום אך לא עמד במגבלת הזמן, ובכך פרש מהמרוץ.
הוא סיים שלישי בטור ד'לאן, ושביעי כללי בוואלטה אספנייה, 10:38 דקות אחרי אלברטו קונטאדור.
התוצאה הטובה ביותר שלו בעונת 2014 הגיעה בחודש אוקטובר, כאשר בחמישי לחודש ניצח את מרוץ הג'ירו די לומברדיה.
בנוסף לכך, הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור של בייג'ינג', וסיים במקום השני הכללי, 3 שניות אחרי פיליפ ז'ילבר.
2015: שביעי בקלאסיקה סן סבסטיאן
מרטין סיים עשירי בוולטה אה קטלוניה,
הוא סיים במקום ה-15 במרוץ אמסטל גולד.
ושביעי בדופינה ליברה, הוא נבחר לטור דה פראנס וסיים במקום ה-39, וסיים בקטע ה-11 וה-8 במקום השני.
הוא סיים שביעי בקלאסיקה סן סבסטיאן, ונבחר לוואלטה אספנייה, הוא הספיק לסיים שני בקטע השישי, אך פרש במהלך הקטע השמיני.
2016: שלישי בלה פלש ואלון, ושלישי בדופינה ליברה
מרטין הצטרף לקבוצת קוויק סטפ הבלגית, הוא ניצח את הקטע השני בוואלטה ולנסיה.
ואת הקטע השלישי בוואלטה קטלוניה, וסיים במקום השלישי הכללי.
הוא סיים שלישי בלה פלש וואלון, וסיים שלישי בדופינה ליברה.
בטור דה פראנס, הוא סיים במקום התשיעי הכללי, 7:04 דקות אחרי כריס פרום המנצח.
הוא סיים במקום ה-12 בקלאסיקה סן סבסטיאן.
הוא השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וסיים במקום ה-13 במקצה מרוץ הכביש.
2017: שני בלה פלש ואלון, שני בלייז'–בסטון–לייז', ושישי בטור דה פראנס
מרטין סיים חמישי בוואלטה ולנסיה, ושישי בוואלטה או אלגראב (וניצח את הקטע השני).
הוא סיים שלישי כללי בפריז - ניס, ושישי בוואלטה אה קטלוניה.
הוא סיים שני גם בלה פלש ואלון, ושני בלייז'–בסטון–לייז'.
מרטין עמד על הפודיום גם במרוץ הדופינה ליברה, כאשר סיים שלישי במרוץ זה.
הוא סיים שישי בטור דה פראנס, 4:42 דקות אחרי כריסטופר פרום המנצח.
מרטין סיים עשירי בטור דה רומאנדי, הוא ניצח את הקטע החמישי בדופינה ליברה, וסיים רביעי כללי.
הוא סיים שמיני כללי בטור דה פראנס, 9:05 דקות אחרי גריינט תומאס המנצח ואף קיבל את תואר הרוכב ההתקפי של הטור כולו.
מרטין ניצח את הקטע השישי במרוץ.
הוא התחרה גם בוואלטה אספנייה, אך פרש לפני הקטע העשירי.
הוא סיים תשיעי בג'ירו די לומברדיה.
2019: שני בטור של חבל הבסקים
מרטין סיים רביעי בוואלטה של ולנסיה, ושביעי בטור של יו.
הוא סיים שני בטור של חבל הבסקים, ושמיני בדופינה ליברה.
הוא סיים במקום ה-18 הכללי בטור דה פראנס, ולא היה חלק מהמאבק של הדירוג הכללי.
בחודש אוגוסט (2019), הודיעה קבוצת Israel Start-Up Nation הישראלית שדן מרטין חתם בשורותיה, ויהיה חלק מהסגל שלה בשנת 2020.
הוא פתח את 2020 עם קבוצתו החדשה בוולטה אה ולנסיה, בה סיים רביעי, 13 שניות אחרי המנצח טאדיי פוגאצ'אר.
לאחר מכן התחרה בוולטה או אלגארבה וסיים במקום ה-11.
אחרי טור דה פראנס לא מרשים במיוחד שהסתיים עם מקום 41 כללי, לאחר שנפצע בקטע השני של קריטריום דו דופינה, התחרה מרטין בקלאסיקות הארדנים וסיים חמישי בלה פלש ואלון ו-11 בלייז'–בסטון–לייז'.
פתח מרטין בסערה את הוואלטה אספניה כשהגיע שלישי בקטעים 1 ו-2, בקטע השלישי ניצח מרטין, לאחר שגבר על מוביל המרוץ פרימוש רוגליץ' וריצ'רד קאראפאס בספרינט בעלייה, משיג ל-Israel Start-Up Nation את ניצחונה השני בגרנד טור.
מרטין המשיך להיות חלק ממאבקי הדירוג הכללי לאורך המרוץ וסיים שלישי גם בקטע השמיני שהסתיים בניצחונו של רוגליץ'.
אך בקטע ה-12, שהסתיים בעלייה לאנגלירו, הוא איבד את המקום השלישי ליו קארת'י שניצח בקטע וירד למקום הרביעי, עליו שמר עד הסיום, 2:43 דקות מרוגליץ' המנצח.
בתאריך 04 בספטמבר 2021, הודיע מרטין על פרישה מענף האופניים.
דניאל מילטון ניוהאוס הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת וושינגטון.
טרם היבחרו לבית הנבחרים כיהן כמנהל מחלקת החקלאות של מדינת וושינגטון וכחבר בית הנבחרים של המדינה.
ניוהאוס גדל בחווה חקלאית בעיר סאניסייד השוכנת מזרחית ליאקימה, עם הוריו רות ואירב ניוהאוס, לצד ארבע אחיותיו ואחיו.
אביו של ניוהאוס כיהן בשני בתי בית המחוקקים של וושינגטון בסך הכל 34 שנה, ופרש ב-1998. ב-1977 היה ניוהאוס לבוגר בכלכלה חקלאית מאוניברסיטת המדינה של וושינגטון.
באוניברסיטה היה חבר באחווה החקלאית אלפא גמא רו.
בנוסף, ניוהאוס הוא בוגר תוכנית המנהיגות לחקלאות ויערנות בוושינגטון.
הוא כיהן ארבע קדנציות בבית הנבחרים בוושינגטון מ-2003 עד 2009, כשהוא מייצג את מחוז הבחירה ה-15. בשנת 2009 מינתה אותו כריסטין גרגואר (Gregoire), אז מושלת מדינת וושינגטון מטעם המפלגה הדמוקרטית, את ניוהאוס הרפובליקני לעמוד בראש מחלקת החקלאות של המדינה.
המושל שנבחר אחריה, ג'יי אינסלי, החליט שלא לחדש את מינויו את ניוהאוס כמנהל מחלקת החקלאות ב-2013.
בפברואר 2014, הצטרף ניוהאוס לבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית למועמדות המפלגה לבית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של וושינגטון.
דוק האסטינגס המכהן, שייצג מחוז זה בבית הנבחרים זה 20 שנה, בחר שלא להתמודד מחדש בבחירות 2014. הוא ועמיתו הרפובליקני קלינט דידייר הגיעו לבחירות הכלליות בנובמבר כיריבים לאחר שסיימו באוגוסט את הבחירות המקדימות בשני המקומות הראשונים.
הייתה זו הפעם הראשונה ששני מועמדים מאותה המפלגה התייצבו זה מול זה בבחירות כלליות מאז אימצה מדינת וושינגטון את שיטת הבחירות שלה.
יום הבחירות ב-4 בנובמבר היה קרוב מאוד, ונראה כקרב בין הזרמים במפלגה הרפובליקנית.
ניוהאוס נחשב לנציג הזרם המרכזי והשולט במפלגה הרפובליקנית, ואילו דידייר הזדהה בגלוי עם תנועת מסיבת התה.
ניוהאוס התמודד מול דידייר בשנית במהלך בחירות 2016 בארצות הברית.
בבחירות המקדימות הביסו בקלות כשלו 44,720 קולות (45.77% מקולות הבוחרים) בעוד דידייר זכה ב-27.53% בלבד.
בבחירות הכלליות, ניוהאוס הביס באופן מכריע את דידייר, עם 57% מקולות הבוחרים.
במהלך בחירות 2018 נבחר שוב לבית הנבחרים.
דן ספילמן הוא שחקן אוסטרלי.
הקריירה שלו משתרעת על פני קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון.
ספילמן גדל עם אחותו הצעירה בביומריס, מלבורן.
ללא הכשרה פורמלית במשחק, ספילמן פועל בתיאטרון, טלוויזיה וקולנוע מאז סיום לימודיו התיכוניים ב-1996 בבית ספר סנט מייקל, סנט קילדה, ויקטוריה.
תפקידיו הטלוויזיוניים כוללים את "אהבה מלידה" ו"The Secret Life of Us".