tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מחלות המועברות על ידי חיות בר
כעיקרון, מגע ישיר עם חיות בר למיניהן מסוכן, ויש להתבונן בהן תוך שמירת מרחק סביר.
נגיעה בחיות בר עלולה לגרום הידבקות במחלות זיהומיות שונות.
ידוע שבמדינות מתקדמות, כולל ישראל, ארצות הברית ואחרות, רוב מקרי הכלבת מאובחנים בחיות בר.
בארצות הברית (לא בישראל) כלבת מועברת לבני אדם גם על ידי עטלפים.
קופים מסוג מקוק יכולים להעביר זיהום על ידי נגיף B.
זהו זיהום נדיר אך לרוב קטלני, והוא אחת הסיבות לאיסור שחל (גם במדינת ישראל) על החזקת קופים כחיות מחמד.
בעלי חיים שונים, בעיקר יונקים למיניהם, עלולים להעביר לבני אדם מחלות חיידקיות מגוונות כגון: ברוצלוזיס, שחפת, דבר, טולרמיה ועוד, וגם מחלות הנגרמות על ידי טפילים ופטריות.
קיימת רשימה ארוכה של מחוללים, בעיקר חיידקים, העלולים להגיע מהחווה לשולחן בחדר האוכל בדרכים שונות ומשונות והיכולים לפעמים לעקוף בצורות בלתי צפויות ומפתיעות את אמצעי המניעה באתר השחיטה, הייצור ואף הכנת האוכל במטבח.
למשל, חיידקי סלמונלה או קמפילובקטר עלולים לזהם בשר עוף או בקר גם כשהבשר אינו מראה כל סימנים חיצוניים של זיהום.
בעת הכנת האוכל במטבח, חיידקים אלו יכולים לזהם בצורה צולבת גם מאכלים אחרים שמוגשים ונאכלים ללא בישול.
בשלושת העשורים האחרונים הופיע מספר רב של מחלות זיהומיות חדשות כגון: איידס, מחלות נגיפי קורונה כסארס וכCOVID-19, תסמונת ריאתית על ידי נגיף Hanta, ומחוללים רבים אחרים.
מוצע לכנות מחלות אלו "מחלות מַפציעות או "מחלות מגיחות", כתרגום למונח "Emerging infections".
ניתוח של התפרצויות אלו מלמד על מודל שחוזר על עצמו ללא יוצא מן הכלל: מקור המחולל הוא תמיד בחיית בר מסוימת, במקרה של איידס, מדובר בתת-מין של שימפנזה - PAN TROGLODITES TROGLODITES.
חציית המחסום בין המינים נעשה בדרך כלל רק במספר מועט של מקרים.
המעבר מתאפשר על פי רוב כתוצאה משינויים אקולוגיים או משינויים מעשי ידי אדם הנותנים הזדמנות יוצאת דופן לחציית המחולל בין המינים.
תהליך ההתפשטות של המחולל בין בני האדם מתאפשר על ידי "מגברים" מעשה אדם.
לדוגמה, במקרה של סארס: בתי מלון, בנייני מגורים או בתי חולים ענקיים, בהם מתפשט הנגיף בקלות מאדם לאדם.
מחלות זואונוטיות היכולות לפגוע בבני-אדם
זוהי מחלה שמקורה בחיות בית רבות כמו כלבים, אוגרים, עכברים ועוד, והיא נקראת גם עכברת.
אצל בעלי החיים המחלה אינה חמורה.
אצל בני אדם, לעומת זאת, המחלה יכולה לנוע בין מחלה קלה ללא סימנים, למחלה חמורה הפוגעת בכבד ובכליות ומביאה למוות.
לכן יש לדאוג לחסן את חיות המחמד, על מנת למנוע הדבקה.
מחלה זיהומית חיידקית של עופות (לרוב יונים), בעלת תסמינים דומים לאלה של דלקת ריאות.
זוהי מחלה של בעלי חיים, בעיקר כלבים, שנגרמת מקרציות.
זוהי תופעה נפוצה יחסית אצל כלבים, ואם אינה מאובחנת בזמן היא עלולה לגרום למותם.
הדבקה של בני אדם במחלה היא נדירה מאוד, ואצל בני האדם שמה הוא קדחת בהרות.
זוהי מחלה חמורה ביותר, אך כאמור, גם נדירה מאוד.
חשוב לטפל היטב ולהרחיק קרציות מן הכלבים על מנת להתרחק מן הסכנה עוד יותר.
חשוב לצין שאדם יכול להידבק מהמחלה מקרציה בלבד, ללא נוכחות כלב.
הזמר מאיר אריאל נפטר כנראה ממחלה זו.
מחלה נגיפית זו נפוצה בעיקר אצל כלבים, ומכאן שמה, אך מופיעה אצל כל היונקים, כולל בני האדם.
כלבת היא מחלה קטלנית במיוחד, לכל היונקים.
תסמיניה הם ריור מוגבר, תוקפנות ושינוי קיצוני בהתנהגות, דמנציה, ובהמשך גם סלידה מאור ואצל בני אדם גם סלידה ממים.
מחלת הכלבת מדבקת באמצעות רוק, בעיקר בנשיכה של בעל חיים, אך לעיתים גם בליקוק בלבד.
המחלה מידבקת כשבועיים לפני הופעת התסמינים, כך שהיא עלולה להתפשט במהירות.
אדם שננשך על ידי בעל חיים שלא ברור אם חוסן, חייב לקבל מיד מנות חיסון נגד כלבת.
בשל הקטלניות של המחלה, מחויבים בעלי כלבים על פי חוק לחסן את כלביהם נגד כלבת פעם בשנה.
תולעי מעיים מופיעות אצל כלבים וחתולים מסיבות רבות.
לרוב הן אינן מזיקות, אך לעיתים הן גורמות למחלות קשות.
התולעים מדבקות לבני אדם, במיוחד לילדים שנוגעים בבעלי החיים - ביצי התולעים נישאות בפרוות בעל החיים ונדבקות לידי האדם, ילדים מכניסים את ידיהם לפה ובולעים את הביצים.
תולעים בבני אדם בעיקר מציקות.
כדאי להשתמש בתכשירים מונעים לבעלי החיים, על מנת להימנע מהדבקה של בני האדם.
גם הפרעושים עלולים להיות נשאים של מחלות הפוגעות באיברים פנימיים בגוף, ודרכי ההדבקה הן דרך עקיצה והעברת גורם המחלה בדם.
על כן חשוב לטפל בכלב ובסביבתו באופן שוטף נגד הפרעושים והביצים אותם הן מטילות.
חיידק הפוגע בדרכי הנשימה, ומועבר לבני אדם דרך האף והפה.
(מנישוק חיית המחמד וליקוק הפה)
מחלה חיידקית קשה שפוגעת בבקר ובצאן ונגרמת על ידי החיידק קוקסיאלה בורנטי.
חקלאים ועובדי בתי מטבחיים חשופים ביותר להידבקות בזיהום.
המחלה יכולה לעבור לאדם גם משתיית חלב לא מפוסטר הנגוע בחיידק.
מחלה שנגרמת על ידי חיידק בשם ברטונלה ומועברת על ידי שריטה או נשיכה של חתול.
התסמינים כוללים: שלפוחית או פצעון מודלק באזור ההדבקה, יכול להופיע חום, חולשה כללית, חוסר תיאבון, כאב ראש, כאב גרון וכאבי מפרקים.
בחולים עם מערכת חיסון תקינה המחלה נעלמת כעבור כחודש אם כי קשרי הלימפה נשארים מוגדלים לכמה חודשים.
במדוכאי חיסון יכולה להופיע מחלה של גידולים שפירים של כלי דם הנקראים Bacilary angiomatosis בעור ובאיברים פנימיים.
כמו כן, יכולה להופיע דלקת פנים הלב ודלקת המוח וקרומיו.
מחלה של סוסים, חמורים ופרדות, שנגרמת מחיידק בשם בורקהורדליה מאלאיי ועשויה לעבור לאדם ולגרום למחלה קשה ביותר, שמתבטאת בחום גבוה, שיעול ואלח דם.
שיעור התמותה גבוה ועשוי להגיע ל-95% ללא כל טיפול.
חיידק דומה מאותה משפחה גורם למחלת המליודוסיס, מחלה קשה שאינה זואונוטית.
הקריפטוקוקוס יכולה לחדור דרך דרכי הנשימה של בני אדם ובדרך כלל לא לגרום לתסמינים, אולם אצל מדוכאי מערכת חיסון, לדוגמה חולי איידס או סרטן, יכולה הפטריה לגרום לזיהום ראשוני בריאות, אשר עלול להתפשט למערכת העצבים המרכזית.
החיידק נמצא בטבע במים מלוחים, ומצוי על קשקשי דגים.
עשוי לעבור לאדם דרך פצע פתוח, ולגרום שם לזיהום חמור שכולל הרעלת דם ונמק נרחב באיברי הגוף שעשוי להוביל לכריתת איברים ולמוות אם לא מטופל בזמן.
תרומתם של פתוגנים זואונאטיים להעברת המחלה במזון
ב-2006 נערך בברלין כנס שהתמקד בנושא של השפעות פתוגן המחלות הזואונאטיות על בטיחות מזון.
הכנס דחק בממשלות להתערב, וגרם לציבור להיות ערני לסיכונים של מחלות שמקורן בחיות אשר סופקו מהחוות ישירות אל הצרכן הסופי.
ניתן לקשר התפרצויות רבות של הרעלת מזון לפתוגני זואונסיס.
סוגים רבים ושונים של מזון יכולים להיות מזוהמים כשנלקחים מבעלי חיים.
כמה מזונות נפוצים הקשורים לזיהומי זואונסיס כוללים ביצים, פירות ים, בשר, מוצרי חלב וירקות.
זואופוביה או פחד מחיות היא קבוצה של פוביות ספציפיות מחיות מסויומות או פחד לא רציונלי או אף סלידה מכל יצור שאינו בן אדם.
דוגמאות לזואופוביות ספציפיות הן אנטומופוביה (פחד מחרקים), כמו אפיפוביה (פחד מדבורים).
ארכנופוביה (פחד מעכבישים) ואופידיופוביה (פחד מנחשים) נפוצים גם הם.
זיגמונד פרויד ציין שפחד מחיות הוא אחד מהמחלות הפסיכונוירוטיות הנפוצות ביותר בקרב ילדים.
קבוצת הפוביות זואופוביה מכילה פחדים ספציפיים מבעלי חיים רבים, רובם אינם יונקים.
להלן רשימה של פוביות נפוצות הנכללות בקבוצת הזואופוביה:
לפידופטרופוביה - פחד מפרפרים ועשים
מוסופוביה - פחד מעכברים וחולדות
הרפטופוביה פחד מזוחלים, בעיקר לטאות ונחשים, בעלי חוליות דומים ודו-חיים.
זואבים (בצרפתית - Zouaves מהמילה הבֶּרבֶּרית "זואווה", בערבית: زواوة , שבט קבילי, ביחיד: זואווי) היה שמם של לוחמים של "לוחמה רגלית קלה", שהשתייכו ל"צבא אפריקה" (Armée d'Afrique) במסגרת הצבא הצרפתי.
בשנים הראשונות הם היו ילידים מוסלמים מצפון אפריקה ובהמשך מוצאם היה נוצרי אירופי, לרוב צרפתי.
שמם נקשר במיוחד למלחמות של האימפריה הצרפתית השנייה והם נודעו במדיהם הייחודיים בהשראה צפון-אפריקאית: מעילים קצרים פתוחים מקדימה, שרוול ולעיתים קרובות - אבנטים וכובעים מיוחדים ללא מצחיה.
יחידות הזואבים היו קיימות בשנים 1962-1830. תחילה התגייסו מקרב האוכלוסייה הקבילית באלג'יריה אחרי כיבוש ארץ זו במחצית הראשונה של המאה ה-19. החל משנת 1842 גויסו אליהן רק חיילים אירופיים, רובם צרפתים.
אחרי רפורמת הצבא הצרפתי בצפון אפריקה בין נובמבר 1942 למאי 1945 יחידות הזואבים קלטו שוב מוסלמים מקומיים.
גדודי הזואבים יחד עם אלו של הצלפים האלג'יראים זכו למספר הרב ביותר של עיטורים צבאיים בצבא הצרפתי, אחרי גדוד הרגלים הקולוניאלי ממרוקו (RICM) וגדוד הצועדים של לגיון הזרים.
גם ארצות אחרות הקימו לתקופות קצרות יחידות זואבים לפי הדגם של הצבא הצרפתי, והן האימפריה העות'מאנית, מדינת האפיפיור, ארצות הברית בתקופת מלחמת האזרחים (1865-1861) וברזיל בימי מלחמת פרגוואי (1870-1867).
המילה "זואב" בא משם אחד משבטי הקבילים שהתגורר בפסגות הרי ג'ורג'ורה .
התושב הילידי הראשון שגויס לשירות צרפת בעת כיבוש אלג'יר היה זואווי, בן לאותו שבט זואווה, ומשם המושג הוכלל לגבי כל הלוחמים הילידים שגויסו.
בני זוואווה שימשו קודם לכן כחיילים, לרבות יניצ'רים, בממלכת אלג'יר בת חסות של האימפריה העות'מאנית ושירתו את הדיי של אלג'יר.
אחרי כיבוש אלג'יר על ידי הצרפתים ב-1830 הצבא הצרפתי שילב אותם ביחידה מיוחדת שנקראה "גיס הזואבים" (Corps des zouaves) שמעמדו הוסדר רשמית על ידי צו מלכותי בשנת 1831.
ביוני 1830 נחת הצבא הצרפתי בסידי פרג' או סידי פרוש וב-5 ביולי הכניעה את העיר אלג'יר.
ב-15 באוגוסט 1830 הרוזן בומון, מפקד חיל המשלוח הצרפתי, החליט בעצת הקולונל אלפרד ד'אוביניוסק, לגייס 500 זואבים ראשונים מתוך יחידה ששירתה את שלטון הכיבוש העות'מאני.
הייתה זו פלוגת הזואבים הראשונה.
ב-1 באוקטובר 1830 גייס יורשו בתפקיד, הגנרל ברטראן קלאזל, לשירותו, בנוסף לשאריות יחידת הזואבים של הדיי של אלג'יר ושל סגנו, עוד לוחמים מוּרים, ערבים וקולוגלים , והקים על בסיס זה את גיס הזואבים (Corps des zouaves).
גיס זה הורכב משתי פלוגות בסך הכל - 700 לוחמים.
קמו גם שתי יחידות (escadrons) של פרשים זואבים, אך אלו שולבו החל מ-1831 ב"גדוד הציידים האפריקני" .
יחידה זו הייתה מעורבת כששולבו בה גם ילידים וגם צרפתים שורשיים, עם משכורת זהה.
נעשה ניסיון כושל לשלב בתוכם גם מתנדבים פריזאים.
בסופו של דבר אלו האחרונים שובצו בגדוד הרגלים מס' 67.
בשנת 1838 הוקמה פלוגה נוספת ושלוש היחידות הרכיבו את הגדוד בפיקודו של המייג'ור למוריסייר.
זמן מה אחרי הקמת יחידת הצלפים האלג'יראים ה"טורקוס" כגוף צבאי המורכב מחיילים מוסלמים, שונה אופיו של גדוד הזואבים והוא גייס חיילים מצרפת המטרופוליטנית בלבד.
בימי כיבוש אלג'יריה על ידי צרפת שירתו הזואבים שירות צבאי ארוך.
בין אוקטובר 1831 לינואר 1831 השתתפו הזואבים בקרבות נגד הביי של טיטרי ובכיבוש הזמני של בְּלידה ושל מדיה.
הצלחתם המהדהדת הראשונה התרחשה במבצע במעבר מוזאיה ב-3 ביולי 1831 שבו חיפו על נסיגת חיל המצב הצרפתי ממדיה.
אחר כך הצטיינו בקרבות מיטיג'ה בספטמבר 1836 ובמצור על העיר קונסטנטין ב-1837. מגויסים בהתנדבות או על ידי העברה מיחידות אחרות אחרי ותק של לפחות שנתיים, זכו הזואבים למעמד אליטיסטי ב"צבא אפריקה" שבמסגרת הצבא הצרפתי.
אחרי ההתלהבות הראשונית (בנוגע לשוויון התנאים בין הילידים והצרפתים) מנעו שתי טעויות עיקריות את ההתפתחות הנורמלית של גיס הזואבים.
לאמיתו של דבר נראה כי הייתה הערכה מופרזת לגבי יכולות ההתגייסות של הילידים באזור אלג'יר וחמור מזה, אף אחד מהבכירים הצרפתים לא הקדיש מחשבה על התאמת הפעילות הצבאית של הילידים על רקע מנהגיהם ודתם השונה.
משום כך בצו המלכותי מ-7 במרץ 1833 הוחלט על פיזור שני הגדודים הקיימים כדי ליצור אחד בלבד, עדיין מעורב, אך תוך שינויים בתנאי הגיוס של המוסלמים המקומיים, מבחינת אורך השירות וכו'.
כמו כן התאפשר גיוסם המוגבר של הצרפתים שהתיישבו באלג'יר.
אחרי 1835 הוקם גדוד מעורב שני בצורה דומה וגדוד שלישי ב-1837.
הגדוד הראשון הועמד תחת פיקודו של מייג'ור למרויסייר.
הוא הצטיין במבצע אוארסניס (1842), בקרב איסלי (1844) ובכיבוש זעטשה ב-1849.
צו מלכותי מ-8 בספטמבר 1841 שהורה על ארגון מחדש של הצבא הצרפתי, ציין את הקמתו של גדוד זואבים המורכב משלוש הפלוגות שתכלולנה אך ורק תושבי צרפת המטרופוליטנית ותושבים צרפתים מצפון אפריקה לרבות אחוז די משמעותי (לפעמים רבע) של יהודים אלג'יראים.
ב-7 בדצמבר 1841 הוקמה יחידת צלפים ילידים אלג'יראים שנודעו בכינוי "טורקוס".
בשנת 1852 הצבא הצרפתי כלל שלושה גדודי זואבים.
כל אחד מהם שובץ במחוז אחר של אלג'יריה, שבו החזיק מחסנים וחיל מצב משלהם לעת שלום.
זאת בעקבות צו מ-13 בפברואר 1852 החתום על ידי הנסיך לואי-נפוליאון שהעלה לשלושה את מספר גדודי הזואבים, כשכל אחת מהפלוגות הקיימות הייתה גרעין לגדודים החדשים.
כדי להבחין ביניהם צבע הכיסים המדומים במעיל הקצר היה שונה:
הגדוד הראשון שהה בבלידה, במחוז "אלז'ירואה", ולבש כיס מדומה בצבע אדום כהה (garance)
הגדוד 2 שהה באוראן, בקסרקטין שאטו נף, במחוז "אוראנה", צבע לבן
הגדוד 3 שהה בפיליפוויל בקסרקטין "פראנס" במחוז "קונסטנטינואה", צבע צהוב.
מלחמת קרים הייתה המקרה הראשון שבו שירתו הזואבים מחוץ לאלג'יריה.
בהמשך הם שירתו גם במלחמת צרפת-אוסטריה בשנת 1859, בהתערבות הצרפתית במקסיקו ב-1866-1864 ומלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870 (תחת פיקודו של הגנרל, הברון שרט דה לה קונטרי ).
מדי הזואבים והתנהלותם עשו אותם מוכרים היטב מחוץ לצרפת ותמונותיהם פורסמו תכופות בתקשורת הכתובה המאוירת של התקופה.
חיילי גדוד הזואבים מס' 2, שנודעו בכינוי "תני אוראן" זכו להיות מעוטרים בלגיון הכבוד בעקבות קרב מג'נטה ב-1859.
ב-23 בדצמבר 1854 נוצר גדוד רביעי - "הזואבים של משמר הקיסר".
גיוס החיילים שבו עוכב עד 15 במרץ 1855 כשהוחזרו לצרפת חלק מהזואבים שלחמו במלחמת קרים.
הזואבים של משמר הקיסר נשלחו לשרת גם הם במלחמת קרים ואחר כך בכל מערכות האימפריה הצרפתית השנייה.
חיל המצב שלהם בעת שלום שכן בהתחלה בסן קלו (Saint Cloud), אחר כך, החל משנת 1857 בוורסאי.
חיילי הגדוד הזה לבשו את מדי הזואבים הקלאסיים, כשהכיסים המדומים במעיליהם בצבע כחול.
בקרב אלמה בקרים גדוד הזואבים מס' 3 הפתיע את הרוסים, אחרי שטיפסו על מתלולים סלעיים וכבשו מידיהם את התותחים וכיוונו אותם אליהם.
זה היה קרב מכריע בגורל הקרבות.
לזכר ניצחון זה הוקם מאוחר יותר פסל הזואב של גשר אלמה שמעל נהר הסן בפריז.
במותו המרשל סן-ארנו ציווה שכיתת זואבים תלווה את ארונו בלוויה.
בעקבות קרב זה הורה נפוליאון השלישי על הקמת גדוד הזואבים של משמרו.
הזואבים הצטיינו במעשי גבורה גם בעת הקרבות בבלקלאווה ואינקרמן .
שלושה מתוך שבעה גדודים שהשתתפו בקרב לכיבוש המגדל מלקוף היו גדודי זואבים.
בין לבין דיכוין של מרידות שבטים בקביליה, נאלצו הזואבים להתגייס גם למלחמת אוסטריה-סרדיניה שהתרחשה באיטליה בשנת 1859.
הזואבים לחמו בגבורה בקרבות מג'נטה וסולפרינו.
ב-20 ביוני 1859 זכה דגל הגדוד 2 לעיטור לגיון הכבוש כפרס על תפיסת הדגל של גדוד הרגלים 9 של אוסטריה בקרב מג'נטה.
אותו מעשה גבורה בוצע על ידי שליש בשם סוויין וזואב בשם דורייר.
הזואבים בלטו בהשתתפותם בכל שלבי המלחמה באיטליה.
למשל הגדוד 3 הצטיין קרב פלסטרו.
הזואבים במלחמת האזרחים של ארצות הברית
זואופלנקטון הוא פלנקטון הטרוטרופי (לעיתים דטריטיבורי).
בפשטות יותר, זואופלנקטונים הם יצורים ימיים זעירים שניזונים מפלנקטון.
פלנקטון (בעברית: צֶפֶת) הוא השם שניתן לצבר של אורגניזמים זעירים - השוחים ובעיקר נסחפים - השוכנים במימי האוקיינוסים והימים, כמו גם במאגרי מים מתוקים שונים.
מקור המילה "זואופלנקטון" מיוונית עתיקה, "זון" (ζῴον) שפירושו בעל חיים, ו"פלנקטוס" (πλαγκτός) שפירושו "נודד" או "נע ונד".
פרטים של זואופלנקטון הם בדרך כלל מיקרוסקופיים, אבל חלקם (דוגמת מדוזות) גדולים יותר וניתנים לצפייה בעין בלתי מזוינת.
זואופלנקטון היא קטגוריה הכוללת טווח גדול של גדלים של אורגניזמים, מחד-תאיים זעירים ועד בעלי חיים גדולים יחסית.
היא כוללת אורגניזמים הולופלנקטוניים שמחזור החיים השלם שלהם מתרחש כפלנקטון, כמו גם אורגניזמים מרופלנקטוניים שמבלים חלק מחייהם כפלנקטון לפני שהם מתבגרים והופכים לנקטון (מסוגלים לנוע עצמאית) או שהופכים לבעלי חיים ישיבים על קרקעית האוקיינוס.
אף שהאורגניזמים בזואופלנקטון תלויים בזרמי המים לתנועה, יש לרבים מהם יכולת תנועה עצמית, במטרה להתחמק מטורפים (כפי שמתרחש בנדידה היממתית האנכית), או כדי להגביר את הסיכוי למצוא טרף.
קבוצות חד-תאיים של זואופלנקטון חשובות מבחינה אקולוגית כוללות את החוריריות הקרנוניות והדינופלגלטים (האחרונים הם לעיתים קרובות מיקסוטרופיים).
זואופלנקטון רב-תאיים חשובים כוללים בעלי חיים ממערכת הצורבים, כדוגמת מדוזות ושלפוחן מצוי, סרטנאים, דוגמת שטרגליים וקרילאים, תולעי חץ, רכיכות, דוגמת הפטרופודים ומיתרנים, דוגמת בעלי החיים ממשפחת ה-Salpidae ודגים צעירים.
מגוון פילוגנטי נרחב זה כולל גם מגוון נרחב של צורות תזונה: סינון מזון, טריפה וסימביוזה עם פיטופלנקטון אוטוטרופי, כמו שמתרחש באלמוגים.
זואופלנקטון ניזון מבקטריופלנקטון, פיטופלנקטון, וזואופלנקטון אחרים (לעיתים תוך כדי קניבליזם), שלג ימי (חלקיקים של חומר אורגני הצונחים משכבות המים העליונות למטה.
מקורם באורגניזמים מתים והפרשות של אורגניזמים חיים) ואפילו אורגניזמים נקטוניים.
עקב כך ניתן למצוא זואופלנקטון בעיקר קרוב לפני המים באזורים בהם מקורות המזון (פיטופלנקטון או זואופלנקטון אחר) מצויים בשפע.
כמו כל המינים האחרים, כך גם הזואופלנקטון מוגבל לאזור גאוגרפי.
עם זאת, מינים של זואופלנקטון אינם מפוזרים בצורה אחידה או אקראית בתוך אזור באוקיינוס.
במקום זאת "צברים" של מינים של זואופלנקטון (וזה נכון גם לגבי פיטופלנקטון) קיימים בכל רחבי האוקיינוס.
אף שמעל לשכבה המזופלגאית (בין 200 מטרים ל-2,000 מטרים מתחת לפני המים) אין כמעט מחסומים פיזיים, מוגבלים מינים מסוימים של זואופלנקטון בהתאם לרמת המליחות ומפל הטמפרטורות, בעוד שמינים אחרים יכולים לעמוד בטווח רחב של מליחות וטמפרטורות.
הפיזור של הזואופלנקטון מושפע מגורמים ביולוגיים, כמו גם גורמים פיזיים אחרים.
גורמים ביולוגים כוללים: רבייה, טריפה, ריכוז של פיטופלנקטון, ונדידה אנכית.
הגורם הפיזי המשפיע בצורה הרבה ביותר על תפוצת הזואופלנקטון הוא תנועת עמוד המים (עליית מי העומק ושקיעה של מי שטח לאורך החוף ובאוקיינוס הפתוח).
שמשפיע על זמינות הנוטריאנטים ועקב כך על ייצור הפיטופלנקטון.
מיני הזואופלנקטון מהווים שלב חשוב בשרשרת המזון בכך שהם ניזונים מהפיטופלנקטון ומשמשים מקור מזון לצרכנים ברמת הזנה גבוהה יותר (כולל דגים) וכאמצעי הובלה לאריזת החומר האורגני במשאבה הביולוגית.
מכיוון שהם בדרך כלל קטנים, יכולים מיני הזואופלנקטון להגיב במהירות לגידול בשפע הפיטופלנקטון, לדוגמה, בתקופת הפריחה באביב.
זואופלנקטון יכול גם לשמש כמאגר טבעי למחלות זיהומיות.
נתגלה כי זואופלנקטון של סרטנאים מארח את החיידק Vibrio cholerae, הגורם למחלת הכולרה, בכך שהוא מאפשר לחיידקי הכולרה להיצמד לשלד החיצוני הכיטיני שלהם.
יחסים סימביוטיים אלו משפרים את היכולת של החיידקים לשרוד בסביבה הימית, כיוון שהשלד החיצוני מספק להם פחמן וחנקן.
זואי ואנאמייקר היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע יהודיה-בריטית-אמריקאית.
הייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס טוני ותשע פעמים לפרס אוליבייה.
זכתה בפרס אוליבייה ב-1979 על תפקידה במחזה "Once in a Lifetime" וב-1998 על הופעתה במחזה "אלקטרה".
בתיאטרון עבדה עם הלהקה השייקספירית המלכותית והתיאטרון המלכותי הלאומי.
הייתה מועמדת לפרס טוני ב-1981 על הופעת הבכורה שלה בברודוויי במחזה "פיאף".
בקולנוע השתתפה בסרט "ויילד" (1997), בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים" (2001) ובסרט "השבוע שלי עם מרילין" (2011).
בטלוויזיה כיכבה בתפקיד טסה פיגוט בסדרת הדרמה "Love Hurts" (מ-1992 עד 1994) ובתפקיד סוזן הרפר בסדרה הקומית "המשפחה שלי" (2000–2011).
ואנאמייקר נולדה בעיר ניו יורק להורים יהודים, שארלוט הולנד, שחקנית ילידת קנדה, וסם וונמייקר, שחקן מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי.
ב-1952 נכלל שמו של האב ברשימה השחורה של הוליווד והוא גלה מארצות הברית בהחלטה שלא לשוב.
בתוכנית התעודה של ה-BBC, ששודרה ב-24 בפברואר 2009, גילתה ואנאמייקר שסבה מצד אביה מוריס ואנאמייקר (במקור מאנוס ואטמאכר) נולד ב-1895 והיה חייט במיקולאייב שבאוקראינה.
היא התחנכה בבית הספר העצמאי "קינג אלפרד" שבהמפסטד ובפנימייה הקווייקרית "סידקוט סקול" בסאמרסט.
למדה בקולג לאמנות הורנסי ואחר כך בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama".
ואנאמייקר התחילה את קריירת המשחק שלה בתיאטרון.
בין השנים 1976 ו-1984 הייתה חברה בלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1979 זכתה בפרס אוליבייה הראשון שלה על הופעתה במחזה "Once In a Lifetime", וב-1998 זכתה בפרס בפעם השנייה על תפקידה במחזה "אלקטרה" מאת סופוקלס.
ב-1985 גילמה את ג'וזפינה סטרפוני, אשתו של ג'וזפה ורדי, בהפקה המקורית של "After Aida".
היא הופיעה במחזה "מהומה רבה על לא דבר" בתפקיד ביאטריס לצדו של סיימון ראסל ביל כבנדיק, בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי.
היא הייתה מועמדת לפרס טוני על הופעותיה במחזות "פיאף", "שלל", "אלקטרה" ו-.
ב-1997, הייתה ואנאמייקר הראשונה שהופיעה על הבמה של תיאטרון הגלוב ששוחזר ביוזמתו של אביה.
הייתה בכך הבעת הוקרה לאביה על חלקו בהקמת התיאטרון החדש.
לאחר מכן הייתה ואנאמייקר נשיאת כבוד של הגלוב.
ממאי ועד אוקטובר 2010 הופיעה ואנאמייקר בתפקיד קייט קלר במחזה "כולם היו בניי" מאת ארתור מילר שהועלה בתיאטרון אפולו בלונדון.
ב-2015 שיחקה ואנאמייקר במחזה "All On Her Own" מאת טרנס רטיגן בתיאטרון גאריק.
בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים התחילה ואנאמייקר להופיע על מסכי והטלוויזיה במספר הפקות שזכו לשבחי הביקורת כמו סדרת הדרמה "Edge of Darkness" של ה-BBC.
היא הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה על תפקידה כאהובתו של חשוד ברצח סדרתי בעונה הראשונה של הסדרה "החשוד העיקרי" של רשת גרנדה.
היא השתתפה בסדרות הטלוויזיה "Paradise Postponed" מ-1986 בתפקיד שארלוט פאנר-טיטמוס וב-"Love Hurts" בשנים 1992 עד 1994 יחד עם אדם פיית'.
בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים" שיחקה ואנאמייקר בתפקיד מאדאם הוץ'.
שנת 2000 גילמה את קלאריס, אחותו התאומה של לורד גרואן, בסדרה "גורמנהסט", עיבוד של ה-BBC לטרילוגיה של מרווין פיק .
משנת 2000 ועד 2011 כיכבה ואנאמייקר בקומדיית המצבים "המשפחה שלי" בתפקיד אם המשפחה סוזן הרפר.
ב-2005 דיבבה את הדמות של ליידי קסנדרה בפרק "סוף העולם" בעונה הראשונה של הסדרה "דוקטור הו" המחודשת.
היא חזרה וגילמה את הדמות (ובפעם הזאת גם הופיעה בעצמה על המסך) בפרק "ארץ חדשה" משנת 2006.
ואנאמייקר דיבבה את הדמות של מגדת העתידות העיוורת תרזה במשחק ה-Xbox 360 "Fable II", המדריכה את השחקן לאורך המשחק.
ב-2010 גילמה את אותה הדמות במשחק "Fable III" ושוב ב-2012 במשחק "Fable: The Journey".
ואנאמייקר השתתפה בפרקים אחדים בסדרת הטלוויזיה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי בתפקיד אריאדנה אוליבר.
ב-2013 השתתפה ואנאמייקר בסרט האוסטרלי "We of the Outback" בתפקיד שילה ויליאמס אשתו של ר מ ויליאמס .
ב-2015 הצטרפה ואנאמייקר לצוות השחקנים של הסדרה "מר סלפרידג'" בתפקיד הנסיכה מארי, החותנת הרוסיה של רוזלי סלפרידג'-בולוטוף.
לזואי ואנאמייקר יש אזרחות כפולה בריטית ואמריקאית.
את האזרחות הבריטית קיבלה בשנת 2000.
ב-2001 הוענק לוואנאמייקר תואר מפקדת מסדר האימפריה הבריטית (CBE) על תרומתה בתחום הדרמה.
ב-19 ביולי 2012 קיבלה תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת איסט אנגליה.
מ-1997 היא פטרונית של ארגון הצדקה הבריטי "Tree Aid", ושל ארגון "Dignity in Dying" (למות בכבוד).
כמו כן היא פטרונית של כבוד בארגון הצדקה לילדים "Scene & Heard".
במשך שנים רבות בן זוגה של ואנאמייקר היה השחקן דייוויד ליון, חבר הלהקה השייקספירית המלכותית.
בנובמבר 1994 התחתנה עם השחקן והמחזאי גון גריינג'ר .
על הופעותיה בתיאטרון הייתה ואנאמייקר מועמדת ארבע פעמים לפרס האמריקאי היוקרתי פרס טוני ותשע פעמים לפרס הבריטי היוקרתי פרס אוליבייה, וזכתה פעמיים.
על הופעותיה על המסך הייתה ואנאמייקר מועמדת שלוש פעמים לפרס באפט"א.
שנהפרסקטגוריהשםתוצאה 1979 פרס אוליבייה השחקנית הטובה ביותר בהצגה מחודשת Once in a Lifetime 1981 פרס טוני ההופעה הטובה ביותר במחזה פיאף!
1981 פרס Drama Desk הופעה מצוינת במחזה פיאף!
זואי פרנסיס חיה תומפסון דויטש היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית ממוצא יהודי.
ידועה בעיקר בשל השתתפותה בסרטים "האקדמיה לערפדים", "סבא בהפרעה", "למה דווקא הוא?", "הבוס שלי בדייט" , "החליפה" ובסדרת הטלוויזיה הקומית "הפוליטיקאי" של נטפליקס.
דויטש נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית לשחקנית ולבמאית ליאה תומפסון ולבמאי הקולנוע הווארד דויטש.
אמה ממשפחה נוצרית, אביה ממשפחה יהודית, ודויטש אף חגגה בת מצווה.
אחותה היא השחקנית מדלין דויטש .
בשנת 2010 קיבלה את תפקיד המשחק הראשון שלה, בעונה השלישית של הסיטקום לילדים מבית היוצר של ערוץ דיסני "החיים היפים על הסיפון" בכיכובם של דילן וקול ספראוס, בתור מאיה בנט, תלמידה חדשה ובת זוגו של זאק, עד שזו עוזבת לאפריקה.
בטלוויזיה, דויטש הופיעה, בין השאר, בסדרות "שומרת סוד", "NCIS", "מחשבות פליליות: התנהגות חשודה" ו"הוחלפו בלידתן".
בקולנוע, דויטש הופיעה, בין השאר, בסרטים "יצורים יפהפיים" (2013), "האקדמיה לערפדים" (2014), "למה דווקא הוא?" (2016).
בשנת 2016 כיכבה בתפקיד הראשי בקומדיית הנעורים "החופשה הראשונה", ושיחקה בקומדיה "סבא בהפרעה" בתפקיד שאדיה, לצדם של רוברט דה נירו וזאק אפרון.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "לפני שאפול" בבימויה של ריי רוסו-יאנג, בדמותה של סם (סמנתה) בדצמבר אותה שנה יצא לאקרנים סרט נוסף בהשתתפותה, הסרט הדרמה קומי-ביוגרפי "חי בסרט" שביים, הפיק ושיחק בתפקיד ראשי ג'יימס פרנקו.
בנובמבר אותה שנה, השתתפה בווידאו-קליפ לשיר "Perfect" של הזמר הבריטי אד שירן.
בשנת 2019 שיחקה בסרט קומדיית האימה "זומבילנד 2: ירייה כפולה" בתור מדיסון, ועל תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס בקטגוריית שחקנית המשנה.
באותה שנה החלה לשחק בתור אינפיניטי ג'קסון, הדמות הנשית הראשית בסדרת הטלוויזיה הקומית "הפוליטיקאי", שנוצרה על ידי היוצרים ראיין מרפי, בראד פלצ'וק ואיאן ברנן עבור שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
ב-2021 גילמה את בת זוגו של ג'סטין ביבר בווידאו קליפ לשירו "Anyone".
ב-2022 שיחקה בסרט הפשע החליפה ועליו זכתה במועמדות לפרס על דמות משנה מטעם פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי.
בינואר 2026 יצא לאור הסרט "Gail Daughtry and the Celebrity Sex Pass" בו דויטש מככבת בתפקיד הראשי ומגלמת את גייל דוטרי, ספרית תמימה מעיירה קטנה בקנזס.
בשנים 2011–2016 הייתה בזוגיות עם השחקן הקנדי אוון ג'וגיה.
באוקטובר 2023, דויטש, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
+שנהסדרהתפקידהערות2010–2011החיים היפים על הסיפוןמאיה בנט7 פרקים2011NCISלורןפרק: "One Last Score"מחשבות פליליות: התנהגות חשודהנערה במסכה כחולה / קריסטי אנהפרק: "The Girl in the Blue Mask"2011–2012מתחזה (אנ')ג'ולייט מרטין18 פרקים2013הוחלפו בלידתןאליסה סוייר2פרקים2019–הווההפוליטיקאיאינפיניטי ג'קסוןתפקיד ראשי (2 עונות); 15 פרקים2020סרט ביתי: הנסיכה הקסומההנסיכה באטרקאפ / פזיקפרק: "To The Pain!"2021–2022פיירפקס (אנ')לילידיבוב; 7 פרקים
זואי בויל היא שחקנית אנגלייה, שהתפרסמה בזכות הופעתה בתפקיד טריניטי "טריני" אשבי בסדרה "ילדי האנרכיה" (2010) ובתפקיד לוויניה סווייר בסדרה "אחוזת דאונטון" (2011).
לאחר מכן, פרצה לתודעה העולמית בזכות תפקידים כמו ג'ו שירה בדרמה התקופתית של ABC, "מועדון נשות האסטרונאוטים " (אנ') (2015), הופעתה בתור גרייס אמברלי בדרמה ההיסטורית של נטפליקס, "פרונטיר" (אנ') (2016–2018) ומתפקידיה בסרטים "רמי - ילד של אף אחד" (2018), "מכתב אחרון ופרידה" (2021) ו"לחיות" (אנ') (2022).
בויל נולדה בלונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת ב-1 בינואר 1989. אימה, הייתה בלרינה מקצועית ואביה, קן גורדון הוא משפטן.
היא למדה משחק בבית הספר המרכזי לנאום ודרמה (אנ') שבאוניברסיטת לונדון, וסיימה את הלימודים ב-2006.
בשנת 2008 קיבלה את תפקידה הראשון עם תפקיד אורח בסדרה "פוארו" ברשת ITV במבוססת על עלילותיו של הבלש הרקול פוארו כפי שתוארו ונכתבו בידי אגתה כריסטי.
תפקיד הפריצה של בויל היה בסדרה "אחוזת דאונטון" משנת 2011, בה גילמה את לוויניה סווייר.
בהמשך שיחקה בסדרות הטלוויזיה "Breathless", "פרונטיר" ו-"Witless".
בשנת 2016 החלה לככב בסדרה הדרמה הקנדית "פרונטיר" (אנ') של נטפליקס שם גילמה בויל את מיס אמברלי.
שנה סרט תפקיד הערות2012Freeloadersאמה גרינווד2017הבטחה עם שחר (אנ')המשוררת2018רמי - ילד של אף אחדמיס מיליגן2021מכתב אחרון ופרידהאן2022לחיות (אנ')מיס מק'מאסטרס2024אטלס (אנ')זואי
שנה מחזה תפקיד הערות 2008 המלך ליר ליידי בת לוויה הלהקה השייקספירית המלכותית 2012 חתולה על גג פח לוהט מגי Leeds Playhouse
זואי שטראוב הידועה כ-זואי - Zoë, היא זמרת, פזמונאית ושחקנית אוסטרית.
זואי ייצגה את אוסטריה באירוויזיון 2016 עם השיר "Loin d'Ici (רחוק מכאן).
זואי שטראוב נולדה בעיר הבירה האוסטרית, וינה, להורים מוזיקאים, כריסטוף ורומינה שטראוב.
בגיל שש הופיעה זואי לראשונה בפרויקט מוזיקלי של הוריה, Papermoon, עם שיר שנקרא " Doop Doop" (רמיקס לתינוקות).
בשנת 2007 השתתפה שטראוב בתחרות הריאליטי האוסטרית Kiddy Contest.
ב-2015 הופיעה שטראוב בסדרת הטלוויזיה ORF Vorstadtweiber.
היא גם ניסתה לייצג את אוסטריה באירוויזיון 2015 שנערך במדינתה אך סיימה במקום השלישי בגמר הקדם עם השיר "Quel filou", שנכתב על ידי שטראוב עצמה ואביה, כריסטוף שטראוב.
באוקטובר 2015, היא הוציאה את אלבום ה-Debut שלה.
ב-12 בינואר 2016, הוכרזה כאחת ממשתתפות הגמר הלאומי האוסטרי בתחרות קדם אירוויזיון 2016, וב-12 בפברואר, הוכרזה כזוכה בגמר הלאומי ובכך נבחרה לייצג את אוסטריה באירוויזיון 2016 בסטוקהולם, שוודיה, עם השיר "Loin d'ici".
בתחרות עצמה הוגרלה זואי להשתתף בחצי הגמר הראשון שנערך ב-10 במאי.
זואי שובצה לשיר ה-12 בחצי הגמר, לפני אסטוניה ואחרי קפריסין.
זואי עלתה לגמר לאחר שסיימה בחצי הגמר במקום ה-7. בגמר התחרות שובצה לשיר מספר 24, לפני הממלכה המאוחדת ואחרי גאורגיה.
זואי דורגה במקום ה-13 מתוך 26 מדינות עם 151 נקודות.
באירוויזיון 2017 הייתה חלק מצוות השופטים האוסטרי לחצי הגמר השני ולגמר.
בדצמבר 2017, הוכרז כי היא תשמש כשופטת באירוע הבחירה הלאומית Sammarinese לקראת אירוויזיון 2018.
זואי גרה בווינה עם בן זוגה קספר לאושן שאותו פגשה בשנת 2010. ב-4 בפברואר 2020 נולד בנה.
סוזן אלן "זו" לופגרין היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה.
בראשית דרכה ייצגה את מחוז הקונגרס ה-16 בשנים 1995–2013, ומאז התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית מייצגת את מחוז הקונגרס ה-19. לופגרין כיהנה כיושבת ראש ועדת המנהל של בית הנבחרים בשנים 2023-2019, ומאז ינואר 2023 מכהנת כחברה הבכירה בוועדת המדע של בית הנבחרים האמריקאי.
לופגרין נולדה בסן מטאייו (San Mateo) שבקליפורניה, בתם של מרי ויולט, עובדת בקפיטריה בבית ספר, ומילטון ר.
לופגרן, נהג משאית לשינוע בירות.
ב-1966 השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון גון שבפאלו אלטו, ובעודה תלמידת תיכון הייתה לופגרין חברה בארגון הפוליטי "Junior State of America".
בשנת 1970 קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת סטנפורד, וב-1975 השלימה לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סנטה קלרה.
לאחר תום לימודיה בסטנפורד, עבדה לופגרין כחברת סגל עבור דון אדוארדס בוועדת המשפט של בית הנבחרים, כאשר הגישה הוועדה סעיפי הדחה נגד הנשיא ריצ'רד ניקסון, בעקבות פרשת ווטרגייט.
בשנת 1978 נישאה לג'ון מרשל קולינס.
כאשר שבה לסן חוזה, החלה לופגרין לעבוד במשרד המחוזי של דון אדוארדס, במקביל ללימודיה באוניברסיטת סנטה קלרה.
לאחר שנתיים בהן עבדה כשותפה במשרד עורכי הדין לענייני הגירה, נבחרה לופגרין לחברה במועצת המכללה של סן חוזה.
לאחר מכן, ב-1981, נבחרה אל מועצת המפקחים של מחוז סנטה קלרה שנציגת מרכז העיר סן חוזה והיישובים הסמוכים לה, ומילאה תפקיד זה במשך 13 שנה.
ב-1994 נכנסה לופגרין לבחירות מקדימות בנות שישה מתמודדים במפלגה הדמוקרטית שהתקיימו במחוז הקונגרס ה-16 של קליפורניה, לאחר שאדוארדס פרש מהחיים הפוליטיים לאחר 32 שנים בקונגרס.
המחוז, היה ועודנו מעוז דמוקרטי מובהק, ולכן היה ברור שהמנצח בבחירות המקדימות ייבחר בבחירות הכלליות לנציג השני של המחוז מאז הקמתו בשנת 1963 (בשנים 1963–1975 נספר כמחוז התשיעי, אחר כך כמחוז העשירי בשנים 1975–1993, ואז כמחוז ה-16 בשנים 20131993, ולבסוך כמחוז הקונגרס ה-19 מאז 2013).
כאנדרדוג מוחלט, הצליחה לופגרין לגבור על טום מקנרי, ראש עיריית סן חוזה, בפער של קצת יותר מ-1,100 קולות.
לופגרין היא יו"ר משלחת קליפורניה אל בית הנבחרים, המונה 46 חברים.
היא מכהנת כחברה בוועדת המשפט, ויושבת בראש ועדת המשנה לענייני הגירה, אזרחות, פליטים, ביטחון גבולות ומשפט בינלאומי.
החל משנת 2009 כיהנה לופגרין כיו"ר ועדת האתיקה של בית הנבחרים, ומילאה תפקיד זה עד 2013. במהלך הליך ההדחה הראשון של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, נמנתה לופגרין בין שבעת מנהלי בית הנבחרים של משפט ההדחה בסנאט של ארצות הברית.
זואומורפיזם הוא ייחוס מאפיינים של בעלי חיים לבני אדם, אלוהויות או תופעות טבע.
מקורה של המילה הוא מיוונית (צירוף של זואו - ζωον, שפירושה "חיה", ומורפיזם- μορφη, שפירושה "צורה").
בהקשר של אמנות, זואומורפיזם יכול לתאר אמנות המדמיינת את בני האדם כבעלי חיים לא אנושיים.
ניתן להגדיר זאת גם כאמנות המציגה מין אחד של בעלי חיים כמין אחר של חיה, או אמנות המשתמשת בבעלי חיים כמוטיב חזותי.
זואומורפיזם מתרחש גם בהקשר דתי, לדוגמה בדת מצרים העתיקה, אלוהויות תוארו בצורה של בעלי חיים.
זואומורפיזם משמש גם בספרות, כאמצעי פיגורטיבי בשירה ובפרוזה, כדי לתאר את מעשיהם של בני אדם או חפצים, כבעלי התנהגות או מאפיינים של בעלי חיים.
לדוגמה בספר דברים לג' יז', מתואר יוסף כ:.
השימוש בזואומורפיזם נפוץ גם כאלמנט דקורטיבי לחפצים, שבדרך כלל הם פשוטים בצורתם ובעיצובם.
האנשה (בלעז: אנתרופומורפיזם) היא ההפך מזואומורפיזם ומשמעותה ייחוס תכונות אנושיות למי שאינו אדם (בעלי-חיים, חפצים דוממים, איתני הטבע, אלים וכן הלאה).
האנשה משמשת לעיתים קרובות גם בספרות או בסלנג יומיומי.
הופעת רוח הקודש כיונה ב (הבשורה על-פי לוקאס ג', כב'), .
ייצוג מרקוס המבשר כאריה באיקונוגרפיה הנוצרית המאוחרת.
בהינדואיזם, גארודה, בן הלוויה של האל וישנו, מתואר כנשר או יצור עם חצי גוף של ציפור וחצי גוף אנושי.
האלים המצריים תוארו לעיתים קרובות כחיות או שילוב של אדם וחיה.
שמותיהן של שתי הנביאות התנכ"יות - דבורה הנביאה וחולדה הנביאה, שהיו ב שפרשו שהם מונחים זואומורפיים המתייחסים לחיות דבורה וחולדה.
שימוש בביטויים זואומורפים בשפה ובספרות
-קטע מהשיר "סופה" של יענקל'ה רוטבליט
הזואולוג דזמונד מוריס בספריו ב"קוף העירום "וגן החיות האנושי", האנתרופולוג והפסיכולוג רוברט ארדרי בספרו "בראשית הייתה אפריקה", וקונראד לורנץ, אבי מדע האתולוגיה בספרו "תוקפנות", כתבו כולם מנקודת מבט סוציוביולוגית.
הם ראו את המין האנושי כחיה, הכפופה לחוק האבולוציוני של הישרדות החזקים ביותר באמצעות הסתגלות לסביבה הביופיזית.
האמנות האיסלאמית מספקת דוגמאות רבות לזואומורפיזם בחפצי אמנות, וכיוון שחפצים אלה מגיעים ממורשת אסלאמית, הם מוסרים לרוב מהקשר דתי עקב המסורת האניקונית של אי הצגת דמויות דתיות, אנשים או בעלי חיים.
לכן, רוב הייצוג הפיגורטיבי של בעלי החיים באמנות האסלאמית מקורו בחפצים חילוניים.
הסגנון הזואומורפי מאפשר לאמנים לעצב צורות ועיצובים של בעלי חיים, מסורת שהייתה קיימת כבר ב, לאחר התפשטות האסלאם מעבר לחצי האי ערב.
זואי ויס היא זמרת-יוצרת, פסנתרנית וגיטריסטית גרמנייה, המוכרת בזכות סינגל הבכורה שלה, "Control".
ויס החלה לכתוב שירים כשהייתה ילדה.
בתחילת 2017, ויס השתתפה בעונה החמישית של תוכנית הכישרונות המוזיקלית The Voice Kids.
היא הייתה תחת המנטור סשה , והודחה בשלב הדו-קרב.
ב-26 ביולי 2019, היא התארחה בסינגל "Hibernating" של Moonbootica .
ב-13 במרץ 2020, היא הוציאה את הסינגל "Control".
השיר נכתב על חרדה וחוסר שליטה, ועל המאבק שלה באפילפסיה רולנדית שפירה.
ב-11 בספטמבר 2020, היא התארחה ברמיקס של הסינגל "Wait for You" של טום ווקר.
ב-12 בינואר 2021, היא הוציאה את הסינגל "Girls Like Us".
ב-19 באפריל 2021, היא הוציאה את הסינגל השיווקי "Ghost".
ב-21 במאי 2021, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Golden Wings.
ב-28 במאי 2021, היא הוציאה את הסינגל "Hold Me Like You Used To".
ב-13 באוגוסט 2021, היא התארחה בסינגל "Love Me Now" של קייגו.
ב-24 בספטמבר 2021, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם 6lack, את הסינגל "That's How It Goes".
ב-27 במאי 2022, היא התארחה בסינגל "Do It Better" של פליקס ין.
ב-8 ביולי הוציאה את הסינגל "Third Wheel".
ב-23 בספטמבר הוציאה את הסינגל "Daddy's Eyes".
ב-14 באפריל 2023 הוציאה את הסינגל "Don't Give Up".
ב-18 באוגוסט הוציאה את הסינגל "Lightning".
זו היא סדרת טלוויזיה צרפתית-אוסטרלית לילדים בהנפשה ממוחשבת, אשר מבוססת על סדרת ספרים מאת מישל גאי.
הסדרה בוימה על ידי אוליבייה לרדו והופקה על ידי Cyber Group Studios ו-Scrawl Studios.
הסדרה שודרה לראשונה באירלנד ובריטניה בערוץ דיסני ג'וניור במאי 2012, כאשר בהמשך שודרה במדינות נוספות, ביניהן צרפת בערוצים M6 ו-France 5 וארצות הברית בערוץ PBS Kids Sprout.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2012 בדיסני ג'וניור.
הסדרה היא בת 3 עונות ו-156 פרקים באורך 11 דקות.
שיר הפתיחה של הסדרה בעברית בוצע על ידי לירון לב.
הסדרה עוקבת אחר זברה קטן וסקרן בשם זו, העובר בכל פרק הרפתקאות שונות עם משפחתו וחבריו בבית ובחצר.
הדיבוב העברי בוים על ידי אורלי קטן, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
שם הדמותמדבב/ת בעבריתזושון גיטלמן (2012-2013)עומר שטיינברג (2015)אלזיעדן גמליאלסיניהעדי ביטיזאקדייוויד לרנר (2012-2013)ברק ברויטמן (2015)אבאערן מוראמארונה בקרמןנאנאאורלי קטןסבאגדי לויסבתאנורית בנאי קורן
זואי בירד אקינס הייתה משוררת, מחזאית, סופרת, תסריטאית ועורכת אמריקאית.
היא נולדה בהיומנסוויל, מיזורי, שבארצות הברית.
אקינס כתבה כ-40 מחזות, כתבה וסייעה לכתוב עשרות סרטים, וזכתה בפרס פוליצר לדרמה בשנת 1935 על עיבודה הבימתי של הרומן "המשרתת הזקנה".
זואי אקינס נולדה ב-30 באוקטובר 1886 לאליזבת גרין, ולתומאס ג' אקינס, בעיירה היומנסוויל, מיזורי, ארצות הברית.
היא למדה בחינוך ביתי כשהייתה צעירה, וכאשר התבגרה, עברה ללמוד בבית המדרש של מונטיצ'לו, ולאחר מכן בבית ספר הוסמל הול באילינוי.
מאז צעירותה, אקינס נמשכה לבמה ולתחומים הקשורים אליה.
כשהייתה צעירה היא סייעה בעריכת העיתון "Reedy's Mirror" ().
בבגרותה, עברה לניו יורק במטרה להפוך לשחקנית מצליחה, אך קריירה זו לא הייתה לה מקור פרנסה מספיק – מה שהוביל בסופו של דבר למעברה לקריירת כתיבה.
בשנת 1929 עברה אקינס להוליווד במטרה להמשיך לתסרט ולסייע בכתיבת סרטים.
בשלב מאוחר יותר היא המשיכה לכתיבה גם עבור הטלוויזיה והרדיו.
במרץ של שנת 1932 נישאה אקינס להוגו רמבולד, מעצב במות ידוע.
נישואים אלו לא נמשכו לזמן רב, בעקבות מותו של רמבולד באוקטובר של אותה השנה, רק כמה חודשים מאוחר יותר.
לאורך חייה נטען כי הייתה במערכת יחסים עם השחקנית ג'וביינה הוולנד עד שזו נפטרה בשנת 1936. אקינס היא דודה רבתא של לורי מטקאלף.
זואי מתה ב-29 באוקטובר 1958 מסיבה לא ברורה, בגיל 72.
בשנת 1913, כתבה אקינס את המחזה הראשון שלה – "פאפא".
מחזה זה הומחז בברודוויי 6 שנים מאוחר יותר, בשנת 1919. למעשה, המחזה הראשון של אקינס שהומחז בברודוויי היה המחזה "העיר הקסומה", אשר הומחז לראשונה ב-1 באוקטובר 1915.
לאחר שפאפא הומחז בברודוויי, כתבה אקינס את המחזה "דקלאסה" (Declassée), אשר הצליח מאוד.
המחזה הנודע ביותר של זואי אקינס הוא מחזה בשם "המשרתת הזקנה"- עיבוד בימתי של רומן באותו השם שכתבה הסופרת אדית' וורטון.
מחזה זה רץ בחודשים ינואר עד ספטמבר בשנת 1935. על העיבוד הבימתי הזה זכתה אקינס בפרס פוליצר לדרמה באותה השנה.
בסך הכל, 19 מחזות שאקינס כתבה או עיבדה לבמה הועלו בברודוויי.
בשנות ה-20 אקינס נכנסה גם לתחום הקולנוע, כאשר אולפני קולנוע החלו לפנות אליה בבקשה לקניית הזכויות למחזותיה במטרה ליצור סרטים המבוססים עליהם.
בזמן שמחזותיה עובדו לסרטים, אקינס הפכה לתסריטאית בעצמה.
היא כתבה ולפעמים אף סייעה בכתיבת סרטים כגון: "שרה והבן" ("Sarah and son"), "אישה של כולם" ("Anybody's woman"), "נשים עובדות" ("Working girls") ועוד.
רשימת עבודות מרכזיות של זואי אקינס בתחום התיאטרון
העיר הקסומה ("The magical city"), אוקטובר 1915
פרח הירח ("The moonflower"), פברואר 1925
ליוונים הייתה מילה לזה ("The Greeks had a word for it"), ספטמבר 1930
המשרתת הזקנה ("The old maid"), ינואר 1935
רשימת סרטים שעובדו ממחזותיה של זואי אקינס
"אבא הלך לצוד" עובד לסרט באותו השם.
"פרח הירח" - עובד לסרט בשם "הסוד של אווה".
"דקלסאה" עובד לשני סרטים- האחד סרט אילם עם אותו השם (), והשני סרט בשם "חייה הפרטיים".
"ליוונים הייתה מילה לזה" עובד לסרט "איך להינשא למיליונר".
זואי 102 הוא סרט דרמה קומית אמריקאי המהווה המשך לעלילת קומדיית המצבים "זואי 101" ששודרה בערוץ ניקלודיאון.
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "פרמאונט+" ב-27 ביולי 2023.
15 שנה לאחר שסיימה את התיכון, זואי ברוקס, כעת בשנות ה-30 לחייה, עדיין מנסה להבין את משמעות החיים והאהבה.
לאחר שהיא ושאר חבריה מפנימיית "חוף הים הפסיפי" (PCA) מוזמנים לרגל חתונתם של קווין פנסקי ולוגן ריס במליבו, נאלצים בני הקבוצה להתעמת מול השינויים שעברו בחלוף השנים, מול חלומותיהם וסודותיהם הכמוסים.
ג'יימי לין ספירס – זואי ברוקס
שון פלין – צ'ייס מתיוס
ארין סנדרס – קווין פנסקי
מתיו אנדרווד – לוגן ריס
כריסטופר מאסי – מייקל בארט
אבי ויילד – סטייסי דילסן
ג'ק סלבטורה ג'וניור – מארק דל פיגלו
אוון ת'יל – ארצ'ר מארס
תומאס לנון – קלי קווין
שועה ג'קסון – גרג קווין
עוד נמסר כי ספירס תופקד על הפקת הסרט בפועל בעוד שעל בימוי הסרט תופקד הבמאית ננסי האוור מחוברת לבימוי, כשספירס מוצמדת כמפיקה בפועל.
במאי 2023, נמסר על ליהוקם של תומאס לנון, אוון ת'יל ודין גייר.
צילומי הסרט החלו בינואר 2023 בווילמינגטון, צפון קרוליינה, והסתיימו בפברואר 2023.
זואול (שם מדעי: Zuul) הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת האנקילוזאוריים, אשר התקיים בקרטיקון שלפני 75 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית.
סוג זה תואר למדע ב-2017 בידי החוקרים ארבור ואוונס, כששמו מתייחס לדמותו של "זואול", שומר הסף של גוזר, ממכסחי השדים.
זאת עקב מבנה הראש שלו.
שם המין נקרא משילוב שני מילים בלטינית: "crus" - שוק ו-vastator", משחית.
המאובנים של דינוזאור דמוי-אנקילוזאורוס זה התגלו ב-2014 בתצורות נהר ג'ודית שבמונטנה והוא כולל את המאובנים השלמים ביותר של אנקילוזאור בצפון אמריקה והיא כוללת נוסף לשלד עם גולגולת וזנב שלמים גם אוסטאודרם, קרטין ושאריות עור.
ממצאים אלה נחשבו בהתחלה לממצאים של אאופלוצפלוס אך בהמשך התברר שמדובר בסוג עצמאי.
לפי ההערכות הוא הגיע לאורך של 6 מטרים, כך שהיה גדול יחסית לאנקילוזאור.
הגולגולת שלו גם רחבה ביותר, ברוחב 50 ס"מ ובעלת עיצוב מחוזק ורכס קדמי בעל קרניים בולטות.
סוג זה נחשב לקרוב יחסית לאנקילוזאורוס, לאאופלוצפלוס ולדיפולוזאורוס.
זוֹאֶה אלינה קרסלר (בגרמנית ובצרפתית: Zoë Anina Kressler; בגרמנית נהגה "צוֹאֶה"; נולדה ב-6 באוקטובר 2000), הידועה בשם הבמה זוֹאֶה מֶה , היא זמרת-יוצרת שווייצרית.
היא ייצגה את , המדינה המארחת של אירוויזיון 2025, עם השיר "Voyage".
בילדותה עברה להתגורר בגרמניה, וב-2009 שבה לשווייץ לעיר פריבור.
בגיל 10 החלה לכתוב שירים לבדה.
שירתה משלבת בין גרמנית לצרפתית כמו גם בין פופ לשאנסון מסורתי.
בשנת 2024 זכתה בפרס "תגלית השנה" מטעם RTS ו-SRF 3. בפרס זה זכו בעבר נמו ומריוס ביר.
במרוצת הקריירה שלה הופיעה במגוון אירועים, דוגמת פסטיבל הג'אז במונטרה, וכן הייתה המופע חימום בסיבובי ההופעות של רמו פורר וג'ויה מרלין.
ב-5 במרץ 2025 הכריז תאגיד השידור השווייצרי (SRG SSR) כי קרסלר נבחרה לייצג את באירוויזיון 2025 בבזל.
ב-10 במרץ נחשף שירה לתחרות, "Voyage".
בגמר התחרות שווייץ הייתה ההופעה ה-19. מה הגיעה למקום ה-10 עם 214 נקודות; 214 נקודות מהשופטים ו-0 נקודות מהקהל.
זו הייתה רק תאונה (בפרסית: یک تصادف ساده; בצרפתית: Un simple accident) הוא סרט מותחן משנת 2025 בבימויו של ג'עפר פאנאהי שגם כתב את התסריט.
הוא קופרודוקציה בין איראן, צרפת ולוקסמבורג.
בשל הביקורת שהוא מביע כנגד השלטונות האיראניים, הסרט נוצר ללא אישור צילום רשמי מהרשויות.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-20 במאי 2025 בפסטיבל קאן ה-78, שם התמודד במסגרת התחרות המרכזית וזכה בפרס דקל הזהב.
הוא עתיד לעלות לאקרנים בצרפת ב-10 בספטמבר 2025.
הסרט עוקב אחר חמש דמויות שחושבות שזיהו את התובע שעינה אותן במהלך מעצרן - אך מכיוון שעיניהם היו מכוסות בכלא, איש אינו יכול להיות בטוח לחלוטין שהשבוי שלהם הוא האדם הנכון.
מוחמד עלי אליאסמהר – חמיד
הבמאי ג'עפר פאנאהי ביקר שוב ושוב את השלטונות האיראניים בסרטיו, ובשנת 2010 נגזר עליו איסור של 20 שנה על עיסוק במקצועו ושש שנות מאסר שלא מומשו בפועל.
ביולי 2022 נעצר פאנאהי ובית המשפט פסק כי ירצה את עונש המאסר של שש השנים שנגזר עליו.
ההחלטה עוררה ביקורת בינלאומית חריפה.
ב-2023, לאחר כמעט שבעה חודשי מעצר, שוחרר בערבות זמן קצר לאחר שפתח בשביתת רעב.
למרות האיסור הרשמי שהוטל עליו על עיסוק ביצירת סרטים ויציאה מהארץ, הצליח הבמאי תמיד להשלים פרויקטים קולנועיים נוספים באיראן ולהוציא אותם להקרנה מחוץ למדינה.
בזמן ששהה בכלא הוקרן סרטו "No Bears" במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-79 בוונציה, וזכה בפרס חבר השופטים המיוחד .
את התסריט ביסס פאנאהי על חוויותיו בכלא, כאשר לדבריו הסיפור בוסס לא על סיפורו האישי אלא על חוויותיהם של כל האנשים באיראן שבמשך ארבעה עשורים היו בכלא וסבלו מיחס רע מצד הרשויות.
לאחר ששוחרר בוטלו עליו ההגבלות על יצירת סרטים ויציאה מהארץ, למרות זאת עדיין היה צריך לשמור על סודיות סביב עבודתו, ולהשתמש בצוות שחקנים והפקה מוגבלים, בגלל אופיה הבקורתי של עבודתו.
הסרט נוצר מבלי לקבל היתרי ממשלה ומבלי לשמור על החוק המחייב את השחקניות לעטות חג'אב.
הסרט הופק על ידי פנהאי עצמו בשיתוף פעולה עם פיליפ מרטין מחברת Les Films Pelléas הצרפתית.
השתתפו בהפקה גם Bidibul Productions מלוקסמבורג ו-Pio & Co מצרפת.
זו הייתה רק תאונה הוקרן בבכורה בינלאומית ב-20 במאי 2025 בפסטיבל קאן ה-78, בנוכחותו של פאנאהי, אשתו ובתו, כמו גם כמה משחקני הסרט.
הוא זכה לשבחים נרחבים, ואף קיבל את פרס דקל הזהב, הפרס הגדול של הפסטיבל.
זמן קצר לאחר הקרנת הבכורה שלו בקאן, רכשה Mubi את זכויות ההפצה של הסרט באמריקה הלטינית, בריטניה, אירלנד, גרמניה, אוסטריה, טורקיה והודו, בעוד חברת Neon רכשה את זכויות ההפצה באמריקה הצפונית.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל 97 אחוזי טריות המבוססים על 148 ביקורות.
באתר Metacritic עומד הסרט על ציון ממוצע משוקלל של 91 המבוסס על 36 מבקרים, נתון המצביע על 'הערכה אוניברסלית'.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס הקולנוע הבריטי העצמאי30 בנובמבר 2025הסרט הבינלאומי העצמאי הטוב ביותרג'עפר פאנאהי ופיליפ מרטיןפרס גות'הם1 בדצמבר 2025הבמאי הטוב ביותרג'עפר פאנאהיהתסריט המקורי הטוב ביותרהסרט הבינלאומי הטוב ביותרג'עפר פאנאהי ופיליפ מרטיןפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי4 בינואר 2026הסרט הזר הטוב ביותר"זו הייתה רק תאונה"
זוּבּוּר היא מילת סלנג שמקורה בערבית, המציינת טקס חניכה משפיל או השפלה גופנית הנעשים למצטרפים חדשים למסגרת נוקשה, כמו פנימייה, חבורה סגורה או יחידה צבאית וכדומה.
בנוסף, המילה משמשת לציון השפלה פומבית הנעשית לאדם, שהקהילה רואה בעין רעה את התנהגותו.
המניע המרכזי של הטקס הוא, ככל הנראה, לייצב את מעמדם העליון של הבוגרים, כנגד מעמדם של החדשים המאיימים עליהם.
קורבנות המודעים לטקס שהם עומדים לעבור נוטים לקבל אותו בהכנעה, אך לעיתים נגרמת פגיעה נפשית קשה, ולעיתים אף נזק גופני, כתוצאה מתאונות המתרחשות במהלך הטקס.
תוצאות אלה הביאו לצעדים המיועדים לאסור ולהפסיק ביצוע הזובור לסוגיו במסגרות שונות, צעדים שלא תמיד הצליחו.
במחקר שערך פרופ' האנק נוור בשנת 2000 נמנו 861 מקרים מדווחים של זובור בצבא איטליה, 46 תקריות זובור בפנימיות של מכללות בארצות הברית, ו-15 מקרי מוות כתוצאה מזובור בצבא רוסיה.
בשנת 2004 דיווח ארגון לזכויות אדם כי אלפי חיילים רוסיים נפצעים בשנתם הראשונה בצבא ועשרות אף מתים, בעקבות טקסי חניכה קשים.
מסורת טקסי הזובור בצה"ל קיימת ומבוצעת בחלק מהיחידות, בעיקר ביחידות הקרביות.
הטקס מתקיים בדרך כלל עם הצטרפות חייל חדש ליחידה, בעת עלייה בדרגה, בסיום מסלול הכשרה, ובאופן כללי לציון שלב של קידום אישי לחייל.
ביחידות מסוימות מתנהל מעין זובור מתמשך לחיילים חדשים, שעיקרו אחריות וטיפול קבוע במטלות מנהלתיות או מקצועיות שאינן מבצעיות לחלוטין.
מקרים קיצוניים של זובור מתפרסמים בעיתונות מעת לעת בעיקר כאשר תוצאותיהם כרוכות בפגיעה פיזית או נפשית כלשהי במשתתפים.
תופעת הזובור התקיימה גם במערכת החינוך ביישוב ובמדינת ישראל; בשנת 2008 דווח על זובור שקיימו ילדי כיתה ז' לבני כיתתם ביום ההולדת שלהם.
זוּבּוּבַּא הוא כפר פלסטיני בצפון השומרון, בשטח A, הממוקם צפון מערבית לג'נין, בגובה 100 מ' מעל פני הים.
זהו הכפר הפלסטיני הצפוני ביותר בשומרון, בסמיכות לגדר ההפרדה, מזרחית לסאלם ולגבעת עוז.
היישוב מונה, נכון לשנת 2017, כ-2,322 תושבים מוסלמים.
לפי סברה, שמו משמר את השם בעל זבוב, אל כנעני.
בכפר ישנם שרידי מבנים, גתות חצובות, מערות קבורה ושברי חרסים שהשתמרו ככל הנראה מהתקופה הרומית.
מצפון לכפר, מעברו השני של "הקו הירוק" נמצא תל קדש (אבו קודיס) שתוארך למאה השנייה לספירה.
הכפר מוזכר בשנת 1283, בכתבי התייר הנוצרי בורכרד מהר ציון.
הכפר הוקם מחדש על ידי תושבים מרומאנה, מיעבד ומסילת אל-חארית'יה.
אך רוב האדמות החקלאיות של הכפר עברו לשליטת ישראל.
בשנת 1999 נבנה מחסום סאלם ומהכפר הופקעו 23 דונם.
בשנת 2003 הופקעו מהכפר אדמות להקמת גדר ההפרדה
זוּבִּין מֶהְטָה הוא מנצח ומוזיקאי ממוצא הודי ומנהל מוזיקלי אמריטוס של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
זובין מהטה נולד בשנת 1936 במומבאי שבהודו למשפחה מקהילת הזורואסטרים הפארסים מהמעמד הגבוה.
אביו, מהלי מהטה (1908–2002), היה כנר שלמד אצל איוואן גלאמיאן בניו-יורק ואחר כך ייסד את התזמורת הסימפונית של בומביי.
אמו הייתה טחמינה לבית דארואלה.
שפת האם של המשפחה הייתה גוג'ראטית.
מהטה תיאר את ילדותו כילדות מוקפת במוזיקה.
הוא סיפר שלאביו הייתה השפעה חזקה עליו, והוא נהג להאזין לחזרות של אביו כל הזמן.
מהטה למד לראשונה לנגן בכינור ובפסנתר מאביו.
כשהגיע לתחילת גיל ההתבגרות, אביו הרשה לו להוביל חזרות של מחלקות של התזמורת הסימפונית של בומביי, ובגיל שש עשרה ניצח על התזמורת המלאה במהלך החזרות.
מהטה סיים את לימודיו בבית הספר תיכון במומבאי והמשיך ללמוד רפואה במכללת סנט אקסבייר במומבאי, בדחיפת אמו, שרצתה שיבחר במקצוע "מכובד" יותר ממוזיקה.
בגיל שמונה עשרה הוא נשר לאחר שנתיים ועבר ב-1954 לווינה, כדי ללמוד מוזיקה אצל הנס סווארובסקי באקדמיה הממלכתית למוזיקה, שם למד באותה עת גם המנצח קלאודיו אבאדו.
הוא נשאר באקדמיה במשך שלוש שנים, במהלכן למד גם קונטרבס, וניגן בתזמורת הקאמרית של וינה.
סברובסקי זיהה את יכולותיו של מהטה בשלב מוקדם, ותיאר אותו כ"מנצח שטני" ש"היה לו הכל".
בשנת 1956 פגש לראשונה את הפסנתרן והמנצח דניאל בארנבוים (אז נער בן 12), בשיעור ניצוח אצל קארלו צקי ומאז היו בקשרי חברות ואחר כך שיתפו פעולה באופן מקצועי.
מהטה סיים את לימודיו בשנת 1957, כשהיה בן 21 עם דיפלומה בניצוח.
בשנת 1958 הוא השתתף בתחרות הניצוח הבינלאומית שנערכה על ידי התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול וזכה בפרס הראשון.
הפרס כלל חוזה לשנה כמנצח משנה של הפילהרמונית של ליברפול, עליה ניצח ב-14 קונצרטים, שכולם זכו לביקורות נלהבות.
לאחר מכן זכה במקום השלישי בתחרות באקדמיית הקיץ במרכז המוזיקה טנגלווד במסצ'וסטס.
בתחרות זו הוא משך את תשומת ליבו של צ'ארלס מונק, אז מנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון, אשר מאוחר יותר סייע לקריירה שלו.
ב-1960 נבחר זובין מהטה למנצח הראשי ולמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של מונטריאול, תפקיד אותו מילא עד שנת 1967. במקביל הוא קיבל תפקידים נוספים – הוא מונה למנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס (1962–1978); הפילהרמונית של ניו יורק (1978–1991 – התקופה הארוכה ביותר שאדם יחיד החזיק במשרה זו).
מאז שנת 1998 ועד לשנת 2004 הוא כיהן גם כמנהל המוזיקלי של האופרה הממלכתית של בוואריה במינכן.
ב-1969 ניגן זובין מהטה בקונטרבס את חמישיית דג השמך מאת פרנץ שוברט, לצידם של יצחק פרלמן בכינור, פנחס צוקרמן בוויולה, ז'קלין די פרה בצ'לו ודניאל בארנבוים בפסנתר.
מהטה נודע בעיקר כפרשן של יצירות סימפוניות רומנטיות רחבות היקף של מלחינים כאנטון ברוקנר, ריכרד שטראוס וגוסטב מאהלר.
הוא נודע כמנצח דרמטי, שמיתן את עצמו לאחר אזהרת מורו, הנס סווארובסקי; "אם אתה מרשה לעצמך להשתולל עד כדי כך במוצרט, תצא מדעתך כשתנצח על טריסטן ואיזולדה!" מהטה הפנים את הדברים; "לא שכחתי את דברי מורי ורבי.
בתחילת הקריירה שלי הייתי נותן מאה וחמישים אחוז מעצמי.
היום אני מסתפק במאה אחוז – ועושה מוזיקה טובה יותר".
עוד אמר מהטה, שהנהיגה בכבישי ישראל מזכירה לו ניצוח על אופרה; "גם באופרה אתה חייב להיות מוכן לכל פורענות, גם באופרה אתה זקוק לרפלקסים מהירים.
הנה אזל האוויר מריאותיו של הטנור.
ועכשיו צריך לתת כניסה למקהלה המחכה מאחורי הקלעים.
זה כמעט כמו מכונית המזנקת מתוך סמטה ירושלמית ומאיימת להתנגש בך.
גם פה וגם שם מובטח לך שלא תשתעמם".
מהטה גם מרבה להקליט עם מיטב התזמורות, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
מהטה הוזמן לנצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית לראשונה במאי 1961, כשהיה בן 25. הוא הוזמן ברגע האחרון להחליף את המנצח יוג'ין אורמנדי שנפצע בתאונת דרכים וביטל את ביקורו.
התוכנית הראשונה בניצוחו כללה את הסימפוניה השנייה מאת אנטונין דבוז'אק, סימפוניה בשלושה פרקים מאת איגור סטרווינסקי ו"מחולות גלנטה" מאת זולטאן קודאי.
הוא ניצח גם על תוכנית אלטרנטיבית שכללה את הקלרניתן יונה אטלינגר כסולן והפסנתרן אריה ורדי.
הופעתו הראשונה בישראל זכתה לביקורות נלהבות, והוא הוזמן שוב לנצח על הפילהרמונית הישראלית ב-1963 וב-1965. ב-1966 ניצח על הפילהרמונית בישראל ובסיבוב הופעות באוסטרליה.
ב"תקופת ההמתנה" שלפני מלחמת ששת הימים הודיע לתזמורת הפילהרמונית על נכונותו לתמוך בה, לבוא מיד לישראל ולבטל לשם כך התחייבויותיו ברחבי העולם.
הוא הגיע לישראל במהלך המלחמה וניצח, מיד בסיומה, על חמישה קונצרטים בחמישה ימים; כולל "קונצרט הניצחון" בהיכל התרבות, שכל הכנסותיו הוקדשו ל.
בספטמבר 1968 מונה ליועץ אמנותי של הפילהרמונית, וב-1981 מונה למנהל מוזיקלי לכל חייו.
הוא ניצח על התזמורת בישראל בקונצרטים למנויים ובקונצרטים מיוחדים, באירועים לאומיים-ממלכתיים, בעיירות פיתוח, בקיבוצים ובמחנות צה"ל.
ב-26 בדצמבר 2016 הודיע מהטה כי יפרוש מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית באוקטובר 2019 אחרי שישלים 50 שנות כהונה.
ב-20 באוקטובר 2019 ניצח מהטה על הקונצרט האחרון שלו כמנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית שבסיומו הוענק למהטה תואר של "מנהל מוזיקלי אמריטוס".
בינואר 2026 הודיע כי יבטל את כל הופעותיו בישראל, בשל התנגדותו "לדרך שבה נתניהו מטפל בכל הסוגיה הפלסטינית".
למהטה הוענקו תוארי דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, מכון ויצמן למדע והמסלול האקדמי המכללה למינהל.
בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב נקרא על שמו.
האוניברסיטה העברית בירושלים קראה על שמו ועל שם אביו אגף במחלקה למוזיקולוגיה.
מהטה הוא חתן פרס וולף בתחום האמנויות ואזרח כבוד של העיר תל אביב.
במאי 2007 זכה בפרס דן דוד.
באוקטובר 2012 הוענק לו עיטור נשיא מדינת ישראל.
ב-1 במרץ 2011 הוענק לו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ביולי 2011 זכה לעיטור אות לגיון הכבוד בדרגת קצין.
ביוני 1994 ביצע מהטה את הרקוויאם של מוצרט יחד עם חברי התזמורת הסימפונית והמקהלה של סרייבו בחורבות הספרייה הלאומית של סרייבו, בקונצרט שהכנסותיו הוקדשו לקורבנות הסכסוך בבלקנים.
ב-29 באוגוסט 1999 ניצח מהטה על התזמורת הלאומית של בוואריה ועל התזמורת הפילהרמונית הישראלית, שביצעו את הסימפוניה מס' 2 של המלחין היהודי מאהלר במקום בו עמד מחנה הריכוז בוכנוואלד בעיר ויימאר שבגרמניה.
בשנת 1984 נסע, יחד עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, לעיר הולדתו, ובשנת 1994 שב, הפעם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית והסולנים יצחק פרלמן וגיל שחם.
בשנים 1997–1998 חבר מהטה לבמאי הסרטים הסיני ז'אנג ימו לשם הפקת האופרה "טורנדוט" של ג'אקומו פוצ'יני, שהועלתה בפירנצה שבאיטליה ובבייג'ינג שבסין שמונה פעמים.
הפקת האופרה תועדה בסרט הדוקומנטרי "פרויקט טורנדוט".
בשנים 1990 ו-1994 ניצח מהטה על שני קונצרטי ענק בהשתתפות שלושת הטנורים ברומא ובלוס אנג'לס, בהתאמה.
שני קונצרטים אלו חלו ערב גמר גביע העולם בכדורגל, והם נמנים עם אירועי המוזיקה הקלאסית האייקונים והזכורים ביותר עד היום.