tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשיריה היא עסקה באנשים מכל שכבות האוכלוסייה, ואף בבעלי חיים וצמחים, בתופעות טבע, בחפצים רגילים וברעיונות מופשטים.
באמצעות כל אלה הצליחה להצביע על חוליי החברה וכשליה המוסריים והחברתיים.
פרווין רחמן (באורדו: پروین رحمٰن; 22 בינואר 1957, דאקה – 13 במרץ 2013, קראצ'י) הייתה פעילה חברתית פקיסטנית, ומנכ"לית מכון המחקר והדרכה של פרויקט אורנג'י, שנרצחה.
רחמן נולדה ב-22 בינואר 1957 בדאקה, שאז הייתה ממוקמת במזרח פקיסטן (היום בנגלדש).
היא סיימה תואר ראשון באדריכלות ב-1982 במכללת דאווד להנדסה וטכנולוגיה, ואז המשיכה לתואר שני בתחום הדיור, בנייה, ותכנון עירוני ב-1986 מהמכון לחקר הדיור ברוטרדם.
היא עבדה בחברה פרטית לאדריכלות לפני שגויסה על ידי אכתר חמיד להיות מנכ"לית שותפת בפרויקט הפיילוט אורנג'י (OPP) ב-1983, שם היא ניהלה פרויקטים לדיור ותברואה עירונית בשכונות מצוקה.
ב-1988, OPP פוצל לארבעה ארגונים, ורחמן הייתה למנכ"לית של פרויקט פיילוט אורנג'י – המכון למחקר והדרכה (OPP-RTI), בו גם ניהלה תוכניות חינוך, הדרכה לבני נוער, אספקת מים והבטחת דיור.
ב-1989, היא ייסדה את עמותת "מרכז משאבים עירוניים" בקראצ'י, והייתה גם חברה בדירקטוריון של סייבאן, עמותה המוקדשת לדיור למען בעלי הכנסה נמוכה, וכן בדירקטוריון של OPP-OCT (קרן הצדקה אורנג'י, המספקת מיקרו מימון).
היא לימדה באוניברסיטת קראצ'י, אוניברסיטת נד, בית הספר לאמנות ואדריכלות של עמק אינדוס, ומכללת דאווד להנדסה וטכנולוגיה.
היא אחותה של הסופרת והמורה אקווילה אסמאעיל.
ב-13 במרץ 2013, רחמן נרצחה כתוצאה מפתיחה באש של ארבעה חמושים רכבה, בסמוך לתחנת המשטרה של פירבאד.
רחמן הייתה מבקרת בוטה של ארגוני הפשע שמנהלים עסקאות קרקע בקראצ'י ושל הפטרונים הפוליטיים שלהם.
רחמן הגישה מספר תלונות על איומים נגד חייה.
פעם אחת, מספר גברים חמושים פרצו למשרדיה והורו לצוות לפנות את המקום.
החשוד העיקרי ברצח, אחמד חאן, הידוע גם בשם פאפו קשמירי, נעצר במהלך מבצע משותף בין משטרת קראצ'י ומשטרת מנסהרה.
אך למחרת, המשטרה ירתה למוות בחבר טליבאן בשם קארי בילאל, וטענה שהוא הרוצח, ובכך נסגר התיק.
ב-15 באפריל 2017, בית המשפט העליון של פקיסטן הורה לרשויות לנהל חקירה מחודשת בעניין רציחתה של רחמן, לאחר שביקורת משפטית על התנהלות המשטרה חשפה כי שוטרים היטו את החקירה המקורית.
ב-2017 יצא אודות פרווין רחמן סרט, בבימויה של מהרה עומר, Perween Rahman: The Rebel Optimist.
הסרט זכה בפרס בפסטיבל סרטי זכויות אדם השישי שנערך בנפאל במרץ 2018.
חברות של כבוד לכל החיים באקדמיית המים הבינלאומית באוסלו
1986 - פרס Jaycees עבור עבודה קהילתית
1994 - פרס המרון הלאומי לחקר הבנייה עבור עבודתה בנושא דיור
1997 - פרס קרן פאיז למחקר קהילתי
2001 - פרס מועדון רוטרי לשירותי הכשרה מקצועית
2013 - סיתארה-י-שוג'אעת (מסדר גבורה), הוענק לאחר מותה על ידי נשיא פקיסטן ב-23 במרץ
מחוז משנה פרוז'ני (בבלארוסית: Пружанскі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר פרוז'ני.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה פרוז'ני 52,511 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 87.5% בלארוסים, 6.4% רוסים, 3.4% אוקראינים ו-1.9% פולנים.
פרוזאורולופוס (שם מדעי: Prosaurolophus; משמעות שמו: "לפני זאורולופוס", עקב הדמיון בין העטרה של שני הסוגים, בהם היה קדום יותר הפרוזאורולופוס) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים אשר חי באמריקה הצפונית לפני 75.5-74 מיליון שנה מהיום.
מאובני הדינוזאור מהמין Prosaurolophus maximus התגלו בשנת 1916 ליד הפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבאלברטה, קנדה ותוארו בידי החוקר ברנום בראון.
המאובנים נלקחו אל המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע.
מאובנים נוספים נמצאו בידי החוקר ג'ק הורנר, היועץ המדעי של סרטי פארק היורה במונטנה שהשתייכו למין חדש - Prosaurolophus blackfeetensis.
מאובנים אלה מוצבים במוזיאון הרי הרוקי.
הדרוזאור זה הגיע לאורך של קרוב ל-9 מטרים והיה בעל גולגולת באורך מטר שהייתה בעלת עצם אף מוגבהת ובעלת בליטה מעל העיניים.
מאחורי הראש הייתה "עטרה" קטנה שהזכירה את זו של הזאורולופוס והלאמבאוזאורוס, אך הייתה קטנה בהרבה.
הוא היה בעל "מקור-ברווז" גדול עם שיניים קטנות בחלק האחורני שהותאמו ללעיסת מזון צמחי.
דינוזאור זה היה יכול להזדקף על שתיים כדי לרוץ אך הלך על ארבע רגליים.
דינוזאור זה רעה בעדרים סביב המישורים הנרחבים שהיו במדרונות הרי הרוקי לאורך הים הפנימי המערבי.
פרוורתי (בפרסית עתיקה: 𐎳𐎼𐎺𐎼𐎫𐎡𐏁 משמעותו: המגן השומר) היה המלך השני מתוך ארבעה של האימפריה המדית, ובנו של דהיכו מייסד הממלכה.
כמו אביו לפניו, הוא ניהל מלחמה נגד האימפריה הנאו-אשורית שבסופו הובס ונהרג בקרב על ידי חיילי המלך אשורבניפל (שלט בשנים 668-627 לפנה"ס).
רוב המידע אודות פרוורתי מגיע מההיסטוריון היווני הרודוטוס, פרוורתי היה בנו של דהיכו והמשיך להוביל את איחוד השבטים המדיים.
הוא הכפיף את הפרסים והפרטים, והכניע מדינות אחרות באירן העתיקה, עוד בעודו וסאל של מלכי אשור - אסרחדון (שלט 681-669 לפנה"ס) ואשורבניפל (שלט 668-627 לפנה"ס).
בעוד בעלי בריתו נוטשים את הקרב והוא נשאר להילחם עם צבאו במלחמה עיקשת נגד צבא אשור.
בנו ויורשו של פראוורתי, הווחשתרא, הרג את מנהיגי הסקיתים והכריז על עצמו כמלך מדי.
בימיו של בנו תגיע האימפריה לשיאה עם ניצחונו על אשור.
פרוויזג'ון אומרבאייב (בטג'יקית: Парвизҷон Умарбоев; נולד ב-1 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן טג'יקי המשחק בעמדת הקשר בלוקומוטיב פלובדיב.
אומרבאייב התחיל את לשחק כדורגל ברגאר-טאדאז טורסונזודה ובגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של רובין קאזאן.
ב-26 בספטמבר 2012 אומרבייב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הגביע נגד יניסיי קרסנויארסק.
בהמשך הושאל לנפטכימיק ניז'נקאמסק ואף שיחק בחימיק ג'רז'ינסק.
במרץ חתם אומרבייב באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית.
ביוני חתם לשנתיים בלוקומוטיב פלובדיב מליגת העל הבולגרית.
הוא שיחק בקבוצה 6 עונות בהן זכה בשני גביעים ונחשב לאחד הזרים הבולטים ששיחקו בה.
בינואר 2025 חזר ללוקומוטיב פלובדיב והושאל עד לסוף העונה.
אומרבאייב נולד בטג'יקיסטן ויש לו גם דרכון רוסי, לכן הוא זכאי לייצג את שתי המדינות בזירה הבינלאומית.
בעבר שיחק בנבחרת הנוער של רוסיה, אך בגיל 21 שיחק בנבחרת הצעירה של טג'יקיסטן.
ב-27 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת.
ב-2 ביוני 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-5 נגד .
פרווין ארדלאן (בפרסית: پروین اردلان; ילידת 1967; טהראן) היא סופרת, עיתונאית ופעילת זכויות נשים, ממוצא כורדי, באיראן.
בשנות ה-90 הייתה ארדלאן בין מקימות המרכז לתרבות נשים ( Markaz-e Farhangi-ye Zanan), אשר מאז ועד היום מהווה מרכז לגיבוש דעות, ניתוח ותיעוד נושאים הקשורים בזכויות הנשים באיראן.
החל מ-2005 הארגון פרסם מגזין מקוון (הראשון באיראן) בנושא זכויות נשים.
ב-2007 המגזין נסגר על ידי השלטונות.
ארדלאן, יחד עם כתבו ספר על עורכת הדין הראשונה באיראן - שכותרתו "הסנאטורית: עבודתה של הסנאטורית מהרנגיז מנוצ'ריאן במאבק על זכויות משפטיות לנשים".
הספר זכה בפרס הספר "לטיפה ירשתר" בשנת 2004.
ארדלאן הייתה אחת החברות המייסדות של מיזם מיליון החתימות באיראן, שניסה לאסוף מיליון חתימות למען שוויון זכויות של נשים באיראן והיא השתתפה במחאות שהושתקו באלימות על ידי השלטונות.
בשנת 2007 היא קיבלה את וכשניסתה לצאת את המדינה, נעצרה בשדה התעופה.
יחד עם אחרות, נידונה לשלוש שנות מאסר באשמת "איומים על הביטחון הלאומי".
בשנת 2009 עברה ארדלאן לשוודיה וכעבור 3 שנים היא קיבלה שם אישור לתושבות קבע., היא כותבת מאמרים על זכויות הנשים באיראן וכן מרצה בעולם, על אודות הנושא.
פרוויז משכאתיאן (בפרסית: پرويز مشكاتيان; 15 במאי 1955 – 21 בספטמבר 2009) היה מוזיקאי פרסי, מלחין, חוקר ומרצה.
הוא הצטרף לאוניברסיטה לאומנות בטהראן, שם למד את תורת המוזיקה ולמד לנגן על "רדיף" (היצירות הפרסיות הקלאסיות).
על ידי נור עלי בורומאנד, דריוש ספואט, מוחמד טאגי מסעודיה וממהדי ברקשלי.
משכאתיאן התמקד ב"רדיף" של ירזא עבדוללה לסטאר ולסנטור.
בשנת 1977 הקים משכאתיאן את ההרכב המוזיקלי עא'רף (בפרסית: گرده عارف) ביחד עם חוסיין עליזאדה ומוחמד רזא לוטפי.
משכאתיאן היה מסייר באופן קבוע באירופה ואסיה.
באביב של שנת 1982 הוא הוציא לאור את הספר "עשרים החלקים של הסנטור" באותו הזמן, הוא המשיך לעבוד כמרצה וחוקר באוניברסיטת טהראן.
משכאתיאן הלך לעולמו ב-21 בספטמבר 2009 בטהראן מהתקף לב.
פרוויז דאוודי (בפרסית: پرویز داودی; 5 בפברואר 1952 – 18 באפריל 2024) היה מחנך ופוליטיקאי איראני שמרן.
הוא כיהן כסגן נשיא איראן השלישי בין השנים 2005 ל-2009, והיה חבר במועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר.
פרוויז דאוודי נולד בטהראן, איראן.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של איווה בשנת 1981 עם תואר דוקטור בכלכלה.
דאוודי היה גם כלכלן באוניברסיטת שהיד בהשתי.
אף על פי שנשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד היה ידוע באידיאלים שמרניים, דאוודי לימד השקפות כלכליות ליברליות בכיתותיו באוניברסיטת שהיד בהשתי.
ההערכה היא שרעיונותיו הכלכליים הושפעו רבות מהתיאוריה הכלכלית המודרנית, ושהוא תמך בשווקים חופשיים ובכלכלות פתוחות.
דאוודי כיהן כסגן נשיא איראן מ-11 בספטמבר 2005 עד 17 ביולי 2009. הוא נהג להתייחס לנשיא אחמדינז'אד כ"מנהיג העולם נגד שחיתות מערבית בגודל מלכותי".
דאוודי מונה בשנת 2009 למנהל המרכז הנשיאותי למחקרים אסטרטגיים על ידי נשיא איראן אחמדינז'אד.
פרוזדור ירושלים הוא השטח המחבר בין השפלה לירושלים ונמצא בגבולות הקו הירוק.
אזור זה נכבש במלחמת העצמאות, במהלך פריצת הדרך לירושלים, והיה מוקף עד למלחמת ששת הימים בשטח ממלכת ירדן.
פרוזדור ירושלים אינו נבדל מבחינה משמעותית מאזורים גאוגרפים סמוכים לו מצפון ומדרום, והגדרת אזור זה היא צבאית-מדינית ולא גאוגרפית.
מקורו של המונח, המתאר את השטח המקשר בין ירושלים לערי החוף והמוצא אל הים, הוא כנראה בתקופה הצלבנית, אולם את משמעותו הגאופוליטית הנוכחית הוא קיבל מהצעת החלוקה של ועדת פיל ב-1937, על פיה השטח המקשר בין ירושלים ליפו יישאר תחת מנדט בריטי קבוע.
מאז תחילת ההתיישבות היהודית בארץ ישראל היה צורך לשמור על נתיב בטוח למעבר בין השפלה לירושלים שם גרו תושבים יהודיים רבים.
הקיבוצים קריית ענבים ומעלה החמישה היו הקיבוצים היחידים באזור ושם שכן כוח של הפלמ"ח שהיה אמור לאפשר מעבר חופשי של תנועה בנתיב שהיום בנוי עליו כביש 1.
בתחילת המלחמה הערבים מהכפרים הסמוכים לאזור הצליחו לגרום נזקים כבדים לשיירות שנעו בתוואי השטח הקשה.
בעיקר באזור שער הגיא שם הכביש מתפתל בתוך נחל ומסביבו הרים השולטים עליו.
צה"ל עשה מספר התקפות במטרה לפתוח את הדרך לירושלים כמו מבצע נחשון.
אך כל פעם הדרך נשארה פתוחה רק למספר שעות.
עקב חוסר היכולת של ישראל לשלוט על הפרוזדור לירושלים, העיר הייתה נתונה במצור.
בהמשך המלחמה, הצליח צה"ל במספר מבצעים לכבוש את כל רכסי ההרים השולטים על הכביש ואף הרחיב את הפרוזדור בעיקר לכיוון דרום.
אך המעבר בין ירושלים לשפלה לא היה חופשי עד למלחמת ששת הימים כאשר צה"ל כבש את לטרון ובכך אפשר מעבר חופשי דרך כביש 1.
לאחר המלחמה, הקרן הקיימת לישראל השקיעה משאבים ניכרים ביעור הפרוזדור.
מלבד כביש מספר 1 נבנו עוד שני כבישים שנסללו מאזור עין כרם בירושלים לשפלה, הראשון כביש 395 דרך רמת רזיאל לאזור בית שמש וכביש הגבורה המוביל לרמלה ורחובות והשני כביש 386 דרך בר גיורא וצור הדסה המוביל יחד עם כביש 375 לעמק האלה ובית שמש.
מערך תחבורה נוסף דרך הפרוזדור הם קווי הרכבת.
ישנו קו רכבת ישן לירושלים העובר דרך נחל שורק.
קו זה היה פעיל מהתקופה העות'מאנית ועד 1998 באופן כמעט רצוף.
ב-1998 הוחלט לסגור את קו הרכבת בגלל בעיות טכניות והוא שב לפעולה ב-2005. מכיוון שקו זה הוא בתוואי שטח קשה ונבנה לפני שנים רבות זמן הנסיעה בו הוא ארוך ואין רבים שמשתמשים בו.
משנת 2004 נבנה קו רכבת מהיר לירושלים שעובר דרך מודיעין.
בחודש דצמבר 2019 נפתח קו הרכבת לכל אורכו מתחנת תל אביב ההגנה עד תחנה מרכזית ירושלים.
קו זה עובר בחלקו במנהרות ועל גשרים על מנת לקצר את זמן הנסיעה.
משך זמן הנסיעה לכל אורכו הוא במשך 28 דקות בלבד.
לאורך השנים נבנו יישובים רבים בפרוזדור ויצרו שליטה ישראלית ברורה באזור.
רשימת יישובי פרוזדור ירושלים לפי סדר גובהם מעל פני הים:
פרוטאובקטריה (שם מדעי: Proteobacteria) היא המערכה הגדולה ביותר בממלכת החיידקים.
מערכה זו כוללת מגוון רחב של חיידקים, ביניהם מספר ניכר של חיידקים המבצעים פוטוסינתזה המכילים צבען אדמדם - ומכאן שמה העברי הישן של המערכה (חיידקים ארגמניים), וכן כאלה שיכולים להוות פתוגנים בבעלי חיים ובבני אדם, דוגמת E.
חיידקים אחרים בקבוצה מקבעים חנקן.
שמה הלטיני של המערכה נגזר משמו של האל היווני פרוטאוס אשר יכול היה לשנות את צורתו, וזהו גם שמו של אחד המינים שבמערכה (Proteus), וזאת בשל המגוון האדיר של הצורות המצוי במערכה זו.
כל החיידקים במערכה הם גראם-שליליים, ולהם קרום חיצוני נוסף (בנוסף לקרום התא) המכיל ליפופוליסכרידים, דוגמת LPS, שמהווים אנדוטוקסינים.
החלל שנוצר בין שתי הממברנות נקרא חלל פריפלזמי.
חיידקים רבים במערכה נעים באמצעות שוטונים, אך חלקם נייחים או מסתמכים על החלקה.
קיים מגוון רחב גם בצורות המטבוליזם הנהוגות במערכה.
המערכה מחולקת לחמש קבוצות המצוינות על פי האותיות היווניות: אלפא, בטא, גמא, דלתא ואפסילון.
גם חלוקה זו התבצעה על פי רצפי ה-RNA הריבוזומלי.
נהר פרוט (באוקראינית וברוסית: Прут; בפולנית וברומנית: Prut) נובע ממורדותיו המזרחיים של הר הוברלה בהרי הקרפטים (ליתר דיוק מ"הקרפטים המיוערים"), ההר הגבוה ביותר בתחום אוקראינה.
הנהר זורם מזרחה ובחלק גדול ממסלולו דרום-מזרחה.
בהמשכו מהווה הנהר את קו הגבול שבין רומניה לרפובליקת מולדובה, ולבסוף הוא נכנס לתוך רומניה גופא ונשפך לתוך הדנובה באזור העיר גאלאץ.
בדלתה שלו נמצא האי פרוט, המכונה גם "אוסטרוב פרוט".
אגן נהר פרוט, בהיותו אגן חוצה גבולות, נמצא בשטחן של שלוש מדינות: 28% במולדובה, 33% באוקראינה, ו-39% ברומניה.
אורכו של הנהר 953 קילומטרים.
יש אזורים לאורכו הניתנים למעבר כלי שיט.
בחורף, כשמימיו קופאים, ניתן לחצותו ברגל.
פרוֹזֵן יוֹגוּרט (מאנגלית: Frozen yogurt, "יוגורט קפוא") הוא שמו של מאכל המוגש לרוב כקינוח.
מאכל זה מכיל לרוב יוגורט מוקצף ומוגש קפוא, בדומה לגלידה.
לרוב ניתנת למזמין אפשרות לבחור בין מרכיבים רבים את אלו שהוא רוצה שיוכנסו למנה.
יוגרט קפוא יכול להכיל, בדומה ליוגורט, תרביות חיידקים שהיו פעילות לפני ההקפאה.
הפרוזן יוגורט מיוצר מיוגורט, ממתיק, ג'לטין, סירופ סוכר וחומרי טעם וריח, המוקפאים במכונת גלידה.
הפרוזן יוגורט קופא בטמפרטורה נמוכה יותר משל הגלידה, ובהתאם מפשיר באיטיות רבה יותר.
בשנות ה-80 של המאה העשרים, הגיע הפרוזן יוגורט למדינות רבות ובכלל זה ישראל כיוגורט קפוא העשוי בעיקר מעירוב של פירות שונים.
מיד צצו במקומות רבים דוכנים אשר מכרו פרוזן יוגורט.
ההיצע המוגזם עלה על הביקוש ותוך זמן קצר נעלמו רבים מדוכנים אלו.
מאז, משמש סיפור הפרוזן יוגורט כמשל לאופנה חולפת.
למרות זאת, עדיין בגלידריות רבות נמכר פרוזן יוגורט, אך לא כמוצר הבלעדי.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החל גל חדש של צריכת פרוזן יוגורט בארצות הברית ומדינות נוספות, בהשפעת הצלחתו של המוצר בקוריאה הדרומית.
רשת פינקברי שנוסדה בקליפורניה ב-2005 הייתה מחלוצות התחייה של הענף בארצות הברית.
גם גלידה על בסיס יוגורט קפוא (פרוזן יוגורט) היא עתירת סוכר, יותר ממה שניתן להעריך על-פי הטעם שמיטשטש עם הקירור וההקפאה.
חלק מהיוגורט הקפוא מבוסס כמו גלידות רגילות על אבקה שמובאת לארץ מאיטליה המכילה מי גבינה ומיצבים צמחיים שהם סוגי עמילנים המהווים מרכיב חובה בתעשיית הגלידות והן שנותנות את המרקם החלקלק של המוצר במיוחד במכונות גלידה אמריקאית הנפוצות.
גלידות היוגורט למיניהן ובשמותיהם השונים יוצרות לעיתים רושם של מוצר בריאותי ולא משמין, אך כמות הסוכר בהן היא משמעותית ומגיעה לפי בדיקות מעבדה ל-22% סוכר.
בעיה נוספת היא שלא כולן מכילות תוספת של יוגורט טבעי כפי שנדרש מהוראות יצרן האבקה מאיטליה, כך שמתקבלת גלידה פשוטה עם לכל היותר טעם דומה ליוגורט וללא יתרונותיו הבריאותיים.
פרוזדור מערבי הונג קונג-שנג'ן (בסינית: 深港西部通道 בפיניין: Shēngǎng Xībù Tōngdào) הוא שמו של גשר המחבר בין הונג קונג לשנג'ן ברפובליקה העממית של סין.
אורכו חמישה וחצי קילומטר והוא בעל שלושה נתיבים לכל כיוון.
תחילת בנייתו הייתה בשנת 2003. הוא היה אמור להיחנך בשנת 2006, אך כתוצאה מאיחור בבנייה בצד שנג'ן, ובעיות חוקיות בעניין החלת חוקי ומיסי הונג קונג, באזורי סין העממית, נדחתה פתיחתו הרשמית ל-1 ביולי 2007.
פרוזודיה (בעברית: תּוֹרַת הַמִּשְׁקָל הֶחָרוּז וְהַבַּיִת) הוא מושג בבלשנות השייך לתחום העוסק באקוסטיקה של הדיבור.
המושג מתייחס למאפיינים אקוסטיים מסוימים של הדיבור הנושאים חלק גדול מהמידע המועבר בתקשורת דבורה.
הדיבור איננו רצף אחיד: הוא משתנה ללא הרף בעוצמתו, במהירותו, בתדר שלו וביתר תכונותיו האקוסטיות.
השינויים האקוסטיים היוצרים את הפרוזודיה מתרחשים ברמה של יחידות הדיבור הסופרה-סגמנטליות, כלומר אלה הנמצאות מעבר לרמת הפונמה הבודדת: ההברה, המילה והמבע (לגבי התכונות האקוסטיות של הפונמות ראו פונטיקה).
השינויים הללו במאפיינים האקוסטיים הסופרה-סגמנטליים של הדיבור הם הפרוזודיה.
הפרוזודיה מהווה חלק בלתי נפרד מהשפה הדבורה, שכן כל מבע ומבע נהגים עם דפוס פרוזודי מסוים.
הדפוס הפרוזודי של המבע מוסיף מידע רב מעבר לזה הקיים במילים המרכיבות אותו כשלעצמן, והוא מהווה חלק חשוב בקביעת המשמעות.
בין היתר, הפרוזודיה מסמנת את הפונקציה הפרגמטית של המבעים (הצהרה, שאלה, בקשה וכו'), מוסיפה מידע לגבי רגשותיו וכוונותיו של הדובר ומעידה על עמדתו כלפי הנמען וכלפי תוכן הדברים (האם הוא אומר את הדברים בהתרגשות או באדישות, בכנות או בסרקזם וכו').
במידה מסוימת, תפקידה של הפרוזודיה בשפה הדבורה מקביל לזה של סימני הפיסוק בשפה הכתובה ושל הרגשונים במדיומים כמו שיחות צ'אט ומסרונים.
למעשה, ניתן לומר שקיומם של אלה מעיד על הצורך ליצור תחליף גרפי לפרוזודיה (שמטבע הדברים אינה קיימת בכתב), שבדומה לה, יציב את המסר הכתוב בהקשר פרגמטי-רגשי.
רבים ממאפייני הפרוזודיה הם אוניברסליים (למשל, כפי שמתואר לגבי האינטונציה בהמשך).
עם זאת, קיימת גם מידה גדולה של שונות, וזו תורמת ליצירת הצליל הייחודי לכל שפה וצורת הדיבור האופיינית לכל אדם.
הפרוזודיה כוללת בתוכה את האינטונציה, ההטעמה, ההדגשה, עוצמת הקול, גוון הקול וקצב הדיבור.
אינטונציה (בעברית: הנגנה), נוצרת על ידי שינוי התדר הבסיסי של הקול במהלך הדיבור.
כלומר, העלאה והורדה של גובה הקול תוך כדי הפקת הדיבור.
לאינטונציה יש השפעה גדולה מאוד על משמעות הדברים, עד כדי כך ששני מבעים זהים לחלוטין, הנבדלים זה מזה רק בדפוס האינטונציה שלהם, יכולים לקבל משמעויות שונות.
באופן כללי ניתן לתאר אינטונציה עולה, כאשר התדר הבסיסי של הקול עולה עם הזמן, אינטונציה יורדת, כאשר התדר הבסיסי נעשה נמוך וכן אינטונציה עולה-יורדת, יורדת-עולה או שטוחה.
אחד התפקידים העיקריים של האינטונציה הוא סימון הפונקציה הפרגמטית של המבע, כאשר הדוגמה הקלאסית לכך היא ההבחנה בין מבעי חיווי ושאלה.
ברוב השפות, שאלות כן/לא נהגות עם אינטונציה עולה (דני שבר את הרגל?) ואילו אינטונציה יורדת אופיינית לשאלות פתוחות (מי שבר את הרגל?) ולמבעי חיווי (דני שבר את הרגל).
פרט לכך, האינטונציה משמשת ככלי עיקרי להבעת רגשות, כאשר ניתן להצביע על דפוסי אינטונציה האופייניים להבעת הפתעה, כעס, לעג וכולי.
יש להבדיל בין אינטונציה לטון בשפה טונאלית (למשל, שפות סיניות או שפות בנטו).
טון הוא שינוי בגובה הקול במהלך ההגייה של מילה בודדת היוצר שינוי משמעות ברמה הלקסיקלית, כלומר, ייתכנו שתי מילים בעלות משמעויות שונות, הנבדלות זו מזו אך ורק מבחינת הטון.
בניגוד לטון, האינטונציה היא שינוי בגובה הקול לאורך קטעי שיח גדולים יותר והיא בעלת משמעות פרגמטית-רגשית.
הדגשה היא הבלטה של מילה אחת לעומת יתר המילים במבע.
ההדגשה מתבצעת לרוב על ידי הגברת עוצמת הקול, הגבהת התדר הבסיסי של הקול, האטת קצב ההגייה ושימוש בהגייה מוקפדת וברורה יותר.
באמצעות ההדגשה, הדובר מסמן את מוקד המבע, דהיינו, מבליט את המידע החשוב ביותר שברצונו למסור.
ניקח לדוגמה את המבע "דני שבר את הרגל".
על ידי הצבת הדגש על המילה האחרונה במבע - "דני שבר את הרגל", הדובר מבקש למסור שרגלו של דני היא זו שנשברה, ולא אף איבר אחר בגופו.
הצבת הדגש על המילה הראשונה - "דני שבר את הרגל", נועדה להבהיר שדני הוא זה ששבר את רגלו, ולא אף אחד אחר.
להדגשה עשויה להיות השפעה מהותית על המשמעות, כפי שמדגימים חילופי הדברים הבאים:
על ידי הדגשת המילה "רוצה" (בתוספת האינטונציה המתאימה), רומז דובר ג' למאזינים שהוא היה רוצה לאכול עוגה, אך יש סיבה כלשהי שמונעת זאת ממנו.
אין ספק שבעקבות תשובה כזו, המאזינים יצפו להמשך שיבהיר את הסיבה לכך.
דבריו של ב' ברורים, וודאי שאינם יוצרים את אותה ציפייה.
הטעמה היא הבלטה של הברה אחת לעומת יתר ההברות במילה.
הבלטה זו מושגת על ידי שינויים אקוסטיים כמו הגברת עוצמת הקול, הגבהת התדר הבסיסי ועוד.
הטעמה של אחת ההברות קיימת בכל מילה בשפה והיא חלק בלתי נפרד מהמימוש האקוסטי של אותה מילה.
במקרים רבים, הזזת מיקום הטעם ימנע מהמאזין לזהות את המילה הנאמרת, או לחלופין, ייצור שינוי במשמעות.
בשפות רבות קיימים זוגות של מילים בעלות משמעויות שונות, שהן זהות לחלוטין מבחינה אקוסטית, פרט למיקומו של הטעם; למשל- בוקר (תחילת היום) ובוקר (רועה בקר).
זוגות כאלה נקראים זוגות מינימליים וקיומם מעיד על מעמדו של הטעם כתכונה מבחינה (בדומה לטון שהוזכר לעיל).
על סמך אלה ניתן לומר שמהותה של ההטעמה לקסיקלית יותר מאשר פרגמטית, ובמובן זה היא שונה מיתר מרכיבי הפרוזודיה.
היא נכללת תחת כותרת זו מעצם היותה תכונה אקוסטית סופרה-סגמנטלית.
להטעמה מקום חשוב בשירה ולפיה נקבע המשקל בשירה.
המשלימה להטעמה היא ההשפלה: בהברה שאין הטעמה יש השפלה.
בעוד שההמיספרה השמאלית של המוח הגדול היא הדומיננטית עבור תפקודי השפה בקרב כ-90% מהאוכלוסייה, ההמיספרה הימנית מעורבת בשליטה על הפרוזודיה ובהבעה וזיהוי של רגשות בטון הדיבור.
קיימים מצבים בהם נפגעת היכולת להשתמש בפרוזודיה באופן נורמלי.
אדם במצב כזה מוגבל ביכולת ההבעה שלו ועלול לחוות קשיים בתקשורת עם בני אדם אחרים.
קבוצה מרכזית של אנשים החווים מגבלות בשימוש בפרוזודיה הם כאלה הסובלים מאפאזיה - פגיעה ביכולות השפתיות כתוצאה מנזק מוחי.
סוגים מסוימים של אפאזיה עשויים לגרום להפקה בלתי תקינה ומצומצמת של דפוסים פרוזודיים ובנוסף, להגביל את יכולת התפיסה הפרוזודית, כלומר לגרום לקושי בפירוש הפרוזודיה בדבריהם של אחרים.
פרוזודיה אבנורמלית עשויה להופיע גם כאחד התסמינים של מחלות הפוגעות במערכת המוטורית של הדיבור.
מחלת פרקינסון, למשל, היא מחלה הפוגעת בכישורים המוטוריים בכלל ובהם גם אלה הקשורים לשליטה במאפיינים האקוסטיים של הדיבור.
כתוצאה מכך, חולי פרקינסון נוטים להפיק דיבור בעל פרוזודיה "שטוחה": דיבור חלש, איטי ומונוטוני, ללא שינויים בגובה הקול ובעוצמתו.
זאת, יחד עם קיפאון של שרירי הפנים, פוגעים מאוד ביכולת ההבעה ועלולים ליצור רושם מוטעה של אדישות.
פרוזודיה שטוחה אופיינית גם לאנשים הסובלים מדיכאון קליני, אלא שבמקרים כאלה זהו מן הסתם ביטוי מדויק של המצב הנפשי.
קושי בשימוש בפרוזודיה אופייני כנראה גם בהפרעות על הרצף האוטיסיטי - קבוצה של תסמונות המתאפיינות בפגיעה חמורה ביכולות התקשורתיות-חברתיות.
במידה רבה, אנשים עם הפרעות אוטיסטיות אינם מסוגלים לשלוט בקודים המשמשים בתקשורת אנושית ומתקשים בהבעה ובהבנה של רגשות ומצבים מנטליים.
אחד הביטויים לכך הוא שימוש אבנורמלי בפרוזודיה, שעשוי לבוא לידי ביטוי בנטייה להפיק דפוסים פרוזודיים שאינם הולמים את הכוונה או את הסיטואציה.
ישנן עדויות חלקיות שאנשים עם אוטיזם מתקשים גם בתפיסה של הפרוזודיה.
דוגמאות למחלות נוספות שנמצאו לגביהן עדויות לשימוש לקוי בפרוזודיה הן סכיזופרניה ומחלת הנטיגטון.
תינוקות צוברים ידע לגבי הדפוסים הפרוזודיים של השפה בשלבים מוקדמים בחייהם, ונראה שהידע הזה מסייע להם בתהליך רכישת השפה.
ישנן עדויות רבות שתינוקות נשענים על הידע שלהם בתחום הפרוזודיה כדי להשיג התקדמות בתחומים אחרים של השפה, אסטרטגיה המכונה "prosodic-bootstrapping".
אחת הבעיות המרכזיות עמן צריך להתמודד התינוק רוכש השפה, היא כיצד לחלק את שטף הדיבור שהוא קולט ליחידות המרכיבות אותו.
עבורו (כמו גם עבור מבוגר המאזין לשפה לא מוכרת), הדיבור הוא רצף מתמשך של צלילים חסרי פשר.
כיצד, למשל, יוכל להתחיל לפענח את משמעויותיהן של מילים, אם אינו מסוגל לזהות את גבולותיה של מילה אחת בתוך שטף הדיבור?
ניסויים שבדקו תינוקות רוכשי אנגלית בני 9 חודשים הראו שכבר בגיל זה הם מסוגלים לזהות את דפוס ההטעמה האופייני לשפה המדוברת בסביבתם.
תינוקות אלה הקשיבו זמן רב יותר למילים עם דפוס הטעמה מלעלי, המופיע ברובן המוחלט של המילים באנגלית (למשל, bunny), לעומת זמן ההקשבה שהקדישו למילים עם ההטעמה המלרעית הנדירה (למשל- giraffe).
על סמך ממצאים אלה, הוצע שתינוקות משתמשים בידע שלהם לגבי דפוס ההטעמה הנפוץ בשפה כדי לסמן את גבולותיהן של המילים.
לדוגמה, תינוקות רוכשי אנגלית יכולים להניח במידה רבה של ביטחון שהברה מוטעמת היא חלקה הראשון של מילה לא מוכרת, ולא סופה של מילה.
באופן דומה, תינוקות יכולים להשתמש בפרוזודיה כדי לזהות את גבולותיהן של יחידות גדולות יותר של הדיבור, כמו פסוקיות ומבעים.
השפעתה של שפת האם ניכרת גם בהפקותיהם הקוליות של תינוקות.
עוד לפני שהם מתחילים לדבר, ניתן לזהות במלמול שלהם דפוסים פרוזודיים המזכירים את אלה של השפה המדוברת בסביבתם.
לדוגמה, ניתוח אקוסטי על מלמוליהם של תינוקות רוכשי אנגלית ורוכשי צרפתית גילה הבדלים מובהקים בין שתי הקבוצות, שעשויים לנבוע מהמאפיינים הפרוזודיים של כל אחת מהשפות.
שלב נוסף בדרך לשליטה במערכת הפרוזודית בא לידי ביטוי בתופעה המכונה "ז'רגון".
זוהי צורה של מלמול מורכב המופיע אצל חלק מהתינוקות לקראת סוף השנה הראשונה לחייהם.
הז'רגון מתאפיין בהפקה של דפוסים פרוזודיים מפותחים, כולל שינויים מגוונים באינטונציה ובהדגשה.
הורים לתינוקות "מז'רגנים" מדווחים בהתפעלות שילדיהם "מספרים סיפורים שלמים" או "מנהלים שיחות שלמות" בשפה המובנת רק להם.
ואכן, הז'רגון נדמה כדיבור בוגר לחלוטין, פרט לכך שהוא כולו "ג'יבריש" ואינו כולל מילים בעלות משמעות.
נקודה נוספת הראויה להתייחסות נוגעת דווקא לדיבורם של מבוגרים.
בכלליות, מבוגרים נוטים לשנות את אופן הדיבור שלהם כאשר הם פונים אל תינוקות.
צורת הדיבור המיוחדת המוקדשת לתינוקות נקראת "child directed speech" ומכונה גם "אמהית" או "motherese" (וברוח התקינות הפוליטית, "הורית" או "parentese").
לאמהית מאפיינים פרוזודיים ייחודיים הכוללים תדר בסיסי גבוה, קצב איטי ואינטונציה מוגזמת.
סוברים שצורת דיבור זו משרתת את התפתחות השפה במספר אופנים, החל מגיוס ושימור תשומת הלב של התינוק, עבור בהדגשתו של מידע לשוני חדש וכלה בהקלת החלוקה של שטף הדיבור למרכיביו, משימה שחשיבותה נדונה קודם לכן.
מחקרים בתחום זה אספו עדויות שתינוקות מראים העדפה מובהקת לדיבור באמהית, שמאפייניה האקוסטיים של האמהית הם אוניברסליים ומופיעים במגוון שפות שונות ושמבוגרים נוטים באופן אוטומטי לעבור לדיבור באמהית כשהם פונים אל תינוקות.
כל אלה מעידים על חשיבותה של הפרוזודיה עבור תהליך רכישת השפה.
פרוטאוס, הידוע גם כ-נפטון VIII, הוא הירח השני בגודלו של נפטון, כוכב הלכת השמיני במערכת השמש, והירח הגדול מבין הירחים הפנימיים שלו.
פרוטאוס התגלה בשנת 1989 והוא נקרא על שמו של פרוטאוס, אל ים בעל יכולת שינוי הצורה במיתולוגיה היוונית.
פרוטאוס התגלה מניתוח תמונות שצולמו על ידי גשושית המחקר וויאג'ר 2 בשעה שזו ביצעה מעוף באזור של נפטון בשנת 1989. סטפאן סינוט וברדפורט סמית הכריזו (IAUC 4806) על הגילוי ב-7 ביולי 1989. מאחר שהצילום בוצע במספר פריימים הגילוי עצמו התרחש כ-21 יום לפני, ב-16 ביוני באותה השנה.
עם גילויו, קיבל הירח את השם הזמני S/1989 N 1, ואת שמו הרשמי פרוטאוס הוא קיבל ב-16 בספטמבר 1991 על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי, הסמכות העליונה בקביעת שמות לגופי שמיים.
משום שנפטון נקרא על שמו של אל הים מהמיתולוגיה הרומית, הוחלט כי ירחיו של נפטון ייקראו על שמותיהם של אלי ים מהמיתולוגיות השונות.
פרוטאוס היה אל ים במיתולוגיה היוונית בעל יכולת שינוי הצורה.
פרוטאוס הוא הירח השני בגודלו סביב נפטון, והירח הגדול ביותר מבין הירחים הפנימיים שלו.
קוטרו מעל 400 ק"מ, גדול מנראיד, אך הוא לא התגלה בתצפיות מכדור הארץ בגלל קרבתו לנפטון, דבר שהקטין בצורה משמעותית את האור החוזר שלו מהשמש.
פרוטאוס הוא אחד העצמים הכהים ביותר במערכת השמש, הוא שחור כמו פיח; בדומה לפובה, ירח של שבתאי, פרוטאוס מחזיר רק 6% מהאור שפוגע בו.
הירח בעל צורה מאוד לא סטנדרטית.
הירח לא מראה שום סימן של פעילות גאולוגית, ופני השטח שלו מכילים הרבה מכתשים.
פרוזה היא סגנון כתיבה ודיבור הדומה ביסודו לדיבור היום-יומי.
פרוזה משמשת לכתיבת סיפורת, מאמרים, כתבות בעיתון וכדומה.
לפרוזה אין כללים נוקשים, מלבד כללי הדקדוק והדיבור הבסיסיים.
בפרוזה הטקסט נכתב כשהוא מסודר בשורות ארוכות ובפסקאות, בניגוד לשירה, המסודרת בשורות קצרות הנחתכות ללא קשר הכרחי לכללי השפה.
על היותה של השפה המדוברת בגדר פרוזה עמד נפעם מסייה ז'ורדן, בקומדיה "גם הוא באצילים" מאת מולייר, באומרו: "חיי ראשי!
זה למעלה מארבעים שנה שאני מדבר פרוזה ואינני יודע זאת כלל".
פרוזה היא בדרך כלל סיפור ארוך והיא מלאה בתיאורים על הדמויות ועל מאפיינים.
פרוזה יכולה להכיל אלמנטים של פסאודו-שירה ורמה גבוהה של אסתטיקה, והיא גם יכולה להיות יבשה ולאקונית במכוון.
לעיתים היא מחקה סגנון דיבור במשלב או ניב לא סטנדרטיים לרבות שימוש בשפה לא תקנית.
ובמקרים מיוחדים היא נוטשת אפילו את המגבלות של כללי התחביר כדי לבטא זרם רציף של רעיונות.
רוב הכתיבה הלא ספרותית – כגון היסטוריה ופילוסופיה, כתובה בפרוזה יבשה יחסית, המתעדפת את הדיוק, אך גם לכך קיימים יוצאי דופן.
פרוטאז הוא מושג בביוכימיה המתייחס לקבוצה של אנזימים (הנקראים גם "אנזימים פרוטאוליטים", "פרוטאזות", או "פרוטאינאזות") שתפקידם הוא לפרק חלבונים לאבני הבניין הבסיסיות שלהם, חומצות אמינו, באמצעות הידרוליזה של הקשרים הפפטידים בחלבון.
פעילות הפרוטאז מתרחשת באופן טבעי בכל האורגניזמים.
בגוף האדם ישנם כ-500 סוגי פרוטאזות ומספר דומה מצוי גם בצמחים, חרקים ואורגניזמים ימיים.
מוגדרות שש קבוצות עיקריות של פרוטאזות:
סרין פרוטאזות - אנזימים פרוטאוליטיים המכילים סרין ריאקטיבית באתר הפעיל כקבוצה קטליטית החיונית לצורך הפעילות האנזימטית.
תראונין פרוטאזות - אנזימים פרוטאוליטיים המכילים תראונין ריאקטיבית באתר הפעיל כקבוצה קטליטית החיונית לצורך הפעילות האנזימטית.
זוהי קבוצה חדשה של אנזימים, שהתגלתה בשנת 1995.
ציסטאין פרוטאזות - אנזימים פרוטאוליטיים מכילים ציסטאין ריאקטיבית באתר הפעיל כקבוצה קטליטית החיונית לצורך הפעילות האנזימטית.
מטלופרוטאזות - אנזימים פרוטאוליטיים אשר פעילות ההידרוליזה שלהם תלויה בנוכחות אטום ברזל.
אספרטיל פרוטאזות - אנזימים פרוטאוליטיים המכילים שתי חומצות אספרטיות באתר הפעיל כקבוצות קטליטיות.
גלוטמט פרוטאזות - אנזימים פרוטאוליטיים בהם במנגנון הקטליזה חשובה חומצה גלוטמית.
זוהי קבוצה חדשה של אנזימים פרוטאוליטיים, שהתגלתה בשנת 1994.
הפרוטאזות שייכות למחלקה של אנזימים הידועים כהידרוליזות המזרזות באופן קטליטי את ריאקציית ההידרוליזה (שבירת קשר על ידי הוספת מולקולת מים) של כל מיני סוגים של קשרים פפטידים.
על פי המנגנון המוצע לפעילות של סרין, טראונין וציסטאין פרוטאזות, הקבוצה הקטליטית (המצוינת בשם הקבוצה) היא חלק משלשה קטליטית החיונית לצורך הפעילות הקטליטית.
בשלשה הקטליטית החומצה האמינית היסטידין הופכת את סרין, ציסטאין או תראונין לנוקלאופיל, אשר תוקף את הפחמן הקרבונילי של הקשר הפפטידי.
לחלופין (לדוגמה, במנגנון המוצע למטלופרוטאזות) מולקולת מים משמשת כנוקלאופיל.
על מנת לזרז את הריאקציה, קבוצות קטליטיות, או אטום הברזל, מהאתר הפעיל מזרזים את יצירת הנוקלאופיל על ידי פולריזציה של מולקולת המים.
פרוטאוליזה לא מוגבלת - הפרוטאז מבקע פפטיד שלם למרכיביו ללא תלות ברצף חומצות האמינו שלו.
פרוטאוליזה מוגבלת - פרוטאזות סלקטיביות, אשר פעילותן תלויה ברצף חומצות האמינו של החלבון.
ההידרוליזה מתבצעת רק על קשרים פפטידיים מוגדרים, ברצף חומצות אמינו ספציפי.
בקבוצה זו ישנם פרוטאזות המסירים את חומצת האמינו מקצה הפפטיד בשרשרת החלבון.
פרוטאזות אלו נקראות אקסופפטידאז (כגון קרבוקסיפפטידאז A, אמינופפטידאז).
בנוסף, ישנן פרוטאזות התוקפות באמצע שרשרת הפפטיד ואלו נקראות אנדופפטידאז (כגון טריפסין, כימוטריפסין ופפסין).
הסלקטיביות נקבעת על ידי מבנה האתר הפעיל וכיס ההיכרות של האנזים עם הסובסטראט.
פרוטאזות קובעות את זמן החיים של חלבונים אחרים המשתתפים בתפקידים פיזיולוגיים חשובים.
פרוטאזות הם אנזימים שהאורגנזימים משתמשים בהם כל הזמן, עבור מגוון תהליכים מטבוליים ומעורבים בריאקציות פיזיולוגיות רבות: מעיכול פשוט של חלבונים המגיעים אלינו מן המזון עד לרצף תהליכים מבוקרים כגון קרישת דם, מערכת המשלים או אפופטוזה.
לדוגמה פרוטאזות חומציות מופרשות לקיבה (כמו פפסין) ומאפשרות לנו לעכל את החלבונים שאנו מקבלים דרך המזון.
פרוטאזות נוכחות בסרום הדם (טרומבין, פלסמין) ומבצעות תפקיד חשוב בקרישת דם, כמו גם בפירוק קרישי הדם ובפעילות תקינה של מערכת החיסון (לדוגמה, בלויקוציטים).
פירוק חלבונים באמצעות פרוטאזות יעיל גם כדי לעזור לגוף להילחם בזיהומים, בווירוסים, פטריות, פרזיטים ובקטריות.
מחסור בפרוטאז יכול לגרום לחרדה ונדודי שינה.
מכיוון שהוא ישפיע על רמת האלקלין בדם ומאחר שהוא מעורב בנשיאת חלבוני הסידן בזרם הדם, מחסור בפרוטאז ישפיע גם על רגישות לדלקת פרקים, אוסטאופורוזיס ומחלות הקשורות למחסור בסידן.
מאחר שהחלפת החלבון בגוף היא חיונית עבור הגלוקוז בגוף, בעיה קלה בעיכול חלבונים יכולה להוביל למיעוט סוכר בדם, עצבנות, ושינויים קיצוניים במצב הרוח.
פרוטאז משמש לניקוי חומרים לא נחוצים מהדם כמו גם וירוסים ובקטריות, מחסור בו יוכל לגרום לירידה ביעילות מערכת החיסון.
הסימפטומים הם עצירות, דלקת חניכיים, בעיות בגב, בעיות שמיעה, לחץ דם גבוה ונדודי שינה.
ברפואה, פרוטאזות מייצגות מטרה פוטנציאלית חשובה להתערבות רפואית בגלל תפקידיהם המגוונים בוויסות הפעילות הפיזיולוגית.
קיימות עשרות תרופות אשר מנגנון הפעילות שלהן הוא מעכב פרוטאזות.
רטרווירוסים כגון וירוס HIV או וירוס צהבת C התלויים בפרוטאזות כדי להמשיך את מעגל הרבייה שלהם.
לכן, פותחו תרופות מיוחדות המעכבות פרוטאז כאמצעי אנטיויראלי וזהו כיום הטיפול היעיל ביותר כנגד וירוס ה-HIV.
מעכב טרומבין, פרוטאז אנושי המעורב בקרישת הדם, נמצא בקרב אחד הטיפולים היעילים ביותר עבור שבץ מוחי ומחלות לב.
מאחר שהפפטיד Angiotensin II גורם לכיווץ כלי דם, מעכב של הפרוטאז היוצר פפטיד זה (Angiotensin Converting Enzyme; ACE) משמש כתרופה כנגד לחץ דם גבוה ובעיות קרדיווסקולריות נוספות.
פרוטאין קינאז A (ובקיצור PKA) שייך למשפחה של אנזימים שפעילותם תלויה ברמת ה-cAMP) cyclic AMP) בתא.
אנזים זה משמש במספר תפקידים בתא ובהם: בקרה על גליקוגן, סוכר ומטבוליזם של ליפידים.
PKA הוא הטרו-טטרמר המורכב מדימר (שתי יחידות) רגולטורי ושתי יחידות קטליטיות (R2C2).
PKA מזרחן חלבונים שונים וכך משפיע על פעילותם, וביכולתו לשפעל או לעכב אותם.
הזירחון נעשה בשיירים של תראונין או סרין.
PKA משמש לתפקידים שונים בהתאם לאופי התא שבו הוא נמצא.
לדוגמה, PKA מזרחן אנזימים רבים החשובים בתהליכי מטבוליזם.
בתאים רבים בגוף, PKA מהווה אנזים תגובתי לתנאי רעב או סטרס.
בהינתן תנאים אלו, גלוקגון יופרש מתאי ה-α בלבלב, ואדרנלין יופרש מבלוטת יותרת הכליה, ואלו בתורם יקשרו את הקולטנים שלהם בתאי המטרה.
אמנם מדובר בקולטנים שונים, אך הדמיון ביניהם רב: מדובר בקולטני GPCR (המצומדים לחלבון G); תת-היחידה α של חלבון ה-G היא מסוג αs (בקולטנים אדרנרגיים מסוג ביטא); ובשני המקרים יופעל, כתוצאה מקשירת ההורמון את הקולטן, האנזים אדנליאט ציקלאז.
תפקידו של האנזים הנ"ל הוא לסנתז cAMP מ-ATP.
רמות ה-cAMP העולות מהוות הטריגר לשפעול PKA, כיוון ש-cAMP נקשר ליחידות ה-R של PKA, ובעקבותן משוחררת תת-יחידה קטליטית.
PKA הוא קינאז מרכזי בתא, שכן הוא מבקר אנזימים רבים אחרים.
כך למשל PKA מזרחן, ומאקטב, את האנזים פוספורילאז קינאז, שהוא בתורו מזרחן ומשפעל את האנזים גליקוגן פוספורילאז אשר מפרק את מאגרי הגליקוגן.
במקביל, PKA מזרחן ומעכב את גליקוגן סינתאז, אשר תפקידו לייצר גליקוגן מגלוקוז בתא.
PKA גם מזרחן את האנזים PFK2, שהוא בתורו אנזים אשר מבקר את כיוון ומהירות הגליקוליזה.
זרחון PFK2 מעכב את פעילותו כקינאז, ומגבירה את פעילותו כפוספטאז, ובכך מדכאת גליקוליזה ומגבירה גלוקונאוגנזה.
השפעתו של PKA לדיכוי גליקוליזה מתבטאת גם בזרחון האנזים פירובאט קינאז, ועיכובו, מה שמהווה עידוד נוסף לגלוקונאוגנזה על פני גליקוליזה - אך מנגנון זה קיים אך ורק באיזופורם הכבדי של פירובאט קינאז.
מנגנון שלישי לעיכוב הגליקוליזה הוא איטי יותר, ונשען על זרחון פקטור שעתוק המכונה CREB (ראשי תיבות ל-cAMP Response Element-Binding Protein).
המנגנונים שתוארו עד כה מתבצעים בציטוזול, אך PKA המשופעל מסוגל גם לחדור לגרעין התא.
בגרעין, PKA מזרחן את CREB, שמגביר את האפיניות שלו לאתר בגנום המכונה CRE (קרי cAMP Response Element).
שפעול זה מוביל לביטוי גנים הקשורים לגלוקונאוגנזה, והפחתת ביטוי גנטי של פקטורים הקשורים לגליקוליזה.
ההשפעות שתוארו לעיל מתמקדות בהשפעות השונות של PKA על מטבוליזם של סוכרים בתאי הגוף.
ישנן גם השפעות דומות על מטבוליזם של חלבונים, ועל מטבוליזם של שומנים, לצד מגוון אלמנטים תאיים נוספים כגון תנועה, שרידות, חלוקה, ועוד.
PKA מזרחן ומדכא למשל את האנזים ACC, אשר מהווה אלמנט מפתח בתהליך הליפוגנזה (בניית שומנים).
במקביל, PKA מזרחן ומאקטב ליפאזות, אנזימים המפרקים שומן, כגון HSL ו-Perilipin.
כך מאגרי הגוף מנוצלים לאספקה אנרגטית רציפה לכלל תאי הגוף.
cAMP משמש כאפקטור אלוסטרי חיובי של האנזים.
כאשר ריכוז ה-cAMP נמוך, תתי היחידות הקטליטיות קשורות לתתי היחידות הרגולטוריות.
במצב זה היחידות הרגולטוריות חוסמות את האתר הפעיל של היחידות הקטליטיות ולכן הן אינן פעילות.
כאשר ריכוז ה-cAMP עולה (לדוגמה בעקבות שפעול של אדנילאט ציקלאז על ידי חלבון Gαs) ה-cAMP נקשרים לאתרי הקישור ביחידות הרגולטוריות (שני אתרים בכל שרשרת רגולטורית; סה"כ 4 יחידות cAMP).
הקישור משרה שינוי מבני באנזים וגורם לשחרור של היחידות הקטליטיות.
לאחר ניתוקן מהרגולטוריות, תתי היחידות הקטליטיות פעילות.
PKA מבוקר על ידי רמת cAMP כפי שתואר קודם לכן.
ישנה בקרה נוספת על תת-היחידות הקטליטיות על ידי פוספורילציה.
הבקרה מתרחשת על ידי עיכוב בהיזון חוזר.
אחד הסובסטרטים שמשופעל על ידי קינאז הוא פוספודיאסטראז שיודע להמיר cAMP ל-AMP, דבר אשר גורם לירידה ברמת ה cAMP אשר יכולים לשפעל את PKA.
נפת פרוזינונה (באיטלקית: Provincia di Frosinone) היא נפה במזרחו של מחוז לאציו שבאיטליה.
בירתה של הנפה היא העיר פרוזינונה.
הנפה גובלת בנפת ל'אקווילה במחוז אברוצו בצפון, בנפת איסרניה במחוז מוליזה במזרח, בנפת קזרטה במחוז קמפניה בדרום-מזרח, בנפת לאטינה במחוז לאציו בדרום, ובנפת רומא במחוז לאציו במערב.
פרוח' הוא שמה של שושלת שהחזיקה בין השנים 1603–1670 לסירוגין בתפקידים של מושל (סנג'ק ביי) במחוזות ירושלים ושכם ובתפקיד הממונה על שיירת החג' למכה (אמיר אל-חג').
שני הבולטים בבני המשפחה היו פרוח' אבן-עבדאללה (נפטר ב-1621) ובנו, מוחמד אבן פרוך (נפטר ב-1638).
שניהם נודעו בידם הקשה כלפי תושבי ירושלים.
הם היו קשורים בקשרי משפחה וחסות למשפחות המושלים של מחוזות עזה (בית רצ'ואן) ולג'ון (בית טורבאי).
פרוטאום מקור השם: יוונית עתיקה – proteis – "ראשוני", מן ההבנה שחלבונים הם אבני בנין ראשוניים לאורגניזם,ו-ome –"מכלול" או קבוצה של דברים.
זהו מונח המתאר את כלל החלבונים המתבטאים בגנום, בתא, ברקמה או באורגניזם השלם.
הגדרה אחרת של המונח היא כלל החלבונים המתבטאים בנקודת זמן נתונה תחת תנאים מסוימים.
השם הוא למעשה שילוב של המילים "פרוטאין" (חלבון) ו"גנום".
המונח מתייחס לכמה סוגים שונים של מערכות ביולוגיות:
פרוטאום תאי הוא כלל החלבונים שמקודדים בסוג מסוים של תא במכלול מסוים של תנאים סביבתיים, כמו למשל חשיפה לגירוי הורמונלי..
פרוטאום שלם של אורגניזם הוא המכלול השלם של החלבונים של כלל הפרוטאומים התאיים השונים.
זו המקבילה של החלבונים לגנום.
ביצורים איקריוטיים הפרוטאום עשוי להיות נרחב יותר בהשוואה לגנום, כיוון שביצורים אלה יש שחבור חלופי של גנים ותהליכים נוספים המגדילים את מספר החלבונים האפשריים.
לפרוטאום יש שתי רמות ארגון נוספות לעומת הגנום, כיוון שהגנום מוגדר על ידי סדר הנוקלאוטידים שלו, ואילו הפרוטאום מוגדר על ידי גורמים נוספים.
הכרת הפרוטאום דורשת הכרה של מבנה החלבונים בפרוטאום ושל האינטראקציה התפקודית בין החלבונים.
חקר החלבונים המכונה פרוטאומיקה, מתבצע בעיקר על ידי הפרדת חלבונים בשיטה של ג'ל אלקטרופורזה דו־ממדי.
בממד האחד מתקיים מיקוד איזואלקטרי, על פי גודל המטענים.
בממד השני חלבונים מופרדים על פי משקל מולקולרי בשיטת SDS-PAGE.
הג'ל נצבע בצבע קומסי כחול או בכסף כדי שיהיה ניתן לצפות בחלבונים, שמופיעים כנקודות במיקומים שאליהם נדדו.
ספקטרומטר המסה עודד את הפרוטאומיקה.
בשיטת קוטעים את החלבון לפפטידים קצרים, בודקים את המסות שלהם, מזינים אותן במאגר הנתונים ומשווים למסות ידועות, לקביעת זהות החלבון.
לאחר גנומיקה וטרנסקריפטומיקה, פרוטאומיקה היא השלב הבא בחקר מערכות ביולוגיות.
חקר הפרוטאומיקה הוא יותר מסובך מגנומיקה מכיוון שהגנום של האורגניזם הוא פחות או יותר קבוע, בעוד שהפרוטאומים שונים מתא לתא ומזמן לזמן.
גנים שונים מתבטאים בסוגי תאים שונים, עובדה המחייבת לזהות את קבוצת החלבונים הבסיסית המיוצרים בתא.
בעבר תופעה זו הוערכה על ידי ניתוח RNA, אולם נמצא שאינו עומד בהתאמה עם תכולת החלבון.
כיום ידוע ש-mRNA לא תמיד מתורגם לחלבון, ושכמות החלבון המיוצרת עבור כמות נתונה של mRNA תלויה בגן ממנו הוא מתעתק ובמצב הפיזיולוגי של התא.
פרוטאומיקה מאשרת את נוכחות החלבון ומספקת מדד ישיר לכמותו.
חלבונים רבים נתונים למגוון רחב של שינויים כימיים לאחר התרגום.
השינויים שלאחר התרגום הנפוצים והנחקרים ביותר כוללים זירחון וגליקוזילציה.
רבים מהשינויים שלאחר התרגום הללו הם קריטיים לתפקוד החלבון.
שינוי אחד כזה הוא הזרחון, שקורה לאנזימים ולחלבונים מבניים רבים בתהליך התקשורת התאית.
הוספה של פוספט לחומצות-אמינו מסוימות - לרוב סרין ותריונין המתווכות על ידי סרין-תריונין קינאזות, או לעיתים רחוקות יותר טירוזין המתווך על ידי טירוזין קינאזות - גורמת לחלבון להפוך למטרה לקישור או אינטראקציה עם קבוצה ברורה של חלבונים אחרים המזהים את אתר הפוספורילציה.
מכיוון שזירחון חלבון הוא אחד משינויי החלבון הנחקרים ביותר, מאמצים "פרוטאומיים" רבים מכוונים לקביעת קבוצת החלבונים המזרחנים בתא מסוים או בסוג רקמה מסוים בנסיבות מסוימות, על מנת להתריע על מסלולי האיתות שעשויים להיות פעילים באותו מקרה.
אוביקיטינציה היא תהליך של שינוי החלבון לאחר שעתוק על ידי התקשרותו לפפטיד הקרוי אוביקויטין.
Ubiquitin הוא חלבון קטן שעשוי להיות מוצמד למצעי חלבון מסוימים על ידי אנזימים הנקראים E3 ubiquitin ligases .
קביעה אילו חלבונים הם poly-ubiquitinated עוזר להבין כיצד מסלולי חלבון מווסתים.
זהו, אם כן, מחקר "פרוטאומי" לגיטימי נוסף.
באופן דומה, ברגע שחוקר קובע אילו מצעים נמצאים בכל ליגאז, קביעת קבוצת הליגאזות המתבטאת בסוג תא מסוים עוזרת.
פרוטאוגליקן הוא סוג מיוחד של חלבון הקשור לקבוצות סוכר רבות.
לפרוטאוגליקן ליבה חלבונית המחוברת לשרשרת פחמימנית אחת או יותר של גליקוזאמינוגליקן (GAG).
קישור לקבוצות סולפט וחומצה יורונית גורם לשרשרות להיות טעונות שלילית בתנאים פיזיולוגיים.
ניתן לסווג את הפרוטאוגליקנים על פי השרשרת המחוברת אליהם:
ניתן גם לסווג על פי גודל.
דוגמה לפרוטאוגליקן גדול הוא אגרקן (aggrecan), הפרוטאוגליקן המרכזי בסחוס.
ישנה קבוצה של פרוטאוגליקנים קטנים עשירים בלאוצין המכונים SLRP (ראשי תיבות של small leucine rich repeat proteoglycans).
פרוטאוגליקנים מהווים רכיב מרכזי במטריצה החוץ-תאית (ECM) של תאי בעלי חיים.
הם יוצרים קומפלקסים גדולים יחד עם פרוטאוגליקנים אחרים וסיבי המטריצה.
יש להם תפקיד גם בקישור למולקולות טעונות חיובית (כגון נתרן, סידן ואשלגן) ולמים ולבקרה על תנועה המולקולות דרך המטריצה.
יש ראיות גם על השפעה של הפרוטאוגליקנים על הפעילות והיציבות של חלבונים ומולקולת סיגנל במטריצה.
היכולת הספציפית של כל פרוטאוגליקנן נגזרת מאופי הליבה החלבונית וסוג השרשרת הפחמימנית שלו.
הרכיב החלבוני של פרוטאוגליקנים מסונתז על ידי ריבוזומים ונשלח לרשתית התוך-פלזמית ועובר גליקוזילציה בגולג'י.
הפרוטאוגליקן השלם נעטף בוזיקולה ויוצא למטריצה החוץ תאית.
חוסר היכולת לפרק פרוטאוגליקנים מאפיינת קבוצת מחלות גנטיות הנקראות מוקופוליסכרידוזות.
אובדן הפעילות של אנזימים מסוימים בליזוזום שבאופן נורמלי מפרקים גליקוזאמינוגליקנים גורר הצטברות של פרוטאוגליקנים בתאים.
ההצטברות יכולה לגרום למגוון תסמיני מחלה, בהתאם לסוג הפרוטאוגליגן המצטבר.
פרוטאוס (ביוונית עתיקה: Πρωτέυς) הוא אל במיתולוגיה היוונית.
משמעות שמו - ראשון, בכור, מרמזת כנראה על היותו בכור אחיו.
לרוב נחשב לנכדו של פוסידון, אך לעיתים נחשב לבנו.
במקרה זה הוא אחיו הגדול של טריטון, יורשו של פוסידון (תואר זה הוא ייצוגי בלבד - כאל, פוסידון הוא בן-אלמוות ואין לו צורך ביורש), אם כן, הוא כנראה בנו השני או שוויתר על תפקידו.
פרוטאוס הוא נכדו של פוסידון שהזדווג עם איתרה בת האנוש כדי להוליד את ההרפיה שהולידה לו את לניקוס שהוליד את פרוטאוס וגם את אוריון (הצייד המיתולוגי) ואת למיה המפלצת טורפת הילדים.
פרוטאוס היה אל ים שביכולתו לשנות את צורתו.
באודיסיאה הוא "הזקן מן הים", שיכול היה לענות על כל שאלה אם ייתפס, אך האחיזה בו הייתה קשה מכיוון שהוא היה משנה את צורתו כל העת.
אחרי שבתו של פרוטאוס, אידוטאה, מספרת לו עליו, מנלאוס מלך ספרטה לוכד אותו לבסוף למרות שהוא מחליף את צורתו לאריה, נחש, נמר, חזיר, וצורות אחרות, ומצליח להוציא ממנו מידע על כך שאודיסאוס חי ושהוא נמצא באי של קליפסו.
פרוטאוס חוזה למנלאוס שהאלים ישלחו אותו לשדות אליסיום.
מנלאוס מעביר את המידע על אודיסאוס לבנו של זה, טלמאכוס.
ברומן יוליסס נקרא הפרק השלישי בשם זה.
פרוטֵאָזוֹמים (לעיתים נקראים בעברית גם בשם "פרוטאוזומים") הם קומפלקסים חלבוניים הנמצאים בכל האיקריוטיים והארכיאות ובחלק מהחיידקים.
באיקריוטיים מצויים הפרוטאזומים בגרעין ובציטופלזמה.
תפקידו העיקרי של הפרוטאזום הוא לפרק חלבונים שאינם דרושים או פגומים בתהליך של פרוטאוליזה, תגובה כימית שבה מתפרקים קשרים פפטידים.
אנזימים המבצעים תהליך זה נקראים "פרוטאזות".
הפרוטאזום הוא מרכיב חשוב במנגנון המבקר את ריכוז החלבונים בתא ובפירוק חלבונים בעלי קיפול פגום.
תהליך הפירוק מניב פפטידים באורכים של 7–8 חומצות אמינו, העשויים להתפרק בהמשך לחומצות אמינו שישמשו לסינתזה של חלבונים חדשים.
חלבונים מסומנים לפירוק על ידי חלבון קטן הנקרא "אוביקוויטין", ותגובת הסימון מסתייעת באנזימי אוביקוויטין ליגאז.
סימון חלבון על ידי מולקולת אוביקוויטין יחידה מעודד ליגאזות להוסיף מולקולות אוביקוויטין נוספות, עד ליצירתה של שרשרת פוליאוביקוויטין, אשר קשורה לפרוטאזום ומאפשרת לו לפרק את החלבון המסומן.
מבנהו של הפרוטאזום גלילי (חבית), והוא מכיל "ליבה" של ארבע טבעות סביב נקבובית מרכזית.
כל טבעת מורכבת משבעה חלבונים.
שתי הטבעות הפנימיות מורכבות משבע תת-יחידות β, המכילות בין 3 ל-7 אתרים פעילים של פרוטאז.
אתרים פעילים אלו מצויים בחלקן הפנימי של הטבעות, וחלבון המטרה נדרש להיכנס לנקבובית המרכזית לפני פירוקו.
שתי הטבעות החיצוניות, מרכיבות כל אחת 7 תת-יחידות α, שתפקידן לשמש כ"שער" דרכו נכנסים החלבונים לפרוטאזום.
תת-יחידות α אלו מבוקרות על ידי היקשרות ל"מכסים", חלקיקים רגולטוריים המזהים את סימון הפוליאוביקוויטין המסמן את החלבון, והם אחראים להתחלת תהליך הפירוק.
מסלול הפירוק הפרוטאזומי חיוני למגוון תהליכים תאיים, ובהם מחזור התא, בקרת ביטוי גנים, ותגובות לעקה חמצונית.
האוביקוויטין התגלה ותואר במחקר שערכו בסוף שנות השבעים אברהם הרשקו ואהרן צ'חנובר מהפקולטה לרפואה בטכניון, יחד עם אירווין רוז מהמכון לחקר הסרטן בפילדלפיה.
תהליך היצמדות האוביקוויטין לחלבון המיועד לפירוק ולפרוטאזום
תהליך פירוק החלבונים על ידי מערכת זו מתחיל על ידי הצמדת שרשרת המורכבת ממספר יחידות של חלבון האוביקוויטין (Ubiquitin) לחלבון המיועד לפירוק.
שרשרת זו משמשת כ"תגית זיהוי" ואישור לכך שהחלבון המסומן יכול להתפרק על ידי הפרוטיאוזום.
תהליך ההצמדה של האוביקוויטין לחלבון נעשה במספר שלבים על ידי שלושה אנזימים .E3, E2, E1 :לכל אחד מאנזימים אלו יש תפקיד ייחודי בחיבור הספציפי של האוביקוויטין לחלבון המטרה המיועד לפירוק.
השלב הראשון מבוצע על ידי האנזים הE1 ההופך את האוביקוויטין לפעיל מבחינה כימית בתהליך תלוי ATP.
במצב פעיל זה האוביקוויטין נקשר לאנזים E2, ויחד הם נקשרים לאנזים הE3 הקרוי ליגאז האוביקוויטין (Ubiquitin ligase).
קומפלקס זה מקשר באופן ספציפי בין מולקולת האוביקוויטין לסובסטרט.
במהלך קישור זה, מולקולת האוביקוויטין מועברת מאנזים ה-E2 ונקשרת לסובסטרט.
באופן דומה תהליך זה יכול להתבצע מספר פעמים, עד ליצירת שרשרת המורכבת ממספר יחידות אוביקוויטין אשר יכולה לעבור צימוד לחלבון המטרה, או לחלופין בנייה של השרשרת על גבי חלבון.
הצמדת שרשרת אוביקוויטין לסובסטרט חלבוני משמשת לפעולות אחרות, מלבד סימון החלבון.
דרך שרשרת הליזין 48 מעיד שההצמדה בין החלבונים נועדה לסימון הסובסטרט לפירוק.
לאחר שחלבון המטרה סומן על ידי שרשרת הפולי-אוביקוויטין, הוא מגיע לפירוק בפרוטאזום.
קומפלקס הפרוטאזום מורכב משתי יחידות: היחידה המכילה פרוטאזות המבצעות את חיתוך חלבון המטרה, והיחידה הרגולטורית המבקרת את הפעילות ומבצעת פעילויות מקדימות וחיוניות לפני פירוק הסובסטרט.
הפרוטיאוזום השלם והיחידות המרכיבות אותו קרויות על פי מקדמי השקיעה שלהן (sedimentation):
26S או 30S - הפרוטיאוזום השלם המורכב משתי היחידות יחד.
20S – יחידת הפעילות הקטליטית הפנימית,
ה-19S מבצעת שלוש פעולות עיקריות הקובעות את קצב הפעילות של הפרוטיאוזום השלם:
זיהוי האוביקוויטין ופתיחת השער: ה-19S מתפקד כ"שער" המוביל ליחידה הקטליטית של הפרוטיאוזום (ה-20S).
ה-19S מזהה את שרשרת האוביקוויטין שעל גבי הסובטרט ובכך קובע את הכוונתו ליחידה הקטליטית.
תהליך הכניסה של הסובטרט ליחידה הקטליטית מחייב פתיחה של השער המפריד בינה לבין הסובסטרט.
התרת/פתיחת מבנה הסובסטרט החלבוני: חלבונים בתא הן במצב מקופל בו יש להם מבנה תלת-ממדי וחלקיהם הפנימיים קבורים ומוסתרים מפני הסביבה המקיפה אותם.
כדי לפרק חלבונים יש צורך בהתרת המבנה שלהם וחשיפת השרשרת הפולי-פפטידית שלהם, כך שתהיה נגישה ליחידה הקטליטית.
פתיחה והתרת המבנה של חלבון המטרה מבוצעת על ידי ה,19S- תוך כדי השקעת אנרגיה המתקבלת מפירוק מולקולות ATP.
הסרת שרשרת היוביקווטין מהסובסטרט: ה-19S חותך ומסיר את שרשרת האוביקוויטין מהסובסטרט לפני פירוקו, ובכך מאפשר שימוש חוזר במולקולות האוביקוויטין, שכמותן בתאים מוגבלת.
מלבד ה-19S ישנם מבנים נוספים המשמשים כ'מודולטורים' ומבקרים של פעילות הפרוטיאוזום, ביניהם ה-Blm10, PA200 ועוד, אך הדומיננטי מביניהם הוא ה-19S.
לאחר פעילות יחידת הבקרה, הסובסטרט נקשר לפרוטיאוזום, שרשרת הפולי-אוביקוויטין הוסרה ממנו והמבנה של הסובסטרט הותר.
בשלבים הבאים, הסובסטרט מועבר דרך שער המחבר את יחידת הבקרה ליחידה הקטליטית, ה - 20S/ Core Particle (CP),(מסומן בכחול בתמונה).
ליחידה זו קיים מבנה דמוי חבית, המורכב מארבע שכבות של טבעות חלבונים.
טבעות אלה מורכבות משני סוגי חלבונים: טבעת המורכבת משבעה חלבוני α, וטבעת המורכבת משבעה חלבוני β.
לכל טבעת כזו יש שני עותקים, כאשר טבעות האלפא נמצאות בחלקיה החיצוניים של היחידה המחברים אותה ליחידת הבקרה, ואילו טבעות β נמצאות בחלק המרכזי והפנימי של היחידה הקטליטית.
הפירוק בתוך מבנה ה-20S- מבוצע על ידי 3 פרוטאזות β.
כל אחת מהן אחראית על חיתוך חלק אחר מהחלבון.
פרוטאזת הטריפסין β2, (Trypsine) על חיתוך החלקים הבסיסיים בסובסטרט.
פרוטאזת הכימו-טריפסין, β5 ,(Chymotrypsin) אחראית על חיתוך החלקים ההידרופוביים מהחלבון.
פרוטאזת הקספאז β1 ,(Caspase), האחראי על חיתוך חלקים חומציים מהחלבון.
מחקר שנערך במכון ויצמן מצא שהפרוטאזום יודע לפרק חלבונים לפפטידים שהם בעלי יכולת פעולה נגד חיידקים.
פרוטאז K הוא חלבון מסוג סבטיליזין (סרין פרוטאז), השייך למשפחת הפרוטאזות S8. האנזים התגלה לראשונה ב-1974 במיצוי מפטריה מהמין Tritirachium album.
פרוטאז K יכול לפרק קרטין, ומכאן שמו.
פרוטאז K הוא חלבון המפרק קשר פפטידי של חלבונים אחרים.
אתר הקישור של פרוטאז K מכיל חומצות אמינו הידרופוביות (אליפטיות, ארומטיות וכו'), ולכן חומצות אמינו אלה נקשרות אליו חזק יותר.
כיוון שחומצות אמינו אלה נקשרות אל אתר הקישור חזק יותר, החלבון מפרק בעיקר קשרים פפטידיים שנמצאים אחרי חומצות אמינו הידרופוביות.
האתר הפעיל של החלבון מורכב מחומצות האמינו חומצה אספרטית, היסטידין, סרין וציסטאין.
החלבון קושר שני יונים של סידן, המייצבים אותו.
אתרי הקשירה לסידן ממוקמים בסמוך לאתר הפעיל של החלבון, אך אינם מעורבים במנגון הזירוז.
עם זאת, הוצאה של יוני הסידן גורמת לירידה של 80% בפעילות החלבון.
פרוטאז K משמש את הביולוגיה המולקולרית לצורך פירוק חלבונים וכן לניקוי ולבידוד חומצת גרעין.
הוספת האנזים לתמיסה ממנה רוצים לבודד חומצות גרעין גורמת לפירוק הנוקלאזות, שאחרת עלולות לפרק את ה-DNA או את ה-RNA, וכך ניתן לבודד את חומצות הגרעין.
כמו כן, משמש פרוטאז K לפירוק חלבונים אחרי שבירה של תא.
אחת התכונות המייחדות את פרוטאז K היא עמידותו.
פרוטאז זה פעיל בטווח רחב של pH, בין 4–12, כאשר הפעילות המיטבית היא ב-pH 8.0. הוא הופך פעיל יותר בנוכחות של SDS ואוראה, משום שהפרוטאז עמיד בפניהם אך הללו גורמים לדנטורציה בחלבונים אחרים וכך הופכים אותם לנגישים יותר לפעולת הפירוק.
כמו כן, העלאת הטמפרטורה ל-50–60 מעלות צלזיוס אף היא מגבירה את פעילות האנזים.
תכונות אלה הופכות את החלבון לשימושי במיוחד משום שאפשר להשתמש בו גם בנוכחות ריאגנטים אחרים, העוזרים להפיכת החלבונים בתמיסה ללא פעילים.
פרוטאומיקה הוא תחום החוקר חלבונים בהיקף נרחב (large-scale) ובמיוחד מבנה ותפקוד של חלבונים.
תחום זה הוא תחום בין-תחומי מתפתח החוקר את הרכב החלבונים בתא, מבנה ותבניות תפקוד של חלבונים.
חלבונים הם מרכיב חיוני באורגניזמים חיים והם האחראיים המרכזיים לתהליכים מטבוליים בתא.
המונח פרוטאומיקה נטבע לראשונה ב-1997, באנלוגיה למונח גנומיקה החוקרת את הגנים.
המונח פרוטאום שנטבע לראשונה ב-1994 על ידי הגנטיקאי האוסטרלי מארק וילקינס , כצימוד של שני המונחים protein והמונח מיוונית עתיקה-ome שפירושו מכלול, המתאר את מכלול החלבונים בתא, במערכת או באורגניזם ואת השינויים החלים בחלבונים אלו..
הפרוטאום עשוי להשתנות עם הזמן, בעקבות התנאים שבהם שרוי התא ובעקבות גירויים שונים.
הוא ייסד את המעבדה הייעודית הראשונה לפרוטאומיקה בשנת 1995.
פרוטאומיקה היא שטח מחקר שהתפתח אחר מדע הגנומיקה וטכנולוגיות הטרנסקריפטומיקה במסגרת חקר המערכות הביולוגיות.
הפרוטאומיקה מורכבת יותר מהגנומיקה, שכן הגנום של כל אורגניזם יחסית קבוע, ואילו הפרוטאום משתנה מתא לתא ומעת לעת כתוצאה מגירויים שונים..המחקרים הראשונים של חלבונים שניתן להתייחס אליהם כאל פרוטאומיקה החלו ב-1974, לאחר הצגת הג'ל הדו-ממדי ומיפוי החלבונים שהופקו מהחיידק Escherichia coli.
בעבר מקובל היה לזהות תופעות ביולוגיות באמצעות ניתוח mRNA, אולם התברר כי אין מתאם בין ה-mRNA להרכב החלבוני של התא בגלל מספר סיבות: ה-mRNA לא תמיד מתורגם לחלבון, וכן כמות ה-mRNA המתורגם לחלבון תלוי בגן ובמצב הפיזיולוגי של התא.
מדע הפרוטאומיקה מאפשרת לאשר את ההימצאות של חלבון בתא ומאפשרת לאמוד את כמות החלבון בו.
חלבונים רבים עוברים עיבודים שונים אחרי התרגום.
רבים מהם בעלי חשיבות לאופן התפקוד של החלבון.
דוגמאות בולטות למודיפיקציות של חלבונים בתא הן: זרחון, אוביקוויטיזציה, מתילציה, אצטילציה, גליקוזילציה וחמצון.
שינוי אחד כזה הוא זרחון, שקורה לאנזימים ולחלבונים מבניים רבים בתהליך איתות התא .
הוספה של פוספט לחומצות אמינו מסוימות, לרוב סרין ותריונין המתווכות על ידי האנזימים סרין-תרונין קינאזות, או לעיתים רחוקות יותר טירוזין המתווך על ידי האנזים טירוזין קינאזות, גורמת לחלבון להפוך למטרה לקישור או אינטראקציה עם קבוצה ברורה של חלבונים אחרים.
מכיוון שזרחון חלבון הוא אחד משינויי החלבון הנחקרים ביותר, מחקרים רבים בשטח פרוטאומיקה מכוונים לקביעת קבוצת החלבונים המזרחנים בתא מסוים או בסוג רקמה מסוים בתנאים מסוימים המצביע על מסלולי האיתות שעשויים להיות פעילים באותו מקרה.
Ubiquitin הוא חלבון בעל מולקולה קטנה שעשויה להיצמד לחלבונים על ידי אנזימים הנקראים אוביקויטין ליגזה .
איתור החלבונים שעוברים תהליך של פוליאוביקויטיזציה, דהיינו יצירת שרשראות של אוביקויטין, מאפשר להבין כיצד מתחוללים מסלולי יצירת החלבון