tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בכ־40% מהמקרים יש גם שפה וגם חך שסועים.
חך שסוע בלבד, ללא שפה שסועה, מתרחש בכ־40% מהמקרים.
השכיחות של המומים האלה גבוהה יותר אם יש עוד קרובי משפחה שסבלו מכך.
כשמדובר בילד ראשון במשפחה, הסיכון ללידת ילד נוסף עם מום דומה גדל ל־4%.
התופעה מתגלה בדרך כלל בזמן סקירת המערכות שמתבצעת בבדיקת אולטרה סאונד להיריון.
לרוב אפשר לזהות אותה כבר בסקירה המוקדמת, לאחר השבוע ה־14 להיריון.
כאשר יש ספק, ניתן להיעזר באולטרסאונד תלת-ממדי.
חך שסוע ושפה שסועה לא תמיד יופיעו יחד.
בחלק מהמקרים הם יופיעו ביחד ואילו במקרים אחרים כל אחד מהם יכול להופיע לבדו.
לרוב כאשר החך השסוע מופיע ללא שפה שסועה, יהיה קשה יותר לאבחן אותו לפני הלידה.
חך שסוע עשוי לגרום לקשיים בלעיסה, בבליעה, בדיבור ובשמיעה, בשל בעיות בניקוז הנוזלים באוזניים, שכן מעל החך יש תעלת ניקוז שמחברת בין האוזן התיכונה לתעלות האף.
בנוסף לליקוי האסתטי, החך השסוע גורם לליקוי בסגר הלסתות.
מומי לב הם בין המומים הנלווים השכיחים לחך שסוע, ולכן מומלץ לעשות בדיקת אקו לב עובר לכל עובר שהתופעה התגלתה אצלו.
כאשר מדובר בחך שסוע, בנוסף לשפה שסועה, וכאשר המום הוא דו־צדדי, עולה הסכנה שמדובר בבעיה כרומוזומלית אצל העובר.
במקרים כאלה מומלץ לפנות לייעוץ גנטי כדי לברר מהו המבנה הכרומוזומלי של העובר.
מיד לאחר הלידה מותאם ליילוד בקבוק מיוחד שאיתו ניתן להאכיל אותו.
כיוון שהפתח בין הפה לחלל האף אינו תקין, התינוק אינו מסוגל ליצור ואקום בחלל הפה לצורך יניקה, אך ניתן לתת לו חלב אם שאוב דרך הבקבוק המיוחד שמותאם לחך השסוע.
לאחר שההורים מתורגלים בדרך ההאכלה המיוחדת, ניתן להשתחרר מבית החולים.
בהמשך חוזרים למעקב אצל הצוות המטפל.
ניתוח לתיקון החך השסוע יבוצע ברוב המקרים בין גיל תשעה חודשים לגיל שנה.
יש עדיפות לביצוע הניתוח לפני שהתינוק מתחיל לדבר, כדי למנוע פגיעה בהתפתחות השפה.
מאידך גיסא לא מומלץ לבצע את התיקון בשלב מוקדם מדי, אלא מומלץ לחכות כדי למנוע פגיעה אפשרית בגדילה של הלסת העליונה.
לפני הניתוח נעשית בדיקת שמיעה, מכיוון שליותר מ־90% מהילדים עם חך שסוע יש נוזלים באוזן התיכונה שגורמים לליקוי שמיעה זמני.
הסיבה לכך היא שצינוריות האוורור הפנימיות של האוזניים נפתחות באמצעות משיכה של שרירי החך, וכששרירי החך מפוצלים, גם האוורור לאוזניים אינו תקין.
במקרה כזה הטיפול הוא באמצעות הכנסת כפתורי אוורור זמניים לאוזניים במהלך הניתוח לתיקון החך.
בזמן ניתוח החך, שנמשך כ-3–4 שעות, נעשים שני דברים:
חיבור שרירי החך הרך השסועים ויצירת רצועה מאוחדת שתביא לדיבור תקין ולבליעה תקינה.
חיבור ריריות האף והפה לסגירת השסע, כדי למנוע בריחת אוויר, מזון ונוזלים מחלל הפה לחלל האף.
חשוב להקפיד על הוראות הרופא המנתח בתקופת ההחלמה, ובמיוחד בשבועיים הראשונים, בהם יש להימנע מהנקה, מהאכלה ושתייה מבקבוק ומשימוש במוצץ, ויש להקפיד על האכלה רק בכפית או מזרק או כוס.
לאחר הניתוח מתקיים מעקב אחר תקינות הדיבור והבליעה.
בכ־25% מהמקרים נדרשים בגיל 4 ניתוחי תיקון נוספים.
לאחר בקיעת השיניים הקבועות יש צורך בביקורת של אורתודונט כדי לוודא שהלסת העליונה התפתחה כראוי.
הטיפול עשוי להסתיים בניתוח תיקון אחד, אך עלול במקרים אחרים להימשך לאורך הילדות בכמה ניתוחים, בטיפולי אורתודונטיה ובטיפולי דיבור.
כל שסע הוא ייחודי ושונה משסעים אחרים, ולכן יש להתאים לכל ילד את הטיפולים הספציפיים שלהם הוא זקוק.
החכם באשי (בטורקית עות'מאנית: حاخامباشی; בתרגום מילולי: "ראש החכמים") היה התואר שניתן לרב הראשי של קהילה יהודית ברחבי האימפריה העות'מאנית.
ה"חכם באשי" של קושטא (איסטנבול) הוכר בצו מלכותי כרב הראשי של כלל היהודים באימפריה העות'מאנית.
הוא נחשב למייצג היהודים בפני השלטון ובאמצעותו העביר השלטון את דרישותיו לכל הקהילות היהודיות ברחבי האימפריה.
להוציא חריג אחד, בדמותה של קהילת איסטנבול, לא הייתה משרת חכם באשי, כמוסד רשמי שהשלטונות אשרו את מינויו, עד המאה ה-19. החריג לכך היא משרת החכם באשי בעיר יאשי החל משנת 1719. במשרה זו אחזו רבנים בני אותה משפחה: הרב נפתלי הכהן, הרב ישעיהו הכהן והרב בצלאל הכהן.
כוונת השלטונות העות'מאניים הייתה להחיל את הדגם הנוצרי באימפריה – לכל כנסייה הייתה הנהגה כלל-אימפריאלית, שפעלה בחסות השלטון – על הקהילות היהודיות.
שני ועדים נקבעו לעמוד ליד החכם באשי – ועד גשמי וועד רוחני.
הראשון היה הגוף העיקרי, בעוד זה האחרון שימש כגוף מייעץ.
עם הזמן מונו רבני קהילות של ערי מחוז כחכמי באשי.
החכם באשי באיסטנבול נחשב לראש הקהילה היהודית של האימפריה העות'מאנית, וככזה הייתה שמורה לו הזכות להתערב בחיי הקהילות ברחבי האימפריה.
כמו כן היה החכם באשי של איסטנבול מעורב במינוי החכם באשי בקהילות השונות.
החכם באשי, בהיותו פקיד ממשלתי שיכול להיעזר בשלטונות, שימש כתובת חשובה עבור הקהילות ברחבי האימפריה, כאשר רצו לממש תוכניות שונות בתחומי החברה והחינוך.
כך למשל, בעשור הראשון של המאה ה-20 פנו יהודי צנעא אל החכם באשי באיסטנבול, הרב חיים נחום, בבקשה שיסייע להם בהקמת בית ספר מודרני.
בכך תרם מוסד החכם באשי לחיזוק הארגון הקהילתי של יהודי האימפריה העות'מאנית ולתחושת האחדות והמעורבות.
השלטונות העות'מאניים הגדירו את תפקיד החכם באשי ככזה המשלב בין הסמכות החילונית וזו הדתית.
איחוד שתי פונקציות ההנהגה במשרה זו גרם לכך שמהר מאוד איבד מוסד החכם באשי את מקומו בהיררכיה הדתית, מאחר שהתככנות של המינויים הפוליטיים במסגרת מוסד זה העיבו על הסמכות הרוחנית.
לכן קרה, לא אחת, שמי שנבחר לתפקיד החכם באשי לא היה הגדול בתורה בקרב הקהילה, ואף לעיתים כלל לא השתייך לשורה הראשונה של תלמידי החכמים באותו מקום.
כתוצאה מכך נוצר לעיתים מתח רב בין מוסד החכם באשי ובין ההנהגה הדתית המסורתית.
ישנה גישה שטוענת כי מלכתחילה תפקידו של החכם באשי היה חילוני-פוליטי-מנהלי מובהק ולא רוחני-למדני-מוסרי.
לעיתים מונה בקהילות השונות חכם באשי שהגיע מקהילות אחרות.
כך למשל, ב-1876 הגיע הרב יצחק שאול מאיסטנבול למלא את תפקיד חכם באשי בצנעא, והרב רפאל קצין מחלב מונה ב-1847 לחכם באשי בבגדאד.
היו רבנים ששימשו כחכם באשי ביותר מקהילה אחת.
כך היה הרב אליהו בכור חזן שהיה ירושלמי במקורו, ושימש כחכם באשי בטריפולי (1875 - 1888) ולאחר מכן באלכסנדריה (1889 - 1908).
לעיתים הייתה פעולת החכמים ה"מיובאים" מוצלחת, ולעיתים עוררו קשיים ופולמוס רב.
כך היה המקרה של הרב יצחק שאול, שבא לצנעא ביוזמת הקהילה, אך לא הצליח בתפקידו, ומינויו של הרב רפאל קצין שמינויו עורר פולמוס קשה בקרב הקהילה המארחת עוד מראשית המינוי.
גם פעולותיהם של ארבעת הרבנים שכיהנו כחכם באשי בדמשק בשנים 1880 - 1920 והובאו מחוץ לעיר, לא צלחה.
בהיעדר בסיס פוליטי יכולתם לחולל שינויים משמעותיים הייתה מוגבלת.
ב־1842 אוחדו תפקידי ה"חכם באשי", הרב הראשי לקושטא ונציגם הרשמי של היהודים בפני השלטון הטורקי, עם תפקידי "הראשון לציון", ששימש גם כמנהיג היהודי בארץ ישראל והוא נקרא בשני התארים.
תפקיד זה הפך מאוחר יותר למשרת הרב הראשי הספרדי של ארץ ישראל.
הראשון שנשא את שני התארים היה הרב חיים אברהם גאגין (אג"ן).
אחריו כונו כל הרבנים הראשיים בירושלים בשני התארים.
אין לקשר את מינוי ה"חכם באשי" בירושלים לתואר "ראשון לציון" שקדם לו בכמאה שנה.
רבנים נוספים שהחזיקו בתואר זה: הרב אברהם אשכנזי, הרב רפאל מאיר פאניז'ל (המרפ"א); הרב יעקב שאול אלישר ("יש"א ברכה"), שעל שמו שכונת גבעת שאול בירושלים; הרב בצלאל הכהן שימש בתפקיד ה"חכם באשי" של יאשי ובהמשך ירשו אותו בתפקידו צאצאיו.
ביהדות, חכם הוא תואר כבוד לאדם שהוא מלומד ובקיא בתורה.
התואר מוענק לאדם בשל חכמתו והבנתו.
משמעותו המילולית של התואר היא "אדם בעל שכל, נבון, פיקח".
ביהדות הקראית, מנהיגים רוחניים נושאים בתואר "חכם", כדי להבדיל אותם מאחיהם הרבניים שנושאים בתואר "רב".
מאחר שהתאולוגיה הקראית מבוססת על שימוש בהיגיון על ידי כל פרט בעצמו על מנת לפסוק הלכה בעצמו, התפקיד של החכם הוא יותר יעוצי מאשר תפקיד של רב.
כיום במדינת ישראל מרבים לכנות את החכמים הקראים גם בתואר "רב".
במדינות מוסלמיות, רבנים נקראים "חכם" או "אלחכם" מכיוון שהמילה "אל-רבּ" היא אחד משמותיו של האל.
לכן הרב הראשי של האימפריה העות'מאנית נשא בתואר חכם באשי.
גם בקהילות הספרדיות שלא היו בתחום השליטה של האסלאם (למשל במערב אירופה) מקובל לקרוא לרב "חכם".
הכינוי חכם משמש בדרך כלל לתיאור הרב המקומי ה"מרא דאתרא".
בישראל, משפחות רבות ששם משפחתם הוא חכם.
רוב המשפחות ששמם היה אַלחכם שינו את שמם ל"חכם" או ל"החכם".
רק מעטים שימרו את השם אַלחכם, שכן בניגוד לערבית, בה הביטוי "אל" משמש לאל הידיעה, בעברית הצבת "אל" לפני מילה מסמלת שלילה, וכך השם "אלחכם" עלול להתפרש כ"לא חכם".
חכם עדיף מנביא היא אמרה של חז"ל שמשמעותה שחכם יעיל יותר מאשר נביא.
אין הכוונה שהוא במדרגה גבוהה יותר, שהרי לנביא יש קשר ישיר אל הקב"ה, אלא שמבחינה מעשית הוא עדיף על גביו.
על פי המסורת המקראית והתלמודית, בימי בית ראשון הייתה נפוצה הנבואה, ואילו בימי בית שני הייתה נפוצה החכמה.
בעוד שהנביא נקרא במקרא בכינויים "רואה", "חוזה" ו"צופה", כיוון שהיה משתמש באינטואיציה ודמיון לחזות את פני הדברים ואמיתתם, החכם השתמש בכוח שכלו ובניתוח אנליטי בהדרכת תורת משה ופרשנותה כדי לשפוט את המציאות ולהתייחס אליה.
האימרה מופיעה בתלמוד הבבלי בשם האמורא אמימר, שתולה את אמרתו בדרשתו לפסוק מתהילים "וְנָבִא, לְבַב חָכְמָה" - מי נתלה במי?
הוי אומר קטן נתלה בגדול".
שם גם מצוין בשם רבי אבדימי דמן חיפה, שמזמן חורבן בית המקדש, הנבואה ניטלה מן הנביאים והועברה אל החכמים.
את העדיפות לחכם הם ביטאו בדבריהם (שם) "אטו חכם לאו נביא הוא?" (=האם חכם לא נביא הוא?), כלומר שיש לחכם בתורה גם כח נבואי מסוים, ובאמרה "אין השכינה שורה אלא על חכם, גבור ועשיר ובעל קומה".
ואכן לפי תפיסת חז"ל מתבטאת נחיתותו של הנביא למול החכם, בכך שלאחר מתן תורה, אין הנביא בניגוד לחכם רשאי לחדש ולפסוק הלכות (למעט בהוראת שעה), ודברי נביא בדיון הלכתי אף מכונים בתלמוד בזלזול מסוים "דברי נביאות" - דברים רעיוניים שאין להם תוקף הלכתי מחייב.
בדיון בנושא הלכתי נאמר בפירוש בתלמוד:
וכן פסק הרמב"ם: "ונאמר 'והנגלות לנו ולבנינו עד עולם לעשות את כל דברי התורה הזאת', הא למדת שכל דברי תורה מצווין אנו לעשותן עד עולם, וכן הוא אומר 'חוקת עולם לדורותיכם', ונאמר 'לא בשמים היא', הא למדת שאין נביא רשאי לחדש דבר מעתה." (משנה תורה, הלכות יסודי התורה ט א).
שכן בימי בית ראשון ולפניו, נביאים כמשה, יהושע, דבורה, שמואל, נתן הנביא, חולדה, דניאל ורבים אחרים שימשו כשופטי העם, מנהיגיו וכיועצי המלך, אך באמצע תקופת בית שני (או בחורבנו) כאשר הנבואה פסקה, היה צורך לחזק את מעמד החכמים, שאינם מעוטרים בהילה נבואית, בשל החלל המנהיגותי שנוצר.
הקונטקסט ההיסטורי חשוב, שכן מדובר בתקופה שבה "נביאים" ואנשי בשורות צצו כפטריות אחרי הגשם, והיו בעלי כוח משיכה לא מבוטל, ולעיתים רבות איחזו את עיני העם בנבואות שקר מאכזבות.
גם בעולם היווני התרחש מהלך דומה, במעבר מאורקלים ופיתיות לפילוסופים כדוגמת סוקרטס ואריסטו.
לא ברור מי השפיע על מי, אך הגישה הפילוסופית היוונית הייתה דומה.
הפילוסופים (בתרגום מיוונית "אוהבי החכמה") שקדו על חיזוק מעמד החוכמה וההיגיון, התאוריה, הלוגיקה והרציונל.
כך למשל אפלטון קיצץ את כנפי הנביאים, והכריז (ב"המדינה") כי ראוי היה לתלות את הומרוס בכיכר העיר.
בסיפור תנורו של עכנאי חכמי המשנה אומרים בפירוש כנגד רבי אליעזר "אין אנו משגיחין בבת קול, שכבר כתבת בהר סיני בתורה: 'אחרי רבים להטות'".
באגדה זו רב יהודה כנראה ביקש בין היתר להמחיש את עדיפותו של החכם על פני הנביא, כאשר רבי עקיבא מייצג את אב הטיפוס של החכם ואילו משה את אב הטיפוס של הנביא.
גם בתלמוד הירושלמי ניכרת מגמה זו של העדפת החכם על פני הנביא.
חכמי התלמוד הירושלמי מפליגים בדבריהם ואומרים, "דברי סופרין [חכמים] חביבין יותר מדברי תורה", ואף "חמורין דברי זקנים מדברי נביאים".
בשלושת המקומות גם מובא משל על ההבדל בין נביא לחכם, שהמלך קבע כי הנביא צריך להראות את חותם המלך, ולתת אות או מופת, כדי להעיד על אמיתתו, ואילו החכם אינו צריך להראות את חותם המלך, אלא חכמתו מעידה עליו, והוא בעצמו קובע את התורה ואת ההלכה.
המדרש ששאב כנראה ממקור דומה לירושלמי, מסביר אף הוא כי עדיפותו של החכם על פני הנביא נובעת מכך, שהנביא צריך להוכיח שהוא נביא, ואילו החכם אינו צריך לכך, מכיוון שהוא נכלל בחכמים אשר ניתן להם מראש ממשלה, על פי הפסוק - .
גם ספר הזוהר נוקט בגישה שמעדיפה את חכמי התורה, וטוען שבניגוד לנביאים, שלעיתים יש להם רוח הקודש ולעיתים אין, מחכמים רוח הקודש לא סר אפילו לרגע אחד קטן ולא זו בלבד, אלא שהחכמים שעוסקים בתורה, נמצאים במקום רוחני שבו קיום האמונה.
מקום גבוה יותר ממקום הנביאים.
על פי הרמב"ם, נביא מצווה לעמוד בפני המלך ולחלוק לו כבוד, כמעשה נתן לפני דוד, מה שאין כן בחכם, אלא להפך, שלא בפרהסיה מצווה על המלך לעמוד בפני תלמידי חכמים ולחלוק להם כבוד.
לפי רבי יוסף אבן מיגאש, חכם עדיף מנביא, כי נביא לא אמר אלא מה ששמע, ואילו חכם שסברתו מסכימה להלכה שנאמרה למשה מסיני, אמר מה שאמר אף על פי שלא שמע.
הר"ן מסביר תפיסה זאת בכך שהנביא מקבל את נבואתו כמו חבילה סגורה ואיננו יכול לשנות בה, בעוד שהחכמה אצל החכם דינמית ופתוחה לשינויים, ואף מותר לו לומר דברים שאינם דברי אמת, לפי שיקול דעתו, וגם אז חייבים לשמוע לו.
עוד הוא מוסיף שם: שגם לחכם עצמו יש כוח נבואי, ו"שאמונת הנביא תלויה בדעתו של חכם, ואין האמונה בחכם תלויה בנביא כלל, שאם יצונו הנביא שלא נשמע לחכם לא נאבה אליו.
אך בחינת הנביא היא נמסרה לחכם".
המהר"ל מסביר כי טיבה של הנבואה שהיא כמו צפייה של חוש הראיה הגשמי, שהמוחש החיצוני דבק בחוש האנושי, ולכן יש בו הגבלה מציאותית, לעומת כוחה של התבונה הוא רוחני ובלתי מוגבל, ולכן החכם יכול להגיע לדברים נעלמים, בעוד שהנבואה מוגבלת בכך.
וכך הוא גם מסביר מדוע הנביאים לא הגיעו בנבואותיהם לתפיסת העולם הבא והשארת נפש, ואילו החכמים דיברו על כך, כי התבונה הרבה יותר חופשית ובלתי מוגבלת מאשר הנבואה.
רבי יהונתן אייבשיץ, נוקט בקו דומה, וטוען כי החכם משיג באלוהות פן הרבה יותר גבוה מאשר הנביא, כי בעוד שהנביא שומע את קול ה' אשר כביכול יוצא מפיו (ניב שפתיים), החכם מגיע עד המחשבה האלוהית, שהיא הרבה יותר פנימית ועמוקה מהדיבור.
על פי ספר מאור עיניים, שממשיך קו מחשבה זה שבתורה גנוז האור הבהיר הקדום, יתרון נוסף של חכמי התורה על פני הנבואה שהיא תמידית ויכלה להיות מושגת בכל שעה, בעוד שהנבואה היא רק בזמן שה' מנבא את הנביא.
כך למשל הם מביאים כדוגמה את הפעילות החזקה של אליהו ותלמידו אלישע שגרמה לדיכוי של עבודת אלילים בישראל, ועם זאת גרמה לממלכה הצפונית שהייתה ממלכה חזקה מאוד בימי אחאב, להיחלש מאוד מבחינה כלכלית וצבאית.
חַכִּיתִּיָה, חכתיה או חקיטיה (בספרדית: Jaquetía) היא שפה רומאנית יהודית, דיאלקט של ספרדית-יהודית (לאדינו) שהיה בשימוש יהודי החוף הצפוני והמערבי של מרוקו ובפרט מרוקו הספרדית, טריטוריה ספרדית בצפון-מערב מרוקו ובגיברלטר.
שפת החכיתיה, שמיוחסת עד לגירוש ספרד ושהתפתחה בעוד אזורים שונים בעיקר במרוקו, היא שפה יהודית המבוססת על ספרדית עתיקה ועירוב של מילים בעברית ובערבית.
במיוחד בולטת בשפה זו ההגייה של החי"ת הגרונית.
החכיתיה נכתבה באותיות עבריות (בין אם כתב עברי רהוט, הכתב המרובע, סוליטריאו או כתב עברי אחר) והייתה חלק משמעותי בתרבות של יהודי מרוקו הספרדית, אם כי בניגוד ללאדינו של קהילות המזרח, קיימים מעט מאוד טקסטים כתובים בשפה, והיא שימשה בעיקר לדיבור.
טקסטים כתובים בלאדינו של קהילות המזרח שימשו גם את דוברי החכיתיה.
כאשר בימינו כותבים טקסטים בחכיתיה, בעיקר לצורכי מחקר ולכתיבת זיכרונות, משתמשים בכללי הכתיב של ספרדית מודרנית בשינויים קלים (בניגוד ללאדינו, הנכתבת הן באותיות עבריות והן באותיות לטיניות, לפי שיטות שונות).
מרוקו הספרדית היא טריטוריה שנמסרה לשלטון קולוניאלי ספרדי בהסכם פס בשנת 1912 ובירתה הייתה העיר תטואן.
עם קבלת העצמאות מצרפת ב-1956 יצאה גם ספרד משטחה של מרוקו פרט לשתי מובלעות, סאוטה ומלייה, שעד היום (2015) נתונות בשלטון ספרדי.
עם זאת, מרוקו הספרדית הייתה נתונה להשפעה ספרדית כבר עם כיבוש ספרד על ידי המוסלמים במאה ה-8. יהודים ומוסלמים שגורשו מספרד במאה ה-15 מצאו בה מקלט, והיא הייתה נתונה גם לשלטון פורטוגלי חליפות.
הקהילות העיקריות שבהן דיברו בשפת החכיתיה הם במערב מקנס, רבאט, בצפון טטואן, אל-קסר אל-כביר, לראצ'ה, אסילה, טנג'יר, סאוטה ומלייה.
יהודים רבים מתטואן היגרו לאוראן שבאלג'יריה במחצית המאה ה-19, ובעקבות זאת צמחה קהילה דוברת חכיתיה (שכונתה "תטואנית") גם בעיר זו.
לאחר 1956, עם עצמאות מרוקו, היגרו רוב היהודים דוברי החכיתיה לישראל, לספרד, לוונצואלה ולקנדה.
דוברי החכיתיה, בניגוד לניבי הלאדינו שדוברו באגן המזרחי של הים התיכון, עמדו בקשר רציף עם ספרדים שישבו, נסעו וסחרו בחוף הצפוני של אפריקה.
כתוצאה מכך הייתה החכיתיה נתונה להשפעה חזקה יותר של הספרדית החיה והמתפתחת, בניגוד ללאדינו המזרחית, ששימרה את הספרדית הימי-ביניימית.
דוגמה לכך היא סיומת ההקטנה "...יטו" הזהה בחכיתיה ובספרדית מודרנית, לעומת הסיומת "...יקו" בניבים המזרחיים של לאדינו.
תופעה זו התגברה ביתר שאת החל מאמצע המאה ה-19, בהתאם להתגברות בנוכחות הספרדית במרוקו.
החכיתיה עברה תהליך של רה-היספניזציה, כלומר התאמה מחודשת ללשון הספרדית המודרנית מבחינת המורפולוגיה והלכסיקון.
תהליך דחיקתן של מילים ערביות מפני מילים ספרדיות נבע גם מיוקרתה הגבוהה של הספרדית לעומת הערבית בקרב דוברי השפה.
באמצע המאה ה-20 כבר הייתה ההשפעה חזקה כל-כך עד כי בלשנים ראו בחכיתייה רק אוסף מאפיינים בלשון הספרדית שבפי יהודים תושבי צפון מרוקו וצאצאיהם, וגם אוסף מאפיינים זה הולך ונעלם בדורנו.
חכים ג'מאל א-דין נזאמי או "נזאמי גנג'ווי" (בפרסית: نظامی گنجوی; 1141 – 1209) היה משורר שכתב את שיריו בפרסית.
מורשתו מוערכת באזרבייג'ן, איראן, אפגניסטן, טג'יקיסטן, כורדיסטן, פקיסטן ומדינות נוספות.
הוא נולד בגנג'ה (כיום באזרבייג'ן, אז בשליטת האימפריה הסלג'וקית הגדולה) לאב ממוצא פרסי ואם כורדית וחלק ניכר מחייו גר בעבר הקווקז.
עיקר יצירתו של נזאמי הן חמש פואמות הנכללות יחדיו בקובץ בשם "ח'מסה":
"מח'זן אל-אסראר" (בית אוצר הסודות) – הפואמה היא בת 2250 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנת 1163. היא בעלת תוכן מוסרי-פילוסופי, קרובה לרוח הצופיות, ומגמה דידקטית.
"ח'וסרו ושירין" – הפואמה היא בת 6500 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנים 1180-1177. היא מבוססת על סיפור אהבתו של המלך הסאסאני ח'וסרו פרוויז לשירין.
"לילא ומג'נון" - הפואמה היא בת 4700 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנת 1192. היא מבוססת על סיפור אהבתו של המשורר הערבי קייס אל-עמארי שהיה להוט עד טירוף הדעת אחרי לילא אהובתו.
"הפת פיכר" (שבע תמונות יופי) – הפואמה נתחברה בשנת 1196. היא מתארת את חיי המלך הסאסאני בהראם גור בשילוב סיפורים המושמים בפי שבע נסיכות הנישאות לו.
"אסכנדר-נאמה" (ספר אלכסנדר) – הפואמה נתחברה בשנים 1202-1196. היא מתארת את סיפור חייו של אלכסנדר הגדול בשני חלקים: "שרף-נאמה" (ספר הכבוד) מתאר את כיבושיו, ו"אקבאל-נאמה" (ספר המזל) מתאר את דמותו כנביא וכפילוסוף.
עליו נקרא רחוב ניזאמי, אחד הרחובות המרכזיים בבאקו.
חכירה היא חוזה המעביר מאדם או גוף לאחר את הזכות לעשות שימוש בנכס בדרך כלל לתקופה ארוכה (למעלה מחמש שנים) תמורת דמי חכירה.
חכירה יכולה להתקיים בנכס שעל פי מהותו ניתן להחזקה ולשימוש ממושכים ולכן הוא אפשרי רק לגבי נכסים שאינם כלים.
כאשר חוכר מקבל נכס לשימושו לתקופת חכירה ארוכה (ב, למשל, חכירה של למעלה מעשר שנים) שיש עמה זכות לחוכר לרכשם בתום תקופת החכירה בחינם או במחיר הזדמנותי נקראת חכירה מימונית שלעיתים רואים אותה כרכישה מלאה של הנכס, תוך פירעון הסכום בתשלומים.
חכירה לתקופה קצרה יותר נקראת חכירה תפעולית והיא במשמעות של שכירות.
הסכם שכירות במקרקעין לתקופה ארוכה מ-25 שנים מכונה "חכירה לדורות".
החכירה משמשת בעיקר בקרקעות, למשל בישראל בהסכמי חכירה של מינהל מקרקעי ישראל.
כמו כן נעשה שימוש בחכירה בתחום התחבורה בהסדר הידוע כליסינג, שהוא חכירה של כלי רכב לתקופה של מספר שנים, וכן בתחום הספנות והתעופה כאשר חברת תעופה או חברת ספנות חוכרת ספינה או מטוס מבעליו.
חכירה היא מערכת יחסים משפטית המבוססת על הסכם, שבו צד אחד (המחכיר) שהוא בעל הקניין, מעניק זכויות קנייניות מסוימות לצד שני (החוכר).
בתמורה להענקת הזכויות, החוכר משלם למחכיר "דמי חכירה".
הסכמי חכירה עשויים להיכרת באשר לנכסי דלא ניידי או למטלטלין.
לרוב הסכם חכירה עוסק בהקניית זכויות החזקה והשימוש בדומה להסכמי שכירות, ולעיתים ההסכם כולל התייחסות מפורשת ביחס לזכויות נוספות (בנייה בקרקע או מכירה לצד שלישי).
במקרים מסוימים החכירה כוללת העברה גורפת של כלל הזכויות בקניין.
חכירת משנה (נקראת בשפה העממית "סאבלט") היא הסדר שבו החוכר מעביר את הזכות לעשות שימוש בנכס לצד שלישי.
לדוגמה, חברה יכולה לשכור שטחים משרדיים בבניין עסקי, ישירות מבעל הבניין (המשכיר), ולאחר מכן להשכיר חלק מהשטחים לחברה אחרת.
החוק מגדיר כי במקרים של חכירת משנה כל המחויבויות החוזיות של המחכיר המקורי נותרות בתוקף, וחלות על הצד השלישי.
חכירת משנה יכולה לחול גם במקרים של השכרת רכב.
בחכירת משנה, חוכר או בעל הרכב יכול להשכיר את הרכב לצד שלישי לשימוש בתאריכים ספציפיים, באמצעות הסכם חוזי.
למרות שהסדר זה אינו פופולרי, קיימת מגמה הולכת וגוברת לשימוש בסידור זה בנסיעות עירוניות.
בנדל"ן למגורים, "סאבלט" מתאר מצב שבו אדם גר בדירה שכורה, אבל מאפשר לצד שלישי להשתמש בדירה, או בחלקים ממנה, לפרק זמן קצוב.
באפשרות השוכר להשכיר את הנכס אותו הוא שוכר בשכירות משנה רק בתנאי שהמשכיר נתן את הסמכתו לכך בכתב ומראש.
עם זאת, במקרים בהם המשכיר המקורי מתנגד להשכרת הדירה בשכירות משנה מסיבות שאינן סבירות, השוכר רשאי להשכיר את הדירה לשוכרי משנה למרות התנגדות המשכיר, כאשר במקרים כאלו הגורם הקובע האם מדובר בתנאים בלתי סבירים הוא בית המשפט, במקרים של הגשת תביעה על ידי אחד מן הצדדים.
שכירות משנה ללא הסמכתו של בעל הדירה חושפת את השוכר לתביעה מצד בעל הנכס, בטענה כי הפר את חוזה השכירות, אחת הדרכים למנוע תופעות אלו על ידי כלילת איסור השכרת המושכר בשכירות משנה ללא הסכמת המשכיר במסגרת חוזה השכירות.
כמו כן, ניתן להתמודד עם הבעיות המשפטיות הללו באמצעות חוזה שכירות משנה, או הסכם סאבלט, המאפשרים את שכירות המשנה, אלו תורמים להגנה על כל אחד מן הצדדים בשכירות המשנה.
חכירת הקרקעות של מינהל מקרקעי ישראל
עם קום המדינה ב-1948 (ה'תש"ח) החל דיון על מעמדן של קרקעות שנקנו במסגרות שונות בידי קרנות של יהודים מהעולם, ובראשן הקרן הקיימת לישראל.
בדיון זה הוחלט על הקמת מינהל מקרקעי ישראל.
על פי הצעתו של השר זרח ורהפטיג הוחלט שקרקעות אלו יעמדו לטובת העם היהודי, בייחוד במקרה של עליה המונית, ולכן הן לא יימכרו לצמיתות אלא יוחכרו לחמישים שנה.
חכירה זו הייתה אמורה להתחדש בתום התקופה.
מינהל מקרקעי ישראל ואגף ההתיישבות בסוכנות היהודית בנו על אדמות אלו יישובים ליהודים, בדרך כלל על פי מפתח פוליטי או עדתי.
במושבים ובקיבוצים הייתה ועדת קבלה שיכלה לסנן את המועמדים להתיישבות, ולשמור על אחידות האוכלוסייה ביישוב.
רוב המושבים, הקיבוצים ועיירות הפיתוח נבנו על אדמות אלו, ותושביהם שילמו דמי חכירה שנתיים, או דמי היוון (דהיינו: תשלום חד-פעמי המשקף את ערכם של דמי החכירה השנתיים).
חכירה זו הייתה נתונה בוויכוח, בייחוד לאחר 1997, כאשר הקשת הדמוקרטית המזרחית תבעה שוויון זכויות לאור החלטות המוסדות המיישבים לאורך השנים.
לאור מדיניות האקטיביזם השיפוטי של נשיא בית המשפט אהרן ברק, מדינת ישראל ומינהל מקרקעי ישראל נתבעו בידי קבוצת ארגונים ובראשם עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל.
בעקבות ותביעה זו, הסתמנה החלטה במינהל מקרקעי ישראל ובקרן הקיימת לשנות את אופן פעולתה, ובמיוחד להעביר קרקעות של הקרן הקיימת למנהל, על מנת להסיר מעליה אחריות.
ב-3 ביולי 2009 החליטה הכנסת, בדיון מיוחד במהלך פגרת הקיץ, ובלחץ ראש הממשלה בנימין נתניהו על העברת הבעלות במרבית הקרקעות הנתונות לחכירה מידי המינהל לידי החוכרים, והפרטת המינהל.
מהלך זה, המכונה הרפורמה ברשות מקרקעי ישראל החל להיות מיושם בשנת 2013 וכלל שינויים מבניים נרחבים שעיקרם החלפת מינהל מקרקעי ישראל הכפוף למשרדי הממשלה ברשות מקרקעי ישראל שהיא רשות ממשלתית עצמאית.
השימוש בחכירה נפוץ בשוק הפרטי במטרה לעקוף את הוראות .
הסעיף נועד למנוע ביצוע עסקה בחלק מחלקת מקרקעין, כיוון שעסקה כזו תפצל את החלקה.
הסעיף קובע: "...ואין תוקף לעסקה בחלק מסוים במקרקעין, והכל כשאין בחוק הוראה אחרת".בעלי מקרקעין שביקשו למכור רק חלק מן המקרקעין שברשותם, עקפו את הוראת סעיף 13 על ידי ביצוע עסקת שכירות (שמוכרת כחריג לסעיף 13, על-פי ) לתקופות ארוכות מאוד (לדוגמה 99 שנים או אפילו 999 שנים).
מובן שעסקה כזו מעבירה הלכה למעשה את הבעלות רק בחלק מהמקרקעין, חרף הוראת סעיף 13. בתי המשפט בישראל נמנעו מלקבוע שהעסקאות הללו נוגדות את סעיף 13 וכך הפכה החכירה לכלי שבאמצעותו הצליחו בעלי מקרקעין לבצע עסקאות שהחוק אוסר.
החכירה מוזכרת בתלמוד במקומות שונים, ובייחוד בסוגיית השבת קרקעות "אבות" ליהודים ו"יישוב הארץ":
ואמאי קרו לה (ומדוע נקראה) 'שדה אבותיו'?
שדה אברהם יצחק ויעקב...""...חוכר - בין עבד ובין לא עבד: בעי עשורי, (חוכר חייב לשלם מס מעשר, גם אם לא עיבד את השדה) ומיתן ליה (ומשלם לנכרי שממנו קנה בחזרה את אדמתו) - דכי פורע חובתו דמי..." (שכן תשלום זה הוא כמו חוב שאינו קשור בקרקע) '' ()
חכם בלילה הייתה תוכנית אירוח לילית (לייט נייט) בהגשת רון לוינטל ששודרה בערוץ 2 הניסיוני בשנים 1992–1993.
התוכנית שודרה בישראל בסוף ימי ערוץ 2 הניסיוני, טרום בחירת הזכייניות, כשתוכניות מקור רבות הופקו בערוץ מתוך תקווה להשתלב בערוץ המסחרי כשתחל פעולתו.
בערוץ 2 המסחרי שודרו כמה וכמה תוכניות לייט נייט, אך "חכם בלילה" הקדימה את כולן והייתה למעשה חלוצת הסוגה בישראל.
התוכנית שודרה פעם בשבוע מאולפני גבע בגבעתיים והאולפן עוצב כאולפן רדיו עם מיקרופון שדרים שהיה מונח לפני רון לוינטל.
היא כללה ראיונות, מערכונים סאטיריים ופארודיות.
נגן הבית של התוכנית היה המוזיקאי צליל בירן.
ירון כהן, צעיר אלמוני מתארח בתוכנית בינואר 1993, ומופיע כדראג קווין בשם הבמה "דנה אינטרנשיונל".
אניטה פללי מתראיינת ושרה את השיר "כבר אחרי חצות".
לאחר שבקדם אירוויזיון 1992 טענה ענת עצמון שדפנה דקל זכתה בזכות העבודה ששירה היה ארוך ב-17 שניות מהמותר (3 דקות), ב-27 במרץ 1993 העלה לוינטל את שרה'לה שרון שהתמודדה בתחרות הקדם אירוויזיון של אותה שנה לשיחת טלפון באורך 17 שניות כדי לבדוק האם התאוריה נכונה.
חכירה מימונית (finance lease) או חכירה הונית (capital lease) היא סוג של חכירה הכוללת הסדר מסחרי לפיו:
החוכר מקבל נכס לשימושו בתקופת החכירה
החוכר משלם סדרת תשלומי חכירה בתמורה לשימוש בנכס
המחכיר מרוויח את הריבית המגולמת בתשלומי החכירה
בסיום תקופת החכירה החוכר מחזיר את הנכס למחכיר או רוכש את הבעלות על הנכס
המחכיר הוא הבעלים החוקי של הנכס לאורך תקופת החכירה, אולם החוכר הוא הנושא בהטבות ובסיכונים הכלכליים הנובעים מהשליטה בנכס.
יש לשים לב כי הטיפול החשבונאי בחכירה מימונית יכול להיות שונה מהטיפול החשבונאי בחכירה תפעולית.
הטיפול החשבונאי בחכירה מימונית בישראל
החל משנת 2008 חברות ישראליות הנסחרות בבורסה נדרשות לדווח על עסקאות ולערוך את הדוחות הכספיים שלהן בהתאם לתקינה החשבונאית הבינלאומית.
תקן דיווח כספי בינלאומי 16 (IFRS 16) מסדיר את הטיפול בחכירה מימונית וקובע שחכירה תסווג כחכירה מימונית כאשר הסכם החכירה אינו ניתן לביטול אלא במקרים חריגים, וכאשר ההסכם מקיים את אחד מהבאים:
הבעלות על הנכס עוברת לחוכר בתום תקופת החכירה
לחוכר קיימת הזדמנות לרכוש את הנכס בתום תקופת החכירה במחיר הזדמנותי
תקופת החכירה נפרשת על פני חלק משמעותי מאורך החיים הכלכלי של הנכס (לפי התקינה בארצות הברית 75% לפחות)
הערך הנוכחי של תשלומי החכירה משקף באופן מהותי את השווי ההוגן של הנכס המוחכר (לפי התקינה בארצות הברית 90% לפחות)
מעצם טבעו הנכס המוחכר יכול לשמש את החוכר מבלי לבצע בו שינויים משמעותיים
השפעת החכירה המימונית על ספרי החוכר
אף על פי שאינו הבעלים החוקי של הנכס, החוכר שולט במרבית ההטבות הכלכליות ונושא במרבית הסיכונים הנובעים מהבעלות בנכס ולכן עליו לבצע רישום פחת של אותו הנכס בספרים.
בנוסף לכך, החוכר מכיר בדוח רווח והפסד בעלויות המימון של החכירה בשיטת הריבית האפקטיבית.
השפעת החכירה המימונית על ספרי המחכיר
המחכיר מכיר ברווח או הפסד אם הערך בספרים שונה מהערך הנוכחי של תשלומי החכירה, ובנוסף לכך זוקף הכנסות מימון הנובעות מהסכם החכירה.
למרות היותו הבעלים החוקיים של הנכס, המחכיר אינו מפחית את הנכס במשך תקופת החכירה.
הטיפול החשבונאי בעסקת מכירה וחכירה בחזרה
כאשר ישות מוכרת נכס וחוכרת אותו בחזרה באופן מיידי היא עשויה לדחות את ההכרה ברווח מהמכירה במקרה שבו החכירה סווגה כחכירה מימונית.
ישות לא יכולה להכיר ברווח ממכירה אם הסיכונים והתשואות המשמעותיים הנובעים מהבעלות על הנכס לא עברו לרוכש.
בעסקה של מכירה וחכירה חוזרת הישות אינה מאבדת את השליטה על הסיכונים וההטבות הנובעים מהבעלות ולכן הישות צריכה לדחות את הרווח ולהכיר בו על פני תקופת החכירה.
חכם על קטנים הוא אלבומו השלישי של דני סנדרסון, שיצא ביוני 1987.
אלבום זה התאפיין במוזיקה אלקטרונית שתוכנתה על ידי סנדרסון בשיתוף יואב גרא וראובן מנצ'רוב.
האלבום מתאפיין במפנה סגנוני של סנדרסון, ברוח התקופה, למוזיקה אלקטרונית.
לקראת הכנת האלבום בנה סנדרסון אולפן חצי-מקצועי, המשלב בין מחשב ומכונת הקלטה של 16 ערוצים.
הוא התנסה בעבודה עם סמפלרים, סינטיסייזרים, מכונות תופים ותוכנות מחשב.
בעזרתו של הטכנאי יואב גרא, סנדרסון ניגן ותכנת את כל התפקידים.
אחד הלהיטים שיצאו מאלבום זה הוא "אצל הדודה והדוד", ששילב אלמנטים מהמוזיקה האלקטרונית.
לשיר זה הופק קליפ בבימויו של מוטי קירשנבאום ובהשתתפות ירון לונדון וצחי בוקששתר.
הקליפ זכה בתואר "קליפ השנה".
ב-2017 הקליטו אגם בוחבוט ונועה קירל גרסת כיסוי של השיר (שהייתה למעשה פרסום לבזק) שזכתה גם היא להצלחה.
האלבום זכה להצלחה רבה ומכר למעלה מ-30,000 עותקים.
יצאו מתוכו הלהיטים "אצל הדודה והדוד" (שזכה במקום ה-6 במצעד השנתי של רשת ג' בשנת תשמ"ז) ו"חתונה" (שזכה במקום ה-34 באותו מצעד).
בעקבותיו עלה המופע המצליח "חכם על קטנים", שרץ במשך שנתיים ברחבי הארץ.
למרות הצלחתו של האלבום, באלבומו הבא בחר סנדרסון לחזור לשיטת ההקלטה המסורתית.
בשנת 2008 יצא האלבום בהוצאה מחודשת לראשונה על גבי קומפקט דיסק בהוצאת הד ארצי, יחד עם אלבומיו הקודמים של סנדרסון: "גודל טבעי" ו"חף מפשע".
דני סנדרסון – מילים, לחנים, שירה, תכנות ונגינת כל התפקידים
יואב גרא, ראובן מנצ'רוב – סיוע בתכנות
חכימוללה מחסוד (באורדו: حكيم الله محسود; 1979 – 1 בנובמבר 2013) היה אמיר ארגון הטליבאן בפקיסטן.
לאחר מותו של המנהיג הקודם, בייטוללה מחסוד, בשנת 2009 ממתקפת טילים אמריקאית על ביתו, הפך למנהיג הארגון בפועל.
ב-1 בנובמבר 2013 הוא נהרג בזמן שנסע ברכבו על ידי טילים שנורו ממל"ט תקיפה אמריקאי.
חכימוללה נולד בשם ג'משד מחסוד במחוז קוטקאי, ליד העיירה ג'נדולה שבדרום וזיריסטן, בשנת 1979. הוא רכש את השכלתו במדרסה בכפר קטן במחוז הנגו.
בייטוללה מחסוד למד אף הוא באותו בית ספר, אך נשר ממנו בסופו של דבר.
ג'משד הצטרף לאיש שבטו בייטוללה בג'יהאד, בהתחלה כעוזרו ושומר ראשו.
הוא אימץ את הכינוי זולפקאר, ואחר כך שינה לשם חכימוללה, שפירושו בעל הידע.
הוא זכה להכרה בתוך הטליבאן בעבור כישורי הלחימה שלו עם ה-AK-47 ועם טנדר הטויוטה.
בשנת 2004 הוא נהפך להיות דובר בארגון.
הוא ארגן מספר פשיטות נגד שיירות אמריקאיות בין השנים 2007–2008, שהכריחו את סגירת מעבר ח'ייבר 6 פעמים.
בשנת 2008 הוא קיבל לידיו את הפיקוד על המחוזות אורקזאי, ח'ייבר ועמק קוראם.
ב-22 באוגוסט 2009 הוא מונה להיות מפקד הטליבאן בפקיסטן על ידי 42 חברי שורה.
הדבר אישש את דבר מותו של קודמו בתפקיד בתחילת חודש אוגוסט, בייטוללה מחסוד.
במהלך השנים הופצו מספר פעמים שמועות על מותו של חכימוללה, אך כולן הוכחו כלא נכונות.
ב-1 בנובמבר 2013 מל"ט תקיפה אמריקאי שיגר מספר טילים במקום בו שהה חכימוללה בצפון מחוז וזיריסטן, והוא נהרג יחד עם עוד 4 לוחמים.
חכליליים או גדולי עיניים (שם מדעי: Priacanthidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים המצויה בימים טרופיים שונים והם דגים פעילי לילה.
אלו דגים בעלי קשקשים דוקרניים על גבם וצבעם אדום בוהק והם בעלי עיניים מגודלות ואדומות שנתנו להם את שמם.
דגים אלה חיים ביום בין סלעים, אלמוגים ומערות ויוצאים בלילות בלהקות גדולות להיזון מזואופלנקטון יחד עם דגים ממשפחת הגרזנוניים.
רוב הדגים מגיעים לאורך 30-50 ס"מ.
רובם אדומים לגמרי אך חלקם צבועים מעט באפור, לבן ואף שחור.
הם יכולים לצלול לעומק רב ולעלות למעלה בלילות.
רובם חיים באזור האינדו-פסיפי אך כמה מינים חיים באוקיינוס האטלנטי.
כמה מינים משמשים לדגי מאכל.
חכים זיאש (מכונה לעיתים בהולנדית: חאקים זייך - Hakim Ziyech, בערבית: حكيم زياش, בברברית: ⵃⴰⴽⵉⵎ ⵣⵉⵢⴰⵛ; נולד ב-19 במרץ 1993) הוא כדורגלן מרוקאי-הולנדי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת וידאד קזבלנקה מליגת העל המרוקאית ובנבחרת מרוקו.
זיאש נולד וגדל בדרונטן שבהולנד, להורים מהגרים ממרוקו וממוצא ברברי.
הוא החל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות בדרונטן, עיר הולדתו.
בגיל 11 הצטרף למחלקת הנוער של הירנפיין.
ב-2 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הירנפיין, בניצחון 4–0 על ראפיד בוקרשט במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
עשרה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, בהפסד 0–2 לניימכן.
ב-18 באוגוסט 2014 חתם לארבע שנים בטוונטה.
בעונת הבקיע 17 שערים ב-26 משחקי ליגה, סיים כמלך שערי הקבוצה וחמישי ברשימת הכובשים בליגה.
ב-30 באוגוסט 2016 חתם לחמש שנים באייאקס.
בעונת הבכורה שלו העפיל עם הקבוצה לגמר הליגה האירופית 2017, שם פתח בהרכב בהפסד קבוצתו 0–2 למנצ'סטר יונייטד.
בעונת 2018/2019 היה בורג מרכזי בהגעת הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות, כשהיא מדיחה בשמינית הגמר את ריאל מדריד ואת יובנטוס ברבע הגמר, אך הודחה על ידי טוטנהאם הוטספר בחצי הגמר.
באותה עונה זכה עם הקבוצה גם באליפות הולנד ובגביע.
ב-14 בפברואר 2020 חתם בצ'לסי מהפרמייר ליג האנגלית, על חוזה לחמש עונות תמורת 40 מיליון יורו, החל מעונת 2021/2020.
את הופעת הבכורה בפרמייר ליג ערך ב-17 באוקטובר בתיקו 3-3 מול סאות'המפטון.
ב-31 באוקטובר כבש שער בכורה בפרמייר ליג בניצחון 0–3 של צ'לסי על ברנלי.
זאת שלושה ימים לאחר שכבש שער בכורה בליגת האלופות במדי הבלוז, בניצחון 0–4 של קבוצתו על קראסנודר הרוסית.
ב-20 באוגוסט 2023 הושאל זיאש לגלאטסראיי.
הוא היה שותף לזכייתה באליפות טורקיה ובסיום העונה חתם בקבוצה בהעברה קבועה.
זיאש שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של מולדתו ההולנדית, ובמאי אף קיבל זימון ראשון לנבחרת הולנד, אך לא-ערך הופעה במדיה.
ב-23 בספטמבר 2015 קיבל זימון לנבחרת מרוקו.
ב-9 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת המרוקאית, בהפסד 0–1 ל.
ב-27 במאי 2016 הבקיע את שני שעריו הראשונים בנבחרת בניצחון 2–0 על .
בשמינית הגמר אליפות אפריקה 2019 מרוקו פגשה את , וכשהתוצאה הייתה 1–1 בדקה ה-96, החמיץ זיאש פנדל ומרוקו הודחה לבסוף בבעיטות הכרעה.
ב-8 ביולי 2019 הודיע כי פרש מהנבחרת המרוקאית, אך כעבור זמן קצר חזר בו מההודעה.
ב-8 בפברואר 2022 הודיע שוב על פרישה ממדי הנבחרת, אך נכלל ואף שיחק בנבחרת מרוקו בטורניר מונדיאל 2022 שנערך בקטר בנובמבר ובדצמבר באותה השנה.
מלך הבישולים בליגת העל ההולנדית: , , , (ביחד עם דושאן טאדיץ')
נבחרת העונה בליגת העל ההולנדית: , ,
נבחרת העונה בליגת האלופות: 2018/2019
כדורגלן החודש בליגת העל ההולנדית: אוקטובר 2018, אוגוסט
ימים ספורים לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, הביע זייש תמיכה מלאה בפלסטינים ובארגון הטרור חמאס תוך כדי שימוש במשפט מהנהר אל הים.
לאחר התקרית ברפיח במאי 2024, לאחר שקבוצתו גלאטסראיי ניצחה, התעטף זייש כאות תמיכה בפלסטינים בדגל פלסטין.
בספטמבר 2024, זייש העלה לחשבון האינסטגרם שלו סרטון בו פעולת צה"ל בכפר קבטיה ושם נראו גופותיהם של מחבלים מושלכות מהגג, וביקר בצורה חריפה וישירה את מדינת ישראל, תוך שימוש במילים חריפות כמו "לעזאזל עם ישראל ותומכיה".
בהמשך העלה סטורי הבהרה בה הוא מבקר את ממשלת מרוקו, וטען וכי היא "תומכת ברצח עם", וטוען וכי היא איננה מייצגת את העם המרוקאי וכי זו בושה.
בהמשך קרא לעוקביו "להרים את קולם" ולהתנגד.
ב-8 בנובמבר 2024, לאחר המשחק של מכבי תל אביב נגד אייאקס אמסטרדם ותקיפת אוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם, זייש חגג בסטורי שלו באינסטגרם את התקריות, ושיתוף סטורי מזלזל של התקריות שלועג לקורבנות התקיפה, וכתב "כשלא מדובר בנשים וילדים, הם בורחים" והוסיף, "ובכל זאת - לשחרר את פלסטין".
חכלילית סלעים (שם מדעי: Phoenicurus ochruros) היא מין של ציפור שיר ממשפחת החטפיתיים החיה באירופה, צפון אפריקה ואסיה.
משך חייהן של החכליליות, הארוך ביותר שנצפה הוא שמונה שנים וחמישה חודשים.
את חכלילית הסלעים ניתן למצוא באזורים בהם מבנים או בתי גידול סלעיים והרריים.
שמה העברי של החכלילית ניתן לה באשר מראה המיוחד ומקום מגוריה.
סלעים – מאפיין את מקומות מגוריה, ולכן היא נקראת חכלילית הסלעים.
אורך גופה של חכלילית הסלעים נע בין 13.5 – 15.7 ס"מ, אורך כנפיה הוא 24 ס"מ, ומשקלה נע בין 14 – 18 גרם והיא ניזונה מחרקים כגון נמלים, חיפושיות וזחלים.
את מזונה היא אוספת, לרוב, מהקרקע לאחר שצפתה בהם מנקודה בולטת לעין.
לזכר ולנקבת ציפור זו יש מראה שונה, כאשר הזכר נחשב נאה מהנקבה כדי שיוכל להרשים אותה לשם זיווג.
השוני מתבטא בכך שלזכרים חלקי גוף עליוניים אפורים, וצבעי הגחון (החלק התחתון של הבטן) משתנים מאפור ועד לאדום בתת-המינים השונים.
באחדים מתת-המינים מופיע גם כתם לבן בכנף, החזה והגרון שחורים.
לעומת הזכר, הנקבה אפורה בגופה.
הנקבה היא בעלת תפקיד הקן.
היא בונה קן פשוט לגוזלים ובו מטילה 4 – 6 ביצים.
הזכר גם הוא שותף לתהליך ודואג לצאצאיו, אף על פי שבכל זאת מזדווג עם נקבות אחרות, באותו הזמן.
מלבד זאת, בעוד שהזכר יטפל בגוזלים עד התבגרותם, הנקבה תתחיל לגדל מחזור קינון שני ואף שלישי.
לחכלילית הסלעים חמישה תת-מינים, מתוכם ארבעה שנראים בישראל (ארבעת הראשונים ברשימה):
P.0. gibraltariensis - החזה והבטן של תת-מין זה אפורים כהים.
כתם לבן באחוריים וכתם בולט בכנפו.
תת-מין זה הוא הנפוץ והשכיח ביותר בארץ.
P.O ochrurus - בשונה מתת המין הקודם, אחוריו בצבע חלודי שמתמזג עם הבטן האפורה.
P.O semirufus - בעל בטן אדומה המזכיר את תת-המין P.O phoenicuroides אך נבדל בגובה אליו מגיע הצבע האדום, בצבע של הגב, הראש והמצח.
לחכלילית יש תנועה מיוחדת המאפשרת לזהות אותה מיד.
תנועה זו היא מעין קידה, המתחרשת על ידי כיפוף הרגליים ודומה לקפיץ.
תנועה נוספת המייחדת את החכלילית היא להרטיט את זנבן הבולט.
חכלילית הסלעים נמצאת בתפוצה עולמית.
היא נמצאת באירופה (מלבד מחלקה הצפוני), במזרח התיכון: בסוריה, ירדן, עיראק וישראל ועד למרכז אסיה.
חכם גמליאל או משחקי נישואים, הוא סרט דרמה רומנטית ישראלי משנת 1973, בבימויו של יואל זילברג לפי תסריט של משה הדר.
הסרט נקרא באופן רשמי "משחקי נישואים (חכם גמליאל)", אך מוכר יותר בשם "חכם גמליאל".
את פסקול המוזיקה כתבה ועיבדה נורית הירש.
נעימת הנושא של הסרט יצאה בתור השיר "דינה" בביצוע מירי אלוני למילים של תרצה אתר.
קטעים רבים של הסרט צולמו במחצבה שהייתה ליד טירת יהודה.
בתפקיד הראשי של "חכם גמליאל" משחק יוסי בנאי ולצידו אושיק לוי, אביבה גר, דב פרידמן, מירי אלוני ויוסי פולק.
"חכם גמליאל" (יוסי בנאי) הוא מעין חכם עממי שמתפרנס ממתן תרופות עממיות, הוצאות של עין הרע וסיוע בשידוכים.
בנו ניסים (אושיק לוי) לא מאמין באמונותיו של אביו אך מכבד אותו.
הוא עובד במחצבה כסגנו של מנהל המחצבה, עוזי (דב פרידמן).
בתו של גמליאל היא דינה (אביבה גר) רווקה, שיסחוק המכוער (נחום שליט) מבקש מחכם גמליאל את ידה, אך נזרק מביתו פעם אחר פעם בעזרת שלום (יוסי פולק), עוזרו הבריון של חכם גמליאל.
עוזי מאורס לרותי (מירי אלוני) שכבר קיבלה טבעת נישואין מעוזי, ונתנה לו גם טבעת, והשניים קבעו תור לרישום ברבנות למועד נישואיהם.
ניסים מביא את עוזי לפגישה עם חכם גמליאל.
עיניו של עוזי נפגשות בעיניה של דינה ומבט אהבה ניצת בעיניה.
במהלך הפגישה גמליאל מזמין את עוזי לחתונה תימנית במושב.
עוזי נפגש שוב עם דינה בחתונה אליה הוזמן.
הם נכנסים אל מכוניתו שם הוא מראה לה את הטבעת שקיבל מרותי חברתו, ושם אותה על אצבעה של דינה.
המעשה נצפה על ידי כמה אנשים שמדווחים לחכם גמליאל על הנעשה.
חכם גמליאל מבשר לעוזי הנדהם כי במעשיו קידש את דינה, וכאשר יש שני עדים שראו, היא נחשבת כאשתו לכל דבר.
עוזי עוזב את המקום ומודיע על התסבוכת לרותי, למחרת שולח חכם גמליאל את דינה למחצבה לפגוש את עוזי, בעלה לדבריו.
עוזי בתחילה רוצה לשלוח אותה לביתה, אך תוך זמן קצר מתאהב בה, והם שוכבים כל הלילה בחדרו במחצבה.
רותי מגיעה למחצבה, פוגשת את שניהם ומבינה את המצב.
היא שוכרת את עורך הדין יעקובסון (שמעון לב-ארי) המבקש מחכם גמליאל להתיר את נישואיהם של עוזי ודינה אך ללא הועיל.
רק לאחר שרותי משקרת ואומרת לו שהיא בהיריון, הוא מתרצה ומתיר את הנישואים.
הם מתגרשים ברבנות, ודינה חוזרת מדוכאת לביתה.
עוזי מחדש את קשריו עם רותי לקראת נישואיו, אך כל הזמן מהרהר בדינה.
דינה בדיכאון ובהריון רצה למחצבה בידיעה שעומד להיערך שם פיצוץ, אחיה ניסים מציל אותה ברגע האחרון ומביאה לביתה.
עוזי ששמע על המקרה חש לביתה של דינה ומוצא את חכם גמליאל מתפלל ליד אדם עטוף בסדין, ומשער שזו דינה המתה, אך כשהוא מסיר את הסדין מתגלה תחתיו יסחוק שחכם גמליאל עושה לו מעין כישוף להוצאת העין הרע, ושידוך שהוא כל כך רוצה.
עוזי חש לחדרה של דינה, ומוצא אותה בריאה, והם מתחבקים ומתנשקים, כאשר למעשה עוזי נפרד מרותי, וחוזר בשנית לדינה שהיא בהריון ממנו.
שחקןתפקיד יוסי בנאי חכם גמליאל אושיק לוי ניסים גמליאל אביבה גר דינה גמליאל דב פרידמן עוזי מירי אלוני רותי יוסי פולק שלום נחום שליט יסחוק שמעון לב-ארי עו"ד יעקובסון תקוה עזיז סמוחה (השכנה של חכם גמליאל)
חכה לי היא תוכנית טלוויזיה בינלאומית, המהווה תוכנית אירוח ובו זמנית, שירות חיפוש אנשים.
התוכנית משודרת בטלוויזיה הרוסית מאז 14 במרץ 1998. בתחילה הוא שודר ברשת RTR ב-1998, אז במשך זמן רב ברשת ORT (מאז 2002, הערוץ הראשון) (בשנים 1999–2017), וכעת הוא משודר בערוץ NTV.
עד 2002, שידור הערוץ הראשון כלל שידורים חוזרים בבוקר בימי חול.
התוכנית מופקת על ידי חברת הטלוויזיה VID Digital.
התוכנית הראשונה מסוג זה שודרה ברדיו מאיאק בשם "למצוא אדם" משנת 1964 עד 1973, המנחה הראשית הייתה אגניה ברטו.
התוכנית נסגרה בשנת 1973 בהוראת יו"ר הוועדה לרדיו וטלוויזיה של ברית המועצות ס.
בתחילת 1998 שודרה התוכנית "מבט", המוקדשת לחיפוש אנשים, מנחי התוכנית היו אלכסנדר ליובימוב וסרגיי בודרוב.
התוכנית סיפקה סיפורים על חיפוש אחר נעדרים.
ב-14 במרץ 1998, בערוץ הטלוויזיה RTR, התקיימה בכורה של תוכנית בשם "אני מחפש אותך".
מחברי הרעיון היו הכתבים אוקסנה נייצ'וק וויקטוריה אל-מואל.
במקור שודרה פעם בחודש בשבתות בשעה 13:00. את השידורים הראשונים ביימה אוקסנה נייצ'וק.
ב-13 ביוני 1998 הצטרף אליה השחקן איגור קוואשה כמנחה.
בסוף שנת 1998 הסתיים חוזה ערוץ ה- RTR עם חברת הטלוויזיה VID.
עד מהרה נחתם חוזה חדש, אולם חברת הטלוויזיה כבר לא הפיקה את התוכנית הזו עבור RTR בשל סכסוך הצדדים על חסויות תוכנית הבוקר "בוקר טוב, רוסיה!
עם זאת, נותרה תוכנית אחת ששודרה ב-26 בספטמבר 1999 ברשת ORT.
התוכנית חודשה ב-12 באוקטובר 1999 בערוץ ORT.
אנדריי רזבאש, מפיק חברת הטלוויזיה VID, הציג את התנאי שלהלן: אנשים ידועים שהתפרסמו בתחום אחר צריכים להנחות את התוכנית.
מסיבה זו, פוטרה נייצ'וק, והיא הוחלפה על ידי השחקנית מריה שוקשינה.
אוקסנה נייצ'וק תבעה שוב ושוב את הנהלת חברת הטלוויזיה VID והצליחה אחרי מאבק משפטי עיקש ב-18 בינואר 2001, לקבל פיצוי בסך 2,084,460 רובל.
ב-9 במאי 2000, כשהחליטה להגיש לבית משפט גבוה יותר, שמה של התוכנית שונה ל"חכה לי".
סרגיי קושנריוב, בהיותו העורך הראשי של "חכה לי" משנת 1999 עד 2014, הקים מערכת חיפוש אנשים ייחודית, שהפכה לבסיס התוכנית.
קושנרייב עצמו הרכיב את נושאי התוכנית עבור אוקראינה, בלארוס, קזחסטן, ארמניה, מולדובה, וגם ענה באופן אישי על כל מכתבי הקהל שהגיעו למערכת התוכנית.
ב-2 במרץ 2001, מנכ"לית חברת הטלוויזיה VID, לריסה סינלשיקובה, הודיעה בריאיון לקומסומולסקאיה פרבדה על התעניינות החברה האמריקאית ABC ברכישת רישיון להפקת תוכנית אמריקאית בשם Wait Me.
לדבריה, "לעיתים קרובות עיתונאים זרים מגיעים לצילומי התוכנית 'חכה לי'." כתב BBC אחד אהב את התוכנית עד כדי כך שהוא עשה סיפור על כך.
פורמט התוכנית זכה להתעניינות ולכן נציגי ABC פנו אל החברה.
כתוצאה מכך, הם החליטו ליצור קשר עם VID.
"<...> אופי העסקה עדיין נמצא בדיון.
ב-ABC מוכנים לדבר על תוכניות להפקה משותפת.
ייתכן אפילו ש-VID תעשה את הגרסה האמריקאית עצמה".
מאז 7 בפברואר 2005 התוכנית שודרה גם באוקראינה.
לדברי במאית התוכנית, סבטלנה בודרובה (אלמנתו של סרגיי בודרוב), בסתיו 2014 לאחר שאלכסנדר ליובימוב השתלט על התוכנית, סרגיי קושנריוב נאלץ לעזוב את הטלוויזיה.
קושנריוב מכר את מניות חברת הטלוויזיה לליובימוב תמורת אלפיים רובל.
בודרובה נזכרת: והם לקחו ממנו הכל.
כמה חודשים לאחר מכן, סריוז'ה לקה בשבץ מוחי ראשון.
מפעל חייו של האיש, משמעות החיים, נלקח.
קושנרוב לא ידע איך לחיות...
כתוצאה מכך, צוות התוכנית הוותיק עזב אותו, כולל במאים, עורכים וכתבים, כמו גם בודרובה עצמה.
זמן מה לאחר עזיבת הצוות הקודם, פורמט התוכנית השתנה מעט.
כעת, במרכז כל תוכנית, הם החלו להציב סיפור אחד או שניים או שלושה סיפורים שסיפרו במהלך התוכנית.
ב-14 בספטמבר 2017 דיווחו מספר כלי תקשורת ברוסיה כי הערוץ הראשון החליט שלא לחדש את החוזה עם חברת הטלוויזיה VID להפקת התוכנית.
הסיבה העיקרית לכך הייתה הסכסוך של הצוות החדש, שגויס לאחר שקושנריוב עזב את התוכנית, עם מנחה התוכנית, אלכסנדר גאליבין, שהודח ללא ידיעת הערוץ.
במקביל המשיכה החברה להפיק תוכניות מיוחדות של התוכנית עבור אוקראינה וקזחסטן (עם העיצוב הישן).
שחרור הגרסה הבלארוסית של התוכנית הושעה תחילה ואז הופסק לחלוטין.
ב-10 באוקטובר 2017 נודע כי התוכנית תשודר בערוץ NTV.
התוכנית הראשונה שודרה ב-27 באוקטובר 2017. פורמט התוכנית החל כעת לכלול הדגמה של חיפוש אחר אנשים שאבדו.
למנחת התוכנית מונתה השחקנית טטיאנה ארנטהולץ.
בשנים הראשונות לקיומה של התוכנית ניתן היה למצוא 15–20 איש בכל חודש ובמשך 10 שנים נמצאו כ -150 אלף איש שהוכרזו כנעדרים.
באוקטובר 2017 מספרם עלה ל-200 אלף איש.
תוכנית הטלוויזיה "חכה לי" הפכה לפרויקט חברתי לחיפוש אחר נעדרים.
יותר מ-500 מתנדבים מרוסיה ומדינות חבר העמים משתפים פעולה עם מערכת התוכנית, שעובדת גם עם מחלקת החקירות הפליליות במשרד הפנים של הפדרציה הרוסית.
עד 2015 פעל רציף של "חכה לי" בתחנת הרכבת קאזאן במוסקבה, שם ניתן היה גם להשאיר בקשה לחיפוש אנשים.
את התוכניות הראשונות של התוכנית הנחתה העיתונאית אוקסנה נייצ'וק.
ב־13 ביוני 1998 הצטרף אליה השחקן המפורסם איגור קוואשה.
החל מה 12 באוקטובר 1999 עבדה איתו השחקנית מריה שוקשינה.
מ-28 במרץ עד 25 באפריל 2000, ושוב בין ה-4 ל-19 במאי 2008, במהלך מחלתו של קוואשה, הוא הוחלף על ידי סרגיי ניקוננקו.
החל מ-25 באפריל 2005 ועד 27 במרץ 2006, במהלך חופשת הלידה של שוקשינה, הונחתה התוכנית על ידי צ'ולפן חמטובה, ומ-22 באוגוסט עד 31 באוקטובר 2005, במקום איגור קוואשה, הנחה אותה השחקן אלכסנדר דומוגרוב.
החל מ-30 בנובמבר 2009 ועד 27 ביוני 2014, יחד עם מריה שוקשינה, למנחה התוכנית מונה מיכאיל יפרמוב.
מיום 26 באפריל 2010 עד 25 במאי 2012, יפרמוב עבד לסירוגין עם איגור קוואשה.
הפרק האחרון בו קוואשה הנחה היה ב-25 במאי 2012, וב-30 באוגוסט באותה השנה הוא נפטר.
ב-7 בספטמבר 2012, ביום התשיעי לאחר מותו של איגור ולדימירוביץ' קוואשה, שודר שידור לזכרו.
מ-12 בספטמבר עד 14 בנובמבר 2014, במקום מיכאיל יפרמוב, יחד עם מריה שוקשינה, הונחתה התוכנית על ידי השחקן יגור ברוייב, ב-21 בנובמבר הוא הוחלף על ידי אלכסנדר גליבין וב-26 בדצמבר 2014 מריה שוקשינה הוחלפה על ידי קסניה אלפרובה.
באוגוסט 2017, אלכסנדר גליבין, ללא אישור מהערוץ הראשון, הושעה מהתוכנית.
מ-27 באוקטובר 2017 ועד 11 באוגוסט 2018, לאחר שינוי רשת השידור, מנחי הגרסה המעודכנת של התוכנית היו השחקנים סרגיי שאקורוב ויוליה וויסוצקאיה, וכן איש ציבור, מייסד חוליית החיפוש וההצלה "Liza Alert" גריגורי סרגייב.
האופן בו שידרו ספג ביקורת רבה מצד מספר צופים שהשוו בין שאקורוב וויסוצקאיה לקוושה ושוקשינה או אלפרובה עם גליבין.
את התוכנית החגיגית ב-9 במאי 2018, יחד עם שאקורוב, הנחתה אנה יאנקינה, מגישת תוכנית החדשות של NTV "סיכום היום".
מאז 14 בספטמבר 2018, התוכנית משודרת בהנחיית השחקנים אלכסנדר לזארב הבן וטטיאנה ארנטהולץ.
במהדורה הראשונה של התוכנית ב-14 במרץ 1998, בכתובות הפתיחה השתמשו במוזיקה של המלחין ולדימיר גולוכוב בליווי מוזיקלי מתוך ספריית המוזיקה האמריקאית.
עם זאת, עם המהדורה הבאה, ב-25 באפריל 1998, הוא הוחלף על ידי שיר מאת אלכסנדרה פחמוטובה "נשמטה הקרקע בלעדיך" מתוך הסרט "שלוש צפצפות בפליושצ'יחה" בביצועה של ילנה דדינסקאיה.
מ-12 באוקטובר 1999 ועד 13 בספטמבר 2004, נעשה שימוש בקטע מהקונצ'רטו לאבוב ותזמורת לה-מינור של אנטוניו ויוואלדי, וכן מ-20 בספטמבר 2004 ואילך.
מאז 2005, VID החל לייצר מהדורות וגרסאות של "חכה לי" עבור מדינות אחרות.
מאז, התוכנית יצאה במתכונת בינלאומית.
בתחילה, בשם "חכה לי" בערוץ אינטר (אוקראינה).
מאז 2009 שודרה התוכנית "חכה לי" ברשת ONT (בלארוס), בה שודרה באופן קבוע משנת 2009 עד 2016, מאוקטובר 2016 ועד יוני 2017, "חכה לי" הופיעה במתכונת של מערכון במסגרת תוכנית הבוקר "הבוקר שלנו".
מאותה שנה שודרה גרסה מקומית של "חכה לי" בערוץ הראשון של אירואסיה (קזחסטן).
משנת 2010 עד 2017 "חכה לי" שודרה בערוץ Prime (מולדובה).
היו ניסיונות הפיק גרסה מקומית של "חכה לי" בהודו בשנים 2006 ו-2011 אך ללא הצלחה.
נערכים שידורים מקבילים באמצעות תקשורת לוויינית עם אזרבייג'ן, אוקראינה, בלארוס, קזחסטן, מולדובה, אסטוניה, לטביה, ליטא, סין, ארצות הברית, ישראל, הודו, הפיליפינים, טורקיה, בריטניה, ארמניה, גרמניה, פולין וארגנטינה.
בערים הגדולות במדינות אלו לעיתים מארגנים אולפנים מיוחדים שאוספים אנשים שרוצים לדבר על אלה שהם מחפשים.
ישנן תוכניות דומות גם במדינות אחרות: "אני מחפש אותך" (אזרבייג'ן), "איפה אתה?" "(קירגיזסטן) ועוד.
נכון לעכשיו, יש רק שתי מדינות על פני כדור הארץ בהן התוכנית "חכה לי" לא עזרה בחיפושים ולא מצאה אנשים נעדרים - אלה אנטיגואה וברבודה וכף ורדה.
בשנת 2008, על בסיס התוכנית, הופקה המיני-סדרה התיעודית "סיפורי חיים מדהימים", ששודרה גם בערוץ הראשון ברוסיה.
באזרבייג'ן שודרה תוכנית דומה שנקראה באותה צורה שבה נקראה במקור "חכה לי" (Səni axtarıram).
בערוץ הטלוויזיה הגרמני Sat.1 בשנים 1992–1998 שודרה התוכנית "Bitte melde dich!", בשנת 2012 שודרה שוב, הפעם בהנחיית יוליה ליאישיק.
פרסים ומועמדויות שנה פרס קטגוריה תוצאה 2018 פרס האקדמיה הרוסית לטלוויזיה תוכנית אירוח יומית
חכלילית עצים (שם מדעי: Phoenicurus phoenicurus) היא מין של ציפור קטנה ממשפחת החטפיתיים.
ותפוצתה משתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה.
פירוש השם המדעי - Phoenicurus - "חכלילית זנב": Phoinix - אדום, ארגמני.
חכלילית עצים היא ציפור קטנה למדיי עד בינונית ודקת גזרה.
במין זה קיימת דו צורתיות זוויגית בולטת: לזכר גרון ופרצוף בגוון שחור (לצעירים עשוי להיות מעורב לבן).
מצחו לבן וזנבו אדום ערמוני.
בהירה יותר, בגוון בז', בחלקים התחתונים, ולעיתים מנומרת קלות בצדי הגוף ובחזה.
גם לנקבה יש נוצות זנב ערמוניות וכן טבעת-עין בהירה.
היא נוהגת להרטיט את זנבה מעלה מטה, בתנועה אופיינית לשאר החכליליות.
תפוצתה של חכלילית העצים נרחבת ביותר ומשתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה.
בישראל מצויה בעיקר בגליל, ברמת הגולן ובירושלים.
קיימים ומוכרים ארבעים וארבעה תת-מינים.
תת-מין אירופי, phoenicurus, דוגר באירופה.
כנפיו שחורות לגמרי ואזור תפוצתו בעת הקינון בכל אירופה.
תת-מין זה חסר את כתם הכנף הבהיר, הבולט בתת-המין השני, ולכן נקרא "שחור כנף".
תת-מין מזרחי, samamisicus, דוגר בדרום- מזרח אירופה, בטורקיה, בקווקז, ומרכז אסיה.
תת-מין זה ניכר בקצוות לבנים לאברות בזכר, ובקצוות חוליים בהירים בנקבה, שיוצרים כתם כנף בהיר ובולט ולכן נקרא "לבן כנף".
אזור תפוצתו משתרע בבלקן ויוון טורקמניטסטן, אוזבקיסטן ואירן, במזרח טורקיה ובמזרח התיכון.
מזון החכלילית מבוסס בעיקר על חרקים כגון: זבובים, פרפרים, חיפושיות, עכבישים וזחלים, ולעיתים גם גרגרים שונים.
היא נוהגת לרוב לעמוד בתוך שיחים, להגיח במהירות אל המזון ואז לשוב למסתורה.
לאחר מכן תרטיט את זנבה.
בישראל נצפות חכליליות עצים רבות נודדות בסתיו ובאביב.
החל מתחילת אוגוסט ועד אמצע ספטמבר נודד חולף תת-המין "לבן הכנף".
החל מאמצע ספטמבר ועד נובמבר נודד תת-המין השכיח phoenicurus שדוגר באירופה.
באביב נודד ראשון תת-המין "לבן הכנף".
בנדידת האביב מקדימים הזכרים את הנקבות במספר ימים.
בתי הגידול מגוונים וכוללים יער פתוח וחורשים, שולי יערות בהם הצמחייה פתוחה למחצה, מטעים, פארקים וגינות נוי וכן לאורך נחלים ותעלות.
הקינון באירופה, מסוף אפריל עד אמצע יולי, בצפון פינלנד מסוף מאי עד סוף יוני ובמרוקו בין מאי ליולי.
הקן בנוי בצורת סלסילה מעשבים, שורשים ואזוב ומרופד בשיער ונוצות.
היא מקננת בחורים בעצים או בקירות, בגובה של 1- 6 מטרים.
בכל הטלה 5- 7 ביצים בצבע כחול בהיר עד כחול ירקרק.
הדגירה נמשכת 12- 14 ימים.
חלק מהקינים מאוימים על ידי קוקיה אירופית.
חכירה תפעולית היא חכירה של נכס (חוזה השכרה).
בהנהלת חשבונות יירשמו תשלומי החכירה כהוצאות שכירות.
הנכס (והפחת בגינו) יהיה רשום בספרי המחכיר בלבד.
בחכירה זו הנכס נשאר בידי המחכיר.
חכירה זו שונה מחכירה מימונית בו המחכיר בעצם מממן את קניית הנכס בתשלומים.
מבחינת דיני הקניין המחכיר הוא בדרך כלל הבעלים החוקי של הנכס לאורך תקופת החכירה ולאחר סיומה.
בעגה היום-יומית יש המכנים חכירה תפעולית כ"שכירות" אף על פי שמבחינה חשבונאית הדבר איננו מדויק.
על פי התקינה החשבונאית הבינלאומית, חכירה תפעולית מוגדרת כחכירה שבה מרב הסיכונים וההטבות הכלכליות נמצאות אצל המחכיר, כלומר משכיר הנכס.
ההגדרה של חכירה תפעולית היא הגדרה שיורית כלומר יש לשלול שמדובר בחכירה מימונית ומכאן להסיק שמדובר בהכרח בחכירה תפעולית.
ההבחנה בין חכירה מימונית לחכירה תפעולית בפרקטיקה נעשית על בסיס קריטריונים שונים, ביניהם:
אם הבעלות על הנכס עוברת לחוכר בסוף תקופת החכירה סביר כי מדובר בחכירה מימונית או לחלופין אם לחוכר יש אופציה מוזלת לקנות את הנכס בסוף תקופת החכירה.
לחלופין, אם לחוכר אין אפשרות קניה של הנכס בתום התקופה הדבר מרמז שמרב הסיכונים וההטבות הכלכליות נותרו אצל המחכיר ולכן מדובר בחכירה תפעולית.
אם תקופת החכירה מהווה 75% או יותר מאורך החיים הכלכלים של הנכס סביר להניח שמדובר בחכירה מימונית שכן החוכר יהנה ממרב ההטבות הכלכליות בגין הנכס לאור כך שהנכס ימצא ברשותו לזמן ממושך.
אם תקופת החכירה היא פחות מ-75% מאורך החיים הכלכלים של הנכס מדובר לרב בחכירה תפעולית.
אם דמי החכירה המינמליים, כלומר התשלום המינימלי שהחוכר התחייב לשלם כאשר הוא מהוון לערך נוכחי, מהווים 90% או יותר מהשווי של הנכס מדובר לרב בחכירה מימונית שכן מבחינה כלכלית הדבר שקול לרכישת הנכס.
לחלופין, ככל שדמי החכירה המינמלים מהווים שיעור נמוך יותר מהשווי של הנכס כך הדבר מרמז שמדובר בחכירה תפעולית.
הטיפול החשבונאי בחכירה תפעולית בישראל
בעבר, תקן חשבונאות בינלאומי 17 (IAS 17) הסדיר את הטיפול בחכירות אך ב-2019 נכנס לתוקף IFRS 16 אשר החליף אותו.
השפעת החכירה התפעולית על ספרי החוכר
בהתאם לתקן החדש, החכירות התפעוליות מצד החוכר יירשמו במאזן כנכס שמייצג בעצם את זכות השימוש כנגד התחייבות פיננסית.
הרישום מתבצע על בסיס הערך הנוכחי של תשלומי החכירה החוזיים, כולל אופציות הארכה שמימושן צפוי.
אף על פי שאינו הבעלים החוקי של הנכס, במהלך תקופת החכירה החוכר שולט במרבית ההטבות הכלכליות ונושא במרבית הסיכונים הנובעים מהבעלות בנכס ולכן עליו לבצע רישום פחת של אותו הנכס בספרים.
כלומר זכות השימוש בעצם תטופל כנכס בספרי החוכר שיופחת לדו"ח רווח והפסד על פני תקופה החכירה (החוכר מכיר בהוצאות פחת).
מנגד החוכר מכיר גם בהוצאות ריבית בגין ההתחייבות הפיננסית במקביל לפירעון חלקי של הקרן.
הוצאות אלו משקפות את המרכיב המימוני שגלום בחכירה התפעולית.
כלומר, החוכר מכיר בדוח רווח והפסד בעלויות המימון של החכירה בשיטת הריבית האפקטיבית.
השפעת החכירה התפעולית על ספרי המחכיר
התקן החדש (IFRS 16) לא שינה את המודל החשבונאי הקיים מבחינת המחכיר, במקרה של חכירה תפעולית החוכר לא יגרע את הנכס החכור מהמאזן.
כלומר, הנכס הפיזי ממשיך להיות רשום במלואו במאזן המחכיר והנכס ממשיך להיות מופחת לדוח רווח והפסד.
השפעת כניסת IFRS 16 לתוקף
עד שנכנס התקן החדש לתוקף חלק משמעותי מהמינוף של חברות לא קיבל ביטוי במאזן שלהן.