tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מחקריו מתרכזים בלאומיות המודרנית, תולדות הציונות, המאבק להקמת מדינת ישראל, דרכי הצמיחה למנהיגות ועיצוב הזיכרון.
ספרו "עיצוב הישראליות" מתמקד בהבניית הזיכרון הישראלי.
"כשז'בוטינסקי וטרוצקי נפגשו", ספרו מ-2012, הוא שילוב של מחקר היסטורי ודמיון ספרותי.
האוטוביוגרפיה "היינו התקומה", שהופיעה ב-2015, חותרת להבנת בני דורו.
זאב צחור נפטר ב-23 בינואר 2017 ונטמן בבית הקברות בקיבוץ רמת הכובש.
1983 – פרס יצחק שדה לספרות צבאית
1998 – פרס יצחק בן-צבי לחקר ארץ ישראל
2001 – פרס רוטרי לתרומה להשכלה הגבוהה בישראל
2008 – פרס בובליק, האוניברסיטה העברית
הוועד המנהל של המכון הישראלי לדמוקרטיה
הוועד המנהל של מרכז זלמן שזר
הוועד המנהל של יד טבנקין, הוועד המנהל של עמותת ידיד
הוועד המנהל של סינמטק שדרות
המועצה המדעית של יד יצחק בן-צבי
המועצה להנצחת זכרם ופועלם של הנשיאים וראשי הממשלה
המועצה המייעצת שליד מבקר המדינה
ועדת המערכת של מכון בן-גוריון
בדרך להנהגת היישוב: ההסתדרות בראשיתה.
ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ב 1981.
אניות או מדינה: קורות אניות המעפילים "פאן יורק" ו"פאן קרשנט"/ זאב (וניה) הדרי וזאב צחור.
תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד בשתוף אוניברסיטת בן-גוריון, 1982.
תל אביב: הקיבוץ המאוחד, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1987.
החזון והחשבון: בן-גוריון בין אידאולוגיה לפוליטיקה.
תל אביב: משכל - ספרית פועלים, 1994.
חזן - תנועת חיים: השומר הצעיר, הקיבוץ הארצי, מפ"ם.
ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ז 1997.
יקיצה: חלום המדינה ומה שיצא.
כשז'בוטינסקי וטרוצקי נפגשו, ידיעות ספרים, 2012. (רומן)
היינו התקומה, הקיבוץ המאוחד, 2015.
באר-שבע: אוניברסיטת בן-גוריון, תשמ"ג 1982.
מנהיג והנהגה: קובץ מאמרים/ עורכים: עירד מלכין, זאב צחור.
ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל; החברה ההיסטורית הישראלית, תשנ"ב 1992.
עורכים: ישראל ברטל, זאב צחור, יהושע קניאל.
ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח 1997.
השכלה גבוהה במחשבה שנייה - המכללות/ אלעזר כוכבא, זאב צחור, נאוה בן צבי.
חיפה: הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, 2002.
זאב פלק (11 במאי 1923 – 19 בספטמבר 1998, ה' באייר ה'תרפ"ג – כ"ח באלול ה'תשנ"ח) היה פרופסור בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, מחבר תורני והוגה דעות.
פלק נולד בברסלאו להורים גרמנים יהודיים דתיים ונקרא בשם וילהלם זאב פלק.
הוא עלה לפלשתינה-ארץ ישראל בשנת תרצ"ט (1939) בגיל 16 בלבד.
החל את חוק לימודיו בבית הספר המנדטורי למשפטים בתש"ה וגמרם בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית.
הוסמך לעורך דין בתשי"א ובאותה שנה קיבל תואר שני.
בשנת תשי"ב קיבל תואר שני נוסף בתלמוד, יחסים בינלאומיים, והיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית.
קיבל דוקטורט בפילוסופיה בשנת תשי"ט.
נושא הדיסרטציה היה: "תקונים בדיני המשפחה ביהדות אשכנז וצרפת".
פלק שימש מרצה בכיר למשפט עברי באוניברסיטת תל אביב בשנים תשכ"ד עד תשכ"ט.
וכיהן כפרופסור חבר בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית משנת תש"ל.
כיהן כרקטור וכמרצה במכון שכטר למדעי היהדות.
בשנים תשכ"ז-תשל"ז היה מייסדו ועורכו של השנתון "דיני ישראל" בהוצאת הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
הוא שימש כעורכו של כתב העת "שיח מישרים" בשנים תשמ"ו-תשנ"א.
הוא חיבר פסוקי תפילה ושירה דתית.
עיריית ירושלים קראה על שמו רחוב בשכונת חומת שמואל.
בנו הוא חיים פלק, פעיל חברתי, ממקימי עמותת ישפה, איש הציונות הדתית וסמנכ"ל תפעולי של האנציקלופדיה התלמודית.
בראשית דרכו נסב מחקרו של זאב פלק על ההיסטוריה של המשפט העברי.
מאוחר יותר פנה לחקור את הפילוסופיה של ההלכה.
הוא ניסה למצוא משמעויות חדשות על מנת שפסקי ההלכה יעניקו פתרונות לבעיות מודרניות.
היה היועץ המשפטי של משרד הסעד בשנים תשט"ו-תש"ך והיועץ המשפטי של משרד הפנים בשנים תש"ך-תשכ"ה.
פלק הקים את האגודה הבינלאומית לדיני משפחה והיה היושב ראש שלה.
הוא אף כיהן כיושב ראש האגודה הישראלית להבנה בין-דתית ובשנת תשנ"ו הוענק לו התואר "יקיר ירושלים".
בשנת תשכ"ו היה פלק בין המקימים של "התנועה ליהדות של תורה", בראשה עמד אפרים אלימלך אורבך.
פלק ניסה למצוא פתרונות מעשיים לבעיית העגונות והיה פעיל ביחד עם פרופ' אליס שלוי, מייסדת שדולת הנשים, להחלת הצעותיו.
ספר זיכרון לפרופסור זאב פלק ז"ל: מאמרים במדעי היהדות ובשאלות השעה/ עורכים: רבקה הורביץ, משה דוד הר, יוחנן דוד סילמן, מיכאל קורינאלדי.
הוצאת מישרים, מכון שכטר למדעי היהדות, ה'תשס"ה.
הקנין הרוחני בדיני ישראל: מקורות ובירורים על זכויות המחברים והממציאים, ירושלים: הוצאה עצמית, תש"ו.
היחסים הבינלאומיים במזרח הקדמון, ירושלים: הוצאה עצמית, תש"י.
נשואין וגרושין: תקונים בדיני המשפחה ביהדות אשכנז וצרפת (פרסומי הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, 9), ירושלים: תשכ"ב.
נוסח אנגלי מורחב של הספר
למאיר העין: תפלות והגיונות, ירושלים: הוצאה עצמית, תשכ"ו.
אמרי שירה, ירושלים: הוצאה עצמית, תשכ"ו.
הלכה ומעשה במדינת ישראל, ירושלים: ספרי ואהרמן, תשכ"ז.
ירושלים לדור ודור: שירים, ירושלים: הוצאה עצמית, תשכ"ח.
מבוא לדיני ישראל בימי הבית השני, (א), תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשכ"ט.
(ב) תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשל"א, מהדורה נוספת: ירושלים: מישרים, תשמ"ג
ימלל גבורות, ירושלים: הוצאה עצמית, תשל"א.
תביעת גרושין מצד האשה בדיני ישראל (בשיתוף עם דן שניט), ירושלים, המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשל"ג.
דיני ירושה, ירושלים: אקדמון, תשל"ה.
ערכי משפט ויהדות: לקראת פילוסופיה של ההלכה, ירושלים: מישרים, תש"ם.
יהדות ודמוקרטיה, ירושלים: יד אדם וגדעון ויילר, תשמ"ב.
דיני נישואין (בעזרת דב פרימר), ירושלים: מישרים, תשמ"ג.
דת הנצח וצרכי השעה: על הדינמיות של ההלכה במחשבת ישראל והשוואת ההלכה, המשפט הקאנוני והדיין המוסלמי ביחסם לשינויים, ירושלים: מישרים, תשמ"ו.
סדור קטן, ירושלים: מישרים, תשנ"ג.
דברי תורה עד תומם, ירושלים: מישרים והחברה לחקר המקרא בישראל, תשנ"ח.
תורה והגות: לקראת פילוסופיה של התורה, ירושלים: מכון שכטר ללימודי היהדות, תשס"א.
דיני ישראל: שנתון למשפט עברי ולדיני משפחה בישראל, א-יט, תש"ל-תשנ"ח.
שיח מישרים: כתב עת על חיי שעה וחיי עולם לישראל, א-כה, תשמ"ו-תשנ"ה.
זאב צור (שטיין; 11 בספטמבר 1911 – 28 בספטמבר 1994) היה פעיל הקיבוץ המאוחד, חבר הכנסת, סגן שר החקלאות וחוקר התנועה הקיבוצית.
צור נולד ב-11 בספטמבר 1911 בקרינקי שבפולין בשם זאב שטיין.
בוגר הגימנסיה העברית בגרודנה והטכניקום בווילנה.
בפולין היה חבר בתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "דרור", מטעמה היה חבר במועצת "החלוץ הצעיר" ונמנה עם מייסדי קיבוץ ההכשרה על שמו של דב בר בורוכוב בקיילצה.
בשנת 1931 עלה לארץ ישראל והתיישב בקבוצת "השדה" במושבה ראשון לציון.
בשנת 1937 היה ממייסדי שדה נחום שם קבע את ביתו ושם גם נקבר יחד עם אשתו.
פעילותו הציבורית החלה כחבר מועצת הפועלים בראשון לציון, בשנים 1933–1934. משנת 1944 היה חבר המרכז החקלאי, ובאותה שנה נמנה בין חברי סיעה ב' במפא"י והיה ממייסדיה של אחדות העבודה - פועלי ציון.
בתקופת מלחמת העצמאות שימש חבר בוועדת הנגב.
צור כיהן כחבר הכנסת מטעם אחדות העבודה בכנסת השלישית ומטעם המערך בכנסת השישית.
בכהונתו הראשונה מונה לסגן שר החקלאות קדיש לוז והיה חבר ועדת הכספים.
בכנסת השישית היה חבר ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון.
בפעילותו המפלגתית היה בשנים 1961–1969 מזכירה המדיני של אחדות העבודה.
כמו כן היה חבר מערכת העיתון "למרחב" (1962–1966) ומשנת 1974 חבר הנהלת יד טבנקין.
כמו כן ניהל את ארכיון יד טבנקין ואת המרכז לחקר כוח המגן (מייסודו של ישראל גלילי).
זאב צור נפטר ב-28 בספטמבר 1994, בגיל 83. היה נשוי ללאה ואב לשתיים.
מהשדה בראשון לציון לשדה נחום בעמק בית שאן: לתולדות התיישבות השדה, שדה נחום: [חמו"ל], תשל"ז.
(עם שנת הארבעים לעלייה על הקרקע)
הקיבוץ המאוחד ביישובה של הארץ, 4 כרכים, אפעל; תל אביב: מכון טבנקין לחקר ולימוד הקיבוץ: הקיבוץ המאוחד, תשל"ט–תשמ"ז.
לתולדות התישבות שדה נחום: שנים ראשונות פרשת הקרקע והמים, שדה נחום: הקיבוץ המאוחד, תשל"ט 1979.
ההתישבות וגבולות המדינה; הביא לבית-הדפוס: עמנואל ביחובסקי, מרחביה: מכון טבנקין לחקר ולימוד הקיבוץ, תש"ם 1980.
מפולמוס החלוקה עד תכנית אלון: הקיבוץ המאוחד בשאלת שלמות הארץ, אפעל: יד טבנקין ('מחברות מחקר', ז), 1982.
בין שֻתפות לאופוזיציה: שאלת שיתופה של מפ"ם בממשלה 1949–1954, אפעל: יד טבנקין ('מחברות מחקר', ח), 1983.
זאב ולדימיר צלטנר (19 בינואר 1909 – 17 במרץ 1977) היה פרופסור למשפטים ונשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
חתן פרס ישראל למדעי המשפט לשנת תשל"א (1971).
צלטנר נולד בקייב והתחנך באוניברסיטאות ברלין, לייפציג, היידלברג ופריז.
בשנת 1936 עלה לארץ ישראל ובשנים 1941–1949 עסק באופן פרטי בעריכת דין.
בשנת 1949 מונה צלטנר לשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב.
בשנת 1952 כיהן כשופט במינוי זמני בבית המשפט העליון ובשנת 1953 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי.
צלטנר כיהן כשופט במשפטם של עמוס קינן ושאלתיאל בן יאיר שהועמדו לדין באשמת זריקת פצצה על ביתו של השר דוד צבי פנקס
והוא זיכה את הנאשמים מכל אשמה.
בערעור לבית המשפט העליון הנאשמים זוכו מחמת הספק, אך בית המשפט העליון ביקר את פסק דינו של צלטנר ואת העובדה שהעדיף את גרסת הנאשמים על פני גרסת השוטרים.
צלטנר גם היה אחד משלושת השופטים שדנו בתביעת הדיבה של עמוס בן-גוריון נגד שורת המתנדבים.
בשנת 1969 פסק צלטנר שעל מדינת ישראל לשלם לאלכסנדר זרחין תמלוגים על כל מתקני ההתפלה שהוקמו בישראל, ללא קשר לשיטה בה פעלו, בהתאם לנוסח החוזה שהיה לו עם מדינת ישראל.
אולם בערעור בבית המשפט העליון נקבע שיש לפרש את החוזה בהתאם לשרשרת ההסכמים בין מדינת ישראל וזרחין, מהם ברור כי הכוונה הייתה רק למתקנים על פי שיטת ההקפאה.
במקביל פעל צלטנר באקדמיה, כשהוא נמנה בין מייסדי הפקולטה למשפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה ולאחר מכן בייסוד הפקולטה במסגרת אוניברסיטת תל אביב.
במשך חמש שנים הוא שימש דיקן הפקולטה למדעי החברה ובשנים 1959–1961 שימש עוזר לדיקן הפקולטה למשפטים של שלוחת האוניברסיטה העברית בתל אביב.
צלטנר קודם לדרג פרופסור חבר באוניברסיטה העברית בשנת 1964 ולדרגת פרופסור מן המניין מטעם אוניברסיטת תל אביב בשנת 1971. במקביל, הוא החליף את פלטיאל דייקן ושימש שש שנים עורך כתב העת המשפטי הפרקליט, וכן עורך ראשי של כתב העת עיוני משפט.
פרסומיו הרבים כללו את הספר המקיף הראשון בישראל בנושא דיני חוזים.
לאורך השנים עמד צלטנר בראש ועדות ציבוריות שונות, בהן הוועדה לתיקון חוק החברות (1965), הוועדה לבחינת רפורמה בחינוך העל-יסודי, ומשנת 1960 כיהן כיו"ר המועצה להגבלים עסקיים.
בשנת 1957 עמד בראש ועדה לבדיקת החינוך התיכוני בישראל.
במאי 1968 ייצג את ישראל בוועידת האו"ם לזכויות אדם בטהראן.
בשנת 1971 הוענק לצלטנר פרס ישראל למשפטים.
בשנים 1971–1972 הוא כיהן בתפקיד נגיד "רוטרי" בישראל, על שמו מוענק מטעם הארגון, ביחד עם הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב פרס צלטנר לחוקרים בתחום המשפט.
בעיות בתורת הרשלנות בחוק הנזיקים, הפרקליט ח 221 (תשי"ב)
תורת החיובים מאין ולאן: ממעמד לחוזה ומחוזה שוב למעמד, הפרקליט י 30 (תשי"ד)
נאמנות פרטית בישראל, הפרקליט טו 214 (תשי"ט)
המצאות במשפט, הפרקליט יט 122 (תשכ"ג)
יעילות בבתי המשפט, הפרקליט כג 189 (תשכ"ז)
שימוש לרעה בזכות, משפטים ב-465 (תש"ל)
הרהורים על הצעת חוק החוזים (חלק כללי), עיוני משפט ג 121 (תשל"ג)
דיני החוזים בישראל בהתפתחותם במשך חצי יובל מאז קום המדינה, הפרקליט כט 56 (תשל"ד)
הרהורים על דיני מעין חוזים, משפטים ז 149 (תשל"ו)
זאב פול הרטל (Paul Hartal; נולד ב-1936) הוא צייר, משורר ופילוסוף, מייסד זרם "ליריקה קונספטואלית" באומנות.
הרטל נולד בסגד, הונגריה, ניצול שואה, עלה לישראל בשנת 1957, סיים את הלימודים באוניברסיטה העברית בירושלים, השתתף במלחמת ששת הימים ועבר לקנדה בשנת 1973. בשנת 1986 הרטל השלים תואר Ph.D במסלול הוראה ואומנות באוניברסיטה בסן פרנסיסקו.
ספריו בעברית כוללים את "רמת הגולן" (1967), ו"תולדות האדריכלות" (1972).
להרטל למעלה מעשרים פרסומים באנגלית.
נכון ל-2015 הרטל עובד על ספר שירי שואה (מספר שירים פורסמו באינטרנט), המבוסס על זכרונותיו וכן על מסמכים היסטוריים.
הרטל עוסק בחיבור האמנות עם המדע וניתוח ההפריה ההדדית ביניהם.
Conceptualism שמפרטת את הגישה שלו לאמנות.
תיאורית ה"ליריקל קונספטואליזם" שלו תרמה להבנת ההיסטוריה של הרעיונות.
היא מתמקדת ביסודות האוניברסליים של היצירתיות האנושית ומזהה את התפקיד המרכזי של האמנות ככלי חשוב בכל תחומי החיים.
זאב רַב-נוֹף (רובינוב) (11 בפברואר 1926 – 26 במרץ 1979) היה מבקר קולנוע ומוזיקה ובמאי ישראלי.
רב-נוף נולד ב-1926 בעיר ביאליסטוק שבפולין, בן לאסתר לבית רָקוֹבסקי ויעקב רוּבִּינוֹב (רוּבִּינוֹף; לימים עִבְרת את שם משפחתו ל"רב-נוף").
מצד אמו היה נצר למשפחת רבנים וסופרים ענפה (אמו הייתה נינתו של הרב עזריאל אריה לייב רקובסקי אב"ד פלוצק, נכדתו של הסופר והמתרגם העברי אברהם אבא רקובסקי, אחייניתה של המחנכת העברייה ופעילת הציבור הוורשאית פועה רקובסקי ואחותו של מבקר הספרות והמתרגם הפולני מארק רקובסקי).
רב-נוף למד בגימנסיה העברית "תרבות" בעירו.
במלחמת העולם השנייה, שפרצה כשהיה נער, נדד לברית המועצות.
לאחר המלחמה שב לפולין, והשלים לימודי קולנוע בבית הספר לקולנוע בלודז'.
בארץ יזם את הקמת יחידת ההסרטה של הגדנ"ע, ופיקד עליה בשנים 1951–1953. סרטו מתקופה זו, "סעדיה שורשים במולדת", זכה ב-2011 להתייחסות מחודשת.
שמו המעוברת, "רב-נוף", ניתן לו הן בשל הדמיון הפונטי לשמו המקורי והן בשל גובהו הרב.
משנת 1954 ועד מותו ב-1979 שימש כמבקר הקולנוע וכתב לענייני מוזיקה ואמנות של העיתון "דבר", שהיה בתקופה זו בין העיתונים הנפוצים ורבי ההשפעה במדינה.
ביים מספר סרטים קצרים, הפיק וביים יותר מ-40 סרטים תיעודיים, ושימש כשופט בכמה פסטיבלים בינלאומיים.
שנים רבות היה הנציג הישראלי בהתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI).
אחדים מחשובי הבמאים בעולם היו ידידיו האישיים.
רב-נוף כיהן כיו"ר תא מבקרי הקולנוע באגודת העיתונאים, והיה מפעילי אגודת 'קולנוע לנוער' מאז היווסדה.
לאחר מותו התפרסם מבחר מהביקורות שפרסם, בספר "מסך גדול" בעריכת אורי קליין (עם אחרית-דבר, ביוגרפית מאת הסופר אריה קרישק, ידידו של רב נוף).
זאב רב-נוף היה נשוי שלוש פעמים.
לאחר גירושיו נישא לשחקנית רות גבריאלית ("הפוגה"), שממנה יש לו בת אחת, ורדה הכט (נולדה ב-1959).
בתחילת שנות ה-60 נישא בשלישית לרחל לבית תנוּרי, גרושתו של הצלם והארכאולוג בנו רותנברג.
רב-נוף נפטר ב-1979 בביתו מהתקף לב, בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו רחל.
מסך גדול: יוצרים גדולים וסרטיהם; עריכה: אורי קליין, ירושלים: כתר, 1982.
נולד בברלין בירת גרמניה בשם וולפגנג פרידלנדר.
אביו, ד"ר משה פרידלנדר, היה דוקטור לפילוסופיה שחקר שפות שמיות ונהרג כחייל בצבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה.
אחיו היו רות, חנה, מיכאל ורודולף.
בילדותו היה חבר בתנועות הנוער של בר-כוכבא ובבלאו וייס.
למד פסנתר, תאוריה וניצוח באקדמיה למוסיקה בברלין.
לאחר סיום לימודיו באקדמיה ב-1931 נסע לרומא, שם השתלם בניצוח אצל ברנרדינו מולינרי.
כמנצח צעיר עבד בתיאטרון העירוני של המבורג ואף ניצח בברלין ובוורשה.
במרץ 1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, פוטר מעבודתו.
כחודש לאחר מכן עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.
מיד עם הגיעו לארץ חבר למוזיקאים נוספים, וב-16 במאי 1933 ארגן קונצרט סימפוני ראשון בניצוחו.
פריאל היה ממיסדי "החברה הפילהרמונית הארצישראלית", שהוקמה באוקטובר 1933 ובראשה עמד מאיר דיזנגוף.
החברה קיימה את הקונצרט הראשון שלה בניצוחו של פריאל ב-30 בדצמבר 1933.
בינואר 1934 ניצח על סדרת הקונצרטים של החברה הפילהרמונית בהשתתפות הכנר ברוניסלב הוברמן.
סדרה מוצלחת זו הייתה אחד הגורמים ששכנעו את הוברמן להתערב בפיתוח המוזיקה בישראל ודחפו אותו להקים את התזמורת הארץ-ישראלית (לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית).
בשנים 1937–1958 שימש כמנצח אורח בתזמורת הארץ-ישראלית (לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית).
ניצח באופרה העממית הארצישראלית ובאופרה הישראלית.
ב-1934 נשא את הדסה שרמן, מחלוצות החינוך המוזיקלי בישראל ולימים יושבת-ראש התאחדות הבוגרים והחניכים של הגימנסיה העברית "הרצליה".
נפטר בתל אביב ביוני 1991. נקבר בבית העלמין ירקון.
זאב פרל כיהן כראש עיריית צפת בין השנים 1983–1993.
פרל הוא דור תשיעי בעיר צפת.
משפחתו הגיעה לעיר בסוף המאה ה-18, במסגרת עליית תלמידי הבעל שם טוב.
אבי-סבו, יואל ברשד, הקים בראשית המאה ה-20 את ביתו מחוץ לרובע היהודי העתיק, היהודי הראשון שעשה זאת.
בית זה הוסב לאחר מכן לסניף בנק אנגלו-פלשתינה, וברבות הימים הוסב שוב לבית אירוח בשם "חצר צפתית", שמנוהל כיום על ידי זאב פרל ומשפחתו.
סבו של פרל, זאב מתתיהו פרל, עסק ברכישת בתים בצפת לפני הקמת מדינת ישראל.
אביו של פרל, שמואל פרל, היה מפקד האצ"ל בצפת.
בנו הוא הזמר איתי פרל.
לפרל תואר שני בלימודי ארץ-ישראל מאוניברסיטת בר-אילן.
הוא שירת בצה"ל כקצין שריון, ונפצע במלחמת יום כיפור כשפלוגת הטנקים עליה פיקד נתקלה במארב מצרי..
הוא נפצע קשה ונהג הטנק בני אברמוביץ' הציל אותו.
לאחר מכן עבד במגזר הממשלתי 10 שנים במגוון תפקידים, עד שעבר לזירה הפוליטית הצפתית.
כיום הוא מורה דרך בעלים של חברת "זאב פרל- סיורי איכות בגליל" וכן היסטוריון וחוקר העיר.
זאב קליין (נולד ב-27 ביוני 1949) הוא עיתונאי, תחקירן ועורך ישראלי.
למד בתיכון "גאולה" בתל אביב ואחר כך בתיכון מקיף יהוד.
בוגר הסיטי קולג' של ניו יורק.
בעל תואר שני מאוניברסיטת TUFTS בבוסטון.
קליין התגייס לצה"ל ב-1967 ושירת בחטיבה 7. במהלך שירותו, לחם במלחמת ההתשה בקרבות ברמת הגולן ובתעלת סואץ.
במילואים לחם במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה.
משנת 1979 היה תחקירן ראשי בכתיבת אנציקלופדיית "צה"ל בחילו".
במסגרת זאת, היה שותף בכתיבת הכרכים "סיירות ומיעוטים", "חיל החימוש וחיל התחזוקה" וכן לכתיבת ערכים בסדרה.
שימש עוזר מחקר של העיתונאים זאב שיף ב"הארץ", יעקב ארז ב"מעריב" ואילן כפיר ב"מעריב".
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 החל לכתוב בשבעון הכלכלי "כספים" ובהמשך משנת 1990 החל לכתוב ביומון הכלכלי "גלובס".
במקביל בשנות ה-80 של המאה ה-20 שימש כתב, בין השאר, בעיתונים "על המשמר" ו"דבר".
בשנת 1988 כתב וערך את הספר "המלחמה בטרור".
החל משנת 2008, משמש קליין ככתב לנושאים כלכליים של העיתון "ישראל היום".
לתקופה מסוימת גם שימש גם ככתב בכנסת עבור העיתון.
זאב פרידמן (10 ביוני 1944 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מרים משקולות ישראלי שנרצח בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
פרידמן נולד בעיר פרוקופייבסק שבמחוז קמרובו בברית המועצות (בסיביר), ועלה לישראל עם הוריו ב-1960. מגיל צעיר עסק בספורט, בתחילה בהתעמלות מכשירים, ואחר כך בהרמת משקולות.
במקביל, למד חינוך גופני במכון וינגייט ושימש כמורה לחינוך גופני בבתי ספר בקריית ביאליק ובכרמיאל, ובבית הספר "ביאליק" בעכו.
פרידמן התאמן בקבוצת הפועל קריית חיים בהדרכתו של טוביה סוקולסקי והיה אלוף ישראל במשך שבע שנים ברציפות במשקל תרנגול (עד 56 ק"ג).
ב-1969, סיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בוורשה, וב-1971 זכה במדליית ארד באליפות אסיה שנערכה בפיליפינים.
באולימפיאדת מינכן (1972) דורג פרידמן במקום ה-12. ב-5 בספטמבר 1972 פרצו מחבלים פלסטינים מארגון ספטמבר השחור לבניין המשלחת הישראלית בכפר האולימפי, רצחו את מאמן ההיאבקות משה ויינברג, ולקחו עשרה מחברי המשלחת, בהם פרידמן, כבני ערובה.
פרידמן נרצח, עם יתר בני הערובה, במהלך ניסיון חילוץ כושל של המשטרה הגרמנית.
הובא לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.
בשנת 1967 זכה פרידמן בתואר ספורטאי השנה בהרמת משקולות.
זאב פקטור (5 באפריל 1926 - 17 בינואר 2015) היה מנהל ישראלי שכיהן כמנהל "ויטה" וממייסדי מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל והקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל.
זאב פקטור נולד ב-5 באפריל 1926 בלודז' שבפולין.
הוא התחנך בבית ספר עברי על שם יצחק קצנלסון, שבו הילדים חונכו חינוך ציוני מובהק.
בהיותו בן 13 פרצה מלחמת העולם השנייה.
שבוע לאחר פרוץ המלחמה הגיע הצבא הגרמני ללודז', חלק מבני משפחתו נשלחו לחלמנו ונרצחו שם.
אביו מת בגטו וזאב הפך ל"אב המשפחה", והיה צריך לדאוג לאמו ולאחותו הקטנה.
בגטו לודז' פגש את אסתר, רעייתו לעתיד.
בשנת 1944 חיסלו הגרמנים את הגטו.
כל מי שנותר הועלה לרכבת והובל לאושוויץ.
הוא הגיע לשערי אושוויץ עם אימו רחל ואחותו הקטנה בת ה-9, חיה-הלושה.
אחותו פרצה בבכי מר והוא ניסה לנחם אותה באמרו "אל תבכי ילדה, הכל יהיה בסדר".
מאז לא ראה את אמו ואחותו לעולם, פחות משעה לאחר הגעת הטרנספורט נשלחה כל משפחתו לתאי הגזים.
במחנה אושוויץ טיפל זאב פקטור בסוסים של הגרמנים.
כל יום עבד מ-4 בבוקר עד 10 בלילה, עבודה מפרכת בתנאים קשים שרק מעטים שרדו בה.
בינואר 1945 הוצאו כל האסירים לצעדת מוות אל מחנה הריכוז בוכנוואלד.
מבין כ-5,000 אנשים שיצאו לצעדה, שרדו עד בוכנוואלד רק כ-500. באפריל 1945 שוחרר המחנה על ידי האמריקאים.
עם סיום המלחמה שהה פקטור תקופה בהחלמה בשווייץ, השלים לימודים תיכוניים והתחיל ללמוד ארכיטקטורה.
הוא הפסיק את לימודיו על מנת להיות פעיל בארגון ההגנה ופעל במשימות חילוץ והעפלה עד לעלייתו לארץ ישראל בשנת 1947. התחתן בארץ ויחד עם אשתו אסתר הקים משפחה.
בשנותיו הראשונות בישראל עבד בסוכנות היהודית בקליטת עליה, אך החליט לעבור לתחום התעשייה, שכן הבין כריאליסט מובהק שעתידה של מדינת ישראל תלוי בפיתוח תעשייה איכותית וביצוא.
בשנת 1953 התחיל לעבוד במפעל ויטה והתקדם עד להיותו מנהל החברה.
ביתו רחל מרום, עוסקת בנושא חינוך והנצחת השואה מ 1999 במוזיאונים ומוסדות החינוך של בית לוחמי הגטאות ובית טרזין.
במקביל לעבודתו התנדב משך שנים ארוכות במשמר האזרחי בבת ים, שם התגורר.
במקביל התמיד בפעילות למען ניצולי שואה והיה בין המייסדים של מרכז הארגונים לניצולי השואה ושל הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל.
עם פרישתו מויטה החלו להגיע אליו פניות של ניצולי שואה (שכונו על ידו "אחים" ו"אחיות") אשר נקלעו למשברים בריאותיים, סיעודיים, רפואיים, משפטיים, משפחתיים, חברתיים.
התחוור לו כי מה שהודחק משך כל השנים פיזית ונפשית עולה וצף ביתר שאת בעת עם ההזדקנות והפרישה מהעבודה; חלומות קשים בלילות, פגיעות פיזיות, בעיות שיניים וחניכיים.
לחלק מהניצולים אין אמצעים כלכליים מספיקים כדי לטפל בקשיים ובמחלות מהן סבלו גם בגלל התנאים הקשים במחנות ובגטאות.
חלקם מקבלים פיצויים מועטים ולפעמים כלל לא, הכנסותיהם נמוכות ולרבים אין פנסיה, שכן לא מצאו עבודות ראויות עם העלייה ארצה.
מחקרים מצאו שניצולי השואה סובלים ממחלות מסוימות ביחס גבוה יותר מאשר כלל האוכלוסייה, וזאת בשל הרעב והתנאים הקשים.
כשהבין פקטור שכמות הפניות ואופיין לא מאפשרות טיפול פרטני ואישי, החליט במקום תוכניתו לפרוש לפנסיה, להקדיש את כל זמנו ומרצו למען הסיוע לניצולי השואה הנצרכים.
פקטור הצליח להפוך את הקרן מגוף קטן שסייע באמצעים מינוריים לכמה עשרות ניצולי שואה, לגוף מאורגן שמסוגל להעניק מדי שנה סיוע לעשרות אלפי ניצולי שואה נצרכים.
הוא עסק הן בהפעלת מערכות הסיוע לניצולי השואה והן בביסוס מעמדה של הקרן אצל הגופים המממנים (במיוחד ועידת התביעות).
הוא הגיע למקומות רבים, שם הרצה והסביר על מצוקת ניצולי השואה ודרש למצוא פתרונות מעשיים לסיוע.
לדוגמה, כשהגיעו קולות מהשטח בדבר בעיה לניצולי שואה עריריים עם השחרור לאחר אשפוז בבית החולים, יזם ודאג להפעיל פרויקט במסגרתו ימתין מטפל סיעודי לניצול בעת ההגעה הביתה וילווה אותו משך הימים הראשונים שלאחר האשפוז.
לפי מחקר שנעשה באוניברסיטת חיפה – סיוע זה מנע מרבים מניצולי השואה אשפוז חוזר ואפשר להם להשתקם טוב יותר.
דוגמה נוספת היא הפעלת פרויקט 'פרח לניצול' – במסגרתו מבקרים בני-נוער וחיילים אצל ניצולי השואה העריריים.
פקטור גם דאג להיות שותף פעיל להם מדי יום ובזמנו היה מבקר בעצמו ניצולי שואה בודדים ולהיות מעורב באיתור פתרונות למקרים מיוחדים.
הוא יזם מחקרים סטטיסטיים ורפואיים שונים שהיוו בסיס חשוב להוכחת הצרכים של ניצולי השואה.
בכך ניצל את ניסיונו בתעשייה, כדי להבטיח כי הסיוע שניתן לא יהיה ספורדי ומצומצם, אלא יהפוך למאורגן, יעיל ומשמעותי.
עם סיום תפקידו כיו"ר הקרן בשנת 2010 התמנה פקטור לנשיא הכבוד שלה.
כמו כן קיבל את אות הנשיא למתנדב.
זאב פרנק (נולד בי"א בתשרי ה'תשט"ז, 26 בספטמבר 1955) הוא חוקר תלמוד, חידונאי ותשבצאי ישראלי.
נולד בירושלים, בן למשפחת פרנק, מצאצאי הרב יהודה לייב פרנק.
למד והתחנך בצעירותו בתלמוד תורה חיי עולם, בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבה קטנה תפארת צבי.
לאחר מכן למד בישיבה הגדולה כנסת חזקיהו שבכפר חסידים.
במשך כעשרים שנה עסק בהסעדה (קייטרינג) ובעסקי תיווך נדל"ן, ובשלב מאוחר יותר בחייו (גיל 40 לערך) פתח בקריירה של חידונאי ותשבצאי בתחנת הרדיו ערוץ 7 ("שבע מי יודע"), ברדיו קול חי, ובעיתונים יום השישי, לעניין, עולם החסידות, משפחה, בשבע, פנימה ועוד.
במקביל לא זנח את לימודי הגמרא, אך בחר ללמוד גמרא תוך שילוב הכלים שרכש בישיבה עם כלי מחקר שאופיים מדעי, וכך השלים מחקר מקיף על אפיונם של אביי ורבא בהסתמך על 428 מחלוקותיהם והאגדות הרבות אודותם בתלמוד הבבלי.
בהמשך ערך והוציא לאור מחקרים דומים על דמויותיהם של האמוראים רב ושמואל וכן על האמוראים רבי יוחנן וריש לקיש.
בתאריך 10 באפריל 2013 (ל' בניסן ה'תשע"ג) הוענק לזאב פרנק פרס עמינח בטקס שנערך בבית ציוני אמריקה בתל אביב, על ספר המחקר שלו "דבר-קטן".
בנימוקי ההחלטה על קבלת הפרס כתבו השופטים:
הזיידע - ביוגרפיה של חייו של הרב אליהו חיים רוזין, מקומם חסידות ברסלב בירושלים, וסבו של המחבר מצד אימו.
תורתך שעשועי - אסופה של למעלה מ-3000 חידות ושעשועי לשון על התורה על סדר פרשות השבוע, כפי ששודרו ברדיו ערוץ-שבע על ידו בתוכנית "שבע מי יודע" בין השנים תשנ"ו-תשס"ד (1996–2004).
משבצות זהב - אסופה של מאות תשבצים ושעשועונים על התורה, על סדר פרשות השבוע, שחוברו על ידו ופורסמו בעיתונים וכתבי-עת שונים.
דבר קטן - אפיונם של האמוראים אביי ורבא מבעד למאות מחלוקותיהם (427) והאגדות הרבות אודותיהם בתלמוד הבבלי.
אביי ורבא - עריכה ועיבוד מחדש למחקר על אביי ורבא כנ"ל בספר הקודם "דבר קטן".
רב ושמואל - אפיונם של האמוראים רב ושמואל מבעד למאות מחלוקותיהם (372) והאגדות הרבות אודותיהם בתלמוד הבבלי.
רבי יוחנן וריש-לקיש - אפיונם של האמוראים רבי יוחנן וריש-לקיש מבעד למאות מחלוקותיהם (355) והאגדות הרבות אודותיהם בתלמוד הבבלי והירושלמי.
התלמוד הבבלי - לא נגענו - ספר המקבץ את כל הקטעים "הקשים" המפוזרים במרחבי התלמוד הבבלי והירושלמי כשהכול מתורגם לעברית ומחולק לפי נושאים כמו: נשים, הומור, עורמה, גויים ועוד.
נהרדעא פינת פומבדיתא - 20 סיפורים קצרים המבוססים על התלמוד הבבלי והירושלמי, סיפורים המביאים לידי ביטוי את רוח התקופה של אמוראי בבל, כלומר פלפולי הגמרא וההלכה שהסעירו את בני הישיבות הגדולות באותם דורות בבבל, ושהיוו את עמוד השדרה של יהדות בבל שהייתה אז "הלב הפועם" של העם היהודי.
20 הסיפורים שבספר מלווים בקריקטורות פרי עטו של הקריקטוריסט אור רייכרט.
לא פרה אדומה - הלכות, גזירות, תקנות ומנהגים שאיבדו את טעמם במציאות המתחדשת, לאור פסיקותיהם של גדולי ההלכה בכל הדורות.
בספר כ"ט פרקים ובהם דוגמאות של שינוי ו/או ביטול של הלכות ומנהגים על ידי גדולי פוסקי ההלכה המסורתית, ובהמשך כ"ו פרקים נוספים העוסקים בסוגיות הלכתיות שאיבדו את הרלוונטיות שלהם בימינו.
זאב צוּרנָמָל (בורנשטיין) (לעיתים נכתב צור-נמל; 28 באוגוסט 1899 – 27 ביולי 1986, כ' בתמוז תשמ"ו) היה מחנך ישראלי, איש פתח תקווה, אמן ופסל חובב ואספן שירי עם יהודיים.
צורנמל נולד בשם זאב (וולף, וועלוועל) בורְנשטיין (באָרנשטיין) בקיץ 1899 בעיירה לאסק (Łask) שבפולין הרוסית (בפלך פיוטרקוב ), על קו מסילת הברזל ורשה–קאליש, לא הרחק מלודז', במשפחה יהודית אדוקה מחסידי גור, אחד מעשרת ילדיהם של דבורה-מירל ומשה בורנשטיין, שהיה סוחר בעצים וכבול.
לאחר שלמד שש שנים ב"חדר" בעירו, נשלח ללמוד בישיבת גור יחד עם אחיו הבכור אפרים.
כעבור שנתיים, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלצו השניים לשוב לביתם בלאסק, ובה סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר פולני כללי.
עם סיום לימודיו התגייס לצבא הפולני בפיקודו של יוזף פילסודסקי והשתתף במלחמה הפולנית-סובייטית כסַמל קשר.
במהלך הקרבות שנערכו באביב 1920 ליד העיר קייב, נפצע.
עם החלמתו שוחרר משירות צבאי ושב לעירו לאסק, ובה שימש במשך שנה כמורה כללי בבית ספר יהודי.
בשעות אחר-הצהריים השתלם בלימודי מוזיקה אצל מוזיקאי פולני בעיר לודז', והתוודע לפעילות ציונית.
עם היווסדו של הסמינר הממלכתי למורים יהודים בבירה ורשה, נסע צורנמל ללמוד במחזור הראשון שלו.
מלבד הוראה למד ציור ופיסול.
עם סיום לימודיו בסמינר עבד בהוראה בבית ספר עברי בלוטוטוב (בדרום-מרכז פולין).
שם הכיר את ליבה (לובה) הילֶרוביץ', מורה להיסטוריה, גם היא בראשית דרכה, ונישא לה.
השניים היו הורים לבן, משה.
ב-1927 עבר עם אשתו לקוֹסטוֹפּוֹל (בחבל ווהלין, בדרום-מזרח המדינה), שם כיהנו השניים כמנהלי בית הספר העברי "תרבות".
הוא ארגן חוגים מוזיקליים, מקהלות וקבוצות דרמטיות, ביים ואף שיחק בעצמו.
בנוסף פעל כמחנך ומדריך בתנועה הציונית.
מבית הוריו קיבל את החיבה העזה לשירי עם יהודיים.
אביו היה בעל קול ערב ונחשב למומחה לנעימות המסורתיות של הסליחות.
הוא נהג לנסוע מספר פעמים בשנה לטיש בגור בשבת וחג, ולכבוד כל ביקור חיבר ניגון חדש שלימד את החסידים.
לימים כתב צורנמל: "שרתי שירי עם בכל רמ"ח אברי ושס"ה גידי.
כל שיר עממי היה בעיני חשוב, יקר מציאות".
הוא אסף כ-300 ניגונים ושירי עם יהודיים בפולין.
רבים מהם מסר למנחם קיפניס, שאמנם לא פרסם אותם, אך שר אותם במופעיו עם אשתו זמרה זֶליגפֶלד.
בנובמבר 1933 עלה לארץ ישראל עם אשתו ובנם.
(בסוף שנות ה-30 עִברת את שמו ל"צורנמל" לכבוד בוני נמל תל אביב.) באותה שנה (תרצ"ד) התגוררה המשפחה בצריף בשכונת נוֹרְדִיָּה בתל אביב הקטנה, וצורנמל לימד מלאכת יד, אמנות ועברית בבית הספר הפרטי "ספרא" שבעיר.
לאחר פחות משנה, לקראת שנת הלימודים תרצ"ה, עברו למושבה פתח תקווה, והוא לימד בכיתות היסוד של גימנסיה אחד העם.
בארץ הוסיף לשלב הדרכה אמנותית בחינוך: הוא הלחין וניצח על מקהלות תלמידים, ביים הצגות וצייר תפאורות, והיה אחראי על קיום הטקסים.
ב-1940 עזב את עבודתו בפתח תקווה ועבר עם משפחתו לקיבוץ תל יוסף שבעין חרוד, ולימד בבית הספר המשותף גוש חרוד עד 1944, אז עזב את הקיבוץ ועבר למושב העובדים כפר ויתקין שבעמק חפר, שם לימד עד סוף שנת הלימודים תש"ח (1948).
בספטמבר 1948, עם היווסדה של שכונת נווה עוז בפתח תקווה, שב צורנמל למושבה, התיישב בשכונה והחל להורות בבית ספר פיק"א, עד אוגוסט 1951.
בחודש ספטמבר 1952 (שנת הלימודים תשי"ג) התמנה למנהל בית הספר הממלכתי בקריית מטלון, וכיהן בתפקיד ארבע שנים.
בספטמבר 1955 (שנת הלימודים תשט"ו) היה למנהל בית הספר בכפר גנים, ובו פעל במשך שש שנים.
בנוסף כיהן כיו"ר הסתדרות המורים בפתח תקווה.
פרסם מאמרים בביטאון הסתדרות המורים בישראל "הד החינוך".
כיהן בוועד שכונת נווה עוז.
בסוף חודש אוגוסט 1960, כשהיה בן 61, פרש לגמלאות על רקע בעיות קרדיולוגיות.
בשבתו בקיבוץ, אייר את ההגדה של הקיבוץ.
שלח ידו בפיסול, והציג בתערוכות אמנים חובבים במשכן לאמנות שליד בית יד לבנים פתח תקווה.
בשנת תשכ"ז-1966 חיבר בין ארגון יוצאי לאסק בישראל ובין בית הספר הממלכתי בכפר גנים, בפרויקט שבו הנציחו תלמידי הכיתות הגבוהות (ז–ח) את קהילת לאסק שחרבה בספר זיכרון, בהסתמך על שיחות עם שרידי הקהילה.
בתום העבודה פורסם ספר זיכרון.
כעבור שנה (תשכ"ח-1968) התפרסם ספר יזכור עב-כרס (כ-900 עמודים) בעברית ויידיש, עם תרגומים לאנגלית, שערך צורנמל.
על מאמריו הרבים בספר חתם צורנמל בשמות המתייחסים להוריו ולאלה מאחיו שנספו בשואה.
ב-7 בפברואר 1980 התאלמן מאשתו לובה.
זאב צורנמל נפטר ביולי 1986, בסמוך למלאת לו 87. נקבר לצד אשתו בבית העלמין סגולה שבפתח תקווה.
על שמו נקרא משעול צור נמל בשכונת נווה גנים בעירו.
בנו, ד"ר משה צורנמל, הוא זואולוג המתמחה בביולוגיה ימית.
אחיינו, בן אחיה הבכור של אשתו, ליב (אריה) הילרוביץ' (לימים הארי הילר), הוא במאי הקולנוע והטלוויזיה היהודי-קנדי ארתור הילר .
זאב צורנמל (בורנשטיין) (עורך), זכרון נצח לקהילה הקדושה לאסק: אשר נחרבה בשואה, פתח תקווה: בית הספר הממלכתי כפר גנים, תשכ"ז.
זאב צורנמל (ערך והביא לדפוס), לאסק: ספר זכרון לעיר ואם בישראל / לאסק: יזכור בוך / Lask Yizkor Book, תל אביב: ועדת המערכת של הספר שליד ארגון יוצאי לאסק בישראל, תשכ"ח 1968. (עברית ויידיש וכן אנגלית) ()
זאב קרן הוא מנהל אמנותי וכוריאוגרף של מחול ישראלי לבמה.
קרן מכהן בתפקיד המנהל האמנותי של פסטיבל מחול יזרעאלי המתקיים בחג השבועות במועצה אזורית עמק יזרעאל במסגרת פסטיבל חלב ודבש, וכן כוריאוגרף ומנהל אמנותי של להקת המחול אלון יזרעאל, להקות המחול האירוס הנצרתי מנצרת עילית, להקת המחול רוקדים ישראל מגן יבנה ועוד.
יצירותיו של קרן מביאות לבמה תמונות מהווי הישראלי והיהודי ומ"המקורות" בארץ ישראל.
הוא יצר כ-100 ריקודים לבמה, כגון: ריקוד הכותנה, ניגון קראקוב, היא יושבה לחלון, הנוקדים, חוטפי התפוזים, כוחו של ניגון ועוד רבים.
בנוסף מפיק קרן מזה 20 שנה מופעים בפסטיבל מחול כרמיאל, וכן היה שותף בהפקת אירוע יום העצמאות של הקהילה היהודית בפרנקפורט - גרמניה.
קרן חבר בדירקטוריון הישראלי של המועצה הבינלאומית לפסטיבלי פולקלור ואמנות עממית הס.י.או.ף ושל מעת"ף- המרכז הישראלי לחילופי תרבות עממית ופולקלור.
קרן הוזמן ללמד כוריאוגרפיה בארץ ובעולם: במוסקבה ובסנט פטרבורג שברוסיה.
קישורים לחלק מהריקודים שזאב יצר
זאב צעיר היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה על ידי ג'ף דייוויס עבור MTV.
הסדרה מבוססת על סרט משנת 1985 באותו השם.
בסדרה מככב טיילר פוזי כתלמיד תיכון בשם סקוט מק'קול שננשך על ידי אדם זאב.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות בדרך כלל.
הסדרה שודרה לראשונה ב-5 ביוני 2011, מיד לאחר שידור טקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV של אותה השנה.
הפרק האחרון של הסדרה שודר ב-24 בספטמבר 2017.
ב-24 בספטמבר 2021, יוצר הסדרה ג'ף דייוויס הודיע שהולך לצאת סרט המשך לסדרה, בשם "זאב צעיר: הסרט".
הסרט יצא לאקרנים ב-26 בינואר 2023, עבור השירות +Paramaunt.
עלילת הסדרה מתרחשת בעיר הבדיונית "ביקון הילס" שבקליפורניה, וסובבת סביב סקוט מק'קול, תלמיד בית ספר תיכון הסובל מקצרת חמורה.
לילה אחד, סקוט ננשך על ידי אדם זאב, דבר הגורם לו להפוך לאדם זאב בעצמו.
הנשיכה מעצימה את כוחו הפיזי של סקוט ומחדדת את חושיו.
יחד עם חברו הטוב, סטיילס סטילינסקי, סקוט לומד על יכולותיו כאדם זאב, והשניים מתמודדים עם אתגרים ואויבים רבים בניסיון להגן על יקיריהם בביקון הילס.
ביום האחרון של החופש לפני תחילת הלימודים, סקוט וחברו, סטיילס יוצאים לחפש גופה ביער, לאחר ששריף העיירה, אביו של סטיילס, תופס אותו וגורר אותו חזרה לרכב.
סקוט נשאר לבד ביער וננשך על ידי אדם זאב.
במהלך הלילה סקוט נהפך לאדם זאב, וסטיילס מגלה זאת תוך זמן קצר.
סקוט ואליסון, תלמידה חדשה, מתאהבים מהרגע הראשון, והופכים לזוג בהמשך.
דרק הייל (איש זאב) עוקב אחרי סקוט וסטיילס כדי לראות איך סקוט מתנהג עכשיו כשהוא אדם זאב, ולאחר זמן קצר דרק מציע ללמד את סקוט.
סקוט מגלה שכריס, אביה של אליסון, הוא ראש משפחת ציידים הצדים אנשי זאב.
בזמן הזה אנשים בביקון היילס מתחילים להירצח בזה אחר זה.
החבורה מגלה כי האנשים הנרצחים קשורים לשריפה בבית משפחת הייל, שקרתה לפני שנים.
בהמשך העונה מתגלה כי האלפא שנשך את סקוט הוא פיטר הייל (דודו של דרק) האחראי לרציחות הללו.
בסוף העונה מגלים אליסון והציידים, כולל כריס, אביה של אליסון, שסקוט הוא אדם זאב.
סקוט, דרק, סטיילס, ג'קסון, דרק ואליסון נלחמים בפיטר.
פיטר הורג את דודתה של אליסון, קייט, כנקמה על כך שגרמה למות משפחתו.
דרק הורג לבסוף את פיטר ובעקבות כך הופך לאלפא בעצמו.
סקוט ואליסון נאבקים לשמור על מערכת היחסים ביניהם בסוד, לאחר שאביה של אליסון אסר עליהם להתראות.
דרק הייל הופך בני נוער חלשים ודחויים חברתית לאנשי זאב, וכך מקים לעצמו להקה חדשה.
פיטר הייל מתגלה ללידיה במטרה שהיא תחזיר אותו לחיים.
בעקבות הנשיכה של ג'קסון בסוף העונה הראשונה הוא הופך לקאנימה, יצור דמוי לטאה שנשלט על ידי מישהו והורג אנשים לפי רצונו.
דרק ולהקתו רוצים להרוג את הקאנימה ומגלים שזהו ג'קסון.
ג'רארד, סבה של אליסון, משתלט על הקאנימה ומשתמש בה כדי להרוג אנשים.
ג'רארד חולה בסרטן ורוצה להפוך לאדם זאב על מנת להתרפא.
ג'רארד מאיים על סקוט שאם דרק לא ינשוך אותו, הוא יהרוג את אליסון.
ג'קסון חוזר לעצמו בעזרת לידיה.
דרק ופיטר דוקרים אותו, והוא מת אך חוזר לחיים כאדם זאב.
בסוף העונה אליסון נפרדת מסקוט וג'קסון עוזב ללונדון.
בחלק הראשון של העונה, להקת זאבי אלפא, שבראשם מנהיג עיוור בשם דאוקליון, מגיעה לביקון הילס.
להקת האלפא מנסה לגייס את דרק בכוח, אך הוא מסרב.
בזמן הזה, אביו של סקוט, סוכן FBI, שב לעיירה.
אנשים מתחילים למות בעיר בשלישיות לפי דפוס זהה והחבורה חושדת שהם מוקרבים כקורבנות.
החבורה מגלה כי ג'ניפר, המורה החדשה ובת זוגו של דרק, היא דרואיד אפל ושהיא מקריבה אנשים כדי להשיב לעצמה את הכוח שאיבדה.
לידיה מתגלה כ"באנשי", יצור על טבעי המקושר למוות ומרגיש מתי הוא קרב.
דרק מוותר על כוחו כאלפא כדי להציל את אחותו קורה הגוססת.
ג'ניפר חוטפת את מליסה, שריף סטלינסקי ואת כריס ארג'נט וכולאת אותם מתחת לעץ קסום.
בניסיון למצוא את העץ, סקוט סטיילס ואליסון מבצעים טקס בו הם מטביעים את עצמם באמבטיות קרח ונכנסים לתרדמת והם מבינים היכן כלואים החטופים.
במהלך קרב בליל ליקוי ירח שאנשי הזאב מאבדים את כוחם ג'ניפר מחזירה לדאוקליון המוחלש את הראייה, סקוט מצליח לחדור לטבעת אפר בה ג'ניפר הקיפה את עצמה בתום ליקוי הירח ובמעשה ההקרבה העצמית הוא הופך ל'אלפא אמיתי' ומצליח להחליש אותה ובזמן שהיא בורחת פיטר הורג אותה.
סטיילס מוצא את החטופים ומציל אותם.
סקוט ודרק משחררים את דאוקליון ונותנים לו הזדמנות נוספת.
בחלק השני של העונה, התרדמת אליה נכנסו בעונה הקודמת משפיעה מאוד על סקוט, סטיילס ואליסון, אליסון רואה את דודתה המתה, לסקוט אין שליטה על כוחו וסטיילס מתחיל להשתגע.
סקוט והחבורה עוזרים לפצח את תעלומת היעלמותה של ילדה בשם מאליה.
הם מגלים שהיא חיה בתוך גוף של "זאב ערבות" ועוזרים לה לחזור לצורתה האנושית.
בהמשך העונה, מתברר שבעקבות טקס ההקרבה שעשו, נפתחה "דלת" בראשו של סטיילס, וכך רוח המכונה נוגיצונה משתלטת על סטיילס.
דיטון מזריק לסטיילס חומר שמעכב את הנוגיצונה.
סטיילס מבין שהוא לא שולט בגוף שלו ונכנס למוסד פסיכיאטרי בבית אייכן שהוא חולם לפני כן על המרתף שלו.
סטיילס פוגש שם את מאליה והם מתאהבים ומתייחדים במרתף של בית אייכן.
הנוגיצונה משתלטת על סטיילס והוא הופך לרשע, ערמומי וחזק יותר.
לאחר מכן מגלים שאימה של קירה היא זו שיצרה את הנוגיצונה אך איבדה שליטה עליו.
היא מרגישה שזו חובתה להרוג אותו ולכן היא שולחת את האוני (השדים שלה) לגלות במי שולט הנוגיצונה.
בניסיון להגיע אל סטיילס שהנוגיצונה שולט על גופו, סקוט ולידיה נכנסים למוחו.
הם מצליחים והנוגיצונה משתחרר מגופו וקם כייצור נפרד שנראה חיצונית זהה לסטיילס.
במהלך קרב הנוגיצונה מצליח להשתלט על האוני.
אליסון מצליחה להבין איך הורגים את האוני ומצליחה להורג אחד מהם אך אחד האחרים הורג אותה והיא מתה בזרועותיו של סקוט ולפני מותה מודה שהיא מאוהבת בו.
אית'ן, איידן ודרק נלחמים באוני.
במהלך הקרב כריס מצטרף והם מצליחים להרוג את כל האוני אבל איידן נפגע מהחרב של האוני אותו חיסל והוא נהרג.
במקביל, סקוט, סטיילס, לידיה וקירה נלחמים בנוגיצונה, סקוט נושך אותו ובגלל שהוא לא יכול להיות גם שועל וגם אדם זאב הוא נחלש וקירה נועצת בו את חרבה ורוחו יוצאת בתור זבוב שהם לוכדים בקופסה מיוחדת.
העונה מסתיימת בכך שכריס ואייזיק עוזבים לצרפת, קייט דודתה המתה של אליסון שפיטר הרג בעונה הראשונה חוזרת בתור ברדלס ותוקפת את דרק בלופט, מאליה מצטרפת לבית הספר וסקוט עוזר לה ומלמד אותה לשלוט בכוחות הזאב.
החבורה נוסעת למקסיקו כדי להציל את דרק ממשפחת ציידים בשם קאלוורה.
שם מתגלה שקייט חיה, והיא כעת יצור על טבעי בשם אדם יגואר, השולטת על מפלצות בשם ברזרקים.
קייט חטפה את דרק והחזירה אותו לגיל ההתבגרות, הגיל שעדיין בטח בה.
117 מיליון דולרים נגנבו מהכספת של פיטר.
לאחר שדרק חוזר לעצמו, הוא מגלה כי הוא לאט לאט מאבד את כוחו.
תלמיד חדש בשם ליאם דאנבר מגיע לבית הספר ומאיים על הקפטנות של סקוט בקבוצת הלקרוס.
סקוט נושך את ליאם כדי למנוע ממנו ליפול מגג בעת תקרית עם מתנקש, והוא הופך להיות הבטא הראשון של סקוט.
דרק שוכר את שירותיה של בריידן, שכירת חרב שתעזור לו למצוא את קייט ובהמשך העונה מתאהבים והופכים לזוג.
החבורה מגלה כי אדם המכונה "הנדבן" ערך רשימת חיסול של יצורים על טבעיים, ושמותיהם של סקוט ושאר החברים כתובים ברשימה חוץ מפיטר.
בהמשך העונה מגלים שהנדבן היא מרדית גם היא בנשי כמו לידיה, וכאשר פיטר אושפז בעקבות השריפה של בית הייל, היא הייתה מיטה לצידו ושמעה את כל מחשבותיו - ליצור את רשימת המוות ולהשתמש בכסף של פיטר כתשלום לרציחות.
פיטר רוצה לקחת מסקוט את כוחות האלפא שלו על ידי כך שיהרוג אותו, ולשם כך הוא כורת ברית עם קייט.
קייט חוטפת את סקוט ואת קירה והופכת את סקוט לאחד מהברזרקרים, כדי שחבריו לא יזהו אותו, ויהרגו אותו.
החבורה מגלה שסקוט נמצא בכנסייה העתיקה במקסיקו.
החבורה נלחמת בברזרקרים, ושנייה לפני שהם הורגים את סקוט, מגיעים סטיילס וקירה ואומרים להם שסקוט הוא הברזרקר.
סקוט מגלה שפיטר רצה להרוג אותו ונלחם בו.
יכולות הריפוי של דרק מתחדשות בפתאומיות, והוא יכול להשתנות לצורה מלאה של זאב, כמו אמו, טליה הייל.
קייט מצליחה לברוח בין ידיו של כריס אחיה והוא מקיים את הבטחתו וחובר למשפחת קלאברס בסוף העונה, החבורה כולאת את פיטר בבית אייכן.
בחלק ראשון של העונה, החבורה מנסה להגיע לבית הספר ביום האחרון של החופש.
החבורה וסקוט מגלים שתיאו, מכר מהעבר, חזר לביקון הילס.
תיאו רוצה להצטרף ללהקה של סקוט, אך סטיילס לא סומך עליו.
החבורה מגלה שישנם אנשים מפחידים הנקראים "רופאי האימה", אשר מנסים להתעסק עם הטבע ולהפוך בני אדם ליצורים על-טבעיים הנקראים כימרות (שתי קבוצות של דנ"א) בעזרת המדע.
כאשר הניסויים מתגלים ככישלון, מזריקים הרופאים כספית לגופם וכך הורגים אותם.
בהמשך העונה לידיה מגלה שפאריש הוא כלב גיהנום.
ליאם מגלה שהיידן, חברתו לכיתה שהיא גם האויבת שלו בהתחלה, היא כימרה.
ליאם והיידן מתאהבים והופכים לזוג.
הרופאים מגלים שהיידן היא ניסוי שנכשל, ומזריקים לה כספית.
ליאם מבקש מסקוט לעזור להיידן הגוססת בנשיכה, אך הוא מסרב (מכיוון שהנשיכה יכולה להרוג אותה).
תיאו מסכסך בין סטיילס לסקוט, ובין כל החבורה.
תיאו כולא את סקוט בספרייה, מכניס את ליאם הזועם על סקוט לתוכה, וסקוט וליאם נלחמים.
תיאו הורג את סקוט אך אימו של סקוט מחזירה אותו לחיים.
תיאו פוצע את לידיה ומחזיר לחיים את הכימרות, ומקים לעצמו להקה.
בסיום החלק הראשון של העונה, רופאי האימים נראים עומדים ליד קיר שעליו מצוירים שני יצורים מפלצתיים - היצור הראשון מצד שמאל הוא "החיה מז'בודן" והיצור השני הוא פאריש "כלב גיהנום ".
בחלק שני של העונה, לידיה מאושפזת במצב קטטוני בבית אייכן, והחבורה יוצאת לחלץ אותה.
כימרת החיה מז'בודן משתוללת ברחובות ביקון הילס והורגת חפים מפשע.
כריס וג'רארד ארג'נט מספרים ללידיה על החיה המקורית מז'בודן, איש הזאב המפורסם ביותר בהיסטוריה.
החיה מז'בודן הייתה אדם בשם סבסטיאן, ששתה מים מתוך עקבות של איש זאב, וכך הפך לחיה מז'בודן.
מרסל, חברו של סבסטיאן, יצר את המסיכות של רופאי האימים והפך לאחד מהם, כדי להחזיר את סבסטיאן לחיים.
סקוט מגלה כי רופאי האימים הפכו את מייסון, חברו הטוב של ליאם, לגלגולה החדש של החיה מז'בודן.
ת'יאו הורג את הכימרות שהציל, כדי לקבל את כוחותיהן.
בפרק האחרון של העונה, מאליה ובריידן נלחמות באמה של מאליה, "זאבת המדבר".
פאריש, כריס, סקוט וליאם נלחמים בסבסטיאן, סבסטיאן נעץ את הטפרים שלו בסקוט כדי להרוג אותו והוא ראה את מארי ז'אן (אליסון) אך ללא הצלחה.
לידיה צועקת את השם של מייסון, וכך גורמת לחיה להיפרד מגופו של מייסון.
סקוט ופאריש הורגים ביחד את החיה.
ת'יאו תוקף את החבורה, אך קירה נועצת את חרבה בקרקע, ובכך קוראת לאחותו המתה שלוקחת אותו.
בסוף העונה, קירה מצטרפת להולכות העור והופכת לאחת מהן.
בסצנה האחרונה של העונה מראים מכל ריק ושבור במעבדת רופאי הרפאים שממנו יוצאות עקבות אדם.
בחלק הראשון - בפרק הראשון סטיילס נתפס על ידי "רוכבי הרפאים" אשר רוכבים על סוסים ומוחקים אנשים מהמציאות.
המילים האחרונות שסטיילס אומר ללידיה הן "תזכרי שאני אוהב אותך".
לאחר מכן החבורה הבינה שמישהו נעלם אבל לא הבינו מי, וחיפשו רמזים למציאתו.
לידיה מנסה להזכר ונתקלת בזיכרונות מעברה.
בינתיים סטיילס מוצא את עצמו בתחנת מעבר של רכבות.
לאחר זמן מה, הוא רואה את פיטר איתו ויחד הם מנסים למצוא דרך לצאת.
באותו זמן, התגלה שהיצור אשר יצא מהמכל בעונה הקודמת, הוא איש אריה נאצי בשם דאגלאס, והוא כעת מורה בתיכון של ביקון הילס.
בינתיים, כל כמה זמן רוכבי הרפאים באים ולוקחים עוד בן אדם לתחנת הרכבת ואף אחד לא זוכר דבר.
סטיילס מוצא בתחנה כרוז ומערכת רדיו, וכך הוא מתקשר עם החבורה, הוא אומר להם שאין לו דרך לצאת מתחנת המעבר אבל שהם צריכים למצוא את העיר קיינן (כנען).
לידיה, סקוט ומאליה הולכים לעיר קיינן, שם הם מגלים שכל תושבי העיר נמחקו על ידי רוכבי הרפאים והעיירה הפכה לעיירת רפאים.
כולם נלקחו מלבד באנשי אחת שנשארה שם ואיבדה את שפיותה.
אביו של סטיילס נזכר בו כאשר הוא שובר את קיר הגבס בביתו ומוצא את חדרו הריק של סטיילס.
בחדר נוצר בקע חדש המאפשר להגיע לעולם השני, סקוט מבין שצריך להיזכר בסטיילס כדי ליצור בקע חדש ולהחזיר אותו ולכן לידיה, סקוט ומאליה מנסים למצוא את זכרונותיהם האבודים ממנו ואת הקשר שלו אליהם.
בפרק האחרון, כל הלהקה של סקוט מתאחדת, פיטר ות'יאו מצטרפים אליהם כדי להילחם בדאגלס וברוכבי הרפאים שעכשיו בשליטתו.
סקוט צריך להזיז את המסוט כדי להסיט את הרכבת ולמנוע מביקון הילס להיעלם.
כשרוכבי הרפאים רואים שסקוט הסיט את הרכבת הם מפסיקים להילחם.
וכאשר דאגלס מצווה עליהם לחזור, הם הופכים אותו לרוכב רפאים כמוהם בתור עונש מכיוון שלרוכבי הרפאים אין מנהיג ולאחר מכן נעלמים בברק.
בסוף הפרק סטיילס נותן לסקוט את הג'יפ שלו כיוון שהוא הולך ללמוד באוניברסיטת וושינגטון בתוכנית לימוד של ה-FBI והוא לא יצטרך אותו יותר.
בחלק השני - ציידים חדשים מתחילים להופיע בביקון הילס ומנסים לצוד את כל היצורים העל טבעיים.
מצטרפת ציידת חדשה בשם מונרו בהתחלה מונרו חסרת ניסיון אך ג'רארד מצטרף אליה ומתחיל להנחות אותה, במהרה רוב תושבי העיר מצטרפים ללחימה נגד העל-טבעי מתוך פחד ושטיפת מוח.
סקוט וחבורתו מבינים שהם שחררו בטעות מתחנת המעבר יצור בשם "אנוק איטה" (האנוק איטה מחולק לשני צדדים אחד אנושי והשני על טבעי וכאשר הם מתחברים הם הופכים למשנה צורה מסוכן מאוד שמפיץ פחד וחרדה ויכול לאבן אנשים במבט).
הם מבינים שהאנוק איטה מעצים את פחדיהם של תושבי העיר.
דמויות ישנות כמו: דאוקליון, ג'קסון ואית'ן חוזרות.
בינתיים באוניברסיטת וושינגטון סטיילס מגלה שדרק מואשם ברצח המונים, הוא מוצא אותו וביחד הם חוזרים לבייקון היילס אחרי שהבינו שהלהקה צריכה עזרה.
כל החבורה הולכת להילחם באנוק איטה, לבסוף כולם מתאבנים חוץ מסקוט וסטיילס.
סקוט מבין את הדרך להילחם באנוק איטה, והוא מעוור את עצמו.
לבסוף סטיילס מצליח לגרום לאנוק איטה לאבן את עצמו וכולם מתעוררים לחיים.
סקוט מצליח לרפא את עיניו בזכות נשיקה ממאליה.
אנשי העיירה מפסיקים לצוד את העל טבעי אף על פי שהם מודעים לו.
בסיום העונה ישנם ציידים סביב העולם שעדיין מנסים לצוד את העל טבעי.
סקוט מציל נער בשם אלק איש זאב בטא, מספר לו את סיפורו ומבטיח לו שהלהקה שלו תגן עליו אם הוא יעזור לה להגן על היצורים העל טבעיים, והוא הצטרף ללהקה וכך נגמרת הסדרה.
סקוט מק'קול (טיילר פוזי) - בנם של מליסה ורפאל מק'קול.
ננשך על ידי פיטר הייל ביער, בזמן שחיפש חצי גופה ביחד עם חברו סטיילס.
עובד כעוזר וטרינר בקליניקת החיות.
בעונה הראשונה הוא התאהב באליסון, והפך לבן זוגה.
בעונה השלישית הפך ל"אלפא אמיתי", דבר הנחשב למאוד נדיר.
בעונה הרביעית הפך לבן זוגה של קירה.
בעונה השישית הפך לבן זוגה של מאליה.
מיצ'יסלב "סטיילס" סטילינסקי (דילן או'בריאן) - חברו הטוב ביותר של סקוט, ובנו של השריף סטילינסקי.
הוא נער חכם, אמיץ ונאמן לחבריו.
עד העונה השלישית מאוהב בלידיה.
לאחר מכן פגש את מאליה והם הפכו לזוג.
בעונה השלישית הנוגיטסונה השתלט עליו.
בעונה השישית נחטף בידי רוכבי הרפאים ונמחק מהזיכרון של כל חבריו.
בעונה השישית מגלים לראשונה את שמו האמיתי של סטיילס - מיצ'יסלב.
בסוף העונה השישית נהפך לבן זוגה של לידיה.
בחלק ב' של העונה השישית עזב לקורס הכנה ל-FBI בקולג' בוושינגטון, וחזר רק בסוף העונה לבייקון הילס כדי לעזור ללהקה, לא משתתף בסרט.
דרק הייל (טיילר הקלין) - (עונות 1–4 ראשי, אורח בעונה 6) אדם זאב מלידה.
משמש כמדריך לסקוט ולחבריו בשל ניסיונו.
בעונה הראשונה עזר לסקוט לשלוט על יכולותיו בתור אדם זאב, והפך לאלפא באותה העונה.
בעונה השלישית איבד את ניצוץ האלפא כדי להציל את אחותו קורה.
בעונה הרביעית איבד בהדרגתיות את כוחותיו, אך לבסוף התגלה שהוא התפתח, וכעת יש לו האפשרות לשנות את צורתו לזאב אמיתי.
חזר בחצי השני של העונה השישית על מנת לעזור ללהקה.
לידיה מרטין (הולנד רודן) - הילדה הכי מקובלת בבית הספר.
בת זוגו של ג'קסון בעונות 1–2. בעונה השלישית יוצאת עם איידן.
לידיה היא באנשי, יצור על טבעי, בעל יכולת חיזוי הקשורה למוות, ובעלת צרחה חזקה כל כך היכולה להרוג כל אחד.
בעונה השישית בחלק הראשון הבינה שהיא מאוהבת בסטיילס.
ובסוף העונה השישית בחלק הראשון נהייתה בת זוגו.
אליסון ארג'נט (קריסטל ריד) - (עונות 1–3 ראשית, אורחת בעונה 5) בתם של כריס וויקטוריה ארג'נט.
בעונה הראשונה התאהבה בסקוט והם נהפכו לזוג.
בעונה השלישית היא חיבבה את אייזיק לייהי והפכה לחברה שלו.
הצליחה לגלות איך להרוג את האוני, אך נהרגה תוך כדי קרב כאשר ניסו להציל את סטיילס מהנוגיטסונה.
מתה בסוף עונה 3 בידיו של סקוט.
בנוסף ריד חזרה להופעת אורח קצרה בעונה החמישית בתור הציידת הראשונה אי פעם.
ג'קסון ויטמור (קולטון היינס) - (עונות 1–2 ראשי, אורח בעונה 6) ילד פופולרי ושחצן.
בן זוגה של לידיה בעונות 1–2. ביקש מדרק שינשוך אותו, אך סבל מבעיות רגשיות ונפשיות, ולכן השינוי שלו לאדם זאב הסתבך והוא הפך לקאנימה, יצור דמוי לטאה שנשלט על ידי אדם.
הפך בסופו של דבר לאדם זאב ועבר ללונדון בסוף עונה 2. חזר לעזור ללהקה בעונה השישית.
מאליה הייל / טייט (שלי הניג) - (עונה 3 משנית, 4-6 ראשית) בתם של פיטר הייל וזאבת המדבר.
גודלה על ידי משפחה מאמצת.
כאשר הייתה בת 9, ניסתה זאבת המדבר להרוג אותה על ידי יריות לעבר מכונית משפחתה, מה שגרם לה להשתנות לזאבת ערבות ולהרוג את אמה המאמצת ואחותה החורגת.
סקוט וסטיילס מצאו אותה ועזרו לה לחזור לאנושית.
בעונה הרביעית הפכה לבת זוגו של סטיילס, אך הם נפרדו.
הפכה לבת זוגו של סקוט בעונה שישית.
קירה יוקימורה (ארדן צ'ו) - (עונה 3 משנית, 4-5 ראשית) בתם של קן ונושיקו יוקימורה.
עברה לביקון הילס בעונה השלישית.
כבר בתחילת העונה היא התאהבה בסקוט, ובהמשך הם הפכו לזוג.
התגלתה כיצור העל טבעי "קיטסונה" מסוג רעם (סוג של שועל), לאחר שהפגינה יכולת "ספיגה" חשמל.
בעונה החמישית נבחנה על ידי מהלכות העור (skinwalkers), והצטרפה אליהן בסוף העונה.
ליאם דאנבר (דילן ספרייברי) - (עונות 4–6 ראשי) תלמיד חדש בכיתה ט', שהצטרף לבית הספר בעונה הרביעית, בעל בעיות שליטה בכעסים.
סקוט נשך אותו כדי למנוע ממנו ליפול מגג בניין בית החולים במהלך קרב עם הוונדיגו (יצור על טבעי), וכך הוא הפך לאיש זאב ולבטא הראשון של סקוט.
סקוט וסטיילס עזרו לו להסתגל למצבו החדש כאיש זאב.
חברו הטוב ביותר הוא מייסון, והוא ניסה להצילו בחלק ב' של עונה 5. הפך לבן זוגה של היידן, ילדה שאיתה היה רב בבית הספר היסודי ומתאהב בה קשות.
בעונה השישית מחזיר לחיים את ת'יאו.
נואה סטילינסקי (לינדן אשבי) - (עונות 1–5 משני, 6 ראשי) אביו של סטיילס סטילינסקי והשריף של בייקון הילס.
מגלה את העל טבעי בעונה השלישית, ועוזר רבות לחבורה.
מליסה מקול (מליסה פונזיו) - (עונות 1–5 משנית, 6 ראשית) אמו של סקוט מקול ואחות בבית החולים של ביקון הילס.
מגלה את העל טבעי בעונה השנייה.
בסוף העונה השישית היא בת זוגו של כריס ארג'נט.
כריס ארג'נט (ג'יי אר בורן) - (עונות 1–5 משני, 6 ראשי) אביה של אליסון, צייד, בסוף העונה השנייה מפסיק לנסות לצוד את היצורים העל טבעיים ועוזר להם.
עזב עם אייזק לאחר מותה של אליסון אך חזר בתחילת העונה הרביעית.
חוזר בעונה השישית על מנת לעזור לסקוט וחבורתו לנצח את ג'רארד ובסוף העונה הוא בן זוגה של מליסה.
ג'ורדן פאריש (ראיין קלי) - (עונה 3 משני, 4-6 ראשי) סגן השריף של ביקון הילס.
בעונה הרביעית מגלה את העל טבעי.
בהמשך מתגלה שפאריש הוא כלב שאול והוא היצור העל טבעי היחיד שמסוגל לעבור את קו עפר העוזרר.
נכלא בבית אייכן בעונה השישית, ולידיה מצילה אותו.
אלן דיטון (סת' גיליאם) (עונה 1-6) וטרינר, הבוס של סקוט במרפאת החיות בה סקוט עובד.
יודע על העל טבעי והיה שליח יחד עם אחותו.
הוא היה הדמות ה"אבהית" של סקוט ועזר לחבורה תמיד וידע יותר מכולם על הכל.
פיטר הייל (איאן בוהן) - (עונות 1–4 ו-6 משני) דודו של דרק ואביה הביולוגי של מאליה.
הוא זה שנשך את סקוט.
לאחר שנהרג על ידי דרק בעונה הראשונה, הוא חוזר לחיים בעונה השנייה בעזרת לידיה.
בסוף העונה הרביעית, נכלא בבית אייכן, אך לבסוף ברח משם.
בעונה השישית השתנה לטובה ועזר ללהקה.
קייט ארג'נט (ג'יל וגנר) - (עונות 1 ו-4 משנית, אורחת בעונות 3 ו-6) אחות של כריס ארג'נט ודודתה של אליסון, ציידת, הופיעה בתחילת העונה הראשונה ונחשבה מתה בסוף העונה בעקבות כך שפיטר שסף את גרונה.
חוזרת בסוף העונה השלישית בתור יצור על טבעי.
בהמשך מתגלה שהיא נהפכה לאדם יגואר משום שפיטר שיסף את גרונה.
חוזרת בסוף עונה 6 והורגת את אביה, ג'רארד.
ניהלה מערכת יחסים רומנטית עם דרק.
היא גם זו שהציתה את השרפה והרגה את משפחתו.
אייזק לייהי (דניאל שרמן) - (עונה 2 משני, עונה 3 ראשי) יתום, אמו מתה כשהיה קטן, ואביו נרצח על ידי הקאנימה.אבא שלו התעלל בו ונעל אותו במקפיא שבמרתף.
ילד דחוי מבחינה חברתית, אך זה משתנה כאשר הוא ננשך על ידי דרק והופך לבטא שלו.
בעונה השלישית הוא מתאהב באליסון, ועוזב עם אביה לצרפת כאשר היא מתה בסוף העונה השלישית.
אית'ן סטיינר (צ'ארלי קארבר) - (עונה 3 משני, אורח בעונה 6) מגיע לביקון הילס עם להקת האלפא.
דני מתאהב באית'ן והם הופכים להיות זוג.
התאומים בעלי יכולת להתמזג לאדם זאב ענק, אך הם מאבדים את היכולת הזאת באמצע העונה השלישית.
בחלק השני של העונה, הוא ואחיו (איידן) עוזרים לסקוט ולהקתו מכיוון שהם אומגה (חסרי להקה).
לאחר מות אחיו, עזב את העיירה.
חוזר לעזור ללהקה בעונה השישית.
איידן סטיינר (מקס קארבר) - (עונה 3 משני, אורח בעונה 5) מגיע עם אחיו לביקון הילס עם להקת האלפא.
התאום הרע בחלק הראשון של העונה.
מתאהב בלידיה והם נהפכים לזוג.
התאומים בעלי יכולת להתמזג לאיש זאב ענק, אך הם מאבדים את היכולת הזאת באמצע העונה השלישית.
בחלק השני של העונה הוא הופך להיות טוב והוא ואחיו עוזרים לסקוט ולהקתו מכיוון שהם אומגה (חסרי להקה).
מת בסוף העונה השלישית על ידי האוני כדי להציל את סקוט ולהקתו מפניו (האוני).
אריקה רייס (גייג' גולייטלי) - (עונה 2 משנית, עונה 3 אורחת) מתגלה בעונה השנייה כדמות עם בעיה חברתית.
דרק רואה זאת ונושך אותה והופך אותה לאשת זאב.
ג'רארד ארג'נט (מייקל הוגאן) - (עונה 2 משני, אורח בעונות 3, 5 ו-6) סבא של אליסון ואביהם של כריס וקייט.
בעונה 2 חוזר לביקון היילס.
בהמשך העונה הורג את מאט ומשתלט על הקאנימה.
בעונה 3 מספר לאליסון וסקוט על עברו ועל דוקליון.
בעונה 5 מספר ללידיה על החיה מז'בודאן.
חוזר בעונה 6 לצוד את העל טבעי לצד מונרו.
נהרג על ידי קייט בסוף עונה 6.
מייסון היואיט (קיילין רמבו) - (עונות 4–6 משני) תלמיד בתיכון ביקון הילס, וחברו הטוב של ליאם.
הומוסקסואל, בהמשך העונה החמישית מתאהב בקורי ונהפך לבן זוגו.
בהתחלה הוא אינו יודע שליאם הוא איש זאב, אך בסופו של דבר ליאם מגלה לו.
לאחר שמייסון מגלה את העולם העל טבעי, הוא מנסה לעזור לסקוט וללהקתו.
בסוף העונה החמישית מתגלה כי הוא הכימרה שרופאי האימים החשיבו כהצלחה (החיה מז'בודאן).
ת'יאו רייקן (קודי כריסטיאן) - (עונות 5–6 משני) כימרה, והאיש הרע בעונה החמישית.
תיאו נחטף מביתו בגיל 9 ובילה עד גיל 18 במעבדה של רופאי האימה, שם עבר התעללות פיזית ונפשית וניסויים קשים על מנת שיהפוך לכימרה.
בתחילת העונה החמישית הוא מציג את עצמו בתור בחור טוב שרוצה להתקבל ללהקה של סקוט, אך בהמשך הוא מודה שהוא רוצה להנהיג את הלהקה.
בסוף עונה 5, מקבל את עונשו ונלקח על ידי אחותו ל"גיהנום".
בעונה השישית מוחזר לחיים על ידי ליאם.
מתגורר במכוניתו משום שביתו ומשפחתו הושמדו על ידי רופאי האימים.
משתנה לטובה ובסוף העונה השישית ממשיך לעזור לו ולשאר הלהקה של סקוט.
קורי בריינט (מייקל ג'ונסטון) - (עונות 5–6 משני) תלמיד הומוסקסואל, בן זוגו של מייסון וחבר טוב של ליאם.
הוא יצור על טבעי שיכול להפוך לבלתי נראה ולעבור בין עולם החיים לבין עולם רוכבי הרפאים.
קורין ("זאבת המדבר") (מריסול ניקולס) - (עונה 5 משנית) אמה של מאליה.
איבדה חלק מכוחה כאשר מאליה נולדה.
בעונה החמישית היא מנסה להרוג את בתה, כדי להשיב לעצמה את כוחה.
אך היא נכשלת, ומאליה לוקחת לה את הכוח שלה במקום.