tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בערוב ימים - מחזור שירים לתזמורת סימפונית ולזמרת סופרן על פי מילים של המשורר בשפת היידיש אברהם סוצקבר, 2004
הפיוט והנבואה של התנ"ך, עם תיאודור ביקל ותזמורת סימפונית
שירים אחרי המלחמה - עם שלישיית גאולה גיל
עוץ לי גוץ לי - מחזמר
המגילה - מחזמר עם משפחת בורשטיין
קזבלן - מחזמר עם יהורם גאון
איי לייק מייק - מחזמר בתיאטרון גיורא גודיק
יהורם גאון 79 - שירי חיים חפר ודב זלצר, 1979
Tradition - יצירות המבוססות על נושאים יהודיים, לכינור סולו ולתזמורת סימפונית, עם יצחק פרלמן
רוויזור - מחזמר עם יוסי בנאי
אני ירושלמי - פסקול הסרט
רומנסות בלדינו - עם יהורם גאון
שוק המציאות - עם יונה עטרי ואילי גורליצקי
שלושה הוצמאך - התיאטרון הקאמרי
בלב אחד עם דובי זלצר - אוסף
דובי זלצר - המיטב, אוסף כפול, 2008
יזכור ליצחק - עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית
1965 – פרס עבור המוזיקה לסרט "ידיים" של אמציה חיוני
1966 – כינור דוד: מלחין השנה
1967 – בחירת "עוץ לי גוץ לי" כמחזמר הטוב של השנה
1968 – זכייה בכינור דוד: מלחין השנה
1968 – בחירת "קזבלן" כמחזמר הטוב של השנה
1984 – פרס אקו"ם - פרס השופטים על מפעל חיים
1985 – פרס מאנגר – על תרומה לתרבות ומוזיקה יהודית
1987 – פרס בית שלום עליכם – על תרומתו לתרבות ולמוזיקה היהודית
1997 – פרס אופיר על הישגים מקצועיים בכתיבת מוזיקה לסרטים
2000 – פרס ראש הממשלה על יצירה המנציחה את זכרו של מנהיג – "קינה ליצחק"
2000 – פרס קרן לרנר על מפעל חיים לתרומה לתרבות היידיש
2001 – תעודת הוקרה של עיריית ירושלים לפעילות מבורכת ויוצאת דופן בתחום הזמר העברי
2003 – פרס מגן הכנסת על מפעל חיים בתחום הזמר העברי
2007 – פרס שר התרבות המדע והספורט על מפעל חיים בתחום הזמר העברי
השופטים נימקו את קבלת הפרס במילים הבאות:
"זלצר הוא אחד היוצרים הפוריים והמגוונים ביותר בשדה הזמר הישראלי...
הוא ידע לשקף את ההוויה המקומית של ארץ ישראל בלחנים מקוריים ובשירים המושרשים היטב בנוף חיינו.
שיריו אהובים ומושרים בערבי שירה בציבור, זוכים לעיבודים חדשים והם מבוצעים על ידי זמרים שעוד לא נולדו כששירים אלה הוקלטו לראשונה וכיכבו במצעדי הפזמונים.
זלצר הוא מגדולי המלודיסטים הפועלים בארץ ושיריו נושאים חותם ישראלי מובהק הקשור למקום והזמן בו הם נכתבו...
זלצר תרם גם לשימור תרבות היידיש והלדינו, בזכות השירים הרבים בשפות אלה שהוא הלחין או עיבד לאורך השנים".
2009 – פרס ישראל על פעילותו בתחום הזמר העברי
2013 – פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים
2021 – אות "גיבור תרבות" מטעם תיאטרון הבימה
2022 – פרס על מפעל חיים לתרומה ראשונה במעלה לפסקול הקולנוע הישראלי מטעם פסטיבל "סאונדטראק" Soundtrack
אוקטובר 2021, מופע הצדעה בתיאטרון הבימה, במלאת לו 90
דובי גל (שם לידה: דב גנדלמן; נולד ב-3 במרץ 1948) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי.
דובי גל נולד בשם דב גנדלמן בנתניה.
אמו, יהודית, הייתה בתם של מאשה סקיבין לבית אורלוב ושל דב סקיבין.
לדובי גל שתי אחיות ואח.
בשנת 1966 התגייס לצה"ל ושירת בלהקת פיקוד הצפון, יחד עם יגאל בשן, דודו דותן ועדנה לב.
בתיאטרון שיחק, בין השאר, בגרסה הראשונה של נפוליון - חי או מת!
מאת נסים אלוני בשנת 1970 בתיאטרון בימות.
בשנת 1971 גילם את "עוזי הרזה" בסרט "חסמבה ונערי ההפקר", באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסרטו של מנחם גולן "מלכת הכביש", בשנים 1974–1975 היה חלק מצוות תוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש" בעונה הראשונה.
בשנת 1977 השתתף במופע בידור בשם "אדם וחֲבָל" מאת יהונתן גפן, לצד טוביה צפיר ומיקי גבריאלוב.
בשנת 1978 הופיע עם טוביה צפיר בפינה סאטירית בתוכנית "עלי כותרת".
בין השנים 1979–1981 השתתף מדי פעם כמנחה הפינות ההומוריסטיות בתוכנית עוד להיט.
גל הופיע בפרסומת ל"עוגת המלך" של עלית לצד חלי גולדנברג ומשה איש כסית, שבה נטבע המושג שהפך למטבע לשון, "גם יפה וגם אופה".
בשנת 1988 ביים את הסרט "מלך הסלים", בו גילם פקיד דואר קטן קומה המתגלה כשחקן כדורסל עילאי, כמו כן ביים את הסרט "ד.צ.
חוף אילת" בשנת 1989 לצד נתן נתנזון ואילנה שושן בקומדיה המבוססת על חילופי זהויות, בעל ואישה יוצאים לחוד לחופשה עם מאהביהם באותו המלון באילת.
הסרט הוא קומדיית סלפסטיק, ללא עידון מיוחד.
ב-1996 הופיע בסרט הקולנוע "מי האבא?" המבוסס על עקרון דומה של חילופי זהויות, בבימויו של אלי קנר.
בשנת 2007 יצא מארז מסרטיו על גבי DVD.
גל גילם את קריוס בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס" משנת 1982 ועד היום ביחד עם השחקנים מוצי אביב ואסף אשתר, המבוססת על ספרו של תורביון אגנר העוסק בהיגיינת הפה.
בשנת 2003 יצא אל קהל הילדים בשנית עם קלטת והצגת הילדים "דוקטור דובידו - רופא הצעצועים" שזכו להצלחה מובחרת, בזמן שגל המשיך באותה תקופה עם "קריוס ובקטוס".
בשנת 2010 גילם במחזמר "אנה ומלך סיאם" את ראש הממשלה.
בנוסף השתתף בסדרה "אהבה זה כואב" (2004) שיצרה דנה מודן, ובשנת 2006 השתתף בסרט "השכן של עמי".
כמו כן הופיע בתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה לילדים: ב"בלאגן" שיחק מפיק מבולבל, ב"הפיג'מות" שיחק את הדלאי ככה - מנחה רוחני בערוץ החיים הנפלאים וב בשנת 1991 שיחק בסדרת הילדים "פרפר נחמד" בתוכנית איזה קצב ובמשחקים מוזיקליים בתפקיד מר טיקטוק.
בשנת 2015 השתתף בסדרת המערכונים של שלישיית מה קשור - "אנחנו במפה", בתפקיד רמי חרטה.
באותה השנה הוציא הראפר רון נשר שיר בשם "דוביגל" הקרוי על שמו, ביחד עם הזמרים סטטיק ובן-אל תבורי.
בפברואר 2017 העלה הצגה בשם "דיבורים מהרוכסן", שאותה ביים וכתב במשותף עם יריב גוטליב.
ההצגה נכתבה בהשראת "מונולוגים מהווגינה" ומדברת על חיי המין בעשור השביעי.
גל מתגורר ברמת השרון, נשוי לשרה ולהם שתי בנות.
דובי ים (שם מדעי: Arctocephalinae) היא תת-משפחה של טורפים ימיים ממשפחת האוטריים הקרובה לאריות הים.
בדומה להם הם יכולים לנוע על האדמה, שכן רגליהם האחוריות יכולות לנוע קדימה ולשאת את משקל גופם אך הם מגושמים מאוד והם עולים בעיקר בעונת הרבייה בה הם מייצרים הרמונים גדולים.
קשה להבחין באוזניהם משום שהן קטנות, אך הן נראות לעין בבירור, בשונה מכלבי הים.
דובי הים חיים בימים ממוזגים ואף קוטביים, לרוב בחצי הכדור הדרומי.
היוצא מהכלל הוא המין דוב ים צפוני החי בצפון האוקיינוס השקט, גם באקלימים קרים.
דובי פריגר (נולד ב-2 ביולי 1973) הוא מאפר אומנותי ישראלי, המתמחה בציורי גוף ובאפקטים מיוחדים לקולנוע ולתיאטרון.
פריגר נולד וגדל בירושלים למשפחה ממוצא אנגלי.
ב-1999 החל לימודי תואר ראשון באיפור לאומנויות הבמה בקולג' לאופנה בלונדון (London College of Fashion).
במהלך לימודיו איפר בסדרות טלוויזיה שונות בהפקת ה-BBC ביניהם The Way We Live Now ו-The Lost Prince.
בתום לימודיו עבד במספר תיאטראות בלונדון כולל "Tricycle" וה- "Cockpit" ובאופרה הלאומית האנגלית ה- E.N.O כראש צוות איפור וכמעצב איפור לדמויות.
בין השחקנים והבמאים איתם עבד נמנים דניאל קרייג, טרי גיליאם ומתיו וואהן.
בסוף 2005 חזר לישראל ומאז הוא עוסק בהוראה ועובד כפרילאנסר ביצירת אפקטים לסרטים, וידאו קליפים, סדרות טלוויזיה ועוד.
בנוסף להכנת פרוסטטיקות הוא מכין מסכות ואביזרים דמויי כלי נשק לצילומים כמו גם להדמיית נפגעים לתרגילי חירום של כוחות הביטחון השונים.
2017 : אות כבוד ע"ש פרנס הוטיה על הישגים בתחום ציורי הגוף, מאת איגוד ציירי הגוף (הולנד)
2017 : מקום ראשון באליפות ציורי הגוף "דה מסקרייד" בקטגוריית ניאון (הולנד)
2017 : מקום 7 באליפות העולם בציורי גוף, בקטגוריית ניאון (אוסטריה)
2017 : אורח כבוד בכנס הארצי לציורי גוף ואפקטים (ישראל)
2016 : מקום ראשון באליפות ציורי הגוף "דה מסקרייד" בקטגוריית ניאון (הולנד)
2016 : תעודת "Aanmoedigingsprijs" לעידוד מצוינות מאת איגוד ציירי הגוף (הולנד)
2016 : מקום ראשון בתחרות ציורי פנים בניאון בחסות אתר Facepaint (ארצות הברית)
2006 : מקום ראשון באליפות ציורי הגוף הארצית (ישראל)
2006 : "מענק אמן מצטיין" ו"אמן מצטיין במיוחד" מטעם משרד התרבות (ישראל)
דוב בעגה (סלנג) של הומוסקסואלים הוא מונח המתאר גבר המשתייך לתת-קבוצה של הומוסקסואלים ייחודיים המקיימים תרבות ופעילויות שנועדו לקבוצה זאת.
ה"דובים" מזהים את עצמם לפי תכונות גופניות כגון גוף מלא, שריריוּת, גוף שעיר, זרועות וירכיים שעירות, זקן או שפם מגודל.
ישנם דובים שמפגינים גבריות מודגשת בלבוש ובתספורת, בעיסוק ובתחביבים.
דובים רבים מנקבים ומקעקעים את גופם.
מושג ה"דוב" נמצא עדיין בהתהוותו, ולכן קיימת גמישות בהגדרתו.
המונח "דוב" במובן המקורי שלו, החיה, נבחר כסמל לגבר שמן אך חסון וחזק, שעיר, איש הקרוב אל הכפר או אל הטבע, עם כל האסוציאציות הרומנטיות שהוא מעורר, של חופש, ספונטניות ועוצמה.
מצד שני דמות הדוב מסמלת גבר בעל גישה רוגעת לחיים, עצל במקצת, ורודף תענוגות, כמו אכילה, ליקוק דבש, מין ונמנום.
המושג "דוב" הופיע תחילה בארצות הברית בקרב חבורות אופנוענים הומוסקסואלים וארגון "גדולים ועליזים" , ואחר כך בעולם המערבי כולו.
זאת תופעה נגדית לתרבות הומוסקסואלית שהעלתה על נס את המראה הרזה, החטוב, האתלטי והמטופח.
מטרת הדובים הראשונים הייתה ליצור לעצמם סביבה שבה מרגישים בנוח גברים ממעמד העובדים שאינם נמשכים אל התחכום העירוני.
הם היו בעיקר הומוסקסואלים תושבי כפרים וערי שדה בארצות הברית, שחשו שהסביבה ההומוסקסואלית העירונית אינה תואמת את האישיות ואת סגנון החיים שלהם.
הירחון "דוב" (באנגלית BEAR) הופיע בשנת 1987 בסן פרנסיסקו.
תוך חמש שנים התפוצה שלו הגיעה לכל קצווי העולם המערבי ומעבר לו, והירחון נרשם כשם מסחרי.
הירחון מציג גברים הומוסקסואלים חסונים, עבי בשר, מזוקנים, כפריים, ממעמד הצווארון הכחול, כדמות אידילית.
במקביל נפתחו בארים שבהם גברים הומוסקסואלים, אנשי צווארון כחול, יכלו למצוא אנשים כמוהם, שאינם שייכים לסטריאוטיפ של ההומוסקסואל העירוני.
ישנם הסוברים שדובים בעלי עודף משקל רב מצאו במושג "דוב" קבלה עצמית של גופם, ועידוד מצד חבריהם הדובים.
הדגל עוצב על ידי קרייג ביירנס בשנת 1995, עבור אחוות הדובים, המזהים את עצמם לפי תכונות גופניות כגון גוף מלא, שריריוּת, גוף שעיר, זרועות וירכיים שעירות, זקן או שפם מגודל.
לרוחב הדגל שבעה פסי צבע המייצגים צבעי שיער אפשריים או גווני עור שונים.
האידיאל שעומד מאחורי העיצוב הוא שכל אדם יוכל למצוא את צבע שערו או גוון עורו בדגל.
הדובים מתכנסים במועדונים ובבארים רבים ברחבי העולם, וגם בוועידות בינלאומיות המיוחדות להם באמריקה ובאירופה.
הם הקימו אתרי הכרויות מיוחדים באינטרנט, וכן פורומים לדיון, ושיחות צ'אט.
קהילת הדובים נפרשה על פני כל העולם, כולל בארצות שבהן פעילות הומוסקסואלית אינה חוקית.
הרשת החברתית הזאת מאפשרת מפגשים לצורך בילוי, תרבות, וגם פעילות מינית בין גברים מבוגרים יותר, שמנים יותר ושעירים יותר מן הגבר ההומוסקסואל הקלאסי.
בארים ומועדונים וכן גני שעשועים ופארקים לקמפינג שלא נועדו לדובים דווקא, החלו להקצות זמן ומקום למפגשי דובים, וגם לעודד אותם לבוא ולהשתתף בפעילויות שהן לקהל ההומוסקסאלי הרחב.
בעקבות הדרישה, נוצר גם שוק מצרכים מיוחד שמספק את קהילת הדובים, בספרות, סרטי וידאו, ולבוש.
כיום הדובים נוטים פחות להיבדל מקהילת ההומוסקסואלים, והם מהווים חלק אינטגרלי שלה.
במסגרת הקמפיין העלו לרשת חברי הקהילה תמונות גוף חשופות תחת האזכור bodypride#, שמטרתו הייתה לעורר מודעות למבנה הגוף הטבעי ואת חוסר הרצון של חברי הקהילה לשרת את תבנית הגוף המצופה מהם תוך הבלטת היתרונות של חברי הקהילה על ידי חשיפת גופם.
הקמפיין צבר תאוצה וסוקר בכלי התקשורת בישראל.
בין היצירות העוסקות בקהילת הדובים ניתן למנות את BearCity, סרט ההמשך שלו, הסרט הספרדי Cachorro והסדרה האינטרנטית Where the Bears Are .
בסרט הישראלי "סיפור גדול", העוסק בגברים שמנים, ישנו אזכור לדובים.
גידי, המגולם על ידי אלון דהן, מגלה את תרבות הדובים ושואב את הכוח לצאת מהארון.
הסרט "חלומות של דובים", מאת אורלי בויום, מביא את סיפורה של חבורת "דובים" ישראלית - קבוצת גאים בעלי מראה דובי והעדפות דומות, הנאבקים בהשמנת יתר, בבדידות ובזיכרונות העבר.
בסרט "הקול בראש" של פיקסאר, הדמות גועל טוענת כי אין דובים בסן פרנסיסקו.
כעס עונה לה: ראיתי איש מאוד שעיר - הוא נראה כמו דוב, בהתייחס לקהילת הדובים השוקקת בעיר.
דובים משתמשים במינוח משלהם לסיווג גברים שונים הקשורים בקהילה.
דוב - גבר מלא גוף, שעיר, ובדרך כלל מזוקן
גור דוב - גבר צעיר, מלא, גוף שעיר, ובדרך כלל מזוקן
מעריץ - גבר שאוהב להיות בחברתם של דובים או נמשך אליהם גופנית
לוטר (צורת זכר של "לוטרה".
באנגלית: Otter) - גבר רזה, שעיר וגם מזוקן בדרך כלל
אבא דוב - דוב מבוגר
דוב קוטב - דוב בעל שער שיבה על ראשו וגופו
- ברכת שלום והבעה של משיכה גופנית
דֻּבִּיִּים (שם מדעי: Ursidae) היא משפחת יונקים מסדרת הטורפים.
במשפחה זו נמצא המין דוב קוטב, שהוא היונק הטורף היבשתי הגדול ביותר בעולם.
הדובים חיים בבתי גידול מגוונים.
דובים הם יונקים גדולים בעלי גוף מכוסה פרווה וזנב קצר.
תזונה: דובים הם אוכלי-כל, כלומר הם ניזונים גם מצמחים וגם מבשר.
הדוב החום של אלסקה אוהב במיוחד דגי סלמון, הדוב המלאי צד טרמיטים ודובי המשקפיים ניזונים בעיקר מצמחים.
בעברית המילה "דב" גזורה מן השורש דב"ב, שפירושו "התהלך במתינות".
המילה האנגלית לדוב (bear) מקורה באנגלית הקדומה (bera), שמוצאה במילה פרוטו־גרמאנית (beron) שמשמעותה "האחד שצבעו חום".
לשם השוואה, בנורדית קדומה קיימת המילה "björn" ובגרמנית "Bär".
הן יוונית (ἄρκτος – ארקטוס) והן לטינית (ursus) שימרו את השורש הפרוטו־הודו־אירופי הקדמון rtko.
תת־משפחה אמפיקיינודוניים (Amphicynodontinae) – נכחדה.
תת־משפחה אורסוויים (Ursavinae) – נכחדה.
כמה מהחוקרים משייכים גם את משפחת ההמיקיוניים (Hemicyonidae) למשפחה זו.
כיום חיים בעולם שמונה מיני דובים:
הדוביים מהווים ענף בסדרת הטורפים.
הקלדוגרמה מבוססת על פילוגנטיקה מולקולרית בשישה גנים מהמחקר של Flynn, 2005.
יצוין כי אף על פי שלעיתים בשפה המדוברת כוללים תחת המונח "דובים" גם פנדות אדומות וראקונים וקרוביהם המשפחתיים, בפועל הם אינם דובים, אלא מוסטלואידים.
ישנן שתי השערות פילוגנטיות באשר ליחסים בין מיני דובים קיימים ומאובנים.
האחת גורסת שכל מיני הדובים מסווגים בשבע תתי-משפחות כפי שמוצגים כאן: אמפיסינודונטים, המיקיוניים, אורסבינים, אגריותריום, איילורופודים, טרמרקטיים ודובים.
להלן קלדוגרמה של תתי-משפחות הדובים על-פי McLellan and Reiner (1992) ו- Qiu et al.
ההשערה הפילוגנטית החלופית הוצעה על ידי McKenna et al.
(1997), וביקשה לסווג את כל מיני הדובים למשפחת העל Ursoidea, כאשר המיקיוניים והאגריותריום מסווגים תחת המשפחה "חצי-כלבים " ("Hemicyonidae").
תחת סיווג זה, אמפיסינודונטים הוצבו כשלוחה במשפחת-העל טורפים ימיים.
בסיווג של McKenna and Bell נמצאים דובים וכלבי ים בקטגוריית משנה של יונקים טורפים בשם אורסידה (Ursida), לצד כלבי דב שנכחדו ממשפחת כלבי הדוב .
להלן הקלדוגרמה על פי הסיווג של McKenna and Bell (1997) :
הפילוגניה של מיני דובים קיימים מוצגת בקלדוגרמה המבוססת על רצפי DNA מיטוכונדריאליים שלמים על-פי Yu et al.
הפנדה הענקית, ואחריה דוב המשקפיים הם המינים העתיקים ביותר.
הקשרים בין המינים האחרים אינם נהירים לחלוטין, אם כי הדוב הקוטב והדוב החום מהווים צמד מקורב.
לכל מיני הדובים בעולם יש זנב קצר, וכן חוש ריח חד במיוחד, שנאמד בפי כמה מאות מחוש הריח של הכלב הרגיש ביותר.
לדובים חמישה טפרים, בכל אחת מצמד כפות הרגליים שלהם.
בנוסף, הם בעלי פרווה צפופה וסבוכה.
גופם של הדובים גדול, וגפיהם חזקות מאוד.
הם מסוגלים לעמוד על שתי רגליהם האחוריות.
כפות רגליהם רחבות, חרטומם מוארך, אוזניהם קצרות ומעוגלות.
לסתות הדוב חזקות, וכאשר הדוב משתמש בהן הן נסגרות בחוזקה.
טופריהם משמשים לתלישה, לחפירה ולתפיסה.
הדובים השחורים נמצאו כבעלי כושר ראיית צבעים, ונראה שגם לדובים אחרים יש יכולת זו.
מספר שיני הדוב משתנה, והוא נע בין 32 ל־42. שיני הדוב אינן מותאמות להריגת הטרף, בשונה משיני החתוליים, למשל.
ניביהם של מרבית חברי סדרת הטורפים ארוכים ומחודדים, ומשמשים בין היתר להריגת טרפם.
עם זאת, ניבי הדובים קטנים יחסית, ומשמשים באופן טיפוסי להגנה או לשימושים אחרים.
שיניהם הטוחנות רחבות ושטוחות, ומשמשות לקריעתו ולטחינתו של מזון צמחי לחתיכות קטנות הניתנות לעיכול.
לדוב ארבע גפיים, אשר בסוף כולן נמצאים חמישה טפרים ארוכים וחדים.
כפות רגליים אלו עשויות לשמש לטיפוס על עצים, לפתיחת קיני טרמיטים וכוורות לרווחה, חפירת מאורות, תפיסת טרף, והגנה עצמית.
יצוין כי לא כל מיני הדוביים יכולים לבצע את כל הפעולות המוזכרות.
בזמן שרוב הטורפים נוטים ללכת על בהונותיהם בדרך שמגבירה את מהירותם, הדובים הולכים על כפות רגליהם, בדומה לאדם.
בזמן תנועה, כובד משקלו של הדוב מוטל על רגליו.
ידיו של הדוב משמשות לרוב לאיזון.
מהירותם של דובים קטנה יחסית לטורפים אחרים, אולם בזמן ריצה הוא יכול להגיע למהירות של 50 קמ"ש לערך.
פרוות הדוב צפופה, ארוכה וסבוכה.
צבע הפרווה משתנה בהתאם למין הדוב, אך הצבעים הנפוצים הם שחור, לבן, קרם, זהוב וחום.
בנוסף, צבעם של הדובים עשוי להשתנות בין פרטי המין עצמו.
כך, לדוגמה, הדוב השחור האמריקני עשוי להיות שחור, חום, חום אדמדם או שחור כחלחל.
מספר מיני דוביים, כמו הדוב המלאי או דוב המשקפיים, הם בעלי פרווה בהירה יחסית בחזה וסימנים על הפנים.
זכרי הדובים גדולים יותר מהנקבות.
דו־הצורתיות הזוויגית (ההבדלים בין הזוויגים) משתנים בהתאם למין, אולם היא גדלה אצל המינים הגדולים יותר.
כך, זכר דוב קוטב גדול יכול להיות בעל מסה הגדולה פי שניים מהנקבה, ואילו מסתם של הזוויגים במינים קטנים יותר דומה הרבה יותר.
תוחלת חייהם של הדובים נעה בין 25 ל־40 שנים, אולם בשבי היא גבוהה יותר.
הם מסוגלים לרוץ ולשחות היטב.
קולו של הדב מכונה בעברית - נהמה.
הדובים חיים לרוב בגפם, למעט אמהות וגוריהן ובמהלך עונת הרבייה.
דובים מתקבצים בקבוצות קטנות וזמניות רק כאשר המזון מרוכז באזור קטן.
דובים חומים באלסקה מתקבצים באותו אזור בעת עונת נדידת דגי הסלמון, כאשר הדגים שוחים במעלה הנהר על מנת להגיע לאזור הטלת הביצים.
דובים אחרים חיים בגפם, אולם קיימים קשרים חברתיים רופפים.
זכר ונקבה יכולים לחיות במרחבים חופפים, כאשר כל זוויג דואג שדובים בני זוויגו לא יפלשו לתחום תפוצתו.
דובים זכרים צעירים בדרך כלל עוזבים את אמם וחיים בשטחים אחרים, בעוד הנקבות הצעירות חיות לעיתים קרובות בתחום שחופף בחלקו את שטח המחיה של אמותיהן.
דובים תרים אחר מזון בטריטוריות רחבות ידיים, ומתעדים בזכרונם את פני השטח שבו הם תרים.
הדוב משתמש בזיכרונו המצוין כדי להגיע למקום שבעבר מצא בו שפע מזון.
מרבית הדובים מסוגלים לטפס על עצים לשם תפיסת טרפם.
היחידים היוצאים מכלל זה הם דובי הקוטב וזכרים גדולים במיוחד של הדוב החום, שמשקלם הרב מכביד עליהם בטיפוס על העצים.
כמה מהמינים הגדולים במשפחת הדוביים, כמו דוב קוטב ודוב הגריזלי, מסוכנים לאדם, במיוחד באזורים בהם התרגלו לנוכחות האדם.
עם זאת, על פי רוב הדוב הוא בעל חיים ביישן שקל להפחידו.
ובכל זאת, הדוב עלול לתקוף באכזריות את מי שיסכן את גוריו.
תקופת הרבייה של הדובים היא קצרה מאוד.
דובים מתרבים לרוב לאחר תקופת אי־פעילות, כמו תרדמת החורף.
הגורים נולדים חסרי שיניים, עיוורים וחסרי שיער.
נקבת הדוב החום ממליטה בין גור אחד לשלושה גורים בכל המלטה, שבדרך כלל נשארים עם אמם למשך שתי עונות מלאות.
הגורים ניזונים מחלב אמם עד שהם עוזבים אותה, אולם ככל שהם גדלים כך קטנה תדירות ההנקה, והם מתחילים ללמוד לצוד יחד עם אמם.
הם יישארו בקרבתה במשך שלוש שנים לערך ועד אז הם לומדים איך לצוד ולמצוא לעצמם מחסה ועד שהיא תיכנס למחזור ייחום חדש.
הדובים מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש עד שבע שנים.
למרות גודלו של הדוב, הוא מסוגל לנוע במעבה היער והשדות ללא השמעת רעש רב.
הדוב נמנע מליצור קשר עם האדם, והוא בדרך כלל ערני לנוכחותו של האדם לפני שהאדם מודע לכך שקיים דוב בסביבתו.
לעיתים רחוקות בלבד נתקלים בדוב.
כאשר מאכילים דובים, הדבר עלול להפיג את ביישנותם, ובכך לסכן את חיי האדם.
עימות בין האדם לדוב יכול לקרות כאשר האדם מהווה איום לגורי הדוב, לדוב עצמו או למזונו.
למעשה, בזמן מפגש עם דוב יש לנקוט במספר צעדים, כמו הליכה איטית לאחור.
מטיילים בשמורות טבע מתבקשים לשמור את מזונם במכלים אטומים היטב, כדי שהדובים לא יריחו את המזון ויגיעו למקום.
אמצעי יעיל להתגונן כנגד דובים הוא תרסיס מיוחד נגד דובים, שאפקטיבי מאוד כלפי כל דוב, בשל הרגישות הרבה של אפו של הדוב.
מאז ומתמיד ניצוד הדוב על ידי האדם, בשל פרוותו ובשל שימושיו הרבים כחיית קרקס, ביניהם ריקוד, אגרוף ורכיבה על אופניים.
הדוב הוא אחד מבעלי החיים האהודים ביותר בגני החיות.
בתרבות האנושית הדוב מהווה סמל לכוח בגלל כוחו הרב והיותו טורף־על.
מספר רכבי הנדסה קרבית קרויים על שם דובים, בהם דחפור די־9 משוריין המכונה בצה"ל "דובי" בזכות עוצמתו הרבה, וטנק הנדסה אמריקני המכונה "גריזלי".
אצל עמים עתיקים שימש הדוב כאל, ועמים ובתי מלוכה רבים אימצו אותו כסמלם:
העיר ברן בשווייץ קרויה על שם הדובים שלה ודוב מופיע בסמלה.
הדוב החום הוא סמלה הלאומי של פינלנד ושל הערים ברלין ומדריד.
בסמל של מדריד הוא נראה שעון על עץ תות וכך גם בסמלה של קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד.
סמלה של העיר סמרגון שבבלארוס הוא דב מאולף.
בעקבות המרכז הגדול לאילוף הדובים שהיה שם במאה ה־17.
הדוב השחור האמריקני הוא החיה הלאומית של לואיזיאנה, ניו מקסיקו ומערב וירג'יניה.
דוב גריזלי הוא החיה הלאומית של קליפורניה ומונטנה.
בשל פרוותו הרכה ומראם החמוד של גורי הדובים, הפך הדובי (בובת דוב צעצוע) לצעצוע נפוץ בקרב פעוטות וילדים.
תרמו לכך נשיא ארצות הברית טדי רוזוולט שריחם על גור דובים (ומכאן השם Teddy Bear) וספרי פו הדב על איוריהם.
הדוב משמש ברפואה העממית של ארצות המזרח הרחוק כמרכיב חשוב.
מיצי המרה של הדוב נצרכים בסין והם נחשבים ליקרי ערך.
בנוסף, תושבים רבים במדינות כמו סין, קמבודיה ועוד ניזונים מבשר הדוב.
אמנות בינלאומיות מנסות כיום לצמצם את היקף הסחר באיברי הדוב, אך השפעתן על רמת הסחר מעטה.
תפוצתם של הדובים רחבה למדי.
תחום תפוצתו של הדוב השתרע בעבר בכל אירואסיה מיפן במזרח ועד אירלנד במערב מאוקיינוס הארקטי בצפון ועד לסרי לנקה ואינדונזיה בדרום.
בצפון אמריקה מהקוטב הצפוני עד לפלורידה ומקסיקו בדרום, לאורך הרי האנדים באמריקה הדרומית, ובצפון אפריקה לאורך הרי האטלס.
ציד וצמצום בתי הגידול הביאו להצטמצמות ניכרת של אוכלוסייתו ותחום תפוצתו.
באפריקה נכחד הדב האטלסי במאה ה-19, במערב אירופה הדובים בטבע נכחדו כבר בימי הביניים.
אך בעקבות פעילויות שימור קיימות אוכלוסיות גדולות של כמה אלפי דובים בסקנדינביה, ובהרי הקרפטים.
וקיימות אוכלוסיות מצומצמות ונדירות בפירנאים ובהרים האפנינים.
ברחבי אסיה ציד דובים הותר ללא הגבלה לשם פרוותו או איבריו של הדוב, דבר שהביא להצטמצמות תחום תפוצתו באסיה; באמריקה הדרומית המצב דומה, אולם באמריקה הצפונית מצבו של הדוב הוא היציב ביותר שכן חוקים נוקשים מגנים עליו אך עדיין חלה ירידה בתחום תפוצתם בעיקר בארצות הברית ובמקסיקו.
בעבר הייתה ארץ ישראל חלק מתחום תפוצתו של הדוב וחי בה תת־המין דוב חום סורי.
דוב סורי נראה בתמשיח מצרי עתיק שנמצא בקברו של אחד השרים, המתאר הבאת מס מ־רת'נו לפרעה.
עדויות על דובים בארץ ישראל ניתן למצוא כבר בתנ"ך שטובע את הביטוי הבא להדגיש את פראיות הדב ובמיוחד בשעת צערו.
בסיפור אלישע והדובים הדב מוצג כנשק יום הדין של הנביא במלעגיו.
דוד הצעיר מזכיר לשאול את יכולותיו הטרומיות כשקטל דוב ואריה: הדוב הצליח לשרוד בארץ ישראל עד תחילת המאה ה־20. העדויות האחרונות המאושרות אודות הימצאות הדוב בארץ הן של החוקרים הנרי בייקר טריסטראם וארנסט שמיץ.
טריסטרם דיווח על דובים בגיא ליד טבריה, בית שאן והגולן, ושמיץ ראה ככל הנראה את הפרט האחרון בדרום הר חרמון בשנת 1911.
דובים מוזכרים ביהדות בדרך כלל בשל תכונותיהם השליליות.
למשל במדרש בראשית רבה מוזכר הדוב כסמל לכעס של אשת פוטיפר על יוסף.
כמו כן דובים מוזכרים בספר דניאל.
שם בנבואתו הוא רואה ארבע חיות, כל אחת מסמלת אימפריה אחרת שהיהודים סבלו תחת עולה באותו זמן.
חז"ל עשו שימוש בפסוק לעיל בהשוותם את הפרסים הפראיים לדב –
הדוב מסמל את האימפריה הפרסית לה מיוחסות בנבואה זו תכונות של קמצנות, גרגרנות ועושר חומרי.
בספר מלכים ב' מובא מקרה אלישע והדובים בו שיסה הנביא אלישע דובים בנערים, שהקניטו וביזו אותו.
דוביק טל (נולד ב-10 במאי 1953) הוא איש צבא בדימוס, שכיהן כמפקד חטיבה 7 וכקצין שריון ראשי בצה"ל והשתחרר בדרגת תת-אלוף.
מאז 2007 מכהן כמנכ"ל תעשיות מלח לישראל.
טל (במקור רוזנטל), נולד וגדל בפרדס חנה, התגייס לקורס טיס אך נשר ממנו לאחר מספר חודשים ועבר לשרת בחיל השריון.
לחם כתותחן טנק במלחמת יום הכיפורים ועם סיומה עבר קורס מפקדי טנקים מזורז וקורס קציני שריון מקוצר.
ב-1976 מונה למפקד פלוגה בגדוד 532 בחטיבה 460. בהמשך שירת כסגן מפקד הגדוד וקצין מבצעים של אוגדה 162. בשנים 1979–1980 למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וסיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב.
באוגוסט 1981 מונה למפקד גדוד 77 בחטיבה 7, הגדוד בפיקודו עבר ערב מלחמת לבנון לאחריות חטיבה 769 בפיקוד שאול מופז ומנה שתי פלוגות מבצעיות, פלוגת צמ"פ (מסלול), פלוגת חרמ"ש ושתי מחלקות הנדסה.
עם פרוץ הקרבות פעל בגזרה המערבית של הבקאע וכבש בין היתר את הכפרים עישייה, ריחן, ערמתא ועין א-טינה.
בהמשך הלחימה הועבר הגדוד לכוח דן ורדי ולכוח יוסי פלד שפעל באזור אגם קרעון ובקרב משע'רה.
לאחר מכן שירת טל כסגן מפקד חטיבה 7, ולאחר שלא אושר לו לצאת ללימודי תואר שני, בחר להשתחרר מצה"ל וללמוד תואר שני בלימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב.
ב-1987 חזר לשירות הקבע ומונה למפקד חטיבת מרכבות האש, חטיבת שריון במילואים.
בנובמבר 1988 מונה למפקד חטיבה 7. החטיבה בפיקודו התפצלה בין משימות שונות: גדוד אחד נותר בכוננות ברמת הגולן, אחר פוזר לאורך גזרת דרום לבנון בין המוצבים השונים, והגדוד השלישי עסק במשימות ביטחון שוטף ביהודה ושומרון.
ביולי 1990 סיים את תפקידו ומונה לסגן מפקד אוגדה.
לאחר השתלמות בארצות הברית מונה ב-1995 לקצין שריון ראשי והשתחרר ב-1997.
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל חברת ממסר, חברת בת של המשביר המרכזי, יבואנית רכבי איווקו וג'ון דיר.
בנובמבר 2001 מונה לסמנכ"ל בקבוצת קרסו והיה ממונה על השירות בתחום הרכב ("אפטר סייל").
במאי 2006 מונה למנכ"ל חברת המלח לישראל, ובאוגוסט 2007 למנכ"ל תעשיות מלח לישראל.
דב הלמן (נולד ב-7 באפריל 1936) הוא איש ציבור ששימש כראש המועצה האזורית חבל אילות וכמזכיר ההתנועה הקיבוצית.
קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבה 646, חטיבת צנחנים במילואים.
הלמן נולד וגדל בקיבוץ גבת בן ליהודה (יודקה) ובתיה הלמן המוכרים מן הספר "כמו שני סלעים" שנכתב על ידי אורה ערמוני.
בהמשך עבר קורס קצינים וסיים כחניך מצטיין.
עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890. הלמן לחם בפעולות התגמול ובמלחמת סיני, בה השתתף בקרב המתלה.
הלמן היה מחברי "הפלוגה" שהתיישבה בנקודה בה הוקם קיבוץ אילות.
הוא היה חבר הקיבוץ ושימש כמרכז המשק.
בסוף שנות ה-60 עזב את אילות ועבר ליטבתה.
בשירות המילואים שימש הלמן בתפקידי פיקוד שונים בחטיבה 55. במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד פלס"ר חטיבה 55, ולקח חלק בקרב על מעוז בודפשט, במבצע אבירי לב ובקרב סרפאום.
בהמשך מונה למפקד גדוד בעוצבת חצי האש.
ב-28 בפברואר 1977, במהלך תרגיל חטיבתי נפצע קשה, כאשר עלה רכבו על מוקש באזור ניצנה שבנגב.
באוגוסט 1977 מונה למפקד עוצבת שועלי מרום, חטיבת צנחנים במילואים ושירת בתפקיד עד אוקטובר 1983. הוא פיקד על החטיבה במלחמת לבנון הראשונה, תחת פיקודו לחמה החטיבה לחמה בקרבות לכיבוש צור וצידון.
הלמן הוא חבר קיבוץ יטבתה וכיהן כראש המועצה האזורית חבל אילות (בשנים 1981–1985) וכמזכיר התנועה הקיבוצית בסוף שנות ה-80.
הלמן הוא בעל תואר אקדמי בגאולוגיה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
דובי בנימיני (נולד ב-1941) הוא סופר, אנטומולוג וחוקר פרפרים ישראלי.
כתב את המגדיר המקיף והמרכזי לפרפרי ישראל וספרים נוספים על פרפרי-היום של ישראל.
בשנת 1983 ייסד את אגודת חובבי הפרפרים בישראל ומשמש כנשיאה וכעורך ביטאונה מחקריו בתחום פרפרי-היום של ישראל הובילו לתגליות מחקריות רבות אודות הזואוגאוגרפיה של פרפרי-היום של ישראל והמזרח התיכון, על הביולוגיה הייחודית של מיני פרפרים, אזורי תפוצתם ובתי הגידול הייחודיים שלהם.
מחקריו של בנימיני מצוטטים במאמרים ובכתבי עת רבים על פרפרי ישראל והמזרח התיכון.
בנימיני נולד בחיפה והחל להתעניין בפרפרים כבר בהיותו ילד בן 9. באותה עת, ספרי פרפרים לא היו בנמצא, והספרות האנטומולוגית שהייתה קיימת בעברית הייתה מזערית.
הוא נהג לפקוד עם הוריו את "בית מסחר ספרים רינגט" בעיר התחתית בחיפה, ושם הזמינו מאנגליה את ספרי הפרפרים של הגנטיקאי האקולוגי הבריטי אדמונד בריסקו פורד .
בנימיני הוא בוגר בית-הספר הריאלי בחיפה, בוגר הטכניון בהנדסת מכונות ולמד הנדסת אווירונאוטיקה במסגרת לימודים לתואר שני.
שימש כמהנדס בכיר בתעשייה האווירית לישראל והיה מנהל הייצור של מטוס הקרב המתקדם "לביא".
בנימיני זכה בפרס ביטחון ישראל על יישום למטוס הכפיר.
בשנת 1983 הקים את אגודת חובבי הפרפרים בישראל שחבריה עוסקים בלימוד, בחקר ובשימור פרפרי-היום של ישראל, ומובילים את המאבק הציבורי להגנת פרפרים נדירים בישראל הנמצאים בסכנת הכחדה.
הוא משמש כנשיאה של האגודה והרוח החיה של כל מכלול פועליה.
בשנים האחרונות משלב בנימיני את הידע הרב שצבר אודות הפרפרים עם הידע ההנדסי האווירונאוטי בפיתוח של רובוטים מעופפים זעירים.
ברשותו נמצאת ספריה מדעית המכילה ספרות ענפה בנושא פרפרי המזרח התיכון שליקט לאורך השנים ברחבי העולם.
בחמישים השנים האחרונות לצד עיסוקו המקצועי כמהנדס אווירונאוטיקה בתעשייה האווירית חקר בנימיני את פרפרי-היום והיה לחוקר מרכזי בתחום.
במהלך שנות מחקריו יצר בנימיני קשרים ענפים עם חוקרי פרפרים מובילים בעולם ובכלל זה מומחים אנטומולוגים חוקרי פרפרים ממדינות שכנות ובהם מטורקיה, מירדן ומקפריסין.
בתקופת שליחותו בצ'ילה הפך למומחה בעל שם עולמי לכחלילי צ'ילה.
בתוך-כך, גילה כעשרים מיני פרפרים חדשים למדע.
נכון לשנים האחרונות שוקד בנימיני על פרסום מגדיר מקיף אודות פרפרי-היום של המזרח התיכון והביולוגיה הייחודית להם, בארבעה כרכים: "פרפרי הלבנט" - דרום טורקיה, קפריסין, סוריה, לבנון, ישראל, ירדן, מצרים, סיני, וצפון מערב ערב הסעודית.
הכרך השני עוסק במשפחות: הצבעוניים, הלבניניים וההספריות, והוא יצא לאור בשנת 2020. הכרך השלישי יצא בשנת 2022 והוא עוסק במשפחת הנימפיתיים, והכרך הרביעי יצא לאור בשנת 2023 והוא עוסק במשפחת הכחליליים.
הכרך הראשון עדיין לא פורסם והוא יעסוק בביולוגיה ובהתנהגות של פרפרי הלבנט.
ארבעת הכרכים הם פרי מחקר רב שנים של בנימיני ושל חוקרים נוספים.
בנימיני פרסם ספר מקיף בשם "גינת הפרפרים" המעניק מידע רב על פרפרים ועל צמחי בר, ומספק עצות כיצד להקים גינת צמחים ביתית עם פרחי צוף מתאימים וצמחים פונדקאים, שימשכו אליה פרפרים.
יוזמת "גינת הפרפרים" גם הובילה לכמה מיזמים ברחבי הארץ וביניהם היוזמה לטפח בעיר בת-ים גינות פרפרים ברמה המוניציפלית והפרטית ובכך "להביא" את הפרפרים אל העיר.
יחד עם רעייתו לאה יזם את בחירת הפרפר הלאומי, במסגרת חגיגות שנת ה-75 למדינת ישראל, כמיזם של אגודת חובבי הפרפרים בישראל, החברה להגנת הטבע, קק"ל, רט"ג, משרד החינוך ועוד.
המין כחליל השברק נבחר בין היתר בשל צבעי הדגל (כחול ולבן), שכיחותו בכל רחבי הארץ והימצאותו במרבית חודשי השנה.
לאחר הצבעה פתוחה לכלל הציבור, כולל במערכת החינוך ובצה"ל, מתוך מספר מצומצם של מיני פרפרים שהועמדו לבחירה.
ב-23 באפריל 2023 הוכרז הפרפר הלאומי בתחנה לחקר ציפורי ירושלים הסמכה למשכן הכנסת.
ב-31 במרץ 2009 פורסמה בקובץ התקנות לראשונה רשימת 14 מיני פרפרים מוגנים בישראל - כתוצאה ישירה ממאבק עקשני של בנימיני, ד"ר גיא פאר וחברים נוספים מאגודת חובבי הפרפרים, שנמשך שנים אחדות, בעיקר מול משרד החקלאות שסירב לחתום על התקנות.
המשרד להגנת הסביבה בראשות השר גדעון עזרא חתום על תקנות אלה.
מאבקים מוצלחים להגנה על זני פרפרים בסכנת הכחדה
במאבקים ציבוריים "דון- קישוטיים" נגד יזמי נדל"ן ואינטרסים מסחריים הצליח דובי בנימיני, גיא פאר וחברים נוספים מאגודת חובבי הפרפרים להגן עד כה על המינים הבאים: כחליל הגליל, כחליל חדרה - מין מוגן המעופף בחולות חדרה.
חברת שיכון עובדים עצרה את בניית "שכונת הפרפרים" עד קבלת תוצאות סקר הפרפר שעל פיו יחולק השטח ויוקצה מרחב קיום לכחליל הנדיר הזה.
המאבק לשמירה על כתמית הדרדר (בעבר נימפית הקוציץ) - "נימפית צפת" - מין מוגן המעופף בטרשי צפת בסמוך לשמורת אם החיטה.
בעקבות פעילות האגודה ובלחץ מקומי הוגדרו רשמית המורדות המזרחיים שבין צפת לראש פינה לשמורת טבע בשם שמורת טרשי צפת.
בהר החרמון, שבו מעופפים לא פחות מחמישה מינים מוגנים, פועל בנימיני לעצירת הרס הביוטופים של מרומי החרמון על ידי חברת הסקי הבונה רכבלים נוספים.
במזרח חבל לכיש מתקיים מאבק לשמירה על השטחים הפתוחים האחרונים של ספר המדבר בו מעופפים שני מינים אנדמיים נדירים, מוגנים ובסכנת הכחדה: כחליל קלאופטרה והספרית ערבתית, תת-מין אנדמי לספר המדבר הישראלי והירדני.
כחליל הקדד, מין מוגן המעופף ברמות מנשה.
כדי לתת הערכה מחקרית נכונה של המצב יזמו דובי בנימיני יחד עם ד"ר גיא פאר בתחילת שנת 2014 ניטור מקיף של כחליל הקדד.
בחודשים פברואר-מרץ בשנת 2014 יצאו כמה קבוצות של חובבי פרפרים בחיפוש אחר כחלילי הקדד במופעם כבוגרים באזורים שונים ברחבי הארץ אשר בעבר נצפו בהם כחלילי הקדד, ושישנם באתרים הללו קדדים גדולי-פרי.
הנתונים שנאספו מהווים בסיס נתונים למחקר אודות כחליל הקדד ומצבו באזורינו.
דובי בנימיני הוא המומחה המלווה, שותף להקמת פארק "אגם הפרפרים" במפעל קליל בכרמיאל, פארק אקולוגי טבעי פתוח לשימור והתרבות מגוון הפרפרים השוהים באזור כרמיאל.
תכנון הפארק החל עוד ב-2013 על ידי החברה להגנת הטבע, בשותפות עיריית כרמיאל עד היום הגיעו בהדרגה לפארק באופן טבעי 46 מיני פרפרים שונים מתוך 64 הקיימים באזור.
במהלך הקמת הפארק גילה דובי בנימיני מין חדש למדע וקרא לה על שם מפעל קליל, כִּתְמִית קְלִיל (Melitaea klili), מין ייחודי לאזור הנצפה בפארק.
דובי וייס (נולד ב-6 ביולי 1963) הוא המייסד הפדגוגי של עת הדעת, זוכה פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות (2012), ראש ההתמחות בפיתוח למידה והדרכה בשילוב דיגיטל בקריה האקדמית אונו, לשעבר ראש תחום פדגוגיה דיגיטלית וראש התוכנית לתואר שני בטכנולוגיה חינוכית במכללת סמינר הקיבוצים.
הוא בעל תואר שלישי מאוניברסיטת תל אביב בהוראת המתמטיקה והמדעים.
דובי וייס נולד וגדל בתל אביב.
בשנת 1981 התגייס לצה"ל ושירת בחיל המודיעין.
בשנים 1986–1989 למד באוניברסיטה העברית וקיבל תואר B.Sc במדעי המחשב ותואר B.A בספרות עברית.
הוא מוסמך אוניברסיטת בוסטון בטכנולוגיה חינוכית.
ב-1991 חבר לפרופסור חנן יניב בחברת "יוריקה" וביחד עם פרופסור חנן יניב וד"ר נחמה ניר-יניב, שהייתה ראש האגף לחינוך בגיל הרך במשרד החינוך, פיתחו מערכת שהותקנה בגני ילדים בישראל.
בשנת 1993 הצטרף לחברת "אוניקס אינטראקטיב" והיה אחראי על תחום מוצרי ההדרכה והלמידה מבוססי מולטימדיה.
לאחר מכן, הוביל את תחום ההיי-טק בחברת SIT לחשיבה המצאתית שיטתית.
בשנת 2000 הקים ביחד עם ד"ר אביב שגב את חברת ההזנק "Ennovate" שעסקה בניהול ידע.
באותה שנה קיבל גם תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 החל ללמוד בתוכנית הלימודים של מכון מנדל למנהיגות.
בשנת 2004 הקים יחד עם שמואל מיתר את "עת הדעת" והיה המייסד הפדגוגי שלו.
"עת הדעת" הוא מיזם המציע פלטפורמה דיגיטלית להוראה וללימוד בעידן הדיגיטלי ופועל במאות בתי-ספר יסודיים ברחבי ישראל.
התפיסה הפדגוגית של "עת הדעת" זכתה בשנת 2012 לציון לשבח על ידי ראש הממשלה במסגרת "פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות".
בשנת 2010 נבחר לאחד מ-50 האנשים המשפיעים על החינוך בישראל ובשנת 2012 זכה בפרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות על "פועלו החלוצי בפיתוח טכנולוגי-פדגוגי להוראה חדשנית בעידן הדיגיטלי".
בין השנים 2014-2018 כיהן וייס כראש התוכנית לתואר שני בטכנולוגיה בחינוך במכללת סמינר הקיבוצים.
בשנים 2016–2021 כיהן כראש תחום 'פדגוגיה דיגיטלית' בסמינר הקיבוצים.
החל מ-2021 מכהן כראש התמחות לתואר ראשון בפיתוח למידה והדרכה בשילוב דיגיטל בקריה האקדמית אונו.
נשוי לסופרת ולמחזאית אלה מושקוביץ-וייס, ואב לבן ולבת.
סימפוניה פדגוגית לכלים טכנולוגיים, הד-החינוך למאה ה-21, אפריל 2010.
כיתה הפוכה - למידה והעמקה בחומר בקורסי מבוא רבי-משתתפים .
הוראה באקדמיה - גיליון מספר 7, אפריל 2017. האקדמיה הלאומית למדעים.
שבתאי, ג., דרייפוס, ט., וייס ד.
הבניית ידע בהשוואת שברים על-פי הכלל של המשלים לשלם, מספר חזק 2000, 18, 35-43.
תיקוף אמפירי של המודל הפדגוגי-טכנולוגי של "עת הדעת" - לקראת שינוי פרדיגמה בהלימה למיומנויות המאה ה-21. בתוך: י' עשת-אלקלעי, א' כספי, ס' עדן, נ' גרי, י' קלמן, י' יאיר (עורכים), כנס צ'ייס למחקרי טכנולוגיות למידה: האדם הלומד בעידן הטכנולוגי, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
דובי אמיתי (נולד ב-8 באפריל 1960) הוא יו"ר התאחדות האיכרים בישראל, יו"ר נשיאות המגזר העסקי ויו"ר אגודת מים בגליל.
שימש בעבר כסגן ראש מועצת מטולה.
אמיתי, דור רביעי למשפחת חקלאים הנמנים עם מייסדי המושבה מטולה, נולד וגדל במושבה ומתגורר בה עד היום.
לאמיתי השכלה תיכונית אותה רכש בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, עקב המצב הביטחוני בצפון.
בית הספר החקלאי פרדס חנה הוקם על ידי התאחדות האיכרים בשנות ה-20 של המאה העשרים, ובשנת 2007 עם מינויו לנשיא התאחדות האיכרים, סגר אמיתי מעגל ופעל להסדרת החובות שבהם שרוי בית הספר.
בעקבות זאת הוגשה עתירה נגד ההתאחדות ואמיתי העומד בראשה על ידי ההסתדרות, אך התביעה נדחתה פה אחד ועמדת ההתאחדות נתקבלה.
עם סיום לימודיו התיכוניים התגייס לצה"ל וסיים את שירותו בדרגת סגן כמ"פ בגדוד תותחי נ"מ M61 וולקן.
במסגרת שירותו לחם במלחמת שלום הגליל.
תחת פיקודו בעת קרב עם מחבלים בכפר דוחה רשמה פלוגתו את ההפלה הראשונה בעולם של מטוס מיג 21 על ידי תותחי M61 וולקן.
המשיך בשירות מילואים פעיל בצה"ל ובין היתר היה מג"ד במילואים.
דובי אלוף - משנה במילואים, במלחמת "חרבות ברזל" ביצע מילואים במשך שנה ושלושה חודשים ולקח חלק פעיל בלחימה בצפון.
מאז שחרורו מצה"ל ועד שנת 2007 הפך לפעיל מרכזי בתחום החקלאות בצפון הארץ וכיהן בשרשרת תפקידים, בהם: יו"ר אגודות חקלאיות, יו"ר חברת פרי מטולה, סגן מ"מ ראש מועצת מטולה, חבר ברשות לפיתוח הגליל ודירקטור במספר רב של חברות.
פעילותו הענפה אף ספגה ביקורת ונעשה ניסיון להאשימו בהדחת מתחרה פוליטי בתפקידו כיו"ר הנהלת האגודה השיתופית במטולה, אולם אמיתי זוכה מכל חשש לקונספירציה.
בשנת 2007 נבחר לתפקיד יו"ר התאחדות האיכרים בישראל בו מכהן גם היום, לאחר שנבחר לעוד שתי קדנציות (בדצמבר 2013 ובפברואר 2019).
מונה ליו"ר פעיל בחברת עמיר שיווק והשקעות בע"מ, החברה הציבורית המובילה בישראל בתחומי שיווק ואספקת תשומות חקלאיות לחקלאים ברחבי הארץ.
מתוקף תפקידו כיו"ר התאחדות האיכרים, מכהן אמיתי כאחד מ-15 יושבי הראש של ארגונים החברים בארגון נשיאות המגזר העסקי.
אמיתי נבחר פה אחד ב-1 ביוני 2016 לכהן כיו"ר הנהלת נשיאות הארגונים העסקיים (שמה הקודם של נשיאות המגזר העסקי).
בשנת 2010 הקים את אגודת מים בגליל, הגדולה ביותר בארץ, אשר כוללת 54 יישובים בהם קיבוצים, מושבים ומושבות, שם מכהן כיו"ר עד היום.
במאי 2013 הורשע בהסדר טיעון בעיכוב דרכונים של עובדים זרים ובהעסקתם של העובדים שלא כדין.
נגזרו עליו שבעה חודשי מאסר על תנאי לתקופה של שלוש שנים וקנס בסך 175 אלף ש"ח או שבעה חודשי מאסר תמורתו.
בשנת 2014 נבחר לכהונה שנייה בהתאחדות האיכרים.
כיו"ר ההתאחדות בכהונתו הראשונה והשנייה הוביל מספר תחומים ובין הישגיו ניתן למנות "הלוואות מים" מהמדינה לחקלאים, חתימת הסכם קיבוצי בין התאחדות האיכרים להסתדרות, צמצום הפטור מהגבלים עסקיים למשווקים סיטונאיים לאחר 15 שנים של ניסיונות והובלת המאבק בפערי התיווך שבין החקלאים לצרכנים.
הפחתת היטלי ההפקה הגבוהים של מים לחקלאות;
ביטול ההיטל על העסקת עובדים זרים;
הפעלת הממונה על ההגבלים העסקיים ונקיטת פעולות למיגור "הקרטלים הסיטונאיים", כפי שכינו אותם החקלאים;
קביעת מדיניות ממשלתית ברורה ביחס לעתיד החקלאות בישראל.
בינואר 2016 נבחר לכהן כיו"ר הנהלת נשיאות הארגונים העסקיים.
בשנת 2016, נבחר על ידי כלכליסט להיות בין 9 המשפיעים בענף המזון והקימעונאות.
דובי אמיתי ייסד את הפורום הכלכלי חברתי יחד עם שרגא ברוש בשנת 2017. יחד הובילו את תוכנית "מזדקנים בכבוד", שגייסה למעלה ממיליארד שח מהמגזר העסקי לטיפול בקשישים.
מ-2018 מוביל הפורום את המהלך הלאומי להעלאת הפריון וצמיחה מכלילה בשיתוף המכון הישראלי לדמוקרטיה וליווי מחקרי של פרופ' קרנית פלוג.
בפורום חברים מאות ארגוני עסקיים, עמותות, קרנות פילנתרופית ואקדמיה.
ב-29 בינואר 2020 כמ"מ מקום יו"ר נשיאות המגזר העסקי (במקום שרגא ברוש שפרש) וב-29 במרץ 2020, נבחר פה אחד לכהן כיו"ר נשיאות המגזר העסקי לקדנציה קבועה..
הוא נבחר בדצמבר 2022 לקדנציה שנייה כיו"ר נשיאות המגזר העסקי.
מתוקף תפקידו, בתקופת התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הוביל אמיתי את המשא ומתן של המגזר העסקי מול הממשלה ומשרד האוצר.
דובי נמלים גדולים (שם מדעי: Myrmecophagidae) היא משפחה של דובי נמלים שחיים במרכז ודרום אמריקה, מדרום מקסיקו עד צפון ארגנטינה.
המשפחה כוללת שני סוגים ושלושה מינים:
דוביינקה (בפולנית: Dubienka; באוקראינית: Дубенка) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-31 ק"מ מזרחית לחלם, על נהר הבוג המערבי שמתפקד גם כגבול עם אוקראינה.
עד השואה התקיימה בכפר קהילה יהודית גדולה.
הכפר נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1588 הוענקו לו זכויות עיר בידי זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה, אשר ניטלו ממנו בהמשך.
באמצע המאה ה-16 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית, אך במאה ה-18 חזר להתפתח.
בשנת 1792 נערך בסמוך ליישוב קרב בין צבאות רוסיה ופולין.
כיום דוביינקה היא מרכז גמינה שמרכזת 22 כפרים בסביבה לרבות סטרושלה.
יהודים התיישבו בדוביינקה מסוף המאה ה-16, והשתלבו בתעשיית המסחר המקומית על נהר בוג.
בסוף המאה ה-18 ישב בכפר הרב אורי שרגא פייבל, תלמידו של החוזה מלובלין.
במחצית השנייה של המאה ה-19 הקימו יהודים בכפר טחנות מונעות בקיטור.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו תושבי הכפר מהקרבות שהתנהלו בסביבתו, ורבים מיהודי המקום עזבו אותו.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד אורח חיים דתי ומסורתי.
בשנים אלה נמנו בכפר 2,160 יהודים, רוב תושביו.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים, החלו אלו לבצע ביהודיו מעשי ביזה והתעללות, תוך גזיזת זקנים ופיאות.
עד מהרה הוקם בכפר יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, ולמסור לגרמנים דברי ערך.
בדצמבר 1939 צוו כל יהודי הכפר להתרכז בכיכר השוק, ושם נערכה בהם סלקציה.
את הצעירים והבריאים הריצו הגרמנים להרוביישוב, תוך רצח יהודים בדרך, ושם נכלאו עם מאות מיהודי המקום בגדרות תיל.
בהמשך הוצעדו אלו בצעדת מוות לעבר גבול השטח הסובייטי, תוך רצח כמחציתם בדרך, ואילוץ היתר לחצות בשחייה את נהר בוג, בו רבים טבעו.
בתחילת 1940 הובאו לדוביינקה פליטים יהודים מווייליצ'קה, ויהודי המקום הועסקו בעבודות כפייה, בין היתר בביאלא פודולסק.
בד בבד, צוו יהודי המקום לענוד על זרועם סרט עם מגן דוד, בית הכנסת ובית המדרש המקומיים נהרסו, וספרי התורה שבהם הועלו באש.
בהמשך, שולחו מאות יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנה בלז'ץ.
בסוף 1941 הובאו לעיירה עוד קרוב ל-1,000 פליטים יהודים, רובם ממיילץ, ובמאי 1942 הגיע מספר היהודים בדוביינקה ל-2,907.
ב-2 ביוני 1942 גירשו אנשי ס"ס ואנשי המשטרה הפולנית את יהודי הכפר, והובילו אותם להרוביישוב.
שם הועלו על קרונות משא, והועברו למחנה ההשמדה סוביבור.
רבים מהנמלטים ליערות הוסגרו לגרמנים בידי איכרים פולנים.
כ-200 יהודים בעלי מקצוע שהושארו בכפר מתו ברובם מרעב, ובאוקטובר 1942 נרצחו 54 היהודים האחרונים בכפר בבית העלמין היהודי בו.
דובי זכאי (נולד ב-20 באוגוסט 1948, בחיפה) הוא עיתונאי, עורך גרפי, מאייר וצלם ישראלי.
החל את דרכו העיתונאית בשבועון "הארץ שלנו" כמאייר וכעורך גרפי.
אחר כך עבר לעיתון "הארץ" כגרפיקאי ומאייר ב"מוסף הארץ" ואחר כגרפיקאי וכמעצב של מוספים מיוחדים ושבועון "הארץ".
עבר ל"ידיעות אחרונות", כעורך גרפי, מאייר וכותב.
ב"ידיעות אחרונות" עבד במשך 22 שנה, במהלכן כתב טורים אישיים: בין השאר "שבת עם הילדה", מסלולי טיול במדור "מקום", וכן כתבות על תיירות בישראל ומחוצה לה.
לאחר מכן עבר לעבוד עבור מערכת "מעריב", שם במשך כעשר שנים עסק בכתיבת מסלולי טיול וכתבות תיירות.
מדורים שלו הופיעו כשלוש פעמים בשבוע.
זכאי מפעיל וכותב באתר ma-come.com.
כתבות פרי עטו התפרסמו באתרים ynet, טיולי, ו-nrg.
בנוסף כותב כעיתונאי רכב באתר TheCar.co.il.
31 דרכים להעיר אותי (1996) - הוצאת ידיעות אחרונות.
לאבא יש קרחת, יחד עם הסופר צחי שן (1999) - הוצאת ידיעות אחרונות.
מקום טיולים למקומות מיוחדים (2000) - הוצאת ידיעות אחרונות.
מקום לשניים, טיול למקומות רומנטיים (2004) - הוצאת ידיעות אחרונות.
שבת עם הילדה (2004) - הוצאת ידיעות אחרונות.
נגיעת מקום (2009) - הוצאת ספרית מעריב.
נגיעת מקום 2 (2010) - הוצאת ספרית מעריב.
טיול ראשוני (2014) - הוצאת עיריית ראשון לציון.
כמו כן אייר ספרים של סופרים אחרים: סמדר שיר, דודו דותן, אשרת ברקאי גואטה ועוד.
ואף על פי חן (1990) - תערוכה איורים בנושא אף (אפים) - בית סוקלוב תל אביב.
צויר בעיתון (1992) - תערוכת איורים שהתפרסמו בעיתונות - בית סוקלוב תל אביב.
תערוכה קבוצתית (2002) - אגודת הקריקטוריסטים.
70x70 (שנת 2018) - תערוכות ציורים ואיורים - גלריה קיבוץ משמר העמק, עמק יזרעאל.
דוביל היא קומונה הנמצאת מחוז קלבדוס בנורמנדי שבצפון צרפת, צמודה בחלקה הצפוני לטרוביל.
ההיסטוריה של דוביל ידועה עוד מהמאה ה-11 אך היא החלה להתפתח רק במחצית השנייה של המאה ה-19. הוקמו בה בתי מלון מפוארים, מסלולים למרוצי סוסים, מרינה, חוף ים מפורסם, חווילות מפוארות וקזינו גדול.
דוביל מכונה "מלכת החופים של נורמנדי".
חוף הים של דוביל ובו טיילת עץ מפורסמת (Promenade des Planches) הפך אותה לעיר קיט יוקרתית ומשך אליה את עשירי צרפת בעיקר בתקופה ה-בל אפוק.
דוביל סבלה במלחמת העולם הראשונה ובעיקר במלחמת העולם השנייה בו הייתה כבושה על ידי הגרמנים שהחרימו את רוב מתקני הנופש שלה.
מאז שנות ה-60 היא חזרה למעמדה הקודם.
לאורך הטיילת צמודים למלתחות החוף לוחות עץ ועליהם שמות של שחקנים ויוצרי קולנוע אמריקאיים שביקרו במקום.
גם טרוביל הצמודה אליה מצפון נחשבת אתר קיט מבוקש אבל יותר עממי.
מאז 1975 נערך בדוביל פסטיבל סרטים אמריקאיים.
בתחילה הוא לא היה תחרותי אך מ-1995 מחולקים פרסים לסרטים באורך מלא ומ-1998 גם לסרטים קצרים.
בספטמבר 1919 נפגשו בדוביל דייוויד לויד ג'ורג' וז'ורז' קלמנסו וחתמו על "הסכם דוביל" בו נקבע גבול אזור ההשפעה הבריטי בארץ ישראל, כקו ישר מראש הנקרה לעמק החולה, מעט צפונה לאיילת השחר.
דובי מוסקבה או הדובים המוסקבאים הייתה קבוצת פוטבול רוסית מהעיר מוסקבה.
זו אחת מקבוצות הפוטבול הוותיקות ברוסיה והיא השתתפה בליגת הפוטבול הרוסית מאז הקמתה.
הקבוצה זכתה באליפות המדינה 3 פעמים, לפני שפורקה בשנת 2005.
דובים (שם מדעי: Ursinae) היא תת-משפחה של יונקים ממשפחת הדוביים.
בקבוצה זו מצויים 6 מתוך 8 מיני הדובים החיים כיום, להוציא את הפנדה הענקית הסינית ואת דוב המשקפיים מאמריקה הדרומית.
בני הקבוצה הם יצורים גדולים ואוכלי כל בעלי חוש ריח מפותח.
הם חיים באמריקה הצפונית, אירופה ורוב אסיה ובעבר היה מין שחי בצפון אפריקה שנכחד.
הדובים הם טורפי היבשה הגדולים ביותר בעולם.
הגדולים ביניהם הם דוב קודיאק ודוב לבן שיכולים לשקול 900 ק"ג.
סוג ומין יחיד דוב שפתני (Melursus ursinus)
סוג ומין יחיד דוב מלאי (Helarctos malayanus)
סוג פרוטארקטוס (Protarctos) – נכחד
מין דוב שחור אסייתי (Ursus thibetanus)
מין דוב שחור אמריקני (Ursus americanus)
מין דוב המערות (Ursus spelaeus) – נכחד
מין דוב דנינגרי (Ursus deningeri) – נכחד
מין דוב אטרוסכוס (Ursus etruscus) – נכחד
מין דוב אינגרסוס (Ursus ingressus) – נכחד
מין דוב רוסיקוס (Ursus rossicus) – נכחד
מין דוב מינימוס (Ursus minimus) – נכחד
דוביצ'אן (בהונגרית: Dubicsány) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית דוביצ'אן קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-286 תושבים בשנת 1990 עד 203 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-29%).
בדוביצ'אן חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
"דוביגל" (מעוצב: "#דוביגל"; הגייה: "האשטג דוביגל") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הישראלי רון נשר בהשתתפות סטטיק ובן-אל תבורי, לימים צמד הזמרים הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי בהפקתו של המפיק המוזיקלי הישראלי ג'ורדי.
השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2015, לפני שסטטיק ותבורי חוברו כצמד, על ידי חברת התקליטים יוניסל.
השיר נכתב והולחן על ידי רון נשר וסטטיק והופק על ידי ג'ורדי.
השיר הוא שיר ראפ המשלב בתוכו גם פופ ומזרחית, כשעיקר הטקסט הוא החפצה ודימויים סקסיסטיים.
במקור השיר נכתב לראפרית הוריקיין קתרינה.
בשיר מוזכר בדרך אגב השחקן דובי גל.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הווידאו קליפ הנלווה של השיר הוא סרטון אנימציה שיצרו חברת אוריתמר סטודיוס, בקליפ מופיעים דמויות של דייוויד בלאט, לברון ג'יימס ודובי גל.
בקליפ עצמו ישנה מחווה לסרט מלך הסלים בהשתתפותו ובימויו של גל.
ב-2017 הסיר רון נשר את שמותיהם של בן-אל, סטטיק וג'ורדי מכותרת הקליפ בעקבות סכסוך מקצועי.
ב-2021, לאחר יישור דברים בין הצדדים, הוחזרו השמות.
כמו כן, דורג השיר במקום ה-10 ברשימה שערכה יוטיוב ישראל אודות הקליפים הנצפים יותר בישראל לשנת 2015.
דובי דווידוב היא סדרת הנפשה קומית אוסטרלית-אמריקאית, המבוססת על סדרת הספרים "דובי ברנשטיין" מאת סטאן ויאן ברנשטיין, אשר בוימה על ידי באז פוטמקין והופקה על ידי Endemol Australia.
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בדיבוב אנגלי בערוץ CBS, החל מ-14 בספטמבר 1985 עד 7 במרץ 1987. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים בשנת 1997, עשור לאחר סיום הסדרה בשידור המקורי.
לסדרה הופקו שתי עונות ו-52 פרקים באורך 11 דקות.
בשנת 2003 הופקה הסדרה "משפחת דובינשטיין", אשר משמשת כעיבוד נוסף לסדרת הספרים.
הסדרה עוקבת אחר משפחת דובים שמתנהגת כמו בני אדם.
המשפחה מתגוררת בעץ, וכוללת אבא, אמא, אח ואחות.
בכל פרק בסדרה הדובים עוברים הרפתקאות ולומדים דברים חדשים.
חלק מהפרקים מבוססים על ספרים מתוך סדרת הספרים "דובי ברנשטיין", וחלק בעלי עלילה מקורית.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתאבאבריאן קאמינגסאמיר איבגיאמארות באזיגיתית שובלאחדייוויד מנדנהוליוני יהבאחותכריסטינה לאנגהבת אל קראוזהראלף הנבלפרנק ולקרשאולי הלויראש העירבריאן קאמינגסרון דרויאן
בנוסף דיבבו בדיבוב האנגלי ג'וש רודין ומריסה מנדנהול.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית שידור ראשוןשידור אחרון12614 בספטמבר 19853 ביוני 198622613 בספטמבר 19867 במרץ 1987
לאחר שהפיקו עם ג'ו קטס בין השנים 1979–1983 חמישה סרטי טלוויזיה מונפשים שמבוססים על סדרת הספרים "דובי ברנשטיין", סטאן ויאן ברנשטיין החליטו להפיק את סדרת הטלוויזיה.
המדבבים בדיבוב המקורי של הסרטים לא חזרו לדבב בסדרת הטלוויזיה, ובשונה מהסרטים הדמויות לא דיברו בחרוזים.
שנהפרסקטגוריהמועמד/תתוצאה1987פרס אמי לבידור בשעות היוםשחקן יוצא מן הכלל בתוכנית ילדיםרות באזיפרס הומניטאססדרה מונפשת לילדיםהפרק "Forget Their Manners"
דב-יששכר "דובי" יונג (נולד ב-7 ביוני 1950) הוא תת-ניצב בדימוס במשטרת ישראל.
יונג נולד וגדל בשכונת תל גנים ברמת גן והוא נכדו של הרב יששכר דב יונג, שהיה ממקימי כפר חסידים.
למד בתיכון עירוני דתי רמת גן.
בנעוריו היה חותר סקיף, זוגי ורביעייה בנבחרת ישראל לנוער.
טרם גיוסו לצה"ל זכה באליפות צה"ל ובאליפות ישראל לנוער בירי בשלשה מצבים.
מאמנו היה קהת שור, מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1968 שובץ כמדריך קליעה וצלפים במועדון הגדנ"ע ברמת גן.
בשנת 1969 התנדב לבית הספר לצליפה, שם שימש כמדריך ראשי וצלף מבצעי בכל גזרות הפעילות, עד שחרורו.
בשנת 1971 שימש כמדריך קליעה לנכים ב"בית הלוחם", תל אביב, ושימש כמפקד גדוד נוער קליעה, 11 מועדוני קליעה במרכז.
בשנת 1973 יצא לקורס קצינים בבה"ד 1, בסיום הקורס שירת כקצין קליעה וצליפה.
בשנים 1978–1982 שירת בימ"מ כמפקד מחלקת הצלפים, קצין קליעה ותו"ל.
בשנת 1983 מונה למפקד גזרת שרון במג"ב.
בשנת 1985 מונה למפג"ד של העיר צידון בלבנון והיה אחראי על כוחות צה"ל ולוחמי מג"ב.
בשנת 1988 מונה למפקד על מחנות הפליטים ברצועת עזה.
בשנת 1989 מונה למפקד כוח לתגובה מידית ברצועת עזה ופיקד על אירועי הפרות סדר.
בשנת 1993 קודם לדרגת ניצב משנה, מונה למפקד בסיס האימונים של מג"ב במכמש והקים את בית הספר בסא"ר על שם יצחק רבין.
בשנת 1996 פיקד על משלחת לוחמי וקציני יס"מ בקורס לניהול משברים שנערך במדינת לואיזיאנה, ארצות הברית.
בשנת 1997 מונה למפקד מג"ב בגזרת חברון, בתפקיד זה השתתף בעשרות מבצעים.
בשנת 1999 סיים קורס לניהול ופיקוד קצינים בכירים במשטרת ישראל ומונה לקצין אגף המבצעים של משטרת ישראל במחוז תל אביב.
בשנת 2000 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש מחלקת ההדרכה של משטרת ישראל במטה הארצי בירושלים.
בשנת 2001, מונה על ידי השר לביטחון פנים, עוזי לנדאו, ומפכ"ל משטרת ישראל, שלמה אהרונישקי, למפקד המטה לכוחות המיוחדים של משטרת ישראל, תפקיד אותו ביצע עד שפרש לגמלאות בשנת 2006.
החל משנת 2002 הוא עמית במרכז מדיניות לטרור ICT במרכז הבינתחומי הרצליה.
החל משנת 2007 הוא יועץ בינלאומי ללוחמה בטרור והגנת המולדת.
החל משנת 2008 הוא חבר בצוותי חשיבה של נאט"ו.
בשנים 2018-2010 גויס יונג למערך החירום של המשרד לביטחון הפנים והמנ"ל (מרכז ניהול המשברים הלאומי/ מל"ל/תא פנים).
בשנת 2020 הצטרף לתנועת "הביטחוניסטים".
יונג נשוי ואב לחמישה, בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, בהצטיינות, מאוניברסיטת בר-אילן.
דב (דובי) פרנסס (נולד ב-20 בנובמבר 1978) הוא איש עסקים, מנחה טלוויזיה ומשקיע הון-סיכון אמריקאי-ישראלי.
מייסד ומנכ"ל של קרן ההון-סיכון Group 11, המנהלת נכסים בהיקף של למעלה מ-1.6 מיליארד דולר.
פרנסס נולד וגדל בחולון למשפחה בת שש נפשות.
הוא נינו של הרב הראשי ליהודי בולגריה אשר חננאל.
בצבא שירת בין היתר כמפקד פלוגה בבה"ד 1.
אחרי שהשלים תואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון, למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ונשאר להתגורר בארצות הברית.
עם סיום התואר השני ב-2008 התחיל פרנסס לעבוד בדויטשה בנק בניו יורק בצוות מצומצם של מנהלי הון פרטי, שמבצע השקעות עבור בעלי הון.
שם פגש את האוליגרך סרגיי גרישין.
ב-2011 גרישין לקח את פרנסס אליו כיד ימינו ומנהל פעילות ב-SG, חברת ייעוץ פיננסי ללקוחות בעלי הון עם משרדים בארצות הברית, ברוסיה ובישראל.
באותה שנה הקים פרנסס קרן הון סיכון שנקראה "SGVC".
במאי 2015 פנה פרנסס לדרך עצמאית.
הוא קנה מגרישין את הבעלות על קרן הון הסיכון והחליף את שם הקרן ל-"Group 11".
הקרן מאגדת השקעות בתחום הטכנולוגיה הפיננסית ומנהלת נכסים בשווי 1.6 מיליארד דולר.
החל מ-2018, הוא חבר בצוות המשקיעים בתוכנית "הכרישים", המשודרת בשידורי קשת.
ביוני 2023 אירח פגישה של המנהלים הבכירים ב-OpenAI שהבולט ביניהם הוא סם אלטמן בישראל.
החל משנת 2025 משמש פרנסס כיועץ לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בנושאי בינה מלאכותית.
ביולי 2025 הקים קרן להשקעות טכנולוגיות בתחום הביטחוני.
בשנת 2024 יצא לאור הספר "מבוא לניצחון" בהוצאת כנרת זמורה.
הספר הוא החלק הראשון מתוך טרילוגיה.
פרננס הכריז כי יחלק 14,000 עותקים של הספר לחיילי צה"ל שנפצעו במלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2014 נודע כמי שמכר את פוליסת ביטוח החיים היקרה בהיסטוריה לאדם בודד, בסך 201 מיליון דולר ונכנס לספר השיאים של גינס.
ביוני 2024 דורגה Group 11 של פרנסס על ידי חברת המחקר PREQIN במקום הראשון לשנת 2024 בתור קרן ההון סיכון עם הביצועים הטובים ביותר בארצות הברית.
בדצמבר 2024 קיבל פרנסס את אות בן-גוריון "לאות כבוד על תרומתו החשובה להזנקת הכלכלה הישראלית ולקידום טכנולוגיות פורצות דרך."
באוגוסט 2025 נכללה Group 11, בהובלת פרנסס, בדירוג הראשון של מגזין TIME לקרנות הון סיכון מובילות בארצות הברית, שנערך בשיתוף חברת המחקר Statista.
פרנסס נשוי לרוני אשל ואב לשלושה ילדים.
בישראל, מחזיק פרנסס בבית ברשפון.
דוֹבִּי הוא דמות בדיונית המופיעה בסדרת הפנטזיה "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג.
דובי הוא גמדון בית שמתואר כבעל עיניים גדולות כמו כדורי טניס ואף חד כמו עיפרון.
עד לסוף הספר "הארי פוטר וחדר הסודות" דובי היה משרתם של משפחת מאלפוי שהיו אוכלי מוות והתנהגו אליו באכזריות.
לאחר שחרורו מידי המאלפויים, היה מובטל לזמן מה, אך לאחר כשנה התחיל לעבוד במטבחי הוגוורטס תמורת משכורת ותנאי עבודה הוגנים.
בספר השביעי דובי נשלח להציל את הארי פוטר וחבריו מאחוזת מאלפוי בהוראתו של אברפורת' דמבלדור.
במהלך החילוץ דובי נפצע אנושות בפגיעה בחזה אשר נגרמה מסכינה של בלטריקס לסטריינג', אך בכל זאת הצליח להוציא מהאחוזה את הארי פוטר והשאר אל בקתת הצדפים ושם קרס ומת.
הארי חפר את קברו של דובי ללא קסם כאות הערכה אליו.
דובי נקבר בגינה של בקתת הצדפים והארי חרט על המצבה: "כאן נח דובי, גמדון חופשי" ("Here lies Dobby, a free elf").
בסדרת הסרטים המבוססת על הספרים תפקידו של דובי קטן יותר והוא מופיע רק בסרט השני ובסרט האחרון.