tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו אחד משערי העיר המקוריים, והוא מפריד בין העיר העתיקה לעיר החדשה.
מגדל אבק השריפה הוא אחד מ-13 שערי העיר המקוריים בעיר העתיקה, פראג.
בנייתו החלה בשנת 1475. המגדל נועד להוות כניסה אטרקטיבית לעיר, במקום מגדל הגנה.
אבן הפינה למגדל הונחה על ידי ולדיסלב השני.
מועצת העיר העניקה לולדיסלב השני את המגדל כמתנת הכתרה.
בזמן שהוא נבנה, הוא נקרא המגדל החדש.
מראה המגדל נוצר בהשראת עבודתו של פטר פארלר על גשר קארל.
ולדיסלב השני נאלץ לעבור דירה עקב מהומות, או אז בניית המגדל נעצרה.
הוא חזר ב-1485 כדי לגור בחזרה במצודת פראג, שם התגורר עד סוף חייו, יחד עם שאר מלכי בוהמיה שחיו בפראג.
מלכים לא חזרו להשתמש במגדל או בחצר המלכותית עד שחזרו שוב להשתמש בה לטקסי ההכתרה משנת 1836 ואילך, שם הם עברו דרך המגדל כדי לצעוד לקתדרלת ויטוס הקדוש.
למרות שמו, מעולם לא שימש המגדל לאחסון אבק שריפה.
השער ספג נזק ניכר במהלך הקרב על פראג .
הפסלים על המגדל הוחלפו ב-1876.
מגדל אייפל (אֵפֵל, בצרפתית: Tour Eiffel) הוא מגדל ברזל בפריז, בירת צרפת, הקרוי על שמו של מהנדס הבניין גוסטב אייפל.
מגדל אייפל הוא אחד האתרים המפורסמים ביותר והמתוירים ביותר באירופה ובעולם.
המגדל נבנה בשנת 1889 בשאן דה מארס ונקרא על שם המהנדס גוסטב אייפל שבנה אותו.
בנייתו עוררה בזמנו התנגדות רבה ואף נשקל לפרקו.
כיום המגדל הוא סימן ההיכר של פריז ושל מדינת צרפת כולה.
כשישה מיליון מבקרים פוקדים את האתר מדי שנה.
נכון ל-2017 ביקרו בו למעלה מ-300 מיליון מבקרים.
עם השנים השתנה במעט גובה המגדל בגלל תוספות שונות של אנטנות.
המגדל תוכנן תחילה להיבנות בברצלונה שבספרד, אך לבסוף הוחלט לבנות אותו בפריז לכבוד התערוכה העולמית של פריז שתוכננה לשנת 1889, לציון מלאת 100 שנה למהפכה הצרפתית.
את הרעיון להקמת המגדל הגה גוסטב אייפל, שהיה אדריכל ומהנדס במקצועו, בעקבות מחקריו על שימוש בברזל מחושל לבניית גשרים.
רבים התנגדו לבניית המגדל, ובהם מדינאים ואנשי רוח, שטענו שצורת המגדל אינה משתלבת בסגנון הבנייה המקובל בפריז, שהוא סגנון מקושט ומסיבי ובנוי מאבן, לעומת מבנה המגדל שהוא חד, זוויתי, גבוה מאוד ועשוי ברזל.
כמו כן חששו שבנייתו לא תושלם עד מועד פתיחת התערוכה, וכן מההשקעה הכספית הגדולה בבנייתו.
לאחר שתוכנית הבנייה אושרה על ידי ממשלת צרפת, על-אף ההתנגדות בציבור, התחייב אייפל לסיים את בניית המגדל במועד, וכך היה.
הבנייה ארכה שנתיים, חודשיים וחמישה ימים, והמגדל נחנך ב-31 במרץ 1889, כשגוסטב אייפל טיפס את 1,665 המדרגות לקומה השלישית והתכבד בתליית הדגל הצרפתי על התורן.
הוא נפתח לציבור ב-6 במאי.
ההשקעה הכספית של הבנייה כוסתה בתוך שנה, ממכירת כרטיסי כניסה לתערוכה.
בזכות טכניקת הבנייה המחוכמת של אייפל, התנשא המגדל לגובה של 324 מטרים, המגדל הגבוה בעולם באותה עת.
מגדל אייפל החזיק בשיא זה למשך זמן רב.
כאשר הוצג לראשונה המגדל בתחרות, הוא עוד לא היה שלם אך עדיין ניצח בה.
הוויכוחים בעניין המגדל נמשכו בציבור הצרפתי, ובשנת 1909 כמעט שהחלו בפירוקו.
לבסוף הוחלט להשתמש בו כתחנת אלחוט צבאית וממשלתית, והודות לכך ניצל המגדל.
אייפל היה מתוסכל וממורמר עקב הוויכוחים והביקורת, ונהג להתגורר ולהתבודד בחדר שבנה לעצמו בקצה המגדל.
רק מאוחר יותר הבינו בציבור את ערכו של המגדל, הן כמתקן תקשורת והן כאתר תיירות.
דעה מפורסמת נגד המגדל מיוחסת לאוסקר ויילד, המצוטט כמי שאמר שבבואו לפריז הוא היה רוצה להשתכן במגדל אייפל כדי שלא ייאלץ לחזות בכיעורו.
כמו כן נאמר שהסופר גי דה מופאסאן נהג לאכול את ארוחת הצהריים שלו מדי יום במסעדה שבמגדל, "משום שזה המקום היחיד בפריז שאין רואים ממנו את מגדל אייפל".
ב-1912 הממציא פרנץ רייכלט מת בקפיצה מהמגדל, תוך שניסה להוכיח יעילות חליפת מצנח שהמציא.
במשך כ-40 שנה, מפתיחתו ועד הקמת בניין קרייזלר בניו יורק ב-1930, היה מגדל אייפל המבנה הגבוה ביותר בעולם.
בספטמבר 1942 הוקם משדר של הטלוויזיה הגרמנית בראש המגדל.
מאז הקמתו בוצעו בו שינויים ושיפורים רבים.
ב-1900 נבנתה מרפסת נוספת בקומה השנייה, כ-20 מטר מעל המרפסת הראשונה.
ב-1957, במהלך שיפוץ בעקבות שרפה שפרצה במגדל, הוכן הבסיס לאנטנה, ובכך נוסף גובה למגדל.
ב-1983 הסתיימה בנייתה של קומה עבור תחנת הטלוויזיה הצרפתית וכן מערכת מעליות חדשה.
ב-1986 הותקנה מערכת התאורה הנוכחית של המגדל.
במרץ 2022 הוצבה בראש המגדל אנטנת רדיו דיגיטלית חדשה, אשר הוסיפה לגובהו 6 מטרים נוספים.
ב-24 בדצמבר 2024 פרצה שריפה במגדל.
השריפה התרחשה בפיר המעלית בין הקומה הראשונה לשנייה, ככל הנראה עקב התחממות יתר של כבל במעלית.
בעקבות האירוע, כ-1,200 מבקרים פונו מהמגדל מטעמי בטיחות.
כוחות הכיבוי השתלטו על הלהבות, ולא דווח על נפגעים.
בשנת 1925, נוכל בשם ויקטור לוסטיג התפרסם בהונאה בה "מכר" את מגדל אייפל לכמה משקיעים.
הוא זייף נייר מכתבים של ממשלת צרפת, ושלח למספר סוחרים של גרוטאות מתכת הזמנה לישיבה סודית.
בישיבה אמר ויקטור, שהציג את עצמו כסמנכ"ל משרד הדואר והטלגרף, כי התחזוקה של מגדל אייפל כה גרועה, שהוחלט למכור אותו כגרוטאה.
הוא בחר את ההצעה של אחד המשתתפים, אנדרה פואסון (Andre Poisson), וסיכם איתו שיעביר לו את הכסף במזומן.
בנוסף, הוא גרף סכום נוסף לאחר שרמז לפואסון שעל מנת שההצעה שלו תיבחר יש צורך לשחד אותו.
לוסטיג גבה את התשלום מפואסון ומיהר להימלט מהעיר ועזב לווינה.
פואסון היה פגוע מכדי להתלונן במשטרה ולהודות שהוא הולך שולל.
לכן חודש לאחר מכן חזר לוסטיג לפריז, ארגן פגישה עם סוחרי מתכת אחרים, הציע להם בסוד את מגדל אייפל, והתכוון לחזור על התרגיל.
אלא שהפעם אחד הסוחרים פנה למשטרה, ולוסטיג ברח.
מגדל אייפל הוא מבנה ברזל קל יחסית, אשר נבנה ממסבכים המקנים לו יציבות רבה על אף שמסתו קטנה יחסית.
המגדל בנוי מ-18,038 קורות ברזל חשיל שחוברו בכשניים וחצי מיליון מסמרות.
לבנייתו נעזרו ב-300 טפסנים אקרובטים.
לוחות הברזל והחומרים עובדו במפעלים והובאו לאתר הבנייה כשהם מוכנים להרכבה.
בבניית המגדל השתמשו ב-7,300 טון ברזל.
משקלו הכולל של המגדל כ-10,100 טון.
המגדל נצבע מדי שבע שנים, ולמבצע הצביעה דרושים כ-60 טון צבע.
גובהו הכולל של המבנה 330 מטרים (מפני הקרקע עד קצה האנטנה בראשו), ובו שלוש קומות עיקריות:
קומה א', בגובה 57 מטר מעל פני הקרקע
קומה ב', בגובה 115 מטר מעל פני הקרקע
קומה ג', בגובה 276 מטר מעל פני הקרקע
בתוך רגלי המגדל ישנן מעליות גדולות הנושאות כשישים איש כל אחת עד הקומה השנייה.
בקומה השנייה ישנה מעלית אחרת, קטנה יותר, שעולה לקומה השלישית.
במבנה ישנן 1,665 מדרגות, המגיעות עד הקומה השלישית, אך הן פתוחות לקהל רק עד הקומה השנייה, אליה מובילות 1,120 מדרגות.
בקומות הראשונה והשנייה קיימות מסעדות, חנויות ובתי קפה, ובקומה העליונה תא מגודר, שממנו ניתן לצפות על העיר וסביבותיה.
ביום בהיר ניתן לצפות למרחק של כשבעים קילומטר.
נקודת תצפית נוספת נמצאת במרפסת הסמוכה לדירה פרטית קטנה שבה היה גר גוסטב אייפל, ומשמשת כיום כמוזיאון, שבו נשמר הריהוט שבו השתמש אייפל.
במוזיאון זה מוצגות בובות שעווה של אייפל ושל תומאס אלווה אדיסון, המשחזרות ביקור של אדיסון במבנה בעת חנוכתו.
מתחת למרפסת הראשונה, ומסביב לכל המגדל, חרוטים 72 שמות של מדענים, מהנדסים ומתמטיקאים צרפתיים, לאות הוקרה על תרומתם.
מלבד התנודות הרגילות הנובעות מהרוח, הקיימות בכל המגדלים הגבוהים, חשוף מגדל אייפל, העשוי מתכת, לגורם תנודה גדול יותר.
מאחר שמתכת מתרחבת בזמן התחממותה, בימים בהירים השמש גורמת לקורות המתכת שנחשפות ישירות לאורה להתרחב עד כדי כך שהמגדל נוטה ב-16–18 סנטימטר ממנה והלאה.
לאחר שקיעת החמה חוזר המגדל למצבו המאונך הרגיל.
מגדל אשכול הוא גורד שחקים בקמפוס אוניברסיטת חיפה על פסגת הר טללים.
הוא קרוי על שם ראש ממשלת ישראל השלישי, לוי אשכול.
המבנה הוקם בשנים 1974–1978. תכנון המגדל הצר והגבוה, המתנשא מעל משטח אופקי רחב, נעשה במקור על פי הצעתו של האדריכל הברזילאי אוסקר נימאייר; דוגמה נוספת למבנה כזה נמצאת בעיר ברזיליה.
הבניין תוכנן לבסוף בידי פרופ' שלמה גלעד.
למגדל 30 קומות והוא מתנשא לגובה 102 מטרים, כשראשו מגיע לגובה של 597 מטר מעל פני הים.
עד 1989 היה המגדל בניין האוניברסיטה הגבוה ביותר באסיה.
המגדל מכיל את משרדי האוניברסיטה ובקומתו העליונה יש מצפה.
על גג המבנה ממוקמות אנטנות וציוד שידור רב.
המגדל הוקם על פסגת הר הכרמל וניתן לראותו ממרחקים.
בגלל מיקומו וצורתו מתחוללות רוחות עזות בסביבתו.
מכיוון שהמגדל צר ביותר (רוחבו 13 מטר) וגבוה, קצהו יכול לנוע ברוחות חזקות בחורף, עד כדי ארבעים סנטימטרים לכל צד.
עקב רוחות עזות אלה, נסגרת לפעמים הכניסה הראשית לבניין, הממוקמת על גג מבנה הבסיס האופקי של המגדל.
המגדל ספג לאורך השנים ביקורות שהתייחסו בעיקר לאי־התאמתו לנוף המקומי וחוסר התחשבות מתכנניו בתנאי האקלים שעל הכרמל.
עד להשלמת "מגדל המפרש" בקריית הממשלה שבעיר התחתית, ב־2002, היה מגדל אשכול הבניין הגבוה ביותר בחיפה ואף הגבוה ביותר בצפון המדינה.
בזמן מלחמת המפרץ התמקמו כוחות צה"ל בראש המגדל, ותצפתו על כל אזור מפרץ חיפה.
כשנחתו טילי סקאד על הקריות ובקרבת בתי הזיקוק, כוונו על ידם כוחות החילוץ וההצלה למקום.
מִגְדַּל בָּבֶל, או בכינויו הרווח בספרות הרבנית: מעשה דור הפַּלָּגָה, הוא סיפור מקראי המופיע בסוף פרשת נח שבספר בראשית, לאחר סיפור המבול.
לפי המסופר, בשחר האנושות התיישבו בני האדם בארץ שנער (דרום מזרח מסופוטמיה), הקימו שם עיר ובנו בה מגדל גבוה.
אלוהים לא ראה בעין יפה את בניית העיר והמגדל, בלבל את שפתם והפיצם בכל רחבי תבל.
כתוצאה מכך חדלו בני האדם לדבר בשפה משותפת ונוצרו השפות השונות.
על שם בלילת השפות נקראה העיר בשם "בבל".
סיפור זה מעניק הסבר מקראי למגוון הלשוני של האנושות ולפיזורה הגאוגרפי.
המעשה מופיע בפרק יא בספר בראשית.
הוא חותם את חטיבת סיפורי הראשית (בראשית פרקים א-יא), העוסקים בבריאת העולם ובהתהוות האנושות.
אחריו מופיעה רשימה של צאצאי שם עד אברהם, המקשרת בין סיפורי הראשית לסיפורי האבות.
לפי הקשרו המקראי, עוסק הסיפור בגורלה של הקהילה האנושית שמוצאה מניצולי המבול, נח ומשפחתו.
על פי המסופר, בראשית ימיה הייתה האנושות "עַם אֶחָד", קהילה מאוחדת הדוברת לשון יחידה, ללא חלוקה לעמים ולקבוצות אתניות.
תחילה נדדו אנשיה, ולאחר מכן השתקעו באזור מישורי בארץ שנער שבדרום מסופוטמיה.
הם החליטו לבנות שם עיר גדולה ובה מגדל שיתנשא לגובה רם; קודם ציון יוזמה זו מתעכב הכתוב על תיאור שיטת הבנייה ההיסטורית הטיפוסית למישורי דרום מסופוטמיה, הדלים באבני בניין, שבה נעשה שימוש בלבנים צרופות המהודקות זו לזו באספלט (חֵמָר) במקום באבני בניין ובטיט (חֹמֶר).
בניין העיר והמגדל נתפס בעיני בני האדם כמפעל שיאפשר את המשך קיומם המלוכד וימנע את פיזורם ברחבי העולם.
אחדותם הלשונית והגאוגרפית של בני האדם, היא שאפשרה את מפעלם הכביר.
אולם הדבר לא מצא חן בעיני ה', שהחליט להפר את עצתם.
הוא בלבל (בלל) את לשונותיהם של בוני העיר והמגדל כך שלא יבינו איש את דברי רעהו, וגרם לפיזורם בכל ארצות תבל.
בסיום הפרשה נמסר לקורא כי העיר המדוברת היא בבל, ושמה מתבאר על פי המעשה מלשון "בלילה".
תיארוך על פי המסורת הרבנית
ב, כתוב שבימי פלג נפלגה הארץ.
לפי סדר עולם זה קרה בשנת מות פלג, 340 שנה אחר המבול - 1996 שנה מבריאת העולם.
לפי ספר היובלים פרק י', התחילו לבנות כשרעו היה בן 17 - בשנת 1645 לבריאת העולם, והבנייה נמשכה 43 שנה עד שנת 1688 לבריאת העולם.
רקע היסטורי ומקבילות במזרח הקדום
מקובל על רוב החוקרים שההשראה למגדל שבסיפור נובעת ממבנים פולחניים מטיפוס הזיקורת - מגדל הבנוי שבע קומות כשכל קומה צרה מזו שתחתיתה - ובפרט מהזיקורת בבבל המכונה é-temen-an-ki, שם שפירושו בשומרית: "בית יסוד שמים וארץ".
על בניית הזיקורת בבבל מסופר באנומה אליש כי לאחר ניצחונו של מרדוך על תיאמת פנו אליו האלים ואמרו , כאשר מרדוך שמע את דברי האלים השיב .
בשנה הראשונה האלים הכינו לבנים ובשנה השנייה .
בהקשר של בלילת השפות מוזכרת במחקר הפואמה המיתולוגית השומרית "אנמרכר ואדון ארתה ", בה מסופר על יצירת השפות השונות בעולם עקב ויכוח בין האלים אנליל לבין אנכי.
המקור לא שרד בשלמותו והוא נתון לקריאות ולפרשנויות שונות, ויש הטוענים כי תיאור האנושות כדוברת שפה אחת איננו מתייחס לימים עברו, אלא הוא נבואה לעתיד לבוא, ליום בו ידברו כולם שומרית.
לפי פירוש זה המקור השומרי מזכיר את הנבואה שבצפניה ג, ט, ראו להלן בפרק "אזכורים במקרא".
שאלת מקורותיו ותולדות חיבורו המשוערים של סיפור מגדל בבל כרוכה בשאלת תולדות החיבור והעריכה של ספר בראשית ושל התורה כולה.
בקרב החוקרים המקבלים את השערת התעודות, מקובל לייחס את הסיפור למקור היהוויסטי.
רוב החוקרים רואים בסיפור חיבור אחדותי מבחינה ספרותית; בין שהם מתייחסים אליו כאל יחידה שלמה ועצמאית בתוך הטקסט היהוויסטי, ובין שמדגישים את היותו חלק אורגני מיחידה רחבה יותר.
אך את כפילות המוטיבים נקל להסביר כהתפתחות במסורת שבעל-פה, שקדמה להעלאת הסיפור על הכתב.
עם זאת, מיעוט מבין החוקרים סבור שהסיפור איננו עשוי מקשה אחת.
לדעתם, יש בסיפור קשיים ואף סתירות לכאורה, שיש להניח כי היו נעלמים בשלב הגיבוש הספרותי אילו קדמו לו, ולכן אין להסבירם בדרך זו.
דוגמה לכך היא ירידתו הכפולה, לכאורה, של ה' כדי לראות את מעשי בני האדם (פסוק ה) וכדי לסכל את תוכניתם (פסוק ז).
הכפילויות והמתחים בסיפור מסגירים לדעתם את טיבו המורכב, בין שהתהווה בהתפתחות ספרותית מרובדת, ובין שהורכב מלכתחילה ממקורות כתובים שונים.
יש הסבורים שניתן אף לשחזר את הרבדים או המקורות הללו.
הראשון שהציע שחזור קונקרטי של שני מקורות כתובים שמהם הורכב לדעתו הסיפור היה הרמן גונקל, בפירושו לספר בראשית.
לפי שחזורו, במקור היו שני סיפורים, שניהם ממוקמים בבבל, שניהם דומים בנושאיהם ובסוגם הספרותי, אך עדיין שני סיפורים נבדלים.
הסיפור האחד עסק בבניית העיר ונועד להסביר את המגוון הלשוני של האנושות, והסיפור השני עסק בבניית המגדל ונועד להסביר את הפיזור הגאוגרפי שלה.
שני הסיפורים סורגו זה בזה כמעט בשלמותם בידי עורך מוכשר (אולי היהוויסט), בשינויים מעטים.
גונקל מניח שסיפור המגדל הסתיים גם הוא במקורו בהסבר אטימולוגי-אטיולוגי, מעין: 'על כן קרא שם המגדל [שם המצטלצל עם השורש פו"ץ] כי משם הפיצם ה' על פני כל הארץ'.
אלה הם שני המקורות שעליהם הושתת לכאורה הסיפור, על פי שחזורו של גונקל:
במבחן הזמן נותרה הצעתו של גונקל בגדר דעת מיעוט.
נעשו ניסיונות שונים, בין השאר על ידי קאסוטו, להפריך את החלוקה שהציע גונקל על ידי הדגמת המבנה הספרותי המהודק של הסיפור, שמוכיח לכאורה את אחדותו; אמנם, ספק אם גישה זו נחלה הצלחה.
רבים טוענים שהקשיים שצוינו כראיה לאי-אחדות הסיפור אינם בגדר קשיים, או שניתן לפתרם בנקל מבלי לשלול את אחדות הטקסט.
אף הובע ספק אם ניתן בכלל להפיק סיפור קוהרנטי באופן ששיער גונקל.
בעקבות גונקל, זיהה גם הפרשן האורתודוקסי מרדכי ברויאר שתי "בחינות" שונות - בהתאם לשיטתו הייחודית - השזורות בסיפור.
אך הוא ניתח את הבחינות בצורה שונה מגונקל: הוא הבחין בסיפור על בניין העיר והמגדל (אין הוא מפריד בין השניים) ובלילת הלשונות מצד אחד; ובסיפור על הפצת האנושות מצד שני.
סיפור מגדל בבל בנוי במתכונת של סיפור אטיולוגי, שהנחת המוצא שלו היא שבשחר ההיסטוריה התקיימה קהילה אנושית מאוחדת הדוברת שפה אחת.
הוא בא להסביר, בין השאר, כיצד נוצר המצב הקיים, שבו בני האדם פזורים בכל העולם ודוברים שפות שונות.
בנוסף, מסביר הסיפור את מקור שמה של העיר בבל בדרך של משחק מילים מהשורש בל"ל.
הסיפור קצר וסגנונו לקוני, ומותיר פערים רבים להשלמת הקורא.
פערים אלה פותחים פתח לשלל פרשנויות.
הסיפור דומה מבחינות אחדות לסיפורים אחרים בחטיבת סיפורי הראשית, שגם הם בעלי מאפיינים אטיולוגיים.
בפרט, קיים דמיון תמטי לסיפור הגירוש מגן עדן: שני הסיפורים מתארים כיצד בשחר ימיה של האנושות חל שינוי ממצב טוב והרמוני למצב המוכר לנו.
השינוי חל בעקבות מעשה של בני האדם, שלכאורה יש בו כדי לאיים על הגבול בין האנושות לאלוהות.
בתגובה למעשה זה, אלוהים משנה את מצב האנושות באופן שמבצר את הגבול בינו לבינה.
בעקבות השינוי האנושות נאלצת להסתגל למצב חדש וגרוע יותר, כשהמצב הקדום איננו נגיש עוד.
סיפור קצר זה מתאפיין בעיצוב הרמוני ודחוס, המשופע באמצעים ספרותיים ביחס לגודלו.
מאפיין כזה נדיר במקרא בטקסט פרוזאי.
כפי שהבחין לראשונה משה דוד קאסוטו, הסיפור עשיר במיוחד במאפיינים מצלוליים חוזרים המעניקים לו איכות אסתטית מיוחדת.
מאפיין בולט החוזר לאורך הסיפור הוא שילוב העיצורים ב, ל, נ הבאים ביחד, לעיתים בכמה מילים סמוכות.
חזרה זו משתלבת עם משחק הצלילים המודגש שבמדרש השם בבל=בלל בסוף הסיפור.
כמו כן, לכל אורך הסיפור חוזרים העיצורים ל, שׁ, שׂ.
פרונומסיה (מילים סמוכות הנגזרות מאותו שורש): נלבנה לבנים...
לשון נופל על לשון: הלבנה לאבן, והחֵמר...
חזרה על מילים דומות: אחת...
אורי אלטר מציין כי ריבוי משחקי הצלילים והחזרות משרה תחושה של טשטוש הגבולות וההבדלים בין המילים, החיוניים לתפקודה של הלשון כאמצעי תקשורת.
מאפיין סגנוני זה מתאים לסיפור העוסק בבלילת הלשונות.
מבחינת מבנהו האמנותי, הסיפור מורכב משתי פסקאות דומות בגודלן, המקבילות זו לזו בצורתן ומנוגדות בתוכנן.
הפסקה הראשונה (פסוקים א-ד) עוסקת במעשה בני האדם, והשנייה (ה-ט) – במעשה האלוהים.
בין שתי הפסקאות יש הקבלה ישירה (חופפת), כפי שמראה יאן פוקלמן:
פסקה אפסקה בשפה אחת ודברים אחדיםעם אחד ושפה אחת לכלםהבה (+צורת עתיד מוארך)הבה (+צורת עתיד מוארך)נבנהויחדלו לבנתנעשה לנו שםשמה בבלפן נפוץ על פני כל הארץהפיצם ה' על פני כל הארץ
הקבלה צורנית זו משרתת את תוכן הסיפור, בכך שהיא מחדדת את יסוד המידה כנגד מידה שבו.
בד בבד עם ההקבלה הישירה בין שני חלקי הסיפור, מתקיים בו מבנה נוסף ויציב יותר.
הסיפור בכללותו יוצר מבנה של הקבלה קונצנטרית (או כיאסטית) סביב המילים "וירד ה' לראֹת".
אין תמימות דעים במחקר לגבי פרטי המבנה הקונצנטרי/כיאסטי, אבל גם כאן מקובלת למדי ההתאמה המפורטת שהציע פוקלמן:
| | | ויאמרו איש אל רעהו
| | | לא ישמעו איש שפת רעהו
בלל ה' שפת כל הארץ.
ההקבלה הקונצנטרית מבליטה אף היא את המסר של מידה כנגד מידה, ובייחוד את יסוד ההיפוך שבסיפור.
כל העלילה כולה סובבת סביב נקודת המפנה - התערבותו של אלוהים - ומאותה נקודה הכול מתהפך.
בתחילת הסיפור כוחם של בני האדם באחדותם, אחדות הלשון ואחדות גאוגרפית, וכוח זה הוא שמאפשר להם להתחיל בבניית העיר והמגדל; בסוף הסיפור בני האדם מפורדים וחלשים, ומפעלם הכביר ננטש.
חלק מפרשני ימי הביניים, כגון הרשב"ם, הרד"ק והחזקוני, סברו כי טעותם של אנשי דור הפלגה הייתה בכך שרצו להתאחד כולם בבקעה אחת, כדי להימנע מתפוצה עולמית.
לשם כך בנו עיר שתאכלס את כל בני האדם בתוכה.
ואילו ה' היה מעוניין דווקא שיפוצו על פני כל הארץ וימלאו אותה, וכפי שצווה וברך את אדם הראשון: .
לצורך כך בלבל את לשונם וכתוצאה מכך קרה הדבר מעצמו.
הראב"ע הוסיף שהייתה להם גם כוונה לפאר את שמם () בִראות הדורות הבאים את המגדל המפואר שבנו.
לפי מדרש חז"ל, בניין המגדל היה חטא נגד האל:
המדרש מחלק את בוני המגדל לשלוש קבוצות, שלכל אחת מניע משלה: שתי הקבוצות הראשונות ביקשו לחצות את הגבול המפריד בין אדם לאל, כדי לשבת במחיצת האל ("נעלה ונשב שם") או כדי למרוד בו ("נעלה ונעשה מלחמה").
הקבוצה השלישית ביקשה להשתמש במגדל לפולחן אלילי.
מכך ניתן להסיק שלא גובה המגדל רע בעיני ה', כי אם האליל שלכבודו נבנה המגדל והחטא אינו הרצון להגיע לה' בשמיים ולהידמות לו, אלא העבודה הזרה שלשמה הוא נבנה.
הבנייה המשותפת של המגדל הייתה ביטוי לכוחה השלילי, במקרים מסוימים, של האחדות, כאשר היא משמשת למטרות לא רצויות.
שבירת האחדות גרמה לקטטה ומריבה בין בני האדם: .
לפי פרשנות נוספת, ניסו בוני המגדל למנוע את בואו של מבול נוסף.
פרשן המקרא משה דוד קאסוטו קיבל את זיהוי הזיקורת הבבלי é-temen-an-ki כמגדל שעמד בבסיס יצירת הסיפור.
הבבלים האמינו שהזיקורת הוא מעשה ידי האלים, וכינוהו, כאמור: "בית יסוד שמים וארץ".
על כן מדגישה התורה כי זהו המגדל "אשר בנו בני האדם".
קאסוטו מציע הסבר נוסף למעשה, לפיו חטאם של אנשי דור הפלגה היה גאווה והתפארות בכח החומרי.
ולתורה יש מסר כפול לעניין: הראשון כי הגאווה וההתפארות נחשבות לעוון בעיני האלוהים; והשני כי עצת ה' לעולם תעמוד, וכל תוכנית שעלתה במחשבתו מתגשמת בהכרח.
עצם בניית המגדל הייתה מעין מלחמה נגד ה', והוא הפך את המצב וגרם למלחמה בין בוני המגדל ובכך לעג להם.
בסיום הפרשיה נדרש שם העיר בבל מהשורש בל"ל, הדומה בצלילו, על שם בלילת לשונותיהם של בוני המגדל: .
קאסוטו רואה בכך מדרש שם לעגני המתפלמס עם מדרש השם שהיה מקובל על הבבלים עצמם, מלשון: bāb-ili, באכדית: "שער האל".
הבבלים האמינו כי מקום זה הוא שער השמים ומגדל שבנה האל מרדוך.
ואילו המקרא, המתנגד לתפיסה אלילית זו, מביא הסבר חלופי למסורת הבבלית, כך שמעשה בניית הבניין מוצג כסיפור של כישלון ושחצנות אנושיים.
יאיר זקוביץ סבור שמחברו של סיפור סולם יעקב בבראשית כח הכיר את סיפור מגדל בבל ורמז אליו בסיפורו.
סיפור מגדל בבל לועג, כאמור, למסורת הממקמת את "שער האל" בעיר בבל ודורשת את שמה בהתאם.
בעל סיפור סולם יעקב ממשיך את המהלך הסאטירי הזה, ומצביע על המקום האמיתי שבו מתקיים לשיטתו חיבור בין שמיים וארץ, הלוא היא העיר בית אל, שכשמה כן היא: "אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱלֹהִים וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם".
בספר צפניה מופיעה נבואה שיש הרואים בה התייחסות לסיפור:
לפי פרשנות זו, הנבואה מתארת את אחרית הימים כזמן שבו החטא והעונש של מגדל בבל יבואו על תיקונם.
רש"י מביא ממדרש תנחומא דרשה הגורסת שבוויכוח אברהם עם ה' לגבי מהפכת סדום ועמורה, אברהם טוען שאם ה' יהפוך את סדום יטענו שהוא מכלה צדיק עם רשע כהצפת המבול ובהצפת העולם בדור הפלגה.
בתרבות הכללית משמש סיפור מגדל בבל בהקשרים של תקשורת בין אנשים הדוברים שפות שונות.
בספרו של דאגלס אדמס "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", "דג בבל" מאפשר לאדם אחד להבין את דברי אדם אחר אף על פי שהוא דובר בשפה שונה.
"בבילון" (על פי האנגלית) הוא שמה של תוכנה המאפשרת תרגום מכל שפה לכל שפה אחרת על ידי לחיצה על המילה המבוקשת.
בסיפורו "סמלה של העיר" , מפרש פרנץ קפקא את סיפור המגדל כאלגוריה לתרבות האנושית המכלה את עצמה.
הסיפור הקצר מתאפיין בניסוח מתחמק ששואב כוחו מהיסטוריוגרפיה של סיפור המגדל ואומר כי אין משמעות לסיפור הדורות.
הדגל שנוצר עבור שפות מתוכננות מציג בתוכו ציור של מגדל בבל.
חבילת התמיכה בריבי שפות עבור LaTeX נקראת Babel.
מגדל אפק (נקרא גם מגדל צדק) הוא גן לאומי שהוכרז בשנת 1994, בתחומו שרידי ישוב יהודי מתקופת בית שני, שנהרס על ידי הרומאים בזמן המרד הגדול בשנת 67, ומצודה צלבנית, מיראבל שמה (להבדיל מתל אפק ועליו מבצר אנטיפטריס).
מגדל אפק מוקף בשרידי הכפר הערבי ששכן במקום עד מלחמת העצמאות שם הכפר היה מג'דל יאבא או מג'דל צאדק.
לאחר המלחמה ישבו במקום עולים חדשים.
כיום בתחום השיפוט של העיר ראש העין.
המצודה חולשת על "מעבר אפק" שהוא מעבר צר בדרך הים (Via Maris) שהובילה ממצרים דרך ארץ ישראל לארם נהריים ובחזרה.
מעבר דרך הים במישור הצר בין תל אפק למגדל אפק היה נחוץ כדי לעקוף ממזרח את נחל הירקון המתחיל בתל אפק ונמשך עד הים, הביצות והנחלים של אזור השרון במישור החוף וממערב את הדום השומרון, מדבר הסלעים ועמקי הנחלים שכיוונם ממזרח למערב.
ימי בית שני ותקופת המשנה והתלמוד
מגדל צדק נודע בשמו הקדום מימי הבית השני - מגדל אפק.
באתר שרידים דלים מתקופת הברונזה ותקופת הברזל.
בתקופה החשמונאית התקיים במקום כפר יהודי שנחרב על ידי הרומאים במהלך המרד הגדול, ממנו שרדו בעיקר מערות קבורה מפוארות בסגנון ירושלים.
אבנים מעוטרות בודדות בשימוש משני, כתובת ומעט חרסים מעידים על התקופות הרומית והביזנטית.
בתחילת המאה ה-12, בממלכת ירושלים הצלבנית, הוקמה במקום מצודה בידי משפחת איבלין בשם "מיראבל" (Mirabel - יפה נוף) על שום הנוף היפה הנשקף משם.
בשנת 1187 נכבשה המצודה בידי המוסלמים.
במבצר זה התבצר צבא המלכה מליסנדה שהונהג על ידי סניור רמלה כאשר מליסנדה ובנה בלדווין השלישי נלחמו על כס המלוכה.
בלדווין השלישי ניצח, סניור רמלה גלה מהארץ ומליסנדה התבצרה במצודת העיר ירושלים.
בשנת 1191 במסע הצלב השלישי נהרסה המצודה על ידי המוסלמים אך נבנתה בידי הממלוכים.
על משקוף אחד החדרים חקוקה כתובת ביוונית: "המרטיריון של הקדוש קיריקוס".
אבן זו נלקחה כנראה ממקום אחר ושימשה כאן בשימוש משני.
מרטיריון הוא מקום זיכרון למרטיר (קדוש מעונה).
לפי מסורת הנוצרים היה קיריקוס ילד בן שלוש שנהרג על אמונתו בימי הקיסר דיוקלטיאנוס בסוף המאה ה-3 לספירה.
הכתובת היא מהמאה הרביעית-חמישית לספירה.
מהמאה ה-16 שכן במקום כפר בשם מג'דל יאבא.
במאה ה-19 השתלט על האזור שייח' צאדק אל ג'מעיני ובנה טירה על חורבות המצודה לריכוז שלטונו ולצורך גביית מיסים באופן בלתי חוקי מעוברי אורח, עד שלבסוף הגלו אותו השלטונות הטורקים.
מאז הכפר מג'דל יאבא כונה על שמו גם בשם מג'דל א-צאדק שתורגם לעברית כ"מגדל צדק".
אבל ברוב המקורות כמו במפות נקרא המקום מג'דל יאבא.
על אדמות הכפר יושבים היום היישובים ראש העין, עינת וגבעת השלושה.
בשנת 1994 הוכרז שטח בן כ-30 דונם סביב המבצר עצמו כגן לאומי.
התהליך הסתיים ב-2005, עם הכרזת 1,671 דונם נוספים כחלק מהגן הלאומי מגדל אפק, לאחר הסרת התנגדות עיריית ראש העין.
בשנת 2013 נסגר הפארק למבקרים עד להודעה חדשה בשל ונדליזם.
בשנת 2016 החלו עבודות שיפוץ ושחזור האתר, והוא נפתח למבקרים בסיום העבודות במרץ 2021, כחלק מפארק גדול שפותח מסביבו.
צומת הכבישים 444 ו471 הממוקם בסמוך, נקרא צומת מגדל אפק, על שם הגן הלאומי.
מגדל באייוק II (בתאית: อาคารใบหยก 2) הוא גורד שחקים סופר גבוה השוכן בבנגקוק, השלישי בגובהו בעיר לאחר אייקון סיאם וקינג פאוור מהאנהון, והשלישי בגובהו בתאילנד.
הבניין מכיל 84 קומות וגובהו עד הגג עומד על 304 מטרים.
גובהו עד האנטנה הוא 328 מטרים.
קומות 22 עד 74 מכילות את מלון "באייוק סקיי" ובו 673 חדרים, נכון לשנת 2025 זהו המלון השביעי בגובהו בעולם.
בקומה ה-84 ישנה תצפית ממנה ניתן לראות את כל העיר מזווית של 360 מעלות, הרצפה מסתובבת לאט מאוד וסיבוב אחד סביב המגדל ייקח כ-5 דקות.
בקומה ה-77 קיים סיפון תצפית.
בקומה ה-22 קיים חדר כושר.
בנייתו של הבניין החלה בשנת 1990 והושלמה בשנת 1997, ושנתיים לאחר מכן הותקנה בו האנטנה.
מגדל אירפול היה הסמל והלוגו של פארק השעשועים אולפני הוליווד של דיסני באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה מאז הקמתו של פארק השעשועים ועד החלפת הסמל בכובע הקוסם בשנת 2001. מגדל זהה בצורתו משמש כיום כסמל וכלוגו של פארק השעשועים אולפני וולט דיסני באתר הנופש דיסנילנד פריז.
המגדל הוא למעשה מגדל מים שלראשו מחוברים שתי אוזניים שחורות כדוגמת אוזניו של מיקי מאוס, ובכך דומה המגדל לראשו של מיקי מאוס.
המגדל בנוי בדומה למגדלי המים שהיו מקובלים באולפני הסרטים של הוליווד בראשית המאה, ועליהם היה (ולרוב עדיין נמצא) לוגו האולפן.
בחג המולד נהוג להלביש על המגדל כובע סנטה קלאוס אדום.
מגדל איינשטיין (בגרמנית Einsteinturm) הוא מצפה כוכבים בפארק המדע על שם אלברט איינשטיין בפוטסדאם שבגרמניה.
את המגדל תכנן האדריכל אריך מנדלסון עבור האסטרונום ארווין פינלי פרוינדליך, ומטרתו המקורית הייתה לספק תצפיות תומכות כדי לאשש את תורת היחסות של אלברט איינשטיין.
הרעיון לבניין הועלה לראשונה ב-1917, הוא נבנה בשנים 1920–1921 אחרי מסע התרמה, והחל לפעול ב-1924. המצפה פועל גם כיום ומשמש לתצפיות על השמש, כחלק מהמכון האסטרופיזי של פוטסדאם.
האור מן הטלסקופ מוקרן למעבדות שבתחתית המגדל.
זהו אחד הפרויקטים החשובים הראשונים של מנדלסון, והוא יצר אותו כשריצ'רד ניוטרה הצעיר עדיין היה חלק מהצוות שלו.
כיום זו אחת מעבודותיו המוכרות ביותר של מנדלסון.
הקירות החיצוניים נועדו תחילה להיות בנויים בטון, אבל בשל קשיי הבנייה נבנה רוב הבניין מלבנים וצופה בסטוקו.
ב-1999 עבר הבניין שיפוץ מלא לרגל יובל ה-75 שלו, ותוקנו בו בעיות של לחות והתפוררות.
לעיתים קרובות מוזכר הבניין כאחת הדוגמאות הבולטות הבודדות לאדריכלות אקספרסיוניסטית.
על פי השמועה, מנדלסון לקח את איינשטיין לסיור ארוך בבניין אחרי השלמתו, וחיכה לשמוע ממנו מחמאה כלשהי.
המגדל, אף כי היה בנוי בהיגיון ומתאים לחלוטין למטרתו, בלט בשטח כמו "ספינת חלל כעורה".
איינשטיין לא אמר דבר, אבל כמה שעות לאחר מכן, בזמן פגישה עם עמותת הבניין, הוא לחש פסק-דין בן מילה אחת: "אורגני".
מנדלסון עצמו אמר שהוא תכנן את המבנה בעקבות דחף לא-מוסבר, וכי המגדל הגיח מתוך "המסתורין הסובב את היקום של איינשטיין".
מגדל אמות השקעות, הידוע גם בשמו הקודם, בית אירופה-ישראל, ובעיקר בשמו הראשון - בית יבמ (נקרא גם היום "בית יבמ הישן"), שוכן ברחוב ויצמן 2 בתל אביב-יפו בפינת שדרות שאול המלך, והוא אחד ממגדלי המשרדים המוכרים בעיר.
הבניין הוקם כדי לשמש כמשרד הראשי החדש של חברת יבמ ישראל אשר עבר (מרחוב לינקולן 15), ובנייתו הסתיימה בשנת 1979. יבמ שכנה בבניין עד ל-1999, אז הוא נמכר לחברת "אירופה ישראל" תמורת 50 מיליון דולר.
בשנת 2007 נמכר הבניין לחברת "אמות השקעות", ששינתה את שמו ל"מגדל אמות השקעות", וציינה בראשו את שמה באותיות ענק.
המגדל תוכנן על ידי האדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיוון.
תוכנית המגדל היא בצורת משולש בעל צלעות מעוגלות, שבכל אחד מקודקודיו מגרעת קטנה היוצרת חלון צר ומאורך לכל גובה הבניין.
צורה זו "מנופחת" (באקסטרוזיה) לכדי צורה דמוית גליל גבוה הניצב על גזע מרכזי אחד.
המגדל בנוי בטון מזוין, חופה במקור באריחים בגוון חום בהיר, וחופת זכוכית עוטפת בבסיסו את גזעו המרכזי, אשר במקור שימשה כמבואת המגדל.
שטח המשרדים בבניין עוצב בשיטת "החלל הפתוח" (open space), בית יבמ היה מחלוצי השיטה בישראל ואחת הדוגמאות הבולטות ליישומה.
גם שלד הבניין, הבנוי על עמוד צר ומתרחב, הצריך מאמץ הנדסי משמעותי שהיה אז טכנולוגיה חדשה יחסית בארץ.
בקומתו הראשונה של המגדל הייתה הקפיטריה של המגדל, אשר מאז עזיבת חברת יבמ את הבניין, הוסב לשטח משרדים.
שטח הבניין 11,000 מ"ר, גובהו של המגדל 93.2 מטרים ובו 24 קומות, הכוללת שתי קומות טכניות בבסיסו המתרחב של המגדל, ועוד 3 קומות תת-קרקעיות המשמשות לחנייה.
בעת השלמתו, היה המגדל השני בגובהו בארץ, לאחר מגדל שלום.
מעבר לידי אירופה ישראל, ושיפוץ (2000)
חברת "אירופה ישראל" שרכשה את המגדל שיפצה אותו בתכנונו של האדריכל שלמה גרטנר בתחילת שנות ה-2000. השיפוץ המקיף התאים אותו לדרישות הנוכחיות של בניין ציבור המשרת משרדי עורכי דין רבים, בניגוד לבניין של חברה אחת המשרת את עובדיה בלבד.
קומת הבסיס, שהייתה בעבר מפלס מוגבה ובו רחבה וגינות קטנות, הוסבה לקומה מסחרית ובה מספר עסקים קטנים הפונים לרחוב ויצמן מתחת לאותה הרחבה.
מגדל בבל הוא תחריט עץ מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר.
היצירה הודפסה לראשונה בשנת 1928.
יצירה זו היא אחת היצירות המוקדמות של הצייר אֶשֶר, ואחד מניסיונותיו הראשונים בעבודה עם פרספקטיבה.
ביצירה ניתן לראות את מגדל בבל, בהתאם לסיפור המתואר ב.
הצופה מביט במגדל ובבוניו מלמעלה על מנת שיוכל להתמקד ברגע בו הפסיקו הבונים, בני העמים השונים (דבר הבא לידי ביטוי בכך שחלק מהבונים הם לבנים ואחרים הם שחורים), להבין אחד את השני ונראו אובדי עצות.
אֶשֶר לא התייחס ליצירה זו כאל יצירה מוגמרת, אלא כאימון בפרספקטיבה, ולא היה מרוצה מהאופן בו צייר את חומרי הבניין המונחים בסמוך למגדל.
בניגוד למבנה המעגלי המתואר בציורים "מגדל בבל" של פיטר ברויגל האב וב"מגדל בבל" של גוסטב דורה, המגדל המתואר על ידי אשר הוא מבנה גאומטרי ריבועי, הדומה יותר לגורדי השחקים של ראשית המאה ה-20 ולכן מדובר במגדל ריאליסטי (בניגוד למבנים הדמיוניים של דורה וברויגל שהם דמויי הקולוסיאום שברומא).
וכך מתאר אֶשֶר את היצירה:
מגדל בבל הוא שמם של שני ציורי שמן מעשה ידי האמן הפלמי פיטר ברויגל האב המתארים את סיפור מגדל בבל כפי שזה מופיע בספר בראשית.
ברויגל תיאר את המבנה בסגנון אדריכלות רומאי - המבנה מהווה למעשה שחזור של הקולוסיאום כפי שברויגל חשב שנראה בעת שהיה המבנה בשלמותו (ברויגל ביקר ברומא בשנת 1563 וראה את שרידי המבנה).
המבנה נבחר בשל העובדה ששיקף בעיני אומני התקופה סמל של היבריס.
בציורים של ברויגל, ניתן לראות את תחילת קריסת המבנה אולם לא ניתן לראות את בלבול הבונים בשל אי הבנת שפתם.
מהציור עולה כי ייתכן שבשל הבנייה המהירה נבנו קומות עליונות בטרם נשלמה העבודה על הקומות התחתונות בהן מתחילה הקריסה.
ישנה סברה כי היצירות הן ביקורת פוליטית נגד אופיו של בית הבסבורג אשר שלט בפלנדריה בעת שצוירו התמונות, והציורים ניסו לנבא את נפילת השושלת ואת שאיפת פלנדריה לעצמאות.
היצירה מגדל בבל מוצגת במוזיאון להיסטוריה של האמנות שבכיכר מריה תרזה בווינה, ואילו היצירה הקטנה המכונה "מגדל בבל הקטן" מוצגת במוזיאון בוימאנס-ון בונינגן ברוטרדם.
מגדל אירופה (בספרדית: Torre Europa) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
בנייתו של המגדל הושלמה בשנת 1985 כחלק מאזור העסקים AZCA.
המגדל מתנשא לגובה של 121 מ' ב-30 קומות, והוא אחד מגורדי השחקים הגבוהים במדריד.
ב-5 באוקטובר 1990, פרצה שרפה בקומה ה-29 של המגדל, מבלי שנגרם נזק משמעותי.
ב-1 במאי 2001, הפעיל ארגון אט"א פצצה במשקל 20 ק"ג במגדל.
הפיצוץ לא גרם לנפגעים בנפש, והנזק העיקרי היה חלונות שבורים.
מגדל אלרוב הוא מגדל משרדים השוכן ברחוב שד"ל בתל אביב, בצמוד לבית השגרירות הרוסית שבשדרות רוטשילד 46.
יזם המגדל אלפרד אקירוב רכש את בית השגרירות הרוסית והמגרש עליו הוא ממקום, כשני דונם בלבד, בשנת 1990 תמורת 5.5 מיליון דולר.
כמתכנני הבניין נבחרו אברהם יסקי ויוסי סיוון והקמת המגדל החלה בשנת 1992 בשילוב עם שימור בית השגרירות הרוסית.
המגדל נקרא על שם חברת אלרוב של אלפרד אקירוב, היזם ובעל השליטה בה, והוא משמש כמטה החברה.
עלות הקמת המגדל הייתה כ-40 מיליון דולר והוא הושלם בשנת 1998. אכלוס המבנה החל בשנת 1999, בין השאר שכרו בו משרדים: בית ההשקעות תמיר פישמן, בנק פריווה מלוקסמבורג, שבעלות הברון בנימין דה רוטשילד, בנק מורגן סטנלי ובנק צ'ייס מנהטן.
תכנון מגדל אלרוב שילב בתוכו את שימור המבנה הקיים של בית השגרירות, והיה מיזם בנייה חדשני יוצא דופן הן מבחינה הנדסית והן מבחינת מקרקעין.
יזמי הבנייה זכו מהעירייה לאחוזי בנייה נוספים בתמורה לשימור המבנה, עקב הפתרון ההנדסי המורכב, וכן על פי תקדים מגדל ציון השוכן ממולו, בצידן השני של שדרות רוטשילד.
במסגרת השימור הורם בית השגרירות כולו על גבי כלונסאות פלדה חדשים אשר הוחדרו מתחת למבנה הקיים בעל היסודות הרדודים, ותחתיו נחפרו מספר קומות של חניון תת-קרקעי, ללא פגיעה במבנה ההיסטורי.
הצלחתו של פרויקט זה הייתה בסיס גם לשינוי התפישה באשר לטיפול במבנים היסטוריים ובנייתם של גורדי שחקים במרקמים כמו שדרות רוטשילד.
האופן בו שוּמר מבנה היסטורי, אשר מראהו נשקף לשדרה, ונצפה על ידי העוברים והשבים בה, בעוד הקרקע מנוצלת ביעילות לטובת הקמת גורד שחקים שאינו פוגע בצביון השדרה, הפך את המיזם לרעיון שיושם לאחר מכן גם במקומות נוספים בשדרה וברחוב יהודה הלוי.
עיצובו החיצוני של הבניין כולל צורות גאומטריות של גליל מצד אחד, ומנסרה מצדו השני.
הבנייה הסתיימה ב-1999. גובהו של הבניין הוא כ-93 מטר, ובו 23 קומות משרדים.
החניון התת-קרקעי בבניין כולל 6 קומות ו-280 מקומות חנייה, והוא בנוי בחלקו גם מתחת לבית השגרירות.
הבניין מאופיין ברמת אחזקה גבוהה.
מגדל רוגובין תדהר או בשמו הקודם מגדל איילון הוא מגדל משרדים הממוקם ברחוב מנחם בגין 11, במתחם הבורסה שברמת גן.
הבניין בנוי בסמיכות לנתיבי איילון החולפים לאורך חזיתו המערבית ולתחנת הרכבת של תל אביב – סבידור מרכז.
המבנה בנוי על חלקה בגודל 4,000 מטר רבוע, וכולל חניון המשתרע על פני שטח של כ-20,000 מטר רבוע.
למגדל 35 קומות והוא מתנשא לגובה של 132 מטר ללא החוד הדקורטיבי.
שטח קומה טיפוסית עומד על כ-1,000 מטר רבוע בממוצע.
המגדל מחופה בשילוב אבן גרניט אפורה וזכוכית רפלקטיבית בעלת גוון ירוק.
המגדל הושלם בשנת 2009, באיחור של שש שנים, לאחר שבשל ירידה בביקוש לשטח למשרדים, הושלמו רק 17 הקומות התחתונות בשנת 2002, ואכלוס המגדל החל בינואר 2003. בראשו של המגדל הוקם מנחת מסוקים בצורת "כתר", שהוסר בשנת 2006, עת החלה הקמת יתר הקומות, והושב עם השלמת הבניין.
בבניין שוכנת, בין היתר, הנהלת בנק אוצר החייל.
מגדל אמפא (לשעבר מגדל אלקו, ומגדל אלקטרה) הוא מגדל משרדים ברחוב יגאל אלון בתל אביב, מזרחית לנתיבי איילון, שנחנך בפברואר 2011. הוא מתנשא לגובה של 168.95 מטרים.
חברת אמפא נדל"ן יזמה את בניית המגדל בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. המגדל הוא חלק ממתחם בנייני משרדים המכונה "אמפא ביזנס סנטר", שהוקם בשטח שבו שכן מפעל המקררים של חברת "אמקור".
בשנת 2001, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב את תוכנית המתחם, כחלק משינוי של תוכנית בניין עיר (תב"ע) בשכונת ביצרון, המאפשרת בנייה לגובה במתחם, במסגרתה אושרו מבנים של עד 50 קומות על רחוב יגאל אלון.
תוכנית המתאר של המתחם תוכננה על ידי משרד אמנון ניב-אמנון שוורץ אדריכלים, והוא משתרע על קרקע בשטח של כ-28.5 דונם הנמצאת בחכירה מעיריית תל אביב.
הפרויקט כלל שלושה שלבים: בשלב א' הוקם בניין משרדים בן 7 קומות על שטח של 20 אלף מ"ר שהושכר לאסותא ולמכבי שירותי בריאות, בשלב ב' הוקם פרויקט מגדלי המגורים "סנטרל פארק", שני מגדלים בני כ-30 קומות, ומגדל המשרדים בשלב ג'.
המגדל שכונה "מגדל אמקור" תוכנן להיות הגבוה בתל אביב, לאחר שבוטלה בנייתו של מגדל אגד.
תכנון המגדל המקורי כלל 65 קומות בגובה 236 מטרים, אך בשנת 2004, עם הדרישה הנמוכה למשרדים בתל אביב, החליטה החברה היוזמת להקפיא את הפרויקט, למרות שתוכנית המתחם קיבלה את אישור הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה.
הפרויקט הופשר בשנת 2007 לאחר ש"אמפא נדל"ן" חברה לחברת "אלקטרה נדל"ן", והוצגו תוכניות מעודכנות שצימצמו את היקף השטחים בפרויקט.
בתוכנית המגדל החדשה הוסרו 20 קומות מתכנון המגדל המקורי ושם המגדל שונה מ"מגדל אמקור" ל"מגדל אלקו" (על שם חברת "אלקו", בעלת השליטה ב"אלקטרה נדל"ן") ל"מגדל אלקטרה", ובהמשך ל"מגדל אמפא".
בניית המגדל, שתוכנן על ידי משרד האדריכלים יסקי מור סיון, ובו שטחים בהיקף של 54,000 מטר רבוע ארכה כ-40 חודשים והוא כולל כ-1,200 מקומות חנייה.
עם שוכרי המשרדים בבניין נמנים גוגל ישראל, חברת Paypal, פירמות עורכי הדין גולדפרב זליגמן ואגמון עם טולצ'ינסקי.
בנובמבר 2011 נפתחה מסעדתו של השף חיים כהן, "יפו-תל אביב", בקומת הקרקע של המגדל.
באוקטובר 2014 מכרה חברת אלקטרה נדל"ן את חלקה בבניין, 25%, לקבוצת אמפא, תמורת 300 מיליון ש"ח.
בעקבות עסקה זו החזיקה קבוצת אמפא בראשות דוד אמן ב-75% מהבעלות, ויתר 25 האחוזים היו בבעלות חברת אלקטרה.
בדצמבר 2014 מכרה אלקטרה את חלקה לאחים נקש, מבעלי השליטה בקבוצת אמפא.
בסוף 2017 הושלמה בסמוך למגדל בנייתם של שני גורדי שחקים בשם מגדלי אלון, של קבוצת בסר, הנמוכים במעט ממגדל אמפא.
מגדל בגדאד המכונה גם מגדל הטלוויזיה של בגדאד הוא מגדל טלוויזיה הממוקם בבגדאד בירת עיראק.
גובהו של המגדל 207 מטרים והוא משמש כמגדל תקשורת וכמגדל נקודת תצפית תיירותית.
בראש המגדל מסעדה מסתובבת ואזור תצפית.
המגדל הוקם בשנת 1994 במקום בו ניצב קודם לכם מגדל תקשורת שנהרס במהלך מלחמת המפרץ.
בעת הקמתו נקרא המגדל בשם "מגדל סדאם הבינלאומי" על שם שליט עיראק באותה עת - סדאם חוסיין.
לאחר מלחמת המפרץ השנייה, בשנת 2003 וכיבוש העיר בגדאד על ידי צבא ארצות הברית נפגע המגדל בלחימה.
לאחר תום הלחימה שופץ המגדל ושונה שם המגדל לשמו הנוכחי.
מגדל אמות אטריום הוא מגדל משרדים ברחוב ז'בוטינסקי מול מתחם בורסת היהלומים ברמת גן.
המבנה מתנשא לגובה 158 מטר ו-40 קומות.
המגדל נבנה כחלק מפרויקט "מתחם המחלבות", כשלצידו ייבנו שני מגדלים נוספים, לשימושי מגורים.
בניית המגדל הושלמה בסוף 2015.
מיקומו המרכזי של מגדל אטריום מספק נגישות מרבית.
המגדל ממוקם על ציר תחבורתי ראשי, בסמוך לתחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז , תחנת רכבת קלה תת-קרקעית - תחנת אבא הלל וכן בסמוך למסוף האוטובוסים ארלוזורוב.
המגדל תוכנן על ידי משרד משה צור אדריכלים (חלל הלובי בעיצוב האדריכל עודד חלף).
למרות גובהו של המגדל, נבנו בו 40 קומות בלבד, כך שכל קומה גבוהה מהרגיל, בגובה של 3.8 מטר.
שטח קומה טיפוסית בבניין אטריום עומד על כ-1,500 מטר מרובע וחמש הקומות העליונות במגדל גדולות יותר ועומדות על כ-1,800 מטר מרובע לקומה אחת.
לובי המגדל נגיש ומותקנות בו מערכות לעיוורים וכבדי ראייה.
במגדל משרדים זה עולות ויורדות מעליות זכוכית שדרכן ניתן להשקיף על מתחם הבורסה.
סך השטח הבנוי במגדל עומד על 74,000 מטר רבוע והוא כולל שמונה קומות מרתף, עבור חניון בעומק של כ-30 מטר.
עד שנת 2007 עמד במקום המבנה ההיסטורי של מחלבות טרה.
בשנה זו רכשה את הקרקע "אמות השקעות" שהיא זרוע ההשקעות בישראל של חברת אלוני חץ.
עקב גודלו הקטן יחסית של מגרש הבניין, נדרשה בנייה של חניון בעומק של כ-30 מטר.
כיוון שמפלס מי התהום במקום הוא כ-14 מטר מתחת לקרקע, נדרש תכנון לבניית בארות ושאיבת מי תהום בהספק גבוה יחסית לבניינים דומים באזור.
גם התוואי של הקו האדום ברכבת הקלה שתוכנן לעבור באזור הקשה על ביצוע החפירה, כיוון שלא ניתן היה לבנות עוגנים בכיוון תוואי זה.
המגדל נבנה על ידי חברת "אל-הר הנדסה" מקבוצת קרדן נדל"ן.
בתחילת 2015 הגיע המגדל לגובהו המרבי והושלם בסוף אותה השנה.
אטריום היה המגדל הראשון מסוגו בישראל שזכה להסמכה בינלאומית גבוהה לבנייה ירוקה – Leed Platinum.
עלות הקמת הפרויקט שהסתיים בשנת 2015 לערך הוא 950 מיליון ש"ח.
מגדל באיזיט (או מגדל סרעסכר, על שם שר המלחמה העות'מאני ) הוא מגדל תצפית מפני אש בגובה של 85 מטרים, הניצב בקמפוס אוניברסיטת איסטנבול (לשעבר מקום מושב משרד המלחמה העות'מאני), ברובע פאטיח בעיר איסטנבול שבטורקיה.
המגדל ניצב בכיכר באיזיט, על אחת משבע הגבעות שעליהן בנה קונסטנטינוס את העיר.
המגדל, הבנוי מאבן, נבנה בהזמנת הסולטאן מהמוט השני והושלם בשנת 1828, באתר בו ניצבו בעבר שלושה מגדלים אחרים שהיו עשויים עץ (הראשון שבהם הושלם בשנת 1749) וחרבו בזה אחר זה.
מתכננו היה האדריכל סנקרים בליאן (Senekerim Balyan).
במקור היה במגדל מפלס תצפית אחד בשטח של כ-50 מטרים מרובעים, שאליו הוביל גרם מדרגות מעץ.
במפלס זה יש 13 חלונות והוא היה מכוסה בגג עץ בצורת חרוט.
ב-1849 נבנו בראש המגדל שלוש קומות נוספות בעלות חתך מתומן, בשטח קטן משל הקומה המקורית, פרט שאפשר הקמת מרפסת באחת מהן.
בשנת 1889 נוסף למגדל בראשו תורן ברזל באורך של 13 מטרים.
באותה שנה גרמה רעידת אדמה נזק למגדל, אך הוא שוקם.
כיום יש למגדל תקרת אבן.
מאז 1972 מותנית הכניסה למגדל בקבלת היתר מיוחד.
ב-1997 עבר המבנה שיפוץ מקיף.
מגדל באיזיט, מגדל גלאטה ומגדל נוסף נבנו על מנת לאתר שרפות שפרצו באיסטנבול והיוו באותה איום חמור על שלומה, בעיקר משום שרוב המבנים בה היו בנויים אז מעץ.
מבנים אלו הוקמו בנקודות תצפית גבוהות שמהן נשקף מראה של שטחים נרחבים של העיר.
ממגדל באיזיט נשקף מראה של העיר העתיקה של איסטנבול, של הרבעים שלחוף קרן הזהב, של רבעים שלחוף הבוספורוס, של הכניסה לים מרמרה ואפילו של איי הנסיכים.
האיתות מהמגדל על שרפה שפרצה נעשה בשעות היום על ידי הורדת סלים מראשו, ובלילה על ידי הדלקת מנורות צבעוניות.
מספר הסלים או צבע המנורות הצביע על מספר הרובע של איסטנבול שבו פרצה האש.
עד שנת 1923 היו עשרים כבאים מוצבים במגדל דרך קבע.
כיום ירד מספרם לשניים והם מוצבים בו לצורכי שמירה בלבד.
תפקידו של המגדל באיתור שרפות ננטש, אך הוא משמש עד היום לתצפית וכן לאיתות על תנאי מזג האוויר ולאיתות ימי לספינות בשטחי הים שבקרבתו.
מגדל אלהבל (ידוע גם בשם מגדל 13, או קֻבּת אל-ערוּס, قبة العروس) היה מבנה בן ארבע קומות ששימש לקבורה בעיר העתיקה תדמור.
המגדל, שנבנה באבן חול, היה אחד מסדרת מגדלי קבר שהוקמו מחוץ לחומות העיר תדמור, ב"עמק הקברים" .
בקבר שבמגדל נמצאו חוטי משי מסין, שתוארכו למאה הראשונה לספירה, ממצא מוקדם בסוגו בתולדות תעשיית הטקסטיל.
המגדל, שנכלל באתר המורשת העולמית של תדמור, נהרס על ידי ארגון המדינה האסלאמית באוגוסט 2015.
המגדל היה חלק ממתחם של מגדלי קבורה בעלי מספר קומות בנקרופוליס של תדמור שנמצא כמה מאות מטר מחוץ לחומת העיר.
הנקרופוליס נמצא באזור גבעות מדרום וממערב לעיר.
המגדל נבנה בשנת 103 לספירה והוא שכן בתחתיתו של גבעת אום אל-ביקיס במרחק של כ-500 מטר ממערבו של מגדל דומה (מגדל ימבליכוס) שנבנה בשנת 83 לספירה.
המגדל נבנה על ידי אציל תדמורי בשם מרקוס אולפיוס אלהבלוס (Marcus Ulpius Elahbelus) ושלושת אחיו: מנאי (Manai), שקאיי (Shakaiei) ומאלקו (Malku).
שלושתם היו בנין של ואהבלאט שהיה בנו של מנאי אלהבל.
ההשערה היא שבונה המגדל קיבל אזרחות רומית בתקופת מלכותו של הקיסר הרומי מרקוס אולפיוס טראיאנוס שהיה קיסר רומא בין השנים 117-98 לספירה וזאת הסיבה ששמו כלל את השם מרקוס אוליפיוס כשמו של הקיסר.
אלהבל היה ידוע גם מכתובת שנמצאה במקדש לאל נבו בתדמור.
המגדל היה מבנה מרובע בעל ארבע קומות, בנוי מלבני אבן חול גדולות.
קומת הבסיס הייתה קצת גדולה יותר מהקומות העליונות.
המעבר בין המרובע של הקומה הראשונה לבאות אחריה נעשה באמצעות שלוש מדרגות שנכנסו פנימה והקטינו את גודל השטח של הקומות שמעל.
הכניסה לתוך המגדל נעשתה בקומה הראשונה באמצעות דלת אחת בצידו הדרומי של המגדל.
בקיר הדרומי נמצאה כתובת ומעליה נישה עם עיטור דמוי חלון.
חלקו הפנימי של המבנה חולק לתאים שעוטרו בצידם הפנימי עם אומנות בעיצוב קורינתי.
בשנת 1900 ביקרה במגדל גרטרוד בל ארכאולוגית בריטית.
המגדל עבר שיפוץ בשנים לאחר ביקורה.
בתוך המגדל נמצא גרם מדרגות שאִפשר למבקרים לעלות לתא הקבר העליון וגם לגג.
חלקו הפנימי של המגדל חולק לתאים קטנים נפרדים בקומות דמויי קולומבריום ששימשו לאחסון סרקופגים של אנשי תדמור העשירים.
כל תא נחתם בציור וגילוף דמותו של הנקבר בתא.
תדמור נכבשה על ידי ארגון המדינה האסלאמית במאי 2015. חלק מהתגליפים שהיו במגדל שניתן היה להעבירם הוסרו מסיבות ביטחוניות עוד לפני הכיבוש.
חלקים אחרים הוסרו והועברו בשנים שלפני כן ונמצאו במוזיאונים שונים.
בחודש אוגוסט 2015 הרס ארגון המדינה האסלאמית את מקדש בעל שמין ואת מקדש בל.
על פי הדיווחים הארגון פוצץ גם את מגדל אלהבל וכן את מגדל ימבליכוס.
מגדל אל-חמרא הוא גורד שחקים סופר גבוה ברחוב ג'אבר אל-מובארכ 13085 בכווית סיטי, כווית.
גובהו 412 מטרים והוא בעל 80 קומות.
הבניין תוכנן בידי האדריכל גארי האני ממשרד האדריכלים "סקידמור, אווינגס ומריל" (SOM), ונבנה על ידי קבלן הבניין אל אחמדיה קונטרקטינג אנד טריידינג (Al Ahmadiah Contracting & Trading).
נכון לשנת 2025, הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בכווית, ה-5 בגובהו במזרח התיכון וה-38 בגובהו בעולם.
בנייתו החלה בשנת 2005 והסתיימה בשנת 2011. המגדל נבחר על ידי ה"טיים מגזין" לאחת מבין 25 ההמצאות הטובות ביותר לשנת 2011.
מגדל אל-חמרא מופיע בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "" המשודרת בערוץ דיסקברי וב.
הפרק "מגדל כווית" שודר ב-29 באפריל 2010 כחלק מעונה 8.
מגדל אל-יעקוב הוא גורד שחקים הממוקם על דרך E11 שבדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
בניית הבניין החלה בשנת 2006, בשנת 2010 הוא הגיע לגובהו המקסימלי ובשנת 2013 בנייתו הושלמה.
המבנה בבעלות פרטית של סיְף א-דין יעקוב וכולל 224 חדרי מלון.
הבניין משתרע על שטח של 53,500 מטר רבוע.
הבניין עוצב בהשראת הביג בן בלונדון.
למרות זאת, לא קיים שעון בחזית הבניין כמו בביג בן.
קיים גם דמיון למגדל (דובאי), אשר ממוקם ישירות צפונית לו.
מגדל ארמון הוא מגדל משרדים בחיפה, בשכונת הדר, ברחוב הנביאים 18 פינת שבתאי לוי.
במקום פעל בעבר בית הקולנוע ארמון, שהיה ידוע בשל גגו הנפתח והמבנה הארכיטקטוני בעל החזית העגולה.
הקולנוע, שנפתח לציבור בשנות ה-30 של המאה ה-20, הכיל 1,800 מושבים ותאים יוקרתיים להשכרה.
בשנות ה-80 הוצעה תוכנית להרוס את הקולנוע ולהקים במקומו בניין משרדים עם קולנוע חדיש.
התכנית תוכננה על ידי משרד אדריכלים י.י.גרנות.
ב-1995 נהרס הקולנוע והחלה בניית מגדל הארמון.
הבנייה הסתיימה ב-1998. את המגדל מאפיינים שני פסים כחולים ודקים שחוצים אותו, אחד בצדו המערבי ואחד בצדו המזרחי, וארבעה פסים עבים בצבע כחול, שניים בצד הצפוני ושניים בצד הדרומי.
הגובה של קומת הכניסה הוא 71 מטרים מעל פני הים, וגובה הגג הוא 142 מטרים מעל פני הים.
בסיום בנייתו היה נחשב לאחד המגדלים הגבוהים בצפון ישראל.
נכון ל-2019 הוא המגדל ה-18 בגובהו בחיפה.
בשלוש הקומות הראשונות של המגדל יש מספר חנויות, ושאר הקומות משמשות למשרדים.
במגדל עשר מעליות, מהן ארבע מהירות.
בקומה העליונה של המגדל יש תצפית, שממנה ניתן לצפות עד למרחק של כשישים קילומטרים.
ביולי 2011 נמכר המגדל לחברת מגדל, מקבוצת אלקטרה, ב-100 מיליון ש"ח, וב-2021 לקרן ריאלטי ב-105 מיליון ש"ח
מגדל אירי עגול (באירית: Cloigtheach) הוא כינוי לסוג של מגדלים עגולים מתקופת ימי הביניים אשר פזורים ברחבי אירלנד.
פרט לאירלנד, קיימים שני מגדלים כאלו בסקוטלנד ואחד באי מאן.
אין הסכמה באשר למטרת בנייתם של המגדלים.
ככל הנראה הם שימשו כמגדלי פעמונים, מקומות מקלט או שניהם.
באופן כללי, מגדל אירי עגול נמצא בדרך כלל בקרבת כנסייה או מנזר.
דלת המגדל פונה לרוב אל צדה המערבי של הכנסייה, וכך יכולים ארכאולוגים לעיתים לזהות מקומות של כנסיות שנהרסו כאשר המגדלים העגולים שרדו.
גובה המגדלים נע בין 18 עד 40 מטרים, והיקפם 12 עד 18 מטרים.
דלת המגדל גבוהה שניים או שלושה מטרים מהקרקע, ובדרך כלל אינה נגישה אלא באמצעות סולם.
הסיבה לכך ככל הנראה היא כדי לעשות את המבנה חזק יותר.
בחלק מהמגדלים ישנן שתי קומות (או נותרו סימנים שהייתה להם בעבר קומה נוספת), עם רצפה מפרידה עשויה מעץ.
ככל הנראה היו סולמות שחיברו ביניהן.
החלונות הם למעשה חריצים באבן, הנמצאים גבוה למעלה.
הגג הוא בדרך כלל חרוטי.
המבנים נבנו באירלנד בין המאות ה-9 וה-12. נמצאו עדויות ל-120 מגדלים כאלו ברחבי אירלנד, מתוכם בין 18 ל-20 במצב כמעט מושלם.
פרט לאירלנד, שרדו עוד שני מגדלים בסקוטלנד ואחד באי מאן.
מטרת בניית המגדלים אינה ברורה.
תאוריה פופולרית בעבר גרסה כי הם שימשו כמעוז כנגד פשיטות הוויקינגים על אירלנד.
לפי השערה זו, הועמדו צופים על המגדלים, וכאשר הבחינו הללו בפולשים מתקרבים, האוכלוסייה המקומית (או לפחות אנשי הדת), היו נמלטים אל המגדל.
עם זאת, תאוריה זו בעייתית כיוון שמבנה המגדלים אינו יעיל למטרה זו.
יתרה מכך, הדלתות עשויות מעץ, ופולש מבחוץ יוכל בקלות לשרוף אותן ולהיכנס או אף לחנוק למוות בעשן את כל דרי המבנה.
לפיכך סוברים חוקרים רבים שהמגדלים נועדו למעשה לשמש כמגדלי פעמונים עבור הכנסיות שבקרבתן נמצאו.
מבנים רבים באירלנד המודרנית נבנו בצורת מגדל עגול, כמחווה למגדלים העגולים העתיקים.
ביניהם ניתן למנות את: קברו של המדינאי האירי דניאל או'קונל אשר מת ב-1847, אנדרטה לזכר החיילים ממחוז וקספורד שבאירלנד אשר נהרגו במלחמת קרים (נמצאת ב במחוז וקספורד), אנדרטה ב במקום בו על פי המסורת נהרג המנהיג האירי .
מגדל אלמאס הוא גורד שחקים סופר גבוה בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
המגדל כולל כ-68 קומות עיליות ועוד כ-5 קומות תת-קרקעיות ומתנשא לגובה של 360 מטרים.
בניית המגדל החלה בתחילת שנת 2005 והסתיימה בשנת 2009 לאחר התקנתם של מספר לוחות חיפוי בראש המגדל.
המגדל הגיע לשיא גובהו כבר בשנת 2008, והיה המגדל הגבוה בדובאי, עד שבורג' ח'ליפה עקף אותו בשנת 2009. המגדל משתרע על פני שטח של 160,000 מטרים רבועים וכולל כ-35 מעליות.
נכון לשנת 2025, הוא הבניין ה-8 בגובהו בדובאי, ה-9 בגובהו באיחוד האמירויות הערביות, ה-12 בגובהו במזרח התיכון וה-74 בגובהו בעולם.
מגדל אלמאס ממוקם על אי מלאכותי במרכזו של אגם ובצמוד למרינה של דובאי.
המגדל תוכנן על ידי חברת אטקינס, ונבנה על ידי התאגיד היפני טאיסיי.
אירואסיה הוא גורד שחקים סופר גבוה בן 72 קומות שנמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבין-לאומי של מוסקבה.
גובהו מגיע ל-309 מטרים ועם חנוכתו הוא היה השלישי בגובהו באירופה.
נכון לשנת 2025, הוא הבניין החמישי בגובהו במוסקבה, השישי בגובהו ברוסיה, השביעי בגובהו באירופה וה-194 בגובהו בעולם.
בנייתו החלה בשנת 2007 והסתיימה ב-2015. הוא נבנה מפלדה, בניגוד לשאר המבנים במוסקבה סיטי שבנויים מבטון.
באוקטובר 2022 נפתח הסניף הגדול ביותר של בנק VTB במוסקבה על שטח של יותר מ-2000 מ"ר במגדל אירואסיה.
ב-8 ביוני 2024 סגן ראשון לנשיא בנק VTB הודיע שהבנק מכר את הבניין של הסניף הראשי ברחוב מיאסניצקאיה במוסקבה, והצוות שעבד שם עבר למגדל אירואסיה.
מגדל אחמט הוא גורד שחקים, הנמצא בבנייה מאז 2016 בעיר גרוזני, בצ'צ'ניה, רוסיה.
עם השלמתו בשנת 2024, גובהו יהיה 435 מטר והוא יהיה בנוי מכ-102 קומות.
על פי התכנון, הבניין יהיה השני בגובהו ברוסיה ובאירופה אחרי מרכז לאחטה בסנקט פטרבורג.
מגדל בורוביצקאיה הוא מגדל ושער בחלק הדרום-מערבי של הקרמלין במוסקבה.
משקיף על כיכר בורוביצקאיה ועל גן אלכסנדר ליד גשר האבן הגדול.
שער בורוביצקי הוא מבחינה כרונולוגית מהבניינים הראשונים במוסקבה; הם היו קיימים במבצר העץ של דמיטרי דונסקוי.
המגדל מעל השער נבנה בשנת 1490, במהלך בנייתו מחדש של הקרמלין מאבן לבנה ללבנה.
במאה ה-21, מכל שערי הקרמלין, רק שער בורוביצקיה נותר שער נסיעה - הם משמשים את השיירה הנשיאותית של נשיא רוסיה.
אטאקולה (בטורקית: Atakule) הוא מגדל תצפית ותקשורת, המתנשא לגובה של 125 מטרים, הממוקם ברובע Çankaya אשר במרכז אנקרה, טורקיה, והוא אחד מציוני הדרך (Landmark, ) העיקריים של העיר.
מכיוון שרובע צ'נקאיה נמצא בעצמו על גבעה, ניתן להבחין במגדל מכמעט כל מקום בעיר במהלך ימים בהירים.
עיצוב המגדל הגיע מהאדריכל Ragıp Buluç, ועבודות הבנייה נמשכו בין השנים 1987–1989. החלק העליון של המגדל כולל מרפסת פתוחה (Terrace, , ומסעדה מסתובבת בשם סביליה, שמשלימה סיבוב מלא של 360 מעלות תוך שעה אחת.
על גבי סביליה נמצאת מסעדה נוספת, Dome, שאינה מסתובבת, וממוקמת ישירות מתחת לכיפה (Cupola, .
מתחת למרפסת יש בית קפה בשם UFO.
המבנים התחתונים מכילים קניון (Shopping mall, , וכן מספר מסעדות פנימיות וחיצוניות.
המגדל נפתח ב-13 באוקטובר 1989 על ידי הנשיא טורגוט אזאל.
בשל השיפוץ המתמשך של הקניון, המגדל סגור כעת למבקרים.
בטורקית פירוש המילה "ata" הוא "אב קדמון" (או "אב" בטורקית העתיקה (Old Turkic), המשמש לעיתים קרובות כינוי ("אתא") למוסטפא כמאל אטאטורק, מייסד ונשיא הרפובליקה הטורקית הראשונה; בעוד שהמילה הטורקית "kule" פירושה "מגדל".
הקניון הצמוד למגדל, אטריום, נפתח גם הוא ב-13 באוקטובר 1989. זה היה הקניון המודרני הראשון באנקרה, והשני בטורקיה אחרי גלריה (Galleria Ataköy, באיסטנבול, שנפתחה בשנת 1987. הקניון נסגר בגלל אובדן פופולריות, לנוכח התחרות מצד מספר גדל והולך של קניונים מודרניים יותר בעיר.
כעת הוא נהרס ונבנה מחדש כקניון בסגנון עכשווי.
מגדל באקו (באזרית: Baku Tower) הוא המגדל הגבוה ביותר בבאקו ובאזרבייג'ן.
גובהו 277 מטרים ובו 52 קומות.
הוא בנוי מבטון מזוין ומזכוכית.
בשנת 2014 פורסמו התכנונים לבניית מרכז עסקים חדש בבאקו.
צוין כי המגדל עתיד להיות בעל 49 קומות ובגובה 252 מטרים.
שנה לאחר מכן נודע כי בוצעו שינויים בתוכניות, ומספר הקומות במגדל עתיד להיות 50. בשנת 2017 פורסם במגזין האזרי "נרגיס" כי במגדל עתידות להיות 52 קומות וגובהו יהיה 277 מטרים.
גובה הבניין 277 מטרים, ויש בו 52 קומות, לא כולל שתי קומות תת־קרקעיות.
שטחו הכולל הוא 84,486 מטרים רבועים.
רוב המגדל משמש למשרדים, אך בקומותיו העליונות מצוי מלון עסקים הצפוה לעבר מפרץ באקו בים הכספי.
בקומה העליונה צפויים להיפתח בתי קפה ומסעדה.
בנוסף עתידים להיפתח במגדל חדר כושר בן שתי קומות, בריכת שחייה ואולם.
מגדל איזט הוא גורד שחקים בן 52 קומות ברובע העסקים יקטרינבורג סיטי שביקטרינבורג.
המגדל, שגובהו 212.8 מטרים, הוא המבנה הגבוה ביותר ביקטרינבורג והבניין ה-16 בגובהו ברוסיה.
בעבר היה גם הבניין הגבוה ביותר ברוסיה מחוץ למוסקבה עד שנעקף על ידי מרכז לאחטה שבסנקט פטרבורג.
המגדל הפך למבנה הגבוה ביותר של יקטרינבורג ב-24 במרץ 2018, כאשר מגדל הטלוויזיה שבעיר נהרס במהלך בנייתו כחלק מתוכנית הייפוי של העיר לקראת אירוח מונדיאל 2018.
מגדל איזט נקרא על שם נהר איזט, העובר דרך מרכז העיר.
על התכנון של מגדל איזט התמודדו שתי חברות אדריכלות אירופאיות, המהנדס והארכיטקט הגרמני ורנר סובק וחברת האדריכלות הצרפתית Valode & Pistre Architectes.
בסופו של דבר, זכה ורנר סובק והעיצובו נבחר.
בבניית גורד השחקים הושקעו 12.8 מיליארד רובל (230 מיליון דולר אמריקאי).
חברת המטלורגיה של הרי אורל פיתחה את גורד השחקים מאוחר יותר.
שטחו הכולל של מגדל איזט הוא 7,524 מ"ר.
52 מקומותיו נמצאות מעל הקרקע וארבע קומות שוכנות מתחת לפני הקרקע.
גובהו הכולל הוא 209 מטר וגובה הגג הוא 197 מטרים.
בחזית הבניין משולבים בטון, זכוכית וקיר מסך.
מגדל אמות הלח"י B (הנקרא גם "מגדל הפארק") הוא גורד שחקים בבני ברק המשמש למסחר ולמשרדים.
גובה המגדל 186.75 מטרים והוא בעל 47 קומות.
הבניין נמצא במתחם העסקים הצפוני בבני ברק, בסמוך לקניון איילון ולתחנת הרכבת בני ברק – רמת החייל, והוא בבעלותן של אמות השקעות וקבוצת אלייד.
המגדל הוקם על שטח בו פעל עד לראשית העשור השני של המאה ה-21 מרכז השירות המרכזי של חברת צ'מפיון מוטורס.
לצידו של מגרש זה, מהעבר השני של הכביש הצמוד לו, המוביל לרחוב הלח"י מגשר מבצע קדש הסמוך, שכן, עד 2024, מטה החברה.
הבניין מתנשא לגובה 186.75 מטרים ובעל 47 קומות - קומת לובי, 2 קומות מסחר, 42 קומות משרדים, ו-2 קומות טכניות בראש המבנה.
שטחה של כל קומה בבניין הוא כ-2,000 מ"ר ושטח המבנה כולו כ-100,000 מ"ר, הבניין הוא הבניין ה-11 בגובהו בישראל וה-3 בגובהו בבני ברק.
מגדל בבל הוא אלבום האולפן השביעי של הזמר הישראלי דודי לוי.