tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (דייוויד או.
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (איימי אדמס)
פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (סקוט סילבר, פול טמסי ואריק ג'ונסון)
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (פמלה מרטין)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (מארק וולברג)
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (איימי אדמס)
פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (דייוויד או.
פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע (איימי אדמס)
פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (סקוט סילבר, פול טמסי ואריק ג'ונסון)
פרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר (כריסטיאן בייל)
פרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר (איימי אדמס)
פייטרו בון (באיטלקית: Pietro Bon), הנקרא לעיתים ברתולומאו בון הצעיר (באיטלקית: Bartolomeo Bon il Giovane), היה פסל ואדריכל איטלקי, שפעל בוונציה בשנים 1489 עד 1529. תאריך ומקום לידתו אינם ידועים.
הוא נפטר בוונציה ב-1529. אביו, ברתולומאו בון, היה אף הוא אדריכל.
פייטרו בון, ברתולומאו בון הצעיר, ואי הוודאות בזהויות
בכל המקורות קיים בלבול בין פייטרו בון לבין ברתולומיאו בון הצעיר.
יש החושבים שזה אותו אדם ויש החושבים שאלו שני אנשים שונים.
ויקיפדיה האיטלקית מקדישה להם ערכים נפרדים, אולם מתייחסת לאי הוודאות: בערך על פייטרו נכתב שאולי הוא זהה לברתולמאו.
בערך על ברתולומאו נכתב שכנראה הוא מזוהה עם אחיו פייטרו בון.
מצוין שם שברתולומאו נולד ב-1450 בברגמו ונפטר ב-1510 בוונציה.
אבל אם כך, הוא לא יכול להיות המשקם של הקמפנילה עבודה שבוצעה בשנים 1511 עד 1514 ובוודאי שלא יכול היה להיות האחראי על העבודות ב Scuola Grande di San Rocco שהחלו ב-1515. אמנם לפי מקור אחר ברתולומאו נולד בברגמו ב-1450 ונפטר בוונציה ב-1529.
ערך זה נכתב רק על פי המקורות המתייחסים בפירוש לפייטרו בון.
השלמת בניית מגדל הפעמונים של כנסיית מדונה דל'אורטו- 1503.
שיקום הקמפנילה בשנים 1511 עד 1514
הפרוקורטיה הישנה (Procuratie Vecchie) בככר סן מרקו, תחילת עבודה ב-1513.
עבודה על חזית כנסיית סן מרקו.
Protomaestri לאגפי ממשלת הרפובליקה 1496 עד 1505.
פִּייֶטיזם (Pietism; בגרמנית: Pietismus) היא תנועה דתית שקמה בקרב מאמיני הלותרניזם בגרמניה בשלהי המאה ה-17 ואמצע המאה ה-18, מתוך התקוממות נגד הממסד של הכנסייה הלותרנית.
שם התנועה בא מהמילה הלטינית "pietas".
הפייטיזם מתנגד למעמד המועדף של הדוגמות התאולוגיות ומטיף לדתיות המבוססת על האמונה הפנימית הפרטית, תוך דגש על חזרה בתשובה, אדיקות (praxis pietatis - פרקטיקה של האדיקות), טוהר מידות, פעולות צדקה.
החסיד שלו רואה עצמו מועצם על ידי חוויה מיסטית של מעין לידה מחדש.
לפי הפייטיסטים רק המיסטיציזם עשוי לתת משמעות נוצרית לניהול חיים סגפניים וממושמעים.
המייסד שלה היה פיליפ יאקוב שפנר (1705-1635), כומר ממוצא אלזסי שפעל בפרנקפורט.
הוא הקים בשנת 1670 קבוצות של מאמינים קרויות "קולגיה פייטאטיס" (collegia pietatis).
בספרו "Pia desideria" הציע שפנר "דת של הלב" במקום "דת של הראש".
אחריו, אוגוסט הרמן פרנקה (Francke) הפך את אוניברסיטת האלה למרכז פייטיסטי.
יש הרואים בתאולוג יוהאן ארנדט שחי מאה שנים קודם לכן כאחד ממבשרי הפייטיזם.
מאוחר יותר הקים הרוזן ניקולאוס פון צינצנדורף (1760-1700), תלמיד של פרנקה ו"בן סנדקות" של שפנר, קהילה דתית ברוח הפייטיזם ביישוב הרנהוט בשלזיה, שנקראה "".
כנסייה זו הפיצה את רעיונות ההתעוררות האוונגלית ברחבי אירופה ואמריקה הצפונית במאה ה-17 וה-18.
הפייטיזם השפיע במידה רבה על הכומר האנגליקני ג'ון וסלי ועל המתודיזם מיסודו.
כמו כן נתנה השראה לאלכסנדר מאק, מייסד תנועת ה"אחים" (Brethren) משוורצנאו והכנסייה הנוצרית לפי האוונגליון.
באופן טיפוסי לנצרות הפרוטסטנטית, הפייטיזם מבוסס על האמונה כי המאמין יכול לקבל מחילה על חטאיו רק בהתערבות החסד האלהי.
מחילת החטא צריכה להתלוות בשינוי טוטלי, ולא רק בשיפור או תיקון.
ההארה של פאולוס הקדוש בדרך לדמשק היא האב טיפוס המובהק לשינוי מסוג זה.
תוך שימוש במושגים של האלכימיה, הפייטיסטים טענו כי מרגע הלידה מחדש, הנוצרי שואף בלי הרף להמיר את העופרת של נשמתו למתכת האצילה המסוגלת לשקף את הנשגבות האינסופית של אלהים, זאת בדרך כואבת של כפרה, והתעמתות מתמדת עם פיתוי השטן.
מחוץ לדת הנוצרית הפרוטסטנטית, יסודות מקבילים במידה מסוימת לפייטיזם ניתן לראות בתנועה היאנסניסטית בקרב הקתולים בצרפת במאה ה-17, הקתולים באנגליה ובאמריקה הצפונית (דרך פייטיסטים שהמירו את דתם לדת הרומית-קתולית, כדוגמת פרדריק ויליאם פייברו) ואף ביהדות - התנועה החסידית מיסודו של הבעל שם טוב (1760-1700).
פייטרו גאזרה (באיטלקית: Pietro Gazzera; 11 בדצמבר 1879 - 30 ביוני 1956) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש גם כקצין בכיר בצבא איטליה הפשיסטית בזמן מלחמת העולם השנייה.
גאזרה נולד באיטליה, התגייס לצבא האיטלקי ובמסגרתו לחם במלחמה האיטלקית עות'מאנית ובמלחמת העולם הראשונה.
ביולי 1933 התפטר, ומסר את תפקידו למוסוליני ששימש במקומו כשר המלחמה.
לאחר כיבוש אתיופיה במסגרת המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה שימש גאזרה, החל מ-1 באוגוסט 1938 ועד 6 ביולי 1941 כמושל מחוז גאלה סידאמו באתיופיה שהייתה חלק מהמושבה מזרח אפריקה האיטלקית.
גאזרה פיקד על הכוחות האיטלקים בגזרה הדרומית במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה.
לאחר פלישת הכוחות הבריטים למזרח אפריקה האיטלקית התבצר בראש אנשיו בעיר ג'ימה שבדרום מזרח אתיופיה.
לאחר כניעת המשנה למלך האיטלקי במזרח אפריקה, הדוכס מאאוסטה, שנכנע לבריטים לאחר קרב אמבה אלגי במאי 1941, היה גזארה הקצין האיטלקי הבכיר במזרח אפריקה, והוכרז כמשנה למלך במקומו של הדוכס מאאוסטה.
בג'ימה עמד גאזרה בפני איום המתקפה של כוחותיו הסדירים של הגנרל אלן קנינגהם שפרצו לאתיופיה מדרום, וגם כנגד מתקפות של לוחמים אתיופים בלתי סדירים שמרדו בשלטון האיטלקי.
ב-21 ביוני 1941 נסוג מג'ימה בראש 7,000 מחייליו, כשהוא מותיר מאחוריו 15,000 לוחמים שנכנעו.
בדרך נסיגתו עמדה חטיבתו של הגנרל אוחוסט אדוארד חיליארט, מצבא בלגיה החופשית.
ב-3 ביוני נכנע גאזרה לחיליארט.
בין 1941 ל-1943 היה שבוי מלחמה בתחילה בקניה ולאחר מכן בהודו ובארצות הברית.
ב-1943 לאחר נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה והסכם הכניעה האיטלקי לבעלות הברית, שימש כאחראי על שבויי המלחמה מטעם ממשלתו של פייטרו באדוליו עד לשנת 1945.
פייטל היינה אפרים היה ראש קהילת יהודי ברלין ופרוסיה, בנקאי, בעל מטבעה ותומך תנועת ההשכלה היהודית.
אפרים היה חוכר המטבעה המלכותית של פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ופרידריך השני, מלך פרוסיה.
בעת מלחמת שבע השנים התרוקנה כמעט לגמרי קופת הממלכה ובעידודו של המלך הטביע אפרים מטבעות של אוסטריה, רוסיה ומספר מדינות גרמניות עם כמות פחותה של כסף וזהב.
הדבר הוביל להתעשרותו, שהייתה לצנינים בעיני רבים.
הדבר התבטא בחרוז פופולרי מאותם ימים:
אולם, אפרים זכה להגנת המלך, התעשר ואף זכה בפריבילגיה מלכותית ששחררה את משפחתו (וכן את משפחת דניאל איציג, שותפו) מהחוקים המפלים כנגד יהודים בפרוסיה והשווה את מעמדו למעמד של סוחר נוצרי.
פריבילגיה זו הוענקה עד שנת 1790 רק לקומץ יהודים בשל תרומתם לכלכלת המדינה ולמאמץ המלחמה הפרוסי.
אפרים הקים ארמון גדול ומפואר בברלין ("Ephraim-Palais" ב-Poststraße 16, כיום משמש כמוזיאון) ושיכן בו כמה מסופרי תנועת ההשכלה.
בשנת 1761 הביאו איציג ואפרים בפני ממשלת פרוסיה הצעה להקמת מוסד חינוכי לילדי עניים יהודים על מנת לעשותם "מועילים יותר לממלכה".
בבית ספר זה אמורים היו הילדים ללמוד תורה, חשבון, מדעי הטבע, גרמנית וצרפתית יחד עם חינוך להיגיינה ונימוסים.
על אף שהממשלה נתנה את ברכתה למוסד, הוא לא קם בימי חייו של אפרים.
לאחר מותו ציווה על הקמת בית מדרש ובית ספר "חינוך נערים" ברוח ההשכלה בברלין, שני המוסדות פעלו עד עליית הנאצים לשלטון.
אפרים נקבר בבית הקברות הישן ברובע מיטה.
משפחת אפרים נודעה כפטרונית של משכילים רבים בהם משה מנדלסון, ישראל מזמושץ' ויצחק סטנוב.
נכדתו, מריאן מאייר (שנקראה אחריה נישואיה מריאן פראו פון אייבנברג), הייתה בעלת סלון ספרותי וקיימה התכתבות ענפה עם יוהאן וולפגנג פון גתה.
פייטון רוי ליסט היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, הידועה בשל גילום דמותה של אמה בסדרות של ערוץ דיסני "ג'סי" ו"קיקיוואקה: מחנה קיץ", דמותה של טורי בקוברה קאי ודמותה של הולי הילס מסרטי "יומנו של חנון".
פייטון נולדה ב-6 באפריל 1998 בפלורידה, ארצות הברית.
יש לה שני אחים, אח תאום, ספנסר ליסט (שיחק את מייקל הילד האילם בסדרת המדע הבדיוני "פרינג'"), ואח צעיר יותר, פיניקס, גם הוא שחקן.
היא למדה בבית הספר היסודי "Caroll", ובבית הספר "New Voices" לאמנות אקדמית ויצירתית של חטיבת הביניים, שניהם בעיר ניו יורק.
למדה בבית הספר התיכון Oak Park באוק פארק, קליפורניה, שם סיימה את לימודיה בשנת 2016.
ליסט החלה לראשונה את דרכה כדוגמנית לבגדי ילדים, ובשנת 2009 הופיעה על שער של המגזין "American Girl" בגיליון חזרה לבית הספר 2009. בשנת 2011, היא דגמנה עבור המגזין "Justice".
היא הופיעה גם ביותר מארבע מאות פרסומות בפורמטים שונים עבור חברות שונות.
בתקופה זו החלה לקבל תפקידי משחק בטלוויזיה ובקולנוע.
היא הופיעה ללא קרדיט באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" בשנת 2002. בשנת 2004 הופיעה באופרת סבון אחרת "כל ילדיי", ובאותה שנה ביצעה הופעת קמע בסרט גיבורי העל "ספיידרמן 2", גם הוא ללא קרדיט.
בשנת 2008 הופיעה בסרט הקומדיה-רומנטית "27 שמלות" בגילום של הגרסה הצעירה של קתרין הייגל.
הסרט זכה להצלחה מסחרית, ונחשב לבכורת המשחק שלה.
בשנת 2010 לוהקה לצידו של רוברט פטינסון בסרט "זכרי אותי לנצח" כסמנת'ה, ילדה שמציקה לאחותו הצעירה של דמותו של פטינסון.
באותה שנה הופיעה כגרסה הצעירה יותר של בקי (טרסה פאלמר) בסרט הפנטזיה "שוליית המכשף" בכיכובו של ניקולס קייג', שהפך לכישלון קופתי.
היא לוהקה גם לסרט הטלוויזיה "סודות בקירות" וגילמה את וונדי מילר בסרט האימה "שכול" שזכה לביקורות חיוביות.
בשנת 2011 כיכבה פייטון כהולי הילז, מושא אהבתו של גרג הפלי בסרט הקומדיה "יומנו של חנון 2: רודריק שולט", החלק השני בסדרת הסרטים של יומנו של חנון.
הסרט הצליח באופן מסחרי וקיבל ביקורות חיוביות לרוב, וליסט אף הופיעה בסרט ההמשך "יומנו של חנון 3: קיץ קטלני" משנת 2012, הסרט זכה להצלחה בדומה לקודמיו, וקאסט הסרט, כולל ליסט, זכה בפרס האמן הצעיר.
בשנת 2011 קיבלה תפקיד קטן בסרט הקומדיה-רומנטית "ארוס בהשאלה" שהתקבל בשלילה.
כמו כן בשנת 2011, פייטון החלה את עבודתה בערוץ דיסני, והיא לוהקה לאחד התפקידים הראשיים כאמה רוס, הבכורה מבין ארבעה ילדים אמידים, בסדרת הקומדיה "ג'סי" לצד דבי ראיין וקארן בראר, ששיחק לצדה בסרטי יומנו של חנון.
הסדרה הגיעה למיליוני צופים בממוצע לפרק, ועד מהרה הפך לתפקיד הגדול ביותר של פייטון באותה תקופה.
לצד עבודתה בטלוויזיה המשיכה ליסט לשחק בסרטים.
בשנת 2012 הופיעה בסרט הדרמה "הבעיה עם קלי" שהתקבל בשלילה.
בין השנים 2013 עד 2014, היא הנחתה במשך שתי עונות את התוכנית "Pass the Plate"בערוץ דיסני, תוכנית המתמקדת באכילה בריאה, לצד שותפה ל"ג'סי", קארן בראר..
בשנת 2014 היא דיבבה את הנסיכה רוז בדיבוב האנגלי של סרט האנימציה הגרמני "הגמד השביעי".
אף על פי שהסרט זכה להצלחה כלכלית סבירה, הוא התקבל בצורה לא טובה על ידי המבקרים.
בשנת 2015 הופיעה ליסט עם אינגריד מייקלסון באחת ההופעות של מייקלסון.
בשנת 2016 שיחקה ליסט בסרט מקורי של ערוץ דיסני "מתחלפים" בתפקיד אשל לי אוב'ריאן.
שידור הבכורה נצפה בממוצע למעלה משני מיליון צופים, וקיבלה קבלת פנים מעורבת.
באותה שנה היא הופיעה כלינה מייקלס בסרט מקורי של YouTube Premium "The Thinning", לצדו של לוגאן פול.
בשנת 2017 הופיעה בסרט הקומדיה "המנודים" בתפקיד מקנזי סמית'.
הפקת הסרט החלה בשנת 2014 בשם "The Outspirts" ויצאה רק כעבור שלוש שנים.
במקור הוא יצא ישירות לווידאו, אך בסופו של דבר יצא להקרנות תיאטרליות.
בשנת 2018 הוכרז כי ליסט תעזוב את "קיקיוואקה: מחנה קיץ" לאחר 3 עונות ותעזוב את עבודתה בערוץ דיסני לגמרי.
כשעוד עבדה עם הרשת, הייתה חברה פעילה במעגל הכוכבים של ערוץ דיסני.
בשנת 2018 גילמה שוב את דמותה של ליינה מייקלס בסרט "The Thinning: New World Order", סרט ההמשך של The Thinning.
באותה שנה, היא כיכבה לצד אייסה באטרפילד בסרט הדרמה הרומנטי "ואז את הגעת" בתור אשלי.
עד מהרה לוהקה לתפקיד הראשי של אוליביה ריצ'מונד בעונה הראשונה של סדרת הרשת "קל כנוצה", אשר יצאה דרך הולו באוקטובר 2018. עוד ב-2018 הוציאה סינגל ראשון "Liar Liar", וכיכבה בוידאו קליפ של השיר " Only You" של צ'יט קודס וליטל מיקס.
בשנת 2019 ליסט דיבבה את ברברה גורדון / באטגירל בסרט גיבורי העל "באטמן: האש", אשר יצא ישירות לוידאו.
באותה שנה לוהקה לתפקיד משנה בסדרת האקשן של יוטיוב פרימיום "קוברה קאי" כטורי ניקולס, אותה גילמה לאורך העונה השנייה והשלישית.
בשנת 2020 הופיעה ליסט בסרט המוזיקלי "נערה מבית טוב" (אנ'), גרסה מחודשת לסרט באותו שם משנת 1983, שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הילדים האוסטרלי "Swimming for Gold", והיה לה גם תפקיד קטן בסרט הקומדיה של נטפליקס "יובי יציל את האלווין" בכיכובו של אדם סנדלר.
באותה שנה לוהקה לככב בסרט הדרמה "Paper Spiders" לצד איאן נלסון ולילי טיילור, סרט שייצא במהלך 2021.
בשנת 2021 שבה עם תפקידה המשני כטורי ניקולס בעונה השלישית של הסדרה "קוברה קאי", אך הפעם תחת שירות הסטרימינג של נטפליקס.
וחזרה לתפקיד אורח בעונה החמישית של הסדרה "קיקיוואקה: מחנה קיץ" בערוץ דיסני.
במרץ 2025, ליסט חתמה על חוזה ייצוג עם סוכנות Gersh בכל תחומי הקריירה שלה.
בעבר יצאה עם קמרון מונאהן אך כיום היא בזוגיות עם עמיתה לסדרה קוברה קאי - ג'ייקוב ברטראנד.
שנהסדרהתפקידהערות2002כשהעולם מסתובבילדה קטנה במסעדהפרק: "Episode #1.11867"
ללא קרדיט2004כל ילדייבספרק: "Episode #1.8985"2005, 2008לייט שואו עם דייוויד לטרמןתיירת צעירה במלון / ילדת וון טראפ2 פרקים2007סאטרדיי נייט לייבילדה קטנהפרק: "LeBron James/Kanye West"
ובמאית פרק: "Game of Totems"2016מתחלפיםאלי אובריאןסרט מקורי של ערוץ דיסני2018זוג פלוס ילדסיירהפרק: "Pilot"2018–2019קל כנוצהאוליביה ריצ'מונדדמות ראשית בעונה הראשונה דמות אורחת בעונה השנייה2019–הווהקוברה קאיטורי ניקולסדמות משנית; עונות 5–22020רובוט צ'יקןסברינה ספלמןדיבוב; פרק: "Cactus Pop Tarts!"The Girl in the Woodsקאריסרט טלוויזיה2023–הווהרוחות בית הספרמאדי נירסתפקיד ראשי; 8 פרקים
שנה פרס קטגוריה עבודה תוצאהמקור2024פרס בחירת הילדים של ניקלודיאוןכוכבת טלוויזיה אהובה (משפחה)School Spirits2025קוברה קאי
פרנסיס פייטון רוס היה מדען חוקר אמריקאי בתחום הרפואה והפיזיולוגיה.
רוס זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה ב-1966 עבור תגליתו המדעית שבמהלכה גילה כי הזרקת נגיף (Rous sarcoma virus) לעופות גורם להופעת גידולים סרטניים.
פייטון רוס נולד בקרבת העיר בולטימור במרילנד שבארצות הברית בשנת 1879. אמו הייתה ממשפחה צרפתית שהיגרה לווירג'יניה כ-200 שנה קודם לכן.
ב-1860 המשיכה לטקסס יחד עם אביה, סבו של רוס, שהיה שופט מצליח.
אביו של רוס, ממוצא בולטימורי, התחתן עם אימו במהלך ביקורו בטקסס ועבד כיצואן דגנים לאירופה.
לרוס היו שלושה אחים, ואביו נפטר כשהיה צעיר.
במהלך חייו התחתן עם מריון אקפורד דקי והיה אב לשלוש בנות; מריון, אלן ופיבי.
רוס עשה את שני תאריו ברפואה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, ולאחר מכן החל לעבוד כמתמחה בבית החולים של האוניברסיטה, עד שהבין שאינו מתאים להיות רופא והחל להתמקד במחקר.
הוא עבד כפתולוג באוניברסיטת מישיגן, שם קיבל משכורת מינימלית, על עבודה שעיקרה טכנית.
ראש המחלקה באוניברסיטה הציע לרוס ללמוד גרמנית ובתמורה יממן לו לימודי קיץ בבית חולים בעיר דרזדן שבגרמניה, וישלם לו שכר.
לאחר שחזר מגרמניה ב-1907, עבר למוסד הרפואי ברוקפלר, שם ניתן לו אישור לערוך ניסויים.
ב־1909 קיבל מעבדה משלו לחקר הסרטן, ומאז עבד כמדען במשרה מלאה.
עם השנים הפך לחבר במוסד רוקפלר, שהפך לאוניברסיטת רוקפלר.
ב-1966 קיבל פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה, על עבודתו המחקרית בנושא גידולים סרטניים שמופצים באמצעות וירוס.
רוס לא הפסיק לחקור במעבדתו עד שנפטר, בשנת 1970.
ב-1911, לאחר קיבל מעבדה משלו במוסד הרפואי ברוקפלר, עבד כמדען במשרה מלאה ובחר להתמקד בחקר הסרטן משום שהנושא היה מאוד פופולרי בתקופה, והרבה תגליות נמצאו בתחום.
במהלך עבודתו גילה והוכיח כי גידולים סרטניים בעופות (ובמיוחד סרקומה, שהיא סרטן שמקורו ברקמות החיבור), יכולים להתפשט באמצעות וירוס Rous sarcoma virus.
הייתה זו ההדגמה הראשונה של וירוס שמסוגל להעביר סרטן.
תגליתו נזנחה לשנים רבות, אך לאחר פענוח מבנה ה-DNA, פיתוח אמצעים חדשניים, ועלייה בהתעניינות בגנטיקה של הסרטן, הייתה לתגלית זו חשיבות בחקר הסרטן.
לאחר שניסה לגלות ממצאים דומים בעכברים ונכשל, החליט לעזוב את תחום הסרטן ולחקור תחומים אחרים בפתולוגיה ובפיזיולוגיה.
בשנת 1934 שב לעסוק בתחום הסרטן לאחר שקיבל הצעה לחקור גידולים סרטניים בארנבים.
פייטרו אנסטסי (באיטלקית: Pietro Anastasi; 7 באפריל 1948 – 17 בינואר 2020) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ.
אנסטסי היה חלוץ מהיר בעל יכולת ניצול מצבים גבוהה, הזכור בעיקר בתקופתו ביובנטוס, עמה זכה בשלוש אליפויות איטליה.
הוא ייצג את נבחרת איטליה 25 פעמים, בהן כבש שמונה שערים.
לזכותו שער במשחק הגמר של טורניר יורו 1968 בו זכתה איטליה, והוא ייצג את הנבחרת גם בטורניר מונדיאל 1974.
אנסטסי החל את קריירת המשחק כבר בגיל 16, במדי קבוצת מאסימיניאנה מעיר הולדתו קטניה, ששיחקה אז בליגה הרביעית.
בעונת הבכורה שלו, בעונת , עונתו השנייה בקבוצה, כבש אנסטסי 18 שערי ליגה וסייע לקבוצתו להעפיל לליגה השלישית, הליגה הבכירה ביותר בה שיחקה הקבוצה בתולדותיה.
אנסטסי הצעיר משך את תשומת לבו של המנהל הספורטיבי של קבוצת וארזה מהסרייה ב'.
לקראת עונת , לאחר שתי עונות בליגה הרביעית ובגיל 18 בלבד, עבר אנסטסי לשורות וארזה.
בעונתו הראשונה בקבוצה היה חלק משמעותי ורשם 37 הופעות ליגה בדרך להעפלתה של וארזה לסרייה א' מהמקום השני בטבלה.
את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך אנסטסי ב-24 בספטמבר 1967 במשחק חוץ מול פיורנטינה.
אנסטסי כבש באותו משחק גם את שער הבכורה שלו, בדרך להפסד 1–3 בסיום.
באותה עונה סייע אנסטסי לקבוצתו להשיג את מיקום השיא בתולדותיה, המקום השביעי בליגה הבכירה.
הוא רשם 29 הופעות בהן כבש 11 שערים.
שלושה מהם כבש במשחק מול יובנטוס ב-4 בפברואר 1968, שהסתיים בניצחונה של וארזה בתוצאה 0–5. היכולת שהפגין במשחק, ובכלל במהלך העונה, אף זיכו אותו בזימון בכורה לנבחרת איטליה.
לקראת עונת החתימה יובנטוס את אנסטסי תמורת סכום של כחצי מיליון ליש"ט, שיא סכום העברה עולמי שהחזיק מעמד חמש שנים, עד להעברתו של יוהאן קרויף מאייאקס אמסטרדם לברצלונה ב-1973. השתלבותו של אנסטסי בקבוצה הייתה טובה.
הוא היה מכובשי הליגה המצטיינים של הקבוצה בשתי עונותיו הראשונות במדיה, עם 15 שערי ליגה בכל אחת.
על אף ההצלחה האישית, בשלוש העונות הראשונות בקבוצה לא הצליח אנסטסי לזכות איתה בתארים.
השינוי המיוחל הגיע בפתחה של עונת .
הצטרפותו של ג'מפיירו בוניפרטי לניהול הקבוצה, ושינויים רבים במצבת השחקנים, הפכו את יובנטוס לקבוצה הבכירה באיטליה באותן שנים.
אחד השינויים היה חזרתו מהשאלה של רוברטו בטגה הצעיר.
בטגה ואנסטסי הפגינו שיתוף פעולה מרשים ביניהם, ויצרו עבור יובנטוס חלק התקפי משובח, מגוון ומשתף פעולה.
עם זאת, הקבוצה נאלצה לחכות עונה נוספת כדי לזכות מחדש בתואר האליפות.
היה זה בעונת , שבה בטגה נאלץ להיעדר במשך כחצי עונה, ואנסטסי היה לשחקן החשוב ביותר בחלק ההתקפי של הקבוצה.
עם 11 שערי ליגה, סייע אנסטסי לקבוצתו לזכות בתואר הראשון עבורו בקריירה.
יובנטוס שמרה על התואר גם עונה אחר כך, ובמקביל העפילה עד לגמר גביע אירופה לאלופות.
אנסטסי כבש פעמיים במהלך הטורניר, בשלבי שמינית ורבע הגמר, ונכלל בהרכב למשחק הגמר בו נוצחה יובנטוס 0–1 על ידי אייאקס.
כמו כן, העפילה הקבוצה לגמר הקופה איטליה, שם נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין על ידי מילאן.
בעונת הפסידה יובנטוס את האליפות וסיימה כסגנית בלבד.
הייתה זו העונה הפורייה ביותר של אנסטסי בליגה הבכירה, עם 16 שערים.
עונה אחר כך החזירה לעצמה יובנטוס את האליפות, שהייתה האחרונה בקריירה של אנסטסי.
באותה עונה אף שימש לעיתים קרובות כקפטן הקבוצה.
עם זאת, באותה העונה גם החל סכסוך בינו לבין המאמן קרלו פארולה.
לאורך עונה זו, ובמשך שתי העונות שלאחריה, סופסל אנסטסי לעיתים קרובות, בעיקר בשל סכסוכים חוזרים ונשנים עם פארולה.
בסיום עונת , בה רשם 16 הופעות ליגה וכבש שער אחד בלבד, החליטו שני הצדדים על פרידה של אנסטסי מהמועדון לאחר שמונה עונות.
אנסטסי היה מחביבי הקהל לאורך תקופתו במועדון, ותרם לה משמעותית.
הוא ממוקם בפסגת הכובשים של המועדון בגביע האיטלקי נכון ל-2015 (30 שערים), הוא חתום של 78 שערי ליגה במדי המועדון, וסך הכול ערך 303 הופעות בכל המסגרות בהן כבש 130 שערים.
הוא זכה להיות בין 50 כוכבי יובנטוס בכל הזמנים ששמם נכלל במצעד התהילה באצטדיון יובנטוס שהוקם ב-2011.
לקראת עונת , ביצעו אינטר מילאנו ויובנטוס עסקת חליפין, במסגרתה עבר אנסטסי לאינטר ורוברטו בונינסניה עשה את הדרך ההפוכה.
אנסטסי שיחק באינטר במשך שתי עונות בלבד, בהן כבש שבעה שערי ליגה ב-46 הופעות.
בעונה השנייה שלו בקבוצה, בעקבות האכזבה מיכולתו ופריחתו של החלוץ הצעיר אלסנדרו אלטובלי, שותף אנסטסי ב-19 משחקי ליגה בלבד.
עם זאת, באותה עונה הוא זכה בפעם היחידה בקריירה בגביע האיטלקי, לאחר שעלה כמחליף במשחק הגמר בו גברה אינטר 1–2 על נאפולי.
לאחר שתי עונות קשות באינטר, עבר אנסטסי בן השלושים לאסקולי מהסרייה א' לקראת עונת , והשתלב מיד כשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
במהלך עונתו השנייה במועדון, ב-30 בדצמבר 1979, כבש אנסטסי את השער המאה בקריירה שלו בליגה הבכירה.
השער נכבש מול קבוצתו לשעבר יובנטוס, במגרשה הביתי בטורינו, ועם כיבוש השער בדקה השמינית זכה השחקן לתשואות רמות גם מקהלה של יובנטוס.
בעונת , עונתו השלישית בקבוצה, נפצע אנסטסי והושבת לכחצי עונה, ובסך הכול רשם תשע הופעות ליגה בלבד.
בתום שלוש עונות במדי אסקולי שוחרר אנסטסי מהקבוצה, לאחר שכבש במדיה תשעה שערי ליגה בלבד ב-58 הופעות.
לאחר תקופה של מבחנים בפתיחת עונת , חתם אנסטסי באוקטובר 1981 בקבוצת לוגאנו מליגת המשנה בשווייץ, ולראשונה שיחק מחוץ לאיטליה.
הוא חזר לכבוש מספר דו-ספרתי של שערי ליגה לראשונה מאז עונת ביובנטוס, כשסיים עם עשרה שערי ליגה ב-14 הופעות.
בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
אנסטסי החל את דרכו בנבחרת איטליה הצעירה ב-1967, ובאותה שנה זכה עמה במדליית הזהב במשחקי הים התיכון שהתקיימו באותה שנה בתוניס.
על אף שהיה בן עשרים בלבד וטרם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, זומן אנסטסי לסגל איטליה לקראת יורו 1968 הביתי על ידי המאמן פרוצ'ו ולקארג'י.
הופעת הבכורה שלו נערכה ב-8 ביוני 1968, במשחק הגמר של הטורניר בין איטליה ל.
המשחק הסתיים בשוויון 1-1 לאחר הארכה, ונקבע משחק חוזר יומיים אחר כך.
בדקה ה-31 של המשחק החוזר כבש אנסטסי בבעיטה מחוץ לרחבה, מהאוויר ולרשת, את השער השני של איטליה שקבע את תוצאת המשחק, 2-0 בסיום, והעניק לאיטליה את אליפות אירופה.
אנסטסי היה בסגל הראשוני של איטליה לטורניר מונדיאל 1970 במקסיקו, אך נגרע מהסגל עקב פציעה שחייבה אותו בניתוח, ועל חשבונו זומנו שני שחקני התקפה אחרים.
לאחר שכשל להעפיל עם איטליה ממוקדמות יורו 1972, היה שותף אנסטסי להעפלת הנבחרת ממוקדמות מונדיאל 1974.
אנסטסי זומן על ידי ולקארג'י לסגל איטליה למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית.
איטליה אכזבה בטורניר והודחה ממנו כבר בתום שלב הבתים.
במשחק הראשון מול עלה אנסטסי מהספסל בדקה ה-70, ותשע דקות אחר כך כבש את השלישי של נבחרתו בניצחון 1–3. היה זה שערו האחרון הוא פתח בהרכב ושיחק תשעים דקות בתיקו 1-1 מול ובהפסד 1–2 ל, שחרץ את גורלה של הנבחרת כבר בשלב הבתים.
מאז הטורניר שותף אנסטסי עוד פעם אחת במשחק רשמי, ב-20 בנובמבר 1974 במוקדמות יורו 1976, בהפסד 1–3 ל בחוץ.
בסך הכול הוא רשם 25 הופעות ושמונה שערים במדי איטליה.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםמאסימיניאנההליגה האיטלקית הרביעית713118וארזהסרייה ב'376סרייה א'2911יובנטוססרייה א'2815291527630112762316258161אינטר מילאנוסרייה א'274193אסקוליסרייה א'24325591לוגאנוליגת המשנה השווייצרית1410סך הכול בקריירה427140
פייטון פלייס הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1957 המבוסס על רב-מכר בשם זה מאת הסופרת האמריקאית גרייס מטאליוס משנת 1956. הסרט הוסרט בשיטת הסינמסקופ והופץ על ידי חברת פוקס המאה ה-20. המפיק ג'רי ואלד רכש את הזכויות ממטאליוס פחות מחודש לאחר פרסום הספר תמורת 250.000 דולר.
היא לא הייתה מרוצה מהתסריט שרוכך כדי לעמוד בהוראות של קוד הייז.
לשחקנים לי פיליפס ודיאן וארסי זו הייתה הופעת הבכורה בסרטים אבל הם לא הצליחו למנף את הקריירה שלהם לאחר מכן.
הסרט מתאר את העיירה הדמיונית פייטון פלייס אי שם בניו המפשיר בשנת 1941 שבה הצטרפה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.
עיירה שמסתירה תחת החזות השלווה, רצח, גילוי עריות, התאבדות, רכילות, שקרים וצביעות מוסרית.
בתחילה הסרט דשדש בקופות, אך טרגדיה שקרתה ללנה טרנר הדומה במקצת למה שמתואר בסרט, גרמה להצלחתו.
ב-4 באפריל 1958 דקרה למוות בתה בת ה-14 של טרנר, שריל קריין, את בן זוגה של אמה, ג'וני סטומפאנאטו, שתקף את טרנר.
הוחלט שזה היה רצח מוצדק והיא לא הועמדה לדין.
הפרשה והסיקור התקשורתי שלה העלתה את מכירת הכרטיסים לסרט בעשרות אחוזים והסרט הפך לשובר קופות.
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר אך לא זכה באף אחד מהם.
ב-1961 הופק סרט המשך בשם "בחזרה לפייטון פלייס" עם קרול לינלי בתפקיד הראשי, גם הוא לפי הרומן של גרייס מטאליוס "בחזרה לפייטון פלייס" (1959) שהצליח פחות.
תלמידי בית הספר התיכון בפייטון פלייס מתכוננים לחגיגות הסיום.
מורתם האהובה והמבוגרת גב' ת'ורנטון (מילדרד דאנוק) מועמדת לקבל את ניהול בית הספר אך מועצת העיירה מחליטה לתת את התפקיד למייקל רוסי (לי פיליפס), צעיר נאה ומבטיח שרק עתה הגיע לעיירה.
קונסטנס "קוני" מקנזי (לנה טרנר) היא אם חד הורית המגדלת את בתה היחידה אליסון (דיאן וארסי) ובעלת חנות בגדים מצליחה במרכז העיירה.
היא מספרת לאליסון שאביה נפטר כשהייתה בת שנתיים.
אליסון מנשקת את תמונתו בכל פעם שהיא יוצאת מהבית.
מכל תלמידי הכיתה מתחברת אליסון לנורמן פייג' (ראס טמבלין), נער ביישן וחסר ביטחון שאמו היחידנית שולטת בחייו.
זוג נוסף הם בטי אנדרסון (טרי מור) ורודני הרינגטון, בנו של לסלי הרינגטון, מנהל המפעל והאיש החזק בעיירה.
לסלי הרינגטון מתנגד לקשריו של בנו עם בטי שנראית לו מופקרת ובמעמד נמוך ומאיים שיפסיק את התמיכה בו.
רודני נכנע בתחילה אך לאחר זמן מתחרט ונישא לבטי.
משפחת קרוס היא ממעמד נמוך יותר.
האם - נלי קרוס (בטי פילד), עובדת כמנקה בבית מקנזי.
בעלה השני הוא לוקאס קרוס (ארתור קנדי) העובד כשרת בבית הספר התיכון, אדם שתיין ואלים.
בתו החורגת, סלינה, (הופ לאנג) היא חברתה ללימודים של אליסון.
לאחר שהיא חוזרת לביתה מנשף הסיום, הוא מתנפל עליה ואונס אותה.
סלינה נכנסת להריון והולכת לבדיקה אצל רופא העיירה ד"ר סווין (לויד נולאן) ולאחר לחץ שלו היא מודה שהאב הוא אביה החורג.
ד"ר סווין הולך לביתם, מכריח את לוקאס לחתום כי הוא אבי העובר ומצווה עליו לעזוב את העיירה אחרת יפיץ את קלונו ברבים.
לוקאס חותם בלית ברירה בעוד שאשתו נלי מאזינה לכל העניין מאחורי הדלת.
כשסלינה חוזרת הביתה נתקף לוקאס בחמת זעם.
היא בורחת ליער והוא אחריה.
בשלב מסוים היא נעלמת מעיניו אך נופלת ונפצעת.
היא מובאת למרפאתו של ד"ר סווין המבצע הפלה ודואג לרישום של כריתת תוספתן כדי שהפרשה לא תתגלה.
את האחות שמסרבת תחילה לעשות זאת הוא סוחט בכך שיפרסם את יחסיה עם אחד העובדים.
לאחר הפיקניק ביום העבודה מחליטים אליסון ונורמן לרכב על אופניהם לשחייה באגם.
הם נצפים על ידי רכילאית העיירה מריון פרטרידג' ובעלה.
בהגיעם לאגם חווים שני הבתוליים נשיקה ראשונה ונכנסים לשחייה באגם בבגדי ים.
באותו זמן מתרחצים באגם בטי ורודני בעירום.
מר פרטרידג' צופה במשקפת בזוג צעירים רוחצים באגם ואשתו מחליטה מיד שהמדובר באליסון ונורמן.
היא מודיעה זאת לשתי האימהות.
אליסון מכחישה שהתרחצה בעירום אבל אמה לא מאמינה לה.
מתפתח ריב קשה בו סוטרת קוני לאליסון ומודיעה לה שהאב אותו היא מעריצה היה אדם נשוי.
אליסון בורחת לחדרה, מגלה שם את העוזרת נלי קרוס תלויה ומתמוטטת.
בעזרת ד"ר סווין היא מתאוששת ועוברת לניו יורק שם היא מועסקת באחד העיתונים.
עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941 מתגייסים גברי העיירה וחלקם לא חוזרים, רודני ביניהם.
אביו מבטיח לבטי שידאג לה.
לאחר שדחתה את חיזוריו של מייקל רוסי שהציע לה נישואים ושומעת שהוא שוקל לעזוב את פייטון פלייס, היא נענית לו.
סלינה משפצת את ביתה וגרה בו עם אחיה הקטן ג'ואי.
היא עובדת כמוכרת בחנותה של קונסטנס מקנזי.
כעבור מספר חודשים מגיע לוקאס לבוש במדי חיל הים.
ומתחיל כעבור זמן קצר לתקוף שוב את סלינה.
היא מתגוננת ומכה אותו במערוך למוות.
היא קוברת אותו ליד הבית.
כעבור זמן מגיעים נציגי חיל הים המחפשים את לוקאס ושואלים את סלינה אם ראתה אותו.
היא משיבה בשלילה אבל לאחר שהם עוזבים היא מתמוטטת ומתוודה בפני קונסטנס כי רצחה אותו והטמינה את גופתו.
לפני כן היא נפגשת עם ד"ר סווין ומבקשת ממנו שלא יסגיר את סודה בקשר לאונס.
אליסון ונורמן מגיעים לפייטון פלייס עבור משפטה של סלינה.
אליסון נפגשת עם אמה אבל מסרבת לשוחח אתה.
רק לאחר ששמעה את עדותה הנוגעת ללב של אמה שהודתה שקשה להיות אם חד הורית וכי לא הבינה את בתה, היא סולחת לה בליבה.
במשפט כמעט מצליח התובע לשכנע את חבר המושבעים שמדובר כאן ברצח ולא בהגנה עצמית.
ברגע האחרון מחליט ד"ר סווין להפר את הבטחתו לסלינה ולהציל אותה.
הוא מבקש להופיע כעד מטעם ההגנה ובעדותו הוא מספר על האונס של סלינה ומציג את ההודאה החתומה של לוקאס.
חבר המושבעים מזכים את סלינה.
לאחר המשפט מגיעים נורמן ואליסון לביתה של קוני ומתקבלים בשמחה על ידי קוני ומייקל.
פייטון מאייר הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בגילום דמותו של ווס מנינג בסדרה "דוג בלוג" (2013–2014), גילום דמותו של לוקאס פראיר בסדרה "העולם של ריילי" (2014–2017),, ובגילום דמותו של טריפ בסדרה "אמא אמריקאית" (אנ') (2018–2021).
מאייר נולד בלאס וגאס, נבדה ב-24 בנובמבר 1998. הוא החל לשאוף לקריירת משחק בגיל 12, וכבר מאז החל להשתתף בפרסומות וקדימונים
את תפקידו הראשון קיבל בשנת 2013 כאשר החל לגלם את ווס מנינג בסדרה "דוג בלוג" בערוץ דיסני.
לאחר מכן, החל לגלם את לוקאס פראיר, אחת הדמויות הראשיות בסדרה "העולם של ריילי" בערוץ דיסני, הממשיכה את עלילות הסדרה "ילד פוגש עולם" ששודרה בשנות התשעים.
באוקטובר 2021 פרסם מאייר כי התחתן עם המוזיקאית טאלה.
בנם הראשון, זיגי מאייר, נולד במרץ 2022. הוא גם אב חורג לבנה.
+שנהסרטתפקידהערות2016Gibbyטומי2021יש לו את זהג'ורדן ואן דרנן
שנהסדרהתפקידהערות2013–2014דוג בלוגווס מנינג9 פרקים2014–2017העולם של ריילילוקאס פראירתפקיד ראשי (3 עונות); 72 פרקים2015תמיד ביחדפרק: "Cyd and Shelby's Haunted Escape"2017נערות הלקרוסאיתןסדרת רשת; 6 פרקים2018–2021אמא אמריקאית (אנ')טריפ ווינדזור34 פרקים2019Wayne בראדליפרק: "It'll Last Forever"
קאסי מקינטוש , הידועה יותר בשם הבמה שלה קאסי לי, היא מתאבקת אוסטרלית, המופיעה בארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו היא אלופת זוגות הנוקאאוטס של אימפקט.
היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה פייטון רויס.
רויס נולדה בסידני, אוסטרליה, ולאחר מכן עברה למלבורן ומשם לקלגרי, אלברטה, קנדה כדי להתאמן עם לאנס סטורם.
לפני שהחלה להתאמן, הצטיינה בריקוד.
היא למדה באותו תיכון כמו שותפתה לצמד, בילי קיי.
מקינטוש החלה לצפות בהיאבקות כשהייתה בת תשע, ומציינת את אדי גררו כמקור ההשראה שלה להפוך למתאבקת.
את הופעת הבכורה שלה, ערכה מקינטוש ב-28 בפברואר 2009 בארגון הנשים האוסטרלי Pro Wrestling Women's Alliance תחת השם KC קאסידי בקרב זוגות מעורב ביחד עם רובי איגלס.
ב-7 בינואר 2011 היא אתגרה את האלופה מדיסון איגלס, אך לא הצליחה לזכות באליפות הנשים.
קאסידי ערכה שתי הופעות עבור ארגון הנשים Shimmer Women Athletes.
מקינטוש זומנה למבחני כניסה לארגון באוגוסט 2014 לאחר המסע של ה-WWE לאוסטרליה.
ב-13 באפריל 2015, WWE הודיעו על הצטרפותה של מקינטוש ל-NXT.
את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה ערכה חודש לאחר מכן תחת אותו שם שהשתמשה בו בארגונים העצמאיים, KC קאסידי, בקרב נגד אלופת הנשים של NXT, סשה בנקס, קרב שאותו הפסידה.
ב-22 ביולי מקינטוש התחרתה נגד אבה מארי תחת השם קאסי, אך שוב הפסידה.
ב-7 באוגוסט היא החלה להתחרות תחת השם פייטון רויס.
לאחר שהתחרתה ברוב הקרבות שלה בתור הדמות הטובה, רויס התאבקה לראשונה בתור הדמות הרעה ב-9 בדצמבר בקרב נגד אלופת הנשים של NXT, ביילי, בקרב לא על התואר.
ב-13 בינואר 2016 רויס הייתה שותפה לקרב באטל רויאל שקבע את המועמדת מספר אחת לאליפות, קרב שאותו ניצחה כרמלה.
לאחר היעדרות מהמרקע, רויס שבה לזירה ב-18 במאי לקרב נגד אותה כרמלה, שאותו הפסידה.
באוקטובר רויס חזרה למרקע לאחר היעדרות נוספת והחלה לשתף פעולה עם אותה בילי קיי, והקימו את הצמד שנקרא The Iconic Duo.
השתיים החלו את הפיוד הראשון שלהן נגד ליב מורגן, לאחר שכל אחת ניצחה אותה.
קרבות אלה הובילו לקרב שלוש על שלוש שהוקלט באירוע NXT TakeOver: Toronto לשידור עתידי של התוכנית NXT.
קרב זה היה בין אלייה, אמבר מון וליב מורגן אשר ניצחו את רויס, קיי והשותפה שלהן, דריה ברנאטו.
בסוף דצמבר, קיי ורויס הוצבו בפיוד מתומצת נגד אלופת הנשים של NXT, אסקה היפנית לאחר שהאחרונה הצהירה שאין לה כבר תחרות אמיתית על האליפות שלה.
הצהרה זו הובילה לקרב מרובע ביניהן ובין ניקי קרוס באירוע NXT TakeOver: San Antonio, קרב שאותו רויס וקיי כשלו לזכות באליפות למרות שהייתה להן הסתברות של 50 אחוז זכייה בתואר.
בסוף פברואר רויס ניצחה את אמבר מון וליב מורגן כדי להשיג עוד הזדמנות על האליפות, אך כשלה לנצח את אסקה.
ב-11 באוקטובר רויס ניצחה את ליב מורגן וניקי קרוס כדי להעפיל לקרב המרובע על אליפות הנשים הפנויה באירוע NXT TakeOver: WarGames.
בקרב המרובע רויס כשלה להפוך לאלופת הנשים ומי שזכתה בתואר הייתה אמבר מון.
רויס נעדרה מפעילות בזירה עקב ניתוח להגדלת החזה וחזרה להתאבק בשבוע של הרסלמניה, ואף נטלה חלק בו בקרב במופע המקדים לאירוע, בקרב באטל רויאל נשים לצד כמה מתאבקות נוספות מ-NXT.
רויס הודחה מהקרב על ידי שרה לוגאן, אחת המתאבקות של קבוצת ה-Riott Squad.
ב-24 באפריל רויס וקיי ניצחו בקרב זוגות את אסקה ובקי לינץ'.
ב-1 במאי רויס, קיי ואלופת הנשים של סמאקדאון, כרמלה הפסידו בקרב שלוש נגד שלוש לאסקה, בקי לינץ' ושארלוט פלייר, כשרויס היא זאת שמוכנעת על ידי אסקה.
שבוע לאחר מכן רויס הפסידה לשארלוט פלייר בקרב העפלה לקרב הסולם מסוג "כסף בבנק" באירוע כסף בבנק.
ב-12 ביוני קבוצתה של פייטון רויס ביחד עם בילי קיי, כרמלה, מנדי רוז וסוניה דוויל הפסידה לאסקה, בקי לינץ', שארלוט פלייר, לאנה ונעמי.
ב-3 ביולי רויס הפסידה בהכנעה לבקי לינץ'.
ב-7 באוגוסט, האייקוניות הפסידו לבקי לינץ' ושארלוט פלייר.
ב-21 באוגוסט, רויס רשמה ניצחון בקרב יחידים על נעמי.
שבועיים לאחר מכן, רויס הפסידה לנעמי.
ב-2 באוקטובר, רויס הפסידה בקרב יחידים לאסקה.
באירוע אבולושן, שנערך ב-28 באוקטובר, רויס השתתפה בקרב הבאטל רויאל של הנשים, אך הודחה ראשונה.
ב-20 בנובמבר, רויס נוצחה בקרב יחידים על ידי שארלוט פלייר, כתוצאה מפסילה בשל התערבות של חברתה, בילי קיי.
ב-15 בינואר 2019, רויס הפסידה לבקי לינץ'.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-27 בינואר, רויס התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר התשיעי, הספיקה להדיח ביחד עם קיי את ניקי קרוס, אך הודחה על ידי לייסי אוואנס.
ב-5 בפברואר, רויס וקיי התחרו בקרב זוגות משולש נגד כרמלה ונעמי, ומנדי רוז וסוניה דוויל, שבסופו רוז ודוויל ניצחו.
שבוע לאחר מכן, רויס וקיי התחרו פעם נוספת באותו סוג קרב, אך הפעם תנאי הקרב היה שהזוג המפסיד ייאלץ להיכנס ראשון לקרב תא ההדחות; מאחר שרוז הוצמדה לניצחון על ידי נעמי, הזוג של רוז ודוויל נקבע שייכנס ראשון לקרב תא ההדחות.
קרב זה התקיים באירוע תא ההדחות, שנערך ב-17 בפברואר וקבע את אלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE, רויס וקיי נכנסו כמספר הרביעי, ואף הספיקו להדיח את כרמלה ונעמי, אך הודחו על ידי ניה ג'קס וטמינה.
ב-1 באפריל בתוכנית Raw, רויס, קיי, ניה ג'קס וטמינה הפסידו בקרב ארבע נגד ארבע לבת' פיניקס, נטליה, ביילי וסשה בנקס.
ב-15 באפריל בתוכנית Raw, רויס וקיי הפסידו לביילי ונעמי בקרב שאינו היה על התואר.
לילה לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, רויס, קיי, מנדי רוז וסוניה דוויל הפסידו בקרב ארבע נגד ארבע לאסקה, ביילי, אמבר מון וקיירי סיין.
ב-23 באפריל בתוכנית סמאקדאון, רויס הפסידה בקרב יחידים לקיירי סיין.
ב-3 ביוני בתוכנית Raw, רויס הפסידה בקרב יחידים לניקי קרוס.
ב-18 בנובמבר, רויס וקיי הפסידו לבקי לינץ' ושארלוט פלייר.
באירוע באקלאש, שנערך ב-14 ביוני, רויס וקיי השתתפו בקרב זוגות משולש על אליפות זוגות הנשים של ה-WWE נגד ביילי וסשה בנקס, ואלכסה בליס וניקי קרוס, שבסופו ביילי ובנקס ניצחו ושמרו על התואר.
ב-29 ביוני, רויס ניצחה בקרב יחידים את רובי ריוט.
ב-13 ביולי, רויס וקיי הפסידו בקרב זוגות לביאנקה בלאייר ורובי ריוט.
שבוע לאחר מכן, רויס הפסידה בקרב יחידים חוזר לרובי ריוט.
ב-3 באוגוסט, רויס וקיי הפסידו לליב מורגן ורובי ריוט.
ב-10 וב-17 באוגוסט, רויס ניצחה בקרבות יחידים את ליב מורגן ורובי ריוט, בהתאמה.
ב-7 בספטמבר, רויס ניצחה בקרב יחידים את שותפתה לשעבר, בילי קיי.
ב-21 בדצמבר, רויס ולייסי אוואנס הפסידו לאסקה ושארלוט פלייר בקרב שאינו היה על אליפות זוגות הנשים של ה-WWE.
ב-4 בינואר 2021 בפרק הספיישל "ערב האגדות" של התוכנית Raw, רויס ולייסי אוואנס ניצחו את אלופי זוגות הנשים של ה-WWE, אסקה ושארלוט פלייר בקרב שאינו היה על חגורות האליפות, זאת לאחר שריק פלייר עזר לשתיים לנצח.
ב-18 בינואר, רויס הפסידה לשארלוט פלייר כתוצאה מהכנעה.
ב-22 במרץ, רויס נחלה הפסד לאסקה בקרב שאינו היה על תואר אליפות הנשים של האחרונה.
ב-26 באוגוסט 2019, היא התחתנה עם המתאבק שון ספירס.
אליפות זוגות הנוקאאוטס של אימפקט (פעם אחת) - עם ג'קסי מקיי
גביע הזיכרון לוורה וג'ני (2014)
PWI דירג אותה במקום ה-43 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2017
PWI דירג אותה במקום ה-50 מתוך 50 הזוגות הטובים ביותר לשנת 2020 - עם בילי קיי
דורגה במקום ה-24 מתוך 30 המתאבקות הטובות ביותר של השנה (2018)
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעם אחת) - עם בילי קיי
פֵּייטם היא חברת תשלומים ומסחר אלקטרוניים הודית עם משרדי מטה בדלהי, שהוקמה בחודש אוגוסט 2010.
החברה מעסיקה מעל ל-13,000 עובדים (נכון לינואר 2017) ומפעילה כשלושה מיליון סוחרים ברחבי הודו.
ב-2015, פייטם הפכה לחברה ההודית הראשונה שקיבלה מימון מחברת מסחר אלקטרוני סינית, קבוצת עליבאבא (זאת בין שאר מקורות המימון שלה).
אחרי שגייסה 625 מיליון דולר הוערך שוויה בכ-1.5 מיליארד דולר.
ועליבאבא החזיקה בנתח המניות הגדול ביותר בחברת האם One97 Communications.
במאי 2017 השקיעה סופטבנק 1.4 מיליארד דולר בחברה, השקעה אשר העמידה את שווי החברה על בין 4.8 לשמונה מיליארד דולר.
במאי 2019 הוערך שוויה בכ-12 מיליארד דולר, לאחר השקעה של ברקשייר האת'וויי.
פייטרה מריה מיידה (בשוודית: Petra Maria Mede; נולדה ב-7 במרץ 1970) היא קומיקאית ומנחת טלוויזיה שוודית.
ב-2005 התפרסמה כשהשתתפה בתחרות סטנד-אפ, וב-2009 זכתה בפרס "הקומיקאית הטובה בשוודיה".
ב-2007 החלה להשתתף באופן קבוע בתוכנית הסאטירה הפוליטית "הפרלמנט".
ב-2009 הנחתה את תחרות ה"מלודיפסטיבלן".
ב-2010 החל שידורה של תוכנית האירוח בהנחייתה, "המופע של פייטרה מיידה".
ב-2011 הנחתה את טקס פרסי הגולדבאג (Guldbagge) - פרס הקולנוע השוודי.
מיידה הנחתה שלוש פעמים את תחרות האירוויזיון, והיא גם הראשונה שהנחתה לבד את התחרות מאז מארי קנדי ב-1995. בנוסף, הנחתה את אירוע "הלהיטים הגדולים של האירוויזיון".
מיידה הנחתה את אירוויזיון 2024 יחד עם מולין אוקרמן.
היא לקחה חלק בדיבוב לשוודית של הסרט "מוצאים את דורי".
מלבד שוודית היא דוברת אנגלית, צרפתית, איטלקית וספרדית.
פייטון טאקר ריד הוא במאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
בין סרטיו הידועים נמנים "לגמור עם אהבה", "יס מן", "מעודדות צמודות" ו"הצד שלו, הצד שלה".
כמו כן, ריד ביים את סרט גיבור-העל "אנטמן" ושני סרטי ההמשך, "אנטמן והצרעה" ו"אנטמן והצרעה: קוונטומאניה".
ריד נולד בראשית יולי 1964 בראלי, בירת קרוליינה הצפונית, הצעיר מבין שלושת אחיו.
לרגל חג המולד ב-1977, קיבל ריד בן ה-13 מצלמת קולנוע סופר 8 , אז התחיל לכתוב ולביים סרטים בכיכובם של חבריו ובני משפחתו.
עד מהרה נמשך ריד אל עולם הבימוי והקולנוע ועם גבר לימודיו התיכוניים המשיך ללימודי קולנוע באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
עם תום לימודיו הגבוהים ב-1987, השתכן ריד בלוס אנג'לס, שם נכנס לראשונה לתעשיית הקולנוע הטלוויזיוני כעוזר מפיק ברשת הטלוויזיה ABC.
יצירתו הקולנועית הראשונה הייתה סרט קצר בשם "כמעט גמור" (Almost Beat) ב-1989. בשנים 1990–2001 עסק ריד בעיקר בבימוי תוכניות טלוויזיה, ואף ביים פרק בסדרת האנימציה בחזרה לעתיד".
אל תעשיית הקולנוע האמריקאי נכנס עם בימוי סרטו הראשון, "מעודדות צמודות" בכיכובן של קירסטן דנסט ואלייזה דושקו.
עם עלייתו לאקרנים נהפך הסרט מיד לשובר קופות ועם הזמן התקבע מעמדו כסרט פולחן.
לאחר מכן ביים את הסרט "לגמור עם אהבה" בכיכובם של רנה זלווגר, יואן מקגרגור, דייוויד הייד פירס ושרה פולסון.
בין שאר סרטיו נמנים "הצד שלו, הצד שלה" בכיכובם של וינס ווהן וג'ניפר אניסטון ו"יס מן" בכיכובו של ג'ים קארי.
ב-2015 ביים את הסרט "אנטמן" המבוסס על דמות איש הנמלה מחוברות הקומיקס של מארוול קומיקס, ושגרף כ-520 מיליון דולר אמריקני בקופות.
הוא הוסיף לביים את סרט ההמשך של אנטמן, "אנטמן והצרעה", אשר עלה לאקרנים ביולי 2018.
בשנת 2020 החל לעבוד על הסרט "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" שמהווה המשך לקודמיו, והוא עלה לאקרנים במהלך פברואר 2023.
ריד מתגורר בלוס אנג'לס יחד עם רעייתו השנייה שלייה, לה נישא ב-2013. בשנים 1998–2006 היה נשוי לבת' למור.
פייטון ליסט היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
ליסט נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס לשרי אנדרסון ודאגלס ליסט אך גדלה בבולטימור, מרילנד עם אחותה בריטני ליסט.
היא למדה בחטיבת הביניים קאלברט (אנ'), ולאחר מכן עברה ללמוד בתיכון לבנות רולנד פארק קאונטי (אנ') בבולטימור.
היא למדה בלט בבית הספר לבלט אמריקאי (SAB) שבניו יורק.
בגיל 9, ליסט החלה את הקריירה שלה כדוגמנית.
הופעתה המסחרית המשמעותית הראשונה הייתה כאחת מ"הבנות שגרו מעבר למסדרון" (יחד עם אחותה) בסרט העלמה מכיכר וושינגטון.
ליסט התחילה את קריירת המשחק שלה בטלוויזיה בשעות היום, כאשר לוהקה בשנת 2001 לתפקיד לוסי מונטגומרי באופרת הסבון של CBS, "כשהעולם מסתובב".
היא עזבה את אופרת הסבון בשנת 2005.
בשנת 2006, ליסט הייתה דמות קבועה בסדרת הדרמה של NBC, "עלה נופל", בתור טולי ריידה.
הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת, ולליסט היה תפקיד חוזר בסדרת הדרמה קצרת הימים של ABC, "שחר האתמול".
במהלך 2007 לוהקה ליסט לסדרה נוספת של ABC, "תותחים", בה גילמה את קמרון קולינסוורת', ואת אביה גילם דילן מקדרמוט.
גם סדרה זאת בוטלה לאחר עונה אחת.
בין השנים 2008–2013 הופיעה ליסט בתפקיד חוזר בסדרת של AMC, "מד מן", וגילמה את המזכירה ממלאת המקום של דון דרייפר שהפכה לימים לאשתו השנייה של רוג'ר סטרלינג.
בין השנים 2009–2010, ליסט כיכבה בסדרה נוספת של ABC, "פלאש פורוורד", בתפקיד ניקול קירבי.
בקולנוע, היא הופיעה בסרטים "כנגד כל הסיכויים" משנת 2005, "מעבורת לילה" משנת 2008 ו"לפגוש את הרשע" משנת 2012.
בשנת 2013 ליסט לוהקה לתפקיד הראשי של קארה קובורן בסדרה "אנשי המחר" של CW.
בשנה שלאחר מכן, היו לה תפקידים חוזרים בסדרה "הפלאש", של CW, ובאופרת הסבון קצרת הימים "זהב שחור", של ABC.
בשנת 2016 היא לוהקה לדמות ראשית בדרמת המשטרה המדע הבדיוניית "תדר" של CW.
באוקטובר 2017, היא לוהקה לתפקיד אייבי פפר, הידועה גם באלטר אגו שלה, פויזן אייבי, בסדרת הדרמה של פוקס, "גות'האם", והמשיכה את תפקידן של השחקניות הצעירות שגילמו את אותה דמות לפניה: מגי גהה וקלייר פולי.
ליסט דיבבה את פויזן אייבי גם בסרט ההנפשה משנת 2019, "באטמן: האש".
שנה סרט תפקידהערות 2005כנגד כל הסיכויים שרה ואליס2008מעבורת לילהמלחורף מסוכןאליסה ריידר2011Low Fidelityג'ורג'יה2012לפגוש את הרשעתמי סטרייט2014לא מתרגשבחורה שווה2019באטמן: האשפויזן אייבידיבוב2023Spinning Goldננסי וייס
פייטון פלייס הוא רומן משנת 1956 מאת גרייס מטאליוס.
הרומן מתאר כיצד שלוש נשים נאלצות להשלים עם זהותן, הן כנשים והן כיצורים מיניים, בעיירה קטנה, שמרנית, ורכלנית בניו-אינגלנד.
עם נושאים חוזרים ונשנים של צביעות, אי שוויון חברתי ופריבילגיה מעמדית בסיפור שכתבה כולל גילוי עריות, הפלות, ניאוף, תאווה ורצח, הוא נמכר ב־60,000 עותקים בעשרת הימים הראשונים ליציאתו ונשאר ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס במשך 59 שבועות.
הרומן הוליד זיכיון שנמשך במשך ארבעה עשורים.
פוקס המאה ה-20 עיבדה אותה כסרט קולנוע בשם דומה בשנת 1957, ומטאליוס כתבה אף ספר המשך שיצא לאור בשנת 1959, בשם "בחזרה לפייטון פלייס", שצולם גם הוא בשנת 1961 באותה הכותרת.
הרומן המקורי משנת 1956 עובד שוב בשנת 1964, במה שהפך לסדרת טלוויזיה בפריים טיים מוצלחת להפליא לפוקס המאה העשרים TV עד 1969, והמונח "פייטון פלייס" - הרמז לכל עיר קטנה או קבוצה המחזיקה סודות שערורייתיים - נכנס ללקסיקון האמריקאי.
גרייס החלה לכתוב ב-1954, בגיל 30, על עיירה בניו אינגלנד השומרת בתוכה סודות אפלים.
פַּיְטִים סְטָטוֹבְצִי (בפינית: Pajtim Statovci; נולד ב-1990) הוא סופר פיני ממוצא אלבני.
נולד בקוסובו בשנת 1990. כאשר היה בן שנתיים עברה משפחתו בעקבות מלחמת יוגוסלביה ורדיפת האלבנים בקוסובו לגור בפינלנד.
סטטובצי למד ספרות באוניברסיטת הלסינקי ועודו גר בעיר שבה למד.
ספר הביכורים שלו, "החתול שלי, יוגוסלביה" תורגם, בין השאר, לאסטונית, נורווגית, איטלקית, דנית, צ'כית, צרפתית, שוודית, אנגלית, הונגרית, יוונית ועברית.
בישראל ראה אור הספר ב-2020, בהוצאת כרמל בתרגום רמי סערי.
הרומן השלישי שכתב, "בולה", זיכה אותו בפרס פינלנדיה, הפרס הספרותי היוקרתי ביותר המוענק בפינלנד.
בעת זכייתו היה סטטובצי היוצר הצעיר ביותר שזכה אי-פעם בפרס.
פייטרו בוסלי (באיטלקית: Pietro Boselli; נולד ב-3 בדצמבר 1988) הוא דוגמן איטלקי.
בוסלי נולד בוונטו והחל לדגמן בגיל 6 ל-"Armani Junior", קו בגדי תינוקות וילדים של ארמני.
הוא למד הנדסת מכונות ביוניברסיטי קולג' לונדון, לאחר מכן המשיך בלימודיו לתארים מתקדמים ולימד באוניברסיטה סטודנטים לתואר ראשון.
ב-2014 אחד הסטודנטים שנתקל בו באוניברסיטה פרסם את תמונותיו בפייסבוק, לאחר שזכה לפרסום נרחב ברשת, הוא חתם על חוזה עם סוכנות הדוגמנות הבריטית "Models 1".
הוא הופיע בין היתר במגזין הגברים GQ ועל שער המגזין הבריטי "Attitude".
הוא גם לקח חלק בקמפיינים של אברקרומבי אנד פיץ' וחברת הכושר "Equinox Fitness".
ב-2016 חתם על חוזה עם חברת ארמני.
ב-2017 עורר סערה כאשר בעת שהיה בחופשה בפיליפינים, העלה סרטון לרשת בו הוא משתמש באדם מקומי כמשקולת אנושית, דבר הנתפס כגזעני, כאשר האדם הלבן והחזק מתייחס לאסייתים מקומיים כאל חפצו, ב-2019 עורר מחלקות נוספת שהצהיר בסרטון שהוא מוכן להתנשק עם מי שייתן לו 20 דולר.
לעמוד האינסטגרם שלו יש למעלה מ-2.7 מיליון עוקבים.
פייטון סיבה הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק באלבה ברלין מליגת העל הגרמנית ומהיורוליג.
לאחר שנבחר במקום ה-56 בדראפט 2013 על ידי דטרויט פיסטונס חתם בקבוצה.
ב-26 בדצמבר 2013 הפיסטונס שלחו את סיבה לפורט ויין מאד אנטס מליגת הפיתוח.
ב-13 בינואר 2014 חזר סיבה לדטרויט למשך 18 ימים ואז חזר לפורט ויין מאד אנטס.
ב-15 ביולי 2014 ויתרו הפיסטונס על סיבה בעבות ליגת הקיץ.
ב-29 בספטמבר 2014 חתם סיבה באורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.
יום אחר כך ויתרו המג'יק על סיבה לטובת קבוצת ליגת הפיתוח לייקלנד מג'יק.
ב-12 באוגוסט 2015 חתם סיבה ביובקזרטה באסקט מליגת העל האיטלקית.
סיבה הוביל את הליגה האיטלקית באסיסטים עם 6.5 למשחק.
ב-22 ביוני 2016 סיבה חתם באלבה ברלין.
בעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של: 11.3 נקודות, 6.3 אסיסטים ו-2.8 ריבאונדים (ביורוקאפ).
בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של: 11.8 נקודות, 5 אסיסטים, 2.7 ריבאונדים ו-1.3 חטיפות (ביורוקאפ).
בעונתו השלישית שבאותה עונה זכתה הקבוצה ביורוקאפ, סיבה העמיד ממוצעים של: 15.2 נקודות, 7.9 אסיסטים ו-2.4 ריבאונדים (ביורוקאפ).
בעונתו הרביעית באלבה ברלין ובעונתו הראשונה ביורוליג העמיד סיבה ממוצעים של: 9.3 נקודות, 5.2 אסיסטים ו-1.5 ריבאונדים (ביורוליג).
בעונתו החמישית בקבוצה (העונה עונת 2020\2021 כך שיכול להיות שהנתונים לא מעודכנים) סיבה העמיד ממוצעים של: 9.6 נקודות, 4.8 אסיסטים, 2 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות (ביורוליג).
פייטון מייקל פריצ'רד הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
פריצ'רד נולד בעיר טואלטין שבאורגון, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת אורגון.
בעונת 2016/2017 הוביל את קבוצת "אורגון דאקס", לצדם של דילון ברוקס, טיילר דורסי, ג'ורדן בל וכריס בושיי, למעמד פיינל פור טורניר אליפות המכללות בכדורסל, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה.
ב-3 העונות הבאות הציג שיפור הדרגתי בתפוקתו, עד שבעונת 2019/2020 העמיד ממוצעים של 20.5 נקודות, 5.5 אסיסטים, 4.3 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק.
בסיום אותה עונה נבחר לשחקן המצטיין של "מחוז Pac-12".
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר פריצ'רד בבחירה ה-26, על ידי בוסטון סלטיקס.
לאורך עונת הרוקי שלו שימש כמחליפו הראשי מהספסל של הרכז קמבה ווקר, וקלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 2024/2025 זכה פריצ'רד בתואר השחקן השישי של העונה.
פייטון טיילר ווטסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בדנוור נאגטס.
ווטסון נולד וגדל בקליפורניה, ובחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
בעונתו היחידה באוניברסיטה לא קיבל ווטסון הרבה הזדמנויות מהמאמן, והעמיד ממוצעים של 3.3 נקודות ו-2.9 ריבאונדים ב-12.6 דקות בלבד למשחק, כשהוא קולע 32.2% מהשדה ו-22.6% מהשלוש.
בדראפט נבחר ווטסון בבחירה ה-30 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר והועבר בטרייד לדנוור נאגטס יחד עם שתי בחירות סיבוב שני עתידיות בדראפט תמורת ג'מייקל גרין ובחירת סיבוב ראשון ב-2027.
פייטרו אנדריאה ציאני (באיטלקית: Pietro Andrea Ziani; 21 בדצמבר 1616 – 12 בפברואר 1684) היה נגן עוגב ומלחין איטלקי שפעל בוונציה.
החל מ-1669 היה נגן עוגב של בזיליקת מרקוס הקדוש.
מאוחר יותר עבד בשירות הקיסרית האלמנה אלאונורה מגדלנה גונזאגה בווינה.
נודע בשנים 1660–1670 כאחד מנציגיה הבולטים של האופרה הבארוקית הוונציאנית והיה לצדו של אנטוניו ברטאלי אחת הדמויות החשובות בחיים המוזיקליים בחצר של קיסרי אוסטריה בווינה.
ציאנו הצטיין במיוחד בקומדיות מוזיקליות בורלסקות שלו
אחיינו היה המלחין מרק'אנטוניו ציאני (1715-1653)
פייטרו אנדריאה ציאני נולד ב-1616 בוונציה.
אין פרטים על צעירותו ועל לימודיו.
לפי מקורות אחדים התחנך בקנדיה אחרי שהתקבל ביוני 1632 ל"מסדר הקאנוניקים של סלוודורה הקדוש"
בשנים 1637–1639 הרשו לו ממוניו במסדר לפרסם את יצירתו Canone regulario, Organista (אופוס 2 -1640) ואת ספר הראשון לקנצונטות (אופוס 3, 1641)
ב-1654 לרגל הקרנבל התפרסם ציאנו לראשונה כמלחין אופרות כשיצירתו, La guerriera spartana (הלוחמת הספרטנית) הוצגה בתיאטרו סנט אפולינארה בוונציה.בין 1657 ל־1659 ירש ממאוריציו קאצאטי את התפקיד של קפלמייסטר בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה בברגמו.
החל משנת 1660 החל הקשר של ציאני עם משפחת הבסבורג.
הקדיש יצירה אופוס 6 לארכידוכס פרדיננד קארל מטירול, ב-1662 עבד באינסברוק וב-1663 התמנה לסגן-קפלמייסטר בחצר הקיסרית האלמנה אלאונורה מגדלנה גונזאגה בווינה.
בדצמבר 1666-ינואר 1667 הציג בדרזדן כמה מיצירותיו הבימתיות (כולל האופרה "תזאו") והכנסייתיות לרגל נישואי הנסיך הבוחר של סקסוניה, יוהאן גאורג השלישי עם הנסיכה אנה סופיה מדנמרק.
את הליבריות הראשונות לאופרות שלו חתם ציאני עם התאר "דון" או "פאדרה" (האב).
אחרי 1668, מסיבות בריאות השתחרר מהתחייבויותיו כאיש כנסייה.
ב-20 בינואר 1669 התמנה כנגן עוגב ראשי של בזיליקת מרכוס הקדוש בוונציה, במקומו של פרנצ'סקו קאוואלי ואחרי מותו של קאוואלי בתחילת 1676 ציאני ניסה לשווא להתמנות כקפלמייסטר במקום המאסטרו המנוח.
התפקיד התקבל על ידי נטאלה מופראטו.
ייתכן שאכזבה זו גרמה לו לעזוב לנאפולי, עיר שהוא שהה בה בעבר לפני 4 שנים ושבה הוצגו כבר אופרות פרי עטו.
התמנה כפרופסור בקונסרבטוריון סנטו אונופריו בפורטה קפואנה, כנגן עוגב לשם כבוד של החצר וב-1680 כקפלמייסטר של הקפלה המלכותית.
מעמדו איפשר לו להעלות על במות נאפולי חלק מהאופרות שהציג כבר בוונציה ובווינה.
ציאני הלך לעולמו בנאפולי ב-1684. במקומו התמנה כקפלמייסטר אלסנדרו סקרלטי.
ציאנו שייך לאסכולה הוונציאנית שהביאה את סוגת האופרה עד לווינה.
באופרות הראשונות שלו התחקה אחרי הדגם של קלאודיו מונטוורדי וקאוואלי, ומאוחר יותר הושפע בעיקר על ידי אנטוניו צ'סטי.
בלבריות בלטו יסודות של אופרה סריה ובופה ולעיתים רחוקות עסק בסוגיות הרואיות או היסטוריות, שאפיינו את הסוגה לקראת שלהי המאה ה-17.
האורטוריות של ציאני דומות לאופרות שלו, אולם באחרונות בלט יותר השימוש בקונטרפונקט
הסונאטות דה קייזה שלו קרובות לסגנונם של ג'ובאני לגרנצי ושל מסימיליאנו נרי.
הן כוללות 3–4 פרקים, נפתחות בפוגה ומסתיימות בג'יגה פוגאטה
נשמרו מכתביו אל האמרגן הוונציאני מרקו פאוסטיני, שבהם פירט את עבודתו הנמרצת בכתיבת אופרות בשנים 1665–1666. ציאני גילה כי את האופרה "חניבעל בקפואה" Annibale in Capua הלחין תוך חמישה ימים בלבד.
בערב השנה החדשה 1680 האופרה "עבודות הרקולס עבור דיאנירה" הוצגה באמסטרדם במגרשים של האחים המוני.
זאת נחשבת הצגת האופרה הראשונה שהתקיימה בעיר אמסטרדם.
La guerriera spartana (הלוחמת הספרטנית) (לברית מאת ברטולומאו קסטוראו, 1654, תיאטרו אפולינרה בוונציה)
Eupatria (לברית מאת ג'ובאני פאוסטיני, 1655, תיאטרו אפולינרה בוונציה) - אאופטריה
Le fortune di Rodope e Damira (ההרפתקאות של רודופה ודמירה) (לברית מאת אאורליו אאורלי, 1657, תיאטרו אפולינרה בוונציה)
L'incostanza trionfante overo il Theseo (ניצחון חוסר ההתמדה או תזאו) לברית מאת פרנצ'זקו מריה פיצ'ולי, לפי פלוטרכוס, 1658, תיאטרו קסיאנו di Venezia)
Antigona delusa da Alceste (אנטיגונה מרומה על ידי אלצ'סטה) (לברית מאת אאורליו אאורלי, 1660, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Annibale in Capua (חניבעל בקפואה) לברית מאת ניקולו ברגן, 1661, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Gli scherzi di Fortuna subordinato al Pirro משחקי פורטונה (לברית מאת אאורליו אאורלי i, 1662, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Le fatiche d'Ercole per Deianira (עבודות הרקולס עבור דיאנירה) (לברית מאת אאורליו אאורלי, 1662, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
L'amor guerriero (האהבה הלוחמת) (לברית מאת כריסטופורו איוואנוביץ', 1663,תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Circe (קירקה) (לברית מאת כריסטופורו איוואנוביץ', 1665, וינה)
Cloridea כלורידיאה (לברית מאת אנטוניו דראגי, 1665, וינה)
Doriclea (דוריקליאה) (לברית מאת ג'ובאני פאוסטיני, 1666, ונציה)
L'onore trionfante (הכבוד המנצח) (לברית מאת דומניקו פדריצ'י, 1666, וינה)
Alcide אלצ'ידה (לברית מאת ג'ובאני פאוסטיני, 1667, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Semiramide (סמירמידה) לברית מאת מטאו נוריס, לפי ג'ובאני אנדריאה מוניליה, 1670, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Ippolita reina delle amazzoni, (היפוליטה מלכת האמאזונות) לברית מאת קרלו מריה מאג'י, 1670, מילאנו; הולחן יחד עם פייטרו סימונה אגוסטיני (המערכה הראשונה) ולודוביקו בוסקה (המערכה השנייה)
Heraclio (הראקליו) לברית מאת ניקולו ברגן, 1671, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Attila (אטילה) (לברית מאת מטאו נוריס, 1672, תיאטרו סנטי ג'ובאני א פאולו בוונציה)
Marcello in Siracusa (מרקלוס בסירקוזה) (לברית מאת ג'ובאני צ'ינצ'ינלי, 1673, תיאטרו סן ברטולומאו בנאפולי
מי שנולד כך חי כך או אלכסנדר בלס") (לברית מאת אנדריאה פרוצ'י, 1678, נאפולי)
Candaule (קנדאולס) - לברית מאת אדריאנו מורסלי 1679, ונציה)
Enea in Cartagine (אניאס בקרתגו) (לברית מאת מיקל אנג'לו קטניה, 1680, פלרמו)
L'innocenza risorta overo Etio (תחיית התמימות או אאטיוס) (,לברית מאת אדריאנו מורסלי 1683, ונציה)
סוגות נוספות של מוזיקת במה
Oronisbe (- אורוניסבה) ,יצירה דרמאטית מאת אנטוניו דראגי, 1663, וינה)
La congiura del vizio contro la virtù (- מזימת החטא נגד המידה הטובה) משחק מוזיקלי מאת דונאטו קופדה,, 1663, וינה)
Mta di Leopoldo imperatore (הקנאה נרמסת על ידי המעלה, השרון והערך של הוד מלכותו הקתולית, לאופולד קיסר") (יצירה דרמטית מאת אנטוניו דראגי, 1664, וינה)
' L'Elice (מבוא לבלט מלכותי מאת דומניקו פדריצ'י ,1666, וינה)
Galatea (גלטיאה) (אגדת רועים מאת אנטוניו דראגי 1667, וינה)
Le lagrime della Vergine nel Sepolcro (דמעות הבתולה בפני הקבר) (לברית מאת אאורליו אמלטאו, 1662, וינה)
Santa Caterina (קתרינה הקדושה) (1662, וינה)
Oratorio di San Pietro piangente (אורטוריה על פטרוס הקדוש בוכה) (לברית מאת פייטרו גואדאני, 1664, וינה)