tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופתו של הבודהה חי ליד המעבורת בקוסמבי מלך הנאגה שהיה רב עוצמה, על פי הסיפורים הוא היה גלגול נשמות של קפטן ספינה לשעבר.
מלך, בשם קוסמבקה, שלט בקוסמבי בעבר.
בתקופת הכפירה הווג'יאנית (בסוף תקופת הברזל - שבמאה השישי לפני הספירה), כשהנזירים הווג'יאנים מהעיר וסאלי רצו לנדות את יאסה קאנדקאפוטה, הוא ברח לקוסמבי, ומשם שלח שליחים לנזירים האורתודוקסים במרכזים השונים (Vin.ii.298; Mhv.iv .17).
בקוסמבי, פרסם הבודהה כלל האוסר על שימוש בחומרים משכרים על ידי נזירים (Vin.ii.307).
העיר קוסמבי מוזכרת בכתב הקודש הבודהיסטי Samyutta Nikaya .
החפירה הארכאולוגית שנערכה במהלך הסקר הארכאולוגי של הודו (ASI) בקוסמבי, חשפה ארמון שהיסודות שלו היו מהמאה ה-8 לפנה"ס ועד למאה ה-2 לספירה והוא נבנה בשישה שלבים.
השלב האחרון המתוארך למאה ה-1–2 לספירה כלל מבנה נרחב שנחלק לשלושה אזורים ושתי גלריות.
בגוש המרכזי היה אולם מרכזי וככל הנראה שימש כאולם לקהל המוקף בחדרים ששימשו מקום מגורים לשליט.
המבנה כולו נבנה מלבנים ואבנים ועליו טויחו שתי שכבות סיד.
לארמון הייתה רשת רחבה של חדרים תת-קרקעיים והמבנה העליון והגלריות נבנו על פי עקרון הקשתות.
הקשת המחודדת בעלת ארבעה מרכזים שימשה למעבר אל מעברים צרים מאזורים רחבים יותר.
המבנה העליון בגוש המרכזי והמזרחי נמצא כחלק מכיפה שקישטה את המבנה.
כל הגלריות והמבנה העליון נמצאו ממוטטים מתחת לשכבת אפר בעובי 5 סנטמיטרים המעידה על הרס הארמון בכתוצאה משרפה.
קוֹסְמוֹלוֹגְיָה (מיוונית: κοσμολογία; "קוסמוס" – יקום, "לוגיה" – תורה) היא ענף של אסטרופיזיקה שמטרתו לחקור את היווצרות והתפתחות היקום.
פירוש משמעותי יותר למילה "קוסמולוגיה" מבוסס על העובדה שהיא נגזרת מהמילה היוונית – kosmeo, שמשמעותה "סדר" או "ארגון".
האדם עסק בשאלות של מהות היקום ומקומו בו כבר משחר ההיסטוריה, אך התשובות אותן יכול היה לקבל היו מבוססות בימי קדם על מיתוסים, אגדות עם ואלמנטים דתיים ומטאפיזיקה.
עם זאת, אריסטרכוס מסמוס, אריסטו ותלמי הציגו תאוריות קוסמולוגיות חשובות והתאוריה הגאוצנטרית של תלמי אומצה כהסבר המקובל לתנועת גרמי השמיים עד אשר ניקולאוס קופרניקוס, טיכו ברהה, יוהאנס קפלר וגלילאו גליליי החליפוה במאה ה־16 בתאוריה ההליוצנטרית למרות התנכלות מצד הכנסייה הקתולית.
את התאוריה ההליוצנטריות, שהארץ מקיפה את השמש ולא להפך, הגה לראשונה במאה ה־5 לפנה"ס פילולאוס איש קרוטונה, תלמיד האסכולה הפיתגוראית.
במאה ה־4 לפנה"ס הסתמך על הרעיון של פילולאוס הרקלידס איש פונטוס, אשר חבריו חשבו אותו למשוגע בעקבות הפרדוקס שיצר בתאוריה שלו.
את התמונה המלאה והמדויקת באופן מעורר התפעלות של התאוריה ההליוצנטרית הגה וגיבש הפילוסוף היווני אריסטרכוס מסאמוס במאה ה־3 לפנה"ס ועליה ניתן ללמוד מתיעוד שכתב עליו ארכימדס: "הוא (אריסטרכוס) שיער שכוכבי השבת והשמש עומדים בלי נוע, שהארץ נישאת מסביב לשמש על היקף של מעגל".
גלילאו גליליי היה כנראה הראשון שהפנה טלסקופ לשמי הלילה.
כך גילה ששביל החלב מורכב מהמונים של כוכבים.
בכך היה הראשון שהרחיב את תמונת היקום של האדם מעבר למערכת השמש וכ־6,000 כוכבים הנראים לעין בלתי מזוינת.
גלילאו סבר שלכוכבים בהירות נראית שווה למדי, ולכן שיער שככל שכוכב בהיר יותר כך הוא קרוב יותר.
הוא ניסה למדוד את המרחק לכוכב הבהיר וגה בקבוצת נבל בשיטת הפרלקסה, אבל רמת הדיוק המוגבלת של מכשיריו הפכה את המשימה לעקרה.
משימה פחות שאפתנית הייתה לגלות מהו המרחק בין הארץ לכוכבי הלכת.
ג'ובאני קאסיני מדד ב־1673 את המרחק למאדים.
על מנת לקבל קו בסיס ארוך דיו הוא שילח את עמיתו ז'אן רישר לגויאנה.
התוצאה שקיבל - כ־140 מיליון קילומטר - סוטה בפחות מ־10% מהתוצאות בנות ימינו.
לראשונה נמדד מרחק לכוכב אחר ב־1838. פרידריך בסל מדד את המרחק לכוכב הסמוך 61 בקבוצת ברבור בשיטת הפרלקסה, בהשתמשו בקוטר מסלול כדור הארץ כקו בסיס.
התוצאה שהתקבלה, כ־11 שנות אור, הבהירה שממדי היקום גדולים בהרבה ממה שנתפס עד אז.
עוד באותה שנה נמדד מרחקם של כוכבים נוספים.
סקלת המרחקים שניתן למדוד בשיטת הפרלקסה מוגבלת.
בימינו ניתן למדוד מרחקים של עד 250 שנות אור בדיוק טוב, ובמרחק של 1,000 שנות אור דיוק המדידה עומד על 50% בלבד.
מעבר ל־1,000 שנות אור אין מכשור מתאים בשביל להשתמש בשיטה זו.
מאחר שכוכבים רבים שוכנים מחוץ לטווח זה, היה צורך לפתח שיטות אחרות.
השיטה הבאה התבססה (ועודנה מתבססת) על כוכבי-ענק שבהירותם משתנה במחזוריות מדויקת, שזכו לשם משתנים קפאידים.
הנרייטה ליוויט חקרה כוכבים משתנים אלו וגילתה, עבור אלו מביניהם שהיו קרובים דיים לחישוב המרחק באמצעות שיטת הפרלקסה, שיש קשר מובהק בין זמן המחזור של כוכב משתנה קפאידי לבהירות המוחלטת שלו.
ליוויט לא הצליחה לפתח נוסחה ברורה וחד משמעית שתאפשר להסיק את הבוהק המוחלט מתוך זמן המחזור, שכן בתקופתה לא היו די נתונים על מנת להבין שמשתנים קפאידים משתייכים לשתי קבוצות שונות ונבדלות.
את הנוסחה, שבה משתמשים בשינויים קטנים עד היום, פיתח אדווין האבל.
נוסחה זו נתנה בידי האבל כלי מדידה רב עוצמה.
בזהותו קפאיד מרוחק היה מודד את זמן המחזור שלו, מסיק את הבוהק האמיתי שלו, ומהשוואה בין הבוהק האמיתי לבוהק הנראה קל היה לחשב את המרחק.
כך ניתן היה לחשב את ממדי הגלקסיה, והסתבר שמדובר בעשרות אלפי שנות אור (כיום ההערכה היא כ־100,000 שנות אור).
לאחר מדידות אלו נחלקו האסטרונומים לשתי קבוצות.
אחת טענה שהגלקסיה שלנו - שביל החלב - היא כל היקום, ומנגד היו שטענו שחלק מהערפיליות שנצפו הן גלקסיות נפרדות.
בשתי הקבוצות התייצבו אסטרונומים ידועים ומשפיעים.
בשנת 1920 התקיימה הפלוגתא הגדולה באוניברסיטת קיימברידג' והסתיימה ללא מסקנה נחרצת.
תשע שנים מאוחר יותר פרסם האבל שהצליח לבודד קפאידים בחלק מה"ערפיליות" ומדידת המרחק אליהן העלתה תוצאות של מיליוני שנות אור.
כך הסתבר מעבר לכל ספק שמדובר בגלקסיות אחרות, וממדי היקום צמחו מכמה עשרות אלפים לעשרות מיליוני שנות אור.
את הצעד הבא ביצע, שוב, האבל.
הוא גילה שיש קשר בין ההסחה לאדום של גלקסיות ומרחקן מאיתנו.
כך התגלה שהיקום מתפשט, ולימים צמחה מכך תאוריית המפץ הגדול.
עם מדידות אלו צמחו - שוב - ממדי היקום, והגיעו לאמדן הנוכחי שלהם - 13.819 מיליארד שנות אור.
הקוסמולוגיה כחלק מהתאוריה של הכל
קוסמודרום פלסצק (רוסית: Космодром Плесецк, רשמית: הקוסמודרום הניסויי הממלכתי הראשון של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, 1-й Государственный испытательный космодром Министерства обороны Российской Федерации) הוא אחד מנמלי החלל החשובים ברוסיה, ונמצא בטייגה, במחוז ארכנגלסק שברוסיה, כ-800 ק"מ ממוסקבה.
במקור יועד האתר לשיגור טילים בליסטיים בין-יבשתיים, אך לאחר שנחשף קיומו, שונה ייעודו מבסיס לטילים בליסטיים לאתר שיגור לחלל.
בנייתו של האתר החלה בשנת 1957 ומאז 1992 משמש כאתר השיגור המרכזי של חיל החלל הרוסי.
מסילת הברזל של היישוב פלסצק שימשה כדי להוביל חלקי טילים וציוד נוסף לקוסמודרום.
ליד קוסמודרום פלסצק הוקמה עיירה בשם מירני שתפקידה היה לשרת את צורכי אתר השיגור (תחזוקה, ביצוע שיגורים, בקרה וכו').
רק ב־1983 הודתה ברית המועצות באופן רשמי בקיומו של האתר.
עד 1997 התבצעו באתר יותר מ־1500 שיגורים לחלל, יותר מבכל אתר שיגור בעולם.
האתר משמש בעיקר לשיגור לוויינים צבאיים.
עקב שיפור המצב הכלכלי ברוסיה יש כיום עלייה במספר השיגורים לחלל מהקוסמודרום.
בני אדם אינם משוגרים מקוסמודרום פלסצק אלא מקוסמודרום בייקונור, או מנמל החלל ווסטוצ'ני (בתכנון עתידי).
באתר קיימים 2 כני שיגור פעילים לשיגור משגרים מדגם "סויוז" ו"אנגרה".
קוסמופוליטיות או קוסמופוליטניזם היא גישה פילוסופית, התומכת בהתעלות מעל להבדלים הלאומיים בין בני האדם.
כלומר, גישתו של אזרח העולם המנותקת מזיקה תרבותית ואידאולוגית של מדינה אחת.
התפיסה מבקשת לראות את האנושות כקהילה אחת, ומקדשת את הנאמנות למין האנושי כולו, על־פני החלוקה ללאומים.
כמו כן ניתן להתייחס לקוסמופוליטיות בתור זהות גלובלית החוצה תרבויות ומדינות והמאגדת בתוכה אלמנטים תרבותיים ממקומות שונים בעולם.
באופן רחב יותר תרבות קוסמופוליטית היא כזאת הלוקחת השפעה ומקיימת קשרים עם תרבויות רבות ורחוקות, והיא מאפיינת לרוב ערים גדולות ואליטות כלכליות ואינטלקטואליות.
המונח קוסמופוליטיות הוא תאוריה פילוסופית־פוליטית שנגזרת מעקרונות הליברליזם ההומניסטי, אשר טוענת שכל האנשים בעולם שייכים לקהילה אחת הכפופה לאותם חוקים מוסריים גלובליים.
פילוסופים והוגים ליברליים וכן תאורטיקנים של המשפט הבין-לאומי החלו לקדם את הרעיון הזה עוד בשלהי המאה שעברה, כדי לתאר את הכיוון בו ראוי שיתקדם הסדר העולמי החדש שהחל להתגבש לאחר מלחמת העולם השנייה, וביתר עוצמה לאחר נפילת חומת ברלין.
לטענת החוקרים, הופעתה של קהילה אנושית אחת חוצת גבולות ולאום היא תוצאה מהליברליזם, שרואה באדם ובזכויותיו ערך עליון.
המונחים קהילות, לאומיות, דתיות ועוד מונחים שונים הם פחות חשובים מאשר הכבוד והחופש של כל אדם ואדם באנושות.
בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית ישנה התהדקות של יחסים חברתיים ברמה כלל עולמית, כך שמקומות רחוקים נקשרים זה בזה באופן שבו המאורעות המקומיים מעוצבים ומושפעים על ידי אירועים שמתרחשים במרחק רב משם ולהפך.
הודות לגלובליזציה יש דמיון רב בין בני האדם במגוון היבטים של חייהם, ובכך נוצר כפר גלובלי.
הגלובליזציה, ויחד איתה מהפכת המידע שמלווה אותה ומסייעת בהפצתה, משנות את היחס לטריטוריה ולגבולות.
המונח קוסמופוליטיות החל להופיע לראשונה ביוון העתיקה שהייתה אז מחולקת לערי מדינה.
במאה ה־4 לפנה"ס ההוגה דיוגנס אמר את האמרה המפורסמת: "אני לא שייך לפוליס, אני מרגיש שאני אזרח של העולם".
בכך לראשונה החלה להישמע התפיסה שהאזרח אינו נושא בחוב מוסרי, פוליטי, צבאי כלפי עירו בלבד.
הדוגמה החיובית הראשונה לקוסמופוליטיות מגיעה מהסטואים בני המאה ה־3 לפנה"ס, שטענו כי הקוסמוס, אינו אלא פוליס, מפני שהקוסמוס מאורגן בסדר מופתי על ידי חוקי ההיגיון.
על פי הסטואים היות אדם טוב פירושו לשרת אחרים, הן בתוך מדינתם והן מחוצה לה.
שירות זה כלל מעורבות פוליטית, אך גם הוראה של המידה האזרחית הטובה וייעוץ פוליטי.
לעומת אבותיהם היוונים, הסטואים סברו כי אדם קוסמופוליט יכול לשקול לעבור למדינה אחרת כדי לשרת את בני האנוש.
ברומא העתיקה, עם התרחבות השטחים שנכבשו והתווספו לשלטון, החלה התרחבות טבעית במעמד האזרחות, והמחויבות כבר הפכה להיות כלפי השלטון הרומי ולא כלפי העיר של האזרח כמו שהיה ביוון העתיקה.
במאה ה־4 לספירה, רומא קיבלה על עצמה את הנצרות כדת רשמית, עם הביטוי הנודע: "תנו לקיסר את אשר לקיסר, ולאלוהים את אשר לאלוהים", והדבר שינה את הסדר ההיררכי והפך את מושג הקוסמופוליטיות מדיון בין המקומי לגלובלי לדיון בין דת לחילון.
במאה ה־20, בעקבות מלחמת העולם השנייה, חזר מושג הקוסמופוליטיות לתודעה, כאשר המדינות שניצחו טענו שהיסוד לשנאה היה בדאגה של כל מדינה לעצמה, והחלו תפיסות של שיתוף פעולה בין מדינות כדי למנוע מלחמת עולם נוספת.
בעקבות זאת החלו לקום גופים בין-לאומיים כמו האו"ם, ובית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) שקובע חוקים שחלים על כל העולם, ובכך קם גוף בין־לאומי בעל סמכות על-מדינתית – צעד נוסף לקראת הפיכת העולם לכפר גלובלי.
בברית המועצות, השימוש בביטוי קוסמופוליטיות (בניגוד לאינטרנציונליות) היה נהוג כביטוי לסטייה אידאולוגית במשטר הסטליניסטי (שאופיין בהתכנסות ב"סוציאליזם במדינה אחת"), בעיקר בשנותיו האחרונות של סטלין (1948–1953).
מאבק נגד קוסמופוליטיות היה המסווה העיקרי לאנטישמיות ולרדיפת היהודים בשנותיו האחרונות של סטלין.
תהליך האינטרנציונליזציה מנסה להתמודד עם השפעות הגלובליזציה על החינוך בעזרת קביעת המדיניות החינוכית והפעילות המעשית במדינות המערב.
החוקר דון ווינינק ערך מחקר שבדק את נושא החינוך לקוסמופוליטיות ומידת השפעתו בהולנד בכמה מוסדות חינוך:
בתי הספר הבין-לאומיים – בתי הספר האלה מתאפיינים באוריינטציה בין-לאומית בתוכני הלימוד אשר נלמדים בבתי הספר, ובהכנת התלמידים להתמודדות לקראת החיים בעולם המערבי הגלובלי העכשווי, בעזרת תוכני וערכי לימוד, כמו שלום עולמי, כבוד הדדי וקבלת תרבויות שונות מרחבי העולם.
בתי הספר הללו מעניקים לבוגריהם תעודת בגרות בין-לאומיות.
מוסדות להשכלה גבוהה – כיום ישנם סטנדרטים בין-לאומיים עבור המוסדות להשכלה גבוהה ומכללות להוראה ברחבי העולם ככלל ובישראל בפרט.
הדבר מתבטא בתוכניות לחילופי סטודנטים והוספת קורסים דונים במכללות ואוניברסיטאות שונות ברחבי העולם בנושא גלובליזציה.
מסקנות המחקר היו שבתי הספר הבין-לאומיים המציעים את תוכנית הלימודים של IB והמוסדות להשכלה גבוהה הבין-לאומיים הם בין החשובים במוסדות החינוך הפורמליים.
מכיוון שבתי הספר האלה מהווים כמקומות מפגש לילדים, הורים וסטודנטים מכל רחבי העולם, ובכך תורמים להעברה ולהקמת תרבות בין-לאומית והתפשטות רעיונית של הקוסמופוליטיות כמכלול של יכולות תרבותיות.
כמו כן יש השפעות על מידת החינוך לקוסמופוליטיות בהתאם למעמדות הקוסמפוליטיים שיש בחברה ובהתאם לנכסים הקוסמופוליטיים שיש להורים של הילדים כך הילדים ילכו למוסדות שמשלבים יותר בין-לאומיות כחלק מרכזי מתוכנית הלימודים והערכים שלהם.
המטרה המעשית של הקוסמופוליטיות הכלכלית הוא ליצור מצב של צדק חברתי-כלכלי שוויוני (צדק גלובלי) ולהניע תהליך של פיקוח ושימור של מצב שבו פערים כלכליים לא נוסקים אל על.
התפיסה הקוסמופוליטית הכלכלית מדברת על זה שיש דברים שצריכים להיות מוחלים בשווה על כל בני האדם בלי קשר לגבולות בין־לאומיים.
ישנן כמה גישות תאורתיות בנוגע לקוסמופוליטיות כלכלית:
החוקר פרידריך האייק דגל בשיטת הליברטריאניזם שאומרת שבכדי לממש את החירויות של האזרחים וליצור תועלת כלכלית מרבית יש לדגול בכלכלת שוק, באי התערבות המדינה בחיים הכלכליים ובהגנה על הזכויות הקנייניות של האדם, כלומר חירות האדם חשובה יותר מכל מושג של מדינה והיא גלובלית יותר וקוסמופוליטית יותר.
החוקרים מרתה נוסבאום ואמרטיה סן המציאו את "גישת היכולות" אשר אומרת שמטרת ההתפתחות הכלכלית היא הגדלת יכולת האדם לחיות חיים בעלי ערך.
השוויון בין האנשים נמדד בהקשר ליכולות שלהם: מהי מידת החירות שיש להם לקדם או להשיג תפקודים שהם מעריכים.
עניינה של הקוסמופוליטיות התרבותית הוא בתגובה למפגש עם האחר והאחרות, כמו גם בעיצוב הזהות האישית בעולם משתנה.
התרבות היא חלק חשוב מחייו של האדם:
יש לה תפקיד קריטי למימוש ערך האוטונומיה.
החירות לבחור בחירות משמעותיות בחיינו תלויה בתרבות החברתית שאנו שייכים לה.
המבנה החברתי של החברה שאנו שייכים לה יוצר את הקשר שבו אנשים מבצעים את הבחירות שלהם.
האדם צומח בתוך תרבות מסוימת, מתוך התרבות הזאת, ההקשר התרבותי הספציפי משפיע על ההחלטות של האדם.
חברה, דת, חינוך, בידור, כלכלה – ניטעים משמעותית בהקשר תרבותי.
היכולת ליצור ולעצב את תפיסת החיים הטובים כרוכה בחברות בתרבות חברתית מסוימת.
לפי התפיסה של הקוסמופוליטיות יש צורך ברב־תרבותיות מכיוון שיש הרבה קבוצות חברתיות וכל אחת צריכה לקבל אוטונומיה והכרה מצד המדינה.
כלומר, לא מספיק שוויון כלכלי חברתי של הליברליזם הקלאסי, צריך להוסיף שוויון תרבותי, להתחשב גם בתרבות של הפרט, ולאפשר לחברות שהן מיעוט שלא להיפגע מפני שהן מיעוט, ולא לפגוע באפשרות שלהן למימוש עצמי.
בקוסמופוליטיות ישנה הדגשה על השינוי העצמי של צורות ושיח תרבותיים שמתרחשים כתוצאה מהדינמיקה בין המקומי לגלובלי ומהפתיחות העולמית.
קוסמטיקה (בעברית: תמרוקים, באנגלית: Cosmetics, ידוע גם כ-Makeup או Make-up) היא מכלול כלים וטיפולים לטיפוח המראה של הגוף, ובפרט טיפוח העור, שיער הראש והציפורניים.
טיפוח שיער הראש באמצעות שמפו, קונדישנר ותכשירים נוספים
הסרת שיער בשיטות כגון אפילציה הסרת שיער בלייזר או שעווה מחלקי הגוף שבהם הוא נחשב כפוגם ביופי: שפם, מפשעות, ידיים, רגליים, חזה ועוד
איפור קבוע – טיפול בו מחדירים לשכבת העור המתחדשת צבע.
מטרת הטיפול להשוות מראה מאופר לתקופה ממושכת של עד שלוש שנים.
טיפוח כפות הידיים (מניקור) וכפות הרגליים (פדיקור), ובפרט טיפוח הציפורניים (בכלים המשמשים לכך) וצביעתן בלק לציפורניים
ניקוי העור וטיפוחו באמצעות תכשירים וטיפולים המשמשים לכך, וכן קילוף עור ("פילינג"), תהליך בו מוסרים תאי עור מתים.
לטיפוח העור משמשים קרמים שונים, כגון קרם גוף, קרם ידיים וקרם פנים.
טיפולי החדרת לחות וחומרים שונים ("מזוטרפיה") – טיפולים בהם מוזרקים או מוחדרים לעור חומרים החיוניים לבנייה תקינה של העור כגון קולגן ואלסטין.
טיפולי קוסמטיקה משרתים בעיקר נשים, אך יש גם טיפולי קוסמטיקה לגברים.
טיפולי קוסמטיקה נעשים כטיפול אישי של אדם בגופו, וכן על ידי מי שמקצועם בכך – קוסמטיקאים.
ניתוחים קוסמטיים הם ניתוחים שאינם נובעים מצורך רפואי אלא מרצון לקבל מראה נאה יותר.
אלו נערכים על ידי רופאים שהתמחותם בכך.
דוגמה לניתוח קוסמטי היא ניתוח להבלטת השפתיים, שכל מטרתו היא שפתיים נאות יותר, כצו אופנתי.
נכון לשנת 2003, המכירות בשוק הקוסמטיקה הגיעו לסך 18 מיליארד דולר ארצות הברית בשנה.
השוק נשלט בידי מספר מצומצם של חברות רב-לאומיות.
רובן נוסדו בתחילת המאה ה-20.
תכשירי קוסמטיקה המשמשים גם לניקוי הגוף ולא רק לטיפוחו (כגון שמפו), מיוצרים גם על ידי יצרנים של חומרי ניקוי.
בשנים האחרונות ישנה נטיית צרכנים ל"קוסמטיקה טבעית", שאינה מכילה כימיקלים סינתטיים ובעיקר ללא חומרים משמרים.
בעקבות זאת החלו גם חברות קוסמטיקה גדולות להציע "קוסמטיקה על בסיס טבעי".
כיום קיימים תווי תקן למוצרים קוסמטיים טבעיים כמו BDIH ,אקוסרט ואחרים.
בביוגאוגרפיה, טקסון קוסמופוליטי הוא טקסון בעל תחום תפוצה רחב ביותר, כלומר, טקסון שתפוצתו היא באזורים נרחבים בעולם ולעיתים גם בכל העולם.
ברמת המין, קוסמופוליטיות כרוכה על פי רוב גם בטווח אקולוגי רחב ובאמצעים יעילים להפצה למרחק.
מינים קוסמופוליטיים זוכים בדרך כלל למצב שימור "ללא חשש", זאת מאחר שאוכלוסייתם העולמית גבוהה ואינה עתידה להיפגע באופן משמעותי לטווח הקרוב.
מספר יצורים ימיים יכולים לנדוד ברחבי העולם כולו, אך עדיין אוכלוסיותיהם יכולות להיפגע באופן מקומי או אף לצנוח בשיטתיות.
גם מינים בעלי להקות גדולות יכולות להיפגע מתנאים משתנים, למשל חגבי הארבה, הנפגעים ממחסור במזון ומתים במהירות.
ישנם מעט מינים החיים ברחבי כל הכדור.
מינים אלה כוללים, בין השאר את האדם, חיות בית שונות, 3 מכרסמים מצליחים מאוד – עכבר הבית, חולדה חומה וחולדה שחורה.
מינים נוספים הם דרור הבית, יונת הבית, בז נודד, תנשמת לבנה, ראשתן גדול-ראש ומיני חופמאים החיים ברחבי כל הגלובוס.
מבין חסרי החוליות ישנם את זבוב הבית, יתושים, דבורת הדבש, פרעושים ומינים שונים של נמלים.
"קוסמופוליטן" הוא מגזין נשים אמריקאי רב-לאומי.
המגזין נוסד בשנת 1886 בארצות הברית כמגזין משפחתי, שונה בהמשך למגזין ספרותי, והפך למגזין נשים בסוף שנות ה-60.
המגזין, המכונה בקיצור גם "קוסמו" (Cosmo), כולל מאמרים על אודות זוגיות וסקס, בריאות, קריירה, שיפור עצמי, סלבריטאים, וכן אופנה ויופי.
ההוצאה לאור של המגזין היא "Hearst Magazines" האמריקאית, והוא מופץ ב-61 מהדורות בינלאומיות, ומודפס ב-34 שפות שונות ביותר מ-100 מדינות, ובעבר גם בישראל (בשנים 2005–2013).
קוסמופוליטן החל במקור כמגזין משפחתי, ופורסם לראשונה בעיר ניו יורק במרץ 1886 על ידי הוצאת "שליכט אנד פילד".
פול שליכט כתב לקוראי הגיליון הראשון שלו בתוך הכריכה הקדמית שהפרסום הוא "מגזין משפחה מהשורה הראשונה", והוסיף: "יש מדור המוקדש אך ורק לדאגותיהן של נשים, עם מאמרים על אופנה, על משק בית.
קישוט, על בישול, טיפול וניהול ילדים וכו'.
בנוסף יש מדור לבני המשפחה הצעירים".
תפוצת קוסמופוליטן הגיעה ל-25,000 באותה שנה, אך בנובמבר 1888, הוצאת "שליכט אנד פילד" פשטה את הרגל.
הבעלות נרכשה על ידי ג'ון בריסבן ווקר ב-1889. באותה שנה, הוא שיגר את אליזבת' ביזלנד למירוץ מסביב לעולם נגד נלי בליי כדי למשוך תשומת לב למגזין.
בבעלותו של ג'ון בריסבן ווקר המגזין הוסיף איורים צבעוניים, סדרות סיפורים וביקורות ספרים.
הוא הפך לירחון מוביל לספרות, בהשתתפות סופרים דוגמת אנני בסנט, אמברוז בירס, וילה קאת'ר, תיאודור דרייזר, רודיארד קיפלינג, ג'ק לונדון, אדית וורטון וה.ג.
תפוצת המגזין טיפסה לכ-100,000 עותקים לגיליון עד 1892.
ב-1905, רכש ויליאם רנדולף הרסט את המגזין תמורת 400,000 דולר (שווה ערך ל-12,064,000 דולר ב-2021) והביא את העיתונאי צ'ארלס אדוארד ראסל, שכתב שורה של כתבות תחקיר פופולריות.
ותקציר של ספרי עיון עדכניים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגיעו המכירות לשיא של 2,000,000.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 הפחית המגזין את התוכן הספרותי.
התפוצה ירדה לקצת יותר ממיליון עותקים לגיליון עד 1955, תקופה שבה מגזינים סבלו מעלייתם של מגזיני ספרות זולה והטלוויזיה.
תור הזהב של המגזינים כשוק המוני הגיע לסיומו, ופרסומים רבים בעלי תוכן כללי פינו את מקומם למגזינים בעלי עניין מיוחד המכוונים לקהלים מיוחדים.
התפוצה של "קוסמופוליטן" המשיכה לרדת במשך עשור נוסף עד שהלן גרלי בראון הפכה לעורכת הראשית ב-1965, ושינתה באופן קיצוני את המגזין.
בראון המציאה אותו מחדש כמגזין לנשים מודרניות בעלות קריירה, והפכה את המגזין למגזין יוקרתי, שנוי במחלוקת ומצליח.
כעורכת במשך 32 שנים, בילתה בראון את הזמן הזה בשימוש במגזין כאמצעי פרסום כדי למחוק סטיגמה סביב נשים רווקות שלא רק מקיימות יחסי מין, אלא גם נהנות ממנו.
היא הייתה ידועה כ"פמיניסטית אדוקה", והותקפה לעיתים קרובות על ידי מבקרים בשל השקפותיה המתקדמות על נשים ומין.
היא האמינה שמותר לנשים ליהנות ממין ללא בושה בכל המקרים.
היא נפטרה בשנת 2012 בגיל 90. החזון שלה עדיין ניכר בעיצוב הנוכחי של מגזין קוסמופוליטן.
המגזין אימץ בסופו של דבר פורמט שער המורכב מדוגמנית צעירה בדרך כלל (אחר כך לרוב שחקנית, זמרת או סלבריטאית בולטת אחרת), בדרך כלל בשמלה נמוכה, ביקיני או תלבושת חושפנית אחרת.
המגזין בידל את עצמו בכך שדן בכנות במיניות מנקודת המבט שנשים יכולות וצריכות ליהנות ממין ללא אשמה.
הגיליון הראשון בעריכתה של הלן גרלי בראון, יולי 1965, הציג מאמר על הגלולה למניעת הריון, שיצאה לשוק בדיוק חמש שנים קודם לכן.
זה לא היה הפרסום הראשון של בראון שעוסק בנשים משוחררות מינית.
ספר העצות שלה משנת 1962, "סקס והנערה הרווקה", היה רב מכר.
דואר מעריצים שהתחנן לעצתו של בראון בנושאים רבים הנוגעים להתנהגות נשים, מפגשים מיניים, בריאות ויופי הציפו אותה לאחר שהספר יצא לאור.
בראון שלחה את המסר שאישה צריכה שגברים ישלימו את חייה, ולא להשתלט עליהם.
ליהנות ממין ללא בושה היה גם מסר שהיא שילבה בשני הפרסומים.
בשנותיו הראשונות של בראון כעורכת, המגזין ספג ביקורת קשה.
בשנת 1968 במחאת "מיס אמריקה הפמיניסטית", המפגינות השליכו באופן סמלי מספר מוצרים נשיים ל"פח האשפה של חופש".
אלה כללו עותקים של המגזינים "קוסמופוליטן" ו"פלייבוי".
באפריל 1972 פרסם המגזין תמונה בעירום חלקי של השחקן ברט ריינולדס, דבר שעורר מחלוקת גדולה ומשך תשומת לב רבה.
במרץ 1973 הושקה מהדורה ספרדית של "קוסמופוליטן" באמריקה הלטינית.
בהמשך הושקו כ-40 מהדורות שונות של המגזין ברחבי העולם.
באפריל 1978 פורסמה מהדורה יחידה של "Cosmopolitan Man", כניסיון ליצור גרסה הפונה לגברים.
בשער שלו הופיעו ג'ק ניקולסון ואורור קלמנט.
המגזין פורסם פעמיים ב-1989 כמוסף לקוסמפוליטן.
בתחילת שנות ה-2000 ה"קוסמופוליטן" הגיע לתפוצה שיא עולמית של 8.2 מיליון עותקים עם 40 מהדורות מקומיות ברחבי העולם.
אולם עם עליית האינטרנט והרשתות החברתיות חלה ירידה מהירה בתפוצתו.
המגזין השיק גרסה דיגיטלית עם "חומת תשלום", שהגיעה בתחילת 2012 לכ-100 אלף מנויים.
בכדי להתמודד עם הקשיים ביקש לפתח תדמית צעירה ועכשווית ועל שער המגזין כיכבו כוכבות פופ וידועניות רבות, דוגמת הראפרית ניקי מינאז, הזמרות קייטי פרי וליידי גאגא.
בדצמבר 2013 הכריזה העורכת הראשית ג'ואנה קולס, בעקבות הביקורת שהוטחה בו, כי המגזין "עשה למען הפמיניזם את מה שאף איש שמאל אקדמי לא עשה עד היום".
בשנת 2015 השיקה "קוסמופוליטן" בושם תחת שם המותג שלה.
בפברואר 2018 כיכבה לראשונה טרנסג'נדרית על שער גיליון, השחקנית לברן קוקס, הידועה בעיקר בשל הופעתה בתור סופיה ברסו בסדרה המצליחה "כתום זה השחור החדש" של נטפליקס, ובשל פעילותה למען זכויות ונראות הקהילה הטרנסג'נדרית.
במשך שנים, מגזינים המיועדים לילדות ולנשים תויגו כאמצעים שנועדו לשווק נשיות, לכן גררו לא מעט ביקורות.
כך נטען למשל כי קוסמופוליטן, על שלל גרסאותיו המקומיות, יוצר עולם פנטזיה המתמקד במין ומקשר אותו לדימוי של כוח.
הקוראות מתאימות עצמן לעולם שיוצר המגזין באמצעות בתי הקפה אותם הן פוקדות, הבגדים שהן לובשות, והדרך בה הן רוקדות.
בפנטזיות אלה, נשים מסתמכות על יכולות פיתוי ותמרון חברתי במקום על אינטליגנציה, על מנת להתנהל בעולם.
בנוסף, עלו טענות כי הסיפורים הבדיוניים שמתפרסמים במגזין מנציחים סטריאוטיפים מגדריים מסורתיים.
בסיפורים אלה מתוארות נשים אמריקניות לבנות, צעירות, רווקות ואטרקטיביות.
הן גרות בעיר, משכילות ובעלות קריירה.
רובן לא מסוגלות לפתור בעיות בכוחות עצמן, ותחומי העיסוק שלהן הוקצו באופן שתואם לתפקידי המגדר הסטריאוטיפיים בהצגתן כמזכירות, כאחיות או כפקידות קבלה.
קיימות גם טענות על כך שהמגזין משרת נורמות מגדריות סוציוביולוגיות, תוך הדגשתה של אטרקטיביות נשית בהקשר של פוריות.
יתרה מזו, נטען כי התוכן במגזין מציג התנהגות שלילית מוקצנת של גברים כנטייה סוציוביולוגית, ומציע לנשים לסלוח להם, ולגלות סבלנות בנוגע להתנהגותם.
תוכן זה מבטיח שהקהל תופס נורמות והבדלים מגדריים כטבעיים ובלתי נמנעים.
הגרסה הישראלית של קוסמופוליטן הוקמה בספטמבר 2003, על ידי חברת "SBC מגזינים".
העורכת הראשונה של הגרסה הישראלית הייתה לאה קנטור-מטרסו.
70% מהתוכן היה תורגם של המגזין האמריקאי ו-30% היו תוכן מקורי ישראלי.
לאחר פחות משנתיים מכר המגזין בישראל כ-45,000 עותקים לגיליון (רובם למנויים) וקבוצת "מעריב החזקות" הציעה לרכוש את הזיכיון של המגזין בישראל תמורת 1.6 מיליון דולר, אולם העסקה לא יצאה לפועל.
במשך תקופה מסוימת הופיעה גם גרסה מקוונת שלו.
על פי סקר TGI, רוב הקוראות היו נשים צעירות (17–35), חילוניות וממעמד בינוני-גבוה.
במרץ 2006, הושק בישראל מגזין נוסף תחת המותג "קוסמופוליטן", "קוסמופוליטן ברייד" - מגזין לכלות.
לאחר שחברת "SBC מגזינים" פשטה את הרגל, הושק המגזין מחדש באוגוסט 2009 על ידי חברת "הירסט מגזינס אינטרנשיונל" יחד עם קבוצת מרקעי תקשורת שבבעלות אלי עזור.
בתחילת שנת 2013 הסתיים הזיכיון לשיווק המגזין בארץ, והופסקה הוצאת המגזין.
קוסמופוליטן (או בקיצור: קוסמו) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ: 45 מ"ל וודקה סיטרון (וודקה לימון), 15 מ"ל ליקר קואנטרו או טריפל סק, 30 מ"ל תערובת סאוור ו 45 מ"ל מיץ חמוציות.
את כל המרכיבים יש למזוג לשייקר עם קרח, לנער היטב ולמזוג לכוס קוקטייל מקוררת.
בנות סקס והעיר הגדולה מרבות להזמין את הקוקטייל הזה.
שיר של עומר אדם מהאלבום 'סוף העולם'
קוסמוס 557 נקרא גם DOS-3, הייתה תחנת החלל השלישית במסגרת תוכנית סאליוט.
במקור התחנה הייתה אמורה להיקרא סאליוט 3, אך בגלל הכישלון שלה להגיע למסלול בתאריך ה-11 במאי 1973, שלושה ימים לפני שיגור סקיילאב, היא נקרא קוסמוס 557.
כתוצאה מטעות במרכז השליטה, כשהתחנה הייתה מחוץ לטווח השליטה, התחנה הפעילה את המנועים שלה וסיימה את כל הדלק שהיה עליה כך שלא היה אפשר לשלוט בתחנה ולכוון אותה לגובה המבוקש.
בגלל שהתחנה כבר הייתה במסלול סביב כדור הארץ ונקלטה על ידי רדאר מערבי, החליטו הסובייטים להסוות את הכישלון ושינו את שם השיגור לקוסמוס 557. מרכז הפיקוד נתנו לתחנה לחדור לאטמוספירה, מבלי לנסות להציל את התחנה.
התחנה חדרה לאטמוספירה ונשרפה כשבוע מאוחר יותר.
רק לאחר שנים רבות התגלה במערב כי שיגור זה היה למעשה תחנת חלל.
קוסמיקס הוא ספר קומיקס מאת אורי פינק הכולל איגוד של סיפורים קצרים של אורי פינק שהתפרסמו בשבועוני הילדים והנוער, "כולנו", "צ'ופר", ו"מעריב לילדים".
הנושא של הספר הוא מדע בדיוני וגיבורי-על ובעיקר פארודיה על ז'אנרים אלה.
הספר מחולק לארבעה חלקים שבכל אחד מופיעים סיפורים קצרים מסדרה שונה שהוציא אורי פינק: סופר שלומפר, לוטרה, צ'וקומוקוס וחרצולי החלל.
חלק זה הוא המשך סיפוריו של גיבור-העל הישראלי, סופר שלומפר, שהוצאו לאור בעבר בשני ספרים בשם "סופר שלומפר" (1991) ו"סופר שלומפר מכה שנית" (1993).
הסיפורים עוקבים אחר סופר שלומפר בהרפתקאותיו בארץ ישראל, בכדור הארץ ובחלל.
כמו בספרים הקודמים הסיפורים הם בעיקר הומוריסטיים ובחלקם שוברים את הקיר הרביעי.
חלק זה בספר עוסק בעלילותיו של לוטרה, מחפש אוצרות ושכיר חרב, שחי בעולם פוסט-אפוקליפטי לאחר שכדור הארץ הוצף במימי הקרחונים שנמסו בקטבים.
בעולם זה היונקים היחידים ששרדו הם היונקים הימיים כגון כלבי ים, אריות ים, פילי ים, לווייתנים, דולפינים ולוטרות.
רוב היונקים הימיים האלו זקוקים ליבשה לצורכי מחייתם ולכן קו משותף לרוב הסיפורים הוא הצורך באדמה.
הדמויות בסיפורים אלו הם כולם יונקים ימיים, מפני שהם בעלי האינטליגנציה הגבוהה.
הגיבור לוטרה (אשר כפי ששמו מציין הוא לוטרה) מקבל עבודות גם מדמויות שמנסות לעזור לקהילתם (מנהיג קהילת אריות ים אשר מבקש לשחרר פיסת אדמה שמוחזקת על ידי מכשף רשע) וגם מדמויות שמנסות להשיג כוח עבור עצמם (מכשף אשר רוצה אוצר טכנולוגי של בני האדם ויעזור לו להשתלט על העולם).
בשונה משאר הסיפורים בספר זה, סיפורי לוטרה אינם מתמקדים בהומור, אלא בהעברת מסרים סביבתיים, כאשר לעיתים יש הומור נלווה.
סך הכל יש בחלק זה שני סיפורים של שני עמודים כל אחד, סיפור אחד של שלושה עמודים וסיפור אחד של שבעה עמודים.
חלק זה בספר הוא פארודיה על גיבורי-על כמו סיפורי סופר שלומפר, אך מתמקד בנבל-על במקום בגיבור-על.
הדמות המרכזית הוא צ'וקומוקוס, רשע-על כושל אשר נשלח לכדור הארץ בתא כלא סגור ובטעות שוחרר לאחר שהגיע.
צ'וקומוקוס מגלה לאכזבתו שבכדור הארץ אין גיבורי-על שילחמו בו.
הוא גם מגלה שהוא לא יכול הזיק לכדור הארץ מפני שתושביו הורסים את הכוכב שלהם בעצמם ושמי שהוא חושב שהם נבלי-העל בכדור הארץ הם למעשה מנהיגי צבאות שנלחמים ביניהם.
הוא עובר הרפתקאות נוספות, ביניהן העברתו לכוכב בו אין נבלי-על.
חלק זה בספר עוסק בחרצולי החלל, מחווה ופארודיה על מסע בין כוכבים: הדור הבא.
צוות חרצולי החלל מבקר כוכבים שונים ברחבי הגלקסיה על ספינת הישטרפז (שיבוש פארודי של "אנטרפרייז").
קפטן ז'אן לוק קרפד – קרפד ומפקד ספינת ה"ישטרפז", החכם והמנוסה מכל אנשי הצוות.
סגן אי-קיא מהכוכב מפלציה – מפלצת המדבר בג'יבריש.
קצין המדע והקישוף ד"ר זוקיני קישוא מהכוכב לגומיה – קישוא מעופף עם גלימה, שעוסק בכישוף.
קצין הרפואה דוקטורוזאור רקסבאום מכוכב היורה – דינוזאור.
קצין ביטחון כהן הברבוניה מהכוכב לגונה – דג ברבוניה באקווריום המחובר לחליפת קרב רובוטית.
סגן וואחסה – יצור חד-תאי גדול.
סגן תושיה – בן אנוש אשר מרגיש נעלה על צורות החיים המוזרות שעל סיפון הישטרפז, אך בפועל עושה תמיד טעויות רבות.
בשניים מהסיפורים אורי פינק מדגיש שהוא לא יצר את הקומיקס הזה כי הוא מזלזל בתוכנית מסע בין כוכבים, אלא דווקא משום שהוא מעריץ שלה.
הקומיקס כולל בעיקר סוגים שונים של שינויים הומוריסטיים לעלילות וביטויים מהתוכנית.
קוסמוס: מסע לחלל היא סדרה דוקומנטרית מדעית.
הסדרה היא רימייק המשכי לסדרה המקורית קוסמוס של קרל סייגן משנת 1980, אשר שודרה ברשת PBS האמריקאית, ונחשבה לאבן דרך בדוקומנטריה המדעית.
הסדרה פותחה על מנת להחזיר את יסודות המדע לרשתות הטלוויזיה בתדירותם של סדרות וסרטים אחרים העוסקים במדע.
את הסדרה החדשה מנחה האסטרופיזיקאי ניל דה-גראס טייסון, ששאב השראה מסייגן בזמן שהסדרה המקורית שודרה ב-1980, בעודו תלמיד בקולג'.
בין המפיקים בפועל נמנה סת' מקפרלן, שהשקעתו הכספית הייתה גורם משמעותי בהבאת הסדרה לשידורי הטלוויזיה ואן דרויאן, אלמנתו של סייגן ויוצרת הסדרה המקורית.
הסדרה עוקבת באופן רופף אחר פורמט שלושה-עשר הפרקים וגישת ההנחיה שנראו בסדרה המקורית, כולל אלמנטים כמו "ספינת הדמיון" ו"לוח השנה הקוסמי", אך עם מידע עדכני יותר משנות ה-80 יחד עם קטעי אנימציה וגרפיקה ממוחשבים לצד קריינותו של טייסון.
הסדרה הופקה בידי בראנון בראגה.
הסדרה עלתה לאוויר ב-9 במרץ 2014, בו זמנית ב-10 רשתות פוקס, ושודרה למחרת בשידור חוזר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק עם תוכן נוסף.
הסדרה משודרת בשידורים חוזרים בעשרות מדינות נוספות בערוצי נשיונל ג'יאוגרפיק המקומיים.
עם סיומה של הסדרה ב-8 ביוני 2014 נמכרו מארזי DVD של הסדרה.
ב-13 בינואר 2018 פורסם כי מתוכננת עונה נוספת, והיא עלתה לשידור ב-8 במרץ 2020 ושודרה בנשיונל ג'יאוגרפיק.
הסדרה המקורית של קוסמוס בת 13 הפרקים עלתה לראשונה לאוויר בשנת 1980 ברשת PBS האמריקאית והוצגה על ידי קרל סייגן.
מאז שידורה נחשבה הסדרה למשמעותית ביותר; דייוויד איזקוף מהניו יורק טיימס תיאר את הסדרה המקורית כ"נקודת מפנה בתוכניות המדע".
בסדרה צפו יותר מ-400 מיליון אנשים ברחבי 60 מדינות.
היא נשארה הסדרה הנצפית ביותר בערוץ עד הסדרה הדוקומנטרית מלחמת האזרחים בשנת 1990.
בעקבות מותו של סייגן ב-1996, אלמנתו, אן דרויאן, שהייתה היוצרת של קוסמוס המקורי, ביקשה יחד עם סטיבן סוטר וניל דה-גראס טייסון ליצור גרסה חדשה של הסדרה.
מטרתם, כמו בסדרה המקורית, הייתה לכוון את הסדרה לקהל הרחב ביותר שניתן, גם אל אלו שלא מתעניינים במדע.
סת' מקפרלן פגש את דרויאן דרך טייסון בשנת 2008 בפתיחת אירוע מדע בלוס אנג'לס מטעם האקדמיה הלאומית למדעים, אירוע שנועד לחבר בין תסריטאים ובמאים הוליוודים למדענים.
שנה מאוחר יותר, בארוחה בניו יורק עם טייסון, מקפרלן למד מהאינטרס שלהם ליצור מחדש את קוסמוס.
כילד, מקפרלן הושפע מקוסמוס והאמין שקוסמוס שימשה כ"גשר לפער בין הקהילה האקדמית לציבור הכללי".
מקפרלן אמר לטייסון, "אני נמצא בנקודה בקריירה שלי שבה יש לי הכנסה פנויה ואני ארצה להוציא אותה על משהו כדאי".
באשר לחוסר המאמצים לטיסות בחלל בעשורים האחרונים אמר מקפרלן "זה הוא חלק מתרבות העייפות שלנו".
מקפרלן, שבבעלותו מספר סדרות ברשת Fox, הפגיש את דרויאן עם ראשי Fox, פיטר רייס וקווין ריילי.
מקפרלן הודה שהוא "האיש הפחות חיוני במשוואה הזו" והמאמץ הוא הפרידה מהעבודה שעשה בעבר ואמר "זו טריטוריה מאוד נוחה עבורי אישית".
הוא ודרויאן הפכו לחברים קרובים, דרויאן ציינה שהיא מאמינה שסייגן ומקפרלן יכלו להיות "נשמות תאומות" עם כישרונותיהם.
בראיון ברדיו, טייסון שוחח על מטרתם לתפוס את "רוח הקוסמוס המקורי", שאותה הוא מתאר כ"נושאים מרוממים שקראו לאנשים לפעולה".
בריאיון לתוכנית רדיו נוספת, טייסון העניק את הקרדיט של הצלחת הסדרה המקורית להתפשטות תוכניות המדע, "המשימה עבור הדור הבא של קוסמוס היא קצת שונה מכיוון שאני לא צריך ללמד מדע בסגנון ספרי לימוד.
בקוסמוס המקורי יש הרבה מדע בסגנון ספרי לימוד, אבל זה לא מה שזכור.
רוב האנשים שזוכרים את הסדרה המקורית, זוכרים בעיקר את המאמץ להציג את המדע בדרך שתהיה בעלת משמעות ותוכל להשפיע על התנהלותנו כאזרחי מדינה וכאזרחי העולם - בעיקר כאזרחי העולם".
טייסון ציין ש"התוכנית החדשה תכיל נושאים חדשים וגרסאות מעודכנות של הנושאים מהסדרה המקורית, אך בעיקר, תשרת את הצרכים של האוכלוסייה כיום".
"אנו רוצים ליצור תוכנית שלא תהיה המשך למקורית, אלא עם נושאים מהזמן הזה, כך שתהיה מופנית לאלו שהם הקהל המתהווה של המאה ה-21".
טייסון מחשיב את העובדה שתוכניות עם אוריינטציה מדעית כמו המפץ הגדול, CSI וכוח משיכה מצליחות לאחרונה מכיוון ש"מדע הפך למיינסטרים".
בעוד ריאיון לפני הקרנת הבכורה של הסדרה, אישר טייסון שכמו בסדרה המקורית, יופיעו אלמנטים כמו "ספינת הדמיון" ו"לוח השנה הקוסמי" עם אפקטים מיוחדים, כמו כן גם אלמנטים חדשים.
קטעי האנימציה שנעשו בסדרה נוצרו על ידי קבוצת אנימטורים שלוהקה על ידי סת' מקפרלן.
קארה ואלאו פיתחה והפיקה את קטעי האנימציה, שנערכו בסטודיו "Six Point Harness" בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הסאונד של "ספינת הדמיון" ועריכת הסאונד בכלל, נעשו על ידי ריק סטיל, שאמר על הסדרה: "קוסמוס הייתה, עד כה, הסדרה המאתגרת ביותר בקריירה שלי".
לדבריו של מקפרלן, הספינה העדכנית עוצבה לכך שתהיה "נצחית ומאוד פשוטה".
באוגוסט 2011 הוכרז רשמית שהסדרה תגיע לשידור פריים טיים באביב 2014. הסדרה היא תוצר של הפקה משותפת של אולפני קוסמוס של דרויאן, חברת ההפקות 'Fuzzy Door Productions' של מקפרלן וערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק; דרויאן, מקפרלן, מיטשל קאנולד ובראנון בראגה הם המפיקים בפועל.
מנכ"ל Fox, קווין ריילי שיער ששידור הסדרה תהווה סיכון מאחר שהיא שונה מהתוכן המשודר בדרך כלל בערוץ, אך אמר: "אנו מאמינים שלסדרה זו תהיה את אותה השפעה תרבותית מסיבית כמו בסדרה המקורית".
פרקי הסדרה שודרו תחילה בעשר רשתות Fox בו-זמנית, ובאותו הערב שודרו בשידור חוזר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
בשידורי רשת Fox הגיעה הסדרה לממוצע של 5.8 מיליון צופים.
קוסמוס: מסע לחלל קיבלה ביקורות מאוד חיוביות וקיבלה מאתר הביקורות Metacritic ציון של 83 מתוך 100 בהתבססות על 19 ביקורות.
באתר IMDb, ציון הסדרה הוא 9.3 מתוך 10 נכון לפברואר 2019.
הסדרה זכתה בפרס מבקרי הטלוויזיה בקטגוריית "תוכנית המציאות הטובה ביותר", ניל דה-גראס טייסון זכה בפרס "המנחה הטוב ביותר בתוכנית מציאות".
הסדרה הייתה מועמדת לפרס בקטגוריית "הישג יוצא מן הכלל בחדשות ומידע" בפרסי ה-TCA, כמו כן הסדרה הייתה מועמדת ל-12 פרסי אמי כולל קטגוריית "דוקומנטרי יוצא מן הכלל".
התוכנית זכתה בפרסי אמי עבור "כתיבה יוצאת מן הכלל בתוכנית סיפורת" ו"עריכת סאונד יוצאת מן הכלל בתוכנית סיפורת".
מצד אחר, נמתחה ביקורת על הסדרה מצד מאמינים נוצרים עקב חלק מהדעות המובעות בסדרה.
ארגונים נוצריים כעסו שהתאוריות המדעיות המוצגות בתוכנית "מעכו" את סיפור בריאת העולם.
בליגה הקתולית בארצות הברית כעסו שהמדע "משמיץ" את הנצרות הקתולית.
דובר הליגה הקתולית ציין את התמקדות הסדרה בג'ורדנו ברונו שנרדף על ידי הכנסייה הקתולית עקב טענתו שכדור הארץ מסתובב סביב השמש, וציין שהסדרה "דילגה על קופרניקוס וגליליי – שני גברים הרבה יותר תוצאתיים שהוכיחו והפיצו את תאוריית המודל ההליוצנטרי".
קוסמוס היא סדרת טלוויזיה בת 13 פרקים בהגשת ועריכת קרל סייגן.
הסדרה עוסקת בנושאים מדעיים, בין השאר במקור החיים ומקומנו ביקום.
הסדרה שודרה ב-PBS בשנת 1980, והפכה לסדרה הנצפית ביותר של הרשת.
את הסדרה ליווה גם ספר מדע פופולרי מאת סייגן בשם קוסמוס.
את הפסקול לסדרה הלחין המלחין היווני ואנגליס, דבר שהקנה לו פרסום ומודעות בינלאומית.
הסדרה לוותה בספר בעל שם זהה, בן 13 פרקים המקבילים לפרקי הסדרה.
הספר זכה בפרס הוגו עבור הספר הלא-בדיוני הטוב ביותר.
הסדרה שודרה בישראל ב בסוף 1984 וזכתה לפופולריות רבה, עקב כך שודרה שוב מיד בשידור חוזר לבקשת הצופים.
לסדרה נוסף בשנת 1989 פרק נוסף, ובו משוחחים קרל סייגן וטד טרנר אודות ההתפתחויות המדעיות שאירעו אחר שידור הסדרה.
סדרת המשך, קוסמוס: מסע לחלל, שודרה ב-2014
קוסמוצרטופס (שם מדעי: Kosmoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון בגיל הקמפן כ-76 מיליון שנה לפני זמננו.
פירוש השם הוא "פנים בעלי קרניים מקושטות" (צראט/קראט κερατ - קרן, אופס ωψ - פנים).
הוא תואר וסווג מדעית ב-2010 על ידי סקוט סמפסון, אנדרו פארקה, קתרין אן פורסטר ואחרים.
קוסמוצרטופס חי בקרטיקון העליון בקמפן באמריקה הצפונית ושרידיו התגלו ביוטה שבארצות הברית.
מעריכים שאורכו היה כ-5 מטר ומשקלו כשל קרנף בוגר.
קוסמוצרטופס היה שייך לתת-המשפחה כסמוזאורים.
הוא היה בעל שתי קרניים בינוניות מעל אזור הגבות שפנו הצידה והתעקלו כלפי מטה.
במקום קרן אף, היה לקוסמו צרטופס בליטה ארוכה ודקה דמויות להב.
העטרה שלו הייתה ייחודית: ראשית, היא הייתה מאוד קצרה ביחס למינים אחרים בתת-משפחת הכסמוזאוריאניים.
שנית, "חלונות" העטרה שלו היו קטנים ומוקמו בחלקה האחורי של העטרה.
שלישית בחלקה העליון היו עשרה זיזים מעוקלים, דמויי קרס: 8 מהם פנו למטה כלפי "חלונות" העטרה ואילו 2 החיצוניים ביותר פנו הצידה.
קוסמוס 954 היה לוויין ריגול ששוגר על ידי ברית המועצות ב-1977. תקלה מנעה הפרדה לצורכי בטיחות של הכור הגרעיני שהיה מובנה בתוכו; כאשר הלווין חדר לאטמוספירה בשנה שלאחר שיגורו, הוא פזר שברים רדיואקטיביים מעל צפון קנדה והביא לצורך בפעולת ניקוי נרחבת.
הלווין היה חלק מתוכנית הריגול של ברית המועצות, סדרה של לווייני ריגול ששוגרו והשקיפו על התנועה באוקיינוס בעזרת מכ"ם, וכך יכלו לעקוב אחר כלי שיט מעל פני המים וצוללות גרעיניות.
הלווין קיבל את המספר 954 בסדרת לווייני קוסמוס ושוגר ב-18 בספטמבר 1977 מקוסמודרום בייקונור, על גבי משגר מסוג Tsyklon-2. עם נטיית מסלול של 65°, פריאפסיד של 259 קילומטרים ואפואפסיד של 277 קילומטרים, הוא הקיף את כדור הארץ כל 89.5 דקות.
הוא הונע באמצעות כור גרעיני שהכיל כ-50 קילוגרמים של אורניום-235, הלווין תוכנן לתצפית ארוכת טווח במסלול כבידתי, אך בדצמבר 1977 הלווין סטה מהמסלול המתוכנן והמסלול שלו הפך לבלתי יציב יותר ויותר.
באמצע דצמבר הבחין פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה, אשר הקצה ללווין את המספר הקטלוגי 10361, כי הלווין מבצע תמרונים בלתי יציבים, משנה את גובהו בעד 50 מיל, ונדמה כאילו המפעילים הסובייטים נאבקים להשתלט על הלווין שלהם.
בפגישות סודיות הזהירו בכירים סובייטים את האמריקאים כי הם איבדו שליטה על הכלי, וכי המערכת שהייתה אמורה לפלוט את הכור הגרעיני בבטחה ל"מסלול הזבל" כשלה.
ב-24 בינואר 1978 קוסמוס 954 חדר לאטמוספירה של כדור הארץ במסלול מעל קנדה.
בתחילה טענה ברית המועצות כי הלווין הושמד כליל במהלך הכניסה לאטמוספירה, אך חיפושים שהתקיימו מאוחר יותר איתרו שברים מהלווין על אדמת קנדה לאורך 600 קילומטרים מימת העבדים הגדולה ועד אגם בייקר.
האזור המדובר כלל חלקים מהטריטוריות הצפון-מערביות, נונאווט, אלברטה וססקצ'ואן.
מאמצי החיפוש לאיתור החומרים הרדיואקטיביים מהלווין נקראו מבצע אור הבוקר (Operation Morning Light).
צוותים משותפים לקנדה וארצות הברית כיסו שטח כולל של 124,000 קילומטרים רבועים, הצוותים סרקו את השטח ברגל ובאוויר.
לבסוף נמצאו 12 שברים גדולים מהלווין.
למעט שניים, כל השאר היו רדיואקטיביים.
לשברים היו רמות רדיואקטיביות של עד 1.1 סיוורט לשעה.
שבר אחד הכיל כמות קרינה ש"מספיקה להרוג בן אדם...
שנשאר במגע עם החלק למשך מספר שעות".
תחת התקנות של האמנה לאחריות בינלאומית לנזק הנגרם על ידי עצמים בחלל משנת 1972, מדינה אשר משגרת עצם לחלל אחראית לנזקים שיגרמו על ידי אותו עצם.
ממשלת קנדה חייבה את ברית המועצות בתשלום על סך 6,041,174 דולר קנדי בגין מאמצי החיפוש ופיצויים על הוצאות לא צפויות עתידיות, ברית המועצות שלמה לבסוף סכום של 3,000,000 דולר קנדי.
קוסמוס 954 לא היה הלווין הסובייטי הראשון שמונע אמצעות אנרגיה גרעינית שכשל.
שיגור לוויין דומה כשל ב-1973, כאשר הכור הגרעיני שלו נפל לאוקיינוס הפסיפי צפונית ליפן.
קוסמוס 1402 כשל גם, והכור הגרעיני שלו נפל לאוקיינוס האטלנטי ב-1983. לאחר מכן צוידו הלוויינים מסדרת קוסמוס במנגון גיבוי לפליטת הכור, כאשר המנגנון הראשי כשל בקוסמוס 1900 בשנת 1988, מערכת הגיבוי הצליחה להעלות את הכור ל"מסלול זבל" בטוח.
קוסמוס 954 הוא חלק היסטורי ידוע מאוד בילונייף, עיר הבירה של הטריטוריות הצפון-מערביות.
הצייר ניק מקניטוש מילונייף, יצר יצירות המנציחות את הלווין.
קוסמין מוצי (ברומנית: Cosmin Moți; נולד ב-3 בדצמבר 1984) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הבלם.
כיום משמש כמנהל הטכני של לודוגורץ ראזגרד.
מוצי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוניברסיטטה קראיובה ובגיל 21 חתם בדינמו בוקרשט.
ב-31 ביולי 2005 ערך מוצי את הופעת הבכורה שלו במדי דינמו במסגרת הסופר קאפ הרומני נגד סטיאווה בוקרשט.
בסיום המשחק, זכה מוצי בתואר הראשון שלו בקריירה לאחר שגברה דינמו על סטיאווה 2–3. בקיץ נקשר שמו של מוצי למועדונים לאציו ואברטון, אך בסופו של דבר הוא הושאל לסיינה.
ב-25 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד קטאניה.
ב-2 בפברואר 2009 חזר לדינמו.
ב-28 ביוני 2012 חתם מוצי בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית.
ב-18 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי לודוגורץ בתיקו 1-1 נגד דינמו זאגרב במסגרת סיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות.
ב-19 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–3 בבית נגד ברואה סטארה זגורה.
ב-4 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בבולגריה בניצחון 0–4 נגד אטר 1924. ב-27 באוגוסט 2014 נכנס מוצי לשער לדקות האחרונות של ההארכה במסגרת פלייאוף מוקדמות ליגת האלופות נגד סטיאווה בוקרשט, לאחר ששוער הקבוצה ולדיסלאב סטויאנוב הורחק ולקבוצה לא נותרו חילופים.
מוצי אף שימש כשוער בדו-קרב הפנדלים.
קודם לכן הבקיע בפנדל משלו, ולאחר מכן הדף שני פנדלים כאשר השני מביניהם היה הפנדל האחרון שנבעט במשחק ולודוגורץ עלתה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-31 במאי 2008 ערך מוצי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה במשחק ידידות נגד בו ניצחה רומניה 0–4. מוצי אף נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. מספטמבר עד אוקטובר איבד מוצי את מקומו בסגל הנבחרת.
אולם באוקטובר זומן לראשונה לסגל הנבחרת אחרי 3 שנים מחוץ לסגל.
בקיץ פרש מכדורגל ומונה למנהל הטכני של לודוגורץ.
מגן השנה בליגת העל הבולגרית:
הכדורגלן הזר של השנה בליגת העל הבולגרית:
קוסמין מריוס קונטרה (ברומנית: Cosmin Marius Contra; נולד ב-15 בדצמבר 1975) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת המגן הימני וכיום מאמן.
קונטרה שיחק בליגות הבכירות ברומניה, ספרד, איטליה ואנגליה.
על אף שלא זכה בתוארים קבוצתיים במהלך הקריירה, רשם קונטרה קריירה מקצוענית מוצלחת, במהלכה זכה בתואר כדורגלן השנה ברומניה ונכלל בנבחרת השנה של אופ"א בשנת 2001. לקונטרה קריירה בינלאומית שנמשכה מעל ל-14 שנים.
הוא רשם 73 הופעות במדי נבחרת רומניה, בהן בשתי אליפויות אירופה, וכבש שבעה שערים.
לקונטרה קריירת אימון שהחלה ברומניה והמשיכה בספרד ובסין.
כמאמן, הוביל קונטרה את פטרולול פלוישט לזכייה בגביע הרומני לעונת .
קונטרה החל את הקריירה בקבוצת הנוער של פוליטכניקה טימישוארה מעיר הולדתו.
הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת , ורשם 12 הופעות ליגה בעונה שבסיומה ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
קונטרה הוסיף לשחק בקבוצה כשחקן הרכב קבוע בליגה השנייה, וזכה להעפיל עם הקבוצה לליגה הבכירה תוך עונה בלבד.
בינואר 1996, במהלך עונתו השלישית בקבוצה, עבר קונטרה ליריבתה הגדולה של טימישוארה, דינמו בוקרשט.
במדיה של דינמו הפך קונטרה עד מהרה לשחקן הרכב משמעותי.
בשלוש וחצי עונות הוא ערך 101 הופעות ליגה עבור המועדון, וכבש שמונה שערים.
הישג השיא שלו בקבוצה היה סגנות הליגה הרומנית בעונת , עונתו האחרונה בקבוצה.
לאחר שלוש וחצי שנים בבוקרשט, עבר קונטרה לראשונה מחוץ לליגה הרומנית, כשחתם בדפורטיבו אלאבס הספרדית תמורת כ-800 אלף דולר.
קונטרה היה שחקן הרכב משמעותי בקבוצה, ובעונתו הראשונה במדיה היה שותף למיקום הליגה הגבוה בתולדותיה, המקום השישי בטבלה, שהביא את הקבוצה להשתתפות בגביע אופ"א עונה אחר כך.
אלאבס רשמה עונה מוצלחת מאוד בגביע אופ"א בעונת .
היא הדיחה בדרכה את גזיאנטפספור, לילסטרום, רוזנבורג, אינטר מילאנו, ראיו ואיקאנו ופ.צ.
קייזרסלאוטרן, והגיעה עד לגמר הטורניר שם פגשה את ליברפול.
קונטרה פתח במשחק הגמר ובישל פעמיים, אך אלאבס נוצחה 5:4 לאחר הארכה.
המסע המוצלח של אלאבס בגביע אופ"א, וחלקו המשמעותי של קונטרה באותה העונה, זיכה אותו בתואר כדורגלן השנה ברומניה ובמקום בנבחרת השנה של אופ"א.
לקראת עונת , לאחר שתי עונות באלאבס, עבר קונטרה למילאן האיטלקית.
קונטרה שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, שהסתיימה במקום הרביעי בסרייה א', בטרם חזר לליגה הספרדית כשחתם במדי אתלטיקו מדריד של המאמן לואיס אראגונס.
קונטרה היה שחקן הרכב חשוב בעונתו הראשונה באתלטיקו, אך בעקבות פציעה חמורה בקרסול החמיץ כמעט לחלוטין את עונת , עונתו השנייה במועדון.
באוגוסט 2004, לקראת עונת , הושאל קונטרה לווסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג.
תקופת ההשאלה של קונטרה בקבוצה לא הייתה מוצלחת.
בחצי עונה בשורות הקבוצה ערך קונטרה חמש הופעות ליגה בלבד, ורשם במדיה ארבעה הפסדים ותיקו בודד.
לאחר חצי עונה בלבד בקבוצה, עבר קונטרה בהשאלה לפוליטכניקה טימישוארה, קבוצת נעוריו.
קונטרה הצליח לחזור לכושר משחק וליכולתו הגבוהה במדי הקבוצה, ועד לסיום העונה הוסיף 14 הופעות ליגה וזכה לזימון מחודש לנבחרת רומניה.
לקראת עונת , עבר קונטרה בהשאלה לחטאפה מליגת העל הספרדית.
בתום אותה העונה הפכה ההעברה לקבועה, ובמקביל אף זכה קונטרה לאזרחות ספרדית אותה קיבל בספטמבר 2006. בתקופתו במדי חטאפה חלק קונטרה את המקום בהרכב הפותח עם דויד קורטס קבאיירו.
בעונת העפילה הקבוצה עד לגמר הגביע הספרדי, שם נוצחה 0:1 על ידי סביליה.
קונטרה פתח בהרכב והוחלף בדקות הסיום.
בעונת הגיע קונטרה עם חטאפה עד לרבע גמר גביע אופ"א, שם פגשה הקבוצה את באיירן מינכן.
במשחק הראשון בחוץ עלה קונטרה מהספסל בדקה ה-78, ובדקה האחרונה כבש את שער השוויון שקבע 1:1 בסיום.
בגומלין הביתי עלה קונטרה בהרכב וכבש פעם נוספת, שער שקבע 1:0 לחטאפה.
קונטרה הוחלף בדקה ה-66 וראה את קבוצתו מאבדת את היתרון דקה לסיום, עולה ליתרון 3:1 תוך שלוש דקות מפתיחת ההארכה, וסופגת פעמיים מלוקה טוני בחמש הדקות האחרונות בדרך להדחה עקב חוק שערי חוץ.
במקביל, העפילה הקבוצה פעם נוספת לגמר הגביע הספרדי, אך נוצחה פעם נוספת, הפעם 3:1 על ידי ולנסיה.
קונטרה פתח בהרכב למשחק הגמר, והוחלף בדקה ה-55.
בעונת , תחת המאמן החדש מיצ'ל, מיעט קונטרה לשחק.
הוא רשם שלוש הופעות ליגה בלבד בחצי העונה הראשונה, ובינואר 2010 עזב את חטאפה לאחר ארבע וחצי עונות.
קונטרה חזר למולדתו לקדנציה שלישית בקבוצת נעוריו טימישוארה.
קונטרה סיים את העונה עם הקבוצה, ועונה אחר כך התמנה לתפקיד שחקן-מאמן בקבוצה.
הוא הוביל את הקבוצה ל-11 משחקי ליגה ללא הפסד, אך פוטר מתפקידו ב-5 בדצמבר 2010 עקב מחלוקת עם הבעלים.
חודש לאחר מכן, פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
קונטרה החל את דרכו במדי נבחרת רומניה ב-24 באפריל 1996, תחת המאמן אנגל יורדנסקו, בניצחון 0:5 על במשחק ידידות.
תחת המאמן אמריך יני היה שותף קונטרה להעפלת הנבחרת ליורו 2000, לאחר שרשם שלוש הופעות במהלך טורניר המוקדמות, וזומן על ידי יני לסגל הנבחרת לטורניר.
קונטרה עלה מהספסל כעשרים דקות לסיום במשחק הראשון של רומניה בטורניר, שהסתיים בשוויון 1:1 מול .
הוא פתח בהרכב בהפסד 1:0 ל ובניצחון 3:2 על , שהבטיח לרומניה מקום ברבע הגמר.
קונטרה לא שותף בהפסד 2:0 ל שסיים את דרכה של רומניה בטורניר.
לאחר שכשל להעפיל עם רומניה מטורנירי מוקדמות מונדיאל 2002, מוקדמות יורו 2004 ומוקדמות מונדיאל 2006, היה שותף קונטרה להעפלה ממוקדמות יורו 2008, במהלכן אף כבש פעמיים.
קונטרה זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 על ידי המאמן ויקטור פיצורקה.
קונטרה פתח בהרכב ושיחק לכל אורך שלב הבתים, בסיומו הודחה רומניה מבית שכלל גם את איטליה, ו.
ב-1 באפריל 2009, לאחר הפסד ל במוקדמות מונדיאל 2010, הודיע קונטרה על פרישה ממשחק בינלאומי.
עם זאת, הוא שיחק עוד משחק אחד במדי הנבחרת, במוקדמות יורו 2012 מול ב-3 בספטמבר 2010. היה זה משחקו האחרון במדי רומניה, בכ-14 שנות קריירה בינלאומית רשם קונטרה 73 הופעות במדי רומניה, בהן כבש שבעה שערים.
תפקידו הראשון של קונטרה כמאמן לאחר פרישתו היה כמאמן נוער בקבוצת חטאפה בה שיחק תקופה ארוכה.
הוא עזב את הקבוצה לקראת עונת , כשהתמנה לתפקיד המאמן בפואנלברדה מהליגה הספרדית השלישית.
קבוצתו של קונטרה החלה את העונה היטב, אך ב-29 באוקטובר 2012 לאחר עשרה משחקים בשלושה חודשים בלבד בתפקיד, בחר קונטרה לעזוב את המועדון לטובת הצעה מפטרולול פלוישט מארץ הולדתו.
קונטרה החליף בתפקיד את מירצ'ה רדניק שעבר לאמן את סטנדרד לייז', כשהקבוצה הייתה במקום השישי בטבלה.
עד לסיום העונה הוביל אותה קונטרה למקום השלישי בליגה, שהבטיח לה השתתפות במפעלים האירופים לאחר היעדרות בת 18 שנים, ולזכייה בגביע הרומני לאחר ניצחון 1:0 על צ'.פ.ר.
ב-10 במרץ 2014, כחודשיים לסיום העונה ברומניה וכשקבוצתו במקום השלישי בטבלה, עזב קונטרה לטובת תפקיד המאמן הראשי של חטאפה, כאשר זו הייתה נקודה בלבד מעל לקו האדום, וללא ניצחון ליגה מאז חודש נובמבר.
עשרים ימים לאחר הגעתו הוביל קונטרה את חטאפה לניצחון ליגה, 3:1 על ולנסיה, ובסיום אותה עונה הצליח להשאיר את קבוצתו בליגה הבכירה.
קונטרה פתח עם חטאפה את עונת , אך ב-4 בינואר 2015 עזב אותה לטובת תפקיד מאמן גואנגג'ואו R&F הסינית, במקומו של סוון-יוראן אריקסון, אך לאחר כחצי שנה בתפקיד פוטר בעקבות הסתבכותה של גוואנגג'ואו בתחתית הטבלה.
ב-15 ביוני 2016, לקראת עונת , התמנה קונטרה לתפקיד מאמן אלקורקון מליגת המשנה הספרדית.
בפברואר 2017 התמנה לתפקיד מאמן דינמו בוקרשט.
שלושה חודשים אחר כך הוביל את קבוצתו לזכייה בגביע הליגה הרומנית, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על פולי טימישוארה.
ב-16 בספטמבר 2017 שוחרר מתפקידו לאחר ההצעה לאמן את נבחרת רומניה.
ב-17 בספטמבר 2017 מונה למאמן נבחרת רומניה.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםפוליטכניקה טימישוארהליגת העל הרומנית120הליגה הרומנית השנייה281ליגת העל הרומנית110דינמו בוקרשטליגת העל הרומנית121322283292דפורטיבו אלאבסליגת העל הספרדית332334מילאןסרייה א'293אתלטיקו מדרידליגת העל הספרדית31030וסט ברומיץ' אלביוןפרמייר ליג50פוליטכניקה טימישוארהליגת העל הרומנית140חטאפהליגת העל הספרדית24021013127230פוליטכניקה טימישוארהליגת העל הרומנית13391סך הכול בקריירה41024
קוסמים קטנים היא סדרת אנימציה אמריקאית בת 13 פרקים שהופקה בין השנים 1987- 1988. הסדרה שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית ב-1993.
הנסיך דוראל (יפה גבאי) - נסיך צעיר שלאחר מותו של אביו המלך הודח מכיסא המלכות על ידי מורגן, אבל מגיסטוס הציל אותו מהשומרים ולימד אותו כמה קסמים.
מגיסטוס (דב רייזר) - קוסם טוב והמורה לקוסמות של דוראל ושל המפלצות.
בין היתר נוהג להמציא לעיתים המצאות, בעיקר כלי תחבורה.
בום (שחר צרפתי) - מפלץ קסם כחול ופחדן אשר יכול להעלים את עצמו חוץ מהעיניים שלו.
טראח (עמי טראוב) - מפלץ קסם כתום וכעסן אשר יכול לשנות צורה.
טוטי (אור אזולאי) - מפלצת קסם ורודה בעלת זנב אשר יכולה לעוף בעזרת ניפוח הלחיים.
מורגן (אלי גורנשטיין) - מכשף מרושע אשר תפס את מקומו של אביו של דוראל והדיח את דוראל מכיסא המלכות, הנבל הראשי בסדרה.
לולו (מיקי קם) - דרקונית הקסם של מגיסטוס.
ליא (ליליאן ברטו) - חברת ילדות של דוראל אשר עוזרת לו להתחמק ממזימותיו של מורגן.
בלה - דובת המחמד של מגיסטוס.
ציפי - ציפור המחמד של ליא.
ביבי - בובתה של טוטי.
בעלת חיים משל עצמה ומדברת באמצעות קולות.
רקס - זאב המחמד של מורגן.
קוסמים ליום אחד: הפרח המכושף (ביפנית: メアリと魔女の花 באנגלית: Mary and the Witch's Flower) הוא סרט אנימה יפני משנת 2017 שנכתב ובוים על ידי הירומסה יונביאשי, והונפש על ידי סטודיו פונוק.
הסרט מבוסס על הספר "המטאטא הקטן" שנכתב בשנת 1971 על ידי הסופרת הבריטית מרי סטיוארט .
הקרנת הבכורה של הסרט ביפן התקיימה ב־8 ביולי 2017. גרסה עם דיבוב לאנגלית יצאה לראשונה לאקרנים ב־19 בינואר 2018, בישראל גרסה עם דיבוב לעברית יצאה לראשונה לאקרנים ב־26 ביולי 2018.
מרי היא ילדה רגילה שעוברת לגור באחוזה הנידחת של הדודה רבא שלה שארלוט אשר באזור הכפר אשר בצפון אנגליה.
באחד הימים מרי נתקלת במקרה בפרח כחול ומשונה שמעניק לה יכולות קסם רבות עוצמה אך זמניות אשר מובילות אותה למכללת אנדור לקוסמות המנוהל על ידי גברת מאמבלצ'וק וד"ר די.
העניינים מסתבכים כאשר מרי מגלה סוד אפל על המכללה ומחליטה לתקן את המצב בעצמה, כנגד כל הסיכויים.
מרי סמית' - הגיבורה הראשית.
מרי היא ילדה סקרנית, הרפתקנית ותמימה בת 11 עם שיער ג'ינג'י פרוע.
היא גרה בבית אדום יחד עם הדודה רבא שלה שארלוט.
מרי מגלה פרח קסום, מעניק לה כוחות יוצאי דופן.
פיטר - ילד בן 12 העובד כמחלק עיתונים והחבר הנאמן של מרי.
פיטר נחטף על ידי גברת מאמבלצ'וק המרושעת ובורח בהמשך ממכללת אנדור יחד עם מרי.
גברת מאמבלצ'וק - קוסמת מרושעת ומנהלת מכללת אנדור לקוסמות.
ד"ר די - חבר סגל במכללת אנדור לקוסמות ומדען מרושע ושאפתן.
מעוננין לרתום את כוחות הקסם של פרח הקסם של מרי.
טיב וגיב - החתולים של פיטר שמלווים את מרי במסעה.
שארלוט - הדודה רבא של מרי ובעלת הבית.
זבדי - הגנן של אחוזת הבית האדום.
מסייע למרי ללמוד כיצד לעוף באמצעות מטאטא הקסם.
פלאנגאן - עכבר אנתרומורפי אשר אחראי על מטאטאי הקסם במכללת אנדור.
מיס בנקס - עוזרת הבית בבית האדום.
מחבר מנגינות הסרט, מורמאטסו טאקצוגו, אשר עבד בעבר עם יונביאשי בסרטו האחרון "כשמארני הייתה שם", הוא המלחין העיקרי למנגינת הסרט.
ג'ושוע מסיק, אחד מנגני הציבלום הבולטים בעולם, השתתף ביצירת המוזיקה לסרט.
את שיר הנושא של הסרט, אשר נקרא "גשם", מבצעת להקת הפופ היפנית סקאי נו אווארי .
באתר הדירוג Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג של 86% מידי 69 ביקורות שונות.
המבקרים התייחסו לפרידה מסטודיו ג'יבלי וציינו כי היא מכבדת את מורשת האולפן בעדינות וחן שרק אנימה יפנית יודעת לייצר בעולם פנטזיה רחב שכזה.
באתר Metacritic, קיבל הסרט דירוג של 73/100 בידי 19 מבקרים.
רב המבקרים שצפו בסרט הסכימו כי הוא חוויה ויזואלית יוצאת דופן, שממלאת את הדמיון בטעם של עוד.
גולשים רבים ברשתות החברתיות מספרים שהסרט "המקסים" שבה את לבם והכניס אותם אל עומק החוויה בצורה מהפנטת בעזרת סיפור קסום ודמויות מסקרנות.
קוסמופוליס הוא סרט דרמה ומותחן קנדי משנת 2012, שנכתב, הופק ובוים על ידי דייוויד קרוננברג ובכיכובם של רוברט פטינסון בתפקיד הראשי עם אנסמבל שחקנים לצדו כמו פול ג'יאמטי, סמנתה מורטון, שרה גאדון, מתייה אמלריק, ז'ולייט בינוש, ג'יי בארושל וקווין דורנד.
הסרט מבוסס על הרומן בעל אותו שם מאת דון דלילו.
הסרט הוקרן ב-25 במאי 2012, בהצגת בכורה במסגרת תחרות "פאלם ד'אור" בפסטיבל קאן 2012, תוך שהוא זוכה לביקורות מעורבות.