tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כ-30,000 אנשים הגיעו מסן פרנסיסקו ולוס צ'רואס, 15,000 אנשים מהנדרסון, 50,000 אנשים מטקוארמבו, 30,000 ממחוז סן מרטין, 20,000 אנשים מלוחן וקוריינטס וכמעט 45,000 אנשים מילאו את שטח "Fiesta del Pomelo" (בתרגום חופשי: מסיבת האשכוליות) בפורמוסה.
עם השלמת סיור הקיץ שלה, פסטורוטי הוציאה לאור ב-26 בנובמבר של אותה שנה את ה-DVD הראשון שלה, En vivo en Obras.
ה-DVD מכיל את מצגת הקונצרט של אלבום האולפן השביעי שלה שיצא לאור בשנת 2005, Diez años de Soledad.
כמו כן, פסטורוטי התבקשה לפתוח מחדש את סדרת הקונצרטים בחדר הלבן שבקאסה רוסאדה, מקום העבודה הרשמי של נשיאי ארגנטינה לדורותיהם.
יום טרם הופעתה בקאסה רוסאדה, היא נועדה עם נשיא ארגנטינה, נסטור קירשנר, לאחר שהודיע כי הוא חש "גאווה", לקראת הקונצרט שיתקיים יום למחרת בחדר הלבן שבקאסה רוסאדה.
פסטורוטי העידה כי נערכה "שיחה טובה מאוד" עם קירשנר שנפגש עמה, עם אחותה נטליה פסטורוטי ועם הוריהן שמצאו אותו "ידידותי מאוד" במהלך הפגישה, שנמשכה כשעה.
כמו כן, פסטורוטי עצמה העידה לכתב עת ארגנטינאי מקומי בשם "Los Andes", כי "מחר אני אהיה מאוד לחוצה" בשל הופעתה בקאסה רוסאדה, שבו בכל יום שישי הראשון של כל חודש יופיע מוזיקאי מפורסם אחר.
"זאת גאווה גדולה להיות חלק מהמעגל בחדר הלבן, שבו הופיעו אמנים שעברו כברת דרך, ואני שמשלימה רק עשר שנות קריירה מרגישה זכות להיות כאן", אמרה פסטורוטי.
עוד הוסיפה כי "דיברנו, קירשנר ואני, על הצורך לשחזר ערכים, לחוש מזוהים עם מולדתנו, עם המוזיקה שלנו ולבנות דברים שאבדו עם הזמן".
פסטורוטי התבקשה להופיע בחגיגות יום המהפכה ב-25 במאי בבואנוס איירס מול קהל של כ-200,000 צופים.
כמו כן, בפרידה מנבחרת ארגנטינה בכדורגל טרם נסיעתה למונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, פסטורוטי התבקשה לשיר את המנון ארגנטינה ב"אצטדיון המונומנטל" של קבוצת הכדורגל הארגנטינאית "ריבר פלייט", בעיר בואנוס איירס.
כמו כן, בפני פסטורוטי השאירו פתוחה את האפשרות להופיע ביום המהפכה, ב-25 במאי, גם בשנה הבאה.
פסטורוטי שרה את השיר "Pide un Deseo", שהיה חלק מהפסקול של סרט האנימציה "Patoruzito 2".
לאחר מכן, השיר הופיע כחלק מיציאתו המחודשת של האלבום, Diez años de Soledad, בשתי גרסאות שונות; סרט ופולקלור.
באותה שנה, פסטורוטי שרה בגרסתה את השיר "Salud, dinero y amor" של הפסנתרן הארגנטינאי רודולפו סקיאמרז'ה באלבום האולפן הכפול של הזמר הארגנטינאי אנדרס קַלַמַרו, Calamaro querido!
כמו כן, אנדרס קַלַמַרו אמר מאוחר יותר: "נדמה היה כי לאלבום הכפול היה חסר משהו.
לה סולה עושה את הכבוד הראוי לאלבום שהקלטנו עם חוליטו וברה רודריגה.
עם חסד וכריזמה, רפרטואר המוזיקה שלנו מכבד את הגרסה".
במהלך חודשי אוקטובר ונובמבר של אותה שנה, פסטורוטי הופיעה שלוש פעמים ב"תיאטרו גראן רקס" בעיר בואנוס איירס שבארגנטינה.
במופעים ב"תיאטרו גראן רקס" לקחו חלק, חוץ מפסטורוטי, גם לוסיאנו פריירה, אפו ורדה (מנכ"ל Sony Music של אמריקה הלטינית וספרד), מריו בופיל, פקונדו סרוויה, JAF, וכמו בשנת 1998, הופיע במופעים גם כדורגלן העבר דייגו מראדונה.
כמו כן, בשל התחייבויות קודמות, מרסדס סוסה לא הצליחה לקחת חלק פעיל במופעים, ולכן מארגני המופעים נאלצו לשמיע את השיר בו הייתה צריכה לשיר במופעים "Canción del jangadero" בהקלטה שנעשתה במיוחד עבור המופע מבעוד מועד.
עם זאת, ואף על פי שמרסדס סוסה לא הייתה נוכחת במופעים, מארגני המופע הצליחו ליצור עם השיר דואט מרהיב עם פסטורוטי ולהקתה.
בשנה שלאחר מכן, שנת 2007, לאחר חתונתה היא שבה במהירות לקדמת הבמה ובמקביל אחותה של פסטורוטי, נטליה פסטורוטי, החלה לראשונה את קריירת הסולו שלה עם אלבום האולפן, Me dejo andar, שיצא לאור על ידי חברת התקליטים Sony-BMG, והחלה את סיבוב הופעותיה ברחבי בואנוס איירס.
באותה שנה, פסטורוטי התבקשה לשמש כשופטת יחד עם לאורה אוליבה, פיטר מקפרליין ואנדריאה דל בוקה, בתוכנית הטלוויזיה "היי סקול מיוזיקל: הבחירה", המיוצרת על ידי חברת וולט דיסני, שבחרו את רשימת השחקנים של הגרסה הלטינית של הסרט של חברת וולט דיסני, "היי סקול מיוזיקל: האתגר".
כמו כן, היא גם ביצעה את השיר "Nada Termina" מהאלבום של התוכנית.
פסטורוטי ביריד "Bafim", בעיר בואנוס איירס.
בשנת 2008 התרחשו חמישה אירועים חדשים בקריירה של פסטורוטי: הראשון, ב-9 ביולי יצא לאור אלבום האולפן השמיני שלה,.
14 השירים המופיעים באלבום עוסקים בפולקלור ארגנטינאי ומוזיקה לטינית קלאסית בהשפעת יוצרים לטיניים מוכרים.
האלבום נמכר בעותקים רבים, הגיע למעמד אלבום זהב והיה מועמד לזכייה בפרס קרלוס גרדל.
בזכות הצלחתו הכבירה של האלבום, פסטורוטי קיבלה את הכבוד לחלוק עם אמנים לטיניים רבים ובמיוחד עם "יריבתה" מרסדס סוסה את המועמדות לפרס גראמי הלטיני.
כמו כן, פסטורוטי העלתה מופע חדש בשם יחד עם מרסדס סוסה, בו הן הופיעו בערים קוסקין ומאר דל פלאטה יחד עם יסמעאל סראנו, מול קהל של כ-80,000 אנשים.
החל מעונתה הראשונה, היא אירחה בתוכניתה מספר אמנים ויוצרים מובלים כגון: מרסדס סוסה, הורסיו גוארני, מרסלה מורלו, Los Manseros Santiagueños, לילה דאונס ונינה פסטורי.
ב-2015 פסטורוטי זכתה לראשונה במקום הראשון בטקס פרס מרטין פיירו בקטגוריית "התוכנית המוזיקלית" על הנחייתה בתוכניתה, לאחר שלא זכתה בפרס בשנים קודמות (2008, 2009, 2010, 2012, 2013) באותה קטגוריה ובקטגוריה "התוכנית התרבותית-חינוכית".
אבן הדרך האחרונה הייתה שפסטורטי נבחרה לשיר בשידור חי את המנון ארגנטינה בגמר משחקי גביע דייוויס 2008 אשר התקיים בעיר מאר דל פלאטה שבארגנטינה.
כמו כן, בסוף שנת 2008, פסטורוטי הוזמנה לשיר בגמר של תוכנית הטלוויזיה הונצואלית "Sudando la gota gorda" עם שירה "Brindis" אשר משתייך לאלבום האולפן השביעי שלה, Diez años de Soledad, שהיה גם שיר הנושא העיקרי של התוכנית.
בנוסף, היא הוזמנה על ידי להקת "Sabandeño" לשיר באי טנריפה שבספרד.
היריד הציע חוויה ציבורית מקיפה של מוזיקה, מופעים, תערוכות, פינת כלי נגינה כמו גיטרה ובנדונאון, הקלטות חיות עם האורח המיוחד לאון חייקו, סיורי קניות ופינת החתמות מאמנים מצליחים כמו שחקני הסדרה של המפיקה והיוצרת כריס מורנה, "כמעט מלאכים".
בין היתר, הופיעה ביריד גם אחותה של פסטורוטי, נטליה פסטורוטי.
יריד המוזיקה "Bafim" מאורגן על ידי מחלקת תעשיית היצירתיות הכפופה תחת המשרד לפיתוח כלכלי של העיר בואנוס איירס, עם תמיכתם של ארגונים ומוסדות כמו "CAPIF".
ב-2009 הרימה פסטורוטי אירוע אמנותי נוסף; פסטורוטי, "Ch-aqueño Palavecino" ו-"Los Nocheros", הצליחו ליצור שישייה מוזיקלית חסרת תקדים.
La Fiesta: Juntos de verdad היה שמו של הסופרגרופ שמורכב היה משישה זמרים ויותר מתריסר מוזיקאים שיצרו מופע פולק, בו הם מילאו את "אצטדיון חוסה אמלפיטני" של קבוצת הכדורגל הארגנטינאית "ולס סארספילד", כאשר באו לראותם יותר מ-100,000 אנשים בנאוקן וויז'ה מריה.
המופע, La Fiesta: Juntos de verdad, אשר התקיים באצטדיונה של קבוצת הכדורגל הארגנטינאית "ולס סארספילד", הוקלט ל-DVD, והפך במהרה להיות אחד מחמשת הלהיטים הגדולים ביותר של שנת 2009, עם יותר מ-100,000 יחידות שנמכרו.
באותה שנה, פסטורוטי הייתה מועמדת לתפקיד הראשי, מריה, במחזמר המוזיקלי "צלילי המוסיקה", יצירתם המקורית של ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין.
הבמאים של המחזמר היו מוקסמים מיכולות המשחק של פסטורוטי, אך בסופו של דבר, בשל לוח הזמנים הצפוף, העמוס והתחייבויות קודמות של פסטורוטי, היא נאלצה לסרב להזדמנות לשחק במחזמר.
באוגוסט 2010, ביום השנה למותו של המצביא, הגנרל, המדינאי ומהאישים הבולטים של מלחמת העצמאות של ארגנטינה חוסה דה סן מרטין, פסטורוטי הופיעה בקוריינטס שבארגנטינה, ושרה את גרסתה הפולקלורית להמנון ארגנטינה.
כמו כן, ב-10 באוקטובר 2010, בעיר ארקיטו, עיר הולדתה של פסטורוטי, היא העלתה קונצרט שהוקלט מראש בהופעה חיה על מנת לחגוג את יום הולדתה ה-30 החל יומיים לאחר מכן ואת יום השנה ה-15 לקריירה המצליחה שלה בתעשיית המוזיקה הארגנטינאית.
כך נוצר אלבום ההופעות החיות השביעי שלה, Vivo en Arequito.
החל מסוף שנות ה-90 מתקיים מנהג בו מעריציה של פסטורוטי מתאספים באופן ספונטני על מנת לברך אותה לכבוד יום הולדתה, לכן פסטורוטי החלה לשדר בכל שנה בשידור חי ביום הולדתה לכבוד מעריציה.
הקונצרט התקיים בתחנת הרכבת של העיר ארקיטו, אל מול קהל של יותר מ-15,000 איש.
כמו כן, מלבדה הופיעו בקונצרט גם חורחה רוחאס, לאנדרו לובאטו, להקת "Banda XXI" ואחותה, נטליה פסטורוטי.
האלבום הכיל, בנוסף, גם גרסה פולקלורית של המנון ארגנטינה ומאחורי הקלעים של הקונצרט ב-DVD.
אלבומה, Vivo en Arequito, היה מועמד בקטגוריית "אלבום הפולקלור הטוב ביותר" לשנת 2011 בטקס פרס גראמי הלטיני, אולם פסטורוטי לא זכתה.
כמו כן, ב-26 באוגוסט 2013 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב בארגנטינה.
2011–2013: הצלחה בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה
בשנת 2011, בנוסף להופעות וביצועים בארגנטינה וברחבי העולם, להופיע ב-"Festival de Cosquín", להנחות את תוכנית הטלוויזיה הארגנטינאית "Ecos de Mi Tierra" ולהיות אחת מהאורחים הבינלאומיים בהפקתו של האלבום של הזמר והמלחין הונצואלי פרנקו דה ויטה, En primera fila, פסטורוטי המשיכה לקחת חלק בפרויקטים חדשים, חשובים ומוצלחים:
פסטורוטי, יחד עם יוצר הקריקטורות הארגנטינאי, מנואל גרסיה פֵרֵה, יצרו את הסרט "Soledad y Larguirucho" בו פסטורוטי משחקת בתפקיד עצמה.
הסרט היא שילוב של דמויות אנימציה ודמויות אמיתיות.
הפרויקט השני של פסטורוטי נקרא בשם "Canciones a la carta".
רעיונו המהפכני של המופע, שהציבור בוחר אילו שירים הוא רוצה לשמוע אותה שרה, יוצר קרבה יותר אינטימית בינו לבין האמנית המופיעה.
כמו כן, על הבמה ישנו סלון קטן ואינטימי, בו פסטורוטי שרה לאדם הנבחר את השיר אותו רצה לשמוע.
עם הפורמט המהפכני פסטורוטי הופיעה במספר ערים מרכזיות ברחבי ארגנטינה, ובעזרת המופע ישנה הזדמנות לפגוש אותה בדרך אינטימית ושונה מהמקובל.
כמו כן, בכל הופעה לא הוכנסו יותר מ-1000 אנשים וזאת על מנת לשמור על האינטימיות והקרבה הרצויות בינה לבין הקהל.
כמו כן, בשנת 2011, פסטורוטי הוזמנה שוב להופיע בחגיגות יום המהפכה בארגנטינה ב-25 במאי.
באותה שנה, היא הייתה אחראית, יחד עם דייגו טורס, לחגיגות טקס פתיחת קופה אמריקה 2011 בעיר לה פלאטה שבארגנטינה, עם תצוגה של יותר מ-250 אנשים שהופיעו על הבמה.
הטקס עצמו התחיל בשעה 20:30 (השעון המקומי) עם השיר "Creo en América" שבוצע על ידי דייגו טורס, איווטי סנגלו ולהקת "ChocQuib Town", שהוצג בהאובליסק של בואנוס איירס חודשים מספר טרם קיומו של האירוע.
כמו כן, פסטורוטי נבחרה לשיר את המנון ארגנטינה מול קהל של כ-50,000 אנשים ומול קהל של מיליוני צופים בטלוויזיה.
בשנת 2012, פסטורוטי הופיעה יותר מ-30 פעמים בפסטיבלי הקיץ בארגנטינה, כאשר השיא היה כאשר הופיעה בעיר מאר דל פלאטה מול כ-150,000 צופים.
כמו כן, בסיבוב הופעותיה ברחבי המדינה היא הציגה את רעיונה המהפכני, "Canciones a la carta".
ערוץ הטלוויזיה הארגנטינאי, "Telefe", הציע לפסטורוטי לקחת חלק בפורמט המוצלח "The Voice" בתור שופטת ומנטורית, יחד עם מירנדה!, אקסל וחוסה לואיס רודריגס, וזאת הסכימה.
הזוכה במקום הראשון בתוכנית La Voz Argentina היה גוסטבו קורבלאן, המועמד של פסטורוטי לגמר.
ב-28 ביולי 2013 הופיעו ושרו פסטורוטי ואקסל, יחד עם מרטין ולברדה, בסוף מיסת הסגירה של יום הנוער העולמי 2013, שנערכה בשכונת קופקבנה שבריו דה ז'ניירו.
יום הנוער העולמי 2013 היה אירוע מאסיבי שמאורגן על ידי הכנסייה הקתולית מדי מספר שנים, ומספר המבקרים באירוע הוערך בין 2 ל-3 מיליון איש.
יום הנוער העולמי באותה שנה נחשב ליום היסטורי על שהתקיים במסגרת הטיול הראשון של האפיפיור פרנציסקוס מחוץ לארצו בחודש החמישי בלבד לכהונתו כאפיפיור, וכמו כן, האפיפיור פרנציסקוס היה העומד בראשו של האירוע.
פסטורוטי שרה את השיר "Nadie te ama como yo" של הזמר מרטין ולברדה, על החוף בקופקבנה מול קהל של כ-3 מיליון איש.
כמו כן, באירוע המכונן נאמר כי בעת האירוע האפיפיור פרנציסקוס נתן את ברכתו לבתה הקטנה של פסטורוטי, רחינה.
כמו כן, ב-2 באוגוסט של אותה שנה עשתה פסטורוטי רסיטל בעיר מונטריאול ויום למחרת, ב-3 באוגוסט עשתה רסיטל בעיר טורונטו שבקנדה.
מספר ימים לאחר הרסיטלים שעשתה במונטריאול וטורונטו, היא שבה למולדתה, ארגנטינה, וב-15 באוגוסט לקחה חלק, יחד עם אבל פינטוס, ב-"Fiesta Nacional del Dorado" אשר התקיים בקוריינטס.
2013–2014: Raíz עם לילה דאונס ונינה פסטורי
באוגוסט 2013 נחתה פסטורוטי במקסיקו על מנת להקליט את אלבום האולפן התשיעי שלה, , יחד עם לילה דאונס ונינה פסטורי.
האלבום מיזג את כישרונותיהן של שלוש נציגות גדולות של המוזיקה מהמדינות מקסיקו, ספרד וארגנטינה.
האלבום הצליח לבנות את החשיבות של מהותו: שילוב מוזיקה משלוש מדינות שונות, המיוצגות על ידי מבצעות שמרגישות וחיות את מוזיקת הפולקלור.
כמו כן, שלוש הזמרות מוערכות ומוכרות מבחינה מקצועית בארץ מוצאן והן ברחבי העולם.
על מנת להוציא לאור את אלבום האולפן המשותף שלהן, , כל אחת מהזמרות הציגה רשימה של שיריהן המושרים לאורך הקריירה שלהן בסגנון שקהל המעריצים שלהן מאפיין אותן, והתוצאה הסופית הייתה האלבום המשותף.
אם בעבר היו 16 שירים המיצגים אותן בצורה מובהקת, כרגע הם שייכים לשלושתן מבלי להעניק חשיבות למקור השירים.
אלבום האולפן המשותף שלהן יצא לאור על ידי תקליטי RCA ב-1 באפריל 2014, כחודש לאחר יציאתו של הסינגל המוביל של האלבום, "La Raíz de Mi Tierra", שיצא לאור ב-25 בפברואר 2014 על ידי Vevo.
כמו כן, אלבומן הגיע למקום הראשון במכירות ב-iTunes.
כמו כן, אלבומן המשותף הגיע למקום הראשון בכתב העת בילבורד ברשימת "עשרת האלבומים הלטיניים הטובים ביותר של שנת 2014".
בכתב העת נאמר כי "קיבוץ שלוש זמרות גדולות ומפורסמות משלוש מדינות שונות - פסטורוטי מארגנטינה, נינה פסטורי מספרד ולילה דאונס ממקסיקו, היה פרויקט שלקח לו שנים לצמוח.
השילוב של שלוש זמרות מפורסמות נראה כאתגר נצחי.
התוצאה הסופית, לעומת זאת, מרשימה.
היכולת להישאר נאמנות לשורשים שלהן ראויה לשבח.
אלבומן כבר זכה בשבחים: הוא זכה בפרס גראמי הלטיני בקטגוריית 'אלבום הפולקלור הטוב ביותר' והיה מועמד לאלבום השנה".
כמו כן, בשנת 2015 היא הייתה מועמדת לזכייה לראשונה בקריירה שלה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הלטיני הטוב ביותר" על אלבומה המשותף עם לילה דאונס ונינה פסטורי, , אולם היא לא זכתה.
פסטורוטי, פסטורי ודאונס היו אחראיות לארגון הקונצרט ומופע מחווה לכבודו של הזמר ז'ואן מנואל סראט, שנבחר לאיש השנה של שנת 2014 בטקס פרס גראמי הלטיני לכבוד כ-50 שנות הקריירה שלו, כשאר בקונצרט הן שרו לכבודו את השיר "La Saeta".
באותה שנה, חברות התקליטים RCA ו-Sony Music השיקו עבור קרלוס סנטנה אלבום אולפן חדש, Corazon.
בתחילת השנה, קרלוס סנטנה החליט שיעלה קונצרט חדש ב-14 בדצמבר של אותה שנה כמחווה למורשת המוזיקלית הלטינית, כאשר יופיעו בו מספר אמנים אורחים ב"ארנה VFG" בגוודלחרה.
ה-DVD, Corazón, Live From Mexico: Live It To Believe It, והפקת האלבום, Corazon, נעשו בשיתוף פעולה עם מספר אמנים דרום אמריקאים ובינלאומיים כגון: פסטורוטי, גלוריה אסטפן, חואנס, להקת "Los Fabulosos Cadillacs", דייגו טורס, זיגי מארלי, פיטבול, ויין שורטר, רומיאו סנטוס, לילה דאונס, נינה פסטורי ובנו של קרלוס סנטנה, סלבדור סנטנה.
בשנת 2014, לאחר שחלפו כ-6 שנים מבלי שהקליטה אלבום אולפן סולו, פסטורוטי החליטה ליצור את אלבום האולפן העשירי שלה במספר, , עם המפיק המוזיקלי הפרואני גיאן מרקו והמפיק המוזיקלי הארגנטינאי מטיאס זפטה.
כמו כן, שיר הנושא של האלבום "Vivir es hoy" מושר על ידה ועל ידי הזמר הבינלאומי וראש להקת "סנטנה", קרלוס סנטנה.
האלבום הוקלט לסירוגין בערים לוס אנג'לס ובואנוס איירס.
אלבום האולפן העשירי של פסטורוטי, , יצא לאור ב-10 במרץ 2015 על ידי Sony Music.
כמו כן, האלבום זכה לשבחים וביקורות חיוביות מצד המבקרים, שהגדירו את האלבום כ"בוגר יותר" וציינו כי "פסטורוטי לא איבדה את שורשיה באלבום הסולו החדש".
ב-19 בינואר 2015 יצא לאור הסינגל "Dame una sonrisa" מאלבום האולפן העשירי שלה, , אותו פסטורוטי שרה יחד עם קרלוס ויוס.
כמו כן, השיר הסוגר של האלבום הוא גרסת כיסוי בשפה הספרדית של השיר "Hallelujah" של הזמר היהודי-קנדי, לאונרד כהן.
ב-14 באפריל 2015 החלה פסטורוטי לקחת חלק בתוכנית הארגנטיאית "Elegidos", שהיא הגרסה הארגנטינאית של התוכנית האמריקאית "Rising Star" והתוכנית הישראלית "הכוכב הבא".
פסטורוטי היא חלק מצוות השופטים בתוכנית יחד עם אקסל, חוסה לואיס רודריגס ומירנדה!, שהנחו עמה גם את התוכנית הארגנטינאית "La Voz Argentina".
התוכנית, שמטרתה הייתה למצוא כוכב מוזיקה חדש, הובילה את שיעורי הרייטינג בפריים טיים ושיתפה את הציבור הרחב בהצבעה באמצעות אפליקציה בשם "Mi Telefe", שניתן להורידה ישירות לסמארטפונים של אנדרואיד ואפל.
ב-8 בספטמבר 2015 התחילה העונה השנייה של התוכנית.
באוגוסט 2015 הופיעה פסטורוטי כאורחת מיוחדת בתוכנית הריקודים וההומור הארגנטינאית "ShowMatch" המשודרת החל משנת 2005 בהנחייתו של מרסלו טינלי.
בתוכנית היא שרה את שיריה מאלבום האולפן העשירי שלה, שיצא לאור באותה שנה, .
היא פתחה את הופעתה בשיר "Vivir es hoy", השיר הפותח של האלבום, כאשר היא מוקפת ברקדנים ובחברתה של אחותה, נטליה פסטורוטי.
לאחר מספר שנים מבלי להופיע בתוכניתו, מרסלו טינלי הודה לה על הופעתה המרהיבה בתוכנית, כאשר היא מודה לו בחזרה באדיבות.
בשנת 2015 ציינה פסטורוטי כ-20 שנות קריירה.
לכבוד 20 שנות הקריירה שלה היא העניקה מספר ראיונות לאמצעי תקשורת שונים כגון: ערוץ הטלוויזיה הארגנטינאי, "Telefe" וחברת הפקות ארגנטינאית של עיתונים, טלוויזיות ותכנים בידוריים בשם "El Bajo Produccione".
ב-12 בספטמבר של אותה שנה התבקשו שתי נשים להופיע במהדורה ה-43 של "Festival del Lago" (בתרגום חופשי: הפסטיבל של האגם): פסטורוטי ונעמי מירטה.
קהל עצום של כ-5,000 איש ליווה את האירוע ב"אצטדיון דל ביסנטנאריו" אשר נמצא בעיר יפקראי שבפרגוואי, על אף הקור.
על אף שהאירוע התקיים בערב קר מאוד, הקהל שר והתלהב למראה הופעותיהם של האמנים שהופיעו באירוע, שבנו את דקות הציפייה להופעתה של פסטורוטי.
פסטורוטי עלתה על ציפיותיהם של כל המבקרים ועם כשרונה היא לא אכזבה את הקהל.
השיר הראשון עמו היא פתחה את הופעתה היה שיר הפתיחה "Vivir es hoy" של אלבום האולפן העשירי שלה, Vivir es hoy.
פסטורוטי בירכה וביקשה מהמוזיקאים להכיר תודה לכל אדם שהגיע למופע על אף הטמפרטורות הנמוכות שהיו באותו ערב.
היא סגרה את המופע עם זיקוקים ומחיאות כפיים סוערות בשירת השיר "יום הולדת שמח" לאור העובדה שהעיר מציינת כ-128 שנות עצמאות.
לקראת סוף השנה, בחודש אוקטובר, יצא לאור הוידאוקליפ השני לשיר "Eres" מאלבום האולפן העשירי שלה, , אשר מופיעות בו בנותיה, אנטוניה ורחינה.
בשנת 2006, פסטורוטי הצטרפה למאבקם של ארגונים הפועלים למען איכות הסביבה, וביניהם ארגון 'גרינפיס', נגד הקמת מפעל לייצור נייר בפראי בנטוס, עיר אורוגוואית השוכנת על גדות נהר אורוגוואי ומקושרת לפרובינציית אנטרה ריוס, שהגדירו את הקמת המפעל כ"זיהום", "פשע סביבתי" ו-"היסטוריה שחורה".
פסטורוטי אמרה כי "אני מעריצה את תושבי אנטרה ריוס הנלחמים על שמירת איכות הסביבה".
היא אף תמכה במאבקם של התושבים במהלך הופעתה ב"festival de folklore de Diamante", חיזקה את ידם והפיצה ברבים את המסרים של תושבי המקום.
כמו כן, באותה שנה, פסטורוטי קיבלה צלחת של הקרן "FUNDAYT", קרן להשתלת איברים, בעיר ויז'ה מריה שבקורדובה ב"Festival Nacional de Peñas".
כמו כן, כאשר התראיינה לעיתון הארגנטינאי "Analisis Digital", היא נשאלה "מה מעציב אותך?" ואמרה כי מה שמעציב אותה הוא "אי צדק.
אני יכולה לבכות מרגש כאשר אני רואה את מאבקם של אימהות ואבות שיש להם ילדים שיצטרכו אותם ואת עזרתם כל חייהם.
אני עושה דברים, אבל הם מתגמדים לעומת מה שאפשר וצריך לעשות.
היכן שמזמינים אותי, אני מנסה להגיע.
השנה אני מקווה להשיג רבים מחלומותיי עם הקרן".
פסטורוטי הקימה את קרן 'בנק כלי נגינה', קרן אשר מספקת כלי נגינה לנערים וילדים אשר הוריהם ומשפחותיהם הם בעלי הכנסה נמוכה ונמצאים במעמד סוציו-אקונומי נמוך.
רעיונה של פסטורוטי הגיע במקור מקהל המעריצים שלה, והיא ציינה כי "החלו להגיע בקשות רבות מנערים וילדים שרצו לנגן על כלי נגינה, אך יש להם ולמשפחותיהם קשיים אישיים לרכוש אותם בעצמם.
ישנם כלי נגינה, כמו מערכת תופים, שהם יקרים מאוד, לכן יצרתי את קרן 'בנק כלי נגינה' על מנת לספק מענה לנערים ולילדים שרצו לרכוש כלי נגינה אך אין באפשרותם.
כיצד 'בנק כלי נגינה' עובד?
הקרן מקבלת ומסווגת כלי נגינה חדשים ומשומשים אשר נמצאים במצב טוב לשימוש ולאחר מכן מספקת ומלווה אותם למתבגרים ולילדים בגילאי 5 עד 18 שרוצים לנגן, אך אין באפשרותם ובהישג ידם לרכוש כלי נגינה.
בעקרון, ההלוואה מוגבלת לתקופה של כשישה חודשים, אך ניתן לחדש ולהאריך את תקופת ההלוואה אם הנער מראה שהתקדם בלימודיו בכלי הנגינה".
כשנה לאחר פתיחתה של הקרן, 'בנק כלי נגינה', נערכה פגישה ראשונה בין הנערים והילדים בגילאי 9 עד 15 מהערים בארילוצ'ה, פוארטו איגואסו, רפאלה, בואנוס איירס וגראן בואנוס איירס שקיבלו כלי נגינה, לבין פסטורוטי ואחותה, נטליה פסטורוטי, בה הם הציגו להן את כל מה שלמדו בשנה האחרונה בעזרת כלי הנגינה.
כמו כן, הילדים ציינו כי המוזיקה מאחדת אותם וכאשר שפסטורוטי ואחותה הגענה הם התחילו להחליף עמן חוויות, הארות והערות.
זה היה עניין של דקות עד שהם החלו לנגן עבורן.
פסטורוטי ציינה גם כי "'בנק כלי נגינה' מבקש לקדם את חינוך המוזיקה, עידוד הערכה עצמית ופיתוח ערכים של משמעת ואחריות בדורות הבאים.
המוזיקה מספקת יתרונות רבים הקשורים להתפתחות אנושית וחברתית.
אנחנו רוצים להעניק לאנשים צעירים את ההזדמנות להתקרב לעולם הנפלא של המוזיקה, עולם הגורם לנו להרגיש חופשיים ושווים.
בשנת 2009, פסטורוטי קיבלה את פרס "סולידריות חברתית" מטעם הארגון 'CILSA' למחויבות חברתית.
מטרותיו של הארגון 'CILSA' למחויבות חברתית הן שיפור רמת החיים של אנשים בעלי מוגבלויות כדי להקל על התניידותם, להקל על ילדים המגיעים ממשפחות בעלות הכנסה נמוכה, לאפשר לאנשים בעלי מוגבלויות להשיג השכלה אקדמית ולקדם את הפיתוח של פעילויות ספורט ופנאי.
במעמד הענקת הפרסים נכחו אישים מכובדים וחשובים מתחום הבידור, התרבות והספורט שפועלים לטובת החברה ומשקיעים בפעילויות חברתיות.
פסטורוטי קיבלה את פרס "סולידריות חברתית" עקב פעילותה בקרן שלה שפועלת למען ילדים ונוער, 'בנק כלי נגינה'.
כמו כן, בשנת 2011, פסטורוטי קיבלה את פרס "הנתיב החברתי" מטעם הארגון 'CILSA' למחויבות חברתית, המדגיש את שיתוף הפעולה שלה והמשך מחויבויותיה לקהילה באמצעות ארגונים או קרנות לטובת הציבור.
פסטורוטי קידמה קמפיין הקורא לתרומת דם ב-31 במאי 2011, ביום השנה ה-20 להקמתה של פרובינציית טיירה דל פואגו שהוקמה לראשונה בשנת 1990. פסטורוטי הופיעה בהתנדבות בחגיגות יום השנה ה-20 בעיר ריו גראנדה שבפרובינציית טיירה דל פואגו.
במעמד החגיגות, הוקמו עמדות לתרומת דם מרצון חופשי.
ב-12 באוגוסט 2011, פסטורוטי קיבלה את פרס "המנהיגים הצעירים" מטעם הקרן של 'הפסגה הבינלאומית של המנהיגים הצעירים'.
הפסגה הבינלאומית של המנהיגים הצעירים היא אחת מהאירועים המשמעותיים ברמה הבינלאומית שמפגיש בין כ-1,500 צעירים וצעירות מרחבי העולם ומטרתו לדון על מצבן הנוכחי של מדינות שונות.
מטרתה העיקרית של הקרן היא לפתוח את הדלתות של הדיאלוגים ולהדק את הקשרים בין מדינות העולם דרך בני הנוער שלהם כמנהיגי העתיד.
ביום הענקת הפרסים, מספר אינטלקטואלים, אמנים, פוליטיקאים ואנשי עסקים ידונו בנושאי עוני, בריאות, איכות הסביבה, שלום עולמי, עסקים, מנהיגות וטכנולוגיות חדשות.
הענקת הפרסים נעשתה, בין היתר, במעמדו של חוליו מריה סנגינטי, נשיא אורוגוואי לשעבר.
כמו כן, בנוסף לפסטורוטי, את הפרס קיבלו אנשים מוכרים ומוערכים בתעשייה הבינלאומית כגון: מריו ורגס יוסה, שאקירה, קלאוס שוואב והרנן רינקון.
פסטורוטי קידמה מודעות למחלת סרטן השד.
בשנת 2014 היא קידמה, יחד עם נשים מפורסמות נוספות, את הקמפיין "Nailfies", שקורא להעלאת מודעות למחלת סרטן השד.
הקמפיין קרא לנשים לצבוע את ציפורני אצבעות ידיהן בלק ציפורניים בצבע ורוד, לצלם אותן, לפרסם את התמונה ברשתות חברתיות כגון אינסטגרם וטוויטר יחד עם האשטאג #Nailfies ולבקש מחברות לעשות כמותן.
מימין: מרסדס סוסה, הורסיו גוארני וז'ואן מנואל סראט.
פסטורוטי ציינה את האמנים מרסדס סוסה, הורסיו גוארני וז'ואן מנואל סראט כאמנים והיוצרים שהשפיעו רבות עליה, אשר מאופיינים בשירת פולק וכתיבת מוזיקה לטינית.
אודות מרסדס סוסה היא אמרה כי "עם מרסדס סוסה שרתי יחדיו וזה היה נפלא כאשר היה הזמינה אותי להקליט עמה באלבומה האחרון.
פסטורוטי VS מרסדס סוסה תמיד היה מוקד עניין בארגנטינה על אף שמעולם לא היה בינינו עימותים ותמיד התייחסנו בכבוד אחת לשנייה.
הקריירה שבנתה מרסדס סוסה הייתה ייחודית.
אני מעריצה ומעריכה את מרסדס".
בערב מחווה למרסדס סוסה והורסיו גוארני, פסטורוטי אמרה לגוארני כי "אני מודה לך שאהבת אותי כך, בצורה חסרת מנוחה.
תודה לך על קבלת שנות העשרים שלי והמתנתך לשנות הבגרות שלי".
פסטורוטי שרה, יוצרת ומלחינה בסגנונות המוזיקה לטינית, פופ לטיני ופולק.
פסטורוטי היא בתם הבכורה של גריסלדה היידי זקינו ועומר אלברטו פסטורוטי.
יש לה אחות צעירה בשם נטליה פסטורוטי שנולדה ב-15 באוגוסט 1982, גם היא זמרת ארגנטינאית מפורסמת, ובהכשרתה המקצועית היא עורכת דין וכותבת בקשות.
ב-21 באפריל 2007 פסטורוטי נישאה בטקס אזרחי לבן זוגה, חרמיאס אדוגליו בעיר ארקיטו, סנטה פה, ארגנטינה, לאחר כשבע שנות זוגיות.
שבוע לאחר מכן, ב-28 באפריל, הם נישאו בטקס דתי בכנסיית "Nuestra Señora del Rosario" (בתרגום חופשי: גבירתנו מרוסאריו) מול כ-800 אורחים.
בסוף שנת 2009 נחשף בתקשורת הארגנטינאית כי פסטורוטי בהריון עם ילדה הראשון.
בשנת 2010, כאשר ארגנטינה ציינה, כמו ברוב מדינות אמריקה הלטינית, 200 שנה לעצמאותה ולעצמאות מדינות שונות ברחבי אמריקה הלטינית מהעול הקולוניאלי הספרדי, נבחרה פסטורוטי, למרות הריונה המתקדם, להופיע מעל הבמה המרכזית של האירועים בשדרת 9 ביולי.
פסטורוטי הופיעה ב-25 במאי 2010 מול יותר מ-1.5 מיליון ארגנטינאים, ובהופעה שרה את מיטב להיטיה המצליחים וכן את המנון ארגנטינה.
ב-10 ביוני 2010, בשעה 19:37 (השעון המקומי) בעיר רוסאריו, סנטה פה, ארגנטינה, היא ילדה את בתה הבכורה; אנטוניה אדוגליו פסטורוטי.
ב-10 באוגוסט 2012, פסטורוטי אישרה דרך חשבון הטוויטר שלה כי היא בהריון שני.
ב-19 בפברואר 2013, בשעה 10:30 (השעון המקומי) בעיר רוסאריו, סנטה פה, ארגנטינה, היא ילדה את בתה השנייה; רחינה אדוגליו פסטורוטי.
ב-15 במאי 2015 נסעה פסטורוטי בקרוואן עם בנותיה, קרובי משפחה נוספים, חברי להקתה וצוותה לקונצרט בעיר לה פמפה שבארגנטינה.
בכביש רוסאריו-קורדובה התנגשה בהם משאית.
בתאונת דרכים זו נפצעה אחותה, נטליה פסטורוטי, באורח קל, וכך גם בנותיה ושאר בני משפחתה.
התאורן של פסטורוטי נפצע באורח קשה אך החלים.
עקב התאונה ופציעתו הקשה של התאורן, נאלצה פסטורוטי לדחות את סיבוב הופעותיה "Vivir es hoy" בארגנטינה וברחבי אמריקה הלטינית.
השיר גרון עם חול, Yo Sí Garganta Con Arena בוצע בשנת 2008.
השיר היכן צועדת האהבה, Por donde va el amor בוצע בשנת 2003.
השיר רכבת השמיים, Tren Del Cielo בוצע בשנת 2001.
השיר עוצמת החלומות, El Poder De Los Sueños בוצע בשנת 2001.
השיר אני כן אוהבת את ארצי, Yo Sí Quiero a Mi País בוצע בשנת 1999.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי הלטיני2024אלבום הפולק הטוב ביותרRaíz Nunca Me Fuí (עם ניניה פסטורי ולילה דאונס)
סולה לבנת-בטן (שם מדעי: Sula leucogaster) היא עוף ימי ממשפחת הסולתיים החי בימים הטרופיים של האוקיינוס ההודי, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט ברחבי העולם, אך מעדיף איים מרוחקים שונים.
בישראל היא מזדמנת נדירה בעיקר בחורף, כאשר סערה בים התיכון "דוחפת" אותה אל החוף.
הנקבות גדולות מהזכרים ואורכן 80 ס"מ, עם מוטת כנפיים של 150 ס"מ ומשקל של 1,300 גרם.
הסולה בעלת בטן לבנה, ממנה קיבלה את שמה, אולם לצעירים בטן חומה כמו שאר נוצות הגוף.
הראש חשוף מנוצות וצבעו צהוב עם מקור מוארך בהיר יותר.
בכל הגילים מתאפיינות הסולות בצוואר ארוך ומתעקל מעט, מקור ארוך וחד, כנפיים ארוכות יחסית וכפות רגליים צהובות בעלות קרומי שחייה.
הסולות מתמחות בדאייה ויכולות לצלול מגובה רב לעבר הים.
הסולות ניזונות מדגים ודיונונים קטנים החיים בלהקות ועולים לעבר פני המים.
הסולות צוללות לעבר הלהקות מגובה רב ובמהירות וכך תופסות את הטרף.
הסולות מקננות באיים מבודדים, בהם הן בונות קן מצמחייה נרקבת, קונכיות ואבנים.
סולה (שם מדעי: Sula) הוא סוג של עופות ימיים ממשפחת הסולתיים החיים בחופים הטרופיים ברחבי העולם.
זהו הסוג הגדול ביותר במשפחה והוא כולל שישה מינים.
הסולות בעלות מקור ארוך וחזק, כנפיים רחבות העוזרות לדאות וזנבות קצרים.
כפות הרגליים שלהם בעלות קרומים והם צבעוניות ועוזרות לראווה ולמצגי חיזור מפוארים של הרמת רגליים ופרישת כנפיים, שנתנו לסוג את השם האנגלי (Booby - "ליצן" בספרדית).
הן ניזונות בתעופה מעל האוקיינוס מלהקות של דגים או דיונונים וברגע שאחת הסולות צוללת לים כל השאר בעקבותיה.
מהירות התנגשותם במים מביאה אותם לידי טרפם שנחטף במהירות.
לאחר התפיסה הן נחות על פני המים.
סולה אוסטרלית (שם מדעי: Morus serrator) הוא מין של עוף ים ממשפחת הסולתיים החיה באוסטרליה ושייכת לסוג סולת גנט.
היא קרובתה של סולת הכף ושל סולה צפונית אך קטנה יותר מהם.
אלה עופות בעלי גוף לבן, עם נוצות כהות, עורפם כתום והמקור לבן.
הסולות דואות חזקות הנעות על אוויר חם העולה מהים ויוצאות לדיג בחופים.
כשהן רואות להקת דגים או דיונונים הן צוללות לעברם ותופסות אותם במהירות התנופה למים.
הסולות מקננות במושבות גדולות, באוסטרליה, בעיקר בוויקטוריה, בטסמניה, בניו זילנד ובאיים שונים שאחד מהם קיבל את השם "אי הסולות" (Gannet Island).
חלק מהאזורים בהם הן חיות הם תת-אנטארקטיים.
סולג'ר פילד () הוא אצטדיון הממוקם בשיקגו, המשמש כאצטדיון הבית של שיקגו ברס מה-NFL, ושיקגו פייר מה-MLS.
האצטדיון ממוקם על ימת מישיגן צמוד לפאלאס מקורמיק.
האצטדיון נבנה ב-1922 ונפתח ב-1924. ב-1959 אירח את טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים הפאן אמריקאיים.
ב-1994 אירח חלק ממשחקי גביע העולם בכדורגל לשנת 1994. ב-2002 האצטדיון שופץ ונבנה כמסגרת על האצטדיון המקורי.
סולו: סיפור מלחמת הכוכבים הוא סרט קולנוע אמריקאי, מסוגת אופרת חלל, בסדרת מלחמת הכוכבים בבימויו של רון הווארד ועל פי תסריט מאת ג'ון ולורנס קסדן.
זהו הסרט השני בסדרת האנתולוגיה של מלחמת הכוכבים, אחרי רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים, וכמוהו אינו מהווה חלק מסדרת הסרטים כי אם סרט ספין אוף המתמקד בסיפור המקור של האן סולו.
בסרט מככבים אלדן ארנרייך, אמיליה קלארק, דונלד גלובר, וודי הארלסון, וטנדי ניוטון ופול בטאני.
עלילת הסרט מתרחשת כעשור לפני אירועי תקווה חדשה ומגולל את הרפתקאותיהם המוקדמות של האן סולו וצ'ובאקה, שמצטרפים לכנופיית גנבים ופוגשים את לאנדו קלריסיאן הצעיר.
הסרט נעשה בהפקת לוקאס פילם והופץ על ידי אולפני וולט דיסני.
הצילומים החלו בינואר 2017 באולפני פיינווד באנגליה ותחילה הסרט בוים על ידי פיל לורד וכריסטופר מילר שפוטרו בחודש יוני 2017 בשל "חילוקי דעות יצירתיים".
צילומי הסרט הושלמו באוקטובר 2018 עם רון הווארד כבמאי מחליף.
תקציב ההפקה עמד על 275 מיליון דולר שהופכים את הסרט לאחד הסרטים היקרים בהיסטוריה של הקולנוע.
הסרט יצא לאקרנים ב-25 במאי 2018, בגרסאות RealD 3D, IMAX ו-IMAX 3D.
הסרט זכה לביקורות משבחות על משחקיהם של ארנרייך וגלובר, סצנות הפעולה והאפקטים הוויזואלים, אך ספג ביקורות שליליות על העלילה הצפויה.
הסרט נחשב לסרט מלחמת הכוכבים הראשון שהוגדר ככישלון קופתי לאחר שהכניס 393 מיליון דולר בלבד.
על כוכב הלכת קורליה, היתומים מחונכים לגנוב על מנת לשרוד.
הנאהבים האן וקירה מנסים להימלט מציפורני כנופיה מקומית.
הם משחדים קצינת מעבר של האימפריה באמצעות קואקסיום גנוב, דלק היפר-חללי נפיץ שמחירו רב בשוק השחור, אך רק האן מצליח להימלט בעוד קירה נלקחת על ידי רודפיהם.
האן נשבע לחזור אליה ומצטרף לצי האימפריה כטייס.
כשהקצין המגייס שואל לשם משפחתו הוא עונה שהוא לבדו וללא משפחה והקצין מעניק לו את שם המשפחה "סולו" (לבד).
שלוש שנים לאחר מכן, האן מגורש מהאקדמיה לטיס של האימפריה בשל אי ציות ונשלח לשרת כחייל בחיל הרגלים על הכוכב נימבאן.
הוא נתקל בחבורת עבריינים עטויה במדי צבא האימפריה בהנהגתו של פורע החוק טוביאס בקט.
האן מנסה להונות אותם אך בקט גורם לו להיעצר ולהישלח לתא המעצר על מנת לשמש כמזון לחיה מגזע הווּקים בשם צ'ובאקה.
כשהוא מצליח להבין את שפתו של צ'ובאקה האן מצליח לשכנע אותו לשתף עמו פעולה על מנת להימלט.
בקט, שמודע ליעילותם וכוחם של גזע הווּקים מחלץ את השניים ומצרף אותם לשורות הכנופיה על מנת לגנוב מטען של קואקסיום על הרכבת "ונדור-1".
התוכנית מסתבכת כאשר מופיעים רוכבי הענן בראשותו של אנפיס נסט, כנופיית מבריחים אף הם.
במהלך ניסיון השוד שניים מחברי הכנופיה נהרגים: ריו דוראנט ששימש כטייס ואשתו של בקט, ואל.
אם לא די בכך במהלך הימלטותם האן משחרר את מטען הקואקסיום להתפוצץ על מנת להישאר בחיים ובכך הם יוצאים משם בידיים ריקות.
בקט חושף שהוא קיבל הוראה לגנוב את הקואקסיום מידי דריידן ווס, עבריין רב-עוצמה בסינדיקט הפשע "שחר אדמדם".
האן וצ'ובאקה מתנדבים לעזור לגנוב מטען אחר של קואקסיום על מנת לכסות על המחדל.
הם יוצאים לפגוש את דריידן ווס, שם האן פוגש לפתע את קירה, שהמסתבר כי הצטרפה לסינדיקט "שחר אדמדם" ומשמשת כלויטננט בכירה בארגונו של דריידן.
האן מציע תוכנית מסוכנת לגנוב קואקסיום לא מזוקק מהמכרות שבכוכב הלכת קסל; ווס מסכים אך מתעקש שקירה תצטרף אליהם.
היא מובילה אותם אל לאנדו קלריסיאן, מבריחן וטייס שהיא מקווה שישאיל להם את ספינתו, המילניום פלקון, לצורך המסע.
האן מאתגר את לאנדו למשחק הימורים בשם "סאבאק", על מנת לזכות בספינתו של לאנדו.
לאנדו מרמה ומנצח אך מסכים להצטרף למשימה בתמורה לחלק מהרווחים.
לאחר שהם מגיעים לקסל וחודרים למכרה, הדרואיד של לאנדו, L3-37, מארגנת הפיכה ומרד של העבדים נגד מעסיקיהם במכרה.
בבלבול שנוצר, הם גונבים את הקואקסיום אך L3 נהרסת ולאנדו נפצע במהלך בריחתם.
בעזרת העלאת מחשב הניווט של L3-37 למערכות הספינה, האן מטיס את המילניום דרך מעבר מסוכן על מנת לעקוף את המצור שהאימפריה מטילה על המכרה בעקבות המרד.
הספינה שניזוקה מאוד נוחתת על כוכב הלכת סבארין על מנת לעבד את הקואקסיום.
במהלך עימות עם אנפיס, שעקבה אחרי הצוות מונדור, מתגלה כי היא אישה כאשר לאנדו נמלט עם ספינתו.
אנפיס מגלה שהיא והצוות שלה אינם שודדים, אלא מורדים המנסים למנוע מהסינדיקטים והאימפריה מלצבור כוח.
האן מזדהה עם מטרותיה ומציע לעבוד על דריידן ווס, אך בקט מזהיר אותו מההשלכות ועוזב.
ווס שולח את שומריו להרוג את אנפיס, אך רוכבי הענן מתגברים עליהם, ווס נותר ללא צבא והאן מנסה לקחת עמו את הקואקסיום, אך בקט מופיע והאן מגלה שהלה שיטה בו.
בקט לוקח עמו את הקואקסיום ואת צ'ובאקה ונמלט.
קירה הורגת את דריידרן ושולחת את האן אחרי בקט.
היא עצמה יוצרת קשר עם אדונו של דריידן, מול ומדווחת לו שהמשימה נכשלה ודורשת את מקומו של ווס.
היא נמנעת מלדבר על מעורבותו של האן ובמקום זאת מאשימה את בקט.
האן לוכד את בקט ומתעמת איתו, הוא יורה בבקט לפני שזה יורה בו בחזרה.
בקט גוסס ומודה שהאן עשה בחירה נבונה.
קירה עוזבת את הכוכב, בעוד האן וצ'ובאקה מוסרים את הקואקסיום לידי אנפיס, שמציעה להאן להצטרף למרד נגד האימפריה אך הוא דוחה את ההצעה והיא מעניקה לו קמצוץ מהקואקסיום, מספיק כדי לרכוש לעצמו ספינה משלו.
האן וצ'ובאקה מאתרים את לאנדו ומאתגרים אותו לשחק שוב על משחק קלפים ולהמר על המילניום פלקון.
האן מנצח לאחר שהוא עולה על התרמית של לאנדו וגונב ממנו את הקלף המנצח משרוולו.
יחד עם צ'ובאקה הוא עוזב אל כוכב הלכת טטואין, שם הוא שמע כי יש איזה גנגסטר שמציע עבודה.
אלדן ארנרייך - האן סולו, גיבור הסרט ופושע מתחיל ברחבי הגלקסיה.
דונלד גלובר - לאנדו קלריסיאן.
וודי הרלסון - בקט, פושע חזק בעולם הפשע של הגלקסיה ומורהו הרוחני של סולו.
אמיליה קלארק - קירה, מושא אהבתו של האן.
פול בטאני - דריידן ווס
ארין קלימן - אנפיס נסט
ג'ון פאברו - ריו דוראנט
לינדה האנט - ליידי פרוקסימה, מנהיגת כנופיית פשע ממנה האן נמלט בפרולוג הסרט
סולה (בפולנית: Soła) הוא נהר באורך של 89 קילומטר, הזורם בפרובינציות פולין קטן ושלזיה שבדרומה של פולין.
הוא אחד מיובליו של הנהר ויסלה.
מקורו של הנהר הוא ברכס הרי הבסקידים (Beskidy), חלק מהרי הקרפטים, בגבולה של פולין עם סלובקיה.
הנהר זורם צפונה עד לשפכו אל תוך הוויסלה בכפר ברושקוביצה (Broszkowice) מצפון מזרח לעיר אושוויינצ'ים.
שטח אגן הניקוז שלו הוא 1,375 קילומטר רבוע.
מספר סכרים שלפניהם מאגרי מים נטויים על הנהר בחלקו הדרומי.
תוואי הנהר עובר בצפונו ליד העיר אושוויינצ'ים, במרחק של עשרות מטרים מגדר מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ I.
במהלך הפעלת המחנה הושלכו לתוך הנהר בפקודת הגרמנים כמויות גדולות של אפר אדם ועצמות אדם גרוסות.
אלו היו שרידי גופותיהם של יהודים ואחרים שנרצחו בתאי הגאזים במחנה ובמחנה בירקנאו הסמוך אליו וגופותיהם נשרפו.
ההשלכה נעשתה על ידי אנשי הזונדרקומנדו, שאולצו להשתתף בהפעלת תאי הגזים והמשרפות באושוויץ.
קאנג סוּלגי (בקוריאנית: 강 슬기, באנגלית: Kang Seulgi; נולדה ב-10 בפברואר 1994) המוכרת בשם הבמה סוּלגי, היא זמרת, רקדנית ודוגמנית דרום קוריאנית.
היא חברה בלהקת הבנות הדרום קוריאנית רד ולווט, בתת-הלהקה Red Velvet – Irene & Seulgi, ובסופרגרופ Got the Beat.
היא הוציאה לאור את המיני-אלבום הראשון שלה, , בשנת 2022.
קאנג סולגי נולדה ב-10 בפברואר 1994, באנסאן שבקוריאה הדרומית, ולה אח גדול.
סולגי למדה בבית ספר התיכון המקומי באנסאן ומאוחר יותר למדה בתיכון לאומנויות בסיאול.
כחלק מתוכניות הלימוד, סולגי למדה קוריאנית כשפת אם ויפנית כשפה שוטפת.
סולגי החלה את תקופת האימונים שלה תחת חברת SM אנטרטיינמנט בשנת 2007, בגיל 13. ב-2 בדצמבר 2013, סולגי הייתה בין שלושת המתאמנים הנבחרים של החברה אשר נחשפו לציבור תחת הפרויקט "SM Rookies" לצד ג'נו וטאהיונג מאנסיטי.
במהלך תקופה זו פרסמה SM אנטרטיינמנט מספר קטעי וידאו של סולגי, וביניהם קטע ריקוד לשיר "Be Natural" של S.E.S., שבו הופיעה יחד עם איירין.
בחודש יולי 2014 השתתפה סולגי בשיר "Butterfly" של הנרי לאו מתוך המיני־אלבום השני שלו, Fantastic, וכן הופיעה בקליפ של שיר הנושא "Fantastic".
2014–2018: הופעת בכורה עם רד ולווט ופעילויות סולו
ב-1 באוגוסט 2014, סולגי נחשפה לציבור כחברה בלהקת הבנות רד ולווט בהופעת הבכורה הרשמית של הלהקה.
בינואר 2015, סולגי כיכבה בתפקיד הראשי במחזמר אשר הופק על ידי SM Entertainment על הסיפור "הקוסם מארץ עוץ", בתפקיד של דורתי.
באפריל ומאי של אותה השנה, לקחה סולגי חלק בתוכנית הבידור "Off to school" של רשות השידור JTBC.
ביולי 2016 הוציאה סולגי את השיר "Don't Push Me" יחד עם חברתה ללהקה וונדי, כחלק מפסקול סדרת הטלוויזיה "Uncontrollably Found" של רשות השידור KBS2. באוקטובר של אותה השנה השתתפה בתוכנית הריאליטי "King Of Mask Singer".
ב-18 בנובמבר 2016, יצא לאור שיר הנושא של סדרת האנימה "Blade & Soul" אשר אותו שרה סולגי.
בנוסף,ב-30 בדצמבר, סולגי, חברתה ללהקה וונדי ועוד מספר אמנים אשר נמצאים תחת החברה SM, הוציאו סינגל דיגיטלי אותו שידרו ב"SM Station" בשם "Sound of Your Heart" .
בינואר 2017 הוציאה סולגי את השיר "You're the Only One I See" יחד עם וונדי כחלק מפסקול הדרמה Hwarang: The Poet Warrior Youth.
במסגרת פרויקט SM Station היא הוציאה גם את הדואט "Darling U" עם חבר הלייבל ייסונג מלהקת הבנים "סופר ג'וניור" ב־22 בינואר.
סולגי לוהקה יחד עם שש איידוליות נוספות לתוכנית הבידור "Idol Drama Operation Team", שבה נדרשו ליצור סדרת טלוויזיה משלהן בשם Let's Only Walk the Flower Road כתסריטאיות, ולגלם גרסאות בדיוניות של עצמן כחלק מלהקת מוזיקה בדיונית.
הלהקה, שנקראה Girls Next Door, הוציאה את השיר "Deep Blue Eyes" וקיימה את הופעת הבכורה שלה במיוזיק בנק ב־14 ביולי.
באוקטובר של אותה שנה, סולגי השתתפה בדואט נוסף בשם "Heart Stop" עם טאמין מלהקת הבנים "שייני" כחלק מאלבום השני שלו בשם Move.
בפברואר 2018, אומת כי סולגי תיקח חלק משורת השחקנים בתוכנית הבידור הקוריאנית "Law of the jungle in Mexico".
בחודש אפריל של אותה שנה, אומת כי סולגי תיקח חלק משורת השחקנים בתוכנית הבידור "Secret Unnie" של רשות השידור JTBC יחד עם זמרת הסולו סונמי.
בשנת 2019 דורגה סולגי כאמנית הקיי-פופ הפופולרית ביותר במקום הרביעי בסקר שנערך על חיילים אשר עושים שירות צבאי חובה בדרום קוריאה.
ב-20 באפריל 2020 SM Entertainment אימתו כי סולגי וחברתה ללהקה איירין ייצרו יחידת משנה ראשונה ללהקה התקרא "Red Velvet - Irene & Seulgi".
ב-6 ביולי 2020 יצא סינגל הבכורה של יחידת המשנה הנקרא "Monster" שהוא שיר הכותרת אשר לוקח חלק מהמיני אלבום שלהן הנקרא "Monster" גם הוא, המיני אלבום של יחידת המשנה כלל בתוכו שיר סולו של סולגי אשר נקרא "Uncover".
שנה שם הסרט תפקיד הערות סימוכין 2015SMTown: The Stage עַצמָה סרט דוקומנטרי של SM 2020 סיור עולמי בטרולים גומדורי סרט מצויר
שנה שם התוכנית רשות שידור תפקיד הערות סימוכין 2016 Descendants of the sun KBS2 עַצמָה שחקנית רקע
שנה שם התוכנית רשת טלוויזיה תפקיד הערות סימוכין 2015 Off to School JTBC חבר בהפקה פרקים 40–43 100
שנים שם המחזה תפקיד הערות 2014–2015 הקוסם מארץ עוץ דורותי תפקיד ראשי
שנה שם הווידאו קליפ במאי / ים שיתופי פעולה 2017 "Darling U" (עם יסונג ) הונג וון קי ( זניברוס ) 2018 "Wow Thing" (עם SinB, קים צ'ונג-הא וג'ון סו-ייון ) דורי קוואק (GDW) כאמן המוצג 2018 "Selfish" Moonbyul ft.
Seulgi הונג ווון קי ( זניברוס ) "Hello Tutorial" אוי קים (GDW)
שנה פרס קטגוריהמועמדות בזכותתוצאות 2017 פרסי מוזיקת מלון פרס טרנד ולהיטיםDeep Blue Eyesמועמדות פרסי Fashionista 2017 של Naver פרס הכוכב המשתפרלא זמיןמועמדות
סולה סובויל היא שחקנית, כותבת, במאית, ומפיקה ניגרית.
היא פרצה לתחום הטלוויזיה והקולנוע עם סדרת הדרמה Super Story: Oh Father, Oh Daughter.
ב-2019 היא זכתה בפרס עבור השחקנית הטובה ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע על כיכובה בסרט מלך הבנים.
סובויל גדלה במדינת אונדו בניגריה, ובתיכון ייצגה את המדינה באתלטיקה.
למרות פרסומה, היא עושה בעצמה קניות ומייצרת את הבגדים שלה לעצמה.
סובויל נשואה ויש להם ארבעה ילדים.
סובויל התחילה כשחקנית תיאטרון ועברה לעבוד בקולנוע כשחקנית, כותבת, במאית, ומפיקה.
היא פרצה לתחום עם סדרת הדרמה Super Story: Oh Father, Oh Daughter בשנת 2001. היא התחילה לשחק באמצעות תפקידים בסרטים בהפקת הקבוצה של אדיבאיו סאלאמי.
במשך השנים היא כתבה, ביימה, והפיקה כמה סרטים ניגריים.
בשנת 2004, היא הופיעה בסרט הדרמה הניגרי Dangerous Twins שהופק על ידי תאד אוגידאן ונכתב ובוים על ידי ניג'י אכאני.
בשנת 2010, היא כתבה, הפיקה, וביימה את הסרט הניגרי Ohun Oko Somida, בכיכובו של אגיבאיו סאלאמי.
היא עבדה תחת הפקתו ובימויו של תאד אוגידאן שוב בשנת 2011, בסרט Family on Fire.
לאחר הפסקה שלקחה כדי לטפל בילדיה, סובוויל חזרה לקולנוע בשנת 2016 עם סרט הקומדיה "מסיבת החתונה".
סובויל נהייתה דמות חשובה בקולנוע הניגרי, ובשנת 2016 זכתה להוקרה מיוחדת במהלך פרסי מיטב נוליווד.
בשנת 2017 היא המשיכה להופיע בקומדיות ושיחקה בסרטים Christmas Is Coming ו"מסיבת החתונה: היעד – דובאי", וגם שיחקה בסרט Wives on Strike: The Revolution בשנת 2018 שיחקה בסרט הניגרי מלך הבנים.
בגין כיכובה בסרט היא זכתה בפרס עבור השחקנית הטובה ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע.
למרות ההייפ סביב הסרט, הוא, וכמו כן סובויל, לא זכו בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק", מה שהוביל לתלונות ממעריצי הסרט.
לאחר מכן, בשנת 2019, סובוויל שיחקה בסרט Gold Statue''' תחת בימויו והפקתו של תאד אוגידאן, ולצד השחקן ריצ'רד מוף-דמיג'ו, איתו שיחקה 21 שנים לפני בסרט Diamond Ring''.
סובוויל בוחרת להגביל את עצמה במגוון הסרטים שיכולה לשחק בהם בכך שלא מוכנה לשחק תפקיד שכולל חיבוקים, נשיקות, או עירום.
עקב פרסומה, סובוויל נבחרה להיות שליחת מותג של חברת המזרנים, שבהם היא משתמשת מאז צעירותה.
מסיבת החתונה: היעד – דובאי (2017)
2019 – זכייה בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
סולה (באוקראינית: Сула́) הוא נהר באוקראינה, אחד מיובליו העיקריים של הדנייפר.
אורכו של הנהר הוא 363 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו הוא כ-19,600 קמ"ר.
רוחבו נע בין 10 ל-75 מטרים, בטרם הוא נשפך לנהר הדנייפר.
מקורו של הנהר הוא במורדות הדרום-מערביים של רמת רוסיה התיכונה, ומשם הוא ממשיך לשפלת הדנייפר.
בסופו הוא זורם למאגר קרמנצ'וג.
הערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן לובני, לוחביציה ורוֹמְנֶי.
אורז'יצה היא בין היובלים העיקריים של סולה.
סולביי קריי (בנורווגית: Solveig Krey; נולדה ב-20 במרץ 1963) היא קומודור בצי המלכותי הנורווגי אשר מילאה תפקידים בכירים, והייתה האישה הראשונה בהיסטוריה שפיקדה על צוללת צבאית.
קריי נולדה ב-20 במרץ 1963 ולמדה באקדמיה הימית המלכותית של נורווגיה.
ב-11 בספטמבר 1995 קיבלה את הפיקוד על הצוללת "קובן" (Kobben) והפכה בכך לאישה הראשונה בהיסטוריה שפיקדה על צוללת.
בהמשך הועברה לפקד על הצוללת "אורד" (Uredd).
היא שרתה בחיל המשלוח הנורווגי באפגניסטן, כנציגת הצי הנורווגי בבסיס הצי הצרפתי בטולון, ובהמשך כמפקדת כוח הצוללות של הצי המלכותי הנורווגי.
כיום היא משמשת כראש מטה המבצעים של הצבא.
בספטמבר 2020 הגישה מועמדות לתפקיד מפקדת הצי המלכותי.
סולאר פודס הוא סטארט-אפ פיני שבודק טכנולוגיה שמשתמשת בחשמל לייצור מימן המשולב עם פחמן דו-חמצני, מים, ויטמינים ומינרלים כדי להאכיל ולגדל ביומסה מיקרוביאלית שיכולה לשמש כחלבון אכיל.
סולאר פודס מפתחת תהליכים לייצור אבקת חלבון בשם סוליין (Solein) שיכולה לשמש כמרכיב חלבון בייצור מזון, ומתכננת להעניק רישיון לטכנולוגיה שלה.
למוצר טעם עדין וניתן להוסיף אותו למאכלים אחרים.
סולאר פודס היא חברת ספין-אוף.
הרעיון המקורי שלה מבוסס על פרויקט מחקר משותף המתמקד באנרגיה מתחדשת, שבוצע על ידי VTT Technical Research Center של פינלנד ואוניברסיטת Lappeenranta-Lahti לטכנולוגיה LUT.
בקיץ 2017, כאשר קבוצת המחקר הודיעה שהצליחה לייצר מזון מהאוויר, היא זכתה לפרסום בינלאומי.
החברה נוסדה באותה שנה על ידי ד"ר פסי ואיניקה (Pasi Vainikka) והד"ר ג'והה פקה פיטקנן (Juha-Pekka Pitkänen) יחד עם סמי הולמסטרום, ג'רו אהולה, ג'ארי טואובינן וג'אנה מקלה.
החברה שמה לה למטרה להתחיל את השלב הראשון של ייצור חלבון מסחרי במהלך 2021 במפעל עם קיבולת שנתית מוערכת של 100 טון חלבון.
עד אביב 2018, גייסה סולאר פודס 800,000 אירו במימון ראשוני לבניית מפעל פיילוט.
המשקיע העיקרי היה Lifeline Ventures ומשקיעים אחרים כללו, למשל, VTT Ventures ו-Green Campus Innovations, משקיע סיד של קלינטק הפועל בקמפוס LUT.
בנוסף, החברה קיבלה הלוואה לפיתוח מוצרים של למעלה ממיליון יורו מ-Business Finland.
חברת סולאר פודס החלה לבנות מכל ביו-ריאקטור עם כושר ייצור של 1 ק"ג של חיידקים ליום.
הביוריאקטור הקודם של החברה היה בערך בגודל של כוס קפה.
באותו סתיו, נבחרה סולאר פודס לתוכנית הדגירה העסקית של סוכנות החלל האירופית (ESA).
מטרת החברה הייתה לפתח מערכת לייצור מזון על מאדים.<ref name="TT20190917"></ ref name="TT20181031"> / </ref> ביו-ריאקטור של 40 ליטר מסוגל לייצר מספיק חלבון לצוות בן שישה חברים.
במרץ 2019, סולאר פודס קיבלה מענק של 50,000 אירו מפרויקט הים הבלטי של בנק אולנד.
באותו זמן, סולאר פודס החלה את מפעל הפיילוט שלה, המייצר חלבון המשמש לפיתוח מוצרים חדשים יחד עם שורה של שותפים.
בקיץ הודיעה החברה על תוכניתה לבנות מפעל חלבון גדול יותר עם קיבולת של כ-6,000 טון בשנה.
ההחלטה הסופית על הבנייה תתקבל לאחר שהחברה תצבור ניסיון תפעולי מספיק מהמפעל הקטן יותר.
בספטמבר 2019 הודיעו Fazer Group וסולאר פודס על שיתוף פעולה לפיתוח חלבון סוליין יחד.
השותפות הייתה חלק מסבב מימון שהביא לסולאר פודס 3.5 מיליון אירו כחלופות מקבוצותOy Karl Fazer Ab, Holdix Oy Ab, Turret Oy Ab ו-Lifeline Ventures.</ ref name="TT20190917">
עד אפריל 2020, החברה גייסה סך של 4.3 מיליון אירו במימון.
בקיץ, מפעל הפיילוט ייצר 300 גרם חלבון ביום, וסולאר פודס הודיעה על תוכניות לפתוח, בתוך השנתיים הקרובות, מפעל חדש שיהיה גדול פי מאה מהמפעל הנוכחי שלה.
אפשר להגדיל את זה שוב לגודל מפעל, כלומר למפעל בגודל של מגרש כדורגל.
לטענת החברה, ניתן להקים מפעלי סוליין באזורים שאינם מתאימים לייצור מזון בשיטות עכשוויות, אך בעלי פוטנציאל אנרגיית שמש או רוח, כמו מדבר סהרה ואזורים ארקטיים.
מהחברה נמסר כי עד סוף 2022 היא תוציא לשוק סך של 20 מוצרי צריכה שונים שיוכלו לשמש כמרכיבי ארוחת בוקר או כתחליף למוצרי חלב או בשר.
באפריל 2021, קרן האקלים הפינית העניקה לסולאר פודס הלוואת הון בסך 10 מיליון אירו.
סולאר פודס מפתחת חלבון באמצעות אוויר וחשמל.
המוצר מיוצר על ידי הפקת פחמן דו-חמצני (CO2) מהאטמוספירה ושילובו עם מים, מימן, חומרים מזינים וויטמינים.
החלבון מיוצר באמצעות חשמל בתנאים מכילים בתוך ביו-ריאקטור מתכתי.
איש הסביבה ג'ורג' מונביוט טען שלמוצר עשויה להיות השפעה מהפכנית על ייצור המזון.
בשנת 2019 הצהירה סולאר פודס כי היא שואפת לפתח ייצור מזון נטול פחמן, כך שלא יהיה צורך יותר בחקלאות לייצור מזון וניתן יהיה לייער מחדש את האדמה המשוחררת מחקלאות ולהמיר אותה לשקעי פחמן.
לטענתם הדבר גם יפחית את זיהום התזונה החקלאית ואת בעיות אספקת המים הבאות.
בשנת 2020, מייקל לה פייג' עבור מגזין New Scientist לקח דעה סקפטית יותר, וציין כי השיפור x20,000 חל רק על המפעלים עצמם.
אם נלקח בחשבון שימוש בקרקע עבור פאנלים סולאריים, אזי יעילות הקרקע משתפרת רק בכ-x10. למרות הספקות שלו לגבי מידת היתרונות של הטכנולוגיה בסך הכל, לה פייג' הצהיר כי "התגמול הפוטנציאלי הוא כל כך עצום שאנחנו צריכים להשקיע סכומי כסף עצומים כדי לגלות את זה".
חברת סולאר פודס בע"מ מייצרת את סוליין, חלבון תא יחיד.
סוליין הוא טבעוני, והמוצר המוגמר מכיל כ-65 אחוז חלבון, 20-25 אחוז פחמימות ו-5–10 אחוז שומנים.
סוליין מכיל גם כמויות קטנות של יסודות כימיים חיוניים, כגון חנקן, זרחן ואשלגן.
פליטת הפחמן הדו-חמצני מגידול תאים בודדים נמוכה פי מאה מאשר מייצור בשר ופי עשרה מאשר מייצור יבול.
החלבון המיוצר על ידי סולאר פודס דומה לזה המשמש במוצרי Quorn.
המאפיינים של סוליין דומים לאלו של סויה ואצות מיובשות.
אומרים שהוא עדין מאוד, וכאשר מוסיפים אותו לבסיס פנקייק, יש לו טעם קצת כמו ביצה, מה שאומר שאפשר להשתמש בו בסוגים שונים של מוצרי מזון, כמו יוגורטים מהצומח, שייקים, לחם או פסטה, או כמרכיב בתחליפי בשר מהצומח.
סולאר פודס מתכוונת להגיש בקשה לאישור מזון חדש מהרשות האירופית לבטיחות המזון EFSA כדי שסוליין יוכל לשמש למאכל אדם.
ניתן להשתמש בחלבון גם במזון לבעלי חיים.
חברות אחרות שמטרתן לייצר חלבון באמצעות הידרוגנוטרופים כוללות את Air Protein המבוססת בארצות הברית ואת Deep Branch מבריטניה.
בשנת 2019, סולאר פודס קיבלה את פרס האינדקס (Index Award), במימון מדינת דנמרק בשווי 100,000 אירו.
Solaris Bus & Coach הוקמה בשנת 1996 בפוזנן שבפולין והחלה בייצור אוטובוסים עירוניים של ניאופלן, יצרנית האוטובוסים הפולנית הראשונה שיצאה אוטובוסים מעבר לגבולותיה של פולין.
היא חברה בת של החברה הספרדית CAF.
סולאריס היא אחת מיצרניות האוטובוסים והטרוליבוס המובילות באירופה.
מוצרי סולאריס זכו שוב ושוב על איכות וחדשנות בפולין ובמדינות אחרות.
ה"סולאריס אורבינו 12 חשמלי" זכה בתחרות "אוטובוס השנה 2017" האירופית.
בספטמבר 2018 קבוצת CAF רכשה 100% ממניות החברה.
אוטובוסי החברה מיובאים לישראל משנת 2013 באמצעות קבוצת עפיפי הפועלת בתחום התחבורה הציבורית בישראל, ובשנת 2021 החלה בייבוא אורבינו 18 בתהליכי בנייה לסיום הרכבה במפעל "מרכבים" בישראל.
אורבינו 12 אוטובוס רגיל נמוך רצפה או נמוך כניסה.
אורבינו 12 חשמלי אוטובוס רגיל נמוך רצפה.
אורבינו 18 אוטובוס מפרקי נמוך רצפה עם 4 דלתות.
אורבינו 18,75 אוטובוס מפרקי נמוך רצפה עם 5 דלתות.
הדמותג (mascot) של החברה הוא כלב תחש ("כלב נקניק") בצבע ירוק המופיע בחזית האוטובוס (ולעיתים גם מאחורי האוטובוס, או בצד שמאל כאשר פני הכלב מביטים לכיוון הנסיעה) ומצויר בצורות שונות בהתאם לדגם האוטובוס.
הסמל הומצא על ידי סולאנג' אולשבסקה, שכיהנה אז כסגנית נשיא החברה.
בדגמי אורבינו חשמליים לכלב יש כבל חשמל עם תקע במקום הזנב הרגיל.
בדגמי אינטר אורבינו הכלב נושא תיק על גבו.
בדגמי אורבינו שנוסעים בעיר קרקוב הכלב חובש כובע "קרקוסקה", כובע מסורתי הנהוג בעיר.
דה-אנדרה קורטז ואי , הידוע בשם הבמה סולג'ה בוי (Soulja Boy), הוא ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
הוא פרץ לתודעה לאחר שהוציא באופן עצמאי את הסינגל "Crank That (Soulja Boy)" שהגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
ואי נולד בשיקגו ועבר לאטלנטה בגיל שש, אז התעניין בראפ.
בגיל 14, עבר לבאטסוויל שבמיסיסיפי עם אביו.
אביו של ואי סיפק עבורו אולפן הקלטות כדי לחקור את שאיפותיו המוזיקליות.
בנובמבר 2005, ואי פרסם שירים באתר SoundClick, ולאחר מכן פרסם אותם גם ביוטיוב ובמייספייס.
עוד באותו החודש, הקליט את השיר "Crank That (Soulja Boy)", ואחריו סרטון המדגים את הריקוד הנלווה לשיר.
ב-2 במאי יצא השיר כסינגל.
השיר הפך במהרה לוויראלי וזכה להצלחה מסחרית רבה, כשהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. בהמשך, הועמד השיר לפרס גראמי לשיר הראפ הטוב ביותר, אך הפסיד ל-"Good Life" של קניה וסט וטי-פיין.
ב-2 באוקטובר 2007 יצא אלבום הבכורה שלו, Souljaboytellem.com באמצעות חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, שהגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200. את האלבום הקליט סולג'ה בוי באמצעות גרסת הדמו של FL Studio, וזכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה.
בדצמבר 2008 יצא אלבום ההמשך, iSouljaBoyTellem וזכה לביקורות שליליות.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Bird Walk", הגיע בשיאו למקום ה-40 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ול-20 הראשונים במצעד שירי הראפ.
הסינגל השני, "Kiss Me thru the Phone", הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 וזכה למיליוני הורדות דיגיטליות.
בשנת 2010 הוציא את אלבומו השלישי, The DeAndre Way.
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Pretty Boy Swag", הגיע למקום החמישי במצעד שירי הראפ.
במרוצת השנים 2011–2013, הוציא סולג'ה בוי סדרה של מיקסטייפים להורדה באינטרנט, שזכו למאות אלפי הורדות.
במאי 2014, התארח סולג'ה בוי בסינגל השיווקי של הראפרית ניקי מינאז', "Yasss Bish", שזכה להצלחה ולשבחים מהמבקרים.
באותה השנה, יצא האלבום הדיגיטלי King Soulja 3'''.
בהמשך השנה הכריז סולג'ה בוי כי חתם בחברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ לקראת הוצאת אלבום האולפן הרביעי שלו, שיצא בפברואר 2015 ונקרא Loyalty.
את האלבום המשיכו מספר מיקסטייפים נוספים שיצאו באותה השנה.
הופעה פומבית" הוא אלבום האולפן ה-11 של הזמרת הישראלית אילנית.
את האלבום הוציאה לאור בשנת 1976 חברת התקליטים הד ארצי.
הוצאתו באה לאחר האלבום טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת, שנכשל מבחינה מסחרית.
הפעם הצליחה אילנית להכניס שתיים מרשימת הרצועות למצעדי הפזמונים השבועיים בישראל: "כך היה כך יהיה" ו"הכרתי פעם איש".
סולאריס הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2002, בבימויו של סטיבן סודרברג, אשר גם כתב את התסריט המבוסס על הספר בעל אותו השם מאת סטניסלב לם.
בסרט מככבים ג'ורג' קלוני, נטשה מקלהון, וויולה דייוויס.
העלילה עוקבת אחרי ד"ר כריס קלווין, פסיכולוג שנשלח לתחנת חלל מסתורית כדי לחקור התופעות המוזרות המתרחשות שם.
הסרט נחל כישלון קופתי כאשר הופק בתקציב של כ-47 מיליון דולר והשיג הכנסות של כ-30 מיליון דולר בלבד.
ד"ר כריס קלווין נשלח לחקור תקלות המתרחשות בתחנת חלל המרחפת מעל כוכב לכת מסתורי בשם סולאריס.
כשהוא מגיע, הוא מגלה כי הצוות הנותר מרותק לתופעות בלתי מוסברות שנגרמות על ידי הכוכב.
האתגרים העיקריים שכריס עומד מולם מגיעים כאשר התחנה מתחילה להפיק 'אורחים', ישויות מהמחשבות והרגשות של אנשי הצוות.
כריס עצמו נעשה מוכה תדהמה כאשר אשתו המנוחה, ריה, מופיעה לפתע.
במשך הזמן, כריס נדרש להתמודד עם שאלות של אנושיות, אהבה, ואובדן כשהוא מנסה להבין איזו החלטה גורלית עליו לקבל לגבי סולאריס והישארותו בתחנה.
ג'ורג' קלוני בתפקיד ד"ר כריס קלווין - פסיכולוג שנשלח לחקור תחנה
נטשה מקאלהון בתפקיד ריה - אשתו המנוחה של קלווין
ויולה דייוויס בתפקיד ד"ר גורדון - מדענית בתחנת החלל
ג'רמי דייוויס בתפקיד סנואו - מומחה טכני בתחנה
אולריך טוקור בתפקיד גיבריאן - מפקד התחנה המנוח
ג'ון צ'ו בתפקיד שליח במשרד
במשך זמן מה ג'יימס קמרון חיפש לעשות רימייק לסרט סולאריס.
חברת ההפקה שלו, לייטסטורם אנטרטיינמנט ניסתה קרוב לחמש שנים להשיג את הזכויות הן מהסופר סטניסלב לם והן מאולפן הסרטים הרוסי מוספילם, שבבעלותו הסרט הרוסי סולאריס מ-1972 שביים אנדריי טרקובסקי, המבוסס על הרומן.
עם זאת, בשל התחייבויותיו הרבות בשנות ה-90, קמרון לא הצליח לקחת על עצמו את תפקיד הבימוי.
בשנת 2000,בזמן שסטיבן סודרברג עבד על הסרט טראפיק, הוא הציג את רעיונותיו לעיבוד קולנועי של סולאריס לקמרון ולמפיקי לייטסטורם, ריי סנצ'יני וג'ון לנדאו.
קמרון התלהב ממה ששמע והפיתוח של הפרויקט החל.
כשטראפיק הסתיים, סודרברג החל לכתוב את התסריט.