tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1998 טיצ'ינה ארנולד פתחה חברה לעיצוב כובעים תוך שילוב תוצרת של חברת סברובסקי.
היא סגרה את החברה בשנת 2004 לאחר לידת ביתה.
ארנולד התחתנה בשנת 2012 והתגרשה בשנת 2016.
טיפת מזל הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית זהבה בן.
האלבום יצא לאור בשנת 1989 ובו נכלל הלהיט הגדול ביותר של בן, "טיפת מזל".
בשנת 1992 עלה לאקרנים הסרט "טיפת מזל" בבימויו של זאב רווח.
לצד הסרט, הופץ פסקול נלווה באותו השם, טיפת מזל שכלל את "טיפת מזל" כשיר הנושא מתוכו.
במרוצת השנים נמכר האלבום בעשרות אלפי עותקים, ויש המשערים כי הוא האלבום הישראלי הנמכר ביותר בכל הזמנים, אך אין אסמכתא לכך.
Ticagrelor (שם מסחרי: ברילינטה) היא תרופה אשר מטרתה נועדה למניעת שבץ מוחי, התקפי לב ובעיות כלי דם כליליים שונות.
הוא פועל כמעכב צבירה של טסיות על ידי אנטגוניזציה לקולטן P2Y.
התרופה מיוצרת על ידי AstraZeneca.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר כוללות קוצר נשימה (קשיי נשימה), דימום ועלייה בחומצה יורית בדם.
התרופה אושרה לשימוש רפואי בדצמבר 2010 על ידי האיחוד האירופאי, בארה"ב היא אושרה לשימוש ביולי 2011.
בארצות הברית, טיקגרלור מיועד להפחית את הסיכון לשבץ אצל מטופלים עם שבץ איכמי חריף או אירועים איסכמים חולפים.
באירופה, טיקגרלור, יחד עם חומצה אצטילסליצילית בשמה המסחרי אספירין, מיועד למנוע אירועים אתרוטרומבוטיים (אירוע של קריש דם בכלי הדם) במבוגרים עם תסמונת כלילית חריפה או היסטוריה של אוטם שריר הלב.
התוויות נגד - קונטרה אינדיקציות
מטופלים עם דימום פעיל, עם סיכון מוגבר לקצב לב מואט - ברדיקרדיה.
בנוסף, מטופלים הנוטלים מעכבי ציטוכרום CYP3A4 או מטופלים עם פגיעה בנינות עד חמורה בכבד.
זוהי תופעת לוואי שכיחה מאוד.
קוצר הנשימה הוא בדרך כלל מתון ובא לידי ביטוי בצורך פתאומי לנשום אוויר.
בדרך כלל הוא מתרחש במנוחה ועלול להופיע בשבועות הראשונים לנטילת התרופה.
במקרים רבים הוא נעלם מעצמו.
אם קוצר הנשימה מחמיר עם הזמן או נמשך זמן רב, יש ליידע את הרופא המטפל, והוא יחליט אם נדרש טיפול.
התרופה נוגדת פעילות של טסיות דם ולכן עלולה לגרום לדימומים.
הדימום עלול להתרחש בכל מקום בגוף.
ברוב המקרים הדימומים קלים ואינם מסכני חיים (כמו דימום מהאף או מהחניכיים או דימום לאחר גילוח) וגם אינם דורשים את הפסקת הטיפול, אלא רק מעקב אחרי בדיקות דם.
רק לעיתים נדירות עלולים להיות דימומים חריפים - ממערכת השתן, ממערכת העיכול, ממערכת הנשימה ובמוח.
במקרים של דימומים חריפים יש לפנות מיד לרופא המטפל.
3. כאבי ראש, סחרחורות, שלשולים, כאבי בטן, בחילות, עצירות, פריחה בעור, עקצוץ או גרד בעור, כאבים ונפיחות במפרקים (תסמינים של גאוט) ותסמינים של לחץ דם נמוך (כמו סחרחורות, חולשה, ראייה מטושטשת).
בלבול, טשטוש, הפרעות בראייה כתוצאה מדימום בעיניים, דימום וגינלי שלא בזמן המחזור החודשי, דם באוזן, דימום פנימי לתוך המפרקים, דימום פנימי שגורם לסחרחורות.
דימום מוחי (שבץ), דימומים חריפים אחרים (כמו דם בשתן או ממערכת העיכול), רגישות־יתר, הפרעות קצב, עילפון, מחסור בטסיות דם וכן מחלה בשם "ארגמנת קרישה ומחסור בטסיות" (TTP).
לפני שמתחילים להשתמש בתרופה יש לדווח לרופא המטפל על כל תרופה נוספת שנוטלים או שאמורים ליטול כולל תוספי תזונה וצמחי מרפא.
טיקגרלור הוא מעכב CYP3A4 חלש ויש להגביר את ריכוז התרופות שעבורות מטבוליזם על ידי CYP זה.
מעוררי CYP3A4, למשל rifampicin ואולי סנט ג'ון wort, יכולים להפחית את היעילות של ticagrelor.
תרופות שאסור לשלב עם טיקגרלור
1. קטוקונזול (תרופה נוגדת פטריות).
3. נפזודון (תרופה נוגדת דיכאון שאינה משווקת בישראל).
4. ריטונביר ואטזנביר (לטיפול בנשאי HIV ובחולי איידס).
טיפרנקס היא חברת פינטק המשתמשת באלגוריתם בינה מלאכותית לעיבוד שפה טבעית (NLP) לניתוח ביג דאטה פיננסי, במטרה לספק למשקיעים קמעונאיים כלים למחקר שוקי ההון השונים.
החברה מספקת נתונים על השווקים בארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, גרמניה, ספרד וסינגפור.
מטה החברה שוכן בתל אביב.
טיפרנקס הוקמה ביוני 2012 על ידי אורי גרינבאום וגלעד גת.
בימיה הראשונים של החברה, הם התחברו לרוני מיכאלי, פרופסור למימון באוניברסיטת קורנל.
המוצר של טיפרנקס היה זמין בתחילה רק כתוסף לדפדפן במודל בתשלום בלבד.
בשנת 2013 השיקה החברה את השירות הראשון שלה - מנוע האחריות הפיננסית (Financial Accountability Engine) - כדי להבטיח שקיפות של המלצות השקעה מקוונות.
באותה שנה זכתה טיפרנקס בשני פרסי Finovate על חדשנות משבשת בתחום המחקר הפיננסי.
בשנת 2014, מושל ניו יורק לשעבר, אליוט ספיצר, השקיע בחברה והצטרף לדירקטוריון שלה.
באותה שנה, טיפרנקס השיקה אתר המציע דירוגים של אנליסטים, בלוגרים ובעלי עניין (אינסיידרים).
במקביל, הבנק הגדול בישראל, בנק הפועלים, השיק שירות חדש שנועד לסייע ללקוחות הסוחרים בארצות הברית לקבל החלטות השקעה רציונליות, תוך שימוש בטכנולוגיית טיפרנקס.
מאוחר יותר באותה שנה, הופיע מנכ"ל טיפרנקס, אורי גרינבאום, לצידו של ספיצר ב-CNBC.
הם הציגו בשידור את היכולות של טיפרנקס על ידי דירוג האנליסטים הטובים והגרועים של השנה לפי נתוני הפלטפורמה.
בשנת 2015, טיפרנקס זכתה בפרס הראשון בהאקתון IBM Watson שנערך בישראל.
בשנת 2016, טיפרנקס נבחרה לפרס "הכוכב העולה" על ידי KPMG ו-H2 Venture ברשימת 100 הטכנולוגיות הפיננסיות המובילות בעולם של חדשני פינטק.
בשנת 2018, טיפרנקס הודיעה שהיא מרחיבה את הכיסוי שלה לשווקים הקנדיים.
בשנת 2020, טיפרנקס הרחיבה את הכיסוי שלה לשווקים בבריטניה.
באותה שנה, הטלגרף השתמש לראשונה בנתונים של טיפרנקס בדיווח ההשקעות שלו.
בנוסף, בלומברג השתמש בנתוני טיפרנקס על מסחר בעלי עניין, בכתבה שנועדה להציג כיצד שוק ההון הוא "משחק מכור".
בשנת 2021, השיקה טיפרנקס כלי חדש המציג את גורמי הסיכון של חברות הנסחרות בבורסה (Risk Factor Analysis).
בהמשך אותה שנה, הודיעה החברה על השקת כלי נוסף, המציג ניתוח של נתוני טראפיק לאתרים של חברות ציבוריות (Website Traffic).
באפריל 2021, הודיעה החברה כי גייסה השלימה סבב גיוס בגובה של 77 מיליון דולר.
בינואר 2023 הודיעה טיפרנקס כי השלימה את רכישת ספקית התוכן הפיננסי theFly.
באוגוסט 2023, הודיעה טיפרנקס כי נרכשה בידי חברת הפינטק Prytek שהייתה אחת המשקיעות הקודמות של טיפרנקס.
עסקת המכירה מוערכת בשווי כולל של 200 מיליון דולר והעבירה את מרבית השליטה בטיפרנקס ל-Prytek
הוא מחזמר מאת ג'ונתן לארסון.
הוא עוקב אחר מלחין שאפתן בשם ג'ון, שחי בניו יורק ב-1990. ג'ון מודאג שהוא טעה כשבחר בקריירה באומנויות הבמה.
הסיפור הוא אוטוביוגרפי למחצה, כפי שציין אביו של לארסון בהערות באלבום המחזמר – לארסון ניסה לבסס את עצמו בתיאטרון מאז תחילת שנות השמונים.
לארסון החל לבצע את היצירה כיצירת סולו ב-1990. לאחר מותו ב-1996, היצירה עובדה על ידי המחזאי דייוויד אובורן כמחזמר בהשתתפות שלושה שחקנים והוצגה בבכורה ב-Off-Broadway ב-2001. מאז, המחזמר הופק באוף ווסט אנד, ווסט אנד, סיבוב הופעות באמריקה, שתי הפקות מחודשות באוף-ברודוויי, בשנים 2014 ו-2016, והפקות מקומיות ובינלאומיות רבות.
בשנת 2023 המחזמר היה צפוי לעלות לראשונה בישראל אך בסופו של דבר בוטל.
עיבוד קולנועי, בבימויו של לין-מנואל מירנדה ובכיכובו של אנדרו גארפילד בתפקיד הראשי, יצא על ידי נטפליקס בנובמבר 2021. הסרט קיבל ביקורות טובות, וגארפילד קיבל מועמדות לפרס האוסקר על הופעתו.
ג'ונתן (נקרא גם: ג'ון, ג'וני) סוג קול: טנור
מייקל (משחק גם את: אבא של ג'ון, מנהל, עובד זמני, בחור מחקרי שוק, בחור מכולת, רוזה סטיבנס) סוג קול: טנור
סוזן (משחקת גם את: רוזה סטיבנס, אמא של ג'ון, מזכירה, ג'ודי רייט, קריסה ג'ונסון) סוג קול: מצו-סופרן
2001 – בכורה באוף ברודוויי
המחזמר המחודש הוצג בבכורה באוף ברודוויי בתיאטרון ג'יין סטריט ב-23 במאי 2001, וירד ב-6 בינואר 2002. במאי ההפקה היה סקוט שוורץ, עם כוריאוגרפיה של כריסטופר גאטלי, וצוות השחקנים היה ראול אספרזה בתפקיד ג'ון, ג'רי דיקסון בתפקיד מייקל ואיימי שפאנגר בתפקיד סוזן.
מולי רינגוולד ונטשיה דיאז החליפו מאוחר יותר את שפאנגר בתור סוזן, וג'ואי מקינטייר החליף את אספרזה בתור ג'ון.
ההפקה קיבלה שבע מועמדויות לפרס דרמה דסק, כולל מחזמר מצטיין, וזכתה בפרס חוג המבקרים החיצוניים למחזמר מצטיין באוף-ברודוויי; אספרזה זכה בפרס אובי על הופעתו.
הקלטת הקאסט המקורית שוחררה בשנת 2001 על ידי RCA Victor Broadway.
הפקה ישראלית ראשונה הייתה צפויה לעלות בסוף שנת 2023, בבימוי ותרגומו של רועי דולב, שיככב גם בתפקיד ג'ון, עם ענבל זואשנין בתפקיד סוזן, ושניר ויילר בתפקיד מייקל.
ההופעות היו מתוכננות לאוקטובר ונובמבר 2023 בחיפה ובתל אביב.
ההפקה הישראלית בוטלה בסופו של דבר עקב טבח שבעה באוקטובר.
טיפש, מטורף, מאוהב הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2011 בבימוים של גלן פיקארה וג'ון רקואה, ובכיכובם של סטיב קארל, ראיין גוסלינג, ג'וליאן מור, ואמה סטון.
הסרט עוקב אחר מספר סיפורים משתלבים העוסקים באהבה, בגידה, ושינויים אישיים, ומציג נרטיב חכם ומשעשע על חיי האהבה המורכבים של מספר דמויות שונות.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית על ידי אולפני האחים וורנר ב-29 ביולי 2011, והכניס 145 מיליון דולר מול תקציבו של 50 מיליון דולר וזכה להערכה רבה על ידי המבקרים.
גוסלינג היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על שחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה על הופעתו.
קאל ויבר (סטיב קארל) מגלה שאשתו אמילי (ג'וליאן מור) בגדה בו ורוצה להתגרש.
כשהוא מוצא את עצמו לבד לראשונה מזה שנים רבות, הוא מנסה לחזור לעולם הדייטים, אך נכשל במפגשים הרומנטיים הראשונים שלו.
במקביל, הוא פוגש בג'ייקוב פאלמר (ראיין גוסלינג), רווק פלייבוי שמלמד את קאל איך להיות מושך ואיך להתחיל עם נשים.
לאורך הסרט, הדמויות המרכזיות מתמודדות עם מערכות היחסים המורכבות שלהן, כולל ג'ייקוב שפוגש את האנה (אמה סטון) ומתחיל להתאהב בה, מה שמשנה את חייו ואת גישתו לנשים.
סטיב קארל בתפקיד קאל ויבר - גבר שמנסה להתמודד עם גירושיו ולהשתלב מחדש בעולם הדייטים.
ג'וליאן מור בתפקיד אמילי ויבר - אשתו של קאל שמבקשת להתגרש לאחר שנים של נישואים.
ראיין גוסלינג בתפקיד ג'ייקוב פאלמר - רווק פלייבוי שמלמד את קאל איך להצליח בעולם הדייטים.
אמה סטון בתפקיד האנה - עורכת דין צעירה שמתאהבת בג'ייקוב ומשנה את גישתו לחיים.
מריסה טומיי בתפקיד קייט - מורה שהופכת לאחת מהדמויות הקומיות המרכזיות בסיפור.
קווין בייקון בתפקיד דייוויד לינדהגן - גבר שיש לו רומן עם אמילי.
הסרט "טיפש, מטורף, מאוהב" קיבל ביקורות חיוביות מצד המבקרים והפך להצלחה מסחרית בקופות.
המבקרים שיבחו את ההומור השנון, את התסריט המורכב והרגיש, וכן את ההופעות של צוות השחקנים, ובמיוחד של ראיין גוסלינג וסטיב קארל.
הסרט קיבל ציון של 79% באתר Rotten Tomatoes וציון של 68 מתוך 100 באתר Metacritic.
טיציה גרה (בהונגרית:Tícia Gara; נולדה ב-25 באוקטובר 1984) היא שחמטאית יהודיה-הונגריה בדרגת רב אמן בינלאומי לנשים מאז 2002.
אלופת הונגריה בשחמט (בתחרות לנשים) לשנת 2006, 2007 ו-2019. בתחרות בשנת 2009, היא ואחותה אניטה גרה היו צמודות בקרב על האליפות, בה ניצחה בסופו של דבר אניטה שצברה יותר ניצחונות.
גרה שיחקה בנבחרת השח האולימפית של הונגריה ולקחה חלק בניצחונות הנבחרת בשנים 2010, 2012, 2014, 2016, 2018 ו-2022. לצד זאת שחקה באליפות השח הקבוצתית האירופית, באליפות השח הקבוצתית האירופית לנערות וב-Women's Mitropa Cup, בו זכתה קבוצתה במדליית הזהב ב-2015 בתחרות שנערכה במאיירהופן, אוסטרליה.
היא תרמה לניצחון כשצברה שישה ניצחונות משישה משחקים בלוח השני.
בשנים 2020–2021 הייתה שחקנית השנה בשח של הונגריה.
בינואר 2024 נבחרה למאמנת החודש על ידי Chess.com.
בשנת 2025 דווח ברשתות החברתיות כי בכוונתה לעשות עלייה לישראל ולהצטרף למועדון 'שחמט לכל' ולייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות.
לגרה כרטיס שחקנית באיגוד הישראלי לשחמט.
נכון לספטמבר 2025, מדורגת במקום ה-80 בהונגריה לפי מד כושר ובמקום ה-96 בין הנשים בעולם.
טיראניה היא צורת משטר אוטוקרטי שהתקיים במספר רב של ערי פוליס ביוון העתיקה במשך תקופות מסוימות.
בטיראניה שלט שליט יחיד על כל העיר, אשר נקרא "טיראן" - שליט יחיד ביוונית (ומכאן גם tyrannus - שליט יחיד בלטינית).
כך, למשל, בשפת המקור הטרגדיה "אדיפוס המלך" מאת סופוקלס נקראת Oι̉δίπoυς τύραννoς (אוֹידִיפּוּס טִירַאנּוֹס), למרות שאדיפוס אינו טיראן במובן הקלאסי בכך שקיבל את השלטון כפרס ולא לקח אותו בהפיכה (וכן אין זה ידוע, אך הוא בנו של המלך לאיוס ).
מקור המילה ככל הנראה לודי, והשליט הראשון המכונה "טירן" הוא גיגס מלך לידיה.
השלטון הטיראני לבש צורה אחרת בכל פוליס, ומאפייניו נבעו מן ההיסטוריה המקומית של המקום והיחסים החברתיים-כלכליים בו.
המאפיין את כל הטיראניות הוא שכל טיראן עלה לשלטון בכוח הזרוע בהפיכה בתמיכת ההמונים, כיוון את שלטונו נגד האריסטוקרטיה ששלטה בעיר לפני כן, ויצר שלטון ריכוזי.
מרבית הטיראניות לא נמשכו מעבר לשני דורות, משום שהטיראן המייסד היה פופולרי בקרב ההמונים בשל הרפורמות שהנהיג ומשום שנלחם באריסטוקרטיה, שהעם לא אהב, אך יורשו כבר לא יכול היה להתגאות בהישגים אלה ולכן העם התמרמר על כל פעולה מחמירה שעשה על-מנת לשמור על שלטונו.
לכן רוב הטיראנים בני הדור השני (והיו גם כאלה של הדור הראשון) הודחו בהפיכות דמוקרטיות - כך היפארכוס והיפיאס באתונה, וכך גם הטיראניה בקורינתוס, שנפסקה מיד עם מותו של הטיראן השני בשושלת - פריאנדרוס.
בהיסטוריה היוונית המונח "טיראן" אינו בהכרח שלילי אלא מבטא את צורת תפיסת השלטון, והטיראנים לאו דווקא היו שליטים גרועים.
הפילוסופים של המאה ה-4 לפנה"ס (אפלטון ואריסטו) ראו בטיראן מפלצת, ובמשמעות זו המונח "טיראן" נכנס לשפות המערביות - במשמעות של עריץ, שליט אכזרי ואגואיסטי אשר רואה עצמו מעל לחוק, ומפגין חוסר אכפתיות כלפי נתיניו.
זאת למרות שחלק נכבד מהטיראנים היווניים בפירוש לא היו כאלה.
חשיבותם של הטיראנים להיסטוריה של הערים היווניות רבה.
הם תרמו לפיתוח הייצור והמסחר ושימשו חוליית-מעבר בין אריסטוקרטיה לדמוקרטיה.
קיימת סברה כי המלה "סרן" (שליט עיר פלשתית), מקורה במלה "טיראן".
טיראן הוא השם הישראלי לטנקי T-54, T-55 ו־T-62 מתוצרת סובייטית שנפלו שלל במלחמות ישראל והוכנסו לשימוש בצה"ל, רובם לאחר שעברו השבחה.
במערב נודעו טנקי הטיראן כ-Ti-67.
בעקבות מלחמת סיני ב־1956 נפלו בידי צה"ל כמות קטנה של טנקי שלל סובייטים מדגם T-34 בעלי תותח בקוטר 85 מ"מ, שבאו למצרים כחלק מעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית.
ניסיון להכניסם לשירות בצה"ל לא צלח.
במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים תפס צה"ל מעל לאלף טנקי שלל מדגמי T-54 ו-T-55 מצבאות סוריה ומצרים.
טנקי ה-T-54 קיבלו את השם טיראן 4 וטנקי ה-T-55 קיבלו את השם טיראן 5. בעוד שבשתי הגרסאות המנוע הוחלף למנוע דיזל מתוצרת ג'נרל מוטורס, רק בטנקי הטיראן 5 הוחלף תותח ה-D10 הסובייטי לתותח L68 היורה תחמושת נאט"ו 105 מ"מ סטנדרטית.
לטנקים נוספו תאי זיווד בצדי הצריח כדי להבדילם מהטנקים של כוחות האויב.
באוגוסט 1967 החליט המטה הכללי של צה"ל לקלוט ולהשמיש כ־100 טנקי צנטוריון ופטון משלל צבא ירדן וכ־130 טנקי שלל סובייטים, בהם 81 טנקי T-54 ו־49 טנקי T-55, מתוך כמאתיים טנקים לא פגועים.
בין מובילי צוות ההסבה היה ארקדי תימור, מהנדס חשמל ואלוף-משנה בחיל השריון של הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
טיראן לדגמיו השונים שרת בצה"ל עד 1990, בעיקר בחטיבות המילואים.
בתחילה בחטיבה 274 שהוקמה לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר בשל משקלם הקל יחסית של טנקים אלו והתאמתם למשימות צליחה הם נטלו חלק במבצע רביב במלחמת ההתשה, במהלכו פשטו על יעדים במפרץ סואץ.
החטיבה נטלה חלק בקרבות בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים.
לאחריה הורחב מערך הטיראן בצה"ל עם הסבתה של אוגדה 440 לאוגדת שריון המבוססת על טנקי טיראן 4 ו-5. היא כללה שלוש חטיבות: חטיבה 274 הוותיקה שהייתה לחטיבה 691, חטיבה 265 וחטיבה 889.
עם סיום שירותם בצה"ל נמכרו רוב הטנקים למדינות זרות, אך חלקם שימשו כבסיס לנושא הגייסות המשוריין (נגמ"ש) "אכזרית".
ה-T-62 נכנס לשירות בצבאות ערב בראשית שנות ה-70. במלחמת יום כיפור נפלו לידי צה"ל טנקים מסוג זה, והוחלט להכניס חלק מהם לשירות בצה"ל.
חטיבה 320 כללה כ-100 טנקים שהוכנסו לשירות, כמעט ללא שינויים, וקיבלו את השם טיראן 6.
בסוף שנות השבעים, הועלתה בחיל החימוש אפשרות ליצירת גרסה מחודשת של הטיראן שכונתה "סמובר".
הסמובר, שנחשף ב-1984, היה למעשה טיראן שרוקן מתוכנו, נותר כקליפה ריקה של תובה וצריח ואובזר מחדש במערכות מערביות - מנוע, ממסרת מערכות אלקטרוניות ותותח טנק 105 מ"מ.
הסמובר לא נכנס בסופו של דבר לשימוש כאשר הוחלט להתמקד בטנק המרכבה החדש, אך הקונספט של התקנת מנוע מערבי בתובת ה-T-55 יושם בנגמ"ש האכזרית ובטנק המצרי רעמסס השני.
מדינת לבנון החופשית – מספר לא ידוע של טנקים הועברו לצבא דרום לבנון.
בפגאניזם הגרמאני, טיר (Týr בנורדית עתיקה, Tíw באנגלית עתיקה, ו-Ziu בגרמנית עילית עתיקה) הוא אל, שמעבר למקורות הנורדיים מעט ידוע עליו.
מקורו של טיר הוא בישות פרוטו-גרמאנית בשם *Tiwaz ובסופו של דבר מישות עליונה פרוטו-הודו-אירופית *Dyeus.
בשל מקור שמו של טיר והנוכחות המעורפלת שלו במקורות הגרמאניים ששרדו עד ימינו, טוענים חוקרים רבים כי טיר שיחק תפקיד יותר חשוב במיתולוגיה הגרמאנית המוקדמת יותר.
בסיפורי המיתולוגיה הנורדית, המהווים את המקורות העיקריים ששרדו לתיאורי אלים גרמאניים, מקריב טיר את זרועו לזאב המפלצתי פנריר, שנושך את גופו בזמן ששאר האלים עוקדים אותו.
מנובא שטיר ייאכל על ידי כלב מפלצתי דומה, גארם, במהלך אירועי ראגנארוק.
במקורות הנורדיים, מתואר טיר לסירוגין כבנו של היוטון הימיר ב"זמר של הימיר" (Hymiskviða) מהאדה הפואטית, או של האל אודין ב"שפת השירה" (Skáldskaparmál) מן האדה הפרוזאית.
"ההתנצחות של לוקי" (Lokasenna), מן האדה הפואטית, מתייחס לבת זוג שאין עליה מידע, אלה שמקבילה, ככל הנראה, לאלה הגרמאנית היבשתית Zisa .
אף על פי שידוע, לפי בלשנות השוואתית, ששמו של טיר היה חלק מפרוטו-הודו-אירופית, ולכן שהיה ישות על-טבעית תקופה ארוכה מאוד של זמן, ישנן התייחסויות מועטות אליו במקורות מהתקופות שלפני התקופה הנורדית העתיקה (בערך מהמאה ה-8).
כמו ישויות אחרות שהיו זרות לרומאים, אזכרו הרומים את טיר בצורה שניסתה למצוא מקביל אליו במיתולוגיה הרומית.
טקסטים לטיניים מתייחסים לטיר כמרס.
לדוגמה, בטקסט שמופיע בעבודתו האתנוגרפית של טקיטוס "גרמאניה", טקיטוס כותב כי סוגדים ל"הרקולס ולמרס" (ת'ור וטיר) על ידי הקרבת בעלי חיים מהסוג המותר.
מאוחר יותר ב"גרמאניה", טקיטוס מזכיר ישות שהוא קורא לה Regnator omnium deus (אל, אדון על כולם) ששבט מסוים סוגד לו ב"חורשה קדושה".
ישנה סברה כי טקיטוס דיבר על הישות הגרמאנית *Tiwaz שקדמה לטיר.
במאה ה-6 כתב ההיסטוריון הרומי יורדנס כי הגותים, עם מזרח גרמאני, מאמינים כי אותו "מרס" הוא אביהם.
הוא מרחיב וכותב כי הגותים היו ממיתים את השבויים שלהם כקורבנות אליו, ושהם חשבו שכדאי לרצות את אל המלחמה על ידי שפיכת דמים.
את הדברים הראשונים שהם בזזו הם השאירו לו, ולכבודו הם היו גודעים את יד אויביהם התלויים.
אצל העמים הצפון גרמאניים, כאשר הגיעה התקופה הנורדית העתיקה (בערך מהמאה ה-8 עד המאה ה-13, אבל ההתנצרות הגיעה לפני סוף תקופה זו) התפתח *Tiwaz ל-Týr.
במקורות הנורדים העתיקים לטיר אזכורים רבים, אך פחות מאשר אלים בכירים אחרים כגון פריה, אודין או ת'ור.
רוב האזכורים של טיר הם באדה הפואטית, שהיא לקט מהמאה ה-13 של שירים פגאניים מוקדמים יותר, ובאדה הפרוזאית, שנכתבה במאה ה-13 על ידי סנורי סטורלוסון.
למרות שלטיר אזכורים רבים באדה הפואטית, ב"זמר של הימיר" (Hymiskviða), ב"בלדה של סיגרדריפה" (Sigrdrífumál), וב"התנצחות של לוקי" (Lokasenna), טיר משחק תפקיד ראשי רק בזמר של הימיר, שהוא שיר שלא מופיע בשלמותו.
בזמר של הימיר, מציין טיר כי לאביו קדרה עצומה שבה הוא וחבריו האלים יכולים לבשל אייל.
טיר ות'ור יוצאים למסע להחזיר את הקדרה.
טיר פוגש את סבתו בעלת תשע מאות (תשע הוא מספר טיפולוגי במיתולוגיה הנורדית) ראשים, ששונאת אותו, ו"אחרת" שלבושה בזהב שעוזרת לו להחזיר את הקדרה.
לאחר שחזר מציד, אשת הימיר מספרת לו כי בנו בא לבקר והביא איתו את ת'ור, וכי השניים עומדים מאחורי עמוד.
מיד אחר כך, הימיר מרסק את העמוד ושמונה סירי ברזל באמצעות מבטו בלבד.
הימיר רואה את ת'ור ונבהל.
הימיר מצווה שיבשלו לאורחיו שלושה שוורים, ות'ור אוכל שניים מהם.
הימיר מספר להם שכדי ששלושתם יאכלו בערב הבא, הם יצטרכו לצאת לצוד.
ת'ור מבקש פיתיון שהוא יוכל לשוט איתו אל המפרץ.
הימיר מציע שור כפיתיון, ות'ור מסכים.
השיר ממשיך ללא אזכור של טיר.
ב"בלדה של סיגרדריפה" (Sigrdrífumál), מעניקה הוולקיריה סיגרדריפה לגיבור סיגורד ידע על קסמים רוניים.
קסם אחד קורא לאל טיר:
ב"התנצחות של לוקי", האלים עורכים סעודה, ולוקי מתחיל בהתנצחות שבה הוא מחליף עם אלים אחרים העלבות.
ההקדמה הפרוזאית לשיר מציינת כי "טיר היה מהנוכחים, למרות שהייתה לו רק יד אחת משום שזמן לא רב לפני כן הזאב פנריר קרע ממנו את ידו השנייה בזמן שפנריר נֶעֱקַד".
לאחר שלוקי מעליב את פרייר, טיר מגן על פרייר.
לוקי משיב לו "אתה לא יכול להיות יד הימין של הצדק", התייחסות לפנריר, שתואר כבר כבנו של לוקי.
טיר משיב לו שלמרות שהוא מתגעגע לידו הימנית, לוקי מתגעגע לפנריר, שיהיה קשור למקומו עד ראגנרוק.
לוקי משיב בהעלבה שקשורה לאשתו של טיר: "שתוק, טיר.
אתה לא שילמת לי אגורה או נתת לי אמה אחת של בד בתמורה, אפס עלוב".
מלבד "מידע" זה, לא ידוע דבר על אשתו של טיר.
באדה הפרוזאית טיר מוזכר פעמים רבות בחלקים "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning) וב"שפת השירה" (Skáldskaparmál).
בחלק 25 של ההטעיה של גילבי טיר מוצג לראשונה:
"האר אמר: 'יש גם אס ששמו טיר.
הוא אמיץ לב והנועז ביותר, ויש לו יכולת משמעותית להביא ניצחון בקרב, טוב לאנשי מלחמה להתפלל אליו.
ישנה אמירה שאדם הוא "טי"-אמיץ, אדם שעולה על גברים אחרים ושלא מהסס.
טיר היה נבון עד כדי כך שאדם שנבון הוא בעצמו מכנים אותו "טיר-פיקח".
הנה דוגמה שמוכיחה את גבורתו: כאשר האסיר ניסו לפתות את הזאב פנריר לשאת בעצמו את שרשראות גלייפניר, הזאב לא האמין להם שהם ישחררו אותו, עד שהם שמו בפיו את ידו של טיר כערבון.
כשהאסיר סירבו לשחרר את פנריר, הוא נשך את ידו של טיר ממנו במקום שכעת נקרא מפרק הזאב (úlfliðr - מפרק כף היד) וכעת הוא בעל יד אחת בלבד ולא מיישב מחלוקות בין אנשים.
בחלק 34 של ההטעיה של גילבי, מסופר יותר על טיר ופנריר: "האסיר גידלו את פנריר בבית, ורק לטיר היה האומץ להאכילו".
מאוחר יותר בהטעיה של גילבי, האר מספר על המוות המנובא של טיר בזמן ראגנרוק: "אז גם יצא לחופשי הכלב גארם, אשר עָקוּד מול גניפאהליר.
יהיה לו קרב עם טיר ושניהם ימיתו אחד את השני".
"שפת השירה" פותחת בסיפור שבו שנים עשר אלים יושבים כל אחד על כס במשתה, כאשר אחד מהם הוא טיר.
מאוחר יותר בשפת השירה האל הסקאלדי ברגי לענק אגיר (Ægir) (שמתואר קודם בשפת השירה כאדם שבא מאי דני בים הצפוני) על קנינגים .
ברגי מספר שקוראים לאל אודין בשם "טיר-ניצחון", "טיר-תלוי", או "טיר-משא", ושלת'ור קוראים "טיר-מרכבה".
החלק התשיעי של שפת השירה נותן לסקאלדים (משוררים סקנדינביים) דרכים שונות להתייחס לטיר, "האסיר בעל יד אחת", "מזין הזאב", "אל-קרב", ו"הבן של אודין".
שמו של טיר מופיע בקנינגים שונים בשפת השירה המתייחסים לאל אודין.
ישנם שמות מאותו מקור של השם האלוהי טיר בנורדית עתיקה, שכוללים את tíw ו-tíʒ באנגלית עתיקה, ו-Ziu בגרמנית עילית עתיקה.
מילה מאותו מקור בגותית מייצגת את רונת-טי (מתוארת למטה).
כמו יופיטר הרומי וזאוס היווני, השחזור הפרוטו-גרמאני *Tiwaz מקורו ב-*Dyeus הפרוטו-הודו-אירופי, האל הבכיר.
משמעות המילה týr יכולה גם להיות "אל" (באופן כללי), וכנגד Týr "האל".
בגלל מקור השם של טיר, חוקרים רבים כי לטיר היה תפקיד משמעותי הרבה יותר משנדמה מקריאת המקורות הסקנדינביים ששרדו, שבהם הוא דמות יחסית משנית.
חוקרים מציעים כי אודין נהיה יותר חשוב בתקופה פרה-היסטורית וקיבל מטיר חלק מתכונותיו.
הרמן רייכרט כותב כי בגלל המשמעות של "האל" אודין כנראה החליף את מקומו של טיר, ושהעובדה שטקיטוס מדבר על שני אלים שצבאות האויב קידשו יכולה להצביע על כך שבסביבות 1 לספירה היה ביניהם דו קיום.
מקור המילה ליום שלישי באנגלית, Tuesday, הוא במשמעות של "היום של tiw", הצורה האנגלית העתיקה של האל, ובצורה דומה בשפות גרמאניות אחרות.
ישנה סברה גם שהמילה בגרמנית Dienstag במשמעותה המקורית עשויה להיות קשורה לטיר.
באלפבית הרוני, האלפבית ששימש את העמים הגרמאניים לפני אימוץ האלפבית הלטיני, הרונה שהוחלפה על ידי T, שמה טִיוַוז (Tiwaz), על שם טיר.
טִיקְסִי (מיקוטית: Тиксии, בתרגום מילולי: מקום רתיקה; ברוסית: Ти́кси) היא עיר נמל על חוף אוקיינוס הקרח הצפוני במחוז בולונסקי, ברפובליקת סאחה-יקוטיה האוטונומית, ברוסיה.
הנמל הוא נקודת יציאה לים לאפטב.
אוכלוסייתה מוערכת ב-5,900 תושבים (נכון לשנת 2010).
היישוב הוקם בשנת 1933 כתחנת נמל בדרך המעבר הצפון-מזרחי, והוא נמצא כ-2,600 קילומטרים מאלסקה שבארצות הברית.
קילומטר אחד צפון-מזרחית לה נמצא מאז שנות ה-50 שדה תעופה, בה מוצבים בעיקר מפציצים אסטרטגיים מדגם טופולב Tu-95 היוצאים לגיחות סיור באוקיינוס הקרח הצפוני.
לאחר קריסת ברית המועצות, מתקנים צבאיים ארקטיים רבים ננטשו, הועברו לשימוש אזרחי או התדרדרו בגלל חוסר תחזוקה ושינוי סדרי העדיפויות הביטחוניים.
הבסיס האווירי של טיקסי מורכב ממסלול מסלול בודד באורך 3,100 מטר וברוחב 60 מטר, מתקני שדה תעופה אזרחיים ומתקני בסיס אוויר צבאי - שניהם בעלי יכולות תחזוקה ושירותים בסיסיים בלבד.
טיראן הוא אי הנמצא במצרי טיראן שבצפון ים סוף, 6 ק"מ מזרחית לחצי-האי סיני, בשכנות לאי סנפיר.
כיום נמצא האי בשליטת סעודיה.
במשך שנים רבות התנהלו מגעים בין מִצְרַים וערב הסעודית אודות השליטה באי.
הריבונות באי מעולם לא נקבעה באופן רשמי מבחינה משפטית.
נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי אישר בתאריך 24 ביוני 2017 כי האיים יעברו לשליטה סעודיה.
האי נחשב לנקודה אסטרטגית חשובה בשל הימצאותו בנקודת המעבר שבַּמְּצָרִים, ובכך הוא שולט על הכניסה למפרץ אילת ולגישה של ישראל וירדן לים סוף.
כיום הוא מאוכלס באנשי צבא של מִצְרַים וארצות הברית, וזרוע בשדות מוקשים רבים.
ההיסטוריון הביזנטי פרוקופיוס מזכיר בספרו "היסטוריה של המלחמות" את האי "יוטבה" (יוונית: Ἰωτάβη), המתאים בתיאורו לאי טיראן.
לדבריו פעלה באי מושבה יהודית אוטונומית, שגבתה מס מעבר בכניסה לים סוף.
המושבה עברה לשלטון ביזנטי בימי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית במאה ה-6.
התאריך האחרון שבו נזכר האי יוטבה היה בשנת 536. לא קיים כל אזכור של האי מתקופת הכיבוש הערבי של ארץ ישראל במאה ה-7, ולכן משערים שהוא כבר לא היה מיושב בתקופה זו, אולם התאריך המדויק של הנטישה אינו ידוע.
עד אמצע המאה ה-20 לא היה האי מיושב, ונחשב חלק מערב הסעודית.
בעקבות מבצע עובדה, במסגרתו כבש צה"ל את אילת עם סיום מלחמת העצמאות, ופיתוחה של העיר, הקימה מִצְרַים ב-1950 באי בסיס קבוע בברכתה של ערב הסעודית.
המִצְרִים נהגו לבדוק את האוניות העוברות במצרי טיראן.
סוגיית הריבונות והשליטה באי (ערב הסעודית או מִצְרַים) עלתה במספר דיונים במועצת הביטחון.
חסימת מצרי טיראן בידי מִצְרַים לפני מלחמת סיני (1956) הייתה מהגורמים המרכזיים לפרוץ המלחמה.
במהלך המלחמה כבשו כוחות משולבים של חיל הים הישראלי ולוחמי חיל הרגלים את האי, ושהו בו תקופה קצרה.
ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון הזכיר את האי לאחר המלחמה במכתבו לחיילי חטיבת עודד שכבשו את האי: "אילת שוב תהיה הנמל העברי הראשי בדרום, ויוטבת, המכונה טיראן, תשוב להיות חלק ממלכות ישראל השלישית".
כמו כן ציטט בנאומו בכנסת את דברי פרוקופיוס על אוטונומיה יהודית באי.
נסיגת ישראל מחצי האי סיני ומהאי טיראן נעשתה לאחר קבלת ערבויות בכתב בדבר חופש השיט במפרץ אילת מנשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר לבן-גוריון ב-20 בפברואר 1957.
ב-23 במאי 1967, בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים, שוב חסמה מִצְרַים את מצרי טיראן, פעולה שהוגדרה כ"קאזוס בלי" (עילה למלחמה), והייתה מהגורמים העיקריים לפרוץ המלחמה.
במהלך המלחמה האי נכבש שנית על ידי כוחות צה"ל, והוחזק בידי ישראל עד 1982. ישראלים רבים שנולדו בתקופה שסביב מלחמת ששת הימים נקראו בשמות טירן, טיראן, או טירנית, בהם טירן פולק, הצלמת טירנית ברזילי-כהן ואיש ההרכב 951 טיראן מדלסי.
כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים מ-1979 נסוגה ישראל מהאי טיראן ב-1982, ומאז מוצב בו כוח המשקיפים הרב-לאומי (MFO), שתפקידו, בין השאר, לנטר ולהבטיח מעבר ימי חופשי במצרי טיראן, ולוודא שהאי לא ישמש למטרות צבאיות.
באפריל 2016 הושג הסכם סעודי-מצרי להחזרת הריבונות על האי, יחד עם האי סנפיר, לידי ערב הסעודית.
ערב הסעודית מחויבת להסכמים שעליהם חתמה מִצְרַים עם ישראל, ובכללם נוכחות הכוח הרב-לאומי.
ההסכם כולל גם הקמת גשר ביניהן מעל מצרי טיראן.
הגשר יקשר את ראס א־שייח' חמיד שבסעודיה עם שארם א-שייח', ויעבור באי טיראן.
אולם ההסכם נתקל בקשיים חוקתיים ובהתנגדות מקומית במִצְרַים.
ב-16 בינואר 2017 דחה בית המשפט העליון לעניינים מינהליים במִצְרַים את ההסכם, וקבע שהאיים טיראן וסנפיר שייכים למִצְרַים, ואין להעבירם לסעודיה.
לבסוף, ביוני 2017 אישר נשיא מצרים א-סיסי את העברת האיים לסעודיה.
באי טיראן מצויה המושבה השנייה בגודלה בעולם של עיט-הדגים.
האזור כולו משמש כחניית ביניים לאנפות, עגורים, שקנאים, חסידות ועופות אחרים בעונות הנדודים שלהם, והאי טיראן משמש כמקום דגירה לרבים מעופות ים סוף.
פיתוח שמורת הטבע ותיעוד מקיף על אוכלוסיית הציפורים ובפרט השלכים נערכו באי בהובלתו של הצפר שלום זו-ארץ והצלם יוסי אשבול.
יש באי חופים מפורצים ורדודים המהווים אתרי צלילה.
ב-1989 צורפו מצרי טיראן והאיים שבו לשמורת הטבע הלאומית המצרית ראס מוחמד, בשטח המקיף כ-800 קמ"ר.
השמורה מועמדת אונסק"ו כאתר מורשת טבע עולמי, והוכרזה ב-2003 על ידי UNEP-WCMC כאתר טבע מוגן.
טיקטין (בפולנית: Tykocin, מבוטא: "טיקוצ'ין"; ברוסית: Тыкоцин; בגרמנית: Tykotzin) היא עיירה עתיקה וקטנה בצפון-מזרח פולין, היושבת על נהר נַרֶב.
העיירה, בת כ-1,900 תושבים (2006), היא אחת מן הערים העתיקות ביותר בחבל פודלסקיה (Podlaskie).
השם "טיקוצ'ין" נזכר לראשונה במאה ה-11. העיר זכתה לזכויות עיר ב-1425, איבדה אותן ב-1950 וזכתה בהן שוב ב-1993. בעבר השתייכה העיר לחבל ביאליסטוק (Białystok).
בעיר בית קברות יהודי מהעתיקים ביותר בפולין.
בטיקטין קיים חוק שימור העיירה כעיירה יהודית.
ראשית היישוב היהודי בטיקטין במחצית המאה ה-16, אך כבר קודם לכן התיישבו בה יהודים.
עם הגבלת היהודים לתחום המושב גדלה הקהילה והייתה לקהילה חשובה ומרכזית ביהדות פולין, עובדה שהביאה לכך שוועד ארבע ארצות התכנס בטיקטין כמה פעמים.
בית הכנסת הגדול בטיקטין מפואר במיוחד, ומעוטר באיורים של חיות ובכתובים מהתנ"ך ומהתפילה.
בית הכנסת שרד בשואה, כששימש תחת הכיבוש הנאצי כמחסן נשק.
כיום משמש המבנה למוזיאון יהדות, שבו מוצגים תשמישי קדושה: תפילין, טלית, מגילת אסתר ועיטורי ספר תורה.
בית הכנסת הקטן שימש כבית המדרש, כבית הספר וכמקום התפילה היומיומי של יהדות טיקטין.
ערב השואה, היו 2,500 יהודי טיקטין, רוב בקרב האוכלוסייה המקומית הכללית.
פנקס הקהילה בטיקטין הוצא לאור בשני כרכים על ידי האקדמיה הישראלית למדעים.
רבי מנחם דוד ב"ר יצחק, "מהר"ם מטיקטין" (נימוקיו על ספר ה"מרדכי" נדפסו בשנת ה'שנ"ז, 1597).
רבי שמואל אליעזר הלוי איידלס, "המהרש"א".
עובדת היותו רב בטיקטין שנויה במחלוקת, וקיימת מחלוקת גם לגבי זמן שהותו בעיר, אם בשנת 1585 או אחרי 1610.
רבי יהושע העשיל בן יוסף, מחבר "מגיני שלמה" ו"פני יהושע"
רבי אליעזר ליפמן היילפרין (ה'שצ"ו, 1636)
רבי יצחק אייזיק הלפרין (ה'תכ"ז-ה'תמ"א, 1667-1681) - בנו של הרב הקודם וחתנו של רבי מרדכי בנו של הט"ז
רבי אליעזר מטיקטין (סביבות ה'תמ"ט, 1689)
רבי משה זיסקינד רוטנבורג - בנו של רבי מרדכי זיסקינד רוטנבורג בעל שו"ת מהר"ם זיסקינד
רבי נפתלי הירץ (תס"א-תס"ב, 1701-1702) - חתנו של רבי משה פנחס חריף וממשיך דרכו ברבנות לבוב, גיסו של רבי יעקב יהושע פלק (ה"פני יהושע"); במשך תקופה קצרה הצטרף לשבתאות, אך הפנה לתנועה עורף, והיה לאויבה.
רבי מאיר הלוי איש הורוביץ (ה'שצ"ז-תק"ד, 1637-1744) - כונה אף הוא "מהר"ם מטיקטין", מגדולי דורו, נצר למשפחת רבנים נכבדה, וסבם של רבי שמואל שמלקה הורוביץ ורבי פנחס הורוביץ.
רבי יהודה אשכנזי - מחבר ספר באר היטב על השולחן ערוך ומדייני העיר (נפטר: ה'תק"ג, 1743).
רבי שלום רוקח (תקט"ז-תקכ"ז, 1756-1767) - בנו של רבי אלעזר רוקח מאמסטרדם.
רבי משה זאב מרגליות (תקע"ד-תקפ"ד, 1814-1824) - שימש כרב העיר עד מינויו כרבה של ביאליסטוק.
רבי אריה לייב ב"ר מרדכי הלוי (עד פטירתו בסוכות תקצ"ח, 1837)
רבי יצחק אייזיק חבר (תקצ"ז, 1837), כיהן ברבנות טיקטין עד מינויו לרבנות סובאלק
רבי יהושע יצחק שפירא, ("ר' אייזל חריף"; תר"ט-תרי"ג, 1849-1853) - רב הקהילה עד מינויו לרבנות סלונים
רבי יהושע (בנין?) - מתלמידי רבי חיים מוולוז'ין, כיהן בטיקטין תקופה קצרה, ובשל מחלוקת שפרצה בה עבר לכהן ברבנות זמברובה.
בנו, ד"ר שמואל בנין, היה תלמיד מהרי"ל דיסקין, נטה להשכלה והתפרסם כבלשן בארצות הברית
רבי אשר כהן (עד תרכ"ג, 1863) - מחבר "ברכת ראש" על מסכת נזיר ועל מסכת ברכות.
הוא נאלץ לעזוב את טיקטין לאחר שנאשם בידי השלטונות הרוסיים בהשתתפות במרד ינואר, בינואר 1863.
רבי אליעזר יצחק אייזיק עלקעס - כיהן ברבנות טיקטין עד פטירתו בשנת תר"ן, 1890.
רבי שמעון דובער אנאליק (עד תרנ"ז, 1897) - מחבר "אורח משפט".
כיהן ברבנות טיקטין עד מינויו לרבנות שדליץ.
רבי צבי יהודה קוסלביץ (תרנ"ז-תרס"ח, 1897-1908) - ראש ומייסד הישיבה בטיקטין.
כיהן ברבנות טיקטין עד מינויו לרבנות סמיאטיץ.
בנו היה הרב שמואל קושלביץ, מחבר "נתיבות שמואל" וראש ישיבת תורה ודעת בברוקלין, ניו יורק.
רבי אברהם צבי פינחס (תרס"ט-תרפ"ט, 1909-1929) - שימש כרב העיר 20 שנה, עד עלייתו לארץ ישראל בשנת תרפ"ט
רבי אבא סוויאטיצקי (תרצ"ז - ה'תש"א, 1937–1941) - רבה האחרון של טיקטין, נרצח עם בני קהילתו בשואה
בראשית המלחמה לא היו פגיעות בנפש בקרב היישוב היהודי בעיירה; הצבא הגרמני עבר אמנם בעיירה, כלא את התושבים בכנסייה ובזז את רכושם, אך כעבור זמן קצר נמסר האזור כולו לרוסים במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
בעקבות מבצע ברברוסה נכבש האזור בשנית.
ב-16 באוגוסט 1941 הופיעו בעיר חיילים גרמנים, אשר בתחילה, במטרה להוליך שולל את תושבי העיר, עברו מבית לבית, ביקשו סליחה על ההפרעה והוציאו צו להחזרת רכוש שנבזז.
החיילים אסרו על היהודים לעזוב את העיר.
ביער לופוחובה הסמוך נחפרו שלושה בורות, מהם שני בורות ענק.
הגרמנים הכריזו על כינוס היהודים בכיכר השוק, ומשפחות הקהילה התייצבו עם מיטלטליהם כנכונים לדרכם.
בבוקר ה-25 באוגוסט הופיעו אנשי הגסטאפו מצוידים במשאיות ענק.
הם ערכו סלקציה – הגברים לצד אחד, והנשים, הילדים והזקנים לצד שני.
הגברים סודרו בסדר מהגבוה לנמוך, והחלו לצעוד אל מותם.
לבסוף הגיעו היהודים לכפר זבד (שבפולין) ושם נכלאו בבית הספר מקומי, ונאמר להם כי הם עומדים ללכת לגטו בקרבת מקום.
מדי עשר דקות הגיעה למקום משאית שעליה הועמסו כ-70 יהודים, אשר הוסעו ליער לופוחובה, והושלכו לתוך הבור.
מכונת ירייה אשר עמדה מעל לבור טבחה בהם.
באותו יום נטבחו בצורה זו למעלה מ-1,400 מיהודי טיקטין.
בלילה כוסו הבורות בידי הפולנים המקומיים בהשגחת הגרמנים, שסיפרו להם כי מונחות שם גופותיהם של חללי מלחמה המובאות לקבורה.
למחרת עברו הגרמנים מבית לבית, הוציאו את כל הנשים, הזקנים והחולים שלא התייצבו ביום הראשון וריכזו אותם בכיכר השוק, למעלה מ-700 נפש.
בשעה שתיים ב-26 באוגוסט סיימו הנאצים את מלאכתם, וקהילת טיקטין עתיקת היומין הושמדה.
אלה שהצליחו להימלט לנפשם נתפסו לאחר מכן והובלו לבור השלישי.
רק מעטים מן הקהילה הגדולה של טיקטין נותרו בחיים.
טִיקְטַאלִיק (שם מדעי: Tiktaalik; באינוקטיטוט: ᑎᒃᑖᓕᒃ, "דג מים מתוקים גדול החי במים רדודים") הוא סוג של דג קדום מקבוצת בעלי סנפירים בשרניים שחי בתקופת הדבון המאוחרת לפני כ-375 מיליוני שנים.
ידוע על מין אחד השייך לסוג זה: Tiktaalik roseae.
לטיקטאליק סימנים רבים זהים לאלו של בעלי ארבע רגליים, ועל פי פליאונטולוגים הוא מסווג כחוליה האבולוציונית המקשרת בין דגים לבין בעלי ארבע הרגליים.
מאובן של טיקטאליק התגלה ב-2004 באי אלסמיר שבצפון קנדה על ידי אדווארד דשלר, ניל שובין ופאריש ג'נקינס, כחלק ממשלחת חיפוש שנשלחה לחפש באזור זה הוכחות שיחזקו את התאוריה של התפתחות חולייתני היבשה מן הדגים.
מאובני הטיקטאליק שנמצאו מהווים מאובני מעבר בין סוגים של מאובני דגים מתקופת הדבון המאוחרת, לבין המאובנים המוקדמים ביותר של חולייתני היבשה.
הטיקטאליק מספק תובנות על התכונות של בעלי החיים שהיו הקרובים ביותר להפוך לבעלי ארבע רגליים.
בניגוד למאובני-מעבר קודמים, שהיו דומים יותר לדגים, ל"סנפירים" של טיקטאליק יש עצמות שורש בסיסיות וקרניים פשוטות המזכירות אצבעות.
לא כל האיברים ברורים מבחינת ההומולוגיה, אך כן ניתן למצוא התאמה בין כמה מאיבריו לאיבריהם של בעלי ארבע רגליים.
הסנפיר שלו בוודאות היה מסוגל לשאת משקל, בהיותו מחובר לכתף מאסיבית, עם מפרקים דיסטיליים ניידים מאוד.
ישנם סימנים חזקים לכך ששרירי הסנפיר יכלו להתכופף בדומה למפרק כף-יד.
תכונות דמויי מפרק-כף-יד אלו סייעו כנראה לטיקטאליק לעגן את עצמו לקרקעית הים כנגד זרמים חזקים.
בנוסף ישנם איברי נשימה בקצה ראשו – שהם ההתחלה של מערכת נשימה כמו שהיא מוכרת אצל בעלי חיים החיים על היבשה – ומרמזים שהטיקטאליק היה מצויד בזימים לצד ריאות פרימיטיביות.
תכונה זו הייתה שימושית במים רדודים, שבהם טמפרטורת המים הגבוהה יחסית מורידה את ריכוז החמצן.
תכונה זו הובילה להתפתחות של צלעות חזקות יותר, תכונה אבולוציונית מרכזית של יצורים החיים על הקרקע.
הצלעות החזקות יותר של הטיקטאליק היו תומכות בגופו בכל פעם שהעז לצאת מסביבת הגידול המימית אל היבשה.
לטיקטאליק היה חסר מאפיין שמזוהה עם דגים – עצמות ראש מעוגלות שמגבילות את תנועת הראש לרוחב.
ממצא זה הופך את הטיקטאליק לדג הקדום ביותר הידוע, שהיה לו למעשה צוואר.
שליטה בתנועת הצוואר מהווה יתרון בציד על פני היבשה ובמים רדודים.
לטיקטאליק קווי דמיון לדג האליגטור שקיים עד היום, ולסוגים נוספים של דגי תנין המוכרים לאדם.
הטיקטאליק רוסאי (Tiktaalik roseae) הוא המין היחיד המוכר שמסווג לסוג זה.
הטיקטאליק מתוארך לתקופה שלפני כ-375 מיליון שנים.
פליאונתולוגים מסווגים אותו כמאובן מעבר בין חולייתנים חסרי-רגליים (דגים) – כמו הפנדריכטיס שמתוארך ללפני כ-380 מיליון שנים – לבין בעלי הארבע הרגליים הקדומים ביותר שנמצאו, כמו מאובני האקנתוסטגה שמתוארכים ללפני כ-365 מיליון שנים.
ניתן למנות בטיקטאליק כמה סימני שייכות.
מבנה החוליות ומפרקי גפיים כמו מפרק כפיים כשהסנפירים עדיין קיימים
סימני בעלי חיים עם ארבע רגליים:
צלעות דומות לצלעות של בעלי ארבע רגליים
בשנת 2004, לאחר חמש שנים של חפירות באי אסלמיר שבצפון קנדה, נמצאו שלושה שלדי טיקטאליק מאובנים בתוך סלע שנוצר מתוך משקעיו של נהר מתקופת הדבון.
בתקופה בה הטיקטאליק חי, האי אלסמיר היה חלק מיבשת לאורנטיה הקדומה (אזור צפון אמריקה וגרינלנד המודרניים), שבזמנו הייתה באזור קו המשווה והאקלים בה היה חמים.
כאשר התגלה, אחת הגולגולות של השלדים בלטה החוצה מתוך צוק, ולשמחתם גילו החוקרים שהם מצאו מאובני שלדים שהשתמרו כל כך יפה שהם עדיין שלמים.
כאשר בדקו החוקרים את הגולגולת, הבינו שבידיהם מאובן של יצור קדום מלפני כ-375 מיליון שנים.
המאובן התגלה על ידי דוקטור טד דשלר מהאקדמיה למדעי הטבע של אוניברסיטת דרקסל, דוקטור ניל שובין מאוניברסיטת שיקגו, ופרופסור פאריש ג'נקינס מאוניברסיטת הרווארד, והתגלית פורסמה בכתב העת המדעי Nature בשנת 2005. המאובן סווג במהרה כמאובן מעבר.
פרופסור ג'ניפר קלארק מאוניברסיטת קיימברידג' – המתמחה באבולוציה של בעלי ארבע רגליים – אמר על הטיקטאליק: "זה אחד מהדברים האלו שאתה יכול להצביע עליהם ולומר: 'אמרתי לכם שזה קיים', והנה זה".
דוקטור ניל שובין מטעם אוניברסיטת שיקגו כתב על התגלית כך:"לתאוריות מדעיות משמעות רבה, מאחר שהן מאפשרות לנו לבצע תחזיות על העולם.
החוקרים בודקים את כל הראיות שנאספו עד בתחום מסוים כדי לחזות מה נוכל לגלות אם נבצע ניסויים נוספים.
אם תוצאות הניסוי מאשרות את התחזיות הללו – אנו יודעים שיש לנו תאוריה מוצקה.באופן זה, החיפוש אחר הטיקטאליק העמיד את התאוריה של החוקרים במבחן."כדי להסביר איך תוכנן הניסוי שיוכל לחזק את התאוריה, הסבירו כך:"כפליאונטולוגים, אנחנו לא יכולים ללכת למעבדה ולהשתמש בכוסות ומבחנות כדי לאסוף ראיות ולבדוק את התאוריות שלנו.
במקום זאת, אנו בוחנים את ראיות המאובנים שקיימות היום כדי ליצור תחזיות לגבי מה שאנו עשויים למצוא בשטח מחר.
למזלנו, יש שפע של ראיות מפוזרות בכל רחבי העולם.
כדי למצוא מאובן מעבר בין חיות היבשה לבין הדגים, אנחנו מתחילים על ידי חיפושם של בעלי ארבע-הרגליים הקדמונים ביותר ברשומות המאובנים.
לאחר מכן, אנחנו מחפשים ברשומות המאובנים דגים שלסנפירים שלהם יש מאפיינים דומים לגפיים של אותם בעלי-ארבע-רגליים.לאחר שחקרנו את כל המאובנים הרלוונטיים למעבר מן המים אל הקרקע, אנו מתחילים לקבל מושג לגבי פרק הזמן שבו התרחש המעבר הזה.
אנו יודעים שבעלי הסנפירים הבשרניים נמצאים בתוך סלעים בני כ-380–390 מיליון שנים.
היצור הראשון בעל ארבע רגליים שמצאנו הופיע בסלע שמתוארך סביב 363 מיליון שנה.
השכל הישר אומר לנו כי צורת המעבר חייבת להיות בטווח של 363–380 מיליון שנה.
איך אנחנו יודעים איפה להתחיל לחפש?
למרבה המזל, רוב האדמה על כדור הארץ כבר ממופה על ידי גאולוגים המחפשים משאבי טבע יקרי ערך כמו נפט ופחם.
אז אנחנו צריכים לעשות קצת מחקר נוסף, הפעם, בחדר המפות של הספרייה המקומית שלנו.
אנו מחפשים מפות גאולוגיות של העולם כדי למצוא אזורים שלא נחקרו עדיין, ובהם סלעים מהסוג הנכון ובגיל הנכון.אנחנו יודעים שבעלי הסנפירים הבשרניים ובעלי ארבע הרגליים הראשונים חיו בזרמים של מים מתוקים, בזכות המשקעים שבתוכם אנחנו מוצאים את המאובנים.
כך אנחנו מחפשים מאגרי מים מתוקים מתקופת הדבון התיכונה.הדבר האחרון שאנחנו מחפשים הוא סלע חשוף.
זה לא עוזר לנו אם בנו מרכז קניות על גבי סלעים בני 370 מיליון שנה.
התברר שישנם שלושה מאגרי מים מתוקים מתקופת הדבון בצפון אמריקה, ורק אחד מהם עדיין לא נחקר: הארכיפלג הארקטי הקנדי.
לכן הקמנו משלחת שתחקור את המאובנים במקום בשנת 1999. בשנים הראשונות המשלחת נכשלה במידה רבה.
כפי שמתברר, ירדנו רחוק מדי מערבה, אל מה שהיה פעם אוקיינוס עתיק.
כל מה שמצאנו היו מאובנים ימיים.
אך בשנים שלאחר מכן המשכנו מזרחה עד שאיתרנו את המשקעים הנכונים.
בסופו של דבר, החפירות באתר חשפו את הטיקטאליק בשנת 2004. לא רק שזה היה מרגש למצוא מין חדש, אלא הבשורה הגדולה היא שהמדענים חזו מראש את קיומו של יצור כזה במיקום הזה.
כך מצאנו עוד אישור לתאוריה שלנו"
טיקופיה (Tikopia) הוא אי גבוה בדרום מערב האוקיינוס השקט, במדינת איי שלמה.
האי מיושב ברציפות כ-3,000 שנה.
לאחר הגעת התושבים הפולינזים הראשונים לאי, נכחדו מינים מקומיים רבים של בעלי חיים עקב ציד.
לאחר מספר דורות, נאלצו המקומיים ליצור מערכות חקלאות רבות ולהגביל את הילודה.
ניצול המקום באי הזעיר (5 קמ"ר שטח) היה כה יעיל עד שהאי תמך בכ-1,000 תושבים.
בשנת 1600 לערך, אף הוחלט להרוג את כל החזירים באי מכיוון שצרכו מזון שבני האדם יכלו לצרוך.
האירופים הראשונים הגיעו לאי ב-22 באפריל 1606 כחלק מהמשלחת של פדרו פרננדס דה קיירוס (Pedro Fernandes de Queirós).
האי, הוא אי גבוה, שריד מהר געש רדום.
המקום הגבוה ביותר באי הוא הר ראני (Reani) שפסגתו בגובה 380 מטרים.
בלוע הר הגעש יש כיום אגם טה רוטו (Te Roto) שעומקו 80 מטרים.
בעקבות המחסור בשטח ובמשאבים בטיקופיה הוחלט על הגבלת הילודה.
לכך, פיתחו המקומיים שיטות רבות.
למשל, הנחת אבנים חמות על בטן נשים הרות ואו לחיצה חזקה על בטנן כשיטות להפלה.
כמו כן, המקומיים השתמשו גם ברצח תינוקות.
בנוסף לשיטות אלה, ההתאבדות רווחה גם היא.
למעשה, במהלך 23 שנים (1929–1952) תועדו שבעה מקרי תליה, 12 מקרי שחייה לאוקיינוס וכ-80 מסעות ימיים חסרי סיכוי במטרה להתאבד.
למרות שהדבר נשמע מחריד לאוזניים מערביות, יש לזכור שזו הייתה הדרך היחידה למנוע מוות ברעב של תושבי האי.
הטקטיקות הללו יצאו משימוש לאחר המרת הדת לנצרות של תושבי האי.
טריקלופידין (Ticlopidine) היא תרופה נוגדת טסיות ממשפחת תיאנופירידין.
כמו התרופה החדשה יותר קלופידוגרל, תרופה זו היא מעכב קולטן ל-ADP.
הוא נמצא בטיפול אצל חולים שאינם יכולים ליטול אספירין או לחולים שיש להם התווית נגד טיפול נוגד-טסיות כפול.
התרופה ניתנת כטיפול מונע להפחתת הסיכון לאירוע מוחי.
כיוון שדווח שתרופה זו מעלה את הסיכון לארגמנת של קרישה וחוסר טסיות (TTP) ונויטרופניה, השימוש בתרופה זו הוחלף במידה רבה לתרופה קלופידוגרל, שנחשבת כבעלת סיכון נמוך בהרבה להפרעות המטולוגיות.
המינון המקובל הוא 250 מ"ג פעמיים ביום בטבליות דרך הפה.
תופעות הלוואי כוללות תופעות שונות של אי נוחות במערכת העיכול - הפרעות כמו שלשול, בחילה, הקאה וכאב בטן.
בדרך כלל תופעות לוואי אלו מופיעות עם תחילת נטילת התרופה ונעלמות לאחר תקופת ההסתגלות.
בנוסף, התרופה יכולה לגרום לזמן דימום ארוך יותר.
טיראנט לו בלאנש (בוולנסית: Tirant lo Blanch) הוא רומן אבירים (ביטוי של מרטין דה ריקר) של הסופר הולנסיאני ז'ואנוט מרטורל.
ההנחה שהוא נכתב עבור Martí Joan de Galba, אבל עד ימינו אין לכך אימות.
היצירה פורסמה בוולנסיה בשנת 1490 בתור הזהב הולנסיאני.זהו אחד הספרים החשובים ביותר של עולם הספרות ואחד מיצירות המופת של הספרות הולנסיאנית-קטלאנית.
במאה העשרים נכתב "טירנט לו בלאנש", הסיבה שהמילה blanch מסתיימת באות H מסמלת את כללי האיות הקטלאניים.
הכותרת מתורגמת מספרדית עתיקה כ"טיראנט הלבן".
ההנחה היא שסרוונטס הכיר את היצירה למרות שפורסמה באופן אנונימי בוואלדוליד בשנת 1511 ללא שם המחבר.
לכן ההנחה שהיוצר לא היה מוכר.
סרוונטס מתייחס ליצירה בספרו דון קישוט בפרק כאשר שורפים את ספרי האבירים, דבר אשר מביא לכל הרבה ייסורים עבור דון קישוט, אשר מציל, בין היתר, את היצירה הזו.
הגיבור נושא תואר אבירות לאחר הקרבות השונים הכוללים קרבות נגד מלכים, דוכסים וענקים.
הסיפור מתחיל באנגליה עד צרפת, סיציליה ו-רודוס –במצור על ידי הגנואזי, והסולטן של קהיר, הובסו על ידי הגיבור–; לאחר, ירושלים, אלכסנדריה, טריפולי ו-תוניסיה, וכיבושה.
כאשר מגיעים לביזנטיון –שנשמר על ידי הסולטן ואת גרנד טורק– התבקש על ידי הקיסר, קונסטנטינופול מתאהב בכרמסינה –דמות הנקבה הגיבורה של הרומן– בתו של הקיסר.
סיפור אהבתם נתקל בהתערבות של האלמנה, יחד עם העלמה Placerdemivida, תופסים חלק גדול ביצירה.
טירנט מתחתן עם כרמסינה וממונה לקיסר האימפריה הביזנטית, הוא כובש שטחים מהטורקים.
בסוף היצירה טירנט חולה ומת, ומיד בהישמע הבשורה, כרמסינה מתה בעצמה.
הסיפור מסתיים באמצעות סיפורים של שאר דמויות המשנה, אשר מתארות את השתלשלות האירועים והעובדה שמדובר בסיפור בדיוני..
בניגוד לספרי האבירים, ביצירה מופיעה אהבה חושנית מאשר אפלטונית: היא מוצגת עם הבעה רבה של ביטויים וסצנות ארוטיות או של אהבה.
במקום הפרוזות הבלתי סבילות מדהים דרכי החיים של האבירים אחרים פיקטיבי, המחבר משחזר, לא בלי מסוים ציניות, בפרטים הקטנים של חיי היום-יום, וגם דרכים יותר שכיחה, לעיתים קרובות עם הזולת.[תור נדרש]
יצירות ואירועים שהשפיעו על היצירה
חלקים מסוימים של היצירה מקבילים לחיים של אדמירל רוג ' ר דה פלור, המנהיג של almogávares, אשר נרצח על ידי הביזנטים.
דה פלור נחשב גם לישועה של קונסטנטינופול בספר זה, כמו חלופית סוף מה באמת קרה עם הביזנטית ההון, צולמה ע "י הכוחות העות' מאניים של הסולטן מחמט השני "הכובש" ב-1453.
באופן כללי יותר, היצירה נחשבת כמושפעת גם מ-Llibre dels פטס, הכרוניקה של Muntaner ומ- Llibre de l'ordre de cavalleria של רמון לול.[תור נדרש]
טיראנט לו בלאנש ודון קיחוטה חלק ניכר מהפופולריות לה זוכה טיראנט לה בלאנש מגיע בעקבות אזכורו ביצירה דון קישוט, בפרק 6 בחלקו הראשון.
הספר טיראנט לה בלאנש נמצא בספרייה של דון קישוט, אחרת היה שוכח את הסיפור.
בזמנו היצירה הייתה כישלון ספרותי, לפחות בקסטיליה.
בנוגע לפרשנות של כל המחמאות האלה ולקביעת מה הוא היחס של סרוונטס כלפי הספר ישנו דיון ארוך.
יותר מ-150 שנה עברו מאז שדייגו Clemencín, כתב בספרו "מעבר אפל של דון קישוט", יש שפע של מחקרים שבדקו ולא פירש.
אייזנברג מונה את 14 המחקרים הראשונים שנעשו בנושא, אבל מאז התקיימו מחקרים נוספים.
כל הסרוונטיסטס, אותם המומחים לכתיבתו של סרוונטס אשר חקרו את הנושא, מסכימים שהבחירה בכומר Pero Perez מייצגת את הדימוי של סרוונטס.
סרוונטס (אשר לא ידע שהיצירה לא הייתה בכלל ספר אבירים בעקבות התרגום שהסתיר זאת) העריץ את טירנט לה בלאנש.
בשחזור ההיפותטי של הספרייה של סרוונטס, אייזנברג מזהה את טירנט לה בלאנש בתור היצירה העתיקה ביותר "פנינה אמיתית של הספרייה שלו."
הכומר מזהה מספר אלמנטים ביצירה שריגשו את סרוונטס: הכומר מתייחס לדברים רחוקים מעולמם של ספרי האבירות הקסטיליאנים, אשר הם הכרחיים כדי לצחוק: אביר שנלחם עם כלב, אביר בשם "פונסקה",ואחר אביר הקרוי בשם פסאודו-יווני מגוחך Quirieleisón של מונטלבן, אלמנה מאושרת, קיסרית שמאוהבת במשרת שלה, אביר שנמצא מת במיטתו ועוד.
בנוגע לפרטים המשובצים בספרו של סרוונטס אשר משתייכים לעבודתו של מרטורל, או לאיך סרוונט האמין שספר אבירות היה צריך להירשם: אם היצירה מחטיאה ומפספסת אלמנטים רבים של הקוד הספרותי של ספרי האבירים, לדעת סרוונטס זוהי לא יצירת מופת שמחדשת בצורה שרבים (בעיקר בספרות הוולנסיאנית) ירצו לקרוא.
מילות המפתח הן "לא עשה כל כך הרבה שטויות בתעשייה".
במספר מהדורות, (ביניהם של Hartzenbush ו רודריגס Marín) לא ישנות, ולפעמים בלי וידוי, ישנה מחיקה של ה "לא" כך שרשום: "עשיתי כל כך הרבה שטויות תעשייה".
כתוצאה מכך ישנו שינוי משמעותי של המשמעות.
המחבר שולח לגלרה, זוהי מספנה ממודל יווני של ימי הביניים.
שום סרוונטיסטה הסכים לקבל את פרשנותו של Martin de Riquer לפיה הגלרה נמצאת בבית דפוס, וכך מי שנגזר עליו לעזוב לגלרה נידון לחיות את חייו בבית דפוס.
הפרשנות הרווחת היא שיש אזכורים רבים של סרוונטס למהדורה ה-23 של Diccionario de la Real Academia Española, לפיו הגלרה הוא מקום של עונש בו מתבצעת עבודה בכפייה, אליו נשלחים אנשים בשל התנהגותם הרעה.
ואכן, ספר פושעים שדון קישוט פוגש בפרקים 1 ו-22, נידונים לגלרה בתור עונש.
אבל מנקודת מבט אחרת, ניתן להבין את הגישה החיובית ואת ההתלהבות של סרוונטס.
סרוונטס אהב ספרים משעשעים ומצחיקים וחשב שהעולם צריך יותר מהם.
במובן זה, ולא בגלל הריאליזם כביכול, זהו מודל עבור דון קישוט.
המורשת התרבותית של רצועה לבנה
איורים מאת מנואל Boix לעריכה bibliofílica בארבעה כרכים Tirant לו בלאן (מהדורות השלישי של ברנקה —הסניף השלישי—, 1978-1983).
איורים מאת מנואל Boix עבור מהדורה מקוצרת ומותאמת לילדים של Tirant לו בלאן (Edicions Bromera, 1989).
סדרה של מאה ציורים בדיו, על העניבה הלבנה, צ ' ילה, ויקטור רמירז.
Tirant לו בלאן, משחק תפקידים, שפורסם ב-1996 זה לוקח את התואר של הרומן Martorell אבל במקום להיות מוגדר בעידן של הרומן (המאה xv) זה הזמן של קטלאנית מחוזות (המאה xi).
1991: בלט Tirant לו בלאן, אופ.
50, פסנתרן ומלחין לאונורה Milà (לאונורה Milà אני Romeu, n.
רצועה לבנה, נבחר כ"הסרט של השנה 2006" של במאי הקולנוע הספרדי ויסנטה ארנדה.
טיקט טו רייד הוא משחק לוח המשלב בין אסטרטגיה ובניית סדרות מקלפים, לשניים עד חמישה שחקנים.
המשחק נוצר באנגלית בשנת 2004, על ידי מעצב המשחקים אלן ר.
המשחק זכה בשנת 2004 בפרס משחק השנה הגרמני (Spiel des Jahres).
מטרת המשחק היא ליצור מסלולי רכבות על מפת ארצות הברית על ידי איסוף קלפים בעלי צבע זהה ויצירת "סדרות" קלפים על מנת להשלים מסלולים שונים.
בסוף המשחק מנצח השחקן שהשיג את כמות נקודות הגבוהה ביותר בכך שהשלים את כמות המשימות והמסלולים הגבוהה ביותר.
למשחק יצאו מספר הרחבות וכן גרסאות נוספות, כגון "כרטיס לנסיעה: אירופה" ו"כרטיס לנסיעה: ארצות הצפון".
כמו כן יצאו הרחבות הכוללות מפת משחק בלבד, כגון אסיה, שווייץ, הודו אפריקה וכו'.
בישראל תורגם המשחק לעברית על ידי חברת "הקוביה" ומשווק בחנויות החל משנת 2016.
"טיקיטאס" הוא סינגל של הזמרת הישראלית נועה קירל.
השיר יצא לאור ב-19 באוקטובר 2017, בשיתוף זמר ההיפ הופ סטפן לגר.
קירל הופיעה עם שיר זה ועם "יש בי אהבה", בטקס פרסי הטלוויזיה הישראלית שהתקיים בשנת 2018.
במקור, השיר נכתב על ידי דורון מדלי עבור הזמרת אלני פוריירה ונקרא "Τι Κοιτάς", לאחר כשנה מדלי החליט להוציא גרסה נוספת בשפה העברית, שיצא לכבוד ליין מסיבות הגייז "אריסה" בביצועה של קירל ביחד עם סטפן לגר.
את השיר הפיקו אלכס לאון, ליאור אברמוב וניב שטובי, והוא הולחן על ידי מדלי.
על פי רשת, הגרסה העברית שנכתבה במיוחד לקירל ולגר נוצרה לכבוד חגיגות 7 שנים לליין מסיבות הגייז "אריסה".
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר בוים על ידי עומר טובי, והוא הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של נועה קירל באותו תאריך שבו יצא כסינגל.
הכוריאוגרפיה שבקליפ נעשתה על ידי מור חממי, והוא צולם במרכז לזרוס וקנטור בחולון.
בקליפ ניתן לראות את קירל ואת לגר במגרש כדורסל, רוקדים לצלילי השיר עם עשרות רקדנים, ובסצנות שונות את קירל שוכבת בתוך מעגל המגרש ונחשים מקיפים אותה.
מונה הצפיות של הקליפ נכון לינואר 2026, עומד על 38 מיליון צפיות, דבר אשר הופך את הקליפ הרביעי של קירל הנצפה ביותר שלה, והשלישי של לגר.
קירל הופיעה עם השיר בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017. בדצמבר 2020 הופיעה קירל עם השיר בתוכנית מחר שבת ברשת 13, וביצעה אותו ללא פלייבק.
במסגרת מופע פריסטייל פסטיגל, ביצעה קירל את השיר בגרסה מחודשת יחד עם שירה לוי, ריף נאמן, עדי חבשוש ויהונתן מרגי.
קירל הופיעה עם השיר בטקס הדלקת המשואות ה'תש"ף, ללא לגר.
טיקטוק (תעתיק מלועזית: TikTok), בגרסתו המקומית בסין נודע גם בשם Dǒuyīn (בסינית מפושטת: 抖音, מילולית: "קול רוטט"), הוא יישומון שיתוף וידאו ורשת חברתית מקוונת בבעלות תאגיד הטכנולוגיה הסיני הרב-לאומי, ByteDance.
משמש ליצירת קטעי וידאו קצרים (לדוגמה ליפסינק, ריקוד, קטע קומי, חינוך, סקירת מוצר) באורך של החל מ-3 שניות ועד לסרטון באורך של 10 דקות.
טיקטוק הוא הגרסה הבין־לאומית של היישומון Dǒuyīn, שהושק בספטמבר 2014 בסין.
בשנת 2017 הושק היישום עבור מערכות ההפעלה iOS ואנדרואיד במרבית השווקים מחוץ לסין; עם זאת, הוא הפך לזמין ברחבי העולם לאחר שמוזג ב־2 באוגוסט 2018 עם הרשת חברתית הסינית מיוזיקלי (musical.ly).
באוקטובר 2018 היה טיקטוק ליישומון עם מספר ההורדות הגבוה ביותר בארצות הברית.
נכון לשנת 2018 הוא זמין ביותר מ־150 שווקים וב־40 שפות.
נכון ל־2025, ישנם ליישומון יותר מחמישה מיליארד הורדות נכון ליולי 2025.
היישומון מאפשר להגיב על קטעי וידאו, לשתף אותם עם משתמשים אחרים, לעקוב אחר משתמשים, להשתמש בקובצי קול שסרטונים אחרים משתמשים בהם, ועוד.
מנכ"ל חברת טיקטוק העולמית הוא היזם הסינגפורי שו זי צ'ו.
Dǒuyīn (抖音) הושקה בסין – על-ידי חברת ByteDance – שבבעלות יזם הטכנולוגיה הסיני ג'אנג יימינג, בספטמבר 2016. Dǒuyīn פותחה ב־200 ימים, ובתוך שנה כ־100 מיליון משתמשים הורידו אותה, ויותר ממיליארד קטעי וידאו נצפו מדי יום.
עם שמירה על שם היישום "Dǒuyīn" בסין, Dǒuyīn מותגה כ־"TikTok" בשוק הבין־לאומי, כאשר היא החלה להתרחב למדינות אחרות באוגוסט 2018.
ב־9 בנובמבר 2017, חברת-האם של טיקטוק, ByteDance, רכשה תמורת כמיליארד דולר את מיוזיקלי - musical.ly, אפליקציית רשת חברתית סינית.
מיוזיקאלי אפשרה יצירה ושיתוף של סרטוני וידאו ושידורים חיים.
טיקטוק התמזגה עם חברת מיוזיקלי ב־2 באוגוסט 2018 כדי ליצור קהילת וידאו גדולה יותר, כאשר חשבונות קיימים ונתונים מאוחדים באפליקציה אחת, תוך שמירה על הסימן המסחרי TikTok במקום השם המסחרי של musical.ly.
האפליקציה שינתה את הלוגו, ואליה נוספו פילטרים ואופציות חדשות.
בעקבות המיזוג התפטר מתפקידו מנהל מיוזיקלי בצפון אמריקה, אלכס הופמן.
נכון לשנת 2018, טיקטוק זמינה ביותר מ־150 שווקים, ב־40 שפות.
טיקטוק הורדה יותר מ־5 מיליארד פעמים בחנות האפליקציות של אפל במהלך המחצית הראשונה של 2018, על פי נתונים שסופקו ל־CNBC על ידי Sensor Tower, פלטפורמת ניתוח אפליקציות.
היא גברה על פייסבוק, יוטיוב ואינסטגרם במספר ההורדות, והייתה אפליקציית ה־iOS עם מספר ההורדות הגבוה ביותר בעולם באותה תקופה.
בפברואר 2019, טיקטוק, יחד עם Dǒuyīn, הגיעו למיליארד הורדות ברחבי העולם.
סלבריטאים אמריקאים כמו ג'ימי פאלון וטוני הוק הצטרפו לאפליקציה בנובמבר 2018. טיקטוק הגיעה למיליארד משתמשים בפברואר 2019 והכפילה את מספר המשתמשים באפריל 2020. ובאמצע 2021 היא הגיעה לשלושה מיליארד משתמשים.
באוקטובר 2022, דווח כי טיקטוק מתכננת להתרחב לשוק המסחר האלקטרוני בארצות הברית, לאחר השקת TikTok Shop בבריטניה.
הפרסום התבסס על מודעות דרושים שהחברה בפרסמה.
על פי נתונים מקבוצת Sensor Tower, פלטפורמת ניתוח אפליקציות, הפרסום ב-TikTok בארצות הברית צמח ב-11% במרץ 2023.
בנובמבר 2024, ממשלת קנדה הורתה על סגירת הפעילות של טיקטוק בקנדה, כולל סגירת המשרדים בטורונטו ובונקובר.
משתמשי טיקטוק בקנדה ימשיכו להיות מסוגלים לצפות ולהעלות סרטונים, אך החברה לא תוכל להפעיל את עסקיה במדינה.
ההחלטה התקבלה בעקבות בדיקת אבטחה לאומית של חברת האם הסינית של טיקטוק, ByteDance Ltd.