tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנסיבות אלו הוכרז ניצחון טכני של הקבוצה הבריטית שהשלימה דאבל.
אולם, המתח ששרר בתקופה זו בין היהודים והבריטים, על רקע גזירות הספר הלבן, איסור רכישת הקרקעות ואיסור העלייה החופשית של היהודים לארץ ישראל הביא לכך שקשה היה לקיים משחקים בין יהודים ובריטים ללא אירועי אלימות במגרש ומחוץ לו.
קבוצת המשטרה הבריטית פורקה בשנת 1934, אך חזקה לפעול לסירוגין עד 1939 בטורנירים קטנים יותר ולתקופות קצרות.
לאחר מכן השתתפות המשטרה הבריטית ברמות העליונות של הכדורגל בארץ ישראל לא חזרה על עצמה עד לסיום המנדט.
אישים נודעים ששירתו במשטרת המנדט
במשטרת המנדט שירתו רבים, שלאחר מכן התפרסמו במהלך הקריירה של אכיפת החוק או בתחומים אחרים.
רשימה זו אינה כוללת את אלו ששרתו כנוטרים, שכן במסגרת מוסד הנוטרות קיבלו את הכשרתם הצבאית רבים מבני היישוב בארץ, ורבים מדור המייסדים של צה"ל, שלאחר מכן שימשו בתפקידים בכירים בצבא ומחוצה לו, שירתו כנוטרים.
ג'וזף לוק – טנור אירי נודע, ששירת כסמל במשטרת המנדט בשנות ה־30.
אלאן לייל־סמית' – שחקן, סופר ותסריטאי בריטי שנודע בשם העט "אלאן קיילו".
שירת במשטרת המנדט כשוטר מן השורה בסוף שנות ה־30.
קנת' ניומן – ניומן, ששימש בלש בCID בשנות ה־40 התקדם בשירות המשטרה בבריטניה, והיה למפקד המשטרה המטרופוליטנית (שם כולל למשטרה הפועלת באזור לונדון) בשנות ה־80. שמו נקשר ברפורמה מקיפה במשטרה בלונדון.
רוי פאראן – גיבור מלחמה בריטי, ששירת במשטרת המנדט והסתבך ברצח הנער אלכסנדר רובוביץ, היגר לאחר מכן לקנדה והיה בה לסופר, איש ציבור ומוציא לאור נודע.
ברנרד פרגוסון – מקים "הצוותים המיוחדים", המשיך בשירות והגיע לכהונות בכירות בצבא הבריטי.
לאחר פרישתו מן הצבא שימש בכהונת המושל הכללי של ניו זילנד.
יהודה ארזי – שימש קצין במשטרת המנדט ופרש בשנת 1933 לאחר שהשתכנע בחפותו של אברהם סטבסקי שהואשם ברצח ארלוזורוב.
ארזי היה ממקימי הר"ן והש"י, ולאחר הקמת מדינת ישראל עסק בתיירות והקים בית ספר למלונאות.
פאיז ביי אל־אידריסי – שימש קצין בכיר במשטרת המנדט.
בשנת 1948 מונה ל"המפקח על ביטחון הציבור" מטעם הוועד הערבי העליון, עד שהודח ביוני 1948. לאחר מלחמת העצמאות שימש כ"ממונה על ביטחון הציבור" ב"ממשלת כל פלסטין" שהתקיימה ברצועת עזה בשנות ה־50. בשנת 1952 היה למפקד משטרת לוב.
חביב כנען – סופר ועיתונאי ששירת כקצין במשטרת המנדט בין 1936 ל־1944.
דוד תדהר – "הבלש העברי הראשון" שירת כקצין במשטרת המנדט בין 1921 ל־1926.
אברהם אלדמע – קצין משטרה בשכונת בורוכוב (גבעתיים).
מחלקת משטרת הביטחון האסטונית (באסטונית: KaPo, Kaitsepolitseiamet) הוא גוף אכיפת חוק במשרד הפנים האסטוני המופקד על הגנת הסדר החוקתי, מלחמה בטרור ובשחיתות, אבטחת סודות מדינה וסיכול ריגול זר וסוכנות ביטחון הפנים העיקרית במדינה.
המשטרה הוקמה ב-1 במרץ 1991 כיורשת לאגף האסטוני של הקג"ב הסובייטי.
גוף זה אינו מהווה סוכנות ביון וריגול ואנשיה פועלים בתוככי אסטוניה, בעוד סוכנות הביון האסטונית האחראית לאיסוף מודיעין עבור הממשלה האסטונית היא שירות ביון החוץ.
הפיקוח הפרלמנטרי על זרועות הביטחון נעשה באמצעות הוועדה לפיקוח על רשויות הביטחון.
בכפיפות לראש הממשלה פועלת ועדת הביטחון של ממשלת אסטוניה ובצמוד לה, משרד מנהל תיאום הביטחון של לשכת המדינה, תחת ועדת הביטחון הממשלתית פועלים הארגונים הבאים:
ועדת הנכסים האסטרטגיים של משרד החוץ האסטוני
מועצת המכס והמס של משרד האוצר האסטוני
משטרת הביטחון ומועצת המשטרה ומשמר הגבול של משרד הפנים האסטוני
מטה הכוחות המזוינים - J-2, מועצת המידע והרשות לביטחון לאומי של משרד ההגנה האסטוני
משרד התובע הכללי האסטוני של משרד המשפטים האסטוני
משטרת הביטחון האסטונית הוקמה לראשונה בקיץ 1919 במסגרת הרפובליקה האסטונית שהוקמה על בסיס המחוז האסטוני של האימפריה הרוסית.
ב-1920 המשטרה הועברה מאחריות משרד המשפטים לידי משרד הפנים של אסטוניה.
ב-12 באפריל 1920 המשטרה קיבלה את מעמדה הסופי כארגון ללוחמה בפשיעה והגנת הדמוקרטיה ברפובליקה.
בין השנים 1920–1924 המשטרה נאבקה קשות נגד המודיעין הסובייטי.
המשטרה הכילה אז 220 שוטרים.
ב-1925 משטרת הביטחון הפכה למשטרה הפוליטית (Poliitiline Politsei ,PolPol).
עם כיבוש אסטוניה בידי גרמניה הנאצית משטרת הביטחון פורקה.
ב-1944 הייתה אסטוניה לרפובליקה סובייטית ובמקום משטרת הביטחון פעל ברפובליקה הקג"ב הסובייטי.
משטרת הביטחון חידשה את פעולתה ב-1991, המשטרה החלה לפעול ב-18 ביוני 1993. החל מה-1 במרץ 2001 התקבל חוק בפרלמנט האסטוני שהגדיר את מעמדה של המשטרה כארגון ממלכתי לביטחון המדינה.
תפקידי הארגון הוגדרו כלוחמה בפשיעה, חקירות ומלחמה בטרור.
הארגון ניהל חקירה נגד הרמן סים שריגל לטובת רוסיה.
בשנת 2012 אלכסיי דרסן עובד הארגון הואשם בבגידה ונשפט ל-16 שנות מאסר.
עובדי הארגון עצמו הם עובדי מנהלה בלבד.
כל סוכני הארגון ואנשיו עובדים תחת כיסוי של חברות מסחריות אסטוניות.
הארגון פועל באינטנסיביות רבה כנגד מרגלים רוסים ואוסף מידע אודות התעשייה והטכנולוגיה המודרנית ברוסיה.
לא ידוע מהי החלוקה המבנית של הארגון ואלו מחלקות פועלות (למעט זה של השירות הקרימינולוגי), ידועה רק החלוקה האזורית של משטרת הביטחון האסטונית.
הלמוט וייאם (1920–1925), המינהל הראשי של משטרת הביטחון
משנת 1925 ועד 1991 כל ענייני הביטחון בשטחי אסטוניה נוהלו על ידי המשטרה החשאית הסובייטית
משטרת המס הרוסית נוסדה ב-18 במרץ 1992 כיורשת למינהל 5 בקג"ב, בשם המינהל הראשי לחקירות מס (Главное управление налоговых расследований) שתחת שירות המיסים הממלכתי.
בראש הארגון עמד גנרל הקג"ב ב.
ב-20 במאי 1993 המינהל הפך למחלקת משטרת המס וב-17 בדצמבר 1995 המחלקה הפכה לשירות משטרת המס הפדרלית.
המשטרה פעלה כזרוע אכיפת חוק פדרלית ועסקה במאבק בפשעי מס והפרות חוק כלכליות, כמו כן עסקה המשטרה גם במאבק בשוחד ובשחיתות בארגוני המס.
ב-16 במרץ 2000 ממלא מקום הנשיא, ולדימיר פוטין, חתם על צו שקבע כי המשטרה אחראית לביטחונה הכלכלי של רוסיה.
במדינות שכנות, כליטא וקזחסטן הוקמו ארגונים בהשראת משטרת המס הרוסית (המקבילה הקזחית נושאת את השם המשטרה הפיננסית והיא כפופה למשרד האוצר הקזחי).
ב-1 ביולי 2003 משטרת המס פורקה ורוב הסמכויות לחקירות פיננסיות וכ-14 אלף עובדים הועברו לידי המחלקה לפשעי מס של המינהל הראשי לביטחון כלכלי ומלחמה בשחיתות במשרד הפנים הרוסי (Управлению по налоговым преступлениям МВД) שהוקמה באותו יום.
יתר כ-40 אלף עובדים ותשתיות הועברו למשטרת הסמים הפדרלית שהוקמה באותה עת.
משטרת האגדות היא סדרת טלוויזיה מונפשת אוסטרלית-ישראלית לילדים המשודרת בערוץ ג'וניור החל משנת 2005. הסדרה, שבעלת אתנחתא קומית, נוצרה על ידי היוצרים של "פליפר ולופקה", רון אייזק וליאורה קמנצקי מחברת Yoram Gross וE.M TV
העלילה מספרת על ג'וני וכריס, צמד בלשי משטרה ממשטרת האגדות, שמקבלים מהבוס שלהם משימה להחזיר את האגדות הידועות למסלולן.
בתחילת כל פרק המספר מספר את הסיפור, ובהמשך האגדה יוצאת מקו העלילה המקורי ועל זוג הבלשים להחזיר אותה למסלולה המקורי.
במהלך הסדרה ישנם חיכוכים על רקע השוני בין הדמויות - ג'וני הטיפש וכריס השלילית, אך לבסוף הם מיישבים את הדעות.
כריס אנדרסון - שוטרת במשטרת האגדות השותפה של ג'וני.
חכמה אך חוצפנית ושלילית, יכולה לעצור פושעים בקלות.
לעיתים היא רבה עם ג'וני ומכה אותו.
שמה רומז לשמו של הסופר הנס כריסטיאן אנדרסן שגם כותב אגדות, הדמות היחידה בסדרה שאף פעם לא מצחיקה ואף פעם לא באתנחתא קומית.
שאר הדמויות משמשות כאתנחתא קומית כולל הדמויות מהאגדות.
המפקד - איש גדל מידות וחמום מוח.
המפקד לא עוזב אף פעם את תחנת המשטרה, שונא שוונדה קוראת לו יקירי, כל פעם הוא גם מתרגז על כריס וג'וני על שהם עושים שטויות או רבים, בסוף כל פרק הוא מודה להם שהצליחו במשימה להחזיר את האגדות למסלולם.
וונדה - פיה זקנה וטובת לב, שבפרק 4 מתגלה כדמות הפיה הטובה מאגדת "היפהפייה הנרדמת".
במהלך הסדרה השרביט שלה עושה צרות, חברה טובה של כריס ולפעמים של ג'וני.
פינוקיו - בובת עץ, בכל פעם שהוא משקר אפו מתארך, ג'וני וכריס הצילו אותו מהילדה ברומשטיין המכשפה הרעה מלהפוך למטאטא קסמים.
קלוד - צפרדע מדען שמחפש מישהי שתיתן לו נשיקה כדי שהוא יהפוך לנסיך, ממציא המצאות מתקדמות אך לא כולן עובדות, בתחילת הפרק האחרון מצא נסיכה ששמה דיאדרה בזכותה הוא באמת הפך לנסיך, בסוף הפרק האחרון חזר להיות צפרדע.
המפטי דמפטי - ביצה בן אנוש שבכל פעם שאדם עובר לידו הוא נופל מהקיר שלו ונשבר לחתיכות, מופיע במספר פרקים.
בימוי דיבוב: עמוס שוב הפקת דיבוב: נעמה ליס
דמותמדבב/ת בעברית מדבבים ראשייםג'וני פנטזיהעמוס שובכריס אנדרסוןשרון שחלהצ'יף / המספרעדי וייסוונדה הפיהגאולה נוני פינוקיוסער בן יוסףקלוד הצפרדעאיתמר נמרודמדבבים אורחיםדמויות שונותאורנה כץדמויות שונותאביעד בנטובדמויות שונותיגאל זקסדמויות שונותדודו זרדמויות שונותלימור שפירא דמויות שונותיואב נאמןדמויות שונותיעל בן ארידמויות שונותצביקה פורמןדמויות שונותעפרון אטקיןדמויות שונותשרית סרי
ביצוע שיר פתיחה: צביקה פורמן
משטרת המטרופולין הוא גוף המשטרה האחראי על אכיפת החוק בלונדון רבתי (למעט הסיטי של לונדון, בו פועל גוף משטרתי נפרד שנקרא משטרת הסיטי של לונדון).
המשטרה הוקמה ב-29 בספטמבר 1829, ומפקדתה הראשית היא הסקוטלנד יארד.
למשטרת המטרופולין גם תפקידים כלל ארציים, כמו האחריות על המלחמה בטרור, אבטחת משפחת המלוכה הבריטית ובכירי ממשלת הוד מלכותו.
נכון ל-2011 בשירות משטרת המטרופולין 48,661 אנשי צוות, מתוכם 31,478 שוטרים בתפקיד.
משטרת המטרופולין היא גוף השיטור הגדול ביותר בממלכה המאוחדת ואחד מכוחות המשטרה הגדולים בעולם.
מאז ינואר 2012 ראש עיריית לונדון הוא האחראי הבלעדי על ניהול משטרת המטרופולין, באמצעות משרד ראש העיר לשיטור ופשיעה.
ראש המשטרה הוא נציב משטרת המטרופולין והוא כפוף למשרד השיטור והפשיעה שתחת ראש עיריית לונדון.
שירות המשטרה העירוני בלונדון הוקם בספטמבר 1829 בשם שירות משטרת המטרופולין ונועד לטפל בנושאי אכיפת החוק ושמירת הסדר הציבורי, זאת כניגוד לכוחות השיטור השונים שהקימו התושבים במטרה להתמודד עם בעיות הפשיעה הגוברת בלונדון באותה עת.
הכוחות הורכבו משכירים, שנשאו פגיונות להגנה עצמית, שהצליחו להביא לירידה באחוזי הפשיעה באזוריהם.
המשטרה הוקמה ביוזמת שר הפנים רוברט פיל, שהקפיד כי לגוף השיטור לא תהיינה סמכויות שיפוט.
המשטרה הפכה לגוף ממוסד של הממשלה עם קבלת חוק התאגיד המוניציפלי משנת 1835, שחייב את כלל הערים בממלכה, שמספר תושביהן עלה על 20 אלף איש, להקים כוחות משטרה משלהם וב-1857 חיוב זה נכלל גם על כלל הערים והעיירות הקטנות בממלכה.
בשנת 1839 מוזג כוח המשטרה הימי (שהיה קיים מאז 1798) אל תוך משטרת המטרופולין, שהפכה לכוח השיטור המרכזי בעיר.
אף שבתחילה הם לא זכו לאהדה ציבורית, הם הוכיחו את עצמם כיעילים מאוד בצמצום ממדי הפשע בלונדון.
בשנת 1999 תואר הארגון כ"גזעני וממסדי" בדו"ח מקפרסון.
רק פחות מעשרים שנה מאוחר יותר, אמרו ראשי המשטרה שזהו כבר לא היה המצב, אלא שהשירות יהיה "לבן ללא פרופורציה" לפחות עוד מאה שנה.
בשנת 2017 מונתה לראשונה אישה לראשות המשטרה, קרסידה דיק.
במרץ 2021 התרחש רצח שרה אוורארד ועל פעילות המשטרה לפיזור הפגנות בעקבות האירוע ספגו ביקורת מהציבור ומראש העיר.
משטרת גבעת אולגה הוא מבנה של משטרת המנדט, ששימש למאבק נגד העלייה הבלתי לגלית.
בשנת 1968 עבר לשמש כמתקן נופש לחיילי צה"ל.
מבנה משטרת גבעת אולגה הוקם עבור משטרת החופים הבריטית להגנה מפני צבא גרמניה הנאצית.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה שימש לחיפוש אחר ספינות מעפילים של ההעפלה.
בנובמבר 1945 פוצצו לוחמי ההגנה מטען ליד המבנה וגרמו לו לנזק.
כדי לתפוס את המתקיפים ביצעו שלטונות המנדט הבריטי את המצור על גבעת חיים.
ב-20 בינואר 1946 פוצצו כוחות ההגנה בשנית את מבנה המשטרה.
באוקטובר 1946 פונו השוטרים הערבים מהתחנה, והיא אוישה בידי שוטרים יהודיים.
ב-1947 שימשה בסיס אימונים של הפלמ"ח.
ב-10 במאי 1948 הועבר המבנה לידי מועצת חדרה.
בשנת 1968 נחנך במקום מתקן נופש לחיילי צה"ל.
משטרת בית ג'וברין הוא מבנה משטרה הנמצא ממערב לקיבוץ בית גוברין.
המבנה הוקם ב-1942 על ידי הבריטים במתכונת מצודות טגארט כחלק מההערכות הביטחונית שלהם בתקופת המנדט.
המקום שוחרר על ידי כוחות צה"ל במסגרת מבצע יואב.
לאחר מלחמת העצמאות שימש תקופה ארוכה כבסיס צבאי עד נטישתו.
מוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
משטרת בית ג'וברין הייתה אחת מ-62 מצודות טגארט שהקימו הבריטים בשנים 1940-1943 על מנת לשפר את ביטחון האזרחים שחיו בארץ בעקבות מאורעות 1936-1939. האדמה עליה הוקמה התחנה הושכרה לבריטים על ידי עבדאללה אל-עזי שהיה בעל אדמות רבות באזור וזאת בתמורה לחיבור ביתו למים זורמים וחשמל.
משטרת בית גוברין הייתה בין הראשונות שהקימו הבריטים מדגם משטרה זה.
חוזה הקמתה נמסר לקבלן הארי פ.
קיי אשר בנה את המצודה בבית ג'ברין ועוד תחנות נוספות כמו משטרת עיראק סווידאן ומשטרת הג'יפתליק.
המשטרה הוקמה על גבעה ומטרתה הייתה לשמור על הדרך שעולה ממישור החוף הדרומי לחברון והרי יהודה (כביש 35).
התחנה אכלסה כ-70 שוטרים (בריטים וערבים) וכן סוסים עבור הכוחות הרכובים.
בסיום המנדט מסרו הבריטים את המשטרה לכוחות הערבים ועם פריצת מלחמת העצמאות השתלט הצבא המצרי על המקום, דבר שאפשר לו לשלוט על התנועה באזור.
ב-25 באוקטובר 1948 ניסתה פלוגה מגדוד 52 של חטיבת גבעתי, בפיקודו של שלמה להט, לכבוש את המשטרה ואף הצליחה לפרוץ למשטרה ולהשתלט על חלק מהמבנה אולם עקב מספר נפגעים גבוה ניתנה פקודת נסיגה.
רק ב-27 באוקטובר 1948 הצליח גדוד 89 של חטיבה 8 לכבוש את המשטרה והכפר הערבי השכן בית ג'יברין.
מהלך זה השלים את מבצע יואב (שנערך בין 15 ל-22 באוקטובר 1948) ואפשר להדק את הסגר על כיס פלוג'ה.
מיד לאחר כיבוש התחנה נאלצו הלוחמים להדוף מתקפה ירדנית שהגיעה מאזור חברון.
לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום בסיס של משטרת ישראל.
ב-1958 הפך המקום למחנה צבאי כשבחלק מהזמן שימש כבסיס מג"ב.
כיום המבנה משמש את מג"ב דרום במסגרת פעילות מוגברת של משמר הגבול באזורי התפר.
האתר נבנה בצורת הסיפרה 8 בכיוון מזרח מערב.
במהלך כיבוש המקום פוצץ הצד המערבי של התחנה (שהיה גם שער הכניסה).
לאחר המלחמה פונו ההריסות והחלק החסר לא נבנה שוב (למעט תיקון החלקים שנפגעו בבניינים הקרובים).
מדרום ומצפון נבנו 2 מבנים מסיביים מוארכים באורך של כ-80 מטר כשבחלק מהבניין נבנו 2 קומות ובחלק קומה אחת.
לאורך כל קומה נבנה מסדרון ממנו ניתן היה להיכנס לחדרים.
החלונות בקומה התחתונה היו קטנים וממוגנים בעוד שבקומה השנייה נפתחו חלונות גדולים.
המבנים יצרו 2 רחבות כשהמזרחית (הקטנה) שימשה את אזור התחזוקה והמערבית (הגדולה) הייתה העיקרית ובה התקיימות המסדרים.
בפינות הדרום מערבית והצפון מזרחית נבנו מגדלי שמירה שהכילו מכלים לאגירת למים.
תחת המגדלים קיימים מרתפים, כאשר במרתף תחת המגדל הגבוה פעלה משאבת מים שהזרימה מים לצורכי התחנה ולמאגרי המים במגדלים.
במרתף תחת המגדל המשני, פעלה משרפת השמדת מסמכים אשר נותצה בשנים האחרונות בידי אלמונים - כנראה גנבי ברזל.
במבני השירות בחצר הפנימית ישנן שתי עמדות מוסך פתוחות כאשר במקור היו שלוש עמדות (לעומת תחנות משטרה דומות שהכילו רק שתיים).
בחלק הדרומי נבנו אורוות לשירות סוסי התחנה.
בקירות האורווה ניתן עדיין לראות טבעות שקועות קיר לקשירת הסוסים.
מסביב לתחנה מספר מבנים ששימושם לא ברור.
חלקם מתקופת הקמת התחנה וחלקם משנים מאוחרות יותר.
על קירות המשטרה ניתן לראות את פגיעות הכדורים שנורו במהלך ההשתלטות על המבנה.
בחלק מהחדרים ניתן לראות סממני בנייה בריטים כמו אח עצים בבלוק הצפוני של המצודה.
קיימים שני מתקני אח כאשר אחד נמצא בחדר ששימש כחדר פנאי ובילוי עבור השוטרים ואילו השני במקביל לו בחדר הסמוך ששימש כקנטינה (קיוסק) לצורכי השוטרים.
על אף שהאתר נזנח, הוא עדיין שייך לרשויות צה"ל ולא ברור המעמד של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל במקום (זו כנראה הסיבה שאין באתר שלט מטעם המועצה שמתאר את האתר).
חלק מגגות המבנים מכוסה באסבסט דבר שיצטרך להילקח בחשבון אם יוחלט על שיפוץ המקום.
משטרת בלארוס, רשמית המיליציה של רפובליקת בלארוס (בבלארוסית: Міліцыя Рэспублікi Беларусь) היא סוכנות אכיפת החוק של הרפובליקה של בלארוס, הפועלת בכפיפות למשרד הפנים.
המשטרה, הנקראת רשמית בשם "מיליציה" (כשמה הסובייטי) מורכבת ממיליציה פלילית, מיליציה לביטחון פנים ויחידות אחרות שנוצרו לביצוע משימות משטרתיות בהחלטת שר הפנים, אלא אם כן נקבע אחרת על ידי נשיא הרפובליקה של בלארוס.
גופי המשטרה הם גופי אכיפת חוק ממלכתיים האחראים למאבק בפשע, מגנים על הסדר הציבורי ומבטיחים את שלום הציבור בהתאם למשימות שהוטלו עליהם בחוק המיליציה ובפעולות חקיקה אחרות של הרפובליקה של בלארוס המסדירות את פעילות המיליציה הבלארוסית.
כוחות המיליציה הם חלק בלתי נפרד ממערכת הביטחון הלאומי של בלארוס.
ב-4 במרץ 1917, בהוראת המפקד האזרחי של העיר מינסק מיכאיל מיכאילוב (על פי נתוני הדרכון, שמו האמיתי היה מיכאיל פרונזה ) מונה למפקד המשטרה של איחוד זמסקי לענייני שיטור בעיר מינסק.
תאריך זה נחשב ליום הולדתה של משטרת בלארוס.
המשטרה בבלארוס פעלה במהלך כל תקופת המלחמה הקרה כסניף בלארוס של המשטרה הסובייטית.
בשנת 1991 הפכה לגוף עצמאי של הרפובליקה של בלארוס, אך המבנה ודרכי הפעולה נותרו כשהיו ולמרות דיונים ערים לרענון החוקים ורפורמה במשטרה לרבות החלפת שמה לשם מודרני, דבר לא הגיע לכדי מימוש.
המשטרה משתפת פעולה באופן נרחב עם שכנותיה ובייחוד משטרת הפדרציה הרוסית, משטרת פולין והמשטרה הלאומית של אוקראינה.
תמונה דגם תוצרת מינוי כמות הערות VAZ-2110 ניידת - משמש את שירות הסיור המשטרתי ופקחי משטרה מחוזיים.
UAZ-452 ניידת - משמש את שירות סיור משטרתי.
UAZ ניידת - משמש את פקחי משטרה מחוזיים ושירות הסיור המשטרתי.
UAZ פטריוט ניידת - משמש את משטרת התנועה ושירות הסיור המשטרתי.
VAZ-2131 "ניבה" ניידת - משמש את פקחי המשטרה המחוזית ויחידות המחלקה לביטחון במשרד הפנים סייבל מכונית מיוחדת - משמש את יחידות החקירה המבצעיות.
MAZ-4370 מכונית מיוחדת - משמש להסעת חשודים ומואשמים.
שברולט ניבה ניידת - משמש את יחידות המחלקה לביטחון במשרד הפנים סקודה אוקטביה ניידת - משמש את משטרת התנועה ב.מ.וו 3 ניידת - משמש את היחידה המיוחדת "סטרלה" של משטרת התנועה הבלארוסית Geely Emgrand ניידת -
המכשולים העיקריים לשינוי שם המיליציה ל"משטרה" (паліцыя) בבלארוס הם כלכליים ומוסריים.
נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו טען כי: "לא סתם אמרתי שאנחנו צריכים לעשות רפורמה במשרד הפנים, אלא לבצע רפורמה בלי לשבור (לא להתעסק בשינוי שלטים), כפי שהיה בדרך כלל אצלנו ואצל שכנינו.
אנחנו לא מתכוונים לשנות את שם משרד הפנים לשם אחר (למשטרה למשל).
הרפורמה צריכה להיות מורכבת בשיפור המבנה (של המיליציה) שנוצר כיום.
זו עמדה בסיסית ותפיסתית של התפתחות המדינה שלנו.
עלינו להבין תמיד את הרפורמה כשיפור."
משטרת הסדר (; בראשי תיבות: ORPO – אורפ"ו) הייתה ארגון-על שריכז כוחות משטרה, ז'נדרמריה וכוחות משטרתיים למחצה וצבאיים למחצה בגרמניה הנאצית.
נקראה לעיתים "המשטרה הירוקה" (Grüne Polizei), בשל צבע מדיהם של שוטריה.
בנוסף לשליטה בכל כוחות שמירת הסדר, השמירה ושירותי ההצלה בגרמניה הנאצית, שימשו כוחות משטרת הסדר לשליטה באזורי הכיבוש בתקופת מלחמת העולם השנייה וביצעו פשעי מלחמה רבים.
ביוני 1936 מינה אדולף היטלר את היינריך הימלר, מפקד האס אס, לראש המשטרה הגרמנית כולה בתואר רייכספיהרר אס אס וראש המשטרה הגרמנית (Reichsführer-SS und Chef der Deutschen Polizei).
הדבר אפשר להימלר להתחיל בתהליך ארגון המערכת המשטרתית מתוך עצמאות מלאה והכפפה למעשה של הארגון המדינתי (המשטרה) לארגון מפלגתי (האס אס).
בתחילה גיבש הימלר שתי זרועות עיקריות של כוח המשטרה, משטרת הסדר ומשטרת הביטחון (סיפ"ו, SIPO; Sicherheitspolizei).
אורפ"ו הופקדה על "שמירת הסדר הציבורי" וכללה את משטרת המגן (Schutzpolizei), הז'נדרמריה (המשטרה באזור הכפרי) ושירותי עזר טכניים; ב-1938 אוחדו לארגון זה שירותי כיבוי אש, וב-1942 גם ההגנה האזרחית; בעוד שבמשטרת הביטחון, סיפ"ו, נכללו הגסטפו ומשטרת הפלילים (KRIPO).
בראש האורפ"ו הוצב קורט דליגה, שהוחלף באוגוסט 1943 על ידי אלפרד ויננברג (Alfred Wünnenberg), שפיקד על הארגון עד תום המלחמה.
עם פרוץ המלחמה ב-1 בספטמבר 1939 הועברה המשטרה לפיקוד והפעלה מבצעית של האס אס, אך המשטרה שמרה על זיהוי מובחן, מדים, סמלים ודרגות נפרדים.
את השוטרים המצטיינים עודדו להתגייס לשורות האס אס.
מפקדי משטרה מדרגת גנרל ומעלה היו אנשי אס אס.
בשנת 1943 היטשטש כמעט לגמרי ההבדל שבין המשטרה והאס אס, כאשר רוב השוטרים הופעלו בפעילות קרבית בגדודים.
מפקדת הארגון (Hauptamt Ordungspolizei) שכנה ברחוב וילהלמשטראסה 104 בברלין (סמוך למטה המשרד הראשי לביטחון הרייך) ומ-1943 שימשה גם כמטה האס-אס בברלין.
המטה כלל שבע מחלקות ("משרדים" - Amt) לענייני מנהלה ומטה, כלכלה וכוח אדם, נושאים טכניים, הכשרה והדרכה וכן פיקוד שירותי ההצלה (מכבי האש).
משטרת ההגנה (Schutzpolizei des Reiches, SchuPo) - המשטרה העירונית ה"רגילה" של גרמניה הנאצית, שעסקה בנושאים משטרתיים כאכיפת סדר ומשטרת תנועה עירונית.
כללה משטרה עירונית במבנה של תחנות משטרה ופלוגות לפיזור הפגנות (Kasernierte Polizei) שצוידו בשריוניות ומקלעים.
שוטרי משטרת ההגנה עשו שימוש במגוון כלי רכב, בהם אופנועים ומטוסים קלים (שהשתייכו למחלקת הטיס של המשטרה, Polizeifliegerabteilung).
המשטרה המוניציפלית (Gemeindepolizei; GemPo- משטרה ביישובים קטנים אשר טיפלה בכל הנושאים והייתה כפפה לראש הרשות.
רק ביישובים מעל 10,000 תושבים היה גם סניף של משטרת הפלילים.
ז'נדרמריה (Gendarmerie) - אכיפת חוק במרחב הכפרי ובפרט אכיפת חוקי הביטחון הנובעים ממצב המלחמה בסביבות החזית.
הז'נדרמריה נודעה לשימצה בביצוע פשעי מלחמה, במרדף אחר יהודים ובביצוע פעילות שמירה ואקציות בגטאות העיירות היהודיות בשירות האס-אס.
משטרת התנועה (Verkehrspolizei) - בנוסף לטיפול הרגיל בנושאי תאונות דרכים, שימשו אנשי היחידה ללווי ואבטחת בכירים במשטר הנאצי שנסעו לאורך כבישי הרייך במכוניות.
"משטרת הגנת המים" (Wasserschutzpolizei) - משמר חופים ושיטור בנהרות.
ליחידה היו כפופים גם אנשי הגנת הנמלים (SS-Hafensicherungstruppen).
כיבוי אש (Feuerschutzpolizei - מילולית "משטרת ההגנה מאש"), עקב ההפצצות שגרמו לשריפות ענק עובה כוח זה באמצעות מתנדבים (Freiwillige Feuerwehren) במספר גדול.
יחידות משנה כללו מתנדבים, או מגויסים שפעלו תחת פיקוד המשטרה ובהם:
משטרת ההגנה מתקיפות אוויריות (Luftschutzpolizei) - כוח הגנה אזרחית למיקלוט וחילוץ בעת הפצצות.
פעל בשיתוף עם מתנדבי "הליגה הלאומית להגנה אווירית" (Reichsluftschutzbund) שהקים הרמן גרינג במסגרת משרד התעופה.
יחידת הסיוע הטכני בחירום (Technische Nothilfe -TN, TeNo) - כוח ששורשיו עוד ב-1919 כארגון מתנדבים בעל היררכיה דמוי-צבאית שכלל טכנאים ומהנדסים שתפקידם היה אחריות לפעילות תקינה של מפעלים ומתקנים טכניים חיוניים אחרים בעת חירום או שביתה.
במלחמה הוכפף הארגון למשטרת הסדר.
חוליות הנדסה אלה נעו במדי המשטרה הירוקים מיד אחרי כוחות הצבא והשמישו במהירות תשתיות הנדסיות פעמים רבות שעות אחדות לאחר שנכבשו.
הגנת רדיו (Funkschutz) - כוח ייעודי להגנת תחנות שידור מפני חבלה, שכלל גם יחידת מודיעין לאיתור והשמדה של תחנות האזנה לשידורים בלתי מורשים.
הגנת דואר (Postschutz, לאחר 1942: SS-Postschutz) - כוח ייעודי שהוקם ב-1933 להגנת מתקני דואר הרייך מפני חבלות.
ב-1942 סופח לאס-אס, תחת פיקודו של גוטלוב ברגר ו-7,000 איש מתוכו גויסו לואפן אס אס (SS-Sicherungs-Bataillone der Deutschen Reichspost, גדודי הגנת דואר הרייך של הוואפן אס אס).
הם לחמו נגד פרטיזנים בסלובניה וביילורוסיה.
משטרת הרכבות (Bahnschutzpolizei או SS-Bahnschutz) - שוטרים עובדי חברת הרכבת דויטשה רייכסבאן שנועדו לשמירה על מסילות הברזל ומתקני הרכבת מפני התקפות וחבלות.
במהלך המלחמה התנייעו באמצעות הרכבות ושמרו על מתקני רכבת בכל השטח הכבוש.
בתפקידם שמרו אנשי משטרת הרכבות גם על תחנות הרכבת במחנות הריכוז וההשמדה וביצעו פשעי מלחמה.
משמר המפעלים (Werkschutzpolizei) - שוטרים עובדי תעשייה, שגויסו לפני המלחמה לשמירה על מפעלים ובתי חרושת.
בעת המלחמה שימשו ככוח שמירה גם על מפעלי עבודת כפייה ועל האסירים שהועסקו בהם.
משמר ארצי / עירוני (Stadt- und Landwacht) - כוח מילואים שנוצר ב-1942
משטרות העזר (Schutzmannschaft) - כוחות משטרה וז'נדרמריה שגויסו מקרב אוכלוסיות כבושות משתפות פעולה במזרח אירופה הכבושה ושימשו בעיקר לשמירה על גטאות ולציד יהודים ופרטיזנים ביערות.
ב-1944 נוצרו מתוך משטרות העזר גדודים לוחמים שהופעלו במסגרת הואפן אס אס.
עם ראשית המלחמה הוקמו גדודים לוחמים של אנשי המשטרה, שהוכפפו לואפן אס-אס, גדודים אלה (SS-Polizei-Bataillone) השתתפו בפלישה לפולין והיו אחראים על איסוף שבויים ושמירה עליהם ועל גירוש פולנים מאזור ורתגאו (מערב פולין, שיועדה לארים בלבד).
לאחר השלמת הכיבוש הופעלו גדודים אלה למשמר על הגטאות היהודיים במרחב הכבוש (מדובר על שמירה חיצונית, כאשר על הניהול הפנימי הופקדו "המשטרה היהודית", האס אס, האס דה וה"קריפ"ו").
בנוסף הופעלו גדודי המשטרה למבצעים מיוחדים, הן מבצעי חיסול ורצח והן מיזמי בניית ביצורים, כגון הקמת החומה האטלנטית.
בראש המערך בכל אזור עמד מפקד האס אס והמשטרה המקומי.
גדודי משטרה פעלו ככוח קרבי במהלך חציית הארדנים במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במאי 1940 ובמהלך המצור על לנינגרד ב-1941.
השתתפות ברצח יהודים ופשעי מלחמה
גדודי המשטרה היו פעילים מאוד ברצח יהודים במהלך תנועת הצבא הגרמני במזרח הן בכיבוש פולין והן במבצע ברברוסה, יחד עם כוחות האיינזצגרופן (אשר גייסו אנשים מקרב משטרת הסדר, כאשר נדרשו להשלמת כח אדם).
בפרט ידוע טבח 3,000 יהודים על ידי גדוד המשטרה ה-309 בגטו ביאליסטוק ב-12 ביולי 1941 ופעולות גדוד מילואים 101 של משטרת הסדר.
עם זאת, במשפטים שנערכו מיד לאחר המלחמה, טושטשו פשעי מלחמה אלה, עקב מחסור בראיות ועקב ההתמקדות באנשי האיינזצגרופן, שנחשבו פושעים אידאולוגיים ורצחניים יותר, בניגוד לאנשי המשטרה ה"אפורים", אשר כביכול עסקו בתפקידי שיטור ושמירה.
דניאל גולדהגן מציין שחלקם של אנשי משטרת הסדר בטבח יהודי מזרח אירופה היה גדול מאוד והוא נוקב במספר מיליון יהודים לפחות שנרצחו על ידם, אם לא הרבה יותר.
בשלב השני השתתפו אנשי משטרת הסדר בחיסול הגטאות באקציית ארנטפסט ובגירוש יהודים למחנות ריכוז והשמדה, בכל אזורי הכיבוש הגרמני.
גדודי המשטרה נכללו במסגרת דיוויזיית המשטרה-פאנצרגרנדיר הרביעית של האס אס ()
גדוד מילואים 101 של משטרת הסדר
גדוד 101 של המילואים נחקר על ידי כריסטופר בראונינג ואחרים והידע עליו רב.
ידע זה משמש על מנת להוות דוגמה לפעילות משטרת הסדר בכלל ובפרט לדרך בה הפכו גרמנים ללא אידאולוגיה נאצית לרוצחים.
הגדוד גויס ב-1939 בהמבורג ומנה כ-500 "אנשים רגילים", כשני שלישים נמנו על מעמד הפועלים, השאר היו בני מעמד בינוני-נמוך; חלק לא מבוטל מהם היו קומוניסטים, סוציאליסטים וחברי איגודים מקצועיים לפני 1933; גילם הממוצע היה 39.
הגדוד השתתף בפלישה לפולין יחד עם כוחות הצבא ובדצמבר הגיע לגזרת קיילצה.
עד מאי 1940 הועסק בעיקר בגירוש פולנים מאזורי פוזנן ולודז' מזרחה.
בנובמבר 1940 הוטלה על הגדוד משימת השמירה על גטו לודז'.
במאי 1941 הוחזר הגדוד לגרמניה על מנת לאמן מגויסים חדשים לגדודים 102–104, חלק מהאימונים כללו את גירוש יהודי המבורג וברמן.
ביוני 1942 הוחזר הגדוד לפולין למחוז לובלין, כאשר משימתו לגרש יהודים מהגטאות אל מחנות ההשמדה במסגרת מבצע ריינהרד.
ב-13 ביולי 1942 ביצע הגדוד את מעשה הטבח ההמוני הראשון שלו, ביוזפוב, שם הרגו כ-1,500 יהודים בירי בתוך 17 שעות.
רק 12 איש מתוך 500 חיילי הגדוד סירבו ונשלחו לשמירה היקפית.
לאחר כחודש חיסלו אנשי הגדוד את גטו לומאזי בירי לבורות ירי ביער סמוך, יחד עם מתנדבי טרווניקי אוקראינים.
במקרה זה נורו על ידי אנשי הגדוד ילדים, חולים וזקנים, עוד לפני הובלתם הרגלית של 1,700 תושבי הגטו לבורות ההריגה.
בהמשך, בין ספטמבר לנובמבר, חיסלו אנשי הגדוד בירי ישיר או בגירוש למחנות השמדה את הגטאות בפרצ'ב, מיינדזיז'ץ פודלסקי, רדזין פודלסקי, לוקוב, קונסקובולה, טומשוב לובלסקי, סרוקומלה, קוצק, איזביצה, ביאלא פודולסק, ווהין וצ'מיירניקי.
במהלך הפעילות סופקו לגדוד כמויות גדושות של אלכוהול.
בהמשך הועסק הגדוד בציד יהודים שנמלטו מאתרי הטבח ביערות ובשדות.
באקציית ארנטפסט נטל הגדוד חלק בטבח 43,000 יהודים ביום אחד, 3 בנובמבר 1943. בסך הכל היה הגדוד אחראי ישיר לרצח של עשרות אלפי יהודים.
לאחר המלחמה נפל מפקד הגדוד, וילהלם טראפ, לידי כוחות צבא בריטניה ונאסר במחנה נוינגמה.
הוא הוסגר לפולין ב-1946 יחד עם קצינים נוספים בגדוד, נשפט בבית המשפט בשדליץ והוצא להורג ב-18 בדצמבר 1948. רק ב-1964 החלה מערב גרמניה לחקור את מעורבותם של שוטרי המילואים מהמבורג בפשעי מלחמה.
ב-1968 נדונו שלושה שוטרים לשמונה, שש וחמש שנים בכלא.
שישה אחרים, בעלי דרגות נמוכות, נשפטו ושוחררו.
כל שאר שוטרי הגדוד המשיכו בחייהם באין מפריע.
רבים מאנשי המשטרה הדגישו לאחר המלחמה שכל פועלם היה שיטור ושמירה בלבד.
רבים מהם המשיכו לשרת כשוטרים לאחר כיבוש גרמניה על ידי בעלות הברית.
משטרת גרמניה המזרחית ("משטרת העם", Volkspolizei) הריכוזית, המשיכה במידה רבה את משטרת הסדר הנאצית מבחינת מבנה ארגוני ושיטות פעולה.
זאת בעוד המשטרה במערב גרמניה בוזרה בין המדינות ועברה תהליכים של דמוקרטיזציה.
עם זאת, ניתן לעקוב אחר מקורם של סמלים, תקנות ואף צבעם הירוק של מדי המשטרה הגרמנית למקורותיהם במשטרת הסדר.
משטרת הביטחון (זִיכֶרְהַייטְסְפּוֹלִיצַיי, זיפו; בגרמנית: Sicherheitspolizei, SiPo) הייתה סוכנות משולבת לחקירות ביטחוניות-פוליטיות ופליליות בגרמניה הנאצית, אשר כללה את הגסטפו, "משטרת המדינה החשאית" (Geheime Staatspolizei) והקריפו, המשטרה הפלילית (Kriminalpolizei).
בשנת 1939 מוזגה משטרת הביטחון עם סוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית, אס דה (Sicherheitsdienst) ליצירת המשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA - Reichssicherheitshauptamt).
עם זאת, המונח "משטרת הביטחון" המשיך לשמש את סוכני הגסטפו והאס דה עד סוף מלחמת העולם השנייה.
ביוני 1936 מינה אדולף היטלר את היינריך הימלר, מפקד האס אס לראש המשטרה הגרמנית כולה בתואר ריכספיהרר-אס אס וראש המשטרה הגרמנית (Reichsführer-SS und Chef der Deutschen Polizei).
בתחילה גיבש הימלר שתי זרועות עיקריות של כוח המשטרה, משטרת הסדר ומשטרת הביטחון.
השר האחראי על הארגון להלכה היה שר הפנים וילהלם פריק, אף שהשליטה בפועל הייתה של הימלר והיטלר.
בראש זיפו הופקד ריינהרד היידריך.
בעקבות האנשלוס (השתלטות גרמניה הנאצית על אוסטריה ב-1938) הקים היידריך יחידות מבצעיות מיוחדות (Einsatzkommando) שמטרתן הגנה על מבני ממשל באוסטריה ובחבל הסודטים.
היה זה הכוח היחיד שהיה כפוף ישירות למטה משטרת הביטחון ולא לאחת משתי זרועותיו (הגסטפו או הקריפו).
יחידות אלה התפתחו לכדי יחידות עילית אליהן גויסו מתנדבים מהגסטפו, האס דה, הקריפו והאס אס והוכפפו ישירות להיידריך.
עם הפלישה לפולין נעו יחידות אלה, אשר נקראו עתה איינזצגרופן ("קבוצות משימה") והורכבו ממספר רב של יחידות חיסול ממונעות, אחרי הצבא הפולש בחזית המזרחית, השתתפו לעיתים בלחימה, וביצעו מעשי רצח של יהודים, פולנים, וקומוניסטים רוסים.
משטרת החקירות של צ'ילה (בספרדית: Policia de Investigaciones de Chile, PDI) היא המשטרה האזרחית של צ'ילה.
משטרת החקירות היא אחד משני גופי משטרה הפועלים במדינה (השני הוא המשטרה הצבאית של צ'ילה (Carabineros de Chile)).
היא גוף השיטור וארגון אכיפת החוק העיקרי במדינה לענייני חקירות פליליות.
משטרת גשר (נקראה גם על ידי ממשלת המנדט - משטרת ג'יסר אל מג'אמי Jisr El Majami) היא מבנה משטרה שנבנה על ידי הבריטים, בתקופת המנדט, לפי מודל מצודות טגארט.
המשטרה נמצאת ליד קיבוץ גשר ונועדה לשמור על תחנת הרכבת של גשר (שהייתה חלק מרכבת העמק) ועל הגשרים שעל הירדן בג'יסר אל מג'מעה.
בתקופת מלחמת העצמאות נערכו במקום קרבות קשים נגד הלגיון הערבי וחיל המשלוח העיראקי.
בעקבות מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (1936-1939) החליטה ההנהגה הבריטית בארץ לחזק את ביטחון התושבים.
לשם כך הוזמן צ'ארלס טגארט לייעוץ והוא הציע להקים מבני משטרה, מדגמים שונים, ברחבי הארץ.
אחד המקומות בהם הוחלט להקים משטרה היה ליד גשר הישנה וזאת על מנת לשמור על נקודות אסטרטגיות באזור שכללו 2 גשרים שחצו את הירדן (לרכבת ולרכב), תחנת רכבת וקרנטינה.
המשטרה נבנתה בשנת 1942 עד 1943 כחלק מסבב הבניה השלישי של 'מיזם בנייני המשטרה' ונמסרה לפעילות בידי משטרת המנדט.
ב-27 באפריל 1948 ראו מגיני הקיבוץ שהבריטים מפנים את המשטרה ומייד נשלח כח שתפס את המשטרה.
מספר שעות לאחר מכן החלו כוחות הלגיון הירדני לתקוף את הקיבוץ ואת המשטרה.
בהמשך הצטרף חיל המשלוח העיראקי למאמץ הערבי ותקף גם הוא את הקיבוץ והמשטרה.
בסיוע כוחות שריון הצליחו העיראקים לפרוץ לחצר המשטרה אולם לבסוף נהדפו.
הקרבות באזור הסתיימו ב-22 במאי 1948.
בין מגיני המשטרה היו גם אנשי גיוס חוץ לארץ (גח"ל) וחלקם אף נהרג על הגנת המקום.
כחלק משימור זכרם של לוחמי גח"ל שנפלו במקום ושל כלל לוחמי גח"ל, הקים הפסל נעם רבינוביץ פסל בצמוד למבנה המשטרה.
הפסל עשוי מתכת והוא כולל כתובת הנצחה וחלונות הצצה לרשומות שהותירו אותם לוחמים על קירות המבנה.
מייד לאחר המלחמה הפעיל הקיבוץ במשטרה בית אריזה לעגבניות.
בשנות ה-60 עבר המבנה לרשות כוחות הביטחון ושימש כמתקן אימוני לש"ב של צה"ל.
עם הקמת מתקן אדם בשנות ה-90 הועברו האימונים לשם והמבנה ננטש והוזנח.
המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל הכריזה על המקום כאתר מורשת אולם נכון ל-2016 המקום שומם ולא נעשו צעדים לשימור המקום.
במסגרת הקמת משטרות הטגארט הוגדרו 6 דגמים של מבנה.
משטרת גשר נבנתה לפי דגם של "תחנה כפרית (2nd Class Police Station)".
המשטרה בנויה כחצר הקפית סגורה כשהחלק הצפוני של המבנה ההיקפי בן 2 קומות.
בשתי הפינות הנגדיות של החצר נבנו מגדלי שמירה.
החלונות ההקפיים בקו הקרקע קטנים על מנת למנוע פגיעה בשוהים במבנה ועל מנת לשמש כחרכי ירי למגיני המקום.
חלק מחלונות אלו מוגנים על ידי לוחות ברזל.
החלונות בקומה השנייה רחבים יותר ומאפשרים תצפית.
החצר הפנימית מחולקת למספר חצרות קטנות על ידי מבנים בני קומה אחת דבר שאפשר שימוש יעיל יותר במרחב הפנימי.
על הקירות החיצוניים של המבנה ניתן עדיין להבחין בפגיעות הכדורים שנורו על המבנה במהלך הקרבות ב-1948.
משטרת ברלין הוא כוח משטרה גרמני האחראי על אכיפת החוק ושמירת הסדר בעיר-מדינה של ברלין.
בראש משטרת ברלין עומדת נציבת המשטרה, ברברה סלוביק.
לצדה פועל משרד המטה של נציבות המשטרה ומפקדי שש החטיבות המקומיות, חטיבת המשימות המרכזיות, המחלקה לחקירות פליליות וחטיבת השירותים המרכזיים.
משטרת ברלין הוקמה בשם "המשטרה הפרוסית המלכותית" בשנת 1809.
במרץ 1848 ברלין הייתה אחד המקומות שבו התקיימה מהפכת 1848. בשלב זה רק מספר קטן של שוטרים (כמאתיים שוטרים על 400,000 תושבים) פעלו עם סמכויות מוגבלות, ככוח משטרתי בשם Revierpolizei (פשוטו כמשמעו: תחנת משטרה).
על מנת להילחם במהפכה, מפכ"ל המשטרה, רב-ניצב ד"ר יוליוס פרייהר פון מינוטולי ביקש מצבא פרוסיה לסייע בדיכוי.
אלה שלחו שני משמרות של פרשים ושלוש חטיבות חי"ר.
כ-230 אזרחים נורו או נהרגו על ידי הפרשים לאחר שחיילי המשמר קיבלו את ההוראה "Immer feste druff!" (~ הכו בהם חזק!).
אחרי כמה ימים הוקמה מיליציה ("Bürgerwehr") עם כוח של 20,000 גברים, אך זו הייתה חסרת ערך בניהול מבצעי אכיפה.
זמן קצר לאחר המהפכה, המלך פרידריך וילהלם הרביעי ייסד את "Königliche Schutzmannschaft zu Berlin" ביוני 1848, שהיה לגוף המשטרה הראשון בגרמניה וכללה קולונל אחד, חמישה קפטנים, 200 סמלים, 1,800 קצינים ו-40 פרשים רכובים.
ב-1936 בתקופת גרמניה הנאצית פורקו כל כוחות המשטרה בגרמניה והוקמו מחדש תחת משטרת הסדר (Ordnungspolizei) שנועדה לרכז את כל לובשי המדים העירוניים והמוניציפליים בעיר לגוף אחד.
עד מהרה הגוף ריכז בפועל את כל ארגוני החירום ואכיפת החוק ברייך השלישי וכלל את שירותי הכבאות, משמר החופים וגופי ההגנה האזרחית והייתה כפופה להיינריך הימלר.
לאחר נפילתה של חומת ברלין (1989) ואיחוד גרמניה (1990), משטרת מערב ברלין, עם 20,000 עובדיה ומשטרת מזרח ברלין עם 12,000 עובדיה התמזגו לגוף אחד בפיקודו של גיאורג שרטץ, שפיקד קודם על משטרת מערב ברלין.
כ-2,300 שוטרים הועברו מהמערב למזרח וכ-2,700 שוטרים עברו מהמזרח למערב.
סך הכל 9,600 שוטרים במזרח ברלין היו משתפי פעולה של המשרד לביטחון המדינה (MfS, השטאזי).
8,544 מהם המשיכו לשרת במשטרה, 1,056 מהם פוטרו וכ-2,000 אחרים פרשו או התפטרו מעצמם.
על פי החוק אודות גופי המילואים המתנדבים של המשטרה (Freiwillige Polizei-Reserve Berlin) שאומץ ב-25 במאי 1961 במערב ברלין, נוצרו ארגונים צבאיים שמטרתם להגן על תשתיות חשובות כמו תחנות כוח, מתקני אספקת מי שתייה וכדומה.
מאז שנות השמונים הארגונים הפכו לארגונים אזרחיים.
זוהי רשימת מפקדי המשטרה משנת 1945:
משטרת ברלין מחולקת לשש מינהלות משטרה (Polizeidirektion).
כל מינהלה אחראית על אחד עד שלושה מחוזות ברלין:
מינהלה 6: מרצאן-הלרסדורף, טרפטו-קפניק, ליכטנברג
לכל מינהלה (Direktion) יש כמה תחנות (Abschnitte) ולכל אחת מהן צוות סיור נייד (Schutzpolizei/Schupo).
מחלק הבילוש (Referat Verbrechensbekämpfung) של משטרת הפלילים (Kriminalpolizei/Kripo) הכוללת צוות אזרחי שלא עוטה מדים.
יחידת השתלטות ושחרור בני ערובה מיוחדת (Diensthundführer - K9)
17,041 שוטרים במדים משרתים בברלין (נכון לשנת 2018)
2,526 מאבטחים, קציני כלא ואנשי צוות אחרים של גופי אכיפת החוק בתחומים דומים (2018)
2,778 אנשי מינהלה, כולל אנשי ניהול, מזכירות, צוות טכני וצוות מדענים בתחומים שונים (2018)
1.46 מיליארד יורו מהתקציב השנתי (2018)
Landeskriminalamt (LKA): משרד הפשיעה המדינתי, אחראי לחקירות פליליות ולחקירת רוב הפשעים החמורים (למעט חקירת פשע מאורגן, מאבק בכנופיות נוער או פשע פוליטי, אלה בסמכות המשטרה הפדרלית).
יחידה מיוחדת של משטרת המדינה בגרמניה.
Mobiles Einsatzkommando (MEK) - צוותי שוטרים עטויי מדים המסייעים ליחידת SEK.
Personenschutzkommando - גוף אבטחת אישים ואח"מים בברלין.
Bereitschaftspolizei (BePo) - יחידות עטויות מדים (כוללת שני גדודים, כל אחד עם 4 שוטרים ומהנדס יחידה) המספקות כוח אדם נוסף במקרים של אסונות טבע, אירועי ספורט גדולים, בקרת תנועה או הפגנות (מהומות/שליטה בקהל מתלהם).
Wasserschutzpolizei (WSP) - משטרת הנהרות האחראית לסיור בנהרות, אגמים ונמלים.
Zentraler Verkehrsdienst - משטרת התנועה של המשטרה ובה שלל תתי-מחלקות כמו יחידת ליווי טקסים המשמשת במהלך ביקור מדיני של אישיות זרה;
משטרת הכבישים (Autobahnpolizei), המבצעת מעקב על כלי רכב ללא ביטוח או נהגים ידועים ללא רישיון, כוללת גם יחידות מיוחדות לבקרה על כלי רכב הנושאים חומרים מסוכנים.
Polizeihubschrauberstaffel Berlin (PHuSt BE) - היחידה האווירית של משטרת ברלין המפעילה מסוק Eurocopter EC135 בשיתוף פעולה עם סניף ברלין של המשטרה הפדרלית (Bundespolizeipräsidium).
Objektschutz/Gefangenenwesen - סניף מיוחד לשמירה על מבנים, במיוחד שגרירויות או סיוע בהעברת אסירים.
השוטרים בסניף זה אינם שוטרים בשבועה ועובדים עם סמכות משטרתית מוגבלת.
הם חמושים ועוטים את אותם המדים אך מתאמנים באופן אחר.
אחראים לניהול ותמיכה לוגיסטית ומנהלים את מערך החינוך וההדרכה בבית הספר לשוטרים בברלין.
משטרת העיר ברלין זכתה לסיקור והנצחה בספרות הגרמנית ובסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה רבות, להלן רשימה של מספר סרטים וסדרות טלוויזיה על משטרת העיר ברלין:
משטרת הג'יפתלק (נכתב גם ג'פתליק, ג'יפטליק, ג'יפתליך וג'פתלך; בטורקית עות'מאנית: Çiftlik – צִ'פְתְליכּ; בערבית: جفتلك) הוא מבנה אבן הנמצא בשפך של נחל תרצה בבקעת הירדן (כ-2 ק"מ מצומת אדם, על כביש 90 ובקרבת מושב משואה).
חלק מהמבנה הוקם עוד בתקופת השלטון העות'מאני בארץ ישראל ושימש כבית ממשל (סראיה).
בתקופת שלטון המנדט הבריטי הוא הורחב כדי לשמש תחנת משטרה, כחלק ממערך מצודות טגארט שהוקם בגבולות הארץ.
בתקופת השלטון הישראלי בבקעה היה המבנה חלק ממחנה צבאי עד שננטש.
המקום הוגדר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
במהלך המאה ה-19 רכש הסולטן הטורקי עבדול חמיד השני אדמות בארץ ישראל ובעבר הירדן בהיקף של כ-900,000 דונם, רובם בבקעת הירדן (כ-380,000 דונם).
אדמות אלו נקראו צִ'פְתְליכּ (Çiftlik) לציין את שיוכן לסולטן.
ריכוז משמעותי של אדמות (כ-70,000 דונם) נרכש באזור ואדי פרעה, הקרוי גם ע'ור אל פרעה (ג'יפתליק).
אדמות אלו הולאמו לאחר מהפכת הטורקים הצעירים ב-1908.
במהלך התקופה העות'מאנית הקימו הטורקים, בסביבות 1913, מבנה מנהלה (סראיה) במוצא נחל תרצה, שכונה "אחוזת הסולטן הטורקי", ושימש לניהול תושבי המקום וקרקעות הסולטן וכנראה גם כמרכז גביית מיסים.
אתר זה נבחר להקמת הבניין עקב היותו ממוקם בנקודה אסטרטגית השולטת, מצד אחד, בדרך העוברת לאורך בקעת הירדן (כיום כביש 90), ומצד שני, בדרך שיורדת משכם, לאורך נחל תרצה ומשם, דרך גשר אדם לעבר הירדן.
לאחר ניצחון הבריטים במלחמת העולם הראשונה שימש המקום את משטרת המנדט.
בעקבות מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (1936-1939) החליטו הרשויות הבריטיות, בעקבות המלצות של סר צ'ארלס טאגארט, להקים שרשרת של משטרות ומצודות ברחבי הארץ לשיפור ביטחון האזרחים.
בגזרת בקעת הירדן ראו הבריטים חשיבות רבה לחסימת מעבר לוחמים ערבים ונשק מכוון עבר הירדן לכוון גב ההר, דבר שהביאו לתגבור הכוחות המורדים ששהו שם.
לאור צורך זה, החלו הבריטים, ב-1940, לתכנן הקמת מבנה משטרה במוצא נחל תרצה (ע'ור אל פרעה - ג'יפתליק) תוך התבססות על מבנה הממשל הטורקי שהיה קיים במקום.
המשטרה הוקמה ב-1941 ושימשה את המשטרה הבריטית עד לסיום המנדט.
ב-1948, לאחר סיום המנדט, שימש המבנה את שלטונות ירדן (אין עדויות לאופן השימוש במבנה).
לאחר כיבוש בקעת הירדן במלחמת ששת הימים הוקם במקום מחנה צבאי ששימש כמפקדת חטיבת הבקעה.
ב-1968 שונה שמו של המחנה ל"מחנה אריה" על שם אל"ם אריק רגב שנהרג ביולי אותה שנה במרדף אחר מחבלים.
לאחר מספר שנים ננטש המחנה.
מבנה המשטרה משלב את המבנה העות'מאני המקורי עם התוספות המנדטוריות:
המבנה העות'מאני הדו קומתי נמצא בצידו הדרום מערבי של המשטרה.
המבנה בולט בגלל אופי חומרי הבניין (אבנים) והשימוש בדלתות ובחלונות מקושתים גדולים (וזאת בניגוד למודל הבריטי של המשטרות לפיו החלונות בקומת הקרקע היו קטנים לשם הגנה על השוהים במשטרה).
שאר הצדדים של מבנה המשטרה הוקפו על ידי מבנה חד קומתי מבטון מצופה טיח.
בפינות המערבית והמזרחית נבנו 2 מגדלי שמירה שאחד מהם (המערבי) מכיל מכל אגירת מים.
כמו במבני משטרה אחרים, צוידו הקומות הראשונות של המגדלים בפתחי ירי מוגנים בתריסי ברזל.
הגישה למשטרה הייתה על גבי דרך סולינג שחלקה כוסה באספלט.
נכון ל-2019 ניכרת הזנחה רבה במבנה ובסביבותיו.
קירות המבנה מחוררים מירי כדורים, רוב חלקי הברזל (מרזבים, סורגים, חלונות מוגני ירי ועוד) נחתכו לסחר בברזל, רצפת המבנה מכוסה בגללים עקב שימוש במבנה לשמירת עדרי כבשים.
המשטרה נבנתה על שלוחה של תל אל-מזר כשעל פסגתו עומד מבנה (כנראה מהתקופה הבריטית) עם כתובות גרפיטי (מהתקופה בה שהה צה"ל במקום) כשמסביבו תעלות קשר.
בסביבת המשטרה ניכרים מבנים הרוסים רבים (מהתקופה העות'מאנית ומהתקופה המנדטורית).
על מורדות הגבעה, ומעל קו הגובה של המשטרה, בנויות 2 בריכות שכנראה הזינו במימיהן את המשטרה בגרביטציה.
ממזרח ומצפון מזרח למשטרה עבר ערוצו של נחל תרצה כשהשלוחה, עליה עומדת המשטרה, חודרת לערוץ הנחל ויוצרת מעין צוואר בקבוק ששיפר את יכולת השליטה של יושבי המקום בעוברים בנחל.
על הגדה השנייה של הנחל, ממול המשטרה, נמצא היישוב פארעה אל-ג'יפתליק.
ממערב למשטרה (מצידו השנייה של תל אל מזאר) ממוקמת מפקדת חטיבה 417.
מדרום למשטרה נמצא תל א צמאדי עליו נמצאו ממצאים מתקופת הברונזה עד ימי הבינים.
מדרום לאתר נמצאת מכינה קדם-צבאית בשם מכינת ליאל (על שם סמ"ר שנפל במבצע צוק איתן).
מכינה זו נמצאת באתר "מחנה גדי" (שנקרא על שמו של סרן גד מנלה שנהרג בבקעה ב-1968 בתקופת המרדפים)
המבנה שהיה מוזנח עם כתובת גרפיטי משמש כיום בית חם לצעירים בסיכון שנקרא "בית אליהו"
משטרת החופים הפלסטינית היא חלק מכוחות הביטחון הלאומיים הפלסטינים, שהוקמו במסגרת ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו (הסכם קהיר) שנחתם ב-4 במאי 1994 בקהיר, במעמד ארצות הברית, רוסיה ומצרים כעדות.
באמצעי התקשורת בישראל היא קרויה לעיתים גם בשמות "המשטרה הימית הפלסטינית" או "הכוח הימי הפלסטיני", ותפקידה הוא לאבטח את קו החוף של רצועת עזה.
הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכללה בהסכם קהיר משנת 1994, שבעקבותיו נסוג צה"ל מרצועת עזה ואזור יריחו.
אזורים אלו שימשו כמעין "מקרה בוחן" על-מנת לבחון את הצלחתו של ההסכם ויישומו.
במסגרת ההסכם הוקמה "הרשות הפלסטינית" ונקבעו סמכויותיה וזכויותיה של הרשות, בין השאר: שלרשות הפלסטינית יהיו סמכויות חקיקה, ביצוע, שיפוט ושיטור, ותוקם משטרה פלסטינית לשמירת הסדר וביטחון הפנים.
פרטי ההסדרי הביטחון לאורך קו החוף ובים התיכון מול עזה פורטו בסעיף XI לנספח I של ההסכם.
בהם הוגדר תחום השיפוט הימי של הרשות, תפקידי וסמכויות משטרת החופים הפלסטינית והוסכם על הקמת מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי בין ישראל והרשות.
בשנת 2001, מנתה משטרת החופים הפלסטינית כ-1,000 איש, כ-600 ברצועת עזה, חלקם שרתו קודם בכוח ימי של הפת"ח בלבנון.
בנוסף לתפקידו ככוח שיטור ימי (משמר חופים, אכיפת חוקי הדיג, מניעת הברחות ימיות, ואימון יחידת צוללנים) משמש ככוח עילית לשיטור ופיזור הפגנות, שיטור ואבטחת מתקני כליאה.
הכוח נחשב ליחידה מובחרת, וחלקו עבר תחילה אימונים במצרים.
ב-10 באפריל 2001, נהרג רופא ושני אנשים נפצעו קשה מטיל שירה צה"ל על בניין המרפאה של משטרת החופים.
במאי 2001, נהרגו 12 מאנשי היחידה שתיפקדו כסוהרים בהתקפת חיל האוויר על בית הסוהר של שכם.
מפקדת משטרת החופים הפלסטינית הוקמה בנמל עזה ואף על פי שהותר לה להפעיל עד 8 ספינות, היו לה רק שתי ספינות.
בינואר 2002, פשטו לוחמי שייטת 13 על הנמל ופוצצו את מפקדת משטרת החופים ומחסנים שלה.
בנוסף, פוצצו ספינת משמר וספינת משא של משטרת החופים.
באפריל 2002, במהלך האינתיפדה השנייה, התבצרו בכנסיית המולד בבית לחם, 50 פלסטינים מכוחות המשטרה הפלסטינית, ביניהם חמישה ממשטרת החופים.
החמישה הסגירו את עצמם לידי צה"ל במהלך המצור, בעוד האחרים נשארו נצורים במקום עוד כשבועיים.
ביולי 2004 התפטר מפקד משטרת החופים ג'ומעה ראלי, במחאה על מינויו של מוסא ערפאת, בן דודו של יאסר ערפאת, למפקד הביטחון ברצועת עזה.
הסדרת פעילות משטרת החופים בהסכם קהיר
ההסגם על הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכלל בסעיף XI לנספח I של הסכם קהיר (פסקות 2 ו-3):
משטרת החופים הפלסטינית תוכל לפעול באזור L, עד למרחק של 6 מייל ימי מהחוף.
במקרים מיוחדים, היא תוכל להפעיל פיקוח על סירות דיג פלסטיניות, העוסקות בדיג באזור L, באזור נוסף של 6 מייל ימיים, עד לגבול של 12 מייל ימי מקו החוף, לאחר אישור ותיאום באמצעות המרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי.
למשטרת החופים הפלסטינית יהיו עד 8 סירות, בעלות דחק של עד טון.
הן יפליגו במהירות של עד 2 קשר.
הסירות ישאו נשק בקוטר של עד 7.62 מ"מ.
סירות משטרת החופים הפלסטינית רשאיות להניף דגל פלסטיני ולשאת סימני זיהוי משטרתיים, והן יפעילו אורות זיהוי.
הצדדים ישתפו פעולה בכל העניינים הימיים, לרבות עזרה הדדית בים ונושאי זיהום ואיכות הסביבה.
סירות משטרת החופים הפלסטינית ישתמשו בתחילה במזח עזה.
סירות השייכות לישראלים נתונות באופן בלעדי לשליטה, סמכות ושיפוט של ישראל וחיל הים הישראלי.
3. מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי
מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי (להלן מר"י) יפעל כחלק מהוב"ם לתיאום פעילויות ימיות אזרחיות וענייני משטרת חופים לאורך חוף רצועת עזה.
המר"י יפעל במסגרת המת"ם המתאים, ויקבע לעצמו את כללי הנוהל אשר על-פיהם יפעל.
המר"י יפעל 24 שעות ביממה.
המר"י יאויש באנשי חיל הים הישראלי ומשטרת החופים הפלסטינית, כל צד יספק קצין קישור ועוזר קצין קישור.
קשר רדיו טלפון ישיר (קו חם) יוקם בין כלי השיט של חיל הים הישראלי לבין כלי השיט של משטרת החופים הפלסטינית.
1) סיוע בין משטרת החופים וחיל הים הישראלי כפי שיידרש לטיפול בתקריות בים;
2) אימוני משטרת החופים שבהם נעשה שימוש בנשק חם;
3) פעילויות משותפות למשטרת החופים ולחיל הים הישראלי כאשר קיים
4) קשר רדיו בין כלי השיט של משטרת החופים וחיל הים הישראלי במקרה
שלא הוקמה תקשורת "קו חם" בין כלי השיט של שני הצדדים;
5) פעולות חיפוש והצלה; וכן
6) פעולות ימיות הקשורות לנמל מוסכם, כאשר יוקם ברצועת עזה.
משטרת הארמון היה גוף ממשלתי של האימפריה הרוסית האחראי להגנה ואבטחת מגורי הקיסר והסדר במתחמים הקיסריים.
ב-8 בדצמבר 1861 על בסיס דו"ח של שר החצר הקיסרי, הרוזן ו.פ.
אדלרברג הקיסר אלכסנדר השני הורה להקים משמר עירוני מיוחד של 30 איש שנועד לשמור על ארמון החורף וסביבתו, כמו גם לאבטח את הקיסר במהלך טיוליו בגן הקיץ ובגן אלכסנדר.
טובי הקצינים העירוניים והסמלים הבכירים מתוך משטרת סנקט פטרבורג הועברו לכוח המשטרה הזה.
הם לבשו מדים של משטרת העיר.
צוות משטרת הארמון התמקם תחילה בבניין תיאטרון הרמיטאז', ואז הוא הועבר לביתם של החצרנים בגשר פבצ'סקי.
הצוות היה כפוף למפקד המטה הקיסרי א' רילייב, שלאחר מכן מונה לסגן המשנה (הוא גם היה אחראי על סוכני הביטחון (מאבטחים) שנוצרו בשנת 1866 מתוך המחלקה השלישית, שעסקה בליווי חשאי של הקיסר במהלך נסיעותיו מחוץ למגוריו תוך תצפית בכפרים הסמוכים למגורי בית המלוכה).
ב-29 באפריל 1862 אושרו כללי ההגנה על ארמון יקטרינה הגדול בזמן שבני המשפחה הקיסרית היו במקום.
לשירות בארמון זה הועברו 21 אנשים מצוות משטרת הארמון אל צארסקויה סלו.
כשהגיע הקיסר לפטרהוף, שירתו שוטרי הארמון בעמדות שהוצבו בסמוך לארמון פטרהוף ובפארקי פטרהוף.
לאחר ביטול המחלקה השלישית בדצמבר 1883, נוצרה מחלקת ביטחון במחלקת המשטרה, שהייתה כפופה באופן מבצעי לראש העיר סנט פטרבורג.
סוכני הביטחון כללו מאבטחים, שהיו אמורים להבטיח מעבר בטוח של הקיסר והיורש בעת נסיעתו בבירה.
תפקידם היה למנוע ניסיונות התנקשות אפשריים בקיסר ולפקח על כל האנשים החשודים באזור נסיעתו של הקיסר.
לאחר ההתנקשות באלכסנדר השני, תחת פיקודו של אלכסנדר השלישי, ב-3 בספטמבר 1881, נוצר אבטחת הוד מלכותו, שכלל צוות של משטרת הארמון, גדוד חיל רגלים, משמר שיירת כבוד, פיקוח רכבות ויחידה חשאית.
בראש הגוף החדש עמד האלוף פ.
צ'רווין והיה זה הגוף המרכזי הראשון לאבטחת אישים ברוסיה.
צוות משטרת הארמון הוגדל בשנת 1879 לכדי 42 איש ובהמשך ל-98 איש, כאשר אל"ם זינובייב מונה לראש צוות משטרת הארמון.
ב-23 בספטמבר 1884 אוחדו צוות משטרת הארמון והיחידה החשאית של אבטחת הוד מלכותו לכדי "משטרת הארמון".
בראש היחידה החשאית עמד אל"ם שירינקין.
בשנות ה-1880–1890, משטרת הארמון לא רק שמרה על בתי המגורים הקיסריים, אלא גם, במידת הצורך, ליוותה מחוץ למעון את הקיסר ואנשים הקרובים לחצר הקיסר.
כדי לנהל את משטרת הארמון, בשנת 1894, הוקמה לשכת הקצין תחת הוד מעלתו הקיסרית.
מאז אותה שנה היו 129 אנשים במשטרת הארמון.
ב-14 במרץ 1896, שמו של גוף המינהל של משטרת הארמון, כלומר לשכת הקצין תחת הוד מעלתו הקיסרית, הוחלף ללשכת מפקד הארמון ותפקידיו בוצעו במקור על ידי האלוף פ.
ב-1 במאי 1905 מונה סגן אלוף בוריס גרארדי למפקד משטרת הארמון.
על פי צו מיום 11 באוקטובר 1905, הנהלת מפקד הארמון, ראש משטרת הארמון, נכללה במשרד החצר הקיסרי כאשר בהיעדר שר החצר הקיסרי, מפקד הארמון קיבל הוראות ישירות מהקיסר.
לאחר 1907 החלה משטרת הארמון להתמקם על שבילי הגישה של הקיסר ניקולאי השני ובני משפחתו.
הם חויבו לדעת על תנועת כל המתגוררים בארמון.
משטרת הארמון ערכה גם בדיקה ביטחונית של כל האנשים שנכנסו למשרד חצר הקיסר ושל מחלקות אחרות עם גישה לארמונות.
משטרת הארמון בוטלה על בסיס צו של הממשלה הזמנית מיום 8 באפריל 1917.
משטרת דרום-אפריקה הייתה המשטרה הלאומית והמשרד לאכיפת החוק המרכזי בדרום אפריקה בשנים 1913 עד 1994; זה היה כוח המשטרה בשטחה של דרום-מערב אפריקה (נמיביה) בשנים 1939 עד 1981. לאחר המעבר של דרום אפריקה לשלטון הרוב בשנת 1994, המשטרה אורגנה מחדש כשירות המשטרה של דרום אפריקה (SAPS).
משטרת דרום אפריקה הייתה ממשיכת דרכם של כוחות המשטרה של מושבת הכף, נטאל, מושבת נהר אורנג' ומושבת טרנסוואל.
משטרת דרום אפריקה הוקמה ב-1 באפריל 1913 עם המיזוג כוחות המשטרה של ארבע המושבות הישנות לאחר הקמת האיחוד של דרום אפריקה בשנת 1910. המפכ"ל הראשון של המשטרה היה אל"ם תיאו ג'י טרוטר עם 5,882 גברים בפיקודו.
הגוף שיתף פעולה עם צבא דרום אפריקה בהגנה על האיחוד ובביצוע מבצעי אכיפת חוק בערים ובאזורים כפריים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ועד שנת 1926 פעלו כוחות המשטרה לפירוק כוחות המיליציה המקומיים של המושבות כאשר משטרת דרום אפריקה נוטלת לידיה את סמכויות השיטור והאכיפה.
בשנת 1939, המשטרה השתלטה על משטרת דרום-מערב אפריקה והפכה לאחראית על השיטור בדרום-מערב אפריקה, שהיה אז תחת ממשל דרום אפריקה.
אנשי המשטרה קראו לעיתים קרובות לצבא לתמיכה במקרי חירום.
המשטרה עצמה הפעילה חטיבת אחת ששירתה עם אוגדת החי"ר השנייה של צבא דרום אפריקה בצפון אפריקה במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה הצטרפה משטרת דרום אפריקה לאינטרפול ב-1 בינואר 1948.
כאשר המפלגה הלאומית השמרנית הוציאה מתנגדים ליברלים בבחירות בדרום אפריקה בשנת 1948, חוקקה הממשלה החדשה חקיקה המחזקת את היחסים בין המשטרה לצבא.
לאחר מכן, המשטרה חומשה בכבדות, בייחוד כשהיא עומדת בפני עימות של קהל סוער או עוין.
חוק המשטרה משנת 1958 הרחיב את ייעודה מעבר לתפקידי המשטרה המקובלים, כמו שמירה על חוק וסדר וחקירה ומניעת פשע והעניק למשטרה סמכויות יוצאות דופן להפסיק אי-שקט ולבצע פעולות מנע נגד מפגינים ומתנגדי המשטר.
חוק משנת 1965, הסמיך את המשטרה לבצע חיפוש ללא צווים באדם, רכושו, רכבו, כלי טיס ולהחרים כל דבר שנמצא במהלך חיפוש כזה.
בתקופת האפרטהייד בשורות המשטרה פעלו המרגלים קרייג ויליאמסון הידוע לשמצה והמרגלת אוליביה פורסיית'.
המשטרה ויתרה על האחריות לדרום מערב אפריקה בשנת 1981. במקומה כוח משטרת הרכבות של דרום אפריקה בשנת 1986 הוא ששלט באזור זה.
בזמן האפרטהייד פעל במשטרה אגף הביטחון, שנקרא בתחילה "האגף המיוחד" (Special Branch), שנועד להיאבק בארגונים וקבוצות שפעלו נגד משטר האפרטהייד וביצעו האזנות סתר, מבצעי הסתננות, טקטיקות וטכניקות תוך הפעלת מודיעים והם נקשרו לביצוע עינויים בעצורים ושימוש בכוח מופרז כנגד האוכלוסייה השחורה במדינה.
לאחר עליית מנדלה לשלטון האגף הפך לחלק משירות המשטרה ונקרא בשם שירות המודיעין הפלילי (Crime Intelligence Unit) ועוסק בחקירת תנועות המוגדרות כ"אויבות מדינה".
משטרת דובאי הוא כוח משטרה עירוני של דובאי, באיחוד האמירויות הערביות.
הכוח כפוף לשליט אמירות דובאי ולהם תחום שיפוט שמשתרע על שטח של 4,114 קמ"ר ואוכלוסייה של 2.8 מיליון איש, באמצעות 17,500 שוטרים.
משטרת דובאי הוקמה ב-1 ביוני 1956 בנאיף (יישוב בצד דיירה של דובאי, עם תחנת המשטרה הראשונה המכונה 'מבצר נאיף') עם 29 שוטרים בלבד.
הכוח גדל בהדרגה, ל-105 בשנת 1960 ול-430 עד 1967. בשנת 1973 העביר הכוח את מטהו למיקוום הנוכחי באל-טוואר, ברחוב אל-אתיאחאד בדובאי.
בעתיד בכוונת המשטרה להשלים בניית מטה חדש בדיירה.
משטרת דובאי שואפת להיות 'המתקדמת ביותר' מבין כוחות המשטרה הערבית ומכוונת לסטנדרטים של השכלה גבוהה בקרב אנשיה.
הכוח היה הראשון שהשתמש בטכניקות חדשות רבות של אכיפת החוק, כולל הדפסת אצבעות אלקטרוניות ובדיקת DNA.
הכוח היה גם הראשון שהשתמש במערכות GPS כדי לאתר כלי רכב גנובים.
המשטרה הודיעה כי היא מתכננת לפרוס את שוטר הרובוט הראשון עד מאי 2017 (אך התכנית טרם יושמה) וכי שאיפתם היא כי 25 אחוז מהכוח יורכב מרובוטים עד שנת 2030, וכן תופעל תחנת משטרה "חכמה" ש"לא תדרוש עובדים אנושיים".
בנוסף, הכוח היה הראשון שהקים מחלקה לזכויות אדם והראשון שהפעיל תוכנית שיטור קהילתית.
המטה החדש של משטרת דובאי מתוכנן להיבנות בדיירה, והמתחם תוכנן תוך התחשבות במספר שיקולים.
כמו מתן עדיפות לגישה קלה הן לקצינים והן לאנשי הציבור, העיצוב החדש נועד להפריד בין המחלקות לתחומים שונים.
הבניין אמור לכלול גם חלל פנימי מרכזי ורב-מפלסי ונועד להתאים לארכיטקטורה המתפתחת של דובאי, משטרת דובאי מתארת אותו כ"תפיסה קונסטרוקטיבית מובחנת".
המשטרה משתפת פעולה באופן הדוק עם שירותי האמבולנס וההגנה האזרחית.
לאחר שנים רבות שונה סמל המשטרה בינואר 2018.
משטרת דובאי פועלת תחת מפקד כללי וסגנו, שבתורו עובד תחת מפקד המשטרה וסגנו.
המפקד הכללי מהווה חלק ממשרד ארגוני, שמרכז מרכז תמיכה בקבלת החלטות ומארגן מספר מחלקות נפרדות.
זה הלב של משטרת דובאי.
קווי טלפון מסביב לשעון עוזרים לשלוט אלקטרונית בכל הסיורים ממחלקה זו, עם 2,000 קווי טלפון ו-178 מכשירי פקס ושימוש בציוד אלחוטי לאיתור סיורי מכוניות וסיורים רגליים.
המחלקה מרכזת גם את כל תגובות החירום וכן פעולות חיפוש והצלה ביבשה ובים.
מחלקה זו היא חלק בלתי נפרד נוסף מהמשטרה, כמו גם המחלקה האחרונה שנוצרה.
היא הוקמה בשנת 2001 כחלק ממטרותיו של השייח' מוחמד בין ראשיד אל-מקטום, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות, להקים ממשלה אלקטרונית לחלוטין.
בשנת 2008, 30% מאזרחי איחוד האמירויות הערביות מוקצים לעבודה במחלקת שירותים אלקטרוניים למילוי חובתם.