tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המיתרים עצמם עשויים מחוטי דיג, חוטים נפוצים וזמינים בשווקים המקומיים הנותנים צלילים וטונים ייחודיים.
21 מיתרים נוספים מותחים את מיתרי הנגינה אל טבעת מתכת בתחתית הכלי, דרך בסיס צוואר הקורה.
בדרך כלל נגן קורה יתמחה בנגינה על מתודת כיוון אחת.
21 המיתרים באופן מסורתי מסודרים במקביל, כאשר 11 מיתרים ליד השמאלית ו-10 ליד הימנית של הנגן.
כדי לנגן סולם על הנגן לצבוט לסירוגין מיתר מהתור השמאלי, ומיתר מהתור הימני.
נגינה מהירה על הסולמות באופן זה יוצרת את הצליל הייחודי של נגינת קורה.
קיימים ארבעה סולמות עיקריים אליהם מכוונת הקורה על ידי הזזת טבעות העור שבצוואר העץ של הקורה.
כל הסולמות הם סולמות של 7 תווים (הפטטוניים) ושלושה מבין הסולמות קרובים לסולמות בהם נעשה שימוש בנגינה ובכלים מערביים.
סולם מאג'ורי, סולם מינורי, סולם לידיאני וסולם רביעי שמזכיר מעט את סולמות הבלוז.
באתר המוקדש לקורה ולנגניה ניתן ליראות את כיוון הקורה לסולם C (דו מאג'ור).
המספר לצדו של כל תו (גובה צליל) ממקם את אותו תו באחת משלוש האוקטבות של הקורה.
שני המיתרים הראשונים של כל טור, עליהם פורט הנגן באגודליו, מכוונים למעשה לתו (במקרה הזה דו) המרכזי של הסולם.
הנגן בוחר את טווח האוקטבות הרצוי ומכוון על פיו את גובה צלילי התווים של כל מיתר.
יש לציין שנגנים מסוימים בגמביה ואזור הקסמנס של סנגל הוסיפו מיתר נוסף בכל צד המשמש בס, וניתן למצוא בלא מעט מקומות באזור זה קורה בעלת 23 מיתר.
הג'ליה – אמנות הגריוטים נושאי הסיפורים והמוזיקה של המנדה
כאמור, הנגינה על הקורה, ועל כלים נוספים, היא מסורת של שושלות הג'לי בלבד.
ג'לי הוא השם בוא מכנים בני המנינקה את אמני המוזיקה והליריקה, שנדדו עם כליהם ושיריהם (בדומה למשוררים הנודדים של אירופה- הבארדים) במערב אפריקה.
לא ניתן להצר את תפקידם של הג'לי כמוזיקאים או היסטוריונים בלבד, ג'לי הם רב אמנים- בעלי מלאכה כשם שרצענים, נגרים, כדרים או נפחים הם בעלי מלאכה, הג'לי מעצבים את צורתם של מילים ושל צלילים.
הם שונים ממוזיקאים מנדיים אחרים מסיבות רבות: ג'לי נולדים לתפקידם ומקצועם ושומרים אותו בחוקי נישואין בתוך המשפחה וטוענים להיותם חלק ממספר מצומצם של שושלות..
רשימה של נגני קורה ידועים
קוּרוֹדה קיוטאקה (ביפנית: 黑田 清隆; 16 באוקטובר 1840 – 23 באוגוסט 1900), קורודה ריוסוקה (黑田 了介), היה פוליטיקאי יפני בתקופת מייג'י, גנרו וראש ממשלת יפן השני, תפקיד בו כיהן מ-30 באפריל 1888 ועד 25 באוקטובר 1889.
קורודה נולד למשפחת סמוראים בעיר קגושימה שבהאן סצומה, בקיושו.
הוא היה מעורב בתקרית נממוגי, בה הרגו סמוראים מסצומה נתין בריטי שסירב להשתחוות בפני הדאימיו של ההאן.
התקרית הובילה להפגזת קגושימה על ידי הצי המלכותי הבריטי ב-1863, וגם בה לקח קורודה חלק.
לאחר מכן עבר קורודה לאדו, שם למד תותחנות.
בשובו לסצומה, לקח קורודה חלק פעיל בברית סאצ'ו, במסגרתה פעלו יחד סמוראים מסצומה ומצ'ושו במטרה להדיח את שוגונות טוקוגאווה.
הוא קיבל תפקיד פיקודי במלחמת בושין, ונודע בזכות חנינתו של אנומוטו טקאקי, מפקד הצבא שעמד מול צבאו בקרב הקודאטה.
לאחר רסטורציית מייג'י והקמת ממשלת יפן, הפך קורודה לדיפלומט באי סחלין, עליו תבעו בעלות גם יפן וגם האימפריה הרוסית ב-1870. בחששו מההתפשטות הרוסית מזרחה, שב קורודה לטוקיו וקרא לממשלה לעודד את התיישבות ופיתוח הגבול הצפוני של יפן.
הוא נסע לסיור באירופה ובארצות הברית ב-1871, ועם שובו לאחר חמישה חודשים הוא התמנה לאחראי על ניסיונות היישוב של הוקאידו.
קורודה התמנה למנהל המשרד ליישוב הוקאידו ב-1874, ויישב באי סמוראים לשעבר וחיילים שפרשו שהיו מחוסרי עבודה, וארגן אותם כך שיהיו בעיקר איכרים, אך גם מיליציה בשעת צורך.
במקביל, הוא קיבל דרגת לוטננט-גנרל בצבא יפן.
הוא הזמין מומחים לחקלאות ממדינות אחרות בעלות אקלים זהה לזה של הוקאידו על מנת שייעצו לתושבים כיצד להסתגל ולגדל גידולים בתנאים ששררו באי.
קורודה נשלח כנציג לקוריאה ב-1875, ותיווך בהסכם גנגווה, שפתח את השוק הקוריאני למסחר יפני ב-1876. בשנה לאחר מכן הוא נשלח כחלק מצבא הקיסר לדכא את מרד סצומה, וב-1878 התמנה למנהיג האן סצומה, לאחר ההתנקשות בטושימיצ'י אוקובו.
מעט לפני שעזב את תפקידו במשרד ליישוב הוקאידו ב-1881, הסתבך קורודה בשערורייה.
כחלק מתוכנית ההפרטה של הממשלה, ניסה קורודה למכור את נכסי המשרד ליישוב הוקאידו לתאגיד מסחרי שהיה בבעלות חברו מסצומה.
לאחר שדלפו פרטי העסקה לתקשורת, הביאה הסערה הציבורית שהתעוררה לביטולה.
אשתו של קורודה נפטרה באותה שנה ממחלה במערכת הנשימה, ולאחר מותה צצו שמועות שקורודה הרג אותה בהתקף שכרות, וגופתה הוצאה מקברה ונותחה.
קורודה זוכה מכל אשמה, אך שמועות לגבי האלכוהוליזם שלו המשיכו לצוץ.
קורודה התמנה לשר החלקות והמסחר ב-1887.
קורודה החליף את איטו הירובומי, והיה לראש ממשלת יפן השני ב-1888. במהלך כהונתו נכנסה לתוקפה חוקת מייג'י.
עם זאת, אי הצלחתה של יפן בביטול החוזים הבלתי שוויוניים עוררה אי שקט אזרחי.
לאחר שהתפרסמו טיוטות לחוזים חדשים שהציע שר החוץ אוקומה שיגנובו ב-1889 נאלץ קורודה להתפטר.
לאחר מכן הוסיף לכהן בתור שר התקשורת ב-1892, תחת ממשלה אחרת.
קורודה נפטר מדימום תוך-גולגולתי ב-1900, ואנומוטו טקאקי ניהל את טקס ההלוויה שלו.
קוּרָה טֶה אִיפּסוּם הוא ביטוי לטיני שמשמעותו "רפא עצמך" או "טפל בעצמך" ונמצא בשימוש אצל אנשי צוות רפואיים (רופאים בעיקר) כחלק מהאתיקה הרפואית.
לביטוי זה שני פירושים אפשריים
הפירוש המקובל - רופא שלא מטפל בעצמו ולא דואג לבריאותו לא יכול לטפל באחרים.
על אדם לרפא את עצמו (לתקן דרכיו) לפני שיטיף מוסר לאחרים.
פירוש זה מתחבר למימרה בבשורה על פי לוקאס (פרק 6 פסוק 41) "ולמה זה אתה ראה את-הקסם אשר בעין אחיך ואת-הקורה בעינך לא תביט" ובתלמוד הבבלי (פעמיים: בבא בתרא א, ו (דף טו ע"ב) וערכין ג,ה (דף טז ע"ב)): "טול קורה מבין עיניך" (מקביל לביטוי התלמודי "קשוט עצמך תחילה").
מקור הביטוי בתרגום הלטיני לבשורה על-פי לוקאס, שם בפרק 4 פסוק 23 אמר ישו בבית הכנסת בנצרת , ובתרגום פרנץ דליטש: (על פי המסופר בכתבי הקודש הנוצריים, לוקאס, שנולד באנטיוכיה היה רופא במקצועו).
קורו ספצאטו או קורי ספצאטי (באיטלקית: Coro spezzato או Cori spezzati, בתרגום: "מקהלה מפוצלת" או "מקהלות מפוצלות" או "נפרדות") הוא סוג של שירה כנסייתית שבה מנגינות עצמאיות של לחן פוליפוני מתחלקות לסירוגין במעין דו-שיח בין שתיים מקהלות או יותר, הנמצאות לעיתים קרובות במרחק זו מזו בתוך הכנסייה.
לפעמים ברגעי שיא או בסיום היצירה המקהלות (למשל ב"דוקסולוגיה" כגון Gloria patri ו-"saeculorum.Amen") מתאחדות בזימרה ושרות ביחד.
נקרא גם קורו באטנטה (Coro battente).,
סוג זה של שירה דו-מקהלתית או רב-מקהלתית התפתח במאה ה-16 בעיקר בוונציה ובסביבתה והוא נחשב לפסגת הטכניקה של סגנון פוליכורלי (דו-מקהלתי או רב-מקהלתי).
תנאי בזיליקת סן מרקו בוונציה סיעו במיוחד להיווצרות סגנון זה הודות לשני יציעי מקהלה, אחד מכל צד של המזבח הראשי של הכנסייה והמצוידים כל אחד בעוגב משלו.
מקור טכניקת ההלחנה הזאת הוא באנטיפוניה של השירה הנוצרית במאות הראשונות של הכנסייה הרומית והיא שימשה בהתחלה בזמרת התהלים.
קדמה לה גם כן שיטת ה alternatim, שבה שרו מונודיות גרגוריאניות ולחליפין קטעים פוליפוניים בביצוע מקהלה נוספת או עוגב.
אולם "קורי ספצאטו" האופייניים לרנסטנס ביצעו מוזיקה פוליפונית, שבה כל מקהלה נפרדת שרה קטע עצמאי, שונה במודוס ובמקצב, לפעמים קטעיהם נפגשים או חופפים תוך כדי דו-שיח מתמיד ואחיד.
ובדרך כלל השתמשו במקהלות קטנות, למשל של 4 קולות כל אחת (קנטוס, אלטוס, טנור, באסוס).
עם ממציאי הסגנון הזה נמנו פרה רופינו בארטולוצ'י די אסיזי שהיה מנהל קפלה (magister cappellae) בפדובה ובויצ'נצה, פרנצ'סקו סנטה קרוצ'ה מפדובה, וניקולו אוליבטו הצרפתי, כשהשניים האחרונים ניהלו את הקפלה של קתדרלת טרוויזו., גספרו דה אלברטיס בברגמו וג'ורדנו פאזטו, ממשיכו של בארטולוצ'י בקתדרלה של פדובה.
בהמשך הצטיין בסגנון זה אדריאן וילארט (Salmi appartenenti alli Vesperi למקהלה ולשתי מקהלות, ונציה, גרדאנו, 1550).מלחינים אחרים של קורי ספצאטו שפעלו בוונציה היו ג'ובאני נאסקו, ג'אמאטאו אזולה, בלדאסארה דונאטו, קלאודיו מרולו, ג'ובאני קרוצ'ה, אנדראה גבריאלי וג'ובאני גבריאלי.
במהלך הזמן השימוש בקורי ספצאטו עבר אל סוגות שונות של מוזיקה פוליפונית כנסייתית כמו מיסות, המנונים, מוטטים.
השיטה שימשה מאוחר יותר באירועים חגיגיים גם מלחינים צפון-גרמנים כמו, למשל, יוהאן קונאו.
קוּרוֹמסוּ (ביפנית: 黒マスはどこだ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
נכון ל-2005, ניקולי הוציאה לאור חוברת שלמה אחת שמכילה כולה חידות קורומסו.
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה יש מספרים.
כל תא בטבלה יכול להיות או שחור או לבן.
המטרה היא לקבוע איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן.
החוקים הבאים קובעים איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן:
כל מספר בלוח מייצג את מספר התאים הלבנים ה"נראים" מהתא שלו כולל התא שלו.
תא יכול "להראות" מתא אחר, אם שני התאים נמצאים באותה שורה או עמודה ואין ביניהם תא שחור.
תאים ממוספרים לא יכולים להיות שחורים.
שני תאים שחורים לא יכולים להיות בסמיכות (במאונך או במאוזן).
כל התאים הלבנים חייבים להיות מחוברים במאונך או במאוזן (במילים אחרות, אסור שיהיה נתק בין תאים לבנים.
ובקצרה: על התאים הלבנים ליצור פוליאומינו).
כל תא עם מספר בתוכו חייב להיות לבן; עובדה זו חשובה מאוד.
לדוגמה, במקרה שיש תא עם המספר 2 ולצדו תא ממוספר אחר.
ברור מאליו ששני התאים הללו נראים מהתא של ה-2. תאים אחרים לא יכולים להראות מהתא של המספר 2, אחרת, התא יחרוג מהמגבלה של מספר התאים הנראים ממנו (במקרה זה, 2).
לכן, כל שאר התאים הסמוכים לתא עם המספר 2 חייבים להיות שחורים.
כמו כן, גם התא שמעבר לתא הממוספר הסמוך חייב להיות שחור.
זוהי דרך טובה להתחיל בפתרון של חידות מעין אלו.
במקרה שתא עם המספר 2 ועוד תא ממוספר או תא לבן נמצאים באותו טור או באותה שורה כאשר רק תא אחד מפריד ביניהם, התא שביניהם חייב להיות שחור; אם התא היה לבן התא עם המספר 2 היה יכול לראות שלושה תאים.
גם שיטה זו טובה לפתרון חידות אלו.
אם המספר בתוך אחד התאים שווה למספר התאים המרבי הנראה מתאו, כל התאים הנראים ממנו חייבים להיות לבנים על מנת להגיע למספר התאים המרבי המצוין בתא.
לדוגמה, בטבלה של 7X7, המספר המרבי שניתן לראות מתא כלשהו הוא 13 (התא עצמו ועוד 6 מהשורה ועוד 6 מהטור).
אם המספר 13 מופיע בתא בטבלה של 7X7, כל התאים בשורה ובטור שלו חייבים להיות לבנים.
על מנת לסמן תאים החייבים להיות לבנים אפשר לצייר עיגול סביבם, או לסמן נקודות בתוכם לחלופין.
קורומסו היא חידה מקורית של ניקולי; החידה הופיעה לראשונה בכתב העת Puzzle Communication Nikoli גיליון מספר 34 (יוני 1991).
האתר באנגלית של ניקולי משתמש באינגריש כדי לתרגם את השם כ"איפה יש תאים שחורים" ("Where is Black Cells").
קורוזל טאון היא בירת מחוז באותו שם בבליז.
העיירה ממוקמת במרחק של 135 ק"מ מצפון לבליז סיטי ו-15 ק"מ מהגבול עם מקסיקו.
עד היותה עיירה בשנות הארבעים של המאה ה-19, היא הייתה אחוזה פרטית.
רוב תושביה הם צאצאי פליטי מלחמת הקאסטות שהתחוללה בחצי האי יוקטן שבמקסיקו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19. רוב העיירה בנויה על חורבותיה של עיר עתיקה של תרבות המאיה שנקראה צ'טומל, שעל שמה קרויה העיר צ'טומל שבמקסיקו.
העיירה ניזוקה קשות בסופה טרופית ב-1955 ומאז נבנתה מחדש באופן נרחב.
קורוזל טאון, שהיא העיר הצפונית ביותר בבליז, נוסדה ב-1848 על ידי פליטים מהמרד של אנשי המאיה נגד השלטון הספרדי בחצי האי יוקטן השכן.
מרד זה, הידוע בשם "מלחמת הקאסטות", החל כמלחמה כנגד הספרדים, אך בסופו של דבר הפך למלחמה כנגד המסטיסים, בני תערובת של אינדיאנים וספרדים, שהיו בני ברית מובהקים של הספרדים ולפיכך אויבים מושבעים של בני המאיה.
טבח שהתרחש בעיר בלאקאר, מעוז מסטיסי במרחק כ-50 ק"מ מצפון לקורוזל, גרם בסופו של דבר להגירתם של אלפי מסטיסים מבלאקאר וסביבותיה.
בין השנים 1848 – 1856 חצו מעל 10,000 פליטים את ריו אונדו, הנהר שכיום מהווה את הגבול בין מקסיקו לבליז.
מהגרים אלה חיפשו מקלט בצפון בליז ועקב כך גדלה אוכלוסייתה של קורוזל טאון ל-4,500 תושבים.
ג'יימס בלייק, שהיה הבעלים של האדמות במחוז קורוזל, אפשר להם להתיישב באזור וסייע להם להקים ענף כלכלי חדש, גידול קני סוכר.
הפליטים המסטיסים היו רחוקים מלשבת בהשקט ובבטחה בקורוזל, שכן האינדיאנים של המאיה מהבסיס של סנטה קרוס בראבו שבמקסיקו (כיום, קארייו פוארטו), ביצעו כמה פלישות לעיר.
כצעד הגנתי, הפכה קורוזל להיות עיר מבוצרת והמבצר פורט באלרי נבנה במקום ב-1870. כיום, שרידי המבצר הם חלק מבית הדואר המרכזי של קורוזל.
המהגרים הביאו איתם את תרבות המסטיסים: השימוש בשפה הספרדית ובשפת המאיה של יוקטן, הדת הקתולית ותרבות המאיה, את המבנה המשפחתי שלהם ואת אורח חייהם.
עד מהרה התפתח העתק מקומי של החברה היוקטנית בתחומי המושבה שהייתה בשליטה בריטית.
מעבר למפרץ, מול קורוזל, שוכנות חורבותיה של סרוס (Cerros), שהייתה אחת ממרכזי הסחר החשובים ביותר של תרבות המאיה לאורך החוף ושם התפתחה המלוכה הראשונה של תרבות זו.
שרידי העיר כוללים כמה מקדשים, כיכרות, תעלות ומבנים נוספים.
בתוככי קורוזל ניתן לראות שרידי אתר נוסף מתרבות המאיה מהמאה ה-14, הידוע בשם סנטה ריטה.
הפירמידה, ששכנה בנקודה הגבוהה בעיר, שלטה על האזור במשך יותר מאלפיים שנה.
לאחרונה נתגלו אתרי קבורה עשירים בחפצי קבורה ותכשיטים.
סנטה ריטה הייתה ככל הנראה חלק מצ'טומל העתיקה, בירת המאיה האזורית בתקופת ניסיון הכיבוש הספרדי הראשון בראשית המאה ה-16. חורבות סנטה ריטה שוכנות ליד בית החולים של קורוזל.
קורול או כחל הקוקייה (שם מדעי: Leptosomus discolor) הוא מין של עוף טרופי החי במדגסקר ובארכיפלג קומורו והוא המין החי היחידי בסוגו ובמשפחתו.
הקורול מגיע לאורך 40-50 ס"מ ובעל דו צורתיות זוויגית.
הזכרים בעלי חזה אפור גדול והצוואר והראש כחולים מעט עם עיניים גדולות בעלות פס שחור ומאורי הראש "כתר" קטן.
הבטן לבנה, הרגליים צהובות, הזנב אפור והכנפיים בעלות גוון ירוק ססגוני ומעט סגלגל.
הנקבות לעומת הזכרים בעלות ראש, צוואר, כנפיים ופלג גוף עליון בצבע חום-סגול עם חזה בצבע חימר ומנוקד בסגול, הבטן בהירה יותר והרגליים ורודות.
העיניים אצל שני המינים קבועות באמצע הראש וקטנות והמקור חום, גדול וחזק.
בדומה לנקרים, בכף הרגל שתי אצבעות מופנות קדימה ושתי אצבעות מופנות אחורה, והן קטנות יחסית לשאר הכחלאים.
הקורוליים חיים במדגסקר ובארכיפלג קומורו.
נפוצים ביערות גשם, יערות נשירים, יערות קוצניים ומטעים.
כמו כן חיים בהרים עד גובה 2,000 מטר.
הם ניזונים מיצורים קטנים כמו זיקיות ומחרקים שונים, בייחוד מחגבים ומזחלי חרקים וכן מזחלים שעירים, צרצרים, מקלונים ושממיות.
הם נוהגים לשחר לטרף מעמדת תצפית על ענף, לעוט על הטרף ולהמיתו בחבטות כנגד הענף.
עוף זה לא נחקר הרבה ויש מעט מידע על הרגליו, אך הוא תואר כמין מונוגמי המקנן בענפים גבוהים ומטיל עד ארבע ביצים שבוקעות לאחר עשרים יום.
המין נפוץ באזורי מגוריו ומסתגל במהירות לשינויי הסביבה.
בעיני המקומיים הוא נחשב לעוף מבורך, המביא אתו מזל טוב.
הקורול משויך לסדרת הכחלאים יחד עם הכחל, השלדג והשרקרק, אך ישנם חוקרים המסווגים אותו בסדרה עצמאית.
בכך הוא העוף היחיד למעט ההואצין (וע"פ כמה חלוקות גם היען), השייך לסדרה בעלת מין יחיד.
הוא נחשב לקרוב גם לטרוגונאים, קלאונאים, דוכיפתאים ונקראים.
קרובי משפחתו העיקריים בסדרת הכחלאים הם כחלאי הקרקע (Brachypteraciidae).
למרות שמם, הקורולים אינם קרובים לקוקייתיים ואינם טפילים לעופות אחרים.
ישנם חוקרים המסווגים את תת-המין האחרון כמין עצמאי.
קורה ברמר (בשוודית: Kåre Bremer; נולד ב-17 בינואר 1948) הוא בוטנאי שוודי, סגן נשיא של אוניברסיטת סטוקהולם.
קורה ברמר החל לעבוד באוניברסיטת סטוקהולם בשנת 1972. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1976. בשנת 1980 הוא התחיל לעבוד במוזיאון הטבע בסטוקהולם.
בשנת 1989 הוא התמנה לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת אופסלה.
בהמשך קורה ברמר קודם לתפקידי ניהול באוניברסיטה זו.
ב-2004 הוא חזר לאוניברסיטת סטוקהולם ומונה לסגן נשיא.
קורה ברמר נשוי לבירגיטה ברמר, גם היא בוטנאית.
תחום התמחותו של קורה ברמר הוא מיון עולם הצומח.
הוא היה חבר של כוח משימה בינלאומי בתחום זה.
בשנת 1988 הוא נבחר לאגודה הלינאית של לונדון.
קורה ברמר חבר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
קורה אקסנס (בנורווגית: Kaare Aksnes; נולד ב-25 במרץ 1938) הוא פיזיקאי נורווגי-אמריקאי.
אחיו הוא הכימאי גונאר אקסנס.
קורה אקסנס סיים את לימודי בית הספר בשנת 1956 וקיבל תואר אקדמי לאחר לימודים באוניברסיטת ברגן ואוניברסיטת אוסלו בשנת 1963. בשנים 1964–1965 הוא עבד במצפה כוכבים.
לאחר מכך הוא עבר לארצות הברית וסיים דוקטורט באוניברסיטת ייל בשנת 1969. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהתוויית שיטה לחישוב מסלול חללית ותוצאותיה מנוצלות ב-NASA.
על עבודה זו הוא זכה במדליית מ-NASA.
כמו כן, בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, אסטרואיד נקרא על שמו.
אקסנס עבד מספר שנים במכון לאסטרופיזיקה בקיימברידג' בשנת 1978 חזר לנורווגיה.
בשנים 1978–1988 הוא עבד עבור מערכת הביטחון הנורווגית.
בשנת 1988 הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטת אוסלו.
בשנת 1991 הוא נבחר לאקדמיה למדעים הנורווגית.
בשנת 1990 הוא התמנה ליושב ראש של ועדת השמות של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2006.
בשנת 2006 הוענקה לו מדליית המלך על פעילות מדעית רבת שנים.
קורוביצינו הוא כפר נופש במחוז המשנה קרסנוסלסקי, סמוך לוויבורג במחוז לנינגרד, רוסיה כ-90 ק"מ סנקט פטרבורג.
הכפר, שאיחד כמה כפרים פינים לשעבר שנמצאים בגבול ואלק-גרבי ומולאה, נקרא בשנת 1948 לזכר חייל משמר הגבול אנדריי קורוביצין שנהרג בשנת 1927 באזור.
משנת 1990, הכפר קורוביצינו מהווה חלק ממחוז המשנה קרסנוסלסקי.
בסמוך לכפר פועל אתרים הסקי "האגם האדום" (המארח תחרויות לאומיות ובינלאומי (גביע אירופה) סקי בסגנון חופשי), "סנז'ני" ו"עמק הזהב".
לא הרחק מהכפר נמצא אגם קרסנויה.
קורוך (कुड़ुख़) היא שפה דראווידית המדוברת על ידי הקבוצה האתנית קורוך באזורים שונים בג'הרקאנד, מאדהיה פרדש, צ'האטיסגאר, אודישה, ביהר ומערב בנגל שבהודו.
קורוך נכתבת בדוונאגרי, דבר המשותף להרבה שפות הודו-אריות כמו הינדי וסנסקריט.
כתב הטולונג סיקי גם בשימוש אך בהיקף קטן יותר, והוא ייחודי לשפה.
קורומבה קאנדה היא שפה דראווידית מרכזית שבטית המדוברת על ידי שבט הקורומבאר .
לעיתים השפה נחשבת כניב של קאנדה למרות השוני הרב ביניהן.
דוברי קורומבה קאנדה מתגוררים בעיקר באזור טאמיל נאדו.
קורומבה קאנדה דומה בכ-50% לשפה קורומבה אטאפדי.
לשפה יש שלושה ניבים עיקריים: קואימבטורה, דהארמפורי ופודוקוטאי.
קורומבה אטאפדי היא שפה דראווידית דרומית שבטית.
אוצר המילים של השפה דומה בכ-50% לשפה קורומבה קאנדה וב-82% לשפה מודוגה.
כמו כן דוברי השפה משתמשים בשפת האם שלהם כאשר הם פונים לדוברי מודוגה, קאנדה קורומבה ואירולה כיוון שהשפות קרובות באופן יחסי.
קורובייניקי הוא שיר עם רוסי פופולרי מהמאה התשע-עשרה, המספר את סיפור המפגש בין רוכל לנערה, ומתאר את התמקחותם על סחורות כמטאפורה לחיזור.
מחוץ לרוסיה, מנגינת השיר ידועה כשיר הנושא במשחק הפופולרי טטריס בגרסת הגיימבוי של המשחק מתוצרת החברה נינטנדו.
השיר "קורובייניקי" מבוסס על פואמה באותו שם מאת המשורר הרוסי ניקולאי אלכסייביץ' נקראסוב, שהודפס לראשונה במגזין סוברמניק בשנת 1861. הקצב ההולך וגובר וסגנון הריקוד המשויך אליו הובילו לכך שהוא הפך במהרה לשיר עממי רוסי פופולרי, רב השפעה.
השיר אף השפיעה על תדמיתה של ברית המועצות בארצות הברית.
הקורובייניקי היו רוכלים עם מגשים, שמכרו בדים, סדקית, ספרים ופריטים קטנים אחרים ברוסיה שלפני המהפכה.
השיר הארוך בהרבה של נקראסוב מספר את סיפורו של רוכל צעיר בשם וניה שמפתה לילה אחד איכרה בשם קטיה בשדה שיפון.
הוא מציע לה כמה ממוצריו כמתנה תמורת נשיקה וכפי שמשתמע מכך, לטובות מיניות.
היא דוחה את כל מתנותיו פרט לאחת, טבעת טורקיז, ומנמקת שלקבל את מרכולתו אך לא אותו, יהיה קשה מנשוא, והיא מוכנה לתת לו את מה שהוא רוצה תמורת נישואין.
למחרת בבוקר הוא מתחייב להתחתן איתה כשיחזור לאחר שמכר את מרכולתו בשוק.
הסיפור של השיר מסתיים כאן; אולם הפואמה מספרת שהרוכל נשדד ונהרג על ידי שומר יער, ששודד אותו במטרה לגנוב את רווחים שהרוויח בשוק.
גרסת הטטריס של קורובייניקי מנוגנת על פסנתר
– prishla zhelannaya,Prodayot tovar kupets.ועתה בא ליל עריפילים,העלם הנועד עומד מחקה,הביט, זו היא!
בארץ הלחן היה מוכר בעבר כריקוד זוגות בשם קרבושקה או קורובושקה (коробушка).
מספר שירים הושרו לפני קום המדינה בלחן הזה:
אנו נהיה הראשונים (לחן חלופי ללחן המוכר)
קוֹרֵה קלייוון (בנורווגית: Kåre Kleivan; 13 ביוני 1917 – 10 בפברואר 1998) היה עיתונאי וחסיד אומות העולם נורווגי.
קלייוון נולד בטרומסה, והחל את הקריירה העיתונאית שלו בעיתון "נורדליס" בשנת 1937. במהלך הכיבוש הגרמני בנורווגיה למד משפטים באוניברסיטת אוסלו וכתב לעיתונות בלתי חוקית, לפני שנמלט לשוודיה הנייטרלית, שם עבד בלגיון הנורווגי בסטוקהולם.
הוא ליווה את המשפחה היהודית סמית' מצפון נורווגיה לפינלנד, הרחק מהכוחות הגרמניים, בשנת 1940. על כך הוענק לו תואר חסיד אומות העולם בשנת 2006.
הוא עבד בסוכנות איי-פי בין השנים 1945 – 1948, ואז בעיתון "Verdens Gang".
משנת 1970 – 1984 הוא היה עורך משנה ומנהל המחלקה הפוליטית בעיתון.
הוא היה יושב ראש האיגוד המקומי של העיר "אוסלו ג'ורנליסטקלוב" בין השנים 1972–1975 והיה חבר מועצה לאומי באיגוד העיתונאים הנורווגי בין השנים 1962–1968. הוא היה חבר בליגת הנוער ובמפלגת העבודה הנורווגית, וכן היה חבר בוועדת התמיכה הנורווגית לספרד ויו"ר אגודת ידידי נורווגיה – ישראל.
הוא התיישב בקולבוטן, היה נשוי לאישה דנית ונולדו להם שלושה ילדים.
קורה דיימונד היא פילוסופית אמריקאית.
מחקריה מתמקדים בפילוסופיה של לודוויג ויטגנשטיין ושל גוטלוב פרגה, ובענפי הפילוסופיה של המוסר, הפילוסופיה פוליטית, הפילוסופיה של שפה ובזיקות שבין פילוסופיה וספרות.
כיום היא משמשת פרופסור אמריטה לפילוסופיה באוניברסיטת וירג'יניה.
דיימונד קיבלה תואר הראשון באומנויות ממכללת סווארת'מור בשנת 1957 ותואר ראשון בפילוסופיה ממכללת סנט יו באוקספורד בשנת 1961.
אחד המאמרים המפורסמים ביותר של דיימונד "What Nonsense Might Be" ("מה שנונסנס עשוי להיות") מבקר את האופן בו הפוזיטיביסטים הלוגיים חשבו על נונסנס.
מאמר ידוע נוסף, "אכילת בשר ואכילת אנשים" ("Eating Meat and Eating People") בוחן את טבען הרטורי והפילוסופי של עמדות עכשוויות כלפי זכויות בעלי חיים.
כתביה של דיימונד על ויטגנשטיין "המוקדם" (בתקופת הטרקטוס) ועל ויטגנשטיין "המאוחר" (בתקופת חקירות פילוסופיות) הפכו אותה לחוקרת מובילה של גישת הויטגנשטייניאיות החדשה, לצד אליס קרי, ג'יימס פ.
קוננט ואחרים, שהדגישו את האופי התרפוייטי שבהגות ויטגנשטיין.
דיימונד פרסה קובץ מאמרים שכותרתו "The Realistic Spirit: Wittgenstein, Philosophy, and the Mind" (בתרגום חופשי: "הרוח המציאותית: ויטגנשטיין, פילוסופיה ותודעה").
בנוסף, היא ערכה את אוסף הרצאותיו של ויטגנשטיין בקיימברידג בשנת 1939 על יסודות המתמטיקה, שהורכב מרשימות תלמידיו (נורמן מלקולם, רוש רייז, יוריק סמית'יס ור'.
הספר "ויטגנשטיין והחיים המוסריים: מאמרים לכבוד קורה דיימונד" ("Wittgenstein and the Moral Life: Essays in Honor of Cora Diamond") מציג בין היתר מאמרים מאת אליס קרי (שערכה את הספר), ג'ון מקדואל, מרתה נוסבאום, סטנלי קאבל וג'יימס פ.
דיימונד נבחרה לחברה הפילוסופית האמריקאית בשנת 2007.
קורוגו היא עיר בצפון חוף השנהב.
היא העיר הרביעית בגודלה במדינה, מבחינת האוכלוסייה והכלכלה.
היא ממוקמת 635 קילומטרים צפונית לאביג'אן ומהווה את בירת מחוז סוואנס ומחוז פורו.
בעיר נמצאים משרדי מושל מחוז סוואנס ומחוז פורו .
נכון לשנת 2020 מנתה העיר 425,547 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הרביעית בגודלה במדינה והגדולה ביותר בצפון חוף השנהב.
מבחינה אטימולוגית, השם קורוגו נובע מהביטוי "קור-גו" שפירושו בשפת בני שבט סנופו "מורשת".<ref>Raymond Borremans, Abidjan, NEA,1988, 272 p.
קורוגו נוסדה על ידי נאנגוי, מאבות בני סנופו במאה ה-14 והיא עדין בירת אנשי סנופו .
היישוב קורוגו היה על דרך המסחר החשובה בתקופה הפרה-קולוניאלית, לחוף האטלנטי.
קורוגו נכבשה על ידי הקולוניאליזם האירופי יחסית מאוחר, בהשוואה למדינות אחרות במערב אפריקה.
גם לאחר שמשלחתו של לואי-גוסטב בינגר, מרצ'אנד (1887 - 1899), הגיעה לאזור היער המרכזי וצפון חוף השנהב לא נכבשה העיר.
אלא לאחר תבוסתו של סמורי טורה בקרב כנגד גוראוד בשנת 1898.
לאורך כל המאה, תושבי קורוגו, כמו כל אלה שבערים אחרות, היו נתונים לעבודות כפייה עד לביטולם בשנת 1946. באותה שנה הוגבלו עבודות הכפייה ל־12 ימי עבודה שנתיים, על כל גבר, שמעל גיל 15 ומתחת לגיל 65.
ב־19 בספטמבר 2002 נתפסו הערים קורוגו ובואקה על ידי חיילים שכינו את עצמם "התנועה הפטריוטית של חוף השנהב" (Mouvement Patriotique de Côte d'Ivoire - MPCI), שמרדו כנגד שלטונו של הנשיא לוראן גבאגבו.
על פי החשד, הוביל את ההפיכה רוברט גואי , שהיה המושל הצבאי לשעבר שלחם כנגד ההתקוממות העממית בשנת 2000. למרות הפסקת האש הפורמלית בין הממשלה למורדים בשנת 2003, בקורגו נמשכה הלחימה בין הפלגים היריבים.
ביוני 2004 טענו הכוחות הנאמנים למנהיג המורדים גיום סורו כי יריבו, איברהים קוליבאלי, ניסה לרצוח את סורו, מה שהוביל לקרבות אקדחים שהותירו 22 הרוגים בקורוגו.
באוגוסט 2004 הודיעה משלחת חוף השנהב לאו"ם שהתגלו בעיר שלושה קברי אחים, ובהם לפחות 99 גופות.
גם העיר בואקה, הנמצאת במרחק 225 קילומטרים מדרום לקורוגו, הותקפה באותה תקיפה של החיל האוויר של ממשלת חוף השנהב.
ב-29 בנובמבר 2011 דיווחה סוכנות הידיעות AP כי גבאגבו היה במעצר בית בקורוגו והוא המתין שם להסגרתו כדי שיוגש נגדו כתב אישום בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג.
העיר קורוגו נמצאת במחוז סאוואנס, על גבול מאלי ובורקינה פאסו.
קורוגו ממוקמת 635 קילומטרים מאבידג'אן, הבירה הכלכלית והעיר הגדולה ביותר בחוף השנהב ו-500 קילומטרים מיאמוסוקרו, הבירה הפוליטית של חוף השנהב.
תבליט השטח בעקרו שטוח וזרועים בו הרים מבודדים הבולטים מעל המישור שסביבם כמו איים.
ההר החולש מעל העיר קורוגו, מכונה בפי המקומיים ה"הר" הוא "הר קורוגו".
הרובע הדרום-מערבי של העיר בנוי למרגלות הר-קורוגו .
הר ממוצא וולקני שנוצר כתוצאה מפעילות גאולוגית של רכס גינאה, קו הרים מגיע לשיאו בהר נימבה בגובה 1,752 מטרים.
האקלים בקורוגו הוא מסוג Aw על פי סיווג Köppen: הוא חם מאוד ויבש מאוד (בדומה לאקלים הסודני), כשבחודשים, בדצמבר וינואר, ההרמאטן, רוח עוצמתית מהסהרה, מורידה את הטמפרטורה במידה ניכרת.
העונה היבשה הארוכה נמשכת בין אוקטובר ועד מאי.
בעונת הגשמים ישנם שני שיאים בכמויות הגשמים, שיא אחד בחודש יוני והשיא השני בחודש בספטמבר.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת בקורוגו היא 1,243 מילימטרים, והחודשים הגשומים ביותר הם מחודש מאי עד אוקטובר.
הטמפרטורה הממוצעת בעיר לאורך כל השנה היא 26.6 מעלות צלזיוס, כשהחודשים החמים ביותר הם פברואר עד אפריל.
שדה התעופה של קורוגו נקרא בקוד איגוד התחבורה האווירית הבינלאומית HGO ובקוד ארגון התעופה האזרחית הבינלאומית הוא נקרא DIKO.
בשדה התעופה מסלול בודד באורך 2,100 מטרים מצופה אספלט.
שדה התעופה מיועד לטיסות פנים בלבד.
חברת התעופה איר חוף השנהב מקיימת טיסות סדירות לקורוגו מאביג'ן.
משך הטיסה מאביג'ן לקורוגו שעתיים וחצי.
העיירות השכנות לקורוגו מחוברות לעיר באמצעות מוניות בוש (מוניות משא וטנספורטרים).
כלי רכב דו גלגליים (אופנועים בעיקר) תופסים מקום חשוב בתחבורה העירונית של קורוגו.
תושבי העיר הם עובדי אדמה או מגדלי בעלי חיים (בקר וצאן) אם הם לא סוחרים, אומנים או עובדי מדינה.
חציל, ירקות עלים (חסה, פטרוזליה וכדומה), פלפלים, עגבניות ובצל, הם גידולי הירקות העיקריים הגדלים בסביבות העיר, בכדי לספק את הביקוש הגובר של שוק המקומי.
תחום עבודת האדמה נעשה בעיקר על ידי נשים.
קיים שיתוף פעולה עם חברות גרמניות המספקות ציוד חקלאי.
בנוסף בקורוגו מעבדים גם את הגידולים הבאים: כותנה, קאפוק , אורז, דוחן, בוטנים, תירס ויאם.
מגדלי הבקר והצאן מגדלים בעיקר כבשים ועזים.
ב-23 באוגוסט 1998 ממשלת חוף השנהב הפריטה את כל ייצור הכותנה.
במקביל התאגיד Société Paul Reinhart Ag, רכש את שתי המנפטות שהיו בקורוגו.
ענף הכותנה הוא הענף הרווחי והעשיר ביותר באזור, עד כדי כך שיש הקוראים לו "הזהב הלבן".
בעיר ישנם מפעלי אריגה רבים ההופכים את הכותנה לבד ומעצבים תופרים מהבד המקומי את הבובס , מטריות ובגדים מכל הסוגים על פי הזמנה ומידות הלקוחות.
באופן מסורתי החייטות והתפירה מבוצעים על ידי גברים.
תת הקרקע באזור עשירה בברזל, זהב ויהלומים.
בקורוגו יש אולם קולנוע מקורה, בניגוד לערים אפריקאיות רבות שבהן בתי הקולנוע באוויר הפתוח.
רוב הסרטים המוצגים הם סרטי קראטה, סרטים מצריים או סרטים הודיים, מבוליווד.
כמו ברוב מדינות העולם השלישי, הקולנוע ההודי פופולרי מאוד במערב אפריקה.
בשנת 2003, אורגן בקורוגו, פסטיבל סרטים תיעודיים בינלאומיים.
האתרים המסקרנים בקורוגו כוללים את המוזיאון האזורי Péléforo Gbon Coulibaly ואת רובע המגלפים בעץ, השוק גדול, המסגד העתיק ובריכת שחייה.
תחרויות הספורט מתקיימות אך ורק במרכז העיר קורוגו, כי בכפרים השכנים אין תשתית ייעודית.
בקורוגו יש מועדון כדורגל, המשחק בליגה MTN השנייה ומשחק את משחקיו על המגרש הביתי באצטדיון העירוני של קורוגו.
כמו ברוב הערים במדינה, בעיר מאורגנים טורנירי כדורגל בלתי פורמליים של 7 שחקנים, אשר פופולריים מאוד בחוף השנהב, הם נקראים Maracanas.
נבחרת הכדור-יד מתבססת, על בנות, תלמידות בתי הספר התיכוניים בעיר.
בשנת 2008, ארחה קורוגו את טורניר רכיבת האפניים טור דה ל'אור בלאן , בצפון המדינה.
לאחר שהופסק למספר שנים בעקבות מלחמת האזרחים שפרצה בשנת 2002.
במפקד האוכלוסין שהתקיים בשנת 2014 מנתה אוכלוסיית קורוגו 286,071 תושבים.
צמודים לקורוגו 62 כפרים עם אוכלוסייה המונה 30,150 תושבים נכון למפקד האוכלוסין בשנה 2014.
השפה הרשמית ברחבי חוף השנהב ובקורוגו, היא צרפתית.
אבל במשך שנות הקולוניאליזם הצרפתי התפתחו באזור שפות מקומיות המעורבות במילים צרפתיות ושפת הסנופו כגון הדיולה Dioula והנוצ'י המובנות על ידי רוב האוכלוסייה.
יש הקוראים לשפות המקומיות האלה צרפתית חוף-שנהבית או צרפתית דה-מוסה השונה מצרפתית סטנדרטית בהגייה ואשר הופכת אותה כמעט בלתי מובנת לדוברי צרפתית שאינם מקומיים.
בעיר ניתן לשמוע כ־60 שפות מקומיות כולל שפת ה"מורה" של עובדי החקלאות והכותנה המגיעים ממדינת בורקינה פאסו שמצפון לחוף השנהב.
בית הספר הראשון בקורוגו הוקם בשנת 1903 במסגרת פרויקט צרפתי לקידום החינוך ברחבי חוף השנהב.
בשנת 2008 היו בעיר 265 בתי ספר יסודיים, 15 בתי ספר תיכוניים ומוסד אחד להשכלה גבוהה, שהוא שלוחה של אוניברסיטת בואקה.
בקורוגו יש גם מוסד להכשרה וחינוך נשים, הוא אחד מ־90 מרכזים מסוג זה הקיימים במדינה.
מטרתו של המוסד לאפשר לנשים ללמוד קרוא וכתוב, נערות צעירות שאינן לומדות או עוזבות את לימודיהן, ולנשים העוסקות בחקלאות, כדי שימצאו את ההזדמנות לפיתוח כישורים חדשים שיאפשרו את שילובם או העצמתם בחברה.
בעיר נמצא בית חולים אזורי ובו 372 מיטות, 65 מרכזי בריאות, מרכז עירוי דם, מרכז לטיפול בחולי שחפת ותשעה בתי מרקחת.
קיים מחסור בכוח אדם רפואי מוסמך, כמו בכל מחוז סוואנס ובארבע הערים המרכיבות אותו, אם בשנת 2001 היו 45 רופאים אז בשנת 2005 נשארו רק 23 רופאים לטיפול באוכלוסייה הכוללת כ־1,215,000 תושבים.
גם מספר האחיות ירד מ־254 ל־67 בתקופה המקבילה.
בריאנה קודה הידועה יותר בשם הבמה שלה, קורה ג'ייד היא מתאבקת אמריקאית.
לפני שהצטרפה ל-WWE, היא הופיעה בארגוני ההיאבקות העצמאיים תחת שם הבמה אליאנה בלאק ואף ערכה מספר הופעות בארגוני ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW) ו-Impact Wrestling.
קודה אומנה תחת הדרכתם של ברייס בנג'מין ואיסאייס ולסקז מאקדמיית Freelance Wrestling.
ב-9 בדצמבר 2018, היא רשמה את קרב הבכורה עבור ארגון ההיאבקות Kaiju Attack Wrestling, שבסיסו באילינוי תחת שם הבמה אליאנה בלאק.
ב-11 ביולי 2019, בלאק זכתה בטורניר הראשון שלה במסגרת ארגון ההיאבקות ZOWA Live, כשהפכה לאלופת טורניר Zen Of Women's Athletics.
ב-15 באוגוסט, היא השתתפה בקרב מרובע על אליפות הנשים של Zelo Pro, אך לא צלחה בהשגת תואר זה.
בנוסף, היא הופיעה בקרב סקרמבל במסגרת מופע מספר 118 של ארגון היאבקות הנשים Shimmer.
ב-18 באוקטובר 2019, בלאק רשמה את קרב הבכורה שלה באירוע השלם וצפה Prelude to Glory של ארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו היא הפסידה להאבוק.
בלאק הופיעה לראשונה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW) ב-13 באוקטובר בפרק של התוכנית AEW Dark בקרב שבו הפסידה לרד ולווט.
היא חזרה חודש לאחר מכן ב-3 בנובמבר בפרק של התוכנית AEW Dark, כשהצטוותה לשורותיה של לילה הירש בהפסדן לברנדי רודס ורד ולווט.
ב-20 בינואר 2021, דווח שקודה חתמה על חוזה ב-WWE.
את קרב הבכורה שלה ערכה תחת שם הבמה קורה ג'ייד במסגרת פרק של התוכנית 205 לייב, ששודר ב-22 בינואר בקרב זוגות שבו הצטוותה לג'יג'י דולין במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס במהדורה הנשית הראשונה בתולדות הארגון.
בקרב זה הן נחלו הפסד לקנדיס לאריי ואינדי הארטוול.
ב-16 בנובמבר, היא הצטרפה לקבוצתה של ראקל גונזלס לקראת קרב ה-WarGames המסורתי של האירוע NXT WarGames.
באירוע זה, שנערך ב-5 בדצמבר, היא העניקה לקבוצתה (איאו שיראי, קיי לי ריי וראקל גונזלס) את הניצחון על קבוצתן של דקוטה קאי וטוקסיק אטרקשן (ג'יג'י דולין, ג'ייסי ג'יין ומנדי רוז), זאת לאחר שהצמידה את ג'ייסי ג'יין.
שבועיים לאחר מכן ב-4 בינואר 2022, הוענקה לה ההזדמנות להתמודד על אליפות הנשים של NXT מול אלופת הנשים, מנדי רוז וטוענת נוספת לכתר, ראקל גונזלס, כאשר קרב זה נקבע לפרק הספיישל NXT New Year's Evil.
בספיישל זה, ג'ייד כשלה בניסיונה להפוך לאלופת הנשים של NXT, כאשר רוז שמרה על תוארה.
באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-2 באפריל, ג'ייד שוב לא הצליחה לזכות באליפות הנשים, כשהשתתפה בקרב מרובע מול האלופה, רוז, איאו שיראי וקיי לי ריי, שבסופו רוז שמרה על תוארה.
באירוע החגיגה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-5 ביולי, ג'ייד ושותפתה החדשה, רוקסן פרז ניצחו את דולין וג'יין וזכו באליפות זוגות הנשים של NXT.
ב-12 ביולי בפרק של התוכנית NXT, ג'ייד ביצעה את מעברה לדמות הרעה לאחר שתקפה את פרז בזמן שהאחרונה התמודדה מול מנדי רוז על אליפות הנשים.
שבוע לאחר מכן, ג'ייד הצהירה על כוונותיה להצליח בקריירת יחידים ואף השליכה את חגורת אליפות זוגות הנשים אל תוך לפח, דבר שהשאיר את פרז כאלופת זוגות יחידה.
מאוחרי ותר באותו הערב, היא השתתפה בקרב באטל רויאל בן 20 משתתפות אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT, אך היא הודחה על ידי הזוכה בקרב, זואי סטארק.
באירוע Heatwave, ג'ייד ניצחה את פרז.
ב-4 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT, קרב נשקים נקבע בין ג'ייד לפרז לאירוע Halloween Havoc.
השתיים הסכימו לבחור את הקרבות אחת של השנייה, כאשר הן היו יכולות לבחור כל מתאבקת מה-WWE עבור השנייה.
ג'ייד ערכה את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי ב-17 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, כשהיא בחרה את ריאה ריפלי עבור פרז.
יום לאחר מכן בפרק של התוכנית NXT, היא ניצחה את ראקל רודריגז (בחירתה של פרז) כתוצאה מפסילה.
כעבור ארבעה ימים באירוע Halloween Havoc, ג'ייד הפסידה לפרז.
לאחר מכן, ג'ייד השתתפה בטורניר על אליפות הנשים הפנויה של NXT, כאשר בסיבוב הראשון היא גברה על פלון הנלי, אך הפסידה ללירה ואלקיריה בשלב חצי הגמר.
לאחר מכן, היא תקפה את המנצחת בברך שלה בעזרת מקל במבוק.
קודה נמצאת במערכת יחסים עם המתאבק בלייק כריסטיאן, הידוע יותר בשם הבמה שלו, טריי בקסטר.
PWI דירג אותה במקום ה-83 מתוך 100 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2022
אליפות זוגות הנשים של NXT (פעם אחת) - עם רוקסן פרז
קורנליה "קורה" ואן ניואנהאוזן (בהולנדית: Cornelia "Cora" van Nieuwenhuizen; נולדה ב-12 ביוני 1963) היא פוליטיקאית הולנדית הפועלת מטעם מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה.
שימשה כשרת התשתיות וניהול המים של הולנד.
ניואנהאוזן נולדה ברידרקרק ב-12 ביוני 1963. היא למדה גאוגרפיה באוניברסיטת אוטרכט וב-1994 הצטרפה למפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה וכיהנה כחברה מטעמה במועצת Oisterwijk בין 1994–2006. ב-2010 נבחרה כחברה בבית הנבחרים של הולנד, וב-2012 נבחרה בפעם השנייה ושימשה כיו"ר ועדת הכספים.
ב-2014 נבחרה לפרלמנט האירופי ושימשה כסגנית המתאמת של הקבוצה הפרלמנטרית בוועדה לענייני כלכלה ומטבע.
מאוחר יותר, היא הצטרפה לוועדה המיוחדת לפסיקת מס ואמצעים אחרים דומים באופיים או בהשפעתם בשנת 2015. בנוסף, היא כיהנה בתפקיד סגנית יו"ר המשלחת של הפרלמנט ליחסים עם הודו.
ב-26 באוקטובר 2017 מונתה ניואנהאוזן לשרת התשתיות וניהול המים בקבינט השלישי של מארק רוטה.
ב-15 בינואר 2021 התפטר מתפקידו אריק ויבס שר הכלכלה ומדיניות האקלים.
ניואנהאוזן נבחרה כממלאת מקומו עד 20 בינואר 2021 אז הוחלפה בידי באס ואן ט' ווט.
ב-31 באוגוסט של אותה שנה התפטרה ניואנהאוזן מתפקידה כדי להפוך ליו"ר אנרגיה-הולנד - ארגון לובינג המתקדם בתחום האנרגיה.
קורה ברלינר הייתה כלכלנית ואשת מדעי החברה, וקורבן של המשטר הנאצי.
היא הייתה חלוצה בפיתוח מושגים של עבודה סוציאלית.
ברלינר הייתה הילדה החמישית והצעירה של מנהל בית הספר היהודי להכשרה עסקית, מנפרד ברלינר.
לאחר לימודיה כתלמידה חיצונית בבית ספר תיכון לבנים, למדה מתמטיקה, מדעי המדינה ומדעי החברה באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת היידלברג, וסיימה את לימודיה ב-1916 בהצטיינות.
נושא עבודת הגמר שלה היה "ארגון הנוער היהודי בגרמניה: תרומה לסיווג טיפול בנוער ותנועת הנוער".
משנת 1919 עבדה עבור השלטון העירוני בברלין-שנברג, ובשנים 1910–1924 הייתה סגנית איגוד מועדוני הנוער היהודי, בו הייתה מאוחר יותר מנהלת עסקים ומנהלת ביצוע בהיידלברג.
שם הרצתה בנושא "העובדת הסוציאלית בעירייה" ב-1918. ב-1919 הפכה לעובדת מדינה במשרד הכלכלה, לחברת מועצה ב-1923 ואחת מראשות משרד הכלכלה ב-1923.
ב-1927 נסעה ללונדון כיועצת למחלקה הכלכלית של שגרירות גרמניה.
ב-1930 הפכה לפרופסור לכלכלה במכון להוראת עסקים בברלין.
ב-1933 איבדה את תפקידה בשירות המדינה והייתה לחברת חובה בהתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה, שם הפכה לראש המחלקה להגירה, מפקחת על הכשרת מורים וסגנית יו"ר הסתדרות הנשים היהודיות.
היא דחפה להקמת מוסד להכשרת גננות יהודיות ולרפורמה חברתית ולקביעת עבודה סוציאלית כדיסציפלינה אקדמית, במודל של אליס סלומון.
בקיץ 1939 ביקרה ברלינר בשוודיה על מנת לסייע למנהיגים היהודים המקומיים לנהל משא ומתן עם השלטונות השוודים לשם קליטת פליטים יהודים נוספים מגרמניה הנאצית וכן לארגן מחנה פליטים בשוודיה.
עם זאת, חזרה לעבודתה בגרמניה לפני 25 ביולי, כאשר פג תוקף הוויזה השוודית שלה.
ב-26 ביוני 1942 גורשה למינסק עם עובדים נוספים של ההתאחדות הארצית.
מעט ידוע על ימיה האחרונים, אך ככל הנראה נרצחה במאלי טרוסטינץ.
אבן זיכרון מנציחה את חייה בבית העלמין היהודי בהנובר.
חלק מהמסמכים שלה כלולים בארכיון אידה זלה (Ida-Seele-Archive).
רחוב ליד אנדרטת השואה בברלין-מיטה נקרא על שמה, וכך גם שביל רגלי בין בית האופרה של האנובר לאנדרטה לזכר השואה.
ברלינר לא נישאה ולא היו לה ילדים, אבל יש לה קרובי משפחה, כולל 21 נינים ואחיינים בארצות הברית.
קורו (שם מדעי: Kuru) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים אשר התקיים במרכז אסיה של הקרטיקון שלפני 72 עד 71 מיליון שנה מזמננו.
דינוזאור זה התגלה ב-1991 בתצוורות בארו גויוט שבאזור חולסאן, מדבר גובי במונגוליה והוא תואר למדע ב-2021 בידי החוקר ג'יימס ג'י נאפולי וצוותו, כששמו הוא קיצור שם האלה הטיבטית Kurukullā.
במקור הוא נחשב למין של אכילובאטור, אך בהמשך התברר שמדובר בסוג חדש.
לפני כן נקרא ב-1992 בשם המדעי: Airakoraptor - שפירושו: "גנב קומיס", אך השם שונה.
הממצאים המאובנים של הדינוזאור היו חלקיים ומורכבים בעיקר משרידי חלק מהגולגולת והלסתות.
אלה דמו לאלה של כמה דרומזאוריים בינוניים בגודלם, כמו האכילובאטור, האדזאורוס, הטסאגן ועוד.
היה זה כנראה טורף מנוצה קל משקל בעל לסתות ארוכות עם שיניים חדות ואולי הוא חי בקבוצות קטנות במדבר גובי.
קורה הריסון היא סופרת אירית.
היא כותבת בעיקר ספרות בלשית בריטית, לילדים ולמבוגרים.
הריסון נולדה בקוב שבמחוז קורק באירלנד, אך חייתה במשך רוב הזמן, עד גיל 21, בעיר קורק עצמה.
בגיל 7 חלתה במחלה קשה, ועד גיל 13 כמעט שלא ביקרה בבית הספר.
היא הייתה מרותקת למיטתה במשך שבועות בכל פעם, והעסיקה את עצמה בהמצאת סיפורים.
לעיתים נדירות גם כתבה את סיפוריה, כי כתב ידה היה גרוע והיא התקשתה באיות.
בגיל 14 החלימה ושבה ללמוד בבית הספר.
המקצוע האהוב עליה בבית הספר היה היסטוריה, אך את התואר הראשון שלה עשתה בצרפתית וגרמנית, ביוניברסיטי קולג' קורק.
היא עברה ללונדון, שם עבדה בבית הספר לשפות לינגוואפון, נישאה לפרנק וילדה שני ילדים.
כשילדיה גדלו, לימדה בבית ספר יסודי, בעיקר היסטוריה.
כן עבדה כמנהלת בית ספר יסודי.
היא לימדה במשך 25 שנים.
בשנות ה-1990 פרשו שניהם ורכשו בית בקילפנורה, במחוז קלייר, שבבארן.
לבית צמודים 20 אקרים, והשטח כולל גם נחל ומבצר מתקופת הברזל.
הם תכננו להקים משק אוטרקי, אך נכשלו בכך.
הריסון אהבה תמיד ספרות בלשית רכה (ללא תיאורי אלימות), אך מעולם לא שקלה את האפשרות לכתוב בעצמה.
כאשר נדבקה הריסון בחיידק עמיד לאנטיביוטיקה, במהלך ביקור בבית חולים, היא סבלה מחולשה, דיכאון וכאבים במשך חודשים.
כך נולד ספרה הראשון, גברתי השופטת.
מאז כתבה עשרות ספרים המיועדים למגוון גילאים.
הריסון מבקרת רבות בבתי ספר יסודיים, במטרה לעודד ילדים לכתוב.
בסדרת תעלומות הבארן, בהוצאת Severn House, הגיבורה היא מארה, שופטת חוקרת הפועלת באירלנד תחת חוקי הברהון Brehon.
הספר הראשון מתרחש בשנת 1509, השנה הראשונה למלוכתו של הנרי השמיני, מלך אנגליה, אשר עתיד לבטל את חוק הברהון.
הרעיון לסדרה זו עלה כאשר הריסון ובעלה רכשו בית בבארן, בין Corofin לבין Kilfenora, ונתקלו ב-Cahermaughten Fort.
הריסון גילתה שבמקום היה בית ספר לחוק הברהון באמצע המאה ה-16. הגילוי ריגש אותה כיוון שמערכת חוק הברהון הייתה קהילתית ושוויונית, אפשרה גירושים וקנסה בנקום להשית עונש מוות מגבוה.
העונש הגבוה ביותר במערכת היה עבור רצח קרוב משפחה: להשלח עם הגאות בסירה ללא משוטים.
הספר הראשון בסדרה נכתב כשבמרכזו שופט חוקר גבר, אך הריסון הסבה את הדמות לאישה בעצת סוכנה.
במהלך סדרת ספרים זו עוברת מארה שינויים אישיים.
היא מתחילה כגרושה, בהמשך היא מתחתנת, נאבקת על הקריירה שלה, נולד לה ילד והיא נתקלת באתגרים בגידולו.
סדרת הבארן נמכרה במקור להוצאת מקמילן, אך הספר השני יצא בהוצאת מינוטאור.
סדרת הייתי חברתה הטובה של ג'יין אוסטן היא סדרה היסטורית המיועדת לנערות.
סדרת הדבוטנטיות מתרחשת בלונדון של 1920.
סדרת אם המנזר מתרחשת בקורק במקביל לפרוץ מלחמת האזרחים האירית.
החוקרת החובבת היא אם מנזר קתולית.
סדרת תעלומות הגזלייט מתרחשת בלונדון של המאה התשע עשרה.
החוקרים החובבים הם הסופרים צ'ארלס דיקנס ווילקי קולינס.
בנוסף, כתבה את הסדרות סדרת תעלומות הרצח בלונדון, קו הזמן של הדרמשי, תולדות הדרמשי, סדרת גור הזאבים, ואת הספרים הבודדים: מהממת, יו מק איגן.
קורו (Kourou) הוא מחוז מנהלי והעיירה המרכזית בגיאנה הצרפתית, בדרום אמריקה.
קורו מפורסמת בזכות מרכז החלל הגיאני, נמל החלל הראשי של צרפת וסוכנות החלל האירופית (ESA).
הנהר קורו, שהעיירה קורו שוכנת על גדותיו, העניק לה את שמה.
מ-1854 עד 1944 שימשה קורו כמושבת עונשין צרפתית.
רק ב-1938 נחקק חוק האוסר על העברת אסירים מצרפת לגיאנה הצרפתית, וב-1946, שמונה שנים מאוחר יותר, נסגר בית הכלא בקורו.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הגיעו אליה כ-15,000 מתיישבים מצרפת ומגרמניה, שדמיינו שהעיירה היא אל דוראדו האגדית, כדי להקים מושבה בחסות צרפתית.
אולם העיירה הקטנה, המוקפת בביצות וביער גשם לא הייתה ערוכה לקלוט זרם כזה של מהגרים.
תוך שנתיים לאחר בואם, מת חלק גדול מהמתיישבים ממחלות או מרעב, והשאר חזרו לאירופה.
בשנת 1965 נוסד מרכז החלל של גיאנה מאחורי העיר על ידי סוכנות החלל הצרפתית.
מתקן השיגור משרת את סוכנות החלל האירופית החל מ-1975. חלק מהעיירה והאיים הסמוכים סגורים בזמן של שיגור.
בשנת 2010, נבנתה ליד קורו תחנת כוח סולארית.
תחנת זו היא תחנת הכוח הסולארית הגדולה ביותר בצרפת מעבר לים.
כמו רוב גיאנה הצרפתית, לקורו יש אקלים מונסון טרופי, עם עונה יבשה קצרה בין החודשים אוגוסט ואוקטובר.
בשאר השנה יורדים גשמים כבדים.
במהלך תשעת החודשים בין נובמבר ליולי ניתן לצפות לשמיים מעוננים מאוד ול-2,396 מילימטרים גשם בערך.
פרט להכנסות ממרכז החלל, מבוססת כלכלת המחוז על חקלאית, בעיקר על גידול קפה, קקאו ופירות טרופיים, על דייג ועל יערנות.
קורומבה (בדיבהי: ކުރުނބާ އެވެ) הוא אתר נופש הממוקם באי ויהמאנאאפושי, במחוז אטול קאפו שבצפון המלדיביים.
האי ממוקם במרחק של כ־4.5 ק"מ מנמל התעופה הבין-לאומי ולנה וההגעה אליו מתבצעת באמצעות סירת מנוע.
אתר הנופש קורומבה נפתח בתאריך 3 באוקטובר 1972 ונחשב לאתר הנופש הראשון שנבנה במלדיביים.
האתר נוסד על ידי יזמים מקומיים, ביניהם מוחמד עומאר מאניקו ואחמד נאסים, תוכנן על ידי האדריכל המלדיבי מוחמד שאפיק ונוהל על ידי חברת יוניברסל ריזורטס (Universal Resorts).
אתר הנופש כולל כ-180 חדרים, שמונה מסעדות, מרכז צלילה, מתקן ספורט ימי וספא.
מאז הקמתו ולאורך השנים זכה אתר הנופש בפרסים שונים:
אתר הנופש המוביל באוקיינוס ההודי (2008, World Travel Awards).
המלון המוביל במלדיביים (2010–2011, World Travel Awards).
אתר הנופש המוביל באסיה ובעולם (2013–2015, TripAdvisor).
קורוש (בטורקית: Kuruş) הוא מטבע שהיה נהוג באימפריה העות'מאנית ולאחר מכן בטורקיה.
כיום הקורוש הוא יחידת המשנה של המטבע הטורקי לירה טורקית - לירה טורקית אחת שווה מאה קורוש.
באימפריה העות'מאנית קורוש היה שווה בערכו ל-40 פארה.
הקורוש העות'מאני (כונה גם פיאסטר) היה מלכתחילה מטבע עשוי כסף, אך במחצית השנייה של המאה ה-19 פוחת ערכו עד כדי כך שהוא הופץ גם כמטבע נחושת גדול וגם כמטבע כסף קטן.
לאחר מכן, בשנת 1870, הפך ליחידת משנה של הזהב הטורקי, הלירה.
הקורוש איבד את ערכו לחלוטין בעקבות האינפלציה הכרונית בטורקיה בסוף שנות השבעים של המאה ה-20. ב-1 בינואר 2005 החליטה ממשלת טורקיה להחליף את המטבע הטורקי, ולהנהיג את הלירה הטורקית החדשה.
השם קורוש הוחזר לשימוש עבור יחידת המשנה של הלירה החדשה, כך שהחלק המאה של הלירה החדשה מכונה קורוש חדש.
השם קורוש, בצורתו הערבית: קִרְש (قرش), התקבל גם במצרים בעת שהנהיגה מטבע עצמאי משלה - הלירה המצרית.
עד היום נקרא החלק המאה של הלירה המצרית "קרש".
בעת שהוחלפה הלירה המצרית בלירה הארץ ישראלית (פונט פלסטיני) בשטח המנדט הבריטי, נקבע שהיא תתחלק ל-1000 מיל, אולם בציבור עדיין רווח השם קרש או גרוש למטבע של 10 מיל.
קורוס (ביוונית עתיקה: κοῦρος) הם פסלי גברים ונערים שנעשו ביוון הארכאית, בין השנים 650 - 500 לפנה"ס.
לדעת החוקרים, שימשו פסלים אלו כמנחות לאל אפולו.
לעיתים הם אף מכונים כפסלי "אפולו" או "אפולון".
מקור המילה "קורוס" הוא בתרבות יוון העתיקה.
הומרוס השתמש במילה כדי לתאר חיילים צעירים.
החל מן המאה החמישית לפנה"ס, משמשת המילה לתיאור נערים מתבגרים או גברים חסרי זקן.
החל מסוף המאה ה-19 לספירה, משמשת המילה לתיאור קבוצת פסלי העלמים.
בעיצוב פסלי ה'קורוס', להבדיל מפסלי ה'קורה' הנשים מתקופה זו, מצאו החוקרים השפעה ברורה של הפיסול המצרי על עיצוב דמותם.
הפיסול המצרי של אותה תקופה, בעיקר של מלכים, נגלה ליוונים במסעות ימיים מסחריים, או בעת שירות כשכירי חרב של המלוכה המצרית.
למרות מאפיינים סגנוניים משותפים, מכילות היצירות היווניות כמה מאפיינים מקומיים.
שיטת המדידה המצרית של גריד (רשת) הוחלפה באמת מידה של פרופורציית הגוף והפסלים נעשו משיש, חומר רך יותר לפיסול מן האבן המצרית.
למרות ההשפעה המצרית הברורה סביר להניח כי לפסלי הקורוס, כמו גם לפיסול היווני כולו, היו מקורות ומסורות מקומיות קדומות יותר.
פיסול זה היה עשוי בעיקר מעץ ולא שרד ברובו.
דמות גבר מהתקופה המינואית המאוחרת (כ-1500 לפנה"ס) אשר נמצאה בפליקרסטו (Palaikastro) בכרתים מציגה דוגמה של הפיסול הזה.
הפסל המכונה "Palaikastro Kouros", עשוי חלקי שנהב היפופוטם מחוברים בגזרי עץ וגובהו כחצי מטר, ניצב עומד בתנוחת צעידה וידיו מכופפות באוויר לכיוון החזה.
לפי מסורת יוונית היו אלה הפסלים דידאלוס וממשיכיו תיאודורוס ורויקוס מסאמוס אשר רכשו את היכולת לפיסול סימטרי בעת ביקורם במצרים.
השפעה זו של הפיסול המצרי הולכת וקטנה ברבות השנים.
מעקב אחר שורה של פסלי קורוס מרחבי העולם היווני, יראה מגמה של חתירה לכיוון של ייצוג נטורליסטי של הגוף.
בסופה של תקופה זו השתלטו האמנים היוונים "על בעיות התיאור האנטומי בפסלות ובכל מה שנוגע לדמות הגבר".
הקורוס מאטיקה ממוזיאון המטרופוליטן בניו יורק, משחזר באופן עשייתו את הפסלים המצריים.
הפסל, בגובה של 184 ס"מ אשר נעשה בין השנים 600 - 590 לפנה"ס, תוכנן על ידי חלוקת הדמות לגריד של 21 ריבועים.
על כן הוא נראה לא פרופורציוני כמו הפסלים המאוחרים יותר.
הדבר בולט בייחוד בראש ובכתפיים הגדולות ביחס אל פלג הגוף התחתון.
בפסל "קורוס מסוניון" (Sounion), פסל בגובה של 306 ס"מ משנת 600 לפנה"ס, בולטת השפעת הפיסול המצרי בעיצוב הגולמי של הגוף.
הפסל נמצא במקדש לאל פוסידון בסוניון, כף בקצה הדרומי של אטיקה.
הפסל היווני תיאר את העלם כדמות כבדה ומגושמת.
אין פרופורציה אחידה בתיאור חלקי הגוף השונים.
בייחוד בולט הדבר בתיאור הראש והטורסו (פלג הגוף העליון) הגדולים מדי ביחס לשאר הגוף.
הדמות עומדת בתנוחה חזיתית, רגלה האחת צועדת קדימה.
עיניי העלם מודגשות יתר על המידה ופיו אטום וחסר הבעה.
שיערו המסוגנן והמעוצב יורד על העורף בדומה לתסרוקות הדמויות המצריות.
תיאור הגוף אינו נפחי אלא נעזר בחריטת קווים.
בייחוד בולט הדבר בעיצוב הצלעות ושרירי הבטן, בתיאור העיניים והגבות ובתיאור פיקות הברך.
"קורוס קרויסוס" (Kroisos), המתוארך לשנות העשרים של המאה השישית לפנה"ס, אשר נמצא באנאוויסוס אשר בדרום אטיקה מציג את סמני ההשפעה המצרית בעיקר בתנוחת הפסל, בעיצוב השיער המסוגנן.
לעומת זאת ניתן למצוא בו סממנים של חתירה לתיאור נטורליסטי יותר של הדמות בעיצוב העין ובה מצוין אישון, בצורת העיצוב הטבעית של האוזן, בעיצוב נפחי של הגוף ללא סימונים גרפיים מלאכותיים ועוד.
בפסל מופיע "חיוך ארכאי", הבעת פנים לא טבעית הנפוצה בפיסול של תקופה זו.
יש הרואים בחיוך זה ניסיון לחתירה לנטורליזם ולהבעה אנושית, לעומת הפיסול המצרי.
בתחתית הפסל חקוקה הקדשה אשר מציינת אותו כייצוג של דמות חייל אתונאי: "עצור והבע רחמים ליד הציון של קרויסוס המת, אשר בזעף חזית הקרבות נהרג".
שבירה נוספת של הפיסול החזיתי ניתן למצוא בדמויות "קליאוביס וביטון", זוג פסלים בגובה של כ-2 מטרים המתוארכים לשנת 580 לפנה"ס בקירוב.
הפסלים, אשר מקור עשייתם הוא בארגוס, נמצאו בעת חפירה ארכאולוגית בעיר דלפי והם מוצגים כיום במוזיאון הארכאולוגי בה.
הפסלים ניצבים כדמויות חזיתיות, רגלם השמאלית מושטת קדימה, בדומה לפסלים המצריים.
גופם מוצק ומרובע, ופרטים אנטומיים שונים מופיעים כחריטה על הפסל ולא כפיסול ניפחי.
ב"קורוס קריטיאס" ("Kritios Boy"), פסל עלם בגובה של 117 ס"מ, אשר נמצא באקרופוליס באתונה והמתוארך לסוף התקופה הארכאית, ניתן לראות את שקיעתה של השפעת הפיסול המצרי על האמנות היוונית.
שינוי זה בולט בייחוד בהטיית הראש של הדמות מקו החזית ובכך "שבר האמן על ידי זה את אחד החוקים הקדומים ביותר של האמנות הארכאית ופתח שער לאמנות הקלאסית של המאה החמישית בשלבה הראשון".
גם עיצובה האנטומי של הדמות התקדם במידה רבה והמעבר בין חלקי גוף שונים הוא הרמוני ורך יותר.
השאיפה לתיאור חי ואנושי התבטאה גם בצביעת הפסל בצבע חום "שזוף" ובשיבוץ עיניים לדמות מחומר נוסף.
קוֹרוּנדוּם הוא הצורה הגבישית של תחמוצת האלומיניום (Al2O3) והוא אחד מהמינרלים המשתתפים בבניית סלעים.
הקורונדום הטהור הוא חסר צבע, אך בשל זיהומים הוא מופיע בגוונים שונים.
קורונדום טבעי שקוף נחשב לאבן חן יקרה, ונקרא אודם אם צבעו אדום וספיר עבור כל הגוונים האחרים.
ספיר מלאכותי משמש גם בטכנולוגיה.
מקור המילה קורונדום מטמילית "קוּרוּנטאם (குருந்தம்) או מסנסקריט "קוּרוּווינדה" שפירושם "אודם".
אטומי החמצן מצויים בקורונדום באריזה הקסגונלית צפופה, כשאטומי האלומיניום הקטנים יותר תופסים 2/3 מהמרווחים האוקטהדרליים.
מבנה זה מסביר מדוע הקורונדום קשה יותר מקוורץ (SiO2) למרות שהקשר הקוולנטי Al-O הוא חלש יותר.
תכונה מעניינת נוספת היא משקלו הסגולי (4 גרם לסמ"ק) הגבוה יחסית למינרל שקוף המורכב מיסודות כמו חמצן ואלומיניום שהם בעלי משקל אטומי נמוך.
קורונדום מצוי בסלעים מותמרים כצפחת נציץ וגנייס ובכמה סוגים של שיש.
המינרל מצוי גם במחדרים פלוטוניים דלים בסיליקה דוגמת סיאניט.
מופעים נוספים שלו הם גושים מסיביים בסמוך למחדרים אולטרה-מאפיים ודייקים, וכגבישים גדולים בפגמטיטים.
בשל קשיותו ועמידותו לבליה ניתן למצוא את הקורונדום כמינרל דטריטי בפלגים או בחול חופי, אליהם הגיע בהסעה של תוצרי בליה.
בשל קשיותו (בממוצע 9.0 בסולם מוס) משתמשים בו לשיוף בעיבוד מכני, מרכיב במכונות גדולות ועד לנייר זכוכית.
קשיותו של אמרי – סלע המורכב בעיקר מקורונדום גרגרי, היא 8.0 בסולם מוס, ולכן משתמשים בו לשיוף עדין יותר.
את הקורונדום לצרכים תעשייתיים כורים בזימבבואה, ברוסיה בסרי לנקה ובהודו.
בעבר היו כורים קורונדום במרבצי דיוניט בצפון קרוליינה ובמרבצי סיאניט בקרייגמונט אונטריו.
הסלע אמרי מצוי באי היווני נקסוס ובמדינת ניו יורק.
קורונדום לצורכי תעשייה מיוצר גם באופן סינתטי מבוקסיט.
ספיר מלאכותי משמש גם במערכות אופטיות בהן נדרשת שקיפות גבוהה וקשיות גבוהה, למניעת שחיקה ושריטות בתנאי סביבה קשים, בייחוד שחיקה מחול.
בשעוני-יד יקרים לעיתים המכסה השקוף עשוי ספיר, העמיד לשריטות ולחול.
אודם וספיר, גבישים שקופים באיכות גבוהה של קורונדום, מלוטשים ומשובצים בתכשיטים ובחפצי נוי.
גבישים אלה נכרים במקומות רבים בעולם, ובעיקר בבורמה, בסרי לנקה (מוצאו של "ספיר לוגן"), בתאילנד, בברזיל, בהודו ובכמה מכרות באפריקה.
קורור היא אחת מהמדינות של פלאו.
מדינה זו מהווה המרכז התקשורתי והמסחרי של המדינה.
המדינה כוללת מספר איים, שהעיקרי בהם הוא קורור, עליו נמצאת העיר קורור, בירת פלאו לשעבר, בה מתגוררים כ-11,200 תושבים (2004).
במדינת קורור כ-14,000 תושבים (2004) המהווים כ-70% מאוכלוסיית פלאו.
העיר קורור שימשה כבירת פלאו עד 7 באוקטובר 2006, עת עברה ממשלת פלאו לבירה החדשה נגרולמוד, הנמצאת באי השכן באבלדאוב.
בית המשפט העליון של פלאו, הרשויות הפיננסיות, האקדמיה והמרכז הפיננסי נותרו בקורור.
בתקופת השלטון הקולוניאלי הספרדי, הייתה העיר כפר דייגים קטן.
לאחר מכן נתון היה האי למרות קולוניאלית גרמנית, ואלה הרחיבו את הנמל במקום ופתחו בעיר תחנת סחר.
ב-1914, בעת שהאי היה תחת שלטון היפנים, חיו ביישוב המרכזי שבו כ-500 אנשים.
היפנים פיתחו את העיר והממשלה היפנית של "הימים הדרומיים" ישבה במקום.
האוכלוסייה גדלה במהירות, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1941 מנתה אוכלוסיית העיר 38,000 תושבים, מהם רק 5,000 מקומיים.
בהיותה עיר חשובה למערך המלחמה היפני, היא מוגנה ובוצרה היטב ונבנו בה בונקרים ומחילות תת-קרקעיות.
אלה נהרסו לאחר תום המלחמה ב-1945. ארצות הברית, שניצחה את יפן במלחמה, לא הייתה זקוקה לקורור בתור המטה המבצעי שלה באזור, היות שהיה לה כבר מטה בגואם.
בשל כך הפסיקה התרחבות העיר על ידי זרים וכיום מתגוררים בה כמעט אך ורק מקומיים.
האי קורור מחובר בגשרים לשני איים סמוכים:
האי נגרקבסאנג - בו נמצאת העיר מייונגס, העיר השנייה בגודלה במדינת קורור, בה מתגוררים כ-1,200 תושבים.
האי מאלאקאל - עליו נמצא נמל קורור.
מדינת קורור מחוברת בגשר לאי באבלדאוב במדינת איראי, עליו נמצא שדה התעופה של קורור ובו נמצאת גם עיר הבירה מלקאוק.
קורונה הוא מותג בירה מקסיקני המיוצר על ידי מבשלות Grupo Modelo במקסיקו ומיוצא לשווקים ברחבי העולם.
חברת Constellation Brands היא בעלת הרישיון הבלעדי והיבואנית הבלעדית של המותג בארצות הברית.
התאגיד הבלגי אנהאוזר-בוש אינבוו מחזיק בבעלות על המותג בכל השווקים האחרים ברחבי העולם והוא מייצר אותה עבור כל השווקים, כולל ארצות הברית.
"קורונה" מיוצרת גם ב עבור השוק באזור אסיה-פסיפיק.
לעיתים קרובות הבירה מוגשת עם פלח ליים או לימון בצוואר הבקבוק, כדי להוסיף חמיצות וטעם.
המתכון שלה כולל תירס, כמו גם לתת שעורה וכשות המשמשים באופן מסורתי להכנת בירה.
הגרסה הפופולרית ביותר של המותג היא "קורונה אקסטרה", בירה מסוג לאגר בהירה .
זוהי אחת הבירות הנמכרות ביותר בעולם, ו"קורונה אקסטרה" היא המשקה המיובא הנמכר ביותר בארצות הברית מאז 1998. גרסאות נוספות של המותג כוללות את: "קורונה לייט", "קורונה פרמייר", "קורונה פמיליאר" ו"קורונה זירו" (בירה ללא אלכוהול).
ביולי 1922, הצטרף אדולף ה.
Schmedtje), מהגר גרמני וממומחה לייצור בירה, לחברת Cerveceria Modelo Sociedad Anónima (S.A.) כמנהל הייצור שלה.
שמדג'ה ייצר את הבירה שהושקה רשמית בשנת 1925. בשנת 1932, Cerveceria Modelo S.A.
שינתה בעלות ולאחר תקופה של רכישות התאחדה לקבוצת Grupo Modelo.