tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין השנים 2019 ו-2023 הבנק התמודד עם מספר שערוריות והחליף את ההנהגה הבכירה מספר פעמים, כשהשינויים האחרונים התרחשו ביולי 2022. ביוני 2022, קרדיט סוויס הורשע בתיק פלילי, לאחר שלא מנע הלבנת הון שביצע סוחר קוקאין בולגרי.
היה מדובר בהרשעה הפלילית הראשונה של בנק שווייצי בהיסטוריה של שווייץ.
בבנק נאמר כי יבוצע ערעור על פסק הדין.
במרץ 2023 הודיע על אי־סדרים שנפלו בדיווחים שלו עבור השנים 2021 ו-2022. בעקבות כך המשקיע הגדול ביותר בבנק - סעודי נשיונל בנק - הודיע על הפסקת ההשקעה בו.
להצלתו, הבנק הלאומי השווייצרי הילווה לקרדיט סוויס 50 מיליארד פרנק שווייצרי.
חברת כור תעשיות, חברה ציבורית ישראלית מקבוצת איי די בי, רכשה מניות של החברה בשנים 2008–2010, והגיעה בשיא ההשקעה לאחזקה של 3.24% בעלות של 6.95 מיליארד ש"ח.
ירידת ערכן של מניות קרדיט סוויס, עקב משבר החוב האירופי, הסבה לכור הפסדים כבדים.
בשנת 2007 פתח הבנק נציגות בישראל ושכר משרדים במגדל המוזיאון בתל אביב.
מנכ"ל הבנק בישראל החל מ-2009 הוא דורון אברבוך.
בנובמבר 2011 קיבלה אי די בי חברה לאחזקות, אז בשליטתו של נוחי דנקנר, הלוואה בסך כ-180 מיליון שקל, ללא ביטחונות.
שנה לאחר מכן קיבל דנקנר הלוואה פרטית של כ-50 מיליון שקל מהסניף הלונדוני של קרדיט סוויס.
הבנק רשם הפסד של עשרות מיליוני שקלים בגין שתי ההלוואות הללו, לאחר שאי די בי קרסה.
קרדיומיופתיה היפרטרופית היא קרדיומיופתיה שבה שריר הלב של החדר השמאלי מעובה.
זוהי מחלה תורשתית, שבה אף על פי שהשריר מתכווץ בעוצמה רבה יותר בסיסטולה מאשר בשריר תקין ויחס הפעימה גבוה, חלל החדר קטן והוא לא מתרחב מספיק בדיאסטולה.
כמו כן, עיבוי השריר, ובמיוחד עיבוי המחיצה שבין החדרים, עלול לגרום להיצרות של מוצא החדר השמאלי אל אבי העורקים ולמפל לחצים על פניו.
קרדיומיופתיה היפרטרופית מחמירה במאמץ ועלולה להסתיים באי-ספיקת לב או במוות לבבי פתאומי.
שכיחותה של קרדיומיופתיה היפרטרופית היא 0.2% מן האוכלוסייה, כאשר ההופעה הקלינית מגיעה בכל גיל, אם כי בדרך כלל באזור העשורים השלישי והרביעי לחיים.
בגברים המחלה מסתמנת יותר מבנשים.
בחצי מן המקרים ידוע דפוס הורשה אוטוזומלי דומיננטי עם כ-400 מוטציות ב-11 גנים שונים של הסרקומר שאובחנו כגורמות לקרדיומיופתיה היפרטרופית.
למעלה מ-80% אחוז מהן הן בגנים המקודדים לשרשרת הכבדה בחלבון הבטא-מיוזין, לחלבון C קושר מיוזין ולטרופונין T.
מוטציות מסוימות הן בסיכון גבוה יותר לפיתוח אי-ספיקת לב ומוות לבבי פתאומי.
קרדיומיופתיה היפרטרופית מאופיינת בהתעבות לא סימטרית של החדר השמאלי, בניגוד להיפרטרופיה קונצנטרית המתרחשת, למשל, בעקבות היצרות מסתם אבי העורקים או יתר לחץ דם.
במקרים רבים ניכרת היפרטרופיה של המחיצה הבין-חדרית, בעובי של 3 ס"מ, שלעיתים מצטרפת לאנטומיה לא תקינה של המסתם הצניפי, שבה עלה של המסתם חוסם את מוצא החדר השמאלי.
היפרטרופיה הגורמת למפל לחץ של יותר מ-30 מ"מ כספית היא חסימתית, כאשר מפל לחץ של מעל 50 מ"מ כספית הוא עדות לחסימה קשה.
קרדיומיופתיה היפרטרופית חסימתית מופיעה בשליש מהחולים במנוחה, אולם במאמץ היא מופיעה בשני שלישים מהחולים.
קיימים גם דפוסים נוספים של היפרטרופיה: קונצנטרית, אשר קשה יותר לאבחנה בשל המחלות האחרות עם היפרטרופיה מסוג זה, באמצע החדר, אשר פוגעת בשרירים הפטמתיים, ובחוד הלב, הנפוצה יותר ביפן.
בדיאסטולה, בשל ההיפרטרופיה של השריר והרקמה הפיברוטית יש קושי במילוי החדר, אשר גורר לחץ מוגבר בעלייה השמאלית ובריאות, שהיא סימן לאי-ספיקת לב.
מאידך, בסיסטולה, הלב מתכווץ בצורה חזקה יותר, אך חלל הלב קטן.
דרישת החמצן של השריר המעובה גדלה, בעוד מוצא החדר נחסם על ידי המחיצה והמסתם הצניפי, והדבר ניכר בתסמינים של מחלת לב איסכמית אף שהעורקים הכליליים תקינים.
במאמץ מתגברת דרישת שריר הלב לחמצן בעוד החדר איננו מתמלא בהתאם, והפתולוגיה עלולה להחמיר.
הממצאים הפתולוגיים כוללים לב עם דופן מעובה כאשר אלומות סיבי השריר אינן מסודרות.
הדבר גם ניכר ברמה ההיסטולוגית.
כמו כן, ניכר פיברוזיס ושגשוג בשכבות הפנימית והאמצעית של העורקים הכליליים הקטנים שנכנסים לשכבת השריר.
מרבית החולים בקרדיומיופתיה אינם מופיעים עם תסמינים.
90% מהחולים עם תסמינים מציגים קוצר נשימה במאמץ ו-75% מהחולים מתייצגים עם תעוקת לב.
ב-15%–25% מהחולים ניכרים מקרים של עילפון או תחושת עילפון כתוצאה מפרפור חדרים או תפוקת לב נמוכה מאוד עקב חסימה חמורה.
לעיתים מתרחש אירוע של מוות לבבי פתאומי ללא כל תסמין מוקדם, במיוחד בילדים ובצעירים פעילים גופנית.
בחולים עם חסימה של מוצא החדר השמאלי תישמע אוושה יהלומית, עם או בלי רטט, ללא הקרנה לצוואר ומשתנה בתמרון ולסלבה או במאמץ מתון.
ניתן גם לשמוע אוושה של אי-ספיקת המסתם הצניפי.
בחולים ללא חסימה הבדיקה הגופנית לא תראה ממצאים.
אקוקרדיוגרפיה היא כלי האבחנתי חשוב, ובה ניתן לראות היפרטרופיה של החדר השמאלי, לרבות דרגתה ומיקומה, חסימה של מוצא החדר ואי-ספיקה של המסתם הצניפי.
גם בדיקת דימות תהודה מגנטית יכולה להוביל לאבחנה ולהדגים היטב את הממצאים, אולם זוהי בדיקה יקרה שאורכת זמן.
באלקטרוקרדיוגרם ניתן לראות מאפיינים של היפרטרופיה של החדר השמאלי עם גלי Q פתולוגיים וגלי T שליליים ועמוקים.
ניתן לבצע צנתור לב לשלול מחלת לב כלילית.
חסימה של מוצא החדר השמאלי עם מפל לחץ של מעל 30 מ"מ כספית היא גורם סיכון משמעותי לאי-ספיקת לב, פרפור עליות ומוות פתאומי.
חסימה חמורה נקשרת בהיארעות גבוהה של מוות לבבי פתאומי, עילפון ופרפור חדרים בהולטר.
הטיפול בקרדיומיופתיה היפרטרופית נועד למנוע אירועים של מוות לבבי פתאומי ולהקל על התסמינים.
נגד קוצר הנשימה והכאבים בחזה ניתנים חוסמי בטא, שמורידים את קצב הלב ומאריכים את הדיאסטולה לאפשר מילוי חדרי מוגבר, וכן מפחיתים את כיווציות הלב.
נוגדי קרישה מפחיתים את הסיכוי להיווצרות קרישי דם ותסחיפים בעת פרפור עליות.
כמו כן, ישנן התערבויות ניתוחיות של כריתת חלק מהמחיצה הבין-חדרית, שלעיתים משולבת בהחלפת המסתם הצניפי.
הזרקת אלכוהול למחיצה משרה אוטם מקומי מבוקר.
באשר להארכת חיים, השתלת דפיברילטור מיועדת לחולים עם סיכון גבוה לפיתוח אירוע של מוות לבבי פתאומי.
קרדקים (כנראה מפרסית עתיקה: -kāra-tāka*) היו סוג של חיל רגלים שלחמו בשירות ממלכת פרס האחמנית.
אריאנוס מציין שבקרב איסוס השתתפו 30,000 "קרדקים" הוא מציין שהם היו דומים להופליטים רק פחות כבדים.
מקורות אחרים לקרב לא מציינים את הקרדקים.
קורטיוס רופוס לדוגמה מציין "חיילים רגליים ברברים" שתפקידם לא ברור, ככל הנראה הכוונה לקרדקים.
גם קורנליוס נפוס ב-"חיי דטמס" מציין שהמלך ארתחששתא השני השתמש בקרדקים לדיכוי מרד הסטרפים.
פוליביוס מציין שהמלך אנטיוכוס השלישי השתמש בקרב רפיח ב-1,000 קרדקים.
סטרבון מציין שהם זכו לאימון מסודר והיו בעל כושר גופני גבוה.
ניכר שבניגוד לספרברה הם לא גויסו אד הוק והיו חיילים טובים יותר.
קרדינליים (שם מדעי: Cardinalini) הוא שבט של ציפורי שיר ממשפחת הפרושיים.
ישנם חוקרים המסווגים אותם במשפחה עצמאית או כתת-משפחה.
הקרדינליים חיים רק באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית במגוון בתי גידול.
תכונתם הבולטת היא הציצה של העורף המזדקפת מאחורה, שנתנה להם את שמם משום שהיא מזכירה את הכובעים האדומים של הקרדינלים בכנסיות.
למינים אלה גוף צבעוני, הנוטה לאדום, מקור גדול, עיניים גדולות וגוף בינוני.
הם ניזונים מזרעים, פירות וחרקים.
המין המוכר ביותר בשבט זה הוא קרדינל צפוני, בעל הקול הערב לאוזן הנפוץ ברחבי אמריקה הצפונית.
סוג ומין יחיד קרדינל אמריקאי (Spiza americana)
קרדן נדל"ן ייזום ופיתוח בע"מ המוכרת בשם המקוצר קרדן היא חברה ציבורית העוסקת בנדל"ן, מקבוצת "קרדן ישראל".
קרדן נדל"ן היא חברה ציבורית שהתאגדה בשנת 1988, והחל משנת 2010 ניירות הערך שלה רשומים למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
קרדן נדל"ן עוסקת, במישרין ובעקיפין, בשלושה תחומי פעילות עיקריים; תחום הבנייה למגורים, תחום הנכסים המניבים ותחום ביצוע עבודות בנייה באמצעות חברת הבת אל הר הנדסה ובניין בע"מ.
בין בעלי מניותיה של קרדן נדל"ן; אנשי העסקים גיל דויטש ורוני בירם, איש העסקים אבי שנור ומספר גופים מוסדיים – קבוצת הפניקס, כלל ביטוח ופיננסים וחברת הביטוח והפיננסים "מגדל".
קרדן נדל"ן היא מחברות הייזום והבנייה הוותיקות בשוק הנדל"ן הישראלי, בעלת ניסיון של כ-36 שנים ביזמות פרויקטים למגורים בישראל, ומעורבת כיום בביצוע, בתכנון ובהקמה של מעל לכ-20,200 יחידות דיור ברחבי מדינת ישראל, לרבות פרויקטים בתחום ההתחדשות העירונית.
מלבד ישראל, פועלת קרדן נדל"ן במספר פרויקטים בביצוע בארצות הברית.
החל משנת 2019, מנכ"ל קרדן נדל"ן הוא עמוס דאבוש.
בינואר 2023, דיווחה קרדן נדל"ן כי איילת שקד שכיהנה בעבר כשרה בממשלות ישראל, מונתה לסגן יושב ראש הדירקטוריון בדירקטוריון קרדן נדל"ן.
החל מספטמבר 2023, מכהנת איילת שקד כיושבת ראש דירקטוריון קרדן נדל"ן וזאת עם פרישתו של יושב ראש הדירקטוריון היוצא ומייסד קרדן נדל"ן, יוסף גרינפלד.
בית קרדן" הוא מקום משכנם של משרדיה של קרדן נדל"ן ונמצא בבעלות של קרדן נדל"ן יחד עם חברת "מגדל".
מדובר במגדל משרדים בן 20 קומות הבנוי על שטח של כ-23,000 מ"ר בנוי,.
הבניין ממוקם ברחוב דרך בגין 154 בתל אביב בקרבה לצירי תנועה ראשיים ועל תוואי הרכבת הקלה.
תכנונו האדריכלי יוצר קומות בגדלים משתנים ובהן מרפסות וחדרי מנהלים הפונים ל-3 כיווני אוויר ומבט לנוף פנורמי.
בית קרדן הוא חלק מתוכנית המע"ר הצפוני המתוכנן של העיר תל אביב.
אל-הר הנדסה ובנין בע"מ - חברה קבלנית שנוסדה בשנת 1991, החל מיולי 2017 היא בבעלות מלאה (100%) של קרדן נדל"ן.
מיקדן ניהול ואחזקה בע"מ - חברה לניהול ולאחזקת מבנים בה מחזיקה קרדן נדל"ן 40%.
קרדינל (שם מדעי: Cardinalis) הוא סוג של ציפורי שיר קטנות ממשפחת הפרושיים ומשבט הקרדינליים.
מינים אלה חיים רק באמריקה הצפונית ובצפונה של אמריקה הדרומית וכוללים שלושה מינים.
הקרדינלים בעלי נוצות אדומות עזות המזכירות את צבע גלימות הקרדינלים בכנסייה הקתולית, ומכאן שמם.
הם בעלי מקור גדול בצבע צהוב, פנים אדומות וציצה גדולה מאחורי הראש.
מינים אלה חיים ביערות ממוזגים עד טרופיים וניזונים מזרעים וגם מחרקים.
כמו רוב העופות הם גם מונוגמיים.
קרדינל הלת' היא חברה אמריקאית רב לאומית, העוסקת באספקת שירותי בריאות.
החברה מדורגת במקום ה-17 ברשימת החברות בעלות ההכנסה הגבוהה ביותר בארצות הברית.
לחברה משרדים ראשיים בדבלין שבאוהיו, ארצות הברית ובדבלין, שבאירלנד.
החברה מתמחה בהפצת תרופות ומוצרים רפואיים, המועברים ומופצים אל יותר ממאה אלף מיקומים.
בנוסף, החברה עוסקת בייצור של מוצרי רפואה וכירורגיה, כגון כפפות וביגוד כירורגי.
החברה מפעילה את רשת בתי המרקחת הגרעינית הגדולה ביותר בארצות הברית ומספקת מוצרים רפואיים ליותר מ-75% מכלל בתי החולים בארצות הברית.
החברה הוקמה בשנת 1971 כ"קרדינל פודס" על ידי רוברט וולטר.
בתחילתה הייתה החברה סיטונאית מזון.
בשנת 1979 רכשה את חברת "ביילי דראג" והיא החלה בסיטונאות של תרופות כחברה בשם קרדינל הפצות .
בשנת 1983 קרדינל הונפקה בנאסד"ק והיא הפכה לחברה ציבורית.
לאחר מכן היא החלה בשורה ארוכה של רכישות ומיזוגים.
קרדינל אמריקאי (שם מדעי: Spiza americana) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הפרושיים ושבט הקרדינליים.
היא חיה באמריקה הצפונית, לרוב סביב המערב התיכון, אך גם מזרחה ומערבה משם.
חלק מהאוכלוסיות נודדות דרומה למקסיקו, וגם לאמריקה המרכזית כשהיא מעופפת בלהקות גדולות.
זהו העוף היחיד בסוגו והוא קרוב לסוג קרדינל.
הקרדינל דומה במראהו לדרור, והוא בעל הרגלים דומים.
הוא בעל נוצות אפורות, עם כתפיים וכנפיים חומות מפוספסות לאורכם בשחור.
המקור אפור, והעיניים צהובות ומעליהם עובר פס צהוב עד אחורי הראש.
מעל הראש ישנה ציצה זקורה נמוכה ואפורה.
הסנטר לבן ומוקף בפסים שחורים, והגרון והחזה וכן הבטן צהובים.
הוא מצוי בסביבות פתוחות כמו הפרריה וערבות המישורים הגדולים וגם בגידולים חקלאיים כמו דגניים, שם להקות גדולות נחשבות למזיקות גדולות.
מזונם הוא זרעים שונים וחרקים שהם מוצאים בעשבים.
חלק מהאוכלוסיות פרחו בתחילת המאה ה-19 והגיעו מזרחה עד ניו-אינגלנד והאזור המיד-אטלנטיק, אך הם נעלמו בסוף המאה.
גם הגעתם וגם היעלמותם קשורים לשינויים בצורת הקרקע, שהפכה לעירונית יותר.
עדיין הקרדינלים פורחים ואינם מצויים בסכנת הכחדה ממשית.
קרדן ישראל בע"מ היא חברת החזקות ישראלית השולטת בחברות "קרדן נדל"ן" ו"קרדן תקשורת".
קרדן ישראל הוקמה בשם "קרדן השקעות" בשנת 1982, ומניות החברה נרשמו מיד למסחר בבורסה בתל אביב.
בתחילת דרכה עסקה החברה בהשקעות בניירות ערך ומימון בשוק האפור.
בסוף 1990, רכשה את החברה קבוצת יהלומנים שכללה את יוסף גרינפלד, אבנר שנור ואיתן רכטר, יחד עם שבח אופיר, ששימש קודם כחשב קונצרן כור תעשיות.
אשר הפכו אותה לחברת החזקות והשקעות באמצעותה השקיעו בעשרות חברות ומיזמים שונים בישראל, מרכז ומזרח אירופה בתחומי הנדל"ן, הרכב, הפיננסים, התקשורת, והטכנולוגיה.
ביוני 2001, החלה קרדן לנהל משא ומתן עם משפחות רקנאטי וקרסו על-מנת להיכנס לגרעין השליטה בקונצרן אי די בי אחזקות, שהיה בעל החזקות בשורה ארוכה של מגזרים בעיקר בענפי הפיננסים, הקמעונאות והנדל"ן.
נחתם הסכם שעל פיו הייתה אמורה קרדן לרכוש 24% ממניות הקונצרן תמורת 314 מיליון דולר, לפי שווי של 1.3 מיליארד דולר, ולהצטרף לגרעין השליטה לצידם של ליאון רקנאטי ומשפחת קרסו.
בהמשך ניסתה קרדן לצרף את המיליארדר האוסטרלי פרנק לואי לעסקה.
אך היא לא יצאה לפועל עקב התפוצצות בועת הדוט-קום והמצב הביטחוני הרעוע בישראל באותה עת.
במקום קרדן רכש איש העסקים נוחי דנקנר את הקונצרן.
במאי 2003, הודיעה החברה על תוכנית לרישום כפול, כך שבעלי המניות ב"קרדן ישראל" יחזיקו במניות של חברה הולנדית, שמניותיה ירשמו למסחר בבורסה הפאן אירופאית Euronext ובבורסה בתל אביב.
המהלך הושלם ביולי 2003, לאחר שהחברה ההולנדית פרסמה הצעת רכש לכל מניות "קרדן ישראל".
החברה ההולנדית "קרדן אן.וי" (הפכה לחברת האם של כל הקבוצה).
ביוני 2005, השלימה קרדן ישראל גיוס של 200 מיליון שקל, מהם 40 מיליון שקל בהנפקת מניות ו-160 מיליון שקל בהנפקת איגרות חוב.
במקביל השלימה הצעת רכש למניות החברה הבת, קרדן נדל"ן, ומניות החברה נרשמו שוב למסחר בבורסה בתל אביב, כאשר את השליטה בה החזיקה "קרדן אן.וי".
בתחילת 2007, שווי השוק של "קרדן אן.וי" הגיע לכ-2 מיליארד שקל ויוסף גרינפלד, מבעלי השליטה, החליט לקחת הלוואה פרטית של 40 מיליון דולר מבנק לאומי לרכוש מניות נוספות בחברה ולהגדיל את החזקתו בה.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2009, קרס שווי עסקי הנדל"ן של החברה במזרח אירופה.
לחברה היו חובות של מאות מיליוני שקלים והוחלט להפריד את הפעילות בישראל מ"קרדן אן.וי" ולחלק אותה לבעלי המניות של קרדן אן.וי כדיבידנד בעין (חלוקת דיבידנד שאינו במזומן, אלא בנכסים) בתור חברה חדשה בשם "קרדן יזמות", שנרשמה למסחר בבורסה, במקביל ל"קרדן ישראל" ו"קרדן אן.וי".
"קרדן יזמות" מוזגה עם "קרדן ישראל" ב-2017.
בשנת 2011, הודיע "קרדן אן.וי" על הפסדים מצטברים של 1.3 מיליארד שקל בפעילות במזרח אירופהץ כאשר במקביל היה לה חוב למחזיקי האג"ח של בסך 2.73 מיליארד שקל.
היא נכנסה למהלך של הסדר חוב בשנת 2014, במסגרתו נמכרו רוב החזקות החברה בהפסד ניכר.
במרץ 2015, הגיש בנק לאומי בקשה לפשיטת-רגל נגד יוסף גרינפלד לאחר שלא עמד בהחזר ההלוואה שלקח לרכישת מניות חברת קרדן אן.וי, ושווי המניות ששועבדו לטובת הבנק קרס.
לאחר משא ומתן נמנע הבנק מלהכריז על גרינפלד כפושט רגל, אך הוא נכנס להסדר חוב אישי.
במרץ 2019, אנשי העסקים גיל דויטש ורוני בירם הצטרפו לגרעין השליטה ב"קרדן ישראל" והם מחזיקים כל אחד ב-13.8%.
בשנת 1990, נכנסה החברה להשקעה בענף הרכב, עם רכישת סוכנות הרכב "ליאו גולדברג בע"מ", שייבא לישראל כלי רכב של קונצרן ג'נרל מוטורס.
בנוסף ביקשו לקנות את סוכנות BMW בישראל, אך הדבר לא יצאה לפועל.
בסוף 1993 הגיעו להסכם עם משפחת עיני על הקמת החברה המשותפת "יוניברסל מוטורס ישראל.
בתחילת נובמבר 2016 השלימה משפחת עיני את רכישת מניות "קרדן ישראל" (46.1%) ב"יוניברסל מוטורס ישראל", בתמורה לכ-398 מיליון שקל.
בשנת 1994 נכנסה חברת קרדן להשקעה ראשונה בעיר ורשה בפולין, במטרה לנצל את ההזדמנויות העסקיות שנוצרו עם נפילת הקומוניזם במזרח אירופה.
החברה רכשה שטח קרקע בו עמד מפעל נטוש כ-4 ק"מ ממרכז העיר והקימה בו פארק עסקים - "מוקוטוב ביזנס פארק".
תוך זמן קצר הצליחה החברה להשכיר את כל השטחים בפארק לחברות בינלאומיות.
בשנת 1997 הקימה בסמוך את מרכז הקניות "גלריה מוקוטוב", שחובר בגשר ל"מוקוטוב ביזנס פארק", והפך למרכז המסחרי המצליח ביותר בוורשה.
פעילות החברה גדלה תוך שנים ספורות ליותר מ-30 פרויקטים של מסחר ומשרדים תחת חברת בת מקומית בשם "GTC פולין".
באפריל 2004, ביצעה "GTC פולין" הנפקה ראשונה לציבור בבורסת ורשה, וגייסה 85 מיליון דולר לפי שווי שוק של כ-430 מיליון דולר.
שנה אחר כך נסחרה בשווי של כ-700 מיליון דולר.
פעילות הנדל"ן של החברה בישראל מוחזקת באמצעות חברת הבת קרדן נדל"ן.
בעבר החזיקה (בשותפות עם חברת אוסיף השקעות ופיתוח) גם בחברת "א.מ.ד פיתוח", חברה שהייתה במקור בבעלות עובדי וגמלאי קואופרטיב דן והחזקה מלאי קרקעות לפיתוח באזור גוש דן.
קרדן נדל"ן מחזיקה גם ב-30% מפרויקט הולילנד בירושלים.
לאחר שהשלמת הפרויקט הוקפאה, החברה רכשה עוד 10% ממנו ב-2018. ב-2019 החלה בקידום שלב ב' של הפרויקט, בארבעה מגרשים שנותרו פנויים במתחם.
בשנת 1993 נכנסה קרדן להשקעה ב"חברה המרכזית לניירות ערך בע"מ", חברה שעסקה בניהול תיקי ניירות ערך וקרנות נאמנות עבור לקוחות פרטיים.
בשנת 1999 רכשה את רוב מניות החברה ושינתה את שמה ל"קרדן השקעות הון".
ב-2001 מכרה את החברה לחברת הביטוח מגדל.
קרדן החזיקה ב-TBIH חברת החזקות בתחום השירותים הפיננסיים שהתמקדה בשווקים של מזרח אירופה.
בסך הכל החזיקה עם שותפים שונים בחברות שירותים פיננסיים בשמונה מדינות במרכז אירופה ובמזרחה, לרבות בתחום ביטוח כללי, ביטוח חיים, ניהול קרנות פנסיה, ניהול נכסים ושירותי מימון (משכנתאות, ליסינג ומימון קמעונאי).
חלק מההחזקות נמכרו ברווח תוך שנים ספורות.
באוגוסט 2016, מכרה את יתרת הפעילות הפיננסית במזרח אירופה.
בתחום תקשורת פעלה החברה בעיקר באמצעות חברת בת בשם "קרדן תקשורת" שהוקמה ב-1999. חברה זו החזיקה במניות של חברת "אר.אר.
תקשורת לוויינים בע"מ" (RRsat) בחברת "די.בי.אס.
בשנת 1996 הייתה החברה שותפה בהקמת רדיו קול חי והחזיקה 22.75% מהמניות.
החל נובמבר 2000, החזיקה קרדן כ-70% מהבעלות בתחנה.
בתחילת 2017 מכרה קרדן את החזקתה ברדיו קול חי.
במהלך השנים 2003–2006 השקיעה כ-6.3 מיליון דולר בחברת "סינטק מדיה", חברת תוכנה ישראלית שפיתחה מערכות לניהול שידורי טלוויזיה.
בינואר 2011 מכרה את אחזקותיה ב"סינטק מדיה" תמורת 18.9 מיליון דולר.
בספטמבר 2013, מכרה את החזקתה בחברת הלוויינים RRsat לקרן ההשקעות ויולה, תמורת כ-17 מיליון דולר.
קרדן השקיעה במהלך השנים כ-13 מיליון שקל ב-RRsat, ובשנים 2004–2013 היא קיבלה ממנה דיבידנדים של כ-58 מיליון שקל.
במאי 2006 עלה לאוויר בארצות הברית ערוץ BabyFirstTV, ערוץ טלוויזיה המיועד לפעוטות.
הערוץ הוקם על ידי שרון רכטר, בתו של אחד מבעלי המניות הוא איתן רכטר ובעלה גיא אורנים.
הערוץ משדר 24 שעות ביממה תכנים חינוכיים, רובם סדרות אנימציה, שנוצרו במיוחד בעבור תינוקות.
חברת קרדן ישראל הייתה המשקיעה העיקרית בערוץ בתחילת דרכו, ובין השנים 2004 ל-2012 השקיעה בו כ-20 מיליון שקל.
לאחר מכן הפסיקה להשתתף בגיוסי ההון של הערוץ ועקב כך דולל חלקה לשיעור של כ-25%.
בינואר 2020, רכש איתן רכטר מקרדן את ההחזקות בערוץ תמורת כ-8 מיליון שקל.
בשנת 1994 הוקמה חברת "קרדן טכנולוגיות", זרוע ההשקעה בחברות היי-טק של קבוצת קרדן.
"קרדן ישראל" החזיקה ב־57% מהחברה, איש העסקים בני שטיינמץ החזיק 26%, יזם ההון סיכון, מתי קרפ, החזיק 12% ויו"ר דירקטוריון החברה, משה שטיינגרט, החזיק 5%.
קרדן טכנולוגיות החזיקה בשתי קרנות הון סיכון מצליחות, קרן ניצנים בה החזיקה 25% בקרן ו-32% בשותף הכללי (חברת הניהול של הקרן) וקונקורד בה החזיקה 25% מהקרן ו-38% מהשותף הכללי.
בפברואר 2000, תכננה החברה לצאת בהנפקת מניות ראשונה לציבור לפי שווי של 100 מיליון דולר.
מלבד קרנות ההון סיכון, החזיקה קרדן טכנולוגיות 40% ממניות חברת המחשוב EDS-ישראל, ו-50% בחברת אי-טרייד ישראל, למסחר במניות באמצעות האינטרנט.
החברה הונפקה לבסוף לפי שווי של 66 מיליון דולר ביולי 2000.
בדצמבר 1999, רכשה 30% ממניות האתר למכירת ספרים "דיבוק" (dbook), אולם רוב ההשקעה נמחקה תוך זמן קצר, והאתר נסגר ב-2003. החברה ביצעה גם השקעות כושלות בפלטפורמות למסחר אלקטרוני, זירת מסחר אלקטרוני לפרחים.
במאי 2001, השיקה "קרדן טכנולוגיות" את אתר "אי-טרייד ישראל", למסחר בניירות ערך באינטרנט, בשיתוף חברת "אי-טרייד" מארצות הברית אולם האתר הפסיק לפעול לאחר כשנה בגלל סכסוך שפרץ עם חברת "אי-טרייד".
באוגוסט 2003, מכרה "קרדן טכנולוגיות" את פעילותה בניהול קרנות הון סיכון.
ולמעשה, למעט אחזקותיה במספר חברות סטארט-אפ, הייתה לשלד בורסאי.
בדצמבר 2006, רכשה קרדן טכנולוגיות שותפות בחמש חברות של פורמולה ויז'ן טכנולוגיות תמורת 21 מיליון דולר.
אחת החברות, חברת התוכנה בבילון נמכרה בינואר 2008. שתיים מהחברות שנרכשו, FIS ו-IDIT, מוזגו לתוך חברת סאפיינס אינטרנשיונל קורפוריישן.
השקעה נוספת מהתיק, חברת טרנסטק, נכנסה לפירוק ובעלי מניותיה איבדו את השקעתם.
החברה החמישית, ג'יגה ספייסס ממשיכה לפעול.
באוגוסט 2012, נמחקה "קרדן טכנולוגיות" מהמסחר בבורסה, לאחר הצעת רכש של "קרדן ישראל".
בתחום הקמעונאות פעלה החברה בעיקר באמצעות חברת הבת "קרדן סחר", שעסקה גם בייבוא ושיווק של מוצרי צריכה שונים, ו"קרדן מזון" שעסקה בניהול מסעדות ויבוא מזון.
בשנת 1994 קיבלה את הזיכיון להקמת רשת מסעדות סבארו בישראל.
לאחר שהקימה 18 מסעדות בישראל מכרה קרדן את הרשת בשנת 2000, מאחר שלא הצליחה להגיע לרווחיות.
בשנת 1996 רכשה את רשת חנויות המחשבים באג מולטיסיסטם, ומכרה אותה כעבור חמש שנים בהפסד.
בסוף 1996 רכשה גם את פעילות יצרנית המזון מעדני אוליביה, בסוף שנת 2000 מכרה 50% מהחברה לתנובה וביוני 2002 את יתרת אחזקותיה.
באפריל 1997, רכשה מקונצרן כלל 50% מחברת הבת "כלל שיווק ומסחר" שעסקה ביבוא מותגי ספורט ושעוני יוקרה לישראל, אך החברה איבדה את רוב זיכיונות היבוא שלה באותה עת, והעסקה בוטלה.
ביוני 1997 הייתה קרדן שותפה, יחד עם סופר-פארם ו"לאומי ושות'", בקבוצה שזכתה במכרז של רשת איקאה השוודית לקבלת זיכיון החברה בישראל.
אך ברגע האחרון החליטה סופר-פארם, שהייתה השותפה הבכירה בקבוצה, לוותר על הזיכיון והוא עבר לקבוצת פישמן וקואופ הריבוע הכחול.
קרדן סחר הייתה יבואנית והמשווקת של מוצרי חשמל ביתיים, בין השאר מתוצרת החברות סניו, איטצ'י, אייווה, סאוטר, ליבהר, ועוד.
בשנת 2003 קיבלה הנציגות הבלעדית לייבוא ושיווק מוצרי ווירפול בישראל.
בשנת 2010, נסגרה קרדן סחר ופיטרה את כל עובדיה עקב איבוד הזיכיון.
קרדיצה היא עיר השוכנת במערב תסליה שביוון.
תיעוד כתוב לכפר במקום קיים במסמכי מפקד אוכלוסין עות'מאני שנערך בשנים 1454–1455. במקום הוקם יישוב מבוצר ובו חיל מצב עות'מאני,
אשר התפתח בו בהדרגה מסחר חקלאי אזורי.
במהלך מלחמת העצמאות היוונית נערכו באזור קרבות בין צבא האימפריה העות'מאנית ובין מהפכנים יווניים, אך האזור נותר בשליטה עות'מאנית.
ב-1821 פרצה בקרדיצה מגפת דבר אשר הפילה חללים רבים בקרב תושביה.
ב-1881 לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר אזור תסליה ובכלל זה קרדיצה לחזקת ממלכת יוון.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוון על ידי גרמניה הנאצית ואזור קרדיצה הועבר לחזקת איטליה הפשיסטית.
במרץ 1943 עלה בידי לוחמי המחתרת היוונית לשחרר את העיר, אך בהמשך לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה השתלט הוורמאכט על היישוב.
ב-1948, במהלך מלחמת האזרחים ביוון התחוללו בעיר קרבות כבדים בין הצדדים היריבים, 50 מתושביה נהרגו ועוד כ-500 נחטפו מבתיהם.
בקרדיצה התגורו מספר משפחות יהודיות, אך לא הייתה קהילה מאורגנת.
ב-1928 נמנו במקום 49 יהודים והם נסמכו הלכתית על קהילת טריקלה.
במהלך מלחמת איטליה–יוון הגיעו לקרדיצה פליטים יהודים בעיקר מאתונה ומטריקלה ומספר היהודים בעיר עלה ל-150. בהמשך, לאחר הכרעת המערכה על יוון לטובת גרמניה הנאצית, חולקה הממלכה לשלושה אזורי שליטה ואזור קרדיצה נכלל באזור הכיבוש האיטלקי, ובו מצב הקהילות היהודיות היה טוב יחסית לעומת אזורים אחרים.
לאחר יציאת איטליה מהמלחמה נכנסו הגרמנים לשטחים שנשלטו על ידי האיטלקים.
כבר בראשית אוקטובר 1943 נמלטו מאות יהודים מטריקלה, קרדיצה, וולוס, ולאריסה אל כפרי הסביבה וזכו לחסותם של אנשי חזית השחרור היוונית.
חלק מיהודי קרדיצה ניצל משואת יהודי יוון ובתוכם ההיסטוריון ראובן בונפיל ובני משפחתו.
לאחר שחרור יוון שבו לקרדיצה משפחות בודדות, בינואר 1946 הייתה במקום קהילה ובה 83 נפשות בכ-24 משפחות.
וב-1959 נמנו בקרדיצה 51 יהודים.
ב-2017 נחנכה בכפר אמרנטוס אנדרטה הנצחה לתושבי הכפר אשר בין השאר הסתירו בתקופת המלחמה 62 יהודים מקהילת קרדיצה.
קרדיצאס , הוא מועדון כדורסל יווני מקרדיצה המשחק בליגת העל היוונית בכדורסל.
קרדיצאס נוסדה בשנת 2006 כתוצאה ממיזוג בין המועדונים א.ס.
שני המועדונים הם בעצמם מיזוגים של המועדונים איאדה קרצידאס ומועדון ספורט קרדיצאס, וג.ס.
קרדיצאס, אנאגניסי קרדיצאס ואמילה קרדיצאס (בהתאמה).
בשנים הראשונות שיחקה קרדיצה בליגות המקומיות, והתנדנדה בין הליגה החמישית והשישית במדינה.
בעונת 2013/14 עלתה הקבוצה לליגה הרביעית, ושנתיים לאחר מכן העפילה לליגה השלישית.
בעונת 2016/17, לאחר עונה אחת בלבד בליגה B, העפילה הקבוצה לליגה השנייה.
ב-2021 הצטרף לקבוצה סנטר נבחרת יוון בכדורסל לשעבר יואניס בורוסיס (שנולד בעיר והחל את דרכו בקבוצת הנוער של ג.ס.
קרדיצאס), והוא הוביל אותה לאליפות הליגה בעונת 2021/22 ולעלייה ראשונה בהיסטוריה לליגת העל היוונית בכדורסל.
בורוסיס, שפרש ממשחק לאחר הזכייה באליפות, מונה לנשיא המועדון ועל שמו נקרא אולם הספורט החדש של הקבוצה.
בעונת 2024/25 העפילה הקבוצה לראשונה לפלייאוף הליגה היוונית, אך הודחה ברבע הגמר 1–2 בידי פרומיתאס פטרס.
רפובליקת קרואטיה (בקרואטית: , הגייה: , תעתיק: רֶפּוּבְּלִיקָה חְרְוַאטְסְקָה) ובקיצור קרואטיה (בקרואטית: Hrvatska - חרוואטסקה) היא מדינה במערב חבל הבלקן.
קרואטיה גובלת בהונגריה בצפון, סלובניה בצפון מערב, סרביה במזרח, מונטנגרו בדרום מזרח, בוסניה והרצגובינה במזרח ובדרום, וכן עם הים האדריאטי במערב.
ב-2009 הצטרפה קרואטיה לברית נאט"ו, ב-2013 הצטרפה לאיחוד האירופי כמדינה ה-27, וב-2023 הצטרפה לאמנת שנגן ולגוש האירו והחליפה את מטבעה הרשמי מקונה לאירו.
הקרואטים הגיעו לאזור קרואטיה של היום במאה ה-7 לספירה.
בראשית המאה ה-10 הם הקימו ממלכה משלהם.
מאוחר יותר השתלטו עליה ההונגרים, ובתחילת המאה ה-12 הפכה "ממלכת קרואטיה" לחלק מהונגריה.
במאה ה-16 כבשה האימפריה העות'מאנית את רוב שטחי קרואטיה, ועל החלק הנותר השתלט בית האבסבורג.
בשנת 1918 הצטרפה קרואטיה לחבלים נוספים באזור מערב הבלקן, ואלו ייסדו יחד את "ממלכת הסרבים הקרואטים והסלובנים", אשר שמה שונה מאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הקימו הכובשים הנאצים בקרואטיה ממשלת בובות של תנועת האוסטאשה בהנהגת הפשיסט הקרואטי אנטה פאבליץ' וזו השמידה מאות אלפי יהודים, צוענים וסרבים.
הקרואטים תחת ממשלתו של פאבליץ' היו משתפי הפעולה היחידים של הנאצים שהקימו מחנות ריכוז של ממש בעצמם, ותפעלו אותם באופן אכזרי גם לעומת הנאצים.
הגדול באלו היה מחנה יאסנובאץ.
בתום המלחמה הפכה קרואטיה לרפובליקה במסגרת יוגוסלביה.
ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה (גם שכנתה הצפונית סלובניה הכריזה על עצמאותה באותה שנה).
בעקבות זאת פרצה מלחמה בין הקרואטים לסרבים.
צבא יוגוסלביה, שבו היה רוב סרבי, תמך בסרבים.
הסרבים כבשו במסגרת זו כ-30% משטחי קרואטיה.
בשנת 1995, במהלך המלחמה בין סרביה לבוסניה, פתחו הקרואטים במלחמה נגד המובלעת הסרבית במרכז קרואטיה.
הקרואטים ניצחו במערכה זו, אף על פי שנשמעה ביקורת בעולם לגבי האופן בו הלחימה בוצעה ויש שטענו שמטרתה הייתה טיהור אתני של קרואטיה מסרבים.
לאחר סיום הלחימה קרואטיה הפכה לאחת המדינות היציבות בבלקן (יחד עם סלובניה).
נשיאי קרואטיה נבחרים לתפקידם בבחירות כלליות אחת לחמש שנים, ויכולים לכהן עד שתי קדנציות ברציפות.
משנת 2000 כיהן בתפקיד סטייפן מסיץ', פוליטיקאי עצמאי שהצטרף למפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי ונבחר מטעמה.
הוא כיהן בתפקידו עשר שנים.
בפברואר 2010 נבחר לתפקיד איוו יוסיפוביץ', מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הקרואטית וכיהן בתפקיד חמש שנים.
מפברואר 2015 כיהנה כנשיאת קרואטיה קולינדה גרבר-קיטרוביץ', האישה הראשונה בתפקיד זה.
החל מפברואר 2020 מכהן בתפקיד זוראן מילנוביץ'.
הפרלמנט הקרואטי מכיל כ-151 נציגים הנבחרים מדי ארבע שנים על פי מחוזות בחירה הפרלמנט בנוי בצורה של בית מחוקקים חד-ביתי.
ראש ממשלת קרואטיה נבחר על ידי הנשיא.
ראש ממשלת קרואטיה הנוכחי הוא אנדריי פלנקוביץ' (נכנס לתפקידו באוקטובר 2016).
בשנים 2003–2009 כיהן כראש הממשלה איבו סאנאדר ממפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי.
לאחר התפטרותו ב-2009, נבחרה לתפקיד ג'דרנקה קוסור ממפלגתו, האישה הראשונה בתפקיד.
קרואטיה מחולקת ל-20 מחוזות (županija - ז'ופאניה).
הבירה זאגרב איננה חלק ממחוז זאגרב.
קרואטיה הצטרפה לנאט"ו ב-1 באפריל 2009.
כלכלת קרואטיה צמחה במהירות בשנים שלאחר מלחמת יוגוסלביה, והיא נחשבת למדינה מבוססת יחסית לשכנותיה היוגוסלביות (שנייה לסלובניה), אך האבטלה בה גבוהה.
המוצרים העיקריים הם כימיקלים, מוצרי אלקטרוניקה, פלדה, אלומיניום, נייר, מוצרי עץ, טקסטיל, ספינות, מוצרי נפט ומוצרי מזון.
בקרואטיה מגדלים בעיקר חזירים, בקר ועופות.
החקלאות תורמת 10% מהתל"ג והגידולים העיקריים הם חיטה, תירס, סלק, סוכר, חמניות, זיתים, פרי הדר, ענבים, ירקות.
הכוח ההידרואלקטרי של הנהרות מספק כ-60% מתצרוכת החשמל.
קרואטיה ביקשה להצטרף לאיחוד האירופי ב-2003, וקיבלה מעמד של מדינה מועמדת ביוני 2004. מאז אוקטובר 2005 קרואטיה ניהלה, במשך שש שנים, משא-ומתן להצטרפות לשורות האיחוד.
ב-2011 נציבות האיחוד האירופי בבריסל מסרה כי קרואטיה התקבלה, וביולי 2013 הצטרפה כחברה ה-28 של האיחוד האירופי.
לצורכי המאבק בשחיתות שלטונית הוקם משרד למלחמה בשחיתות ובפשע המאורגן.
קרואטיה מדורגת במקום ה-55 (2016) מהיבט זה.
ביולי 2022 אושר צירופה של קרואטיה בתור החברה ה-20 בגוש האירו, אשר נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2023.
מגזר התיירות של המדינה הוא 20% מהתוצר ו-16.9% מהתל"ג.
מלבד הסתמכותה הרבה על תיירות, ענף היצוא המוביל של קרואטיה הוא דלק גולמי ומזוקק עם 4.27% ו־3.45% מהיצוא הכולל שלה, בהתאמה, ואחריהם תרופות ארוזות ומוצרים גולמיים לתעשיית הרפואה.
אוכלוסיית קרואטיה מונה כ-3.8 מיליון תושבים (נכון ל-2021).
שיעור הפריון עומד על 1.6 ילדים לאישה.
בתקופת השואה בקרואטיה הוחרם רכוש היהודים, הם גויסו בכפייה לעבודות פרך וחויבו לענוד טלאי צהוב.
מגמה זו גברה לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות ביוני 1941. יהודים נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז.
בקיץ 1941 החלו לפעול בקרואטיה מספר מחנות נוספים ובהם יאסנובאץ בו נרצחו כ-25,000 יהודים, וסיימישטה, בו נרצחו כ-7,500 יהודים.
מבין כ-40,000 יהודי קרואטיה נרצחו כ-30,000 בידי הקרואטים והגרמנים.
שרידי יהדות קרואטיה עלו ברובם לאחר השואה לישראל.
יהדות קרואטיה מונה נכון ל-2024 כ-2,000 יהודים.
רובם מתגוררים בעיר הבירה זאגרב, אך קיימות קהילות נוספות בערים ספליט, אוסייק, רייקה ודוברובניק.
בזגרב ישנן שלוש קהילות יהודיות.
הקהילה הוותיקה ממוקמת ברחוב פלמוטיצ'בא, קהילה נוספת בשם בית ישראל וקהילת בית חב"ד.
הקהילה היהודית וקהילת בית חב"ד מחזיקות גני ילדים יהודיים.
כמו כן בקהילה קיים בית ספר יסודי יהודי קטן, על שם רון לאודר, שהוקם בשנת 2002.
קרואטיה מצויה באזור הבלקן שבדרום-מזרח אירופה.
היא גובלת בסלובניה מצפון מערב, הונגריה מצפון, בוסניה והרצגובינה, סרביה ומונטנגרו ממזרח.
בדרום-מערב קרואטיה משתרע חבל דלמטיה, רצועת חוף ובה הרים קרסטים, המשתפלים בתלילות לים האדריאטי.
לחבל דלמטיה ואיסטריה, שמצפון לו, משתייכים 1,185 האיים של קרואטיה, הפזורים בים האדריאטי מול קו החוף של קרואטיה.
מצפון-מזרח לדלמטיה מתנשאת שרשרת האלפים הדינרים, שם נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר בקרואטיה, הר דינרה (1,830 מ').
רכס ולביט הוא הרכס המרכזי והגדול ביותר שבשרשרת ההרים.
האלפים הדינרים מגיעים מדרום סלובניה עד צפון מונטנגרו.
בצפון המדינה משתרע אזור מישור וגבעות, הנקרא המישור הפאנוני ובו שוכנת הבירה זאגרב.
השפלה הפאנונית מורכבת מחבל סלאבוניה וחבל קרואטיה המרכזית.
הנהרות הגדולים בקרואטיה הם הסאווה והדראווה.
שניהם נשפכים אל נהר הדנובה, הזורם על גבולה המזרחי של קרואטיה.
בחבל דלמטיה שבמערב קרואטיה, לאורך הים האדריאטי, ובחצי האי איסטריה שבצפון מערב המדינה שורר אקלים ים תיכוני.
בשאר חלקי המדינה אקלים יבשתי.
קרואטית היא שפה סלאבית-דרומית המדוברת בעיקר בקרואטיה, בפי הקרואטים בבוסניה והרצגובינה ומיעוטים קרואטים בכמה מדינות שכנות, ובאזור האיטלקי מוליזה.
הקרואטית המודרנית היא התפתחות מתמשכת של יותר מ-900 שנות ספרות, הכתובה בתערובת שפה כנסייתית עם שפת המקום.
הקרואטית הכנסייתית נזנחה מאמצע המאה ה-15, וקרואטית כתובה, בהתגלמות ספרות עממית קיימת כבר למעלה מ-500 שנה.
קרואטית היא בעצם סוג ניב של השפה הסרבו-קרואטית, והיא כמעט זהה לסרבית ולבוסנית (הדקדוק זהה בכל גרסאות השפה, הן מבחינה מורפולוגית והן מבחינה תחבירית והשוני הוא באוצר מילים ובאיות).
קְרוּאָסוֹן (נהגה בישראל לעיתים כשגיאה "קוראסון") הוא מאפה מפורסם מהמטבח הצרפתי, הקרוי על שם צורתו הדומה לסהר.
התיעוד העתיק ביותר לקרואסון נמצא בספר בישול צרפתי מ-1853. הקרואסון הפך לסוג המאפה המזוהה ביותר עם המטבח הצרפתי.
בצרפת הקרואסון נמכר בדרך כלל ללא מלית, ולעיתים עם מלית שקדים או שוקולד.
בארצות הברית נהוג למלא את הקרואסון בשלל מליות שונות טרם האפייה ואף לצפות אותו.
בין המליות הנפוצות גבינה ובשר.
מלית השקדים המקובלת, הנקראת גם פראנג'יפן (או פראנג'יפנה במקור האיטלקי), נועדה לשחזר את חיוניותם של קרואסונים שאינם טריים, כאשר בתוספת הלחות, השומן והאפייה השנייה מושגת טריות מחודשת למאפה.
לעיתים קרואסון מוגש בצורת כריך.
מאפים בעלי צורת סהר מכונים "סהרון" במספר מקומות.
"סהרוני וניל" הם עוגיות העשויות מגרסה של בצק פריך.
ב-30 בינואר מציינים את יום הקרואסון הבינלאומי.
הקרואסון עשוי מגרסה של בצק שמרים יסודי, שדרך הכנתו היא בטכניקה המקובלת בהכנת בצק עלים.
לאחר הכנת בצק השמרים מכניסים לתוך הבצק חמאה ממקור חיצוני.
מרדדים את החמאה לתוך הבצק, מה שתורם למראה והמרקם המעולעל של הקרואסון (בחיתוך אנכי של קרואסון אפוי, רצוי לראות תבנית משושים בדומה לחלת דבש).
בתהליך הייצור מקפידים מאוד על טמפרטורת עבודה נמוכה בחדר הייצור, ועל דיוק במהלך "הקיפולים".
מקפלים את הבצק מספר פעמים.
לאחר מנוחה בקירור, מרדדים את הבצק ואז חותכים אותו למשולשים מוארכים המגולגלים סביב עצמם, כשהגלגול האחרון מלווה במתיחת הבצק.
התפתחותה של תעשיית הבצקים הקפואים החדירה את הקרואסון אל שוק המזון המהיר.
בדרך כלל בשוק התעשייתי מחליפים את החמאה במרגרינה, שנוח בהרבה לעבוד איתה, ומשיקולי עלות חומר הגלם.
"קרוב" הוא אלבומו השני של הזמר אהוד בנאי.
האלבום יצא ב-1989, בשנה שבה יצא גם האלבום "תחת שיח היסמין".
אלבום זה של בנאי נחשב לבעל צליל יותר מזרחי ופחות רוקיסטי מאלבומו הראשון, "אהוד בנאי והפליטים".
בין להיטי האלבום: "כולם יודעים", "רחוב האגס 1" ו"רוחות הצפון".
החיזיון לפרנצ'סקו גויא (4:54) (עם יהודית תמיר)
אסתר (3:45) (בעקבות שיר עם אפגני)
כל המילים והלחנים: אהוד בנאי (מלבד "החיזיון לפרנצ'סקו גויא" - מילים פנחס שדה).
עיבודים: אהוד בנאי ועובד אפרת.
קרואטיה איירליינס היא חברת התעופה הלאומית של קרואטיה ובסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי זאגרב.
החברה נוסדה ב-20 ביולי 1989 בשם זאגל, זגרב איירליינס (Zagal, Zagreb Airlines), ובאמצעות מטוס ססנה 402 בודד, ביצעה טיסות מטען עבור UPS.
שנה לאחר מכן, ב-23 ביולי 1990, שנתה החברה את שמה לזה הנוכחי.
למשך פרק זמן קצר, מ-1991 ועד שפרצו העימותים המזוינים ביוגוסלביה ב-1992, הפעילה החברה קו תעופה פנימי בין זגרב לספליט באמצעות מטוס חכור מדגם MD-82. המלחמה אילצה את החברה לחדול מטיסותיה, אולם עם סיומה, הצטרפה החברה ליאט"א, חידשה את שירותיה הפנימיים, ולראשונה הפעילה גם קווי תעופה בינלאומיים.
שנה לאחר מכן רכשה החברה את חברת הנסיעות אובזור (Obzor), וב-1996 הייתה לחברה הראשונה שהפעילה טיסות לסרייבו, בוסניה והרצגובינה.
במחצית השנייה של שנות התשעים החלה החברה לקבל את מטוסי האיירבוס A319 ואיירבוס A320 שהזמינה, ובמקביל נפרדה ממטוסי בואינג ישנים שהיו ברשותה.
בשנת 2003, 12 שנה בלבד לאחר שהחלה בהטסת נוסעים, הטיסה החברה כמעט מיליון וחצי נוסעים.
ב-18 בנובמבר 2004 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס במעמד של חברה אזורית בחסות חברת לופטהאנזה הגרמנית, ובד בבד השתלבה במועדון הנוסע המתמיד של לופטהאנזה, Miles&More.
קרואטיה איירליינס מפעילה טיסות עונתיות מזאגרב ודוברובניק לנמל התעופה בן-גוריון, הטיסות מבוצעות במטוסי האיירבוס A320 ואיירבוס A319 של החברה.
הקרואטים (בקרואטית: Hrvati) הם עם סלאבי דרומי, החי בעיקר בשטחי קרואטיה שהיא מדינת הלאום הקרואטי וכן בבוסניה והרצגובינה ובמספר מדינות סמוכות, שגם בהן הם נחשבים לקבוצה אוטוכטונית.
בבלקן כולו מתגוררים כ-6 מיליון קרואטים, מהם 4.265 מיליון בקרואטיה עצמה (2001).
מספרם של דוברי הקרואטית כשפת אם בכל העולם מגיע ל-6.2 מיליון.
מחוץ לבלקן קיימות קהילות גדולות של קרואטים בבוסניה והרצגובינה שם הם מונים למעלה משליש האוכלוסייה, בארצות הברית, גרמניה, אוסטרליה, ארגנטינה, קנדה, צ'ילה, אוסטריה, שווייץ ובאיטליה.
הקרואטים דוברים את השפה הקרואטית שנקראה לפני פירוק יוגוסלביה בשם סרבו-קרואטית, והם בעיקרם נוצרים קתולים.
זגורסקי שטרוקלי נחשב למאכל לאומי.
מוצאם המדויק של השבטים הקרואטים לפני ההגירה הגדולה של הסלאבים אינו ידוע בוודאות, ואף שברור שהם שייכים לקבוצת העמים הסלאבים, קיים מידע מועט בלבד על יחסי הגומלין שלהם עם עמים אחרים השייכים למשפחת העמים הזו, או על מידת השפעתם המדויקת בשטחים שיישבו לאחר גלי ההגירה הגדולים.
רוב החוקרים מחזיקים בדעה שהקרואטים היגרו מהשטחים שמצפון להרי הקרפטים וממזרח לויסלה אל שטחי יוגוסלביה לשעבר במאה ה-7. קרואטים "לבנים" יישבו את צפון דלמטיה והונגריה של ימינו, וקרואטים "אדומים" התיישבו בדרומה.
קרואטיה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת ברצלונה (1992).
עד אז, הייתה קרואטיה חלק מיוגוסלביה, והספורטאים הקרואטים התחרו במסגרת המשלחת היוגוסלבית.
באולימפיאדות בהן השתתפה צברו הספורטאים הקרואטים 52 מדליות, מהן 18 מדליות זהב.
המדליות הושגו ב-15 ענפי ספורט שונים.
קרואטיה שלחה 41 ספורטאים לאולימפיאדת ברצלונה.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה נבחרת הכדוריד במדליית הזהב הראשונה לזכותה של קרואטיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת שוודיה 26-27. נבחרת הכדורמים זכתה במדליית הכסף לאחר שהפסידה במשחק הגמר לנבחרת ספרד 7-5. נבחרת הכדורסל הסתפקה הפעם במקום השביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת אוסטרליה ברבע הגמר.
באולימפיאדת סידני (2000) הגיעה קרואטיה להישגים בשני ענפים נוספים: מרים המשקולות ניקולאי פצ'לוב זכה במדליית זהב, ושמיניית החותרים זכתה במדליית ארד.
נבחרת הכדורמים, כמו גם נבחרת הנשים בכדורעף, סיימו במקום השביעי.
80 ספורטאים קרואטים נטלו חלק באולימפיאדת אתונה (2004).
נבחרת הכדוריד, שנעדרה מסידני, שבה וזכתה במקום הראשון, לאחר ניצחון על נבחרת גרמניה 24-26. האחים סינישה וניקשה סקלין זכו במדליית כסף בחתירה, וכך גם השחיין דויה דרגניה במשחה ל-50 מטר חופשי.
דרגניה גם סיים במקום השישי במשחה ל-100 מטרים.
מרים המשקולות פצ'לוב הסתפק הפעם במדליית הארד, ולהישג דומה הגיעו הטניסאים מריו אנצ'יץ' ואיוון ליובצ'יץ', לאחר ניצחון על הצמד ההודי מאהש בופאתי ולאנדר פאס.
לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שלחה קרואטיה מספר שיא של 105 ספורטאים, אך לראשונה מאז ברצלונה, איש מהם לא זכה במדליית זהב.
שתי מדליות כסף ראשונות הושגו בענפי האתלטיקה וההתעמלות, בידי הקופצת לגובה בלנקה ולאשיץ' והמתעמל פיליפ אודה בתרגיל על סוס הסמוכות.
לוחמות הטאקוונדו סנדרה שאריץ' ומרינה זובצ'יץ' זכו במדליות ארד, כמו גם הקלעית סנייז'אנה פייצ'יץ', בירי ברובה אוויר.
נבחרת הכדוריד הסתפקה במקום הרביעי, לאחר הפסד לנבחרת ספרד במשחק על מדליית הארד, וכמוה נבחרת הטניס שולחן, שהפסידה לנבחרת אוסטריה.
נבחרת הכדורסל סיימה במקום השישי לאחר שהודחה ברבע בגמר בידי נבחרת ספרד.
באולימפיאדת לונדון (2012) עלה מספר הספורטאים הקרואטים ל-108. הייתה זו האולימפיאדה המוצלחת ביותר של המשלחת הקרואטית עד אז.
היא צברה 3 מדליות זהב, כמו בכל חמש האולימפיאדות הקודמות גם יחד, ו-6 מדליות בסך הכל.
נבחרת הכדורמים זכתה לראשונה בתולדותיה בתואר האולימפי, לאחר שגברה במשחק הגמר 6-8 על נבחרת איטליה.
נבחרת הכדוריד זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה לנבחרת צרפת 25-22 בחצי הגמר וגברה על נבחרת הונגריה 26-33 במשחק על המקום השלישי.
נבחרת הנשים בכדוריד הודחה ברבע הגמר בידי נבחרת ספרד, ונבחרת הנשים בכדורסל לא עברה את שלב הבתים.
סנדרה פרקוביץ' זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס ובמדליית זהב נוספת זכה הקלע ג'ובאני צרנוגוראז, בירי בצלחות חרס.
אנטון גלאסנוביץ' סיים במקום השישי בתחרות זו, סנייז'אנה פייצ'יץ' סיימה במקום החמישי בירי בשלושה מצבים ובויאן ג'ורקוביץ' סיים במקום השביעי בירי מ-50 מטר בשכיבה.
רביעיית החותרים הקרואטית זכתה במדליית כסף ולוחמת הטאקוונדו לוצייה זאנינוביץ' זכתה במדליית ארד.
מספר שייטים קרואטים העפילו לשיוטי המדליות: טונצ'י סטיפנוביץ' סיים במקום הרביעי בדגם לייזר, איוואן גאשפיץ' סיים במקום החמישי בדגם פין וצוות שייטי ה-470 סיים במקום השישי.
הטניסאים מרין צ'יליץ' ואיוואן דאדיג העפילו לשלב רבע הגמר בטורניר הזוגות והודחו בידי הצמד הספרדי דויד פרר ופליסיאנו לופס.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה אף מוצלחת מקודמתה עבור המשלחת הקרואטית, עם 10 מדליות, מהן 5 מדליות זהב, כמעט כמו בכל 6 האולימפיאדות הקודמות גם יחד.
באתלטיקה זכו שלוש קרואטיות במדליות.
סנדרה פרקוביץ' שמרה על תוארה בזריקת דיסקוס, שרה קולאק זכתה אף היא במדליית זהב, בהטלת כידון, ובלנקה ולאשיץ' זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה, שהייתה המדליה האולימפית השנייה שלה.
האחים ואלנט ומרטים סינקוביץ' זכו במדליית זהב בחתירה, ובמקצה היחידים זכה דאמיר מרטין במדליית כסף.
שייטים קרואטים ראשונים זכו במדליות אולימפיות: איגור מרניץ' ושימה פנטלה זכו במדליית זהב בדגם 470 וטונצ'י סטיפנוביץ' זכה במדליית כסף בדגם לייזר.
איוואן קליאקוביץ'-גשפיץ' סיים חמישי בדגם פין.
הקלע יוסיפ גלאסנוביץ' זכה במדליית זהב בטראפ.
פטאר גורשה סיים שביעי ברובה אוויר וסנייז'אנה פייצ'יץ' סיימה אף היא במקום השביעי, בתחרות המקבילה לנשים.
המתאגרף פיליפ חרגוביץ' זכה במדליית ארד, הראשונה בענף זה והמתאבק בוז'ו סטארצ'ביץ' סיים במקום החמישי.
נבחרת הכדורמים איבדה את תוארה, אך זכתה במדליית כסף לאחר ניצחון 8-12 על מונטנגרו בחצי הגמר והפסד 11-7 לסרביה בגמר.
גם בכדורסל הייתה זו הנבחרת הסרבית שעצרה את נבחרת קרואטיה, והיא סיימה במקום החמישי.
בויאן בוגדנוביץ' היה הקלע המצטיין בטורניר, עם 25.3 נקודות בממוצע למשחק.
עם שחקני הנבחרת נמנו גם רוקו אוקיץ', מריו הזוניה ודריו שאריץ'.
נבחרת הכדוריד סיימה בראש הבית בשלב המוקדמות, אך גם היא הודחה בשלב רבע הגמר, בידי נבחרת פולין.
אולימפיאדת החורף הראשונה בה קרואטיה נטלה חלק הייתה אולימפיאדת אלברוויל (1992), אליה שלחה ארבעה ספורטאים.
הישגיהם של הספורטאים הקרואטים בשלוש אולימפיאדות החורף הראשונות בהן השתתפו היו נמוכים למדי.
המצב השתנה באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002).
יניצה קוסטליץ' זכתה ב-3 מדליות זהב ובמדליית כסף אחת בסקי אלפיני (הזהב במסלול משולב, בסלאלום ובסלאלום ענק, והכסף בסופר G).
באולימפיאדת טורינו (2006) זכתה קוסטליץ' בעוד מדליית זהב במסלול המשולב ומדליית כסף בסופר G, ואילו אחיה הבכור, איוויצה קוסטליץ', זכה במדליית כסף במסלול המשולב.
באולימפיאדת ונקובר (2010) זכה איוויצה קוסטליץ' בשתי מדליות כסף נוספות, במסלול המשולב ובסלאלום והביאתלט יאקוב פאק זכה במדליית ארד בספרינט.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה קוסטליץ' במדליית כסף שלישית ברציפות במסלול המשולב.
בשנים 1918–1991, הייתה קרואטיה תחת שלטון יוגוסלבי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, התפרקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, וקרואטיה התאחדה יחד עם בוסניה והרצגובינה וסלובניה למדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים קצרת-הימים.
ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים לא אושרה בידי הפרלמנט הקרואטי.
מדינה זו, שנוצרה מהחלק האוסטרו-הונגרי (קרואטיה, סלובניה, ווידובינה ובוסניה-הרצגובינה) ומסרביה ומונטנגרו, כוללת שני צדדים מנוגדים במלחמת העולם הראשונה, ממסורת, דתות, אומות, שפות וכתבים שונים, הפכה להיות זירת קרב עתידית.
הרעיון של יוגוסלביה היה הזדמנות ללאומנים סרבים ליצור את "סרביה הגדולה" (Velika Srbija), שהושלמה ב-1918 לפי התוכנית ב-1844. מונטנגרו אבדה את עצמאותה לאחר שסופחה לסרביה.
מיד לאחר 1918, סרבים לקחו את כל העמדות החשובות בצבא הקרואטי, והם "העניקו" לקרואטיה יחס של טריטוריה עוינת בתוך מדינה משותפת (כפי שהוכרז ב-1919).
לאירופה זה נראה כאילו קרואטיה נכנסה ליוגוסלביה מרצונה החופשי.
כתוצאה מרדיפת המוסלמים בידי הסרבים, רבים מהם היגרו לטורקיה מיד לאחר הקמת הממלכה, שהתרכזה בסרביה.
דבר זהה קרה לכמה מאות אלפים של מוסלמים לאחר מלחמת העולם השנייה.
המפלגה המובילה בקרואטיה בתקופה הייתה מפלגת האיכרים הקרואטית (Hrvatska Seljačka Stranka).
מטרתה הייתה ליצור מדינה קונפדרטיבית דרום-סלאבית, או מדינה קרואטית עצמאית.
אך ב-1928, סטייפן ראדיץ, מנהיג המפלגה, נרצח בפרלמנט הסרבי בבלגרד יחד עם כמה מעמיתיו.
הוא רצה קונפדרציה דרום-סלאבית בלי ההגמוניה הסרבית.
ב-1931, נרצח הפוליטיקאי וההיסטוריון מילאן שופלאי (Milan Šufflay) בזאגרב, לא ידוע בדיוק על ידי מי (ישנם אנשים אשר חושדים שמדובר בממשלה הסרבית).
אלברט איינשטיין והינריך מאן שלחו מחאה לליגה הבינלאומית לזכויות האדם בפריז, אך פרסום המקרה נאסר בקרואטיה.
כיבוש קרואטיה בידי מדינות הציר ב-1941 אפשר למפלגה הקרואטית אוסטאשה (Ustaše) בימין הקיצוני להתחזק ולהשיג את אהדת הציבור הקרואטי.
כך נוצרה המדינה העצמאית של קרואטיה, שהונהגה בידי אנטה פאבליץ', ראש ממשלת הבובות של גרמניה הנאצית.
מדינת הבובות הפאשיסטית החלה בקמפיין לחסל את המיעוטים האתניים – סרבים, יהודים וצוענים – אשר נקראו "אויבי המדינה" או "הלא-רצויים".
במהלך הקמפיין הזה נהרגו, על פי הערכות, עד ל-200,000 איש, רובם ביאסנובאץ.
חוץ ממנו בנתה המדינה העצמאית של קרואטיה שבעה מחנות ריכוז.
מאחר שיחידות מוסלמיות שירתו בצבא הקרואטי, פאבליץ' כיבד את הדת המוסלמית ואף בנה מסגד בזאגרב.
דבר זה הוביל לאהדה רבה אליו גם בקרב הבוסנים.
תנועה קומוניסטית אנטי-פאשיסטית החלה לפעול בשנת 1941, תחת פיקודו של יוסיף ברוז טיטו.
תנועות דומות קמו בכל יוגוסלביה.
ב-1943, החלה התנועה לצבור הישגים, וב-1945, בעזרת הצבא האדום, גירשה את כוחות הציר ובעלי בריתם.
הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה (1945–1991)
קרואטיה הפכה להיות חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1944, וקרואטיה הפכה להיות רפובליקה סוציאליסטית, בפדרציה של שש מדינות.
תחת המדיניות הקומוניסטית החדשה, כל הרכוש הפרטי הולאם.
זה גרם לבעלי-האדמות ולכנסייה הקתולית לאבד את עושרם.
המדינה עברה תהליך שיקום לאחר מלחמת העולם השנייה.
תופעה הראויה לציון בתקופה זו היה עבודה ציבורית התנדבותית גדולה מאוד, שגייסה אנשים צעירים לסלול כבישים ולבנות מבנים ציבוריים.
קרואטיה עברה תיעוש בשנות השישים ובשנות השבעים, וזאגרב החלה הופכת לעיר תעשייה.
בזמן זה, החוף האדריאטי הפך להיות יותר ויותר יעד תיירותי.
בחזית הפוליטית, הקרואטים עדיין היו מיעוט ביוגוסלביה בהשוואה לסרבים, אבל טיטו, שהיה בעצמו ממוצא קרואטי, סיגל מדיניות שמטרתה להקטין את הרגשות הלאומניים ביוגוסלביה.
החוקה ב-1963, לא אפשרה לסרבים לקבל את כל הכח הפוליטי במדינה.
ב-1971, סטודנטים בזאגרב ארגנו הפגנות למען חרות אזרחית ואוטונומיה קרואטית.
ב-1974, כתוצאה מכך, נחקקה חוקה חדשה, שנתנה יותר זכויות לרפובליקות המקומיות.
בשנת 1980 מת טיטו, הממשלה הפדרלית שקעה בחובות והחלה להתפורר.
עד לנפילת הקומוניזם, למעשה קרואטיה הייתה הרפובליקה השנייה העשירה ביותר, אחרי סלובניה.
ראש הממשלה הפדרלי האחרון, אנטה מרקוביץ', שהיה קרואטי במוצאו, עשה רפורמות פוליטיות וכלכליות, שאמנם בהתחלה נראו כמוצלחות, אך בסופו של דבר הן נכשלו.
מתח אתני הלך וגדל בשנות השמונים, ואירועים השונים שקרו בתקופה גרמו לאפקט שלילי בקרואטיה.
ב-1990, מנהיגי סרביה החליטו על חוקה חדשה, שכן חוקת 1974 נתנה כוח רב מדי לרפובליקות, ולפיה סרביה תקבל יותר כוח פוליטי וכלכלי משאר הרפובליקות.
זה גרם לנציגים הקרואטים והסלובנים לעזוב את הקונגרס במחאה.
סרבים אתניים, שהיוו 12% מאוכלוסיית קרואטיה בתקופה, סירבו להתנתק מסרביה.
כשסלובודן מילושביץ', מנהיג הסרבים, עלה על הגל של לאומיות סרבית, פרניו טוג'מן מנגד, החלו לדבר על לאומיות קרואטית ומדינה קרואטית עצמאית ודמוקרטית.
במרץ 1990, הצבא העממי היוגוסלבי פגש בנשיאות היוגוסלבית (מועצה של שמונה נציגים משש הרפובליקות ושני המחוזות האוטונומיים) במאמץ לשכנע אותם להכריז על מצב חירום שיאפשר לצבא להשתלט על המדינה.
נציגי קרואטיה, סלובניה, בוסניה ומקדוניה הצביעו נגד.
ארבעת הנותרים היו בעד, והתיקו שנוצר האט את האצת המאבקים הפנימיים ביוגוסלביה.
קרואטיה נטלה חלק באירוויזיון 30 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1993 ונעדרה מהתחרות פעמיים ב-2014 ו-2015 עקב קשיים כלכליים של רשות השידור הקרואטית.
קרואטיה בחרה את שיריה לתחרות בין השנים 1993-2011 באמצעות תחרות קדם-אירוויזיון בשם "דורה" ולאחר מכן באמצעות בחירה פנימית של רשות השידור הקרואטית.
תחרות קדם-האירוויזיון "דורה" חודשה ב-2019.
בין התחרויות בשנים 1961-1991, קרואטיה הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה שתים עשרה פעמים מתוך עשרים ושבע פעמים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות, והיא הרפובליקה היוגוסלבית המצליחה ביותר שכן הניצחון היחיד של יוגוסלביה בתחרות ב-1989 עם השיר "Rock Me" של להקת "ריווה" היה תחת הנציגות מקרואטיה.
בעקבות ניצחונה של הנציגות הקרואטית, התחרות ב-1990 התקיימה ברפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה.
הדבר הופך את קרואטיה למדינה היחידה שאירחה את התחרות אולם לא נטלה בה חלק כמדינה.
מעבר לניצחון אותו השיגה עבור הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1989, קרואטיה השיגה עבורה בנוסף את המקום השני הטוב ביותר שלה בתחרות חוץ מהמקום הראשון, שהוא המקום ה-4 עם 92 נקודות בתחרות ב-1987.
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, ביקשה קרואטיה להצטרף לשורות התחרות כמדינה עצמאית.
אולם, עקב ריבוי המדינות שרצו ליטול חלק בתחרות נאלצה קרואטיה, ביחד עם 6 מדינות נוספות, להתחרות בתחרות מקדימה בשם "העפלה למיליסטריט", בתקווה להיות אחת משלוש המדינות שתקבלנה את הניקוד הגבוה ביותר, דבר שיקנה להן כרטיס כניסה לתחרות ב-1993.
בתחרות "העפלה למילסטריט" שנערכה ב-3 באפריל 1993 בסלובניה, ליובליאנה, הגיעה קרואטיה למקום השלישי עם 51 נקודות עם השיר "Don't Ever Cry" אשר בוצע בשפה הקרואטית על ידי להקת "פוט", והבטיחה את מקומה בתחרות ב-1993.
ב-1993, נציגתה של קרואטיה, להקת "פוט", הגיעה למקום ה-15 עם שלושים ושלוש נקודות.
קרואטיה נטלה חלק בתחרות כ-25 פעמים.
היא מעולם לא ניצחה בתחרות כמדינה עצמאית ועד 2024, אף פעם לא סיימה את התחרות בתור אחת משלוש המדינות המובילות בגמר התחרות.
בתום גמר אירוויזיון 2024, התברר שהופעתו של "בייבי לזניה" הגיעה למקום השני תחרות.
בפעם הראשונה בה הגיעה למקום הרביעי הייתה ב-1996 כאשר מאיה בלגדן הופיעה עם השיר "Sveta ljubav" שסיים את גמר התחרות עם 98 נקודות.
בפעם השנייה סיימה במקום הרביעי ב-1999 כאשר דוריס דרגוביץ' הופיעה עם השיר "Marija Magdalena" שסיים את גמר התחרות עם 118 נקודות.
הופעתה של קרואטיה ב-1999 משכה התנגדויות מצד המשלחת הנורווגית משום שבליווי המוקלט הופיעו קולות אנושיים, דבר המנוגד לתקנון התחרות.
בתגובה, איגוד השידור האירופי החליט לצמצם את הניקוד של קרואטיה בשליש לצורך חישוב לקביעת נטילתה העתידית של קרואטיה בתחרות, אולם הוחלט כי הדבר לא ישפיע על הניקוד של קרואטיה בתחרות הנוכחית.
התחרות ב-1999 הייתה הפעם השנייה בה דרגוביץ' הופיעה בתחרות לאחר שנשלחה כנציגת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1986.
לתחרות ב-1998 שלחה קרואטיה את דניאלה מרטינוביץ' עם השיר "Neka mi ne svane" שסיים את התחרות, בערב הגמר, במקום ה-5 עם 131 נקודות, כאשר התחרות הייתה הפעם היחידה בה קרואטיה סיימה במקום ה-5.
להקת הבנות "פמינם" אשר נשלחה כנציגת קרואטיה לתחרות ב-2010, נשלחה לתחרות גם כנציגת בוסניה והרצגובינה ב-2005, אולם הלהקה לא נחלה הצלחה בתחרות הן כנציגת קרואטיה והן כנציגת בוסניה והרצגובינה: כנציגות בוסניה והרצגובינה הן סיימו את גמר התחרות במקום ה-14 עם 79 נקודות וכנציגות קרואטיה הן כשלו לעלות לגמר משלב חצי-הגמר.
קרואטיה, על אף הישגיה המעורבים, הייתה אחת המדינות היחידות בתחרות, יחד עם שוודיה, מלטה ולטביה, שלא הושפעו מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף אליה.
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, איגוד השידור האירופי החליט לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות.
כאמור, קרואטיה לא הושפעה מהחלטות האיגוד.
ניתן לסכם את הישגיה של קרואטיה בתחרות כמעורבים: בשנים הראשונות בהן נטלה חלק בתחרות היא הצליחה להתמקם במקומות גבוהים בגמר התחרות ואף צלחה את שלב הסינון המקדים של איגוד השידור האירופי.
קרואטיה נעדרה משתי תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה של קרואטיה התרחשה לאחר שרשות השידור הקרואטית הודיעה ב-19 בספטמבר 2013, כי קרואטיה לא תיטול חלק בתחרות ב-2014 בשל קשיים כלכליים של הרשות הקרואטית וכן שורה של תוצאות גרועות בתחרות בין 2010-2013 המשפיעות על החלטתה של רשות השידור לקחת הפסקה של שנה מהתחרות.
באותה שנה, רשות השידור הקרואטית שידרה רק את גמר התחרות.
ב-26 בספטמבר 2014, מספר חודשים לאחר קיומה של התחרות ב-2014, הודיעה רשות השידור הקרואטית כי קרואטיה לא תשוב לתחרות בווינה.
ימים מספר טרם קיומה של התחרות ב-2015, הודיעה רשות השידור הקרואטית כי לא תשדר את התחרות.
היה זה המקרה הראשון מאז התחרות ב-1992 שבו רשות השידור הקרואטית לא שידרה את התחרות.
אולם, רשות השידור הקרואטית הודיעה כי ישנן תוכניות לשוב לתחרות ב-2016. קרואטיה אכן שבה לתחרות בסטוקהולם ואף העפילה לגמר התחרות משלב חצי-הגמר לראשונה מהתחרות ב-2009.
סלובניה, שכנתה של קרואטיה, נוהגות להעניק לה מספר רב של נקודות, אולם קרואטיה נוהגת להעניק מספר רב של נקודות לבוסניה והרצגובינה.
ב-2006 (חצי-גמר וגמר), 2008 ו-2009, קרואטיה העניקה לבוסניה והרצגובינה את מספר הנקודות הגבוה ביותר.
השירים שייצגו את קרואטיה באירוויזיון
קרוב הוא אדם שיש לו קרבה משפחתית לאדם אחר.
בהלכה, לקרבה בין אנשים ישנה השפעה על כשרות עדות, על איסור עריות, על אבלות ואנינות, על צדקה ועוד.
לפי ההלכה, אָבֵל הוא אדם שמת אחד משבעת הקרובים לו: אב, אם, אח, אחות, בן/בת זוג, בן, בת, ועל האבל ישנו ציווי הלכתי להתאבל על קרוביו.
בתקופה שבין המוות לקבורה, קרוב המשפחה נמצא במצב ביניים והוא מוגדר כאונן, שזהו מצב של אבלות חלקית.
למרות האיסור המוטל על כהן ליטמא בטומאת מת, הוא מחויב לעבור על איסור זה וליטמא לקרוביו בשעת הלוויתם וקבורתם, (למעט מאחות נשואה).
יוצא דופן הוא הכהן גדול לו אסור ליטמא לקרוביו תמיד.
איסור עריות הוא איסור על יחסי מין בין קורבי משפחה.
באיסור זה חלק מהתורה, בעיקר על קורבה מדרגה ראשונה ושנייה, (אב, ואם, אח ואחות, בן ובת, חותן וחמות, ודודה), בעוד קורבי משפחה רחוקים יותר אסורים מדרבנן (שניות לעריות)
לעומת איסור זה, נישואי קרובים אחרים המותרים בנישואין, כמו למשל נישואים בין דוד לאחיינית (אך לא הפוך) נחשבים אף למצווה, ועל פי דברי חז"ל, על אדם כזה נאמר "אז תקרא ואני אענה".
בהלכות עדות, נפסלה עדותם של קרובי משפחה מדרגה ראשונה ושנייה, גדרי קורבת המשפחה במקרה זה רחבים יותר מלגבי אבלות, עד לרמה של פסול 'שני בשני', פסול אדם להעיד על בן דודו.
גם אם הוא קרוב לאדם שנודע לתביעה בעקיפין, כמו למשל ערב, אסור לו להעיד או לפסוק את ההלכה.
התורה מעניקה חשיבות מיוחדת לכך שעל אדם לחבב ולהעניק עדיפות בכל נושא לקרוביו, לקרבם ולקשור עימם קשרי משפחה הדוקים.
כך למשל מוזכרים בתלמוד שבחים אודות "המקרב את קרוביו" או "הנושא את בת אחותו".
גם בהלכות צדקה נפסק כי על אדם לתת קודם כול לקרובי משפחתו, עד מחצית מכספי הצדקה.
דינים אלו נסמכו על הפסוק (), ויש מהחכמים (רבי יוסי הגלילי ורבי תנחומא) שקיימו אותם אף כלפי גרושתם.
קרו אלכסנדרה היא קבוצת כדורגל אנגלית שהוקמה בשנת 1877 בעיר קרו שבמחוז צ'שייר שבמערב אנגליה, והיא אחת הקבוצות הוותיקות באנגליה.
הקבוצה משחקת בליגת הפוטבול ליג השנייה, הליגה הרביעית בחשיבותה באנגליה.
אצטדיונה הביתי הוא "אצטדיון אלכסנדרה" אשר מכיל 10,153 מקומות ישיבה.