tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סימפוניית "הבוקר" (מס' 6) כונתה בשמה, מאחר שהיא נפתחת בפרק איטי שככל הנראה העלה אסוציאציה של זריחה באוזני שומעיה הראשונים.
הפתיחה האיטית בסימפוניה מזכירה את הזריחה שבאורטוריה "הבריאה".
בכל המקומות הללו הסולם הוא רה מז'ור.
היידן משתמש בכלי קשת עם עמעם ובמרקם רב קולי דחוס, ובוחר בטמפו "לארגו" על מנת ליצור את תחושת הבל החום.
מס' 18: רצ'יטטיב של סימון, לוקאס, והנה "O seht!
בפרק זה היידן מתאר סערת קיץ, ואף רעידת אדמה.
התיאורים הצליליים, שינויי הדינמיקה הקיצוניים והקצב שבו מזכירים מאוד את פרק הסערה בסימפוניה "הפסטורלית" מאת בטהובן.
הפרק נפתח באקורד מוקטן ומפורק בירידה בחליל יחיד, באופן שדומה בהחלט לפתיחת פרק "הסערה" La tempesta מתוך סימפוניית "הערב" (מס' 8) מאת היידן.
מס' 20: סיום חלק הקיץ - סולנים לחוד ובאנסמבל, ומקהלה "Die düstern Wolken trennen sich"
הסתיו הוא החלק הארוך והרב-גוני ביותר ביצירה.
"נושא ההקדמה הוא שמחת האיכר על קציר טוב"
מס' 23: סולנים לחוד ובאנסמבל, ומקהלה "So lohnet die Natur den Fleiβ"
היידן ווואן סוויטן רבו במשך ימים על נושא הפרק, כשוואן סוויטן צידד בנושא הזה ואף רצה שהוא היה מוטיב מרכזי ביצירה.
הפרק מתוזמר באופן צבעוני במיוחד בכלי הנשיפה.
מס' 24: רצ'יטטיב של הנה, סימון ולוקאס "Seht, wie zum Haselbusche dort"
חיזוריו של לוקאס אחר הנה.
ברצ'יטטיב הקודם נפתחה סצנת הציד ביצירה.
האריה הזו "מציירת" את השיטוט אחר הציד, את רחרוח הכלבים, את ההליכה שהולכת ומתגברת והופכת להיות ריצה.
היידן מסמן פעמיים בפרטיטורה על הגברת הקצב (più mosso).
עד שלפתע המוזיקה מפסיקה, על מנת לציין את החיה שלפתע נעצר.
הצייד מתקרב אליו אט-אט ובשקט, וכל זאת מתואר בעזרת שינוי קצב ודינמיקה.
הרגע שבו הציד מבחין מסומן על ידי פיציקטו בכלי הקשת, שלאחריו הציד מנסה לברוח, עד לכיתורו על ידי הציידים.
ייתכן שהסצנה הזו עוררה בהיידן הזדהות מסוימת, מאחר שאחד התחביבים שלו בזמן שירותו באסתרהאזי היה ציד.
המשך סצנת הציד, בדומה לאריה הקודמת.
מס' 29: מקהלה של ציידים, כפריים וכפריות "Hört, hört das leute Getön"
הפרק המסיים והפומפוזי של סצנת הציד.
הפרק מתאר את בואם של ציידים רבים ואת קול קרנות הציד.
פרק זה פותח בארבע הקרנות באוניסון.
אחר כך מצטרפים אליהם שלושת הטרומבונים ושאר כלי התזמורת, אך תרועת הקרנות מצלצלת לאורך הפרק כולו.
אחרי בוא הציידים המקהלה שרה להם הלל.
אין ספק שהשימוש המאסיבי בכלי המתכת, ובאופן כללי, איך שמצלצל הפרק כולו, חורגים מן הנורמות המעודנות יותר של התקופה הקלאסית.
דבר דומה נעשה בסימפוניות של בטהובן, בסימפוניות המאוחרות של שוברט, ובאופרות של ובר.
הפרק הספציפי הזה מצלצל דומה מאוד לשיר הציידים באופרה "הקלע החופשי" מאת ובר.
אלמנט מעניין נוסף הוא מודולציה זריזה באמצע הפרק, בין הסולם הפותח, רה מז'ור, שהופך לפתע למי במול מז'ור.
היידן לא חוזר שוב לרה מז'ור, אלא מסיים את הפרק בסולם החדש.
מס' 30: רצ'יטטיב של הנה, סימון ולוקאס "Am Rebenstocke blinket jetzt"
מס' 31: סיום חלק הסתיו - מקהלה "Juchhe!
פרק יחסית ארוך שמורכב מכמה שירים אחד אחרי השני.
כולם בעלי אופי מאוד עממי ואפילו קצת גס, שמתאר את החגיגות הכמעט בכחנליות של הכפריים באירופה לפני בוא החורף הקר.
בפרק זה משתתפים גם המשולש והטמבורין, ואפשר לשמוע גם אפקטים שמזכירים חמת חלילים וצלילי נקודת עוגב חזקים (Drones), בדומה לטריו מתוך הסימפוניה מס' 88 מאת היידן.
מאוחר יותר, היידן חש חרטה קלה על הלחנת הפרק, משום שהוא נשמע לו וולגארי.
מס' 32: הקדמה, אדג'יו מה נון טרופו
"[ההקדמה] מתארת את הערפילים הכבדים עם בוא החורף"
שיר מעט מלנכולי על הקור והחשיכה ששוררים בחורף.
הרצ'יטטיב רומז בסופו על מוטיב ה"סיבוב", כהקדמה לשיר הבא:
הטקסט היחיד באורטוריה שלא נכתב על ידי ואן סוויטן, אלא על ידי גוטפריד אוגוסט בירגר (Gottfried August Bürger).
הפרק כתוב בצורת שיר בתים, ובו חוזר מוטיב ה"סיבוב" של גלגל המים.
המוטיב דומה מאוד לזה שאחר כך שוברט יעשה בו שימוש בשירו המפורסם "גרטכן על-יד הכישור" ובשיר ללא מילים בעל אופי דומה של מנדלסון.
ה"עממיות" מודגשת בשיר גם בעזרת הרמון שהוא לעיתים קצת מודאלי ופשטני.
בסיום השיר הגלגל אט-אט נעצר, כשהיידן מתאר זאת בעזרת ריטנוטו (האטה) מולחן על ידי הגדלת הערכים הרתמיים, החלשת הדינמיקה ודילול התזמור עד לפיאניסימו בכלי הקשת.
גם השיר הזה בנוי כשיר בתים, והוא מעין דואט בין הנה למקהלה.
הנה שרה על הלבטים (שלה עצמה) כלפי הבחור שהיא אוהבת, ואחרי כל בית זוכה למענה מן המקהלה.
שיר מלנכולי ומהורהר של סימון, שככל הנראה מדבר על נעוריו הרחוקים.
כשהוא נזכר בקיץ ובדברים חיוביים אחרים מצעירותו, המוזיקה הופכת פתאום לעליזה, אך נעצרת כשהוא אומר "הכל נעלם כמו חלום, רק האמת נותרה", פילוסופיה כפי שבא היטב לידי ביטוי בספר "קהלת".
ייתכן שהטקסט הזה משקף במקצת את הלך רוחו של היידן, שהיה כבר מבוגר וחלש, וגם דתי מאוד.
הרצ'יטטיב הבא מדגיש את התפישה הדתית הזו, שגם מסיימת את היצירה בפרק המקהלה הבא.
מס' 43: רצ'יטטיב של סימון "Die bleibt allein"
מס' 44: סוף החורף וסיום היצירה - סולנים, ומקהלה כפולה "Dann bricht der groβe Morgen an"
המלנכוליה של הפרקים האחרונים הוחלפה בעליצות והודיה לאל.
פרק הסיום הזה הוא סטנדרטי ומסורתי.
הוא בסולם דו מז'ור, שהוא הסולם המסורתי שבסיומי אורטוריות (האורטוריה "הבריאה" מסתיימת באופן חריג בסי במול מז'ור, וחוקרים העלו השערות שונות לגבי הבחירה הזו של היידן).
חלקו האחרון של הפרק הוא פוגה, שמסתיימת, כנהוג, באמירת "אמן" על צליל הטרצה.
העולם על פי גארפ הוא הרומן הרביעי של הסופר האמריקאי ג'ון אירווינג.
הספר יצא לאור בשנת 1978 והיה רב-מכר במשך שנים.
תורגם לעברית בשנת 1983 על ידי דוד נגב ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן.
הרומן מתאר את קורותיו של ט"ס גארפ, בנה של ג'ני פילדס, אחות בבית-חולים ופמיניסטית, אשר החליטה להביא ילד לעולם אך אינה מעוניינת בבעל.
בזמן מלחמת העולם השנייה, הרתה ג'ני לאיש צוות אוויר הנמצא בטיפול בבית החולים.
האיש, הידוע כסמל הטכני גארפ (בזכות המילה היחידה אותה הוא מצליח להגות), פצוע קשה בראשו, חסר יכולת לתקשר או להניע איבר.
ג'ני מקיימת יחסי מין עם הסמל הטכני ומביאה לעולם בן לו היא קוראת ט"ס (ראשי התיבות באנגלית ל"סמל טכני", Technical Sergeant) גארפ.
עלילת הרומן ומבנהו סבוכים ומפותלים.
הרומן מרוצף סיפורים פנימיים רבים, שחלקם מובאים כיצירות שכותב ומספר גארפ עצמו.
דמויות רבות, אקצנטריות ובלתי נשכחות, מלוות את חייו של גארפ.
אימו הופכת למנהיגה פמיניסטית מפורסמת, הוא עצמו למאמן היאבקות, סופר מצליח, בעל קנאי ואב קפדן.
בדבקות, להט ומחשבה מקורית מתמודד גארפ עם בעיות המין, ההורות והנישואים.
הוא שואף, עד כדי דבקות, לגונן על ילדיו מפני סכנות העולם ועל עצמו מפני פיתוייו.
מוטיבים רבים המופיעים בכתיבתו של אירווינג מופיעים גם כאן: תחביבים כגון היאבקות ודובים, מקומות כגון וינה וניו אינגלנד ועוד.
ניאוף, אונס ותאונות קטלניות – כולם אירועים האופייניים לכתיבתו – מתוארים על רקע חיי העיר והאקדמיה מחד, וחיי הספר האמריקאי הנבער מאידך.
כל אלה נשזרים זה בזה ויוצרים מקשה מהודקת אחת, אשר חוטיה כולם עוברים בגארפ.
בשנת 1982 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של ג'ורג' רוי היל, בכיכובם של רובין ויליאמס, גלן קלוז וג'ון לית'גו.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר.
העוקץ הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1973 אשר עלילתו מתרחשת בספטמבר 1936 ומתמקדת בשני נוכלים מקצועיים (פול ניומן ורוברט רדפורד) המנסים "לעקוץ" איש מאפיה (רוברט שו) שהרג את חברם המשותף על רקע המשבר הכלכלי בארצות הברית.
הסרט בוים על ידי ג'ורג' רוי היל, אשר גם ביים לפני כן את ניומן ורדפורד בסרט "קיד וקסידי" (1969).
הסרט זכה בשבעה פרסי אוסקר, כולל פרס הסרט הטוב ביותר, הבימוי והפסקול – המבוסס על נעימות הרגטיים של סקוט ג'ופלין שעובדו בידי מרווין האמליש.
בישראל הקרנת הבכורה הייתה ב-1 ביוני 1974 בקולנוע אלנבי בתל אביב.
הסרט הכניס למעלה מ-160 מיליון דולר, והוא נחשב אחת מאבני הדרך בתעשיית הקולנוע האמריקאי.
לעומת זאת, סרט ההמשך שלו, "העוקץ 2" משנת 1983, זכה לפחות הצלחה ונכשל בקופות.
השנה היא 1936, ימי השפל הגדול.
בג'ולייט שבאילינוי, הנוכלים ג'וני הוקר (רוברט רדפורד) ושותפיו לות'ר וג'ו אירי מפילים בפח עובר אורח וגונבים ממנו 11,000 דולר במזומן, רווח עצום לאותם ימים.
בעקבות זאת לות'ר מכריז על פרישה מרמאויות ונוכליות, וממליץ להוקר לחפש בשיקגו את הנרי גונדורף, הנוכל הגדול מכולם, כדי שילמד אותו לבצע את העוקץ המושלם.
לרוע מזלם, מתברר שהאדם ממנו גנבו הוא בלדר של איש העולם התחתון דויל לונגן (שו).
סגן מפקד משטרת ג'ולייט, ויליאם סניידר (צ'ארלס דרנינג) מתעמת עם הוקר ודורש שיתן לו חלק מהרווח.
הוקר כבר איבד את כל הרווח בסיבוב אחד של משחק רולטה ולכן הוא נותן לסניידר שטרות מזויפים ובורח.
הוא הולך להזהיר את לות'ר אך מגלה שהוא נרצח על ידי שליחיו של לונגן, שרצחו גם את הבלדר אותו הם רימו, וכעת הם מחפשים את הוקר.
הוקר נמלט על נפשו לשיקגו.
בעקבות המלצתו של לות'ר הוא מוצא את הנרי גונדורף (פול ניומן), שמסתתר מה-FBI.
הוא מספר לו את מה שקרה ומבקש את עזרתו לנקום בלונגן.
גונדורף מסרב בתחילה ואומר שמדובר בתרמית מורכבת וגדולה מדי, שלא ניתן לבצע, ושכדי לרמות אדם כמו לונגן דרושה תרמית שבה אפילו בסופה הוא לא יבין שהוא רומה.
הוקר מפציר בגונדורף והוא לבסוף מסכים, ומתחיל בגיוס צוות גדול של נוכלים מיומנים.
הם מחליטים להשתמש בסוג תרמית ישנה המכונה "the wire".
הצוות מקים מועדון הימורים מזויף, וגונדורף מתחזה לבעלים שלו בזהות בדויה בשם שו.
הוקר מתחזה לקלי, העובד הממורמר שלו.
כדי לפתות את לונגן, הם עולים על הרכבת שבה הוא נוסע ו"שו" מצטרף למשחק הפוקר הפרטי שלונגן מנהל בתאו.
הוא מתחזה לשיכור, מתנהג כלפי לונגן והשאר בצורה גועלית ודוחה, ומרמה אותם וזוכה ב-15,000 דולר.
לונגן מבקש הוכחה שהדבר אכן קורה, והצוות מארגן פגישה עם הרמון, ובהמשך גם מראית עין של הימור מוצלח, כשהרמון מספק ללונגן את שמות הסוסים הזוכים במקומות הראשון, השני והשלישי במרוץ מסוים.
עקב כך, לונגן מסכים לממן הימור של 500,000 דולר שיפיל את שו וינקום בו.
בינתיים, השוטר סניידר מגיע לשיקגו בחיפוש אחרי הוקר, אך נחסם על ידי סוכני FBI שבראשם הסוכן פולק, הדורש ממנו לסייע להם ללכוד את הנרי גונדורף.
במקביל, לונגן מתוסכל וזועם על כך שאנשיו טרם הצליחו למצוא את הוקר (מבלי לדעת שהוקר הוא קלי) ופוקד כי יתנו את המשימה למתנקש הטוב ביותר שלו - סלינו.
דמות בעלת מעיל וכפפות עור שחורות עוקבת אחרי הוקר.
סניידר מוצא את הוקר ומביא אותו בפני הסוכן פולק, שכופה עליו לבגוד בגונדורף על ידי איום לכלוא את אלמנתו של לות'ר.
בלילה לפני יום העוקץ, מתחבר הוקר עם מלצרית בדיינר בשם לורטה וחוזר איתה לביתה.
בבוקר שלמחרת הוא מתעורר במיטתה אך היא איננה שם.
הוא יוצא מדירתה ועובר בסמטה הסמוכה כשהוא רואה אותה צועדת לעברו, אך לפתע מופיע האיש בעל הכפפות השחורות ויורה בה למוות.
האיש מסביר להוקר המזועזע והמופתע שגונדורף שכר אותו כדי לשמור על הוקר מפניה - לורטה סלינו, המתנקשת של לונגן, שלא רצחה אותו אמש משום שהשכנה שלה ראתה אותם יחד.
העוקץ עצמו יוצא לדרך: לונגן ממתין במקום המוסכם ומקבל את השיחה לטלפון הציבורי שבה הרמון אומר לו למקם את ההימור על הסוס "לאקי דן".
הוא חש אל מועדון ההימורים ומבצע את ההימור.
קלי (הוקר) נראה מתוח מאד והרמון מופיע במועדון ומתיישב בסמוך ללונגן, שאומר לו להירגע, משום שהוא אכן הימר על כל הסכום על ניצחונו של לאקי דן.
הרמון מזועזע ונסער ואומר ללונגן שאמר לו "למקם" על לאקי דן, כלומר שסוס זה יגיע במקום השני.
לונגן מזדעק וניגש בבהילות לאשנב ההימורים כדי לדרוש את כספו חזרה, אך מסורב.
באותו רגע פורצים למועדון סוכני ה-FBI ובראשם פולק וסניידר.
פולק מתעמת עם גונדורף ואז אומר לקלי (הוקר) כי הוא חופשי ללכת.
בתגובה, גונדורף הנבגד יורה בהוקר בגבו ומיד נורה על ידי פולק.
הוקר וגונדורף נופלים מתים ופולק מורה לסניידר להרחיק את לונגן, האיש המכובד לכאורה, מהזירה.
כשהם מתרחקים והדלת נסגרת, קמים הוקר וגונדורף על רקע קולות צחוק וקריאות עידוד מכל הצוות הסובב אותם.
היריות היו מזויפות והסוכן פולק הוא למעשה הנוכל היקי, שביצע הונאה בתוך התרמית כדי להסיט את סניידר ולהבטיח שלונגן ינטוש את כספו.
הצוות מתחיל לפרק את התפאורה ממנה נבנה החדר.
הוקר מסרב לקבל את חלקו ברווח ועוזב יחד עם גונדורף את המקום.
פסקול הסרט מבוסס בעיקרו על נעימות רגטיים של סקוט ג'ופלין, שעובדו לסרט בידי מרווין האמליש.
מבין הנעימות של ג'ופלין שנעשה בהם שימוש בסרט, ידועה במיוחד הנעימה "הבדרן".
המוזיקה בסרט זיכתה את האמליש בפרס האוסקר למוזיקה המעובדת הטובה ביותר.
האלבום של הפסקול הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית.
הצלחת המוזיקה של הסרט תרמה תרומה משמעותית לפופולריות המחודשת של ג'ופלין בשנות השבעים.
פול ניומן - הנרי גונדורף
רוברט רדפורד - ג'וני הוקר
רוברט שו - דויל לונגן
צ'ארלס דרנינג - לוטננט ויליאם סניידר
הרולד גולד - קיד טוויסט
ג'ון הפרנאן - אדי ניילס
דאנה אלקאר - סוכן FBI פולק
ג'ק קיהו - אירי קיד
רוברט ארל ג'ונס - לות'ר קולמן
הסרט זכה להצלחה גדולה בטקס פרסי אוסקר ה-46, כשהוא זוכה ב-7 פרסים:
הסרט הטוב ביותר - טוני ביל, ג'וליה פיליפס ומייקל פיליפס
הבימוי הטוב ביותר - ג'ורג' רוי היל
התסריט המקורי הטוב ביותר - דייוויד וורד
הניהול האמנותי הטוב ביותר - הנרי במסטד וג'יימס פיין
עיצוב התלבושות הטוב ביותר - אדית הד
העריכה הטובה ביותר - ויליאם ריינולדס
המוזיקה המעובדת הטובה ביותר - מרווין האמליש
בנוסף היה מועמד ל-3 פרסים נוספים, לשחקן הטוב ביותר (רוברט רדפורד), הצילום הטוב ביותר, ולסאונד הטוב ביותר.
ב-2005 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
העולם מראשיתו ועד ימינו הוא שמה של אנציקלופדיה מצוירת לנוער שיצאה לאור בישראל בהוצאת מסדה בשנת 1965.
בדומה לאנציקלופדיה עולם התרבות, העולם מראשיתו ועד ימינו היא תרגום של האנציקלופדיה האיטלקית CAPIRE של הוצאת האחים פאברי האיטלקית בעריכת ג'ובאני פאברי בשנים 1963–1977.
במקור האיטלקי נמכרה האנציקלופדיה CAPIRE כחוברות שנאגדו לאנציקלופדיה אחת, כאשר כריכות החוברות נאגדו לאנציקלופדיה היסטורית בשלושה כרכים והחוברות עצמן לשנים עשר כרכים בנושאי תרבות.
בישראל נמכרה האנציקלופדיה CAPIRE תחילה כחוברות בשם עולם התרבות שנאגדו לשני כותרים שונים של אנציקלופדיה הכריכות שעסקו היסטוריה כאנציקלופדיה בשם "העולם מראשיתו ועד ימינו" וגוף החוברות שנושאם תרבות כאנציקלופדיה בשם "עולם התרבות".
העולם מראשיתו ועד ימינו מחולקת לשלושה כרכים המסודרים לפי סדר היסטורי כרונולגי.
הכרך הראשון עוסק בתקופה שבין היווצרות היקום למאה השלישית לספירה.
הכרך השני במאה השלישית עד המאה ה-16 והשלישי מהמאה ה-16 עד המאה ה-20. החלוקה היא בעצם לפי התקופות ההיסטוריות הידועות: העת העתיקה, ימי הביניים והעת החדשה.
כל פרק בחוברת עוסק בפרק זמן בהיסטוריה ובאירועים שקרו במהלכו ברחבי כדור הארץ לפי היבשת בה קרו.
בשני הכרכים הראשונים היו פרקים שהוקדשו בלעדית לתרבות, עם קדום או תופעה תרבותית בודדת, למשל לתופעת האבירות וכדומה.
בגרסה האיטלקית המקורית מנתה האנציקלופדיה ארבעה כרכים.
העולם של אתמול הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר היהודי-אוסטרי שטפן צווייג שפורסם לאחר מותו בשנת 1942.
הספר נכתב בתקופת גלותו של צווייג בעקבות עליית הנאציזם.
במהלך הכתיבה, בשנת 1938, עקר צווייג מאוסטריה לאנגליה, ומאוחר יותר גם לברזיל.
בספר מתאר צווייג את תחושת הניכור והעקירה שחווה כיהודי וכאינטלקטואל שנאלץ לעזוב את מולדתו.
הספר נחשב ליצירה מרגשת ומעמיקה על עידן שחלף, והוא מהווה עדות אישית ותרבותית לטרגדיה של אנשי הרוח היהודים-גרמנים במאה ה-20.
כתב היד של העותק הראשון של הספר נשלח אל המו"ל יום לפני התאבדותם המשותפת של צווייג ואשתו השנייה, שרלוט (לוטה) אלטמן, ב-22 בפברואר 1942. המהדורה הראשונה יצאה לאור בסטוקהולם באוקטובר 1942.
הספר מתאר את חייו של צווייג דרך פרספקטיבה היסטורית-תרבותית, תוך שהוא משחזר את התפתחותה ושקיעתה של אירופה מאז ילדותו ועד עליית הנאצים.
צווייג, שאירופה הייתה משאת נפשו, מתאר את נעוריו בווינה התרבותית והמשגשגת.
הספר ממשיך ומתאר את חייו של צווייג לאורך השנים, את עבודתו בהוצאת אינזל ואת המתרחש באירופה.
הספר מתעד גם את הזעזוע האדיר שחש צווייג עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והשנייה, ואת "גסיסת" הציוויליזציה האירופית כפי שהכיר אותה.
כמו כן, מתאר צווייג מפגשים ודמויות נערצות עליו, כגון תומאס מן, הוגו פון הופמנסתאל, תאודור הרצל, זיגמונד פרויד, אמיל ורהארן, מקסים גורקי, ורודולף שטיינר.
באחרית הדבר באנגלית מסופר כי צוויג עודד את כל מיודעיו לכתוב יומן אישי, ואפילו ביוגרפיה, כי האמין שלכל אדם סיפור חיים מעניין.
תרגם ברוך קרופניק, צדוק ליינמן תל אביב, 319 עמודים, 1944
תרגם צבי ארד, זמורה ביתן תל אביב, 317 עמודים, 1982
תרגם צבי ארד, אחרית דבר גלילי שחר, זמורה ביתן תל אביב, 350 עמודים, 2012
העולם על פי דינו הוא סרט אנימציה ממוחשבת מארצות הברית-קוריאה הדרומית.
את הסרט ביימו ג'ון קפקא, יון-סוק צ'וי והפיקו ג'ונבום האו, רוברט אברמוף, דייוויד לובאגרן, ג'ייה י.
מוה, ג'ייה וו פארק וכתבו ג'יימס גרקו, ג'ייה וו פארק, אדם ביצ'ן, זאקרי רוזנבלט וערך דייוויד בי.
שלושה ילדים סקרניים נכנסים בטעות למכונת זמן שבנה אחד מהאבות שלהם ומועברים על ידה ישירות אל תוך עידן הדינוזאורים.
הם מוצאים את עצמם לכודים בתוך קן של אמא דינוזאור המזהה אותם כצאצאיה.
נותר לילדים רק זמן קצר כדי לחזור חזרה בזמן אל תקופת ההווה לפני שהביצים של הדינוזאור יפקעו והם יהפכו ל'ארוחת הבוקר' של הדינוזאורים הקטנים.
בדרך בתוך עולם הדינוזארים הם עוברים הרפתקאות רבות.
העוקץ היא סדרת טלוויזיה בז'אנר דרמה וקומדיה שהופקה עבור רשת TNT ונוצרה על ידי הבמאי ג'ון רוג'רס והמפיק כריס דאוני, ובכיכובם של טימותי האטון, ג'ינה בלמן, אלדיס הודג', כריסטיאן קיין ובת' ריסגאף.
הסדרה שודרה בישראל מ-7 בדצמבר 2008, עד 25 בדצמבר 2012, בערוץ yes Action.
היא כללה חמש עונות ו-77 פרקים.
נתן "נייט" פורד (טימותי האטון) - חוקר הונאות ביטוח לשעבר.
משמש כ'מוח' המתכנן של החבורה.
נייט בצעירותו למד כמורה, ואף תכנן להיות כומר קתולי.
אך כישרונו המפותח בפיצוח תעלומות הוביל אותו לעבוד כחוקר בחברת ביטוח.
לאחר שנים, בנו סם הזדקק לטיפול רפואי יקר ערך, וחברת הביטוח המעסיקה אותו סירבה לשלם.
בעקבות כך איבד נייט רצון בחייו, והתמכר לאלכוהול.
במצב זה, מצא אותו ויקטור דובונביץ', והציע לו לפקח על צוות הגנבים.
אופיו של נייט מתאפיין בחביבות וריחוק מהסובבים אותו.
הוא אינו מוכן לדבר עם חבריו על בעיותיו האישיות.
רצונו של נייט לנקום במעסיקיו לשעבר, מסכן את הצוות כמה פעמים.
נושא מרכזי בסדרה הוא המאבק של נייט ב"שדים הפרטיים" שלו.
בריטית הנהנית לגנוב חפצי אמנות יקרים במיוחד.
סופי בטוחה שהיא שחקנית תיאטרון מוכשרת, אף על פי כן שבעיני הכל, כולל חבריה, היא שחקנית גרועה.
עם זאת, בעת מעשי שוד ומרמה, היא בעלת מתק שפתיים וכושר שכנוע יוצא מהרגיל.
לסופי יש אוסף של שמות בדויים וכישרון לחקות מבטאים שונים, כתוצאה משלל הדמויות שגילמה.
שמה האמיתי לא ידוע לחבורה.
ההיסטוריה שלה עם נייט היא ארוכת שנים.
מתברר שנייט בעברו כחוקר ביטוח רדף אחריה מספר פעמים.
במהלך העונה השנייה היא במערכת יחסים עם נייט עם קשיים בגלל האלכוהוליזם שלו לאורך כל הסדרה.
בפרק הסיום של הסדרה מציע נייט לסופי נישואים, ובכך פורשים הם מהצוות.
אלק הארדיסון (אלדיס הודג') - האקר מחשבים מהשורה הראשונה, המהווה חלק בלתי נפרד מכל פעולה משותפת של הצוות.
בתפקידו הוא מעניק מידע כיסוי ויזואלי וכן כוונון מערכת הקשר הפנימית ביניהם.
באופיו הוא אוהד מדע בדיוני מוצהר, חנון ושנון.
בנערותו נהג לפרוץ לשם שעשוע למסדי נתונים שונים בעת מגוריו אצל סבתו הקתולית.
בין השאר פרץ לשרתי האבטחה של טקס האוסקר על מנת לספק לעצמו כרטיס כניסה לא-חוקי.
הארדיסון שרוי במערכת יחסים רומנטית עם פרקר, הגנבת של הצוות.
הקשר בתחילה מתנהל באיטיות, אך בעונה האחרונה הם כבר זוג לכל דבר.
במשך העונה השנייה של הסדרה השנייה עבד בנאס"א בתחנת חלל, אך "עזר מרחוק" לחבורה.
אליוט ספנסר (כריסטיאן קיין) - "מומחה אחזור" שתפקידו מכונה בפשטות "המכה".
אליוט מומחה באמנות לחימה מסתוריות.
יוצא הכוחות המיוחדים של ארצות הברית שנלחם במלחמת המפרץ השנייה, ועל פי רמזים שונים שפיזר שירת כמתנקש מיומן שאף חווה עינויים.
אליוט סולד מהשימוש בנשק חם כגון אקדחים ורובים.
אך הוא מציין בעצמו ש"זה שאני לא אוהב אקדחים, זה לא אומר שאני לא יודע להשתמש בהם".
בעברו האפל שימש גם כעוזר בכיר של המאפיונר דמיאן מורו.
מערכת חייו הרומנטית נשארת בצללים לאורך כל הסדרה.
פארקר (בת' ריסגאף) - הגנבת של החבורה.
היא בעלת כישורים מרשימים של פריצה, כיוס ופיצוח כספות, היא גם מומחית בטיפוס על גורדי שחקים.
בילדותה הייתה ילדה פוגענית שסבלה חברתית ומהוריה, שאותם עזבה בגיל 11. היא איבדה את אח האומנה שלה בתאונה ובילתה את שנות נערותה ברחוב ובפנימיות מיוחדות, חוויה שהותירה עליה רשמים קשים ויכולת ביטוי רגשות לקויה.
היא מתקשה לקבל נורמות חברתיות וקודים רגשיים.
בעיני הדמויות האחרות היא נחשבת מוזרה.
פארקר רואה בצוות את משפחתה שמעולם לא הייתה לה, ובפעם הראשונה בחייה היא סומכת על אנשים אחרים מלבדה.
סופי מתאמצת במהלך הסדרה ללמד אותה כישורים חברתיים.
הארדיסון מפתח עם פארקר קשרים רומנטיים המתקדמים באיטיות עקב אופייה המופנם של פרקר.
בפרק האחרון של הסדרה ניכר שהמאמץ השתלם בכך שנייט הותיר בידיה את הנהלת הצוות, כ'מוח' החדש.
טרה קול (ג'רי ריאן): החליפה ל-8 פרקים את סופי כשזו יצאה לחופשה באירופה בעונה השנייה.
בלש פטריק בוננו (רוברט בלאנשה): שוטר במדינת מסצ'וסטס שהחבורה עזרה לו מספר פעמים לפתור תיקים.
ג'יימס סטרלינג (מארק שפרד): קולגה לשעבר של נייט במחלקת הונאות של חברת הביטוח IYS ואויב החבורה.
בעקבות עזרתם בתיק ביטוח קודם והתחיל לעבוד במחלקת הונאות באינטרפול.
מגי קולינס (קארי מאצ'ט): גרושתו של נייט (אם בנם סם שנפטר) ושותפה של החבורה בכמה "עבודות".
הסדרה עוקבת אחר צוות של חמישה גנבים שפועלים כמין רובין הוד מודרניים.
ומסייעים על ידי יכולותיהם הגבוהות לאנשים הנפגעים מגורמים רבי כוח, ובמיוחד חברות גדולות.
הכולל את ניית'ן פורד, חוקר ביטוח לשעבר (טימותי האטון) שתפקידו הוא 'המוח' המתכנן את פעולות הצוות, וכן נוכלת מבריקה בשם סופי דרובקס (ג'ינה בלמן).
כריסטיאן קיין משחק דמות של 'מומחה אחזור' - המכה, בשם אליוט ספנסר.
נדבך מרכזי בצוות נתון לפרקר (בת' ריסגאף), גנבת-פורצת על שמבצעת את הפעולות הטכניות הדרושות.
היא במערכת יחסים יחד עם חבר הצוות החמישי, אלק הארדיסון (אלדיס הודג') המשמש כהאקר הפורץ למאגרי מידע ועוד.
בעונה הראשונה החבורה פעלה בלוס אנג'לס, בעונות 2-4 בבוסטון, מסצ'וסטס, כשבר מק'רורי משמש להם מקום מפגש אחרי שהצילו את המקום ממלווה בריבית מרושע.
בעונה החמישית הם פועלים מפורטלנד, אורגון, ובסדרה השנייה מניו אורלינס, לואיזיאנה.
עונהפרקיםתאריכי יציאה בארצות הבריתשידור ראשוןשידור אחרוןשירות VOD/סטרימינג11689 ביולי 20219 ביולי 2021Freevee88 באוקטובר 20218 באוקטובר 202121315 בנובמבר 202224 בינואר 2023310April 17, 2025June 5, 2025אמזון פריים וידאו (Amazon Prime Video)
הסדרה חודשה ב-9 ביולי 2021 בשם ה"העוקץ: החזרה" .
פרט לטימותי האטון, שאר השחקנים שבו לגלם את הדמויות הראשיות.
בדצמבר 2021, הוחלט שתהיה עונה שנייה.
הוחלט שעונה שנייה תשודר ב-2022–23, ועונה שלישית תשודר ב-17 באפריל 2025.
הארי וילסון: עורך דין של חברות גדולות שהבין את רשעותן והצטרף לחבורה במקום נייט בספין אוף.
בריאנה קייסי: בת טיפוחו של הרדיסון ומחליפה אותו חלקית בספין אוף.
הרדיסון עדיין נוכח בחלק מהפרקים.
העולם של ריילי (מאנגלית Girl Meets World בתרגום חופשי: נערה פוגשת עולם) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית הממשיכה את עלילות הסדרה "ילד פוגש עולם" (Boy Meets World).
המככבים בה הם בן סבג', דניאל פישל (גיבורי "ילד פוגש עולם"), רוואן בלנצ'ארד, סברינה קרפנטר, פייטון מאייר, אוגוסט מטורו וקורי פוגלמניס.
הפרק הראשון של הסדרה זכה למספר צפיות גבוה, 5.5 מיליון צפיות בארצות הברית.
הסדרה שודרה לראשונה ב-27 ביוני 2014 בערוץ דיסני ארצות הברית, ובישראל ב-25 בדצמבר 2014 בערוץ דיסני ישראל.
העונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-27 במרץ 2015, ובישראל ב-31 באוגוסט 2015.
ב-17 באפריל 2015 שודר בארצות הברית פרק ספיישל שבו דבי ראיין היא כוכבת אורחת.
הפרק שודר בישראל ב-14 בדצמבר 2015.
ב-5 באוגוסט 2014 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
העונה עלתה ב-11 במאי 2015 בארצות הברית, ובישראל ב-10 בדצמבר 2015 עם פרק מהעונה השנייה אשר צולם בעונה הראשונה.
העונה הסתיימה ב-11 במרץ 2016 בארצות הברית, ובישראל ב-7 ביולי 2016.
ב-25 בנובמבר 2015 הסדרה חודשה לעונה שלישית, אשר הפקתה החלה ב-27 בינואר 2016, והסתיימה ב-2 באוגוסט 2016. העונה עלתה בארצות הברית ב-3 ביוני 2016, ובישראל ב-15 בספטמבר 2016. ב-4 בינואר 2017 נודע כי עונה זו תהיה האחרונה בסדרה, אשר הסתיימה ב-20 בינואר 2017 וב-2 בפברואר 2017 בישראל, לאחר 72 פרקים.
עלילת הסדרה מתרחשת בניו יורק ומספרת את סיפוריה מנקודת מבטה של נערה בשם ריילי, תלמידת חטיבת ביניים, וחברתה מאיה.
הן מתמודדות יחדיו עם חוויות בסביבתן.
התוכניות שלהן לשנות לימודים נטולות דאגות ומהנות משתנות כשקורי, אביה של ריילי, שהוא גם המורה החדש שלהן להיסטוריה, נכנס לתמונה.
בעזרת חבריה הקרובים של ריילי, פארקל ולוקאס, הם עוברים הרפתקאות, ובכל פרק יש תמיד מוסר השכל.
בעונה השלישית, ריילי, מאיה, לוקאס, זיי ופארקל עוברים לתיכון, ואיתם גם קורי עובר ללמד בתיכון.
הפרק הראשון של הסדרה "בוקר טוב עולם" זכה למספר צופים גבוה, כ-5 מילון.
הפרק השני ששודר שבוע לאחר מכן זכה גם למספר צופים גבוה של כ-3 מילון.
הפרק השני הכי נצפה הוא "אמא של מאיה" שזכה לכ-4 מיליון צפיות.
התוכנית זכתה להרבה ביקורת חיובית באתר עגבניות רקובות, התוכנית זכתה ל-82% ביקורות חיוביות מ-17 מבקרים עם ציון ממוצע של 7.3/10. הביקורות שיבחו בעיקר את המסרים החיוביים העולים מן הסדרה.
שם השחקן/ניתשם הדמותמספר פרקיםעונות123רוואן בלנצ'ארדריילי מתיוס72 ראשיבן סבאג'קורי מתיוס71 ראשיסברינה קרפנטרמאיה הארט72 ראשיפייטון מאיירלוקאס פראיר64 ראשיאוגוסט מטורואוגי מת'יוס55 ראשיקורי פוגלמניספארקל מינקוס69 ראשידניאל פישלטופנגה מת'יוס70 ראשי
ריילי מת'יוס (רוואן בלנצ'ארד) - עליזה ואחראית, ריילי מאוד אוהבת את משפחתה וחבריה.
היא משקיעה בלימודיה בבית הספר, ותמיד מנסה לעשות את הדבר הנכון.
החברה הכי טובה של מאיה.
תמימה, טובת לב וההפך ממאיה.
נעשית בת זוגו של לוקאס אך הם נפרדים.
לאחר שנודע שגם מאיה אוהבת את לוקאס ריילי משקרת ואומרת לו שהיא אוהבת אותו כמו אח.
פארקל אומר מול כולם שריילי עדיין אוהבת את לוקאס.
בעונה השלישית לוקאס אמור לבחור בינה לבין מאיה.
לוקאס בוחר בה והיא הופכת לבת זוגו בעונה השלישית.
קורי מת'יוס (בן סבאג') - אביה והמורה להיסטוריה של ריילי.
קורי מעוניין בטוב ביותר עבור ריילי וחבריה.
בשיעורי ההיסטוריה שלו הוא נותן לסטודנטים שלו בנוסף לחומר התאורטי, גם שיעורים לחיים שלמד מהמורה שלו פיני בסדרה הראשונה "ילד פוגש עולם".
כשריילי עוברת לתיכון הוא עובר ללמד בתיכון את ריילי וחבריה.
מאיה פנלופה הארט (סברינה קרפנטר) - קשוחה ועצמאית, מאיה משכנעת את חברתה הטובה ביותר, ריילי, לצאת מאזור הנוחות שלה תוך כדי שהיא מעודדת אותה לצאת להרפתקאות חדשות.
החברה הכי טובה של ריילי.
לאחר שהיא אומרת את זה לריילי, ריילי נפרדת מלוקאס.
לוקאס ומאיה מתקרבים אך כאשר מגלים שריילי עדיין אוהבת אותו הם הופכים למשולש אהבה.
בסוף לוקאס בוחר בריילי ומאיה מתאהבת בג'וש הדוד של ריילי.
לוקאס פרייר (פייטון מאייר) - ריילי נדלקה מיד על לוקאס, שעבר לאחרונה לעיר ניו יורק מטקסס.
יש לו גישה קלילה לחיים והוא נוטה לשמש כקול ההגיון בקרב חבריו.
התגלה שהסתיר מריילי שהוא הועף מבית ספרו בטקסס.
מאוהב בריילי והופך לבן זוגה אבל הם נפרדים.
אומר לריילי שהוא אוהב אותה אבל היא אומרת לו שהיא אוהבת אותו כמו אח (כדי להגן על מאיה שלא תפגע).
מאיה והוא מתקרבים אך כשהם מגלים שריילי עדיין אוהבת אותו הוא מסתבך ולא יודע במי לבחור.
בסוף בוחר בריילי ונהייה בן זוגה.
אוגי מת'יוס (אוגוסט מטורו) - אחיה הקטן והמצחיק של ריילי, אוגי להוט להתבגר ולהיות בדיוק כמו אביו, קורי.
חבריו הטובים הם אווה ודיואי (דוי).
פארקל מינקוס (קורי פוגלמניס) - החבר הנאמן ביותר שיכול להיות לריילי ומאיה.
פארקל הוא גם מעט מוזר, חכם ומלא בביטחון עצמי.
מאוהב בריילי ומאיה באותה המידה ולא משנה לו עם מי מביניהן הוא יהיה.
נכנס לפתיח הסדרה רק בעונה השנייה.
בעונה השלישית מתגלה שסבא רבא של פארקל היה יהודי.
הופך לבן זוגה של סמאקל.
טופנגה מת'יוס (דניאל פישל) - אוהבת ומעורבת, טופנגה מאזנת בין עבודתה כעורכת דין לבין המצופה ממנה כאם, בגידול שני ילדיה, ריילי ואחיה הקטן, אוגי.
שם השחקן/ניתשם הדמותמספר פרקיםעונות123אווה קולקאראווה מורגנשטרן20 משנהצ'ריל טקסיירהקייטי הארט12 משנהריידר סטרונגשון האנטר7 משנהססיליה באלגוטאיזדורה סמאקל17 משנהאוריה שלטוןג'וש מתיוס7 משנהג'קיי האריאוולין ראנד3 משנהאמיר מיטשל-טואנסזיי בביניאוקס30 משנהקופר ג'יי פריידמןדיואי (דוי)4 משנהקלוריס ליצ'מןגברת סבורסקי2 אורחאוליביה סטוקמיסי ברדפורד1 אורחזכרי מיטשלבילי רוס1 אורח
אווה מורגנשטרן (אווה קלוקאר) - חברה של אוגי (אוגוסט) מת'יוס, היריבה של טופנגה, מנצלת את זה שהיא גדולה מאוגי כדי להשתלט עליו.
בפרק האחרון של העונה הראשונה היא ואוגי "התחתנו".
בעונה השלישית סמאקל מצטרפת כדמות קבועה אך לא מופיעה בשיר הפתיחה.
קייטי הארט (צ'ריל טקסיירה) - אמא של מאיה, מאיה חושבת שהיא זאת שהבריחה את אביה, אך מסתבר שהוא עזב וגם נטש אותה ואת מאיה, היא ושון האנטר יצאו לדייט ראשון, סבתה היא מיי קלאטרבאקט (אותה גם שיחקה סברינה קרפנטר).
בעונה השלישית היא מתארסת ומתחתנת עם שון האנטר.
שון האנטר (ריידר סטרונג) - חבר ילדות של קורי, הופיע ב"נער פוגש עולם".
מאוהב בקייטי ורוצה להיות אבא של מאיה.
הוא יוצא לדייט ראשון עם קייטי, בעונה השלישית הוא וקייטי מתארסים ומתחתנים.
מיסי ברדפורד (אוליביה סטוק) - היריבה של ריילי, מאיה, פארקל ולוקאס, ניסתה להפריד בין ריילי ולוקאס (בדומה למיסי רובינסון אשר ניסתה להפריד בין קורי וטופנגה בעונה ה-3 של הסדרה "ילד פוגש עולם"), אמרה לפארקל שהוא יהיה הבא בתור (אחרי לוקאס) כחבר שלה, אך זה לא הוגשם כנראה בפרקי הסדרה.
בילי רוס (זכרי מיטשל) (עונה 1) - אויבו לשעבר של פארקל, ירד עליו כי הוא קינא בו, עד שהם הסתדרו ואף הפכו לחברים, הוא ולוקאס הם הספורטאים הטובים יותר של שכבת ז', יריבתו היא ילדה ששמה דארבי אשר נראתה כתלמידת רקע בסדרה במספר פרקים.
בפרק הראשון של העונה השנייה היא מתה.
זיי בביניאוקס (אמיר מיטשל-טואנס) (החל מעונה 2) - חבר של לוקאס מטקסס, וכמוהו עבר לניו יורק.
התחיל להיות חלק מהחבורה בכמה פרקים.
החל להופיע בסדרה החל מהעונה השנייה.
דיואי "דוי" (קופר ג'יי פריידמן) (החל מעונה 2) - חבר של אוגי.
שמו הוא דואי אבל הוא רוצה שיקראו לו דוי, אם מתקנים אותו הוא מתחיל לצרוח.
יש לו קשר רע עם טופנגה בגלל זה.
חלק מהחבורה של אוגי ואוה.
ג'וש מתיוס * (אוריה שלטון) - אחיו הקטן של קורי.
מוצג לראשונה בפרק הכריסמס של העונה הראשונה.
למאיה מאוד מחבבת אותו וגם מראה את זה במהלך הסדרה.
ג'וש נוהג לשחק ולהשתעשע עם אוגי.
בעונה השנייה הוא מתקבל ללימודים באוניברסיטת ניו יורק.
בעונה השלישית ג'וש לוקח חלק חשוב בנסיעה למלון הסקי, ובינו לבין מאיה נוצרת מין הסכמה עתידית על ניסיון בקשר זוגי.
עקב ביטול התוכנית אף פעם לא הוצג לנו איך הקשר הזה התפתח.
מספר הפרק(בסדרה) שם הפרק בעברית שם הפרק באנגלית תאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל21עסקה לא טובהGirl Meets Demolition17 באפריל 201514 בדצמבר 2015
Squirrels15 במאי 201518 בינואר 2016276לביבה בוגדניתGirl Meets the Tell-Tale-Tot5 ביוני 201525 בינואר 2016287חוקיםGirl Meets Rules12 ביוני 20151 בפברואר 2016298הוריקןGirl Meets Hurricane19 ביוני 20158 בפברואר 2016309מר סנאי הולך לוושינגטוןGirl Meets Mr.
הָעֹמֶר: קבץ ספרותי-מדעי, מוצא בארץ ישראל, היה כתב עת שיצא בעריכתו של ש.
בן ציון בארץ ישראל בשני כרכים בלבד, בשנים תרס"ז-תרס"ט (1907–1909).
כל כרך הכיל שתי חוברות, כך שיצאו בסך הכל ארבע חוברות בשני כרכים.
היה זה קובץ ספרותי-מדעי שעסק גם בשאלות הזמן והמקום.
ייחודו של "העומר" היה בניסיון להעביר את המרכז הספרותי מהגולה לארץ ישראל.
קשיים כלכליים בהוצאת כתב העת וחילוקי דעות לגבי אופיו וייעודו גרמו, בסופו של דבר, לסגירתו לאחר שנתיים בלבד.
סיפורו הראשון של ש"י עגנון, "עגונות" - על שמו הוענק לסופר שם-העט שלו, "עגנון" - התפרסם בכרך השני, בחוברת השלישית של העומר.
בן ציון עלה לארץ ישראל בשנת 1905, מתוך מטרה ברורה, גורסת נורית גוברין; להקים מרכז ספרותי בארץ, ולעמוד בראשו.
את ההשראה לרעיון המרכז הרוחני בארץ ישראל קיבל ש.
בן ציון מאחד העם ותורתו האידאולוגית, כפי שהיא מתבטאת במאמרים רבים.
אחד העם עודד אותו רבות בתחילת הפרויקט, אך קפדנותו היתירה של אחד העם לא תמיד עמדה לצידו של העורך הראשי, והאחרון גם ספג דברי ביקורת לא נעימים מאחד העם; "יש צורך אבל אין יכולת" כתב לו יום אחד.
בן ציון היה אחד מנותני הטון במרכז הספרותי באודסה.
הוא היה סופר ומורה ידוע, וכוונתו הייתה משולשת: להעביר כביכול את אודסה לארץ ישראל, להפיץ את תורתו הלאומית של אחד העם ולחזק את הלשון העברית והיישוב העברי.
ב"תוכנית העומר" שהופיעה בחוברת הראשונה הסביר, שקשה לה מאוד לספרותינו להתקיים בארץ הפרעות והמהומות, רוסיה.
(שני פוגרומים קשים פרצו ברוסיה בראשית המאה: פרעות קישינב ב-1903, והפוגרום ביהודי אודסה במהפיכת 1905).
שלושה עורכי מדורים נבחרו תחילה; ש.
בן ציון - העורך הספרותי.
דוד ילין - העורך המדעי ומשה סמילנסקי (שהיה ידוע גם בכינוי "חווג'ה מוסה") - העורך לעניינים מקומיים.
עזרתו של סמילנסקי הלכה והתמעטה כבר בשלבים הראשונים של ההוצאה עד שפסקה לגמרי.
דוד ילין שיתף פעולה בתחילת ההוצאה של כתב העת, אך גם פעילותו הלכה ופחתה במהלך הזמן.
ממילא, גם כששני העורכים הנוספים היו פעילים הם ראו בש.
בן ציון את העורך העיקרי והתייעצו עמו בכל נושא, והיה ברור שהם רואים את עצמם כאנשי סיוע לבן ציון.
שלושים ושניים אנשי רוח וסופרים תרמו מיצירותיהם ל"העומר.
בן ציון השתדל שיהיה זה מבחר הטרוגני של אנשי חו"ל ואנשי ארץ ישראל לזרמיה: העלייה הראשונה, העלייה השנייה והיישוב הישן.
בחוברות הכרך הראשון השתתפו אנשים ידועים ברובם, כמו אחד העם, ש.
בן ציון עצמו, שהופיע בשם זה וגם בכינוי נוסף שהיה חתום על פיליטון, משה סמילנסקי, שגם הוא הופיע בשמו המלא ובכינויו "חווג'ה מוסה", מאיר וילקנסקי המקומי שהיה פעיל מאוד בספרות הארץ ישראלית, דוד ילין, אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ (אז"ר), יהודית הררי, זאב סמילנסקי (אביו של ס.
יזהר) שכתב מחקר סטטיסטי על היישוב העברי ביפו, יוסף קלוזנר, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, י.ח.
רבניצקי, יצחק שמי, שזו לו הופעה ראשונה בספרות העברית, ואחרים.
בכרך השני הופיעו כבר שמות פחות ידועים; לש.
בן ציון היה קשה מאוד לגייס תורמים לכתב העת שלו, מצד אחד, ומצד שני, הוא עצמו החזיר לחלק מהאנשים את כתבי היד שלהם, מכיוון שלא התאימו לדרישותיו התוכניות או הסגנוניות.
"יודע אני את כל ההתאוננות בחוגי הסופרים על ה'מַניה' של ש.בן-ציון, בתור עורך, 'לתקן – ויהי מה'..." כותב ברנר.
הוא גם לא היסס להחזיר כתבי יד לאוסישקין ודומיו, שהבטיחו תמיכה כספית לעיתון, רק משום שהמאמרים לא התאימו לדרישותיו.
כותבים אחרים וידועים מרוסיה התחמקו בתירוצים שונים ממכתביו הדוחקים של ש.
בן ציון לשלוח חומר לעיתונו.
לוינסקי העמיד את הסירוב שלו ושל חבריו להשתתף בעיתון כיתרון עבורו, שהרי עכשיו יאלץ העורך לבחור כותבים מהמבחר שיש בארץ ישראל.
אחד העם וקלוזנר, שהיו עורכי "השילוח" העדיפו להמשיך להשתתף בכתב העת שלהם, ואין גם לשלול את העובדה שבמידה מסוימת הם ראו בהעומר פוטנציאל תחרותי להשילוח.
משתתפי הכרך השני היו: אחד העם, ד"ר בנציגר, מאיר וילקנסקי, דוד ילין, יצחק קצנלסון, ש"י עגנון (שהיה בלתי מוכר עדיין, ועבד כמזכיר העיתון), מאיר דיזנגוף, מרדכי בן הלל הכהן, ואחרים.
השמות הידועים בספרות העברית, כמו ברדיצ'בסקי, ברנר, ביאליק, אלחנן ליב לוינסקי, מנדלי מוכר ספרים - בלטו בהיעדרם.
חלקם הגדול של המאמרים היה ספרות יפה; סיפורים, שירים, חזון וכדומה.
חלקם האחר היה מאמרי עיון ומחקר, שקשורים לשפה, לספרות ולחיים בארץ ישראל.
נורית גוברין מסבירה את כישלונו של "העומר" בניסיונו של עורכו ליישם את הציונות הרוחנית של אחד העם, שבאותה תקופה כבר עבר זמנה.
היישוב דחה את ההתנגדות לציונות המדינית של הרצל לעומת חיזוק הרוח שבו דגל אחד העם.
דבקותו של בן ציון באחד העם לא תאמה את סדר היום הציבורי בארץ ישראל.
בן ציון בחלל ריק, כאשר הוא מנסה להיות שליח של אידאולוגיה שעבר זמנה.
גם אחד העם בעצמו, איתו התייעץ עורך העומר על כל צעד ושעל, לא חדל להעמיד קשיים בביקורתו הקפדנית.
בן ציון והיותו מסתגר מבחינה חברתית והדור בהופעתו - גם הם לא תרמו לפופולריות שלו בקרב הקוראים, שרובם היו פועלים עמלים.
סיבה נוספת שמעלה גוברין היא, שש.
בן ציון ניסה להעתיק את אודסה לארץ ישראל.
הוא לא השכיל להבין שקוראי העומר אינם קוראי "השילוח", העיתון בעל הרמה הגבוהה שייסד וערך אחד העם, והמשיכו אחריו יוסף קלוזנר וביאליק.
לא הייתה בארץ תשתית ראויה ומוכנה לרמה הזו, מוסיף גצל קרסל.
לא של כותבים ולא של קוראים.
עורך העומר ניסה להקים נוסח חדש ללא תשתית ונשאר תלוי על בלימה.
מיעוט החותמים, קשיי מימון, הימנעות הכתיבה של הסופרים הידועים מחו"ל, עלבונות ואכזבות אישיים, קשיי הדפסה (כתב העת הודפס בירושלים כי ביפו לא היו בתי דפוס ראויים) וביקורות לא מחמיאות - הביאו בסופו של דבר את ש.
בן ציון להחלטה להפסיק את הוצאת העיתון.
מסתבר, שבן ציון הגיע להחלטה זו עוד בטרם יצאה החוברת הרביעית האחרונה, וברנר, שהבחין במודעה על שני כרכים למכירה ללא הפנייה לחתימה חדשה, הבין את הצפוי, והביע את התמרמרותו על עיתון שאינו מגלה שקיפות בכוונותיו.
ייתכן, מלין ברנר, שלו היינו יודעים על כוונות ברורות של העומר להפסיק את פרסום חוברותיו היינו יכולים עוד להועיל במשהו.
ברנר הגיע בשנת תרס"ט לארץ, שנת סגירתו של העיתון, וגוברין מעלה את האפשרות שבמידת מה זרז בואו והתרכזות חוג ספרותי ומעריצים סביבו, את סגירת העיתון.
הופעתם של שני הכרכים לא עוררה הד תקשורתי רב בקרב המבקרים בזמן אמת, ובן ציון מרבה להתלונן על כך באוזני חבריו.
הוא ידע שביקורת טובה מודפסת עשויה לתרום רבות לפרסום העיתון והמלצתו, אך הביקורות היו קצרות ונדירות.
את הביקורת השלילית הראשונה סיפק ש.
בן ציון בעצמו כאשר התוודה בפני חבריו, עוד טרם יציאת הגיליון הראשון ממכבש הדפוס, על כך שהכתבות בחוברת הראשונה לא רעות, אבל אין ביניהם התאמה וקצב.
החוברת "אינה בריה מכוערת וגם לא גולם, אף על פי שהיא מחוסרת איזה איברים".
אך הוא מקווה שהדבר יבוא לידי תיקון במהלך החוברות הבאות.
אלתר דרויאנוב, חברו של ש.
בן ציון ועורך "העולם", הביטאון של ההסתדרות הציונית, ציין לטובה את הוצאת החוברת הראשונה שהיא הגונה ומלאת עניין ובירך את העורך בהמשך פורה.
אך גם הוא לא סיפק ביקורת עניינית ומפורטת, ואף לא מאמר מפרי עטו, על אף בקשותיו החוזרות ונשנות של בן ציון.
בן ציון על "העומר": "הוא לא עלה יפה ככל לביבה ראשונה, אבל ריח אדמה וטל של א"י נודף הימנו".
רבניצקי כותב אף הוא במכתב לעורך, שהעומר עושה רושם של חומר בינוני, שאין בו אמנם זיבורית, אך גם לא עידית.
אבל צריך לברך על הפרי החדש שיצא בארץ ישראל.
הביקורת הרצינית היסודית יותר הייתה של לוינסקי, והוא שיבח בהתלהבות את עצם הופעת הקובץ בארץ ישראל, את משתתפיו ואת תוכנו.
לוינסקי היה חבר קרוב של ש.
בן ציון ושותפו בהוצאת "מוריה".
יעקב פיכמן, שגם הוא הבטיח לשלוח חומר ולא קיים, כתב ביקורת לאחר צאת החוברות האחרונות, והביע את חוסר ההתלהבות שלו מהצד האמנותי שבחוברת, ותולה זאת בכך שרוב הכותבים הם אנשים חדשים בארץ ישראל שטרם הספיקו להתקרב אל הטבע ולינוק את שירתם מתקופת ילדותם במקום.
הביקורת המשמעותית ביותר היא של יוסף חיים ברנר, כפי שהופיעה בשני המאמרים שפרסם על הספרות והעיתונות שבארץ.
הביקורות הספרותיות של ברנר, שהיה גם סופר ידוע וגם עורך עיתון, היו בדרך כלל ענייניות ושיקפו אבחנה ספרותית חדה.
"מבין אני כאחרים, כי רוב שירת "העומר" בארבעת הספרים אין בו רב לספק את הנפש" מסכם ברנר בקצרה את דעתו על איכותו האמנותית של הקובץ.
הוא מבין שהעורך רוצה "להאיר את המזרח לישראל", אבל אי אפשר ליצור ספרות באמצעים מלאכותיים, על פי מגמה ותוכנית, ולאמיתו של דבר אין כאן בסיס תרבותי מתאים שיספק את הקורא המתאים.
עם זאת מדגיש ברנר את חשיבות המשך הופעתו של כתב העת הארץ ישראלי, שיזין אהדדי את הקורא ואת עצמו.
במאמר אחר שעוסק בסקירה ספרותית, מנתח ברנר בחומרה את המאמרים שהופיעו בחוברת הרביעית, ומכנה בהתמרמרות את דבריו של אחד העם, במאמרו: "הגיעה השעה" כדברי-רוח, תרתי משמע; ברנר מתייחס להתמדתו העיקשת של אחד העם להדגיש את חשיבות הרוח באומה.
את מאמרו של מאיר דיזנגוף הוא מכנה כדברי "מחנק נפש", אך הוא מציין לטובה את סיפורו של ש.
הביקורת החשובה ביותר, שנכתבה במאמר של ברנר, כביכול במאמר מוסגר להוכחת חשיבות תרומתו של העומר, היא השורות הידועות שכתב על איכותו של הסיפור שהתפרסם בחוברת השלישית: "עגונות" לש"י עגנון.
המשפטים הבאים היוו את הביקורת הרצינית הראשונה של הסופר הידוע, זוכה פרס נובל, ותרמו בוודאי לא מעט לפרסומו של הסיפור והסופר.
ל"העומר" יש מעמד נכבד בספרות העברית, גורס קרסל, במבט רטרוספקטיבי.
"הוא ניצב בפתחה של תקופה מזה ובהרמת נס המרד בתקופה קודמת מזה".
כתב העת היווה לדעתו תחנת ביניים חשובה בספרות העברית, בכך שניסה להתנער מהסגנון הישן של תיאור הווי מתקתק-רגשני-סנטימנטלי, וליצור סגנון ארץ ישראלי חדש.
עם זאת, כורך קרסל הערכה וביקורת יחד: ש.
בן ציון עצמו פרסם בחוברת הראשונה את יצירתו "רחל" בסגנון פתטי, שכנראה נכתב בהשראת "מגילת האש" של ביאליק, ועורר ביקורת ולגלוג.
העולמות הקסומים של הארי פוטר הוא ספר שכתב הסופר דייוויד קולברט, הספר מקשר שמות וכשפים מסדרת הספרים "הארי פוטר", למשמעויות בשפה הארמית, במיתולוגיות, ובאגדות.
קולברט הגה את הרעיון ל"העולמות הקסומים של הארי פוטר", בעודו בוחן את אחיינו ואחייניותיו על ההתייחסויות המיתולוגיות ברומנים.
מאוחר יותר הוא כתב את הספר בעת הוראה לסטודנטים לתואר שני באוניברסיטת צפון קרוליינה.
הספר פורסם במרץ 2001, ללא אישורה של ג'יי קיי רולינג, הספר קיבל ביקורות חיוביות ממבקריו.
וגרסה מעודכנת שלו פורסמה בשנת 2004 על ידי הוצאת ברקלי ספרים.
הספר בוחן את ההתייחסות להיסטוריה ולאגדות בספרותה של ג'יי קיי רולינג בסדרת הספרים "הארי פוטר".
קולברט טוען שעל אף שנדמה שהמקומות והשמות הם מומצאים, וללא אחיזה או רקע בעולם האמיתי, יש להם בסיס במיתוסים ואגדות שהיו קיימים מכבר.
לדבריו של קולברט, לכל שם, כשף או כינוי ב"הארי פוטר", יש משמעות עמוקה הקשורה לעבר: "אחד מן התענוגות הרבים המזומנים לקוראיה של ג'יי קיי רולינג, כרוך בגילוי האזכורים ההיסטוריים והספרותיים החבויים בספרייה".
קולברט מביא דוגמאות ליצורים, למשל: בסיליסק, היפוגריף, טרולים וגובלינים, שמות (למשל: סיריוס בלק, ניקולא פלאמל, קסנדרה בלבלצקי), ואף הכישוף הממית, אבדה קדברה.
כך למשל משתמע משמו של סיריוס בלק העובדה שהוא כלב שחור, מקורו של הבסיליסק הוא ביצור אגדי שהאמינו בו אנשי ימי הביניים, וקסנדרה בלבלצקי הם שני שמות שונים - אך בעלי אותו משמעות.
הספר בן 220 הדפים מכיל 53 פרקים.
קולבר כותב על הקשרים בין ספרי רולינג לבין הפולקלור, המיתולוגיה היוונית, והתרבויות של מצרים העתיקה, רומא העתיקה, והאצטקים.
העולם שאבד היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוג דרמה ומדע בדיוני מבית ה-BBC, שיצאה לראשונה בבריטניה ב-25 בדצמבר עד 26 בדצמבר 2001 וכללה 2 פרקים בלבד, שניהם באורך 72 דקות.
הסדרה מבוססת על הספר של ארתור קונאן דויל - העולם שאבד משנת 1912.
צילומי הסדרה צולמו בחופי ניו זילנד המערביים והיא נכתבה בידי טוני מולהולנד ואדריאן הודגס שגם יצרו את הסדרה בראשית.
בסדרה משחקים בוב הוסקינס, ג'יימס פוקס, מת'יו ריס, טום וורד, איליין קסידי, פיטר פאלק, טום גודמן-היל ורוברט הארדי.
העלילה מתרחשת ביערות הגשם של האמזונאס שם פרופסור ג'ורג' צ'לנג'ר יורה ביצור מפתיע שמתברר כסוג של פטרוזאור.
המום מהתגלית הוא חוזר לאנגליה ומבקש מהקהילה המדעית לעזור לו לאתר את ביתו של היצור, אך נדחה.
ואולם קבוצה של אנשים הכוללים את הצייד ג'ון רוקסטון, העיתונאי אדוארד מאלון וגם ידידו הפרופסור ליאו סמרלי הספקני מחליטים לחבור אליו למסע.
הם מוצאים מפה של צלבן פורטוגזי שהגיע לרמה ברזילאית מרוחקת ועליה גילה כמה דינוזאורים.
החבורה נוסעת לאזור יחד ומגלה זנים של דינוזאורים, יצורים קדומים שונים ואפילו שבט של אנשים קדומים קניבלים.
הם מגלים גם כפר של אינדיאנים ילידים המכירים את הרמה ורוקסטון שנפצע ביער מחליט להישאר איתם.
העולם עצוב אז צוחקים היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית ישראלית, ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין ינואר 2017 ליולי 2018, ועסקה בתולדות ההומור הישראלי.
את התוכנית הנחו יהונתן גפן בעונה הראשונה ויאיר ניצני בעונה השנייה.
מדי פרק יוצא המנחה לפגוש קומיקאים, מוזיקאים ויוצרים מעולם התרבות הישראלי, על מנת להבין את מקורות ההומור הישראלי.
כל פרק עוסק בנושא מסוים, והסדרה מנסה לענות על שאלות שונות כמו: מה מצחיק ילדים?
כיצד התפתחה המשפחה הישראלית בראי הסיטקום?
מיהם גיבוריה של סצנת ההומור בחברה הדתית?
נוסף על כך, הסדרה כוללת תוכניות מיוחדות על אנשי הומור וקומדיה, בהם אפרים קישון, ספי ריבלין, חנוך לוין וארץ נהדרת.
התוכנית עלתה לשידור ב-30 בינואר 2017 ושידור העונה השנייה שלה הסתיים ב-31 ביולי 2018, ימים ספורים לפני הפסקת שידורי הטלוויזיה החינוכית.
בסוף 2018 עלתה התוכנית לשידור בערוץ כאן 11.
העונה החמישית הוא ספר מדע בדיוני מאת נ.
ג'מיסין, אשר זכה בפרס הוגו לספר הטוב ביותר ב-2016. זהו החלק הראשון בטרילוגיית "העולם השבור", כאשר אחריו יצאו "שער האובליסקים" (2017) ו"שמי האבן" (2018).
בעולם זה, מדי כמה שנים מתרחש אסון אקולוגי המאיים להשמיד את האנושות, שנובע מתנודות בלוחות הטקטוניים (התפרצות געשית, צונאמי וכיוצא בזה).
אנשי העולם מכנים את האסונות האלו "העונה החמישית" והם מנסים להתכונן ולהגן על עצמם מפניהם.
העולם שבו מתרחש הספר נקרא על שם היבשת היחידה שיש בו, "הדממה".
על יבשת זו, חיים כל בני האדם ובעלי החיים השונים, ומסביבם ים.
מדי כמה עשרות שנים, מתרחשת בעולם הזה רעידת אדמה או אירוע גאולוגי שיוצר משבר אקולוגי.
התפרצות געשית, גל צונאמי, אפר תמידי באוויר שחוסם את אור השמש, רעידת אדמה וכן הלאה.
בחברה שמתקיימת ב"דממה", יש חלוקה מעמדית לקאסטות, ורוב חלקי החברה מסודרים לפי השתייכות לקהילה מסוימת.
כל הקהילות עוקבות אחר חוכמה עתיקה שמועברת על ידי לוחות אבן.
החוכמה העתיקה מדריכה את הקהילות כיצד לשמר את עצמן ולהתכונן לעונה החמישית (לא לבנות לגובה, לאגור מסתורי מזון לעת משבר, להקפיד שיהיו תפקידים ברורים לכל חבר בקהילה).
בנוסף ישנם עוד סוגים של אנשים ותפקידים ייחודיים:
אורוגן - אנשים שיש להם יכולת לחוש רעידות באדמה ולהסיט אותן על ידי שאיבה של אנרגיה.
כאשר האורוגן אינו מיומן, הוא עלול לשאוב את האנרגיה מהסביבה הקרובה שלו וכך להקפיא למוות בפועל את כל היצורים החיים שנמצאים מסביבו.
פעולת האורוגן עלולה להיות מושפעת מהרגשות שלו.
בחברה של "הדממה", ישנם פחד ושנאה כלפי האורוגנים.
הם על פי רוב אינם רצויים בשום חברה.
ברחבי "הדממה" ישנם שלושה מרכזי הכשרה לאורוגנים שמופעלים בידי העיר השולטת ב"דממה", יומנס.
מרכזים אלו נקראים "המאזן", ורק שם אורוגנים יכולים לעבור הכשרה מקצועית.
יומנס משתמשים באורוגנים כדי לעזור לקהילות שונות בעולם להגן על עצמן מפני בעיות הקשורות ברעידות אדמה, תמורת תשלום.
האורוגנים מחולקים לשתי קבוצות: אורוגנים שעברו הכשרת מאזן, אשר עונדים טבעות שמציינות את רמת השליטה שלהם באורוגניה, כאשר 10 טבעות, מסמל את הטווח הגדול ביותר שאורוגן מסוגל להגיע אליו; ואת ה"רגאס", אורוגנים שהסתירו את היכולות שלהם ולימדו את עצמם לשלוט בכוחות שלהם לבד.
בדרך כלל הם לא מגיעים לרמה של מעבר ל-4 טבעות.
שומרים - אנשים בעלי יכולת לנטרל את הכוחות של אורוגנים.
הם אינם בעלי יכולת שליטה על אנרגיה ורעידות האדמה, אולם מסוגלים לחוש מתי האורוגנים מפעילים את היכולת שלהם ולנטרל אותם.
השומרים מסוגלים להרוג את האורוגנים, והם אלו אשר מדריכים אותם מילדות לבגרות וממשיכים ללוות אותם במשך כל חייהם של האורוגנים.
השומרים חיים במשך פרקי זמן ארוכים בצורה חריגה, ואין פרטים רבים לגביהם ודרך היווצרותם.
גאוכימאים - אקדמאיים שלומדים "גאוכימיה", סוג של מדע המותאם לצרכים של "הדממה" המשלב לימודי גאולוגיה, כימיה, ופיזיקה.
הם לומדים ב"שביעית", האוניברסיטה השביעית שנבנתה לאחר אירועי העונה האחרונה.
היו לפניה 6 אוניברסיטאות אחרות שנחרבו בזמן עונות תחת האימפריה הסנזית.
טורפי אבן - יצורים דמויי פסל, שנעים בצורה מסתורית, ואינם מדברים עם בני אדם.
הם נחשבים לאיום, שמשתדלים להימנע או להתרחק ממנו.
האימפריה הסנזית - האימפריה הדומיננטית בעולם זה, אשר שולטת במשך שבע עונות.
העולמות האבודים, החיים הנכחדים היא סדרה תיעודית של ה-BBC בת 4 פרקים, העוסקת על תגליות מאובנים.
הסדרה מלווה בהסבריו של חוקר הטבע דייוויד אטנבורו, שגם כתב אותה, ושודרה לראשונה ב-1989. המחקר על הסלעים וסודותיהם העתיקים היו תשוקת הנעורים של דייוויד אטנבורו.
בסדרה זו, התלהבותו לנושא אינו פוחתת.
בעזרתם של פלאונטולוגים מומחים, ציידי מאובנים וטכניקות הנפשה מודרנית, מנסה אטנבורו להציג כיצד התפתחו החיים בעבר הרחוק של כדור הארץ.
לשם כך, כהוא נוסע ברחבי העולם כדי לבקר באתרי המאובנים המפורסם ביותר בעולם.
קסם בסלעים - בפרק הראשון אטנבורו חושף כמה רמזים עיקריים בצורת שרידי מאובנים שלא התגלו במשך אלפי שנים, בעוד שמוצגים תמונות של חיים פרהיסטוריים.
לשים בשר על עצמות - בפרק אטנבורו בוחן חיים שנעלמו של יצורים פרהיסטוריים תוך שימוש בראיות האחרונות, המדענים משחזרים פטרודקטיל בצורת דגם מטוס - כדי לראות אם חיה כזאת יכלה אכן לעוף.
בעלי חיים בפרק כוללים איכתיוזאורים, ארתרופלאורה, טרילוביטים, פטרוזאורים, פטרנודון וקוואצלקואטלוס.
דינוזאור - בפרק אטנבורו מבקר במספר מוזיאונים של טבע.
בעזרת שלדי הדינוזאורים, הוא מדגים כיצד הם היו בחיים האמיתיים, ואת השערות לגבי הסיבות לסופם הפתאומי.
בעלי חיים בפרק כוללים ג'ירפטיטאן (מוצג בפרק ברכיוזאורוס), דיפלודוקוס, סטגוזאורוס, אלוזאורוס, הדרוזאוריים, טריצרטופס, טירנוזאורוס רקס, סטרותיומימוס, אפטוזאורוס וברונטוזאורוס.
בין הפלאונטולוגים המלווים הפרק ג'ק הורנר ורוברט בקר.
ההצצות הנדירות - בפרק האחרון אטנבורו מבקר בארבעה מקומות מפורסמים שיש בהם את התנאים הטובים ביותר להתאבנות: פצלי ברג'ס, אבן הגיר זולנהופן (Solnhofen Limestone), בור מסל ובורות הזפת בלה בריאה.
בהם נשמרו לא רק בעלי חיים, אלא גם צמחים ויצורים אחרים שנראו לעיתים נדירות.
בעלי החיים בפרק כוללים טרילוביט, אנומלוקאריס, ארכאופטריקס, פרופלאותריום, לפטיקטידיום, פולידוקרקוס, ממותה קולומביאנית, סוס הגרמן, פרמילודון, סמילודון, זאב בלהות, ביזון הסטפה ואריה אמריקני.
העופר הוא סרט קולנוע אמריקאי לכל המשפחה משנת 1946 בבימויו של קלרנס בראון עם גרגורי פק, ג'יין ויימן וקלוד ג'רמן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר רב המכר "העופר" מאת מרג'ורי קינן רולינס משנת 1938 שזיכה אותה בפרס פוליצר.
העלילה היא על ילד הגר עם הוריו, חקלאים קשי יום, במקום מבודד בפלורידה, מאמץ עופר ונאלץ לבסוף להיפרד ממנו.
ב-1994 הופק סרט טלוויזיה בשם העופר המבוסס על אותו ספר, עם פיטר שטראוס (האב) וג'ין סמארט (האם).
כן היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: השחקן הטוב ביותר (גרגורי פק), השחקנית הטובה ביותר (ג'יין ויימן), הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.
עזרא "פני" בקסטר (גרגורי פק) חייל משוחרר מצבא הקונפדרציה, מגיע לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית ביחד עם אשתו אורי (ג'יין ויימן) למקום מבודד ביער בפלורידה ומקים שם משק חקלאי קטן.
שלושת הילדים שלהם מתו וכעת בשנת 1878 הם מגדלים את בנם היחיד, ג'ודי (קלוד ג'רמן) בן ה-12. ג'ודי הוא בקשר טוב עם אביו לו הוא קורא Pa ובקשר פחות טוב עם אמו לה הוא קורא Ma.
היא חמורת סבר ודיכאונית בעקבות מות בניה.
ג'ודי משוטט הרבה לבדו ביער ונתקל בחיות רבות כמו דביבון אותו הוא רוצה לאמץ אבל הוריו מסרבים.
בעת טיול ביער מוכש פני על ידי נחש ארסי.
הוא הורג צביה ומבקש מג'ודי לחתוך את בטנה ולשים את הכבד על מקום הנכישה.
ג'ודי עושה זאת וממהר אל בית משפחה פורסטר להזעיק את הרופא.
פני ניצל אך ג'ודי חוזר למקום ההכשה ומוצא שם עופר צעיר כבן שנה.
הוא מבקש לאמץ אותו כחבר משום שהוא בודד.
לאחר היסוס מאשר לו אביו לאמץ את העופר ומזהיר שיכולות להיות צרות ממנו.
במשפחת פורסטר יש מספר אחים מבוגרים וילד קטן המכונה "Fodderwing" הסובל ממום ברגלו.
ג'ודי מגיע אליהם ורוצה לשאול אותו בקשר לשם לעופר.
אחד האחים, באק פורסטר, (צ'יל וילס) אומר לו שהוא מת ולפני מותו הציע לתת לעופר את השם "דגל" בגלל זנבו הלבן.
העופר אוכל משתילי התירס והאב שנפצע בעבודה בשדה, מסכים להשאיר אותו בתנאי שג'ודי יזרע שוב תירס ויבנה מכלאה לעופר.
ג'ודי עושה זאת אך בלילה העופר מדלג מעל המכלאה ומחסל שוב את שתילי התירס.
האב מצווה על ג'ודי להרוג את העופר אך ג'ודי מסרב.
האם יורה בעופר, פוצעת אותו ופוקדת על ג'ודי לשים קץ לעופר הפצוע.
ג'ודי יורה בו ובורח ליער שם הוא משוטט רעב ועייף עד שמוצא סירת קאנו קטנה שמשיטה אותו בנהר, שם הוא נמצא על ידי ספינה וניצל.
הוא חוזר לביתו לאחר שהוריו התייאשו ממציאתו בחיים.
הוא מבקש סליחה מהאב, גם האם סולחת לו ובפעם נדירה מחבקת אותו.
הסרט קיבל מעל 1.3 מיליון דולר ונחשב להצלחה אף שאין בו כלל מלל (זהו סרט ראינוע).
סרט זה סלל את הדרך לסרטי מפלצות כדוגמת קינג קונג וסרטי מפלצות שונים.
ספריית הקונגרס האמריקאי החליט ב-1998 שסרט זה ייכנס לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית והוא אינו כולל זכויות יוצרים עקב משמעותו הלאומית וגם עקב גילו.
ברמה גבוהה ביער האמזונאס מייפל וייט חוקר אחרי סימנים מסתוריים, אשר מעידים על קיומם של חיות מוזרות, אולי דינוזאורים מעל הרמה המסתורית.
בתו של וייט, פאולה מביא גזרי עיתון לפרופסור צ'לנג'ר שבלונדון והוא מאמין לה, מגיע לכנס באולם זואולוגי ושם מציג תוכנית למסע לחיפוש היצורים אשר אולי קיימים אך נתקל בלעג וזלזול מצד חבריו.
הפרופסור מסכים להתלוות לחבורת הצלה למייפל וייט ובדרך להוכיח את טיעוניו לעולם האקדמי.
החבורה המגיעה לרמה המסתורית מגלה בני אדם פרהיסטוריים מעליה שמגלגלים אליהם סלע.
הם נמלטים וחוצים את הרמה לעברה השני מעל גשר עץ, לעבר אזורים מסתוריים בהם חיות נכחדות.
גשר זה נחתך בידי ברונטוזאורוס בהמשך.
החבורה מקימה מחנה באזור ונאלצת להתמודד עם דינוזאורים טורפים הנלחמים ביניהם על הרמה.
הם מגלים עצמות המאשרות את מותו של מייפל וייט ואז אדוארד מתוודה על אהבתו לפאולה וייט והם מתאהבים ומתנשקים.
החבורה מתקרבת לעדר ברונטוזאורוסים בקצה הרמה, בקרבת הר געש ושם אלוזאורוס צד אותם וגורם להמולה רצינית.
המעבר שלהם נשבר אך קוף המחמד של פאולה מחבר חבל איתו אנשי החבורה עוזבים את הרמה וחוזרים לצד השני.
הברונטוזאורוס שנפל נלכד בבוץ בקצה הרמה ופרופסור צ'לנגר רוצה להביא אותו בחזרה ללונדון לשם הוכחה.
ואולם הברונטוזאורוס שהביא בורח כשהוא יורד מהספינה, משתחרר בעיר וזורע הרס גדול ולבסוף שוחה בנהר התמזה ונעלם לאכזבתו של פרופסור צ'לנג'ר.
בסוף הסרט פאולה ואדוארד מבלים ביחד, בהבנה שאהובתו הקודמת של אדוארד התחתנה כבר ולאכזבתו של ג'ון רוקסטון, אשר התאהב בפאולה בסתר.
בסי לאב – פאולה וייט
לואיס סטון – סר ג'ון רוקסטון
ואלאס בירי – פרופ' צ'לנג'ר
מרגרט מקויד – גברת צ'לנג'ר
לויד יוז – אדוארד מאלון
ארתור הויט – פרופ' סמרלי
אלמה בנט – גלדיס הנגרפורד
בול מונטנה – גומז/ קוף אדם
גאורג בוני – קולין מקרדל
צ'ארלס וולסלי – מייג'ור היברד
סר ארתור קונאן דויל – בתפקיד עצמו (מופיע בתחילת הסרט)
העולם של מריה קארי היא תוכנית מציאות אמריקאית אשר שודרה בין ה-4 בדצמבר 2016, עד ל-29 בינואר 2017. במרץ 2016, הוכרז כי בדצמבר 2016, תשודר תוכנית טלוויזיה, אשר תכלול בתוכה שמונה פרקים הקשורים למריה קארי.
"אני מסרבת לקרוא לזה תוכנית ריאליטי", אמרה קארי בראיון לניו יורק טיימס.
היא הוסיפה ואמרה כי מטרה נוספת של התוכנית היא שהמעריצים שלה יכירו אותה טוב יותר.
"העולם של מריה קארי" זכה לביקורות מעורבות מטעם מבקרי הטלוויזיה.
כמו כן, רוטן טומייטוז נתנו לו דירוג של 44%.
באופן דומה, אתר האינטרנט Metacritic, העניק לו ציון של 51 מתוך 100.
ברחבי העולם, הסדרה שודרה באוסטרליה ובניו זילנד בחסות .
כמו כן, תוכנית הטלוויזיה שודרה בבריטניה, אירלנד וצרפת בגרסה המקומית של E!
ב-16 בדצמבר 2016. בספרד, שודרה תוכנית הטלוויזיה לראשונה ב-3 באפריל 2017, תחת השם "El Mundo de Mariah".
כמו כן, נצפה הפרק הראשון בסדרה בסדר גודל של כ-2.2 מיליון צופים בארצות הברית בלבד.
העולם על פי גארפ הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 1982 שהפיק וביים ג'ורג' רוי היל בכיכובו של רובין ויליאמס בתפקיד הראשי.
את התסריט כתב סטיב טשיך על פי הרומן "העולם על פי גארפ" מאת ג'ון אירווינג.