tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדברי ההיסטוריון דניאל ווקר האו, המרידה כנגד איטון וכנגד הנשיא ג'קסון שהובילה קלהון השפיע על עליית הפמיניזם.
נשות חברי הקבינט עמדו על כך שהאינטרסים של כבודה של כל אישה היו על כף המאזניים.
הן האמינו שאסור לאישה אחראית להסכים להעדפותיו המיניות של גבר מבלי הבטחה לעיגון היחסים ביניהם בנישואין.
אישה ששברה את הקוד המוסרי הזה הייתה בלתי מהוגנת ולא יכלה להתקבל בחברה.
האו מציין שזו הייתה האווירה הפמיניסטית בעשור הבא שעיצבה את התנועה לזכויות הנשים.
נשותיהן האריסטוקרטיות של שגרירי מדינות אירופה בוושינגטון משכו בכתפיהן למשמע התרחשות פרשיית התחתונית.
להן היו את האינטרסים הלאומיים שבהם הן תמכו, והן ראו כיצד הדברים מתנהלים בפריז ובלונדון.
בעקבות התפטרותו של בעלה מתפקיד סגן הנשיא ובחירתו לסנאט ב-1832, שבה קלהון לפורט היל, וחידשה את מעמדה הקודם כגבירת האחוזה.
מאחר שיורשיו של ג'ון קלהון בתפקיד סגן הנשיא, מרטין ואן ביורן וריצ'רד ג'ונסון, לא היו נשואים במהלך כהונתם, נותר תפקיד הגברת השנייה פנוי עד 1841.
ג'ון קלהון נפטר ב-1850. ב-1854 היא מכרה את האחוזה לבנה הבכור, אנדרו פיקנס קלהון.
שנה לאחר מכן עברה קלהון לבית קטן יותר בעיירה פנדלטון הסמוכה שאותו היא כינתה "מי קאסה" (Mi Casa).
קלהון האריכה ימים לאחר מות שישה משבעת ילדיה שהגיעו לבגרות.
לאחר מותו של בנה אנדרו ב-1865 היא הגישה בקשת עיקול כנגד יורשיו.
פלוריד קלהון נפטרה ב-25 ביולי 1866 ונטמנה בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית סנט פול שבפנדלטון.
היא נטמנה ליד ילדיה, אך בנפרד מבעלה שקבור בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית סנט פיליפ שבצ'ארלסטון.
אחוזת פורט היל נמכרה בסופו של דבר במכירה פומבית לאחר הליכים משפטיים ממושכים.
מנהל העיזבון שהופקד על אחוזתה זכה במכירה והיא חולקה בין יורשיה שנותרו בחיים.
בתה, אנה מריה קלהון קלמסון וחתנה, תומאס גרין קלמסון, קיבלו כשלושה רבעים מהאחוזה, כולל הבית ונינתה, פלוריד איזבלה לי, קיבלה את הרבע הנותר.
פלורין קונסטנטין ניצה (בצ'כית: Florin Constantin Niță; נולד ב-3 ביולי 1987) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת השוער בגזיאנטפ מליגת העל הטורקית ובנבחרת רומניה.
ניצה החל לשחק כדורגל מגיל 7 במחלקת הנוער של סטיאווה בוקרשט.
לאחר 7 שנים עבר לשחק במדי היריבה העירונית, ראפיד בוקרשט, בה שיחק 4 שנים.
את עונתו האחרונה בקבוצות הנוער שיחק בקבוצת הנוער של אסטרה ג'יורג'יו.
בשנת 2006, כשהוא בן 19 בלבד, החל לשחק בקבוצת הבוגרים של קונקורדיה שיג'נה.
הוא הצליח מאוד במדי הקבוצה והיה שותף מרכזי בעלייתה מהליגה הרומנית השלישית לליגת העל הרומנית.
בדצמבר 2012, לאחר 117 משחקים ב-7 עונות במדי קונקורדיה, חתם בסטיאווה בוקרשט, שבמדי קבוצת הנוער שלה שיחק במשך 4 שנים.
בפברואר 2018 עבר ניצה לספרטה פראג תמורת סכום המוערך ב-2 מיליון אירו בתוספת בונוסים על סך חצי מיליון אירו.
ב-9 בנובמבר 2017 ערך ניצה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה כשנכנס כמחליף בניצחון 2–0 על נבחרת טורקיה במשחק ידידות.
פלוריה סיגיסמונדי היא במאית קולנוע, תסריטאית, במאית וידאו קליפים, אמנית וצלמת איטלקייה-קנדית.
היא ידועה בעיקר בזכות כתיבת ובימוי הסרט "The Runaways" ובבימוי קליפים מצליחים לאמנים שונים כמו: כריסטינה אגילרה, ג'סטין טימברלייק, ריהאנה, לאונרד כהן, קייטי פרי ודייוויד בואי.
כמו כן, ביימה פרסומות למותגים כמו גוצ'י, מאק, טארגט ונייקי.
בנוסף לכך, ביימה כמה פרקים של תוכניות הטלוויזיה "סיפורה של שפחה" ו-"אלים אמריקאים".
סיגיסמונדי נולדה בפסקארה, אברוצו, איטליה.
הוריה, לינה ודומניקו סיגיסמונדי, היו זמרי אופרה.
משפחתה, כולל אחותה אנטונלה, עברה להתגורר בהמילטון, אונטריו, קנדה, כשהייתה בת שנתיים.
בילדותה, הייתה עוסקת בתחום האומנות בצורה שכונתה "אובססיבית".
החל משנת 1987, למדה ציור ואיור במכללת אונטריו לאומנות.
כיום, שונה שמה לאוניברסיטת אונטריו לאמונות ועיצוב (OCADU).
בהמשך, לקחה קורסים בצילומים, אותם עברה בהצלחה.
סיגיסמונדי החלה את הקריירה שלה כצלמת אופנה.
היא הגיעה לתחום בימוי הווידאו קליפים כאשר החברה The Revolver Film Co פנתה אליה.
בעקבות כך היא ביימה וידאו קליפים למספר להקות קנדיות.
הקליפים שביימה היו חדשניים מאוד ותוארו "קליפים המזכירים את העולם התחתון".
חלק תוארו ככאלו "שמזכירים בצורה מובהקת עינויים".
בעקבות כך, פנו אליה יותר ויותר מוזיקאים מצליחים על מנת שתביים להם וידאו קליפים גם כן.
בנוסף, תוארו חלק מהקליפים שלה כ-"ברוטליים, אך גם כקלילים.
מעין שילוב של שני עולמות מנוגדים זה לזה".
הפיסולים והתמונות שלה זכו לתשומת לב רבה והם הוצגו בתערוכות יחיד בהמילטון ובטורונטו, ניו יורק, ברשה, איטליה, גטבורג, שוודיה ולונדון.
תמונותיה וצילומיה נכללו גם בתערוכות קבוצתיות רבות, יחד עם אמנים כמו סינדי שרמן, ג'ואל-פיטר ויטקין ופרנצ'סקו קלמנטה.
סיגיסמונדי מייצרת אביזרי תפאורה משלה לווידאו קליפים שונים, כמו "Die 4 U" של פרפיום ג'יניוס.
סיגיסמונדי אמרה כי: "אם אני לא יוצרת את הווידאו קליפים, אני מעצבת או מציירת אותם".
נאמר עליה כי "יש לה זיקה לדברים מוזרים".
באוקטובר 2004, היא ילדה את בתה הראשון, טוסה ורה סיגיסמונדי-ברלין.
סיגיסמונדי מתגוררת בשלושה מקומות: טורונטו, ניו יורק ולוס אנג'לס.
בתה קרויה על שם האופרה האיטלקית "טוסקה".
פלוריה עצמה נקראה על שם הדמות הראשית שם.
סיגיסמונדי מופיעה בסרטים התיעודיים הקנדיים "Flicker" ו-"Cinéma Vérité: Defining the Moment".
כמו כן, היא זכתה בפרס ה-MVPA פעמיים.
בנוסף לכך, היא ביימה את הקליפ של ג'סטין טימברלייק לשיר "Mirrors", שזכה בפרס הווידאו קליפים של MTV.
סרטה הראשון של סיגיסמונדי באורך מלא היה "The Runaways".
הסרט נוצר בהשראת הלהקה The Runaways.
הסרט עוסק ברובו במערכת היחסים בין ג'ואן ג'ט לבין שרי קרי.
כמו כן, סיגיסמונדי כתבה את התסריט של הסרט, שהתבסס על ספרה של קרי, Neon Angel: A Memoir of a Runaway.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בשנת 2010 בפסטיבל סאנדנס ועלה לאקרנים בקנדה ובארצות הברית במרץ 2010.
בשנת 2020 ביימה סיגיסמונדי את סרט האימה "טבעת החנק", אשר קיבל השראה מהנובלה של הנרי ג'יימס "Turn of the Screw", שיצאה בשנת 1898. הסרט היה בכיכובם של מקנזי דייוויס ופין וולפהרד.
הסרט זכה להצלחה רבה, כאשר גרף 18.5 מיליון דולר, אך הקרנותיו בבתי הקולנוע נקטעו, בעקבות מגפת הקורונה.
2016: Daredevil (תוכנית טלוויזיה, פרק "Kinbaku")
2017: American Gods (תוכנית טלוויזיה)
פרס ה-VMA לשנת 2013, ארצות הברית: "Mirrors", בקטגוריית "הווידאו קליפ של השנה" (ג'סטין טימברלייק)
פרס ג'ונו לשנת 2004, קנדה: "Fighter", בקטגוריית "הווידאו קליפ של השנה" (כריסטינה אגילרה)
פרס ה-EMA לשנת 2003, אירופה: "Untitled", בקטגוריית "הווידאו קליפ של השנה" (סיגור רוס)
פסטיבל הקולנוע התחתית של ניו יורק לשנת 2003, ארצות הברית: "Untitled", בקטגוריית "האודיו\ויזואלי של השנה" (סיגור רוס)
פרס פרסום ועיצוב לשנת 2003, קנדה: "Fighter", פרס הוקרה לווידאו קליפ של השיר (כריסטינה אגילרה)
פרס הווידאו קליפים לשנת 2003, בריטניה: "Little Wonder", מועמדות בקטגוריית "הווידאו קליפ של השנה" (דייוויד בואי)
פרס ה-VMA לשנת 1997, ארצות הברית: "Beautiful People", בקטגוריית "הווידאו קליפ של השנה" (מרילין מנסון)
גישת הממשלה החדשה נחשבה לפרו-אירופית כמו ממשלות אורבן שקדמו לה.
באוקטובר 2021 הודחה ממשלתו על ידי הפרלמנט אחרי שחלק מהשותפים בקואליציה עזבו אותה.
בין 26 בינואר 2021- 29 ביוני 2022 כיהן קיצו כיושב ראש הסנאט של רומניה.
כחבר בהמפלגה הלאומית-ליברלית, כיהן בעבר כסגן יושב ראש המפלגה, כשר האוצר בממשלת לודוביק אורבן בין 4 בנובמבר 2019 ל-7 בדצמבר 2020. בין דצמבר 2016 ל-2024 היה חבר בסנאט הרומני.
קיצו נולד בשנת 1972 בעיר רמניקו ול'צה כאחד משני בניהם של וסילה קיצו, נהג, ואלנה, וגדל במחוז ולצ'ה שבחבל מונטניה.
הוא סיים את התיכון למקצועות אנרגיה בעיר רמניקו ולצ'ה.
tjr fl brao ,אחרי שהכיר מרצה אמריקאי שלימד ברומניה, התאפשר לו ללמוד בשנים 1992–1996 במכללת גרינל במדינת איווה.
סיים בה בשנת 1996 תואר ראשון בכלכלה ובמתמטיקה.
בשנים 1997–1999 סיים תואר שני במדיניות מונטרית, מקרו-כלכלה ואקונומטריה באוניברסיטת המדינה של איווה, עם העבודה ""Asymmetric Interest Rate Responses: The case of the Bank of England''.
בשנת 2002 למד בתוכנית לדוקטורט בכלכלה, גם כן באוניברסיטת המדינה של איווה.
בתום הלימודים בשנים 2001–2003 עבד קיצו ככלכלן בבנק המרכזי של ניו זילנד ובשנים 2003–2005 בבנק ההשקעות האירופי.
בשובו לרומניה עבד עד שנת 2011 כבנקאי השקעות, ככלכלן ראשי ובהמשך כראש מחלקת השיווק הפיננסי בשלוחה הרומנית של הקבוצה ההולנדית הבינלאומית ING בבוקרשט.
בהמשך פעל כאנליסט ויועץ כלכלי.
בבחירות בשנת 2016 נבחר לסנאט הרומני כנציג המפלגה הלאומית ליברלית מטעם העיר בוקרשט.
בין נובמבר 2019 לפברואר 2020 כיהן קיצו כשר האוצר בממשלת לודוביק אורבן.
ממשלת אורבן הודחה ב-5 בפברואר 2020 על ידי הצבעת אי אמון מטעם האופוזיציה בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית.
מינויו הזמני לראש ממשלה בפברואר 2020
ב-6 בפברואר 2020 נתבקש אורבן להרכיב ממשלה חדשה.
ב-24 בפברואר נדרש הנשיא קלאוס יוהאניס על ידי בית הדין החוקתי למנות ראש ממשלה אחר.
ב-26 בפברואר 2020 הטיל יוהניס על פלורין קיצו להרכיב ממשלה.
ב-28 בפברואר הוא פרסם את הרכב הממשלה החדשה.
ב-12 במרץ כשהיה אמור להציגה בפני הפרלמנט ויתר קיצו על המינוי וב-13 במרץ ראש מפלגתו לודוביק אורבן נדרש שוב והצליח בהמשך להרכיב ממשלה.
בממשלה זו קיצו חזר לכהן כשר האוצר.
בעקבות הבחירות לפרלמנט בדצמבר 2020 קואליציה של שלוש מפלגות PNL, USR-PLUS ו-UDMR הציעו כי פלורין קיצו, יעמוד בראשות ממשלת קואליציה.
באותו יום, 22 בדצמבר, הוא קיבל את המינוי מידי הנשיא קלאוס יוהאניס.
ב-23 בדצמבר ממשלתו החדשה קיבלה את אישור הפרלמנט עם 260 קולות בעד ו-186 נגד ונשבעה בפני הנשיא.
כראש הסנאט של רומניה קיצו ביקר באפריל 2022 באוקראינה נמצאה תחת ההתקפה של רוסיה.
פלורנט חסאני (באלבנית: Florent Hasani; נולד ב-30 במרץ 1997) הוא כדורגלן קוסוברי המשחק בעמדת הקיצוני הימני בקיי אף טירנה.
חסאני, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ושטריה, ובדצמבר הצטרף לקבוצה הבוגרת.
עד לסיום העונה, רשם 15 הופעות בליגה וכבש שער אחד.
ב-25 בינואר 2018, חסאני חתם בדיושג'ר מליגת העל ההונגרית.
ב-20 בפברואר, חסאני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–0 נגד ואץ במסגרת הגביע ההונגרי.
ב-4 במאי 2019, חסאני הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–1 נגד פהראוור.
ב-10 בפברואר 2021, חסאני חתם לשנה וחצי בהפועל כפר סבא מליגת העל.
ב-23 ביוני 2021, חסאני חתם בגיירמוט גיור מליגת העל ההונגרית.
ב-22 בינואר 2018, חסאני זומן לראשונה לסגל נבחרת קוסובו, אך רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כשנה וחצי מאוחר יותר ב-10 בספטמבר 2019, בהפסד 3–5 ל.
ב-10 באוקטובר 2019, חסאני הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–0 נגד .
פלורידה (בספרדית: Florida) היא עיר המשמשת כבירת מחוז פלורידה בדרום־מרכז אורוגוואי.
העיר ממוקמת בדרום־מרכז אורוגוואי, כ־80 קילומטרים צפונית לעיר הבירה מונטווידאו.
גובהה הממוצע הוא 70 מטרים מעל פני הים.
במזרחה חולף נהר סנטה לוסיה, אשר נשפך לריו דה לה פלטה.
נכון לשנת 2022, אוכלוסיית העיר עומדת על 33,640 תושבים.
העיר ממוקמת לצד כביש מספר 5 החוצה את המדינה לאורכה, ממונטווידאו בדרום ועד לריברה בצפון.
כמו כן בעיר יש תחנת רכת המקשרת אותה עם מונטווידאו.
מזרחית לעיר ישנו מנחת למטוסים קלים.
פלורידה (SSBN-728/SSGN-728; באנגלית: USS Florida), היא צוללת גרעינית מסדרת אוהיו בצי השישי של צי ארצות הברית והיא נקראת על שם מדינת פלורידה.
בסיס נמל הבית של USS פלורידה הוא בסיס הצוללות קינגס ביי.
החוזה לבנייתה הוענק לחטיבת כלי השיט החשמליים של ג'נרל דיינמיקס בגרוטון, קונטיקט, ב-28 בפברואר 1975 והשדרית שלה הונחה ביום המאתיים לעצמאות ארצות הברית, 4 ביולי 1976.
שמה ניתן לה על ידי מזכיר הצי ב-19 בינואר 1981. פלורידה הושקה ב-14 בנובמבר 1981. ב-21 בינואר 1983 הצוללת נכנסה לשירות והצוות עלה לסיפונה.
ב-2011 הצוללת השתתפה בתקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב שיגרה יותר מ-100 טילי טומהוק ליעדים בלוב, במלחמה שבה הופל משטר מועמר קדאפי - וזו הייתה הפעם הראשונה שבה צוללת "אוהיו" השתתפה במלחמה.
ב-6 בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל הצוללת נשלחה לאזור המזרח התיכון לקרבת ישראל, שטח הנמצא בתחום אחריותו של פיקוד מרכז האמריקאי.
ב-12 בינואר 2024 לאחר שהחות'ים בתימן פגעו בספינות סחר ואיימו על נתיבי השייט הבינלאומיים בים סוף השתתפה הצוללת בתקיפה האווירית בתימן לצד חיל האוויר המלכותי בתקיפה של עשרות מטרות בבירה צנעא, כולל שדה התעופה, וכן בחודיידה ובערים נוספות.
פלורידה הספרדית (בספרדית: La Florida) הייתה תביעת הקרקע העיקרית האירופית הראשונה וניסיון התיישבות בצפון אמריקה במהלך עידן התגליות האירופי.
"לה פלורידה" היוותה חלק מהקפיטניה חנרל של קובה, מלכות המשנה של ספרד החדשה והאימפריה הספרדית במהלך הקולוניזציה הספרדית של אמריקה.
בעוד שגבולותיה מעולם לא הוגדרו בצורה ברורה או רשמית, השטח היה בתחילה גדול בהרבה ממדינת פלורידה של ימינו, והשתרע על פני חלק גדול ממה שהוא כיום דרום מזרח ארצות הברית, כולל כל פלורידה של היום יחד עם חלקים מג'ורג'יה, אלבמה, מיסיסיפי, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה, ולואיזיאנה.
עד המאה ה-18, שליטתה של ספרד בלה פלורידה לא השתרעה הרבה מעבר לקומץ מבצרים ליד סיינט אוגוסטין, סנט מרקס ופנסקולה, כולם בגבולות פלורידה של ימינו.
פלורידה מעולם לא הייתה יותר מאזור בלימה עבור ספרד ושימשה בעיקר כחיץ אסטרטגי בין ספרד החדשה (שגבולה הצפון-מזרחי הלא מוגדר היה אי שם ליד נהר המיסיסיפי), המושבות הקאריביות של ספרד והמושבות האנגליות המתרחבות מצפון.
בניגוד למקסיקו ופרו, בפלורידה לא היה ניתן למצוא זהב או כסף.
עקב מחלות ומאוחר יותר פשיטות של מתיישבי קרוליינה ובני בריתם האינדיאנים, האוכלוסייה הילידית לא הייתה גדולה דיה למערכת של עבודה חקלאית בכפייה, ולכן ספרד לא הקימה מטעים גדולים בפלורידה.
חוות בקר גדולות של סיירים חופשיים בצפון מרכז פלורידה היו המפעל החקלאי המצליח ביותר והיו מסוגלים לספק לשווקים המקומיים והקובניים כאחד.
ערי החוף פנסקולה וסנט אוגוסטינוס סיפקו גם נמלים שבהם יכלו ספינות ספרדיות שנזקקו למים או לאספקה לעצור ולספק מחדש.
החל משנות ה-30 של המאה ה-17, סדרה של משלחות מיסיון שהשתרעו מסנט אוגוסטין ועד לפלורידה סיפקה לסנט אוגוסטין תירס וגידולי מזון אחרים, והאפלאצ'ים שחיו בנציגויות נדרשו לשלוח עובדים לסנט אוגוסטין מדי שנה לבצע עבודות בעיר.
המשימות הושמדו על ידי פושטי קרוליינה וקריק בסדרה של פשיטות מ-1702 עד 1704, הקטינו ופיזרו עוד יותר את האוכלוסייה הילידית של פלורידה והקטינו את השליטה הספרדית על האזור.
בריטניה השתלטה על פלורידה כחלק מההסכמים שסיימו את מלחמת שבע השנים ב-1763, והאוכלוסייה הספרדית היגרה ברובה לקובה.
הצדדים חתמו על הסכם אדמס-אוניס ב-1819, וההעברה התרחשה רשמית ב-17 ביולי 1821, למעלה מ-300 שנה לאחר שספרד תבעה לראשונה את חצי האי פלורידה.
פלורידה הספרדית הוקמה בשנת 1513, כאשר חואן פונסה דה ליאון תבע את חצי האי פלורידה עבור ספרד במהלך המשלחת האירופית הרשמית הראשונה לצפון אמריקה.
טענה זו הוגדלה כאשר מספר מגלי ארצות (הבולטים בהם Pánfilo Narváez וארננדו דה סוטו) נחתו ליד מפרץ טמפה באמצע שנות ה-1500 ונדדו צפונה עד הרי האפלצ'ים ומערבה עד טקסס בחיפושים לא מוצלחים ברובם אחר זהב.
ב-8 בספטמבר 1565, אדמירל פדרו מננדס דה אבילס נחת עם קבוצת מתיישבים כדי לייסד את סנט אוגוסטינוס.
הכומר פרנסיסקו לופס דה מנדוסה גריילס, הכומר של המשלחת, חגג את מיסת חג ההודיה הראשונה בשטח.
המאחז הפרנציסקני הרשמי, Mission Nombre de Dios, נוסד בנקודת הנחיתה, אולי המשימה הראשונה במה שתהפוך לארצות הברית היבשתית.
המשימה שירתה את הכפרים הסמוכים של המוקמה, קבוצת טימוקואה, והייתה במרכזה של מנהיגות חשובה בסוף המאות ה-16 וה-17. סדרה של משלחות הוקמו אז ברחבי פלורידה, ג'ורג'יה ודרום קרוליינה במהלך המאה ה-16; ופנסקולה נוסדה במערב פלורידה ב-1698, וחיזקה את התביעות הספרדיות על אותו חלק של הטריטוריה.
השליטה הספרדית בחצי האי פלורידה הוקלה מאוד בעקבות קריסת התרבויות הילידים במהלך המאה ה-17. כמה קבוצות אינדיאניות (כולל Timucua, Calusa, Tequesta, Apalachee, Tocobaga ואנשי Ais) היו תושבים ותיקים של פלורידה, ורובם התנגדו לפלישות ספרדיות לאדמתם.
מאוחר יותר הצטרפו אליהם אפרו-אמריקאים שנמלטו מעבדות במושבות הסמוכות.
המהגרים החדשים הללו – בתוספת אולי כמה צאצאים ששרדו של עמים ילידים בפלורידה – התאחדו בסופו של דבר לתרבות סמינול חדשה.
היקף פלורידה הספרדית החל להצטמצם במאה ה-16, ומערכת המיסיון נזנחה בהדרגה עקב התרוקנות האוכלוסייה המקומית.
בין מחלות, ניהול לקוי והוריקנים בתזמון שגוי, כמה ניסיונות ספרדיים להקים התיישבויות חדשות בלה פלורידה הסתיימו בכישלון.
בהיעדר זהב או כסף באזור, ספרד ראתה בפלורידה (ובמיוחד בעיירה המבוצרת סיינט אוגוסטין) בעיקר חיץ בין המושבות המשגשגות יותר שלה מדרום וממערב לכמה מושבות יריבות שהוקמו לאחרונה באירופה מצפון.
הקמת פרובינציית קרוליינה על ידי האנגלים ב-1639, ניו אורלינס על ידי הצרפתים ב-1718, ושל פרובינציית ג'ורג'יה על ידי בריטניה ב-1732 הגבילה את גבולות פלורידה על רקע התנגדויות ספרדיות.
מלחמת אוזנו של ג'נקינס (1739–1748) כללה התקפה בריטית על סנט אוגוסטינוס ופלישה ספרדית לג'ורג'יה, שתיהן נהדפו.
עם סיום המלחמה, הגבול הצפוני של פלורידה הספרדית נקבע בסמוך לגבול הצפוני הנוכחי של פלורידה של ימינו.
בריטניה השתלטה זמנית על פלורידה החל משנת 1763 כתוצאה מהמלחמה האנגלו-ספרדית כאשר הבריטים כבשו את הוואנה, הנמל העיקרי של מושבות העולם החדש של ספרד.
השלום נחתם בפברואר 1763, והבריטים עזבו את קובה ביולי אותה שנה, לאחר שהעבירו את קובה לספרד תמורת פלורידה (גם האוכלוסייה הספרדית של פלורידה סחרה בעמדות והיגרה לאי).
אבל בעוד שבריטניה כבשה את שטח פלורידה, היא לא פיתחה אותו עוד יותר.
פלורידה הבריטית המאוכלסת בדלילות נשארה נאמנה לכתר במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, ועל פי תנאי הסכם פריז שסיים את המלחמה, השטח הוחזר לספרד ב-1783. לאחר סכסוך גבול דיפלומטי קצר עם ארצות הברית הצעירה, המדינות קבעו גבול טריטוריאלי ואפשרו לאמריקאים ניווט חופשי בנהר המיסיסיפי על פי תנאי הסכם פינקני ב-1795.
צרפת מכרה את לואיזיאנה לארצות הברית ב-1803. ארצות הברית טענה שהעסקה כוללת את מערב פלורידה, בעוד ספרד התעקשה שהאזור אינו חלק מלואיזיאנה ועדיין שטח ספרדי.
בשנת 1810 התערבה ארצות הברית בהתקוממות מקומית במערב פלורידה, ובשנת 1812 נקלט מחוז מובייל בטריטוריה האמריקאית של מיסיסיפי, וצמצם את גבולות פלורידה הספרדית לאלו של פלורידה המודרנית.
בתחילת המאה ה-19, המתיחות עלתה לאורך הגבול הבלתי נשמר בין פלורידה הספרדית למדינת ג'ורג'יה, כאשר מתיישבים התעמתו עם סמינולים על אדמה וציידי עבדים אמריקאים פשטו על כפרי סמינול השחור בפלורידה.
מתחים אלו החריפו כאשר הסמינולים סייעו לבריטניה הגדולה נגד ארצות הברית במהלך מלחמת 1812 והובילו לפלישות צבאיות אמריקאיות לצפון פלורידה החל בסוף 1814 במהלך מה שנודע כמלחמת הסמינול הראשונה.
כמו עם פלישות אמריקאיות מוקדמות יותר לפלורידה, ספרד מחתה על פלישה זו אך לא יכלה להגן על שטחה, ובמקום זאת פתחה במשא ומתן דיפלומטי המבקש העברה בדרכי שלום של קרקעות.
לפי תנאי הסכם אדמס-אוניס משנת 1819, פלורידה הספרדית חדלה להתקיים ב-1821, כאשר השליטה בשטח הועברה רשמית לארצות הברית.
פלורידכרוס (שם מדעי: Floridachoerus; מילולית: "חזיר פלורידה") הוא סוג של פקארי נכחד אשר חי באמריקה הצפונית בתחילת המיוקן שלפני 20.43 עד 15.97 מיליון שנה מזמננו.
בעבר היה ידוע בשמות אחרים, ביניהם: Marshochoerus ו-Desmathyus.
המאובנים של פקארי זה התגלו במחוז גילטשיר (Gilchrist County) שבפלורידה ובמחוז ניוטון (Newton County) בטקסס, כשמרבית המאובנים התגלו בשטחי תצורות אלצ'ואה .
ידוע בסוג מין בודד – Floridachoerus olseni, שנקרא לכבוד החוקר סטנלי ג'יי אולסן, חוקר בכיר לשכבר באוניברסיטת הווארד.
השרידים שלו ידועים מתצורות של אבן חול ואבן גיר, מה שמרמז שהיה בעבר נהר או בולען באזור, מה שגרם לממצאים להתאבן בתוכם.
לצידו התגלו שרידים של טורפים שונים, של סוסיים, קרנפיים וגמליים וכן הדיאודון האימתני וגם כמה פקארים נכחדים נוספים מהסוגים: Marshochoerus ו-Hesperhys.
במראהו כנראה דמה לפקארי הצווארון המודרני ואולי חי בחבורות קטנות לאורך דרום ארצות הברית.
פלורידה ג'ורג'יה ליין היה צמד מוזיקת קאנטרי אמריקאי שפעל ב-2010–2022, שהורכב מהזמרים-יוצרים האמריקאים, טיילר האברד ובריאן קלי.
ב-14 בדצמבר 2010, הצמד הוציא את המיני-אלבום הראשון שלהם, Anything Like Me.
ב-15 במאי 2012, הצמד הוציא את המיני-אלבום השני שלהם, It'z Just What We Do.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-18 במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום ה-105 בבילבורד 200.
ב-6 באוגוסט 2012, הצמד הוציא את הסינגל "Cruise".
הסינגל הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הרביעי בבילבורד הוט 100. הסינגל זכה לתואר הקלטה מסוג 14× פלטינה מ-RIAA, וכן מתואר הקלטה מסוג פלטינה כפולה מ-ARIA ו-Music Canada.
גרסת רמיקס של נלי לשיר יצאה ב-2 באפריל 2013.
ב-4 בדצמבר 2012, הצמד הוציא את אלבום האולפן הראשון שלהם, Here's to the Good Times.
האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום הרביעי בבילבורד 200.
ב-21 בינואר 2013, הצמד הוציא את הסינגל "Get Your Shine On".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-27 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום החמישי במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר פלטינה משולשת מ-RIAA.
ב-3 ביוני 2013, הצמד הוציא את הסינגל "Round Here".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-28 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי.
ב-7 באוקטובר 2013, הצמד הוציא גרסת כיסוי לשיר "Stay" של בלאק סטון צ'רי .
גרסת הכיסוי הגיעה בשיאה למקום ה-28 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר פלטינה כפולה מ-RIAA.
ב-3 בדצמבר 2013, הצמד התארח, לצד דירקס בנטלי ואלי יאנג באנד בסינגל "The South" של The Cadillac Three .
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-33 במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום ה-32 במצעד שירי הקאנטרי.
ב-14 בינואר 2014, הצמד הוציא את המיני-אלבום השלישי שלהם, iTunes Session.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום ה-63 בבילבורד 200.
ב-10 בפברואר 2014, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם לוק בריאן, את הסינגל "This Is How We Roll".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-15 בבילבורד הוט 100, למקום השני במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג 6× פלטינה מ-RIAA ובתואר הקלטה מסוג פלטינה מ-ARIA.
גרסת רמיקס בשיתוף פעולה עם ג'ייסון דירולו יצאה ב-7 ביוני 2014.
ב-8 ביולי 2014, הצמד הוציא את הסינגל "Dirt".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-11 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
ב-16 בספטמבר 2014, הצמד הוציא את הסינגל "Sun Daze".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-44 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר פלטינה מ-RIAA.
ב-14 באוקטובר 2014, הצמד הוציא את אלבום האולפן השני שלהם, Anything Goes.
האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום הראשון בבילבורד 200.
ב-16 בפברואר 2015, הצמד הוציא את הסינגל "Sippin' on Fire".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-40 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי.
ב-15 ביוני 2015, הצמד הוציא את הסינגל "Anything Goes".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-55 בבילבורד הוט 100, למקום השלישי במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השישי במצעד שירי הקאנטרי.
ב-3 בנובמבר 2015, הצמד הוציא את הסינגל "Confession".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-53 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השביעי במצעד שירי הקאנטרי.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-14 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג 6× פלטינה מ-RIAA ובתואר הקלטה מסוג זהב מ-ARIA.
ב-15 ביולי 2016, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם טים מקגרו, את הסינגל "May We All".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-30 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השני במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה משולשת מ-RIAA ובתואר הקלטה מסוג זהב מ-ARIA.
ב-26 באוגוסט 2016, הצמד הוציא את אלבום האולפן השלישי שלהם, Dig Your Roots.
האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום השני בבילבורד 200.
ב-23 בינואר 2017, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם בקסטריט בויז, את הסינגל "God, Your Mama, and Me".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-46 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הרביעי במצעד שירי הקאנטרי.
ב-13 באוגוסט 2017, הצמד הוציא את הסינגל "Smooth".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-89 בבילבורד הוט 100, למקום ה-14 במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום ה-16 במצעד שירי הקאנטרי.
ב-8 בספטמבר 2017, הצמד התארח, לצד אנדרו ואט, בסינגל "Let Me Go" של היילי סטיינפלד ואלסו.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-40 בבילבורד הוט 100.
ב-24 באוקטובר 2017, הצמד התארח בסינגל "Meant to Be" של ביבי רקסה.
הסינגל הגיע בשיאו למקום השני בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
ב-27 בנובמבר 2017, הצמד התארח בסינגל "Up Down" של מורגן וולן.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-49 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום החמישי במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר פלטינה מרובעת מ-RIAA ובתואר פלטינה משולשת מ-Music Canada.
ב-1 ביוני 2018, הצמד הוציא את המיני-אלבום הרביעי שלהם, Florida Georgia Line.
האלבום הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום ה-72 בבילבורד 200.
ב-1 ביוני 2018, הצמד הוציא את הסינגל "Simple".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-32 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השני במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר פלטינה מ-ARIA ובתואר פלטינה כפולה מ-RIAA ו-Music Canada.
ב-5 בנובמבר 2018, הצמד הוציא את הסינגל "Talk You Out of It".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-57 בבילבורד הוט 100, למקום ה-11 במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי.
ב-15 בפברואר 2019, הצמד הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלהם, Can't Say I Ain't Country.
ב-23 בספטמבר 2019, הצמד הוציא את הסינגל "Blessings".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-18 במצעד השירים מתחת להוט 100, למקום ה-23 במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום ה-23 במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר זהב מ-RIAA.
ב-18 באוקטובר 2019, הצמד הוציא את אלבום האוסף הראשון שלהם, The Acoustic Sessions.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד האלבומים הדיגיטליים ולמקום ה-57 במצעד האלבומים המסחריים.
ב-27 במרץ 2020, הצמד הוציא את הסינגל "I Love My Country".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-40 בבילבורד הוט 100, למקום השני במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השמיני במצעד שירי הקאנטרי.
ב-22 במאי 2020, הצמד הוציא את המיני-אלבום החמישי שלהם, .
האלבום הגיע בשיאו למקום החמישי במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום ה-50 בבילבורד 200.
ב-10 בספטמבר 2020, הצמד הוציא את הסינגל "Long Live".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-45 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום הרביעי במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר זהב מ-RIAA ו-Music Canada.
ב-23 באוקטובר 2020, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם נלי, את הסינגל "Lil Bit".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-23 בבילבורד הוט 100, למקום ה-42 במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר פלטינה משולשת מ-RIAA ו-Music Canada.
ב-30 בנובמבר 2020, הצמד התארח בסינגל "" של צ'ייס רייס .
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-24 בבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי ולמקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי.
ב-12 בפברואר 2021, הצמד הוציא את אלבום האולפן החמישי שלהם, Life Rolls On.
האלבום הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום ה-21 בבילבורד 200.
ב-13 באוגוסט 2021, הצמד התארח, לצד תומאס רהט , בסינגל "Thank You Lord" של כריס טומלין .
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-37 במצעד שירי הקאנטרי.
ב-11 בנובמבר 2022, הצמד הוציא את אלבום האוסף השני שלהם, Greatest Hits.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-44 במצעד האלבומים הקנדי.
אוניית המערכה פלורידה (BB-30) הייתה האונייה המובילה של סדרת פלורידה, אוניות מערכה מסוג דרדנוט של צי ארצות הברית.
הייתה לה אונייה אחות אחת, יוטה.
פלורידה הונחה במספנת הצי של ניו יורק במרץ 1909, הושקה במאי 1910 ונכנסה לשירות בצי האמריקני בספטמבר 1911. היא הייתה חמושה בסוללה ראשית של עשרה תותחי 12 אינץ' (305 מילימטרים) בחמישה צריחי תותחים דו-קניים, והייתה דומה מאוד בעיצוב לאוניות המערכה מסדרת דלאוור.
פלורידה הייתה אחת האוניות הראשונות שהגיעו במהלך כיבוש וראקרוס על ידי ארצות הברית בתחילת 1914, וחלק מצוותה הצטרף לפלוגת הנחיתה שכבשה את העיר.
היא שובצה בפלגת אוניות המערכה התשיעית של ארצות הברית לאחר הכניסה האמריקנית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917; הפלגה נשלחה לאירופה כדי לתגבר את הצי הגדול הבריטי.
במהלך המלחמה, פלורידה ושאר יחידתה, שהוגדרה מחדש כשייטת אוניות המערכה השישית של הצי הגדול, ערכו סיורים בים הצפוני וליוו שיירות לנורווגיה.
עם זאת, היא לא ראתה שום פעולה נגד צי הים הפתוח הגרמני.
פלורידה חזרה לתפקידים רגילים בזמן שלום ב-1919. היא עברה מודרניזציה רבה בשנים 1924–1926, כולל שיפוץ מוחלט של מערכת ההנעה שלה.
היא נשארה בשירות עד 1930, אז נחתם הסכם הצי של לונדון.
על פי תנאי האמנה, פלורידה ויוטה הוצאו משירות פעיל.
לפיכך, פלורידה הושבתה ב-1931 ונגרטה בשנה הבאה בפילדלפיה.
היא כללה צוות של 1,001 קצינים ומלחים.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של עשרה תותחי 12 אינץ'/45 Mark 5 בחמישה צריחי תותחים דו-קניים על קו האמצע, שניים מהם הוצבו בזוג ירי-על קדימה.
הסוללה המשנית כללה 16 תותחי 5 אינץ' (127 מ"מ)/51 קליבר מותקנים בבתי תותחים לאורך דופן גוף האונייה.
כפי שהיה סטנדרטי עבור אוניות ראשה של התקופה, היא נשאה זוג צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מילימטרים), שקועים בגוף שלה בצד הרוחב.
בצריחי התותחים היו מגני תותחים בעובי 12 אינץ' (305 מ"מ) וצריח הניתוב היה מוגן עם דפנות בעובי 11.5 אינץ' (292 מ"מ).
פלורידה הונחה במספנת הצי של ניו יורק ב-9 במרץ 1909. היא הושקה ב-12 במאי 1910, ונכנסה לשירות בצי האמריקני ב-15 בספטמבר 1911. היא בילתה את החודשים הבאים בהפלגות אימונים באיים הקריביים ומחוץ למיין, ולאחר מכן עברה להמפטון רודס כדי להצטרף לצי האטלנטי.
היא הגיעה ב-29 במרץ 1912, והפכה לאוניית הדגל של פלגת אוניות המערכה הראשונה.
במשך השנתיים הבאות, היא השתתפה בשגרה הרגילה של תרגילים בזמן שלום עם הפלגה והשייטת שלה ועם כל הצי האטלנטי.
היא גם ערכה אימונים נרחבים בתותחנים ולקחה צוערים מהאקדמיה הימית של ארצות הברית להפלגות אימון תותחים.
בתחילת 1914 במהלך המהפכה המקסיקנית, ארצות הברית התערבה בלחימה וכבשה את וראקרוס.
פלורידה ואחותה יוטה היו אוניות הראשה הראשונות שהגיעו לווראקרוס, ב-16 בפברואר.
שתי האוניות הללו ופריירי הנחיתו קבוצה כוללת של למעלה מאלף נחתים וחולצות כחולים כדי להתחיל את כיבוש העיר ב-21 באפריל.
במהלך שלושת הימים הבאים נאבקו הנחתים במגנים מקסיקנים בעיר וספגו 94 נפגעים (19 הרוגים), תוך שהם הרגו בתמורה מאות מקסיקנים.
25 גברים מהצוות של פלורידה קיבלו את מדליית הכבוד על מעשיהם במהלך הקרב.
ביולי, פלורידה עזבה את מימי מקסיקו כדי לחזור לפעילות רגילה של הצי, ובאוקטובר היא שובצה בפלגת אוניות המערכה השנייה.
פלורידה השתתפה בתרגילי מוכנות בזמן מלחמה ב-1917, לפני שחצתה את האוקיינוס האטלנטי עם פלגת אוניות המערכה התשיעית.
הפלגה, שהורכבה מפלורידה, ניו יורק, ויומינג ודלאוור, עזבה את ארצות הברית ב-25 בנובמבר.
הפלגה נשלחה למימי אירופה כדי לתגבר את הצי הגדול הבריטי בים הצפוני.
לאחר הגעתם לסקפה פלו, פלגת אוניות המערכה התשיעית הפכה לשייטת אוניות המערכה השישית של הצי הגדול.
בזמן המבצע, התצפיתנים של פלורידה דיווחו שהבחינו בצוללת, אם כי מפקד ויומינג טען מאוחר יותר שהדיווח הזה ודיווחים אחרים שהוציאו שאר השייטת היו דיווחים כוזבים.
במהלך שיירת מרץ, פלורידה, ויומינג, טקסס וארבע משחתות נפרדו מהשיירה בערפל כבד, והעבירו אותה רק למחרת בבוקר כשהערפל התפוגג.
השייטת חזרה לסקפה פלו ב-13 במרץ.
פלורידה ושאר הצי הגדול עזבו את סקפה פלו ב-24 באפריל בניסיון ליירט את הגרמנים, אך צי הים הפתוח כבר ביטל את הפעולה והיה בדרכו חזרה לנמל.
ב-30 ביוני הפליגה השייטת השישית בים הצפוני לתמיכה במבצע הנחת מוקשים; בזמן סיור, פלורידה ומספר ספינות אחרות ירו על מה שלדעתם בטעות האמינו כי הם צוללות גרמניות.
בתחילת נובמבר, מגפת השפעת הספרדית התפשטה לצי הגדול; פלורידה הייתה האונייה היחידה של הפלגה האמריקאית שלא הייתה בהסגר בגלל הנגיף.
ב-20 בנובמבר, פלורידה ושאר הצי הגדול נפגשו עם צי הים הפתוח, שנכלא אז אסיר בסקפה פלו, בעקבות שביתת הנשק עם גרמניה שסיימה את המלחמה.
זמן קצר לאחר מכן, פלורידה הוחלפה בנבדה שנכנסה לשירות לאחרונה.
פלורידה ליוותה את האונייה ג'ורג' וושינגטון ב-12 בדצמבר, שהובילה את הנשיא וודרו וילסון לברסט, צרפת.
הספינות הגיעו לברסט, צרפת ב-13 בדצמבר, ולאחר מכן שבה פלורידה לארצות הברית.
היא נכחה במהלך סקירת הצי לרגל הניצחון בנהר הצפוני בניו יורק בסוף דצמבר.
פלורידה חזרה לתפקידים רגילים בזמן שלום בינואר 1919, כשהגיעה לנורפוק ב-4 בינואר.
היא יצאה לאזור האיים האזוריים כדי לבצע תצפיות מזג אוויר עבור מטוסים ימיים של הצי שהיו אמורים לחצות את האוקיינוס האטלנטי.
באוגוסט 1920, פלורידה נכחה במהלך יום השנה ה-300 לנחיתה של האבות העולים בפרובינסטאון, מסצ'וסטס.
בדצמבר 1920, היא ביצעה שייט של רצון טוב לאמריקה הדרומית עם מזכיר המדינה האמריקני ביינברידג' קולבי, ובמהלך שלוש השנים הבאות ערכה אימוני מבצע אמפיביים עם חיל הנחתים בקריביים.
פלורידה השתתפה גם בשגרה הרגילה של תרגילים והפלגות ביניים.
במהלך תקופה זו, היא הפכה לאוניית הדגל של המפקד, כוח השליטה, הצי האמריקאי.
בתחילת 1924, פלורידה השתתפה בתמרוני בעיית הצי III, שם היא ואחותה יוטה פעלו כניצבים עבור אוניות המערכה מסדרת קולורדו.
ביוני 1924, פלורידה הוצאה משירות לצורך מודרניזציה במספנת הצי בבוסטון, שנמשכה בין 1 באפריל 1925 ל-1 בנובמבר 1926. במהלך השיפוץ, שריון הסיפון שלה חוזק והותקנו בליטות נגד טורפדו כדי להגביר את עמידותה בפני נזקים תת-מימיים.
הסוללה המשנית שלה סודרה מחדש כדי לשפר את יעילותה, וארבעה מתותחי ה-5 אינץ' שלה, שהיו מורכבים בספונסונים, הוסרו.
החליפה את הדוודים הפחמיים שלה בדגמים חדשים המבוססים על נפט שנלקחו מאוניות המערכה ומסיירות המערכה שבוטלו כתוצאה מהסכם הצי של וושינגטון.
הטורבינות של פארסונס שלה הוחלפו בטורבינות חדשות עם גיר של קרטיס ושתי הארובות שלה אוחדו לארובה אחת.
תורן הסריג האחורי הוחלף בתורן מוט, שהוזז עוד יותר מאחור.
גם שני צינורות הטורפדו השקועים שלה הוסרו.
פלורידה נשארה בשירות כמה שנים בצורתה המודרנית, והשתתפה בתרגילי הגנה משותפים של הצבא והצי ביוני 1928. על פי תנאי הסכם הצי של לונדון משנת 1930, שצמצם את ציי הקרב של המדינות החתומות, היא הייתה אמורה להיגרט.
לפיכך, היא הוצאה משירות ב-16 בפברואר 1931 במספנת הצי בפילדלפיה, נמחקה מרשימות הצי ב-6 באפריל, ופורקה בפילדלפיה מאוחר יותר באותה שנה.
עבודות הגריטה הסתיימו עד 30 בספטמבר 1932. פעמון הספינה במשקל טון אחד נשמר והועבר לאוניברסיטת פלורידה בגיינסוויל, שם הוא הותקן לראשונה בשעון על גבי בניין כיתת לימוד.
השעון הוסר בתחילת שנות ה-50 והפעמון הוכנס למחסן.
בשנת 1960, הוא הותקן על גבי היציעים באזור הקצה הצפוני בפלורידה פילד, שם הוא הופעל באופן מסורתי על ידי מעודדות או אוהדים בסיום ניצחון של קבוצת הכדורגל פלורידה גאטור.
כשהאצטדיון עבר הרחבות ושיפוצים רצופים, הפעמון הועבר למיקום מתחת למתחם הקצה הצפוני ולאחר מכן הוסר מהאצטדיון ב-1992. הוא שוחזר והוא שוכן כעת בלובי של המוזיאון להיסטוריה של פלורידה.
פלורידיטה (בספרדית: Floridita; או El Floridita) היא מסעדת דגים היסטורית (במקור) ובר קוקטיילים בעיקר (היום) בחלק הישן יותר של הוואנה , קובה.
הוא שוכן בקצה רחוב הבישוף , מעבר לרחוב מונסראטה (Monserrate) מהמוזיאון הלאומי לאמנויות יפות של הוואנה .
המקום מפורסם בזכות הדאקירי שלו ובכך שהיה אחד ממקומות הבילוי האהובים על ארנסט המינגוויי בהוואנה.
הבר מתהדר כעת בפסל ברונזה בגודל טבעי של ארנסט המינגוויי המוצב במקום האהוב עליו בקצה הבר.
על לוח קטן התלוי באל פלורידיטה, תלוי הציטוט החתום של המינגוויי שבתרגום: "המוחיטו שלי בבודגואיטה דל מדיו והדאקירי שלי בפלורידיטה" (ובמקור בספרדית: "My mojito in the Bodeguita del Medio and my daiquiri in the Floridita").
הבר נפתח בשנת 1817 בשם "La Piña de Plata" (בעברית: "האננס הכסוף") באותו המקום שהוא עדיין נמצא בו, בפינת הרחובות אוביספו ומונסראטה.
כמעט 100 שנים מאוחר יותר, המספר הגדול של התיירים מאמריקה הצפונית שכנע את הבעלים לשנות את השם של הבר ל"אל פלורידה".
בשנת 1914, המהגר הקטלוני קונסטנטינו ריבאליגואה ורט החל לעבוד בבר בתור קנטינרו (ברמן).
קונסטנטינו, שזכה לכינוי קונסטנטה, הפך לבעלים ב-1918. לקונסטנטה מיוחסת המצאת הדאקירי הקפוא בתחילת שנות ה-30, המשקה נקשר לתהילת המקום, שהמוטו שלו הוא כיום "la cuna del daiquiri" (ערש הדאקירי).
הבר הפך לבית ספר של קנטינרים (ברמנים) מיומנים ביותר המתמחים בקוקטיילים שהוכנו עם מיצי פירות טריים ורום, שהמסורות שלהם עדיין נשמרות על ידי תלמידי קונסטנטה.
הסופר ארנסט המינגוויי ביקר בבר, שנמצא כאמור בקצה רחוב הבישוף, במרחק הליכה קצר ממלון אמבוס מונדוס, שם החזיק בחדר בין השנים 1932–1939 .
ילדיו של המינגוויי גם ציינו שבתחילת שנות ה-40 המינגוויי ואשתו "מרי" (מרתה גלהורן) המשיכו לנסוע מביתם מחוץ להוואנה לפלורידיטה למשקאות.
המקום מכיל היום מזכרות בולטות רבות של הסופר, עם תצלומים, דיוקנאות, ולאחרונה (2003), פסל ברונזה בגודל טבעי בקצה הבר ליד החומה, שפוסל על ידי האמן הקובני חוסה ויה סוברון .
המסעדה היא מקור לקוקטייל "המינגוויי ספיישל".
המינגוויי לא היה הלקוח המפורסם היחיד של הבר.
את הממסד פקדו דורות רבים של אינטלקטואלים ואמנים קובנים וזרים.
גםעזרא פאונד, ג'ון דוס פסוס והסופר הבריטי גרהם גרין, שכתב את "האיש שלנו בהוואנה", היו לקוחות תכופים.
המקום עדיין משמר הרבה מהאווירה של שנות ה-40 ושנות ה-50, כאשר המעילים האדומים של הברמנים תואמים את הקישוט בסגנון ריג'נסי שמקורו בשנות ה-50, אם כי כיום רוב לקוחותיו הם תיירים מזדמנים.
מלבד הקוקטיילים, המקום ידוע בזכות מנות פירות הים היקרות שלו.
פלוריקה בגדאסאר (ברומנית: Florica Bagdasar: 24 בינואר 1901 - 19 בדצמבר 1978) הייתה רופאה פסיכותרפיסטית, פוליטיקאית רומנייה, האישה הראשונה שהתמנתה לתפקיד שר בממשלת רומניה.
בגדאסאר נולדה בביטולה, שבצפון מקדוניה, אז באימפריה עות'מאנית, בת של המהנדס ומורה למתמטיקה סטריה צ'יומטי ושל אנאסטסיה פאפאהאג'י, שניהם ממוצא ארומני.
לאחר מלחמות הבלקנים משפחת צ'יומטי עברה לרומניה, שם עבד האב כמהנדס.
פלוריקה התחילה לימודים במכון פומפיליאן, אך במהלך מלחמת העולם הראשונה, לאחר כיבוש בוקרשט על ידי הגרמנים, נאלצה לקטוע אותם ולעבור עם משפחתה לאזור שטרם נכבש.
היא המשיכה בלימודיה ברומן ולאחר סיומם, ב-1920, נרשמה לפקולטה לרפואה באוניברסיטת בוקרשט.
לאחר סיום לימודי הרפואה והתמחות כרופא מנתחת, נישאה לדומיטרו בגדאסאר, גם הוא רופא ממוצא ארומני.
הזוג הצעיר נסע להתמחות בארצות הברית, באוניברסיטת הרווארד.
לבני הזוג בגדאסאר נולדה בת, מי שעתידה להיות המתמטיקאית אלכסנדרה בלו, רעייתו של סול בלו.
סוף חייה של פלוריקה בגדאסאר תואר בספר "דצמבר של הדקאן", שכתב חתנה, סול בלו.
מחוז פלורידה (בספרדית: Departamento de Florida) הוא אחד מתשעה עשר המחוזות באורוגוואי.
מיקום המחוז הוא במרכז-דרום המדינה, גובל מצפון במחוז דורסנו, מצפון-מזרח במחוז טריינטה אי טרס, מצד מזרח במחוז לבז'חה, בדרום בקנלונס ובמערב במחוזות סן חוסה, ופלורס.
המחוז הוקם ב-10 ביולי 1856, עד אז היה חלק ממחוז סן חוסה.
במחוז פלורידה נמצא האתר פיידרה אלטה (בספרדית Piedra Alta "האבן הגבוהה"), שם הוכרזה הכרזת העצמאות של אורוגוואי ב-25 באוגוסט 1825, המקום הוכרז בשם "מזבח המולדת" (בספרדית: Altar de la Patria) בשנת 1900, וכאנדרטה היסטורית לאומית.
במהלך השנים הונחו על הסלע לוחות ברונזה שונים לזכרם של האירועים ההיסטוריים שהוא מייצג.
נמצא כיום בפאתי העיר פלורידה, על גדות נהר סנטה לוסיה צ'יקו.
האקלים הוא סובטרופי לח, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של בין C° 16 ל-C° 19, ובסביבות 1,000 מ"מ של משקעים.
הקיץ צחיח וחם, והחורף קר למדי.
במחוז ישנה בעיה של הצפת נהרות ונחלים כשיורדים גשמים ברציפות, ולכן ערים כמו הבירה פלורידה ועוד, ממוקמים בעיקר באזורים גבוהים מעט.
כלכלת המחוז מבוססת על חקלאות וגידולי שדה, בעיקר של חיטה, שיבולת שועל, תירס, פשתן וחמניות.
וכן חוות לגידול פרות חולבות.
המחוז מספק כ-40% מתפוקת החלב הארצית.
כמו כן סמוך לנחל ולנטיינס צפונית-מזרחית לבירה, ישנן מחצבות של עפרת ברזל, שהעתודות שלו נאמדות בכ-19 מיליון טון, עם תכולת מתכת של 38%; ומחצבה נוספת הנמצאת בקמפו דה קסטרו, שם נחצבים בנוסף לעפרת ברזל, גם פצלת השדה, קוורץ וגרניט.
במחוז פלורידה אין כמעט אפשרויות להשכלה גבוהה, ולכן רוב בוגרי התיכון עוברים למונטווידאו כדי להתחיל את לימודיהם באוניברסיטה.
הלימודים שישנם במחוז, שרובן המכריע נמצאים בבירת המחוז, הם הכשרת מורים ומקצועות הוראה ולמידה שונים.
ב"מכון להכשרת מורים" בפלורידה, או ב"מרכז האזורי למורי המרכז" (CERP).
וכן קיימת שלוחה של האוניברסיטה UTU (אוניברסיטה מקצועית טכנולוגית של אורוגוואי) .
רשימות עיירות או ערים עם אוכלוסייה של מעל 1,000 תושבים (נתוני מפקד 2011):
האוכלוסייה הכפרית במחוז מונה 9,255 נפש.
פלורליזם אפיסטמולוגי , הוא מונח טרמינולוגי בפילוסופיה של המדע, המורכב משני מושגים פילוסופיים: פלורליזם, אשר משמעותו ריבוי דרכי חשיבה, ואפיסטמולוגיה, אשר משמעותה חקר היווצרות הידע.
צירופן של מילים אלו יחדיו, מעניקות להן את המשמעות האיטימולוגית של ריבוי ומגוון של מתודולוגיות ותאוריות מדעיות שונות, המתאחדות כתלכיד אחד למסגרת רב ובין-תחומית לצורך מחקר.
פלורליזם אפיסטמולוגי היא השקפה פילוסופית, הטוענת כי יצירת מדע אופטימלי, מאפשר באופן פעיל לכמה תאוריות מקבילות ומתחרות ב"אקלים המדעי", להבין ולהסביר את אותן תופעות (למשל, כלכליות, פיזיקליות, פסיכולוגיות או כימיות), ברמות שונות של ניתוח.
דוגמאות לרעיונות מפורסמים לכך מההיסטוריה של המדע, הם דואליזם ובעיית גוף-נפש.
זאת בניגוד לעמדה המונו-תאורטית, כדוגמת המוניזם, הגורסת שבאופן עקרוני ישנה רק תאוריה אמיתית אחת, המסוגלת בסופו של דבר להסביר קבוצה מסוימת של תופעות נחקרות.
זאת ועוד, פלורליזם אפיסטמולוגי, מכיר בכך שבכל הקשר מחקרי נתון, עשויות להיות מספר דרכים חשובות, להסביר, להבין ולדעת, אודות המציאות הנחקרת.
התאמה וגמישות לריבוי אפיסטמולוגי זה, יכולה להוביל למחקר משולב, פורה ומוצלח יותר.
לדוגמה, הסבר מדעי של ADHD על בסיס רדוקציה, במונחים של הנוירובילוגיה, מתמקד במנגנונים ביוכימיים הקשורים אל המוח כאלו או אחרים.
זאת לעומת הסבר ברמת המאקרו של מדעי ההתנהגות, המתמקד במנגנונים פסיכו-חברתיים-תרבותיים הקשורים לאישיות ולקבוצה, שבו משתמשים להבנת השפעתן ותפקידן של פרקטיקות כיתתיות וחברתיות, כדי להסביר את ההתנהגות המוסחת של הילדים.
אשר-על-כן, מרכז הכובד לקיומו של פלורליזם אפיסטמולוגי היא מסגרת אפיסטמולוגית ראויה, המתייחסת ברצינות לרעיון מדעי אשר קיימים בו הבדלים מבניים משמעותיים בין סוגים שונים של ידע, שואפת להכיל ולהסביר הבדלים אלה.
ובו-זמנית, אף להסביר כיצד מיני וסוגי הידע השונים יוצרים מסגרת חשיבה בין ורב-תחומית מאוחדת כמקשה אחת, והמשפיעים בצורה ניכרת על תגליות מדעיות והתפתחות המדע.
פלורינדה הוא ציור שמן מאת האמן הגרמני פרנץ קסאבר וינטרהאלטר, החתום ומתוארך לפריז בשנת 1852. היצירה מתארת אפיזודה מתוך מסורת ספרדית ימי־ביניימית אודות מלך הוויזיגותים רודריק ופלורינדה, בתו של הרוזן יוליאן, אשר לפי האגדה, סיפור אהבתם הטרגי הוביל לפלישת המוסלמים לחצי האי האיברי.
הציור נחשב לאחת היצירות החריגות והבולטות בקריירה של וינטרהאלטר, אשר התמחה בעיקר בדיוקנאות אצולה.
כיום הוא מוצג בבית אוסבורן שבאי וייט, תחת מספר הקטלוג המלכותי RCIN 404860.
הציור מציג את פלורינדה (במרכז־שמאל) לצד קבוצת נשים צעירות וחושניות, כולן עטויות בבדי משי הודי צבעוניים ויוקרתיים, ברמות שונות של חשיפה.
הסצנה מתרחשת בגני טירה סמוך לעיר טולדו, בעת שהנשים מתכוננות לרחצה.
מבעד לשיחים הסמוכים מציץ בהן המלך רודריק, אשר מתאהב בפלורינדה, מפתה אותה – ובכך גורם לזעם אביה, הרוזן יוליאן.
האחרון כורת ברית חשאית עם המורים ומעודד את פלישתם לספרד.
במלחמה שפורצת בעקבות כך, נהרג רודריגו והמדינה נופלת לשליטת המוסלמים למשך כ־200 שנה.
וינטרהאלטר ציין במכתב משנת 1869 כי השראתו העיקרית לציור באה מבלדה ספרדית מן המאה ה־16 בשם La Cava, והתיאור בציור נאמן לטקסט הספרותי.
ייתכן שהושפע גם מגרסאות רומנטיות מוקדמות יותר של הסיפור באנגליה: הפואמה The Vision of Don Roderick מאת סר וולטר סקוט (1811) ו־Roderick, The Last of the Goths מאת רוברט סאות'י (1814).
מקור השראה נוסף, וכנראה מיידי יותר, היה האופרה Florinda, ou Les Maures en Espagne מאת זיגמונד טלברג, שהוצגה לראשונה בלונדון ביולי 1851. האופרה, שבוצעה בתקופת ביקורו של וינטרהאלטר באנגליה, כללה הופעה של הבס לואיג'י לברש – מורה השירה של המלכה ויקטוריה במשך שני עשורים – בתפקיד הרוזן יוליאן.
המלכה עצמה נכחה בהופעה במהלך חודש הבכורה.
ב־3 באפריל 1852 כתבה המלכה ויקטוריה ביומנה כי ראתה "תמונה יפהפייה ביותר מאת וינטרהאלטר, עבודתו האהובה עליו", ורכשה אותה כמתנת יום הולדת לבעלה, הנסיך אלברט.
היא ציינה כי "זוהי תמונה מקסימה ביותר ובה קבוצת נשים יפיפיות, בגודל חצי טבעי".
המחיר ששולם היה 1,000 ליש"ט, בשתי פעימות: ב־1 ביולי וב־5 בנובמבר 1852. הציור הוצג בתערוכה השנתית של האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון בשנת 1852. ב־18 ביולי 1854 נרשם ביומנה של המלכה כי הציור הותקן בחדר הישיבה שלה בבית אוסבורן, בתחילה ללא מסגרת.
הציור התקבל באהדה רבה בביקורת העיתונות.
מגזין The Athenaeum כתב ב־15 במאי 1852 כי מדובר ביצירה "בעלת ערך רב", והחמיא לאלגנטיות של המודלים, לדיוק הקווים, ולשימוש בצבעים: "הצבעוניות עשירה – כל גוון אפשרי משולב בבדים...
אור חמים מתפשט בכל מקום; והעור זוהר".
ככל הנראה, גרסה אחרת של הציור – חתומה גם היא – הוצגה בסלון של פריז בשנת 1853, וכיום היא שמורה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
בעוד וינטרהאלטר נודע בציוריו הרשמיים של חצרות מלוכה ברחבי אירופה, פלורינדה שייכת לז'אנר הציור ההיסטורי־ספרותי ומהווה חריגה ייחודית בסגנונו.
עם זאת, ניכרים בה מוטיבים קומפוזיציוניים שוינטרהאלטר חקר בעבודות קודמות:
הציור הדקאמרון, המוצג כיום בגלריה הממלכתית לאמנות בקארלסרוהה, כולל גם הוא קבוצה של נשים צעירות המסודרות בטבע בהרמוניה ובתנוחות חינניות.
וינטרהאלטר עושה שימוש בסידור מעגלי ובנוף פסטורלי – מוטיבים שהופיעו שוב ב־פלורינדה, באופן שמרמז על המשכיות רעיונית ואסתטית ביצירתו.
השוואה ליצירה הקיסרית אז'ני מוקפת בנשות החצר שלה (1855)
שימוש דומה בקומפוזיציה, כולל הצבה של דמות מפתח בתנוחה דומה, מופיע גם בציורו המאוחר יותר של וינטרהאלטר, המציג את הקיסרית אז'ני דה מונטיז'ו וגברות החצר שלה.
שתי היצירות שותפות לרקע יערי, לתאורה רכה ולמעמד אידיאלי.
הדמיון החזותי ביניהן עורר שמועות שהקיסרית ונשותיה שימשו כמודל לדמויות העירומות ב־פלורינדה, אך הדבר מופרך כרונולוגית, שכן הקיסרית נישאה לנפוליאון השלישי רק בשנת 1853 – שנה לאחר סיום הציור.
קשר לדיוקן האינטימי של המלכה ויקטוריה
בקרב ההקשרים האישיים שבין המלכה ויקטוריה לאמנות של פראנץ קסבר וינטרהאלטר, יש המצביעים על זיקה רעיונית בין פלורינדה לבין דיוקנה האינטימי של המלכה ויקטוריה שצייר האמן בשנת 1843, ובו נראית המלכה נשענת על כר אדום, שיערה פזור, כתפיה חשופות ומבטה חולמני.
הציור, שהוזמן כמתנת יום הולדת לנסיך אלברט, נתלה בחדרו הפרטי והוגדר לעיתים כ"דיוקן הסודי" של ויקטוריה.
שני הציורים – אף שהאחד מתאר סצנה מיתולוגית והאחר הוא דיוקן אישי – משקפים גישה רגשית ואישית של המלכה, הבוחרת להעניק לבעלה יצירות בעלות אופי חושני ואינטימי.
השימוש החוזר בוינטרהאלטר כצייר בשתי ההזדמנויות, והאופי הפרטי של מתנות האמנות, מדגישים את הקשר האסתטי והזוגי בין היצירות.
הציור מזכיר גם סצנות מהמיתולוגיה הרומית, בפרט את סיפורה של דיאנה, שבו הצייד אקטאון צופה באלה דיאנה מתרחצת – נושא מוכר באמנות האירופית, בעיקר כאלגוריה של תצפית אסורה ושל המתח בין יופי, מיניות וכוח.
במכתביה משנת 1860, ציינה המלכה ויקטוריה כי אחת הדמויות בציור מבוססת על דמותה של הנסיכה ויטגנשטיין, שנחשבה ליפהפייה בזמנה.
המלכה כתבה: "היא עדיין מאוד יפה, הייתה פעם יפהפייה גדולה וראשה צויר על ידי וינטרהאלטר – מופיע ביצירה פלורינדה (12 באוקטובר 1860).
פלוריבוס היא סדרת מדע בדיוני פוסט-אפוקליפטית אמריקאית שנוצרה על ידי וינס גיליגאן עבור שירות הזרמת המדיה "אפל TV פלוס".
בתפקיד הראשי מככבת ריי סיהורן, לאחר ששיתפה פעולה בעבר עם גיליגאן בסדרה "סמוך על סול".
בעלילת הסדרה, אותה גיליגאן מתאר בתור "הטוויסט הייחודי שלי על סוגת הזומבים", נגיף ויראלי שמקורו בחלל החיצון איחד את רובה המוחלט של האנושות ל"תודעה קולקטיבית" מאושרת ופציפיסטית.
הסדרה עוקבת אחרי סופרת זעופה בשם קרול סטורקה (סיהורן), אחת מבני האדם הבודדים החסינים לנגיף, בעוד היא ושאר האנשים החסינים מוצאים את עצמם בעולם שונה לחלוטין.
הסדרה עלתה לראשונה לשידור ב-7 בנובמבר 2025. "אפל TV פלוס" הזמינה מראש שתי עונות של הסדרה.
שם הסדרה מתייחס לביטוי הלטיני "e pluribus unum", סיסמתה הרשמית של ארצות הברית, שפירושה "מתוך רבים אחד".
הסדרה זכתה לשבחים מצד מבקרי הטלוויזיה אשר היללו את הכתיבה והבימוי של וינס גיליגאן, את משחקה של ריי סיהורן, וכן את מקוריות הסדרה, הטון הייחודי שלה וההשפעות הסגנוניות הניכרות בה.
הסדרה הייתה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ולשני פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה.
עלילת הסדרה עוקבת אחר קרול סטרקה, סופרת מאלבקרקי, ניו מקסיקו, שהיא אחת מ-13 אנשים בלבד בעולם החסינים להשפעות ה"איחוד" – אירוע שבו נגיף חוץ-ארצי הפך את יתר האנושות לתודעה קולקטיבית שלווה ומרוצה, המכונה "השונים".
תודעת-העל מקבלת ברצון את רצונותיהם של בני האדם שנותרו בלתי-מושפעים, אך מודה כי בסופו של דבר תפעל להטמעתם, לכשתצליח להבין כיצד לעשות זאת.
קרול מתנגדת בנחרצות למאמציהם, ומחפשת דרך לבטל את תהליך ההצטרפות ולהשיב את האנושות למצבה הקודם.
ריי סיהורן – קרול סטרקה, סופרת אמריקאית לרומנים רומנטיים-פנטסטיים ששרדה את "האיחוד" ומבקשת להפוך אותו.
קרולינה וידרה – זוסיה, חברה פולנייה ב"שונים" שמשמשת כמלווה של קרול.
קרלוס-מנואל וסגה – מנוסוס אוביידו, אדם מחוסן ממוצא קולומביאני המתגורר בפרגוואי, המסרב לכל קשר עם ה"שונים".
מרים שור – הלן ל.
אמסטד, המנהלת של קרול בפומבי ובת-זוגה הרומנטית בפרטיות.
סמבה שוטה – קומבה דיאבטה, אדם מחוסן ממוצא מאוריטני, שבוחר באורח חיים נהנתני לאחר ההתפרצות.
מניק גונרייטן – לקשמי, אישה מחוסנת ממוצא הודי המפגינה עוינות כלפי קרול.
לאחר סיום הפקת הסדרה "סמוך על סול", וינס גיליגאן הציע באוגוסט 2022 סדרה חדשה שיפתח בשיתוף פעולה עם "Sony Pictures Television".
חודש שלאחר מכן, נמסר כי שירות הזרמת המדיה "אפל TV פלוס" רכשה את זכויות ההפקה של הסדרה והזמינה מראש שתי עונות.
גיליגאן משמש כיוצר, מפיק ראשי ושואו ראנר, וריי סיהורן לוהקה לתפקיד הראשי.
כתיבת עונת הבכורה הופסקה בשל שביתת גילדת התסריטאים של אמריקה בשנת 2023, אך גיליגאן וחדר הכותבים חזרו לעבודה באוקטובר 2023 להשלמת כתיבת שני הפרקים האחרונים.
השביתה דחתה גם את לוח זמני הצילומים, שהתעכבו ככל הנראה עד לחורף באלבקרקי, ניו מקסיקו.
במרץ 2024 נמסר על ליהוקה של קרולינה וידרה לסדרה.
הצילומים החלו לבסוף בפברואר 2024 והסתיימו בספטמבר 2024, לאחר שבעה חודשי הפקה באלבקרקי, ניו מקסיקו, תחת שם הקוד "Wycaro 339".
שני פרקי הבכורה של הסדרה עלו לשידור ב-7 בנובמבר 2025, בשירות הזרמת המדיה "אפל TV פלוס"; שאר הפרקים עלו לשידור באופן שבועי.
שנהפרסקטגוריהמועמד/יםתוצאהמקור2026פרס בחירת מבקרי הטלוויזיהסדרת הדרמה הטובה ביותר"פלוריבוס"השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמהריי סיהורן
פלורנטין היא סדרת טלוויזיה ישראלית שהופקה על ידי הפקות תוצרת הארץ ושודרה בין השנים 1997–2000 בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור טלעד.
החל ספטמבר 2019, הסדרה חזרה להיות משודרת בערוץ 24 בשעות הלילה (ומרתון שבועי בלילה בין שישי לשבת).
החל מאוקטובר 2021 משודרת הסדרה בשעות הלילה בערוץ רשת 13.
הסדרה, אשר נוצרה על ידי אודי זמברג (מפיק הסדרה) ואיתן פוקס (במאי הסדרה), עדו בורנשטיין וגל אוחובסקי (תסריטאי הסדרה), עוקבת אחר חייהם של חבורת צעירים, בגילאי העשרים לחייהם, הגרים בשכונת פלורנטין שבתל אביב.
סיפורי אהבה, חברויות, חיים מקצועיים וכן מריבות ומכשולים, כולם הופיעו במהלך שלוש עונות הסדרה, דרך שלל הדמויות השונות.
שיר הנושא של הסדרה היה "מכה אפורה" של מוניקה סקס.
כמו כן עוקבת הסדרה אחר דמויות נוספות הגרות בשכנות לדירת השותפים ומנהלות איתם קשרים חברתיים מגוונים.
כמעט כל פרק בסדרה עוקב אחר אחת מהדמויות, יחסיה עם האנשים הסובבים אותה, חייה המקצועיים ומהלך חייה, בניסיון למצוא הגדרה עצמית, אהבה ואושר.
שכונת פלורנטין הופכת במהרה לסמל לחיי חוסר הגדרה ונעורים אינסופיים, המשמשת הן כנקודת מפלט והן כמצב חסר מוצא לדמויות המסובכות.
הגר פלטו חושן הבת של תותי ושל קובי יחזקאל לזרוב ארז בלום חברה לשעבר של שירה שנהרג במהלך שירותו הצבאי מיכל קמחי יועצת שיווק
בפרק 10 של עונה 1 הופיעו בתפקיד עצמם אורי שטרק, אסנת חכים, ג'יי מולוני, גיא אסיף, דלית קהאן, טינקרבל ורועי צ'יקי ארד, כמרואייניה של גלי.
בפרק 13 של עונה 3 הופיע איתן פוקס כאורח בחתונתם של גלי וחנן.
הסדרה, אשר זכתה להצלחה גדולה ולקהל מעריצים רב עסקה בנושאים חדשניים, כגון הומוסקסואליות, שלא הוזכרה עד אז בטלוויזיה הישראלית.
מסיבה זו נחשבת הסדרה לפורצת דרך בעיני קהילת הלהט"ב.
חידוש נוסף היה רקע המציאות האקטואלית שהשתקף בסדרה (בעיקר בעונה הראשונה).
מפנים חשובים בחייהן של הדמויות התרחשו על רקע אירועים מרכזיים במציאות היומיומית הישראלית: כך למשל, שימש רצח ראש הממשלה יצחק רבין כרקע לסצנת יציאה מהארון.
כמו כן התייחסה הסדרה לפיגועי הטרור, לסכסוך הישראלי-ערבי ולשירות בצה"ל, וכן לעלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90.
בתוכנית "טלוויזיה מהעתיד" נעשו מספר מערכונים בשם "חבל על הזמן" שמהווים פרודיה והומאז' לסדרה.
20 שנה לאחר סוף הסדרה, התאחדו קארין אופיר, אורי בנאי וניר פרידמן לטובת העלאת מופע משותף משירי פסקול הסדרה ולהיטים מחייהם האישיים.
פלורנס הרדינג , אשת נשיא ארצות הברית וורן הרדינג, הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1921–1923.
פלורנס הייתה בתו של עמוס קלינג (Amos Kling), איש עסקים עשיר.
פלורנס מייבל נולדה במאריון שבאוהיו בשנת 1860. השכלתה האקדמית הייתה השכלה מוזיקלית שנרכשה בקונסרבטוריון של סינסינטי.
בגיל 19 פלורנס ברחה מהבית ונישאה בסתר לחבר ילדות שלה - הנרי דה וולף (Henry De Wolfe), אולם היסטוריונים לא מוצאים את תעודת נישואיהם ומשערים שהם היו ידועים בציבור בהתאם לחוקי מדינת אוהיו (נישואי משפט מקובל).
דה וולף היה אלכוהוליסט ובזבזן, וזמן קצר לאחר הולדת בנם - מרשל יוג'ין דה וולף, פלורנס עזבה את בעלה ושבה לעיר מאריון.
בני הזוג התגרשו בשנת 1886 ופלורנס שבה לשם נעוריה.
פלורנס סירבה לגור בבית הוריה, שכרה חדר עבורה ועבור בנה, והשתכרה באמצעות מתן שיעורי פסנתר לילדי השכונה בה התגוררה.
אביה, שהתנגד למגוריה כגרושה, הציעה לה לשוב לגור בביתו, בתמורה לכך שהילד יגדל כבנם של הוריה.
בשל קשיי הפרנסה נאלצה פלורנס להסכים להצעה.
אחת מתלמידיה של פלורנס הייתה צ'אריטי הרדינג, אחותו הבכורה של וורן הרדינג שהיה באותה עת הבעלים של עיתון מקומי יומי - מאריון דילי סטאר.
הרדינג החליט להינשא לפלורנס בשל קשריו ועושרו של אביה, והזוג נישא בשנת 1891. לא נולדו להם ילדים, אולם בנה של פלורנס מנישואיה הראשונים נהג להתגורר בביתם מעת לעת.
פלורנס החלה לעבוד במחלקת הפרסום בעיתון שם נחלה הצלחה, בעת שבעלה החל לעשות בפוליטיקה, ובמהרה נבחר לסנטור.
בשנת 1920 היה הרדינג מועמד לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית, ואשתו פעלה רבות למען בחירתו.