tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כך, בעת מלחמת הבלקן הראשונה הביסו באזור זה, כוחות סרביים בראשות הגנרל (ולימים וויווד) פטר בויוביץ' את הצבא העותמ'אני, המשיכו וכבשו את ביטולה ושחררו את מקדוניה מעול 500 שנות שלטון האימפריה העות'מאנית.
בעת מלחמת העולם הראשונה, ב-18 במאי 1917, התחולל על פסגת הפליסטר קרב הר באבה, שנודע גם כ"קרב מונסטיר השני" ו"קרב הצוק האדום".
הצבא הצרפתי ניסה לכבוש את הפסגה, שעליו הגנה אוגדת הרגלים השישית הבולגרית בפיקודו של מאיור גנרל בוריס דראנגוב, תוך שימוש בהפגזה כבדה על הפסגה.
הצרפתים נהדפו תוך שהם מותירים אלפי נפגעים.
בנרטיב ההיסטורי הבולגרי כונתה הפסגה לאחר הקרב שיפקה המקדונית, על שם קרב הגבורה שניהלו כוחות רוסים ומתנדבים בולגרים במעבר שיפקה, במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית.
הר אפרים הוא אזור הררי שמוזכר במקרא מספר פעמים.
האזור חופף כנראה לכל הרי השומרון – הרי אפרים והרי מנשה.
הוא נקרא על שם שבט אפרים מבית יוסף..
בשנות הקמת המדינה כונו רמות מנשה בשם הרי אפרים.
הרכס מוזכר לראשונה בספר יהושע כמקום המתפרס הן על נחלת שבט אפרים והן בנחלת מנשה, מאחר שיהושע אומר לכל שבט יוסף: .
מהפסוק עולה כי הר אפרים חופף לכל הרי השומרון, מאחר שמובאים בו שלושת חלקי אזור ההר: "הר נפתלי" – אלה הרי הגליל; "הר אפרים" – הרי השומרון; והר יהודה – הרי יהודה.
על סמך ישיבת תולע בן פואה גם בהר אפרים – מוכח כי מדובר על רכס הרים רבים, שבהם גם "שמיר", מקום מושבו של תולע.
דבר ב: "ויקם אביה מעל להר צמרים, אשר בהר אפרים ...": הר צמרים נמצא בהר אפרים, כלומר ברכס אפרים.
בנוסף, הן שכם והן הרמה מצויות בהר אפרים, במרחק עשרות קילומטרים זו מזו.
הגבול הצפוני של הר אפרים הוא עמק יזרעאל והעמקים שלידו.
הר אפרים מופיע גם בספר שופטים – סיפור דבורה הנביאה: .
מלחמת אביה מול עשרת השבטים
בדברי הימים מסופר על מלחמת אביה מלך יהודה מול עשרת השבטים, אשר לפני ירידתו למלחמה עמד מעל הר צמרים ונשא נאום מול שבטי ישראל:
החוקר יהודה קיל מזהה את הר צמרים כ"ראס א-טחונה" שמצפון לאל-בירה.
גבריאל ברזילי טען כי הר אפרים יכול להתייחס גם לרכס בעבר הירדן, ולטענתו מעשה אהוד בן גרא ובריחתו להר אפרים היו מזרחה לעבר הירדן.
עם הערים בהר אפרים נמנית שכם, עיר בנחלת אפרים שהועברה אל בני לוי בין שאר ערי הלויים אשר חולקו להם במשכן שילה על פי הגורל ().
גם העיר תמנת חרס, שבנחלת אפרים מצפון להר געש (מקום קבורת יהושע – ), מקומה בהר אפרים.
בהר אפרים נמצאים גם מקומות השייכים לגבול הצפוני של בנימין: בית-אל (, ) והרמה (, ), אמנם פרופ' יהודה אליצור זיהה את בית אל המוזכרת בהקשר זה עם הכפר ביתילו, ואת הרמה עם הרמה של שבט אפרים ולא זו של שבט בנימין.
אלקנה אביו של שמואל – לפי שמואל א, פרק א, פסוק 1
שבע בן בכרי אשר השתייך לשבט בנימין – לפי
הר אסיניבוין , הוא הר פירמידלי בהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה, ועל הגבול בין פרובינציית אלברטה לפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה.
גובהו של ההר 3,618 מטרים, והוא ההר הגבוה ביותר בהרי הרוקי הקנדיים.
בשל צורתו ודמיונו להר המטרהורן שבהרי האלפים, הוא זכה לכינוי "מטרהורן של הרי הרוקי".
ההר הוא ההר השישי בגובהו באלברטה, וה-16 בגובהו בקולומביה הבריטית.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'ורג' מ.
דוסון בשנת 1885. דוסון ראה את ההר לראשונה מהר קופר.
הוא ראה עננים מתנשאים מעל פסגת ההר וזה הזכיר לו את ענני העשן העולים מעל אוהלי הטיפי של השבט האינדיאני אסיניבוין.
ההר נמצא על הגבול בין הפארק הפרובינציאלי אסיניבויין בקולומביה הבריטית, לבין הפרק הלאומי באנף, באלברטה.
הראשונים לטפס על ההר היו ג'יימס אאוטראם, כריסטיאן בוהרן וכריסטיאן האסלר, שעשו זאת ב-1901. ב-1925 היה לורנס גראסי הראשון שטיפס על ההר לבדו.
ב-1984 הוכרז הפארק בו נמצא ההר על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ביחד עם פארקים נוספים ובשם הקיבוצי "הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים".
הר אתבסקה הוא הר בשדה הקרח קולומביה, בהרי הרוקי הקנדיים בשטח הפארק הלאומי ג'ספר בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 3,491 מטרים, והוא ההר ה-13 בגובהו באלברטה.
ההר מפריד בין קרחון אתבסקה לקרחון ססקצ'ואן וההר מתנשא מעל מעבר סונוואפטה.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1898 על ידי מגלה הארצות הבריטי נורמן ג'יי קולי, שהיה הראשון שטיפס לפסגת ההר, ב-18 באוגוסט של אותה שנה.
משמעות השם בשפת הקרי האינדיאנית - "המקום בו ישנם קנים", שם המתייחס לצמחייה על גדתה הביצתית של ימת אתבסקה.
הר ארמסטרונג הוא הר הממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר הוא חלק מרכס היי רוק, בהרי הרוקי הקנדיים, ונמצא על קו פרשת המים של אמריקה.
גובהו של ההר 2,823 מטרים.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1918, והוא נקרא על שם סגן ג'ון דאגלס ארמסטרונג (John Douglas Armstrong), מחיל ההנדסה הקנדי אשר נהרג בעת פעילות מבצעית ב-12 באפריל 1917 ברכס וימי שבצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הר ארמסטרונג הוא הר בהרי הייז בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר ארמסטרונג 2,330 מ'; והוא ההר ה-1,060 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 9 קילומטרים דרומית מזרחית להר גודייל.
ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית (US-ACAN).
ההר נקרא על שם תומאס ב.
Armstrong), חוקר אנטארקטיקה מטעם ארצות הברית, ששירת בתחנת פאלמר, בקיץ 1966–1967.
הר ארת'וזה הוא הר הממוקם בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,912 מטרים, והוא ממוקם לצד הכביש המהיר 40 של אלברטה.
ההר מהווה חלק מרכס מיסטי, דרומית לרכסים הקונטיננטליים.
ההר נקרא על שמה של אה"מ ארת'וזה, ספינת מלחמה בריטית שהשתתפה בקרב מפרץ הלגולנד ובקרב שרטון דוגר.
הר ארגמן הוא הר חרוטי שנמצא בהרי אילת.
שמו ניתן לו על שם צבעו, הוא משקיף על עין יטבתה (עין ע'דיאן) ומכאן שמו הערבי "ג'בל אלע'דיאן".
בפסגת ההר יש תצפית על דרום הערבה.
הר חרוטי בהרי אילת על מדרגת מצוק ההעתקים שמעל דרום הערבה.
כ-7 קילומטרים מדרום מערב ליטבתה.
בפסגת ההר יש תצפית על דרום הערבה, יטבתה והרי אדום.
ההר מתרומם בירכתי הנגב הדרומי ובגבול הערבה, בין יטבתה ותמנע.
פסגתו גבוהה מ-500 מטר מעל פני הקרקע.
במורדו המזרחי עובר נחל צאלה לערבה.
בראש ההר גיר מתוצרת גרופית שבתחתיתו מחשופים של עורקים אדמדמים בשכבות החרסית.
ג'בל ע'דיאן משום הוא צופה אל עין ע'דיאן (יטבתה).
מקור שמו הוא בעורקיו האדומים-צהבהבים של תחמוצת ברזל הנראים במחשופי החרסית שבבסיס ההר.
הר באבל הוא הר ברכס בואו, בהרי הרוקי הקנדיים בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 3,103 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 200 מטרים מעל סביבתו.
ניתן לראות את ההר מעמק עשר הפסגות.
הראשונים שטיפסו על ההר היו א.
הר באבל הוא ההר הגבוה ביותר באי רנה לוואסרה, בפרובינציית קוויבק שבקנדה.
גובהו של ההר 952 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא 590 מטרים מעל מאגר מאניקוואגאן.
ההר ממוקם בשטח שמורת הטבע האקולוגית לואי-באבל.
ההר ממוקם במרכז מכתש פגיעה ונוצר על ידי פגיעת מטאוריט לפני 214 מיליון שנה, והוא אחד ממכתשי הפגיעה הגדולים על פני כדור הארץ.
ההר קרוי על שם המיסיונר הקתולי לואי באבל (1829-1912), אשר המיר לנצרות את שבט האומות הראשונות אינו.
הר ארוהד הוא הר הממוקם על האי אלסמיר בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
ההר ממוקם ברכס האימפריה הבריטית, צפונית מזרחית להר אוקספורד.
גובהו של ההר 1,860 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 476 מטרים מעל סביבתו.
שמו של ההר ניתן לו בשל מראהו דמוי ראש חץ.
הר ארוהד הוא הר הממוקם במחוז צ'לאן במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
ההר הוא חלק מרכס קסקייד.
גובהו של ההר 1,838 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 180 מטרים מעל סביבתו.
הר באטל הוא הר בהרי באפין, על האי באפין בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
ההר הוא חלק מהקורדילרה הארקטית.
ההר ממוקם 65 קילומטרים צפונית מזרחית מהעיירה האינואיטית פאנגנירטונג.
גובהו של ההר 1,329 מטרים מעל פני הים.
ההר נקרא על שם בן באטל (Ben Battle), גאומורפולוג מאוניברסיטת מקגיל, אשר טבע בעת שחצה נחל קפוא שהחל להימס בסמוך לאגם גליישר, במהלך משלחת חקר של המכון הארקטי של צפון אמריקה, בשנת 1953.
הר אסקין הוא הר גבוה, בין הר מקלינטוק והר אולדריץ' ברכס המרכזי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 3,000 מטרים מעל פני הים, ופסגתו שטוחה.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם רוזמרי אן אסקין (Rosemary Anne Askin), גאולוגית, ממרכז מחקר הקוטב בירד השייך למחלקת הגאולוגיה והמינרולוגיה של אוניברסיטת אוהיו, בקולומבוס, במדינת אוהיו שבארצות הברית.
אסקין חקרה אזורים שונים באנטארקטיקה בין השנים 2000–1970 ובהם: חצי האי האנטארקטי, איי שטלנד הדרומיים, ארץ ויקטוריה, וההרים הטראנס-אנטארקטיים (האזור בו נמצא הר אסקין).
הר אש הוא הר בהרי דרווין שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,025 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא מעל הצד הצפונית של קרחון הת'רטון.
ההר מצוי 20 קילומטרים דרומית מערבית לצוק ג'אנקשן.
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים שבוצעו בעזרת טלורומטר, ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1963–1959.
ההר נקרא על שם ראלף אי.
Ash), מכונאי שהיה חבר משלחת מקמורדו חוצת הקוטב הדרומי של ארצות הברית (U.S.
הר אש הוא הר באי ונקובר בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר ממוקם בשטח מחוז בירת קולומביה הבריטית.
על מורדות ההר מצוי פארק הר אש.
גובהו של ההר 219 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בסמוך לאגם מת'סון וצפונית לאי גילספי שבמרכז האגם.
הר אש, כמו גם אגם אש ונהר אש הסמוכים לו, נקראים על שם הרופא ג'ון אש, שהיה אחד מתומכי משלחת החקר של האי ונקובר (Vancouver Island Exploring Expedition) בראשות רוברט בראון בשנת 1864.
הר באוורס הוא פסגה בחוף שקלטון, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,430 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 4 קילומטרים דרומית - דרומית-מזרחית להר באקלי, בראשו של קרחון בירדמור.
שמו של ההר ניתן לו על ידי אנשי משלחת טרה נובה (אל הקוטב הדרומי, בין השנים 1910–1913).
ההר נקרא על שמו של לוטננט הנרי רוברטסון באוורס, שהיה חבר המשלחת של רוברט פלקון סקוט אל הקוטב הדרומי.
באוורס איבד את חייו במסע חזרה.
הר אקבלו הוא הר במרכז הרי קלארק, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,235 מטרים מעל פני הים; ההר הוא הנקודה הגבוהה ביותר ברכסי פורד; וההר ה-3,534 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מזרחית להר ואן וולקנברג.
ההר התגלה בטיסות של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940.
ההר נקרא על שמו של וו.
Ekblaw), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת קלארק; שהיה חבר במשלחת החקר קרוקר באזור הארקטי (בשנים 1913–1917).
הר אשר הוא הר בולט בהרי בארטון, בהרי המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
ההר משקיף אל גדתו הדרומי של קרחון קלטי.
ההר ממוקם 6.4 קילומטרים דרומית-מערבית משפכו של קרחון ברנדאו.
ההר התגלה על ידי משלחת נמרוד הבריטית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907- 1909. באותה עת לא היה ברור אם מדובר בהר בודד, ורק בשנת 1961 במפתו של ה.
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.
הר ארתור הוא הר הממוקם באי אלסמר, בטריטוריית נונאוט, שבקנדה.
ההר, שהוא אחד מהרי הקורדיירה הארקטית, ממוקם בשטח הפארק הלאומי קוטינירפאק.
ההר מתנשא לגובה של 678 מטרים מעל סביבתו.
גובהו של ההר 1,310 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-70 בגובהו בנונאווט.
ההר מופה לראשונה על ידי משלחת חקר מפרץ ליידי פרנקלין.
ההר נקרא על שמו של צ'סטר א.
ארתור, הנשיא ה-21 של ארצות הברית.
הטיפוס הראשון לפסגת ההר התרחש ביולי 1882.
הר אסגארד הוא הר בעל שתי פסגות תאומות להן פסגה שטוחה, בשטח הפארק הלאומי אויואיטוק, שבחצי האי קמברלנד באי באפין, בטריטוריית נונאוט, שבקנדה.
הפסגה הצפונית היא הגבוהה מבין השתים; את שתי הפסגות התאומות מחבר אוכף.
גובהה של הפסגה הצפונית 2,015 מטרים מעל פני הים.
בשל מראהו הייחודי, הר אסגרד הוא המפורסם ביותר מבין הרי באפין.
שמו האינואיטי של ההר הוא סיבאניטירוטינגואק (Sivanitirutinguak).
ההר נקרא על שם אסגארד, ביתם של ההאלים במיתולוגיה הנורדית (וזאת בדומה להרים נוספים באזור הקרויים אף הם על שם דמויות מהמיתולוגיה הנורדית).
ב-13 ביולי 1953 מטפסי הרים העפילו לראשונה לפסגה הגבוהה יותר של הר אסגרד (הצפונית משתי הפסגות) - היו אלה פ.
Baird) הקנדי, שהוביל משלחת בה היו חברים: ג'יי.
Röthlisberger) - מדענים שווייצרים שהיו חברים במשלחת חקר האי באפין של המכון הארקטי (Arctic Institute Baffin Island Expedition).
המטפסים טיפסו על ציה המזרחי של הפסגת הצפונית, עד שהגיעו לאוכף בין שתי הפסגות, וממנו טיפסו לראש הפסגה הצפונית.
בשנת 1971 מטפסי הרים העפילו לראשונה לפסגה דרומית - היו אלה ג'י.
צוות פעלולים וצוות הקולנוע הגיעו לפסגה במסוק; עלות צילום הסצנה הייתה 500,000 דולר אמריקאי; הפעלולן קיבל 30,000 דולר אמריקאי:
הר באיון או הר בייון הוא הר המהווה את הקצה הצפוני של הרי רואן, באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,500 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בסמוך מצפון לפסגות לה דאנט ולהר פריז.
ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910) בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
ההר נצפה בשנית מהאוויר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936.
ההר כולו מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H.
Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
שארקו קרא להר על שמה של העיר הצרפתית באיון.
הר אתלוולף הוא הר מכוסה ברובו קרח, ברכס דאגלס בצפון-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,590 מטרים מעל פני הים; הוא ההר ה-659 בגובהו באנטארקטיקה; והוא ההר הרביעי בגובהו באי אלכסנדר (גבוה מהר האקל, ונמוך מהר פריז).
ההר ממוקם בין הר אגברט והר אתלרד, בראשו של קרחון טאמבל.
ההר נסקר בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
ההר נקרא על שמו של אתלוולף, מלך וסקס, המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
הר אתלסטאן הוא הר נישא, המכוסה בחלקו בקרח, על שלוחה הבולטת לכיוון מזרח של רכס דאגלס שבחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,615 מטרים מעל פני הים; הר אתלסטאן הוא ההר ה-2,631 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם מצידו הצפוני של קרחון טרנץ'.
ההר נסקר בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בהנהגת ג'ון רידוך ריימיל.
ההר נקרא על שמו של אתלסטאן, המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים סמוכים רבים הנקראים על שמות מלכי אנגליה.
הר אתלרד הוא הר המכוסה ברובו קרח ברכס דאגלס שבצפון-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,470 מטרים מעל פני הים; והוא ההר השביעי בגובהו באי אלכסנדר (אחרי הר קאלה); הר אתלרד הוא ההר ה-828 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר אתלוולף, ו-15 קילומטרים ממפרצון ג'ורג' השישי.
ההר מופה על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי אלזוורת'.
ההר נקרא על שמו של אתלרד הראשון, מלך וסקס המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים סמוכים רבים הנקראים על שמות מלכי אנגליה.
הר ארצ'ר הוא פסגה סלעית בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בסמוך מדרום לנקודת ארצ'ר, בצידו המערבי של מפרץ הרלד.
אזור הר ארצ'ר, בשל מושבת פינגווין אדלי שבקרבתו הוא אזור עופות מיוחד אנטארקטי מספר 161.
על פי ארגון BirdLife International, אזור הר ארצ'ר הוא אזור בעל חשיבות סביבתית, בשל מושבות העופות הסמוכות לו.
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בפברואר 1959 על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בפיקודו של פיליפ לו.
הפסגה נקראת על שמה של נקודת ארצ'ר הסמוכה לה.
הנקודה נקראת על שמו של וו.
Archer) המנהלן הראשי (chief steward) של משלחת טרה נובה.
הר אסא הוא הר בגובה 502 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב.
ההר ממוקם כשני קילומטרים ממערב לאילת וכשלושה קילומטרים מגבול ישראל–מצרים.
אפיקו של נחל שלמה ממוקם ממערב להר, ומעבר לו ממוקם הר שלמה.
כשמם של הרים נוספים באזור, גם הר אסא קרוי על שם אחד ממלכי יהודה, אסא.
הר ארטוס (בטורקית: Çadır Dağı; בארמנית: Արտոս; בכורדית: Çiyayê Artosê) הוא הר געש כבוי בהרי הטאורוס, בנפת ואן שבמחוז מזרח אנטוליה במזרח טורקיה.
גובהו 3,550 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם כ־8 קילומטרים מדרום לימת ואן וכ־30 קילומטרים מדרום־מערב לעיר ואן.
בעבר חי באזור ההר מגוון רב של חיות.
כיום עדיין חיים בו דובים, חוגלות, ארנבים וזאבים.
בנוסף, בהר חיים כ־200 מיני פרפרים.
הר ארנבת הוא רכס הררי באנטארקטיקה.
הרכס חצוי לשניים על ידי גיא עמוק.
הוא ממוקם בין קרחון מילט וקרחון ברטרם, כ-20 ק"מ מזרחית לנקודת וייד על חוף ארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, על שמה של קבוצת הכוכבים ארנבת.
הר אסאמה (ביפנית: 浅間山, תעתיק לאותיות לטיניות: Asama-yama; תרגום: הר אסאמה) הוא הר געש פעיל ומורכב במרכז הונשו, האי הגדול של יפן, הוא הר הגעש הפעיל ביותר בהונשו.
גובהו 2,568 מטרים מעל פני הים, והוא נמצא על הגבול שבין מחוז גונמה למחוז נאגנו.
הר אסאמה ממוקם בנקודת המפגש בין קשת איזו–בונין–מריאנה (Izu–Bonin–Mariana Arc) לבין הקשת הצפון-מזרחית של יפן (Northeastern Japan Arc).
ההר בנוי מסלעים געשיים מאפיים ופירוקלסטיים שאינם אלקליים, מתקופת הפליסטוקן המאוחרת ועד ההולוקן.
סוגי הסלעים העיקריים הם אנדזיט (andesite) ודקיט.
במאי 2007 ביצעו מדענים מאוניברסיטת טוקיו ואוניברסיטת נגויה ניסוי הדמיה מוצלח של פנים הר הגעש, באמצעות גילוי מיואונים (חלקיקים תת-אטומיים שמקורם בקרינה קוסמית), שעברו דרך ההר.
החוקרים הצליחו לבנות תמונה פנימית של ההר, כולל חללים שדרכם זרמה לבה בעומק הר הגעש.
מצפה של אוניברסיטת טוקיו ממוקם במדרון המזרחי של ההר ושם נמדדות פליטות גזים המזהות שחרור גזים מקדים (pre-eruptive degassing) של מאגמה עולה, ובכך משפרת את יכולת חיזוי רעידות אדמה.
המאפיינים הגאולוגיים של הר געש פעיל זה מנוטרים מקרוב באמצעות סייסמוגרפים ומצלמות וידאו הממוקמות אסטרטגית.
מדענים הבחינו במגוון מרקמי באפר שהושקע באזור במהלך ההתפרצויות הסדרתיות מאז ההתפרצות בשנת 1108.
אוגוסט 2019: מספר התפרצויות קטנות.
16 ביוני 2015: התפרצות קטנה בפסגת אסמה, עם נפילת אפר לכיוון צפון-מזרח במרחק של עד 4 ק"מ מהלוע.
2 בפברואר 2009: הר הגעש אסמה התפרץ בשעה 1:51 לפנות בוקר (שעון מקומי), האפר הגיע לגובה של 1.6 ק"מ, ופלט סלעים למרחק של ק"מ אחד מהלוע.
נפילת אפר דווחה בטוקיו, 145 ק"מ דרומית-מזרחית להר הגעש.
אוגוסט 2008: שלוש התפרצויות אפר קטנות במהלך החודש.
1 בספטמבר 2004: התפרצות וולקנית בשעה 11:02. גושים לוהטים נפלטו מספר קילומטרים מהלוע וגרמו לשריפות.
8 באפריל 1983: התפרצות נפיצה התרחשה וטפרה לוהטת נפלטה.
האפר הגיע עד למרחק של 250 ק"מ מהר הגעש.
26 באפריל 1982: התפרצויות נפיצות התרחשו בפסגת הר הגעש.
אפר דק נפל גם בטוקיו.
התפרצויות 1910–1960 התפרצויות התרחשו לעיתים קרובות במכתש הפסגה.
9 במאי-5 באוגוסט 1783 (Tenmei eruption): התפרצויות לאורך שלושה חודשים ששיאן היה בליל 4 באוגוסט ונמשכה 15 שעות ההתפרצות ותוצאות הלוואי, הרס בתים ואדמות חקלאיות גרמו למותם של מעל 2,000 אנשים.
השנים שבהן אירעו התפרצויות הר הגעש אסאמה, מסמנות את רצף ההיסטוריה המתועדת של יפן.
בשנים המובלטות, אירעו התפרצויות משמעותיות:
אוניושידשי (ביפנית: 鬼押出し, באנגלית: Onioshidashi), "גירוש שדים" הוא שמו של זרם לבה במדרון הצפוני של הר אסאמה.
זרם הלבה שפרץ בשנת 1783 התמצק וידוע כיעד תיירותי.
מוזיאון הר הגעש אסאמה (浅間火山博物館; The Asama Volcano Museum) שכן כארבעה קילומטרים מההר והיה פעיל בין השנים 1993–2020.
מספר המבקרים הגיע לשיא של 265,000 בשנת 1994, אך פעילויות סייסמיות גרמו לסגירות תכופות ולירידה במספר המבקרים.
המוזיאון נקלע לחובות והוא נסגר בשנת 2020.
הר בָּדָד או הר מִשְאָר או אינזלברג הוא מונח בגאומורפולוגיה המתאר צורת נוף: תל, גבעה או הר קטן בודדים המתנשאים בחדות מעל מישור משופע קלות או אפילו שטוח.
הרי בדד ידועים הם הר כרכום בישראל, צוק הסלע המכונה אולורו באוסטרליה, הר הסוכר בעיר ריו דה ז'ניירו בברזיל ומגדל השטן בארצות הברית.
על פי הגדרתם הרי בדד נוצרים כתוצאה מסחיפה ומשום כך הרי געש בודדים אינם מוגדרים כהרי בדד.
הם קיימים במגוון אקלימים ומופיעים במגוון צורות.
לעיתים נוהגים לסווג את הרי הבדד על פי הרכבם או האקלים שבהם נוצרו ובספרות מופיעים מספר מונחים חופפים לתופעה זו.
אינזלברג (Inselberg) – המונח הנפוץ ביותר.
את המונח טבע במקור הגאולוג הגרמני וילהלם בורנהרדט (Wilhelm Bornhardt; 1864–1946) ב-1900 על מנת לתאר צורות נוף מסוג זה, הדומות לאי העולה מן הים, המצויות בשפע באזורים צחיחים למחצה באפריקה הדרומית.
בתחילה התייחס המונח רק לצורות נוף באזורים צחיחים.
מאז התרחב השימוש במונח והוא מתייחס לאזורים גאוגרפיים נרחבים ומתאר מגוון של צורות סלעים, דבר שהוביל לבלבול לגבי ההגדרה המדויקת של המונח.
מחקר שבחן את השימוש במונח בספרות המקצועית בשנת 1973 מצא שב-40% מהמקרים התייחס המונח לצורות נוף באזורי סוואנה, 32% מהמקרים התייחסו לאזורים צחיחים או צחיחים למחצה, 12% מהמקרים התייחסו לאזורים סובטרופיים לחים או ארקטיים, 6% מהמקרים התייחסו לאזורי אקלים ים-תיכוני ו-6% לאזור הטרופי הלח.
ב-1972 הוגדר המונח כ"גבעות מבודדות שמדרונותיהן זקופים המתנשאות יחסית בחטף מעל לקרקע המשתפלת מעדנות".
מונדנוק (Monadnock) – המקור למונח הוא הר מונדנוק השוכן בדרום מערב ניו המפשייר.
ההר מתנשא כ-600 מטרים מעל לסביבתו, ובגובה של 965 מטרים מעל פני הים הוא גבוה בכ-300 מטרים מעל כל פסגה במרחק של עד 50 קילומטרים ממנו.
מעריכים כי מקור שם ההר בשפת בני האבנאקי, או מ"מנונדנק" (menonadenak – "הר חלק") או מ"מנאדנה" (menadena – "הר מבודד").
גאולוגים אמריקנים אמצו את השם כמונח המתאר הר המתנשא מאזור שטוח יחסית או משטח נמוך, הבנוי בדרך כלל מקוורציט או מסלע געשי.
קוֹפְּיָה (kopje) – מילה בהולנדית ("ראש קטן") שממנה נגזרה המילה "קופי" (koppie) באפריקנס, המתארת הר מבודד מגרניט באפריקה הדרומית.
הר כפתור או ביוט (Butte) – מונח שבמקורו בצרפתית המתאר גבעה עגולה גבוהה שפסגתה שטוחה ושקירותיה זקופים המצויה באזורים צחיחים.
בעמק המונומנטים פרוסים מספר גבעות מסוג זה ששימשו רקע לסרטי מערבונים רבים.
בורנהרדט (Bornhardt) – הר בדד דמוי כיפה הבנוי מגרניט-גנייס
טוֹר (Tor) – מחשוף סלע גדול זקוף המתנשא מסביבתו
תהליכים געשיים, דוגמת פקק געשי, או אחרים יכולים להביא ליצירת גוף סלעי עמיד בפני סחיפה, דוגמת קוורציט או סלעים געשיים סדוקים פחות, בתוך גוף של סלע רך יותר כדוגמת אבן גיר העמיד פחות בפני סחיפה.
הסלע העמיד פחות נסחף על מנת ליצור משטח סחיפה סלעי המכונה אדן סלע (pediment) נרחב ששיפועו מתון המכוסה בחלקו העליון במניפות סחף ובחול ובחלוקי נחל בחלקו התחתון.
הסלע העמיד יותר נותר כתוואי בולט בפני השטח של אדן הסלע.
הר בדד הוא אחד מכמה סוגים של צורות הנוף המכונות "צורות קדומות" (paleoforms) היכולות לשרוד בשינויים קלים במשך מיליוני שנים.
תהליכי הסחיפה הפעילים מוגבלים לקרקעית העמק או לשוליו.
נוכחות הר בדד מעידה על קיומה של רמה סמוכה או שרידיה.
דבר זה נכון בייחוד במקרה של הרי בדד הבנויים מסלעי משקע, הבנויים מאותם יחידות סטרטיגרפיות כשל הרמה הסמוכה.
עם זאת החל מהרגע שהרי בדד מסוג זה נחשפים נהרסים הרי הבדד מהתמוטטות שולית של גושים סדוקים או התכדדות של לוחות.
תהליך זה מותיר גושי סלע גדולים (טוֹר) על פסגת ההר ובמשך הזמן נוצרת שיורת הגובלת בדרדרת, המכונה "טירת קוֹפְּיָה" (castle kopje).
בחלק מהרי הבדד נוצרה צמחייה ייחודית, השונה מסביבתם.
לעיתים הקרקע הדקות, העניות בחומרי מזון, והמחסור במים מעודד צמיחה של צמחים טורפים וסוקולנטים.
הרי הבדד של מזרח אפריקה משמשים מקלט לבעלי החיים של הסרנגטי בטנזניה ובקניה.
במקומות שהקרקע דקה מדי או קשה מדי מכדי לאפשר צמחייה של עצים מאפשרת קרקע שנלכדת על ידי הרי הבדד צמיחה עבותה של עצים כשבאזורים הסמוכים גדל עשב נמוך בלבד.
כוכים בפני הסלע משמשי כגבים למים.
בעלי חיים רבים הסתגלו לשימוש בהרי הבדד, כולל אריות, צבועים ושפע של עופות וזוחלים.
הר בייקר הוא הר ברכס הרי ואפוטיק בהרי הרוקי הקנדיים, חלק מקו פרשת המים של אמריקה.
ההר נמצא על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה.
גובהו של ההר 3,180 מטרים מעל פני הים.
ההר נמצא במחוז קוטאני בקולומביה הבריטית, צפונית לפארק הלאומי יוהו.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1898 ג'יי נורמן קולי על שם חברו, ג'ורג' פרסיבל (1855-1951), שהיה יצרן טקסטיל, ומטפס הרים להוט.
בייקר ביקר באזור ההר בשנת 1897. קולי ובייקר ביקרו באזור עם פיטר סארבאך (על שמו נקרא הר סאבאך הסמוך), כשם שפסגות נוספות באזור נקראו על שם חברי מועדון מטפסי ההרים האפלצ'ים (Appalachian Mountain Club).
במספר מפות נקרא ההר בטעות "הר סטרמוטץ'" (Stremotch Mountain) בעקבות טעות שהופיע במפה של סי.
תומפסון המודד הכללי של קנדה - ב"מפת שדה הקרח ואפטה" שפורסמה ביומן האלפיני הקנדי בכרך 1, מס '1, 1907, בעמ' 151.
הטיפוס הראשון המתועד לפסגת ההר, בוצע על ידי וולטר ד.
הר בול הוא הר בהרי קו פרשת המים של אמריקה, בגבול בין הפארק הלאומי באנף לבין הפארק הלאומי קוטניי (על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית) שבקנדה.
ההר הוא חלק מרכס בול, שבהרי הרוקי הקנדיים.
גובהו של ההר 3,294 מטרים, והוא ההר ה-66 בגובהו באלברטה.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור בשנת 1858 והוא נקרא על שם ג'ון בול, שכיהן כסגן שר המושבות הבריטי בין השנים 1855–1857, והיה הפוליטיקאי וחוקר הטבע שהשיג את המימון למשלחת פאליסר (על שמו נקראים גם רכס בול ומעבר בול).
השם אומץ רשמית ב-9 בספטמבר 1924, בהתבסס על מפת צפון אמריקה שפרסם ג'ון פאליסר בשנת 1863.
הראשון שטיפס על ההר היה ג'י.
Patterson), בהדרכתם של כריסטיאן והאנס קאופמן (Christian & Hans Kaufmann), בשנת 1904.
הר בִיהַיִיב הוא הר שגובהו 2,895 מטרים, ברכס היי רוק, שבהרי הרוקי הקנדיים; על קו פרשת המים של אמריקה, ועל הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
דוסון, בשנת 1886, והוא קרוי על שם דמיון צוקיו לחלת דבש.
הראשון שטיפס על פסגת ההר היה מוריסון פ.
Bridgland), בשנת 1913, שהיה חלק מוועדת הגבולות הבין-פרובינציאלית.
הר בוקר הוא פסגה בגובה 640 מטר, נמצא כשמונה קילומטרים ממערב לקיבוץ שדה בוקר.
הר בוקר הוא חוטמו הדרומי־מערבי של רכס ירוחם, אחד מששת הקמרים הבונים את הר הנגב הצפוני.
מפסגת הר בוקר יש תצפית אל העמק העליון של נחל הבשור, רמת מטרד, בקעת צין, קמר חלוקים, רמת עבדת ורכס רמון.
על פסגת ההר אתר קידוח נפט נטוש.
עץ זית בודד צומח בערוץ קטן היורד מן הפסגה מזרחה, אל נחל הבשור.
הר בוקר הוא פסגה בגובה 640 מטר מעל פני הים, כשמונה קילומטרים ממערב לקיבוץ שדה בוקר.
חוטמו הדרומי-מערבי של קמר ירוחם, אחד מששת הקמרים הבונים את הר הנגב הצפוני.
מפסגת הר בוקר יש תצפית אל עמקו העליון של נחל בשור, רמת מטרד, בקעת צין, קמר חלוקים, רמת עבדת ורכס רמון.
הר בודד המתרומם מהמישור בצלעותיו התלולות, 8 ק"מ מדרום מזרח לשבטה (א-סביטה), בינה לבין עבדת.
ממזרח להר עובר נחל הבוקר, שתוואי הזרימה שלו עולה הדרך מעבדת לחלוצה.
פסגה בהר הנגב הצפוני, על פרשת המים של רכס בוקר.
בראש פסגת הר בוקר נמצא קידוח נפט נטוש, וממזרח לפסגה יש עץ זית עתיק (ייתכן שזהו העץ שהעניק להר את שמו הערבי).
דרך עפר עולה לפסגה מנחל בשור.
מצודות מלבניות, ללא מגדלים, דוגמת המצודות בנחל רביב, קצר-רחייבה, באר-חפיר, לענה, הר-בוקר, מישור-הרוח.
צורתו מצולע שצלעותיו אינן שוות.
במרכזו חצר גדולה שחדרים גדולים וקטנים ערוכים סביבה.
אופייניות ביותר להדגמת התופעה של המצודות בהר הנגב הן אלה היוצרות מעין מקבץ מצפון וממערב לקיבוץ שדה בוקר.
שם נמצא את אתר חלוקים, את מצד הרועה, את מצודת רתמה ואת מצד הר בוקר.
אלה מייצגות טיפוסים שונים, ורובן נחפרו ונחקרו ביסודיות.
שרידי מצד ישראלי מימי מלכות יהודה בהר.
הר בידל הוא הר ברכס בואו, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 3,320 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא 731 מטרים מעל סביבתו (מעל מעבר אופאבין, המפריד בין הר בידל לבין הר האנגאבי).
הר בידל הוא ההר ה-84 בגובהו בקולומביה הבריטית.
ההר ממוקם בסמוך לאגם מקארתור, ולאגם אוהרה, בשטח הפארק הלאומי יוהו.
שמו של ההר ניתן לו על ידי סמואל אי.
Allen) בשנת 1894. ההר נקרא על שם אנתוני ג'וזף דרקסל בידל האב, חברו של אלן.
אלן קרא לכתף הדרומית של ההר "פסגת קרטיס" (Curtis Peak) על שם רסט רנו קרטיס, מורה למתמטיקה במספר מוסדות אקדמיים בניו אינגלד אשר חקר את ההרים.
הר ביהייב הוא הר ברכס בואו, שבהרי הרוקי הקנדיים בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,270 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא מעל אגם לואיז ואגם אגנס, וניתן להגיע לפסגתו בשבילי הליכה היוצאים מאגם לואיז ומאגם אגנס.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1890 על ידי ג'י וילובי אסטלי (J.
Willoughby Astley), בשל הדמיון בין צורת ההר לכוורת.
הראשון שטיפס על ההר היה סמיואל אלן (Samuel Allen) בשנת 1891.
הר בואולן הוא הר ברכס בואו בהרי הרוקי הקנדיים.
ההר הוא אחת הפסגות המקיפות את עמק עשר הפסגות.
ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ולכן הוא ממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה (הגבול עובר על קו פרשת המים באזור זה); כמו כן בשל כך ההר נמצא על הגבול בין הפארק הלאומי באנף והפארק הלאומי קוטניי.
גובהו של ההר 3,206 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 170 מטרים מעל סביבתו.
שמן של פסגות עמק עשר הפסגות ניתן להם על ידי מגלה הארצות סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור.
אלן קרא לפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות).
אלן נתן להר בואולן את השם "יאמני" - שמשמעו "שלוש" בשפת הסטוני של שבט הנקודה.
שמו הנוכחי של ההר ניתן לו ב-6 במרץ 1953, והוא נקרא על שם ג'ון ג'יי.
הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'יי.
הר ביהייב הוא הר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 9 קילומטרים צפונית להר פינגר, במוצאו של קרחון טיילור.
גובהו של ההר 1,799 מטרים מעל פני הים.
ההר התגלה על ידי אלברט ארמיטג' ממשלחת דיסקברי.
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת דיסקברי, על פי הצעתו של אלברט ארמיטאג' מגלה ההר.
הראשונים שטיפסו על ההר היו חברי משלחת מחקר ניו זילנדית, ב-21 בינואר 1956.
הר ביהייב הוא גבעה במדינת מיין שבארצות הברית.
גובה הגבעה 160 מטרים מעל פני הים.
והיא נמצאת בשטח הפארק הלאומי אקדיה, צפונית מזרחית לחוף סנד ביץ' (Sand Beach), ומערבית לדרך המובילה לחוף מהעיירה בר הארבור.
שביל הליכה מוליך מחוף סנד ביץ' לפסגת ההר, ולאגם סמוך.
שביל זה נחשב לשביל היפה ביותר במיין, ויש הטוענים שבארצות הברית כולה.
הר בורג'ו הוא הר ברכס מאסיב בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר נמצא בשטח הפארק הלאומי באנף.
גובהו של ההר 2,931 מטרים מעל פני הים והוא מתנשא לגובה של 462 מטרים מעל סביבתו.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור בשנת 1860.
ההר נקרא על שם יוג'ין בורג'ו, בוטנאי שהיה חלק ממשלחת פאליסר.
הראשונים שהעפילו לפסגת ההר היו ג'י.
הר באקלי הוא ההר הגבוה ביותר במסיב באקלי בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,645 מטרים מעל פני הים; ההר הוא הגבוה בהרי המסיב, שבראשו של קרחון בירדמור.
ההר התגלה בדצמבר 1908 על ידי משלחת נמרוד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
שמו של ההר ניתן לו על ידי אנשי משלחת נמרוד בדצמבר 1908.
ההר נקרא על שמו של ג'ורג' באקלי (George Buckley) מניו זילנד, שהיה התומך של משלחת נמרוד, והפליג עם המשלחת על האוניה "נמרוד" עד הגיעם למדף הקרח רוס, עת שהמשלחת המשיכה, ובאקלי שב בספינה קוניה.
הר בושר הוא הר נישא ברכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
ההר ממוקם 11 קילומטרים מזרחית להר מקמהון.
גובהו של הר בושר 1,973 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 200 מטרים מעל המישור שממערב לו, ולגובה של 55 מטרים מעל המדרון שממזרח לו.
הראשונים שהגיעו אל ההר היו אנשי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1957, בפיקודו של וו.
Bewsher), שהיה מפקד תחנת מוסון בשנת 1956.
ההר נקרא על שמו של בושר, שמשלחתו הייתה הראשונה שהגיעה אל ההר.
הר ביטגוד הוא הר בצפון הרי פוסדיק ברכסי פורד בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין הר לוקהארט והר קולומבו.
גובהו של ההר 1,150 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,746 בגובהו באנטארקטיקה.
מעולם לא העפילו לפסגת ההר.
ההר מופה על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941, ועל ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
ההר נקרא על שמו של צ'ארלס ד.
Bitgood), שהיה גאולוג במשלחת החקר להרי פוסדיק של תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית בין השנים 1967–1968.
הר ביסטר הוא הר בצד המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בצידו הצפוני של קרחון אוונס.
גובהו של ההר 1,295 מטרים מעל פני הים.
ההר נסקר על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947, ובשנית בשנת 1955.
שמו של ההר תיאורי, והוא מתאר את הצבע החום של סלעי ההר במדרונות התלולים המזרחיים והדרומיים של ההר (שבשל תלילותם חשופים מקרח).
הר בורודין הוא הר בחצי האי בטהובן בדרום-מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
ההר מכוסה ברובו קרח, למעט מצוק סלע במדרונותיו המזרחיים.
גובהו של ההר 695 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 13 קילומטרים צפונית-צפון-מזרחית מפסגת גלוק.
ההר מופיע לראשונה במפה של משלחת החקר האנטארקטית רון מעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948.
ההר מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H.
Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948.
המיפוי עודכן בהתבסס על ידי תצלומי לוויין לנדסאט של ארצות הברית בינואר 1973.
ההר נקרא על שמו של המלחין הרוסי אלכסנדר בורודין; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
הר בורחאן חלדון (בכתב קירילי: Бурхан Халдун) הוא אחד מהרי חנטי שבפרובינציית חנטי, מזרח מונגוליה.
ההר וסביבתו נחשבים למקום הולדתו של ג'ינגיס חאן, וכן לקברו.
זהו גם מקום הולדתו של אחד הגנרלים הבכירים ביותר שלו, סובוטאי.
ההר הוא חלק מהשטח המוגן חאן חנטי, המשתרע לאורך 12,000 קילומטרים, והוקם בשנת 1992. ההר בעל משמעות דתית חזקה מקדמת דנא, ונחשב להר הקדוש ביותר במונגוליה, מאז שהוגדר כקדוש על ידי ג'ינגיס חאן.
על פי צו נשיאותי משנת 1955, ההר הוכרז כאנדרטה לאומית.
המערכת האקולוגית של ההר מורכבת ממגוון ביולוגי ייחודי של צמחייה מערבות מרכז אסיה.
באזור ההר חיים כ-50 מינים של בעלי חיים ו-253 מינים של ציפורים.
בורחאן חלדון נרשם כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בישיבה ה-39 של הוועדה למורשת עולמית, ב-4 ביולי 2015, תחת השם "הר בורחאן חלדון הגדול והנוף הקדוש שמסביבו".
בורחאן חלדון פירושו "הר האל", והוא נקרא גם חנטי חאן (מלך רכס הרי חנטי).
זהו אחד מהרי חנטי, שבמחוז חנטיי, צפון מזרח מונגוליה.
זהו ההר הגבוה ביותר באזור, המתנשא לגובה של , והוא בצורת סהר.
ההר הוא מקורם של מספר נהרות אזוריים, אונון וחרלן, הזורמים לתוך נהר אמור שברוסיה, הנשפך לבסוף לאוקיינוס השקט; והנהרות טול, ח'ארה וירו, הזורמים צפונה לתוך נהר סלנגה, הנשפך לימת באיקל.
המערכת האקולוגית של ההר מורכבת ממגוון ביולוגי ייחודי ורחב המוגדרת כ"אזור מעבר מצורת קרקע קפאת-עד סיבירית, לערבה גדולה".
בורחאן חלדון נמצא בצפון מזרח מונגוליה, במרכז רכס הרי חנטי.
ההר הוא חלק בלתי נפרד מהאזור המוגן של חאן חנטי, שהוקם בשנת 1992 ומשתרע על שטח של .
ג'ינגיס חאן (הידוע גם בשם צ'ינגיס חאן) הפסיד במאבקו נגד המרקיטים (אחת הקונפדרציות השבטיות הגדולות של המונגולים), ברח ממוות, וחיפש הגנה באזור הקדוש של הר בורחאן חלדון.
אישה זקנה ומספר תושבים אחרים הצילו אותו.
כאות ליראת כבוד גדולה, אשר במונגוליה נחשבת להר קדוש בעל משמעות רוחנית, ולשמש שמעל, הוא העניק כבוד לרוחות ההר סביבו, ריסס חלב לאוויר והתיז אותו על האדמה.
הוא הסיר את רצועת החגורה, התיר אותה ממלבושו, והניח אותה על צווארו.
באופן סמלי, על ידי מעשה זה הוא מסר את גאוותו של האדם המונגולי, והביע את כניעתו לאלים.
הוא הסיר את כובעו, שילב את ידו על חזהו וכרע ברך במצוות תשע פעמים' והציע פולחן לשמש ולהר.
הוא שהה שלושה ימים על ההר כשהוא מתפלל, וכך יצר קשר חזק של רוחניות עם ההר והפיק ממנו כוח מיוחד.
בספר ההיסטוריה הסודית של המונגולים, ג'ינגיס חאן, שלימים הפך ל"כובש העולמי", האמין בגורלו שלו, ואמר: עליתי להר בורחאן, למרות שנבהלתי ורצתי כמו חרק,הייתי מוגן על ידי הר בורחאן חלדון,אני אכבד את בורחאן חלדון בקורבנות בכל בוקר ואתפלל אליו כל יום: ילדיי, וילדי ילדי יזכרו בזה
ג'ינגיס חאן החל אז במסעו לאיחוד הארץ ואנשי מונגוליה ככוח חזק.
הוא העניק לבורחאן חלדון מעמד של הר קדוש ומלכותי.
ההיסטוריה מתוארת במסמך ההיסטוריה הסודית של המונגולים, בו הכירה אונסק"ו בשנת 1990 כ"יצירה ספרותית בעלת משמעות אוניברסלית יוצאת מן הכלל".
במסמך זה מתואר בפירוט הר בורחאן חלדון, ומוזכר 27 פעמים, מה שמסמל את מעמדו הייחודי של ההר במורשת מונגוליה.
צו נשיאותי משנת 1955 הכריז רשמית על פולחן הר בורחאן חלדון כאנדרטה לאומית.
לבורחאן חלדון ישנה משמעות רוחנית שאין כמותה לכל הר אחר במונגוליה, והוא זוכה במעמד הסמלי של "ערש" הלאום של מונגוליה המייצג באופן מלא את "המורשת ואורחות החיים המסורתיים של בני נוודים במונגוליה".
האמונה המונגולית הסוברת כי ג'ינגיס חאן נולד ונקבר אי שם בהר הוסיפה לקדושתו, במיוחד מאז שחאן הציע פולחן בהר, והכריז עליו כהר כקדוש ביותר במדינה.
האמונה העניקה אותנטיות לטבעו הרוחני של ההר.
כתוצאה מכך, נוהג העם לעלות לרגל מדי תקופה קבועה, לשלושת האובות הגדולים או לגל-עד האבן באתרים הקדושים לאורך מסלול מוגדר בו מוצע פולחן שאמאני מונגולי.
הצומח הקיים בהר שייך לערבות מרכז אסיה ומורכב מיערות של הטייגה.
מיני הצמחים שדווחו ונרשמו בספר האדום המונגולי כוללים 15 מינים נדירים מאוד, ו-28 מינים הרשומים כמינים נדירים.
מבין המינים המופיעים ברשימה האדומה של IUCN, נמצאים שני מינים בסכנת הכחדה קריטית, ארבעה מינים בסכנת הכחדה ושמונה מינים פגיעים.
בפרובינציה הגאוגרפית של הר בורחאן חלדון, שבמחוז ח'נטיי, מבין בעלי החיים המדווחים נמנים חמישה מינים של יונקים / אוכלי חרקים, 4 מינים של דבוראים, ארבעה מינים של ארנבאים, 19 מינים של מכרסמים, 13 מינים של טורפים, חמישה מינים של פרסתנים, מין אחד של זוחלים, ו-253 מינים של ציפורים.
על פי נתוני הספר האדום המונגולי, מיני היונקים הנדירים ביותר המצויים באזור הם אייל מושק (Moshus moshiferus) ואייל קורא (Alces alces); מיני העופות הנדירים ביותר הם עגור סיבירי (Grusluecogeranus), עיט צפרדעים (Aquila clanga), עיטם עקוד-זנב (Haliaeetus leucoryphus), עגור לבן-עורף (Grus vipio) ועגור הכתם (Grus monacha).
הר בארנס הוא פסגה באזור גבעות קוקרי, בעמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 985 מטרים מעל פני הים.
ההר מהווה את הקצה המזרחי של גבעות קוקרי.
ההר מתנשא מעל הצד המערבי-מרכזי של מפרץ ניו הארבור.
אזור גבעות קוקרי (ובכללן הר בארנס) התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
משלחת דיסקברי קראה לפסגה "רמת ניו הרבור" .
לימים שונה שם ההר, על ידי משלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט (המשלחת השנייה של סקוט), והוא נקרא על שמו של פיזיקאי קרח קנדי.
הר בואן הוא הר בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,875 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם צפונית לקרחון דייוויס; ו-11 קילומטרים דרומית - מזרחית להר האוורד.
ההר מורכב בעיקרו משכבות של אבן חול, ופסגתו של ההר שחורה.
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בשנים 1901–1904.
משלחת דיסקברי נתנה להר את שמו.
ההר נקרא על שמו של צ'ארלס סי.
בואן (Charles Bowen), שהעניק למשלחת דיסקברי סיוע רב בניו זילנד.
הר בילינג הוא הר בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,420 מטרים מעל פני הים; הר בילינג הוא ההר ה-1,779 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין הר מאליס, להר בואן.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד.
ההר נקרא על שם גרהם בילינג (Graham Billing), שהיה קצין יחסי הציבור בבסיס סקוט, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 – 1963 ובעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1963 – 1964.
הר בונד הוא הר בהרי טולה, בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
הר בונד ממוקם בסמוך מדרום להר רודס;
הר בונד ממוקם 3 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהר פורטאוס.
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
ההר נקרא על שמו של אי.
Bond), איש צוות באוניית המחקר "דיסקברי" במהלך משלחת המחקר האנטארקטי הבריטית, האוסטרלית והניו זילנדית לאנטארקטיקה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931.
הר בונפרטה הוא הר ברכס המלכה אליזבת - חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 7.4 קילומטרים צפונית-מערבית מהר לקוינט.
ההר הוא הצפוני ביותר מבין שלוש פסגות הממוקמות 83.3 קילומטרים ממערב למדף הקרח רוס, ו- 33.3 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר מרקהאם שבארץ ויקטוריה.
גובהו של ההר 3,430 מטרים מעל פני הים; הר בונפרטה הוא ההר ה-131 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מתנשא לגובה של 144 מטרים מעל סביבתו.
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909, בפיקודו של ארנסט שקלטון.
שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד).
ההר נקרא על שמו של הנסיך רולן בונפרטה, שהיה, בין השנים 1910–1924, נשיא החברה הגיאוגרפית הצרפתית (Société de Géographie), הממוקמת בפריז, בירת צרפת.
הר בויד או הר בוייד הוא הר בהרי בוש, שבהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים ממערב להר בנט.
ההר ממוקם בחלק הצפוני של רמת אנדרסון.
להר צורה פירמידאלית, וגובהו 2,960 מטרים מעל פני הים.
ההר התגלה וצולם מהאוויר, בטיסה C שנערכה ב-29 בפברואר ועד ה-1 במרץ 1940, על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (United States Antarctic Service).
ההר מופה במהלך סקר שנערך על ידי משלחת החצייה האמריקאית של מדף הקרח רוס (U.S.
Crary), שהיה מפקד משלחת החצייה מטעם השירות האנטארקטי של ארצות הברית (U.S.
Ross Ice Shelf Traverse Party), אשר חקרה את מדף הקרח בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957 – 1958.
קרארי נתן להר את שמו.
קרארי קרא להר על שמו של וולטר בויד ג'וניור (.Walter Boyd, Jr), שהיה חוקר קרחונים במשלחת חציית מדף הקרח רוס.
הר בולזאיי הוא הר המתנשא מעל רמת פלטייר ברכס המלכה אליזבת (חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
להר צורה מעוגלת, והוא מכוסה ברובו קרח.
ההר ממוקם 7 קילומטרים צפונית-מערבת מהר רופאר.
גובהו של הר בולזאיי 2,526 מטרים מעל פני הים; הר בולזאיי הוא ההר ה-738 בגובהו באנטארקטיקה.
השם מתאר את מעגלי השלג המצויים על צידו המערבי של ההר.
באנגלית "בולזאי" משמעו מרכזו של לוח מטרה.
הר בופורט הוא הר הממוקם באי אלסמיר, בטריטוריית נונאוט, שבקנדה.
גובהו של ההר 400 מטרים מעל פני הים.
הר בופורט הוא ההר ה-590 בגובהו בנונאווט; וההר ה-15,806 בגובהו בקנדה.
ההר התגלה על ידי מגלה הארצות אלישע קנט קיין (Elisha Kent Kane) בשנת 1845.
קיין נתן להר את שמו.
קיין קרא להר "הר פרנסיס בופורט" (Mount Francis Beaufort) על שמו של פרנסיס בופורט.
הר בידרביק הוא הר ברכס קונגר, באי אלסמיר, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
הוא ההר הגבוה ביותר ברכס קונגר (המהווה תת-רכס של רכס האימפריה הבריטית שהוא חלק מהקורדילרה הארקטית).
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי קאטיניפאק.
גובהו של ההר 1,542 מטרים מעל פני הים.
הר בידרביק הוא ההר ה-144 בגובהו בנואנווט, וההר ה-7,775 בגובהו בקנדה.
הר בייקר הוא הר בהרי הנסיך אולף בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בחלק הדרום-מזרחי של גבעות גברו, בסמוך לחוף מדף הקרח רוס.
ההר ממוקם 11 קילומטרים ממזרח לפסגת אמפיבול.
גובהו של ההר 1,480 מטרים מעל פני הים; לפי מקור אחר, גובהו של הר בייקר 1,000 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-2,170 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר התגלה על ידי משלחת חציית מדף הקרח רוס האמריקאית (U.S.
Ross Ice Shelf Traverse Party), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958), בפיקודו של א.
ההר נקרא על שמה של גלאדיס אי.
Baker), שסייעה בניתוח, סיווג ודיווח על חזזיות עבור משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1933–1935.
הר בוייר הוא הר בהרי מריק, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הר בוייר ממוקם 2 קילומטרים דרומית-מערבית מהר בקר.
ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961 – 1967.
ההר נקרא על שמו של פרנסיס סי.
Boyer), שהיה נגד רפואה בצי ארצות הברית, שהיה אחראי על תחנת אייטס בשנת 1964.
הר בארדן הוא הר ברכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 4.6 קילומטרים צפונית-מערבית מהר שארפ.
הר בארדן מתנשא מעל קרחון ז'נדה שממזרח לו.
גובהו של הר ברדן 2,910 מטרים מעל פני הים.
ההר נקרא על שמו של וירג'יל וו.
Barden) שהיה פיזיקאי חוקר יונוספרה, ושחרף בשנת 1957, בתחנת המחקר בירד.
הר בוראס או הר בוריאס הוא פסגה נישאת, באזור העמקים היבשים מקמרדו ברכס אולימפוס, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר בוראיס 2,400 מטרים מעל פני הים.
הר בוריאס ממוקם בין הר איולוס לבין הר דידו.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה של ולינגטון (Victoria University of Wellington Antarctic Expedition), משלחת חקר מטעם אוניברסיטת ויקטוריה, מהעיר ולינגטון שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958 – 1959.
ההר נקרא על שם בוריאס - דמות מהמיתולוגיה היוונית - וזאת בדומה לאתרים נוספים ברכס אולימפוס, הנקראים על שם דמויות מהמיתולוגיה היוונית.
הר בוטב או פסגת בוטב (בבולגרית: Връх Ботев) היא הפסגה הגבוהה ביותר ברכס הרי הבלקן.
היא ממוקמת במרכז בולגריה וגובהה 2,376 מטרים מעל פני הים.
על פסגת ההר קיימים תחנת מזג אוויר ומגדל רדיו, שהוקם בשנת 1966. בחודש ינואר, הטמפרטורה הממוצעת עומדת על 8.9- מעלות צלזיוס ובחודש יולי על 7.9 מעלות צלזיוס.
הפסגה נקראת על שמו של חריסטו בוטב, יליד העיירה קאלופר שלמרגלות ההר, אשר מצא את מותו בתחילת יוני 1876 בניסיון מרד שנכשל כנגד השלטון העות'מאני על רכס הרי הבלקן.
פעולה זו הפכה אותו לגיבור לאומי בולגרי.
הר בֶּזֶק הוא הר בצפון השומרון, הגבוה שבהרי רכס בזק ממנו נשפך נחל בזק.
גובהו של ההר 713 מטר מעל פני הים, והוא מצוי כ-5 קילומטרים מדרום לכפר ראבא שבמרחב נפת ג'נין.
ההר מחבר בין רכס הגלבוע לבין חבל ארץ השומרון ועליו נמצא הכפר הבדואי הקטן אבזיק.
מן ההר נשקף נוף אל השומרון, רכס טמון, הר גדיר, הגלבוע, עמק יזרעאל, בקעת הירדן, הרי הגלעד ואף הגליל התחתון.
בקמרים המזרחיים שההר נמנה עימהם כחלק ממדבר השומרון חסרים מקורות
ההר מתאפיין בסלעי גיר איאוקני קשה, כמו הר גריזים והר עיבל.
אחת למספר חורפים נערם שלג על פסגת ההר ועל פסגות ההרים ברכס ההרים באזור.
במרחב ההר הוכרזה באפריל 1991 "שמורת נחל בזק עילי" שטחה הוא כ-55,530 דונמים.
לפי השערות מסוימות על ההר שכנה העיר המקראית בזק.
ב-1984 התרחשה בהר תאונת המסוק בנחל בזק בו נהרגו 5 חיילי צה"ל ונפצעו 5 חיילי צה"ל.
בדצמבר 2025 הוכרז כי יקום בהר יישוב יהודי חדש בשם הר בזק.
הַר בֶּנְטַל הוא הר געש רדום בצפון-מזרח רמת הגולן, שפסגתו מגיעה לגובה של 1,171 מטרים מעל לפני הים.
ההר נמצא ממערב לעיר הסורית קוניטרה ומדרום לקיבוץ מרום גולן, השוכן למרגלותיו.
ההר הוא חלק מקו התלים הישראלי, ומהווה נקודת תצפית מצוינת לעבר סוריה, מורדות החרמון וכן לשאר רמת הגולן.
ההר מהווה חלק משמורת הטבע "הר אביטל - הר בנטל", אשר מקיפה, מלבדו, גם את הר אביטל השוכן מדרום לו, ואת העמק המצוי בין שני ההרים.
מקור שמו העברי של ההר הוא הפרש הגבהים בינו ובין הר אביטל, שכנו הגבוה ממנו (1,204 מטר).
בערבית נקרא ההר "תל אל-ארם", שם שפירושו "התל שמסובבים אותו", ואשר מקורו, ככל הנראה, בצורתו דמוית הפרסה המעוגלת.
הר בנטל והר אביטל הם חלק ממתחם געשי הניזון מאותו מקור געשי.
הר בנטל ממוקם בצפון המתחם, והוא נוצר בהתפרצויות סקוריה לפני כ-140 אלף שנים.
ההתפרצויות יצרו חרוט אפר שהיה גבוה ב-50 מטרים מגובהו כיום.
לפני כ-100 אלף שנים נפלט מן ההר קילוח לבה באירוע יחיד.
המאגמה שהצטברה בהר לא הצליחה לפרוץ מראשו, וכתוצאה מכך התפרצה כקילוח לבה בצדו המערבי.
ההתפרצות גרמה להתמוטטות הדופן הצפון-מערבית ולגלישתה על גבי הלבה.
גלישת הדופן הצפון-מערבית של ההר יצרה את צורתו הנוכחית של ההר, דמוית-הפרסה.
קילוח בנטל זרם עד למרחק של כ-2 ק"מ מההר, והוא נראה בבירור גם כיום ממזרח לכביש 9881. על גבי הקילוח ישנן מספר גבעות סקוריה מדופן ההר שהתמוטטה, אשר הוסעו ככל הנראה על גבי הקילוח עד למיקומן הנוכחי.
המורדות הדרומיים של ההר מכוסים בשכבת טוף אשר הגיע להר, ככל הנראה, מהר אביטל, לאחר שזה התפרץ בעוצמה בהתפוצצות שיצרה את טבעת הטוף באזור ההר.
על ההר משתרע חורש ים תיכוני צפוף, המרוכז בעיקר במפנה הצפוני של לועו.
בדומה לחורש המאפיין את הר אביטל, גם חורש זה כולל פרטים של אלון מצוי, אוג הבורסקאים, אלון התולע, ורד הכלב ואחרים.
במפנה הדרומי של ההר גדלה עשבייה אופיינית להרי הגעש בגולן, הכוללת את המינים ציבורת ההרים, חרחבינה מגובבת ועוד.
בשנת 1972, בעקבות הפגזות מצד הצבא הסורי, הועבר הקיבוץ מרום גולן מקוניטרה לשטח אשר למרגלות הר בנטל, שם הוא מצוי עד היום.
למרגלות ההר הוקם בשנות ה-80 של המאה ה-20 מאגר בנטל, אשר מנקז אליו מי גשמים ונחלים מקומיים אשר קודם לכן זרמו לסוריה ואל השטחים החקלאיים שממזרח להר בנטל.
במאגר ניתן למצוא דגי קרפיון וכסיפים.
שביל טיולים המסומן באדום, שמספרו 1231, מחבר את המאגר עם ראש ההר.
שביל זה הוא חלק מקטע מספר 5 של שביל הגולן.
על פסגת ההר הוקמו בית קפה ("Coffee ענן", מרמז לכך שבית הקפה נמצא בפסגת ההר, ומשחק מילים על שמו של מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן) ומרכז מבקרים של המועצה האזורית גולן.
במרכז המבקרים מוצב צה"לי משוחזר (שנבנה על מוצב סורי שקדם לו) שכיום נחסמה הכניסה אליו פנימה, וישנו שם גם בונקר שניתן להיכנס אליו, וכן עמדת הסברה אוטומטית.
לאורך שביל הכניסה אל מרכז המבקרים מוצגים פסלי פלדה של הפסל יופ דה יונג, חבר קיבוץ מרום גולן.
בדרום הר בנטל נמצאת מחצבה נטושה, המיועדת כיום לשיקום כפארק גאולוגי.
הר בראון הוא הר געש רדום ברמת הגולן, המתנשא לגובה של 1,056 מטר מעל פני הים.
ההר הוא חלק מקו התלים הישראלי והוא שוכן בין הר חרמונית לבין הר בנטל, דרומית לאל-רום.
הר בני רסן (או תל ע'סניה) הוא הר געש רדום ברכס בשנית שברמת הגולן, מדרום לקוניטרה, ממזרח לעין זיוון ומצפון לאלוני הבשן.
גובהו 1,072 מטר מעל פני הים, והוא חלק מקו התלים הישראלי.
השם "תל ע'סניה" משמר את שם השבטים הבדואים הפגאנים שהגיעו למקום מתימן בסוף המאה ה-3 לספירה, ושעם הגעתם לתחומי האימפריה הביזנטית קיבלו על עצמם את הנצרות והקימו יישובי קבע.
בשלב מסוים ניסו הע'סנים להוריד מעליהם את עול הנצרות, אך הביזנטים ראו בכך מרד ודיכאו אותו במהירות.
הביזנטים הכריחו את הע'סנים להילחם לצידם בקרב הירמוך בשנת 636 לספירה אל מול הפלישה המוסלמית וכנראה בשלב זה נכחדו הע'סנים.
למרגלות ההר שכן הכפר הצ'רקסי מומסיה.
הכפר נוסד ב-1878 וחרב בעקבות מלחמת ששת הימים.
על פסגת ההר שוכנת חוות רוח לייצור חשמל שהוקמה ב-1993 ומשמשת את יישובי הסביבה.
מורדותיו של ההר ממזרח, מדרום וממערב הם חלק משמורת הטבע "רכס בשנית".
הר בנארה הוא הנקודה הגבוהה ביותר במיוט, ובכל מחוזות צרפת שמעבר לים, והוא מתנשא לגובה של 660 מטר מעל לגובה פני הים.
ההר ממוקם בשמורת היערות של הרי בנארה שבדרום האי גרנד טר, ההר מורכב משתי פסגות כשאוכף ביניהם, רום הפסגות הן 660 מטר ו-620 מטר.
הר בירד הוא הר געש בקצה הצפוני של האי רוס, סמוך לארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,765 מטרים מעל גובה פני הים; ההר מתנשא לגובה של 899 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם כ-11 קילומטרים דרומית לכף בירד.
קרחון של וקרחון ההדום אנדוור נמצאים על מורדותיו של ההר.
ההר מהווה חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 116, בשל אוכלוסיות הציפורים שבסביבתו, המוגן מכוח האמנה האנטארקטית.
מיפוי ההר נעשה בידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
שמו של ההר ניתן לו על ידי סקוט.
ההר נקרא בשם זה בשל מיקומו – בשל קרבתו לכף בירד.
כף בירד (וההר) נקראו על שם לוטננט אדוארד ג'וזף בירד (Edward Joseph Bird), אשר שירת עם משלחתו של רוס (אשר גילתה את האי רוס) על הספינה "ארבוס" בין השנים 1839–1841.
הר בן יאיר הוא הר דמוי כיפה שנמצא מצפון־מערב למצדה, בבקעת ים המלח, בנוי סלעי קירטון ומפסגתו יש תצפית היקפית על הסביבה.
גובהו של ההר כ-400 מטרים מעל ים המלח, בערך בגובה פני הים.
לאחר מספר ימים של מהומות קשות בירושלים, השתלטו הסיקריים, בראשם מנחם בן יהודה הגלילי, על מבצר מצדה, הרגו את החייל הרומאי שהחזיק במבצר והפכו אותו למעוזם.
כך התחיל המרד שהתרחש בצפון מערב מצדה, היכן ששוכן ההר.
מצדה עומדת בראשו של ההר כששתי דרכים מובילות אליה.
לאחר חורבן בית המקדש אלעזר בן יאיר ואנשיו נשארו במצדה והיו היחידים שהתנגדו לרומאים.
בשנת 73 לספירה הוקם המחנה השמיני של הרומאים כחלק ממערך המחנות ההיקפיים מסביב למצדה במצור, ומכאן הם יכלו לראות בדיוק מה מתרחש על המצדה.
בעקבות אירוע זה, נקרא כיום ההר הר אלעזר, או הר בן יאיר, על שמו של אלעזר בן יאיר, מנהיג הקנאים במצדה בימי המרד הגדול.
בקריית גת נקרא רחוב ("רחוב הר בן יאיר") על שם ההר.
הר בן יאיר הוא אתר תיירות, יש בו כמה מסלולים ובפסגתו תצפית היקפית על הסביבה.
ההר נמצא מדרום למצדה וניתן להגיע אליו בשלוש דרכים: הדרך הקלה - שביל מסומן העולה אליו מדרום במתינות ומכיוון נחל רחף.
הדרך הבינונית - שביל המסומן העולה אליו ממערב-צפון, לאורך שביל 'הרץ'.
והקשה מכולן, המומלצת רק לירידה, היא ממסוף הרכבל במזרח.
יש מסלול שמתחיל בצד המערבי של המצדה באחד מיובלי נחל מצדה.
המסלול ממשיך ויורד דרומה עד לחיבור עם נחל מצדה.
המסלול עוקף את הגבים ממערב וממשיך במעלה תלול אל הר בן יאיר.
על גב ההר המסלול ממשיך לאורך הקצה של המצוק ומאפשר תצפית אל מצדה, ים המלח והרי מואב.
בהמשך, המסלול יורד במעלה הר בן יאיר.
המסלול תלול מאוד ומפותל עד לסיומו באתר הרכבל.
המסלול בדרגת קושי גבוהה, מתאפיין בטיפוס וירידה להר בן יאיר במעלות תלולות מאוד, והליכה על כתף הר אלעזר הצופה על מצדה וים המלח.
המסלול מומלץ להליכה ממערב למזרח.
הר בלפור הוא הר הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, בגבול בין פרובינציית קולומביה הבריטית ופרובינציית אלברטה בקנדה.
ההר נמצא ברכס ואפוטיק בהרי הרוקי הקנדיים, גובה הפסגה 3,284 מטרים מעל פני הים והיא הפסגה ה-71 בגובהה באלברטה, וה-113 בגובהה בקולומביה הבריטית.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור בשנת 1859 והוא נקרא על שם פרופסור ג'ון האטון בלפור, הבוטנאי הסקוטי, והמורה באוניברסיטת אדינבורו, בה הקטור למד.
השם אומץ רשמית ב-30 ביוני 1900. על שמו של בלפור נקרא גם מעבר בלפור.
הראשונים שטיפסו על ההר היו סי.
הר בישופ הוא הר ברכס אלק שבהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה.
ההר ממוקם בפרובינציית אלברטה שבקנדה, בסמוך לגבול בין אלברטה לבין פרובינציית קולומביה הבריטית.
גובהו של ההר 2,850 מטרים מעל פני הים.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1912 והוא נקרא על שם קולונל בילי בישוף, טייס קרב קנדי, לו הוענק צלב ויקטוריה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הר בישופ הוא הר הממוקם בגבולו הצפוני של הפארק הפרובינציאלי הר סימור, במחוז צפון ונקובר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר נמצא ברכס פאנין, שבהרי החוף הצפוניים.
גובהו של ההר 1,509 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא מעל נהר אינדיין ארם.
ההר נקרא על שם ג'וזף צ'ארלס בישוף (Joseph Charles Bishop), שהיה הנשיא הראשון של מועדון מטפסי ההרים של קולומביה הבריטית, ואשר נפטר בשנת 1913 עת נפל לתוך תהום בזמן שטיפס על הר בייקר.