tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דניאל גוטליב (1939, בוקסווילר, ריין תחתון, צרפת - 24 בפברואר 2010, ירושלים, ישראל) היה רב צרפתי, צאצא לשושלת ארוכה של רבנים.
שימש כרב בית הכנסת אהל אברהם ברובע השישה-עשר בפריז במשך 30 שנה.
דניאל גוטליב נולד בבוקסווילר במחוז ריין תחתון בערב ראש השנה שנת ת"ש (1939).
אביו, נח גוטליב, היה פילוסוף, חבר של עמנואל לוינס, מזכיר אגודת "כל ישראל חברים" (כי"ח) והעורך הראשון של כתב העת של אליאנס, "שלום ומשפט".
אמו של דניאל גוטליב, בלאנש גוגנהיים, היא צאצאית לשושלת ארוכה של רבנים.
גוטליב היה נכדו של הרב מקס גוגנהיים, אחיינו של הרב הראשי ארנסט גוגנהיים, ובן דודם של הרב הראשי לפריז דהיום מישל גוגנהיים ושל הרב הראשי אלקסיס בלום.
בזמן מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לווישי, ולאחר המלחמה לפריז.
דניאל גוטליב למד בבית הספר קונדורסה.
בתקופה זו ביקר תכופות את הרב אלי מונק מבית הכנסת עדת יראים ברובע התשיעי של פריז.
לאחר בית הספר למד גוטליב פיזיקה בפקולטה למדעים, ובאותו זמן למד גם לימודי עברית ויהדות במכון הלאומי לשפות ותרבויות של המזרח (INALCO), וכן באקול פראטיק דה אוטז אטיד ובסורבון.
קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה לעברית באוניברסיטת שטרסבורג ודיפלומה ללימודים מתקדמים (ד.א.א) בפריז.
בשנת 1959 התחיל ללמוד בבית המדרש הרבני של צרפת.
בקיץ 1963 למד בישיבת עץ חיים במונטרה, שווייץ.
לאחר הסמכתו לרבנות בשנת 1965 הגיע ללמוד במשך שנה בישיבת מרכז הרב בירושלים.
בשנה זו גם למד קורסים מפי אפרים אורבך באוניברסיטה העברית בירושלים.
בחזרתו לצרפת התמנה לרב הנוער והסטודנטים, וביולי 1972 החליף את הרב ז'אן שוורץ בתפקיד רב בית הכנסת של רחוב מונטווידאו, תפקיד בו כיהן עד חודש דצמבר של שנת 2002. באותה שנה הוא נישא לאודיל עזיזה, ממשפחת מהגרים מאלג'יריה.
יחד נולדו להם ארבעה ילדים: יהודית, נעמי, אוריאל ויונתן.
הוא לימד באקול נורמל ישראלית אורינטל (פריז) וב-INALCO.
כיהן גם כמזכירו האישי של הרב הראשי של צרפת, הרב שמואל סיראט.
בדצמבר 2002 יצא הרב גוטליב לפנסיה.
לאחר מכן עלה לישראל והתגורר בשכונת רחביה בירושלים עד פטירתו בשנת 2010.
תרגומים לצרפתית של מסכתות המשנה תענית, מגילה, מועד קטן וחגיגה.
דניאל גלעדי הוא ספורטאי פאראלימפי לשעבר, בעל 4 מדליות זהב.
גלעדי נכה צה"ל קטוע יד.
הצטרף לאימוני ספורט בבית הלוחם והיה חבר נבחרת ישראל בכדורעף נכים.
ב השתתף בארבע תחרויות ובכולן זכה במדליית זהב: בשני משחי 50 מטר בסגנונות חזה (41.27 שניות) וחופשי (32.79 שניות), בריצת 100 מטר (11.7 שניות) ובתחרות הכדורעף כחבר הנבחרת.
הוא צורף שוב לנבחרת הכדורעף לקראת המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) והתחרה במשחקים בהם סיימה הנבחרת ברבע הגמר.
דניאל גילדר (Daniel Gildar; נולד ב-2 באוקטובר 1945, קליבלנד - נפטר ב-26 בנובמבר 2020, פילדלפיה) היה חזן, פסנתרן ומורה לחזנות יהודי-אמריקאי, בעל מוניטין בינלאומי.
גילדר נולד בקליבלנד לראובן ובל גילדר.
הוא למד במכון קליבלנד למוזיקה , כמו כן התמחה בפסנתר, בתאוריה מוזיקלית ובפיתוח קול.
השתתף בפרויקט שבע משימות היסטוריות למזרח ומרכז אירופה בחסות "אגודת חיים וגילה ויינר" לקידום תחום החזנות.
גילדר שימש כמלווה לגדולי החזנים בכל העולם, דוגמת דוד קוסביצקי, משה גנטשוף, משה שטרן, בן ציון מילר, יצחק מאיר הלפגוט, ישראל רנד ובנימין מולר.
כן ליווה את המוסדות השנתיים של מועצת חזנות אמריקה.
בין תלמידיו לפיתוח קול ומוזיקה נמנו: יעקב למר, משה שולהוף והרב שמואל שפירו.
נפטר בפתאומיות ביום חמישי 26 בנובמבר 2020. תלמידו הרב שמואל שפירו הספיד אותו בפוסט בעמוד הפייסבוק וכתב: "מלאך בעל חסד נדיר...
דניאל ג'ושוע גיליס הוא שחקן ניו זילנדי יליד-קנדה.
הוא ידוע בשל גילום דמותו של אלייז'ה מייקלסון בסדרת הדרמה על-טבעית "יומני הערפד" ובסדרת הספין-אוף שלה "המקוריים".
גיליס נולד בוויניפג שבמניטובה, קנדה, להורים ניו זילנדים.
כשהיה בן חמש, החליטו הוריו לשוב עמו אל מולדתם בניו זילנד, ועברו לעיר אינברקרגיל ואחר כך לעיר המילטון.
אף שנולד למשפחה בעלת רקע רפואי חזק (אביו רופא ילדים, אמו אחות, וסבא-רבא-רבא-רבא שלו היה המנתח הפלסטי/רופא אף-אוזן-גרון, סר הרולד גיליס), הוא התעניין במשחק משום שהוא אמר שזה היה "הדבר היחיד שהייתי אי פעם טוב בו".
מתוסכל מחוסר ההזדמנויות בניו זילנד, הוא עבר לסידני שבאוסטרליה לשישה שבועות ב-2001, לפני שטס לקנדה למשך כחודשיים, שם עבד כמלצר ושוטף כלים עד שהחליט לעבור ללוס אנג'לס, ארצות הברית.
גיליס החל את הקריירה שלו בכמה הפקות תיאטרון אוקלנד.
לאחר שהחליט כי אופציות המשחק שלו בניו זילנד היו מוגבלות, גיליס בחן את האפשרויות שלו בסידני ובקנדה.
אז גיליס עבר ללוס אנג'לס והשיג תפקידים בסרטים הוליוודים, כגון "כלה ודעה קדומה", "ספיידרמן 2" ו"תחושה של ראייה".
בשנת 2010, הוא לוהק לתפקיד אלייז'ה מייקלסון לעונה השנייה של הסדרה "יומני הערפד", דמות אשר גילם לסירוגין עד העונה החמישית.
בשנת 2013, הוא הצטרף לספין-אוף "המקוריים" בתפקיד ראשי.
בשנת 2012 החל לככב בסדרת הדרמה הרפואית הקנדית "נס רפואי" בתור האורתופד ד"ר ג'ואל גורן.
גיליס עזב את הסדרה בתום העונה השלישית ב-2015.
בשנת 2017 שיחק גיליס בפרק הפיילוט של הסדרה הפעולה "אריות הים" בתור נייט.
בשנת 2019 החל לשחק בסדרה הדרמה הרומנטית "וירג'ין ריבר" מבית נטפליקס, בתור מארק מונרו, בעלה של מלינדה.
בסדרה הוא נהרג בתאונת דרכים.
הוא השתתף בעונה הראשונה, השנייה ובעונה הרביעית.
ב-8 באוגוסט 2004 הוא נישא לשחקנית האמריקאית רייצ'ל לי קוק , נולדו להם בת בספטמבר 2013 ובן באפריל 2015. ביוני 2019, הודיעו השניים על כך שהם נפרדים לאחר כ-15 שנות נישואין.
ב-10 ביולי 2020 הגיש גיליס בקשה לגירושין מקוק, שהגיעו לקצם ב-10 במרץ 2021.
בפברואר 2021 פורסם כי הוא החל בקשר זוגי עם הצ'לנית, ג'וליה מיסאקי.
+שנהסרטתפקידהערות2001No One Can Hear Youדירק מטקאלף 2002Various Positions מרסל2004ספיידרמן 2ג'ון ג'יימסוןEvil Remainsמארקכלה ודעה קדומהג'וני וויקהאם2006תחושה של ראייהדילן2007שבויהגרי דקסטר2008Uncross the Starsטרוי2012Broken Kingdomג'ייסוןגם במאי ומפיק2020Occupation: Rainfallהמפקד הייז2021Coming Home in the Darkמנדרייק2025Shamanג'ואל
גם במאי הפרקים: "Phantomesque" ו-"There in the Disappearing Light"2017אריות היםנייט מייסיפרק: "Pilot"The Lost Wife of Robert Dursרוברט דרסטסרט טלוויזיה של Lifetime2019–הווהוירג'ין ריברמארק מונרותפקיד משני (עונות 3-1); 11 פרקים2023The Newsreaderצ'רלי טייטתפקיד ראשי (עו נה 2); 6 פרקים2024–2025רואה מרחוק (אנ')ג'ייק קמפבל17 פרקים
דניאל גיגקס הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ.
לגיגקס 35 הופעות במדי נבחרת שווייץ, עמה השתתף ביורו 2004, מונדיאל 2006 ויורו 2008.
גיגקס החל את קריירת הבוגרים שלו בפ.צ.
ציריך בשנת 1998, אך ערך במועדון עד לשנת 2001 רק חמש הופעות ליגה.
וינטרטור ששיחקה אז בליגת המשנה השווייצרית, ערך בשורותיה 14 הופעות ליגה, וסיים עמה את העונה במקום השלישי.
בקיץ 2001 עבר גיגקס לפ.צ.
אראו מליגת העל השווייצרית, וערך בשורותיה 21 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
את העונה הזו סיימו גיגקס ואראו במקום התשיעי בליגה.
בשנת 2002 חזר גיגקס לפ.צ.
בעונת 2002/03 הפך גיגקס לשחקן הרכב משמעותי בקבוצה, וסיים עמה במקום החמישי בליגה כשהוא מבקיע שלושה שערים.
בעונת 2003/04 הבקיע גיגקס שישה שערי ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום הרביעי.
ציריך סיימו במקום החמישי, כשגיגקס מבקיע שבעה שערי ליגה.
ציריך וחתם בליל מליגת העל הצרפתית.
בעונת 2005/06 גיגקס ערך 22 הופעות בהן הבקיע ארבעה שערי ליגה, וסייע לליל לסיים במקום השלישי בליגה.
בעונת 2006/07 ערך גיגקס שתי הופעות ליגה בלבד עד למחצית העונה.
בחלון ההעברות של החורף עבר גיגקס למץ מליגת המשנה הצרפתית, ועד לסיום העונה ערך בשורותיה תשע הופעות והבקיע שלושה שערים, וסיים עם מץ במקום הראשון ועלה ליגה עם הקבוצה.
בעונת 2007/08 סיימו גיגקס ומץ במקום האחרון בליגה ונשרו בחזרה לליגת המשנה.
בעונת 2008/09 עבר גיגקס לנירנברג ששיחקה בבונדסליגה השנייה, וסייע לקבוצה להעפיל לבונדסליגה בתום עונה זו.
בעונת 2009/10 נירנברג וגיגקס סיימו במקום ה-16 בבונדסליגה, ונאלצו להתמודד בצמד משחקי מבחן מול אאוגסבורג.
גיגקס לא שיחק בצמד משחקי המבחן, אותם נירנברג עברה בהצלחה ונשארה בבונדסליגה.
בקיץ 2010 חזר גיגקס לליגת העל השווייצרית, כשחתם בפ.צ.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2010/11, הבקיע גיגקס שמונה שערי ליגה וסיים עם לוצרן במקום השישי.
בעונת 2011/12 הבקיע גיגקס שני שערים, וסיים עם הקבוצה במקום השני בליגה.
בעונת 2012/13 הודחו לוצרן וגיגקס על ידי גנק במוקדמות הליגה האירופית.
בליגה הבקיע גיגקס שבעה שערים וסיים עם לוצרן במקום השמיני.
את עונת 2013/14 פתח גיגקס בלוצרן, ובמחצית העונה עבר לפ.צ.
עד לסיום העונה, הבקיע גיגקס שער אחד ב-15 הופעות באראו, וסיים עם הקבוצה במקום התשיעי בליגת העל השווייצרית.
בעונת 2014/15 המשיך גיגקס לשחק בהרכב אראו בקביעות, וסיים עמה במקום העשירי, בעונה בה לא הבקיע שערים.
לה מון מליגת המשנה השווייצרית, וערך בשורותיה 19 הופעות, בהן הבקיע שער אחד.
הקבוצה סיימה את העונה במקום התשיעי.
בעונת 2016/17 עבר גיגקס לקבוצת צוג 94 מהליגה הרביעית בשווייץ, והבקיע שני שערים בעונה אותה סיימה הקבוצה במקום התשיעי.
בתום עונה זו, פרש גיגקס ממשחק פעיל.
ב-31 במרץ 2004 ערך גיגקס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ, כשהחליף את הקאן יאקין בהפסד 1-0 ליוון.
ב-6 ביוני 2004 הבקיע גיגקס את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בניצחון 1-0 על ליכטנשטיין במשחק ידידות.
גיגקס זומן לסגל השווייצרי ליורו 2004, בו נכנס כמחליף בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים ופתח בהרכב במשחק השלישי.
שווייץ וגיגקס הודחו מהטורניר עם נקודה אחת בלבד.
בשנת 2006 זומן גיגקס לסגל השווייצרי למונדיאל 2006. בטורניר זה החליף גיגקס את מרקו שטרלר בתיקו 0-0 מול צרפת במשחק הראשון בשלב הבתים, ופתח בהרכב בניצחון 2-0 על טוגו, והוחלף במחצית על ידי הקאן יאקין.
לאחר מכן גיגקס לא שיחק עוד בטורניר זה, בו הודחה שווייץ בשמינית הגמר בפנדלים על ידי אוקראינה.
בשנת 2008 זומן גיגקס לסגל השווייצרי ליורו 2008 שנערך בשווייץ.
גיגקס נכנס כמחליף בדקה ה-85 בהפסד 2-1 לטורקיה במצב של 1-1 במקום הקאן יאקין, ולא ערך הופעות נוספות בטורניר זה, שבסיומו הודחה שווייץ כבר בתום שלב הבתים.
הופעה זו מול טורקיה הייתה ה-35 והאחרונה של גיגקס במדים הלאומיים.
גיגקס הבקיע חמישה שערים במדי נבחרת שווייץ.
דניאל אוון ג'יימס הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי והימני בלידס יונייטד ובנבחרת ויילס.
ב-2014 רכשה הקבוצה הוולשית סוונסי סיטי את ג'יימס מהאקדמיה של האל סיטי עבור מחלקת הנוער שלה, תמורת 72,000 ליש"ט.
הוא הפך במהרה לאחד השחקנים הצעירים והמבטיחים של הקבוצה.
בעונת 2016/17 היה לו חלק חשוב בעלייתה של סוונסי סיטי עד גיל 23 לליגת המילואים הראשונה באנגליה.
באותה עונה הגיעו סוונסי וג'יימס עד לחצי גמר גביע הליגה האנגלי.
ב-30 ביוני 2017 הושאל ג'יימס לשרוסבורי טאון מהפוטבול ליג הראשונה לעונה אחת.
באותה עונה, שנחשבה לעונה הגרועה ביותר של ג'יימס, הוא לא שיחק כלל והיה פצוע במשך מרביתה.
ב-6 ביוני 2019 רכשה מנצ'סטר יונייטד את ג'יימס תמורת סכום של 15 מיליון ליש"ט.
הוא כבש שער במשחקו הראשון בפרמייר ליג, בניצחון 0–4 על צ'לסי.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם בלידס יונייטד על חוזה לחמש שנים תמורת סכום לא ידוע, לאחר ששנתיים וחצי קודם לכן נמנעה העברתו למועדון מיורקשייר ברגע האחרון.
כלי תקשורת רבים דיווחו כי שווי העסקה עומד על 25 מיליון ליש"ט.
ב-21 בנובמבר כבש שער בכורה בהפסדה של לידס 1–2 לטוטנהאם הוטספר.
ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023, כשנכנס כמחליף במקומו של פטריק במפורד הפצוע במשחק מול סאות'המפטון, שהסתיים בתוצאה 2–2. ב-21 באוגוסט פתח בהרכב בפעם הראשונה לעונה, בניצחון 0–3 על צ'לסי.
לאחר נשירתה של לידס לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023, פתח במשחק הראשון לעונת 2023/2024 מול קארדיף סיטי, שהסתיים בתוצאה 2-2. ב-23 בספטמבר בישל פעמיים תוך שלוש דקות בניצחון 0–3 על ווטפורד.
ב-7 באוקטובר הבקיע את שערו הראשון לעונה במשחק הליגה מול בריסטול סיטי שהסתיים בניצחון 1–2. ב-28 באוקטובר כבש צמד בניצחון 1–4 על האדרספילד טאון.
הוא פתח בהרכב במשחק הראשון לעונת 2024/2025 ב-10 באוגוסט מול פורטסמות', שהסתיים בתיקו 3-3. הוא הבקיע את שערו הראשון לעונה ב-23 באוגוסט בניצחון 0–2 על שפילד ונסדיי.
הוא נפצע בניצחון 0–1 על אוקספורד יונייטד ב-18 באפריל והחמיץ את השלבים המכריעים של העונה, אך בסיומה העפילה לידס יונייטד בחזרה לפרמייר ליג מהמקום הראשון בליגה.
ב-1 בספטמבר 2022 הושאל לפולהאם.
הוא ערך הופעת בכורה יומיים לאחר מכן, בהפסד 0–2 לטוטנהאם הוסטפר.
ב-13 בנובמבר כבש את שערו הראשון בקבוצה, בהפסד 1–2 למנצ'סטר יונייטד.
ג'יימס נולד באנגליה, אבל מכיוון שאביו נולד בוויילס החליט לשחק עבור נבחרת ויילס בכדורגל.
ג'יימס שיחק בכל נבחרות הנוער של וויילס מגיל 16. את משחקו הראשון בנבחרת הבוגרת ערך מול אלבניה בנובמבר 2018. הוא היה חלק מסגל וויילס ליורו 2020 ושותף בכל ארבעת משחקי נבחרתו.
דניאל גרינברג (נולדה ב-14 במרץ 1994) היא דוגמנית וידוענית ישראלית.
השתתפה בעונה התשיעית של תוכנית הריאליטי "האח הגדול" ברשת 13.
גרינברג נולדה וגדלה במיתר, להורים ממוצא אשכנזי ותוניסאי, עם שני אחים ואחות.
בגיל 16 זכתה בתחרות היופי "מיס באר שבע והנגב".
שירתה בחיל האוויר כמש"קית יחסי ציבור בבסיס חצרים.
בשנת 2018 התפרסמה כמשתתפת בעונה התשיעית של תוכנית המציאות "האח הגדול" ברשת 13, היא נכנסה בכניסה השנייה והודחה שלב אחד לפני הגמר.
באחרון הייתה פרזנטורית של המותג, כשהחליפה את רוסלנה רודינה.
בשנת 2019 השתתפה ב"גולסטאריות 2" ב-HOT והייתה המנחה הראשית של "החברות הכי טובות" ב"ערוץ 24".
ב-2020 החלה לעבוד כמפיקת אירועים, והשיקה את מותג הטיפוח "Golden-Mia" עם אחותה קארין.
גרינברג נישאה במרץ 2020 לזמר איל גולן.
לאחר חתונתם פרסם גולן את השיר "מכאן ועד הנצח" ולו וידאו קליפ אשר צולם בחתונה עצמה.
באוקטובר 2023, חזרו להיות יחד וביוני 2024 נפרדו בפעם השנייה.
דניאל גולדמן (נולד ב-5 ביולי 1969) הוא איש עסקים, פעיל חברתי ונדבן ישראלי, לשעבר יו"ר גשר מפעלים חינוכיים ובני עקיבא העולמית.
גולדמן נולד בניוקאסל שבצפון-מזרח אנגליה למשפחה יהודית מסורתית.
בגיל צעיר חזר בתשובה והחל לשמור שבת והשתתף בפעילות של תנועת בני עקיבא כחניך, כמדריך וכראש מחנה.
לאחר לימודי התיכון הגיע ב-1987 לשנת הכשרה בקיבוץ שדה אליהו.
בשנת 1992 כשהיה בן 23, אחרי שסיים לימודי הנדסה בקינגס קולג' לונדון, עלה לישראל ושירת בצה"ל בחטיבה 7. לאחר מכן למד חינוך מיוחד ותרפיה במוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך במשך שנתיים.
לאחר מכן התגייס לצה"ל ושירת בחיל שריון עם חיילים צעירים ממנו.
בשנת 1998 הקים גולדמן את חברת הייעוץ Goldrock שנועדה לסייע ל"ניהול העושר באופן רב-דורי".
החברה מעניקה ייעוץ עסקי בתחומים שונים למשפחות בעלות הון, במיוחד בתחום המיסוי מול הרשויות וכן ליווי וסיוע רגשי לצורך מעבר בין דורי נכון ל-2020, גולדמן מנהל את החברה עם שני שותפים.
אביו, דייוויד גולדמן (1937–1999) ייסד בשנות ה-80 חברה המייצרת תוכנה להנהלת חשבונות שנקראה סייג' .
אביו היה משווק את התוכנה לבתי עסק קטנים והיא זכתה להצלחה של 3 מיליוני משתמשים, והחברה רכשה חברות דומות באסיה, באירופה ובארצות הברית, והונפקה בבורסה לניירות ערך בלונדון.
בהמשך מונה אביו ליו"ר באטמ תקשורת מתקדמת אותה רכש בהמשך בשותפות, ובזמן בועת הדוט-קום נאמד הונו בכ-440 מיליון דולר.
אביו נפטר בשנת 1999 והותיר את אשתו סינתיה ואת דניאל ואחיו אנדרו.
גולדמן תרם רבות לתנועת בני עקיבא ובשנים 2000–2015 כיהן גולדמן כיו"ר בני עקיבא העולמית, עם זאת החרים את טקס פתיחת הוועידה של "בני עקיבא העולמית" בשנת 2019, במחאה על הגיבוי שהעניק הרב חיים דרוקמן למוטי אלון.
משנת 2000 גולדמן חבר בוועד המנהל של גשר– מפעלים חינוכיים, עמותה ישראלית העוסקת בקידום ההבנה בין דתיים לחילוניים, ומשנת 2010 התמנה ליו"ר העמותה תפקיד בו כיהן עד 2019. בתפקידו כיו"ר גשר הקים גולדמן תוכנית מנהיגות של הארגון באמצעות מכון גשר למנהיגות.
כמו כן כיו"ר גשר שם גולדמן דגש על פעילות שמטרתה דיאלוג עם הציבור החרדי.
גם לאחר עזיבתו את גשר גולדמן לוקח חלק בפעילות של חינוך ושילוב של המגזר החרדי בחברה הישראלית, הוא הקים את עמותת 'לשם - מפעלים חינוכיים' בשותפות עם ד"ר יוסי בן-גל שמטרתה לסייע לישיבות חרדיות־תיכוניות שבשלב זה מלווה שתים עשרה ישיבות ופועלת לקידום הלימודים הכלליים בעולם החרדי.
גולדמן כותב טורים בישראל היום, ג'רוזלם פוסט ובכלי תקשורת נוספים.
גולדמן מתגורר עם אשתו דברה-לי בבית שמש מאז 2001. לזוג 5 ילדים.
דניאל גלאי (נולד ב-17 באפריל 1945) הוא מלחין, מתרגם וסופר ישראלי, יו"ר בית לייוויק, אגודת סופרי ועיתונאי היידיש בישראל.
חתן פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים לשנת 2009 ופרס למפעל חיים במוזיקה יהודית מטעם הרשות הלאומית לתרבות היידיש לשנת 2020.
דניאל גלאי נולד בארגנטינה בשנת 1945 למשפחה דוברת יידיש.
אביו, זישא גולדווסר, היה שחקן בתיאטרון היידיש איפט.
ואמו, לאה גולדווסר הייתה בתו של רב בבואנוס איירס.
הוא החל את לימודי הפסנתר בגיל 5 ובמקביל, כתב סיפורים בספרדית.
מגיל צעיר היה חבר פעיל בתנועת נוער ציונית ובשנת 1965 עלה לארץ במסגרת גרעין של התנועה והיה חבר בקיבוצים דביר ולהבות הבשן.
גלאי למד מוזיקה בקונסרבטוריון הלאומי בבואנוס איירס ובאקדמיה למוזיקה ליד אוניברסיטת תל אביב.
בנוסף השתלם בקומפוזיציה ב-University of Chicago, ממנה קיבל תואר מאסטר בקומפוזיציה.
כמו כן, למד קומפוזיציה אצל מספר מורים, ביניהם יוסף טל, אבל ארליך, לאון שידלובסקי ורלף שפי.
בנגינה בפסנתר השתלם אצל אריה ורדי ויהלי וגמן.
יצירותיו התזמורתיות נוגנו בישראל, ארצות הברית, קנדה, ארגנטינה, איטליה, צרפת, גרמניה, דנמרק, שווייץ, פולין, קרואטיה, סלובניה, הונגריה, צ'כיה, דרום-אפריקה וסין ושודרו בתחנות רדיו שונות בעולם.
כמו כן, הוא חיבר מוזיקה לתיאטרון, בין השאר להצגה "המרפסת" מאת ז'אן ז'נה בבימויו של יעקב רז בתיאטרון החאן ב-1981. בנוסף חיבר מוזיקה למקהלה לבלט ולהרכבים קאמריים.
בשנת 1973 נישא לעו"ד חנה נאמן.
לזוג בת, ד"ר רחלי גלאי, ובן, במאי הקולנוע אסף גלאי.
גלאי חיבר ארבע אופרות קאמריות לפי ליברטות שלו:
לפי טקסט של אברהם סוצקבר.
יידיש בתרגום לעברית, אנגלית, צרפתית וגרמנית
לפי טקסט של אורי צבי גרינברג.
לפי טקסט של צבי כנר.
לפי טקסט של סלומון סיימון.
לפי טקסט של יצחק נאסאוויטש.
מתוך "יידישע עטנאגראפיע און פאלקלר", מאת אברהם רעכטמאן.
מתוך "המשלחת המפורסמת" של אנסקי.
בשנות ה-80 היה חבר קבוצת המלחינים אקוסטיק 7-11, יחד עם יוסף דורפמן, גבריאל אירני וליאור שמבדל וערך קונצרטים בשיתוף פעולה עם מכון גתה, שגרירות קנדה, שגרירות נורווגיה, המכון האיטלקי לתרבות ועוד, ובהשתתפות של אמנים אורחים מארצות שונות.
יצירתו "רוקדים אנה פרנק" לרקדנית, זמרת ופסנתרן הועלתה בבית לייוויק והיצירה "בכחול", לחליל סולו ורקדנית.
יצירותיו של גלאי נמצאות בקטלוגים של המכון למוזיקה ישראלית, מל"י, אור-תו, דורן (ארצות הברית), אדיפן ואוט-ארפאוס (איטליה).
מדי שנה, הוא מופיע כפסנתר בארצות שונות בביצוע מיצירותיו לפסנתר והרכבים קאמריים שונים.
כדואו גלאי, עם בתו הצ'לנית רחלי גלאי, מופיע בקביעות בהשמעת רפרטואר כולל מוזיקה יהודית, ישראלית ובת-זמננו.
ניגוני כליזמר שלו בגרסאות שונות מבוצעות במקומות שונים בעולם.
ניגוני היידיש "עד מאה ועשרים" שהלחין, הוקלטו על ידי נגן הקלרינט גיורא פיידמן.
דניאל גלאי חיבר יותר מ-3,000 ניגוני כליזמר.
בין מבצעי הלחנים שלו: גיורא פיידמן, צישל גרינגו, דניאל הופמן, ערגור ברט, חיה לבני, אורית אורבת ומיכאל גורודצקי.
כמו כן, הוא ערך סדנאות כליזמר בארצות שונות.
במשך השנים גיבש תיאוריה על הז'אנר, אותה כינה "הקליימקס בצליל הנמוך שבמשפט", על מנת לקדם את כלל היצירה והביצוע של מוזיקת כליזמר בת זמננו.
בשיתוף עם הצ'לנית רחלי גלאי, פיתח גלאי מתודה לאלתור תזמורתי ששמה Classical Improvisation Method (CIM) for Orchestra.
המתודה מכשירה מוזיקאים לאלתר בסגנון קלאסי, מודאלי, בן זמננו וכליזמר.
סדנאות לאלתור התקיימו בישראל, פולין, צרפת, דרום אפריקה וארצות הברית.
ב-1987 הועלה המחזה הסאטירי שלו "המקובליסימוס" בפסטיבל לתיאטרון אחר בעכו.
בהמשך עלתה ההפקה גם בספרדית.
מאמרים ושירים שלו התפרסמו בעיתונות ובכתבי עת שונים בישראל, ארגנטינה, ארצות הברית וצרפת.
ב-1993 התפרסם המחזה שלו "שרירים" בעברית.
המונודרמה פרי עטו, "סיוט-קונצ'רטו" וכן המונודרמה "האמון" לבריטון, פסנתר ואפקטים קוליים הוצגו באולם פליציה בלומנטל תל אביב.
הספר "מלך הכליזמרים ושאלות ותשובות" יצא לאור ב-2013, בגרסה דו-לשונית יידיש-עברית.
באותה שנה יצא "בצחוק, ברצינות ומה שביניהם" בהוצאת ה.
לייוויק, אוסף יצירות הכולל סאטירות ומערכונים (2013).
כמו כן, יצא לאור ספרו "בואו נדבר אשכנזית", אוסף מאמרים שנכתבו בנושאים של זהות ומורשת אשכנזית, מדינת ישראל, חורבן יהדות אירופה, שפת היידיש ועוד.
בשנת 2022 יצא ספר המאמרים פרי עטו "האופציה האשכנזית".
גלאי היה חבר מערכת בכתב העת היידישאי "נייע וועגן" ("דרכים חדשות"), בהוצאה של "דור ההמשך אוהבי היידיש", שפרסמה יצירות של סופרי יידיש חדשים.
דניאל גלאי שימש כחבר הנהלה באיגוד הקומפוזיטורים וחבר במועצה לספריות ציבוריות.
דניאל גלאי פועל עשרות שנים לשימור מורשת נכסי תרבות היידיש ולקרב צעירים לעיסוק בשפה.
הוא ייסד את עמותת דור ההמשך אוהבי יידיש וניהל את הוצאת ה.
כיום הוא יו"ר בית לייוויק – אגודת סופרי ועיתונאי יידיש בישראל.
כיו"ר עמותת דור ההמשך אוהבי יידיש, יזם את חוק הרשות הלאומית לתרבות יידיש שהתקבל בשנת 1996.
עם הכלים שרכש בתור מוזיקאי וסופר יידיש חקר גלאי את נושא האינטונציה המיוחדת של שפת היידיש.
התיזה המרכזית שלו היא שהקליימאקס בשפה היידיש הוא בצליל הנמוך ביותר במשפט להבדיל מהאינטונציה בשפות מערביות אחרות בהן הקליימקס נמצא בצליל הגבוה ביותר.
מאמרו הראשון בנושא נכתב בעברית בשנת 1995 והוא מחקר השוואתי בין האינטונציה של השפה העברית מצד אחד מול האינטונציה של היידיש, הספרדית והאנגלית מצד שני.
עוד מאמרים בנושא פורסמו בעיתון הייידישאי "פארווערטס" ובאנגלית בכרך עם המאמרים של הכנס.
באירוע בעיר צ'רנוביץ שציין 110 שנה לוועידה המפורסמת שהתקיימה בעיר בה נקבע שהיידיש היא שפה יהודית לאומית הציג את התיזה שלו בכנסים אקדמיים שונים, בארץ ובעולם.
במסגרת זו עסק גלאי בהדרכת שחקנים לסדרות טלוויזיה ולסרטים.
העלה ליוטיוב סדרה של 12 סרטונים בנושא אינטונציה בהם הוא מדגים את הייחודיות של היידיש לפי סוגי משפטים שונים ובהתאם לפונקציות גרמטיקליות שונות.
דניאל גלאי קבל מלגות מהאילינוי'ס ארטס קאונסיל, מהמועצה הבריטית, מקרן ישראל-אמריקה, קרן תל אביב ע"ש יהושע רבינוביץ ומענק להשתלמויות קיץ בדרמשטאדט, גרמניה.
2009 - זכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים .
2002 - בפרס ע"ש שרה גורבי על מכלול יצירותיו המוקדשות לתרבות יהודית.
2020 - קיבל פרס למפעל החיים למוסיקה יהודית מטעם הרשות הלאומית לתרבות היידיש.
כליזקונטרול klezcontrol ניגוני כליזמר עם מגע קלאסי פאר FOR.
"צלילים וסיפורים", תקליטור לקריין, צ'לו ופסנתר הכולל סיפורי חלם ואחרים
פֿאַרלעגער: המשך-דור ליבהאָבעס פון ייִדיש.
שרירים (מוסקולן) פיעסע העברעיש פֿאַרלאַג אופיר.
מלך הכּליזמרים שאלות תשובות יידיש-העברעיש ה.
אין שפּאַס, אין ערנסט און אין צווישן...
דרײַ פּיעסעס ייִדיש-העברעיִש אויף 2 חתונות, ווינטער הערשט דאָ, דאגות ה.
אָלניאַנסקי-טעקסטן פֿאַרלאַג 2021. (אין צוגרייטונג).
"די מוזעס שווײַגן נישט" – מאָנאָדראַמע.
"נאַדיע אין עבריתּיסטן-לאַנד" – פֿאַרסע.
כּיכר העיר – לפני ואחרי .20 שנה לרצח רבין.
דער שטאָטפּלאַץ – פֿאַר און דערנאָך.
20 יאָר נאָכן מאָרד פֿון יצחק ראַבין.
דניאל גאפורד הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בדאלאס מאבריקס.
גאפורד דורג בארבעה כוכבים על פי יכולתו בתיכון.
ב-1 באוגוסט 2015 התחייב לאוניברסיטת ארקנסו.
גאפורד גם שיחק פוטבול בנבחרת בית הספר התיכון אל דוראדו, אך בחר להתמקד בכדורסל.
במשחקו הראשון במכללות, גאפורד קלע ב-8 מ-8 מהשדה, יחד עם 7 ריבאונדים ו-6 חסימות מול אוניברסיטת מינסוטה.
גאפורד רשם 21 נקודות, 10 ריבאונדים ו-7 חסימות מול אוניברסיטת אובורן.
בעונתו הראשונה, העמיד גאפורד ממוצעים של 11.8 נקודות 6.2 ריבאונדים למשחק, והודיע כי ישוב לעונה נוספת במכללה ולא יתמודד בדראפט ה-NBA 2018. גאפורד נבחר בחמישיית הרוקיז השנייה של העונה במכללות.
ב-18 במרץ 2019, לאחר עונתו השנייה במכללות, הודיע גאפורד כי לא ישחק בשיטת גביע של המכללות, כדי להתכונן לדראפט ה-NBA.
גאפורד שיפר את הסטטיסטיקה שלו במהלך עונתו השנייה, כשהעמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק.
הוא נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ולחמישייה הראשונה של שחקני העונה השנייה במכללות.
גאפורד נבחר בבחירה ה-38 בסיבוב השני על ידי שיקגו בולס בדראפט ה-NBA 2019. ב-8 ביולי 2019, חתם גאפורד בקבוצה.
ב-26 באוקטובר, הופיע גאפורד במשחק הבכורה שלו בליגת ה-NBA, כשעלה מהספסל בהפסד 84–108 לטורונטו ראפטורס, במשחק בו הוריד ריבאונד.
בהמשך העונה הושאל גאפורד לוינדי סיטי בולס.
גאפורד החל לקבל זמן משחק רב יותר בינואר 2020, כשהשחקנים החלו יותר למסור לו.
ב-16 בינואר נקע גאפורד את האגודל והוכרז כי יחמיץ שבועיים עד ארבעה שבועות.
ב-25 במרץ 2021, עבר גאפורד בטרייד לוושינגטון וויזארדס.
ב-8 בפברואר 2024 עבר גאפורד בטרייד מהוושינגטון וויזארדס לדאלאס מאבריקס בתמורה לרישון הולמס.
דני (דניאל) גופר (נולד ב-29 ביוני 1943) הוא פרופסור (אמריטוס) לפסיכולוגיה קוגניטיבית והנדסת גורמי אנוש בפקולטה למדעי הנתונים וההחלטות (לשעבר הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול) בטכניון.
הוא החזיק בקתדרה למדעי האדם בעבודה על שם יגאל אלון.
גופר הוא עמית החברה לגורמי אנוש וארגונומיה, החברה הפסיכונומית והאיגוד הבינלאומי לארגונומיה.
דניאל גופר נולד בפתח תקווה.
הוא סיים את לימודיו בתיכון ברנר בעיר בשנת 1961 והחל ללמוד פסיכולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
את התואר הראשון קיבל בשנת 1965, ואת התואר השני, בפסיכולוגיה, ב-1968.
גופר סיים את התואר השלישי באוניברסיטה העברית ב-1972 בהנחיית דניאל כהנמן.
בשנים 1973–1975 היה גופר פוסט-דוקטורנט באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
במקביל ללימודיו המתקדמים, גויס גופר בשנת 1966 ושירת כמדען בכיר וכראש יחידת המחקר באגף כוח אדם בצה"ל (1966-1970), וכמדען בכיר וראש הנדסת גורמי אנוש בחיל האוויר (1970-1979).
גופר הצטרף לסגל הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון בשנת 1979 כמרצה בכיר.
הוא קודם לדרגת פרופסור חבר ב-1981 ולפרופסור מן המניין ב-1989. גופר החזיק בקתדרה למדעי האדם בעבודה על שם יגאל אלון משנת 1998 ועד לפרישתו כפרופסור אמריטוס ב-2011.
במהלך השנים היה גופר פרופסור אורח באוניברסיטאות ובמכוני מחקר שונים.
בין השאר באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין; אוניברסיטת קולומביה; אוניברסיטת נניאנג בסינגפור; בחטיבת אדם-רכב בנאס"א, קליפורניה; אוניברסיטאות סווינבורן לטכנולוגיה ומונש באוסטרליה; אוניברסיטת מונפלייה 1 בצרפת ובבית הספר ללימודים מתקדמים בסנטאנה, פיזה, איטליה.
גופר כיהן גם בתפקידים ניהוליים בטכניון, וביניהם: מנהל מכון הטכניון לחקר הבטיחות בעבודה והנדסת אנוש, מנהל מרכז מקס ורטהיימר מינרווה לתהליכים קוגניטיביים, מרכז לימודי מוסמכים בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול, חבר בוועדת ההיגוי של הסנאט ובוועדת לימודי מוסמכים.
גופר נשוי לאסתר חומש אשר הייתה פרקליטת מחוז צפון בין השנים 2001-2003. לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים בקריית טבעון.
פרופ' גופר משלב בין מחקר בסיסי ויישומי בפסיכולוגיה קוגניטיבית והנדסת אנוש, תוך התמקדות בתהליכי קשב, מדידת עומס עבודה ואימון ליכולות מורכבות.
בשירותו בחיל האוויר עסק גופר בפרויקטים בתחומי תכנון המערכת, פיתוח תוכניות אימון וסימולטורים לטייסים, בקרי טיסה ותפקידים נוספים בעולם התעופה.
גופר ערך גם מחקרים והוביל פרויקטים יישומיים בנושאי בטיחות בעבודה ובטיחות החולים וטיפול רפואי בבתי חולים ובמערכות בריאות.
גופר מילא שורה של תפקידים מקצועיים בישראל ומחוצה לה.
הוא הקים וכיהן כנשיא האגודה הישראלית לארגונומיה, חבר הוועד המנהל של המוסד לבטיחות ולגיהות, עמד בראש הארגון הבינלאומי לחקר קשב וביצועים, חבר בוועד המנהל של מרכז מינרווה בברלין, חבר בוועדת המומחים בתחומי החיים והטבע בחלל המייעצת לסוכנות החלל האירופית (ESA) וקרן המדע האירופית (ESF).
החברה פיתחה, על בסיס מחקריו של גופר, את IntelliGym - פלטפורמה הדומה למשחק וידאו המיועדת לאמן ולשפר את הביצועים הקוגניטיביים של שחקני כדורסל, הוקי קרח וכדורגל.
גופר זכה בפרס האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה על שם ג'רום ה.
אלי עבור המאמר הטוב ביותר בתחום גורמי אנוש בשנת 1994. המאמר הודפס מחדש בספר היובל של האגודה בשנת 2008 שכלל 30 מאמרים קלאסיים בתחום.
יחד עם פרופ' אשר קוריאט קיבל גופר מענק של 3 מיליון דולר להקמת מרכז מינרווה לחקר תהליכים קוגניטיביים וביצועי אנוש המשותף לטכניון ולאוניברסיטת חיפה.
גופר הוא עמית האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה משנת 1996, עמית החברה הפסיכונומית מ-1998 ועמית האגודה הבינלאומית לארגונומיה משנת 2000. הוא קיבל ב-2013 את Hal Henrick Distinguished International Colleague Award על "תרומה יוצאת דופן בתחום גורמי האנוש והארגונומיה" מטעם האגודה לגורמי אנוש וארגונומיה, ארצות הברית.
דונחין (2011) סביב מיטת החולה: הנדסת אנוש ובטיחות בטיפול רפואי, הוצאת כרטא, ירושלים.
גרסה אנגלית (2013) בהוצאת Taylor and Francis CRC, פלורידה, ארצות הברית.
דניאל "דני" גולדשטיין-וולדמן היא רוכבת קפיצות ראווה אמריקאית-ישראלית.
ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020).
דניאל גולדשטיין נולדה בניו יורק שבארצות הברית, וגדלה בשכונת אפר איסט סייד.
הוריה היו שחקני סקווש מקצועיים.
בגיל 12 חגגה בת מצווה בישראל.
היא למדה תואר ראשון בכלכלה ופיתוח באוניברסיטת דיוק, והיא התגוררה בסידני שבאוסטרליה חצי שנה, שם למדה תכנון עירוני.
גולדשטיין החלה לרכוב בגיל שמונה, ועד גיל 12 למדה גם טניס.
היא התחרתה בגרנד פרי הראשון שלה בגיל 16. היא זכתה באותה שנה במדליות זהב אישיות וקבוצתיות באליפות הרוכבים הצעירים בצפון אמריקה.
בשנת 2013, היא ייצגה את ישראל באליפות אירופה בקפיצות ראווה שהתקיימה בדנמרק.
באותה שנה שימשה גולדשטיין בתור קפטנית נבחרת הקפיצות הישראלית שזכתה במדליית זהב במשחקי המכביה של שנת 2013.
בשנת 2015, היא העפילה לגמר באליפות אירופה שהתקיימה באאכן שבגרמניה ובשנת 2017, היא הייתה במקום התשיעי באליפות אירופה שהתקיימה בגטבורג שבשוודיה.
באותה השנה היא זכתה בתחרות הגראנד פרי 9 שהתרחשה בפורטוגל.
בשנים 2018–2019, גולדשטיין ניצחה במקצה גרנד פרי 5* של רולקס שנתיים ברציפות.
בפברואר 2019, היא דורגה מספר 43 בעולם בקפיצות ראווה.
באותה השנה היא ניצחה פעמיים במקצה גרנד פרי 5*, שהתקיימו בשאנגחאי שבסין ובברלין, בירת גרמניה, בהתאמה.
בשנת 2020 היא ניצחה שוב במקצה גרנד פרי 5* שהתקיים בארצות הברית.
גולדשטיין ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), אך לא התחרתה מחמת פציעתו של סוסהּ.
ביוני 2019, היא התחתנה עם אלן וולדמן, מגדל ומאלף סוסים.
ב-2009 קיבלה גם אזרחות ישראלית.
דניאל גרבר היה צייר נוף אימפרסיוניסטי אמריקאי וחבר במושבת האמנות בניו הופ, פנסילבניה.
הוא ידוע בזכות סצנות האימפרסיוניסטיות הגדולות שלו באזור ניו הופ, בהן תיאר לעיתים קרובות את נהר דלאוור.
בנוסף לקריירת הציור שלו, גרבר לימד אמנות באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה במשך למעלה מארבעים שנה.
גרבר נולד ב -11 באפריל 1880 במנצ'סטר הצפונית, אינדיאנה.
הוא למד אמנות באקדמיה לאמנות בסינסינטי, ובאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה בשנים 1899 עד 1905. במהלך תקופה זו פגש גרבר ונשא לאשתו את מרי פרנקלין, שהייתה גם היא סטודנטית לאמנות.
בדומה למסורת של אמנים אמריקאים רבים אחרים, גרבר ואשתו נסעו לאירופה כדי להשלים את השכלתם באמנות.
הוא חזר לאמריקה בשנת 1907, בעצתו של האמן ויליאם לנגסון לאטרופ התיישב בקוטאלוסה, שישה קילומטר מניו הופ במעלה נהר דלאוור.
כמו רוב הציירים האימפרסיוניסטים, גרבר צייר נופים באוויר הפתוח ישירות מהטבע.
הוא הציג את עבודותיו ברחבי הארץ וזכה בפרסים רבים, כולל מדליית זהב בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק (1915) בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
הוא נבחר כחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1913.
גרבר מת ב -5 ביולי 1958, לאחר שנפל מסולם בסטודיו שלו.
ציוריו של גרבר נחשבים על ידי אספנים והיסטוריונים לאמנות בין היצירות הטובות ביותר שהופקו במושבת האמנות של ניו הופ.
ציוריו נמצאים בבעלות מוזיאונים מרכזיים ובהם מוזיאון האמנות האמריקאי סמיתסוניאן בוושינגטון הבירה, המכון לאמנות בשיקגו והמוזיאון לאמנות של פילדלפיה.
בין תלמידיו של גרבר היו דל מילר, מרי אליזבת פרייס ואדית אמרסון.
דניאל גרסיה הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
גרסיה ערך את קרב הבכורה שלו ב-18 בפברואר 2017. בשנה לאחר מכן, הוא הופיע עבור ארגון ההיאבקות Limitless Wrestling.
הוא הופיע עבור ארגון ההיאבקות ה-WWE ביולי 2018 במסגרת פרק של התוכנית 205 לייב בקרב שבו נחל הפסד לדרו גולאק.
גרסיה נטל חלק בקרב נוסף עבור ה-WWE בינואר 2021 במסגרת פרק של התוכנית NXT בקרב שבו הפסיד לטיילר ראסט.
ב-19 במרץ 2021, גרסיה ניצח את כריסטיאן קזנובה וזכה באליפות העולם של Limitless.
בספטמבר 2020 בפרק של התוכנית Dark, גרסיה רשם את קרב הבכורה שלו בארגון ההיאבקות AEW.
חודש לאחר מכן, נודע שהוא חתם על חוזה בארגון.
ב-26 בנובמבר בפרק של התוכנית Rampage, גרסיה נחל הפסד לאדי קינגסטון.
ב-12 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Dynamite, גרסיה כשל בניסיונו לזכות באליפות ה-TNT הזמנית לאחר שהפסיד לאלוף ה-TNT הזמני, סמי גווארה.
ב-23 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, גרסיה הפסיד לבריאן דניאלסון.
ב-9 במרץ בפרק של התוכנית Dynamite, גרסיה ביחד עם ג'ף פארקר ומאט לי הצטרפו לקבוצה של כריס ג'ריקו וג'ייק הייגר אשר נקראה בשם Jericho Appreciation Society או בשם המקוצר JAS.
ב-22 באפריל בפרק של התוכנית Rampage, גרסיה נחל הפסד לאדי קינגסטון.
ב-1 ביוני בפרק של התוכנית Dynamite, גרסיה הפסיד לג'ון מוקסלי.
ב-27 ביולי במסגרת פרק הספיישל Fight for the Fallen של התוכנית Dynamite, גרסיה גבר על בריאן דניאלסון לאחר שגרם לעילפון של האחרון.
ב-17 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, גרסיה הפסיד לבריאן דניאלסון.
ב-7 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, גרסיה ניצח את וילר יוטה וכתוצאה מכך זכה באליפות פיור של ROH.
ב-17 בפברואר 2023 בפרק של התוכנית Rampage, גרסיה הפסיד לריקי סטארקס.
ב-21 בנובמבר 2021, גרסיה ערך את קרב הבכורה שלו בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Guerrilla (PWG) בהפסד לג'ונתן גרשהאם.
בינואר 2022, הוא לקח חלק בטורניר "הקרב של לוס אנג'לס" המסורתי, שנערך מדי שנה ובסופו הוא זכה בטורניר לאחר שניצח בגמר את מייק ביילי.
ב-1 במאי, הוא גבר על בנדידו וכתוצאה מכך זכה באליפות העולם של PWG.
בשנת 2019, גרסיה סבל מעצמות שבורות ברגלו עקב תאונת דרכים.
הוא חזר לפעילות שישה חודשים לאחר מכן.
כעבור שנה, הוא סיים תואר בתקשורת מטעם הקולג' של באפלו.
אליפות במשקל כבד של ESW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Limitless Wrestling
אליפות העולם של Limitless Wrestling (פעם אחת)
אליפות העולם של PWG (פעם אחת, נוכחי)
PWI דירג אותו במקום ה-233 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2021
דניאל (דני) גלרי (בן גבריאל) (נולד ב-1955 בחיפה) הוא סופר, מתרגם ושחקן ישראלי.
נולד וגדל ברמת שאול בחיפה להורים עולי הונגריה.
אביו - שהיה בן דודו של הסופר אנדור אנדרה גלרי - עלה לישראל לפני מלחמת העולם השנייה ואיבד את משפחתו בשואה.
בהשכלתו היה אגרונום אך לא מצא עבודה בתחום ולכן הקים בשער נמל חיפה דוכן לממכר פלאפל ותירס, ולאחר מכן שימש כטבח בצים.
הוא נפטר מהתקף לב כאשר דניאל היה בן 10. אימו התחתנה בשנית, ודניאל ואחותו נשלחו לפנימיות.
הוא למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה ולאחר מכן בכפר הילדים והנוער הדסים.
בשנת 1973 התגייס לצה"ל ושירת בסיירת חרוב.
לאחר פירוק היחידה הוא עבר לפלוגת הנדסה של חטיבת הצנחנים והשתתף כחייל בפעולה ב.
לאחר מכן יצא לקורס קצינים בבה"ד 1 ונשאר להדריך שם, ולאחר מכן נשלח להיות מפקד מחלקה בחטיבת גולני, תחת פיקודו של אברהם חידו.
במהלך שירותו הצבאי הכיר את אשתו הראשונה, והם התחתנו לאחר שנתיים.
לאחר החתונה עברו הזוג לשווייץ, דניאל עבד כמאבטח באל על ובשגרירות ישראל בברן שבשוויץ ואשתו למדה בלט.
לאחר 11 חודשים הם התגרשו.
ב-1981, לאחר הגירושין חזר לישראל והחל ללמוד תיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
באמצע השנה השנייה ללימודיו עזב את הלימודים ונסע להודו ולנפאל בעקבות קבוצת מאמינים באושו, ובאותה קבוצה הכיר את טובה גלילי.
כשחזר לישראל, בשנת 1983 שיחק במחזמר "כנר על הגג".
לאחר מכן החל בתהליך של חזרה בתשובה, למד בישיבת אור שמח והתחתן עם טובה.
השניים חזרה בתשובה יחד, התגוררו בשכונת הר נוף בירושלים ודניאל שינה את שם משפחתו לבן גבריאל.
הוא למד ריפוי בעיסוק ב והיום הוא עוסק בתחום זה יחד עם אשתו בקליניקה זוגית.
בשנת 1991 עבר לבת עין וכקצין בדרגן רס"ן שירת כמא"ז (מפקד אזור) בת עין.
הוא השתתף בהפגנות אלימות, הוא השתתף במאבקים על גבעת הזית וגבעת הדגן באפרת; נכלא בבית הסוהר שקמה בעקבות כניסה לשטח צבאי סגור, נעצר בבית מעצר במגרש הרוסים בירושלים, השתתף בהפגנות של הימין נגד הסכמי אוסלו (בין השאר גם בהפגנת הימין נגד יצחק רבין והסכם אוסלו ב' בכיכר ציון).
בשנת 2002 במהלך מבצע חומת מגן, החל תהליך של חזרה בשאלה ושינה את דעותיו לכיוון השמאל פוליטי בישראל.
ב-2011 הופיע סיפור חייו בספר "הדתל"שים" - מסע אל עולמם של דתיים לשעבר שכתבה פוריה גל גץ בהוצאת עם עובד.
ב-1983 שיחק במחזמר "כנר על הגג" שביים תום אבוט (ע"פ הבימוי המקורי של ג'רום רובינס) בהפקת אברהם דשא (פשנל).
המחזמר עלה באולם "דקל" בשיכון בבלי בתל אביב כ-100 פעמים.
ב-1999 גילם את הרב ישראל משקלוב - התפקיד הראשי בסרט "אדמה" שכתב וביים משה הרשטיק בהפקת מכון התורה והארץ ובתמיכת "סנונית" – קרן הרשות השנייה לעידוד יוצרי קולנוע וטלוויזיה צעירים.
הסרט הוא דוקו-דרמה על הרב משקלוב והרב ישראל ב"ק שפעלו ליישוב הארץ ולחידוש העבודה בה בראשית המאה ה-19 בצפת.
הסרט הוקרן במרכז המבקרים של מכון התורה והארץ ושודר גם בערוץ 10.
ב-2002 גילם (לצד ברוך גוטין) בוחן ללהקה צבאית בסרט "עם שחר" שכתב יועד בן יוסף (על פי רעיון מאת אסתר מור-בילר) וביים גלעד גולדשמידט.
הסרט נוצר ביוזמת הרב שמעון בן ציון, ר"מ במכון מאיר ומבוסס על המאמר "" המופיע בספר "אורות" מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
ב-2005 גילם את צבי הסנדלר בסרט "החבורה בתעלומת האוצר האבוד" שיצרו מולי קימל, ציפי רוזנבלום וחלי רוזנברג, כתבה רננית פרשני וביימה ציפי רוזנבלום.
ב-2005 השתתף בסרט הדוקומנטרי "ישראל לא מחכה" שביימה טל מיכאל ועוסק באנשים שחיים השתנו בעקבות רצח רבין.
ב-2003 כתב את הרומן האוטוביוגרפי "אירית" המתעד את משבר נישואיו הראשונים הקצרים.
בספר הוא מתאר את ניסיונותיו האובססיביים, משנת 1979, להשתחרר מאהבתו לאשתו הראשונה, ללא הצלחה.
על כך סיפר: "היה לנו קשר חזק ונשאר סימן שאלה גדול, כתבתי את הספר כדי לתת לעצמי תשובה למה זה קרה לנו...מדובר בקשר גורלי, כששמעתי שנולד לה בן בדיוק ביום ההולדת שלי נדהמתי.
היא אולי רוצה לשכוח אותי, אבל הרחם לא נתן לה.
אני לא מציק לה, רק רוצה שהיא תגיד לי בפנים שזה נגמר בינינו.
אני זוכר אשה בת 23, חשבתי שאם אראה אותה שוב אדע האם האהבה קיימת או שהיא נגמרה...
כתיבת הספר היא מעין סגירת פרק בחיי שרודף אותי עד עכשיו".
ב-2004 כתב את הספר "יום אחד אמא חזרה בתשובה".
ב-2005 כתב את הספר "מלאכים בשמי יהודה" בעריכת דורית זילברמן.
הספר יצא לאור בהוצאת סיון.
ב-2007 יצא לאור הספר "פרשת פרנקהיים" מאת לסלו דויטש בהוצאת סיון.
הספר ראה אור לראשונה בשנת 1980 בצרפת בשם "L'affaire Frankenheim".
את הספר תרגם מצרפתית דניס לוין, ואילו דניאל גלרי ערך את התרגום.
נשוי לטובה ואב לשישה, ומתגורר בירושלים.
דניאל גואטה (נולד ב-31 באוגוסט 2003) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת כדורסל המכללות של אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה מחטיבה I של ה-NCAA.
גואטה נולד בקריית גת ושיחק בקבוצות הנוער של מכבי קריית גת.
ב-2019 עבר להפועל גלבוע מעיינות, מחלקת הנוער של הפועל גלבוע גליל.
ב-7 בנובמבר 2021 ערך גואטה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של גלבוע גליל, בהפסד 68–80 להפועל ירושלים במסגרת המחזור החמישי של עונת 2021/2022 בליגת העל בכדורסל.
בשלוש דקות משחק רשם גואטה ריבאונד, אסיסט וחטיפה.
ב-4 באפריל קלע גואטה את נקודות הבכורה שלו במדי גלבוע גליל, כשקלע שתי נקודות בהפסד 61–84 למכבי תל אביב במחזור ה-17. בפלייאוף הוא קלע שיא עונתי של 7 נקודות במשחק מספר 2 בסדרת רבע הגמר מול הפועל ירושלים.
באותה עונה שיחק גם ביורופקאפ, והעמיד בעונת ממוצעים של 4 נקודות וריבאונד אחד בשלושה משחקים.
בעונת העלה גואטה את ממוצע הדקות שלו מ-2 ל-7.2 למשחק, ורשם שיאי קריירה של 9 נקודות, שלושה ריבאונדים וארבעה אסיסטים במחזור ה-27 נגד הפועל חיפה.
בסיום העונה ירדה גלבוע גליל לליגה הלאומית, אך ב-30 ביולי 2023 האריך גואטה את חוזהו בקבוצה בשנתיים.
בסיום עונת זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הלאומית, ולאחר מכן עזב את הקבוצה וחתם במכבי רחובות.
אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה (2025–הווה)
ב-29 ביוני 2025 התחייב גואטה לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה מחטיבה I של ה-NCAA.
בקיץ 2022 הוביל גואטה את נבחרת המכביה של ישראל לזכייה במדליית ארד ב, כשקלע בממוצע 15.5 נקודות למשחק.
ביולי 2023 שיחק במדי נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל, וזכה איתה במדליית כסף באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2023. באליפות העמיד גואטה ממוצעים של 1.3 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים ב-10.7 דקות.
דניאל גזדאג (נולד ב-2 במרץ 1996) הוא כדורגלן הונגרי שמשחק כקשר בקולומבוס קרו מה-MLS ובנבחרת הונגריה.
במאי 2021, גזדאג חתם במועדון האמריקני פילדלפיה יוניון מליגת ה-MLS.
ב-23 במאי 2021, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כמחליף בניצחון 1 - 0 מול די.
הוא כבש 4 שערים בעונת 2021. ב-23 ביולי 2022, גאזדג הבקיע את שערו העשירי עבור פילדלפיה יוניון, מה שביסס את מעמדו כמלך השערים של המועדון.
ב-27 באוגוסט 2022, הוא הבקיע שלושער ראשון בקריירה מול קולורדו ראפידס.
ב-11 באפריל 2025 חתם בקולומבוס קרו.
גזדאג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה ב-5 בספטמבר 2019, במשחק ידידות מול נבחרת מונטנגרו.
הוא כבש את שערו הראשון, נגד נבחרת אנדורה, ב-31 במרץ 2021. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2020. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2024.
הרב דניאל גינזבורג (נולד בדצמבר 1946, טבת ה'תש"ז) הוא מגיד שיעור בישיבת בית מאיר הגדולה בבני ברק.
ומחבר ספרים תורניים שזיכו אותו בפרסים לספרות תורנית.
נולד בשאנגחאי שבסין, לרב ראובן גינזבורג שהיה משגיח בישיבת פוניבז', וליוכבד, בתו של הרב יחזקאל לוינשטיין שהיה 'המנהל הרוחני' בישיבת פוניבז'.
נולד במהלך בריחת ישיבת מיר מאירופה לסין מאימת השואה, בעקבות לידתו, אמו נשארה מאחרוני הבורחים לשנחאי.
לאחר עליית המשפחה לארץ ישראל בשנת התש"ט התגורר בשנים תש"ט –תשי"ד בירושלים, ובשנת תשי"ד עבר עם משפחתו להתגורר בעיר בני ברק בדירה שהעמיד הרב יוסף שלמה כהנמן בישיבת פונביז' לרשות סבו שהחל לשמש כמשגיח בישיבה.
למד בתלמוד תורה מרכז בני ברק, ובישיבת פונביז' הקטנה בבני ברק, ובגיל 14 עבר ללמוד בישיבת פוניבז' הגדולה.
בשנת תשל"ב נישא לחוה סימא רוטברג בתו של הרב זלמן רוטברג שהיה ראש ישיבת בית מאיר וחבר מועצת גדולי התורה, שנפטרה באלול תשע"ד.
ממשיך את דרכם של רבותיו הרב שמואל רוזבסקי הרב אלעזר מנחם מן שך והרב דוד פוברסקי ובנו הרב ברוך דב פוברסקי ראשי ישיבת פונביז', בשיטת הלימוד העיונית הישיבתית הליטאית במסירת השיעורים היומיים בישיבת בית מאיר.
אור יחזקאל - ספר מכתבים ואיגרות, ועוד ששה ספרים נוספים שנערכו מהקלטות של שיחות מוסר שנאמרו על ידי סבו הרב יחזקאל לוינשטיין בישיבת פונביז'.
חמדה יקרה - ה' חלקים, על חמשה חומשי תורה לפי סדר פרשות השבוע.
יקרת דניאל - ג' חלקים, חידושים קצרים על חמשה חומשי תורה.
אחיו הצעיר הרב אליעזר גינזבורג, היה משגיח בישיבת פוניבז' עד לפטירתו באלול תשע"ז.
אחותו, הינדה נשואה לרב יגאל רוזן ראש ישיבת אור ישראל.
דניאל גרוס (נולד ב–1991) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי-אמריקאי המתמחה בבינה מלאכותית.
גרוס הוביל את מאמצי הבינה המלאכותית בחברת אפל לאחר רכישת החברה שיזם- חברת Cue .
היה שותף באקסלרטור וקרן ההשקעות Y Combinator, והשקיע בחברות טכנולוגיות כגון אובר, Instacart, פיגמה, GitHub, , , CoreWeave, Character.ai ו-Perplexity.
גרוס נולד בירושלים וגדל בשכונת קטמון בבית דתי לאומי.
הוא למד בישיבה התיכונית חורב, ולאחר לימודיו התיכוניים למד במכינה הקדם צבאית בעלי.
לפני גיוסו לצה"ל, התקבל לתוכנית המייסדים ב-Y Combinator, ובזמנו היה המייסד הצעיר ביותר שהתקבל לתוכנית.
בעקבות כך, החליט לא להתגייס, והקים חברה בשם Greplin (אשר שינתה את שמה ל-Cue).
בשנת 2010 השיק גרוס את גרפלין, מנוע חיפוש שנועד לאפשר למשתמשים לחפש חשבונות מקוונים (כגון מדיה חברתית, דואר אלקטרוני ואחסון בענן) ממיקום אחד מבלי לבדוק כל אחד בנפרד.
ב-2011 גייסה גרפלין 4 מיליון דולר מחברת ההון סיכון Sequoia Capital.
בגיל 19, גרוס היה אחד המייסדים הצעירים ביותר של Sequoia.
ב-2011, המגזין פורבס סימן את גרוס כאחד מ"חלוצי הטכנולוגיה ב-פורבס 30Under30. באותה שנה, Business Insider כלל אותו ברשימת "25 מתחת לגיל 25" בעמק הסיליקון, וב-2015, גם זיהה אותו כאחד מ-"30 צעירים משפיעים בטכנלוגיה מתחת לגיל 30".
בשנת 2012 שינתה החברה את שמה ל-"Cue" והשיקה תכונות חיפוש חזוי נוספות.
בשנת 2013, אפל רכשה את Cue תמורת סכום שלא פורסם, אך על פי דיווחים, היה בין 40 ל-60 מיליון דולר.
בשנת 2017, גרוס הצטרף ל-Y Combinator כשותף, שם התמקד בבינה מלאכותית, ויצר תוכנית ייעודית לכך בחברה.
באוגוסט 2018 יצר גרוס את Pioneer, אקסלרטור וקרן לסטארט-אפים מרוחקים בשלב מוקדם, המתמקדת במציאת אנשים מוכשרים ושאפתנים ברחבי העולם.
בשנת 2021, גרוס ונתניאל פרידמן החלו לבצע השקעות משמעותיות בתחום הבינה המלאכותית, וכן להפעיל תוכנית שנותנת מימון של 250,000 דולר לחברות שמבוססות בינה מלאכותית.
בשנת 2023, הם פרסו את Andromeda Cluster, אשכול מחשבי-על המורכב מ-2,512 H100s GPUs לשימוש על ידי סטארט-אפים בפורטפוליו שלהם.
בשנת 2023 כלל טיים 100 את גרוס ברשימת "האנשים המשפיעים ביותר בתחום הבינה המלאכותית".
ביוני 2024, הודיע איליה סוצקבר על הקמת חברה חדשה בשם Safe Superintelligence Inc.
יחד עם גרוס ועם דניאל לוי, לשעבר ראש "צוות האופטימיזציה" ב-OpenAI.
דניאל טריסטן גודיונסן (באיסלנדית: Daníel Tristan Guðjohnsen; נולד ב-1 במרץ 2006 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מאלמה מליגת העל השוודית ובנבחרת איסלנד.
הוא בנו של איידור גודיונסן, כוכב העבר של נבחרת איסלנד, של צ'לסי ושל ברצלונה, נכדו של ארנור גודיונסן, כוכב העבר של נבחרת איסלנד, של אנדרלכט ושל לוקרן, ואחיהם הצעיר של חלוץ סרפסבורג 08 ונבחרת איסלנד סוויין ארון גודיונסן וחלוץ בלקברן רוברס ונבחרת איסלנד אנדרי גודיונסן.
גודיונסן גדל במחלקות הנוער של גאבה, ברצלונה וריאל מדריד.
בשנת 2022 הצטרף למחלקת הנוער של מאלמה.
בשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל השוודית.
ב-5 בספטמבר 2025 ערך גודיונסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד, בניצחון 0–5 על נבחרת אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
דניאל גולד פוול היה פוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הצפונית, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה-46 מ-1889 ועד מותו.
ב-1862 ובשנים 1864–1865 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, ולאחר מכן ועד 1867 כשופט בית המשפט הגבוה של קרוליינה הצפונית.
דניאל גולד פוול נולד בעיר וושינגטון שבקרוליינה הצפונית, כבנם של סמואל ומרתה מרץ' פוול.
סמואל פוול עבר לקרוליינה הצפונית ממסצ'וסטס ב-1815 והיה סוחר אמיד.
בנו דניאל התחנך באקדמיית בינגהאם, שם הוא סיים ראשון בכיתתו, ולאחר מכן למד באוניברסיטת פרינסטון.
עם סיום לימודיו שם ב-1851 הוא למד משפטים בבית בית הספר למשפטים ריצ'מונד היל שבקרוליינה הצפונית, ולאחר מכן החל לעסוק בעריכת דין בראלי.
פוול התנגד לפרישת קרוליינה הצפונית מהאיחוד, אך התנדב לשרת כטוראי במיליציה המדינתית.
עד מהרה הוא קיבל דרגת מייג'ור.
הוא התפטר מהשירות וסייע לגייס את רגימנט הרגלים ה-31 של קרוליינה הצפונית.
ב-9 בספטמבר 1861 הוא מונה כלוטננט קולונל של הרגימנט.
בפברואר 1862 נשבו פוול והרגימנט שלו באי רואנוק, ושבועיים לאחר מכן הוא שוחרר.
בספטמבר אותה שנה נדחה המינוי שלו לקולונל, והוא עזב את צבא הקונפדרציה.
באוקטובר אותה שנה הוא נבחר לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית מטעם מחוז וייק.
במרץ 1863 הוא מונה על ידי המושל זבולון ואנס כשליש הראשי של קרוליינה הצפונית בדרגת מייג'ור גנרל.
בסתיו אותה שנה הוא התפטר מתפקיד זה על רקע חילוקי דעות עם ואנס.
ב-1864 הוא נבחר שוב לבית הנבחרים המדינתי.
לאחר המלחמה שב פוול לעסוק בעריכת דין, והיה פעיל בולט במפלגה הדמוקרטית.
ב-1868 הוא נבחר כיושב ראש המפלגה בקרוליינה הצפונית.
ב-1880 הוא נוצח בבחירות למשרת המושל, וב-1884 נוצח בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-1888 נבחר פוול כמועמד הסיעה הליברלית של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית, ולאחר מכן ניצח בבחירות הכלליות.
בשל היותו אלמן בעת בחירתו, בתו, הלן וייטקר פוול נייט שמשה כגברת הראשונה של קרוליינה הצפונית.
הוא הקים את נציבות הרכבות המדינתית כדי להגן על החקלאים, וקידם את החינוך לנשים.
דניאל גולד פוול נפטר בראלי ב-7 באפריל 1891, בעת כהונתו כמושל.
פוול היה המושל הראשון שהתגורר במעון המושל של קרוליינה הצפונית , ובו הוא נפטר.
על פי האמונה העממית, רוחו רדפה את מעון המושל מעת לעת.
ב-1970 החליט המושל רוברט סקוט להחליף את מיטת העץ העצומה בחדר השינה בקומה השנייה של מעון המושל במיטת קינג סייז מודרנית.
המיטה המקורית יוצרה ב-1891 על פי מידות מדויקות שניתנו לנגרים על ידי פוול, ובה הוא נפטר.
המיטה הישנה הועברה לחדר בקומה השלישית ובמקומה הונחה המיטה החדשה.
זמן קצר לאחר מכן החל סקוט להתעורר בלילות מצליל נקישה מוזר שבקע מהקיר שאליו היה מוצמד ראש המיטה המקורית.
הנקישות נמשכו מספר שנים לאורך כל תקופת כהונתו של סקוט, והוא הודה שמשפחתו כינתה את הרוח "רוחו של המושל פוול".
כשנבחר המושל הבא, ג'יימס הולסהאוזר ב-1973, הוחלט להחזיר את המיטה המקורית למיקומה, והנקישות פסקו.
דניאל דֶפוֹ היה סופר ועיתונאי אנגלי.
הוא נחשב, יחד עם סמיואל ריצ'רדסון, לאבי הרומן האנגלי.
"רובינזון קרוזו" הוא ספרו הידוע ביותר.
דניאל דפו נולד בלונדון בשם דניאל פו (Daniel Foe), אביו היה סוחר נרות וקצב.
הוא שינה את שמו לדפו רק ב-1695, כיוון שמשמעות המילה Foe באנגלית היא אויב.
בשנות ילדותו היה עד למאורעות כמו מגפת הדבר שפרצה ב-1665, והשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. הוא השתייך לכנסייה נון-קונפורמיסטית, אשר חבריה לא קיבלו על עצמם את מרותה של הכנסייה האנגליקנית.
אביו רצה שיהיה כומר, אך הוא נמשך יותר לעולם המסחר.
ב-1682 החל את דרכו כסוחר.
כעבור זמן התחיל לעסוק בביטוח אוניות, והרוויח הון בעסקיו.
ב-1684 נשא אישה, וקיבל נדוניה מכובדת של 3,700 פאונד, אך גם סכום זה לא מנע את פשיטת הרגל שלו בשנת 1692, ובמשך מספר שנים עמל להחזיר את חובותיו לנושים, חובות שגרמו גם למאסרו.
חייו היו מלאי תהפוכות, הוא נלחם במרד של ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות', ותמך בוויליאם מאוראנז', בתקופה זו התחיל לכתוב את העלונים הפוליטיים השנויים במחלוקות שלו.
בשנת 1702, כתב חיבור פוליטי סאטירי בו דיבר בשבחם של הנון קונפורמיסטים ובעד הסובלנות.
מאמרו התפרש כפגיעה בערכיה של הכנסייה האנגליקנית, ודפו הושלך לכלא למשך שנה, וגם נכבל לעמוד הקלון בפומבי במשך שלושה ימים, כל יום במקום אחר.
הוא שוחרר מהכלא בזכות התערבותו של רוברט הרלי, שר בממשלה הבריטית, ואחרי שחרורו עבד עבור הרלי ושרים אחרים בכתיבת עלונים פוליטיים.
הוא היה למו"ל מצליח של כתב העת "הסקירה" ("The review"), עיתון שתמך בממשלה, ועסק בענייני השעה, ובנושאים חברתיים שונים.
דפו היה העורך והכותב היחיד בכתב העת בשנים 1704 עד 1713. כתב עת זה נחשב לציון דרך בהתפתחות העיתונות האנגלית.
דפו היה סופר פורה ומגוון, כתב מעל ל-500 ספרים, עלונים וכתבי-עת בנושאים שונים כגון פוליטיקה, פשיעה, דת, גאוגרפיה ועוד.
הוא הרבה לצאת למסעות וכתב את ספר המסעות המשמעותי הראשון שהוקדש לכל אנגליה.
את כתיבתו הספרותית התחיל דפו רק בגיל קרוב ל-60. הרומן הראשון שכתב "רובינזון קרוזו", פורסם ב-1719 וזכה להצלחה רבה.
דפו קיבל את ההשראה לרומן מסיפורו של אלכסנדר סלקירק, ימאי שעזב את הספינה בה עבד עקב סכסוך עם רב החובל, ונשאר לבדו על אי לא מיושב.
סלקירק חי חמש שנים בבדידות על האי, וחזר לאנגליה כאשר הזדמנה ספינה בריטית אל החוף ואספה אותו.
רב החובל של אותה ספינה, וודס רוג'רס, שמע את סיפורו של סלקירק והעלה אותו על הכתב, הספר פורסם ב-1711. בדומה לסיפור זה מגולל הרומן "רובינזון קרוזו" את הרפתקאותיו של גיבור הנקלע לאי בודד ונאלץ להתמודד עם עולם פראי ולא מוכר, רחוק מהחברה והתרבות האנושיות.
דפו נחשב כמי שתרם תרומה מכרעת לרומנטיזציה של הפיראטיות הימית בספרות הפופולרית.
בשנת 1724 פורסם הספר "ההיסטוריה הכללית של שודדי הים", המגולל את קורותיהם של שודדי ים בשנים 1717–1724, ביניהם הנרי איוורי, אדוארד טיץ' (הידוע יותר כשחור הזקן), סטיד בונט, אדוארד אינגלנד, ברתולומיאו רוברטס וויליאם קיד.
על הספר היה חתום קפטן צ'ארלס ג'ונסון, אך כיום סבורים כי דפו הוא שכתבו בשם בדוי.
ספר זה הוא אחד התיעודים המפורטים ביותר של קורות השוד הימי באותה תקופה, בעיקר במימי צפון ומרכז אמריקה.
דפו הוא אבי סגנון הריאליזם בספרות, הדמויות הם בני אדם רגילים, לא בני מעמדות גבוהים ולא בעלי כוחות על-טבעיים.
גם האירועים המתוארים בפירוט הם מציאותיים, כאלה שיכולים להתרחש בחייהם של הקוראים.
יצירות נוספות שכתב דפו אחרי הצלחת "רובינזון קרוזו" הם "מול פלנדרס", "יומן שנת המגפה" ו"רוקסאנה".
מבחר תרגומים של ספריו לעברית
"רובינזון קרוזו", ספרו המפורסם ביותר, תורגם לעברית פעמים רבות.
חלק מהתרגומים לא היו מלאים, ורובם היו מיועדים לילדים ונוער.
להלן מבחר תרגומים של ספריו לעברית, מהשנים האחרונות:
רוקסאנה, או הגבירה בת המזל, תרגם גרשון גירון, הוצאת ידיעות ספרים, 2007.
רובינזון קרוזו, תרגם: אברהם בירמן, עם עובד, 1975
רובינסון קרוזו: חייו וקורותיו, תרגם מאנגלית אשר ברש, הוצאת מסדה, רמת-גן, 1980.
רובינזון קרוזו, תרגמה סיגל אדלר, הוצאת כרמל, 2006.
מול פלנדרס, תרגמה סיגל אדלר, הוצאת כרמל, 2004.
יומן שנת המגפה, תרגם יותם ראובני, הוצאת נמרוד, 2002.
דניאל קלמנט דנט (בשם מלא באנגלית: Daniel Clement Dennett; 28 במרץ 1942 – 19 באפריל 2024) היה פילוסוף, מדען קוגניציה, וסופר אמריקאי.
מחקרו של דנט מתמקד בפילוסופיה של הנפש (mind) ובפילוסופיה של המדע.
דנט כיהן כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת טאפטס.
דנט חיבר ספרים אחדים העוסקים באבולוציה ובתודעה.
הוא משתייך לתנועת הברייטס, והוא אחד מ"האתאיסטים החדשים", הכוללים גם את ריצ'רד דוקינס, כריסטופר היטצ'נס וסם האריס.
דנט שואף להסביר על בסיס תורת האבולוציה ועיקרון הרדוקציוניזם המדעי את נפש האדם.
החל מספרו הראשון (תזת הדוקטור שלו) הוא מחלק את הבעיה של הסברת הנפש לצורך בתאוריה של תודעה ובתאוריה של תוכן.
בהשקפתו על רצון חופשי דנט מחזיק בגרסה ספציפית של קומפטיביליזם; דנט הצהיר שמשנתו הקומפטביליסטית שונה מזו של הקומפטיבילסטים הקלאסיים.
השקפתו הקומפטביליסטית של דנט נוגעת, בין היתר, גם בפסיכולוגיה אבולוציונית.
השקפתו תוארה בהרחבה בספרו "חופש מתפתח" (Freedom evolves).
מאז שנות ה-90 עסקו חלק ניכר מעבודותיו של דנט בהגשמת רעיונותיו הקודמים, על ידי התייחסות לאותם נושאים מנקודת מבט אבולוציוני.
בנושאים שונים כמו מה ההבדל בין מוחות אנושיים לבין מוחות של בעלי חיים אחרים (בספרו Kinds of Minds מ-1997), או כיצד הרצון החופשי תואם תפיסה טבעית של העולם (Freedom Evolves מ-2003).
דנט הוא אתאיסט וחילוני בולט, הוא היה חבר במועצה המייעצת של הקואליציה החילונית לאמריקה , והיה חבר בוועדה לחקירה ספקנית, וכן היה תומך בולט של תנועת ברייטס.
דנט מכונה אחד מ"ארבעת הפרשים של האתאיזם החדש", לצד עם ריצ'רד דוקינס, סם האריס וכריסטופר היצ'נס.
בספרו הרעיון המסוכן של דרווין מ-1995, דנט כותב שהאבולוציה יכולה להסביר את מקור המוסר.
הוא דוחה את הרעיון שהמוסר הטבעי לנו מרמז שעלינו לנקוט עמדה ספקנית בנוגע לאתיקה, ומציין שמה שמטעה בכשל הנטורליסטי הוא לא לתמוך בערכים כשלעצמם, אלא למהר מעובדות לערכים.
דנט נישא לסוזן בל בשנת 1962, והם התגוררו בנורת' אנדובר, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
לדנט ואשתו בן ובת, וארבעה נכדים.
"אינטליגנציה מלאכותית ואסטרטגיית המחקר הפסיכולוגי" בתוך מחשבות על מחשבות, בעריכת ג'ונתן מילר, תרגם מאיר ויזלטיר, הוצאת עם עובד, 1986.
נפש, תבונה, מחשבה: לקראת הבנה של התודעה, הוצאת הד ארצי-מעריב, 1999.