tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אסמואה שיחק בשאלקה במשך 11 עונות, בהן הבקיע 44 שערים ב-279 משחקים, והפך לשחקן משמעותי בקבוצה, ואף זומן בעקבות הצלחתו לנבחרת גרמניה.
עם שאלקה זכה אסמואה בשני גביעים מקומיים ברציפות.
הראשון בשנת 2001 לאחר ניצחון 0–2 בגמר על אוניון ברלין, והשני בשנת 2002 לאחר ניצחון 2–4 בגמר על באייר לברקוזן, כשבשני הגמרים אסמואה פתח בהרכב.
בשנת 2005 זכה אסמואה עם שאלקה בגביע הליגה הגרמנית, לאחר ניצחון 0–1 בגמר על שטוטגרט, במשחק בו נכנס כמחליף.
אסמואה זכה עם שאלקה פעמיים בטורניר האינטרטוטו, בשנים 2003 ו-2004. זכיות אלה הבטיחו לשאלקה השתתפות בגביע אופ"א באותה עונה.
ביולי 2010 הסתיים חוזהו של אסמואה בשאלקה, והוא חתם בפ.צ.
סנט פאולי, שאך העפילה אל הבונדסליגה באותו קיץ.
סנט פאולי, אך הוא שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, בה כבש שישה שערים ב-27 הופעות, אך לא הצליח להציל את המועדון מירידה בחזרה אל הבונדסליגה השנייה תוך עונה אחת, אותה פתחה בצורה טובה יחסית, אך ב-12 המחזורים האחרונים צברה נקודה בודדת.
לנוכח כישלון זה, אסמואה עזב את המועדון.
במחצית הראשונה של עונת 2012/13 אסמואה לא היה חתום באף קבוצה אך שמר על כושר במועדון VFB הולס.
בחלון ההעברות בחורף של אותה עונה, חתם בגרויטר פירט, וזכה עמה באליפות הבונדסליגה השנייה, ושיחק בקבוצה עונה נוספת בליגת הבונדסליגה, אך ירד בחזרה לבונדסליגה השנייה תוך עונה אחת.
בעונת 2013 חזר אסמואה לשאלקה 04 במטרה לשחק בקבוצת המילואים, ושיחק בה שנתיים, בהן כבש שמונה שערים ב-49 הופעות.
בתום עונת 2015 פרש אסמואה מכדורגל.
אסמואה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה בשנת 2001 במשחק מול נבחרת סלובקיה, והיה לשחקן השחור הראשון שנולד באפריקה ושיחק בנבחרת גרמניה.
קדמו לו שחקנים שחורים שנולדו בגרמניה לאבות ממוצא אפרו-אמריקאי.
אסמואה ייצג את גרמניה במונדיאל 2002 בו הפסידה הנבחרת 0–2 במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, בו נכנס אסמואה כמחליף.
אסמואה ייצג את גרמניה גם בגביע הקונפדרציות בשנת 2005, ובמונדיאל 2006, בשניהם סיימה גרמניה במקום השלישי.
בשני המונדיאלים בהם שיחק, אסמואה לא פתח באף משחק בהרכב, ובמשחקים ששיחק, נכנס לדקות ספורות.
לאחר מונדיאל 2006 אסמואה לא שיחק יותר בנבחרת, בה כבש שישה שערים ב-43 הופעות.
אסמואה נשוי ואב לתאומים ילידי 2007. אחיו ובן דודו של אסמואה גם משחקים כדורגל בגרמניה בקבוצות מליגות נמוכות.
אסמואה סובל ממחלת לב, שבה אונת הלב המפרידה בין החדר הימני לחדר השמאלי של הלב עבה מאוד, דבר שעלול לגרום לאי סדירות בפעימות הלב.
ג'רלד גרין הבן הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2005–2019. לאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 9.7 נקודות ו-2.5 ריבאונדים למשחק.
בעונת זכה בתחרות ההטבעות של ה-NBA במסגרת סוף שבוע האולסטאר.
גרין נולד וגדל בעיר יוסטון, טקסס.
בהיותו תלמיד בכיתה ו' הטביע לסל מאולתר בזמן שענד טבעת, וזו נתקעה במסמר שהיה נעוץ בטבעת הסל.
חלק מאצבע הקמיצה שבידו הימנית נתלש, והוא נאלץ לעבור קטיעה של האצבע בין הגליל המקורב לגליל האמצעי.
גרין הצטרף לקבוצת הכדורסל של "תיכון דובי", בו למד, רק בכיתה י', ובשנה שלאחר מכן עבר ללמוד ב"אקדמיית גולף שורס".
בשנתו האחרונה בתיכון העמיד ממוצעים של כ-33 נקודות, 12 ריבאונדים, 7 אסיסטים ו-3 חסימות למשחק.
במהלך עונה זו נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ואף הוביל את קלעי המשחק עם 24 נקודות וזכה בתחרות ההטבעות שהתקיימה במסגרת האירוע.
בסיום לימודיו התיכוניים הודיע שילמד באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה, אך לאחר מכן חזר בו והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
למרות התחזיות שייבחר באחד המקומות הראשונים בדראפט 2005, נלקח גרין בבחירה ה-18 בלבד על ידי קבוצת בוסטון סלטיקס.
בעונת הרוקי שלו שותף גרין ב-32 משחקים בלבד וקלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק, אך בעונתו השנייה קיבל תפקיד משמעותי יותר בקבוצה כמחליפם של פול פירס ו-וולי זרביאק ושיפר את תפוקתו ל-10.4 נקודות למשחק.
באותה עונה, , השתתף לראשונה בתחרות ההטבעות ואף הוכרז כזוכה לאחר שגבר על נייט רובינסון, טיירוס תומאס ודווייט הווארד.
ב-31 ביולי 2007, בסיום עונתו השנייה ב-NBA, נשלח בטרייד למינסוטה טימברוולבס יחד עם אל ג'פרסון, ראיין גומס, ת'יאו ראטליף וסבאסטיאן טלפייר, בתמורה לקווין גארנט.
בעונת שותף גרין בשנית בתחרות ההטבעות, וסיים במקום השני לאחר שהפסיד בסיבוב האחרון לדווייט הווארד.
במהלך עונת 2007/2008 ביקש מהנהלת הטימברוולבס להישלח לקבוצה אחרת, וב-21 בפברואר 2008 נענתה בקשתו כשהועבר ליוסטון רוקטס בתמורה לקירק סניידר ובחירת דראפט עתידית.
כשבועיים לאחר הטרייד, ב-8 במרץ, שוחרר מהרוקטס ונשאר ללא קבוצה עד סיום העונה.
ב-1 ביולי 2008 חתם גרין בדאלאס מאבריקס על חוזה לעונה אחת.
בדאלאס קיבל את מספר הדקות הנמוך בקריירה - 9.9 בממוצע למשחק - ושותף ב-38 משחקים בלבד, בהם קלע 5.2 נקודות למשחק.
לקראת עונת 2009/2010 התקשה גרין למצוא קבוצה ב-NBA, ובדצמבר 2009 חתם על חוזה בקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית.
ממוצעיו בליגת העל הרוסית עמדו על 16.3 נקודות בממוצע למשחק ב-17 המשחקים בהם שותף.
לקראת סוף העונה, ביוני 2010, שוחרר גרין מהקבוצה.
בעונה הבאה שיחק גרין בקרסניה קריליה סמרה, גם היא מהליגה הרוסית, ואת עונת 2011/2012 החל ב"פושאן דרליונס" מליגת ה-CBA הסינית, ממנה שוחרר כבר בדצמבר 2011.
לקראת תחילת עונת המקוצרת ב-NBA חתם גרין על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס, אך שוחרר ממנה כעבור שבוע.
בחודשים ינואר ופברואר 2012 שיחק בקבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, וקלע במהלכם 19.1 נקודות למשחק.
במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח הוביל גרין את קלעי המשחק עם 28 נקודות אישיות, וזכה בתואר "ה-MVP של משחק האולסטאר".
בפברואר 2012 חזר גרין ל-NBA כאשר חתם על חוזה זמני, לעשרה ימים, בניו ג'רזי נטס.
ב-18 במרץ הוחתם בנטס עד סיום העונה, במהלכה העמיד ממוצעי שיא של 12.9 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק.
לקראת עונת חתם גרין באינדיאנה פייסרס, ובמהלך סוף שבוע האולסטאר ב-NBA השתתף בפעם השלישית בתחרות ההטבעות של ה-NBA.
לפני עונת שלחה אינדיאנה את גרין לפיניקס סאנס, יחד עם הסנטר מיילס פלאמלי ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לפאוור פורוורד לואיס סקולה.
לאורך העונה הוצב גרין בחמישייה הפותחת ב-48 משחקים, כמחליפם של הגארדים אריק בלדסו וגוראן דרגיץ' שנפצעו לסירוגין.
ב-6 במרץ 2014 קלע שיא קריירה של 41 נקודות, כולל שיא של 8 שלשות, בניצחון קבוצתו על אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בעונה זו רשם גרין שיאי קריירה בממוצעי דקות למשחק (28.4), נקודות למשחק (15.8), אסיסטים למשחק (1.5), חטיפות למשחק (0.9) וחסימות למשחק (0.5), וכן קלע באחוזים הטובים בקריירה מהשלוש (40%) ומקו העונשין (84.8%).
בסיום העונה סיים במקום הרביעי בהצבעה לפרס השחקן המשתפר, אחרי חברו לקבוצה גוראן דרגיץ', לאנס סטיבנסון ואנתוני דייוויס.
ב-9 ביולי 2015, לאחר שנתיים בפיניקס, חתם במיאמי היט על חוזה לעונה אחת.
ב-27 ביולי 2016 חתם גרין על חוזה לעונה אחת בבוסטון סלטיקס, במדיה שיחק בשתי עונותיו הראשונות בליגה (2007-2005).
בספטמבר 2017 חתם במילווקי באקס על חוזה לעונה אחת, אך נופה מהסגל לפני תחילת עונת .
ב-28 בדצמבר 2017 חתם ביוסטון רוקטס על חוזה בלי מובטח עד לסיום עונת 2017/2018.
ב-41 המשחקים בהם שותף עד סוף העונה שימש כשחקן ספסל משמעותי, וקלע 12.1 נקודות בממוצע למשחק.
בפלייאוף של אותה עונה העפיל עם הרוקטס לגמר המערב, בו הפסידו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 3–4. לקראת העונה הבאה חתם על הארכת חוזה ביוסטון לעונה נוספת עבור כ-2.4 מיליון דולר.
במשחק הכנה לקראת עונת נפצע גרין בכף רגלו השמאלית, ודווח שכנראה ייאלץ להחמיץ את כל העונה.
בפברואר 2020 הועבר לדנוור נאגטס, ומיד שוחרר ממנה.
בדצמבר 2020, לאחר שהחלים מפציעתו, חתם ביוסטון על חוזה חדש, אולם שוחרר מהקבוצה לפני פתיחת עונת .
באוקטובר 2021 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל.
ג'ריון לוסון הוא אתלט אמריקאי סגן אלוף העולם (לונדון 2017) בקפיצה לרוחק.
בתקופת לימודיו בתיכון זכה חמש פעמים באליפות טקסס לתיכונים דרג 3A והיה קפטן קבוצת הכדורסל והפוטבול של בית הספר.
ב-2012 זכה באליפות ארצות הברית לנוער בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה לנוער וסיים שישי בקפיצה משולשת.
ב-2013 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ארקנסו, הוא התחרה בקפיצה לרוחק ובריצות קצרות.
ב-2014 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 8.39 מטר וסיים שני באליפות ה-NCAA באצטדיון לאחר ג'פרי הנדרסון.
ב-2015 סיים בשתי התחרויות שני לאחר מרקיז דנדי ובמקום הראשון עם נבחרת השליחים של ארקנסו בריצת 4X100 מטר.
ב-2016 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר.
באליפות ה-NCAA באצטדיון באותה שנה זכה בתחרויות הקפיצה לרוחק (8.15 מטר), ריצת 100 מטר (10.22 שניות) וריצת 200 מטר (20.19 שניות) והיה בכך האתלט הראשון לרשום הישג זה מאז ג'סי אוונס ב-1936. כמו כן סייע לנבחרת השליחים של ארקנסו לסיים במקום השלישי בריצת 4X100 מטר.
הוא זכה בגביע באוורמן לאתלט המצטיין ב-NCAA, כמו כן היה מועמד לפרס ESPY לספורטאי השנה בקולג'ים, בו זכה לבסוף הכדורסלן באדי הילד.
לוסון השלים תואר ראשון בקינסיולוגיה, עבר להתחרות כמקצוען וחתם על חוזה אימוץ עם אסיקס.
במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים שני לאחר הנדרסון בשיא אישי של 8.58 מטר.
בתחרות ריצת 100 מטר סיים שביעי בתוצאה של 10.07 שניות ולא נכלל במשלחת האמריקאית בענף זה.
במשחקים האולימפיים סיים רביעי בתוצאה של 8.25 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 2017 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.44 מטר אחרי לובו מניונגה (8.48 מטר) ולפני רשוואל סמאיי (8.32 מטר), שניהם מדרום אפריקה.
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.14 מטר.
ג'רלד ויליאם לנקסטר הרדינג (Gerald William Lankester Harding; 1901, טיינג'ין, סין – 11 בפברואר 1979, לונדון, בריטניה) היה ארכאולוג בריטי.
בשנים 1936–1956 היה הממונה על עתיקות ירדן, ובמסגרת תפקידו היה מעורב בגילוי ובחקר מגילות מדבר יהודה.
לנקסטר הרדינג לא זכה לחינוך פורמלי מיוחס, ובגיל נעורים עבד למחייתו.
הרדינג השתלם בלימודי ערב בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL) והיה תלמידהּ של הארכאולוגית והאגיפטולוגית מרגרט מורי.
מורי הבחינה ביכולותיו ועודדה אותו לפנות לפלינדרס פיטרי, שעמד בראש בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים בו הוצעה לארכאולוגים תוכנית התמחות.
ב-1926 הגיע הרדינג לארץ ישראל והסתפח למשלחת החפירות של פיטרי בתל ג'מה.
לצידו עבדו ג'יימס לסלי סטרקי ואולגה טפנל, שדבק בהם הכינוי "הגוּרים של פיטרי" (Petrie's pups).
הרדינג המשיך לעבוד במחיצת פיטרי בתל אל-פארעה (תל שרוחן) ובתל אל-עג'ול עד שנת 1931. ב-1932 הצטרף, יחד עם אולגה טפנל, למשלחת בראשות סטרקי שחפרה בתל א-דֻוֵיר (תל לכיש).
ב-1936 מונה הרדינג מטעם ממשלת המנדט הבריטית, בהמלצתו החמה של פיטרי, לאוצֵר הראשי של עתיקות ירדן המנדטורית, תואר שהוחלף לימים בתואר מנַהל העתיקות של ממלכת ירדן.
משלחתו של סטרקי המשיכה בעבודתה בלכיש, אך בינואר 1938 נרצח סטרקי (בדרכו לחנוכת מוזיאון רוקפלר בירושלים).
אולגה טפנל החליטה לסיים את החפירות בלכיש וחזרה ללונדון, והרדינג המשיך בעבודתו בירדן.
שניהם חברו בהמשך דרכם לעיבוד הממצאים ולפרסום דו"ח החפירות.
הרדינג היה שותף לפרסום מ-1938 של מכתבי לכיש.
הרדינג עורר לחיים את מחלקת העתיקות הירדנית.
בסיוע עוזרו, הארכאולוג הבדואי חסן עוואד, סקר, צילם וקיטלג את אתרי העתיקות וממצאי החפירות בירדן, וביוזמתו הופקה שורת מפות של האתרים הארכאולוגיים בירדן.
בצד כל אלה ניהל הרדינג חפירות בראשותו.
הרדינג פעל להקמת המוזיאון לארכאולוגיה של ירדן שנפתח במצודה של עמאן ב-1951. מ-1948 ועד 1956 פיקח הרדינג במסגרת תפקידו גם על מוזיאון רוקפלר בירושלים.
בעקבות תגלית מגילות מדבר יהודה, ארגן הרדינג את משלחות הסקר והחפירות באזור קומראן (שהיה עד 1967 בשטחה של ממלכת ירדן), בראשות האב הדומיניקני רולאן דה ווֹ מבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים ובהשתתפות בית הספר האמריקאי לחקר המזרח.
בתקופתו של הרדינג החלה עבודת פענוח קטעי המגילות במוזיאון רוקפלר בירושלים על ידי הצוות הראשון של החוקרים, בהם ז'וזף מיליק, פרנק מור קרוס וג'ון סטרגנל .
במסגרת מהלכי ההתנתקות של ירדן מן התלות בבריטניה פוטר הרדינג ממשרתו ב-1956, כפקידים בריטים אחרים בממשלת ירדן (החל במפקד הלגיון הירדני, גלאב פחה).
הרדינג עבר ללבנון, שם התגורר בשני העשורים הבאים.
ב-1959 פרסם את ספרו "עתיקות ירדן", שבו סקר את האתרים הארכאולוגיים השונים של הממלכה, ובכללם קומראן ופטרה.
באותה שנה התבקש על ידי ממשלת בריטניה לבצע סקר ארכאולוגי מקיף בשטחי החסות שלה בעדן וסביבתה, ואת תוצאות הסקר פרסם בספרו מ-1964, "הארכאולוגיה בפרוטקטורט של עדן".
כחלק ממטלות הסקר שקד על הרישום והצילום של פריטי העתיקות הקדם-אסלאמיות מדרום ערב שבאוסף מוּנצֶ'רג'י (Muncherjee), ובכך יצר הרדינג בסיס מסודר למוזיאון הלאומי של תימן בעדן.
מתחילת עבודותיו באזורנו למד הרדינג את השפה הערבית, ובהמשך דרכו התמקד בחקר הכתובות הקדומות הקדם-אסלאמיות (שנמצאו באלפיהן בירדן וכן בדרום סוריה ובצפון ערב).
הרדינג נודע בהתמחותו בכתובות צַפֿאיות ות'מודיות .
ב-1971 ראו אור מפתח (אינדקס) וקונקורדנציה שיצר הרדינג לכתובות הללו.
ב-1975, בפרוץ מלחמת האזרחים בלבנון, חזר הרדינג לירדן ושימש שם יועץ הממשלה לענייני עתיקות.
הרדינג נפטר ב-1979 בלונדון במהלך טיפול רפואי.
אפרו נטמן בבית עלמין המשקיף על עתיקות ג'רש, שבה התגורר בשהותו בירדן.
ב-1951 הוענק להרדינג עיטור הכוכב הירדני (وسام الكوكب الأردني) - דרגת קצין.
ב-1957 כובד בדרגת מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE).
הרדינג היה חובב צילום והותיר תצלומים וסרטונים האצורים במכון לארכאולוגיה של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL).
חלקם זמינים לצפייה במרשתת במסגרת מיזם Filming Antiquity.
הרדינג שימש השראה לדמותו של האב לנקסטר מֶרין בספר "מגרש השדים" ובסרט שנעשה בעקבותיו.
מחבר הספר, ויליאם פיטר בְּלאטי , הִתראה עם הרדינג בביירות והתרשם מעיסוקו ומחזוּתו שתאמו את הדמות שברא בדמיונו.
משום כך העניק לאב מֶרין הבדיוני את השם הפרטי לנקסטר, ככתיבו (Lankester) בשמו של הרדינג, ואת מקצועו – ארכאולוג.
גם השחקן מקס פון סידוב, שנבחר לגלם את האב מֶרין בסרט מגרש השדים, מזכיר במראהו את הרדינג.
ג'רים ריצ'רדס הוא אתלט מטרינידד וטובגו, אלוף העולם (לונדון 2017) בריצת שליחים 4X400 מטר, סגן אלוף העולם (טוקיו 2025) ואלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 400 מטר, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (לונדון 2017) בריצת 200 מטר .
ריצ'רדס נולד בפוינט פורטין שבטרינידד וטובגו, בנם של קורניליוס ריצ'רדס ואיבט וילסון.
ב-2011 זכה ריצ'רדס במדליית ארד עם נבחרת טרינידד וטובגו בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות פאן-אמריקה עד גיל 19. באליפות העולם עד גיל 17 התחרה בריצת 200 מטר אך לא העפיל לגמר עם תוצאה של 21.47 שניות.
ב-2012 זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות העולם עד גיל 19. בריצת 200 מטר באותה אליפות קבע תוצאה של 21.14 שניות ולא העפיל לגמר.
הוא נכלל בנבחרת השליחים הבוגרת של טרינידד לאליפות העולם באתלטיקה באולם 2012 וזכה עמה במדליית ארד ב-4X400 מטר.
ב-2014 החל ללמוד בקולג' הקהילתי סאות' פליינס שבטקסס.
הוא זכה באליפות התאחדות המכללות הקהילתיות (NJCAA) בריצת 400 מטר באצטדיון ובאולם.
לאחר שנה עבר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אלבמה.
ב-2017 סיים שלישי בריצת 200 מטר באליפות ה-NCAA.
בעקבות הישגיו באלבמה הוא נבחר לאול-אמריקן בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4X400 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.11 שניות, לאחר המנצח רמיל גולייב (20.09 שניות) וסגנו וייד ואן ניקרק (20.11 שניות).
עם נבחרת השליחים 4X400 מטר זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:58.12 דקות.
במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.12 שניות.
במשחקים הפאן אמריקאיים ב-2019 זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.38 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפיל לגמר ריצת 200 מטר לאחר שקבע תוצאה של 20.28 שניות בחצי הגמר.
באולימפיאדת טוקיו סיים שמיני בתוצאה של 20.39 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי ושיא אליפות של 45.00 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.08 שניות.
במשחקי חבר העמים הבריטי 2022 זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אישי של 19.80 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2025 זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.72 שניות.
הולדין ג'ריאן גרנט הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג.
לאחר ששיחק בבית הספר התיכון דה-מת'ה (DeMatha), ב-2011 הגיע גרנט לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת נוטרדאם.
לאחר שלא שיחק בעונתו הראשונה בשל הרחקה, הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה בליגת ביג איסט לאחר שקלע בממוצע 12.3 נקודות ו-4.97 אסיסטים למשחק בעונתו הראשונה.
בעונתו השנייה בנוטרדאם נבחר גרנט לחמישיית העונה השנייה בביג איסט לאחר שרשם 13.3 נקודות ו-5.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
לאחר עונת 2012/13 עברה נוטרדאם מהביג איסט לאזור ה-ACC.
גרנט החל את העונה בצורה מרשימה, והוביל את נוטרדאם עם 19.01 נקודות למשחק למאזן 8–4, אך ב-23 בדצמבר 2013 נמצא לא כשיר מבחינה אקדמית למשחק בשארית העונה ונאלץ להפסיק לשחק.
הוא בחר לחזור לנוטרדאם לעונה נוספת ולא להכריז על מועמדות לדראפט ה-NBA 2014.
גרנט חזר לנוטרדאם לעונת 2014/15, והוביל את הקבוצה למאזן 20–3. באופן אישי הייתה זו עונת הפריצה שלו, כשהנהיג את סגנון המשחק היעיל של הקבוצה.
הוא נבחר במחצית העונה למועמד לפרס ג'ון אר.
וודן ולגביע אוסקר רוברטסון המוענקים לשחקן המכללות המצטיין.
נוטרדאם בראשות גרנט סיימה את השנה עם מאזן 32–6 וזכתה באליפות טורניר ה-ACC; הם הגיעו לרבע גמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל, בו הפסידו לאוניברסיטת קנטקי הבלתי מנוצחת 66–68.
גרנט נבחר בבחירה ה-19 על ידי וושינגטון ויזארדס בדראפט ה-NBA 2015, וכבר בליל הדראפט הועברו זכויותיו בטרייד לאטלנטה הוקס ולאחר מכן לניו יורק ניקס בתמורה לטים הארדוויי הבן.
הוא שיחק במדי הניקס בליגת הקיץ של ה-NBA, בה קלע בממוצע 11.8 נקודות עם 3.2 ריבאונדים ו-4.8 אסיסטים בחמישה משחקים.
ב-30 ביולי 2015 חתם על חוזה הרוקי שלו בקבוצה.
ב-2 בדצמבר קלע 12 נקודות בניצחון על פילדלפיה 76' ואחיו ג'רמי.
ב-12 בינואר 2016 היה משחקו הטוב ביותר של גרנט בעונת , עם 16 נקודות ו-8 אסיסטים בניצחון 120–114 על בוסטון סלטיקס.
ב-22 ביוני 2016 הועבר גרנט בטרייד, יחד עם חוסה קלדרון ורובין לופז, לשיקגו בולס, בתמורה לדריק רוז, ג'סטין הולידיי ובחירת סיבוב שני בדראפט 2017. ביולי עזר לבולס לזכות באליפות ליגת הקיץ וזכה בפרס ה-MVP עם 24 נקודות, 10 ריבאונדים וחמישה אסיסטים במשחק הגמר.
ב-15 בנובמבר 2016 פתח לראשונה במדי הבולס, ורשם 18 נקודות וחמש חטיפות בניצחון 113–88 על פורטלנד טרייל בלייזרס.
ב-26 בנובמבר הועבר זמנית ל, קבוצת ליגת הפיתוח של שיקגו, אליה נשלח מספר פעמים במהלך העונה.
ב-10 באפריל 2017 רשם דאבל דאבל של 17 נקודות ושיא קריירה של 11 אסיסטים בניצחון 122–75 מול אורלנדו מג'יק.
ב-26 בנובמבר 2017 קלע גרנט שיא קריירה חדש של 24 נקודות בהפסד 93–100 למיאמי היט.
ב-29 בדצמבר רשם 11 נקודות, 12 אסיסטים ושבעה ריבאונדים בניצחון 119–107 מול אינדיאנה פייסרס.
ב-22 בינואר 2018 קלע 22 נקודות עם 13 אסיסטים בהפסד 128–132 לאחר שתי הארכות לניו אורלינס פליקנס.
ב-7 ביולי 2018 הועבר גרנט לאורלנדו מג'יק בעסקה שעירבה שלוש קבוצות.
ביולי 2020 חתם גרנט בוושינגטון ויזארדס עד לסיום עונת , לאחר ששיחק בקבוצת ליגת הפיתוח שלה קפיטל סיטי גו-גו.
ב-1 בדצמבר חתם ביוסטון רוקטס, אך כשבועיים שוחרר מהקבוצה לפני ששיחק במדיה.
ב-31 בדצמבר 2020 חתם גרנט בפרומיתאס פטרס מליגת העל היוונית בכדורסל, בה שיחק אחיו ג'ראי.
ב-27 משחקי ליגה העמיד ממוצעים של 14.8 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-6.7 אסיסטים.
ב-1 ביולי 2021 חתם באולימפיה מילאנו מהסרייה א' והיורוליג, במדיה זכה באליפות איטליה וב לפני שעזב אותה בקיץ 2022.
ב-14 ביולי 2022 חתם גרנט בטורק טלקום מליגת העל הטורקית בכדורסל והיורוקאפ.
הוא נבחר ל-MVP של היורוקאפ לעונת לאחר שהוביל את קבוצתו לגמר והעמיד ממוצעים של 14.9 נקודות, 3.2 ריבאונדים, 6.1 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק.
בליגה המקומית הוביל את טורק טלקום למקום הראשון בעונה הסדירה עם ממוצעים של 16.4 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק.
ב-10 ביולי 2023 חתם בפנאתינאיקוס היוונית, עימה זכה באליפות היורוליג לאחר ניצחון בגמר 95–80 על ריאל מדריד.
ג'ריאן גרנט הוא בנו שחקן ה-NBA לשעבר הארווי גרנט.
יש לו שני אחים המשחקים כדורסל באופן מקצועי – האח הבכור ג'ראי שיחק במספר קבוצות ברחבי העולם, כולל הפועל חולון ומכבי חיפה בישראל, ואחיו הצעיר ג'רמי משחק ב-NBA.
האח הצעיר במשפחה, ג'יילין, שיחק כמו שלושת אחיו בתיכון דה-מת'ה.
דודו, תאומו הזהה של אביו, הוראס גרנט, שיחק גם הוא ב-NBA וזכה בארבע אליפויות עם שיקגו בולס ועם לוס אנג'לס לייקרס.
ג'רינה לי (11 בפברואר 1783 – 1864) הייתה האישה הראשונה שהוסמכה לכמורה על ידי ריצ'רד אלן , שהיה המייסד של הכנסייה הנוצרית האנגליקנית האפריקאית ב-1819. היא הייתה חלק מההתעוררות הגדולה השנייה .
היא הייתה גם האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהוציאה לאור אוטוביוגרפיה בארצות הברית.
ג'רינה לי נולדה ב-11 בפברואר 1783 בקייפ מאיי, ניו ג'רזי והלכה לעבוד כעוזרת בית משרתת בגיל צעיר.
למרות הצהרתה שהוריה לא סיפקו לה חינוך דתי, היא נחשפה בשנים מאוחרות יותר ללימודי נצרות, והרגישה שהיא "חוטאת שפלה" (ביטוי בנצרות).
היא מספרת שהיא נאבקה במחשבות אובדניות, וחלמה על להטביע את עצמה מספר פעמים לא מבוטל.
באמצעות תפילות היא חשה שיש הצדקה בקיומה ואף עברה הטבלה בכנסייה.
אחרי שלושה חודשים של תפילה מתמדת, היא הרגישה כי עברה היטהרות מלאה על ידי רוח הקודש.
במהרה היא החלה לשמוע קולות שאומרים לה "לכי להטיף בכנסייה!
אני אשים את המילים בפה שלך".
לי, סיפרה לאלן שאלוהים דיבר איתה וציווה עליה להטיף.
אולם, אלן אמר שאין הוראה למנות נשים לכמורה בכנסייה הנוצרית.
זה לא עצר את לי מלהגשים את ייעודה.
"אם האדם יכול להטיף, מפני שהמושיע (ישו) מת למענו, מדוע האישה לא יכולה להטיף, בראייה שהוא מת גם בשבילה?
האם הוא לא מושיע שלם במקום חצי מושיע?".
אלן עדיין התנגד, אולם 8 שנים מאוחר יותר, במהלך תפילת יום ראשון בכנסיית A.M.E, נדמה היה כי הכומר מאבד את רוחו.
הקהל הסתקרן ממה שהיה לה לומר.
האמונה הדתית, ובמיוחד בחסות האלוהית של האל, הפכה למקור העצמה עצמית בעבור לי.
בתגובה לשאלות על כמורה נשית היא ענתה "הלא מריה האם תחילה הטיפה למושיע?".
הרעיון שאפרו-אמריקאים ונשים יכולים להטיף בכנסייה היה בסיס להתעוררות הגדולה השנייה שהגיעה לשיאה כאשר לי התחילה בעבודתה המיסיונרית.
בכתביה, לי השאירה עבר רהוט של ההתנסות הדתית שלה.
פרסום האוטוביוגרפיה שלה, הפכה את לי לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שאוטוביוגרפיה עליה יצאה לאור בארצות הברית.
למרות ברכתו של ריצ'רד אלן, לי המשיכה להתמודד עם עוינות כלפי מינויה עקב היותה אישה שחורה.
היא הפכה לכומר נודד וצעדה אלפי קילומטרים ברגל.
בשנה אחת בלבד, היא "צעדה 2325 מיילים והטיפה ב-178 דרשות בכנסיות שונות".
לחשיבותה של לי יש כמה היבטים.
היא מדגימה את ההתמקדות בקדושה אישית ובהפיכת אדם למקודש וטהור כפי שהיה מקובל בתנועה האמריקאית הדתית של המאה ה-19. שנית, היא השאירה מאחוריה תיאור מפורט של חיי האמונה שלה שמשרת כמקור ראשוני משמעותי.
שלישית, היא הפכה לעדה רהוטה לגורלה וחלוצה בעבור נשים שרוצות להטיף במסורת הנוצרית.
בספר "יומן והתנסות דתית של גברת ג'רינה לי" מסופר מקרה בו היא מספרת על איש צעיר שהיה לועג לדרשות שהטיפה מפני שהוא לא האמין באלוהים או בדת.
הוא היה אדם כהה עור שהיה מגיע לדרשות שלה באופן קבוע.
בחלוף הזמן הוא נהיה חולה.
האחות של האיש הצעיר, שהייתה חלק מהקהילה, ביקשה מלי לא לעזור לו להחלים בתקווה שהאל ייכנס למחשבותיו.
כאשר לי הלכה לבקר, היא ראתה שהאיש הצעיר במצב ירוד מאוד.
היא שאלה אותו אם הוא רוצה שהיא תתפלל בשבילו, והוא ענה בחיוב.
אף על פי שמעולם לא החלים, האיש הצעיר המשיך לבקש שלי תשב ליד מיטתו ותתפלל בשבילו.
לי הגיעה לפילדלפיה כנערה וחייה השתנו כששמעה דרשה עוצמתית שהטיף ריצ'רד אלן.
היא התחתנה עם ג'וזף לי ב-1811, 7 שנים אחרי הצטרפותה לכנסיית A.M.E בפילדלפיה.
ג'וזף לי היה כומר של קהילת 'סנו היל' (snow hill).
סנו היל הייתה 6 מיילים מפילדלפיה.
לי עברה לסנו היל עם בעלה, אבל חשה לא בטוחה מכיוון שלא הכירה שם אדם מלבדו.
היא גילתה שבסנו היל היא לא חשה את אותה הקרבה כמו בפילדלפיה.
במהלך נישואיהם, בעלה של לי לא רצה שתטיף, לכן היא הרגישה שהיא צריכה לשים את הצרכים הרוחניים שלה בצד לטובת הנישואים.
נאמר כי משום שלא מילאה את צרכיה הרוחניים היא נהייתה חולה ולא מרוצה מחייה.
ג'וזף לי נפטר לאחר 6 שנות נישואים.
במהרה לאחר מכן, לי התמסרה לרצונותיה הדתיים אבל מעולם לא החלימה ממחלתה.
מה שידוע על ג'רינה לי, מעורפל ומפוזר.
היא הושוותה לנשים אפרו-אמריקאיות משפיעות בזמנה כמו מריה סטיוארט וסוג'ורנר טרות'.
היא כתבה שני ספרים אוטוביוגרפיים- 'חייה וחוויותיה הדתיות של ג'רינה לי' ומהדורתו המורחבת, ו'חוויות דתיות ויומן של גברת ג'רינה לי'.
מחקר ארכיוני מקיף שנערך על ידי ד"ר פרידריק נייט חשף שג'רינה לי נפטרה חסרת כל בפילדלפיה בתחילת 1864. למרות סוף חייה המצער, המלחמה שלה בעבור נשים ודת, נתנה השראה לנשים וגברים אפרו-אמריקאים אז והיום.
לי פרצה מחסום שנשים לא הצליחו לפרוץ בזמנה בעבודה בכנסייה.
ג'ריד אנדרו ביילס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת סצ'ואן בלו ויילס מליגת העל הסינית, בעמדות הרכז והקלע.
ביילס נולד וגדל בעיר פיניקס שבאריזונה, ובשנת 2007 החל ללמוד באוניברסיטת אריזונה.
בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם צ'ייס באדינגר וג'ורדן היל, והוביל את קלעי הקבוצה עם 19.7 נקודות בממוצע למשחק.
הקבוצה עצמה רשמה עונה מאכזבת עם מאזן ניצחונות 19–14, והדחה כבר בשלב הראשון של טורניר אליפות המכללות.
בסיום העונה נבחר ביילס לחמישייה השנייה של העונה ב"מחוז ה-Pac 10".
בדראפט ה-NBA 2008 נלקח ביילס בבחירה ה-11 על ידי אינדיאנה פייסרס, ומיד הועבר עם אייק דיוגו לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לג'ארט ג'ק, ג'וש מקרוברטס וברנדון ראש (הבחירה ה-13).
בשתי עונותיו בפורטלנד קלע בממוצע 6.8 נקודות למשחק כשחקן ספסל.
בשל פציעתו של כוכב הטרייל בלייזרס ברנדון רוי בפלייאוף 2010, קיבל ביילס תפקיד גדול יותר והתעלה על עצמו עם 13.5 נקודות למשחק ב-6 משחקי הקבוצה מול פיניקס סאנס, בטרם הודחה.
באוקטובר 2010, לאחר שתי עונות בפורטלנד, הועבר ביילס בטרייד לניו אורלינס הורנטס בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
לאחר 11 משחקים בלבד עם ההורנטס נשלח ביילס בטרייד נוסף לטורונטו ראפטורס, יחד עם פג'ה סטויאקוביץ', בתמורה לג'ארט ג'ק, מרכוס בנקס ודייוויד אנדרסן.
בעונה העוקבת, , קלע שיא קריירה של 11.4 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה לשתי עונות בממפיס גריזליס.
באותה עונה העפילה ממפיס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדותיה, אך הפסידה בו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 0–4. לאורך הפלייאוף השתתף ביילס בכל 15 משחקי קבוצתו, וקלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק כמחליפם מהספסל של מייק קונלי וטוני אלן.
בינואר 2014, לאחר כעונה וחצי בממפיס, נשלח בטרייד לבוסטון סלטיקס, בתמורה לקורטני לי.
לקראת עונת חתם על חוזה לשתי עונות במילווקי באקס.
ביולי 2016 חתם על חוזה ל-3 עונות בפילדלפיה 76', בסך כ-27 מיליון דולר.
לאחר 3 משחקים בלבד בעונת עבר ביילס ניתוח בשורש כף ידו השמאלית, אשר השבית אותו ממשחק עד לסיום העונה.
את העונה העוקבת החל ביילס כשחקן קבוע בחמישייה הפותחת, אך לאחר 13 משחקים הוצא ממנה, ועד ינואר 2018 נותר אף מחוץ לרוטציית הקבוצה.
בנובמבר 2018 הועבר ביילס עם רוברט קובינגטון, דריו שאריץ' ובחירת דראפט עתידית למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לג'ימי באטלר וג'סטין פאטון.
באוגוסט 2019, לאחר 11 עונות רצופות ב-NBA, חתם ביילס על חוזה בקבוצת סצ'ואן בלו ויילס מליגת העל הסינית.
ג'רלד מקוי הוא שחקן פוטבול אמריקאי המשחק בעמדת תאקל הגנתי בקבוצת דאלאס קאובויס שבליגת ה-NFL.
מקוי שיחק בפוטבול מכללות באוקלהומה וזכה בתקופה זו בתוארי All-America .
בשנת 2010, גויס במיקום השלישי בדראפט עבור קבוצת טמפה ביי באקנירס.
נבחר לשחק בפרו בול שש פעמים וכן זכה שלוש פעמים בתואר All-Pro בקטגוריית "First Team".
מקוי נולד באוקלהומה סיטי לפטרישיה וג'רלד מקוי.
בצעירותו עסק בפוטבול ובהדיפת כדור ברזל.
בשנת 2005 נבחר לשחקן ההגנתי של השנה על ידי USA Today.
בין השנים 2006–2009 שיחק בפוטבול מכללות.
לקראת דראפט ה-NFL לשנת 2010, נחשב לאחד שחקני הפוטבול המבוקשים ביותר.
בדראפט זה נבחר שלישי לשחק בקבוצת טמפה ביי באקנירס.
במאי 2019 עזב את הקבוצה וביוני 2019 הצטרף לקבוצת קרוליינה פנתרס.
מקוי נשוי לאבוני מקוי ולזוג חמישה ילדים.
השתתף בעונה החמישית של הסדרה הליגה.
בינואר 2019, אימץ אורח חיים טבעוני
ג'רלד אסתרין היה מדען מחשב יהודי-אמריקאי, פרופסור במחלקה למדעי המחשב של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ידוע בעבודתו בתחום מבנה המחשב ועיבוד מקבילי, ובעמידתו בראש המיזם לבניית המחשב ויצק.
ג'רלד אסתרין נולד בשנת 1921 בניו יורק.
בשנת 1941 פגש את תלמה אוסטרן בסיטי קולג' של ניו יורק, והשניים נישאו כשהוא בן 20 והיא בת 17. במלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית, ולאחר המלחמה למדו בני הזוג אסתרין באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם קיבלו שניהם תארים בהנדסת חשמל.
ג'רלד אסתרין קיבל תואר ראשון ב-1948, תואר שני ב-1949 ותואר דוקטור ב-1951, על עבודה שכותרתה "A Study of Artificial Dielectric Media".
בשנים 1950–1956 עבד כמהנדס מחקר בצוות של ג'ון פון נוימן במיזם מכונת IAS במכון למחקר מתקדם.
בשנת 1954 עבר עם רעייתו לישראל, כדי לעמוד בראש המיזם לבניית המחשב ויצק במכון ויצמן למדע, ובשנת 1955 חזרו בני הזוג לארצות הברית והשתקעו בלוס אנג'לס, שם הצטרף אסתרין לסגל של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
בסוף שנות ה-50 הציג את העיקרון של reconfigurable computing המאפשר שילוב בין מעבד סטנדרטי לחומרה ייעודית, לשם שיפור מהירות המחשב.
אסתרין היה ראש המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנים 1979–1982 ו-1985–1988. אחד מתלמידיו לתואר דוקטור הוא וינט סרף.
בשנת 1991 פרש כפרופסור אמריטוס.
היה עמית IEEE וקיבל מלגת גוגנהיים.
בשנת 1995 הוענק לו אות חלוצי המחשוב מטעם IEEE.
במשך יותר מעשרים שנים היה חבר במועצה הבינלאומית של מכון ויצמן למדע ודירקטור בחברת האלקטרוניקה Gould Electronics .
לזוג אסתרין נולדו שלוש בנות.
ג'רלד אסתרין נפטר ב-29 במרץ 2012 בביתו שבסנטה מוניקה.
ג'רלד אלן כהן , המכונה ג'.
כהן או ג'רי כהן, היה פילוסוף פוליטי מרקסיסט קנדי, ששימש פרופסור למדע המשפט ביוניברסיטי קולג' לונדון ופרופסור לתאוריה חברתית ופוליטית באול סולז קולג' של אוניברסיטת אוקספורד.
כהן נולד למשפחה יהודית קומוניסטית במונטריאול שבקוויבק ב-1941. למד באוניברסיטת מקגיל בעיר הולדתו, וקיבל במוסד זה תואר בוגר אוניברסיטה בפילוסופיה ובמדעי המדינה.
סיים תואר בוגר אוניברסיטה בפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד, שם למד אצל ישעיה ברלין וגילברט רייל.
כהן הוא איש גישת המרקסיזם האנליטי וממייסדי קבוצת ספטמבר שמקושרת לגישה זו.
ספרו Karl Marx's Theory of History: A Defence משנת 1978 מגן על אחת הפרשנויות לגישת המטריאליזם ההיסטורי של קרל מרקס, פרשנות המכונה לעיתים קרובות "דטרמיניזם טכנולוגי" ידי מבקריה.
בספר Self-Ownership, Freedom, and Equality מציע כהן טיעון מוסרי בזכות הסוציאליזם.
הוא מציג את עמדתו כנוגדת את השקפתם של ג'ון רולס ורוברט נוזיק, באמצעות ביקורת על העיקרון הלוקאני "בעלות עצמית" , כמו גם על השימוש בעיקרון זה כדי להגן על ליברטריאניזם שמאלי וימני.
(שעוסק בנושא שעליו דיבר בהרצאות גיפורד שנשא) עוסק כהן בשאלה מה מורים עקרונות פוליטיים שוויוניים על ההתנהגות האישית של התומכים בהם.
הוא מבקר את תפיסת הצדק של הפילוסוף האמריקאי ג'ון רולס כתפיסה שאינה שוויונית מספיק, וטוען שאינה ישימה.
כהן היה חבר קרוב של הפילוסוף הפוליטי המרקסיסט מרשל ברמן .
ג'רלד אברהמס היה עורך דין, סופר, מרצה למשפטים ושחמטאי יהודי-בריטי, מחברם של ספרי שחמט רבים ויוצר הגנת אברהמס.
כבר מגיל 13 עסק בחיבור בעיות שחמט והתחיל לשחק שחמט תחרותי בגיל 14.
בשנים 1933 - 1934 היה מרצה למשפטים באוניברסיטת המלכה בבלפסט.
ב-1933 אברהמס סיים במקום השלישי באליפות בריטניה.
ב-1936 סיים במקום השלישי באליפות נוטינגהאם הפתוחה.
אברהמס הצטיין גם במופעים סימולטניים של שחמט עיוור, כך למשל במופע סימולטני שיחק במאי 1934 נגד 4 שחקנים חזקים במיוחד, ניצח שניים וסיים בתיקו עם שני הנותרים.
1940 Ugly Angel (מלאך מכוער)
1943 World Turns Left (העולם פונה שמאלה)
1963 Test Your Chess (בחן את השחמט שלך)
ג'רום מקינלי "ג'רלד" הנדרסון האב הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1979–1992. לאורך 13 עונותיו בליגה זכה ב-3 אליפויות, והעמיד ממוצעים כוללים של 8.9 נקודות, 3.6 אסיסטים, 1.7 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות למשחק.
אביו של ג'רלד הנדרסון הבן, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 2009–2017.
הנדרסון נולד בריצ'מונד שבווירג'יניה, ובין השנים 1974–1978 למד באוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת' (VCU) אשר בריצ'מונד.
ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 15.0 נקודות ומסר 2.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1978 נבחר הנדרסון בבחירה ה-64, על ידי סן אנטוניו ספרס, אולם לא זכה לחוזה בקבוצה.
לקראת עונת הצטרף לבוסטון סלטיקס, וסייע לה לזכות בשתי אליפויות NBA, בעונות ו-; בפלייאוף 1981 שותף ב-16 מתוך 17 משחקי קבוצתו, וקלע 5.8 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של נייט ארצ'יבלד.
בפלייאוף 1984 שימש כשחקן חמישייה קבוע, לצדם של דניס ג'ונסון, סדריק מקסוול, לארי בירד ורוברט פאריש, ותרם 12.5 נקודות ו-4.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
אחד הרגעים הזכורים ביותר מהקריירה שלו אירע בשניות סיום המשחק השני של סדרת הגמר מול לוס אנג'לס לייקרס, כאשר חטף מסירה של שחקן הלייקרס ג'יימס וורת'י וקלע שתי נקודות במתפרצת, אשר השוו את תוצאת המשחק ושלחו אותו להארכה, בסיומה ניצחו הסלטיקס.
באוקטובר 1984 הועבר הנדרסון בטרייד לסיאטל סופרסוניקס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
בעונתו הראשונה בסיאטל קבע שיאי קריירה של 13.4 נקודות, 7.1 אסיסטים, 2.4 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות בממוצע למשחק.
בנובמבר 1986 הועבר בטרייד נוסף לניו יורק ניקס, ומאז ועד לסיום הקריירה בשנת 1992 שיחק לתקופות קצרות גם בפילדלפיה 76', מילווקי באקס, דטרויט פיסטונס ויוסטון רוקטס, לרוב כשחקן ספסל.
בעונת זכה עם הפיסטונס באליפות ה-NBA השנייה של המועדון, והשלישית בקריירה שלו.
ג'רלד גרדנר היה מיסטיקן בריטי, המייסד של הדת הנאו-פגנית ויקה, בונה חופשי, סופר, ואנתרופולוג.
ג'רלד גרדנר נולד ב-13 ביוני 1884 בלנקשיר, אנגליה.
הוא השלישי מבין ארבעה אחים: הארולד, שנולד בשנת 1870, רוברט, שנולד ב-1874, ופרנסיס שנולד בשנת 1886. גרדנר סבל מאסתמה כבר מגיל צעיר, והמטפלת שטיפלה בו הציעה לאביו לשלוח אותו ביחד איתה לטייל במקומות חמים יותר, בתקווה שבריאותו תשתפר.
בקיץ של 1888,ג'רלד והמטפלת שלו נסעו לניס שבצרפת.
ב-1891, הם נסעו לאיים הקנריים.
לאחר מכן הם המשיכו לפונשל שבמדיירה.
את רוב זמנם במשך תשע השנים הבאות הם העבירו במדיירה, מלבד ביקורים באנגליה בחודשי הקיץ.
ב-1900, התחתנה המטפלת של גרדנר עם דייוויד אלקינגטון, אחד ממחזיריה הרבים שהיו בבעלותו מטעי תה במושבה הבריטית בציילון, סרי לנקה של ימנו.
הוריו של ג'רלד הסכימו שהוא יעבור לגור עמם בציילון.
הוא המשיך לגור עם הזוג עד 1904, אז הוא עבר לגור בבונגלו משל עצמו.
ב-1907, חזר גרדנר לבריטניה למספר חודשים, ומאוחר יותר באותה שנה הוא חזר לציילון.
ב-1910, הצטרף גרדנר למסדר הבוניים החופשיים.
ב-1911, עבר גרדנר לצפון בורנאו, אך לאחר שהוא חלה במלריה הוא עבר לסינגפור.
ב-1916, חזר גרדנר לבריטניה, בתקווה להתגייס לצי המלכותי הבריטי ולעזור לבריטניה במלחמת העולם הראשונה, אך בגלל בעיות בריאותיות לא הסכימו לגייס אותו.
ב-1920, נפטרה אמו של גרדנר, וב-1926 אביו חלה בשיטיון.
ב-28 ביולי 1927, פגש ג'רלד גרדנר את דורות'יאה פרנצ'ס רוזדייל, הידועה גם בכינוי "דונה".
ביום שלאחר מכן, הוא הציע לה להינשא לו, והיא הסכימה.
ב-16 באוגוסט של אותה שנה, הם נישאו.
ב-1939, הצטרף גרדנר לאגודת הפולקלור (אנ').
באותה שנה, או שנה קודם לכן, הצטרף גרדנר גם ל-Rosicrucian Order Crotona Fellowship, אחווה ששילבה אלמנטים ממסדר צלב הוורד, מהתאוסופיה ומהבנייה החופשית.
לפי עדותו של גרדנר, באחד הלילות בספטמבר 1939 הוא התלווה למספר אנשים מהאחווה אליה הצטרף, והלך איתם לבית גדול שהיה בבעלותה של אישה עשירה, שם הוא הופשט מבגדיו ועבר טקס חניכה למעגל של מכשפים ומכשפות.
באוגוסט 1946, התמנה גרדנר ככומר בכנסייה הבריטית העתיקה (אנ').
ב-1947, פגש גרדנר את אליסטר קראולי, מפגש שהוביל להצטרפותו של גרדנר ל"מסדר הטמפלרים של המזרח" (אנ').
בין 1949 ל-1950, קיבל גרדנר את החניכים הראשונים אל ויקה.
ב-1952, החל גרדנר להתכתב עם דורין וליאנטה (אנ'), וב-1953 הוא חנך אותה אל ויקה.
ב-1954, גרדנר הוציא לאור את הספר Witchcraft Today (אנ'), וב-1959 הוא הוציא את לאור את הספר The Meaning of Witchcraft (אנ').
ג'רלד גרדנר נפטר מהתקף לב ב-12 בפברואר 1964, הוא היה בן 79 במותו.
ג'רלד ברוקהרסט היה צייר ותחריט אנגלי.
במהלך שנות השלושים והארבעים של המאה העשרים הוא נודע כצייר פורטרטים, וצייר דמויות מפורסמות כמו מרלן דיטריך והדוכסית מווינדזור.
ידוע בעיקר בזכות הדפסים קטנים חרוטים של נשים יפות ואידיאליזציה שלהן - רבות מהן דוגמנו על ידי אשתו הראשונה והשנייה.
נולד ברובע אדגבסטון בבירמינגהאם ב-31 באוקטובר 1890, בנו של סוחר פחם בשם ארתור ברוקהרסט, עד מהרה הראה כישורי רישום מוקדמים ונכנס לבית הספר לאמנות בברמינגהאם בגיל שתים עשרה.
הוא היה תלמיד בבית הספר המלכותי של האקדמיה בשנת 1907, וזכה במדליית הזהב ובמלגת נסיעה בשנת 1913, מה שאיפשר לו לבקר גם בצרפת וגם באיטליה.
נסיעה זו הובילה אותו ללמידה מקרוב של אמנים מהמאה ה-15 כמו פיירו דלה פרנצ'סקה, בוטיצ'לי ולאונרדו דה וינצ'י, שלעבודתם הייתה השפעה מתמדת עליו.
בשנת 1914 הוא התחתן לראשונה עם אישה צרפתייה, אנאיס פולין, ששימשה מודל לרוב תחריטי הנשים הצעירות המוקדמים שלו (במיוחד משנת 1920 עד 1934).
בין השנים 1915–1919 גרו ברוקהרסט ואשתו אנייס באירלנד, שם היו מיודדים עם האמן אוגוסטוס ג'ון וחבורתו.
אף שניסה את כוחו בתחריט בשנת 1914, רק בשנת 1920 החל את דרכו כחרט ברצינות, ובסופו של דבר זכה להצלחה גם בתור יוצר דפוס וגם כצייר דיוקנאות.
ברוקהרסט ערך את תערוכתו החשובה הראשונה בשנת 1919, בלונדון, ולאחר שהתקבלה היטב חזר להתגורר בעיר.
בשנת 1921 הוא היה אחד החברים הראשונים בחברה לאמנות גרפית שהוקמה באותה העת, והציג איתם.
לאורך שנות השלושים המשיך בקריירה מצליחה כאמן פורטרטים.
עם לקוחות בולטים ובהם כוכבי קולנוע מרל אוברון ומרלן דיטריך, כמו גם הדוכסית מווינדזור, שבעלה הזמין את דיוקנה.
בשנת 1937 נבחר ברוקהרסט לאקדמיה המלכותית והצליח לקבל מחיר של 1,000 גינאות עבור דיוקן.
באותה שנה התפרסמו פרטים על יחסיו עם הדוגמנית הצעירה קתלין וודוורד, שאותה כינה את שם דורטי, לאחר שהיא נתנה ראיון ל"סנדיי אקספרס".
נישואיו של ברוקהרסט התערערו בעבר, כאשר בשנת 1922 אשתו גילתה את הניאוף שלו עם מרגריט אחותה.
היחסים עם קתלין וודוורד הביאו פגעו קשה בנישואיו.
באוגוסט 1939 ברוקהרסט ודורטי עברו לארצות הברית, ולבסוף הוא התגרש מאשתו הראשונה בשנת 1940.
בניו יורק, ברוקהרסט התפרסם והתעשר בעזרת סדרת דיוקנאות של אנשים מפורסמים, אך תפוקת הדפוס שלו פחתה, במיוחד התחריטים שלו.
הוא הפיק כמה ליטוגרפיות בסוף הקריירה שלו (בסביבות 1945).
בשנת 1951 הוא נבחר כחבר לאקדמיה הלאומית לעיצוב.
ברוקהרסט ודורטי התיישבו בפרנקלין לייקס, ניו ג'רזי.
ברוקהרסט נפטר שם ב-4 במאי 1978.
ג'רל אטווה מיילס קלארק היא אתלטית אמריקאית בעבר.
היא פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אטלנטה 1996 וסידני 2000), סגנית אלופה אולימפית (ברצלונה 1992), 3 פעמים אלופת עולם (שטוטגרט 1993, גטבורג 1995 ופריז 2003) ו-3 פעמים סגנית אלופת עולם (טוקיו 1991, אתונה 1997 וסביליה 1999) בריצת שליחות 4x400 מטר.
מיילס קלארק נולדה וגדלה בגיינסוויל, פלורידה.
בתחרות שנערכה בטלהסי, פלורידה ב-31 במאי 1986 היא קבעה בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.45 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בטמפה, פלורידה ב-18 ביוני 1988 זכתה מיילס קלארק במדליית ארד בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 51.35 שניות, אחרי לילי לת'רווד (51.01 שניות) ומייסל מאלון-ואלאס (51.35 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוסטון, טקסס ב-17 ביוני 1989 היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.52 שניות, אחרי רושל סטיבנס (50.75 שניות) ולפני סלינה מונדי-מילנר (51.55 שניות), בתוצאה שדירגה אותה במקום 23 בעולם, בסוף השנה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בנורווק, קליפורניה ב-16 ביוני 1990 היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.90 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק ב-15 ביוני 1991 זכתה מיילס קלארק במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 50.19 שניות, אחרי לילי לת'רווד שקבעה שיא אליפות חדש של 49.66 שניות ולפני דיאן דיקסון (50.30 שניות), בתוצאה שדירגה אותה במקום שמיני בעולם, בסוף השנה.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן ב-1 בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם רושל סטיבנס, דיאן דיקסון ולילי לת'רווד בתוצאה של 3:20.15 דקות, אחרי ברית המועצות (3:18:43 דקות) ולפני גרמניה (3:21:25 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.50 שניות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) שנערכו בניו אורלינס, לואיזיאנה ב-24 ביוני 1992 היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.30 שניות, אחרי רושל סטיבנס (50.22 שניות) ולפני נטשה קייזר-בראון (50.42 שניות).
כחודש לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם נטשה קייזר-בראון, גוון טורנס ורושל סטיבנס בתוצאה של 3:20.92 דקות, אחרי המשלחת המאוחדת (3:20.20 דקות) ולפני בריטניה (3:24.23 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.57 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-19 ביוני 1993 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.43 שניות, לפני נטשה קייזר-בראון (50.93) ומישל קולניס (51.77 שניות).
התוצאה שקבעה דירגה אותה במקום שני בעולם בסוף השנה, אחרי מה יוקין מסין (49.81 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה בנוקסוויל, טנסי ב-18 ביוני 1994 באותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.78 שניות, אחרי נטשה קייזר-בראון (50.53 שניות) ומייסל מאלון-ואלאס (50.77 שניות).
שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלוזאן, שווייץ ב-6 ביולי היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.11 שניות, שדירגה אותה במקום רביעי בעולם בסוף השנה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה ב-17 ביוני 1995 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.90 שניות, לפני קים גרהם (51.48 שניות) ומייסל מאלון-ואלאס (51.56 שניות).
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם קים גרהם, רושל סטיבנס וקמרה ג'ונס בתוצאה של 3:22.29 דקות, לפני רוסיה (3:23.98 דקות) ואוסטרליה (3:25.88 דקות) ומדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.00 שניות, אחרי מארי-ז'וזה פרק מצרפת (49.28 שניות) ופולין דייוויס-תומפסון מבהאמה (49.96 שניות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) שנערכו באטלנטה ב-19 ביוני היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.61 שניות, אחרי מייסל מאלון-ואלאס (50.52 שניות) ולפני קים גרהם (50.87 שניות).
במשחקים האולימפיים עצמם, היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם רושל סטיבנס, מייסל מאלון-ואלאס וקים גרהם בתוצאה של 3:20.91 דקות, לפני ניגריה (3:21.04 דקות) וגרמניה (3:21.14 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.55 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בפריז, צרפת בתחילת מרץ 1997 זכתה מיילס קלארק בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.96 שניות ומדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא אמריקה חדש של 3:27.66 דקות, אחרי רוסיה שקבעה שיא עולם חדש של 3:26.84 דקות ולפני גרמניה (3:28.39 דקות)
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-14 ביוני 1997 היא זכתה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 49.40 שניות, לפני קים גרהם (50.65 שניות) ומייסל מאלון-וואלאס (50.74 שניות), בתוצאה שדירגה אותה במקום שני בעולם, בסוף השנה, אחרי קתי פרימן מאוסטרליה (49.39 שניות).
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בתחילת אוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף בפעם השנייה בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מייסל מאלון-וואלאס, קים גרהם וקים באטן בתוצאה של 3:21.03 דקות, אחרי גרמניה (3:20.92 דקות) ולפני ג'מייקה (3:21.30 דקות) ומדליית ארד שנייה ברציפות בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.90 שניות, אחרי קתי פרימן (49.77 שניות) וסנדי ריצ'רדס מג'מייקה (49.79 שניות).
שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל, בלגיה ב-22 באוגוסט היא קבעה בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1.56.78 דקות, שיפור לשיא בן 12 השנים של מרי דקר (1.56.90 דקות).
תוצאה זו דירגה אותה במקום רביעי בעולם בסוף השנה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו אורלינס, לואיזיאנה ב-12 ביוני 1998 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1.58.78 דקות, לפני ג'ואטה קלארק-דיגס (1:59.01 דקות) ומרדית' ולמון (1:59.29 דקות).
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה ברומא, איטליה ב-14 ביולי היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.11 שניו, תוצאה שדירגה אותה במקום שישי בעולם בסוף השנה.
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ ב-12 באוגוסט היא קבעה בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1.56.43 דקות, תוצאה שדירגה אותה במקום שני בעולם, בסוף השנה, אחרי מריה מוטולה ממוזמביק (1:56.11 דקות).
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, ב-27 ביוני 1999 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.47 דקות, לפני מרדית' ולמון (2:00.36 דקות) וקאתי ראונדס (2:00.71 דקות).
בתחרות שנערכה במונקו ב-4 באוגוסט היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 49.98 שניות, תוצאה שדירגה אותה במקום שישי בעולם בסוף השנה.
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך ב-11 באוגוסט היא קבעה בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1:56.40 דקות.
שיא זה זה החזיק מעמד כ-18 שנים ונשבר על ידי אג'יי וילסון (1:55.61 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בסוף אוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בפעם השלישית בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם סוזיאן ריד, מייסל מאלון-ואלאס ומישל קולינס בתוצאה של 3:22.09 דקות, אחרי רוסיה (3:21.98 דקות) ולפני גרמניה (3:22.43 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.40 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סידני (2000) שנערכו בסקרמנטו ביולי 2000 היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.23 שניות, אחרי ל.
כשלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה במונקו ב-18 באוגוסט היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.04 שניות, תוצאה שדירגה אותה במקום עשירי בעולם בסוף השנה.
במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מוניק הנגן, לטשה קולנדר ומריון ג'ונס בתוצאה של 3:22.62 דקות, לפני ג'מייקה (3:23.25 דקות) ורוסיה (3:23.46 דקות).
בשנת 7200 החזירה מריון ג'ונס את המדליות שבהן זכתה לאחר שהודתה שהשתמשה בסמים אסורים.
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין ב-24 ביוני 2001 היא עלתה לריצת הגמר אף לא השתתפה בה.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מוניק הנגן, מישל קולינס וסוזיאן ריד בתוצאה של 3:26.88 דקות, היא פתחה ראשונה בתוצאה של 49.99 והרביעייה האמריקאית הובילה בבטחה עד להחלפה האחרונה שבה ריד הפילה את המקל.
באליפות ארצות הברית שנערכה בפאלו אלטו, קליפורניה ב-23 ביוני 2002 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.91 שניות, לפני מישל קולינס (51.20 שניות) ומוניק הנגן (51.34 שניות).
בתחרות שנערכה במדריד, ספרד ב-20 בספטמבר אותה שנה היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.27 שניו, שדירגה אותה במקום שלישי בעולם בסוף השנה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בפאלו אלטו ב-22 ביוני 2003 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:58.84 דקות, לפני ניקול טטר (1:59.91 דקות) וג'ן טומי (2:00.12 דקות).
באליפות העולם שנערכה בפריז באוגוסט אותה שנה היא זכתה בפעם שלישית במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם דמטריה וושינגטון, מלישה ברבר וסניה ריצ'רדס בתוצאה של 3:22.63 דקות, לפני רוסיה (3:22.91 דקות) וג'מייקה (3:22.92 דקות).
נוסף לכך היא השתתפה בריצת 800 מטר אך נשרה כבר לאחר שלב המוקדמות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אתונה (2004) שנערכו בסקרמנטו ב-12 ביולי 2004 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.06 דקות, לפני ניקול טטר (2:00.25 דקות) והייזל קלארק (2:00.37 דקות).
במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.27 דקות.
היא נשואה למאמנה ג'יי ג'יי קלארק, אחיותיו הן ג'ואטה והייזל קלארק, אלופות ארצות הברית בריצות הבינוניות ואתלטיות אולימפיות.
ג'רל מרטין הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד באדלייד 36' מליגת העל האוסטרלית
מרטין גדל בבאטון רוז', לואיזיאנה, ובשנת 2013 שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
לקראת עונת 2013/2014 החל לשחק כדורסל בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.
בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-26.2 דקות למשחק.
בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 16.9 נקודות ו-6.9 ריבאונדים למשחק, עם שיא קריירה של 28 נקודות במשחק נגד אוניברסיטת פלורידה ועם 15 דאבל דאבלים במהלך העונה.
ב-25 במרץ 2015 הכריז כי יתמודד בדראפט 2015 ב-NBA, וב-25 ביוני 2015 נבחר בבחירה ה-25 בדראפט על ידי ממפיס גריזליס.
ארבעה ימים לאחר מכן הוא גילה כי שבר מאמץ בכף הרגל ימנע ממנו לשחק בליגת הקיץ של ה-NBA.
למרות זאת, ב-10 ביולי החתימה אותו הקבוצה על חוזה רוקי.
פחות מחודשיים לאחר מכן שבר את רגלו השמאלית, לאחר התנגשות עם שחקן אחר במהלך אימון.
ב-18 בדצמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA בהפסד של הגריזליס 88–97 לדאלאס מאבריקס.
ב-9 במרץ 2016 קלע שיא קריירה של 16 נקודות, 15 מהן במחצית הראשונה, בהפסד קבוצתו 96–116 לבוסטון סלטיקס.
ב-28 בנובמבר 2016 השיג דאבל דאבל ראשון ב-NBA, כשרשם 11 נקודות ו-12 ריבאונדים בהפסד 85–104 לשארלוט הורנטס.
עונת 2017/2018 ב-NBA הייתה עונת השיא שלו בליגה, כששיחק 73 משחקים וב-36 מהם פתח בחמישייה, כשהוא רושם ממוצעים של 7.7 נקודות, 4.4 ריבאונדים ואסיסט אחד ב-22.8 דקות למשחק.
במהלך שהותו בממפיס שיחק גם באיווה אנרג'י מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-23 ביולי 2018 עבר בטרייד לאורלנדו מג'יק תמורת דקארי ג'ונסון וזכויות הדראפט של טיילר הארווי.
בעונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים של 2.7 נקודות, 1.7 ריבאונדים ו-0.4 אסיסטים ב-7.8 דקות למשחק.
ב-16 באוגוסט 2019 חתם בקליבלנד קאבלירס, אך שוחרר ב-19 באוקטובר 2019.
ב-2 בפברואר 2020 חתם בריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-2 בדצמבר 2020 חתם בסידני קינגס מליגת העל האוסטרלית.
בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 18 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.
ביוני 2021 האריך את חוזהו בקבוצה בעונה נוספת, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-4 ביולי 2022 חתם על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב.
ג'ריקו אדוארד סימס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר במילווקי באקס.
צ'יוזה נולד במיניאפוליס, מינסוטה, והחל לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת טקסס באוסטין.
בדראפט 2021 ב-NBA נבחר בבחירה ה-58 על ידי ניו יורק ניקס.
ב-8 באוגוסט 2021 חתם על חוזה דו כיווני עם ניו יורק ניקס ועם וסצ'סטר ניקס, שלוחתהּ של הניקס בליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-9 ביולי 2022 חתם על חוזה לשלוש שנים בניו יורק ניקס.
בפברואר 2023 זומן לסוף-שבוע האולסטאר ב-NBA, והשתתף בתחרות ההטבעות.
בפברואר 2025 הועבר בטרייד למילווקי באקס.
גנרל סר ג'רלד ויליאם לאת'ברי, GCB, DSO, MBE היה קצין בכיר בצבא הבריטי שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת בהצטיינות עם הכוחות המוטסים של הצבא הבריטי, ופיקד על חטיבת הצנחנים הראשונה בסיציליה, איטליה והולנד.
מאוחר יותר הוא הפך למושל גיברלטר מ-1965 עד 1969.
ג'רלד לאת'ברי נולד במארי, הודו הבריטית ב-14 ביולי 1906 למשפחה צבאית, אביו היה קולונל (הנרי) אוסקר לאת'ברי.
כשחזר לאנגליה, הוא התחנך בוולינגטון קולג', ברקשייר ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
זמן קצר לאחר תחילת המלחמה נשלחה הדיוויזיה השלישית לצרפת שם היא הפכה לאחת מארבע דיוויזיות שכוננו את חיל המשלוח הבריטי (BEF), למרות שלא הייתה פעולה מיידית.
ב-29 בפברואר 1940, לאת'ברי הוצב בדיוויזיית הרגלים ה-48 (סאות' מידלנד) כקצין מטכ"ל בדרגה 2 (GSO2).
הדיוויזיה, בפיקודו של מייג'ור גנרל אנדרו תורן, הייתה קו ראשון של צבא טריטוריאלי (TA) שהגיעה רק לאחרונה לצרפת.
הצבא הגרמני פתח בפלישה לצרפת קצת יותר מחודשיים לאחר מכן, והדיוויזיה ה-48, יחד עם רוב חיל המשלוח הבריטי, נאלצה לסגת לדנקרק, משם רובה פונה בדנקרק.
עבור שירותיו בצרפת ובבלגיה הפך לאת'ברי לעמית במסדר האימפריה הבריטית.
בשאר ימות השנה הייתה הדיוויזיה בדרום-מערב אנגליה בתפקידי אנטי-פלישה.
בספטמבר 1941, לעומת זאת, הקריירה של לאת'ברי קיבלה תפנית חדה כלפי מעלה, שכן, בהתעניינות בכוחות המוטסים החדשים של הצבא הבריטי, הוא מונה למפקד (CO) של גדוד הצנחנים השלישי.
הגדוד היה אחד משלושה - האחרים היו גדוד הצנחנים הראשון של ארנסט דאון וגדוד הצנחנים השני של אדווין פלאוול - שהיוו חלק מחטיבת הצנחנים הראשונה של בריגדיר ריצ'רד גייל, שבדצמבר הפכה לחלק מהדיוויזיה המוטסת הראשונה, בפיקודו של מייג'ור גנרל פרדריק בראונינג.
לאת'ברי - "אדם גבוה מאוד, קל מבנה גוף ועם קול מתפצפץ עמוק; עצם נוכחותו דרשה תשומת לב" - אימן את הגדוד שלו קשה מאוד במהלך החודשים הבאים עד שבמאי 1942 הוצב כ-GSO1 במנהלת האוויר במשרד המלחמה.
אולם בדצמבר הוא חזר לפקד על הגייסות כאשר הועלה לדרגת ממלא מקום של בריגדיר וקיבל את הפיקוד על חטיבת הצנחנים השלישית, לאחר שהחליף את בריגדיר אלכסנדר סטנייר.
החטיבה, חלק מהדיוויזיה המוטסת הראשונה, שעדיין תחת בראונינג, הוקמה לאחרונה, וכללה את גדודי הצנחנים 7, 8 ו-9, שכולם היו בעבר גדודי חי"ר שהוסבו לגדודי צניחה, יחד עם יחידות תומכות.
החטיבה, שכאמור נותקה מהדיוויזיה המוטסת הראשונה שלה, הייתה עסוקה עתה בלחימה קשה במערכה בתוניסיה, וספגה אבדות כבדות.
לאת'ברי השתתף בנחיתות בסיציליה (מבצע האסקי), ועל החטיבה שלו הוטל לכידת גשר פרימוסול, שם הוא נפצע בגבו ובשתי הירכיים, למרות שהוא נשאר בפיקוד עד שהגיעה תגבורת.
על פעולה זו הוענק לו אות השירות המצוין (DSO).
לאת'ברי עדיין היה בפיקודו על חטיבת הצנחנים הראשונה במהלך קרב ארנהם, חלק ממבצע מרקט גארדן בהולנד.
ב-18 בספטמבר 1944 הוא נותק מיחידתו בהיותו בחברתו של מייג'ור גנרל רוי אורקהרט, מפקד הדיוויזיה, כאשר הוא נפצע קשה ברגלו השמאלית ועמוד השדרה שלו נסדק, והותיר אותו משותק זמנית.
לאת'ברי הושאר בטיפולה של משפחה הולנדית מקומית והפך לשבוי מלחמה.
הוא הסתיר את דרגתו, והעמיד פנים שהוא רב-טוראי.
מאוחר יותר הוא נמלט בעזרת ההתנגדות ההולנדית בכך שפשוט יצא מהדלתות הראשיות של בית החולים שבו הוחזק.
ההתנגדות ההולנדית קישרה אותו עם חיילים בריטים אחרים המסתתרים.
לאת'בורי, יחד עם לוטננט קולונל דייוויד דובי ומייג'ור דיגבי טאתם-וורטר, ארגנו בריחה מעבר לנהר הריין.
לאת'ברי ודיגבי חצו את הריין ב-22 באוקטובר עם 137 אנשי צוות, והתחברו לצנחנים אמריקאים של פלוגה E של לוטננט ראשון פרדריק הייליגר מהגדוד השני, רגימנט הצנחנים ה-506, חלק מהדיוויזיה המוטסת ה-101. לאת'ברי הוצג על ידי דונלד דאגלס בסרט ""גשר אחד רחוק מדי"" משנת 1977.
על שירותיו במהלך מבצע מרקט גארדן ואחריו, הוא זכה בעיטור צלב השירות המצוין של ארצות הברית.
ב-9 במאי 1945 הגיע בריגדיר לאת'ברי לקופנהגן כדי לפקח על כניעת הכוחות הגרמניים בדנמרק כחלק ממבצע ליקוי חמה.
לאת'ברי נשאר בחטיבת הצנחנים ה-1, שלא ראתה שום פעולה נוספת במהלך המלחמה, וביולי 1945 חזר לחטיבת הצנחנים ה-3 הישנה שלו כמפקדה.
החטיבה הייתה תחת הדיוויזיה המוטסת ה-6, בפיקודו של מייג'ור גנרל אריק לואי בולס, ונשלחה עם שאר הדיוויזיה לארץ ישראל לקראת סוף השנה, בעיצומו של מצב החירום בארץ ישראל.
לבסוף הוא מונה למושל גיברלטר ב-1964; הוא פרש מתפקידו ב-1969. הוא תואר כמקרין "אי-הפרעה שלווה" על ידי ג'ושוע חסן, שהיה ראש השרים של גיברלטר.