tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בספטמבר 2025 החברה הודיעה כי מחקה יותר מ-75 מיליון רצועות מוזיקה "ספאמיות" מהפלטפורמה במהלך שנת 2025, במסגרת אימוץ מדיניות חדשה לניהול תכנים שנוצרו באמצעות בינה מלאכותית.
ספוטיפיי מציעה בממשק שלה אפשרות לחפש מוזיקה המתאימה ל"מצב רוח", ואפשרות זו גרמה להתפתחותה של תעשיית נישה בתחום המוזיקה.
בתעשיית הנישה, נרשמים לאפליקציה הרכבים מוזיקליים אד-הוק בעלי שמות המתאימים לחיפוש, דוגמת "מוזיקה מרגיעה" או "מוזיקת המתנה".
הרכבים אלו קמים בארגונים של יזמים ששוכרים נגנים או אנשי סאונד לביצוע שירים, מנגינות או צלילים בעלי מאפיינים ספציפיים המתאימים לחיפוש, ובמקרים רבים מעלים את אותו השיר או המנגינה פעם אחר פעם לאפליקציה תחת שמות משתנים, למשל, חיפושים נפוצים בניסוחים שונים או עם שגיאות כתיב נפוצות.
מיקוםאמןעוקבים שפה עיקריתמדינה1אד שירן112.1אנגלית2אריאנה גרנדה90.5אנגלית3בילי אייליש80.7אנגלית4Arijit Singh 77.7הינדי5דרייק75.3אנגלית6טיילור סוויפט74.7אנגלית7ג'סטין ביבר72.0אנגלית8אמינם70.8אנגלית9באד באני69.3ספרדית10דה ויקנד65.0אנגלית
מיקוםאמןהשמעות שפה עיקריתמדינה1דרייק58.671אנגלית2באד באני54.459ספרדית3טיילור סוויפט47.179אנגלית4דה ויקנד43.190אנגלית5אד שירן42.571אנגלית6ג'סטין ביבר36.372אנגלית7אריאנה גרנדה36.337אנגלית8אמינם35.111אנגלית9BTS33.414קוריאנית10פוסט מאלון33.023אנגלית
סְפוּנִים הוא שמו של בולטין המוזיאון הימי הלאומי חיפה, שראה אור בין השנים תשכ"ז-תשנ"ד ואחר כך פסק להופיע.
מטרת הביטאון הייתה לעורר עניין באוספי המוזיאון, והוא כלל סקירות מדעיות של מוצגים נבחרים של המוזיאון.
המחקרים נכתבו על ידי היסטוריונים, ארכאולוגים ומומחים נוספים מן הארץ והעולם ופורסמו בעברית ובאנגלית.
הוצאת הביטאון לא הייתה סדירה, בעיקר בשל קשיי מימון, ותפוצתו הייתה מוגבלת.
בין השנים 1966–1994 ראו אור 8 ביטאונים בגודל קוורטו וכריכה רכה, בכל אחד מהם כ-100 עמודים והם כוללים לוחות נייר כרומו עם תצלומי המוצגים.
יוזם הביטאון היה רס"ן (מיל') אריה בן-אלי, מנהלו הראשון של המוזיאון.
ספוטיים (שם מדעי: Sapotaceae) היא משפחת בעלי פרחים מסדרת האברשאים.
במשפחה כ-800 מינים של עצים ושיחים ירוקי-עד הנפוצים לרוב ברחבי האזור הטרופי כולל אסיה הטרופית,אמריקה הטרופית ואפריקה הטרופית.
רבים מבני המשפחה מניבים פרי הראוי למאכל אדם, או בעלי שימוש כלכלי כלשהו.
לדוגמה: פרי הפלא (סינסֶפּאלוּם דוּלסיפיקוּם, או בשמו המדעי: Synsepalum dulcificum), צמח השיה (ממנו מופקת חמאת שיה), הקניסטל ועץ הארגן שמזרעיו מופק שמן ורבים אחרים.
מקור שם המשפחה הוא משפת הנאוואטל למין ממשפחה זו, שם שתועתק ללטינית בידי ליניאוס, אם כי הגדרת המשפחה נעשתה בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה.
סטפני בראון היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Detective Comics #647 מאוגוסט 1992 ונוצרה על ידי הכותב צ'אק דיקסון והמאייר טום לייל.
ספוילר הוא האלטר-אגו של סטפני בראון, בתו של הנבל הלא-יוצלח קלומאסטר שנעשתה ללוחמת בפשע בזהות "ספוילר".
היא הייתה במערכת יחסים רומנטית ממושכת עם טים דרייק/רובין, ואומנה בלחימה בידי באטמן, באטגירל, העטלף השחור וציפורי הטרף.
היא הייתה בעברה גם רובין הרביעית וגם באטגירל החמישית בשתי סדרות סולו, אשר זו בזהות רובין נגמרה במותה לכאורה וזו של באטגירל בוטלה בעקבות האתחול המחודש של יקום וכותרי DC.
היא הופיעה כספוילר לאחר האתחול בתלבושת חדשה בחוברות Batman Eternal.
דמותה של סטפני בראון מופיעה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "באטוומן", בגילומה של מורגן כהן.
סטפני בראון נולד לארתור וקריסטל בראון.
אביה ארתור הוא למעשה הנבל הזוטר קלומאסטר, המשאיר רמזים לפשעיו בזירת הפשע אך לא חידות בדומה לאיש החידות.
אביה היה רוב ילדותה בכלא או רחוק ממשפחתם, וכאשר חזר "משוקם" לגות'אם סיטי, סטפני גלתה כי חזר לחיי הפשע.
היא החליטה לפעול נגדו, תפרה תלבושת סגולה לעצמה, ובעזרת מחבט ככלי נשק נעשתה לוחמת-בפשע בשם "ספוילר".
היא ידעה את מקום מחבואו של אביה, והשאירה למשטרת גות'אם רמזים כדי שבאטמן יעצור בעדו.
היא נפגשה עם שותפו של באטמן, רובין (טים דרייק), והוא עזר לה בלכידת אביה.
סטפני נמשכה רומנטית לדרייק במהלך המשימה, אך כעסה על שידע את זהותה האמיתית בשעה שהיא לא ידעה את זו שלו.
כאשר אביה ברח מכלאו בסיועם של הנבלים המחשמל וקזונק, אמה של סטפני נפלה לדיכאון והתמכרה למשככי כאבים.
סטפני החליטה לעצור את אביה, פנתה לדרייק לעזרה והם עצרו אותו.
בסוף המשימה הם התנשקו, ולפני ששאלה אותו האם יוכלו להתראות שוב, הוא נעלם.
סטפני נחטפה זמן קצר לאחר מכן בידי כנופיה העובדת עם אביה הכלוא.
כאשר הוא תכנן להשתמש בה ככופר וגילה שהכנופיה מתכננת לקחת את הכסף לעצמם, הוא יצר קשר מתאו עם באטמן ודרייק וביקש מהם להציל אותה.
באטמן נלחם בכנופיה בעוד דרייק שחרר את סטפני, אשר גילתה לו את רגשותיה כלפיו, התעקשה להילחם בכנופיה וביקרה את אביה בתאו למרות המלצותיו של באטמן.
מערכת יחסים עם טים דרייק
היא נפגשה עם דרייק פעם נוספת כאשר זה חבר לקונור הוק כחץ הירוק נגד כנופיית סוחרי נשק, ושכנעה אותם לתת לה להצטרף.
הם הביסו את ראשי הכנופיה, אך במחיר מותו של תלמיד.
סטפני השתתפה בהלוויה וצפתה בדרייק בזהותו האזרחית עם חברתו, ובסוף ההלוויה הודיעה לו כי היא תתחיל להילחם בפשע לעיתים קרובות יותר.
במשימה נגד רוצחיו של התלמיד, סטפני ודרייק כמעט ונהרגו כשלפתע באטמן הופיע, הציל אותם ופקד על סטפני ללכת.
דרייק החל במערכת יחסים רומנטית עם סטפני לאחר שנפרד מחברתו אריאנה, אך לא יכל לגלות לה את זהותו הסודית מטעמי סודיות משפחת העטלף.
סטפני גילתה כי היא נכנסה להריון מחברה לשעבר, אשר עזב את גות'אם לאחר רעידת האדמה הגדולה שהתרחשה.
דרייק יצר את זהות אלווין דרייפר ולקח את סטפני לשיעורי הכנה ללידה, והשניים נעשו יותר ויותר קרובים.
דרייק הועבר לקיסטון סיטי בחודשים האחרונים להריונה של סטפני, וכאשר חזר לקראת לידתה, עזר לה בהחלטה לשלוח את הילדה לאימוץ.
במהלך אירועי "שטח הפקר", סטפני עזרה להילחם במיסטר פריז, תופס החולדות, קילר קרוק והפינגווין.
זמן קצר לאחר מכן, דרייק נשלח לפנימייה בידי אביו, והם ניסו לשמור על מערכת היחסים מרחוק למרות שסטפני לא ידעה את שמו.
דרייק התיידד עם ילדה בשם סטאר, ולאחר שקרא לסטפני להצילה מכנופיית פושעים, היא השתכנעה כי בגד בה וסירבה לראותו.
כאשר דרייק עזב את גות'אם ויצא למשימה סודית בטיבט, סטפני הבינה כי היא רוצה להיות איתו ובאטמן הציע להכשירה.
היא החלה להתאמן עם באטמן, ציפורי הטרף וקסנדרה קיין/באטגירל, עמה התיידדה.
גם לאחר שנדחתה בידי באטמן וציפורי הטרף, סטפני המשיכה לפטרל עם רובין בגות'אם.
כאשר סוכני ממשלת ארצות הברית יידעו את סטפני ואמה כי אביה נהרג בשירות יחידת המתאבדים.
סטפני התנתקה מרובין והחלה לרדוף אחר שותפו של אביה איש החידות, אך לבסוף הם התאחדו ואביה התגלה בחיים.
כאשר אביו של דרייק גילה את זהותו הסודית, הוא הכריח אותו לפרוש מחייו כרובין ולחיות חיים נורמליים.
לאחר שסטפני ביקרה את דרייק וראתה את אחת מתלמידות כיתתו מנסה לפתו, היא ביטלה את מערכת היחסים ביניהם.
סטפני תפרה בביתה תלבושת רובין, התגנבה למערת העטלף ודרשה מבאטמן להכשירה כרובין.
למרות שהאמין בעבר כי היא לוחמת בפשע כושלת, באטמן הסכים והעביר אותה חודשי אימונים אינטנסיביים שבסופם קיבלה מבאטמן תלבושת רובין והחלה לפטרל איתו בגות'אם.
בתחילה היא נראתה כתחליף לדרייק, עד שלכדה את ויקטור זאס והכתה בו באלימות.
באטמן פיטר אותה היות שלא צייתה להוראותיו והכתה את זאס, והיא גנבה את אחת מתוכניותיו נגד הפשע המאורגן בגות'אם כדי להוכיח את עצמה.
ללא ידיעתה, התוכנית הייתה זקוקה לבאטמן כמאטצ'ס מאלון, והתוצאה השתבשה.
סטפני גרמה למלחמת כנופיות גדולה ברחבי גות'אם, שבמהלכה סטפני נלכדה בידי המסיכה השחורה ועונתה כדי למסור מידע על באטמן.
סטפני הצליחה להגיע למרפאתה של ד"ר לזלי תומפקינס, אך מתה במיטת בית החולים.
באטמן גילה כי תומפקינס יכלה להציל את סטפני, והיא ברחה לאפריקה מבושה.
כאשר התעמתה עם באטמן, תומפקינס אמרה כי סירבה להציל את סטפני ממחשבה שבאטמן יוותר על זהותו, והוא הגלה אותה מארצות הברית והודיע לה כי אם תחזור תועמד לדין.
דמות הלבושה כספוילר נראתה עובדת עבור הפינגווין בחוברות Gotham Underground.
במהלך חיפושיו אחר גנבת תכשיטים, דרייק כרובין נתקל כמה פעמים בדמות זו.
כאשר באטמן ודרייק מתעמתים עם ספוילר, היא מורידה את מסכתה ומתגלה כסטפני, האומרת כי זייפה את מותה בסיועה של תומפקינס ועבדה כמיסיונרית באפריקה זמן מה עד שחזרה לגות'אם.
באטמן מגלה כי הטיל ספקות במותה לכאורה, וזו הסיבה לכך שלא הקים אנדרטה לזכרה במערת העטלף.
היא מתאחדת עם אמה, נרשמת למקום לימודיו של דרייק בזהות בדויה וחוזרת למשפחת העטלף.
בעקבות מותו של באטמן לאחר אירועי "המשבר האחרון", סטפני שיחקה תפקיד כבעלת ברית ואויבת לדרייק.
היא נשלחה בידי באטמן להילחם בדרייק כדי לאתגר ולשפר אותו, ושלחה אחריו שכיר חרב בו נלחמה בתקופתה הקצרה כרובין.
לאחר שהורתה לו להילחם בדרייק בשיטות לא-קטלניות, סטפני מתחילה לעבוד עם יוליסס ארמסטרונג נגדו, וזה מנסה להורגה, אך היא בורחת ומצילה את דרייק משכיר החרב אותו שכרה אשר מתעלם מהוראותיה.
לאחר שהכה אנושות את לוני מאצ'ין, ארמסטרונג גונב את זהותו כאנרכיה ומנסה להביא את גות'אם לאנרכיה.
לאחר שעזרה לדרייק בהבסת ארמסטרונג, הוא מגלה לה כי היה מודה לכוונותיה האמיתיות אך אומר כי הוא לא יכול לסמוך עליה.
סטפני לקחה חלק באירועי "הקרב על הגלימה" שבסופם הרובין המקורי דיק גרייסון/נייטווינג נעשה לבאטמן השני.
סטפני הצטרפה זמנית כמחליפתה של גברת מאדים בקבוצת הטיטאנים הצעירים.
היא נלחמה בנבלת-העל בומבשל, הלועגת לה ואומרת כי היא פחדנית.
דרייק מגלה כי סטפני לא הצטרפה לקבוצה מרצונה, אלא כדי להפוך אותו לרובין טוב יותר, ועוזב את הטיטאנים.
סטפני וגרייסון נעשים מודאגים מכך שגרייסון העביר את תלבושת וזהות רובין לבנו של באטמן, דמיאן ויין, וכתוצאה מכך דרייק נעשה לרובין האדום.
כאשר היא מבקרת אותו בבסיסו, דרייק תוקף אותה ואומר כי הוא לא יכול לסמוך עליה.
לילה אחד, לאחר שנלחמה בפושעים לצד קסנדרה קיין כבאטגירל, קיין פשטה את תלבושת ונתנה אותה לסטפני באומרה כי היא לא מוצאת סיבה לכך שתלבש את התלבושת לאחר שבאטמן מת.
סטפני לקחה ולבשה את התלבושת, ובכך נעשתה לבאטגירל החמישית.
הציבור זיהה בבאטגירל החדשה גורם פזיז, וברברה גורדון - באטגירל המקורית - ניסתה לגרום לה לוותר על התלבושת, בהזכירה לה את מלחמת הכנופיות שגרמה ואת מותה לכאורה בידי המסיכה השחורה.
עם זאת, כאשר סם חדש מופץ ברחובות בידי המסיכה השחורה השני והדחליל, סטפני וגורדון נאלצות לעבוד ביחד נגדם.
סטפני מביסה בקרב את הדחליל, ובכך מרשימה את ברברה ומוכיחה לה כי בעלת בגרות ואחריות.
ברברה משיגה עבודה בקולג' של סטפני כדי לפקח עליה ולשמור על קשר עמה, ומשפרת את חליפת באטגירל.
בעוד סטפני מנסה לאזן בין חייה כסטודנטית קולג' ובין חייה כבאטגירל, ברברה מוסיפה לחליפה אמצעי ניטור, מערכת תקשורת ובידוד מחשמל.
כאשר סטפני נלחמת בנבלת לייבוייר, הגורמת להפסקת חשמל בעיר, בידוד החליפה שומר עליה מברקיה של לייבוייר והיא מביסה אותה בקלות.
היא מפתחת משיכה רומנטית כלפי בלש משטרת גות'אם הצעיר ניק גייג', שלו אביה של ברברה המפקח גורדון מארגן פגישה עיוורת עם ברברה.
פעולותיה של סטפני כבאטגירל מובילות אותה למפגשים עם באטמן ורובין החדשים, דיק גרייסון ודמיאן ויין.
למרות שהיא ודמיאן לא מסתדרים, נרמז כי הוא התאהב בה.
סטפני נעשתה חסרת הכרה לאחר שנורתה כאשר הגנה על חברה לכיתה מחוטפים, והוא מגלה כי נעשה ליעד בגלל אביו איל הנדל"ן.
סטפני חברה לבאטמן ורובין נגד החוטפים ופושעים אחרים, ביניהם קבוצת "הרולטה".
היא נשלחת בידי ברברה לעזור לסופרגירל נגד טוימן, טויבוי ומיסטר פריז.
הן מותקפות בידי רובוט ענק המופעל בידי איש הקריפטונייט, ומצליחות לשגר אות מצוקה לברברה.
ברברה מזעיקה למקום את סופרמן, באטמן ורובין אשר מצילים אותן.
טים דרייק חוזר לגות'אם, ובידו ההוכחה לכך שבאטמן המקורי חי אך אבוד בציר הזמן.
לאחר שהביס את קילר מות' השני, דרייק נמלט מידיהם של ראס-אל-גול וליגת המתנקשים למערת העטלף, ומופתע למצוא את סטפני כבאטגירל.
הם מתאחדים ומסתגלים לשינויים ההדדיים שלהם, ומצילים את היעד הראשון ברשימת החיסול של ראס-אל-גול, ד"ר לזלי תומפקינס.
פרודנס ווד מיידעת את דרייק כי ראס-אל-גול משתמש בכל משאבי הליגה נגד רשימת החיסול, וסטפני זועמת לשמוע כי דרייק עבד עם ליגת המתנקשים, והוא מתנצל ואומר כי איבד את דרכו.
סטפני ודרייק הודפים את מארבם של שבעת אנשי המוות, ומחלצים מחבר הליגה הוק את רשימת החיסול: אלפרד פניוורת', ברברה ואביה, ג'ולי מדיסון, קאטוומן, דמיאן ויין, לזלי תומפקינס, דיק גרייסון, ויקי וייל, לושיוס פוקס וסטפני.
גרייסון/באטמן ודמיאן/רובין מגיעים לעזרה, אך הם חושדים בדרייק בגלל עברו עם הליגה.
סטפני, דרייק, דיק ודמיאן מגנים על כל המטרות, ומסכלים את מזימתו של ראס-אל-גול.
לאחר שהביסה טרוריסט וזכתה לשבחים מהמפקח גורדון, סטפני מקימה מטה תחת דירתה של ברברה.
נבל-העל "המחשבון" משתמש בטכנולוגיה אפוקוליפטית כדי להפוך אנשים לזומבים, וזאת כדי לנקום בברברה.
סטפני הודפת את הזומבים, ביניהם תלמידי כיתתה, קאטוומן, אדם-עטלף, המפקח גורדון והציידת.
בעוד המחשבון מענה את ברברה נפשית לבוש כהג'וקר בהתייחסות לאירועי "הבדיחה ההורגת", סטפני מביסה את קאטוומן, הציידת ואדם-עטלף.
היא מתגנבת לבסיסו של המחשבון, מביסה אותו ומשחררת את ברברה והזומבים הנגועים.
סטפני מתחילה את הסמסטר השני בלימודיה, ובשיתוף פעולה עם גייג' מביסה את פני חימר.
סטפני חוברת לסופרגירל שנית נגד דרקולה ואומת הערפדים, ומביסות את דרקולה המדוכא בקלות.
כאשר באטמן המקורי חוזר כאינסיידר המסתורי, הוא תוקף את סטפני כדי לבוחנה ונותן לה את אישורו להמשיך בזהות באטגירל.
סטפני הגיעה לעימות עם קבוצת "מסדר החרמש", הזוממים להפלילה ברצח סטודנט לאחר שגנבו חליפת שריון מעשה ידיו.
היא נלחמת בהם בציוות לדמיאן וקלריון הילד המכשף.
לאחר שהביסה את סליפסטרים ממסדר החרמש, סטפני נלחמת ברוח האפורה ומצטרפת לארגון "באטמן בע"מ" המכיל באטמנים מכל המדינות במטרה להפוך את באטמן לסמל בינלאומי.
לאחר שפעלה עם האביר וסקווייר בלונדון, סטפני נשלחה להסתנן זמנית לאקדמיית המתנקשים.
בשתי החוברות האחרונות בהרצת באטגירל לפני שבוטלה, סטפני נלחמת במסדר החרמש ובאביה.
לאחר האתחול המחודש של יקום DC בעקבות אירועי "פלאשפוינט", סטפני הופיעה לראשונה כפותה לכיסא בידי קאטוומן בתוך כספת.
היא לובשת תלבושת המשמשת כהכלאה בין תלבושת ספוילר הקלאסית שלה ותלבושת באטגירל, וקאטוומן אומרת כי היא היחידה שיודעת מה קורה בגות'אם.
היא נעשית לדמות משנית-ראשית בהרצת Batman Eternal.
בהופעתה הראשונה בהרצה, היא בורחת מאביה וחבריו הנבלים בעיצומה של מלחמת כנופיות בגות'אם.
היא קוראת לאמה לעזרה, וזו מסגירה אותה לידי קלומאסטר.
מאוחר יותר מתגלה כי סטפני התחמקה מהמתנקשים שנשלחו אחריה, תוקפת את אביה ומקלקלת את תוכניותיו דרך רשת האינטרנט.
היא חוקרת את הפיכתו של אביה לנבל, ומשלבת את גילויה מזיכרון מילדותה של ביקור מבאטמן.
בספריה, סטפני מתוסכלת ממעמדו של אביה כנבל כושל, ומקבלת הודעה מחברתה כי קבלה חבילה המיועדת עליה.
החבילה מתפוצצת והורגת את חברתה, למרות שנועדה לסטפני.
היא יוצאת להילחם במלחמת הכנופיות, מקשיבה לתוכניותיהם של אביה והאש להרוס את גות'אם ובאטמן, ולבסוף גורמת למעצרו של אביה.
סטפני מבקרת את אביה בתאו, ולאחר שאמרה לו מה תוכניתו שלו ושל האש, הוא מודיע לה כי הציבו פרס בסך מאה מיליון דולר על ראשה.
היא עוקבת אחר באטמן, משאירה פתק על גופו של מתנקש העוקב אחריו ובכך מיידעת אותו בדבר קיומה.
בעוד באטמן נלחם בפושעים הנמלטים ממתקן הכליאה ארקהם אסיילום בסיועם של ביין, אלפרד וג'וליה פניוורת', סטפני חומקת מצלף לסמטה, ושם נלכדת בידי האש.
היא מתגרה בהאש, אשר עומד לירות בה והיא ניצלת בידי באטמן.
היא פוגעת בהאש באופנוע שלה והוא בורח, ובאטמן מגן עליה מהרסיסים.
לפני שיכל לשאול מה שמה, היא נעלמה.
לאחר שנכשלה בגיוס כל נבלי-העל לסינדיקט הפשע שלה, קאטוומן מחליטה לצוד אישית את סטפני, אשר רכשה לעצמה מוניטין של דמות מסתורית הלוחמת-בפשע בגות'אם ונחשבת לאגדה אורבנית.
על גג בניין, סטפני מובסת בידי מתנקש בשם קילשוט, וכאשר היא מתעוררת היא מגלה שאמה שילמה לקילשוט.
היא מאשימה את אמה בשיתוף פעולה עם אביה הנבל, אך היא מכחישה את הטענות.
כעבור זמן מה, היא מוצאת את אמה כפותה, ואז מעולפת בידי קאטוומן.
קאטוומן לוקחת אותה לבסיסה, ומאיימת למסור אותה לידי המתנקשים אם לא תגלה לה את סודות גות'אם.
היא מחולצת בידי באטמן ובלובירד, אשר לוקחת אותה למקום מסתור בדירתה.
בלובירד מנסה למנוע מסטפני לעזוב את דירתה, ומתפתח בין השתיים קרב שבסופו בלובירד מרשה לה לעזוב.
למרות שסטפני ובלובירד עדיין לא מסתדרות זו עם זו, הן מאתרות את ויקי וייל וסטפני יוצאת לבקרה.
לאחר הביקור היא נחטפת בידי אביה למסוק, ממנו היא קופצת ובורחת לאחר שדחתה את הצעתו לשותפות.
היא נוחתת על גג, ובורחת מהמסוק המתקרב.
היא ובלובירד מנסות להציל אזרחים מהמהומות להן גרמו אביה והאש.
היא בורחת מגות'אם לאחר שאביה נהרג בידי לינקולן מארץ', וחוזרת כאשר היא רואה את זרקורי העטלף הרבים של המפקח גורדון ושומעת את קריאתו לכך שכולם צריכים להציל את העיר.
היא מצילה את באטמן ממארץ', וניצלת בעצמה כאשר קהל ענק של צעירים ואזרחים המחליטים להגן על העיר מגיעים.
בסוף המהומות, סטפני נעשית לחברה לא-רשמית במשפחת העטלף, ומגלה כי אמה עזבה את גות'אם.
היא עוזרת לבאטוומן ושלושה נערים חסרי בית בחילוץ אמו של הנער לוני מאצ'ין ממהומותיו של הג'וקר, דורשת מקאטוומן לאמן אותה ונעשית לתלמידתה.
היא מסייעת לברברה, שלאחר האתחול חוזרת לזהות באטגירל.
גרסה של סטפני כבאטגירל הופיעה באירועי "קץ העתיד", כמנהיגת קבוצת באטגירלס המורכבת מקסנדרה קיין וטיפאני פוקס.
גרסתה של סטפני כבאטגירל לפני האתחול הופיעה באירוע הבא, "התכנסות".
היא, קסנדרה ודרייק נלכדו בכיפת המגן המכסה את גות'אם, ונאלצים להילחם בקאטמן וגורילה גרוד מציר הזמן של פלאשפוינט.
הם מנסים להגן על אזרחי גות'אם כאשר הכיפה מוסרת, אך נלקחים לאזור מדברי.
הם מביסים בקושי רב את גורילה גרוד ומשכנעים את קאטמן להפסיק, וסטפני ודרייק מתנשקים.
הם נראים בקרב נגד סינדיקט הפשע של אמריקה, האקסטרמיסטס, תושבי יקום פלאשפוינט, תושבי יקום Kingdom Come ודת'סטרוק, לקס לות'ר ואדם השחור לפני האתחול.
כמו כן, הם נראים בקרב הסופי נגד הברייניאקים מצירי הזמן והיקומים.
ספוטלייט הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2015 בבימויו של טום מקארתי.
הסרט מבוסס על סיפורו של צוות עיתונאים ותחקירנים מהעיתון "הבוסטון גלוב" שחשפו את פרשת ההתעללות המינית בילדים על ידי כמרים בכנסייה הקתולית במסצ'וסטס לאורך שנים, ואת טיוח הפרשה על ידי הכנסייה, וזכו על כך בפרס פוליצר לשירות הציבור.
בסרט מככבים מארק ראפלו, מייקל קיטון, רייצ'ל מקאדמס, לייב שרייבר, ג'ון סלאטרי, בריאן דרסי ג'יימס וסטנלי טוצ'י.
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ובפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
ביולי 2001 הצטרף למערכת "הבוסטון גלוב" מרטי ברון, שמונה לעורך הראשי החדש.
בישיבת העורכים הראשונה, דן ברון בכתבה שפרסם העיתון על כומר שהתעלל מינית בילדים, בשש קהילות שונות לאורך 30 שנה, וטענה מצד עורך דינם של הקורבנות, מיטשל גרבדיאן, על כך שהקרדינל המקומי ידע על כך.
ברון מחליט שהעיתון יגיש בקשה לבית המשפט לחשוף מסמכים שיאשרו את טענת עורך הדין, זאת על אף שפנייה כזו תתפרש כתביעה נגד הכנסייה הקתולית רבת ההשפעה בבוסטון.
ברון נפגש עם סגן העורך בן ברדלי ג'וניור ועם וולטר רובינסון, ראש צוות ספוטלייט (Spotlight), צוות התחקירים של העיתון ומבקש מהם לחקור את הפרשה.
צוות ספוטלייט כולל בנוסף לרובינסון, את העיתונאים מייקל רזנדס, סשה פייפר ומאט קרול.
הסרט עוקב אחר הליך התחקיר העיתונאי המקיף והמעמיק שבמהלכו מצליח צוות ספוטלייט לאסוף עדויות על הפרשה.
רזנדס משכנע את עו"ד גרבדיאן לשתף עמו פעולה, הוא מצליח לשים ידו על מסמכים שחושפים שראשי הכנסייה ידעו על מקרי ההתעללות ולא פעלו למניעת הישנותם, במקום זאת העבירה הכנסייה את הכמרים הסוררים לקהילות אחרות שם המשיכו לפגוע בילדים.
פייפר מתחקרת קורבנות של הכנסייה והיא ורובינסון מתעמתים עם עו"ד אריק מקליש שסגר לפני שנים עשרות מקרים של התעללויות בפשרות מחוץ לבית המשפט.
ברון מתעקש שהסיפור העיקרי לא נגמר רק במספר כמרים שהתעללו בילדים, אלא באירוע נרחב הרבה יותר ומניע את הצוות לחשוף את הטיוח השיטתי מצד הכנסייה והמערכת שאפשרה זאת לאורך שנים.
רובינסון מגלה שבעקיפין גם לו יש חלק בהשתקת הפרשה, לאחר ששנים קודם לכן הגיעו לידיו עדויות על המעשים, אך הוא לא ייחס להם חשיבות רבה מדי.
הוא משכנע את חברו ג'ים סאליבן, ששימש עורך דין מטעם הכנסייה, לאשר לו כמקור את רשימת הכמרים המתעללים אותם מתכוון העיתון לחשוף.
בכתבה שפרסם העיתון בתחילת 2002, חשף הצוות את הפרשה ובה עדויות על הטיוח מצד הכנסייה.
לאחר פרסום הכתבה מוצפת המרכזייה של העיתון בפניות מצד קורבנות נוספים.
בכתוביות הסיום למדים הצופים כי צוות ספוטלייט פרסם קרוב ל-600 כתבות המשך על הפרשה, 249 אנשי הכנסייה הואשמו באופן פומבי בהתעללות מינית ומוערך כי היו כ-1,000 קורבנות באזור בוסטון בלבד.
מקרים רבים נוספים של התעללות נחשפו בערים רבות אחרות בארצות הברית וברחבי העולם.
מארק רופאלו - מייקל רזנדס - עיתונאי בבוסטון גלוב, עורך צוות ספוטלייט
מייקל קיטון - וולטר "רובי" רובינסון - עיתונאי חוקר בבוסטון גלוב, ראש צוות ספוטלייט
רייצ'ל מקאדמס - סשה פייפר - כתבת בבוסטון גלוב, חברת צוות ספוטלייט
לייב שרייבר - מרטי ברון - עורך ראשי בבוסטון גלוב, עיתונאי יהודי שעבד קודם לכן במיאמי הראלד
ג'ון סלאטרי - בן ברדלי ג'וניור - סגן עורך אחראי בבוסטון גלוב
בריאן דרסי ג'יימס - מאט קרול - עיתונאי חוקר בבוסטון גלוב, חבר צוות ספוטלייט
סטנלי טוצ'י - עורך הדין מיטשל גרבדיאן, נלחם להביא צדק לקורבנות ההתעללות
ג'ימי שרידן - עורך הדין ג'ים סאליבן, שימש הסניגור מטעם הכנסייה של עשרות כמרים מתעללים, חברו של רובינסון
בילי קרודופ - עורך הדין אריק מקליש, ייצג עשרות מקרים של ילדים שעברו התעללות
לן קריו - הקרדינל ברנרד לו, ראש הכנסייה הקתולית באזור בוסטון
ניל האף - פיל סביאנו, אחד מקורבנות ההתעללות המינית, ראש ארגון המאגד קורבנות
פול גילפויל - מונסיניור פיטר קונלי מהכנסייה הקתולית
מייקל סיריל קרייטון - ג'ו קרואלי, אחד מקורבנות ההתעללות המינית
פרשת ההתעללות המינית בילדים על ידי אנשי הכנסייה הקתולית הציתה את סקרנותם של המפיקים בלאי פאוסט וניקול רוקלין, כשחקרו על הנושא החליטו להפיק סרט שבמרכזו לא הפרשה עצמה אלא העיתונאים שחשפו אותה.
ב-2009 הם החלו לרכוש את הזכויות ל"סיפורי החיים" של העיתונאים המעורבים בפרשה.
בשלב הבא פנו לחברת ההפקה "Anonymous Content" שבהנהלת סטיב גולין ומייקל שוגר על מנת שתסייע להם במציאת תסריטאי ובמאי.
ב-2011 נבחר טום מקארתי לבמאי הסרט וג'וש סינגר לתסריטאי, הם החלו לפתח את הסיפור, באמצעות שורה של ראיונות עם העיתונאים והעורכים הקשורים לפרשה, כשמקארתי הפך במהלך התהליך לשותף לכתיבת התסריט.
צילומי הסרט החלו בספטמבר 2014 בבוסטון, ובוצעו בין השאר במערכת בוסטון גלוב, בפנוויי פארק ובספרייה הציבורית של בוסטון.
כמו כן בוצעו צילומים באוניברסיטת מקמסטר שבהמילטון, קנדה ובכנסיית סיינט בזיל בטורונטו.
הסרט זכה לשבחי מבקרי הקולנוע, וקיבל דירוג של 98% מקרב מבקרי הקולנוע הבכירים באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes.
אן הורנדיי מהעיתון וושינגטון פוסט ציינה כי הסרט הצטרף לסרטים "כל אנשי הנשיא" ו"האזרח קיין" בפנתאון סרטי העיתונות.
היא שיבחה את במאי הסרט טום מקארתי שהצליח להציג בסרטו את עולם העיתונות בצורה משכנעת ומדויקת עד הפרט האחרון.
ג'ו מורגנסטרן מוול סטריט ג'ורנל שיבח את עושרו ומורכבותו של הסרט, את אנסמבל השחקנים וציין שמדובר בסיפור מרגש, מלא בדמויות בלתי נשכחות.
פיטר טרוויס מרולינג סטון הילל את מקארתי על התסריט העשיר שכתב, ללא שמץ מ"השטויות ההוליוודיות", ואת צוות השחקנים שלדבריו לא יכול היה להיות טוב יותר או מחויב באופן מלא יותר.
ולטר רובינסון, ראש צוות ספוטלייט שדמותו בסרט מגולמת על ידי מייקל קיטון, ציין כי הסרט הצליח לשקף בצורה אמינה ומדויקת את העבודה העיתונאית שנעשתה בפרשה.
זכייה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - טום מקארתי
זכייה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר - טום מקארתי, ג'וש סינגר
מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר - טום מקארדל
מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - מארק רופאלו
מועמד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - רייצ'ל מקאדמס
מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה
מועמד לפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע - טום מקארתי
מועמד לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר - טום מקארתי, ג'וש סינגר
זכייה בפרס התסריט המקורי הטוב ביותר
מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר (מארק רופאלו)
זכייה בפרס רוברט אלטמן לאנסמבל הטוב ביותר
זכייה בפרס התסריט הטוב ביותר - טום מקארתי, ג'וש סינגר
זכייה בפרס העריכה הטובה היותר - טום מקארדל
זכייה בפרס הבמאי הטוב ביותר - טום מקארתי
זכייה בפרס האנסמבל הטוב ביותר
מועמד לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר - רייצ'ל מקאדמס
פרסי גותאם מטעם איגוד המפיקים העצמאיים של ניו יורק
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בפאלם ספרינגס
פרס סוני בונו לטום מקארתי עבור החזון לסרט.
פרסי מבקרי הקולנוע של ניו יורק
השחקן הטוב ביותר - מייקל קיטון
זכייה בפרס הבמאי הטוב ביותר (טום מקארתי)
זכייה בפרס התסריט המקורי הטוב ביותר (טום מקארתי, ג'וש סינגר)
מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר (מייקל קיטון)
מועמד לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר (רייצ'ל מקאדמס)
מועמד לפרס הפסקול הטוב ביותר (הווארד שור)
זכייה בפרס התסריט הטוב ביותר
פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של רשתות השידור (Critics' Choice Movie Awards)
מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר
מועמד לפרס העריכה הטובה ביותר
מועמד לפרס הפסקול הטוב ביותר
ספוטניק היא שירות מולטימדיה בינלאומי של ידיעות, שהושקה ב-10 בנובמבר 2014 על ידי הסוכנות "רוסיה היום" המופעלת ומנוהלת על ידי ממשלת רוסיה.
השרות הוקם על פי צו נשיא רוסיה שיצא בדצמבר 2013. ברמה הבינלאומית ספוטניק מחליף את רי"א נובוסטי (שנשאר פעיל ברוסיה) ואת "Voice of Russia" (שפורקה בנובמבר 2014).
השירות מציע ערוצי רדיו "Radio Sputnik" אשר שם לו למטרה "לשדר ב-30 שפות בשנת 2015, כ-800 שעות כל יום, ולכסות 139 ערים ו-34 מדינות", ב-FM, DAB\DAB+ (שידור רדיו דיגיטלי), HD Radio, וגם לטלפונים חכמים והאינטרנט.
ערוצי החדשות של ספוטניק מתפרסמים מסביב לשעון באנגלית, ערבית, ספרדית וסינית.
אתרי האינטרנט של ספוטניק נושאים מגוון תכנים, כולל אינפוגרפיקה, וידאו, מאמרי תמונות, הזרמת וידאו ושמע חי והצבעה באינטרנט.
בנוסף לפרסום החדשות המיידיות, ספוטניק מפרסם גם חומרים אנליטיים וראיונות בלעדיים.
לשירות גם ערוץ טלוויזיה באנגליה.
בפברואר 2020 דווח כי התחנה החלה לשדר בקנזס סיטי.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, האיחוד האירופי הודיע החברה תאבד את רישיון ההפעלה שלהן בשטחו, בעקבות "הפצת מידע כוזב באופן שיטתי אודות הפלישה הרוסית לאוקראינה".
לפני כן, הכריזו פייסבוק, גוגל, יוטיוב, טוויטר וטיקטוק על חסימת הגישה לספוטניק משטחי האיחוד.
ספונדה (נקרא גם Jupiter XXXVI) הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק אשר התגלה בשנת 2001 על ידי קבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכתו של האסטרונום סקוט שפרד.
לאחר גילויו קוטלג הירח בשם S/2001 J 5.
קוטרו של ספונדה הוא 2 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.28 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של ספונדה סביב צדק הוא 24,253,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 771.604 יממות.
ספונדה בעל בהירות נראית של 23.
ספונדה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.3121.
את שמו, קיבל ספונדה על שם אחת ההורות.
ספונדה משתייך לקבוצת הירחים פסיפאה, קבוצת ירחים זו קרויה על שמו של הירח פסיפאה, ירחיה של קבוצה זו מקיפים את צדק ממרחק של 22.8 עד 24.1 מיליון ק"מ, לקבוצה זו משתייכים הירחים: פסיפאה, סינופה, קלירואי, מגאקליטה, אוטונואה, יורידמה והגמונה.
ספוטניק הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הפנטזיה והמותחן בהפקת פיודור בונדרצ'וק ובתמיכת קרן הקולנוע הרוסי.
הצגת הבכורה של הסרט תוכננה להיות בפסטיבל הסרטים טרייבקה באפריל 2020, אולם התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה טרפדה תוכנית זו.
הסרט הועלה ב-23 באפריל 2020 ישירות לשירותי הזרמת המדיה, ובכך הפך לסרט הראשון בתולדות רוסיה שהועלה לשירותים אלה טרם הקרנתו בבתי הקולנוע.
הסרט שודר במקביל בשירות more.tv, שירות Wink ובאתר ivi.ru.
הסרט שהועלה לצפייה ישירה דיגיטלית בלבד נכנס לרשימת חמשת הסרטים הפופולריים ביותר בשרתי iTunes והפופולרי ביותר בקטגוריית האימה, כאשר הסרט הופץ להקרנה בארצות הברית ב-14 באוגוסט בבתי קולנוע נבחרים, במקביל להפצתו בפלטפורמות סטרימינג.
ברית המועצות, 1983. הקוסמונאוט קונסטנטין ושניאקוב חוזר מטיסת חלל כשהוא נושא עמו יצור מכוכב אחר.
הוא נלקח למעבדה חשאית למחקר אצל הנירופיזיולוגית טטיאנה קלימובה המנסה להציל את חייו של טייס החלל.
אוקסנה אקינשינה — טטיאנה קלימובה
פיוטר פיודורוב — קונסטנטין ושניאקוב
פיודור בונדרצ'וק — בכיר בחיל החלל
ספוטניקס היא חברת חלל פרטית רוסית.
מטה החברה ממוקם במרכז החדשנות סקולקובו.
חברת החלל הפרטית הרוסית ספוטניקס הוקמה בשנת 2011 על בסיס מחלקת טכנולוגיות הלוויין של חברת ScanEx RDC.
מאז שנת 2009 מחלקה זו מפתחת את מערכות האוריינטציה והייצוב המיקרוסקולית צ'יביס-M עבור המכון לחקר החלל של האקדמיה הרוסית למדעים.
מאז 2012, תחום פעילותה של החברה הוא פיתוח טכנולוגיות מבטיחות ליצירת פלטפורמות לווייניות וייצור מערכות שירות לחלל.
בשנת 2013 חברת ספוטניקס קיבלה רישיון מטעם סוכנות החלל הפדרלית לביצוע פעילות בחלל והחלה ליצור את רכיב הטכנולוגיה המיקרוסקופי TabletSat-Aurora.
ב-19 ביוני 2014, הרכיב במשקל 26 ק"ג שוגר למסלול לווייני נמוך על גבי טיל השיגור הרוסי "דניפר" על פי חוזה בין החברה לחברת Kosmotras בנובמבר 2013.
בשנת 2017 החברה פיתחה את פלטפורמת הלוויין OrbiCraft-Pro על בסיס התקן הבינלאומי CubeSat.
פלטפורמת Orbikraft-Pro היא ערכת עיצוב המאפשרת להרכיב ננו-אטלטים של תצורות שונות עם מערך ויסות עומס.
המכשירים המדעיים והחינוכיים SiriusSat-1 ו-SiriusSat-2 שנוצרו על בסיס פלטפורמת Orbikraft-Pro שוגרו לתחנת החלל הבינלאומית ב-15 באוגוסט 2018.
חברת "ספוטניקס" עוסקת בפיתוח מערכות לומדה על תעופה וחלל.
יחד עם האוניברסיטה הפוליטכנית במוסקבה פותח פרויקט "הנדסת מערכות חלל", שהושק במסגרת אליפות העולם למצוינות מקצועית בשנת 2016.
ספוטניקס מייצרת פלטפורמה חדשה שנועדה לפיתוח לוויינים.
מסת הלוויינים בפלטפורמה המפותחת תהיה בין 80 ל-200 ק"ג.
מטה החברה ממוקם במרכז החדשנות בסקולקובו מאז 2011.
הפעילות העיקרית של חברת "ספוטניקס" היא:
פיתוח מערכות התמצאות ויציבות ומערכות שירות אחרות למיקרו-לוויינים ולוויינים בפורמט CubeSat;
פיתוח פלטפורמות מיקרו-אטליטות ו-CubeSat, המאפשרים ליצור לוויינים במהירות לביצוע ניסויים טכנולוגיים, מדעיים וחינוכיים;
פיתוח ציוד ותוכנה לתחנות תקשורת קרקעיות עם לוויינים במסלול;
פיתוח מכשור לבדיקה פונקציונלית של אלמנטים ומערכות התמצאות וייצוב לווייני;
פיתוח ציוד לחינוך תעופה וחלל.
רכיה משקל תאריך שיגור מסלול ייעוד סטטוס צ'יביס-M 34.4 ק"ג TGK פרוגרס M-13M לוויין מדעי "TabletSat Aurora" 26 ק"ג טיל דנייפר לוויין חישה מרחוק אל-פראבי-1 2 ק"ג LV-C37 לוויין חישה מרחוק SiriusSat-1 1.45 ק"ג פרוגרס TGK MS-09 לוויין מדעית וחינוכי SiriusSat-2 1.45 ק"ג פרוגרס TGK MS-09 לוויין מדעי
ספוילר היא סדרת טלוויזיה רוסית מסוגת המותחן הפוליטי בכיכובם של אולג מנשיקוב, מקסים מאטבייב, סבטלנה חודצ'נקובה ויוליה סניגיר.
כדי לנצח בבחירות נעזר המושל ב"ספוילר" – מועמד שחייב לגנוב קולות מהמתחרה העיקרי, אך לא לנצח.
מועמד כזה הוא אנדריי אובולנסקי – איש עסקים מתקדם וישר.
המשחק הפוליטי הגדול מתחיל, אך תוצאותיו אינן צפויות.
מקסים מאטבייב – אולג אובלונסקי
את התסריט לסדרה כתב הסופר סרגיי מינאייב, שכתב גם את הסרטים "סלפי" ואת הסרטים "נטול נשמה" ו"נטול נשמה 2", שאמר שרצה לכתוב את הגרסה הרוסית ל"בית הקלפים".
לתפקידים בסדרה לוהקו מיטב שחקני הקולנוע והטלוויזיה כאולג מנשיקוב, מקסים מאטבייב, סבטלנה חודצ'נקובה, אלכסיי גוסקוב, ארטיום מיכאלקוב, אנטולי קוט וולדימיר סטקלוב.
את הפקת הסדרה הזמינה kinopoisk.ru עבור שירות הסטרימינג שלה kinopoisk HD (КиноПоиск HD).
ספוטניק הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר רצ'יצה, ששיחק בליגת העל הבלארוסית בחציה הראשון של עונת 2021.
המועדון נוצר בשנת 2017 על בסיס קבוצת הליגה השנייה של מועדון ( (מהעיר הומל).
בשנים 2017 ו-2018 המועדון שיחק בליגה השנייה.
בעונת 2018 הוא סיים במקום השלישי ובזכות המקומות שהתפנו ממיזוג דנייפר מוהילב עם לוץ' מינסק הוא קיבל מקום בליגה הראשונה בעונת 2019 אותה סיימה במקום השישי.
בתום עונת 2020 זכתה באליפות הליגה הבלארוסית הראשונה ולראשונה בתולדותיה הבטיחה השתתפות בליגת העל הבלארוסית בכדורגל בעונת 2021.
עם זאת, ביולי 2021 הקבוצה פורקה באמצע העונה בעקבות קשיים כלכליים.
ספוטניק לייט הוא חיסון נגד COVID-19 של מנה אחת, שפותח על ידי מכון המחקר גאמליה לאפידמיולוגיה ומיקרוביולוגיה.
ספוטניק לייט היא גרסת חיסון עם זריקה בעלת מנה אחת, הוא נרשם ב-6 במאי 2021 במשרד הבריאות של הפדרציה הרוסית כחיסון חד רכיבי והוא המרכיב הראשון בחיסון ספוטניק המקורי, המבוסס על וקטור מהסרוטייפ האנו-אדנו-וירובי הרקומביננטי 26 (rAd26).
יעילות החיסון של המנה הבודדת היא 79.4% בהתבסס על ניתוח נתונים מ-28 יום לאחר קבלת מנת החיסון על ידי אזרחי הפדרציה הרוסית כחלק מתוכנית החיסון ההמונית בתקופה שבין 5 בדצמבר 2020 עד 15 באפריל 2021.
הוא מורכב מהמינון הראשון של חיסון ספוטניק V, המבוסס על וקטור Ad26 וניתן לאחסן אותו בטמפרטורת מקרר רגילה של בין 2–8 מעלות צלזיוס.
לפי המכון, גרסה זו תתאים באופן אידיאלי לאזורים עם התפרצויות חריפות ומאפשר לאנשים רבים להתחסן במהירות.
בעת הצורך החיסון נועד להפוך למנה שלישית (חיסון דחף) למי שקיבל ספוטניק V לפחות 6 חודשים קודם לכן, דבר שהיה נושא לדיונים רבים ברוסיה עם התפרצות זן דלתא של נגיף הקורונה ביוני 2021.
מחקר אמת עולמי עם משתתפים בגילאי 60–79 בארגנטינה מצא כי החיסון של זריקה אחת יעיל ב-79% במניעת הדבקה.
ניסוי קליני שלב III ברוסיה מצא גם הוא יעילות של 79%.
על פי נקסטסטראן, זן B.1.1.317 היה הזן הדומיננטי ברוסיה במהלך תקופת המחקר (5 בדצמבר 2020 עד 15 באפריל 2021) ואילו בארגנטינה (29 בדצמבר 2020 עד 21 במרץ 2021) זן N .5 שלט בהתחלה, אך עד מהרה זנים רבים התקיימו בפרופורציות דומות.
שיעור יעילות של כ-80% עולה על שיעורי היעילות של חיסונים רבים הדורשים שתי מנות של החיסון בכל מבצע חיסונים.
מחקר בטיחות ואימונוגניות בשלב I / II של ספוטניק אור הדגים את התוצאות הבאות:
חיסון באמצעות חיסון ספוטניק לייט מאפשר לייצר נוגדני IgG ספציפיים לאנטיגן ב-96.9% מקרב האנשים המחוסנים ביום ה-28;
נוגדנים מנטרלי וירוסים מיוצרים ביום ה-28 לאחר החיסון ב-91.67% מהמקרים;
תגובה חיסונית תאית לחלבון SARS-CoV-2 נוצרת ב-100% מקרב המחוסנים כבר ביום העשירי;
חיסון באמצעות חיסון ספוטניק לייט של אנשים שיש להם חסינות ל-SARS-CoV-2, מאפשר יותר מפי 40 להגדיל את רמת הנוגדנים IgG הספציפיים לאנטיגן ב-100% מהאנשים המחוסנים כבר ביום העשירי;
לא דווח על תופעות לוואי חמורות לאחר חיסון עם ספוטניק לייט.
הרכב, אתרי ייצור ונהלים, לוגיסטיקה וחששות לגבי השפעות שליליות ובקרת איכות זהים לאלה שעלו באשר למנה הראשונה של חיסון ספוטניק V.
כתוצאה מכך, נושאים הקשורים למנה השנייה, כגון נוכחות אפשרית של חלקיקים המוסמכים לשכפול, אינם עולים בהקשר לספוטניק לייט.
ספונגילה לאקוסטריס (שם מדעי: Spongilla lacustris) הוא מין של ספוג החי באמריקה הצפונית, אירופה, אסיה ואחד הספוגים הנפוצים ביותר במים מתוקים.
ספוג זה תואר בידי החוקר קארולוס ליניאוס בשנת 1758.
ספונגילה לאקוסטריס שייך למחלקת הספוגנים, הכוללת ספוגיים החיים בים, באוקיינוס, ובמים מתוקים.
הוא מהספוגים הקטנים ביותר – אורכו סנטימטרים בודדים.
צבעו נע בין ירוק ללבן.
פירוש השם לאקוסטריס הוא קשור לאגמים.
הוא חי במים רדודים שבבריכות, אגמים, מתחת לסלעים וצמחי מים.
הוא ניזון בעזרת סינון מפיטופלנקטון וחיידקים.
הספוג משמש פונדקאי לחרקים ממשפחת Sisyridae שבסדרת מרושתי-כנף, המטילים את הביצים שלהם במים.
כשהביצים בוקעות, הזחלים ניזונים מהספוג וחיים בו, עד לשלב שהם הופכים לגולם.
בספוג זה, יש שתי צורות רבייה: רבייה מינית ורבייה אל מינית.
קטעי גוף ספוגיים ניתקים מגוף הספוג, ונצמדים למצע ובו מתפתח ספוג חדש.
זוויגית (מינית) – הספוג הוא הרמאפרודיט, כלומר שיש בו איברי מין זכריים ונקביים כאחד, אך בדרך כלל הוא מייצר תאי זרע ותאי ביצה בזמנים שונים.
ספוטניק היה משגר שפותח על בסיס הטיל הבליסטי R-7. הוא נוצל לשיגור למסלול של לוויין ראשון בעולם "ספוטניק 1".
המשגר פותח בהובלת סרגיי קורוליוב בOKB-1 (כיום תאגיד הטילים והחלל אנרגיה) על בסיס הטיל הבליסטי R-7 שפותח במשרד.
במשגר הורד ראש קרבי וחלק גדול של מערכת הניווט.
שלב הראשון כלל 4 מנועים והשלב השני כלל מנוע בודד.
כל המנועים היו מופעלים בו-זמנית.
השיגור הראשון בוצע ב-4 באוקטובר 1957 עם לוויין ראשון בעולם "ספוטניק 1".
בהמשך בוצע שינוי מוצלח נוסף.
בהמשך בוצע שדרוג המשגר והוא היה יכול להביא למסלול משקל של 1,300 ק"ג.
השיגור הראשון נכשל לאחר 102 שניות של טיסה.
השיגור שהתרחש ב-15 במאי 1958 היה מוצלח.
לא היו שיגורים נוספים ושימוש במשגר הסתיים לאחר 4 שיגורים מהם 3 מוצלחים.
ספורט אתגרי (הידוע גם כ-"ספורט אקסטרים") הוא כינוי לענפי ספורט חדשים הנחשבים למסוכנים במיוחד וכוללים פעילות ואדרנלין.
ספורט אתגרי יכלול בדרך כלל אחד או יותר מהמרכיבים הבאים: מהירות, גובה וסכנה.
רמת הסיכון מגוונת והיא משתנה בין הענפים השונים.
הספורט האתגרי תפס תאוצה בין היתר בזכות משחקי האקסטרים – אירוע מתוקשר המרכז אליו את המקצוענים בכל תחומי הספורט האתגרי.
חברות מסחריות הבינו את הפוטנציאל הטמון במשחקי האקסטרים וכיום הם מוצפים במפרסמים המאפשרים הפקה של אירועים נוצצים המושכים קהל רב.
ענפי הספורט האתגרי חודרים אט-אט לזרם המרכזי, בנושא זה ניתן לציין את אולימפיאדת החורף לשנת 2002 בה הופיעו מספר ענפי ספורט אתגרי, ובהם סנובורד.
באולימפיאדת טוקיו (2020) נוספו ענפי ספורט אתגרי כגון: גלישת גלים, סקייטבורדינג וטיפוס ספורטיבי.
בגלל האופי של הספורט האתגרי הוא מושך בעיקר צעירים, ומתפתחת סביבו תרבות שלמה הכוללת ביגוד, מוזיקה ועוד.
קיימים גם מקרים של משוגעים לדבר, שמוגדרים כ"מכורים לאדרנלין".
רכיבת הרים (אופני הרים) לונגבורדינג (לונגבורד)
פוגו אתגרי (מקל פוגו Xpogo)
סֶפּוּקוּ (ביפנית: 切腹, שילוב הקנג'י של "חתך" ו"בטן") היא מילה יפנית שמקורה בשפה הסינית, המציינת התאבדות טקסית המתבצעת על ידי חיתוך הבטן בפגיון או בוואקיזאשי.
ספוקו ידוע בעולם המערבי גם כ"הרקירי" או "חרקירי" (יפנית: 腹切り, "חיתוך הבטן").
סוג נוסף של התאבדות טקסית, שנועדה לחזק את ערכי הסמוראים היא ג'ונשי (殉死) – ליווי האדון המת.
מתורגם לעיתים כ"התאבדות מתוך נאמנות".
הספוקו הוא חלק מהבושידו (武士道), קוד ההתנהגות של הסמוראי.
כדי להימנע מנפילה בשבי והבושה הכרוכה בכך, היה מורה הדאימיו (האדון הפיאודלי) לסמוראי שלו לבצע ספוקו.
בתקופות מאוחרות יותר, הורשו לוחמים שנשבו לבצע ספוקו במקום להיות מוצאים להורג.
מטרת הספוקו העיקרית הייתה לשמר את כבוד הלוחם במותו, ולכן אלו שלא השתייכו למעמד הסמוראים לא הורשו ולא היה מצופה מהם לבצע ספוקו.
בעולמם של הסמוראים, הספוקו היה מעשה של אומץ שזכה להערכה במקרה של לוחם שהובס, איבד את כבודו או נפצע פצעים אנושים.
בביצוע הספוקו יכול היה לוחם שכזה למות בכבוד ואף לזכות במוניטין וכבוד נוסף בשל המעשה.
המוות בספוקו היה כואב במיוחד וממושך יחסית, ולכן לעיתים ביקש הסמוראי המתאבד מידידיו לערוף את ראשו ולהביא עליו את הקץ במהירות.
אם אפשר זאת הזמן, היה הספוקו מלווה בטקס פרטני.
הלוחם היה לובש את מחלצותיו, יושב על מחצלת מיוחדת כשחרבו מולו ומתכונן למוות בכתיבת פואמת מוות.
כשעוזרו ניצב לצידו, היה הלוחם פותח את הקימונו שלו, נוטל את חרב הווקיזאשי הקצרה או את הטאנטו (פגיון) ודוקר את בטנו בתנועה אחת משמאל לימין ותנועה שנייה מעלה באלכסון, לכיוון הלב.
משום שרוב הסמוראים אינם מצליחים לגמור את הספוקו בעת התנועה השנייה, לרוב, היה עוזרו של הסמוראי עורף את ראשו בתנועה טקסית המותירה חיבור דק בין הראש לגוף כך שהראש יפול לידיו של הסמוראי וכך הראש היה "יושב" על ידי הסמוראי.
הספוקו נאסר רשמית ברסטורציית מייג'י, 1868. עם זאת, עשרות אנשים ביצעוהו מאז, כולל קבוצה גדולה של אנשי צבא ב-1895 כמחאה על החזרת שטחים לסין, הגנרל נוגי ואשתו במותו של הקיסר מייג'י ב-1912, וחיילים ואזרחים שהעדיפו מוות על פני שבי במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1970 ביצע הסופר יוקיו מישימה ספוקו פומבי במפקדת הצבא היפני לאחר שכשל לשכנע את ראשיו לבצע הפיכה ביפן.
עוזרו של מישימה לא הצליח לעורפו בשלושה ניסיונות, והוא נערף לבסוף על ידי אדם אחר.
ספוקו במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר התבוסה
הרבה קצינים בכירים של האימפריה היפנית העדיפו להתאבד בספוקו מאשר ליפול בשבי.
קוניו נקג'ווה – קולונל שפיקד על הכוחות שהגנו על האי פלליו שבפלאו במהלך הקרב על פלליו.
ביצע ספוקו ב-24 בנובמבר 1944 לאחר שהאמריקאים כבשו את האי.
מיטסורו אושיג'ימה – לוטננט גנרל שפיקד על הארמייה ה-32 של הצבא היפני הקיסרי שנלחמה בקרב אוקינאווה בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה.
לקראת סוף הקרב סירב להיכנע למרות בקשה אישית של מפקד הכוחות האמריקאים וביצע ספוקו ב-22 ביוני 1945
קורצ'יקה אנאמי – גנרל בצבא היפני הקיסרי ושר המלחמה בזמן כניעת האימפריה היפנית.
ב־14 באוגוסט 1945 חתם אנאמי, עם שאר חברי הקבינט, על הסכם הכניעה.
בבוקר שלמחרת, ביצע אנאמי ספוקו.
ליד גופתו של אנאמי נמצא פתק בכתב ידו שבו נכתב: .
לפתק מסתורי זה ניתנו פרשנויות שונות לאורך השנים.
טקיג'ירו אונישי – תת־אדמירל הצי הקיסרי היפני שב־16 באוגוסט 1945, יום לאחר הכרזת הכניעה של הירוהיטו במלחמת העולם השנייה, כתב מכתב פרידה שבו הופנתה התנצלות אל 4,000 טייסי הקמיקזה שהוא שלח אל מותם, ובקשה לאזרחים ששרדו את המלחמה לפעול לשיקום יפן ולשלום בינלאומי.
הספוקו מופיע בספרים ובסרטים רבים על יפן.
דוגמה לספוקו מרכזי ניתן למצוא בסיפורם של ארבעים ושבעה הרונין.
הסרט האחרון, "47 רונין" יצא ב־2013 בכיכובו של קיאנו ריבס.
דוגמה מוכרת נוספת היא הסרט "ספוקו" משנת 1962 בבימויו של מאסאקי קובאיאשי.
לסרט יצא רימייק בשם "חראקירי: מותו של סמוראי" בשנת 2011 בבימויו של טקאשי מייקה.
ספורט הוא ענף בידור ופנאי הכולל פעילות גופנית שבה מאמנים או משפרים מיומנויות או כישורים גופניים, ושמטרתה השתתפות בתחרות, לבידור עצמי או להנאה בדרכים אחרות.
רוב ענפי הספורט כוללים פעילות גופנית מאומצת, אך קיימים ענפי ספורט שאינם דורשים מאמץ פיזי ניכר.
קיימים מאות ענפי ספורט, בהם כאלו המציבים שחקנים יחידים זה מול זה, כאלו הדורשים השתתפות של שני זוגות המתמודדים זה נגד זה, ועד כאלו המתקיימים בקבוצות או אף עם מאות משתתפים בו זמנית.
מתנהל ויכוח בין מומחי הספורט, חוקריו והמעורבים בו בצורה זו או אחרת, באשר להכללתן של פעילויות מסוימות במונח ספורט.
בהקשר זה עולה השאלה לגבי הכללתם של ענפי ספורט עממיים, מיתולוגיים, אתניים ואחרים.
מקורו של הספורט האתלטי בפעילות שנועדה להבטיח את הישרדות המין האנושי כגון ציד, דיג ומשחקי ילדים שנועדו להגביר את כישורי המוטוריקה שלהם, השתתפות פעילה בחיי הקהילה ועוד.
משחקי גורים קיימים גם אצל בעלי חיים.
פעולות אלו הפכו לספורט כשנותק הקשר בינן לבין הצורך לעסוק בהן לצורך ההישרדות.
נראה כי התעמלות הייתה ענף ספורט פופולרי במיוחד בעברה של סין.
אנדרטות לפרעוני מצרים העתיקה רומזים כי כבר לפני אלפי שנים התעסקו המצרים בספורט, ביניהם ענפי השחייה ודייג.
בין ענפי הספורט האחרים ניתן היה למצוא את ענף הטלת הכידון, קפיצה לגובה והיאבקות.
לענפי הספורט העתיקים מפרס, כגון אמנות הלחימה האיראנית זורקהנה, היו קשרים קרובים לאמנות הלחימה.
בין שאר ענפי הספורט שמקורם בפרס, ניתן למנות את הפולו ואת תחרות ההפלה ברומח.
מגוון רחב של ענפי ספורט התבססו בתקופת יוון העתיקה.
הנפוצים שבהם היו היאבקות, ריצה, אגרוף, קפיצה למרחק,(הקפיצה למרחק ביוון העתיקה לא נעשתה כפי שהיא שנעשית החל מהמאה ה-20, עם ריצה שקודמת לקפיצה, אלא קפיצה מהמקום עם שתי רגליים) הטלת כידון, זריקת דיסקוס ומרוצי מרכבות.
מגוון זה מצביע כי התרבות הצבאית של יוון, כמו גם בשאר התרבויות, השפיעה על התפתחות הספורט ולהפך.
המשחקים האולימפיים העתיקים נערכו כל 4 שנים ביוון העתיקה, בכפר קטן בפלופוניסוס הנקרא אולימפיה על שם האלים היוונים שגרים באולימפוס.
בניגוד לגישה היוונית שראתה בספורט חלק מחינוכו של האדם ומצאה בו הקניית ערכים חינוכיים ומוסריים הגישה הרומית לגבי הספורט הייתה פרקטית ופרגמטית בהרבה.
הרומאים ראו בספורט כמכשיר להכשרת חיילים טובים יותר.
עדות לכך ניתן למצוא בשמו של הספורט - מחוץ (dis) לשער (porta) העיר, הרומאים לא ראו בפעילות הספורטיבית חלק מתרבות הפנאי של הקהילה ודחפו אותה אל מחוץ לגבולות העיר.
זאת ועוד, בעוד שהספורט ביוון הקדומה הוגדר כ"אגון", היינו תחרות, הדגישו הלטינים את הביטוי "לודי", שמשמעו משחקי שעשועים.
שוני לשוני זה משקף את הגישה השונה לפעילות הגופנית בשתי התרבויות הנידונות.
כלומר היוונים הדגישו בספורט את המתחרים והלטינים - את קהל הצופים.
הפעילות הספורטיבית הפכה במידה הולכת וגוברת למאורגנת ומסודרת מתקופת האולימפיאדה העתיקה ועד המאה הנוכחית.
פעילויות שהיו הכרחיות להשגת אוכל ולהישרדות, הפכו לפעילויות סדירות המתקיימות לבידור או לתחרות, כגון ציד, דיג וגננות.
המהפכה התעשייתית והייצור ההמוני יצרו עלייה בשעות הפנאי ואפשרו עלייה בענפי ספורט שמיועדים לצפייה, הפחתה במובחרות בענפי הספורט השונים ונגישות גדולה יותר.
מגמות אלו נמשכו ואף גברו בעקבות ביאת תקשורת ההמונים ותקשורת גלובלית.
ההתמקצעות בספורט הפכה לשכיחה ובכך הוסיפה לעלייה בפופולריות של הספורט.
כמו כן, בעידן המודרני הספורט מאפשר נטילת הפסקה מחיי השגרה העמוסים, המתוחים והתובעניים של העובד המודרני, על מנת להוביל להקלה או לשיפור התפקוד היומיומי.
מסיבה זו מרכזי עבודה גדולים לעיתים משלבים מרכז ספורט לרווחת העובד.
ספורטיביות מוגדרת כ"התנהגות ויחס הוגן של המשתתף, לרבות משחק הוגן, אדיבות כלפי חברי הקבוצה והיריבים, עידוד השאיפה למצוינות, והפסד בכבוד".
המוטיבציה לספורט הוא גורם חמקמק לעיתים קרובות.
לדוגמה, למשייטים מתחילים נאמר לעיתים כי מרוצי סירות קטנות הם אמצעי טוב לשיפור היכולת והכישרון של הלומד.
לעומת זאת, נראה כי לעיתים קרובות משפרים את הכישרונות על מנת להגדיל את הביצועים וההישגים במרוצים, ולא להפך.
הספורטיביות מבטאת את הרצון לגרום לספורט להיות מהנה כמו שהוא.
הדעה המוכרת של העיתונאי גרנטלנד רייס , "לא חשוב אם נצחת או לאו, אלא איך שיחקת את המשחק", היא דוגמה טובה ליחס הספורטיבי.
דוגמה נוספת לדעה דומה, היא של מייסד האולימפיאדה המודרנית פייר דה קוברטן: "הדבר החשוב ביותר הוא ...
אולם, לעיתים קרובות הלחץ מהתחרות או האובססיה להישג עצמי או אף ההתקדמות הטכנולוגית יכולה לפעול נגד ההנאה והמשחק ההוגן של המשתתפים.
אנשים האחראיים לפעילויות שעות הפנאי מחפשים לעיתים הכרה וכבוד על ידי הצטרפות למועדונים ואיחודים כגון הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC), או על ידי יצירת גוף מסדיר משלהם.
בדרך זו, הספורט הופך לרשמי כגון אופני BMX, סקי, התאבקות וכו'.
רבים מפעילויות אלו הפכו לפופולריים אך לסירוגין.
הספורטיביות, בכל משחק נתון, הוא כיצד כל שחקן מתנהג לפני, בזמן ואחרי תחרות או אירוע.
חשוב לשמור על רוח ספורטיבית גם כאשר מפסידים.
לדוגמה, במשחק הכדורגל הדבר נחשב לרוח ספורטיבית להוציא את הכדור ולהפסיק את המשחק אם שחקן יריב נפצע במהלכו.
ובצורה הדדית, מצפים מהקבוצה היריבה להחזיר את הכדור כאשר המשחק ממשיך.
שימוש בסמים בספורט מנוגד לרוח הספורטיבית, ולכן הוועד האולימפי הבינלאומי וארגוני ספורט בינלאומיים רבים נלחמים בתופעה זו, ונוהגים לבצע בדיקות לגילוי סמים אצל ספורטאים המתחרים בתחרויות שונות.
אלימות בספורט היא למעשה חציית הגבול שבין משחק הוגן לבין אלימות תוקפנית.
ספורטאים, מאמנים, אוהדים והורים מתנהגים לעיתים בתוקפנית ובאלימות כלפי בני אדם או רכוש אחר במפגנים מוטעים של נאמנות, שליטה, כעס או חגיגה.
ההיבט הבידורי של הספורט, יחד עם התקשורת ההמונית והעלייה בזמן הפנאי, הוביל להופעת המקצוענות בספורט - אנשים שפרנסתם היא על ידי עיסוק בספורט.
הצלחת אירוע ספורט מחייבת הסכמה כללית של המשתתפים לגבי החוקים והתקנות.
דבר זה הוביל להקמה של גופים המארגנים את האירועים וקובעים את כלליהם.
הקשר בין ספורט ופוליטיקה היה קיים עוד מימי קדם.
ניתן לתלות קשר זה בהסבר שאדם בעל כושר וחוזק הוא בעל כושר הישרדות גבוה יותר ועם הזמן יהיה מנהיגה של קבוצה.
עוד במסופוטמיה ובמצרים העתיקה נערכו הפעילויות הספורטיביות בחסותם של האצילים והמלכים שהיו בעלי אמצעים וזמן לפתח תרבות פנאי שכזאת.
במקרים רבים הנציחו עצמם האליטות החברתיות בתבליטים, ציורים וריקועים המראים את האצילים בפעילויות ספורטיביות נועזות וקשות.
רבות מהנצחות אלו היו מפוברקות ונועדו רק להלל ולשבח את האצילים ולהאדיר בכך את מעמדם.
עובדה זאת מראה את המעמד החברתי שנקשר לספורט.
גם ביוון העתיקה, שאירועי הספורט שבה נדמים כלקוחים מעולם תמים ומיופה, הפכו המתחרים האתלטים לאמצעים פוליטיים, למגויסי הפוליטיקה במאבקים הבינעירוניים.
תופעות דומות מתחוללות בימי הביניים, כמו כל מה שכרוך בספורט האבירי (ה"טורניר" או ה"בוהורט"), ששרת היטב את המאבקים האישיים בין האצילים ואת היריבות הקלאסית של מלחמת האינווסטיטורה-הירושה: למלוכה או לכנסייה.
כאשר מדיניות האפרטהייד הייתה תקפה בדרום אפריקה, ספורטאים רבים אימצו את הגישה המצפונית על פיה לא ישתתפו באירועי ספורט במדינה זו.
יש המרגישים כי גישה זו תרמה לחיסול המדיניות הזו כאשר אחרים מרגישים כי הגישה האריכה וחיזקה את ההשפעות של מדיניות זו.
אולימפיאדת 1936 אשר נערכה בברלין הייתה המחשה, כנראה יותר מזוהה כך במבט לאחור, בה האידאולוגיה המתפתחת באותה תקופה השתמשה באירוע על מנת לחזק ולהפיץ את עצמה בדרכי תעמולה.
בתולדות אירלנד, ספורט גאלי היה מקושר ללאומניות תרבותית.
גם עד אמצע שנות המאה ה-20, היה נאסר על אדם לשחק כדורגל גאלי, הרלינג או ענף ספורט אחר המנוהל על ידי התאחדות האתלטיקה הגאלית (GAA), אם אותו אדם שיחק או תמך בכדורגל או משחק אחר ממוצא אנגלי.
ההתאחדות המשיכה לאסור לשחק ראגבי באירועים גאליים תחת חוק 42 השנוי במחלוקת, זאת אף על פי שמשחקים גאליים שוחקו במגרשי הכדורגל וראגבי, בעיקר מחוץ לאירלנד.
עד לאחרונה, תחת חוק 21, ההתאחדות אסרה על חברי האבטחה הבריטית ועל חברי כוח השיטור המלכותי של אלסטר (RUC), הידועים כיום כמשטרת צפון אירלנד (PSNI), לשחק משחקים גאליים, אולם בעקבות הסכם יום שישי הטוב ב-1998, הוסר בסופו של דבר האיסור.
לאומניות בכלליות ניכרת לעיתים קרובות בספורט, או בדיווחו: משתתפים מתחרים בקבוצות לאומיות או פרשנים ואוהדים יכולים לאמץ השקפה פרטיזנית.
ישנם הרואים במגמות אלו ניגוד לעקרון תכונת הספורט על פי הן מטרתו היא ההנאה של המשתתפים.
החלקה על הקרח, לדוגמה, היא ענף ספורט בו המחזה הוא סוג של אמנות בעצמו: הצפייה בפעילות זו קרובה מאוד לחוויה המורגשת בזמן צפייה בבלט.
כמו כן, ישנן פעילויות אחרות שקיימים בהן אלמנטים של ספורט ואמנות, כגון אמנות המשחק, התעמלות אמנותית, עיצוב הגוף, פארקור, רכיבה אמנותית וכדומה.
העובדה כי אמנות קרובה מאוד לספורט במצבים מסוימים, כנראה קשורה לטיב הספורט.
הגדרת הספורט לעיל מקדמת את הרעיון לפיה הפעילות נעשית לא רק לשם המטרות הרגילות, כגון ריצה שלא במטרה להגיע למקומות מסוימים, אלא ריצה כשלעצמה, ריצה בצורה הטובה ביותר האפשרית.
הגדרה זו דומה להשקפה המצויה של ערך אסתטי, הנחשב בעיני אחדים כמעל ומעבר לערך השימושי היוצא מהחפץ.
כך, מכונית יפה ומשביעת רצון במיוחד היא אינה מכונית הנוסעת ממקום אחד לאחר בלבד, אלא גם המרשימה באמצעות חן, יציבות וכריזמה.
באופן זהה, עשייה ספורטיבית כגון קפיצה, אינה מרשימה את הצופים בה רק בגלל ההצלחה להתחמק ממכשולים או לעבור נחלים, אלא גם בגלל היכולת, המיומנות והסגנון שהקופץ מציג.
אמנות וספורט היו ככל הנראה מקושרים בצורה ברורה יותר בתקופת יוון העתיקה, כאשר ההתעמלות יצרה התפעלות, הערצה והערכה אסתטית למבנה הגוף, וכן גם למיומנויות אותן המשתתפים הציגו.
הקרבה של האמנות והספורט באותה תקופה נוצרה מטבעם של משחקי האולימפיאדה אשר, כמו שראינו, היו חגיגה של הספורט והישגים אמנותיים, פיוט, פיסול ואדריכלות.
אתלטיקה היא ענף ספורט הכולל תחרויות ריצה, הליכה, קפיצה והטלה, ושילוב ביניהם בצורת קרב רב.
האתלטיקה, המכונה "מלכת הספורט", הייתה חלק מרכזי בתרבות יוון העתיקה.
התחרויות באתלטיקה הן אישיות לרוב, אך ישנן תחרויות בין קבוצות כמו מרוצי שליחים.
יש הנוהגים לכנות את האתלטיקה "אתלטיקה קלה" ולהשתמש במונח "אתלטיקה כבדה" לענפי ההיאבקות, אגרוף והרמת משקולות.
ג'ודו היא ספורט לחימה ואמנות לחימה יפנית מודרנית, (גנדאי בודו) שנוסדה בסוף המאה ה-19 ביפן על ידי פרופ' ג'יגורו קאנו המשתייכת לסוגת הגראפלינג.
אדם המתאמן בג'ודו נקרא ג'ודוקא.
הג'ודוקא הראשון במערב שהביא את האמנות לאירופה (צרפת) ואחר כך לישראל הוא ד"ר משה פלדנקרייז, המדען שפיתח את שיטת פלדנקרייז לשכלול היכולת התנועתית.
היאבקות היא ספורט לחימה המבוסס על גראפלינג, כשמטרת הקרב היא הצמדת שכמות היריב לקרקע באופן בו לא יוכל לזוז, ללא שימוש בהכאה.
התעמלות היא ענף ספורט המשלב תרגילי כוח, גמישות, שיווי משקל, אקרובטיקה.
התעמלות אמנותית, הנכללת בענף זה, דורשת גם עמידה בקריטריונים נוספים כמו כוריאוגרפיה (לדוגמה, שמירה על קצב).
רוב התחרויות הן תחרויות אישיות, בעוד שבהתעמלות אמנותית יש תחרויות קבוצתיות.
טאקוונדו הוא ספורט לחימה קוראני המאופיין בבעיטות גבוהות ומהירות.
הטאקוונדו בישראל הוא ענף ספורט פופולרי שהחל בשנת 1977 עם פתיחתו של המועדון הראשון בירושלים על ידי מישל מדר, כיום מנכ"ל ההתאחדות, וכולל היום אלפי ספורטאים, מקצוענים וחובבנים ברחבי ישראל.
קפוארה (בפורטוגזית: Capoeira) היא אמנות לחימה ברזילאית בעלת שורשים אפריקנים, המשלבת בתוכה יסודות ריקודיים, אקרובטיקה ומוזיקה.
הקפוארה פותחה בברזיל על ידי עבדים ממוצא מערב אפריקני, החל מהמאה ה-16. היא ידועה במהלכים המהירים והמורכבים ובמינוף הגוף במגוון רחב של בעיטות, ספינים, וטכניקות ניידות.
טניס הוא משחק כדור הנערך בין שני שחקנים (משחק יחידים) או שני זוגות (משחק זוגות) באמצעות מחבט וכדור במגרש פתוח.
הטניס הוא ספורט אולימפי ומשוחק במדינות רבות ברחבי העולם.
המשחק מכונה גם "הספורט הלבן".
כדורגל הוא ענף קבוצתי פופולרי הנפוץ ברחבי העולם, בו משתתפות שתי קבוצות, שמטרת כל אחת היא להעביר את כדור המשחק לתוך שערה של השנייה.
הקבוצות הן לרוב בנות 11 שחקנים, אם כי ישנן גרסאות בנות מספר נמוך יותר של משתתפים ובין מקורות המשחק גם גרסאות המוניות.
הכדורגל נחשב לספורט הפופולרי ביותר בעולם, עם כ-240 מיליון איש ברחבי העולם המשחקים כדורגל באופן סדיר.
במסגרת הענף פועלים כ-300,000 מועדונים מקצועיים הרשומים בגופים הרשמיים המנהלים אותו.
טיפוס הוא ספורט תחרותי יחידני המחולק למספר סגנונות: טיפוס הרים, טיפוס הובלה, טיפוס בולדרינג, טיפוס מצוקים, וטיפוס קירות.
במדינת ישראל מועדוני טיפוס מאוגדים על ידי התאחדות הטיפוס הספורטיבי והאתגרי בישראל החברה באיגוד הטיפוס עולמי (ה-IFSC).
כדוריד הוא משחק כדור קבוצתי תחרותי.
מטרת כל קבוצה היא להכניס את הכדור לשער הקבוצה היריבה ולהגן על שערה מפני הקבוצה היריבה (בדומה לכדורגל).
תנועת הכדור במגרש בין השחקנים ובידי שחקן יחיד וכן זריקתו לשער, מתבצעות באמצעות הידיים (בדומה לכדורסל).
כדורסל הוא ענף ספורט תחרותי, משחק כדור אותו משחקות זו כנגד זו שתי קבוצות בנות חמישה שחקנים כל אחת.
מטרת המשחק היא לקלוע יותר נקודות לסל הקבוצה היריבה.
הנקודות מושגות על ידי השחלת הכדור דרך חישוק הסל, בזריקה או בהטבעה.
משחק הכדורסל הוא אחד המשחקים הנפוצים והפופולריים בעולם המערבי, ונחשב לענף הספורט השני בפופולריותו בעולם אחרי הכדורגל.
מקצוע הקשתות הוא מקצוע אולימפי ופראלימפי.
במדינת ישראל קימים מספר מועדונים המאוגדים תחת איגוד הקשתות הישראלי, המסונף לפדרציית הקשתות העולמית "FITA".
שחייה היא התקדמות בתוך המים (צלילה) או ציפה על פני המים באמצעות הגפיים ובאמצעות תנועת הגוף.
השחייה היא פעילות פנאי פופולרית.
שחייה היא גם ספורט תחרותי (שחייה תחרותית) ופעילות גופנית מהמעלה הראשונה ועוזרת לפתח את כלל שרירי הגוף, כמו גם סיבולת לב-ריאה וקיבולת ריאתית.
שחמט הוא משחק לוח אסטרטגי המיועד לשני שחקנים.
זהו אחד מהמשחקים השכיחים והמורכבים ביותר הקיימים בתרבות האנושית; ההערכה למספר המצבים החוקיים בשחמט היא 10120. המשחק מקובל ברחבי העולם כתחביב וכספורט תחרותי כאחד.
אדם העוסק במשחק שחמט באופן מקצועי נקרא שחמטאי.
שיט תחרותי הוא ספורט תחרותי המתנהל בין סירות מפרש מדגם זהה.
תחרויות משפיעות רבות על רצון השייט לשפר את ביצועיו הפיזיים והטכניים כאחד.