tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לחסידות זו מוסדות בשם "באר אברהם" בירושלים, בני ברק, בית שמש, אלעד, אשדוד, בורו פארק, ויליאמסבורג, מונסי ובאנגליה.
ספרי החסידות יוצאים על ידי מכון "נחלי אמונה".
מכון נוסף באלעד מוציא לאור סידורי תפילה ומחזורים לימים נוראים.
סידור התפילה מבוסס על סידור קוידנוב בשם "אור הישר".
הנושאים המדוברים ביותר בחסידות הם: אמונה, שבת וקדושה.
רבי משה מקוברין אמר: "כל חבורה (= קבוצה) יש לה שער בשמים, והשער שלנו הוא אמונה ושפלות".
החסידות מדגישה גם את לימוד התורה ויש בה מספר גדול של אברכים.
בימי השובבי"ם נערכים בישיבה שני סדרי לימוד של 5 שעות רצופות ובחורים רבים עורכים גם סדר שלישי של 3 שעות.
בישיבות של החסידות, הן בברנוביץ' ("תורת חסד") והן כיום, סגנון הלימוד ליטאי ובדומה לישיבות הליטאיות המשמעת מבוססת במידה רבה על משמעת עצמית של התלמידים.
הברת התפילה גם היא ליטאית.
רבי שלום נח ברזובסקי דיבר רבות על מעלת וקדושת ארץ ישראל, והורה לחסידיו למעט לצאת מהארץ, מלבד במקרים נצרכים.
גם האדמו"ר הנוכחי, רבי שמואל ממשיך בדרך זו.
רבי שמואל גם מתנגד לנסיעה לנופש או לשבתות במלונות אף בארץ.
בשל מוצאה של החסידות ברוסיה הלבנה הלבוש שונה מעט מהמקובל בחצרות אחרות.
חסידי סלונים הולכים בחליפה ארוכה ופתוחה שמתוכה בולט טלית קטן.
חסידי סלאנים הולכים בחליפה סגורה בסגנון החסידי הנפוץ.
בסלונים חסידים רבים וכן האדמו"רים האחרונים הולכים כשפאותיהם מאחורי האוזן.
בדומה לחצרות חסידיות אחרות שמוצאן מתחום המושב, שפת אמם של החסידים היא עברית, בפלג סלאנים היידיש נפוצה יותר.
רבים מפלג זה משתייכים ליישוב הישן וחלק קטן אינו משתתף בבחירות בישראל.
הרב משה מידנר - נכדו של ה"יסוד העבודה".
ממנהיגי החסידות באירופה, ומנהל רוחני של ישיבת תורת חסד בברנוביץ'.
הרב משה קלירס - רבה של טבריה
הרב אשר זאב ורנר - אב"ד טבריה
הרב חיים ורנר - משפיע חסידי מפורסם, בנו של הרב אשר זאב.
אהרן סורסקי - סופר וביוגרף חרדי.
הרב אברהם רובין - ראש מערכת הכשרות "בד"צ מהדרין" רחובות.
הרב מאיר לוריא ראש ישיבת באבוב.
הרב צבי כץ, ראש ישיבת חזון נחום.
תורתם של האדמו"רים מודפסת לאחר פטירתם.
משה חיים קליינמן, אור ישרים - דברי תורתם של ארבעת אבות החסידות, רבי מרדכי מלעכוויטש, בנו רבי נח, רבי משה מקוברין ורבי אברהם מסלונים.
תורת אבות - ליקוטים של דברי תורה מאדמו"רי לעכוויטש, קוברין וסלונים, בנושאי עבודת ה', התקשרות לצדיקים והמועדים.
ספר זה זכה לתפוצה אף מחוץ לחסידות בשל ייחודו בליקוט אמרות קצרות וחריפות לפי נושא.
הספר יצא לראשונה על ידי רבי שלום נח בשנת תשכ"א.
רבי שלום נח הוסיף הקדמה ארוכה על דרכה של חסידות סלונים.
הרב אהרן לוריא, עבודת פנים - מכתבים ודברי תורה
הרב יוסף פראגר, כתבי ר' יאשע שו"ב - סיפורי מעשיות מתלמידי הבעל שם טוב והמגיד ממזריטש ואדמו"רי השושלת.
הרב משה מידנר, כתבי קודש, סיפורים על צדיקי החסידות והשושלת מכתבי הרב אהרן לוריא, ירושלים תשכ"ו
רבי מרדכי חיים סלאנים, סיפורי מרן הרמ"ח, סיפורים על צדיקי החסידות והשושלת, בעריכת הרב פנחס שמעון קופלוביץ (חתנו של רבי אברהם וינברג (השלישי)), בני ברק תשכ"ט
רבי מרדכי חיים סלאנים, מאמר מרדכי, דברי תורה וסיפורים שסיפר, בעריכת נכדו זאב סלונים, ירושלים תשס"ב
יאיר שוורצמן, יהי אור, תולדות החסידות וסיפורים על האדמו"רים
הרב ישראל שמעון קסטלניץ (אחיינו של הרב מרדכי חיים), מזקנים אתבונן, דברי תורה וסיפורים בעיקר מאדמו"רי וחסידי סלונים.
בעריכת נכדו יוסף וינברג, ירושלים תשס"ז
הרב אשר ארקוביץ, אשרי האיש, דברי תורה וסיפורים מאדמו"רי וחסידי סלונים.
בעריכת הרב שמואל לוריא והר' חיים שפירא, ירושלים תש"ע
עזריאל זליג וינברג, זיכרון עוז, קורות אדמו"רי סלונים וגדולי החסידים
פינסק-קרלין היא חצר חסידית, פלג המשך של חסידות קרלין.
אנשי הקבוצה התפלגו מחסידות קרלין-סטולין.
הרקע לפילוג החל בדור הקודם לפני השואה כאשר עם פטירת האדמו"ר רבי ישראל המכונה הינוקא מסטולין שימשו בניו: רבי אברהם אלימלך כאדמו"ר בקרלין ואחיו רבי משה כאדמו"ר בסטולין.
בארצות הברית קיבלו את מרותו של רבי משה ושל רבי יעקב חיים מדטרויט, ובארץ ישראל נחלקו החסידים לשני מחנות: חסידי תל אביב קיבלו מרותו של רבי משה מסטולין, וחסידי ירושלים וטבריה קיבלו את מרותו של רבי אברהם אלימלך.
עם פטירת רבי משה מסטולין קיבלו חסידיו את מרותו של אחיו הצעיר רבי יוחנן היות שהיה היחיד מבין האחים ששרד את השואה, תוך כדי שחסידי רבי אברהם אלימלך קיבלו את מרותו רק מן השפה ולחוץ, בשל העובדה שחידש ושינה כמה ממנהגי קרלין (ויש אומרים גם נעימת התפילה).
האדמו"ר רבי יוחנן שחפץ להחדיר את מנהגיו בקרב החסידים חילק את חסידיו לשתי קבוצות נפרדות: חסידי רבי אברהם אלימלך שהתנגדו לחידושים שהכניס, ושאר החסידים שנכנעו למרותו ללא סייג.
הדבר התבטא במקומות התפילה: חסידי רבי אברהם אלימלך נשארו להתפלל בבית הכנסת שייסד רבם בשכונת בית ישראל, ושאר החסידים התפללו בבית הכנסת החדש בפאתי שכונת הבוכרים.
כך למעשה התחלקה החסידות דה פקטו, הגם שעדיין נחשבו כולם לחסידות אחת.
בשנת תשט"ז לאחר פטירתו של רבי יוחנן בלא בנים, ראו חלק מחסידיו את נכדו רבי ברוך מאיר יעקב הלוי שוחט, בן בתו של רבי יוחנן, כממשיך השושלת.
רבי ברוך שוחט נולד בשנת 1955, ובעת פטירת סבו רבי יוחנן היה בן שנה אחת בלבד.
למרות זאת ראו בו חלק מהחסידים כמי שעתיד לנהל את החצר.
חלק מהחסידים אשר לא השלימו מסיבות שונות עם הרעיון שרבי ברוך שוחט יוכתר כאדמו"ר, חברו לחסידי אח סבו שנספה בשואה רבי אברהם אלימלך מקרלין, שהתגוררו בארץ ישראל, והקימו את חסידות זקני קרלין (די אלטע קארלינער), שמם התפתח עקב כך שרוב זקני החצר היו מובילי הקבוצה.
מנגד, הקבוצה השנייה כונתה צעירי קרלין (די יונגע קארלינער), למרות שקבוצתם כללה גם בודדים מזקני העדה.
משך תקופה ארוכה התקיימו אפוא שתי חצרות שכל אחת מהן נשאה את השם "קרלין".
מצב זה נמשך למעלה משלושים שנה עד שבוררים שנבחרו על דעת שני הצדדים פסקו, כי פלג "הצעירים", רובם צאצאים לחסידי רבי יוחנן, ייקרא "קרלין-סטולין" (אדמור"י שושלת קרלין גרו גם בסטולין), ופלג "הזקנים", צאצאים לחסידי רבי אברהם אלימלך, ייקרא "פינסק-קרלין" (קרלין היא פרבר של פינסק).
עוד נפסק שבית המדרש של חסידי קארלין בבית ישראל יישאר בידיהם של זקני החסידים.
רבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב-קרלין
בשנת תשכ"ב "זקני קרלין" - קיבלו על עצמם כאדמו"ר את רבי משה מרדכי בידרמן, האדמו"ר מלעלוב, וזאת עקב כך שהאדמו"ר מלעלוב ראה עצמו כחסיד המסור בכל ליבו לרבי אברהם אלימלך, ורבו זה מינה אותו בשעתו להיות מנהיגם של חסידי קרלין בארץ ישראל.
בעקבות כך היה האדמו"ר מלעלוב מעתה לרבן של שתי חצרות, לעלוב וקרלין, (תופעה זו יחידאית בתנועת החסידות, ועליה התבטא האדמו"ר מלעלוב, כי הוא רואה לעצמו חובה לקחת עליו עול זה למען המשך עדת רבו שנעקד בשואה).
יצוין כי בחירת אדמו"ר שאיננו מגזע קודמו כי אם תלמיד מובהק, אירע בעבר במספר חצרות חסידיות.
גם בחסידות קרלין עצמה אירע הדבר בעבר עם מינויו של רבי שלמה מקרלין לאדמו"ר לאחר פטירת רבו רבי אהרן הגדול הראשון לאדמו"רי קרלין, וזאת על אף שלא היה ממשפחתו.
רבי משה מרדכי האדמו"ר מלעלוב-קרלין נפטר בכ"ד בטבת ה'תשמ"ז.
לאחר פטירתו של רבי משה מרדכי, הוכתרו שני בניו, רבי אברהם ורבי שמעון כאדמו"רים לחסידות לעלוב.
"זקני קרלין" קיבלו על עצמם את רבי שמעון כמי שימשיך להנהיגם תחת אביו שנפטר, וכך נשא רבי שמעון כאביו, בתואר האדמו"ר מלעלוב-קרלין.
אולם כעבור זמן קצר הודיע האדמו"ר כי היות שהוא עצמו אינו חסיד קרלין כפי שהיה אביו אינו רואה עצמו מתאים להמשיך בהנהגת עדה זו (צעד נדיר בעולם החסידות, מעין התפטרות מאדמו"רות).
בשלב זה החליטו החסידים לאחר הצבעה חשאית בנידון, להציע את כהונת האדמו"ר לרבי אהרן הכהן רוזנפלד, מנכבדי וזקני החצר, שנמנה עם צאצאי האדמו"ר הראשון רבי אהרן הגדול מקרלין.
אביו של רבי אהרן, יצחק מנשה, היה חסיד קרלין וסבו היה הרב יהושע השל הלטובסקי.
הרב רוזנפלד הסכים להצעה, בתנאי שיאפשרו לו לשים קץ ליריבות המרה של החצר עם יריבתה - "צעירי קרלין".
לאחר המינוי פנה הרב רוזנפלד לבית דין בהסכמת חסידות קרלין היריבה.
פסק הדין קבע שפלג "הצעירים" בהנהגתו של רבי ברוך שוחט ייקרא "קרלין-סטולין" ופלג "זקני קרלין" ייקרא "פינסק-קרלין".
רבי אהרן רוזנפלד ניהל את חסידות פינסק-קרלין כעשור שנים, עד לפטירתו בשנת ה'תשס"א.
לאחר פטירת רבי אהרן הוציאו החסידים לאור סדרת ספרים בשם "ארחות אהרן", בהם ספר "משנת החינוך" שנפוץ בקרב מחנכים במגזר החסידי.
את מקומו ירש בנו בכורו, האדמו"ר הנוכחי רבי אריה רוזנפלד.
מלבד מרכז החסידות בירושלים הכולל בית מדרש, תלמוד תורה וישיבה קטנה, ישיבה גדולה לחסידות מרכזים ורשת כוללים גם בבני ברק, ביתר, בית שמש ואחוזת ברכפלד.
הרב ישראל גרוסמן - ממובילי המאבק על קבלת ילדי עליית יהודי המזרח למוסדות דתיים, המארגן המרכזי של עצרות נגד גיוס הבנות ב-1953
חסידות סערט־ויז'ניץ היא חצר חסידית, ענף של חסידות ויז'ניץ, שנוסדה על ידי רבי ברוך הגר, בנו של רבי ישראל הגר מוויז'ניץ ורב ואדמו"ר בעיר סירט (סערט) שברומניה, ולאחר מכן אדמו"ר בחיפה, בה הקים את מרכז החסידות.
לאחר פטירתו, מילא את מקומו בנו רבי אליעזר הגר, וכיום משמש כאדמו"ר בנו של רבי אליעזר, רבי יעקב הגר.
הרב ברוך הגר החל בתרצ"ו לכהן כרב העיר סירט.
כחודש לאחר מכן נפטר אביו רבי ישראל והוא החל לכהן שם כאדמו"ר.
הקים בעיר את ישיבת "בית ישראל ותמכין דאורייתא".
לאחר השואה עלה לארץ ישראל והקים מחדש את החסידות.
בנה את רמת ויז'ניץ בחיפה ופתח בה את ישיבת יחל ישראל.
לאחר פטירתו בב' חשוון תשכ"ד מונה תחתיו בנו, רבי אליעזר הגר.
בנו השני של רבי ברוך הגר, הרב משה הגר, כיהן כראש הישיבה.
לאחר פטירת רבי אליעזר, בכ' תמוז תשע"ה, מונה תחתיו לאדמו"ר בנו, רבי יעקב שליט"א.
מרכז החסידות הוא ברמת ויז'ניץ בחיפה, שם מתגוררות מאות משפחות של החסידות.
בית המדרש הגדול שם בנוי בתבנית בית הכנסת של החסידות ברומניה.
בשכונה ישיבה גדולה, ישיבה לצעירים, רשת כוללי אברכים "מבצר התורה", תלמוד תורה "תפארת משה" (על שם רבי משה הגר), ומוסדות חינוך נוספים לבנים ולבנות.
בבני ברק יש לחסידות ישיבה לצעירים, כוללי אברכים, שלושה בתי כנסת ובית ספר יסודי לבנות.
בתי כנסת ישנם גם בירושלים, באלעד, בביתר עילית, באשדוד, בבית שמש, ובצפת.
גם בארצות הברית ישנן קהילות של החסידות.
החסידות נותנת חשיבות רבה לעניין שמירת הלשון ולימוד בספר חפץ חיים העוסק בעניינים אלו ואהבת כל יהודי.
בשבתות שובבי"ם נוהגים אנשי החסידות בתענית דיבור עד לאחר תפילת מוסף.
בשבת פרשת בא הם נוהגים תענית דיבור לאורך כל השבת, לגברים, נשים וטף.
הרב דוד שלמה זולדן, רב הקהילה ואב בית הדין בחיפה
הרב ישראל אליעזר הגר, היה רב הקהילה בירושלים, בן ראש הישיבה הרב משה הגר (נפטר ג' בכסלו ה'תשפ"ו)
הרב מאיר כץ, ראש מכון "יד רמ"ה", חתן ראש הישיבה הרב משה
חיים בנט, מלחין, ובנו רובי בנט
דודי זילברשלג, איש תקשורת, ובנו מלך זילברשלג
הרב מנחם דוד הגר, בנו של רבי משה, מכהן החל מתשל"ב כאדמו"ר בבית מדרשו של הרב חיים הגר, בנו של רבי משה משאץ, בחיפה.
הקים מוסדות בשם "אהל משה".
בנו הרב ברוך הוא רב הקהילה באשדוד.
הרב נפתלי ראובן קורנרייך, חתנו של האדמו"ר רבי אליעזר, החל לכהן כאדמו"ר אחר פטירת חמיו.
לפני כן כיהן כרב קהילת סרט ויז'ניץ בבני ברק, ובהמשך רב קהילה ביישוב תל ציון, שם הקים את ישיבת קוסוב ויז'ניץ.
בתשע"ה עבר להתגורר בבית שמש והעביר לשם את הישיבה.
בין הרב קורנרייך לבין גיסו רבי יעקב, בנו היחיד של רבי אליעזר וממלא מקומו, שררה מתיחות, בעוד החתן השני, הרב אהרן טוביה שפיטץ, רב "סרט-ויז'ניץ ארצות הברית", מזוהה עם הרב קורנרייך.
בחצר זו מכונה האדמו"ר הקודם "ברכת אליעזר" (במקום "חכמת אליעזר" בחצר המרכזית).
חסידות סטריקוב היא חצר חסידית מבית וורקא ואלכסנדר הנקראת על שם העיירה סטריקוב שבפולין שבה כיהנו אדמו"רי השושלת.
החסידות הוקמה לאחר פטירת הישמח ישראל מאלכסנדר.
מייסדה של החסידות הוא רבי אהרן צבי לנדא מביאלה, בנו של רבי דוב בעריש מביאלה שהיה האדמו"ר לחסידי וורקא אחר פטירת האדמו"ר הצעיר מוורקא.
כיום החסידות מחולקת לשתי חצרות.
החצר המרכזית, שמונה כ-260 משפחות, נמצאת בבני ברק בראשות רבי דוד ברנדר.
החצר השנייה נמצאת בירושלים, בראשות רבי יעקב דן שטרן.
לאחר פטירתו של הישמח ישראל מאלכסנדר, בכ"ט בטבת ה'תר"ע, ללא בנים, הושיבו רוב החסידים את אחיו, רבי שמואל צבי דנציגר בכס האדמו"רות.
חלק אחר פנה לרבי אהרן צבי לנדא מביאלה, בנו של רבי דוב בעריש מביאלה, ומינוהו לאדמו"ר בעיר ביאלה.
בעת בקשת חלק מחסידיו של הישמח ישראל, שלאחר פטירתו רצו למנות את רבי אהרן צבי לנדא מביאלה בנו של רבי דוב בעריש מביאלה, הביעה אמו התנגדות עזה לכך שבנה יקבל את האדמו"רות בהפטירה שזו סכנה עבורו, אך בשל לחץ החסידים שגברו הוא קיבל את ההנהגה.
לצערם של החסידים אכן צדקה אמו, וכארבעה חודשים לאחר התמנותו נפטר ביום טוב שני של שבועות תר"ע.
את מקומו מילא אחיו רבי אלימלך מנחם מנדל לנדא מסטריקוב, הנודע בכינוי "האדמו"ר הזקן מסטריקוב".
רבי אלימלך מנחם מנדל כיהן בתחלה בזדונסקה וולה, לתקופה קצרה בסטריקוב ובסוף ימיו בזגערז'.
כמו חסידות אלכסנדר, ממשיכה גם חסידות סטריקוב את דרכה של חסידות וורקא.
רבי אלימלך מנחם מנדל מסטריקוב נפטר בשנת תרצ"ו, ולאחר פטירתו הוכתר בנו רבי יעקב יצחק דן לנדא מסטריקוב לממלא מקומו.
רבי יעקב יצחק דן הקים ישיבה בסטריקוב בשם "בית אהרן".
נספה יחד עם מרבית חסידיו בשואה.
בשנת תש"ח הוכתר רבי אברהם אביגדור נחום לנדא לממשיך הנהגת החסידות.
רבי אברהם היה בנו של רבי יעקב יצחק דן.
הוא ניצל מהשואה כשגלה לוילנה, שם נעשה לתלמידו של רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק, ובשנת תש"א (1941) עלה בעקבות רבו לארץ ישראל.
בהנהגתו הוקמו מספר בתי כנסיות לחסידות, בתל אביב ובבני ברק.
בשנת תשמ"ו עבר רבי אברהם אביגדור נחום מתל אביב שם דר עשרות שנים לבני ברק, וקבע את מקום תפילתו בבית המדרש של החסידות ברחוב אלשיך.
בשנת תשנ"ב נבנה בית כנסת חדש בירושלים בשכונת נווה צבי, ובחנוכת הבית הכתיר רבי אברהם אביגדור נחום את נכדו הבכור רבי יעקב דן שטרן לרב בית הכנסת.
בשנת תש"ן, הקים רבי אברהם אביגדור נחום ישיבה בבני ברק בשם "קול יעקב סטריקוב", על שמו של אביו.
חתניו, הרבנים משה שמואל שטרן, בנו של גאב"ד ביליץ, ישעיהו פרנקל-תאומים ודוד ברנדר בנו של רבי שלום ברנדר, כיהנו כראשי הישיבה עד לסגירתה בתשע"ג.
האדמו"ר רבי אברהם אביגדור נחום נפטר בט"ז באלול תשס"א, בלא בנים וללא שהותיר צוואה מפורשת בדבר ממלא מקומו.
בתוך השנה לפטירת הרב אברהם אביגדור נחום הוכתר לאדמו"ר נכדו הרב יעקב דן שטרן (בן חתנו הרב משה שמואל שטרן וחתן רבי מנחם נחום בן רבי יוחנן מרחמסטריווקא), שכיהן עד אז כרב בית הכנסת סטריקוב בירושלים.
הרב יעקב דן שטרן משמש כר"מ בישיבת מאור עיניים הקטנה, ובראשותו שני בתי מדרש וכוללי אברכים בירושלים ובבני ברק.
תקופה לאחר מכן הוכתר גם חתנו הצעיר, רבי דוד ברנדר.
החסידות בראשותו מפעילה בתי מדרש בבני ברק, ירושלים ביתר עלית ובית שמש וסמינר חסידי בירושלים בהנהלת אשתו.
בחסידות סטריקוב, כהמשך לחסידות וורקא ואלכסנדר, הודגש נושא אהבת ישראל ושמחה.
תחת הנהגתו של רבי אברהם, שהיה תלמידו של הרב מבריסק, נטתה החסידות לסגנון ליטאי.
השתתף באירועי חב"ד וגם בחגיגת יום הולדת לרבי מליובאוויטש בכפר חב"ד רבים מחסידיו למדו בישיבות ליטאיות (בפרט בישיבת פוניבז' וישיבת בריסק) והושפעו מדרך הלימוד בהן.
החברותא המפורסמת במשך עשרות שנים של האדמו"ר מסטריקוב היה הרב זעליג פלדמן ראש ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד.
רבי אברהם סלד מגינוני אדמו"רות.
בשנת תשמ"ט, כאשר נחלקו החסידים והליטאים לשתי מפלגות, אגודת ישראל ודגל התורה, סירב רבי אברהם להביע דעה.
חלק מחסידיו היו חברים במפלגת דגל התורה.
כשאר חצרות חסידויות פולין, החסידות הייתה פתוחה יותר מחצרות הונגריה-גליציה, כמו בסגנון הלבוש של הנשים ודיבור בעברית.
החצר בהנהגתו של רבי דוד ברנדר אימצה סגנון דומה יותר לחסידויות גליציה, בעקבות מוצאו ממשפחה של חסידי בעלז.
הרב ירחמיאל ישראל יצחק דומב, ממנהיגי נטורי קרתא.
היה חסיד לפני המלחמה ואף לאחר המלחמה שמר קשר עם האדמו"ר מסטריקוב
מנחם מנדל גרליץ - סופר ומו"ל חרדי
משה צבי וינטרוב - זמר וחורז חרוזים (גראמען ביידיש)
חסידות סקווירה (בכתיב יידי המקובל בחצר: סקווירא; נהגה: סְקְוֱר) היא חצר חסידית שמקורה בעיר האוקראינית סקווירה (Сквира) והיא ענף של בית צ'רנוביל ממנו יצאו עשרות חסידויות שונות.
כיום מנהיג החצר המרכזית בחסידות הוא הרב דוד טוורסקי, היושב בניו סקוויר, ניו יורק.
מחסידות סקווירה הסתעפו חסידויות מחנובקא, שפיקוב ופאלטישאן.
האדמו"ר הראשון של החסידות היה רבי יצחק טברסקי.
נולד בשנת ה'תקע"ב לרבי מרדכי טברסקי.
בזיווג ראשון היה חתנו של רבי דן יונגרלייב מראדוויל בנו של רבי יצחק (בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב) וחתנו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא.
לאחר פטירת אשתו נישא לבתו של רבי ישראל מרוז'ין אך זו נפטרה בלא שהיו להם ילדים.
לאחר פטירת אשתו השנייה נישא לבתו של רבי נפתלי צבי (בנו של רבי אהרן מטיטיוב נכד הבעל שם טוב) רבה של העיירה סקווירא ועבר להתגורר לידו.
לאחר פטירת חמיו בשנת תר"ח, מונה לכהן במקומו כרב העיירה ואז החל לשמש באדמו"רות (שלא כשבעת אחיו שהחלו לשמש באדמו"רות אחר פטירת אביהם בשנת תקצ"ז).
בניגוד לאביו, היה רבי יצחק אדם עצור ונמנע ממתן דרשות ציבוריות, וכך נהגו גם ממשיכיו.
לעומת זאת, בניגוד לנוהג החסידי, עסק רבי יצחק בלימוד פילוסופיה יהודית.
לאחר פטירת רבי יצחק כיהנו כאדמו"רים במקומו שלושה מבניו:
רבי אברהם יהושע העשיל היה חתנו של רבי שמואל אשכנזי ובזיווג שני של רבי יוסף זילברפרב.
נפטר כשנה וחצי אחרי פטירת אביו בג' בכסלו תרמ"ז.
רבי ישראל היה נשוי לצפורה, בת דודו רבי אברהם מטריסק.
רבי דוד (המכונה "ר' דוד'ל") נולד בשנת תר"ח.
היה חתנו של רבי שלמה מסאווראן ובזיווג שני של רב אליקים געץ מאוסטרהא.
לאחר פטירת רבי אברהם יהושע העשיל מינו חסידיו את בנו השני רבי משה דן טברסקי למלא את מקומו, ושני אחיו נפרדו מבית מדרשו והקימו חצר משלהם.
בנו השני של רבי יצחק (מזיווגו הראשון), רבי מנחם נחום טברסקי (שפיקוב), כיהן בחיי אביו כאדמו"ר בשפיקוב וממנו יצאה שושלת שפיקוב.
בני רבי אברהם יהושע העשיל
בנו הגדול של רבי אברהם יהושע העשיל, רבי יוסף מאיר כיהן כאדמו"ר במחנובקא.
בנו השני היה רבי משה דן שכיהן כאדמו"ר בסקווירה על מקום אביו וסבו ולאחר מכן בקייב (לשם ברח עם דודו רבי דוד).
היה חתנו של קרוב משפחתו, רבי חיים יהודה מאיר מחודורוב (חתנו של רבי דוד טברסקי מטאלנא).
בנו השלישי היה רבי יעקב מליניץ, סבל מייסורים כל ימיו ונדד ממקום למקום, היה חתנו של בן דודו של אביו, רבי מרדכי מקוריסטשוב.
בנו הרביעי (מזיווגו השני) היה רבי דוד יהודה לייב, חתן אחיו רבי יוסף מאיר ממחנובקא.
בניגוד לאבותיו היה אומר דברי תורה בשולחנותיו.
נורה על ידי בולשביקים ונפטר מפצעיו בי"ב בשבט תר"פ.
חתניו של רבי אברהם יהושע העשיל היו אחיינו רבי מרדכי (בן אחיו רבי דוד) מסקווירה ורבי מרדכי יוסף טברסקי מזלטיפולי.
מזיווג שני היה חתנו רבי דוד טברסקי (הראשון) מרחמסטריווקא.
בניו של רבי משה דן מסקווירה היו:
רבי דוד (נפטר תר"פ) חתן דודו רבי מרדכי בן רבי דוד מסקווירה.
רבי יצחק האדמו"ר מסקווירה-תל אביב.
בשנת תרפ"ו היגר לארצות הברית.
התגורר ברובע הברונקס ובסוף ימיו בתל אביב.
חתנו של קרוב משפחתו רבי אברהם מצ'ודנוב ובזיווג שני חתן רבי מרדכי מקונסטנטין.
היה יו"ר ומזכיר אגודת האדמו"רים, חבר ועד הרבנים בניו יורק ומזכיר ועד העזרה ליהודי אירופה.
רבי אברהם יהושע העשיל, חתן רבי אריה לייב מקאריטה.
פתח את ישיבת סקווירה בסקווירה לפני מלחמת העולם הראשונה.
בנו הגדול היה רבי מרדכי חתן דודו רבי אברהם יהושע העשיל מסקווירא, נפטר חמישה שבועות לפני אביו.
בנו רבי יצחק החל לכהן כאדמו"ר לאחר פטירת סבו, ובשנת תרפ"ג היגר לארצות הברית.
בנו השני רבי משה חתן קרוב משפחתו רבי יעקב אריה מטריסק, נפטר אף הוא בשנת תר"פ ולא השאיר ילדים, ואלמנתו נישאה אחר כך לרבי ישראל הגר מוויז'ניץ.
בנו השלישי רבי אהרן, היה חתן רבי יצחק מבוהוש.
בנו הרביעי רבי שלמה חתן רבי אריה לייב ממגרוב בנו של רבי יהושע רוקח מבעלזא, חזר לאחר פטירת אביו לסקווירה ושם מילא את מקומו ושימש כאדמו"ר מסקוירה, נפטר בז' אדר א' שנת תרפ"א, ונקבר סמוך לאביו בקייב, ונבנה אוהל מיוחד על קברו.
בנו רבי אלעזר מילא את מקומו ושימש כאדמו"ר מסקווירה בפלטיצ'ן וייסד את חסידות זו .
בנו החמישי רבי מנחם נחום חתנו של בן דודו רבי יוסף מאיר ממחנובקא, כיהן כאדמו"ר במחנובקא אחרי פטירת חמיו, ברח לקייב ומשם לקישינב ומשם לארצות הברית שם פתח בית מדרש וכונה האדמו"ר מסקווירה-מחנובקא.
התחתן בשנית עם בתו של רבי פנחס ספרד מקוניב נפטר בי"ט בסיוון תש"ו.
בנו השישי רבי יצחק, חתנו של קרובו רבי שמואל שלמה מצ'רנוביל, הצליח להימלט לקישינב יחד עם אמו, וכיהן שם כאדמו"ר לציבור גדול.
בנו השביעי של רבי דוד, רבי יעקב יוסף, נולד בשנת תר"ס בסקווירה.
בשנת תר"פ ברח עם אחיו ואמו לקישינב שם נישא לבתו של רבי פנחס מאוסטילא חתנו של רבי ישכר דב מבעלזא וישב בעיר קאלארש שבבסרביה.
ניצל מהשואה והיגר לארצות הברית והתגורר בויליאמסבורג, אך נוכח החומרנות והדקדנטיות שפגש, ביקש לבנות לחסידיו מתחם מגורים כפרי רחוק מהמרכזים העירוניים ולכן ייסד עיירה חסידית (הראשונה בארצות הברית; מעין שטעטל) במחוז רוקלנד שבמדינת ניו יורק וקרא לה ניו סקוור ("סקווירה החדשה").
חתניו של רבי יעקב יוסף הם רבי מרדכי הגר מויז'ניץ מונסי ורבי חי יצחק טברסקי מרחמסטריווקה ארצות הברית.
לאחר פטירתו של רבי יעקב יוסף טוורסקי ירש את מקומו בנו רבי דוד טוורסקי.
כיום מונה חסידות סקווירה כ-3,300 משפחות, ובערך אלפיים משפחות מתגוררות בניו סקוור.
לחסידות קהילות גם במונסי, בורו פארק, לייקווד, ויליאמסבורג, מונטריאול, אנטוורפן ולונדון.
משנות ה-90 מתפתחות קהילות גם בישראל ולחסידות בתי כנסת בירושלים, בני ברק, ביתר עילית ובית שמש.
בירושלים נפתחו גם תלמוד תורה וישיבה קטנה.
חסידות סקווירא נחשבת לחצר שמרנית.
היא שואפת לשמר את דרכו של רבי יעקב יוסף מסקווירה.
מלבד מנהגי צ'רנוביל הנהוגים באדיקות בסקווירה, אימץ רבי יעקב יוסף מנהגים רבים מחותנו של חותנו, רבי ישכר דב מבלז.
החסידים לובשים באמצע השבוע חליפות חלקות ללא דוגמה ובשבת קפוטה חלקה.
לבישת גרטל היא חובה בכל היום (גם מראהו וצורת הלבישה ייחודיים לחסידות סקווירה).
רוב החסידים מרכיבים משקפי פלסטיק שחורים.
בשבת (האדמו"ר וצאצאיו גם באמצע השבוע) נועלים החסידים מגפיים ("שטיוול"), נוהג שאינו קיים בשאר החסידויות.
חסידי סקווירה לא מקצצים את פאותיהם, אך מסלסלים אותן שלא ייגעו בזקן, על פי דברי האר"י.
רבי יצחק, בנו של רבי מרדכי בנו הגדול של רבי דוד מסקווירה, מילא את מקומו של זקינו הרה"ק ר' דוד'ל מסקווירא בעיר סקווירא באוקראינה ובהמשך הזמן העמיד חצירו בעיר קעשנוב, והיגר לארצות הברית בשנת ה'תרפ"ג ע"פ בקשת החסידים בארצות הברית שהפצירו בו שיבוא לארצות הברית.
והקים חצר בבורו פארק בניו יורק.
היה חתנו של רבי פנחס מקנטיקזובה.
נפטר בג' באב ה'תש"א ואת מקומו מילא בנו רבי דוד טוורסקי (ה'תרפ"ב - ה'תשס"א), חתנו של רבי יחיאל מיכל מטורקא שהקים רשת מוסדות ועסק גם כיועץ בעניינים רפואיים.
במקומו מכהן כיום בנו, רבי יחיאל מיכל טוורסקי, חתנו של רבי מנחם נחום בן רבי יוחנן מרחמסטריווקא.
בנו השני של רבי יצחק, רבי מרדכי כיהן כאדמו"ר מסקווירה בפלטבוש.
היה חתנו של רבי שמואל דייטש האדמו"ר מבוקרשט.
כיום מכהן בנו רבי יצחק, חתנו של רבי זאב בן רבי יוחנן מרחמסטריווקא.
בן נוסף הוא רבי פנחס משה, חתנו של רבי רפאל גולדשטיין מסקאליא, המכהן בגרינוויל, ג'רזי סיטי.
רבי אלעזר, בנו של רבי שלמה מסקווירה בנו של רבי דוד מסקווירה, כיהן כאדמו"ר מסקווירה בפלטישאן ולאחר המלחמה הקים את חסידות פאלטישאן בברוקלין.
נכדיו מכהנים כיום באדמו"רות פאלטישאן.
חסידות נוספת שיצאה מחסידות סקווירה הייתה חסידות שפיקוב שהוקמה על ידי רבי מנחם נחום טברסקי, בנו של רבי יצחק האדמו"ר הראשון מסקווירה.
חסידות פאפא (נהגה: פּוּפֶּא) היא חצר חסידית שמוצאה מהעיר פאפה בהונגריה ומרכזה כיום בניו יורק.
בראשיתה הוקמה כקהילת המשך לקהילה היהודית בפאפא.
ראשיתה של החסידות בקהילת פאפא בהונגריה, שבה כיהן הרב יעקב יחזקיה גרינוולד כרב וראש ישיבה.
רבי יעקב יחזקיה היה בנו של רבי משה גרינוולד, רב העיר חוסט ומחבר הספר "ערוגת הבושם".
דברי תורתו נדפסו בספר "ויגד יעקב".
בנו של הרב יעקב יחזקיה, הרב יוסף גרינוולד, הקים את הקהילה בויליאמסבורג שבברוקלין לאחר מלחמת העולם השנייה וביסס אותה.
מרבית קהלו היו תלמידים של אביו שניצלו מהמלחמה.
רבי יוסף הפך את הקהילה לחצר חסידית והחל לכהן כאדמו"ר.
דברי תורתו נדפסו בספרו "ויחי יוסף".
הרב אפרים פישל סופר, חתנו של הרב יעקב יחזקיה, שהיה מכונה אב"ד טמשוואר כיהן כרבה של קהילת פאפא בירושלים.
בנו של רבי יוסף גרינוולד, הרב יעקב יחזקיה (השני) מכהן כיום כאדמו"ר מפאפא וויליאמסבורג.
הוא חתנו של קרוב משפחתו רבי מאיר גרינוולד מטעטש (נכדו של ה"ערוגת הבושם").
מלבד בית המדרש המרכזי של החסידות בוויליאמסבורג, יש לה קהילות בבורו פארק, במונסי ובווסטצ'סטר.
את הקהילה האחרונה הקים רבי יוסף בסוף ימיו.
לחסידות תלמודי תורה, מוסדות "בנות יעקב פאפא" לבנות וישיבות.
בניו האחרים של רבי יוסף הם רבי ישראל מנחם, האדמור מפאפא בורו פארק ורבי אהרן, הדיין של פאפא.
חתנו של רבי יוסף, רבי משה רוזנר כיהן בעבר כרב הקהילה במונסי.
הרב משה סופר בן רבי פישל (חתנו של רבי יעקב יחזקיה ה"ויגד יעקב"), מכהן כרב קהילת פאפא בירושלים.
חסידות צ'רנוביל (ביידיש: טשערנאָביל) היא חצר חסידית הנקראת על שם העיר צ'רנוביל שבצפון אוקראינה.
מדובר באחת מבין עשרות חצרות חסידיות שצמחו מתוך בית צ'רנוביל לאורך השנים.
במשך כמה דורות נקראה החסידות בשם "לויעב", וענפים אחרים של שושלת אדמו"רי צ'רנוביל נשאו שם זה, עד שבאמצע המאה ה-20 אומץ השם צ'רנוביל מחדש.
כיום מכהנים מספר אדמו"רים בשם צ'רנוביל, אך החצר המרכזית היא בבני ברק בראשות רבי מנחם נחום טברסקי.
כאשר נפטר רבי מרדכי טברסקי, האדמו"ר השני מצ'רנוביל, הפכו כל שמונת בניו לאדמו"רים אחריו.
בנו הבכור רבי אהרן ירש את החצר בצ'רנוביל עצמה וכיהן בה כאדמו"ר מ-1838 ועד 1871, אם כי בשנותיו האחרונות התרחק מניהול ענייני החצר.
בנו הבכור נפטר בחיי אביו, ושני בניו האחרים הופקדו על ענייני החצר בצ'רנוביל ושניהם נשארו בה גם אחרי מות אביהם.
הוא עודד גם את נכדיו לתפקד כצדיקים חסידיים, וכתב לקהילות שיקבלו אותם על עצמם.
החסידויות העיקריות שהתפתחו מכך הן שתי החצרות שהקימו בניו של בנו הבכור - רבי מרדכי בעיירה לוייב, ורבי ברוך מאיר שהרחיק עד בסרביה.
לאחר פטירת רבי אהרן, נוהלה החצר בצ'רנוביל במשותף על ידי שני האחים, רבי זוסיא ורבי ברוך אשר, כפי שעולה מפסק בוררות שנכתב כחודש לאחר פטירת האב ושמור בספריה הלאומית, ובו נכתב שיש לשמור את גביית ה"מעמד" מהקהילות כפי שהיה בימי האב, ולחלק באופן שווה את ההכנסות מכך ומהזכיונות העירוניים.
כמו כן, נאמר ש"בשבתות וימים טובים מהראוי והנכון שישבו כולם בצוותא חדא על שולחן אחד כדי לפאר שולחן אביהם", אך אין לדעת אם כך אמנם נהגו בפועל.
בשנת תרמ"א (1881) נפטר רבי זוסיא, ובמקומו עלה להנהגה בנו שלמה בנציון כינוקא.
רק אז נתנה קהילת צ'רנוביל כתב מגידות לרבי ברוך אשר.
רבי מנחם נחום מצ'רנוביל, מייסד השושלת, היה תלמידם של הבעל שם טוב ושל המגיד ממזריטש, ומחבר הספרים מאור עיניים ו"ישמח לב".
אביו היה ר' צבי הירש בן הרב נחום גאון מנרינסק.
כיהן כמגיד מישרים בקהילות נרינסק, פראהאביטש וצ'רנוביל, והיה עני רוב ימיו.
רבי מרדכי טברסקי מצ'רנוביל, הידוע בכינויו "המגיד מצ'רנוביל", היה בנם של רבי מנחם נחום ושרה.
נולד בשנת ה'תק"ל במלאת לאביו 40 שנה.
נישא לחיה שרה בתו של רבי אהרן הגדול מקרלין ובשנית לפייגא בתו של רבי דוד לייקס.
הוא נהג לסובב בין העיירות וקיבל כתבי מגידות מרבים מהן.
בניגוד לאביו נהג בעושר רב, ונסע בכרכרה רתומה לסוסים רבים.
דברי תורתו כונסו בספר "ליקוטי תורה".
נפטר בכ' באייר ה'תקצ"ז, ונקבר בעיר אנטיווקה הסמוכה לקייב.
הותיר אחריו שמונה בנים ושלוש בנות.
רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל, בנם של רבי מרדכי וחיה שרה.
נולד בשנת תקמ"ז, ושמו ניתן לו על שם זקנו, רבי אהרן הגדול מקרלין.
בצעירותו הכריחו אביו לכהן באדמו"רות, ומאז הרבה בנסיעות על פני ערי הסביבה.
עם פטירת אביו מילא את מקומו בהנהגת עדתו ובמגידות צ'רנוביל ושאר הקהילות.
היה נשיא של קופת רבי מאיר בעל הנס של כולל ווהלין, וסייע ליישוב ארץ ישראל.
נפטר בח' בכסלו ה'תרל"ב, והותיר אחריו שישה ילדים.
שנים מבניו של רבי אהרון נשאו את השם צ'רנוביל:
רבי ישעיה משולם זוסיא מצ'רנוביל בן רבי אהרן.
חתן דודו רבי מנחם נחום ממקארוב בן רבי מרדכי המגיד מצ'רנוביל, ובזיווג שני חתן רבי פינחס מסלוויטא, ובזיווג שלישי חתן רבי מרדכי זאב רבינוביץ.
מילא את מקום אביו בצ'רנוביל.
חתניו היו רבי ישכר דב רוקח (הזקן) מבעלזא, רבי זאב מרחמסטריווקא, ומזיווגו השלישי, רבי נחום יוסף בן ציון מקוריסטשוב ואחיינו רבי שלמה שמואל.
אחריו כיהן בנו מזיווגו האחרון, רבי שלמה בן ציון כינוקא.
היה חתנו של הרב זלמן חודרוב.
נסע לארצות הברית אך חזר לרוסיה עקב סלידתו מהחומריות בארצות הברית.
נפטר בקייב בח' בתשרי ה'ת"ש.
בנו רבי אהרן היה חתנו של רבי גדליה משה מזוויהל.
חתניו היו רבי זאב מקובלה, אחיינו הרב יהושע אלעזר חודרוב והרב יוחנן בן רבי אברהם דב מרחמסטריווקא.
רבי ברוך אשר מצ'רנוביל בן רבי אהרן.
חתן דודו רבי משה מקוריסצ'וב בן זקינו רבי מרדכי מצ'רנוביל.
תורותיו ואודותיו מודפסים בספר כפתור ופרח.
אחריו כיהן בנו רבי שלמה שמואל נולד בשנת תרכ"ו אחרי פטירת סבו (אבי אמו) רבי משה מקוריסצ'וב, אך כיוון שלא רצו לידע את סבתו שנפטר קראו לו שלמה שבו יש את האותיות משה.
היה חתן דודו רבי ישעיהו משולם זוסיא ובזיווג שני חתן רבי דן מראדוויל (בן רבי לוי נכד רבי יצחק בן המגיד מזלוטשוב).
בשנת תרצ"ג עבר לריגה משם היגר לארצות הברית.
נפטר בכ"ט באדר ה'תרצ"ו בברוקלין.
בנו (הרביעי) הוא רבי יעקב ישראל מצ'רנוביל.
חתן רבי יעקב יוסף מאורזיטשוב (בן רבי אברהם מאורזיטשוב).
פתח הכנסת אורחים ובית כנסת מפואר בברוקלין.
בשנת ה'תרצ"ז ביקר בארץ ישראל לשנתיים.
לאחר פטירתו הסתיימה שושלת צ'רנוביל מבית רבי ברוך אשר.
בנו הרב שלמה שמואל ניהל בית כנסת לפי מנהגי ונוסח צ'רנוביל, אך לא היה אדמו"ר.
לרבי שלמה שמואל היו 5 ילדים נוספים בהם; בתו אשת רבי יצחק טברסקי מקישינב בן רבי דוד מסקווירא, בנו רבי יוחנן טברסקי חתן רבי גדליה משה גולדמן מזוויהל, בתו אשת הרב משה רוטשטיין מוורשה מחבר ספר 'צדיקים און חסידים'.
שושלת צ'רנוביל כיום ממשיכה דווקא את בנו הבכור של רבי אהרן, רבי מנחם נחום טברסקי (השני), שנפטר בחיי אביו ולא כיהן כאדמו"ר.
היה חתנו של רבי ישראל ליברזון מליצ'יניץ (נכד רבי ליבר הגדול מברדיצ'ב וחתנו של הרב מאפטא), ובזיווג שני חתן דודו רבי דוד הורודוצקי.
היו לו שני בנים, רבי מרדכי (אבי שושלת לויעב) ורבי ברוך מאיר (אבי שושלת אזרניץ).
חתניו היו רבי דוד מסאווראן, רבי אריה לייבוש ממגרוב (בנו של רבי יהושע מבעלז) ורבי יוסף מאיר ממכנובקה.
בנו השני של רבי מנחם נחום, רבי ברוך מאיר, כיהן באזרניץ שבפודוליה.
היה חתן בזיווג ראשון של רבי יעקב יצחק ממקארוב ובזיווג שני של בן דודו רבי אברהם יהושע השיל מליטשניץ.
חתניו היו רבי אלתר מנובומינסק, רבי משה מרדכי מטריסק לובלין ורבי גדליה ממונסטריץ' אומן.
רבי אהרן מאזרניץ, חתן דודו רבי מרדכי מלויעב.
כיהן כאדמו"ר בקישינב, נרצח בשואה בשנת ה'תש"א, חתנו היה רבי דוד מפלוישטט בן רבי שלום יוסף מבוהוש-שפיקוב.
רבי מרדכי ישראל מחאטין (נפטר בט"ו בתמוז ה'תש"א) חתן בן דודו רבי אברהם יהושע העשיל מצ'ודנוב.
מילא את מקומו של אביו.
לאחר כניסת הבולשביקים לאזור עבר לחאטין שברומניה.
חסידים באו אליו אף מפולין.
בליל ט"ו בתמוז לקחו הנאצים מעירו 122 איש בהם הוא ובנו רבי אהרן.
בדרכם מחוץ לעיר קפץ רבי מרדכי לנהר לטבול והנאצים היכוהו קשות.
הם הובאו לשדה פתוח וירו בהם.
לאחר מכן נקברו בבור שנחפר שם.
בנו הרב יעקב יוסף, חתן רבי אברהם יהושע השיל מקופיטשניץ, היה רב בברונקס.
בנו של הרב יעקב יוסף, יצחק מאיר, הוציא ספר על סבו מחאטין וספר על שושלת צ'רנוביל, וכן שני תקליטים של ניגוני צ'רנוביל שאביו שר.
רבי יצחק מאזראניץ-בלץ חתן רבי ישראל אשכנזי מאלעסק, נרצח בעינויים על ידי הנאצים בי"ד בכסלו ה'תש"א בכבפר אבדובקה (Obodovka) שבטרנסניסטריה.
בנו הרב אהרן טברסקי שרד את השואה וכיהן בין השאר כרב בלוס אנג'לס.
רבי מרדכי טברסקי מלויעב, היה בנם של רבי מנחם נחום השני והרבנית גיטל בת רבי ישראל מליצ'יניץ, נישא לבת דודו (רבי שמואל אשכנזי נינו של רבי צבי הירש אשכנזי וחתן דודו רבי משולם זוסיא מזינקוב) (לאה) בת שבע.
נולד בשנת ה'תר"ד ונקרא על שם זקינו רבי מרדכי מצ'רנוביל.
נפטר בי"ד בכסלו ה'תרע"א בשדה-לבן, והותיר אחריו עשרה ילדים, ביניהם רבי אברהם יהושע השיל מצ'ודנוב, ממשיכו.
הוסמך על ידי סבו רבי אהרן לאדמו"רות לאחר פטירת אביו.
רבי אברהם יהושע העשיל, בנו של רבי מרדכי מלויעב, היה חתנו של רבי יעקב מדליטין.
כיהן כאדמו"ר בלויעב, ליטא, ולאחר מכן בצ'ודנוב.
בנו יחידו היה רבי חיים יצחק מלויעב-קיוב.
שלוש בנותיו היו, ציפורה אשת רבי יצחק בן רבי משה דן מסקווירא, אשת בן דודו רבי מרדכי ישראל טברסקי מחאטין וחנה חיה, אשתו של רבי יעקב חיים פרלוב מסטולין.
רבי חיים יצחק מלויעב-קייב, בנו של רבי אברהם יהושע השיל מצ'ודנוב, היה האדמו"ר האחרון בברית המועצות.
במרחשון ה'תרפ"ז (1926) השתתף בוועידת הרבנים בקורוסטן, שהייתה אז תחת שלטון סובייטי.
בה'תרצ"ז (1937) הגלו אותו הסובייטים לקזחסטן, שם גווע בכלא בכ"ד בניסן ה'תש"ג (1943) אחרי שצם בכל ימות הפסח כדי שלא יכשל באכילת חמץ.
היה חתנו ישל רבי ישעיה מטשכויב, בן זקוניו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז.
אחד מבניו היה רבי משולם זוסיא, האדמו"ר מצ'רנוביל בבני ברק.
רבי ברוך בן ציון (ה'תרל"ה - כ"ב באלול ה'תש"ה), חתן רבי אליעזר מראדוויל, כיהן כאדמו"ר באומן.
במלחמת העולם הראשונה נמלט לוורשה ומשם לארצות הברית.
בנו היה רבי מנחם נחום מלויעב-מירופול, חתן רבי דוד ממירופול.
היגר עם אביו לארצות הברית בשנת ה'תרפ"ה ופתח בית מדרש בבוסטון.
בן בתו, הרב חיים מרדכי טברסקי-שטאל ממונסי כונה "אב"ד צ'רנוביל".
כיום מכהן בנו הרב ברוך בן ציון (חתן רבי אברהם מזידיטשוב שיקגו) כאדמו"ר מלאיעוו צ'רנוביל.
רבי שלום יוסף (ה'תרמ"א - ד' בתמוז ה'תש"ג), בנו של רבי מרדכי מלויעב, כיהן כאדמו"ר בשדה-לבן.
היה חתן קרובו רבי משה מאודסה.
מחתניו היו רבי אברהם פנחס ספרד מקוניב, רבי ישראל שמואל השני מחלם, רבי אברהם יעקב מבויאן-למברג (בעל בתו חנה), רבי ירחמיאל משה מקוז'ניץ (בעל בתו ברכה), רבי יצחק מאיר מרשקוב ורבי יצחק מברזנה.
בארץ ישראל היו בית כנסת של חסידות צ'רנוביל בצפת כמו גם בתי כנסת של ענפים אחרים בשושלת כחסידות מקארוב, חסידות טריסק וחסידות טאלנה.
בשנת ה'תרל"א נמנו חסידי צ'רנוביל בארץ ב-300 איש.
אדמו"רי צ'רנוביל נהגו לאסוף כספים בעצמם ולשולחם עם רשימה שמית של חסידיהם.
לאחר סכסוך עם ממוני כולל ווהלין, שנמנו על חסידות סדיגורה, פתחו חסידי צ'רנוביל את כולל ז'יטומיר.
במהלך השנים פתח רבי משולם זוסיא טברסקי, בנו של רבי חיים יצחק מלויעב, את חסידות צ'רנוביל מחדש.
למד בישיבת תומכי תמימים - חב"ד.
הוכתר לאדמו"רות בחיי אביו, כשנפרד ממנו בשנת ה'תרצ"ד ועלה לראשונה לארץ ישראל, במעמד נכבדי הקהילה.
בארץ ישראל נישא לבלומה בת רבי יעקב מרדכי ברנדוויין נכד אדמו"רי סטרטין והתגורר בירושלים.
בשנת ה'תשי"ט עבר לבני ברק ופתח בית מדרש בביתו שברחוב יהודה הלוי.
בית המדרש כונה "דברי חיים" על שם סבו, רבי חיים מצאנז.
בבית הכנסת התפללו גם אוהדי חסידות צאנז-טשכוב.
רבי זושא עמד בראש איגוד צאצאי וחסידי צאנז בארץ ישראל.
לאחר בואו של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג לארץ ישראל, העביר לידיו את ראשות האיגוד צאנז.
בהמשך פתח בית מדרש ברחוב ראב"ד, והקים בו כולל בשם "זיכרון קדושים".
במהלך ההלוויה, הכתיר קרוב משפחתם האדמו"ר רבי ישראל מרדכי מרחמסטריווקא את בנו רבי מנחם נחום כממלא מקומו בישראל, ואת בנו רבי ישעיה בארצות הברית.
חתניו הם רבי ישראל הגר האדמו"ר מוויז'ניץ ורבי ניסן רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף סיגעט.
רבי מנחם נחום פתח ישיבה קטנה בבני ברק וישיבה גדולה באלעד "תפארת משולם זוסיא", ותחת נשיאותו החסידות גדלה והתפתחה באופן משמעותי.
בתי חסידים נפתחו בירושלים, בבית שמש, באלעד, בלונדון ובמנצ'סטר ובמהלך השנים גם בצפת, בנוף הגליל, בביתר עילית, באנטוורפן, במונסי, בתי כנסת נוספים בבני ברק ובאלעד וישיבות קטנות בבית שמש ובירושלים.
במשך כמה שנים ניהל את מוסדותיו בפועל אחיו, רבי אברהם יהושע העשיל, חתן הרב אהרן מרדכי רוטנר.
בהמשך רבי אברהם יהושע העשיל הקים חצר חסידית נפרדת באשדוד בשם "טשארנאביל" (להבדיל מאחיו המכונים "טשערנאביל").
לאדמו"ר באשדוד ישנה ישיבה קטנה, ישיבה גדולה ומוסדות נוספים.
רבי ישעיה (חתנו של רבי שלום מיכלוביץ' מבראד-ראדוויל) פתח את בית מדרשו בבורו פארק ורבי חיים יצחק (חתנו של רבי שמואל צבי מספינקא) שעבר בשנת ה'תשס"ט מוויליאמסבורג ופתח בית מדרש בשם "לויעב" בין השדרה ה-21 לשדרה ה-22 בבורו פארק.
בן נוסף, רבי יעקב מרדכי, גר בבני ברק ומכהן כרב בית המדרש צ'רנוביל באלעד.
חסידות ערלוי היא קהילה בעלת מאפיינים של חצר חסידית, שהוקמה לאחר השואה על ידי האדמו"ר רבי יוחנן סופר, מצאצאי החת"ם סופר ויליד העיר ערלוי שבהונגריה.
החסידות ממשיכה את מורשתו ומנהגיו של החת"ם סופר וצאצאיו.
לאחר פטירת רבי יוחנן באדר א' תשע"ו ממלא את מקומו בנו הבכור, רבי משה סופר.
מרבית החסידים גרים בישראל (בירושלים, בני ברק, צפת, חיפה, אלעד, ביתר עילית, בית שמש, נוף הגליל,ואשדוד).
קיימות קהילות באירופה בערים לונדון ואנטוורפן, וכן בארצות הברית, בבורו פארק ויליאמסבורג ובמונסי.
המוסדות שהוקמו במהלך השנים מונים את רשת תלמודי התורה "כתב סופר" (על שם הרב אברהם שמואל בנימין סופר), רשת בתי המדרש "יד סופר", רשת כוללי אברכים, מכון להפצת כתבי החת"ם סופר וצאצאיו ומוסדות צדקה וחסד.
החסידות מונה היום בישראל קרוב לאלף משפחות ומעל 350 בחורים הלומדים בישיבות בירושלים ובני ברק.
בין התורמים הבולטים לחסידות אפשר למנות את: מתיו ברונפמן, ליאו נואי, נוחי דנקנר, שלום פישר, יעקב הופמן ויעקב פשקוס.
החצר מתאפיינת בשילוב מורשת החת"ם סופר עם הנהגות ומאפיינים חסידיים.
נוסח התפילה המקובל בה הוא נוסח אשכנז, לפי דרכו של החת"ס שאסור לבני אשכנז לשנות את נוסח תפילתם, בניגוד לשאר החצרות החסידיות ששינו לנוסח ספרד.
בנוסף הקפיד האדמו"ר זצ"ל ללבוש ציצית עם פתיל תכלת כמנהג בעל היד סופר אביו של האדמו"ר הקודם, מנהג נוסף שמייחד את חסידות ערלוי הוא מנהג לבישת כיפה לבנה מיוחדת שנקראת 'הייבעל' בחגי תשרי ובליל הסדר בפסח, כמנהג יוצאי הונגריה.
רבי יוחנן הוסיף מנהגים חסידיים לחצר בהיותו תלמיד מובהק של האדמו"ר מבעלז, רבי אהרן רוקח, ושל האדמו"ר מסקווער שממנו למד תורה וחסידות.
היה גם קרוב מאוד לרב דב בריש ווידנפלד מטשעבין.
חצר ערלוי נחשבת כ"חצר חסידית", בשל הדמיון במנהגים כמו הלבוש ועריכת טישים.
החסידות נוסדה בשנת תרכ"ה (1865) בידי רבי דוד משה פרידמן, בנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין.
הוא רכש ארמון גדול שהיה בעיר והפכו למרכז החסידות.
היה חתנו של רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל.
אחר פטירתו של רבי דוד משה בכ"א תשרי תרס"ד ירש אותו בנו רבי ישראל מצ'ורטקוב, שניהל את חצרו בצ'ורטקוב עד למלחמת העולם הראשונה.
היה חתנו של דודו רבי אברהם יעקב מסדיגורה.
במלחמת העולם הראשונה, ברח רבי ישראל לווינה שבאוסטריה, ושם השתקע יחד עם בני משפחתו, אך היה מגיע לצ'ורטקוב פעמיים בשנה, לחג השבועות, ולחג שמחת תורה.
מסע זה בין וינה לצ'ורטקוב היה אירוע מרגש ואף כונה "צעדת מלכים".
בווינה הקים הרבי את "הסתדרות החרדים", שלימים השתלבה באגודת ישראל.
הרבי נודע באהבתו לארץ ישראל, ולכל מי ששאל אותו אמר לעלות לארץ, שלח שליחים מחסידיו לקנות עבורו אדמות בארץ-ישראל, והתכוון לעלות בעצמו ולהקים בהן יישוב.
בתקופתו הוקמו בתי כנסיות לחסידי צ'ורטקוב בירושלים, ב פעל בית כנסת שכונה "בית כנסת העגונה", במתחם חצר דיסקין.
בשכונת מאה שערים הוקם בית כנסת בשנת תרס"ו, והוא פועל גם היום.
הרבי כיהן כנשיא אגודת ישראל לצידו של האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר מגור, וכינוסי האגודה הנודעים בשם ה"כנסייה הגדולה" התקיימו בווינה לכבודו של הנשיא שהתגורר שם.
יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל רבי מאיר שפירא רבה של לובלין היה מחסידיו הנודעים של הרבי מצ'ורטקוב.
הרבי נפטר בי"ג כסלו שנת תרצ"ד (1933) והותיר אחריו שני בנים: רבי נחום מרדכי ורבי דב בֶּר (בער), ושתי בנות, מרים אשת רבי מנחם נחום מאיצקן וחוה אשת רבי צבי אריה טברסקי שלימים שימש אף הוא כאדמו"ר מצ'ורטקוב.
רבי נחום מרדכי נולד בי"ז בשבט תרל"ד.
היה חתנו של דודו רבי שלמה בנו של רבי אברהם יעקב מסדיגורה.
הנהיג את הקהילה בווינה עד שנת תרצ"ט (1939), עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב.
הקים בית כנסת קטן בביתו, והיה חבר במועצת גדולי התורה.
חיבר ספר בשם "דורש טוב" על המועדים.
נפטר בי"ח באדר ב' תש"ו.
רבי דב בֶּר אחיו של נחום מרדכי ירש את עסקנותו של אביו רבי ישראל מצ'ורטקוב באגודת ישראל אך כשנה לאחר פטירת אביו חלה, ונפטר בכ"ד באלול תרצ"ה.
היה חתנו של דודו רבי יצחק מבויאן.
בנו של רבי דוב בר - דוד משה עונה בווינה על ידי הגרמנים, וברח יחד עם אמו ואחותו לבריטניה, התיישב בלונדון בשכונת הענדן.
בנו הרב דוב בר הוא רב בית הכנסת חסידי צ'ורטקוב באנטוורפן, ובנו הרב ישראל הוא רב בית הכנסת חסידי צ'ורטקוב במנצ'סטר.
הוציא מדברי תורתו את הספר "שבט מישראל" (ירושלים תשס"ז).
בנו של רבי נחום מרדכי, רבי שלמה המשיך להנהיג את החסידות עד ט"ו בחשוון תשי"ט (1958) אך אז נפטר ממחלה.
היה חתנו של דודו רבי ישראל מסדיגורה.
חיבר את הספר "דברי שלמה" על המועדים.
לאחר פטירת רבי שלמה, זקני החסידים הכתירו את דודו, רבי צבי אריה טברסקי ששימש עד אז כאדמו"ר מזלטפולי (שושלת צ'רנוביל), וכונה אדמו"ר מזלטפולי-צ'ורטקוב, נפטר בכ"ז אב-תשכ"ח (1968).
נכדו, רבי חיים מיכאל ביברפלד (בן חתנו הרב פינחס ביברפלד , רב במינכן), פתח בית הכנסת "גנזי ישראל - צ'ורטקוב" בשכונת טוטנהאם בלונדון, רבי חיים מיכאל הוא חתנו של הרב יהושע זאב מייזליש, רב בית הכנסת ליעז' בלונדון.
כיום אין אדמו"ר לחסידות צ'ורטקוב.
רבים מחסידי צ'ורטקוב הצטרפו לחסידויות אחיות של שושלת רוז'ין, סדיגורא ובויאן.
בירושלים קיים בית כנסת של החסידות, ברחוב מאה שערים, בשם "עזרת ישראל".
הוקם בשנת תרס"ו על ידי החסידים שגרו בעיר.
גבאי בית הכנסת במשך שנים רבות היה דוד משה שפיגל, אביו של ישראל שפיגל.
בצפת קיים בית הכנסת של החסידות בשם "תפארת ישראל", הוקם בשנת תרמ"ח (1888) על ידי האדמו"ר הראשון רבי דוד משה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה נפגע בית הכנסת מטיל וניזוק.
בשנים האחרונות הוקמו בתי כנסיות צ'ורטקוב באנטוורפן, על ידי הרב דב בער פרידמן נין רבי ישראל מצ'ורטקוב, ובמנצ'סטר על ידי אחיו רבי ישראל, ובלונדון על ידי רבי חיים מיכאל ביברפלד נכד רבי צבי אריה טברסקי, חתנו של רבי ישראל מצ'ורטקוב וממלא מקומו של האדמו"ר האחרון מצ'ורטקוב רבי שלמה פרידמן.
רבי שלום מרדכי הכהן שבדרון
הרב דב בעריש ווידנפלד - "הרב מטשיבין".
הרב משה חיים לאו - רבה של העיר פיוטרקוב, ואביו של הרב ישראל מאיר לאו
חסידות פיטסבורג, היא חצר חסידית, ענף מחסידות נדבורנה.
נוסדה על ידי רבי יוסף לייפר, בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה, וכיום מרכזה ברובע ג' באשדוד.
רבי יוסף לייפר היה בנו של רבי ישכר בער מסאטמר, בנו של רבי מרדכי מנדבורנה.
היה תלמידו של הרב יהודה גרינוולד מסאטמר, וחתנו של הרב אברהם אבא מיזנר, חסיד זידיטשוב.
כיהן בהתחלה כאדמו"ר בעיר קראלי, ובשנת ה'תרפ"ו היגר בשל חובות כספיים לארצות הברית שם הקים את חצרו בפיטסבורג שבמדינת פנסילבניה והתפרסם בארצות הברית כצדיק גדול.
את בניו שלח ללמוד בישיבות אירופה שלפני מלחמת העולם השנייה, שם נספו שניים מבניו, רבי ישכר בער ורבי מרדכי.
היה לו בן נוסף בשם יצחק שנפטר בילדותו.
בנותיו היו לאה הינדא אשת רבי שלמה מהורניסטייפול וחיה, אשת הרב אברהם טברסקי אחיו של גיסה רבי שלמה.
דברי תורתו יצאו בספר "צדקת יוסף".
בנו בכורו רבי אברהם אבא לייפר ניצל מהמלחמה בנסים, בעוד שני אחיו נהרגו בשואה.
בשנת ה'תש"ח נסע לארצות הברית והתגורר אצל אביו כשנה ולאחר מכן עבר לניוארק שם הקים בית מדרש ופתח קהילה משלו.
לאחר פטירת אביו באדר ה'תשכ"ו, הוכתר לכהן במקומו כאדמו"ר בעיר פיטסבורג.
בשנת ה'תש"ל עלה לישראל וקבע את משכנו בעיר אשדוד, שם הקים מוסדות תורה וחסד, דברי תורתו נדפסו בספר "אמונת אברהם".
רבי מרדכי ישכר בער לייפר, כיהן החל משנת ה'תש"ן ועד לפטירתו בליל ב' דחוה"מ סוכות י"ז בתשרי תשפ"א ממגפת הקורונה.
בהנהגתו של רבי מרדכי התבססה החסידות באשדוד, וקיימים בה מוסדות רבים.
הוקמה קריית פיטסבורג בעיר, למגורי החסידים.
רבי מרדכי כמו אביו הלחין ניגונים רבים, חלקם יצאו לאור בסדרת התקליטים "ניגוני חסידי פיטסבורג".
כמה מניגוניו התפרסמו ביותר, בין השאר הניגון "וידע כל פעול" לראש השנה, והניגון "יה רבון" לשבת, דברי תורתו נדפסו בספרי "פתגמי אורייתא".
רבי משולם אליעזר, בנו הבכור של רבי מרדכי, מכהן כאדמו"ר החל מתשרי תשפ"א.
צדקת יוסף, תורותיו של רבי יוסף לייפר.
יצא בשלוש מהדורות, ט"ו באדר ב' ה'תשמ"ו, ט"ו באדר ה'תשנ"ח, וח' בניסן ה'תשס"ח.
בכל מהדורה נוספו דברי תורה ובמהדורה השנייה הודפס גם קונטרס "עדות ביהוסף" ובו תולדותיו של רבי יוסף.
אמונת אברהם, תורתו של רבי אברהם אבא.
פתגמי אורייתא, סדרת ספרים מתורתו של רבי מרדכי.
חסידות סְפִּינְקַה (או סְפִּינְקַא) הוא שמה של שושלת חסידית שמקורה בעיירה סַפַּנְצָ֫ה ("ספינקה" או "ספינקא" ביידיש), כיום במחוז מרמורש שברומניה (בעבר בהונגריה).
האדמו"ר הראשון - האמרי יוסף
האדמו"ר הראשון בשושלת היה רבי יוסף מאיר וייס, בנו של רבי שמואל צבי ראב"ד מונקאטש.
נחשב כתלמידו הבכיר של רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב, מחבר הספר "לקוטי מהרי"א".
נולד בשנת תקצ"ח, נפטר בו' באייר שנת ה'תרס"ט.
בשלהי שנת תשל"ב (1972) הועלו עצמותיו לארץ ישראל, ביוזמת נכדו, רבי יעקב יוסף וייס האדמו"ר מספינקא, ונטמן באוהל מיוחד בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.
חיבר ספרים בשם אמרי יוסף על התורה (ארבעה כרכים), אמרי יוסף על המועדים והקדמה לספר "לקוטי תורה והש"ס" מרבו רבי אייזיק מזידיטשוב.
האדמו"ר השני - החקל יצחק
רבי יצחק אייזיק וייס המכונה על שם ספרו ה"חקל יצחק", בנו של רבי יוסף מאיר, נולד בשנת תרל"ה.
עמד בראשות ישיבת "בית יוסף" והיו לו אלפי חסידים.
אחר מלחמת העולם הראשונה עבר למונקאטש, ובשנת תר"ץ עבר לסעליש.
במלחמת העולם השנייה על אף שהיה בידו סרטיפיקט בריטי סירב לנטוש את בני קהילתו.
נרצח על ידי הנאצים בי"ג בסיוון בשנת ה'תש"ד (4/6/1944), יחד עם ילדיו ורוב נכדיו.
בניו היו רבי ישראל חיים ורבי נפתלי צבי רב העיר בילקא, וחתנו רבי אביש הורוביץ רק העיר קראלי.
אחרי מלחמת העולם השנייה התפצלה חסידות ספינקא לכמה ענפים, ולכל ענף שם משפחה שונה שמשמש כשם של אותו ענף.
שמות המשפחה הם: וייס, כהנא, הורוביץ.
בנו הבכור של רבי יצחק אייזיק, רבי ישראל חיים וייס, נרצח גם הוא על ידי הנאצים בכ"ט באייר תש"ד.
בזיווג ראשון היה חתנו של רבי אלעזר רובין מסאסוב.
בזיווג שני נשא את קרובתו בת רבי אברהם יקיר רובינשטיין נכד האמרי יוסף.
בנו, רבי יעקב יוסף וייס, (תרע"ב - י"ט בניסן תשמ"ח) שימש כר"מ בישיבתו של סבו בסעליש.
היה חתנו של רבי אלתר מנחם מנדל מבורשה וכיהן גם כרב הצעיר בעיר.
אשתו ושלושת ילדיו נרצחו בשואה.
אחרי השואה התחתן בשנית עם הרבנית פערל בת דודו רבי אברהם אביש הורביץ מקרולי, והחל לכהן כאדמו"ר מבורשה.
בהמלצת רבי חיים מאיר הגר האדמו"ר מוויז'ניץ, החל לכהן כאדמו"ר מספינקא.
התגורר בארצות הברית ובישראל לסירוגין.
הוא פתח בבני ברק תלמוד תורה ובהמשך ישיבה בשם "אמרי יוסף" בירושלים, אך אלו נסגרו כמה שנים לאחר פטירתו.
שני בנים נפטרו בחייו, ושלושת בניו הנותרים מונו לאחר פטירתו לאדמו"רים:
רבי נפתלי צבי, האדמו"ר מספינקא בבורו פארק שבארצות הברית.
חתנו של רבי חיים שמחה ישכר בער רובין מטאמאשוב.
הקים מוסדות הכוללים ישיבה וכולל אברכים, וכן מחנה שבע רצון בקטסקילס.
יש לו גם בית כנסת ברחוב רש"י בבני ברק, ובלייקווד.
בשנת 2008 היה מעורב בעסקת הלבנת הון בלוס אנג'לס, שבגינה הורשע וישב בכלא כשנתיים, כמו גם עוזרו, משה זיגלמן.
רבי ישראל חיים וייס, האדמו"ר מספינקא בבני ברק.
מרכז החסידות שלו ברחוב דונולו בעיר.
חתנו של רבי ירחמיאל צבי מביאלה פשיסחה.
נחשב תלמידו המובהק של רבי אשר פריינד.
לו בתי כנסת גם בשכונת מקור ברוך בירושלים, ברמה ג' בבית שמש, ברמה ד' בבית שמש, ובשכונת סטמפורד היל שבלונדון.
חצרו מנתה 230 משפחות ב-2016. מתורתו הודפסו 7 כרכי 'שיחות קודש'.
שיחותיו משודרות בערוץ חיים באמונה ביוטיוב.
רבי מאיר אלעזר, האדמו"ר מספינקא בבורו פארק בשדרה ה-18. חתנו של רבי מרדכי דוד רובין מסאסרעגן.
קיבל את בית המדרש של חסידי ספינקא ברחוב ראשית חכמה בשכונת זיכרון משה בירושלים.
שני בניו האחרים נפטרו בחייו: בנו הגדול רבי אברהם אביש, נפטר בצעירותו לאחר מחלה בשנת תשל"ב, שימש כרב חסידי ספינקא בבני ברק מיד לאחר נישואיו.
בן נוסף רבי יצחק אייזיק, נהרג בחיי אביו בתאונת דרכים כשחזר מהלווייתו של הבאבא סאלי בשנת תשמ"ד.
חלק מבניו מכהנים באדמו"רות - רבי מאיר אביש האדמו"ר מספינקא רמת אהרן בבני ברק, רבי אהרן ישראל חיים הוא האדמו"ר מספינקא גני גד בבני ברק, ורבי נפתלי מנחם הוא האדמו"ר מספינקא ברמה ד' בבית שמש.
רבי אברהם אביש הורוביץ, חתנו של רבי יצחק אייזיק וייס, היה רב בעיירה קראלי שבטרנסילבניה ולמשך תקופה מילא את מקומו של חמיו ברבנות ספינקה לאחר שבזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט ר' אייזיק מספינקא.
הוא היה בנו של רבי נפתלי הורוביץ ממעליץ, ונספה בשואה בשנת ה'תש"ד.
בן נוסף, רבי שמואל צבי הורוביץ (ט' בתמוז ה'תרפ"א- כ"ז באב ה'תשנ"ז) נעשה לאדמו"ר בויליאמסבורג שבניו יורק, ונודע בעיקר בכינוי "ר' הערשעלע ספינקער".
מדברי תורתו נדפסו כמה ספרים, הבולטים שבהם ספרי "תפארת צבי".
הוא השאיר חמישה בנים, מהם המנהלים חסידות בברוקלין שבארצות הברית:
רבי ישכר דב בעריש הורוביץ, אדמו"ר מ"ספינקא - בית שמואל צבי" (ו' בשבט תש"ח - י"ט בתשרי תשס"ח) חתן הרב אלעזר מייזליש, אב"ד אויהל.
נפטר לאחר מחלה בגיל 60 ונקבר לצד אביו.
רבי יוסף מאיר, ממלא מקום אביו בבית מדרשו.
חתן רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף.
רבי משה יעקב, האדמו"ר מספינקא-מאנסי, חתן הרב שמואל יעקב קאהן, האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק.
רבי אהרן דוד, האדמו"ר מזבליטוב, חתן האדמו"ר מחוסט- ויליאמסבורג.
רבי מאיר אברהם אביש הורוביץ, האדמו"ר מספינקא - בית יצחק, הוא חתנו של הרב אהרן מרדכי רוטנר.
ממשיך בבית מדרשו של אביו.
רבי אלעזר יצחק אייזיק הורוביץ, האדמו"ר מספינקא - תולדות צבי, חתנו של הרב יחזקאל מערץ.
בחיי אביו שימש כדיין בבית מדרשו של אביו.
רבי שמואל צבי הוריש בצוואתו את בית מדרשו "בית יצחק" לשני בניו רבי אביש ורבי אייזיק.
במשך חודשיים ניהלו השניים את בית הכנסת וערכו "טישים" במשותף, אך בשמחת תורה ה'תשנ"ח פרש רבי אייזיק ופתח בית מדרש עצמאי.
רבי נתן נטע זאב הורוביץ, מכונה בשם האדמו"ר מטבא דשמואל ספינקא, אך אין לו בית מדרש.
חתנו של הרב יחיאל מיכל רוטנברג מקוסון.
בחיי אביו שימש כרב בית המדרש זיכרון אברהם דספינקא בבורו פארק.
רבי נפתלי הורוביץ, האדמו"ר מקראלי.
הקים חצר עצמאית בוויליאמסבורג, ומנהיג כ-270 משפחות.
רבי נחמן כהנא, חתנו של אבי שושלת ספינקא רבי יוסף מאיר וייס (ה"אמרי יוסף"), היה רב העיירה ספינקא, חיבר ספר הלכה בשם "ארחות חיים".
רבי נחמן נפטר בחיי חמיו ה"אמרי יוסף", ובנו, רבי צבי הירש כהנא, חתנו של רבי ברוך מבריזדוביץ (מגזע רופשיץ-גלגוב), מילא את מקומו וכיהן כרבה של ספינקא.
נרצח על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה, בחודש סיוון ה'תש"ד (יוני 1944).
בנו הגדול של רבי צבי הירש, רבי נחמן, נולד בשנת ה'תרס"ה.
היה חתנו של דודו רבי יעקב ישראל וישורון רובין מסוליצא.
הקים בית מדרש וחצר חסידית בבני-ברק, נפטר בט"ז בתשרי ה'תשל"ז (1905- 10 באוקטובר 1976) וחלק מבניו כיהנו באדמו"רות:
בנו הגדול רבי משה אליקים בריעה, הוכתר על פי צוואת האב לממלא מקומו וכונה בשם אדמו"ר מספינקא כהנא - בני ברק.
חתנו של הרב חיים אליהו ביטמן.
רבי יוסף ירחמיאל כהנא האדמו"ר מספינקא מונטריאול.
רבי מנחם יהודה כהנא האדמו"ר מספינקא בני ברק.
חתן רבי עקיבא רבינוביץ מפוריסוב.
רבי מאיר יעקב ישראל ישורון כהנא האדמו"ר מספינקא סוליצא.
רבי יקותיאל כהנא האדמו"ר מספינקא סאסרעגען.
הקים בית מדרש בבית שמש - רמה ד'.
חתן רבי יהודה אליעזר דוד ניישלאס אב"ד קהילת סערדאהעלי.
רבי אשר ישעיה, כונה בשם אדמו"ר מספינקא - קריית יואל, אך לא היה לו בית מדרש פעיל.
בנו רבי אברהם, מכונה בשם אדמו"ר מספינקא - בית שמש.
רבי מנחם מנדל (תרצ"ז, 1937 - כ"א בכסלו תשע"ה, 2014), כונה בשם אדמו"ר מספינקא לונדון.
היה חתנו של הרב דוד צבי שנייבאלג, והיה מנהל רוחני של תלמוד תורה "בית שלמה".
רבי חיים אייזיק, ממלא מקום אביו.
רבי ברוך צבי, מכונה בשם אדמו"ר מקארלסבורג - ויליאמסבורג.
בנו השני של רבי צבי הירש, רבי יוסף מאיר כהנא, תר"ע - ח' בשבט ה'תשל"ח, (1910- 16 בינואר 1978) הקים חצר חסידית בירושלים בשכונת מאה שערים וכיהן בה באדמו"רות.
רבי מרדכי דוד כהנא (י"ב טבת ה'תרצ"א-כ"ד בתמוז ה'תשע"א, 1931 - 25 ביולי 2011), אדמו"ר מספינקא ירושלים.
חתן הרב משה מנחם הרשטיק.
רבי אברהם יצחק כהנא, האדמו"ר מספינקא ירושלים.
הוכתר בלווית אביו על ידי דודו הרב יהושע רוזנברגר.
רבי שלמה שמואל כהנא, הוכתר אף הוא כאדמו"ר מספינקא ירושלים, חתנו של רבי אליעזר זאב מראחוב.
רבי משה מנחם כהנא, פתח בית מדרש בבני ברק ומכונה האדמו"ר מסערדנא.
חתן בן דודו רבי אלימלך כהנא בן רבי נחמן מספינקא בני ברק.
רבי אלטר אליעזר (ה'תרצ"ט - י"ח בשבט ה'תשס"ט; 1939 - 12 בפברואר 2009), כיהן כאדמו"ר מזידיטשויב-ספינקא בירושלים, בבית מדרשו ברחוב תחכמוני.
רבי צבי הירש (ט"ז בסיוון תשכ"ה, 1965 - ט"ו בשבט תשע"ה, 2015), מילא מקום אביו בירושלים.
חתנו של רבי נפתלי הלברשטאם מטשאקווא.
אדמו"ר מזידיטשוב-ספינקא ורב בית הכנסת "קהל חסידים אנשי ירושלים" בבית שמש.
רבי ברוך כהנא, אדמו"ר מספינקא אנטוורפן.
חתן רבי יעקב לייזר מפשעווארסק.
תחת נשיאותו גם בית המדרש "בית מרדכי" בלייקווד.
חסידות סקולען היא חצר חסידית אשר הוקמה בארצות הברית על ידי האדמו"ר רבי אליעזר זוסיא פורטוגל, רב חסידי (מחצר רוז'ין) מהעיר סקולען שבמולדובה, על גבול רומניה.
אחרי פטירתו כיהן בנו רבי ישראל אברהם פורטוגל באדמו"רות סקולען, וכיום מכהנים חמש מבניו ונכדיו באדמו"רות, בארצות הברית ובישראל.
רבי אליעזר זוסיא פורטוגל (המשפחה נקראה כן בשל היות מוצאה מגולי פורטוגל אשר השתקעו ברוסיה), תרנ"ח-תשמ"ב, היה חסיד בוהוש וסדיגורה.
לאחר פטירת אביו רבי ישראל אברהם, רבה של סקולען, בל"ג בעומר תרע"ה, מונה לממלא מקומו ברבנות העיר, בגיל 18. רבו, רבי מרדכי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה, המליץ כי יקבל את בקשת אנשי צ'רנוביץ לעבור למקום ולפעול בו, והוא עשה זאת.
לאחר מלחמת העולם השנייה, התמנה לאדמו"ר והכניס לביתו מאות יתומים שהוריהם נרצחו בשואה.
נאסר עם בנו רבי ישראל אברהם על ידי השלטון הקומוניסטי ברומניה ועונו על ידם.
לאחר שהשתחררו מהמאסר, בשנת תש"כ עברו לארצות הברית.
הוא הקים עשרות מוסדות חינוך שנקראו "חסד לאברהם", ועסק בשחרור אסירים יהודים תחת השלטון הקומוניסטי.
נודע בתפילותיו אשר ארכו שעות רבות, המונים באו לראות את הטישים שערך, בהם שורר מהניגונים שהלחין.
האדמו"ר השני בשושלת היה רבי ישראל אברהם פורטוגל, תרפ"ג-תשע"ט.
הוא סבל מעינויים שעבר תחת השלטון הקומוניסטי יחד עם אביו.
מונה לאדמו"ר בשנת תשמ"ב (1982) והתגורר בבורו פארק, שם ניהל את קהילתו ובחגים היה שוהה בויליאמסבורג.
גם הוא כאביו הלחין ניגונים רבים, בעיקר על פסוקים מספר התהלים.
קהילות חסידי סקולען נפתחו גם בבני ברק, מונסי וליקווד.
האדמו"ר השלישי בשושלת היה רבי ישעיה יעקב פורטוגל
מונה לאדמו"ר בשנת תשע"ט אחר פטירת אביו.ובמקביל מונו שאר אחיו לאדמו"רים ורבנים בשאר הקהילות.
רבי ישעיה יעקב נפטר בגיל 68 בשנת תשפ"ד (2024)
בנו הגדול רבי אהרן מאיר פורטוגל מילא את מקומו ומכהן לאדמו"ר הרביעי בשושלת סקולען.
בנו השני רבי אליעזר זוסיא פורטוגל, מכהן אף הוא באדמו"רות בוויליאמסבורג (מכונה על שם בית הכנסת האדמו"ר מ"ישועות יעקב - סקולען").
בנים נוספים של רבי ישראל אברהם
כאמור שאר בני רבי ישראל אברהם מכהנים אף הם באדמו"רות:
רבי מאיר פורטוגל מכהן כאדמו"ר מסקולען בויליאמסבורג, והקים קהילה חדשה בעיר.
רבי אפרים יהודא פורטוגל מכהן כאדמו"ר מסקולען במונסי.
רבי צבי נח פורטוגל מכהן כאדמו"ר מסקולען בלייקווד.
רבי שמואל מרדכי פורטוגל מכהן כאדמו"ר מסקולען בירושלים.
בקהילה בבני ברק שהוקמה על ידי רבי ישראל אברהם מכהן חתנו הרב חיים דב שטרן כרב הקהילה, אך אינו מכהן באדמו"רות.
לחסידות סקולען אוצר של אלפי ניגונים, שרובם הולחנו על ידי רבי אליעזר זוסיא וחלקם על ידי רבי ישראל אברהם.
רבי אליעזר זוסיא היה מלחין ידוע, רבים משיריו ידועים בציבור החרדי.
כך למשל, הלחן לשיר "יוודע בגויים", שחיבר בשנות הזעם ברומניה, בעת סעודת מלווה מלכה שיזמו השלטונות כדי להציג את מצבם הטוב כביכול של יהודי רומניה.
בשיר זה רמז למבקרים את מצבם העגום.
לחנים נודעים נוספים יצר לשירים: "ונשגב ה' לבדו", "לולי תורתך שעשועי", "אוהבי ה'", "ביום השבת, שבת קודש, שישו ושמחו", "ליהודים הייתה אורה" (הלחן הידוע).