tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לעומת זאת, אוניות סוחר בריטיות אימצו בשמחה את התותח במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית: התותח היה קל משקל יחסית ודרש צוות מצומצם להפעילו, והיה יעיל נגד פריבטירים צרפתים ואמריקנים, תכונות שהפכו אותו ליעיל מאוד עבור אוניות הסוחר.
התותח החל להיכנס לצי הבריטי כתחליף לתותחים הקלים שהוצבו בדרך כלל על ו, ועד מהרה הוכיח את יעילותו בקרב.
תעשיות המתכת הצרפתיות לא הצליחו לחקות את התותח במשך עשרים שנה, וכך היה לאוניות הבריטיות יתרון טקטי משמעותי בעשורים האחרונים של המאה ה-18, בשלבים הראשונים של המלחמות הנפוליאוניות.
הצלחתו של הקרונדה הביאה לכך שנעשו ניסיונות לחמש ספינות בקרונדות בלבד: לאה"מ "גלאטון" (Glatton), שהייתה אונייה מן הדרג הרביעי ונשאה 56 תותחים - קרונדות בלבד - היה יותר כוח אש מאשר אוניית הקו אה"מ ויקטורי, אוניית קו מן הדרג הראשון ובה למעלה מ-100 תותחים.
ואולם תצורה זו של חימוש בקורונדות בלבד לא הייתה נפוצה, ונעשה בה שימוש באוניות בודדות בלבד, וזאת משום שהיריב יכול היה להישאר מעבר לטווח הקצר של הקרונדות ולהשתמש בתותחים ארוכי טווח ללא כל סיכון.
בעשורים הראשונים של המאה ה-19 החלה לעלות קרנה של התותחנות ארוכת הטווח, על חשבון מטחי דופן כבדים בטווח קצר.
בשל כך, ירד ערכו של הקרונדה, ובאמצע המאה הוצא משירות בצי הבריטי.
עם זאת, עדיין נעשה בו שימוש במלחמת האזרחים האמריקנית בשנות ה-60 של מאה זו.
הקרונדה היה קצר בהרבה מתותח רגיל, ושקל כרבע ממשקלו.
טווח הירי של הקרונדות היה כמחצית, ואף שליש של טווח התותחים הרגילים (שנקראו Long Guns), זאת מכיוון שהמטען ההודף בקורנדות היה קטן בהרבה מזה של תותח רגיל.
מכיוון שרוב הקרבות היו בטווח קצר מאוד, לא הייתה שאלת הטווח משמעותית.
יתרון נוסף שהיה לקרונדות הוא משקלם הנמוך: ניתן להציב מספר גדול יותר של קרונדות בסיפון העליון בלי לחשוש ליציבות האונייה.
העובדה שהצוות הנדרש להפעלת הקרונדה קטן מזה שנדרש להפעלת תותח רגיל הייתה יתרון נוסף, שאפשר הפעלת מספר רב יותר של קרונדות בעזרת צוות בגודל נתון.
קרונדות יוצרו בקליברים המקובלים בצי: 6, 12, 18, 24 ו-32 ליטראות.
משקלם וגודלם אפשרו ליצור גם קרונדות גדולים בהרבה מהתותחים הרגילים; אה"מ "ויקטורי" נשאה קרונדות בקליבר 68 ליטראות.
הקרונדות הקטנים יותר שימשו בכמה תפקידים.
ראשית, כעיקר חימושן של כמה אוניות מלחמה קטנות יחסית: הסקונרים מסדרות באלאהו (Ballahoo) וקוקו (Cuckoo) היו חמושות בארבעה קרונדות.
שימוש נוסף בקרונדות קטנים היה בספינות תותחים - ספינות קטנות שנועדו להפגזת חופים; ספינות אלה צוידו בקרונדות בקליבר קטן, אך לעיתים גם בקליברים גדולים יותר, עד 32 ליטראות.
שימוש שלישי היה בסירות של אוניות קו; סירות אלה נועדו לעיתים מזומנות לפעולות פשיטה על יעדי אויב, ולפיכך צוידו גם הן בקרונדות.
אוניית קו דורגה על פי מספר התותחים שנשאה, ואולם הקרונדות לא נספרו במניין זה.
בשל כך, מספר התותחים הרשמי עלול להטעות: ייתכן שהאונייה נשאה פחות תותחים מן המניין הרשמי ובמקומם נשאה קרונדות.
לקרונדות, כמו לשאר התותחים בתקופה, הייתה מערכת חבלים שנועדה לרסן את הרתע של התותח.
ואולם, הכָּנָה עליה הותקן הקרונדה הייתה שונה מזו של התותחים הימיים: בעוד אלה מחוברים לציר אַצִילַיִם שנשען על כנה בעלת גלגלים (כדי לאפשר תנועה אחורה בעת הרתע), הונח הקרונדה על כנה שהייתה מחליקה לאחור על בעת הרתע.
שינוי טווח הירי נעשה בעזרת סיבוב בורג, לעומת הטריזים שהיו נתחבים אל כנת התותח לאותה מטרה.
קְרוֹנוזאורוס (שם מדעי: Kronosaurus; מילולית: "הלטאה של קרונוס") הוא סוג של פלזיוזאור גדול ממשפחת הפליוזאוריים אשר מאובניו נמצאו בקווינסלנד שבאוסטרליה ובקולומביה ותוארכו ללפני 120-100 מיליון שנה מהיום, בתור הקרטיקון.
יצור ימי זה היה טורף-על בתקופתו והוא שוטט לאורך הימים בחיפוש מזון, אותו לכד עם לסתותיו החזקות.
הוא נחשב לאחד הזוחלים הימיים הגדולים שחיו אי-פעם.
אורכו מוערך בין 9 ל-10.5 מטר ומשקלו למעל 11 טונות.
עם זאת הוא היה קטן יותר מהפליוזאורוס של תור היורה.
אורך שיניו הגדולות ביותר מגיעות ל-30 ס"מ והם עוצבו לתפיסה ושיסוע של טרף אפשרי בעוצמה.
ליצור היה גוף חביתי וסנפירים גדולים איתם יכל לנוע במהירות.
ב-2021 הופרד המין Kronosaurus boyacensis מהסוג לסוג עצמאי - מונקירזאורוס.
זוחל ימי זה מופיע בסרט Sea Rex 3D ובסדרה פלאווורלד וכן במשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2, עולם היורה: המשחק ופארק היורה 3: בניית פארק.
קרונופיו (שם מדעי: Cronopio) הוא סוג נכחד של יונק שחי בסוף עידן המזוזואיקון לפני 99.6–96 מיליון שנה.
יונק קדום זה היה שונה מכל יונק חי.
מאובני היצור נמצאו בחפירות סביב נהר הריו נגרו שבארגנטינה.
יצור זה התגלה בחפירות ב-2002 ונקרא ב-2011 על שם היצור הבדיוני "קרונופיו" ממספר ספרים קצרים של הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר.
נמצאו ממנו בעיקר גולגולת שבורה המזכירה יונקים פרימיטיביים.
משייכים אותו לעל-סדרה הנכחדת דריולסטים.
אורכו המוערך מגיע ל-10–12 ס"מ.
היצור היה לילי, על פי חורי העיניים הגדולים ובעל ניבים חדים.
היצור ידוע בתרבות בעיקר מהדמות סקראט, המוצג כסנאי בעלי ניבים חדים וזנב שעיר, המופיע בכל סדרת "עידן הקרח".
למעשה הקרונופיו לא היה מכרסם וכלל לא חי בעידן הקרח שלפני 10,000 שנה, אלא בסוף הקרטיקון יחד עם דינוזאורים גדולים כמו הגיגאנוטוזאורוס.
כמו כן הוא ניזון ככל הנראה מחרקים, חסרי חוליות ולטאות קטנות ולא מבלוטים.
למעשה כשהסרט הראשון יצא לא ניתן למאובני היצור עוד שם.
"קרונשטאדט" הוא שמה של צוללת דיזל רוסית שנוצרה על ידי מספנות הימייה בסנקט פטרבורג.
זו הצוללת השנייה בפרויקט 677 "לאדה" והיא צפויה להיכנס לשירותי הצי הצפוני.
תחילת פיתוח הייצור של הצוללת החל ב-28 ביולי 2005 במספנות הימייה תחת המספר הסידורי 01571.
בשנת 2009, הבנייה הוקפאה בהחלטת משרד ההגנה.
בנובמבר 2011, מנכ"ל חברת "רובין" דיאצ'קוב אמר כי צוללות הפרויקט ישודרגו באמצעים טכניים משופרים והפרויקט זכה לשם קוד 677D..
ביולי 2013, משרד ההגנה של רוסיה חתם על הסכם עם "מספנות הימייה" להשלמת פרויקט 677 והצוללת B-586 "קרונשטאדט".
הצוללת מהווה אחת מתוך שלוש צוללות דיזל שאינן מונעות בכור אטומי.
ההשקה תוכננה תחילה לדצמבר 2015 אך הייצור נדחה מספר פעמים ורק ביולי 2017 הייצור החל בפועל.
ב-20 בספטמבר 2018 הצוללת הושקה והורדה למים.
מתוכננת להיקלט בשירות הצי במהלך שנת 2020.
קרון מסעדה (באנגלית אמריקנית: Dining car, באנגלית בריטית: Restaurant car) הוא קרון רכבת, המשמש כמסעדה וכחדר אוכל.
ברכבות הנוסעות למרחקים ארוכים כגון הרכבת הטרנס-סיבירית וקו הקליפורניה זפר קרון המסעדה הוא מקום הבילוי המרכזי של הנוסעים במחלקה הרגילה אשר עבורם הישיבה שם היא ברירת המחדל היחידה.
להבדיל מקרונות הבר והמזנון הפופולרים מאוד באירופה ואוסטרליה שבהם הנוסעים יכולים לקנות או להזמין אוכל ושתייה שאותם הם נושאים למקום הישיבה, קרונות המסעדה כוללים בעיקר שולחנות, כיסאות ומטבח אוכל הנמצא בקרון נפרד בדרך כלל.
סוג נוסף של קרונות אוכל אשר דומים מעט לקרונות המסעדה הם קרונות הגריל: בקרונות אלו הנוסעים קונים מזון מהיר שאותו אוכלים בישיבה על ספסלי עץ הקבועים משני צידי הקרון.
לפני שהחלו לפעול קרונות המסעדה היו הרכבות עוצרות מדי מספר שעות, הנוסעים היו יורדים ואוכלים במסעדה מיוחדת הנמצאת בתחנת הרכבת ולאחר מכן היו ממשיכים בדרכם.
קרונות המסעדה הראשונים החלו לפעול בסביבות שנות החמישים והיו מיועדים בעיקר לאנשי האצולה והמעמד הגבוה.
עקב הביקוש הגובר החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20 לפעול גם קרונות מסעדה שיועדו לציבור הרחב.
הפופולריות של קרונות אלו גברה מאוד ועקב כך החלו לפעול קרונות דומים במדינות רבות נוספות.
עם התגבר התחרות בין חברות הרכבות השונות החלו מחירי הארוחות לרדת ורמת השירות לעלות.
באירופה, שם קרונות המסעדה היו נפוצים מאוד ירדו באותה עת המחירים עד כדי מחירי הפסד.
בשנות התשעים חברות הרכבות הציעו שירותי מסעדה ברמה גבוהה יותר משל רוב המסעדות שבאותה התקופה.
קרון שינה הוא קרון רכבת המשמש לשינה.
במדינות בהן המרחבים גדולים והנסיעה ברכבת אורכת זמן רב, ולפעמים אף מספר רב של ימים, קרונות השינה נמצאים מכורח המציאות.
במדינות אחרות כמו בריטניה וגרמניה הנסיעה אומנם לא אורכת יותר ממספר שעות, אך הרכבות הליליות הפועלות במסגרת של תחבורה לילית, מציעות קרונות שינה לרווחת הנוסעים.
הנוחות של קרונות שינה משתנה מקצה לקצה בכל מדינה.
בעוד שבהודו למשל קרונות השינה מוזנחים בצורה יוצאת דופן, קרונות השינה במדינות מפותחות כמו ארצות הברית למשל נוחים במיוחד, ומציעים שירותי לינה ברמה גבוהה.
למרות זאת, גם במדינות עניות ניתן להשיג קרונות שינה מפוארים, אך מחירם יהיה גבוה מהרגיל.
ככל הנראה הדוגמה המוקדמת ביותר לקרון שינה (או כרכרת שינה, כפי שכונה אז) הייתה ברכבת שנסעה בין לונדון ובירמינגהם ובקו בין לונדון ללנקשייר, שבאנגליה.
הקרון הועמד לרשות נוסעי המחלקה הראשונה והחל לפעול בשנת 1838.
כעשרים שנה לאחר מכן החלו קרונות השינה לפעול גם בארצות הברית, קרונות השינה שהיו שם דמו יותר לקרונות רגילים רק שאת המושבים הצפופים החליפו כורסאות מרווחות ומפוארות.
במהלך שנות השיא של רכבת הנוסעים האמריקאית, קרונות השינה שהיו נצרכים במיוחד בקווים הארוכים הפכו במהירות לפופולרים ורווחיים.
בשנים הבאות ובעיקר בשנות התשעים החלו קרונות השינה לפעול גם בשאר מדינות העולם כמו הודו, סין, יפן וגרמניה.
במדינות אלו קרונות השינה תרמו רבות לנוחות הנסיעה וגרמו להפעלת יותר ויותר רכבות למרחקים ארוכים ורכבות בינלאומיות.
כיום קרונות השינה נפוצים בכל העולם ואפילו במדינות אשר שטחן לא גדול כל כך.
במסגרת הנסיעה בקרונות השינה מספקות חברות הרכבות בדרך כלל גם ארוחת ערב שברכבות טיולים עשויה להיות חלק נכבד מהחוייה.
באירופה נפוצים מאוד קרונות השינה ובקווי רכבת רבים פועלים קרונות אלו.
הקווים המרכזיים שבהם פועלים קרונות שינה הם קו מוסקבה-ברלין, קו פריז-ברלין ושאר הקווים החוצים את היבשת ממזרח למערב.
קרונות שינה אפשר למצוא גם ברכבות ליליות למרחקים לא ארוכים אך הן לא נפוצות כל כך.
גם באסיה פועלים קרונות שינה, אך מכיוון שאסיה היא היבשת הגדולה ביותר בכדור הארץ וההבדלים בין מדינה למדינה הם עצומים, קשה להגדיר אותה כמקשה אחת.
בסין והודו קרונות השינה נמצאים כמעט בכל רכבת, ביפן ובקוריאה קרונות שינה פועלים רק בקווים בודדים ואילו במדינות קטנות כמו ישראל, טאיוואן, סינגפור וגאורגיה לא פועלים כלל קרונות שינה מפאת קוטנם.
כמו כן, במדינות נחשלות או בעלות שלטון דיקטטורי אין קרונות שינה.
אוטובוס שינה ("Sleeping Bus") – חלופה לקרון שינה.
מצוי למשל בווייטנאם, בשל צורתה המאורכת של המדינה.
השימוש בו נפוץ בקרב התיירים והמקומיים כאחד.
באוטובוסים אלה שלושה טורים של מיטות קומתיים צרות וקטנות, לרוב עם כרית קטנה ושמיכה לכל מיטה, בייחוד אם הנסיעה נמשכת לאורך הלילה.
באלו המיועדים לנסיעות של 14–15 שעות קיים תא שירותים.
ישנם קווים המיועדים לפחות מ-10 שעות בהם לא קיים תא שירותים, אך לרוב הם יעצרו בדרך במקומות בהם ניתן להתפנות.
בכניסה לאוטובוס הנוסעים מקבלים מהנהג שקית עבור נעליהם ומתבקשים להסירן.
חלק מהחברות מפעילות האוטובוסים מציידות את הנוסעים גם בבקבוק מים ובשקית חטיפים קטנה.
המדינות היחידות באפריקה שבהן פועלים קרונות שינה הן מצרים ודרום אפריקה.
קרונוסלב סימון (בקרואטית: Krunoslav Simon; נולד ב-24 ביוני 1985) הוא כדורסלן קרואטי, המשחק בקבוצת צדביטה ג'וניור.
גובהו 1.97 מטרים, והוא משחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
סימון נולד בעיר זאגרב, אשר הייתה אז חלק מהרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה ביוגוסלביה.
בשנת 2002 החל לשחק בקבוצת ק.ק.
זאגרב מליגת העל הקרואטית, במדיה שיחק בעשר עונותיו הראשונות כשחקן מקצועי.
החל מעונת 2005/2006 ועד עונת 2011/2012 היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, ולאורך התקופה רשם ממוצעים של 13.3 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
זאגרב באליפות הליגה הקרואטית, לאחר שגברה בסדרת הגמר על צדביטה זאגרב, ובעונות 2008, 2010 ו-2011 זכה עם הקבוצה בגביע הקרואטי.
בעונתו הראשונה בליגת היורוליג, , הוביל את קלעי קבוצתו עם ממוצע של 13.4 נקודות למשחק, אך זאגרב הודחה כבר בסיבוב הבתים הראשון.
לקראת עונת עבר לשחק באוניקאחה מאלגה הספרדית, אותה אימן יסמין רפשה.
את עונתו היחידה בקבוצה סיימה מלאגה במקום התשיעי בליגה הספרדית, והיא הודחה מהיורוליג בשלב שמינית הגמר ("טופ 16").
בין השנים 2013–2015 שיחק עבור לוקומוטיב קובאן הרוסית.
בעונתו הראשונה בקבוצה הודחה קובאן מהיורוליג בשלב שמינית הגמר, ובעונה העוקבת השתתפה בליגת היורוקאפ, והודחה ממנו בשלב רבע הגמר.
את שתי העונות סיימה הקבוצה במקומות החמישי והשלישי בליגת ה-VTB, בהתאמה.
ביולי 2015 חזר לשחק תחת המאמן יסמין רפשה, כאשר חתם על חוזה באולימפיה מילאנו האיטלקית.
לקראת עונת חתם על חוזה באנאדולו אפס הטורקית.
באותה עונה זכה עם אנאדולו בגביע הטורקי, ואף נבחר ל-MVP של משחק גמר הגביע מול טופאש בורסה, בו קלע 19 נקודות, אסף 5 ריבאונדים ומסר 7 אסיסטים.
כמו כן העפילה אנאדולו למעמד גמר יורוליג, לראשונה בתולדותיה, אך הפסידה במשחק הגמר מול צסק"א מוסקבה בתוצאה 83–91. סימון עצמו קלע 15 נקודות והוריד 10 ריבאונדים במשחק הגמר, אולם רשם אחוזי קליעה נמוכים מהשדה (5 מ-16) ויצא מהמשחק לאחר שביצע 5 עבירות.
מאז שנת 2011 משחק סימון עבור נבחרת קרואטיה בכדורסל.
בטורניר יורובאסקט 2013 סיימה קרואטיה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה מול נבחרת ליטא בשלב חצי הגמר.
לאורך הטורניר היה סימון הקלעי השני של נבחרתו (אחרי בויאן בוגדנוביץ'), עם 9.3 נקודות בממוצע למשחק.
ביורובאסקט 2015 הצטיין עם ממוצעים של 13.7 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק, אך נבחרתו סיימה במקום התשיעי בלבד.
בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הפסידה קרואטיה מול נבחרת סרביה בשלב רבע הגמר, וסיימה במקום החמישי.
עונה קבוצה משחקים חמישייה דקות % מהשדה % משלוש % מהעונשין ריבאונדים אסיסטים חטיפות חסימות נקודות ק.ק.
קרון מתים היא מכונית לוויות המותאמת להנעה ושינוע של ארונות מתים.
נהוג להשתמש במכוניות אלה לשינוע המתים ממקום הימצאם (מקום המוות, בית חולים או אגף נתיחה שלאחר המוות) אל מקום קבורתם או שרפתם.
קרון המתים התפתח לראשונה ככל הנראה בימי הביניים, כאשר הובלת המתים בארון שכזה לקבורה הייתה פריווילגיה יוצאת דופן.
עם השנים החל הדבר להיות נגיש יותר, וכך התפתח המנהג של הסעת המתים למקום הקבורה בעזרת הקרון (בעיקר בנצרות, אך גם ביהדות).
קרון המתים היה במקור קופסת עץ או מתכת, שעמדה על שלושה או ארבעה גלגלים.
לקופסה חוברו "דוקרנים" רבים ששימשו להחזקת נרות או לפידים.
הדוקרנים דמו מאוד לשיניים של משדדה, ועל כן נקרא אז במילה הלטינית herpex, שמשמעותה "זוועה".
בתחילה היו בני המשפחה והקרובים שסחבו וגררו את הקרון אל עבר מקום הקבורה, אך משנת 1650 בערך החל הארון להיות מקושט ויוקרתי יותר, ובכך גם כבד יותר, ועם הזמן החלו מארגני הלוויה להשתמש בסוסים לשינוע הקרון.
בראשית המאה העשרים הוצג לראשונה קרון מתים ממונע.
משנת 1907 החל קרון המתים הממונע להיות מקובל יותר, אך עדיין לא נפוץ עקב מחירו היקר.
רק בשנות ה-20 המאוחרות החל שימוש רחב בקרון מתים העובד על מנוע בעירה פנימית.
מאז כניסתם של קרונות המתים הממונעים לשוק, החלו להיווצר דגמים ייחודיים שכיום כמעט שאין דגמים שלא נראים ככה: לרוב מכסה המנוע, "הפרונט", הוא ארוך ודק, והבגאז' של הקרון הוא ארוך מאוד.
פנים המכונית ריק מלבד כיסא הנהג, וישנם כמה "תופסנים" על קירות המכונית המאפשרים לכידה של ארון הקבורה ובכך למנוע ממנו להטלטל.
קרונאט הוא הכלאה בין קרואסון ודונאט, אשר הומצא על ידי השף קונדיטור הניו יורקי דומיניק אנסל.
המאפה דומה לדונאט ועשוי מבצק דמוי קרואסון הממולא בקרם במגוון טעמים המטוגן בשמן זרעים.
סימן מסחרי נרשם בשם "קרונאט" במשרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית.
בשנת 2013, יצר בעל המאפייה דומיניק אנסל יחד עם לבינזון א.
(לפי "יסודות האפיה", מרלן קלוז'ו) את המאפה מבצק הדומה לזה של קרואסון ממולא בקרם.
הקרונאט הוצג ב-10 במאי 2013 במאפיית דומיניק אנסל, הממוקמת בשכונת סוהו שבניו יורק.
באותו לילה דיווח מגזין ניו יורק על המאפה החדש.
הפוסט הניב עניין רב, ועד היום השלישי נוצר תור של למעלה ממאה איש מחוץ לחנות כדי לקנות אותו.
בתוך תשעה ימים מאז הצגת המאפה לתפריט של המאפייה, הגיש אנסל בקשה לרישום המאפה כסימן מסחרי בשם "קרונאט".
לאחר יציאתו לשווקים של הקרונאט, מוצרים דומים צצו ברחבי העולם.
דומיניק אנסל הוציא בשנת 2015 מתכון ביתי לקרונאט בספר הבישול שלו, "דומיניק אנסל: המתכונים הסודיים".
המתכון הביתי, בדומה למתכון המקורי, דורש 3 ימי עבודה.
מגזין "וילג' ווייס" כינה את המאפה "יצירת מופת".
מגזין "טיים" כינה את הקרונאט "אחת ההמצאות הטובות ביותר של שנת 2013".
האי קרוננווט הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בארכיפלג מרשל, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בין האי וולמר והאי סטיבנטון.
אורכו של האי 40 קילומטרים.
גובהו של האי 374 מטרים מעל פני הים.
האי התגלה ומופה על ידי משלחות בירד לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1928– 1930) בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
האי נקרא על שמו של קומנדר וו.
Cronenwett), שהיה קצין צילום במהלך מבצע דיפ פריז II שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957; וקצין הסברה במהלך מבצע דיפ פריז בשנת 1962.
קרונגה , היא עיר במחוז הצפון במלאווי.
העיר ממוקמת בחוף המערבי של אגם ניאסה (אגם מלאווי).
המקום הוקם כמרכז עבדים לפני שנת 1877. נכון לשנת 2018, אוכלוסיית קרונגה מנתה 61,609 תושבים.
כלים פרה-היסטוריים ושרידי הומינידים שהתגלו, במחוז הצפוני של מלאווי, קרונגה, מספקים הוכחה נוספת לכך שייתכן שהאזור היה ערש המין האנושי.
פרופסור פרידמן שרנק מאוניברסיטת גתה בפרנקפורט אמר לסוכנות הידיעות רויטרס ששני סטודנטים שחפרו באתר הפרה היסטורי ליד קרונגה בספטמבר 2009 גילו כלים פרהיסטוריים ושן של הומיניד.
התגלית הייתה באתר חפירות מלמה ( Malema ) הנמצא כ־10 קילומטרים מקרונגה.
בחפירות בשכבה הפרהיסטורית העדכנית ביותר בשנת 2018, באזור קרונגה, נמצא שפע של חומרים ארכאולוגיים מהתקופות הפליסטוקן וההולוקן המתוארכים במיוחד לתקופות האבן התיכונה ומאוחר יותר, כמו גם לתקופת הברזל.
בין השנים 1887–1889 התקיים קרב קרונגה בחלק הצפוני של אגם מלאלווי בין הנציגים הסקוטים והאירופים של חברת האגמים האפריקאים וחלקים מבני שבט נגונדה מצד אחד וסוחרים ערבים סוואהילים ובני שבט טומבוקה מצד שני.
זמן מה לפני 1877 שימשה קרונגה כמעוזו של מלוזי, שהיה עבד ערבי מפורסם.
בשנת 1883 נפתחה שם תחנת מסחר בריטית, שהיוותה את הבסיס לעיר המודרנית קרונגה.
החוקר הבריטי סר הארי ג'ונסטון רכש את המקום בשנת 1895 ועצר את סחר העבדים בחוף המערבי של אגם ניאסה.
בשלב זה קרונגה הפכה למרכז מסחרי וחקלאי חשוב.
על פי לונלי פלאנט, בשנת 2018 העיר קרונגה נמצאת עדיין תחת השפעה השפה הסוואהילית-ערבית".
ב־11 ביולי 2008 מכרה קיילקרה שליד קרונגה חגג 1.5 מיליון שעות של כריית אורניום ללא תאונות.
"אנליסטים" טוענים כי מדובר בהישג נדיר.
בעבר היו ויכוחים וביקורות אודות המכרה בשל החשיפה של העובדים במקום לקרינה רדיו-אקטיבית.
בדצמבר 2009 האזור ספג שורה של רעידות אדמה .
קרונגה נמצאת בגובה של 478 מטרים על החוף המערבי של אגם ניאסה.
העיר נמצאת במרחק 27.8 קילומטרים מקנן נגומבה, 18 קילומטרים מקאפורו, 42.6 קילומטרים מקילונדו ו-12.1 קילומטרים מלופמבה.
בעיר יש שדה תעופה בעל מסלול באורך 1,500 מטרים, בתי חולים, בתי ספר יסודיים ותיכוניים.
בעיר מתקיים שוק שבועי, ישנם כמה סופרמרקטים, סניף דואר וכמה בנקים.
קרונגה נמצאת על הכביש המהיר מזוזו - צ'יטיפה .
מעבר הגבול לטנזניה, נמצא כשעת נסיעה מהעיר ונסגר כל לילה.
העיר מביה בטנזניה נמצאת במרחק כ־115 קילומטרים מעבר לגבול מקרונגה.
השפה הרשמית במלאווי היא אנגלית אבל שפת טומבוקה היא השפה נפוצה בקרונגה הן בבית והן בבית הספר.
קרונגה ידועה כ"אי של השפה ותרבות טומבוקה".
כלכלת האזור מבוססת על דיג, ייצור כותנה, אורז, תירס, תה, קפה וגידול בעלי חיים, לאורך האגם, בצדו המערבי.
תושבי קרונגה תלויים בדיג לקיומם.
בקורנגה נמצאת סוכנות השיווק החקלאית הממלכתית ADMARC.
מחוז קרונגה משגשג יחסית, שכן קרקעותיו דשנות יותר מאשר בדרום וכמות גשמים השנתית גבוהה יותר.
קארונגה היא עיר חקלאית, השוכנת במישור פורה.
חברת האנרגיה Paladin Energy Ltd האוסטרלית מתחזקת את מכרה האורניום המיועד לייצוא שנמצא בקיילקרה הסמוכה, על הכביש לצ'יטיפה.
פעילות החברה הוביל לשינויים ניכרים בעיר.
לדוגמה, סלילת מסלול ההמראה בנמל התעופה קארונגה, שממנו מייצאים את האורניום ישירות, דבר שהיא לגידול של מספר הבנקים המקומיים משניים ליותר מחמישה.
האקלים של קרונגה מסווג כטרופי.
הקיץ גשום בהרבה מהחורפים בקרונגה.
האקלים כאן מסווג כ- Aw על ידי מערכת Köppen-Geiger .
בקרונגה הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 25.6 ° C.
מרכז התרבות והמוזיאונים קרונגה מהווה האטרקציה הפופולרית ביותר בקרונגה.
במוזיאון נמצא שלד של הדינוזאור מלאויזאורוס , מאובן בן 150 מיליון שנה שהתגלה 45 קילומטרים דרומית לקרונגה.
במוזיאון קיים מיצג שכותרתו "מדינוזאורים לדמוקרטיה", המתאר את ההיסטוריה של האזור.
בקרונגה נמצא נמל התעופה קרונגה המיועד לטיסות פנים ובשעות היום בלבד המתבצעות על ידי חברת התעופה אייר מלאווי .
בעיר מופעלים קווי אוטובוסים נוסעים למזוזו וחזרה וממפרץ נקטה לקרונגה.
קרונפרינץ הייתה אוניית המערכה מטיפוס דרדנוט האחרונה מבין ארבע אוניות המערכה מסדרת קניג.
האונייה הונחה בנובמבר 1911 והושקה ב-21 בפברואר 1914. היא הצטרפה רשמית לצי הקיסרי ב-8 בנובמבר 1914, קצת יותר משלושה חודשים לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה.
השם קרונפרינץ ("נסיך הכתר") מתייחס לנסיך הכתר וילהלם, וביוני 1918 שונה שמה של האונייה לקרונפרינץ וילהלם לכבודו.
האונייה הייתה חמושה בעשרה תותחי 30.5 סנטימטרים (12.0 אינץ') בחמישה צריחים תאומים ויכלה להפליג במהירות מרבית של 21 קשרים (39 קמ"ש).
יחד עם שלוש האוניות האחיות שלה, קניג, גרוסר קורפירסט ומארקגראף, קרונפרינץ נטלה חלק ברוב פעולות הצי במהלך המלחמה, כולל קרב יוטלנד ב-31 במאי וב-1 ביוני 1916. למרות שהייתה קרובה לחזית המערך הגרמני, היא יצאה מהקרב ללא פגע.
היא טורפדה על ידי הצוללת הבריטית J1 ב-5 בנובמבר 1916 במהלך מבצע מול חופי דנמרק.
לאחר תיקונים, היא השתתפה במבצע אלביון, תקיפה אמפיבית בים הבלטי, באוקטובר 1917. במהלך המבצע קרונפרינץ ירתה על אוניית המערכה הרוסית צסארביץ' ואילצה אותה לסגת.
לאחר תבוסתה של גרמניה במלחמה וחתימת שביתת הנשק בנובמבר 1918, קרונפרינץ ורוב אוניות הראשה של צי הים הפתוח נכלאו על ידי הצי המלכותי בסקפה פלו.
ב-21 ביוני 1919, קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר נתן פקודה להטביע את הצי, כולל קרונפרינץ, בזמן שספינות המשמר הבריטיות יצאו מהנמל לתרגילים.
שלא כמו רוב הספינות שהוטבעו, קרונפרינץ מעולם לא הועלתה לגריטה; שרידי האונייה עדיין על קרקעית המפרץ.
נסיכת הכתר צציליה הטבילה את האונייה.
השלמת האונייה הייתה אמורה להסתיים בתחילת 1915, אך העבודה הואצה לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה באמצע 1914. עבודת ההצטיידות הסתיימה עד 8 בנובמבר 1914, היום שבו הצטרפה לצי הים הפתוח.
קרונפרינץ הושלמה בנובמבר 1914; בעקבות כניסתה לשירות הצטרפה לטייסת הקרב השלישית של צי הים הפתוח.
גוטפריד פון דלוויגק צו ליכטנפלס שימש כמפקדה הראשון של האונייה.
קרונפרינץ השלימה את ניסויי הים שלה ב-2 בינואר 1915. המבצע הראשון בו השתתפה היה גיחה חסרת אירועים של הצי לים הצפוני ב-29–30 במרץ.
שלושה שבועות לאחר מכן, ב-17–18 באפריל, היא ואחיותיה ושאר הצי חיפו על פעולת מיקוש של קבוצת הסיור II.
יומיים לאחר מכן חזרה השייטת השלישית לאזור הבלטי לסבב תרגילים נוסף.
ב-8 במאי אירע פיצוץ בתותח הימני של הצריח המרכזי.
התרגילים הבלטיים נמשכו עד 13 במאי, אז חזרה השייטת III לים הצפוני.
ב-17 במאי קרונפרינץ ושאר השייטת השלישית תמכו במבצע הנחת מוקשים מול טסל.
קרונפרינץ השתתף בגיחת צי לים הצפוני שהסתיים ללא קרב מ-29 עד 31 במאי 1915. באוגוסט החליף קונסטנץ פלדט את דלוויג צו ליכטנפלס כקברניט הספינה.
הספינה תמכה במבצע הנחת מוקשים ב-11–12 בספטמבר מול טקסל.
הצי ביצע סריקה נוספת לים הצפוני ב-23–24 באוקטובר.
כמה גיחות חסרות אירועים הגיעו לאחר מכן ב-5–7 במרץ 1916, ב-31 במרץ וב-2–3 באפריל.
קרונפרינץ נכחה במהלך פעולת הצי שהביאה לקרב יוטלנד שהתרחש ב-31 במאי וב-1 ביוני 1916. הצי הגרמני ביקש שוב למשוך ולבודד חלק מהצי הגדול ולהשמיד אותו לפני שהצי הבריטי העיקרי יוכל להספיק להגיב.
גרונפרינץ הייתה האונייה הרביעית בטור הגרמני, מאחורי אחיותיה קניג, גרוסר קורפירסט ומארקגראף, והן היוו את פלגה V של שייטת אוניות המערכה השלישית, והן היו החלוץ של הצי.
אחיותיו של קרונפרינץ פתחו באש על סיירות המערכה הבריטיות, אך קרונפרינץ לא הייתה מספיק קרוב כדי לירות עליהן.
במקום זאת, היא ועשר אוניות מערכה גרמניות נוספות ירו לעבר שייטת הסיירות הקלות השנייה.
קרונפרינץ ירתה תחילה עם פגזים חודרי שריון למחצה כדי למצוא את הטווח למטרה שלה, ולאחר מכן עם פגזי חודרי שריון סטנדרטיים.
עד שמלאיה יצאה מטווח 13 דקות מאוחר יותר, דווח על פגיעה אחת בלבד על ידי התותחנים של קרונפרינץ.
לפי ההיסטוריון הימי ג'ון קמפבל, פגיעה זו הייתה סבירה יותר "הבזק של התותחים של המלאיה שנראה מבעד לאובך ועשן".
במהלך תקופה זו, נפלו כמה פגזים בקרבת קרונפרינץ, אם כי אף אחד לא פגע בה.
קרונפרינץ הגיעה שוב לעמדת ירי מול מלאיה בשעה 18:30, אך הצליחה לירות רק שש דקות לפני שהאונייה הבריטית שוב התרחקה.
מעט לאחר השעה 19:00, כמה משחתות בריטיות יצאו להתקפת טורפדו נגד האוניות המובילות של המערך הגרמני.
המשחתת אונסלואו ירתה זוג טורפדות לעבר קרונפרינץ בטווח של 7,300 מטר (24,000 רגל), אם כי שניהם החטיאו.
זמן קצר הסיירת הגרמנית ויסבאדן הושבתה על ידי פגז של סיירת המערכה הבריטית אינווינסיבל; קונטר-אדמירל פאול בהנקה על קניג ניסה לתמרן את ארבע ספינותיו כדי לחפות על הסיירת המוכה.
קרונפרינץ ואחיותיה ירו בכבדות על הסיירות הבריטיות, אך אפילו האש שספגו מהתותחים העיקריים של אוניות המערכה לא הצליחה לגרש את הסיירות הבריטיות.
ג'ון קמפבל מציין שלמרות שההרס של דיפנס מיוחס בדרך כלל לסיירת המערכה ליצו, ישנה אפשרות שזו הייתה קרונפרינץ שהשמידה את הספינה.
לאחר השמדת דיפנס היא העבירה את האש לסיירת המשוריינת ווריור, שניזוקה קשות ונאלצה לסגת.
מארקגראף, ממש לפני קרונפרינץ, סבלה מבעיות מנוע ויצאה מהמבנה, ואז נסוגה מאחורי קרונפרינץ.
בין 20:00 ל-20:30, קרונפרינץ ושאר אוניות המערכה של השייטת השלישית ירו בשייטת הסיירות הקלות הבריטית השנייה וכן באוניות המערכה של הצי הגדול.
קרונפרינץ ניסתה למצוא את הטווח על ידי התבוננות בהבזקי הלוע הבריטיים, אך החמרה בראות מנעה מהתותחנים שלה להשיג מטרה.
כתוצאה מכך, היא נצרה את האש שלה בשלב זה.
קרונפרינץ נזדעזעה קשות על ידי מספר כמעט החטאות.
בשעה 20:18, האש הכבדה של הצי הבריטי אילצה את שר להורות לצי לפנות; פנייה זו הפכה את הסדר של הצי והציבה את קרונפרינץ לקראת סוף הטור.
הצי התכנס למבנה עד 23:30, כאשר קרונפרינץ הייתה האונייה ה-14 במערך של 24 אוניות ראשה.
בסביבות השעה 02:45, כמה משחתות בריטיות ערכו מתקפת טורפדו נגד החצי האחורי של הקו הגרמני; קרונפרינץ הבחינה בכמה משחתות לא מזוהות בחושך.
היא נצרה את האש שלה, והיא ושאר אוניות המערכה פנו כדי להימנע מטורפדות.
טורפדו אחד, שנורה על ידי המשחתת אובדיינט, התפוצץ כ-100 יארד (91 מטר) מאחורי קרונפרינץ, בעקבות שובל האונייה .
גם אובדיינט וגם פאולנור דיווחו על פגיעה בקרונפרינץ, למרות שהיא לא נפגעה מההחטאה הקרובה.
צי הים הפתוח הצליח לעבור דרך הכוחות הקלים הבריטיים מבלי למשוך את תשומת לב אוניות המערכה של ג'ליקו, ובהמשך הגיע לשונית הורנס בשעה 04:00 ב-1 ביוני, ולווילהלמסהאפן כמה שעות לאחר מכן.
אוניות המערכה של שייטת I תפסו עמדות הגנה בשטח המעגן החיצוני קייזר, קייזרין, פרינצרגנט לואיטפולד וקרונפרינץ עמדו בהיכון ממש מחוץ לכניסה לווילהלמסהאפן.
במהלך הקרב, קרונפרינץ ירתה 144 פגזים מתותחי הסוללה העיקריים שלה, אם כי המספרים המדויקים של כל אחד מהם אינם ידועים.
האונייה לא ירתה מהחימוש המשני שלה, תותחי 15 ס"מ או 8.8 ס"מ במהלך כל הקרב.
מבין ארבע אוניות הסדרה קניג, רק קרונפרינץ נמלטה מנזק במהלך הקרב.
גיחת צי גדולה התרחשה ב-18–20 באוגוסט, שבה השתתפה גם קרונפרינץ.
עם זאת, מכיוון שפון דר טאן ומולטקה היו סיירות המערכה היחידות במצב קרבי, אוניית המערכה החדשה באיירן ושתיים של מהאחיות של קרונפרינץ, מארקגראף וגרוסר קורפירסט, הוקצו זמנית לקבוצת הסיור I.
קרונפרינץ השתתפה בשתי גיחות צי נטולי אירועים, אחת חודש קודם ב-16 ביולי לצפון הלגולנד, ואחת לים הצפוני ב-18–20 באוקטובר.
קרונפרינץ ושאר השייטת השלישית נשלחו ישירות לאחר מכן לאימון הבלטי, שנמשך עד 2 בנובמבר.
עם החזרה מהים הבלטי, קרונפרינץ ושאר השייטת השלישית השתתפו במשלחת לחוף המערבי של דנמרק כדי לסייע לשתי צוללות U-20 ו-U-30 - שנתקעו שם.
בהפלגה חזרה, ב-5 בנובמבר 1916, טורפדה קרונפרינץ על ידי הצוללת הבריטית J1 ליד שונית הורנס.
הטורפדו פגע באונייה מתחת לצריח התותח הקדמי ביותר ואיפשר כ-250 טון (250 טונות ארוך) מים לחדור לאונייה.
קרונפרינץ שמרה על מהירותה והגיעה לנמל.
למחרת היא הוכנסה למבדוק יבש במספנה הקיסרית בווילהלמסהאפן לצורך תיקונים, שנמשכו בין 6 בנובמבר ל-4 בדצמבר.
בתקופה זו קיבל ברנהרד רוסינג את הפיקוד על כלי השיט.
לאחר שחזרה לשייטת השלישית, קרונפרינץ השתתפה באימוני שייטת בים הבלטי לפני ביצוע סיורי הגנה במפרץ הגרמני.
בתחילת 1917 הפכה האונייה לספינת הדגל של סגן מפקד השייטת, באותה תקופה קונטר-אדמירל קרל זייפרלינג.
במהלך תמרוני אימון ב-5 במרץ 1917, קרונפרינץ נפגעה בטעות על ידי אוניית האחות שלה גרוסר קורפירסט במפרץ מפרץ הלגולנד.
ההתנגשות גרמה להצפות קלות באזור לצד צריח הירי הקדמי שלה וחדרו אליה כ-600 טון (590 טון ארוך) של מים.
היא שוב נכנסה למבדוק היבש בווילהלמסהאפן, מ-6 במרץ עד 14 במאי.
ב-11 בספטמבר, קרונפרינץ נותקה לאימונים באזור הבלטי.
לאחר מכן הצטרפה ליחידה המיוחדת למבצע אלביון.
המבצע החל ב-12 באוקטובר; כאשר מולטקה וארבע אוניות המערכה מסדרת קניג חיפו על נחיתת חיילי צבא היבשה על ידי דיכוי סוללות החוף המכסות את מפרץ טגה.
עד השעה 05:50, קניג פתחה באש על סוללות ארטילריית חופים רוסיות, אליה הצטרפו מולטקה, באיירן, ושלוש האוניות האחרות מסדרת קניג.
במקביל, אוניות המערכה מסדרת קייזר ירו על סוללות בחצי האי סורבה; המטרה הייתה לאבטח את התעלה בין איי מוהו לאי דאגו, אשר יחסום את נתיב המילוט היחיד של הספינות הרוסיות במפרץ.
גרוסר קורפירסט באיירן פגעו במוקשים תוך כדי תמרון לעמדות ההפגזה שלהם, עם נזק מינימלי לראשונה, אולם באיירן ניזוקה קשות, ונאלצה לסגת לקיל לצורך תיקונים.
לאחר ההפגזה, קרונפרינץ יצאה מהאזור לפוטציגר ויק, שם תדלקה.
האונייה עברה דרך מצר אירבן ב-16 באוקטובר.
בסביבות השעה 10:15, קרונפרינץ פתחה באש לעבר צסארביץ' ובאיאן, וקלעה פגיעות בשניהם.
קניג, בינתיים, ירתה על סלאבה.
ב-18 באוקטובר, קרונפרינץ עלתה מעט על שרטון, אם כי הנזק לא היה רציני מספיק כדי לחייב נסיגה לצורך תיקונים.
ביום הקודם, ה- הורה על הפסקת הפעולות הימיות והחזרת הדרדנוטים לצי הים הפתוח בהקדם האפשרי.
ב-26, קרונפרינץ עלתה על שרטון יותר רציני בהפלגה חזרה לקיל.
היא הצליחה להגיע לקיל ב-2 בנובמבר, ולאחר מכן לווילהלמסהאפן.
התיקונים בוצעו מ-24 בנובמבר עד 8 בינואר 1918.
ב-27 בינואר הורה הקייזר לשנות את שמה של האונייה לקרונפרינץ וילהלם לכבוד יורש העצר.
שמה של האונייה שונה באופן רשמי ב-15 ביוני 1918, יום השנה ה-30 לשלטון הקייזר.
בשלב זה, כוחות קלים גרמניים החלו לפשוט על שיירות פחם בין בריטניה לנורווגיה, מה שגרם לצי הגדול לנתק אוניות מערכה כדי ללוות את אוניות התובלה.
כעת עמדה בפני הגרמנים הזדמנות לה חיכו כל המלחמה: חלק מהצי הגדול החזק מספרית נותק וניתן היה לבודד אותו ולהשמידו.
אדמירל פרנץ פון היפר, כעת מפקד הצי, תכנן את המבצע: קבוצת הסיור I עם הסיירות והמשחתות הקלות הנלוות אליה תתקוף את אחת השיירות הגדולות בעוד שאר צי הים הפתוח יעמוד מנגד, מוכן לתקוף את שייטת אוניות המערכה הבריטית .
בשעה 05:00 ב-23 באפריל 1918, הצי הגרמני, עם קרונפרינץ בתוכו, עזב את מעגן שיליג.
קרונפרינץ לא ראתה פעילות גדולה נוספת למשך שארית המלחמה.
במהלך תקופה זו, קונטר-אדמירל ארנסט גוט וקונטר-אדמירל פלדט הניפו את דגליהם על האונייה במהלך כהונתם כסגן מפקד השייטת.
האונייה הפליגה למספנה הקיסרית בקיל באמצע ספטמבר לצורך תחזוקה תקופתית.
קרונפרינץ וילהלם הייתה אמורה להשתתף בפעולה אחרונה של הצי ימים לפני שביתת הנשק, מבצע שבו עיקר צי הים הפתוח היה אמור להגיח מבסיסו בווילהלמסהאפן כדי להתנגש עם הצי הגדול הבריטי.
התסיסה התפשטה לאוניות מערכה אחרות, כולל קרונפרינץ וילהלם.
קרונפרינץ וילהלם טבעה ב-13:15; חיילי המשמר הבריטי נבהלו בניסיונם למנוע מהגרמנים להטביע את הספינות; חיילים בריטים על סיפון סירה סמוכה ירו והרגו מסיק בקרונפרינץ וילהלם.
קרונפרינץ וילהלם מעולם לא נמשתה לגריטה, בניגוד לרוב אוניות הראשה האחרות שטבעו.
קרונפרינץ וילהלם ושתי אחיותיה טבעו במים עמוקים יותר מאשר שאר אוניות הראשה, מה שהקשה על כל ניסיון הצלה.
הזכויות לפעולות חילוץ עתידיות על השרידים נמכרו לבריטניה בשנת 1962. בשל העובדה שהפלדה שהרכיבה את גוף האוניות הופקה לפני הופעת הנשק הגרעיני, קרונפרינץ וילהלם ואחיותיה הן בין המקורות הבודדים הנגישים של פלדה עם רקע נמוך, אשר הוסרה מדי פעם לשימוש במכשירים מדעיים.
האונייה שוכנת בעומק של 12–38 מטר (39–125 רגל) והיא אתר צלילה פופולרי.
באופן חריג עבור ספינות בגודל כזה, חלק מהתותחים העיקריים שלה נותרו חשופים.
קרונוצקי (הידוע גם בשם קרונוצקיה סופקה; ברוסית: Кроноцкая сопка) הוא הר געש מורכב בחצי האי קמצ'טקה שבמזרח רוסיה.
ההר מתנשא לגובה של 3,482 מטרים מעל פני הים ונישא טופוגרפית ל־2,736 מטרים.
להר צורה חרוטית סימטרית, מה שהופך אותו בעיני רבים לאחד ההרים היפים בחצי האי.
הוא דומה מאוד להר פוג'י ביפן ולהר מאיון בפיליפינים.
הלוע של הפסגה סגור בפקק געשי, והפסגה מכוסה קרח.
במאה ה־20 הייתה פעילות ההר מעטה, אך כללה כמה התפרצויות פריאטיות חלשות.
ההר נמצא בשטח שמורת קרונוצקי, שהוכרזה כאתר מורשת עולמית טבעי בשנת 1996 ומהווה חלק מהרי הגעש של קמצ'טקה.
חופי האוקיינוס השקט נמצאים כ־28 קילומטרים מדרום־מזרח, והכפר אוסט-קמצ'טסק נמצא כ־205 קילומטרים מצפון־מזרח.
בירת החבל המנהלי, פטרופבלובסק-קמצ'טסקי, שוכנת כ־225 קילומטרים מדרום־מערב.
קרונה פארואזית (בפארואזית: Føroyska krónan) היא המטבע של איי פארו.
היא מונפקת על ידי הבנק הלאומי של דנמרק.
זהו אינו מטבע נפרד, אלא הנפקה מקומית של שטרות השווים לכתר דני.
המטבעות מונפקים על ידי דנמרק.
כתוצאה מכך, אין לה קוד מטבע ISO 4217 והיא חולקת את זה של הכתר הדני, DKK.
משמעות הדבר היא שבאיי פארו, כרטיסי אשראי מחויבים בכתרים דניים.
מאוחר יותר באותה שנה, הנפיק משרד פארו שטרות נפרדים בערכים של 1, 5, 10 ו-100 קרונות.
משנת 1951, הונפקו שטרות עם טקסטים בפארואזית.
שטר ה-1 קרונות לא המשיך לפעול, כאשר שטר ה-50 קרונות הוצג בשנת 1967, ולאחר מכן שטרות של 500 ו-1,000 קרונות בשנת 1978, 20 קרונות בשנת 1986 ו-200 קרונות בשנת 2003. בין השנים 2001 ו-2005, הוצגה סדרת שטרות חדשה עם מאפייני ביטחון חדשים כדי להחליף את השטרות הישנים יותר.
ב-19 במרץ 2012, יצאה למחזור גרסה מעודכנת של שטרות הקרונה של פארו.
השטרות החדשים זהים לשטרות הנוכחיים, אך כעת השטרות החדשים כוללים חוטי אבטחה בעלי חלונות "Motion" והתקני רישום מושלמים במקום טלאים הולוגרפיים בחזיתם, וחוטי אם הפנינה וצבעים פלואורסצנטיים שנוספו בגב השטרות.
קרונפלאץ (בלאדין ובאיטלקית: Plan de Corones) הוא הר בדולומיטים בדרום טירול, צפון איטליה, שגובהו מעל פני הים.
קרונפלאץ הוא גם שם אתר הנופש המתפרש על שטח הנרחב יותר מההר וכולל גם את עמק פוסטר ועוד כמה עמקים הסמוכים לו כמו אנרהטל/ואלה אורינה, גזיסר טאל/ואל קאסייס, אנטולזרטל/ואלה די אנטרסלבה וגאדרטל/ואל באדיה.
שם ההר והאזור נגזר מן המילה הגרמנית Krone ("כתר") ומתייחס לאגדה על הכתרת הנסיכה דולאסילה שעל-פי המסורת הוכתרה במקום זה.
בתחילת המאה ה-20, כאשר אזור דרום-טירול היווה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, החל להתגבש רעיון חיבור ההר לפעילות תיירותית וסקי.
ב־1961, הוקמה חברת "Kronplatz Seilbahn AG" אשר קידמה הקמת רכבלים ומעליות לפסגה.
לאורך השנים, חל שדרוג משמעותי של התשתיות: לדוגמה, ב־2000 נחנכה מעלית "Kronplatz 2000", מהראשונות מסוגן בעולם.
האתר משמש כאתר סקי גדול ומוכר באזור האלפים:
באתר כ-31 מעליות מעל ההר.
ירידה אנכית של כ-1,375 מטרים בין הפסגה לתחילת המסלולים.
אורך כולל של כ-121 קילומטרים מסלולי גלישה.
האתר מחובר לרשת אתרי הסקי הגדולה Dolomiti Superski הזמין בכרטיס אחד ומשתרע על כ-1,200 ק"מ של מסלולים.
באתר ממוקמים מספר בתי ספר לגלישה שחלקם מותאמים גם לילדים.
באתר ממוקמים חמישה מסלולי גלישה שחורים:
Sylvester – מסלול ארוך המתחיל בפסגה לריסקונה, אשר שיפועו מתון יחסית ומאפשר גלישה מהירה.
Herrnegg – מסלול זה תלוי יותר ובעל פניות חדות רבות ושיפועים מאתגרים.
Piculin – זהו אחד מהמסלולים הקצרים יותר, אך תלול במיוחד ואינו מתאים לגולשים מתחילים.
Pre da Peres – מסלול מפותל, אך ללא פניות חדות ומאפשר גלישה מתונה..
Erta – המסלול המפורסם ביותר באתר המארח את גביע העולם בסקי לנשים.
האתר אינו מוגבל לעונת החורף בלבד.
נעשה שימוש במעליות גם על מנת לטפס אל פסגת ההר וכמו כן, רכיבה על אופני הרים נפוצה במהלך הקיץ במסלולים השונים.
באזור מספר מוזיאונים ומרכזי תרבות, לרבות מוזיאון הר מסנר.
בחורף משמש אזור זה כאתר סקי, ובו חמישה מסלולים שחורים: ארטה, הרנג, פיקולין, פרה דה פרס וסילבסטר.
חלק מהמעליות נשארות פתוחות בקיץ לפעילויות אחרות כמו הליכה, טיפוס ורכיבה על אופני הרים.
קרוס-דרסינג הוא לבישת פריטי לבוש ואביזרים המזוהים וקשורים למגדר השני בתוך חברה מסוימת, באופן זמני ושאינו קבוע.
המושג "קרוס-דרסינג" מתקשר מצד אחד לפעילות בידורית ומצד אחר, לרצון ללבוש את הבגדים מסיבות שונות (אישיות או חברתיות), כך לדוגמה, לאורך ההיסטוריה, נשים שרצו לעשות פעילות שנאסרה עליהן, לעיתים התלבשו כגברים (על מנת לשרת בצבא, לעסוק במחקר או בכל עיסוק אחר שנאסר על נשים).
לעיתים מחברים בין קרוס-דרסינג לזהות הטרנסג'נדרית או להתנהגות מינית או פטישיסטית, אך המונח עצמו אינו מעיד בהכרח על מניעים לבחירה בלבוש פריטים המזוהים עם בני המין השני.
קרוס-דרסינג יוצר לעיתים אי נוחות חברתית ותרבותית בגלל אלה המתלבשים בשונה מהמצופה מהם מעצם המגדר שלהם; אלה נתפסים ככאלה המערערים על נורמות חברתיות, על תפיסות ואפילו על חוקים.
קרוס-דרסינג מופיעה לאורך ההיסטוריה ובחברות רבות.
ישנן דוגמאות רבות ולהן אחדות מהן:
במיתולוגיה יוונית - בפולחן לאפרודיטוס, המאמינים לבשו בגדים שלא התאימו למגדר שלהם.
גברים לבשו בגדי נשים ונשים לבשו בגדי גברים עם זקנים מלאכותיים.
במיתולוגיה נורדית אודין התלבש כמרפאת כחלק ממאמציו לפתות את Rindr.
בהינדו באחת האגדות האלה בהוצ'רה מטה מקללת את בפייה והוא הופך לאימפוטנט.
הקללה הוסרה ממנו רק כאשר הוא התלבש והתנהג כמו אישה כסימן להערצת האלה.
כמו כן ניתן למצוא מגוון דוגמאות בספרות, פולקלור, מוזיקה ותיאטרון, מרחבי העולם, של דמויות המתוארות כקרוס דרסר בדרגות שונות ובגלל מגוון רחב של סיבות.
דוגמאות כוללות הקאבוקי ושמניזם קוריאני.
רוב הקרוסדרסרים הגברים מנסים להתלבש בצורה נשית ככל האפשר ולכן משתמשים בבגדי נשים כגוון: שמלות, גרביונים, מחוכים, תחתוניות ובגדים נשים נוספים.
כן גברים יעזרו בתותבת שד, גאפה (בגד אשר מיועד להסתיר את איבר המין הגברי).
נשים משתמשות בביינדר (פריט לבוש שנועד להשטיח את החזה).
לפעמים בגלל רגשות אשם או מנסיבות אחרות קרוסדרסרים נפטרים מכל בגדיהם בנוהג שנקרא "טיהור" וזאת רק כדי להתחיל לאסוף בגדים של המגדר השני.
תופעה שנייה של קרוס דרסינג היא פאראפיליה (כלומר, התנהגות מינית לא נורמטיבית מבחינה סטטיסטית) מצד אדם, בדרך כלל גבר המרגיש כמיהה עזה ללבישת בגדים ופריטים המזוהים מבחינה תרבותית או סטטיסטית בנות המגדר הנשי בתרבותו, וזאת לצורך קבלת סיפוק מיני ואורגזמה מכך.
שמה המקצועי הישן של תופעה זו היא פטישיזם טרנסווסטי, אם כי כיום יש גם העושים שימוש במונח אוטוגינפיליה, ונכון להיום לא ידועה הסיבתיות לתופעה זו.
יש הרואים במונח "פטישיזם טרנסווסטי" או "אוטוגינפיליה" מונח מבזה, שכן הוא מרמז להיררכיית ערכים שבה המרכיב המיני של ההתנהגות הטרנסג'נדרית הוא בעל ערך שלילי.
קרוס דרסינג לשם בידור או שעשוע, נבדל ברמה האטיולוגית מאוטוגינפיליה והמכניזם המכונן התנהגויות אלה נחקר בעיקר על ידי פסיכולוגים, פסיכיאטרים, וחוקרים מתחומים קרובים.
אין לבלבל בין הטרנסווסטיט לבין טרנסקסואל שמאמץ התנהגויות או פרקטיקות אחרות המשותפות לאותו מגדר, או רוצה לעבור פרוצדורות רפואיות על מנת לבצע שינויים פיזיים, כי הוא חש כ"אישה הכלואה בגופו של גבר" (או "גבר הכלוא בגוף אישה").
עם זאת גם בעלי פרפיליית אוטוגניפיליה לעיתים יעברו ניתוח לשינוי מין עקב תחושת דיספוריה מגדרית מחמת פנטזיות או דימויים מיניים על היותם נשים ועוררות מינית מכך וזו עשויה להגביר או ליצור דיספוריה מגדרית.
עם זאת לא כל בעלי פרפיליה זו יבצעו ניתוחים לשינוי מגדר, רובם הם גברים הטרוסקסואלים, מעדיפים פעילויות מיניות עם שותף מושך, בעלי יותר מפרפיליה אחת ובילדותם לא הראו התנהגות "נשית" בניגוד לטרנס-סקסואלים הומוסקסואלים.
בניגוד לאמונה הרווחת, חלק מהקרוס-דרסרס הגברים האוטוגינפיליים, מעדיפים, לפחות בדרך כלל, נשים, ואינם הומוסקסואלים.
עם זאת, קשה לאמוד את אחוז הקרוס דרסרים אשר ביום יום נמשכים לנשים ואת אלה הנמשכים לנשים, מסיבות מתודלוגיות (למשל, מצב בו נבדקים במחקר משקרים לגבי האוריינטציה שלהם, כדי לא לבייש את עצמם, לשיטתם, בפני החוקרים).
תיאור אטיולוגי (כלומר העוסק בסיבתיות) של תופעת קרוס דרסינג מגדיר קודם כל את סוג התופעה, כלומר, מדגיש אם מדובר בקרוס דרסינג לשם שעשוע (כגון הופעת דראג, המבוצעת לרוב על ידי הומוסקסואלים ולסביות), או פטישיזם טרנסווסטי שהמבצע אותו אינו בהכרח נמשך לבני או בנות מגדרו.
תרבויות לא-מערביות רבות מעניקות לגיטימציה לקרוס-דרסינג, לעיתים קרובות על רקע של ריטואל דתי.
התורה אוסרת קרוס-דרסינג מפורשות: "לא יהיה כלי גבר על אשה ולא ילבש גבר שמלת אשה" ().
הטעם שנתנו פרשנים לאיסור זה הוא שהאיסור בא להגן מחטא ניאוף וזנות שעלול להיגרם עקב התערבבות המינים.
חז"ל דנו בסוגיה האם מאיסור זה נלמד שאל לה לאישה לצאת למלחמה.
קיים תיעוד של מנהגים התחפשות בפורים לבן המין האחר.
יש שהצדיקו מנהג זה, כיוון שאין עושים כן לשם פריצות, אלא לשם שמחת פורים, וכך אף נפסק להלכה בדברי הרמ"א בהלכות פורים.
יש גם תיעוד להחלפת בגדים באירועים אחרים.
הנצרות מוסיפה על איסורי הברית הישנה גם את האיסורים הכתובים בספר הברית החדשה, ויחסה לקרוס דרסריות הוא המחמיר ביותר.
יחס הקוראן לקרוס-דרסריות אינו חד-משמעי, אם כי הדבר מגונה בספרות החדית'.
קרוסלה (Carousel; בעברית סְחַרְחָרָה, סְחַרְחֵרָה וסְחַרְחֶרֶת) היא מתקן שעשועים המבוסס על סיבוב במישור האופקי.
התאוצה הצנטריפטלית והצנטרפוגלית המוענקת לנמצאים בתוך הקרוסלה גורמת לתחושת עונג, בייחוד אצל ילדים, שאיבר שיווי המשקל שבאוזנם פועל כשורה.
אחרת עלול השימוש בקרוסלה לגרום לבחילה.
קרוסלות קטנות, מאלו הנמצאות בגני שעשועים, מחולקות לשני חלקים - נייד ונייח.
החלק הנייח הוא ציר הקרוסלה, המקובע לקרקע.
חלק זה לרוב מוכתר בהגה, בגובה נגיש ליושבים בקרוסלה.
החלק הנייד הוא גוף הקרוסלה, המחובר לציר ומסוגל להסתובב סביבו.
כאשר היושבים בקרוסלה מפעילים כוח כדי לסובב את ההגה, הם בעצם מסובבים את גוף הקרוסלה סביב ההגה המקובע.
כמו כן, ישנן קרוסלות שבהם היושבים סביבה מפעילים באמצעות ריצה תוך כדי ישיבה על מנת להאיץ אותן.
קרוסלות גדולות, מאלה הנמצאות בפארקי שעשועים, מונעות בחשמל.
הן עשויות לכלול תאוצה בכיוונים נוספים: המושבים עשויים לעלות ולרדת, כמו בקרוסלת הסוסים.
הקרוסלה כולה עשויה לשנות את מישור הסיבוב שלה.
קרוסין או קרוסן, הקרוי בלשון העם ובתחנות הדלק בישראל "נפט", הוא נוזל דליק חסר צבע שמתקבל מזיקוק נפט בטמפרטורות של בין C° 150 ל-C° 275. הקרוסין מורכב בעיקר מפחמימנים בעלי 12 עד 15 אטומי פחמן, אשר נפרדים מהנפט בערך בטמפרטורות אלו.
בעבר היה שימוש רב בקרוסין כדלק להסקה (עד היום הוא משמש להסקה מרכזית בארצות הברית וקנדה ובמקומות שונים בעולם) ולעששיות נפט, אולם כיום הוא משמש בעיקר כדלק למנועי סילון ולמנועים רקטיים.
השם "קרוסין" מגיע מהמילה היוונית "קרוס" (κερωσ, שפירושה "שעווה").
בדרך כלל זיקוק קרוסין ישירות מנפט גולמי מצריך טיפול ביחידת Merox או ב-hydrotreater כדי להוריד את רמת הגופרית שבו ואת פוטנציאל האיכול שלו.
ניתן לזקק קרוסין גם על ידי שימוש ב-hydrocracker, שבו "משדרגים" את המרכיבים של הנפט הגולמי שאחרת היו טובים רק לדלק.
שימוש בקרוסין לבישול היה נפוץ בישראל לפני קום המדינה כדלק לפרימוסים ופתיליות.
שימוש רווח נוסף היה לחימום, בעיקר בתנורי פתיליה ברובם מתוצרת פרידמן, שהיו נפוצים מאוד עד שנות ה-70. לאחר מכן השימוש בהם דעך.
שימוש נוסף היה בתנורים עם ארובה.
חזיון נפוץ היה מוכר הנפט שנסע ברכב קטן עם מכל ומכר נפט לשימוש ביתי בכמויות של ליטרים בודדים.
כיום השימוש הביתי הוא בעיקר במדינות מתפתחות, שם הוא בדרך כלל גם מזוקק ברמה נמוכה יותר.
יש המשתמשים בו גם כדי לפלות כינים מהשיער, אך זהו טיפול מכאיב שעלול לגרום נזק לעור.
דלק מטוסי סילון, המכונה גם "דלק סילוני" (דס"ל), הוא קרוסין שעומד בתקנים מחמירים יותר, בעיקר ב"נקודת העשן" וטמפרטורת הקפיאה.
בתעשייה, הקרוסין משמש חומר גלם להפקת אתילן, פרופילן ופחמימנים ארומטיים.
כמו כן הוא משמש כדלק בתעשיית הקרמיקה והזכוכית וכממס – למשל, בסינתזה של PVC.
פרטי גילוי הקרוסין לוטים בערפל ואין ודאות לגבי זהות מגלהו.
על תואר זה מתחרים אנשים משלוש מדינות שונות – הרוסים טוענים כי מזקקי הקרוסין הראשונים היו האחים דובינין, אשר החלו בזיקוקו עוד בשנת 1823; הפולנים טוענים, כי מגלה הקרוסין הוא איגנצי לוקאשביץ', ואילו האמריקאים טוענים שמגלה הקרוסין הוא הרופא הקנדי אברהם גסנר, שגילה אותו בשנות ה-40 של המאה ה-19.
קרוספייר (Crossfire) היא להקת הארד רוק/גלאם מטאל ישראלית, אשר החלה את פעילותה בשנת 2000 ומבקשת להחיות את סגנון הרוק האמריקאי של שנות ה-80. הלהקה הוציאה מספר סינגלים ואלבום אחד.
נכון לשנת 2008 הלהקה חתומה על חוזה הקלטות עם החברה האמריקאית פריס רקורדס.
הראשון הוא שיר מקורי בשם "Never Give It Up" (להיט קליט ומדבק בסגנון שנות ה-80).
השני מכיל את המחרוזת מקדם האירוויזיון 2005 - שיתוף בין קרוספייר לזמר יזהר כהן, בה ביצעו קרוספייר, בסגנונם האופייני לשנות ה-80, שניים מלהיטיו של יזהר - "עולה עולה" ו-"אבניבי".
הסינגל השלישי מכיל 3 שירים מתוך אלבום הבכורה: Never Give it Up ,HeartBreaker ו- Running Away.
סינגל נוסף ולא רשמי של קרוספייר (שהופץ באופן חלקי) הוא "The King of Rock", שיר כבד יחסית לסגנון של קרוספייר.
השיר לא נכנס לאלבום הראשון (וגם לא מתוכנן להיכנס לאלבום השני, שהקלטותיו מתוכננות להתחיל במרץ 2006).
אלבומם הראשון, Dirty Games, הוקלט במהלך שנת 2005 באולפנים שונים בישראל והפקתו הסופית נעשתה על ידי המפיק George Horn באולפני "Fantasy Studios" בלוס אנג'לס בקליפורניה).
ב-2006 הפיק באיו היל, מפיק על של להקות גלאם משנות ה-80 (הפיק בין השאר את אליס קופר, טוויסטד סיסטר ועוד) רמיקס לשיר Heartbreaker.
בספטמבר 2007 חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים האמריקאית פריס רקורדס והאלבום זכה להפצה עולמית .
באמצע מאי 2008 עזבו את הלהקה הסולן, אסף עינב, והמתופף, יובי חייבי, בשל סיבות אישיות.
הסולן המחליף יהיה הסולן של להקת ריח מטאל, רמי שלמון.
להרכב החדש כבר נקבעו הופעות בפאבים באזור המרכז.
במקביל להופעות בהן מבצעת הלהקה את החומר שכתבה, חברי הלהקה התמחו בהופעות מחווה לענקית הרוק האמריקאית Guns N' Roses ומאוחר יותר גם לבון ג'ובי.
הלהקה הופיעה גם בפסטיבל מטאליסט 2005, ואף זכתה לחמם את זמר הרוק הכבד האנגלי פול דיאנו, לשעבר סולן איירון מיידן, אשר הופיע בארץ באותה שנה.
כל חברי הלהקה בחרו לעצמם שמות במה, כדי להתאים עצמם לרוח המוזיקה משנות ה-80 אותה הם מנגנים.
אסף עינב ("Rikki Reckless") - שירה וקולות (פרש ב-2008)
גלעד פסטרנק ("Jessy Bullet") - גיטרה וקולות
איתי טרגנו ("Terry Taragano") - קלידים וקולות
יובי חייבי ("Sticky Stix") - תופים
קרוסלת הקידמה הוא מתקן בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני.
המתקן תוכנן על ידי וולט דיסני עצמו, ומהווה "מסע" בחייה וביתה של משפחה במאה ה-20.
קרוסלת הקידמה, שנקראה במקור "התיאטרון הקרוסלי של ארץ ההתקדמויות המדעיות" היה מופע שהוכן על ידי וולט דיסני עבור חברת ג'נרל אלקטריק עבור המצגת שלהם ביריד העולמי של 1964 שנערך בעיר ניו יורק.
בשנת 1985 שופץ המתקן על מנת להתאים אותו לחידושים הטכנולוגיים (וכן הורדו כל האזכורים לג'נרל אלקטריק), ובשנת 1993 נסגר המתקן לצורך שיפוץ נוסף.
השיפוץ הסתיים בשנת 1994 והמתקן נפתח בשמו החדש "קרוסלת הקידמה של וולט דיסני" , והפעם שב וכלל את שיר הנושא המקורי של המתקן.
בעקבות שמועות על סגירת המתקן נערכו מספר רב של עצומות נגד הסגירה.
וולט דיסני עצמו ציין כי מתקן זה הוא המתקן האהוב עליו בפארק השעשועים.
מבנה המתקן מעגלי, המחולק לחמישה אזורים, הצופים נכנסים לאזור הראשון והתיאטרון מסתובב סביב הבמה המעגלית, והצופים רואים כל פעם אחד מחמשת האזורים של המופע.
כל במה מציגה את ההתפתחות הטכנולוגית שחוותה משפחה ממוצעת ב-100 השנים האחרונות.
המופע מתרחש במטבח או חדר המגורים של המשפחה.
האזור הראשון הוא אזור הכניסה למופע ובו ניתן מבוא קצר המספר על ההיסטוריה של המתקן.
הסצנה הראשונה מתרחשת בראשית המאה ה-20 המשפחה נפעמת מהמשאבה שהותקנה במטבח ואפשרה לה לשאוב מים מבלי לצאת לבאר, וכן מתנור הפחמים.
הסצנה השנייה מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-20 כאשר מותקן החשמל בבית המשפחה - ניתן לראות תנור חשמלי במקום תנור הפחמים והבית מואר על ידי נורות.
הסצנה השלישית מתרחשת בשנות ה-40 של המאה ה-20. מוצרי חשמל נמצאים בכל מקום בבית - בחדר המגורים יש טלוויזיה, במטבח מיקסר בו האם עושה עוגה, והבת מתאמנת במכשיר כושר חשמלי.
הסצנה האחרונה היא סצנת ערב חג המולד המשפחה נאספת לחג, הנכד משחק במשחק וידאו, הסב (המספר של המופע) מפעיל תנור חשמלי המופעל באמצעות דיבור.
בסוף המופע אומרת האם כי העתיד עוד לפנינו והמופע מסתיים בשיר הנושא "יש עתיד גדול נהדר ומרהיב".
אורך כל אחד מהקטעים זהה ולכן בעת שעוברים ממקטע למקטע שומעים כל הצופים ביחד בכל חמשת אולמות התיאטרון את שיר הנושא.
המופע קיבל השראתו מסרטים שנעשו על ידי איגודי התעשיינים האמריקאים המדגימים כיצד ההתפתחות הטכנולוגית תשפר את איכות החיים של המשפחה האמריקאית.
סרטים אלה הופקו במהלך השפל הכלכלי הגדול והניו דיל במטרה לעודד את הרכישה של מוצרי הצריכה.
כמו כן, קיבל המופע השראה מתערוכת מאה שנות הקידמה שנערכה בשנת 1933 במוזיאון המדע של שיקגו.
סוג המתקן: תיאטרון מסתובב על בובות אודיו אנימטרוניקס
שיפוץ בו הורדו אזכורי ג'נרל אלקטריק: 1985
בשנת 1983 נבנה באפקוט מתקן במימון ג'נרל אלקטריק המספר את סיפור חיים של אותם בני משפחה בעתיד הרחוק על פני כדור הארץ ובחלל.
מתקן דומה נפתח בשנת 1983 בדיסנילנד שבטוקיו בשם "פיגשו את העולם" העשוי באותו אופן - תיאטרון המסתובב סביב במות בהם מציגים בובות אודיו אנימטרוניקס.
בובות אלה הציגו את ההיסטוריה של יפן.
קרוסג'ן היא חברת הוצאה לאור של חוברות קומיקס שפעלה בין השנים 1998 ל-2004.
החברה יצרה גלקסיה בדיונית משלה ומספרת את סיפורם של שבעה כוכבים שונים בהם אפשר למצוא הכל - ממכשפים ועד מלחמת עולמות.
כל כוכב מתאפיין בדמויות מגוונות בעלות כישורים מיוחדים.
ב-24 ביולי 2010 הודיע עורך חברת מארוול קומיקס, ג'ו קסאדה, על כוונת החברה להחיות מחדש את כותרי קרוסג'ן הישנים.
קרוסלת המלך ארתור היא קרוסלה המצויה בארץ הפנטזיה בדיסנילנד שבקליפורניה.
בעת הקמת פארק השעשועים וולט דיסני האמין שפארק שעשועים לא יכול להיות מושלם בלא קרוסלה.
הוא ייבא לארצות הברית בשלמותה את הקרוסלה של סאניסייד פארק מטורונטו שבפרובינציית אונטריו שבקנדה שנבנתה בשנת 1875 ופעלה עד שנת 1922.
במהלך השנים בוצעו שינויים רבים בקרוסלה - המרכבות המקוריות הוסרו (והועברו ל-"רכבת הקרקס של קייסי הבן"), העוגב שבמרכז הקרוסלה אינו עובד וחלק מהעיטורים של הקרוסלה הוחלפו בעיטורים ברוח הסרט החרב באבן.
בקרוסלה 72 סוסים שנבנו בגרמניה בסוף המאה ה-19. חלקם מקורם בקרוסלה אחרת והם נוספו לקרוסלה בפארק על מנת להוסיף עוד שורה של מושבים.
בשל הפופולריות הרבה של הסוס הלבן היחיד שהיה בקרוסלה, נצבעו כל הסוסים לבן בשנת 1976.
בשנת 2003 נערכו בקרוסלה שיפוצים נרחבים שכללו מערכת מחשב חדשה, העוצרת את הקרוסלה בדיוק באותה נקודה בכל פעם ופעם, וכן מחצית מהמראות הוחלפו בסצנות מהסרט "היפהפייה הנמה".
קרוסאובר או קְרוֹסְאוֹוֶר (מאנגלית: Crossover) ובעברית הצלבה היא תחבולה עלילתית ביצירה בדיונית שמשלבת דמויות משתי יצירות נרטיביות שונות ונפרדות, ולעיתים גם יותר משתיים.
הצלבה בדיונית פופולרית במיוחד בקומיקס ובסדרות טלוויזיה.
לעיתים קרובות יוצרים אותה כדי להציג סדרות חדשות או דמויות חדשות על ידי הדמויות הוותיקות שכבר צברו פופולריות בקהל.
לעיתים קרובות קרוסאובר הוא הליך שנוצר בעקבות ספין אוף ויוצר תקדים עלילתי לקיומם של דמויות מסיפורים שונים באותו עולם.
קרוסאוברים רשמיים מול קרוסאוברים של ספרות חובבים
בהקשר של ספרות חובבים מתייחס המונח ליצירות בעלות זיקה למספר יצירות מקור ("פנדומים"), למשל – יצירה הדנה במפגש אפשרי בין דמותו של דמבלדור מסדרת "הארי פוטר" לבין גנדלף מ"שר הטבעות".
ז'אנר פופולרי במיוחד בקרוסאוברים, בייחוד של מעריצים, הוא ה-"Vs" ("א' נגד ב'"), מלחמות של דמויות מקווי עלילה שונים אחת בשנייה כדי ליישב את הסוגיה מי מהן יותר חזקה.
ז'אנר זה נפוץ גם בסרטוני וידאו וסרטוני הנפשה.
הספר אי התעלומות משנת 1875 הוא קרוסאובר של ילדי רב החובל גרנט משנות 1867–1868 ושל 20,000 מיל מתחת למים משנת 1870, שלושה ספרים של סופר המדע הבדיוני הצרפתי ז'ול ורן.
קרוסאובר במשחקי וידאו מתרחש כאשר דמויות ממשחקים שונים מופיעות במשחק חדש.
סדרת משחקי הלחימה "Super Smash Bros." של נינטנדו מהווה דוגמה בולטת לקרוסאובר מסוג זה.
המשחק "LEGO Dimensions" משלב בין דמויות ועולמות מלמעלה מ-30 זיכיונות אחרים.
חברת המשחקים של האחים וורנר יצרה משחק שנקרא "MultiVersus" המשלב בין דמויות מהיקומים של האחים וורנר.
הסרט הקומי מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) מפגיש דמויות מזיכיונות שונים, לדוגמה: רוג'ר רביט ומיקי מאוס.
סרטי המפלצות קינג קונג נגד גודזילה וגודזילה נגד קונג הם קרוסאוברים של גודזילה מגודזילה וקינג קונג מקינג קונג ביקום המפלצות של אולפני לג'נדרי.
פרדי נגד ג'ייסון (2003) הוא סרט קרוסאובר בין סרטי האימה "סיוט ברחוב אלם" ויום שישי ה-13".
"הנוסע השמיני נגד הטורף" (2004) הוא סרט קרוסאובר בין סרטי הנוסע השמיני ובין סרטי הטורף ובו שני היצורים נלחמים זה בזה.
בסרט ספייס ג'אם אגד החדשה נעשה קרוסאובר בין הסדרה לוני טונס לבין דמויות מסרטים אחרים בהם: קינג קונג (מהסרט: גודזילה נגד קונג) ועוד.
שתי סרטי האימה "הצלצול" ו"הטינה" אוחדו בסרט שלם בין שתי הדמויות הראשיות שנקרא סאדאקו נגד קיאקו.
בסרט "ההילולה" (2023) הופיע יודל'ה מ"אסקימו לימון" בתור בעל חברת ההסעה "יהודה הסעות" שבה הוא משמש גם כנהג שם, ותוך כדי עדיין מוכר את מרכולתו לנוסעיו ורושם בפינקסו (כמו בסדרת הסרטים).
הקרוסאוברים נפוצים מאוד בקומיקס, בעיקר אצל שתי החברות הגדולות מארוול קומיקס ו-DC קומיקס.
הקרוסאוברים הראשונים שילבו את דמויות הדגל של כל חברה, שלהן קווי עלילה וגלריית אויבים אופיינית, לתוך עולם אחד, בו לרוב הן משתפות פעולה נגד איום גדול.
מספר פעמים שיתפו החברות פעולה ויצרו קרוסאוברים בין הדמויות של שתיהן.
אלה לרוב החלו בעימות אחת עם השנייה, אך כשגילו ששניהן באותו צד הן עברו לשתף פעולה נגד איום גדול יותר.
אצל מארוול קומיקס הקרוסאובר ארגן מספר רב של דמויות וקווי עלילה והוליד את "הנוקמים", קבוצת גיבורי-על המאגדת את הדמויות הפופולריות של החברה.
מארוול לקחה את הקרוסאובר עוד שלב קדימה כאשר מיזגה בין עלילות הנוקמים לעלילות האקס-מן ושומרי הגלקסיה.
לעיתים נוצרו סתירות בין קווי העלילה השונים שמוזגו, ולשם כך ביצעה מארוול מספר פעמים אתחול של כל קווי העלילה על מנת לשכתבן מחדש באופן יותר קוהרנטי.
אצל DC קומיקס בוצע קרוסאובר דומה, כאשר קבוצת הגיבורים העיקרית היא ליגת הצדק המאגדת דמויות פופולריות של החברה.
מנגד, גם הנבלים של כל גיבור-על התאגדו ביחד כדי ליצור כנופיות משלהן שיביסו את ליגת הצדק.
גם ביקום של DC בוצעו מספר אתחולים על מנת לתאם את קווי העלילה של כל הדמויות ולמנוע סתירות.
xxxHolic כוללת עלילת קרוסאוברי עם צובאסה כרוניקל.
דרגון בול ווואן פיס בפרק ששילבו 2 מאנגות.
קרוסאובר נהוג לרוב בסדרות של חברת הפקה מסוימת או בערוץ מסוים כאשר מפגישים בין הדמויות.
לעיתים הקרוסאובר מבוצע כאשר הדמויות כביכול מכירות את הדמות ואת הסדרה של הדמות האורחת אך לרוב הם נפגשים במקרה כאשר הדמות האורחת מגלמת את אותה דמות מוכרת מסדרה אחרת.