tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
1980 – מיכל אנסקי, גסטרונומית, עיתונאית אוכל ומנחת טלוויזיה ישראלית
1985 – מישל טרכטנברג, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית (נפטרה ב-2025)
1985 – דניאל קציר, שחיין ישראלי
1992 – קארדי בי, פזמונאית וראפרית אמריקאית
1994 – שחר שגיב, טריאתלט ישראלי
2001 – אריאל ארנברג, שחמטאי ישראלי
2001 – סער דרורי, שחמטאי ישראלי
1347 – לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נולד ב-1282)
1531 – אולריך צווינגלי, כומר נוצרי שווייצרי, מראשוני הרפורמטורים באירופה (נולד ב-1484)
1852 – פרדיננד אייזנשטיין, מתמטיקאי גרמני (נולד ב-1823)
1961 – צ'יקו מרקס, קומיקאי אמריקאי, מחברי האחים מרקס (נולד ב-1887)
1965 – דורותיאה לאנג, צלמת אמריקאית (נולדה ב-1895)
2008 – ירג היידר, פוליטיקאי אוסטרי לאומני (נולד ב-1950)
2012 – אברהם אבוטבול, שחקן, זמר ומוזיקאי ישראלי (נולד ב-1960)
2013 – אריך פריבקה, סרן (האופט-שטורמפיהרר) בוואפן אס אס (נולד ב-1913)
2017 – קליפורד הסבנדס, המושל הכללי של ברבדוס (נולד ב-1926)
2019 – אלכסיי ליאונוב, קוסמונאוט, מחלוצי תוכנית החלל הסובייטית (נולד ב-1934)
2019 – רוברט פורסטר, שחקן קולנוע אמריקני (נולד ב-1941)
2020 – לאה הרפז, משוררת, סופרת, אמנית רב-תחומית ומעצבת אופנה (נולדה ב-1941)
2021 – אברהם ארלנגר, מראשי ישיבת קול תורה בירושלים ומחבר סדרת הספרים "ברכת אברהם" (נולד ב-1931)
2022 – טומס לייטרסדורף, אדריכל ומתכנן ערים ישראלי (נולד ב-1937)
2025 – אלברט כהן, שחקן תיאטרון, במאי, מדבב וזמר ישראלי (נולד ב-1932)
יום השואה ברומניה, לציון ראשית גירוש יהודי רומניה בתאריך זה בשנת 1941 לחבל טרנסניסטריה
10 באוקטובר – 12 באוקטובר
11 הנקודות הן אחד-עשר יישובים אשר הוקמו במבצע התיישבות גדול ב הצפוני, במוצאי יום הכיפורים ה'תש"ז, י"א בתשרי, בלילה שבין 5 ל-6 באוקטובר 1946, ביוזמת הסוכנות היהודית.
מטרת המבצע הייתה הכללת אזור הנגב בתוך גבולותיה העתידיים של המדינה היהודית.
נחשב למבצע ההתיישבות הגדול מסוגו בתקופת היישוב.
היישובים שהוקמו זכו לראשי התיבות "קח משכנתא נג"ב" (קדמה, חצרים, משמר הנגב, שובל, כפר דרום, נירים, תקומה, אורים, נבטים, גלאון ובארי).
הרוב המוחלט של היישוב היהודי ב-1946 היה מרוכז במרכז הארץ ובצפונה.
בנגב ישבו מאות בודדות של מתיישבים יהודים במספר מועט של קיבוצים בנגב הצפוני ובשלושת המצפים.
האוכלוסייה בנגב מנתה כ-50,000 תושבים, רובם המוחלט בדואים.
לאחר פרסום הספר הלבן של שנת 1939 הגבירו מוסדות היישוב רכישה של קרקעות גם בנגב (תוך כדי עקיפת החוק שאסר זאת) כחלק מתוכנית להתיישבות עתידית.
ביולי 1946 פורסמה תוכנית מוריסון גריידי, שצמצמה במידה ניכרת את השטח שיועד לבית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל.
התוכנית קבעה כי מדינה יהודית תקום על 17% משטחי ארץ ישראל המערבית, מדינה ערבית על 40% מן השטח ו-43% אחוז (כולל ירושלים) יישארו בידי המנדט הבריטי.
הנגב הצפוני יועד להיות חלק מהמדינה הערבית והנגב הדרומי יועד להישאר בשטח הבריטי.
עוד טרם לפרסום תוכנית מוריסון גריידי, החליטו ראשי היישוב לקבוע עובדות בשטח, מציאות מדינית חדשה, שתאלץ את הגורמים הבין-לאומיים לשקול את מפת החלוקה מחדש.
העיתוי לפעולה נבחר כתגובה לאירועי השבת השחורה שבה נעצרו מרבית מנהיגי היישוב ולאחר ה"עוצר הגדול" (עוצר של 80 שעות על תל אביב בקיץ 1946).
לוי אשכול, שמילא זמנית את תפקיד ראש מחלקת ההתיישבות של הסוכנות בארץ, יזם את הקמת 11 היישובים.
כתב על כך שמחה בלאס בספרו "מי מריבה ומעש":
כתב על כך ביומנו ד"ר יוסף ויץ, מראשי הקרן הקיימת לישראל (שביוזמתו הוקמו עוד ב-1943 שלושת המצפים):
היקפו הנרחב של המבצע נועד ליצירת מציאות פוליטית חדשה בנגב הצפוני תוך כדי הפניית דעת הקהל של הציבור היהודי בארץ ובחו"ל לחשיבות יישוב הנגב.
המארגנים העריכו כי יקשה על הבריטים לפנות בכוח מספר רב של נקודות.
הקרבה היחסית בין הנקודות הייתה אמורה לאפשר להן לסייע אחת לשנייה בנושאי ביטחון ולוגיסטיקה.
הגופים המיישבים דאגו שהקרקעות עליהן עלו 11 הנקודות יהיו בבעלות יהודית.
רכישת הקרקעות הייתה חלקה פרי יוזמה פרטית – משה סמילנסקי וחלקה מוסדית – חברת הכשרת היישוב והקרן הקיימת.
לעלייה לקרקע קדמה תוכנית מפורטת להנחת שני קווי מים מקידוח באזור ניר-עם אל היישובים החדשים.
התוכנית הייתה של מהנדס המים של מקורות – שמחה בלאס שיזם הבאת צינורות באורך 200 ק"מ, שהוצעו למכירה בלונדון, לאחר שבמשך מלחמת העולם השנייה השתמשו בהם להזרמת מים לכיבוי השריפות שנגרמו על ידי התקפות האוויר הגרמניות.
כמו כן הובער בחלק מהם דלק כדי לייצר מסכי עשן מעל לעיר ולהסתירה מהטייסים הגרמנים.
על מנת לשמור על חשאיות המבצע, עוכבה הנחת הקווים ובפועל התבצעה רק ב-1947.
איוש הנקודות הוטל על כל הזרמים ההתיישבותיים.
נמסרה הודעה ל-11 גופים התיישבותיים.
רובם ישבו כפלוגות עבודה במושבות במרכז הארץ ומיעוטם עדיין היו גרעיני נוער במסגרת הפלמ"ח.
על כל גוף כזה היה להכין לליל העלייה על הקרקע 25 חברים ו-5 חברות.
המיקום המדויק שאליו היה מיועד לעלות כל גוף נשמר בסוד עד לליל העלייה.
התאריך המדויק למבצע, במוצאי יום הכיפורים, נבחר על מנת להקטין את ערנות הבריטים ונבע משתי סיבות: הקושי לצפות שיהודים יוציאו לפועל מבצע כה גדול מיד אחרי הצום, וגם מאחר שהיה זה מוצאי שבת וערב היום החופשי (יום א') של החיילים הבריטים.
המוסדות העריכו את המבצע כמורכב ומסוכן ולכן הטילו את תכנון המבצע וביצועו על מטה ההגנה.
כמפקד המבצע נקבע יוסף אבידר.
לצורך המבצע גויסו מתנדבים מיישובים ותיקים, כלי רכב רבים ונוטרים שתפקידם היה לאבטח את המבצע.
כל הציוד וחומרי הבנייה רוכזו בבסיסי היציאה על ידי חברת סולל בונה.
מספר שעות לאחר סיום צום יום הכיפורים החלו בהעמסת הציוד על המשאיות ובסביבות חצות יצאו משש נקודות הבסיס שיירות של מכוניות לעבר 11 הנקודות.
השתתפו במבצע כ־200 משאיות וכלי רכב שונים וכ-1,000 איש.
התנועה לנקודות עברה בשלום והשיירות לא התגלו (במקרה של חצרים, המשאיות הגיעו מבארות יצחק שבצפון והאנשים הגיעו במסע רגלי מבית אשל שבמזרח וזאת, כדי למנוע גילוי המשאיות על ידי תושבי באר שבע הערבית שלידה עבר מסלול ההגעה הרגלי).
העבודה בנקודות עצמן נמשכה למעשה יומיים עד השלמת כל המבנים והגדרות שתוכננו.
העלייה עצמה נעשתה במתכונת הדומה לחומה ומגדל מבחינת ריכוז מאמץ של מספר רב יחסית של אנשים להקמה מהירה של התיישבות חדשה בשטח.
אבל, החומה הייתה רק גדר תיל.
המגדל היה מגדל עץ עם חבית מים.
כמו כן הוקמו בכל נקודה מספר צריפים שהובאו במשאיות ואוהלים.
היישובים שעלו באותו לילה על הקרקע הם:
אורים (גרין) – 5 ק"מ דרום-מזרחית לגבולות.
קבוצות נוער יוצאי בולגריה מתנועות גורדוניה והמכבי הצעיר מחבר הקבוצות, עלו על אדמות גרין, מבסיס יציאה בגבולות.
בארי (נח'אביר) – 6 ק"מ דרומית מערבית לבארות יצחק.
גרעיני הנוער העובד, הצופים והחלוץ עלו על אדמות נח'אביר, מבסיס יציאה בבארות יצחק (ליד עלומים של היום).
גל און (חירבת מוסג'ת) – 6 ק"מ מזרחה לגת.
יוצאי פולין מתנועת השומר הצעיר וחברי גרעין "ציון" מצפון אמריקה, עלו על אדמות חורבת מוסג'ת, מבסיס יציאה בגת.
חצרים (קלטה) – 8 ק"מ מערבה לבית אשל.
חברי קבוצת הצופים ג', מבסיס יציאה בבית אשל.
כפר דרום (דיר אל-בלח) – כ-1 ק"מ מזרחית לתחנת הרכבת של דיר אל-בלח.
גרעין הפועל המזרחי עלה על אדמות דיר אל-בלח, מבסיס יציאה בבארות יצחק.
משמר הנגב (ביר מנסורה) – 15 ק"מ דרומית לרוחמה.
גרעין הנוער הבורוכובי וכן פליטי שואה מצרפת, מבלגיה ומפולין, עלו על אדמות ביר מנסורה, מבסיס יציאה ברוחמה.
נבטים – 10 ק"מ מזרחית לבית אשל.
אנשי החלוץ מעיראק, עלו על אדמות מדסוס מבסיס יציאה בבית אשל.
נירים – 12 ק"מ מערבית לגבולות.
גרעין השומר הצעיר וקבוצת נוער עולה מאירופה, עלו לאדמות דנגור מבסיס יציאה בגבולות.
קדמה (תל תורמוס) – שתי קבוצות הכשרה של הנוער העובד הקיבוץ המאוחד, עלו על אדמות תל תורמוס מבסיס יציאה בכפר מנחם.
שובל (ביר זבאלה) – גרעיני השומר הצעיר מהארץ ומדרום אפריקה וגרעין ממעפילי פאטריה, עלו על אדמות ביר זבאלה, מבסיס יציאה ברוחמה.
תקומה (סומרה) – גרעין דתי של הפלמ"ח ועולים מטורקיה, רומניה, הונגריה ותוניס, עלו על אדמות סומרה, מבסיס יציאה בבארות יצחק.
הבריטים הגיעו לרוב הנקודות כבר למוחרת העלייה על הקרקע.
אף על פי שעבודות הבנייה בנקודות היו עדיין בעיצומן, הם לא התערבו בנעשה ולא ניסו לפנות את המתיישבים בכוח ורק תחקרו את המתיישבים לגבי זהות בעלי הקרקע ומקורות המים.
גם בימים שאחרי כן נמנעו הבריטים מפעולה נגד היישובים החדשים.
גם בשל העובדה כי החוק העות'מאני של איסור הריסת מבנה מקורה היה עדיין בתוקף, גם כי סברו שהנקודות הן מעין "תחנות ניסויים חקלאיים" (כפי שהיו שלושת המצפים), וגם (ואולי זו הסיבה העיקרית) מחשש לתגובה שלילית בעולם ובמיוחד מהתנגדות אמריקאית.
הבדווים תושבי האזור נחלקו לשניים בתגובותיהם הראשוניות.
חלקם העדיפו לקבל בברכה את היהודים, מתוך תקווה שבואם יביא ברכה לאזור, ואף סיפקו מים לחלק מהנקודות, וחלקם התנגדו ליישובים החדשים.
העיתונות הערבית הביעה עמדה חריפה נגד "כיבוש הנגב על ידי היהודים".
נתן אלתרמן פרסם ב-10 בינואר 1947, כתגובה לביקורו בכפר דרום, את השיר "צריף בנגב" בטור השביעי בעיתון דבר.
השיר מתאר את גבורתם של העולים לנקודות, ועל הנערה בצריף: "אוֹר חַדְרָהּ מְשַׁנֶּה אֶת מַפַּת הַמִּזְרָח".
השפעת המבצע על תוכנית החלוקה
בינואר 1947, החלו בהנחת קו המים, שסיפק מים לנקודות החדשות מאזור ניר עם, ובאוקטובר באותה שנה הושלמה הזרמת המים גם לנקודות הדרומיות ביותר.
בתחילת פברואר 1947 עלו על הקרקע באזור עוד שלושה יישובים – מבטחים, צאלים ועלומים (יישוב בין באר שבע לרביבים שניטש לאחר מלחמת העצמאות).
בהמשך פברואר 1947 הכריז שר החוץ הבריטי – ארנסט בווין על מסירת בעיית ארץ ישראל להחלטת האו"ם.
ביוני 1947 ביקרה בנגב ועדת החקירה "אונסקופ" מטעם האו"ם והתרשמה מצינור המים החדש ומיכולת המתיישבים היהודים לקיים חקלאות באזור.
בסופו של דבר מפת תוכנית החלוקה של האומות המאוחדות כללה את רוב שטחו של הנגב בשטח המיועד להקמת המדינה היהודית.
המלצת הוועדה להכליל את הנגב בתוך שטח המדינה היהודית הושפעה בעיקר מעובדת קיומן של 11 הנקודות וקו המים אליהן.
חשיבותו של קו המים הייתה כה בולטת, שעורך עיתון דבר השבוע טרח להדפיס על מפת החלוקה את שני הקווים, המערבי והמזרחי.
11 (במילים בלשון זכר: אחד-עשר; בלשון נקבה: אחת-עשרה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 10 והבא לפני 12.
לצד הגייתו כ-אחד-עשר נקרא 11 בעברית מקראית עַשְׁתֵּי עָשָׂר ואף מופיע מספר פעמים בתנ"ך ובמשל הפועלים בכרם מתוך תרגום הברית החדשה של פרנץ דליטש.
כיום הביטוי אינו בשימוש בכלל.
11 הוא המספר הראשוני החמישי בגודלו, והראשון שסכום הספרות שלו יוצר מספר ראשוני אחר (2=1+1, ו-2 הוא מספר ראשוני).
11 הוא גם מספר ראשוני ז'רמן הרביעי.
בבסיסי הספירה השלישי והעשירי הוא גם מספר שכל ספרותיו זהות.
מכאן, ש-11 הוא גם ראשוני סיבובי.
11 הוא המספר הדו ספרתי הפלינדרומי הראשון.
מבחן התחלקות: מספר שלם מתחלק ב-11 אם ורק אם הפרש סכום הספרות במקומות הזוגיים לסכום הספרות במקומות האי זוגיים מתחלק ב-11, לדוגמה: 47,201 מתחלק ב-11 שכן 4+2+1=7+0, או, באופן שקול, כאשר מחסרים ומחברים לסירוגין את ספרותיו, מתקבל מספר שמתחלק ב-11. למשל, 908,061 מתחלק ב-11 שכן 9-0+8-0+6-1=22, ו-22 מתחלק ב-11.
11 הוא המספר האטומי של נתרן.
קודים רבים שבנויים מ-10 הספרות הרגילות, נבנים במקור כקודים ליניאריים בעלי 11 ספרות.
כדי להחזיר אותם לבעלי 10 ספרות בלבד, בוחרים מתוך הקוד רק את המילים שבהן לא מופיעה הספרה ה-11.
לפי תורת M, ישנם אחד עשר ממדים בעולמנו.
11 הוא מספר הרובים במטחי הכבוד של הצבא האמריקני.
11 הוא מספר השחקנים במשחק כדורגל מאותה קבוצה.
11 הוא מספרם של הכוכבים שראה יוסף בחלומו (ולהם מוקדש המספר 11 בשיר "אחד מי יודע").
במשחק טניס שולחן מספר הנקודות שצריך לנצח בשביל לזכות במשחקון הוא 11.
אילבן (11) הוא שם של דמות בדיונית בסדרת המקור של נטפליקס דברים מוזרים, המגולמת על ידי מילי בובי בראון.
התחלת כיבושים בתון-מערב סין בידי צבא של ג'ינגיס חאן.
הקמת טרה מריאנה - שטחי המסדר הליבוני שלאחר מסעי הצלב הצפוניים
דוד סוסלן נסיך אלאני והמלך המלווה של הממלכה הגאורגית המאוחדת
11א' הוא אלבום מוזיקה פרי שיתוף פעולה של ברי סחרוף ורע מוכיח.
האלבום מכיל 11 קטעים ששילבו בין האלקטרוניקה של מוכיח לרוק של סחרוף.
שבוע לפני צאת האלבום לחנויות, הוא הוצע להורדה בתשלום באינטרנט ונרכש בכ-800 עותקים בתוך שבוע.
השיר "רחוק ממך" מכיל קטע מהשיר "השתדלות" שחיברה דליה רביקוביץ שאותו מקריאה יהודית רביץ.
רוב האלבום הוקלט ברחוב המכבי 11 א'.
האלבום יצא 11 שנה לאחר האלבום "סימנים של חולשה", בו היה שיתוף הפעולה הראשון בין סחרוף למוכיח
כשנתיים לפני הוצאת האלבום דורג האלבום "סימנים של חולשה" במקום ה-11 בדירוג "100 האלבומים הגדולים" של ynet
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
אלבום זה הוא המשך ישיר של האלבום סימנים של חולשה וזה בא לידי ביטוי באופיו של האלבום, ובאי ההפצה שלו לכלי התקשורת:
11א' הוא למעשה אלבום האולפן הראשון בו ברי סחרוף ורע מוכיח משתפים פעולה באופן מלא מאז סימנים של חולשה.
האלבום נפתח בשיר "אל נעלמים" שבו מתואר מצב של אי סיפוק "די לא יכול יותר איתי, לוקח את מקל הנדודים, שוכח את כל מה שמוכר".
ורצון לחזור למקורות "שומע קול רחוק, תקן אותי תקן עכשיו".
כלומר, השיר הראשון מתאר דחף ותשוקה לחזור אל המקורות.
בשיר השני "רוח חדשה" מתואר המצב העכשווי ובמקביל מה יהיה אופיו של האלבום "הגולה תל אביב יושבת על נהר כבר..." "לב האבן הופך לב בשר."
האלבום נחתם בשיר "הדרך" שבעצם מסכם את המסע של האלבום, ומסביר שלכל מסע יש סוף.
בנוסף, באלבום קיימים אזכורים רבים מהאלבום סימנים של חולשה "תבואי אליי עכשיו שוב לחשת" (מדבר מהלב, אזכור ל"הזיות").
"שמע שמע" (רוח חדשה, אזכור לרעש לבן).
ברי סחרוף - שירה, לחנים, גיטרות, קלידים.
רע מוכיח - לחנים, שירה, הפקה מוזיקלית, פסנתר, קלידים, תכנותים, סמפלר, תופים.
יהודית רביץ - שירה וקריאה בשיר "רחוק ממך".
אבי ליבוביץ - טרומבון ב"מדבר מהלב".
שלומציון קינן - קולות ב"קצב ועצב".
רביעיית מיתרים בשיר "לא שוכח":
הדר כהן - כינור ראשון.
יוג'ין פובולובסקי - כינור שני.
1200 Micrograms (ידועים גם בשם 1200Mics) הם הרכב טראנס פסיכדלי מאיביזה.
החברים בהרכב הם באנסי (עד לפטירתו ב-2018) וריקטאם מ-GMS, ראג'ה ראם ושיקגו.
ראג'ה ראם הוא אוסטרלי, אך חי בלונדון.
באנסי וריקטאם הם הולנדיים, ושיקגו הוא אמריקאי, שלושתם חיים כיום באיביזה.
שם ההרכב Micrograms 1200 הגיע בעקבות זה שראג'ה ראם לקח 1200 מיקרוגרמים של LSD תוך כדי עבודה על האלבום הראשון של ההרכב.
ראג'ה ראם אמר לחברו פול טיילר, "אלוהים פול!
אני לקחתי 1200 מיקרוגרמים" האלבום הראשון שלהם נוגע בנושאים שקשורים לנפש והרחבת התודעה.
הרעיון בליצור את הפרויקט לכאורה הגיע מראג'ה ראם בזמן שהוא הוזה בערסל שלו בברזיל.
לכן אלבומם הראשון (הנושא את שם ההרכב) מכיל 9 רצועות על איוואסקה, DMT, מסקלין, LSD, מריחואנה, חשיש, אקסטזי, פטריות הזיה וסלוויה דיווינורום.
הרצועות הכילו הרבה ציטוטים מטרנס מקנה והרבה דגימות מתוך סרטים כמו "פחד ותיעוב בלאס וגאס" ו"מטריקס".
האלבום השני, Heroes of the Imagination, הוקדש לממציאים מפורסמים ומדענים שתרמו באופן דרמטי, או שינו את מהלך ההיסטוריה ביניהם לאונרדו דה וינצ'י, גלילאו גליליי, מייקל פאראדיי, אלברט איינשטיין, צ'ארלס בבג', אלברט הופמן, פרנסיס קריק, ג'יימס ווטסון, טים ברנרס-לי.
האלבום כולל את הרצועה, Acid for Nothing; רמיקס לשיר Money for Nothing של הלהקה דייר סטרייטס.
האלבום השלישי נקרא The Time Machine.
הרצועות באלבום זה הושפעו ממקומות מפורסמים ומאורעות מהעבר כגון: יצירת היקום, סטונהנג', הודו העתיקה, מצרים ויוון.
11 bit studios היא חברת פיתוח משחקי וידאו פולנית שהוקמה ב-11 בספטמבר 2010 על ידי מפתחים לשעבר וחברי צוות של CD Projekt ו-Metropolis Software.
מטרת החברה היא לייצר משחקי וידאו שמתאימים גם לקהל הגיימרים הכבד וקהל הגיימרים הקל (קז'ואל) ולהפוך משחקים לנגישים יותר בהפצות דיגיטליות.
11 bit studios מיישמת ומספקת משחקים לכל הפלטפורמות העיקריות, כולל קונסולות, מחשבים וסמרטפונים.
החברה ידועה בעיקר בזכות המשחק עטור הפרסים שפיתחה, Anomaly: Warzone Earth, משחק אסטרטגיה בזמן אמת מסוג הגנת מגדלים.
משחק אחר שפיתחה החברה, This War of Mine, התקבל היטב על ידי שחקנים ומבקרים בשל תיאורו של המצור על סרייבו.
משחקים שפותחו על ידי החברה
תחמושת 12.7x99 מ"מ נאט"ו, הידועה גם בשמה המסחרי או (BMG זה ראשי תיבות של Browning Machine Gun), ומכונה באנגלית "Fifty-Cal" ובעברית "אפס-חמש", היא תחמושת מסוג כדור (תחמושת אחודה סנטרפייר הכוללת קליע ותרמיל) לכלי ירייה בקליבר 12.7 מילימטר (0.5 אינץ'), המשמשת בעיקר מקלעים כבדים, רובי צלפים כבדים ורובים נגד ציוד.
תחמושת זו גדולה ועוצמתית, בעלת אנרגיית לוע של כ-18 קילוג'ול (המספר המדויק תלוי במשקל הקליע), וגורמת לנזק רב למטרה שלה - הן מטרות אדם והן מטרות חומר (כגון קירות או כלי רכב).
הטווח היעיל המרבי שלה הוא בין 1,500 מטר ל-2,000 מטר, אך הקליע עצמו יכול להגיע עד לטווח של כ-7 קילומטר.
למעשה קוטר הקליע לפני שהוא נדחס לקנה הוא 13 מילימטר (0.510 אינץ') אך למרות זאת הוא נקרא 0.5. אורך התרמיל הוא 99 מ"מ.
תחמושת ה-0.5 BMG פותחה על ידי מהנדס הנשק והממציא האמריקאי ג'ון בראונינג בעשור השני של המאה ה-20 ונקראת על שמו.
היא מבוססת על גרסה מוגדלת של ה-.30-06 ספרינגפילד.
תחמושת למקלעים כבדים, העיקרי שבהם הוא ה-M2 בראונינג
תחמושת נגד מטרות רכות או בעלות שריון קל כגון כלי רכב ממוגנים ונגמ"שים
תחמושת נגד כלי שיט, המשמשת מקלעים כבדים המותקנים על אוניות קרב, סיור וביטחון שוטף
תחמושת נגד ציוד, הגורמת נזק למטרות חומר בהן מבנים, כלי רכב, פצצות ומטעני חבלה
תחמושת לסילוק פצצות והשמדת מטעני חבלה ונפלי תחמושת
תחמושת לצליפה ארוכת-טווח (בטווחים של 1,500 עד 2,000 מטר)
נשק משני לטנק ונגמ"שי לחימה לתמיכה בלוחמה בשטח בנוי ולוחמה בטרור
מדמה תותח לטנקים באימוני חיל שריון
עם השנים פותחו דגמים וסוגים רבים של תחמושת זו, הכוללים כדור רגיל, כדור נותב, כדור חודר שריון, כדור תת-קליבר לאימונים וכדור באיכות Match Grade למטרות צליפה ארוכת-טווח.
הכדור פותח בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי ג'ון בראונינג ויועד עבור המקלע הכבד M2 בראונינג.
הוא החליף את הכדור הקודם, ה-13.92 מילימטר, שפותח על ידי החברה הגרמנית פולטה וורקן בשיתוף פעולה עם מאוזר, ויועד נגד טנקים ומטוסים, וברובה M1918 נגד טנקים.
ניסיונות קודמים להחליף באמצעות הכדור הצרפתי 11 מילימטר לא הביאו את התוצאות הרצויות.
באמצעות ניתוח רובים גרמנים נגד טנקים עם התחמושת התאימה להם, ה-12.7 מילימטר התפתח.
בשנת 1982 סוג תחמושת זה של חברת הנשק בארט שומש לראשונה ברובה צלפים, הבארט M82. ה-12.7 מילימטר בתחום הצליפה התגלה ככדור עם כוח הרס גבוה לטווח רחוק, ובעיקר משמש לירי נגד מבנים, מערכות רדיו, מכ"מים, כלי רכב ומטעני חבלה.
סוג נוסף של תחמושת נפרדת נוצר בשנות השמונים.
זהו כדור SLAP (ראשי תיבות של חודר שריון קל) כאשר יורים בתת-קליבר חודר שריון בצורת חץ העשוי מקרביד של טונגסטן.
סוג תחמושת זה משומש במקלע M2 בראונינג, מקלע בעל ביצועי לחימה גבוהים.
חדירות השריון שלו מגיעה ל- ממרחק של 1500 מטר.
כדור M1 נותב - קליע נותב בעל שפיץ אדום, הנועד לסמן מטרות, לסמן את קו הירי ולהצתת מטרות.
כדור M2 נותב - קליע בעל שפיץ כתום, שהוא פחות בהיר מה-M1.
כדור M17 נותב - קליע נותב שניתן לירות אותו מרובה נגד ציוד בארט M82.
כדור M21 נותב - קליע נותב שנועד לסמן מטרות למטוסים, המאיר פי 3 יותר בהיר מה-M1.
כדור M1 מתלקח - כדור שנועד להבעיר אש, בעל שפיץ בצבע תכלת, שנורה לעבר מטרות לא משוריינות הניצתות בקלות כדי להבעיר אש.
כדור M2 בעח מעטפת מתכת - נועד למטרות קלות ולא משוריינות.
כדור M2 חודר שריון - כדור בעל שפיץ אדום, הנועד נגד רק"ם בעלי שריון קל, נגד עמדות ירי משוריינות ונגד עמדות קלות אחרות.
כדור M8 חודר שריון ומתלקח - כדור בעל שפיץ כסוף, שנועד להצית מטרות רק"ם ומטרות משוריינות אחרות.
כדור M20 חודר שריון, מתלקח ונותב- הכדור הזה הוא קליע נותב, שהוא בעצם דומה לכדור ה-M8 רק בעל תכונות יותר חזקות.
כלי נשק מפורסמים בקליבר זה
M2 בראונינג (מקלע כבד) ונגזרותיו
בארט M82 ונגזרותיו, בפרט בארט M82A1 ובארט M107 (רובה נגד ציוד)
מקמילן TAC-50 (רובה צלפים כבד)
אקורסי אינטרנשיונל ארקטיק וורפר AW50 ו-AS50 (רובה צלפים כבד)
PGM Hécate II (רובה צלפים כבד)
שטייר HS .50 (רובה צלפים כבד)
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1209 - 1200 לפני הספירה
1208 לפנה"ס - המלך אגממנון חוזר למיקנה ונרצח על ידי אשתו קליטמנסטרה.
1207 לפנה"ס - הפרעה מרנפתח טוען כי ניצח את בני ישראל.
1206 לפנה"ס - שנה משוערת של תחילת משבר תקופת הברונזה המאוחרת, תקופה של נדידת עמים, אי שקט, הרס ונפילת אימפריות במזרח הים התיכון.
1200 לפנה"ס - באתונה נבנה האקרופוליס.
1200 לפנה"ס - העיר אוגרית בסוריה נבזזת ונחרבת על ידי גויי הים.
1200 לפנה"ס - נפילת שלטון החיתים באנטוליה.
11 בספטמבר הוא סרט דרמה אמריקאי שבויים על ידי מרטין גויגוי ונכתב על ידי גויגוי וסטיבן גולביוסקי.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי, שמתרחש במהלך פיגועי 11 בספטמבר במרכז הסחר העולמי בניו יורק.
בסרט מככבים צ'ארלי שין, וופי גולדברג, ג'ינה גרשון, לואיס גוזמן וז'קלין ביסט, והוא שוחרר ברחבי העולם ב-8 בספטמבר 2017.
בבוקר של 11 בספטמבר 2001, שליח אופניים שר לביתו "יום הולדת שמח", איש עסקים מיליארדר מנהל עם אשתו ויכוח גירושין, איש תחזוקה מתחיל את היום שלו, ובחורה צעירה מחליטה שהיא נפרדת מה"שוגר דדי" שלה.
כאשר המטוס הראשון פוגע במרכז הסחר העולמי, חמשת נוסעי המעלית האלה מוצאים את עצמם לכודים.
הם נאלצים להתאחד, ונלחמים כנגד כל הסיכויים כדי לברוח לפני התמוטטות הבניין הבלתי נמנעת שהולכת להתרחש.
צ'ארלי שין – ג'פרי קייג'
צילומי הסרט התקיימו באמצע שנת 2016 באולפנים בלונג ביץ' שבקליפורניה.
הסרט נקטל בחריפות על ידי המבקרים.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג מאומת של 11% על בסיס תשע ביקורות, עם דירוג ממוצע של 2.6 מתוך 10. ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון משוקלל של 20 מתוך 100, בהתבסס על ארבעה מבקרים.
קימבר מאיירס בלוס אנג'לס טיימס העניקה לסרט ביקורת שלילית.
(בעברית: 11 סיבות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הספרדייה איתנה, מתוך אלבום האולפן השני שלה, .
השיר יצא לאור ב-7 בדצמבר 2020, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל השלישי מתוך האלבום וכשיר הנושא מתוכו.
השיר הגיע למקום ה-15 במצעד השירים שבספרד.
השיר נכתב על ידי איתנה, מאוריסיו רנגיפו ואנדרס טורס שהיו לכותבים של הסינגל הראשון מתוך האלבום "Corazón Sin Vida" ולכותבים של "+".
השיר נשלח לרדיו להיטים עכשוויים שבספרד ב-10 בינואר 2021, על מנת לעזור בקידום שלו.
כמו כן, הוא היה זמין להורדה דיגיטלית ולהאזנה ברשתות הזרמות המוזיקה כבר ב-7 בדצמבר 2020.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איתנה ב-7 בדצמבר 2020, בשידור חי.
הקליפ צבר למעלה מ-6.4 מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםעולם7 בדצמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתיוניברסלספרד10 בינואר 2021רדיו להיטים עכשוויים
(בעברית: 11 סיבות) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הספרדייה איתנה.
האלבום יצא לאור ב-11 בדצמבר 2020, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "+", Corazón Sin Vida ו-"".
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים שבספרד.
לאחר שהוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה Tráiler, בשנת 2018 הוחלט כי איתנה תקליט את אלבום הבכורה שלה.
בהמשך, הוחלט כי לקראת סוף שנת 2020, תוציא את אלבום האולפן השני שלה.
הסינגל הראשון מתוכו "+" יצא לאור בדצמבר 2018, תוך שקיבל את תואר הפלטינה הלטינית הכפולה, על מכירות של למעלה מ-80,000 עותקים בספרד.
בהמשך, הוציאה שני סינגלים נוספים על מנת לעזור בקידום של האלבום.
בנוסף לכך, הוא יצא בפורמט של תקליט בספרד בלבד.
מדינהתוארמכירות צ'ילה (IFPI Chile) פלטינה 5,000 ספרד (PROMUSICAE) פלטינה 40,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם11 בדצמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטוריוניברסלספרד2021תקליט
(בעברית: 11 דקות) הוא שיר של המוזיקאי הבריטי יאנגבלאד והזמרת-יוצרת האמריקאית הלסי, בהשתתפות המוזיקאי האמריקאי טראוויס ברקר מלהקת בלינק-182. השיר יצא לאור על ידי לוקומוטיון רקורדס וגפן רקורדס ב-13 בפברואר 2019. "" נכתב על ידי יאנגבלאד, הלסי, מאט שוורץ וברינלי רוס פלאמב.
השיר הופק על ידי שוורץ ביחד עם כריס גרטי וזאק קרוויני.
רמיקס רשמי לשיר של הדי ג'יי קייזו יצא לאור גם כן.
יאנגדבלאד, הלסי וברקר הופיעו עם השיר במופע פרסי המוזיקה של iHeartRadio לשנת 2019. במהלך המופע, יאנגדבלאד והלסי ניגנו בגיטרות חשמליות.
ב-14 בפברואר 2019, האודיו לשיר הועלה ליוטיוב.
הוא נצפה כ-22 מיליון פעם נכון ל-5 באפריל 2021.
ב-21 בפברואר 2019 הווידאו קליפ לשיר הועלה ליוטיוב.
הוא נצפה כ-72 מיליון פעם נכון ל-5 באפריל 2021.
11 כללים להתווכח עם שמאלנים ולכסח להם את הצורה הוא חיבור שכתב בן שפירו ב-2014. הספר תורגם לעברית ב-2019 על ידי אורי רדלר ויצא לאור בהוצאת סלע מאיר.
ספר זה הוא הראשון מסדרת 'פנס כיס' בהוצאה זו.
הספר מתייחס למפה הפוליטית בארצות הברית, שם, לטענת שפירו, הימניים נועדו מראש להיכשל בוויכוחים בינם לבין שמאלנים, מכיוון שלהשקפתו, השמאלנים מתמקדים בזמן ויכוח בזהותם של המתווכחים, לעומת הימניים שמתמקדים בעובדות ובטיעונים לוגיים.
הספר נכתב בעקבות ויכוחים של המחבר עם אישי תקשורת פרוגרסיביים, בפרט מול פירס מורגן.
את ההקדמה לספר כתב רותם סלע.
בספר, פורשׂ שפירו את משנתו ומניח 11 כללים בסיסיים לוויכוח, כפי שלמד ממי שהוא מכנה 'מורי ורבי' אנדרו ברייטברט, וכפי שהסיק מניסיונו בעימותים תקשורתיים.
בחלק הראשון של הספר מסביר שפירו איך השמאל הפוליטי בארצות הברית מנצח כמעט תמיד בוויכוחים, מתוך מטרה לנצח והשתלטות מוסדית, ומציב כמה כללים איך להתווכח ומתי.
בחלק השני פורש שפירו 11 כללים לוויכוח.
הליכה אל האש, הכה ראשון, מסגור היריב, מסגור הדיון, סתירות בטיעוני השמאל, כפייה על השמאלנים לענות על שאלות, אי סטייה מהנושא, אין חובה להגן על ימניים אף על פי שהם בצד שלך, להודות על דברים שאתה לא מבין בהם, לתת לשמאלנים לנחול ניצחונות חסרי משמעות ולהתנהל בשפת גוף נכונה.
רבקה איילון מבקרת את העיקרון העומד בבסיס הספר ה"מכתיר את ההתמודדות בין ימין לשמאל בתואר מלחמה" ומקדש את ההתנצחות בין שני צדדים על פני הליך פנימי מחשבתי.
שגיא ברמק, בביקורת על הספר, כתב כי "שפירו לא מבקש להתווכח עם שמאלנים, פשוט מפני שהוא לא באמת מאמין שניתן בכלל להתווכח עמם; הוא אינו לוקח חלק בפולמוס, כי אם במלחמה, ואנשים הרי אינם מתווכחים עם מי שהם שרויים מולם בקרב של להיות או לחדול.
בעולמו של שפירו, השמאל הוא בריון נבזי שכל מטרתו היא לבצע רצח אופי שיטתי של יריביו מימין." וכי "שפירו הוא חלק מהבעיה...
בדומה לאותם חוגי שמאל שאותם הוא מגנה, הוא תרם לא מעט לקיטוב, לבוז, לחשדנות ולאיבה התהומית השוררת בין המחנות הפוליטיים."
(בעברית: 11 עבר את השעה) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת האירית אימלדה מאי.
האלבום יצא לאור ב-16 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים דקה.
מתוך האלבום יצא הסינגל הראשון מתוכו, "Just One Kiss", בהשתתפות רון ווד ונואל גלאגר, ב-29 בינואר 2021.
זהו האלבום הראשון של מאי מזה ארבע שנים, לאחר צאת אלבומה הקודם Life Love Flesh Blood, בשנת 2017.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם16 באפריל 2021תקליטור • תקליט • הורדה דיגיטלית • סטרימינג • מארז תקליטוריםדקה
בעקבות מותו של ג'ינגיס חאן הצבא מסיים את הכיבושים וחוזר למונגוליה.
בשלב זה תחת האימפריה המונגולית נמצא שטח של 26 מיליון קמ"ר (פי 4 משטח של האימפריה הרומית).
המסדר הפרנציסקני מאושר על ידי האפיפיור הונוריוס השלישי.
הקרב על נהר קלקה - ניצחון של המונגולים בקרב עם צבא של רוס של קייב
120 הימים של סדום, או בית הספר להפקרות היא נובלה שנכתבה על ידי המרקיז דה סאד, בשנת 1785.
תוארה הן כפורנוגרפית והן כארוטית.
עלילתה מגוללת את סיפורם של ארבעה ליברטיניסטים אמידים, שהחליטו לחוות את הסיפוק המיני האולטימטיבי, כפי שהם ראו אותו, באורגיות.
כדי לעשות זאת הם נסעו לטירה מרוחקת בלב היער השחור ולקחו עמם 36 אנשים, רובם נערים ונערות, שיועדו להיות קורבנותיהם.
האצילים הזמינו ארבע מנהלות בתי בושת, והפצירו בהן לספר על חייהן והרפתקאותיהן.
סיפוריהן העניקו לאצילים השראה, והם החלו להתעלל מינית בקורבנותיהם ולענות אותם.
סבל הקורבנות הלך וגבר, עד שבתום הסיפור הם נרצחו בעינויים על ידי האצילים.
למרות שנכתבה בשנת 1785, פורסמה הנובלה רק בתחילת המאה ה-20. בשנים האחרונות תורגמה הנובלה לשפות רבות, בהן אנגלית, יפנית, ספרדית, רוסית וגרמנית.
היא נותרה שנויה מאוד במחלוקת, ועודנה מוחרמת על ידי מספר ממשלות בשל האלימות הפיזית והמינית הקיצונית שבה.
למרות זאת נשארה הנובלה מקור עניין לסטודנטים ולהיסטוריונים.
המרקיז דה סאד כתב את 120 הימים של סדום במהלך שלושים ושבעה ימים בשנת 1785 בעת שהיה כלוא בבסטיליה.
היות שלא היו ברשותו כלי כתיבה ודפים ומחשש שיצירתו תוחרם אם תתגלה, כתיבת היצירה נעשתה בהחבא ועל גבי גליל נייר באורך 12 מטרים.
ב-14 ביולי 1789, בעת מאורעות המהפכה הצרפתית נכבשה הבסטיליה על ידי ההמון הזועם והועלתה באש.
המרקיז דה סאד היה בטוח שיצירתו אבדה עם נפילת הבסטיליה, ואף "בכה דמעות של דם על אובדנה".
לאחר מספר שנים נמצא גליל הנייר בתאו של סאד.
הגליל עבר במרוצת השנים מיד ליד כשלכל אורך אותה התקופה יוחסה לו חשיבות עקב היותו שריד מתקופת המהפכה.
בשנת 1903 גליל הנייר הגיע לידיו של הפסיכיאטר הגרמני איוון בלוך.
הוא עיין בה, החליט שפרסומה יכול לתרום למחקר הפסיכיאטרי וב-1904 הוציא אותה לאור תוך שימוש בשם בדוי.
בשל האלימות הפיזית והמינית הקיצונית שבה, הוחרמה היצירה בעת יציאתה ואף נאסרה לפרסום במדינות רבות.
בסוף המאה ה-20 הותרה היצירה לפרסום ברוב מדינות אירופה.
ב-2004 נרכש גליל הנייר על ידי סוחר כתבי יד צרפתי תמורת שבעה מיליון יורו.
ב-2014 הועבר למוזיאון כתבי היד שלו בפריז.
ב-2015, בשל שערורייה כספית, הוחרם הגליל על ידי ממשלת צרפת.
ב-2017 הוכרז כאוצר לאומי של צרפת.
העלילה מתרחשת בטירה ביניימית מרוחקת, שנמצאת באזור הררי גבוה שמוקף ביער, מנותקת משאר העולם, בתקופת מלכותו של לואי הארבעה עשר או שנים אחדות לאחריה.
העלילה נמשכת חמישה חודשים, בין נובמבר למרץ.
ארבעה ליברטיניסטים אמידים נעלו עצמם בטירה, שנושאת את השם טירת סילינג, יחד עם מספר קורבנות ושותפים.
היות שהצהירו שהתחושות שמקורן בחוש השמיעה הן הארוטיות ביותר, הזמינו ארבע יצאניות לשעבר והקשיבו לסיפוריהן.
הסיפורים העניקו להם השראה להשתתף בפעילויות דומות עם קורבנותיהם.
שלושת החלקים האחרים כתובים כטיוטה, ובחלקם הערותיו של דה סאד, שמופיעות בחלק מהתרגומים.
בשלב מסוים בכתיבה היצירה, הגיע דה סאד למסקנה שלא יוכל להשלימה, וכתב את שלושת חלקיה האחרונים במהירות, מבלי לסיים את עריכתם.
הסיפור כולל הומור שחור מסוים, ובהקדמה פונה סאד בקלילות אל הקורא כ"קורא ידידותי".
בהקדמה הוא סותר את עצמו - מתעקש שעל הקורא לא לחשוש מ-600 התיאורים המיניים שבסיפור, משום שלכל אחד העדפות מיניות משל עצמו, ובה בעת מזהיר את הקורא מהזוועות שיפורטו להלן, ומציע לקורא לפקפק בהמשך הקריאה.
סאד, אפוא, מרומם את ארבע הדמויות הראשיות שלו ומשמיצן; מציגן הן כגיבורים חופשיים ברוחם והן כנבלים מושחתים בנפשם, לעיתים באותה פסקה ממש.
בכל אחד מארבעת החודשים, אחת היצאניות מספרת חמישה סיפורים ביום, שעוסקים בפטישים של לקוחותיהן המעניינים ביותר.
התאוות שבסיפורים מתחלקות לארבע קטגוריות: פשוטות, מורכבות, קרימינליות ורצחניות, בסדר הולך וגובר של מורכבות ואכזריות.
נובמבר: התאוות הפשוטות - היחידה שנכתבה בשלמותה.
התאוות בה נחשבות 'פשוטות' משום שאינן כוללות חדירה.
המעשיות בחלק זה כוללות גברים שאוהבים לאונן בפניהן של ילדות בנות שבע ומתמכרים לשתיית שתן ולאכילת צואה.
במהלך הסיפור, ארבעת הליביריטינים מבצעים בבנותיהם ובילדים שחטפו דברים דומים לאלה ששמעו מהיצאניות.
דצמבר: התאוות המורכבות - המעשיות בחלק זה כוללות סטיות מופרזות יותר, כגון גילוי עריות, אונס נזירות בזמן מיסה וחילול ילדות באורגיות שמתרחשות מדי ערב, וכוללות גם הצלפות מפעם לפעם.
ינואר: התאוות הקרימינליות - המעשיות בחלק זה כוללות סטיות שלא אחת מגיעות כמעט לרצח.
הגברים מקיימים יחסים סדיסטיים עם ילדות בנות שלוש, נותנים את בנותיהם לגברים אחרים כדי שיבצעו בהן את זממם וצופים במעשה, ומטילים מום בבנות באמצעות עקירת אצבעות או גרימת כוויות במחתה לוהטת.
בחודש זה מתחילים הגברים לקיים מין אנאלי עם הנערים והנערות בני השש עשרה, באלימות גוברת והולכת, שכוללת הצלפות והכאות על בסיס קבוע.
סאד עצמו תיאר את היצירה כ"סיפור הבדייה הטמא ביותר שסופר מאז שעולמנו התחיל (began)".
ד"ר בלוך, שהביא את היצירה לדפוס, תיאר אותה באופן פסיכואנליטי, כיצירה המייצגת את כל הרעות החולות שבסטיות המיניות.
הסופרת סימון דה בובואר כתבה מאמר על היצירה, לו העניקה את הכותרת "האם אנו מחויבים להעלות באש את דה סאד?".
במאמר היא מגנה בתוקף על הנובלה, בטענה שהיא מציבה במרכז את תהומותיה האפלות ביותר של נפש האדם ואת הרעות החולות להם הוא מסוגל.
קמיל פאליה מחשיבה את יצירתו של סאד "תגובה סאטירית" לז'אן-ז'אק רוסו בפרט, ולתפיסת הנאורות בדבר הטוב הטבוע באדם בכלל.
ז'יל דלז טען שאל 120 הימים של סדום, יחד עם שאר יצירתו של סאד, כמו גם של מאזוך, לא ניתן להתייחס כפורנוגרפיה - היא זכאית לתואר הנשגב יותר 'פורנולוגיה'.
אלפונסו התשיעי, מלך לאון כבש את מרידה.
סינצ'י רוקה, קיסר האינקה השני, עולה לשלטון אחרי אביו בגיל 16.
1232 - רמון ליול, סופר, מדען, מיסטיקן, פילוסוף ומיסיונר נוצרי מן האיים הבלאריים (נפטר ב-1315)
1239 - אדוארד הראשון, מלך אנגליה, מלך אנגליה (נפטר ב-1307)
1238 - אל כאמל סולטאן מצרים מהשושלת האיובית.
ינואר – קרב קולומנה הסתיים בניצחון מונגולי על הצבא הרוסי.
כיבוש ערים רוסים כמו ולדימיר, רוסטוב ויארוסלבל בנסיכויות הצפוניות.
אל כאמל, סולטאן מצרים מהשושלת האיובית
המונגולים בפיקוד באטו ח'אן פולשים לרוסיה.
מוחאמד איבן אל-חאמאר מעביר את בירתו לגרנדה.
הקמת המסדר הליבוני כשלוחה של המסדר הטווטוני.
רבי אליעזר ממיץ - מחבר ספר יראים
המונגולים שבים לבולגריה של הוולגה.
תחילת המלחמה בין המונגולים לבין שושלת סונג בסין.
הנרי השלישי, מלך אנגליה מתחתן עם אלינור מפרובאנס.
רוב שטח של אלגארבה עבר לשליטת פורטוגל.
אציל מוסלמי הציע לפרננדו השלישי, מלך קסטיליה עזרה בכיבוש קורדובה תמורת הסכמתו להעברת גרנדה לשליטתו.
הקורדובה נכבשה על ידי הנוצרים.
תבוסת מסדר נושאי המגן בקרב סאולה .
המסדר יומר למסדר הליבוני שנה אחת אחר כך, ויהיה כפוף למסדר הטווטוני.
רמון לול, סופר, מדען, מיסטיקן, פילוסוף ומיסיונר נוצרי (נפטר ב-1315)
טולוי, בנו הצעיר ביותר של ג'ינגיס חאן (נולד ב-1190)
מייקל סקוטוס (שנת המוות משוערת), מלומד סקוטי שנודע בשל תרגומיו של אריסטו מערבית ללטינית (נולד ב-1175)
1221 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-13. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1111, והבאה אחריה היא 1331.
לאחר הפסד בקרב אל מנצורה מסתיים מסע הצלב החמישי.
אל מלכ אלמועעט'ם עיסא, שליט ירושלים המוסלמי, מצווה להרוס ביצורים שהוא עצמו בנה בירושלים, בהר תבור, בתבנין, בבניאס, בכוכב הירדן ובצפת.
ג'ינגיס חאן חצה את נהר סיר דריה והתחיל בכיבוש טראנסאוקסאניה.
4 בינואר – נוסדה ממלכת סרביה
11 בספטמבר – הסכם למבת' שסיים את מלחמת הברונים הראשונה נחתם
הולגו חאן, החאן הראשון של הממלכה האילח'אנית (נפטר ב-1265)
יהודה החסיד, ממייסדי חוג חסידי אשכנז
האוהבים מטרואל, דיאגו מרסילה (הידוע גם כג'ואן מרטינז), ואיזבל סגורה
ניצחון של צבאות משותפות של קסטיליה, ארגון, נווארה ופורטוגל על הצבא של אל-מוואחידון.
מאז הפסד זה, אל-מוואחידון לא הצליחו לשקם את עצמם.
מסע הצלב של הילדים יוצא לדרכו.
איזבל השנייה, מלכת ירושלים (נפטרה ב-1228)
זיטה מלוקה, קדושה איטלקייה, פטרוניתם של משרתים (נפטרה ב-1272)
מריה ממונפראטו, מלכת ממלכת ירושלים (נולדה ב-1192)
120 פעימות בדקה הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2017 בבימויו של רובן קמפיו ובכיכובם של נאוול פרז ביסקאיאר ואדל אנל.
הסרט עוסק בזכויות להט"ב בצרפת ובמגפת האיידס בשנות ה-90. קמפיו ושותפו לכתיבת התסריט פיליפ מנז'ו התבססו על חוויותיהם האישיות הקשורות לארגון האקטיביסטי ACT UP בפיתוח הסיפור.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן 2017, ולאחר מכן הוקרן בפסטיבלי קולנוע אחרים.
בקאן הוא זכה לשבחים מצד המבקרים וכן בארבעה פרסים, לרבות פרס Grand Prix.
הסרט זכה בשישה פרסי סזאר לרבות עבור הסרט הטוב ביותר.
בראשית שנות ה-90, קבוצה של אקטיביסטים הקשורים לארגון ACT UP בפריז פועלים למען זכויות להט"ב בצרפת ונגד מגפת האיידס המשתוללת.
הם מחליטים לנקוט במחאה ציבורית נגד הממשלה וחברות התרופות, אך נאבקים גם ביניהם לבין עצמם בנוגע לאסטרטגיה הנכונה שיש לנקוט בה.
הסרט עובר בהדרגה מהסיפור החברתי של פעולות המחאה של הקבוצה אל סיפוריהם האישיים של החברים בה: ז'רמי, צעיר נשא איידס שבריאותו מתדרדרת במהירות; נתן (ארנו ולואה), שאינו נשא בעצמו, המצטרף אל הארגון ומתחיל להתאהב בשון (נאוול פרז ביסקאיאר), נשא ותיק.
שם השחקן/ית שם הדמות נהואל פרז ביסקיארט שון דלמזו ארנו ולואה נתן אדל אנל סופי פליקס מריטומקס
הבמאי רובן קמפיו כתב את התסריט, והתייחס אל עצמו כאל "אקטיביסט מיליטנטי של ACT UP בשנות התשעים", כלומר לא היה עליו לבצע שום חקירה ואיסוף מידע על מנת לדעת כיצד יש לתאר את האירועים בצורה נאמנה.
סצנה אחת בסרט התבססה גם על הניסיון האישי שלו עם מגפת האיידס, כפי שאמר: "אני הלבשתי בן-זוג לאחר מותו".
גם שותפו לכתיבת התסריט, התסריטאי פיליפ מנז'ו היה מעורב ב-ACT UP.
בקאן, הסביר קמפיו את החלטתו להמשיך בבימוי הסרט, ואמר כי "מעל לכל, BPM הוא סרט שרציתי לעשות במקום שבו כוחן של המילים הופך לרגעים טהורים של אקשן".
התקציב להפקת הסרט, כ-5 מיליון דולר, גויס בתוך חודשים ספורים.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-20 במאי 2017. ב-24 ביוני הוא הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה, ולאחר מכן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בניו זילנד בחודש יולי.
על אף שהחל משנת 2016 הופחתו מספר הסרטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, הסרט בכל זאת התקבל לפסטיבל זה, שנערך בספטמבר 2017.
בקאן, חברת ההפצה The Orchard רכשה את זכויות להפצת הסרט בארצות הברית.
הסרט יצא לאקרנים בצרפת ב-23 באוגוסט 2017. בישראל, הסרט הופץ ברשת בתי קולנוע לב החל מה-19 באפריל 2018.
באתר האינטרנט הצרפתי AlloCiné, הסרט קיבל ציון ממוצע של 4.5 מתוך 5 על סמך 31 ביקורות, מה שהופך אותו לסרט עם הדירוג הגבוה ביותר של השנה.
לסרט דירוג של 98% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 107 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 7.8 מתוך 10. על פי דעת הרוב באתר זה, הסרט "מרגש מבלי להיות מלודרמטי ...
מציע מבט מרתק על תקופה מרכזית בהיסטוריה, שמותירה [את הצופים] מהורהרים זמן רב לאחר סיום ההקרנה".
באתר Metacritic, לסרט יש ציון של 84 מתוך 100, בהתבסס על 25 ביקורות.
ג'אדה יואן (Vulture.com) כתבה כי הסרט מרגש עד דמעות, ושיבחה אותו על היותו "דיוקן ייחודי ואינטימי של הקהילה מבפנים".
פיטר האוול ("Toronto Star") כתב כי המבקרים הצרפתיים בפסטיבל הקולנוע בקאן התרגשו מסרט זה וסימנו אותו כסרט הראוי לזכות בפרס חשוב.
מבקר של ההוליווד ריפורטר, דוד רוני, סקר באופן חיובי את הדיאלוגים ואת צוות השחקנים הצעיר, תוך שהוא מותח ביקורת על הקצב של הסרט.
טים רובי (דיילי טלגרף) העניק לסרט שלושה מתוך חמישה כוכבים, החמיא לרגעים הקומדיים ולסצנת הסקס, אשר לדעתו מאזנת היטב בין המודעות לסיכון (בקיום יחסי מין כאשר אחד הפרטנרים הוא נשא HIV) לבין סקסיות.
מבקר הואניטי פייר, ריצ'רד לוסון, שיבח את הסרט כ-"חצי דוקו-דרמה מפוכחת ומקיפה, וחצי נרטיב על התמודדות אישית עם מחלה ארורה".
לוסון והמבקרים בהוליווד ריפורטר השוו את הסרט למחזה "הלב הנורמלי" של לארי קרמר.
ב-4 בפברואר 2018 שיבשה קבוצת מפגינים נוצריים המחזיקים בסמלים דתיים כשהם שרים מוזיקה כנסייתית את הקרנת הסרט במוזיאון האיכרים הרומני בבוקרשט.
המפגינים נשאו שלטים עם מסרים לאומיים ונוצריים וטענו כי "סרט עם עלילה כזו אינו מקובל" במוזיאון האיכרים הרומני, שכן "זהו סרט על הומוסקסואלים" ו-"האיכר הרומני הוא אורתודוקסי נוצרי".
לאחר חצי שעה הוציאה המשטרה את המפגינים מהקולנוע.
הקרנה זו של הסרט הייתה חלק מסדרת אירועים המוקדשים להיסטוריה של הלהט"ב.
הבמאי טודור ג'יורג'יו, תומך בזכויות להט"ב ועד למה שקרה, מתח ביקורת בפוסט בפייסבוק על התנהגות פוגענית זו וביקש אמצעי אבטחה באולמות הקולנוע שבהם מוקרנים סרטי להט"ב.
הסרט התחרה על פרס דקל הזהב במסגרת התחרותית המרכזית של פסטיבל הקולנוע בקאן.
ביולי 2017, הוא נכללת ברשימת עשרת הסרטים המתחרים על פרס לוקס.
הסרט נבחר לייצג את צרפת בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90, אך בסופו של דבר הוא לא היה מועמד.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1219 - 1210 לפני הספירה
1213 - 1203 לפנה"ס - נוצרת מצבת מרנפתח אשר מכילה את האזכור החוץ מקראי המוקדם ביותר של ישראל.
1213 לפנה"ס: תסאוס - מלך אגדתי באתונה העתיקה - הודח.
1213 לפנה"ס: רעמסס השני פרעה מצרים נפטר.
1210 לפנה"ס: פרעה מרנפתח מגן על מצרים מפני הלובים.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1229 - 1220 לפני הספירה
1223 לפנה"ס - מרנפתח העביר את מושב המלך לממפיס הבירה.
1220 לפנה"ס - מרנפתח מביסה את הלובים וגויי הים בארץ ישראל.
רעמסס השני, פרעה ומלך במצרים בשנים 1213-1279 לפנה"ס, במשך כ-66 שנה
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1239 - 1230 לפני הספירה
1230 לפנה"ס לערך – אייגאוס מלך אתונה העתיקה נפטר.
1230 לפנה"ס – מנלוס הופך למלך ספרטה.
1230 לפנה"ס – על פי מצבת מרנפתח בארץ כנען קיים עם בשם ישראל.
עמותת 121 – מנוע לשינוי חברתי היא עמותה לא מפלגתית, המתמחה בקידום מדיניות חברתית-כלכלית.
עמותת 121 הוקמה במטרה לפתח הצעות חקיקה ומדיניות לשיפור רשת הביטחון החברתית-כלכלית של כל אזרחי המדינה בתחומים: תעסוקה, רווחה, חינוך, דיור, גיל שלישי ובריאות.
העמותה משתפת פעולה עם ארגונים חברתיים ועסקיים, מומחים מהפרופסיה ומהאקדמיה, התארגנויות אזרחיות ובעלי עניין אחרים בתחומים שבהם היא עוסקת.
יחד עמם היא מפתחת, על בסיס מחקר והניסיון המצטבר בשטח, הצעות ממוקדות שמטרתן חיזוק אוכלוסיות מוחלשות, צמצום פערים חברתיים והגברת השוויון והצדק החברתי בישראל.
את יישומן של ההצעות מקדמת העמותה באמצעות עבודה שוטפת מול שרי הממשלה, חברי הכנסת והפקידות המקצועית הבכירה.
לייצג את הציבור הישראלי כמעין חבר הכנסת ה-121, לזהות אתגרים חברתיים משמעותיים, לעבוד ביחד עם פעילים בזירה הציבורית, להשמיע את הקול החברתי בכנסת ובממשלה כדי להשפיע על נבחרי הציבור לקבל החלטות שיחזקו את התשתיות החברתיות.
חיזוק התשתיות החברתיות ורשת הביטחון החברתית-כלכלית – זיהוי אתגרים חברתיים משמעותיים והבאת קולו של הציבור כדי לגרום למקבלי החלטות לאמץ חקיקה, מדיניות ותקציבים, המקדמים חינוך, תעסוקה, דיור, רווחה ובריאות.
העצמת ארגונים החברתיים וחיזוקם – עבודה משותפת מאפשרת לארגונים, החסרים זרוע מדיניות, לתרום לשיפורים משמעותיים ממוקדים בתחומי החינוך, הבריאות, התעסוקה, הדיור והרווחה.
עידוד מעורבות הציבור – באמצעות קמפיינים ואקטיביזם.
עמותת 121 הוקמה בשנת 2017 על ידי טלי ניר, העומדת בראש העמותה, ורועי מאור, המשמש כמנהל פיתוח המדיניות.
ניר כיהנה בעבר כסמנכ"לית האגודה לזכויות האזרח וניהלה את המחלקה לזכויות חברתיות וכלכליות ואת המחלקה לפעילות ציבורית, ובין השאר השתתפה בהובלת המאבקים להפסקת ניתוקי מים לחסרי אמצעים, הכנסת רפואת שיניים לילדים לסל הבריאות והפסקת תוכנית ויסקונסין.
קודם לכן הייתה עוזרת משפטית של פרקליטת המדינה, וכתבת, עורכת ומגישה בחברת החדשות של ערוץ 2 ובגלי צה"ל.
מאור שימש בעבר מנכ"ל, סמנכ"ל, חבר ועד ויועץ של ארגונים בתחומי זכויות אדם, ליווה את הקמתם של כמה ארגונים לשינוי חברתי ושימש שש שנים כסמנכ"ל מרחבים – המכון לקידום אזרחות משותפת בישראל.
צוות העמותה כולל אנשי מקצוע בתחומים: מחקר, קידום מדיניות, ניהול שותפויות וקבוצות אקטיביסטיות, תקשורת ודיגיטל, גיוס משאבים ועוד.
עם חברי המועצה הציבורית של 121 נמנים: רינה מצליח, יוסי קוצ'יק, פרופ' יוסי זעירא, הרב ד"ר רפי פוירשטיין ועוד.
יחד עם 50 ארגוני חברה אזרחית, שכנעה העמותה את המדינה לתת דמי אבטלה ומענקי סיוע לעובדים שפוטרו או הוצאו לחל"ת בעת המלחמה.
למרות ההתנגדות הראשונה של משרד האוצר, התוכנית הכלכלית למלחמה שהתקבלה בנובמבר 2023 כללה את רוב המענים שנדרשו.
כל מי שמפוטר או מוצא לחל"ת יקבל דמי אבטלה מהיום הראשון, ולא יקוזזו לו ימי חופשה.
בנוסף, אושר חל"ת קצר של מינימום 14 ימים במקום מינימום של 30 יום.
בני 67 ומעלה קיבלו דמי אבטלה של 75% מהמשכורת החודשית, עד גובה של 4,000 ש"ח.
תקופת האכשרה, שמעניקה זכאות לדמי אבטלה, קוצרה ל-6 חודשי עבודה בלבד.
לאנשים עם מוגבלויות היא קוצרה ל-3 חודשים.
מובטלים חוזרים (מי שקיבל דמי אבטלה ב-4 שנים האחרונות) קיבלו הטבה של אי הפחתת תקופת קבלת דמי האבטלה.
הכשרות מקצועיות וקידום מקצועי: העמותה יזמה והקימה את שותפות "המקפצה – המטה להשקעה במקצועות המחר", המונה כיום 52 ארגונים חברתיים, מעסיקים, מפעילי הכשרות ועוד, ויחד עמם גיבשה עוד טרם משבר הקורונה תוכנית מפורטת להרחבת ההשקעה הממשלתית בהקניית מיומנויות לעולם העבודה החדש.
בעקבות זאת, לאחר שלושה עשורים שבהם הזניחו ממשלות ישראל השונות את תחום התעסוקה, השתנתה הגישה לנושא, וכיום קיימת נכונות ממשלתית להשקעה משמעותית בהכשרות מקצועיות ולקידום רפורמה באופן הוצאתן לפועל, בהתבסס על עקרונות התוכנית של "המקפצה".
צוות 121, יחד עם השותפים ב"המקפצה", ממשיכים לעבוד עם הדרג הפוליטי והמקצועי בממשלה ובכנסת על שכלול ופיתוח המודלים להכשרות: הפניית תקציבים לקורסים רלוונטיים לצורכי המשק, בשיתוף עם מעסיקים, ושיפור המדיניות הממשלתית בכל הנוגע למתן תמריצים להשתתפות בהכשרות.
המטרה היא לאפשר למובטלים מאוכלוסיות מוחלשות, שאינם פונים לאקדמיה, לקחת חלק בקורסים מקצועיים, שיביאו לשינוי מצבם התעסוקתי, הכלכלי והחברתי.
כמו כן, בעקבות קמפיין תקשורתי נרחב ועבודה מול מקבלי ההחלטות, אוחדו כל הגופים הממשלתיים הפועלים בתחום התעסוקה תחת משרד אחד (משרד הכלכלה).
בנוסף, העמותה הובילה לשינוי חקיקה שביטל לצמיתות את הקיצוץ בסך 30% מדמי האבטלה של מפוטרים שמשתתפים בהכשרות במימון המדינה.
חינוך איכותי לגיל הרך: עמותת 121 הקימה בשנת 2020 את שותפות "בידיים טובות – המטה להשקעה בגיל הרך", המונה 62 ארגונים חברתיים וחינוכיים ופועלת לקידום חינוך איכותי לגילאי לידה עד שלוש.
כיעד ראשון, מקדמת השותפות השקעה ממשלתית בפיתוח מקצועי של כל הצוותים במסגרות לגיל הרך, המסובסדות והפרטיות כאחד.
לפי בדיקה שערכה העמותה, למעלה מ-70% מהעובדות במעונות היום, הגנים והמשפחתונים – לא עברו אפילו יום הכשרה אחד.
התוצאה באה לידי ביטוי הן באיכות הטיפול והחינוך לפעוטות והן במשבר כוח האדם הקשה במסגרות לגיל הרך.
לכן, כבר בתחילת 2021 הגישה השותפות למקבלי ההחלטות תוכנית מפורטת להכשרות מקצועיות ולהדרכות שוטפות לכל המחנכות-מטפלות העובדות בתחום, כולל הדרכים לביצוען.
שרת החינוך, יפעת שאשא-ביטון, הכריזה שרוב התקציב שניתן למעבר לשנת 2022 ישמש להכשרת כ-7,000 מחנכות-מטפלות.
בשנת 2023 הממשלה הציגה תוכנית חדשה לחינוך לגיל הרך, בה אומצו חלק משמעותי מהצעות העמותה.
בין השאר, אושר תקציב להעלאת שכר המחנכות במעונות היום המסובסדים, לפיתוח המקצועי של המחנכות ולשיפור יחס מחנכת-פעוטות.
יחד עם שותפיה, 121 גם מפעילה לחץ על מנת שבוגרות ההכשרות יזכו להעלאת שכר, להדרכות שוטפות ולאפשרות לפיתוח מקצועי.
ביטול האיסור על "כפל קצבאות": עם תחילת משבר הקורונה התברר כי כ-40 אלף מהעובדים שפוטרו, ומקבלים קצבת קיום מהביטוח הלאומי, כמו מזונות, זקנה, נכות (תוספת תלויים) או השלמת הכנסה – נפלו בין הכיסאות ולא היו זכאים לדמי אבטלה מלאים.
מובטלים אלה הם ממילא המוחלשים ביותר במשק ושכרם נמוך מאוד גם בימי שגרה.
העמותה פעלה - תחילה לבדה, ולאחר מכן יחד עם 33 הארגונים החברתיים בשותפות "המטה לקידום תעסוקתי" שהקימה - לשנות את רוע הגזרה.
ואכן הממשלה ביטלה את האיסור בהוראת שעה, שהוארכה שוב עד סוף 2021. העמותה ושותפיה המשיכו במאבק, הן בתקשורת והן מול מקבלי ההחלטות – ובפברואר 2022 שוכנעו חברי הכנסת ושרי הממשלה להאריך את השעיית העיוות בחוק עד סוף 2022.
מענק הסתגלות לעובדים מעל גיל 67: בתחילת משבר הקורונה פוטרו או הוצאו לחל"ת ללא מועד תפוגה כ-150 אלף עובדים מעל גיל 67, שאינם זכאים על פי החוק לדמי אבטלה.
לחלק גדול מהאנשים שממשיכים לעבוד אחרי גיל זה אין פנסיה או שהפנסיה שלהם נמוכה מאוד, ולכן התוצאה המיידית של הפסקת עבודתם הייתה מצוקה כלכלית וסכנת הידרדרות לעוני.
העמותה הפעילה לחץ תקשורתי, ציבורי ופוליטי על מקבלי ההחלטות, ובהוראת שעה החליטה הממשלה להעניק לקבוצה זאת "מענקי הסתגלות" בגובה של עד 4,000 שקלים לחודש.
בסך הכול היו זכאים לקבלת מענקי הסתגלות 50 אלף מפוטרים בני 67 ומעלה.
ההיקף הכולל של הוצאות הממשלה על המענקים, שניתנו ממרץ 2020 ועד ספטמבר 2021, עמד על 1.5 מיליארד שקלים.
עם פקיעת תוקפה של הוראת השעה, בספטמבר 2021, כ-19 אלף מהמפוטרים המבוגרים לא חזרו לעבודתם הקודמת ולא מצאו עבודה חדשה.
העלאת שכר לעובדים מבוגרים בטרם קיזוז קצבת הזקנה: עד סוף 2021 קבע חוק ביטוח לאומי קיצוץ של 60% ומעלה מקצבת הזקנה למי שעבדו בין גיל הפרישה (62 לנשים ו-67 לגברים) לגיל הזכאות (70 ומעלה) והרוויחו מעל 6,014 שקלים ברוטו לחודש.
עמותת 121 פיתחה יחד עמותת "והדרת – הכוח השלישי" הצעת חוק להפסקת הקיצוץ.
יחד עם 12 ארגונים חברתיים נוספים, שהצטרפו ל "פורום 60 ומעלה" שיזמה העמותה, שיכנע הפורום את הממשלה לאמץ את ההצעה.
בחוק ההסדרים לשנת 2022 תוקן חוק ביטוח לאומי והועלה רף ההכנסה לפני קיצוץ הקצבה ל-6,750 שקלים לשנת 2022 ול-7,750 שקלים לשנת 2023. בנוסף פועלת עמותת 121 להסרת חסמים המונעים גידול בתעסוקת מבוגרים, וממשיכה לפתח הצעות לתמריצים ממשלתיים שיעודדו תעסוקה של עובדים מבוגרים.
דואגים לתלמידים הרעבים: כיום מתמודדים כ-60,000 תלמידים ותלמידות בחינוך העל-יסודי עם חוסר ביטחון תזונתי.
שלא כמו בחינוך היסודי, שבו קיים מפעל הזנה בפריפריה החברתית והגאוגרפית, בחטיבות הביניים ובתיכונים אין פתרון מערכתי לתופעה.
המצוקה מובילה את התלמידים הסובלים מרעב לבעיות התנהגות, היעדרויות, איחורים, ואף נשירה מבתי הספר, והשלכותיה הן ארוכות טווח: התפתחותם הפיזית והנפשית נפגעת באופן בלתי הפיך, והפגיעה בלימודיהם תלווה אותם בחייהם הבוגרים ותקשה עליהם להשתלב בחברה ובעבודה.
בתי הספר, רשתות החינוך והרשויות המקומיות מתקשים לתת מענה לבעיה.
רק מעטים מהם מצליחים לגייס תקציבי תרומות להזנת התלמידים, ובדרך כלל המענה אינו מלא, יציב ובר קיימא.
עמותת 121, יחד עם שותפיה למטה "מתכון להצלחה", שבו חברים 20 רשתות חינוכיות, ארגונים חברתיים, ארגוני ביטחון תזונתי וארגוני הורים, גיבשה הצעה מפורטת לתוכנית לאומית להזנת התלמידים הרעבים, כאשר בשלב הראשון מדובר במתן פתרון ייעודי ומעשי לתלמידים הלומדים ב-214 מסגרות של "הזדמנות שנייה" (בתי ספר לנוער בסיכון).
ההצעה מתבססת על מחקר עומק שערכה העמותה, אשר ממפה את הצרכים, העלויות והתועלות הן לתלמידים והן למדינה בטווח הארוך.
פעילות העמותה בתחום הביאה להישגים חשובים, כאשר משרד החינוך השתכנע ואימץ לראשונה תוכנית הזנה ממשלתית לכ-17,000 תלמידים בחטיבות הביניים והתיכונים לנוער בסיכון.
באוקטובר 2022 הממשלה החליטה לאמץ את התוכנית ההזנה שהציעה העמותה, והחלה להפעילה בחינוך העל-יסודי בחברה הערבית בלבד, בעלות של חמישה מיליון שקלים בשנה.
מהתוכנית נהנים מדי יום כ-5,000 נערים ונערות בסיכון.
בספטמבר 2024 הממשלה החליטה להרחיב את התוכנית לכל בתי הספר לנוער בסיכון בכל הארץ.
מדובר בתיקון היסטורי שיקדם שוויון הזדמנויות ויאפשר לכל התלמידים לממש את הפוטנציאל שלהם ולבנות לעצמם עתיד טוב יותר.
לואי התשיעי חונך את קתדרלת שארטר
ניקולא פיזאנו מפסל את דוכן ההטפה בבפטיסטריום של פיזה
קובלאי חאן מוכתר להיות חאן האימפריה המונגולית אך אריק בוקה לא קיבל את דעת הרוב והתחיל במלחמת אזרחים.
הדבר מציין תחילת דעיכה של האימפריה.
מייסטר אקהרט, תאולוג, פילוסוף ומיסטיקן גרמני (נפטר ב-1328)
אלפונס דה פואטיה מצווה על גירוש יהודי מחוז פואטו
המורים מאבדים את השליטה על אזור אליקנטה באל-אנדלוס (ספרד)
אפונסו השלישי, מלך פורטוגל כובש את פארו באזור אלגרבה מן המוסלמים ובכך משלים את הרקונקיסטה הפורטוגזית
השושלת החאפצית מכריזה על שליטה החדש אבו עבדאללה מחמד אלמסתנצר כאמיר המאמינים; הוא הופך לשליט המוסלמי החזק ביותר בדורו.
בשושלת הנצרית באל-אנדלוס והשושלת המרינית בפאס מקבלות את סמכותו
לוחמי המסדר הטווטוני כובשים את פרוצן (שממנה תתפתח מדינת המסדר הטווטוני ומאוחר יותר פרוסיה)
כוחות מן העיר ליבק שורפים כליל את העיר שטרלזונד
בירגר יארל השוודי כובש ומבסס את נוכחות שוודיה בדרום פינלנד ובייחוד במחוז טבסטלנד
אריק הרביעי, מלך דנמרק מנהיג מס על המחרשות, מה שמעורר מרד בסקניה ומקנה לו את הכינוי "אריק פרוטת המחרשות" (Plogpenning)
פו קון סי מקים את ממלכת סוקותאי, המבשרת את הקמת תאילנד
רוג'ר בייקון מפרסם כתב יד שבו הוא מתאר ייצור עדשות למשקפיים לטיפול ברוחק ראייה ואת הנוסחה הראשונה במערב לאבק שרפה
ויליאם מוילארדואה בונה את המבצר בעיר מיסטרס ביוון
מנחם המאירי, רב ופרשן התלמוד (מת ב-1315)
אריק החמישי, מלך דנמרק (מת ב-1286)
רוברט השלישי, הרוזן מפלנדריה (מת ב-1322)
האפיפיור יוחנן העשרים ושניים (מת ב-1334)
אבו זכריא, שליט תוניסיה מטעם השושלת החאפצית (נולד ב-1203)
ויליאם משרווד, פילוסוף אנגלי (נולד ב-1190)
סונג סי, פתולוג סיני (נולד ב-1186)
מלחמת הברונים השנייה באנגליה: באוקטובר הלחימה נרגעת והכוחות שתמכו בסימון החמישי דה מונפור מציעים למלך הנרי השלישי הצעת שלום, אשר מפסיקה את הקרבות שנה לאחר מכן (ב-1267)
המלחמה בין סקוטלנד לנורווגיה נגמרת באמנת פרת בין אלכסנדר השלישי, מלך סקוטלנד ומגנוס הרביעי, מלך נורווגיה, לפיו יקבלו הסקוטים את האיים ההברידיים החיצוניים ואת האי מאן תמורת תשלום לנורווגיה
אחיו ודודו של מרקו פולו מגיעים לבירתו של קובלאי חאן בחנבליק (כיום בייג'ינג).
ביקור זה מכין את הקרקע להגעתו של מרקו פולו לסין שבע שנים מאוחר יותר.
המונגולים מבקשים באיגרת לאפיפיור שישלח מלומדים מערביים לאימפריה המונגולית, אך בקשה זו לא נענית
הסולטאן הממלוכי בייברס מביס את הצלבנים וכובש את גבל ואת מצודת תבנין, שהייתה חשובה למדינות הצלבניות, כמו גם את ממלכת קיליקיה הארמנית
התום השני, מלך ממלכת קיליקיה הארמנית (מת ב-1307)
באטריצ'ה פורטינארי, אהובתו של דנטה אליגיירי ומדריכתו בגן העדן ביצירתו "הקומדיה האלוהית" (מתה ב-1290)
רוז'ה דה פלור, מצביע והרפתקן (מת ב-1305)
ג'ון דנס סקוטוס, תאולוג ופילוסוף (מת ב-1308)
ברקה חאן, חאן אורדת הזהב
אריק בוקה, עוצר האימפריה המונגולית
(דצמבר), ז'אן ד'איבלין, רוזן יפו ואשקלון (נולד ב-1215)
ויכוח ברצלונה - ויכוח יהודי-נוצרי מפורסם בין הרמב"ן לפאבלוס כריסטיאני
אבן תיימיה - פילוסוף ואיש דת מוסלמי מהזרם החנבלי
רבי יונה גירונדי, מחבר שערי תשובה (נולד ב-1210)
16 בדצמבר - הוקון הרביעי, מלך נורווגיה.
מרד מוסלמי נגד השליטים הנוצרים בולנסיה.
לאחר מספר ימים של קרבות המורדים נסוגים מהעיר.
טבריה נכבשת על ידי הממלוכים ונשארת תחת שליטה מוסלמית עד הכיבוש על ידי הבריטים.
באטו חאן מייסד את אורדת הזהב וקובע את בירתה בסראיי
המונגולים פלשו לבולגריה ואילצו אותה לשלם דמי חסות שנתיים גבוהים.
המונגולים פולשים לאסיה הקטנה וכובשים אותה.
הפסקת הכיבושים במערב עקב מותו של אוגדיי חאן וחזרת הצבא למונגוליה.
הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד הברזילאי סימונה & סימריה.
הסינגל יצא לאור ב-26 באוגוסט 2016, כסינגל השני מתוך אלבום ההופעה השלישי שלהן Live.
השיר זכה להצלחה רבה בברזיל, והפך לראשון של הצמד שהצליח להגיע למקום הראשון במצעד הברזילאי.
כמו את רוב שיריהן, גם אותו כתבו סימונה וסימריה, ושם המפיק טרם נודע.
השיר כשמו [126 קולבי בגדים], מדבר על סוגי בגדים שונים שניתן לראות במילות השיר, ובווידאו קליפ הנלווה שיצא ביחד איתו.
הווידאו קליפ מתחיל בכך שניתן לראות אחוזה גדולה ויוקרתית, צבועה בלבן ועשויה שיש.
לאחר מכן ניתן לראות את סימריה על ספה חומה ואת אחותה [סימונה], יושבת לידה.
שתיהן מתחילות לשיר ולאורך דקה שלמה ניתן לראותן מסתובבות בתוך האחוזה כשהן שרות ורוקדות.
לאחר מכן סימריה עוזבת את האחוזה כשהיא אחוזת כאב ופחד, היא לוקחת את המזוודה שלה וזורקת אותה לתוך מכונית יוקרה ונוסעת.
לאחר מכן ניתן לראות את השתיים [כל אחת בסצנות שונות], מתחילות עם גברים ולבסוף את סימונה אוחזת בבחור שהכירה במסעדה, לעבר השקיעה.
כיוון שהגיע השיר ישירות למקום הראשון במצעד הברזילאי, זכה הצמד לתשומת לב רבה שהופנתה אל הווידאו קליפ, וזיכתה אותו ביומו הראשון בכלמעלה ממיליון צפיות.
נכון ליוני 2021, מונה הצפיות שלו עומד על כ-88 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לרביעי הנצפה ביותר של הזמרות.
הסינגל הפך לראשון של הצמד שכבש את ראש המצעד הרשמי של ברזיל, ובכך זיכה אותן בתשומת לב רבה מצד הקהל.