tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
(הרשם אחראי לבחון את כלל העמותות, לא רק את אלו הפונות אליו בבקשה לאישור ניהול תקין).
בשנים האחרונות גם גורמים נוספים כגון: ועדת הכספים של הכנסת, רשויות מקומיות, הסוכנות היהודית ותורמים פרטיים החלו לדרוש את אישור הניהול התקין מטעם רשם העמותות.
עובדה זו מהווה עדות לכך שאישור הרשם נתפש כסטנדרט בסיסי ומחייב של ניהול תקין.
אמצעי אכיפה נוסף על בדיקתו היזומה של רשם העמותות, מתקבלות מהציבור הרחב, ממשרדי הממשלה ולעיתים אף מגורמים בעמותות עצמן פניות בנוגע לחשדות באשר להתנהלות בלתי תקינה של עמותות.
במידה ואכן מתגלה פער בין החוק לבין התנהלות העמותה יש בידי הרשם מספר אמצעי אכיפה: החל מסירוב להנפקת האישור לניהול תקין, דרך דרישה מהעמותה לעמוד בתוכנית הבראה והטלת קנסות מנהליים ועד למינוי חוקר לעמותה, הגשת בקשה לפירוק העמותה על פי צו בית משפט ומחיקת העמותה באופן סופי.
התפתחות החקיקה בנושא רשם העמותות
יחידת רשם העמותות מהווה חלק מתחום המלכ"רים (מוסדות ללא כוונת רווח) ברשות התאגידים (רשות אשר אחראית במשרד המשפטים על חברות, הקדשות, מפלגות ועוד).
להלן תהליכי החקיקה השונים בהקשר למוסד רשם העמותות:
1954 – הצעת החוק הממשלתית הראשונה (עברה רק בקריאה ראשונה ונבלמה).
1964 – הצעת החוק הממשלתית השנייה (עברה גם כן רק בקריאה ראשונה ונבלמה).
1979 – הצעת החוק הממשלתית השלישית (עברה את כל תהליכי החקיקה הנדרשים).
1981 – הוקמה יחידת רשם העמותות.
1996 – נעשה שינוי יסודי בחוק – הרחבת סמכויות הרשם בנושא אישור תקנוני עמותות ובבקרה ופיקוח.
1998 – החלטת ממשלה – החל משנת התקציב 1999 נדרש מגופים הפונים בבקשה לתמיכה ממשרד ממשלתי להציג אישור של רשם העמותות.
2001 – החלטת ממשלה – הורחבה חובת הצגת אישור ניהול תקין גם לעמותות הנותנות שירותים למשרדי ממשלה.
2003 – מעבר משרד הרשם מכפיפות משרד הפנים לכפיפות משרד המשפטים.
2004 – צירוף יחידת רשם ההקדשות למשרד הרשם.
2007 – במסגרת תיקון 6 לחוק החברות ביוזמת הממשלה – הוכנסו הוראות חדשות ומחייבות לעמותות בנוגע לשינוי מטרות ולסמכויות ועדת הביקורת והוספה החובה להגשת דו"ח מילולי.
2010 – נכנסו לתוקפן תקנות העמותות, הקובעות לראשונה הגבלות על גובה שכרם של חברי ועד וחברי ועדת ביקורת בעמותות.
רשמי העמותות החל משנות האלפים
שם התחלת כהונה סיום כהונה עמירם בוגט 1997 יוני 2003 רות שלגי (ממלאת מקום)יוני 2003אוגוסט 2004 ירון קידר אוגוסט 2004 פברואר 2008 אלון בכר פברואר 2008 יוני 2014 אייל גלובוס יוני 2014 אוקטובר 2020 קארן שוורץאוקטובר 2020מרץ 2022 שולי אבני שהםמרץ 2022עד היום
מוסד רשם העמותות במדינות נוספות
סקירת המוסדות לפיקוח על נאמנויות צדקה במספר מדינות מובילות מבחינה כלכלית וחברתית בעולם המערבי מגלה כי מדינות אלו מחשיבות את המגזר השלישי כמגזר שיש להסדירו ולעודדו ולפיכך מקצות לו משאבים וכוח אדם ומתמרצות ומחייבות רישום ודיווח של הארגונים הקיימים במסגרתו.
על אף קיום מנגנוני אכיפה ענפים, מגמה מועדפת היא למעט בשימוש בהליכים משפטיים ופליליים ולהרבות באמצעים הדרכתיים, מעקבים שוטפים וחשיפה ציבורית.
מטרה מרכזית היא יצירת נורמה של שקיפות בתחום התרומות והגברת אמון הציבור בארגוני הסיוע.
להלן פירוט עיקרי הפיקוח והבקרה על עמותות וארגוני המגזר השלישי במדינות שונות:
אנגליה – הפיקוח על עמותות נתפס כבעל חשיבות רבה בעיני הציבור והממשלה גם יחד.
מערכת החקיקה המפורטת בנושא מגובה בתקצוב ראוי ובכוח אדם ומבוססת על בקרה יזומה לפי תוכניות עבודה רב-שנתיות המוכוונות להשגת יעדים כלכליים ומנהליים ברורים.
אמצעי האכיפה באנגליה מבוססים על מניעת התנהלות בלתי תקינה והשלטונות פועלים בשיתוף פעולה עם המגזר השלישי.
בנוסף קיימת נגישות טובה למידע הרלוונטי לציבור דרך האינטרנט.
נקודה הטעונה לשיפור היא העלאת השקיפות בעניין גיוס התרומות המקצועי מן הציבור.
היבט זה אינו מוסדר באופן חקיקתי.
ארצות הברית – הבקרה על העמותות מותאמת לשינויים במגזר השלישי שהביא עמו העידן המודרני ולכן ממוקדת בהסדרת ההכנסות האדירות אשר עולות מגיוס תרומות מסחרי ובשקיפותן.
עיקר המאמץ מופנה לנגישות הציבור למידע ולפרסומים בנושא על ידי הדרכות ואמצעים ממוחשבים.
לעומת זאת, תחום האכיפה האגרסיבי הכולל סמכויות התערבות מנהליות ושימוש באמצעים משפטיים אינו מפותח דיו.
גרמניה – במדינה זו לא קיים מוסד כללי המרכז את רישום הקרנות אך גופים התנדבותיים אחדים
אמונים על כך ואף מנהלים את התחום בהצלחה.
לגופים אלו סמכויות ביצוע ואכיפה נרחבות וקיימת הכרה בחשיבות הסדרת תחום גיוס התרומות מן הציבור.
מגמה עתיקת יומין של ניהול קשוח ונוקשה נחלשת ואת מקומה החלה לתפוס גישה ידידותית יותר אשר מעודדת פשטות, נגישות ושקיפות.
מגמה זו מתבטאת בהקלת תנאי הרישום ובאפשרות להמיר את מנגנון הפיקוח החיצוני במנגנוני בקרה פנימיים.
ביקורת על מוסד רשם העמותות
בדומה לכל רגולטור – וסת ממשלתי של פעילות חברתית, כלכלית או אחרת – גם על מוסד רשם העמותות נמתחה ביקורת.
אחת הביקורות מתייחסת לסמכויות הנרחבות של הרשם, המאפשרות לו לפסול או למנוע מלרשום עמותות מסוימות.
מתנגדי השיטה טוענים שרשמי העמותות הם מינויים פוליטיים ושקידום או פסילת עמותות רבות מתבצעים משיקולים ומאינטרסים זרים – פוליטיים ואחרים.
מדי שנה מעניק רשם העמותות למספר עמותות חיסיון, המאפשר להן לא לפרסם את שמות התורמים להן.
ב-2011 עתרה התנועה לחופש המידע לבג"ץ, כדי שיורה למדינה לחשוף את שמות העמותות שקיבלו חיסון כזה.
ב-2012 מסרה המדינה את שמותיהן של 16 עמותות שהן "קרוב לוודאי" רוב העמותות שקיבלו חיסיון כזה בשנתיים שחלפו.
רׇשקׇה (בסרבית: Рашка, Raška, בלטינית: Rascia) הייתה מדינה סרבית שהתקיימה בתחילת ימי הביניים, החל מהמחצית השנייה של המאה ה-11 ועד 1217, כשהפכה לממלכת סרביה של ימי הביניים.
רשקה נוצרה במהלך המאה ה-7 מאיחודם של מספר שבטים סרבים תחת הנהגה אחת והתגבשה לישות מדינית סרבית שהפכה במהלך המאה ה-12 לנסיכות הגדולה של סרביה (בסרבית: Velikožupanska Srbija) שהתפשטה אל האזורים הסמוכים - כולל שטחי מונטנגרו של ימינו, הרצגובינה ודרום דלמטיה.
מהשם רַשקה נגזר השם ראץ, כינוי לסרבי בפי ההונגרים והאוסטרים.
בסביבות 1082 כיהן ווקאן, לימים ווקאן הראשון כמושל כללי של רשקה, מטעם מלך דוקליה, קונסטנטין בודין.
בסביבות 1090 בימי המלחמות בין הסרבים לביזנטים, חיזק ווקאן את מעמדו והפך לשליט אוטונומי של האזורים הסרביים הפנימיים ובסופו של דבר לנסיך גדול סרבי.
ווקאן הקים את הנסיכות הגדולה של סרביה ואת שושלת ווקאנוביץ'.
בעזרת קשרים דיפלומטיים עם ממלכת הונגריה הצליחו יורשיו של ווקאן לשמור על האוטונומיה שלהם כשעד שנת 1180 הם ראו את עצמם בני חסות של האימפריה הביזנטית.
הנסיך הגדול סטפן נמאניה (1166–1196) השיג עצמאות מלאה ואיחד סביבו את הכל הארצות הסרביות.
בנו, הנסיך הגדול סטפאן, הוכתר בשנת 1217 כמלך סרביה.
אחיו של המלך, סאבה הקדוש היה ב-1219 לארכיבישוף או המיטרופוליט הראשון של הסרבים.
לפי ספרו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, "De Administrando Imperio", התיישבו הסרבים בבלקן תחת חסות הקיסר הביזנטי הרקליוס (610–641) וכשבראשותם עמדו שליטים מהשושלת הידועה כשושלת ולסטימירוביץ'.
הסלאבים הגיעו לאזור עוד במאה השישית המוקדמת, לאחרי שערכו פשיטות עמוק לתוך שטחי האימפריה הביזנטית.
הם התתיישבו באזור רשקה או "סרביה הפנימית", שכלל גם את חבל בוסניה של ימינו וגם את החופים (פומוריה) של טרבוניה, זהומליה ופגאניה, בעוד שחופי דוקליה, גם היא מיושבת בסרבים, נותרו בשליטה ביזנטית.
באמצע המאה התשיעית פלשה לסרביה בולגריה השכנה שעד אז שמרה על יחסי שלום, אך הובסה במלחמה.
סרביה התנצרה בסביבות 870, אף על פי שמיסיונרים נוצרים פקדו אותה עוד מימי הקיסר הרקליוס.
בעשורים הבאים, כתוצאה ממלחמות ירושה, הפכה סרביה לסלע מחלוקת בין הביזנטים לבולגרים.
עדויות כתובות אחרונות על השושולת ווקאנוביץ' מגיעים ב-950 עם מותו של הנסיך צ'סלב כשאחריו התפוררה הממלכה לחלוטין.
הביזנטים הקימו ישות בשם "הקאטפנות של ראס" ובראשה מושל צבאי.
היא התקיימה עד לאחר כיבוש בולגריה על ידי הביזנטים וקמה מחדש בסביבות 1118 בצורת "התמה של סירמיום", שלא התפשטה הרבה לתוך רשקה.
בינתיים קמה דוקליה כנסיכות סרבית עיקרית, ובהדרגה השתלטה על טרבוניה, זהומליה, בוסניה ורשקה.
סטפאן וואיסלב (1034–1043), שהחל את דרכו כבן חסות של האימפריה הביזנטית, קם וניכס לעצמו את שטחי הנסיכות הסרבית המוקדמת, וייסד את שושלת וואיסלבלייביץ'.
לאחר שעזב מיכאילו את המחנה הביזנטי ותמך במרד הסלאבים בבלקן (בראשות ג'ורג'ה וויטך) בו היה לבנו בודין תפקיד מכריע, קרא לו האפיפיור "מלך הסלאבים".
מיכאילו השתלט על סרביה הפנימית ומינה שם בני חסות.
מדינתו הפכה למדינה הסרבית החזקה ביותר, דבר שהשתקף גם בתאריו: "נסיך סרביה", נסיך הסרבים").
עם זאת, עוצמתו הייתה קצרת ימים בשל תבוסתו של בודין מידי הביזנטים וכליאתו.
בעוד שדוקליה הוכתה במלחמות אזרחים, קרובו ויריבו של מיכאילו, ווקאן, הפך לעצמאי ברשקה והמשיך להיאבק בביזנטים בעוד דוקליה נקרעה במלחמת אזרחים.
רשם החברות היא יחידה ארגונית ברשות התאגידים העוסקת בהליכי הרישום של חברה בערבון מוגבל ושותפויות (ש"ר), ובאיסוף המידע שעליהן למסור בהתאם לחוק.
רשם החברות פועל מכח חוק החברות, התשנ"ט 1999, (פרק שלישי), פקודת רישום העסק ופקודת השותפויות.
עם הקמתו, פעל רשם החברות כאגף במשרד המשפטים.
בשנת 2006, רשם החברות ורשמים נוספים במשרד המשפטים, אוגדו תחת רשות התאגידים הפועלת כגוף מפקח מטעם משרד המשפטים.
פעולותיו של רשם החברות נועדו לאפשר לציבור לממש את חופש ההתאגדות, ובין תפקידיו:
רישום שעבודים כנגד חברות, סילוקם או עדכונם.
בחינה וטיפול באפשרות הגדלת הון רשום של חברות.
תפקיד האגף, והעומד בראשו, הוא בעיקר אדמיניסטרטיבי – לקבוע אם נתמלאו הדרישות הקבועות בחוק לרישומי החברה.
אך בכוחו מספר סמכויות אותן הוא יכול להפעיל ויכולות להשפיע על החברה.
כגון: מתן שם לחברה – אם ראה הרשם כי השם מטעה או דומה לשם קיים אחר.
כמו כן יכול הרשם לדרוש מחברה להעביר לידיו מסמכים הקשורים לפעולותיו.
בסמכותו להפעיל סנקציות כמו קנס, במקרה והפרה חובות המוטלות עליה – כמו החובה להגיש דו"ח שנתי, ועוד.
לרשות האגף עומד מאגר מידע הפתוח בחלקו בחינם לציבור הרחב ובחלקו תמורת אגרה, וזאת בהתאם למימוש עקרון הפומביות.
כך יכול כל אדם המעוניין לקבל במשרדי הרשם, פרטים מסוימים על כל חברה – מי הם בעלי מניותיה, מנהליה, כתובתם ועיסוקם, מהו ההון העצמי של החברה, שנת הקמתה, הליכי פירוק, מועד הגשת מאזניה, והאם יש לחברה שעבודי נכסים או מחויבויות רשמיות אחרות.
מימון פעולות האגף נעשה על ידי תשלום אגרה שנתית הנגבית מכל חברה.
רשם החברות ממונה על ידי שר המשפטים, והוא אדם אשר כשיר לשמש כשופט בית משפט השלום.
רשם המפלגות היא יחידה ארגונית במסגרת רשות התאגידים העוסקת ברישום מפלגות ובפיקוח עליהן בהתאם לאמור בחוק המפלגות, התשנ"ב-1992. ממרץ 2022, רשמת המפלגות וראש רשות התאגידים היא עו"ד שולי אבני שוהם.
משנת 1992 ועד שנת 2006 פעל רשם המפלגות כמחלקה במשרד המשפטים.
בשנת 2006, עם הקמת רשות התאגידים במשרד המשפטים, הפך ליחידה ברשות.
רשם המפלגות הוא האחראי על המפלגות בישראל: הוא מעורב בכל הליכיהן, מהקמתן, התנהלותן השוטפת וכלה בפירוקן.
בקשה לרישום מפלגה חדשה מוגשת על ידי מייסדיה לרשם המפלגות, ועל זה להפיץ העתקים לחברי ועדת הבחירות המרכזית, לבאי כוח הסיעות בכנסת ולבאי כוח רשימות המועמדים בבחירות לכנסת, אם הוגשו רשימות כאלה.
לאחר אישור בקשה לרישום מפלגה, הרשם רושם את המפלגה בפנקס המפלגות ונותן לה תעודת רישום.
עליו להודיע על כך ליושב ראש הכנסת וליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, ולפרסם על כך הודעה ברשומות ובעיתונים יומיים.
לרשם המפלגות מגיעים עדכונים מהמפלגות בדבר שינויים בתקנון או בפרטיהן, וכן על רשימת המועמדים מטעמן וסדרם ברשימתן בבחירות לכנסת ועל פרטי בא כוחן.
לרשם מוגשות בקשות התנגדות לרישום מפלגות, ובסמכותו לקבל את הבקשות או לדחותן.
החלטתו טעונה אישור בית המשפט העליון.
כמו כן, בסמכותו לדרוש ממפלגה לשנות את שמה, וכן לאשר או לדחות בקשות לשינוי שם מפלגה.
פעם בשנה על המפלגות להגיש לרשם הודעה על נכסיהן והתחייבויותיהן באותה שנה.
כמו כן, הוא מדווח באופן שוטף על ענייניהן הכספיים של בעת בחירות מקדימות.
על מפלגה ששני שלישים מחברי המוסד המרכזי שלה החליטו על פירוקה, למסור על כך הודעה לרשם המפלגות.
רשם המפלגות ממונה על ידי שר המשפטים.
על הרשם להיות בעל תנאי הכשירות למינוי כשופט בבית המשפט המחוזי.
רשם המשכונות הוא בעל תפקיד ברשות התאגידים שבמשרד המשפטים בישראל, המפעיל מאגר מידע על משכונות שנרשמו על פי דין.
מישכון הוא שעבוד נכס כערובה לחיוב.
על פי חוק המשכון, תשכ"ז-1967, ברוב המקרים יפה כוחו של משכון רק עם רישומו בהתאם לתקנות.
ההצדקה לכך היא ליצור מצב בו ניתן יהיה לצד שלישי הרוכש את הנכס לוודא אם קיים עליו משכון אם לאו.
כך, למשל, אם אדם רכש מכונית לאחר קבלת הלוואה מהבנק, ולשם הבטחת ההלוואה רשם הבנק משכון על המכונית עד להחזרת ההלוואה, נכנס המשכון לתוקף עם רישומו אצל רשם המשכונות.
אם צד ג' רכש מאותו אדם את המכונית מבלי לבדוק אצל רשם המשכונות, לא יוכל לבוא בטענות כאשר ירצה הבנק לממש את המשכון.
ולהפך - אם בדק צד ג' את הרישום ולא נמצא שם משכון, אין כוחו של המשכון יפה כלפיו ברוב המקרים.
על אף שחוק המשכון, תשכ"ז-1967 נחקק עוד בשנת 1967, הוסדר מעמד רשם המשכונות באופן בו הוא מקובל כיום רק עם התקנת תקנות המשכון (סדרי רישום ועיון), התשנ"ד-1994, אשר הסדיר מערכת ארצית של רישום משכון, בחמש לשכות בירושלים, תל אביב, חיפה, נצרת ובאר שבע.
רשם המשכונות כמאגר מידע ממוחשב וארצי הוקם ב-1 באפריל 1994. בשנת 2006, רשם המשכונות יחד עם רשמים נוספים במשרד המשפטים, אוגדו תחת רשות התאגידים.
החל משנת 2007 עומד לרשות הציבור מאגר מידע ממוחשב שמפעיל רשם המשכונות.
רְשַׁמְקוֹל (ידוע בשמות נוספים כגון : מגנטופון, טייפ-סלילים, Magnetophon ו- Tape recorder) הוא מכשיר המקליט מוזיקה, דיבור וקולות אחרים על גבי סרט מגנטי וכן משמיע הקלטות כאלה.
הסרט המגנטי מגולגל סביב סלילים והסלילים עשויים להיות מתוחמים בתוך קלטת שמע.
הרשמקול משמיע את הקולות המוקלטים דרך רמקול או אוזניות ומקליט אותם בעזרת מיקרופון, חיבור למכשיר אחר המפיק את הצליל, קליטת גלי רדיו או שידור מסרט מגנטי אחד לשני (למשל ברשמקול עם מקום לשתי קלטות).
הרשמקול פועל בעזרת אנרגיה חשמלית המגיעה מסוללות או מרשת החשמל.
ישנם רשמקולים שיכולים לקבל אנרגיה בשתי דרכים אלה.
את יכולת שמירת הנתונים של רשמקול ניצלו עד סוף שנות ה-80 לשמירת ואיחזור נתונים מגנטיים במחשבים.
התכונות השונות של חלקי הרשמקולים השונים מיעדים אותם למשימות הקלטה של חומר שונה בסביבות עבודה שונות ובעזרתם של אנשים בעלי מיומנות שונה.
סוג המיקרופון, למשל, מותאם לסוג הקולות שמעוניינים להקליט, לרעש שבסביבת ההקלטה שמעוניינים לסנן החוצה מההקלטה, לאפשרות חשיפה המיקרופון, להובלתו ופרמטרים נוספים.
מכשירי הקלטה שונים יכולים להכיל פונקציות שאין לאחרים כגון אקולייזר, יכולת השמעה סטריאופונית וכיוצא בזה.
גורמים נוסף בסיווג של מכשירי הקלטה הם גודל המכשיר והאיבזור שיש לו שאינו קשור ליכולת ההקלטה וליכולת השמעת ההקלטות.
אבזור כזה יכול לכלול יכולת קליטת רדיו או סימנים הניתנים למישוש בידי עיוורים.
בתחילה רשמי הקול נוצלו במחשבי השפופרות וסליליהם של רשמי הקול האלה הפכו לאחד מסימני ההיכר של המחשב.
כאשר יצאו לשוק המחשבים האישיים הראשונים, בשנות השמונים, היו אלה מחשבים כמו סינקלייר ספקטרום, שאגרו מידע ברשמקול (טייפ קסטות) כמצע השמירה היחיד.
העתקת מידע התבצעה ברשמקול כפול (טייפ דבל-קסטות).
מחשבים אישיים נוספים שעשו שימוש ברשמקול היו הקומודור 64, Atari 800XL ואף המחשבים האישיים הראשונים של חברת אי בי אם יצאו עם חיבור מובנה לרשמקול.
מכשירי הקלטה שהם חלק ממחשב:
לפני הפצת הרשמקול, ההקלטות נעשו באמצעים מכניים ולא מגנטיים.
לדוגמה, זמר שהיה שר באולפן הקלטות היה מקליט ישירות אל תקליט.
תקופת שיא הפופולריות של הרשמקול הייתה ברבע השלישי של המאה העשרים.
בתקופה זו הקלטות מקצועיות נעשו ברשמקול סלילים והקלטות חובבניות נעשו ברשמקול עם קלטות שמע.
את החומר המוקלט של ההקלטות המקצועיות היו מעבירים לקהל הרחב בקלטות שמע, תקליטים ופסקולים של סרטים.
תחנות רדיו שידרו בתקופה זו מלל מסלילי הקלטה או בשידור חי ומוזיקה מתקליטים או מסלילי הקלטה.
ברבע האחרון של המאה העשרים החלה ההקלטה הדיגיטלית לתפוס את מקומה של ההקלטה המגנטית ונכון לשנת 2010 כבר קשה למצוא מכשירי רשמקול, קלטות וסלילי הקלטה.
יתרונות ההקלטה האלקטרונית על ההקלטה המגנטית נובעים משני גורמים.
קלות עיבוד המידע המוקלט בעזרת מחשב ופטור משימוש במנוע עבור מכשיר ההקלטה.
שני יתרונות אלה מתבטאים, למשל, בנקיונה של ההקלטה הדיגיטלית מרעש - מרעש המנוע של מכשיר ההקלטה ומרעשים שאלגוריתם ממוחשב יכול לסלק.
בהלכה, רשע הוא תואר שעשוי להינתן לאדם שעובר על ההלכה במזיד.
כדי להכריע בייחוס התואר, ההלכה מבחינה בין עבירה חד פעמית לדפוס פעולה קבוע; בין עבירה מתוך רצון להכעיס לבין עבירה מתוך תשוקה; בין עבירה שיטתית על מספר גדול של עבירות לבין עבירה קבועה על עבירה אחת.
להבדלים יש משמעות והשלכות הלכתיות נוספות.
המילה רשע נזכרת בתנ"ך בפעם הראשונה בפרשת ויכוחו של אברהם אבינו על בורא עולם.
הבורא מספר לאברהם שהוא עומד להחריב את העיר סדום, אך אברהם, שריחם גם על רשעים אלו, ניסה לבקש עליהם רחמים, בטענה שייתכן ולא כולם רשעים ויש כמה צדיקים בעיר.
התורה מספרת שאברהם טוען כלפי אלוקים: .
בתלמוד ירושלמי מתוארות ארבע דמויות מייצגות בקהילה היהודית, המכונות "ארבעה בנים": הרשע מוצג במדרש זה כמי שאינו מבין את הטורח של חג הפסח, כופר ומזלזל במצוות הקשורות בו.
על כן, כנראה, התשובה לדבריו מנוסחת בתקיפות.
גינוי הרשע ורצון להחזירו למוטב
ספרות ההלכה מגנה את הרשעים ומבטלת את חשיבות מעשיהם: "קשר רשעים אינו מן המניין".
כלומר, הרוב שנוצר על ידי התאגדות רשעים אינו תופס או קובע.
אין רצון להיטיב עם הרשע ולגרום לו טובה "הלעיטהו לרשע וימות".
חז"ל קבעו כי "רשעים מסורין ביד לבם אבל הצדיקים לבם מסור בידם".
כלומר, הרשע מובל על ידי רגשותיו ויצריו, ולעומתו הצדיק מנהיג את רגשותיו ושולט ביצריו.
כמו כן, התורה מייחסת משמעות חמורה לאדם הקורא לחברו בכינוי רשע, עד ש"הקורא לחברו רשע, יורד עמו לחייו".
ספרות ההלכה קוראת להתרחק מרשע, ומייחסת מעשים רעים ואסונות לשכנות עם רשע: "רע לרשע ורע לשכנו".
ההלכה אף אוסרת להסתכל בפניו כדי שלא לקבל השפעה ממנו, וההסתכלות בדיוקנו של רשע מזיקה למסתכל, מבחינה רוחנית על כן, "אסור לאדם להסתכל בצלם דמות אדם רשע".
על פי ההלכה אדם כשר יתבייש לומר שהוא רשע, ולאמירה כזו גם אם נאמרה אין משמעות, "אין אדם משים עצמו רשע", ואף נאסר על אדם לפרסם שהוא רשע, הדבר נחשב כחוצפה ועזות.
אולם, על פי היהדות רצוי לעשות מעשים כדי להחזיר אותו בתשובה, על ידי תפילה, ופעולות אפשריות בדרכי נועם.
התורה אינה מייחלת למות הרשע אלא לשובו מדרכו הרעה: .
כמו כן, ההלכה מעודדת תפילה שהרשע יחזור בתשובה במקום להתפלל שימות.
לרשעים הנמנים עם העם היהודי, מיוחסת חשיבות רבה למרות מעשיהם הרעים.
כמו כן קובעת התורה כי גם הרשעים מלאין מצוות כרימון, על הפסוק "כפלח הרימון רקתך" אמר ריש לקיש: "אל תקרי "רַקתך" אלא "רֵיקתך", שאפילו ריקנים שבך מלאים מצוות כרימון".
באגדה יש האומרים כי אש הגיהנום אינה שולטת בפושעי ישראל.
המושג רשע נחשב למגונה עד כדי כך, שאם אחד קורא לחברו 'רשע', "יורד עמו לחייו" - רשאי הנעלב לרדת לחייו של המעליב.
ירידה לחייו: יש שהסבירו שרשאי למעט את פרנסתו של המעליב.
יש שהסבירו שרשאי להציק למעליב.
יש שהסבירו שרשאי להכות את המעליב.
ההלכה מבחינה בין 'אוכל נבלות לתיאבון', אדם העובר עבירות (לאו דווקא אוכל נבלות) בקביעות אך להנאתו בלבד, לבין 'אוכל נבלות להכעיס', אדם העובר עבירות כדי למרוד באלוהים.
על אף ששניהם קרואים רשעים, דינו של השני חמור יותר.
עם זאת, עובדי עבודה זרה, מחללי שבת בפרהסיה וכופרים בעיקרי האמונה, נחשבים בכל מקרה כמורדים באל.
כמו כן יש הנקרא רשע בגלל דעותיו ונקרא אפיקורוס גם אם מעשיו אינם רעים.
רשע לתיאבון ('אוכל נבלות לתיאבון') דינו כישראל ברוב דבריו.
שחיטתו כשרה כשחיטת ישראל, חייבים להשיב לו את אבידתו, חייבים לתת לו צדקה, ואסור להלוותו בריבית.
אולם נקרא הוא "רשע" והוא נמנה עם הפסולים לעדות, ונחלקו הראשונים אם חייבים לקיים בו מצוות פדיון שבויים ואם חייבים לסייעו במתן הלוואות וצדקה.
רשע להכעיס או ('אוכל נבלות להכעיס'), דינו חמור יותר.
מצד אחד, אף על פי שחטא ישראל הוא, ואם קידש אשה קידושיו נחשבים לקידושין תקפים לכל דבר ועניין, ואם מת הרי הוא מטמא טומאת אוהל.
לעומת זאת, אין חייבים להשיב את אבידתו, אינו יכול להביא קורבן, אינו יכול לאכול קורבן פסח, אינו יכול לעבוד בבית המקדש, ויינו הוא יין נסך.
עם זאת, נחלקו הראשונים אם שחיטתו כשרה, ואם מותר להלוותו בריבית.
על פי המקרא חומר עונשם של אנשי סדום ועמורה קשור היה בכך שהם היו "יודעים את רבונם ומתכוונים למרוד בו", והקללות הרבות בפרשת בחוקותי מיוחסים לרשעים כאלו.
התואר רשע אמנם מתייחס באופן כללי למי שפורק מעליו עול מלכות שמים ועול מצוות, אך אנו מוצאים התייחסויות ספציפיות למעשים מסוימים, שהעושה אותם נקרא רשע.
רובם הם מעשים שאין עליהם התייחסות מפורשת בתורה שבכתב, אך חכמים מצאו שבעשייתם יש רוע, פריקת עול מלכות שמים או רשעות:
עני המהפך בחררה (עני שהחל ליטול חפץ של הפקר ובעוד שהוא מתעסק בו, לפני שביצע בו מעשה קניין בא אחר ולקח את החפץ),
אדם שמלווה מעות בעיסקא באופן שקרוב מאוד שיחלוק ברווח אבל לא בהפסד, וזה הוא אבק ריבית,
העומד מאחורי בית הכנסת כאשר הציבור מתפללין ואינו מחזיר את פניו לבית הכנסת,
למרות זאת, מתייחס התואר רשע כמובן גם למעשים האסורים על פי התורה, ויש בהם רשעות.
כך למשל קובעת התורה כי , כל הלווה ואינו משלם נקרא רשע.
לפעמים מכנים חז"ל אדם בהגדרה החריפה "רשע ערום".
אחד מהם הוא אדם שהקנה חפץ לחברו בקניין "אחריך" ובא אדם אחר והשיא עצה למקבל המתנה הראשון למכור אותה כדי שהבא אחריו לא יזכה בה וכך הראשון ירוויח את דמי החפץ לעצמו, נקרא רשע ערום מכיוון שהוא עושה מעשה לא הוגן בערמומיות שאין לו רווח ממנו.
כך גם עני המשהה בתו בוגרת כדי שתעזור לו בבית, מדובר במעשה הנראה לכאורה כמעשה תמים אך טמונה בו רשעות גדולה, הקרבת אושרה של הבת וחייה בשביל הנאה מועטת.
בספרות המחשבה יש שחילקו בין "רשע וטוב לו" שהוא רשע שאינו גמור שלעיתים קרובות באים לו הרהורי תשובה אך למעשה הרע מתגבר עליו, לבין "רשע ורע לו" שהוא רשע גמור שאין לו כלל הרהורי תשובה.
כרשע בשם התואר מוגדר מי שפורק עול מלכות שמים מעליו ועובר אפילו על איסור קל מדברי חכמים, אך לעניין שכר ועונש רשע הוא מי שרוב מעשיו הם עבירות.
במשפט העברי, "דרך רשע" - היא התנהגות מתוך זעם ורצון להזיק בלבד.
בתנועת החסידות רווחה התפיסה שבכל רשע ישנה אפשרות לנקודה טובה, גם אם הרשע עצמו אינו מודע לדבר; אולם האל הרואה נסתרות רואה את מציאותה; כך למשל הדרוש בספר אבקות רוכלים:
הראי"ה קוק טען כי ביחס לצדיקים הטהורים, הרשעה, הן במובן ההלכתי, והן בהקשר של תמורות התקופה שבה נכתבו דבריו, תקופת העלייה השנייה, לא תמוגר על ידי עשייה שוללת של קנאות ורדיפה, אלא על ידי עשייה חיובית של קירוב רחוקים ופיתוח הצדק, האמונה והחוכמה:
רשם השותפויות היא יחידה ארגונית ברשות התאגידים העוסקת בהליכי הרישום של שותפויות ובפיקוח עליהן בהתאם לאמור בפקודת השותפויות [נוסח חדש], התשל"ה–1975.
מאז הקמתו ועד שנת 2006 פעל רשם השותפויות כמחלקה במשרד המשפטים.
בשנת 2006, עם הקמת רשות התאגידים, הפך ליחידה ברשות.
בחינה, טיפול ועדכון הגדלות הון השותפות.
תגובות לבתי משפט בבקשות משפטיות.
בדיקת בקשות להעתקים מאושרים ובדיקת אמיתות ההעתקים.
גביית אגרה שנתית ואגרות שירות.
רשם השותפויות ממונה על ידי שר המשפטים.
שם התחלת כהונה סיום כהונה שלומי ג.
רשם ההקדשות פעל כמחלקה נפרדת במשרד המשפטים עד שנת 2004, אז צורף ליחידת רשם העמותות.
בשנת 2006 עם הקמת רשות התאגידים, הפך לחלק מהרשות.
על הרשם להיות בעל תנאי הכשירות למינוי שופט לבית משפט השלום.
כרשם ההקדשות מכהן ראש רשות התאגידים.
רשם ההקדשות הוא גם הגורם המפקח על חברות לתועלת הציבור על פי חוק החברות.
התפקידים המבוצעים על ידי מחלקת ההקדשות:
רישום הקדשות ציבוריים בפנקס ההקדשות הציבוריים ורישום הערות במשרדי רשם המקרקעין על קיומו של הקדש ציבורי.
בדיקת הדיווחים השנתיים של ההקדשות הציבוריים ומתן אישור על ניהול תקין.
פיקוח שוטף על ההקדשות הציבוריים הרשומים בפנקס ההקדשות (מעל 700 נכסים נכון למאי 2018) ועל נאמני הקדשות אלו.
ניהול מעקב שוטף אחר הקדשות קיימים שעדיין אינם רשומים בפנקס והקדשות בהליכי הקמה.
מעקב שוטף אחר הדיונים בבית המשפט בהליכים לצווי קיום צוואות ומינוי מנהלי עיזבון.
מעקב אחר נאמנויות קיימות במוסדות ציבור, במוסדות להשכלה גבוהה, בעמותות ובמוסדות רפואיים.
טיפול בתלונות נגד נאמנים וביצוע חקירות.
הופעות בבתי המשפט המחוזיים בענייני:
קביעת עמדה בבקשות למתן הוראות המוגשות על ידי הנאמנים כגון בקשות לשכר טרחה, מכירת מקרקעין, שינויים בשטרי ההקדש, קביעת תוכניות הפעלה, סכסוכים בין נאמנים לנהנים וכדומה.
הגשת תביעות נגד נאמנים שאינם ממלאים חובתם על פי חוק.
רשמה סאוג'ני (נולדה ב-18 בנובמבר 1975) היא עורכת דין ופוליטיקאית אמריקנית ממוצא הודי, והמייסדת של הארגון הטכנולוגי "Girls Who Code".
בבחירות של 2010 עבור בית הנבחרים מטעם המפלגה הדמוקרטית, סאוג'ני הפסידה לחברת הקונגרס קרוליין ב.
סאוג'ני הייתה האמריקנית ממוצא הודי הראשונה שהתמודדה בבחירות לקונגרס.
היא הייתה מועמדת מטעם המפלגה הדמוקרטית לפרקליטות ניו יורק בשנת 2013, והגיעה שלישית במירוץ.
הוריה חיו באוגנדה, לפני שגורשו על ידי אידי אמין יחד עם צאצאים הודיים אחרים בשנת 1970. הם התיישבו בשיקגו.
סאוג'ני למדה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין וסיימה תואר ראשון בשנת 1997 במדעי המדינה ותקשורת.
היא המשיכה בלימודיה בבית הספר על שם ג'ון קנדי באוניברסיטת הרווארד, בו קיבלה את התואר השני בשנת 1999, ולאחר מכן את תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ייל בשנת 2002.
סאוג'ני עבדה במשרד עורכי הדין דייוויד פולק וורדוול, בו שימשה כעורכת דין מטעם ההגנה בתיקים של הונאה בניירות ערך בנוסף שירתה על בסיס פרו בונו בתיקים ציבוריים.
בשנת 2005 היא הצטרפה לחברת ההשקעות קארט אסאט (Carret Asset Management).
לאחר שעזבה, בעלי החברה הואשם בעבירות הונאה בנקאיות, והתברר שפעילות זו התרחשה, בין היתר, בזמן כהונתה של סאוג'מי בחברה.
מאוחר יותר, סאוג'מה סיפרה לעיתונות שלא ידעה דבר על התנהגות לא חוקית שהתנהלה בחברת קארט.
בהמשך הקריירה שלה, היא הצטרפה לחברת בלו וויב (Blue Wave Partners Management), חברת בת של קארלייל גרופ (The Carlyle Group), חברת הנכסים הבינלאומית המתמחה בקרנות השקעות פרטיות.
ב"בלו וויב", קרן השקעות מרובת אסטרטגיות, היא שימשה כשותפה במועצה ושימש כיועצת המשפטית הראשית.
לאחר המשבר הכלכלי העולמי של 2008 הקרן נסגרה.
זמן קצר לפני שרצה לבחירות לקונגרס היא שימשה כיועצת המשפטית המחוזית של בית ההשקעות האמריקני המוביל פורטרס (Fortress Investment Group, LLC).
ב-2012 היא הקימה את העמותה Girls Who Code, ארגון ללא מטרות רווח הפועל על מנת לצמצם את הפערים המגדריים בסביבה טכנולוגית.
סאוג'ני מופיע תרמה בעבר לאתרים הפינגטון פוסט (The Huffington Post) ו-"WNYC", ומופיעה במגוון תוכניות אקטואליה ובערוצי חדשות, כגון NY1, MSNBC, FOX ו-CNBC.
בשנת 2015 נכללה ברשימת של מגזין פורצ'ן.
סאוג'ני הקימה את קבוצת "דרום-אסייתים למען קארי" במהלך הבחירות לנשיאות של 2004. סאוג'ני הייתה חברת דירקטוריון הלאומי הפיננסי עבור הילרי קילנטון במהלך קמפיין הבחירות שלה ב-2008. לאחר הבחירות המקדימות היא קיבלה את תפקיד סגנית ליו"ר המשלחת בניו יורק של הבחירות הלאומיות של המפלגה הדמוקרטית בדנוור.
בספטמבר 2011, חברת המדיה האמריקנית סיטי הול (City Hall), הכניסה אותה לרשימת ה"40 מתחת ל-40" שדירגה את 40 הנשים הצעירות בעלות ההשפעה הגדולה ביותר בניו יורק.
הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית של 2010
סאוג'ני התמודדה לתפקיד הנציגות של המפלגה הדמוקרטית מול קארוליין מאלוני (Carolyn B.
Maloney) בבחירות לבית הנבחרים של 2010. עבודתה המוקדמת הקשורה לחברות המתמחות ב-וול סטריט היוותה מכשול לאמינותה מצד הבוחרים והתקבלה בפקפוק.
סאוג'ני זכתה לתמיכתו של ג'ק דורסי, יו"ר החברה טוויטר וממקימיה, רנדי צוקרברג, אחותו של מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג, אלקסיס מיינבנק, ממייסדי גילט גרופ (Gilt Groupe), חברת ה-e-commerce שמתמחה בקניות ברשת וכריס הוגס, מייסד שותף של פייסבוק.
סאוג'ני הובילה את גיוס הכספים למסע הבחירות בשלהי 2009 ביחס של כמעט 2 ל-1 לטובתה, וקאלוני חדלה לגייס כספים בעקבות מוות בלתי צפוי של בעלה, קליפטון מאלוני בתאונה במהלך טיפוס הרים בהימלאיה.
סאוג'ני המשיכה לקבל תמיכה ממגייסים פוליטיים ועסקיים.
סקר שנערך באביב 2010 בידי מנהלי מסע הבחירות של מאלוני הראה כי היא מובילה משמעותית במספר הקולות.
בתגובה, שלחו אנשי סאוג'ני עלונים לבוחרים עם הידיעה על כך שמאלוני היא אחת משמונה חברי בית הנבחרים הנערכים עליהם חקירה בנוגע למעורבותם בקבלת תרומות מיוחדות מגורמים בעלי עניין, מאוחר יותר, ידיעה זו הוכחה ככוזבת.
מאלוני ניצחה בבחירות וקיבלה 81 אחוזי תמיכה מכלל הקולות, וניצחה באופן מובהק במנהאטן, קווינס ורוזוולט.
סאוג'ני קיבלה 6,231 קולות בלבד, למרות גיוס של 1.3 מיליון דולר (ממוצע של 213 דולרים עבור קול של בוחר יחיד).
מסע הבחירות של סאוג'ני היה הראשון שהשתמש בפלטפורמות טכנולוגיות.
ב-2013 התמודדה סאוג'ני לתפקיד נציבת תלונות הציבור בניו יורק (New York Public Advocate), והגיעה למקום שלישי.
היא שירתה בעבר כסגנית נציב תלונות הציבור.
את הרעיון לארגון Girls Who Code הגתה סאוג'ני בזמן שרצה לבחירות לקונגרס ב-2010. כאשר ביקרה בבתי ספר במהלך מסע הבחירות, היא ראתה שהכיתות למדעי המחשב מלאות בבנים.
היא החליטה שמחובתה לסייע לסגור את הפערים המגדריים בתחום הטכנולוגיה, וב-2012 יסדה את תוכנית לימודית בה תלמידות יכולות ללמוד עיצוב אתרים, רובוטיקה, ותכנות.
בקורס הראשון השתתפו כ-20 תלמידות, ועד סוף 2014 המספר צמח ל-3,000, וממשיך לגדול.
ישנם כבר יותר מ-150 סניפי Girls Who Code ברחבי ארצות הברית, והתוכנית שמה למטרה ללמד מיליון ילדות לתכנת עד שנת 2020. כ-95% מבוגרות הקורסים של העמותה ממשיכות ללימודי מדעי המחשב באוניברסיטה.
סאוג'ני כתבה ספר בשם "נשים שלא מחכות בתור: שברו את תקרת הזכוכית, הנהיגו את הדרך" (Women who don't wait in line) שפורסם בשנת 2013.
את הספר כתבה לאחר שהפסידה בבחירות לקונגרס, כדי לשפר את הרגשתה.
סאוג'ני נשואה ליזם ניהאל מאטה (Nihal Mehta), שותף בחברת הסטארט אפ השיווקית LocalResponse.
כמו כן, סאוג'ני מאמינה בהינדואיזם.
רשקוב (במולדובנית: Raşcov, באוקראינית: Рашків, ברומנית: Râşcov ו-Raşcu) הוא כפר בחבל טרנסניסטריה במחוז המנהלי קאמנקה על גדות נהר הדנייסטר הנמצא דה יורו בשטחה של רפובליקת מולדובה.
הכפר כיום הוא שילוב של שני כפרים: יאנטרני (Янтарне) ורשקוב (Raşcov).
משמעות שם הכפר הוא מזן פטריות ומקורו בשפה הרומנית.
הכפר הוקם בשנת 1402 כתחנת סוחרים על נהר הדנייסטר.
עיירת רשקוב היא בעלת חשיבות גבוהה ליהודי העולם.
בעיירה שני בתי קברות יהודים ובאחד מהם נמצא קברו של שבתי מרשקוב בעל הסידור החסידי הראשון, סופר ואישיות ידועה ונחשבת במאה ה-18 בקרב חסידים באותם הזמנים.
באזור הכפר נמצאת הכנסייה הקתולית קאטאן (Kaatan) הנחשבת אתר מורשת היסטורי.
ברשקוב היה גם מקום מגוריו של הרב יעקב יוסף כ"ץ מפולונאה, צדיק חסידי יהודי תלמידו של הבעש"ט שהוגלה משארוגרוד (Sharogrod), מאבות תנועת החסידות, וסופר ואידאולוג התנועה.
באזור המרכזי של הכפר נשתמרו קירות מבנה בית כנסת אשר נבנה באמצע המאה ה-18 לערך, ובמשך זמן רב שימש כמרכז החיים הרוחניים של הקהילה היהודית הגדולה בכפר.כיום ניתן לזהות על קירות המבנה גילופי קישוטים שנשתמרו.
בתחילת שנת 1930 נהרסו כל בתי הכנסת באזור רשקוב.
בעקבות זאת הועבר המרכז הדתי לכפר ודול-רשקוב הנמצא בעברו השני של נהר הדנייסטר שהיה חלק מרומניה באותה תקופה.
רשקוב נמצאת בחלק הדרום מזרחי של מחוז קאמנקה על הגדה השמאלית של נהר הדנייסטר, 16 ק"מ ממרכז מחוז ו-30 ק"מ מתחנת הרכבת ריבניצה (Rybnitsa).
הכפר בנוי בקונפיגורציה מורכבת עם שני צירי תכנון עיקריים, האחד לאורך עמק הדנייסטר והיובל השמאלי רשקובי לנהר הדנייסטר, הציר השני הוא הכביש המהיר המחבר בין טירספול לקאמנקה.
לאורכם ממוקמים רוב המבנים בכפר.
הכפר מחולק למספר חלקים היסטוריים: המרכז , פוקרובקה , פודול , מליני .
סגנון הבניה בכפר הוא על פי השפעתה של הכנסייה האורתודוקסית והקטולית.
האדריכלות באזור משלבת אלמנטים אוקראינים ומולדובים.
מחוץ לגבולות הכפר שוכן הגן הלאומי רשקוב עם נוף טבעי נרחב.
שטח זה הוא בגדר שמורת טבע מוגנת.
רשקוב הוא אחד הכפרים הגדולים במחוז קאמנסקי אולם אוכלוסיית הכפר פוחתת מדי שנה בשל עיור והגירה שלילית.
שיעור האוכלוסייה המבוגרת בעיר הוא גבוה בעקבות אחוז פריון נמוך, ועזיבתם של תושבים צעירים בין היתר בעקבות מחסור בהזדמנויות תעסוקה.
כ-80% מתושבי הכפר הם אוקראינים, והיתר מולדובים ורוסים.
רוב תושבי הכפר הם נוצרים המשתייכים לזרם האורתודוקסי והזרם הקתולי.
רשם ההוצאה לפועל הוא הגורם השיפוטי ברשות האכיפה והגבייה של מדינת ישראל.
רשם ההוצאה לפועל מתמנה לתפקידו זה על פי חוק.
תפקידיו העיקריים של רשם ההוצאה לפועל הם להוות זרוע ביצועית של בית המשפט לצורך יישום פסקי דין והחלטות וזאת באמצעות קבלת החלטות בבקשות זוכים (הגורמים שלזכותם ניתן פסק דין), בבקשות חייבים (הגורמים שחויבו לשלם כספים במסגרת פסק דין) ובבקשות צדדים שלישיים.
סמכותו של רשם ההוצאה לפועל, היא מעורבת: מנהלית ושיפוטית.
בין הסמכויות השיפוטיות הרבות ניתן למנות: מאסר חייבים עד 30 יום, מתן "הפטר" מלא לחייבים שעומדים בתנאי החוק, דיון בבקשת חייב בטענת "פרעתי", חיוב של צד שלישי אשר הפר צו עיקול, חיוב כונס נכסים אשר הפר חובה מחובותיו וחיוב נאמן שהפר חובה ממסגרת חובותיו.
הרשם מנהל דיונים באולם דיונים כפי ששופטי בית משפט מנהלים.
עד להפרדת מערכת הוצאה לפועל מבית המשפט, כיהנו רשמי בית משפט השלום ולעיתים אף שופטי שלום, הן כרשמי בית המשפט והן כרשמי הוצאה לפועל.
בתפקידם זה כונו רשמים אלו "ראש ההוצאה לפועל".
בהחלטת ממשלת ישראל מס' 3487 מחודש מאי 2008 הוחלט על הפרדת הזיקה בין מערכת בתי המשפט למערכת ההוצאה לפועל ועל הקמת יחידה ארגונית להוצאה לפועל ולמרכז לגביית קנסות בניהול נפרד מהנהלת בתי המשפט ובכפיפות לשר המשפטים.
במסגרת תיקון 29 לחוק ההוצאה לפועל אשר נכנס לתוקף ביום 16.5.2009 נקבע, כי רשמי ההוצאה לפועל יכהנו כרשמי הוצאה לפועל בלבד במסגרת "יחוד כהונה".
נוסף על כך, שונה שמם מ"ראש הוצאה לפועל" ל"רשם הוצאה לפועל".
בתאריך 30.5.2011 נכנס לתוקף תיקון מס' 33 לחוק ההוצאה לפועל במסגרתו הוסדר מינוים ומעמדם של רשמי ההוצאה לפועל כעובדי מדינה הכפופים לרשות המבצעת (במקום לרשות השופטת כפי שהיה בעבר); תוך קביעת הוראות ייחודיות שמטרתן שמירה על עצמאותם ואי תלותם.
כשירות להיבחר כרשם הוצאה לפועל
תנאי הכשירות לתפקיד רשם הוצאה לפועל זהים לזה של שופט בבית משפט השלום.
על פי הוראת סעיף 3 (ב) לחוק ההוצאה לפועל, "לא ימונה לרשם הוצאה לפועל, אלא אזרח ישראלי הכשיר להתמנות כשופט בבית משפט השלום".
סעיף 4 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], תשמ"ד-1984, קובע את תנאי הכשירות לשיפוט בבית משפט השלום, כדלקמן:
מי שרשום ומי שזכאי להיות רשום בפנקס חברי לשכת עורכי הדין, ועסק ברציפות או לסירוגין, לא פחות מחמש שנים, מהן לפחות שנתיים בארץ, באחד או באחדים מן הדברים שברשימה:
שפיטה או תפקיד משפטי אחר בשירות מדינת ישראל או בשירות אחר שנקבעו בתקנות לעניין זה;
הוראת משפטים באוניברסיטה או בבית ספר גבוה למשפט שנקבעו בתקנות לעניין זה.
דרכי מינוי של רשם הוצאה לפועל
חוק ההוצאה לפועל מורה כי "לא ימונה לרשם הוצאה לפועל, אלא אזרח ישראלי הכשיר להתמנות שופט בית משפט השלום".
בהשראתו של החוק, נקבע מנגנון בחירה על ידי הוועדה לבחירת רשמי ההוצאה לפועל, הדומה במהותו למנגנון בחירתם של שופטים.
מועמדים לתפקיד רשם הוצאה לפועל עוברים הליך מיון ארוך ומורכב.
במסגרת הליכי המיון נדרשים המועמדים לתפקיד להופיע לפני ועדת איתור, לעבור סדנת הערכה ומיון (הדומה במהותה לסדנת ההערכה במסגרת הליכי המיון לבחירת שופטים) ולבסוף לעמוד לפני הוועדה לבחירת רשמי ההוצאה לפועל.
הוועדה לבחירת רשמי הוצאה לפועל מורכבת מחמישה חברים, והם:
שופט של בית המשפט המחוזי שימנה שר המשפטים בהסכמת נשיא בית המשפט העליון.
חבר זה משמש כיושב ראש הוועדה.
הממונה על רשמי ההוצאה לפועל.
נציג לשכת עורכי הדין הנבחר בידי המועצה הארצית של הלשכה.
נציג ציבור בעל השכלה משפטית שימנה שר המשפטים בהתייעצות עם נציב שירות המדינה.
על פי סעיף 3 (א) לחוק ההוצאה לפועל שר המשפטים הוא הגורם הממנה את רשמי ההוצאה לפועל לפי בחירתה של הוועדה לבחירת רשמים, כאשר הודעה בדבר המינוי מפורסמת ברשומות.
כיום מכהנים ברשות האכיפה והגבייה 65 רשמים ורשמות.
רשמים שכיהנו ברשות האכיפה והגבייה ונמצאו מתאימים לכך נבחרו לכהן כרשמים בכירים וכשופטים בבתי המשפט.
רשם ההוצאה לפועל מהווה גורם שיפוטי במערכת ההוצאה לפועל ונושא בסמכויות שיפוטיות ומעין שיפוטיות.
הבקשות המונחות על שולחנו של רשם ההוצאה לפועל מחייבות עיסוק יומיומי בזכויות היסוד וחירויות הפרט בישראל.
להליכי ההוצאה לפועל שתי תכליות.
התכלית האחת, "לסייע לזוכה לגבות את חובו במהירות וביעילות" והתכלית השנייה "להגן על החייבים אשר לאור מצבם הכלכלי אינם יכולים לעמוד בתשלום החוב הפסוק"
בתווך בין זכויותיו של הזוכה לזכות בקניינו לבין זכויות היסוד של החייב, נמצא רשם ההוצאה לפועל, ומלאכתו העיקרית דרך כלל, להביא לאכיפת החיוב מושא פסק הדין, תוך שמירה על זכויות החייב לרבות שמירה על זכותו לקיום מינימלי בכבוד.
סוגי הבקשות וההכרעות העומדות לפתחו של רשם ההוצאה לפועל רבות ומגוונות.
בין היתר, דן רשם ההוצאה לפועל בבקשות למסירת מידע, בקשות להטלת הגבלות על חייבים המשתמטים מתשלום חובם, בקשות לביצוע צווי הבאה ובקשות לצווי מאסר נגד חייבים מזונות.
הרשם נדרש גם להכרעות בטענות "פרעתי", לחקירות יכולת ובקשות לאיחוד תיקים, ולביצוע ופיקוח על הליכי כינוס נכסים ומימוש משכונים ומשכנתאות.
לרשם ההוצאה לפועל סמכות לתת במקרים מסוימים הפטר מחובות החייבים, ככל שאלו עומדים בתנאי הסף שנקבעו בחוק ולאחר דיון בבקשה.
חלק מן הסמכויות דלעיל, הן סמכויות מנהליות וחלקן הן סמכויות שיפוטיות טהורות.
מגוון הסוגיות המשפטיות המתעוררות, אגב ניהול ההליכים המתוארים לעיל, מחייב את רשם ההוצאה לפועל לסגל לעצמו יכולת פרשנות, ניתוח ושליטה בשלל תחומי משפט משיקים.
כן נדרש הרשם, לתת מענה משפטי מתאים, ליישומן של פסיקות בתי המשפט על רקע המציאות המשתנה.
בתאריך 15.9.2019 נכנס לתוקף סעיף 188 לחוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, המסמיך רשמי הוצאה לפועל לנהל הליכי חדלות פירעון.
רשם חדלות פירעון הוא רשם הוצאה לפועל ייעודי, הנבחר על ידי מנהל מערכת הוצאה לפועל בהתייעצות עם הממונה על הרשמים ולאחר שעבר הכשרה מיוחדת לכך.
עיקר עיסוקו של רשם זה יהיה בניהול הליכי חדלות פירעון.
בישראל פועלים 6 רשמי חדלות פירעון בלשכות הערים חיפה, טבריה, כפר סבא, תל אביב, ירושלים ואשקלון.
הממונה על רשמי ההוצאה לפועל
הממונה על רשמי ההוצאה-לפועל, נבחר לתפקיד זה על ידי שר המשפטים, לפי בחירה של הוועדה לבחירת רשמים (ס' 3א לחוק ההוצאה לפועל).
תקופת כהונתו - שבע שנים.
כשיר להתמנות לתפקיד מי שכשיר לכהן כשופט של בית המשפט המחוזי, שהוא בעל ניסיון וידע מקצועי בתחום ההוצאה לפועל.
עיקר תפקיד הממונה על הרשמים, הוא לשמש אחראי מבחינה מקצועית על כלל רשמי ההוצאה לפועל מבלי להתערב בהפעלת סמכויותיו של רשם על פי דין בנוגע להליך שלפניו.
תפקיד הממונה הוא גם להדריך ולהנחות את הרשמים בפן המקצועי, להגן על אי תלותם ולהוות חיץ בינם לבין יתר גורמי הרשות המבצעת העלולים, גם בלי משים, לפגוע באי תלותם ובכפיפותם להוראות הדין בלבד.
האחראי על בירור תלונות נגד רשמים
תפקיד זהה לזה הממולא במערכת בתי המשפט על ידי נציב תלונות הציבור על שופטים, נמסר לידיו של האחראי על בירור תלונות נגד רשמי ההוצאה לפועל.
האחראי על בירור תלונות נגד רשמי ההוצאה לפועל, שהוא שופט או שופט לשעבר, אינו עוסק כלל בבחינת שיקול דעתם המשפטי של רשמי ההוצאה לפועל, שכן זה נבחן בהליכי ערעור ובכפוף לכל דין.
תפקידו של האחראי הוא בירור תלונות על התנהגות רשמי הוצאה לפועל במסגרת מילוי תפקידם, לרבות תלונות לעניין דרך ניהול ההליכים על ידם.
הסדר זה, של מינוי גורם ייחודי לטיפול בתלונות אלה ותיחום סמכותו לבדיקת התנהגות וניהול הליכים, נועד לאפשר, מן הצד האחד, ביקורת ובקרה על ביצוע תפקידם של רשמי ההוצאה לפועל, ומן הצד האחר, למנוע ככל האפשר את הפגיעה בעצמאותו של רשם ההוצאה לפועל .
אתיקה של רשמי ההוצאה לפועל
כללי האתיקה של רשמי ההוצאה לפועל מוסדרים ב"כללי אתיקה לרשמי ההוצאה לפועל, התשע"ו-2016".
כשכאמור, רשמי ההוצאה לפועל הם עובדי מדינה, ומשכך הם כפופים להוראות תקנון שירות המדינה ("התקשי"ר") ולקוד האתי של עובדי המדינה.
עם זאת, לאור מהות וטיב תפקידם של רשמי ההוצאה לפועל, הכולל סמכויות מנהליות כבדות משקל, סמכויות שיפוטיות וסמכויות מעין שיפוטיות ונוכח הדמיון הרב, הקיים בין תפקידם לבין תפקיד השופט, הממונה על הרשמים בהתייעצות עם שר המשפטים, קבעה כללי אתיקה לרשמי ההוצאה לפועל.
כללים אלו, מהווים מעין "שולחן ערוך", לרשמי ההוצאה לפועל וכלי מעשי שמנחה אותם במעשיהם במסגרת תפקידם בלשכת ההוצאה לפועל והן מחוץ ללשכת ההוצאה לפועל.
בדומה לכללי האתיקה לשופטים, גם כללי האתיקה לרשמי ההוצאה לפועל, נועדו לשמור על עצמאותם השיפוטית ועל אי תלותם של הרשמים, על מנת לקיים דיון הוגן, בהליכים המתנהלים לפניהם ולהבטיח את אמון הציבור בהם.
היוזמה לשינוי תואר המשרה מ"רשם הוצאה לפועל" ל"שופט אכיפה"
עורך דין יוסף ויצמן, המכהן כמשנה לראש לשכת עורכי הדין וכיו"ר פורום הוצאה לפועל בלשכה, יזם בתיאום עם חבר הכנסת יואב בן-צור, הצעת חוק לפיה יוחלף תואר משרתו של "רשם ההוצאה לפועל" ל"שופט אכיפה".
לפי דברי ההסבר להצעת החוק, באה לעשות צדק היסטורי עם הירושה במערכת המשפט שקיבלה מדינת ישראל מימי המנדט ולבטל את המונח "רשם", לכל הפחות לעת עתה ברשות האכיפה והגבייה, שהיא רשות נפרדת כיום ממערכת בתי המשפט.
על פי הצעת החוק, מאחר שרשמי ההוצאה לפועל כשירים לכהן כשופטים ותחום סמכותם היא שיפוטית בחלק ניכר מההליכים המובאים לפתחם, הרי שיש לדייק בתואר משרתם ולשנות את שם המשפט לשופט אכיפה וגבייה.
טעם נוסף שעלה בהצעת החוק, הוא חיזוק מעמדם של הרשמים, שיוסיף ויחזק את מערכת בתי המשפט כולה, כאשר אכיפת ביצועו של פסק דין יינתן על ידי שופט על כל המשתמע מכך.
"כאשר אדם המשתמט מתשלום חובותיו יקבל לידיו צו הבאה בפני "שופט אכיפה", יש סיכוי טוב יותר שהוא יפנים את חשיבות הסמכות אשר בפניה הוא מובא, יותר מאשר הצו חתום בידי "רשם" - תואר ארכאי המשדר שלא בצדק סוג של תפקיד פקידותי גרידא.
יש לתקן את המצב הנוכחי, בו לרשם הוצאה לפועל יש סמכות דומה לשופט בית משפט השלום בנושאים מסוימים כגון טענת פרעתי ואף צווי מאסר בתיקי מזונות, אך הוא נקרא רשם ולא שופט.
מה גם, שהדבר גורם שרשמים לא מכהנים תקופה ארוכה בתפקיד משום שהם מעוניינים בקידום לתפקיד שופט".
הצעת החוק זכתה לתמיכה רחבה של חברי הכנסת ללא קשר להשתייכות פוליטית.
רשם האגודות השיתופיות הוא יחידה במשרד הכלכלה והתעשייה שתפקידה לפקח ולהסדיר את רישומן ופעולתן של אגודות שיתופיות במדינת ישראל.
רשם האגודות החל לפעול עוד בתקופת המנדט הבריטי מכוח פקודת האגודות השיתופיות ויש לו סמכויות שיפוטיות ורגולטוריות נרחבות.
לצווים המוצאים על ידי הרשם במסגרת הסמכות השיפוטית שלו, תוקף של צווי בית משפט מחוזי.
עתירה לבג"ץ בשנת 2006 אשררה את הסמכויות השיפוטיות של הרשם (בג"ץ 11361/05).
מסיבות היסטוריות ופוליטיות "רשם האגודות השיתופיות" לא היה יחידה במשרד המשפטים כמו שאר הרשמים (רשם החברות, רשם השותפויות, רשם המשכונות, רשם העמותות, רשם ההקדשות ורשם המפלגות) אלא יחידה במשרד העבודה, שבשנות ה-2000 עברה למשרד הכלכלה והתעשייה.
רשם האגודות השיתופיות לא נכלל במסגרת יצירת רשות התאגידים בשנת 2006, בו אוחדו כל יחידות הרשמים לרשות אחת.
סמכויות הרשם חלות על כל האגודות השיתופיות הפועלות בישראל כולל: קיבוצים, מושבים ותאגידיים כלכליים דוגמת קו-אופ ישראל, תנובה, אגד וגרנות (אם כי רבים מהאגודות השיתופיות שפעלו בישראל פורקו או הפכו לחברות בע"מ).
רשם האגודות השיתופיות הוקם בשנת 1933 בשם "Registrar of co-operative societies" על פי שחוקקה אז.
הפקודה קובעת כי בתור אגודה שיתופית יוכלו להרשם "אגודה שמטרותיה הן טיפוח החסכון, עזרה עצמית ועזרת גומלין בין אנשים בעלי אינטרסים כלכליים משותפים, כדי להביא לידי שיפור תנאי חייהם, עסקיהם ושיטות הייצור שלהם, או אגודה שנתכוננה כדי להקל על פעולותיהן של אגודות כאלה".
על פי אותה פקודה, כל חבר בני-אדם המונה לפחות שבעה אנשים רשאי להתאגד כאגודה שיתופית.
הפקודה ומשרד הרשם הוקמו על פי מודל הקואופרטיב הבריטי ("Cooperative Societies").
משרד רשם האגודות השיתופיות הוקם ברוב מושבות האימפריה הבריטית.
בשנת 1937 פעלו 1,006 אגודות שיתופיות בארץ ישראל, מתוכן 871 היו בבעלות יהודית.
רשם האגודות השיתופיות היה פקיד בריטי, אך רבים מהעובדים במחלקה היו יהודים.
עם הקמת מדינת ישראל פעלו 1,500 אגודות שיתופיות, רשם האגודות השיתופיות המשיך לפעול, ופקודת האגודות השיתופיות נשארה בתוקף.
הרשם היה מחלקה בתוך משרד העבודה.
בשנת 1958 פעלו בישראל כבר 2,500 אגודות שיתופיות ונוסחה הצעת חוק חדשה לאגודות השיתופיות.
אם כי הליכי החקיקה נמשכו מספר שנים וחקיקת החוק החדש לא הושלמה.
בשנים הראשונות לאחר קום המדינה הוקמו עשרות אגודות שיתופיות גם בסקטור הערבי והדרוזי.
בספטמבר 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, מונה סגן הרשם יאיר יקיר לממונה על האגודות השיתופיות במסגרת הממשל הצבאי הישראלי ביהודה ושומרון.
לאחר סיפוח מזרח ירושלים קיבל הרשם אחריות גם על 37 אגודות שיתופיות שהיו רשומות באותה עת במזרח ירושלים.
בינואר 1968 הורחבה סמכות רשם האגודות השיתופיות, וניתנה לו הסמכות למנות ועד ממונה על אגודות שיתופיות, כאשר הוועד הקיים מזניח את ענייני האגודה.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 רשם האגודות השיתופיות היה אחראי גם על עשרות אגודות אשראי שפעלו בישראל (והיו ידועות בשם אגודות "הלוואה וחיסכון").
בעקבות משבר האינפלציה בישראל רוב אגודות האשראי נסגרו או נקנו על ידי הבנקים תוך שנים ספורות.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, בעקבות משבר חובות המושבים והקיבוצים החל רשם האגודות השיתופיות להיות מעורב באישור לשינויים המבניים בקיבוצים (שינויים לקיבוצים מתחדשים, יישובים קהילתיים או מושבים), פירוק מושבים והפיכתם ליישובים קהילתיים.
כל זאת תוך ניסיון שהשינוי לא יפגע בזכויות סוציאליות של החברים החלשים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו הנהלות האגודות השיתופיות והקואופרטיבים הגדולים במשק לבצע מהלכים של הפיכה לחברות, במקרים רבים תוך מכירת נכסי האגודות לבעלי הון.
מתוקף תפקידו היה הרשם מעורב בעשרות משפטים בין הנהלות לבין חברי האגודות שביקשו לשמור את זכויות החברים.
בין השאר היה מעורב במכירה או פירוק של, נכסי חברת העובדים, קו-אופ צפון, קו-אופ הריבוע הכחול, קואפרטיב דן לתחבורה ציבורית ומכירת יקבי כרמל (ופירוק אגודת הכורמים שהחזיקה בהם).
בשנת 1997 הציע משרד האוצר תוכנית לאיחוד רשם העמותות ורשם האגודות השיתופיות עם רשם החברות, אך הדבר לא בוצע.
בשנת 2001 ניסה, ללא הצלחה, שר העבודה והרווחה רענן כהן לקדם הצעת חוק חילופי לפקודת האגודות השיתופיות המנדטורית, בשם "חוק האיגוד השיתופי החדש".
הצעת החוק כללה קיצוץ בסמכויות רשם האגודות.
בשנת 2006, אישר רשם האגודות השיתופיות, לאחר מאבק ממושך, את הפכיתה של תנובה מאגודה שיתופית חקלאית בבעלות 620 אגודות שיתופיות של קיבוצים ומושבים לחברה בע"מ ולמוכרה למשקיעים פרטיים.
בשנת 2013, פרש עורך דין אורי זליגמן מתפקידו כרשם האגודות השיתופיות לאחר 25 שנים.
במקומו מונה עורך דין מירון הכהן.
מירון הכהן פרש בתחילת 2019 אולם מינוי של מחליפו התעכב בעקבות ההמשבר הפוליטי בישראל.
בסופו של דבר, בדצמבר 2020 מונתה לתפקיד עורכת הדין שלומית שיחור רייכמן, האישה הראשונה לאייש תפקיד זה, ושמה של היחידה שונה לרשמת האגודות השיתופיות.
שיחור פרשה מתפקידה במרץ 2023 כדי להתמודד על ראשות המועצה האזורית עמק יזרעאל.
בנובמבר 2023, עורכת הדין טלי ארפי כהן מונתה למינוי זמני כרשמת האגודות השיתופיות.
בפברואר 2024 מינויה של עורכת דין טלי ארפי כהן הפך למינוי קבע.
לפקח על אגודות שיתופיות במדינת ישראל, משלב רישום האגודה, ניהולה התקין, ופירוק האגודה, כולל:
טלי ארפי כהן 2023 ואילך
רשפים הייתה הוצאת ספרים עברית ישראלית קטנה שפעלה במשך כארבעים שנה, מתחילת שנות ה-60 ועד סוף שנות ה-90. ההוצאה נוסדה על ידי חיים נחומי ונוהלה על ידו.
עם מותו נרכשו הזכויות על קטלוג ההוצאה על ידי הוצאת מודן.
רשף טנא (נולד ב-2 בספטמבר 1944) הוא כימאי פיזיקלי ואי-אורגני ומדען חומרים ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע.
לשעבר ראש המחלקה לחומרים ופני שטח, חתן פרס פון היפל, פרס ישראל לכימיה ולהנדסה כימית לשנת ה'תשפ"ו (2026), פרס א.מ.ת.
ופרס רוטשילד וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מומחה בעל שם עולמי לחומרים שכבתיים.
רשף טנא נולד בקיבוץ אושה, בנם של שושנה (לבית הרמלין) ודניאל "דנצ'ה" טנא (במקור טננבוים).
הוריו עלו מפולין ומבלארוס, נישאו בארץ ישראל, התיישבו בתחילה במגדיאל ולאחר מכן עברו לאושה, שם נולדו רשף ושני אחיו, רותי וראובן.
רשף נולד באוהל מאחר שהוריו פינו את הצריף שלהם עבור עולים חדשים.
התחנך בבית הספר גוש זבולון, שם התחנך בין היתר אצל חיים הדומי, אך את לימודיו סיים ללא תעודת בגרות שכן זו לא הייתה נהוגה בתנועה הקיבוצית.
עשה שנת שירות בקיבוץ גזר וב-1963 התגייס לשירות צבאי בחטיבת הצנחנים.
תוך כדי שירותו נפטר אביו בטרם עת, אז גם החל להשלים את תעודת הבגרות שלו, והשלימה לאחר השחרור.
טנא החל את לימודיו לתואר ראשון בכימיה באוניברסיטה העברית, אותם השלים ב-1969. המשיך ללימודי תואר שני בכימיה בהנחיית פרופ' גבריאל שטיין וד"ר יהודה האז, ועסק בשימוש בחיזור מים למימן באמצעות פוטוכימיה של אירופיום לצורך הפקת אנרגיית שמש.
ב-1971–1976 למד לתואר שלישי בכימיה תאורטית, בהנחיה משותפת של פרופ' אריה בן נאים ופרופ' שלום בר.
ביצע השתלמות בתר-דוקטורט במכון באטל בז'נבה בהנחיית ד"ר אריך ברגמן וב-1979 שב לישראל.
עם שובו לישראל, השתלב טנא כחוקר בקבוצתו של פרופ' יוסט מנסן, שם עבד לצד גארי הודס ודוד כאהן על תאים פוטו-אלקטרוכימיים, וכעבור כשנתיים מונה לחוקר בכיר.
ב-1983 רכש את מיקרוסקופ האלקטרונים הראשון לחקר חומרים במכון ויצמן, שהיה משותף למחלקות לכימיה וביולוגיה והיה הבסיס למחלקה לתשתיות מחקר כימי.
ב-1985 מונה לפרופסור חבר וב-1995 לפרופסור מן המניין.
ב-2014 יצא לגמלאות אך ממשיך במחקר פעיל גם כיום (2025).
טנא שימש כחוקר אורח בטכניון, באוניברסיטת פייר ומארי קירי בפריז, ב-CNRS, באוניברסיטת טוקיו ובמכון הלמהולץ לחקר אנרגיות חלופיות בברלין.
ב-2000–2007 כיהן כראש המחלקה לחומרים ופני שטח בפקולטה לכימיה וב-2003 ייסד את מרכז הלן ומרטין קימל למדעי הננו והיה למנהלו הראשון עד לפרישתו.
לאחר בחירתו לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כיהן קרוב לעשור כראש ועדת דו"ח מצב המדע בישראל, המוגש לכנסת.
החל מראשית שנות ה-80 עוסק טנא בחקר חומרים שכבתיים והוא החוקר הפעיל הוותיק בעולם העוסק בנושא זה.
המדובר בחומרים שהמבנה הפנים-שכבתי שלהם מבוסס על קשרים קוולנטיים חזקים, והמבנה הבין-שכבתי שלהם מבוסס על כוחות ואן-דר-ואלס חלשים.
חומרים אלה הם בעלי תכונות מכניות ואלקטרוניות שונות בתכלית מחומרים בעלי סימטריה תלת-ממדית, כמו גליום ארסניד.
בתחילת דרכו כחוקר עצמאי הוא עסק בחקר טונגסטן דיסלניד, ולאחר שנים אחדות עבר לעסוק במוליבדן דיסולפיד וטונגסטן דיסולפיד בשכבות דקות, במטרה להשתמש בהם לבניית תאים פוטו-וולטאיים.
ב-1992 החל לעסוק בייצור ננו-צינוריות וננו-כדורים המבוססים על חומרים אלה, בתחילה בשיתוף עם ד"ר לב מרגוליס ובהמשך עם ד"ר רונית פופוביץ-בירו.
החל מ-2010 הוא עוסק בננו-חומרים המבוססים על יותר משני יסודות.
טנא הציע להשתמש בננו-כדורים בתור מסבים זעירים לצורך ייצור חומרי סיכה מודרניים למכונות וכלים כבדים, אשר משמשים בטכנולוגיות רבות והיוו בסיס לשלוש חברות מסחריות.
לאורך שנותיו כחוקר, חיבר טנא כ-500 מאמרים והנחה כ-70 תלמידי מחקר, ביניהם פרופ' גיטי פריי מהטכניון ופרופ' מאיה בר סדן מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חוקרים רבים שעבדו תחת הנחייתו, השתלבו בתעשייה.
גילוי ננו-צינוריות אי-אורגניות וננו-חלקיקים אי-אורגניים דמויי פולרן
לינוס פאולינג הציע ב-1930 שחומרים שכבתיים (דו-ממדיים) בעלי מבנה א-סימטרי לאורך ציר a, כמו כריזוטיל והלואיסיט, יתעקמו באופן ספונטני ויצרו מבנים גליליים או סליליים.
הצעה זו אושרה ב-1950 על ידי בייטס כאשר נצפו לראשונה ננו-צינוריות של כריזוטיל.
בעקבות גילוי הפולרנים הפחמניים, הוצע על ידי קרוטו כי ננו-חלקיקים של גרפיט סובלים מאי-יציבות פנימית עקב קשרים פנויים באטומי השוליים, מה שגורם להם להתקפל ולהיסגר לכדי פולרנים.
רעיון זה הורחב בהמשך לננו-צינוריות פחמן, דבר שהוביל את טנא להציע שגם ננו-חלקיקים של תרכובות שכבתיות אי-אורגניות, כמו טונגסטן דיסולפיד ומוליבדן דיסולפיד, סובלים מחוסר יציבות דומה ויוצרים מבנים סגורים חלולים – כלומר ננו-צינוריות אי-אורגניות (בראשי תיבות INT) וננו-חלקיקים אי-אורגניים דמויי פולרן (בראשי תיבות IF).
בהמשך סונתזו ונחקרו ננו-צינוריות וננו-חלקיקים דמויי פולרן של חומרים דו-ממדיים רבים נוספים, כולל BN, NiCl₂, Cs₂O, Tl₂O, NiClOH, TaS₂, H₂Ti₃O₇, V₂O₅ ועוד.
סוגים נוספים של ננו-צינוריות מחומרים דו-ממדיים נחקרו באמצעות סימולציות ממוחשבות.
ניתן לקבוע שננו-צינוריות וננו-חלקיקים דמויי פולרן הם מופעים ננומטריים מטא-סטביליים של תרכובות שכבתיות, וניתן להכינם ממגוון רחב של יסודות ותרכובות – ממבודדים ועד מוליכים למחצה, מתכות ומוליכי-על.
ננו-חלקיקים אלו ניתנים להבחנה מהחומר הגולמי המקורי באמצעות כל שיטה מעולמות הכימיה הפיזיקלית.
אסטרטגיות לסינתזת ננו-צינוריות וננו-חלקיקים דמויי פולרן
טנא וצוותו פיתחו אסטרטגיות כימיות חדשות לסינתזת ננו-צינוריות וננו-חלקיקים דמויי פולרן מסוגים שונים של תרכובות שכבתיות, כולל דיכלוגנידים של מתכות, הלידים ותחמוצות.
לצורך כך השתמשו במגוון טכניקות בטמפרטורות גבוהות, כגון הולכת אדים כימית, שיקוע אדים כימי, אבלציה בלייזר, קרינת שמש ממוקדת, אלומת אלקטרונים, מיקרוגל והלם מכני.
בפרט, מחקר מעמיק של המרת תחמוצות מתכת לסולפידים (או סלנידים) בטמפרטורות גבוהות חשף מנגנון ייחודי של סינתזה "מהשפה לפנים" של ננו-צינוריות וננו-חלקיקים דמויי פולרן.
בהמשך, פותח במעבדתו תהליך בקנה מידה גדול להפקת ננו-חלקיקים אלה.
מחקרים אלו סללו את הדרך למסחור החלקיקים למגוון יישומים.
אסטרטגיות חדשות בכימיה של חומרים בטמפרטורה גבוהה פותחו לצורך אילוח מבוקר של ננו-צינוריות וננו-חלקיקים דמויי פולרן של טונגסטן דיסולפיד ומוליבדן דיסולפיד בכמויות זעירות של רניום וניאוביום.
אילוח זה הקנה לחלקיקים צפיפות מטען משטחית, שלילית או חיובית בהתאמה, והקל על פיזורם בנוזלים שונים.
בנוסף, נמצאו רמזים לשינוי הפאזה ממצב יציב (2H) חצי-מוליך למצב מטא-סטבילי (1T) מוליך במבנים עם רניום.
החלקיקים המאולחים הראו תכונות קטליטיות משופרות ליצירת מימן ושיפור בתכונות השחיקה, כנראה כתוצאה מדחייה עצמית בין החלקיקים.
כמו כן הוצעו יישומים רפואיים כגון ציפוי לקתטרים.
כבר בשלב מוקדם של מחקרו העלה טנא את האפשרות של ננו-אוקטהדרות חלולות של מוליבדן דיסולפיד כצורת הננו-פולרן הקטנה ביותר.
חלקיקים אלו יוצרו באמצעות אבלציה בלייזר, פריקה חשמלית, ומאוחר יותר גם בעזרת אבלציה סולארית.
הן ניסויים והן חישובים הראו כי מבנים אלו יציבים בטווח גדלים של 3–7 ננומטר.
מאחר שמדובר בפאונים סגורים וחלולים הקטנים ביותר, הם נחשבים לאנלוג האי-אורגני של C₆₀, כלומר "הפולרנים האי-אורגניים האמיתיים".
מבנים אלו צפויים להופיע גם בתרכובות שכבתיות רבות אחרות, ולהוות פלטפורמה לדרכי פעולה קטליטיות חדשות.
טנא חזה, ואחר כך גם הוכיח, כי ננו-חלקיקים דמויי פולרן של טונגסטן דיסולפיד ומוליבדן דיסולפיד מתנהגים כמו מסבים כדוריים ברמה הננומטרית, ומספקים יכולת סיכה מוצקה יוצאת דופן.
עבודה זו חשפה מנגנון סיכה חדש המבוסס על גלגול הננו-חלקיקים, שמתאפיין במקדם חיכוך נמוך מאוד.
בנוסף, העבודה פתחה צוהר לטכנולוגיה חדשה לשימון, שנמצאת בשימוש עבור יישומים טריבולוגיים שונים.
מספר חברות כבר מייצרות ומשווקות מוצרים אלה ומוצרים רפואיים המבוססים על עבודות אלה הוצעו ומצויים בפיתוח.
אפיון ננו-צינוריות וננו-חלקיקי טונגסטן דיסולפיד
התכונות המכניות הייחודיות של ננו-צינוריות וננו-חלקיקים דמויי פולרן של טונגסטן דיסולפיד נחקרו במעבדתו של טנא במגוון שיטות.
נמצא כי הם עמידים בגלי לחץ של עד 21 גיגה-פסקלים.
ניסויים של מתיחה, כיפוף ופיתול על ננו-צינוריות בודדים הראו כי הם בעלי חוזק של עד 20 גיגה-פסקל – פי ארבעה מסיבי קוולאר – ועמידים במאמצים של מעל 10% בלי להישבר.
תכונות אלו הופכות אותם מתאימים לחיזוק של ננו-קומפוזיטים פולימריים.