tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 2002. בשנת 2012 הוענק לקים תואר ראשון בהצטיינות במתמטיקה מאוניברסיטת סן דייגו, ותואר דוקטור לרפואה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד בשנת 2016. בשנת 2017, סיים קים את ההתמחות הרפואית שלו ברפואה דחופה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס ובבית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס.
קים נשוי החל מינואר 2020, ולו שלושה ילדים.
החל מגיל 16 שאף קים לשרת ביחידת הקומנדו הימי של הצי האמריקאי, אריות הים.
לשם השגת מטרה זו נכנס בשנות התיכון שנותרו לו למשטר אימונים גופני נוקשה שנועד להכשיר את גופו לשירות המאתגר ביחידת העילית.
על החלטה זו אמר קים מאוחר יותר כי "היציאה לצי הייתה ההחלטה הטובה ביותר שעשיתי בחיי, כי היא שינתה לחלוטין את הילד המפוחד וחסר החלומות למישהו שהתחיל להאמין בעצמו".
בשנת 2002 התגייס לצי האמריקאי כחובל.
הוא סיים את הכשרתו הצבאית כלוחם הכוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית והוצב בצוות 3 של אריות הים עם התמחות בהפעלת אמצעי לוחמה מיוחדים.
הוא הוצב פעמיים במזרח התיכון והשתתף בלמעלה מ-100 פעולות צבאיות כחובש קרבי, צלף ונווט.
בשנת 2009, קים התקבל לתוכנית האקדמית הייעודית לקצינים STA-21. בשנת 2012, כאשר סיים את לימודיו באוניברסיטת סן דייגו, עזב קים את חיל ההדרכה של קציני המילואים והוכפף לחיל הרפואה של הצי.
ב-6 ביוני 2022, השלים קים את טיסת הסולו הראשונה שלו במטוס האימון
T-6 טקסאן II במפקדת האימונים האוויריים של הצי.
הטיסה בוצעה במסגרת תוכנית אימונים לאסטרונאוטים משותפת של הצי האמריקני ונאס"א, שהזדקקו לאנשי צוות בעלי ניסיון קודם כטייסים צבאיים.
לאחר אימונים נוספים במטוס מדגם T-38 טאלון ומסוק מדגם בל 206, השלים קים באופן רשמי את אימוני הטיסה שלו במרץ 2023 וקיבל את ההכרה הכפולה יוצאת הדופן כמנתח מוטס של הצי וגם כטייס של הצי.
קים מעוטר בעיטורי כוכב הכסף, כוכב הארד (עם סימון V), מדליית השירות המצוין של הצי וחיל הנחתים האמריקאי (עם סימון V), וסרט ההשתתפות בקרב.
לפי היסטוריון וחוקר הצי ג'וקו וילניק, עיטור כוכב הכסף הוענק לקים על הצלת חייהם של מספר רב של חיילים עיראקים פצועים תחת אש אויב.
נכון ליולי 2023, קים עדיין מוגדר כקצין צי בדרגת לוטננט קומנדר.
בעת לימודיו בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, פגש קים את הרופא-האסטרונאוט סקוט אדוארד פרז'ינסקי.
פגישה זו עוררה בו רושם עמוק ובעקבותיה הוא הגיש מועמדות לתוכנית הכשרת האסטרונאוטים של תוכנית החלל האמריקאית.
ב-7 ביוני 2017, נחשף כי קים הוא אחד מ-12 המועמדים שנמצאו מתאימים מתוך מאגר של למעלה מ-18,300 מועמדים להצטרפות לקבוצת האסטרונאוטים ה־22 של נאס"א.
הוא אישר את מועמדותו לתפקיד ב-21 באוגוסט של אותה שנה, וסיים את ההכשרה הייעודית ב-10 בינואר 2020.
בשנת 2020, החל קים לשמש כתקשורתן במרכז בקרת המשימה על שם כריסטופר סי קראפט ג'וניור של נאס"א.
ב-9 בדצמבר 2020, נאס"א הודיעה רשמית כי קים יצטרף ל-17 אסטרונאוטים אחרים בתוכנית אימונים ייעודית לקראת נחיתה על הירח ב-2024. ביולי 2023, הוא התמחה ושירת כקצין מבצעים וכתומך פעולות צוות כללי.
באוגוסט 2024, נאס"א הודיעה כי קים מתוכנן להיות חבר בצוות המשלחת ה-72/73 לתחנת החלל הבין-לאומית, שתשוגר על סיפון החללית Soyuz MS-27 במרץ 2025.
כוכב הארד (עם סימון V)
מדליית השירות המצוין של הצי וחיל הנחתים האמריקאי (עם סימון V)
ג'וני אסף שועלי (נולד ב־22 בפברואר 1967) הוא זמר, נגן ופזמונאי ישראלי.
הוא בנו של הצייר יואב שועלי ונכדו של שמואל שועלי (פוּקְסגֶלבּ), ממייסדי קיבוץ עין שמר.
הוריו קראו לו "ג'וני" על שם ג'ון לנון שמאוד אהבו.
בשנת 1991 הצטרף שועלי כזמר ונגן בס וגיטרה אקוסטית ל"רעש", להקה שהקים ידידו אמיר קרטס עם עודד פרח ורע מוכיח.
את מרבית השירים בו כתב ושר קרטס, אך דווקא השירים של שועלי הם שהפכו ללהיטים – "נוסע לבד", "חנן", והלהיט הגדול ביותר, "לעיתים".
ההשמעות הרבות של "לעיתים" סייעו רק מעט להצלחה המסחרית של האלבום ונמכרו ממנו כ־5,000 עותקים בלבד, אך הוא זכה לשבחים רבים מהמבקרים וצוין כאחד האלבומים העבריים הטובים בסיכומי שנת תשנ"ה על ידי מוזיקאים רבים, בהם רמי פורטיס וענבל פרלמוטר.
באותה שנה יצא גם האלבום "סימנים של חולשה" של ברי סחרוף ששועלי ניגן בו בגיטרה בס ברוב השירים.
ב־1995 יצא "האלף ואחד", אלבום הסולו הראשון של שועלי.
כל חברי רעש השתתפו בנגינה ואליהם הצטרפו אסף אמדורסקי, חיים לרוז, סימון מן ואחרים, כולל הזמרת טל ירון ששרה בשיר "מקום בלב".
רוב השירים נכתבו על ידי שועלי עצמו וחלקם על ידי ארל'ה, ידידו החוזר בתשובה (ששמו המלא אריה תגורי לא הופיע בקרדיטים) או במשותף על ידי שניהם.
הקו הכללי באלבום היה אקוסטי ולירי יותר מזה של רעש, אך היו בו גם לא מעט רגעים של מוזיקה ניסיונית ואלטרנטיבית.
בביקורת על האלבום במוסף "תרבות מעריב" נכתב כי שועלי הוא "מוזיקאי בחסד" ו"בעל קול מלטף".
השיר הבולט באלבום היה "עכשיו" – שיר אהבה שקט, שבדומה ל"לעיתים" זכה להשמעות רבות ברדיו, אך לא הצליח לקדם באופן משמעותי את מכירות האלבום.
בתקופה זו נראו גם הסימנים הראשונים להתקרבותו של שועלי לדת – למשל, השיר "כדור פורח" (שנכתב על ידי ארל'ה) סיפר בלשון חצי-ריאליסטית חצי-מטפורית על חזרה בתשובה של איש חילוני אמיד; שועלי עצמו הפסיק לנגן בשבת והחל להופיע לרוב עם כובעים שונים (במקום כיפה).
ב־1996 יצא האלבום השני של רעש, "תמימות".
שועלי שר בו בעיקר קולות רקע וכתב מילים רק לשיר אחד, "אל תוותרי".
גם האלבום הזה זכה לביקורות טובות אבל מכירות מועטות.
באותה שנה הפיק שועלי את האלבום של יעל לוי "שוך הסערה", שבו השתתף בנגינה גם אמיר קרטס.
ב־1998 ניגנו שועלי וכל חברי רעש באלבום הבכורה של זמר הרוק החסידי החוזר בתשובה עדי רן.
בזכות נגינתם ובזכות הפקתו המהוקצעת והאופיינית של שועלי, המילים של רן, שדיברו על חזרה בתשובה, תפילה, שבת, חסידות ברסלב וכו', התחברו היטב עם מוזיקת רוק ורן זכה להצלחה מסוימת גם אצל קהל חילוני.
אף־על־פי שהאלבום נשמע כמו יצירה של להקה מגובשת ושוויונית, שבה ניתנה הזדמנות לכל החברים לנגן ולשיר את יצירותיהם, הלהקה התפרקה בסמוך ליציאתו למדפים.
בשנת 2002 חזרו רעש לבמה בהופעה החגיגית לציון שלוש־עשרה שנים ("בר מצווה") לחברת התקליטים נענע דיסק, אך הדבר לא הוביל לאיחוד הלהקה או הקלטת אלבומים חדשים בשם "רעש".
בשנת 2003 התחיל שועלי סיבוב הופעות תחת השם "שוב אני מופיע" (שם של שיר שכתב עבור "רעש").
באותה שנה יצא אלבום הסולו השני שלו, "האיש של המסיבות".
האלבום התאפיין בשימוש רב בכלים אלקטרוניים לצד נגינתו האופיינית בגיטרה אקוסטית; שועלי ניגן כמעט בכל הכלים לבד וחיבר בעצמו את כל השירים למעט "יש אהבה" (מילים: אר'לה) ו"ערבית" (מילים: חיים נחמן ביאליק).
ב"ערבית", בשונה מרוב האלבום, ניגנו שוב כל חברי רעש.
ב-2004 הצטרף שועלי כקלידן לחלק מהופעות האיחוד של להקת תערובת אסקוט.
ב־2010 יצא אלבום הסולו השלישי של שועלי "צעיר, חופשי ואנוכי".
האלבום הוקלט בשיתוף עם רע מוכיח וזכה לשבחים מצד המבקרים ואף זכה בפרס אקו"ם לעידוד והפקת אלבום.
שועלי מופיע עם הרכב חדש הכולל את יובל ליבליך בגיטרות ואמיר פרי בתופים.
במאי 2017 יצא אלבום סולו רביעי לשועלי, "אדמה רועדת".
בשנת 2021, כחלק מפרויקט "צו השעה" (פרויקט מוזיקלי רחב היקף שיצא בתקופת הקורונה), הוציא שועלי גרסה אקוסטית מלווה בסיטאר לשיר "חופשי זה לגמרי לבד" של להקת בנזין
בשנת 2024 הוציא שועלי את האלבום" אנשים ואותיות" תחת ההרכב "דּוּ ג'וני שועלי", שיתוף פעולה עם עמי שלו (סולן להקת מונוטוניקס).
האלבום יצא בלייבל "נענע דיסק" בשלהי אירועי ה-7 באוקטובר, ועסק בתכנים של אובדן, פרידה, חברות ואהבה.
האלבום זכה למענק ממפעל הפיס ויצא גם במהדורת ויניל
בשנת 2026 לצמד דוּ ג'וני שועלי הצטרפו נגנים נוספים הם הקליטו אלבום חדש ושחררו בינואר את הסינגל "תן לנו לחיות" ויצאו לסיבוב הופעות בארץ
סגנונו האמנותי של שועלי לרוב אישי מאוד ורווי בניגודים – בשיריו ישנן מנגינות רכות עם צליל אקוסטי לצד עיבודים מלאי דיסטורשן וצלילים אלקטרוניים משונים, מילים על זוגיות שבהם רומנטיקה לירית מתפתלת בתוך תיאורים פשוטים וריאליסטיים ומבט מודרני על היהדות והדת בכלל.
ג'וני שב משדה הקרב הוא רומן אנטי-מלחמתי מאת הסופר האמריקאי דלטון טרמבו.
הספר נכתב ב-1938, פורסם שנה לאחר מכן, והפך לרב-מכר.
הספר פורש את סיפורו של ג'ו בונהאם, חייל רגלים אמריקאי במלחמת העולם הראשונה שנפצע קשות ביום האחרון של המלחמה.
פציעתו הביאה לאיבוד גפיו, ולפגיעת ראש שהפכה אותו לעיוור, חירש ואילם.
הספר עוסק בסוגיות של ביואתיקה, המשמעות המוסרית של הישגי הרפואה וכדאיות המלחמה.
בנוסף, עוסק הספר גם בשאלות פילוסופיות יותר רחבות על ההגדרה של "חיים" ו"קיום".
הספר מחולק לשני חלקים: "המת" ו-"החי".
ג'וני בונהם מתעורר בבית חולים לאחר שנפגע מפגז בזמן קרב במלחמת העולם הראשונה.
הוא מבין אט-אט את מלוא חומרת מצבו, (הוא איבד את ידיו, את רגליו, את חוש הריח שלו, את חוש הראייה שלו, את חוש השמיעה שלו, ואת יכולת הדיבור) ומנסה לשווא ליצור קשר עם העולם החיצון.
חלק זה מציג לחלופין את חייו של ג'וני לפני המלחמה, ואת מצבו הנוכחי בבית החולים.
תיאוריו של העבר מלאים געגועים, אך יחד עם זאת רוויים סרקזם.
בנוסף לתיאורים אלו, יש בחלק זה ביקורת נוקבת על מלחמת העולם הראשונה, ועל מלחמות באופן כללי.
בסיום חלק זה, ג'וני מסביר לעצמו שאין שוב הבדל בינו לבין אדם מת, כי שום מחשבה שעוברת בראשו לא תשותף עם אחרים, וכולן ימותו יחד איתו.
החלק השני של הספר מתאר את החלטתו של ג'וני "לחזור לחיים".
כצעד ראשון, מחליט ג'וני להצליח לעקוב אחרי הזמן, להבדיל בין יום ולילה וכך הלאה.
הוא סופר את החלפות הסדינים במיטתו, ומנסה לספור בליבו את הזמן שחולף.
לבסוף מצליח ג'וני למנות את הזמן, ולחזות בדיוק את הזריחה.
לאחר מכן ג'וני מחליט ליצור קשר עם העולם החיצון.
הוא עושה זאת על ידי הטחת גופו במיטה, ושליחת מסרים באמצעות קוד מורס.
הספר זכה לפרסום בינלאומי ולביקורות חיוביות.
עם יציאתו הוא עורר הדים רבים בארצות הברית, והיווה חלק מהביקורת על מלחמת העולם הראשונה.
בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה ובתחילת המלחמה הספר הפך מעין "מניפסט" של המתנגדים להצטרפות ארצות הברית למלחמה והתומכים במדיניות הפיוס.
לאחר תחילת מבצע ברברוסה החליט טרמבו להפסיק את הפצת הספר עד לסיום המלחמה, כדי שלא לעודד סרבנות.
בשנת 2002 החליט קצין חינוך ראשי של צה"ל דאז, תא"ל אלעזר שטרן, שלא להמשיך לכלול הצגה זו בסל "תרבות יום א'" של צוערי צה"ל, בשל "תגובות קשות" מצד צוערים בקורס.
בשנת 1940 עובד הספר לתסכית רדיו על ידי ארצ' אובולר.
ג'יימס קאגני גילם את ג'וני.
בשנת 1971 עובד הספר לסרט בשם זה.
קטעים מתוך הסרט שולבו בקליפ לשיר One (שנכתב בהשראת הספר) של להקת מטאליקה.
הלהקה אף רכשה את הבעלות על הסרט כדי למנוע תביעות זכויות יוצרים.
בשנת 1982 עובד הספר להצגת אוף ברודוויי, על ידי מחזאי בשם ג'ף ברדלי סמית'.
בהצגה הראשונה גולם תפקידו של ג'וני על ידי ג'ף דניאלס.
בישראל הועלתה הצגת יחיד על פי הספר בבימויו של אילן אלדד ובכיכובו של איציק ויינגרטן.
דלטון טרמבו, ג'וני שב משדה הקרב (תרגום: לאה צבעוני ואהרון בר), תל אביב: תמוז, 1974.
דלטון טרמבו, ג'וני שב משדה הקרב (מאנגלית: עדה בן נחום; עריכה: אילן שטורם), רמת גן: בית צבי - בית הספר הגבוה לאומנויות הבמה, 2005.
דלטון טרמבו, ג'וני שב משדה הקרב (מאנגלית: יותם בנשלום), אחוזת בית, 2022.
ג'וּנאיצ'ירוֹ קוֹאיזוּמי (ביפנית: 小泉 純一郎; נולד ב-8 בינואר 1942) הוא פוליטיקאי יפני, היה ראש ממשלת יפן בשנים 2001–2006.
קואיזומי כיהן כראש ממשלת יפן מטעם המפלגה הליברלית דמוקרטית והוא נודע במאמציו לקדם רפורמות, לצמצם את החוב הממשלתי ולהפריט את רשות הדואר היפנית.
בבחירות שנערכו ב-2005 הוא הוביל את מפלגתו לזכייה ברוב הפרלמנטרי הגדול ביותר מאז מלחמת העולם השנייה: 296 מושבים מתוך 480 בבית התחתון של הדיאט.
חיי החברה של ראש הממשלה הרווק היו נושא לרכילות ביפן.
הוא ידוע כמי שאוהב מוזיקת פופ ואופרה.
קואיזומי נולד בעיר הנמל יוקוסוקה שלחוף מפרץ טוקיו.
אביו וסבו מצד אימו היו שניהם חברי הדיאט.
סבו היה שר לפני מלחמת העולם השנייה ואביו היה מנכ"ל משרד ההגנה של יפן.
לאחר שסיים את לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת קיו אשר בטוקיו, נסע ב-1967 ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון.
ב-1969 חזר ליפן בעקבות מות אביו.
ב-1978 נשא לאישה את קאיוקו מיאמוטו אך הנישואין הסתיימו בגירושין ארבע שנים לאחר מכן.
קואיזומי לא נישא בשנית וכמי שאינו נשוי הוא מחזה נדיר בפוליטיקה היפנית הבכירה.
לקואיזומי שלושה בנים: הבכור קוטרו, שחקן טלוויזיה במקצועו והשני שינג'ירו נולדו בעת שקואיזומי היה נשוי וגרים עם אביהם.
הצעיר, יושינגה, נולד לאחר הגירושין וגדל אצל אימו.
קואיזומי מעולם לא נפגש עם צעיר בניו ושני הבנים האחרים לא נפגשו עם אימם מאז הפרידה.
הניסיון הראשון של קואיזומי להיבחר למושב המחוזי בבית הנבחרים שהחזיק אביו נכשל.
לאחר מכן היה מזכירו של ראש הממשלה לשעבר טקאו פוקודה.
ב-1972 ניסה שוב את כוחו בבחירות לפרלמנט והפעם הצליח לזכות בראשונה מבין אחת עשרה כהונות, כחבר במפלגה הליברלית דמוקרטית ובסיעתו של פוקודה בתוכה.
ב-1988 התמנה לשר הבריאות והרווחה, תפקיד שחזר למלא בשתי ממשלות נוספות לאחר מכן.
בין לבין כיהן כשר הדואר והתקשורת החל מ-1992. כאשר הייתה המפלגה באופוזיציה היה שותף לסיעת השינסייקי, בה היו חברים פרלמנטרים צעירים.
שני ניסיונות כושלים לזכות בהנהגת מפלגתו, ב-1995 וב-1999, קדמו לבחירתו לתפקיד ב-24 באפריל 2001 ברוב גדול.
זכייתו בבחירות הפנימיות יוחסה לשינוי בשיטת הפריימריז שאפשר לחברי הסניפים המקומיים של המפלגה להצביע - זכות שהייתה שמורה עד אז לנציגיה בפרלמנט בלבד.
יומיים לאחר מכן הצליח להרכיב קואליציה והיה לראש הממשלה.
קואיזומי פעל כדי להחיות מחדש את הכלכלה העומדת במקום של יפן.
על מנת להשיג מטרה זו ראה צורך בשינויים מבניים מקיפים במשק היפני.
מטרתו הראשונה הייתה רפורמה במערכת הבנקאית, אשר עברה בהצלחה יחסית והפחיתה את כמות החובות האבודים בבנקים בחצי.
את הכלכלן הייזו טקנקה שהיה אחראי על הרפורמה בבנקים מינה לאחר מכן לתפקיד שר הממונה על הרפורמה בדואר.
החשיבות העצומה של שיפור הדואר היפני נובעת מהתפקיד המרכזי שהוא ממלא במשק, מעבר לניהול מערכת הדואר עצמה.
רבע מנכסיהם של משקי הבית ביפן מוחזקים כחסכונות בבנק הדואר, כמו גם כמות גדולה של פוליסות ביטוח חיים.
הדואר הוא גם המעסיק הגדול ביותר ביפן.
עמדותיו של קואיזומי, ובכללן תוכניתו לרפורמה בדואר, היו מנוגדות לדעתם של רוב תושבי הכפר והאזורים החקלאיים ביפן.
קואיזומי הוביל תזוזה של המפלגה ממוקדי הכוח המסורתיים שלה בפריפריה אל אוכלוסיית הערים.
בהתאם לכך נקט גם מדיניות של הפחתת הסובסידיות לחקלאות.
מהלכים אלה הפכו את קואיזומי לדמות שנויה במחלוקת, אם גם אהודה על הרוב, במפלגתו וביפן בכלל.
המשק היפני הראה ב-2003–2005 סימני התאוששות שהתבטאו בעליות שערים בבורסת טוקיו ובתחזיות אופטימיות של קרן המטבע הבינלאומית לצמיחה כלכלית עתידית ביפן.
בנוסף, החלה יפן לצאת מתקופת הדפלציה שפקדה אותה במהלך כהונתו.
גולת הכותרת של מדיניות החוץ של ממשלת קואיזומי הייתה היחסים הקרובים עם ארצות הברית ועם הנשיא בוש.
יפן שלחה כוחות להילחם במלחמת עיראק לצד האמריקאים.
קואיזומי אישר הרחבה של הצבא היפני, אשר באופן מסורתי היה קטן מאז מלחמת העולם השנייה.
ב-2001 הורחבו סמכויותיה של יפן להתערב צבאית מחוץ לאדמתה.
באוגוסט 2005, במלאת שישים שנה לתום מלחמת העולם השנייה, הביע קואיזומי חרטה בשם היפנים על הסבל שגרמה ארצם במלחמה.
ההתנצלות התקבלה על ידי רבים במחאה.
קוריאה הדרומית וסין לא ראו בעין יפה את ביקוריו של קואיזומי במקדש יסוקוני, המכבד את לוחמיה של יפן ממלחמת העולם השנייה ובהם גם פושעי מלחמה.
עם בחירתו היה קואיזומי מנהיג אהוד מאוד, הזוכה לשיעורי תמיכה גבוהים, על אף ההתנגדות לרפורמות שהנהיג.
הוא נבחר מחדש ב-2003 וההתאוששות הכלכלית עזרה לתדמיתו והגבירה את התמיכה בו.
תמיכה זו צנחה במידה רבה ב-2004 בגלל הצעה לקצץ בזכויות הפנסיה של העובדים וגרמה לניצחון דחוק בלבד בבחירות לבית העליון של הדיאט באותה שנה.
עם זאת, כאשר פיזר את הבית התחתון ב-8 באוגוסט 2005 כדי להשיג רוב גדול שיאפשר לו להעביר את הרפורמה בדואר, זכה המהלך להצלחה רבה והמפלגה הליברלית אכן זכתה ברוב גדול.
שיעורי התמיכה בקואיזומי עלו גם הם משמעותית בעקבות המהלך.
ג'וּניָה היא עיר ראשית בנפת כסרוואן שבלבנון השוכנת לחופי הים התיכון, 15 ק"מ צפונית לביירות.
העיר ידועה בחופים ובמועדוני הלילה שלה, כמו גם בשוק שלה.
הנמל המסחרי של העיר הותקף ב-15 ביולי 2006 על ידי חיל האוויר הישראלי כחלק ממלחמת לבנון השנייה.
ישנם תיעודים לעיר עוד מאמצע המאה ה-19, שם נאמר כי אוכלוסייתה מונה כ-2,500 איש, והיא משמשת בעיקר למסחר אזורי, ולא למגורים.
בשנת 1913 העיר סבלה ממיתון כלכלי, שהתחזק במיוחד בשנות מלחמת העולם הראשונה.
כתוצאה מכך, תושבים רבים עזבו.
הפיתוח והצמיחה חזרו לעיר בשנות ה-20.
עם תחילת מלחמת האזרחים במדינה, אנשי רבים ברחו לעיר, שנחשבה לבטוחה יחסית.
מנואל "ג'וניור" אגוגו היה כדורגלן גנאי ששיחק כחלוץ.
הוא החל את הקריירה שלו בשפילד ונסדיי בשנת 1995, והופיע במדיה בשני משחקים.
בזמן עונת 1999/2000 הושאל למספר קבוצות: אולדהאם אתלטיק, צ'סטר סיטי, צ'סטרפילד ולינקולן סיטי.
כששיחק בצ'סטר אגוגו הבקיע שער באוקטובר 1999 שנבחר לשער השני היפה ביותר שהובקע באצטדיון דווה.
לאחר שעזב את שפילד ונסדיי עבר אגוגו לארצות הברית, בה שיחק בשיקגו פייר מה-MLS בשנת 2000. הוא הועבר לקולורדו ראפידס, לאחר ששיחק רק משחק בודד בשיקגו.
במדי הרפידס הופיע 32 פעמים והבקיע 15 שערים.
לאחר פחות משנה בקולורדו, עבר לקבוצת MLS אחרת, סן חוזה ארת'קווייקס, ביוני 2001 בתמורה לכריס קריירי.
הוא שיחק בארת'קוויקס עד לתום עונת 2001.
הוא חתם בקווינס פארק ריינג'רס, בה שותף רק בשני משחקים לפני שעבר לברנט.
בברנט שיחק במשך עונה אחת, בה הבקיע 21 שערים ב-39 משחקים.
בקיץ 2003 עבר אגוגו לבריסטול רוברס מהליגה הרביעית באנגליה.
בעונה הראשונה בקבוצה השתתף ב-13 ממשחקיה, אך הושבת לתשעה משחקים עקב ניתוח שנאלץ לעבור.
בסיכום עונת 2003/04, הוא הבקיע 22 שערים בכל המסגרות.
בעונת 2005/06 הבקיע אגוגו 18 שערים ב-44 הופעות בכל המסגרות.
אגוגו עבר לנוטינגהאם פורסט, קבוצת מליגת המשנה לאליפות הפוטבול ליג, ב-30 באוגוסט 2006. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה במדי פורסט כמחליף בניצחון הקבוצה על צ'סטרפילד ב-3 בספטמבר 2006. במשך עונת 2006/07 הבקיע שבעה שערים.
עונת 2007/08 הייתה מוצלחת מאוד בעבור אגוגו.
הוא הפגין כושר מעולה, ושובח על יכולותיו המגוונות.
הוא הבקיע שלושער במשחק ליגה מול ג'ילינגהאם, ועוד שני שערים מטווח ארוך בשני משחקים נוספים.
הוא סיים את העונה כמלך שערי הקבוצה, עם 13 שערים, ועזר לפורסט לעלות ליגה.
לאחר יכולת מרשימת בגביע אפריקה לאומות 2008, בו הבקיע שלושה שערים, מספר קבוצות בפרמייר ליג הביעו עניין בחלוץ, ביניהן פורטסמות'.
ב-2 ביולי 2008 עבר אגוגו תמורת £565,000 לקבוצת א-זמאלכ המצרית, ולבש את החולצה מספר 19, אך עבר לחולצה מספר 9 לאחר שהקבוצה השאילה את חלוצה המצטיין עאמר זאקי לוויגאן אתלטיק האנגלית.
בשבעת משחקיו הראשונים בליגה המצרית הוא הבקיע שלושה שערים.
ביולי 2011 חתם לחוזה לעונה אחת בהיברניאן הסקוטית עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2012.
אגוגו זומן לראשונה לנבחרת גאנה במאי 2006, למשחק ידידות מול הקבוצה הצרפתית ניס.
אף על פי כן, הוא לא שותף במונדיאל 2006. הוא חזר לנבחרת במסעה למזרח אסיה, בו התמודדה מול נבחרת יפן ונבחרת קוריאה הדרומית.
ב-14 בנובמבר 2006 הבקיע אגוגו את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת הלאומית.
הוא הבקיע את השער הבודד בתיקו הקבוצה כנגד נבחרת אוסטרליה.
מאוחר יותר, הבקיע אגוגו את שערה השלישי של גאנה בניצחונה 4-1 על נבחרת ניגריה.
אגוגו זומן לסגל הנבחרת הגנאית בגביע אפריקה לאומות 2008. הוא עזר לנבחרת לנצח 2-1 את נבחרת גינאה, והבקיע את השער היחיד בניצחון הקבוצה 1-0 מול נבחרת נמיביה.
אגוגו הבקיע את השער המנצח ברבע הגמר מול נבחרת ניגריה.
לאחר הפסד הנבחרת בחצי הגמר, הוא הבקיע שער על המקום השלישי מול נבחרת חוף השנהב, ובכך עזר לקבוצה לסיים את הטורניר במקום השלישי.
בסיכום הטורניר, מתוך 11 השערים של הנבחרת הוא הבקיע שלושה, ובכך היה למלך השערים של הנבחרת לצד סולי מונטרי.
ג'וניור ולס , נולד כעמוס בלאקמור, היה נגן מפוחית וזמר בלוז.
ולס היה מהבלוזיסטים הבולטים של שיקגו, ונחשב לאחד מנגני המפוחית המשפעים בבלוז של שיקגו.
הוא ניגן בין היתר עם מאדי ווטרס, הרולינג סטונז, באדי גאי, ואן מוריסון מג'יק סאם, לוני ברוקס.
ולס נולד בממפיס, טנסי, וגדל בארקנסו.
בגיל 18 החל לנגן באופן מקצועי בלהקת מאדי וטרס.
בשנות השישים הוא פרץ והחל להקליט אלבומים גם כמוביל.
הוא הקליט שירים שנכתבו על ידי מל לונדון ונחשבים לקלאסיקות של הבלוז האמריקאי.
ב-1965 הוא הקליט את האלבום בלוז של איש ההובו, שנחשב לאלבום החשוב ביותר שלו.
בשנת מותו, 1998, הספיק ולס להקליט ארבעה אלבומים, ולהופיע בסרט האחים בלוז 2000. הסרט פורסם פחות מחודש לאחר מותו.
ולס נפטר מלימפומה לאחר מאבק של ארבעה חודשים במחלה.
סזאר ג'וניור ויסה סמינאריו (בספרדית: Cesar Junior Viza Seminario; נולד ב-3 באפריל 1985), הידוע כג'וניור ויסה, הוא כדורגלן פרואני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באוניון ואראל.
ויסה החל את הקריירה שלו בקבוצת אליאנסה לימה מליגת העל הפרואנית, בה היה אחד השחקנים הבולטים במשך ארבע עונות כשהשתתף ב-145 משחקים בסך הכל, כבש 22 שערים, וזכה בשלוש אליפויות (2003, 2004 ו-2006).
בינואר 2008 הגיע ויסה לישראל וחתם בקבוצת בית"ר ירושלים.
בעונתו הראשונה בבית"ר זכה עמה בדאבל, אך שותף בעיקר כשחקן מחליף, ובסיום העונה החליטה הנהלת הקבוצה להשאילו למשך עונה אחת להפועל פתח תקווה.
ויסה היה אחד השחקנים הבולטים בפתח תקווה בעונת , כבש במדיה 3 שערים ובישל שערים נוספים.
לקראת עונת חזר ויסה לבית"ר ירושלים, אך מיעט לשחק בגלל פציעה ובסיום העונה חזר להפועל פתח תקווה.
הקדנציה השנייה שלו בפתח תקווה הייתה פחות מוצלחת, ובחלון ההעברות של ינואר 2011 חזר לאליאנס לימה, במדיה שיחק שנתיים נוספות.
בפברואר 2013 עבר לקבוצת חואן אאוריץ' מליגת העל הפרואנית.
ב-2015 חתם ב-אוניברסידד ססאר ואייחו, גם היא מהליגה הראשונה בפרו.
ג'ונסון אנד ג'ונסון הוא תאגיד רב-לאומי שמקורו בארצות הברית ונוסד בשנת 1886. החברה עוסקת בתחומי התרופות, מכשור רפואי, מוצרי קוסמטיקה והגיינה ועוד.
המניה שלה נסחרת בבורסה האמריקנית כחלק ממדד הדאו ג'ונס (סימול JNJ).
כמו כן החברה נמצאת ברשימת פורצ'ן 500.
הנהלת החברה יושבת בניו ברנזוויק, ניו ג'רזי, ארצות הברית.
החטיבה הצרכנית יושבת בסקילמן, ניו ג'רזי.
לחברה יש כ-250 חברות בת והיא פועלת ב-57 מדינות.
יש לה מספר חברות בת בישראל, ביניהן אומריקס ביופארמצבטיקה, ביוסנס וובסטר ויאנסן ישראל.
מוצריה הידועים ביותר של החברה הם פלסטרים (band aid), טיילנול (המקבילה לאקמול בארצות הברית), מוצרי ג'ונסון לתינוקות, עדשות מגע (acuvue), שמפו וסבונים ועוד.
בעקבות הרצאה ששמע רוברט ווד ג'ונסון הראשון מאבי שיטת החיטוי בשם ג'וזף ליסטר, הקים רוברט יחד עם אחיו ג'יימס ואדוארד קו מוצרים של תחבושות מוכנות לשימוש בשנת 1885. המוצר הצליח, ומשם עם השנים החברה התפתחה והפכה לתאגיד גדול ממדים.
בינואר 2022, ג'ונסון אנד ג'ונסון הסכימו לשלם עד 5 מיליארד דולר כחלק מהסדר של 26 מיליארד דולר.
עסקיה של החברה מחולקים לשלושה מגזרים עסקיים עיקריים: מדעי הרוקחות, מדטק ובריאות צרכנים.
בשנת 2020, עם פרוץ מגפת הקורונה, הצטרפה החברה למרוץ לפיתוח חיסון לנגיף בשיתוף המרכז הרפואי בית ישראל דיקונס בבוסטון.
לחברה יתרון בתחום, שכן היא קיבלה אישור לפיתוח החיסון לאבולה, שנחשב כדומה לחיסון נגד קורונה.
החברה התחילה בשלב השלישי של הניסוי בספטמבר 2020 לצורך כך גייסה החברה 60,000 נסיינים מארצות הברית, בלגיה ומדינות דרום אמריקה.
באוקטובר 2020 נעצר הניסוי עקב תגובה שלילית של אחד המשתתפים בו.
החברה מתכננת לייצר עד סוף שנת 2021 מיליארד מנות חיסון, אותם מתכננת החברה להפיץ ללא כוונת רווח.
ממשלת ארצות הברית מסייעת לחברה והעניקה לחברה 456 מיליון דולר לצורך פיתוח החיסון, וכן חתמה על חוזה לאספקת 100 מיליון מנות חיסון בנוסף לאופציה לרכישת 200 מיליון מנות נוספות.
באוגוסט 2022, בעקבות 38 אלף תביעות נגדה, ושנתיים לאחר שהפסיקה לשווק את הטלק שלה בצפון אמריקה, הודיעה כי תוריד את האבקה מהמדפים ברחבי העולם, ותעבור למוצר המתבסס על קורנפלור בלבד.
החברה התחילה לשווק את הטלק בשנת 1894.
פסק דין תקדימי בתביעה בקשר לשימוש בטלק
באוקטובר 2025 חויבה חברת ג'ונסון אנד ג'ונסון לשלם סכום של 966 מיליון דולר למשפחתה של אישה מקליפורניה, מיי מור, שנפטרה מסרטן מסוג מזותליומה (סרטן הקשור לחשיפה לאסבסט).
חבר מושבעים קבע כי מחלתה נגרמה משימוש ממושך במשך כ-60 שנה באבקת הטלק לתינוקות של החברה.
זהו סכום הפיצויים הגבוה ביותר שנפסק עבור תובע בודד ב-15 השנים האחרונות שבהן מתנהלות התביעות בנושא הטלק.
ג'ונסון אנד ג'ונסון ממשיכה להכחיש כי הטלק שלה מכיל אסבסט או גורם לסרטן, והודיעה כי בכוונתה לערער על הפסיקה.
נכון לאוקטובר 2025 החברה עומדת בפני למעלה מ-70,000 תביעות דומות בנוגע לקשר בין אבקת הטלק לסרטן השחלות ולמזותליומה, לאחר שהסירה את המוצר מהמדפים ברחבי העולם ב-2023. הערכות משפטיות גורסות כי סכום הפיצויים צפוי להיות מופחת משמעותית לאחר סיום הליך הערעור.
מוצרי הצריכה של החברה משווקים בישראל החל משנת 1972, בתחילה שווקו על ידי חברת ההפצה "רנדי" והחל מ-2004 על ידי קבוצת שסטוביץ.
קבוצת מוצרי הצריכה של החברה פעלה גם מ-1996 ועד 2009 באמצעות נציגות מקומית, שהייתה אחראית על הצד הניהולי והשיווקי של מותגיה, קידום המכירות והפרסום.
בשנת 1997 רכשה "ג'ונסון אנד ג'ונסון" את החברה הישראלית "ביוסנס" תמורת 400 מיליון דולר במניות.
"ביוסנס" נוסדה ב-1995 על ידי שלמה בן-חיים ומפתחת מוצרים בתחום הקרדיולוגיה, ומתמקדת בפיתוח מכשור רפואי לאבחון וטיפול בהפרעות קצב.
בשנת 1998, הקימה קרן להשקעות בטכנולוגיות רפואיות בישראל עם קרן הון הסיכון פיטנגו.
בשנת 2000 מונה זאב זהבי כסגן נשיא קרן ההשקעות העולמית של ג'ונסון אנד ג'ונסון בישראל.
בשנת 2006 רכשה את חברת הביוטכנולוגיה הישראלית "קולבר" תמורת 159 מיליון דולר.
החברה עוסקת בפיתוח שתלים מבוססי קולגן, חלבון המיועדת להשתלה במקום רקמת גוף.
בשנת 2008 רכשה את החברה הישראלית "אומריקס" (Omrix) תמורת 438 מיליון דולר.
"אומריקס" נוסדה ב-1995 על ידי איש העסקים היהודי-בלגי רוברט טאוב בבניין בנק הדם של תל השומר, על בסיס קניין רוחני שפותח בישראל לפיתוח דבק ביולוגי, שמיועד לעצירת דימומים בניתוחים, מתוך פלאסמה (החלק הנוזלי של הדם).
בשנת 2003 חתמה על הסכם הפצה ושיווק עם ג'ונסון אנד ג'ונסון וב-2006 הונפקה בנאסד"ק.
באוגוסט 2024 הודיעה ג'ונסון אנד ג'ונסון על רכישת חברת ההזנק הישראלית V-Wave, שפיתחה שתל לטיפול באי-ספיקת לב, תמורת סכום של עד 1.7 מיליארד דולר (תשלום של 600 מיליון דולר במזומן בשלב הראשון, וסכומים נוספים בהתאם לאבני דרך).
ג'וניפר לי היא סדרת טלוויזיה אמריקאית אשר שודרה לראשונה ב-30 במאי 2005, הופקה ושודרה על ידי Cartoon Network.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים.
הסדרה מתמקדת בנערה בת 11 בשם ג'וניפר לי, אשר חייה בעיר בו ישנה פעילות קסומה של מפלצות ושדים שונים, טובים ורעים.
שני העולמות השונים - האנושי והקסם הופרדו על ידי מחסום קסום המונע מבני אדם רגילים לראות את העולם הקסום.
ג'וניפר קיבלה את התואר ה"טה שוואן זי" החדשה בגיל 8. תפקיד זה הוא המגן והמאזן בין שני העולמות.
בביצוע תפקידה היא חזקה, גמישה ומהירה יותר מבני אנוש אחרים, אך היא גם מסוגלת להשתמש בקסמים.
השמירה על האיזון לפעמים מפריעה לה בחייה האישיים אך מצליחה לשמור על זה.
ג'וניפר לי (מיה אלון) - ילדה סינית - אמריקאית בת 11, נהפכת לטה שוואן זי, ג'וניפר היא יחסית חסרת השכלה בעולם הקסם ובעיקר מסתמכת על כוחה הפיזי, סבתה, כלבה הקסום ועוד כדי להביס את אויביה.
היא יורשת את תפקידה של סבתה (אשר במקור אביה היה צריך לרשת).
יסמין לי - סבתה של ג'וניפר וטה סואן זי הקודמת, בת 69 המסייעת לקהילה הקסומה בבעיות.
ריי ריי לי (עידו דנקנר) - אחיה בן ה-8 של ג'וניפר, כמו ג'וניפר גם הוא יכול לראות את העולם הקסום.
ריי ריי מעורב מאוד בעולם הקסם ובעל יריבות גדולה עם אחיו דניס.
מונרו - כלב קסום ודי משכיל בעולם הקסם, בן מאות שנים וסייע לכל הטה שוואן זי לדורותיהם.
דניס לי (יובל סגל) - בן 14 ואחיה הגדול של ג'וניפר וריי ריי.
אוהב משחקי וידאו ולא אוהב שנוגעים לו בדבריו.
דניס לא מודע כלל לעולם הקסום ולכוחות של משפחתו, למרות שהוא הצליח לגשת לחפצים קסומים וכמה ידע שצבר ממשחקי תפקידים וקסם מזויף.
מייקל וברברה לי - הוריה של ג'וניפר.
אופליה רמירז - חברה של ג'וניפר וגותית.
ג'ודי ארווין (טליה ברקאי) - חברתה הטובה ביותר של ג'וניפר, ג'וניפר עושה כמיטב יכולה כדי לא לאכזב את ג'ודי אך לא תמיד מצליחה עקב תפקידה.
ג'וניור דיאס (בספרדית: Júnior Enrique Díaz Campbell; נולד ב-12 בספטמבר 1983) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי אשר שיחק כמגן.
ג'וניור הוא בנו של הכדורגלן אנריקה דיאס ששיחק במדי הנבחרת הלאומית.
ג'וניור התחיל את דרכו בקבוצת ארדיאנו מליגת העל הקוסטה ריקאית.
ב-2008 עבר לקבוצת ויסלה קרקוב איתה זכה בשלוש אליפויות.
בשנת 2012 חתם בקבוצת מיינץ 05 מהבונדסליגה, ואחר כך עבר לדרמשטאדט 98 בשנת 2015, בעונת החזרה של הקבוצה לבונדסליגה, ונשאר עמה בליגה.
בקיץ 2016 חתם דיאס בווירצבורגר קיקרס, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה.
בשנת שיחק לראשונה במדי קוסטה ריקה, הוא שותף במשחק אחד בקופה אמריקה 2004 וכן השתתף בטורניר הכדורגל באולימפיאדת אתונה ואת שערו הראשון כבש בינואר 2013. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
אליפות ליגת העל הפולנית (3): , ,
ג'וניצ'ירו טניזאקי או ג'וּנְאִיצ'ירו טניזַאקי (ביפנית: 谷崎 潤一郎, באותיות לטיניות Jun'ichirō Tanizaki, 24 ביולי 1886 – 30 ביולי 1965) היה סופר יפני, אחד הסופרים הגדולים של הספרות היפנית המודרנית, הרומנים שלו נמנים עם הפופולרים ביותר בארצו.
רבים מספריו מתארים עולם של מיניות ותשוקות ארוטיות הרסניות, אחרים, משקפים בצורה מעודנת את דינמיקת חיי המשפחה בהקשר השינויים המהירים שעברה החברה היפנית במאה ה-20. לעיתים קרובות ברקע לסיפוריו עומד החיפוש אחרי זהות תרבותית תוך כדי חפיפת המודלים התרבותיים המערבי והמסורתי היפני.
חייו התנהלו במשך שלוש תקופות מתולדות יפן המודרנית (מייג'י, טאישו, ושואווה).
טניזאקי נרשם לחוג הספרות של האוניברסיטה הקיסרית בטוקיו, אך בשנת 1910 ויתר על לימודיו הפורמליים כדי להקדיש את עצמו לכתיבה.
בין השאר הוא תרגם ליפנית מודרנית את הרומן הקלאסי "מעשה גנז'י" שנכתב על ידי הסופרת מורסקי שיקיבו
הרומן הארוך שלו "Sasameyuki" (שלג קל) (1948) שתורגם לשפות זרות תחת הכותרת "האחיות מקיוקה", נכתב לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה ומספר את חייה של משפחה בורגנית באוסקה דרך דמויותיהן של ארבע אחיות.
בשנת 1956 פרסם טניזאקי את הרומן "המפתח" אודות בני זוג המתכתבים ביומנים אותם משאירים פתוחים לקריאה הדדית.
1947 פרס מייניצ'י לתרבות - עבור הרומן "Sasameyuki",(שלג קל, ידוע כ"האחיות מקיוקה")
1949 פרס אסאהי עבור "Sasameyuki"
1962 - פרס מייניצ'י לתרבות
1964 נבחר לחבר לשם כבוד של האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות
1965 - בית ההוצאה לאור צ'ואו קורונשה הקימה את הפרס טניזאקי, אחד הפרסים החשובים של יפן לספרות.
הוא מוענק כל שנה עבור יצירות של ספרות יפה או תיאטרון
刺青, Shisei, "קעקוע" (סיפור מוקדם שהציב את טניזקי על במת הספרות; תורגם לעברית), 1910
少年, Shōnen, "הילדים" (עוד סיפור מוקדם, אחד מרבים שאפשר למצוא בתרגום לאנגלית), 1911
痴人の愛, Chijin no Ai, "אהבתו של שוטה" (רומן, תורגם לאנגלית בכותרת Naomi), 1924
卍, Manji, סמל בודהיסטי (רומן, תורגם לאנגלית בכותרת Quicksand), 1930-1928
蓼喰う蟲, Tade kuu mushi, "יש המעדיפים סרפדים" (רומן, תורגם לעברית), 1929
春琴抄, Shunkinshō, "דיוקן של שונקין" (נובלה), 1933
猫と庄造と二人の女, Neko to Shōzō to Futari no Onna, "חתולה ושוזו ושתי נשים" (נובלה, תורגמה לעברית), 1936
夢の浮橋, Yume no ukihashi, "הגשר הצף של החלומות" (נובלה), 1959
陰翳礼讃, In'ei Raisan, "בשבח הצללים" (מסה על אסתטיקה יפנית, תורגמה לעברית), 1933
文章読本, Bunsho Tokuhon, "על הסגנון" (מסה על כתיבה), 1935
ג'ונאיצ'ירו טניזקי, המפתח (הוצאת כתר, 2004), תרגם מיפנית והוסיף הערות ואחרית דבר: דורון ב.
ג'ונאיצ'ירו טניזקי, יש המעדיפים סרפדים (הוצאת מודן, 2009), תרגמה מיפנית: עינת קופר, עריכת תרגום: דורון ב.
כהן, אחרית דבר: ד"ר מיכל דליות-בול
ג'ונאיצ'ירו טניזקי, בשבח הצללים (הוצאת אסיה, 2013), תרגם מיפנית והוסיף הערות ואחרית דבר: דורון ב.
ג'ונאיצ'ירו טניזקי, חתולה ושוזו ושתי נשים (הוצאת כרמל, 2022), תרגם מיפנית והוסיף הערות ואחרית דבר: דורון ב.
ג'ונאיצ'ירו טניזקי, "הקעקוע", בתוך: הקעקוע ועוד סיפורים אפלים מיפן (הוצאת אסיה, 2023), תרגמה מיפנית: מיכל דליות-בול
אוליסון דה סוזה פאולה ג'וניור (בפורטוגזית: Uilson de Souza Paula Júnior, נולד ב-27 באפריל 1989) הוא כדורגלן בולגרי ממוצא ברזילאי הידוע בשם ג'וניור קאייסרה (Caiçara) המשחק בעמדת המגן ימני בפרימברה.
קאייסרה את הקריירה שלו בסנטו אנדרה.
הוא הושאל בשנת אלגואנו, אך לא זכה לדקות משחק.
בשנת הושאל לאמריקה (ריו פרטו).
בקיץ הושאל לז'יל ויסנטה מליגת המשנה בפורטוגל איתה עלה לליגה הראשונה, ועונה לאחר מכן הגיע איתה לגמר הגביע הפורטוגזי בו הפסידה לבנפיקה ליסבון 2-1.
ב-5 ביוני 2012 חתם בלודוגורץ ראזגרד ל-3 שנים.
ב-11 ביולי, קאייסרה ערך את הופעת הבכורה שלו בלודוגורץ בסופר קאפ נגד לוקומוטיב פלובדיב, במשחק זה הבקיע קאייסרה את שער הבכורה שלו.
המשחק הסתיים בניצחון 1–3 וקאייסרה זכה בתואר ראשון בקריירה.
ב-18 ביולי, הוא ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו נגד דינמו זגרב במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות ליגת האלופות.
ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–3 נגד צ'רנו מורה ורנה.
בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות.
ביוני חתם בשאלקה 04 מהבונדסליגה.
ב-22 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד דרמשטאדט 98. ב-3 בנובמבר 2016 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–2 על קרסנודאר בליגה האירופית.
ב-16 בינואר 2017 חתם באיסטנבול בשאקשהיר הטורקית.
ב-22 באוגוסט 2023 קאייסרה חזר לברזיל וחתם בסנטוס.
ב-1 ביולי 2014 קיבל אזרחות בולגרית, דבר המאפשר לו לשחק עבור נבחרת בולגריה.
ג'וניור מלאנדה (28 באוגוסט 1994 – 10 בינואר 2015) היה כדורגלן בלגי, אשר שיחק בעמדת הקשר בקבוצת וולפסבורג ונהרג בתאונת דרכים ב-10 בינואר 2015.
מלאנדה החל את הקריירה בקבוצת הנערים של אנדרלכט, ב-1 ביולי 2007 עבר לקבוצת הנערים של ליל, לפני שעבר לשחק בקבוצת זולטה ורכם שם שיחק 65 משחקים, כבש שמונה שערים ומסר חמישה בישולים.
ב-31 ביולי 2013 חתם בקבוצת וולפסבורג הגרמנית, תמורת 4 מיליון יורו שעברו אל זולטה ורכם אליה הושאל חזרה לאחר שחתם בוולפסבורג.
מלאנדה הופיע לראשונה בוולפסבורג במשחק קבוצתו מול מיינץ 05 כאשר נכנס כמחליף וקבוצתו ניצחה בתוצאה 0-3.
הוא כבש לראשונה במשחק קבוצתו מול ורדר ברמן בניצחון 1-3.
ב-10 בינואר 2015 בשעה 15:35 שעון גרמניה מלאנדה נסע עם חבריו במכונית פולקסווגן בדרך להאנובר.
ליד פורטה ווסטפאליקה אשר במדינת נורדריין-וסטפאליה, המכונית איבדה שליטה, התהפכה והתנגשה בעץ.
לדברי המשטרה, מלאנדה, אשר ישב במושב האחורי, היה ללא חגורת בטיחות, מעוצמת הפגיעה נזרק מהמושב האחורי ומותו נקבע במקום.
ג'ונסון סיטי היא עיר במחוז וושינגטון (אם כי חלקים ממנה נמצאים בתחומי המחוזות קרטר וסאליבן) במדינת טנסי בארצות הברית.
העיר נמצאת בצפון-מזרח טנסי והיא העיר הראשית במשולש הערים (Tri-cities) של טנסי, הכולל גם את קינגספורט ובריסטול.
בעיר מתגוררים 63,152 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 198,716 תושבים.
ב-1856 אדם בשם הנרי ג'ונסון הקים תחנת רכבת באזור וקרא לה "ג'ונסון'ס דיפו" (Johnson's Depot), אשר הפכה תוך שנים ספורות למרכז רכבות אזורי.
בהדרגה החלה להיווצר התיישבות סביב העיירה.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית שם ההתיישבות שונה להיינסוויל למשך זמן קצר, כהוקרה ללנדון קרטר היינס, שהיה סנאטור מטעם טנסי בסנאט של קונפדרציית המדינות של אמריקה.
לאחר המלחמה השם שונה לג'ונסון סיטי, שנוסדה רשמית ב-1869, והנרי ג'ונסון הפך לראש העיר הראשון שלה.
העיר פרחה וגדלה ב-20 השנים שלאחר מכן.
במהלך תקופת היובש, בעיקר בשנות ה-20 של המאה ה-20, ג'ונסון סיטי הייתה מרכז אזורי גדול של הרשת של אל קפונה להפצת משקאות חריפים בניגוד לחוק.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדינה מזרח טנסי.
את אזור משולש הערים משרת נמל התעופה האזורי משולש הערים, הנמצא בבלונטוויל.
העיר נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 26, המקשר בין צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית ובין קינגספורט.
ג'ון ניקולאס "ג'וני" רפ (בהולנדית: John Nicholaas "Johnny" Rep; נולד ב-25 בנובמבר 1951) הוא כדורגלן ומאמן עבר הולנדי ששיחק בעמדות הקשר הימני והחלוץ.
רפ החל את דרכו כשחקן בקבוצת אייאקס אמסטרדם, עמה זכה פעמיים באליפות אירופה בכדורגל.
בנוסף, שיחק בליגות הבכירות בספרד ובצרפת.
רפ הוא מלך השערים של נבחרת הולנד במשחקי המונדיאלים עם שבעה שערים.
הוא שיחק עם נבחרתו בשני גמרי מונדיאל (1974 ו-1978), וכן ייצג אותה בשתי אליפויות אירופה.
עונה אחר כך, בעונת 1972/73, כבר היה רפ לשחקן חשוב במערך של אייאקס.
כבר בפתיחת העונה הראה רפ את חשיבותו למערך ההתקפי של המועדון, שנפגש בגביע הביניבשתי עם אינדפנדיינטה.
לאחר שלא שותף במשחק הראשון בארגנטינה, שהסתיים בשוויון 1–1, פתח רפ בהרכב במשחק הגומלין וכבש צמד בדרך לניצחון קבוצתו 0–3. במסגרת הסופר קאפ האירופי, כבש רפ את שערה הראשון של אייאקס במשחק הראשון מול גלאזגו ריינג'רס, שהסתיים בניצחון 1–3. אייאקס השלימה בגומלין את הזכייה בתואר עם ניצחון נוסף, 2–3 .
באותה עונה זכה רפ עם הקבוצה באליפות הולנד לאחר שכבש 17 שערי ליגה ב-24 הופעות והיה רחוק שער אחד בלבד מתואר מלך השערים של הליגה הבכירה כולה באותה העונה.
גם במסגרת גביע אירופה שמרו רפ וחבריו לקבוצה על התואר, לאחר שגברו במשחק הגמר 0–1 על יובנטוס משער של רפ כבר בדקה החמישית.
עונה אחר כך, היה רפ בין הכובשים בניצחון של אייאקס 0–6 בגומלין הסופר קאפ האירופי מול מילאן, שהפך את ההפסד 1–0 במשחק הראשון לזכייה שנייה ברציפות בתואר.
לאחר שתי העונות רוויות ההישגים של רפ בקבוצה, כשלה אייאקס להשיג תארים נוספים.
לקראת עונת 1975/76, בתום ארבע עונות בקבוצה הבוגרת של אייאקס, עבר רפ לוולנסיה הספרדית.
רפ הפגין יכולת אישית טובה, במיוחד בעונת הבכורה שלו בה כבש 14 שערי ליגה, אך הקבוצה לא הצליחה להשתלב בצמרת הטבלה וסיימה עשירית בלבד.
רפ נותר בקבוצה עונה נוספת, בה הצטרף לקבוצה בין היתר הכוכב הארגנטינאי מריו קמפס, אך גם במהלכה לא הצליחה הקבוצה לאיים על תארים וסיימה את העונה שביעית בלבד.
רפ, שחווה במקביל ירידה בתפוקה האישית וכבש שמונה שערי ליגה בלבד, סיים את דרכו בקבוצה בסיום העונה.
לקראת עונת 1977/78 הצטרף רפ לקבוצת בסטיה הצרפתית מהאי קורסיקה.
רפ רשם עונת בכורה מרשימה בה כבש 18 שערי ליגה ונבחר לכדורגלן הזר המצטיין בליגה.
הקבוצה סיימה את העונה במקום החמישי בליגה הצרפתית, והציגה יכולת מצוינת במסגרת גביע אופ"א.
הקבוצה הדיחה במהלך הטורניר, בין היתר, את ספורטינג ליסבון, ניוקאסל יונייטד, טורינו וגראסהופרס ציריך, והגיעה עד לגמר הטורניר, שם פגשה את פ.ס.וו.
לאחר 0–0 במשחק הראשון, הפסידה בסטיה 0–3 בגומלין והחמיצה את ההזדמנות לזכות בתואר.
עונה אחר כך בסטיה התקשתה לשחזר את יכולתה וסיימה במקום ה-14 בלבד, למרות עונה מוצלחת נוספת של רפ בה כבש 15 שערי ליגה.
לאחר שתי עונות בבסטיה עבר רפ לסנט אטיין שהציגה קבוצה חזקה, אליה הצטרף באותה עונה גם מישל פלאטיני.
בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הוסיף רפ לכבוש מספר דו-ספרתי של שערי ליגה, ולאחר עונת בכורה שהסתיימה במקום השלישי, הובילו פלאטיני ורפ את סנט אטיין לאליפות צרפת בעונת 1980/81, ולסגנות הליגה בעונה שאחריה.
עזיבתו של פלאטיני ליובנטוס ב-1982 פגעה קשות בקבוצה, שסיימה במקום ה-14 בעונת 1982/83. בסיום העונה עזב רפ את הקבוצה ושב להולנד.
לאחר שמונה שנים מחוץ למדינה, חתם רפ בזוולה מהליגה הבכירה.
רפ שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, בטרם עבר לפיינורד.
בתום שתי עונות במדי הקבוצה, עבר רפ לעונת פרישה במדי הארלם.
הוא רשם במדיה חמש הופעות בלבד בעונת 1986/87 בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 36.
לאחר פרישתו ממשחק, בין השנים 1994 ל-2008, שימש כמאמן וכסקאוט במספר קבוצות חובבניות בהולנד.
רפ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-22 במאי 1973, עוד בטרם מלאו לו 22. הוא עלה בהרכב הנבחרת למשחק ידידות מול , וכבש כבר בדקה ה-13 את שער הבכורה שלו בנבחרת.
הולנד ניצחה במשחק בתוצאה 2–3, משער ניצחון דרמטי בדקה האחרונה של יוהאן קרויף.
שנה אחר כך, זומן רפ על ידי המאמן רינוס מיכלס לסגל הולנד לקראת מונדיאל 1974 בגרמניה המערבית.
רפ השתלב מצוין בשיטת הטוטאל פוטבול של מיכלס, ופתח בהרכב בכל שבעת משחקיה של הולנד בטורניר.
כבר במשחק הפתיחה של הולנד כבש רפ צמד שהעניק לנבחרתו ניצחון 0–2 על .
לאחר שוויון 0–0 מול , חזרה הולנד לנצח וגברה 1–4 על .
רפ כבש את שערה השלישי של נבחרתו במשחק, והעלה את מאזנו לשלושה שערים בשלב הבתים.
רפ פתח היטב את שלב הבתים השני, כשהולנד גברה 0–4 על .
רפ כבש את שערו הרביעי בטורניר בדקה ה-73, שער שקבע את תוצאת המשחק.
לאחר ניצחונות בתוצאה 0–2 על ועל , העפילה הולנד למשחק הגמר, שם פגשה את המארחת.
למרות יתרון הולנדי מוקדם, חזרה גרמניה לניצחון 2–1, והולנד סיימה את הטורניר במקום השני.
לאחר שסייע לנבחרתו להיות בין ארבע המעפילות ליורו 1976 ביוגוסלביה, זומן רפ לסגל הנבחרת לקראת הטורניר.
הוא פתח בהרכב במשחק חצי הגמר, אך הוחלף בדקה ה-65 וראה את נבחרתו מפסידה ל 3–1 בהארכה ומפסידה לה את המקום בגמר.
רפ לא שותף בניצחונה של הולנד 2–3 על המארחת, שהעניק לה את המקום השלישי בטורניר.
רפ זומן על ידי ארנסט האפל לסגל הולנד למונדיאל 1978 בארגנטינה.
רפ פתח את שלב הבתים בהרכב הנבחרת בניצחון 0–3 על .
הוא לא שותף בשוויון 0–0 מול , אך חזר להרכב במשחק מול ואף כבש בדקה ה-71 את השער שקבע את תוצאת המשחק, 2–3 לסקוטים.
עם פתיחת השלב השני, כבש רפ צמד בניצחונה של הולנד 1–5 על , והוסיף לפתוח גם מול (שוויון 2–2) ומול (1–2 להולנד), בדרך להעפלה למשחק הגמר מול .
רפ פתח בהרכב נבחרתו במשחק.
הוא הוחלף בדקה ה-59, במצב של 1–0 לארגנטינה משער של מריו קמפס, חברו לשעבר בקבוצת ולנסיה.
מחליפו של רפ, דיק נאנינחה, היה זה שכבש את שער השוויון לזכות הולנד ושלח את המשחק להארכה, בסיומה שוב נותרו ההולנדים ללא הגביע, בעקבות הפסד 3–1.
הטורניר הבינלאומי האחרון של רפ במדי הולנד היה יורו 1980 באיטליה.
רפ לא שותף במשחק הפתיחה של הולנד בו גברה 0–1 על , אך פתח בצמד המשחקים הנותרים בשלב הבתים, ואף כבש בפנדל בהפסד 2–1 לגרמניה המערבית במשחק השני.
לאחר שכשלה לנצח את צ'כוסלובקיה ונפרדה ממנה בשוויון 1–1 בלבד, סיימה הולנד את דרכה בטורניר.
הופעתו האחרונה של רפ במדי הולנד הייתה ב-18 בנובמבר 1981, בהפסדה של הנבחרת 2–0 ל במשחקה האחרון במוקדמות מונדיאל 1982. הולנד סיימה במקום הרביעי בבית וכשלה להעפיל לטורניר הגמר.
בסך הכול רשם רפ 42 הופעות במדי הולנד, בהן כבש 12 שערים.
שבעת השערים שכבש בשני טורנירי המונדיאל בהם שותף, הפכו אותו למלך שערי המונדיאלים של הולנד בכל הזמנים.
מקום שלישי באליפות אירופה: 1976
הכדורגלן הזר של העונה בליגה הצרפתית: 1977/78
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםאייאקס אמסטרדםארדיוויזיה9124173214329ולנסיההליגה הספרדית2614298בסטיההליגה הצרפתית30183515סנט אטייןהליגה הצרפתית31153214348347זוולהארדיוויזיה325פיינורדארדיוויזיה171264הארלםארדיוויזיה50סך הכול בקריירה428150
ג'ונסבורו היא העיר הגדולה ביותר והבירה של מחוז קרייגהד שבמדינת ארקנסו שבארצות הברית.
ג'ונסבורו היא עיר אוניברסיטאית, בה שוכנת אוניברסיטת מדינת ארקנסו (Arkansas State University) והיא הגדולה בערי חלקה הצפוני של ארקנסו ובאזור הדלתה של נהר הארקנסו.
זוהי העיר החמישית בגודל אוכלוסייתה בארקנסו.
היא מהווה מרכז אזורי לתעשייה, חקלאות, בריאות, חינוך וסחר.
האזור בו שוכנת ג'ונסבורו היה מיושב במשך אלפי שנים על ידי האינדיאנים.
בעת הגעתם של האירופאים, נמנו על השבטים ההיסטוריים באזור שבטי האוסגה, הקאדו והקוופאו.
משפתו של זה האחרון נלקח שמה של מדינת ארקנסו.
לסוחרים ומניחי המלכודות הצרפתים והספרדים היה קשר עם שבטים אלו.
לאחר שארצות הברית רכשה את האזור הזה במסגרת רכישת לואיזיאנה ב-1803, עשו מתיישבים אמריקאים את דרכם לאזור בו שוכנת כיום ג'ונסבורו.
הללו החלו לתור, לצוד, להניח מלכודות ולסחור עם שבטי האינדיאנים המקומיים.
התיישבות קבע בג'ונסבורו עלתה על הקרקע זמן קצר לאחר שנת 1815.
ב-1859 סופחו שטחים ממחוזות גרין, מיסיסיפי ופוינסט הסמוכים כדי ליצור את מחוז קרייגהד.
ג'ונסבורו יועדה להיות בירת המחוז המקורית.
עם הגידול באוכלוסייה במערב המחוז, הוגדרה בנוסף העיר לייק סיטי כבירה משנית של המחוז.
ב-1859 מנתה אוכלוסיית ג'ונסבורו 150 תושבים.
העיר נקראה על שמו של הסנאטור ויליאם א.
ג'ונס, כהוקרה לתמיכתו בייסוד מחוז קרייגהד.
במקור נכתב השם Jonesborough, אך מאוחר יותר קוצר שם העיר לאיות הנוכחי.
בסוף המאה ה-19 ניסתה העיר לפתח את מערכת המשפט שלה ואת התשתית העירונית במרכז העיר.
זמן קצר לאחר שהיא הפכה להיות בירת המחוז, אותרה הנקודה הגבוהה ביותר בעיר והיא יועדה לבניית בניין בית המשפט.
תוכנית זו התעכבה למשך כמה שנים עקב ההפרעה שנגרמה מהבנייה לפעילות ציד הצבאים של המקומיים.
בנייתו של בניין בית המשפט הראשון הושלמה לבסוף, אך ב-1869 הוא חרב בשריפה.
כמבנה חלופי נשכר מבנה תעשייתי מעבר לרחוב, אך ב-1876 גם הוא עלה באש.
בניין חדש שנבנה באותו מקום נשרף גם הוא ב-1878 בשריפה שכילתה את רוב מרכז ג'ונסבורו.
זמן קצר לאחר מכן נבנה משכן חדש לבית המשפט שעומד על תילו עד היום.
מסילת הרכבת הדרום-מערבית של סנט לואיס, שהייתה ידועה גם בשם "מסילת חגורת הכותנה", נסללה דרך ג'ונסבורו והיא עברה מדרום למרכז העיר.
במסע הבכורה של הרכבת, היא נתקעה והיה צורך לשאת את הסחורות שהובלו בה.
מסילה זו קישרה את העיר סנט לואיס עם מקומות שונים בארקנסו ובטקסס.
בהמשך נסללו מסילות נוספות שהתחברו לג'ונסבורו, כולל מסילת סנט לואיס – סן פרנסיסקו והמסילה שקישרה את מיזורי אל חוף האוקיינוס השקט.
חלק מהמסילות הללו פעילות עד היום.
ב-1899 הוקם בעיר בית הספר המחוזי.
ב-1900 הוקם המרכז הרפואי האזורי סנט ברנרד.
באותה שנה נפתחה חנות הכולבו הראשונה בעיר.
ב-1904 נפתחו קולג' וודלנד ושני בתי ספר נוספים.
ב-1909 נפתח קולג' מדינת ארקנסו (כיום אוניברסיטת מדינת ארקנסו).
בנייתן של שתי הכנסיות הראשונות בעיר החלה בעשור השני של המאה ה-20. הכנסייה הבפטיסטית הראשונה הוקמה ב-1911 והכנסייה המתודיסטית הראשונה ב-1916.
ב-10 בספטמבר 1931 אישר מושל המדינה, הארווי פרנל, למשמר הלאומי של ארקנסו לפעול בג'ונסובורו כדי להתערב בהתנגשות בין ג'ו ג'פרס לבין דאו ה.
הרד, הכומר של הכנסייה הבפטיסטית.
תומכיו של ג'פרס תקפו גם את ראש העיר ואת מפקד המשטרה והאירוע סוקר בעמוד הראשי של הניו יורק טיימס.
במהלך המאה ה-20 החלה כלכלת העיר להתגוון והקמתם של מפעלי תעשייה אפשרה את התפתחותה של העיר מעבר לתרבות הכותנה.
בנוסף, משכה האוניברסיטה לעיר אוכלוסייה משכילה.
ב-24 במרץ 1998 בוצע טבח בבית ספר בעיר על ידי שני נערים בני 11 ו-13 שירו על תלמידים בבית הספר תוך כדי שהם תופסים מחסה בחורשה סמוכה.
השניים הרגו ארבעה תלמידים ומורה אחד ופצעו עשרה בני אדם.
ג'וניור קבאננגה קאלונז'י הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ.
קבאננגה החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת בקבוצת MK Étanchéité מעיר הולדתו, ששיחקה אז בליגה השנייה בקונגו.
הוא שיחק בקבוצה עונה אחת, שלאחריה עבר לשחק באנדרלכט מליגת העל הבלגית.
מאוחר יותר נודע כי הקבוצה הבלגית השתמשה במסמכים מזויפים בעת ההעברה.
בעונת עבר ג'וניור בהשאלה לבירסחוט, ועונה לאחר מכן בהשאלה לרוסלארה.
ב- חתם על חוזה לשנתיים בסרקל ברוז'.
אחרי שתי עונות בברוז', בהן כבש 13 שערים ב-64 הופעות, עבר ג'וניור ביוני לאסטנה מליגת העל הקזחית, בה חתם על חוזה לשנתיים וחצי.
ג'וניור הבקיע 5 שערים בחצי העונה הראשונה שלו בקזחסטן, ועזר לקבוצה לזכות באליפות.
בסיום העונה בקזחסטן עבר בהשאלה לקראבוקספור עד סיום העונה האירופית.
בעונה הבאה באסטנה עזר ג'וניור לקבוצה לזכות באליפות ובגביע הקזחי, כשהוא מבקיע 5 שערים בליגה ו-3 בגביע.
ב-31 בינואר 2018 חתם בא-נסר הסעודית לשנתיים וחצי.
ב-11 ביולי 2018 הושאל לאסטנה לשנה.
ג'וניור משחק בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל מאז 2014, השתתף איתה בגביע אפריקה לאומות 2015, בו זכתה במדליית הארד, ובגביע אפריקה לאומות 2017, בו הבקיע שלושה שערים בשלושת המשחקים הראשונים - מה שנתן לו את תואר מלך השערים של הטורניר.
הוא היה חבר ותיק במפלגה הלאומית המאוחדת והוביל אותה לניצחון מוחץ בבחירות 1977 ושימש כראש ממשלה במשך חצי שנה לפני שהפך לנשיא בעל הסמכויות הביצועיות הראשון של המדינה על פי החוקה המתוקנת.
ג'אייווארדנה, שנולד למשפחה ציילונית בולטת באי עם קשר חזק עם למקצוע המשפטי, היה הבכור מבין 11 ילדים.
אביו היה השופט יוג'ין וילפרד ג'אייווארדנה, נשיא בית המשפט העליון של ציילון ואמו הייתה אגנס הלן דון פיליפ וויג'וורדנה, בתו של סוחר אמיד.
דודיו היו הקולונל תיאודור ג'אייווארדנה, השופט ולנטיין ג'אייווארדנה והעיתונאי בראון ד'ויג'אייווארדנה.
הוא גודל בידי אומנת אנגלית וקיבל את השכלתו היסודי שלו בבישופ קולג' שבקולומבו ואת השלכתו התיכונית רכש בקולג' המלכותי בקולומבו.
בקולג' המלכותי הוא שיחק בקבוצת הקריקט של המכללה.
מאוחר יותר היה שימש כמזכיר של איחוד בוגרי המכללה.
ב-1926 ג'אייווארדנה הלך ללמוד באוניברסיטת ציילון קולג' כדי לדעת קרוא וכתוב באנגלית, לטינית וללמוד לוגיקה וכלכלה.
הוא קיבל רשומה אקדמית מכובדת והראה עניין רב בספורט.
בשנת 1928 הוא עבר ללמוד חוק ומשפט במכללה למשפטים של אוניברסיטת ציילון והתמחה בתור עורך דין, החל את התמחותו בבר לא רשמי, לתקופה קצרה.
ג'אייווארדנה המיר את דתו מנצרות לבודהיזם בצעירותו.
ג'אייווארדנה לא עסק בחוק זמן רב.
ב-1938 הוא הפך לפעיל במפלגת הקונגרס הלאומי של ציילון (CNC), שהייתה הפלטפורמה הארגונית לתנועה הלאומנית של ציילון (שמה של המדינה שונה ב-1972 ל"סרי לנקה").
הוא נבחר אל המועצה המדינה בשנת 1943. במהלך מלחמת העולם השנייה, ג'אייווארדנה, יחד עם לאומנים אחרים, יצר קשר עם האימפריה היפנית ודיבר על מרי אזרחי ולהוציא את הבריטים מן האי.
לאחר שהצטרף למפלגה הלאומית המאוחדת עם הקמתה בשנת 1946, הוא מונה לשר האוצר בקבינט הראשון של בתולדות המדינה בשנת 1947. הוא מילא תפקיד מרכזי בחלקה של ציילון בחוזה סן פרנסיסקו.
האינטליגנציה החריפה של ג'אייווארדנה ומיומנויותיו הפוליטיות המתוחכמות, הקנו לו תפקידים מובילים בממשלה (1947–1956, 1965-1970) ובאופוזיציה (1956-1965 ו-1970–1977).
בשנת 1951 הוא היה חבר בוועדה שבחרה ההמנון הלאומי של סרי לנקה.
ג'אייווארדנה נבחר לנשיאות סרי לנקה ב-1978. כנשיא הוא ניסה להפסיק את המהומות שהוצתו במסגרת מלחמת האזרחים בסרי לנקה על ידי הכרה אוטונומית בטיגריסי השחרור של טאמיל אילם צפון ובמזרח המדינה.
ג'אייווארדנה היה ידיד ותיק של ישראל, בעל אישיות דומיננטית שהתערב במהלכים מדיניים של הממשלה בניגוד לקודמיו בתפקיד שנהגו שלא להתערב בהחלטותיהם של ראשי הממשלה השונים שכיהנו בימי כהונתם.
באותה התקופה החל משא ומתן עם ישראל בחשאי.
בימי כהונתו לישראל הוצע לחדש את היחסים (שנותקו ב-1970) באופן חלקי תוך הקמת "מדור אינטרסים" שיפעל בחסות אחת מהשגרירויות של אחת ממדינות העולם המערבי בקולומבו.
בסרי לנקה הסכימו לכך, בתנאי ש"מדור האינטרסים" יפעל בחסות שגרירות ארצות הברית בעיר.
בראשית שנת 1984 מחלקת המדינה של ארצות הברית הודיעה כי מסכימה לתוואי, אם כי הוחלט שה"מדור" לא ישוכן במשכן השגרירות עצמה אלא במשרד נפרד משלו.
ב-1 ביוני 1984 נחתם הסכם בנדון.
לראש המדור נתמנה דוד מתני.
בתחילת דרכו של ה"מדור" דאג הנשיא ג'אייווארדנה להסתיר את הידיעה על חידוש היחסים הדיפלומטיים עם ישראל מפני שר החוץ שאהול חאמיד המוסלמי, אך לא לאורך זמן.
חאמיד לא גילה התנגדות לכך ובצעד מפתיע סייע לנשיא להתגבר על המחלוקת שצעד זה הביא אתו.
משרד החוץ של סרי לנקה פרסם הודעה ובה נכתב שהאמריקאים סייעו לסרי לנקה להשיג סיוע מישראל בלחימה נגד הטרור הטמילי.
סרי לנקה פנתה בנוסף לישראל למדינות אחרות, אך רק ישראל נענתה לכך.
קורפורסיון דפורטיבו פופולר ג'וניור (בספרדית: .Club Deportivo Popular Junior Fútbol Club S.A) או בשמותיה הנפוצים כמו ג'וניור ברנקייה או אתלטיקו ג'וניור היא קבוצת כדורגל קולומביאנית מהעיר ברנקייה.
הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס, המשמש אצטדיון בית גם עבור הנבחרת הלאומית.
שחקני הקבוצה לובשים חולצות פסים באדום ובלבן.
הקבוצה זכתה עד כה בשמונה תוארי אליפות ובגביע אחד ואת מדיה לבשו שחקנים כקרלוס ולדרמה, איבן ולנסיאנו, טאופילו גוטיירס וקרלוס באקה.
המועדון נוסד בשנת 1923 במטרה לייצג את השכונות סן רוקה ורבולו.
התהליך החל עם הקמת קבוצה שנקראת "יובנטוס" על ידי מנהגרים איטלקיים אך לאחר מכן שונה השם לחובנטוד.
מספר חובבי כדורגל יצרו ב־7 באוגוסט 1924 מועדון חדש שנקרא "חובנטוד אינפנטיל".
משחקם הראשון היה מול ארגנטינה FBC ב־12 באוקטובר 1924, אותו הם ניצחו 1-2. ב-1926 הם נרשמו לליגה השלישית של מחוז אטלנטיקו וב-1927 השיגו את העלייה לליגה השנייה.
כעבור שנתיים כבר העפילו לליגה הבכירה וב-1932 זכו לראשונה בתולדותיהם באליפות הליגה הלא מקצוענית כאשר הם משנים את שמם ל"חובנטוד ג'וניור".
ב-1948 פתח המועדון את התקופה המקצוענית שלו תחת השם אתלטיקו ג'וניור וכבר בעונה הראשונה הצליחה הקבוצה לסיים כסגנית האלופה כאשר סיימה בארבע נקודות פחות מסנטה פה.
ב-1949 הושעה המועדון לשנתיים על ידי הדימיור לאחר שנתבקשה לייצג את קולומביה בטורניר הסודאמריקנו לקבוצות על ידי גוף ה-ADEFUTBOL.
בעקבות בקשה זו, התערערו יחסיהם של שני הגופים הגדולים בכדורגל הקולומביאני, הדימיור וה-ADEFUTBOL.
ב-1953 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים קשים מאוד שאילצו אותה לפרוש מהדימיור ומהליגה המקצוענית למשך 12 שנים.
במהלך אותן שנים, המשיכו לשחק כקבוצה לא מקצוענית בליגה המחוזית.
ג'וניור חזרה לליגה הראשונה ב-1966 ושנה מאוחר יותר, החתימה שלושה שחקנים ברזילאיים שכבר אז היו מהטובים בעולם והבולט שבהם היה גארינצ'ה.
הוא הספיק לשחק רק משחק אחד במדי ג'וניור מול סנטה פה ובתום העונה עזבו שלושת הברזילאים.
תואר האליפות הראשון של המועדון הגיע בשנת 1977. היא סיימה את טורניר האפרטורה במקום הראשון עם 35 נקודות והבטיחה את העפלתה לבית הגמר השנתי.
בבית הגמר הצליחה הקבוצה לסיים במקום הראשון עם 15 נקודות, שלוש יותר מאשר דפורטיבו קאלי ולחגוג תואר אליפות ראשון.
היא גם העפילה בפעם השנייה בתולדותיה לקופה ליברטדורס.
אחד מהגורמים העיקריים לאליפות היה החלוץ הארגנטינאי, חואן רמון ורון.
שלוש שנים מאוחר יותר, השיגה הקבוצה את תואר האליפות השני שלה.
היא שוב סיימה ראשונה בטורניר האפרטורה עם 35 נקודות והבטיחה את מקומה בפלייאוף.
סיימה ראשונה את בית חצי הגמר עם נקודה יותר מאתלטיקו נסיונל והעפילה יחד איתה לבית הגמר שכלל גם את אמריקה קאלי ודפורטיבו קאלי.
ג'וניור השיגה תשע נקודות מבלי להפסיד אף משחק וסיימה כאלופה לפני דפורטיבו קאלי שסיימה עם שבע נקודות.
בכך העפילה לטורניר הקופה ליברטדורס השלישי שלה.
לקראת הטורניר של 1993 העבירה לשורותיה את קפטן הנבחרת דאז, קרלוס ולדרמה, שאף נבחר באותה שנה לכדורגלן הטוב ביותר בדרום אמריקה.
ביחד עם חברו לנבחרת, איבן ולנסיאנו, הובילו השניים את ג'וניור לאליפות השלישית שלה, שהייתה דרמטית במיוחד.
היא סיימה במקום הראשון את טורניר האפרטורה והעפילה לפלייאוף.
בטורניר הקלאוסורה סיימה במקום השני ובשיקלול השנתי זכתה בנקודת בונוס במקרה של שוויון מול קבוצה אחרת.
בבית חצי הגמר של הפלייאוף, שיחקה ג'וניור מול אתלטיקו נסיונל, אונסה קלדס ומיונאריוס והצליחה להעפיל עם נסיונל לבית הגמר שכלל גם את אמריקה קאלי ואינדפנדיינטה מדיין.
היא הגיעה למחזור האחרון בידיעה שתיקו ביתי יתן לה את התואר, או שמדיין לא תנצח.
בזמן שג'וניור פיגרה מול אמריקה עד הדקה ה-90 ובמשחק המקביל הוליכה מדיין והחגיגות שם החלו, ג'וניור יצאה להתקפה אחרונה בהחלט שבסיומה כבשה את השער המיוחל שנתן את האות לחגיגות האליפות השלישית בתולדותיה.
מיגל גררו החלוץ סיים כמלך השערים עם 34 כיבושים.
הקבוצה העפילה לטורניר הקופה ליברטדורס בפעם החמישית בתולדותיה וזה היה הטורניר הטוב ביותר שלה עד כה.
היא שובצה בבית 1 יחד עם אינדפנדיינטה מדיין, סרו פורטניו וקלוב אולימפיה, שתיהן מפרגוואי.
היא בקושי צלחה את שלב הבתים וסיימה שלישית עם חמש נקודות, אבל זה הספיק כדי להמשיך הלאה.
קולו קולו הייתה היריבה הבאה ולאחר שוויון 3-3 בסיכום המשחקים, ניצחה ג'וניור בבעיטות הכרעה 3-4. ברבע הגמר שוב פגשה ג'וניור את אינדפנדיינטה מדיין וניצחה אותה במשחק הראשון באצטדיון אטנאסיו חירארדוט 0-2, כשאת השערים כובשים אוסוולדו מקנסי ורונלד ולדרמה, אחיו של קרלוס.
בגומלין בברנקייה המשחק נגמר בתיקו 0-0 וג'וניור הגיעה לחצי הגמר מול ולס סארספילד.