tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2006 נוסד כתב העת של אגודת האקלוט (Journal of the Hakluyt Society) במתכונת מקוונת זמינה לכול.
ידיעות שוטפות מופיעות בדף הפייסבוק של האגודה.
לאגודת האקלוט הבריטית יש אגודת ידידים בארצות הברית שנוסדה ב-1996 בחסות אוניברסיטת בראון במלאת 150 שנה להקמת האגודה הבריטית.
מטרותיה דומות לאלה של אגודת האֵם, אך היא מתרכזת בנושאים הנוגעים לאמריקות.
אגודת בנדיקט המסתורית היא סדרת טלוויזיה הרפתקאות מסתורין אמריקאית, המבוססת על סדרת ספרים באותו שם מאת טרנטון לי סטיוארט.
הסדרה מופצת על ידי דיסני + ופרק הבכורה עלה ב-25 ביוני 2021 כשעונת הבכורה מורכבת משמונה פרקים.
בינואר 2023 הוכרז כי הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות.
ארבעה יתומים, שכל אחד מהם מחזיק במיומנות ייחודית, מוזמנים לפנימייה המכונה המכון על ידי מנהל אקסצנטרי שרוצה לעצור מזימה שעלולות להיות לה השלכות ברמה עולמית.
טוני הייל - מר בנדיקט ומר קרטיין
קריסטן שאל - מספר שתיים
ג'יה סנדהו - גברת פרומל
מיסטיק אינשו - רייני מולדון
אמי ד'אוליביירה - קייט ווטרל
סת' קאר - ג'ורג' 'סטיקי' וושינגטון
מרתה טימופייבה - קונסטנס קונטרה
סאארה צ'ודרי - מרטינה קרואו
בספטמבר 2019 הוכרז כי הסדרה הוזמנה על ידי הולו.
פיל היי ומאט מנפרדי כתבו את פרק הפיילוט עם ג'יימס בובין שעתיד היה לביים.
טוד סלבקין ודארן סווימר היו יוצרי הסדרה.
בנובמבר 2020 הסדרה עברה לדיסני + ובפברואר 2021 הוכרז כי הסדרה תורכב משמונה פרקים ותועלה לשידור בכורה ב-25 ביוני 2021.
טוני הייל לוהק בפברואר 2020 כדי לגלם את האחים התאומים מר בנדיקט ומר קרטיין.
קריסטן סאל, מאאמיא בואפו, ראיין הרסט, ג'יה סנדו, מיסטיק אינשו, אמי ד'אוליביירה, סת' קאר ומרתה טימופייבה הצטרפו באפריל.
הצילומים נקבעו תחילה לאמצע 2020 בקולומביה הבריטית, אך עוכבו בשל השלכות מגפת COVID-19. הצילומים התחילו רשמית ב-26 באוגוסט, עם סצנות שצולמו בגסטאון בנובמבר והצילומים הושלמו ב-19 בינואר 2021.
דיסני שחררה טריילר לסדרה ב-20 במאי 2021.
הפרק הראשון של הסדרה יצא ב-25 ביוני 2021 ותשודר עד 13 באוגוסט 2021.
אגודת בנדיקט המסתורית או אגודת בנדיקט הסודית (במקור: The Mysterious Benedict Society) היא רביעיית ספרי ילדים מאת טרנטון לי סטיוארט, העוקבת אחר הרפתקאותיהם של ארבעה ילדים.
ספר אחד ראה אור בכל שנה בין השנים 2007 ל-2009, כאשר הספר הרביעי יצא לאור מאוחר יותר.
הספרים הם הרומנים הראשונים לילדים שכתב סטיוארט שעוקבים אחר חייהם של ארבעת הילדים כחברי אגודת בנדיקט המסתורית, על שמו של מר בנדיקט התמהוני שאוסף אותם בספר הראשון.
בהמשך,תורגמו ספרים 1 ו-2 לעברית
ריינארד "רייני" מלדון – ילד חכם בעל היגיון.
ג'ורג' "סטיקי" וושינגטון – ילד חכם במיוחד עם זיכרון אידטי.
יכול לזכור את כל מה שהוא מביט בו.
קייט וותרול – ילדה אתלטית והרפתקנית שהולכת לכל מקום עם דלי אדום שבכלים שבו היא משתמשת לעיתים קרובות.
קונסטנס קונטרר – ילדה עקשנית.
יכולה לקרוא מחשבות ובהמשך גם לשלוח מסרים לתודעה.
ניקולס בנדיקט - מאחד את ארבעת הילדים.
אחיו התאום של לדרופטה קרטן.
מיס פרומל - בהתחלה המורה הפרטית של רייני בבית היתומים.
מר רטגר - מנהל בית היתומים של רייני.
רונדה קזמבי - מתחזה לילדה במבחנים של בנדיקט.
מספר שתיים - עוזרת של בנדיקט.
חוויאר - אביה של קייט.
שומר הראש של הילדים ועוזר של בנדיקט.
הסדרה עוסקת בהרפתקאותיהם של ארבעה ילדים צעירים המחוננים כל אחד בתחומים שונים, הקשורים לגורם משותף אחד: הם יתומים או שאינם רצויים על ידי הוריהם.
בספר הראשון הילדים עוברים את המבחנים של ניקולס בנדיקט המוזר ושל עוזריו שמנסים למנוע מהתאום של מר בנדיקט, לדרופתה קרטן, להשתלט על העולם באמצעות שטיפת מוח.
הילדים מתחברים נגד הנבל ועוזריו המרושעים, "עשרת הגברים".
בסוף הספר מופיע הפרק הראשון בספר השני
אגודת בנדיקט המסתורית והמסע המסוכן (2008)
אגודת בנדיקט המסתורית ודילמת האסיר (2009)
אגודת בנדיקט המסתורית וחידת הגילאים (2019)
ספר הפאזלים המביכים של מר בנדיקט, חידות חמקמקות וחידות סקרניות (2011)
החינוך החריג של ניקולס בנדיקט (2012)
שירות הטלוויזיה הולו הודיע על תוכניות לעיבוד של הסדרה, שנכתבו על ידי מאט מנפרדי ופיל היי, עם טוני הייל כאדונים בנדיקט וקרטיין.
ב-13 בנובמבר 2020 הוכרז כי הסדרה עברה לדיסני +.
הוכרז כי תאריך הבכורה של הסדרה הוא 25 ביוני 2021.
אגודת החירשים הרוסית היא ארגון ציבורי רוסי של אנשים בעלי לקות שמיעה מוחלטת או משמעותית.
הארגון הוקם כגוף ציבורי כלל-רוסי של אנשים עם מוגבלויות בשם אגודת החירשים הרוסית.
הוא נוצר ברוסיה הסובייטית (ברית המועצות) בשנת 1926. המשימה העיקרית שלה היא הגנה על הזכויות המשפטיות והאינטרסים של אזרחי הפדרציה הרוסית עם ליקויי שמיעה, שיקומם החברתי ושילובם בחברה המודרנית, הבטחת שוויון הזדמנויות עם אזרחים אחרים.
האגודה חברה באיגוד העולמי לחירשים (WFH).
נשיא ה-WFH חבר במועצת WFH, מנהל המזכירות האזורית WFH למזרח אירופה ומרכז אסיה.
הארגון מונה כ-100,000 איש בשורותיו, מתוכן 95% לקויי שמיעה.
הארגון כולל 76 סניפים אזוריים ו-878 סניפים מקומיים, המשרתים כ-230,000 רוסים חירשים.
ישנן יחידות ארגוניות עיקריות של האגודה בכל הסובייקטים הפדרליים של הפדרציה הרוסית.
הארגון מפעיל 35 מפעלים חברתיים ושיקומיים הפותרים את בעיות ההכשרה המקצועית והתעסוקה של נכים, מממנים את הפעילות הסטטוטורית של הארגון וכוללת גם 52 מוסדות חברתיים ותרבותיים אזוריים ו-182 מקומיים, כמו גם תיאטרון החיקוי והמחווה, אתר הבריאות מאיאק בסוצ'י ומרכזי בילוי ותיירות אחרים ברוסיה.
אגודת היוצרים, המלחינים והמעבדים המוזיקליים הוא ארגון מקצועי ללא מטרת רווח צרפתי לניהול זכויות של יוצרים, מלחינים ומעבדים מוזיקליים צרפתים ובינלאומיים.
הארגון נוסד בשנת 1851 כישות ללא מטרת רווח בבעלות והנהלת חבריה במודל של קואופרטיב.
המלחינים ארנסט בורגט, ויקטור פאריזוט ופול הנריון הצליחו בשנת 1847 לגבות תשלום עבור יצירותיהם שהושמעו בבית הקפה המוביל בפריז באותה תקופה, Les Ambassadeurs.
בתי המשפט בצרפת הכירו בזכויות לגיטימיות אלה שהתבססו על חוקי המהפכה.
ההתאחדות הזמנית של יוצרים, מלחינים ומוציאים לאור של מוזיקה נוסדה רשמית בשנת 1850, ושנה לאחר מכן הפך האיגוד המקצועי לחברה (חברה אזרחית בהגדרתה) של יוצרים, מלחינים ומוציאים לאור שחילקו את התמלוגים שנגבו בין חבריהם, וכך נעשה עד היום.
SACEM מנתה 350 חברים כאשר נוסדה בשנות ה-50 של המאה ה-20, אשר נחלקו למחברים, מלחינים ומוציאים לאור של מוזיקה.
תקופה זו עמדה בסימן תחילת המהפכה העירונית, צמיחת המטרופולינים והתקדמות וריבוי הופעות בבתי קפה.
מדי שנה נרשמות למעלה ממיליון יצירות ב-SACEM.
מאז שנת 2006 ומדי שנה נערך טקס שנתי להענקת פרסים עבור תרומה יוצאת דופן בכתיבת שירים, הלחנה והוצאה לאור של מוזיקה.
פרס Grands Prix Sacem מוענק לאחר הצבעת מועצת המנהלים של האיגוד לסופרים, מחברים, מלחינים ומוציאים לאור של מוזיקה החברים בארגון.
אגודת ארץ ישראל הוקמה באנגליה ב-1805 במטרה לקדם את חקר הגאוגרפיה, הטבע והעתיקות של ארץ ישראל וסביבותיה.
האגודה הייתה פעילה שנים ספורות בלבד ולא צברה הישגים של ממש, ועם זאת היא מוערכת כמַטְרִימָה לקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל (PEF).
בייסודה בלונדון ב-31 במרץ 1805 נקראה בשם "החברה הסורית" (Syrian Society), אך כעבור פחות מחודש ימים שוּנָה שמהּ ל"אגודת ארץ ישראל" (Palestine Association).
היא נחשבת לאגודה הראשונה ששמה לה למטרה לחקור את הארץ.
ניתן להסביר את הקמתה כחלק מתופעה כללית של ייסוד אגודות בארצות אירופה שביקשו לדחוף להכרת ארצות בלתי-ידועות, לא רק כבסיס לצבירת ידע, אלא גם משיקולים כלכליים ופוליטיים.
הקמתה של "אגודת ארץ ישראל" הייתה כרוכה בעניין הדתי המתמיד בארץ הקודש, בציפיות המשיחיות בקרב הפרוטסטנטים, בהתעוררות החקר הביקורתי של המקרא, וכן בהתעצמות האינטרס האסטרטגי הבריטי בארץ ישראל בעקבות מסע נפוליון במצרים ובארץ ישראל ב-1798–1801.
"אגודת ארץ ישראל" הייתה פעילה רק בחמש השנים הראשונה לקיומה.
הפרסום הבודד שהפיקה היה חיבורו של אולריך יאספר זטצן מ-1810, "דוח קצר על הארצות הגובלות בכנרת, בירדן ובים המלח".
בהקדמה לחיבור הזה הבהירו העורכים כי הם "משתמשים במִלה 'ארץ ישראל' לא במובן המוגבל של מחוז או חלק מיהודה, אלא במובן המורחב כמקיפה את כל הארצות משני צדי הירדן שבהן שכנו שבטי ישראל".
אחת ממטרות האגודה הייתה להביא לראשונה ליצירת מפה מדויקת של ארץ ישראל (מפות ז'אקוטן ראו אור ברבים רק ב-1818), אך שיגורם של חוקרים מטעמהּ נכשל.
שליחהּ הראשון של האגודה, סמואל אינמן (Inman) מקיימברידג', חזר בו עוד בהגיעו למלטה בדצמבר 1806 עקב גיוסו לצי המלכותי.
הניסיונות בשנתיים שלאחר מכן להפעיל אחרים לא צלחו וגם הביאו לדלדול קופתהּ.
"אגודת ארץ ישראל", שהקדימה את זמנה, פורקה רשמית ב-1834 ושולבה על יתרת נכסיה בחברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית.
צעד זה נעשה ביוזמת ויליאם ריצ'רד המילטון , איש משרד החוץ הבריטי וחובב עתיקות, שהיה הרוח החיה בפעילות האגודה.
החוקרים רות קרק וחיים גורן מסבירים את קוצר ימיה של האגודה בהיעדר תנאים מתאימים למחקר שיטתי של הארץ בתחילת המאה ה-19. ארץ ישראל אך נפתחה למגע העולם והמלחמות הנפוליאוניות היו עדיין בעיצומן.
כמו כן, מחקר מדעי מסודר לא היה אפשרי ללא תמיכה ארגונית ומוסדית בארץ גופה, וזה החל רק בסביבות 1840, במסעותיו של חוקר המקרא אדוארד רובינסון, עם כינונן וחיזוקן של הנציגויות הזרות בירושלים.
החוקרים רואים ב"אגודת ארץ ישראל" קצרת הימים הַטְרָמָה לקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל (PEF) שנוסדה ב-1865 וממשיכה לפעול מאז.
אגודת דוגוניץ' (בהונגרית: Dugonics Társaság) הייתה אגודה אזרחית של אנשי ספרות ומדע, שפעלה בעיר סגד בהונגריה משנת 1892 ועד פיזורה על ידי המשטר הקומוניסטי בשנת 1952. היא נקראה על שם הנזיר הפיאריסטי אנדראש דוגוניץ', שהיה גם סופר ופרופסור ואיגדה אינטלקטואלים בולטים מהעיר.
האגודה חזרה לפעול בשנת 1991, לאחר חילופי המשטר.
האגודה קיימה מפגשי קריאה ספרותיים, פרסמה קולות קוראים לכתיבת יצירות והוציאה לאור פרסומים ספרותיים.
פעילות זו הייתה משמעותיים בחיים האינטלקטואלים בעיר.
במפגשי האגודה התקיימו הרצאות גם בנושאי מדעי הטבע, רפואה ואתנוגרפיה, אך קריאת יצירות סיפורת הייתה מרכז הפעילות.
בפעילות האגודה השתתפו סופרים מקומיים, והם ערכו ערבי קריאה.
בין המשתתפים הבולטים היו אישטוואן טמרקן, פרנץ מורָה, דיולה יוהאס ומיהאי צ'רזי.
גם מדענים, כמו חתן פרס נובל (בשל בידוד והפקה של הוויטמין C) אלברט סנט-גיירגי, ומשוררים וסופרים מפורסמים מאזורים אחרים בהונגריה, כגון גזה גארדוני, בלה ויקאר (Béla Vikár), אוטו הרמן, אנדרה אדי, ארון טמאשי ומיקלוש רדנוטי, הוזמנו לערבי הקריאה.
האספה האחרונה של האגודה התקיימה ב-6 ביוני 1948. בפגישה זו, הונצח יום השנה המאה למהפכת 1848 בהונגריה על ידי דיולה אורטוטאי.
האגודה הוקמה מחדש בשנת 1991, לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, ובשנת 1992 ציינו חבריה שנים להקמתה.
אגודת החיילים והחיילות היהודים לשעבר (Association of Jewish Ex-Servicemen and Women, בראשי תיבות AJEX) היא ארגון צדקה, המאגד את ותיקי הצבא, הצי וחיל האוויר הבריטים ממוצא יהודי.
האגודה פועלת להבטחת רווחתם של המשרתים היהודים לשעבר בכוחות המזוינים הבריטיים, לשימור מורשתם ולמאבק באנטישמיות באמצעות פעילות חינוכית.
האגודה הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה, שבה שירתו 50 אלף יהודים בכוחות המזוינים של האימפריה הבריטית, ונקראה במקור ועד 1936 Jewish Ex-Servicemen's Legion.
בין מייסדיה היו חיילים ששירתו בגדוד נהגי הפרדות ובגדודים העבריים.
החלטת ההתאגדות התקבלה בכינוס בוייטצ'אפל שבלונדון בהשתתפות כ-1,000 חיילים משוחררים.
למזכיר האגודה הראשון נבחר לואיס סרנה (1989-1978).
חברי האגודה השתתפו בפעולות מחאה נגד פעילות פשיסטית בבריטניה ערב מלחמת העולם השנייה.
במלחמה זו שירתו בשירות צבאי 70 אלף יהודים בריטים.
לאגודה ארבעים סניפים ברחבי בריטניה.
חברי האגודה עורכים מדי שנה מאז 1934 צעדת זיכרון שנתית, החולפת על פני הסנוטאף של לונדון.
הצעדה, שבה משתתפים מאות, נערכת שבוע לאחר יום הזיכרון הרשמי וכוללת טקס דתי והנחת זרים.
האגודה פועלת בשיתוף פעולה עם הארגון המייצג של היהודים שבשירות צבאי פעיל בבריטניה - Armed Forces Jewish Community.
היא הייתה שותפה בהעברתו של אוסף המוזיאון הצבאי היהודי בלונדון אל המוזיאון היהודי בלונדון.
אגודת אמני המהפכה הרוסית; באנגלית: Association of Artists of Revolutionary Russia (1932-1922) הייתה קבוצת אמנים בברית המועצות .
חברים בקבוצה זכו לאהדה כיוצרים לגיטימיים של הרעיונות הקומוניסטיים בעולם האמנות, תוך גיבוש מסגרת לסגנון הריאליזם הסוציאליסטי.
הייתה זו אגודה גדולה של אמנים סובייטים, גרפיקאים ופסלים, שבזכות תמיכת המדינה הייתה הגדולה והחזקה מבין הקבוצות היצירתיות של שנות ה-20. הקבוצה נקראה בראשי תיבות: AKhRR, נוסדה ב-1922, הייתה פעילה במשך כ-10 שנים לפני שהתפרקה ב-1932. במהלך תקופה זו היא המבשרה של "האיגוד המאוחד של אמני ברית המועצות".
בין המייסדים המקוריים נכללו אלכסנדר גריגורייב, פאבל ראדימוב (היו"ר האחרון של תנועת הנודדים), סרגיי מאליוטין, יבגני כצמן וציירים ריאליסטים אחרים, שכבר ביססו את עצמם בעולם האמנותי לפני המהפכה הרוסית של 1917. הקבוצה נוצרה במסגרת תנועת הנודדים, שערכה את התערוכה הפומבית האחרונה, ה-47, ב-1922, והעמידה את עצמה בבירור בניגוד לאמנות האוונגרדית.
הם טענו שסגנון האמנות שלהם נועד ללכוד את "הדחף המהפכני של הרגע הגדול הזה בהיסטוריה" מבלי "להעליב את המהפכה בעיני הפרולטריון הבינלאומי".
ההצהרה הפומבית הראשונה שלהם, כישות חדשה, הייתה תערוכה ב-1922 במוסקבה.
כל ההכנסות שימשו להקלה על הרעב ברוסיה של 1921. עד 1928, הקבוצה מימנה 10 תערוכות ארציות עם פרסום גדול.
למרות תוארו המהפכני, הוא איחד בהצלחה אמנים מה"אסכולה הישנה" כמו אברם ארכיפוב, אלכסנדר מקובסקי, ניקולאי קאסאטקין והצעירים יותר כמו סרגיי גרסימוב ויצחק ברודסקי.
בתוך עשור, היא גדלה מ-80 ליותר מ-300 חברים.
חברות רחבה ודומיננטיות של אמנים שנולדו בשנות ה-70 וה-1880 עזרו בביסוס "אגודת אמני המהפכה הרוסית" כמוסד אמין, הרחק מרטוריקה אולטרה-מהפכנית.
במהלך הדיכוי של תנועות אמנות עצמאיות בשנים 1932–1933,האגודה שימשה כגרעין של איגוד האמנים של ברית המועצות הסטליניסטי.
יצירות האמנות שלהם השפיעו על האמנות הקפיטליסטית באנגליה, שהובאו לשם על ידי קומוניסטים בריטים במהלך ואחרי מלחמת האזרחים בספרד.
לאחר מלחמת העולם השנייה מהות היצירה הסובייטית שינתה את סגנונה כדי להציג את מעמד הפועלים ואת מעמד הביניים החדש המתהווה בפעילויות היומיומיות הרגילות שלהם.
בעת המלחמה הקרה, המבקרים הבריטים החלו להירתע מהאמנות כמדיום כוללני חברתית, אך האסתטיקה המרכזית שלה נשארה והתפשטה ברחבי העולם.
אגודת הגל הבינלאומית הוא ארגון ללא מטרות רווח, שנוסד ב-1962 בהידילברג (בגרמניה המערבית), במטרה לקדם את חקר הפילוסופיה של גאורג וילהלם פרידריך הגל.
הארגון מצהיר כי הוא פועל בשתי חזיתות עיקריות:
העמקת ההבנה בשיטה ההגליאנית השלמה על חלקיה השונים.
דיון בגישתו הפילוסופית של הגל ביחס לתיאוריות פילוסופיות אחרות, היסטוריות ועכשוויות.
נשיאה הראשון של האגודה היה הנס גאורג גדמר והיה מעורב בהיווסדותה.
בשנות ה-70 כיהן בתפקיד דיטר הנריך.
מאז מרץ 2007, נשיא האגודה הוא אקסל הונת.
כיום רשומים באגודה למעלה מ-250 חברים מרחבי העולם, ומשרדה ממוקם במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת היידלברג.
האגודה מארגנת קונגרס בינלאומי כל שש שנים וכן מפגשים מצומצמים יותר במרווחי זמן קצרים יותר.
במפגשים אלו נידונים נושאים שונים בפילוסופיה של הגל, תוך ניסון להוביל לההשתתפות בינלאומית מקיפה.
ועדת האגודה מאשרת חברות באגודה על בסיס בחינת פרסומים אקדמיים בנושא הגל.
הפרסום התקופתי של האגודה הופיע תחילה כמוסף לכתב העת Hegel Studien.
מאז 1980 הוא מפורסם באופן עצמאי על ידי הוצאת Klett Cotta, בשטוטגרט.
האגודה שותפה (יחד עם עיריית שטוטגרט) בהענקת "פרס הגל" לחוקרים בולטים מתחום מדעי הרוח.
אגודת הגל של אמריקה נוסדה בשנת 1968 בסימפוזיון וופורד בספרטנבורג, דרום קרוליינה , ארצות הברית.
על פי אמנת האגודה, מטרה היא לקדם את חקר הפילוסופיה של גאורג וילהלם פרידריך הגל, את מקומה בתולדות המחשבה, את יחסה לתנועות חברתיות, פוליטיות ותרבותיות, וכן את הרלוונטיות שלה לתחומי ידע עכשוויים.
חברי האגודה מתכנסים אחת לשנתיים לסמינרים משותפים בני שלושה ימים.
מפגשים אלה מציגים תוכנית בנושא שנבחר בהצבעה דמוקרטית בישיבה הקודמת, וההליכים של כל מפגש מאז 1982 פורסמו.
חוקרי אגודת HSA משתפים פעולה עם חוקרים מהמוסדות הבאים:
אגודת הגל של בריטניה הגדולה
מרכז הגל למחקר ותיעוד () בצרפת
ארכיון הגל באוניברסיטת רוהר בוכום
כתב העת הרשמי של האגודה הוא The Owl of Minerva (הינשוף של מינרווה).
כתב העת עובר זוכה לביקורת עמיתים ומתפרסם פעמיים בשנה בגיליונות אביב וסתיו.
מאז 1969, פרסם כתב העת כ-1,000 מאמרים, סקירות, דיונים, תרגומים ומידע ביבליוגרפי על מחקר עדכני בלימודי הגל.
כל חברי אגודת הגל האמריקאית מקבלים מנוי מודפס לינשוף, וגרסאות מודפסות או אלקטרוניות מופצות ליותר מ-180 ספריות ברחבי העולם.
החברות והפצת כתב העת בפורמטים מודפסים ואלקטרוניים מנוהלים על ידי ארגון העל של מרכז התיעוד לפילוסופיה ().
The Owl of Minerva מצורף לאינדקס בחיפוש אקדמי, ArticleFirst, Current Abstracts, Expanded Academic ASAP, Index Philosophicus, InfoTrac OneFile, ביבליוגרפיה בינלאומית של ספרות תקופתית (IBZ), ביבליוגרפיה פילוסופית בינלאומית, האגודה לשפות מודרניות (MLA), אינדקס כתבי עת מקוון, אינדקס הפילוסופים, אינדקס מחקר פילוסופיה, PhilPapers ו-TOC Premier.
אגודת הגל של בריטניה הגדולה הוא ארגון דובר אנגלית המיועד לחוקרים וסטודנטים המתעניינים בכתביו של הפילוסוף גאורג וילהלם פרידריך הגל.
נשיא האגודה המכהן הוא הפילוסוף הבריטי סטיבן הולגייט, בעוד הפילוסוף האמריקאי רוברט פיפין משמש נשיא של כבוד.
ה-HSGB נוסד ב-1979, מונה למעלה מ-200 חברים ומתכנס לכנס מדי שנה.
האגודה מוציאה לאור כתב עת דו-שנתי בשם Hegel Bulletin, המפורסם על ידי הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'.
תחום העיסוק של כתב העת נועד להיות רחב ככל הניתן, וכולל את כל ההיבטים של הגותו של הגל, והרלוונטיות שלו לתולדות הפילוסופיה, מן ההוגים השקדמו לו, כולל קאנט והאידיאליזם הגרמני, וכן הוגים שהושפעו מהגל כמו ההגליאנים השמאליים, האידיאליזם הבריטי, הפרגמטיזם האמריקאי, מרקסיזם ותיאוריה ביקורתית.
לאגודה ערוץ יוטיוב שבו היא מפרסמת הרצאות ותכנים שונים הנוגעים לפילוסופיה של הגל.
אגודת אנשי הדת הלוחמים (בפרסית: جامعه روحانیت مبارز) היא קבוצה פעילה פוליטית באיראן, אך לא מפלגה פוליטית במובן המסורתי.
האגודה מעולם לא נרשמה כמפלגה פוליטית; עם זאת, היא פועלת כחברה מקוטעת ופעלה באופן פעיל בזירת הבחירות, מתחרה על הקולות.
היא הייתה מפלגת הרוב בפרלמנט הרביעי והחמישי לאחר המהפכה האיראנית.
לאגודה יש השפעה רבה על מוסדות שאינם נבחרים כגון מערכת המשפט, מועצת שומרי החוקה ומשמרות המהפכה.
האגודה נוסדה בשנת 1977 על ידי קבוצה של אנשי דת עם כוונות להשתמש בתרבות ובמסורות האסלאמיות כדי להפיל את השאה.
אף על פי שלא ברור מי בדיוק היו החברים המייסדים של הקבוצה, נטען כי נכללו בהם עלי ח'אמנאי, מורתזא מוטהארי, מוחמד בהשתי, מוחמד-ג'וואד באהונר ואכבר האשמי רפסנג'אני.
האגודה הייתה אחת הקבוצות הרפובליקניות הבודדות שפעלו טרם מלחמת איראן–עיראק.
לאחר פירוק מפלגת הרפובליקה האסלאמית הייתה האגודה הארגון הפוליטי הפעיל היחיד במדינה.
עם הופעתן של חילוקי דעות בין הפלגים בממשלתו של מיר-חוסיין מוסאווי, הארגון חולק, וב-1988 הוקמה ההתאחדות של אנשי הדת הלוחמים.
האגודה סובלת ממחלוקות לא פתורות בין האליטות שלה.
חסן רוחאני, נשיא איראן מאז 2013, היה חבר בסיעה למרות שהוא לא פעיל ולא השתתף בישיבות הרגילות שלהם מאז הבחירות השנויות במחלוקת לנשיאות ב-2009, דבר שנכון גם לגבי אכבר האשמי רפסנג'אני.
אולם האגודה תמכה ברפסנג'אני ורוחאני בבחירות למועצת המומחים האיראנית ב-2016 וכללה את שניהם ברשימתה, למרות גיבוי יריבו של רוחאני, אברהים ראיסי, בבחירות לנשיאות ב-2017.
האגודה הפגישה בין אנשי דת ובזארים שהתנגדו למדיניותו החילונית של השאה, ולאחר המהפכה שמה לה למטרה לשמר את המהפכה והישגיה.
תמיכה באפוטרופסות של המשפטן האיסלאמי וארגון המדינה הם חלק ממטרות הקבוצה.
העמותה אינה מכירה בעצמה כמפלגה פוליטית ומכאן שאין לה כל אסטרטגיה או מדיניות כתובה.
האגודה מפרסמת בעיקר את עמדותיה הפוליטיות סביב זמן הבחירות.
לחברי האגודה היו תפקידים חשובים בממשלות השונות של איראן.
עד 2004, ארבעה מתוך שמונת נשיאי איראן נבחרו מתוכה.
אגודת איסלנד-פלסטין נוסדה ב-29 בנובמבר 1987 כשמטרותיה המוצהרות הן חיזוק הידידות והקשרים בין האיסלנדים לפלסטינים, קידום השלום בפלסטין, פעולה נגד אפרטהייד ותמיכה במאבק לזכויות הפלסטינים.
לאורך שנות פעילותה פעלה האגודה לאירוח של מבקרים זרים באיסלנד, ביניהם נציג אש"ף בנורווגיה, עומר סברי קיטמיטו, פעילת זכויות האדם ארנה מר-ח'מיס, מזכ"ל תנועת היוזמה הלאומית הפלסטינית מוסטפא ברגותי ומייסד האגודה הפלסטינית לבעלי מוגבלויות זיאד עמרו.
האגודה גם תיווכה בארגון נסיעות של איסלנדים לשטחים פלסטיניים לשם מתן סיוע לאוכלוסייה או לצורך מסעות הסברה, וקיימה כנסים שנתיים, קונצרטים וערבי אוכל ותרבות.
האגודה גם מפעילה לחצים אנטי-ישראליים על בית הנבחרים האיסלנדי.
באגודה מעל 500 חברים, והיא מוציאה עלון שנתי בשם "" (המקבילה האיסלנדית ל־Free Palestine).
האגודה החלה באיסוף כספים דחוף למען הפלסטינים בסוף שנת 2000, ועד תחילת שנת 2005 צברה כחמש מיליון קרונות איסלנדיות (כ-350,000 שקלים של אותה שנה).
הכספים נועדו לתמוך בארגונים רפואיים, ארגוני נכים, ארגוני נשים ותנועות עממיות.
האגודה עודדה גם חרם על מוצרים ישראליים.
בסוף שנת 2008 החלה האגודה לאסוף כספים עבור תושבי רצועת עזה.
בשנת 2023, למחרת טבח שבעה באוקטובר הצדיק האוקסון, יו"ר האגודה לשעבר, את המתקפה של חמאס כתגובה על מה שהגדיר כ"פלישה לאל אקצה ו־75 שנות כיבוש", שיבח את חטיפת הישראלים לעזה, והצדיק אפילו את חטיפת האזרחים בטענה שגיוס החובה בישראל הופך את כולם לאנשי מילואים.
בקונצרט "סולידריות למען פלסטין" של האגודה שהתקיים בנובמבר 2023 הופיעו הזמרים ו וההרכב ההיפ-הופ .
מהלך פברואר 2024 קיבלה האגודה תרומה של 8 מיליון קרונות איסלנדיות (כ-220,000 ש"ח של אותה תקופה) מקבוצה של 163 אמניות לטובת קרן החירום שלה.
בסוף אותו חודש הכריזה אגודת איסלנד-פלסטין שהיא תורמת 5 מיליון קרונות איסלנדיות (כ-140,000 ש"ח של אותה תקופה) לארגון אונר"א כדי להצילו מקריסה, לאחר שממשלת איסלנד הודיעה על הקפאת התמיכה הכספית שלה בארגון בעקבות מעורבות עובדי אונר"א בטבח שבעה באוקטובר.
אגודת איסלנד-פלסטין קראה לארגונים ואנשים אחרים לנהוג כמוה ולממן את אונר"א.
איסלנד חידשה את המימון לאונר"א במרץ 2024 בטענה שהאו"ם טיפל בכשלים בארגון.
בנובמבר 2024 השתתפו נציגי חמש מפלגות מן האלת'ינגי בכנס של האגודה:
ארבע מפלגות בחרו לא לשלוח נציגים לכנס:
נציגי המפלגות שכן השתתפו הביעו תמיכה בטענה שישראל מבצעת רצח עם בעזה ובדרישה ממשלת איסלנד לתמוך גם היא בטענה.
היה יושב הראש הראשון של האגודה ומי שכיהן בתפקיד הכי הרבה זמן.
יושב הראש הנוכחי הוא .
אגודת בוסטון לשיפור רפואי הייתה אגודת מובחרת של רופאים מבוסטון, שנוסדה בשנת 1828 במטרה "לטפח אמון ויחסים טובים בין חברי המקצוע; לשתף ולהפיץ ידע בתחומי המדע הרפואי השונים; ולהקים מוזיאון וספרייה לאנטומיה פתולוגית".
האגודה קיימה פגישות קבועות לפחות עד שנת 1917.
האגודה נוסדה ב-19 בפברואר 1828 על ידי ג'ון פ.
תקנון האגודה נקבע בפגישה מכוננת בהשתתפות אחד-עשר חברים, והפגישה הראשונה התקיימה ב־10 במרץ.
בתוך שנה בלבד צמחה האגודה ל-25 חברים.
הפגישות התקיימו בימי השני והרביעי של כל חודש, בתחילה בביתו של ספונר.
לרוב, אחד החברים היה מקריא מאמר, ואחריו התקיים דיון במקרים רפואיים מהעת האחרונה, מקרים שעניינו במיוחד את המשתתפים או כאלה שהרופא המטפל רצה לקבל עליהם חוות דעת מעמיתיו.
לעיתים קרובות הוצגו רקמות ואיברים יוצאי דופן שנתקבלו במהלך נתיחות שלאחר המוות, או דגימות בלתי רגילות שנמצאו בטבע.
הממצאים המעניינים במיוחד נוספו ל"אוסף" של האגודה.
נושאי התפקידים המקוריים של האגודה היו ועדה של ארבעה חברים ומזכיר, שהרכיבו את "ועדת הפיקוח", וכן ספרן ומנהל קבינט.
משרות אלו אוישו פעם בשנה בהצבעה בישיבה הראשונה בינואר.
חברים התקבלו פעמיים בשנה, באפריל ובאוקטובר, כאשר רק רופאים פעילים מבוסטון היו זכאים להתקבל.
אגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל(בעבר: אגודת הסופרים והספרות העברית, אגודת הסופרים העבריים בארץ ישראל, אגודת הסופרים העבריים, אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל) היא אגודה מקצועית של הסופרים והמשוררים כותבי העברית בישראל.
קיימות בישראל גם אגודות של סופרים כותבי שפות אחרות, כגון ערבית.
אגודת הסופרים הוקמה בתל אביב בשנת 1921 על ידי חיים נחמן ביאליק ושאול טשרניחובסקי באספה שהתקיימה ביפו בחול המועד פסח תרפ"א.באספה זו השתתפו כ-70 סופרים ונחום סוקולוב נבחר לנשיא כבוד.
באותו מעמד נבחרו כדירקטורים לוועד האגודה: חיים נחמן ביאליק, אחד העם, מרדכי בן הלל הכהן, יעקב פיכמן, אשר ברש, אהרן אברהם קבק ואלכסנדר זיסקינד רבינוביץ'.
במכון גנזים של אגודת הסופרים שמורים פרוטוקולים של ועדות אגודת הסופרים בשנותיה הראשונות.
ישיבה א' התקיימה בירושלים בכ"ח תשרי, תרפ"ה (26 באוקטובר 1924).
ב-1928 נבחר חיים נחמן ביאליק לנשיא אגודת הסופרים, תפקיד שמילא עד שנפטר ב-1934.
ב-1938 נבחר שאול טשרניחובסקי להחליפו בתפקיד נשיא אגודת הסופרים, תפקיד שמילא עד שנפטר ב-1943.
שמאי גולן היה יו"ר אגודת הסופרים עד שנת 1983.
בשנת 1984 כיהן המשורר נתן יונתן כנשיא אגודת הסופרים.
כיום עומד בראשה הסופר והמשורר צביקה ניר.
מטרה מקצועית - לדאוג לזכויות הסופרים ולהושיט עזרה לסופרים בצרה.
מטרה ספרותית - קיום מפעלים ספרותיים, ובהם מכון גנזים של אגודת הסופרים, כתב העת הספרותי מאזנים, הענקת פרסים ספרותיים, קיום קשרים בינלאומיים עם סופרים ועם אגודת סופרים בעולם.
מטרה ציבורית - "כגוף שיש לו מה לומר בענייני השעה ועניינים מוסריים".
בית אגודת הסופרים הוא "בית הסופר" בתל אביב, רחוב קפלן 6, הקרוי על שם שאול טשרניחובסקי.
ובו שוכנים משרדי ההנהלה, אולמות לאירועים ספרותיים ומערכת כתב העת הספרותי מאזנים.
מכון "גנזים של אגודת הסופרים" עבר ב-2008 לבית אריאלה בתל אביב.
האגודה מקיימת פעילויות שונות בבית הסופר בתל אביב וברחבי הארץ להנחלת אהבה לספרות ולשירה ולרווחת היוצרים.
ערבי הקראת שירים ויצירות ספרותיות.
חברות באגודת הסופרים מותנית בכתיבת שני ספרים בשפה העברית ובאישור ועדת קבלה.
בתחילת שנות השבעים, כאשר מספר חברי האגודה היה כ-300, הוחלט לצרף גם לשורות האגודה סופרים חדשים שעלו לא מכבר אל הארץ.
סופרים אלו לא פרסמו עבודות בעברית.
במקביל האגודה יזמה מאמץ לתרגם את היצירות של סופרים אלו לעברית, לסייע בקליטתם לתרבות הישראלית.
בתחילת שנת 2016 הצטרפו לאגודת הסופרים כ-40 עורכים ומתרגמים, לאחר שתנאי הסף לקבלה לחברות באגודה שונו והתאפשרה הצטרפות גם של עורכים ומתרגמים "בהוצאות ספרים מרכזיות".
נכון לשנת 2016 מאגדת אגודת הסופרים כ-520 סופרים, משוררים, עורכים, מתרגמים, במאים ומחזאים.
אגודת הנדל והיידן היא מקהלה ותזמורת כלים אותנטיים בבוסטון, מסצ'וסטס.
האגודה, שנוסדה בשנת 1815, היא בין הוותיקות ביותר בתחום אמנויות הבמה בארצות הברית.
היא התפרסמה בעיקר בביצועיה לאורטוריה המשיח של הנדל, שאותה הגישה בביצוע בכורה אמריקאי ב-1818 ומאז 1854 היא מבצעת אותה מדי שנה בשנה.
אגודת הנדל והיידן נוסדה כאגודת אורטוריה בשנת 1815, על ידי קבוצה של סוחרים בוסטוניים, שהשתוקקו להעלות את רמת הביצוע של מוזיקה כוראלית בעיר, שלא היה לה הרבה להציע בתחום המוזיקה, מכל סוג שהוא.
שם האגודה משקף את משאלת מייסדיה, להביא לקהל המאזינים בבוסטון את המיטב מן הישן (הנדל) ומן החדש (היידן) בקונצרטים באיכות אמנותית גבוהה ככל האפשר.
משנותיה הראשונות קבעה אגודת הנדל והיידן מסורת של חדשנות, שהתבטאה בביצועי בכורה באמריקה של "משיח" מאת הנדל ב-1818, "בריאת העולם" של היידן ב-1819, רקוויאם של ורדי ב-1878, מיסה של איימי ביץ' ב-1892 ועוד מספר רב של יצירות משל הנדל, מוצרט, באך ועוד.
האגודה הייתה גם הראשונה לקדם את לוול מייסון, כשהוציאה לאור את אוסף מזמורי התפילה הראשון שלו ובהמשך, כשבחרה אותו לנשיאה.
למוזיקה של מייסון הייתה השפעה רבה מאוד וחלק גדול ממנה עודו מנוגן עד היום.
הוא נודע ביותר בחיבור המוזיקה למזמור הפופולרי, "שמחת עולם" (Joy to the World).
מייסון מילא תפקיד גם בהפצת החינוך המוזיקלי בארצות הברית.
במהלך המאות ה־19 וה20, העלתה אגודת הנדל והיידן פסטיבלי מוזיקה הן לכבוד ימי השנה שלה עצמה והן לאלה של אירועים רבי-משמעות כמו סיום מלחמת האזרחים האמריקנית.
האגודה ארגנה את פסטיבל המוזיקה הגדול הראשון של אמריקה בשנת 1857 ובשנים הבאות הגישה מופעי צדקה למען צבא האיחוד, קורבנות השריפה בשיקגו בשנת 1871 ופליטים יהודים מרוסיה ב-1882.
במשך השנים הופיעה אגודת הנדל והיידן לפני אישים כמו הנשיא ג'יימס מונרו, הדוכס הגדול אלקסיס מרוסיה, אדמירל דיואי והמלכה אליזבת השנייה.
באמצע המאה ה-20 החלה אגודת הנדל והיידן להתקדם לקראת אותנטיות ווקאלית ואינסטרומנטלית.
ב-1967 התמנה מומחה בעל-שם לביצועי בארוק, תומאס דאן, למנהל האמנותי של האגודה והמיר את מקהלת החובבים הגדולה שלה בקבוצה של כ-30 זמרים מקצועיים.
ב-1986 תפס כריסטופר הוגווד את מקומו של תומאס דאן כמנהל אמנותי.
הוא הוסיף ביצועים בכלים אותנטיים ויצק התלהבות והשראה חדשה ברמות הגבוהות שהציבה מקהלת האגודה.
באוקטובר 1986 הציגה אגודת הנדל והיידן את הקונצרט הראשון בתזמורת של כלים אותנטיים תחת שרביטו של הוגווד ובעונת 1989–1990 בוצעו כל הקונצרטים של האגודה בכלים אותנטיים.
האגודה ממשיכה לשמור אמונים לביצוע מיודע היסטורית גם לאחר שכהונתו של הוגווד כמנהל אמנותי הסתיימה באביב 2001.
המנצח הוולשי גרנט לואלין הצטרף לאגודת הנדל והיידן בעונת 2001–2002 כמנהל מוזיקלי.
ללואלין לא היה רקע בביצוע אותנטי לפני בואו אל האגודה, אבל ניצוחו הנמרץ והכובש הקנה לו הצלחה רבה בקרב מבקרי מוזיקה ומוזיקאים כאחד.
לואלין נודע באישיותו הנעימה וביכולתו להפיק ביצועים יוצאים מן הכלל מנגני האגודה.
בתקופת כהונתו כמנהל מוזיקלי, הוציאה האגודה הקלטות אחדות, שזכו להצלחה מסחרית בלתי מבוטלת.
כמו כן זכתה אגודת הנדל והיידן בפרס גראמי הראשון שלה על הקלטה משותפת ב-2003 עם ההרכב הכוראלי "שאנטיקלר" מסן פרנסיסקו של "קינות ודברי הלל" של סר ג'ון טאוורנר.
בשנת 2003 גם יצרה האגודה קשר רב-שנתי עם הבמאי הסיני שן צ'י-ז'נג.
קשר זה הניב הפקות בבימוי מלא של "ערביות" (2003) ואורפאו (2006) של מונטוורדי, ששן כראשיתו של מחזור האופרות והערביות הקיימות של מונטוורדי.
"אורפאו" מ-2006 הייתה הפקה משותפת עם האופרה האנגלית הלאומית.
כמו כן ביים שן לאגודת הנדל והיידן הפקה של דידו ואניאס מאת פרסל בשנת 2005. לואלין סיים את כהונתו בשנת 2006.
ביולי 2007 ערך ההרכב הופעה היסטורית ברויאל אלברט הול בלונדון כחלק מסדרת הפרום של ה־BBC., בביצוע האורטוריה בריאת העולם של היידן, בניצוח סר רוג'ר נורינגטון.
עד 1847 היו חובות הניצוח מוטלות על נשיא האגודה, שתרומתו לתפקיד הייתה זעומה.
רוב מלאכת הביצוע הוטלה על נגן כלי המקלדת או על הכנר הראשון בתזמורת.
עם התעצמות שאיפות האגודה, התחוור בהדרגה לאנשיה, כי היא זקוקה להנהגה מוזיקלית ממוסדת יותר.
במהלך השנים, השתנתה הגדרת התפקיד פעמים אחדות, מסתם מנצח למנהל אמנותי ולמנהל מוזיקלי.
ב-26 בספטמבר 2008 הודיעה האגודה על מינוי הארי כריסטופרס למנהל האמנותי הבא שלה, החל בעונת 2009–2010, בחוזה התחלתי של שלוש עונות, עד 2012-2011. בשנת 2011 חודש החוזה שלו לעוד ארבע שנים, עד עונת 1015–2016, מועד חגיגות המאתיים לייסוד התזמורת.
הארי כריסטופרס 2009 - ממשיך
אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון (בכתיב ארכאי: אֲגֻדַּת הַסָּצִיאַלִיסְתִּים הָעִבְרִים; באנגלית: The Hebrew Socialist Union in London) הייתה ארגון סוציאליסטי יהודי מיסודו של הסופר והמהפכן אהרון שמואל ליברמן (1845–1880), שפעלה במשך כשמונה חודשים בלונדון בשנת 1876. עם חבריה המרכזיים נמנו אליעזר (לזר) גולדנברג, מראשוני המהפכנים היהודים ברוסיה ולייב (לואיס) ויינר.
היה זה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון בעולם.
ליברמן הושפע מהוגי דעות מהפכניים ברוסיה, והיה בין מייסדיהם של חוגים מהפכניים יהודיים של הנוער בווילנה.
עקב כך נמלט מרוסיה לברלין ומשם ללונדון.
בלונדון הקים את "הארגון הסוציאל-מהפכני בקרב יהודי רוסיה".
לאחר מכן, בהשפעה של התפיסה המרקסיסטית, ייסד בכ"ו באייר ה'תרל"ו (20 במאי 1876) את "אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון".
תקנונה, שאותו חיבר בהשפעת המניפסט הקומוניסטי והאינטרנציונל הראשון, נכתב ביידיש ובעברית, כשהנוסח העברי היה ככל הנראה העיקרי.
מטרת הארגון הייתה: הפצת הסוציאליזם בין בני ישראל וגם שאר העמים, לאחד את העובדים לקום נגד העושקים אותם ולבטל את החלוקות המעמדית והלאומית של האנושות.
באופן מעשי עסקה האגודה בארגון פועלים יהודים בלונדון, במציאת מקומות עבודה עבורם ובניסיון לקצר את שעות עבודתם.
ליברמן ייסד גם אגודה בשם "חברים כל בעלי-המלאכה", אשר ארגנה עשרות חייטים יהודים בלונדון.
לאגודה קמו מתנגדים חריפים בדמות מעסיקים של העובדים חברי האגודה וארגונים יהודים לונדוניים, אשר ראו באגודה החילונית-סוציאליסטית אגודה מיסיונרית.
התנגדות זו גרמה לפיזור האגודה וביטולה, וליברמן עבר לווינה, שם הוציא לאור את הביטאון הסוציאליסטי הראשון בעברית – ירחון בשם "האמת", שחדל להופיע כעבור 3 חודשים.
בחודש יולי 1876 הוציא ליברמן מניפסט עברי סוציאליסטי ראשון בשם "אל שלומי בחורי ישראל", אשר פנה אל צעירים בישיבות יהודיות, בהם ראה ליברמן את גרעין האינטליגנציה היהודית-סוציאליסטית העתידית.
אהרון שמואל ליברמן ואגודת הסוציאליסטים העברים שהיה שותף לייסודה היו למעשה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון והמוציאים לאור הראשונים של חומר סוציאליסטי בעברית.
אגודת הנוקדים בישראל אגודה שיתופית חקלאית בע"מ, הידועה בשם המקוצר אגודת הנוקדים, היא אגודה שיתופית חקלאית המייצגת את מגדלי הכבשים בישראל.
בין מטרות האגודה, לפתח, לייעל ולשכלל את משק הכבשים בישראל לטובת העוסקים בענף והציבור
ולעודד צריכת מוצרי חלב כבשים ובשר כבש מתוצרת ישראל.
האגודה עוסקת בקידום השיווק בארץ ובייצוא גבינות לחו"ל.
היא עורכת כנסים ושותפה בעיצוב המדיניות של משרד החקלאות והגורמים החקלאיים הקשורים לענף הכבשים.
כן מספקת האגודה חומר ומידע לציבור ולמשרדי הממשלה.
משרדי האגודה ממוקמים בקרית מטלון בפתח תקווה.
האגודה קמה בשנת 1930 בשם "הנוקד", בין מייסדיה היה מתתיהו שלם שאף ערך את הספר "הרועה העברי" שיצא בהוצאת האגודה.
מנכ"ל האגודה בשנים 2009 עד 2014 היה איציק שניידר מבית אלעזרי, ולאחריו משמש כמנכ"ל מועצת החלב ויו"ר האגודה הוא יצחק גרהרד ממושב מרחביה.
אגודת הסטודנטים והסטודנטיות בעברית (או בשמה הקודם: אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית) היא הגוף המייצג את כלל הסטודנטים הלומדים בכל ארבעת הקמפוסים של האוניברסיטה העברית (הר הצופים, גבעת רם, עין כרם והפקולטה לחקלאות ברחובות).
האגודה מייצגת (נכון לשנת הלימודים תשפ"א) 24,206 סטודנטים.
האגודה היא חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים בישראל והייתה ממייסדות ההתאחדות בשנות ה-30.
יושב ראש האגודה הוא אריק בידר, ומנכ"ל האגודה הוא אמיר אשר מלכה.
האגודה החלה לפעול זמן קצר לאחר פתיחת האוניברסיטה העברית ב-1925, בשם "הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית", כגוף המייצג של הסטודנטים באוניברסיטה.
מטרתה העיקרית בשנים הראשונות הייתה לפעול למען רווחת הסטודנטים כולל במגורים, תעסוקה ותזונה, וייזום פעילות חברתית.
האירוע החברתי הראשון שארגנה היה "נשף סטודנטים" שנערך ב-כ"א באדר ה'תרפ"ו - 7 במרץ 1926, שהפך לאירוע שנתי, לימים "יום הסטודנט".
המאבק הראשון בו הייתה מעורבת היה למען הרחבת תוכנית הלימודים באוניברסיטה.
בשנים הראשונות לפעילותה הייתה האוניברסיטה אוסף של מכוני מחקר שהקימו פרופסורים ידועי שם שגייסה האוניברסיטה ברחבי אירופה, ולא פעלה כמוסד להוראה לקראת תואר; הסטודנטים היו למעשה עוזרי מחקר ולא למדו באופן מסודר לקראת תואר.
ב-1928 הסתדרות הסטודנטים דרשה למסד את תוכנית הלימודים ולהרחיב אותה לתחומים נוספים.
בנוסף באותה תקופה החלה לטפח קשרים עם אגודות סטודנטים יהודים ברחבי העולם, והחלה ביוזמה להקמת התאחדות סטודנטים ארץ-ישראלית.
בשנים הראשונות פעלה האוגדה מדירה במרכז ירושלים, בה פעל מועדון הסטודנטים ובו התרכזה הפעילות התרבותית, החברתית והספורטיבית שלה (כולל: הרצאות, אספות הסברה, לשכת עבודה, סיוע אקדמי וכו').
מאחר שעם השלמת מספר מבנים בהר הצופים עברה רוב פעילות האוניברסיטה לשם, החלה האגודה לפעול למען הקמת מעונות ומועדון סטודנטים בהר.
בשנת 1935 פתחה האגודה במאבק נגד העלת שכר הלימוד ל-10,000 לירה ארץ-ישראלית, שהיה סכום עתק באותן השנים, שרק מעטים היו יכולים לשלם.
באותה שנה גם פעלה למען הקמת "מכון לחקלאות" (לימים הפקולטה לחקלאות) שיכשיר מדענים לצורכי היישוב העברי, לאחר שהאוניברסיטה החליטה לדחות את הקמתו.
בשנת 1936 נבנה מועדון סטודנטים בהר הצופים.
ביוני 1938 ארגנה האגודה לראשונה שביתה, במחאה על עלות שכר הלימוד ותשלומים נוספים שגבתה האוניברסיטה.
ב-17 בנובמבר 1941 הצטרפה האגודה לציון יום הסטודנטים הבין-לאומי, שנקבע לזכר השתלטות השלטון הנאצי על אוניברסיטת קארל, בפראג שבצ'כוסלובקיה בשנת 1939,
בשנת 1952 הקימה האגודה את "מפעל השכפול", במטרה לספק לסטודנטים העתקי ספרים, הרצאות וחומרי לימוד.
הפעילות נעשתה תחילה בהתנדבות באמצעות מכונת סטנסיל.
בשנה הראשונה הוציא המפעל 24 חוברות, רובן בנושאי הלימוד של הפקולטה למשפטים.
מדי שנה גדל מספר החוברות, ועמו מספר העובדים והמכונות.
בהדרגה הורחב ההסדר נם לגבי הפקולטות האחרות.
בשנת 1956 נרשם "המפעל" כחברה (בשם "מפעל השכפול - בית ההוצאה של הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית"), מטרותיו הורחבו גם להוצאה־לאור של ספרים, מכירת מוצרים הדרושים ללימודי הסטודנטים (דוגמת מחברות וכלי כתיבה) וכן יצירת מקומות תעסוקה לסטודנטים.
בשנת 1965 שונה שם "מפעל השכפול" ל"אקדמון".
האוניברסיטה עצמה החלה לשתף פעולה עם "אקדמון" והשתמשה בשירותי הדפוס שלה והוצאת הספרים.
"אקדמון" גם פתחה רשת של חנויות ברחבי הקמפוסים.
בשנת 1986 רכשה האוניברסיטה 50% מהבעלות על "אקדמון".
בסוף 1959⁩ החלה האגודה להוציא לאור את עיתון הסטודנטים "פי האתון", כדו-שבועון.
במאי 1966 התקיימה בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם הפגנה 1966 גדולה בעת ביקורו במקום של קנצלר מערב גרמניה לשעבר, קונראד אדנאואר.
הרקע לאירוע היה מחאת סטודנטים על נרמול יחסי גרמניה–ישראל שנה קודם לכן, צעד שנתפס על ידי הסטודנטים כלא מוסרי מאחר שהתרחש זמן קצר יחסית לאחר השואה.
ההפגנה, בהובלת תאי הסטודנטים של "תנועת החרות" ושל "מק"י", הייתה סוערת, ובעקבות כניסתם של שוטרים לקמפוס, לראשונה מאז קום המדינה, ההפגנה התעצמה וסטודנטים נוספים הצטרפו כמחאה על ניסיון השתקה של החופש האקדמי.
פעולה זו עוררה מהומה גדולה ובמהלכה נפצעו כ-20 סטודנטים.
בעקבות הסערה הציבורית שהתחוללה הוחלט לכונן ועדת חקירה ממשלתית לבחינת היחסים בין האקדמיה למשטרה.
כבר בשנים הראשונות לאחר הקמת האגודה החלו להתארגן תאי סטודנטים על בסיס פוליטי; הן פעלו תחילה תחת השם "אגודות סטודנטים" והאגודה עצמה נקראה "הסתדרות הסטודנטים".
רובם של תאי סטודנטים והפעילים בהם היו בעלי נטייה פוליטית לימין.
ב-1931 פעלו חמישה תאי סטודנטים:
סקציה אקדמית של סטודנטים רוויזיוניסטים
אגודת סטודנטים "אל על" (הציונים הכלליים)
תחילה ביקשה "הסתדרות הסטודנטים" להפריד את הפעילות הפוליטית מפעילותה, אך עד מהרה נערכו בחירות לראשות האגודה על בסיס פוליטי.
בהמשך חזרה הקבוצה לפעול במסגרת הכללית.
ב-1944 שוב זכו נציגי ארץ ישראל העובדת לרוב.
לאחר הקמת המדינה החל לפעול גם תא סטודנטים של המפלגה הקומוניסטית הישראלית, שזכה בשנות ה-50 להצלחה יחסית, שקיבל כ-10% מהקולות.
בנוסף פעלו תאי סטודנטים של תנועת החרות, מפ"ם, מפא"י ואחדות העבודה.
עם זאת העניין בבחירות דעך ואחוזי ההצבעה ירדו; ב-1956 אף הוחלט לבטל את הבחירות, כשהנציגים מהשנה הקודמת נשארו בתפקידם.
עקב כך עלתה הצעה לערוך שינוי בשיטת הבחירות, במקום בחירות בשיטה היחסית לפי מפתח מפלגתי, לעבור לבחירות אישיות למועמדים, זאת על פי הצעת נציגי מפא"י והציונים הכלליים, ששאר נציגי המפלגות התנגדו לשינוי.
ב-1958 שונתה שיטת הבחירות לאחר משאל שנערך, אך לא נערכו בחירות.
ב-1959 נערכו לראשונה בחירות אישיות, אך עלו טענות שנציגי מפא"י ניצלו את השיטה להבטיח שרוב הנבחרים יהיו נציגיה.
בשנים הבאות שבו עלו מדי שנה טענות על אי-סדרים.
מאז השינוי ועד 1965 זכו מדי שנה ברוב הקולות נציגי מפא"י.
בשנת 1965 אירע מהפך, כאשר קבוצה של סטודנטים התארגנה במסגרת לא-מפלגתית בשם "ליכוד" וזכתה ברוב הקולות.
שינוי שיטת הבחירות הביא לכך שנוצרה "מערכת דו-מפלגתית" בבחירות לאגודה עם פעילי גח"ל (לימים "הליכוד") מצד אחד ופעילי "המערך" (לימים מפלגת העבודה) מצד שני, שפעילי נציגי המפלגות הקטנות התקשו להיבחר.
פעילים בולטים בתקופה זהו היו דן מרידור, מוריאל מטלון ומשה עמירב.
"אופק" ו"גלע"ד" זכו לסירוגין, מלבד שנה אחת בהובלת תא מפלגת מרצ.
המאבק מול ועד הסטודנטים הערבים
עד שנות ה-50 של המאה ה-20 לא למדו סטודנטים ערבים באוניברסיטה.
אך לאחר הקמת המדינה החלו ערבים-ישראלים להתקבל ללימודים.
בשנת 1960 הוקם לראשונה "ועד הסטודנטים הערבים" באוניברסיטה, אחת מפעולותיו הראשונות היה פרסום מנשר לציון השנה הרביעית לטבח כפר קאסם, ולמחות נגד האפליה של האוכלוסייה הערבית והמשך הממשל הצבאי על ערביי ישראל.
במאי 1964⁩ ערך הוועד שביתת מחאה על מעצר סטודנט ערבי באשמת יציאה משטח צבאי ללא רישיון.
הסטודנט שהיה בדרכו מנצרת לירושלים נתפס ללא רישיון יציאה והועמד למשפט צבאי (באותן השנים נדרשו ערביי ישראל לאישור צבאי כדי לנסוע בין הגליל לירושלים).
במקביל לראשונה סטודנטים יהודים באוניברסיטה איימו ב"פעולות תגמול".
גם שירותי הביטחון (המשטרה והשב"כ) החלו לפעול בגלוי ולעקוב אחרי הסטודנטים הערבים, שנחשדו במה שהוגד כ"פעילות עוינת".
דוגמה מרכזית מן הסוג הזה הייתה מעצרו של חליל טועמה, יושב ראש ועד הסטודנטים הערבים, סטודנט למשפטים וחבר בארגון הסוציאליסטי "מצפן" במאי 1967 במה שנחשב ל"פעילות מנע" ערב מלחמת ששת הימים (הוא היה בין מאות אזרחים ערבים ישראלים אחרים שנעצרו מסיבה זו באותה עת).
טועמה נעצר בפעם השנייה בחשד שהיה בקשר עם סטודנט פלסטיני ממזרח-ירושלים.
בית הדין הצבאי בלוד גזר על טועמה עונש מאסר של תשעה חודשים, ולאחר מכן ריתק אותו לביתו בצו מינהלי ומנע ממנו לסיים את לימודיו.
החל מתחילת שנות ה-70 הוטלה הגבלות על פעילות "ועד הסטודנטים הערבים".
ב-1978 הוקם ועד סטודנטים ערבים שקיבל הכרה מהאוניברסיטה וערך בחירות משלו.
הוועד נהג לערך פעילות פוליטית בקמפוס ובתגובה קבוצה של פעילי ימין בראשות ישראל כ"ץ, אביגדור ליברמן וצחי הנגבי החלו במאבק במה שהם כינו "ההסתה נגד מדינת ישראל על ידי הסטודנטים הערבים בקמפוס".
בין השאר במהלך דיון באוניברסיטה כ"ץ חטף את המיקרופון מידי הדיקן, דבר שהביא לעימות עם רקטור האוניברסיטה גדעון שפסקי.
כן פיזר הפגנה של סטודנטים ערבים באמצעות שרשראות ברזל.
בעקבות תקרית זו הוגש נגדו כתב אישום, והוא נידון לחמישה וחצי חודשי מאסר על תנאי.
בנוסף הועמד כ"ץ לדין משמעתי, וזוכה על ידי ועדת המשמעת של האוניברסיטה בראשות הפרופסור גבריאלה שלו.
בהמשך כלא את רקטור האוניברסיטה רפאל משולם בחדרו, במחאה על החלטתו להאריך את הלימודים גם בתקופת חופשת הסמסטר במרץ 1981. בעקבות זאת הורחק מהלימודים למשך שנה.
במאי 1982 הורחק לשנה נוספת, עקב הרשעתו בפלילים על תקרית שרשראות הברזל.
בשנת 2005 ניצח בבחירות לאגודה תא תנועת רוח חדשה שהיה מזוהה עם ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת.
בשנת 2009 קואליציה משותפת של תאי "אופק", תא "התעוררות" ותא "לביא" שהיה מזוהה עם מפלגת הליכוד, החליפה את "רוח חדשה" בראשות האגודה.
החל מבחירות 2011 הוביל את האגודה תא "אופק".
בבחירות 2013 הוסכם בין תאי "אופק" ו"התעוררות" על שיתוף פעולה בבחירות, בעקבותיו נבחר גיורא ואלה מתא "אופק" ליו"ר האגודה ואלדד פוסטן מתא "התעוררות" לסיו"ר האגודה, כאשר בשנה שלאחר מכן תא "התעוררות" קיבל את תפקיד יו"ר האגודה ותא "אופק" את תפקיד סיו"ר האגודה.
בשנת 2015 הוחלט להוביל מהלך להוצאת הגופים הפוליטיים מהאגודה, תוך שינוי תקנון העמותה וקביעת תקופת צינון בין תפקידים נבחרים בתאים לבין תפקידים נבחרים באגודת הסטודנטים.
יו"ר האגודה הנוכחי (2026-עד היום) הוא אריק בידר.
מטרתה של האגודה היא לפעול למען הסטודנטים ולייצגם מול האוניברסיטה, עיריית ירושלים, עיריית רחובות, גופי הממשל וגופים נוספים.
האגודה מאופיינת בפעילות חברתית שהתבטאה לאורך שנים בהובלת מאבקים ציבוריים שונים.
שמה של האגודה והלוגו שלה שונו בשנת תשע"ד, המילה "אוניברסיטה" הושמטה משמה של האגודה על-מנת לייצר הבחנה בינה לבין האוניברסיטה, ולהדגיש את היותה גוף סטודנטיאלי.
לוגו האגודה שונה לריבוע בעל ארבע צלעות, המייצגות את ארבעת הקמפוסים בהם נמצאים שלוחותיה של האגודה.
בשנת תשפ"א שונה שם האגודה ל"אגודת הסטודנטים והסטודנטיות בעברית" במטרה לשקף פנייה שווינית לנשים ולגברים.
מפאת ריבוי קמפוסי האוניברסיטה העברית, קמו ברבות השנים אגודות סטודנטים מקומיות בקמפוסים השונים – אגודת הסטודנטים למדעי הטבע ומדעים מדויקים בקמפוס אדמונד יעקב ספרא שבגבעת רם, אגודת הסטודנטים למקצועות הרפואה בקמפוס עין כרם ואגודת הסטודנטים בפקולטה לחקלאות שברחובות.
אגודות אלו מהוות זרוע ביצועית לאגודה המרכזית היושבת בקמפוס הר הצופים.
ישנה מועצה בכל קמפוס, עם מספר משתנה של נציגים ואלה בעלות יכולת לקבל החלטות אשר נוגעות לקמפוס שלהן.
בנוסף, ישנם עובדים באגודות בקמפוסים בנוסף לעובדים באגודה הכללית.
כלל הקמפוסים מיוצגים בגוף העליון של האגודה - הועידה הרוחבית, לה נבחרים 44 נציגים מארבעת הקמפוסים אשר בוחרים את הנהלת האגודה ומקבלים את ההחלטות המרכזיות בפעילות האגודה, לרבות אישור תקציב האגודה השנתי, אישור תוכניות עבודה שנתיות ויציאה לשביתות.
חברי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה בוחרים באופן דמוקרטי, מדי שנה, 44 נציגים מחוגים שונים לכהונה כנציגיהם בוועידת אגודת הסטודנטים, שהיא האספה הכללית של העמותה.
הוועידה, המתפקדת כמעין "פרלמנט", מתכנסת מספר פעמים לאורך שנת הלימודים ומאשרת את התקציב, שינויי תקנון ושינויים אסטרטגיים בפעילות האגודה.
בראש הוועידה עומדת הנשיאות, האחראית על תפקודה וכינוסה (בדומה ליו"ר הכנסת וסגניו).
יו"ר האגודה הכללית נבחר על ידי ועידת האגודה לכהונה של שנתיים.
הוא אחראי על ניהול האגודה והוצאה לפועל של החלטות הוועידה.
בשנת 2015 הוחלט לבטל את תפקיד סגן היו"ר.
הוועד המנהל של אגודת הסטודנטים מורכב משבעה חברי ועידה (נציגי הסטודנטים מהפקולטות השונות).
תפקיד הוועד המנהל, שהוא מעין "רשות מבצעת", הוא להתוות את מדיניות האגודה ופעילותה.
בכל קמפוס קיימת מועצה נפרדת מהוועידה הרוחבית, אשר בוחרת את היו"ר של אותו קמפוס.
בראש הגוף המקצועי עומד מנכ"ל האגודה, שנבחר אחת לשנתיים על ידי הוועד המנהל באמצעות מכרז.
גוף זה מורכב מארבע מחלקות ביצועיות ומחלקת מנהלה הנותנת מעטפת לפעילות האגודה.
ניהולה הרוחבי של כל מחלקה מתבצע על ידי ראש המחלקה, תחתיו עובד צוות מקצועי והם מנחים מקצועית את הרכזים בתחומם באגודות הקמפוסיות.
פעילות המחלקות השונות מבטיחה את השמירה על זכויות הסטודנטים וכן את טיפוח חיי החברה והתרבות בקמפוס ובעיר.
פעילות האגודה מתבצעת בפועל באמצעות ארבע מחלקות, כאשר לכל אחת מהן ראש מחלקה, החולשות על תחומים שונים הנוגעים לסטודנטים ולאגודה.
מחלקת אקדמיה – מסייעת לסטודנטים בתחום הפדגוגי באמצעות מתן שירותים שונים כמו "בנק אקדמי" וספריית השאלה, ובאמצעות ייצוג האינטרסים הסטודנטיאליים אל מול רשויות האוניברסיטה, ייצוג בוועדות משמעת ותיקון ותיקוף תקנונים אקדמיים.
מחלקת רווחה – מעניקה לסטודנטים שירותי רווחה בתחום הדיור, תחבורה, בירוקרטיה, פיקוח על מחירים המוצרים שנמכרים בקמפוסים ונושאים נוספים הקשורים לחיי הסטודנט, הן בתוך הקמפוס והן מחוצה לו.
כמו כן, המחלקה עוסקת בתחום הרווחה והתרבות: חיזוק המרקם הקהילתי בקרב הסטודנטים, גיבוש סטודנטים סביב תחומי עניין משותפים, קידום נושאי איכות הסביבה והובלת מנהיגות ויזמות בקרב סטודנטים.
בנוסף, המחלקה עוסקת בהפקת אירועים בקמפוסים השונים, במעונות בירושלים וברחבי העיר כמו ירידים, ציון חגים, טקסים, הופעות, סרטים, מסיבות, סיורים, יום הסטודנט ועוד.
מחלקת הסברה ודוברות – אחראית על פרסום ושיווק אירועי האגודה בקרב הסטודנטים.
בנוסף לפרסומים במדיה המודפסת, מתפעלת המחלקה את אתר אגודת הסטודנטים ואת פלטפורמות המדיה החברתית של האגודה.
מחלקת אוכלוסיות – אחראית על הקשר של האגודה לאוכלוסיות שנבחרו על ידי חברי ועידת האגודה: ערבים, חרדים, יוצאי אתיופיה, להט"ב, דור ראשון להשכלה גבוהה, הורים, משרתי מילואים ובני זוגם, ובעלי המוגבלויות.
המחלקה עובדת בשיתוף פעולה עם נציגי האוכלוסיות ועם ארגוני חברה אזרחית במטרה לקדם את זכויותיהן ולפעול להנגשת האקדמיה למגזרים נוספים.
סקופוס – החברה הכלכלית של אגודת הסטודנטים בעברית.
החברה עוסקת בשיווק, פרסום, הפקות אירועים ושיתופי פעולה עם בתי עסק וחברות.
החברה מפיקה מדי שנה את יום הסטודנט המסורתי של אגודת הסטודנטים והסטודנטיות בעברית, ואירועים נוספים כדוגמת מופע פתיחת השנה המסורתי.
עיתון פי האתון – העיתון הסטודנטיאלי של האוניברסיטה העברית, אשר יצא לאור פעם בחודש.
מרכז סיפתח - מרכז יזמות עסקית המסייע לסטודנטים בתחומי תעסוקה ומקדם פתיחת עסקים בירושלים.
החברה פועלת עם גופים עירוניים וממשלתיים בירושלים לסיוע לסטודנטים במיזמים שונים, בעיקר מתחום ההיי-טק.
אגודת הסטודנטים בטכניון, המוכרת בראשי תיבות שמה, אס"ט, היא אגודת הסטודנטים הוותיקה ביותר בישראל.
האגודה היא עמותה המורכבת מתשעה משרדים, שלוש חברות בת, ביניהן יחידת הספורט - אס"א (ארגון הספורט האקדמי).
האגודה פועלת במגוון מישורים כדי להוות מענה מספק לכלל צורכי הסטודנטים, ולייצגם מול הטכניון וגופים אחרים.
אגודת הסטודנטים בטכניון הייתה חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים בישראל עד להתנתקותה בשנת 2021, לאחר חילוקי דעות מהותיים וביקורת קשה אודות התנהלות ההתאחדות.
אס"ט למעשה הייתה אחת ממייסדות ההתאחדות בשנות ה-30 של המאה ה-20 (אז נקראה "התאחדות הסטודנטים העברים בארץ ישראל").
בשנת 2024, לרגל חגיגות המאה להקמתה, השיקה האגודה סמליל (לוגו) חדש בעיצובו של המעצב הישראלי בן דרור.
בשנת 2010 בניין "בית הסטודנט" ע"ש שלום זילוני עבר שיפוץ כולל ונפתח מחדש.
עם היפתחו חזרו לפעול בו פעילויות מגוונות כגון ערבי ריקודים, מסיבות, הרצאות ובית קולנוע בעלות מוזלת לסטודנטים, מתחמי לימוד משותפים וחדרים פרטניים ללמידה, משרדי האגודה, לשכת נשיאות האגודה, ושורה ארוכה של עסקים - מסעדות, פאב, בתי קפה, חנויות פארם, מספרה, ג'ימבורי לילדים, ועוד.
ניתנה הזדמנות לעסקים חדשים להתמקם בלב הטכניון: מסעדות, בתי קפה, חנויות בגדים, חנות מתנות, משחקים, סוכנות נסיעות, סוכנות כוח-אדם ועוד.
בעבר, משרדי אס"ט שכנו בבניין אולמן שבטכניון, עד לפתיחתו המחודשת של בניין בית הסטודנט.
מועצת הנציגים - מועצת הנציגים מורכבת מנציגי מועצה מהפקולטות השונות הנבחרים אחת לשנה ע"י הסטודנטים.
בסמכותה בחירת נשיאות אס"ט וחברי ועדת ביקורת, אישור התקציב השנתי, אישור התקנון ועוד.
ההצבעות במועצה הן יחסיות, כלומר משקל קולו של כל חבר מועצה הוא כמספר הסטודנטים אותו הוא מייצג.
הוועד המנהל - מורכב מ-17 יושבי ראש ועדי הפקולטות, נציג תארים מתקדמים ונציג מהפקולטה לרפואה.
בראשות הוועד המנהל עומדת נשיאות אס"ט (ללא זכות הצבעה), וכן משקיפים קבועים כגון יו"ר ועדת ביקורת ויו"ר תארים מתקדמים.
סמכויותיו של הוועד המנהל כוללות אישור תוכנית העבודה של אס"ט, בחירת מנהלי משרדים, קביעת מדיניות אס"ט והעלאת נושאים בפני מועצת הנציגים.
הוועד המנהל מפקח על פעילויות האגודה ומכריע בבעיות העקרוניות המועלות.
הוועד המנהל מאשר את תקציבי המשרדים, בוחר בעלי תפקידים ודן בכל נושאי האגודה.
הדיונים בוועד המנהל מתנהלים ללא כל גוון פוליטי או מפלגתי, וכל החלטה מתקבלת לגופה וברוב קולות.
ועדת ביקורת - הגוף המבקר של אס"ט.
נבחרת ישירות על ידי מועצת הנציגים.
מטרתה לדאוג להתנהלות תקינה של כל הגופים באס"ט.
באחריותה לשמור על יושר המכרזים, הדו"ח הכספי, עמידה בנהלים, עבודה על פי תקנון אס"ט ועוד.
נשיאות אס"ט ולשכה - מורכבת מיו"ר וסיו"ר הנבחרים יחדיו על ידי מועצת הנציגים.
תפקידי הנשיאות הם קביעת מדיניות האגודה, ייצוג ענייני הסטודנטים מול הטכניון ומול גורמי חוץ, ניהול המשרדים השונים ועובדיה הקבועים של אס"ט, ניהול הוועד המנהל של אס"ט, מועצת הנציגים, פורום יו"רי הוועדים.
לשכתם משותפת וכוללת ראש לשכה, מזכירה, מנהל חשבונות, מנהל נכסים ומנהל כספים.
ועדי הפקולטות - לכל פקולטה בטכניון קיים ועד סטודנטים מטעם אס"ט המורכב מכלל נציגי הסמסטר, נציגי המועצה והפעילים באותה הפקולטה.
יו"ר הוועד נבחר על ידי חברי הוועד באותה הפקולטה, מנהל את הוועד ומייצג אותו אל מול הנהלת אס"ט והגורמים השונים בפקולטה לרבות דיקן וראש מנהל.
בין השאר, תפקידי הוועד למצוא פתרונות לבעיות האקדמיות המועלות על ידי הסטודנטים בפקולטה, וכן ליזום פעילויות חברה ורווחה לאותם הסטודנטים.
משרד אקדמיה - אחראי על מגוון נושאים אקדמיים הנוגעים לחיי הסטודנט בקמפוס.
הוא מטפל בבעיות אקדמיות של הסטודנטים בעזרת רכזים שהתמחו בתקנות הפנימיות של הטכניון, ומכוונים לפתרון בעיות מול המערכות השונות.
המשרד פועל בקשר הדוק עם ועדות הסנאט, מזכירות לימודי הסמכה, דיקני הפקולטות וגורמים נוספים, ומייצג את הנושאים האקדמיים בפני הנהלת המוסד.
בנוסף, הוא עוסק בנושאים כלליים כמו עומס לימודים, שירותי ספריות, שיפור ההוראה ושירותי מחשב, אחראי על פורום המילואים לשיפור התנאים של סטודנטים המשרתים במילואים ומייעץ ומלווה בענייני נגישות והתאמות לסטודנטים הזקוקים לכך.
בנוסף המשרד מספק ליווי לסטודנטים הנמצאים בהליך בבית הדין המשמעתי בטכניון, וכן ליווי לסטודנטים הנמצאים במצב של אי-תקינות אקדמית.
משרד חברה וקהילה - המשרד נותן מענה לסטודנטים ולסטודנטיות ב-5 נושאים עיקריים:
מעורבות חברתית - המשרד מארגן פעילויות התנדבותיות שניתן לקחת בהם חלק באופן קבוע או חד פעמי, תמורת מלגה או באופן וולונטרי.
המשרד מוציא לפועל פעילויות שונות ומגוונות כגון התנדבות בחקלאות, ניקיון חופים, התנדבות עבור אוכלוסיות נזקקות ובנוסף מקשר סטודנטים עם עמותות הפועלות באזור ובשיתוף פעולה עם עיריית חיפה.
קיימות וסביבה – המשרד עובד בשיתוף מרכז הקיימות בטכניון ויחד מרכזים את כל נושא איכות הסביבה והקיימות בטכניון: הגברת המודעות, פרסום במדיות השונות, פאנלים חודשיים בנושא ירוק, מיחזור, מועדון אנרגיה וקידום תאים ירוקים בקמפוס, שוק אורגני, ירידי קיימות ועוד.
מלגות - אחריות על החלוקה והפיקוח על מלגות אשר ניתנות על ידי או בשיתוף אגודת הסטודנטים.
רוב המלגות ניתנות תמורת פעילות חברתית-קהילתית.
מל"ך – פרויקט מל"ך (מחשבים לכולם) הוא פרויקט שמבצעים הרכזים במשרד חברה וקהילה, בשיתוף עם לשכת דיקן הסטודנטים, אשר בו מחשבים ניידים משומשים עוברים תיקון וחידוש ומועברים ישירות לסטודנטים הזקוקים להם ללא עלות.
שבתות בקמפוס - המשרד מארגן אחת לחודש, בשיתוף לשכת דיקן הסטודנטים, ארוחות שישי ופעילויות לכל הסטודנטים בטכניון ומכלל המגזרים, אשר נשארים במהלך סוף השבוע באזור הקמפוס.
משרד תומך למידה - אחראי ומעניק מגוון רחב של שירותי תמיכה לסטודנטים שנועדו להקל, לעזור ולקדם את הסטודנט מהלך לימודיו.
דרך המשרד ניתן למצוא ספריית בחינות פתורות, חוברות עזר, קורסים לאורך הסמסטר ומרתון לפני המבחנים על ידי מדריכים איכותיים ובמחיר מוזל לסטודנטים כגון קורסי הכנה במתמטיקה, כימיה, פייתון, פיזיקה ועוד.
המשרד מפעיל גם את מערך הפק"לים (פרויקט קבוצות למידה), קבוצות לימוד קטנות אשר באות לתת מענה לסטודנטים הזקוקים לעזרה ולתגבור בקורסים בהם הם מתקשים.
הלימוד מתבצע בהדרכת סטודנט מצטיין וללא עלות כלל לסטודנטים.
בנוסף דרך המשרד ניתן לקבל הנחות משמעותיות לקורסים אינטרנטיים במגוון פלטפורמות ואתרי לימוד.
משרד קמפוס ורווחה - הגוף האחראי בפועל מטעם אס"ט, על החיים במעונות ובקמפוס בכלל.
מטרתו העיקרית של המשרד היא לדאוג לרווחת הסטודנטים החל ממזנונים, מעונות, מכונות אוטומטיות, תחבורה, שירותי כביסה, מכונות צילום ומדפסות ברחבי הקמפוס, שירותי ייעוץ פיננסי, עורך דין ועוד.
בנוסף המשרד דואג בשיתוף משרד תומך למידה, למתחמי לימוד שונים ברחבי הקמפוס.
מתחמי הלימוד משמשים את הסטודנטים 24 שעות ביממה.
במתחמים מקומות ישיבה ללימוד פרטני וקבוצתי.
משרד תרבות - אחראי על כל אירועי התרבות והפנאי של הסטודנטים בטכניון ומחוצה לו.
כמו כן, מפעיל המשרד חוגי סלסה, בצ'אטה, ריקודי עם ואת חדרי הנגינה ברחבי הקמפוס.
משרד דוברות - דובר האגודה אחראי על הנגשת המידע והקשר בין האגודה לסטודנטים ולגורמי חוץ וכן על פרסום שירותי האגודה בקמפוס ומחוצה לו.
משרד משאבי אנוש - אחראי על גיוס וקליטת כוח אדם, שימור ידע, תיאום וקביעת מכרזים וראיונות מול כלל הגורמים הרלוונטיים.
הכנת תיקי חו"ד על העובדים באגודה וסקרי שביעות רצון.
המשרד גם דואג לפרסם עבודות זמניות לסטודנטים, ובכך עוזר במציאת עבודות זמניות, שאינן מקצועיות.