tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במובנים מסוימים מזכיר הרומן את התמות העולות במחזה של פרנק ודקינד "האביב המתעורר", כמו למשל אופן השיחה והפעולה, שאינו מותאם לגילם של המתבגרים בספר, ולצד זאת אי כשירותם של המבוגרים (במיוחד של האבות), כמו גם המוטיבים של התפתחות וזהות מינית מבולבלת.
מזייפי המטבעות חולק עם המחזה את התפישה כי מערכות יחסים הומוסקסואליות טובות יותר, תחת תנאים מסוימים, מהטרוסקסואליות, כאשר האחרונות מובילות באופן בלתי נמנע לתוצאות הרסניות.
זיהוי אפשרי של דמויות בספר עם דמויות בשר ודם
מלבד זיהוי של ז'יד עצמו בחלק מהדמויות, דמויות אחרות ברומן מזוהות עם אנשים אמיתיים.
קומטה דה פאווסאן נתפס כמרמז לז'אן קוקטו, אוליביה למארק אלגרה, ולורה לבת דודתו של ז'יד, ובהמשך אשתו, מדליין.
אלפרד ג'רי נוכח גם הוא בסצנת המסיבה תחת שמו האמיתי ואובו רוי מוזכר גם הוא.
מסיבות אלו, נראה כי עלילת הרומן מתקיימת בין 1896 (הפרמיירה של אובו רוי) לבין 1907 (מותו של ג'רי).
רישום ביומנו של אדואר בפרק 12 בחלקו השלישי, מציין שנת בציר של יין משנת 1904, מאשר את החשד לטווח ספציפי יותר של זמן שבו ממוקם ככל הנראה הרומן.
מזחלות (Bobsleigh) הוא ספורט חורף שבו קבוצה של 2 או 4 אנשים גולשים באופן מתוזמן על מזחלת המונעת על ידי כח הכבידה במסלול פתלתל, צר ומשופע במורד נתיב קרח.
מהירות המזחלת יכולה להגיע ל-150 קמ"ש.
המסלולים מתחילים עם קבוצת אנשים שדוחפים את המזחלת לאורך 50 מטרים לפני עליית המשתתפים עליה.
התחרות היוקרתית ביותר של ספורט המזחלות מתקיימת במשחקי החורף האולימפיים אחת לארבע שנים.
התחרות הרשמית הראשונה נערכה בשאמוני, צרפת.
בשנת 1923 נוסדה הפדרציה הבינלאומית למזחלות ובשנת 1924 נכלל ספורט המזחלות בין ענפי הספורט של אולימפיאדת החורף.
אף שנסיעה במזחלת על שלג או קרח הייתה פופולרית בהרבה מדינות צפוניות בעבר, בובסלי הוא ספורט מודרני יחסית.
מקור הספורט הוא בעיירת הנופש היוקרתית סנט מוריץ שבשווייץ, בסוף המאה ה-19. נופשים מאנגליה המציאו את הספורט לראשונה, כאשר שני אנשים ישבו על מתקן אשר החליק במורד קפוא, ואחד מהם "נהג" במתקן ניווט.
מקור השם המקורי באנגלית, bobsleigh, הוא הלחם בסיסים של המילים: bob שמשמעותו התנדנדות ו-sleigh שמשמעותו מזחלת.
מזופיל (mesophyll) היא שכבת רקמת היסוד של העלה, שכבה שמהווה את עיקר נפח העלה ומתמחה בפוטוסינתזה.
צרורות ההובלה של העלה עוברות דרך רקמת המזופיל.
הרקמה מורכבת מתאים פרנכימתיים בעלי דופן דקה הנותנים לעלה את צבעו הירוק.
המזופיל מתחלק בדרך כלל לפרנכימת עמודים ופרנכימה ספוגית:
פרנכימת עמודים (palisade parenchyma) מורכבת מתאים מוארכים וגליליים המסודרים בניצב לאפידרמיס העליון, בצידו העליון של העלה.
מרבית הכלורופלסטים בעלה מתרכזים בשכבה זו ולכן עיקר תהליך ההטמעה מתרחש בה.
צורתם ואופן סידורם של התאים מאפשרים לכלורופלסטידות להתמקם באופן שמאפשר ניצול מרבי של האור.
למרות מראם הדחוס של התאים, למעשה, התאים מופרדים זה מזה או מחוברים רק מעט ביניהם.
קיומם של החללים הבין תאיים מאפשר לשטחי פנים גדולים של התאים לבוא במגע עם האוויר שבחללים, דבר המקל על חילוף הגזים בתאים.
פרנכימה ספוגית (spongy parenchyma) מורכבת מתאים בעלי צורות שונות והיא נמצאת בצידו התחתון של העלה.
בין תאי הפרנכימה הספוגית ניכרים חללים בין תאיים רבים.
הרקמה הספוגית מאפשרת מעבר של פחמן דו-חמצני וחמצן בין הפיוניות לרקמת העמודים.
הפיוניות נמצאות אף הן בצידו התחתון של העלה בדרך כלל ומסייעות לתחלופת גזים מהירה.
ישנם צמחים, כולל קסרופיטים רבים, בהם פרנכימת העמודים נמצאת משני צידי העלה.
בין שתי שכבות העמודים נותר פס צר של פרנכימה ספוגית.
עלה מסוג זה קרוי שווה-צדדי (isobilateral).
ואילו עלה רב-גחוני (dorsiventral) הוא עלה שבו פרנכימת העמודים מסודרת בצידו העליון של העלה והפרנכימה הספוגית – בתחתון.
בצמחים מסוימים, כגון תירס ודגניים רבים אחרים, אין הבחנה בין פרנכימת עמודים לפרנכימה ספוגית, כל תאי המזופיל הם בעלי צורה דומה.
בחלק מן הדגניים התאים מסודרים בצורה טבעתית מסביב לצרור ההובלה.
אברהם פאהן, אנטומיה של הצמח, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1987
מ.ז.ט סקופיה (במקדונית: КK МЗТ Скопје) היא קבוצת כדורסל מקדונית משכונת "ארודרום" בעיר סקופיה, המתמודדת בליגת העל המקדונית והליגה האדריאטית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1966 והשתתפה בליגה היוגוסלבית עד שנת 1991. והחלה לשחק בליגה המקדונית הבכירה בעונת 1991/92. מאז הקמת הליגה, נחשבת "מזט סקופיה" לקבוצת צמרת מובילה.
בעונת 1995/96 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע המקדוני.
בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה כשניצחה את קבוצת פני אינדוסטריס בסדרת הגמר 1-4. ובנוסף זכתה בגביע החמישי והשלימה דאבל היסטורי.
בעונת 2012/13 ניצחה הקבוצה בגמר הפלייאוף 0-4 את קבוצת קוז'וב גבגליה ובגמר הגביע את קבוצת קומנובו 2009, בכך השלימה זכייה נוספת בדאבל.
בעונת 2013/14 זכתה בדאבל השלישי ברציפות כאשר ניצחה בגמר הפלייאוף 3-1 את רבוטניצ'קי סקופיה, ובגמר הגביע את ליריה סקופיה.
בעונת 2012/13 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת הליגה האדריאטית.
בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה גם במסגרת היורוקאפ.
הקבוצה ידועה כבעלת קהל אוהדים חם ורועש הממלא את ההיכל בכל משחק.
ארגון האוהדים של הקבוצה נקרא "פאמילי ארודרום".
בחודש נובמבר 2012, הוכרז כי ההיכל הביתי הישן יאן סנדנסקי, שהכיל 2,000 מקומות ישיבה ייהרס לחלוטין, ובמקומו יוקם היכל כדורסל חדש שיכיל 6,500 מקומות.
בתאריך 14 בפברואר 2013, הקבוצה קיימה אימון אחרון ב"אולם סנדנסקי" בנוכחות יותר מאלף אוהדים.
למחרת האולם נסגר באופן רשמי.
בחודש אוגוסט 2014 חנכה הקבוצה באופן רשמי את מרכז הספורט סנדנסקי המכיל 6,500 מקומות ישיבה.
מֶזוֹפּרוֹטֶרוֹזואיקון (מיוונית פרוטרוזואיקון אמצעי) הוא התור השני מתוך שלושה בעידן הפרוטרוזואיקון שבלוח הזמנים הגאולוגי.
משך תקופתו: החל מתום תור הפלאופרוטרוזואיקון, לפני כ-1.6 מיליארד שנים, ועד תחילת תור הנאופרוטרוזואיקון לפני מיליארד שנים.
המזופרוטרוזואיקון הוא התקופה הראשונה בתולדות כדור הארץ שממצאים גאולוגיים משמעותיים שרדו ממנה.
היו יבשות בתור הפלאופרוטרוזואיקון, אך אנחנו יודעים עליהם מעט מאוד.
המסות היבשתיות של המזופרוטרוזואיקון הן, פחות או יותר, אלו הקיימות כיום.
המאורעות העיקריים שהתרחשו בתור זה הם היווצרות יבשת-העל רודיניה, התפרקות יבשת העל קולומביה והתפתחות הרבייה הזוויגית.
התקופה מאופיינת בהתפתחות נוספת של טקטוניקת הלוחות והלוחות היבשתיים.
הלוחות היבשתיים שהתפתחו היו בסוף תקופה זו פחות או יותר זהים ללוחות בימינו.
זו התקופה הראשונה שעדיין קיימים ממנה כיום ממצאים גאולוגיים טובים.
האפיזודה הראשונה של בניית הרים בקנה מידה גדול, אורוגנזת גרנוויל, שעדויות נרחבות לקיומה שרדו עדיין, התרחשה בתקופה זו.
בתקופה זו הגיעו סטרומטוליטים לשיא פריחתם לפני שהחלו להצטמצם בנאופרוטרוזואיקון.
בתקופה זו החלה התפתחות הרבייה הזוויגית, שהגדילה בצורה משמעותית את מורכבות החיים שצמחו.
הייתה זו ההתחלה של התפתחות חיי שיתוף בין האורגניזמים הרב-תאיים.
הייתה זו תקופה של שינויים, ככל הנראה קריטיים, אבל שאינם מוחוורים עדיין, בכימיה של הים, במשקעים על פני כדור הארץ, ובהרכב האוויר.
רמת החמצן באוויר טיפסה בתחילת התקופה לכ-1% מרמתו כיום והמשיכה לטפס במהלך כל התקופה.
המזופרוטרוזואיקון מחולק לשלוש תקופות משנה (תת-תור):
קלימם – בין לפני 1,600 מיליון שנים ללפני 1,400 מיליון שנים.
אקטז – בין לפני 1,400 מיליון שנים ללפני 1,200 מיליון שנים.
סטן – בין לפני 1,200 מיליון שנים ללפני 1,000 מיליון שנים.
חלוקת משנה זו של המזופרוטרוזואיקון היא, כצפוי, חלוקה שרירותיות ליחידות המבוססות על זמן, כלומר שאינן יחידות סטרטיגרפיות או ביוסטרטיגרפיות.
הבסיס להגדרת תור המזופרוטרוזואיקון הוא תיארוך אבסולוטי, במונחי שנים, ולא על בסיס הופעה או היעלמות של אורגניזם כלשהו.
החלטה זו יוצרת תחושת אשליה של ודאות.
תיארוך רדיומטרי הוא כלי טוב והוא משתפר כל הזמן, אבל כיום יש שולי שגיאה שבין 1% ל-2% בתוצאות המתקבלות ממנו.
לכאורה, תוצאה טובה, אבל פירושה שייתכן ששני אתרים יתוארכו באמצעותה לתחילת תת-התור אקטז, תת-התור האמצעי במזופרוטרוזואיקון, כשבפועל הם יכולים להיות במרחק של 50 מיליון שנים זה מזה.
מכיוון שאורכו של תת-התור אקטז הוא רק 200 מיליון שנים, זו טעות משמעותית.
ונתון זה מתייחס לשגיאה אקראית בלבד.
שגיאות שיטתיות יכולות להיגרם בשל מאורעות חוצניים, בשל מיון איזוטופים גאוכימי או ביוכימי, ובשל טעות אנוש.
עד כה הוכחה שיטת הביוסטרטיגרפיה כמדויקת הרבה יותר.
בנוסף, בחירה מושכלת בסמן ביולוגי יכולה לשמש כאמצעי לזהות מגוון שינויים אקולוגיים.
כך למשל השינוי שבין המשקעים מתקופת צ'אנגשינגשיאן שבסוף הפרם לתקופת אינדואן שבתחילת הטריאס אינו רק שינוי של כמה שנים.
העולם השתנה בצורה קיצונית בסופו של תור הפרם.
בניגוד לכך למעבר מהקלימם לאקטז אין שום משמעות מלבד לוח השנה.
ההסבר המקובל לשימוש במערכת המבוססת על זמן שאין מספיק פעילות ביולוגית או שינוי גאוכימי על מנת למצוא סמנים שימושיים.
עמדה זאת כיום מתחילה להתערער והיא עתידה להיות מקובלת פחות ופחות.
לדוגמה, יש מספיק סמנים פוטנציאלים טובים בדמות עלייתם ונפילתם של סטרומליטים מהסוג המכונה "עץ חג המולד", בהופעתם ובהיעלמותם של תצורות ברזל הפסים, הופעת איזוטופ יציב מסוג פחמן 13, וכו'.
לכל אלו יש משמעות אמיתית עבור הגאולוג והפלאונתולוג.
ובנושא זה, יש גם סמנים ביולוגיים.
הייתה התקדמות ניכרת במחקר ובזיהוי מאובני חיידקים ואאוקריוטים.
הכחולית Archaeoellipsoides היא צורה נפוצה, הידועה ממספר מינים.
קרוב לוודאי שהיא קרובה לכחולית מהסוג Anabaena, הקיימת כיום והיא מעידה על נוכחות של כמות משמעותית של חמצן חופשי.
לרמות החמצן היו גם השפעות משמעותיות על הכימיה של האוקיינוסים, קצבי הבליה היבשתית התגברו וסיפקו סולפטים וחנקות כחומרי מזון.
יהיה זה מפליא אם תהליכים אלו לא הובילו לאוכלוסיות חדשות של אורגניזמים, הן חיידקים והן איקריוטים.
מכיוון שנוכחות תאים אלו תהיה בהכרח קשורה למאורעות גאוכימיים חשובים, הם יהוו סמנים אידיאליים לביוסטרטיגרפיה.
מזור רובוטיקה בע"מ היא חברה למכשור רפואי ויצרנית מערכת הנחיה רובוטית לניתוחי עמוד השדרה.
לצד מטה החברה בישראל, הפעילה החברה מטה בארצות הברית באורלנדו, פלורידה, וכן משרדים בינלאומיים בקיסריה שבישראל ומינסטר, גרמניה.
החברה הייתה רשומה בעבר בבורסה לניירות ערך בתל אביב החל מאוגוסט 2007, והחל ממאי 2013 הייתה רשומה למסחר גם בנאסד"ק.
בספטמבר 2018 רכשה מדטרוניק את מזור רובוטיקה לפי שווי חברה של 1.6 מיליארד דולר, ומזור נמחקה מהמסחר.
בעת מכירת החברה, מוצר הדגל של החברה היה מערכת רנסאנס, שאושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ומשווק לניתוחי מוח ועמוד השדרה מאז שנת 2011. החל משנת 2020 עברה החברה למכור מוצר חדש בשם Mazor-X.
מנתחים המשתמשים במערכות של מזור רובוטיקה מתמחים בניתוחים אורתופדיים ונוירוכירורגיים.
Mazor X (מזור איקס) היא מערכת רובוטית פעילה המותקנת על שולחן ניתוחים, שתוכננה לניתוחי עמוד שדרה.
המערכת יכולה לשמש כפלטפורמה פתוחה להחדרת חוטי קירושנר (K-wire) או להשתלב עם מערכת ה-Stealth של חברת מדטרוניק.
מערכת זו מהווה דור חדש של רובוטים כירורגיים המאפשרים דיוק מקסימלי וגישה זעיר-פולשנית בניתוחי עמוד שדרה.
היא מסייעת בניתוח עצמו וגם בהכנה אליו באמצעות מצלמה אופטית שמספקת תמונות בזמן אמת, המאפשרות תכנון מוקפד של מהלכי הניתוח וכן הערכה של הנפח הניתוחי.
החברה הוקמה בספטמבר 2000 בשם "מ.ס.ו.ר.
ביולי 2003 שינתה החברה את שמה ל"מזור טכנולוגיות ניתוחיות", ובשנת 2010 שינתה את שמה למזור רובוטיקה.
החברה החלה במחקר רובוטיקה כירורגית במעבדות הרובוטיקה של הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בחיפה בשנות ה-90 של המאה ה-20. החברה הוקמה על ידי פרופסור משה שוהם ואלי זהבי.
פרופסור שוהם הוא ראש המעבדה לרובוטיקה רפואית של הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, וזהבי כיהן בעברו כסגן הנשיא בתחום ההנדסה בחברת אלסינט.
בתחילת שנת 2002 מיקמה החברה את משרדיה בחממת T3 - היחידה לפיתוח עסקים של הטכניון, אשר מטרתה העברת טכנולוגיות חדשניות שפותחו בטכניון למסחור עבור שווקים גלובליים.
בשנת 2003 מונה אורי הדומי, לשעבר סמנכ"ל הכספים של חברת Denex, למנכ"ל מזור רובוטיקה.
הדומי היה גם מייסד ומנכ"ל של 7D בע"מ (מעקב תנועה ליישומים רפואיים), ויו"ר הוועדה המדעית איזמל (תאגיד לתעשייה מונחית-תמונה).
החברה גייסה 7 מיליון דולר מכמה קרנות הון סיכון.
לאחר מכן עברה החברה למשרדיה הנוכחיים בפארק תעשייה קיסריה.
בתחילת 2004 קיבלה החברה אישור ראשון לשיווק באירופה (סימון CE) למוצרה הראשון SpineAssist.
עם ציון דרך זה, SpineAssist הפך למערכת ההנחיה הראשונה הזמינה באופן מסחרי עבור ביצוע ניתוחים בעמוד השדרה.
החברה החלה לשווק את SpineAssist באירופה, ורשמה מכירות ראשונות של המוצר זמן קצר לאחר מכן.
בהמשך 2004 קיבלה החברה את אישורה הראשון ממנהל המזון והתרופות האמריקאי ל-SpineAssist, ובכך הפכה לחברה הראשונה המשווקת מערכת רובוטית לניתוחי עמוד שדרה בארצות הברית.
בפברואר 2008, קיבלה החברה אישור לשיווק באירופה (סימון CE) למוצר השני שלה דיסק-אסיסט (DiscAssist), מוצר לתכנון והנחיה של השתלת דיסק מלאכותי.
זאת לאחר שהשלימה ניתוחים ראשונים במטופלים בבית חולים בגרמניה.
ביוני 2011 השיקה החברה את המוצר הרובוטי רנסאנס - מערכת הנחיה רובוטית, אשר החליף את SpineAssist.
בפברואר 2014 נבחר פרופסור שוהם לאקדמיה הלאומית להנדסה (NAE) על תרומה לטכנולוגיה רובוטית לניתוחים מונחי תמונה.
עד אוקטובר 2016, התקינה מזור רובוטיקה כ-130 מערכות ברחבי העולם, כ-80 מתוכן בארצות הברית - שוק היעד העיקרי של החברה.
במאי 2016 החלה חברת מדטרוניק האמריקאית לשווק את מערכת רנסאנס של מזור רובוטיקה ובמקביל הגיעה להחזקה של 11% ממניות מזור.
בספטמבר 2018 רכשה מדטרוניק את מזור רובוטיקה לפי שווי חברה של 1.6 מיליארד דולר.
מזופלודון (שם מדעי: Mesoplodon) הוא הסוג הגדול ביותר במשפחת לווייתני המקור הכולל 15 מינים.
בעבר גם המין לווייתן מקור טרופי היה כלול בו.
לבני סוג זה בדרך כלל לסתות בעלות זוג שיניים מעט מעוקלות על הלסת התחתונה שפונים בשיפוע מעלה אל מעבר לשאר הראש והמצח קטן.
הגוף צר ומוארך למעט מספר מינים קשיחים יותר.
בסוג זה גם המינים הקטנים ביותר במשפחה.
הם נפוצים בכל הימים והאוקיינוסים כולל באזורי הקוטב, אך נמצאים הרחק בים הפתוח ושוהים רוב זמנם בעומק ניכר מתחת למים בחיפוש אחרי דיונונים ודגים.
לווייתן מקור צפון-אטלנטי (Mesoplodon bidens)
לווייתן מקור רמארי (Mesoplodon eueu)
לווייתן מקור דרומי (Mesoplodon grayi)
לווייתן מקור דרניאגלה (Mesoplodon hotaula)
לווייתן מקור ישר-מקור (Mesoplodon mirus)
לווייתן מקור שיני-מעדר (Mesoplodon traversii)
מזחלת עם פעמונים (ברומנית: Sanie cu zurgălăi) הוא שיר, שחיבר בשנים 1934 - 1936 המלחין היהודי רומני ריכרד שטיין.
השיר נכתב בסגנון עממי ונועד, יחד עם שני שירים נוספים של אותו מלחין, במיוחד לזמרת מריה טנאסה.
המנגינה חוברה למילות שיר מאת המשורר היהודי רומני ליביו דלאנו (Liviu Deleanu).
טנאסה לא התרשמה מהשיר והחליטה לא לקבל אותו.
ב-1937 הודפסו שני תקליטים עם השיר, האחד בביצוע הזמר סילביאן פלורין (פיינשטיין) והשני בביצוע הזמר יונל פסקו.
על עטיפת התקליט הודפס שם המלחין כ-S.
Richard ובכך נידון מחבר המנגינה לאלמוניות.
מתחת לשם השיר ניתנה כותרת משנה בשם Cling, cling, cling, צליל הפעמונים.
המנגינה זכתה לפופולריות רבה, שפיתתה זמרים וזמרות לבצע פלגיאטים.
אחרי 1949, הזמרת מריה לטרצו (Maria Lătărețu), שהתמחתה במוזיקה עממית, הורידה מהשיר את הפזמון החוזר והוסיפה כמה בתים.
עיבודים של מלחינים ומבצעים שונים נמשכו בעולם, כך ברפרטואר של אדית פיאף מופיע השיר תחת השם Johnny tu n'est pas un ange.
המשורר היוגוסלבי "דראגומיר ריסטיק" (Dragomir Ristic) החליף את המילים ושינה את קצב השיר לסווינג.
בשנות החמישים לקח לס פול את המנגינה ופרסם אותה תחת השם Johnny is the Boy for Me מבלי להזכיר את המלחין המקורי ועל כך תבע אותו שטיין למשפט וזכה במשפט, חרף העובדה שלא יכול היה להופיע בעצמו במשפט בארצות הברית בגלל מגבלות מסך הברזל.
השיר קיבל גם גרסה עברית (עם מנה גדושה של יידיש) תחת השם "גוי של שבת" ("ג'וני איז דה גוי פור מי") בביצוע רביעיית מועדון התיאטרון.
ירדנה ארזי הקליטה את השיר "רוח ואש" על פי המנגינה של מזחלת עם פעמונים עם הטענה השגויה שמדובר בלחן צועני.
אהוד מנור כתב את מילות השיר.
למרות הקביעה המשפטית, בציבור עדיין המחבר לא מזוהה, כך שבגרסת כיסוי שערכה הלהקה הבלגית Vaya Con Dios ב-1988 נתנה את הקרדיט ללס פול ואת התמלוגים המשיכו לשלם ליורשי לס פול במקום ליורשי שטיין.
שטיין עצמו ביקר בישראל ומסר שיר בשם "פלאפל" ללסלו רוט, כאשר זה ביקר ברומניה, ב-1969, עם מקהלת הילדים על שם צדיקוב.
מזחרו היה יישוב יהודי בשומרון בתקופת המשנה והתלמוד, אשר נזכר בכתובת רחוב כאחת העיירות המותרות בתחום סבסטיה לעניין חובת קיום המצוות התלויות בארץ, בשל מגורי הכותים באזור.
העיירה מזחרו נזכרת בסוף השורה ה-27 בכתובת, לצד עיירות נוספות באזור צפון שומרון, ובהן ציר, שפירין, איקבין, דותן, יצת, כפר יהודית, כפר כסדיה, פנטאקומוותה, שילתה, עננין ובלעם עלייתה.
הצעת זיהוי ליישוב הקדום היא בח'רבת מחרון הסמוכה ממזרח לתל דותן, שלצידו גם נזכרת מזחרו בכתובת.
אתר זה נזכר במיקומו ליד דותן, בגרסה "מ(ח)רוס", גם באונומסטיקון של אוסביוס.
ההגדרה המילולית של מזיד - חוטא בזדון, דומה להגדרתו בהלכה היהודית, בעוד בחוק העונשין מעשה במזיד מנמיך את דרגת היסוד הנפשי הנדרש להרשעה בביצוע העברה, ממעשה הנעשה "בכוונה תחילה" למעשה שמספיק שנעשה "בפזיזות" (אדישות, קלות דעת).
בהלכה, מזיד הוא אדם שעבר על אחת ממצוות ה'לא תעשה', בכוונה.
שידע שהמעשה שעושה הוא מעשה עבירה, וידע שזמן זה הוא זמן האסור בעשיית המעשה.
בניגוד לשוגג שלא ידע שמעשה זה הוא מעשה אסור, או שלא ידע שזמן זה הוא זמן אסור.
מי שעבר במזיד על אחת מהעבירות, עונשו תלוי בסוג העבירה שעבר, וכן תלוי אם היו עדים והתראה.
עונש העובר במזיד שונה מעבירה לעבירה, ישנם עבירות שהעובר עליהם חייב מיתת בית דין, ויש עבירות שחייב עליהם מיתה בידי שמים, או כרת.
עונש רוב העבירות קל יותר וחייב עליהם מלקות בלבד.
בהלכות תערובות בדין ביטול איסור לכתחילה נערכו דיונים וניתנו גדרים לשוגג (וכתוצאה מכך גם למזיד):
אם לא הבחין כלל שבפעולה שהוא עושה הוא מבטל את איסור.
אם טעה בדין, כלומר שחשב שמותר לבטל איסור - לפי הט"ז אף זהו בכלל שוגג, וכך הסכימו רוב הפוסקים.
ידע שהאיסור שייך במקרה הנדון, אך שכח מכך ועבר עליו.
לפי פמ"ג, ערוך השולחן, כה"ח (מא) ועוד אחרונים ומוסכם למעשה.
העובר במזיד על אחד מהלוואים מתחייב בעונש, ישנם לאווים שהעונש עליהם מיתה, וישנם לאוים שהעונש עליהם הוא מלקות.
אך ישנם שני תנאים הנצרכים, על מנת שבית הדין יוכלו להעניש את החוטא באחד מהעונשים הללו, הראשון הוא שני עדים שאכן האדם עבר על העבירה במזיד.
ותנאי שני הוא שהתרו בו קודם שעבר את העבירה (או תוך כדי דיבור לאחר העבירה), תוכן ההתראה היא שידע שהמעשה זו שעושה הוא עובר על אחת מהעבירות שבתורה, ועונשו הוא במלקות או מיתה.
במקרה ואחד מתנאים אלו חסר, אין בית הדין רשאים לעונשו.
כאמור כאשר העבירה נעשית במזיד ישנם עונשים שונים, בהתאם לחומרת העבירה.
בספרו משנה תורה מפרט הרמב"ם 43 חטאים שהמזיד חייב כרת או מיתת בית דין.
ישנם קצת לאווים שאף שהאדם העובר עליהם חייב אך אין עליהם עונש בידי אדם של כרת או מיתת בית דין, אף שעבר עליהם במזיד ובעדים והתראה.
והעונש עליהם הוא 'בידי שמים' בלבד, בכלל לאווים אלו ניתן למנות את האוכל מאכל.
במקביל למזיד, ישנם עוד אפשריות נוספות לעבור עבירה: .
שוגג - אדם שלא ידע שהמעשה אסור, או שלא ידע את פרטיו.
מתעסק - במקרה והאדם חשב שהמעשה לפניו הוא מעשה מותר, כגון החותך ירק שחשב שהוא חתוך, והתברר שאינו חתוך.
דין המתעסק שפטור מלבד המתעסק באיסורי ערווה ואיסורי אכילה.
מזזומבור (בהונגרית: Mezőzombor) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית מזזומבור נמצאת בירידה שנים רבות מ-2,526 תושבים בשנת 1990 עד 2,426 תושבים בשנת 2018.
במזזומבור חיו מעט יהודים ובמקום היה בית קברות יהודי.
מזטור (בהונגרית: Mezőtúr) היא עיירה בהונגריה, נמצאת במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק, כ-88 קילומטר דרומית מזרחית מהעיר בודפשט.
נמצאת במרכז המישור ההונגרי הגדול, על גדות הנהר הורטובג'-ברטיו .
ליד העיירה עובר קו רכבת ראשי בין בודפשט לבקשצ'בה
העיירה מתאפיינת בבתי מלאכה רבים ושדות נרחבים.
מדי שנה מתקיימים בעיירה ירידי חקלאות.
העיירה מזטור הוקמה בימי הביניים ונקראה טור (tur) על שם נהר ברטיו (berettyo) אשר בעבר היה נקרא גם הוא טור.
רק בשנים מאוחרות יותר ניתן לו השם מזטור, כמזה (Mező) פירושו שדה, אדמה טובה.
העיירה הוזכרה לראשונה בתקופת שלטונו של המלך אנדראש השני (1205–1235).
הדרך הקצרה ביותר בין בודה לבין טרנסילבניה עברה דרך מזטור, אשר הייתה העיר היחידה באזור שיש בה מעבורות.
בגלל היתרון הזה שגשגה העיר ומאוחר יותר אף הפך אותה המלך לאיוש הראשון לעיר שוק משגשגת.
מזטור הייתה אחוזת מלכות ששימשה כבית משפחת המלוכה עד 1378, אחר-כך היו לה בעלים שונים.
בתקופת המלך מתיאש הראשון (1458-1490) הייתה העיר מחולקת לשני חלקים משום שהיא השתייכה לשני אנשים שונים.
בתקופת הכיבוש העות'מאני בהונגריה עברה מזטור לידי השלטון העות'מאני בשנת 1562 ושוחררה בשנת 1692. כמה שנים לאחר מכן, לאחר גירוש העות'מאנים ובמהלך המהפכה בהנהגת הנסיך ראקוצ'י, נאלצו האזרחים לעזוב את העיר בשנים 1692–1699 וב־1710-1705. במאה ה-18 החלה העיר לשגשג שוב, בעיקר כעיר חקלאית.
לאחר תום הכיבוש העות'מאני ועד 1918, הייתה מזטור חלק האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בסוף שנת 1944 במלחמת העולם השנייה נכבשה מזטור על ידי הצבא הגרמני.
בעקבות זאת העיר נפגעה; גשר הרכבת מעל נהר הורטובג'-ברטיו נהרס, הרס שדרש את שיקום המבנה הנוכחי לאחר המלחמה.
בזמן המלחמה הוקמה אנדרטה ליד העירייה להנצחת הקרבות באותה תקופה.
היהודים הראשונים התיישבו במזטור במחצית הראשונה של המאה ה-19. הקהילה הוקמה בשנת 1835 בהנהגתו של בנימין זאב וולף פישלר, שהגיע לשם שנתיים קודם לכן, והיה הרב הראשון של הקהילה.
מספרם גדל במהירות, ולאחר זמן קצר הפכה הקהילה היהודית בעיירה לקהילה משגשגת.
בתחילת המאה ה-20, כמות היהודים בעיירה קטן מפני שהיהודים העדיפו להתגורר בעיירות גדולות ומפותחות יותר ובערים.
יהודי מזטור היו סוחרים ובעלי מלאכה, וחלקם עסקו במקצועות חופשיים כגון רופאים, עורכי דין, מהנדסים, פקידים וכו'.
חלקם היו בעלי חוות וחלקם היו בעלי עסקים מפעל לבנים, מפעלי עץ, מפעלי טקסטיל וכו'.
בית הכנסת נבנה במחצית השנייה של המאה ה-19 ובית הספר במזטור הוקם בשנת 1859. בשנת 1870 עבדו בבית הספר שלושה מורים בלבד.
לאחר מכן פחת מספרם, ובשנת 1895 היו 75 תלמידים בלבד.
במלחמת העולם הראשונה נהרגו 16 מיהודי מזטור בחזית, ובתקופת הטרור הלבן (1919) נרצח יהודי אחד.
בעקבות החוקים המפלים נגד היהודים הוקמה ועדה לתמיכה בסטודנטים יהודים שלא הורשו ללמוד באוניברסיטאות הונגריה ונאלצו ללמוד במדינה אחרת בין שתי מלחמות העולם.
בשנת 1936 הוקם חוג הנוער שהיה מוקד חברתי לנוער היהודי העיירה.
כשלוש שנים לאחר עלייתו של היטלר לשלטון, הולאמו כל האדמות שהיו בבעלות היהודים וכמה מפעלים נלקחו מבעליהם.
בשנת 1940 נשלחו כ-150 יהודי מזטור לעבודות כפייה.
ב-1942 גויסו לצבא 30 יהודים והועברו לאזור נהר דון.
ב-3 באפריל 1944 נכלאו כמה מיהודי מזטור באשמת פיזור חומרים מזוהמים.
הם נלקחו למחנה בעיר נג'קניז'ה ומשם לאושוויץ.
מאוחר יותר רוכזו כל היהודים בגטו בבית חרושת ללבנים.
היהודים עצמם היו צריכים לדאוג לפרנסתם והורשו לעזוב את המקום כדי לקנות את מה שהם זקוקים לו במשך שעתיים כל בוקר.
ב-16 ביוני הועברו היהודים מנג'קניז'ה לסולנוק, שם רוכזו רוב יהודי האזור.
הם נשארו שם שבועיים, כשהם סובלים מרעב, מצפיפות ומעינויים.
לאחר מכן הם חולקו לשתי קבוצות.
חלק מהאנשים נשלחו לאוסטריה ואחרים לאושוויץ.
בין הנרצחים באושוויץ היה הרב האחרון של מזטור, הרב פיליפ שולץ.
לאחר המלחמה חזרו למזטור חלק מיהודי העיירה אשר גורשו לאוסטריה אך מעטים היו היהודים שחזרו מאושוויץ.
הקהילה אורגנה מחדש, ותוך זמן קצר חברה קדישא, אגודת הנשים והשוחט חזרו לפעילותם.
בזמן המלחמה, בית הכנסת ובית הקברות היהודי לא נפגעו.
בשנת 1947 הוקמה אנדרטה ליהודי העיירה שנרצחו בשואה.
לאחר המלחמה מספרם של יהודי מזטור ירד וב-1961 נותרו רק 26 יהודים בכל העיירה.
מזי כהן הוא אלבום הבכורה של הזמרת מזי כהן, אשר יצא לאור בשנת 1988 ובו שירים שאת כל המילים כתבה הפזמונאית רוני ערן והלחנים של מזי כהן, חלקם בשיתוף עם המפיק המוזיקלי איתן גדרון; היוצא דופן הוא השיר "שם באבן" שהוא תרגום השיר Army Dreamers של קייט בוש.
בשנת 1981 חתמה כהן, לאחר שהתפרסמה עם להקת "גזוז" וכזמרת במספר שיתופי פעולה עם אמנים שונים, על חוזה הקלטות עם חברת "סי.
ישראל" (שהפכה אחר כך ל-NMC).
הפקת התקליט נדחתה מספר פעמים, אך כהן חידשה את החוזה כל שנה בתקווה שהפקתו תתחיל.
בינתיים השתתפה בהפקות שונות וזכתה להצלחה עם הופעותיה באופרת הרוק "מאמי" (סי.
אף הוציא לאור את אלבום ההופעה).
בתחילת 1987 החליטה להפיק תקליט על חשבונה יחד עם חברה לחיים (בהמשך בעלה) איש הסאונד איתן ויסלר.
עם הצלחת הסינגל הראשון "חופשת מולדת" בתחנות הרדיו, נחתם הסכם ההפצה עם חברת "הד ארצי" בתחילת 1988. יציאת התקליט התעכבה מספר שבועות עד שהתקבל אישור מקייט בוש להשתמש בשירה "שם באבן" באלבום - שיר אנטי מלחמתי שהוקלט כדואט עם מתי כספי.
בסוף 1990 זכתה כהן בתביעה נגד "סי.
האלבום מכר כ-7,000 עותקים עד סוף 1990. חלק משיריו בוצעו בגרסאות כיסוי בתחרויות מוזיקה טלוויזיוניות.
מזטארקאן (בהונגרית: Mezőtárkány) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם במזטארקאן מספר התושבים נמצא בירידה.
האזור מיושב מהמאה ה-13, הוא מוזכר לראשונה בתעודות משנת 1279 ומאז הוא מיושב לסירוגין.
יהודים חיו במזטארקאן במאה ה-18 ובמאה ה-19, משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לרבנות אגר ומשנת 1930 לרבנות פיזשאבון.
מזחלת כלבים היא מזחלת הנמשכת על ידי כלב מזחלת אחד או יותר, המשמשת לנוע על פני קרח ודרך שלג.
נעשה שימוש בסוגים רבים של מזחלות, בהתאם לתפקודם.
הם יכולים לשמש עבור מרוץ מזחלות כלבים.
באופן מסורתי, בגרינלנד ובאזור הארקטי המזרחי של קנדה, האינואיטים מושכים את הכלבים בצורת מניפה מול המזחלת, בעוד שבאזורים אחרים, כמו אלסקה והחלק המערבי של צפון קנדה, הכלבים מושכים זה לצד זה בזוגות.
כוח הכלבים שימש לציד ולנסיעות כבר למעלה מאלף שנים.
עוד במאה ה-10 לפני הספירה כלבים אלו תרמו לתרבות האנושית.
הרכבת צוות מזחלות כלבים כרוכה באיסוף כלבים בתפקידים שונים.
הכלב המוביל הוא מכריע, ולכן משתמשי המזחלות דואגים במיוחד לכלבים האלה.
במזחלות כלבים, האסקי סיבירי או אלסקן מלמוט הם סוגי הכלבים העיקריים המשמשים למזחלות פנאי בגלל כוחם ומהירותם וסיבולתם וכן יכולתם לעמוד בקור.
עם זאת, האסקי אלסקה הם גם כלבים פופולריים למרוץ כלבי מזחלות, בגלל הסיבולת, הרגלי האכילה הטובים, המהירות והמסירות שלהם לריצה גם כאשר הם עייפים.
מזופיליה הוא סוג של פאראפיליה או פטישיזם המתאפיין בהתעניינות מינית גבוהה בשדיים של נשים.
בנוסף למונח המיני, פטישיזם לשדיים מתאר גם תופעה בתרבות המערבית המודרנית שבה מוקדשת תשומת לב רבה מדי לשדיים ולמיניות אצל נשים.
מדענים משערים שמשיכה מינית לשדיים נגרמת בגלל שהם אחד המאפיינים של שלב ההתבגרות המינית.
ברוב תרבויות העת העתיקה נתפסו השדיים כסמל לפריון, ובתרבויות מסוימות אלות הפריון יוצגו כבעלות חזה שופע.
באתר הארכאולוגי צ'טלהויוק, טורקיה, התגלו קירות של מקדש המעוטרים בזוגות שדיים חסרי גוף שנראו כבעלי "קיום עצמאי", וכן דמויות של גברים בעלי פין זקור.
על פי החוקרת הפמיניסטית , ממצאים אלו מעידים על חשיבותם של איברי המין כאמצעי רבייה בתקופה הקדומה, ורק בתקופה מאוחרת יותר התפתח סביבם פטישיזם, והאיברים "זכו למשמעות הארוטית המקובלת כיום."
בטקסט ההודי העתיק קאמה סוטרה, נשיכה וגירוד השדיים נחשבים מעוררים מינית.
בזמן עוררות מינית השדיים עשויים להתרחב והפטמות עשויות להתקשות.
ברוב התרבויות האנושיות גברים נמשכים לשדיים של נשים.
לארי יאנג, פרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת אמורי שחקר את הבסיס הנוירולוגי של התנהגויות חברתיות מורכבות, מצא שגברים נמשכים לשדי נשים מסיבות אבולוציוניות.
לדבריו, גירוי השדיים גורם לשחרור של אוקסיטוצין במוח האישה, בדיוק כמו מה שקורה בזמן ההנקה של תינוק.
הזואולוג והאתולוג דזמונד מוריס העלה בספרו "הקוף העירום" השערה לפיה המחשוף בין השדיים מעורר גירוי מיני בגלל דמיונו לשסע הישבן.
חוקרי פסיכולוגיה אבולוציונית מציינים שאצל רוב בעלי החיים השדיים מתרחבים רק בתקופת הביוץ, בעוד אצל בני האדם השדיים גדלים בגיל ההתבגרות ונותרות באותו גודל במשך זמן רב, ועל רקע זה התפתחה משיכה מינית לשדיים ללא קשר לתקופת הפוריות.
צוות חוקרים אירופאי פרסם מחקר שכותרתו "העדפות של גברים לגודל ולמבנה החזה של נשים ב-4 תרבויות", בכתב העת "אבולוציה והתנהגות האדם".
מסקנת המחקר היא שקיימת העדפה לצורה ולא לגודל, למרות האמונה המערבית שגברים מעדיפים חזה גדול.
קיימים סוגי פטישיזם המתמקדים בחלקים שונים של גוף האישה (תופעה המכונה או חלקיות), בהם פטיש לכפות רגליים, לשפתיים ולבית השחי.
משיכה מינית לשדיים נשיים היא אחד מסוגי הפטישיזם, ובספרות הקלינית של המאה ה-19 ההתמקדות זו נחשבה לפאראפיליה, אך מאמצע המאה ה-20 משיכה זו נחשבת לתופעה נורמלית, אלא אם כן היא חזקה במיוחד ופוגעת בחיי המין.
בתרבויות שונות בעולם השדיים הנשיים מהווים סמל מיני ומקור לתשומת לב רבה.
אנשים רבים, גברים ונשים כאחד, רואים בשדיים מאפיין מין משני חשוב אצל נשים.
באופנה המודרנית מקובלים בגדי נשים צמודים בעלי מחשוף בחולצה או בשמלה החושף את החלק העליון של השדיים.
חשיפה זו מיוחסת לפטישיזם של השד.
מחשוף רחב ושימוש בחזיית פוש-אפ נחשבים בדרך כלל כצורה של פלירטוט נשי או פיתוי.
רוב הגברים ההטרוסקסואלים שואבים הנאה ארוטית ממראה השדיים הנשיים.
מחשוף רחב החושף חלק מהחזה הנשי נחשב ללבוש פרובוקטיבי שיש להימנע ממנו ברוב המסגרות החברתיות, בהן מקומות עבודה, בתי כנסת ובתי ספר.
במאי קולנוע במאה ה-20 נודעו בחיבתם לשחקניות בעלות שדיים גדולים.
הסרט "לורנה" (1964) היה הראשון מבין סרטיו של שבו השחקנית הראשית, לורנה מייטלנד, נבחרה על בסיס גודל החזה.
לאחר מכן ליהק לסרטיו שחקניות אחרות בעלות שדיים גדולים.
סרטיו זכו להצלחה מסחרית גדולה.
באופן דומה, הבמאי יהודה ברקן נהג לשלב שחקניות בעלות שדיים גדולים בסרטי המתיחות שלו, שזכו להצלחה מסחרית.
גם בקמפיין הפרסומי למשקה "תפוזינה" בשנות התשעים שולבה הדוגמנית ההולנדית הלן הידינג, ובסרטונים הושם דגש על שדיה.
רוב הצופים בסרטים פורנוגרפיים נמשכים לחלקים שונים בגוף האישה, בעיקר לשדיים ולישבן.
על פי נתונים סטטיסטיים מאתרי האינטרנט Pornhub ו-YouPorn, העדפה לשדיים נפוצה ברוב מדינות אירופה ואסיה, והעדפה לישבן נפוצה יותר בארצות הברית ורוב מדינות אמריקה הלטינית ואפריקה.
מזותהיירוס (שם מדעי: Mazothairos; משמעות השם: "הציר של נחל מזון") הוא סוג חרק נכחד שהתקיים במשך הקרבון הפנסילבני שלפני 309 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית.
היה זה אחד החרקים הגדולים ביותר שהתקיימו מעולם.
המאובנים החלקיים של חרק זה התגלו בערוגת נחל מזון שבאילינוי, כשלצידו נמצא גם המאובן הלאומי של אילינוי – הטולימונסטרום ופאונה שלמה נכחדת שהתקיימה באקלים טרופי.
חרק זה היה שונה מהחרקים המודרניים והשתייך לסדרה הקדומה Plaeodictyoptera, הקרובה מעט לאודונטופטרה, בה השפיראים ולבריומאים.
הוא היה גדול ביותר ביחס לחרק ומוטת כנפיו עשויה להגיע לאורך של 56 ס"מ, כך שהיה אחד מהגדולים שבחרקים, קטן רק מהמגאנוירופיס והמגאנוירה שהתקיימו לצידו.
הממצאים שלו כללו חלקי פה דמויי-מקור שדמה לקשית כשל היתושים ואולי היה בעל מעין "משאבה" שאיתה ניקב רקמות צמחים כדי לשתות מהנוזלים שלהם, כפי שעושים כמה חיפושיות או פשפשים.
לחרק זה היו ארבע כנפיים גדולות כשל שפירית ועוד זוג קטן מאחורי הראש.
הדבר מעניק לו את הכינוי: "חרק בעל שש כנפיים".
למעשה מאפיינים אלה בעיקר משוערים מאחר שאינם השתמרו במאובנים, למעט חלק משריון הגב שלו ואזורים קשורים, אך נראה שהיה ניחן בהם בהתבסס על חרקים בעלי מבנה דומה.
ייתכן וחרק זה חי כבריום או שפירית לפרק זמן מסוים, תוך שהוא חי כזחל במים.
ככל הנראה לא היה יבשתי לחלוטין כמו חרקים מאוחרים יותר שהיו גם קטנים בהרבה.
מזי מלסה פיליפ היא פוליטיקאית ישראלית-אמריקאית ילידת אתיופיה, המכהנת כחברה רפובליקנית בבית המחוקקים של מחוז נסאו (ניו יורק) ומייצגת את אזור הבחירה העשירי במחוז זה, לונג איילנד.
מלסה פיליפ היא יהודייה אתיופית שנולדה בכפר עני באתיופיה.
היא עלתה לישראל כשהייתה בת 12, למדה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל ולאחר מכן שירתה בחטיבת הצנחנים בצה"ל.
סיימה לימודי תואר ראשון בריפוי בעיסוק באוניברסיטת חיפה, ותואר שני בתוכנית ללימודי דיפלומטיה וביטחון באוניברסיטת תל אביב.
נבחרה לראשונה לבית המחוקקים של מחוז נסאו בשנת 2021 ונבחרה שוב ב-2023. הייתה המועמדת הרפובליקנית בבחירות המיוחדות לקונגרס האמריקאי במחוז השלישי של ניו יורק שנערכו בפברואר 2024, והפסידה לתומאס סוואזי.
על פי פרסומים בתקשורת האמריקאית, מלסה פיליפ נולדה בכפר קטן באתיופיה למשפחה יהודית.
בראיון שהעניקה לאתר וואלה, בשנת 2003, עת כיהנה כיו"ר אגודת הסטודנטים הארצית ליוצאי אתיופיה, סיפרה כי שני הוריה בוגרי תיכון וכי באתיופיה התגוררו בעיר, שם היה אביה איש עסקים ואמה מזכירה בכירה.
היא אף סיפרה כי מאז עלו ארצה שניהם אינם עובדים.
היא עלתה לישראל בשנת 1991 כפליטה כשהייתה בת 12, יחד עם משפחתה, במסגרת מבצע שלמה.
לפיליפ שלוש אחיות, כולן חיות בישראל, ואחת מהן היא בלשית.
התגייסה לצה"ל ושירתה בחטיבת הצנחנים.
לאחר שירותה בצבא, למדה באוניברסיטת חיפה וסיימה תואר ראשון בריפוי בעיסוק; היא גם למדה באוניברסיטת תל אביב, וקיבלה תואר שני בדיפלומטיה וביטחון.
בעת לימודיה באוניברסיטת חיפה היא הכירה את בעלה לעתיד, אדלברט פיליפ, סטודנט לרפואה אמריקאי ממוצא יהודי-אוקראיני שהגיע מארצות הברית לחיפה כדי ללמוד רפואה בטכניון.
לאחר שנישאה ב-2005 הם עברו לארצות הברית, שם התיישבו בגרייט נק שבמדינת ניו יורק.
מזי היא יהודייה אורתודוקסית, שימשה כסגנית נשיא בית הכנסת המקומי "כל ישראל אחים", והייתה פעילה בניסיון להחיות את הפעילות היהודית באזור מגוריה ולהופיע בציבור בשיחות על ישראל בקרב קהילות יהודיות.
לה ולבעלה יש שבעה ילדים.
בנובמבר 2021, בגיל 43, היא נבחרה לבית המחוקקים של מחוז נסאו בניו יורק כמחוקקת רפובליקנית במחוז נסאו, המחוז העשירי של לונג איילנד.
בבחירות היא גברה בהפרש של שבעה אחוזים על מי אלן בירנבאום ששימשה בתפקיד ארבע תקופות כהונה.
מחוז בחירתה מכיל את מנהסט, מנהסט הילס, נורת' הילס, סירינגטאון, הריקס ותשעת הכפרים בחצי האי Great Neck.
היא ילדה בנות תאומות שבועות לפני מועד הבחירות.
במצע הבחירות שלה התחייבה להחיות את מרכז העיר גרייט נק, ולשמש כגשר בין קהילות המיעוטים הרבות במחוז.
היא הפכה לרפובליקנית הראשונה אי פעם מגרייט נק שנבחרה למחוקקת במחוז נסאו.
מצעה אף הכיל התחייבות לקדם את בטיחות הציבור, עזרה לעסקים שנאבקו במהלך מגפת COVID-19 ומלחמה באנטישמיות.
היא יושבת ראש ועדת הערים, הכפרים והערים של מחוז נסאו, וסגנית יו"ר ועדת הבריאות והשירותים החברתיים במחוז.
החל מינואר 2023, מועמדותה של מלסה פיליפ נשקלה למושב שצפוי היה להתפנות בקונגרס של ארצות הברית.
ג'ורג' סנטוס נבחר בשנת 2022 לייצג את מחוז הקונגרס השלישי של ניו יורק ב.
אולם לאחר בחירתו התברר כי סנטוס שיקר לגבי השכלתו, הקריירה שלו, פעילותו ההתנדבותית, היותו ממוצא יהודי וכי הוא דור שלישי לשואה.
מספר פוליטיקאים קראו להדחתו, ובכירי המפלגה הרפובליקנית של מחוז נסאו קראו לו להתפטר.
בינואר 2023 נבחנה לראשונה האפשרות כי מלסה פיליפ תתמודד למושב בקונגרס, היה ויתפנה.
בנובמבר 2023 זכתה פיליפ בקדנציה שנייה כמחוקקת מחוז נסאו המייצגת את מחוז 10 כרפובליקנית.
היא גברה על המתמודד הדמוקרטי ביחס של 60% מול 40%.
היא הקדישה את זכייתה לישראל.
בבחירות שהתקיימו ב-13 בפברואר 2024 הפסידה מלסה פיליפ לסוואזי.
מזח הדייגים ביסוד המעלה היה מזח שבנו חברי קיבוץ חולתה לחופי אגם החולה כדי לפתח את ענף הדיג.
המזח הוקם ממזרח ליסוד המעלה במקום בו ישב הקיבוץ בתחילת דרכו.
ב-1958, עם סיום ייבוש החולה, ננטש המקום.
המקום הוגדר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל וב-2021 שופץ המזח והפך לחלק מפארק תיירותי.
ב-1936 הוקם קיבוץ חולתה על ידי קבוצה של חברי הנוער העובד, המחנות העולים ונוער עולה מגרמניה שהוכשרו בחוות תל חי.
תחילה עבדו עבור חקלאי המושבה יסוד המעלה ובמרץ 1937 קיבלו מהכשרת היישוב מגרש של 6 דונם במזרח המושבה שהיה שייך ל"זיכיון (קונצסיה) החולה" וכונה "חצר הזיכיון".
החלוצים הקימו במקום שני בתי מגורים שהפכו לקיבוץ חולתה הראשון.
אחד מענפי המשק אותו החליטו חברי המשק לפתח היה הדיג ולשם כך הניחו סוללת עפר ואבני בזלת, בצורת ר', מהחוף לתוך אגם החולה שהיווה מזח ושובר גלים.
בראש הסוללה נבנתה מסילת רכבת עבור קרונית טרזינה שאפשרה לדייגים לפרוק את שלל הדייג ולהעבירו לחוף.
המזח הוגן לאורכו על ידי חומת בזלת נמוכה.
החומה נועדה לעצור גלים גבוהים, שנוצרו באגם עקב הרוח המזרחית העזה, הנקראת בערבית "שרקייה" ("שרק" בערבית - מזרח).
דייגי הקיבוץ השתמשו בשיטת דיג ייחודית שהובאה מגרמניה על ידי אחד מחברי חולתה, הצלם פטר מרום, לפיה יוצרים שדה חשמלי במים והדגים (בעיקר שפמנונים וקרפיונים) נמשכים לאלקטרודה השלילית ונלכדים.
ענף הדיג היה מוצלח ובאוקטובר 1939 סיפק הקיבוץ לשוק מעל מחצית מתוצרת הדיג העברי בארץ.
פיתוח ענף הדיג בקיבוץ נעשה למרות שכבר ב-1929 נחתם חוזה לייבוש החולה.
תהליך הייבוש התעכב (בין השאר בגלל פרוץ המרד הערבי הגדול ומלחמת העצמאות) ורק ב-1951 חודש והסתיים ב-1958. עקב ירידת מפלס המים נחשף המזח ואילץ את חברי הקיבוץ לנטוש אותו.
ב-1942 עברו חברי הקיבוץ לאזור דרדרה וב-1946 עבר הקיבוץ למקום הקבע מדרום ליסוד המעלה.
האזור המיובש, בו היה האגם לפני כן, הפך לשדה חקלאי והמבנים של המזח הלכו והתפוררו עם השנים.
ב-2021 הוחלט לשקם את המזח ולהפוך את המקום לפארק.
השיקום נעשה בסיוען של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, המועצה המקומית יסוד המעלה, רשות ניקוז כנרת, משרד ירושלים ומסורת ישראל ומשרד התרבות והספורט.
במסגרת השיקום חודש קיר המגן וחלק מהמזח ועליו הותקנה מסילת הרכבת והקרונית שנסעה עליו.
כמו כן הוצבו במקום שלטי הסבר והסביבה הפכה לפארק.
המזח של סנטה מוניקה הוא אתר תיירותי מרכזי הממוקם בחוף סנטה מוניקה, קליפורניה.
הוא משתרע לאורך של כ-1,600 מטרים וממוקם בסמוך לעיר לוס אנג'לס.
המזח נחשב לאחד האתרים המוכרים והפופולריים ביותר באזור החוף המערבי.
המזח נבנה במקור כדי לשמש כתחנת מים מתוקים לעיר, אך עם השנים הפך למוקד בידור ופנאי.
כיום הוא מציע מגוון רחב של אטרקציות, כולל פארק שעשועים, מסעדות, דוכנים, פעילויות ספורט ימי.
בנוסף החוף הסמוך מציע אזורי רחצה, ומושך אליו מבקרים רבים.
המזח של סנטה מוניקה נפתח לראשונה בשנת 1909, ונבנה במקור במטרה לשמש כתחנה למים מתוקים עבור העיר סנטה מוניקה.
המזח נבנה בשיטה של עצים מהחוף, והיה חלק מהתפתחות התשתיות בעיר.
בשנת 1916 המזח שינה את ייעודו והחל לשמש כמוקד בידור ופנאי.
נוסדה בו כיכר סוסים, שהייתה אחת האטרקציות הראשונות במזח.
בשנות ה-20 נוסדו במזח אטרקציות נוספות, כולל פארק שעשועים, שהפך את המזח למקום פופולרי לבילוי.
בשנות ה-30 הוקם פארק השעשועים "Pacific Park", שהכיל רכבת הרים, מגלשות ופעילויות נוספות.
במקביל, המזח החל למשוך אליו מבקרים לא רק מהאזור המקומי אלא גם מתיירים מרחבי ארצות הברית.
במהלך מלחמת העולם השנייה, המזח שימש תפקיד אסטרטגי, כאשר חלק מהמתקנים שימשו כתחנות לתמיכה במאמץ המלחמתי.
לאחר המלחמה, המזח חזר לתפקודו כאתר נופש.
בשנות ה-80 וה-90, המזח סבל מבעיות תחזוקה והזנחה.
בעשור השני של המאה ה-21, המזח עבר רנסאנס, כאשר הוא הפך לאחד האתרים התיירותיים הפופולריים ביותר בקליפורניה.
פארק פסיפיק הוא פארק שעשועים הממוקם במזח של סנטה מוניקה, קליפורניה.
הפארק מציע מגוון רחב של מתקנים ופעילויות המתאימים לכל הגילאים, ומשתלב באווירה הקליפורנית הייחודית של החוף.
פארק פסיפיק נפתח בשנת 1996 ונחשב לאטרקציה מרכזית במזח, מושך אליו מבקרים מקומיים ותיירים כאחד.
פארק פסיפיק מארח מספר אירועים במהלך השנה, כולל מופעים חיים ופסטיבלים קהילתיים.
במהלך הקיץ, מתקיימים מופעים מוזיקליים והקרנות סרטים תחת כיפת השמיים.
חוף סנטה מוניקה הוא חוף רחצה הממוקם בסמוך למזח של סנטה מוניקה, ומשתרע לאורך של כ-3.5 מיילים (כ-5.6 קילומטרים).
הוא נחשב לאחד החופים הפופולריים ביותר באזור לוס אנג'לס, ומושך אליו תיירים ותושבים כאחד.
המזח של סנטה מוניקה מנוהל על ידי מחלקת הפארקים והנופש של עיריית סנטה מוניקה.
העירייה אחראית על תחזוקה, פיתוח ושדרוג המתקנים והאטרקציות במקום.
בנוסף, קיימת שותפות עם עסקים פרטיים המפעילים מסעדות וחנויות במזח, ובכך תורמים לכלכלה המקומית.
כדי לשמור על האיכות והאטרקטיביות של המזח, העירייה מקיימת תוכניות שימור ופיתוח, הכוללות סדנאות קהילתיות והזדמנויות לשיתוף פעולה עם תושבים ועסקים.
מזימת אבק השריפה הייתה קנוניה בשנת 1605 שבמסגרתה ניסו קבוצה של קיצונים קתולים לרצוח את מלך אנגליה ג'יימס הראשון, משפחתו, ואת רוב האצולה (הפרוטסטנטית) על ידי פיצוץ ארמון וסטמינסטר, בניין הפרלמנט הבריטי, בטקס פתיחת הפרלמנט.
בהמשך רצו הקושרים לחטוף את ילדי המלך שלא נכחו בטקס ולרצוח אותם.
קשר אבק השריפה היה אחד מסדרה של ניסיונות נפל לרצוח את המלך ג'יימס הראשון (ואירע אחרי הקשר הראשי והקשר המשני בשנת 1603).
מועד הכשלת הקשר נחוג מדי 5 בנובמבר בכל שנה בבריטניה, בניו זילנד, בדרום אפריקה, באי ניופאונדלנד שבקנדה, בסנט קיטס ונוויס ובאוסטרליה והוא נקרא "ליל גאי פוקס".
מטרת הקושרים הייתה לרצוח את המלך ג'יימס הראשון, שסירב לתת לקתולים באנגליה זכויות שוות לאלו של הפרוטסטנטים.
הקושרים קיוו לרצוח את המלך, ולהתחיל במרד שבסופו תומלך אליזבת, בתו בת התשע של המלך, אשר תמלוך כמלכה קתולית.
בין הקושרים היו רוברט קטסבי, תומאס וינטור, רוברט וינטור, כריסטופר רייט, תומאס פרסי, ג'ון גראנט, אמברוז רוקווד, רוברט קייס, סר אוורארד דיגבי, פרנסיס טרשאם ומשרתו של קטסבי - תומאס בייטס.
הכנת חומרי הנפץ עצמם בוצעה על ידי גאי "גווידו" פוקס - מומחה לחומרי נפץ.
פרטי המזימה היו ידועים לכומר הישועי הראשי של אנגליה, האב הנרי גארנט, ורבים סבורים שהמזימה בוצעה באישורו, והמידע אף הועבר לאפיפיור אשר לא עשה דבר למנוע את ניסיון הרצח.
הקושרים שכרו מרתף בבית הצמוד לבית הלורדים הישן, שבו אמור היה להתקיים טקס פתיחת הפרלמנט.
הקושרים תכננו לכרות מנהרה ממרתף מרוחק ולהניח את חומר הנפץ ישירות מתחת לבית הלורדים אולם אחד הקושרים, תומאס פרסי, הצליח לשכור מרתף הנמצא מתחת לבית הלורדים עצמו ולא היה עוד צורך בכריית המנהרה.
פוקס מילא את החדר באבק שרפה בהדרגה, ובמרץ 1605 היו במרתף 36 חביות ובהן 2.5 טונות אבק שרפה.
לו היו החביות מפוצצות, היו הורסות את כל המבנים באזור ארמון וסטמינסטר לרבות מנזר וסטמינסטר.
על פי הודאתו של פוקס נותר הוא בלונדון והיה אמור לפוצץ את אבק השריפה בעוד ששאר הקושרים המתינו לתוצאות המזימה, בדנצ'רץ' שבווריקשייר.
במהלך ההכנות למזימה חששו חלק מהקושרים מפגיעה בקתולים אחרים שיהיו במקום.
אחד הקושרים, כנראה פרנסיס טרשם, כתב ב-26 באוקטובר מכתב ללורד ויליאם פארקר - לורד מונטאגל, שהיה קתולי, והזהיר אותו.
לקושרים האחרים נודע על המכתב למחרת אולם לאחר שבדקו את המרתף וראו שכל החביות שם, החליטו להמשיך במזימה.
מונטאגל הראה את המכתב לרוברט ססיל, מזכיר המדינה.
בעקבות המכתב נערך חיפוש בכל המרתפים מתחת למבנה, וב-5 בנובמבר תומאס קנייבט, שופט שלום שלווה במשמר חמוש גילה את פוקס המחזיק בידו שעון ופתילי השהיה.
מאוחר יותר התגלו החביות ופוקס נאסר, והודה מיד במזימה.
פוקס הובא אל חדר השינה של המלך בשעה 1 לפנות בוקר, שם התאספו כל חברי הממשלה, והוא הודה בגאווה בתוכניות הקושרים.
כאשר המלך שאל מדוע רצה להרוג אותו ענה פוקס שהאפיפיור הטיל עליו חרם, ועל כן היה עליו למות.
למחרת בבוקר נחקר פוקס שוב בעניין זהות יתר הקושרים.
פוקס נלקח למצודת לונדון, שם נחקר ועונה.
באותה העת העינויים היו מחוץ לחוק, אלא באישור מועצת המלך, ואכן במכתב מ-6 בנובמבר מורה ג'יימס הראשון לענות את פוקס בתחילה בעינויים קלים ובהמשך: et sic per gradus ad maiora tenditur - הגברתם עד החמורים ביותר.
ב-8 בנובמבר, לאחר העינויים, מסר פוקס את שמות כל הקושרים האחרים.
הוא חזר על השמות שוב ב-9 בנובמבר, וב-10 בנובמבר חתם על הודאה.
לאחר שהקושרים שמעו על כישלון תוכניתם הם ברחו להדינגטון, אולם בשל גשם כבד לא הספיקו להרחיק וחלקם נתפסו על ידי ריצ'רד ולש, שריף ווסטרשייר באזור סטאורבריג'.
יתר הקושרים ניסו להביא למרד שנכשל, ונורו בבית הולביץ' בסטפורדשייר.
בעקבות הידיעות על המזימה, ישועים רבים נתפסו ונהרגו ברחבי בריטניה.
ב-27 בינואר 1606 נערך לפוקס משפט ראווה (עונשי המוות נקבעו עוד קודם למשפט) וב-31 בינואר נלקחו פוקס, וינטור וקושרים אחרים לחצר הארמון הישן שבווסטמינסטר, שם נתלו, נגררו ובותרו.
לדברי ההיסטוריונית אנטוניה פרייזר אבק השריפה נלקח למחסני מצודת לונדון.
ההיסטוריון רונלד הטון סבר שאבק השריפה היה באיכות נמוכה מדי ועל כן פירקו אותו למרכיביו.
הטון היה סבור שבשל איכותו לא יכול היה להתפוצץ, אולם מחקרים מאוחרים מעלים שגם כאשר הוא לח ואינו מתאים לירי ברובה, עדיין הוא נפיץ ביותר.
כישלון המזימה הביא לתוצאות הפוכות.
במקום מגמות הסובלנות ומתן הזכויות לקתולים שהיו קודם למזימה, מתן הזכויות לקתולים נמנע וזכויותיהם הוכרו רק מאתיים שנה מאוחר יותר.
חוקרי ספרות סבורים שהמזימה השפיעה על ויליאם שייקספיר בכתיבת המחזה "מקבת'".
מאז גילוי המזימה מכונה 5 בנובמבר "ליל הזיקוקים" או "ליל המדורות" או ליל גאי פוקס.
על פי חוק של הפרלמנט הבריטי, שנחקק בהוראת ג'יימס הראשון באותה שנה, ייחגג החמישה בנובמבר בכל שנה כ"יום שמחה לזכר הצלתנו".
החוק נשאר בתוקפו עד שנת 1859.
ביום גילוי המזימה חגגו תושבי לונדון את כישלונה בהדלקת מדורות.
האירוע חזר על עצמו מדי שנה והפך עם השנים למנהג.
גם כיום נהוג בבריטניה, ב-5 בנובמבר, להדליק מדורות, לשרוף בהם בובה המייצגת את פוקס, ולחגוג באמצעות זיקוקים.
המילה "בחור" באנגלית - "guy"="גאי" - מקורה בנוהג זה שכן נהגו לקרוא לדמות ששורפים בשם "גאי", שבשפת הדיבור שינתה את משמעותה משם פרטי לכינוי כללי לאדם.
כמו כן, מדי שנה, לפני טקס פתיחת הפרלמנט, נוהגים אנשי משמר הפרלמנט לבצע בכל חדרי בניין הפרלמנט חיפוש טקסי אחר מטעני חבלה.
המרתף שבו הוסתרו החביות נהרס בשריפה של 1834. העששית שנשא פוקס בידו מוצגת במוזיאון אשמוליאן באוקספורד.
היסטוריונים רבים סבורים כי אנשיו של ססיל גילו את המזימה בשלב מוקדם והרשו לה להמשיך ולהתנהל תחת מעקב על מנת לנצל את המזימה לצורכי דעת קהל אנטי-קתולית - כפי שאכן שימשה במהלך השנים.
היסטוריונים אחרים סבורים שמדובר בניסיון של ג'יימס הראשון, שידע על המזימה, לבחון את נאמנות אנשי הכנסייה הקתולית.
האב הישועי הנרי גארנט יידע בעבר את המלך על ניסיונות קשר, אולם הפעם לא עשה כן - והסתפק בידוע האפיפיור, שלא עשה דבר.
תאוריות קשר מציעות שססיל ארגן את המזימה בעצמו, כדי להרחיק את תומכי המלך הקתולים ממוקדי השליטה, ולחזק את מעמדו.
תוכנית הטלוויזיה ITV החליטה לשחזר את המזימה בנובמבר 2005, במטרה לענות על מספר שאלות שהחוקרים לא הצליחו להכריע בהן - ובעיקר האם הייתה המזימה מצליחה, בהתחשב באיכות הנמוכה של אבק השריפה, והאם המלך היה נהרג.
לצורך השחזור הוקם דגם מדויק של בית הלורדים כפי שהיה במאה ה-17. קירות הבניין היו עשויים בטון ולא אבן, אולם נבנו באופן שיחקה במדויק את חוזק קירות המבנה המקוריים.
בתוך מבנה השחזור הונחו בובות ניסוי, במטרה לבחון את הפגיעות בבובות ולבדוק אם השוהים בבניין היו נהרגים מהפציעה.
הניסוי נערך באתר הניסויים ספדידם (Spadeadam test site) של חיל האוויר המלכותי.
עוצמת הפיצוץ הייתה כזו שמבנה הבטון (שעובי קירותיו היה כ-2 מטרים) נהרס עד אבק.
מכשירים שהונחו בתוך המבנה על מנת למדוד את עוצמת הפיצוץ נהרסו כליל, וראשה של בובת המלך שהונחה על כיסא המלכות הועף למרחק של כמה עשרות מטרים מהמבנה.
לאור תוצאות הניסוי עולה כי לו הייתה המזימה מצליחה, היה הבניין נהרס כליל, כל האנשים במרחק 100 מטרים מהפיצוץ (לרבות כל הנוכחים בבית הלורדים) היו נהרגים, חלונות מנזר וסטמינסטר היו מתנפצים, וכן שאר החלונות באזור וסטמינסטר.
הניסוי הפריך את התאוריה כי איכות אבק השריפה הנמוכה הייתה מונעת את הפיצוץ.
לצורך הפיצוץ השתמשו באבק שרפה באיכות נמוכה (כה נמוכה שלא ניתן היה להשתמש בו לצורך ירי מרובה באותה תקופה), והתברר כי בשל דחיסתו לחביות נוצר "אפקט תותח" - ציפוף אבק השריפה הפך אותו יעיל ביותר.
בשל תוצאות הניסוי נזנחה הכוונה לבדוק את מידת הפגיעה בבובות.
הנזק לבובות היה כה רב, עד כי ברור היה שכל הנוכחים היו מתים מיד.
המזימה הונצחה בשיר הילדים הידוע:
תרגום לעברית המקורזכור, זכור את החמישה בנובמבר,
איני מוצא כל סיבה מדוע המזימה
תשכח אי פעם מזיכרון האומה.
לפוצץ את המלך ואת הפרלמנט גם כן.
שישים חביות אבק שרפה מתחת,
את אנגליה המסכנה להפיל אל הפחת
בעזרת ההשגחה העליונה הוא נלכד
עם עששית מוחשכת וגפרור דולק ביד.
הריעו ילדים, הריעו ילדים, צלצלו בפעמונים.
המשך השיר אינו מושר בימינו בשל היותו בלתי תקין פוליטית:
תרגום לעברית המקורלחם בפני להאכיל את האפיפיור,
פיינט בירה לשטוף את החנק,
ערמת זרדים, על מנת לשרוף אותו,
שירפו אותו בשוקת של זפת,
שירפו את גופו בנפרד מראשו,
אז נאמר - מת האפיפיור!
האירוע מוזכר גם בשירו של ג'ון לנון "Remember", שבו נזכר "החמישה בנובמבר".
המזימה מוזכרת באריכות ברומן של קן פולט עמוד האש
יום גאי פוקס מוזכר בסדרה "הנוקמים", שבה ניסו טרוריסטים לגנוב ראש נפץ גרעיני על מנת לפוצץ את בניין הפרלמנט ביום זה.
יום גאי פוקס מוזכר גם בסדרה שרלוק, שבה ניסו טרוריסטים לפוצץ מטען חבלה מתחת לבניין הפרלמנט במטרה לפוצצו.
המזימה מתוארת במיני סדרה בת שלושה פרקים, "אבק שרפה" שיצאה בשנת 2017.
המזימה משמשת כבסיס אלגורי לפרק 8 בעונה 5 ששמו "אבק שריפה"בסדרה הבריטית "הכתר".
יום גאי פוקס משמש כבסיס רעיוני לעלילת הסרט "ונדטה" (V for Vendetta) שיצא לאקרנים בשנת 2006.
מזכיר הוא תפקיד שלו משמעויות אחדות.
במשמעות הנפוצה זהו עובד העוסק בענייני המנהלה (אדמיניסטרציה) של ארגון או אחת מיחידותיו, או עומד בראש הארגון (מזכיר כללי).
מזכיר הוא עובד העוסק בענייני המנהלה של ארגון או אחת מיחידותיו, ולעיתים בענייני המנהלה של אדם יחיד.
תפקידי המזכיר כוללים, בין היתר:
תיאום פגישות בארגון ומחוצה לו.
בעבר הצריכה פעילות זו שימוש ביומנים מנייר, אך מסוף המאה העשרים נעשה תיאום זה בעיקר באמצעות יומן אלקטרוני, כגון אאוטלוק.
טיפול במידע המגיע למשרד (מיון, הפצה, קטלוג, תיוק וכו').
הדפסת תכתובת משרדית לסוגיה: פרוטוקולים של ישיבות, דואר יוצא וכדומה.
בעבר שימשה למטרה זו מכונת כתיבה, שהוחלפה בסוף המאה העשרים במעבד תמלילים.
הכנתם של חדרי ישיבות, ובפרט הכנת תקרובת ליושבים בהם.
קבלת שיחות טלפון אל היחידה הארגונית, ובפרט אל מנהלה, ומתן מענה להן או הפנייתן לגורם המתאים.
פונקציה זו הביאה לכך שהמשיבון כונה "מזכירה אלקטרונית", אך שם שנזנח כיוון שאינו תקין פוליטית.
קבלת פני קהל מבקרים המגיע לארגון, מתן מענה לשאלות, הכוונה ומתן עזר.
במקצוע זה יש סוגי תפקידים והתמחויות שונים, דוגמת מזכירה רפואית, הנלמד בקורס אקדמאי, מזכירת בית ספר, מזכירת מנכ"ל, מזכירת כוח אדם, מזכירת מעבדה.
בחלק מן המקצועות יש צורך בתעודת גמר או מקצוע מוכרת כדי לעסוק בתחום.
בתחום המזכירות הרפואית יש צורך בתעודת גמר ותעודת מקצוע מטעם משרד העבודה והרווחה, אותן מקבלים אחרי השלמת קורס ייעודי ומעבר בחינות פנימיות ובחינות חיצוניות מעשיות ועיוניות.
בחלק ממקצועות המזכירות קיימות מספר דרגות הסמכה (דרגה 1, דרגה 2 וכדומה).
אנשי ונשות המקצוע יכולים להתקדם בסולם הדרגות על ידי צבירת ותק מקצועי, השתלמות בקורסים ועמידה בבחינות ממשלתיות.
הקורסים להכשרת מזכירות נלמדים בדרך כלל במכללות מקצועיות ללימודי תעודה ובמרכזי הכשרה, ובמקרים אחרים בארגונים ומוסדות ממשלתיים שבהם נחוצים מזכירים ומזכירות, כגון לשכת עורכי הדין שעורכת לעיתים קורסים להכשרה בתחום המזכירות המשפטית.
לעיתים, בארגונים גדולים, בהם עובדות במשרד מספר פקידות, מנהלת המשרד נקראת "מזכירה", בשונה מהעובדות האחרות.
עקב שם המקצוע המשרד (או עמדת העבודה), שבו נמצא המזכיר, מכונה "מזכירות", דוגמת: "מזכירות המפעל", "מזכירות המרפאה".
כמו כן, עבודה הקשורה לענייני משרד כלליים וטיפול בניירת, מכונה "עבודת מזכירות".
כיום רוב העוסקים במקצוע זה בישראל הם נשים.
המילה "מזכיר", המציינת גבר העוסק בתפקיד זה, הפכה לנדירה.
עם זאת, במגזר החרדי עדין מקובלת העסקת גברים במקצוע זה.
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה אוסר הפליה מטעמי מין.
המקפידים על הוראה זו מציינים במודעת "דרושים" את הנוסח "דרוש/ה מזכיר/ה" הפונה אל בני שני המינים.
עם זאת, נפוצות גם מודעות המציינות "דרושה מזכירה".
בארגונים שונים, "מזכיר" או "מזכיר כללי" (מזכ"ל) הוא תוארו של העומד בראש הארגון.
בממשל ארצות הברית, המילה "מזכיר" פירושה שר, ובהתאם לכך הילרי קלינטון הייתה מזכירת המדינה.
ניקיטה חרושצ'וב, מנהיג ברית המועצות בשנים 1953–1964, נשא בתואר "מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית".
באופן כללי במפלגות קומוניסטיות נושא ראש המפלגה בתואר מזכ"ל.
העומד בראש האו"ם קרוי מזכ"ל האו"ם.
העומד בראש ההסתדרות נקרא במשך שנים רבות, עד לשנת 1995, בשם "מזכ"ל ההסתדרות", כלומר המזכיר הכללי של ההסתדרות.
בתנועת הצופים העבריים בישראל, ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי ובני עקיבא, העומד בראשם נקרא "מזכ"ל התנועה".
בישראל מזכיר הוא תוארו של אדם העומד בראש יישוב לא עירוני, דוגמה: מזכיר קיבוץ, מזכיר מושב, מזכיר יישוב.
חסן נסראללה עמד בראש מפלגת חזבאללה הלבנונית ונקרא "מזכ"ל חזבאללה"
מזכיר הנושא משרת תיאום בכירה
מזכיר הוא תוארו של אדם הנושא במשרת תיאום בכירה בארגון.
בחברות שונות קרוי אחד מחברי ההנהלה בשם מזכיר החברה.
המזכיר הצבאי של ראש הממשלה הוא יועצו של ראש ממשלת ישראל לענייני צבא וביטחון, המתאם בינו ובין מערכת הביטחון.
מאז שנת 2015 מכהן בתפקיד קצין בדרגת תת-אלוף.
מזכיר הממשלה הוא בעל־תפקיד רשמי המלווה את ממשלת ישראל, וכפופה לו מזכירות הממשלה, שהיא יחידה במשרד ראש הממשלה.
מזכיר בית ספר הוא תפקיד אדמיניסטרטיבי תכלול ותיווך בין כלל הגורמים השונים הפועלים במוסד החינוכי: תלמידים, הורים, מורים, הנהלה, רשות מקומית ומשרד החינוך.
תפקידו קריטי לתפקוד השוטף של בית הספר, ודורש יכולות אדמיניסטרטיביות, טכניות-מחשוביות וכישורי תקשורת בין-אישית.
תפקידי מזכיר בית ספר כוללים:
אחריות מול גורמים מקצועיים חיצוניים: מזכיר בית ספר אמון על קשר שוטף עם משרד החינוך בכל הנוגע לדיווחים סטטיסטיים, אישורים, תקנים ותקציבים; תיאום מול הרשויות מקומיות בנושאי אחזקה, תשתיות, אישורי בטיחות ואירועים קהילתיים; וקשר עם ספקים ונותני שירות לבית הספר (כניקיון, הסעות, קייטרינג, ציוד משרדי) בנושאי הזמנות, קבלת סחורה ותשלומים.
לעיתים קרובות גם מתאם שירותים מול מוסדות רווחה, שירותים פסיכולוגיים ואנשי מקצוע חיצוניים המעניקים שירותים לתלמידים או השתלמויות לצוות.
אחריות על ניהול תקציבי ופיננסי: מסייע בגביית תשלומים מהורים על ספרי לימוד, טיולים וחוגים.
תוך ניהול קופת בית הספר ורישום חשבוניות וקבלות.
עובד בשיתוף פעולה הדוק עם הנהלת החשבונות של הרשות המקומית או של משרד החינוך ומסייעת במעקב אחר תקציבים והוצאות.
סיוע בארגון אירועים ופרויקטים: אחראי על תכנון וביצוע אירועים ופרויקטים שונים בבית הספר, כמו: טקסי סיום, אירועי חגים, ימי ספורט, ימי הורים, טיולים ופעילויות חברתיות.
התואר מזכיר משמש כדרג דיפלומטי מתחת ליועץ, ומקובלת בצורה מזכיר ראשון, מזכיר שני ומזכיר שלישי.
מזימות בינלאומיות הוא מותחן ריגול אמריקאי בבימויו של אלפרד היצ'קוק אשר יצא לאקרנים בשנת 1959. הסרט מתרכז בדמותו של רוג'ר ת'ורנהיל, בגילומו של קרי גרנט, אשר נחשד בטעות על ידי ארגון מסתורי למרגל המבקש להפריע לתוכניותיו.
הסרט נחשב לאחד מסרטי המופת של היצ'קוק, ומחבר התסריט, ארנסט למן, היה מועמד לפרס אוסקר על עבודתו בסרט.
לצד גרנט כיכבו בסרט אווה מארי סיינט, ג'יימס מייסון, ג'סי רויס לנדיס ומרטין לנדאו.
היצ'קוק החל להסריט את הסרט עוד בטרם היה התסריט שלם, ובמהלך ההסרטה חשש שלא יהיה לו המשך ראוי לעלילה.
הסרט נחשב לאחד מסרטי המתח והריגול המפורסמים ביותר שנעשו.
רוג'ר ת'ורנהיל הוא איש פרסום מניו יורק אשר נחשד בטעות כסוכן ממשלתי בשם ג'ורג' קפלן.
ת'ורנהיל נחטף ונחקר על ידי ארגון מסתורי המבקש לדעת את מטרותיו ופעולותיו.
החוטפים מביאים את ת'ורנהיל לביתו של לסטר טאונסנד, שם הוא נחקר על ידי אדם אשר תורנהיל מניח כי הוא טאונסנד עצמו.
למעשה, כפי שילמד הן הצופה והן ת'ורנהיל עם התקדמות העלילה, שם החוקר הוא ואנדם, המתחזה לטאונסנד כחלק מתוכנית מורכבת.
מאחר שת'ורנהיל אינו יודע דבר, הוא מכחיש כל קשר להאשמות חוקריו, ואלו נואשים במהרה.
לבסוף החוקרים מחליטים להשקותו בוויסקי עד שוכרה, ומנסים לביים תאונת דרכים בה ימצא את מותו.