tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הראשון, בפרו ב-2004, היה ניצחון בדו-קרב פנדלים (4–2) לאחר תיקו 2–2 בסיום הזמן החוקי, והשני היה ניצחון 3–0 בגמר הקופה אמריקה ב-2007 ב.
ניצחון חשוב נוסף לברזיל היה גמר גביע הקונפדרציות 2005, בו ניצחו 4–1 במשחק המכריע.
טורנירמשחקיםניצחונות לארגנטינהתיקוניצחונות לברזילשערים לארגנטינהשערים לברזילגביע העולם411235גביע הקונפדרציות100114גביע הזהב לאלופות 1980101011קופה אמריקה34168105340מוקדמות גביע העולם9234915האליפות הפאן-אמריקאית311144סה"כ משחקים רשמיים522014187169גביע רוקה219395045הסופרקלאסיקו של האמריקות831458הגביע האטלנטי401329גביע ה-35 לזירו הורה210144גביע רוברטו צ'רו101033גביע האחווה100102גביע האומות110030גביע הזהב ה-200 של אוסטרליה101000גביע המאה של ה-AFA101011גביע ה-50 לקלארין100101משחקי ידידות166462225סך הכל109402643162166
גמר קופה אמריקה 1937: ארגנטינה 2–0 ברזיל - ארגנטינה אלופה
שמינית גמר מונדיאל 1990: ארגנטינה 1–0 ברזיל - ארגנטינה מעפילה
רבע גמר קופה אמריקה 1993: ארגנטינה 1 (6)–(5) 1 ברזיל - ארגנטינה מעפילה
רבע גמר קופה אמריקה 1999: ארגנטינה 1–2 ברזיל - ברזיל מעפילה
גמר גביע הקונפדרציות 2005: ארגנטינה 1–4 ברזיל - ברזיל אלופה
גמר קופה אמריקה 2007 : ארגנטינה 0–3 ברזיל - ברזיל אלופה
חצי גמר קופה אמריקה 2019: ארגנטינה 0–2 ברזיל - ברזיל מעפילה
גמר קופה אמריקה 2021: ארגנטינה 1–0 ברזיל - ארגנטינה אלופה
מבין קבוצת השחקנים המובחרת, אוהדי כדורגל רואים כמועמדים לתואר "של השחקן הטוב בכל הזמנים", פלה הברזילאי ודייגו מראדונה מארגנטינה הם כנראה הסקרים המפורסמים ביותר, ובאופן כללי, שולטים בנושא.
גם כמה מבני ארצם מופיעים באופן קבוע בוויכוחים כאלה.
זוגות נוספים הם גארינצ'ה הברזילאי ואלפרדו די סטפנו הארגנטינאי וניימאר הברזילאי וליונל מסי הארגנטינאי.
גם פלה וגם מראדונה הכריזו על ניימאר ומסי כ"יורשיהם".
עם זאת, הדיון המכריע על מי מבין הגדול יותר, פלה או מראדונה, הוכיח את עצמו כבלתי נגמר.
אף על פי שרוב האנשים רואים בהם את השחקנים הטובים ביותר בזמנם, רבים אחרים רואים את ההשוואה ביניהם כחסרת תועלת, שכן הם שיחקו בתקופות ובליגות שונות.
הוויכוח בין השניים תואר כ"מיקרוקוסמוס של היריבות בין המדינות".
המחלוקת הגיעה לשיא במהלך פרסי המאה של פיפ"א בשנת 2000, שבה נבחר מראדונה לשחקן המאה בסקר אינטרנטי רשמי, וגרף 53.6% מהקולות לעומת 18.53% בלבד להם זכה פלה.
זמן קצר לפני הטקס, פיפ"א החליטה להוסיף פרס נוסף ומינתה ועדה שהורכבה מעיתונאי כדורגל, והיא העניקה לפלה את התואר השחקן הטוב ביותר של המאה.
מהלך זה ספג ביקורת בארגנטינה, בשל החשד שפלה קיבל תגמול על תמיכתו המתמדת בפיפ"א, בניגוד לביקורת התכופה של מראדונה על פדרציית בכדורגל.
אחרים מאמינים שפיפ"א החשיבה בשקלול נושאים אחרים מלבד כדורגל, בעיקר בעיית הסמים של מראדונה.
מראדונה עזב את הטקס מיד לאחר קבלת הפרס שלו ולפני שפלה קיבל את הפרס שלו.
במשאל אינטרנט אחר שהתקיים ב-2002, מראדונה קיבל פרס נוסף מפיפ"א, שכן אחד מהשערים שכבש ברבע גמר מונדיאל 1986 מול נבחר לשער המאה במונדיאל.
למרות העימותים התכופים ביניהם, בדרך כלל באמצעות ציטוטים בתקשורת, פלה היה כוכב האורח של תוכנית הטלוויזיה La Noche del 10 של מראדונה ("הלילה של מספר 10"), שם הם ניהלו שיחה ידידותית וניהלו קרב נגיחות.
שני השחקנים גם הפגינו כבוד רב זה לזה למרות הסכסוך, למשל כשפלה הצהיר ב-2018 שמראדונה טוב יותר ממסי, או ב-2019 כשמראדונה התפלל שפלה יחלים לאחר שהברזילאי אושפז בבית החולים מסיבות בריאותיות.
כאשר מראדונה מת ב-25 בנובמבר 2020, פלה היה בין הדמויות הגדולות בכדורגל שהתאבלו על מותו.
היריבות בין ליברפול לבין מנצ'סטר סיטי היא יריבות ספורטיבית בין מועדוני הכדורגל האנגליים, ליברפול ומנצ'סטר סיטי.
היריבות החלה בשנות ה-2010, כאשר סיטי ניצחה את ליברפול וזכתה באליפות הפרמייר ליג לעונת 2013/14 בפער של שתי נקודות בלבד מליברפול, במחזור האחרון של העונה.
בגמר גביע הפוטבול ליג 2016 ניצחה סיטי את ליברפול בדו-קרב פנדלים.
ליברפול ומנצ'סטר סיטי נפגשו בתחרות אירופית בפעם הראשונה ברבע גמר עונת 2017/18 בליגת האלופות, שם ניצחה ליברפול 5–1 בסיכום.
בעונת 2018/19, סיטי זכתה בתואר במחזור האחרון, כאשר 98 הנקודות שלה ו-97 של ליברפול הגיעו למקום השלישי והרביעי בהתאמה בפרמיירליג אי פעם.
בעונה שלאחר מכן, ליברפול זכתה בתואר עם 99 נקודות (הסכום השני בגובהו בפרמיירליג אי פעם אחרי ה-100 של מנצ'סטר סיטי ב-2017/18) וסיימה 18 נקודות מעל סגנית האלופה סיטי.
בעונת 2021/22, סיטי שוב זכתה בתואר במחזור האחרון, כשעקפה ליברפול בנקודה בודדת פעם נוספת.
מאז עונת 2017/18, ליברפול וסיטי הגיעו לשישה מתוך שמונה המקומות הראשונים בנקודות לעונה בפרמייר ליג מאז שעברה לפורמט של 38 משחקים ב-1995, וכדורגלנים ומאמנים מליברפול ומסיטי זכו בכל הפרסים האישיים בכדורגל האנגלי מאז 2018.
הערים ליברפול ומנצ'סטר ממוקמות בצפון-מערב אנגליה, 56 קילומטרים זו מזו.
מאז המהפכה התעשייתית ישנו קיימת יריבות בין שתי הערים המבוססת על תחרות כלכלית ותעשייתית.
עד המאה ה-18 הייתה מנצ'סטר העיר המאוכלסת יותר, והחזיקה בעמדה בעלת חשיבות ובולטות כנציגת הצפון.
עד סוף המאה ה-18, ליברפול צמחה כנמל ימי מרכזי - קריטי לצמיחה והצלחתן של מפעלי הכותנה הצפוניים.
במהלך המאה הבאה, ליברפול גדלה והחליפה את מנצ'סטר ולאורך סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 תוארה לעיתים קרובות כעיר השנייה של האימפריה הבריטית.
בניית תעלת הספינות של מנצ'סטר, שמומנה על ידי סוחרי מנצ'סטר, ספגה ביקורת בליברפול ועוררה טינה בין שתי הערים.
המתח בין בני מעמד הפועלים בליברפול לבין הפועלים במנצ'סטר התגבר לאחר השלמת הבנייה ב-1894, שלושה חודשים בלבד לפני המפגש הראשון בין ליברפול לניוטון הית' (בעתיד מנצ'סטר יונייטד) במשחק פלייאוף, שלאחריו ירדה ניוטון הית' לליגה השנייה.
שתי הערים היו חלק ממחוז לנקשייר עד מרץ 1974, עם כניסתו לתוקף של חוק השלטון המקומי 1972. מאז, ליברפול ומנצ'סטר הן מרכזם של המחוזות המטרופוליניים השכנים מרזיסייד ומנצ'סטר רבתי.
שתי הערים ממשיכות להיות יריבות אזוריות, המתמודדות על ההשפעה על האזורים הסובבים אותה.
חשיבותן של הערים לכלכלת הממלכה המאוחדת באה לידי ביטוי עם אירוח משחקי חבר העמים הבריטי 2002 למנצ'סטר, בעוד ליברפול זכתה בתואר בירת התרבות של אירופה לשנת 2008.
ליברפול ומנצ'סטר סיטי לא היו יריבות באופן מסורתי, כשליברפול הצליחה הרבה יותר מסיטי.
עד רכישת סיטי על ידי קבוצת אבו דאבי יונייטד ב-2008, ליברפול זכתה בחמישה גביעי אירופה, שיא של שמונה עשרה אליפויות מקומיות, שבעה גביעי FA ושיא של שבעה גביעי פוטבול ליג.
סיטי, לעומת זאת, לא זכתה בגביעי אירופה, וזכתה רק בשתי אליפויות, ארבעה גביעי FA ושני גביעי פוטבול ליג.
עם זאת, בשנת 2008 אף אחת מהקבוצות לא הייתה דומיננטית בליגה המקומית, כאשר ליברפול לא זכתה באליפות הליגה הבכירה מאז 1990, וסיטי מאז 1968.
מנצ'סטר סיטי זכתה ברציפות באליפות הפרמייר ליג בעונות 2017/18 ו-2018/19 (אז ליברפול איתגרה את סיטי והפסידה לה את התואר בנקדה אחת בלבד).
עונות אלו נחשבות לנקודת המפנה ביריבות בין שני המועדונים (אם כי היריבות החלה כבר בתחילת שנות ה-2010), כאשר שתיהן היו היריבות של מנצ'סטר יונייטד במשך עשרות שנים (הדרבי של מנצ'סטר והדרבי של צפון-מערב אנגליה).
לפני כן, עונת 2013/14 הייתה האחרונה שבה מנצ'סטר סיטי וליברפול התמודדו זו מול זו בצמרת הטבלה על האליפות, כשסיטי זכתה בה בפעם הרביעית בתולדותיה.
מאז 2018, כל פרס שחקן העונה בפרמייר ליג, פרס כדורגלן השנה של FWA, פרס כדורגלן השנה של PFA ופרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית הוענקו לשחקנים מאחד משני המועדונים, וכל פרסי מאמן העונה בפרמייר ליג הוענקו לפפ גוארדיולה או ליורגן קלופ.
חלק גדול מהיריבות בין ליברפול למנצ'סטר סיטי שהתפתחה בסוף שנות ה-2010 הייתה של היריבות של המאמנים שלהן, יורגן קלופ ופפ גוארדיולה (בהתאמה).
אף על פי שרוב הסיקור על היריבות בין השניים הייתה בתקופתם באנגליה, היא נוצרה במקור בבונדסליגה הגרמנית, כשגוארדיולה מאמן את באיירן מינכן וקלופ את בורוסיה דורטמונד - שני המועדונים הגרמניים המצליחים ביותר, שהמפגשים ביניהם אף מכונים הקלאסיקו הגרמני.
השניים התמודדו זה מול זה שמונה פעמים תוך פחות משנתיים, כולל שלושה גמרים.
כל אחד מהם ניצח בארבעה מתוך שמונת המשחקים הללו, כשקלופ ודורטמונד זכו בשניים משלושת הגביעים עליהם התמודדו.
שני המאמנים עברו ישירות מגרמניה לאנגליה בתום החוזים שלהם: קלופ הצטרף לליברפול ב-8 באוקטובר 2015, בעוד שגוארדיולה חתם בסיטי ב-1 בפברואר 2016.
בסוף עונת 2018/19, גוארדיולה תיאר את מערכת היחסים שלו עם קלופ כ"יריבות יפה" וכינה את ליברפול של קלופ "היריבה הכי חזקה שהתמודדתי איתה בקריירה שלי כמאמן".
בספטמבר 2019, קלופ בירך את גווארדיולה על היותו "היריב הכי גדול שלו אי פעם", לאחר ששניהם היו מועמדים לפרס מאמן השנה בעולם של פיפ"א ב-2019, בו זכה קלופ.
היסטורית, ליברפול זכתה ביותר תארים ממנצ'סטר סיטי, כאשר האחרונה נחלה הצלחה משמעותית רק בשנות ה-2010, לאחר רכישתה על ידי קבוצת אבו דאבי יונייטד.
לליברפול 14 תארים אירופיים מול אחד בלבד של מנצ'סטר סיטי, אבל סיטי הצליחה יותר במסגרות המקומיות בעידן המודרני, וזכתה בשש אליפויות ליגה מאז 2011, בעוד ליברפול סיימה את הבצורת בת 30 השנים שלה בזכייה בפרמייר ליג בעונת 2019/20.
הטבלה והגרף נכונים ל-17 באוקטובר 2022.
היריבות בין הווריורס לקאבלירס היא יריבות כדורסל בליגת ה-NBA בין גולדן סטייט ווריורס לקליבלנד קאבלירס.
היריבות החלה בארבע ההופעות הרצופות בגמר ה-NBA של שתי הקבוצות מ- עד .
סדרות הגמר בין קליבלנד וגולדן סטייט הן הרצף הארוך ביותר של גמרים בין אותן קבוצות בארבע הליגות המקצועניות בצפון אמריקה.
מתוך ארבעת הגמרים ניצחו הווריורס בשלושה (, ו-) והקאבס באחד ().
היריבות נחשבה לגמורה מאז 2018, בעקבות עזיבתו של לברון ג'יימס את הקאבלירס ללוס אנג'לס לייקרס.
שתי הקבוצות שיחקו זו מול זו במהלך הקדנציה הראשונה של לברון ג'יימס עם הקאבלירס בשנות ה-2000. ג'יימס קלע סל כדי לנצח את הווריורס 106–105 במהלך העונה הסדירה של .
מ-2010 עד 2014, ג'יימס עזב את הקאבלירס כדי לשחק במיאמי היט ולחבור לדוויין וייד וכריס בוש.
ההיט הגיעו לגמר בכל ארבע העונות של לברון במיאמי ואף זכו באליפויות ב- וב-, בעוד הווריורס היו קבוצת לוטרי (כלומר סיימו במקומות האחרונים).
הווריורס הובילו את סדרת הראש בראש 53–50 () עד סוף .
ג'יימס חזר לקאבלירס לאחר עונת 2013/14. הקאבלירס הביאו אז את הפאוור פורוורד קווין לאב ממינסוטה טימברוולבס עבור אנדרו ויגינס ונכסים אחרים.
הקאבס הפכו במהירות לפייבוריטית לזכייה במזרח, מכיוון שכבר היה להם רכז אולסטאר בדמות קיירי אירווינג וכוכבים עולים אחרים כמו טריסטן תומפסון.
באזור המערבי, הווריורס היו קבוצה שהונהגה על ידי הקו האחורי שכונה "האחים ספלאש" (), שכלל את סטפן קרי וקליי תומפסון, והתקפה מהירה ומפותחת, שהורכבה בעיקר מקליעת שלשות.
עם חזרתו של לברון ג'יימס לקאבלירס כשחקן חופשי ב-2014, הקבוצה הייתה פייבוריטית לעלייה לגמר ה-NBA.
הקבוצה פתחה את העונה בצורה רעה, כאשר לאב נאבק בתפקידו החדש והקלע דיון וייטרס לא מסוגל להתמודד עם ההדחה לתפקיד משני.
הקאבלירס פתחו את העונה עם מאזן עגום של 19–20. ג'יימס החמיץ שבועיים בחודש ינואר בשל פציעה בגב.
מאוחר יותר באותו חודש, הקאבלירס העבירו בטרייד את וייטרס לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, בעסקה שכללה גם את הניו יורק ניקס.
מהניקס הם רכשו את קלעי השלשות ג'יי.
סמית' ואת הנכס ההגנתי אימאן שאמפרט.
הקבוצה רכשה גם את הסנטר טימופיי מוזגוב מדנוור נאגטס בטרייד נפרד.
שחקנים אלו היו קריטיים לחזרתה של הקבוצה לצמרת המזרח.
הווריורס פתחו את העונה במאזן 21–2 עם רצף של 16 ניצחונות, מה שהפך אותם לפייבוריטיים המוקדמים לאליפות ואת סטפן קרי למועמד לפרס ה-MVP.
בנוסף, קליי תומפסון הפך לאחד הקלעים הטובים בליגה ודריימונד גרין העמיד ממוצעים של כ-12 נקודות, 8 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק.
המאמן הרוקי של הווריורס, סטיב קר, היה מועמד למאמן השנה.
שתי הקבוצות חלקו את המשחקים ביניהן באותה עונה, וכל אחת ניצחה במגרש הביתי שלה.
אירווינג, ג'יימס, קרי ותומפסון נבחרו כולם לקבוצות האולסטאר, כאשר קרי סיים ראשון בהצבעות (1,513,324) וג'יימס סיים במקום השני (1,470,483).
קרי זכה בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, עם ממוצעים של 23.8 נקודות, 7.7 אסיסטים ו-2.0 חטיפות למשחק, וקלע 44.3% לשלוש נקודות.
ג'יימס סיים שלישי בהצבעות ל-MVP, עם ממוצעים של 25.3 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-7.4 אסיסטים למשחק.
שניהם נבחרו לחמישיית העונה ב-NBA, ואירווינג ותומפסון לנבחרו לחמישייה השלישית.
הקאבלירס סיימו את העונה עם מאזן 53–29, והווריירס עם מאזן של 67–15.
הווריורס והקאבלירס הפסידו רק חמישה משחקים ביחד בשלושת הסיבובים הראשונים של הפלייאוף.
בפעם הראשונה בתולדות גמר ה-NBA, שתי הקבוצות אומנו על ידי מאמנים בשנתם הראשונה, סטיב קר בגולדן סטייט ודייוויד בלאט בקליבלנד.
הקאבלירס התמודדו עם בעיית פציעות, ואיבדו את לאב בסיבוב הראשון מול בוסטון סלטיקס בשל פריקת כתף.
אירווינג עזב את משחק 1 בגמר בהארכה לאחר ששבר את פיקת הברך השמאלית.
הווריורס ניצחו במשחק 1 לאחר מותחן והארכה, 108–100. גם משחק 2 נכנס להארכה, וההגנה של לברון ג'יימס ומת'יו דלאבדובה על סטפן קרי הובילו את המשחק ל-95–93. ג'יימס לקח את הקאבלירס לניצחון גם במשחק 3 וליתרון 2–1 בסדרה על הווריורס.
עם זאת, הווריורס ניצחו בשלושת המשחקים הבאים וזכו באליפות ה-NBA הרביעית של המועדון.
אנדרה איגודלה זכה בפרס ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA, אף על פי שג'יימס העמיד ממוצעים של 35.8 נקודות, 13.3 ריבאונדים ו-8.8 אסיסטים.
הווריורס פתחו את עונת 2015/16 בתוצאה של 24–0, פתיחת העונה הטובה בתולדות ה-NBA ורצף הניצחונות השני באורכו בתולדות הליגה (33, לוס אנג'לס לייקרס ב-).
עד לפגרת האולסטאר, השיא של הווריורס היה 48–4, כולל צמד ניצחונות בעונה הסדירה מול קליבלנד.
זה היה המאזן הטוב ביותר בפגרת האולסטאר בתולדות הליגה.
קרי, תומפסון ודריימונד גרין זכו בבחירות למשחק האולסטאר.
גולדן סטייט המשיכה לשבור את השיא מעונת של שיקגו בולס, שהגיעו למאזן 72–10, על ידי ניצחון ב-73 משחקים.
סטפן קרי הפך ל-MVP הראשון שנבחר פה אחד בתולדות ה-NBA באותה שנה.
למרות הדומיננטיות שלהם בעונה הרגילה, הווריורס התקשו בפלייאוף המערב.
לאחר שהביסו את יוסטון רוקטס ופורטלנד טרייל בלייזרס כל אחת בחמישה משחקים ללא קרי, הווריורס נמתחו בשבעה משחקים על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר בגמר המערב.
הת'אנדר עלו ליתרון 3–1, אבל הווריורס הצליחו לחזור ולנצח את הסדרה.
הקאבלירס התמודדו עם כמה אתגרים בעונת 2015/16. אירווינג החלים מהפציעה בברך שספג במשחק הראשון בגמר העונה שעברה, אך החמיץ את רוב המחצית הראשונה של העונה.
למרות קושי מסוים, קליבלנד הופיעה היטב במהלך החצי הראשון של העונה.
באמצע העונה, עם מאזן של 30–11, המאמן הראשי דייוויד בלאט הוחלף בטיירון לו.
הקבוצה סיימה את העונה הסדירה עם המאזן הטוב ביותר באזור המזרחי, הביסה את דטרויט פיסטונס ואטלנטה הוקס 4–0, וניצחה את טורונטו ראפטורס ב-6 משחקים כדי לעלות לגמר מול האלופה המכהנת, גולדן סטייט.
בגמר ה-NBA 2016 נפגשו הקאבלירס והווריירס זו העונה השנייה ברציפות.
הווריורס ניצחו במשחקים 1 ו-2 באוקלנד בצורה משכנעת לפני שהסדרה עברה לקליבלנד.
בעוד שקליבלנד ניצחה את משחק 3 בבית, הווריורס ניצחו את משחק 4 כדי לעלות ליתרון 3–1, כשניצחון אחד בלבד יספיק להם לזכייה בעדיפות שנייה ברציפות.
במהלך המשחק, דריימונד גרין ביצע עבירה בוטה על לברון ג'יימס.
לאחר שבדקה את התקרית לאחר המשחק, הליגה קבעה כי המריבה מצדיקה עבירה בוטה מדרגה 1, וגרין את גבול העבירות הבוטות של ה-NBA והושעה ממשחק 5.
קיירי אירווינג ולברון ג'יימס קלעו שניהם 41 נקודות במשחק 5 בחוץ כדי להשאיר את הסדרה בחיים, והפכו לצמד הראשון שקולע לפחות 40 נקודות במשחק גמר.
בחזרה בקליבלנד, לברון המשיך ביכולת הקליעה המעולה שלו, והשיג עוד משחק של 41 נקודות במשחק 6 בבית של הווריורס, שפתחה עם יתרון 31–9 אך סבלה מהרחקה מאוחרת של קרי.
ג'יימס הפך לשחקן הראשון מאז שאקיל אוניל שקלוע מעל 40 נקודות בשני משחקי גמר רצופים.
כשהסדרה חזרה לאורקל ארנה כדי להכריע את האליפות, הווריירס והקאבלירס היו צמודים במשך רוב משחק 7. בסוף הרבע הרביעי, כשהתוצאה בשוויון 89–89, לברון ג'יימס חסם את אנדרה איגודלה לאחר שרדף אחריו לאורך כל המגרש, במהלך שנודע לאחר מכן בשם "החסימה" ().
ב-4 ביולי 2016, כוכב אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קווין דוראנט, חתם בווריורס כשחקן חופשי.
לאחר שסיימו במאזן 67–15, הקבוצה הראשונה בתולדות ה-NBA שניצחה לפחות 67 משחקים בשלוש עונות רצופות, הווריורס עלו ל-12–0 בפלייאוף המערב.
הם הפכו לקבוצה השלישית בתולדות הליגה שלא מפסידה בכל שלושת הסיבובים אחרי הלוס אנג'לס לייקרס ( ו-), כשהיא עושה זאת מול פורטלנד טרייל בלייזרס, יוטה ג'אז וסן אנטוניו ספרס, והראשונה לעשות זאת עם 12–0 (הקבוצות הקודמות ניצחו 11–0, כאשר הסיבוב הראשון היה בסדרת הטוב מ-5).
באזור המזרחי גם הקאבלירס עלו לגמר עם מאזן 12–1 בפלייאוף, כשהם מדיחים את אינדיאנה פייסרס וטורונטו ראפטורס בסוויפים משכנעים.
בגמר האזורי, הקאבלירס ניצחו את בוסטון סלטיקס בחמישה משחקים.
תקופה זו נחשבת לתקופה הטובה ביותר של ג'יימס בקריירה, והוא הגיע לגמר עם ממוצעים של 32.5 נקודות, 8.0 ריבאונדים, 7.0 אסיסטים, 2.2 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק.
הוא קלע ב-57% מהשדה ו-42% מהשלוש, ורשם ממוצע טריפל דאבל בגמר.
גם קווין לאב היה בשיא תקופתו בקאבלירס, עם ממוצעים של 17.2 נקודות, 10.4 ריבאונדים, 1.9 אסיסטים, 46% מהשדה ו-44% מחוץ לקשת.
קיירי אירווינג קבע שיא קריירה בפלייאוף של 42 נקודות במהלך משחק 4 בגמר המזרח מול בוסטון.
לווריירס ולקאבלירס היה מאזן משולב של 24–1 בפלייאוף לפני הגמר, הכי מעט ההפסדים בסך הכל אי פעם.
הציפיות לקראת הסדרה היו גבוהות במיוחד, כאשר הווריורס, שכונו "קבוצת-על", חיפשו נקמה על ההפסד בשנה הקודמת.
הווריורס לקחו בקלות את המשחקים 1 ו-2 בבית, כשהם ניצחו את הקאבלירס 113–91 ו-132–113, בהתאמה.
למרות השליטה המוקדמת של ג'יימס וקליבלנד במשחק 5, הווריורס שיחקו טוב יותר במחצית השנייה וזכו באליפות עם ניצחון 129–120. זו הייתה האליפות השנייה של הקבוצה בשלוש שנים, והאליפות ופרס ה-MVP הראשונים של דוראנט.
ב-2017/18, גולדן סטייט ניצחה בשני המפגשים בעונה הסדירה מול הקאבלירס, אך התמודדה עם מספר פציעות.
עם זאת, בזכות חזרתו של סטפן קרי במהלך הפלייאוף, הווריורס גברו בסיבוב הראשון והשני של הפלייאוף על סן אנטוניו ספרס וניו אורלינס פליקנס בחמישה משחקים כל אחת ועלו לגמר הרביעי ברציפות שלהם על ידי התגברות חזרה מפיגור 3–2 מול יוסטון רוקטס.
קליבלנד גם התקשתה במהלך המחצית השנייה של העונה.
עם זאת, הם עדיין הצליחו לנצח את אינדיאנה פייסרס בשבעה משחקים, לנצח בסוויפ את הראפטורס, ואז להתגבר על פיגור 3–2 משלהם מול בוסטון סלטיקס כדי לעלות לגמר.
זו הייתה הפעם הראשונה שאותן שתי קבוצות בכל אחת מארבע הליגות המקצועניות בצפון אמריקה נפגשו בגמר ארבע פעמים ברציפות.
משחק 1 היה צמוד והתאפיין במספר שינויי הובלה.
ג'יימס קלע 51 נקודות, והמשחק הלך להארכה, בין השאר בשל שריקת עבירה במחלוקת נגד דוראנט, החטאת זריקת עונשין של ג'ורג' היל 4.7 שניות לסיום, והעובדה שג'יי.
סמית' כדרר עד סיום הזמן, תוך שהוא מאמין שקבוצתו ביתרון.
הווריורס שלטו בהארכה, וניצחו את המשחק 124–114. מספר תגרות קלות התפתחו בשניות הסיום של ההארכה, שהגיעו לשיאן בהרחקתו של טריסטן תומפסון, שלאחר מכן אף נקנס, על דחיפת כדור לתוך פניו של דריימונד גרין.
לאחר המשחק, על פי הדיווחים, לברון ג'יימס סבל מחבלה בידו הימנית לאחר שחבט בלוח בחדר ההלבשה.
הוא שיחק עם הפציעה במשך שאר הסדרה, והיא לא נחשפה עד לאחר משחק 4.
משחק 2 היה חד צדדי יותר, והווריורס ניצחו 122–103. קרי שבר את שיא גמר ה-NBA של עצמו עם תשע שלשות במשחק גמר.
גם משחק 3 היה צמוד, כאשר הקבוצות החליפו יתרון מספר פעמים.
קרי התקשה מהשדה, עם 3 מ-16 בלבד (1 מ-10 לשלוש), בעוד ג'יימס קבע שיא עם הטריפל דאבל העשירי שלו בגמר.
עם זאת, דוראנט הוביל את הווריורס לניצחון 110–102, כשהוא קולע שיא קריירה בפלייאוף של 43 נקודות.
גם משחק 4 הסתיים בניצחון של הווריורס, 108–85, עם 37 נקודות של קרי (כולל שבע שלשות) והטריפל דאבל הראשון של דוראנט בפלייאוף בקריירה.
גולדן סטייט השלימה בכך את הסוויפ, וזכתה באליפות שנייה ברציפות, שלישית בארבע עונות, ושישית בסך הכל.
הדעה הרווחת היא שהיריבות הסתיימה לאחר שלברון ג'יימס עזב את הקאבלירס וחתם בלוס אנג'לס לייקרס ב-2018. הקאבלירס נכנסו לבנייה מחדש שמרכזה את בחירות הדראפט בסיבוב הראשון שלהם ב-2018 ו-2019, קולין סקסטון, ודריוס גרלנד, בהתאמה.
הקאבס השאירו גם את טריסטן תומפסון וקווין לאב שישמשו כמנהיגים.
הקאבלירס התקשו בשתי העונות הבאות שלהם, וסיימו במאזנים שליליים של 19–63 ב- ו-19–46 בעונת לפני הפסקתה עקב מגפת הקורונה.
הקאבלירס לא היו בין 22 הקבוצות שהוזמנו להשלים את העונה בבועת ה-NBA באורלנדו, פלורידה.
הקבוצה פיטרה את מאמנה, טיירון לו, שישה משחקים בלבד בתוך עונת .
במקומו מונה לתפקיד ג'ון ביליין, אך הוא התפטר באמצע עונת 2019/20. עוזר המאמן ג'יי.
ביקרסטאף מונה למאמן ראשי זמני ובסופו של דבר למאמן קבוע לעונת .
הקאבלירס כמעט חזרו לפלייאוף בעונת , אך הפסידו לאטלנטה הוקס בפלייאין ה-NBA.
הווריורס חזרו לגמר החמישי ברציפות שלהם ב-2019, בניסיון לזכות באליפות שלישית ברצף, אבל הפסידו לטורונטו ראפטורס 2–4. קווין דוראנט ואנדרה איגודלה עזבו את הווריורס לברוקלין נטס וממפיס גריזליס, בהתאמה, אחרי ההפסד בגמר.
המעברים הללו, בשילוב עם פציעות של קליי תומפסון וסטפן קרי, הובילו את הווריורס לסיים במאזן 15–50, הגרוע ביותר ב-NBA, בעונת 2019/20 המקוצרת ולא הוזמנו לסיים את העונה.
הווריורס חזרו לגמר ב-2022. איגודלה חזר לגולדן סטייט אחרי שנתיים בממפיס ומיאמי.
קרי ותומפסון חזרו לאחר שהחמיצו חלקים גדולים משתי העונות הקודמות בגלל פציעות.
הווריורס ניצחו את בוסטון סלטיקס (בשחזור גמר 1964) בשישה משחקים כדי לזכות באליפות הרביעית שלהם בשמונה שנים ובשביעית בסך הכל.
הקבוצות שיחקו שמונה משחקים מאז עזיבתו של ג'יימס ללייקרס, כשהווריירס מחזיקים במאזן מושלם של 8–0.
מאז עונת , לברון ג'יימס וסטפן קרי נתפסו כפנים של הקאבלירס והווריירס, בהתאמה.
במקרה, הם נולדו באותו בית חולים באקרון, אוהיו.
סמית' וטריסטן תומפסון הם השחקנים הנוספים היחידים שהופיעו בכל ארבעת משחקי גמר ה-NBA.
חוץ מקרי, אנדרה איגודלה, דריימונד גרין, קליי תומפסון ושון ליווינגסטון הם שחקני הווריירס היחידים ששיחקו בכל ארבעת משחקי גמר ה-NBA עם הקבוצה.
אנדרסון ורז'או היה היחיד שהיה הן בסגל הקאבלירס והן בווריירס בגמרים (אם כי הוא לא זכה באליפות, אך קיבל טבעת ב-2017), כשלא שיחק עקב פציעה בגמר 2015 עם קליבלנד ושיחק בגמר 2016 עם גולדן סטייט.
היריבות בין מסי ורונאלדו היא יריבות ספורטיבית בכדורגל בין הכדורגלן הארגנטינאי ליונל מסי והכדורגלן הפורטוגלי כריסטיאנו רונאלדו, בעיקר בשל היותם בני אותו דור ובשל הצלחתם הספורטיבית.
השניים שיחקו תשע עונות זה מול זה בשיא הקריירה שלהם, כששיחקו בספרד במועדוני הלה ליגה היריבים ברצלונה וריאל מדריד.
יחד הם השיגו ציוני דרך היסטוריים בספורט, ונחשבים לשניים מהשחקנים הטובים בכל הזמנים.
הם שניים מהכדורגלנים המעוטרים ביותר אי פעם, לאחר שזכו ביחד ב-82 תארים גדולים (מסי עם 48, רונאלדו עם 34) במהלך קריירת הבוגרים שלהם, ושברו באופן קבוע את מחסום 50 השערים בעונה אחת.
הם (נכון ל-2025) בין שלושת הכדורגלנים היחידים בהיסטוריה שהבקיעו למעלה מ-800 שערים כל אחד בקריירה שלהם במדי המועדון והנבחרת.
רונאלדו מחזיק בשיא השערים הרשמיים בקריירה.
שני השחקנים זכו ביחד ב-10 כדורי זהב רצופים בין השנים 2008 ו-2017 (5 לכל שחקן) ו-13 בסך הכל (5 לרונאלדו ו-8 למסי, מכדורי הזהב שהוענקו בכל הזמנים).
לשניהם יש אוהדים רבים ברחבי העולם, והם שני האנשים עם חשבונות האינסטגרם הנעקבים ביותר.
עיתונאים ופרשנים מתווכחים באופן קבוע על היתרונות האישיים של שני השחקנים, בניסיון לקבוע מי מהם הוא השחקן הטוב ביותר בכדורגל המודרני או אפילו בכל הזמנים.
ללא קשר להעדפה, מבקרי כדורגל מסכימים בדרך כלל ששניהם השחקנים הטובים ביותר בדורם, שעולים על חבריהם בפער משמעותי.
רונאלדו זכה לשבחים על התכונות הפיזיות שלו, כישורי כיבוש השערים, המנהיגות והביצועים שלו תחת לחץ, בעוד שמסי זוכה לשבחים על השילוב שלו בין כדרור, ניהול משחק, מסירה והבקעת שערים.
יריבות זו הושוותה ליריבויות ספורט עולמיות בעבר כמו היריבות בין מוחמד עלי וג'ו פרייז'ר באגרוף, בין אלן פרוסט ואיירטון סנה בספורט המוטורי, ויריבויות הטניס בין פדרר ונדאל ובין בורג ומקנרו.
חלק מהפרשנים בוחרים לנתח את מבנה הגוף וסגנונות המשחק השונים של השניים, בעוד שחלק מהוויכוח נסוב סביב האישיות המנוגדת של שני השחקנים: רונאלדו מתואר לפעמים כאדם בעל אופי מוחצן, בעוד שמסי נחשב לבעל אופי מופנם יותר.
ב-2007, רונאלדו ומסי סיימו כסגנים של קאקה בכדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם של פיפ"א.
בראיון באותה שנה צוטט מסי כאומר ש"כריסטיאנו רונאלדו הוא שחקן יוצא דופן וזה יהיה מבריק להיות באותה קבוצה כמוהו".
הם שיחקו לראשונה זה נגד זה כאשר מנצ'סטר יונייטד הוגרלה למשחק מול ברצלונה בחצי גמר ליגת האלופות 2007/08. רונאלדו החמיץ פנדל במשחק הראשון, אבל יונייטד עלתה בסופו של דבר לגמר באמצעות שער של פול סקולס.
בסוף השנה הוענק לרונאלדו כדור הזהב, והוא הבטיח שהוא יזכה שוב בפרס.
גמר ליגת האלופות 2009 התקיים בין מנצ'סטר יונייטד לברצלונה ב-27 במאי 2009 בסטאדיו אולימפיקו ברומא, איטליה.
המשחק, שתואר כ"קרב חלומי", שוחק כדי לקבוע מי היה השחקן הטוב בעולם.
רונאלדו טען שהוא הטוב מבין השניים, בעוד חברו לקבוצה של מסי, צ'אבי, צידד בארגנטינאי.
מנג'ר מנצ'סטר יונייטד, אלכס פרגוסון, היה דיפלומטי יותר, ואמר ששני השחקנים נמנים עם הכישרונות הגדולים בעולם.
מסי, ששיחק בתפקיד מרכזי שלא היה מורגל אליו ולכן נמנע מקרב ישיר עם המגן השמאלי של מנצ'סטר יונייטד, פטריס אברה, וכבש את השני של ברצלונה בניצחון 2–0 בנגיחה בדקה ה-70'.
בינתיים, רונאלדו היה רדום במשך רוב המשחק, למרות כמה הזדמנויות מוקדמות להבקיע, והתסכול שלו נראה בסופו של דבר כאשר קיבל כרטיס צהוב בגלל תיקול פזיז על קרלס פויול.
מ-2009 עד 2018, השניים שיחקו זה נגד זה לפחות פעמיים בעונה במהלך משחקי הקלאסיקו, אך גם נפגשו פעמים רבות אחרות בתחרויות כמו גביע המלך, הסופר קאפ הספרדי, וכן שני משחקי חצי גמר ליגת האלופות ב-.
עם זאת ששניהם נחשבו לשחקנים הטובים בדורם, היו השחקנים הפוכים במראה, באישיות ובסגנון המשחק.
רונאלדו נתפס ככריזמטי ומחוצן, ולפעמים גם כשחצן וגאוותן.
בעוד שמסי נתפס כביישן ומופנם.
רונאלדו היה גבוה ואתלטי ואילו מסי נמוך ולא התבלט מבחינה אתלטית.
רונאלדו היה אירופאי ואילו מסי דרום אמריקאי, שתי היבשות הנחשבות ביותר במשחק הכדורגל, שכן רוב השחקנים והנבחרות החזקות מגיעות מיבשות אלו.
ההבדל בין היבשות השפיע גם על צורת משחקם כשרונאלדו שיחק בסגנון שנחשב ליותר אירופאי ומסי בסגנון שנחשב ליותר דרום אמריקאי.
כמו שתיאר זאת הסופר הספרדי עטור הפרסים מנואל ויסנט: "כריסטיאנו רונאלדו הוא חסיד של אוקלידס: הוא מאמין שהמרחק הקצר ביותר בין שתי נקודות הוא קו ישר.
לא רק זה, אתה צריך לנוע בקו הזה במהירות עד שתגיע ליעד.
ליאו מסי מעדיף את איינשטיין: המרחק הקצר ביותר בין שתי נקודות הוא תמיד עקומה, והדרך היחידה להגיע היא אם אתה מזגזג באופן בלתי צפוי כמו חזיר שמנסה להתחמק מהגרזן."
גם רונאלדו וגם מסי תיפקדו כקפטנים בנבחרותיהם הלאומיות (פורטוגל וארגנטינה, בהתאמה), ושניהם מלכי השערים וההופעות בכל הזמנים של נבחרותיהם.
רונאלדו השתתף ב-218 משחקים והבקיע 135 שערים.
ומסי השתתף ב-187 משחקים והבקיע 114 שערים.
כקפטן הוביל רונאלדו את נבחרת פורטוגל לזכייה באליפות אירופה בכדורגל, ולזכייה בליגת האומות.
ומסי הוביל את נבחרת ארגנטינה לזכייה אחת ולסגנות אחת בגביע העולם, לשתי זכיות ולשלוש סגנויות בקופה אמריקה ולזכייה אחת בפיינליסימה.
מערכת היחסים בין מסי לרונאלדו
בראיון ב-2016, רונאלדו התייחס ליריבות באומרו: "אני חושב שאנחנו דוחפים אחד את השני לפעמים בתחרות, זו הסיבה שהתחרות ברמה כל כך גבוהה".
אלכס פרגוסון, מאמנו של רונאלדו בתקופתו ביונייטד, אמר: "אני לא חושב שהיריבות זה עם זה מפריעה להם.
אני חושב שיש להם גאווה אישית משלהם ברצון להיות הטוב ביותר." מסי הכחיש שקיימת יריבות, והאשים את התקשורת שיצרה אותה, וקבע ש"רק התקשורת, העיתונות, רוצה שנהיה מסוכסכים, אבל אף פעם לא רבתי עם כריסטיאנו".
יש מספר טענות ותיעודים של אווירה תחרותית בין השניים.
למשל, ג'ילם בלאג'ו טוען בספר "רונאלדו" שהוא מתייחס למקבילו הארגנטינאי כאל "בן זונה" מאחורי גבו, ולוקה קאיולי כתב בספרו "רונאלדו: האובססיה לשלמות" שלפי המקורות שלו, רונאלדו מתרגז כשהוא צופה במסי משחק.
בתגובה לטענות שהוא ומסי לא מסתדרים ברמה האישית, רונאלדו הגיב: "אין לנו מערכת יחסים מחוץ לעולם הכדורגל, כמו שאין לנו עם הרבה שחקנים אחרים", והוסיף שבשנים הבאות הוא מקווה שהם יוכלו לצחוק על זה ביחד, וקבע: "אנחנו חייבים להסתכל על היריבות הזו ברוח חיובית, כי זה דבר טוב".
בנובמבר 2014, רונאלדו גם איים לנקוט בצעדים משפטיים על דבריו של בלאג'ו.
לאחר עזיבתו של רונאלדו את ריאל מדריד ליובנטוס, מסי הודה שהתגעגע אליו ואמר: "אני מתגעגע לכריסטיאנו.
אף על פי שהיה קצת קשה לראות אותו זוכה בתארים, הוא העניק ללה ליגה יוקרה." במהלך ראיון משותף בטקס כדורגלן השנה של אופ"א ב-2019, רונאלדו אמר שהוא רוצה "לאכול ארוחת ערב ביחד בעתיד", ומסי השיב לו מאוחר יותר: "אם אקבל הזמנה, למה לא?".
לקראת מונדיאל 2022 הצטלמו מסי ורונאלדו משחקים שחמט, בפרסומת ללואי ויטון, תמונה הממוקמת במקום השלישי ב בכל הזמנים, עם יותר מ-42 מיליון לייקים.
לאורך היריבות, השניים שלטו בפרסים האישיים ושברו שפע של שיאי שערים הן במועדונים והן בנבחרות, הישגים שתוארו כ"מדהימים", "מגוחכים" ו"מדהימים".
היריבות תוארה ככזאת המבוססת על שיאים ומוניטין של השחקנים, ולא על תיעוב ואיבה בין השניים.
מסי הוא מלך השערים של הלה ליגה בכל הזמנים, כמו גם מלך הבישולים, כשרונאלדו שני בשערים ושלישי בבישולים.
רונאלדו הוא מלך השערים והבישולים בכל הזמנים בליגת האלופות, כאשר מסי במקום השני בטבלת השערים והבישולים.
השניים שברו זה את השיא של זה במהלך 2015, לאחר שמסי עבר את השיאן הקודם ראול בנובמבר 2014. רונאלדו פתח פער בעונת , כאשר הפך לשחקן הראשון שכובש בספרות כפולות בשלב הבתים של ליגת האלופות, שיא של 11 שערים.
הם שני השחקנים הראשונים שכבשו 100 שערים בהיסטוריה של ליגת האלופות.
רונאלדו הוא השחקן שהבקיע הכי הרבה שערים בכל הזמנים, ומסי סגנו.
כאשר רונאלדו הבקיע 873 שערים ומסי 822 שערים.
מסי הוא מלך הבישולים של כל הזמנים, עם 399 בישולים.
ואילו רונאלדו מקום חמישי עם 266 בישולים (נכון לדצמבר 2022).
מסי הוא מלך השערים והבישולים של ברצלונה בכל הזמנים והשחקן היחיד בהיסטוריה שבישלו לו יותר ממה שהוא בישל, ורונאלדו מלך השערים של ריאל בכל הזמנים, וסגן מלך הבישולים של ריאל מדריד בכל הזמנים.
הם שלטו בפרסי כדור הזהב והכדורגלן הטוב ביותר של פיפ"א מאז 2008, ובפרס כדורגלן השנה של אופ"א מאז 2014. בשנת 2018, רצף הזכיות שלהם בכדור הזהב שערך יותר מעשור נקטע על ידי לוקה מודריץ', מה שנראה כ"סוף עידן".
בראיון ל"פראנס פוטבול", הצהיר מודריץ' כי "ההיסטוריה תאמר ששחקן קרואטי, המייצג את מדינתו הקטנה, זכה בכדור הזהב אחרי כריסטיאנו רונאלדו וליונל מסי, שהם שחקנים ברמה אחרת.
לאף אחד אין את הזכות להשוות את עצמו אליהם".
בשנת 2020 הפרס בוטל עקב השפעת מגפת הקורונה על הספורט, וב-2021 מסי זכה בכדור הזהב בפעם השביעית.
ב-2023 מסי זכה בכדור הזהב השמיני שלו לאחר סחיבת הנבחרת שלו לזכייה במונדיאל.
בסך הכל, מסי ורונאלדו הגיעו לפודיום 13 (שיא) ו-12 פעמים בהתאמה.
בשילוב כדור הזהב, כדורגלן השנה בעולם והכדורגלן הטוב ביותר של פיפ"א, מסי עלה ליתרון 9–8 בזכיות ו-21–20 בפודיום.
מ-2008 עד 2019, רונאלדו היה מלך השערים של ליגת האלופות שבע פעמים, כאשר מסי עשה זאת שש פעמים (כולל ב-, אז הצמד סיים בראשות טבלת מלכות השערים, יחד עם ניימאר).
ביחד, מסי זכה בשיא מועדון של 34 תארים גדולים כשחקן ברצלונה, כולל עשר אליפויות ליגה, ארבעה גביעי אירופה, שבעה תוארי גביע המלך, שמונה גביעי סופר קאפ ספרדיים, שלושה גביעי סופר קאפ אירופאים ושלושה גביעי עולם למועדונים.
מסי היה סגן אלוף בשלושה טורנירי קופה אמריקה ובמונדיאל 2014, לפני שזכה לבסוף בתואר הבין-לאומי הגדול הראשון שלו בקופה אמריקה 2021, שם נבחר לשחקן המצטיין.
בשנה שלאחר מכן, מסי הוביל את לגביע העולם השלישי שלה במונדיאל 2022, שם זכה בפרס כדור הזהב השני שלו.
רונאלדו זכה ב-34 תארים גדולים, כולל שבע אליפויות ליגה וחמש זכיות בליגת האלופות, והוביל את לזכיות הראשונות שלהם ביורו 2016 וליגת האומות 2018/2019. הוא גם זכה בארבעה גביעים לאומיים, שני גביעי ליגה, שבעה גביעי סופר קאפ, שלושה תוארי הסופר קאפ האירופי, וארבעה גביעי עולם למועדונים.
כאשר שניהם שיחקו בקבוצות אלה, נאמר כי היריבות בין ריאל מדריד לברצלונה "נבלעת" ביריבות האישית בין רונאלדו למסי, כאשר מעולם לא היה קלאסיקו ללא שערים כשהשניים שיחקו.
ב-19 בינואר 2023, לאחר שרונאלדו עבר לא-נסר מליגת העל הסעודית אורגן משחק בין כוכבי א-נסר ויריבתה אל-הילאל לבין קבוצתו של מסי, פריז סן-ז'רמן.
היריבות בין הסלטיקס ל-76' היא יריבות בליגת ה-NBA בין הבוסטון סלטיקס לפילדלפיה 76'.
שתי הקבוצות נפגשו הכי הרבה פעמים בפלייאוף ה-NBA, כשהן משחקות זו מול זו ב-22 סדרות, כאשר הסלטיקס מנצחים ב-15 מהן.
ה-76' נחשבת ליריבה השנייה בחשיבותה של הסלטיקס, אחרי היריבות שלה עם הלוס אנג'לס לייקרס.
הסירקיוז נשיונלס ובוסטון סלטיקס שיחקו בבית המזרחי בשנות ה-50. הנשיונלס ניצחו את הסלטיקס בשלוש סדרות פלייאוף רצופות ב-, ו-, וזכו באליפות ה-NBA ב-1955. לאחר עונת 1956 בחרו הסלטיקס בדראפט את ביל ראסל וקיי.
ג'ונס, לאחר ששניהם כיכבו וזכו באליפויות באוניברסיטת סן פרנסיסקו.
בנוסף, עם טום היינסון כבחירה טריטוריאלית, הסלטיקס ניצחו בשלוש סדרות הפלייאוף הבאות שלהם מול הנשיונלס בפלייאוף (, ו-) לפני שהנשיונלס נמכרו ועברו לפילדלפיה.
ב-1963 עברו הסירקיוז נשיונלס לפילדלפיה ושינו את שמם ל-76', מה שחידש את יריבות הכדורסל בין פילדלפיה לבוסטון (שלא הייתה קיימת מאז שהווריורס עברו מפילדלפיה לסן פרנסיסקו).
זמן קצר לאחר פגרת האולסטאר ב- רכשו הסיקסרס את וילט צ'מברלין מהווריורס, והחזירו גם את היריבות בין צ'מברלין וראסל ליריבות בין המועדונים והערים.
הסלטיקס והסיקסרס נפגשו בגמר המזרח באותה עונה.
הסדרה הייתה צמודה, והגיעה למשחק 7 שנערך בבוסטון גארדן.
5 שניות לסיום, כשבוסטון מובילה 110–109, ראסל ניסה להכניס כדור חוץ למגרש, אך פגע בחוט תיל שתמך בלוח הסל ואיבד את הכדור.
עם זאת, הסיקסרס לא הצליחו לנצל זאת, כאשר פורוורד הסלטיקס ג'ון האבליצ'ק חטף את המסירה לסם ג'ונס וגמר את השעון.
הסלטיקס עלו לגמר ה-NBA וניצחו את לוס אנג'לס לייקרס בחמישה משחקים בדרך לזכייה באליפות שביעית ברציפות.
בעונת הסיקסרס נראו מוכנים לסיים את 7 שנות השליטה של בוסטון כאלופת ה-NBA.
פילדלפיה ניצחה בסדרת העונה הסדירה מול בוסטון 6–4 וסיימה במאזן 55–25, משחק אחד מעל הסלטיקס, ובמקום הראשון בבית המזרחי.
צ'מברלין זכה גם בפרס ה-MVP של העונה הסדירה על חשבון ראסל, שזכה בשלושה מארבעת הפרסים הקודמים.
עם זאת, כשהקבוצות נפגשו בגמר המזרח בוסטון ניצחה את פילדלפיה 4–1 והמשיכה לזכייה באליפות ה-NBA השמינית ברציפות.
בשנה שלאחר מכן הביאו הסיקסרס את אלכס האנום כמאמן ראשי.
האנום גם היה המאמן האחרון שניצח את הסלטיקס בגמר, כשאימן את סנט לואיס הוקס ב-.
הסיקסרס קבעו שיא NBA דאז עם מאזן 68–13, בעוד הסלטיקס סיימו עם 60–21. בגמר המזרח גברו הסיקסרס על בוסטון בחמישה משחקים וסיימו את שמונה שנות כהונתם של הסלטיקס כאלופי ה-NBA.
הסיקסרס זכו באליפות לאחר שניצחו את סן פרנסיסקו ווריורס בשישה משחקים, מה שהעניק לסיקסרס ולצ'מברלין את התואר הראשון שלהם.
הסיקסרס של עונה זו נבחרו ב-1980 כקבוצה הגדולה ביותר בתולדות ה-NBA עד אז.
ב- סיימו הסיקסרס במאזן 62–20, שמונה משחקים מעל בוסטון, וצ'מברלין זכה בפרס ה-MVP השלישי ברציפות שלו.
שתי הקבוצות נפגשו שוב בגמר האזורי, בו הסלטיקס ניצחו בשבעה משחקים לאחר שנקלעו לפיגור 1–3, והמשיכו לזכייה באליפות.
עזב מאמן הסיקסרס אלכס האנום את ה-NBA לטובת ליגת ה-ABA, וצ'מברלין ביקש טרייד והועבר ללוס אנג'לס לייקרס.
ללא צ'מברלין, הסיקסרס סיימו את עונת במאזן 55–27. אף על פי שפילדלפיה ניצחה שוב בסדרת העונה הסדירה מול הסלטיקס, היא לא הצליחה להמשיך את הדומיננטיות שלה והפסידה 4–1. הסלטיקס המשיכו לזכייה באליפות, ה-11 שלהם ב-13 עונות.
לאחר עונה זו ראסל פרש ושתי הקבוצות לא נפגשו בפלייאוף עד 1977. בשנתיים היחידות שהסלטיקס של ראסל לא זכו באליפות, היא הפסידה לקבוצות שאימן אלכס האנום.
הסיקסרס דשדשו כמעט עשור עד שרכשו את ג'וליוס ארווינג לפני עונת .
הם הפכו למועמדים חזקים לזכייה במזרח, ובעונתו הראשונה של ארווינג בקבוצה הסיקסרס הדיחו את האלופה בוסטון סלטיקס בשבעה משחקים בחצי גמר המזרח.
בוסטון צנחה בשתי העונות הבאות בעוד שפילדלפיה המשיכה להיות קבוצה חזקה ב-NBA, אבל בדראפט ה-NBA 1978 בחרו הסלטיקס את פורוורד אינדיאנה סטייט לארי בירד, בתקווה לחדש את שנות התהילה שלהם.
בירד הצטרף לקבוצה לעונת והשפעתו הייתה מיידית.
הסלטיקס השתפרו ממאזן 29–53 שלילי בעונת 1978/79 למאזן 61–21, הטוב בליגה, ב-1979/80, ועלו לגמר המזרח באותה עונה מול הסיקסרס.
הסיקסרס ניצחו את בוסטון בחמישה משחקים, אך לא הצליחו לזכות בתואר מול הלייקרס.
בעונה הבאה סיימו שתי הקבוצות בשוויון עם המאזן הטוב בליגה, 62–20, אך לבוסטון היה יתרון בשובר השוויון והיא דורגה ראשונה.
בגמר מזרח היסטורי בן 7 משחקים ניצחו הסלטיקס את ה-76' 4–3 כשהם חוזרים מפיגור 1–3 עם שלושה ניצחונות רצופים.
הסלטיקס ניצחו במשחקים 5 ו-6 ב-2 נקודות כל אחד ואת המשחק השביעי בנקודה אחת בלבד, 91–90, כשהם חוזרים מפיגור של 7 נקודות דקות ספורות לסיום.
הסלטיקס ניצחו את יוסטון רוקטס בגמר וזכו בתואר הראשון מזה 5 שנים.
בעונת הסלטיקס שוב השיגו את המאזן הטוב בליגה, 63–19, כשמיד אחריהם פילדלפיה עם 58–24. שתי הקבוצות נפגשו בעונה הסדירה למשחק מותח במיוחד, בו ניצחו הסיקסרס בבוסטון ועצרו את רצף 18 הניצחונות של הסלטיקס.
בגמר המזרח של 1982 בוסטון ניסתה לחזור שוב מפיגור של 1–3 והצליחה לגרור את הסדרה לשבעה משחקים, כשהמשחק השביעי התקיים בבוסטון גארדן.
עם זאת, פילדלפיה צחקה אחרונה, וניצחה במשחק 7. במשחק ההוא, כשאוהדי בוסטון ראו את הקבוצה שלהם מפסידה, הם בירכו את הסיקסרס על ידי קריאת "", כשהסיקסרס עומדים להתמודד מול הלייקרס.
עם זאת, בסופו של דבר הסיקסרס העייפים לא הצליחו לעמוד בקצב והפסידו ללייקרס (שניצחו בארבעה משחקים בלבד את סן אנטוניו ספרס ונחו יותר זמן) בגמר.
בעונה הבאה רכשו הסיקסרס את ה-MVP מוזס מלון מיוסטון רוקטס.
מלון זכה שוב ב-MVP והוביל את ה-76' לאליפות בסוויפ של 4 משחקים מול הלייקרס.
הניצחון של מילווקי באקס בסיבוב הראשון על הסלטיקס הפך את המסע של הסיקסרס לתואר לקל הרבה יותר.
צ'ארלס בארקלי הצטרף לסיקסרס לעונת , וסדרת גמר המזרח של 1985 הייתה הגמר האזורי האחרון של הסיקסרס עד 2001. בגמר 1985 הם הפסידו לבוסטון בחמישה משחקים אחרי שבוסטון ניצחה ב-3 המשחקים הראשונים.
אחרי פלייאוף 1985 דעכה היריבות.
בירד והסלטיקס זכו באליפות אחת נוספת ב-1986, אבל הסיקסרס לא הגיעו לגמר אזורי נוסף עד 2001. הסיקסרס חוו הידרדרות תלולה ביכולת במהלך המחצית השנייה של שנות ה-80, לאחר שהעבירו בטריידים את מלון ומוריס צ'יקס וארווינג ואנדרו טוני פרשו ממשחק פעיל.
צ'ארלס בארקלי התגלה כמנהיג החדש של הסיקסרס וכוכב על בולט ב-NBA, אולם הוא לא הצליח להעביר את הקבוצה את הסיבוב השני בפלייאוף.
למרות שנחשב למועמד ל-MVP בשיאו, הסיקסרס העבירו אותו בטרייד ב-1992 ועברו תקופה של בנייה מחדש.
לאחר הזכייה באליפות ב-1986, גם הסלטיקס חוו דעיכה, שהתחילה בטרגדיה.
יומיים אחרי שבחרו אותו בדראפט 1986, לן ביאס מת ממנת יתר של סמים, ורג'י לואיס מת מהתקף לב בשיא הקריירה שלו ב-1993. הסלטיקס החמיצו את הפלייאוף ב-1994, ולא רשמו מאזן חיובי עד עונת 2001/02.
למרות ששנות ה-90 היו תקופה של קיפאון עבור שתי הקבוצות, היא אכן יצרה כמה התפתחויות מרכזיות.
אלן אייברסון נבחר בדראפט על ידי הפילדלפיה בבחירה הראשונה בדראפט 1996, והסלטיקס בחרו את פול פירס שנתיים לאחר מכן.
שני השחקנים הפכו לכוכבי על בליגה והובילו את קבוצתיהם לפלייאוף מספר פעמים.
בשנת 2002, הסלטיקס, בהופעתם הראשונה מאז 1995, גברו בסיבוב הראשון 3–2 על אלופת המזרח המכהנת פילדלפיה 76'.
בסדרה נרשמו תצוגות קליעה הן של אייברסון והן של פירס.
שתי הקבוצות נפגשו שוב בחצי גמר המזרח של 2012, אז ניצחו הסלטיקס 4–3. בוסטון המדורגת רביעית ניצחה את פילדלפיה המדורגת שמינית בסדרה צמודה.
הקבוצות נפגשו שוב בחצי גמר המזרח של 2018, כאשר שתי הקבוצות עלו מהסיבוב הראשון בהובלת הכוכב החדש ג'ייסון טייטום מהסלטיקס ובן סימונס וג'ואל אמביד מהסיקסרס.
הקבוצות נפגשו שוב בסיבוב הראשון של פלייאוף 2020, והסלטיקס ניצחו את הסדרה 4–0. סדרה זו התרחשה בבועת ה-NBA באורלנדו, פלורידה.
הקבוצות נפגשו בחצי גמר המזרח ב-, ובוסטון ניצחה בסדרה 4–3 לאחר שכבר הייתה בפיגור 2–3.
סירקיוז נשיונלס/פילדלפיה 76' בוסטון סלטיקס סך הכל ניצחונות 243 329 בסירקיוז/פילדלפיה 159 108 בבוסטון 72 195 אתר נייטרלי 12 26ניצחונות בעונה הסדירה 190 263 בסירקיוז/פילדלפיה 124 88 בבוסטון 54 153 אתר נייטרלי 12 22 ניצחונות בפלייאוף 47 62 בסירקיוז/פילדלפיה 32 17 בבוסטון 15 41 אתר נייטרלי 0 4
רון אדמס - עוזר מאמן
אד באדג'ר - עוזר מאמן
לסטר קונר - עוזר מאמן
כריס פורד - סלטיקס: שחקן, עוזר מאמן, מאמן ראשי; 76': עוזר מאמן, מאמן ראשי זמני.
דיק הארטר - עוזר מאמן
ג'ון קיסטר - עוזר מאמן
ג'ים אובראיין - עוזר מאמן ומאמן ראשי
דוק ריברס - מאמן ראשי
אימה יודוקה - 76': עוזר מאמן; סלטיקס: מאמן ראשי
פרנק ווגל - עוזר מאמן
ג'יימי יאנג - עוזר מאמן
היריבות בין אלקרס וסינר היא תחרות ספורטיבית בין הטניסאים קרלוס אלקרס ויאניק סינר.
התחרות החלה לאחר סיום תקופת "שלושת הגדולים" (רוג'ר פדרר, רפאל נדאל ונובאק ג'וקוביץ'), שעמדו במקומות הראשונים בטניס העולמי במהלך רוב השנים בין 2000 ל-2023. הם שיחקו אחד נגד השני מספר פעמים בשנים 2019–2022, אך התחרות ביניהם החלה לתפוס מקום מרכזי בעולם הטניס משנת 2023 ואילך, אז הפכו לטניסאים הבולטים בעולם.
אלקרס וסינר לרוב מסומנים כיורשיהם של פדרר, נדאל וג'וקוביץ'.
הם נפגשו 16 פעמים במשחקים רשמיים ברמת הדרג הראשון המקצועני, כשאלקרס מוביל 6–10. הם נפגשו 7 פעמים בגמרי טורנירים, כשאלקרס מוביל 3–5. בטורנירי הגראנד סלאם הם נפגשו 6 פעמים, מתוכם אלקרס ניצח 4 פעמים (פעמיים בגמר טורניר) וסינר פעמיים (פעם אחת בגמר טורניר).
אלקרס וסינר נחשבים לשני שחקני הטניס הטובים ביותר בדורם, כל אחד מהם זכה במספר טורנירי גראנד סלאם גדול יותר מכל טניסאי מאז שלושת הגדולים – אלקרס בשישה וסינר בארבעה – ושניהם הגיעו למקום הראשון בעולם בדירוג ה־ATP.
יחד, הם זכו בכל שמונת טורנירי הגראנד סלאם האחרונים, ארבעה כל אחד, החל מאליפות אוסטרליה הפתוחה ב-2024 ואילך, ובעשרה מתוך שלושה עשר האחרונים, החל מאליפות ארצות הברית הפתוחה ב-2022 (כאשר נובאק ג'וקוביץ' זכה בשלושת התארים האחרים).
השניים נחשבים בעיני רבים כמי שיובילו את הטניס העולמי בשנים הקרובות, כאשר מספר משחקים ביניהם כבר נחשבים לקלאסיקות מודרניות, כמו גמר הרולאן גארוס 2025, בו אלקרס ניצח לאחר שהציל נקודות משחק במערכה הרביעית.
השניים הם היחידים בהיסטוריה ששיחקו זה מול זה בשלושה גמרי גראנד סלאם רצופים (צרפת, וימבלדון וארצות הברית 2025).
באפריל 2019 נפגשו אלקרס וסינר במסגרת טורניר הצ'לנג'ר 'JC Ferrero' בווילנה.
אלקרס, שעוד לא היה בן 16, ניצח 2–6 3-6 6-3. זו הייתה הפעם הראשונה בה הם נפגשו, ואחד המשחקים הראשונים של אלקרס ברמה הזאת בטניס בוגרים.
כיוון שזה היה משחק שנכלל בתחרויות של הדרג השני בענף, לרוב הוא לא נכלל במאזן הכללי של השחקנים.
בטורניר פריז 2021 הם נפגשו בסיבוב השני, שם אלקרס ניצח 6–7 7-5. שנה זו הייתה שנת הפריצה של אלקרס, לאחר שניצח את סטפנוס ציציפאס בסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה.
ניצחון זה היה השלישי של אלקרס באותה שנה על שחקן מעשרת המדורגים הראשונים בעולם, ומנע מסינר את השתתפותו הראשונה בקריירה בגמר ה-ATP באותה שנה.
לאחר משחק זה אמר אלקרס שהוא חושב שזו הולכת להיות יריבות גדולה בעתיד.
בטורניר וימבלדון 2022 השיג סינר את ניצחונו הראשון בקריירה על אלקרס, 6-1 6-4 6-7 6-3. ברבע הגמר הוא הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' שזכה לבסוף בטורניר בחמש מערכות, לאחר שסינר הוביל 0–2.
הגמר הראשון ביניהם היה באליפות קרואטיה באותה שנה, שם סינר ניצח 6–7 6-1 6-1 וזכה בטורניר.
המשחק הזכור ביותר שלהם בשנת 2022 היה ברבע גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה, שם אלקרס ניצח בחמש מערכות 3–6 6-7 6-7 7-5 6-3, במשחק שלקח חמש ורבע שעות.
זכורה במיוחד החבטה מאחורי הגב של אלקרס באותו משחק.
אלקרס המשיך משם כל הדרך לזכייה הראשונה שלו בטורניר גראנד סלאם, בעקבותיה גם עלה למקום הראשון בעולם לראשונה בקריירה, והחזיק בו עד סוף השנה.
בטורניר אינדיאן ולס נפגשו סינר ואלקרס בגמר.
אלקרס, שהיה המדורג ראשון בעולם והפייבוריט הברור, לא אכזב וניצח 6–7 6-3 בדרך לזכייה בטורניר.
בטורניר מיאמי כשבועיים לאחר מכן הם נפגשו בחצי הגמר, שם הפתיע סינר וניצח 6–7 6-4 6-2. בגמר הפסיד סינר לדניל מדבדב בשתי מערכות.
הם נפגשו עוד פעם אחת באותה שנה, בחצי גמר אליפות סין הפתוחה, שם סינר ניצח 6–7 6-1. בגמר גבר סינר על מדבדב בשתי מערכות וזכה בטורניר.
שנת 2024 הייתה השנה בה סינר הפך לטניסאי הבולט בעולם, אבל נגד אלקרס הוא הפסיד את כל משחקיו בשנה זו.
באליפות אוסטרליה הפתוחה 2024 גבר סינר על האלוף המכהן ג'וקוביץ' בחצי הגמר וחזר מפיגור 0–2 במערכות כדי לנצח את מדבדב בגמר, וזכה בטורניר הגראנד סלאם הראשון שלו.
אלקרס הפסיד באותה אליפות כבר ברבע הגמר.
הם נפגשו שוב בטורניר אינדיאן וולס, הפעם בחצי גמר, ואלקרס ניצח 1–6 6-3 6-2 בדרך לזכייה עם ניצחון בגמר על מדבדב.
בעקבות פרישתו של נובאק ג'וקוביץ' מרבע הגמר בטורניר הרולאן גארוס עלה סינר למקום הראשון בעולם, לראשונה בקריירה.
בחצי הגמר הוא פגש את אלקרס, וזה ניצח בחמש מערכות 2–6 6-3 3-6 6-4 6-3, בדרך לזכייה שנייה ברצף בטורניר, ושלישית סך הכל בטורנירי גראנד סלאם.
הם נפגשו שוב באליפות סין, הפעם בגמר, ואלקרס ניצח 6–7 6-4 7-6 וזכה בטורניר.
שנת 2024 הייתה הראשונה מזה שנים רבות ששני שחקנים שאינם שלושת הגדולים זכו בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם (סינר באוסטרליה וארצות הברית ואלקרס ברולאן גארוס ובווימבלדון).
את 2024 סיים סינר במקום הראשון בעולם לאחר שזכה גם באליפות גמר הסבב.
בתחילת 2025 הואשם סינר בשימוש בחומרים אסורים.
לאחר שזכה באוסטרליה, הוא הושעה לשלושה חודשים.
סינר חזר לשחק באליפות איטליה הפתוחה 2025. בגמר הוא פגש את אלקרס, והפסיד לו 7-6 6-1.
בגמר רולאן גארוס 2025 הם נפגשו.
בגמר סינסינטי מאסטרס 2025 הם נפגשו, אלקרס הוביל 5-0 כשסינר פרש.
בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה 2025 הם נפגשו בפעם השלישית ברצף בגמר גראנד סלאם, לראשונה בהיסטוריה.
אלקרס ניצח 6-2 3-6 6-1 6-4. כתוצאה מהניצחון, עלה אלקרס למקום הראשון בעולם על חשבונו של סינר.
כתוצאה מזכייתו בפריז מאסטרס, עלה סינר בחזרה למקום הראשון בעולם לקראת גמר ה-ATP.
אלקרס היה צריך לנצח שלושה משחקים כדי להבטיח את המקום הראשון, כיוון שסינר היה האלוף המכהן מהשנה הקודמת.
שניהם ניצחו את כל משחקיהם בשלב הבתים ובחצאי הגמר.
בגמר, ניצח סינר 7-6 7-5 וזכה בטורניר בפעם השנייה ברצף, בעוד אלקרס סיים את השנה במקום הראשון.
בטורניר "ששת המלכים" בסעודיה נפגשו אלקרס וסינר פעמיים ברצף בגמר, בשנים 2024 ו-2025. בשני הגמרים ניצח סינר, בתוצאות 6-7 6-3 6-3 ו-6-2 6-4 בהתאמה.
בעקבות הניצחונות, קיבל סינר כספי זכייה בסך שבין 5 ל-6 מיליון דולר בשני הטורנירים, סכום כספי הזכייה הגדול ביותר בעולם הטניס.
בשנת 2026, לפני פתיחת העונה, שיחקו אלקרס וסינר אחד נגד השני במשחק ראווה בדרום קוראה.
מבין שלושת הגדולים, נובאק ג'וקוביץ' הוא היחיד שהיווה יריב משמעותי לאלקרס וסינר.
ג'וקוביץ' וסינר שיחקו ביניהם 11 פעמים, מתוכן סינר ניצח 6 וג'וקוביץ' 5. במפגשים הראשונים שלהם, ג'וקוביץ' שלט ביריבות עם 4 ניצחונות מ-5 משחקים, כולל ניצחון בחצי גמר ווימבלדון 2023 וגמר אליפות סוף השנה.
את כל חמשת המשחקים הבאים סינר ניצח, כולל 3 חצאי גמר גראנד סלאם וגמר טורניר המאסטרס בשנחאי.
בשנת 2026 נפגשו סינר וג'וקוביץ' בחצי הגמר של אליפות אוסטרליה בו ניצח ג'וקוביץ' 3-6 6-3 4-6 6-4 6-4, לראשונה לאחר חמישה מפגשים, ובכך מנע מפגש בין סינר לאלקרס בגמר.
ג'וקוביץ' ואלקרס שיחקו אחד נגד השני 10 פעמים, כשהם בשיוויון של 5–5. במשחק הראשון שלהם דווקא אלקרס ניצח, בטורניר מדריד 2022. ברולאן גארוס 2023 ג'וקוביץ' ניצח בחצי הגמר בדרך לזכייה, ובאותה שנה הם נפגשו גם בגמר ווימבלדון, שם אלקרס ניצח בחמש מערכות לאחר גמר שארך כמעט 5 שעות.
באותה שנה ג'וקוביץ' ניצח את אלקרס בגמר סינסיטי ובטורניר סוף השנה.
הם נפגשו שוב בגמר ווימבלדון 2024, אז אלקרס ניצח בשלוש מערכות.
פחות מחודש לאחר מכן, הם נפגשו בגמר אולימפיאדת פריז, וג'וקוביץ' ניצח 7-6 7-6, ובכך זכה במדליית הזהב הראשונה שלו, בגיל 37.
הם נפגשו ברבע גמר אליפות אוסטרליה 2025, שם ג'וקוביץ' ניצח ונפצע, מה שגרם לו לפרוש בהמשך מחצי הגמר.
באותה שנה הם גם נפגשו בחצי גמר אליפות ארצות הברית, שם אלקרס ניצח בשלוש מערכות בדרך לגמר, שם גבר על סינר.
היריבות בין השחקן האיטלקי-אמריקאי סילבסטר סטאלון לשחקן האוסטרי-אמריקאי ארנולד שוורצנגר נמשכה כעשרים שנה, וכללה לעיתים קרובות ניסיונות הדדיים להתעלות זה על זה ותכסיסים מצד שני הצדדים.
השניים נפגשו לראשונה בשנת 1977 כאשר שובצו לאותו שולחן בטקס גלובוס הזהב ה-34. הסרט "רוקי", שנכתב על ידי סטאלון ובכיכובו, היה מועמד לשש קטגוריות אך זכה רק באחת מהן.
שוורצנגר, לעומתו, היה מועמד בקטגוריית "כוכב השנה החדש" על תפקידו בסרט "Stay Hungry" וזכה.
סטאלון סיפר מאוחר יותר בראיון למגזין וראייטי, ואמר ששוורצנגר צחק עליו כאשר רוקי הפסיד בכמה קטגוריות.
לבסוף, כאשר "רוקי" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר - דרמה, סטאלון זרק קערת פרחים על שוורצנגר.
שני השחקנים היריבים תקפו זה את זה באמצעי התקשורת, וניסו לעקוף אחד את השני במספר ההריגות על המסך ובגודל כלי הנשק שדמותם מחזיקה.
בראיון שנערך באוקטובר 1985 עם ניוז אוף דה וורלד, שוורצנגר ככל הנראה העליב את סטאלון (שנחשב לכוכב גדול בהרבה באותה תקופה) בטענה שסטאלון משתמש בכפילים בכמה מסרטיו, ואף אמר שאדם "יהיה נעלב אם ישמיעו את שמו באותו משפט" עם שחקן "רוקי".
בנובמבר 1985 יצא לאקרנים הסרט "רוקי 4" בכיכובו של סילבסטר סטאלון, ופתח עם הכנסות של 20 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון.
יריבו של רוקי בסרט, איוון דרגו – נבל שרירי עם מבטא זר- נתפס על ידי רבים כייצוג פארודי של שוורצנגר.
בפברואר 1988, פרסם העיתון הבריטי ניוז אוף דה וורלד כתבה של העיתונאית ונדי לי תחת הכותרת: "סודו הנאצי של כוכב הוליווד".
הכתבה טענה כי שוורצנגר מחזיק בדעות נאציות ואנטישמיות בסתר, וכי אביו, גוסטב שוורצנגר, היה אחראי לאיסוף יהודים למחנות ריכוז.
מקורותיה של לי לטענות אלו, לטענתה, היו סילבסטר סטאלון.
אמנם גוסטב שוורצנגר אכן ביקש להצטרף למפלגה הנאצית האוסטרית מרצונו ב-1 במרץ 1938, ושירת את גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, אך לא נמצאו ראיות לכך שהיה מעורב באיסוף יהודים או בביצוע פשעי מלחמה.
הקשרים של אביו של שוורצנגר למפלגה הנאצית נחשפו רק בשנת 1990, שנתיים לאחר פרסום הכתבה.
שוורצנגר, שנולד אחרי נפילת המשטר הנאצי, גינה תמיד את הנאציזם באופן ברור.
ונדי לי טענה מאוחר יותר כי סטאלון שילם את הוצאות המשפט שלה לאחר ששוורצנגר תבע את העיתון על הוצאת דיבה.
העיתון התנצל בסוף 1989 והסכים לשלם פיצויים.
בספטמבר 1988, דיווח הניו יורק פוסט כי סטאלון ופמלייתו נכנסו למועדון לילה, ראו תמונה של שוורצנגר על הקיר ודרשו להסירה, אחרת סטאלון יעזוב את המקום.
הבעלים מסר את תמונתו של שוורצנגר לשומריו של סטאלון, אשר לאחר מכן השמידו אותה.
במרץ 1990, סטאלון קרא ביוגרפיה לא-מורשית מאת ונדי לי על שוורצנגר, שעסקה במשפחתו עם קשרים נאציים, ילדותו הקשה, והשימוש בסטרואידים בגיל ההתבגרות.
לפי לי, סטאלון היה כל כך מרוצה לאחר שקרא את הטיוטה הראשונה, שהוא העיר: "לקרוא את זה יותר טוב מלקבל ארבעה מציצות".
שוורצנגר מצידו הודה מאז שלקח סטרואידים בתקופת פיתוח הגוף, וגם הזכיר שאביו אכן היה אלכוהוליסט מתעלל.
בסרט "תאומים", הדמות של שוורצנגר לועגת לפוסטר של הסרט רמבו 3, שיצא באותו שנה (1988) שהוא רואה על הקיר, ורומזת באמצעות תנועת יד שיש לו שרירים גדולים יותר משל הדמות של סטאלון כרמבו.
סטאלון הגיב לכך בסרט "טנגו וקאש", שבו הוא מכה גבר שדומה לשוורצנגר.
סטאלון הודה מאוחר יותר שהוא דמיין את שוורצנגר בזמן שצילם את הסצנה.
בסרט "אחרון גיבורי הפעולה", הוצג פוסטר של "שליחות קטלנית 2" עם פניו של סטאלון, ודמותו של שוורצנגר מחמיאה להופעתו בצורה צינית.
בריאיון עם ג'ימי פאלון בתוכנית "The Tonight Show", סטאלון סיפר ששוורצנגר פעם הערים עליו וגרם לו להשתתף בסרט הגרוע "עצור!
או שאמא שלי יורה" (1992), שספג ביקורות שליליות.
שוורצנגר הודה בכך מאוחר יותר בראיון עם ג'ימי קימל בתוכנית "Jimmy Kimmel Live!", ואמר:
"קראתי את התסריט, וזה היה זבל.
אמרתי לעצמי, 'אני לא הולך לעשות את הסרט הזה...'.
ואז הם פנו לסליי, וסליי התקשר אליי (ושאל), 'הם דיברו איתך על לעשות את הסרט הזה?'
ואמרתי, 'כן, חשבתי לעשות אותו.
זו באמת רעיון מבריק, הסרט הזה.'
כשהוא שמע את זה, משום שהתחרינו זה בזה, הוא אמר: 'מה שלא יקרה – אני עושה את הסרט.'
היריבות הסתיימה בסוף שנות ה-90, כאשר השפעתם של שני השחקנים על שוברי הקופות נחלשה באופן משמעותי עם תחילת המילניום, ה"הוליווד ריפורטר" דיווח כי השניים שוקלים שיתוף פעולה בסרט משותף.
שוורצנגר גם הזמין את סטאלון למספר אירועים בתקופת כהונתו כמושל קליפורניה, כמחווה של רצון טוב, סטאלון תרם 15,000 דולר לקמפיין הבחירה מחדש של שוורצנגר בשנת 2005. השניים כיכבו גם בשלושה סרטים יחד: "הבלתי נשכחים 2", "הבלתי נשכחים 3" ו"תוכנית בריחה".
בנוסף, לשוורצנגר הייתה גם הופעת אורח ללא קרדיט בסרט "הבלתי נשכחים".
הירמון היא פעולה מוזיקלית שבה מוסיפים למלודיה לפחות עוד שני קולות, ובכך הופכים את המלודיה להרמוניה.
הירמון נעשה לעיתים בשירים גם על ידי הוספת אקורדים למנגינה קיימת.
הוא לקח שירי עם פשוטים שמקורם מחוץ לכנסייה, הוסיף להם קולות שונים וכך יצר הרמוניה.
הרמוניות אלו הושרו בכנסיות על ידי מקהלה.
כך יצר לדוגמה את הכוראלים שלו, המורכבים ממנגינה ושלושה קולות מלווים.
באך כתב את הכוראלים שלו על-מנת להגדיל את הפופולריות של הכנסייה בקרב העם, ועל-מנת להפוך את התפילות הנוצריות לקלות יותר לזכירה.
יש להבדיל בין הירמון לבין עיבוד מוזיקלי.
עיבוד מוזיקלי פירושו שינוי מאפיינים מסוימים במוזיקה, על מנת ליצור פנים חדשות ליצירה מוזיקלית קיימת.
כלומר, ניתן לעבד שירים ויצירות קיימות בעזרת שינוי התזמור, ההרמוניה ומאפיינים מוזיקליים נוספים.
התזמור יכול לכלול שינוי של כלים קיימים, הוספת או הסרת כלים מהעיבוד הנוכחי של היצירה המוזיקלית.
הירייה שנשמעה ברחבי העולם הוא ביטוי המתייחס במקור להתנגשות כוחות שלוש עשרה המושבות בכוחות האימפריה הבריטית בקרבות לקסינגטון וקונקורד שנערכו במסצ'וסטס ב-19 באפריל 1775, אירוע שהוביל למלחמת העצמאות של ארצות הברית.
לימים הביטוי עבר להתייחס גם לירייה של הרצח בסרייבו, בעקבותיו פרצה מלחמת העולם הראשונה ובאופן כללי לרגע שהוביל לאירוע מכונן כלשהו.
מקורו של הביטוי בבית הראשון של "פיוט קונקורד", שיר שחובר ב-1837 על אותו קרב מפורסם על-ידי ראלף ולדו אמרסון.
"על גשר גס על־פני השטף
וירו את הירייה שנשמעה ברחבי העולם."
אמרסון השתמש במכוון בהגזמה בביטוי "הירייה שנשמעה ברחבי העולם".
משמעות ההגזמה היא שכביכול לאירוע שולי בהיסטוריה העולמית, ירייה בודדת, הייתה חשיבות גדולה בעולם כולו ולכן הירייה נשמעה בכל רחבי תבל.
בתרבות פופולרית, הביטוי מתקשר למסתורין מאחורי המעשה עצמו של יריית המוסקט הראשונה.
כיום לא ידוע אם הירייה הראשונה נורתה מצד מיליציה פטריוטית או דווקא מצד הצבא הבריטי.
היריון חוץ-רחמי (בלועזית: היריון אֶקטוֹפּי; באנגלית: Ectopic Pregnancy) מוגדר כהשרשה והתפתחות של היריון שלא בחלל גוף הרחם.
זהו מצב פתולוגי אשר עלול להיות כרוך בתחלואה ואף בתמותה, ומהווה את הגורם העיקרי לתמותה אימהית בשליש הראשון להיריון.
ייתכן גם היריון "הטרוטופי"- היריון כפול, בו אחד מהעוברים מושרש בתוך חלל הרחם, והשני מושרש מחוץ לחלל הרחם.
השכיחות להיריון הטרוטופי עולה עם העלייה בטיפולי פוריות.
במרבית המקרים, היריון חוץ-רחמי מתרחש בחצוצרה, ושכיחותו היא כ-2% מכלל ההריונות.
גורמי הסיכון יכולים להיות שונים: מחלה בחצוצרה, היריון אקטופי קודם, מחלות מין, דלקת של האגן ועוד.
התלונות של נשים עם היריון חוץ-רחמי יהיו תלונות על כאב ממוקם בצד אחד, אמנוריאה, ודימום וגינלי.
הבדיקות המשמשות באבחנה הן בדיקות β-hCG ואולטראסאונד, וסיום ההיריון אפשרי על ידי ביצוע גרידה, לפרוסקופיה, או מתן טיפול תרופתי (מתוטרקסט).