tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נכון לעכשיו, חוק מידע גנטי אוסר על ביצוע בדיקות דנ"א בישראל ללא צו בית משפט, ועל כן מכירת הערכות הביתיות אסור בישראל.
עם זאת, ישראלים לא מעטים מצליחים לעקוף את האיסור ולבצע את בדיקות הדנ"א הביתיות.
הקוד הגנטי של אדם מספק עליו מידע רב, למשל האם הוא צפוי לפתח מחלת לב בגיל 50, האם הוא צפוי לפתח הפרעה נפשית ואולי ללקות בסכיזופרניה, מהי מידת יהדותו, האם הוא נוטה להתייבשות או מהי מנת המשכל המקסימלית שלו."
"My All" (בעברית: "כל כולי") הוא שיר של הזמרת מריה קארי אשר יצא כסינגל החמישי והאחרון מתוך אלבומה השישי Butterfly, ב-21 באפריל 1998, אם כי בסינגפור הוא יצא כסינגל השני מהאלבום על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והרביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה וגם וולטר אפאנאסייף.
השיר בנוי סביב אקורדים לטיניים ומבוצע בו שימוש בכלי הקשה לטיניים בכל תחילת פזמון אם כי השיר עצמו הוא שיר R&B.
קארי קיבלה השראה לכתוב את השיר ולתת לו השפעות לטיניות מהביקור שלה בפוארטו ריקו, שם היא הושפעה מהתרבות.
מילות השיר מתארות אישה בודדה האומרת כי היא מוכנה לתת את כל כולה ואת כל מה שיש לה תמורת לילה אחד נוסף עם מאהבה.
הקליפ לשיר שוחרר כבר במרץ אותה שנה בו נראית קארי שוכבת על ערסל ובים כשהיא מקוננת על בן זוגה האבוד.
ברגע השיא של הקליפ היא עולה למגדל ומתייחדת איתו.
לאחר כמה שנים מצאתו המקורית של השיר, הועלה הקליפ לערוץ ה-Vevo של קארי.
נכון לאוקטובר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-121 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו ל-9 הנצפה ביותר של קארי.
על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בפעמים שונות בטקס פרסי המוזיקה העולמית, בטקס ה-Blockbuster Entertainment Awards ובתוכניות האירוח סאטרדיי נייט לייב ו-The Rosie O'Donnell Show.
בנוסף ביצעה אותו גם בתוכניות טלוויזיה באירופה ובחלק מסיבובי ההופעות שלה.
השיר זכה לביקורות חיוביות רבות וזכה להצלחה אדירה.
הוא הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפך לשיר ה-13 שלה לעשות זאת ובנוסף גם הגיע למעמד פלטינה במדינה.
גם באירופה השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-9 במצעד האירופאי הכללי.
בצרפת זכה להצלחה רבה במיוחד כאשר הגיע למעמד כסף במדינה.
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה1,484,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000צרפת (SNEP)כסף125,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
My Generation הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הבריטית The Who, שיצא ב-3 בדצמבר 1965 בבריטניה.
בארצות הברית, הוא יצא ב-25 באפריל 1966 בשם "The Who Sings My Generation" עם כריכה שונה ורשימת שירים שונה במקצת.
מלבד חברי הלהקה, רוג'ר דלטרי (שירה), פיט טאונסנד (גיטרה), ג'ון אנטוויסל (בס) וקית' מון (תופים), האלבום כולל תרומות של מוזיקאי ההקלטות ניקי הופקינס (פסנתר) וג'ימי פייג' (גיטרה) ולהקת הקול the Ivy League.
רוג'ר דלטרי - שירה, מפוחית, תוף מרים
ג'ון אנטוויסל - בס, קולות רקע
קית' מון - תופים, קולות רקע
"My Boy" (בתרגום חופשי: "החבר שלי"; מעוצב באותיות קטנות: "my boy") הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, Don't Smile at Me.
השיר יצא לאור ב-28 ביולי 2017, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל השישי מתוך המיני-אלבום.
את השיר כתבה אייליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק אותו.
"My Boy" הוא שיר פופ, המושפע מסגנון הג'אז, ונכתב בהשראת בנים ששברו את ליבה של אייליש.
השיר הוסמך לתואר פלטינה באיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) ואיגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (MC).
אייליש ביצעה את השיר במהלך סיבוב ההופעות שלה משנת 2018, "".
רמיקס של טרויבוי לשיר פורסם ב-9 במרץ 2018.
"My Boy" פורסם ב-28 ביולי 2017, כסינגל השישי ממיני-אלבום הבכורה של אייליש, Don't Smile at Me.
את השיר כתבה הזמרת, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק אותו.
על המאסטרינג והמיקסינג היו אחראים אנשי האולפן, ג'ון גרינהאם ורוב קינלסקי, בהתאמה.
רמיקס של טרויבוי לשיר, ששמו "MyBoi" פורסם ב-9 במרץ 2018.
על פי מוזיקה שפורסמה על ידי מסמכי הוצאת המוזיקה יוניברסל ב-Musicnotes.com, השיר הוא בעל קצב איטי למדי של 69–72 פעימות לדקה (BPM) והוא מתנגן במפתח בי מינור.
השירה של איליש מתפרסת על טווח הצלילים F♯3 עד ל-B4. מבקרי המוזיקה תיארו את השיר כרצועה פופ המושפעת מסוגת הג'אז.
"My Boy" מעל הפקה מינימליסטית המורכבת מהי-האט וכלי מקלדת.
על פי אוליביה לואיס מ-Baeble Music, השיר מתחיל ב-"צ'ילר, אווירה דמוית ג'אז ושכבה של חושך ומסתורין": .
לאחר מכן, אומרת אייליש , והקצב מתחלף ל"פאנקי".
השיר הופך במהרה לאופטימי יותר, תוך שמירה על הכבדות של ההתחלה.
"My Boy" זכה לשבחים רבים על ידי מבקרי המוזיקה.
קאלי אהלגרים מ-Insider, כינתה את השיר "איטי" ו"מסתורי", והרגישה שהפזמון שלו "כל כך קפיצי ואלסטי עד שהוא כמעט גורם לרקוד".
האריסון ברוקלהרסט מ-The Tab דירג את השיר במקום ה-19 מתוך 47 שיריה של אייליש, וציין לחיוב את הפקתו המוזיקלית: "הפקת כיפית ומפוצצת, פשוט שיר נהדר".
ב-MTV אוסטרליה דורג השיר במקום ה-28 מתוך שיריה של אייליש, ונכתב: "My Boy הוא שיר מסתורי ונעים, כאשר ההפקה המפוזרת שלו הפכה אותו לאחד מהשירים הדינמיים ביותר ב-Don't Smile at Me.
קלייר רודר, ממגזין המוזיקה Earmilk שיבחה את הרמיקס של טרויבוי, ואמרה שהוא "הצליח להפוך בהצלחה שיר פופ קצר ומתוק ל-EDM מתפרץ ועמוס בס".
ארגוןרשימהמיקוםמקורMTV אוסטרליהכל 50 שיריה של בילי אייליש, מדורגים28Insiderכל שיריה של בילי אייליש, מדורגים16NMEכל 32 שיריה של בילי אייליש מדורגים30The Tabדירוג כל 48 שיריה של בילי אייליש, מהגרוע עד הטוב ביותר19
"My Boy" הגיע למקום ה-20 במצעד מכירות השירים האלטרנטיביים האמריקאי של בילבורד.
בנוסף, הוסמך השיר לתואר פלטינה באוסטרליה, ארצות הברית וקנדה, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA), איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) ואיגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (MC), בהתאמה.
אייליש ביצעה את השיר במהלך סיבוב הופעות "" בצפון אמריקה, בשנת 2018, כשיר הפותח את ההופעה.
בנוסף, בנובמבר 2017, ביצעה אייליש את השיר בהופעה חיה ל-Vevo.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של בילי אייליש ב-28 ביולי 2017, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל.
ביממה הראשונה, הצליח האודיו לצבור למעלה מ-250,000 צפיות, ובמרוצת השנים הצליח לצבור למעלה מ-90 מיליון צפיות.
בנוסף לכך, עלה ליוטיוב קליפ עם מילות השיר, אשר הפך לוויראלי גם כן כאשר צבר למעלה מ-100 מיליון צפיות.
בשנת 2018, הושמע השיר במהלך הפרק הרביעי בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית ציידי הצללים.
בנוסף, השיר הושמע גם בפרק התשיעי של סדרת הנעורים האמריקאית "שקרניות קטנות: הפרפקציוניסטיות".
הרמיקס לשיר, "MyBoi", נכלל בפסקול של משחק הווידאו NBA 2K20.
הקרדיטים לקוחים מהערות האלבום של Don't Smile at Me.
פיניאס או'קונל – הפקה, כתיבה
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 2×140,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000בריטניה (BPI)כסף200,000פולין (BPI)זהב10,000פורטוגל (AFP)זהב5,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
אזורתאריך יציאהפורמטגרסהחברת תקליטיםמקורעולם28 ביולי 2017הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתרגילהדארק-רום • אינטרסקופ9 במרץ 2018רמיקס
"My Boyfriend's Back" (בעברית: "בֶּן זוּגִי חָזַר") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבנות האמריקאית המלאכיות, מתוך אלבום האולפן השני שלהן, My Boyfriend's Back.
השיר יצא לאור ביולי 1963, על ידי חברת התקליטים סמאש רקורדס.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
השיר נכתב על ידי בוב פלדמן, ג'רי גולדסטין וריצ'רד גוטהרר והופק על ידי פלדמן, גולדסטין וגוטהרר.
בשנת 1978 הוציאה הזמרת בט ברייט את השיר כסינגל הבכורה שלה.
גרסת כיסוי של השיר אשר בוצעה על ידי ה-Chantoozies, הופיעה בסרט "The Crossing" שיצא בשנת 1990.
גרסתה של הזמרת מליסה מנצ'סטר משנת 1983, הצליחה להגיע אל המקום ה-33 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של בילבורד.
השיר זכה להצלחה רבה כאשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100. בסמוך לכך, הצליח להגיע אל המקום השני במצעד שירי ה-R&B של בילבורד, אך לא הצליח להעפיל לצמרת המצעד.
במצעד הסינגלים הבריטי הגיע אל המקום ה-50 בלבד.
במצעד השירים של ניו זילנד הצליח להגיע אל המקום הראשון גם כן.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים458
בשנת 1981, הקליטה מחדש את השיר הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן.
השיר יצא לאור במרץ 1981, על ידי חברת התקליטים וויספר רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
בנוסף לכך, יצא השיר בפורמט של .
השיר בדומה למקור, נכתב על ידי בוב פלדמן, ג'רי גולדסטין וריצ'רד גוטהרר.
בנוסף לכך, כותבי הלהיט "I Lost My Heart to a Starship Trooper", אותו ביצעה ברייטמן בשנת 1978, הפיקו עבורה מחדש את השיר הזה.
בממלכה המאוחדת, יצא השיר כסינגל על ידי חברת התקליטים וויספר רקורדס, בפורמט של תקליטור 7 אינץ' כבר בשנת 1981. הבי-סייד של השיר באותו התקליט היה השיר "Sleeping Beauty".
בהמשך, יצא השיר באותו הפורמט גם בפורטוגל.
גרסתה של ברייטמן מכילה בתוכה את סגנון האלקטרופופ, פופ והדיסקו.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורהממלכה המאוחדתמרץ 1981תקליט 7 אינץ'וויספרפורטוגלוורמאסטר
Muz-TV הוא ערוץ מוזיקה רוסי המשדר מאז 1996. 49% ממניות הערוץ נמצאים בבעלות UTH רוסיה שהוא בבעלות MTV.
הפורמט של Muz-TV הוא קטעי וידאו של מוזיקת פופ רוסית, אם כי ניתן לראות מדי פעם גם פופ בינלאומי, היפ הופ ורית'ם אנד בלוז עכשווי, הערוץ משדר תוכניות מוזיקה מקומיות ובינלאומיות.
בדומה ל-MTV, בסוף שנות האלפיים הפך Muz-TV יותר לערוץ בידור המשדר תוכניות ריאליטי, ולא לערוץ מוזיקה.
לאחר המיתוג המחודש של 16 בספטמבר 2012, "Muz-TV" עבר לתדר חדש, שינה את הקונספט בחזרה לערוץ מוזיקלי.
על התדר הישן שלו, החל לשדר ערוץ בידור נוער חדש בשם "ערוץ יו", המורכב מתוכניות ששודרו בעבר בטלוויזיה (למעט תוכניות מוזיקליות), כמו גם תוכניות וסדרות חדשות, הן בהפקה עצמאית והן תוכניות רכש.
פרסי המוזיקה הטלוויזיונית Muz-TV הוענקו למוזיקאים רוסיים מתחום הפופ מאז 2003. עבור כל מועמדות נבחרים שלושה מועמדים על ידי חבר השופטים של הערוץ, ואז מועמדים באמצעות SMS.
הפרס מוענק בתוכנית שצילומיה נערכו בקומפלקס אולימפיסקי.
פרסי המוזיקה של הערוץ הם מושא לביקורת חריפה בתקשורת.
הנושא המרכזי הוא רשימת המועמדים החוזרים על עצמם, למשל, זברי זכו בתואר "להקת הרוק הטובה ביותר" שש פעמים ברציפות ודימה בילן זכה בפרס "אמן השנה" חמש פעמים בשש שנים.
נושא נוסף הוא ליפ סינק הנהוג בהופעות מוזיקליות במהלך טקס הענקת הפרסים.
להיט Muz-TV - מוזיקה עיקרית ללא הפסקה.
My Dear Melancholy (עיצוב: ) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד.
האלבום יצא לאור ב-30 במרץ 2018, על ידי חברת התקליטים XO.
האלבום תואר כחזרה לסוג השירים האפלים של הזמר, כמו באלבומים Trilogy ו-Kiss Land.
ב-3 במרץ 2018 הזמר טראוויס סקוט צייץ בטוויטר שדה ויקנד עובד על אלבום חדש, והוא "מפחיד".
ב-28 במרץ 2018 דה ויקנד חשף כי הוא באמת עובד על אלבום חדש.
יום למחרת, ב-29 במרץ דה ויקנד הכריז שהאלבום יצא באותו לילה וחשף גם את עטיפת האלבום.
My Favourites (בעברית: הַמָּעֳדָפִים שֶׁלִּי) הוא אלבום האוסף השני של הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה.
הוא יצא לאור ב-4 ביוני 1999, בהוצאת חברת התקליטים וירג'ין רקורדס.
האלבום הגיע למקום החמישה-עשר במצעד האלבומים שבנורווגיה.
לאחר שהוציאה שלל להיטים מאז שנת 1984, כדוגמת "", "In the Heat of the Night" ו-"Midnight Man", הוחלט שסנדרה תוציא אלבום להיטים, שיכלול בתוכו את מרבית להיטיה, תוך שהוא יכלול בתוכו גם שני שירים חדשים: "Everlasting Love", ו-"Stop for a Minute".
אותו אלבום האוסף Everlasting Love, יצא לבסוף בדצמבר 1988 ועשור לאחר מכן, הוחלט להוציא אלבום אוסף נוסף בשם My Favourites, שיחולק לשני תקליטורים שמכילים את מיטב להיטיה ושיריה של סנדרה.
מתוך אלבום האוסף יצאו שלושה סינגלים.
הרביעי מביניהם "No Taboo" נגנז לבסוף ולא נחשב לסינגל.
My Favorite Part (בעברית: החלק האהוב עליי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר מק מילר, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה מתוך האלבום, The Divine Feminine.
השיר יצא לאור ב-9 בספטמבר 2016, כסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר נכתב על ידי מק מילר, טיירון ג'ונסון ואריאנה גרנדה והופק על ידי מיוזיק-מאן-טנקיו.
צק מילר ואריאנה גרנדה ביצעו את השיר לראשונה בהופעה מיוחדת שהתקיימה במסגרת "Audience Network" ושודרה ב-30 בספטמבר 2016.
כמו כן, צבר שם השיר למעלה מ-150 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ המלא של שיר פורסם ב-12 בדצמבר 2016, תוך שעלה לערוץ היוטיוב של מק מילר.
חלק מהקליפ צולם בשחור-לבן, בעוד החלק השני צולם בצבע.
הקליפ בוים על ידי במאי הווידאו קליפים .
כמו כן, בתחילת הקליפ ניתן לראות את גרנדה יוצאת מרכב, כשהיא נכנסת לקומפלקס של יחידות דיור, בה גר מילר כביכול.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-70 מיליון צפיות.
My Church (בעברית: הכנסייה שלי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, מתוך אלבום הבכורה שלה, Hero.
השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2016, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר זכה לביקורות חיוביות, תוך שהועמד בקטגוריות רבות בטקסי פרסים שונים ואף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר".
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000קנדה (Music Canada)פלטינה 2×160,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם19 בינואר 2016הורדה דיגיטליתקולומביה נאשוויל
"My Future" (מעוצב באותיות קטנות: "my future"; בעברית: "העתיד שלי") הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש.
השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל ראשון מתוך האלבום Happier Than Ever.
השיר עצמו מציג את עברה של אייליש ואת ההשפעה שהייתה עליה והתפתחה לצמיחה עצמית, עד שהיא אוהבת את עתידה ומוכנה להניח את העבר מאחור.
השיר נכתב על ידי בילי אייליש, ביחד עם פיניאס או'קונל שגם הפיק אותו.
בפוסט הופיע הכיתוב "'העתיד שלי' ביום חמישי".
ב-27 ביולי, חשפה איליש את עטיפת הסינגל, ציור בו היא מופיעה כשהיא יושבת מתחת לעץ כשהיא מביטה בירח.
בריאיון לאפל מיוזיק חשפה אייליש: "כתבנו את השיר תוך יומיים, זה הכי מהר שעבדנו אי פעם בפרק זמן אחד.
אבל אנחנו מקליטים, כתבנו אותו בערך חודש אל תוך ההסגר כנראה...
זו הייתה תפאורה כל כך מושלמת.
ואז הקלטנו את הקול באולפן של פינאס, שנמצא במרתף ביתו."
עם צאתו, "My Future" זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי מוזיקה.
Club, כינה אותו "מנומנם" ו"סהרורי".
גארי דינגס מ-USA Today, שיבח את התוכן הלירי, שאותו תיאר כ "גולמי" ו"שירה מהממת".
סמנתה היסונג ובריטני ספנוס כתבו ל"רולינג סטון", תיארו את ה"שיר המרומם ביותר של איליש עד כה".
קוקו רומק מ-MTV שיבחה את השיר ותיארה אותו כ"חלומי".
הווידאו קליפ זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה עם צאתו, ג'קסון לנגפורד מ-NME כינה אותו "רומן אנימציה משגע", אן פאוורס מ-NPR הצהירה כי אייליש היא "גיבורה מהאגדות", וכי השיר "שוכן בתוך הקסם שאותו טיפחה צעירה אוטונומית שמוכנה לטעון אותה בעתיד".
רוניה אניפטוס שכתבה ממגזין בילבורד העיר כי "השמש יוצאת והירק מתחיל לפרוח באופן אקספוננציאלי, בדיוק כפי שהקריירה של איליש ממשיכה לעשות בחיים האמיתיים".
הווידאו קליפ לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בילי אייליש ב-30 ביולי 2020. את הקליפ ביים אנדרו אונורטו.
הקליפ עצמו כולו אנימציה, ניתן לראות את אייליש לובשת שרשרת עם לוגו "בלוש", נודדת לבדה ביער בגשם כשהיא מתבוננת בחיים לפני שעצים יעטפו אותה ויעלו אותה לשמיים.
כאשר הפסוק השני מתקרב השמש יוצאת והירק מתחיל לפרוח.
מדינהתוארמכירות קנדה (Music Canada) פלטינה 80,000
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם30 ביולי 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתדארק-רום • אינטרסקופאוסטרליה31 ביולי 2020רדיו להיטים עכשווייםיוניברסל מיוזיק גרופ אוסטרליהבריטניהדארק-רום • אינטרסקופ רקורדס
My Boy Lollipop הוא שיר שנכתב באמצע שנות ה-50 על ידי רוברט ספנסר מלהקת הדו-וופ "הקדילקס".
השיר הוקלט לראשונה בניו יורק בשנת 1956 על ידי ברבי גיי.
גרסה מאוחרת יותר של השיר שהוקלטה בשנת 1964 על ידי הזמרת הג'מייקנית הצעירה מילי סמול היא הגרסה המצליחה ביותר של השיר שהפכה עם השנים לאחד משירי הסקא הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
הסינגל הפך ללהיא ענק במהלך קיץ 1964 ובשיא ההצלחה הגיע למקום השני במצעד הפזמונים האמריקני - באותו העת בה כיכב בצמרת המצעד השיר "I Get Around" של להקת נערי החוף.
My.Kali הוא מגזין להט"בי-ערבי מקוון, שיוצא לאור בעמאן, ירדן באנגלית מאז 2007 ובערבית מאז 2016. המגזין נקרא על שמו של המו"ל שלו, הדוגמן הירדני הגאה והפעיל חאליד "קאלי" עבד אל-האדי.
My.Kali היה המגזין המקוון הראשון של הקהילה הגאה בירדן ואחד מהראשונים במזרח התיכון.
המגזין הוקם ב-29 בספטמבר 2007 על ידי קבוצת סטודנטים עם תחומי עניין שונים, למשל עיצוב ואמנויות ופוליטיקה.
המגזין המקוון ביקש לטפל בהומופוביה וטרנספוביה ולהעצים את הנוער הערבי להתריס נגד מוסדות ומסורות בינאריות מגדריות.
במאי 2016, My.Kali החל לפרסם גם מהדורות בערבית.
עבדול-האטי הסביר כי "אני רוצה שכולם יגיעו לפרסום ולא ירגישו שהוא לא כולל שם." פרסום המהדורה הערבית הגביר את העניין במגזין, מה שהוביל בתורו לממשלת ירדן לאסור עליו.
My.Kali חידשה את הפרסום בספטמבר 2017.
ב-2011, המגזין My.Kali קיבל תשומת לב נוספת לאחר שח'לף יוסף, איש דת מוסלמי בירדן יצא מהארון בפומבי כהומוסקסואל בערוץ היוטיוב שלו.
לאחר שיצא מהארון, הוא פוטר מתפקידו, הודח על ידי משפחתו והחל לקבל איומי מוות.
דברים אלו גרמו לו לברוח ללבנון ולאחר מכן לקנדה, שם קיבל מקלט מדיני.
יוסף הסביר מאוחר יותר שהוא קיבל השראה לצאת מהארון לאחר שראה עותק של המגזין My.Kali.
ח'אליד עבד אל-האדי הקים את המגזין My.Kali ב-2007 כשהיה בן 17 או 18, במטרה לספק תוכן הקשור ללהט"ב בירדן.
ב-30 באוקטובר 2007, על פי עיתון ירדני מקומי, Ammon News, נכתב על השקתו של המגזין, והדפיס מחדש את תמונת השער של היוצר ללא חולצה, אף שזיהה אותו רק כ"נער ירדני הומו".
מאמר זה הוזכר על ידי פרסומים רבים שיצאו לדרך למייסד המגזין.
ב-2016, בראיון למגזין הבריטי, i-D , אמר כי: "באותה תקופה היית שומע חדשות על אנשים שנתלו בפומבי באיראן, הומסו ואז נעצרו במצרים, נחטפו בסוריה, נורו למוות ברחוב בעיראק ונכלאו בערב הסעודית.
החדשות היו בהלם עבור החברה הירדנית, שכן זו היה כתב העת הראשון שנכתב על הקהילה הגאה בירדן, על ידי כלי תקשורת ירדני."
ח'אליד עבד אל-האדי נולד וגדל בעמאן, ירדן.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פטרה ב-2014 עם תואר ראשון בעיצוב גרפי ואמנות חזותית.
הוא ממעט להופיע בתקשורת מחוץ למגזין שלו ושל אנשים שקרובים אליו.
העיתונאי אייל סגוי ביזאווה (Eyal Sagui Bizawe) מעיתון "הארץ" ציין כי: "יש לייחס את הצלחת המגזין לעבד אל-האדי.
למרות הפעמים הרבות שהתראיין בעיתונות הבין-לאומית, לא נחשף הרבה על חייו האישיים.
אבל גם הוא מוכן לשמש דוגמה אישית, להופיע בגלוי, וגם להצטלם לשער המגזין." המאמר ב-"הארץ" נחשב לחשיפה מאוד שנויה במחלוקת בהתחשב במעמדו של הפרסום, אך הוא לא נכתב כהזמנה או כמשהו בלעדי, אלא כתיבה שהסתמכה על אזכורים אחרים בתקשורת.
עבד אל-האדי היה רשום כאחד מ-"גיבורי שינוי הלהט"ב של 2017" של העיתון היומי הבריטי, הגרדיאן.
ח'אליד עבד אל-האדי מרבה לשתף פעולה עם צלמים ואמנים רבים.
בנובמבר 2017, למשל, הוא היה נושא לסדרת הדיוקנאות של הצלמת הצרפתית סקרלט קוטן (Scarlett Coten) שכותרתה היה "מקטוב" של צעירים ממדינות המזרח התיכון.
בראיון לעיתון היומי הבריטי, הגרדיאן, אמרה הצלמת כי: "לכולנו צד נשי וגברי".
קוטן צילמה גם את עבד אל-האדי כשהוא לובש בגד ים שחור ועקבים בלבד.
ב-2011, כעס עבד אל-האדי על להט"בים מוסלמים שמרניים רבים כשהוא התייצב לצילום בספידו ברחוב קשת שבעמאן, כשברקע מסגד.
מאוחר יותר הוא פרסם התנצלות פומבית על הצילומים ב-Gay Star News .
הוא מיני-אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי דה-בייבי.
המיני-אלבום יצא לאור ב-20 בנובמבר 2020, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס וסאות' קואוסט מיוזיק גרופ.
המיני-אלבום מכיל שבע רצועות שיצאו כמחווה לאחיו הגדול של דה-בייבי, גלן ג'ונסון, ששם קץ לחייו ב-3 בנובמבר 2020. המיני-אלבום מכיל הופעות אורח של מיק מיל, נו-קאפ , פולו ג'י וטוסיי.
ב-3 בנובמבר 2020, נפטר אחיו הבכור של דה-בייבי, גלן ג'ונסון, בגיל שלושים וארבע, לאחר ששם קץ לחייו.
הוא מת מפצע יריות שגרם לעצמו.
היו לו ארבעה ילדים, בן אחד ושלוש בנות.
הווידאו קליפ הרשמי של "Gucci Peacoat" הוקרן בבכורה יחד עם צאת המיני-אלבום.
שלושה ימים לאחר מכן, ב-23 בנובמבר, יצא הווידאו קליפ של השיר "More Money More Problems".
My Blue Ridge Mountain Boy (בעברית: ילד רכס ההרים הכחול שלי) הוא אלבום הסולו הרביעי של הזמרת דולי פרטון אשר הופץ ב-8 בספטמבר 1969 על ידי RCA ויקטור.
כמו האלבומים הקודמים של פרטון גם אלבום זה הופק על ידי בוב פרגוסון.
האלבום הגיע למקום ה-6 במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי ולמקום ה-194 במצעד האמריקאי הכללי.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Daddy" ,"In the Ghetto" ושיר הנושא.
אף אחד מהשירים לא זכה להצלחה גדולה כאשר "Daddy" היה לשיר המצליח ביותר מהאלבום אך הוא הגיע רק למקום ה-40 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי.
בעטיפת האלבום נראית פרטון שובת על ספה כאשר מאחוריה נמצא בעלה.
האלבום הגיע למקום ה-6 במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי ב-11 באוקטובר 1969 ושהה במצעד 28 שבועות.
במצעד הבילבורד 200 הוא הגיע בשיאו למקום ה-194.
האלבום יצא מחדש ב-22 באוקטובר 2013 להורדה דיגיטלית.
My Favorite Songwriter, Porter Wagoner (בעברית: כותב השירים האהוב עליי, פורטר ווגונר) הוא אלבום הסולו העשירי של הזמרת דולי פרטון, אשר יצא ב-2 באוקטובר 1972 על ידי RCA ויקטור.
בשנת 2010 האלבום יצא מחדש על גבי דיסק ביחד עם אלבום נוסף של פרטון.
בשנת 2011 האלבום יצא בפעם השלישית אך הפעם להורדה דיגיטלית.
כל שירי האלבום נכתבו על ידי פורטר ווגונר ובכך למעשה נגזר שם האלבום.
האלבום מחלוק לשני חלקים כאשר כל חלק מכיל חמישה שירים.
במגזין בילבורד כינו את האלבום כ"מלהיב".
במגזין קאשבוקס גם נתנו ביקורת חיובית לאלבום כאשר נכתב שם: "דולי פרטון - מה יותר יפה?
המראה שלה או הקול שלה?
אך מה שלא תהיה התשובה השילוב בין השניים פשוט מדהים.
דולי מקרינה את נשמתה הפנימית הן במבטה והן בקולה, והראתה פעם אחר פעם שטוהר הרגש מנצח על טריקים נוצצים של שירה - כישרונה עומד במבחן הזמן.
בשם האלבום, דולי קובעת בנחרצות כי פורטר ווגונר הוא כותב השירים האהוב עליה, ומסיבה זו הקליטה אלבום משיריו באופן בלעדי.
הצוות של דולי וכתיבתו של פורטר הוא עוד שילוב מושלם.
האלבום הוקלט במספר תאריכים שונים.
תחילה הוקלט השיר "Still on Your Mind" ב-12 בינואר 1972. לאחר מכן הוקלטו שני שירים נוספים מהאלבום ב-2 במאי באותה השנה וב-3 וב-4 ובמאי הוקלטו כל של שירי האלבום מלבד השיר "What Ain't to Be, Just Might Happen" שהוקלט ב-19 ביוני באותה השנה.
My Boy (בעברית: הילד שלי) הוא סינגל שהקליטה הזמר-יוצר האמריקאי אלביס פרסלי.
השיר יצא לאור ב-3 בינואר 1975, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס, כסינגל מתוך האלבום Good Times.
Muévelo (בעברית: תזיז/י את זה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הספרדייה סופיה רייס, בהשתתפות הזמר ויסין, מתוך אלבום הבכורה שלה, .
השיר יצא לאור ב-22 באוגוסט 2014, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק לטינה, כסינגל המוביל מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-18 במצעד השירים שבמקסיקו.
השיר נכתב בידי ליל אדי, סופיה רייס, טובי גד, סליק, מריסה ג'ק, ויסין ואריטה לאוס והופק בידי טובי גד וג'וש קאמבי.
רייס אמרה "חשבתי לשתף פעולה עם ויסין...
לא באמת חשבתי שזה באמת יכול לקרות.
רציתי את זה, אבל באמת, כיוון שזה היה הסינגל הראשון שלי, לא חשבתי שזה יכול לקרות.
כשהוא אמר שהוא רוצה להיות חלק מזה...
זה בשבילי היה דבר ענק".
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-11 באוקטובר 2014, כמה חודשים לאחר יציאתו של השיר כסינגל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות כביש מהיר באמצע מדבר עליו נוסע רכב בצבע שחור, בו נמצאות חבורת בנות.
לאחר מכן, בשולי הכביש נעצר רכב מסוים מתוכו יוצאים כמה גברים שמנסים לקבל עזרה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם22 באוגוסט 2014הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהאחים וורנר
הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, .
השיר יצא לאור ב-4 בפברואר 2009, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל השיווקי השני מתוך האלבום.
את "" הוציאה אניה בשנת 2009 כסינגל שיווקי, אך הוא יצא במקור כבר בנובמבר 2008.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם4 בפברואר 2009תקליטור • הורדה דיגיטליתהאחים וורנר
My 21st Century Blues (בעברית: "בלוז המאה ה-21 שלי") הוא האלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית ריי.
האלבום יצא לאור ב-3 בפברואר 2023, על ידי חברת התקליטים Human Re Sources.
האלבום מייצג נושאים שונים באופן מילולי כולל המאבקים של ריי עצמה בהתמכרויות, חוסר ביטחון, דיסמורפיה בגוף והתעללות מינית.
בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2024, האלבום זכה בפרס "האלבום הבריטי של השנה".
בספטמבר 2022, ריי הופיעה בתחנת הרדיו "BBC Radio 1", בתוכנית לייב לאונג' וביצעה את השיר "Black Mascara" וקאבר לשיר "Running Up That Hill" של קייט בוש.
ב-13 באוקטובר 2022, הכריזה ריי על הפרויקט ברשתות החברתיות שלה יחד עם יציאתם של הסינגלים "Escapism" ו-"The Thrill Is Gone".
לאחר ההוצאה הכפולה, ריי ביצעה את שני השירים בתוכנית "Later...
ב-30 ביוני 2022, הוציאה ריי את הסינגל המוביל "Hard Out Here", שיצא לראשונה בהוצאה העצמאית לאחר פרידתה מחברת התקליטים פולידור רקורדס.
הסינגל השני, "Black Mascara", יצא לאור ב-24 באוגוסט 2022 לאחר שבסוף הקליפ של "Hard Out Here", ניתנה השמעה לשיר.
הסינגל הכפול שמכיל את, "Escapism" ביחד עם 070 שייק ו-"The Thrill Is Gone" יצא לאור ב-12 באוקטובר 2022.
ארגוןרשימהדירוגמקורבילבורד50 האלבומים הטובים ביותר של 2023: רשימת הצוות34
על מנת לקדם את האלבום, ריי יצאה למיני סיבוב הופעות באוקטובר ובנובמבר 2022 הנקרא "The Story So Far", שהיה מיני סיבוב ההופעות הראשון שלה באירופה ובצפון אמריקה.
הסיבוב כלל תפאורה אקוסטית ואינטימית עם קהל יושב וריי דנה על הקריירה שלה בין הופעות שלה ועל הדיסקוגרפיה שלה בסדר כרונולוגי.
ב-13 בנובמבר הכריזה ריי על צאת סיבוב הופעות הראשון שלה שנקרא "My 21st Century Blues tour", שיחל ב-25 בפברואר 2023.
כל השירים נכתבים כאשר יש נקודה בסוף הכותרים; כגון, "Introduction" נכתב כ-"Introduction.".
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור My 21st Century Bluesאזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם3 בפברואר 2023הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט • קלטת שמע Human Re Sources
"My Boo" הוא דואט של זמרי ה-R&B האמריקאים אשר ואלישה קיז, שנכתב על ידי האמנים לצד אדוניס שרופשייר, מנואל סיל וג'רמיין דופרי, שהפיק את השיר עם נו איי.די.—שלא זכה לקרדיט כמפיק.
הוא נכלל בהוצאה המחודשת של אלבום האולפן הרביעי של אשר, Confessions (2004).
השיר יצא לאור כסינגל הרביעי מתוך האלבום ב-2004.
השיר קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, ודורג כאחד משיתופי הפעולה הטובים ביותר מסוגת ה-R&B בעשור הראשון של המאה ה-21. בטקס פרסי גראמי ה-47, השיר זכה בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר של צמד או הרכב עם קולות" והועמד לקטגוריית "שיר ה-R&B הטוב ביותר".
מסחרית, השיר שהה בראש מצעד בילבורד הוט 100 במשך שישה שבועות, והפך לשירו השביעי של אשר והשני של קיז שהגיע למקום הראשון במצעד.
"My Boo" הוא השיר השלישי המצליח ביותר מתוך האלבום לאחר "Yeah!" ו-"Burn", בהתאמה.
הוא אף דורג כשיר ה-36 הגדול ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 בארצות הברית וזכה בתואר פלטינה מחומשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
אשר ואלישה קיז שיתפו פעולה בעבר ברמיקס לשיר של קיז מ-2004, "If I Ain't Got You", שיצא לאור בממלכה המאוחדת.
במהלך ההפקה של אלבום האולפן הרביעי של אשר, Confessions, הם חשבו על זמרות שונות שישירו עימו את השיר.
גרסת דמו נדירה של אשר וקייסי לוורינגסטון נמצאת באינטרנט.
על אף כן הייתה ועודנה רווחת האמונה שזו הייתה ביונסה.
עם זאת, ג'רמיין דופרי, שכתב את השיר, וכן את להיטיו של אשר שהגיעו למקום הראשון "Yeah!", "Burn", ו-"Confessions Part II", סבר שהוא יצר קשר טוב עם קיז מאז שהיא עבדה איתו ועם אשר.
השיר נכתב מנקודות המבט של קיז ואשר, המשחקים תפקיד של זוג לשעבר.
עבורו, אשר וקיז "מדברים על איך פעם הם היו מאוהבים ואיך הרגשות האלה עדיין נשארים למרות שהשניים לא מעורבים יותר".
עבור קיז, "השיר מדבר על האדם הראשון שאי פעם היו לך באמת רגשות כלפיו.
אל אף שאתה ממשיך הלאה ופוגש אנשים חדשים, אתה תמיד זוכר את האדם הראשון הזה".
"My Boo" לא נכלל ברשימת הרצועות הסופית של Confessions.
במקום זאת, "My Boo" הודלף לאינטרנט, יחד עם שירים נוספים שלא נכללו באלבום.
השיר נכלל במהדורה המחודשת של Confessions, לצד "Red Light" ו-"Sweet Lies" (שיצאו בגרסה הבריטית של האלבום בלבד).
דופרי חשב להוציא את "My Boo" כסינגל הרביעי מתוך Confessions ברגע ש-"Confessions Part II" ייצא מהמצעדים.
חברת לה-פייס רקורדס שלחה את "My Boo" לרדיו הלהיטים העכשוויים בארצות הברית ב-29 באוגוסט 2004, ולרדיו העכשווי האורבני בארצות הברית ב-30 באוגוסט 2004. הסינגל יצא בארצות הברית כסינגל 12 אינץ' ב-21 בספטמבר 2004. הסינגל היה לצד א' כפול עם "Confessions Part II", כאשר יצא בממלכה המאוחדת ב-1 בנובמבר 2004.
הצמד ביצע את השיר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית ב-2004, כאשר קיז ניגנה בפסנתר לבדה ושרה בחצי הראשון של השיר, ואז מצטרף אליה אשר.
אשר וקיז ביצעו את השיר במופע המחצית של אשר בסופרבול LVIII.
מקוםתאריםמכירות קנדה (Music Canada) פלטינה 10,000 דנמרק (IFPI Danmark) זהב 45,000 גרמניה (BVMI) זהב 150,000 הממלכה המאוחדת (BPI) פלטינה 600,000 ארצות הברית (RIAA) פלטינה ×5 5,000,000
"My Boy Only Breaks His Favorite Toys" (בעברית: "נַעֲרִי שׁוֹבֵר רַק אֶת הַצַּעֲצוּעִים הָאֲהוּבִים עָלָיו") הוא שיר שכתבה והקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט עבור אלבום האולפן האחד-עשר שלה, The Tortured Poets Department (2024).
את השיר הפיקו סוויפט וג'ק אנטונוף, והוא משתייך לז'אנר הסינת'-פופ, שמשלב מקצבי תופים המזכירים מצעד צבאי ואלמנטים של ניו וייב.
מילות השיר עוסקות בתחושת נטישה רומנטית מצד בן זוג בעל דפוסי הימנעות, תוך שימוש במטאפורה של צעצוע שבור.
תגובות המבקרים לשיר היו מעורבות: אחדים היללו את קליטותו המלודית, בעוד אחרים הסתייגו מתמונותיו הליריות שזוהו כחוזרות או חסרות מקוריות.
"My Boy Only Breaks His Favorite Toys" הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד גלובל 200, ודורג בעשירייה הפותחת במצעדים של אוסטרליה, קנדה, אירלנד, ניו זילנד, הפיליפינים, סינגפור וארצות הברית.
סוויפט ביצעה את השיר פעמיים במסגרת סיבוב ההופעות "The Eras Tour" בשנת 2024.
סוויפט החלה לעבוד על אלבום האולפן האחד-עשר שלה, The Tortured Poets Department, כשנתיים לאחר סיום העבודה על אלבומה הקודם Midnights (2022).
סוויפט תיארה את האלבום כ"חבל הצלה" עבורה, ותהליך יצירתו התרחש על רקע דיווחים תקשורתיים נרחבים אודות חייה האישיים ויחסיה עם ג'ו אלווין, מאטי הילי וטרוויס קלסי.
האלבום יצא לאור ב-19 באפריל 2024 בחברת ריפבליק רקורדס.
"My Boy Only Breaks His Favorite Toys" הוא הרצועה השלישית במהדורה הסטנדרטית של האלבום, ואחד משני השירים היחידים שכתבה סוויפט לבדה, לצד "".
היא ביצעה את השיר לראשונה בהופעה חיה על פסנתר כ"שיר הפתעה" מחוץ לרשימת השירים הקבועה, במופע השני בפריז של סיבוב ההופעות "Eras Tour" ב-10 במאי 2024. ביצוע זה הוקלט ונכלל במהדורה דיגיטלית מוגבלת של האלבום.
ב-17 באוגוסט 2024 ביצעה אותו שוב בלונדון על פסנתר, הפעם כחלק ממאשאפ עם השיר "Coney Island" מאלבומה Evermore (2020).
גרסה זו, שהוקלטה על ידי סוויפט על פסנתר, נכללה כבונוס במהדורה דיגיטלית מוגבלת אחרת של האלבום.
היא כוללת מספר שורות שנגרעו מגרסת האלבום הסופית.
אנטונוף תכנת את הרצועה וניגן בכלי נגינה שונים, בהם גיטרה בס, תופים, גיטרה חשמלית וסינתיסייזרים, בעוד סוויפט ניגנה בפסנתר.
ההקלטות התקיימו באולפני ההקלטות של קונוויי בלוס אנג'לס ובאולפני אלקטריק ליידי בניו יורק, בידי לורה סיסק ואולי ג'ייקובס, בסיוע ג'ק מאנינג וג'ון שר.
המיקסינג נערך בידי סרבן גניאה והונדס בידי ברייס בורדון באולפני "מיקס סטאר" בוירג'יניה ביץ'.
"My Boy Only Breaks His Favorite Toys" הוא שיר סינת'-פופ בקצב בינוני, המאופיין במנגינת סינתיסייזרים דומיננטיות, קו בס מודגש וצלילי תופים קצביים היוצרים אווירה דרמטית.
מריה שרמן מ-Associated Press תיארה את ההפקה כקרובה לסגנון הניו וייב, ואילו איגור בניקוב מ-PopMatters השווה את מקצב התופים לזה המזוהה עם להקת My Chemical Romance.
פין מקרמונד מ"אייריש טיימס" הדגיש כי השימוש בבס כבד מהווה המשך ישיר למאפייני ההפקה של אלבומה Reputation (2017), ובכך מציב את השיר בהקשר סונורי רחב יותר בדיסקוגרפיה של סוויפט.
סוויפט הסבירה בראיון ל"אמזון מיוזיק" כי השיר עוסק בתחושת היותה חפץ אהוב הנשחק ומאבד מערכו בעיני בעליו.
לדבריה, הדימוי של צעצוע שבור מגלם מציאות של קשר רעיל שבו אחד הצדדים נמנע מלהתמודד עם בעיותיו ומותיר את האחר בתחושת נטישה.
הטקסט משתמש במטאפורות של בובות פלסטיק פגומות וארמונות חול הרוסים כדי להמחיש את אובדן התמימות ואת השברון הנלווה אליו.
הדוברת מבקשת לחזור אל שלב מוקדם יותר במערכת היחסים בטרם הידרדרה, ומדגישה את ההחמצה והקושי להשלים עם דעיכתו של הקשר.
שורה של מבקרי מוזיקה התייחסו לשיר "My Boy Only Breaks His Favorite Toys" בהקשרים חיוביים ושליליים כאחד.
ג'ייסון ליפשוץ מ"בילבורד" דירג אותו במקום ה-17 מתוך 31 רצועות המהדורה הכפולה The Tortured Poets Department: The Anthology, וציין כי מדובר ביצירה הראויה להפקה בימתית רחבת-היקף.
ריאן פיש מ"הוליווד ריפורטר" הגדיר את השיר כ"פופי וקליט", ואילו איגור בניקוב מ-PopMatters, דייוויד קולמן מ-No Ripcord וג'ון וולהמאכר מ-Beats Per Minute הצביעו עליו כעל אחת מנקודות השיא הסונוריות של האלבום.
וולהמאכר הוסיף כי סוויפט מפגינה בו טווח קולי רחב ומגוון.
ג'ונתן קיף מ"סלנט" וניל מק'קורמיק מ"דיילי טלגרף" הדגישו את הפוטנציאל המסחרי הגלום בהוקי המלודיים של השיר.
לצד זאת, הובעו גם עמדות ביקורתיות יותר.
נייט ג'ונס מ-Vulture טען כי מדובר בשיר "עצוב יותר מכפי שנדמה במבט ראשון".
קורטני יאנג מ-Cosmopolitan דירגה אותו במקום ה-26 ברשימת שלושים שירי הפרידה הטובים ביותר של סוויפט.
קאלי אלגרים מ-Business Insider טענה כי הצליל מזכיר את הרצועות הנוספות במהדורתו המורחבת של משנת 2023, אך קבעה כי השיר נשען על נוסחה מתישה ואינו מובחן דיו.
שבוע לאחר מכן תיקנה את התרשמותה הראשונית והכירה בערכו כ"שיר הראוי להאזנה".
אלכסיס פטרידיס מ"הגרדיאן" ואני זלסקי ציינו לטובה את תחכום הכתיבה הלירית, בעוד ויל הודג'קינסון מ"הטיימס" גרס כי ההפקה הסינת'-פופ האחידה והקודרת אינה הולמת את מורכבות הטקסט.
בחלק מהביקורות התקבל השיר באופן שלילי.
כתב במגזין Paste טען כי מדובר בנקודת שפל ביצירתה של סוויפט, ואף ייחס לו ניסיון לרכוב על גל ההצלחה של תופעת "ברבנהיימר" בשנת 2023, שילוב תרבותי מתוקשר סביב יציאת הסרטים "ברבי" ו-"אופנהיימר" באותו סוף שבוע.
אלכס האדסון מ- הגדיר את הרצועה כשיר סינת'-פופ נוסף בקצב בינוני החסר בידול ייחודי, ואילו אוליביה הורן מ"פיצ'פורק" סברה כי הדימויים הליריים אינם משכנעים.
עם יציאתו של האלבום The Tortured Poets Department, תשע מרצועותיו נכנסו לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד גלובל 200. "My Boy Only Breaks His Favorite Toys" דורג במקום השישי, מיקומו הגבוה ביותר.
בארצות הברית הגיע השיר אף הוא למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, ובשילוב יתר רצועות האלבום הפכה סוויפט לאמן הראשון בהיסטוריה שאכלס את 14 המקומות הראשונים באותו שבוע.
באוסטרליה דורג השיר במקום השישי במצעד הסינגלים של ARIA וקיבל תואר פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי.
ב הוענק לו תואר כסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, נוסף על מיקום עשירי במצעד הסטרימינג ומקום 88 במצעד ההורדות הדיגיטליות.
בזירה הבין-לאומית דורג השיר בעשירייה הפותחת במצעדים של קנדה (שישי), ניו זילנד (שביעי), הפיליפינים (תשיעי) וסינגפור (שביעי).
כמו כן הגיע למיקומים בולטים במדינות נוספות, בהן דנמרק (17), פורטוגל (15), שוודיה (13), מלזיה (11) ואיחוד האמירויות הערביות (14).
במצעדי להיטי העולם של בילבורד נרשמו מיקומים נוספים, בלגיה (17), לוקסמבורג (12) ואירלנד (10).
טיילור סוויפט – שירה ראשית, פסנתר, כתיבה, הפקה
ג'ק אנטונוף – הפקה, תכנות, תופים, גיטרה חשמלית, גיטרה בס, Moog, Juno, M1
ג'ון שר – עוזר מהנדס
ג'ק מאנינג – עוזר מהנדס
ברייס בורדון – הנדסת מיקס
ריאן סמית – מאסטרינג לתקליט ויניל
האלבום יצא לאור ב-16 באוקטובר 2023, על ידי חברות התקליטים וורנר צ'אפל מיוזיק ו-Human Re Sources.
האלבום הוקלט ב-26 בספטמבר 2023 באלברט הול, לונדון.
המופע מכיל ליווי תזמורת המורשת ו-Flames Collective, מקהלת גוספל בת 30 חברים, הציגה ריי המצאה מחודשת סימפונית של אלבומה My 21st Century Blues.
ריי שיתפה בעמוד האינסטגרם את ההתלהבות שלה מהקלטת הקונצרט עצמו, היא כינתה אותו "הדבר המפואר ביותר" שיצרה אי פעם, והביעה את התקווה שמאזינים יוכלו ליהנות ממנה בכל מקום שבו הם נמצאים.
הקונצרט שודר לראשונה בבריטניה ב-3 בינואר 2024 ברשות השידור BBC.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור My 21st Century Symphony (Live at the Royal Albert Hall)אזורתאריך יציאהפורמט (ים)חברת תקליטיםמקורכלל העולם16 באוקטובר 2023הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטוורנר צ'אפל מיוזיק • Human Re Sources
My Face Hurts from Smiling הוא אלבום המיקסטייפ השלישי של הזמרת האמריקאית ליזו.
האלבום יצא לאור ב-27 ביוני 2025, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ונייס לייף.
המיקסטייפ כולל הופעות אורח של הזמרות האמריקאיות סיזה ודוג'ה קאט.
זה היה המיקסטייפ הראשון שלה שיצא באופן מסחרי תחת חברת תקליטים, והוא בא בעקבות אלבום האולפן הרביעי שלה, Special (2022).
ב-24 ביוני 2025, ליזו הכריזה על המיקסטייפ שלה, שכותרתו My Face Hurts from Smiling אשר יצא לאור ב-27 ביוני.
זה סימן את פרויקט הסולו הראשון שלה מאז אלבום האולפן הרביעי שלה, Special (2022).
היא שיתפה את עטיפת האלבום הרשמית, בה נראה ליזו מחייכת עם אצבעות אמצעיות, המכוסות בפרצופי סמיילי, מכנסי ג'ינס קצרים וחולצה לבנה עם פרצופי סמיילי על חזה של ליזו.
היא שיתפה את רשימת השירים של המיקסטייפ הכוללת 13 שירים, כולל שיתופי פעולה עם סיזה ודוג'ה קאט.
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטון100 האלבומים הטובים ביותר של 202597
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור My Face Hurts From Smilingאזורתאריךפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם27 ביוני 2025הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטאטלנטיק • נייס לייף
"Mutt" (בעיצוב אותיות רישיות) הוא שיר של הזמר האמריקאי ליאון תומאס, שיצא ב-8 באוגוסט 2024 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השני שלו הנושא את אותו שם (2024).
השיר הופק בידי דייוויד פלפס, רוברט גורינגר ומייקל סטוקס.
יצאו שני רמיקסים רשמיים: הראשון עם הראפר האמריקאי פרדי גיבס ב-30 באוגוסט 2024, והשני עם הזמר האמריקאי כריס בראון ב-21 במרץ 2025. השיר הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד הוט 100, והפך ללהיט הטופ-10 הראשון של תומאס.
ליאון תומאס אמר בראיון ל-Rated R&B:
תומאס כתב את השיר ב-2022, על רצפת הסלון שלו, בזמן מיקרודוזינג של חומרים פסיכדליים וצפייה בכלב ובחתול שלו רבים.
"Mutt" הוא בלדת R&B ונשמה עם תופים ובס.
המלודיה הראשית של השיר משלבת קטע מ-"Silly Love Song" של Enchantment.
ליאון תומאס שר על מוכנותו לתת צ'אנס נוסף לאהבה, אפילו אם לבסוף ליבו יישבר.
ב-7 בפברואר 2025 תומאס ביצע את השיר בתוכנית "לייט שואו עם סטיבן קולבר".
הוא גם הופיע עם השיר ב-9 ביוני 2025 בטקס פרסי ה-BET לשנת 2025. תומאס ביצע אותו גם ב-Tiny Desk Concert בפברואר 2025, והוציא את גרסת ההופעה כסינגל ב-9 באוגוסט 2025.
My Kind of Christmas (בעברית: סוג חג המולד שלי) הוא אלבום חג המולד של זמרת הפופ האמריקאית כריסטינה אגילרה שיצא לאור ב-2000. כל שירי האלבום הם חידושים לשירי חג המולד ידועים ומוכרים מלבד השיר "Christmas Time".
בעוד ש-"The Christmas Song" הוקלט במהלך עבודת אלבום הבכורה שלה, שאר שירי האלבום הוקלטו בזמן סיבוב ההופעות באמצע שנת 2000. האלבום הוקלט תוך כדי הקלטת האלבום שלה בשפה הספרדית Mi Reflejo.
שני האלבומים הושקו בפער של חודש אחד בלבד, כי האמינו שכריסטינה נחשפה יתר על המידה לתיקשורת ועולם המוזיקה.
אף על פי כן, האלבום מכר כמות מכובדת במעמד של אלבום חג המולד, כשהוא עובר מעמד פלטינה עם מכירות של 1.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
"Christmas Time" נשלח לתחנות הרדיו באמצע שנת 2000, והיה סינגל מוביל ויחיד שיצא לאור מתוך האלבום.
מאחר שלא צולם לסינגל קליפ, השיר שודר בתדירות בינונית בתחנות הרדיו.
My Happy Ending הוא שיר רוק שנכתב והופק על ידי הזמרת אבריל לאבין ובוץ' ווקר עבור אלבומה השני של לאבין, Under My Skin.
השיר הופץ כסינגל שני מתוך האלבום בשנת 2004 והפך ללהיט השלישי של לאבין בארצות הברית ובאוסטרליה, כאשר נכנס לעשרת המובילים במצעדי שתי המדינות.
הסינגל קיבל מעמד פלטינה בינואר 2005, כאשר הפך לסינגל השני שקיבל מעמד פלטינה לאחר סינגל הבכורה שלה, "Complicated".
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-35,000 עותקים במדינה.
איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים במדינה.
בארצות הברית, נמכר השיר בלמעלה מ-1.2 מיליון עותקים שאושרו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
השיר הושמע בטריילר לקומדיה הרומנטית "הכי דומה לאהבה" בכיכוב אמנדה פיט ואשטון קוצ'ר.
My Kind of Broadway הוא אלבום מאת הזמר פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-44 של סינטרה וה-17 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס.
האלבום מכיל אוסף שירים ממחזות זמר שונים שהוצגו על בימות תיאטרון ברודוויי, השירים הוקלטו על פני תקופה של ארבע שנים וסינטרה השתמש בהם בתשעה מארגנים שונים.
דבר זה גרם לחוסר אחידות באלבום, דבר שהיה נדיר באלבומיו של סינטרה.
ניל הפטי - מארגן, מנצח
"My Immortal" הוא הסינגל השלישי מאלבום האולפן הראשון של להקת הרוק האמריקאית אוונסנס, "Fallen".
הסינגל יצא ב-8 בדצמבר 2003 בארצות הברית ובממלכה המאוחדת, וב-30 בדצמבר בשאר העולם.
השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, והגיע למקום השביעי במצעד 100 השירים של הבילבורד, וכמו כן הפך לסינגל השני המצליח ביותר של הלהקה.
השיר נכתב על ידי הגיטריסט של הלהקה בן מודי כשהוא היה בן 15, והוא נחשב לשיר הרביעי שנכתב לאוונסנס.
בדומה לשירים אחרים שכתב מודי, השיר נוצר בהשראת סיפור קצר שהיה לו לפני כתיבת השיר.
מודי הסביר שהשיר נכתב על רוח שנשארת איתך לאחר המוות, ורודפת אותך עד שאתה מייחל שהיא תעזוב אותך לנפשך.
הוא הקדיש את השיר ביחד עם האלבום "Fallen" לסבא שלו, ביל הולקומב.
איימי לי ביצעה מספר שינויים במילים ובלחן של השיר.
כמו כן, היא הצהירה שזה השיר הכי פחות אהוב עליה ושהיא לעולם לא תוכל להתחבר אליו מאחר שהשיר לא נכתב על ידה, ומאחר שהשיר לא נכתב בהשראת אירועים אמיתיים.
My Immortal - גרסת האלבום
My Immortal - הופעה חיה מקלן
הגרסה שיצאה בישראל כללה בתוכה 3 שירים:
My Immortal (ללא כלי מיתר)
הווידאו קליפ של השיר צולם כולו בשחור-לבן ברובע הגותי בברצלונה, והוא בוים על ידי דייוויד מולד.
איימי לי כתבה באתר המעריצים של הלהקה EvBoard שהשיער שלה בקליפ מאוד דומה לאופן שבו הוא נראה ביום יום.
בקליפ ניתן לראות את איימי לי כשהיא שוכבת על גג מכונית, יושבת על תא טלפון או נמצאת על גג בניין, וזאת על מנת להדגיש את העובדה שהיא שרה מהמתים.
כשבועיים לאחר צילומי הקליפ עזב מודי את הלהקה.
בריאיון למגזין Rock Sound אמרה לי שזה אירוני שבן עזב את הלהקה לאחר צילומי הקליפ, כיוון שבקליפ הם נפרדים אחד מהשני ונודדים ברחובות כמו לאחר הלוויה.
השיר הגיע למקום השני במצעד הפופ האמריקאי אחרי השיר "Toxic" של הזמרת בריטני ספירס, וכן הגיע למקום הראשון במצעד "Hot AC", שם הוא שהה במשך 3 שבועות.
השיר היה מועמד לפרס "הופעת הפופ הטובה ביותר שמבוצעת על ידי צמד או להקה" בטקס פרסי גראמי ה-46 בשנת 2004.
בישראל הגיע השיר למקום השלישי במצעד העשור של גלגלצ, ואף זכה בתואר שיר השנה לשנת 2004 וביוון הגיע השיר למקום הראשון במצעדים.
My Love Is Your Love הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת האמריקאית ויטני יוסטון.
האלבום יצא ב 17 בנובמבר 1998 והיה הראשון לאחר 8 שנים מאלבום האולפן הקודם שלה שיצא בשנת 1990 I'm Your Baby Tonight.
במהלך 8 השנים בין האלבומים הזמרת ביצעה את השירים של שני פסקולים, הראשון שיצא בשנת 1992 The Bodyguard בעברית שומר הראש שבו גם שיחקה וממנו יצאו להיטים רבים ובשנת 1996 The Preacher's Wife שגם בו השתתפה כשחקנית.
סרט נוסף שבו לקחה חלק גם כשחקנית וגם ביצעה את שיר הנושא הוא Waiting to Exhale שיצא בשנת 1995.
במצעד הבילבורד 200 הגיע למקום ה-13 ובמצעד האלבומים הבריטי, הגרמני, ההולנדי ועוד הגיע ל-5 המקומות הראשונים.
מהאלבום יצאו הסינגלים "It's Not Right, But It's Okay" ו-"My Love Is Your Love" ו-"When You Believe" שהצליחו מבחינה מסחרית, והגיעו אל החמישייה הראשונה במצעד הסינגלים הבריטי.
מתוכם, השניים הראשונים הגיעו גם לחמישייה הראשונה במצעד הבילבורד.
האלבום הצליח במצעדי אירופה והגיע לחמישייה הראשונה ברוב מצעדי אירופה, ביניהם מצעד האלבומים הבריטי ומצעד האלבומים הגרמני.
דווקא במדינות כגון אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה וגם ארץ מולדתה של ויטני, ארצות הברית, האלבום לא הצליח כמו קודמיו ולא נכנס לעשירייה המובילה.
האלבום מכר עד היום כ-13 מיליון עותקים ברחבי העולם, מתוכם 4 מיליון באירופה, שם היא זכתה למעמד פלטינה מרובעת.
האלבום זכה לביקורות חיוביות ממרבית המבקרים והוגדר כאלבום בעל סאונד חדשני שמשלב סגנונות רבים כגון פופ, R&B והיפ הופ.
שירים כגון it's not right but its ok ,my love is your love ו-"Heartbreak Hotel" שובחו, אך נמתחה ביקורת על חלק מהבלדות, והמבקרים טענו שהן מיושנות.
האלבום זכה לציון חיובי במגזיני הבילבורד והניו יורק טיימס, 3.5 כוכבים ברולינג סטונז ו-2.5 כוכבים במגזין טיים.
ויטני קידמה את האלבום באופן מאסיבי בהופעות בטלוויזיה וביצעה שירים מהאלבום בתוכניות מוכרות כגון המופע של אופרה ווינפרי, טקסים כגון טקס פרסי המוזיקה האמריקאית וטקס הגראמי, וגם במופע הדיוות 1999, שקיבץ זמרים וזמרות נחשבים ומוכרים כגון טינה טרנר, שר, מריה קארי, אלטון ג'ון, וצ'אקה קאן.
בסך הכול הופיעה ויטני בטלוויזיה 23 פעמים כולל הופעות פרומו (3 הופעות).
בנוסף לכך יצאה ויטני לסיבוב הופעות לקידום באלבום ב-1999. סיבוב ההופעות נקרא כמו האלבום, הוא החל בשיקגו ביוני 1999, ונגמר בנובמבר של אותה השנה בלונדון.
סיבוב ההופעות החל בארצות הברית ובקנדה, והמשיך לאירופה לאחר מכן, ובסך הכול היו בו 62 הופעות שרובן באירופה (44).
מצעדים שנתיים (1999) מיקום שיא אוסטריה (Ö3 Austria Top 40) 2 בלגיה (Ultratop 50) 11 בלגיה (Ultratop 40) 24 צרפת 12 גרמניה 3 שוודיה 34 שווייץ 7 בריטניה (מצעד הסינגלים הבריטי) 18 בילבורד בילבורד הוט 100 30 בילבורד היפ הופ וR&B 12
My Lucky Day (בעברית: יום המזל שלי) הוא השיר שייצג את מולדובה באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל.
השיר בוצע על ידי הלהקה דו-רה-דוס, הולחן על ידי פיליפ קירקורוב בעזרתם, ונכתב על ידי ג'ון בלארד בעזרת פיליפ קירקורוב.
השיר נבחר ב-24 בפברואר 2018 בתחרות "O melodie pentru Europa 2018" ששודרה בערוץ TRM והיוותה את הקדם המולדובני.
מקוםתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםעולם23 במרץ 2018הורדה דיגיטליתBIS מיוזיק
My Guns Are Loaded (בעברית: האקדחים שלי נטענים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הוולשית בוני טיילר, מתוך אלבומה השלישי, Diamond Cut.
השיר יצא לאור בנובמבר 1978, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-10 במצעד של קנדה הוט 100, ה-11 במצעד שבצרפת, וה-88 במצעד שירי הקאנטרי.
השיר נכתב על ידי רוני סקוט וסטיב וולף, והופק על ידי אותם השניים ביחד עם רובין כבל.
השיר הפך ללהיט בקנדה, צרפת וארצות הברית, והפך לאחד מן השירים המוצלחים ביותר מתוך האלבום.
הבי סייד של השיר היה כביכול "Louisiana Rain", שיצא כסינגל השני מתוך האלבום.
"My Heart Will Go On" (בעברית: "לבי ימשיך לפעום") הוא שיר הנושא של הסרט "טיטניק" (1997), שהקליטה הזמרת-יוצרת הקנדית סלין דיון.
השיר יצא לאור ב-8 בדצמבר 1997, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה החמישי של דיון בשפה האנגלית, Let's Talk About Love, וכסינגל הראשון והיחיד מתוך הפסקול, Titanic: Music from the Motion Picture.
השיר הפך ללהיט וזכה בהצלחה בין-לאומית: הוא הגיע למקום הראשון ב-30 מצעדי שירים, נמכר בלמעלה מ-18 מיליון עותקים, זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, בארבעה פרסי גראמי, בפרס המוזיקה של בילבורד, בפרס המוזיקה הלטינית של בילבורד ובפרסים נוספים.
בנוסף לכך, הפך לשיר השני הנמכר ביותר בכל הזמנים בביצוע זמרת, לשיר השמיני הנמכר ביותר בכל הזמנים ולשיר הנמכר ביותר בשנת 1998.
במרוצת השנים הפך השיר למצליח ביותר של דיון, ולשיר המזוהה ביותר עמה.
ב-2001 נכלל השיר ברשימת "שירי המאה" , רשימת השירים המצליחים ביותר של המאה ה-20, שערכו איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) והקרן הלאומית לאמנויות.
לכבוד חגיגות ה-20 ל"טיטניק" הופיעה דיון עם השיר בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד, שנערך ב-21 במאי 2017. את הווידאו קליפ של השיר ביים ביל וודראף, והוא פורסם בסוף שנת 1997.
ג'יימס הורנר הלחין במקור את הנעימה המלווה את השיר כדי שתשמש מוטיב אינסטרומנטלי חוזר במספר סצנות במהלך הסרט "טיטניק".
לאחר מכן רצה לחבר גרסה מלאה, כולל מילים, לצורך השמעה ברקע כתוביות הסיום של הסרט.
לשם כך נשכר ויל ג'נינגס , שכתב את מילות השיר "מנקודת מבטו של אדם מבוגר, המביט אחורה על מהלך חייו".
במאי הסרט "טיטניק", ג'יימס קמרון, לא רצה ששיר בסגנון זה ייכלל בסרט, אך ויל ג'נינגס המשיך בתהליכי כתיבתו כפי שתוכנן במקור.
כאשר שמעה דיון את השיר לראשונה, לא רצתה להקליטו, מכיוון שחשבה שתתגרה במזלה אם תשיר עוד שיר נושא קולנועי לאחר ההצלחה של "Beauty and the Beast" מהסרט שובר הקופות "היפה והחיה" ששרה שש שנים לפני כן.
בסופו של דבר השמיע הורנר את השיר למפיק המוזיקלי סיימון פרנגלן , שעבד איתו כמה פעמים בעבר.
פרנגלן, שהפיק ועבד עם דיון על כמה משיריה המוכרים ביותר, שמע את לחן השיר והחליט לתכנן ולנהל את כל מהלך הקלטתו, ולבסוף ביקש מדיון לבצע אותו והיא נענתה לבקשתו.
טומי מוטולה , שעמד באותה תקופה בראש סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, טען שסלין דיון הקליטה את השיר פעם אחת, וגרסת הדמו היא זו שלבסוף פורסמה.
אף שג'יימס קמרון חש שיהיה זה הכרחי להקליט שיר נושא שישמש לקידום הסרט, טען גלן ברונמן כי בהתחלה, אלבום הפסקול היה אמור להיות נעימתי בלבד, "בלי שיר, ובלי סלין".
מנהלה של דיון, שהיה אז גם בעלה, רנה אנז'ליל , שכנע אותה לשיר את גרסת הדמו של השיר.
ג'יימס הורנר המתין עד שקמרון היה במצב הרוח המתאים לפני שהשמיע לו את השיר בביצועה של דיון.
לאחר ששמע את השיר מספר פעמים, נתן קמרון את הסכמתו להוצאת השיר כסינגל היחיד וכשיר הנושא מתוך הפסקול, על אף שחשש לסיים את הסרט עם שיר פופ.
קמרון אף ניסה להרגיע את תחושת החרדה שאפפה את צוות הניהול של הסרט, לאחר שהבין כי "להיט מתוך הפסקול של הסרט יכול רק לעזור להבטיח את השלמתו".
השיר נכתב בסולם מי מז'ור.
המהלך ההרמוני של הבתים הוא E–Bsus4–Aadd9–E–B, המהלך ההרמוני בפזמון הוא C♯m–B–A–B, כאשר בהמשך השיר מתבצעת מודולציה לסולם לה במול מז'ור.
השיר מכיל בתוכו מספר קטעים אינסטרומנטליים.
בשיר יש שימוש בולט בחליל, המגובה בכלי מיתר שונים.
השיר כולל בתוכו שימוש בכלי נגינה אקוסטיים ואלקטרוניים.
הביצועים הקוליים של דיון בשיר תוארו כ"רגשיים" ו"תובעניים" ברדיו פנדורה.
גרסת הדמו הראשונית שהופקה על ידי סיימון פרנגלן וג'יימס הורנר הייתה באורך של למעלה מחמש דקות.
במקור, היא הכילה לקראת סופה כמה קטעים ווקאליים נוספים של דיון.
לבסוף, פרנגלן ביצע עריכה לדמו שהוקלט על ידי דיון.
הוא אף הוסיף לקראת סופו קולות רקע שבוצעו על ידי מקהלה.
זו הגרסה אשר נכללה בפסקול Titanic, ובכתוביות סיום הסרט "טיטניק".
גרסת הסינגל שנשלחה אל הרדיו באותו הזמן הופקה בחלקה מחדש על ידי וולטר אפנסייף , שהוסיף כמה קטעי גיטרה חשמלית וכלי מיתר, ואף שינה את סדרם של כמה מבתי השיר.
גרסה זו, שאורכה ארבע וחצי דקות, מופיעה גם בגרסת התקליטור שיצאה עבור הסינגל, וגם באלבומה של דיון, Let's Talk About Love.
הזמרת הנורווגית סיסל הקליטה את השיר עבור פסקול הסרט "טיטניק" כבר בשנת 1997, אך ג'יימס הורנר העדיף להעניק אותו לסלין דיון, כדי לתמוך בקריירה שלה.
בראיון שנערך בשנת 2014, אמר הורנר: "כשסיימתי להלחין את שיר הנושא "My Heart Will Go On", עבור "טיטניק", הייתי צריך לבחור מישהי שתשיר אותו.
ההחלטה הייתה בין סלין לסיסל.
סיסל הייתה מאוד קרובה אליי, ואילו את דיון הכרתי עוד כשהייתה בת 18, וכבר הספקתי לכתוב עבורה שלושה שירים לסרטים, אך זה היה עוד לפני שהתפרסמה, ובמאים ואנשי שיווק לא עשו את מה שהיה עליהם לעשות עבור סלין ועבור שיריה.
אז הרגשתי שאני חייב לתת לה הזדמנות ב"טיטניק", אבל יכולתי להשתמש בסיסל שם".
בסופו של דבר שרה סיסל רבות מהנעימות שבפסקול הסרט.
הת'ר פארס מ-AllMusic העניקה לשיר ציון של ארבעה כוכבים מתוך חמישה, ואמרה שהוא תמצית הסגנון הרומנטי והסוחף של דיון.
אתר האינטרנט תיאר את השיר כ"בלדה רומנטית עוצמתית התואמת לאווירת הסרט".
במגזין "ניו יורק" נכתב כי זהו שיר רב-עוצמה שהשפיע רבות על תעשיית המוזיקה, וכי בהשוואה לשירים אחרים מסרטי קולנוע, רק השיר "I Will Always Love You" של ויטני יוסטון מאפיל עליו מבחינת המורשת וההשפעה.
בוושינגטון פוסט העריכו הכותבים את העובדה שהשיר אינו מופיע רק בסופו של הסרט, אלא מייצר מוטיב חוזר משום שכבר הוצב לאורך רגעי המפתח של סיפור האהבה של הסרט, כדי ליצור נרטיב מוזיקלי לאורך כל הסרט.
בשנת 2004 פורסמה הרשימה "מאה שנים...
מאה שירים", שבה דורג השיר במקום ה-14.
עם זאת, הצלחתו של השיר התבררה כזמנית בלבד בקרב קוראי מגזין רולינג סטון, ואצל קייט וינסלט, שגילמה את הדמות הראשית בסרט "טיטניק".
בשנת 2011 מיקמו קוראי מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-7 ברשימת השירים הגרועים ביותר של שנות ה-90, וזאת בטענה כי "השיר והסרט הזדקנו עם השנים בצורה רעה...
כעת [השיר] יגרום לך ככל הנראה להירתע".
וינסלט אמרה כי השיר גורם לה להקיא, משום שאנשים נוטים להשמיע אותו כאשר היא בסביבה.
The Atlantic ייחס את הירידה בפופולריות של השיר לחשיפת היתר אליו, והוסיף בדיחה נפוצה כי השיר "My Heart Will Go On" ("לבי ימשיך לפעום"), "ממשיך וממשיך וממשיך".
Vulture הסביר כי אופנתי לשנוא את השיר כיום משום שהוא "מתמצת את כל מה שצופי קולנוע נלהבים-לשעבר כבר אינם אוהבים ב'טיטניק': הוא מיושן, קיטשי ודרמטי מדי".
ב-11 בספטמבר 2010 דירג מתיו וילקינג מרדיו AOL את השיר במקום ה-11 ברשימת השירים הגרועים בהיסטוריה.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים279
"My Heart Will Go On" הפך לשיר המצליח ביותר של סלין דיון, ולאחד מהשירים המצליחים ביותר בהיסטוריה: הוא נמכר בלמעלה מ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בארצות הברית נמכר השיר בצורה מצומצמת של כ-1,700,000 עותקים.
בשבוע צאתו, נכנס השיר ישירות למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, עם מכירות של למעלה מ-360,000 עותקים.
השיר נשאר בפסגת המצעד במשך שבועיים.
בנוסף לכך, השיר שהה עשרה שבועות בפסגת מצעד 100 השירים המושמעים ברדיו של בילבורד, והיה לשיר הנמכר ביותר בארצות הברית במשך שבועיים רצופים.
השיר קבע שיא השמעות ברדיו בפברואר 1998, עם למעלה מ-117 מיליון השמעות.
בסופו של דבר, זכה השיר למעמד זהב בארצות הברית.
מגזין הבילבורד אישר כי השיר נמכר בלמעלה מ-1,133,000 עותקים דיגיטליים בארצות הברית בלבד.
בארצות הברית, "My Heart Will Go On" נכנס ישירות למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, במצעד השירים העכשוויים, במצעד השירים הלטיניים ובמצעד 40 שירי המיינסטרים.
בנוסף לכך, הפך השיר לשיר הראשון בהיסטוריה בשפה האנגלית שהגיע למקום הראשון במצעד השירים הלטיניים, דבר אשר הביא לזכייתה של דיון בפרס המוזיקה הלטיני של בילבורד.
השיר זכה להצלחה בינלאומית חסרת תקדים.
בגרמניה "My Heart Will Go On" זכה למעמד של ארבע פלטינות בשל סך מכירות של מעל שני מיליון עותקים, והיה לאחד מהשירים הפופולריים ביותר שם.
השיר זכה למעמד יהלום בצרפת עם סך מכירות של למעלה מ-1.2 מיליון עותקים.