tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדצמבר 2010 החלו בנחל יהודיה מפולות סלעים אשר מהוות סכנה לחיי אדם, כתוצאה מכך החלו בדיקות בטיחות תקופתיות שבמהלכן המסלול נסגר ונפתח חלקית לסירוגין.
ביוני 2013 נפתח מסלול חדש במעלה הנחל.
נַחַל יְהוּד הוא נחל אכזב בבקעת אונו, העובר בחלקו הגדול בין העיר יהוד לבין נמל התעופה בן-גוריון, אוסף אליו את נחל בית עריף ונשפך לנחל איילון.
דרומית ליישוב נווה מונוסון מתחבר נחל אונו אל נחל יהוד.
נכון ל-2007 משמש הנחל, בקטע מדרום לעיר יהוד, כתעלת ביוב, אליה מוזרמים מי קולחין מהעיר יהוד ובכך מהווים פגיעה חמורה באיכות הסביבה ובהמשך גם בנחל איילון.
בעקבות פתיחתו של פארק אריאל שרון הייתה כוונה לשקם את מערך הנחלים באזור, ונחל יהוד נכלל גם הוא בתוכנית.
אולם, תוכניות עיריית יהוד-מונוסון היו לצמצם למינימום את שטח סביבת הנחל ולהקים במקום אזור תעשייה.
יַבּוֹק, או נחל זַרְקָאא' הוא נחל איתן בירדן ואחד מיובליו החשובים של נהר הירדן.
ייתכן ששמו של הנחל בערבית נובע מהעובדה כי הוא זורם דרך העיר זרקא.
היישוב חמדת נקרא בראשית דרכו "נח"ל יבוק", בשל התצפית ממנו על היבוק.
אורכו של הנחל הוא 105 ק"מ, ומקורו במעיין עין ע'אזל שבצפון-מזרח עמאן, בגובה של 776 מטרים מעל פני הים.
כיוון זרימתו הראשוני של הנחל הוא צפונה ובהמשך הוא פונה מערבה.
מימיו נאספים בסכר המלך טלאל שהושלם בשנת 1977 דרומית-מערבית לעיר ג'רש, ומשם הוא זורם ונשפך אל הירדן סמוך לכפר דאמיה ולגשר אדם, בגובה של 313 מטרים מתחת לפני הים.
היבוק הוא נחל איתן, אך קיימים הבדלים קיצוניים בין שפיעת מימיו בעונה השחונה, עד 3 מיליון ממ"ק בחודש שעיקרם מי שפכים, לעומת ספיקתו החודשית בעונה הגשומה המגיעה לכ-5 עד 8 מיליון ממ"ק.
ספיקת מימיו השנתית של הנחל מגיעה לכ-63.3 מיליון ממ"ק בממוצע, והוא השני בהיקף שפיעת מימיו בין הנחלים המתנקזים אל הירדן הדרומי (לאחר הירמוך).
גליל מימיו של הנהר משתרע על-פני שטח של כ-3,900 קמ"ר:
שטח של 600 קמ"ר מנוקזים על ידי חלקו העליון של הנחל המכונה "זרקא-עמאן", וזהו האזור המאוכלס והמתועש ביותר בירדן;
שטח של 1,732 קמ"ר מנוקז על ידי יובלו העיקרי של הנחל "א-דוליל" (الضليل);
שטח של 825 קמ"ר מנוקז על ידי הנחל בין נקודת המפגש של שני היובלים הנ"ל וסכר המלך טלאל;
שטח של 750 קמ"ר מנוקז על ידי הנחל התחתון שלאורכו שטחים חקלאיים נרחבים.
כ-70% מתושבי ירדן מתגוררים בשטח הניקוז של היבוק, ומימיו מזוהמים במידה שאינה מאפשרת שתייה מהם, אלא השקיה בלבד.
באזור מעין עין ע'זאל התגלה בשנת 1974 האתר הארכאולוגי עין ע'זאל, אתר מהתקופה הנאוליתית.
ליד מעבר היבוק נאבק יעקב עם המלאך ושינה לאחר מכן את שמו לישראל:
נחל יבוק מוזכר במקורות כנחל ששימש גבול בין האמורי לארץ עמון:
לאחר שהכו בני ישראל את האמורי בחרב, ירשו את ארצו מהארנון עד היבוק.
לאחר כיבוש הארץ והתנחלות השבטים, היווה הנחל גבול טבעי בין נחלת חצי שבט מנשה בצפון ונחלת שבט גד מדרום לו.
נחל חלילים (בערבית מתועתקת לעברית: ואדי חביב) הוא נחל אכזב מצוקי שאורכו כקילומטר וחצי, היורד משוליה הצפוניים של מבשרת ציון מזרחה אל נחל שורק, בעוברו בעמק הארזים.
שמו של נחל חלילים נובע מטעות בתרגום השם הערבי של המקום.
במפות שלפני 1948 (למשל, מפת PEF או מפת הכפר הערבי קאלוניה, שהנחל היה בתחומו), הנחל קרוי וואדי א-זנאניר (الزنانير), שפירושו: ואדי האבנט או החגורה.
נראה כי המערות המוארכות שבו הזכירו צורה זו.
אולם, לאחר קום מדינת ישראל, בדיון בוועדת השמות הממשלתית מ-4 בינואר 1955, שונה השם ואדי א-זנאניר לנחל חלילים.
לדברי זאב וילנאי, חוקר ארץ ישראל וחבר בוועדת השמות הממשלתית, הדבר נבע כנראה מבלבול בין השם "זנאניר" לשם "זמאמיר" -- האחרון, פירושו "חלילים" בערבית.
וילנאי טוען שבאזור ירושלים ישנם עוד וואדיות עם מערות דומות, וגם וואדיות אלו כונו בערבית "זנאניר".
ברבות השנים, נטען כי שמו של נחל חלילים נובע מהמערות החלולות שעל גדותיו, ייתכן גם, כי העמודונים בפתחיהן הדומים בצורתם לחלילים תרמו להתקבעות השיבוש בתרגום שם המקום.
לאורך אפיק הנחל קיימת מערכת חקלאות עתיקה מימי בית שני, הכוללת סכרים מאסיביים בנויים מאבן מקומית ולרוחב אפיק הנחל.
תעלות ניקוז והשקיה מדופנות אבנים, שתפקידם לנקז את מי הגשמים והשיטפונות, ולמנוע סחף של אדמה מהטרסות.
על הגדה הצפונית נמצאים שרידי יישוב קדום.
ניתן להבחין גם בשרידי גתות, בורות מים, המעידים על קיום תרבות חקלאית רצופה מימי קדם, וקרבה של יישובים וחוות חקלאיות.
בנחל נוף אופייני לבתה ים תיכונית, עצי פרי שחלקם גדלים פרא ופריחה מגוונת.
בעמק דוגמאות מובהקות לחקלאות מדרגות, חורשות ועצי אורן ברוש ואלון מצוי בודדים.
בנחל גם צמחייה עשירה של פרחים עונתיים חד שנתיים ורב שנתיים האופיינית להרי יהודה.
ניתן לראות מגוון פרחים בכל העונות:
בחורף: כלניות, רקפות, נוריות, נוריות אסיה, צהרון מצוי, מקור חסידה, זהבית השלוחות, שום משולש ועוד.
באביב: קחוונים, נץ החלב, חרדל מצוי, פשתה שעירה, מרוות יהודה, דם המכבים, סחלב אנטולי, גזר קיפח, תלתן הארגמן, לשון הפר, סייפן התבואה ועוד.
בעמק נטועים מטעי אפרסק ותפוחים השייכים ליישובי הסביבה וכרמי זיתים.
שקדיות רבות צומחות לאורך העמק ועל גדותיו.
בעמק מתקיימת להקה גדולה יחסית של מספר עשרות פרטים של צבי ארץ ישראלי, תת-מין של המין צבי מצוי.
כן נצפו בעמק שועל מצוי תן מצוי, דלק הסלעים, דרבן מצוי, וכן אוכלוסייה מגוונת של זוחלים, אוכלוסייה גדולה של עטלפים עופות דורסים כדוגמת אוח מצוי ועקב עיטי.
חיוויאי, נץ מצוי וינשוף עצים מקננים בעמק בצד ציפורי שיר ובהן צוקית בודדת וסנונית מערות.
גדות הנחל נעשות תלולות יותר ככל שמתקרבים לשפכו.
סמוך לשפך הנחל נמצאות מערות משני צידי האפיק.
נוף זה האופייני לנוף אזור ירושלים הידוע בשם קרסט.
תופעה גאולוגית זו מאופיינת על ידי מערכת ניקוז תת-קרקעית היוצרות מערות.
מאפיין נוף נוסף הם הטרשונים, גושי סלעים הבולטים מעל פני הקרקע, גם טרשונים אלו הם מאפיינים מובהקים של הנוף הקרסטי.
במצוק הדרומי התפתחה מערת המסה קרסטית אופקית ארוכה למדי.
על פי מבנה המערה, חללים אלו הלכו וגדלו בתהליך ההמסה עד שהמחיצות שבין החללים נעלמו.
בתהליך זה נוצר חלל ארוך אליו מחוברים חללים קטנים יותר.
העמודים במערה שצורתם דומה לחליל הם שרידי המחיצות, ועתה הם עומדים זקופים כעמודי תמך.
אורך המערה הדרומית הוא כ-40 מטר וגובהה כ-מטר וחצי.
בגדה הצפונית מצויה מערכת נוספת של מערות המסה.
בראש נחל חלילים, מצפון לשכונת מבשרת ירושלים נמצאת 'חורבת המוצה', הקרויה על שם עיר בנחלת שבט בנימין המופיעה בספר יהושע פרק י"ח: "והמצפה והכפירה והמוצה".
אולם הסברה המקובלת בקרב חוקרים היא שאין לזהות את האתר עם העיר המקראית.
היישוב הסמוך, מוצא, מנציח גם כן שם יישוב מקראי.
יישוב קדום זה היה מיושב לסירוגין מאז תקופת הברונזה התיכונה ועד התקופה הערבית הקדומה.
היישוב נקרא בערבית 'חירבת בית מיזה', שתורגם על ידי אנשי הסקר הבריטי כ"חורבת בית היין הטוב", שם שייתכן שנובע מריבוי הגתות שהיו באתר, ומכרמי הגפנים שהיו סביב לאתר, עד לשנות השישים של המאה העשרים.
באזור מוצא נמצאה גם חותמת של יינן שהוטבעה כנראה על קנקני היין, כנראה בתקופה החשמונאית.
שטחה המקורי של החורבה עמד על 20 דונם, בטרם הצטמצם בגין התפשטות שכונת 'רכס חלילים' של מבשרת ציון אל תוך שטח האתר.
באתר וסיבותיו נתגלו מתקנים רבים חצובים בסלע, ביניהם מקוואות טהרה מתקופת בית שני, מספר גתות מהתקופה הביזנטית, בורות מים ומערת קבורה הסמוכה לרכס.
תוכניות בנייה ושימור באזור הנחל
במסגרת התוכניות לפיתוח מחד ושימור מאידך של עמק הארזים רבתי, נהגתה תוכנית הפארק המטרופוליני של ירושלים, שהוא מיזם עתידי של הקרן הקיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים.
המיזם ימוקם באזור ממורדות עין כרם ועד גבולות מבשרת ציון, ישתרע על אזור של כ-3,200 דונם ויהיה הפארק המטרופוליני הראשון במחוז ירושלים והגדול בארץ (כשהוא כפול בגודלו מפארק הירקון בתל אביב).
הפארק ישתרע על שטחן של שתי רשויות: עיריית ירושלים והמועצה המקומית מבשרת ציון.
התוכנית שבתחום שיפוט מבשרת ציון, מתייחסת לנחל חלילים ולמדרונות שבין מבשרת ציון לנחל שורק – שטח זה מיועד להיות גן לאומי ושמורת טבע.
התוכנית שבתחום שיפוט ירושלים, המתייחסת לפארק המטרופוליני "עמק הארזים", כוללת, באזור מבשרת ציון (באזור מפגש נחל חלילים ונחל שורק), את האתרים הבאים:
אתר נופש פעיל (פארק מים), אתר לאירועים זמניים (מופעי רוק, ירידים), מבנה חינוך/ חווה חקלאית, שיקום עינות תלם, מגרש חניה, חלקו עם אספלט (300 מקומות) וחלקו ללא אספלט.
(1,200 מקומות) (ממוקם בסמוך לאתר לאירועים זמניים) הכניסה לפארק תהיה משני כיוונים – מכיוון הר חוצבים ומכיוון מוצא.
לאורך השנים היו מספר ניסיונות לבנות בנחל.
בשנים האחרונות המועצה המקומית מבשרת ציון וחברת י.ד.
ברזאני בונים במעלה הנחל מרכז ספורט, יחידות דיור ומרכז מסחרי, למורת רוחם של חלק מהתושבים.
לנוכח חששות המתנגדים לבנייה מפני הזרמת פסולת לנחל הוקמה על ידי תושבי מבשרת "העמותה להצלת נחל חלילים", אשר פועלת ביחד עם החברה להגנת הטבע לשמירה על הנחל.
נפוצות מספר גרסאות לאגדה מקומית בנוגע למקור שמו של הנחל.
בכפר הערבי קאלוניה מעל נחל חלילים, חי אדם עשיר מאוד - מוכתר הכפר - ולו בת יפה אחת.
בהגיעה לגיל 12 הוחלט לחתן אותה.
כמבחן לחתן המיועד הוחלט לבדוק מי מבין המחזרים יכול לרעות עדר של עיזים, וכך יצאו הכרוזים לכל הכפרים בסביבה להודיע על המבחן.
במורד נחל חלילים גרו רועה הצאן ובנו שהתייתם מאמו בגיל צעיר.
הרועה הצעיר הלך להציע עצמו כחתן ולקח עמו חליל רועים עשוי עץ זית עתיק, חליל קסמים אשר מנגן מנגינה הגורמת לעיזים לצעוד אחר המחלל עד לדיר.
מוכתר הכפר לא התלהב מהמחזר העני אך גם לא האמין כי יוכל לרעות את העיזים והסכים להעמידו במבחן.
יצא הרועה הצעיר עם עדר העיזים הפרועות ומיד הן ברחו לכל עבר, אבל הרועה לא נבהל.
לפנות ערב, הוא הוציא את חלילו וניגן.
בני הצאן חזרו מיד והוא הוביל אותן אל הדיר בכפר.
למחרת היום יצא שוב הרועה לאחו אך הפעם גילה כי חליל הקסמים נעלם או שמישהו גנב אותו.
לפתע החלה רוח חזקה מנשבת ואז קרה הבלתי יאומן: הרוח עברה בחללים הרבים במערה והפכה את המערות לחליל אחד גדול שהשמיע מנגינת קסמים.
הרועה התחתן עם בת המוכתר, ומאז ועד היום קוראים לנחל "נחל חלילים".
על פי גרסה נוספת, הרועה העני נשלח לרעות את העדר בוואדי ממנו נעלמים בני הצאן ומוצא במערות נחל חלילים את כל העדרים האבודים שנמשכו אל המערות בגלל קול הדומה למנגינת חליל היוצא מפתחן, כאשר הרוח נושבת.
נַחַל יַבְנְאֵל הוא נחל במזרח הגליל התחתון, הזורם לאורך כ־17 קילומטרים ממורדות רכס קרני חיטין אל עמק הירדן ונהר הירדן.
בחלקו העליון הוא נחל אכזב, ובחלק התחתון הוא נחל איתן, הודות למעיינות הנובעים בערוצו.
מקור השם של נחל יבנאל הוא בעיר המקראית יבנאל, המזוהה בתל ינעם, סמוך למושבה יבנאל.
שמו הערבי של הנחל הוא ואדי פג'אס, שיבוש השם היווני פֶּגַאִי (מעיינות).
ראשיתו של נחל יבנאל סמוך לקיבוץ לביא בגובה של כ־280 מטרים מעל פני הים.
משם הוא יורד לעבר בקעת יבנאל וחוצה אותה מצפון-מערב לדרום-מזרח.
ממזרח ליבנאל הוא יורד בתלילות ויוצר ערוץ קניוני בסלעי הבזלת לאורך כ־3 קילומטרים, עד צאתו למישור של עמק הירדן מצפון לתל עובדיה.
הוא נשפך לנהר הירדן מדרום לכנרת כקילומטר נוסף מזרחה משם, מול אום ג'וני ודגניה ב', בגובה כ־200 מטרים מתחת לפני הים.
בין יובלי הנחל נמנים נחל אדמי, נחל שרונה ונחל ימה.
אורך הנחל כ־17 ק"מ ושטח אגן היקוותו כ־75 קמ"ר.
כמות המשקעים היורדים באגן ההיקוות היא 400–550 מ"מ בממוצע לשנה.
נפח הזרימה בנחל הוא כ־4 מיליון מ"ק בממוצע לשנה, והספיקה הממוצעת היא כ־3–5 מ"ק/שנייה (2012–2024).
בדפנות הערוץ הקניוני של הנחל נובעים מספר מעיינות, בהם עין פטל ועין כוש.
בתקופה הביזנטית נבנתה אמת מים על שם ברניקי שהוליכה את מי המעיינות מכאן לבית ירח ולטבריה.
שרידי האמה נראים בכמה מקומות ליד הנחל.
קטע זה של נחל יבנאל הוא שמורת טבע הקרויה שמורת נחל יבנאל.
באפיק הנחל יש ריכוז גדול של שיחי הרדוף הנחלים ושיח-אברהם מצוי, ובמדרונות מעליו צומחים עצי שיזף מצוי רבים, ושיחי שיזף השיח.
המים יוצרים כמה בריכות קטנות ורדודות לאורך האפיק, בהם מצויים דגי שפמנון ודגים אחרים.
בסבך הצמחייה מצויים עופות רבים, בהם תור צווארון, בולבול צהוב-שת, סבכי שחור-ראש ועוד.
באביב פורחים באזור ריכוזים של כלנית מצויה ותורמוס ההרים.
בסתיו ניתן לראות ריכוז יפהפה של חצבים וליהנות מפירות שיחי הפטל המפוזרים לאורך הנחל.
לאורך ערוץ הנחל בחלקו התחתון ובסמוך לו עוברים כמה מסלולי טיולים, ביניהם קטע של שביל ישראל, המקשר בין אתר ירדנית לבין רמת יבנאל והר תבור.
לאורך נחל יבנאל (ואדי פיג'אס) עוברת דרך עפר על גבי הנתיב הקדום דַרְבְּ אל חווארנה – "דרך החורנים".
דרך עתיקה זו חיברה בין החורן ונמל עכו, ועברה בנתיב הנחל מבקעת הירדן אל בקעת בית נטופה.
דרך זו שימשה בתקופה העות'מנית כנתיב סחר להובלת תבואות (דגנים), על גבי גמלים ופרדות, משדות החורן אל מחסני הנמל של עכו העתיקה – מסע שארך כשלושה שבועות.
בשלהי השלטון הרומי בארץ (סוף המאה ה־3) שגשגה טבריה ומנהיגיה שאפו להידמות לעיר רומית.
לשם כך בנו מבני ציבור כמו גנים, מזרקות, בתי מרחץ ושירותים ציבוריים.
כדי להזין את כל אלו היה צורך במים זורמים ללא מגבלה.
לשם כך בנו אמת מים שהחלה דרכה במעיינות הרבים שבנחל יבנאל וירדה לטבריה לאורך מורדותיה של רמת פוריה והזרימה מים בגרביטציה.
בדרכה בנחל יבנאל הוסטו חלק מהמים לטחנות קמח שנבנו בנחל.
בהמשך נבנו הסתעפויות מהתעלה שהובילו מים לאתרים שונים מדרום לטבריה כשההסתעפות הידועה ביותר היא ההסתעפות לבית ירח.
נחל חזורי - נחל קצר בשיפולי החרמון היורד בתלילות רבה מנבי חזורי אל נחל גובתה.
הנחל חותר ומפלס דרכו בסלע גירי רך המאפיין את רכס החרמון.
בנחל צומחת צמחייה ים תיכונית אופיינית כגון: אלון מצוי, אלה ארצישראלית, ער אציל (המוכר מתבלין עלי הדפנה), אדר סורי, כליל החורש עם פריחה ורודה-סגולה בחודשי האביב, הרדוף הנחלים, דולב מזרחי, קיסוסית קוצנית, ארנין ההרים ועוד.
נַחַל חֲרוֹד הוא נחל איתן באזור הגליל התחתון הנשפך אל הירדן.
מקורו של הנחל הוא באזור גבעת המורה, בגובה של כ-500 מ' מעל גובה פני הים, ומשם הוא זורם מזרחה דרך עמק חרוד, במסלול שאורכו כ-35 קילומטרים עד שהוא נשפך אל הירדן, כ-2 קילומטרים צפונית למעוז חיים בגובה 230 מ' מתחת לפני הים.
הנחל מנקז את עמק חרוד, את מורדות ההרים שסביב עמק בית שאן וחלק קטן מהעמק, את מזרח עמק יזרעאל, חצי מגבעת המורה, את רוב שלוחת צבאים, ואת המדרונות של צפון הגלבוע.
ב־7 הקילומטרים הראשונים, הנחל אכזב וזורם בתעלת ניקוז נמוכה.
משם, החל משפך נחל נבות אל נחל חרוד, (המביא איתו את מי עין יזרעאל) הנחל זורם בין בריכות דגים לאורך 13 ק"מ.
את חלקו המזרחי של הנחל חוצים מספר גשרים, שניים מהם מכונים "הגשר הרומי".
"הגשר הרומי" המערבי כולל אלמנטים שנותרו במקום מהתקופה הרומית.
החל מהגשר נחשפת בזלת הכיסוי, ולאורך 11 הקילומטרים האחרונים, הנחל מתחתר בה ויוצר מצוקים גבוהים וקניונים וזורם בחוזקה ובפיתולים.
שם יש מספר מפלים, שהידוע מביניהם מכונה "קניון הבזלת" וגובהו כ־13 מטרים.
הקרן הקיימת לישראל הכשירה במקום שביל טיולים.
בבקעת בית שאן עובר מעל הנחל גם גשר קנטר.
באגן הניקוז של הנחל יורדים כ־200 מילימטרים גשם בשנה.
בחורף מתרחשים שיטפונות חזקים בנחל וביובליו בשל הפרשי הגובה הגדולים בין מוצאי היובלים לשפך נחל חרוד.
גם בעקבות שברי ענן פתאומיים מתרחשים שיטפונות, משום שהקרקע בעלת אופי חרסיתי.
ספיקת המים הרגעית המקסימלית נמדדה בינואר 1990, והייתה 170 מ"ק לשנייה.
באגן הניקוז מספר רב של מעיינות, מהם מעיינות גדולים.
חלק מהמעיינות ניזונים ממי אקוויפרים שמתמלאים הרחק מאגן הניקוז, וחלק ממי אקוויפרים מקומיים.
עד לתחילת המאה ה־20 היובלים והמעיינות באגן הניקוז של נחל חרוד זרמו במצבם הטבעי.
כשהתחילה התיישבות חקלאית בעמק חרוד התבצעו שינויים בזרימת המים באזור, והמים נותבו לחקלאות ולבריכות דגים.
עם השנים מי המעיינות לא הספיקו לצורכי החקלאות, והחל קידוח מי תהום, שהקטין את ספיקת המעיינות.
גם חלק ממי השיטפונות בנחל נתפסים במאגרים.
כיום רוב מי המעיינות באגן הניקוז של הנחל נתפסים לשם השקיה ולא זורמים אל הנחל.
לכן ספיקת המים השנתית בנחל היא רק כ־7 מיליון מ"ק, בעוד שספיקת המים השנתית במעיינות גבוהה הרבה יותר – 55 מיליון מ"ק, ובעבר הגיעה ליותר מ־95 מיליון מ"ק.
הנחל מנוצל באופן אינטנסיבי להזרמת שפכים ושפכים תעשייתיים.
ב-1992 הוקמה מנהלה לשיקום הנחל, שהכשירה במקום שבילי מטיילים, ושיפרה במידת מה את המצב האקולוגי באזור, אם כי עדיין מוזרמים לנחל שפכים רבים.
מעיין חרוד – נמצא בגן הלאומי מעיין חרוד שלמרגלות הגלבוע
תל יזרעאל – תל עתיק ליד קיבוץ יזרעאל בו נמצאו ממצאים מתקופות שונות
עין יזרעאל – מעיין הזורם אל נחל נבות
גשר קנטרה – נבנה על ידי הממלוכים ב לספירה ושופץ בתקופת המנדט הבריטי.
עליו עוברת אמת מים שהובילה בעבר מים מנחל עמל הקדום (סחנה) לשדות רמת יששכר.
הגשר הקטוע (שער דמשק) – שימש כשער הכניסה הראשי לעיר בית שאן העתיקה.
נקרא שער דמשק כיוון שעמד על הדרך המובילה לדמשק ובשל דמיונו לשער דמשק שנבנה על חורבות בית המקדש בירושלים.
נחל חֵיק הוא נחל אכזב במורדותיו המערביים של הר הכרמל.
ראשית הנחל באזור בסמוך לעספיא ליד רום כרמל.
הוא זורם מקו פרשת המים לכוון מערב דרך בקעת אלון לנחל אורן.
הנחל הוא חלק ממסלול שביל ישראל.
אף שהנחל הזורם לכוון מערב, ניתן לראות בו נקיקי מעוקים שהם פרי שחיקת קרקעית הנחל על ידי מים וסחף.
מערכת הניקוז המערבית של הכרמל קדמה למערכת המזרחית, ולכן שיפועי נחליה (כגון נחל ספונים, נחל אורן ונחל חיק) מתונים, והם רחבים ומפולסים יותר מאשר נחלי המזרח כגון נחל נשר.
תחילתו של הנחל היא בתוך חורש של עצי אקליפטוס, באפיק רחב לכוון דרום מערב עד אל בקעת אלון.
לכל אורכו ניתן לראות עצי אורן, קטלב ואלון מצוי.
בנחל ניתן למצוא גם הדס מצוי הנדיר בכרמל.
בהמשך המסלע הקירטוני מפנה מקומו לאבן גיר קשה.
הנחל שהתחתר בגיר, הופך לצר ויצר אשדות וגבי מים.
חלקו התחתון של הנחל מתחתר לעומק מחשוף הגיר הקשה, ויוצר קניון בעל קירות נמוכים אך תלולים שאורכו כ-130 מטר.
בתחילת הקטע התלול יש מפל שגובהו 4 מטר, ולמרגלותיו בריכה קטנה שבחורף מתמלאת במי גשמים.
נחל חיק מתחבר לנחל אורן בבקעת אלון.
הר הכרמל מתאפיין בכמות משקעים גדולה, אבל למרות זאת הוא דל במעיינות ומקורות מים עיליים.
הסיבה לכך היא כנראה מסלע הקירטון המכסה את אזור ההר, ומונע את חלחול מי הגשמים לקרקע ויצירת מאגרי מי תהום.
אחד המעיינות הבודדים הנובעים בכרמל הוא "עין חיק" בנחל חיק, שהוא מעיין מסוג מעיין שכבה.
המעיין נובע בגובה של 460 מטר מעל פני הים וכ-20 מטר מעל אפיק הנחל.
המים בוקעים בתוך כוך קטן המכוסה בשערות שולמית באזור שהוא בין שכבת גיר ושכבת קירטון חווארי.
סביב המעיין גדלים עצי אלון מצוי ואלה ארצישראלית.
בנוסף מצויים הבוסתנים 14 נטושים של עצי תאנה, רימון ושקד.
מי הנביעה נקווים בשוקת בטון באורך 2.5 מטר.
השוקת מובילה לבריכת אגירה יצוקה מבטון שגודלה 7X8 מטר ועומקה 5-4 מטר.
נַחַל חַמְדָּל הוא נחל אכזב באורך כ-6 ק"מ, בצפון מערב רמת הגולן, דרומית ליישוב גונן.
הנחל זורם בסופו לירדן דרך תעלת ניקוז.
הנחל הוא חלק משמורת טבע "שמורת נחל חמדל".
סמוך לנחל נמצא המעיין "עין גונן".
בנחל צומח השיח מלוח קיפח.
בחלק התחתון יש קניון קטן בין אבני בזלת עם מפלים קטנים.
באביב יש בצִדי הנחל פריחה.
במצוקי הנחל מקננים עופות דורסים רבים.
נַחַל יַמָּה הוא נחל אכזב קצר בבקעת יבנאל שבגליל התחתון, המהווה אחד מיובליו של נחל יבנאל.
ראשיתו של הנחל במושבה יבנאל ובמספר מעיינות בסביבתה, ואפיקו יורד מזרחה במורד בקעת יבנאל.
שמו של הנחל נגזר משם היישוב התלמודי כפר ימה, אשר זוהה בידי חז"ל עם יבנאל המקראית, ואשר מקומו בחורבת ימה הסמוכה למוצא הנחל (ח'רבת ימא).
נַחַל יוֹסִיפוֹן הוא נחל במרכז רמת הגולן, ויובל של נחל זוויתן, שמקורו בשמורת הטבע מסיל ע'סניה, במורדות הצפון מערביים של הר קורטם ברכס בשנית.
הוא נשפך לנחל זוויתן כ-4 קילומטרים צפון מזרחית לקצרין.
הנחל זורם דרום מערבה דרך מאגר קטיף, לאחר מכן הנחל עובר מדרום להר יוסיפון, ונשפך למאגר יוסיפון.
הנחל ממשיך עד שהוא נשפך לנחל זוויתן.
נחל ייט"ב (ראשי תיבות: נחל יד יצחק טבנקין, בערבית: ואדי עוג'א – נחל מפותל, על שם פיתוליו הרבים) הוא נחל ואחד הערוצים הגדולים במזרח בנימין.
אורכו של הנחל כ-24 ק"מ והוא נשפך אל נהר הירדן בבקעת הירדן ובו כמה אתרים קדומים.
בשנים גשומות הנחל איתן וזורם כל השנה, ואילו בשנות בצורת הוא מתייבש בקיץ.
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל II.
בחירבת עוג'ה אל פוקא, במוצא הוואדי, נמצאו שרידי חומות ומגדלים מתקופה זו.
במלחמת העולם הראשונה ואדי עוג'ה היה הגבול בסוף 1917 ותחילת 1918 בין הטורקים לבריטים.
הבריטים ישבו מדרומו והטורקים מצפונו.
קו החזית בין הבריטים והטורקים בארץ ישראל השתרעה בין הירקון (שגם קרוי עוג'ה בערבית) ממערב לואדי עוג'ה ממזרח.
קו זה כונה "קו שתי העוג'ות".
ב-21 בפברואר 1918 נכבשה יריחו על ידי צבאו של הגנרל אלנבי.
ב-8 במרץ 1918, החלה פעולה, שתוכננה להתבצע בו זמנית במספר גזרות, לכיבוש האזור שמצפון ליריחו, אל מעבר לוואדי אל-עוג'ה העשיר במים והשתלטות על רכס הגבעות שמצפון לוואדי.
הכוח התרכז בתל א-סולטן ונע בשעות החשיכה לואדי אל עוג'ה.
ניתן למצוא המון שרידי פגזים מקרב זה בגבעות שמשני צידי הנחל עד לטווח של כ-2 ק"מ ממנו.
נחל ייט"ב הוכרת כשמורת טבע בשנת 1983, וב-2022 שונה הסטטוס שלו ל"אתר קולט קהל".
הנחל מתחיל במורדות השומרון, מעל כביש אלון צפונית ליישוב כוכב השחר, שם נמצא המעיין הגדול ביותר בשומרון עין סמיה.
במקום נמצאת תחנת שאיבה של חברת המים הפלסטינית המספקת מים לרמללה ולביר זית.
אורך הנחל הוא 24 ק"מ במדבר שומרון ובקעת הירדן.
תחילתו של המסלול כ-350 מטרים מעל גובה פני הים במורדות רמת חצור (ג'בל עסור), ומכאן הוא יורד לצפון-מזרח ומתרחב לאחר קילומטרים אחדים לבקעה ושמה בקעת סאמיה.
הנחל עובר ברובו בתחום שמורת נחל ייט"ב וכוכב השחר, חולף לכל אורך קניון הנחל והמפלים, ומגיע לעין עוג'א.
חורבת סמיה היא תחילת מסלולו של נחל עוג'א.
יובליו העליונים של הנחל יורדים מהר בעל חצור, שיא הגובה בשומרון 1,016 מטרים מעל פני הים, והוא נשפך לירדן בגובה 330 מטרים מתחת לפני הים.
שמות קטעי הנחל בערבית הם ואדי סאמיה, ואדי א-לסם וואדי אל עוג'א.
סמוך לכפר עוג'א א-תחתא מתחבר ואדי ווחיתה לנחל ייט"ב.
מתחת לנחל נמצא קניון ענק שהאורך שלו הוא כ-7.5 ק"מ ויש בו מצוקים ומערות.
בקטע של הקניון מצויים מספר מפלים נמוכים ולא גבוהים.
נחשפים שם סלעים מיוחדים כגון סלעי גיר קשים וסלעי דולומיט, שהם יוצרים טור מצוקים ובהן חיים דורסים נדירים כגון: עיט ניצי, בז צוקים, נשר, רחם, אוח ועקב עיטי.
צמחיית נחלים שופעת וכוללת עבקנה שכיח, פלגית שיחנית, סמר חד, סוף מצוי ועצי תמר.
מדרונות השמורה מכוסים בצמחייה ערבתית.
בה בולטים רותם המדבר ושלהבית קצרת שיניים.
אוכלוסייה גדולה של חצבים, אירוס שחום, חלמונית גדולה, יקינטונת מעורקת, צבעוני ההרים, עיריוני צהוב, נורית אסיה, העשב הנדיר ציפורנית חדת שיניים, סתוונית וכרכום חורפי.
בפברואר פורח באזור מין נדיר ואנדמי לבקעה, יקינטונת מעורקת.
בתקופה זו פורח במצוקים גם צבעוני ההרים.
במרץ פורחים במצוקי הנחל אירוס שחום ועיריוני צהוב, וכן גדלים באזור צמר מפוצל ונורית אסיה.
בנובמבר פורחת חלמונית גדולה מעל למפל הגדול בוואדי קיס.
בשני הוואדיות שמובילים לנחל יש הרבה רקפות וקצת סתווניות.
בוואדי אל קיס חלמוניות וגם קצת כרכומים חורפיים.
בבקעת סאמיה יש מעיין גדול שלידו כמה אתרים קדומים (ח'רבת סאמיה, ח'רבת אל-קסר).
נחל חווה הוא נחל אכזב, מיובליו של נחל צין בהר הנגב המרכזי.
מקור השם הוא בערבית, בעקבות צליל שמו הערבי של חלקו העליון של הנחל "ואדי אל הווא" שפירושו "נחל הרוחות" ומקורו במישור הרוחות שבראשו, חלקו התחתי נקרא בערבית "ואדי משיש א-שריקה" שפירושו "נחל השקעים המזרחי" ומקורו במחשופי מי תהום שבאפיק הנחל.
נחל חווה מתחיל מצפון ליישוב מצפה רמון.
יובלו העליון עובר בתחום אזור התעשייה של מצפה רמון שמצפון ליישוב.
ממצפה רמון יורד הנחל כלפי צפון מזרח בתוך מישור הרוחות ועובר בנתיב כמעט מקביל לקירו הצפון-מערבי של מכתש רמון במרחק של 2–3 ק"מ ממנו.
לאחר כ-31 ק"מ במקביל למכתש רמון משנה הנחל את כיוונו ויורד צפונה לאורך כ-6 ק"מ בעוקפו את הר גרפון ממזרח.
בהמשך חוצה הנחל את דרך העפר הצמודה לצינור הנפט אילת-אשקלון מכאן ממשיך הנחל ויורד בערוץ עמוק אך לא קניוני בכיוון צפון מזרח אל נחל צין.
אורכו של נחל חווה ממצפה רמון ועד לנחל צין כ-37 ק"מ, נחל חווה הוא מיובליו של נחל צין הגדול, חלקו העליון של הנחל הוא רדוד רחב ואכזב.
מפתח קניון חווה משרה אווירה של כניסה לתוך פסל.
נוף הקניון משלב סדקים גאולוגים מרשימים ומפלים ששחקו את הסלע ויצרו בו תבניות של קימורים רכים.
בנחל קירות קניון הבנויים מאבן גיר בהירה הנדירה מאוד בארץ ישראל.
הגבים נמצאים בקניון בנחל חווה מתחת למפל שגובהו כ-25 מטרים.
ייחודם של גבים אלו הוא שהם אינם פוגשים אור שמש בכלל ולכן הם קרים.
בזכות העובדה שהם נמצאים בצל תמידי תהליך אידוי המים שלהם איטי מאוד דבר שמאפשר לגבים להחזיק מים כל השנה.
המים בגבים אינם ראויים לשתייה.
בקעת החול אשר בנחל חווה היא תופעה מיוחדת במינה.
בבקעה חלוקי צור גדולים ומתחתם אבן חול צהובה.
אבנים אלו חזקות וקשות מאוד ואינן חלק מהמסלע המקומי.
הסברה היא שמקורם בערוץ נחל שקדם לפתיחתו של הבקע הסורי-אפריקני.
אשר הסיע את הסלעים ממזרח לכיוון הים התיכון הקדום.
אותם סלעים הפכו במהלך מסעם מערבה לאבני חול וחלוקים של גיר וצור אשר הורבדו כיחידת סלע המוכרת בשם תצורת חצבה על פני כל מרחב הנגב.
עם יצירת הבקע והרמת אזור הנגב, נסחפו בשנית אותם סלעים מן האזורים המורמים ונותרו רק במקומות נמוכים או בבקעות, שלכדו בתוכם סלעים אלו.
נחל חווה, המתחתר על קו התפר בין רמת עבדת לרכס מחמל, יוצר קניון עמוק ששתי גדותיו שייכות לתקופות גאולוגיות שונות: גדתו הצפונית של אפיק נחל חווה היא חלק מרמת עבדת, והסלעים המאפיינים אותה הם קירטון וגיר מתקופת האיאוקן.
גדתו הדרומית של האפיק היא חלק מרכס מחמל והסלעים הנחשפים בנקודה זו הם בעיקר גיר ומעט חרסית.
בסלעים אלה, בעקבות השחיקה רבת השנים, נוצרו מערכות סדקים עמוקות ומרשימות שהן תוצאה של בליית הסלע, התחתרות הנחל והרחבת אפיקו.
מקור מים עונתי בנחל חווה (ת'מילה-נביעה הנובעת מן הקרקע) שנחפרו על ידי הבדואים בקרקעית מעוק רדוד בחלקו התחתון של הנחל.
המים של ת'מילות אלו משמשים את בעלי החיים בסביבת הנחל.
במשטחי הסלע הנחשפים באפיק הנחל ועל גדותיו יש ריכוזים נדירים של מאובנים.
נחל חווה מתאפיין בצמחייה ייחודית לאזור.
בחלקו הקניוני מצויים צמחים הזקוקים לכמות מים גדולה יחסית, סוג הצמחים הנפוץ ביותר הוא עצי התאנה אשר גדלים ליד המעיינות והגבים המחזיקים מים לאורך כל השנה.
הפצת הזרעים של התאנה בנחל מתבצעת על ידי בעלי חיים אוכלי פירות ואילו ההאבקה נעשית על ידי צרעת הפיקוס.
במקום בו אין צרעות כאלו, לא תתבצע הפריה ולא יתפתחו זרעים.
מינים נוספים הנפוצים בנחל: שרך הנפוץ במקומות לחים ומוצלים, סמר, קנה סוף מלוח.
בנוסף, כיוון שאגן הניקוז של הנחל הוא יחסית רחב, זורם הנחל לרוב יותר מפעם בשנה.
שיטפונות אלו מאפשרים את קיומם של צמחים נוספים באפיקו של הנחל, כגון: טיון דביק, ימלוח, זוגן השיח ועוד.
בערבית נקרא המעיין "עין אום אלבארד" (המעיין הקר) המעיין שוכן במורד הנחל כ-2 ק"מ מקטע המעוק, יורד במחשוף גיר מגיל טורון וגובהו 35 מ'.
בבסיסו יש גומחה ענקית שמתקרתה מטפטפים מים הנקווים בשוקת קטנה הבנויה בטון ואבנים.
מימיו של עין חווה נחשבים למים המתוקים ביותר בנגב.
עוצמת הטפטוף תלויה בכמות המשקעים השנתית - בשנה גשומה, כאשר מאגרי המים בתוך הסלעים מלאים לגמרי, עוצמת זרימת המים במעיין תהיה יחסית גבוהה.
בשנה פחות גשומה או בעונות הקיץ והסתיו, עוצמת זרימת המים במעיין תהיה נמוכה.
מטרת השוקת היא לאגור את מי הנביעה.
נחל ימין הוא נחל בהר הנגב הצפוני, מיובלי נחל חתירה.
מקור שם הנחל הוא בעקבות שמו הערבי של הנחל, ואדי אל ימן, כלומר הדרומי.
אורך נחל ימין הוא 11 קילומטר.
הנחל מתחיל באמצע מישור ימין, סמוך לקריה למחקר גרעיני.
משם יורד הנחל לכיוון דרום, תוך כדי הוא אוסף בדרך את נחל זרוע ואת נחל אצבע הבאים ממורדות רכס חצרה.
לאחר שהנחל עובר כ- 8 קילומטר, הוא חוצה את דרך מעלה העקרבים, בדרום מישור ימין.
לאחר חציית הדרך מתחתר הנחל בסלעי הגיר של רכס חצרה ויוצר קניון עמוק ומצוקי, שבו יש מפל בגובה כ-100 מטר.
נחל ימין מתחבר לנחל חתירה במרחק 3 קילומטר ממזרח לעין ירקעם.
בתחילה במישור יש שיחים מפוזרים, המישור החולי הוא שריד לתקופה שהייתה לפני היווצרות הבקע הסורי אפריקאי.
בהתחלת הנחל האפיק מתון, אבל אחרי מרחק קצר הוא יורד במפל לערוץ קניוני, ובמסלול רואים שילוב של מצוקים וחולות.
ישנה דיונה בגדה המערבית של האפיק, ובצד המזרחי יש אבן חול.
בנחל ימין ישנם שני גבים גדולים במשטח סלע משופע.
הגבים מלאים במשך חודשים אחרי שיטפונות באזור ובשנים גשומות יש נביעה עונתית.
בחודשים מרץ ואוקטובר ניתן למצוא פריחה עונתית בנחל, במיוחד אירוס ירוחם וחבצלת הנגב.
נחל חיון הוא נחל אכזב המתחיל מבקעות הנגב הדרומי, וממשיך דרך המישורים של הנגב הדרומי עד שנשפך אל נחל הערבה.
אורכו כ-68 ק"מ ואגן הניקוז שלו הוא מהגדולים בנחלי הנגב.
שמו של הנחל בערבית, ואדי אל-חיאני (בעברית: נחל הנחשים) מתייחס רק לחלקו העליון, בעוד חלקו התחתון של נחל חיון נקרא בערבית ואדי אחניק.
נראה שהשם העברי חיון הושפע מהצליל של השם הערבי ונקבע כשמם של שני חלקי הנחל.
ראשיתו של נחל חיון במפגש הנחלים היורדים מרכס הר בשמת ומצוקי תמנע ומתלכדים בדרום לכיוון בקעת עובדה: נחל בטמים (ואדי אם בוטמה), נחל מלחן, נחל שרביט ונחל בקעתיים.
מן הבקעה מתחלחל נחל חיון לכיוון צפון בעמק בעל חתך ערבה, שבאמצעותו הוא חוצה את מישור חיון.
נחל חיון מתלכד עם נחל הערבה בצפון ערבת יפרוק.
כ-17 ק"מ מצפון לבקעת עבדה נחל צניפים נשפך אל נחל חיון, שם פונה הנחל לצפון-מזרח.
לאורך הנחל מצויה צמחייה רבה יחסית לסביבתו המדברית ומשמשת מזון לבעל חיים באזור הנחל.
בקרבת ערוץ הנחל נמצא אתר בורות גרזי.
נחל חצור הוא נחל אכזב הנמצא בגליל העליון בשמורת טבע ששטחה 4500 דונם.
הוא מתחיל בקרבת הר בן זמרה ברמת דלתון וזורם בתחילתו לכיוון צפון־מזרח ובהמשכו בכיוון דרום־מזרח.
בעבר נשפך נחל חצור אל הקצה הדרומי של החולה, לפני ייבושה.
בחלקו המרכזי של הנחל ישנו קניון עם מערות רבות, ביניהן "מערת עלמה" שהיא מערה בעלת פתח גדול שממנו מסתעפות מחילות גדולות ובהן זקיפים ונטיפים.
ממזרח לקניון אפיק הנחל עובר בקו שבר גאולוגי.
הוא חוצה גבעות נמוכות העשויות סלעי גיר ומשם, דרך תל חצור וקיבוץ איילת השחר, נשפך הנחל אל הירדן.
במצוק ישנם מערות וכוכים דמויי חלונות ומכאן שמו הערבי של הנחל "ואדי אשבאביך"- נחל החלונות.
רוב המערות נוצרו בתהליכי המסה קרסטיים, אך חלקן נחצבו בידי האדם לצורכי מגורים ומחייה.
בחלקו המרכזי של הנחל מצויים שרידים המעידים על פעילות רבה של האדם בעבר: מחצבות עתיקות ומערות מגורים.
מצפון לנחל מצויים שרידי היישוב העתיק מרות.
בחלקו העליון של הנחל צומח חורש ים-תיכוני מפותח מאוד שבו רוב העצים הם אלון מצוי ואלה ארצישראלית.
בין השיחים הרבים המצויים בנחל ובסביבתו, צומחים מינים רבים של פרחים ביניהם סחלבים, חצבים ושפע רקפות וכלניות.
בחלק התחתון שבו חוצה הנחל את כביש 90 (כביש ראש פינה–קריית שמונה) יש גבעות רבות שעליהן עצי שיזף מצוי ולבנה רפואי.
סמוך למקום בו חוצה הנחל את הכביש פורח באביב אירוס הדור.
באותו מקום נובעים גם מעיינות חצור שמסביבם צמחייה עשירה מאוד וסבוכה.
במצוקי הנחל מקננים: נשרים, עקב עיטי, עורב שחור ובז אדום.
נחל חצרה הוא נחל בהר הנגב והערבה.
הוא יוצא מתוך המכתש הקטן ומתחבר אל נחל צין, היורד דרך הערבה אל ים המלח.
בנחל חצרה קיימת "מרפסת השיטפונות", נקודת תצפית טבעית שממנה ניתן להשקיף על שיטפונות בעונת החורף.
וכן קיימת מרפסת תחתונה שם יש זרימה חלשה מאוד של מים בכל ימות השנה.
בנחל חצרה קיים מפל וטפטפת נטיפים.
צמחייה בנחל: ליד הנחל גדלים עצי אשל שגדלים באדמת סחף בנוסף ישנם עצי אשל.
נַחַל טוּר הוא נחל אכזב במדבר יהודה.
הנחל יורד מכתף טור ברמת המדבר, ונשפך לים המלח בצפונו, מעט מצפון למצוקי דרגות.
הנחל מורכב מארבעה חלקים, במוצאו ברמת המדבר, הוא מחבר שני יובלים רדודים הזורמים אחד לדרום-מזרח והשני מזרחה.
עם הכניסה לתחום המסלע הקשה של במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, חוברים היובלים לערוץ יחיד הזורם מזרחה ("נחל טור עליון"), ומתחתר לקניון קצר ותלול מאוד, המורכב מסדרת מפלים הנופלים ממצוק ההעתקים.
יש בו ארבעה מפלים עיקריים בגבהים (ממערב למזרח) 50, 60, 80 ו-25 מטרים.
בין מפלים אלו יש עשרות גבים המתמלאים ממי השיטפונות.
אורך הקניון של נחל טור עליון כ-2 ק"מ והוא הוכשר על ידי רשות הטבע והגנים כאתר גלישת מצוקים, כולל עוגני מתכת קבועים (בולטים כימיים) לקשירת חבלי עיגון.
חלקו התחתון של הנחל נמשך בקניון מתון יותר, ובו מפלים גבוהים פחות, בגבהים של 15, 15, 20 מטרים.
חלקו התחתון של הנחל בין מרגלות מצוק ההעתקים ועד השפך לים נתון לשינויי תוואי עקב ירידת מפלס ים המלח, בפרט מזרחית לחציית כביש 90.
נחל חרובים הוא נחל הזורם באזור רכס הכרמל ואחד מיובליו של נחל מערות הנשפך לים התיכון.
תחילתו של הנחל היא מדרום ליישוב הדרוזי דלית אל-כרמל.
הנחל מתפתל לכיוון דרום-מערב ויוצא לעמק (בקעת) מהר"ל ומתחבר במערבה לנחל מערות.
שני יובליו העליונים של נחל חרובים מדרום לדליית אל כרמל מאופיינים בסלעי קירטון.
לאחר המפגש בין שני היובלים האפיק מאופיין בסלע גיר קשה.
הנחל מתחתר בסלעי הגיר, אפיקו מוצר, גדותיו תלולות ומצוקים גבוהים בין שני צדדיו שבהם צנירים ומערות.
עם היציאה לבקעת מהר"ל הופך האפיק לרדוד והנחל זורם באדמת הסחף המהווה את קרקעית העמק.
דפנותיו הצפוניות של העמק בנויות מסלעי טוף שהם שריד להר געש תת-מימי שהתפרץ בים רדוד בתקופת הקנומן (כ 100 מיליון שנים לפני תקופתנו) באותה התקופה היה הכרמל מכוסה ים רדוד ובו ארכיפלג של הרי געש.
בערוצו העליון של הנחל ובגדה המזרחית גדל חורש ים-תיכוני וניתן לראות מיני עצים כאלון מצוי, אלה ארצישראלית וקטלב מצוי.
במערות המצויות במצוקי הנחל ניתן לחזות בעופות דורסים מקננים.
בגדה המזרחית פורחים בעונה שושן צחור, וניתן לראות לבנה רפואי.
יש אומרים שהשם כרמל מורכב מהמילים כרם ואל, כלומר מטע האלוהים ואכן בתקופות קדומות היה הר הכרמל מכוסה ישוב צפוף שהתבסס על כרמי זיתים וגפנים ועוד קודם לכן, בתקופה שקדמה למהפכה החקלאית, נמשכו בני האדם למקום בזכות שפע הצמחייה ובעלי החיים שחיו בה.
גם באגן נחל חרובים נמצא רצף יישובי החל מהתקופה הפלאוליתית ועד ימינו.
האתר בפתחו של נחל מערות מייצג רצף של מיליון שנות יישוב פרה היסטורי אך הוא אינו האתר הפרה היסטורי היחיד, במעלה נחל חרובים מדרום לדאלית אל כרמל היה קיים אתר אחר מהתקופות הפלאוליתית התיכונה, הנאוליתית והכלקוליתית.
במוצאו של נחל חרובים לבקעת מהר"ל הוקם בראשית תקופת הברזל אתר גדול, הידוע בכינוי נ.ג.
שטחו של האתר כ 27 דונם והוא הורכב ממגדל גדול שכיום שרידיו מגיעים לגובה של שישה מטרים וקוטרו כעשרים מטר, במרכזו של המגדל חדר בודד ואליו הוליך מסדרון צר.
סביבו של המגדל חצר רחבה המוקפת חומה שגם בה מגדל גדול ובסמוך מבני מגורים וגדרות ששיטת בנייתם שונה משיטות הבניה מאותה תקופה.
החוקרים קבעו כי "יש לראות במתחם הישראלי — השולט על כל האזור — שרידים מחווה מוגנת, שהותאמה למגורים ולשמירה על עדרי בקר וצאן."
אולם הארכאולוג אדם זרטל הציע לראות באתר יישוב של שרדנים, אחד מגויי הים אשר מוצאו ככל הנראה באי סרדיניה על סמך הדמיון שבין המגדל ומבני המגורים לסגנון הבניה של מבני הנוראג בסרדיניה ושל המבנים בתרבות המקבילה באי קורסיקה.
מדרום לאתר עוד שני אתרים קטנים יותר בעלי מאפיני בניה דומים.
בתקופה זו הגיע היישוב בכרמל בכלל ובנחל חרובים בפרט לשיאו.
באגן נחל חרובים התקיימו לפחות שתי עיירות ככל הנראה יהודיות, האחת שכיום בנוי עליה המרכז העתיק של דאלית אל כרמל (דאליה היא גפן בערבית והשם משמר את מציאותם של שרידי כרמי גפנים שהיו בהר) והשנייה בהר סומק, יישובים נוספים התקיימו גם בחורבת דרג' 5 וגבעת שנה (כרם מהר"ל)
על פי המסורת שרווחה בכפר איג'זים הפיקו ברזל מהטוף השחור הנמצא בבקעת מהר"ל.
בתקופה זו הוקמו באגן הנחל הכפרים דאליית אל כרמל ואיג'זים באתרם של יישובים מהתקופות הקדומות יותר, הכפר דאליית אל כרמל קיים עד היום, הכפר איג'זים חרב במלחמת העצמאות ועל חורבותיו נבנה המושב כרם מהר"ל.
נחל חצץ הוא נחל קצר בצפון הנגב, אשר שפיעתו בעת עונת הגשמים יורדת מרכס חתירה לכיוון מערב, לעבר נחל הרועה.
תחילתו של הנחל בכמה ערוצים היורדים מגב רכס חתירה ומתרכזים לערוץ אחד.
בחלקו העליון מתחתר בסלעי גיר אשר מתוארך לגיל הטורון, אך במקום מתרכזים ערוציו של הנחל הוא מתחתר בין סלעי קרטון וצור אשר גילם מתוארך לגיל וצור מגיל תקופת הסנון.
על שתי גדות ערוצו של הנחל ניתן לחזות במדרגות חקלאיות, ובאפיקו מתרכזת צמחייה.
בקרבת הנחל גדלים צמחים נדירים וביובלו הדרומי צומחים נרקיסים בעונה.
בין היתר ניתן לחזות בשיחי קרקש צהוב.
בהמשך בגדתו הצפונית של הנחל ניתן לראות ארבעה בורות מים, אשר אחד מהם והגדול שבהם חצוב כחדר תת-קרקעי, עם קירות תומכים בסלעי הקרטון.
מערכת חקלאית קדומה נמצאה באזור שפכו של הנחל.
שרידי החורבה ממוקמים במפגש הנחל עם נחל הרועה קיים מבנה צפונית-מזרחית לקיבוץ שדה בוקר.
מבנה הכולל כמה חדרים אשר אחד מהם מרוצף.
המבנה מחולק לשני אגפים, ובכל אחד חצר פנימית.
בחלקו הדרומי של המבנה קיים בור מים.
בעת חפירה אריכואולוגית שהתקיימה במקום נמצאו חרסים מהתקופה הרומית מזמן שלטונם של הנבטים באזור הנגב.
נחל חתירה או נחל ירקעם הוא נחל גדול, המנקז את המכתש הגדול וזורם ברכס חצרה.
בנחל ישנם קטעי נקיקים צרים, גבים, מפלים, מפער מים ותצורות אבן חול.
נחל חתירה ונחל צפית הם שני הנחלים החוצים את רכס חצרה.
הנחל נקרא גם נחל ירקעם, כשם המעיין הנובע בחלקו העליון.
תחילתו של הנחל למרגלות רבדים גאולוגים של הרי מטמור, בקרקעיתו של המכתש הגדול ובשמו הנוסף מכתש חתירה.
הנחל ממשיך לכיוון צפון - מזרח, לעברו של פתח המכתש.
בגדותיו של הנחל מאובני צמחים מתקופת היורה.
מהמכתש יוצא הנחל בין קירותיו המזרחיים של המכתש לכיוון מזרח כשהוא מתחתר בסלעי הקירטון בין קמר חתירה לקמר חצרה, הממלאים את קער אורון.
מזרחית לכביש 206 בעין ירקעם נופו של הנחל משתנה.
מעין ירקעם מתחתר נחל חתירה בתוך סלעי גיר קשים מהם עשוי קמר חצרה, ויוצר קניון שעומקו נע בין 300 ל-400 מטרים.
בראשיתו של הקניון מפל המתנשא לגובה של כ-60 מ'.
קניון חתירה מגיע לשיא גובהו במקום בו הוא חוצה את קמר חצרה, תוך שהוא יוצר מפער מים ובקרקעיתו אבן חול מתקופת הקרטיקון התחתון.
הנחל חתירה וזורם אל נחל צין.
ראשיתה של דרך קדומה החלה בנחל חתירה ועברה דרך המכתש הגדול ולצידה הייתה מצודה רומית ומדרגות חצובות נבנו ממנה למאגר המים.
ניתן לראות עצי שיטה, שיזף, אשל ואלה אטלנטית.
מעיין עונתי הנובע בחלק העליון של נחל חתירה, ממזרח למכתש הגדול.
בעונה זאת, עולה מפלס מי התהום אל מעל פני הקרקע ("תמילה").
לרוב מימיו מוצפים גם במי גשם ושיטפונות, וממלאים גב גדול לעומק של עד 5 מטרים.
לקראת סוף הקיץ נשארים מים מעטים רק בחלקו התחתון של הגב וחלקו העליון מתייבש, אך מי התהום של המעיין נותרים יחסית גבוהים ובעלי החיים מהאזור מצליחים להגיע אליהם עם מעט חפירה בחול.
המעיין מוקף בצמחייה רבה, של קנה ואשל בעיקר.
בקיר הגדה הצפונית של הנחל חצובות מדרגות עתיקות שככל הנראה, שימשו להורדת גמלים לשתייה מהגב.
בסמוך למעיין נמצא מצד ירקעם מהתקופה הביזנטית ששימש כנקודת אבטחה.
בגדה הדרומית של הנחל נסלל שביל מטיילים על המצוק.
שמו של השביל "מעלה פלמ"ח".
המעלה נפרץ על ידי מחלקת הסיירים בפיקודו של אורי יפה.
בטיול הגדול של פלוגה ג' פלמ"ח צעדו מסדום אל המכתש הקטן, עלו על המצוק הדרומי לכיוון מישור ימין ומשם לכיוון נחל גוב.
מנחל גוב המשיכו לנחל חתירה עד שהגיעו לקיר המצוק שלא ניתן לעבור בו, בקרבת עין ירקעם פרצו סיירי הפלוגה שביל במצוק והגיעו לעין ירקעם.
נחל יהושפט הוא נחל אכזב בהרי אילת, בדרום הנגב.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־300 מטרים מעל פני הים, במורדותיו המערביים של הר יהושפט, מזרחית למעלה גשרון.
הוא זורם דרומה ומייד פונה מזרחה, שם הוא חולף בעמק בין הר יהושפט להר רחבעם.
מעט מזרחה לעמק הוא נשפך אל נחל שלמה, בגובה של כ־250 מטרים מעל פני הים.
נחל יחיעם הוא נחל בגליל המערבי.
תחילתו של הנחל בכפר ורדים והוא נשפך לנחל בית העמק בקרבת המושב עמקה ומשם לים התיכון.
ערוצו של נחל יחיעם עמוק וואורכו כ־10 ק"מ.
חלקו האמצעי של הנחל הוכרז כשמורת טבע וניתן לחזות בו בחורש ים-תיכוני, אלון מצוי, אלון התולע וקטלב.
בנחל צומחים מינים נדירים של מורן החורש, אדר סורי, שרכי אספלנון שחור ורב-רגל פשוט, ובן-חצב.
במצוקי הנחל באזור הדרומי גדלים מישויה פעמונית לצד לוע הארי הגדול, ובן-חצב יקינתוני.
בעלי חיים הדרים בשמורה, גירית, דרבן, חזיר בר, בז מצוי, עקב עיטי ומקנן בו עקב חורף.
שטחה של השמורה ב־2,300 דונם.
אל נחל יחיעם נשפכים מדרום הנחלים נחל משאן, שלל ועלום.
נחל חתרורים הוא נחל אכזב במדבר יהודה.
רובו של תוואי הנחל ממוקם בין נחל מורג לנחל יעלים.
נחל מורג ונחל חתרורים נשפכים שניהם לנחל יעלים.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־275 מטרים מעל פני הים במרחק של כשלושה קילומטרים מצפון־מזרח לצומת חתרורים, המפגיש בין כביש 31 (כביש ערד–ים המלח) לכביש 258).
כיוון הזרימה הכללי של הנחל הוא מזרחה.
בגובה של כ־60 מטרים מעל פני הים, כקילומטר וחצי ממעלה יאיר, נשפך הנחל אל נחל יעלים.
170 מטרים בהמשך תוואי נחל יעלים נשפך אליו נחל מורג.
לאחר מכן יורד בתלילות תוואי נחל יעלים ממצוק ההעתקים אל הקצה הצפון־מערבי של בריכות האידוי של ים המלח.
נחל חירם הוא נחל אכזב בגליל העליון.
רוב תוואי הנחל עובר בתחומי שמורת הר מירון.
מוצא הנחל ממוקם במורדות הדרומיים של הר חירם, בגובה של כ־850 מטרים מעל פני הים.
בתחילה, הנחל זורם מערבה, אך לאחר מכן הוא פונה לכיוון דרום־מערב ועובר דרך המועצה המקומית חורפיש.
בנוסף, הנחל עובר מתחת לכביש 89. לאחר מכן זורם הנחל במורדות המזרחיים של הר זבול, ואז, בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים נשפך לנחל כזיב, הממשיך לזרום עד לים התיכון.
נחל יחמי הוא נחל אכזב ברמת יששכר.
מוצא הנחל ממוקם כ־1.3 קילומטרים צפונית לפארק תעשייה צבאים, בגובה של כ־15 מטרים מתחת לפני הים.
כיוון הזרימה הכללי שלו הוא דרום.
במרחק של כ־700 מטרים צפונית לפארק תעשייה צבאים ובגובה של 145 מטרים מתחת לפני הים, נשפך הנחל לנחל יששכר.
נחל חניתה הוא נחל אכזב בגליל המערבי.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־350 מטרים מעל פני הים בנפת צור שבדרום לבנון, מעט מצפון לקיבוץ חניתה.
הנחל זורם לכיוון דרום־מערב על גבול ישראל–לבנון, ולאחר מכן נכנס לחלקים הצפוניים של היישוב שלומי.
משם הוא ממשיך מערבה במקביל מצפון לכביש 899. לאחר מכן, מעט מדרום לכפר ראש הנקרה, חולף הנחל מתחת לכביש 4. בסופו, בתחומי שמורת ים ראש הנקרה-אכזיב, מעט מעל לגובה פני הים, נשפך הנחל אל נחל בצת, במרחק של כחצי קילומטר משפכו לים התיכון.
נחל חרות הוא נחל אכזב באזור השרון.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־50 מטרים מעל פני הים בין המועצה המקומית תל מונד מצפון למושב חרות מדרום.
הנחל זורם בתחילה לדרום־מערב ולאחר מכן משנה את כיוון זרימתו לצפון־מערב .
הוא חולף מתחת לכביש 4 בין מחלף הדרים לבין מחלף דרור ומצפון לבית הסוהר אופק.
לאחר מכן שוב פונה הנחל לדרום־מערב.
בגובה של כעשרה מטרים מעל פני הים, בתחומי מועצה אזורית חוף השרון, כ־420 מטרים מצפון לתוואי כביש 551 וכקילומטר מדרום־מזרח לקיבוץ תל יצחק, נשפך נחל חרות לנחל פולג.
נחל טייסים הוא נחל אכזב בהרי יהודה אורכו כ־2.8 קילומטרים.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־720 מטרים מעל פני הים בסמיכות לכביש 395, בין הר איתנים להר הטייסים.
הנחל זורם לכיוון צפון־מערב בין המושבים גבעת יערים ורמת רזיאל.
לאחר מכן הוא נכנס ליער הקדושים.
בגובה של כ־450 מטרים מעל פני הים, כ־900 מטרים דרומית למושב שורש, נשפך נחל טייסים לנחל כסלון.
נחל חנון הוא נחל הזורם ב ובמישור החוף הדרומי בישראל שאורכו כ־30 קילומטרים.
הנחל הוא היחיד בישראל שנכנס לרצועת עזה וגם יוצא ממנה חזרה לתחום השיפוט של מדינת ישראל.
בתחום ישראל עובר הנחל באזורים חקלאיים.
הנחל מתחיל בסמוך לנתיבות, נכנס לרצועת עזה ממזרח לנחל עוז, עובר בתוך בית חאנון ונשפך לנחל שקמה.
בקרבת הנחל (בין ניר עם למפלסים) נמצא "יער נחל חנון", הקרוי גם "יער שמחוני" על שמו של אסף שמחוני.
ראשיתו של נחל חנון בגובה של כ-150 מטרים מעל פני הים, סמוך לבית הגדי, מושב הצמוד לנתיבות.
משם פונה הנחל צפונה דרך נוף חקלאי רצוף גבעות, שאיבד את אופיו המדברי הודות להשקיה שיטתית.
בקטע זה הוא נמצא סמוך לתוואי כביש 34. הוא חולף ליד המושב יושיביה ממערב ותקומה ממזרח, שם נשפך אליו ממזרח נחל שלחים מיד לאחר שקלט את נחל יושיביה.
הנחל פונה לצפון-מערב, ועובר סמוך למקום בו יקום היישוב אופיר, ולאחר מכן בין כפר עזה מדרום ומפלסים מצפון, וקולט את נחל סעד מדרום.
אחר כך חולף על פני גבעת תל מפלסים ומקבל אליו את נחל מפלסים ממזרח.
הוא ממשיך מערבה ונכנס לרצועת עזה, שם הוא חולף על פני העיר ג'באליה בקצה המזרחי וממשיך בכיוון צפון-מזרח לתוך העיר בית חאנון, שם זורם לתוכה נחל חייל מדרום מזרח.
כחלק ממעבר ארז חוזר הנחל לשטח מדינת ישראל.
לאחר נקודה זו הוא עוקף את נתיב העשרה ממזרח ונשפך לנחל שקמה מדרום.
הזרמת מי שפכים מרצועת עזה
באמצע העשור השני של המאה ה-21 מימן הבנק העולמי הקמת מכון טיהור שפכים (מט"ש) בחלקה הצפוני של רצועת עזה, בקרבת נחל חנון.
כחלק ממשבר המים ברצועת עזה ועקב קיבולת מוגבלת והפסקות חשמל הוזרמו מהמט"ש מי שפכים לא מטוהרים לנחל, ונשפכו לנחל שקמה בתחומי מועצה אזורית חוף אשקלון.
דו"ח של רשות המים מ-2007 מצביע על הזרמת מי שפכים בנחל שקמה שמקורם במפעלים בישראל וברצועת עזה.
החל מ-2016 חלה היתדרדרות במצב כשלנחל הוזרמו כ-2,000 מטר מעוקב מי שפכים ביום, שהגיעו למאגר מים שקמה וסיכנו את איכות מי התהום.
בעקבות כך, הושבת מתקן התפלה אשקלון כמה פעמים.
תוך ניסיון של הפלסטינים בעזה להפעיל את המט"שים, נגרמה הזרמת מי שופכין בלתי מטוהרים לים התיכון, דבר שהביא לעלייה בזיהום מי החופים ולסגירת חוף זיקים וחוף גן לאומי אשקלון.
החל מ-2017 דווח על עלייה בהזרמת שפכים מהמט"ש לנחל.
בניסיון למנוע את הגעת המים המזוהמים לנחל שקמה, השתמשה המועצה האזורית חוף אשקלון במשאיות, כדי לשאוב את השפכים בקרבת הנקודה בה חוצה הנחל לישראל.
ניסיון זה צלח בחלקו, והשאיבה באמצעות משאיות לא הצליחה להתגבר על היקף השפכים בנחל.
בשלב זה חסמה רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור לבקשת רשות המים את ערוץ הנחל.
זאת בעזרת סוללות עפר, הקמת תחנת שאיבה זמנית במעבר ארז, וסלילת 4 קילומטר של קווים חדשים משם עד לקיבוץ ארז.
בנוסף, חסם צה"ל באמצעות סוללות את הנחל בצידו העזתי, בפרויקט שנועד לעצור את הזרימה.
כעבור מספר ימים פרצו העזתים את הסוללות והמשיכו להזרים מי שפכים לנחל.
במסגרת הפרשה, כינה ראש המועצה אזורית חוף אשקלון, יאיר פרג'ון, את האירוע "פיגוע סביבתי", וקרא למדינת ישראל להתמודד איתו תוך פנייה לגורמים שונים בממשלת ישראל.
בפנייתו אמר ש"אנחנו מעבירים להם מים מותפלים והם מזרימים לנו ביוב חזרה" תוך שהוא מזהיר כי הזיהום הולך ומתפשט צפונה מעבר לתחנת הכוח רוטנברג באשקלון.
לאחר מספר חודשים, בעבודות שבוצעו על ידי רשות הניקוז, הוקמה תחנת שאיבה קבועה במעבר ארז ונסללו קווי הולכה עד למט"ש של שדרות.
מחיר הפרויקט היה כ-12 מיליון שקלים, והוא נמשך עד שנת 2020.
בספטמבר 2023 הוערך כי כ-13 אלף קוב מי שפכים לא מטוהרים זורמים מרצועת עזה ל מדי יום, זאת ככל הנראה בעקבות פיצוץ ב, כאשר חלק מהשפכים מוזרמים לנחל חנון ומגיעים לישראל.
בנחל הוקמו סוללות, והחלה שאיבת מי ביוב מהנחל למט"ש שדרות וחוף זיקים נסגר לרחצה.
אירועים דומים, שבהם הפנו העזתים ברצועה את שפכי הביוב לנחל חנון, אירעו כמה פעמים במהלך הקיץ באותה שנה.
הזרמת השפכים הלא מטוהרים אל הנחל גרמה לצחנה, ריחות ביוב וריבוי יתושים באזור, מה שהגביר את החשש להפיכת הנחל למקור להתפרצות של קדחת הנילוס.
על פי גורמים בענף המים מדובר בפעולה עזתית מכוונת, וכי ארגון חמאס איים שאם ישראל לא תספק דלק לגנרטורים של המתקן לטיהור שפכים בבית לאהיא, הם יסגרו אותו ויזרימו את השפכים לישראל.
חמאס, שהיה הגורם שהיה אחראי על הדלק והחשמל שמתקבלים מישראל לרצועה, קבע סדרי עדיפויות בנוגע לשאלה להיכן להזרים את החשמל והדלק שקיבל, ובמקרים רבים בחר להשבית (חלקית או באופן מלא) את פעילות המתקן לטיהור שפכים בבית לאהיא, תוך הבנת המשמעות של הזרמת שפכים לא מטוהרים לישראל.
עלתה טענה כי חלק ממדינות אירופה המעורבות במתקן, התחייבו בעת הקמתו להפעיל ולתחזק את המתקן, אך לא קיימו זאת.
יער נחל חנון הוא יער הנמצא על הכביש המחבר בין ניר עם למפלסים, בין כביש 34 וכביש 232, סמוך לצומת שער הנגב.
מהיער ניתן לראות את ג'באליה ועזה.
ביער נמצאת אנדרטת חץ שחור.
שטח היער, יחד עם יער נחל גרר, הוא 22 אלף דונם, והם חלק ממערך יערות ב, שרובם נמצאים לאורך הנחלים.
באוקטובר 2018 פרסמה קק"ל כי כתוצאה מטרור העפיפונים וטרור הבלונים נשרפו ביער זה כ-331 דונמים ב-31 שריפות (מתוך כ-11,920 דונמים של יער וחורש טבעי שעלו בלהבות בכלל העוטף בתקופה זו).
מספר רב של בעלי חיים שילמו בחייהם על שריפות אלה.
נחל יואש הוא נחל אכזב הנמצא בדרום הנגב, בסמוך להר יואש, בשמורת הרי אילת.
אורכו כ-2 ק"מ והוא מתנקז לנחל שלמה.
נחל יואש נקרא על שם יואש בן אחזיהו מלך יהודה ויואש בן יהואחז מלך ישראל.
בקירות הקניון ניתן לראות שכבות סלע לבנות.
קירות אלו נוצרים עקב תהליך של שחיקה ובלייה המתרחש כאשר מים משיטפונות עוברים בערוץ הנחל מדי כמה שנים.
המים שוחקים את הסלעים וחושפים את השכבות הלבנות שלהם.
בתוך הנחל, ניתן למצוא שיחים נפוצים המתאימים לחיים באזורים מדבריים, כדוגמת: "רותם המדבר" המתאפיין בענפים דקים וגמישים, אשר אין עליו עלים, כמו כן יש את דמיה לבידה המתאפיין בעלים ירוקים דמויי לב.
בין השיחי דמיה לבידה ניתן להבחין בחגב שחור ארסי הנקרא כושן-ארסי, אשר ניזון מדמיה לבידה וגם מפיק ממנו ארס להגנתו.
גופו מתאפיין בצבע שחור עם כתמים פזורים בצבעי כתום-צהוב.
זוגן השיח, מין האנדמי לאזור, נצפה בנחל.
בכניסה לנחל ישנו אתר ארכאולוגי, הנקרא דרב אל חאג', משמעות השם "דרך העלייה".
דרך זו שירתה עולי רגל מוסלמים בדרכם למכה, כמו כן דרך זו שימשה בעבר כדרך מסחר בין סעודיה למכה וכמסלול תחבורה בין קהיר למכה.
בגדה הימנית של הנחל, שוכנת מערה, הגלויה בזכות גל אבנים הנקרא בערבית רוג'ום.
ניתן להיכנס לתוכה מצידה האחד לצידה השני.
היא כוללת בתוכה מספר פתחים הנקראים טאפוני מהמילה האיטלקית לחלון פתחים.
"שער יואש", ממוקם בקצה הנחל ובו עובר שבר גאולוגי שהביא לנטיית שכבות גיר ויצר מספר מפלים יבשים הפעילים בשיטפונות.
הירידה במפלים באמצעות ידיות מתכת ומעקות מברזל אשר נועדו לשמור של ביטחונם של המייטלים.
נחל חנניה הוא נחל טבעי באורך כ-6 ק"מ הממוקם על הגבול בין הגליל העליון לגליל התחתון.
בימות החורף, עם ירידת הגשמים מתמלא נחל חנניה במים.
שמו הערבי של הנחל הוא جدول القارب الشائك ("נחל הסירה הקוצנית") וכן تيار نبات بركان ("נחל צמחי הברקן").
חלקו העילי של עמק הנחל מכוסה חורש טבעי של עצי אלון מצוי ואלה ארצישראלית, ואילו חלקו התחתון, מכוסה עצי חרוב ושיזף מצוי ושיחי שיזף השיח.
בחלקו העילי של הנחל (בנ"צ 1916.2587) נובע מעיין קטן בשם עין שית.
בעלי החיים המצויים בנחל בעיקר חזירי בר, צבי ארץ ישראלי, צבועים, זאבים, תנים, סמורים, נמיות, דרבנים, דלקים, גיריות מצויות, שועלים מצויים, שפני סלע, מיני מכרסמים ומינים אחדים של עטלפים.
המסלול מיועד לקבוצות קטנות, משפחות וזוגות.
המסלול מתארך במשך 25–30 דקות לכל כיוון.
נחל חוקוק הוא אחד מיובליו של נחל עמוד בגליל העליון.
תחילתו של נחל חוקוק במורדות רכס ליבנים בין מר'אר ליישוב כלנית בגובה של 50 מטרים מעל פני הים.
הנחל חוצה את כביש 65 וזורם מזרחה מדרום לקיבוץ חוקוק.
הוא נשפך לנחל עמוד ליד מערת עמוד שמצפון למושב ליבנים בגובה 140 מטרים מתחת לפני הים.
בנחל נמצאים ציון קברו של הנביא חבקוק (על שמו ההר הסמוך, הר חבקוק), ציון קבר רבינו בחיי וסמוך לנחל נמצא עין חוקוק (עין חבקוק).
נחל חלב הוא אחד מיובליו של נחל גוש חלב שהוא אחד מיובליו של נחל דישון.
אורכו של הנחל הוא כשני קילומטרים.
מוצא הנחל הוא בגובה 800 מטרים מעל גובה פני הים, במורדות הצפוניים של ג'ש (גוש חלב).
הנחל זורם צפונה, באמצעו יש את "בריכת חלב" המכונה גם "העין הכחולה", ובסופו הוא נשפך לנחל גוש חלב, בגובה 600 מטרים מעל פני הים.
ליד חיבור הנחל עם נחל גוש חלב נמצא מעיין "עין חלב".
נחל חולד הוא נחל אכזב, יובלו הראשי של נחל חבר, המתחיל את זרימתו באזור הר חולד.
הנחל נשפך אל נחל חבר בנקודת הציון 1837.0917.
הנחל עובר באזור קניוני, וללא שביל מסומן לאורכו.
כמו כן, אין בו מעלה המקשר בין ערוצו התחתון לבין רמת המדבר, אך ניתן לצפות אל ערוץ הנחל משוליה הדרומיים-מזרחיים של רמת חבר.
במצוקי נחל חלד מקננת קבוצה גדולה של נשרים.
במהלך זרימתו יוצר הנחל מפל אנכי בגובה של כ-170 מטרים.
ממערב לו נמצא מפל נוסף, בינוני בגובה של כ-10 מטרים, המופיע לאחר אחד הפיתולים של הנחל.
נַחַל כְּזִיב הוא נחל איתן ב.
הנחל הוא הגדול ביותר בגליל המערבי, הן באורכו והן בשטח אגן הניקוז שלו.
שם הנחל בערבית הוא וָאדִי אל־קַרן.
בהתאם היה נהוג לקרוא לנחל במהלך המאה ה־20, עד שנות ה־50, בשמות "נחל קורן" ו"נחל קרן".
שם נוסף ששימש את הנחל בתקופה זו היה "נחל זיו".
עוד בתחילת שנות ה־50 נקרא הנחל "נחל כזיב" במפת ישראל החדשה, על פי הכתוב בתוספתא שביעית "מנהר דרומה של כזיב".
אולם עד שנות ה־70 שימשו במקביל אליו השמות הקודמים.
בליל הגשרים ב-16 ביוני 1946 - מבצע לפיצוץ 11 גשרים המחברים את ארץ ישראל עם המדינות השכנות - פוצץ גשר הרכבת מעל נחל כזיב.
עד הקמת מדינת ישראל נעשה שימוש מועט במי הנחל, בעיקר על ידי תעלות פתוחות שמשכו מים לשדות סמוכים.
לאחר הקמת מדינת ישראל שאבו אנשי מצובה מהנחל מים להשקיית כ־600 דונם.
בשנת 1952 הוחל במפעל יותר גדול והוקמה תחנת שאיבה גדולה בעין זיו להספקת מים ליישובי הסביבה.
בשנת 1958 תוכנן להקים צינור מים המחבר את עין זיו למפעל הקישון ולצורך כך תוכנן לסלול דרך בתוך הנחל.
בלחץ ארגוני שמירת הטבע הוסט הדרך מתוך הנחל אל מחוצה לו ובכך ניצל הנחל מהרס בסלילת הדרך, אף שלא ניצל מייבוש בגלל שאיבת המים.
בשנת 1964 התקיים מבצע סימון שבילים בנחל כזיב.
ערוץ נחל כזיב מתחיל ברכס הר מירון ממזרח לבית ג'ן בגובה של כ־900 מטר במספר יובלים המנקזים את אזור פסגת הר מירון והכפר בית ג'ן, ומסתיים בים התיכון מצפון לכפר אכזיב.
ערוץ הנחל עובר בסמוך ליישובים חורפיש, אלקוש, אבירים, מעיליא, מצפה הילה, נווה זיו, גורן, גורנות הגליל, מנות והעיר מעלות תרשיחא.
סביבת הנחל היא שמורת טבע בה נמצאים מבצר המונפור ומִבנים צלבניים אחרים.
לאורך הערוץ מספר מעיינות ביניהם עין זיו, עין טמיר, ועין חרדלית.
בעין טמיר קיימת נקבה צרה וארוכה, בכניסה הוצבה אזהרה של רשות הטבע מפני כניסה לנקבה מחשש התמוטטות.
זיהום המים בנחל כזיב נמוך בהשוואה לנחלים אחרים בישראל.
המים הנשאבים מעין זיו מוזרמים חזרה לנחל ואינם משמשים עוד את יישובי הגליל המערבי עקב פסילה של משרד הבריאות.
עם זאת, המים הוגדרו כמתאימים לרחצה.
נחל כזיב הוא הארוך והגדול בנחלי הגליל המערבי, כ־43 ק"מ אורכו, ואגן היקוותו משתרע על פני 130 קמ"ר.
על אגן ההיקוות יורד 800–900 מ"מ גשם בממוצע לשנה, ונפח הזרימה בנחל מגיע ל־1.6 מיליון מ"ק מים בממוצע לשנה (1966–2024).
נפח זרימה קיצוני, הגבוה ביותר בנחל, של 21.9 מיליון מ"ק בשנה, נמדד בחורף 1968–1969.
כתוצאה מהשיטפון בנחל, המושב עבדון היה מנותק מתחבורה במשך כשבוע ימים.
חלק הנחל שממזרח לעין זיו ועד גשר אלקוש (נקודת חציית הנחל על ידי כביש 89) הוא שמורת טבע סגורה ואין בו מסלול טיול מסומן.
על גדות הנחל ובתוכו גדלה צמחייה מעורבת: חורש ים־תיכוני הכולל בתוכו גם עצי קטלב, צמחיית נחלים כגון פטל קדוש והרדוף, עצי דולב מרשימים ושרכים.
על המבצר הצלבני ועל גדות הנחל ומדרונותיו יש שיחי לענה שיחנית ("שיבּה"), שכנראה הובאה לשם לפני מאות שנים כצמח מרפא על ידי הצלבנים.
בפרויקט מיוחד של רשות שמורות הטבע הושב לשמורת נחל כזיב היחמור הפרסי, לאחר היעלמותו של מין זה מארץ ישראל.
בשמורה מתקיימת היום אוכלוסיית יחמורים מרשימה.
בעבר פעלו בנחל טחנות קמח, ושרידים אחדים מהן קיימים עד היום.
סמוך לשפך הנחל נמצאים גן לאומי אכזיב הכולל את תל אכזיב, אתר הזיכרון "יד לי"ד" (לזכר הנופלים בפיצוץ גשר א-זיב בליל הגשרים) בתכנון האדריכל אשר חירם, האנדרטה פסל־ים מעשה ידי הפסל יחיאל שמי ואתרי נופש.
על הגדה הצפונית של הנחל, ליד מושב גורן, נמצא האתר הארכאולוגי מצד עין טמיר שהוא מבנה גדול (25.4 על 32.0 מ') ומבוצר מתקופת הברונזה התיכונה.
חצי מ"מסע מים אל ים" מתנהל בנחל כזיב, משפכו שעל יד אכזיב ועד מקורותיו בהר מירון (או בכיוון ההפוך).
בלב המסלול ישנו קטע האסור בכניסה למטיילים, והצועדים נאלצים לעוקפו דרך מעלות או אבירים.
הקטע מתחיל מעין זיו ונמשך עד הגשר של כביש 89 מעל הנחל בכניסה המערבית לחורפיש (גשר אלקוש).
הסיבה שהקטע סגור למטיילים היא שזהו מסדרון אקולוגי נדיר.
על הרכס הצפוני של נחל כזיב ישנה מערה הנקראת מערת המקדש.