tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שם תפקיד DIO ארגון תעשיות ביטחוניות AIO ארגון תעשייה אווירית IAIO ארגון תעשיית התעופה של איראןכולל בתוכו את תעשיית: HESA ו-QODS IEI ארגון תעשיית האלקטרוניקה של איראןכולל בתוכו את תעשיית: IOI
ארגונים נוספים הכפופים לו שפורסמו בגלוי:
שםסאפאנד (SPND - ראשית תיבות בפרסית שמשמעותן "ארגון הביטחון ליזמות ומחקר") - הגוף האחראי על פיתוח נשק גרעיני הארגון הלאומי לגאוגרפיה (NGO) ארגון לפיתוח משאב האנרגיה אוניברסיטת מאלכ אשתר אוניברסיטת שהיד בהאשתי
מספר שם התחלת כהונה סיום כהונהמשך כהונה תחת נשיא איראןהשר להגנה לאומית 1 אחמד מדני 22 בפברואר 197931 במרץ 197937 ימיםללא נשיא בתקופה זו
משרד הבית הלבן למדיניות הוא ישות בתוך משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית.
בראשות המשרד עומד ראש סגל הבית הלבן המשמש בנוסף כראש משרד הרשות המבצעת של הנשיא.
כמעט כל עובדי משרד הבית הלבן הם מינויים פוליטיים של הנשיא.
עוזרים אלו מפקחים על האינטרסים הפוליטיים והמדיניים של הנשיא ואינם דורשים אישור פוליטי למינוי, ומשום כך בידי הנשיא להסירם לפי שיקול דעתו.
אנשי צוות המשרד השונים ממוקמים באגף המערבי והמזרחי של הבית הלבן, בניין משרד ההנהלה ע"ש אייזנהאואר ובבניין משרד ההנהלה החדש.
ב-1939, במהלך כהונתו השנייה של פרנקלין דלאנו רוזוולט, הונחו היסודות לסגל הבית הלבן המודרני.
בהתבסס על ההמלצות של ועדה נשיאותית שהורכבה ממומחים בתחום מדע המדינה ומינהל ציבורי, רוזוולט הצליח לקבל את אישור הקונגרס למהלך.
השינוי כלל את יצירת משרד הרשות המבצעת, אשר דיווח ישירות לנשיא.
המשרד כינס תחתיו שתי תת-יחידות: משרד הבית הלבן ולשכת התקציב, שהחלה לפעול עוד ב-1921 והייתה במקור חלק ממחלקת האוצר של ארצות הברית לפני שעברה לחסות משרד הרשות המבצעת.
משרד הבית הלבן מאורגן בהתאם לרצונו של כל נשיא מכהן ומנוהל על ידי צוות שנבחר על ידי הנשיא.
כמה מועצות נשיאותיות, ועדות ונציבויות מתפקדות באופן ארגוני כמחלקות של משרד הבית הלבן.
על אף שהמשרד משמש כיחידת משנה של משרד הרשות המבצעת, משרד הבית הלבן הוא הגוף המוביל במערך הצוות הנשיאותי.
במובנים רבים הוא הקרוב ביותר לנשיא הן בקרבה הפיזית, עוזריו הבכירים תופסים את רוב המשרדים באגף המערבי, ובהשפעתה על הפעילות השוטפת, דיונים, סדרי מדיניות, ותקשורת ציבורית לנשיאות.
הסוגיות העומדות בפני ארצות הברית בכל עת אינן ניתנות לטיפול על ידי הנשיא לבדו, ועל כן עליו להתבסס על המומחיות של ראש הסגל אותו הם מינו.
בעוד שראשי הסגל עשויים להיות שונים במידת התווית המדיניות שאותו הם מספקים לנשיא, הם נמצאים, מנגד, בבסיסם, כמנהלי מערכת הבית הלבן.
לפחות בתאוריה, הם הגורמים שאחראים על מדיניות הבית הלבן כרשות מבצעת, סדר ארגוני יעיל וכל מסמך ותקשורת שקשורה לנשיא.
מבנה משרד המדיניות של הבית הלבן נכון ל-21 בינואר 2025:
לשכת ראש סגל הבית הלבן
עוזר לנשיא וראשת סגל הבית הלבן: סוזי ויילס
עוזר לנשיא וסגן ראש הסגל הראשי: דן סקאבינו
עוזר לנשיא וסגן ראש הסגל למדיניות: סטיבן מילר
עוזר לנשיא וסגן ראש הסגל לחקיקה, פוליטיקה וציבור: ג'יימס בלייר
עוזר לנשיא וסגן ראש הסגל ליישום אסטרטגי: ניקולס לונה
עוזר לנשיא וסגן ראש הסגל לתפעול: בו הריסון
עוזר לנשיא ויועצת בכירה: אלינה הבה
עוזר לנשיא ויועץ בכיר: פיטר נבארו
עוזר לנשיא ויועץ בכיר למדיניות: רוברט גבריאל ג'וניור
עוזר לנשיא ויועץ בכיר לנשיא לענייני ערבים והמזרח התיכון: מסעד בולוס
עוזר לנשיא ולראש הסגל לענייני הגברת הראשונה: היילי האריסון
עוזר מיוחד לנשיא ולמזכיר החברתי בבית הלבן:
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל תקשורת לגברת הראשונה:
עוזר לנשיא ולמזכיר הסגל: ויל שארף
סגן עוזר לנשיא וסגן מזכיר סגל:
משרד פקיד ההנהלה של הבית הלבן
משרד הבית הלבן לענייני חקיקה
עוזר לנשיא לענייני חקיקה: ג'יימס ברייד
סגן עוזר לנשיא לענייני חקיקה וקשרי בית:
סגן עוזר לנשיא לענייני חקיקה וקשרי הסנאט:
עוזר לנשיא ויועץ לביטחון לאומי: מייקל וולץ
עוזר מיוחד לנשיא ויועץ בכיר: מיכה קטצ'ל
המזכירה הביצועית של המועצה לביטחון לאומי: קתרין קלר
עוזר לנשיא וסגן היועץ לביטחון לאומי: אלכס וונג
סגן עוזר לנשיא וסגן היועץ לביטחון לאומי לענייני סייבר וטכנולוגיות מתקדמות: לא מאויש
סגן עוזר לנשיא וסגן היועץ לביטחון לאומי לכלכלה בינלאומית: לא מאויש
עוזר לנשיא וסגן ראש הסגל של הבית הלבן למדיניות ויועץ לביטחון המולדת: סטיבן מילר
סגן היועץ לביטחון המולדת: אנתוני וו.
סגן עוזר לנשיא ומנהל בכיר ללוחמה בטרור: סבסטיאן גורקה
סגן היועץ לביטחון לאומי לתקשורת אסטרטגית: בריאן יוז
סגן עוזר לנשיא וסגן היועץ המשפטי של הבית הלבן ויועץ משפטי למועצה לא מאויש
המועצה למדיניות פנים של ארצות הברית
סגן עוזר לנשיא למדיניות כלכלית וסגנית מנהל המועצה הלאומית לכלכלה: רובין קולוול
סגנית עוזר לנשיא למדיניות כלכלית וסגנית מנהל המועצה הכלכלית הלאומית: פייג' ווילי
עוזר מיוחד לנשיא למדיניות כלכלית לטכנולוגיה, טלקום ואבטחת סייבר: ראיין באש
עוזר מיוחד לנשיא למדיניות כלכלית בתחום הסחר, ההגירה והעבודה: קייל קלינגנפיל
עוזר מיוחד לנשיא למדיניות כלכלית בתחום המיסוי: אנדרו ליון
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל טכנולוגיית המידע בבית הלבן
משרד הבית הלבן לעניינים בין-ממשלתיים
סגן עוזר לנשיא ומנהל עניינים בין ממשלתיים:
סגן עוזר לנשיא למינהל ומנהל משרד המינהל:
עוזר מיוחד לנשיא וסגן מנהל ההנהלה והמנהלה:
משרד הצילום של הבית הלבן
משרד המבקרים של הבית הלבן
סגן עוזר לנשיא ומנהל לעניינים פוליטיים:
עוזר מיוחד לנשיא וסגן המנהל לעניינים פוליטיים:
עוזר לנשיא ומנהל צוות הנשיא:
סגן עוזר הנשיא ומנהל משרד קשרי הציבור: ג'ים גויר
סגנית עוזר הנשיא ומנהלת קשרי מיעוטים (קהילות האפרו-אמריקאיות, הלטינים והנשים): לין פאטון
עוזרת מיוחדת לנשיא וסגנית מנהל משרד קשרי הציבור: ברט פאוול
עוזרת מיוחדת לנשיא ומנהלת קשרי העסקים: היילי בורדן
עוזר מיוחד לנשיא ומנהל היוזמות האסטרטגיות: אלכס פלמיסטר
משרד היועץ המשפטי של הבית הלבן
עוזר לנשיא והיועץ לנשיא: דייוויד וורינגטון
סגן עוזר ליועצת הנשיא וסגן לנשיא:
סגן עוזר לנשיא וסגן היועץ לנשיא:
סגן עוזר לנשיא, יועץ מיוחד לנשיא וראש המטה של בית הלבן:
משרד הפעולות של החדר הסגלגל
סגן עוזר לנשיא ומנהל פעילות המשרד הסגלגל:
עוזר מיוחד לנשיא ועוזר בכיר לנשיא:
עוזר מיוחד לנשיא והעוזר אישי לנשיא:
מנהל, ועדת הנשיא על מלגות הבית הלבן
עוזר לנשיא ומנהל המשרד הצבאי של הבית הלבן:
סגן מנהל הלשכה הצבאית של הבית הלבן עבור תפעול:
סוכנות התקשורת של הבית הלבן (יחידת שירותים משותפים)
היחידה הרפואית של הבית הלבן (צי ארצות הברית)
קמפ דייוויד (צי ארצות הברית)
טייסת מסוקים ימית אחת (חיל הנחתים של ארצות הברית)
שירות המזון הנשיאותי (הצי האמריקאי)
סוכנות הובלות של הבית הלבן (צבא ארצות הברית)
אחראי על איסוף כל המסמכים שנחתמו על ידי הנשיא.
המשרד מופקד על תיעוד הצעות החוק שהתקבלו מהקונגרס, ושמירה על הגבלת הזמן על וטו שהטיל הממשל ולהעביר את הווטו בחזרה לקונגרס.
אחראי המשרד על התקשורת הרציפה בין הנשיא לקונגרס.
המשרד הוקם בממשלת מדבדב הראשונה ב-1 בנובמבר 2013 על בסיס הסוכנות הפדרלית לבינוי ושיכון (Федеральное агентство по строительству и жилищно-коммунальному хозяйству) שהוקמה ב-21 במאי 2012.
המשרד אחראי על תחום הבנייה והדיור ברחבי רוסיה, ועל יצירת תנאים שיאפשרו למשקי הבית בה אפשרות סבירה לדיור.
בין השאר, המשרד מעודד הגברת הבנייה למגורים במזרח הרחוק הרוסי, אכיפת תקני בנייה, שיקום שכונות והתחדשות עירונית ומעודד מימון פרויקטים לבניית בנייני מגורים באמצעות קרנות ממשלתיות לענייני דיור ושיכון.
בשנת 2014 למשרד צורף מכון NIITIAG.
שניםשם2008-2012מחלקת האדריכלות, הבינוי ומדיניות הבנייה העירונית; מחלקת מדיניות השיכון של המשרד לפיתוח אזורי2004-2008הסוכנות הפדרלית לבינוי ושיכון1999-2004הוועדה הממלכתית לבינוי ושיכון1998-1999הוועדה הממלכתית לבינוי, מדיניות שיכון ואדריכלות1998-1998המשרד למדיניות האדמות, בינוי ושיכון1997-1998הוועדה הממלכתית למדיניות בינוי ושיכון1994-1997משרד הבינוי1992-1994הוועדה הממלכתית לענייני אדריכלות ובינוי1991-1992משרד האדריכלות, הבינוי והשיכון1959-1991הוועדה הממלכתית לאדריכלות ובינוי1991-1991הוועדה הממלכתית לשיכון
שר הבינוי והשיכון הוא השר הממונה על המשרד ואחראי להגדרת תחומי פעילות המשרד בתחום מדיניות הבינוי והשיכון.
משרד הבית הלבן לעניינים בין-ממשלתיים הוא חלק ממשרד הבית הלבן למדיניות שבמשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית שממלא תפקיד מכריע בקישור בין הממשל הפדרלי לבין רשויות המדינה, המחוז, השלטון המקומי והאיגודים החברתיים-פוליטיים.
המנהל הנוכחי של המשרד היא טום פרז.
תפקידי משרד הבית הלבן לעניינים בין ממשלתיים:
תיאום ושיתוף פעולה: המשרד פועל כגשר בין הממשל הפדרלי לבין רשויות מקומיות, ומטרתו לקדם שיתוף פעולה ותיאום בין הרמות השונות של השלטון.
ייצוג האינטרסים המקומיים: המשרד מייצג את האינטרסים של הרשויות המקומיות בפני הממשל הפדרלי, ומסייע להן להביע את דעותיהן ולהשפיע על קבלת החלטות ברמה הפדרלית.
יישום מדיניות פדרלית: המשרד מסייע ליישם מדיניות פדרלית ברמה המקומית, ומבטיח שהמדיניות הזו תתאים לצרכים של הקהילות השונות.
בניית קשרים: המשרד בונה ומטפח קשרים עם מושלים, ראשי ערים, מחוקקים ממלכתיים ומנהלי מחוזות, וכן עם ארגונים מקומיים ואיגודים.
משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית מורכב מחברי הסגל של הגברת הראשונה של ארצות הברית.
המשרד ותחומי אחריותו גדלו ככל שתפקיד הגברת הראשונה התרחב והפך לתפקיד רשמי לאורך ההיסטורי למרות שהם אינם מחויבים מתוקף חוקת ארצות הברית.
לשכתה של הגברת הראשונה מהווה חלק ממשרד הבית הלבן – אחד מאגפי משרד הרשות המבצעת של הנשיא האמריקאי.
לשכת משרד הגברת הראשונה ממוקמת באגף המזרחי של הבית הלבן.
לגברת הראשונה יש צוות משלה הכולל את ראש סגל הגברת הראשונה (תפקיד דומה לראש הסגל של הנשיא), ראש המשרתים של הבית הלבן, המזכיר החברתי של הבית הלבן , דובר הגברת הראשונה, מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן, קונדיטור הבית הלבן והשף הראשי של הבית הלבן.
למרות שדמותה, פועלה ויוזמותיה של הגברת הראשונה היו בעלי חשיבות לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית, אדית רוזוולט הייתה הגברת הראשונה שהעסיקה לראשונה עובדים במימון פדרלי בשנת 1901. אלינור רוזוולט הרחיבה את המשרד מעבר למזכירות חברתית ואדמיניסטרטיבית, וג'קילין קנדי הייתה הראשונה שהעסיקה גם דובר לגברת הראשונה (הדומה לתפקיד דובר הבית הלבן).
תחת רוזלין קרטר ניתן לסגל הגברת הראשונה שמו הרשמי "משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית".
רוזלין קרטר חילקה את המשרד לארבע מחלקות מרכזיות: פרויקטים וקישור קהילתי, תקשורת ומחקר, תיאום וקידום, ועניינים חברתיים ואישיים.
קרטר אף הייתה הראשונה למקם את משרדה האישי באגף המזרחי של הבית הלבן.
למרות שמשרד הגברת הראשונה גדל עם השנים, תפקידו העיקרי הוא לסייע לגברת הראשונה לקדם את סדר היום ואת הקמפיינים של נשיא ארצות הברית.
בנוסף, המשרד מספק תמיכה בסדר היום של הגברת הראשונה אשר בוחרת במטרות וביוזמות שאותן היא מעוניינת לקדם במהלך שהותה בבית הלבן.
צוות המשרד של הגברת הראשונה מלאניה טראמפ
ראש סגל הגברת הראשונה: לא מאויש.
המזכיר החברתית של הבית הלבן:
מעצבת הפרחים הראשית של הבית הלבן:
ראש המשרתים של הבית הלבן:
משרד ההגנה של אוקראינה (באוקראינית: Міністерство оборони України), הוקם ב-24 בספטמבר 1991, חודש לאחר הכרזת העצמאות של אוקראינה.
עם הקמתו, קיבל המשרד את האחריות על כלל כוחות הצבא הסובייטי שבשטחה של אוקראינה.
נשיא אוקראינה (כיום וולודימיר זלנסקי) הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה.
ב-1994 אוקראינה ויתרה מרצונה על פיתוח נשק גרעיני.
המשרד הוציא סכומי כסף משמעותיים על הריסת מתקני הגרעין וביטול כוחות הגרעין, הבסיסים הצבאיים וכוח האדם, בהתאם לדרישות ההסכם אודות הכוחות המזוינים הקונבנציונליים באירופה.
ברגע שאושרה הקמתו על ידי הראדה העליונה (הפרלמנט האוקראיני), יעדיו העיקריים של המשרד היו מניעת עוינות, בניית הצבא, הדיפת כל סוג של תוקפנות (בפנים הארץ ומחוצה לה).
מדיניות הביטחון הלאומי של המדינה התבססה על מדיניות של אי-התערבות, כיבוד הריבונות הלאומית של שכנותיה ודחיית כל שימוש בכוח ככלי של השפעה.
בשל הרגישות הפוליטית, תורת הלחימה הותאמה לזו של אוקראינה ולא הצביעה על איומים ספציפיים ולא התייחסה ל"מדינות, אשר מדיניותם מהווה איום צבאי או מוביל להתערבות בענייניה הפנימיים של אוקראינה, או מחבל בשלמותה הטריטוריאלית והאינטרסים הלאומיים של אוקראינה".
לפיכך, משרד ההגנה אחראי על:
תמיכה בפעילות היומיומית של הכוחות המזוינים
מתן חומרים, מימון ומשאבים אחרים בהתאם לדרישות הצבא
שליטה על שימוש יעיל במשאבים אלה
שיתוף פעולה עם הממשלה בענייני צבא
שיתוף פעולה טכני צבאי בינלאומי
בקרה על פעילות הכוחות המזוינים
פיתוח תנאים לפיקוח אזרחי על הכוחות המזוינים.
משרד הדואר והתקשורת (בהנגול: 체신성) הוא משרד ממשלתי בקוריאה הצפונית אשר אחראי על שירות הדואר של קוריאה הצפונית, ועל שירותי תקשורת ההמונים במדינה.
בנוסף, המשרד אחראי על הנפקת בולים.
בשנת 2010, המשרד לקח חלק במתקפת סייבר רחבה כנגד השלטון בקוריאה הדרומית, באמצעות כתובות IP מושכרות מסין.
שר התחבורה והתקשורת החל משנת 2016 הוא קים קוואנג-צ'ול.
קודמו בתפקיד סים צ'ול-הו, אשר כיהן בתפקיד בין השנים 2012–2016, הוצא להורג בשנת 2016.
משרד הבריאות והרווחה (בשוודית: Socialdepartementet) הוא המשרד הממשלתי בשוודיה האחראי על מדיניות הרווחה: ביטחון פיננסי, שירותים סוציאליים, שירותי רפואה ובריאות, קידום בריאות וזכויותיהם של ילדים ונכים.
משרד הבריאות והרווחה מעסיק כ-200 עובדים.
כ-20 מתוכם הם מינויים פוליטיים וכ-180 נציגים שאינם ממונים פוליטית.
בראש המשרד עומדת "שרת הבריאות והרווחה", לנה הולנגרן (ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית).
השרה הנוספת המכהנת במשרד היא השרה לביטוח לאומי (תפקיד במשרד הבריאות שאין לו משרד ממשלתי נפרד) אניקה סטרנדהיל (אף היא ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית).
מטה המשרד ממוקם בפרדסגטן 8 במרכז סטוקהולם.
שירותי בריאות, רפואה, סוגיות ביטוחיות
משרד הבריאות והרווחה מנהל 17 סוכנויות ממשלתיות, שתי חברות בבעלות המדינה (האחת, סיסטמבולגט, המפעילה מונופול, ואחת נוספת, אפוטקט, הפועלת כישות בבעלות ממשלתית) ושני מכונים.
eHälsomyndigheten, סוכנות ממשק אלקטרוני בתחום הבריאות
Socialstyrelsen, המועצה הלאומית לרווחה ובריאות הציבור
משרד הבריאות של בלארוס (בבלארוסית: Міністэрства аховы здароўя Рэспублікі Беларусь) הוא גוף ממשלתי רפובליקני המדווח למועצת השרים של הרפובליקה של בלארוס.
משרד הבריאות בפעילותו מונחה על ידי חוק הרפובליקה של בלארוס "אודות הבריאות", פעולות חקיקה אחרות ותקנות על משרד הבריאות של הרפובליקה של בלארוס.
זהו המשרד הממשלתי האמון על מערכת הבריאות הלאומית ועל תיאום מדיניות הממשלה בנושא בריאות הציבור.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה בבלארוס היה המשרד לגוף המרכזי האמון לטיפול במגפה.
המשרד יונק את שורשיו מארגונים קודמים:
ב-5 בינואר 1919 נוצרה נציבות הבריאות
בפברואר 1919 היא הפכה לקומיסריון הבריאות העממי
במרץ 1946 הוקם משרד הבריאות של בלארוס הסובייטית
ב-11 ביולי 1990 המשרד הפך למשרד הבריאות של בלארוס.
משרד הבריאות של ברית המועצות () שהוקם ב-15 במרץ 1946, היה אחד ממשרדי הממשלה החשובים ביותר בברית המועצות.
עד 1946 היה ידוע בשם "קומיסריון הבריאות העממי" ().
תפקידו העיקרי של המשרד היה לפתח ולהכין חקיקה ולארגן את תחום הבריאות בברית המועצות.
המשרד פיקח על יישום תקנים ואמצעים לשיפור הבריאות הסובייטית.
על פי צו מיולי 1936 על הקמת קומיסריון הבריאות העממי, הייתה בידי הקומיסריון שליטה על כל הנכסים הכספיים הקשורים או קשורים לטיפול הבריאותי.
כיוון שכך, המשרד פיקח על כל התפקידים הכספיים הנוגעים לבריאות ריכז אנשי רפואה בכל רחבי הארץ, אך גם סגני מועצה מקומיים.
משרד הבריאות היה מחויב לנקוט בצעדים פעילים נגד ליקויים במערכת הבריאות, ולפתח וליישם צעדים נוספים לשיפור.
משרד הבריאות, בסיוע משרדים אחרים ומוסדות סובייטים, היה אחראי לבניית מוסדות רפואה חדשים ברחבי הארץ.
תחזוקת בתי חולים ומוסדות רפואיים אחרים בוצעו על ידי משרד הבריאות והוועדה לבינוי המדינה.
על פי התקנות על משרד הבריאות של ברית המועצות, משרד הבריאות היה אחראי על תחזוקה ובניית שירותי בריאות הציבור ועל ארגון וביצוע בדיקות פסיכיאטריות רפואיות והקמת שירותי תרופות ציבוריים.
כמו כן, הוטל עליו לפתח ולפרסם הנחיות לארגון ושיפור הטיפול המרפא והמונע, בריאות האם והילד ולפקח על גיבוש העבודה הטיפולית והמונעת בתחום הבריאות.
מועצת השרים בדקה מעת לעת את כשירותו של משרד הבריאות.
משרד הבריאות היה משרד כללי, שמשמעותו הייתה שליטה בחמישה-עשר משרדי הבריאות של הרפובליקות.
משרדי הבריאות של הרפובליקות, בתורם, היו אחראים על המחוזות האוטונומיים ומחלקות הבריאות המחוזיות, שניהלו את בתי החולים הציבוריים והרפואה באזורם.
צו ביולי 1936 של הוועד המנהל המרכזי והסובנרקום הקים את קומיסריון הבריאות.
גריגורי קמינסקי, לאחר שכיהן כקומיסר הבריאות של רוסיה הסובייטית, הפך לקומיסר הראשון של ברית המועצות.
קמינסקי נעצר בשנת 1938 לאחר נאומו בשנת 1937 שהוקיע את הדיכוי הסטליניסטי המתמשך במדינה (הטיהור הגדול).
בפרק זמן קצר מאוד מאז היווצרות הקומיסריון, בוטלו המחלות והנגיפים שהיו תקופה ארוכה בעיה מרכזית.
בשנת 1946 הוחלף שמו ל"משרד הבריאות".
האנשים הבאים היו בראש הקומיסריון / המשרד כקומיסרים עממיים, שרים וסגני שרי בתקופה הסובייטית:
שם כניסה לתפקיד סיום כהונה קומיסר הבריאות העממי של ברית המועצות גריגורי קמינסקי מיכאיל ולדימירסקי ג.
קמינסקי מיכאיל בולדירב גאורגי מיטרב שר הבריאות של ברית המועצות ג.
מיטרב יפים סמירנוב אנדריי טרטיאקוב מריה קובריגינה סרגיי קוראשוב בוריס פטרובסקי סרגיי בורנקוב יבגני צ'אזוב איגור דניסוב
משרד הדיגיטל הלאומי היה משרד ממשלתי אשר אמון על נושא התקשוב והמחשוב בישראל ועל רשות החברות הממשלתיות.
המשרד הוקם בשנת 2020 על ידי ממשלת ישראל השלושים וחמש ובראשו עמד השר דודי אמסלם, ולאחריו, במשך כחודשיים כיהן בראש משרד זה ראש הממשלה נפתלי בנט.
המשרד נסגר במהלך כהונת ממשלת ישראל השלושים ושש.
באפריל 2019 נחתם על ידי מנכ"ל משרד התקשורת נתנאל כהן מסמך אסטרטגי שנכתב על ידי צוות היגוי במשרד, בנושא שינוי תפקידי משרד התקשורת והפיכתו ל"משרד התקשורת והחדשנות הדיגיטלית".
הוועדה המליצה להכפיף תחת השר הממונה על משרד זה את: המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית, רשות התקשוב הממשלתי, מינהל הדואר, מינהל טלקום, רשות השידורים, רשות תקשורת, מועצה ציבורית למשדרי טלוויזיה ורדיו מסחריים.
ב-7 ביוני 2020 החליטה ממשלת ישראל על הקמת משרד הדיגיטל הלאומי, כחלק ממהלך של הקמת שישה משרדי ממשלה חדשים, ודודי אמסלם מונה לשר במשרד זה, מנכ"ל המשרד היה אשר ביטון.
לקראת הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, נקבע בהסכם הקואליציוני בין יש עתיד לימינה כי משרד הדיגיטל הלאומי ייסגר וסמכויותיו יועברו למשרד הכלכלה והתעשייה ואולם, רשות החברות הממשלתיות תחזור למשרד האוצר.
עד סגירת המשרד, ראש הממשלה נפתלי בנט תפקד כשר הדיגיטל הלאומי.
בהתאם להחלטת הממשלה ב-19 ביולי 2021, המשרד נסגר ב־3 באוגוסט 2021. רשות התקשוב הממשלתי ומטה ישראל דיגיטלית עברו למערך הדיגיטל הלאומי החדש במשרד הכלכלה והתעשייה.
מטה המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית
(1960-)הליכוד15 ביוני 202013 ביוני 2021ממשלת ישראל השלושים וחמשראש הממשלהנפתלי בנט
משרד הבריאות של אוקראינה (באוקראינית: Міністерство охорони здоров'я України) הוא ארגון הבריאות העיקרי במערכת השלטון המרכזי של אוקראינה.
השירות הממלכתי לבקרת סמים ותרופות
השירות הממלכתי למאבק באיידס ומחלות מסוכנות חברתית
משרד הדואר והטלגרף של האימפריה הרוסית היה המוסד הממלכתי המרכזי באימפריה הרוסית, שניהל את הדואר והטלגרף.
המשרד המרכזי היה ממוקם בסנקט פטרבורג, ברחוב פוצ'טאמסקאיה, 7, בבניין ארמון הקנצלר בזבורודקו.
המשרד הוקם ב-15 (27) יוני 1865 על ידי הפרדת מחלקת הדואר ומחלקת הטלגרף של משרד הפנים ב-9 (21) במרץ 1868. המשרד פורק ושוב הפך לחלק ממשרד הפנים כמחלקת הדואר והטלגרף.
ב-6 (18) באוגוסט 1880 המשרד הוקם מחדש והורכב ממחלקת דואר, מחלקת טלגרף, לשכות ומועצת המשרד (ובה מנהלים וסגני מנהלי מחלקות).
ב-16 (28) במרץ 1881 המשרד פורק ושוב הוכפף למשרד הפנים כמחלקה, אך ב-22 (3 ביוני) 1884 הוקם מתוכו המינהל הראשי לדואר וטלגרף.
המשרד הוקם שוב ב-5 במאי 1917 (הפעם כמשרד הדואר והטלגרף של ממשלת רוסיה) וב-25 אוקטובר על בסיסו, הוקם הקומיסריון העממי לדואר וטלגרף.
במהלך קיומו של המשרד עמדו בראשו:
מאז 11 בספטמבר 1872 שוכן בבניין המשרד, מוזיאון הטלגרף, בשנים 1884–1919 נקרא מוזיאון הדואר והטלגרף, מאז 1924 - מוזיאון התקשורת העממית ומאז 1945, נקרא בשם מוזיאון התקשורת המרכזי.
משרד הבריאות הפדרלי הוא משרד פדרלי בגרמניה האחראי על מערכת הבריאות במדינה.
מטה המשרד ממוקם בבון עם משרד מרכזי משני בבירה ברלין.
נכון לינואר 2021, שר הבריאות המכהן הוא ינס שפאן.
נכון לשנת 2020, תקציב המשרד עומד על כ־41 מיליארד אירו.
משרד הבריאות נוסד בשנת 1961. בשנת 1969 הוא אוחד עם המשרד הפדרלי למשפחה ולנוער על מנת ליצור את המשרד הפדרלי החדש לנוער, משפחה ובריאות.
בשנת 1991 תפקידיו של משרד הבריאות הוגדרו מחדש וכללו את מערכת הבריאות בלבד.
בשנת 2002 סופחו למשרד סמכויות גם בענייני חברה ועבודה, ושמו שונה ל"משרד הבריאות והביטחון החברתי".
עם מינויה של אנגלה מרקל לתפקיד קאנצלרית גרמניה בשנת 2005, המשרד הוגדר מחדש כמשרד הבריאות בלבד.
שמירה על היעילות של מערכות ביטוח הבריאות והסיעוד
שמירה ושיפור איכות מערכת הבריאות
פיקוח, מעקב וטיפוח ניסויים בריאותיים וייצור התרופות
מניעת התמכרות לסמים שיקום וסיוע לבעלי לקויות
שיתוף פעולה עם מדינות אירופה והעולם בנושאים בריאותיים
נכון לשנת 2020, המשרד מורכב משבעה מחלקות:
מחלקה Z – המחלקה המרכזית, אירופה ובין-לאומית
מחלקה 1 – תרופות, מכשור רפואי, ביו-טכנולוגיה
מחלקה 2 – שירותי בריאות, ביטוח בריאות
מחלקה 3 – משפט רפואי ומקצועי, מניעה
מחלקה 4 – אבטחת טיפול
מחלקה 5 – דיגיטציה וחדשנות
מחלקה 6 – ביטחון בריאות, הגנה על הבריאות, קיימות
משרד הבריאות מעניק את השירות ואת הפיקוח המקצועי על המוסדות הפדרליים הבאים:
המכון הפדרלי לסמים ומכשירים רפואיים (BfArM), בון
המרכז הפדרלי לחינוך לבריאות (BZgA), קלן
מכון פול ארליך (PEI), לנגן והסן
מכון רוברט קוך (RKI), ברלין
משרד הבריאות תומך במכוני המחקר של אגודת לייבניץ (WGL) בצורה של מימון פדרלי-מדינתי:
מכון ברנהרד נכט לרפואה טרופית (BNITM)
מרכז המחקר בורסטל - מרכז הריאות לייבניץ (FZB)
המרכז הגרמני לסוכרת (DDZ) - מרכז לייבניץ לחקר הסוכרת - באוניברסיטת היינריך היינה דיסלדורף (HHU)
מרכז לייבניץ למידע פסיכולוגי ותיעוד (ZPID)
בנוסף משרד הבריאות תומך באופן מוסדי במוסדות המחקר הבאים:
הספרייה המרכזית הגרמנית לרפואה (ZB MED) - מרכז מידע למדעי החיים (מימון משותף עם נורדריין-וסטפאליה)
הקרן הפרטית למכון המחקר גיאורג-שפייר-האוס - המכון לביולוגיה של גידול וטיפול ניסיוני (GSH) (מימון משותף עם היסן)
משרד ההגנה , שכונה בעבר משרד המלחמה ומשרד ההגנה הלאומי, הוא המשרד הבלגי האחראי על ההגנה הלאומית ועל הצבא הבלגי.
בראש המשרד עומד שר הביטחון של בלגיה.
שרת ההגנה הנוכחית היא לודיווין דדונדר.
משרד ההגנה מאורגן בכמה מחלקות מטה ומנהלות כלליות.
צבא בלגיה כפוף לעוזר הרמטכ"ל (ACOS), למבצע והדרכה, העומד בראש מחלקת המטה לתפעול והדרכה.
מחלקה נוספת במשרד היא מחלקת המטה למודיעין וביטחון.
מחלקת מטה זו מכונה גם שירות המודיעין והביטחון הכללי והיא אחראית על המודיעין הצבאי.
משרד ההגנה היא רשות פדרלית עליונה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שהוקמה ב־7 ביוני 1955 (בשנת 1990 עם איחוד גרמניה מחדש).
בתוך הממשלה הפדרלית, משרד ההגנה הוא המחלקה המומחית להגנה צבאית וכל הנושאים של הבונדסוור.
זוהי הסמכות הצבאית הגבוהה ביותר עבור הכוחות המזוינים וסמכות השירות הגבוהה ביותר עבור ממשל הבונדסוור.
המטה העיקרי של משרד ההגנה ממוקם בבון עם משרד משני בברלין שהוקם בשנת 1993. נכון לשנת 2021, המשרד מונה סה"כ כ־3,730 עובדים, מתוכם 3,230 עובדים בבון ואילו כ־500 עובדים בברלין.
על פי סעיף 65 א' לחוקה הגרמנית, שר ההגנה הפדרלי הוא המפקד הראשי של הכוחות המזוינים של גרמניה (בונדסוור), עם כ־265,019 חיילים ואזרחים פעילים.
מפקד הצבא הוא שר ההגנה הגרמני בוריס פיסטוריוס.
בעתות חירום, הקנצלר מקבל לידיו את הפיקוד על הבונדסוור.
תקציב הביטחון, נכון לשנת 2022, עומד על כ 60 מיליארד אירו.
ההוצאה בתקציב הביטחון (סעיף 14 לתקציב הפדרלי) מחולקת לארבע קטגוריות בסיסיות: הוצאות תפעול, חוזי תפעול לפיתוח נוסף של הצבא, הוצאות השקעה והוצאות אספקה.
(*החל מ-2022 תקציב הבונדסוור יהיה 100 מיליארד יורו).
ב־1 באפריל 2012 משרד ההגנה הפדרלי שינה את ארגונו למבנה הכללי הבא:
המשרד מחולק לעשר מחלקות, הממוקמות במטה הראשי בבון, כמו גם בברלין.
המחלקה לתשתיות, הגנת הסביבה ושירותים (IUD)
משרדים וסוכנויות הכפופים ישירות למשרד ההגנה
הפיקוד המבצעי של הבונדסוור (EinsFüKdoBw), שווילווסי
האקדמיה לפיקוד ומנהיגות (FüAkBw), המבורג
משרד התעופה של הבונדסוור (LufABw), קלן
המשרד לתכנון ומדיניות (PlgABw), ברלין וטאופקירכן
המרכז למנהיגות פנימית (ZInFü), קובלנץ ובסטראוסברג
השירות לסיכול ריגול צבאי (MAD), קלן
בראש המשרד עומד שר ההגנה הפדרלי , החבר בקבינט של הממשל הפדרלי וכן המפקד העליון של הכוחות המזוינים בימי שלום, אך עם הכרזת מלחמה או מצב חירום, סמכות הפיקוד על הכוחות המזוינים עוברת לידי הקנצלר הפדרלי.
משרד הבריאות הוא משרד ממשלתי באוגנדה.
המשרד אחראי על תכנון, וארגון מערכת שירותי בריאות יעילה.
בראש המשרד עומדת שרת הבריאות ג'יין אסנג .
מטה המשרד ממוקם במגרש 6 בדרך לורדל, בשכונת ואנדגייה, בחטיבה המרכזית של קמפלה, בירת אוגנדה והעיר הגדולה ביותר.
משרד ההגנה (באיטלקית: Ministro della Difesa) הוא משרד בממשלה האיטלקית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של איטליה.
בראשו עומד השר, חבר הממשלה.
משרד ההגנה נוצר ב-4 בפברואר 1947 כאיחוד של שלושה משרדים שונים: משרד המלחמה, משרד הצי ומשרד חיל האוויר.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של איטליה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לראש הממשלה.
ראש מטה ההגנה מדווח ישירות לשר.
השר חבר במועצת השרים של איטליה ובמועצה העליונה.
גווידו קרוזטו ממפלגת האחים של איטליה מכהן כשר ההגנה מאז 22 באוקטובר 2022.
משרד ההגנה (באסטונית: Kaitseministeerium) הוא משרד בממשלה האסטונית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של אסטוניה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של כוחות ההגנה של אסטוניה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
מפקד הצבא מדווח ישירות לשר.
האנו פבקור ממפלגת הרפורמה מכהן כשר ההגנה מאז 18 ביולי 2022.
משרד ההגנה הלאומית (בבולגרית: Министерство на отбраната) הוא משרד בממשלה הבולגרית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של בולגריה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של כוחות צבא בולגריה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לנשיא אשר משמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
ראש ההגנה מדווח ישירות לשר.
המשרד הוקם לראשונה ב-1879, ובתחילה נקרא "משרד המלחמה".
בתקופת הרפובליקה העממית של בולגריה נקרא המשרד "משרד ההגנה העממית".
דרגומיר זקוב מכהן כשר ההגנה מאז 1 במרץ 2022.
משרד ההגנה (בסרבו-קרואטית: Министарство одбране) הוא משרד בממשלת בוסניה והרצגובינה, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של בוסניה והרצגובינה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של בוסניה והרצגובינה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
ראש המטה המשותף של הכוחות המזוינים מדווח ישירות לשר.
ב-1992 הכריזה בוסניה והרצגובינה על עצמאות מיוגוסלביה, והקימה ממשלה עצמאית.
מוניב ביסיץ' מונה לשר ההגנה הראשון של המדינה.
במקביל, הוקמו שני משרדי הגנה נוספים ברחבי הארץ משרד ההגנה של רפובליקה סרפסקה, ומשרד ההגנה של הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה.
ב-1995, בעקבות החתימה על הסכם דייטון, סופח הצבא הקרואטי של הרצג-בוסניה לתוך הצבא של בוסניה והרצגובינה, ומשרד ההגנה הקרואטי אוחד עם משרד ההגנה של בוסניה והרצגובינה.
ב-2005 פורקו גם הכוחות המזוינים של רפובליקה סרפסקה ואוחדו לתוך הצבא של בוסניה והרצגובינה.
זוקאן חלס מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית מכהן כשר ההגנה מאז 25 בינואר 2023.
משרד ההגנה (באלבנית: Ministria e Mbrojtjes) הוא משרד בממשלת אלבניה, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של אלבניה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של אלבניה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולנשיא המשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
ראש המטה הכללי מדווח ישירות לשר.
כמו כן ישנן מספר סוכנויות אזרחיות הכפופות למשרד ההגנה ישירות.
ב-1912 הוקם לראשונה "משרד המלחמה" של אלבניה.
ב-1939 פורק המשרד בעקבות הפלישה האיטלקית לאלבניה.
ב-1944 הוקם מחדש "משרד המלחמה ופיקוד ההגנה", שב-1946 שונה שמו ל"משרד ההגנה הלאומית".
ב-1950 שונה שם המשרד ל"משרד ההגנה העממית".
ב-1991 קיבל המשרד את שמו הנוכחי.
ניקו פלשי מהמפלגה הסוציאליסטית של אלבניה מכהן כשר ההגנה מאז 4 בינואר 2021.
משרד ההגנה (בגאורגית: საქართველოს თავდაცვის სამინისტრო) הוא משרד בממשלה הגאורגית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של גאורגיה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של גאורגיה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
ראש כוחות ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשר.
משרד ההגנה הוקם עם הכרזת העצמאות של גאורגיה מברית המועצות ב-1991. חואנשר בורצ'ולדזה מכהן כשר ההגנה מאז 22 בפברואר 2021.
משרד ההגנה (בארמנית: Հայաստանի պաշտպանության նախարարություն) הוא משרד בממשלה הארמנית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ארמניה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של ארמניה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
ב-5 בדצמבר 1991 הורתה ממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית על הקמת "ועדת ההגנה" בראשות ואזגן סרקיסיאן.
ב-28 בינואר 1992 הפכה הוועדה ל"משרד ההגנה".
סרקסיאן הפך לשר ההגנה הראשון של ארמניה.
סורן פפיקיאן ממפלגת החוזה האזרחי מכהן כשר ההגנה מאז 15 בנובמבר 2021.
משרד הבריאות הוא משרד ממשלתי בזמביה.
ארגוני הבת של המשרד הם מועצת הבריאות המרכזית והמרכז הלאומי לבקרת מלריה.
בתי הספר לבריאות ורפואה המופעלים על ידי המשרד כוללים את בית הספר לאחיות מנסה במנסה ואת בתי הספר לאחיות ומיילדות במחוז נדולה .
סגן שר מפלגה תחילת קדנציה סוף קדנציה נקנדו לו התנועה לדמוקרטיה 1997 1999 צ'יטלו צ'ילופיה החזית הפטריוטית 2015 2016
משרד הבריאות הפלסטיני הוא משרד ממשלתי השייך לממשלת הרשות הפלסטינית.
בראשות משרד הבריאות הפלסטיני עומד שר הבריאות הפלסטיני.
שרת הבריאות המכהנת כיום היא ד"ר מאי אל-כיילה.
המשרד הוקם בשנת 1994 כמשרד הבריאות של הרשות הפלסטינית, ושינה את שמו למשרד הבריאות הפלסטיני לאחר החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 2012. מאז השתלטות חמאס על רצועת עזה ב-2007 פועל בעזה גם משרד בריאות מטעם ממשל החמאס.
משרד הבריאות של רצועת עזה
משרד בריאות נוסף הוקם בעזה בראשות ממשלת חמאס ברצועת עזה.
כיום משמש בתפקיד מדאת עבאס.
שר הבריאות הראשון של חמאס היה באסם נעים, שכיהן בעת השתלטות חמאס על רצועת עזה.
דובר משרד הבריאות הוא אשרף אל-קודרה.
משרד הבריאות הפלסטיני הוא משרד הבריאות של ממשלת חמאס ברצועת עזה, האחראי על כלל מערכת הבריאות ברצועה, כולל בתי חולים, מרפאות, ומוסדות רפואיים אחרים.
שר הבריאות הנוכחי הוא מדחת עבאס .
המשרד התפצל ממשרד הבריאות של הרשות הפלסטינית במסגרת עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה והפיצול בממשלת הרשות הפלסטינית שבעקבותיו.
עם הקמת הרשות הפלסטינית ב־1994 הוקמה בממשלת הרשות משרד בריאות.
בממשלת הנייה השנייה, הממשלה הפלסטינית האחרונה שפעלה ביהודה ושומרון וברצועת עזה, עמד בראש המשרד רדואן אל-אח'רס מפת"ח.
לאחר השתלטות החמאס התקיימה שביתה פוליטית של רופאים שנמשכה חודש ונבעה מהתנגדות פוליטית לחמאס.
תחת הנהגתו החליפו אנשי החמאס את מנהלי בתי החולים המזוהים עם הפת"ח במנהלים הנאמנים לחמאס.
מלבד המנהלים, מנתחים ואנשי צוות רבים שנחשבו לאנשי פת"ח פוטרו מעבודתם בבתי החולים ברצועה.
שר הבריאות הנוכחי של הרצועה הוא מדחת עבאס.
נתוני ההרוגים במלחמת חרבות ברזל
+דיווחים של משרד הבריאות ברצועת עזה על הרוגים במבצעי צה"למבצענתוני האו"םנתוני המשרדמבצע עופרת יצוקה1,3851,440מבצע צוק איתן2,2512,310מבצע שומר החומות256260
משנת 2007 ואילך השתמשו ארגונים רבים בנתונים שנמסרו על ידי משרד הבריאות של רצועת עזה, והם נחשבו לאמינים.
הם צוטטו לעיתים קרובות על ידי האו"ם, ארגון הבריאות העולמי, ארגון Human Rights Watch וארגונים נוספים.
גם משרד החוץ של ארצות הברית מצטט לעיתים קרובות נתונים של המשרד בדו"חות שהוא מפרסם.
משרד הבריאות ברצועה הוא המקור הרשמי היחיד לגבי מספר ההרוגים הפלסטינים ברצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל, אם כי מספרים אלו מתפרסמים גם על ידי משרד הבריאות של הרשות הפלסטינית שבסיסו ביהודה ושומרון וזאת לאחר תיאום עם הצוות שלו שיושב ברצועה.
פרשת הפיצוץ בבית החולים הערבי אל-אהלי פגעה באמינותו של משרד הבריאות של רצועת עזה, והוא ספג ביקורת רבה מישראל והעולם המערבי, בעקבות דיווחים שנויים במחלוקת שנמסרו מיד לאחר האירוע אודות מספר ההרוגים וכן עקב ההאשמות לאחריות צה"ל.
בתחילה האשים משרד הבריאות את צה"ל בהפצצת בית החולים ודיווח על הרג של 500 אזרחים, אך דובר צה"ל הציג ראיות לכך שהפיצוץ היה תוצאה של שיגור רקטה כושל של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ולאחר מכן פורסמה הערכה של האיחוד האירופי לפיה נהרגו עשרות אזרחים.
בין המבקרים בנושא זה נמנו לוק בייקר, לשעבר ראש לשכת המזרח התיכון ברויטרס, אנטוניו טאיאני, שר החוץ של איטליה, וגם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שהצהיר כי אינו נותן אמון בנתונים על מספר הנפגעים שדווחו לאחר הפיצוץ בבית החולים.
בתגובה להאשמות אלו פרסם משרד הבריאות בעזה רשימה מלאה של ההרוגים מאז ה-7 באוקטובר, מסמך בן 200 עמודים ובו רישומים של כ-8,000 אנשים מזוהים המפרטים את שמותיהם, גיליהם ומספר תעודת הזהות שלהם.
שני מחקרים שפורסמו בכתב העת לאנסט הגיעו למסקנה שנתוני המשרד סבירים ואמינים.
המחקרים, שאחד מהם בוצע על ידי חוקרים מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, מצאו התאמה בין הנתונים שנמסרו על ידי המשרד לבין נתונים ממקורות אחרים.
באחד המחקרים נבדקו 7,028 מקרי מוות שדווחו מ-7 באוקטובר 2023 עד 26 באוקטובר, ונמצאו רק שני מקרים שהיה לגביהם ספק.
ב-10 בנובמבר 2023 דיווח וול סטריט ג'ורנל כי בקהילת המודיעין האמריקאית מעריכים שנתוני ההרוגים המדווחים על ידי משרד הבריאות בעזה הם די מדויקים.
בינואר 2024 דווח כי גם צה"ל בדק ומצא שדיווחי ההרוגים במשרד הבריאות בעזה הם מהימנים, והם משמשים את הצבא בהערכות מצב לגבי עזה.
כמו כן פורסם כי צה"ל לא סופר בעצמו את מספר ההרוגים במלחמת חרבות ברזל, ומשרד הבריאות בעזה הוא המקור היחיד לגבי מספר האזרחים שנהרגו.
משרד הבריאות ספר בנפרד הרוגים מרעב ופרסם כי נהרגו 432 איש מסיבה זו עד ספטמבר 2025.
משרד הבריאות והרווחה הוא משרד מיניסטריאלי בממשלת הממלכה המאוחדת, האחראי על עיצוב ויישום מדיניות הממשלה בתחומי הבריאות והטיפול החברתי למבוגרים באנגליה.
בנוסף, המשרד מטפל באותם תחומי מדיניות שאינם הועברו לממשלות הוולשית, הסקוטית או לממשלת צפון אירלנד במסגרת הסמכויות המועברות (devolution).
המשרד מפקח על שירות הבריאות הלאומי של אנגליה (NHS England) ועל כלל גופי הבריאות המרכזיים במדינה.
בראשו עומד מזכיר המדינה לענייני בריאות ורווחה, ולצדו שלושה שרים לענייני מדינה ושלושה סגני שרים פרלמנטריים.
הוצאות המשרד, מדיניותו ופעילותו המנהלית מפוקחות על ידי ועדת הבריאות והטיפול החברתי של בית הנבחרים (Health and Social Care Select Committee), שתפקידה לבחון את יעילותו, את השפעת החלטותיו על הציבור ואת התאמת מדיניותו ליעדים הממשלתיים.
גיבוש מדיניות והבטחת יישומה בהתאם ליעדי הממשלה בתחומי הבריאות והטיפול החברתי.
הובלת הדיון הציבורי והבינלאומי בנושאי בריאות, וזיהוי מגמות עתידיות לצורך תכנון מדיניות ארוכת טווח.
הבטחת עמידת המשרד והגופים הכפופים לו בתוכניות ובמחויבויות שנקבעו.
פיקוח על תקינות המסגרות החקיקתיות, הכספיות, המנהליות והמדיניות, כדי שיפעלו באופן מתואם.
במקרים חריגים, המשרד נוטל על עצמו טיפול ישיר בבעיות קריטיות או מורכבות בתחום הבריאות, כפי שמצופה ממנו על ידי הציבור והפרלמנט.
המשרד מבצע את חלק ניכר מפעילותו באמצעות גופים עצמאיים למחצה (Arms-Length Bodies – ALBs), הכוללים:
שירות הבריאות הלאומי של אנגליה (NHS England)
NHS Digital – הסוכנות המנהלת את מערכות המידע והנתונים של שירותי הבריאות
הסוכנות הבריטית לביטחון בריאותי (UK Health Security Agency – UKHSA)
בנוסף, המשרד אחראי לניהול המכון הלאומי למחקר בתחום הבריאות והטיפול (National Institute for Health and Care Research – NIHR), התומך במחקרים רפואיים ובפיתוח חדשנות רפואית בבריטניה.
משרד ההגנה (ביפנית: 防衛省, תעתיק: בּוֹאֶיי-שוֹ) הוא המשרד הגדול ביותר בממשלת יפן, מכיוון שהוא כולל גם את כוחות ההגנה העצמית של יפן.
לפי החוקה נתון משרד ההגנה תחת סמכות אזרחית.
המשרד נוסד ב-1 ביולי 1954, תחת השם "סוכנות ההגנה של יפן", וקיבל את שמו הנוכחי ב-9 בינואר 2007.
בניין משרד ההגנה שוכן ברובע שינג'וקו שבטוקיו, במקום בו עמדו בעבר האקדמיה הצבאית של איצ'יגאיה, שנבנתה ב-1874, המפקדה הכללי של הצבא הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה, והמפקדה של כוחות ההגנה היבשתיים לאחריה.
שר ההגנה הוא חבר בדיאט של יפן.
משרד ההגנה פועל לקידום המטרות הבאות:
סיוע לפעילות האומות המאוחדות וחתירה להשגת שלום עולמי
שמירה על יציבות חיי אזרחי המדינה, עידוד פטריוטיות, ותוך כך ביסוס הביטחון הלאומי
בניית יכולות הגנתיות, בהתאם לנסיבות הבינלאומיות והפנימיות
טיפול בתוקפנות חיצונית בהתאם להסכמים עם ארצות הברית
יישום מדיניות שלושת הלַאווים (יפן לא תחזיק, לא תייצר ולא תרשה הכנסת נשק גרעיני לשטחה)
משרד ההגנה הוא המשרד בממשלת בריטניה האחראי על הכוחות המזוינים של בריטניה ועל יישום המדיניות הביטחונית של הממלכה המאוחדת.
בראש המשרד עומד מזכיר ההגנה (רשמית "מזכיר המדינה להגנה" ולעיתים "שר ההגנה"), מאז יולי 2024 זהו ג'ון הילי ממפלגת הלייבור.
ראש מטה ההגנה, שהוא מפקד הכוחות המזוינים, משמש כיועץ במשרד ההגנה ובתור החוליה המקשרת בין פיקוד הצבא והמשרד העומד מעליו.
ראשיתו של משרד ההגנה היה כאשר במהלך מלחמת העולם השנייה, ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל הקים את המסגרת של משרד ההגנה במטרה לאגד את משרדי הממשלה העוסקים בכוחות המזוינים ובביטחון המדינה.
משרדים אלו כללו את משרד המלחמה (אשר ניהל את הצבא הבריטי), האדמירליות (אשר ניהלה את הצי המלכותי) ומשרד האוויר (אשר ניהל את חיל האוויר המלכותי).
משרד ההגנה המודרני הוקם בשנת 1964 על ידי איחוד מספר רשויות ומשרדים ממשלתיים אשר עסקו במרכיבים השונים של הכוחות המזוינים הבריטים.
משרדים אלו היו משרד הביטחון (בגרסתו הישנה יותר), משרד המלחמה, האדמירליות, משרד האוויר ומשרד התעופה (שניהל את התעופה האזרחית והצבאית).
איחוד זה ביטל את כל המשרדים הקודמים והשאיר במקומם רק את משרד ההגנה בגרסתו המודרנית.
החל מ-1996 עם הקמת המטה המשותף הקבוע (PJHQ), הוגדרה הפרדה ברורה בין גיבוש מדיניות אסטרטגית, שנותר בתחום האחריות של משרד ההגנה (MOD Main Building), לבין ניהול וביצוע המבצעים, שתחת אחריות PJHQ.
תת-מזכיר לענייני אנשי כוחות ההגנה, חיילים משוחררים ומשפחותיהם
סגן ראש המטה הכללי של ההגנה (VCDS)
הלורד הראשון של הים וראש המטה הימי
ראש המטה הכללי של הצבא הבריטי
מעבדות מדע וטכנולוגיה ביטחוניים (Dstl)
השרים במשרד ההגנה הבריטי הם כדלקמן:
+שם המשרההתמונההשרתחום אחריותמזכיר ההגנהג'ון היליהאחריות הכוללת על המשרד כוללת את ניהול הפעילות האסטרטגית והמבצעית, לרבות כהונה כחבר במועצה לביטחון לאומי, תכנון ההגנה, הקצאת משאבים ותוכניות רב-שנתיות.
במסגרת התפקיד נכללת גם אחריות על בניית שותפויות אסטרטגיות עם מדינות מפתח כגון ארצות הברית, צרפת, גרמניה, ערב הסעודית ומדינות המפרץ, וכן במסגרת ברית נאט"ו.
בנוסף, מופקדת המדיניות בתחומי הגרעין, לרבות תפעול וארגון הכוחות האחראים לכך, וכן ניהול התקשורת האסטרטגית של מערכת הביטחון.שר המדינה להגנהוורנון קוקרשר בדרג ביניים במשרד ההגנה, הכפוף למזכיר ההגנה (Secretary of State for Defence).
תפקידו כולל אחריות רחבה על נושאים מערכתיים ומינהליים, ובהם ממשל תאגידי, תוכניות ארגוניות, ניהול סיכונים, קשרי חוץ מסוימים ונושאי ביטחון פנים הקשורים למערכת ההגנה.שר המדינה לרכש ביטחונימריה איגלשר בדרג ביניים במשרד ההגנה, הכפוף למזכיר ההגנה (Secretary of State for Defence).
תפקידו כולל אחריות על נושאי הרכש הביטחוני, תעשיית ההגנה, הפיתוח הטכנולוגי והחדשנות בתחומים צבאיים.תת-שר פרלמנטרי לכוחות המזויניםלוק פולארדתפקיד זוטר במשרד ההגנה, הכפוף למזכיר ההגנה ולשרי המדינה הבכירים.
אחראי למדיניות הרווחה והתמיכה בוותיקים, חיילים ובני משפחותיהם.
הוא מפקח על המשרד לענייני ותיקים (OVA) ועל Veterans UK, מוביל את יישום ברית הכוחות המזוינים, אחראי על שילוב חיילים באזרחות, ניהול מערך המילואים, פנסיות, פיצויים, שוויון והכלה, וכן על מערכת המשפט הצבאית ונושאים משפטיים נלווים.
משרד ההגנה (בדנית: Forsvarsministeriet או בראשי תיבות: FMN) הוא משרד בממשלה הדנית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ממלכת דנמרק.
באופן סמלי, המפקדת העליונה של כוחות ההגנה היא מלכת דנמרק, אולם המפקד בפועל הוא ראש הממשלה.
יעקב אלמן-ינסן ממפלגת ונסטרה מכהן כשר ההגנה מאז 15 בדצמבר 2022. הוא אחראי על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך.
ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשר.
משרד ההגנה נמצא ברחוב תעלת הולמנס 42 בקופנהגן.
משרד ההגנה (בהולנדית: Ministerie van Defensie; בראשי תיבות: MinDef) הוא משרד בממשלה ההולנדית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ממלכת ארצות השפלה.
באופן סמלי, המפקד העליון של הכוחות המזוינים היא מלך הולנד, אולם המפקד בפועל הוא ראש הממשלה.
קייסה אולונגרן ממפלגת דמוקרטים 66 מכהנת כשרת ההגנה מאז 10 בינואר 2022. היא אחראית על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך.
היא מדווחת ישירות לראש הממשלה.
ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשרה.
פרט לכך, שרת ההגנה מפקדת בצורה ישירה על המשטרה הצבאית המלכותית.
משרד ההגנה נמצא ברחוב פלין 4 בהאג.
משרד ההגנה (בשוודית: försvarsminister) הוא משרד בממשלה השוודית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ממלכת שוודיה.
באופן סמלי, המפקד העליון של הכוחות המזוינים הוא מלך שוודיה, אולם המפקד בפועל הוא ראש הממשלה.
ב-1840 הקימה ממשלת שוודיה שני משרדים נפרדים לניהול מדיניות הביטחון של הממלכה: משרד הצבא ומשרד הצי.
ב-1920 אוחדו שני המשרדים תחת משרד אחד שנקרא מאז משרד ההגנה.
פאל יונסון ממפלגת המתונים מכהן כשר ההגנה מאז 18 באוקטובר 2022.
שר ההגנה אחראי על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך.
המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הוא המפקד בפועל על הצבא, ומדווח ישירות לשר.
השר אינו יכול לתת הוראות למפקד העליון ללא הסכמה מוקדמת של הממשלה.
משרד ההגנה הפדרלי הוא משרד בממשלה האוסטרית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של אוסטריה.
באופן רשמי המפקד העליון של הכוחות המזוינים הוא נשיא אוסטריה, אולם בפועל הסמכויות נמצאות בידי ראש הממשלה.
קלאודיה טאנר ממפלגת העם האוסטרית מכהנת כשרת ההגנה מאז 7 בינואר 2020. היא אחראית על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך.
ראש המטה הכללי מדווח ישירות לשרה.
משרד ההגנה נמצא בצריף רוסאואר ברובע ה-9 של וינה.
משרד ההגנה (בנורווגית: Det kgl.
Forsvarsdepartement) הוא משרד בממשלה הנורווגית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ממלכת נורווגיה.
באופן סמלי, המפקד העליון של הכוחות המזוינים היא מלך נורווגיה, אולם המפקד בפועל הוא ראש הממשלה.
ביורן ארילד גראם ממפלגת המרכז מכהן כשר ההגנה מאז 12 באפריל 2022. הוא אחראי על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך.
משרד ההגנה נמצא ברחוב תעלת גלאכיסגטה 1 באוסלו.
משרד ההגנה הלאומי היה משרד בממשלת גרמניה המזרחית אשר היה אמון על מדיניות הביטחון של המדינה.
המשרד נבנה על פי המודל של משרד ההגנה של ברית המועצות.
ב-18 בינואר 1956 העבירה לשכת העם (בית המחוקקים הלאומי) הצעת חוק להקמת משרד ההגנה וצבא העם הלאומי.
חוק זה היווה הכרה רשמית בקיומם של כוחות מזוינים מזרח-גרמניים.
עד אז היו לגרמניה המזרחית כוחות צבאיים קטנים לא רשמיים (בעיקר משטרה צבאית), שנוהלו בידי משרד הפנים.
הצבא נבנה מחדש על פי מודל שהיווה שילוב בין הסגנון של הוורמאכט לסגנון של הצבא האדום.
הקמת ממשרד ההגנה הלאומית היוותה מכה קשה ליוקרתו של משרד הפנים, שהמשיך להיאבק על שרידי אחיזתו במערכת הביטחון המזרח-גרמנית.
עד תחילת שנות ה-60 נאבקו שני המשרדים בשאלת הסמכות על משמר הגבול, עד שב-15 בספטמבר 1961 הועבר משמר הגבול באופן רשמי לסמכותו של משרד ההגנה.
לצבא העם הלאומי היו ארבע זרועות: הלנדשטרייטקרפטה - זרוע היבשה, הפולקסמרינה - הצי, הלופטשטרייטקרפטה - חיל האוויר, ומשמר הגבול.
לכל אחת מארבע הזרועות היה מפקד שהיה כפוף לראש המטה הראשי - מקביל לרמטכ"ל.
ראש המטה הראשי היה כפוף לשר ההגנה הלאומית.
סגן השר היה גנרל משורות הצבא.
מטה משרד ההגנה הלאומי נמצא בשטראוסבורג ליד ברלין המזרחית.
רגימנט מיוחד של הצבא המזרח-גרמני רגימנט המשמר הוגו אברליין - היה אמון על הגנת מתחם משרד ההגנה.
משרד ההגנה גם החזיק בבעלות על הוצאה לאור מיוחדת.
משרד ההגנה (בספרדית: Ministerio de Defensa; בראשי תיבות: MINISDEF) הוא בממשלה הספרדית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ממלכת ספרד.
על פי חוקת ספרד מ-1978, המפקד העליון של הכוחות המזוינים הוא מלך ספרד.
המלך יכול להכריז על יציאה למלחמה ועל הסכם שלום, אולם הוא זקוק לאישור הקורטס חנרלס ולהסכמת ראש ממשלת ספרד.
מפקדי צבא ספרד, הצי הספרדי וחיל האוויר והחלל הספרדי (SASF) כפופים ישירות לשר ההגנה.
תפקידו של ראש מטה ההגנה (JEMAD) (מקביל לרמטכ"ל) מתמצה בתיאום בין החילות השונים ובחלוקת המשאבים והיחידות ביניהם.
הוא מדווח ישירות לשר ההגנה.
(SEDEF) וראש מרכז המודיעין הלאומי (CNI), כפופים גם הם לשר ההגנה.
שרת ההגנה הנוכחית היא מרגריטה רובלס ממפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית.
משרד ההגנה הלאומית (בפורטוגזית: Ministério da Defesa Nacional או בראשי תיבות MDN) הוא משרד בממשלה הפורטוגזית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של פורטוגל.
ב-1950 בעקבות הצטרפותה של פורטוגל לנאט"ו, נוצרו בפורטוגל שני תפקידים חדשים: שר ההגנה, וראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל).
תפקיד שר ההגנה שימש במשך 20 שנה כתפקיד נלווה לתיקים אחרים בממשלה.
ב-1974 פוצל משרד ההגנה והפך למשרד בפני עצמו.
הלנה קאריירס מכהנת כשרת ההגנה מאז 30 במרץ 2022. היא אחראית על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך.
היא מדווחת ישירות לראש ממשלת פורטוגל.
משרד ההגנה (בפינית: puolustusministeriö או בראשי תיבות: PLM) הוא משרד בממשלה הפינית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של פינלנד.
בניגוד למדיניות המקובלת ברוב מדינות אירופה, על פי שר ההגנה משמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים ומפקד הצבא כפוף לו, בפינלנד ראש ההגנה משמש כמפקד הבלעדי של הכוחות המזוינים וסמכויותיו כמעט ולא מוגבלות.
תפקידו של שר ההגנה מתמצה בניהול התקציבים והמשאבים לטווח ארוך של הכוחות.
המשרד הוקם ב-27 במאי 1918, זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של פינלנד.
שר ההגנה הנוכחי הוא אנטי הקנן ממפלגת הקואליציה הלאומית שנכנס לתפקידו ב-20 ביוני 2023.
משרד ההגנה הלאומית (בליטאית: Respublikos krašto apsaugos ministerija) הוא משרד בממשלה הליטאית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ליטא.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של ליטא, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
ארווידאס אנושאוסקאס ממפלגת איחוד המולדת מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 11 בדצמבר 2020.
משרד ההגנה הלאומית (בפולנית: Ministerstwo Obrony Narodowej) הוא משרד בממשלה הפולנית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של פולין.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של פולין, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
המשרד הוקם לראשונה עם הכרזת העצמאות של פולין ב-1918, ומאז עבר, כמו פולין עצמה, גלגולים רבים.
מאריוש בלשצ'אק ממפלגת חוק וצדק מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 9 בינואר 2018.
משרד ההגנה (בלטבית: Aizsardzības ministrija) הוא משרד בממשלה הלטבית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של לטביה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לנשיא לטביה המשמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
מפקד המטה המשותף מדווח ישירות לשר.
אנדריס ספרודס ממפלגת הפרוגרסיבים מכהן כשר ההגנה מאז 15 בספטמבר 2023.
משרד ההגנה (בליטאית: Ministerul Apărării) הוא משרד בממשלה המולדובית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מולדובה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים הלאומיים של מולדובה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
בימיה הקצרים של הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית לא נוסד משרד ממשלתי אשר עסק בענייני הביטחון של המדינה.
אלו טופלו בידי איש צבא שקיבל את התואר "המנהל הכללי של הכוחות המזוינים".
משרד ההגנה המולדובי הוקם לראשונה ב-1992 לאחר התפרקות ברית המועצות.
אנטוליה נוסאטי מכהן כשר ההגנה מאז 6 באוגוסט 2021.
משרד ההגנה של רפובליקת קרואטיה (בקרואטית: Ministarstvo obrane Republike Hrvatske או בראשי תיבות MORH) הוא משרד בממשלה הקרואטית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של קרואטיה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של קרואטיה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים מדווח ישירות לשר.
מריו באנוז'יץ' מהאיחוד הדמוקרטי הקרואטי מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 23 ביולי 2020.
משרד ההגנה (בצ'כית: Ministerstvo obrany או בראשי תיבות MO) הוא משרד בממשלה הצ'כית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של צ'כיה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של צ'כיה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
שר ההגנה מפקד באופן ישיר על המודיעין הצבאי, ואחראי גם על ניהול אוניברסיטת ההגנה.
יאנה צ'רנוכובה מהמפלגה הדמוקרטית האזרחית מכהנת כשרת ההגנה מאז 23 ביולי 2020.
משרד ההגנה (בסלובקית: Ministerstvo obrany או בראשי תיבות MO) הוא משרד בממשלה הסלובקית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של סלובקיה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של סלובקיה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
ירוסלב נאד ממפלגת אנשים רגילים ואישים עצמאיים מכהן כשר ההגנה מאז 21 במרץ 2020.
משרד ההגנה של רפובליקת סלובניה (בסלובנית: Ministrstvo za Obrambo או בראשי תיבות MORS) הוא משרד בממשלה הסלובנית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של סלובניה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של סלובניה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
בורוט סאיוביץ מכהן כשר ההגנה מאז 16 ביולי 2024.
משרד ההגנה (בסרבית: Министарство одбране) הוא משרד בממשלה הסרבית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של סרביה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של סרביה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לנשיא סרביה המשמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
ב-10 באפריל 1862 נוסד בנסיכות סרביה "משרד הצבא" אשר טיפל בענייני הביטחון השוטף של הנסיכות.
המשרד אוחד לתוך משרד ההגנה היוגוסלבי ב-1918. ב-1991, לנוכח פרישתן של קרואטיה, סלובניה, מקדוניה, בוסניה והרצגובינה מהאיחוד היוגוסלבי, ורק סרביה ומונטנגרו נותרו במדינה שעדיין נקראה "יוגוסלביה" וקיבלה כעת חוקה חדשה.
מילוש ווצ'ביץ' מהמפלגה הפרוגרסיבית הסרבית מכהן כשר ההגנה מאז 26 באוקטובר 2022.
משרד ההגנה הלאומית (ברומנית: Ministerul Apărării Naționale או בראשי תיבות: MApN) הוא משרד בממשלה הרומנית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של רומניה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של רומניה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
המשרד הוקם לראשונה עם הכרזת העצמאות של רומניה ב-1858, ומאז עבר גלגולים רבים.
אנג'ל טילבר מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 31 באוקטובר 2022.
משרד ההגנה (במונטנגרית: Министарство одбране או בראשי תיבות: МОЦГ) הוא משרד בממשלה המונטנגרית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מונטנגרו.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של מונטנגרו, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לנשיא מונטנגרו המשמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
ב-20 במרץ 1879 נוסד בנסיכות מונטנגרו משרד ההגנה אשר טיפל בענייני הביטחון השוטף של הנסיכות.
פיליפ אדז'יץ' ממפלגת הפעולה הרפורמיסטית המאוחדת מכהן כשר ההגנה מאז 21 באוקטובר 2022.
משרד ההגנה הלאומית הוא משרד בממשלה היוונית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של יוון.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של יוון, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולנשיא אשר משמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
המשרד הוקם ב-1950 כתוצאה מאיחוד של שלושה משרדים קיימים: משרד הצבא, משרד הימייה ומשרד האווירייה.
ניקוס דנדיאס ממפלגת דמוקרטיה חדשה מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 2023.
משרד ההגנה (בהונגרית: Honvédelmi Minisztérium או בראשי תיבות HM) הוא משרד בממשלה ההונגרית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של הונגריה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של כוחות ההגנה ההונגריים, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
מפקד כוחות ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשר.
בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, הוקמה ממשלה הונגרית עצמאית.
במסגרת זו, הוקם "משרד ההגנה המלכותי" בבודפשט אשר היה אמון על ניהול החלק ההונגרי בצבא הקיסרי והמלכותי בתקופות שלום.
במקביל אליו פעל משרד מלחמה אוסטרו-הונגרי משותף אשר פיקח על משרדי המלחמה של אוסטריה והונגריה ונטל את הפיקוד העליון על הצבא המשותף בתקופות מלחמה.
עקבות קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית, הוקם מחדש "משרד ההגנה הלאומית" אשר פועל ברציפות (עם שינויים קטנים) עד ימינו.
קרישטוף סלאי-בוברובניצקי מכהן כשר ההגנה מאז 24 במאי 2022.
משרד ההגנה הוא משרד בממשלה הסינגפורית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של סינגפור.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של סינגפור, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
ראש כוחות ההגנה מדווח ישירות לשר.
כמו כן שר ההגנה ממונה באופן ישיר על סוכנות המדע והטכנולוגיה של הצבא.
המשרד הוקם ב-1970 בעקבות פיצול של משרד הפנים וההגנה לשני משרדים נפרדים.
נג אנג הן מכהן כשר ההגנה מאז 21 במאי 2011.
משרד ההגנה הלאומית (בקוריאנית: 대한민국 국방부) הוא משרד בממשלת הרפובליקה הקוריאנית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של קוריאה הדרומית.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לנשיא המדינה המשמש גם כמפקד העליון של הצבא.
יושב ראש המטה המשולב (מקביל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשר.
משרד ההגנה של קוריאה הדרומית הוקם ב-15 באוגוסט 1948 על בסיס המחלקה לביטחון פנים (국내경비부) שניהלה את ענייני הביטחון בקוריאה בתקופת המשטר הצבאי של ארצות הברית בקוריאה.
בתחילה שר ההגנה היה פוליטיקאי אזרחי או איש צבא לסירוגין.
מאז 1952, שר ההגנה הוא גנרל אשר נבחר לתפקיד בידי הנשיא.
משרד ההגנה הלאומית (במנדרינית: 中華民國國防部) הוא משרד בממשלת הרפובליקה הסינית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של הרפובליקה הסינית.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של הרפובליקה הסינית, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
עם כינוס הממשלה הסינית הראשונה של סון יאט-סן ב-1912, הוקם לראשונה "משרד המלחמה".
ב-1946 שינה צ'יאנג קאי-שק את שם המשרד ל"משרד ההגנה הלאומית".
המשרד שכן בתחילה במזרח נאנג'ינג ליד ארמון מינג.
לאחר שממשלת הרפובליקה ומפלגת הקוומינטנג עברו לטאיוואן בסיום מלחמת האזרחים הסינית, הועבר המשרד לבניין בואי במחוז ג'ונגג'נג שבטאיפיי.
משכן זה נועד להיות זמני עד שתסתיים בנייתו של בניין מיוחד עבור משרד ההגנה.
הבנייה התעכבה במשך קרוב לשני עשורים בגלל הארכיטקטורה הייחודים שלו ופשיטת רגל של הקבלן המקורי.
המשרד הועבר למשכנו החדש במחוז ג'ונגשאן ב-2014.
משרד ההגנה (בוייטנאמית: Bộ Quốc; בראשי תיבות: BQP) הוא משרד בממשלת הווייטנאמית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של וייטנאם.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של וייטנאם, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
למשרד ההגנה ישנן שתי זרועות עיקריות: המטה הכללי והמחלקה הפוליטית הכללית.
ראש המטה הכללי משמש כמפקד העליון של הצבא, בעוד ראש המחלקה הפוליטית מפקח על הצדדים הפוליטיים והמוסריים של הצבא, ואחראי גם על התיאום בין ראשי הצבא למנהיגי המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם.
כמו כן, המחלקה הפוליטית אחראית על פעילות בתי המשפט הצבאיים.
תפקיד שר ההגנה הוא צבאי ולא פוליטי.
השר הוא גנרל שנבחר בידי הנשיא והממשלה, ומתמנה לתפקידו בידי הנשיא.