tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעוד הפילוסופיה עוסקת בעיקר בשאלת יחסי גוף-ונפש, התאולוגיה עוסקת בנפש ככח המזין את ההוויה החומרית ונותן לה חיות.
הפסיכולוגיה היא תחום בגבול בין מדעי הטבע למדעי החברה העוסק בחקר הנפש וההתנהגות, והפסיכיאטריה היא תחום במדע הרפואה העוסק בבריאות הנפש לרבות הפרעות נפשיות.
הפילוסופיה עוסקת בשאלת יחסי גוף ונפש.
כפי שמציינים חוקרים של הבעיה, התהליכים הנפשיים הם פרטיים ואיש אינו יכול לחוש בהם, מלבד הנפש החווה אותם בעצמה.
לעומתם, התהליכים הפיזיים שייכים ל"רשות הרבים" מבחינה הכרתית.
כאשר אדם אומר שהוא גבוה יותר מחברו, זהו דבר שניתן להשוות אותו מבחינה כמותית.
בעיית הדואליות של חומר ורוח בפילוסופיה מתקשרת לשאלה מה היא הנפש.
אם האדם הוא רק חומר, אזי לנפש האדם יש ביטוי פיזיולוגי בלבד ולא קיימת רוח או אנרגיה של נפש האדם.
מנגד אלו הדוגלים בגישה הדואלית טוענים כי האדם מורכב מחומר ורוח ושלנפש האדם יש ביטויים שאינם תלויים בחומר ואף קדמו להיווצרות החומר.
שאלה נוספת היא עצם קיום הנפש כיישות לא חומרית בעולם החומרי.
על פי המודל הטופוגרפי של פרויד, לנפש יש 3 ממדים "טופוגרפיים":
המודע, כלומר, המודעות, שהיא החוויה החושית הפרסונאלית של האדם.
הלא מודע, שהוא המידע הזכרוני של האדם שמעצב את התנהגותו ונותן לה קווים כללים (בעיקר חוויות חיים קריטיות, רגישות, או מהותיות מאוד משפיעות עליו וקשה לשנותו).
ברמה הנפשית הזכרונות שלו הם עמוקים מאוד ומאוחסנים כ"משקעים" (Residue).
הסמוך למודע, אותם זכרונות לא מודעים שיכולים להעלות למודע (כלומר, שיש להם את הפוטנציאל לעלות למודע, בכל דרך שתהיה).
לעיתים אין הבחנה משמעותית בין המונח "לא מודע" ל"תת מודע", אם כי אפשר שהמונח "תת מודע" יתאר הן את החלק הלא מודע של הנפש יחד עם החלק הסמוך למודע (שניהם מהווים את התת\מתחת למודע) בעוד שהמונח "לא מודע" יעסוק רק בחלקים שבדרך כלל לא יעלו למודע.
ואמנם, חלוקה זו איננה נפוצה בהכרח.
על-פי פרויד, המודל הסטרוקטורלי מייצג את מבנה הנפש.
לפי פרויד, הנפש היא מבנה מורכב המחולק לשלוש רשויות, והן:
סתמי - איד: החלק המאגד את היצרים הטבעיים
אני - אגו: החלק המהווה את עיקר המודע של האדם
אני עליון - סופר אגו: החלק המאגד את המוסר וצורכי החברה
המחקר הקוגניטיבי מתמקד בעיקר בחקר התפקודים הקוגניטיביים הגבוהים של המוח כגון חשיבה, תפיסה, זיכרון, קשב, שפה ופתרון בעיות.
בעוד שבעבר לא התייחסו לרגשות כאל תהליך קוגניטיבי, כיום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית כוללת גם מחקר אפקטיבי.
למושג נפש התייחסות רחבה ביהדות ברמות שונות, מן האדם ועד לכללות ההויה.
ברמה הכללית ביותר מבואר כי לחיות בכללותה יש נפש.
נפש זו היא הרצון המניע את כל היש לפעולה מתמדת של התעלות.
בדומה לכך ישנה נפש לכל דומם וחי.
הרמב"ם מייחד לנפש האדם וכוחותיה את הקדמתו למסכת אבות, בה הוא פורט את מרכיבי פעולות הנפש, את דרכי תיקונה, את מטרת הנפש ובמגבלותיה.
בין היתר מדגיש הרמב"ם כי על מי שרוצה לתקן את מידות האדם יש ללמוד את תכונות הנפש כמו רופא שבא לרפא את הגוף.
נפרופתיה סוכרתית היא סיבוך של מחלת הסוכרת הגורם לירידה בתפקוד הכליה עד למצב של אי ספיקת כליות סופני.
במצב סוכרתי, בין השאר בגלל ריכוז הגלוקוז הגבוה המשבש את המאזן ההורמונלי בגוף, מתקיימת זרימת יתר בעורקיק האפרנטי (Afferent Arteriole), סינון יתר בפקעית, ולחץ הידרוסטטי מוגבר.
ריכוז הגלוקוז הגבוה גורם גם לשינויים ביוכימיים בדפנות נימי הפקעית: החורים בדפנות הנימים (להלן-הפוריות, (Pores)) מתרחבים, והמטען השלילי הקיים באופן טבעי בדפנות הנימים-נעלם.
במצב זה, החלבון אלבומין, אשר במצב תקין נדחה מדפנות הנימים בגלל שהמולקולה שלו גדולה מדי לפוריות ובגלל מטענו החשמלי השלילי, מצליח לחדור לתוך הכליה.
הכליה מצליחה לסנן חלק מהאלבומין ולהוציאו דרך השתן, אולם חלק ממנו שוקע במזנגיום (Mesangial cells, רקמת החיבור של הפקעית) מה שסותם את המזנגיום.
בתגובה הגוף מגייס מאקרופאג'ים המסתננים למזנגיום על מנת לסלק את האלבומין ששקע.
פעילות המאקרופאג'ים גורמת להרס המזנגיום, ומבנה הפקעית והפעילות שלה נפגעים.
בדרך זו, הכליות נפגעות בצורה איטית, נפרון אחר נפרון.
הפגיעה היא ארוכה ומתמשכת, ובתחילה לא מורגשת.
הפגיעה הכלייתית מתחילה לאחר כ-15 עד 20 שנה של סוכרת, ומרגע שהיא מתחילה, הירידה בקצב סינון הכליה בחולה לא מטופל היא של 10 מ"ל לדקה לשנה.
כלומר, אדם בעל כליות בריאות בעלות יכולת סינון של 120 מ"ל לדקה שלא יטופל, יגיע תוך 12 שנה למצב של אי ספיקה כלייתית סופנית.
ניתן לחלק את הסוכרת הכלייתית לארבעה שלבים, על פי צורת האבחון וצורת הטיפול:
כפי שציינו קודם, תהליך הפגיעה הוא איטי והדרגתי, נפרון אחר נפרון, וכמוית האלבומין המגיעות לשתן לא מתגלות בבדיקות חלבון בשתן רגילות.
מדובר בכמויות של בין 14 ל 20 מק"ג אלבומין לדקת שתן, או 30 עד 300 מ"ג ליממה.
בשל כך נקרא שלב זה של המחלה מיקרואלבומינוריה, בשל כמויות האלבומין הזעירות.
לכן, עושים בדיקות רגישות יותר, בדיקות מיקרואלבומנוריה, לחולי סוכרת, בצורה קבועה.
בדיקות אלו אמורות לחשוף את כמויות האלבומין הזעירות בשתן.
כיום, בדיקות אלו הן הדרך היחידה לגלות פגיעה כלייתית כתוצאה מסוכרת בשלביה המוקדמים, שזהו השלב בו ניתן לדחות ולהפחית את הפגיעה הכלייתית.
יכולת הניבוי של בדיקה זו גבוהה במיוחד בסוכרת תלוית אינסולין (95%), ונמוכה יותר בסוכרת שאיננה תלויית אינסולין (25%).
כלומר, לחולה סוכרת שאיננה תלויית אינסולין, שעבר בדיקה כזו וקיבל תוצאה חיובית-ב-75% הפגיעה הכלייתית לא תמשיך, והטיפול התרופתי לשלב זה יהיה מיותר בשבילו.
בשלב זה כמות האלבומין בשתן מתגלה גם בבדיקות חלבון בשתן רגילות.
מדובר בכמויות של מעל 300 מ"ג ליממה.
ככל שכמות הפקעיות ההרוסות גדל, הסיכויים להחזיר את החולה למצב תקין קטנים.
כמות האלבומין בשתן עולה על 1 גרם ליממה.
לאחר כ-12 עד 15 שנה מהופעת המיקרואלבומינוריה, במידה ולא טופל, הנזק לכליה גדול מדי, בלתי הפיך, ובדרך כלל עצמוני.
יופיעו סימפטומים של אי ספיקת כליות וסוכרת.
בשלבים אלו אין עדיין תסמינים גלויים, למעט הממצא האבחנתי של אלבומין בשתן.
בשלב זה כבר תורגש הפגיעה, וייראו סימפטומים של אי ספיקת כליות.
יופיעו: בצקת, נפיחות פנים וגפיים (בשל הצטברות נוזלים).
ייתכנו סיבוכים נוספים הקשורים בסוכרת.
בנוסף, ייווצר מצב של אורמיה (מצב של רמות שתנן גבוהות בדם).
תסמיני האורמיה: אנמיה, בחילה, עייפות, חמצת (ירידת רמת הPH בדם) ועוד.
מכיוון שכ-50% מהאינסולין מתפרק בכליה, אצל סוכרתיים תלויי אינסולין רמת האינסולין הפעיל בדם תישאר גבוהה כל הזמן, והם עלולים לסבול מהיפוגליקמיה.
ברגע שקצב סינון הכליה יורד אל מתחת ל-10 מ"ל לדקה, ושרמת הקריאטינין עולה על 10.0 מ"ג לדציליטר דם, או לחלופין, בהופעת יתר לחץ דם קיצוני-נדרשת התערבות מיידית או שהחולה ימות.
בשלב זה עדיין מדובר בטיפול מונע, שנועד לצמצם ולדחות את הפגיעה הכלייתית ולהאריך את תוחלת חיי החולה.
רמות גלוקוז: הקפדה של החולה על רמות גלוקוז תקינות כל הזמן (בסוכרת תלויית אינסולין ניתן להשתמש במשאבת אינסולין), תפחית ואלי אף תעלים את המיקרואלבומנוריה.
לחץ דם: כפי שאמרנו, יתר לחץ דם הוא אחד הגורמים לבריחת האלבומין ולנזק לפקעית.
עם הופעת המיקרואלבומינוריה יש לטפל בתרופות נגד יתר לחץ דם כבר ברמות שאצל הלא-סוכרתי נחשבות גבוהות אך תקינות: 80-85/130-135 מ"מ כספית.
מעכבי אלדוז רדוקטז: כשריכוז הגלוקוז בדם גבוה, חלק ממנו נהפך לכוהל סורביטול (המשמש גם כממתיק מלאכותי).
הצטברות הסורביטול גורמת לקטרקט בעין, לנזקים עצביים ולנזק בכליה.
ברמה התאורטית, שימוש במעכבים לאנזים המייצר את הסורביטול-האלדוז רדוקטז-יפחית את הנזק הכלייתי.
בפועל, מעכבי האלדוז רדוקטז הקיימים כיום רעילים ולא משתמשים בהם.
מעכבי ACE: הפפטיד אנגיוטנסין 2 הוא פפטיד קצר האחראי על הצרת העורקיק האפרנטי, הפחתת המטען החשמלי בדפנות הנימים, הגדלת הפוריות ועידוד ייצור מאקרופאגים.
כלומר, הוא מעודד בריחת אלבומין ופגיעה בפקעית.
שימוש במעכבים של האנזים המייצר את האינגיוטנסין 2 מהפרקורסור אינגיוטנסין 1, יצמצם את המיקרואלבומנוריה.
חוסמי הקולטן לאנגיוטנסין II מכיוון שלגוף ישנן כמה דרכים להפוך אינגיוטנסין 1 לאינגיוטנסין 2, ושימוש במעכב אחד לא בהכרח יועיל, משתמשים בתרופות החוסמות את הרצפטורים של האינגיוטנסין 2, כך שהוא לא משפיע בגוף.
ברגע שיכולת הסינון הכלייתית יורדת אל מתחת ל-30 מ"ל לדקה, מתחילים גם בדיאטה דלת חלבון לחולה כדי להפחית את עומס העבודה מהכליה.
(כל חלבון מורכב מחומצות אמיניות המכילות קבוצה אמינית (NH2 ).
החנקן שבקבוצות האמיניות הופך לשתנן שנפלט בשתן.
ככל שהגוף יצרוך פחות חלבונים, הכליה תצטרך לסנן פחות שתנן).
מומלצת דיאטה של עד 0.8 גרם חלבון לכל ק"ג משקל גוף.
בשלב זה אין אפשרות להציל את הכליה וניתנים טיפולים המהווים "תחליפי כליה".
בהמודיאליזה מחברים מעקף (Shunt), חיבור של עורק ווריד בינוני.
הפרש הלחצים מאפשר לדם לזרום למכשיר הדיאליזה, שם הוא עובר סינון בדיפוזיה ולחץ, ומוחזר לדם בתוספת המלחים והנוזלים החסרים.
חסרונות: המעקף עלול להיסתם בקריש דם (פקיק).
בדרך כלל בעיה זו תטופל על ידי מתן חומרים נוגדי קרישה, שעלולים לגרום לבעיות אחרות.
בנוסף, המעקף יוצר את תופעת "גנבת/סחיבת" הדם.
הדם עובר ישירות מהעורק לוריד, והאיבר שבאמצע לא מקבל אספקת דם סדירה, מה שגורם לכאבים עזים ולעיתים אך לנמק.
בנוסף, בשל האופי הסגור של מערכת הדיאליזה, למטופל יש מגבלות צריכת נוזלים חמורות בין דיאליזה לדיאליזה.
דא עקא, חולי סוכרת סובלים מצימאון יתר.
חולה שיפר את המגבלות וישתה בין הדיאליזות יצבור עודפי נוזלים.
עודפים אלו יפונו בדיאליזה הבאה, אבל שינויי ריכוז קיצוניים ומהירים אלו יגרמו להפרעות נוספות כגון: נפילות לחץ דם, התכווצויות שרירים, כאבים, בחילות והקאות.
דיאליזה פריטוניאלית: בדיאליזה זו משתמשים בצפק כקרום טבעי לסינון הדם.
ממלאים את חלל הצפק בנוזל הדיאליזה, והפסולת עוברת לשם עם מפל הריכוזים.
תהליך הסינון איטי יותר, דומה לתהליך הטבעי ואין תנועות נוזל ושינויים דרסטיים.
כך ניתן לשמור על רמה קבועה ויציבה, אם כי גבוהה מהנורמה, של קריאטינין.
גם רמות הגלוקוז נשמרות טוב יותר, ואפשר להחדיר אינסולין לנוזל הדיאליזה ולחסוך את השימוש בהזרקות.
חסרונות: טיפול זה מחייב אצל החולה משמעת עצמית ומיומנות.
הטיפול נעשה בבית, והבעיה העיקרית היא זיהום קרום הצפק, המחייבת הגעה לבית חולים ומסבכת את הטיפול.
בעזרת שמירה קפדנית על סטריליות, ניתן לצמצם את הופעת הזיהום לאחת לשנתיים לערך.
אצל חולה לא מיומן, לא היגייני או לא ממושמע, הזיהום עלול להופיע לעיתים הרבה יותר קרובות.
השתלת כליה: הטיפול המועדף כיום.
כיום, ההשתלה מתאפשרת בטווח רחב של גילאים ומצבים בריאותיים, הודות להשתכללות טכניקות ההשתלה וההתאמה.
ההשתלה גם מאריכה את תוחלת חיי החולה, ולעומת הדיאליזות, איכות החיים שלו טובה יותר.
נפת אדיגני (בגאורגית: ადიგენის მუნიციპალიტეტი, מילולית: אָדִיגֶנִיס מוניציפליטטי) היא נפה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבגאורגיה.
עד שנת 1917 נכללה באזור טביליסי-אחלציחה, בשנים 1917–1930 נכללה בנפת אחלציחה ומשנת 1930 נפת אדיגני נחשבת לנפה נפרדת.
נפת אַחָלגוֹרִי (בגאורגית: ახალგორის მუნიციპალიტეტი, אַחָלגוֹרִיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז מצחתה מתיאנתי שבגאורגיה.
עד שנת 1917 נכלל באזור טביליסי-גורי.
משנת 1922 חלק מהרפובליקה האוטונומית של דרום אוסטיה, ומשנת 1992 נפה עצמאית.
שטח הנפה נשלט על ידי דרום אוסטיה, שעדיין מכנה אותה בשמה הסובייטי הקודם מחוז לנינוגורסק.
העיירה אחלגורי (דאבא) מהווה המרכז המנהלתי של הנפה.
עד למלחמה בדרום אוסטיה, בשנת 2008, אוכלסה הנפה ב-7,600 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-7.5 איש לקמ"ר, שכ-2,000 איש מהם התגוררו בעיירה אחלגורי.
לאחר המלחמה גלו כ-5,000 גאורגים מתושבי הנפה, שהם כ-70% מסך האוכלוסייה שהתגוררה בנפה וכ-90% מהגאורגים שהתגוררו בנפה.
בנפה נמצאים שרידים של מבנים הבנויים על פי האדריכלות הגאורגית של ימי הביניים ביניהם: איקורתה (1172), המנזרים מנזר קַאבֶּנִי (המאה ה-9 - המאה ה-13) ומנזר לארגוויסי, מצודת צירקולי (המאה ה-9) ומצודת כַּארצ'וֹחִי.
נפת אוזורגתי (בגאורגית: ოზურგეთის მუნიციპალიტეტი, תעתיק: אוֹזוּרגֶתיס מוניציפליטטי) היא נפה במחוז גוריה שבגאורגיה.
היא גובלת מצפון בנפת לנצ'חותי, ממזרח וצפון-מזרח בנפת צ'וחטאורי, מדרום בנפת כובולתי, ממערב בים השחור.
עד שנת 1917 נכללה הנפה בפלך כותאיסי כאוייזד אוזורגתי.
משנת 1921 כראיון אוזורגתי, ומשנת 1930 ראיוני (נפה) נפרדת.
משנת 1934 ועד לשנת 1990 נקראה ראיון מחרדזה.
משנת 1990 ועד לשנת 2006 הוחזר השם לראיון אוזורגתי.
משנת 2006 ועד היום נקראת בשמה הנוכחי.
הנפה משתרעת שטח של 675 קמ"ר הכולל את עמקי נהרות נטנבי וסופסה.
בנוסף לנהרות אלה זורמים בנפה גם הנהרות: צ'ולוכי, בּז'וּז'י (מקורו בהר חינוֹ שבנפת כובולתי), בחוויסצקאלי ועוד.
בדרום-מזרח שוכנת הנפה על מדרונות רכס מסחתי ומצפון נהר הסופסה.
הר תאגינאורי (თაგინაური) המתנוסס לגובה של 2,668 מ' נמצא בחציו בנפת אוזורגתי וחציו השני בנפת כובולתי.
נפת אוזורגתי הוקמה כמחוז מנהלתי של האימפריה הרוסית.
היא הוקמה בשנת 1840 בפלך כותאיסי של מלכות המשנה של הקווקז.
בתחילה עם הקמתה נקראה נפת גוריה (אוייזד גוריה) וכללה את כל אזור מחוז גוריה של היום.
הנפה חולקה לשתי יחידות מנהליות תת-נפה אקתי (מזרח גוריה) ותת-נפה אוזורגתי (מערב גוריה).
בשנת 1846 הוחלף שם הנפה לאוייזד אוזורגתי על שם המרכז המנהלתי של הנפה - העיר אוזורגתי.
באותה שנה חולקה לארבע תתי-נפות: באחווי, גוּריאנתָה, לאנצ'חוּתי וצ'וֹחאטַאוּרי.
בשנת 1888 הוקטן מספר תת-הנפות לשלוש: גוריאנתה, לאנצ'חותי וצ'וחאטאורי.
שטח הנפה כלל 2062 קמ"ר ובסוף המאה ה-19 מנתה אוכלוסייתה 84,479 נפש.
בתחילת המאה ה-20, חולק אוייזד אוזורגתי ל-12 מועצות מקומיות.
שלטון האימפריה הרוסית גרם להתמרמרות רבה, במיוחד בקרב האיכרים.
שהפכה בשנת 1841 לאחת הסיבות למרד איכרים.
בתקופת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הייתה נפת אוזורגתי בקו החזית.
העניין הגביר את ההתמרמרות בקרב התושבים, הגביר את הבעיות הסוציאליות והחברתיות בנפה והתפשטות רעיונות סוציאל-דמוקרטיים.
מאוחר יותר, בתחילת המאה ה-20, זכתה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית המנשביקית בתמיכה חסרת תקדים בנפה.
ניקולאי השני לא פעל כנגד גוריה בשנת 1904, מתוך הערכה שעלות ההתמודדות כנגד המורדים לא מוצדקת.
לאחר תחילת מהפכת 1905, התפשט המרד ברחבי גאורגיה, והביא להתנגדות רדיקלית יותר של הגורים.
בסופו של דבר דוכאה המרידה באכזריות בעזרתו של קולונל קרילוב שהביא את הסוף על הרפובליקה של גוריה.
עם כניסת השלטון הסובייטי בוטל אוייזד אוזורגתי במתכונתו והפך לשלושה מחוזות משנה: נפת אוזורגתי, נפת לאנצ'חותי ונפת צ'וחאטאורי).
בשנת 2004 בתקופת משבר אג'ריה, ערכו שלטונות גאורגיה תרגיל רחב היקף כמפגן כוח.
בתגובה פוצצו אנשי אבשידזה את שני הגשרים על נהר הצ'ולוכי המחברים את אג'ריה עם יתר גאורגיה, כדי למנוע פלישה גאורגית לאג'ריה.
שני הגשרים האלה נמצאים על קטע הנהר המשותף למחוז אג'ריה ולמחוז גוריה (בנפת אוזורגתי).
חלק מנהר הצ'ולוכי מהווה את הגבול שבין גוריה לאג'ריה או בין נפת אוזורגתי שבגוריה לנפת כובולתי שבאג'ריה.
הענף הכלכלי המרכזי בנפה הוא חקלאות סובטרופית.
לרבות גידול צמחים לצרכים מדעיים, גידולי תה בחקלאות ולמחקר, מחקרים להשבחת התוצרת החקלאית וגידול בעלי חיים.
הענף הראשי של התעשייה בנפה הוא תעשיית המזון ועסקים קטנים.
בהדרגה מתפתחת גם תשתית תיירותית במיוחד בקו החוף של הים השחור.
בשטח הנפה נמצא קטע ממסילת הברזל מאחינג'ורי-סמטרדיה וכן קו המסילה נטנבי-אוזורגתי.
כמו כן נמצאים בנפה כבישים פנימיים חשובים: סָג'אווַחוֹ-כובולתי, אוּרֶקי-אוזורגתי וקטע מכביש לנצ'חותי-נאסאקירלי.
בנפה 63 בתי ספר ציבוריים, מכון מחקר מדעי הכולל מכון לחקר תה וגידולים סובטרופיים בתעשייה באנאסאולי, 34 ספריות, תיאטרון אחד ושני מוזיאונים: מוזיאון ההיסטוריה של אוזורגתי ובית המוזיאון ע"ש אכוותימה תאקאישווילי.
בנפה 74 יישובים מתוכם עיר אחת, ארבע עיירות ו-69 כפרים.
רוב האוכלוסייה היא אתנית גאורגית ומבין הגאורגים רובם הם גורים.
בנוסף מתגוררים בנפה גם ארמנים ורוסים.
הרוב המכריע של האוכלוסייה הם נוצרים אורתודוקסים המשתייכים לכנסייה הגאורגית וישנו גם מיעוט מוסלמי קטן וקבוצות דתיות קטנות כמו עדי יהוה בכפרים מריה ושמוכמדי ועוד.
בנפה 74 יישובים מתוכם חמישה יישובים עירוניים ו-69 כפרים.
העיר אוזורגתי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה.
כמו כן ישנן בנפה ארבעה יישובים עירוני (דאבא): לאיתורי, נארוג'ה, אוּרֶקי וכּווֶדָה נאסאקירלי.
בנוסף ישנן 19 תמי: אסקַנָה, בָּאילֶתי, בָּאחווי, בּוֹחווָאוּרי, גוּריאנתָה, דוואבּזוּ, ואקיג'ווארי, ליחאוּרי, מאקוואנֶתי, מֶריָה, מתיספּירי, נאגוֹמארי, נטנֶבּי, שֶמוֹכּמֶדי, שרוֹמָה, צחֶמליסחידי, דזימיתי, כּאניתי וג'וּמאתָה.
ישנם גם חמישה כפרים נוספים שלא שייכים לתמי (תחינוואלי, קוֹנצ'קאטי, מֶלֶכֶּדוּרי, אוזורגתי (כפר), סילאוּרי).
קומפלקס המנזרים שמוכמדי (შემოქმედის ეკლესია)
נפת אחמֶטָה (בגאורגית: ახმეტის მუნიციპალიტეტი, אחמֶטיס מוּניציפַּליטֵטי) היא הנפה הצפונית ביותר במחוז קאחתי שבגאורגיה.
הנפה הממוקמת בצפון-מערב קאחתי, גובלת מצפונה ברפובליקת צ'צ'ניה, ממזרח ברפובליקת דאגסטן, שבפדרציה הרוסית ונפת תלאווי, מדרום בנפת סאגרג'ו.
ממערב גובלת הנפה בנפת דושתי ונפת תיאנתי.
עד שנת 1946 נכללה שטח הנפה בתחומי נפת תלאווי ובשנה זו הפכה לנפה נפרדת.
בנפה זו נכלל גם האזור הגאוגרפי תושתי.
כפרים: 75 (ביניהם מטני - כפר גדול עם 5,500 תושבים, שנאכו ועוד)
מצודת קווֶטֶרי - בכפר נאדוּקנָרי
מצודת אלאווֶרדי מהמאה האחת עשרה
נפת אוֹני (בגאורגית: ონის მუნიციპალიტეტი, מילולית: אוֹניס מוניציפליטי) היא נפה במחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית שבגאורגיה.
הנפה מוקמת באזור רצ'ה עילית, כאשר מצפון גובלת רוסיה, ממזרח נפת ג'ווה ורוסיה, מדרום נפת סצ'חרה, וממערב נפת לנטחי ונפת אמברולאורי.
הנפה מאוכלסת ב-6,130 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 3,58 איש לקמ"ר.
העיר אוני מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה.
יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה קוואיסה.
הגובה הממוצע הוא 750 מטר מעל פני הים כשההר הגבוה ביותר מתנשא לגובה של 1,900 מטר מעל פני הים.
האקלים בנפה לח כשהטמפרטורות הממוצעות בקיץ נעות בין 18 ל-20 מעלות צלזיוס.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 900 ל-1100 מ"מ.
אוכלוסיית הנפה היא בבסיסה של איכרים.
המגזרים העיקריים של חקלאות הם: גננות, תפוחי אדמה, פירות, גידולי גפן, דגנים (תירס, שעועית) וייצור בשר וחלב.
המגזר התעשייתי כולל: עץ, מזון ותעשיית מיחזור.
אתר הנופש שוֹבי הממוקם על מדרונות הקווקז, מרוחק 25 ק"מ צפונית למרכז המנהלי אוני.
בניית האתר החלה בשנת 1923 ואיחרה את המבקר הראשון שלה 4 שנים מאוחר יותר.
בתוך שנה הפכה שובי למפורסמת ופופולרית, ומאוחר יותר נתגלו באזור מים מינרליים טבעיים.
האתר נמצא בגובה 1,500 מטר מעל פני הים.
וממוקם באזור הררי מוקף בפסגות הרים מושלגות.
האתר מכיל 20 מלונות היכולים להכיל כ-1,000 איש לפחות.
במרכז האתר מתנוסס פסל של סטלין.
במעבר ממיסיוני שנמצא גבוה יותר (2,800 מטר), בגבול עם רוסיה ניתן גם לעשות טרקים.
בדרך משובי למעבר ממיסיוני ישנן 10 מעיינות עם מים הראויים לשתייה.
היישוב הקרוב לאתר הוא הכפר "גלוֹלה" (מרוחק כ-2 ק"מ).
אתר נופש מפורסם נוסף בנפה נקרא אוּצֶרה והוא מרוחק 10 ק"מ בלבד מהעיר אוני.
הוא ממוקם בערוץ ציורי על גדות נהר הריוני בגובה 982 מעל פני הים.
ישנם 28 סוגים של מים מינרליים לטיפולים רפואיים.
על פי מקורות כתובים מהמאה ה-15, ההיסטוריה של העיר מגיעה עד למאה ה-2 לפנה"ס.
בחלק השני של המאה ה-19 אוני הייתה המרכז של חבל רצ'ה, והקשר העיקרי בין אוכלוסיית רצ'ה תחתית, אימרתי וצפון הקווקז.
המסחר היה עסק פורח כתוצאה מריכוז גדול מאוד של יהודים בכל נפת אוני.
כתוצאה מכך חלק גדול מהמונומנטים הדתיים בנפה הם בתי כנסת יהודיים וכנסיות ארמניות.
מבין הכנסיות הראויות לציון יש את כנסיית גיאורגי הקדוש מהמאה ה-11 במראוואלדזאלי (הושחתה לאחרונה בעקבות רעידת האדמה ברצ'ה שהתחוללה באזור, והוחל בפעולות שחזור הכנסייה).
בנפה 14 בתי ספר יסודיים, 5 תיכונים.
בית חולים מרכזי בעיר אוני.
בנפה 28 סיפריות, 16 מועדונים, תיאטרון ציבורי מפורסם, אנסמבל רצ'ה, מוזאון, בית ספר למוזיקה ולאומנות.
נפת אחלציחה (בגאורגית: ახალციხის მუნიციპალიტეტი, אחַלציחיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבגאורגיה.
בצפן-מערבה היא גובלת בנפת אדיגני, מצפון מזרח נפת סמטרדיה, נפת ואני ונפת בורג'ומי ובדרום ודרום-מזרח נפת אספינדזה, בדרום מערב היא גובלת בטורקיה.
משנת 1846 ועד לשנת 1917 נכלל שטח הנפה בפלך כותאיסי בשם אוייזד אחלציך או המזרה של אחלציחה.
מאותו זמן ועד לשנת 1930 היא נפה נפרדת.
משנת 1933 חזרה לגבולותיה המקוריים.
הנהרות בנפה זו: נהר הקורה, נהר הפוצחובי, כוואבליאני ואוראוולי.
סלֶסִי - כפר היסטורי (სლესა)
"נפש יהודי" או בשמו השני "הלילה האחרון של אוטו ויינינגר", הוא מחזה ביוגרפי, המבוסס על סיפור אמיתי מאת יהושע סובול, העוסק באוטואנטישמי הפילוסוף היהודי אוטו ויינינגר החווה זכרונות והזיות מחייו, כשהוא מוטל גוסס בחדר ששכר, לאחר שירה כדור ליד ליבו.
במחזה נזכר אוטו וחווה מחדש את רגעיו עם חבריו ברגר וקלרה באחוזה של טיץ מורו, את אימו חולת השחפת ואביו השאפתן שציפה שבנו ילך בדרך שסלל לו.
כמו כן מפתח ויינינגר את תורתו לגבי היהדות והציונות.
היהדות והנשיות, שתיהן מייצגות את היסוד ההרסני בחברה, כפי שכתב בספרו "מין ואופי".
הספר נכתב תחילה כעבודה לשם קבלת התואר דוקטור, אשר הוענק לו ב-1 ביולי 1902. באותו יום המיר את דתו ועבר לכנסייה הפרוטסטנטית, מתוך ייאוש ושנאה לעיקרון היהודי המקנן בתוכו (עליו כתב בספרו) ומתוך נאמנות לתפיסתו, אך התנצרותו לא נתנה לו מנוח, והוא התאבד.
הגולה לטענתו היא צורת החיים הטבעית ליהודי.
ויינינגר מתלבט האם להצטרף לתנועה הציונית שראה בה את "השריד האחרון של אצילות שעוד נותר ביהדות".
אך משום הנחתו שהיהדות תגבר על הציונות וזו "תטבע בה כמו אבן בביצה", הוא מחליט בסופו של דבר להשתחרר מקללת היהדות, ומתנצר.
ב"נפש יהודי", מדובר על מחלתו של אוטו, שהיא פיזית ובעיקר נפשית.
מחלתו מובילה אותו בסופו של דבר להתאבד.
החברה שהוא חי בה חולה, ערכיה, נרקבים וקורסים והמוצא היחיד מבחינתו, כאדם שנוטל אחריות לאשמתו ומשום שלא יכול היה לשאת את היסודות הנשיים והיהודיים בו עצמו, הוא המוות.
המחזה הוצג לראשונה בשנת 1982 בתיאטרון חיפה בבימויו של גדליה בסר, בליהוק הבא:
אוטו: דורון תבורי, לאופולד: אנאטול קונסטנטין, אדלאיד: לאורה ריבלין, ברגר: גורי סגל, טיץ: יוסוף אבו ורדה, קלרה: דליה שימקו, אדלה: לאורה ריבלין, כפיל: תחיה דנון, תפאורה: אדריאן ווקס, תלבושות: עדנה סובול.
נפרתיתי (במצרית קדומה: 𓄤𓆑𓂋𓏏𓇍𓇋𓏭𓂻𓍘𓇋, מתועתק nfrt-jj.tj, במשמעות "היפָה הגיעה", בעברית מוכרת גם בתעתיק נפרטיטי; בערך 1370–1330 לפנה"ס) הייתה אשת המלך הגדולה של אחנתון מלך מצרים.
היא הייתה חותנתו וככל הנראה גם אמו החורגת של פרעה תות ענח' אמון.
נפרתיתי התפרסמה בעיקר בשל הפרוטומה המפורסמת שלה (בתמונה משמאל) מתוך האוסף של המוזיאון המצרי בברלין, ומוצגת כיום במוזיאון החדש בברלין.
הפסל הוא אחד הפסלים המועתקים ביותר של מצרים העתיקה.
הפרוטומה התגלתה על ידי האגיפטולוג היהודי הגרמני לודוויג בורכהרד במשלחת שמומנה על ידי החברה הגרמנית האוריינטלית .
על פי ההסכם עם מחלקת העתיקות המצרית הועברו חלק מהממצאים לידיה.
מחלקת העתיקות גילתה שהגרמנים מצאו את הפרוטומה והעבירו אותה לגרמניה והיא דרשה את החזרתה.
לטענתה כיסו הגרמנים את הפרוטומה בבוץ לפני חלוקת הממצאים וכך מנעו במרמה את העברתה למחלקת העתיקות.
הגרמנים סירבו להחזירה למצרים וכתוצאה מכך החברה והמוזיאון בברלין לא קיבלו עוד רישיונות חפירה.
זהות הוריה של נפרתיתי לא ידועה בבירור, אך משערים שהיא בתו של איי שמונה מאוחר יותר לפרעה.
תאוריה אחרת זיהתה את נפרתיתי כנסיכת מיתני Tadukhipa.
שנת נישואיה לאמנחותפ הרביעי (שאחר כך נודע כאחנתון) אינה ידועה, אולם ידוע שהיו להם שש בנות:
ענחס נפ אתון, בעתיד המלכה של תות-ענח-אמון – שנה 4
בשנה הרביעית למלכותו (1346 לפנה"ס), הוביל אמנחותפ הרביעי מהפכה דתית בה החלו לעבוד את אל-השמש אתון, ובה הייתה נפרתיתי שותפה בולטת.
באותה שנה הוא גם החל לבנות את בירתו החדשה, אחתאתון ('האופק של אתון'), במקום שידוע כיום כאל־עמארנה.
האירוע קרה כנראה ב-2 בינואר באותה שנה.
בשנה השביעית למלכותו (1343 לפנה"ס), הועברה הבירה מתבאי לאחתאתון, אם כי בנייתה של העיר המשיכה עוד שנתיים (עד 1341 לפנה"ס).
העיר החדשה הוקדשה לדתם החדשה של הזוג המלכותי.
לפי ההערכות הפרוטומה המפורסמת של נפרתיתי נוצרה בשנה זו.
בתקופת מלכות אחנתון (ואולי גם לאחר מכן) שלטה נפרתיתי בצורה חסרת תקדים במצרים העתיקה.
יש עדויות לכך שבשנת 12 למלכותו היא הועלתה לדרגה של מלכה שותפה, המקבילה לדרגה של פרעה.
נפרתיתי מוצגת לעיתים קרובות בתבליטים כשגודלה כגודלו של פרעה, דבר המסמל את חשיבותה, וכן כשהיא עובדת את אתון לבדה.
אולי הדבר המרשים ביותר הוא תבליט מהמקדש באחתאתון (שנמצא כיום במוזיאון MFA בבוסטון) שבו היא מוצגת מכה אויב זר בעזרת אלה לפני אתון, תיאור שהיה שמור רק לפרעונים.
בסביבות שנת 14 למלכות אחנתון (1336 לפנה"ס), פסק שמה של נפרתיתי להופיע באזכורים היסטוריים.
תאוריות שונות הוצעו להסביר את היעלמותה הפתאומית.
תאוריה אחת טוענת שהיא מתה במגפה, ולפי תאוריה אחרת מוות טבעי אחר הוא הגורם.
בעבר הרחוק הייתה מקובלת הסברה ששמה צונזר בשל חרפה שהמיטה על בית המלוכה, אולם סברה זו נדחתה שכן המחיקה המכוונת של מצבת אשתו של אחנתון, התבררה כמצבתה של קייה.
גם בדבר מקום קבורתה של נפרתיתי הועלו הצעות והשערות רבות.
בנובמבר 2015 פורסם, כי לפי ממצאים חדשים של הדמיות רדאר שנעשו בקברו של תות ענח' אמון, קברה של נפרתיתי נמצא אולי בחדר צדדי של קברו.
נפרתיתי היא מלכת מצרים המפורסמת ביותר בתודעה המערבית אחרי קלאופטרה, היא השפיעה על שינוי הסטנדרטים של היופי הנשי במאה ה-20, ומכונה לעיתים קרובות "האשה היפה ביותר בעולם".
נפש בנפש הוא ארגון ללא מטרת רווח שהוקם ב-2002 על ידי הרב יהושע פס וטוני גלברט במטרה להקל על העלייה והקליטה של יהודים לארץ ישראל ולמזער את המכשולים הכלכליים, המקצועיים, הלוגיסטיים, והחברתיים של עולים מצפון אמריקה.
נפש בנפש דוגלת בזכויות עולים, מחנכת לציונות ולעלייה, ותומכת בעולים.
הארגון פועל בשיתוף פעולה הדוק עם הסוכנות היהודית לארץ ישראל, משרד העלייה והקליטה, קרן קיימת לישראל, וJNF ארצות הברית.
בשנת 2011 קיבל הרב פס את פרס מוסקוביץ לציונות מטעם הארגון.
ארגון נפש בנפש נוסד על ידי טוני גלברט, איש עסקים ופילנתרופ מפלורידה, והרב יהושע פס לאחר שבן דודו של פס נהרג בפיגוע טרור בישראל ב-28 במרץ 2001 כשהבינו שיש הרבה אנשים שרוצים לעלות לישראל אך היו מודאגים ממכשולים מסוימים.
החליטו השניים להקים ארגון שינסה להקל על יהודי אמריקה לעלות לארץ.
בקיץ 2002 מומש הרעיון כאשר יצאה לפועל הטיסה הראשונה לישראל במסגרת הארגון.
בשנים שלאחר מכן, גדל הביקוש לעלייה עם הארגון, ועד לסוף 2007, עשו מעל ל-30 טיסות את דרכן מצפון אמריקה לישראל במסגרת הארגון.
במאי 2006, כתגובה להתעניינות רבה מהקהילה היהודית בבריטניה בעלייה, הרחיב הארגון את שירותיו וכלל בהם גם את בריטניה.
בינואר 2008 הכריז הארגון על הקמת מסלול ייעודי לרופאים שהגיעו לישראל דרך הארגון.
בספטמבר 2013 הארגון השיק את פרס בוני ציון ע"ש סילבן אדמס "על מנת להכיר רשמית בהישגיהם של עולים ממדינות דוברות אנגלית מצטיינים ובתרומתם למדינת ישראל." הפרס מוענק בכל אחת מהקטגוריות הבאות: פעילות התנדבותית, חינוך, השפעה בין לאומית, מדע ורפואה, מנהיגות צעירה ותרבות, אפנות, וספורט.
בנובמבר 2021 פתח הארגון את "בית נפש בנפש" הממוקם בקריית הממשלה בירושלים.
בשנת 2024 הושקה IMAP, תוכנית לאומית לעליית רופאים יהודים מרחבי העולם.
מאז שהוקם, נפש בנפש סייע בהליכים בירוקרטיים בישראל וסייע לעולים להתגבר על אתגרי קליטה באמצעות מחלקת קשרי הממשל שלה.
בשנת 2008, הציע נפש בנפש מענקי מלגות לרופאים העולים לארץ לסייע במניעת מחסור צפוי ברופאים בישראל.
נפש בנפש החלה גם לעבוד ישירות עם משרד הבריאות הישראלי כדי לאפשר לאנשי מקצוע רפואיים להמיר את הרישיונות שלהם ולקבלם ביעילות.
מאז 2019, נפש בנפש מקיים בארצות הברית את אירוע ה"מדקס" השנתי לאנשי רפואה הנמצאים בתהליך עלייה שבו הם יכולים לפגוש נציגים מאגף הרישוי של משרד הבריאות הישראלי, ההסתדרות הרפואית הישראלית (IMA), קופות חולים, ובתי חולים בישראל.
נכון לשנת 2023, למעלה מ-3,800 אנשי רפואה מתחומים שונים עלו לארץ דרך נפש בנפש.
בשנת 2024 ממשלת ישראל אימצה את מדקס ויחד עם משרד העלייה והקליטה ומשרד הבריאות, הושקה התוכנית הלאומית לעליית רופאים יהודים מרחבי העולם (IMAP).
עידוד התיישבות בנגב ובגליל (זינוק בעלייה)
בדצמבר 2008, יצרו נפש בנפש, ממשלת ישראל, הקרן הקיימת לישראל, והסוכנות היהודית, ובתמיכת קרן ראסל ברי, את יוזמת Go North המציעה תמריצים לעולים עתידיים לעבור לצפון ישראל.
בשנת 2013, נפש בנפש, קק"ל וJNF ארצות הברית יצרו את Go South תוך תמריץ של עולים לעבור לדרום הארץ.
בשנת 2017, הארגונים שילבו את שתי התוכניות כזינוק בעלייה (Go Beyond).
חיילים בודדים ומתנדבי שירות לאומי
בשנת 2012 בשיתוף עם ארגון ידידי צה"ל (FIDF), הקים נפש בנפש את התוכנית לחיילים בודדים לסיוע עולים המשרתים בצה"ל ללא קשר לארץ מוצאם.
התוכנית תומכת מדי שנה בכ-3,500 עולים חיילים בודדים המשרתים במגוון תפקידים בצה"ל.
תוכנית אורי, שהחלה בשנת 2019, מסייעת לבנות שירות לאומי בודדות מרחבי העולם בצרכיהם במהלך שנת השירות.
התוכנית נקראת על שמה של אורי אנסבכר ז"ל.
בשנת 2021, יצרה נפש בנפש את UpGrade, תוכנית תעסוקה המציעה קורסי הכשרה לעולים בקריירה.
בשנת 2017 נפש בנפש פתח את ה-Hub בתל אביב, המשמש כמרחב קהילתי משותף שבו צעירים עולים וישראליים נפגשים ויוצרים קהילה ורשת מקצועית.
בהאב מתקיימים אירועי נטוורקינג ואירועים חברתיים נוספים.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל, נפש בנפש השיק את "מבצע חיבוק", יחד עם JNF ארצות הברית וארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FIDF).
היוזמה הפגישה הורים לחיילים בודדים, שהגיעו מרחבי העולם, עם ילדיהם.
במסגרתה, למעלה מ-1000 הורים מ-46 מדינות מרחבי העולם, נפגשו עם ילדיהם.
בנוסף, הארגון הקים מאגר נתונים של רופאים יהודים מצפון אמריקה, שהביעו נכונות לסייע לישראל בשעת חירום, בשיתוף משרד הבריאות, משרד העלייה והקליטה והסוכנות היהודית.
הרופאים הגיעו ארצה והתנדבו במגוון מוסדות רפואיים ברחבי הארץ.
הארגון חילק מענקים כספיים למשפחות עולים חדשים שסבלו מנזקים לבתיהם בעקבות המלחמה.
המענקים ניתנו גם למשפחות שפונו מבתיהם או שמי מבני הבית אושפז.
כמו כן, הארגון מימן טיפול נפשי בחינם ליותר ממאה משפחות ומימן חתונות לחיילים בודדים שהתקיימו בבית "נפש בנפש" בירושלים.
מבקרי הארגון טוענים שישנם עולים שחשים שמצוקותיהם בישראל נותרות ללא מענה.
כמו כן הובעה ביקורת על רמות השכר הגבוהות של מנהלי הארגון.
אנשי הסוכנות היהודית טוענים שההסכם בין "נפש בנפש" לממשלת ישראל מעביר לגוף פרטי סמכויות ממשלתיות, ושהקריטריונים לקבלת מימון ממשלתי לגופים המעודדים עליה הוגדרו מלכתחילה כך שרק הארגון "נפש בנפש" יעמוד בהם.
נפריט הוא אחד מסוגי המינרל אקטינוליט חבר בקבוצת האמפיבול - קבוצה של אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה דמוי שרשרות) מאפיים.
הנפריט הוא אחד משני סוגים שונים של מינרלים הבונים את אבן החן ירקן.
הנפריט בנוי משרשרת כפולה שבה שתי שורות של ארבעונים של סיליקט (SiO4) מתחברות אל שתי שורות אחרות דרך קטיונים של מגנזיום, ברזל או סידן.
נוסחת המבנה הכימי של הנפריט היא: Ca2(Mg,Fe)5Si8O22(OH)2.
הנפריט מצוי באמצעה של השורה האיזומורפית בין המינרל טרמוליט (Ca2Mg5Si8O22(OH)2) העשיר במגנזיום לפרו-אקטינוליט (אקטינוליט עשיר בברזל).
כפי שניתן לראות מנוסחת הנפריט יונים של מגנזיום וברזל מתחלפים בצורה חופשית במבנה הגביש.
הנפריט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) בינוני.
המינרל השני הוא ג'יידיט השייך לקבוצת המינרלים פירוקסן.
בעוד שלאבן ירקן הבנויה מנפריט יש מבחר גוונים מוגבל, בעיקר אפורים וירוקים (ולעיתים רחוקות צהובים, חומים או לבנים), ירקן מג'יידיט, הנדיר יותר, יכול להופיע בגוונים של שחור, אדום, ורוד וסגול.
ירקן מנפריט היא אבן לקישוט, ונעשה בה שימוש לגילוף, ליצירת חרוזים או אבני חן החתוכות בצורת קבושון.
שם המינרל נגזר מהכינוי "lapis nephriticus" (לפיס נפריטיקוס), שפירושו "אבן כליה" והוא הגרסה הלטינית לשם שניתן בספרדית לאבן הירקן "piedra de ijada" בשל האמונה שאבן הירקן מסוגלת לרפא מחלות הקשורות בחלקו התחתון של הגוף, כדוגמת אבנים בכליות ומחלות כליה.
את הנפריט אפשר למצוא בגוון לבן עד צהוב קל שקוף למחצה, המוכר בסין כירקן "שומן הכבש", בגוון לבן עד חום בהיר או אפור בהיר אטום המוכר בסין כירקן "עצם התרנגולת", כמו גם בגוונים שונים של ירוק.
המקור העיקרי כיום לאבן ירקן מנפריט באיכות של אבן לעיבוד היא קנדה.
לפני המאה ה-19 נעשה שימוש בירקן מנפריט בעיקר בסין כמו גם בניו זילנד, לאורך חופיה של אמריקה הצפונית עם האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי, באירופה של התקופה הנאוליתית, ובדרום-מזרח אסיה.
המקורות העיקריים הידועים לירקן מנפריט בסין בתקופה הנאוליתית, עבור חפצים שימושיים וחפצי פולחן מירקן, היו המרבצים שנוצלו עד תומם באזור נינגשאו שבאגן הדלתה של היאנגצה (תרבות לְיָאנְגג'וּ 3400 לפנה"ס-2250 לפנה"ס) ובאזור במחוז ליאונינג במונגוליה הפנימית (תרבות הונְגשָׁאן 4700 לפנה"ס-2200 לפנה"ס).
בירקן נעשה שימוש להכנת חפצים רבים, החל בחפצי חן ביתיים וכלה בחליפת קבורה מירקן.
מזמנן של שושלות הקיסרים הקדומות ועד ימינו היו מרבצי הירקן שבהם נעשתה עיקר הכרייה באזור חוטאן במחוז שינג'יאנג שבמערב סין (גם לירקן שבמרבצים מאזורים אחרים של סין, כדוגמת מנפת לאנטיין שבשאאנשי היה ביקוש רב).
הירקן מאזור חוטאן הוא בגוונים של לבן וירקרק והוא נכרה במחצבות קטנות או שנאסף בנהרות, הזורמים מרכס הרי קונלון צפונה אל מדבר טקלה מקאן, כאבני חצץ וכגושי סלע.
תשלומי מס שנתיים נשלחו מממלכת חוטאן, בקצה הדרומי של דרך המשי, שכללו את הירקן הלבן, שנחשב ליקר הערך מבין כל סוגי הירקן, לחצר הקיסרות הסינית, שם נהגו אומנים מוכשרים לגלף מהאבן חפצי אומנות.
האבן משחקת תפקיד חשוב בתרבות המאורית ונחשבת יקרת ערך.
האי הדרומי של ניו זילנד קרויה במאורית "טה וואי פאונאמו" (Te Wai Pounamu) כלומר "המים של האבן הירוקה", משום ששם היה מצוי הירקן.
מלבד הכינויים שכבר הוזכרו יש לנפריט כינויים רבים נוספים "אוטאה" (aotea), "אבן-גרזן", "ירקן מלפנה"ס", "ביילשטיין" (beilstein), "אבן כליה", "לפיס נפריטיקוס" (lapis nephriticus), "ירקן ניו זילנדי", "ירקן תרד" ו"טלקום נפריטיקוס" (talcum nephriticus).
"ירקן קבר" הוא שם שניתן לחפצי קבורה עתיקים מנפריט שפני השטח שלהם קיבלו מרקם חום או לבן.
נפת אחלכלכי (בגאורגית: ახალქალაქის მუნიციპალიტეტი, מילולית: אָחַלכָּלַכִּיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבדרום גאורגיה.
הנפה ממוקמת באזור מחוז ההיסטורי ג'אוואחתי.
הנפה גובלת מצפון בנפת בורג'ומי, ממערב נפת אספינדזה, מדרום בארמניה וממזרח בנפות נינוצמינדה וצאלקה.
נֵפֵרְתָרי הייתה מלכה מצרית שחיה במאה ה-13 לפנה"ס.
ידועה גם בשם נפרתרי מריתמות, הייתה אשתו של המלך רעמסס השני מהשושלת ה-19, ונחשבה לאשתו החשובה ביותר.
משמעות השם נפרתרי היא "בת לוויה יפהפייה", ומשמעות השם מריתמות היא "אהובה של [האלה] מות".
נפרתרי היא אחת המלכות המצריות הידועות ביותר, יחד עם נפרטיטי, חתשפסות וקלאופטרה.
קברה המפואר של נפרתרי, שמספרו QV66 שוכן בעמק המלכות בנקרופוליס של תבאי, והוא הגדול והמפואר מבין הקברים שנמצאו בעמק.
רעמסס השני גם בנה לכבודה מקדש בצמוד למקדשו באבו סימבל.
מוצאה של נפרתרי אינו ידוע, רעמסס השני התחתן איתה עוד בהיותו יורש עצר לפני עלייתו לשלטון.
בקברה נמצאה ידית עם כרטוש של המלך איי שמלך בסוף השושלת ה-18 באמצע המאה ה-14 לפנה"ס.
ממצא זה הוביל את החוקרים להשערה שאולי מוצאה היה ממלך זה.
לנפרתרי היו לפחות ארבעה בנים ושתי בנות.
בנה הבכור היה אמון-הר-חפשאפ שהיה יורש העצר ומפקד גייסות בצבא.
בנה השני היה פארהרונמפ ששרת בצבאו של רעמסס השני.
הבן מריתום (Meryatum) היה כהן גדול לאל רע באון.
בחזית מקדשה באבו סימבל מוזכר גם שמו של נסיך נוסף מרייר (Meryre), ומכאן ההשערה שגם הוא היה בנה של נפרתרי.
בנוסף מופיעים בחזית המקדש שמות של שתי בנות: מריתאמן (Meritamen) והנותאווי (Henuttawy).
בניה לא ירשו את רעמסס השני, מי שירש היה מרנפתח בנה של איסתנפרת, אישה חשובה אחרת מנשותיו של רעמסס השני.
חשיבותה של נפרתרי בתקופתה באה לידי ביטוי בתבליטים שבהם היא הופיעה, בפסלים לכבודה, בקברה המפואר ובמקדשה באבו סימבל.
נפרתרי מופיעה בסצנות כאשתו של רעמסס השני כאישה יחידה, בתבליט משנת מלכותו הראשונה בקברו של נבואננף (Nebwenenef), שהיה כהן גדול לאל אמון.
בסצנה נפרתרי מופיעה אחר בעלה בעת שהוא ממנה בעת ביקור באבידוס את נבואננף לתפקיד הכהן הגדול.
בסצנה נוספת המופיעה על גבי אסטלה משנתו הראשונה של רעמסס, מתוארת נפרתרי משקשקת בסיסטרום (רעשן) בפני האלות תא־ורת ונות והאל תחות.
נפרתרי מופיעה גם בסצנות חשובות בתבליטים במקדש לוקסור ובכרנך.
סצנה במקדש לוקסור מראה את נפרתרי מובילה את קבוצת הילדים המלכותיים.
בסצנה אחרת רואים את נפרתרי בפסטיבל לאל אמון-מין, נפרתרי ורעמסס מפקחים על הקמת המקדש.
בתבליט נמצאה גם כתובת של דברי נפרתרי במהלך הטקס: .
נפרתרי מופיעה כבת זוגו של רעמסס על פסלים רבים בלוקסור, כרנך ובשטח הנקרופוליס של תבאי ממערב לנילוס.
היא מופיעה גם בקבוצת פסלים מדיר אל-בחרי ועל אסטלה בדיר אל-מדינה.
באתר הארכאולוגי חתושש בירתה של האימפריה החתית נמצאו לוח בשפה האכדית בכתב יתדות המכיל התכתבות בין נפרתרי ופודוהפה (Puduhepa) אשתו של המלך חתושיליש השלישי, המדבר על תקווה לשלום בין מלך מצרים למלך החתי, הלוח נמצא באנקרה במוזיאון לתרבויות אנטוליה:
הכבוד הגדול ביותר שהוענק לנפרתרי היה במקדשים באבו סימבל.
נפרתרי מופיעה על גבי פסל במקדש הגדול של רעמסס, בנוסף היא קיבלה מקדש משל עצמה שהוקדש לה ולאלה חתחור.
בניית המקדש החלה בתחילת תקופת מלכותו של רעמסס, המקדש נחנך בשנה ה-25 למלכותו לערך, והושלם עשר שנים לאחר מכן.
נפרתרי מופיעה בתבליט במקדש באבו סימבל בחגיגות ה-24 שנה לשלטונו של רעמסס.
בחלק מהסצנות מופיעה ביתה מריתאמן במקומה.
לאחר תבליט זה היא נעלמה מהמקורות ויש להניח שמתה.
קברה של נפרתרי בעמק המלכות הוא מהגדולים בקברים שנמצאו בעמק.
הקבר התגלה בשנת 1904 ונחפר על ידי הארכאולוג האיטלקי ארנסטו סקיאפארלי .
קירות הקבר כפי שנמצאו עוטרו בציורים שנמצאו במצב שימור מעולה.
העיטורים כוללים מספר קטעים מספר המתים.
על דלת חדר הקבורה נמצאו טקסטים המספרים על המסע והמבחנים שנפרתרי עברה, במסגרתם נולדה מחדש והופיעה באופק במזרח כגלגל השמש, חיה לנצח בניצחונה על עולם החושך.
הסרקופג ומספר פריטים מהקבר מוצגים במוזיאון המצרי בטורינו.
מספר פריטים מהקבר, כולל חלק מצמיד זהב, צלמיות וחלק מעגיל מוצגים במוזיאון לאמנות יפה בבוסטון, חלק מהפריטים מוצגים גם במוזיאון המצרי בקהיר.
נפת אֲבָּאֲשָׁהּ (בגאורגית: აბაშის მუნიციპალიტეტი; מילולית: אֲבָּאֲשִׁיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה, במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, סמגרלו.
הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת מרטווילי ונפת חוני, ממזרח ודרום-מזרח בנפת סמטרדיה, מדרום ודרום-מערב בנפת לנצ'חותי וממערב וצפון-מערב בנפת סנקי.
הנפה מאוכלסת ב-22,341 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-69,3 איש לקמ"ר.
העיר אבאשה מהווה המרכז המנהלתי של הנפה.
עד שנת 1917 נכללה הנפה באוייזד סנקי, פלך כותאיסי.
בין השנים 1917-1930 באוייזד סנקי ומשנת 1930 נפה נפרדת, כאשר בשנים 1963-1966 נכללה בנפת גגצ'קורי (כיום נפת מרטווילי).
הנפה ממוקמת במישור קולכתי בגובה 20-25 מטר מעל פני הים.
שטח הנפה כולל 320.8 קמ"ר מתוכם 210 קמ"ר אדמה חקלאית.
בשטח הנפה זורמים הנהרות: ריוני, צחניסצקאלי, אבאשה ונוֹרְ'לָה .
נפרוקסן (Naproxen) סודיום היא תרופה אנטי-דלקתית לא סטרואידית NSAID המשמשת להקלה של כאבים חום ונפיחות.
נפרוקסן משמשת בדרך כלל להקלה בכאבים, חום, דלקת ונוקשות הנגרמות על ידי מחלות כגון מיגרנה, אבנים בכליות, דלקת מפרקים שגרונית, דלקת מפרקים פסוריאטית, גאוט, דלקת חוליות מקשחת, כאבי מחזור ודלקות גידים.
נפרוקסן עובדת על ידי עיכוב האנזימים COX-1 ו-COX2 המייצרים פרוסטגלנדינים מהחומצה הארכידונית.
מעכבי האנזים COX2 נקשרו בעבר לעליה בשכיחות מחלות לב וכלי דם ושבץ, לנפרוקסן מייחסים כ-50% מהאפקט לעיל.
בנוסף מיוחסות לנפרוקסן תופעות לוואי המקושרות למערכת העיכול כגון צרבת, עצירות, שלשולים כיבים ודימומים קיבתיים.
נפרוקסן הוא חבר בקבוצת הפרופנים, תת-משפחה במשפחת נוגדי הדלקת שאינם סטרואידים NSAID.
החומצה החופשית היא חומר חסר ריח, לבן וגבישי.
החומצה מסיסה בשומן וכמעט לא מסיסה במים.
יש לה נקודת היתוך של 152–155 מעלות צלזיוס.
נפרוקסן משווק תחת השמות המסחריים הבאים:
נפרוקסן שווקה במקור כתרופת מרשם בשם Naprosyn ידי Syntex בשנת 1976, ונפרוקסן סודיום שווקה תחת השם המסחרי Anaprox לראשונה בשנת 1980. היא מוגדרת כתרופת מרשם ברוב המדינות בעולם.
בשנת 1994 בארצות הברית, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) את השימוש בתרופה ללא מרשם (OTC drug), בארצות הברית נפרוקסן משווקת בעיקר על ידי Bayer HealthCare תחת השם המסחרי Aleve.
לפי אסכולות פילוסופיות שונות, נפש העולם היא הקשר שמאגד את כל היצורים החיים בעולם.
הזיקה בין קשר זה לעולם מזכירה את הזיקה של הנפש לגוף האנושי.
נפש העולם היא מרכיב חשוב גם ברוב האסכולות הנאופלטוניסטיות.
הסטואים האמינו שזו הכוח החי היחיד הקיים בעולם.
קונספציות דומות קיימות גם באסכולות של פילוסופיה מזרחית.
ניתן למצוא דמיון לרעיון של "נפש העולם" במחשבותיהם של פילוסופים הרמטים כמו פאראצלסוס, ברוך שפינוזה, גוטפריד לייבניץ, פרידריך שלינג ורבים אחרים.
ניתן למצוא דמיון לרעיון של "נפש העולם" גם ביצירות ספרותיות וקולנועיות שונות.
בסרט אווטאר משנת 2009 מתוארת ישות בשם אייווה, שהיא מקור כל ההרמוניה בעולם החי.
בהמשך הסרט מתברר שישות זאת היא מעיין "מוח-על" או "תודעת-על" המשתרעת על פני כל עצי היער של פנדורה.
נפת א-נבטיה היא נפה מנהלתית במחוז א-נבטיה שבדרום לבנון.
בירת המחוז היא העיר א-נבטיה.
הכפרים והרשויות המקומיות בנפת א-נבטיה
א-דוויר (כפר שמתגוררים בו 7,500 תושבים)
ג'רג'וע (50% מתושבי הכפר נוצרים, ו-50% מתושבי הכפר מוסלמים)
כפר פילא , מתגוררים בכפר כ-2,500 תושבים
התפלגות הבוחרים בנפת א-נבטיה (נכון לשנת 2015)
נפרת־יאבת ( nfr.t ỉ3b.t – "יפת המזרח") הייתה נסיכה מצרית קדומה של השושלת הרביעית.
ייתכן והיא הייתה בתו של פרעה ח'ופו.
הקבר הידוע שלה נמצא בגיזה (G 1225).
מידותיו של המצטבה (מבנה קבר במצרים העתיקה, בעל צורה מלבנית דמוית בית עם גג שטוח וקירות משופעים) שלה הוא 24.25 על 11.05 מ'.
פסל שלה, כיום ממוקם במינכן, מקורו ככל הנראה בקבר שלה.
ישנו לוח סטלה ידוע המתאר את הנסיכה שנמצא כעת במוזיאון הלובר.
נפרת־יאבת מוצגת בו יושבת ופניה פונות לכיוון ימין.
היא נראית בו עם פיאה של שיער ארוך ובגד העשוי מעור פנתר.
על שולחן המונח מול רגליה מציע מנחות שונות, כמקובל, המציין "מוצרי השדה" וכן מוצרי מזון אחרים.
מתחת לשולחן מוצגות מנחות אחרות שונות הכוללות פשתן ומשחה משמאל, ומימין מנחות לחם, בירה, אוריקס ושור.
מימין ללוח מוצגת רשימת פשתן.
הקבר כלל במקור פיר אחד, שהכיל את קבורתו של נפרת־יאבת.
נמצאו שברי ארון גיר לבן עם מכסה שטוח.
באחת מפינות החדר נחפר בור חופה.
החדר הכיל כמה קערות וצנצנות.
מאוחר יותר נוסף נספח עם פיר קבורה נוסף, אך הוא נמצא ריק.
נפשי הוא סינגל מסוגת מוזיקה חסידית בביצוע דואט של הזמרים ישי ריבו ומוטי שטיינמץ, שיצא בשנת 2018. השיר זכה להצלחה גדולה במגזר הדתי, ואף הגיע למקום הראשון במצעדים רבים של שירים חסידיים לשנת תשע"ח.
מילות השיר הן: הקטע הראשון לקוח מתחילת שיר הכבוד, ואילו השני מסיומו.
מלחין השיר הוא שמואל יפת.
את השיר הפיקו נעמי ורובי בנט, דוד איכילביץ' וישי ריבו.
הזוג בנט רצו ליצור דואט בין שני הזמרים הפופולריים, שסגנונם מוזיקלי שונה לחלוטין זה מזה, ואף הביאו אותם לשבת יחדיו ולבחור שירים.
תחילה ניסה ריבו עצמו לכתוב שיר, אך גילה שמדובר באתגר גדול בשל הגישור בין הקולות והמנעדים השונים של השניים.
בנט וריבו פנו למספר מלחינים, עד שנמצא הלחן המתאים שהלחין יפת.
הלחן מורכב יחסית, כך שבמהלך השיר מתבצעות שתי מודולציות בין שלוש סולמות שונים, ובין משקל מרובע למשולש (הקטע "נפשי" במשקל מרובע, ו"יערב" במשקל משולש).
השיר זכה להצלחה גדולה מאוד במגזר הדתי, ואף הגיע לראש מצעדי השירים החסידיים לשנת תשע"ח.
כך לדוגמה במצעדים של רדיו קול חי, רדיו קול ברמה וכאן מורשת.
גם במצעדי העשור של המוזיקה החסידית זכה השיר להצלחה רבה.
במצעד העשור של רדיו קול ברמה הגיע השיר למקום הראשון, ואילו במצעד המקביל של רדיו קול חי זכה במקום השלישי.
נכון ליולי 2025, לשיר יש למעלה מ-13 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
לשיר יצאו גרסאות כיסוי, ואף גרסאות ווקאליות, רבות, בהן של אברהם פריד באלבומו פרויקט רילקס עם אברהם פריד.
נפרורוס לויס (שם מדעי: Nephrurus levis) הוא מין של לטאה דמוית-שממית ממשפחת הקרפודטיליים, החיה באוסטרליה.
לטאה זו היא קטנה ביותר, אחת מהקטנות בעולם ואורכה רק 8 עד 10 ס"מ עם זנב עבה וקצר באורך 2 ס"מ, הזכרים מעט קטנים מהנקבות אך שני הזוויגים דומים בגודלם.
בדומה למרבית הלטאות היא בעלת יכולת להשיל את זנבה תחת לחץ.
הלטאה בעלת גפיים קצרות וראש מעוגל וגדול ביותר עם עיניים גדולות בעלות "גבות" עגולות בולטות.
צבע הלטאה ורדרד-אפור בהיר והגב בעל גוון אדמדם-ורוד עם פסים לבנים לרוחבו.
הבטן והצידיים לבנים והראש כתום עד חום-זית למעט העיניים והפה הכהים.
הלטאה יכולה לשרוד 15 שנה בשביה.
לטאה זו חיה ברחבי אוסטרליה במגוון בתי חיות בכל המדינות למעט בויקטוריה ובטריטוריית הבירה האוסטרלית.
היא יכולה להימצא בחורשים, ערבות עשב, חוליות ומישורים ואף במדבריות אוסטרליה הצחיחים.
היא פעילה בעיקר בלילה, אז היא משחרת לטרף של חרקים שונים.
היא ניזונה מכל חרק קטן שהיא מוצאת כמו חגבים, חיפושיות וצרצרים וגם מעכבישים, עקרבים, נדלים ואף מלטאות קטנות ממנה.
כשהיא עצמה מותקפת היא יכולה לאבד את זנבה להגנה ובנוסף יכולה להרתיע את האויב בעזרת "נביחות" חזקות.
נפרורוס המכונה שממית זנב-כפתור (שם מדעי: Nephrurus) הוא סוג של לטאות אוסטרליות דמויות-שממית ממשפחת הקרפודטיליים.
לטאות אלה קטנות ביותר, לעיתים רחוקות עולות על 10 ס"מ והם בעלות ראשים גדולים מאוד ביחס לאורך גופם.
הם פעילי לילה ובעלות עיניים גדולות וכהות העוזרות להם לראות היטב בחשיכה.
זנבם קצר ביותר ועגלגל, דומה בצורתו לגזר והוא בעל יכולת השלה עם השממית נמצאת בסכנת טריפה.
בניגוד ללטאות אחרות הזנב מנותק במלואו ולא במקטעים.
הלטאות קצרות הגפיים חיות באזורים צחיחים לאורך אוסטרליה והם טורפות חרקים או זוחלים קטנים מהם.
ישנם 10 מינים בסוג זה:
נפרופתיה של IgA או מחלת ברגר היא מחלה של הכליה ומערכת החיסון.
באופן ספציפי זוהי סוג של דלקת פקעיות הכליה או דלקת של פקעית הכליה.
מחלת ברגר (צורה נדירה יותר של נפרופתיה מסוג IgA) יכולה לתקוף איברים מרכזיים אחרים, כמו הכבד, העור והלב.
נפרופתיה מסוג IgA היא דלקת פקעיות הכליה הנפוצה ביותר ברחבי העולם.
עם זאת, מחלת ברגר אגרסיבית נמצאת ברשימת NORD של מחלות נדירות.
נפרופתיה ראשונית מסוג IgA מאופיינת בשקיעה של נוגדן ה-IgA בפקעית הכליה.
ישנן מחלות נוספות הקשורות לשקיעת נוגדני IgA בפקעית הכליה, כאשר הנפוצה מבניהם היא דלקת כלי הדם מסווג ארגמנת על שם הנוך-שנליין הנחשבת בעיני רבים כצורה מערכתית של נפרופתיה מסוג IgA.
דלקת בכלי הדם עקב שקיעת IgA מתבטאת בפורפורה אופיינית, דלקת פרקים וכאבי בטן, והיא מופיעה בשכיחות גבוהה יותר בקרב צעירים (בני 16–35).
ארגמנת על שם הנוך-שנליין קשורה בפרוגנוזה טובה יותר מאשר נפרופתיה מסוג IgA.
בנפרופתיה מסוג IgA שאינה אגרסיבית ישנה התקדמות איטית לאי-ספיקת כליות כרונית ב-25-30% מהמקרים לאורך תקופה של 20 שנה.
מין גברי, פרוטאינוריה (במיוחד מעל ל-2 גרם ליום), יתר לחץ דם, עישון, היפרליפידמיה, גיל מבוגר, מחלה משפחתית וריכוזים גבוהים של קריאטינין הם סמנים לפרוגנוזה רעה.
עבור מטופל בוגר עם המטוריה מבודדת, בדיקות כגון אולטרסאונד של הכליה ואנדוסקופיה של שלפוחית השתן נעשות בדרך כלל תחילה כדי לאתר את מקור הדימום.
בדיקות אלו יכולות לשלול אבנים בכליות וסרטן שלפוחית השתן, שני גורמים אורולוגיים נפוצים להמטוריה מלבד נפרופתיה מסוג IgA.
אצל ילדים ומבוגרים צעירים יותר, ההיסטוריה והקשר לזיהום בדרכי הנשימה יכולים להעלות את החשד לנפרופתיה מסוג IgA.
יש צורך בביצוע ביופסיית כליות כדי לאשר את האבחנה לנפרופתיה מסוג IgA.
דגימת הביופסיה החיובית מציגה התפשטות של המזנגיום, עם שקיעת IgA באימונוהיסטוכימיה פלואורסצנטית ובמיקרוסקופ אלקטרונים.
גברים מושפעים מהמחלה בתדירות גבוהה פי שלושה מאשר נשים.
קיימת גם שונות גאוגרפית בולטת בשכיחותה של נפרופתיה מסוג IgA ברחבי העולם.
זו מחלת פקעית הכליה השכיחה ביותר במזרח הרחוק ובדרום-מזרח אסיה, המהווה כמעט מחצית מכלל החולים במחלות פקעית הכליה.
עם זאת, נפרופתיה מסוג IgA מהווה רק כ-25% מהשיעור באירופים וכ-10% בקרב צפון אמריקאים, עם שכיחות נמוכה מאוד של אפרו-אמריקאים של כ-2%.
אך, קיים קושי בדיוק התוצאות שכן שכיחות ביצוע ביופסיית כליות המשמשת לאבחון המחלה שונה בין מדינות העולם.
תלמידי בית ספר ביפן עוברים בדיקת שתן בשגרה (כמו גם המגויסים בצבא בסינגפור) ולכל חריגה בתוצאות מתבצעת ביופסיית כליות, שעשויה להסביר בחלקה את השכיחות הגבוהה לנפרופתיה מסוג IgA שנצפתה במדינות אלה.
נפשאטל היא גבינה רכה, מעט פירורית, המבשילה בעובש, ווגבינה זו בעלת מרקמים רכים, קרמיים וטעמי חמאה מיוצרת באזור נפשאטל-אן-ברי (Neufchâtel-en-Bray) בנורמנדי.
היא אחד מסוגי הגבינה העתיקים ביותר בצרפת.
מאמינים שייצורו מתוארך עוד למאה ה-6 לספירה, עוד באימפריה הפרנקית.
היא נראית דומה לקממבר ולברי, עם קליפה יבשה, לבנה ואכילה, אבל טעמה מלוח וחד יותר.
שלא כמו גבינות אחרות רכות-לבנות-קליפה, לנפשאטל יש מרקם גרגירי.
היא נמכרת בדרך כלל בצורות לב אבל מיוצרת גם בצורות אחרות, כמו בולי עץ וקופסאות.
היא מתבגרת בדרך כלל במשך 8–10 שבועות ומשקל כיכר הוא בסביבות 100–600 גרם.
אין לבלבל את מוצר AOC זה עם הגרסה האמריקאית של הגבינה, שהיא גבינה המיוצרת באחוז שומן נמוך יותר, תכולת לחות גבוהה יותר, חלופה לא מיושנת לגבינת שמנת האמריקאית.
נפשאטל היא העתיקה ביותר מבין הגבינות הנורמניות, שכנראה יוצרה כבר במאה ה-6, וידוע כי יוצרה בין 1050 לבין 1543. סיפורים מספרים שנערות צעירות הציעו גבינות בצורת לב לחיילים אנגלים כדי להראות את חיבתן בתקופת פסטיבלי סוף השנה במהלך מלחמת מאה השנים.
במהלך המאה ה-17 היא נשלחה לפריז ורואן, ויוצאה לבריטניה הגדולה.
בשנת 1880, איסידור לפבר, חקלאי, בנה מחלבה בנסל-הודנג בצפון מערב צרפת, שם יכול היה לעצב ולהבשיל גבינות מתוצרת החקלאים בסביבה.
בין המפיצים של לפבר היו חנויות כמו הרודס.
תו איכות הוענק לנפשאטל מ-1949 עד 1953. בשנת 1957 הקימה האספה החקלאית של מחוז נפשאטל פדרציה להגנה על איכות הגבינה, ופעלה לדרישה לקבלת appellation d'origine contrôlée (AOC, "כינוי מקור מבוקר").
הדבר הוכנס לחוק ב-3 במאי 1969 ושונה ב-29 בדצמבר 1986. ה-AOC נבדק שוב ב-2006 תחת בדיקה מעמיקה יותר, ומאז נדרש ש-65% מהפרות מפיקות החלב לגבינה זו תהיינה מגזע נורמנד.
ייצור הגבינה ירד לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1993 היו 31 חוות ומפעל אחד שייצר 45% מכלל גבינת הנפשאטל.
ישנן שש צורות שונות של נפשאטל:
Carré-קארה (בצורת ריבוע), (100 גרם)
Briquette-לבנה (בצורת לבנה), (100 גרם)
בונדון או בונד (בצורת צריבה או תקע), (100 גרם)
בונד כפול (בצורת תקע כפול, כפול ממשקל בונדון), (400 גרם)
Grand cœur או gros cœur (בצורת לב גדול, פי שלושה ממשקל ה-cœur), (600 גרם)
בשנת 1872, וויליאם לורנס, רפתן ניו יורקי מהעיירה צ'סטר, יצר את גבינת השמנת האמריקאית הראשונה כתוצאה מהוספת שמנת למתכון המסורתי של נפשאטל.
נפשאטל האמריקאית רכה יותר מגבינת שמנת רגילה בשל השומן הנמוך ב-33% בערך ותכולת הלחות הגבוהה שלה.
בשל תכולת שומן מופחתת זו היא נמצאת ברוב חנויות המכולת כחלופה מופחתת שומן לגבינת שמנת.
נפש אחת הוא סרט דרמה בריטי משנת 2023 המגולל את סיפורו של ניקולס וינטון בימי ערב מלחמת העולם השנייה ותחילתה, בכיכובם של אנתוני הופקינס וג'וני פלין בתור וינטון.
הסרט עוקב אחר וינטון המבוגר כשהוא מסתכל אחורה על מאמציו בעברו לעזור לקבוצות ילדים פליטים בצ'כוסלובקיה הכבושה בידי הנאצים בתחילת מלחמת העולם השנייה.לצאת משפחות מקלט לבריטניה במסגרת הקינדרטרנספורט, זמן קצר לפני השתלטותם על המדינה.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-9 בספטמבר 2023, והבכורה האירופית בפסטיבל לונדון 2023, בישראל הסרט פתח את "שבוע הקולנוע היהודי" בסינמטק ירושלים בדצמבר 2023.
שם הסרט "נפש אחת" מבוסס על אמרת חז"ל "כל המקיים נפש אחת כאילו קיים עולם מלא".
ניקולס וינטון אינו מוכר כחסיד אומות העולם כיוון שמוצאו יהודי.
הוא נפטר בגיל 106, ומסמכי המבצע נמסרו לגניזה ביד ושם.
זמן קצר לפני חג המולד של 1938 קיבל וינטון טלפון מחברו הטוב מרטין בלייק, שכמוהו היה חבר במפלגת הלייבור, וחבר הוועד הבריטי לפליטים מצ'כוסלובקיה (BCRC) שהזמין אותו להגיע לפראג והפך אותו לראש המשרד בפראג.
וינטון מתוודע ששם למצב הקשה של הפליטים, רובם יהודים שנמלטו מחבל הסודטים עם סיפוחו לגרמניה בידי הנאצים.
וינטון הביע את נכונותו להשתתף בהצלת ילדים.
ביחד עם אמו בבט, הוא מתגבר על מכשולים ביורוקרטיים בממשל הבריטי, מאתר משפחות אומנה בריטיות לילדים ואוסף כסף לצורך המבצע.
וינטון מארגן רכבות שמסיעות את הילדים מפראג ובהמשך מביאות אותן לאנגליה.
שמונה רכבות כאלו הוא הספיק לארגן ולהציל 669 ילדים.
התשיעית ועליה 250 ילדים נתפסה טרם יציאתה מפראג, עם כניסת כוח הכיבוש לעיר.
הסרט מתאר את חייו של וינטון בהיותו איש מבוגר המצפה לנכדה ראשונה.
עקב דרישת רעיתו לסידור מחדש של הדירה וסילוק חפצים מיותרים, הוא מנסה לחשוב מה לעשות עם מחברת גדולה המתעדת את הצלת הילדים.
במחברת זו נמצאים תמונותיהם ומכתבים הנוגעים לפרשה.
ידידו מפנה אותו לבטי מקסוול - היסטוריונית צרפתית הנשואה עדיין לאיל העיתונות רוברט מקסוול.
הוא נפגש עימה ומשאיר את המסמכים בידה.
היא דואגת לפרסום הפרשה בעיתונות.
בהמשך מתארח וינטון בתוכנית "אלו החיים" (That's Life!) שם הוא פוגש בהפתעה לראשונה רבים מהאנשים שהיו ילדים שהציל.
בסרט משולבים קטעי זיכרונותיו מהמבצע בהיותו צעיר ונמרץ המסור כולו למטרת הצלת הילדים.
אנתוני הופקינס – ניקולס וינטון (המבוגר)
ג'וני פלין - ניקולס וינטון (הצעיר)
הלנה בונהם קרטר – בבט וינטון
לנה אולין – גרטה וינטון
ג'ונתן פרייס – מרטין בלייק (המבוגר)
רומולה גראי – דורין וורינר
אלכס שארפ – טרוור צ'דוויק
סמנתה ספירו – אסתר ראנצן
לדעת המבקר אורון שמיר, מדובר ב"עוד סרט מז'אנר "קיטשואה" (קיטש ושואה).
הופעתו של אנתוני הופקינס מתוארת כ"עדינה ומלאת רוך כשם שהיא רבת רושם והוד".
נפש בריאה בגוף בריא, בלטינית Mens sana in corpore sano, הוא ביטוי שמקורו בקובץ הפואמות הסאטיריות "הסאטירות" של המשורר והסאטיריקן הרומאי יובנאליס, שפעל בין השנים 110–130 לספירה.
ביצירה זאת, מותח יובנאליס ביקורת חריפה על השחיתות, העוולות והאיוולת של החברה העירונית בת זמנו.
בסאטירה י, שכותרתה "הבלותן וסכלותן של משאלות האדם", טען המשורר כי בני אדם אינם רואים ראייה מפוכחת מה טוב ומה רע להם.
הם מתפללים לרהיטות דיבור, לכוח פיזי, ובייחוד לעושר, אך כל אלה יכולים להביא עליהם פורענות דווקא.
לדעתו עליהם להתפלל ל"נפש בריאה בגוף בריא, לרוח חזקה משוחררת מאימת המוות" .
הביטוי קיבל משמעויות ושימושים שונים נוספים ככל שגבר העניין ביחסי הגומלין בין גוף לנפש.
הוא נמצא בשימוש נרחב בהקשרים ספורטיביים, רפואיים וחינוכיים, כדי לבטא את התפיסה שפעילות גופנית היא חלק חשוב או חיוני ברווחה הנפשית והפסיכולוגית, ובאותה מידה הבריאות הגופנית מושפעת רבות מהבריאות הנפשית.
נפריר כא רע קאקאי (ביוונית עתיקה: Νεφερχέρης; נפטר בסביבות 2460 לפנה"ס) היה השליט השלישי של השושלת החמישית במצרים העתיקה.
נפריר כא רע, בנו הבכור של סחו רע ומרתנבטי , היה ידוע בשם רע-נפר א' (Ranefer A) לפני שעלה לכס המלכות.
הוא עלה לשלטון למחרת מות אביו ומלך במשך כ-17 שנים, אי שם בתחילת עד אמצע המאה ה-25 לפני הספירה.
סביר מאוד להניח שבנו הבכור, הנסיך רע-נפר ב' (Ranefer B) שנולד ממלכתו חנטקאוס השנייה , ירש אותו ועלה לכס המלכות כמלך נפרף רע.
נפריר כא רע היה אביו של פרעה נוסף, נ-אוסר, שתפס את כס המלכות לאחר שלטונו הקצר של נפרף רע ושלטונו הקצר והידוע בצורהמועטה מאוד של שפסס כא רע.
נפריר כא רע זכה להכרה על ידי בני דורו כשליט אדיב ומיטיב, שהתערב לטובת אנשי החצר שלו לאחר תקריות.
שלטונו היה עד לגידול במספר פקידי הממשל והכהונה, שהשתמשו בעושר המורחב כדי לבנות מסטבות מתוחכמות יותר מבחינה אדריכלית, שם תיעדו לראשונה את הביוגרפיות שלהם.
נפריר כא רע היה הפרעה האחרון ששינה באופן משמעותי את הכותרת המלכותית הסטנדרטית, תוך הפרדה בין הנומן או שם הלידה לשם הפרנומן או כס המלכות.
מימי שלטונו ואילך, שם הלידה נכתב בכרטוש שלפניו הכינוי "הבן של רע".
שלטונו היה עד להמשך יחסי הסחר עם נוביה מדרום ואולי עם גבל בחופי הלבנט מצפון.