tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נבחרת הכדוריד הפסידה לקרואטיה ונבחרת הכדורעף הפסידה לארצות הברית.
יתר הנבחרות בענפי הכדור לא עברו את שלב הבתים.
לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שלחה יוון משלחת גדולה, בת 156 ספורטאים, אך הישגיה ירדו באורח ניכר בהשוואה לאולימפיאדות הקודמות בהן השתתפה.
המשלחת היוונית זכתה ב-3 מדליות בלבד, ולראשונה מזה 16 שנה אף ספורטאי יווני לא זכה במדליית זהב.
לוחם הטאקוונדו אלכסנדרוס ניקולאידיס זכה במדליית כסף שנייה ברציפות.
החותר וסיליוס פולימרוס החליף בן זוג, ויחד עם דמטריוס מוגיוס שיפר את הישגו מאתונה וזכה במדליית כסף.
קופצת המשולשת חריסופיי דווצי זכתה במדליית ארד אך זו נשללה ממנה ב-2016 בשל הרשעה באימרוץ.
צוות שייטות היינגלינג זכו במדליית ארד.
ספורטאים יוונים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את החותר יואניס חריסטו (מקום רביעי במקצה היחידים), החותרות כריסי ביסקיצי ואלכסנדרה ציאבו (מקום שישי במקצה הזוגות), חותר הקאנו חריסטוס צאקמאקיס (מקום שביעי בסלאלום), האתלט פריקליס יאקובאקיס (מקום שמיני בריצת 400 מטר משוכות) והגולש ניקוס קקלמנאקיס (מקום שמיני בניל פרייד RS:X).
נבחרת הכדורסל שוב הפסידה לארגנטינה ברבע הגמר, וסיימה בפעם השנייה ברציפות במקום החמישי.
באולימפיאדת לונדון (2012) ירדו הישגי המשלחת היוונית עוד יותר, והיא צברה רק שתי מדליות ארד: הג'ודוקא איליאס איליאדיס (שהחליף קטגוריית משקל והתחרה בקטגוריה של עד 90 ק"ג) וצמד החותרות כריסטינה גיאזיצידו ואלכסנדרה ציאבו.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) השתפרו משמעותית הישגי היוונים.
הם צברו 6 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
הקלעית אנה קורקאקי הייתה הספורטאית המעוטרת במשלחת, עם מדליית זהב בירי באקדח ומדליית ארד בירי באקדח אוויר.
באתלטיקה, זכתה קטרינה סטפנידי במדליית זהב בקפיצה במוט, קונסטדינוס פיליפידיס שוב סיים שביעי בתחרות המקבילה לגברים, ופאראסקווי פאפאכריסטו סיימה שמינית בקפיצה משולשת.
במדליית הזהב השלישית זכה המתעמל אלפתרוס פטרוניאס, בתרגיל הטבעות.
השחיין ספירידון יאניוטיס שיפר את הישגו מלונדון וזכה במדליית כסף במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים, ושייטי ה-470 פבלוס קגיאליס ופנאיוטיס מאנטיס זכו במדליית ארד.
שייט נוסף, ביירון קוקלאניס, סיים חמישי בדגם RS:X.
בחתירה רשמו היוונים הישגים נאים: החותרות סופיה אסומנאקי ואייקטריני ניקולאידו סיימו במקום הרביעי, רביעיית החותרים בסירה קלה סיימה במקום השישי ורביעיית החותרים סיימה במקום השמיני.
יָוָן הוא דמות מקראית הנזכרת בספר בראשית כבן הרביעי מתוך שבעה של יפת בן נח, ואביהם של אלישה, תרשיש, כתים ודדנים.
יוון מזוהה כאבי העם היווני על ידי יוסף בן מתתיהו.
שמו של יוון מופיע בלוח העמים שבספר בראשית:
בספר דניאל מוזכר העם היווני כאחד מארבעת העמים ששלטו על עם ישראל, ויש הרואים בדבריו רמזים לדמותו של אלכסנדר מוקדון.
רבים מזהים את ברכתו של נח ליפת אביו של יוון "יפת אלוהים ליפת וישכון באהלי שם" בתור תרגום שבעים שתורגם ליוונית.
בעוד שיוון מזוהה כאבי העמים ההלניים, בניו מזוהים עם עמים אחרים לחופו הצפון מזרחי של הים התיכון.
אלישה מזוהה על ידי רוב החוקרים עם אלשיה, יוסף בן מתתיהו זיהה את אלישה עם האיולים שישבו בפלופונסוס ובחוף הצפוני של אנטוליה המערבית; תרשיש עם תרשיש בספרד או בדרום טורקיה; כתים עם קפריסין ודדנים עם רודוס.
עם ניצחון אחד ושלוש פעמים בהן הגיעה למקום השלישי, יוון היא המדינה השנייה הכי מצליחה בתחרות בשנות ה-2000 בין התחרויות בשנים 2000-2009, כאשר לפניה נמצאת רוסיה, עם ניצחון אחד, פעמיים בהן הגיעה למקום השני ופעמיים בהן הגיעה למקום השלישי.
יוון ניצחה בתחרות פעם אחת בתולדותיה ב-2005, שלושים ואחת שנים לאחר שהצטרפה לשורות התחרות, עם השיר "My Number One" של הלנה פפאריזו וקיבלה בגמר התחרות את מרב הנקודות כ-10 פעמים, ובכך השוותה עצמה לשיאה של להקת "קתרינה והגלים" עם השיר המנצח "Love Shine a Light".
לאחר קיום התחרות, השיר היווני התמקם במקום הראשון בתחנות הרדיו ביוון, קפריסין ושוודיה ונכנס לרשימה כאחד מעשרת השירים המובילים ברומניה, הולנד, הונגריה, בלגיה ואף בטבלת הבילבורד האמריקאית "Dance Club Songs".
ב-2005 כאשר נערכה בקופנהגן תחרות שיר היובל באירוויזיון במסגרת חגיגות 50 שנים לקיום התחרות, השיר היווני "My Number One" הגיע למקום הרביעי בהצבעה של השיר האהוב ביותר בתולדות האירוויזיון.
יוון היא בין המדינות היחידות שניצחו בתחרות, אך מעולם לא הגיעו למקום השני בגמר התחרות, יחד עם פורטוגל, סרביה, אוסטריה, אסטוניה, לטביה, פינלנד, יוגוסלביה ולוקסמבורג, אולם הגיעה שלוש פעמים בתולדותיה למקום השלישי ב-2001, 2004 ו-2008.
טרם ניצחונה של יוון בתחרות, המקום הגבוה ביותר אליו הגיעה היה, כאמור, המקום השלישי אליו הגיעה פעמיים: בפעם הראשונה ב-2001 על ידי הצמד "אנטיק" עם השיר "I Would Die for You" ובשנית ב-2004 על ידי סאקיס רובאס עם השיר "Shake It".
רובאס שוב שימש כנציגה של יוון ב-2009 עם השיר "This Is Our Night", עמו הגיע למקום השביעי עם 120 נקודות.
לאחר ניצחונה בתחרות, יוון קטפה, בפעם השלישית בתולדותיה, את המקום השלישי ב-2008 עם השיר "Secret Combination" של קאלומירה.
הישגה הגרוע ביותר של יוון בגמר התחרות הוא המקום ה-20 אליו היא הגיעה פעמיים בתולדותיה בתחרות: לראשונה ב-1998 עם השיר "Μια κρυφή ευαισθησία" שבוצע על ידי ת'אלסה, כאשר השיר סיים עם 12 נקודות בלבד, כולן מקפריסין, ובפעם השנייה ב-2014 עם השיר "Rise Up" שבוצע על ידי פריקי פורצ'ון וריסקי קיד.
עם זאת, יוון היא אחת המדינות היחידות שמעולם לא הגיעה למקום האחרון בתחרות ולא סיימה מעולם את גמר התחרות עם אפס נקודות.
ב-2016, בפעם הראשונה מהחלת שיטת חצאי-הגמר, יוון כשלה לעלות לגמר התחרות לראשונה בתולדותיה כשהלהקה "ארגו" נשלחה כנציגתה עם השיר "Utopian Land".
יוון נעדרה מ-6 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה של יוון מהתחרות התרחשה ב-1975 כאשר יוון פרשה מהתחרות שנה אחת בלבד לאחר שהצטרפה אליה.
נאמר על ידי איגוד השידור האירופי כי הפרישה הייתה "מסיבות שאינן ידועות", אולם הסיבה היא כנראה כאות מחאה על צירופה לתחרות של טורקיה באותה שנה, שפלשה לצפון קפריסין כמה חודשים לפני כן.
בשנה שלאחר מכן, ב-1976, שלחה יוון לתחרות שיר שעסק בפלישה הטורקית לצפון קפריסין, ועל כן נעדרה טורקיה מהתחרות באותה שנה, כמחאה על השיר היווני.
יוון נפסלה מהתחרות ב-1982 לאחר שהסתבר כי השיר "Σαρανταπέντε Κοπελιές" של ת'מיס אדמנטידיס הוא בעצם גרסת כיסוי לשיר אחר.
יוון נפסלה מהתחרות באותה שנה כיוון שחוקי התחרות קובעים כי כל שיר בתחרות חייב להיות שיר מקורי, ולכן יוון נאלצה לשלם קנס כספי, אולם היא הורשתה על ידי איגוד השידור האירופי לשוב לתחרות בשנה שאחריה.
אילו יוון נטלה חלק בתחרות של אותה שנה, היא הייתה מופיעה במקום ה-18 בסדר השמעת השירים בתחרות.
יוון נעדרה מהתחרות בפעם השלישית ב-1984 לאחר שרשות השידור היוונית החליטה שכל השירים שהוצגו בפניה הם ברמה סבירה ולא ברמה מספיק טובה לתחרות, ולכן היא החליטה שלא לשלוח אף אחד מהשירים ולפרוש מהתחרות באותה שנה.
יוון נעדרה מהתחרות בפעם הרביעית ב-1986 לאחר שהודיעה באופן מפתיע שלא תיטול חלק בתחרות.
פולינה, שנבחרה כנציגתה של יוון בתחרות באותה שנה עם השיר "Wagon-lit", אמרה כי היעדרותה של יוון נבעה עקב מצבה הפוליטי של יוון באותה העת, אולם באתר התחרות היא ציינה כי הסיבה האמיתית להיעדרותה של יוון מהתחרות באותה שנה היא מועד קיומה ביום שבת שחל בלילה שלפני חג הפסחא האורתודוקסי.
יוון נעדרה מהתחרות בפעם החמישית ב-1999 עקב התוצאות הנמוכות שהיא קיבלה בחמש השנים שקדמו להיעדרות, ולכן איגוד השידור האירופי פסל אותה מהתחרות באותה שנה.
יוון נעדרה מהתחרות בפעם השישית והאחרונה ב-2000 עקב בעיות כלכליות של רשות השידור היוונית.
עד להישג של הצמד "אנטיק" בתחרות ב-2001 שנערכה בדנמרק, ניתן היה לתאר את הישגיה של יוון בתחרות כמאכזבים למדי ולכן נתפסה יוון כאחת המדינות הפחות מוצלחות של התחרות והתעניינות העם היווני בתחרות הייתה נמוכה יחסית.
בתחרות ב-2001, כאשר קטף הצמד "אנטיק" את המקום השלישי בתחרות, הפכה התחרות להיות אחד האירועים הפופולריים ביותר ביוון עם למעלה מחמישה מיליון צופים מדי שנה.
ב-2016 ו-2018 לא הצליחה יוון להעלות לגמר משלב חצי-הגמר מה שהביא לדיונים במדינה על המשך מסלולה של יוון בתחרות.
יוון ידועה כמדינה שלרוב נותנת את מספר הנקודות הרב ביותר שלה לקפריסין ומקבלת בחזרה מקפריסין את מספר הנקודות הרב ביותר.
יחסי יוון וקפריסין באירוויזיון הם דוגמה אחת מני רבות של הצבעה בין מדינות שיש להן קשרים גאוגרפיים, היסטוריים, פוליטיים ותרבותיים, כמו רומניה ומולדובה, מדינות ברית המועצות לשעבר, המדינות הבלטיות והמדינות הנורדיות.
במקרה של יוון וקפריסין, החליפין של מרב הנקודות ביניהן, הוא כנראה בשל העובדה כי הרוב המכריע של אזרחי קפריסין הם יוונים ולכן יש שיתוף קשרים לשוניים (דוברי יוונית) ואותו טעם מוזיקלי.
בנוסף על כך, יוון וקפריסין חולקות את אותה תעשיית המוזיקה.
בשל המחלוקות שנגרמו על ידי הצבעתן הפוליטית של השתיים, ב-2008 כל אחת משתי המדינות שובצה לחצי-גמר אחר, כך שהן לא תוכלנה להצביע אחת לשנייה בחצי-הגמר.
טרם קיום אותה תחרות, הנציגים היוונים והקפריסאים קיימו במשותף מסיבת חימום מוצלחת ב"יורוקלאב", בה לקחו חלק כשבע עשרה משלחות אחרות של התחרות ו-1,500 אורחים שהוזמנו למסיבה תחת הסלוגן "מפגש של הקול היווני-קפריסאי".
עם זאת, ב-2015, בפעם הראשונה בתולדות התחרות זה שנים, קפריסין לא העניקה ליוון את מרב הנקודות שלה.
באותה שנה יוון העניקה לקפריסין 10 נקודות וקפריסין העניקה ליוון 8 נקודות, ובאופן מפתיע, שתיהן העניקו את מרבית הנקודות שלהן לשיר האיטלקי.
בשנות ה-2000, כאשר הישגיה של קפריסין בתחרות ירדו, ביצועה של יוון השתפרו במהלך העשור עד כדי ניצחון ושבע פעמים בהן הגיעה לאחד מעשרת המקומות הראשונים בתחרות.
הישגיה של יוון יצרו שינוי מעניין כאשר הציבור הקפריסאי החל לגלות עניין רב יותר בהופעתה של יוון בתחרות מאשר בהופעתה של קפריסין.
הדבר נובע כנראה מהעובדה כי החל מ-2004 יוון נוהגת לשלוח לתחרות אמנים פופולריים ברחבי יוון וקפריסין, בעוד קפריסין נוהגת לשלוח באמצעות תחרות פתוחה מתחרים אשר, לרוב, אינם מוכרים בקפריסין.
החל מ-2013, ערוץ MAD TV מפיק באופן קבוע את קדם-האירוויזיון היווני הנקרא "Eurosong - A MAD Show".
השירים שייצגו את יוון באירוויזיון
שנה העיר המארחת מקום התחרות מנחים2006 אתונהההיכל האולימפיחצאי גמר וגמר: מריה מנונוס וסאקיס רובאס
במתמטיקה פיננסית, היווניות הן משתנים המתארים רגישות של אופציות ונגזרים פיננסים ביחס לפרמטרים שלהם.
השם נגזר מסימון משתנים אלו באותיות יווניות.
היווניות משמש ככלי עיקרי בניהול סיכונים פיננסיים.
כאשר כל יוונית מתארת את השיעור השינוי הצפוי כאשר מתרחש שינוי באחד הפרמטרים של התיק או של נכס הבסיס ובעצם מתארת את רגישות התיק לשינוי זה.
משתנים אלו מאפשרים למנהל הסיכונים לגדר סיכונים שנובעים משינויים במחיר נכס הבסיס.
למשל גידור דלתא יאפשר גידור של סיכון שנובע משינוי בערך של נכס הבסיס.
במודל בלק ושולס, חישוב היווניות הוא אנליטי ופשוט, אולם ישנם מודלים שבהם החישוב מסובך מאוד.
קיימות יווניות רבות אולם יש 5 יווניות עיקריות: דלתא, ווגה, תטא, רו, גמא.
כאשר הארבע הראשונות הן נגזרים מדרגה ראשונה של מחיר נכס הבסיס, וגמא היא נגזרת מדרגה שנייה.
דלתא, , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לערך נכס הבסיס: .
הנוסחה למחיר אופציית רכש (CALL) אירופאית הוא:
והנוסחה של אופציית מכר (PUT) אירופאית הוא:
הדלתא של אופציית רכש: ומכיוון ש- הוא פונקציית התפלגות אז ערכו נע בין 0 ל-1.
הדלתא של אופציית מכר תהיה וערכה יהיה בין 1- ל-0.
מכיוון שהדלתא של נכס בסיס הוא 1 (ערכה הוא S ולכן ) אז ניתן לגדר לפי דלתא בפשטות תיק בעל נכסים רבים על ידי חישוב ערך הדלתא המשוקלל של כל הנכסים וקניה או מכירה של נכס בסיס לפי הדלתא שהתקבלה כך שהדלתא הכוללת תהיה 0.
ווגה, מסומן על ידי האות נו , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לתנודתיות: .
ווגה היא יוונית החשובה למספר אסטרטגיות כמו אסטרטגיית אוכף שבו יש חשיבות גדולה מאוד לתנודתיות של נכס הבסיס.
הווגה של אופציית רכש זהה לווגה של אופציית מכר ושווה: .
ערך הווגה חיובי תמיד וככל שהוא קרוב יותר ל-0 השינוי בתנודתיות משפיעה פחות על ערך התיק.
תטא, , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לערך הזמן של הנגזר.
מכיוון שהזמן עד למימוש/פקיעת הנגזר הוא נתון שקטן, התטא מחושבת כנגזרת שלילית .
רו, , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לריבית חסרת סיכון .
מכיוון שהריבית במשק אינה משתנה בצורה קיצונית אלא במקרים נדירים מאוד, רו היא היוונית מסדר ראשונה שמשתמשים בה פחות.
בדרך כלל אם הזמן הנגזר אינו עולה על 3 שנים, לא מתייחסים כלל למשתנה זה.
ערך הרו של אופציית רכש חיובי תמיד ושל אופציית מכר שלילי תמיד.
גמא, , הוא משתנה המתאר את הרגישות של מחיר הנגזר ביחס לשינוי בערך נכס הבסיס זאת אומרת ביחס לדלתא: .
אף על פי שמדובר על שינוי מסדר שני, גמא היא יוונית חשובה מאוד בעיקר כאשר מחיר נכס הבסיס תנודתי מאוד.
במקרה כזה, חשיפה גבוהה לגמא מייצרת עלייה מהירה בחשיפה לדלתא, ולכן ההתייחסות לגמא היא באותה דרגת חשיבות כמו ליווניות מסדר ראשון.
רבים ממנהלי הסיכונים מנסים ליצור תיקים מגודרי דלתא-גמא, זאת אומרת שערך הדלתא וערך הגמא של התיק יהיו 0.
ערך הגמא לאופציית רכש ולאופציית מכר זהות ושוות:
ערך הגמא חיובי תמיד וככל שהוא קרוב יותר ל-0 השינוי בתנודתיות משפיע פחות על ערך התיק.
יוון בעת מלחמת העולם הראשונה הייתה מפולגת בין המלוכנים, תומכי קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון שהיה גיסו של וילהלם השני, קיסר גרמניה (רעייתו הייתה סופיה, נסיכת פרוסיה, אחות הקיסר), בוגר אקדמיה צבאית פרוסית ותומך הקיסרות הגרמנית לבין רפובליקנים-לאומיים שהתנגדו למלוכה וראו במלך בוגד.
בעוד יוון הרשמית הצהירה על נייטרליות, חברו הכוחות הרפובליקנים-לאומיים למדינות ההסכמה.
ראש ממשלת יוון, אלפתריוס וניזלוס, התפטר באוקטובר 1915 וגייס כ-160,000 חיילים שאוגדו בקורפוס הים האגאי (שנקרא גם "צבא ונזילוס").
הכוח נלחם בקרבות החזית המקדונית נגד ממלכת בולגריה לצד חיילים מצרפת ובריטניה וספג כ-5,000 הרוגים.
ב-11 ביוני 1917, כשסכנת מלחמת אזרחים מרחפת מעל ממלכתו החליט קונסטנטינוס הראשון לוותר על המלוכה וגלה לשווייץ.
בנו אלכסנדר הומלך תחתיו אך תיפקד כשליט בובה.
בהנהגת וניזלוס השתתפה יוון בוועידת ורסאי וזכתה ב-1920 בנכסים טריטוריאליים על חשבון בולגריה והאימפריה העות'מאנית, במסגרת הסכם סוור.
קונסטנטינוס הראשון עלה לשלטון במרץ 1913 לאחר שאביו גאורגיוס הראשון, מלך היוונים נרצח בחוצות סלוניקי.
הוא נטה לתמוך במדיניותה של הקיסרות הגרמנית, אך בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הכריז על נייטרליות.
עם זאת באוקטובר 1914 כבשו כוחות יווניים שטח באלבניה ("צפון אפירוס") למשך כחודשיים עד שכוחות ממלכת איטליה כבשו את עיר הנמל ולורה (Vlorë) והאיים שסביבה שהוחזקו על ידי היוונים.
יוון חתמה ב-1913 על הסכם הגנה עם ממלכת סרביה לפיו תסייע יוון אם סרביה תותקף על ידי בולגריה.
כאשר גייסה בולגריה את כוחותיה סבר ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס שבשלה העת להצטרפות יוון למדינות ההסכמה.
סירובו של המלך לקיים את ההסכם הוביל להתפטרותו של וניזלוס מן הממשלה ב-5 באוקטובר 1915. ב-26 במאי הורה המלך לכוח היווני ששהה במבצר רופל (שהגן על גבול יוון-בולגריה במקדוניה היוונית) להיכנע לכוח בולגרי-גרמני משולב, תוך שהוא ממלא את הוראתו של ראש המטה הכללי הגרמני, אריך פון פאלקנהיין.
בין ה-17 וה-23 באוגוסט 1916 כבשו הבולגרים שטח ממזרח לנהר סטרומה.
אזלת היד שנקט המלך לנוכח כיבוש השטחים היווניים על ידי צבא ממלכת בולגריה, הובילה לאי שקט ביוון והפגנות המונים.
וניזלוס, יצא מאתונה לאי-הבית שלו כרתים ומשם לחיוס ולסבוס בדרכו לסלוניקי, שם חבר לאדמירל פבלוס קונטוריוטיס ולגנרל פנאיוטיס דנגליס.
ב-29 בספטמבר הכריזו השלושה על הקמת מדינה עצמאית לאומית שכללה את צפון יוון, כרתים וחלק מאיי הים האגאי ("האדמות החדשות" שסופחו ליוון בעקבות מלחמת הבלקן השנייה) ובראשה "הממשלה הזמנית להגנה לאומית" , כממשלה מקבילה לממשלת המלך באתונה.
היה זה למעשה מרד גלוי במלך.
פעולתה הראשונה של הממשלה הייתה גיוס צבא.
בסלוניקי חבר הכוח היווני שהתארגן החל מנובמבר לחיל משלוח בריטי-צרפתי (שכלל בהמשך גם יחידות מהאימפריה הרוסית ומסרביה) שהורכב בחלקו מנסוגי מערכת גליפולי ונועד לביצור עיר הנמל האסטרטגית.
למרות קריאתו של ונזילוס: "איננו נגד המלך אלא נגד הבולגרים", רבים מן המתנדבים לצבא עשו זאת יותר משיקולים פוליטיים פנים-יוניים של התנגדות למלוכה מאשר מתוך איבה לאויב הבולגרי.
יתרה מזו, חלקם הסתייג מהלחימה שכם-אל-שכם עם הסרבים, שדיכאו את המיעוט דובר היוונית בארצם.
מדינות ההסכמה ראו בכניעתו של מלך יוון שיתוף פעולה גלוי עם גרמניה וסברו שהוא תוצאה של הסכם סודי בין יוון לגרמניה, שמטרתו להפר את מאזן הכוחות בבלקן.
נציגי מדינות ההסכמה, בפרט צרפת, קיימו מגעים עם ממשלת אתונה, ניסו לשכנע את המלך לשלוח חיילים ללחום על ריבונות ארצו והשתמשו בהטבעת ספינות סוחר יווניות על ידי צוללת גרמנית על מנת להשתלט על הצי היווני שחנה בסלמיס.
פעולות אלה של בעלות הברית היו לצנינים בעיני תומכי המלך.
ב-24 בנובמבר פקע אולטימטום צרפתי שדרש מהממשלה המלוכנית למסור לידי כוחות ההסכמה לפחות עשר סוללות תותחי הרים, הממשלה סירבה וב-1 בדצמבר (18 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני) הנחיתו הצרפתים 3,000 נחתים בפיראוס, במה שהתחיל את האירועים שנודעו כ"אירועי נובמבר" .
ביממה שלאחר מכן נוהל קרב על העיר אתונה, שבסופו הייתה יד המקומיים על העליונה.
הממשלה האשימה שכוחות מצבאו של וניזלוס סייעו לצרפתים ופתחו במסע למאסר אנשי וניזלוס.
ב-2 בדצמבר הכירו ממשלות צרפת ובריטניה בממשלת וניזלוס כממשלה היוונית החוקית.
ב-7 בדצמבר (24 בנובמבר לפי הלוח הגרגוריאני) הכריזה ממשלת וניזלוס רשמית מלחמה על מעצמות המרכז (ממשלת יוון הרשמית הכריזה מלחמה ב-2 ביולי 1917, לאחר שהמלך ויתר על כסאו).
כוחות מדינות ההסכמה בלמו את כוחות מעצמות המרכז הפולשים ועד לסיומה של 1916 התייצב קו החזית מצפון לסלוניקי תוך התפתחות מלחמת חפירות בין הצדדים.
הכוח הלוחם היווני כלל 160,000 חיילים שחולקו לתשע אוגדות.
הגיוס והשיבוץ ליחידות היה גאוגרפי, כך שבני אותו אי או אותו אזור שירתו יחדיו באותה מסגרת.
מפקד החזית, הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה, ציין את אוגדת הרגלים "סרס" של הצבא היווני (על שם העיר הכבושה סרס), אשר היוותה את הגורם העיקרי להצלחת ההבקעה של קו ההגנה הבולגרי לאחר שהכוחות הבריטיים ספגו אבדות כבדות בקרב דויראן השלישי והאטו את התקדמותם.
רוב הכוח היווני הורכב מחיל רגלים, ארטילריה וחיל רפואה והוכפף לפיקוד עליון בריטי או צרפתי.
חוליות מתמחות של חיל הנדסה, לוחמה כימית, להביורים וכדומה סופחו ליחידות היווניות מצבאות צרפת ובריטניה לפי הצורך.
התפתחויות פנים ביוון במהלך המלחמה
ב-11 ביוני 1917, כשסכנת מלחמת אזרחים מרחפת מעל ממלכתו וללא גיבוי גרמני, החליט קונסטנטינוס הראשון לוותר על המלוכה וגלה לשווייץ.
במסגרת הסכם סוור שנחתם באוגוסט 1920, זכתה יוון בנכסים טריטוריאליים רבים.
רשמית נותר אלכסנדר הראשון מלך יוון, אך בפועל הוא היה למעשה שליט בובה ועושה דברו של וניזלוס.
באוקטובר 1920, נפטר המלך אלכסנדר הראשון לאחר שלקה באלח דם.
בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר הפסיד אלפתריוס וניזלוס והודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
תומכי המלוכה ביוון העלו הצעה להשבתו של קונסטנטינוס הראשון והחזרת סמכויותיו.
ביוון נערך משאל עם וכמיליון בוחרים שהיוו 99 אחוזים מהמצביעים תמכו בחזרתו של קונסטנטינוס הראשון לשלטון.
הוא הרחיב את מלחמת יוון–טורקיה תוך אמונה בעליונותו המוחלטת של צבא יוון על פני צבא טורקיה, אך המלחמה הסתבכה והיוונים הוכו.
ב-11 בספטמבר 1922 פרצה הפיכה צבאית בממלכה וב-22 בספטמבר ויתר קונסטנטינוס הראשון על כסאו, גלה לאיטליה ושם הלך לעולמו חודשים ספורים מאוחר יותר.
בנו של קונסטנטין הראשון, גאורגיוס הומלך תחתיו.
בהמשך, אולצו היוונים לחתום על שביתת הנשק של מודניה אשר עקרונותיה הוכללו בהסכם לוזאן והחל פרק חילופי האוכלוסייה בין טורקיה ויוון.
יוּוִיזְ'ן אייר בע"מ היא חברה ביטחונית ישראלית שנוסדה בינואר 2011, העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק של מערכות תקיפה וטילים מתקדמים כמו גם חימוש משוטט אווירי, לשימוש צבאי בזרועות היבשה, באוויר ובים.
מערכות החברה, הידועות בכינויין "הירו" (Hero), מיועדות לביצוע משימות מבצעיות מדויקות כנגד מגוון מטרות בטווחים שונים.
לחברה שיתופי פעולה עם יצרנים ותעשיות ביטחוניות ברחבי העולם, עם צה"ל ועם צבאות רבים בעולם וכן עם שותפים ולקוחות בינלאומיים במדינות נאט"ו, ארצות הברית, אירופה, מזרח אסיה ונסיכויות במפרץ הפרסי.
החברה הוקמה על ידי אפרים מנשה, ובשנת 2010 איש העסקים אהרון פרנקל רכש את החברה באמצעות חברת מגנוס שבבעלותו.
ב-2015 החלה החברה מבססת את פעילותה בתחום החימוש המשוטט.
האלוף (מיל') יאיר נוה מונה ליו"ר הדירקטוריון של החברה לאחר פרישתו מתפקידו כסגן הרמטכ"ל.
מלבדו מעסיקה החברה שורה של אישי צבא והתעשיות הביטחוניות, בהם המנכ"ל הנוכחי, ד"ר רן גוזלי, שהחליף את המנכ"ל הקודם האלוף (מיל') אבי מזרחי.
בשנה זו פעלה החברה להרחבת פעילותה הבינלאומית, לרבות בחינת שווקי יצוא לנסיכות במפרץ הפרסי, וכן לדרום מזרח אסיה.
ב-2016 נחתם הסכם בין יוויז'ן לחברת ריית'יאון האמריקאית לשיווק ויצוא משותף של מוצרי החברה.
ב-2017 הציגה החברה לראשונה באירופה, בשיתוף פעולה עם ענקית האלקטרוניקה האירופית תאלס, את המשוטט "HERO 30" אשר ניתן להפעלה על-ידי מפעיל בודד..
החברה רכשה את נכסי חברת אמית (EMIT), חברה לפיתוח מזל"טים שנוסדה בשנות ה-80 של המאה ה-20. בהמשך, חברת מגנוס רכשה את מלוא מניותיה של אמית ושינתה את שמה ל'יוויז'ן מחקר ופיתוח.
בין השנים 2014–2016 ניהל מייסד החברה הליך משפטי נגד התעשייה האווירית לישראל שהתייחס לתקופה שבה היה הבעלים של 'אמית'.
במסגרת הליך זה הוגשה גם תביעה נגזרת נגד יוויז'ן אייר, אשר נדחתה, וכן נדחה הערעור שהוגש לבית המשפט העליון.
לאור הביקוש ההולך וגדל לחימוש משוטט ברחבי העולם, החברה הקימה את חברת UVision USA Corporation בווירג'יניה, ארצות הברית ואת חברת AVision Systems Private Ltd בהודו.
ב-2020 פורסם שהחברה פיתחה חימוש משוטט בשיתוף פעולה עם "מילרם רובוטיקס" האסטונית.
ב-2021 נחתם הסכם בין יוויז'ן לריינמטאל הגרמנית לשיווק מוצרים של יוויז'ן באירופה.
באותה השנה נבחרה יוויז'ן לשמש ספקית של חיל הנחתים של ארצות הברית.
ב-2024 מונה אילן גיפמן, לשעבר מנכ"ל אספן גרופ, ומנהל עסקיו של אהרון פרנקל, ליו"ר חברת יוויז'ן אייר.
באוקטובר 2025 חתם הפנטגון חוזה עם החברה, לקניית מערכת החימוש המשוטטת Hero 120 בעסקה רב שנתית בשווי 982 מיליון דולר, לשימוש צבא ארצות הברית.
בנובמבר 2025 רכשה החברה את חברת ההזנק הישראלית SpearUAV, המפתחת רחפנים התקפיים אוטונומיים.
יוויז'ן מפתחת משפחת חימושים משוטטים בשם HERO .HERO הוא חימוש 'אוסף-תוקף' שמיועד לאיסוף מודיעין, מעקב אחר מטרות, ותקיפה ממוקדת של מגוון מטרות לשימוש בשדה הקרב.
למשפחת המשוטטים מספר שיטות שיגור: מהקרקע באמצעות מפעיל בודד, מרכב וממגוון פלטפורמות ימיות ואוויריות.
החימוש המשוטט טס ליעד, חג מעל אזור המטרה, מאתר מטרות ותוקף.
החימוש המשוטט מופעל מרחוק, והבקרה מתבצעת בזמן אמת באמצעות מערכת תקשורת.
למשוטט מצלמה אלקטרו-אופטית אשר תמונתה נקלטת בתחנת השליטה והבקרה.
החימושים המשוטטים של יוויז'ן בעלי טווחי פעילות שונים (מטווחים קצרים של קילומטרים בודדים ועד לטווחים רחוקים של מאות קילומטרים) למגוון רחב של משימות מבצעיות.
כל המערכות מצוידות במערכות ניווט, הנחיה, יכולות תצפית ואיסוף ויכולות תקיפה קטלניות.
מערכות החברה נמצאות בשימוש מבצעי בצבאות שונים ובקרב לקוחות ביטחוניים מגוונים.
יוויז'ן הדגימה את יכולות משפחת המשוטטים (Hero Loitering Munitions) ומערכת הסימולטור המתקדם בצבאות רבים בעולם ובמסגרות מבצעיות שונות.
מוצרי החברה הוצגו בתערוכות בינלאומיות רבות ברחבי העולם.
החימושים המשוטטים מבית יוויז'ן בעלי מבנה אווירודינמי מיוחד המאפשר רמת דיוק טובה ופגיעה במטרות, מערכות חימוש מונחה וניווט מהמתקדמות בעולם, מגוון סוגי ראשי נפץ ושילוב מלא של מוקדי שליטה ובקרה המחוברים באמצעי תקשורת ועורקי נתונים – מספקים למשתמשים המבצעיים מענה מותאם לצרכים המשתנים של המשימה.
המערכות מותאמות לטווחים, משך טיסה ולתנאי שטח ספציפיים ומשתנים.
המערכות משמשות, בין היתר, למשימות טקטיות של איסוף מודיעין, מעקב ותקיפה ממוקדת של מגוון סוגי מטרות נייחות וניידות.
קו מוצרים עיקרי – משפחת החימושים המשוטטים HERO
HERO-15 – חימוש טקטי לטווח קצר, נישא על גב לוחם, בעל יכולת שיגור מהירה תוך פרק זמן קצר.
HERO-30 – חימוש משוטט לטווח קצר.
ניתן לנשיאה על גב מפעיל יחיד לשימוש טקטי בשדה הקרב.
בעל יכולת שיגור מהירה תוך פרק זמן קצר.
HERO-90- חימוש משוטט, זריז במיוחד ונוח להרכבה עצמית, מביא לשדה הקרב יכולות נ"ט רב-תכליתיות ואורגניות, ונבנה במיוחד כדי לענות על הצרכים המתפתחים של כוחות חיל רגלים, טקטיים וכוחות מבצעים מיוחדים.
HERO-120 – חימוש משוטט לטווח בינוני.
מיועד למטרות אדם, רכב קל ומשימות נ"ט.
HERO-400 – חימוש משוטט לטווח ארוך.
מתאים למטרות אסטרטגיות המערבות תחמושת כבדה.
HERO-900 – חימוש משוטט לטווח ארוך.
מיועד למטרות אסטרטגיות המערבות תחמושת כבדה.
HERO-1250 – חימוש משוטט לטווח ארוך, מיועד לפעולות אסטרטגיות המערבות תחמושת כבדה וזמן שהות ממושך במיוחד.
יוון השתתפה לראשונה ב בטורונטו (1976).
מאז משתתפת יוון בכל אולימפיאדות הקיץ.
המדליה הראשונה של יוון הייתה מדליית ארד ב.
אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה הונגריה הייתה המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002), ומאז היא משתתפת בכל אולימפיאדות החורף.
אולימפיאדת השיא של יוון הייתה המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008), בה זכתה ב-24 מדליות, מתוכן 5 מדליות זהב.
יוון אירחה את המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004).
יוון משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער היוונים 12 מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב.
יוון משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי יווני במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של יוון למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 28 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים חתירה עם זכייה במדליית כסף בטורניר הזוגות לנערים ומדליית הארד בטורניר הזוגות לנערות, כדורסל עם זכייה במדליית ארד על ידי נבחרת הנערים, ואתלטיקה עם זכייה במדליית ארד בקפיצה במוט לנערים והעפלה לשבעה גמרים.
המשלחת דורגה במקום הרביעי בזריקת דיסקוס לנערים וריצת 3000 מטר נערות, במקום השישי בזריקת דיסקוס לנערות, במקום השביעי בקפיצה לגובה נערות, מקום שמיני ביידוי פטיש לנערים בעוד הנערות דורגו במקום התשיעי, ובמקום העשירי בהליכה תחרותית לנערות למרחק של 5 ק"מ.
ספורטאי המשלחת דורגו בענף הג'ודו במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 81 ק"ג נערים.
בענף השחייה המשלחת לא זכתה במדליות אך העפילה לחמישה גמרים בהם סיימה במקום הרביעי במשחה 100 מטר בסגנון שחיית חזה לנערים, במקום החמישי במשחים 50 מטר ו-200 מטר בסגנון שחיית חזה לנערים ו-100 מטר בסגנון שחיית חזה לנערות, ובמקום השישי ב-50 מטר בסגנון שחיית חזה לנערות.
המשלחת קצרה הישגים גם בענף ההתעמלות עם דירוג במקום הרביעי בטורניר הנערים במקצוע הטרמפולינה, בעוד בהתעמלות מכשירים המשלחת דורגה במקום השביעי בתרגיל סוס סמוכות ובמקום ה-12 בקרב רב לנערים.
המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים אגרוף, קשתות ושיט.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 22 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפים.
ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בענף הקליעה בטורניר ירי באקדח אוויר לנערות למרחק של 10 מטר.
המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענפים אופניים, סיף ושיט.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת הגיעה למקומות נמוכים בענף ההתעמלות בהתעמלות מכשירים לנערים ונערות.
יוון השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער אינסברוק המשלחת מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
המשלחת דורגה במקום השמיני במסלול סופר סלאלום ענק לנערים בענף סקי אלפיני.
בעוד בענף סקי למרחקים המשלחת לא רשמה הישג משמעותי.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא רשמה הישג בענף הסקי אלפיני.
כמו כן, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים ביאתלון וסקי למרחקים.
יוואנדה אדקויה היא שחקנית, במאית ומפיקה ניגרית.
יוואנדה אדקויה נולדה ב-20 בינואר 1984 בלאגוס, אבל היא מגיעה מאוסון-איג'בו שבמדינת אוגון שבמערב ניגריה.
היא למדה בגן "star nursery" (בתרגום חופשי לעברית: כוכב בהיר) ובבית ספר יסודי, לפני שהיא המשיכה את לימודיה התיכוניים ב-"Bright Star Comprehensive College" (בתרגום חופשי לעברית: כוכב בהיר במכללה המקיפה).
היא קיבלה את התואר הראשון בתקשורת המונים מאוניברסיטת בבקוק .
יוואנדה אדקויה נשואה באושר לאביודון אישולה תומאס עם ילדים.
יוואנדה אדקויה החלה לפעול בשנת 2002 עם קבוצת "Music And Theatre" (בתרגום חופשי לעברית: מוזיקה ומשחק).
את התסריט וההפקה הראשונה שלה היא עשתה בסרט "Life Secret" (בתרגום חופשי לעברית: סודות החיים).
היא הפיקה, ביימה והשתתפה במספר סרטים ניגריים, בניהם הסרט "Omo Elemosho" (בתרגום חופשי לעברית: אומו אלמושו) בו היא השתתפה בשנת 2012 עם השחקנים בימבו אושין , מויוה אדמולה ויומי פאש לאנסו .
בחודש דצמבר בשנת 2014, יוואנדה אדקויה זכתה בפרס "המבצע המבטיח ביותר" בפרסי קולנוע של יורובה.
בשנת 2016, סרטה "Kurukuru" (בתרגום חופשי לעברית: קורוקורו) זיכה אותה בפרס השחקנית הטובה ביותר בטקס "ACIA".
בשנת 2017, סרטה "Iyawo Adedigba" (בתרגום חופשי לעברית: הכלה) זיכה אותה בפרס "הסרט הטוב ביותר של השנה" בטקס פרסי הבידור City People.
2014: השחקנית החדשה הטובה ביותר בטקס פרסי הבידור City People
2014: השחקנית המבטיחה ביותר בשנת 2014 בטקס פרסי האקדמיה ביורובה
2014: השחקנית הכי מבטיחה בטקס יורובה מורשת פרסים, ארצות הברית
2016: השחקנית הטובה ביותר בתפקיד מוביל בטקס "ACIA"
יוון השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Last Dance", שבוצע על ידי הזמרת היוונייה סטפניה ליבראקאקיס.
ב-3 בפברואר 2020 נודע כי סטפניה תייצג את יוון באירוויזיון 2020. לאחר ביטול התחרות עקב מגפת הקורונה, רשות השידור היוונית החליטה לתת הזדמנות נוספת לסטפניה לייצג את יוון בתחרות.
ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי יוון תופיע במחצית הראשונה של חצי הגמר השני של התחרות.
המנהל האומנתי של המשלחת היוונית הוא פוקאס אוונג'לינוס.
סטפניה תופיעה באירוויזיון עם הרקדנים ג'ורג' פפאדופלוס, ניקוס קוקאקיס, מרקוס ג'יאקומולו וקוסטאס פבלופולוס.
מריה קוז'קו וג'ורגוס קפוצ'ידיס יפרשנו את כל מופעי אירוויזיון 2021 בטלוויזיה היוונית.
יוון סיפור אהבה הוא סרט דרמה רומנטית יווני משנת 2012, שכתב וביים כריסטופורוס פאפאקליאטיס.
זהו סרט הביכורים של פאפאקליאטיס כבמאי קולנוע, אחרי שנים של התמקדות בטלוויזיה.
הוא גם משחק בתפקיד הראשי הגברי (דימיטריס), ואיתו מרינה קָאלוֹגִירוּ בתפקיד הראשי הנשי (כריסטינה).
בתפקידי משנה: מָארוֹ קוֹדוּ, יורגוס קונסטדינו, מריה סוֹלוֹמוּ ות'מיס בזאקה.
העלילה מתרחשת באתונה על רקע המשבר הכלכלי והידרדרות הביטחון התעסוקתי והאישי ביוון, ומתפצלת מסצנת פתיחה אחת לשני צירי זמן מקבילים.
הסרט זכה בשנת 2013 בפרסי האקדמיה היוונית לקולנוע בקטגוריות הסאונד הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.
שנת 2009. דימיטריס, רווק מושבע בן 33, עובד כבמאי באולפן המפיק סרטוני פרסומת, ומתגורר בדירה דו-מפלסית ברובע פלאקה שבאתונה עם כלבת רועה גרמני ששמה 'בדידות' .
בשעת ערב מאוחרת, 'בדידות' דורשת לצאת לטיול לילי כדי להשתין.
ההחלטה של דימיטריס אם לצאת או להישאר בבית, משפיעה על גורלו ומתפתחת לסיפור חיים שונה.
סצנות דומות או חופפות, שוזרות את שני הסיפורים זה בזה באמצעות עריכה צולבת, מסך מפוצל או תנועת טילט של המצלמה.
עם כל תפנית בעלילה מוצג קטע קישור על ידי זוג קשישים הנשואים שנים רבות, אֵלֵנִיצָה ואנדונאקי קוֹקוֹבִיקוֹס, המדברים אל המצלמה, ומשוחחים או מתווכחים ביניהם על מערכות יחסים, גורלות, אהבות, פרידות, אובדן ורגעים המשנים חיים.
סיפור ראשון: דימיטריס יוצא מהבית
דימיטריס יוצא לטייל עם הכלבה.
ברחוב, 'בדידות' רודפת אחרי חתול ונפגעת ממכוניתה של כריסטינה המבוהלת, המסיעה אותם לווטרינר.
תוך כדי הטיפול, הווטרינר מגלה גידול בבטן הכלבה, מוציא אותו ומציל את הכלבה ממוות.
כאשר דימיטריס חוזר הביתה, הוא מגלה שהדירה נפרצה ונשדדה.
חוקר המשטרה אומר לו שמדובר בכנופיית שודדים מסוכנת שפועלת באזור, ומזלו הטוב שהוא יצא מהבית.
כעבור יומיים, דימיטריס מתקשר אל כריסטינה להודות על עזרתה, ומבשר בשמחה ש'בדידות' התאוששה, וגם הוא עצמו ניצל ממוות.
אולם כריסטינה מוטרדת מאחר שהיא פוטרה באותו יום מעבודתה כאדריכלית, ובעת הנוכחית יקשה עליה למצוא עבודה במקצוע.
דימיטריס מזמין את כריסטינה לבית קפה, שם היא מספרת לו שיש לה בן זוג בשם יאניס, אך יחסיהם מעורערים.
הוא מצידו מסביר שהוא לא בנוי למערכת יחסים, מכיוון שנשים בגילה של כריסטינה נלחצות מהשעון הביולוגי שלהן, יותר מאשר גברים.
בתחילה היא נפגעת מדבריו, אך מתפייסת אחרי שהוא עוזר לה להניע את מכוניתה, הם מבלים אל תוך הלילה, והאהבה פורחת.
כעבור חצי שנה, כשדימיטריס מתכוון לתת לכריסטינה מפתח משלה לדירתו, היא מספרת שיאניס, החבר לשעבר שידע שהיא מובטלת, הציע לה משרה בחברת האדריכלות שבבעלות משפחתו, אך לשם כך עליה לנסוע לעבוד במשרד שלהם ברומא.
מתחוללת מריבה קצרה לפני שכריסטינה מפתיעה ומספרת לדימיטריס שהיא בהיריון, ובעצם, היא ציפתה שדימיטריס יבקש ממנה לא לנסוע.
בסופו של דבר הם מתפייסים, וכריסטינה מחליטה לוותר על הנסיעה לאיטליה.
קיץ 2010. בינתיים נולדה התינוקת אלני.
דימיטריס יושב עם התינוקת מול הטלוויזיה, בעוד כריסטינה טורחת על ארוחת ערב לאירוח.
בחדשות מדווחים שהרחובות חסומים עקב מהומות בעיר, ולכן האורחים לא באים.
היא מתפרצת בחמת זעם על שהיא כלואה בבית, לא עובדת ולא רואה חברים.
דימיטריס מטיח בה שנמאס לו להרגיש אשם ולדאוג לה ללא הרף.
הם מתפייסים, ומכיוון שאינם יכולים לשלם לשמרטף, הם יוצאים לבר יחד עם התינוקת והכלבה.
בשנת 2011 נסגר האולפן שבו עבד דימיטריס, והוא מובטל.
באין ברירה, כריסטינה הולכת לעבוד אצל יאניס.
ערב אחד נוסע דימיטריס לאסוף את כריסטינה מהמשרד, כשהוא רואה אותה יוצאת מהמעלית עם יאניס, דימיטריס מתנפל עליו בהתקף קנאה.
במכונית, הוא שואל את כריסטינה אם היא מזדיינת עם יאניס, דבר שמעורר את חמתה, והיא מצידה כועסת על שהזמין את השמרטפית לשמור על אלני, אחרי שהם פיטרו אותה כדי לחסוך בהוצאות.
השמרטפית מזעיקה את השניים מכיוון שאלני נפלה מכיסא, וראשה נחבט בפינת שולחן.
הם ממהרים עם התינוקת המדממת לבית חולים, ובזמן שהיא מתאוששת בחברת כריסטינה, דימיטריס מתבשר שאימו לקתה בהתקף לב, ומתה.
בחדשות מדווחים על אבטלה גואה, עסקים קורסים וחשש מחרם צרכנים.
היחסים בין בני הזוג מידרדרים, ובמסיבת ראש השנה מתחוור לכריסטינה שדימיטריס בגד בה עם אישה נשואה אמידה בשם מריה.
זאת, אחרי שמריה ניגשה במהלך המסיבה לדימיטריס עם בעלה יורגוס, ויזמה פרובוקציה.
כריסטינה עוזבת את דימיטריס עם אלני הקטנה, ועוברת לגור אצל סבתה וסבה, הלא הם אלניצה ואנדונאקי, מגישי קטעי הקישור.
דימיטריס נפגש עם כריסטינה לתת כסף למימון מעון היום של אלני, ואומר שצריך להרדים את 'בדידות' מכיוון שהכלבה כבר בת 11, ומצבה הבריאותי מחמיר.
מתחוללת מריבה רוויית האשמות הדדיות.
הוא מבין שכריסטינה כבר לא תחזור אליו, מפריד בין שתי קומות הדירה ותולה שלט המציע קומה להשכרה, אך אין דורש.
אחרי שהכלבה מתה, כריסטינה באה להשאיר את אלני אצל דימיטריס, ומביאה לו גור רועה גרמני.
היא מבקשת לשוחח איתו, והם קובעים שהיא תבוא אליו מחר.
בבוקר המחרת, כריסטינה הולכת אל דימיטריס בסמטאות הפלאקה, ונדרסת למוות בגלגלי משאית קירור הנוסעת בין החנויות.
דימיטריס מחכה לשווא, ואחרי זמן מה הוא מסיר את השלט "להשכרה".
אלני בת ה-8 יושבת על אדן החלון ומקשיבה לתיבת הנגינה החולפת ברחוב, כפי שכריסטינה אהבה לעשות, ושואלת את דימיטריס אם הוא מתגעגע לכריסטינה, והוא עונה "אני לא יודע איך היו החיים נראים בלעדיה".
סיפור שני: דימיטריס נשאר בבית
דימיטריס נשאר בבית, מוציא את הכלבה לחצר להשתין ונועל אחריה את הדלת.
שודדים פורצים לדירה, מכים אותו אנושות וגונבים מכל הבא ליד.
בבית החולים, חוקר המשטרה מתשאל את דימיטריס החבול, ומסביר לו שהתמזל מזלו שלא נרצח, ועליו להשאיר מאחוריו את התקרית ולהמשיך בחייו, אך דימיטריס מתקשה להתאושש מהטראומה שגרם לו השוד האלים (אחרי שדימיטריס חוזר הביתה, הוא מקצר את שיערו (הצופים יכולים להבחין במעברים בין הסיפורים לפי אורך השיער).
הוא יוצא לטייל בעיר עם 'בדידות', והכלבה כמעט שנפגעת בכביש ממכוניתה של כריסטינה.
מבטיהם של שני הזרים מצטלבים, הוא ממשיך בדרכו, והיא עוקבת אחריו במבטה.
כך גם במספר הזדמנויות נוספות שבהן היא רואה אותו במקרה, כולל בנסיעה ברכבת עם בן זוגה, יאניס.
דימיטריס עצמו לא מבחין בה, ולא נוצרת היכרות ביניהם.
דימיטריס בא לבקר את אימו הלוקה בשיטיון.
במהלך שיחתם היא מאבדת קשר עם המציאות וחיה את שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר דימיטריס היה בן 5, ובעלה נטש אותם ללא שוב.
בקטע קישור של שני הקשישים, אלניצה מדברת על תחושת בדידות בעקבות מות נפש אהובה, פורצת בבכי, ואנדונאקי מבקש להפסיק את הצילומים.
בשנת 2010 דימיטריס נמצא במערכת יחסים עם אישה נשואה בשם מריה, שבינה לבין בעלה יורגוס יש הסדר לחלוקת ימי הבילוי במשך השבוע.
את מפגשי הסקס הם מקיימים במכוניתה משום שדימיטריס מעדיף לישון לבד, ולא רוצה להגיע למצב שהוא יצטרך לבקש ממנה לעזוב.
בשנת 2011 נסגר האולפן שדימיטריס עובד בו, עקב מיעוט הכנסות.
דימיטריס מנסה לשכנע את פנאיוטיס, בעלי העסק, להמשיך להפעיל את האולפן, אך לשווא, והוא נשאר מובטל.
דימיטריס מוזעק לבית החולים אחרי שאימו לקתה בהתקף לב.
ברגעיה האחרונים היא מזהה אותו במפתיע, ומתה על אף ניסיונות החייאה.
בהולכו ברחוב לקנות מצרכים, כריסטינה רואה את דימיטריס העצוב.
כעת היא בהיריון, והיא ויאניס מעמיסים מזוודות על מונית (כנראה בדרכם לאיטליה).
כעבור מספר חודשים, מריה מסבירה לדימיטריס שכרגע הוא בדיכאון עקב מות אימו, אך יוונים רבים היו שמחים להיות במקומו, שאין לו התחייבויות משפחתיות, ובסוף גם יימצאו לו הזדמנויות עבודה כבמאי.
במסיבת ערב השנה החדשה, יורגוס בעלה של מריה, מתעמת עם דימיטריס ומבקש ממנו לנתק את הקשר עם מריה, משום שהרומן משפיל אותו ומונע ממנו להמשיך לקיים מראית עין של זוגיות מכובדת עם אשתו.
דימיטריס עוזב את המקום בלא להיפרד ממריה.
דימיטריס מחליט להפיק סרט תיעודי העוסק במערכות יחסים, משכנע את פנאיוטיס לאפשר לו להשתמש באולפן המושבת, ומתחיל לצלם דמויות מזדמנות ברחוב.
בחלון ראווה של חנות בעלי חיים בפלאקה, הוא רואה גור רועה גרמני שמזכיר לו את 'בדידות'.
כאשר הוא בא פעם נוספת לקנות את הגור, בעל החנות אומר לו שבחורה אחת כבר קנתה את הגור לפני מספר ימים.
בעת הצגת קטע קישור העוסק בגורל, אנדונאקי בוכה, והבמאי מכריז "קאט!".
זווית הצילום נפתחת, ומתברר שהבמאי הוא דימיטריס, ואילו אלניצה ואנדונאקי הם שחקנים בסרט שהוא מצלם.
לאולפן נכנסת אישה צעירה עם גור כלבים, ואלניצה מכירה לדימיטריס את נכדתם כריסטינה, גרושה עם ילד ששבה לא מכבר מאיטליה.
לשאלת דימיטריס, כריסטינה מאשרת שהיא קנתה את הגור בחנות החיות שהוא עבר בה.
הוא בטוח שכבר ראה אותה בעבר, אך היא מכחישה היכרות קודמת ביניהם.
אחרי סיום הצילומים, דימיטריס מציע לכריסטינה לשכור את הקומה העליונה בדירתו.
בדרכם לדירה, דימיטריס מציל אותה ברגע האחרון מפגיעת משאית קירור.
נוכח נזיפת נהג המשאית, לשניהם יש תחושת דז'ה וו.
דימיטריס מראה לה את הדירה, וכאשר נשמעים מהרחוב צלילי תיבת נגינה, כריסטינה יוצאת למרפסת (ובכך משחזרת סצנה מהסיפור הראשון).
דימיטריס יוצא אחריה ומראה לה את הסביבה.
בתמונת הסיום, המצלמה סוקרת את קו הרקיע של אתונה מן המרפסת.
השחקנית מארו קונדו והשחקן יורגוס קונסטדינו, המגלמים את אלניצה ואנדונאקי קוקוביקוס, משחזרים למעשה דמויות שגילמו בשנת 1965, בקומדיה "" (בתרגום חופשי: "והאישה תירא את בעלה" ), בבימויו של יורגוס צאוולאס שנפטר בשנת 1976. סצנות מהסרט המקורי אף נראות מוקרנות בטלוויזיה בסרט זה.
הבמאי פאפאקליאטיס הסביר, שליהוק זה מבטא את הרעיון הסמלי שבבסיס הסרט, ובו דור קודם מעביר את השרביט לדור הבא דווקא בתקופה שבה נדמה שהדברים חוזרים אחורה בזמן.
על מנת להשתמש בדמויות ובקטעים מהסרט המקורי, קיבל פאפאקליאטיס את אישור ת'אנוס צאוולאס, בנו של הבמאי ומחזיק זכויות היוצרים על הסרט מ-1965, לפי חוזה שנחתם ביניהם.
פאפאקליאטיס החל לכתוב את התסריט בקיץ 2011, וסיים את המלאכה באוקטובר באותה שנה.
היה בכוונתו לסיים את התסריט ולהתחיל בהפקה עוד קודם, אך הדבר נמנע ממנו מכיוון שבאותה עת הוא שיחק במחזה התיאטרון "אמדאוס", בו גילם את וולפגנג אמדאוס מוצרט .
שלב הצילומים החל ב-2 באפריל 2012 ונמשך כשלושה חודשים, בעיקר באתרים אותנטיים ברובע פלאקה שלמרגלות האקרופוליס.
הסרט יצא לבתי הקולנוע ביוון ב-29 בנובמבר 2012, מכר 531,547 כרטיסים, ובכך היה לסרט השני הרווחי ביותר בשנת 2012, אחרי "סקייפול", והסרט היווני השני הרווחי ביותר בעשור השני של המאה ה-21, אחרי "אהבה יוונית", אף הוא סרט של כריסטופורוס פאפאקליאטיס.
"יוון סיפור אהבה" פתח את פסטיבל הקולנוע היווני ה-20 שהתקיים באוקטובר-נובמבר 2013 בבריזבן, אוסטרליה, והוקרן בפסטיבלי קולנוע נוספים, אך לא יצא בהפצה בין-לאומית.
כמו כן התקבל הסרט לתחרות פרס גלובוס הזהב לשנת 2013, אך לא נכנס לרשימת חמשת סרטי שלב הגמר של התחרות.
ב-2017 רכשה חברת הפקות טורקית את התסריט, ובשנת 2019 יצא רימייק טורקי בשם "Bir Ask Iki Hayat " (בעברית: "אהבה אחת, שני חיים").
נחום מוכיח כתב שסגנונו של פאפאקליאטיס נגיש, זורם וסוחף, וסך הכל מדובר בסרט לא רע, אך נוסחתי מדי ומתחנף, ולא מאתגר את הקהל.
אורי קליין כתב ב"הארץ" שזהו סרט יומרני שלא תובע מהצופים יותר מדי ואמירותיו צפויות, ובכל זאת אפשר ליהנות ממנו.
באתר "Movies LTD" היווני, קיבל הסרט דירוג 5/5, ובביקורת נכתב שהיה אפשר לומר שמדובר בהפקה היוונית המעוררת השראה ביותר של המאה ה-21, אלמלא היינו רואים את גווינת' פלטרו מחמיצה או תופסת את הרכבת ב"דלתות מסתובבות", ואת יו גרנט פוגש את ג'וליה רוברטס ב"נוטינג היל".
אבל אפשר יותר מלסלוח לפאפאקליאטיס משום שהוא במאי מוכשר, וראויה לציון יכולתו להעתיק אוסף של סצנות קלישאתיות לתוך סרט יחיד, מה שעושה אותו ל"גנב מוכשר".
פאפאקליאטיס רוצה להפוך אופרת סבון לאמנות גבוהה, אבל דיאלוגים נדושים ותערובת של ענייני בגידות עם משבר כלכלי, מביאים תוצאה משעממת למדי.
גם מבקר הקולנוע סטאוורוס גאנוטיס מזהה קווי דמיון עם סרטים כמו "דלתות מסתובבות" ו"כוחו של מקרה", דבר שלדעתו גובל בפלגיאט של ממש, אבל לזכותו של פאפאקליאטיס נזקפת יכולתו להניע את המצלמה ולשחרר אותה בטכניקות נכונות, כך שהתסריט צובר נקודות במקום אחד, ומאבד נקודות במקום אחר, והמבקר מגדיר את הסרט "בסדר".
+פרסקטגוריהתוצאהמקורפרסי האקדמיה היוונית לקולנוע 2013העריכה הטובה ביותרהסאונד הטוב ביותרהסרט הטוב ביותרסרט הביכורים הטוב ביותר לבמאי
יוון בעת מלחמת העולם השנייה ידעה דיקטטורה תחת יואניס מטאקסס, שלטון זר ופילוג שהוביל למלחמת האזרחים ביוון.
ערב מלחמת העולם, שלט בממלכת יוון משטר 4 באוגוסט בראשות יואניס מטאקסס, בתמיכת גאורגיוס השני, מלך היוונים.
מטאקסס הנהיג דיקטטורה ברוח המדינות הפשיסטיות של התקופה.
החל מאמצע שנות ה-30 החלה בולגריה להתקרב לגרמניה הנאצית מתוך מטרה לזכות בתמיכתה להשבת השטחים שנגרעו ממנה במסגרת חוזה ניי.
ממלכת בולגריה אולצה לוותר על המוצא לים האגאי ועל שטח שעבר לידי יוון.
היוונים ביצרו את הגבול עם בולגריה.
הקו המבוצר כונה "קו מטאקסס".
אימפריה זו כללה את יוון.
בסוף שנת 1939 כבשו כוחות איטלקיים את אלבניה, שהייתה זה זמן רב מעין מדינת חסות איטלקית.
בכך יצרו גבול קרקעי רציף עם יוון.
פעולה זו הובילה את בריטניה וצרפת להעניק ערבות לשלמותה הטריטוריאלית של יוון.
התפתחות זו עוררה את הצבא היווני לנקוט בפעולות לקידום פניה של פלישה איטלקית.
כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה במזרח אירופה, ולאחר מכן במערב אירופה, מטקסס ניסה לשמור את יוון מחוץ לסכסוך.
אך ככל שהתקדמו האירועים, ועל אף נטייתו האידאולוגית של מטקסס לצדן של מדינות הציר, ועל אף הקשרים הכלכליים והדיפלומטיים הטובים שקשר עם גרמניה, התקרבה יוון לבריטניה, לא מעט בזכות המלך גאורגיוס האנגלופיל, שהיווה עמוד תווך בתמיכה במשטרו של מטקסס.
בניטו מוסוליני, הדוצ'ה של ממלכת איטליה, רצה להוכיח להיטלר מגרמניה כי איטליה היא מעצמה במרחב הים התיכון ולזכות בניצחון צבאי מקביל לניצחונותיו של היטלר בתחילת המלחמה.
ממשלת מטאקסס ניסתה לשמור על נייטרליות קפדנית, אבל לבסוף החלה מלחמת איטליה–יוון.
בערב 28 באוקטובר 1940 הוגש אולטימטום למטאקסס עם דרישת מעבר חופשי לחיילי איטליה על מנת לכבוש "נקודות אסטרטגיות" שלא הוגדרו, בעומק השטח היווני.
מטקסס דחה את האולטימטום, באמרו "Alors, c'est la guerre" - "אם כן, זוהי מלחמה", אמירה שהפכה לסיסמה פופולרית ביוון, וצומצמה למילה אחת "לא" - ביוונית "Οχι" (אוחי).
בתוך שלוש שעות תקף צבא איטליה את יוון.
למרות הצלחה איטלקית ראשונית הצליחו הכוחות היווניים לעצור את הפלישה האיטלקית ולהדוף את החיילים האיטלקים חזרה לאלבניה, בהמשך אף התקדמו הכוחות היווניים עוד יותר וכבשו חלק ניכר משטחה של אלבניה.
במצב עניינים זה מטקסס נפטר באופן פתאומי בינואר 1941.
בולגריה במלחמת העולם השנייה החלה כמדינה נייטרלית.
על מנת שתוכל להעביר כוחות דרומה כדי לסייע לאיטליה במלחמתה ביוון, לחצה גרמניה על הונגריה, רומניה ובולגריה להצטרף לההסכם התלת-צדדי.
זהו הסכם לשיתוף פעולה צבאי שיצר את ברית מדינות הציר.
גרמניה שלחה צבא לתמוך באיטליה בת בריתה, צבא גרמניה תקף את יוון דרך יוגוסלביה (באמצעות הפלישה ליוגוסלביה) ובולגריה ב-3 באפריל 1941. לאחר מכן, הוקמה באתונה ממשלת בובות של גרמניה במסגרת המדינה ההלנית, שלא זכתה לתמיכה של העם היווני.
המלך גלה ונותר ראש המדינה היווני המוכר על ידי הקהילה הבינלאומית.
במהלך שלוש וחצי השנים שלאחר מכן, חולק שטחה של יוון בין בולגריה, איטליה הפאשיסטית וגרמניה הנאצית.
כך גם לאחר כיבוש יוגוסלביה ויוון לא שקטה חזית הבלקן.
הגרמנים הנאצים פעלו להשמיד את יהדות יוון באזורים שנוספו.
נאבקו בשלטון הזר קבוצות התנגדות פוליטיות שונות, שנעו בין פרו-מלוכני לאידאולוגיות קומוניסטיות, שנהלו מלחמת גרילה בגרמנים ובבולגרים במזרח מקדוניה ותראקיה, שם כוחות בולגריים כבשו שטח יווני.
לעיתים היו התנגשויות אלימות בין הקבוצות.
על אף שהמלך גינה בפומבי את משטרו של מטאקסס בשידורי רדיו ששודרו ליוון, עדיין זכרו לו רבים את תמיכתו במשטר הרודני.
השחרור בפועל של יוון על ידי בעלות הברית לא היה מבצע צבאי במובן הקלאסי.
אתונה, האזור היחיד שעדיין היה תחת כיבוש גרמני, פונה על ידי הגרמנים ב-12 באוקטובר; למחרת, ב-13 באוקטובר נכנסו חיילים בריטיים לאתונה.
חיל המצב הגרמני המשיך להחזיק מעמד באיים האגאים עד לאחר סיום המלחמה.
שלטון גרמני נשאר באיי הדודקאנס.
הם הועברו לשליטת יוון בפברואר 1947. בשנים לאחר השחרור הדרדרה המדינה למלחמת האזרחים היוונית.
שלטון הצלבנים ביוון החל לאחר מסע הצלב הרביעי בשנת 1204. הצלבנים הקתולים כבשו את קונסטנטינופול, בירת האימפריה הרומית המזרחית, המכונה האימפריה הביזנטית.
טווח התקופה שונה לפי אזור: המצב הפוליטי היה תנודתי מאוד, כאשר המדינות הצלבניות התפרקו והחליפו ידיים.
מדינות יווניות שהוקמו בשטח האימפריה הרומית המזרחית כבשו מחדש אזורים רבים.
קתולים ממערב אירופה הצליחו לכבוש חלק מיוון גם לאחר תקופת מסעות הצלב הגדולים במזרח אגן הים התיכון.
שלטון זה כונה ביוונית פרנקוקראטיה, "שלטון הפרנקים".
למעט האיים היוניים וכמה איים או מבצרים שנותרו בידיי הרפובליקה של ונציה עד תחילת המאה ה-19 הגיע סוף שלטון הפרנקים ברוב חלקי יוון עם הכיבוש העות'מאני, בעיקר במאות ה-14 עד ה-17.
מסעי הצלב הם סדרת מלחמות דת ומסעות צבאיים שיזמו (או תמכו) האפיפיורים הנוצריים בין המאה ה-11 והמאה ה-13. הם החלו בניסיונות לכבוש את ירושלים מן המוסלמים ולהביאה תחת שלטון נוצרי, אך הפכו למלחמות טריטוריאליות גם על מקומות אחרים.
כלל המשתתפים הנוצריים במסעות הכיבוש הללו קרויים צלבנים.
השימוש במונח "מסעי הצלב" המשיך עד המאה ה-16. עקב האקלים הפוליטי באירופה מאז תקופת הרנסאנס והרפורמציה, הפך המונח לבלתי קביל, והופסק השימוש בו.
תקופה זו כונתה גם Frankokratia (ביוונית : Φραγκοκρατία, "שלטון הפרנקים"), Latinokratia (ביוונית : Λατινοκρατία, "שלטון הלטינים") ובשטח הרפובליקה של ונציה, Venetokratia או Enetokratia (ביוונית : Βενετοκρατία או Ενετοκρατία, "שלטון הוונציאנים").
המונח נובע מהשם שנתנו היוונים האורתודוקסים לקתולים הלטיניים במערב אירופה: "שלטון הפרנקים או הלטינים".
במהלך מסע הצלב הרביעי כבשו תושבי מדינות אירופה את שטחיה של האימפריה הביזנטית ביוון, וחילקו אותם לארבע מדינות צלבניות:
כמו כן, בוצעו מספר השתלטותיות על שטחים באגן המזרחי של הים התיכון, מרביתן על ידי מסדרים צבאיים נוצרים או על ידי ערי מדינה איטלקיות שהיו בעלות עוצמה רבה ושליטה מוחלטת בים התיכון באותה התקופה.
דוכסות ארכיפלאגו או דוכסות נקסוס הוקמה על ידי מתיישבים ונציאנים לאחר מסע הצלב הרביעי לאורך חופי הים האגאי ביוון.
במקביל, הוקמו בשטחי האימפריה ישויות דוברות יוונית.
אתונה למשל נשארה בשליטה פרנקית .ניסיונות הרפובליקה של ג'נובה (או גנואה) לכבוש את קורפו וכרתים בעקבות מסע הצלב הרביעי סוכלו על ידי הוונציאנים.
רק במהלך המאה ה-14, תוך ניצול דעיכתה הסופית של האימפריה הביזנטית תחת שושלת פליאולוגוס, ולעיתים קרובות בהסכמה עם השליטים הביזנטיים המוחלשים, השתלטו אצילים גנואים שונים על שטחים בצפון מזרח הים האגאי.
ביוון היבשתית, דוכסויות אתונה ונאופטריה צורפו לכתר אראגון בימי פדרו הרביעי, מלך אראגון.
נחלות אלה אבדו סופית בשנת 1388 לטובת נריו הראשון, אקצ'איולי .
הוא היה בן למשפחת בנקאים שמקורה ברפובליקת פירנצה.
היא הייתה בעלת השפעה בנסיכות אכאיה.
העות'מאנים והוונציאנים נאבקו בכמה מלחמות , לעיתים בשיתוף מדינות אחרות.
לדוגמה, סלוניקי, העיר השנייה בחשיבותה באימפריה הביזנטית, העבירה את נאמנותה לוונציה, בתקווה שזו תספק להם הגנה מתקיפות העות'מאנים, אך אלה הצליחו לכבוש אותה ב-1430. בשנת 1670 הם כבשו את כרתים מידי הוונציאנים.
הישג בולט של ונציה היה כיבוש מחדש את מוראה.
היא החזיקה בה בין 1685 ל-1714. בסוף המאבקים, בידי ונציה נשארו האיים היוניים והישובים פארגה (נכבש בשנת 1401), ווניצה (1684) ארטה (1717) ופרווזה (1717) ביוון היבשתית.
בשנת 1797, ונציה איבדה את עצמאותה בעקבות הסכם קמפו פורמיו ושטחים אלה הועברו לשליטת צרפת (בהמשך נכבשו על ידי העות'מאנים).
אירוע זה נחשב סוף התקופה המכונה "שלטון הפרנקים".
לבסוף, רק האיים היוניים, שנשלטו על ידי ונציה , היו החלק היחידי מיוון שלא נפלו לידי האימפריה העות'מאנית.
לאחר השלטון הצרפתי, כוח צבאי עות'מאני-רוסי הקימו באיים את רפובליקת שבעת האיים אשר התקיימה בין 1800 ל-1807. הייתה זו הפעם הראשונה מאז נפילת השרידים האחרונים של האימפריה הביזנטית במאה ה-15 בה הוענק ליוונים ממשל עצמי מוגבל.
לאחר תקופה צרפתית קצרה, הוקמה ארצות הברית של האיים היוניים, מדינת חסות של האימפריה הבריטית.
הם הועברו לשליטת ממלכת יוון בשנת 1864.
בשל פילוג הכנסייה הנוצרית, היה הבדל דתי בין הצלבנים לתושבי יוון.
הצלבנים היו חלק מהכנסייה הקתולית שהשתרשה במערב ורוב תושבי יוון היו חלק מהכנסייה האורתודוקסית שהייתה מקובלת באימפריה הביזנטית.
תושבי יוון היו דוברי יוונית והצלבנים דיברו בעיקר שפות רומאניות (ונטית, צרפתית וכדומה) והשתמשו בלטינית לצרכים שונים.
עם אירועי מסע הצלב הרביעי, הקרע בין הכנסייה הקתולית והאורתודוקסית התעצם.
כאחרית דבר למסע, אינוקנטיוס השלישי, מי ששלח את המסע, רעם נגד הצלבנים בהודעה שבה אמר כי חרבותיהם הוכתמו בדם נוצרים, ולא בדמם של הכופרים.
שמונה מאות שנים אחרי מסע הצלב הרביעי, האפיפיור יוחנן פאולוס השני הביע צער לגבי אירועי המסע הרביעי פעמיים.
אנשי הכנסיות הנוצריות המזרחיות רואים את מסעי הצלב כהתקפות על ידי המערב הברברי, ומתרכזים במצור על קונסטנטינופול ב-1204. חפצי קודש רבים שנלקחו אז מקונסטנטינופול נמצאים עדיין בידיים קתוליות, בוותיקן ובמקומות אחרים.
מספר אצילויות לטיניות-צרפתיות ברחבי יוון - בעיקר דוכסות אתונה ונסיכות אכיאה - סיפקו קשרים תרבותיים עם מערב אירופה ולימוד השפה היוונית.
השפעה צרפתית על יוון ניכרה באוסף חוקים, "דיני רומניה" .
הוא שימש את השלטון הפרנקי ביוון ובאופן מזדמן אף את השלטון של ונציה באיים האיוניים.
היצירה הידועה "כרוניקות של מוראה" תורגמה לצרפתית וליוונית.
טירות צלבניות רבות וכנסיות גותיות נבנו ברחבי יוון במהלך מסע הצלב, ואחריו היו למוקד תיירותי.
הצלבנים הגדירו את הנצרות הקתולית כדת מדינתם.
רוב האוכלוסייה דגלה בנצרות אורתודוקסית.
לאחר מסע הצלב הרביעי בשנת 1204, הוקם בקונסטנטינופול משכנו של הפטריארך הלטיני ובו 12 דיוקסיות הכפופות לו.
כך גם הבישוף האורתודוקסי באתונה הוחלף בארכיבישוף קתולי וההררכיה הכנסיתית כללה כמרים קתולים.
בהמשך הוקמו דיוקסיות נוספות כמו הדיוקסיה הרומית קתולית באנדרוס .
לאחר שרוב יוון נכבש על ידי העות'מאנים, הופסקה בהדרגה הפעילות הכנסייתית הקתולית והמשרות היו תואר בלבד.
במקביל, המושבות הוונציאניות ביוון היו בעלות חופש ניכר.
בתקופת השלטון הוונציאני בכרתים , נחשפה האוכלוסייה היוונית לתרבות רנסאנס.
באי התפתחה ספרות יוונית משגשגת .
פעלו בה דמויות ספרותיות וכן חוקרים ופילוסופים יווניים שפרחו באיטליה במאות ה-15 עד ה-17. במקביל, נוצרה אסכולת כרתים בציור איקונות.
הצייר דומניקוס תיאוטוקופולוס, הידוע יותר בשם אל גרקו, נולד בכרתים בתקופה זו והוכשר באיקונוגרפיה ביזנטית לפני שעבר לאיטליה ומאוחר יותר לספרד.
לאחר הכיבוש העות'מאני בכרתים, מרכז הציור היווני עבר לאיים היוניים.
יוון השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Die Together" בביצועה של אמנדה טנפיורד.
זו הייתה השתתפותה ה-42 של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
קדם לאירוויזיון 2022, יוון השתתפה 41 פעמים בתחרות הזמר מאז הצטרפותה בשנת 1974. המדינה זכתה בתחרות פעם אחת, באירוויזיון 2005, עם השיר "My Number One" בביצועה של הלנה פפאריזו.
לאחר הנהגת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון 2004 הצליחה יוון להעפיל לגמר בכל התחרויות עד לאירוויזיון 2016, שם כשלה בניסיון להעפיל לגמר.
בין השנים 2004–2013 יוון סיימה את התחרות בעשרת המקומות הראשונים.
יוון לא צלחה את שלב חצי הגמר פעם נוספת באירוויזיון 2018, עם השיר "Oneiro Mou" בביצועה של יאנה טרזי.
החל מהאירוע העוקב היא העפילה לגמר הגדול בקביעות.
בשנת 2021 הגיעה סטפניה ליבראקאקיס, עם השיר "Last Dance", למקום העשירי עם 170 נקודות.
תאגיד השידור היווני, Hellenic Broadcasting Corporation (ERT), משדר את תחרות האירוויזיון ביוון בקביעות, ומארגן את תהליך הבחירה של הנציג והשיר היווני למהדורות השונות של התחרות.
בין השנים 1974–2013 ERT הייתה האחראית על בחירת הנציג, אך ב-2014 היא הושעתה מתפקידה כתאגיד השידור הלאומי של יוון והוחלפה ב-NERIT.
לאחר ניצחונה של מפלגת סיריזה בבחירות הפרלמנטריות ביוון בינואר 2015, חזרה ERT לתפקידה.
היא אישרה את כוונתה להשתתף באירוויזיון 2022 ב-6 בספטמבר 2021. מאז 2018 נציג המדינה נבחר על ידי תאגיד השידור.
בין המוזיקאים ניתן למנות את קונסטנטינוס כריסטופורו, שהשתתף באירוויזיון 1996, ב-2002 וב-2005 כשייצג את קפריסין; איליאס קוזאס, שהתמודד לייצוג יוון ב-2013; ג'ואן, זוכה העונה השביעית של "The Voice of Greece"; להקת קוזה מוסטרה, שייצגה את יוון באירוויזיון 2013; ניקוס גנוס, מרסו, קיאנה, ג'וב ניקי, ארטמיס מטאפיה, אוונגליה פסרקיס ואמנדה טנפיורד.
חבר מושבעים בן שבעה שופטים בחר מתוך 40 השירים שקיבלה הרשות חמישה.
שירה יצא לאור ב-10 במרץ.
חבר השופטים היווני הורכב מכריסטיאנה דאנצי, אלי קרבוני, דימיטריוס מסאוראס, ניקוס אנתוניו, וויקטוריה קאלקיטיס.
בגמר הגיעה יוון למקום השמיני עם 215 נקודות.
שישה מחברי השיפוט הלאומיים העניקו את מרב הנקודות (12) למדינה בגמר: בולגריה, קפריסין, דנמרק, הולנד, נורווגיה ושווייץ.
יוון קיבלה גם את 12 הנקודות מהקהל של אלבניה.
היא העניקה את 12 הנקודות לאלבניה (בשופטים ובקהל) בחצי הגמר הראשון, ולאזרבייג'ן (שופטים) וספרד (קהל) בגמר.
+ נקודות שהוענקו ליוון (חצי גמר 1) נקודות קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות
+ נקודות שהוענקו ליוון (גמר) תוצאה קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות
+ נקודות שהוענקו מיוון (חצי גמר ראשון) תוצאה קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות
+ נקודות שהוענקו מיוון (גמר) תוצאה קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות