tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המאגמה הנוצרת בגבולות סגירה נוצרת בהתכה חלקית של סלעי בזלת מקרום אוקייני החודר אל המעטפת מתחת לקרום אחר – אוקייני או יבשתי.
המאגמה נוצרת בתהליך של התכת שטף ונאגרת בתאי מאגמה.
מתחת לקרום אוקייני תיווצר מאגמה בזלתית ובפליטתה ייווצרו קשתות איים, ומתחת לקרום יבשתי תיווצר מאגמה אנדזיטית ובפליטתה ייווצרו קשתות געשיות.
געשיות זו של אזורי הפחתה היא המאפיין הגעשי הבולט בגבולות סגירה, אם כי היא עשויה להיווצר גם במקומות שאינם אזורי הפחתה.
המעטפת מורכבת בעיקרה מסלעים פלוטוניים אולטרה מאפיים כהים, דלים בסיליקה אך עשירים בתחמוצות מגנזיום וברזל.
הסלע הנפוץ ביותר במעטפת הוא פרידוטיט, המורכב מאוליבין ופירוקסן.
סלעים אחרים הם דוניט וקימברליט.
נדיר למצוא סלעי מעטפת על-פני השטח, וקיימות שלוש דרכים עיקריות לצפות בהם:
אופיוליטים – אזור המפגש בין הקרום והמעטפת העליונה הנחשפים על-פני השטח בעקבות פעילות טקטונית
קסנוליתים של פרידוטיט ודוניט שנאספו על ידי המאגמה מדפנות המאגר בדרכה אל מחוץ לקרום ונראים בתוך סלעים געשיים
צינורות קימברליט נושאי יהלומים מתחתית המעטפת המרפדים צינורות הזנה חשופים.
התכה בפיזיקה פירושה תהליך חימומו של חומר מוצק עד לנקודה שבה הוא הופך לנוזל.
נקודה זו נקראת נקודת התכה: הטמפרטורה שבה מצבי הצבירה המוצק והנוזל נמצאים בשיווי משקל תרמודינמי.
מקובל להציג נקודת התכה כאשר הלחץ החיצון הוא אטמוספירה אחת בטמפרטורת החדר.
להתכה נחוץ חום כמוס – כמות האנרגיה בצורה של חום הדרושה לחומר מסוים כדי לשנות מצב צבירה.
היבט חשוב בהבנה של תהליכים מגמטיים הוא היותו של פנים כדור הארץ מוצק בעיקרו – עובדה שהוצגה במאה ה-19 על ידי לורד קלווין, אשר הוכיח זאת על בסיס המשיכה הכבידתית של השמש והירח.
לא ניתן היה להוכיח זאת קודם לניתוח גלים סייסמיים, וגאולוגים סברו כי התפרצות לבה מהרי געש נובעת מזרימה כלפי מעלה של חומר המצוי במצב נוזלי תמידי במעמקי כדור הארץ.
כיום ידוע כי הלחץ בחלקה העמוק של המעטפת גבוה דיו לשמור על הסלעים במצב מוצק למרות הטמפרטורות הגבוהות השוררות בה.
לכן, מובן כי אזורים של פעילות געשית הם אלה שבהם נוצרת מאגמה באמצעות התכת סלעים שהיו מוצקים בעבר.
קיימות שלוש דרכים להתכת סלעים, והאסוציאציה הראשונית העולה בהקשר להתכתם היא עליית טמפרטורה, בדיוק כפי שקרח נמס בתנאים אלה.
אולם, אין הדבר כך בהתכת סלעי המעטפת: במרבית המקרים מתרחשת התכת סלעים ללא עלייה בטמפרטורה וללא הסעת חום, אלא כתוצאה מירידת לחץ או משינוי בהרכב הכימי – בעיקר בשל תוספת מים המורידה את נקודת ההתכה.
שני מצבים אלה מאפשרים התכה מאחר שהאנרגיה הדרושה לה כבר מצויה בסלעים בתנאים המתאימים.
בנוסף, סלעים הם תערובת של מינרלים שונים, שלכל אחד מהם נקודת התכה משלו – עובדה הגורמת להרחבת טווח הטמפרטורות של התכה חלקית, גם בלחץ קבוע.
נקודת ההתחלה של התכה – בה הסלע עדיין מוצק – נקראת "נקודת המוּצקוּת" (solidus), ואוסף של נקודות כאלה נקרא "עקומת מוּצקיוּת".
נקודת הסיום של ההתכה – בה הסלע על גבישי המינרלים המרכיבים אותו מותך לגמרי – נקראת "נקודת הנוֹזליוּת (liquidus), ואוסף של נקודות כאלה נקרא "עקומת נוֹזליוּת".
עקומות אלה מראות את טווח התנאים בהן מתרחשת המסת סלעים במעטפת העליונה ובאזורים טקטוניים וגעשיים שונים.
המולקולות בחומר מוצק ערוכות במבנה מסודר והרווחים ביניהם קטנים.
כאשר מחממים חומר הנמצא במצב מוצק, הטמפרטורה הפנימית שלו עולה עד שהיא מגיעה לנקודת ההתכה של חומר זה.
בנקודה זו גורמת הטמפרטורה לשבירת הקשרים בין חלקיקי החומר ולהפיכתו לנוזל – מצב שבו נותר רווח קטן בין מולקולות החומר, אך הן איבדו את המבנה המסודר בו היו ערוכות קודם-לכן, כך שהתנועה בין המולקולות רבה יותר.
סלעים נוהגים ככל חומר אחר במצב זה, והם יותכו כאשר הטמפרטורה בה הם נתונים תעלה לנקודת ההתכה שלהם.
כאמור, הלחץ בחלקה העמוק של המעטפת גבוה דיו לשמור על הסלעים במצב מוצק על אף הטמפרטורות הגבוהות השוררות בו, בכך שהוא שומר על המבנה הפנימי הסדור של הסלע.
שחרור הלחץ מוביל להתכה של מאגמה בזלתית ופליטתה ברכסים מרכז-אוקייניים, בנקודות חמות ובגב קשתות איים, ועשוי לתרום במידה מסוימת להמסה גם באזורי הפחתה ובקשתות יבשתיות.
התכה בתנאי שחרור לחץ תלויה במבנה הטמפרטורה של כדור הארץ, ביחסי הפאזות של סלעי המעטפת ובקיומם של זרמים אנכיים באסתנוספירה, שביכולתם להסיע חומר במהירות ללא חילופי חום משמעותיים עם הסביבה.
התכה של שחרור לחץ היא תהליך של התכה חלקית, ותמיד נשאר במעטפת תוכן מוצק מהחומר הסלעי המקורי, שאינו נכלל במאגמה.
היפרדות המאגמה הנוזלית משארית התוכן המוצק הנותר במעטפת היא תוצאה של הולכת המאגמה ולא של התכה מלאה.
נפח או שטף המאגמה הנוצר בהתכה תלוי באותם משתנים המשפיעים על עצם ההתכה: עובי הליתוספירה, הטמפרטורה הפוטנציאלית ונוכחות מים, כמו גם שיעור זרימת סלעי המקור במעטפת מאזור ההתכה.
התכת שטף (Flux Melting) היא התכה בנוכחות נוזלים, בעיקר מים.
העובדה כי באזורי הפחתה ובקשתות איים מתרחשת התכת שטף הועלתה לראשונה בשנת 1972, על אף שהטבע המדויק של התכה מסוג זה עדיין שנוי במחלוקת.
באזורים אלה חודר גוש עתיק, קר וכבד של ליתוספירה אוקיינית ("הלוח הנוחת") הנושא עליו סלעי משקע ספוגים במים אל המעטפת המצויה מתחת ללוח אחר ("הלוח הרוכב").
נוכחות המים בלוח הנוחת מורידה את נקודת ההתכה של הסלעים בתחתית הלוח הרוכב וגורמת ליצירת המאגמה.
הלוח הנוחת נותר קר יחסית, ורק סלעי המשקע שהצטברו עליו מותכים ישירות.
התכה זו יוצרת נוזל מגמטי הנע כלפי מעלה לחלקה הרדוד של המעטפת מתחת ללוח הרוכב ומשנה את הרכבה.
במרכיבים הבבזלתיים המצויים בעומק רב יותר בקרום הנוחת מתרחשת דהידרציה (dehydration) – תגובה הגורמת לפליטת מולקולת מים ממולקולה גדולה יותר – היוצרת נוזל עשיר במים, דבר הגורם למאגמה להיות נפיצה יותר.
נתכים ראשוניים קודמים לתהליך של גיבוש מפריט, ולכן מייצגים את נקודת המוצא של ההרכב המגמטי.
בטבע נדירים נתכים ראשוניים, ודוגמה לנתך ראשוני כזה הוא עורקים ועדשות גרניטיים של מיגמטיטים.
בהגדרת ההרכב של מאגמה פרימיטיבית ברצף מגמטי הנוצר בהתכה ניתן לדגום את הרכב הסלעים מהם נוצר הנתך – נתון חשוב המאפשר להכיר באופן עקיף את הרכב המעטפת.
במקרה שלא ניתן לנתח את הרכב הנתך הראשוני ישירות, ניתן לנסות ולנתח אותו מהרכבים שניוניים.
דוגמה: סדרה של זרמי בזלת עשויים לנבוע מנתך הורי אחד, וניתוח הרכבם וההבדלים ביניהם באמצעות מודלים של גיבוש מפריט יוביל להגדרת הנתך ההורי.
הבחנה חשובה נוספת נוגעת לזיהוי המינרלים המצטברים שנפרדו מהמאגמה, גם במקרה של סלעים שאינם נושאים פנוקריסטים.
גיבוש מפריט הוא שורת תהליכים הדרגתיים של התבדלוּת והתגבשות מינרלים שונים במאגמה במהלך התכתה, התקררותה, הובלתה והתפרצותה כלבה.
מערכת התהליכים הראשונית המתרחשת במאגמה לאחר הובלתה כוללת:
התגבשות חלקית – תהליך המתרחש במהלך התקררות המאגמה ובו צומחים גבישים מתוך הנוזל ונבדלים כימית ופיזיקלית מהנוזל המשתנה.
התמזגות של חומרים זרים – מנגנון המעלה את תכולת הסיליקה במאגמה ומתרחש כאשר מאגמה בסיסית חמה חודרת אל סלעי קרום פלסיים קרים, מתיכה אותם וסופגת מהם מרכיבים המשנים את הרכבה המקורי.
התחדשות מלאי המאגמה –הזרקת מאגמה חדשה, חמה ולא מובדלת גורמת להפרעות בהתגבשות המינרלים באמצעות תוספת חום, שינוי הרכב כימי ושינוי בנקודה האוטקטית בה מתקיימת השפעת גומלין בין שני מינרלים, המורידה את נקודת ההתכה וההתגבשות שלהם בהתאם לנוכחותם היחסית בתמיסה.
עירוב מאגמות – תהליך המעיד על מפגש בין שני סוגים של מאגמה, בו נוצר הרכב כימי משותף לשניהם, באמצעות התכת סלעי סביבה וחדירת מאגמה זרה, שונה בהרכבה מהמאגמה המקורית, למאגר.
זרימת לבה או התפרצויות מתפוצצות הן הביטוי האלים לפעילות המתרחשת עמוק בתוך כדור הארץ.
תהליכי ההתכה החלקית יוצרים תערובת נוזלית הנפרדת מהמאגר ומובלת לעומקים רדודים.
הובלתה זו של המאגמה מאזורי ההתכה לאזורי הפליטה וההתפרצות הוא תהליך מגמטי יסודי.
קיימים כמה מנגנוני הובלה של מאגמה, והגורם העיקרי המניע אותם הוא כוח עילוי, המושפע מהבדלי הצפיפות בין המאגמה לסלעי הסביבה.
השלב הראשוני של היפרדות הנתך מן הסלע הוא זרימה בנקבוביות הנוצרות בסלע עם תחילת ההתכה.
מרקם סלעים בהרכב מעטפת מראה כי בשלבים ראשוניים של ההתכה חלקית בטמפרטורות השוררות במעטפת, הנתך מאורגן ברשת של צינוריות לאורך גבולות הגבישים היוצרים את המשקע המוצק.
הנתך יוצר אם כן רשת דרכה הוא יכול לזרום ביחס לגבישים המוצקים, זרימה המונעת על ידי מפל לחצים הנובע בעיקר מכבידה אך גם בשל חדירוּת הסלע וכוחות גזירה הפועלים במהלך עיוותו.
אף-על-פי שהקשר המדויק אינו ידוע, חדירות היא פונקציה גדלה והולכת של כמות הנתך הקיים, כך שיותר נתך יכול לזרום באזור בו קיים יותר נתך.
זרימה בנקבוביות היא תהליך איטי למדי של הובלת נתך, והיא נחשבת כמאפשרת איזון כימי מתמשך בין הנוזלים והמוצקים בתנאי מעטפת.
במקרים מסוימים, איזון כימי כזה יכול לגרום להתכת-יתר ולהגדלת נפח הנתך.
מאחר שהגדלת נפח זו מגבירה כאמור את החדירות, זרימה מוגברת עשויה להוביל להתכת-יתר נוספת ולהתפתחות חוסר יציבות המגדילה את הנקבוביות של מסת האם הסלעית.
תהליך זה חשוב להפרדה של מאגמה בזלתית מן המעטפת, לקביעת המאפיינים הכימיים של בזלת ברכסים מרכז אוקייניים ולהסבר סוגי הסלעים השונים ותפוצתם במחשופים שהיו בעבר חלק מהמעטפת האוקיינית.
דוגמה לכך ניתן לראות ברצועות הדוניט וההרצבורגיט באופיוליט הנחשף בעומאן.
בנוסף לזרימה היחסית בין נתך נוזלי לבין מוצקים בהתכה חלקית, צבר גדול של נתך כזה עשוי לנדוד מן הסביבה בה נוצר.
כאשר מסה של צבר כזה זורמת כלפי מעלה באמצעות כוח הציפה, הוא נקרא דיאפיר, וזרימה כלפי מעלה של חומרי מעטפת באמצעות תימרת מעטפת נקראת "דיאפיר מעטפת".
הדיאפיר מגיב כחומר פלסטי כאשר מופעל עליו מאמץ בעומק רב, והוא חודר לסלעי הסביבה, נקרש ויוצר בהם מעין פקק.
ניתוח של ראיות גאולוגיות ומודלים נומריים במסיב קונדיור (Кондёр) – מחדר עגול שקוטרו כ-8 ק"מ במזרח רוסיה – מראים כי דיאפיר מעטפת טרנס-ליתוספרי (חוצה ליתוספירה) אינו זקוק לפעילות טקטונית אזורית כדי להתקיים אלא נובע מהפרעה ראולוגית המאפשרת זרימת מאגמה.
מסקנת המחקר היא כי תהליך זה נפוץ ועשוי להסביר תוואים דמויי-מכתש בכדור הארץ העתיק ובכוכבי לכת ארציים אחרים.
התהליך במסיב קונדיור מוסבר בכך שסלעי המעטפת הליתוספרית הגיבו בחריפות לנתכים הנובעים ממקורות עמוקים, וחוסר היציבות שנבע מהצטברות של נתך עשיר במומסים דחק סלעי דוניט אל הקרום כדיאפיר.
תוצאות המחקר מראות כי דיאפיריות טרנס-ליתוספרית היא מנגנון שריר להעתקת נתך, ועשוי להיות מנגנון נפוץ לתחילת ביקוע יבשות שתוצאתו שבירת הליתוספירה מעל תימרות מעטפת.
מסקנה נוספת של המחקר היא כי דיאפיר מעטפת טרנס-ליתוספרי הוא דרך חשובה להעברת מסה בכדור הארץ.
מחקר נוסף, הנשען על ראיות שהתקבלו מלוויין למיפוי כבידה, גורס כי רעידות אדמה בעוצמות גבוהות נגרמות על ידי דיאפיריות ראולוגית של חומרי קרום-מעטפת.
זרימה בנקבוביות בתוך הליתוספירה הופכת אמצעי לא יעיל להובלת נתך מאחר שהטמפרטורות הנמוכות ביחד עם הסעת החום גורמות להולכה איטית של המאגמה במעטפת ולכן לקרישתה.
תהליך זה הופך על פניו את החדירוּת באסתנוספירה וחוסם את צינוריות ההובלה באמצעותן יוצר הנתך מגע עם הסלעים.
כמו כן, החוזק הפלסטי של המינרלים גובר עם ירידת הטמפרטורה לנקודה בה הגבישים המארחים אינם יכולים לנוע על-מנת לאפשר שינויים בנתך.
מצד שני, מצב זה מאפשר ללחץ הדיפרנציאלי להתעצם במקום להיחלש.
הלחץ הדיפרנציאלי גורם לחולשה בסלע, וכתוצאה ממנה לפריכותו וסדיקתו, ולכן הובלת הנתך בעומקים רדודים נשלטת על ידי היווצרות סדקים דרכם נע הנתך.
תהליך זה נקרא "הזרקת דייק", והנתך שהתגבש בסדקים אלה וחוצה את שכבות הסלע שקדמו לחדירתו נקרא דייק.
מצד שני, זרימה בנקבוביות היא תהליך מתמשך, והמעבר בינה לבין הזרקת דייק – הקשורה בהובלת המאגמה מהאסתנוספירה לליתוספירה – כרוכה באגירת הנוזל המגמטי במאגרים זמניים, שהם למעשה תאי מאגמה בהם מתרחש הגיבוש המפריט.
השלב האחרון בהובלתה של המאגמה הוא פריצתה אל פני השטח כזרמי לבה או כאפר געשי בהתפרצות געשית.
המאגמה הנתונה בלחץ רב במאגר מחפשת מוצא באמצעות סדקים בקרום.
סדקים אלה עשויים להיות חסומים ואינם מובילים אל פני השטח אלא כלואים בתוך הקרום, דוגמת מחדרים פלוטוניים דוגמת סיל ודייק.
לעומת זאת, סדקים המובילים אל פני השטח נקראים צינורות הזנה, ואלה נפערים באמצעות הלחץ העצום הדוחף את המאגמה כלפי מעלה.
צינור הזנה עשוי להיסתם בין התפרצות אחת לשנייה באמצעות פקק געשי או כיפה געשית, ובמהלך ההתפרצות הבאה עשויה המאגמה לפוצץ ולפורר את הפקק או לפרוץ צינור הזנה חדש.
המקום בו התוצרים של התהליכים המגמטיים השונים – בצורה של לבה או אפר געשי – זורמים או מתפוצצים בפני השטח, נקרא הר געש.
כאמור, מאחר שלא ניתן כמעט לראות מאגמה במקום היווצרה, העדויות לקיומה הן הרי געש וסלעי יסוד, גם בכדור הארץ וגם במערכת השמש.
אם כי סלעי משקע מכסים את מרבית הקרום, נפחו נשלט על ידי סלעי היסוד – תוצריה של המאגמה.
קל לשער קיום מאגמה ותהליכים מגמטיים בשולי לוחות – בגבולות פתיחה וסגירה גם יחד.
עם זאת, אזורים געשיים רבים הם פנים-לוחיים, דוגמת איי הוואי, האיים האזוריים, האיים הקנריים ואיי קייפ ורדה – המצויים בתוך לוחות אוקייניים, הגם שחלקם סמוכים לגבול לוח.
געשיות פנים-לוחית מצויה גם בלוחות יבשתיים: מישור הנהר סנייק באיידהו, קלדרת ילוסטון במונטנה, קו התלים הישראלי ומרכזים געשיים רבים באפריקה הם רק חלק ממאות ריכוזים געשיים פנים-לוחיים הפעילים בהווה.
זוהו הרי געש גם על טריטון – ירחו של נפטון, על אנקלדוס – ירח נוסף של שבתאי, ובגופים אחרים כגון אירופה, טיטאן, גנימד, מירנדה וקווה-וואר בחגורת קויפר.
מאגר אשכול, או מתקן אשכול, הוא מתקן ישראלי לטיפול במי שתייה, המשמש לוויסות וסינון מי המוביל הארצי, העורק הראשי של מפעל המים הארצי של מדינת ישראל.
המתקן ממוקם בבקעת בית נטופה שבגליל התחתון, מצפון לכביש 77 ושמורת יער סוללים, מצפון מזרח למחלף המוביל, ממזרח ליישוב ביר אל-מכסור, ומדרום ליישוב חנתון.
המתקן נקרא על שמו של לוי אשכול, ראש הממשלה השלישי של ישראל, וממקימיה של חברת "מקורות".
המתקן כולל שני מאגרי מים גדולים, מתקן סינון והכלרה, ומרכז מבקרים של חברת מקורות, חברת המים הלאומית של מדינת ישראל, המתפעלת את המתקן.
מטרתו של המאגר הראשון הוא לשקע את כל הפסולת במים ולטהרם לשתייה.
מהמאגר הראשון זולגים באיטיות מים אל המאגר השני, שתפקידו הוא לווסת את מימי המוביל הארצי.
אחרי שהמים יוצאים משני המאגרים הם עוברים טיהור נוסף בכלור וסינון כדי להביאם לדרגה של מי שתייה.
מרכז המבקרים מציע הסבר מפורט על תהליך הפיכת המים הנשאבים מהכנרת למים ראויים לשתייה, ועל משק המים והשפכים בישראל.
כמו כן קיימת מהמרכז תצפית על המאגרים.
לפי התוכנית המקורית של המוביל הארצי (של הייז) הייתה בקעת בית נטופה מוצפת והופכת למאגר מרכזי, בנפח השווה לרבע מהכנרת לערך.
בשנות החמישים והשישים המוקדמות עמד בה סכר בגובה 45 מטרים.
לבסוף התקבלה תוכנית של ג'ון ס' קוטון, והסכר כיום משולב במאגרים.
טיירון קרטיס "מאגסי" בוגס הוא כדורסלן ומאמן כדורסל עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
בוגס הוא השחקן הנמוך ביותר בהיסטוריה של ליגת ה-NBA, גובהו 1.60 מטר בלבד.
בוגס שיחק בארבע קבוצות: וושינגטון בולטס, שארלוט הורנטס, גולדן סטייט ווריורס וטורונטו ראפטורס, וזכור במיוחד מן התקופה שבה שיחק בשארלוט.
הוא גם היה כלול בסגל של ניו יורק ניקס ודאלאס מאבריקס, אבל מעולם לא שותף במשחקים בשורותיהן.
בוגס שיחק בנבחרת הכדורסל של תיכון דאנבר בבולטימור, יחד עם שחקנים נוספים שהגיעו מאוחר יותר לליגת ה-NBA: דייוויד וינגייט (שסיים את הלימודים שנה אחריו), רג'י ויליאמס ורג'י לואיס (שסיימו את הלימודים באותה שנה יחד איתו).
הוא המשיך לשחק בקולג' "וייק פורסט", שם שיחק ארבע שנים.
את השנה השלישית שלו ב"וייק פורסט" הוא סיים עם ממוצעים של 11.3 נקודות, 8.4 אסיסטים ו-3.1 חטיפות למשחק.
בשנתו הרביעית והאחרונה בקולג' הוא היה במגמת שיפור, וסיים אותה עם ממוצעים של 14.8 נקודות, 9.5 אסיסטים ו-2.4 חטיפות למשחק.
בנוסף, ממוצע הריבאונדים שלו באותה שנה היה 3.8 ריבאונדים למשחק, נתון שנחשב ליוצא דופן, מכיוון שבדרך כלל שחקנים הרבה יותר גבוהים הם השולטים בתחום הריבאונדים על הפרקט.
באליפות העולם בכדורסל ב-1986 הוא היה הרכז הפותח בסגל של נבחרת ארצות הברית ושותף בזכייתה בגביע, לאחר ניצחונה בגמר על ברית המועצות בתוצאה 87 - 85.
ב-1987 זכה ב"פרס פרנסיס פומרי נייסמית'" המוענק לשחקני מכללות המפגינים מצוינות במשחק על אף גובהם הנמוך.
בוגס נבחר במקום השנים-עשר בדראפט ה-NBA עמוס הכישרונות של שנת 1987 על ידי קבוצת וושינגטון בולטס.
דירוגו בדראפט קרוב לדירוגיהם בדראפט של כמה משחקני ה-NBA הטובים בכול הזמנים.
בין היתר: דייוויד רובינסון, רג'י מילר, סקוטי פיפן וקווין ג'ונסון.
בשנתו הראשונה בליגה, בוגס, שהיה אז השחקן הנמוך ביותר בהיסטוריה של ה-NBA (תואר שעדיין שייך לו), היה חברו לקבוצה של מאנוט בול (שגובהו 2.31 מטר), שהיה באותו זמן הכדורסלן הכי גבוה בהיסטוריה של ה-NBA (כיום התואר הזה שייך לגאורגה מורשאן, שככל הנראה גבוה ממנו רק בכמה מילימטרים).
בול ובוגס הופיעו יחד על שלושה שערי מגזינים.
למרות חולשתם של הבולטס בעמדת הרכז, הם לא ניסו למנוע את רכישתו של בוגס על ידי קבוצה אחרת.
שארלוט הורנטס, שנערכה לקראת עונתה הראשונה בליגת ה-NBA, בחרה אותו ב"דראפט ההרחבה" (Expansion Draft, דראפט שנערך לפני הצטרפותו של מועדון חדש לליגה, ובו מתאפשר לו לרכוש שחקנים לסגל) ב-22 ביוני 1988. בוגס ביסס את מעמדו בשארלוט כמוסר יוצא-דופן וחוטף כדורים נהדר.
גובהו וממדיו גם עזרו לו להיות אחד השחקנים המהירים על הפרקט.
בוגס שיחק בשארלוט עשר שנים, בתקופה שבה ההורנטס, שהונהגה על ידי אלונזו מורנינג ולארי ג'ונסון, הייתה לאחת הקבוצות הפופולריות ביותר ב-NBA ומועמדת קבועה לפלייאוף.
בוגס היה אחד מהשחקנים המוכרים והפופולריים ביותר בהיסטוריה של ההורנטס.
הוא לוהק להשתתף בסרט הכדורסל המצליח של האחים וורנר "ספייס ג'אם", שבו שיחק בתור אחד משחקני ה-NBA שכישרונם נחטף על ידי ה"מונסטארס".
בוגס זכה לאהדה על אף שמעולם לא סיים עונה עם ממוצע של יותר מ-11.2 נקודות למשחק.
לאחר שני משחקים בעונת ה-NBA של השנים 1997–1998, הקריירה של בוגס בשארלוט הורנטס הסתיימה, כאשר הוא הוחלף בעסקת חליפין של ההורנטס עם הגולדן סטייט ווריורס, יחד עם טוני דלק, עבור בי.ג'יי.
בוגס שיחק שתי עונות בווריורס, ואז חתם כשחקן חופשי עם הטורונטו ראפטורס, שם כמעט שלא שיחק, ולמעשה סיים את הקריירה שלו.
לאחר מכן עבר בעסקאות חליפין לניו יורק ניקס ולדאלאס מאבריקס, אך לא שיחק אף לא משחק אחד בקבוצות אלו.
לאחר שעזב את ליגת ה-NBA, עבד בוגס בעסקי הנדל"ן עד ה-3 באוגוסט 2005. לאחר מכן התמנה להיות מאמנה הראשי של קבוצת כדורסל הנשים שארלוט סטינג מליגת ה-WNBA, למרות היעדר הניסיון שלו באימון.
בוגס אימן את הקבוצה עד להתפרקותה בינואר 2007.
בשנת 1994 הוציא לאור ספר אוטוביוגרפי שלו בשם "בארץ הענקים: חיי בכדורסל".
שנתיים לאחר מכן הופיע בהופעת אורח בסרט "אדי" בכיכובה של וופי גולדברג, ובשנת 2004 הופיע בהופעת אורח בתפקיד עצמו בתוכנית הטלוויזיה "תרגיע".
בשנת 2013 בחר בו עיתון "הארץ" לשחקן הכדורסל השני הטוב ביותר מתחת למטר שמונים, לאחר קלווין מרפי.
מאגר בית זית הוא אגם עונתי מלאכותי השוכן בתוואי נחל שורק סמוך למושב בית זית בהרי ירושלים, כק"מ דרומית למבשרת ציון.
הסכר והמאגר נבנו בשנות החמישים לשם החדרת מי הגשמים למאגר מי התהום מערבה אליו.
גם כיום, לא ברור לאן מגיעים המים המחלחלים מהמאגר.
על מנת להעשיר את מי אקוויפר ההר המערבי נבנה סמוך לבית זית סכר גדול בערוץ נחל שורק (הגדול בנחלי הרי ירושלים המערביים), במטרה לחסום את זרימת המים, ולגרום להם לחלחל אל האקוויפר.
במשך כמה חורפים יצר הסכר אגם מלאכותי גדול, ומימיו חלחלו כפי הצפוי, אלא שבדיקה שנערכה העלתה כי כמות המים הרבה שחלחלה לא השפיעה ואפילו במעט על מאזן אקוויפר ירקון תנינים.
התברר כי המחקר ההידרולוגי והגאומורפולוגי באזור בו נבנה המאגר נעשה באופן רשלני ולקוי, ובעקבות כך ראו החוקרים כי אין התאמה בין קו פרשת המים הטופוגרפי ובין קו פרשת המים ההידרולוגי-גאולוגי; שיא הקימוט אינו תואם לשיא הטופוגרפי, ולכן קו פרשת המים ההידרולוגי עובר ממערב לקו פרשת המים .
לכן הועלתה ההשערה שהמים מחלחלים מזרחה לכיוון בקעת הירדן.
בעקבות כך, מאגר בית-זית מוזכר לא פעם כדוגמה לכישלון תכנוני.
עם זאת, כיום, יש הטוענים כי הפרויקט כלל לא כשל, אלא להפך, השיג את מטרתו, ושבגלל המבנה הגאולוגי המורכב של המקום, מעבר לתיאור הפשטני במופיע בשרטוט, החלחול הוא למרות הכל לאקוויפר המערבי.
עם היוודע הסיבה לכישלון הפרויקט, הוחלט בכל זאת שלא להרוס את הסכר, כדי שמאגר המים יהווה לכל הפחות אטרקציה תיירותית בימות החורף.
אכן, לאחר שיטפון הופך המקום למוקד טיולים ופיקניקים, עקב היותו האגם (גם אם מלאכותי) היחיד במרחב הרי ירושלים כולו.
עם זאת, בשנים האחרונות ישנו לחץ הולך וגובר להסיר את הסכר, המונע את זרימתו הטבעית של נחל שורק, ופוגע במערכת העדינה של הצמחייה ובעלי החיים החיים בו.
הלחץ נשען בין היתר על מקרי טביעה במאגר בשל שוליו הבוציים, ועל סכנת הפצת מחלות ממימיו העכורים בתחילת הקיץ, בעיקר בשל נחילי יתושים.
בשנים האחרונות הוכשר בחלקו המזרחי של האגם מסלול אופניים, בין צומת כרם לצומת מוצא תחתית, המהווה חלק ממסלול סובב ירושלים.
במקום תנועה ערה של מטיילים, ספורטאים ורוכבים, בעיקר בשבתות, ואף נצפו מספר כלי שיט קטנים במימי האגם.
במהלך השנים הועלו רעיונות שונים לפיתוח תיירותי של האזור, אולם אלה נתקלו בהתנגדויות של תושבי היישובים הסמוכים לאגם.
מאגמה - קונטרס לשירה חדשה הוא רבעון לשירה, בעריכת לידור יעקב ומיטל נסים.
מטרותיו הראשוניות של הקונטרס הן להוות במה ליצירותיהם של משוררים אלמונים ומוכשרים אשר טרם זכו לחשיפה, לצד משוררים מוכרים, וכן הפיכת השירה לנגישה, והשבתה אל שגרת היומיום, שכן לדעת העורכות השירה אינה אליטיסטית ואינה נועדה לפלח אוכלוסייה מסוים בלבד.
עם הזמן גובשה עמדתו הפואטית של הקונטרס, המעודדת פלורליזם שירי, אשר לפיו יש מקום למגוון של קולות בשירה העברית.
העורכות אינן מאמינות בניסוח מניפסט כזה או אחר שכותרתו "כך נראית שירה", שכן זוהי הסתכלות צרה העלולה להוביל להגבלת השירה לחזות מסוימת, ומכאן לדילול המגוון ולחדגוניות השירית בכלל.
במסגרת פעילות הקונטרס, מתקיימים ערבי שירה בהם קוראים משתתפי הקונטרס משיריהם.
הגיליון הראשון ראה אור ביוני 2006 והופץ חינם ברחבי ישראל.
החל מספטמבר 2006 הקונטרס רואה אור בסיוע מצד "מרכז ההדרכה לספריות בישראל", במסגרתו מועברים מאות עותקים מכל גיליון להפצה בספריות עירוניות.
כיום הקונטרס רואה אור כל רבעון בהיקף של 2,500 עותקים ומופץ חינם ברחבי תל אביב, ירושלים, באר שבע, חיפה והצפון, בבתי קפה ובחנויות ספרים עצמאיות, וכן באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית.
הגיליונות מכילים שירה רב גונית של משוררים צעירים ואנונימיים לצד משוררים מוכרים ותרגומים.
עם המשוררים שפרסמו בקונטרס נמנים עודד פלד, שז, אביה גאולה, אמירה הס, סבינה מסג, אלישבע גרינבאום, אורי הולנדר, רונן אלטמן קידר וטל ניצן.
כן פורסמו תרגומים משירתם של טד יוז ושל צ'ארלס בוקובסקי.
מאגמה היא להקת רוק מתקדם צרפתית שהוקמה בשנת 1969 בפריז על ידי המתופף בעל ההכשרה הקלאסית כריסטיאן ונדר ופעילה עד היום.
ונדר הוא הרוח החיה מאחורי הלהקה, והחבר הבולט ביותר בה.
הלהקה השפיעה על אמנים אחרים עד כדי שנוצר בעקבותיה סגנון מוזיקלי המכונה Zeuhl.
ונדר יצר עולם בדיוני רחב יריעה ורוב אלבומי הלהקה מתארים עולם זה.
מרבית שירי הלהקה מושרים בשפה מתוכננת שהמציא ונדר ונקראת קוביאנית (Kobaïan).
המוזיקה של מאגמה היא הרפתקנית ורבת דמיון.
היא מושפעת מהמוזיקה המודרנית של המאה ה-20 וממלחינים דוגמת בלה בארטוק, איגור סטרווינסקי ומסקסופוניסט הג'אז ג'ון קולטריין.
בדרך כלל השירים מושרים על ידי מקהלה קטנה ששרה, כאמור, בשפת הקוביאנית.
אלמנט בולט במוזיקה של מאגמה, הלקוח מהמוזיקה המינימליסטית הוא הרפטטיביות של השירים, לעיתים קרובות הם לוקחים נושא קצר וחוזרים עליו פעמים רבות מאוד ובכך נותנים לשירים תחושת פראיות חזקה.
במשך השנים מוזיקאים רבים ניגנו עם מאגמה, עזבו אותה, אך המשיכו ליצור בסגנון דומה.
הסגנון החדש שיצרו אמנים אלה ונוספים מכונה Zeuhl.
בגנטיקה של אוכלוסיות מאגר גנים הוא הסכום הכולל של אללים ייחודיים במין או באוכלוסייה.
מאגר גנים גדול מצביע על מגוון גנטי רחב, המקושר עם אוכלוסיות חזקות שיכולות לשרוד פרצים של ברירה חזקה.
מגוון גנטי נמוך יכול לגרום לירידה בכשירות הביולוגית ולהגדיל את הסיכוי להכחדה.
כאשר לכל הפרטים באוכלוסייה יש פנוטיפ זהה לגבי תכונה מסוימת הם ידועים כמונומורפים.
כאשר ניתן לצפות בפרטים בווריאנטים שונים של תכונה מסוימת אומרים עליהם שהם פולימורפיים.
משטרת ישראל מנהלת מאגר של דגימות DNA שנלקחו מחשודים, נאשמים ומורשעים במעשי עבירה או שנמצאו בזירת עבירה.
מאגר ה-DNA של משטרת ישראל הוקם בפברואר 2007, וב-27 בדצמבר 2007, משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר, החלו בתוכנית ניסוי משותפת לאיסוף דגימות DNA של אסירים מורשעים בעבירות חמורות או בעבירות מין המרצים את עונשם בבית סוהר איילון ובמהלכה נלקחו 183 דגימות.
בחודש יוני 2008 פורסם שהמאגר מכיל כבר 28,000 דגימות שכבר הביאו לחשיפת כשלוש מאות מקרי פשע.
בעקבות הצלחת תוכנית הניסוי, שירות בתי הסוהר ומשטרת ישראל נערכו ליטול דגימות DNA מ-6,000 אסירים שהורשעו בעבירות המצוינות בחוק (פשעים חמורים, עבירות מין ועבירות רכוש) והמרצים את עונשם ב-24 בתי סוהר ברחבי הארץ.
נכון לשנת 2014 מאגר הדנ"א המשטרתי מכיל כ-300 אלף דגימות של בני אדם.
מקרה רצח מפורסם שפוענח בין השאר באמצעות שימוש במאגר ה-DNA הוא של נועה אייל, שרוצחה נתפס לאחר כ-16 שנה, כשדגימת DNA שנלקחה מאביו נבדקה במאגר, והתברר כי הרוצח אמור להיות קרוב משפחתו של האב.
במהלך אחד הדיונים בפרשת רצח זו עמד שופט בית המשפט העליון, אורי שהם על השימוש בדגימות ה-DNA כראיה במשפט הפלילי, ועל מרכזיותן וחשיבותן של ראיות מסוג זה.
ראיית ה-DNA מבוססת על השוואה בין דגימות גנטיות, תוך התייחסות לשכיחותו של הפרופיל הגנטי באוכלוסייה.
לצורך קבלתה של ראיית DNA כראיה במשפט, יש להציג שתי מערכות של ראיות.
המערכת הראייתית הראשונה עניינה בעדות מומחה, בדבר מידת ההתאמה הגנטית הקיימת בין דגימה שנלקחה מזירת העבירה, לבין דגימה שנלקחה מן הנאשם.
המערכת הראייתית הנוספת מתמקדת בהערכה הסתברותית של שכיחות הופעתה של ההתאמה הגנטית האמורה, בקרב אוכלוסיות שונות.
על יסוד ההתאמה בין הדגימות כאמור, בצירוף חוות הדעת הנוגעת לשכיחות ההתאמה בקרב אוכלוסיות שונות, נדרש בית המשפט לקבוע האם ישנה זהות בין הנאשם לבין בעל ה-DNA שנלקח מזירת העבירה (פסק דיני בע"פ 3731/12 סוילם נ' מדינת ישראל, פסקה 80 (11.11.2014) (להלן: עניין סוילם), וההפניות המובאות שם).
על מעמדה וחשיבותה של ראיית ה-DNA במסגרת ההליך הפלילי, ניתן ללמוד מכך שבמקרים מיוחדים, ניתן להרשיע נאשם על יסוד ראיית DNA כראיה יחידה.
זאת, כאשר אין בפניו של בית המשפט ראיות המצביעות על הסבר "תמים" להימצאותה של הדגימה בזירת האירוע (ע"פ 149/12 אלמליח נ' מדינת ישראל (24.9.2012); וראו גם עניין סוילם, פסקה 82).
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה מכיל מגוון של חומרים ראשוניים ושניונים בנושאים המשמשים למחקר, לימוד והוראה אקדמית.
האוספים זמינים במגוון פורמטים: וידאו, אודיו, קובצי תמונות ומסמכים והם פרי פיתוח מקורי של הספרייה ושיתופי פעולה עם גופים וחוגים בעלי עניין בתוך האוניברסיטה ומחוצה לה.
האוספים ניתנים לעיון ושימוש לבעלי ההרשאות המתאימות, חלקם הגדול חופשיים לשימוש הקהל הרחב ואחרים מוגבלים לשימוש קהילת אוניברסיטת חיפה בלבד.
הגישה לאוספים מתאפשרת הן דרך פורטל האוספים והן באיחזור פריטים באמצעות שאילתות במערכת לחיפוש אחד בקטלוג הספרייה.
ספרית אוניברסיטת חיפה פועלת בסביבה אקדמית המהווה את הנרטיב המרכזי לבחירת תוכני האוספים הדיגיטליים.
לשם כך, נבחרים אוספים בעלי ערך מחקרי ותחומי המחקר של חוקרי האוניברסיטה וכן אוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים ושימור מורשת תרבות, המהווה מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה, מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, והערכת חשיבות שימורם לדורות הבאים.
כל זאת תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, זכויות הפרט, חיסיון מידע ועוד ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה.
מתקיים מאמץ להנגשה מלאה גם לציבור הרחב במידת האפשר ובהתאם לגישה החופשית.
לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, מותאמת הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים למשל).
אוסף עבודות גמר של אוניברסיטת חיפה - עבודות גמר (דיסרטציות) של סטודנטים באוניברסיטת חיפה לתארים השני והשלישי (M.A ו-PhD) בטקסט מלא לצפייה תוך קיום תנאי זכויות יוצרים.
פרויקט הדיגיטיזציה של עבודות הגמר לתואר שלישי נעשה בסיוע של איגוד האינטרנט הישראלי ואגודת הידידים של אוניברסיטת חיפה.
אוסף תמונות היסטוריות של ארץ ישראל - אוספי תצלומים, גלויות ומסמכים שהתקבלו מאוספים פרטיים, מצלמים, ממוסדות ומארכיונים.
אוספים אלה מתעדים את תולדות היישוב בארץ ישראל במאה ה-20, והם מאורגנים לרוב על פי שמות הצלמים, בעלי האוספים או שם היישוב.
קטעים מהגניזה הקהירית - הקטעים משולבים במקביל בפרויקט פרידברג לחקר הגניזה.
ארכיון מורשת יהדות מצרים - ארכיון מורשת יהדות מצרים כולל תמונות, מסמכים, סרטי ווידאו והקלטות שמע המתארים את חיי היהודים במצרים בעת החדשה במגוון תחומים, כגון: ציונות, חינוך, כלכלה, תרבות, דת ועוד.
בנוסף כולל הארכיון גם תמונות ומסמכים המתארים את תהליך עלייתם וקליטתם בישראל.
הפריטים נאספו מיוצאי הקהילה וצאצאיהם.
הארכיון מתנהל בחסות אקדמית של הקתדרה לחקר מורשת יהדות מצרים ע"ש יוסף ורשלין ברדה ושל המרכז לחקר יהודי ספרד וארצות האסלאם לדורותיהם.
כתבי יד עבריים - אוסף כתבי יד עבריים הכולל פירושי מקרא ותרגום, קבלה, מנהגים, סידורים ומחזורים, טקסי חיים, תפילות, חינוך ועוד.
האוסף מכיל כתבי יד מקהילות יהודיות בישראלובגולה, בעיקר מראשית העת החדשה.
אוסף חיפה וסביבתה - אוספי תמונות שצולמו ברחבי העיר וסביבתה מתחילת המאה ה-20 ועד היום ומשקפים היבטים שונים בארכיטקטורה, בחיי היום-יום ובנופיה של העיר רבתי ואזוריה, לאורך התקופות ההיסטוריות השונות.
אוסף ארכיון הסיפור העממי על-שם דב נוי - אוסף סיפורים עממיים שעברו בעל פה במהלך הדורות בקרב הקבוצות האתניות השונות שעלו לישראל או החיות בה.
הסיפורים נקלטו ותועדו על ידי צוות הארכיון.
האוסף מסודר לפי מספרי הסיפורים ורושמיהם, עדות, וטיפוסים סיפוריים.
אוסף אמנות וארכאולוגיה - אוספי תמונות בתחומי הציור, הרישום, ההדפס, הפיסול, הארכיטקטורה, הקרמיקה, כתבי יד ואמנויות שימושיות.
השימוש מיועד לקהילת אוניברסיטת חיפה, להוראה ולמחקר.
אוסף פיסול צלבני בארץ ישראל - אוסף התצלומים של הפיסול הצלבני בארץ ישראל מעיזבונה של ד"ר זהבה יעקבי.
האוסף מסודר לפי אתרים בסדר אלפביתי, עם תת-חלוקה למבנים כגון כנסיות, מנזרים, מסגדים, קברים, מזרקות ומוזיאונים.
אוסף חיל הים ותולדות הספנות בישראל - האוסף מכיל תמונות מארכיון בית הספר לקציני ים עכו, אוספים פרטיים של בכירי רבי חובלים ומקימי חיל הים והספנות בישראל.
אוסף תיאטרון ואמנויות המופע - ארכיון דיגיטלי כללי לתיאטרון בישראל; הארכיון הדיגיטלי של תיאטרון חיפה; הארכיון הדיגיטלי של פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר; הארכיון הדיגיטלי של התיאטרון הקאמרי; ארכיונים ואוספים של אישים מעולם התיאטרון בישראל; אוספי תמונות מהפקות תיאטרון מרחבי העולם.
אוסף תצלומי אוויר של ארץ ישראל 1917-1919 - אוסף תצלומי אוויר המתעדים את ארץ ישראל.
האוסף צולם על ידי טייסים גרמנים שלחמו לצד הטורקים במלה"ע הראשונה, והיו הראשונים שתיעדו את נופי הארץ מן האוויר.
התצלומים שימשו כלי עזר למיפוי הארץ ויישוביה.
אוסף הספרים הנדירים - מבחר מאוסף הספרים הנדירים של ספרית אוניברסיטת חיפה.
האוסף כולל ספרים בעברית ובלועזית במגוון תחומים.
הארכיון ע"ש אבא חושי - הארכיון ע"ש אבא חושי כולל מסמכים משנת 1919 ועד שנת 1969 אשר הצטברו בתקופת פעילותו של אבא חושי בארץ כאיש ציבורי ומפלגתי, כמזכיר מועצת פועלי חיפה וכראש עיריית חיפה בין השנים 1951–1969. בארכיון אוספים אישיים ואוספים של מוסדות, ארגונים ומפעלים.
ארכיון בית שפינוזה - כתבים, התכתבויות ומסמכים שונים בנושא ברוך שפינוזה ומשנתו שנאספו על ידי גאורג הרץ-שקמוני בבית שפינוזה (שפינוזיאום) מכון שהקים בחיפה בשנת 1950.
האגף לקשרי חוץ ופיתוח משאבים, אוניברסיטת חיפה - ארכיון תמונות של אוניברסיטת חיפה.
המכון לחקר הקיבוץ והרעיון השיתופי, אוניברסיטת חיפה - האוסף כולל פרסומים המציגים את ממצאי המחקר הנערכים במכון לחקר הקיבוץ החל מהקמתו בשנת 1976. האוספים מסודרים לפי חלוקה נושאית.
הארכיון הדרוזי - אוסף עשיר ומגוון של חומרים בנושא העדה הדרוזית.
האוסף עוסק ביישובים הדרוזים בארץ ובארצות השכנות ונותן תמונה מקיפה על חיי העדה הדרוזית.
האוסף מסודר לפי יישובים ולפי נושאים.
האוסף קיים פיזית במדור הדרוזי במרכז היהודי ערבי באוניברסיטת חיפה.
אוסף האילנות הקבלים - אוסף גדול, המרכז את הדיאגרמות הקבליות הנמצאות באוספים ובספריות שונות בעולם.
האוסף הוא חלק מ"מפעל האילנות" המנוהל על ידי ד"ר יוסי חיות.
אוצרות מוזיאון הכט - האוסף כולל את ארכיון ראובן הכט, קטלוגים שונים באמנות ובארכיאולגיה וכן את כתב העת מכמנים, בהוצאת מוזיאון הכט.
ארכיון גבעת חביבה - אוסף המרכז היהודי-ערבי לשלום בגבעת חביבה.
אוסף ערכי הקיימות ופיתוח בר קיימא - מבחר מקורות דיגיטליים בהתאם לחזונה של אוניברסיטת חיפה והצהרתה על אימוץ ערכי ומעשי בנושאי קיימות וערכי פיתוח בר קיימא אשר הוגדרו על ידי האו"ם.
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית
בחירה באוספים פיזיים כמועמדים לתהליך דיגיטיזציה, שימור והנגשה נעשית על בסיס שיקולים שונים ומגוונים.
מרכז הדיגיטציה, אשר עד שלהי 2019 נשא באופן רשמי את השם "המרכז למדיה דיגיטלית", פועל בסביבה אקדמית.
ככזה, העשייה בו כוללת בחירה באוספים בעלי ערך מחקרי ובחירה באוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים, תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, שאינה מפירה את זכויות הפרט, חיסיון מידע וכולי ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה.
לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, יכולה להתאים הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים בלבד למשל, במקום גישה פתוחה לציבור כולו).
שיקול מרכזי בעשייה זאת, באוניברסיטת חיפה, הוא בחירת תוכן הקשור לסביבה הגאוגרפית והתרבותית של העיר חיפה.
שימור מורשת מקומית היא מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה בה הן ממוקמות.
לשם כך, מאתרת הספרייה אוספי תמונות בעלי חשיבות מחקרית ותרבותית המצויים ברשות ארגונים ואנשים פרטיים.
שיקולים אחרים הם מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, חשיבות שימורם לדורות הבאים וכדומה.
החומרים מתועדים בספרייה ונשמרים על שרתי הספרייה, תוך מתן אפשרות של גישה מרחוק בעבור אוכלוסיות שונות באוניברסיטה ומחוצה לה באמצעות האינטרנט.
הספרייה עוסקת בפעילות זו כאמור, כחלק מחזון האוניברסיטה למעורבות בקהילה, ובמסגרת פיתוחה של הספרייה הדיגיטלית של האוניברסיטה.
מאגר המידע ההולך ונבנה בספריית האוניברסיטה ייחודי בהיקפו ובמגוון התכנים שהוא כולל.
המקורות המגוונים של אוספי התמונות והשילוב בין אוספים פרטיים ומוסדיים יוצרים פסיפס תיעוד רשמי ופרטי של ארץ ישראל.
הפריטים השונים שנבחרו לאוספים עוברים תהליך קטלוג ספרני מומחה המעשיר את מטא-דאטה עבור המשתמש ועבור מערכות אחזור ומנועי החיפוש.
תהליך דיגיטציה מתבצע בהתאם לסוג החומר.
במקרה של חומרים בפורמט נייר עוברים הפריטים תהליך של סריקה ועיבוד.
הקבצים נסרקים ונשמרים בפורמט TIFF המקובל על פי סטנדרטים בינלאומיים בעולם לשימור דיגיטלי ומונגשים הן בפורמט זה והן בפורמט JPG/PDF לפי סוג החומר.
עיבוד תמונות נעשה בתוכנת פוטושופ תוך הקפדה על עיבוד מינימלי וזאת לשם שמירה על אותנטיות מרבית של התמונה.
העיבוד כולל רק חיתוך שטחים ריקים בתמונה, תיקוני צבע.
ניקוי לכלוכים שאינם חלק מהתמונה, תיקון נזקי זמן וטבע, וחידוד התמונה במידת האפשר.
בתהליך ההוצאה לאור הדיגיטלית מתבצעים תהליכי הסריקה והדיגיטציה לחומרי המקור, חיבור והנגשה בין קובצי מטא-דאטה (רשומות קטלוג) וקובצי המקור (סריקות מעובדות), בנייה ושיוך לעץ היררכיית האוספים – האוספים הדיגיטליים עד להנגשתם המלאה באמצעות מערכות הספרייה.
המומחיות והניסיון שנרכשו בספרית אוניברסיטת חיפה מאפשרים התמודדות מוצלחת עם כמויות גדולות של אובייקטים וחשיפה גבוהה שלהם לציבור הרחב בארץ ובעולם.
בחודש מרץ 2022 היו מאוכסנים בשרתי האוספים הדיגיטליים של ספריית אוניברסיטת חיפה מעל ל-230,000 רשומות.
מאגמה היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן והמוטנטים החדשים ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #8 מאוקטובר 1983, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר בוב מקלאוד.
מאגמה הוא האלטר אגו של אמארה אקילה, מוטאנטית צעירה ממדינה בדיונית בשם נובה רומא אשר ממוקמת ביער האמזונאס, בעלת היכולת ליצור לבה ולשלוט בה.
שאיפתה להפוך לגיבורת-על הביאה אותה להצטרף לקבוצת המוטנטים החדשים.
מאגילוס היה ראש שבט גאלי ששיתף פעולה עם קרתגו במהלך המלחמה הפונית השנייה.
מאגילוס היה מנהיגו של אחד מהשבטים הרבים שהרומאים שיעבדו באזור עמק הפו.
עוד לפני המלחמה הוא דאג להעביר ידיעות מודיעיניות יקרות ערך עבור מרגלים בני קרתגו שפעלו בחצי האי האפניני, והבטיח להם תמיכה במקרה שתפרוץ מלחמה בין קרתגו לרומא.
מאגילוס עבד בתיאום עם המצביא הקרתגי חניבעל ברקה, ובשנת 218 לפנה"ס, לאחר קרב נהר הרון, יצא עם עוד מספר ראשי שבטים (לא ברור כיצד) אל גאליה, שם חנו כוחות צבא קרתגו.
חניבעל הציג את מאגילוס מול אנשיו, והשניים נאמו בפניהם על עושרה של איטליה ועל כך שהגאלים צפויים להעניק להם תמיכה.
מאגַס היה אציל מוקדוני, בנו המאומץ של תלמי הראשון מלך מצרים.
הוא מונה בידי תלמי למושל קירנאיקה (בלוב של ימינו), אולם הצליח להוביל את קירנאיקה לעצמאות משלטון מצרים.
מאגס היה בנו של המצביא המוקדוני פיליפוס אשר שרת בצבאו של אלכסנדר הגדול, ושל ברניקי הראשונה.
היו לו שתי אחיות קטנות - אנטיגונה ותיאוקסנה.
בשנת 318 לפנה"ס, מת אביו, ואמו ברניקי נסעה למצרים ביחד עם מאגס ואחיותיו כדי לשמש כבת לוויה לקרובת משפחתה אורידיקה בתו של אנטיפטרוס, שהייתה אשתו של תלמי הראשון.
תלמי אימץ את בניה של ברניקי, וכך הפך מאגס לנסיך מצרי.
ייתכן שהוא שימש ככהן של אפולו, שכן בכתובת בת התקופה נזכר כהן אפולו בשם "מאגס בן פיליפוס".
בלחץ ברניקי, מינה תלמי את מאגס למושל העיר קירנה בשטחי לוב של ימינו.
מאגס נכנס לתפקידו סביב שנת 300 לפנה"ס.
ככל הנראה הוא זכה בתפקיד לא רק בשל מעמדו כבנו המאומץ של המלך, אלא גם כי הצליח לדכא מרידה שם.
בשנת 283 לפנה"ס, מת אביו החורג, ואחיו הצעיר של מאגס, תלמי השני ("פילדלפוס") עלה לשלטון.
תלמי ביצע "טיהורים" רצחניים במערכת הממשל המצרית, ואלו רק החריפו בשנת 277 לפנה"ס כאשר תלמי נישא לאחותו ארסינואה השנייה.
מאגס חשש שתורו קרב ובא, ולפיכך פתח במרד נגד שלטון אחיו.
בשנת 276 לפנה"ס, הצליח מאגס לבסוף להעניק עצמאות לכל אזור קירנאיקה, ולהכריז על עצמו כמלך קירנה.
תלמי לא ויתר בקלות, והפעיל סוכנים ברחבי ממלכתו של מאגס.
כה גדול היה פחדו של מאגס מפני מהפכה, עד שכאשר היה יוצא למסעות מלחמה הוא היה מפרק מהחומות את אמצעי ההגנה השונים, וסוגר על מנעול ובריח את כלי הנשק.
כך שאם תתחולל מהפכה בהיעדרו יוכל לכבוש את השלטון חזרה במהירות.
כדי לחזק את שלטונו, נישא מאגס בשנת 275 לפנה"ס לאפאמה השנייה, בתו של אנטיוכוס הראשון מלך האימפריה הסלווקית.
בשנת 274 לפנה"ס, מאגס ואנטיוכוס פלשו יחד למצרים משתי נקודות שונות.
מטרות הפלישה לא ברורות, אולם ככל הנראה מאגס חלם להכתיר עצמו כמלך מצרים במקום אחיו.
מגאס הגיע עד פאראיטויון, אלא שאז ככל הנראה בעידודם של סוכנים מצריים בקירנה, שבט המארמארידים פתח במרד, ומגאס נאלץ לסוב על עקביו כדי לדכא אותו.
במקביל, גם אנטיוכוס נחל תבוסה מול הצבא המצרי.
למרות התבוסה, תלמי לא ביצע פלישה לממלכתו של מאגס.
זאת מכיוון ששכירי החרב הגאלים בצבא המצרי התמרדו.
הודות לכך, מגאס הצליח לשמר את עצמאותו ולא הסתבך בעוד מלחמות.
אגאתרכידס טוען שהוא מלך חמישים שנה, ובשל העובדה שלא היו לו הרבה מלחמות, הוא התמכר כל כך לתענוגות עד שבסופו של דבר הוא נחנק מהשומן של עצמו ומחוסר פעילות גופנית.
מקובל להעריך שהוא מת בסביבות שנת 250 לפנה"ס.
לפני מותו הוא ארס את בתו ברניקי השנייה לתלמי השלישי במטרה לסיים את הסכסוך הקירני-מצרי אחת ולתמיד.
עם זאת, אשתו אפמאה העדיפה לשדך את בתה לנסיך המוקדוני דמטריוס הנאה, שרשמית היה בעלה של ברניקי ובפועל היה מאהב שלה.
ברניקי לא הייתה מסוגלת לשאת את המצב המשפיל, והנהיגה קשר שבמהלכו נרצח דמטריוס.
בשנת 245 לפנה"ס היא נישאה לתלמי השלישי, וכך שבה קירנה סופית לרשות מצרים.
מאגיה הוא מונח במחקר האנתרופולוגי הכולל מערכת של טקסים, אמונות וסוכני כוח חפציים ואנושיים.
שימוש של אנשים בודדים במאגיה ביוון העתיקה החל במאות ה-6-7 לפנה"ס, אך באופן ממוסד החל השימוש במאגיה במאה ה-5 לפנה"ס.
למאגיה בעולם היווני-רומאי העתיק נודעה חשיבות רבה בשל האמונה ביכולותיה להשפיע על המציאות באמצעות העל טבעי, ואף לשלוט בה.
המאגיה היא ניסיון למשוך כוחות עליונים למציאות הארצית כדי להשפיע על משאלותיו של האדם.
מקור המושג 'מאגיה' בשפה הפרסית 'מאג' ומשמעו כהן.
ביוון וברומא תורגמה המילה למכשף, קוסם.
חוקרי הכישוף של שלהי העת העתיקה היו בראש ובראשונה פילולוגים ואפיגראפים אשר חקרו את התחום בעיקר באמצעות הכתב והטקסטים.
כיוון שמחקר הכישוף התקיים ברובו בתיווכו של הכתב, המידע שהיה בידי החוקרים היה מידע מוגבל וחלקי בלבד.
אתגר נוסף במחקר נוצר בעקבות העובדה שבעת העתיקה המעמד החברתי בעל יכולות הכתיבה היה המעמד הגבוה.
לכן, העדויות במרביתן מתייחסות למעמד זה, ושימור המסורות והפולחנים אשר הונהגו בקרב שאר העם לוקה בחסר.
במשך שנים מחקר הכישוף הקדום היה מעורפל ולקוי כיוון שהעיסוק בתחום היה ועודנו זר עד בלתי מובן לאנושות בימינו.
במהלך המאה ה-19 שורה ארוכה של חפירות ארכאולוגיות יצרו תפנית במחקר המאגיה במזרח הקדום בכלל, וביוון ורומא בפרט, והניבה עדויות חדשות שכללו אלפי חפצים מאגיים, מאות מרשמי כשפים וקטעי חיבורים מאגיים.
לדוגמה, קמעות יוונים שנמצאו באתרי קבורה (לעיתים עדיין על צווארן של הגופות) הפכו להיות מקור עשיר להבנת הפולחנים המאגיים.
בין הממצאים היו הפפירוסים היוונים והקופטים, קמעות, אבני חן, לוחות קללה, צלמית היזק ותכשיטים לשמירה ולרפואה.
הממצאים החפציים והטקסטואליים הללו זכו לפרסום ופענוח אשר הרחיבו את הבנת תרבות יוון הקלאסית, והוגדרו כ'מאגיה הלניסטית'.
המכשפים והקוסמים היו בעלי מקצוע במעמד מכובד אשר היו חלק בלתי נפרד מהקהילה בעולם היווני-רומאי העתיק בשל השפעתם על כל שטחי החיים.
אלו לא היו תושבי קבע או אזרחים אלא אנשים שנדדו בין קהילות.
בדרך כלל נמצאו המכשפים בפונדקי דרכים, בתי בושת, מקדשים וצמתי דרכים.
למרות היותם חלק בלתי נפרד מהקהילה וקשריהם לכלל המעמדות, התקשורת עמם נעשתה לרוב באמצעות משרתים ולא דרך מגע ישיר.
בעלי המאגיה הגיעו ממעמדות שונים אך לא ידוע על עבדים אשר עסקו במאגיה.
ישנן עדויות על מספר גדול של מכשפים ברומא אשר הגיעו מהמעמד הגבוה.
ההבדל בין דת לכישוף בעולם היווני-רומאי
ישנו קונצנזוס בין החוקרים לגבי ההתמזגות שבין הדת הממוסדת לבין מעשי המאגיה משלב מוקדם מאוד בתרבות יוון.
הופעת המושגים 'magia' ו- 'mageia' בכתבים עתיקים ביוונית ולטינית מעידה על היותה של המאגיה מובחנת ומובדלת מפולחנים דתיים.
מקור ההפרדה בין שתי האמונות הוא תוצאה של ההכרה הרשמית של המוסדות ביוון ורומא - הדת הייתה מותרת ואילו המאגיה נאסרה לחלוטין.
כדבריו של קירבי סמית: "הדת היא אורתודוקסיה והמאגיה היא הטרודוקסיה".
שלטון רומא ניסה לדכא את השימוש במאגיה על ידי ענישת העוסקים בה, זאת בעקבות הסכנה הכרוכה בכשפים.
ניסיונות אלו לא צלחו והשימוש בקסמים וכשפים נותר נפוץ בכל רחבי האימפריה הרומית.
נקודת מבט נוספת להבחנה שבין מאגיה לדת משתקפת ממאמרו של פיטר בראון, מאמר אשר היה לאבן דרך בחקר הכישוף בעולם היווני-רומאי, ושיקף את עמדתם של רבים מן החוקרים בתחום.
לדבריו של בראון, השוני בין המאגיה לדת הוא תוצאה של כינוי בלבד ולא של תוכן הפולחנים.
הגדרת פעילות כ'מעשה כישוף' או כינוי אדם כ'מכשף' איננה מלמדת דבר על תוכן מעשיו של אדם ואמונותיו, ומעשי המאגיה אינם שונים מהותית מפולחנים דתיים.
סיווג מעשיים מסוימים בעולם היווני-הרומאי כ'מאגיה' הוא כלי לביטוי הפחד מהאדם האחר.
אדם שאינו מוסמך ומוכר מטעם הסמכות האזרחית והממסד הדתי, ותפיסתו כבעל כוח המסכן את הממסד.
כמו כן, השימוש במושגים 'מכשף', 'קוסם' וכו' הוא כלי שימושי מבחינה משפטית, פוליטית וכלכלית.
בעקבות ההקשר השלילי והלא נייטרלי שנוצר למונח 'מאגיה', בעשור האחרון נוהגים רבים מן החוקרים להשתמש במושג 'כוח טקסי'.
מאגנוס אורן אייולפסון שבינג (באיסלנדית: Magnús Örn Eyjólfsson Scheving; נולד ב-10 בנובמבר 1964) הוא יזם, סופר, מפיק, שחקן, דוגמן, מרצה ואתלט איסלנדי.
הוא היה היוצר, המפיק וכוכב סדרת הטלוויזיה לילדים "נווה עצלנות", בה גילם את דמותו של ספורטקס.
שבינג נולד בבורגרנס, איסלנד ב-10 בנובמבר 1964. את עבודתו הראשונה עשה בגיל 15 כמרכזן טלפוניה בעיירת הולדתו.
בגיל 20 הוא החליט עם חברו פיילניר פורגיירסון (Fjölnir Þorgeirsson) שכל אחד יבחר ענף ספורט מסוים, ולהצטיין בו תוך שלוש שנים.
שבינג בחר בסנוקר בעבור פיילניר, ופיילניר בחר בפעילות אירובית בעבור שבינג.
שנההפקהשחקן במאי תסריטאי מפיק יוצר2010מרגל במשרה חלקית 2004-07; 2013-14 נווה עצלנות 2008נווה עצלנות אקסטרה
במתמטיקה מאגמה היא כל מבנה אלגברי עם פעולה בינארית, ללא כל הנחות נוספות.
מאגמה היא מבנה אלגברי הכולל קבוצה סגורה תחת פעולה בינארית אחת, כך שלכל מתקיים ש-.
דוגמה למאגמה היא קבוצת השלמים עם פעולת החיסור: .
במבנה זה כל פעולת חיסור נותנת איבר בקבוצה (כלומר היא סגורה) אך היא חסרה תכונות אחרות כאסוציאטיביות, קומטטטיביות ואיבר יחידה.
ממבנה מאגמה נגזרים יתר המבנים האלגברים.
כך למשל חבורה למחצה היא מאגמה עם דרישת אסוציאטיביות ואילו קוואזי-חבורה היא מאגמה בעלת איבר הופכי.
אם • היא פעולה בינארית חלקית אז המאגמה תיקרא מאגמה חלקית.
בשנת 1927 תיאר היינריך ברנדט מבנה בשם גרופואיד לתיאור סוג של קטגוריה.
האוסמן השתמשו במונח במובן של מאגמה, לעיתים תחת הכינוי "הגרופואיד של אור".
במאמרים שפורסמו בעיתון המתמטיקה צנטרלבלאט, ברנדט התנגד בחריפות להעמסת משמעות זו על המונח, אך מספר ספרים עדיין משתמשים בגרופואיד במובן של מאגמה עד היום.
המונח מאגמה הוכנס לשימוש על ידי קבוצת בורבאקי.
אחד מחבריה ז'אן-פייר סר כתב אותו בספרו "אלגברת לי וחבורות לי".
מורפיזם של מאגמה למאגמה הוא פונקציה אשר משמרת את הפעולה הבינארית, כלומר לכל זוג איברים מתקיים .
באקולוגיה של מחלות זיהומיות ובאפידמיולוגיה מַאֲגָר או חיית מאגר הוא אוכלוסיית האורגניזמים או הסביבה הטבעית שבה פתוגן זיהומי חי ומתרבה באופן נורמלי או שנחוצה לו כדי לשרוד.
מאגר הוא בדרך כלל מאכסן חי של מין מסוים, כמו בעל חיים או צמח, שבו הפתוגן שורד, לעיתים קרובות (אך לא תמיד) בלי לגרום למאכסן עצמו לחלות.
לפי חלק מההגדרות, מאגר הוא גם סביבה חיצונית לאורגניזם, אזור כגון אוויר מזוהם או מים מזוהמים.
מכיוון שכמות גדולה מאוד של מיקרואורגניזמים גורמים למחלות, ההגדרות המדויקות ל"מאגר טבעי" שונות, מגוונות ולעיתים סותרות זו את זו.
המושג "מאגר" מתייחס רק לפתוגנים המסוגלים להדביק יותר מאשר אוכלוסיית מאכסן אחת, ורק ביחס לאוכלוסיית מטרה מוגדרת – האוכלוסייה שהפתוגן גורם לה לחלות.
המאגר הוא כל אוכלוסייה של אורגניזמים (או כל סביבה) שחי בה פתוגן המועבר על ידה לאוכלוסיית המטרה.
מאגרים של פתוגנים עשויים להיות מין אחד של אורגניזמים או מינים שונים, נבדלים מאוכלוסיית המטרה או זהים לה.
במובן הרחב ביותר, הגדרת "מאגר" כוללת גם וקטורים, ואילו בהגדרות מרחיבות פחות אינם נחשבים למאגר טבעי אלא למתווכים בין המאגר לאוכלוסיית המטרה.
זיהוי המאגר הטבעי של פתוגנים מזהמים הוכח כמסייע לטיפול ולמניעה בהתפרצויות מחלה גדולות בבני אדם ובחיות הבית, בייחוד מחלות ללא חיסון.
לעיתים, מחלות זואונוטיות ניתנות לשליטה באמצעות בידוד או הדברה של חיית המאגר של הפתוגן.
השמדה מאסיבית של חיות מאגר, כמו עופות שמהווים מאגר של נגיפי שפעת העופות הייתה יעילה בהתמודדות עם מגפות פוטנציאליות בחלקים רבים בעולם.
חיית המאגר של חלק ממחוללי המחלות כגון נגיף האבולה נותרה לא ידועה.
בשל המגוון הרחב של הפתוגנים, של המאכסנים ושל תגובות המאכסנים לזיהום, ישנן הגדרות רבות ל"מאגר טבעי" וחלקן סותרות או לא שלמות.
ב-2002 הוצעה בכתב העת Emerging Infectious Diseases של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן ההגדרה למאגר של פתוגן ספציפי ועל פיה מאגר מוגדר כ"אוכלוסיות או סביבות, אחת או יותר, בעלות קשר אפידמיולוגי שבהן הפתוגן יכול להתקיים בקביעות ושמהן הוא מועבר לאוכלוסיית המטרה".
אוכלוסיית המטרה היא האוכלוסייה שבה הפתוגן גורם למחלה.
זו האוכלוסייה שבמוקד ההתעניינות משום שהיא זו הסובלת כשהיא נדבקת בפתוגן.
(לדוגמה, בני אדם הם אוכלוסיית המטרה של רוב המחקרים האפידמיולוגיים).
קריטריון נפוץ בהגדרות אחרות מבדיל בין "מאגר" ל"לא מאגר" על פי רמת התסמינים המתבטאים במאכסן.
על פי הגדרות אלה מאגר הוא מאכסן ללא תסמיני מחלה, ואילו המינים המראים תסמיני מחלה אינם "מאגר".
הפתוגן עדיין ניזון, גדל ומתרבה בחיית המאגר, אך אינו גורם לפגיעה בריאותית משמעותית.
היחסים בין הפתוגן למאגר הם יותר קומנסליים, בניגוד למאכסנים הסובלים ממחלה ששם היחסים נחשבים טפילות.
פתוגן רב-מאכסנים הוא פתוגן שלו יותר ממאגר טבעי אחד.
ניתן לחלק את המאגרים לשלושה טיפוסים עיקריים: אדם, בעלי חיים (לא אדם), וסביבה:
בני אדם הם מאגרים לפתוגנים הקיימים על גוף האדם או בתוכו.
נגיף הפוליו, ונגיפי האבעבועות השחורות יכולים להתקיים רק במאגר אנושי.
אנשים יכולים לתפקד כמאגרים בהעברת מחלות מין, חצבת, חזרת, זיהום סטרפטוקוקי, פתוגנים רבים מועברים בדרכי הנשימה.
חיות מאגר מורכבות מחיות בית ומחיות בר.
לדוגמה, לחיידק הגורם למחלת הכולרה, יש מאגר טבעי בשטרגליים, ובזואופלנקטון.
עלקת הבילהרציה חיה בשלב מסוים בתוך חלזון מים לפני שהיא מסיימת את מחזור החיים במאכסן מהחולייתנים (כדוגמת האדם).
ההשערה היא שהמאגר של נגיפים כמו נגיף האבולה, הגורם למחלת האבולה, ונגיפים נוספים הם העטלפים או חיות אחרות שנחשפו לנגיף.
חיות מאגר כוללות: עטלפים, מכרסמים, בקר, חזירים, צאן, ארנבות, רקונים, כלבים ויונקים אחרים.
נמצא שמחלות זואונוטיות רבות מקורן בעטלפים.
תאוריות שונות מציעות הסבר אפשרי לכך שעטלפים הם נשאים של כל כך הרבה נגיפים.
תאוריה אחת תולה זו במגוון הרחב מאוד של מיני העטלפים ובמספר הרב של הפרטים.
אפשרות אחרת מציעה שמשהו בפיזיולוגיה של העטלפים גורם לכך שהם יהיו חיות מאגר מוצלחות.
ייתכן שהמזון, מבנה האוכלוסייה, היכולת לעוף, הנדידה העונתית, ותבניות התנועה היומיות, תרדמת החורף, תוחלת החיים הארוכה, והתנהגות המנוחה של העטלפים עומדים בבסיס היכולת של העטלף לשמש כחיית מאגר מוצלחת.
ישנן תאוריות התולות זו במערכת החיסונית של העטלף שאינה מייצרת תגובה חריפה לנגיפים אלה, בעוד שאצל המינים הפגיעים התגובה החיסונית עצמה גורמת לתסמינים החמורים}.
הנגיף מסוג Lyssaviruses הכולל גם את נגיף הכלבת, Henipavirus, נגיף Menangle, נגיף Tioman, ונגיפי קורונה מטיפוס SARS-CoV, ואולי אף נגיף האבולה קשורים למאגרי עטלפים.
עטלפי פרי בייחוד משמשים מאגר לנגיף הניפה הגורם למחלה.
חולדות ידועות כחיות מאגר למספר מחלות זואונוטיות.
חולדה נורווגית נשאית של ספירוכטות מחלת ליים.
במקסיקו, חולדות ידועות כנשאיות של Trypanosoma cruzi הטפיל המחולל את מחלת צ'אגאס.
אחד ממיניו (Peromyscus leucopus) נמנה עם חיות המאגר המרכזיות לספירוכטות מחלת ליים.
נגיף זיקה מקורו בקופים באפריקה.
בברזיל נמצא נגיף הזיקה בקופים מתים.
רצף הגנום של נגיף הזיקה בקופים נמצא כקרוב מאוד לרצף הגנום של הנגיפים המידבקים באדם.
מאגרים סביבתיים כוללים מאגרים חיים או לא חיים שמאוכלסים על ידי מחות לגופם של בעלי חיים.
המאגרים האלה עשויים להתקיים ביבשה (צמחים או אדמה), במים או באוויר.
לדוגמה, החיידק לגיונלה, הגורם למחלת הלגיונרים (סוג של דלקת ריאות) הוא טפיל החי בתוך התאים, ויכול גם להתקיים במקורות מים, וכך גם החיידק הגורם לכולרה.
מאגר של מחלה מתפקד כנקודת העברה בין הפתוגן והמאכסן הפגיע.
העברה ישירה עשויה להתרחש ממגע ישיר (כולל אכילה של חיית המאגר) או בהעברה טיפתית (כתוצאה משיעול או עיטוש).
מגע ישיר בין שני אנשים עשוי להתרחש באמצעות מגע-עור, נשיקה ומגע מיני.
בני אדם המשמשים כמאגרי מחלות יכולים להיות סימפטומטיים (עם תסמיני מחלה) או אסימפתומטיים (ללא תסמיני מחלה), נשאי מחלה שלעיתים קרובות אינם מודעים לכך.
העברה עקיפה עשויה להתרחש דרך האוויר, עצמים מזוהמים או באמצעות וקטורים.
העברה אווירנית שונה מהעברה טיפתית בכך שהיא יכולה להתרחש ממרחק גדול ממטר.
פתוגנים שיכולים להיות מועברים דרך האוויר, נישאים באמצעות חלקיקים כגון אבק או שאריות יבשות (גרעיני טיפות שהתאדו).
עצמים מזוהמים יכולים לשמש כמעבירים פאסיביים בין המאגרים והמאכסנים הפגיעים, כאשר זוהמו על ידי חיית המאגר.
העברה באמצעות וקטורים מתרחשת לעיתים קרובות על ידי נשיכות חרקים (יתושים, זבובים, פרעושים וקרציות).
יש שתי תת-קטגוריות של וקטור:
מכני – לדוגמה, חרק מעביר את הפתוגן למאכסן בלי שהחרק עצמו מושפע מהפתוגן.
ביולוגי – הפתוגן מתרבה בתוך הווקטור לפני שהוא מועבר למאכסן.
מאגיה ללא דמעות היה הספר האחרון שנכתב על ידי המיסטיקן האנגלי אליסטר קראולי, אף על פי שהספר יצא לאור רק לאחר מותו של קראולי.
הספר נכתב בשנת 1943, והורכב מסדרה של מכתבים, אך יצא לאור רק בשנת 1954, בתוספת הקדמה מאת העורך, קארל גרמר .
עבור רבים, הספר הזה הוא ראייה לכך שקראולי היה צלול בדעתו גם בשנותיו האחרונות, חרף התמכרותו הקשה להרואין
הספר יצא לאור בשם "מאגיה ללא דמעות", אך תחילה היה שמו "אליסטר מבאר הכל" (Aleister Explains Everything).
הספר מורכב מ-80 מכתבים לאנשים שחקרו ולמדו את תורת הנסתר בכלל ואת המאגיה בפרט.
המכתבים המתועדים בספר מנגישים את תובנותיו של קראולי בתחומי הקשורים למאגיה ולת'למה, בבהירות ושנינות.
בין נושאי הספר ניתן למצוא את הקבלה, יוגה, אסטרולוגיה, מוות, דת, נישואים, ועוד.
מהדורה ראשונה יצאה בשנת 1954, וכללה הקדמה מעורך הספר, קארל גרמר.
מהדורה שנייה יצאה בשנת 1973.
בשנת 1982, יצאה המדורה השלישית הספר.
מהדורה רביעית יצאה לאור ב-1 באפריל 1991, וכללה הקדמה ועריכה מחודשת של ישראל רגארדי.
מאגר DNA הוא מאגר מידע המכיל פרופילי DNA, המשמש בדרך כלל לחקר פגמים גנטיים, זיהוי פרופיל DNA בחקירה קרימינולוגית, או למטרות גנאלוגיה גנטית.
מאגרי DNA יכולים להיות ציבוריים או פרטיים.
מאגרי DNA משמשים לעיתים קרובות לזיהוי פלילי, על ידי מציאת התאמה בין נתוני DNA מזירת פשע לאדם שפרופיל ה-DNA שלו מאוחסן במאגר לאומי.
מחקר משנת 2017 שפורסם בכתב העת של האגודה האמריקאית לכלכלה הראה כי מאגרי DNA לזיהוי פלילי בארצות הברית מרתיעים עבריינים, מפחיתים את שיעורי הפשיעה, והם חסכוניים יותר מהשיטות הסטנדרטיות לאכיפת החוק.
מאגר DNA לאומי הוא מאגר המתוחזק על ידי הממשלה ובו פרופילי DNA של תושבים מהמדינה.
המאגר משמש בעיקר לחקירות פליליות על ידי בדיקת מיקרוסטלייט.
ברוב מדינות העולם קיים מאגר DNA לאומי.
בדרך כלל מאגרים אלה מכילים דגימות של כ-16 אזורים בגנום שהם בעלי אינדיבידואציה גבוהה.
בנוסף למאגרים הלאומיים, קיים מאגר DNA של האינטרפול המשמש לחקירות פליליות בינלאומיות.
המאגר של האינטרפול נקרא DNA Gateway והוא מכיל פרופילי DNA שנמסרו על ידי 69 מדינות החברות בארגון, שמקורם בזירות פשע, גופות לא מזוהות ונתוני DNA של נעדרים.
המאגר נוצר בשנת 2002, והוא מכיל מעל ל-140,000 פרופילי DNA.
בניגוד למאגרי DNA לאומיים, המאגר של האינטרפול אינו כולל נתונים אישיים של הפרופילים המאוחסנים בו אלא משמש רק לשיתוף מידע והשוואה.
במאגר DNA לזיהוי פלילי נשמרים פרופילי DNA באופן המאפשר חיפוש והשוואה מול דגימות DNA שנאספו מזירות פשע.
פרופילים מתאימים יכולים לספק ראיות תומכות בחקירות פליליות, וכן להוביל לזיהוי חשודים פוטנציאליים.
רוב מאגרי ה-DNA הלאומיים משמשים למטרות זיהוי פלילי.
דוגמה למאגר DNA לזיהוי פלילי היא מאגר דגימות ה-DNA של משטרת ישראל.
חוק סדר הדין הפלילי מסדיר את סמכות המשטרה ליטול מחשוד אמצעי זיהוי: דגימת רוק, דם ושיער.
בשנת 2014 הורחבה רשימת העבירות המתירות ליטול דגימת DNA.
במקרים רבים פוענחו מקרי רצח בעזרת מאגר DNA לזיהוי פלילי, לאחר שנים רבות שבהן המקרים נחשבו ללא-מפוענחים.
בין המקרים הידועים נמנים גילוי הרוצח מגולדן סטייט, פענוח רצח ורדית בקרקנוט ופענוח רצח נועה אייל.
מאגר גנאלוגיה גנטית מכיל תוצאות של בדיקות DNA גנאלוגיות ומאפשר זיהוי רצף גנטי או קווי דמיון בין רצפים שונים, וכן למצוא ולאמת קשרים גנאלוגיים.
מאגר DNA רפואי הוא מאגר של פרופילי DNA בעלי חשיבות למחקר רפואי, הכוללים מידע רפואי והרגלים בריאותיים.