tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משפחתה מצד אמה ממוצא נוצרי מעורב, פיליפיני, אפרו-אמריקאי, אנגלי, גרמני, אירי וסקוטי.
2007–2014: תחילת הקריירה ואומץ אמיתי
סטיינפלד החלה לשחק בגיל שמונה; היא הופיעה בכמה סרטים קצרים, כולל בתפקיד של טליה אלדן בסרט הקומדיה הקצר She's a Fox משנת 2009. היא הופיעה במספר פרסומות בטלוויזיה.
סטיינפלד נבחרה לתפקיד של מאטי רוס בסרט אומץ אמיתי כשהייתה בת 13. הסרט הופץ בעולם בדצמבר 2010; הסרט זכה לביקורות חיוביות, ובפרט הופעתה של סטיינפלד.
בזכות הופעתה בסרט הייתה מועמדת בטקס פרסי אוסקר ה-83 בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר, אך בפרס זכתה מליסה לאו.
בחודש מאי 2011, חמישה חודשים לאחר הפצתו של "אומץ אמיתי", נבחרה להיות הפנים החדשות של מותג המעצבים האיטלקי מיו מיו.
בשנת 2011 לוהקה לתפקיד יוליה קפולט בעיבוד הקולנועי של רומיאו ויוליה של שייקספיר, רומיאו וג'ולייט, שיצא בשנת 2013. הסרט נקטל מבחינה ביקורתית בארצות הברית וברחבי העולם.
סטיינפלד שיחקה את ויולט, אחת הדמויות הראשיות בדרמה הרומנטית "התחלה חדשה".
כיכבה כפטרה ארקניאן בסרט "המשחק של אנדר", סרט מדע בדיוני אמריקאי המבוסס על ספר מאת אורסון סקוט קארד.
הסרט יצא לאור ב-1 בנובמבר 2013.
סטיינפלד לוהקה בתור אלייזה בעיבוד הקולנועי של "עשרת אלפים חטאים" שיצא לאור ב-23 בינואר 2015 בפסטיבל סאנדנס 2015. באביב 2014 סיפרה את סיפורה של אנה פרנק בתערוכה על פרנק במוזיאון הסובלנות בלוס אנג'לס.
סטיינפלד מככבת בווידאו קליפ של טיילור סוויפט, Bad Blood.
הקליפ הוצג לראשונה בטקס חלוקת פרסי המוזיקה של בילבורד לשנת 2015 ב-17 במאי 2015.
בשנת 2015, סטיינפלד כיכבה בסרט הקולנוע "פיץ' פרפקט 2", לצד אנה קנדריק, רבל וילסון ואליזבת' בנקס, שגם ביימה.
לאחר יציאת הסרט חתמה על חוזה הקלטות עם ריפבליק רקורדס.
בשנת 2015 כיכבה גם בסרט הנעורים "משימה סוף".
בחודש יולי 2015, סטיינפלד והזמר שון מנדס פרסמו גרסה אקוסטית לשירו של מנדס, Stitches.
בחודש שלאחר מכן הוציאה סטיינפלד את סינגל הבכורה שלה, "Love Myself", עם ריפבליק רקורדס.
מיני-אלבום הבכורה שלה, Haiz, יצא בנובמבר 2015. בחודש פברואר 2016 הוציאה סטיינפלד לאור את "Rock Bottom" כסינגל השני בגרסה חדשה שכוללת את להקת הפופ-פאנק DNCE.
ב-22 ביולי 2016, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם גריי וזד את הסינגל "Starving".
הסינגל נהיה הלהיט הגדול ביותר שלה עד היום, והוסמך כפלטינה באיטליה, בניו זילנד, בשוודיה, בממלכה המאוחדת ובארצות הברית ובנוסף, הוסמך כפלטינה כפולה באוסטרליה ופלטינה משולשת בקנדה.
סטיינפלד כיכבה בסרט הדרמה "17 על הקצה", שבו גילמה נערה העוברת משברים שונים.
הסרט יצא לאקרנים ב-18 בנובמבר 2016, גרף ביקורות חיוביות, והופעתה של סטיינפלד זכתה לשבחים על ידי המבקרים ובזכותה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2017 חזרה סטיינפלד לככב כאמילי ג'אנק בפיץ' פרפקט 3. באותה השנה הוציאה סטיינפלד שני שירים חדשים, "Most Girls", שיצא לאור ב-28 באפריל 2017, ו-"Let Me Go" שיצא לאור בספטמבר יחד עם אלסו בשיתוף פלורידה ג'ורג'יה ליין ואנדרו וואט.
בשנת 2018 השתתפה בסינגל "Colour" של הזמר MNEK.
בנוסף באותה השנה תפקדה סטיינפלד כמופע החימום של הזמר צ'ארלי פות' בסיבוב ההופעות שלו - Voicenotes Tour החל מ-11 ביולי ועד 1 בספטמבר של אותה השנה.
בסוף שנת 2018 כיכבה בסרט באמבלבי השייך לזיכיון הרובוטריקים, והשיר "Back to Life", אותו היא מבצעת, נכלל בפסקול של הסרט.
בנוסף, דיבבה סטיינפלד את דמותה של גוון סטייסי בסרט האנימציה ספיידרמן: ממד העכביש.
ב-21 בינואר 2019, השתתפה בסינגל "Woke Up Late" של הלהקה דרקס פרוג'קט.
בנובמבר 2019 החלה סטיינפלד לככב כאמילי דיקנסון בסדרה "דיקינסון" של אפל TV.
בשנת 2020, הציאה סטיינפלד את הסינגלים "Wrong Direction" ו-"I Love You's", שיצאו מתוך המיני-אלבום השני שלה "Half Written Story".
בשנת 2021 סטיינפלד כיכבה בסדרה הוקאיי שמתרחשת ביקום הקולנועי של מארוול בתור קייט בישופ, חניכתו של קלינט ברטון המתאמנת בעזרתו כדי ליטול ממנו את זהות הוקאיי.
מינואר 2018 ניהלה מערכת יחסים זוגית עם הזמר האירי נייל הורן ,יוצא להקת הבנים וואן דיירקשן.
בספטמבר 2019 פורסם שהיא נמצאת בקשר זוגי עם השחקן והדוגמן הישראלי און רפאלי, אך במאי 2020 פורסם כי נפרדו.
באביב 2023 סטיינפלד וג'וש אלן, קוורטרבק בליגת ה-NFL, התחילו להופיע יחד בציבור ולאחר מכן אישר אלן את מערכת היחסים שלהם.
בנובמבר 2024, סטיינפלד ואלן הודיעו על אירוסיהם באמצעות תמונה באינסטגרם.
ב-31 במאי 2025 סטיינפלד ואלן נישאו בדרום קליפורניה.
שנהסדרהדמותהערות2007בחזרה אליכםילדה קטנהפרק: "Gracie's Bully"2010Summer Campשינה מטסוןסרט טלוויזיהSons of Tucsonבת'אני ספרינגספרק: "Chicken Pox"2019–2021דיקינסוןאמילי דיקנסוןתפקיד ראשי; (3 עונות); 30 פרקים2021הוקאייהוקאיי / קייט בישופתפקיד ראשי; 6 פרקים2021–2024ארקייןויידיבוב; 18 פרקים
היילי וסטנרה היא זמרת סופרן ניו זילנדית, הפעילה הן בתחום הקלאסי והן בתחום המוזיקה הקלה.
האלבום הראשון בהפצה בינלאומית, "טהור" (Pure), הגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים הקלאסיים בבריטניה בשנת 2003 ונמכר ביותר משני מיליון עותקים ברחבי העולם.
"טהור" השיג שיא במהירות המכירות של אלבום בכורה קלאסי עד כה, והציב את וסטנרה במעמד של כוכבת בינלאומית בגיל 16. באוגוסט 2006 הצטרפה ללהקה האירית "אישה קלטית".
היא השתתפה בתקליטור וב-DVD של הלהקה, "אישה קלטית: מסע חדש", יצאה עם חברות הלהקה לסיבוב הופעות באביב 2007, ואף הופיעה ב-DVD של הלהקה, "המסע הגדול מכולם: אוסף הכרחי", שיצא לשוק ב-2008.
הרפרטואר של היילי וסטנרה מקיף סוגות שונות ומגוונות, ממוזיקה קלאסית עד מוזיקה קלה, שירי עם ופופ, במגוון שפות - אנגלית, קלטית, ולשית, איטלקית, גרמנית, צרפתית, פורטוגזית, לטינית, יפנית, סינית, טאיוואנית ומאורית - על פני העולם כולו, ממערב למזרח ומצפון לדרום.
וסטנרה הופיעה לפני אישים רמי-מעלה ברחבי העולם.
היא שגרירת רצון טוב של יוניצ"ף הצעירה ביותר פרט לאחת ותורמת לארגוני צדקה בעולם כולו.
וסטנרה נולדה בכרייסטצ'ץ' שבניו זילנד להורים ממוצא אנגלי, אירי והולנדי.
נטייתה למוזיקה ושמיעתה האבסולוטית התגלו כבר בגיל רך והיא החלה ללמוד נגינה בכינור, בפסנתר, בגיטרה ובחלילית.
בהמשך החלה ללמוד פיתוח קול וגילתה עניין ער בתיאטרון מוזיקה.
ועד גיל 11 הספיקה וסטנרה לצבור יותר מ-40 הופעות בימתיות, שברבות מהן נדרשה לשיר תפקידי בנים, עקב המחסור בזמרים ורקדנים ממין זכר.
בשנים הבאות הקליטה וסטנרה אלבום של נעימות מתוך מחזות ושירים קלאסיים קלים, וכן תקליטור של מוזיקה לחג המולד.
בעקבות הצלחת אלבומיה, הוצע לה ללמוד אצל דיים מלווינה מייג'ור.
להצלחה בינלאומית הגיעה הודות לחוזה הקלטות עם חברת דקה, עמה הקליטה את "טהור" (Pure), תקליטור של מוזיקה קלאסית, פופ קל ושירים מאוריים מסורתיים.
בהמשך הקליטה וסטנרה גם מוזיקה לילדים ובני נוער.
בשנת 2003 הופיעה וסטנרה לצד חוזה קאררס וברין טרפל בפסטיבל פנול בוויילס.
בשנים הבאות הקליטה שירים לסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה.
בשנת 2004 יצאה למסע הופעות בניו זילנד, אוסטרליה, יפן, ארצות הברית ובריטניה, שם הופיעה בקונצרט לפני מלכת בריטניה ואישים אחרים.
בארצות הברית הופיעה אותה שנה עם התזמורת הקאמרית של ויסקונסין ועם תזמורת הטיילת של בוסטון.
ב-2005 הוציאה אלבום חדש בשם "אודיסאה", תערובת של מוזיקה קלאסית, פופ, מוזיקה קלטית ומוזיקה של העידן החדש.
בחלק מאלבום זה הייתה שותפה לכתיבה ועיבוד של המוזיקה.
גרסה עדכנית של האלבום, המכילה כמה הקלטות שלא היו באלבום המקורי, יצאה באנגליה ב-10 באפריל 2006, יום הולדתה ה-19 של היילי וסטנרה.
ב-5 בספטמבר 2006 הציגה הלשכה הצעירה הבינלאומית את וסטנרה כאחת מעשרת הצעירים הבולטים ביותר בעולם, הניו זילנדית הראשונה שזכתה לכבוד זה.
ב-13 בנובמבר 2006 השתתפה בהקדשת יד הזיכרון לנופלים הניו זילנדים בלונדון.
שלושה קרובי משפחה של וסטנרה שירתו בצבא במלחמת העולם השנייה ואחד מהם נהרג במלחמה.
אלבומה הבינלאומי השלישי של וסטנרה, "אוצר", יצא לאור בפברואר 2007 באנגליה.
כל השירים באלבום זה נבחרו על ידה בלבד.
המהדורות של ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד יצאו בחודש מרץ בשם "אוצר קלטי".
וסטנרה הקדישה את האלבום לסבתה, שירלי איירלנד.
בצידה הפנימי של עטיפת התקליטור הבריטי כתבה:
בנובמבר 2007 הופיעה וסטנרה בהצלחה במסע קונצרטים ביפן.
ביוני 2008 הוציאה אלבום יפני, "היילי שרה שירים יפניים".
השירים כוללים שירים יפניים פופולריים, מהם באנגלית ומהם ביפנית.
את "חסד מופלא" היא שרה בדואט עם הזמרת היפנית מינאקו הונדה, באנגלית וביפנית.
אלבום יפני שני יצא במרץ 2009, וכל שיריו עוסקים בנושא האמהות ומוקדשים בתודה לאמה.
באביב וקיץ 2010 התחילה וסטנרה לעבוד עם מלחין הסרטים אניו מוריקונה כל אלבומה הבינלאומי "פאראדיזו".
האלבום הכיל שירים חדשים של מוריקונה כמו גם כמה מיצירותיו הקולנועיות המוכרות ביותר ב-50 השנים האחרונות.
היילי הקליטה את האלבום עם תזמורתו של מוריקונה ברומא, בקיץ 2010.
היימדל הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #85 מאוקטובר 1962, פרי עטם של הכותבים סטן לי ולארי לייבר והמאייר ג'ק קירבי.
דמותו מבוססת על פי האל היימדאל מהמיתולוגיה הנורדית.
היימדל הוא אחיה של הלוחמת האסגרדית סיף, ולוחם אמיץ בעצמו.
לאחר ניסיון נוסף של ענקי הסופה להסתער לעבר אסגרד, אודין החליט לבחור שלושה לוחמים שמתוך אחד מהם יבחר שומר לגשר ביפרוסט.
היימדל, אנגאר וגורטון הוזמנו, אולם היימדל הוא זה שנמצא ראוי בעקבות כך שחזה את מתקפתם הבאה של ענקי הסופה.
כישלונו הראשון הידוע כשומר התרחש כאשר רוח סופה עברה ליד רגלו לתוך אסגרד.
היימדל כל כך התבייש בכישלונו, כך שהוא דיווח לאודין, מה שאפשר לו לתפוס את המרגל.
לאחר שתור הופיע בכדור הארץ במסווה דונלד בלייק, היימדל שחרר בטעות את לוקי מכלאו בעץ.
אודין קבע כי לוקי ישוחרר רק אם מישהו אסגרדי יזיל דמעה עליו; לוקי גרם לעלה לפגוע בעינו של היימדל, מה שגרם לו להזיל דמעה.
היימדל המשיך לעמוד כשומר גשר ביפרוסט, עיתים כקו ההגנה הראשון של אסגרד.
מתוקף תפקידו, הוא נאבק בתור, אך גם עזר לו במקרים שונים.
כאשר שד האש סירטיר פלש לאסגרד, היימדל ניסה להגן על שערי הממלכה אך הובס, וגשר ביפרוסט נופץ.
בעקבות כך, היימדל לא הוגבל עוד להישאר בעמדתו.
הוא ניצל את זמנו כדי לפתח מערכת יחסים רומנטית עם אמורה המכשפת, אך למרות חיבתם ההדדית, היימדל נאלץ לחזור לעמדתו כאשר גשר ביפרוסט תוקן.
בעקבות הרגנארוק, היימדל היה הראשון שאיתר את תור, והוביל אותו לשאר האסגרדים.
במהלך אירועי "שלטון אפל", תור הרג את בור - אביו של אודין - וגורש מאסגרד.
היימדל שימש כיועץ לבלדר בעת גזר הדין על תור.
הוא חזה מראש את מתקפתו של נורמן אוסבורן על אסגרד, אך לא גילה זאת בעצת לוקי.
במצור עצמו, היימדל הגן על אסגרד.
בסוף אירוע "הפחד עצמו", תור נהרג בקרב נגד "הנחש", הלוא הוא אחיו של אודין.
אוליק טרול הסלעים התחזה לתור והחליף אותו כאל הרעם, וזאת על ידי שינוי זכרונות האסגרדים על ידי המכשפה קארנילה.
כאשר לא הצליח לאתר את אוליק, היימדל התחיל לחשוד, וכאשר התעמת עם אוליק, הוכה קשות.
עם זאת, למרות פציעותיו, הוא הצליח לדווח על מעשיו של אוליק לאימהות-הכל.
את דמותו של היימדל ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "תור", "תור: העולם האפל", "הנוקמים: עידן אולטרון", "תור: ראגנארוק" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף" גילם השחקן אידריס אלבה.
היילי קתרין רוז ויויאן מילס היא שחקנית אנגלייה.
בתם של השחקנים סר ג'ון מילס ומרי היילי בל, אחותה היא השחקנית ג'ולייט מילס.
החלה את הקריירה שלה כילדה.
בסוף שנות השישים החלה להופיע בהצגות תיאטרון בתפקידים בוגרים יותר.
היא המשיכה להופיע בסרטי קולנוע וטלוויזיה אך לא באותה מידה של הצלחה שזכתה לה בילדותה.
מילס הייתה בת 12 כשגילה אותה ג'יי לי תומפסון, הוא חיפש ילד לתפקיד הראשי בסרט "עד ראייה".
אשתו של וולט דיסני התרשמה מהופעתה והציעה ללהק אותה לתפקיד הראשי בסרט "פוליאנה".
בסרט היא מגלמת יתומה בעלת אופי שמח שעוברת לגור עם דודתה.
תפקיד זה הזניק אותה למעמד של כוכבת וזיכה אותה בפרס אוסקר לשם כבוד.
לאחר מכן ליהק אותה דיסני בסרט "אבא מתארס" בתפקיד התאומות שרון וסוזן הגורמות להוריהן הגרושים להינשא מחדש.
בסרט היא שרה את השיר "Let's Get Together" בדואט עם עצמה.
בארבע השנים הבאות שיחקה בארבעה סרטי דיסני נוספים, בהם "ילדי רב החובל גרנט" ו-Summer Magic.
גם שני הסרטים האחרונים ששיחקה בחברת דיסני זכו להצלחה בקופות.
במהלך שש השנים שהופיעה בסרטי דיסני היא הייתה ללא ספק הילדה השחקנית הפופולרית ביותר.
מבקרים ציינו שהילדה הכוכבת הפופולרית ביותר באמריקה היא למעשה בריטית ונוהגת כליידי.
השיר "Let's Get Together" שהגיע למקום שמיני במצעד הסינגלים "בילבורד הוט 100" ולמקום 17 בבריטניה, הביא להוצאת אלבום בלייבל "בואנה ויסטה" וכלל את להיט נוסף של מילס, "ג'וני ג'ינגו".
ב-1962 נבחרה כשחקנית הקולנוע הפופולרית בבריטניה .
בנוסף לסרטי דיסני הופיעה מילס בסרטים אחרים.
הבולט בהם "שריקה במורד הרוח" (המבוסס על ספר באותו שם שכתבה אמה, מרי היילי בל) לצידו של אלן בייטס.
בסרט "The Truth About Spring" שיחקה לצד אביה, ג'ון מילס, שגילם את דמות האב בסרט וג'יימס מקארתור שיחק את אהובה.
ב-1964 שיחקה בסרט "גן הגיר" על פי מחזה מאת אניד בגנולד (Enid Bagnold).
שמה של מילס עלה כמועמדת לתפקיד לוליטה הייז בסרט "לוליטה" של סטנלי קובריק משנת 1962. חברת וולט דיסני דחו את ההצעה כיוון שחשו שהסרט אינו תואם את הסטנדרטים המקובלים.
לבסוף סו ליון גילמה את התפקיד.
קריירת קולנוע אחרי סרטי דיסני
לאחר תום החוזה שלה עם דיסני הופיעה מילס בלהיט הקולנועי "הצרה עם מלאכים" כנערה בפנימייה קתולית, לצידה של השחקנית הוותיקה רוזלינד ראסל, בסרט שביימה אידה לופינו.
במטרה לשנות את התדמית של "בת השכן" שהייתה לה עד כה, חזרה מילס לבריטניה להשתתף בסרט "Sky West and Crooked" שביים אביה וכתבה אימה, כנערה הסובלת מפיגור שכלי.
זמן קצר לאחר מכן השתתפה עם אביה ג'ון מילס בסרט עטור השבחים "תקלה בירח הדבש" בבימויו של רוי בולטינג.
את פסקול הסרט כתב פול מקרטני והפיק מוזיקלית ג'ורג' מרטין המפיק של הביטלס.
אחר כך כיכבה בסרט "Pretty Polly" יחד עם השחקן ההודי שאשי קאפור בסינגפור.
ב-1973 שיחקה ב-"Endless Night" לצידם של בריט אקלנד, פר אוסקרסון, הוול בנט וג'ורג' סאנדרס.
הסרט מבוסס על רומן באותו שם מאת אגאתה כריסטי.
הקריירה הקולנועית שלה הופסקה למספר שנים אחרי הופעתה בסרט "Kingfisher Caper" ב-1975.
בשנת 1981 חידשה מילס את הקריירה שלה והחלה להופיע במיני סדרה בטלוויזיה הבריטית "The Flame Trees of Thika", המבוססת על ספר זכרונות של אלספת' הקסלי על ילדותה במזרח אפריקה.
הסדרה התקבלה היטב ומילס המשיכה לקבל תפקידי משחק.
היא חזרה לאמריקה והופיעה בשני פרקים של "ספינת האהבה".
כמי שהתקבלה בברכה באולפני דיסני, היא הייתה קריינית ב"עולמו המופלא של דיסני", ועוררה עניין מחודש בסרטי דיסני שלה.
ב-1986 גילמה שוב את דמות התאומות בשלושה סרטי המשך של "אבא מתארס".
עוד כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "בוקר טוב, מיס בליס" בערוץ דיסני.
הסדרה בוטלה אחרי 13 פרקים והזכויות נרכשו על ידי רשת NBC ששינו את מתכונת התוכנית ויצרו את "הצלצול הגואל".
ב-1998 זכתה בפרס היוקרתי של Disney Legends .
בשנת 2000 הופיעה מילס בסרט תעודי שכתב אחיה ג'ונתן על אביה, סר ג'ון מילס, בו העלתה זכרונות מילדותה.
ב-2007 החלה להופיע בסדרת הדרמה של ITV1 "לב פראי", על וטרינר אנגלי החי עם משפחתו באפריקה.
בסדרה גילמה את דמותה של קרוליין ושיחקה יחד עם אחותה ג'ולייט מילס.
בשנת 2005 הופיעה מילס בסרט הקצר עטור השבחים, Stricken, שנכתב ובוים על ידי ג'ייס ברטוק (Jayce Bartok).
ב-2010 השתתפה ב-"Mandie and the Cherokee Treasure" המבוסס על אחד מספרי "מנדי" של לויס גלדיס לפרד.
הופעת הבכורה של מילס בתיאטרון הייתה ב-1966 בהפקה של "פיטר פן" בווסט אנד.
בשנת 2000 הופיעה לראשונה באוף ברודוויי במחזה של נואל קאוורד "Suite in Two Keys" לצידה של השחקנית האמריקאית ג'ודית אייבי.
על תפקידה זה זכתה בפרס עולם התיאטרון (Theatre World Award).
ב-1991 גילמה את דמותה של אנה לאונוונס בהפקה אוסטרלית של "המלך ואני".
בדצמבר 2007 הוזמנה מילס על ידי "אגודת נואל קאוורד" כאורחת כבוד להניח פרחים לכבוד יום הולדתו ליד פסלו בתיאטרון גרשווין בניו יורק.
ב-2012 כיכבה מילס כאורסולה וידינגטון בהפקה בימתית של "גבירות בלוונדר" בתיאטרון Royal & Derngate ואחר כך בסיבוב הופעות ברחבי בריטניה.
בעת צילומי הסרט "תקלה בירח הדבש", מילס בת העשרים פגשה בבמאי רוי בולטינג בן ה-53. השניים נישאו בשנת 1971 ובבעלותם הייתה דירה בקנזינגטון שבלונדון.
הם רכשו את "קובסטון וינדמיל" באיבסטון שבבקינגהמשייר.
בנם קריספיאן מילס זכה להכרה כסולן והגיטריסט של להקת הרוק הפסיכאדלי Kula Shaker.
למילס הייתה מערכת יחסים עם השחקן הבריטי לי לוסון, הם נפרדו בשנת 1984, לזוג יש בן משותף ג'ייסון לוסון.
בן הזוג הנוכחי של מילס הוא Firdous Bamji (נכון ל-2012).
מילס הייתה פעילה בתנועה הבינלאומית של "הרא קרישנה".
היא כתבה את ההקדמה לספר "הבישול הצמחוני של הרא קרישנה" שפורסם ב-1964. מאז סוף שנות התשעים היא פסקטריאנית כלומר אוכלת דגים אך לא בשר.
ב-1988 ערכה במשותף עם מרקוס מקליין את הספר "My God" שכלל מכתבים קצרים מידוענים על אמונותיהם (או העדר אמונה) באלוהים ובעולם הבא.
ב-18 באפריל 2008 אובחן אצלה סרטן השד.
היא נותחה ועברה טיפולי כימותרפיה, ב-2012 אמרה בריאיון למגזין "Good Housekeeping Magazine" שהבריאה.
עד ראייה (1959) Tiger Bay - בתפקיד: גילי.
פוליאנה (1960) Pollyanna - בתפקיד: פוליאנה.
אבא מתארס (1961) The Parent Trap - בתפקיד כפול: סוזן ושרון.
שריקה במורד הרוח (1961) Whistle Down the Wind - בתפקיד: קטי בוסטוק.
ילדי רב החובל גרנט (1962) In Search Of The Castaways - בתפקיד:מארי גרנט.
הבלש בעל רגלי הקטיפה (1965) - בתפקיד פאטי רנדל
הצרה עם מלאכים (1966) The Trouble with Angels - בתפקיד: מארי קלאנסי.
החולם בהקיץ (1966) The Daydreamer - דיבוב - בתפקיד: בתולת הים הקטנה.
(1966) תקלה בירח הדבש - בתפקיד: ג'ני פיטון.
(1967) Pretty Polly - בתפקיד: פולי בארלו.
(1974) Thriller (סדרת טלוויזיה) - בתפקיד: סמנטה מילר.
(1975) The Kingfisher caper - בתפקיד: טרייסי ון דר ביל.
ספינת האהבה (1979-1985) The love boat סדרת טלוויזיה
(1983) Tales of unexpected סדרת טלוויזיה - בתפקיד : קלייר הוקסוורת'
סיפורים מופלאים: עונה 2 (1986) Amazing Stories
פגישה עם המוות (1988) Appointment With Death -בתפקיד : מיס קוינטון.
הטרול בפארק הקסום (1994) - דיבוב - בתפקיד: הילרי.
להיות כנה לחלוטין (2004) - 2b perfectly honest - טרי
(2014) Moving On סדרת טלוויזיה - בתפקיד: מאדג'.
היילי קופ-קלארק היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופת עולם (פוקואוקה 2001), בעלת מדליית כסף אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-50 מטר גב בבריכת 25 מטר.
בשנים 1998–2001 היא למדה ושחתה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
באליפות המכללות בשחייה (NCAA) שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה ב-18 במרץ 2000, קבעה קופ במשחה ל-50 מטר גב, במסגרת משחה שליחות 4x50 מטר מעורב, שיא עולם חדש של 27.25 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה ושלושה חודשים של סנדרה ווקר מגרמניה (27.27 שניות).
שיא זה החזיק מעמד שנה ו-9 חודשים ונשבר על ידי לי הוי מסין (26.83 שניות).
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, שביפן בשנת 2001, זכתה קופ במדליית זהב במשחה 50 מטר גב בתוצאה של 28.51 שניות, לפני אניה בושולטה מגרמניה (28.53 שניות) ונטלי קוגלין בת ארצה (28.54 שניות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.25 שניות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.61 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במוסקבה שברוסיה באפריל 2002 זכתה קופ ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.07 שניות, מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.44 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:57.17 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה שביפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.74 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, שבספרד בשנת 2003, זכתה קופ במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:02.12 דקות, תוצאה טובה יותר מזו ששחתה נטלי קוגלין ששחתה בשלב הגמר.
נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.99 שניות, ולא הצליחה להגן על תוארה, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 28.80 שניות, במקום 13 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.52 שניות ובמקום 25 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.45 דקות.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קופ במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.76 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:01.13 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה באוקטובר 2004 זכתה קופ ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.49 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.03 שניות ובכך הגנה על תוארה.
מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:55.68 דקות).
קופ נישאה למאמנה, בראיין קלארק בשנת 2002 ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
היא דגמנה בעירום למגזין פלייבוי בספטמבר 2004.
הַיילֶמַרִיאַם דֶסָלֶן בּוֹשה או היילה מריאם דסלן (באמהרית: ኃይለማሪያም ደሳለኝ; נולד ב-19 ביולי 1965) הוא פוליטיקאי אתיופי.
כיהן כראש ממשלת אתיופיה מ-20 באוגוסט 2012 עד 15 בפברואר 2018 בעבר כיהן כסגן ראש ממשלה ושר חוץ בשנים 2012-2010 בממשלה בראשות מלס זנאווי.
ב-15 בספטמבר 2012 נבחר ליושב ראש המפלגה השלטת, החזית המהפכנית הדמוקרטית של עמי אתיופיה.
החל מ-27 בינואר 2013 ועד 2014 כיהן כיושב ראש האיחוד האפריקאי.
הוא ראש הממשלה הראשון בן למיעוט דתי נאו-פרוטסטנטי ולקבוצה האתנית ווליטא.
הוא משתייך לכנסייה האפוסטולית פנטקוסטלית ובהכשרתו הוא מהנדס ואיש אקדמיה.
היילמריאם דסלן נולד בשנת 1965 בבולוסו סורה, מחוז של אזור וואליטה בדרומה של אתיופיה.
הוא גדל וחי את רוב שנות נעוריו באזור זה.
הוא נולד במשפחה של בני ווליטא, דוברי שפה מן הקבוצה האומוטית.
שמו הפרטי "היילמריאם" משמעותו היא בשפה געז "כוחה של מרים (הקדושה)", דסלן בושה הוא שם אביו, כש"דסלן" מובנו "אני מאושר" באמהרית.
אחרי שסיים בשנת 1988 תואר ראשון בהנדסה אזרחית באוניברסיטת אדיס אבבה, היילמרים עבד כמדריך במכון לטכנולוגיית המים ארבא מינץ' (כעת - אוניברסיטת ארבא מינץ').
כעבור שנתיים הוא זכה למלגה באוניברסיטת טאמפרה בפינלנד שבה סיים תואר שני בהנדסה תברואתית.
בשובו למולדת, עבד בכמה תפקידים אקדמיים ומנהליים, וכיהן למשך 13 שנה כדקאן של המכון לטכנולוגיית המים.
בינתיים סיים גם תואר שני למנהיגות ארגונית באוניברסיטת אזוסה פסיפיק בקליפורניה, בארצות הברית.
היילמריאם דסלן הוא מאותו דור של פוליטיקאים שלא השתתף כלוחם מחתרת במלחמת האזרחים.
בשנים 2001-2006 קודם לתפקיד של יושב ראש המחלק לאומות, לאתניות ולעמים של הדרום
בשנות ה-1990 המאוחרות ושנות ה-2000 המוקדמות, התגייס היילמריאם בפוליטיקה כחבר במפלגה השלטת - החזית המהפכנית דמוקרטית של עמי אתיופיה EPRDF ונבחר לסגן יוב ראש המיחלק לאומות, האתניות והעמים של הדרום.
הוא החליף בתפקיד זה את אבאטה קישו שהודח בגלל האשמות שחיתות, ואולי גם סיבות פוליטיות או אחרות.
כבעל תפקידים בכירים במפלגה תרם היילמריאם לעלייה ניכרת במספר חברי המפלגה מ-400,000 ל-5,000,000 בשנת 2010.
משנת 2010 מילא את התפקידים של סגן ראש הממשלה ושר החוץ.
ב-20 באוגוסט 2012 בעקבות מותו ממחלה של ראש הממשלה מלס זנאווי שניהל למעשה את המדינה מזה 22 שנה, היילמריאם התמנה לראש ממשלה זמני וב-21 בספטמבר 2012 הפך לראש ממשלה קבוע.
היילמריאם דסלן נשוי לרומן דספיי ולזוג שלושה ילדים.
הוא דובר ולייטיניה, אמהרית ואנגלית.
היילמאר סילאסוואו (בפינית: Hjalmar Siilasvuo; 18 במרס 1892 – 11 בינואר 1947) היה גנרל פיני שהשתתף בשורת מלחמות שניהלה המדינה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20. בתחילת דרכו הוא שירת בגדודים הפיניים שהתנדבו להילחם לצד צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.
בהמשך לחם גם במלחמת החורף ובמלחמת ההמשך נגד ברית המועצות ובמלחמת לפלנד נגד גרמניה הנאצית.
בנו היה הגנרל אנסיו סילאסוואו, שפיקד על כמה משימות לשמירת שלום של האו"ם במזרח התיכון ובהמשך אף היה אחראי על תיאום פעולות הארגון באזור.
סילאסוואו היה בנו של עורך עיתון מהלסינקי (אז חלק מהדוכסות הגדולה של פינלנד, כיום – בירת פינלנד העצמאית).
הוא התגייס לכוח מתנדבים פינים שלחמו בצבא הקיסרות הגרמנית נגד מדינות ההסכמה, ובהן האימפריה הרוסית, שפינלנד הייתה בשליטתה.
פינים רבים האמינו שהגרמנים יסייעו להם לזכות בעצמאות המיוחלת.
סילאסוואו חזר לפינלנד כדי להילחם במלחמת האזרחים הפינית.
הוא התגייס לכוחות ה"לבנים" ולחם שם בהצטיינות.
הוא נודע כאדם דעתן, תככן, וערמומי.
לאחר ניצחון הלבנים במלחמת האזרחים, הפך סילאסוואו לקולונל בצבא פינלנד שזה עתה הוקם.
רמטכ"ל הצבא הברון קארל גוסטף אמיל מנרהיים ניבא שברית המועצות תתקוף את פינלנד, תחזית שאכן התגשמה ב-1939 בדמות "מלחמת החורף".
מנרהיים הטיל על סילסוואו להיאבק בארמייה התשיעית הרוסית תחת פיקודו של הגנרל דוהנוב.
המפקדים הרוסיים התרשלו, ושלחו תשדורות בגלוי ולא בצופן, והפינים האזינו לכל מילה שהחליפו ביניהם.
כעבור שבועיים נמלטו מרבית אנשי הדיוויזיה, ורצו לחצות את אגם קיאנטיירווי הקפוא שלא רחוק ממנו שכן הגבול הרוסי.
סילאסוואו הזמין שני מפציצים בינוניים שהפציצו את הקרח, ושלחו למצולות סוסים טנקים ואנשים.
הוא המשיך להטריד את הדיוויזיה ה-44 כשהוא נעזר בניידות אנשיו ובמורל הגבוה שלהם.
אולם ב-13 במרץ 1940 נחתם הסכם שלום והמלחמה תמה.
כעבור שנה בלבד הפרו הפינים את החוזה ותקפו את ברית המועצות במקביל למבצע ברברוסה שהפעילו הגרמנים.
סילאסוואו שמונה אז לגנרל תקף את סאלה וכבש אותה ללא התנגדות רצינית.
סילאסוואו לחם בעוד מספר קרבות באזור קרליה, אולם פינלנד נאלצה לחתום על הסכם שלום חדש עם הרוסים ב-1944. כחלק מהסכם השלום אולצו הפינים לגרש מאדמתם את החיילים הגרמנים שחנו בלפלנד.
סילאסוואו נבחר להוביל את הפעילות כנגד הגרמנים, ובאוקטובר ונובמבר 1944 גרש אותם מרוב השטח הצפוני של פינלנד.
הכוחות הגרמניים בפיקודו של הגנרל לותר רנדוליץ הגיבו בהרס שטחים נרחבים בצפון פינלנד תוך שימוש בטקטיקה של אדמה חרוכה.
בנוסף לאובדן הרכוש המוערך בשווה ערך ל-$300 מיליון דולר (של שנת 1945), כ-100,000 תושבים הפכו לפליטים, מצב שהחמיר את בעיית השיקום שלאחר המלחמה (לאחר המלחמה הורשע רנדוליץ בפשעי מלחמה ונידון ל-20 שנות מאסר).
הכוחות הגרמניים האחרונים גורשו באפריל 1945.
לאחר המלחמה התגורר סילאסוואו בעיר אואולו עד מותו בשנת 1947 והוא בן 54. בנו אנסיו סילאסוואו נשלח כמפקד פלוגה להשתתף בכוח החירום של האומות המאוחדות אשר פיקח על נסיגת צה"ל מסיני ומעזה ועל קו הפסקת האש.
היילסטורם היא להקת הארד רוק והבי מטאל אמריקאית זוכת פרס גראמי שהוקמה בשנת 1997 על ידי לזי וארג'י הייל.
כיום הלהקה מונה את לזי וארג'י הייל, ג'וי הוטינגר וג'וש סמית'.
הלהקה הוקמה בשנת 1997 כשהאחים לזי וארג'י הייל (בני 13 ו10 בהתאם) החליטו להקים להקה שעוסקת ברוק ובמטאל.
אלבום הבכורה Halestorm שוחרר בשנת 2009 והגיע למקום ה-11 במצעד הרוק של מגזין בילבורד.
האלבום השני, The strange Case of..., יצא בשנת 2012 והגיע למקום ה-7 במצעד.
הסינגל Love bites (So Do I) מהאלבום זיכה אותם בפרס "הופעת הרוק/המטאל הטובה ביותר" בטקס פרסי גראמי בשנת 2012. שיר נוסף של האלבום "Here's to Us" יצאה בהמשך כסינג.
בשנת 2015 יצא האלבום Into the Wild Life שהגיע למקום החמישי במצעד הכללי של מגזין בילבורד.
בשנת 2018 יצא אלבומם הרביעי, Vicious.
האלבום הגיע למקום ה-8 במצעד הכללי ולפסגת מצעד אלבומי הרוק של בילבורד.
היילסטורם שיתפו פעולה עם אמנים רבים, הבולטים שבהם הם איימי לי, The Pretty Reckless, בן מודי ולינדסי סטירלינג.
לזי הייל - סולנית, קלידים, פסנתר, גיטרת קצב, גיטרה אקוסטית.
(1997-הווה)ארג'י הייל - תופים, כלי הקשה, קולות רקע.
(1997-הווה)ג'וי הוטינגר - גיטרה מובילה, קולות רקע.
ליאו מסינגר - גיטרה ראשית.
היימא היא עיירה במרכז עומאן המשמשת כבירת מחוז אל-ווסטא.
אוכלוסיית העיירה מנתה בשנת 2010 3,063 תושבים.
בהיימא יש אקלים צחיח חם (BWh לפי שיטת קפן)
היימו פפייפנברגר הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק בעמדות החלוץ והקשר ההתקפי.
עיקר הצלחתו של פפייפנברגר כשחקן היה בקבוצת אוסטריה זלצבורג האוסטרית, במדיה הוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית ונבחר ככדורגלן השנה באוסטריה לשנת 1994. פפייפנברגר ערך 40 הופעות במדי נבחרת אוסטריה, עמה השתתף במונדיאל 1990 ובמונדיאל 1998, והבקיע במדיה תשעה שערים.
כיום פפייפנברגר הוא מאמן כדורגל, שאימן לאחרונה את וולפסברגר מהבונדסליגה האוסטרית.
פפייפנברגר גדל במועדון הנוער בעירו צדרהאוס, ובשנת 1987 החל לשחק בבוגרים של אוסטריה זלצבורג, שכונתה אז בשם קזינו זלצבורג (כיום רד בול זלצבורג).
בעונת הבכורה שלו בקבוצה הבקיע 13 שערים ב-30 הופעות, ולאחר עונה אחת חתם בראפיד וינה, הדאבליסטית הטרייה והקבוצה הטובה ביותר באוסטריה באותה תקופה.
פפייפנברגר שיחק בראפיד וינה במשך ארבע עונות, בהן הבקיע 42 שערי ליגה ב-117 הופעות, אך לא הצליח לזכות בתארים בתקופתו בקבוצה.
בקיץ 1992 חזר פפייפנברגר לאוסטריה זלצבורג, והיה חלק בלתי נפרד מאחת התקופות הטובות בתולדות המועדון.
בעונתו השנייה במועדון, 1993/94, זכה פפייפנברגר באליפות הבונדסליגה האוסטרית עם אוסטריה זלצבורג, כאשר הוא גם סיים כמלך השערים של הליגה עם 14 כיבושים, ונבחר ככדורגלן השנה באוסטריה.
באותה עונה, פפייפנברגר הוביל את אוסטריה זלצבורג לגמר גביע אופ"א, כאשר הבקיע מספר שערים חשובים בדרך לגמר, בו פגשה אוסטריה זלצבורג את אינטר מילאנו למפגש גמר כפול.
במשחק הראשון ניצחה אינטר בתוצאה 1-0, ופפייפנברגר קיבל כרטיס צהוב שמנע ממנו להשתתף בגומלין, שגם בו הפסידה אוסטריה זלצבורג בתוצאה 1-0. בעונת 1994/95 זכה פפייפנברגר באליפות שנייה ברצף עם אוסטריה זלצבורג.
בשתי עונות אלה זכה פפייפנברגר גם במשחק הסופר קאפ האוסטרי, לאחר ניצחונות בתוצאה 1-2 על אוסטריה וינה ועל ראפיד וינה.
בקיץ 1996 עזב פפייפנברגר את אוסטריה זלצבורג לאחר ארבע עונות, בהן הבקיע 58 שערי ליגה ב-122 הופעות, וחתם בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה הגרמנית.
פפייפנברגר שיתף פעולה בקישור של ורדר ברמן עם חברו לנבחרת אוסטריה, אנדי הרצוג, ועם שחקנים כדיטר איילטס, ינס טוט ומרקו בודה.
בשתי עונותיו של פפיינברגר בקבוצה, ברמן סיימה במרכז הטבלה, כאשר בעונה השנייה פחתה כמות ההופעות של פפייפנברגר.
לאחר שתי עונות, עזב פפייפנברגר את ורדר ברמן, לאחר שערך 43 הופעות והבקיע חמישה שערים, וחזר לקדנציה שלישית באוסטריה זלצבורג.
קדנציה זו הייתה ארוכה יותר משתי הקודמות וארכה שבע עונות, אך פפייפנברגר סבל מפציעות ולא שיחק באופן סדיר בתקופה זו, בה לא זכתה הקבוצה בתארים.
בשנת 2005 פרש פפייפנברגר ממשחק פעיל, לאחר שהוסיף 15 שערים ב-91 הופעות ליגה למאזנו באוסטריה זלצבורג, וסך הכל 86 שערי ליגה ב-241 הופעות בקבוצה זו בשלוש הקדנציות.
בשנת 2007 חזר פפייפנברגר לשחק כדורגל, כאשר ערך הופעות בודדות בקבוצת זיקירכן 1945 ובקבוצת גרודיג.
פפייפנברגר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אוסטריה בשנת 1989, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 מול נבחרת איסלנד.
אוסטריה ופפיינפברגר העפילו למונדיאל 1990 עצמו, בו נכלל פפייפנברגר בסגל האוסטרי, אך לא שיחק דקה, ואוסטריה הודחה מהמונדיאל לאחר שלב הבתים.
פפייפנברגר ניסה להעפיל עם אוסטריה למספר טורנירים, והצליח לעשות זאת במונדיאל 1998. במונדיאל זה, אוסטריה צברה שתי נקודות, והודחה בתום שלב הבתים.
פפייפנברגר פתח בכל שלושת המשחקים של אוסטריה.
לאחר מונדיאל זה פרש פפייפנברגר מהנבחרת, לאחר שהבקיע במדיה תשעה שערים ב-40 הופעות.
לאחר פרישתו, עסק פפייפנברגר באימון נוער ברד בול זלצבורג, ואחר כך אימן בגרודיג.
בהמשך שימש עוזר מאמן בנבחרת אוסטריה בכדורגל עד גיל 21, ומאמן ראשי במועדונים קטנים כמו אקזמס-גצנס ווינר נוישטאט.
החל משנת 2015 פפייפנברגר הוא מאמנה של קבוצת וולפסברגר מהבונדסליגה האוסטרית.
בשנת 2020 החל לאמן גרודיג האוסטרית.
מלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית: 1994
היילי לנגלנד היא גולשת שלג אמריקאית, זוכת מדליית זהב במשחקי האקסטרים חורף.
בתם של מישל, ילידת הפיליפינים וג'וף מסן קלמנטה שבקליפורניה.
החלה להתאמן בגלישת שלג בגיל חמש, התחרתה לראשונה בגיל שבע ומגיל 13 מתחרה באופן מקצועני.
השתתפה באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016) וסיימה שמינית בתחרות הסלוסטייל ותשיעית בתחרות החצי צינור.
במשחקי האקסטרים חורף באותה שנה זכתה במדליית ארד בתחרות הסלופסטייל.
ב-2017 זכתה במדליית זהב בתחרות הביג-אייר במשחקי האקסטרים חורף שהתקיימו באספן.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) סיימה במקום השישי בגמר תחרות הסלופסטייל ובמקום ה-14 במוקדמות הביג אייר ולא העפילה לגמר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2022) סיימה במקום ה-11 גמר תחרות הסלופסטייל.
הַיאָלִאָה או הייליה היא עיר במחוז מיאמי-דייד, פלורידה, ארצות הברית.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2020, מתגוררים בעיר כ-223,109 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השישית בגודלה בפלורידה.
היאלאה משמשת עיר מרכזית במטרופולין של מיאמי אשר ממוקמת כצפונית-מזרחית להיאלאה.
המכללה הלאומית של פלורידה נמצאת בעיר, ומסלול מרוצי הסוסים פארק הייליה (נפתח בשנת 1925) התפרסם בזכות הגינון וציפורי הפלמינגו שבו.
הפארק הלאומי אוורגליידס נמצא כ-25 ק"מ דרומית-מערבית לעיר.
בהיאלאה יש אחוז הקובנים הגבוה ביותר בכל ערי ארצות הברית - 75.3%.
אחוז דוברי הספרדית בהיאלאה הוא אחד מהגבוהים בכל ארצות הברית - 96.3%.
ההתיישבות באזור החלה בשנות ה-20 של המאה ה-20, והיאלאה הוכרזה כעיר בשנת 1925. עוד בשנותיה הראשונות, הפכה היאלאה למרכז תרבות, בידור וספורט אזורי.
העיר נפגעה קשה במהלך הוריקן בשנת 1926. היא צמחה באטיות עד שמלחמת העולם השנייה הביאה לאזור פיתוח תעשייתי.
בשנת 1937 הייתה היאלאה העיר האמריקאית האחרונה שבה עברה הטייסת האמריקאית הידועה אמיליה ארהארט במסעה האחרון.
בתקופה זו חלה בעיר צמיחה דמוגרפית גדולה ביותר.
אחרי המהפכה הקובנית בשנת 1959 הגיעו מהגרים קובנים רבים לעיר.
בשנת 2000 ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 29,492 דולר.
העיר מחזיקה בשיא ארצי של תושבים ממוצא דומיניקני והונדורסי.
ההיימווהר (גרמנית: Heimwehr, מילולית: שומרי הבית) שכונו לעיתים גם היימטשוץ (גרמנית: Heimatschutz, מילולית: מגונני הבית) היו קבוצה פרא-צבאית לאומנית שפעלה באוסטריה בשנות ה-20 וה-30, ודמתה בשיטותיה ובתפיסת עולמה לפרייקורפס הגרמנים.
על אף התנגדותו לדמוקרטיה, שימר הארגון גם זרוע פוליטית בשם היימטבלוק אשר שיתף פעולה עם הממשלה השמרנית של אנגלברט דולפוס.
ב-1936 התאחד הארגון אל תוך מפלגת חזית המולדת האוסטרית בהוראת קורט שושניג, והוקמה מיליציה חדשה, נאמנה למשטר, ה'פרונטמיליץ'.
ההיימווהר הוקמה על ידי חיילים אוסטרים משוחררים לאחר מלחמת העולם הראשונה כמיליציה מאורגנת באופן רופף, במטרה להגן על גבולות אוסטריה.
בדומה לפרייקורפס בתחילתן, ההתארגנות נעדרה הנהגה מרכזית ופוליטית בתחילה.
בקרינתיה, למשל, החלה ההתארגנות על מנת להתגונן מיחידות סלובניות ויוגוסלביות.
איגנץ סייפל, פעיל המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית ארגן את הקבוצות מחדש, ככוח נגד לשוצבונד הסוציאליסטי.
ההיימווהר היו בין הגורמים לפרוץ מהומות יולי 1927, ובין הכוחות שפעלו לדכאן.
תו הזיהוי של אנשי ההיימווהר היה כובע ירוק ובו נוצת תרנגול שחורה.
בשנות ה-30 התאחדו הקבוצות גם סביב בסיס שמרני לאומני אוסטרי, דחייה של הדמוקרטיה הליברלית ושל הרעיונות המרקסיסטיים, ושאיפה לשלטון אוטוקראטי.
הלאומנות האוסטרית בידלה אותם מהתפיסה הפאן-גרמנית של אנשי המפלגה הנאצית האוסטרית.
ההיימווהר ביקשו לשמור על אוסטריה עצמאית, ולעיתים אף נרשמו עימותים בינם לבין כוחות נאציים.
עם זאת, לאחר שדולפוס הקים את מפלגת חזית המולדת ב-1934 הצליח לכנס תחת הנהגתו גם את ההיימווהר ואיחד אותה עם ארגונים פרא-צבאיים ימניים אחרים, בסיועו של מנהיג ההיימווהר ארנסט רודיגר סטארמברג.
בתוך החזית הייתה השפעת ההיימווהר הלאומיים-אוסטרים פחותה ביחס לגישה הפאן-גרמנית השלטת.
יורשו של דולפוס, קורט שושניג, הטמיע ב-1936 את שאריות המנגנונים העצמאיים של ההיימווהר בחזית.
ארנסט סטארמברג נותר מחוץ לסדר השלטוני החדש, בניסיון לשים קץ ליריבויות בין צבאות פרטיים.
היילי קיוקו אלקרופט היא זמרת-יוצרת, רקדנית ושחקנית אמריקאית.
קיוקו נולדה ב-3 באפריל 1991 בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית.
אימה, שרה קוהארה היא מחליקה אמנותית וכוריאוגרפית, ואביה, הוא השחקן והקומיקאי ג'יימי אלקרופט.
אמה ילידת קנדה ממוצא יפני ואביה הוא אמריקאי מאוהיו והוא ממוצא אנגלי וסקוטי.
לקיוקו יש שני אחים, אליסיה ותאצ'ר.
עם סיום לימודי התיכון, היא התקבלה לבית הספר למוזיקה של קלייב דייוויס באוניברסיטת ניו יורק, בתחילה דחתה את הלימודים עד שבסופו של דבר ביטלה לגמרי עקב הזדמנויות למינוף הקריירה.
ב-12 במרץ 2013, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, A Belle to Remember.
ב-3 בפברואר 2015, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, This Side of Paradise.
ב-24 ביוני 2015, הוציאה את הסינגל "Girls Like Girls", שנכלל במיני-אלבום השני שלה.
ב-30 בספטמבר 2016, היא הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, Citrine.
ב-19 באוקטובר 2017, היא הוציאה את הסינגל "Feelings".
ב-11 בינואר 2018, היא הוציאה את הסינגל "Curious".
ב-30 במרץ 2018, היא הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Expectations.
ב-31 במאי 2018, הוציאה, בשיתוף פעולה עם קלאני, את הסינגל "What I Need".
בשנת 2019, הופיעה בקליפ לשיר "You Need to Calm Down" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט אשר הוקדש לקהילת הלהט"ב.
ב-14 בינואר 2020 הוציאה את המיני-אלבום הרביעי שלה, I'm Too Sensitive for This Shit, שיצא על ידי חברות התקליטים אמפייר דיסטריביושן ואטלנטיק רקורדס.
ב-30 באפריל 2021 הוציאה את הסינגל "Found My Friends", כחלק מתוך אלבום שני שעתיד לצאת.
ב-1 ביוני 2021 יצא הסינגל השני "Chance".
הסינגל השלישי שלה "Cherry", בשיתוף עם הזמרת פלטשר, יצא ב-16 בדצמבר 2021.
היא יצאה מהארון בפני ההורים שלה כשהייתה בכיתה ו'.
שנהסרטתפקידהערות2015Hello, My Name Is Frankאליסההרוע שבפנים 3מגיג'ם וההולוגרמותאייז'ה לייף2016XOXO (אנ')שני2018Becksלוסי
היילי ויקנהייזר היא שחקנית הוקי קרח קנדית מקצוענית לשעבר בעמדת חלוצה מרכזית, הנחשבת בעיני רבים לשחקנית הגדולה ביותר בתולדות הוקי קרח הנשים.
ויקנהייזר הובילה את נבחרת קנדה ל-4 מדליות זהב אולימפיות רצופות ולמדליית כסף אולימפית נוספת, ול-7 מדליות זהב ו-5 מדליות כסף באליפות העולם.
נכון ל-2023 היא השחקנית עם הכי הרבה מדליות בטורנירים בינלאומיים רשמיים בהוקי קרח הנשים אי פעם (שיא משותף), והמבקיעה הגדולה ביותר בתולדות האולימפיאדות בהוקי קרח נשים.
ויקנהייזר היא גם השחקנית הראשונה, שאיננה שוערת, ששיחקה בליגה מקצוענית לגברים, והשחקנית הראשונה שהבקיעה שער בליגה מקצוענית לגברים.
בנוסף לכך, שיחקה ויקנהייזר גם סופטבול, ושיחקה בנבחרת קנדה בסופטבול באולימפיאדת סידני (2000).
כיום משמשת ויקנהייזר כעוזרת למנכ"ל וממונה על פיתוח שחקנים בקבוצת ה-NHL טורונטו מייפל ליפס.
בין 2014 ל-2022 הייתה חברה בוועדת הספורטאים של הוועד האולימפי הבינלאומי.
ויקנהייזר פנתה גם ללימודי רפואה לאחר פרישתה מפעילות, וכיום (2023) היא רופאה מתמחה.
התקבלה להיכל התהילה של ההוקי ב-2019.
ויקנהייזר נולדה בשונאבון, עיירה קטנה בססקצ'ואן שבקנדה סמוך לגבול עם ארצות הברית, למשפחה ספורטיבית.
הוריה הם מורים לחינוך גופני.
בן דודה מדרגה שנייה, דאג ויקנהייזר , היה שחקן בליגת ה-NHL, הנבחר הראשון בדראפט ב-1980. היא החלה לשחק הוקי קרח בגיל 5, ועד גיל 13 שיחקה אך ורק עם קבוצות בנים.
לאחר שעברה עם משפחתה לקלגרי המשיכה לשחק בליגות משניות.
ב-1991 היא ייצגה את פרובינציית אלברטה במשחקי החורף של קנדה, הובילה אותה לזכייה בטורניר כולל הבקעת שער הניצחון במשחק הגמר, ונבחרה ל-MVP של האליפות.
ב-1994, עוד לפני שמלאו לה 16 שנים, כבר הייתה ויקנהייזר שחקנית בנבחרת קנדה, בה שיחקה ברצף עד פרישתה ממשחק פעיל ב-2017. היא שיחקה בנבחרת באליפות העולם שנערכה באותה שנה בלייק פלאסיד, במדינת ניו יורק בארצות הברית.
באותה אליפות שיחקה בשלושה משחקים, רשמה את הנקודה הראשונה שלה במשחק בינלאומי – אסיסט אחד, וזכתה עם קנדה באליפות.
באליפות השנייה בה השתתפה, ב-1997, זכתה שוב עם קנדה באליפות, שבה הצטיינה ונבחרה לשישיית הטורניר.
באולימפיאדת נאגנו (1998), בה התקיים לראשונה טורניר הוקי קרח אולימפי לנשים, הצטיינה ויקנהייזר ונבחרה לשישיית הטורניר, אך קנדה שהגיעה לטורניר כמועמדת לזכייה נוצחה במשחק הגמר על ידי ארצות הברית והסתפקה במדליית הכסף.
הצטיינותה של ויקנהייזר הרשימה את בובי קלארק, מנכ"ל קבוצה ה-NHL פילדלפיה פליירס, והוא זימן את ויקנהייזר להשתתף במחנה טרום-העונה של הקבוצה.
לאחר האולימפיאדה שיחקה ויקנהייזר שוב במדי נבחרת קנדה פעמיים באליפות העולם, והובילה את הנבחרת לשתי זכיות רצופות נוספות באליפות ב-1999 וב-2000, כשבשתי האליפויות נבחרה ל-MVP.
לקראת אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) כבר הייתה ויקנהייזר השחקנית הדומיננטית בהוקי קרח הנשים.
במשחקי ההכנה לקראת האולימפיאדה הראתה את כוחה עם 36 נקודות ב-26 משחקים, ובאולימפיאדה עצמה הובילה את נבחרת קנדה לזכייה במדליית הזהב כמבקיעה המצטיינת של הטורניר האולימפי, בו נבחרה ל-MVP.
ויקנהייזר שיחקה שוב בנבחרת קנדה ב-2004 ו-2005 באליפות העולם, זכתה עם קנדה באליפות ב-2004, אך נוצחה עם הנבחרת בגמר של אליפות 2005 על ידי ארצות הברית.
למרות זאת נבחרה פעם נוספת ל-MVP של הטורניר.
באולימפיאדת טורינו (2006) שוב הובילה ויקנהייזר את קנדה לזכייה במדליית הזהב, ושוב נבחרה ל-MVP של הטורניר האולימפי והייתה המבקיעה המצטיינת בו – ב-5 משחקים בלבד הבקיעה 5 שערים ומסרה 17 אסיסטים.
באולימפיאדת ונקובר (2010) זכתה ויקנהייזר לכבוד להיות משביעת הספורטאים בטקס הפתיחה.
היא זכתה עם קנדה במדליית זהב אולימפית שלישית ברציפות.
במהלך הטורניר הבקיעה את שערה ה-16 במסגרת האולימפית והפכה למבקיעת השערים המצטיינת בתולדות האולימפיאדות.
ויקנהייזר זכתה לכבוד נוסף באולימפיאדת סוצ'י (2014), האולימפיאדה האחרונה שלה, כשנבחרה לשאת את דגל קנדה בטקס הפתיחה.
עם הזכייה של קנדה במדליית הזהב הפכה ויקנהייזר להיות אחת מחמישה ספורטאים בלבד – נשים וגברים – שזכו בארבע מדליות זהב רצופות באולימפיאדת החורף.
באותה שנה נבחרה להיות חברה בוועדת הספורטאים של הוועד האולימפי הבינלאומי, שם כיהנה עם 2022.
ויקנהייזר היא עד היום המבקיעה המובילה בתולדות טורניר ההוקי קרח האולימפי לנשים, הן בנקודות (51) והן בשערים (18).
היא החזיקה שנים רבות גם בשיא הנקודות באליפות העולם לנשים (86), עד ששיאה נשבר ב-2023 על ידי האמריקאית הילרי נייט.
ויקנהייזר מחזיקה גם בשיא המדליות בטורנירים בינלאומיים גדולים (אליפות עולם ואולימפיאדה) - 18 מדליות, ובשיא מדליות הזהב בטורנירים בינלאומיים גדולים (11).
עקב מיעוט מסגרות ראויות להוקי קרח נשים מקצועני, מיעטה ויקנהייזר לשחק במסגרת קבוצתית לנשים.
ב-2002 הפכה למחליקה (כלומר, שאיננה שוערת) הראשונה שזכתה לחוזה בליגה מקצוענית לגברים, כשחתמה בקבוצת סלמאט קירקונומי, בליגה הפינית השלישית.
במהלך העונה הפכה לאישה הראשונה שמבקיעה שער בליגת גברים מקצוענית.
היא סיימה את העונה עם שני שערים ו-10 אסיסטים ב-23 משחקים, ועלתה עם הקבוצה לליגה השנייה.
בעונה שלאחר מכן עזבה את הקבוצה לאחר 10 משחקים.
למעשה הייתה אמורה ויקנהייזר לשחק עוד לפני כן באיטליה, אך רשויות ההוקי באיטליה פסלו את השתתפותה של אישה בליגת גברים.
ב-2008 חתמה על חוזה לעונה אחת עם קבוצת אסקילסטונה לינדן, מהליגה השלישית לגברים בשוודיה.
ב-2016, על סף פרישתה, שיחקה מספר משחקים בליגת הנשים CWHL, שלמרות היותה המסגרת המובילה בעולם להוקי קרח נשים הייתה באופן מעשי ליגה חצי מקצוענית.
ויקנהייזר שיחקה מספר משחקים בשלבים המכריעים של העונה בקבוצת קלגרי אינפרנו, ותרומתה הייתה צנועה – שני אסיסטים במשחק הגמר, בו ניצחו ויקנהייזר והאינפרנו וזכו בגביע קלרקסון – גביע האליפות של קנדה בהוקי קרח נשים.
בתחילת המאה ה-21 למדה ויקנהייזר באוניברסיטת סיימון פרייזר בקולומביה הבריטית, והייתה חברה בנבחרת הסופטבול של האוניברסיטה.
בין 2011 ל-2013 סיימה ויקנהייזר תואר בקינסיולוגיה באוניברסיטת קלגרי, וייצגה את האוניברסיטה בטורנירי הוקי קרח שונים מול אוניברסיטאות אחרות.
ב-2017 הודיעה על פרישתה מהוקי קרח כדי להתרכז בלימודי הרפואה, אותם סיימה ב-2022. כיום היא רופאה מתמחה.
ב-2018 התמנתה ויקנהייזר לעוזרת מנכ"ל האחראית על פיתוח שחקנים בקבוצת ה-NHL טורונטו מייפל ליפס – תפקיד אותו היא ממלאת עד היום.
ב-2011 התקבלה ויקנהייזר כחברה במסדר קנדה, בדרגת קצינה (השנייה מבין שלוש דרגות המסדר).
באותה שנה נחנך מרכז ספורט הנקרא על שמה בעיירת הולדתה, שונאבון שבססקצ'ואן.
ב-2014 נבחרה לחברה בוועדת הספורטאים של הוועד האולימפי הבינלאומי, שם כיהנה עד 2022.
ב-2019 נבחרה ויקנהייזר כחברה בהיכל התהילה של ההוקי.
בנוסף להוקי קרח, ויקנהייזר הייתה גם שחקנים סופטבול מצטיינת.
הישגיה הבולטים בענף היו בשנת 2000, כשעם נבחרת אוניברסיטת סיימון פרייזר הגיעה למקום השלישי בקנדה באליפות הלאומית של NAIA – המקבילה הקנדית של ה-NCAA האמריקאי, והייתה החובטת המובילה של נבחרת קנדה באולימפיאדת סידני (2000).
לאחר האולימפיאדה נטשה ויקנהייזר את העיסוק בסופטבול.
היילי מריה סטיבנס היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מדינת מישיגן, מאז 2019. בתחום המחוז שוכנים חלקים רבים מצפון וממערב העיר דטרויט.
היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון סיהולם בברמינגהאם ואת השכלתה הגבוהה רכשה באמריקן יוניברסיטי.
ב-2006 החל להיות מעורבת בפוליטיקה של ארצות הברית, ועבדה בהתנדבות במפלגה הדמוקרטית של מישיגן כמארגנת.
היא עבדה במטה הבחירות של הילרי קלינטון במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, אך אחרי הבחירות המקדימות עברה למטה הבחירות של הסנאטור ברק אובמה.
בשנת 2009, סטיבנס נשכרה בידי סטיבן רטנר להצטרף אל כוח המשימה הנשיאותי לתעשיית הרכב, והיא שימשה כראשת הסגל שלו.
לאחר מכן היא החלה לעבוד במכון לייצור ועיצוב דיגיטלי בשיקגו שבאילינוי, וחזרה למישיגן ב-2017.
בין ינואר לפברואר 2017, שבה סטיבנס לעיר הולדתה רוצ'סטר הילס.
באפריל אותה שנה היא הודיעה על מועמדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מישיגן לקראת הבחירות ב-2018. המחוז היה יוצג בידי דייוויד טרוט מזה ארבע שנים, שנבחר לתפקידו בבחירות 2014.
טרוט הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים בספטמבר 2017 והפך את מחוז הקונגרס ה-11 של מישיגן למושב פתוח.
במועמדותה של סטיבנס תמכה, בין היתר, מזכירת המדינה של ארצות הברית לשעבר הילרי קלינטון.
בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית, סטיבנס גברה על טים גריימל.
בנובמבר ניצבה בפני לנה אפשטיין, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, אותה ניצחה בפער בן כשישה אחוזים.
ניצחונה, לצד זה של אליסה סלוטקין במחוז הקונגרס השמיני הסמוך, סימן את הפעם הראשונה מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 בה אף רפובליקני לא ייצג חלק ממחוז אוקלנד בבית הנבחרים.
סטיבנס ועמיתהּ קולין אלרד ממחוז הקונגרס ה-32 של טקסס, שניהם יוצאי ממשל אובמה, נבחרו לנשיאי מחזור חברי הקונגרס הדמוקרטים שנכנסו לתפקידם ב-2019. בקונגרס ה-116 של ארצות הברית חברה סטיבנס בוועדת החינוך והעבודה ובוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל.
ב-8 בפברואר 2020 הביעה סטיבנס תמיכה במועמדותו של ראש עיריית ניו יורק לשעבר מייקל בלומברג לנשיאות ארצות הברית.
ב-22 באפריל 2025 הודיעה סטיבנס על התמודדותה אל הסנאט של ארצות הברית למושבו של הסנאטור הפורש גרי פיטרס.
ריצ'רד היילי ליוור היה צייר אימפרסיוניסט, פוסט אימפרסיוניסט, ומודרני מחנך אוסטרלי-אמריקאי.
היליי ליוור נולד בבודן בדרום אוסטרליה ב־28 בספטמבר 1875, בנו של אלביון וו.
הוא הצטיין בשיעורי ציור במכללת הנסיך אלפרד בהדרכת ג'יימס אשטון ועם עזיבתו את בית הספר המשיך ללמוד אצל אשטון בבית הספר שלו לאמנות בנורווד.
סבו מצד אמו, ריצ'רד היילי, הבעלים של בוורדן טאנרי, נפטר בשנת 1882, והירושה שהשאיר הספיקה כדי שליוור יוכל לממן נסיעה לאנגליה בשנת 1899 [4] כדי לקדם את הקריירה שלו בציור.
הוא עבר לסנט איבס, נמל דייגים ומושבה אמנותית בחוף קורניש, דרום מערב אנגליה.
המוניטין של העיירה כמרכז לציור ימי נבע בעיקרו מנוכחות הצייר יוליוס אולסון, שהפך לצייר בריטי שהתמקד בחוף ים בריטי.
בסנט אייבס שיתף ליבר סטודיו עם פרדריק ג'אד וו, ולמד טכניקות ציור אצל האימפרסיוניסט אולסון ואלגרנון טלמג'.
היליי צייר גם בנמלים הצרפתיים שבבריטני, ממש מעבר לתעלה האנגלית ממול לסנט איבס.
בסוף 1904 עשה היילי מסע חזרה לאדלייד באוסטרליה, שם מתה אמו משחפת.
במהלך שהותו בת 12 חודשים הוא הציג כמה תערוכות, צייר נופי ים ולימד.
בשנת 1906, כשחזר לאירופה, התחתן עם אאידה סמית' גייל בכנסייה בסנט איבס.
בשנת 1908 עשה ליוור סדרה של ציורים וקרא להם "בית החולים ואן גוך", הולנד המבטאים את ההשפעה העמוקה שחש מאותו אומן.
בשנת 1911 שכנע ארנסט לוסון, צייר אימפרסיוניסטי, את ליוור לעבור לארצות הברית ואמר שתהיה לו הצלחה גדולה יותר שם.
ליוור הגיע לעיר ניו יורק בשנת 1912 וצייר נופים של נהר ההדסון, טיימס סקוור וסנטרל פארק.
כאשר גילה את החוף המזרחי האמריקני, הוא צייר בגלוסטר, מסצ'וסטס במשך כמה קייצים ובמרבלדה, מסצ'וסטס.
שני האמנים פיתחו סגנונות ציור ספונטניים ונועזים, וליוור התקבל למעגל חבריו של לוסון: רוברט אנרי, ויליאם גלקנס, ג'ון סלואן וג'ורג' בלוז.
הוא הציג עם קבוצה זו באופן קבוע, אך בסופו של דבר עזב את ניו יורק והתיישב במסצ'וסטס.
בשנים 1919 - 1931 לימד ליוור שיעורי יצירה בליגה לסטודנטים לאמנות בניו יורק, אך שמר על סטודיו בגלוסטר ולעיתים קרובות נסע לצייר בננטוקט ובכרם היין של מרתה.
ליוור נסע לפיטסבורג בשנת 1922 כשופט בתחום האמנות בתערוכה קרנגי הבינלאומית.
בשנת 1924 הוזמן ליוור לצייר את היאכטה הנשיאותית, USS Mayflower, ציור שהוצג לאחר מכן בפני הנשיא קלווין קולידג' בחדר הקבינט של הבית הלבן.
בשנת 1930 עבר ליבר לקאלדוול, ניו ג'רזי, והיה שם עד שנת 1938, אז עבר להר ורנון, ניו יורק.
בעודו מתגורר בניו יורק, צייר נופים בניו ג'רזי, ניו אינגלנד, ניו יורק והאזורים הקנדיים.
לאורך חייו הוא טייל וצייר בהרחבה, כולל נובה סקוטיה ואי גראנד-מאן בקנדה, איי בהאמה ופלורידה.
הוא חזר לא פעם לאירופה.
בשנת 1933 מונה היילי למנהל בית הספר לאמנות הקיץ בסטו, ורמונט.
[8] ליוור לימד גם שיעורי ציור בבית הספר לאמנות בברונקסוויל, ניו יורק בשנים 1934–1935.
ליוור נפגע על ידי דלקת מפרקים בידו הימנית, מה שמנע ממנו לנסוע ואילץ אותו להתרכז בציור טבע דומם במקום זאת.
ככל שהתקדמה דלקת הפרקים שלו, הוא לימד את עצמו לצייר ביד שמאל.
עם זאת, בעקבות מות אשתו אאידה בשנת 1949, ליוור נשאר מרותק לביתו, שם המשיך לצייר עד מותו.
היילי ליוור נפטר ב־6 בדצמבר 1958 בביתו בהר ורנון, ניו יורק.
ליוור נעלם מעיני הציבור יותר מעשרים שנה, אף על פי שבעבר היה פופולרי מאוד והוערך ביקורתית.
אף על פי כן, הוא המשיך לצייר בשנים שחלפו ועמיתיו וסוחרי אמנות נדהמו ממטמון הציורים שלא נמכרו, שנמצאו באסם שלו בהר ורנון.
מאז מותו הוא הוכר כאחד ממובילי האימפרסיוניזם האמריקני במאה ה -20.
היימאשקר (בהונגרית: Hajmáskér) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
בהיימאשקר חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
ובמהלך מלחמת העולם השנייה בשנת 1940 נשלחו אליה יהודים מבונהאד לעבודות כפייה
היילי קופס היא מחליקה אמנותית אמריקאית-ישראלית, המתמודדת מטעם ישראל בענף הזוגות, יחד עם יבגני קרסנופולסקי.
קופס נולדה בניו יורק, וגדלה בניו ג'רזי בבית יהודי אורתודוקסי.
בתם של ליסה (מחליקה אמנותית בעברה) וסטיבן (שחקן הוקי קרח בעברו).
אחיה הגדול, קורי, הוא שחקן הוקי קרח, אשר שיחק ב-2015–2016 ברעננה היטמן בליגת ההוקי קרח הישראלית.
בשנת 2013 קיבלה קופס אזרחות ישראלית.
קופס התחנכה בתיכון בחינוך ביתי, ולאחר מכן למדה במדרשת אמי"ת בית הילד בגילה, בשנים 2020–2021.
קופס החלה להחליק בשנת 2004. ב-2016 היא הצטוותה למחליק האמנותי הישראלי ארטיום צוגלין , ויחד הגיעו בספטמבר 2016 למקום ה-9 בתחרות הגרנד פריקס לנוער ברוסיה .
במרץ 2017 הזוג הגיעו למקום ה-11 באליפות העולם לנוער בטאיפיי, טאיוואן .
בשנה העוקבת צוגלים וקופס הגיעו למקום ה-16 באליפות העולם לנוער בסופיה, בולגריה .
בשנת 2019 קופס וצוגלין הגיעו למקום ה-7 באליפות העולם לנוער בקרואטיה.
בשנה זו הם זכו באליפות ישראל לנוער בזוגות לשנת 2019. הזוג ייצג את ישראל בשנת 2019 באליפות האירופאית להחלקה אמנותית במינסק, בלארוס .
עם סיום שיתוף הפעולה עם צוגלין, קופס לקחה הפסקה מעולם הספורט.
בשנת 2021 הכריזה על שיתוף פעולה עם יבגני קרסנופולסקי, והם מתאמנים אצל גלית חייט.
לאחר שלושה חודשים של אימון משותף הזוג השיג את הקריטריון הדרוש לייצג את ישראל באולימפיאדת החורף בבייג'ינג.
בשנת 2022 הזוג זכה באליפות ישראל לזוגות.
היילי לאו היא שחקנית וזמרת קנדית, הידועה בדמותה של ולרי בראון בסדרת הדרמה "ריברדייל", ליזי אליוט בסדרת המדע הבדיוני "פחמן משודרג" של נטפליקס, ובתור טס בסרט הקומדיה האפלה "תיכון פיצוץ".
לאו נולדה ב-18 בנובמבר 1992 בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה.
בשנת 2017, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה במשחק בתפקיד חוזר בתור ולרי בראון בסדרת הדרמה "ריברדייל".
בהמשך למשחק שלה, היא זכתה בתפקידים בתוכניות טלוויזיה וסרטים כולל בסרטים "הרומנטיקנית החדשה", "כסף צעיר", "תיכון פיצוץ" ו"מארק, מרי וכמה אנשים אחרים".
בטלוויזיה היא שיחקה בסדרות "יחסים בהסכמה" ו"פחמן משודרג" של נטפליקס.
+שנהסרטתפקידהערות2018הרומנטיקנית החדשהניקי מוריסון2020תיכון פיצוץטסכסף צעיראלי טאקר2021מארק, מרי וכמה אנשים אחריםמארי2023Door Mouseמאוסגם מפיקה-שותפהTBADeadlocked: Dad of the DeadבריShe Taught Loveקנדיס
+שנהסדרהתפקידהערות2017יחסים בהסכמהוינהפרק: "The Leak"Stickmanאמהסרט טלוויזיה של Syfy 2017 - 2018, 2021ריברדיילואלרי בראוןתפקיד חוזר (עונות 2-1)
תפקיד אורח (עונה 5); 16 פרקים2018 - 2020פחמן משודרגליזי אליוט9 פרקים2022Talesטינה ג'קסוןפרק: "Ms.
היילי לו ריצ'רדסון היא שחקנית אמריקאית.
היא קיבלה הכרה עבור תפקידה בסרט ההתבגרות שזכה לשבחי הביקורות "17 עד הקצה" (2016) ובסרט האימה הפסיכולוגי "ספליט" (2016).
לאחר מכן, זכתה לשבחים על תפקידה בתור מייסי בסרט "Support the Girls" (2018) ובסרט "במרחק נשימה" (2019).
היילי לו ריצ'רדסון נולדה בפיניקס, אריזונה, בתם של ולרי, העוסקת בשיווק ומיתוג, ופורסט ל.
ריצ'רדסון למדה בווילה מונטסורי עד חטיבת הביניים, ולאחר מכן בתיכון ארקדיה.
היא שיחקה בהפקות תיאטרון והשתתפה בתחרויות ריקוד אזוריות ברחבי המדינה.
מ-2001 עד 2011 הייתה רקדנית מובילה בלהקת המחול קנדי של פיניקס.
ב-2011 היא עברה להוליווד, קליפורניה.
בשנת 2012 התארחה בסדרות טלוויזיה בהן "שייק".
בשנת 2013, החלה ריצ'רדסון לשחק בתפקיד חוזר כטס בסדרת הטלוויזיה "רייבנסווד" ובסרט הטלוויזיה, "Escape From Polygamy".
בשנת 2014 שיחקה בסרט הקולנוע "The Young Kieslowski" והופיעה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Last Survivors".
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי לצד סבסטיאן סטן בסרט הקולנוע "מדליית ארד".
בשנת 2018 גילמה את סילביה הרמן בסרט הקולנוע "מבצע פינאלה".
בשנת 2020 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט ההתבגרות "המסע של ורוניקה" שנכתב ובוים על ידי רייצ'ל לי גולדנברג.
הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת טד קפלן וג'ני הנדריקס.
הסרט עוקב אחר ורוניקה, נערה מתבגרת אשר מגלה כי היא בהריון ואינה יכולה לבצע הפלה במדינתה ללא אישור הוריה, ולאחר מכן משכנעת את חברתה ביילי (פריירה) לצאת איתה לטיול דרכים לאלבקרקי.
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "אחרי יאנג".
באותה שנה שיחקה לצד אוון טיג בסרט הקולנוע "Montana Story".
בנובמבר 2020 לוהקה לתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "אהבה ממבט ראשון", אשר הוקרן לראשונה בשנת 2023, כאשר ונסה קזוויל תביים לפי תסריט של קייטי לאבג'וי, המבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'ניפר אי סמית', כאשר ריצ'רדסון אמורה לשמש גם כמפיקה בפועל.
בשנת 2022 לוהקה לתפקיד ראשי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "הלוטוס הלבן".
בינואר 2026 עלתה לאוויר בשירות הסטרימינג Peacock הסדרה "נשות המרגלים", דרמת ריגול בכיכובן של אמיליה קלארק וריצ'רדסון.
ריצ'רדסון מגלמת את טווילה, אישה בעלת תושייה וביטחון עצמי גבוה המגיעה מרקע משפחתי מורכב באינדיאנה.
ריצ'רדסון סורגת מגיל שמונה, ויש לה חנות אטסי שבה היא מוכרת אביזרים ובגדים סרוגים מעיצוביה.
החל משנת 2012 הייתה ריצ'רדסון בזוגיות עם השחקן הקנדי ברט דייר; לאחר שהכירו על הסט של "רייבנסווד".
היילנד פארק היא עיר הממוקמת במחוז לייק שבמדינת אילינוי אשר בארצות הברית.
לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2010 הכילה העיר באותה העת 29,763 תושבים, וצפיפות אוכלוסין של העיר הייתה 939.47 נפש לקמ"ר.
היילנד פארק, אשר משתייכת ליישובי אזור הנורת' שור, מאופיינת בעושרה ובקהילה היהודית הגדולה יחסית שנמצאת בה.