tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מחבלי חמאס השתמשו במגוון רובי סער, הן רובי קלשניקוב למיניהם (AK-47 ו-AK-74, רובה סער סוג 56 תוצרת סין, זאסטאבה M70 יוגוסלבי ועוד) וחיקויי M-16 כגון נורינקו QC (העתק סיני לא מורשה של ה-M16).
האחרון שימש בעיקר את יחידת הנוח'בה והקומנדו של חמאס.
המחבלים עשו שימוש רב ב-RPG-7 והעתקים לא מורשים שלו, לצד שימוש בטילי נ"ט מתקדמים יותר.
כמו כן חמאס החל להשתמש ברחפנים לצורכי תקיפה, וצה"ל יירט אותם.
לאחר המתקפה, המשיך חמאס בירי רקטות על עוטף עזה, השפלה וגוש דן, מולם השתמשה ישראל בכיפת ברזל.
ב־13 באוקטובר שיגר רקטת עיאש 250 לעבר הצפון, אך זו יורטה על ידי קלע דוד.
ב־4 בנובמבר שיגר רקטת עיאש 250 לעבר אילת, אך היא יורטה בידי מערכת חץ 2. חמאס משתמשים גם בטיל נ"ט מונחה מתוצרת סין.
טיל הנ"ט HJ-8L הוא חלק ממשפחת טילי HJ-8 הסינית שמיוצרת מאז 1985, כאשר האות L משקפת את המילה "Light" (קל).
משגר HJ-8L יכול לכלול שני טילים: אחד בעל טווח של 3 ק"מ ואחד גדול יותר ל־4 ק"מ.
חמאס פיתח רשת מנהרות לחימה ברצועת עזה.
כאשר צה"ל נכנס לרצועת עזה, חמאס הפיץ סרטונים שבהם אנשיו מגיחים ממנהרות נסתרות כשהם חמושים ברקטות נ"ט (לרוב מדגם RPG-7) וטילי נ"ט (לרוב מדגם קורנט) ומטענים, מְשגרים את הנ"ט על הכלים ומצמידים מטענים לכלי הרכב המשוריינים של צה"ל.
מערכת "מעיל רוח" הישראלית יירטה טילים אלו.
בישראל פותחו כלים ללוחמת מנהרות ובפרט להריסתן של מנהרות.
לכל אורך המלחמה, כולל במתקפת הפתע ובמהלך התמרון הקרקעי, חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הרבו להשתמש באזרחים ובתשתיות אזרחיות כמגן אנושי, כולל בתי חולים ובפרט בבית החולים שיפא, שבו הוחזקו חטופים ומתחתיו נחשפה רשת מנהרות טרור של חמאס.
גם בבתי החולים רנתיסי וכמאל עדואן נחשפו תשתיות טרור.
אמצעי לחימה ותחמושת, כולל רקטות ארטילריות, הוסתרו בבתים, מתחת למיטות ילדים, בגני ילדים, במסגדים ובבתי ספר ומשגרי רקטות מוקמו ליד תשתיות אזרחיות, כולל בצמוד למסגדים.
חלק מהקרבות התנהלו כאשר מחבלים תקפו את כוחות צה"ל מתוך בתי ספר ומסגדים.
בנוסף, אמצעי לחימה ותחמושת הוסתרו בתוך מבנים של אונר"א ובשקי סיוע הנושאים את סמל הארגון.
כחלק מהלחימה, הם נהגו לצאת ממקומות המחבוא שלהם בבגדים אזרחיים או אימוניות – לפני שהם החלו לירות על חיילי צה"ל, או להצמיד מוקשים לרכב שלהם, או לירות רקטות ממשגרים באזורים אזרחיים.
הם נהגו למלכד בתים נטושים בחומרי נפץ ובחוטי מעידה, לפעמים פיתו חיילי צה"ל להיכנס למבנים הממולכדים על ידי פיזור סימנים לנוכחות של חמאס.
ביוני 2024 טענו אלן דרשוביץ ואישים נוספים כי קיימים מסמכים לפיהם יחיא סינוואר היה מעוניין שישראל תגרום לשיעורי אבדות גבוהים של אזרחים, כדי לייצר לחץ עולמי על ישראל.
במאי 2025, לאחר כ־20 חודשי לחימה, פורסמה הערכת צה"ל לפיה הזרוע הצבאית של חמאס מונה מספר זהה של פעילים כמו שהיו בה לפני 7 באוקטובר 2023. על פי הערכת ישראל נהרגו כ־20,000 מחבלי חמאס, אך במקומם הצליח הארגון לגייס פעילים חדשים רבים, שנצפו גם באירועי שחרור החטופים.
כמו כן על פי הערכת צה"ל, הזרוע הצבאית של חמאס שמרה על יכולת מסוימת לייצר רקטות חדשות, ומחזיקה מאגר של מאות רקטות ארוכות טווח ואלפי רקטות לטווח קצר ופצצות מרגמה, שלא נעשה בהן שימוש ומיועדות לשימוש עתידי.
חזבאללה פעל בגבול ישראל–לבנון וביצע ירי נק"ל, צלפים, נ"ט ומרגמות על מוצבי צה"ל, על גדר המערכת, על מתקני תצפית ועל יישובים צמודי גדר.
כמו כן אִפשר חזבאללה לחוליות טרור פלסטיניות לבצע פיגועי חדירה, מטעני חבלה וירי נגד ישראל בגבול הצפון, וכן לבצע ירי תלול מסלול לעבר ערים ויישובים ישראליים בצפון.
בהמשך הגדיל חזבאללה את כמות פיגועי הנ"ט, וחוליות טרור שיגרו עשרות טילי נ"ט כל שבוע לכל אורך הגזרה, גם על מטרות אזרחיות, ורבות מהן נהרגו על ידי צה"ל.
החל מאמצע נובמבר הגביר חזבאללה את כמות הירי הרקטי לעבר ישראל לעשרות שיגורים ליום, ואת התדירות של שליחת כטב"מים מתאבדים לתוך ישראל (רובם יורטו).
החל מדצמבר הגדיל חזבאללה את כמות פיגועי הנ"ט ואף השתמש בטילי קורנט EM שלהם טווח של 10 ק"מ וטילי אלמאס 3 שלהם טווח של 16 ק"מ, על מנת לפגוע בבסיסים מרכזיים של צה"ל בצפון ובבתים של אזרחים ביישובים הסמוכים לגבול.
בתגובה הגביר צה"ל את הסיכולים הממוקדים נגד מפקדי שטח בכירים של חזבאללה, ובפרט של כוח רדואן, והרג מספר מפקדים בכירים ויועצים איראנים.
ב־1 באוקטובר 2024, פחות מיממה לאחר הפתיחה הרשמית של התמרון הקרקעי בלבנון, חשף דובר צה"ל כי בחודשים שקדמו לתמרון הקרקעי בוצעו עשרות מבצעים חשאיים של צה"ל שהכינו את הקרקע לתמרון, חלקם הגיעו לעומק של 5–10 ק"מ בתוך שטח לבנון, במטרה לאתר ולהשמיד את יכולות חזבאללה במקום.
הפעולות כוונו נגד תשתיות של כוח רדואן, כולל רשת מנהרות תת־קרקעיות מלאות באמצעי לחימה, שיועדו לשמש את חזבאללה בעת הפלישה לישראל.
ב־14 באוקטובר חשף צה"ל מנהרה באורך כ־800 מטרים בלב שכונה אזרחית בדרום לבנון, שאובזרה באמצעי לחימה רבים כולל טילי מסוקים, פגזים ואופנועים, ואמצעי שהייה לזמן ממושך, כחלק מהתוכנית לכיבוש הגליל.
לפי דיווח בוול סטריט ג'ורנל מנובמבר 2024, בצה"ל הופתעו מכמות, היקף ואיכות הנשק הרוסי שנתפס במעוזי חזבאללה בדרום לבנון.
כ־60%–70% מכלל הנשק ואמצעי הלחימה שצה"ל תפס בימים הראשונים של הלחימה בדרום לבנון היו מתוצרת רוסיה – חלקם ישנים, מימי ברית המועצות, וחלקם חדישים מאוד ויוצרו בשנת 2020. בצה"ל לא יודעים לקבוע בוודאות אם רוסיה העבירה את הנשק ישירות לחזבאללה, או שהוא הועבר למחסני הצבא הסורי ומשם "זלג" לחזבאללה.
הנשק שבאמצעותו פגע חזבאללה בהכי הרבה חיילי צה"ל במלחמה הוא טיל הנ"ט הרוסי "קורנט" שנמצא בדרום לבנון בכמות גדולה ובדגמים חדישים.
החות'ים נמצאים בתימן, מרחק של כאלפיים קילומטר מישראל, דבר שהקשה עליהם להיכנס לעימות ישיר עם ישראל.
מסיבה זו הם שיגרו טילים ארוכי טווח כגון טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטב"מים מתאבדים מתוצרת איראנית.
רובם יורטו בידי מערך ההגנה האווירית של ישראל, רובם מעל ים סוף מחוץ לשטח ישראל.
בעקבות הכישלון לפגוע בישראל באמצעות טילים, החלו החות'ים בתקיפת אוניות אזרחיות בטענה שהן בבעלות ישראלית ואף פרסמו שמות של ישראלים שלכאורה היו על הסיפון.
בהמשך הרחיבו את הפגיעות גם לאוניות שאינן בבעלות ישראלית אך עושות דרכן לנמלים ישראליים, וגרמו לחברות ספנות גדולות לחדול משיט בים סוף.
כהתמודדות עם פעילות חבלנית זו פתחה ארצות הברית במבצע שומר השגשוג, שבו כוח הגנה ימי רב־לאומי שומר על חופש התנועה בים סוף.
נוסף לארגוני הטרור הפלסטיניים, חזבאללה והחות'ים, ארגוני טרור ומיליציות נוספות ביצעו כמה תקיפות נגד ישראל וארצות הברית.
עם הארגונים הללו נמנים אמל, אל־חשד א־שעבי וגדודי חזבאללה.
ב־8 באוקטובר 2023 אמר מזכיר ההגנה האמריקאי, לויד אוסטין, שצבא ארצות הברית מקדם את נושאת המטוסים ג'רלד פורד (CVN-78), הנמצאת בים התיכון עם צי ספינות התקיפה שלה, אל חופי ישראל כדי לסייע לה במידת הצורך.
כמו כן ארצות הברית החלה בהספקת ציוד, תחמושת ואספקה צבאית רבה לישראל ברכבת אווירית.
בבוקר 15 באוקטובר הודיעה ארצות הברית על שליחת נושאת מטוסים שנייה לאזור ישראל, קבוצת התמיכה ההתקפית השנייה (IKECSG) בהובלת נושאת המטוסים דווייט אייזנהאואר.
ב־16 באוקטובר יצא כוח התערבות מהירה המורכב מ־2,000 חיילי מארינס אמריקאים לכיוון חופי ישראל.
ב־23 באוקטובר שלח נשיא ארצות הברית את לוטננט גנרל ג'יימס פ.
גלין בראש משלחת קצינים אמריקאים, לייעץ לצה"ל במלחמה.
ביידן הבטיח סיוע צבאי וכלכלי חסר תקדים של 10 מיליארד דולר שעלה בהמשך ל־14.3 מיליארד דולר.
החל ב־17 באוקטובר 2023, ובתגובה לתמיכת ארצות הברית בישראל במלחמה, יזמו מיליציות הנתמכות על ידי איראן סדרה מתואמת של יותר מ־170 התקפות על בסיסים ונכסים של צבא ארצות הברית בסוריה, בעיראק ובירדן.
התקפות אלו הביאו לפציעתם של עשרות אנשי שירות אמריקאים.
בתגובה, ארצות הברית פתחה במתקפות נגד מרובות, בהן נהרגו מעל מ־30 טרוריסטים, בהם מושטק טאליב אל־סעידי, מפקד בכיר בתנועת א־נוג'בא.
בפברואר 2024, בעקבות תקיפות אוויריות של ארצות הברית בעיראק ובסוריה, הופסקו עיקר התקפות המיליציות נגד כוחות ארצות הברית.
עד ל־6 בנובמבר 2023 שלחה ארצות הברית לישראל, באמצעות מטוסי תובלה ואניות מטען, חימוש וציוד צבאי במשקל של כ־10,000 טונות.
במקביל פרסה ארצות הברית באזור המזרח התיכון ארבע טייסות של מטוסי קרב מדגמי F-35 ,F-15 ,F-16 ו־A-10 ונושאת מטוסים.
ב־5 בנובמבר הודיעה ארצות הברית כי הצוללת הגרעינית פלורידה מסדרת אוהיו, הנושאת כ־150 טילי שיוט מסוג טומהוק, הגיעה לתחום פיקוד מרכז (סנטקו"ם).
ספינות יירוט אמריקניות נפרסו בים התיכון ובים האדום לראשונה בהיסטוריה, לצורך הרחבת מטריית ההגנה על ישראל וסיוע בגילוי, סיווג ויירוט של האיומים, ובכך במהלך המלחמה התנהל סנכרון מבצעי מלא עם כוחות פיקוד מרכז (סנטקו"ם) של צבא ארצות הברית.
הכוחות האמריקניים בסוריה ובעיראק היו מאז אמצע אוקטובר תחת מתקפה שכללה התקפות על בסיסי ארצות הברית במזרח התיכון על ידי רקטות וכטב"מים ששיגרו לעברם מיליציות פרו־איראניות, כחלק מלחץ איראני להביא להפסקת אש בין ישראל לחמאס.
בעקבות ריבוי תקיפות החות'ים על ספינות סוחר בים האדום ובעיקר באזור באב אל־מנדב, הקימה ארצות הברית כוח ימי בין־לאומי והכריזה על מבצע שומר השגשוג על מנת להבטיח את חופש השיט בים האדום.
חמישה לוחמים של ארצות הברית נהרגו, מתוכם שניים בתימן ושלושה בגבול ירדן–סוריה, שם נפצעו עוד כ־40 חיילים.
עסקת נשק גדולה נחתמה בסוף ינואר 2024 בין ארצות הברית לישראל.
במסגרתה יסופקו לישראל שתי טייסות מטוסי קרב וטייסת מסוקי קרב אחת וכן חימושים רבים.
ב־7 במרץ 2024 הכריז נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על הקמת מזח צף לחופי העיר עזה.
המזח הוקם על ידי צבא ארצות הברית במטרה לספק סיוע הומניטרי לתושבי רצועת עזה בעקבות המשבר ההומניטרי ברצועת עזה שנוצר בעקבות הלחימה.
התכנון האמריקאי היה לספק לרצועת עזה דרך המזח כ־2 מיליון מנות מזון יומיות, לכ־2.3 מיליון תושבי הרצועה.
ב־16 במאי הודיע פיקוד המרכז של צבא ארצות הברית כי המזח הזמני הושלם, בחוף א־שאטי, מצפון למסדרון נצרים.
ב־17 במאי בסביבות השעה 09:00 בבוקר החלו משאיות הנושאות סיוע הומניטרי לנוע לחוף מהרציף הזמני בעזה.
פיקוד המרכז של צבא ארצות הברית הודיע כי מ־17 במאי ועד 28 ביוני עברו דרך המזח לחוף עזה 8,831 טונות של סיוע הומניטרי.
המזח נותק מחוף עזה ונגרר לנמל אשדוד.
נכון לסוף יוני 2024, אספקת מזון באמצעות המזח הופסקה.
צבא ארצות הברית הודיע על סיום פעילות המזח ב־17 ביולי 2024.
ב־26 באוגוסט 2024 משרד הביטחון עדכן כי במסגרת רכבת אווירית נרחבת של ציוד צבאי וחימושים מארצות הברית הובאו מתחילת המלחמה לישראל יותר מ־50 אלף טונות של ציוד צבאי, ב־500 הטסות ו־107 השטות.
שווי הסיוע הצבאי שארצות הברית סיפקה לישראל מאז תחילת המלחמה ועד יוני 2024 נאמד בכ־6.5 מיליארד דולר.
על פי דיווח משרד הביטחון עד נובמבר 2025 נשלחו מארצות הברית לישראל מעל ל-120,000 טונות של ציוד צבאי, חימושים, אמצעי לחימה וציוד מגן, ב-1,000 מטוסים ובכ-150 אוניות.
על פי מחקר של מכון ווטסון האמריקאי, מתחילת המלחמה ועד 30 בספטמבר 2024, ממשלת ארצות הברית הוציאה לפחות 22.76 מיליארד דולר על המלחמה וסיוע צבאי לישראל.
כ־17.9 מיליארד דולר הוצאו על סיוע צבאי ישיר לישראל (מתוכם סיוע בשווי כ־5.2 מיליארד דולר עתיד להגיע רק בשנת 2025) ו־4.86 מיליארד דולר על פעולות צבאיות של ארצות הברית באזור המלחמה, לרבות נגד כוחות החות'ים בתימן.
במתקפת הפתע נרצחו ונהרגו כ־ ישראלים וזרים, ביניהם כ־766 אזרחים, 334 חיילי צה"ל, 60 שוטרי משטרת ישראל ועשרה אנשי שירות הביטחון הכללי.
בין האזרחים הזרים שנרצחו נמנים אמריקאים, צרפתים, ארגנטינאים, תאילנדים, נפאלים, אוקראינים ואזרחי מדינות נוספות.
מעדויות חיילים וכוחות זק"א, ההרג רובו בוצע בירי, אך ניכר שחלק מגופות ההרוגים הושחתו, כולל תיאורים של עריפת ראשים, שיסוף גרונות, מלכוד גופות במִטענים, ברימונים ושריפת גופות.
כמו כן התגלו עדויות למקרי אונס והתעללות מינית בנשים בטרם נרצחו.
פעולות הטבח תועדו בשידור חי ובסרטונים שהופצו ברשתות החברתיות.
בחלק מהעדויות צפו ללא צנזורה גם גורמים מדיניים.
בתחקירים של "ידיעות אחרונות" ו"הארץ" דווח כי צה"ל הפעיל נוהל הדומה לנוהל חניבעל ב־7 באוקטובר.
המספר המדויק של ישראלים שנהרגו מכוחות צה"ל אינו ידוע.
בלוחמה ברצועת עזה נהרגו עוד חיילי צה"ל, בהם שנהרגו במהלך פיגועים ופעולות ביהודה ושומרון, ו־ שנהרגו בתקיפות חזבאללה בגבול ישראל–לבנון.
אזרחים נהרגו בתקיפות חזבאללה, בהם אזרח הודי אחד.
בשנתיים שמתחילת המלחמה נפלו 1,152 אנשי מערכת הביטחון.
1035 חיילים, 100 שוטרים, תשעה אנשי שב"כ ושמונה סוהרים.
יותר מ־6,500 בני משפחה נוספו למעגל השכול.
נכון לספטמבר 2025 במלחמה הוכרו 79,991 אזרחים כנפגעי פעולות איבה.
יותר מ־ פצועים הובאו לבתי חולים, בהם המרכזים הרפואיים סורוקה, קפלן, שמיר, שיבא, ברזילי, בילינסון, וולפסון ואיכילוב.
מ־7 באוקטובר עד 8 בדצמבר 2025 נכנסו לאגף השיקום 22,000 פצועים חדשים ש־58% מהם, כ-12,700, מתמודדים עם פגיעה נפשית.
63% משרתי מילואים, ו-49% צעירים מתחת לגיל 30. בכל חודש מוגשות כ־1,500 פניות חדשות של פצועים להכרה.
על פי מספר דוחות של צה"ל קיימת עלייה במקרי ההתאבדות בקרב חיילים מתחילת המלחמה, בשנת 2023 התאבדו 17 חיילים (כולל מספרים מלפני המלחמה), בשנת 2024, 21 חיילים ובשנת 2025 עד חודש אוגוסט התאבדו 16 חיילים.
מתחילת מלחמת חרבות ברזל עד 16.9.25 62 לוחמים שמו קץ לחייהם, 30% מהם חיילים בודדים.
משרתי מילואים קראו לממשלה להכיר בעליה המשמעותית ולהקצות לכך סיוע מיידי.
על פי דו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת בשנת 2024 שיעור הלוחמים מכלל החיילים שהתאבדו במהלך שירותם עלה ב־78%.
נמצא גם שעל כל חייל שהתאבד תועדו שבעה ניסיונות התאבדות.
עד שנת 2024 צה"ל לא אסף נתונים על ניסיונות התאבדות לכן קיימים נתונים רק החל משנה זו.
על פי נתוני צה"ל בשנת 2024 נרשמו 21 מקרי אובדנות ובשנת 2025 נרשמו 22 מקרים.
לשם השוואה בשנה שלפני המלחמה כלומר 2022 היו 14 מקרים.
מאז פרוץ המלחמה עד 7 בינואר 2026 התאבדו לפחות 74 לוחמים.
בצה"ל ציינו כי העלייה במספר המתאבדים בקרב אנשי מילואים נובעת מהפעלת כוחות רחבה בתקופת המלחמה.
על פי סקר של הלמ"ס, שנערך בקרב משפחות אנשי ונשות מילואים ששרתו בצה"ל מתחילת המלחמה עד 1 בפברואר 2025, 49% מבנות הזוג הנשואות למשרתי מילואים דיווחו כי הקשר הזוגי נפגע בעקבות השירות.
52% מבנות הזוג דיווחו על שינוי לרעה במצב הנפשי של ילדיהן בעקבות שירות המילואים.
63% מבנות הזוג של המשרתים 200–250 ימים דיווחו על שינוי לרעה במצבם הנפשי של ילדיהן.
61% מבנות הזוג דיווחו כי נזקקו לסיוע כלשהו בעקבות שירות המילואים – 55% נזקקו לסיוע נפשי או רגשי ו־38% לסיוע כלכלי.
68% מבנות הזוג של המשרתים בזרוע היבשה דיווחו כי פנו לסיוע נפשי מגורם פרטי.
ככל שמספר ימי המילואים היה גבוה יותר, היו יותר דיווחים על פגיעה בקשר הזוגי ובמצב הנפשי של הילדים.
בשנתיים שמתחילת המלחמה התקבלו יותר מ־637 אלף פניות מצוקה לער"ן, כ־13 אלף פניות מתוכן בעלות תוכן אובדני.
120 אלף מהפניות היו מחיילים וחיילות.
עם התמשכות המלחמה הייתה עלייה בדיווחים על תחושות בדידות בקרב הציבור הישראלי.
באותו יום פרסם חמאס גם סרטון ראשון של חטופה ישראלית.
בין החטופים היו כ־35 עובדים זרים (רובם מתאילנד), ותיירים בעלי אזרחות זרה.
ב־8 באוקטובר הוקם מטה משפחות החטופים והנעדרים בידי חלק מהמשפחות, במטרה לפעול להשבת החטופים, לאיתור הנעדרים וכן לטיפול בעניינים רפואיים, משפטיים ואחרים הנוגעים לחטיפה ולהשלכותיה.
איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל פנו לנשיאת הוועד הבין־לאומי של הצלב האדום ולמשלחת של הארגון בישראל בדרישה להגביר את המאמצים לשחרור החטופים שמוחזקים בעזה, בעקבות דיווחים על אונס ופגיעות מיניות בחטופות.
במרץ 2025 נטען בתחקיר של הניו יורק טיימס כי 41 מבין החטופים שנלקחו לרצועת עזה בחיים ב־7 באוקטובר 2023, נהרגו במהלך הלחימה בעזה.
נסיבות מותם של חטופים אחרים נותרו לא חד־משמעיות.
על פי מחקר פסיכולוגי מתמשך מטעם המרכז לחקר האובדנות והכאב הנפשי, נכון למאי 2025 76% מודאגים מהמחשבה הבלתי פוסקת לגורל החטופים על רקע טיפול הממשלה בנושא וכמחצית מתוכם מודאגים מאוד.
כמחצית מהאוכלוסייה (48.7%) מציגה תסמינים של הפרעת אבל מתמשך – הפרעה נפשית שבה אדם מתאבל באופן שחורג מהמצב הנורמטיבי, הן במשך האבל והן בהיקף ההשפעה שלו על המצב הנפשי, על התפקוד ועל עיסוק היתר באובדן.
עד 26 בינואר 2026, חולצו כל 251 חטופי המלחמה, בעסקאות ובמבצעים גם יחד: 166 בחיים, ו־85 גופות.
בנוסף הושבו בחיים גם שני החטופים מלפני המלחמה, אברה מנגיסטו והישאם א־סייד, והושבה בעסקה גופתו של הדר גולדין, ובמבצע צבאי חולצה גופתו של אורון שאול - שניהם חיילים החטופים עוד ממבצע צוק איתן.
לפני עסקת שחרור החטופים הראשונה, במהלכה ואחריה שוחררו 117 חטופים.
בעסקת החטופים השנייה, עד סוף פברואר 2025, הושבו לישראל עוד 36 חטופים וחטופות, 28 חיים ושמונה מתים.
במאי 2025 שוחרר במחווה לארצות הברית החייל עידן אלכסנדר, ביוני 2025 חולצו 8 גופות חטופים במבצעים של צה"ל והשב"כ, ובאוגוסט 2025 צה"ל חילץ את גופותיהם של שני חטופים נוספים.
בעסקת החטופים השלישית שוחררו בפעימה הראשונה שבעה חטופים חיים, בפעימה השנייה 13 חטופים חיים, ובין 13 באוקטובר 2025 ל־26 בינואר 2026 הושבו גופותיהם של 28 חטופים (לרבות גופתו של הדר גולדין).
לאחר מכן לא נותרו ברצועת עזה חטופים או גופות של אנשים שנחטפו מישראל.
בסך הכול, מתחילת המלחמה חילץ צה"ל במבצעים צבאיים שמונה חטופים חיים ו־51 חללים חטופים (כולל אורון שאול שנחטף בצוק איתן).
85 החטופים מהמלחמה שנרצחו או נהרגו כוללים 41 שנחטפו חיים ונרצחו או נהרגו בשבי ו־44 שנרצחו ב־7/10 וגופותיהם נחטפו.
בנוסף אליהם, שני חיילים, אורון שאול והדר גולדין, נהרגו במבצע צוק איתן וגופותיהם נחטפו.
נכון ל־10 בנובמבר שיגרו ארגוני הטרור בעזה למעלה מ־10,000 רקטות ופצצות מרגמה.
נכון ל־25 באוקטובר מספר המבנים שהיה ידוע שנפגעו עמד על 8,402.
ההערכה היא שנזקים נגרמו ללמעלה מ־10,000 כלי רכב.
לפי נתוני רשות הטבע והגנים, מאז תחילת המלחמה נשרפו יותר מ־340 אלף דונם, וכי הנזק שנגרם לטבע כתוצאה מהמלחמה הוא הגדול ביותר בתולדות המדינה.
על פי דו"ח של מנהלת "אופק צפוני" במשרד הביטחון, מתחילת המלחמה ועד כניסת הסכם הפסקת האש בין ישראל ללבנון ב־27 בנובמבר 2024, ניזוקו ביישובי הצפון 2,874 מבנים.
מתוך כלל המבנים שניזוקו - 1,669 הם מבני מגורים, 213 מבני ציבור, 104 תשתיות ועוד כ־150 מבנים חקלאיים.
כ־14% מכלל הנזק נגרם על ידי פעילות צה"ל בשטח במהלך המלחמה.
במהלך מבצע עם כלביא, על פי רשות המיסים בדיון בוועדת הכספים, מטחי הטילים מאיראן הסבו נזק כפול בתוך 10 ימים מאשר בכל 20 חודשי המלחמה שקדמו לה.
הנזק הזה הוערך בידי רשות המיסים ביותר מ־5 מיליארד שקלים, זאת לפני תביעות והערכות נוספות.
על-פי נתוני הרשויות המקומיות, פיקוד העורף ורשות המיסים, אלפי משפחות פונו מבתיהן, מאות בניינים ניזוקו או הוכרזו מסוכנים, ועשרות אלפי תביעות כבר הוגשו לקרן הפיצויים..
בבינואר 2026 דיווחה רשות המיסים לוועדת הכספים של הכנסת ששילמה פיצויים בסך 22.5 מיליארד ש"ח בגין נזקי המלחמה, ויש תביעות פתוחות בהיקף של למעלה מ־9 מיליארד ש"ח.
ישראל פינתה את תושבי 29 יישובים הקרובים לגדר המערכת סביב רצועת עזה בהם שדרות, נתיבות, אופקים, בארי, ניר עוז, כפר עזה ורעים.
לנוכח האיום הגובר בגזרת הצפון, ביום השני ללחימה המליצו המועצות האזוריות מטה אשר, מבואות חרמון והגליל העליון לתושבי 21 מיישוביהן להתפנות מהאזור בהם קריית שמונה, שלומי, מטולה, ויישובים נוספים בגליל העליון והמערבי.
ביום השישי למלחמה, 12 באוקטובר, ביקש ראש עיריית שדרות מהממשלה לפנות את תושבי העיר, ולמחרת הוחלט שתושבי שדרות שיבחרו בכך יוכלו להתפנות מהעיר, תחילה למשך שבוע לפחות.
ב־20 באוקטובר (14 יום מתחילת הלחימה) הוחלט על פינוי העיר קריית שמונה.
ב־22 באוקטובר (16 ימים מתחילת הלחימה) החליטו רשות החירום הלאומית וצה"ל לפנות עוד 14 יישובים בקו העימות, בהם רמות נפתלי, דן, מצובה ועוד.
כמו כן פונו תושבים רבים מיישובי השפלה, גוש דן, השרון ואזור ירושלים שחוו מטחי רקטות כבדים מחמאס וחזבאללה, וכן במתקפות טילים מאיראן באפריל 2024, אוקטובר 2024 ויוני 2025.
המפונים שוכנו בבתי הארחה ומלונות במימון המדינה.
מהלך הפינויים התעכב לעיתים עקב מחסור בחדרים במלונות שאושרו לפינוי.
התאחדות המלונות מסרה שכל בתי המלון פתחו את שעריהם למפונים, למעט המלונות שבבעלות אלפרד אקירוב.
ב־1 במרץ 2025, כשנה וארבעה חודשים לאחר פינוי קו העימות בצפון, נגמר הפינוי בצורה רשמית במרבית ישובי הצפון (למעט יישובים בודדים על הגבול ממש כמטולה, שאינם יכולים עדיין לשוב בשל ההרס הרב ביישוב שעוד לא תוקן) וחלק ניכר מהתושבים שבו לבתיהם.
על פי דו"ח שהכין מרכז המחקר והמידע של הכנסת ביוני 2024, כ־143 אלף תושבי ישראל היו זכאים לפינוי מביתם לאחר מתקפת הפתע, בהם 68,500 תושבים מאזור הצפון וכ־74,500 מיישובי הדרום.
בנוסף להם עזבו תושבים רבים את בתיהם באזורים אלה ובאזורים הסמוכים, אף שלא היו זכאים לסיוע ממשלתי.
בסך הכול נאלצו כ־330,000 איש לעזוב את בתיהם ביישובי עוטף עזה וביישובים הקרובים לגבול ישראל–לבנון.
כעבור שנה, מעל למחציתם לא שבו לביתם, ויש הרואים בהם עקורים.
ביוני 2024 פורסם כי לפי אומדני מרכז המחקר והמידע של הכנסת, כ־43 אלף מפונים מהדרום חזרו לבתיהם וכ־11 אלף מפונים מהצפון שבו או נשארו בבתיהם.
עד אוגוסט 2024 רוב המפונים עדיין לא שבו לביתם ורוב יישובי הדרום לא שוקמו.
באוקטובר 2024 פורסם סקר שנעשה בקרב תושבי הצפון שעבדו לפני המלחמה ופונו בתחילת המלחמה.
בין ממצאי הסקר: שליש מהם לא עובדים, 50% מהם נפגעו כלכלית במלחמה והכנסתם נפגעה מאוד, ו־70% ממפוני הצפון שוקלים לא לחזור לביתם.
באפריל 2025 התאפשר למפוני יישובי הצפון לשוב לביתם, ו־60% מתוכם חזרו לגור בצפון.
באוגוסט 2025 כ־45,000 ישראלים עדיין נותרו מפונים ולא שבו לביתם.
מעל ל־39% מהמפונים סבלו בנוסף גם מירידה בהכנסות ובשכר שלהם.
על פי נתוני דובר צה"ל, נהרגו מחבלים פלסטינים בכלל הגזרות מתחילת המלחמה.
מתוכם מחבלים נהרגו ברצועת עזה וכ־ מחבלים מעזה נהרגו בשטח ישראל בעקבות מתקפת הפתע.
ביהודה ושומרון נהרגו מעל מחבלים.
מקורות ישראליים העריכו שחמאס מסתיר הרוגים רבים שלו, ומשרד הבריאות של רצועת עזה אינו מונה אותם בדיווחים הרשמיים.
לפי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, מעל פלסטינים נהרגו.
מספר הפצועים עלה על .
על פי נתוני משרד הבריאות של רצועת עזה שבשליטה של חמאס, לפחות פלסטינים נהרגו במלחמה בעזה במוות אלים – מפצצה, רסיס או קליע.
מעל ל־ נעדרים מתחת להריסות המבנים.
בחודש הראשון למלחמה, כחלק מפינוי צפון רצועת עזה, צה"ל הטיל כרוזים המורים על "פינוי מיידי", כאשר מי שלא יתפנה עלול להיות מזוהה כ"שותף לארגון טרור".
במרץ 2024 פורסם תחקיר בעיתון הארץ, שבו נטען כי רבים מההרוגים שקוטלגו כ"מחבלים" היו למעשה אזרחים בלתי חמושים.
ניתוח מאוחר יותר של "הארץ" מצא כי שיעור האזרחים מכלל המתים ברצועת עזה גבוה מבכל מלחמה אחרת במאה ה־21. חיילים שלחמו ברצועת עזה העידו על הרג המוני של אזרחים לא חמושים, שנספרו בתור "מחבלים".
בנוסף, לפי עדויות לוחמים, מבנים שנחשבו ככאלה השייכים לפעילי טרור או שמשמשים להיערכות של מחבלים, ממשיכים להופיע ברשימת המטרות של הצבא גם לאחר שהותקפו.
מאידך, תיעודים אחרים חשפו כי חלק ממחבלי חמאס מתחפשים לאזרחים, ובתוך כך נלחמים נגד כוחות צה"ל, ודבר זה מקשה בין השאר על החלוקה בין מחבלים לאזרחים הרוגים.
בספטמבר 2025, בתחקיר על הרג ילדים בידי צה"ל, העיתון ההולנדי "De Volkskrant" ציין כי לפחות 114 ילדים עזתים בני 15 ומטה ספגו ירי מכוון לראש או לחזה, ורובם מתו.
לפי משרד הבריאות של רצועת עזה, למעלה מ־459 פלסטינים מתו מהרעב בעזה עקב המלחמה, בהם לפחות 154 ילדים.
לפי משרד זכויות האדם של האו"ם, בין ה־27 במאי 2025 ל־21 ביולי 2025, צה"ל הרג לפחות 1,054 פלסטינים בעת שניסו להשיג מזון, במרכזי סיוע ברצועה המופעלים על ידי הקרן ההומניטרית לעזה, ובסמוך לשיירות המופעלות על ידי ארגוני סיוע אחרים.
מספר ההרוגים ביהודה ושומרון עומד לכל הפחות על (מהם מעל מחבלים), ומספר הפצועים על למעלה מ־.
בחזית הלבנונית, נהרגו לפחות מחבלים מחמאס ו־ מחבלים מהגא"פ.
מעל פעילים צבאיים במפלגת אמל נהרגו.
מעל מחבלים, חיילים ואזרחים סורים נהרגו בתקיפות ישראליות בסוריה בתגובה לשיגורי הרקטות על ישראל.
מספר האזרחים ההרוגים עומד על לפחות בלבנון ולפחות 62 בסוריה.
במבצע עם כלביא נהרגו מעל איראנים, בהם מאות חיילים ופעילים במשמרות המהפכה האסלאמית וצבא איראן.
ארגון זכויות האדם HRANA פרסם שמעל 1,190 איראנים נהרגו ולמעלה מ־4,475 נפצעו.
בין ההרוגים למעלה מ־436 אזרחים.
כחלק מהמלחמה שהכריזה ישראל על ארגון הטרור חמאס, מאז תחילת המלחמה כוחות הביטחון בישראל ובשטחי הרשות הפלסטינית עצרו כ־ פלסטינים, מתוכם כ־ נעצרו ברצועת עזה, במהלך שנועד למנוע טרור פלסטיני והסתה.
מתוך האסירים, כ־1,319 הם עצורים מנהליים וכ־2,378 מוגדרים "לוחמים בלתי חוקיים", ביניהם נשים וכ־180 קטינים.
כמו כן אלפי פועלים מרצועת עזה שקיבלו היתר כניסה לישראל נעצרו ונחקרו במטרה לבדוק אם היה להם מידע מוקדם על מתקפת הפתע.
ב־3 בנובמבר שחררה ישראל לרצועת עזה כ־3,200 פועלים פלסטינים שהיו עצורים במשך כשלושה שבועות.
נוסף על כך נעצרו פלסטינים החשודים בפעילות טרור וערבים ישראלים החשודים בפרסום דברי הסתה.
הועלו טענות ועדויות להתעללות ועינויים בפלסטינים עצורים.
לפי נתונים שפרסם צה"ל, עד יוני 2024 הצבא מנהל חקירה פלילית נגד חיילים ב־48 מקרי מוות של פלסטינים, רובם שבויים שנתפסו ברצועת עזה.
עם מקרי המוות הידועים נמנים 36 עצורים במחנה שדה תימן.
לאחר טבח שבעה באוקטובר הוכרז מצב "מנעול" על האסירים הביטחוניים בבתי הכלא, שמשמעותו סגירת תאי הכלואים בכל שעות היממה, צמצום תנועות ומניעת קשר עם החוץ.
על פי דו"ח של ארגון רופאים לזכויות אדם, מאז הטבח מצבם של האסירים והעצורים הפלסטינים הוחמר, ודווח על מניעת טיפול רפואי הולם, עינויים, התעללות פיזית ונפשית ותנאים תברואתיים ירודים.
ביקורי הצלב האדום מאז פרוץ המלחמה בוטלו, ופנייתו אל נציבת שב"ס קטי פרי מ־1 בנובמבר 2023, בבקשה לאפשר ביקורים ולשמור על זכויות האסירים, נענתה בסירוב.
ב־31 ביולי דו"ח של משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם קבע כי לפחות 53 פלסטינים מתו במעצר ישראלי במהלך המלחמה, וכי העצירים הפלסטינים עברו צורות שונות של התעללות ועינויים, כולל עדויות לאלימות מינית נגד נשים וגברים, מכות חשמל, שחרור כלבים וכיבוי סיגריות על עצורים.
לפי הדו"ח, אלפי עצירים פלסטינים מוחזקים על ידי ישראל באופן שרירותי ובתנאים מחפירים, ורובם ללא אישום או משפט.
בין העצירים יש נשים, ילדים, רופאים, עיתונאים, פעילי זכויות אדם, חולים ותושבים שנמלטו מהלחימה ברצועת עזה.
בתחילת אוגוסט 2024 ארגון "בצלם" פרסם עשרות עדויות של עצירים שנכלאו מאז פרוץ המלחמה, כאשר רובם שוחררו בסופו של דבר מבלי שהועמדו לדין.
הדו"ח כלל עדויות רבות המתארות פגיעות מיניות, ובהן הכאת איברי מין, שימוש באלות וכלי מתכת כדי להסב כאב באיברי המין, אחיזה באיברי מינם של האסירים, צילום אסירים עירומים, וביצוע חיפוש על גופם כשהם בעירום מלא.
במרץ 2025 דו"ח מטעם מועצת האו"ם לזכויות אדם קבע כי עצירים פלסטינים היו נתונים "באופן שגרתי" להתעללות מינית והטרדה מינית.
לטענת הדו"ח ולפי עדויות, גברים פלסטינים הותקפו מינית ונאנסו על ידי שימוש במכשיר חשמלי לגרימת כוויות בפי הטבעת, והחדרת חפצים לפי הטבעת ולחלחולת.
לפחות בשני מקרים, עצירים נזקקו לטיפול רפואי בעקבות אונס.
ישראל דחתה את ההאשמות שהופיעו בדו"ח באמירה כי רמת אמינותו נמוכה, ואין בו את הסטנדרטים הנדרשים לאימות ולמתדולוגיה המקובלת באו"ם כדי לאפשר לה להכליל בו מידע מיד שנייה וממקורות לא מאומתים.
במשרד החוץ גינו בחריפות את הדו"ח והגדירו אותו כ"אחת מעלילות הדם הגדולות ביותר אי פעם".
באפריל 2025 עצורים עזתים ששוחררו אמרו ל־BBC כי ספגו במעצרם מכות חשמל, הותקפו בידי כלבים, היו עדים להתעללות מינית ולמות אסירים — ולא קיבלו טיפול רפואי.
לפחות עצור אחד הותקף בחומרים כימיים והוצת, מה שהוביל לכוויות קשות.
הרס נרחב ביותר נגרם למבנים ולתשתיות ברצועת עזה.
בסוף דצמבר 2023, הוול סטריט ג'ורנל דיווח כי כ־70% מהבתים וכמחצית מהבניינים ברצועת עזה נהרסו או נפגעו מתחילת המלחמה.
לפי הדיווח, כ־300,000 בתים ניזוקו מתוך 439,000, ישראל הטילה 29,000 פצצות על הרצועה, ובין היתר נפגעו גם כנסיות ביזנטיות ומסגדים עתיקים, מפעלים, קניונים, מלונות, תיאטראות ויותר משני שלישים מבתי הספר.
בנוסף, לפי הדיווח, את רוב תשתיות המים, החשמל, התקשורת והבריאות שנפגעו במלחמה לא ניתן לתקן.
דו"ח של הבנק העולמי מאמצע ינואר 2024 העריך שכ־45% ממבני המגורים ברצועת עזה נהרסו ועוד מעל 15% ניזוקו בצורה משמעותית.
כן נקבע שכ־80% ממבני הציבור ברצועת עזה ניזוקו או נהרסו.
על פי הממשלה הפלסטינית יותר מ־73% מהתשתית הכלכלית ברצועה נהרסה עד לחודש ינואר, ו־83% מבתי המסחר בה נהרסו.
ב־31 בינואר פורסם תחקיר בעיתון "הארץ", שלפיו צה"ל הצית בתים ברצועת עזה, בהוראת קצינים שהובילו את הלחימה ובצורה שאינה מאפשרת לדיירים לשוב ולגור בהם.
ממידע שהגיע לידי "הארץ" נטען כי הבתים מוצתים ללא האישור המשפטי הדרוש.
הסיבה לכך, לפי ynet, הייתה כמות חריגה של בתי אויב, שבהם ראו החיילים בעין נוכחות של מחבלים חמושים או של אמצעי לחימה.
זאת – אל מול צורך מבצעי להשמיד את אותם בתים, אך ללא מספיק מוקשים או מטעני חבלה לפוצצם.
לעומת זאת, בין החיילים היו כי שטענו כי הצתת הבתים נעשתה ללא נימוק מבצעי משכנע.
ב־2 במאי 2024, דו"ח של האו"ם קבע כי שיקום הבתים והתשתיות שנהרסו במתקפה הצבאית של צה"ל ברצועת עזה יעלה כ־40 מיליארד דולר ועלול להימשך עד המאה הבאה.
לפי הדו"ח, מאז פרוץ המלחמה נפגעו כ־370 אלף בתים בעזה ו־79 אלף מהם נהרסו לגמרי, לצד הרס כמעט מוחלט של תשתיות, בתי חולים ובתי ספר.
ב־30 בספטמבר 2024 משרד ההסברה הממשלתי ברצועה פרסם נתונים לפיהם 201 משרדים ממשלתיים נהרסו בידי צה"ל, וכן 125 בתי ספר, מכללות ואוניברסיטאות נהרסו כליל ו־337 באופן חלקי.
כ־611 מסגדים נהרסו כליל ו־214 באופן חלקי, 150 אלף יחידות דיור נהרסו כליל, 80 אלף אינן ראויות עוד למגורים ו־200 אלף נהרסו חלקית.
34 בתי חולים ו־80 מרכזים רפואיים הוצאו מכלל שירות.
בדצמבר 2024 תחקיר של הניו יורק טיימס טען כי בתחילת המלחמה צה"ל השתמש בפצצות במשקל טונה כדי להרוס מגדלי משרדים שלמים, גם כשהיה אפשר לפגוע במטרה בעזרת תחמושת קטנה יותר.
מאוחר יותר, לפי חשיפה של הארץ, בגלל הצורך בכלכלת חימושים נוקשה יותר, חיל האוויר הפסיק להפגיז בסמוך למבנים לפני כניסת הכוחות, כדי להפעיל מטענים שהוטמנו בהם.
כתוצאה מכן, עלה מספר החיילים שנפגעו.במהלך הפסקת האש ב־2025 הודיע משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים כי 436 אלף מבנים, שהם 92% מהבתים ברצועת עזה, נהרסו או ניזוקו במהלך המלחמה.
על פי הדיווח, כ־90% מהאוכלוסייה ברצועת עזה נעקרה מביתה, ורבים נאלצו לחפש מחסה כעשר פעמים או יותר.
שיקום הרצועה הוערך בסכום של כ־80 מיליארד דולר.
מדובר, כך דווח, ב"הרס עצום בהיקפו של בתים, שכונות ויישובים שלמים.
לפי דו"חות שפרסם האו"ם, רוב התשתיות החקלאיות בעזה נהרסו, ובכלל זה חממות, מערכות השקיה, רפתות ודירים, מטעים, מכונות חקלאיות ומחסנים.
על פי ארגון "Action Against Hunger" , המעניק סיוע לקהילה החקלאית ברצועה, חקלאים עזתים שהצליחו להגיע לאדמתם מצאו אותה פעמים רבות כשהיא פגועה או חרבה.
על פי הערכות האו"ם מחודש ינואר 2024, כ־ מתושבי הרצועה התפנו מבתיהם.
מספר העקורים בלבנון עומד על למעלה מ־.
על פי הערכות פלסטיניות כ־200 אלף פועלים איבדו את מקורות פרנסתם בארבעת חודשי המלחמה הראשונים.
הנזק הכלכלי הוערך ב־2.3 מיליארד דולר.
לפי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, מאז 7 באוקטובר ועד 30 בספטמבר רשויות ישראליות הרסו, תפסו או אילצו להרוס 1,768 מבנים בבעלות פלסטינית ברחבי הגדה המערבית.
אירועים אלו הובילו לעקירתם של למעלה מ־4,455 פלסטינים, בהם 1,910 ילדים.
בעקבות מתקפת הפתע של חמאס על ישראל, הגיב העולם המערבי בהזדהות עם ישראל ובגינוי חריף של פעולות חמאס.
ארצות הברית, בריטניה, צרפת, גרמניה ואיטליה פרסמו הצהרה משותפת התומכת בישראל ומכירה בזכותה להגן על עצמה.
נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, נשא מספר נאומים שבהם גינה בתקיפות את הטרור הפלסטיני והזוועות שביצע חמאס, שאותן הוא השווה לדאעש, וגינה את מטרתו המוצהרת של הארגון שהיא רצח יהודים.
הבית הלבן ובניינים בניו יורק (בהם בניין אמפייר סטייט) הוארו בצבעי דגל ישראל.
ברחבי העולם נערכו הפגנות תמיכה בישראל, ורכבת אווירית של ראשי מדינות הגיעה לישראל לאות הזדהות וסולידריות עם העם הישראלי.
מסמך שפרסם משרד החוץ ב־8 באוקטובר מנה 82 מדינות שתמכו באופן חד משמעי בישראל.
נוסף על תמיכה מדינית שלחה ארצות הברית לישראל סיוע צבאי שכלל הצבת נושאת מטוסים וצוללת גרעינית כדי להרתיע גורמים נוספים במזרח התיכון מניצול המצב, ומשלוח תחמושת ומיירטי כיפת ברזל.
ביידן הצהיר כי ארצות הברית ניצבת לצד ישראל ותוודא שישראל תקבל כל מה שהיא צריכה למלחמה.
בריטניה שלחה כוחות לאזור הים התיכון.
גרמניה שלחה לישראל שני כטב"מים של צבא גרמניה מסוג Heron TP שפותחו בישראל, ופורסם כי גרמניה תספק כעשרת אלפים פגזי טנקים לישראל.
עמנואל מקרון אף הציע להקים קואליציה נגד הטרור.
מנגד, חלק מהתגובות הרשמיות של ארצות ערב ומדינות מוסלמיות כללו גינוי של המבצע הישראלי ברצועת עזה ושבחים כלפי פעולת חמאס, בייחוד מצד איראן.
הליגה הערבית, הרפובליקה העממית של סין, רוסיה וטורקיה הביעו עמדה נייטרלית או שתמכו בפלסטינים.
מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש גינה את מעשי חמאס ב־7 באוקטובר, אך טען: "המתקפה של חמאס על ישראל לא התרחשה בחלל ריק, העם הפלסטיני נתון ל־56 שנים של כיבוש חונק".
דבריו פורשו כהצדקה למעשי חמאס ועוררו ביקורת חריפה.
ב־9 באוקטובר התכנסה מועצת הביטחון של האו"ם, בעקבות דרישת ארצות הברית לגנות בצורה חריפה את מתקפת חמאס.
סין ורוסיה נמנעו מגינוי המתקפה וקראו להימנע מפגיעה באזרחים.
ב־27 באוקטובר 2023 התקבלה ב החלטה ES-10/21 לגינוי פעולות ישראל במלחמה וקריאה ל"הפסקת אש הומניטרית מיידית ומתמשכת ולהפסקת מעשי האיבה".
ההחלטה התקבלה במושב החירום העשירי של העצרת הכללית ותמכו בה 121 מדינות, לעומת 14 מדינות שהצביעו נגד ו־44 שנמנעו.
מספר משקיפים מיוחדים מטעם האו"ם האשימו את ישראל ברצח עם ברצועת עזה, בהם הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לשטחים הפלסטיניים הכבושים, הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לאלימות נגד נשים, הדווחית המיוחדת מטעם האו"ם לזכות לבריאות והדווח המיוחד מטעם האו"ם לזכות למזון.
ב־15 בנובמבר הצביעה מועצת הביטחון של האו"ם בעד החלטה 2712 שקראה להפוגות הומניטריות בעזה, להגברת הסיוע ההומניטרי ולשחרור מיידי וללא תנאי של בני הערובה שנחטפו לעזה.
עד אז נבלמו הצעות באמצעות וטו של רוסיה או של ארצות הברית.
ב־8 בדצמבר הפעיל מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש את סעיף 99 לאמנת האו"ם בשל מה שראה כסכנה לשלום ולביטחון העולמיים ו"המצב הקטסטרופלי" בעזה.
בעקבות זה התכנסה מועצת הביטחון לדון בהפסקת אש מיידית, אך ההצעה נדחתה בווטו אמריקאי.
ב־11 בינואר 2024 הצביעה מועצת הביטחון של האו"ם בעד דרישה מהחות'ים לחדול ממתקפותיהם בים סוף.
ביוני 2024 הוכנסה ישראל ל"רשימה השחורה" של האו"ם של מדינות וארגונים הפוגעים בילדים באזורי סכסוך.
באותו החודש דו"ח מטעם מועצת האו"ם לזכויות אדם האשים את ישראל ואת חמאס בפשעי מלחמה.
ב־5 באוגוסט 2024 הודה האו"ם כי תשעה עובדי אונר"א השתתפו בטבח ב־7 באוקטובר 2023. מזכ"ל אונר"א הודיע כי החליט לסיים מיידית את עבודתם.
ב־18 בספטמבר 2024 עברה בעצרת הכללית של האו"ם הצעה שהעלתה הרשות הפלסטינית הקוראת להטיל סנקציות על ישראל ואמברגו נשק נגד ישראל.
ההחלטה היא הצהרתית בעיקרה ואינה מחייבת.
היא קוראת לישראל לצאת מהשטחים הפלסטיניים הכבושים בתוך שנה.
ב־28 באוקטובר 2024 חוקקה הכנסת את החוק להפסקת פעילות אונר"א בשטח מדינת ישראל בעקבות מעורבות עובדי אונר"א בטבח שבעה באוקטובר.
במרץ 2025 דו"ח מטעם מועצת האו"ם לזכויות אדם קבע כי ישראל ביצעה "פשעי רצח עם" ברצועת עזה, שכוללים הרס שיטתי של מוסדות רפואה, מניעת ילודה ואלימות מינית נגד גברים ונשים.
ישראל דחתה את ההאשמות כאנטישמיות וחסרות ביסוס והגדירה את הדו"ח כ"עלילת דם".
בספטמבר 2025 דו"ח מטעם משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם קבע כי ישראל בצעה רצח עם ברצועת עזה, שכולל פירוט של אמירות של בכירים בממשלת ישראל שהדו"ח מוצא בהן כוונה לביצוע רצח עם.
כמו-כן הדו"ח מציג מקרים בהם קצינים בצבא הישראלי הורו לבצע פשעי מלחמה.
הדו"ח מוצא את ישראל אשמה בהריגת חברי הקבוצה הפלסטינית, גרימת נזק רציני, גופני או נפשי, יצירת תנאים באופן מכוון שמחושבים לכך שיגרמו להרס שלם או חלקי של הקבוצה, ומניעת לידות.
ב־29 בדצמבר 2023 הגישה דרום אפריקה תלונה נגד ישראל בגין רצח עם לבית הדין הבין־לאומי לצדק (ICJ).
הדיונים הפומביים התקיימו בארמון השלום בהאג, הולנד, ב־11 וב־12 בינואר 2024. ישראל יוצגה על ידי מלקולם שו כפרקליט ואהרן ברק במותב השופטים.
הצוות המשפטי של דרום אפריקה כולל את ג'ון דוגארד , ווהאן לואו וטמבקה נגקוקאיטובי כעורכי דין ואת דיקגאנג מוסנקה כשופט אד הוק.
ב־26 בינואר 2024 הוציא בית הדין שישה צווים זמניים שבהם הורה לישראל לנקוט את כל האמצעים כדי למנוע מעשה שעלול להיחשב רצח עם, להגן על הפלסטינים, להעביר סיוע הומניטרי ולדווח על כך בתוך חודש.
עם זאת בית המשפט לא הורה על הפסקת אש.
ב־10 במאי 2024 ביקשה דרום אפריקה מבית הדין הבין־לאומי לצדק להוציא צווי מניעה חדשים נגד ישראל בעקבות הכניסה הקרקעית למזרח העיר רפיח.
בעקבות הבקשה, חשפה ישראל כי ברפיח נחשפו כמעט 700 פירי מנהרות, מתוכן 50 פירים של מנהרות הברחה שחוצות למצרים.
מאז תחילת המלחמה שוגרו מרפיח יותר מ־400 רקטות ארטילריות, מתוכן 120 רק בשבועיים האחרונים ו־600 אתרי שיגור זוהו באזור רפיח, מוסתרים בקרבת תשתיות אזרחיות.
ב־24 במאי 2024 פסק בית הדין כי ישראל חייבת להפסיק לאלתר את הפעולה הצבאית ברפיח.
השופטים פסקו ברוב של 13 לעומת 2 כי יש לעצור "כל פעולה שעלולה לפגוע באוכלוסייה הפלסטינית".
ב־19 ביולי 2024 פורסמה חוות הדעת של בית הדין הבין־לאומי לצדק בנושא מדיניות ישראל בשטחים הפלסטיניים הכבושים.
ב־20 במאי 2024 הצהיר תובע בית הדין הפלילי הבין־לאומי, כרים קאן, כי ביקש משופטי בית הדין להוציא צווי מעצר לאישים ישראלים ופלסטינים בשל פשעי מלחמה.
צווי המעצר נועדו לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, לשר הביטחון יואב גלנט, ולראשי חמאס אסמאעיל הניה, יחיא סינוואר ומוחמד דף.
בין העילות למעצר נכללה האשמה של ישראל בהרעבה המונית של האוכלוסייה הפלסטינית ברצועת עזה.
הבקשה עברה להחלטתם של שופטי בית הדין.
צרפת, ספרד ומדינות נוספות באירופה תמכו בבקשה להוצאת הצווים.
ישראל, ארצות הברית ובריטניה, שאינן מכירות בבית הדין, ביקרו את הבקשה וכפרו בלגיטימיות שלה.
בתגובה אישר הקונגרס האמריקאי בתחילת יוני 2024 הצעת חוק להטלת סנקציות שונות על שופטי בית הדין הפלילי בהאג ובני משפחותיהם.
מדינות אחרות באירופה, כגרמניה, איטליה ופולין מחו על ההשוואה בין ישראל הדמוקרטית לארגון הטרור חמאס, אך עקרונית תמכו בעצמאותו של בית המשפט.
ב־21 בנובמבר 2024 בית הדין הפלילי הבין־לאומי (ICC) הודיע כי הוציא צווי מעצר נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר הביטחון לשעבר יואב גלנט בגין פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות ברצועת עזה.
הצווים ממקמים את ישראל בקבוצת מדינות שנתפסות כמפירות של החוק הבין־לאומי.
סוגיית הסיוע ההומניטרי לרצועת עזה
מייד לאחר טבח שבעה באוקטובר הטילה ישראל מצור מוחלט על רצועת עזה ומנעה כל כניסת סיוע הומניטרי עד סוף אוקטובר 2023. ככל שהמלחמה התקדמה, הותר הסיוע ברמות שונות ובדרכים שונות.
הכנסת כל הסיוע ההומניטרי לעזה תואמה עם ישראל.
לקראת סוף אוקטובר 2023, אישרה ישראל הכנסת סיוע הומניטרי באופן רציף לרצועת עזה, הסיוע הגיע לקצב של מאות משאיות ביום ובמקרים תועדו אנשי חמאס משתלטים על הסיוע ומונעים העברתו לתושבי עזה.
ב־28 באוקטובר פרסם הניו יורק טיימס כי גורמים ערביים ומערביים מסרו שיש בסיס לטענות הישראליות על אגירת אספקה של מזון ודלק הנחוצים מאוד לתושבי עזה בידי החמאס.
חמאס צבר במנהרות מאגרים של אספקה למאבק ממושך.
למרות זאת, ב־27 בפברואר משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים מסר כי רבע מאוכלוסיית הרצועה, כ־576,000 איש, נמצא כפסע מרעב המוני חמור וכי המצב ברצועת עזה על סף משבר הומניטרי חמור.
בתחילת מרץ 2025, עם פתיחת מבצע עוז וחרב, הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו לעצור הכנסת סיוע הומניטרי לרצועת עזה.
בשל כך, דווח על החמרה במשבר ההומניטרי.
במאי 2025 הוחזרה הכנסת הסיוע ההומניטרי לרצועה במידה מצומצמת.
ב־27 במאי יצאה אל הפועל תוכנית חלוקת הסיוע ההומניטרי ברצועת עזה שבמסגרתו חולק סיוע ישירות לאזרחים דרך מרכזי חלוקה שמפעילה הקרן ההומניטרית לעזה (GHF).
ביולי 2025, גברה הביקורת הבין־לאומית על ישראל בעקבות שיח על הידרדרות המצב ההומניטרי ברצועה לרמת רעב ותקריות ירי באזור מרכזי החלוקה.
המערכה על דעת הקהל העולמית
בראשית המלחמה, דעת הקהל העולמית נטתה לכיוון תמיכה בישראל יותר מאשר התמיכה בה לפני המלחמה.
לפי סקר דעת קהל שערך עיתון האקונומיסט רוב הציבור בעולם מזדהה עם ישראל ותומך בה, אף על פי שברשתות החברתיות המקוונות יש יותר פוסטים פרו־פלסטיניים.
סקרים של עיתונים נוספים תמכו בתוצאות הסקר של האקונומיסט.
סקרים שבוצעו במדינות אירופה מלמדים שהתמיכה בישראל עלתה מאז טבח שבעה באוקטובר, ובעקבות הפחד שהטרור האסלאמי באירופה יתגבר כתוצאה ממתקפת הפתע או הפסד צבאי ישראלי לארגון טרור אסלאמי.
בעולם התקיימו עשרות הפגנות לתמיכה בפלסטינים ובחמאס.
ההפגנות נערכו הן במדינות שמתנגדות לישראל בפומבי, דוגמת מדינות ערב, וטורקיה, והן במדינות תומכות ישראל דוגמת ארצות הברית, בריטניה, צרפת, אוסטרליה ומדינות נוספות באירופה וצפון אמריקה.
ההפגנות התרכזו בערים גדולות, דוגמת לונדון, פריז וניו יורק, שם הן אורגנו בין היתר על ידי מהגרים מוסלמים, אך גם בערים ועיירות קטנות יותר.
בארצות הברית נערכו הפגנות בקמפוסים, שאורגנו על ידי צעירים וסטודנטים שהושפעו מרשתות חברתיות.
בניו יורק בלטה השתתפותם של חרדים אנטי-ציונים כמו נטורי קרתא.
המפגינים קראו להפסקת אש בעזה, ל"שחרורה של פלסטין" ואף להשמדת מדינת ישראל וטבח ביהודים.
ההפגנות גררו ביקורת רבה מצד אזרחים ופוליטיקאים, בין היתר בגלל אופיין האלים ותמיכתן בטרור ובאנטישמיות.
באנגליה נערכה הפגנה פרו־פלסטינית גדולה בלונדון ביום הזיכרון הבריטי שגררה ביקורת רבה וכללה עימותים אלימים.
בתחילת אפריל 2024 דווח כי על פי סקרי דעת קהל עדכניים מארצות הברית ואירופה, ישראל איבדה את כל האהדה שזכתה לה בדעת הקהל אחרי 7 באוקטובר 2023. התמיכה בישראל פחתה מאוד ולמעשה חזרה למקום שבו הייתה לפני 7 באוקטובר, וממשיכה להיות במגמת ירידה.
ביולי 2025 דווח כי גוברת הביקורת על מה שנתפס כמתקפה ישראלית מכוונת על אנשי הרפואה בעזה, וזאת בעקבות הרג של למעלה מ־1,500 רופאים ואנשי מקצועות רפואה עזתים.
החרפת המשבר ההומניטרי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל גרמה לירידה משמעותית בתמיכה בישראל בארצות הברית, וחלקים גדולים בציבור האמריקאי אימצו גישה שלילית כלפי המדיניות הישראלית.
בסקר שבוצע על ידי הניו יורק טיימס ואוניברסיטת סיינה בספטמבר 2025 נמצא שרוב האמריקאים מתנגדים, לראשונה בהיסטוריה, לשליחת סיוע כלכלי וצבאי אמריקאי לישראל.
כ־60% מהמשיבים אמרו שישראל צריכה לסיים את המערכה הצבאית בעזה, גם אם החטופים שנותרו שם לא ישוחררו וחמאס לא יחוסל.
כ־40 אחוז מהמשיבים סבורים שישראל הורגת במכוון אזרחים בעזה, לעומת מיעוט שחשב כך בסקר שנעשה ב־2023. בקרב צעירים מתחת לגיל 30 ענו כ־70% שהם מתנגדים לשליחת סיוע כלכלי או צבאי נוסף לישראל.
התקשורת הייתה שחקן בולט במלחמה זו, מסיקור הטבח שביצע החמאס ועד לליווי כוחות צה"ל לתוך רצועת עזה ושידור ישיר של הלוחמה בשטח האויב.
למעלה מ־4,000 עיתונאים בין־לאומיים הגיעו לישראל לסיקור המלחמה במה שהפך לאירוע התקשורתי הגדול ביותר מקום המדינה.
בשבועות הראשונים למלחמה ולאחר טבח שבעה באוקטובר סיקור המלחמה תפס את הכותרות הראשיות בתקשורת העולמית, הסיקור התמקד תחילה בטבח 7 באוקטובר ועם הזמן הסיקור העולמי עבר להתמקד בלחימה ברצועת עזה ובמאמצים להשגת הפסקת אש.
עיתונאים בין־לאומיים הגיעו ממגוון מדינות ברחבי העולם, המדינות המובילות בשליחת כתבים לסיקור המלחמה הן ארצות הברית, בריטניה, צרפת וגרמניה.
מאות רבות של כתבים ישראלים וזרים עמדו בגבול רצועת עזה, וסיקרו בשידור חי את הקרבות.
שני הצדדים עשו שימוש רב בתקשורת לצורכי לוחמה פסיכולוגית.
כמו כן הוציא מערך ההסברה הלאומי החל מהשבוע הראשון קרוב ל־60 סיורים והקרנות של "סרט הזוועות" בשיתוף דובר צה"ל.
בסיורים השתתפו אלפי כתבים זרים בעיקר בשדרות, בקיבוצים כפר עזה, בארי, ניר עוז, נתיב העשרה ובאתר המסיבה ברעים.
הרשתות החברתיות, אשר בהן הועברו מידע ומסרים בזמן אמת, תפסו מקום מרכזי בסיקור התקשורתי של המלחמה והיו במקרים רבים המקור הראשוני שבו הופצו הידיעות אשר שודרו לאחר מכן בתקשורת הממוסדת.
על פי מחקר שפורסם במרץ 2024 כמחצית מהאזרחים בחברה היהודית בישראל ציינו כי צרכו חדשות דרך פייסבוק כמקור מידע העיקרי בימי המלחמה וכ־40% מהאזרחים בחברה היהודית בישראל צרכו חדשות בקביעות דרך טלגרם בימי המלחמה.
ה־BBC ספג טענות להטיה מצד פרו־ישראלים ופרו־פלסטינים בימים הראשונים שלאחר מתקפת הפתע.
בתחילת המלחמה, הציג ה־BBC את פעילי חמאס בתור "חמושים" ולא בתור מחבלים (terrorists).
הטיעון לעניין זה הוא כי כך נשמרת האובייקטיביות בדיווח – העיתונאים אינם נוקטים צד בשאלה אם מדובר בטרוריסטים או בפעילים בארגון מחתרת הנאבק למען שחרור לאומי.
ראש ממשלת בריטניה רישי סונאק ביקר את סיקור המלחמה בתקשורת הבריטית וטען כי "חמאס אינם לוחמים, והם אינם לוחמי חופש.
בעקבות הלחץ הציבורי שנוצר ה־BBC הפסיק להתייחס לחמאס בתור "חמושים".
במהלך המלחמה, פרסם ה־BBC מספר ידיעות שקריות עליהם נאלץ להוציא התנצלות בסופו של דבר.
בין הידיעות שפורסמו היו: קביעה כי ישראל אשמה בפיצוץ בבית החולים הערבי אל-אהלי בעזה אף על פי שהגורם היה רקטה פלסטינית, ידיעה לפיה כוחות צה"ל תקפו צוותים רפואיים ודוברי ערבית בבית החולים שיפא בעזה וידיעה לפיה צה"ל הוציא להורג 137 אזרחים.
יושב ראש ומנכ"ל התאגיד אמר בדצמבר 2023 שיבחן את אופן סיקור המלחמה ברשת.
בספטמבר 2024 פורסם דו"ח לפיו שידורי רשת BBC הראו דפוס של הטיה נגד ישראל וכללו 1,500 הפרות של כללי העריכה של הרשת עצמה.
הדו"ח היה תוצר של חקר אשר בחן הכתבות והכותרות לאורך זמן.
בנובמבר 2024 פורסם כי למעלה מ־230 אנשי תקשורת, בהם למעלה מ־100 עובדי BBC אנונימיים, האשימו את התאגיד בהטיה פרו־ישראלית.
המכתב שעליו חתומים קרא ל־BBC ליישם שורת התחייבויות עריכתיות, ובהן "הדגשה שישראל אינה מאפשרת לעיתונאים זרים גישה לרצועה; הבהרה כאשר אין די ראיות לגיבוי טענות ישראליות; ציון ברור בכותרות כאשר ישראל היא המבצעת; הכללת הקשר היסטורי קבוע מלפני אוקטובר 2023; ואתגור נחרץ של נציגי ממשלת ישראל והצבא בכל הראיונות".
בשנת 2025, גנז הערוץ סרט על המלחמה לאחר שהתברר כי אחד מגיבורי הסרט הוא בנו של בכיר חמאס, אחד הצלמים הילל את טבח שבעה באוקטובר ובוצעו תרגומים שמיתנו עמדות פלסטיניות.
ביוני 2025, בניתוח של 3,873 מאמרים ו־32,092 קטעי שידור על ידי המרכז לניטור מדיה של המועצה המוסלמית של בריטניה (CFMM), נטען כי סיקור המלחמה של ה־BBC "מוטה באופן שיטתי נגד פלסטינים".
על פי התחקיר, ה־BBC נתן למותם של ישראלים פי 33 יותר סיקור מאשר למותם של פלסטינים, ומגישי BBC קידמו את הפרספקטיבה הישראלית בתדירות גבוהה פי 11 מאשר את הפרספקטיבה הפלסטינית.
רשת השידור הבין־לאומית אל-ג'זירה, הנחשבת לאחד מגופי התקשורת הגדולים בעולם סיקרה את המלחמה באופן נרחב ביותר, כולל דיווחים מפי כתבים אשר נמצאים בעזה ובישראל.
לטענת ישראל, סיקור המלחמה של אל-ג'זירה מוטה לטובת מחבלים פלסטינים.
אל-ג'זירה דחתה את האשמה זו, בטענה כי היא שומרת על "נייטרליות ואובייקטיביות" ומציגה גם את הנרטיב הישראלי.
התקנה הוארכה כל ב־30 יום עד שהחוק מניעת פגיעת גוף שידורים זר בביטחון המדינה אושר בכנסת ב־1 באפריל 2024 וב־5 במאי 2024 אושרה ההחלטה לסגור את ערוץ אל-ג'זירה בישראל בישיבת הממשלה.
ב־16 בנובמבר 2023, פורסם כי מירב לשם גונן, אימה של רומי גונן שנחטפה, התראיינה לאל-ג'זירה במטרה להעביר מסר לעולם הערבי.
העיתונאי שראיין אותה, שאל אותה כי האם יש הוכחות למאורעות 7 באוקטובר, ולאחר מכן אותו מראיין צירף את האיש האחראי על תיק האסירים בחמאס, לריאיון עמה.
הדבר התקבל בכעס רב בקרב משפחות החטופים הישראלים.
ב־12 ביוני התפרסם סרטון וידאו של תושב נוסייראת, שבו הוא בוכה ומקלל את הנהגת חמאס שהמיטו אסון על עמם, כשהדובר עצמו פצוע עקב מבצע ארנון, שבו נהרגו מעל 200 (לפי פרסומי חמאס).
עם זאת, באל־ג'זירה הוצג הסרטון כשהוא ערוך, והוסרו ממנו הקטעים בהם הוא מאשים את הנהגת חמאס בנעשה, בצורה שנראה שהוא מאשים את ישראל.
כשבוע לאחר מתקפת הפתע נסגר משרד ההסברה הישראלי, והשרה העומדת בראשו, גלית דיסטל־אטבריאן, צוטטה באומרה כי "משרד ההסברה התרוקן מסמכויות ומהווה בזבוז של כספי ציבור, ולא יכול לתרום למדינה תרומה משמעותית".
מאז תפקיד הסברת פעולות ישראל נמצא באחריות משרד החוץ ומשרד התפוצות.
משרד החוץ ציין כי עד 20 באוקטובר נרשמו יותר ממיליארד חשיפות לתכני ההסברה שלו.
שגריר ישראל באומות המאוחדות גלעד ארדן הופיע עם טלאי צהוב לדיון במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
במשרד החוץ אמרו בתגובה כי חרג מהמסרים שישראל מעוניינת לקדם בדבר מטרות המלחמה ויו"ר הנהלת יד ושם אמר כי הטלאי מסמל תקופה אחרת, שבה לא הייתה מדינה יהודית עצמאית עם צבא, האחראית לגורלה.
ראש הממשלה נתניהו פרסם ב־30 באוקטובר הצהרה לתקשורת הזרה על קרב בין כוחות הציוויליזציה לבין כוחות הברבריות בעזה.
צה"ל שותף מרכזי במאמץ ההסברתי, ודובר צה"ל פונה רבות לתקשורת הזרה באנגלית ומפרסם סרטוני זוועה וכן סרטוני גבורה רבים.
כמו כן הופצו סרטונים מחקירות המחבלים שמודים בביצוע הזוועות ובתכנונן מראש כחלק מתוכנית התקיפה.
למרות צנזור התיעודים הקשים ביותר בפני הציבור, יצרו צה"ל ומשרד החוץ סרט באורך 47 דקות שהורכב מאוסף צילומים גולמיים מטבח שבעה באוקטובר וכולל בעיקר קטעים שצולמו ממצלמות גוף שלבשו מחבלי החמאס במתקפת הפתע, ומכיל סצנות של עינויים, רצח והשחתת גופות להצגה בפני עיתונאים בעולם, המכונה "סרט הזוועות".
ב־1 בנובמבר 2023 חשף צה"ל שיחה שבה תועד חמאס גונב 1,000 ליטר של דלק מבית חולים.
ב־13 בנובמבר חשף צה"ל הוכחות לשימוש של חמאס בבית החולים א־רנתיסי למטרותיו הצבאיות.
אזרחים רבים, בהם משפיעני רשת, וכן תומכי ישראל ברחבי העולם, החלו לפעול למען הסברת ישראל, במיוחד ברשתות החברתיות וברחבי האינטרנט.
אלה קינן, בלוגרית טיולים, הגתה בתחילת המלחמה את ההאשטאג "#HamasIsISIS".
ב־9 באוקטובר הוקם מטה ההסברה האזרחי כארגון הסברה פרו־ישראלי ללא מטרות רווח, המפיץ תוכני הסברה פרו־ישראליים מקוריים באמצעות הרשתות החברתיות.
תוך מספר ימים מתחילת ההתארגנות הצטרפו למאגר ההפצה קרוב ל־30,000 חברים, וכשלושת אלפים מתנדבים הצטרפו לתפעול המערך בתפקידים שונים: מתורגמנים, אנשי קריאייטיב ותוכן, עורכי וידאו וגרפיקאים, אנשי תחקיר והפקה, פסיכולוגים ועובדים סוציאליים.
בנוסף, שלטים עם תמונותיהם של החטופים והכיתוב "נחטף על ידי חמאס" הופצו ברחבי העולם.
פוליטיקאים מהעבר ומפורסמים רבים פעלו להגנה על עמדת ישראל, בעיקר בטלוויזיה העולמית.
בין האישים והפוליטיקאים הבולטים במאמץ ההסברה הישראלי: ראש ממשלת ישראל לשעבר נפתלי בנט, דאגלס מארי, מסעב חסן יוסף, אילון לוי, פעיל ההסברה יוסף חדאד, יוצרי ארץ נהדרת, וכן אזרחים כמו אלה קינן ודני בולר, לצד ידוענים ומשפיענים רבים נוספים.
עם הזמן, חל פיחות באהדה ובסבלנות כלפי ישראל וממשלת ישראל גם מצד מדינות ידידותיות.
אמירות קיצוניות של נציגים ישראלים רשמיים על עזה הקשו על מאמצי ההסברה.
ישראל החלה להדגיש בפני העולם את מעורבותה בהכנסת סיוע הומניטרי לרצועת עזה, בניסיון לשמר תמיכה ולגיטימציה בין־לאומית לפעולה הצבאית נגד חמאס.
תחילה, דובר צה"ל הכחיש כי ערוץ "72 בתולות" הופעל מטעם הצבא.
בפברואר 2024, בעקבות בדיקה נוספת בעניין, צה"ל הודה שהערוץ הופעל מאגף המבצעים ללא אישור ושלא בסמכות וכי האירוע טופל.
במהלך המלחמה הופצו ידיעות כזב שונות ברשתות החברתיות, שמקורן אינו ידוע.
חברת Cyabra דיווחה על עשרות אלפי פרופילים פיקטיביים ברשתות החברתיות, אשר משמשים להעברת מידע שקרי, הפצת תאוריות קשר, ניסיונות להשפיע על דעת הקהל ולהסיח את השיח לטיעונים על אלימות מצד ישראל כלפי פלסטינים.
לפי תחקיר שנערך, חלק נכבד מידיעות הכזב הופצו על ידי רוסיה.
חמאס השקיע מאמצים אינטנסיביים במישור התקשורתי־תודעתי כדי לייצר מצג שווא בתקשורת הערבית והבין־לאומית ולמצב את עצמו בעמדת הקורבן.
הוא ניסה להדהד פגיעה ישראלית לכאורה בבתי חולים ובבתי ספר, ועיוות את תמונת המציאות על מנת להציג תמונה שקרית של משבר הומניטרי גדול ברצועה.
כמו כן נטען שמשרד הבריאות העזתי מזייף מספרי הרוגים.
ב־1 בנובמבר 2023 אמר ראזי חמד, דובר ממשלת חמאס לשעבר, כי "אנו נחזור על התקפת 7 באוקטובר שוב ושוב עד שישראל תושמד".
בראש מערך ההסברה בחמאס עמד אבו עוביידה, לאחר חיסולו בספטמבר 2025, פורסם בגלי צה"ל כי המערך כלל כ־1,500 פעילים (פי 2 לערך מכל החיילים הסדירים שיש לצה"ל במערכים המקבילים) ואת שיטות הפעולה שלו.
כ־1,000 פעילים פרוסים בשטח, בגדודים ובחטיבות של חמאס.
לכל גדוד וחטיבה בזרוע הצבאית יש רמ"ד הסברה שמנהל את מאמצי התודעה, ותחתיו פעילים שהם "מתעדים מבצעיים" שהוכשרו בצילום שטח.
כל גדוד וחטיבה מחזיק "חמ"ל הסברה", שם יושבים עורכי וידאו שיוצרים את סרטוני התעמולה.
יתר המערך כולל כ־400 פעילים שיושבים בחמ"לים הפרוסים ברצועה, חלקם עורכי וידאו שיוצרים את סרטוני התעמולה של חמאס, וחלקם "קשבים" שמאזינים לתקשורת הישראלית, לומדים את מגמות השיח הציבורי בישראל ומעלים הצעות למהלכי תודעה בהתאם.
אבו עוביידה טיפל והשקיע באופן אישי בטרור הפסיכולוגי בעניין החטופים והיה מההוגים והיוזמים של סרטוני החטופים והשימוש בהם כדי להשפיע על מהלכי ישראל.
בנוסף פורסם כי צה"ל הרג מעל ל־200 פעילים ממערך ההסברה של חמאס.
עקב הפצת דיסאינפורמציה רבה בידי החמאס בפייסבוק ובפלטפורמות נוספות, הטיל האיחוד האירופאי אחריות על חברת מטא לטפל בנושא ואיים בהטלת סנקציות וקנסות אם הנושא לא יטופל.
האיחוד האירופי התלונן לאילון מאסק כי הרשת החברתית אקס (לשעבר טוויטר) משמשת להפצת דיסאינפורמציה על המלחמה בישראל וכי "תוכן אלים וטרוריסטי לא הוסר מהרשת החברתית".
לפי בדיקה שערך הניו יורק טיימס, חמאס הצליח למנף את קשיי אכיפת מדיניות התוכן של אקס, ולהפיץ סרטונים אלימים בתפוצה רחבה וזאת במטרה לעורר אימה.
לטענת מומחים, בוטים וחשבונות מזויפים שמופעלים על ידי איראן, חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני מפיצים פייק ניוז ונרטיבים שמשרתים את חמאס.
בתגובה אמרה מנכ"לית אקס לינדה יאקרינו , כי הרשת הסירה מאות חשבונות שקשורים לחמאס ומחקה או תייגה עשרות אלפי תכנים מאז פרוץ המלחמה.
בספטמבר 2025 עלה לאוויר אתר חדש של משרד התפוצות בשם "MediaWatch" המפרט טענות לקשרים כביכול בין רבים מהעיתונאים ברצועת עזה לארגוני הטרור ברצועה.
יהדות התפוצות במלחמת חרבות ברזל נרתמה לסייע למדינת ישראל בגיוס כספים של מעל חמישה מיליארד שקלים, סיוע של אלפי מתנדבים שהגיעו לישראל להשתתף במרכזי התנדבות וחמ"לים אזרחיים, וסיוע להסברה הישראלית במלחמת חרבות ברזל.
התגברות האנטישמיות בתקופת מלחמת חרבות ברזל ברחבי העולם העמיקה את הקשרים בין יהדות התפוצות למדינת ישראל ולאזרחיה.
על פי דוח של משרד התפוצות שהוצג ב־20 באוגוסט 2024, תרמה יהדות התפוצות למדינת ישראל כ־1.4 מיליארד דולר (כ־5.1 מיליארד שקלים) בתרומות ישירות, הלוואות ותרומות של מוצרים.
עם תחילת הקרבות החלה התעוררות אנטישמית של הפגנות נגד ישראל, השחתה, אלימות, עד כדי רצח אזרח יהודי אמריקאי, פול וקסלר, שהפגין בעד ישראל.
מספר האירועים האנטישמיים גדל פי חמישה לעומת השנה הקודמת.
יהודים בעלי חזות חרדית הותקפו בשכונה יהודית בניו יורק.
בנובמבר מסרה הליגה נגד השמצה כי מאז תחילת הלוחמה חל זינוק של יותר מ־919% בתוכן אנטישמי ב־X, ובפייסבוק עלייה של 28% אחוז.
אירועים אנטישמיים התרחשו גם בארצות שנחשבות אוהדות ישראל.
אנטישמיות זו גרמה להגברת הביקוש לעלייה לארץ.
תופעה נרחבת נוספת הייתה תלישה של מודעות הקוראות להחזרת החטופים ברחבי העולם.
במאי 2024 העבירה ממשלת ישראל החלטה הקובעת כי יהודים בתפוצות שנרצחו על רקע אנטישמי יונצחו על ידי מדינת ישראל.
למרות הטבח שביצע חמאס, החשיבה האנטישמית לא נותנת מקום לגינוי הפשע הזה, וגם לא להבנה שהמצב מורכב יותר.
מחאות רבות פרצו ברחבי ארצות הברית מאז פרוץ המלחמה ב־7 באוקטובר 2023, שכללו עצרות, הפגנות ומשמרות מחאה, כשמוקד מרכזי להפגנות היה מחאות באוניברסיטאות.
הפגנות פרו־פלסטיניות נגד המלחמה התמקדו בדרישה להפסקת אש ונסיגת כוחות ישראליים מהשטחים הפלסטיניים.
מפגינים פרו־פלסטינים מבקרים את ארצות הברית על תמיכתה בישראל, מוחים על התמרון הקרקעי ברצועת עזה, כשחלקם טוענים שישראל מבצעת רצח עם ברצועת עזה.
על פי קבוצת מומחים אמריקאים שעוקבים אחר הפגנות פוליטיות בארצות הברית, נכון ל־5 בדצמבר, יותר ממיליון אמריקאים השתתפו בהפגנות על המלחמה.