tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כתוצאה מכך, בוטל סיבוב ההופעות המתוכנן של הלקה בארצות הברית.
ששת חברי הלהקה הנותרים הודיעו שהחלו כבר לעבוד על מוזיקה חדשה ללא ווד, היות שהיו מודעים לעזיבה שלו זמן רב לפני פרסומה.
מתוך כבוד כלפי ווד, הלהקה לא תנגן חומרים משני האלבומים הראשונים בהופעות, אבל תשאיר את הדלת פתוחה עבור ווד להצטרף בחזרה ללהקה בעתיד אם יהיה מעוניין בכך.
לפני עזיבתו של ווד, הבסיסטית טיילר הייד ציינה שייתכן שהחומר הבא שתוציא הלהקה לא יהיה בצורה של אלבום אולפן: "אני יודעת שזה לא הולך להיות אלבום בצורה הרגילה.
זה יהיה מגניב לעבוד עם תזמורת; זה יהיה מגניב לעשות פסקול לסרט.
אלו רק כמה מהרעיונות שאנחנו מעלים כרגע".
הייד תכננה בהתחלה להפוך לזמרת הראשית החדש של הלהקה, עם אפשרות לחלוק את התפקידים עם חברים אחרים.
Ants from Up There יצא ב-4 בפברואר 2022 וזכה לביקורות טובות.
הוא הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, המקום הגבוה ביותר של הלהקה עד כה.
הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות חדש ברחבי אירופה בקיץ 2022, שישמש לביצוע ובחינה של חומרים חדשים.
סיבוב ההופעות החל ב-19 במאי 2022.
Black Country, New Road תוארה כחברה מרכזית בסצנה חדשה של להקות רוק בריטיות שמתאפיינות במוזיקת פוסט-פאנק ניסיונית עם שירה דיבורית, יחד עם הלהקות העכשוויות Black Midi, Squid, Dry Cleaning, Shame, Yard Act, והלהקה האירית Fontaines D.C.
הלהקה מאזכרת לעיתים קרובות מוזיקאים אחרים בשירים שלה, כמו ההתייחסות ההומוריסטית לעצמה כ"להקת המחווה של סלינט השנייה הטובה ביותר" ("the world's second best Slint tribute act") בשיר "Science Fair" מתוך For the First Time.
השיר "Track X" מאותו אלבום כולל התייחסות למערכת היחסים של הלהקה עם Black Midi, והשיר "Sunglasses" מתייחס לקניה וסט בשורה "Leave Kanye out of this" ולסקוט ווקר בשורה "I am a modern Scott Walker".
גרסת האלבום של השיר "Athens, France" כוללת אזכור לשיר "Motion Sickness" של פיבי ברידג'רס, וגרסת הסינגל המקורית מאזכרת גם את Thank U, Next של אריאנה גרנדה.
השורשים הסגנוניים של אלבום הבכורה For the First Time מגיעים מפוסט-פאנק, פוסט-רוק, אינדי רוק, והשפעות כליזמר.
המוזיקה שלהם שואבת גם השראה מהמלחין האמריקאי סטיב רייך ומוזיקאי הג'אז אורנט קולמן.
השירה של ווד הושוותה לסולן סלינט, בריאן מקמהן, ולסולן The Fall מארק סמית'.
המילים של השירים הושפעו מהזמר-יוצר האמריקאי Father John Misty, שווד תיאר כ"לא הליריקן הכי טוב בעולם, אבל לגמרי, לגמרי כנה".
אלבומם השני Ants from Up There נכתב כדי להשמע נגיש יותר.
הוא תואר כמשתייך לפוסט-רוק וצ'יימבר-פופ .
הלהקה "פיתחה אובססיה" ללהקת האינדי רוק הקנדית ארקייד פייר במהלך הסגר שהוטל במגפת הקורונה בממלכה המאוחדת, מספר מבקרים השוו שירים כ"Chaos Space Marine" ו-"The Place Where He Inserted the Blade" למוזיקה של ארקייד פייר.
חברי הלהקה ציינו גם האזנה לקורט סמואל וייל ופרנק אושן במהלך תהליך כתיבת האלבום.
הלהקה הופיעה מספר פעמים עם להקת הרוק הניסיונית Black Midi, תחת השם המשותף "Black Midi, New Road".
הכנרית ג'ורג'יה אלרי היא חברה בצמד המוזיקה האלקטרונית Jockstrap , שהוציא שני אלבומי EP תחת חברת Warp Records.
הבסיסטית טיילר הייד היא ביתו של קארל הייד, ממייסדי להקת Underworld.
היא גם מופיעה לבדה תחת שם הבמה "Tyler Cryde".
המתופף צ'ארלי וויין היה גם המתופף של הלהקה הבריטית Ugly.
הסקסופוניסט לואיס אוונס השתתף באנסמבל בן 3-החברים "Guildhall Military Orchestra" והשתתף בהקלטת הסינגל "The Greyhound" עם הלהקה האנגלית TRAAMS.
לסולן לשעבר, אייזק ווד, הייתה קריירת סולו קצרה תחת שם הבמה "The Guest".
טיילר הייד - גיטרת בס, שירה, קולות רקע (2018-הווה)
לואיס אוונס - סקסופון (2018-הווה)
מיי קרשאו - קלידים, קולות רקע (2018-הווה)
נינה לים - כינור (2021-הווה, מחליפה את אלרי כשהיא מופיעה עם Jockstrap)
Never Again - 2021 (אלבום מוגבל)
Şampiyon (בעברית: אַלוּף) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת הטורקייה, הדיסה.
האלבום יצא לאור ב-29 ביוני 2017, על ידי חברת התקליטים פאסאג' מיוזיק.
הווידאו קליפ הראשון באלבום צולם לשיר "Şampiyon" הנושא את שמו.
קליפים נוספים מהאלבום צולמו לשירים "Sıfır Tolerans", "" ו-"Aşk Dediğin", בהתאמה.
האלבום יצא לאור שלוש שנים מאז יציאת קודמו, (2014).
את האלבום הפיקה הדיסה ביחד עם הוליה אצ'קיוז.
הקליפ הראשון שיצא לשיר הנושא, "Şampiyon" זכה להצלחה בין-לאומית וצבר למעלה מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב בסך הכול.
הקליפ העוקב, "Sıfır Tolerans" זכה להצלחה גדולה יותר והצליח לצבור למעלה מ-150 מיליון צפיות בסך הכול.
הקליפים של "Farkımız Var" ו-"Aşk Dediğin" זכו להצלחה וצברו עשרות מיליוני צפיות גם כן.
ž-Ž בגודל בינוני היא אות המהווה הכלאה של אותיות רישיות ורגילות ("קטנות"), כנראה ייחודית בעיבוד אלפבית לטיני המשמש ברחבי העולם.
היא הוצעה בתור האות ה-85 באלפבית הלטיני של השפה הצ'כית המודרנית, המונה 42 אותיות קטנות ו-42 אותיות רישיות, ובתוספת האות הבינונית החדשה ž-Ž (הסימן ž-Ž מייצג את הגופן, שעדיין אינו זמין בערכות הגופנים של Wiki).
הסיבה להכנסת האות הנוספת ב-2021 הייתה בעיה אורתוגרפית ספציפית בשפה הצ'כית המודרנית בכללי השמות המתייחסים לקבוצות אנשים המציינות לאום (שנהוג בצ'כית לכתוב את שמן כך שיתחיל באות רישית) ולקבוצות דתיות (שנהוג לכתוב את שמן כך שיתחיל באות רגילה, קרי, "אות קטנה").
האות החדשה הייתה נחוצה כדי לתקן את האִיוּת למילה אחת בלבד – ז'יד (קרי, "יהודי"), כך שתייצג בו-זמנית הן את זהותם הלאומית והן את זהותם הדתית של היהודים.
בעיית האיות הספציפית של המילה הצ'כית Ž-žid (קרי, "יהודי") הוזכרה כבר ב-1887.
הדיון הציבורי על הצורך באות מתאימה, ה-"ž-Ž בגודל בינוני", התחיל בעבודה אקדמית בכירה,
ובאתר של תחנת הטלוויזיה של מוראביה.
גֶּ'ה היא אות בואריאנט של האלפבית הקירילי שפיתח ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' ומשמשת בסרבית ובמקדונית לייצוג הצליל /ʤ/ (כמו ג" במילה ג'ירפה; זהו גם הצליל של האות J באנגלית).
היא מקבילה לדיגרפים ДЖ ו־ЧЖ, ולאותיות Җ, Ҷ, או Ӂ בואריאנטים אחרים של האלפבית הקירילי, ואכן בגרסה ראשונית של הרפורמה שלו, השתמש קראג'יץ בדיגרף ЧЖ, אף כי ידע על קיומה של האות Џ.
באבחזית היא מייצגת את הצליל /ɖʐ/ או /dʐ/.
ג'ה איננו שמה הרשמי של האות, שכן אותיות סרביות אינן נקראות בשמות (בניגוד לאותיות עבריות, לדוגמה, להן יש שמות של ממש), והיא נקראת כך למטרות איות.
עם זאת, לעיתים היא מכונה גֶּ'רב, בדומה לאות Ч המכונה בסרבית צֶ'רב.
מקור האות באלפבית הקירילי הרומני, והיא נכנסה לשימוש לכתיבת הסרבית במאה ה־17. אל המקדונית היא התווספה ב־4 בדצמבר 1944 לאחר הצבעה של הוועדה הפילולוגית לכינון האלפבית המקדוני והשפה המקדונית הספרותית לאחר שעשרה חברים תמכו בהצעה ואילו אחד התנגד.
החלופה הייתה שימוש בדיגרף ДЖ לפי הדגם הבולגרי.
גֶּ'ה היא האות הששית בווריאנט המקדוני של האלפבית הקירילי שמייצגת את הצליל /ʥ/ או /ɟ/.
צורת האות היא כשל האות Г עם גרש עילי.
מילים מקדוניות עם אות זו לעיתים קרובות מקבילות למילים סרביות עם האות Ђ.
לדוגמה המילה "לידה" במקדונית היא Раѓање, ואילו בסרבית Рађање.
יִי היא האות השלוש-עשרה ב של האלפבית הקירילי המייצגת את התנועה /ji/.
היא נכתבת כ-І עם אומלאוט.
האות משמשת כיום באוקראינית, ברוסינית ובסלאבית כנסייתית ואף שימשה בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 באלפבית הקירילי הסרבי, אז ייצגה את הצליל /j/; בתור שכזו, האות הוצגה על ידי דוסיטיי אוברדוביץ'.
היא הוחלפה בסופו של דבר באות Ј על ידי ווק סטפנוביץ' קראג'יץ'.
זוהי אחת מחמש האותיות באלפבית הקירילי המייצגות צלילי י' עיצורית עם תנועה, יחד עם Ю ,Ё ,Е ו-Я (למרות זאת, היא והאות Ё אינן מהוות חלק מהאלפבית הקירילי הבסיסי).
באוקראינית, האות הוצגה כחלק מאורתוגרפיית ה"", במילון האוקראיני-גרמני של יבהן ז'לחיבסקי (2 כרכים, 1885–86).
יֶה (ביוניקוד: יֶה אוקראינית) היא האות השמינית בוריאנט האוקראיני של האלפבית הקירילי המייצגת את התנועה /je/ או /jɛ/ כמו במילה Єрусалим (יֶרוּסָלִים - ירושלים).
האות משמשת כיום באוקראינית, ברוסינית ובסלאבית כנסייתית ואף עד אמצע המאה ה-19 שימשה גם באלפבית הקירילי הרומני ובסרבית (האות בוטלה באלפבית של ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' והוחלפה בדיגרף је).
שפות סלאביות מודרניות אחרות עשויות להשתמש בצורות Є/є במקום Е/е למטרות דקורטיביות.
האות נקראה בעבר יֶסְט וערכה המספרי היה 5.
אִי היא אות באלפבית הקירילי שמקורה באות היוונית יוטא וצורתה כשל יוטא גדולה וכשל האות הלטינית I בשתי צורותיה.
באלפבית הקירילי המוקדם ערכה המספרי היה 10 ומכאן שמה ביוניקוד: אִי עשרונית .
האות מייצגת את הצליל /i/ (צליל החיריק), כמו האות I באנגלית, האות יוטא ביוונית או האות И ברוסית (בעוד באוקראינית האות И מייצגת את הצליל /ɪ/, כמעין חיריק עמוק).
חוקים לשימוש ברוסית (לפני 1918)
האות שימשה לפני כל התנועות ולפני חצי התנועה й.
למעט בסוף מורפמה במילה מורכבת, שם נעשה שימוש ב-и.
כך שהמילה англійскій (אנגלית) השתמשה בצורה і, אבל пяти + акровый = пятиакровый (חמישה דונם) השתמשה בצורה и.
האות и שימשה כאות האחרונה במילה ולפני עיצורים למעט ב-міръ עבור "עולם, יקום, קהילה מקומית, נחלת הכלל, חברה, הדיוטות" ומילים הנגזרות ממנה (אבל: миръ "שלום").
בכמה מילים שנגזרו מיוונית, השימוש נגזר אטימולוגית על סמך האם יוטא או אטא היו ביוונית המקורית: Іисусъ "ישו", מהמילה היוונית Ιησούς, נכתב עכשיו Иисус; גם Іванъ מ-Ἰωάννης, כתוב כעת Иван.
עם זאת, מאז אמצע המאה ה-18 מילים שאולות הגיעו לאיותים על פי הכלל הראשי: Іоаннъ אבל Никита ,Иван (במקום Нікита), Филиппъ (במקום Філіппъ).
כפי שמתברר, האיות של שתי הגרסאות של мир היה הבחנה מלאכותית להפרדה בין שתי הגדרות שונות של מה שהיה במקור אותה מילה (בדומה באנגלית "to" לעומת "too").
האות משמשת כיום בבלארוסית, חקסית, קומי, קזחית, רוסינית ואוקראינית.
זוהי האות העשירית בבלארוסית, השתים-עשרה באוקראינית וברוסינית, השלושים ושמונה בקזחית והאחת-עשרה בקומי.
דְזֶה היא אות באלפבית הקירילי המשמשת כיום במקדונית ומהווה כאות העשירית בה.
האות מייצגת עיצור מכתשי, מחוכך שורק, קולי /ʣ/ וצורתה כשל האות הלטינית S.
באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה דְזֶלוֹ וערכה המספרי היה 6. נוסף לכך, היו לה שתי צורות ארכאיות שונות: האחת דמות-ראי של S הלטינית (Ꙅ), והשנייה כשל Z הלטינית עם קו חוצה ו"זנב" (Ꙃ).
יוֹ היא אות באלפבית הקירילי אשר משמשת בשפות רוסית, בלארוסית, רוסינית ומונגולית, בכולם היא מהווה כאות השביעית בסדר האלפבית (פרט לרוסינית בה היא מהווה כאות התשיעית).
זוהי האות היחידה באלפבית הרוסי אשר אינה מהווה חלק מהאלפבית הקירילי הבסיסי.
אות זו מהווה גם כאות חיצונית לשפת הדונגאן ובעבר שימשה גם בשפה האוקראינית.
צורת האות היא כשל Е עם אומלאוט.
האות מייצגת צליל י' עיצורית עם הגיית חולם והיא אחת מ-5 האותיות באלפבית המייצגות צלילי י' עיצורית עם תנועה, יחד עם Ю ,Ї ,Е ו-Я (למרות זאת, היא והאות Ї אינן מהוות חלק מהאלפבית הקירילי הבסיסי).
דֵ'ה היא אות בכתב הקירילי.
ד'ה היא האות השישית באלפבית הקירילי הסרבי, המשמשת בסרבו-קרואטית כדי לייצג את האות האליווולו-פלאטלי המדובב /dʑ/.
למרות היותה אות קירילית, היא שימשה גם בתעתיקים פונטיים סלובניים מבוססי לטיני, ככל הנראה עם אותו ערך.
ד'ה מקביל לאות הלטינית D עם מקף (Đ đ) באלפבית הלטיני של Gaj של סרבו-קרואטית והוא כל כך מתעתיק.
כאשר משיכות אינן זמינות, הוא מועתק כ-⟨Dj dj⟩ או ⟨Ď ď⟩, וכן מקבילה בעברית לדל"ת גרושה.
J (נהגית כיֵה) היא אות בכתב הקירילי אשר מקורה באות היוונית הפונטית יוט וצורתה כשל האות הלטינית J בשתי צורותיה.
אות זו היא למעשה האות המחליפה ל-Й בסרבית ומקדונית; בסרבית זוהי האות האחת-עשרה, ובמקדונית זוהי האות השתים-עשרה.
בדרך כלל היא מייצגת את הקירוב הפלטאלי /j/, כמו ההגייה של ⟨y⟩ במילה האנגלית "yes".
לִייֵה (אות גדולה: Љ, אות קטנה: љ) היא אות בכתב הקירילי.
לייה מייצגת /ʎ/ צידי פלטאלי, צליל דומה (אך לא זהה) לצדית המכתשית המטושטשת, המיוצגת בשפות מסוימות על ידי הדיגרף ⟨ль⟩ ומבוטאת /lʲ/ כמו ⟨ll⟩ ב"מיליון".
השווה לטבית ⟨ļ⟩, סלובקית ⟨ľ⟩, פורטוגזית ⟨lh⟩, ספרדית ⟨ll⟩ ואיטלקית ⟨gl⟩.
לייה היא ליגטורה של Л ו-Ь.
היא הומצאה על ידי ווק סטפנוביץ' קרדז'יץ' לשימוש במילון שלו משנת 1818, והחליפה את הדיגרף הקודם ⟨ль⟩.
היא תואמת לדיגרף ⟨ǈ⟩ באלפבית הלטיני של גאי עבור סרבו-קרואטית.
היום משתמשים בה במקדונית, גרסאות של סרבו-קרואטית כשהם כתובים בקירילית.
לייה מקבילה לתעתיק כ-lj אך ניתן גם לכתוב אותה בתעתיק כ-ľ, או ¼.
לייה מקבילה בעברית ל-למ"ד ויו"ד ביחד.
נִייֵה (אות גדולה: Њ, אות קטנה: њ) היא אות בכתב הקירילי.
זוהי ליגטורה של האותיות הקיריליות Н ו-Ь (סימן הריכוך).
היא הומצאה על ידי ווק סטפנוביץ' קרדז'יץ' לשימוש במילון שלו משנת 1818, והחליף את הדיגרף הקודם ⟨нь⟩.
היא תואמת לדיגרף ⟨nj⟩ באלפבית הלטיני של גאי עבור סרבו-קרואטית.
היום משתמשים בה במקדונית, גרסאות של סרבו-קרואטית כשהיא כתובה בקירילית (בוסנית, מונטנגרית וסרבית), איטלמן ואודג'ה, שם היא מייצגת /ɲ/ לאף פלאטלי, בדומה ל-⟨ny⟩ ב"קניון" ( להשוואה פולנית ⟨ń⟩, צ'כית וסלובקית ⟨ň⟩, לטבית ⟨ņ⟩, גליצית וספרדית ⟨ñ⟩, אוקסיטנית, פורטוגזית ווייטנאמית ⟨nh⟩, קטלאנית והונגרית ⟨ny⟩ ) ואיטלקית .
נהוג לכתוב בתעתיק את נייה כ-nj אבל היא גם נכתבת בתעתיק כ-ń או ņ.
נייה מקבילה בעברית ל-נו"ן ויו"ד ביחד.
תְשֵ'ה היא אות של הכתב הקירילי, המשמשת רק באלפבית הקירילי הסרבי, וצורתה (במיוחד זו של האות הקטנה) דומה לזו של H לטינית קטנה (Ћ ћ).
הצליל של תש'ה מופק מהפלסיב המכתשי חסר הקול /t/ על ידי שיטוט.
זוהי האות ה-23 באלפבית הסרבי.
הוא שימש לראשונה על ידי דוסיטי אוברדוביץ' כתחייה של האות הקירילית הארכאית ג'רב (Ꙉ), ומאוחר יותר אומץ במילון הסרבי של ווק סטפנוביץ' קרדז'יץ' משנת 1818. הסימן המקביל ל-תש'א באלפבית הלטיני של Gaj הוא Ć.
למרות היותה אות קירילית, נעשה שימוש ב-תש'ה גם בתעתיקים פונטיים סלובניים מבוססי לטיני עם אותו ערך כמו בסרבית.
בהיותה חלק משמות המשפחה הסרביים הנפוצים ביותר, התעתיק של תש'ה לאלפבית הלטיני חשוב מאוד; עם זאת, ישנן דרכים רבות לכתוב אותה בתעתיק.
היא בדרך כלל נכתבת כ-⟨ć⟩, לפי האלפבית הלטיני הסרבי-קרואטי או, ללא הדיאקריטי, כ- ⟨c⟩; תעתיקים פחות תכופים הם ⟨tj⟩, ⟨tsh⟩, ⟨ty⟩, ⟨cj⟩, ⟨cy⟩, ⟨ch⟩ (משמש גם עבור Che), ו-⟨tch⟩, ⟨ts⟩ (האחרון, האחרון בהונגרית אבל ⟨cs⟩ ו-⟨ty⟩ נפוצים יותר).
היא נראית דומה לשהא (Һ һ) אבל מלטפת.
מכיוון שזו אחת האותיות הייחודיות לאלפבית הקירילי הסרבי, וגם האות הראשונה של המילה הסרבית לקירילית (ћирилица), תש'ה משמשת לעיתים קרובות כבסיס לסמלים עבור קבוצות שונות המעורבות באלפבית הקירילי.
תש'ה מקבילה בעברית לת"ו גרושה.
קִייֵה היא אות של הכתב הקירילי, המשמשת רק באלפבית המקדוני.
שם היא מייצגת את הפלסיב הפלאטלי חסר הקול /c/, או את ה-alveolo-palatal affricat חסר הקול /tɕ/.
קייה היא האות ה-24 באלפבית זה.
צורתה כצורת האות К עם סימן הטעמה עילי.
היא מתוארת כ-⟨ḱ⟩ או לפעמים ⟨ķ⟩ או ⟨kj⟩.
מילים עם אות זו קשורות לרוב לאלו בסרבו-קרואטית עם ⟨ћ⟩/⟨ć⟩ ובבולגרית עם ⟨щ⟩, ⟨т⟩ או ⟨к⟩.
לדוגמה, ноќ מקדונית (noḱ, לילה) מקבילה לסרבו-קרואטית ноћ/noć, ולבולגרית нощ (nosht).
סיום שם המשפחה הנפוץ -ić מאוית -иќ במקדונית.
האות קייה מקבילה בעברית לקו"ף.
אוּ קצרה היא אות באלפבית הקירילי.
השפה הסלאבית היחידה המשתמשת באות זו בכתיב שלה היא בלארוסית, אם כי היא משמשת כסמל פונטי בחלק מהמילונים הרוסיים והאוקראינים.
בין השפות הלא-סלאביות המשתמשות באלפבית קירילי, Ў משמשת בדונגנית, קרקפאלקית, קראצ'אית, אוסטית ו-יופיק סיבירית.
היא משמשת גם באוזבקית - אות זו מתאימה ל-Oʻ באלפבית הלטיני האוזבקי וצלילה כשל האות W.
גֶה היא האות הרביעית באלפבית הקירילי והיא מייצגת את הצליל /g/ או /ɦ/ בשפות שונות.
מקורה באות היוונית גמא וצורתה כשל גמא גדולה, אך כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה בצורתה S לטינית קטנה הפוכה (г).
האות, במיוחד בצורתה הקטנה, גם מזכירה בצורתה R לטינית קטנה (r), אך אינה קשורה אליה כלל.
באוקראינית, היא מייצגת את הצלילים /h/ או /ɦ/.
הצליל /g/ נדיר באוקראינית, ומיוצג בעזרת האות Ґ.
גם בבלארוסית הצליל נדיר, אם כי נטען שבעבר הוא היה נפוץ יותר, ושימש במילים שאולות מפולנית ומרוסית, אך במהלך המאה ה־20 הבחנה זו היטשטשה, וכיום קיימת רק האות Г.
באלפבית הקירילי המוקדם האות נקראה גלַגוֹל וערכה המספרי היה 3.
בֶה (בבית רפה; נכתבת גם בתור וֶה) היא האות השלישית באלפבית הקירילי שמייצגת את הצליל /v/ - הגייתה של ב רפה או של ו בעברית המודרנית.
כמו Б, מקורה באות היוונית בטא, וצורתה כשל בטא גדולה, וכמו כן כשל B לטינית גדולה (אם כי בניגוד ל-B הלטינית, צורת האות הקטנה זהה לזו של האות הגדולה).
בצורתה הנטויה של האות הקטנה, הקצה הישר שלה נעשה מעוגל, כך שהיא גם נראית כמו צורה קטנה של B לטינית או בטא יוונית מעוגלות בצורתן הגדולה (в), אם כי הצורה המעוגלת גם מזכירה בצורתה בטא יוונית קטנה.
האות התפתחה מהיוונית בתקופה שבה בתא כבר נהגתה כ־/v/ ולא כ־/b/.
השם הישן של האות היה וַדִי, והערך המספרי שלה היה 2.
ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית /v/; בסוף מילה או לפני עיצור אטום שחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון /f/; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית /vʲ/ (מעין ב רפה מחונככת).
בהגייה האוקראינית הסטנדרטית היא נהגית /w/ בסוף מילה.
לדוגמה, השם Владислав נהגה ולאדיסלאוו (vladislaw).
חלק מהאוקראינים הוגים את האות כ־/w/ לפני עיצור, ואחרים הוגים אותה כך תמיד.
במזרח אוקראינה גם מתרחשת הידמות חלקית בקוליות בסוף מילים בהשפעת הרוסית.
בבלארוסית האות נהגית תמיד כ־/v/.
היא לעולם לא נכתבת בסוף מילה או לפני עיצור, ובמקומות האלה היא משתנה לאות הבלארוסית Ў, שנהגית כ־/w/.
לדוגמה: המילה "שפה" בבלארוסית היא мова (מוֹבַה, mova), אך צורת שם היא моўный (מוֹוְנִיי, mownyj), וכשהיא באה בצורת יחסת גניטיב היא הופכת ל־моў (מוֹו, mow).
אַה היא האות הראשונה באלפבית הקירילי שמייצגת את התנועה /a/ - כמו הפתח במלה בַּיִת.
מקורה באות היוונית אלפא, וצורתה כשל אלפא גדולה וכשל האות הלטינית A בשתי צורותיה.
זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Р, Е ,Б ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו.
באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה אַזוּ, והערך המספרי שלה היה 1.
בשפות הסלאביות האות מייצגת בדרך כלל את התנועה /a/, אך היא יכולה לייצג גם את התנועות /ɑ/ ו־/ə/ בשפות כמו אינגושית וצ'צ'נית.
ברוסית האות מסמנת מספר אלופונים בתפוצה משלימה - את [æ] ואת [ɑ̟] בנוסף ל־[a].
כשהתנועה איננה מוטעמת האות מייצגת ברוסית את התנועה [ʌ] או [ə] בתלות במיקומה.
במהלך ההיסטוריה התפתחה צורת האות לצורות שונות, אך הצורה המקובלת כיום היא כשל האות A הלטינית.
בֶּה (בּית דגושה) היא האות השנייה באלפבית הקירילי שמייצגת את הצליל /b/ - הגייתה של בּ דגושה בעברית המודרנית.
צורתה של האות, במיוחד של האות הקטנה, דומה לצורת הספרה 6, וכמו В מקורה באות היוונית בטא.
בכתב יד, האות הקטנה עשויה להראות כמו דלתא קטנה (δ).
זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Р, Е ,А ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו.
באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה בּוּקִי ולא היה לה ערך מספרי, מאחר ש־В קיבלה את הערך המספרי של בטא.
ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית [b]; בסוף מילה או לפני עיצור אטום כשחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון [p]; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית [bʲ] (מעין בּ דגושה רפה מחונככת).
דֶּה היא האות החמישית באלפבית הקירילי, המייצגת את הצליל /d/ - הגייתה של דּ דגושה בעברית המודרנית.
מקור צורתה באות היוונית דלתא.
ההבדל העיקרי ביניהן הוא שלדֶּה יש שתי "רגליים" שלא קיימות בדלתא היוונית.
כמו לאות Л, לאות שתי צורות טיפוגרפיות עיקריות - אחת בה החלק העליון של האות מרובע (כמו בתמונה משמאל), ואחת בה הוא משולש (, כמו דלתא יוונית עם ה"רגליים").
בכתב יד האות הגדולה נראית כמו D לטינית, והקטנה דומה ל-g לטינית קטנה (או ל עברית בכתב-יד).
כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה D לטינית קטנה, או דמות ראי של הספרה 6 (∂).
באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה דּוֹבּרוֹ וערכה המספרי היה 4.
ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית [d]; בסוף מילה או לפני עיצור אטום כשחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון [t]; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית [dʲ] (מעין דּ דגושה מחונככת).
היא אות באלפבית הקירילי המייצגת עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, קולי, כמו הצליל ז' במילה "ז'רגון".
זוהי האות השביעית באלפבית הבולגרי, האות השמינית באלפבית הרוסי, באלפבית הבלארוסי, באלפבית הסרבי ובאלפבית המקדוני והתשיעית באלפבית האוקראיני.
היא נמצאת גם ברוב הווריאנטים של האלפבית הקירילי לשפות שאינן סלאביות, שבהן היא מייצגת את אחד העיצורים הבאים: /ʒ/, /ʐ/, או /dʒ/.
באלפבית הקירילי המוקדם, ז'ה הייתה האות השביעית, נקראה זִ'יבאטַה, ולא היה לה ערך מספרי.
מקור צורת האות אינו ידוע.
לא קיימות אותיות בצורות דומות באלפבית היווני, באלפבית הלטיני או באלפביתים אחרים מאותה תקופה.
ישנו דמיון בין צורת האות לאות הגלגוליתית , שגם היא נקראת ז'יבאטַה, ומייצגת את אותו הצליל.
עם זאת, כמו לשאר האותיות של האלפבית הגלגוליתי, לא ידוע מקור האות ז'יבאטַה שבו.
אחת האפשרויות היא שמדובר בשילוב של שתי אותיות ש עבריות, כשאחת מהן הפוכה.
האות Ш, המייצגת את הגרסה הבלתי-קולית של Ж, היא אחת האותיות הקיריליות שמקורן הישיר הוא האלפבית העברי.
בניגוד להגייה התקנית, חלק מהדוברים הוגים אותה כיום במקרים מסוימים כ־/ʑː/.
האות המקבילה באלפבית הפולני היא Ż.
אֵל היא אות באלפבית הקירילי שמקורה מהאות היוונית למדא ולה 2 צורות שונות: הצורה הראשונה כשל למדא גדולה, והשנייה כשל האות העברית ת"ו.
האות מייצגת את עיצור מכתשי, מקורב צדי /l/, וערכה המספרי הוא 30. כשהיא סמוכה לסימן הריכוך Ь נוצרת הליגטורה Љ והליגטורה מייצגת עיצור חיכי, מקורב צידי /ʎ/.
בכתב יד, האות Л יכולה להיכתב גם ככה,.
אֵן היא אות באלפבית הקירילי שמקורה הוא האות היוונית נו וצורתה כשל אטא גדולה.
האות גם מזכירה בצורתה H לטינית גדולה, אך בניגוד ל-H הלטינית, האות הקטנה זהה בצורתה לאות הגדולה.
האות מייצגת עיצור מכתשי, אפי /n/, וערכה המספרי הוא 50. כשהיא סמוכה לסימן הריכוך Ь נוצרת הליגטורה Њ והליגטורה מייצגת עיצור מכתשי, אפי, מחונכך /nʲ/.
זֵה היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה באות היוונית זטא וצורתה כשל הספרה 3. האות מייצגת עיצור מכתשי, חוכך שורק, קולי /z/.
באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה זֵמְלִיַה וערכה המספרי היה 7. נוסף לכך, צורתה הייתה כשל האות הלטינית Z עם "זנב" (Ꙁ).
אִי היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה הוא האות היוונית אטא וצורתה דמות-ראי של נו גדולה, וכמו כן גם של N גדולה, אך כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה בצורתה U לטינית קטנה (u).
האות מייצגת את התנועה הקדמית סגורה ובלתי מעוגלת /i/.
האות נקראה בעבר אִיזֶ'ה והערך המספרי שלה היה 8.
מפני שמקורה באות היוונית אטא, עד המאה ה-13 צורתה של האות היה H.
באלפבית הקרילי המוקדם לא הייתה הבחנה בין האות И לאות І, שמקורה באות היוונית יוטא, כך שכיום ברוסית, מקדונית, סרבית ובולגרית משמשת רק הצורה И, ובבלארוסית משמשת רק הצורה I.
קַא היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה הוא האות היוונית קפא וצורתה כשל קפא גדולה.
האות מייצגת עיצור וילוני, סותם, אטום /k/, וערכה המספרי הוא 20. נקראה בעבר כַּאקוֹ.
יֶה (נקראת גם אֶה) היא האות השישית באלפבית הקירילי.
מקורה באות היוונית אפסילון וצורתה כשל אפסילון גדולה וכשל האות הלטינית E בשתי צורותיה.
זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Р, Б ,А ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו ואחת מ-5 האותיות באלפבית המייצגות צלילי י' עיצורית עם תנועה, יחד עם Ю ,Ї ,Ё ו-Я (למרות זאת, האות Ё והאות Ї אינן מהוות חלק מהאלפבית הקירילי הבסיסי).
ברוסית ובבלארוסית – האות מייצגת את הצליל /je/ ונהגית יֶה כמו האות Є באוקראינית וברוסינית.
ברוסית, האות יכולה לייצג את התנועה /e/ רק אחרי עיצור (ולא אחרי האותיות ь או ъ) בחלק מהמקרים.
באוקראינית, ברוסינית, בבולגרית, בסרבית ובמקדונית האות נקראת אֶה (כמו Э ברוסית ובבלארוסית) ומייצגת תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת, כמו האות E הלטינית.
אִי קצרה היא האות העשירית באלפבית הקירילי, ונהגית כי' עיצורית (/IPA: /j).
צורת האות היא כצורת האות И עם ברווה מעליה.
אות זו מופיעה במרבית האלפביתים הקיריליים-סלאביים: האות העשירית בבולגרית, האות ה-11 ברוסית ובבלארוסית, והאות ה-14 באוקראינית.
בסרבית ובמקדונית לא נעשה בה שימוש, ובמקומה משתמשים באות Ј.
בבולגרית ובאוקראינית משתמשים באות Й כתחילת הגייה של י' עיצורית עם חולם (йо, יוֹ), כפי שמשתמשים ברוסית ובבלארוסית באות Ё.
אֵם היא אות באלפבית הקירילי שמקורה באות היוונית מו וצורתה כשל מו גדולה, וכמו כן של M לטינית גדולה, אך בניגוד ל-M הלטינית, צורת האות הקטנה זהה לזו של האות הגדולה.
האות מייצגת עיצור דו-שפתי, אפי /m/.
ערכה המספרי הוא 40 ובעבר נקרא מיִיסלִיטֶה (Мыслитэ) שמשמעותה "לחשוב".
שפהמיקום האות באלפביתנהגהבלארוסית14/m/, /mʲ/בולגרית13/m/, /mʲ/מקדונית16/m/רוסית14/m/, /mʲ/סרבו-קרואטית15/m/אוקראינית17/m/
מערכת ההגנה מפני טילים טריטוריאליים שכבתית A-235 ("נודול") היא מערכת הגנה מפני טילים רב ערוצית, שפותחה מאז 1978 על ידי צוות בראשות אנאטולי בסיסטוב ובוריס וינוגרדוב בחברת וימפל.
בשנות ה-90 הופסקו זמנית עבודות הפיתוח בפרויקט.
מאז 2011 הופיעו פרסומים בעיתונות על צעדים נוספים ליישום הפרויקט בבסיס הייצור של הלשכת הפיתוח של קונצרן אלמז-אנטיי.
בצורה משופרת, הפרויקט כבר מיושם כמערכת טילים רב-תכליתית ומערכת הגנה מאיומים בחלל, שיכולות הלחימה שלה מאפשרות לה להילחם לא רק נגד יעדים אוויריים בליסטיים אלא גם עם חלליות וכלי טיס לא מאוישים.
באוקטובר 2020 המערכת נוסתה בהצלחה, לקראת הכנסתה לשירות הכוחות המזוינים של רוסיה בתוך שנה.
ב-21 בנובמבר 2021 המערכת השמידה לוויין קוסמוס 1408.
כַה היא אות באלפבית הקירילי המייצגת עיצור וילוני, חוכך, אטום /x/ - הגייתה המקורית של כ"ף רפה, וערכה בספרות קיריליות הוא 600. כאשר זו נמצאת לפני אות מרככת, היא נהגית /xʲ/.
מקורה באות היוונית כי וצורתה כשל כי גדולה, וכמו כן של X לטינית בשתי צורותיה.
גֶּה (ביוניקוד: גֶּה עם עלייה) היא האות החמישית בוריאנט האוקראיני של האלפבית הקירילי המייצגת עיצור וילוני, סותם, קולי (הגיית ג דגושה בעברית מודרנית).
באורתוגרפיות מוקדמות של בלארוסית ואוקראינית ייצג הדיגרף кг את הצליל /g/ במילים שאולות.
מאוחר יותר, בבלארוסית, נעלמה הבחנה זו בייצוג הצליל, אך עדיין קיימת באורתוגרפיה המסורתית.
לעומת זאת, במאה ה־19 התווספה האות Ґ לאלפביתים של האוקראינית ושל הרוסינית לייצוג הצליל /g/.
ברפורמת הכתיב האוקראיני של שנת 1933 בוטל השימוש באות Ґ ובמקומה נעשה שימוש כפול באות Г.
עם זאת, השימוש ב־Ґ המשיך בפזורה האוקראינית, והאות הושבה לשימוש לאחר שקיבלה אוקראינה את עצמאותה עם קריסתה של ברית המועצות.
במהלך המאה ה־20 מספר בלשנים בלארוסים, ובמיוחד יאן סטנקייביץ', קידמו את הגייתו המחודשת של הצליל /g/, לפחות במילים חדשות, יחד עם הצגתה המחודשת של האות Ґ לאלפבית הבלארוסי לשם ייצוג הצליל.
עם זאת, ההצעה לא הצליחה לגרוף תמיכה רחבה, האות לא אומצה לאלפבית הבלארוסי התקני, ונעשה בה שימוש מועט בכתבים בלארוסיים.
שַה היא אות באלפבית הקירילי המשמשת ברוב השפות הנכתבות באלפביתים קיריליים, גם באלה המשמשים שפות סלאביות וגם באלה שמשמשים שפות שאינן סלאביות, לייצוג עיצור בתר-מכתשי, חוכך, אטום /ʃ/ (כאות ש בעברית) או עיצור כפוף, חוכך, אטום /ʂ/ - בעל צליל קרוב לקודמו.
מקור הצורה הוא באות שי"ן העברית וצורתה של האות היא כשל אות E לטינית השוכבת על צידה הארוך, כך שתידמה לאות שי"ן בעברית.
כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה M לטינית קטנה הפוכה (ш).
בעוד שרוב האותיות באלפבית הקירילי התבססו על אותיות יווניות, מאחר שלא הייתה אות יוונית בעלת צליל זה, השתמשו האחים קירילוס ומתודיוס באות הגלגוליתית המקבילה, שצורתה התבססה על האות ש העברית.
ישנה סברה שצורת האות מבוססת על האלפבית הקופטי, הזהה לאלפבית היווני אך מוסיף עליו מספר אותיות, ביניהן אות בשם שי הדומה בצורתה () הן לאות הקירילית שה, והן לאות שצ'ה.
במתמטיקה, האות Ш מציינת לעיתים את חבורת טייט-שפרביץ'.
שְצַ'ה/שטה היא אות באלפבית הקירילי המייצגת ברוסית עיצור מכתשי-חכי, חוכך, אטום ארוך /ɕː/ (מעין ש מחונככת), ובעבר ייצגה את הצליל /ɕʨ/.
באוקראינית היא מייצגת את הצליל /ʃʧ/ או את הצליל /ɕʨ/, ובבולגרית את הצליל /ʃt/.
צורת האות התבססה על האות הגלגוליתית שְטַה (), ובתחילה הייתה ליגטורה של האותיות Ш ו־Т.
בבלשנות, התעתיק המקובלת של אות זו הוא šč, על יסוד הכתיב וההגייה המקוריים של האות (ולא כפי ההגייה הרוסית המקובלת כיום).
התעתיק המקובל לעברית של האות הוא שצ', גם הוא על יסוד ההגייה המקורית.
הדבר נכון גם לגבי אנגלית ולגבי גרמנית בהן מתעתקים את האות כ־Shch וכ־Schtsch (כלומר, Sch הנהגה כ־/ʃ/ ולאחריו tsch הנהגה כ־/ʧ/), בהתאמה.
אופן תיעתוק האות לגרמנית יצר את הבדיחה לפיה הצארית יקטרינה הגדולה, שהייתה ממוצא גרמני, הצליחה לבצע 8 טעויות כתיב במילה בת שתי אותיות - המרק הרוסי העממי שצ'י (רוסית: Щи), שמתועתק לגרמנית בעזרת 8 אותיות כ־Schtschi.
בגרמניה המזרחית נהוג היה לתעתק את האות כ־Stsch בהתבסס על כך ש־s לפני t נהגית כ־/ʃ/ ולא כ־/s/ ממילא, ולכן אין צורך ב־Sch.
קְסִי היא אות באלפבית הקירילי המוקדם, שנגזרת מהאות קסי באלפבית יווני (Ξ, ξ) וצורתה מעין דמוית-ראי של קסי קטנה.
נמצאת בשימוש בעיקר במילים שאולות מהשפה היוונית, רובן מילים הנוגעות לכנסייה.
בספירה קירילית, האות מסמלת את המספר 60. לעומת זאת, בווריאנטים מסוימים, אות זו הוחלפה באות Ч בשביל סימול המספר 60 בערך מספרי.
קסי יצאה מן האלפבית הקירילי יחד עם פסי (Ѱ, ѱ), אומגה (Ѡ, ѡ), ויוס (Ѫ, Ѧ) ברפורמות הכתב אזרחי שהתרחשה בשנת 1708, והשימוש בה פחת גם בשפות חילוניות אחרות.
האות הוחזרה לתקופה קצרה בשנת 1710, והוצאה סופית משימוש בשנת 1735.
בעוד שהשימוש באות בחיי היום יום הופסק לגמרי, בכנסייה ובכתבי קודש השימוש באות נשמר, ומכיוון שהכנסייה לקחה חלק נכבד בחיי האזרחים, ניתן היה עדיין למצוא כתבים בהם האות מופיעה עד תחילת המאה ה-19.
און רחבה (Ѻ, ѻ) היא הגרסה המוקדמת של האות הקירילית О, גרסה אשר משמשת בסלאבית כנסייתית עתיקה.
בשפה הרוסית האות O הרגילה מבוטאת במקרים מסוימים כ-a.
האות Ѻ נועדה למנוע את ההנמכה בתנועה.
באות זו נעשה שימוש כאות הראשונה של שורש המילה:
כמו כן היא מופיעה בשני שמות גאוגרפיים: іѻрданъ (נהר הירדן) іѻппіа (העיר יפו) ונגזרותיהם.
האות מייצגת את המספר 70.
השם המטעה של Ѻ ביוניקוד הוא אומגה עגולה (יצוין כי Ѡ מייצגת 800 במקום 70).
דְזֵה אבחזית (Ӡ, ӡ) היא אות באלפבית הקירילי, המשמשת בשפה האבחזית.
אות זו מייצגת עיצור מכתשי, מחוכך שורק, קולי /ʣ/, בדומה למקבילתה Ѕ (דזה), המשמשת כיום במקדונית.
ב-1937 נדחתה הצעה להכניס אות זו לאלפבית הרוסי.
אות זו מבוססת על האות הקירילית З (זֵה), ובדומה ל-З, גם היא מזכירה בצורתה את הספרה 3.
M עם זנבון (אות גדולה: Ӎ, אות קטנה: ӎ) היא אות באלפבית הקירילי, המשמשת כיום בשפה קילדין סאמי בלבד.
אות זו מבטאת עיצור דו-שפתי, אפי, אטום /m̥/.
פיטא (ברוסית מודרנית: Фита́; בכתב שלפני הרפורמה: Ѳита́) היא אות באלפבית הקירילי המוקדם שמקורה באות היוונית תטא וצורתה כשל תטא גדולה, אך עם טילדה במקום קו ישר קטן בתוכה.
האות שימשה בעיקר בשמות פרטיים שנגזרו מיוונית.
הרוסים ביטאו שמות אלה בצליל /f/ במקום הצליל המקורי /θ/ (מבוטאת כמו ת"ו רפה, בדומה לצליל האנגלי Th), למשל "תיאודור" נהגה כ"פיודור" (Феодор).
כמו Θ, פיטא שימשה גם באלפבית הקירילי רומני, עד 1860 בערך.
יש להבחין בין פיטא לבין האות הקירילית Ө.
כיום משמשת האות פיטא רק בספרות הקיריליות, כאשר ערכה המספרי הוא 9.
גֿוּ (אות גדולה: Ғ, אות קטנה: ғ) היא אות באלפבית הקירילי אשר משמשת כיום בשפות בשקירית, קזחית, אוזבקית וטג'יקית.
האות מייצגת עיצור וילוני, חוכך, קולי /ɣ/.
האות דומה בצורתה לאות הלטינית F, ולכן צריך לשים לב ולהבדיל בין שתיהן.
האות עושה צליל דומה לדרך בה מבטאים את האות ג' במילה מִגְדָּל בהגייה תימנית.
מְיַאכְקִי זְנַאק (סימן רך) או מְ'יַאקִי זְנַאק (באוקראינית: М'який Знак) היא אות באלפבית הקירילי המסוגלת לרכך כמעט כל עיצור הנמצא לפניה (לרוב נמצאת בסוף מילה).
צורתה היא כשל האות B קטנה באלפבית הלטיני, אך בניגוד ל-B הקטנה, האות הגדולה זהה בצורתה לאות הקטנה.
ברוסית היא מרככת כל אות בסוף המילה מלבד התנועות והאותיות Г ,Ж ו-Ш.
אוּ היא אות באלפבית הקירילי שמקורה באות היוונית אופסילון וצורתה כשל Y לטינית קטנה (וצורת האות הקטנה זהה לזו של Y לטינית קטנה).
זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם Р, Е, Б ,А ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו (צורתה הגדולה רחבה במעט מצורתה הקטנה).
האות מייצגת תנועה אחורית, סגורה, מעוגלת /u/.
ברוסית, כשהיא ניצבת לבדה, פירושה הוא מילת היחס "אצל" או מילת קריאה של הפתעה.
בבלארוסית היא שמשה ליצירת האות ў שנקראת "у קצרה" ושנהגית כמו ה-w האנגלית.
קדמה לאות זו אות אחרת שהייתה בשימוש בסלאבית כנסייתית עתיקה וסלאבית כנסייתית.
האות נקראה אוּ או אוּק ומובנה היה מדע או לימוד.
ערכה המספרי היה 400. במקור היה זה דיגרף (שילוב של 2 אותיות) שיובא מן היוונית: אומיקרון (o) ו אופסילון (u או Υ) שנכתב: ОУ או OѴ.
כדי לחסוך במקום נכתבו ה У או ה Ѵ מעל ל O כליגטורה: Ѹ.
הליגטורה בוטלה בכתב האזרחי, ה"גראז'דנקה", שנוצר ב-1708 תחת פיוטר הגדול ונותרה ה у.
יוּ היא האות הלפני-אחרונה באלפבית הקירילי.
היא חלק מחמש האותיות הקיריליות המוקדשות לציון צליל י' עם תנועה (יחד עם Ї ,Ё ,Е ו-Я).
אלה גם ארבעת המקרים שבהם הכתב הקירילי מתנהג ככתב הברות.
בניגוד לרוב האותיות באלפבית זה אין לה ערך מספרי.
זו האות ה-29 בבולגרית, ה-31 בבלארוסית, ה-32 ברוסית ובאוקראינית, וה-34 באלפבית הגלגוליטי.
היא בוטלה באלפבית הסרבי באמצע המאה ה-19, ובמקדוני ברפורמה של 1945.
בסלאבית כנסייתית עתיקה ובסלאבית כנסייתית כך הגו וכתבו גוף שלישי יחיד נקבה ביחסת המושא הישיר (כלומר: "אותה").
נוסף לכך, בשפה הסלאבית הכנסייתית העתיקה נעשה שימוש גם בצורתה ההפוכה של האות (Ꙕ).
לעיתים, היא מקבילה לאות U האנגלית.
צורתה הנטויה בגופנים מסוימים מזכירה בצורתה את המספר 10.
ברוסית משמשת האות הזאת גם לתעתק את תנועת U הצרפתית.
דוגמאות: дежавю – דז'ה וו (Déjà-vu) ו-меню (תפריט) שבא מ-Menu.
תנועת אוּ מתעתקים על ידי האות הקירילית У.
אוֹ היא אות באלפבית הקירילי שמקורה הוא האות היוונית אומיקרון וצורתה זהה לה, וכן גם לאות הלטינית O בשתי צורותיה.
האות מייצגת את התנועה /o/, וערכה המספרי הוא 70. ניתן לומר שהאות היא מקבילה לאות עין העברית, למרות ההגייה השונה, זאת מאחר שהמקור שלה באות היוונית שהתפתחה מהאות עין הפיניקית.
פֶּה היא אות באלפבית הקירילי שמקורה הוא האות היוונית פאי וצורתה כשל פאי גדולה, וכמו כן גם מזכירה בצורתה את האות העברית חי"ת, אך כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה בצורתה N לטינית קטנה (n).
האות מייצגת עיצור דו-שפתי, סותם, אטום /p/, וערכה המספרי הוא 80. שמה העתיק היה פּוֹקוֹי (Покои), שמשמעו "ארץ השלווה".
טְבְיוֹרְדִּי זְנַאק (סימן קשיח) היא אות באלפבית הקירילי, המסוגלת להקשות עיצור הנמצא אחריה (לרוב נמצאת בתחילת מילה).
צורתה דומה לאות Ь גדולה וקטנה באלפבית הקירילי.
ברוסית היא מרככת חלק מהמילים בשפה בתחילת מילה ובסוף מילה.
בשפה הבולגרית נקראת האות אֶר גוליאַם (ер голям, אר גדולה) והיא מייצגת את התנועה /ɤ/, הדומה לתנועת שווא.
האות אינה משומשת באוקראינית ובבלארוסית ובמקומה משתמשים באפוסטרוף.
צֵה היא אות באלפבית הקירילי המייצגת עיצור מכתשי, מחוכך שורק, אטום /t͡s/ אשר דומה לצליל "Ts" באנגלית או "צ" בעברית.
זו האות ה-23 בבולגרית, ה-25 בבלארוסית, ה-24 ברוסית וה-27 באוקראינית.
באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה צִי (Ци) וערכה המספרי היה 900. לאות זו הייתה גם גרסת ראי (Ꙡ) אשר שימשה בדיאלקט הישן של שפת רפובליקת נובגורוד.
אֶר היא אות באלפבית הקירילי שמקורה הוא האות היוונית רו וצורתה כשל רו גדולה וכשל האות הלטינית P בשתי צורותיה.
זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Е, Б ,А ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו.
האות מייצגת עיצור מכתשי, רוטט /r/, וערכה המספרי הוא 100. באלפבית הקירילי העתיק נקראה האות רְצי (Рьци).
אֶס היא אות באלפבית הקירילי שמקורה באות היוונית סיגמא וצורתה כשל האות הלטינית C.
האות מייצגת עיצור מכתשי, חוכך שורק, אטום /s/, וערכה המספרי הוא 200. שמה באלפבית הקירילי העתיק היה סְלוֹבוֹ (Слово), שמשמעו "מילה".
טֶה היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה הוא האות היוונית טאו וצורתה כשל טאו גדולה.
כמו כן, האות מזכירה בצורתה T לטינית גדולה, אך בניגוד ל-T הלטינית, האות הקטנה זהה בצורתה לאות הגדולה.
עם זאת, כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה בצורתה M לטינית קטנה (m).
האות מייצגת עיצור מכתשי, סותם, אטום /t/, וערכה המספרי הוא 300. נקראה באלפבית הקירילי המוקדם טברדוֹ (Тврьдо).
אֶף היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה הוא האות היוונית פי וצורתה כמעט זהה לה.
זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם Р, Е, Б ,А ו-У) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו.
האות מייצגת עיצור שפתי-שיני, חוכך, אטום /f/, וערכה המספרי הוא 500. נקראה באלפבית הקירילי המוקדם פְרט (Фрьтъ).
צֵ'ה היא אות באלפבית הקירילי המייצגת עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, אטום /ʧ/ אשר דומה לצליל "Ch" באנגלית או "צ" גרושה בעברית (כמו במילה "צ'אט") וצורתה כשל H קטנה בהיפוכה, שגם מזכירה במקצת את הספרה 4. זו האות ה-24 בבולגרית, ה-26 בבלארוסית, ה-25 ברוסית וה-28 באוקראינית.
באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה צְ'רב (чрьвь) וערכה המספרי היה 90; אך עם זאת, בווריאנטים מסוימים ערכה המספרי היה 60, במקום האות Ѯ.
יֵרִיי (בסלאבונית עתיקה: ѥрꙑ; נהגית "אִי" (בחיריק עמוק; ברוסית: ы) ברוסית מודרנית) היא אות באלפבית הקירילי אשר היא למעשה ליגטורה של שתי אותיות נפרדות: סימן הריכוך Ь, אשר משמש כאות המופיעה אחריה בסדר האלפבית והאות І, אשר אינה חלק מהאלפבית הקירילי הסטנדרטי.
זוהי האות היחידה באלפבית הקירילי אשר מורכבת משתי צורות פרודות זו מזו.
באלפבית הקירילי המוקדם, צורתה הייתה מעט שונה: במקום צורת האות Ь, האות היוותה במקום את צורת סימן ההקשחה Ъ, אשר משמש כאות המופיעה לפניה בסדר האלפבית (Ꙑ).
האות מייצגת תנועה מרכזית, סגורה, בלתי-מעוגלת (ɨ), אשר הגייתה מעין חיריק עמוקה או תנועה המשלבת בין חיריק לקובוץ.
אֶה (יודעה ברוסית גם כאֶה הפוכה ) היא אות באלפבית הקירילי אשר למרות היותה חלק מהאלפבית הרשמי, האות משמשת ב-5 שפות בלבד: רוסית, בלארוסית, טובאנית, טג'יקית ומונגולית.
בשפות אלו, האות מייצגת תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת /ɛ/, בדומה לאות E הלטינית, בעוד שבשאר השפות הסלאביות, תנועה זאת מיוצגת על ידי האות Е הקירילית.
לאות ישנה גם גרסה הפוכה (Є), אשר מייצגת בשאר השפות הסלאביות כהגיית יֶה, בעוד שבשפות המשמשות את האות Э, הגייה זאת מיוצגת על ידי האות Е הקירילית.
יַא היא האות האחרונה באלפבית הקירילי.
צורתה דמות ראי של R לטינית גדולה, וצלילה כשל הגיית י' עיצורית עם הגיית קמץ או פתח (בשפות הסלאביות-מזרחיות משמעותה "אני").
זוהי אחת מחמש האותיות המוקדשות לציון צליל י' עם תנועה (ארבע האחרות הן Ї ,Ё ,Е ו-Ю).
האות Я נוצרה כתחליף לאות יוּס מהאלפבית הקירילי המוקדם, לאחר שהשימוש בה בכל שבע צורותיה הופסק בכל השפות הסלאביות עד סוף המאה ה-18.
Ү, ү (הגייה: אוּ ישרה, ⟨y⟩ , או ⟨ʏ⟩ ) היא אות הנכללת באלפבית הקירילי המורחב .
למרות צירוף המקרים של צורת הבירה עם Y לטינית גדולה, אין לערבב בין שתי אותיות אלו.
אות זאת מקבילה לאות הלטינית ü,Ü והיא משמשת בשפות כגון קזחית ומונגולית.
היא דומה בצורתה גם לאות הקירילית אוּ (У).
א' היא האות הראשונה באלפבית העברי.
בפי יהודי תימן נקראת האות בשם אַלַף.
בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, א' נמנית עם ארבע האותיות הגרוניות: א', ה', ח', וע'.
מבחינה פונולוגית מייצגת האות א' עיצור סדקי, סותם, אטום (/ʔ/ :IPA).
כעיצור גרוני היא אינה מקבלת דגש חזק, ואולם במקרא ישנם ארבעה מקומות שבהם מופיעה נקודה כעין דגש באות א'.
משערים שמדובר במעין מפיק הבא להדריך את הקורא להגות את העיצור כהלכה ולא להבליע אותו בתנועות שלפניו ולאחריו.
א' היא אם קריאה עבור כל אחת מן התנועות, וכאם קריאה היא נכללת בארבע אותיות אהו"י.
דוגמאות למילים שבהן א' מופיעה כאם קריאה: לקרַאת, רִאשון ושמֹאל.
בכתיב מלא היא לעיתים משמשת לציון התנועה אַ (a) במילים לועזיות, למשל בשם מארי קירי.
בקרב דוברי שפות שבהן לא קיימת הברה מקבילה להברת ח' עברית, מוחלפת לעיתים האות ח' באות א', מסיבה זו מוחלפת לעיתים גם ה' בא'.
תופעה זו באה לידי ביטוי בתלמוד הירושלמי שנכתב בארץ ישראל ולשונו הושפעה מלשון יושבי הארץ דוברי היוונית, ולכן שמות כמו רב חנן בר אמי יופיעו בתלמוד הירושלמי בתור רב אנן בר אימי.
מסיבה זו השתרש בספרות העברית השם אדריאנוס (ולא הדריאנוס) לקיסר הרומי "Hadrianus".
מקור האות במילה "אֶלֶף" שמשמעה במקורות הוא "שור", כמו בפסוק , וצורתה בכתב העברי הקדום התפתחה מצורת ראש השור.
א' (אַלְפּ) באלפבית הפרוטו-כנעניא' באלפבית הפיניקיא' בכתב העברי הקדוםא' באלפבית הארמיא' באלפבית העברי
כמו כן, מקורה של האות א' בכתב עגול () הוא באלפבית הפיניקי.
בקוד ASCII מיוצגת האות א' בערך E0, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05D0.
בקוד מורס מיוצגת האות א' באמצעות הרצף (משמאל לימין):-.
הוא ייצוגה של האות א' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות א' באמצעות המלה "אלף".
באיתות בדגלי סמפור א' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה דרומה (כלפי מטה) ודגל שני הפונה דרום-מערבה.
בשפה יידיש, הנכתבת אף היא באותיות עבריות, משמשת האות א' לייצוג שתי תנועות שונות.
האות אַ שמתחתיה ניקוד "פתח" מקבילה לאות a באלפבית הלטיני.
האות אָ שמתחתיה ניקוד "קמץ" (או "קמץ קטן") מקבילה לאות o באלפבית הלטיני.
כך לדוגמה, שם העיר לונדון נכתב ביידיש "לאָנדאָן", ושם העיר פריז נכתב ביידיש "פּאַריז".
בגימטריה ערכה 1, ובהתאם לכך "יום א'" הוא יום ראשון וכיתה א' היא הכיתה הראשונה בבית הספר, אך בכדורגל בישראל ליגה א' היא הליגה השלישית, משום שמקדימות אותה הליגה הלאומית וליגת העל.
כשהאות א' מופיעה בראש שנה עברית, פירושה אֶלֶף, למשל: שנת א'תנ"ג היא השנה ה-1453 בלוח העברי.
א' היא אחת מאותיות אית"ן, המופיעות בתחילת הפועל ומעידות על זמן עתיד.
בשפה העברית המודרנית שכיחות השימוש באות א' היא 4.94% מכלל אותיות האלפבית העברי.
בקבלה מסמלת האות א' את אחדות הבורא.
בתורת הקבוצות משמשת האות א' לציון עוצמתן של קבוצות אינסופיות.
(קרי: אָלֶף אֶפֶס) היא העוצמה של קבוצת המספרים הטבעיים, ואילו היא העוצמה של קבוצת המספרים הממשיים (עוצמת הרצף).
האות א' מופיעה בביטויים עבריים אחדים:
מא' ועד ת': בשלמות, מהתחלה ועד הסוף.
אינו יודע צורת א': בער, אינו יודע קרוא וכתוב.
אלף-אלף או א"א: משובח ביותר.
אלף-אלף-אלף או אא"א: ראשי תיבות של "אישה אחת אמרה", ביטוי סלנג שעבר זמנו, ופירושו: שמועה לא מבוססת.
לא, בא' רבתי: בשום פנים ואופן.
זה א' ב': דבר בסיסי.
באות אלף העברית נעשה שימוש בשפות זרות:
ביפן נקראת כך כת אום שינריקיו.
במחשבים ישנן שפות תכנות ופרויקטים בשם זה.
מספר יצירות בשפות אחרות מעברית נקראות "אלף", ביניהם יצירות באנגלית של הסופר ג'ורג' ברנדס ובספרדית של חורחה לואיס בורחס.
במתמטיקה ישנו המושג 'אלף אפס'.
אוֹוּ (אות גדולה: Ө, אות קטנה: ө) היא אות באלפבית הקירילי המשמשת כיום בבשקירית, בוריאטית, קלמיקית, קזחית, חנטית, קירגיזית, טטרית, טובאנית, מונגולית ויקוטית.
האות מייצגת /œ/ או /ø/ למעט במונגולית בה היא מייצגת /ɵ/ או /oː/.
אות זו שונה מהאות הקירילית הארכאית "פיטא" (Ѳ), הנקראת f, ומהאות היוונית "תטא" (Θ), הנקראת th.
דיים אַנְטוֹנְיָה סוּזָן דָאפִי הייתה סופרת ומשוררת אנגלייה, שהייתה ידועה בשם העט א"ס בָּיָאט (A.
בייאט נולדה בשם אנטוניה סוזן דראבל בעיר שפילד שבאנגליה, לפרקליט ג'ון פרדריק דראבל ולקתלין מארי בלור.
יש לה שתי אחיות צעירות ממנה, האחת, הסופרת מרגרט דראבל, והשנייה, ההיסטוריונית הלן לנגדון.
היא למדה ב"מאונט סקול" בעיר יורק, בקולג' ניוהאם בקיימברידג', במכללת ברין מאר (Bryn Mawr) בפנסילבניה שבארצות הברית ובקולג' סומרוויל באוניברסיטת אוקספורד.
ב-1959 נישאה לאיאן בייאט (לימים סר איאן בייאט).
בשנים 1962–1971 הייתה בייאט מרצה באוניברסיטת לונדון, בקולג' סט.
החל מ-1972 עד 1983 הרצתה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
ספרה הראשון של בייאט, "צל השמש" (The Shadow of the Sun), יצא לאור ב-1964, והוא עוסק בנערה הגדלה בצלו של אביה השתלטן.
אחריו ב-1967 יצא לאור הספר "המשחק" (The Game), העוסק ביחסים בין שתי אחיות.
הספר הבא היה "Virgin in the Garden" משנת 1978, שהוא הראשון בסדרה של ארבעה ספרים אודות בני משפחה ביורקשייר.
ספרי ההמשך הם "Still Life" (1985), שזכה בפרס "עט הכסף" של הוצאות הספרים פן/מקמילן, והספר "Babel Tower" (1996).
הספר הרביעי בסדרה הוא "A Whistling Woman" (2002).
רביעיית הספרים מתארת את בריטניה באמצע המאה העשרים, דרך סיפור חייה של פרדריקה, צעירה אינטלקטואלית הלומדת באוניברסיטת קיימברידג' בתקופה שמספר הנשים שלמדו שם היה קטן מאוד יחסית למספר הגברים.
אחרי כן היא מתוארת כגרושה עם ילד קטן, המנסה לבנות את חייה בלונדון.
העלילה בספר "A Whistling Woman" מתרחשת בשנות השישים, ועוסקת בחלומות המהפכניים והאוטופיים של אותה תקופה.
ב-1993 יצא הספר "סיפורי מאטיס" (The Matisse Stories), ובו שלושה סיפורים שכל אחד מהם מתאר ציור מאת אנרי מאטיס, ששימש כמקור השראה לבייאט.
הרומן הידוע ביותר שלה, "Possession", זכה ב-1990 בפרס בוקר.
ברומן מתוארים שני אקדמאים בני זמננו העושים מחקר על שני משוררים בני המאה התשע עשרה, וההקבלה שבין היחסים המתפתחים בין שני הזוגות.
הספר ראה אור בעברית בשם "רכוש רדוף".
בייאט הייתה ידועה גם בזכות הסיפורים הקצרים שכתבה.
היא הושפעה מהנרי ג'יימס, ג'ורג' אליוט, אמילי דיקינסון, ת"ס אליוט ורוברט בראונינג.
ביצירתה היה שילוב של נטורליזם ושל ריאליזם עם פנטזיה.
ברביעיית הרומנים על אנגליה של אמצע המאה העשרים, היו השפעות של ד.
לורנס, בעיקר מן הספרים "הקשת בענן" ו"נשים אוהבות".
גם אייריס מרדוק היוותה מקור השפעה; בייאט כתבה ספר ביקורת על יצירתה המוקדמת של מרדוק.
בספריה בייאט רמזה לנושאים בספרות הרומנטית ובספרות הוויקטוריאנית.
בספריה האחרונים באה לידי ביטוי ההתעניינות של בייאט במדע, במיוחד במדעים קוגניטיביים ובזואולוגיה.
שניים מספריה עובדו לסרטי קולנוע, האחד, "Possession", יצא לאקרנים בשנת 2002 (הסרט נקרא בעברית "מכתבי אהבה"), והשני, "מלאכים וחרקים" – בשנת 1995. נוסף לעבודותיה כסופרת וכמשוררת, כתבה היא עבור המגזין הבריטי "Prospect" ועבור עיתון "הגרדיאן".
ב-1969 התחתנה עם בעלה השני פיטר דאפי, ונולדו לה ארבעה ילדים.
אחד מילדיה נהרג בתאונת דרכים בגיל 11, עליו כתבה את השיר 'Dead Boys'.
ב-1990 קיבלה את תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE), וב-1999 את התואר דיים מפקדת (DBE).
רכוש רדוף (1990), תרגמה קטיה בנוביץ', תרגום השירים: ארז וולק, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2019.
מלאכים וחרקים (1992), כולל שתי נובלות: "MORPHO EUGENIA" ו"מלאך הזיווג", תרגמה אלינוער ברגר, עם עובד, 1996.
ספר הילדים (2009), תרגמה שירלי אגוזי, מחברות לספרות, 2013.
אֶדְגָר לוֹרֵנְס דוֹקְטוֹרוֹב היה סופר יהודי אמריקאי.
נהג לשלב ברומנים שלו דמויות היסטוריות ואירועים מההיסטוריה של ארצות הברית, בעיקר מן המאה ה-20.
דוקטורוב נולד ברובע הברונקס, ניו יורק.
הוריו, דוד ורוז דוקטורוב, נולדו בארצות הברית והיו בנים למהגרים יהודים מרוסיה.
ספר דניאל (1971), תרגם חיים גליקשטיין, זמורה-ביתן-מודן, 1971. רומן היסטורי על יוליוס ואתל רוזנברג.
רגטיים (1975), תרגם אהרן אמיר, זמורה-ביתן-מודן, 1976. עובד לקולנוע לסרט "רגטיים" בבימויו של מילוש פורמן.
חיי המשוררים (1984), תרגם גדעון תלפז, זמורה-ביתן, 1988.
היריד העולמי (1985), תרגמה שרה ריפין, זמורה-ביתן, 2001.
בילי באתגייט (1989), תרגמה צילה אלעזר, הוצאת כנרת, 1992.
עיר האלוהים (2000), תרגמה מרים יחיל-וקס, זמורה-ביתן, 2002.
סיפורי הארץ המתוקה (2004), תרגמה דינה מרקון, זמורה-ביתן, 2007.
הומר ולנגלי (2009), תרגמה ניצה פלד, הוצאת סימנים, 2010.
אצל אנדרו במוח (2014), תרגמה ניצה פלד, הוצאת סימנים ומשכל הוצאה לאור, 2015.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בא' אלול היא פרשת שופטים.
ראש השנה למעשר בהמה, לפי דעת חלק מהראשונים (כדעת רבי מאיר, ב).
במנהג אשכנז מתחילים ביום זה לתקוע בשופר לאחר תפילת שחרית, וכן מתחילים לומר את המזמור "לדוד ה' אורי וישעי" (תהילים כ"ז) בסוף התפילות.
תחילתו של זמן אלול ושל שנת הלימודים כולה בעולם הישיבות.
– לפי פרקי דרבי אליעזר, יום עליית משה רבנו להר סיני לקבלת לוחות הברית השניים
(לפי המסורת היהודית) – נבואת חגי הראשונה, שבה הוא מוכיח על העצלות בשיקום בית המקדש (חגי א', א')
ה'תרנ"ז – נפתח הקונגרס הציוני הראשון בבזל שבשווייץ
ה'תר"פ – עלייה לקרקע של ביתניה עילית, ניסיון ההתיישבות הראשון של תנועת השומר הצעיר בארץ ישראל
ה'תרצ"ט – הבריטים קבעו כי עולים "בלתי חוקיים" שיגיעו ארצה ייעצרו לזמן בלתי מוגבל, לצורך זה הוקם ליד עתלית מחנה מעצר למעפילים
ה'תש"ג – תחילת חיסול גטו וילנה על ידי הנאצים
ה'תשמ"ב – מלחמת שלום הגליל: כוח רב-לאומי נוחת בביירות כדי להשגיח על נסיגת אש"ף מלבנון
ה'תשנ"ג – התחנה המרכזית החדשה של תל אביב נפתחת לפעילות, לאחר יותר מ-25 שנות בניה
ה'תשפ"ג – פתיחה של דנקל – הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן
ה'תק"ס – שמואל דוד לוצאטו (שד"ל), פרשן מקרא, בלשן עברי, מתרגם ופילוסוף איטלקי (נפטר ב-ה'תרכ"ו)
ה'תרנ"ט – יעקב הרוזן, היסטוריון, חוקר ומחנך
ה'תרפ"ו – יונת סנד, סופרת ישראלית
ה'תרצ"ז – דסטין הופמן, שחקן קולנוע אמריקאי
ה'תשי"ד – שלומי שבת, זמר מזרחי ישראלי
ה'תשמ"ב – גד אלבז, זמר חסידי-מזרחי
ה'תרמ"ד – רבי חנוך העניך דב מייער האדמו"ר מאַלֶסק, בעל "לב שמח"
ה'תרע"ג – הרב פנחס בילליטצער, אב"ד ק"ק סרנץ' ומחבר ספר 'גבעת פנחס'
ה'תרע"ט – הרב מנחם מנדל חן, מחשובי רבני חב"ד בראשית המאה ה-20, סנגור במשפט בייליס
ה'תשמ"ט – אביבה אורי, ציירת ישראלית
ה'תשפ"א – הרב אברהם דב אוירבך, רבה הראשי של טבריה.
במסכת ראש השנה נכתב כי א' בתשרי הוא ראש השנה שלפיו מונים את השנים בלוח השנה הכללי, וכן מונים את השנים לענייני שנת שמיטה, שנת היובל, פירות ערלה ונטע רבעי:
היום הראשון של ראש השנה
היום הראשון של עשרת ימי תשובה
היום השישי לבריאת העולם, בו נברא האדם, על פי דעת רבי אליעזר
א'תרנ"ז – הסיר נח את מכסה התיבה בתום המבול, על פי דעת ר' אליעזר
עקדת יצחק לפי חלק מהדעות
ב'תמ"ח – סיום עבדות שבטי ישראל במצרים.
ה'פ"ב – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
ה'שי"ד – שרפת התלמוד ברומא: בהוראת האפיפיור יוליוס השלישי נשרפו בכיכר קמפו די פיורי ברומא ספרי תלמוד בבלי וירושלמי וספרים עבריים נוספים שהוחרמו מבתי היהודים.
ה'תרפ"ד – תחילת לימוד הדף היומי, שנוסד על ידי רבי מאיר שפירא מלובלין בט' באלול ה'תרפ"ג
ה'תש"א – צרפת של וישי מקבלת את חוק מעמד היהודים האנטישמי
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בא' בתשרי היא פרשת וילך, אם ראש השנה חל ביום שני או שלישי בשנת בר המצווה.
לעומת זאת, אם ראש השנה חל בשבת או ביום חמישי בשנת בר המצווה, פרשת בר המצווה תהיה פרשת האזינו.
א' – נברא אדם הראשון, על פי דעת רבי אליעזר
א'תתקנ"ט – שרה אמנו, הראשונה מבין ארבע האמהות ואשת אברהם
ד'רנ"ה – נחמן קטופא, ילד שניבא נבואות זעם על ביאת המשיח ומת.
ה'תר"ן – רבי ישראל אבוחצירא ידוע בכינויו "הבאבא סאלי" היה רב ומקובל ידוע.
ה'תרצ"ז – רבי אברהם גנחובסקי (נפטר בכ"ה בתשרי ה'תשע"ג)
ה'תש"א – תמר גוז'נסקי, פוליטיקאית ישראלית
ה'תשכ"א – יצחק הרצוג, נשיא מדינת ישראל
ה'תשל"ד – הרב יאשיהו יוסף פינטו ראש מוסדות "שובה ישראל" באשדוד ובארצות הברית
(ולפי דעות אחרות בג' בתשרי) – גדליהו בן אחיקם, המנהיג האחרון מתקופת בית ראשון (אין לצום ביום זה ולכן הצום נדחה לג' בתשרי)
– רבי אמנון ממגנצא, שמיוחס לו הפיוט "ונתנה תוקף", על-פי, אגדת "מעשה ברבי אמנון"
ה'רנ"ו – רבי אייזיק שטיין, מאחרוני הראשונים בגרמניה, רב בנירנברג וברגנסבורג ומחבר הגהות על הסמ"ג
ה'תר"ם – רבי מאיר ליבוש וייזר (מלבי"ם), מגדולי פרשני המקרא בתקופת האחרונים, פוסק, ורב בקמפן, בבוקרשט ובקניגסברג.
ה'תרע"ד – רבי יעקב דוד וילבסקי, הרידב"ז (נולד בד' בשבט ה'תר"ה)
ה'תרצ"ו – רבי יצחק מאיר השיל מקופיטשניץ (נולד בכ"א בכסלו ה'תרכ"ב)
ה'תשס"ג – עוזי גל, מְפַתח התת מקלע "עוזי" (נולד בז' בכסלו ה'תרפ"ד)
ה'תשס"ד – הרב שניאור זלמן גוראריה, חבר בהנהלת הוצאת ספרים קה"ת, והנהלת אגודת חסידי חב"ד העולמית (נולד בכ"ה בכסלו ה'תרע"ב)
ה'תשע"א – ישראל טל, אלוף בצה"ל וסגן הרמטכ"ל, ממעצבי תורת השריון של צה"ל, אבי מיזם טנק המרכבה וגשר הגלילים, חתן פרס ישראל וזוכה פעמיים בפרס ביטחון ישראל (נולד בי"ד באלול ה'תרפ"ד)
ה'תשפ"ה – ישעיהו גביש, לוחם פלמ"ח, מפקד פיקוד הדרום במלחמת ששת הימים ומנכ"ל כור תעשיות (נולד בה' באלול ה'תרפ"ה)
כ"ט באלול – ב' בתשרי
ראש חודש ניסן שימש בתקופת התנ"ך ובתקופת התלמוד, כראש השנה למלכים, ובו התחילו למנות את שנות מלכי יהודה.
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בא' ניסן היא פרשת ויקרא, אם בר המצווה בשנה פשוטה.
אם בר המצווה בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה היא לרוב פרשת תזריע, אך אם בר המצווה בשנה מעוברת המתחילה ביום חמישי, הפרשה היא פרשת מצורע.
יום קורבן עצים של בני ארח בן יהודה.
מתחיל יום טוב במגילת תענית על ניצחון הפרושים בוויכוח על הבאת קורבן התמיד מכספי יחיד.
בא' בניסן קנו את קרבנות הציבור בבית המקדש מהכסף החדש של תרומת הלשכה שנלקחה ממחצית השקל.
גורן למעשר בהמה, לדעת רבי אלעזר בן שמוע ורבי שמעון בר יוחאי.
מיום זה ועד לסוף החודש ניתן לברך את ברכת האילנות.
במדינת ישראל מתקיים ביום זה מדי שנה טקס האזכרה הממלכתי המשותף לנשיאי ישראל ולראשי ממשלותיה שהלכו לעולמם.
לדעת רבי יהושע בן חנניה - חרבו המים מעל הארץ, לאחר המבול
לפי ספר היובלים - שכרות נח.
ב'תמ"ח – משה רבנו מצטווה להכין שה לצורך קרבן פסח.
ב'תמ"ט – על פי הדעה המקובלת, היום השמיני של חנוכת המשכן היה בא' בניסן, ובשנים עשר הימים ממנו עד י"ב בניסן הקריבו נשיאי שנים עשר השבטים קורבנות, נשיא ליום.
ביום זה הקריב נחשון בן עמינדב נשיא שבט יהודה.
זכר לכך, נוהגים רבים לקרוא בכל יום את הפסוקים המתארים את קרבן הנשיא שהקריב באותו יום.
על פי התלמוד יום זה - א' בניסן (ב' תמ"ט) נטל 10 עטרות - ראשון למעשה בראשית, ראשון לנשיאים, ראשון לכהונה, ראשון לעבודה, ראשון לירידת האש, ראשון לאכילת קדשים, ראשון לשכון שכינה, ראשון לברך את ישראל, ראשון לאיסור הבמות, ראשון לחדשים.
ה'ק"ט – טבח ארפורט: בחלק מגזרות ק"ט בימי המוות השחור, נטבחו כ-3000 מיהודי ארפורט שבגרמניה, והנותרים גורשו מן העיר
ה'ת"ש – מלחמת העולם השנייה: גרמניה הנאצית פולשת לדנמרק ולנורווגיה
– יצחק אבינו, האב השני ביהדות, חי בתקופת האבות (על פי מדרש תנחומא הישן, בסוף פרשת פקודי)
ה'תע"ח – רבי דוד פארדו
ה'תקל"ב – רבי נחמן מברסלב, מייסד חסידות ברסלב (נפטר ה'תקע"א)
ה'תקע"ו – משה שטיינשניידר (רמש"ש), מייסד המחקר המודרני של הביבליוגרפיה העברית, היסטוריון ומזרחן, מגדולי מלומדי חכמת ישראל במערב (נפטר ה'תרס"ז)
ה'תר"ד – יעקב שכביץ, מאנשי העלייה הראשונה ומראשוני גדרה.
ה'תרע"ב – הרב משה דב וולנר, רבה הראשון של אשקלון (נפטר בה'תשס"ז)
ה'תרפ"א – יצחק נבון, הנשיא החמישי של מדינת ישראל
ה'תרפ"ג – אליעזר קשאני, מעולי הגרדום (נפטר ה'תש"ז)
ה'תר"ע – הרב אלישיב, גדול הדור של הציבור החרדי, פוסק הלכה (נפטר ה'תשע"ב)
ה'תרצ"ז – הרב צפניה דרורי, רב העיר קריית שמונה וראש ישיבת קריית שמונה
ה'תש"ה – דני יתום, אלוף בצה"ל, ראש המוסד ופוליטיקאי ישראלי
ה'תרפ"ו – הרב חיים שאול גריינימן, תלמיד החזון איש ומגדולי הדור של הציבור החרדי (נפטר ה'תשע"ה)
ה'תשי"ט – חני נחמיאס, שחקנית ובדרנית ישראלית
ה'תש"ל – ניר אורבך, חבר הכנסת ישראלי
ה'תשנ"ט – שחר טבוך, שחקן, זמר ומנחה ישראלי
ב'תמ"ט – נדב ואביהוא בני אהרון מתו בהקריבם אש זרה באוהל מועד.
ה'מ"א – רבי ברוך בן מאיר, מחכמי וורמייזא ואביו של מהר"ם מרוטנבורג.
ה'תקס"ו – רבי שמואל הלוי קעלין, פוסק וראש ישיבה בבוסקוביץ, בעל 'מחצית השקל'.
ה'תקס"ט – חיה'לה קאולה, אשת עסקים ונדבנית יהודיה גרמנית, סוכנת החצר של דוכסות וירטמברג ומראשי הקהילה היהודית בהכינגן.
ה'תשס"ט – הרב אליהו שווי, ראש ישיבת פילדלפיה ונשיא מועצת גדולי התורה בארצות הברית.
ה'תשפ"ה – הרב משה ארנרייך, רב ישראלי דתי לאומי (נולד בה'תש"ו).
כ"ט באדר – ב' בניסן
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בא' חשוון היא תמיד פרשת נח.