tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניסיונותיו של סטיוארט לשיפור בטיחות מרוצי המכוניות לא התקבלו בברכה בקרב בעלי מסלולי המרוץ, מארגני המרוצים, חלק מן הנהגים, ועיתונאים.
אולם מאמציו הועילו הודות לאהדת הציבור ולחושיו העסקיים.
לאחר ניצחונו בגרנד פרי הגרמני בשנת 1968, כשהוא נוהג בגשם שוטף, עם שבר בפרק כף ידו, איש לא העז עוד להטיל ספק באומץ ליבו כאשר ביקש לשפר את אמצעי הבטיחות במסלולים.
ז'קלין רות' "ג'קי" ויבר היא שחקנית קולנוע אוסטרלית.
התפרסמה בזכות הופעתיה בסרטים "ממלכת החיות" ו"אופטימיות היא שם המשחק", הופעות שהקנו לוויבר שתי מועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנים 2010 ו-2012.
וויבר נולדה בסידני לאב מקומי ולאם ממוצא אנגלי.
החל משנות ה-60 וה-70 שיחקה במספר הצגות תיאטרון וסדרות טלוויזיה באוסטרליה.
בתחילת דרכה בקולנוע האוסטרלי זכתה ויבר בשני פרסי האקדמיה האוסטרלית, על תפקידיה בסרטים "חסידה" (1971) ו"קאדי" (1976).
נחשפה לראשונה בסרטו השני של הבמאי האוסטרלי המצליח פיטר ויר "פיקניק בצל ההר" (1975).
ב-1996 שיחקה לצידם של טוני קולט ודייוויד ונהם בקומדיה המוזיקלית "קוסי", שהצליחה באוסטרליה.
ויבר פרצה בגיל מאוחר יחסית, בשנת 2010, כאשר הופיעה בדרמת הפשע "ממלכת החיות" בתפקיד ג'ני "סמארף", הסבתא הדומיננטית של משפחת הפשע האוסטרלית קודי.
עבור הופעתה זכתה וויבר במספר פרסי מבקרים בארצות הברית ובפרס האקדמיה האוסטרלית השלישי שלה; גולת הכותרת מבחינתה הייתה המועמדויות שקיבלה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על הופעתה.
בשנת 2012 הופיעה ויבר בדרמה הקומית המצליחה "אופטימיות היא שם המשחק" בתפקיד דולורס אמו של פאט סוליטנו (בראדלי קופר) והועמדה בשנית לפרס אוסקר לשחקנית המשנה.
באותה שנה שיחקה בקומדיה הרומנטית "עד החתונה זה יעבור" לצד ג'ייסון סיגל ואמילי בלאנט.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה קומי-ביוגרפי "חי בסרט", שביים, הפיק ושיחק בו בתפקיד ראשי ג'יימס פרנקו.
עד החתונה זה יעבור (2012)
ערים תאומות (2016) – סרט טלוויזיה
ג'קי חוגי (נולד ב-1968) הוא עיתונאי ישראלי, הפרשן לענייני ערבים של גלי צה"ל, פובליציסט, עורך ומגיש ברדיו.
חוגי נולד ב-1968 בפתח תקווה וגדל בקריית אונו.
בוגר תיכון אורט סינגלובסקי בתל אביב.
בנערותו היה כתב נוער בשבועון מעריב לנוער, ואת שירותו הצבאי עשה כעיתונאי בעיתון במחנה.
הוא בוגר תואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה, בהצטיינות, באוניברסיטת תל אביב.
עם שחרורו מצה"ל, בשנת 1990, החל לעבוד ברשת המקומונים ידיעות תקשורת שאך הוקמה.
הוא שימש בשורותיה כתב ואחר כך עורך חדשות.
בתום שלוש שנים עזב את הרשת ועבר לעיתון מעריב, שם שימש עורך לילה בדסק החדשות.
בשנת 1998, אחרי שמונה שנים בתפקידי עריכה, מונה לכתב לענייני ערבים של העיתון.
11 שנים אחר כך, ב-2009, נקרא לשמש הכתב והפרשן לענייני ערבים של גלי צה"ל.
חוגי מתמחה בסיקור מדינות ערב והזירה הפלסטינית.
בפעילותו העיתונאית הוא מרבה להציג היבטים מורכבים של יחסי ישראל ושכנותיה, בהם המגעים מאחורי הקלעים בין ממשלת ישראל לחמאס בעזה, יסודות היחסים הצוננים בין ישראל למצרים וטיב היחסים בין ישראל למדינות המפרץ.
כן הרבה חוגי לסקר את הזירה הפנים-מצרית, ועמד על אופיו של המשטר ביחסיו עם הציבור.
הוא דיווח מבירותיהן של מדינות ערביות, בהן מצרים, ירדן, איחוד האמירויות, קטר, מרוקו וכן השטחים הפלסטיניים.
בשנת 2011 יצא לאור ספרו "אלף לילה.
קום" (בהוצאת מעריב), בו הניח בפני הקורא את השיח הפוליטי במדינות ערב בסוגיות של דת, פמיניזם, תקשורת, המאבק לחירויות, יחסים בין הריבון לאזרח, ועוד.
ספרו תורגם לערבית בקהיר על ידי המתרגם המצרי עמר זכריא ח'ליל וחולל סערה, כאשר פעילים פוליטיים התלוננו מדוע מופיע ספר עברי ביריד הספרים הבין-לאומי של קהיר.
הפולמוס הוכרע בידי שר התרבות המצרי, שקרא את הגרסה בערבית של הספר והתיר להציגו ביריד.
בשנת 2005 השתתף באופן חוקי בבחירות הראשונות לפרלמנט העיראקי לאחר הפלת סדאם חוסיין.
הוא הציג מסמכים רשמיים השייכים לסבו יעקב, שהונפקו על ידי הממלכה העיראקית בשנת 1951, וכך הוכיח את זכאותו לאזרחות ובהתאם לכך את הזכות להצביע.
משנת 2017 נמנה חוגי עם נבחרת כותבי עיתון סוף השבוע של "מעריב השבוע", ומפרסם טור שבועי מדי יום שישי.
בכתיבתו ניכרת העמקה, והיא מבטאת ידע רב ויכולת ניתוח של סוגיות מגוונות הקשורות במדינות ערב והפלסטינים.
פרסומיו אלה זוכים להתעניינות רבה מצד עיתונאים ומכוני מחקר במדינות ערב.
במהלך שנות עבודתו בתחנה הצבאית ערך והגיש ג'קי חוגי סדרת תוכניות דוקומנטריות, שזיכו אותו בפרסים.
בתוכניות אלה הוא בחן פרשיות או אירועים גדולים, תוך מתן דגש חדשותי והקפדה על חשיפת עובדות או אירועים שטרם פורסמו.
כך למשל תיאר לראשונה פרשה היסטורית של הצלת הכפר פסוטה בגליל מגירוש בשנת 1948. קודם לכן פרסם הקלטה של לוחם המוסד אלי כהן מדצמבר 1962. הייתה זו הפעם הראשונה שבה נשמע כהן בקולו.
לאחר הדחת מובארכ במצרים, גילה חוגי כי משפטיו מבוימים מראשיתם ועד סופם.
הוא קבע, כי הבחירות שבהן מונה בכיר האחים המוסלמים מוחמד מורסי לנשיא מצרים בוימו והתוצאות תוכננו מראש, ולכן קיים סיכוי רב שמורסי יודח בתוך תקופה קצרה.
בשנים 2013–2017 שימש חוגי כותב אורח באתר החדשות האמריקני "אל-מוניטור".
כן פרסם מאמרי דעה ביומון "גלובס".
בגלי צה"ל הוא נמנה עם הצוות הקבוע של מגישי התוכנית "רצועת הביטחון".
בעקבות התפוצצות זימוניות חזבאללה בספטמבר 2024 טען חוגי כי ישראל היא "אומת סטארט-אפ אלימה ומשחיתת פנים".
דבריו עוררו ביקורת רבה מימין ומשמאל וקריאות להדחתו מתחנת גלי צה"ל.
"סוכן מספר 88", 45 שנה להוצאתו להורג בדמשק של שליח המוסד אלי כהן ז"ל.
"משימה קדושה", 30 שנה לרצח נשיא מצרים אנואר סאדאת.
שידורי גלי צה"ל, 6 באוקטובר 2011
"לבד בעיר זרה", סוכנים של המוסד מתוודים על היבטים אישיים של החיים בכיסוי זר.
"קטיושות, פוליטיקה וכדורגל", על תנועת חזבאללה בלבנון.
"סידן, כאן 616ב' – ייאוש ורעות בקרב תל סאקי", שידורי גלי צה"ל, 25 בספטמבר 2012
"פטפוטים על הנילוס" – ישראל ועברית במצרים, שידורי גלי צה"ל, 31 במרץ 2013
"אתם נשארים" – סיפור הצלתו מגירוש של הכפר פסוטה בגליל במלחמת העצמאות, שידורי גלי צה"ל, 6 במאי 2014
"קול מתוך המזוודה" – תחנות הרדיו המחתרתיות בתקופת המנדט הבריטי, שידורי גלי צה"ל, 8 בינואר 2018
"הכוויתים" – סיפורם של האחים סאלח ודאוד אל-כוויתי, שידורי גלי צה"ל, 23 בנובמבר 2020
אלף לילה.קום; הוצאת ספרית מעריב, 2011
בשנת 2007 זכה ג'קי חוגי בפרס העיתונות השנתי מטעם הקרן הבריטית Next Century Foundation על כתיבה עיתונאית המעודדת הבנה בין עמים.
בשנת 2008 זכה בפרס לעיתונאות מטעם המרכז העולמי של "בני ברית" על מצוינות בסיקור יהדות התפוצות.
ארבע פעמים ברציפות זכה בפרס מפקד גלי צה"ל: על התוכנית "סוכן מספר 88" (2011), על התוכנית "משימה קדושה" שתיעדה את רצח אנואר סאדאת (2012), על "פטפוטים על הנילוס" (2013) ועל תוכניתו "אתם נשארים" (2014).
בשנת 2016 זכה בפרס בפעם החמישית, וב-2021 השלים זכייה שישית בפרס זה, הודות לתוכניתו על האחים אל-כוויתי.
קום" הוענק לו פרס אח"י, האגודה לעידוד המחקר, הספרות והאמנות.
ג'קלין סמנתה "ג'קי" סנדלר היא שחקנית קולנוע, מדבבת ודוגמנית עבר אמריקאית שהתגיירה.
נולדה בשם ג'קלין סמנתה טיטון (Jacqueline Samantha Titone) בעיר קורל ספרינגס, פלורידה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא איטלקי, הוריה התגרשו כשהייתה צעירה.
היא התגיירה לפני חתונתה עם אדם סנדלר.
במהלך לימודיה בתיכון היא החלה לדגמן, בהתחלה עבור פרסומות ארציות בפלורידה ובהמשך גם בפרסומות גדולות יותר.
בשנת 1999 פרצה ג'קי טיטון לתודעה כששיחקה את סאלי בסרט "הג'יגולו מת מצחוק", לצידו של רוב שניידר.
שניידר התרשם ממנה והמליץ לחברו הטוב, אדם סנדלר, לתת לה תפקיד בסרט דרמה-קומית שסנדלר הצטלם אליו באותה העת "ביג דדי".
טיטון קיבלה בסרט תפקיד קטן כמלצרית והייתה גם עוזרת מוזיקה.
בשנת 2000, היא שיחקה את ג'נה בסרט "שטן על הזמן", לצידם של אדם סנדלר, ריס וית'רספון, פטרישה ארקט וקוונטין טרנטינו.
שנתיים לאחר מכן, טיטון קיבלה תפקיד ראשי בסרט האנימציה "8 לילות מטורפים" (העוסק בחנוכה), כשדיבבה את ג'ניפר.
בסרט, לראשונה בקריירה שלה, טיטון קיבלה תפקיד משמעותי בסרט לצידו כוכב הוליוודי, אדם סנדלר.
בשנת 2003, דני דה ויטו הציע לה תפקיד כברמנית בסרט הקומדיה "דופלקס".
בשנת 2004, קיבלה סנדלר תפקיד קטן בסרט "50 דייטים ראשונים", לצדו של בעלה הטרי אדם סנדלר, ולצידה של דרו ברימור.
בשנת 2006 שיחקה בקומדיית הספורט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן.
בשנת 2007 הופיעה סנדלר בפרק אחד בסיטקום "מלך השכונה".
בשנת 2012 דיבבה סנדלר את מרתה בסרט "מפלצת של מלון".
סנדלר גם גילמה את דמותה של ג'קי טרדיאו בשנת 2013, בסרט "מגודלים 2".
בשנת 2001 החלה טיטון לצאת עם השחקן והקומיקאי האמריקאי-יהודי אדם סנדלר, וב-22 ביוני 2003 השניים נישאו.
טיטון שגדלה כנוצרייה, התגיירה בטרם נישואיה לסנדלר.
לזוג שתי בנות שחקניות (כיכבו בסרט "את מה-זה לא מוזמנת לבת מצווה שלי"): סיידי סנדלר וסאני סנדלר.
שנהסדרהתפקידהערות2007מלך השכונהגברת קאופמןפרק 12013חוקי המשחקהאחות לינדהפרק 12015Marry Meפאם המזויפתפרק 12016הגולדברגיםאילייןפרק 12017Real Robגברת ג'וליפרק 12016–2018קווין יכול לחכותסינדי5 פרקים
ג'קי גליסון היה שחקן קולנוע, תיאטרון, קומיקאי ומוזיקאי אמריקאי זוכה פרס הטוני ומועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "אדי פלסון".
גליסון נולד בשכונת בושוויק שבברוקלין, ניו יורק בשם הרברט וולטון גליסון ג'וניור.
הוריו היו מיי והרברט ג'ון גליסון, מבקר ביטוח.
אביו עזב את הבית לאחר מות אחיו בן ה-14 שנפטר מדלקת קרום המוח ואמו נפטרה כאשר היה בן 19. לאחר מות אביו חבר גליסון אל כנופיית רחוב ולמד בבית ספר ממלכתי בברוקלין, משם נשר.
לאחר מכן מצא גליסון מספר עבודות מזדמנות כפעלולן, ככרוז וכמנהל טקסים בתיאטרון מקומי עבור 4 דולרים ללילה.
גליסון התגלה כקומיקאי במועדוני לילה על ידי המפיק ג'ק וורנר שהחתים אותו בגיל 24 על חוזה עבודה שסידר לו תפקיד ראשון במותחן "אל כל אורך הלילה".
התפרסם לראשונה בשנות ה-50 בזכות תוכנית הטוק שואו הקומית "המופע של ג'קי גליסון" בה כיכב והיה שותף להפקה.
על הופעותיו וכתיבותיו לתוכנית הועמד גליסון לפרס אמי.
הצלחתה הגדולה של התוכנית הביאה להפקת הסיטקום "The Honeymooners" בו שיחק גליסון בתפקיד הראשי לצידם של ארט קרני וג'ויס רנדולף.
גליסון התנסה בתפקידים דרמטיים לראשונה בסרט "אדי פלסון", בהופעה בתור שחקן הביליארד האגדי מינסוטה פאטס אשר העניקה לו מועמדות פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולצידם של אנתוני קווין וקסיוס קליי בדרמת האגרוף "ריקוויאם לאליפות העולם.
קומדיות נוספות בהן שיחק בתחילת דרכו בקולנוע היו "גיגות" של ג'ין קלי, סרט אותו כתב גליסון ושיחק בתפקיד האילם הצרפתי גיגות והועמד לפרס גלובוס הזהב, "המצב העדין של אבא" ו"סקידו" של אוטו פרמינגר.
ב-1960 זכה גלסון בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במיוזיקל על הופעתו במחזמר "Take Me Along".
ב-1977 שיחק גליסון בקומדיית הפעולה המצליחה "הפרחח ובת השריף" בתפקיד השריף בופורד ג'אסטיס, אותו גילם גם בשני סרטי ההמשך "הפרחח ובת השריף 2" ו"הפרחח ובת השריף 3".
בנוסף הופיע בקומדיה "הצעצוע" לצידו של ריצ'רד פריור ובסרט ההמשך הכושל לקומדיית הפשע "העוקץ".
את תפקידו האחרון לפני מותו עשה גליסון בשנת 1986 בקומדיה של גארי מרשל "יחסים פשוטים" לצד טום הנקס.
גליסון נישא שלוש פעמים: בראשונה לרקדנית ג'נבייב הלפורד ומנישואים אלו נולדו שתי בנות - ג'רלדין והשחקנית לינדה מילר.
הוא נישא בשנית לבוורלי מקטיריק, ובשלישית לשחקנית מרילין טיילור.
נכדו הוא השחקן ג'ייסון פטריק.
ג'קי לוגרי הייתה שחקנית אמריקאית.
לוגרי נולדה בברטקלין ניו יורק.
ב-1952 נבחרה למיס ניו יורק ארצות הברית בטקס שהתקיים בפעם הראשונה.
בתחרות מיס ארצות הברית הראשונה, שנערכה בקליפורניה, נבחרה למקום הראשון ובתחרות מיס תבל הראשונה, עלתה לשלב עשר המועמדות הסופיות.
במסגרת הפרסים שהוענקו לה על זכייתה במיס ארצות הברית היה כלול גם חוזה עם אולפני יוניברסל.
ב-1951 היא הופיעה במופע קומי בטלוויזיה הנקרא "שבעה באחת עשרה".
ב-1954 הנחתה לצד ג'וני קרסון את שעשועון הטלוויזיה "הרווח את החופשה שלך".
ב-1955 הופיעה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה המשפטית "לשפוט את רוי בין".
ב-1956 שיחקה בסרט "Pardners" לצד דין מרטין.
ב-1957 שיחקה בסרט הדרמה "בן שמונה עשרה וחרדתי" לצד ויליאם קמפבל.
ב-1958 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט התעופה "המלאך החם".
בנוסף היא ביצעה הופעת אורח בתוכנית "המופע של ג'ורג' ברנס וגרייס אלן".
ג'קי סמית'-ווד היא שחקנית ובמאית בריטית.
כשחקנית הופיעה בקולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ורדיו.
היא למדה באוניברסיטת אוקספורד ולמדה משחק באקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה.
בעבר הייתה גרה באוקספורד וכיום (2017) היא חיה בגלוסטר.
היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד מרי קרופורד במיני-סדרה של ה-BBC "מנספילד פארק" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
היא הופיעה בתוכניות טלוויזיה בריטיות שונות בהן בתפקיד אורח בפרק "Presents Strange But True" בסדרה "בארי מורס".
אן וייטפילד במחזה "Man and Superman" מאת ג'ורג' ברנרד שו יחד עם פיטר או'טול בתיאטרון קיימברידג' (1982)
אלייזה דוליטל לצדו של פיטר או'טול בתפקיד הנרי היגינס במחזה "פיגמליון" מאת ג'ורג' ברנרד שו בתיאטרון שפטסברי (1984)
גברת גיבס במחזה "The Royal Baccarat Scandal" מאת רויס רייטון בתיאטרון המלכותי היימרקט (1989)
ב-2006 ביימה סמית'-ווד את המחזה "הדוב" והמחזה "הצעת נישואים" מאת צ'כוב עבור Studio Theatrale du Luberon.
ב-2008 ביימה את המחזה "Blithe Spirit" מאת נואל קאוורד.
ג'קי יצחק אלקיים (20 בדצמבר 1953 – 16 באפריל 2024) היה זמר ומוזיקאי, יוצר ומלחין ישראלי, מחלוצי ז'אנר הרוק המזרחי בישראל, ומהראשונים ששילבו בין מוזיקת פופ, רוק ומוזיקה מזרחית.
נולד במרוקו בשנת 1953, עלה עם משפחתו לישראל בשנת 1956 וגדל בקרית גת.
את הקריירה המוזיקלית שלו החל בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 באמצעות הופעות במועדונים.
בגיל 18 במאי 1972 הוציא את שירו הראשון "I've Got To Love Again", עם מילים ולחן שכתב בעצמו, ובעיבוד והפקה של שלמה גרוניך, שהתרשם מביצועיו ועבד בתקופה זו יחד עם מתי כספי על הקלטת אלבום בכורה עבור אלקיים.
לאחר שחרורו לרדיו, השיר, ששילב מוזיקת פופ, רוק ומרכיבים מזרחיים, הפך ללהיט, בין היתר בשל ההקפדה של אלקיים על רמת נגינה והפקה גבוהות מעל לממוצע באותה תקופה, כשבשיאו השיר צעד שלושה שבועות בראש ובאותה שנה דורג במקום השמיני במצעד הלועזי השנתי של הגל הקל.
הצלחת הלהיט הביאה את אלקיים להקליט עוד מספר שירים בעברית ובאנגלית, עם מילים ולחן שכתב ויצר בעצמו, ובעיבוד והפקה מוזיקלית של שלמה גרוניך.
שירים אלו, שהתאפיינו בנוכחות רבה של גיטרות חשמליות, הפכו עם שחרורם ללהיטים כגון: "about strange things" ו-"Dolores".
שירים אלו שילבו בין מוטיבים ים תיכוניים ומוטיבים ממוזיקת פופ מערבית, ובין מוטיבים פורטוגזים וספרדים עם מוזיקת פופ מערבית.
בשנת 1972 ביקר אנריקו מסיאס בישראל, והתרשם מסגנונו של אלקיים, ואף הציע לו שני שירים מפרי עטו.
בחודש מרץ 1973 הופיע לצד חוזה פליסיאנו בחיפה.
בנובמבר 1973, בטרם מלאו לו 20 שנה, הוציא ג'קי אלקיים את אלבום הבכורה שלו בחברת התקליטים קוליפון ובהפקת האמרגן יצחק גיזרי.
למרות פרסומו בישראל, התקשורת לא העניקה לו במה ראויה ואלקיים נסע להופיע בבלגיה ובפריז שבצרפת, כדי לנסות את מזלו.
לאחר תקופה חזר ארצה כדי לחתום חוזה עם חברת תקליטים ולנסות לחזור לקדמת הבמה, אולם בשל היעדר יחס תקשורתי חש תסכול וייאוש, והפסיק לזמן מה את פעילותו המוזיקלית.
בתחילת שנת 1975 חזר לפעילות, ובשונה מהעבר שם דגש גדול יותר על מוזיקה בעברית.
בתקופה זו הקליט מספר שירים, ובהם "תני לי צ'אנס" ו"עננים" (את שניהם הלחין למילים של סמדר שיר), והופיע במופע משותף יחד עם צביקה פיק ולהקת פיאמנטה.
במחצית השנייה של שנות ה-70 הקליט אלקיים שירים שונים, בהם "נואייבה" ו"שיר המנון למכבי תל אביב" לקבוצות הכדורגל והכדורסל של מכבי תל אביב.
השיר שחיבר אלקיים למכבי תל אביב יועד במקור לבית"ר ירושלים, אבל מכיוון שבית"ר לא לקחה את גביע המדינה בשנת 1976 שונה הייעוד.
אלקיים הוסיף שהוא לא היה אוהד של אף אחת משתי הקבוצות האלה, אלא העריץ בכלל את הפועל תל אביב.
כמו כן אלקיים כתב שירים למוזיקאים אחרים, בהם "שירי" לצמד צפרי ו"היי שלום" לצדוק צוברי.
ב-1979 החל להתקרב לדת, ודבר זה התבטא גם בשיריו שהקליט בתקופה זו, שהחלו להיות בעלי אופי דתי.
השירים שילבו בין גיטרות רוק לטקסטים רוחניים ותנכ"יים.
בקיץ 1979 הוציא לרדיו את השיר "הבלדה על אבשלום" (שנכתב על אבשלום פיינברג) שהגיע למקום ה-8 במצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל ובמקום ה-3 במצעד הפזמונים העבריים של רשת ג'.
אלקיים הלחין את המילים של יורם טהר לב.
ננסי ברנדס הפיק מוזיקלית וגרי אקשטיין ניגן את הגיטרות.
בסוף שנת 1979 הקליט גרסה חדשה לשיר "שתו העדרים" שכתב אלכסנדר פן, הלחין נחום נרדי, ועיבד מתי כספי.
לאחר מכן מיעט בפעילות מוזיקלית בתחום הפופ-רוק בשל חזרתו בתשובה.
לאחר שחזר בתשובה המשיך להוציא אלבומים בעלי אופי דתי, עם טקסטים מהמקורות.
בהמשך הלחין את השיר "מאמא" שכתב חיים אוליאל וביצעה להקת שפתיים, את "אנתינה חביבי" שביצעה אתי לוי, ואת "שער הרחמים" שביצע ארמונד סוסנה.
נפטר ב-16 באפריל 2024 ממחלת הסרטן.
בנו הוא הזמר מור אלקיים.
המנון למכבי תל אביב – 1977
אלברט הנרי (ג'ק) גיבונס , היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי, אשר ברוב שנותיו כשחקן פעיל שיחק בליגות הנמוכות באנגליה, ולאחר מכן אימן בין היתר את נבחרת ישראל, אותה הוביל לסגנות גביע אסיה בשנת 1956, ואת הפועל פתח תקווה עמה זכה בשתי אליפויות וגביע בשנות ה-50.
גיבונס התחיל את קריירת המשחק בעמדת החלוץ בתור שחקן חובבני בליגות האזוריות של לונדון בקבוצות קינגסטוניאן, אוקסברידג' והיאס.
בשנת 1937 הצטרף לקבוצה המקצוענית טוטנהאם הוטספור (שהייתה בליגה השלישית באנגליה דאז), והבקיע במשחק הבכורה שלו נגד שפילד ונסדיי ב-16 בספטמבר 1937. את עונה זו סיים גיבונס עם 36 הופעות ו-18 שערים, מתוכם ארבעה משחקים רצופים בהם הבקיע שלושער.
מלחמת העולם השנייה שפרצה בשנת 1939 עצרה את הקריירה של גיבונס.
לאחר המלחמה חזר לכדורגל וחתם בקבוצת ברדפורד פארק אבניו מיורקשייר והצליח להעפיל עם קבוצתו לסיבוב השישי בגביע האנגלי של 1945/1946, תוך שהיא גוברת בדרך 8–2 על מנצ'סטר סיטי.
את עונה זו סיים גיבונס עם 21 שערים ב-42 הופעות בברדפורד.
לאחר מכן חזר גיבונס לברנטפורד שירדה לליגה השנייה והיה למלך השערים של הקבוצה.
כמו כן שיחק בנבחרת החובבים של אנגליה בכדורגל ובנבחרת התאחדות הכדורגל האנגלית, ולזכותו הופעה יחידה בנבחרת אנגליה בזמן מלחמת העולם השנייה.
בפברואר 1949 פרש גיבונס ממשחק פעיל.
מיד לאחר פרישתו ב-1949 המשיך בברנטפורד כמאמן, לאחר שהחליף את הארי קרטיס (שהיה המאמן המצליח ביותר בהיסטוריית המועדון דאז).
בסוף עונת 1951/1952 התפטר גיבונס מהקבוצה בעקבות קשיים כלכליים אליו נכנס המועדון, והוחלף על ידי עוזרו, ג'ימי ביין.
גיבונס מונה למאמן נבחרת ישראל ב-11 ביולי 1956, קדנציה שהחלה בתבוסה 2–6 לברית המועצות במוקדמות המשחקים האולימפיים של 1956. לאחר מכן בגביע אסיה לשנת 1956 הציגה הנבחרת תוצאות מרשימות כשהביסה את הונג קונג ודרום וייטנאם וסיימה את הטורניר במקום השני בבית האליפות אחרי קוריאה הדרומית.
לאחר סיום הקדנציה נשאר גיבונס בישראל ואימן את הפועל פתח תקווה.
תחתיו סיימה הקבוצה כסגנית האלופה בעונת 1956/1957 וזכתה בגביע המדינה באותה העונה.
בסיום העונה עזב גיבונס, אך חזק לקדנציה שנייה והוביל את הקבוצה לשתי אליפויות בעונות 1958/1959, 1959/1960, מה שהיה לחלק מהרצף ההיסטורי - 5 אליפויות רצופות של המועדון - שיא שעד היום לא נשבר.
בשנים 1960-1963 אימן גיבונס את הפועל ירושלים.
באוגוסט 1966 מונה למאמן נבחרת קניה שם נשאר עד אוקטובר 1967. לאחר מכן אימן קבוצות חובבים בדרום אפריקה ובלגיה.
החל משנות ה-30 ובזמן מלחמת העולם השנייה שירת גיבונס בחיל האוויר המלכותי, ושוחרר ב-1946. בשנות ה-60 עבד בחברת קוקה-קולה בקניה.
ב-4 ביולי 1984 נפטר גיבונס בביתו שביוהנסבורג.
ג'קי (יעקב) בכר (נולד ברמת גן ב-26 בינואר 1965) הוא במאי ומפיק אירועים ישראלי, העוסק בייזום ובניהול אומנותי של פסטיבלים, אירועים ופרויקטים תרבותיים, ובקידום תיאטרון הרחוב, הן בישראל והן בעולם החל מאמצע שנות ה-90.
בכר נולד וגדל בעיר רמת גן, עם הוריו, יוסף (קצין משטרה) וחנה בכר (לבורנטית) ועם 3 אחיותיו.
למד בבית ספר יסודי "מכלל", ומגיל 9 ועד הצבא שיחק בקבוצת הפועל רמת גן בכדורגל.
בצה"ל השתתף בקורס טיס, אך נפל בשלבים הראשונים.
בהמשך הפך לקצין תחזוקה וסיים את השירות ביחידת הקישור לכוחות זרים.
באוגוסט 2023, הוציא בכר ספר שירה ראשון בשם "וחושך על פני היגיון" בהוצאת "אש קטנה 77" (ערכה: המשוררת אפרת מישורי).
לבכר 3 ילדים מנישואיו הראשונים.
ב-2013 עבר לגור בקיבוץ אור הנר בעוטף עזה.
בשנת 2020 עבר לגור בתל אביב.
בכר למד בין השנים 1985 עד 1987, בבית הספר לתיאטרון רחוב של אברהם דנא, ממייסדי תיאטרון הרחוב בישראל.
זהו בית ספר שהפך לקבוצת תיאטרון בשם "מהרבא".
ג'קי בכר התמחה בעולם הליצנות, ויחד עם שותפו, שמוליק ארן, הופיעו כ"ג'קי ופפו" בכל רחבי הארץ.
בשנת 1990 הקים את קבוצת תיאטרון הרחוב דיאבולו.
יחד עם הקבוצה יצר ג'קי בכר מספר רב של מופעים והצגות רחוב, כמו: "המפלצת", "פולחן האש", "הציפורים", "עולם הים", "טכנו", "קלאש" ורבים אחרים.
בשנת 1999, ולאחר מות אביו, יצר בכר מופע מיוחד שהוזמן על ידי פסטיבל ישראל בירושלים – "חסד ורחמים" – סיפור ירושלמי באווירת יהודי ספרד בשכונת נחלאות, למרגלות בית הכנסת שבנה סב המשפחה.
בשנת 1992 הקים בכר את קבוצת "ראש חוצות -ג'קי בכר".
בכר ייסד בשנת 1996, יחד עם המפיק אלי לוי והמנהל העסקי בני מורן, את הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרוני רחוב בבת ים, הפסטיבל הראשון שיזם והקים, והיה אמון על הפקתו והניהול האומנותי שלו לאורך 10 שנים.
פסטיבל זה שהיה פורץ דרך בתחומו, הביא לארץ אומנים מכל העולם, יצר והפיק עשרות הצגות מקוריות וקידם את תיאטרון הרחוב ויוצריו בישראל.
ב-1997 הזמין מפיק פסטיבל עכו את בכר לנהל ולהפיק את אירועי החוצות של פסטיבל עכו עד שנת 2000 ניהל את אירועי החוצות של הפסטיבל, בשנת 2000 הפך גם לחבר הוועדה האומנותית של הפסטיבל, ובשנת 2001 מונה למפיק הפסטיבל כולו – תפקיד שביצע עד לשנת 2005, כולל.
בשנת 2006 ליווה את הפסטיבל כמפיק מלווה, בתהליך הפיכת ההפקה להפקה עצמאית של העיר עכו.
בשנת 2010 הוזמן לחזור ולנהל את אירועי החוצות של הפסטיבל.
בשנת 1997 הוזמן ג'קי בכר לנהל אומנותית ולהפיק אמנותית את העדלאידע של חולון – הוא ניהל אותה 5 שנים עד לשנת 2001, כולל.
בשנה השנייה יצר את העדלאידע היחידה שהייתה בישראל – בלילה.
בשנת 2010 השיק בכר את פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים.
בשנת 2023 מונה בכר לחבר בהנהלת איגוד האמרגנים ומפיקי אמנויות הבמה בישראל.
בשנת 1992 הקים ג'קי בכר את חברת ההפקות – ראש חוצות, והחל לנהל את תיאטרון דיאבולו וגופים ואומנים נוספים באמצעות החברה.
בשנים הראשונות, ייצג ג'קי בכר וראש חוצות גם הצגות ילדים ומופעי מוזיקה מיוחדים.
ביניהם המופע "מרבד הקסמים", שהובילו גיל רון שמע, אבישי בר-נתן ואודי בן כנען, שמאוחר יותר הקימו את להקת שבע.
המופע הוצג למעלה מ-1,000 הופעות ברחבי הארץ.
ראש חוצות החלה להתפתח כשהיא מייצגת עשרות אומנים וקבוצות תיאטרון רחוב במגוון רחב מאוד של מופעים.
בין הקבוצות והאומנים שיוצגו בראש חוצות: קבוצת תיאטרון דיאבולו, משה חנוכה – תיאטרון אספלט, משה מלכא – תיאטרון זיצלנד, קבוצת התיאטרון קליפה, להקת טררם שהוקמה על ידי ג'קי בכר ודורון רפאלי ובשנותיה הראשונות פעלה בניהולו של ג'קי בכר – ורבים אחרים.
בשנת 2002 הפכה ראש חוצות לקבוצה בת שתי חברות, ובשנת 2015 הפכה להיות קבוצה בת 4 חברות.
בתקופת מגפת הקורונה בישראל היה בכר שותף לוועד הפעולה של תעשיית התרבות והאירועים.
הוועד התמודד עם הסגרים, ביטול אירועי התרבות, ונלחם על מתן פיצויים ומענקים לאנשי עולם התרבות והאירועים.
ב-11.6.20 במהלך הפגנה של ועד הפעולה, נעצר בכר, נפגע ואושפז.
לאורך השנים השתתף בכר ויצר מאות מופעים ומיצגים.
היה מעורב במשחק ובמופעי רחוב רבים נוספים, תהלוכות בכל רחבי הארץ ופרויקטים תרבותיים ברמה הלאומית.
גלגלים באוויר – הצגת תיאטרון קרקס ראשונה בישראל 1988 – כשחקן.
"גשם קיץ" – הצגת תיאטרון קברטית ובוטה – משירי ברטולט ברכט – כשחקן.
"גם הוא באצילים" – תיאטרון הקאמרי – מולייר – כשחקן.
טום תעלול – תיאטרון הקרון בירושלים – 1989 – 1990 – כשחקן ומפעיל בובות.
1990 – מופע תיאטרון רחוב – המפלצת – כבמאי ושחקן.
1991 – פולחן האש – בימוי של משה חנוכה – מפגן רחוב בסגנון תיאטרון הבופון מימי הביניים, זכה להצלחה רבה מאוד והופיע בכל רחבי הארץ.
1992 – שלגיה – בימוי משותף לג'קי בכר ורותי בן דור – וריאציית רחוב לסיפור האגדה בשימוש בתיאטרון קביים.
הוצג לראשונה בקסם של אגדה במרכז סוזן דלל.
1993 – האופנובנק הסיפור האמיתי – בימוי ג'קי בכר – נוצר והופק עבור פסטיבל עכו 1993 – סיפורו של האופנובנק בסגנון תיאטרון רחוב גדול ומרשים.
1994 – מופע הקרקס של מר שטטלר – בימוי ג'קי בכר – סיפורו של מנהל קרקס אכזרי המתעמר ב"יצוריו" ומוביל אותם להופעות בעל כורחם.
פסטיבל אופקים לתיאטרון רחוב בנגב – יזום, הפקה וניהול אמנותי
פסטיבל עפולה הבינלאומי לציורי רחוב בתלת מימד – יזום, הפקה וניהול אמנותי
פסטיבל השוקולד הבינלאומי בנצרת עילית – הפקה וניהול אמנותי
פסטיבל "בריזה" באשקלון – הפקה וניהול אמנותי
שיחזור קרבות הסוסים בהיפודרום קיסריה- הפקה וניהול אמנותי
טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים של עמותת ספישל אולימפיקס 2016
בשנת 2009 בימוי טקס הפתיחה של המכביה השמונה-עשרה.
בימוי השקת טקס גשר המיתרים בירושלים בשנת 2010.
בימוי משחק הראווה של קבוצת ברצלונה באצטדיון בלומפילד – 2013
בימוי אירוע הפתיחה של תחרות הג'ירו ד'אילטליה בירושלים – 2018
ניהול אומנותי של טקס הדלקת המשואות בהר הרצל ב-2019, יחד עם רובי כהן.
על פועלו ועבודתו בתחומים הנ"ל זכה להוקרה:
אות יקיר פסטיבל עכו 2017
חבר בוועדה האומנותית של פסטיבל עכו
חבר בצוות ההיגוי של פסטיבל עכו
ג'קי אגיימנג אפיה היא שחקנית גנאית-קנדית.
עבור עבודתה כשחקנית, היא זכתה במספר פרסים ומועמדויות, כולל פרסים עבור השחקנית הטובה ביותר ב-2010 בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע; ופרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בפרסי האקדמיה בשנת 2007.
אפיה היא הצעירה מבין חמישה ילדים.
היא נולדה ב-טורונטו וחייתה בשנותיה הראשונות בקנדה, ואז עברה לגאנה עם אמה בגיל 10. אביה נשאר בקנדה.
אפיה התחילה את הקריירה שלה כשחקנית כשאדוארד סדו ג'וניור, התסריטאי של סדרת הטלוויזיה Things We Do For Love הזמין אותה לגלם את תפקיד אניונאם בלאגוג'י.
היא המשיכה לתפקידים נוספים בטלוויזיה בסדרות Tentacles, Games People Play, Sun-city ועוד.
עם הפופולריות הגדלה שלה, היא גם שיחקה במספר סרטים גנאים.
הפריצה שלה שם הביאה אותה לתפקידים גם בתעשיית הסרטים הגדולה של אפריקה, ובין הסרטים הבולטים שהשתתפה בהם כלולים Black Soul ו-Bitter Blessing, לצד השחקן רמזי נואה, ואת My Last Wedding, לצד שחקן נוליווד אמקה אייק.
בשנת 2013 היא זכתה בפרס השחקנית הבינלאומית הטובה ביותר בטקס פרסי שחקני המסך של פפירוס מגזין (PAMSAA) שנערך בעיר אבוג'ה.
ג'קי מייקה (מלכה) (נולד בשנת 1955) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי.
מייקה נולד בשם יעקב (ג'קי) מלכה בעיר קזבלנקה במרוקו ב-1955 ועלה עם משפחתו לישראל בהיותו בן שנה.
הוא גדל והתחנך בשכונת קטמונים בירושלים.
אחיו, סם ויוסי מלכה היו מראשי ארגון הפשע "הכנופיה הירושלמית".
בצעירותו שיחק בקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל בית"ר ירושלים לצד אורי מלמיליאן ודני נוימן, וזכה עמה באליפות ישראל בכדורגל לנוער.
בסוף שנות השבעים, הקים ביחד עם כמה מחבריו את הלהקה "זמר קטמונים".
בהמשך, פנה לאמרגן בני ברזילי, אמרגנו של שימי תבורי, שהתרשם ממנו, והוחתם אצלו על חוזה הקלטות של חמש שנים.
באותה התקופה, החל מייקה להופיע בשורה של מועדונים ברחבי ירושלים, ביניהם "קרוואן", "נובמבר" ו"יופיטר" וביצע את המעבר מעולם הכדורגל לעולם המוזיקה.
ב-1979 יצא אלבומו הראשון "ימי נעוריי" בעיבודים וניהול מוזיקלי של נחום פרפרקוביץ'.
מתוך האלבום שמכר מעל ל-150 אלף עותקים בלט במיוחד השיר "לא חשוב לי לאן" (גרסת כיסוי לשיר של זמר אלמוני בשם מיקי אמיר) שנחל הצלחה רבה והפך למפורסם ביותר של מייקה.
לאחר יציאת אלבומו הראשון יצא לסיבוב הופעות בכל חלקי הארץ, בחלק מהופעותיו הופיע יחד עם הבדרן אבנר דן.
ב-1980 יצא אלבומו השני, "אדם וחווה", כאשר עיבודי השירים נחלקו בין נחום פרפרקוביץ' לננסי ברנדס.
נוסף אליהם השתתפו בהקלטות גם חיים רומנו בגיטרות, מיקי שביב ושמוליק ארוך בבס, מאיר ישראל בתופים, פטר ורטהיימר, יעקב מירון ואיתמר ארגוב בכלי נשיפה, ריקי מנור, אפי בן ישראל, חני בודגוב בקולות וכן משתתפים נוספים.
ב-1982 יצא אלבומו השלישי "שירו ביחד" עם עיבודים של ננסי ברנדס ונגינה של חברי להקת "ברוש".
בין שירי האלבום בלטו שיר הנושא, הדואט "לשיר בשני קולות" עם ריקי מנור (מלהקת "איזולירבנד") והחידוש ל"עופרה", שביצע במקור מוטי פליישר.
ב-1983 יצא בחברת התקליטים "פונוקול" אלבומו הרביעי "חיזרי אליי אהובה" בעיבודים של אלי קניאל ואבי אדריאן.
עוד באותה שנה יצא גם אלבומו החמישי "מכתב החייל" עם נגינה בהקלטות של חברי להקת "ברוש".
ב-1986 הוציא את האלבום "בואי ונשירה" שכלל שירים מקוריים לצד 2 חידושים ל"ברצלונה" ול"לילה בחוף אכזיב".
את שירי האלבום עיבדו יגאל חרד, ואהרון מנחם.
בשנת 1987, בה בית"ר ירושלים זכתה באליפות המדינה בכדורגל לראשונה בתולדותיה הוציא את השיר "אני אוהב אותך בית"ר", שהפך במהרה לשיר האליפות של הקבוצה ולאחד השירים המזוהים עימו ביותר עד היום.
באוגוסט 1994 יצא בחברת התקליטים של "האחים ראובני" האלבום "לא חשוב לי לאן - להיטי זהב", שכלל עיבודים חדשים ללהיטים שלו עצמו, וכן חידושים ללהיטים של ג'ו עמר, גבי שושן ומשה הילל.
בפברואר 1995 הוציא את אלבום האוסף "להיטי זהב" - חלק ב', שכלל את מיטב להיטיו וכן שיר אחד חדש "אני חולם על אנטונלה".
ב-1999 הוציא את האלבום "גבר מאוהב", בו נכלל הדואט "גולי עלאש" עם זוגתו קרן לוי, וגרסה מחודשת ל"לאן חשוב לי לאן" עם סילברדון בקטעי רגאיי.
בספטמבר 2014 הוציא את האלבום" קלאסיקה ישראלית", שכשמו כלל חידושים ללהיטים של צביקה פיק, גבי שושן, אושיק לוי ועוד.
את שירי האלבום עיבד תומר עג'ם.
ב-2015 הוציא את האלבום "קולות מתוך הלב".
האלבום כלל את "נלחמים על המולדת", שנכתב בהשפעת מלחמות ישראל, והשאיפה להגיע לשלם
ב-2018 יצא אלבומו "השירים שגדלנו עליהם" שכולל את מיטב שיריו (ביניהם "לא חשוב לי לאן", "לעוף איתך" לצד קאברים לשירים של זמרים אחרים דוגמת "שושנת פלאים")
בשנת 2024 לאחר תקופה ארוכה שג'קי מייקה לא הופיע ולא התראיין הוא הצתלם לתוכנית הרשת "המופע של אלי ניסמן" שעורך ומגיש איש התקשורת אלי ניסמן וסיפר על חידוש הקריירה שלו והשמיע בבכורה שירים חדשים שהקליט במיוחד לקראת אלבום חדש וסיבוב ההופעות שהוא מתכנן.
לאורך כ-40 שנות פעילות הוציא מייקה 28 אלבומי אולפן.
מייקה נשוי בשנית לזמרת קרן לוי, הצעירה ממנו ב-24 שנים ולהם שני ילדים.
מנישואיו הקודמים יש לו בן אחד.
יצחק (ג'קי) לוי (12 באפריל 1950 – 18 בספטמבר 2015) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
לוי היה מזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי יבנה.
לוי שיחק במחלקת הנוער של מכבי יבנה מגיל 14. בעונת 1968–1969 עלה לקבוצת הבוגרים ששיחקה בליגה ג', ומהר מאוד הפך לשוער הקבוע של הקבוצה.
בסיום עונת 1970–1971 העפיל עם קבוצתו לראשונה לליגה ב'.
בעונת 1974–1975 הושאל לעונה אחת לקבוצת מכבי שעריים מליגה א' דרום וסיים איתה במקום השביעי.
בעונת 1975–1976 חזר למכבי יבנה, ובסיום העונה העפיל עם קבוצתו לראשונה לליגה א'.
בסיום עונת 1979–1980 העפיל עם יבנה לליגה הארצית.
בסיום עונת 1981–1982 העפיל עם יבנה לראשונה לליגה הלאומית.
כך השלים לוי עלייה של כל הליגות עם קבוצתו, איתה זכה בגביע הטוטו בעונת 1984–1985. לוי ירד לליגה הארצית עם יבנה בסיום עונת 1986–1987 והמשיך עונה נוספת בארצית.
בעונת 1988–1989 הצטרף לקבוצת מכבי עירוני אשדוד ששיחקה בליגה ב' דרום ב', ובסוף העונה העפיל איתה לליגה א'.
בעונת 1989–1990 הצטרף לוי לקבוצת הפועל אשקלון בליגה א' דרום לעונה אחת.
בסיום העונה פרש מכדורגל, בגיל 40.
ב-21 בפברואר 2018 ערכה אגודת מכבי יבנה משחק הוקרה לזכרו של ג'קי לוי, בו הונצח על ידי קריאת האצטדיון העירוני על שמו.
לוי היה גמלאי של חברת החשמל.
אחיינו, עידו לוי, הוא שוער מכבי יבנה בהווה.
ג'קי פלמינג היא ציירת קומיקס, קריקטוריסטית וסופרת אנגליה, פעילת התנועה הפמיניסטית בבריטניה.
כחלק מהפעילות שלה בתנועה, כתבה את הספר "הצרה עם נשים", ספר סאטירה על הדרך בה גברים חשבו על נשים במאות שעברו.
פלמינג נולדה בלונדון, שבבריטניה, בסוף 1955.
בצעירותה למדה פלמינג בבית ספר מקובל לאמנות ברובע צ'לסי שבלונדון, ולאחר שסיימה את לימודיה בהצטיינות בגיל 18 עברה ללמוד רישום באוניברסיטת לידס.
כישרונה לא בא לידיי ביטוי פיננסי עד לסיום לימודיה באוניברסיטה, כשקריקטורה ראשונה שלה פורסמה במגזין "Spare Rib" הבריטי.
הקריקטורה פורסמה בעזרת תמיכה גבית בג'קי מצד האוניברסיטה, והיא הציגה ילדה שקורסת תחת העומס שהחברה מעמיסה עליה, תוך תהיה למה מצפים ממנה לכל כך הרבה.
הקריקטורה הייתה הצעד הראשון בדרך לפעילות מלאה של ג'קי בתנועה הפמיניסטית.
עם הצלחת פרסום הקריקטורה שלה הפכה ג'קי לכותבת קבועה במגזין, וקומיקס בועט וסאטירי שלה החל להופיע בעיתונים נוספים, כמו The Guardian, The Independent, New Statesman, New Internationalist, Red Pepper, Observer ועוד.
היא הוציאה את ספר הקריקטורות הראשון שלה בשנת 1991, שנקרא "Be A Bloody Train Driver".
בשנות התשעים הוציאה עוד כארבעה ספרים: "Never Give Up", "Falling In Love" ,"Dear Katie" ,"Hello Boys", כל ספר יצא בהפרש של שנה אחד מהשני.
הספרים כולם עסקו בפמיניזם, בכוח הנשי, ובמחאה נגד הממסד הגברי המדכא את הנשים.
הספרים הם ספרי קריקטורות, והגדרתם כקומיקס שנויה במחלוקת.
בשנת 2004 יצא ספרה השישי של פלמינג, "Demented".
בשנת 2016, יותר מעשור אחרי צאת ספרה הקודם, יצא ספרה המצליח ביותר עד כה של פלמינג, "הצרה עם נשים".
הספר הוא ספר מחאתי-קריקטוריסטי המציג באופן ציני והומוריסטי אך בו בזמן בועט את מחשבתם המזלזלת והמכפישה של גברים לאורך ההיסטוריה לגבי נשים.
הספר מציין מספר דעות קדומות ולא מבוססות מדעית על גוף האישה, אשר היו הדעה הרווחת במאות שעברו, לצד דעות הקיימות עד היום כמו ש"אישה לא יכולה לעבוד וצריכה רק לטפל בילדים ולכין אוכל".
הספר למעשה משווה בין דעות מופרכות לחלוטין (כמו שלנשים יש אוזניים גדולות וראש קטן) לדעות קדומות שישנם גברים ברחבי העולם שעדיין מאמינים בהם (כמו שאישה לא יכולה לעבוד עבודת כפיים).
"Never Give Up" - ספרי פינגווין, 1992
"Dear Katie" - ספרי פינגווין, 1994
"Hello Boys" - ספרי פינגווין, 1996
"Demented" - הוצאת בלומסברי, 2004
"הצרה עם נשים" - ספרי פינגווין, 2016; ראה אור בעברית בתרגומה של גילי בר-הלל סמו, בהוצאת ידיעות ספרים.
שימש מפקד חטיבת הראל, סגן מפקד חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים ומפקד גדוד 184.
במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגה בגדוד 82. למד בטכניון ובמכללה לפו"ם.
במלחמת יום הכיפורים שימש סגן מפקד חטיבה 7. לאחר המלחמה שימש מפקד חטיבת הראל.
השתחרר ב-1981 והצטרף לרשימת ישראל אחת בראשות יצחק יצחקי.
הרַבָּה ג'קי טאביק היא האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות בבריטניה.
טאביק היא גם האישה הראשונה ששימשה כמזכירת בית הדין (Convenor) של התנועה הרפורמית באנגליה.
טאביק נולדה בדבלין אירלנד, אולם בגיל צעיר עברה ללונדון.
שם השתייכה לקהילה הרפורמית של רדברידג'.
תואר ראשון בהיסטוריה של ימי הביניים מיוניברסיטי קולג' לונדון.
הכשרה לרבנות בקולג' לאו בק.
טאביק הוסמכה לרבנות ב-1975. עם הסמכתה הצטרפה לצוות רבני בית הכנסת של מערב לונדון.
ב-1998 נתמנתה לרב בית הכנסת של וויברידג בסארי.
כיום (2020) היא משמשת כרבת בית הכנסת הליברלי בבלומסברי.
טאביק שימשה בתפקידים מרכזיים בתנועה הרפורמית: הייתה סגנית נשיא התנועה ומאז 2012 היא משמשת כמזכירת בית הדין (convenor) של התנועה.
טאביק היא פעילה מובילה בהדברות הבין דתית.
משמשת כפטרונית של המועצה היהודית לשוויון בין גזעי .
חברת ההנהלה של "הרשת הבין דתית".
נשיאה משותפת של "הקונגרס העולמי של דתות" (World Congress of Faiths).
לזוג 3 בנים: מיקי, רוני וג'רמי.
ואלורסקי הייתה פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אינדיאנה, מ-2013 עד למותה.
ואלורסקי, אשת המפלגה הרפובליקנית, הייתה חברה טרם היבחרה לקונגרס האמריקאי בבית הנבחרים המדינתי באינדיאנה בין השנים 2005–2010. בשנת 2010 זכתה ואלורסקי במועמדות מפלגתה לייצוג מחוז הקונגרס השני של אינדיאנה, אך הפסידה בפער קטן בבחירות הכלליות לנציג המחוז המכהן ג'ו דונלי מהמפלגה הדמוקרטית.
ב-2012 נבחרה ואלורסקי למושבו של דונלי לאחר שזה נבחר אל הסנאט של ארצות הברית.
ואלורסקי נולדה בסאות' בנד שבאינדיאנה באוגוסט 1963, וגדלה לצד שני אחיה הגדולים בשכונת "גילמר פארק" שבעיר.
אמה מרתה (לבית מרטין) עבדה כקצביה של מכולת מקומית, ואביה, ריימונד ב.
ואלורסקי, עבד כלוחם אש ובבעלותו חנות מוצרי חשמל.
בילדותה למדה בבית הספר היסודי "האיי" וב-1981 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון ריילי.
לאחר מכן למדה באוניברסיטת ליברטי בין השנים 1981–1983, והשלימה לימודי תואר ראשון בתקשורת ובמנהל ציבורי באוניברסיטת טיילור בשנת 1985.
ואלורסקי החלה את דרכה ככתבת טלוויזיה ב-WSBT-TV, תחנת טלוויזיה מקומית בסאות' בנד בבעלות CBS Corporation ופוקס, מ-1985 עד 1989. בשנים 1989–1991 הייתה מנכ"לית האגודה ההומנית של מחוז סנט ג'וזף.
ב-1991 מונתה למנהלת במכללת אנצ'ילה, תפקיד אותו איישה עד שמונתה למנהלת החברות בסניף לשכת המסחר במחוז סנט ג'וזף ב-1996. בהמשך, בשנים 1997–1999 עבדה באוניברסיטת אינדיאנה בסאות' בנד.
בשנת 2000 היגרה אל רומניה וייסדה את "אימפקט אינטרנשיונל", קרן למתן ציוד רפואי ותשומת לב לילדים עניים.
בטרם שבה אל ארצות הברית ב-2004, עסקה ואלורסקי בעבודות מיסיון נוצריות ברומניה.
בשנת 2004 התמודדה ואלורסקי על מושב בבית הנבחרים של אינדיאנה לאחר שחבר בית המחוקקים ריצ'רד מנגוס החליט לפרוש.
היא התמודדה לייצוג מחוז הבחירה ה-21 של אינדיאנה, שבשטחיו הפרוורים בין סאות' בנד לעיר אלקהרט.
ואלורסקי ניצחה ברוב של 64% את הדמוקרט קרל ה.
ב-2006 היא נבחרה לקדנציה שנייה עם 53% מהקולות.
גם ב-2008 נבחרה מחדש, ללא התנגדות.
במהלך כהונתה בבית הנבחרים המדינתי באינדיאנה, ואלורסקי נתנה את חסותה ל"חוק תעודת זהות הבוחר" באינדיאנה, אשר דרש מהמצביעים להציג תעודת זהות שהונפקה על ידי הממשלה המדינתית במהלך הצבעה אישית.
חוק זיהוי הבוחרים הוביל לתביעות רבות ואף הובא לפתחו של בית המשפט העליון של ארצות הברית, שם אושר החוק בפסק הדין "קרופורד נגד מועצת הבחירות של מחוז מריון".
ב-2006 חיברה ואלורסקי חקיקה שנאבקת בגניבת זהות.
ב-2010 הכריזה לראשונה כי תתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של אינדיאנה.
ב-4 במאי אותה שנה נבחרה למועמדת המפלגה הרפובליקנית מול נציג המחוז המכהן ג'ו דונלי, אך בבחירות הכלליות הפסידה בפער בן אחוז בודד.
כעבור שנתיים, בבחירות 2012, התמודדה שוב באותו מחוז קונגרס.
הפעם דונלי ניהל מסע בחירות לסנאט של ארצות הברית, שבתומו נבחר חרף היותו דמוקרטי במדינה אדומה ושמרנית.
ואלורסקי גברה על המועמד הדמוקרטי ברנדן מולן ונבחרה לראשונה לקונגרס, בין היתר הודות לניצחונו של מיט רומני במחוז במהלך הבחירות לנשיאות.
עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית החלה את כהונתה.
ב-3 באוגוסט 2022 נהרגה ואלורסקי בתאונת דרכים במחוז אלקהרט בצפון אינדיאנה.
וירן ביאטריס ג'קי מיטשל גילברט , הידועה בשם ג'קי מיטשל, הייתה שחקנית הבייסבול השנייה ששיחקה בליגת הבייסבול המקצועי.
היא הייתה מגישה בקבוצת 'צ'טנוגה לוקאוטס' בליגת המשנה, והשתתפה במשחק ידידות נגד הניו יורק יאנקיז בו היא פסלה את בייב רות' ואת לו גריג.
ג'קי מיטשל נולדה ב-29 באוגוסט 1913 בעיר צ'טנוגה במדינת טנסי.
מגיל צעיר אביה לקח אותה למשחקי בייסבול, ולימד אותה את חוקי המשחק.
השכן שלה דייזי ונס, שחקן בליגת הבייסבול וחבר היכל התהילה הלאומי של הבייסבול, לימד אותה כיצד להגיש.
בגיל 17 הצטרפה לקבוצת הנשים בעיר מגוריה 'צ'טנוגה אנגלטס' והשתתפה במחנה אימונים מעורב באטלנטה.
ב-25 באפריל 1935 החתים אותה מנהל קבוצת 'צ'טנוגה לוקאוטס', ג'ו אנג'ל.
אנג'ל ניסה למשוך קהל בדרכים שונות, לדוגמה באחד ממשחקי פתיחת העונה השחקנים נכנסו רכובים על פילים, הוא מכר שחקן תמורת תרנגול הודו, וכך גם הצירוף של מיטשל לליגת הגברים.
הצירוף נעשה מספר ימים לפני משחק ראווה נגד הניו יורק יאנקיז.
ב-2 באפריל 1931 היא השתתפה במשחק הראווה, והייתה לאישה השנייה ששיחקה בליגת הבייסבול המקצועי.
המשחק נגד ניו יורק יאנקיז
משחק הידידות בין הניו יורק יאנקיז ל'צ'טנוגה לוקאוטס' היה אמור להתקיים ב-1 באפריל 1931, אך נדחה ביום בעקבות גשמים.
ג'ו אנג'ל תכנן שמיטשל תעלה להגיש כל פעם שבייב רות' עולה לחבוט, אך בעקבות פציעה ביד שהקשתה עליה להגיש, הוחלט שהיא תעלה לשחק בפעם הראשונה שבייב רות' יעלה ותמשיך לשחק ככל שתוכל.
קלייד ברפוט פתח כמגיש של קבוצת 'צ'טנוגה לוקאוטס', אך כאשר בייב רות' עלה לחבוט הוא הוחלף על ידי מיטשל.
מיטשל הצליחה לפסול את בייב לאחר שלוש הכשלות (Strikes).
בתגובה הוא צעק על השופט וזרק את המחבט.
אחריו עלה להגיש לו גריג וגם אותו מיטשל פסלה.
היא הגישה מול חובט נוסף אבל עקב הכאבים ביד בקשה שיחליפו אותה.
זה היה הישג אדיר מכיוון שפסלה שניים מהשחקנים הטובים בכל הזמנים.
לאחר המשחק בייב רות' אמר:
המשחק הסתיים בתוצאה 4–14 לטובת היאנקיז.
מספר ימים לאחר המשחק, מנהל הליגה ביטל את החוזה שלה, בטענה שנשים לא יכולות להשתתף כי המשחק דורש יותר מידי מאמץ.
עם זאת מיטשל המשיכה לשחק בקבוצת "בית דייוויד" - קבוצת ראווה ששחקניה היו בעלי זקן ושיער ארוך, והמציאו טריקים שונים על מנת להלהיב את הקהל.
היא פרשה ב-1937 בגיל 23, וסרבה לחזור גם כשנפתחה הליגה המקצועית לנשים בשנת 1943.
בשנת 1952 הוכרז באופן רשמי שנשים לא יכולות להצטרף לליגת הבייסבול המקצועי, איסור שנמשך עד 1992, אז הצטרפה קארי שולר לשיקגו וייט סוקס.
מיטשל נפטרה בשנת 1987, כשהיא בת 73. ב-2017 עלה בניו ג'רזי מחזה זמר המספר את סיפורה.
קארן לוריין ג'קלין "ג'קי" ספיר היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-14 של מדינת קליפורניה, בשנים 2023-2008. ספיר, חברת המפלגה הדמוקרטית, ייצגה בשנים 2008–2013 את מחוז הקונגרס ה-12, שבתוכו שוכן רוב מחוז סן מטאו ודרום העיר סן פרנסיסקו.
ספיר מייצגת חלק גדול מהאזור שייצג את המנטור הפוליטי שלה, ליאו ראיין.
ב-1978, בזמן שעבדה כעוזרת שלו, שרדה ספיר חמישה פצעי ירי כשראיין נרצח בג'ונסטאון.
היא הייתה חברה בסנאט של קליפורניה, וייצגה חלקים ממחוז סן מטאו ומסן פרנסיסקו.
בראשית אפריל 2008 נבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שהתקיימו בעקבות מותו של טום לנטוס.
בנובמבר 2021 הכריזה כי אין בכוונתה להתמודד בבחירות 2022, וכהונתה הסתיימה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
קארן לוריין ספיר נולדה ב-1950 בסן פרנסיסקו, וגדלה במשפחה אָפּוֹלִיטִית.
היא בתם של ננסי (לבית קנצ'ליאן ) ומנפרד "פרד" ספיר.
אמה, שנולדה בפרזנו להורים ממוצא ארמני, איבדה את רוב משפחתה המורחבת ברצח העם הארמני, בעוד אביה היגר לארצות הברית מגרמניה.
הוא היה בן לאב יהודי ולאם קתולית.
ספיר נטלה את שם הקונפירמציה "ג'קלין" על שם ג'קלין קנדי-אונאסיס.
ספיר השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון מרסי בברלינגיים.
היא קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
בשנת 1976 השלימה ספיר במכללת הייסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה לימודי תואר שני במשפטים.
ספיר נכנסה לפוליטיקה של ארצות הברית כשהחלה לעבוד כעוזרת הפרלמנטרית של חבר הקונגרס ליאו ראיין.
היא השתתפה בשליחותו של ראיין בנובמבר 1978 אל גיאנה, שאורגנה כדי לחקור האשמות בדבר הפרת זכויות האדם בידי מנהיג הכת ג'ים ג'ונס וחסידיו ב"מקדש העם", שכמעט כולם היו אזרחים אמריקאים שעברו עם ג'ונס לג'ונסטאון ב-1977 ובשנה העוקבת.
ב-18 בנובמבר 1978, חברים אחדים בכת מקדש העם ארבו לסגל של ראיין ולגורמי ממשל אחרים שעלו על מטוס חזרה אל ארצות הברית.
חמישה אנשים נרצחו, בהם חבר בקונגרס ראיין.
בזמן שספיר חסה מאחורי גלגלי מטוס קטנים מפני ירי רובה ושוטגאן לצד חברי סגל אחרים, היא נורתה חמש פעמים והמתינה מתבוססת בפצעיה 22 שעות בטרם הגיעה עזרה ראשונה.
באותו יום, למעלה מ-900 חברי מקדש העם ביצעו התאבדות המונית בג'ונסטאון ובג'ורג'טאון.
הקריירה הפוליטית של ספיר החלה בהתמודדות כושלת למילוי המושב הפנוי שהותיר אחריו ראיין המנוח.
היא הפסידה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לחבר לשעבר אחר בסגל של ראיין, ג'ו הולסינגר.
הוא עצמו הפסיד בבחירות המיוחדות למועמד המפלגה הרפובליקנית ויליאם רוייר , המפקח על מחוז סן מטאו.
רוייר מילא את 21 החודשים שנותרו לתקופת כהונתו של ראיין, ובתומם הפסיד קדנציה מלאה לטום לנטוס.
ספיר זכתה בבחירות הראשונות שלה בשנת 1980, כשהתמודדה למושב במועצת המפקחים של מחוז סן מטאו והביסה חבר מועצה מכהן.
באותה תקופה, היא הייתה האדם הצעיר ביותר שנבחר אי פעם למועצת המפקחים.
היא נבחרה מחדש ב-1984, ולאחר מכן נבחרה ליושבת ראש המועצה.
בשנת 1986, באמצע כהונתה השנייה במועצת המפקחים, התמודדה ספיר לאספה המדינתית של קליפורניה, במחוז בחירה השוכן בצפון מחוז סן מטאו.
היא ניצחה בפער של מאות קולות בודדים.
היא נבחרה מחדש ארבע פעמים נוספות, ובפעם האחרונה מהן (ב-1994) כמועמדת של המפלגה הדמוקרטית ושל המפלגה הרפובליקנית כאחד.
החוק בקליפורניה הטיל על ספיר הגבלת כהונה ב-1996, אך ב-1998 היא נבחרה לסנאט של מדינת קליפורניה.
בבחירות 2002 נבחרה לכהונה שנייה עם 78.2% מקולות הבוחרים.
כחברת הסנאט המדינתי הייתה ספיר גורם מרכזי בהשגת 127 מיליון דולר אמריקני לשם התחלת שירות רכבת האקספרס "Baby Bullet" של הרכבת הפרוורית "Caltrain", שכאות הוקרה קראה לקרון רכבת על שמה של ספיר.
בנוסף, התמקדה ספיר בהגנה על זכויות הצרכן.
ב-30 בנובמבר 2006 תמה כהונתה בסנאט.
במהלך כהונתה האחרונה, היא כיהנה כעוזרת הנשיא הזמני של הסנאט.
בשנת 2006 התמודדה ספיר בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן מושל קליפורניה מול נציב הביטוח המדינתי ג'ון גרמנדי וחברת הסנאט המדינתי ליז פיגרואה.
בבחירות שנערכו ב-6 ביוני, גבר גרמנדי על ספיר עם 42.5% מהקולות.
ספיר גרפה 39.7% ופיגרואה את 17.8 האחוזים הנותרים.
ב-13 בינואר 2008 הודיעה ספייר כי היא מתמודדת בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית במחוז הקונגרס ה-12. נציג המחוז המכהן, טום לנטוס, הכריז ב-2 בינואר אותה שנה כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת.
ספיר השקיעה חלק ניכר משנת 2007 בבניית תמיכה כדי לאתגר את לנטוס בבחירות המקדימות.
ב-17 בינואר הביע לנטוס את תמיכתו הרשמית בספיר.
היא הוסיפה לזכות בתמיכתם של האישים הדמוקרטים אנה אשו, מייק תומפסון וראש עיריית סן פרנסיסקו גווין ניוסם.
ספיר נבחרה למועמדת המפלגה במהלך הפריימריז המיוחדים שהתקיים ב-8 באפריל.
היא זכתה ברוב מוחלט של הקולות ובכך נחסך סיבוב שני שעתיד היה להתקיים ב-3 ביוני, במקביל לפריימריז הרגילים.
בכך החלה למלא את שארית כהונתו של לנטוס, ובנובמבר נבחרה לתקופת כהונה מלאה עם 75% מקולות הבוחרים.
ב-11 ביולי 2008 הציגה את הצעת החוק הראשונה שלה: "חוק חיסכון בדלק והפחתת מהירות נסיעה", אשר קבע הגבלת מהירות פדרלית בת 60 קמ"ש באזורים עירוניים ו-65 קמ"ש בקטעי כביש מהיר מאוכלסים פחות.
בספטמבר 2016 הגתה ספיר הצעת חוק למניעת הטרדה והתעללות מינית כלפי נשים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה והמתמטיקה (STEM).
ב-16 באוגוסט 2017 הציעה ספיר להפעיל את התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית כדי להדיח את הנשיא דונלד טראמפ מתפקידו בשל התנהגות לא-יציבה וחוסר יציבות נפשית שלשיטתה העמידה את ארצות הברית ב"סכנה גדולה", בעקבות תגובתו לעצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל וההתמודדות עם שליט קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און.
ב-27 באוקטובר 2017, כחלק מתנועת MeToo#, פרסמה ספיר סרטון המשתף הטרדה מינית שחוותה בגבעת הקפיטול.
היא שיתפה שכשהייתה בשנות ה-20 לחייה, ג'ו הולסינגר, ראש הסגל של חבר הקונגרס ליאו ראיין, נישק אותה ותחב את לשונו לפיה.
היא הוסיפה לתאר את הקונגרס ככר גידול לסביבת עבודה עוינת וקראה למניעת הטרדות מיניות תוך הכשרה והסברה.
ספיר ועמיתה בני תומפסון ממיסיסיפי הציעו חקיקה האוסרת על שינה במשרדי הקונגרס של ארצות הברית.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בהן נבחר ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית, הוזכרה ספיר כמועמדת אפשרית למשרה כלשהי בממשלו, בשל ניסיונה בסוגיות ביטחון לאומי.
היא ציינה שתהיה מוכנה למלא משרה פדרלית בממשל ביידן, אך ביידן בחר שלא לשלב אותה בממשלו.
נכון לאוקטובר 2021 הצביעה ספיר בהתאם לעמדתו המוצהרת של הנשיא ביידן ב-100% מהמקרים.
ב-16 בנובמבר 2021 הכריזה כי לא תתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2022. כהונתה תמה ב-3 בינואר 2023, מיד עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
ג'קלין 'ג'קי' מקשי (נולדה ב-25 בדצמבר 1943) היא זמרת אנגלית.
מאז 1966 היא מופיעה עם Pentangle, להקת פולק רוק ידועה, שניחנה בהשפעות ג'אז.
מקשי נולדה בקטפרוד, דרום לונדון.
את הקריירה המוזיקלית שלה החלה כסולנית במועדוני פולק באמצע שנות ה-60. לאחר שיתוף פעולה עם הגיטריסט ג'ון רנבורן, החליטו השניים לייסד את להקת Pentangle.
פנטנגל ביססה את עצמו במהירות כאחד הייצוגים המוקדמים ביותר של תנועת הפולק רוק הבריטית.
עם זאת, בנוסף למעריצי פולק בריטי מסורתי, הם הצליחו למשוך קהל גם מעולם הרוק, הפופ והפולק הפסיכדלי.
הלהקה המקורית ניגנה תערובת של בלדות, בלוז וג'אז, ולעיתים קרובות שילבה את הז'אנרים הללו באותה יצירה.
למקשי היה חלק חשוב ביצירת הסגנון המוזיקלי של הלהקה, ושירתה מזוהה עימה לחלוטין.
ב-1994, הקימה מקשי להקה חדשה בשם Jacqui McShee's Pentangle, שעברה כמה שינויים פרסונליים, ועדיין מופיעה כיום.
בשנת 1995 הופיעה מקשי כזמרת חזרות, יחד עם בעלה, המתופף גרי קונווי, באלבומו של דייוויד יוז, Active in The Parish.
האלבום נבחר ל"אלבום השנה" של מגזין Q.
ההקלטות הללו נועדו לעזור לילדים גרמנים ללמוד לדבר אנגלית.
בשנת 2020 מקשי והגיטריסט הבריטי קווין דמפסי הוציאו את From There to Here (MCDEM 001), הקלטה של שירים בהלחנה עצמית, ששולבו בהם מנגינות מסורתיות.
בנובמבר 2020 דווח שהיא מתגוררת בסארי, אנגליה.
בראשית שנות ה-60 הצטרפו שתיהן הצטרפו לקמפיין למען פירוק נשק גרעיני.
ג'קלין "ג'קי" אלחרר אזולאי (נולדה ב-19 באוגוסט 1983) היא שפית, כוכבת ריאליטי וידוענית ישראלית.
אזולאי נולדה וגדלה בבית שמש בשם ג'קלין אלחרר, בבית חרדי ולה 13 אחים ואחיות.
אימה מרים אלחרר עקרת בית ואביה היה רב.
בשלב מאוחר יותר של חייה אביה נפטר ממחלת הסרטן.
בתוכנית "הישרדות" סיפרה אזולאי כי אביה נהג להכות אותה ואת אימה.
אזולאי פרצה לתודעה בשנת 2012 כאשר השתתפה בתוכנית "מאסטר שף" בעונה השלישית, כאשר עלתה לגמר וסיימה במקום השלישי.
בשנת 2013 השתתפה בפרסומת של הום סנטר לרגל חג הפסח.
בשנת 2014 השתתפה ביחד עם בעלה ישראל בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP עונה 1" וזכתה במקום הראשון.
בשנת 2015 השתתפה בתוכנית המציאות "חלומות מפלסטיק".
החל משנת 2016 אזולאי החלה להשתתף בדוקו-ריאליטי הסובב את משפחתה בדגש על אחיותיה ואימה, ועל חייה האישיים "אחותי ג'קי".
בשנת 2018 נכנסה בתור אורחת באחד מהפרקים של העונה התשיעית של התוכנית "האח הגדול".
החל משנת 2019 לאזולאי יש תוכנית בישול משלה בשם "אצל ג'קי".
בשנת 2020 השתתפה בפרק בתוכנית המציאות "אמא מחליפה".
בשנת 2021 השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות VIP עונה 4", והגיעה למקום השני.
בשנת 2024 שיחקה בסדרת הדרמה של הוט "טיטו ורוחו".
בשנת 2025 פורסם כי תשתתף בעונת האולסטארס השנייה של מאסטר שף.
ב-2 באפריל 2022 התקיים הגמר של העונה ה-11 של "הישרדות" במהלכו השתתפה אזולאי ביחד עם המתמודדות אודליה סוויסה ואלה אייבינדר.
במהלך הצבעת המושבעים אייבינדר ואזולאי קיבלו את אותה כמות קולות ולכן הן התמודדו במבחן של הדלקת אש עם אבן אש.
אייבינדר ניצחה את אזולאי אך יום לאחר השידור החלו האשמות כלפי אייבינדר כי היא רימתה במבחן ההדלקה וזכייתה הוקפאה.
בעקבות כך החל סכסוך מתוקשר בין השתיים.
לאחר כמה ימים נודע כי הפקת התוכנית החליטה לאשר באופן רשמי את הזכייה לאחר שלא נמצאו ראיות לכך שאייבינדר רימתה בתחרות.
אזולאי לעומת זאת לא קיבלה את דבריי הפקת התכנית ושלחה מכתב שנכתב על ידי עורך דינה יוסי כהן להפקת התוכנית ובו ביקשה למצוא הוכחות נוספות לכך שאייבינדר לא רימתה במבחן.
בשנת 2009 נישאה לבן זוגה ישראל אזולאי ונולדו להם ארבעה ילדים.
בשנת 2021 ועד 2022 הייתה אזולאי במערכת יחסים עם הכדורגלן דניאל בוסי.
בשנת 2022 ועד 2023 הייתה אזולאי במערכת יחסים עם הכדורגלן בני פרץ.
החל משנת 2025 נמצאת במערכת יחסים עם אושרי אברג'יל.
ג'קי דקל (1 בינואר 1942—16 באפריל 2017) היה כדורגלן ששיחק בעמדת הבלם ואף שימש כמאמן כדורגל.
את רוב הקריירה שלו העביר דקל כשחקן הפועל באר שבע.
נולד בשם ג'קי אפללו, התחיל את הקריירה שלו בהפועל באר שבע ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת בה שיחק 14 עונות.
כשעלה לקבוצה הבוגרת מאמן הקבוצה דאז יחיאל מור שינה את שמו ל"ג'קי דקל" בשל גובהו.
למרות שדקל לא זכה עם הקבוצה בתארים, הוא נכנס להיכל התהילה של המועדון.
את הפועל באר שבע אימן בשלוש קדנציות כאשר בראשונה הצליח להציל את המועדון מירידה בעונת 1984/1985, באוקטובר אימן את הקבוצה במשך חודשיים אך סיים את תפקידו לאחר שהשיג נקודה אחת ב-5 משחקים ועוד קדנציה בעונת 2000/2001. אימן בין היתר בבית"ר באר שבע, הפועל דימונה, הפועל אשדוד והפועל אשקלון.
ב-16 באפריל 2017 הלך לעולמו לאחר מאבק ממושך במחלה.הובא למנוחות בבית העלמין החדש בבאר שבע .
יעקב (ג'קי) אשל-אזואלוס הוא בכיר לשעבר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים שכיהן כראש אגף המבצעים של הארגון.
אשל שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים.
לאחר שירותו הצבאי שירת במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים במשך כ-30 שנים, הוא פרש ב-2006 אחרי כהונה כראש אגף המבצעים ("קיסריה").
לאחר פרישתו עבד כסגן נשיא לפיתוח עסקי בחברת מרחב של יוסי מימן.
בעקבות מתקפת הטרור במומבאי בנובמבר 2008 נשלח על ידי מימן להודו על מנת לבחון הקמת חברת אבטחה למלונות קבוצת טאטא.
היה ממייסדי חברת BSI שהייתה בבעלות ארנון מילצ'ן ומימן (שיצא מהפרויקט לאחר זמן קצר) וכיהן כמנכ"ל החברה בשנים 2009–2015.
הוא משמש כדירקטור בחברת הסייבר אוקטופוס ועמית מחקר במכון למדיניות ואסטרטגיה של אוניברסיטת רייכמן.
כמו כן מכהן כיושב ראש עמותת גמלאי המוסד, "אגמון".
אשל בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת בריסל ותואר שני בלימודי ביטחון מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.
ג'קי כהן נולד (ב-17 באוקטובר 1968) הוא מנהל ישראלי, מומחה בתחום האשראי והמימון, המכהן כמנכ"ל קבוצת פנינסולה, חברה ציבורית המתמחה באשראי חוץ-בנקאי.
מילא שורה של תפקידים בכירים בבנק הפועלים ובחברות מימון, שבהן ניהל תיקי אשראי והוביל שינויים מבניים.
כהן נולד וגדל ביפו, סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ולאחר מכן השלים תואר שני בכלכלת עסקים בהתמחות במימון, בשנת 1997.
את רוב הקריירה המקצועית שלו עשה בבנק הפועלים, בו שימש במגוון רחב של תפקידי ניהול במשך קרוב לשלושה עשורים.
הוא התחיל את דרכו בשנת 1993, ובשנים הראשונות עבד כיועץ השקעות, והתמחה בתחום ניירות הערך והמעו"ף.
בשנים 1998–2004 ניהל את יחידת המעו"ף והמסחר, שם היה שותף פעיל בעיצוב אסטרטגיית המסחר המקוון של הבנק וכן היה אחראי על ניהול יחידת המעו"ף שהייתה אמונה על תחום הנגזרים באגף לני"ע של הבנק.
בשנים 2004–2006 ניהל את מחלקת המוצרים הפיננסיים באגף לניירות ערך, והוביל צוות של 25 עובדים.
במסגרת תפקיד זה, יזם והטמיע מוצרים פיננסיים חדשניים, בהם "מוצרים מובנים", ובנה אסטרטגיה לשיווק והפצתם בבנק.
בשנים 2006–2008 כיהן כמנהל קשרי לקוחות בצוות שוק ההון, שם ניהל תיקי לקוחות מוסדיים והוביל מימון רכישת בתי השקעות וקופות גמל בהיקפים של מיליארדי שקלים, לאחר רפורמת בכר.
בשנים 2008–2013 התקדם לנהל את סקטור התעשייה, ההייטק ושוק ההון, ניהל למעלה מ-35 עובדים, והיה אחראי על תיק אשראי של כ-30 מיליארד שקלים.
בשנת 2013 מונה למנהל האגף לבנקאות מסחרית, שם ניהל כ-400 עובדים ב-7 מרכזי עסקים ו-20 סניפים.
בתקופה שבה ניהל את האגף המסחרי, צמח תיק האשראי של האגף בצורה משמעותית והגיע לכ-40 מיליארד שקלים.
בתפקיד זה הוא ביצע גם שינוי מבני ותהליכי באגף.
בתקופה זו כיהן גם כדירקטור בבנק פוזיטיף הטורקי, שהיה בבעלות בנק הפועלים.
בשנת 2016 קודם כהן לנהל את האגף העסקי, והיה אחראי על ניהול חמישה סקטורים עם 120 עובדים, וניהול תיק אובליגו של כ-110 מיליארד שקלים.
בתקופה זו הוא שימש גם כדירקטור בבנק הפועלים לוקסמבורג.
בשנת 2021 פרש מבנק הפועלים.
בשנת 2021 עבר כהן לתחום האשראי החוץ-בנקאי.
הוא מונה למנכ"ל חברת א.י.ק.נ.
וכיהן גם כחבר ועדת ההשקעות בקרן מזנין של גיזה וחבר דירקטוריון בחברת החיתום של גיזה.
ביוני 2023 מונה ליו"ר פעיל של חברת פנינסולה, שם הוביל את פעילות החברה והיה שותף לקבלת ההחלטות האסטרטגיות.