tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי המידע שמתקבל מדי זמן מה משגרירות הרפובליקה ההלנית בוונצואלה - אין קהילה יוונית מסודרת בסנט לוסיה ואין יוונים שמתגוררים במדינה עצמאית.
יוון הציעה בעבר עזרה הומניטרית לסנט לוסיה בעת הוריקן שעבר במדינה.
אזרחי סנט לוסיה המבקשים לנסוע ליוון יכולים לעשות זאת ללא אשרה.
אזרחי יוון המבקשים לנסוע לסנט לוסיה יכולים לעשות זאת ללא אשרה למשך 90 ימים.
יוון אינה מיוצגת בסנט לוסיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוון האמינה את שגרירותה שבקראקס, בירת ונצואלה, על סנט לוסיה.
סנט לוסיה אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי יוון–סנט וינסנט והגרנדינים הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין סנט וינסנט והגרנדינים.
בין הרפובליקה ההלנית לבין סנט וינסנט והגרנדינים מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים מצוינים ובין שתי המדינות שיתוף פעולה נפלא, בין היתר בארגונים המולטילטרליים בהם מרבה סנט וינסנט והגרנדינים לתמוך בהצעות היווניות ולהפך".
על פי המידע שמתקבל מדי זמן מה משגרירות הרפובליקה ההלנית בוונצואלה - אין קהילה יוונית מסודרת בסנט וינסנט והגרנדינים ואין יוונים שמתגוררים במדינה עצמאית.
אזרחי סנט וינסנט והגרנדינים המבקשים לנסוע ליוון יכולים לעשות זאת ללא אשרה.
אזרחי יוון המבקשים לנסוע לסנט וינסנט והגרנדינים יכולים לעשות זאת ללא אשרה למשך 90 ימים.
יוון אינה מיוצגת בסנט וינסנט והגרנדינים, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוון האמינה את שגרירותה שבקראקס, בירת ונצואלה, על סנט וינסנט והגרנדינים.
סנט וינסנט והגרנדינים אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי יוון–סנט קיטס ונוויס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס.
בין הרפובליקה ההלנית לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים מצוינים ובין שתי המדינות שיתוף פעולה נפלא, בין היתר בארגונים המולטילטרליים בהם מרבה סנט קיטס ונוויס לתמוך בהצעות היווניות ולהפך".
על פי המידע שמתקבל מדי זמן מה משגרירות הרפובליקה ההלנית בוונצואלה - אין קהילה יוונית מסודרת בסנט קיטס ונוויס ואין יוונים שמתגוררים במדינה עצמאית.
יוון הציעה בעבר עזרה הומניטרית לסנט קיטס ונוויס בעת הוריקן שעבר במדינה.
אזרחי סנט קיטס ונוויס המבקשים לנסוע ליוון יכולים לעשות זאת ללא אשרה.
אזרחי יוון המבקשים לנסוע לסנט קיטס ונוויס יכולים לעשות זאת ללא אשרה למשך שלושה חודשים.
יוון אינה מיוצגת בסנט קיטס ונוויס, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוון האמינה את שגרירותה שבקראקס, בירת ונצואלה, על סנט קיטס ונוויס.
סנט קיטס ונוויס אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי יוון–מקדוניה הצפונית מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה ההלנית לרפובליקה של מקדוניה הצפונית.
מאז שהתנתקה מקדוניה מיוגוסלביה בשנת 1991, יוון סירבה להכיר בשמה.
מקור המחלוקת השמות מצוי בעובדה ש"מקדוניה" במקור, היא חבל ארץ גדול יותר, שרוב שטחו ביוון, וממנו יצא אלכסנדר מוקדון לכיבושיו.
היוונים תבעו את זכותם על השם מקדוניה עקב השתייכותה של מקדוניה הקדומה לתרבות ההלניסטית.
השם הזמני הרפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה שימש אותה ביחסים עם יוון בין 1991 ל-2019. כל המדינות החברות באו"ם הסכימו לקבל כל הסכם סופי הנובע ממשא ומתן בין שתי המדינות.
המחלוקת לא מנעה משתי המדינות ליהנות מקשרים מסחריים קרובים ורמות השקעה (בעיקר מיוון), אך היא עוררה דיון פוליטי ואקדמי רב בשני הצדדים.
ב-13 בספטמבר 1995 חתמו שתי המדינות על הסכם הביניים, לפיו יוון הכירה ברפובליקה של מקדוניה תחת שמה הזמני.
המשא ומתן שמטרתו ליישב את המחלוקת נמשך לסירוגין בין השנים 1995–2018. בלחץ יווני, האיחוד האירופי ונאט"ו סיכמו כי על מנת שרפובליקת מקדוניה תקבל הזמנה להצטרף למוסדות אלה, צריך היה לפתור את מחלוקת השם תחילה.
זה הביא לתיק בבית הדין הבינלאומי לצדק נגד יוון בגין הפרה של הסכם הביניים.
בהתקוממות 2001 ברפובליקה של מקדוניה, שלחה יוון כוחות שמירת שלום יחד עם חברים אחרים מנאט"ו והאיחוד האירופי.
בנוסף, יוון תרמה לרפובליקת מקדוניה 10 APC ליאונידס -2.
ב-4 באוקטובר 2012, שר החוץ היווני דימיטריס אברמופולוס שלח מזכר הבנות לשר החוץ של הרפובליקה של מקדוניה, ניקולה פופוסקי.
ב-12 ביוני 2018, יוון הסכימה להכיר בשכנתה כרפובליקה של מקדוניה הצפונית, מהלך שהרפובליקה של מקדוניה בירכה עליו, וב-17 ביוני 2018 חתמו שני ראשי הממשלה (אלכסיס ציפראס וזוראן זאאב) על הסכם פרספה שסיים את מחלוקת השמות.
ההסכם היה נתון למשאל עם לאומי שהתקיים ברפובליקה של מקדוניה ב-30 בספטמבר 2018, שאישר את ההסכם ושינה את שמה ל"מקדוניה הצפונית".
בשנת 2019 בפורום הכלכלה של דלפי, אלכסיס ציפראס הודיע גם על כוונתן של שתי המדינות להקים מועצת שיתוף פעולה עליונה.
לפני שנת 2019 הקימה יוון משלחת בסקופיה, ומשרד לעניינים קונסולריים, כלכליים ומסחריים בביטולה.
באופן דומה, מקדוניה הצפונית החזיקה משלחת באתונה ומשרד לעניינים קונסולריים, כלכליים ומסחריים בסלוניקי.
עם זאת, מאז מאי 2019, החליפו שתי המדינות כתבי אמנה ששדרגו את המשלחות והמשרדים הקונסולריים שלהם לשגרירויות וקונסוליות כלליות, כתוצאה מהסכם פרספה.
יוון מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליה כללית בביטולה.
מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה ביוון שגרירות באתונה וקונסוליה כללית בסלוניקי.
יחסי יוון–ניו זילנד הם יחסי החוץ בין יוון לניו זילנד.
יוון מוסמכת לניו זילנד משגרירותה בקנברה, אוסטרליה.
לניו זילנד יש שגריר שאינו תושב ברומא, איטליה.
לאחר שבמהלך מלחמת העולם השנייה, כוחות ניו זילנד נלחמו לצד היוונים ביוון ובכרתים, יוון מקיימת מערכת יחסים מיוחדת עם ניו זילנד.
כוח מצומצם המורכב מכוחות של ניו זילנד, אוסטרליה, בריטניה ויוון, נלחמו כדי להגן על האי מפני פלישה.
הפלישה לכרתים על ידי צנחנים גרמנים החלה ב-20 במאי 1941, והסתיימה שבעה ימים לאחר מכן עם פינוי 16,500 חיילי חבר העמים.
ההפסדים של בעלות הברית בקרב על כרתים היו 15,743 נפגעים.
הנפגעים ניו זילנדים כללו 671 הרוגים ו-967 פצועים, ואילו 2,180 נלקחו בשבי.
קרב כרתים מוזכר מדי שנה בכרתים וגם בניו זילנד.
ראש ממשלת ניו זילנד הלן קלארק הובילה משלחת גדולה מניו זילנד לכרתים במאי 2001, כדי להשתתף במלאת 60 שנה לקרב.
שר החוץ, פיל גוף, השתתף בחגיגות יום השנה במאי 2003 ואנט קינג במאי 2006. אחרי המלחמה הגיע גל צנוע של הגירה יוונית לניו זילנד.
במפקד שנערך ב-2006 2,547 אנשים זיהו עצמם כיוונים.
הסכם ביטוח לאומי דו צדדי נכנס לתוקף ב-1 באפריל 1994.
במאי 2007 אירחה ניו זילנד את ראש ממשלת יוון קוסטס קרמנליס לביקור קצר - הראשון שנערך על ידי ראש ממשלת יוון בניו זילנד.
כחלק ממאמץ לפרוס מחדש את המשאבים באירופה, סגרה ניו זילנד את שגרירותה באתונה בשנת 1991, ומאז היא מיוצגת ביוון דרך שגרירותה ברומא שהוסמכה בהתאם.
עם זאת, היא עדיין שומרת על קונסוליית כבוד באתונה.
יוון מחזיקה בניו זילנד קונסוליות של כבוד באוקלנד ובוולינגטון.
שגרירות יוון בוולינגטון נפתחה בשנת 1999 ונסגרה בשנת 2015, בעקבות משבר החוב הממשלתי ביוון.
המצב השורר ביחסים הפוליטיים בין יוון לניו זילנד הודגם בשנת 2002 בביקורו של נשיא הרפובליקה ההלנית בוולינגטון, אשר אישר את מצב היחסים המצוינים בין המדינות.
ניו זילנד ויוון נמצאים בשלבים האחרונים של חתימת אשרת עבודה וחופשה בין שתי המדינות.
הסכם הביטוח הלאומי בין ממשלות ניו זילנד ויוון מאפשר לתושבים לשעבר באחת המדינות גישה להטבות ופנסיות מסוימות במסגרת מערכת הביטוח הלאומי של המדינה השנייה.
יחסי יוון–פפואה גינאה החדשה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה.
בין הרפובליקה ההלנית לבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה מתקיימים יחסים דיפלומטיים חמים ובמסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה בעיקר בארגונים בינלאומיים דוגמת האומות המאוחדות.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה כוננו ב-1977.
אזרחים יוונים המעוניינים להיכנס ולשהות בפפואה גינאה החדשה נדרשים להצטיידות באשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן.
אזרחים פפואה גינאה החדשה המעוניינים להיכנס ולשהות ביוון גם הם נדרשים באשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן.
פפואה גינאה החדשה אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
פפואה גינאה החדשה האמינה את שגרירותה שבבריסל, בירת בלגיה, על יוון.
יוון אינה מיוצגת בפפואה גינאה החדשה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יוון האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה הסמוכה, על פפואה גינאה החדשה.
יחסי יוון–ערב הסעודית הם ההיחסים הדו-צדדיים הנוכחיים וההיסטוריים בין יוון לבין ערב הסעודית.
במהלך מלחמת יום הכיפורים, יוון שסירבה להעניק לארצות הברית הצפה או מתקנים קרקעיים כדי לספק לישראל נשק, אפשרה למטוסים סובייטים לעבור במרחב האווירי שלהם כדי להעביר אספקה צבאית באוויר למצרים מכאן שהוא לא נכלל בחרם הנפט הערבי.
בשנת 2017, נשיא יוון פרוקופיס פבלופולוס הוביל משלחת של אחד עשר שרים לפגוש את המלך סלמאן, כוועדת השרים המשותפת שהתכנסה לאחרונה ב-1999.
במרץ 2021 ערך חיל האוויר המלכותי סעודי אימון משותף עם יוון בבסיס חיל האוויר סודה בכרתים.
סעוד, מלך ערב הסעודית, שמלך בין השנים 1953–1964, חי בגלות ביוון לפני שעבר למצרים.
בסוף חייו הוא חיפש טיפול ביוון ונפטר שם בשנת 1969. הוא כונה "התייר האידיאלי" בגלל "הוצאותיו המפוארות" בהיותו ביוון.
יוון מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד וקונסוליה כללית בג'דה.
ערב הסעודית מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
יחסי יוון–קוסטה ריקה הם יחסי החוץ בין יוון וקוסטה ריקה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 ביולי 1965.
על פי ההערכות חיים בקוסטה ריקה כ-250 יוונים (מתוכם 40 יוונים מהדור הראשון).
יוון מיוצגת בקוסטה ריקה באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי שבמקסיקו.
קוסטה ריקה מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא שבאיטליה.
יחסי יוון-כורדיסטן העיראקית הם ההיחסים הדו-צדדיים שבין יוון לכורדיסטן העיראקית.
יוון מחזיקה בקונסוליה כללית בארביל, וכורדיסטן העיראקית אינה מחזיקה בנציגות ביוון.
בפברואר 2017, שר החוץ היווני ניקוס קוציאס תיאר את כורדיסטן כבעלת תפקיד גיאו-אסטרטגי באזור ומהווה מרכיב חשוב במדיניות הגיאו-אסטרטגית היוונית, ואלה היו הסיבות שיוון פתחה קונסוליה כללית בארביל במאי 2016.
שר החוץ הכורדי פלאח מוסטפא בכיר ביקר באתונה בנובמבר 2015 ונפגש עם סגן שר החוץ היווני דימיטריס מרדס והמזכ"ל ליחסים כלכליים בינלאומיים ג'ורגוס ציפראס.
במהלך המאבק הבינלאומי נגד דאעש החליטה ממשלת יוון לסייע לכוחות הפשמרגה הכורדים על ידי תרומת רובי קלצ'ניקוב ותחמושת וגם שליחת סיוע הומניטרי.
בנוסף, יוון שימשה נקודת היערכות עבור מטוסי F-16 בלגיים שהשתתפו בתקיפות אוויריות נגד דאעש בעיראק במהלך ההתערבות האמריקנית בעיראק.
בראיון לכורדיסטן24 הצהיר שר ההגירה היווני יואניס מוזלאס כי ליוונים ולכורדים החיים ביוון יש קשרים יוצאי דופן.
הקהילה היוונית באזור כורדיסטן מוערכת בכ-30–50 איש.
חברות יווניות רבות משקיעות בכורדיסטן העיראקית, כולל חברות בנייה, חברות מזון וחברות אנרגיה.
ההשקעות היווניות באזור מסתכמות בכ-2 מיליארד יורו.
העמדה היוונית במשאל העם הכורדי
בראיון לרדיו אלפא, אמר קוציאס כי משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית בספטמבר 2017 מובטח על ידי החוקה העיראקית וכי לכורדיסטן יש זכות לקיים אותו.
סגן נשיא מפלגת דמוקרטיה חדשה, אדוניס ג'ורג'דיס, הצהיר כי מפלגתו תומכת במשאל העם ובזכות הכורדית להגדרה עצמית.
ב-2012, ביקר שגריר יוון בעיראק מרקוריוס קראפוטיאס בארביל ונפגש עם נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד ברזאני, שם הצהיר כי: "לאנשינו יש מערכת יחסים ישנה אחד עם השני.
אנו מעריכים את הקשרים שכבר קיימים בינינו, ואנו מוכנים לתאם ולעבוד יחד כדי להמשיך ולפתח את היחסים הללו." סגן המזכיר היווני ליחסים כלכליים בינלאומיים ושיתוף פעולה לפיתוח, מגדליני קרקולי, ביקר בארביל ב-2014 ונפגש עם שר החוץ הכורדי פלאח מוסטפא בכיר.
השניים דנו באילו תחומים יכולים שני הצדדים להגביר את שיתוף הפעולה וקרקולי אמר כי: "אנו נהנים מקשרי ידידות חזקים עם כורדיסטן".
בראיון לקתימריני ב-2014, הצהיר ראש הסגל של ראש הממשלה והממשלה האזורית של כורדיסטן ספאן דיזיאי כי ליוון יש נוכחות עסקית ודיפלומטית דינמית בכורדיסטן וכי הממשלה הכורדית מעריכה את הסולידריות היוונית כלפי הכורדים.
בשנת 2017, ביקר שגריר יוון בעיראק, דיוניסיוס קיבטוס, בארביל והכריז על החלטת ממשלת יוון לשדרג את נציגותה באזור כורדיסטן ממשרד הסחר לקונסוליה כללית.
יחסי יוון–מזרח טימור הם היחסים היחסים הבין-מדינתיים בין הרפובליקה ההלנית לרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור.
"קבוצת התמיכה היוונית במזרח טימור" היה ארגון לא ממשלתי ביוון שפעל למען עצמאותה של מזרח טימור מאינדונזיה.
מזרח טימור ויוון כוננו יחסים דיפלומטיים ב-4 באפריל 2003.
אזרחי מזרח טימור פטורים מדרישת ויזה בכניסה למדינות שנגן (ביניהן יוון).
גם אזרחי יוון נהנים מנסיעה ללא ויזה למזרח טימור.
נכון לשנת 2018, המשרד הסטטיסטי של מזרח טימור אינו מצביע על יחסי סחר בין יוון למזרח טימור.
ליוון אין נציגות דיפלומטית במזרח טימור.
שגרירות יוון בסינגפור אחראית על ענייני המדינה במזרח טימור.
למזרח טימור אין נציגות דיפלומטית ביוון.
שגרירות מזרח טימור בבריסל (בירת בלגיה והאיחוד האירופי) אחראית על ענייני המדינה ביוון.
יחסי יוון–סרי לנקה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הרפובליקה הדמוקרטית הסוציאליסטית של סרי לנקה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1957. היחסים בין שתי המדינות טובים, שיתוף הפעולה הדו-צדדי והרב-צדדי משביע רצון.
יוון נקטה בפעולה מיידית בעקבות החדשות על הצונאמי שפגע באזורים בדרום מזרח אסיה בדצמבר 2004 על מנת לספק הקלה ולעזור לנפגעי הצונאמי.
ספינת תענוגות יוונית שנשאה 500 טונות של סיוע הומניטרי חירום, כולל אספקת תרופות וציוד רפואי, הפליגה מאתונה לסרי לנקה.
הספינה נשארה בטרינקומאלי במשך 3 חודשים, ופעלה כמחלקה בבית חולים.
בכל הנוגע לסיוע לפיתוח ארוך טווח, יותר מ-8 מיליון אירו הוקצו כמימון לפרויקטים של שיקום ותשתיות בתחומי החינוך, הבריאות, הדיג והספנות.
הסכם לשיתוף פעולה לפיתוח נחתם בין שתי המדינות ב-18 באפריל 2007.
הסחר הדו-צדדי של סרי לנקה עם יוון, שאינה שותפת סחר משמעותית, הוא צנוע.
מחזור המסחר הכולל בין שתי המדינות בשנת 2009 עמד על 13.6 מיליון דולר, שהיווה ירידה של 17 אחוזים לעומת השנה שקדמה לה.
מוצר הייצוא העיקרי של סרי לנקה ליוון הוא תה, המהווה 49% מהערך הכולל של היצוא של סרי לנקה ליוון בשנת 2009. יבוא תיל וכבלים מבודדים, שהיוו 26% משווי היבוא הכולל, היה המוצר העיקרי שיובא מיוון ב-2008.
סרי לנקה מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
יוון מיוצגת בסרי לנקה באמצעות שגרירותה בניו דלהי, הודו.
יחסי יוון–ישראל הם היחסים הדו-צדדיים בין מדינת ישראל לרפובליקה ההלנית.
מאז שנת 1990 לישראל שגרירות בבירת יוון, אתונה.
ליוון יש שגרירות בתל אביב, קונסוליה מרכזית בירושלים וקונסול של כבוד בחיפה.
במשך עשרות שנים היו היחסים קרירים וכמעט לא היה קיים שיתוף פעולה בין המדינות, בעיקר בגלל תמיכתה של יוון בצד הערבי במסגרת הסכסוך הישראלי-ערבי והעדפתה של ישראל את טורקיה כשותפה אסטרטגית על פני יוון.
יוון הצביעה באו"ם נגד תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947, יחד עם מדינות ערב, והייתה למדינה היחידה באירופה שעשתה זאת.
הסיבה לכך נבעה בעיקר בשל אינטרסים כלכליים של יוון מול מדינות ערב ומתוך חשש שתמיכה בתוכנית או הימנעות תוביל לגירוש הקהילה היוונית ממצרים (מה שלבסוף קרה תחת שלטון נאצר).
עם הקמת מדינת ישראל, יוון הכירה בישראל דה-יורה ב-15 במרץ 1949 וקבעה יחסים דיפלומטיים איתה אבל ברמה נמוכה - של צירים בלבד.
הביקור הראשון של ראש ממשלת ישראל מחוץ למדינה היה ליוון ונערך בסוף 1950. לא נמסרה על הביקור הודעה מראש והוא הוגדר כפרטי.
במהלכו נפגש דוד בן-גוריון עם ראש ממשלת יוון סופוקלס וניזלוס .
במשך רוב השנים יוון העדיפה לשמור על נייטרליות וחוסר התערבות בסכסוך הישראלי ערבי, למשל כאשר נמנעה בהחלטה 3379 של האומות המאוחדות שקבעה כי ה"ציונות היא צורה של גזענות ואפליה גזעית".
בשנות משטר הקולונלים ביוון (1967–1974) חל שיפור מסוים ביחסים בין המדינות.
אולם לאחר נפילת השלטון הצבאי וחזרת המשטר הדמוקרטי, היחסים שבו לקדמותם.
ב-1981, עם עלייתו לשלטון של אנדראס פפנדראו ומפלגתו הסוציאליסטית PASOK, חלה הרעה ביחסים, בשל תמיכתו של פפנדראו בפלסטינים וביאסר ערפאת, עימו נפגש ראש הממשלה היווני פעמים רבות.
פפנדראו ניהל מדיניות אנטי-אמריקאית, וראה בישראל גרורה של ארצות הברית.
בשנת 1990, עם הקמת ממשלת שמרנית, ביוזמת ראש הממשלה החדש קונסטנדינוס מיצוטאקיס, השתדרג מעמד היחסים מ"נציגות דיפלומטית" לרמת שגרירויות.
כמו כן, מיצוטאקיס היה ראש הממשלה היווני הראשון שביקר בישראל, וכמוהו עשה גם שר החוץ שלו, אנדוניס סמאראס (שכיהן כעבור כעשרים שנה גם כראש ממשלה).
זה היה חלק משינוי שערך מיצוטאקיס במדיניות האנטי אמריקאית והאנטי ישראלית של ראש הממשלה הקודם, אנדראס פפנדראו.
על אף שדרוג היחסים הפורמלי, יוון המשיכה להסתייג מישראל ונחשבה לאחת המדינות הפחות ידידותיות לה בתוך האיחוד האירופי, לצד מדינות כמו אירלנד ופורטוגל.
קו זה הוקצן לאחר חזרתם לשלטון של פפנדראו ומפלגתו ב־1993.
משנת 1999 חל שיפור בשיתוף הפעולה בין המדינות, בעיקר בתחומי הסחר והביטחון.
ביולי 2010 הגיע ראש ממשלת יוון, יורגוס פפנדראו, לביקור בישראל.
במהלך שהותו בארץ נפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר החוץ אביגדור ליברמן.
מאז פגישה זו, החלו היחסים בין המדינות להתחמם בצורה משמעותית.
ראש ממשלת ישראל נתניהו ערך ביקור גומלין ביוון באוגוסט 2010 ונפגש עם מקבילו היווני איתו שוחח על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, תוכנית הגרעין האיראנית והרחבת שיתוף הפעולה הצבאי והמדיני בין מדינותיהם.
היחסים בין המדינות המשיכו להשתפר ובכירים נוספים ביקרו במדינה השנייה - כך לדוגמה יצא סגן שר החוץ הישראלי דני אילון לביקור ביוון באוקטובר 2010 שם נפגש עם מקבילו היווני וסיכמו על הרחבת הקשרים הבילטראליים בין המדינות.
שבוע לאחר מכן חתמו המדינות על הסכם תעופה המחליף את ההסכם הישן מ-1952 ומסדיר נוהלי התעופה בין המדינות.
בעקבות השרפה בכרמל שהתרחשה ב-2010 וביקשה ישראל סיוע בינלאומי לכיבוי השריפה, יוון נעתרה לבקשה ושלחה 4 מטוסי כיבוי ומטוס אספקה.
עדות נוספת להתחממות היחסים בין המדינות היא העזרה של השלטונות ביוון לעצירת המשט לעזה של 2011 שספג ביקורת רבה ממשלת ישראל ולאחר שהרשויות הישראליות ניסו לעצור אותו בעצמם.
על פי פרסומים בעיתונות, העמיסו שלטונות יוון בירוקרטיה רבה על הספינות במשט על מנת לעצור את הספינות בדרכן לכיוון עזה.
ב-5 בפברואר 2013 הגיעה שרת התיירות של יוון, אולגה קפאלוגיאני, לביקור ממלכתי בישראל.
במהלך הביקור סיירה באתרים היסטוריים בישראל, ונפגשה עם הנשיא שמעון פרס, אשר העניק לה מדליה מיוחדת.
במהלך יריד התיירות הישראלי שבגני התערוכה שבתל אביב שהתקיים ב-3 בפברואר 2013, בלטה נוכחות מרשימה של סוכנים ואנשי תיירות מיוון.
בדצמבר 2014 התקיים במרכז אתונה כנס לחיזוק היחסים בין יוון לישראל על רקע התפשטות האסלאם הקיצוני ברחבי אירופה.
בקיץ 2014 מונה לראשונה נספח צבאי של ישראל ביוון, על רקע הידוק היחסים הביטחוניים בין שתי המדינות והקפאת יחסים ביטחוניים עם טורקיה.
במרץ 2016 ביקר נשיא יוון פרוקופיס פבלופולוס בישראל, ובין השאר נפגש עם נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו וביקר ביד ושם.
בפגישותיו נדונו שיתופי פעולה בתחומי הביטחון והתיירות.
בפגישותיו בישראל הדגיש פבלופולוס שאירופה חייבת להתמודד עם משבר הפליטים שמציפים אותה בדרכים הומניות, ולהתנגד לגזענות, לשנאת זרים ולאנטישמיות.
בשנת 2016 כאשר פרצו שריפות בצפון ישראל יוון שלחה 2 מטוסי כיבוי.
ב-16 ביוני 2020 ביקר ראש ממשלת יוון קיריאקוס מיצוטאקיס בישראל, בראש משלחת שכללה עוד מספר שרים, ובין השאר נפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו וראש הממשלה החלופי ושר הביטחון בני גנץ.
בפגישותיו נדונו חידוש טיסות התיירים ליוון לאחר שהושעו בעקבות מגפת הקורונה, שיתופי פעולה בנושאי חקלאות, ביטחון וסייבר ועל הסכסוך של יוון עם טורקיה.
ב-13 באוגוסט ביקר בישראל שר החוץ ניקוס דנדיאס, במהלכו סוכם עם נתניהו ועם מקבילו הישראלי גבי אשכנזי על מתווה שיאפשר כניסת 600 תיירים ישראלים למקומות מסוימים ביוון מדי שבוע עם בדיקת קורונה ובידוד מקוצר.
באפריל 2021 התקיימה בפאפוס שבקפריסין פגישה מרובעת בין שרי החוץ של איחוד האמירויות הערביות, יוון, ישראל וקפריסין.
כעבור חודש הגיע שר החוץ היווני דנדיאס לביקור של הבעת סולידריות עם ישראל לאור מבצע שומר החומות, וביולי באותה שנה הגיע לביקור נוסף ונפגש עם שר החוץ יאיר לפיד.
באוגוסט 2021 התקיימה בישראל פגישה משולשת בהשתתפות לפיד, דנדיאס ושר החוץ הקפריסאי ניקוס חריסטודולידס, אשר נפגשו גם עם שרת האנרגיה קרין אלהרר, ראש הממשלה נפתלי בנט ונשיא המדינה יצחק הרצוג.
ישראל, יוון וקפריסין בונות יחדיו כבל חשמל תת-ימי בשם מגשר אירו-אסיה המיועד לחבר בין רשתות החשמל של שלוש המדינות.
שגריר יוון בישראל (מספטמבר 2021) הוא קיריאקוס לוקאקיס.
על רקע התחממות היחסים בין ישראל לטורקיה, יוון וקפריסין חששו מהחלשות הברית ביניהן לבין ישראל.
בישראל נאמר שההתקרבות לטורקיה הייתה מוגבלת ולא תיעשה בשום אופן על חשבון המיזמים הביטחוניים והכלכליים (ובראשם מיזמי הגז) עם יוון וקפריסין.
ב-24 בפברואר 2022 ביקר הנשיא יצחק הרצוג ביוון, שם נפגש עם ראש ממשלת יוון קיריאקוס מיצוטאקיס, נשיאת יוון קתרינה סקלארופולו ועם ראש עיריית אתונה קוסטאס באקויאניס.
ביולי 2023 כאשר פרצה ביוון שריפת ענק שלחה ישראל לעזרת יוון משלחת שכללה בין היתר שני מטוסי כיבוי וצוותי קרקע.
לאחר טבח שבעה באוקטובר הגיע ראש ממשלת יוון לביקור סולידריות כשהוא מצהיר "אני מגיע לפה לא רק כבעל ברית, אלא כידיד אמת." בהמשך המלחמה הוא אמר ש"ככל שישראל תמשיך במערכה הצבאית האגרסיבית מאוד הזו, כן, תהיה דאגה גוברת לגבי מידתיות התגובה הישראלית"
באפריל 2023, חתמו ישראל וייוון על אספקת טילי 'ספייק' תוצרת רפא"ל לייוון תמורת 1.4 מיליארד ש"ח.
בשנים האחרונות התהדק שיתוף הפעולה האסטרטגי בין ישראל, יוון וקפריסין, על רקע המתיחות הביטחונית והכלכלית עם טורקיה במזרח הים התיכון.
המדינות מקיימות באופן קבוע את "פסגת המנהיגים".
ומשתפות פעולה בתחומי הגנה אווירית, אימונים צבאיים משותפים של חילות האוויר והים, וקידום פרויקטים אנרגטיים כמו צינור הגז EastMed.
שיתוף פעולה זה נועד להוות משקל נגד להתחזקותה של טורקיה באזור ולהבטיח את היציבות והביטחון בנתיבי השיט והאנרגיה בים התיכון.
ראש הממשלה בנימין נתניהו, ראש ממשלת יוון קיריאקוס מיצוטאקיס ונשיא קפריסין ניקוס כריסטודולידיס קיימו בחודש דצמבר בשנת 2025 הצהרה משותפת בסיום פסגה מיוחדת שהתקיימה בירושלים - על רקע המאמצים של שלושת המדינות להדק את הקשרים ביניהן.
לברית ההלנית ישראל יוון וקפריסין יהיה כוח צבאי משותף לתגובה מהירה, שיכלול כ-2,500 חיילים.
לרשות הכוח הצבאי יעמדו ספינות, מטוסי קרב ותשתיות נוספות שייפרסו באיים היווניים קרפטוס ורודוס, ובמקביל גם ביוון בקפריסין ובישראל.
לפי התכנון, אתונה וירושלים ישלחו 1,000 חיילים כל אחת, וניקוסיה תשלח 500 חיילים.
בנוסף, חיל האוויר הישראלי והיווני יעמידו לרשות הכוח טייסת אחת מכל מדינה.
ביקור ראש המטה הכללי של צבא יוון, גנרל כריסטוס כריסטודולו, בישראל כאורחו של הרמטכ"ל אביב כוכבי, אוקטובר 2019
יחסי יוון–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת ליטא.
שתי המדינות הן ריבוניות וחברות מלאות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
יוון הכירה בעצמאותה של ליטא ב-23 במאי 1922, יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו לראשונה לאחר התפרקות ברית המועצות וסיום הכיבוש הסובייטי, ב-7 בינואר 1992. יוון לא הכירה מאז ומעולם בסיפוחה של ליטא לברית המועצות.
ליטא מיוצגת ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה והוקמה ב-1997, יחד עם קונסוליית כבוד שלה בעיר סלוניקי.
יוון מחזיקה שגרירות בווילנה מאז 2 בינואר 2005.
בפברואר 1997, נשיא ליטא אלגירדס ברזאוסקאס ביקר ביוון
ב-2 ביולי 2007, ביקרה שרת החוץ פטרס ואיקיצ'ונס ביוון
בספטמבר 2008, ראש ממשלת ליטא גדימינאס קירקילאס ביקר באתונה
הסכם שיתוף פעולה בתחומי התרבות, התיירות, הכלכלה, התעשייה והטכנולוגיה.
הסכם בנושא תובלה ימית בין שתי המדינות.
הסכם על כניסת אנשים למדינה השנייה.
הסכם הגנה על מידע מסווג של המדינה השנייה.
יחסי יוון–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין נסיכות מונקו.
היחסים בין מונקו ליוון הם יחסים "ברמה גבוהה של שיתוף פעולה" על פי משרד החוץ היווני.
בין שתי המדינות נחתם הסכם בנושא מניעת כפל מס.
אזרחי מונקו ויוון לא חייבים באשרה כדי להיכנס למדינה השנייה.
אלבר השני, נסיך מונקו, ביקר בביקור פרטי באתונה ב-17 וב-18 במאי 2010, בביקור הוא נפגש עם נשיא הרפובליקה ההלנית, קרולוס פפוליאס.
יוון לא מיוצגת במונקו בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בפריז, צרפת.
בדרג הקונסולרי מיוצגת יוון במונקו באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במונטה קרלו.
מונקו לא מיוצגת ביוון בדרג השגרירות.
בדרג הקונסולרי מיוצגת מונקו ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה.
יחסי יוון–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין נסיכות ליכטנשטיין.
על פי משרד החוץ היווני היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יוון לבין ליכטנשטיין "יכולים להיחשב לטובים למדי", וזאת למרות ששיתוף הפעולה בין שתי המדינות הוא מזערי, שכן, לא הייתה ביקורת מכל סוג שהיא במשך שנים רבות.
גם ביקורים הדדיים לא נפוצים בין שתי המדינות נחשבים לדבר לא נפוץ.
תחום שיתוף הפעולה המשמעותי ביותר בין שתי המדינות הוא חילופי התמיכה במועמדויות של השנייה בפורומים בינלאומיים בהם שתי המדינות משתתפות.
50 משפחות יווניות מתגוררות ועובדות בליכטנשטיין.
אזרחי שתי המדינות לא חייבים באשרת כניסה למדינה השנייה.
יוון לא מיוצגת בליכטנשטיין אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בברן, בירת שווייץ.
ליכטנשטיין לא מיוצגת ביוון אלא באמצעות מסדרון בשגרירות השווייצרית הממוקמת באתונה, בירת יוון.
יחסי יוון–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
יחסי החינוך שבין יוון ללוקסמבורג מוסדרים בהסכם בין שתי המדינות משנת 1990. ההסכם קובע כי יוונית תהיה אחת משפות הבחירה במדינה והנושא ילמד בכיתות באמצעות תוכנית תלת-שנתית שיקים משרד החינוך היווני.
קיימת קהילה יוונית חזקה בת 2,000 איש בלוקסמבורג.
הקהילה מורכבת כמעט כולה משליחים מדיניים יוונים שעובדים בלוקסמבורג במסגרת החברות של יוון במספר ארגונים פאן-אירופיים.
המיעוט הנשאר בקהילה הגיע ללוקסמבורג כדי לעבוד בעסקים וחברות יווניות הפועלות מהמדינה.
יוון היא אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בלוקסמבורג.
האיים קורפו, רודוס וקוס הם האיים הפופולריים ביותר אצל הלוקסמבורגים והם מגיעים אליהם באמצעות טיסות צ'ארטר מיוחדות של חברת לוקסאייר.
כ-30,000 תיירים לוקסמבורגיים (כ-6-7% מהאוכלוסייה הכללית) מגיעים ליוון מדי שנה.
הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בלוקסמבורג אחראית על כל אזור בנלוקס והיא פעילה מאוד.
אזרחי שתי המדינות יכולים להיכנס ולצאת אחת מהשנייה באופן חופשי לחלוטין.
יוון מיוצגת בלוקסמבורג באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בלוקסמבורג העיר, בירת לוקסמבורג.
לוקסמבורג מיוצגת ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה, בירת יוון.
יחסי יוון–מוזמביק הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת מוזמביק.
על פי משרד החוץ היווני, "היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות הם יחסים טובים וידידותיים".
שיתוף הפעולה הגדול ביותר של יוון עם מוזמביק הוא שיתוף פעולה במגזרי הספנות התיירותית.
במוזמביק ישנה קהילה יוונית של 150 נפשות, רובם מתגוררים בעיר הבירה מפוטו.
הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של מוזמביק הוקמה בשנת 2006.
אזרחי יוון חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של מוזמביק.
אזרחי מוזמביק חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של יוון.
יוון לא מיוצגת במוזמביק בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה הממוקמת בפרטוריה, אחת מבירותיה של דרום אפריקה.
יוון מיוצגת במוזמביק בדרג הקונסולרי ומחזיקה בקונסוליית כבוד בעיר מפוטו.
מוזמביק לא מיוצגת ביוון בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה הממוקמת ברומא, בירת איטליה.
יחסי יוון–ירדן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הממלכה הירדנית ההאשמית.
בין הרפובליקה ההלנית לממלכה הירדנית ההאשמית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ של יוון, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לממלכה הירדנית ההאשמית הם יחסים קרובים המתבטאים בשיתופי פעולה שונים במגוון תחומים.
בערך חמש מאות אזרחים יוונים מתגוררים בירדן, רובם הן אזרחיות יווניות הנשואות לאזרחים ירדנים שלמדו במוסדות יווניים שונים.
ישנן כחמש עשרה משפחות יווניות בהן כל בני הבית הם יוונים ואינם שייכים לעמים שונים.
הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים הקימה בית ספר יווני-אורתודוקסי המלמד בשפה הערבית, אשר המצטיינים שבו מקבלים מלגות ללימודים גבוהים ביוון עצמה.
האיגוד היווני הראשי בירדן הוא "איגוד הנשים היווניות של ירדן", אשר פעיל במגזרים החברתיים והתרבותיים.
הארגון שם לעצמו כמטרה את שימור התרבות היוונית בירדן ואת קידום הלימוד של השפה היוונית והתרבות שלה אצל יוונים צעירים.
המאמינים היוונים האורתודוקסים בירדן מונים כ-120,000 איש, רובם דוברי ערבית.
ירדן מיוצגת ביוון בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באתונה, בירת המדינה.
ירדן מיוצגת ביוון גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסלוניקי.
יוון מיוצגת בירדן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בעמאן, בירת המדינה.
יחסי יוון–כווית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין ממלכת כווית.
הרפובליקה ההלנית כוננה את יחסיה עם ממלכת כווית לראשונה בשנת 1964. השגרירות של יוון בכווית סיטי, בירת כווית, מייצגת את האינטרסים היווניים במדינה.
כווית גם היא מיוצגת ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה.
בנוסף לשגרירות היוונית בכווית סיטי, מחזיקה יוון גם משרד לשיתוף פעולה כלכלי.
על פי משרד החוץ היווני, האקלים של היחסים הבילטרליים שבין יוון לכווית הוא "טוב מאוד".
יוון הייתה חלק מקואליציית ה-34 שנוצרה בתמיכת ארגון האומות המאוחדות על מנת לעזור לכווית להתמודד עם הפלישה העיראקית אליה בשנת 1991. משרדי החוץ של יוון וכווית חתמו על מספר מזכרי הבנות בתחומים בילטרליים.
שתי משימות ממשלתיות ורשמיות של ארכאולוגים יוונים הגיעו לכווית בין השנים 2007–2009 על סמך הסכם בתחום הארכאולוגיה שנחתם בין שתי המדינות.
הארכאולוגים היוונים חקרו מבצר מתקופת השלטון ההלניסטי במדינה, שנמצא בתחומי האי פילכה.
גם השם של האי עצמו מגיע מהמילה היוונית "Φυλάκιον" שפירושה בעברית "מוצב".
אלמנטים מהמיתולוגיה היוונית עדיין קיימים במיתוסים המקומיים-איסלאמיסטיים של תושבי האי.
ישנה נוכחות מוגבלת של יוונים בכווית.
רוב היוונים המתגוררים בכווית עובדים עבור חברות יווניות או בינלאומיות המגזרים הבולטים בכלכלתה של כווית.
יוון מיוצגת בכווית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בכווית סיטי, בירת המדינה.
כווית מיוצגת ביוון בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באתונה, בירת המדינה.
יחסי יוון–מונגוליה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין מדינת מונגוליה.
יחסי יוון–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין יוון.
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1899, ובשנת 1960 נפתחו שגרירות יוון בטוקיו ושגרירות יפן באתונה (מוקדם יותר בשנת 1922 נפתחה הקונסוליה היפנית באתונה, שנסגרה בשנת 1935 ונפתחה מחדש רק בשנת 1956).
לשתי המדינות יש שיתוף פעולה הדוק במגוון תחומים.
היחסים בין המדינות החלו להתפתח מאז חתימת הסכם הידידות, המסחר והניווט.
בפרט, ההסכמים הבאים נחתמו בין המדינות:
הסכם שיתוף פעולה בתחום התעופה (1973)
הסכם לשיתוף פעולה בחינוך (1981)
המדינות פיתחו יחסים דו-צדדיים על רקע משברים בינלאומיים שונים ובמטרה לפתור בעיות הדדיות.
יוון ויפן מספקות תמיכה הדדית בפרויקטים שונים ומועמדות למקומות בארגונים שונים.
בשנת 1919, יוון תמכה בהצעה היפנית של שוויון בין הגזעים.
שתי המדינות תמכו במועמדות זו של זו לחברות בלתי קבועות במועצת הביטחון של האו"ם לתקופות 2005–2006, בשיתוף פעולה במהלך עבודת המועצה לאותה תקופה.
מדינאים רמי דרג עורכים ביקורים ידידותיים הדדיים.
בין ה-3 ל-5 במרץ 2002, ליווה ראש ממשלת יוון, קוסטאס סימיטיס, קבוצה של אנשי עסקים ועיתונאים ביפן.
יו"ר הפרלמנט היווני אנה פסארודה-בנאקי שהתה בטוקיו בין ה-29 במאי עד ה-3 ביוני 2005. ביקור חוזר במהלך פסגת האיחוד האירופי–יפן נערך על ידי ראש ממשלת יפן, יוניצ'ירו קואיזומי, מה-1 עד ה-3 במאי 2003, כאשר יוון הייתה יו"ר מועצת האיחוד האירופי, ונפגש עם מקבילו קונסטנטינוס סימיטיס.
בין ה-9 עד ה-10 בינואר 2005 ביקר יו"ר הפרלמנט של יפן, יחי קונו, ביוון, ובין ה-10 ל-13 בנובמבר 2005 ביקר ראש ממשלת יוון, קוסטאס קרמנליס, ביפן.
היקף היצוא בין יפן ליוון הוא די משמעותי, אך יפן מייצאת ליוון פי 10 יותר סחורות ממה שהיא מייבאת מיוון.
פריטי הייצוא העיקריים של יפן הם מוצרי טכנולוגיה גבוהה ותעשייה.
הייצוא העיקרי של יוון הוא מוצרים חקלאיים ושיש.
בשנים האחרונות חלה עלייה בייצוא מיוון תוך ציון הפוטנציאל הגבוה והתחרותיות של היצרנים היוונים בשוק המקומי של יפן.
בניית ספינות מתפתחת באופן דינמי: ספינות רבות מצי הסוחר היווני נבנות במספנות ביפן, והיקף ההזמנות הכולל הוא 2 מיליארד דולר בשנה.
השקעות מיפן ליוון אינן מספיק גבוהות, אם כי חברות יפניות מביעות עניין להשקיע בעסקים יוונים.
מדי שנה נפגשות משלחות של חברות גדולות במשא ומתן, ובשנת 2005, המשלחת היוונית אף הקימה ביתן משלה ביריד הבינלאומי באיצ'י, יפן.
התיירות אף היא מתפתחת: מדי שנה מבקרים ביוון עד 80 אלף יפנים, ושיא התיירות התרחש בשנת 2004 במהלך המשחקים האולימפיים באתונה.
בשנת 2000 הוקמה לשכת המסחר היוונית-יפנית, כעמותה ללא כוונת רווח, כתוצאה מפעילותה המוצלחת של האגודה לשיתוף פעולה של עסקים יוונים-יפנים.
הלשכה עוסקת בפיתוח קשרי כלכלה, סחר ועסקים בין יוון ליפן.
בשנת 1999 נחגגו 100 שנה ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
יוון ויפן מארגנות באופן קבוע אירועי חילופי תרבויות משותפים, שהפכו לנפוצים במיוחד במהלך ההכנות לאולימפיאדת 2004 באתונה, כחלק מתוכנית הפעולה היוונית-יפנית.
כ-300 ילידי יוון מתגוררים ביפן, רובם עובדים של חברות בינלאומיות או אנשי עסקים המתגוררים באופן קבוע ביפן.
יחסי יוון–מונטנגרו הם יחסי החוץ בין יוון למונטנגרו.
היחסים בין נסיכות מונטנגרו לממלכת יוון החלו רשמית בשנת 1881. יוון הכירה במונטנגרו ב-13 ביוני 2006. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 בדצמבר 2006.
מונטנגרו מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
מאידך, יוון מחזיקה במונטנגרו שגרירות בפודגוריצה.
יחסי יוון-לטביה הם היחסים הדו-צדדיים בין יוון ללטביה.
שתי המדינות חברות מלאות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, נאט"ו והאיחוד האירופי.
שגרירות לטביה באתונה הוקמה בשנת 1998. לטביה מחזיקה גם שתי קונסוליות כבוד בפיראוס ובסלוניקי.
שגרירות יוון בריגה נפתחה בינואר 2005.
יוון הכירה במדינת לטביה ב-23 במאי 1922. מערכת היחסים בין שתי המדינות הופרעה בעקבות מלחמת העולם השנייה, שבה נכבשה לטביה זמן קצר על ידי גרמניה הנאצית, ואז לתקופה ארוכה יותר נכבשה על ידי ברית המועצות.
עצמאות לטביה מחדש הוכרה על ידי יוון ב-27 באוגוסט 1991; ולאחר מכן השבת היחסים הדיפלומטיים ב-2 בספטמבר 1991. יוון מעולם לא הכירה רשמית בסיפוח המדינות הבלטיות על ידי ברית המועצות.
מאז 1997 התרחשו מספר ביקורים מדיניים:
27 באוגוסט 1997 עד 31 באוגוסט 1997; ולידיס בירקבס, שר החוץ הלטבי, ביקר ביוון.
14 באוקטובר 1997 עד 15 באוקטובר 1997; יורגוס פפנדראו, שר החוץ היווני ביקר בלטביה.
16 במרץ 1999 עד 20 במרץ 1999; גונטיס אולמניס, נשיא לטביה ביקר ביוון.
19 באוקטובר 1999; כריסטוס רוקופילוס, שר החוץ החלופי ביקר בלטביה.
8 באוקטובר 2000 עד 11 באוקטובר 2000; קוסטנטינוס סטפנופולוס, נשיא יוון ביקר בלטביה.
יוון הסכימה לתמוך בהצעה של לטביה להצטרף לנאט"ו ולאיחוד האירופי.
12 במאי 2001 עד 22 במאי 2001; ואירה ויקה-פרייברגה, נשיא לטביה נפגש עם קוסטנטינוס סטפנופולוס, נשיא יוון, בפסגה שכותרתה "לקראת כלכלה חדשה: מהפכת המידע" באתונה.
הם דנו בכניסת לטביה לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
27 במרץ 2002 עד 29 במרץ 2002; ואירה ויקה-פרייברגה, נשיא לטביה ביקר ביוון ודן ביחסים בין המדינות.
1 ביולי 2002; ביקור בלטביה על ידי שר החוץ של יוון, אנסטסיוס ג'אניטיס.
מאי 2003; קוסטס סימיטיס, ראש ממשלת יוון ביקר בלטביה.
אוגוסט 2004; ואירה ויקה-פרייברגה, נשיא לטביה ביקר ביוון במהלך אולימפיאדת הקיץ 2004.
קיימים מספר הסכמים דו צדדיים:
1998 – הובלה בינלאומית של נוסעים וסחורות בדרך.
1998 – הגנה וקידום הדדי של השקעות.
הסכם משנת 1999 לביטול דרישות ויזה הדדית.
2000 – שיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי.
2001 – שיתוף פעולה בתחומי תרבות, חינוך ומדע.
2002 – הימנעות ממיסוי כפול (טרם בתוקף).
ליוון יש עודף סחר עם לטביה.
יחסי יוון–מולדובה הם יחסי החוץ בין יוון למולדובה.
יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם מולדובה ב-27 במרץ 1992. לשגרירות יוון בקייב הסמכה מקבילה לקישינב, שם יוון מחזיקה קונסוליית כבוד.
מולדובה פתחה את שגרירותה באתונה בשנת 2003.
קשריה של יוון עם מולדובה מבוססים על קשרים תרבותיים בני מאה שנה בין שני העמים, והם מתאפיינים ברוח של שיתוף פעולה, חברות ואמון הדדי.
היחסים הדו צדדיים בין יוון למולדובה הם מצוינים, והם התפתחו ללא הרף מאז הפכה מולדובה למדינה עצמאית בעקבות קריסת ברית המועצות.
יוון רוצה לקדם יחסים דו-צדדיים אלו, במיוחד במגזר הכלכלי והסחר.
יש עניין רב במולדובה בשפה והתרבות היוונית.
הוראה בשפה היוונית מוצעת על ידי שלושה מכונים להשכלה גבוהה במולדובה.
כיום, מספר האזרחים ממוצא יווני המתגורר במולדובה נע בין 3,000 ל-4,000 איש, והם באים בעיקר מברית המועצות לשעבר והם ברובם דוברי רוסית.
יוון מחזיקה במולדובה קונסוליה בקישינב בלבד.
מאידך, מולדובה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
יחסי יוון–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין יוון לקוריאה הצפונית.
במהלך מלחמת קוריאה לחמו כוחות יווניים כחלק מכוחות האו"ם, לצד צבא קוריאה הדרומית, נגד צבא קוריאה הצפונית.
יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם צפון קוריאה בשנת 2001, לאחר שחתמה באתונה על אמנה ב-8 במרץ 2001. הרפובליקה ההלנית מיוצגת ברפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה על ידי שגרירותה בסיאול, ואילו שגריר צפון קוריאה ברומא מוסמך גם ליוון.
שתי המדינות מקיימות קשר פוליטי מוגבל, ברמה הרשמית.
יוון תומכת בתוקף בקידום הליך של פירוק מהנשק הגרעיני בצפון קוריאה, במסגרת האו"ם, באמצעות דיאלוג והסדר שלום של הסוגיות העומדות באזור.
קיימת פעילות מינימלית בתחום היחסים הכלכליים הדו-צדדיים, עקב הסנקציות הבינלאומיות הקיימות נגד הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה.
עם זאת, במטרה לטפל במאבק במחסור המזון העומד בפני העם הצפון קוריאני, כמו גם הליקויים הקשים בחינוך, יוון הציעה סיוע בפיתוח לרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה בצורה של מלגות.
בכל הנוגע לענייני דת, המטרופוליטן האורתודוקסי של קוריאה, שנוסד על ידי הפטריארכיה האקומנית בשנת 2004, מקיים קהילה אחת מאורגנת בפיונגיאנג.
יחסי יוון–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין יוון לדרום קוריאה.
מיד בשנת 1950 שלחה יוון כוח משלחת שיסייע לדרום קוריאנים נגד הקומוניסטים במהלך מלחמת קוריאה באותה תקופה, קיבלה הקהילה האורתודוקסית הקטנה של קוריאה תמיכה מצד הכמרים היוונים הצבאיים.
מאי 1995, סגן השר לתכנון מדיניות וארגונים בינלאומיים באן קי-מון
מאי 2000, יו"ר האספה הלאומית פארק ג'ון-קיו
אוקטובר 2001, שר לענייני הימים והדייג יו סאם-נאם
אוגוסט 2002, שר המסחר הוואנג דו-יון
אפריל 2004, שר החוץ באן קי-מון
באוגוסט 2004 שר התרבות והתיירות יונג דונג-צ'ה
אפריל 2006 שר החוץ באן קי-מון
ספטמבר 2006, הנשיא רו מו-היון
יוני 2007, שר לענייני הימים והדייג קאנג מו-היון
אוקטובר 2007, שר לענייני הימים והדייג קאנג מו-היון
ביולי 1987 שר החוץ קרולוס פפוליאס
בנובמבר 1990 ראש ממשלת יוון קונסטנטינוס מיצוטקיס
מרץ 1998, שר הצי מרקנטיל סטוורוס סומאקיס
אוקטובר 2000, משנה שר החוץ אליזבט פפזוי
בפברואר 2003, שר החוץ טאסו ג'אניטיס
נובמבר 2004, שר הפיתוח החקלאי אוונג'לוס בסיאקוס
ינואר 2005, שר הסחר הימי מנוליס קפלוגיאניס
יוני 2007, שר התחבורה והתקשורת מיכאליס ליאפיס
הסכם לביטול דרישות הוויזה (25 בפברואר 1979)
הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (16 במאי 1994)
הסכם הגנה על השקעות (25 בינואר 1995)
הסכם בדבר הימנעות ממיסוי כפול (20 במרץ 1995)
יחסי יוון–לבנון הם יחסי החוץ בין יוון ולבנון.
הקשר בין שתי המדינות התרחש עוד מימי קדם, עם פעילויות המסחר המוקדמות בין היוונים הקדומים לפיניקים.
בתקופה המודרנית היחסים הדו-צדדיים של יוון–לבנון טובים מאוד בכל הרמות.
יוון מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות.
לבנון מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון ובלה פרנקופוני.
יוון נחשבת גם כבסיס רוחני לקהילות היווניות האורתודוקסיות והיווניות הקתוליות בלבנון.
יחסי יוון–לבנון מסורתיים ידידותיים מאוד ומאופיינים בכבוד ואמון הדדי.
לאורך ההיסטוריה בין שתי המדינות, יוון תומכת בחזקה במטרות פוליטיות בלבנון מאז 1948 והייתה המדינה היחידה, יחד עם קפריסין, שקיבלה בברכה את אזרחי לבנון במהלך מלחמת האזרחים בלבנון.
בתחום הדיפלומטי והפוליטי קיים שיתוף פעולה ותמיכה הדדית במועמדות.
יוון תמכה באופן פעיל בלבנון במהלך המלחמה האחרונה.
היא נענתה מיד לבקשה למתן סיוע הומניטרי וממשיכה לתרום לשיקום המדינה, לא רק ברמה הכלכלית אלא גם במדיניות.
הסיוע ההומניטרי שהציעה יוון לעם הלבנוני במהלך מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 נאמד בכ-2.5 מיליון אירו, כולל תרומות כספיות.
יתר על כן, הסיוע הכספי שהציעה יוון באמצעות ארגונים בינלאומיים הגיע ל-223,500 אירו.
בוועידת התורמים הבינלאומית האחרונה בפריז (25 בינואר 2007), הודיעה יוון על קרנות סיוע נוספות להקמת תשתיות לבנוניות בהיקף של 5 מיליון אירו.
נשיא יוון, קרולוס פפוליאס, ערך ביקור ממלכתי בלבנון בין התאריכים 13–16 בינואר 2004. במהלך ביקור זה קודמו עוד יותר היחסים בין יוון ללבנון באמצעות חתימת הסכמים דו-צדדיים ופגישת הקהילות העסקיות של שתי המדינות.
שרת החוץ היוונית דורה בקויאניס ביקרה בסוף חודש אוגוסט בלבנון על מנת לקבל מידע מלא על ידי גורמים לבנוניים על מצב העניינים במדינה, לנוכח נשיאות יוון במועצת הביטחון של האו"ם בספטמבר 2006. ביקורים אחרים בלבנון נערכו גם על ידי ראש מפלגת האופוזיציה היוונית הראשית, יורגוס פפנדראו וסגן שר האוצר היווני.
לאחר הפיצוץ בנמל ביירות, שלחה יוון מטוס צבאי C-130 וצוות חיפוש והצלה של יחידת האסון שכלל 12 חברים, כלב רחרוח, שני כלי רכב וציוד.
את הצוות ליווה סגן שר החוץ היווני.
המשרד להגנה אזרחית וניהול משברים ביוון אמר כי הוא נותר בקשר עם שלטונות לבנון ועומד מוכן להגיש סיוע נוסף אם יתבקש, ואילו ראש ממשלת יוון קיריאקוס מיצוטאקיס אמר כי יוון מוכנה להעביר עזרה וציוד רפואי נוסף ללבנון.
בנוסף נשלחה נחתת הטנקים היוונית של ג'ייסון Ikaria ללבנון עם אנשי מקצוע בתחום הבריאות, ציוד רפואי וציוד.
ההסכמים העיקריים בין המדינות כוללים:
הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות.
אמנה קונסולרית של סחר, שילוח והתקנה.
הסכם על תחבורת דרכים בינלאומית לנוסעים ולסחורה.
הסכם חינוכי לשיתוף פעולה תרבותי ומדעי.
לאחר כניסתו לתוקף של הסכם זה, הסכם החינוך משנת 1949 אינו תקף עוד.
הסכם לשיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי
הסכם לשיתוף פעולה בתחום התיירות.
לאחר כניסתו לתוקף של הסכם זה, ההסכם לשיתוף פעולה בנושא תיירות משנת 1970 כבר אינו תקף.
הסכם למניעת מיסוי כפול על הכנסות ממשלוח תחבורה אווירית.
פרוטוקול של שיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכני בתחום החקלאות.
תרומת יוון בתחום התרבות היא משמעותית, בהתחשב בכך שמשרד החינוך הלאומי והדת מעניק 17 מלגות בשנה לאוניברסיטאות ומוסדות טכניים ביוון.
בלבנון פועלת אגודה של בוגרי לבנון מהאוניברסיטאות היווניות LLGGU בראשות ד"ר ג'ורג' שייב, שנוסדה בשנת 1994. גם במסגרת תוכניות האיחוד האירופי, מספר בוגרי אגרונומיה סיימו את לימודיהם במכון האגרונומי הים תיכוני בחאניה.
הקהילה היוונית בלבנון כללה לא יותר מ-2,500 איש לפני מלחמת לבנון השנייה, אך רובם פונו ממנה עם ספינות יווניות, כדי להימנע מפעולות מלחמה.
קיימים קהילה יוונית וגם מועדון הלני בביירות.
כיום, על פי הערכה, מתגוררים בלבנון 1,500 אזרחים יוונים.
קיימת אוכלוסייה מוסלמית יוונית גדולה בלבנון באזור טריפולי, שמדינת יוון מתעלמת ממנה בדרך כלל.
השפה היוונית נשמרת על ידי רוב האנשים בקהילות אלה.
המוסלמים היוונים מהווים את רוב היוונים בלבנון עם למעלה מ-10,000 איש.
הקהילה הלבנונית ביוון כוללת כיום כ-30,000 אזרחים, המרוכזים בעיקר באזור העירוני של אתונה הבירה.
יחסי יוון–לוב הם יחסי החוץ בין יוון ללוב.
הקרבה הגאוגרפית והנוכחות היוונית הארוכה בחופי לוב הופכים את שתי המדינות לשותפות טבעיות.
הספקטרום המוסדי של הסכמים דו-צדדיים היה מפותח וכיסה מגוון רחב של תחומים.
יוון סייעה ללוב ברמות פוליטיות והומניטריות במהלך המהפכה של 2011, ובהמשך.
מספר לא מבוטל של פצועים לובים אושפזו בבתי חולים שיקומיים ביוון.
מאז יולי 2014 נכנסה לוב לתקופה חדשה של מהומה ועימותים.
משלחות דיפלומטיות זרות בלוב, למעט כמה יוצאים מן הכלל, השעו את פעולתן.
שגרירות יוון בטריפולי השעתה את פעולתה באופן זמני ב-31 ביולי 2014 והמשיכה בפינוי 186 אזרחים יוונים וזרים (סינים, קפריסאים, בלגים, בריטים) שהגיעו לנמל פיראוס על סיפונה של הפריגטה של חיל הים היווני "סלמיס".
כדי להתמודד עם המשבר בלוב, מינה מזכ"ל האו"ם את מר ע' סאן סלאמאס לנציגו המיוחד וראש משלחת התמיכה של האו"ם בלוב (אונסמיל), אשר ירש את מר מרטין קובלר.
יוון תומכת בהתמדה בהשקטת האלימות ומשתתפת יחד עם שותפותיה ל במאמצי הקהילה הבינלאומית במטרה ליצור תנאים מתאימים ליציבות וביטחון וכן לשלטון חוק מודרני בלוב.
במסגרת המאמצים האמורים, ביקר שר החוץ ניקוס קוציאס בטריפולי ב-28 בנובמבר 2016, שם נפגש עם ראש ממשלת ממשלת ההסכם הלאומי (GNA), פאיז א-סראג' ושר החוץ מוחמד טאהא סיאלה .
לבסוף, יוון יוצגה על ידי ראש ממשלתה בכנס הבינלאומי ללוב שהתקיים בפאלרמו בין התאריכים 12–13 בנובמבר 2018, וזו הוכחה נרחבת להגברת העניין שלה להחזיר את היציבות במדינה.
יוון מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי.
לוב מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
יחסי יוון–לאוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 ביוני 1989. הבידוד הבינלאומי ארוך הטווח של לאוס, המרחק הגאוגרפי העצום המפריד בין שתי המדינות והעדר קהילה יוונית מתמשכת בלאוס סיפקו מרחב מועט, בעבר, לפיתוח יחסים פוליטיים דו-צדדיים, אשר, עם זאת, מתקיימים בעיקר באופן רב צדדי.
לאוס מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה בז'נבה, שווייץ.
יוון מיוצגת בלאוס באמצעות שגרירותה בהאנוי, וייטנאם.
יחסי יוון–מאלי הם יחסי החוץ בין יוון למאלי.
שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים.
בקיץ 2020 שר ההגנה הצרפתי הצהיר כי ביקש מעמיתו היווני לשלוח כוחות צבא יווניים לאפריקה, ובכלל זה למאלי, כדי להילחם בטרור.
מאלי מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
יוון מיוצגת במאלי באמצעות שגרירותה בדקר, סנגל, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בבמקו.
יחסי יוון–מלטה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת מלטה.
השגרירות היוונית בוולטה נפתחה בשנת 2004, לפני שנה זו שגרירות יוון ברומא הייתה אמונה גם על מלטה.
למלטה יש שגרירות באתונה ושתי קונסוליות כבוד בפיראוס ובסלוניקי.
בשנת 2014 סך הייצוא היווני למלטה היה 211 מיליון דולר אמריקאי וכלל בעיקר נפט מזוקק, שנאים, ודם בעלי חיים.
באותה השנה סך הייצוא המלטזי ליוון עמד על 49.2 מיליון דולר אמריקאי וכלל גם הוא בעיקרו נפט מזוקק.
ראש ממשלת יוון קוסטס סימיטיס ביקר בוולטה ב-24-25 במאי 2001.
נשיא מלטה גואידו דה מרקו ביקר ביוון ב-11-13 בספטמבר 2002.
ראש ממשלת יוון קוסטס קרמנליס ביקר בוולטה ב-9-11 באוקטובר 2008, בביקור נפגש ראש הממשלה עם נשיא מלטה דאז אדוארד פנק אדאמי ועם ראש ממשלת מלטה דאז לורנס גונצי.
הסכם בדבר שיתוף פעולה מסחרי (1976)
הסכם בדבר שיתוף פעולה מדעי (1976)
הסכם בדבר שיתוף פעולה תרבותי (1976)
הסכם זכויות כלכליות, תעשייתי ושיתוף פעולה טכני (1980)
הסכם בדבר תובלה אווירית (1999)
הסכם בדבר פעולה בנושא הגנה אזרחית (2001)
הסכם בדבר שיתוף פעולה משטרתי (2001)
הסכם מניעת כפלי מס (2004)
לאחר תרומת ממשלת יוון בשנת 1992, ב-26 בינואר 1997 נחנך פארק יווני במלטה במעמד שר החוץ היווני דאז.
ליוון ולצ'כיה יחסים דיפלומטיים מאז 1993. היחסים הדיפלומטיים בין יוון לצ'כוסלובקיה לשעבר, כוננו כבר בשנת 1920. צ'כיה מחזיקה שגרירות באתונה ויוון מחזיקה שגרירות בפראג.
שתי המדינות הן ריבוניות וחברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
בדצמבר 2015 נקרא הדיפלומט היווני פאנאיוטיס סאריס מהשגרירות בפראג חזרה לאתונה בשל הצהרה לא מובנת של נשיא צ'כיה מילוש זמאן כשדיבר על משבר החוב של יוון ועל המצב המורכב שנוצר בגוש האירו כתוצאה ממנו.
יחסי יוון–פיג'י הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הרפובליקה של איי פיג'י.
יוון ופיג'י כוננו באופן רשמי את יחסיהן הדיפלומטיים בשנת 1978. על פי משרד החוץ היווני, "היחסים בין שתי המדינות טובים וקיים שיתוף פעולה דו-צדדי ומולטירלי משביע רצון".
אין קהילה יוונית על האיים.
מעט מאוד אנשים ממוצא יווני עובדים על האיים, וגם זאת לרוב כשליחים של ארגונים בינלאומיים או כאנשי עסקים המבקרים לעיתים קרובות בהם.
היוונים המגיעים לאיים נכנסים אליהם בקלות וללא צורך באשרת כניסה.
לעומתם, אזרחים פיג'יאנים המגיעים ליוון זקוקים לאשרה כדי להיכנס אליה.
אשרות לאזרחים הפיג'יאנים המגיעים ליוון מונפקות בוולינגטון, ניו זילנד.
מספר שגרירויות של מדינות אירופה הממוקמות בפיג'י מנפיקות גם הן אשרות כניסה ליוון.
יוון לא מיוצגת בפיג'י אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בקנברה, בירת אוסטרליה.
פיג'י לא מיוצגת ביוון אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בבריסל, בירת בלגיה (האמונה על כל שטח אירופה).
יחסי יוון–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין מדינת סמואה העצמאית.
היחסים בין סמואה לבין יוון כוננו בשנת 1984. על פי משרד החוץ היווני "בין שתי המדינות יחסים ידידותיים וטובים, שיתוף הפעולה בין שתי המדינות משביע רצון, בין אם באופן דו-צדדי או באופן מולטילטרלי." אזרחי יוון יכולים להיכנס לסמואה באופן חופשי עד לשהייה של תשעים ימים.
אזרחי סמואה יכולים להיכנס ליוון ללא אשרת כניסה ללא הגבלת זמן.
סמואה לא מיוצגת ביוון כלל.
יוון לא מיוצגת בסמואה, אלא באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בקנברה, בירת אוסטרליה.
יחסי יוון–מלאווי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת מלאווי.
על פי משרד החוץ היווני "היחסים נחשבים ביוון ליחסים טובים וידידותיים מבלי כל בעיות".
מלאווי היא אחת המדינות העניות בעולם ויחסי הסחר של יוון עמה נמצאים ברמה נמוכה מאוד.
יש בערך 180 יוונים החיים במלאווי.
רובם מתגוררים בבלנטייר, בירת הסחר והכלכלה של המדינה, הם הקימו בה קהילה יוונית.
אזרחים יוונים המגיעים למלאווי צריכים אשרת כניסה כדי להיכנס ליוון.
אזרחים מלאווים המגיעים ליוון חייבים גם הם באשרה.
יוון אינה מיוצגת במלאווי אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בהארארה, בירת זימבבואה.
מלאווי אינה מיוצגת ביוון אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בבריסל, בירת בלגיה.
יחסי יוון–פולין הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת פולין.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1919 ושתי המדינות החליפו שגרירויות ב-1922. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
בפולין קיימת קהילה של 3,000 יוונים, כמחצית מהם מתגוררים בורוצלב, שאריתם בפוזנן ובוורשה.
בכל שלוש ערים אלו קיימת כנסייה יוונית-אורתודוקסית ובתי ספר יווניים.
השפה היוונית המודרנית נלמדת במספר אוניברסיטאות בפולין ונושא יוון העתיקה נלמד בכולם.
ביוון קיימת קהילה פולנית לא משפיעה למדי של למעלה מ-50,000 איש.
אזרחי יוון לא חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של פולין.
גם אזרחי פולין לא חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של יוון.
יוון מיוצגת בפולין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בוורשה, בירת המדינה.
פולין מיוצגת ביוון בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה, בירת המדינה.
יחסי יוון–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין מלזיה.
ראש מדינת מלזיה ביקר ביוון באוגוסט 2004 ולקח חלק בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים באתונה.
הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות עמד ב-2016 על 93.1 מיליון דולר אמריקאי, הסחר בין שתי המדינות מגוון ושום סחורה לא השתלטה על חלק עיקרי מהייבוא/ייצוא.
יוון אינה מיוצגת במלזיה בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
יוון מיוצגת במלזיה באמצעות קונסוליית כבוד שהיא מחזיקה בקואלה לומפור, בירת המדינה.
מלזיה אינה מיוצגת ביוון בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה בבודפשט, בירת הונגריה.
מלזיה מיוצגת ביוון באמצעות קונסוליית כבוד שהיא מחזיקה באתונה, בירת המדינה.
בין יוון לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
בתקופת יוון העתיקה הקימו מהגרים יוונים מושבות בדרום גאליה, והעיר החשובה שבהם הייתה מאסיליה.
מאידך, הגאלים היגרו במהלך המאה ה-3 לבלקן, והקימו את גלטיה באסיה הקטנה.
בימי הביניים, הצלבנים הצרפתים מילאו תפקיד מרכזי במסע הצלב הרביעי, ובהקמת מדינות אחדות ביוון, בעקבות פירוקה של האימפריה הביזנטית בשנת 1204. בכך התחילה התקופה המכונה פרנקוקרטיה ביוון.
המדינות הצלבניות הצרפתיות העיקריות היו נסיכות אכאיה ודוכסות אתונה.
בעידן המודרני, הנאורות הצרפתית והרעיונות של המהפכה הצרפתית השפיעו ההוגים הגדולים של הנאורות היוונית, כגון אדאמנטיוס קוראיס שחי בצרפת, וריגאס פראיוס, ושימשו בסיס אידאולוגי עבור מלחמת העצמאות היוונית.
חיילים צרפתים גם כבשו את האיים היוניים במהלך המלחמות הנפוליאוניות, וסללו את הדרך למדינה היוונית העצמאית הראשונה בעידן המודרני, רפובליקת שבעת האיים.
במהלך מלחמת העצמאות היוונית, שהחלה בשנת 1821, הצרפתים הפילהלנים מילאו תפקיד חשוב בכך שסיפקו את המומחיות הצבאית הנדרשת ואת התמיכה הדיפלומטית לעצמאות היוונית בחו"ל.
בין החשובים ביותר היו שארל ניקולא פביבר, מקים הצבא היווני המודרני.
ספינות צרפתיות גם השתתפו בקרב נאווארינו, ובכך הבטיחו את עצמאותה של יוון, וכן משלחת צרפתית נחתה ביוון בשנת 1828, כדי לסייע בגירוש הכוחות העות'מאנים מהמדינה.
יחד עם בריטניה ורוסיה, צרפת הפכה לאחת המעצמות הערבות לעצמאות ממלכת יוון.
זו באה לידי ביטוי בפוליטיקה המקומית היוונית בתקופת שלטונו של המלך אותון, כאשר המפלגה הצרפתית הייתה בתחרות על ההשפעה עם המפלגה האנגלית והמפלגה הרוסית.
חיילים צרפתים, שפעלו יחד עם תומכי וניזלוס, כבשו את אתונה, תפסו את הצי היווני המלכותי, ולבסוף, ביוני 1917 סייעו להדחת קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון.
עם זאת, המדיניות הפרו-יוונית של ממשלת צרפת, התהפכה לאחר התבוסה האלקטורלית של וניזלוס בנובמבר 1920, ולאחר מכן תמכה צרפת בלאומנים הטורקיים בראשות כמאל אתאטורק במלחמתם נגד יוון.
צרפת ויוון היו בעלות ברית במהלך שתי מלחמות העולם, מלחמת קוריאה והמלחמה הקרה, ומעולם לא היו יריבים אחד של השני.
לשתי המדינות יש ברית ידידותית ואסטרטגית במשך עשרות שנים, והן חברות מלאות בארגונים בינלאומיים רבים, כולל האו"ם, האיחוד האירופי, נאט"ו, ארגון הסחר העולמי והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
בנוסף, יוון היא חברה מלאה ב ארגון לה פרנקופוני מאז 2004. יש ביקורים סדירים ברמה גבוהה בין שתי המדינות, ומגעים תכופים בין שני ראשי המדינה.
צרפת ויוון משתפות פעולה בתחומים רבים, כולל תרבותיים, מדעיים, משפטיים וצבאיים.
כמה ערים יווניות, ובראשן ארגוס ואתונה, הן המושבים של בתי הספר הארכאולוגיים וההיסטוריים של צרפת, שבהם תלמידים משתי המדינות לומדים ומשתפים בתחומי הארכאולוגיה וההיסטוריה.
צרפת ויוון משתפות פעולה בתחום הביטחוני ברמה קרובה מאוד, ושתי המדינות משתתפות כל שנה באימונים צבאיים שונים ותרגילים במזרח הים התיכון, יחד עם מדינות אחרות כמו איטליה, מצרים וישראל.
בנוסף, חיל הים הצרפתי והצי היווני משתפים פעולה באופן הדוק בענייני ביטחון בכל האזור הים התיכוני, וספינת הדגל של הצי הצרפתי, ונושאת המטוסים שארל דה גול מבקרת מדי פעם בבסיס הצי היווני במפרץ סודה, הנמל הימי העמוק היחיד המסוגל לתמוך בנושאות המטוסים הגדולות.