tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העיר לוס אנג'לס היא מרכז חשוב לרכבות משא המעבירות סחורה משני נמלים חשובים: נמל לוס אנג'לס ונמל לונג ביץ' שהוא הנמל הגדול בקו החוף המערבי של ארצות הברית.
מסילות רכבת של יוניון פסיפיק ומסילות נוספות מגיעות ישירות עד הנמל הימי.
מהנמל הימי של לוס אנג'לס מופעלת מעברות לאבלון שנמצאת באי סנטה קטלינה באוקיינוס השקט, לא הרחק מהעיר לוס אנג'לס.
רכבות נוסעים מופעלות על ידי "אמטרק", המפעילה רכבות בין עירוניות למרחקים קצרים וארוכים, "מטרולינק", המפעילה קווים פרבריים, והרכבת התחתית של מחוז לוס אנג'לס המפעילה רכבת תחתית המשרתת את לוס אנג'לס ופרבריה.
התעשייה הגדולה ביותר של מחוז לוס אנג'לס היא סחר בינלאומי בזכות נמל לוס אנג'לס ונמל לונג ביץ'.
תעשיית הסרטים של הוליווד מגלגלת מיליארדים מדי שנה.
לוס אנג'לס ספארקס היא קבוצת כדורסל נשים אמריקאית המשחקת בבית המערבי של ליגת ה-WNBA.
הקבוצה, אשר כמשתמע משמה משחקת בלוס אנג'לס, הוקמה ב-1997 והיא אחת משמונה הקבוצות המקוריות של הליגה, ואף השתתפה במשחק הראשון בליגה - נגד ניו יורק ליברטי.
הספארקס היא אחת מהקבוצות המרכזיות בליגה וזכתה עד כה ב-3 אליפויות ליגה וארבע אליפויות הבית המערבי.
השחקנית הבכירה מאז שנותיה הראשונות של הקבוצה, ליסה לסלי, נחשבת לאחת השחקניות הבולטות ביותר בליגה כולה.
ב-1997 הספארקס שחקניות פתחו את עונתה הראשונה של ליגת הנשים ברגל שמאל.
הן הפסידו במשחק הראשון בליגה כנגד ניו יורק ליברטי וסיימו את העונה עם 14 ניצחונות מתוך 28 משחקים.
התוצאה נחשבה למאכזבת והקבוצה לא עלתה למשחקי הפלייאוף.
העונה הבאה הביאה עימה תוצאות מאכזבות עוד יותר, עם 12 ניצחונות בלבד מתוך 30 משחקים.
בשנת 1999 החלה כוכבת הקבוצה לעתיד, ליסה לסלי, להצטיין במשחקיה.
הספארקס סיימו העונה עם 20 ניצחונות מתוך 32 ועלו לראשונה לשלב הפלייאוף, שם ניצחו את קבוצת סקרמנטו מונארכס בחצי גמר אליפות הבית המערבי, אך הפסידו בגמר לאלופת הליגה דאז, יוסטון קומטס.
מגמת השיפור הגיעה לשיאה עם החתמת שחקן ה-NBA לשעבר, מייקל קופר, כמאמן הקבוצה.
תחת הדרכתו של קופר סיימה הקבוצה בשנת 2000 את העונה הרגילה עם 4 הפסדים בלבד מתוך 32 משחקים - שיא אשר עדיין עומד על כנו.
על אף הישג זה וניצחונות נוספים בסדרת חצי הגמר המערבי נגד פניקס מרקורי, שוב כשלו הספארקס בסדרת גמר המערב כנגד הקומטס.
קופר המשיך לאמן את הקבוצה ב-2001, שם חזר על השיא, והפעם הצליחה הקבוצה לזכות לראשונה באליפות הליגה.
באותה עונה עברה הקבוצה לארח את משחקיה בסטייפלס סנטר, אצטדיונה הביתי של קבוצת כדורסל הגברים הבכירה בעיר - לוס אנג'לס לייקרס.
הצלחת שחקניות הקבוצה תחת מאמנן המשיכה גם בשתי העונות הבאות.
ב-2002 הספארקס זכו באליפות נוספת, וב-2003 הפסידו בסדרת הגמר לדטרויט שוק.
המגמה התהפכה בעונת 2004 - בה הספארקס סיימו את העונה הרגילה עם 9 הפסדים והפסידה כבר בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף.
קופר עזב את משרת המאמן באמצע העונה לטובת משרת עוזר מאמן ב-NBA והספארקס נאלצו להחתים צמד מאמנים אד-הוק עד לסיום העונה.
מגמת הדעיכה המשיכה וחזרה על עצמה בעונת 2005, כאשר הקבוצה שוב החליפה מאמנים לקראת סוף העונה ושוב הודחה כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון.
לאחר סיום עונת 2006, בה סיימה הקבוצה כסגנית אלופת הבית המערבי, הודיע בעלי הקבוצה, ג'רי באס, כי הוא מעוניין למוכרה.
רוכשות הקבוצה היו צמד המשקיעות קאת'י גודמן וקרלה כריסוטפרסון.
יום לאחר הודעת הרכישה הפתיעה כוכבת הקבוצה ליסה לסלי והודיעה כי היא בהיריון ועל כן תפרוש ממשחק פעיל במהלך החודשים הקרובים.
משמעות הדבר עבור הקבוצה היה אובדן השחקנית הראשית למשך עונת המשחקים הקרובה.
ללא לסלי, ועל אף חזרתו של מייקל קופר למשרת המאמן, הקבוצה כשלה לחלוטין בעונת 2007 וסיימה עם 10 ניצחונות בלבד מתוך 34 משחקים (ובכך קבעה שיא שלילי לעצמה), ולא העפילה למשחקי הפלייאוף.
הספארקס זכו לבחירה הראשונה בדראפט 2008 וגייסו את כוכבת ליגת כדורסל הנשים למכללות בארצות הברית - קנדיס פארקר.
על אף שילובן של פארקר ולסלי על המגרש, הספארקס סיימו במקום השלישי בבית המערבי והפסידו בסדרת הגמר המערבי לסן אנטוניו סילבר סטארס.
עם סיום העונה היה זה תורה של פארקר להודיע על הריון.
הלידה צפויה בחודש מאי 2009, מעט לפני תחילת עונת ה-WNBA, אך פארקר הודיעה כי היא נחושה להיות שותפה גם לעונה זו של קבוצתה.
על כל פנים הקבוצה החליטה להחתים את טינה תומפסון, כוכבת יוסטון קומטס, כדי לפצות על היעדרותה הצפויה.
ביולי 2011 מונה ג'ו ברייאנט, אביו של קובי בראיינט, למאמן הספארקס, אותה כבר אימן בין השנים 2005 ו-2007.
בעונת 2016 זכתה שחקנית הקבוצה, נקה אוגוומיקה, בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, והקבוצה סיימה עם מאזן 26–8. הקבוצה זכתה באליפות השלישית בתולדותיה והראשונה מאז 2002, בסדרה של חמישה משחקים נגד האלופה המכהנת מינסוטה לינקס.
לוס אנג'לס קינגס היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית הפסיפי שבחטיבה המערבית.
הקבוצה נוסדה ב-1967 כחלק מההתרחבות הגדולה של ה-NHL שהכפילה את גודל הליגה מ-6 ל-12 קבוצות.
היא הטביעה חותם ראשון על הליגה בין 1988 ל-1994, אז שיחק בקבוצה וויין גרצקי שהוביל אותה בפעם הראשונה בתולדותיה לסדרת הגמר על גביע סטנלי ב-1993 וקבע במדיה את שיאי ההבקעה שלו שחלקם מחזיקים מעמד עד היום.
הקינגס זכו בגביע סטנלי פעמיים, האחרונה שבהן ב-2014.
ב-1967 החליטה ה-NHL לסיים את עידן "שש המקוריות" שנמשך 25 שנה, ולהרחיב את הליגה בשש קבוצות נוספות.
המטרה העיקרית של ההתרחבות הייתה החוף המערבי של ארצות הברית, עקב שתי ליגות קטנות שפעלו באזור - "ליגת ההוקי המערבית" (WHL) ו"ליגת ההוקי של החוף הפסיפי" (PCHL), ששמועות אמרו שהן מתכננות להתחרות ב-NHL ולהחזיר את התקופה בה גביע סטנלי היה נתון לתחרות מצד ליגות שונות.
אחד מששת זיכיונות ההתרחבות ניתן ליזם הקנדי ג'ק קנט קוק, בעלי קבוצת ה-NBA לוס אנג'לס לייקרס.
קוק קרא לקבוצה "לוס אנג'לס קינגס" ובחר לה מדים ולוגו בצבעי סגול וזהב.
שאיפתו של קוק הייתה שהקבוצה החדשה תשחק בלוס אנג'לס ממוריאל ארנה, האולם הביתי של הלייקרס.
אולם מנהלי אצטדיון הלוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום הסמוך, שניהלו גם את האולם, מנעו זאת ממנו כיוון שהאולם הובטח לקבוצת הוקי קרח אחרת.
קוק החליט לפרק את הקשרים עם הנהלת האולם ולבנות ללייקרס ולקינגס אולם ביתי חדש, וניגש מיד לבניית הגרייט ווסטרן פורום בפרבר הסמוך אינגלווד, שיארח את הקבוצות ב-32 השנים הבאות.
כיוון שהאולם לא היה מוכן לפתיחת עונת 1967/68, העונה הראשונה של הקינגס, פתחו הקינגס באותה עונה את משחקיהם הביתיים בפרבר אחר של העיר, לונג ביץ', ועברו לביתם החדש בהמשך העונה.
הקינגס הגיעו לפלייאוף כבר בשנים הראשונות, בין השאר בזכות העובדה שה-NHL שיבצה אותם בבית המערבי עם חמש הקבוצות החדשות האחרות, ואילו שש הקבוצות הוותיקות - המנוסות והחזקות יותר - שובצו יחד בבית המזרחי.
הקינגס סיימו את הבית המערבי של 1967/68 במקום השני, אולם בסדרת הפלייאוף הראשונה בתולדותיהם נוצחו על ידי מינסוטה נורת'סטארס.
עונה לאחר מכן ניצחה הקבוצה בפעם הראשונה סדרת פלייאוף (מול אוקלנד סילס), אולם נוצחו בסיבוב השני על ידי סנט לואיס בלוז.
בעונות הראשונות של שנות ה-70 נקטו הקינגס במדיניות של ויתור על בחירות דראפט תמורת כוכבים מבוגרים שהיו מעבר לשיאם, והניבו תוצאות ירודות.
גם כמות הקהל במשחקי הבית של הקבוצה הלכה והתמעטה.
ב-1972 הצליחו הקינגס להנחית שני שחקנים שהניבו תוצרת טובה יותר - השוער רוגטיין ושון והחלוץ בוב פלפורד, שהגיעו שניהם מטורונטו מייפל ליפס.
ושון ייצב את עמדת השוער שידעה תחלופות רבות, ופלפורד סיים את עונת 1974/75 עם 105 נקודות (שערים + אסיסטים) - שיא מועדון חדש.
הקינגס הגיעו פעמיים רצופות לפלייאוף, ונוצחו בשתי הפעמים בסיבוב הראשון.
לקראת עונת 1975/76 רכשו הקינגס את כוכב העל הראשון שלהם, מרסל דיון שהגיע מדטרויט רד וינגס ככוכב מוכח.
דיון הצטיין גם בקינגס והוביל אותם לפלייאוף ב-1976 וב-1977, מול יריבות זהות בתוצאות זהות - ניצחונות בסיבוב הראשון על קלגרי פליימס והפסדים בסיבוב השני לבוסטון ברואינס.
דיון המשיך להיות מרכז ההתקפה של הקינגס גם בשנים הבאות, ויחד עם שני חלוצים צעירים, דייב טיילור וצ'רלי סימר, ייצב קו התקפה פורה שהטיל חיתתו על הליגה.
גם הבעלים החדשים שקנה באותה עונה את הקינגס יחד עם הלייקרס וה"פורום", ג'רי באס, בחר להשאיר את השלושה ביחד.
כל השלושה נבחרו למשחק האול-סטאר בעונת 1979/80, ששוחק בפעם הראשונה ב"פורום".
דיון זכה בגביע ארט רוס כמבקיע המצטיין של הליגה עם 137 נקודות.
אולם למרות קו ההתקפה המצוין, לא הצליחו הקינגס לעבור את הסיבוב הראשון בפלייאוף עד עונת 1981/82, בה יצרו הקינגס סיפור מכונן ראשון בתולדות הקבוצה.
לסיבוב הראשון באותו פלייאוף התייצבו הקינגס מול אדמונטון אוילרס.
האוילרס היו באותו זמן שושלת בהתהוות, לקראת הקבוצה שתשלוט ב-NHL במשך רוב שנות ה-80. וויין גרצקי הצעיר כבר הראה את כוחו ושלט בליגה, ואיתו היו הכוכבים הצעירים שיהוו את השלד של הקבוצה באותו עשור מצליח - מרק מסיה, יארי קורי, פול קופי והשוערים אנדי מוג וגרנט פיור.
לאוילרס היה גם את יתרון הביתיות.
המשחק הראשון באדמונטון היה יוצא דופן וסימן את העתיד לבוא בסדרה - הקינגס ניצחו בו 10:8 במשחק המרובה ביותר בשערים בתולדות פלייאוף ה-NHL עד היום.
האוילרס ניצחו במשחק השני בהארכה משער ניצחון של גרצקי, והקינגס שהעבירו אליהם את יתרון הביתיות פגשו את האוילרס ב"פורום" למשחק השלישי, שנחשב היום לאחד הגדולים בתולדות הקבוצה.
לאחר שני שלישים, בהנהגתו של גרצקי שכבש שני שערים ומסר עוד אסיסט, הובילו האוילרס 5:0 ונראו בדרכם לניצחון קל.
אך בשליש השלישי התאוששו הקינגס והבקיעו 5 שערים - האחרון שבהם 5 שניות לסיום הזמן החוקי של המשחק - כדי להשוות ל-5:5 ולכפות הארכה, בה הבקיעו שער נוסף וניצחו במשחק 6:5. המשחק זכה מאז לכינוי "נס במנצ'סטר" (Miracle on Manchester), על-שם שדרות מנצ'סטר באינגלווד שבהן ניצב ה"פורום".
עד היום מחזיק ה"נס במנצ'סטר" בשיא של החזרה הגדולה ביותר מפיגור לניצחון במשחק פלייאוף ב-NHL.
הסדרה המשיכה להיות דרמטית ומרתקת כאשר האוילרס ניצחו ב"פורום" את המשחק הרביעי, כדי לקחת את הסדרה - ששוחקה בשיטת "הטוב מ-5 משחקים" בהתאם לחוקי הפלייאוף של אותה תקופה - למשחק חמישי ומכריע באדמונטון.
אולם שם שוב הפתיעו הקינגס את האוילרס ואוהדיהם, ניצחו 7:4 והדיחו את האוילרס מהפלייאוף.
הקינגס אמנם הודחו בסיבוב השני על ידי ונקובר קנאקס, אך הסדרה מול האוילרס יצרה לקבוצה סיפור היסטורי מכונן ראשון במורשתה.
למרות הסדרה המפתיעה של פלייאוף 1982, המשיכה הקבוצה לדשדש, הגיעה לפלייאוף במקוטע, ומעולם לא עברה מעבר לסיבוב השני.
ב-עונת 1986/87 אירע זעזוע בקבוצה, כאשר התברר שהמאמן פאט קווין חתם על חוזה עם ונקובר קנאקס לעונה הבאה בעודו מאמן בקינגס.
הנהלת הליגה התערבה מיד והשעתה את קווין עד עונת 1990/91. אותה עונה סימנה גם על חילופי דורות בקבוצה, כאשר המנהיג הוותיק מרסל דיון עזב לניו יורק ריינג'רס, ובמקומו לקחו את המושכות מנהיגים חדשים - החלוץ הרוקי לוק רוביטאי, שזכה באותה עונה בגביע קאלדר (רוקי העונה), והמגן סטיב דושיין.
עם זאת, איש לא ציפה לעסקה הגדולה שרקחו הקינגס בקיץ 1988 - העסקה ששינתה את פני הליגה כולה.
עד 1993: שנים ראשונות של מהפך
לפני קיץ 1988 רכש ברוס מקנול, סוחר עתיקות ואספן מטבעות, את מרבית מניות הקבוצה לאחר שרכש את חלקן עוד בשנתיים הקודמות, שינה את לוגו הקבוצה ואת צבעיה לשחור וכסף.
הקינגס נמצאו בעמדת נחיתות ברורה בשוק הספורט המקצועני העמוס של לוס אנג'לס, בתקופה בה הלייקרס היו באחת מתקופות השיא שלהם, לוס אנג'לס דודג'רס נאבקה בצמרת ה-MLB, ובעיר פעלו גם שתי קבוצות פוטבול מצליחות.
העסקה שהוציא מקנול לפועל ב-9 באוגוסט 1988 שינתה באחת את מעמדם של הקינגס.
מקנול הביא ללוס אנג'לס, בצעד שעורר הדים בכל הספורט המקצועני בצפון אמריקה, את שחקן ההוקי קרח הטוב ביותר בעולם, וויין גרצקי, שהוביל את אדמונטון אוילרס לארבעה גביעי סטנלי בחמש העונות האחרונות.
בואו של גרצקי ללוס אנג'לס זיעזע גם את שוק הספורט המקצועני בעיר.
כמעט בין לילה הפכו כרטיסים למשחקי הקינגס למוצר מבוקש בעיר, וה"פורום" התמלא משחק אחר משחק.
כבר בעונתו הראשונה, 1988/89, הטביע גרצקי את חותמו על הקבוצה ועל הליגה כולה.
הוא כבש 54 שערים ומסר 114 אסיסטים במהלך העונה, זכה בגביע הארט כ-MVP של העונה - הפעם הראשונה ששחקן של הקינגס זכה בתואר - והוביל את הקינגס לניצחון בסיבוב הראשון של הפלייאוף על אלופת ה-NHL היוצאת וקבוצתו לשעבר, אדמונטון אוילרס, בשבעה משחקים אחרי חזרה מפיגור של 3:1 בסדרה.
הקינגס נוצחו בסיבוב השני על ידי קלגרי פליימס, שזכתה בגביע סטנלי בסופו של דבר.
ב-15 באוקטובר 1989, השלבים המוקדמים של עונת 1989/90, עשה וויין גרצקי היסטוריה במדי הקינגס, וההיסטוריה נקבעה דווקא באדמונטון, מול קבוצתו לשעבר, האוילרס.
גרצקי מסר אסיסט לשער של הקינגס ובכך קבע מאזן של 1850 נקודות בקריירה, והשווה את שיאו של גורדי האו.
בהמשך המשחק הוסיף גרצקי שער ששבר את שיאו של האו, וכפה הארכה במשחק.
לסיום הערב ההיסטורי הבקיע גרצקי את שער הניצחון בהארכה.
בסיום אותה עונה, כמו בעונה שעברה, התייצבו הקינגס בסיבוב הראשון בפלייאוף מול אלופת ה-NHL היוצאת - הפעם, קלגרי פליימס - והדיחו אותה.
עם זאת, כמו בעונה שעברה, הודחו הקינגס בסיבוב השני על ידי מי שתמשיך לזכייה בגביע סטנלי - שוב, אדמונטון אוילרס.
בעונה הבאה, 1990/91, הוביל גרצקי את הקינגס בפעם הראשונה - ועד כה היחידה - לאליפות הבית שלהם בעונה הרגילה, שנקרא אז "בית סמיית'".
בדרך של הקינגס במעלה הפלייאוף עמדו שוב חבריו הקודמים של גרצקי מאדמונטון אוילרס, שהדיחו את הקינגס.
ב-1991/92 המשיכו הקינגס להרשים התקפית, אולם שוב - עונה שלישית ברציפות - נכשלו בפלייאוף מול אדמונטון אוילרס, הפעם כבר בסיבוב הראשון.
בתחילת עונת 1992/93, שהייתה עונה חגיגית בליגה עקב שנת ה-100 לגביע סטנלי, התברר שוויין גרצקי סובל מפריצת דיסק שהשביתה אותו לתקופה ארוכה ואיימה על המשך הקריירה שלו.
בהיעדרו של גרצקי נטל את המושכות לוק רוביטאי, שהוביל את הקינגס במחצית הראשונה של העונה למאזן של 20 ניצחונות ב-31 המשחקים הראשונים.
גרצקי חזר אחרי שנעדר במשך 39 משחקים.
יחד עם הצטיינותם של רוביטאי, החלוץ הפיני יארי קורי שהיה גם הוא אחד מכוכבי אדמונטון בשנות ה-80, המגן הקשוח מרטי מקסורלי שהגיע גם הוא מאדמונטון בעסקת גרצקי, המגן הצעיר רוב בלייק שנבחר בדראפט ב-1989 והחלוץ השוודי תומאס סנדסטרום, הגיעו הקינגס עם המאמן בארי מלרוז בעונתו הראשונה בקבוצה לפלייאוף.
בסיבוב הראשון הדיחו הקינגס את קלגרי פליימס עם תצוגת התקפה של 33 שערים ב-6 משחקים.
בסיבוב השני ניצחו את ונקובר קנאקס, והגיעו בפעם הראשונה בתולדותיהם לגמר חטיבת קמפבל (כיום החטיבה המערבית), מול טורונטו מייפל ליפס.
המייפל ליפס הובילו 3:2 בסדרה וכפו הארכה במשחק השישי ב"פורום", אולם שער ניצחון של גרצקי מאסיסט של רוביטאי הוביל את הסדרה למשחק שביעי ומכריע בטורונטו.
במשחק השביעי, בעזרת שלושער של גרצקי, הפתיעו הקינגס את המייפל ליפס בניצחון 5:4 ועלו לסדרת גמר גביע סטנלי.
בסדרת הגמר, הראשונה אי פעם של הקבוצה, פגשו הקינגס את הקבוצה המעוטרת ביותר ב-NHL - מונטריאול קנדיאנס.
הקינגס החלו את הסדרה בניצחון 4:1, ובמשחק השני הובילו 2:1 סמוך לסיום ונראו בדרך לניצחון שני ויתרון משמעותי בסדרה.
אלא שאז, במהלך שהתברר כנקודת המפנה בסדרה, ביקש מאמן הקנדיאנס, ז'ק דמר, למדוד את מקל ההוקי של מרטי מקסורלי.
במדידה התברר שלהב המקל של מקסורלי קמור מעל למותר, ומקסורלי נענש בעבירה והרחקה ל-2 דקות.
הקנדיאנס, שהוציאו את שוערם למען שחקן שדה כדי ליצור יתרון מספרי של שני שחקנים, ניצלו את היתרון המספרי וכבשו שער משווה שכפה הארכה.
בהארכה כבשו הקנדיאנס שער נוסף וניצחו במשחק.
ההפסד במשחק השני התברר כנקודת שבירה עבור הקינגס, שנוצחו בהארכה גם בשני המשחקים הבאים והובסו במשחק החמישי, ובכך נוצחו בסדרה כולה.
בעונת 1993/94 חוותה הקבוצה משבר עמוק, כאשר הבעלים, ברוס מקנול, הוכרז חדל פרעון על הלוואה שנטל מבנק אוף אמריקה.
הבנק הכריח את מקנול למכור את גרעין השליטה בקבוצה, והוא אכן עשה זאת במאי 1994. מקנול המשיך להסתבך כשהתברר שהבריח חלק ניכר מאוסף המטבעות שלו, זייף את תוארו האקדמי, ולבסוף ישב בכלא על הוצאת כספים במרמה עד 2001.
מאוחר יותר הסתבר לקוני הקבוצה כי מקנול ניהל ברשלנות את ענייניה הכספיים, והם נאלצו להכריז על הקבוצה כפושטת רגל ב-1995.
היזם פיליפ אנשוץ, שבאותו זמן עבד על ייסוד ליגת הכדורגל MLS, קנה את הקבוצה פושטת הרגל באוקטובר 1995 ופנה לבנייתה מחדש.
וויין גרצקי המתבגר הועבר בפברואר 1996 לסנט לואיס בלוז תמורת ארבעה שחקנים ושתי בחירות דראפט, אולם הקינגס המשיכו להידרדר.
לאחר 1993 החמיצו הקינגס את הפלייאוף במשך ארבע עונות רצופות, ושבו אליו רק בעונת 1997/98, שם נוצחו בסיבוב הראשון על ידי סנט לואיס בלוז.
השפעת עידן גרצקי בקינגס על ה-NHL
חמש השנים הטובות של וויין גרצקי בלוס אנג'לס, החל מהעסקה שהביאה אותו לקינגס ועד עונת העלייה לגמר גביע סטנלי, שינו את פני שוק הספורט בלוס אנג'לס ואת פני ה-NHL כולה.
בלוס אנג'לס, עיר חמה בדרום ארצות הברית שלא נטתה אחרי ספורט חורפי כמו הוקי קרח, שינה גרצקי את היחס לקבוצה ולענף בכלל, כאשר משחקי הקינגס החלו למלא את ה"פורום" באופן קבוע.
ההצלחה שלו ושל הקבוצה, והפופולריות הגואה של הענף בעיר ובעקבותיה במקומות אחרים בדרום החם של ארצות הברית, הביאה את ה-NHL להעניק זיכיונות לקבוצות נוספות בדרום ארצות הברית ולאפשר מעבר של קבוצות קיימות לדרום.
בעוד שב-1988 הייתה בדרום ארצות הברית רק קבוצת NHL אחת - הקינגס - כיום יש בדרום ארצות הברית 10 קבוצות, כמעט שליש מהליגה, כולל שתיים נוספות בקליפורניה.
חלק מהן חייבות את קיומן לעסקת גרצקי של הקינגס.
בקיץ 1999, עם מנכ"ל חדש - שחקן העבר בקבוצה, דייב טיילור - שאפו הקינגס לצאת לדרך חדשה.
הצעד המשמעותי היה המעבר מה"פורום" לביתם החדש, סטייפלס סנטר, שנבנה על ידי אנשוץ ושותפיו במרכז לוס אנג'לס.
במקביל נרכש כוכב מוכח שהיה לעוגן ההתקפי של הקבוצה - החלוץ הסלובקי זיגמונד פלפי.
עם וותיקי 1993 רוביטאי ובלייק ושורה של שחקני רכש טובים הקינגס סיימו את העונה במקום השני בבית הפסיפי, אולם שוב כשלו בסיבוב הראשון בפלייאוף.
בעונת 2000/01 התייצבו הקינגס ללא רוב בלייק שהועבר לקולורדו אוולאנש תמורת החלוץ אדם דדמארש והמגן ארון מילר.
למרות המחלוקת שעורר הוויתור על כוכב ההגנה של הקבוצה, העסקה התבררה כמוצלחת ושני השחקנים החדשים השתלבו בקבוצה.
הקינגס עלו לפלייאוף ופגשו בסיבוב הראשון את דטרויט רד וינגס החזקה.
הרד וינגס ניצחו בשני המשחקים הראשונים בדטרויט, הקינגס החזירו בניצחון במשחק השלישי בסטייפלס סנטר.
במשחק הרביעי שוב ביצעו הקינגס מהפך שנרשם בהיסטוריה של הקבוצה, כאשר חזרו מפיגור 3:0 עם שלושה שערים בשליש האחרון של המשחק, מתוכם שניים ב-3 הדקות האחרונות כאשר הוציאו את שוערם למען שחקן שדה נוסף.
בהארכה כבשו הקינגס שער נוסף וניצחו במשחק.
המהפך של הקינגס הוביל אותם לניצחונות בשני המשחקים הבאים ולהדחה מפתיעה של הרד וינגס, סדרת הפלייאוף הראשונה שהקינגס ניצחו מאז עונת 1992/93. בסיבוב השני פגשו הקינגס עוד קבוצה שנחשבה לחזקה מהם בהרבה, קולורדו אוולאנש.
הקינגס גררו את קולורדו לסדרה ארוכה של שבעה משחקים, אולם ירדו מנוצחים בסופה.
בפגרה שלפני עונת 2001/02 נהרגו שניים מחברי הנהלת הקבוצה בפיגועי 11 בספטמבר.
בעונה עצמה הגיעו הקינגס לפלייאוף, והודחו שוב על ידי קולורדו אוולאנש.
שארית העשור הייתה קשה לקינגס.
למרות רכש מסיבי שביצעו במהלכו, הקבוצה לא חזרה לפלייאוף עד עונת 2009/10, שם נוצחה בסיבוב הראשון על ידי ונקובר קנאקס.
לקראת עונת 2010/11 ניסו הקינגס להשיג את כוכב ההתקפה הרוסי איליה קובלצ'וק, אולם ברגע האחרון העדיף קובלצ'וק חוזה ארוך טווח בניו ג'רזי דווילס.
במקום זאת חיזקו הקינגס את ההגנה כשרכשו את וילי מיצ'ל, כוכב ההגנה של ונקובר קנאקס.
הקינגס עלו שוב לפלייאוף, אולם נאלצו לשחק בו ללא כוכבם הסלובני אנז'ה קופיטר שנפצע, והודחו שוב בסיבוב הראשון - הפעם על ידי סן חוזה שארקס.
ריצת הפלייאוף של 2012 ואליפות היסטורית
בקיץ 2011 ביצעו הקינגס רכש משמעותי, כשכוכב ההתקפה מייק ריצ'רדס נרכש מפילדלפיה פליירס.
למרות זאת, בחלק הראשון של עונת 2011/12 התקשתה הקבוצה, ובדצמבר פוטר המאמן טרי מארי ובמקומו הובא לעמדת האימון דאריל סאטר.
הקינגס המשיכו ברכש משמעותי עם חלוץ נוסף, ג'ף קרטר, שהגיע מקולומבוס בלו ג'אקטס ושיחק בעבר עם ריצ'רדס בפילדלפיה.
תחת סאטר השתפרה הקבוצה והתחרתה על אליפות הבית הפסיפי, אולם לבסוף כשלה וסיימה את העונה הרגילה עם 95 נקודות - מאזן שהספיק לעלייה לפלייאוף מהמקום השמיני בלבד בחטיבה המערבית, היישר לסדרה קשה מול הקבוצה עם המאזן הטוב ביותר בעונה הרגילה, ונקובר קנאקס.
למעט אנז'ה קופיטר, שסיים את העונה הרגילה עם 76 נקודות, התקשתה הקבוצה להבקיע.
בפלייאוף השתנתה התמונה מהקצה אל הקצה.
בעוד השוער ג'ונתן קוויק, שהצטיין גם בעונה הרגילה, העלה עוד את רמתו בפלייאוף - השינוי העיקרי חל בהתקפת הקבוצה, כאשר כל חלוצי הסגל, ובמיוחד הקפטן דסטין בראון, העלו את יכולת ההבקעה שלהם והצטרפו לקופיטר שהמשיך גם הוא להבקיע.
עם שני ניצחונות בוונקובר דהרו הקינגס לניצחון 4:1 בסדרה, וריצת הפלייאוף המפתיעה נמשכה גם מול המדורגת 2 בחטיבה, סנט לואיס בלוז, אותה הדיחו הקינגס בארבעה משחקים בלבד.
זו הייתה הפעם הראשונה שמדורגת שמינית הדיחה את שתי המדורגות הראשונות בפלייאוף.
המשך דרכה של הקבוצה בגמר החטיבתי הביא לה מאבק מול המדורגת 3, פיניקס קויוטיס.
גם במקרה הזה פתחו הקינגס את הסדרה בשני ניצחונות חוץ, והמשיכו לניצחון מרשים נוסף 4:1 בסדרה שהביא אותם בפעם השנייה בתולדותיהם, ולראשונה מאז עידן ויין גרצקי, לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
עד סדרת הגמר ניצחו הקינגס את כל שמונה משחקי החוץ שלהם בפלייאוף, וקבעו בכך שיא NHL חדש.
את סדרת הגמר מול ניו ג'רזי דווילס פתחו הקינגס כמו בסדרות הקודמות - בשני ניצחונות חוץ, שהעלו את מאזנם ואת השיא החדש שקבעו לעשרה ניצחונות חוץ רצופים בפלייאוף.
לאחר שניצחו גם במשחק השלישי, נוצחו הקינגס בשני משחקים בטרם הביסו את הדווילס 6:1 במשחק השישי, והשלימו זכייה מפתיעה והיסטורית בגביע סטנלי לראשונה בתולדות הקבוצה.
השוער ג'ונתן קוויק נבחר ל-MVP של הפלייאוף, וזכה על כך בגביע קון סמיית'.
עונת 2012/13 נפתחה באיחור רב וקוצרה בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL ואיגוד השחקנים.
הקינגס סיימו את העונה המקוצרת במקום החמישי בחטיבה המערבית, והחלו במסע להגנה על תוארם הראשון בפלייאוף.
בניגוד לעונה הקודמת, הצטיינו הקינגס הפעם במשחקי הבית והשיגו תוצאות פחות טובות במשחקי החוץ.
בשמירה על משחקי הבית הביאה לכך שלקינגס הספיק ניצחון חוץ בודד כדי לעבור את סנט לואיס בלוז ב-6 משחקים, ולאחר מכן עברו הקינגס בעזרת יתרון הביתיות את סן חוזה שארקס בסדרה מלאה לש 7 משחקים.
בגמר החטיבתי פגשו הקינגס את המדורגת ראשונה בליגה, שיקגו בלאקהוקס.
הבלאקהוקס ניצחו ב-5 משחקים והדיחו את הקינגס (ולבסוף גם זכו בגביע סטנלי וירשו את תואר האליפות).
המשחק החמישי, בו נוצחו הקינגס אחרי שתי הארכות, הפך למשחק הארוך ביותר בתולדות המועדון.
עונה לאחר מכן התהפכו היוצרות.
הקינגס נאבקו על מקום בפלייאוף, כאשר לקראת סיום העונה הגיע לקבוצה החלוץ הסלובקי הוותיק מריאן גבוריק.
עם בואו של גבוריק חל שיפור ניכר בתפוקתם של כל שחקני ההתקפה, והקינגס החלו להפיק כמות שערים נכבדה במגמה שנמשכה לאורך סיום העונה והפלייאוף כולו.
הקינגס עלו לבסוף לפלייאוף מהמקום השלישי בבית הפסיפי.
כבר בסיבוב הראשון הראו הקינגס את אופיים, כאשר במהלך נדיר הפכו פיגור של 3:0 בסדרה מול סן חוזה שארקס וניצחו בה בשבעה משחקים.
גם בסיבוב השני הפכו הקינגס פיגור וניצחו גם את אנהיים דאקס בשבעה משחקים, ולאחר מכן נקמו בגמר החטיבתי באלופה, שיקגו בלאקהוקס, שהדיחה אותם עונה קודם לכן - כשגם סדרה זו מוכרעת בשבעה משחקים.
בסדרת הגמר מול ניו יורק ריינג'רס הראו הקינגס את יכולתם ההתקפית, ניצחו בסדרה 4:1 תוך הבקעת שערים רבים, וזכו בגביע סטנלי בפעם השנייה בתוך שלוש עונות.
2014 - ההווה: כישלון לאחר האליפות השנייה
בעונת 2014/15 נכשלו הקינגס בהגנה על תוארם ואף לא עלו כלל לפלייאוף - הפעם הראשונה מאז 2007, והרביעית בלבד מאז ההתרחבות הגדולה של הליגה ב-1967 שבה הצטרפו הקינגס לליגה, שאלופה המנסה להגן על תוארה לא עולה לפלייאוף.
גם 2015/16 לא האירה פנים לקינגס, שנכנעו לאנהיים דאקס במאבק על ראשות הבית הפסיפי והובסו על ידי סן חוזה שארקס בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
עם סיום העונה נקטה הנהלת הקינגס בצעד לא שגרתי ושללה את תפקיד הקפטן מדסטין בראון לאחר 8 שנים, אף על פי שנשאר בסגל הקבוצה.
נימוקיה היו יכולת מקצועית שירדה באופן בולט בשתי העונות האחרונות, ומספר תקריות התנהגות.
אנז'ה קופיטר מונה לקפטן במקומו.
הצעד יוצא הדופן לא הועיל - הקינגס רשמו ב-2016/17 עונה מאכזבת בסיומה החמיצו את הפלייאוף, ובעקבות כך פוטר המאמן דאריל סאטר שהוביל את הקבוצה לשני גביעי סטנלי.
במקומו מונה עוזרו ג'ון סטיבנס.
השיבה לפלייאוף עונה אחת לאחר מכן נבלמה בהפסד בסיבוב הראשון לקבוצה החדשה בליגה, וגאס גולדן נייטס.
עונת 2018/19 הייתה החלשה ביותר של הקינגס זה שנים רבות.
הקבוצה התמקמה בתחתית הליגה כבר מהשלבים הראשונים של העונה, וסיימה אותה במקום האחרון בחטיבה המערבית עם 31 ניצחונות ו-71 נקודות בלבד.
היכולת החלשה נמשכה בעונת 2019/20 וגם בה דורגה הקבוצה בתחתית החטיבה המערבית כשהעונה הופסקה לקראת סיומה בשל מגפת הקורונה, וכך היה גם בעונה שעאחריה.
הקינגס התאוששו מעט בארבע העונות הבאות וחזרו לפלייאוף, אך בארבעתן הודחו בסיבוב הראשון - בכולן מול אדמונטון אוילרס - כך שהקינגס לא ניצחו סדרת פלייאוף מאז הזכייה בגביע סטנלי ב-2014.
היריבות הגדולות של הקינגס הן שתי הקבוצות האחרות בקליפורניה, אנהיים דאקס וסן חוזה שארקס.
היריבות עם הדאקס חריפה במיוחד בגלל המרחק הקצר בין שתי הערים, ומכונה "עימות הכביש המהיר" (freeway faceoff) בשל היותן של שתי הערים מקושרות בנסיעה קצרה על הכביש הבין-מדינתי 5.
לוס אנחלס (בספרדית: Los Ángeles) היא עיר במחוז ביוביו בדרום-מרכז צ'ילה, בין הנהרות ביוביו ולאחה.
בשנת 2002 התגוררו בה כ-166 אלף תושבים.
העיר נוסדה ב-26 במאי 1739, בידי מושל צ'ילה חוסה מאנסו דה ולאסקו, בשם נואסטרה סניורה דה לוס אנחלס (Nuestra Señora de Los Ángeles; "גבירתנו של המלאכים"), כמצודה לשימוש הספרדים במלחמת האראוקו.
ב-1748 היא הוכרזה כעיר, אך המשיכה להוות נקודה צבאית חשובה עבור הספרדים, בשל מיקומה מצפון לנהר ביוביו, ששימש כגבול בין הקפיטניה חנרל של צ'ילה לבין האזור שנותר בשליטת המפוצ'ה.
לכיבוש אראוקניה בסוף המאה ה-19 הייתה השפעה גדולה על העיר, שהפכה מעיר ספר לעיר מרכזית יותר.
בסביבותיה קמו יישובים נוספים וחוות, ובאזור התפתחה תעשיית עץ ותעשייה נלווית של רהיטים.
כן מהווה העיר כיום מרכז לתוצרת החקלאית של סביבתה.
תוכנית לונר אורביטר הייתה תוכנית של נאס"א לחקר הירח, במסגרתה שוגרו 5 מקפות אל הירח בין 1966 ל־1967. מטרת התוכנית הייתה למפות את פני הירח במטרה למצוא אתרי נחיתה מתאימים למשימות תוכנית אפולו.
לוויינים אלו סיפקו את התמונות הראשונות של כדור הארץ מן הירח.
כל 5 המשימות הושלמו בהצלחה וכ־99% מהירח מופו ברזולוציה של 60 מטרים או טוב יותר.
בשלוש המשימות הראשונות מופו 20 אתרי נחיתה מיועדים לנחיתת אדם שנבחרו על ידי תצפיות מכדור הארץ.
משימות אלו טסו בנטיית מסלול נמוכה.
שתי המשימות האחרונות שהו במסלול קוטבי ומיפו את שאר הירח.
לונר־אורביטר 4 מיפתה את כל הצד הנראה של הירח וכ־9% מהצד הנסתר.
לונר־אורביטר 5 סיימה את מיפוי הצד הנסתר וצילמה אף 36 אזורים שנבחרו מראש ברזולוציה בינונית (20 מטרים) וגבוהה (2 מטרים).
כל משימות לונר־אורביטר שוגרו על גבי משגר אטלס־אג'ינה D.
התרסקה על הירח ב־29 באוקטובר 1966
משימת מיפוי עבור תוכנית אפולו
התרסקה על הירח ב־11 באוקטובר 1967
התרסקה על הירח ב־9 באוקטובר 1967
התרסקה על הירח בסביבות ה־31 באוקטובר 1967
צילמה את הירח בין 6–18 באוגוסט 1967
התרסקה על הירח ב־31 בינואר 1968
לונר פרוספקטור הייתה משימה לחקר הירח ששוגרה על ידי נאס"א כחלק מתוכנית דיסקברי.
עלות המשימה, שמשכה היה 19 חודשים, הייתה 62.8 מיליון דולרים, ומטרתה הייתה למפות את הרכב פני השטח וחיפוש אחר קרח בקטבי הירח, מדידת השדה המגנטי והכבידתי של הירח ממסלול קוטבי.
המשימה שוגרה ב-7 בינואר 1998 והסתיימה ב-31 ביולי 1999 עם התנגשותה המכוונת של החללית בתוך מכתש במטרה לבחון את הקוטב הדרומי של הירח בחיפוש לא מוצלח אחר מים.
הקבלן הראשי של המשימה הייתה חברת לוקהיד מרטין והמשימה נוהלה על ידי מרכז המחקר איימס של נאס"א.
החוקר הראשי של המשימה היה ד"ר אלן בינדר.
הלונר פרוספקטור הייתה בצורת תוף גלילי בקוטר 1.36 מטרים ובגובה 1.28 מטרים.
לאחר השיגור פרשה החללית שלוש זרועות באורך 2.5 מטרים עליהם הורכבו הכלים המדעיים.
המשקל הכולל של החללית היה 296 ק"ג.
החללית נשלטה על ידי 6 מנועי הידרזין בעלי 22 ניוטון דחף כל אחד.
בתוך התוף הגלילי היו 3 מכלי דלק שהכילו 138 ק"ג של הידרזין מדוחס עם הליום.
מערכת הכוח של החללית כללה שני לוחות סולאריים שהפיקו כ-186 ואט וסוללת ניקל-קדמיום נטענת בעלת קיבול של 4.8 אמפר-שעה.
התקשורת עם החללית בוצעה באמצעות שני משדרים בפס S ושתי אנטנות.
מחשב החללית היה מחשב Harris 80C86 עם 64 ק"ב של EEPROM ו-64 ק"ב של RAM סטטי.
החללית נשאה על גביה מעט מאפרו של ד"ר יוג'ין שומייקר (28 באפריל 1928 - 18 ביולי 1997), אסטרונום ושותף לגלוי השביט שומייקר-לוי 9, לקבורת חלל.
GRS - ספקטרומטר קרינת גאמא.
APS - ספקטרומטר קרינת אלפא.
DGE - ניסוי כבידה דופלר.
MAG/ER - רפלקטומטר ומגנטומטר אלקטרונים.
לונר פרוספקטור שוגרה על גבי משגר אתנה II ב-7 בינואר 1998 והחלה מסע בן 105 שעות אל הירח.
במהלך המסע נפרשו שלושה מוטות עליהם הותקנו הכלים המדעיים.
בסוף המסע נכנסה החללית למסלול סביב הירח, 11.6 שעות להקפה.
כעבור 24 שעות החללית הוכנסה למסלול ביניים בן 3.5 שעות להקפה וכעבור 24 שעות נוספות (13 בינואר 1998) למסלול קדם-מיפוי של 92 × 153 ק"מ.
ב-16 בינואר הוכנסה החללית למסלול קוטבי כמעט מעגלי ברדיום של 100 ק"מ עם נטיית מסלול של 90° וזמן הקפה של 118 דקות.
ב-19 בדצמבר 1998 הונמכה החללית למסלול של 40 ק"מ כדי לבצע מיפוי ברזולוציה גבוהה יותר.
המסלול שונה שוב ב-28 בינואר 1999 למסלול של 15 × 45 ק"מ והחללית סיימה את משימתה העיקרית בת השנה והחלה את משימתה המורחבת.
המשימה הסתיימה ב-31 ביולי 1999, 9:52:02 UT עם התרסקותה המכוונת של החללית באזור "חשוך-עד" במכתש שומייקר סמוך לקוטב הדרומי של הירח.
מתכנני המשימה קיוו כי ההתרסקות תעלה ענן אבק שיוכלו לצפות בו מכדור הארץ.
בענן האבק ציפו לראות אד מים שישוחרר ממצבורי הקרח שבקוטב הדרומי.
למרות הציפיות, אף ענן אבק לא נצפה מכדור הארץ.
קוליסיאום הזיכרון של לוס אנג'לס הוא אצטדיון שנפתח ב-1 במאי 1923 בשכונת "יוניברסיטי פארק" בעיר לוס אנג'לס בקליפורניה, ארצות הברית.
הוא האצטדיון האולימפי היחידי שאירח פעמיים טקסי פתיחה וסיום של אולימפיאדות ותחרויות אתלטיקה אולימפיות וזאת למרות שלוס אנג'לס היא לא העיר היחידה שאירחה יותר מפעם אחת אולימפיאדה.
בערים אחרות שאירחו שתי אולימפיאדות ויותר כמו אתונה, פריז ולונדון וב-2020 טוקיו, הוכשרו אצטדיונים אחרים לכל אולימפיאדה.
גם בהצעת האירוח של לוס אנג'לס לאולימפיאדה ב-2024 הוצע להשתמש באצטדיון כאצטדיון האתלטיקה האולימפי כשלצורך כך יבוצע שיפוץ באצטדיון ויותקן בו קירוי חלקי לצד מתקני ספורט נוספים שיוקמו בקרבתו.
בקיץ 2015 אירח האצטדיון את טקס הפתיחה של משחקי הספיישל אולימפיקס העולמיים.
מספר המקומות באצטדיון השתנה במשך השנים.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הכיל האצטדיון 101,574 מקומות ישיבה ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הכיל האצטדיון 92,498 מקומות ישיבה.
מספר המקומות המרבי שהכיל האצטדיון היה 105,000 מקומות בין השנים 1944–1946 ובין 1952–1955. שיא הצופים במשחק באצטדיון היה במשחק בייסבול, שהתקיים ב-29 במרץ 2008 ובאו אליו 115,300 צופים.
האצטדיון מכיל 93,607 מקומות ומשמש בעיקר כאצטדיון הביתי של קבוצת פוטבול המכללות "הטרויאנים" של אוניברסיטת דרום קליפורניה.
מלבד זאת מארחים באצטדיון גם ענפי ספורט נוספים כמו כדורגל ובייסבול, הופעות מוזיקה גדולות ועוד.
בעבר יש לאצטדיון היסטוריה עשירה של קבוצות פוטבול, בייסבול ועוד שהשתמשו בו כאצטדיון ביתי.
האצטדיון אירח ב-1967 את משחק האליפות הראשון אי פעם בין נציגות ליגת ה-NFL וה-AFL, במה שנהפך לעתיד לסופרבול וכן את משחק סופרבול VII ב-1973. ב-2016 חזר האצטדיון לשמש כמגרש הביתי של קבוצת הפוטבול מה-NFL, לוס אנג'לס ראמס.
הלפיד האולימפי מוצב מעל שער עשוי שיש ומלבד הדלקתו בשתי האולימפיאדות שאירח האצטדיון הוא מואר לעיתים כסמל זיכרון לציון אירועים מיוחדים.
ביניהם כל פעם שנערכת אולימפיאדה, לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר, מותם של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ב-2004 והאפיפיור יוחנן פאולוס השני ואירועים נוספים.
מ-1959 פעל ליד האצטדיון היכל הספורט "לוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה" שנהרס ב-2016 ובשטחו הוקם אצטדיון הכדורגל אצטדיון בנק קליפורניה.
ב-2016 חזר האצטדיון לשמש באופן זמני כמגרש הביתי של קבוצת הפוטבול מה-NFL, לוס אנג'לס ראמס.
על פי תוכנית עיריית לוס אנג'לס היא לבנות עבור הקבוצה אצטדיון חדש הצמוד להיכל הפורום, שייקרא בשם אצטדיון הוליווד פארק, ויכיל 80,000 מקומות ישיבה עם אופציה להרחבה ל-100,000 מקומות.
האצטדיון אמור להיפתח באוגוסט 2019. במסגרת האירוח המיועד של אולימפיאדת 2028 בלוס אנג'לס, ישמש אצטדיון הוליווד פארק לאירוח טקסי הפתיחה והסיום כולל מצעד המשלחות והצתת הלפיד האולימפי.
לאצטדיון הממוריאל קוליסיאום עצמו יש תוכנית מקיפה לשיפוץ ושדרוג ששולבה בתוכנית של העיר לאירוח המשחקים האולימפיים בקיץ 2028. על פי ההצעה האצטדיון יארח את תחרויות האתלטיקה באולימפיאדה ולצורך כך ישופץ ויוגבה מפלס המגרש לצד שיפוצים נוספים כגון שדרוג עמדות השידור ויציע הכבוד.
מספר המקומות באצטדיון יופחת באולימפיאדה לכ-80,000 בלבד.
כמו כן מרוץ הלפיד בטקס הפתיחה יחלוף בדרכו באצטדיון בדרכו לאצטדיון הוליווד פארק וכן גם באצטדיון יישבו קהל שיצפו בהופעות במסגרת הטקס.
לונססטון היא עיר בצפון האי (והמדינה) טסמניה שבאוסטרליה.
העיר שוכנת במקום שבו מתמזגים נהר אסק הצפוני (North Esk) ונהר אסק הדרומי (South Esk) לנהר טיימר (Tamar) במרחק כ-200 ק"מ מצפון לבירת המדינה הובארט.
זוהי העיר השנייה בגודלה בטסמניה לאחר הובארט והעיר התשיעית בגודלה באוסטרליה, להוציא את ערי הבירה של המדינות.
אוכלוסייתה מנתה 82,220 תושבים במפקד 2011.
ההתיישבות האירופאית החלה בלונססטון במרץ 1806. זוהי אחת הערים הראשונות שהוקמו באוסטרליה ונמצאים בה מבנים היסטוריים רבים.
כמו ערים רבות באוסטרליה נקראה העיר על שם על שם עיר בבריטניה, במקרה הזה על שם לונססטון שבקורנוול.
לונססטון בולטת בראשונותה בכמה דברים, כמו היותה העיר הראשונה בחצי הכדור הדרומי שבה השתמשו בתרופות להרדמה, העיר הראשונה באוסטרליה שבה הותקנה מערכת ביוב תת-קרקעית והעיר הראשונה שקיבלה אספקת חשמל מתחנת כוח הידרואלקטרית.
האירופאים הראשונים להגיע לאזור היו מתיו פלינדרס וג'ורג' בס שנשלחו לחקור את האפשרות שקיים מצר ים בין אוסטרליה לבין ארץ ון דימן (כיום טסמניה).
הם נחתו בפורט דאלרימפל (Port Dalrymple) על שפך נהר תמר, 40 ק"מ מצפון-מערב ללונססטון.
ההתיישבות המשמעותית הראשונה באזור הייתה ב-1804 כאשר חיל מצב בריטי התמקם במקום בו ניצבת כיום העיירה ג'ורג'טאון, 50 ק"מ מצפון-מערב ללנוסטון.
כמה שבועות לאחר מבן הועבר הבסיס לעברו השני של הנהר למקום בו ניצבת היום העיירה יורקטאון ושנה לאחר מכן הם עברו למיקומם הסופי במקום בו ניצבת היום לונססטון.
מלכתחילה נקרא היישוב פטרסוניה (Patersonia) על שמו של לוטננט קולונל ויליאם פטרסון שהיה מפקד חיל המצב, אך פטרסון עצמו שינה את שם היישוב ללונססטון לכבודו של מושל ניו סאות' ויילס פיליפ גידלי קינג (Philip Gidley King) שנולד בלונססטון שבקורנוול.
שמו של פטרסון, שלאחר מכן כיהן כסגן מושל טסמניה, הונצח בכפר קטן מצפון-מערב ללונססטון בשם פטרסוניה.
ב-1827 מנתה אוכלוסייתה של לונססטון 2,000 תושבים היא נעשתה מרכז לייצור, בעיקר של התוצרת החקלאית של חלקה הצפוני של טסמניה.
בתי מלון קטנים ומבשלות בירה החלו לצוץ בה בשנות העשרים של המאה ה-19 ובשנות השלושים נבנו בתי מלון גדולים יותר.
במלונות אלה נוסדו מועדוני ספורט, קבוצות פוליטיות, כנסיות ובתי ספר.
כמו כן היו המלונות מרכז חיי התרבות של העיירה עד אשר נבנו בה תיאטראות.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 התגלו בסביבותיה של לונססטון מרבצי מתכות יקרות, בעיקר זהב ובדיל.
העיר החלה לשגשג ובשני העשורים הבאים היא הפכה מעיירה קטנה למרכז עירוני חשוב.
ב-1889 הייתה לונססטון לעיר השנייה בטסמניה, לאחר הובארט, שהוכרזה כעיר.
לונססטון שוכנת בעמק נהר תמר בצפון טסמניה.
העמק נוצר על ידי כוחות געשיים ועל ידי קרחונים לפני כ-10 מיליון שנים.
העיר שוכנת במרחק של 45 ק"מ מדרום למצר בס כשהעיר הקרובה ביותר אליה היא דוונפורט, במרחק של כ-100 ק"מ.
הטופוגרפיה של לונססטון משלבת רכסים תלולים, שהיו בעבר מיוערים בצפיפות, עם אזורים מישוריים, שהיו בעבר ביצות.
כתוצאה מכך, אזורים מסוימים בעיר נתונים למצבים של תנועת בלית ואזורים אחרים סובלים מניקוז גרוע ומשיטפונות.
הטופוגרפיה של האזור לא מסייעת לאיכות האוויר בעיר, עקב תופעת ה אינוורסיה.
בשנים האחרונות השתפרה איכות האוויר בלונססטון.
התברר כי 73% מזיהום האוויר בעונת החורף, נובעים מחימום הבתים באמצעות עצים ורק 8% מפליטת העשן מהרכבים.
בשנות התשעים כ-60% ממשקי הבית השתמשו בתנורי עצים בהשוואה ל-25-30% כיום.
חורף 2008 היה הראשון בו נמדדה רמת זיהום אוויר הנמוכה מ-PM10 מאז החלו במדידות ב-1997.
לונססטון שוכנת על מקום התמזגותם של נהר אסק הדרומי ונהר אסק הצפוני היוצרים את נהר תמר.
הנהר משמש לצורכי ספנות מסחרית ולצורכי פנאי.
בעבר היה נמלה של לונססטון ממוקם במרכזה וספינות שהגיעו מהים היו מפליגות עד לרציפים שבעיר.
כיום הנמל שמשרת את העיר ממוקם על שפך נהר תמר, 40 ק"מ במורד הזרם.
מאז שנות השישים של המאה העשרים מוגנת לונססטון על ידי מערכת של סוללות.
הסיבה לכך היא היותם של חלקים גדולים של העיר בשטחים המועדים לשיטפונות.
השיטפון הרציני האחרון אירע ב-1929. בשיטפון זה יותר מ-4,000 תושבי לונססטון נותרו חסרי בית תוך לילה אחד.
בשנים אחרונות פועלות הרשויות להרחיב את מערכת הסכרים מתוך חשש לשיטפון נרחב שעלול להגיע.
רבים מהבניינים של מרכז העיר נבנו במהלך המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. מבנים שנבנו בסגנון ויקטוריאני ובסיגונון ג'ורג'יאני, (כולל בית הכנסת של העיר שהיה פעיל בין השנים 1844–1871 ולתקופה קצרה בשנות השלושים של המאה ה-20), יחד עם מבנים בסגנון אר דקו, יוצרים אווירה מיוחדת של עירוב תקופות וסגנונות.
מבנים בסגנון ברוטליסטי, המצויים כיום כמעט בכל עיר, כמעט ולא קיימים בלונססטון.
מצב זה נובע ממדיניות מכוונת של רשויות התכנון העירוניות.
באזורים מסוימים, כמו במרכז העיר, נאסר לבנות בניינים שגובהם עולה על חמש קומות.
יחד עם היותה מרכז אזורי גדול למסחר קמעונאי, לונססטון היא גם מרכז שירותים ראשי לכל צפון טסמניה.
העיר היא משכנו של קמפוס של אוניברסיטת טסמניה ושל המכללה הימית של אוסטרליה.
ענפי המחצבים והתעשייה בה מצומצמים.
לונססטון היא מרכז לענפי החקלאות והמרעה.
באופן מסורתי הענף החקלאי המרכזי הוא גידול תפוחים.
בשנים האחרונות הדגש עבר לגידול הגפנים.
כמו כן העיר היא מרכז למסחר הצמר בצפון מזרח טסמניה.
כמו ערים רבות בטסמניה, לונססטון היא מרכז תיירות אזורי, עם יותר מ-400,000 תיירים הפוקדים אותה בשנה, נתון שנמצא במגמת גידול בשנים האחרונות.
לונקה (לאה) קוֹז'יבּרוֹדסקה (לעיתים: קוז'יברודסקי; בפולנית: Leah-Lonka Kozibrodska; 1916, פרושקוב, פולין - 13 באפריל 1943, אושוויץ, פולין) הייתה בתקופת השואה מהקשריות הראשיות של תנועת "החלוץ" ותנועת "דרור" בוורשה, חברת הארגון היהודי הלוחם, הייתה הקשרית של יצחק צוקרמן.
נולדה ב-1916 בעיירה פרושקוב שליד ורשה, פולין.
אביה, אברהם, היה מחנך ומורה לעברית, רוב חניכיו הצטרפו לתנועה החלוצית.
אחיה, דוד, נמנה עם פעילי "החלוץ" ותנועת "דרור" בווילנה.
למדה בבית ספר פולני והייתה פעילה בתנועת הנוער הסוציאליסטית הפולנית.
בנוסף לפולנית, ליידיש ולעברית ששמעה בבית הוריה, למדה צרפתית וגרמנית באוניברסיטה וגם רכשה בקלות אנגלית, רוסית ואוקראינית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בהשפעת אחיה ואביה הצטרפה לתנועת "פרייהייט" ועד מהרה הייתה לשליחה של התנועה.
פעלה בשליחות התנועה בזהות שאולה של פולנייה בשם קריסטינה קוסובסקה.
הייתה בעלת מראה ארי מובהק: עיניים כחולות, אף סולד ושיער בהיר אותו קלעה על ראשה כמנהג הפולניות או הגרמניות, על פי אופי השליחות.
כשרונה לשפות סייע לה רבות.
לא אחת טעו לחשוב שהייתה שליחה של הגסטאפו ובשנת 1939, בניסיונה לעבור לווילנה, נתפסה על ידי הצבא האדום ונחשדה כמרגלת גרמניה, אך ניצלה מעונש מוות.
השתתפה בהקמת נקודות חקלאיות בכפרים סמוכים לערים והעברת החברים והחברות לאותן הנקודות כדי להקל על מאבק הקיום הכלכלי וכדי לנצל את המקומות כמסגרת ארגונית תנועתית.
כשנסעה ברחבי הגנרלגוברנמן שכנעה את החברים והחברות לעבור לאותן הנקודות והעבירה אותם אליהן.
מכיוון שהתנועה בדרכים הייתה מסוכנת ליהודים, נהגה ללוות חברים וחברות ליעדיהם.
בין היתר, העבירה חברים וחברות בדרכם לסמינר המרכזי הראשון של תנועת "דרור" שהתקיים בוורשה בחודשים יוני ויולי 1940, אליו הגיעו חברי תנועה מ-23 סניפים מרחבי הגנרלגוברנמן.
מלבד תנועתה בין הגטאות הגיעה גם למספר מחנות עבודה והעבירה מידע לחברים שנמצאו בהם.
בשל תנאי הבידוד והניתוק שנוצרו עם סגירת הגטאות הפך הביקור לדרך המאבק המרכזית לפריצת המצור שהטיל השלטון הנאצי על היהודים.
מספר השליחים, שיכלו להמשיך ולקיים את הביקורים הלך והצטמצם דווקא בתקופה שהקשר היה כל כך משמעותי וחשוב.
עד אפריל 1942 ליוותה את יצחק צוקרמן שריכז את הפעילות בקרב הנוער והייתה מעבירה עשרות טפסים של עיתון התנועה, שהחל לצאת באותם ימים בוורשה והופץ על ידי הקשריות לחברים בערים ובעיירות אחרות.
במשימותיה כשליחה קיימה קשרים עם מבריחים מקצועיים כדי שיחלצו את חבריה וחברותיה למקומות בטוחים יותר.
בסוף דצמבר 1941 חברה לקשריות טמה שניידרמן ובלה יערי-חזן.
בעקבות המסרים שהעבירו השלוש ועל רקע המציאות בווילנה, התעורר ויכוח בקרב חברי התנועות האם להישאר בווילנה או להעביר את החברים למקום שקט יותר, כדי להרוויח זמן להתארגנות.
בסופו של דבר הוחלט להעביר את הקבוצה המרכזית של דרור לביאליסטוק, משימה שהשלוש ביצעו בהצלחה.
באחת מנסיעותיה מווילנה לביאליסטוק יחד עם בלה חזן לקחו את התינוקת שחריה (בתם של יפה ויצחק אנגלמן), שהייתה בת 20 יום, והעבירו אותה לקיבוץ תל-חי של תנועת החלוץ, שפעל בגיטו ביאליסטוק.
בהמשך הועברה התינוקת לבית יתומים בעיר במטרה לנסות ולהציל את חייה.
פעמיים ביקרה בטארנוב בשליחות קשר מוורשה ונפגשה גם עם חברי השומר הצעיר.
בשליחות התנועה העבירה מקרקוב לוורשה חומר עבור ארכיון רינגלבלום של ד"ר עמנואל רינגלבלום.
בכתביו הזכיר אותה רינגלבלום כאחת הנשים שמהוות סמל לפועלן של נשים בארגונים היהודיים הלוחמים, כקשריות במחתרת.
באפריל 1942, כשהגיעו הידיעות על רצח יהודי לובלין, יצאה לברר את אמינות הידיעות.
לאחר שהות של מספר ימים חזרה לוורשה עם המידע על רצח יהודי לובלין.
באפריל 1942, עם תום ארגון סמינר של תנועת "דרור" בביאליסטוק, יצאה לוורשה, כדי להעביר כסף שהשיגה בביאליסטוק למימון פעילות המחתרת.
במעבר הגבול סמוך לעיירה מאלקיניה נעצרה.
תעודותיה המזויפות נחשפו, כמו גם הצילום שלה עם שניידרמן וחזן.
הכסף וארבעת האקדחים שהיו על גופה החשידו אותה כחברת מחתרת פולניה והיא הובלה למאסר בכלא "פאביאק" בוורשה.
הגסטאפו לא הצליחו לגלות את שמה האמיתי ואת קשריה עם חברי הארגון היהודי הלוחם.
לאחר היעלמותה נשלחה הקשרית בלה חזן להתחקות על עקבותיה, אך אף היא נעצרה באותו מעבר גבול על ידי הגסטאפו, שהחזיק בתמונתן של שלוש הקשריות.
חזן הועברה אף היא לכלא "פאביאק" ומאז דרכיהן לא נפרדו.
הן הועברו לאושוויץ ב-13 בנובמבר 1942 במשלוח של 53 אסירות פוליטיות פולניות.
במחנה אושוויץ II (בירקנאו) עבדה כמתורגמנית במשרדי האס אס עד שנדבקה בטיפוס הבהרות ובמחלות נוספות.
צוואתה לחזן, שטיפלה בה בעת מחלתה וגסיסתה הייתה: "עלייך להמשיך, עלייך לספר".
לוס אלטוס היא עיר במחוז סנטה קלרה, קליפורניה, בצפון עמק הסיליקון, באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
פירושו של השם לוס אלטוס בספרדית הוא "הגבוהים", והעיר אכן שוכנת על גבעות בשולי העמק.
האוכלוסייה מנתה 28,976 על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010.
עיקר התרחבות העיר התרחשה בין השנים 1950 ל־1980. במקור העיר הייתה עיירה חקלאית עם קוטג'ים, בתים חד קומתיים רבים ובוסתני משמש, וכיום היא עיר שינה אמידה בקצה המערבי של עמק הסיליקון, המשמשת כמקור מרכזי ליוממים העובדים באזורי המשרדים שבעמק.
לוס אלטוס מגבילה את האזורים המסחריים בה לאזור מרכז העיר ופארקי הקניות.
משרדים קטנים מצטופפים לאורך הכבישים המהירים Foothill ו-El Camino Real.
במקור האזור נקרא Banks and Braes (בנקים וחזיות).
פול שופ , היה מנהל בחברת הנדל"ן והרכבות שנקראה מסילות הרכבת של דרום האוקיינוס השקט .
הוא ועמיתיו הקימו את חברת אדמות אלטוס (Altos Land) בשנת 1906 והחלו בפיתוח לוס אלטוס.
החברה רכשה 140 דונם אדמה משרה ווינצ'סטר.
התכנית של שופ הייתה לקשר בין הערים פאלו אלטו ללוס גאטוס על כן הם בנו את לוס אלטוס כעיר שינה למגורים בלבד ללא אזורי מסחר ותעשייה.
במקביל הוא המשיך בפעילותו בהפעלת הרכבת היומית לסן פרנסיסקו וממנה.
ב־19 באפריל 1908, חברת רכבת דרום האוקיינוס השקט החלה להפעיל שירות רכבות קיטור דרך לוס אלטוס, תוך הפעלת חמש רכבות ביום.
שני קרונות משא שימשו כמחסן הרכבת.
כמו כן, הבניין המסחרי הראשון, שנקרא Eschenbruecher's Hardware, נבנה במרכז העיר.
בשנת 1913 הוקמה תחנת הרכבת לוס אלטוס בסגנון כפרי אמריקאי ברחוב First מספר 288.
בשנת 1949, תושבים רבים לא היו מרוצים ממדיניות היעד של מחוז סנטה קלרה.
כמו כן, עמד באוויר כל הזמן האיום המתמיד שהעיירה תסופח לערים השכנות של פאלו אלטו ו- מאונטיין ויו ולכן הם החליטו להתאגד.
ב־1 בדצמבר 1952 לוס אלטוס הפכה לעיר האחת עשרה במחוז סנטה קלרה.
בינואר 1964 שירות הרכבות הפסיק את פעילותו ומסילת הרכבת הפכה לכביש המהיר Foothill.
העיר לוס אלטוס היא העיר הראשונה בארצות הברית שלאורך הכבישים המהירים (הפדרליים) שעברו דרכה נבנו קירות מגן שמטרתן להפחית את הרעש הסביבתי המזהם שמגיע מהכבישים, שפגע בבריאות תושבי העיר.
בשנת 1970 מחוז סנטה קלרה ביצע מחקר מקיף לחישוב ההשפעות של עיצוב מחסומי הרעש החלופיים לאורך הכביש המהיר.
מחסומי הרעש שנוצרו הביאו להפחתה החזויה של שבעה עד עשרה דציבלים ברמות זיהום הרעש שחוו בבתים הסמוכים לכבישים המרעישים.
כפועל יוצא ממחקר זה למניעת הרעש מהכבישים, גם הוחלט על הגבלת מהירות הנסיעה ברחובות הפנימיים בעיר ל-35 קילומטר בשעה בלבד.
בשנת 1976, מייסדי אפל, סטיב ג'ובס וסטיב ווזניאק, בנו את חמישים מחשבי Apple I הראשונים במוסך של ג'ובס בלוס אלטוס.
בשנת 2004 ג'ודי פוסקו בעלת הבית השכירה את ביתה בלוס אלטוס, הידוע לימים כ"קאסה פייסבוק ", למארק צוקרברג, בו הוא וכמה מקורבים אחרים הגדילו את פייסבוק מ־200,000 ל־2.5 מיליון משתמשים בפלטפורמה.
לוס אלטוס נמצאת ליד העתק סן אנדראס ונתונה לרעידות אדמה.
רעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906 – אף על פי שלוס אלטוס נפגעה קשות ביותר (בעוצמה של VIII בסולם ריכטר), המאמץ המקומי העיקרי היה לעזור לבנות מחדש את סנטה קרוז הסמוכה, שנהרסה כמעט כולה.
ב־17 באוקטובר 1989, לוס אלטוס חוותה את רעידת האדמה של לומה פריטה, אך נחסך ממנה נזק גדול.
לוס אלטוס וכנסיותיה שילבו מאמצים לנקות אזורים שנפגעו קשה כמו ווטסונוויל וסנטה קרוז.
לוס אלטוס גובלת בעיר לוס אלטוס הילס ממערב, פאלו אלטו מצפון וממערב, מאונטיין ויו מצפון מזרח, סאניווייל ממזרח וקופרטינו מדרום מזרח.
מרכז העיר נמצא במרכז פרדס, שריד לאלה שכיסו את האזור בעבר.
המרכז תחום במשולש של רחובות המאפשרים לרוב התנועה לעקוף את רחוב הראשי שנקרא מיין - Main Street.
לאורך הרחובות, מדרכות מתחת לעצים, חנייות אלכסוניות, חנויות קטנות ושלטי רחוב המפרסמים אירועים בקהילה.
את לוס אלטוס חוצים שלושה נחלים הזורמים צפונה למפרץ סן פרנסיסקו, נחל אדובי - על גבולה המערבי, נחל סטיבנס - על גבולה המזרחי ונחל פרמנטה - באמצע.
נחל הייל קריק הוא יובל של נחל פרמננטה, ונחל פרמננטה מופנה ברובו לנחל סטיבנס על ידי תעלת הסחה.
כל שלושת הנחלים מקורם באגפי ההר השחור .
האקלים בלוס אלטוס אופייני לאקלים באזור מפרץ סן פרנסיסקו, בלוס אלטוס יש אקלים ים תיכוני עם חורפים קרירים ורטובים וקיצים חמים ויבשים.
בדרך כלל, בחודשים החמים יותר, כאשר השמש שוקעת, חזית הערפל זורמת מעל הגבעות מערבה ומכסה את שמי הלילה, וכך נוצרת שמיכת ערפל הלוכדת את חום הקיץ הנספג בקרקע במהלך היום.
למרות זאת, נדיר שהטמפרטורה הנמוכה בלילה תעלה על C° 16.
בחודש ינואר הטמפרטורות הממוצעות נעות בין C° 3.6 ל־C° 4.1. בחודש יולי הטמפרטורות הממוצעות נעות בין C° 12.7 ל־C° 25.8. הטמפרטורה הגבוהה בשיא שנמדדה הייתה C° 42 ב־15 ביוני 1961, שיא הטמפרטורה הנמוכה הייתה C° 9−, ב־17 בנובמבר 2003. הטמפרטורות מגיעות ל־C° 32 ומעלה בממוצע 9.9 ימים ימים בשנה.
הטמפרטורות יורדות מתח ל־C° 32 בממוצע של 16.1 ימים בשנה.
הרי סנטה קרוז הנמצאים ממערב ללוס אלטוס, "עוצרים" את הגשמים בלוס אלוס וכתוצאה מכך הממוצע השנתי של הגשמים מגיע רק ל־389 מ"מ גשם בממוצע בשנה.
ימי הגשם מתרחשים בממוצע 57 ימים בשנה.
השנה הגשומה ביותר שנרשמה במאה העשרים הייתה 1983 עם 826 מ"מ גשם.
השנה היבשה ביותר הייתה 1976 עם 186 מ"מ גשם.
בפברואר 1998 ירדה כמות הגשם הגדולה ביותר בחודש אחד 316 מ"מ.
בפברואר 1998 ירדו הגשמים הרבים ביותר ביום אחד הם הגיעו ל־95 מ"מ ביום אחד.
שלג נדיר מאוד במרכז בעיר לוס אלטוס, אך ב־21 בינואר 1962 ירדו 38 מלמטרים של שלג.
התפתחות האוכלוסייה בלוס אלטוס בין השנים 1960–2019 על פי
במפקד ארצות הברית בשנת 2010, דיווח שלוס אלטוס מנתה 28,976 תושבים.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 1724.6 נפש לקילומטר מרובע (4466.8 / לקילומייל מרובע).
במפקד האוכלוסין דווח כי 28,749 נפש (99.2% מהאוכלוסייה) התגוררו בבתים משלהם, 34 (0.1%) בשיכונים שאינם ממוסדים, ו- 193 (0.7%) בשיכונים ממוסדים.
היו 599 (5.6%) נשים בודדות בעלות בתים, ללא בעלים.
התפקדו 199 (1.9%) שחיו בשותפות ללא נשואין.
הגיל החציוני היה 46.2 שנים.
ההכנסה החציונית של משקי הבית של לוס אלטוס בשנים 2013–2017 הייתה 208,309 דולר.
מחיר רישום הדירות הממוצע בשנת 2014 היה 1.96 מיליון דולר.
בשנת 2017, העיתון פורבס דירג את לוס אלטוס (על פי מספרי המיקוד של הרחובות 94022 ו- 94024) שמספרי המיקוד בעיר נמצאים במקומות, השלישי וה-48 היקרים ביותר בארצות הברית.
בשנת 2018, נתוני סקר הקהילות האמריקאיות מראים כי לוס אלטוס הייתה העיר החמישית העשירה ביותר בארצות הברית.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 1648.3 נפשות לקילומטר מרובע (4269 / לקילומייל רבוע).
היו 10,727 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 1653.6 יחידות דיור לקילומטר מרובע (638.5 לקילומייל רבוע).
מתוך 10,462 משקי בית, 33.6% נולדו ילדים, 69.4% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 5.4% נשים בודדות שנהלו משקי בית ללא בעלים, 23.3% היו בודדים ללא משפחות.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.61 נפשות וגודל המשפחה הממוצע היה 2.98 נפשות.
כ-2,900 נפש ראו עצמם תושבים בלוס אלטוס.
לוס אלטוס שואפת לשמור על אווירה חצי כפרית.
בלוס אלטוס יש מעט מדרכות למעט באזורי מסחר ולאורך הצירים הראשיים.
גודל המגרש המינימלי למגורים הוא רבע דונם.
ברוב הרחובות יש שולי עפר ותאורת רחוב מועטה או ללא תאורה בכלל.
בתים רבים בלוס אלטוס עולים מעל ל־2 מיליון דולר.
עבור המיקוד 94022, הכולל חלקים מלוס אלטוס הילס, קליפורניה, מחירי הבתים עמדו על 4.9 מיליון דולר בממוצע של 120 יום בשוק.
עבור המיקוד 94024, מחיר הדירה החציוני הוא 2.8 מיליון דולר בממוצע של 36 ימים בשוק.
מאז אמצע שנות ה-90, מרכז העיר לוס אלטוס חווה קשיים כלכליים קלים עקב תחרות של מרכזי קניות וחנויות רשת בערים הסמוכות, כמו גם מחסור בבתי מלון או בתי קולנוע.
החייאת מרכז העיר הוא נושא מרכזי בפוליטיקה העירונית.
על פי הדו"ח הכספי השנתי המקיף של העירייה לשנת 2018, המעסיקים המובילים בעיר הם:
העיר לוס אלטוס מיוצגת בבית המחוקקים ובבית הנבחרים של ארצות הברית על ידי סנטורים ואנשי קונגרס מהמפלגה הדמוקרטית.
תלמידי היסודי וחטיבות ביניים לומדים בבתי הספר הציבוריים של מחוז לוס אלטוס ושל מחוז קופרטינו או בבית הספר בוליס צ'רטר (K – 8).
בית הספר הציבורי של מחוז של לוס אלטוס הוא בעל ציוני ה- API הממוצעים הגבוהים ביותר בקליפורניה.
כולל שבעה בתי ספר יסודיים באזור לוס אלטוס – מאונטיין ויו.
כל בתי הספר הציבוריים זוכים להערכה רבה, ובוגרים רבים מבתי הספר התיכוניים במחוז לוס אלטוס ממשיכים בהשכלתם באוניברסיטאות ידועות.
בלוס אלטוס ישנם גם בתי ספר פרטיים ודתיים מוערכים.
בית הספר סנט ניקולס, בית הספר סנט סימון, בית הספר היסודי מיראמונטה, (JrK-8) בית הספר קנטרברי כריסטיאן (K-6), הקמפוסים של כיתות היסודי וחטיבות הביניים (K-6) של בית הספר Pinewood , בית הספר עבור לומדים עצמאיים, וקמפוס בית הספר היסודי של בית הספר וולדורף ממוקמים בתחומי העיר.
בתי ספר אחרים בקרבת העיר כוללים את בית הספר התיכון סנט פרנסיס במאונטיין ויו, ומכללת Kings (המלכים) בסאניווייל.
בתי ספר אחרים רחוקים יותר שתלמידים מלוס אלטוס מגיעים אליהם הם: תיכון מיטי, בית ספר מנלו, בית ספר פריורי וודסייד, בית ספר קסטיליה, בית הספר הארקר, המכינה מכללת בלרמין, בית הספר התיכון הומסטאד ובית הספר היהודי גדעון האוזנר בפאלו אלטו.
ספריית מחוז סנטה קלרה מפעילה את הספרייה הציבורית לוס אלטוס ואת ספריית סניף וודלנד בלוס אלטוס.
משפחת הלסי נטעה את עצי הסוקיה (סקוויה נאה) שהובאו מהרי סנטה קרוז במקום את עצי הערבות שגדלו במקום.
בית הלסי ההיסטורי, שנבנה בסוף שנות העשרים של המאה העשרים על ידי תיאודור ואמה הלסי.
הוא דוגמה טובה לתחיית האדריכלות הספרדית.
העיר ייעדה את בית הלסי כנקודת ציון מקומית בשנת 1981. ב־16 ביוני 2010, מועצת העיר לוס אלטוס השלימה את הרכישה של לטובת שבילים, על מנת לספק מסלולי טיולים וספורט בטוחים המחברים בין פארק שופ ופארק גרוב רדווד.
דגי טרוטת עין-הקשת (Oncorhynchus mykiss) נמצאים בנחל אדובי היסטורית.
עם זאת, שערי גאות שבשפך הנחל אדובי והכביש המהיר 280, מונעים ככל הנראה מעבר של סלמונים נודדים, לעלות במעלה הזרם.
בלוס אלטוס יש מגוון ארגוני ספורט מוכווני נוער, תוכניות ופעילויות לאחר הלימודים.
מועדון הכדורגל לוס וייט לוס אלטוס (MVLASC) מספק כדורגל תחרותי לקהילת MVLA מאז 1972. הוא חבר באיגוד הכדורגל לנוער בקליפורניה – צפון (כדורגל קאל צפון) ומשחק בליגת הכדורגל לנוער Foothill.
המועדון זכה ב-14 אליפויות מדינה ובשתי אליפויות לאומיות.
לוס אלטוס – בייסבול פוני מאונטיין ויו מיועד לבנים ובנות בגילאי 5 עד 19. זוהי תוכנית בייסבול הנוער הגדולה ביותר באזור מפרץ סן פרנסיסקו, וליגה שכירה של PONY בייסבול, בע"מ.
West Valley Pop Warner מציע תוכניות למעודדות וכדורגל לנוער המקומי.
ליגת הכדורסל הצעירה של ימק"א אל קמינו, מלמדת כישורי כדורסל בסיסיים ואת ערכי הליבה של ימק"א.
השבועון The Los Altos Town Crier, הוא העיתון העיקרי של העיר, המשרת את העיר מאז הקמתו של עמק הסיליקון בשנת 1947. העיתון סן חוזה מרקורי ניוז הוא העיתון היומי העיקרי המשרת את העיר.
ללוס אלטוס היו ארבע ערים תאומות:
תוכנית הערים התאומות הופעלה על ידי עמותת Los Altos Sister Cities בע"מ, שהוקמה בשנת 1988. מאוחר יותר החליטה העמותה להפסיק את השתתפותה.
דבר שהביא להתמוססות התכנית ולוס אלטוס אף היא הפסיקה את השתתפותה בתוכנית הערים התאומות.
לוס אלטוס הילס (בספרדית: Los Altos Hills; באנגלית: The Hills Heights; באופן מילולי: הגבעות הגבוהות) היא עיירה במחוז סנטה קלרה, קליפורניה, ארצות הברית.
אוכלוסיית העיירה מנתה 7,922 במפקד 2010.
מספר המיקוד 94022 של לוס אלטוס הילס, הופיע בדוחות של חברת פורבס 2017 ברשימה של קודי המיקוד (ZIP code) היקרים ביותר של אמריקה; המיקוד 94022 דורג במקום השלישי היקר ביותר בארצות הברית, עם מחירי בתים בגובה של 7,755,000 דולר אמריקאי.
בשנת 2019. על פי ניתוחי חברת בלומברג לוס אלטוס הילס דורגה כעיר העשירה הרביעית בארצות הברית.
בעיירה לוס אלטוס הילס קיים איסור על הקמת אזורי מסחר, איסור שאושר על ידי בית המשפט לערעורים בקליפורניה בשנת 1973. שני העסקים המסחריים הקמעונאים שאושרו על ידי העיירה הם חנות הספרים בקמפוס מכללת Foothill וחנות המתנות בשטח המנזר Immaculate Heart Monastery.
בעיירה אין סניף דואר או ספרייה, שירותי הדואר מסופקים על ידי עיריית העיר הסמוכה לוס אלטוס.
תקנות העיירה דורשות שגודל מגרש מינימלי למגורים יעמוד על 4,000 מטרים רבועיים (4 דונם) והשארת שוליים מגבול הרכוש הפרטי לטובת מסלולים ציבוריים כגון מדרכות וכבישים ועוד.
בעלי הקרקעות מוגבלים לבניית בית מגורים אחד למגרש.
התקנות אוסרות הקמת מבני מגורים רב-משפחתיים; איסור זה וגודל המגרש המינימלי אושרו כחוק על ידי בית המשפט לערעורים האמריקני במעגל התשיעי בשנת 1974. לעיירה יש חוזה עם מחוז סנטה קלרה לקבלת שירותי משטרה ושירותי כיבוי, מה שהופך אותה למה שמכונה בארצות הברית "עיר חוזה" על פי החוק בקליפורניה.
לוס אלטוס הילס ממוקמת בנקודת הציון הגאוגרפית .