tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קארמבו הוא פעיל חברתי בקבוצת "אלופים למען השלום", המונה 54 ספורטאים בכירים מכל העולם המקדמים את השלום בעולם דרך הספורט.
ב-22 בדצמבר 1998 נישא קארמבו לדוגמנית הסלובקית אדריאנה סקלנריקובה.
השניים נפרדו במרץ 2011, ובדצמבר 2012 השלימו את תהליך הגירושין.
במאי 2017 התחתן בשנית עם ג'קי צ'אמון, גולשת סקי מקצוענית לבנונית.
השניים התחתנו ביוון ולאחר מכן גם בלבנון.
ב-27 בספטמבר 2017, הודיעו על הולדת בתם.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםנאנט ליגת העל הצרפתית40280352290343סמפדוריה סרייה א'325301ריאל מדריד לה ליגה160200150מידלסברו פרמייר ליג334אולימפיאקוס אלפא אתניקי241222220סרבט ז'נבה סופר ליג120בסטיה ליג 170סה"כ בקריירה39518
כריסטיאן צימרמן (בפולנית: Krystian Zimerman; נולד ב-5 בדצמבר 1956) הוא פסנתרן ומנצח פולני.
נחשב לאחד הפסנתרנים הוירטואוזים של זמננו.
החל משנת 1996 הוא חי ומלמד בשווייץ.
צימרמן נולד בזאבז'ה שבפולין כבנו של מריאן צימרמן, מהנדס, בצעירותו כדורגלן.
הדוד מצד האב היה הנריק צימרמן, שנודע כמגן מפורסם של קבוצת הכדורגל "גורניק זאבז'ה".
כריסטיאן צימרמן קיבל בילדותו את שיעורי המוזיקה הראשונים מאביו שהיה פסנתרן חובב.
מאוחר יותר הוא למד בבית ספר מקומי למוזיקה, ואחרי שזכה בפרסים ראשונים בתחרויות לפסנתר עברה המשפחה לשכונת ברינוב בקטוביצה כדי לרשום את בנה בקונסרבטוריון שם, הוא אקדמיית קרול שימנובסקי למוזיקה.
בקונסרבטוריון הוא היה תלמידו של אנדז'יי יאסינסקי.
הקריירה של צימרמן עלתה על דרך המלך בשנת 1975, כאשר זכה בתחרות הבינלאומית ע"ש שופן לפסנתר בוורשה.
הוא ניגן עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח הרברט פון קאראיין בשנת 1976. באותה שנה השתלם אצל ארתור רובינשטיין.
הופעתו הראשונה בארצות הברית הייתה עם הפילהרמונית של ניו יורק ב-1979. הוא מרבה בסיורי קונצרטים ובהקלטות.
מאז 1996 הוא מלמד פסנתר באקדמיה למוזיקה בבזל, שווייץ.
צימרמן נודע ביותר בפרשנויותיו למוזיקה רומנטית, אבל הוא מבצע גם מגוון רחב של יצירות קלאסיות ואף מעודד ביצועי מוזיקה בת זמננו.
לדוגמה, ויטולד לוטוסלבסקי כתב את הקונצ'רטו שלו לפסנתר בשביל צימרמן, שאף הקליט אותו בהמשך.
ב-2006 הקליט צימרמן את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של ברהמס עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח סיימון ראטל (DG 477 5413; Limited Edition DG 477 6021).
בשנת 2015 לרגל התחרות הבינלאומית שופן בוורשה הקים צימרמן את הפרס כריסטיאן צימרמן לביצוע הטוב ביותר לסונטות של שופן.
תחביב חשוב של האמן הוא בניית פסנתרים.
צימרמן נודע במזגו הסוער ובמודעותו הפוליטית.
באפריל 2009 בעת קונצרט בלוס אנג'לס הודיע כי יפסיק לנגן בארצות הברית במחאה על החלטת הנשיא ברק אובמה להמשיך במדיניותו של ג'ורג' בוש הבן ולהציב טילים אמריקאים על שטח פולין, באומרו לקהל .
יש הסבורים כי האמן כעס גם על חיזוק אמצעי הבידוק הביטחוני בשדות התעופה של ארצות הברית אחרי מספטמבר 2001, כשפסנתר ה"סטיינוויי" שהביא איתו ניזוק קשות בעת בדיקתו בגלל ריח דבק חשוד.
בהזדמנויות שונות הביע האמן בפני הקהל מחאות נגד הסחר בסרטוני וידאו בלתי חוקיים ונגד הסחר בנשק של שווייץ.
ב-2013 הוא הפסיק קונצרט עם הפילהרמונית של אסן ברגע שהבחין בצופה שהקליט את הקונצרט.
ב-2015 הוציא צימרמן לאור את יצירותיו לפסנתר של הפסנתרן בן ארצו, ניצול גטו ורשה, ולדיסלב שפילמן.
צימרמן חי עם אשתו, הכנרת מריה דריגיילו ושני ילדיהם - קלאודיה ורישארד - בבינינגן, על יד בזל בשווייץ.
תחרות הפסנתר הבינלאומית על שם פרדריק שופן, וורשה, 1975, (פרס ראשון)
דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה למוזיקה ע"ש פרדריק שופן בוורשה, אוקטובר 2015
כריסטיאן צִיגֵה הוא כדורגלן עבר ומאמן גרמני, אשר שיחק כמגן שמאלי וכקשר שמאלי.
ציגה היה בסגל הנבחרת הגרמנית שזכתה ביורו 1996, וערך 72 הופעות בינלאומיות.
ציגה החל לשחק בבוגרים של באיירן מינכן בעונת 1990/91. בעונתו הראשונה בקבוצה, ערך ציגה 13 הופעות, ובעונתו השנייה, 1991/92, הפך לשחקן הרכב ושיחק כקשר, כשהוא משתף פעולה בקישור עם שטפן אפנברג, אולף תון, מנפרד שוואבל, מנפרד בנדר ומיכאל שטרנקופף.
בעונה זו הבקיע ציגה שני שערים, אך הקבוצה סיימה במקום העשירי המאכזב.
בעונת 1992/93 הבקיע ציגה תשעה שערי ליגה, ובאיירן מינכן סיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק נקודה מהאלופה ורדר ברמן.
בעונת 1993/94 הודחו ציגה ובאיירן מינכן מגביע אופ"א כבר בסיבוב השני על ידי נוריץ' סיטי, לאחר שעברו בסיבוב הראשון את טוונטה אנסחדה ההולנדית בתוצאה המצטברת 3–7, עם שלוש הבקעות של ציגה.
למרות האכזבה בגביע אופ"א, זכה ציגה עם באיירן מינכן באליפות הראשונה שלו בתום עונה זו, מרחק נקודה אחת מהסגנית קייזרסלאוטרן, כשהוא מבקיע שלושה שערי ליגה.
בעונת 1994/95 הבקיע ציגה 12 שערי ליגה, כאשר שיתוף הפעולה שלו בקישור היה עם מהמט שול, כריסטיאן נרלינגר, דיטמר האמאן, אלן סוטר ודיטמר פריי.
עונה זו הסתיימה באכזבה עבור באיירן מינכן, שסיימה במקום השישי בליגה.
בליגת האלופות הגיעו באיירן מינכן וציגה לחצי הגמר בעונה זו, שם הובסו על ידי אייאקס אמסטרדם בתוצאה 2–5 במשחק הגומלין, לאחר 0-0 במשחק הראשון.
בעונת 1995/96 הבקיע ציגה שלושה שערים בבונדסליגה, בה סיימה באיירן במקום השני, מרחק שש נקודות מהאלופה בורוסיה דורטמונד.
באותה עונה זכה ציגה עם באיירן מינכן בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על בורדו בתוצאה המצטברת 1–5. בדרך אל הגמר, הבקיע ציגה שער בניצחון החוץ 1–5 על נוטינגהאם פורסט.
עונת 1996/97 הייתה האחרונה של ציגה בבאיירן מינכן.
בעונה זו, כשלה באיירן מינכן בגביע אופ"א כאשר הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי ולנסיה לאחר הפסד 0–3 במסטאייה וניצחון 0–1 באולימפיהשטדיון, בו הבקיע ציגה את שער הניצחון שלא הספיק לבאיירן מינכן.
בבונדסליגה הבקיע ציגה בעונה זו שבעה שערי ליגה, והיה חלק משמעותי בזכייה של באיירן מינכן באליפות הבונדסליגה, בפעם השנייה בקריירה שלו.
בתום העונה, עזב ציגה את באיירן מינכן לאחר שבע עונות, בהן הבקיע 38 שערי ליגה, וחתם במילאן.
בקיץ 1997 עבר ציגה למועדון הסרייה א' האיטלקית מילאן שם שיחק שתי עונות, ושיתף פעולה עם בן ארצו אוליבר בירהוף ובהמשך גם עם ינס להמן.
בעונת 1997/98 עבר ציגה עם מילאן עונה מאכזבת, בה הקבוצה סיימה במקום העשירי בליגה.
בעונת 1998/99 זכו מילאן וציגה באליפות הסרייה א', מרחק נקודה אחת מהסגנית לאציו.
בכל אחת משתי העונות הבקיע ציגה שני שערים, אך לא הצליח להשתלב כראוי בקבוצה.
בקיץ 1999 עזב ציגה את מילאן וחתם במידלסברו מהפרמייר ליג.
ציגה שיחק במידלסברו בעונת 1999/00, בה הבקיע שישה שערים, וקבוצתו סיימה במקום ה-12 בפרמייר ליג.
בתום עונה אחת במידלסברו, עזב ציגה את הקבוצה וחתם בליברפול, שרכשה אותו תמורת 5.5 מיליון פאונד.
בקיץ 2000 חתם ציגה כאמור בליברפול, שם שיתף פעולה בליברפול עם בני ארצו מרקוס באבל ודיטמר האמאן.
ציגה ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול במשחק הניצחון הביתי 2–3 נגד מנצ'סטר סיטי ב-9 בספטמבר 2000, אחרי שנכנס כמחליף במקומו של סטיבן ג'רארד במהלך המחצית השנייה של המשחק.
ציגה זכה בעונה זו בגביע ה-FA, בו לא שותף בגמר, ובגביע הפוטבול ליג, בו נכנס כמחליף בגמר מול בירמינגהאם סיטי במהלך ההארכה שהסתיימה בתיקו 1-1, והבקיע את הפנדל שלו בבעיטות ההכרעה, בהן ניצחה ליברפול.
ציגה היה שותף גם לזכייה בגביע אופ"א בפעם השנייה בקריירה שלו, לאחר שזכה בגביע זה גם עם באיירן מינכן, כאשר ליברפול ניצחה בגמר את דפורטיבו אלאבס בתוצאה 4–5 לאחר הארכה, בגמר בו ציגה לא שותף.
אף על פי שהקהל המקומי אהב את הופעותיו של ציגה, סדרה של פציעות בברך והתחרות על המקום בהרכב מול ג'יימי קראגר, גרמו לכך שליברפול מכרה אותו כבר בסוף עונתו הראשונה בלבד במועדון.
לאחר 32 משחקים בכל המסגרות עבור ליברפול, חתם ציגה בטוטנהאם הוטספר.
ציגה חתם בקיץ 2001 בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג.
בעונת 2001/02 סיים ציגה עם הקבוצה במקום התשיעי בפרמייר ליג, והבקיע חמישה שערי ליגה.
בעונה זו הגיע ציגה לגמר גביע הפוטבול ליג מול בלקברן רוברס.
טוטנהאם הפסידה בגמר זה 1–2, כאשר ציגה הבקיע את השער השוויון הזמני לטוטנהאם.
החל מעונת 2002/03 סבל ציגה מפציעות רבות, דבר שהתבטא בכך שערך רק 12 הופעות ליגה בעונה זו, ורק שמונה הופעות ליגה בעונת 2003/04, ובסופו של דבר חוזהו עם טוטנהאם הופר הדדית בתום עונת 2003/04. בקיץ 2004 חזר ציגה לבונדסליגה, כאשר חתם בבורוסיה מנשנגלדבך.
ציגה ערך 13 הופעות במהלך עונת 2004/05, אך נפצע בצורה חמורה בקרסול בשלב מוקדם של העונה, ובאוקטובר 2005 נאלץ להודיע על פרישתו ממשחק, אחרי שלא שיחק כ-10 חודשים בעקבות פציעה זו.
ציגה שיחק 72 פעמים עבור נבחרת גרמניה, והבקיע במדיה תשעה שערים.
את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך ציגה ביוני 1993 בתיקו 3-3 מול נבחרת ברזיל במשחק ידידות.
הטורניר הגדול הראשון אליו זומן ציגה היה יורו 1996 שנערך באנגליה, בו פתח ציגה בכל ששת משחקיה של גרמניה בטורניר ולא החמיץ ולו דקה אחת.
ציגה הבקיע את השער הראשון של גרמניה ביורו 1996, במשחק הראשון בשלב הבתים מול נבחרת צ'כיה, בו ניצחה גרמניה 0–2. בחצי הגמר מול נבחרת אנגליה, שהסתיים בתיקו 1-1 והוכרע בבעיטות הכרעה, הבקיע ציגה את הפנדל שלו.
במשחק הגמר, ציגה היה חלק מהניצחון של גרמניה 1–2 על נבחרת צ'כיה משער זהב של אוליבר בירהוף, וזכה עם הנבחרת בטורניר.
בשנת 1998 השתתף ציגה עם גרמניה במונדיאל 1998 שנערך בצרפת.
בשלב הבתים פתח ציגה במשחק מול נבחרת יוגוסלביה שהסתיים בתיקו 2-2, ונכנס כמחליף בניצחונות על נבחרות ארצות הברית ואיראן.
בשמינית הגמר נכנס כמחליף בניצחון 1–2 על נבחרת מקסיקו.
ברבע הגמר, בו הובסה גרמניה 0–3 על ידי נבחרת קרואטיה, ציגה לא שיחק כלל.
בשנת 2000 השתתף ציגה עם גרמניה ביורו 2000, בו כשלה הנבחרת והודחה כבר לאחר שלב הבתים עם נקודה אחת בלבד.
ציגה שיחק 90 דקות בתיקו 1-1 מול נבחרת רומניה ובהפסד 0–1 לנבחרת אנגליה, ולא שותף בתבוסה 0–3 לנבחרת פורטוגל.
בשנת 2002 השתתף ציגה עם גרמניה במונדיאל 2002, ושיחק 90 דקות בכל שלושת המשחקים של גרמניה בשלב הבתים.
ציגה החמיץ את הניצחון על נבחרת פרגוואי בתוצאה 0–1 בשמינית הגמר בגין צבירת כרטיסים צהובים, וחזר לרבע הגמר מול נבחרת ארצות הברית, בו שיחק 90 דקות, בניצחון 0–1. בחצי הגמר, בו ניצחה גרמניה 0–1 את נבחרת קוריאה הדרומית, לא שותף ציגה.
במשחק הגמר, בו הפסידה גרמניה 0–2 לנבחרת ברזיל, נכנס ציגה כמחליף בדקה ה-84 במקום מרקו בודה, אך לא הצליח לעשות שינוי, וברזיל זכתה במונדיאל זה.
בדיעבד, ההופעה מול מלטה הייתה ה-72 והאחרונה של ציגה במדים הלאומיים.
אחרי שפרש ממשחק באוקטובר 2005, ציגה שימש במספר משרות מנהלה ואימון בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך, כולל משרת המאמן הראשי במועדון.
לאחר מכן אימן ציגה בארמיניה בילפלד ובנבחרות גרמניה עד גיל 18 ועד גיל 19. בשנת 2014 מונה ציגה כמאמן אונטרהאכינג, תפקיד אותו מילא כשנה.
החל משנת 2015 אימן את אתלטיקו בלארס מהליגה הספרדית השלישית.
במרץ 2017 פוטר מאתלטיקו בלארס לאחר שהקבוצה איבדה סיכוי ריאלי להעפיל לליגת המשנה הספרדית.
בדצמבר 2017 הודיעה רצ'אבורי מיטר פול מליגת העל התאילנדית על החתמתו, אך ציגה עזב את הקבוצה בפברואר 2018, לאחר שני משחקים בלבד.
כריסטיאן קנור פון רוזנרות היה מלומד גרמני נוצרי, משורר, מזרחן, חוקר יהדות, וממייסדי מחקר ההבראיזם הנוצרי.
רוזנרות נולד בשלזיה (כיום בפולין) לאב כומר, למד באוניברסיטה של שטטין תאולוגיה, משפטים, היסטוריה, פילוסופיה ושפות קלאסיות.
לאחר מכן עבר לאוניברסיטאות של ויטנברג ולייפציג, ומשם נסע להולנד צרפת ואנגליה.
בהולנד יצר רוזנרות קשר עם המנוניטים, ולמד קבלה אצל רב העיר אמסטרדם, מאיר שטרן.
עם שובו לגרמניה קיבל את הזמנתו של המיסטיקן והתיאוסוף, הדוכס מזולצבאך (Sulzbach, כיום במדינת פפאלץ).
השתקע בעיר והשקיע עצמו ללימודי שפות מזרחיות ובעיקר עברית, וכן רכש ידיעות נוספות בקבלה.
רוזנרות גרס זיקה עמוקה בין רעיונות הקבלה ובין התאולוגיה הנוצרית, ועל מנת להוכיח את רעיונותיו הוא טרח לתרגם ללטינית שורה של חיבורי יסוד קבליים, בהם חלקים מספרות הזוהר (אידרא רבה, אידרא זוטא, ספרא דצניעותא, תיקוני הזוהר) וחלקים מכתבי האר"י וספר "שער השמים" של רבי אברהם כהן דה-הירירה.
על פי פרשנותו של רוזנרות, המונח "אדם קדמון" הקבלי מקביל לישו הנוצרי, ושלוש הספירות העליונות מייצגות את השילוש הקדוש.
את עיקרי שיטתו להתאים את הקבלה לדוקטרינות הנוצריות הוא הרצה בספריו Apokalypse-Kommentar ו"קבלה חשופה" (Kabbala denudata) העוסק בספר הזוהר.
חוסה כריסטיאן צ'אווס גרזה (בספרדית: Christian Chávez; נולד ב-7 באוגוסט 1983) הוא שחקן וזמר מקסיקני.
ידוע בתור חואן "גובאני" מנדס לופז בטלנובלה "Rebelde", ובתור חבר בלהקת "RBD".
ההצלחה של הטלנובלה "Rebelde" הובילה להקמת הלהקה "RBD".
צ'אווס השתתף בטלנובלה פופולרית נוספת, "כיתה 406", בתפקיד פרצ'ו, יחד עם שותפיו מ-"Rebelde", אנהי, דולסה מריה, ואלפונסו הררה.
בחודש יוני 2007 הוא הופיע על הבמה במופע "היום אני לא יכול לקום", במאי 2008 הוא השתתף ב"אבניו Q", הגרסה המקסיקנית של המקור, שם שיחק בתור הדמויות הראשיות, אאוג' (פרינסטון) ורודרי (רוד).
הנוכחות שלו במופע הייתה אמורה להיות אחת האטרקציות.
ב-2016 החל לשחק בטלנובלה "להתעורר לצדך" בתפקיד של כריסטיאן ליל, לצידו של דניאל ארנס.
בשנים 2018–2019 הוא שיחק בטלנובלה "Like, la leyenda" מבית רשת Las Estrellas.
בשנת 2019 גילם את אלברטו בסרט הדרמה "En las buenas y en las malas" לצדו של אלברטו גרה.
בשנת 2021 גילם את מת'יאס בטלנובלה "המזל של לולי" (אנ') מבית רשת הטלוויזיה האמריקאית טלמונדו, לצדם של גבי אספינו וקרלוס פאנס.
בשנת 2005, נישא צ'אווס לבן זוגו BJ מרפי.
בחודש ספטמבר 2007 הוא הואשם שניסה לפגוע בבעלו, BJ מרפי, הוא הכחיש את השמועות, וביוני 2009 התגרשו השניים.
בשנת 2007 הזמר נעצר כאשר הוא ניסה לקנות מריחואנה בניו יורק, הוא התנצל על האירוע, ומאוחר יותר להקתו "RBD" הצהירה שהם נותנים לו את תמיכתם אף על פי שעשה טעות.
אף על פי, שהוא תומך בזכויות להט"ב, הוא אמר שהוא לא רוצה שיראו אותו בתור נציג של הקהילה הגאה.
עם זאת, בחודש יוני 2008, הוא הופיע בשער של עיתון מקסיקני המיועד לקהילת הלהט"ב.
הוא מעריץ גדול של S.L, בנפיקה ליסבון של פורטוגל, ואמר שראה כבר את כל המשחקים.
כריסטיאן קמרגו הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, ידוע בתפקידו בתור הרוצח הסדרתי בריאן מוזר בסדרת הפשע של שואוטיים, "דקסטר" (2006–2011) ובתור קולונל ג'ון קיימברידג' בסרט המלחמה של קתרין ביגלו, "מטען הכאב" (2009).
קמרגו נולד בשם כריסטיאן מיניק בניו יורק, בנם של העיתונאי וונדל מיניק ושל השחקנית ויקטוריה וינדהם .
אחיו הקטן, דריאן מיניק, הוא צלם מקצועי.
סבתא שלו מצד האם, פלורנס סקילס , הוא יליד קליפורניה ממוצא מקסיקני.
אחותה של אימו, הייתה שחקנית התיאטרון פליס קמרגו.
ב-1992 סיים את לימודיו בהצלחה ממכללת הוברט וויליאם סמית בעיר ז'נבה של מדינת ניו יורק, שם היה מנהל התוכניות של WEOS, תחנת הרדיו הציבורית של המכללה.
משם המשיך ללמוד בבית ספר לאומנויות הבמה היוקרתי "בית הספר ג'וליארד" שם היה חבר בקבוצה 25 של החוג לדרמה בתיאטרון ברודוויי לצד מייקל גמבון.
לאחר מכן, קמרגו נסע לאנגליה כדי להצטרף לפתיחה מחדש של תיאטרון הגלוב בסאות' בנק, שם הכיר את אשתו לעתיד, השחקנית האנגלייה ג'ולייט ריילנס.
בשנת 1999 שיחק בסרטים "Story of a Bad Boy", "Harlem Aria", "Picture This" והמצליח שביניהם הוא הסרט ההיסטורי הבריטי "פלנקט ומקלין" שם גילם את לורד פלהאם.
בשנת 2002 שיחקה בסרט האסונות של קתרין ביגלו "קיי-19" בתור רב-סמל פאבל לוקטב.
בשנת 2006 הופיע בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "דקסטר" בתור רוצח סדרתי בשם "רוצח משאית הקרח" אשר רוצח זונות, מרוקן את דמן ומשאיר את גופותיהן חתוכות ועטופות באריזות במקומות ציבוריים, בהמשך הוא מתגלה כאחיו הביולוגי של הדמות הראשית דקסטר (מייקל סי הול).
בשנת 2007 גילם את ג'ון וילקס בות' בסרט ההרפתקאות "אוצר לאומי: ספר הסודות" בכיכובו של ניקולס קייג'.
בשנת 2008 השתתף בהפקה של ברודוויי למחזה "כולם היו בניי" מאת ארתור מילר, לצידם של דיאן ויסט וג'ון לית'גו.
בשנת 2009 שיחק בפעם השנייה תחת בימויה של קת'רין ביגלו (הראשונה הייתה בסרט "קיי-19") במותחן המלחמה "מטען הכאב".
בסרט גילם את קולונל ג'ון קיימברידג', חייל עילית מיחידת סילוק פצצות שנהרג במהלך פעילותו בעיראק ממטען צד.
בשנת 2013 ביים וכתב את הסרט "Days and Nights", בו גם שיחק לצד אליסון ג'ני וקייטי הולמס.
בשנת 2018 שיחק במיני-סדרה בריטית של ה-BBC Two, "העיר והעיר" המבוססת על הרומן זוכה פרס הוגו "העיר והעיר".
בנובמבר 2008, קמרגו התחתן עם השחקנית האנג לייה ג'ולייט ריילנס.
הם התגרשו לאחר ארבע שנות נישואים בשנת 2012.
יש לו בן שנולד בנובמבר 2019 עם חברתו, סילביה ואן דר קלוסטר
כריסטיאן קאנאביך היה כנר, מלחין וקפלמייסטר מן התקופה הקלאסית.
כריסטיאן קאנאביך היה מלחין פורה, שכתב כ-200 יצירות.
כממשיך מורשתו של יוהאן שטאמיץ, טיפח וקידם את תזמורת מנהיים לאחת הטובות באירופה, ברמת שלמות שלא נודעה כמותה עד אז.
קאנאביך נולד במנהיים, בנו השלישי של מרטין פרידריך קאנאביך (1690 - 1773), חלילן, אבובן ומורה למוזיקה בחצר של מנהיים.
קאנאביך האב היה המורה לחליל של הנסיך הבוחר קרל תיאודור, שפעל בבוא העת לקידום הקריירה של כריסטיאן קאנאביך.
מקור המשפחה באלזס, וייתכן שמכאן שאב כריסטיאן את ידיעותיו בשפה הצרפתית, שהקלו בהמשך על מהלכיו בחוגי האצולה הצרפתית בתקופות שהותו התדירות בפריז ובוורסאי.
בילדותו, למד קאנאביך כינור אצל יוהאן שטאמיץ.
הוא הצטרף לקבוצת הכינורות בתזמורת כמועמד מתלמד בגיל 12 וכעבור שנתיים היה לחבר מלא.
בשנת 1748 הוא רשום ב"לוח השנה של החצר והמדינה" (Churpfälzischer Hof- und Staatskalender) ככנר, המתגורר עם אביו בסמטת מוריץ.
בשנת 1750 שלח קארל תיאודור את קאנאביך לרומא, להמשיך שם בלימודיו אצל ניקולו יומלי, maestro coadiutore בקאפלה של האפיפיור ומלחין אופרות מצליח.
קאנאביך נשאר ברומא עד 1753, אז נסע עם יומלי לשטוטגרט.
יומלי מונה לקאפלמייסטר ראשי בבירה השוואבית וניסה לעשות שם מה שחולל שטאמיץ האב במנהיים - ליצור תזמורת מן המעלה הראשונה.
ב-1756 נסע קאנאביך לאיטליה בפעם השנייה, הפעם למילאנו, שם הוסיף והשתלם אצל ג'ובאני בטיסטה סמרטיני.
באביב 1757, אחרי מותו בטרם עת של יוהאן שטאמיץ, נקרא קאנאביך לשוב למנהיים לקבל עליו את משרתו של שטאמיץ ככנר ראשון לצד קרל יוזף טשי.
בשנת 1759 קאנאביך נשא לאישה את מריה אליזבת דה לה מוטה, גבירת הלשכה בחצרה של הדוכסית מצווייבריקן.
לזוג נולדו שישה ילדים, בהם קרל קאנאביך, שהיה בהמשך למלחין בזכות עצמו.
מנובמבר 1777 עד מרץ 1778 למדה בתם רוזה נגינה בפסנתר אצל מוצרט, שהקדיש לה את הסונאטה מס' 7 בדו מז'ור שלו.
אף כי קאנאביך חי בעידן האורות שאפשר, ואף עודד, מידה מסוימת של ניעות בין מעמדות חברתיים, עדיין היה זה בגדר יוצא דופן כי אדם מפשוטי העם יישא אישה ממעמד האצולה.
כפי שהסתבר בהמשך, לברית נישואים זו היו תוצאות מרחיקות לכת לקאנאביך.
הדוכס כריסטיאן הרביעי מצווייבריקן הסמוכה חיבב את קאנאביך והעניק לו תמיכה ותשומת לב.
ב-1764 נלווה קאנאביך אל הדוכס לארמונו בפריז, שקהל מאזיניה רחש אהדה למוזיקה ומוזיקאים ממנהיים.
במהלך מסע זה פגש קאנאביך את משפחת מוצרט, ששהו בין נובמבר 1763 לאפריל 1764 בבירת צרפת.
במהלך שנות ה-60' וה-70' של המאה ה-18 הרבה קאנאביך לבקר בפריז, יצירותיו בוצעו בקונסרט ספיריטואל והסימפוניות והשלישיות שלו הודפסו שם.
רוב יצירותיו של קאנאביך ממועד זה ואילך הודפסו בפריז.
בשנת 1774 התמנה קאנאביך למנהל התזמורת של חצר מנהיים.
בתפקידו זה היה עליו להנהיג את התזמורת ככנר ראשי ואף היה חייב לחבר את המוזיקה לבלטים שיצר אטיין לושרי, כוריאוגרף החצר.
כעבור ארבע שנים, בשנת 1778, עבר קאנאביך עם החצר למינכן כשקארל תיאודור, אדונו ומושלו, היה לנסיך הבוחר של בוואריה.
קאנאביך המשיך למלא את חובותיו במינכן כמקודם, אך על שנותיה הטובות ביותר של תזמורת מנהיים, הקיץ הקץ בשלב זה.
בשנות ה-80' של המאה ה-18 קיצץ הנסיך הבוחר את תקציב התזמורת וצימצם את מספר נגניה מ-95 ל-55. הנגנים התלוננו על קיצוצי שכר והפחתה בהכנסה.
על פי השמועה, קאנאביך עצמו נאלץ להתקיים על שליש מקצבתו הקודמת בשנות חייו האחרונות, מצב שכפה על הנגן הקשיש לצאת למסעות קונצרטים ולחוות, אולי לראשונה בחייו, מה שנגנים אחרים, שמזלם שיחק להם פחות, חוו כל חייהם - מאבק על עצם הקיום.
קאנאביך מת כששהה בביקור אצל בנו, קארל, בפרנקפורט, בשנת 1798.
קאנאביך ומוצרט נפגשו פעמים אחדות במהלך תקופה בת עשרים שנה.
הפגישה השנייה הייתה בחורף ובאביב של השנים 1777-78, כשמוצרט נמצא במסע הביש שלו, תחילה למנהיים ומשם לפריז.
מלווה באמו (אביו נאלץ להישאר ולהרוויח את הכסף, שנדרש להרפתקה יקרה זו), יצא מוצרט מזלצבורג לבקש עושר ותהילה - ומעל לכל, משרה בחצרו של אחד הנסיכים הגרמנים הרבים.
העובדה, שהאם והבן קטעו את מסעם במנהיים והתעכבו שם לאורך זמן, לא הייתה מפתיעה.
בשלהי המאה ה-18 הייתה תזמורת מנהיים הטובה והמפורסמת ביותר בכל אירופה.
נגנים מעולים ומלחינים מחוננים (רבים מהם מבוהמיה), משמעת אימונים קפדנית ומחמירה ותקציב נדיב מן הנסיך הבוחר של הפאלאטינאט, חברו כולם לעשות את מה שהיה לפנים לא יותר מקאפלת נסיכים אחת מרבות להרכב רב-עוצמה ומנוהל למשעי.
גבירות היו מתעלפות, כך דווח, כשנגני מנהיים התירו את חרצובות הקרשנדו האדיר שלהם - תחבולה תזמורתית, אחת מרבות שהומצאו שם.
מוצרט עצמו הילל את התזמורת פעם אחר פעם, אחת מהן במכתב שכתב אל אביו:
כריסטיאן פרדיננד אָבֶּל התפרסם כאחד מגדולי הכנרים והצ'לנים בגרמניה של תקופת הבארוק ובעיקר עשה לו שם כווירטואוז בוויול.
כריסטיאן פרדיננד נולד בהנובר, בנו של המלחין, הכנר ונגן העוגב קלאמור היינריך אבל.
במשך תקופה מסוימת שירת כריסטיאן בצבא השוודי של קארל השנים עשר, מלך שוודיה בזמן הכיבוש של צפון גרמניה.
הוא נשא לאישה את אנה כריסטיאנה הולם השוודית.
לאחר תום שירותו הצבאי נסע אבל לברלין, שם כיהן בתפקיד חשוב בתזמורת החצר של פרידריך הראשון, מלך פרוסיה.
הוא נשאר בתפקידו זה עד לפירוק התזמורת בידי פרידריך וילהלם ב-1713. הוא עבר עם אחדים מעמיתיו לקטן לעבוד בתזמורת החצר שם ככנר ונגן ויולה דה גמבה תחת שרביטו של אוגוסטין ריינהרדט שטריקר.
אבל המשיך לנגן בתזמורת גם בהנהגת ממשיכו של שטריקר, יוהאן סבסטיאן באך.
באך היה סנדק לבתו של אבל, סופי-שרלוטה, שנולדה ב-6 בינואר 1720 בקטן.
באותה שנה התלוו אבל ובאך אל לאופולד, נסיך אנהאלט-קטן במסעו לקרלובי וארי (קרלסבד).
קיימת סברה לפיה חיבר באך את שלוש טריו סונאטות שלו לוויולה דה גמבה וצ'מבלו, רי"ב 1027-1029 בשביל אבל, כמורו של לאופולד בנגינה בוויול.
כמו כן הועלתה ההשערה כי באך הלחין במקור גם את שש הסוויטות לצ'לו רי"ב 1011-1007, בעבורו.
ב-1723 עזב באך את קטן כדי להיכנס לתפקידו כמנצח המקהלה של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג, ומשרתו בתזמורת העירונית נשארה פנויה.
אבל תפס את מקומו כ"מוזיקאי ראשי" (Premier-Musicus) של תזמורת החצר.
אבל נשאר בקטן עד סוף חייו ושם גם נקבר.
בנו של אבל, קארל פרידריך אבל, שנולד ב-1723 בקטן, היה גם הוא מלחין פורה ווירטואוז ויולה דה גמבה נודע.
פרסומו העיקרי בא לו מייסוד קונצרטי באך-אבל יחד עם יוהאן כריסטיאן באך בלונדון, הקונצרטים הראשונים למנויים באנגליה.
בנו הבכור, לאופולד אוגוסט אבל היה גם הוא מלחין וכנר.
כריסטיאן קרַאוּק ואן אַדריכֶם (בהולנדית: Christian Kruik van Adrichem; בלטינית: Christianus Crucius Adrichomius, אדריכומיוס; 1533–1585) היה קרטוגרף ותאולוג.
נולד בדלפט שבהולנד וחי רוב חייו בגרמניה.
ספרו Theatrum Terrae Sanctae et Biblicarum Historiarum ("זירת ארץ הקודש וסיפורי התנ"ך"; ראה אור בקלן ב-1590) היה בתקופתו המחקר היסודי ביותר בגאוגרפיה של ארץ ישראל.
הספר כלל מפה גדולה של ארץ ישראל, 10 מפות קטנות ואיורים רבים המתארים את נחלות שנים עשר שבטי ישראל, ערי המקלט וערי הלויים, העיר ירושלים, כיבושי יהושע בן נון, מסעות האבות ועוד.
הספר כולל לקסיקון של כ-300 אתרים בירושלים וסביבתה, הקשורים לסיפורי המקרא וחיי ישו, יוחנן המטביל והשליחים וכרונולוגיה מאדם הראשון ועד ישו.
ואן אדריכם היה בנו של איש דת קתולי שהוגלה מהולנד הפרוטסטנטית.
את ידיעותיו שאב מלימוד מעמיק וקפדני של התנ"ך והברית החדשה, כתבי יוספוס פלביוס ועולי רגל קדומים לארץ ישראל.
בין יתר ספריו חיבור אנטי-פרוטסטנטי חריף ("האנטיכריסט", נוסף כנספח לספרו הגדול) ו-Vita Jesu Christi ("חיי ישוע"; אנטוורפן, 1578).
כריסטיאן פוקס הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
פוקס הצטרף לבוכום לאחר טורניר יורו 2008 וכעבור שנתיים הושאל לעונה למיינץ 05. כאשר בשנת 2011 הצטרף לשורותיה של שאלקה 04.
פוקס אף הבקיע צמד במשחקה בבית כנגד מכבי חיפה במסגרת הליגה האירופית 2011, משחק שהסתיים בתוצאה 1–3 לטובת קבוצתו.
ב-3 ביוני 2015 חתם לשלוש שנים בלסטר סיטי האנגלית.
ב-7 ביוני 2021 חתם בשארלוט מה-MLS.
לאחר פרישתו החל לשמש כעוזר מאמן בשארלוט.
פוקס הוא קפטן נבחרת אוסטריה וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה ב-23 במאי 2006 במשחק נגד נבחרת קרואטיה.
נכלל בסגל הנבחרת ביורו 2008 ויורו 2016, שבשניהם נבחרתו לה הצליחה להעפיל משלב הבתים.
ב-29 ביוני 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת.
כריסטיאן קראכט הוא סופר ועיתונאי שווייצרי.
נחשב לאחד הסופרים הבולטים ומעוררי המחלוקת בספרות דוברת הגרמנית בת זמננו.
אביו של כריסטיאן קראכט, כריסטיאן קראכט האב, היה מבכירי תאגיד העיתונות הגרמני "אקסל שפרינגר".
קראכט גדל בשווייץ, ארצות הברית וקנדה ולמד בבית הספר הפרטי היוקרתי של ארמון זאלם בבאדן וירטנברג.
בתחילת דרכן עבד כעורך בכמה מגזינים ושימש ככתב של השבועון "דר שפיגל" בניו דלהי.
בהמשך חי מספר שנים בבנגקוק ובקטמנדו.
נסיעותיו במזרח הרחוק היוו בסיס לספר הרשומות "העיפרון הצהוב" (Der gelbe Bleistift) שיצא ב-2000. מ-2006 הוא פרסם טור בעיתון הגרמני "פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג".
ב-1995 פרסם קראכט את הרומאן הראשון שלו, "ארץ פרומה" (Faserland).
גיבור הספר, שדמותו מבוססת על הביוגרפיה של קראכט עצמו, הוא בן עשירים תלוש בוגר פנימייה יוקרתית שנוסע בגרמניה העכשווית מן הצפון לדרום, תוך עיסוק חסר תכלית בצריכה ובמראה חיצוני.
הספר גדוש בשמות מותגים עכשוויים, ועוסק במקומם של מותגים בחברה, תוך נקיטת גישה ביקורתית כלפי תרבות הצריכה וכלפי היעדר התקשורת האנושית בעידן הנוכחי.
הוא מציג את הריקנות שבתרבות הגרמנית העכשווית, אשר השתעבדה לחומרנות חסרת תכלית.
הספר נחשב ליצירת המפתח בגל "ספרות הפופ" הגרמנית של שנות התשעים.
ב-2001 פרסם קראכט את הרומן "1979", שראה או בסמוך לפיגועי 11 בספטמבר.
הרומן מתאר את קורותיהם של זוג הומוסקסואלים גרמנים המטיילים באיראן בשנת המהפכה האיסלאמית.
בעוד משטר השאה קורס, גיבורי הספר נקלעים למסיבת הוללות בווילה בצפון טהראן, שבה מתקבצים בוהמיינים המתגוררים בעיר.
הספר מתאר היסטוריה חלופית דיסטופית, שבה שולט בשווייץ משטר קומוניסטי, והמדינה מצויה במלחמה כוללת בלתי נגמרת נגד ברית פאשיסטית של גרמניה ובריטניה.
גיבור הספר הוא קומיסר ממוצא אפריקאי שנשלח למשימה על ידי הסובייט העליון של ברן.
ב-2011 פרסם ספר התכתבות (Five Years) עם המנצח האמריקאי דייוויד וודארד.
ב-2012 פרסם את הרומן אימפריום (Imperium), המבוסס על מקרה היסטורי.
הוא מתאר את ניסיונו הכושל של אוגוסט אנגלהרדט, צעיר אידיאליסט מנירנברג, לייסד בדרום האוקיינוס השקט מושבה צמחונית-נודיסטית שתושביה יתקיימו רק מאכילת אגוזי קוקוס.
קראכט נשוי לבמאית פראוקה פינסטרוולדר, עמה הוא משתף פעולה בפרויקטים קולנועיים.
הם מתגוררים לסירוגין בפירנצה שבאיטליה ובלמו שבקניה.
1979, תרגם אבי גרפינקל, סדרת "פרוזה אחרת", הוצאת עם עובד, 2004.
ארץ פרומה, תרגם חנן אלשטיין, הוצאת אחוזת בית, 2009.
אימפריום, תרגם חנן אלשטיין, הספריה לעם, עם עובד, 2018.
יורוטראש, תרגם חנן אלשטיין, הוצאת אחוזת בית, 2024.
כריסטיאן פרידריך הנריצי (Christian Friedrich Henrici; 14 בינואר 1700 - 10 במאי 1764) היה לבריתן גרמני שנודע בעיקר בקנטטות שחיבר עם המלחין יוהאן סבסטיאן באך.
חתם בשם העט "פיקאנדר" (Picander).
הנריצי למד משפטים באוניברסיטת האלה-ויטנברג, כאשר החל מחבר לבריות בתור הכנסה צדדית, והוסיף לכתוב אף שפיתח קריירה בשירות המדינה.
באך עבר ללייפציג בשנת 1723 והחל לעבוד עם הנריצי בשנת 1725. טקסטים רבים של הנריקי שימשו ליצירותיו הקוליות של באך, דוגמת קנטטת הקפה וקנטטת האיכרים.
יד הגורל קבעה כי מקצת מהלבריות נשמרו בעוד הלחן המקורי של באך, דוגמת רי"ב 244a, אבד.
בין מוזיקולוגים נתגלעה מחלוקת באשר למהימנות הצהרתו של הנריצי לפיה הלחין באך את כלל הלבריות שלו בשנת 1729.
כריסטיאן קלמנס הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק כקשר כנף.
בגיל 6 החל לשחק במועדון המקומי קלן ויילר-פולקהובן, ובגיל 10 עבר לשחקן במועדון הבכיר של העיר, פ.צ.
בעונת החל קלמנס לשחק בפ.צ.
קלן II, קבוצת המילואים של פ.צ.
ב-12 בספטמבר 2010 ערך קלמנס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה, כששיחק 76 דקות בניצחון 0–1 על פ.צ.
סנט פאולי במסגרת המחזור השלישי בליגה.
ב-11 בדצמבר 2010 הבקיע קלמנס את שער הבכורה שלו בקבוצה, שער ניצחון בדקה ה-56 בניצחון 0–1 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור ה-16 בליגה.
בשלוש העונות בהן שיחק קלמנס בפ.צ.
קלן, הוא ערך 89 הופעות והבקיע 13 שערים.
ב-17 ביוני 2013 נודע כי קלמנס חתם על חוזה ל-4 שנים בשאלקה 04 מהבונדסליגה, ששילמה עבורו 3 מיליון אירו.
ב-11 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 3-3 נגד המבורג במסגרת המחזור הראשון בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך קלמנס 11 הופעות ליגה, ובחצי הראשון של עונתו השנייה ערך 8 הופעות נוספות.
בחלון ההעברות של חודש ינואר 2015 הושאל קלמנס למיינץ 05 מהבונדסליגה למשך עונה וחצי.
ב-31 בינואר 2015 ערך קלמנס את הופעת הבכור שלו בליגה במדי מיינץ 05, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–5 על פאדרבורן 07 במסגרת המחזור ה-18. ב-21 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-38 בניצחון 1–3 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור ה-22 בליגה.
בחצי העונה הראשונה שלו במועדון ערך קלמנס 9 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
קלן, אך הוא יכול ליטול חלק במשחקי הקבוצה החל מתחילת חלון ההעברות ב-1 בינואר.
ב-15 בינואר 2020 עבר לדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה השנייה.
כריסטיאן מֶייט פוליסיק הוא כדורגלן אמריקאי-קרואטי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת מילאן מהסרייה א' ובנבחרת ארצות הברית.
פוליסיק נולד בהרשי שבפנסילבניה בארצות הברית, בנם של קלי ומארק.
אביו שיחק כדורגל אולמות באופן מקצועני בהאריסברג במשך שמונה שנים.
ב-2005 פוליסיק החל לשחק במועדון נוער ברקלי טאון כאשר התגורר באנגליה.
ב-2006 פוליסיק שיחק במועדון מישיגן ראש בתקופה בה אביו אימן מועדון מקומי.
ב-2008 עבר להתאמן באקדמית הכדורגל פנסילבניה קלאסיקס.
ב-2015 חתם בבורוסיה דורטמונד מגרמניה.
הוא השיג דרכון קרואטי שאפשר לו לשחק בליגה ולא להיחשב כזר.
תחילה שיחק בקבוצת הנוער עד גיל 17, הבקיע שישה שערים ובישל חמישה נוספים בשמונה משחקים.
הוא קודם לקבוצה עד גיל 19, הבקיע במדיה ארבעה שערים ובישל שלושה בשבעה משחקים.
בינואר 2016 קודם לסגל הקבוצה הבוגרת ובסוף החודש ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה כשנכנס כמחליף בניצחון על אינגולשטאדט 04. במהלך העונה שותף בתשעה משחקי ליגה והבקיע שני שערים.
ב-17 באפריל כבש את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0:3 על המבורג, הוא היה בכך לשחקן הלא גרמני הצעיר ביותר שכבש בהיסטוריה של הבונדסליגה, ורביעי מבין כלל השחקנים.
ב-2 בינואר 2019 נרכש פוליסיק על ידי מועדון הכדורגל של צ'לסי תמורת 58 מיליון ליש"ט.
פוליסיק המשיך לשחק כמושאל בדורטמונד עד לסיום העונה.
ב-13 ביולי 2023 חתם במילאן לשלוש שנים.
ב-21 באוגוסט, במשחק הבכורה שלו בסרייה א', כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0–2 על בולוניה.
ב-13 בדצמבר כבש בניצחון על ניוקאסל יונייטד במסגרת המחזור האחרון של שלב הבתים בליגת האלופות.
ב-30 בדצמבר כבש שער בניצחון 0–1 על ססואולו.
פוליסיק זכה בשחקן החודש בסרייה א' בדצמבר 2023. ב-17 במרץ 2024 כבש את השער ה-5,000 של מילאן בסרייה א' בניצחון 1–3 נגד הלאס ורונה במארקאנטוניו בנטגודי.
ב-6 באפריל כבש את שערו העשירי לעונה בניצחון 0–3 על לצ'ה והגיע לראשונה בקריירה שלו למאזן דו ספרתי של שערי ליגה.
ב-11 במאי כבש צמד בניצחון 1–5 על קליארי.
בסיום העונה נבחר להרכב העונה של הליגה.
ב-22 בספטמבר 2024 כבש שער בניצחון 2-1 בדרבי נגד אינטר.
ב-22 באוקטובר כבש שער מהקרן בניצחון על קלאב ברוז' בליגת האלופות.
ב-3 בינואר 2025 כבש בחצי גמר הסופר קאפ האיטלקי בניצחון 1–2 על יובנטוס ושלושה ימים לאחר מכן כבש בגמר נגד אינטר ועזר לקבוצתו לזכות בתואר.
ב-22 בפברואר החטיא פנדל לראשונה בקריירה כשואניה מילינקוביץ'-סאביץ' הדף את הבעיטה שלו בהפסד הקבוצה לפיורנטינה.
פוליסיק סיים את עונתו השנייה בקבוצה כמלך השערים של המועדון וכסגן מלך הבישולים בסרייה א' ביחד עם ראול בלאנובה.
פוליסיק נבחר גם בעונה זו להרכב העונה בסרייה א'.
מנעוריו חבר פוליסיק בסגל נבחרות ארצות הברית בגילאים השונים.
ב-2013 החל לשחק בנבחרת עד גיל 17, הוא שיחק במדיה בטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שהתקיים ב-2015 בצ'ילה והבקיע בו שער אחד בשלושה משחקים.
בטורניר שיתף פעולה עם בן-דודו ויל פוליסיק ששימש שוער הנבחרת.
במרץ 2016 זומן לסגל נבחרת הבוגרת, לקראת המשחק מול גואטמלה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, ורשם את הופעת הבכורה שלו כמחליף במשחק זה ב-29 במרץ.
ב-28 במאי 2016 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת במהלך ניצחון 0:4 במשחק ידידות מול נבחרת בוליביה.
הוא היה בכך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות נבחרת ארצות הברית שכבש שער במדיה.
פוליסיק נכלל בסגל הנבחרת לקופה אמריקה 2016. בספטמבר 2016 כבש צמד בניצחון 0–6 על נבחרת סנט וינסנט והגרנדינים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 וביוני 2017 כבש צמד מול נבחרת טרינידד וטובגו באותה מסגרת.
נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר מונדיאל 2022. במהלך הטורניר בישל פעמיים וכבש את שער הניצחון על נבחרת איראן שהבטיח את עליית ארצות הברית לשלב שמינית הגמר.
שחקן השנה הצעיר בכדורגל האמריקאי: 2016
שחקן השנה בכדורגל האמריקאי: 2017, 2019
שחקן החודש בסרייה א': דצמבר 2023
כריסטיאן קבאסלה הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אודניזה.
קבאסלה התחיל את הקריירה המקצוענית שלו באויפן.
ב-27 בינואר 2011 אישרה מכלן כי קבאסלה הצטרף למועדון בהשאלה לעונה אחת.
ב-12 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-9 בניצחון 1–3 על וסטרלו במסגרת המחזור ה-26 בליגת העל הבלגית.
ב-8 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-14 בניצחון 1–2 על לירסה במסגרת המחזור השני בליגה.
בסך הכל ערך 4 הופעות במועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-22 באוגוסט 2011 חתם קבאסלה בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית על חוזה ל-3 שנים.
ב-5 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בניצחון 0–4 על לוקומוטיב סופיה במסגרת המחזור ה-12 בליגה.
ב-19 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה הרביעית של תוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 0–4 על קליאקרה קווארנה במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
הוא ערך 11 הופעות ליגה במועדון והבקיע 3 שערים, בעונה בה זכה המועדון באליפות בולגריה ובגביע הבולגרי.
ב-16 באוגוסט 2012 חזר קבאסלה לאויפן, ששיחקה בליגה הבלגית השנייה.
בחודש יולי 2014 חתם קבאסלה בראסינג גנק מליגת העל הבלגית.
ב-2 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד סרקל ברוז' במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-28 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-13 בניצחון 0–3 על לירסה במסגרת המחזור ה-13. בעונת הראשונה במועדון ערך 34 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, ובעונתו השנייה ערך 42 הופעות והבקיע ארבעה שערים.
ב-1 ביולי 2016 חתם קבאסלה בווטפורד האנגלית.
ב-25 ביולי 2023 חתם קבאסלה באודנזה.
קבאסלה נכלל בסגל נבחרת בלגיה ליורו 2016, אך לא שיחק בטורניר.
ב-9 בנובמבר 2016 ערך קבאסלה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד נבחרת הולנד במשחק ידידות.
כריסטיאן פידלר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער בהרטה ברלין, ומאמן שוערים בהווה בקבוצת גרויטר פירט.
פידלר החל לשחק בהרטה ברלין כאשר היה בן 15, ובשנת 1992, כאשר היה בן 17, החל לשחק בקבוצת המילואים.
כעבור שנתיים עבר פידלר לשחק בקבוצה הבכירה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, והפך מיד לשוער הראשון בקבוצה.
בעונתו השלישית בקבוצה הבכירה, 1996/97, העפיל פידלר עם הרטה ברלין לבונדסליגה.
עם זאת, החל מעונת הבכורה המחודשת של הרטה ברלין בבונדסליגה, 1997/98, איבד פידלר את מקומו בהרכב הפותח לטובת השוער ההונגרי גאבור קיראי, וערך במהלך חמש עונות וחצי 25 הופעות ליגה בלבד.
בתקופה זו, זכתה הקבוצה פעמיים בגביע הליגה הגרמנית, כשפידלר יושב על הספסל.
במחצית העונה של 2003/04 ירש פידלר את מקומו של קיראי בהרכב, ועד לסוף העונה פתח בהרכב בכל המשחקים, כאשר הוחלף רק במחזור האחרון בדקה ה-77 על ידי קיראי, שעזב את הקבוצה בסיום העונה.
את העונה הזו סיימה הרטה ברלין במקום ה-12. במהלך שלוש העונות הבאות, פידלר היה השוער הבכיר של הרטה ברלין, כאשר בעונת 2004/05 סיים עם הקבוצה במקום הרביעי בבונדסליגה, וספג 31 שערים בלבד.
נתון זה הפך את הרטה ברלין לקבוצת ההגנה הטובה ביותר בליגה באותה עונה, כאשר חבריו של פידלר להגנה היו ארנה פרידריך, מאליק פתחי, יוסיפ שימוניץ', דיק ואן ביוריק ואלכסנדר מדלונג.
בעונת 2005/06 פידלר והרטה סיימו במקום השישי בבונדסליגה, והשתתפו בגביע אופ"א, בו צלחו את שלב הבתים אך הודחו כבר בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי ראפיד בוקרשט.
בעונת 2006/07 סיימו הרטה ופידלר במקום העשירי בבונדסליגה, והודחו מגביע אופ"א עוד לפני שלב הבתים, מול אודנסה בולקלוב הדנית.
בשתי העונות הבאות, פידלר איבד את מקומו בהרכב ושימש שוער משנה לירוסלאב דרובני.
בתום עונת 2008/09 פרש פידלר ממשחק פעיל והשתלב בצוות האימון של הרטה ברלין.
לפידלר 16 הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, אך הוא מעולם לא זומן לנבחרת הבוגרת.
לאחר פרישתו מונה פידלר כמאמן שוערים בקבוצתו הרטה ברלין.
את התפקיד הזה מילא פידלר במשך ארבע עונות.
בשנת 2013 ביצע פידלר את התפקיד בנבחרת גרמניה עד גיל 17, והחל משנת 2015 פידלר הוא מאמן השוערים של קבוצת גרויטר פירט.
כריסטיאן פינו היה לוחם תנועת ההתנגדות הצרפתית מפורסם שכיהן מאוחר יותר כהונה חשובה כשר החוץ של צרפת בסוף שנות החמישים.
פינו נולד בעיירה שומון שבמחוז מארן-עילית, צרפת.
אביו החורג היה הסופר ז'אן ז'ירודו.
מאוחר יותר אמר פינו כי ז'ירודו הוא זה שנתן לו את אהבתו לכתיבה.
במלחמת העולם השנייה היה פינו מנהיג תנועת ההתנגדות הצרפתית ובן ברית קרוב של שארל דה גול.
הוא נעצר על ידי הגסטאפו ב-1943 וניצל ממחנה הריכוז בוכנוואלד.
פינו ייצג את מחוז סארת מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית באספה הלאומית הצרפתית מ-1946 עד 1958. לאחר המלחמה הוא כיהן כשר בממשלות צרפת בשנים 1945–1995. הוא היה שר האספקה בממשלתו של שארל דה גול (1945) ושר הביזור, הרפורמה והשירות הציבורי (1947–1950) בממשלות שונות.
הוא היה שר האוצר לזמן קצר ב-1948. פינו מונה לראש ממשלת צרפת על ידי הנשיא רנה קוטי לאחר התפטרותו של פייר מנדס פראנס בפברואר 1955, אך האספה הלאומית סירבה לתת אמונה בממשלתו כאשר 312 הצביעו נגד ממשלתו ו-268 בעד.
הוא כיהן כראש הממשלה במשך יומיים, בין 17–19 בפברואר 1955.
כשר החוץ (פברואר 1956 - מאי 1958), היה פינו אחראי על הטיפול במשבר סואץ במסגרת מלחמת סיני ועל חתימת הסכם רומא מטעם צרפת.
עם גי מולה, הוא ביקר במוסקבה.
באוקטובר 1956 חתם על פרוטוקול הסברה עם בריטניה וישראל בשם צרפת.
בין 22 ל-24 באוקטובר 1956 כינסו הצרפתים מושב משולש וחשאי כדי לדון, יחד עם עמיתיהם, ביוזמה הצבאית נגד מצרים.
המפגש נקבע בפרבר על-יד פריז בשם סוורה (Sèvres).
מישראל הגיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון מלווה ברמטכ"ל משה דיין, ראש לשכתו מרדכי בר און, ראש אגף המבצעים מאיר עמית, ומנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס.
הנציגים הבריטים היו שר החוץ סלווין לויד, ותת-מזכיר המדינה הקבוע, הממונה על השירותים החשאיים, סר פטריק דין.
בצד הצרפתי השתתפו ראש ממשלת צרפת גי מולה, פינו, שר ההגנה מוריס בורז'ס-מונורי והרמטכ"ל מוריס שאל.
פינו נקבר בבית הקברות פר לשז, פריז.
כריסטיאן קולמן הוא אצן אמריקאי, אלוף העולם (דוחה 2019) וסגן אלוף העולם (לונדון 2017) בריצת 100 מטר, שלוש פעמים אלוף העולם (דוחה 2019, בודפשט 2023, טוקיו 2025) בריצת שליחים 4X100 מטר ופעמיים אלוף העולם באולם (ברמינגהאם 2018 וגלאזגו 2024) ושיאן העולם בריצת 60 מטר.
שיאו האישי של קולמן בריצת 100 מטר (9.76 שניות) מדרג אותו במקום השישי בכל הזמנים.
קולמן נולד וגדל באטלנטה שבג'ורג'יה, בנם של סת' ודפני.
בגיל 11 זכה באליפות המדינה בקפיצה לרוחק, בתיכון היה אלוף ג'ורג'יה בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר, קפיצה לרוחק ודורג חמישי בארצות הברית בתוצאה של 10.30 שניות בריצת 100 מטר.
ב-2015 החל ללמוד באוניברסיטת טנסי בה הוא חבר בנבחרת האתלטיקה.
בשנתו הראשונה זכה במקום השלישי באליפות ה-NCAA באולם בריצת 60 מטר.
ב-2016 זכה באליפות ה-NCAA באולם בריצת 200 מטר וסיים שני באליפות באצטדיון בריצת 100 מטר.
במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו קבע בחצי הגמר של ריצת 100 מטר שיא אישי של 9.95 שניות, בגמר סיים שישי ונבחר לחבר בנבחרת השליחים.
במשחקים האולימפיים סייע לנבחרת להעפיל מהמקום הראשון בשלב המוקדמות.
הוא לא שותף בגמר בו נפסלה הנבחרת.
ב-2017 זכה באליפות ה-NCAA באולם בריצת 60 מטר בה השווה את שיא המכללות עם תוצאה של 6.45 שניות, תוצאה המדרגת אותו שישי בכל הזמנים ובריצת 200 מטר, עם תוצאה של 20.11 שניות, השנייה בטיבה במכללות.
במוקדמות אליפות ה-NCAA שנערכה ביוני 2017 קבע בריצת 100 מטר שיא מכללות חדש של 9.82 שניות, תוצאת השנה בעולם, שדירגה אותו תשיעי בכל הזמנים במקצוע זה ורביעי בארצות הברית, כשנקבעה.
בגמר סיים ראשון בתוצאה של 10.04 שניות.
כמו כן ניצח גם בריצת 200 המטרים.
הוא זכה בגביע באוורמן לאתלט המצטיין במכללות לשנת 2017.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכה קולמן במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.94 שניות, אחרי בן ארצו ג'סטין גטלין (9.92 שניות) ולפני יוסיין בולט מג'יימקה (9.95 שניות) בריצתו האחרונה.
כמו כן זכה במדליית כסף עם הנבחרת האמריקאית בריצת 4X100 מטר.
בתחרות שנערכה בקלמסון קרוליינה הדרומית, ב-19 בינואר, קבע קולמן שיא עולם חדש בריצת 60 מטר של 6.37 שניות, שיפור של שתי מאיות לשיא העולם בן 20 השנים של בן ארצו מוריס גרין.
חודש לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה באלבקרקי ניו מקסיקו, שבר קולמן בשנית את שיא העולם, לאחר שעצר את השעון על 6.34 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ, זכה קולמן במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא אליפות חדש של 6.37 שניות.
הוא הקדים את סו בינגטיאן הסיני (6.42 שניות), ורוני בייקר האמריקאי (6.44 שניות).
במאי, סיים קולמן שני בריצת 100 מטר בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין בתוצאה של 9.84 שניות, ורביעי בתחרות ליגת היהלום ברומא, בתוצאה של 10.06 שניות.
ביולי ניצח בתחרות ליגת היהלום ברבאט בתוצאה של 9.98 שניות, ובאוגוסט ניצח גם בתחרות ליגת היהלום בברמינגהאם, לאחר שקבע תוצאה של 9.94 שניות.
בסוף אותו חודש, ניצח בגמר ליגת היהלום בריצת 100 מטר שנערך בבריסל, בשיא אישי של 9.79 שניות, וזכה לראשונה בגביע היהלום.
באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכה קולמן במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.76 שניות, לפני חברו לנבחרת ג'סטין גטלין (9.89 שניות) ואנדרה דה גראס מקנדה (9.90 שניות).
בריצת שליחים 4X100 מטר זכה עם נבחרת ארצות הברית שכללה גם את ג'סטין גטלין, מייק רוג'רס ונואה ליילס במדליית זהב בשיא ארצות הברית של 37.10 שניות.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו, ב-15 בפברואר 2020 זכה קולמן במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.37 שניות.
ב-17 ביוני הוכרז כי קולמן הושעה זמנית עקב בדיקת סמים נוספת אותה החמיץ החל מ-9 בדצמבר 2019. ב-27 באוקטובר הוכרז כי קולמן שוב החמיץ בדיקות סמים והוא מושהה כעת מכל תחרות רשמית עד ל-13 במאי 2022. בהמשך עונשו קוצר ל-18 חודשים אך הוא עדיין החמיץ את אולימפיאדת טוקיו שהתקיימה ב-2021.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית כסף בריצת 60 מטר בזמן זהה למנצח מרסל ג'ייקובס (6.41 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שישי בתוצאה של 10.01 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פרד קרלי, ברנדון קרנס ונואה ליילס בתוצאה של 37.38 שניות, לפני איטליה (37.62 שניות) וג'מייקה (37.76 שניות).
נוסף לכך, סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.92 שניות, בשלב חצי הגמר קבע תוצאה של 9.88 שניות ועלה שני לריצת הגמר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת במרץ 2024 זכה בפעם השנייה במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאת השנה בעולם של 6.41 שניות, לפני נואה ליילס (6.44 שניות) ואקים בלייק מג'מייקה (6.46 שניות).
באולימפיאדת פריז היה חלק מנבחרת השליחים 4X100 מטר שנפסלה במקצה הגמר.
באליפות העולם בטוקיו זכה במדליית זהב עם נבחרת השליחים 4X100 מטר.
כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים , היה רוזן גרמני ואב קדמון של מרי מטק.
כריסטיאן קרל ריינהרד נולד במילהיים ב-17 ביולי 1695, ליוהאן, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג וליוהנה מגדלנה מהנאו-ליכטנברג, בתם של יוהאן ריינהרד השני, רוזן הנאו-ליכטנברג ואנה מגדלנה, רוזנת פפאלץ-בירקנפלד-בישויילר.
בשנת 1698 מת אביו יוהאן, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג, וכריסטיאן קרל ריינהרד, אולם בשל היותו קטין מונה יוהאן ארנולד קילמן לעוצר במקומו, ובשנת 1701 נטל יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ את חסותו עליו.
בשל מלחמת הירושה הספרדית עבר כריסטיאן קרל ריינהרד עם משפחתו להיידסהיים, וקבע שם את מושבו.
ב-17 בנובמבר 1766 מת כריסטיאן קרל ריינהרד בהיידסהיים, ובתו מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג ירשה את תאריו.
ב-27 בנובמבר 1726 התחתן כריסטיאן קרל ריינהרד עם קתרינה פוליקסנה, רוזנת זולמס-רדלהיים, בתם של גאורג לודוויג, רוזן זולמס-רדלהיים ואסנהיים ושרלוטה זיבילה, רוזנת אהלפלדט, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
יוהאן קרל לודוויג, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1727–1734)
מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1729–1818), התחתנה עם גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטדט
פוליקסנה וילהלמינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1730–1800), התחתנה עם לודוויג אמיך, נסיך ליינינגן
סופיה שרלוטה פרנציסקה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1731–1781)
אלכסנדרינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג (1732–1809), התחתנה עם היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ
קרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג (1734–1810), התחתנה עם קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן
כריסטיאן קונרד, רוזן דנסקאולד-סמסו (בדנית: Christian Conrad af Danneskiold-Samsøe; 11 ביוני 1774 - 6 ביוני 1823), היה סבא רבא של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה.
כריסטיאן קונרד נולד ב-11 ביוני 1774 בסמסו, לפרדריק כריסטיאן, רוזן דנסקאולד-סמסו ולפרדריקה לואיזה פון קלייסט, בתם של כריסטיאן אדם פון קלייסט וסופיה רוזנקרנץ.
כריסטיאן קונרד היה נין של כריסטיאן גילדלווה, בנו הלא חוקי של פרדריק החמישי, מלך דנמרק.
בשנת 1778 מת אביו, ובשנת 1785 מונה המשורר והכומר כריסטיאן אנדרסן לונד לאפוטרופוס עליו.
בשנת 1792, כשהיה עדיין קטין, הוא הצטרף למועצת מחוז סמסו ולוועד המנהל של מנזר גיסלפלד.
בשנים 1792–1793, הוא עשה מסע ארוך בחו"ל, ולאחר מכן שיפר את חיי האיכרים באחוזותיו ורכש אחוזות נוספות.
בשנת 1799 הוביל כריסטיאן את גיבושו של צ'ארטר חוקי חדש למנזר גיסלפלד, ובו הגדיל את מספר הנזירות, והרשה לילדות מכל המעמדות החברתיים להתחנך במנזר בעד תשלום שנתי.
בשנת 1808 הוא הפך למושל מחוז פרסטו, והוא שמר על משרה זו עד מותו.
הוא יזם עבודות ציבוריות שונות, כגון נמל בקרבאקסמינדה, בית חולים בנסטבד, ועוד.
באותה שנה קיבל כריסטיאן את עיטור מסדר הדנברוג, ובשנת 1815 הוא הפך להיות חבר המועצה הסודית.
ב-6 ביוני 1823 מת כריסטיאן קונרד בגיסלפלד, ובנו פרדריק כריסטיאן, רוזן דנסקאולד-סמסו ירש את תאריו.
לאחר מותו ניהלה אשתו את עסקיו במיומנות, והשלימה את מפעל הזכוכית ושתי מפעלי לבנים, שהוא החל בבנייתם.
ב-30 בנובמבר 1795 התחתן כריסטיאן קונרד עם יוהנה קאס אף מור, בתם של האדמירל פרדריק כריסטיאן קאס אף מור ואדלה סופיה קאס אף שפארה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
וויליאם ג'ייסון ריסו הידוע יותר בשם הבמה שלו, כריסטיאן קייג' הוא שחקן ומתאבק קנדי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
בנוסף, הוא מופיע בארגון ההיאבקות Impact Wrestling.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופותיו בארגוני ההיאבקות WWE ו-Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שבהם הופיע תחת שמות הבמה, כריסטיאן וכריסטיאן קייג', בהתאמה.
ריסו החל להתאבק ביוני 1995 לאחר שהתאמן תחת הדרכתם של דורי פאנק ג'וניור ורון האצ'יסון.
ריסו החל להתאבק בארגונים העצמאיים הקנדיים בשנת 1994, לעיתים כמתאבק יחידים ולעיתים כמתאבק זוגות ביחד עם חברו הטוב, אדם קופלנד (הידוע יותר בשם הבמה אדג').
ארבע שנים לאחר מכן, ריסו חתם על חוזה פיתוח בארגון ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE), כך שהוא היה מעורב בעלילה, שבה הוא האח של אדג'.
ריסו ערך את קרב הבכורה שלו בשנה לאחר מכן ובמהרה זכה באליפות הראשונה שלו, שהייתה האליפות במשקל בינוני.
אדג' וכריסטיאן מיתגו את עצמם כצמד בעל דמויות רעות וביחד הם הצליחו לזכות באליפות הזוגות שבע פעמים.
בשנת 2001, נפרדו דרכי השניים, וכריסטיאן הפך למתאבק יחידים.
בתחרות היחידים, כריסטיאן זכה באליפות אירופה, באליפות ההארדקור ובאליפות הבין יבשתית של ה-WWF/E.
בנובמבר 2005, ריסו חתם בארגון בארגון Total Nonstop Action Wrestling (TNA) תחת שם הבמה כריסטיאן קייג' ובמהלך שהותו בארגון הוא זכה פעמיים באליפות העולם במשקל כבד של NWA.
הוא עזב את הארגון לקראת סוף שנת 2008 ושב בחזרה לארגון ה-WWE.
בתקופת החזרה שלו, הוא זכה באליפות ECW ובאליפות העולם במשקל כבד, פעמיים בכל אחת.
בנוסף לכך, הוא אלוף הטריפל קראון ה-23 ואלוף הגראנד סלאם ה-11 בהיסטוריה של ה-WWE.
ריסו נולד ב-30 בנובמבר 1973 בקיצ'נר, אונטריו קנדה והוא בן לאבא אמריקאי ואמא קנדית.
עוד בילדותו, הוא היה מעריץ היאבקות ובנוסף לכך הוא שיחק הוקי קרח.
ריסו גר בהאנטסוויל ובגרנד וואלי, לפני שעבר לאורנג'וויל, שם פגש לראשונה באדם קופלנד, הידוע יותר בשם הבמה שלו, אדג', שהפך לחברו הטוב ביותר ולשותפו בעתיד.
בשנת 2005 לערך, כריסטיאן החל בבניית קהל מעריצים נאמן, למרות דמותו הרעה, כשהוא קרא לקהל זה בשם "Peeps" (מילת קיצור סלנג למילה "אנשים").
במהלך הקריירה שלו הנחה תוכנית אירוח בשם "The Peep Show".
כריסטיאן השתמש במהלך ה-Killswitch כמהלך הסיום שלו, כשבתקופות מסוימות נקרא בשם Unprettier.
בנוסף, הוא השתמש במהלך הספיר כמחווה לחברו, אדג' ובמהלך הפרוג ספלאש לזכרו של אדי גררו המנוח.
התחתן ב-25 במאי 2001 עם דניס, דוגמנית גרמנייה, שפגש באנגליה במסע ההופעות.
בדצמבר 2013 נולדה לו ולדניס בת בשם איילה.
אליפות במשקל כבד של ECWA (פעם אחת)
אליפות זוגות הרחוב של ICW (פעם אחת) - עם סקסטון הארדקאסל
אליפות הזוגות של IWA (פעם אחת) - עם ארל דה אורדרלי
PWI דירג אותו במקום ה-7 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2007
קרב השנה (2000) - עם אדג' נגד הדאדלי בויז וההארדי בויז בקרב סולם משולש ברסלמניה 16
קרב השנה (2001) - עם אדג' נגד הדאדלי בויז וההארדי בויז בקרב שולחנות, סולמות וכיסאות משולש ברסלמניה 17
קרב גאונטלט על הזהב (2008 – אליפות העולם במשקל כבד של TNA)
הרגע הזכור של השנה (2005)
במי לצפות בשנה הבאה (2005)
אליפות אירופה של ה-WWE (פעם אחת)
אליפות ההארדקור של ה-WWF (פעם אחת)
אליפות במשקל בינוני של ה-WWF (פעם אחת)
האליפות הבין יבשתית של ה-WWF/E (4 פעמים)
אליפות הזוגות העולמית של ה-WWF/E (9 פעמים) - עם אדג' (7), לאנס סטורם (1) וכריס ג'ריקו (1)
הקרב הגרוע של השנה (2006) - באטל רויאל של TNA ב-26 באוקטובר בתוכנית !Impact
שנהסדרהתפקיד2006קזינו סינמהכריסטיאן קייג'2014–2015הייבןמקיו2017Murdoch Mysteriesלאונרד סטוקר2019Knight Fightמארח
כריסטיאן אלברטו קואבה בראבו (בספרדית: Christian Alberto Cueva Bravo; נולד ב-23 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן פרואני, המשחק בעמדת הקשר באל-פתח.
קואבה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ראסינג דה הואמצ'וקו.
באוגוסט , הצטרף לזו של אוניברסידד סן מרטין.
ב-12 באפריל 2008, קואבה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 לאוניברסידד ססאר ואייחו.
ב-16 ביולי, הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–4, גם נגד אוניברסידד ססאר ואייחו.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה, קואבה כבש שני שערים ב-18 הופעות וסייע לקבוצתו לזכות באליפות, כאשר טרם מלאו לו 18 שנים.
ב-3 באוגוסט 2012, קואבה חתם באוניברסידד ססאר ואייחו, אך בנובמבר שוחרר מהקבוצה.
ב-24 בינואר 2013, חתם באוניון אספניולה מליגת העל הצ'יליאנית.
ב-13 באוגוסט 2013 קואבה הושאל לראיו ואיקאנו מליגת העל הספרדית.
כעבור 12 ימים, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 0–5 לאתלטיקו מדריד.
את רוב תקופתו במועדון, קואבה העביר בקבוצת המילואים.
ב-18 באוגוסט 2014, קואבה חזר לפרו וחתם באליאנסה לימה.
ב-18 ביולי 2015, קואבה חתם בדפורטיבו טולוקה מליגת העל המקסיקנית.
ב-2 ביוני 2016, קואבה חתם לארבע שנים בסאו פאולו מליגת העל הברזילאית.
ב-22 בפברואר 2017, קואבה האריך את חוזהו במועדון עד .
ב-19 ביולי 2018, קואבה חתם לארבע שנים בקרסנודאר מליגת העל הרוסית.
ב-7 בפברואר 2019, קואבה חזר לברזיל כאשר הושאל לסנטוס.
בספטמבר , שוחרר מהקבוצה לאחר שנתפס במועדון לילה.
אמנם, בראיון שהעניק הבעלים של הקבוצה לערוץ טלוויזיה מקומי, הודיע כי ייפטר את מאמן הקבוצה על נקיטת פעולה זו.
ב-11 באוגוסט 2020, קואבה הושאל לייני מלטיאספור מליגת העל הטורקית.
בינואר , קואבה חתם באל-פתח מליגת העל הסעודית.
בצעירותו, קואבה שיחק בנבחרת הנוער של פרו.
ב-1 ביוני 2011, קואבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד , במסגרת גביע קירין.
קואבה נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2015, ואף כבש את השער הראשון שלו בנבחרת בהפסד 1–2 ל.
קואבה נכלל בנבחרת המצטיינים של הקופה.
קואבה השתתף עם הנבחרת גם בקופה אמריקה 2016, מונדיאל 2018 וקופה אמריקה 2019.
נבחרת השנה באליפות סאו פאולו:
כריסטיאן פרדריק פון שלבורג (בדנית: Christian Frederik von Schalburg; 15 באפריל 1906 – 2 ביוני 1942) היה קצין צבא דני, המפקד השני של הגייסות החופשיים של דנמרק ואחיה של ורה שלבורג.
כריסטיאן פרדריק פון שלבורג נולד בזמיינוגורסק, פלך טומסק, שבאימפריה הרוסית (כיום במחוז אלטאי של הפדרציה הרוסית) היה הבכור מבין שלושה ילדים של אוגוסט תיאודור פון שלבורג ואשתו הלן פון שאלבורג.
אביו נולד בשנת 1879 בניבורג שבדנמרק ואמו ילנה סטריצקי-סמיונובסקי נולדה בשנת 1882 (ככל הנראה בפולטבה) למשפחת אצילים רוסית.
לאחר לידתו הוטבל לנצרות אורתודוקסית, הדוכסית הגדולה אולגה אלכסנדרובנה הייתה הסנדקית שלו.
בילדותו התחנך פון שלבורג בפנימיה צבאית ברוסיה.
לאחר מהפכת אוקטובר נמלטה משפחתו לדנמרק, חסרת כל.
כל רכושם והונם הוחרם על ידי הבולשביקים.
אירועים דרמטיים אלה גרמו לו להשתוקק לרוסיה ולשנוא קומוניסטים.
בשנת 1920 עבר פון שלבורג הצעיר עם משפחתו מהלרופ לרחוב Vibevej 14, קופנהגן, ובשנת 1922 עברה המשפחה שדרות בורופס 4, משן עזב את הבית.
ב-21 בנובמבר 1927 בכנסיית אלכסנדר נבסקי בקופנהגן הוא היה שושבינו של גריגורי ניקולאייביץ' שטריקין ושמו היה קונסטנטין פיודורוביץ' שלבורג.
בשנת 1927 בקופנהגן הוא נחשב כבלתי כשיר לשירות צבאי.
אף על פי כן, ב-18 באוקטובר 1929 הוא התחתן בכנסיית אלכסנדר נבסקי כתואר רווק, דני ובשם סגן קונסטנטין פיודורוביץ' שלבורג המתגורר בטרסטג'רנגאדה 4 באמגר.
כלתו הייתה הברונית הרווקה הלגה פרדריקה פון ביולו הצעירה, ילידת גרמניה.
בשנת 1930 התגורר ברחוב Trestjernegade 4 באמגר.
ב-22 בנובמבר 1934 ילדה אשתו את בנם שהוטבל בשם אלכסנדר שלבורג ב-2 בפברואר 1935 בכנסיית אלכסנדר נבסקי בקופנהגן.
סנדקיו היו הנסיך גוסטב מדנמרק, הקולונל ניקולאי קוליקובסקי ובת זוגו הדוכסית הגדולה אולגה אלכסנדרובנה.
בשנת 1935 שימש כסגן ראשון במשמרות המלכותיים הדניים משנת 1937 (ועד מותו) הוא שמר על תוארו כקפטן במשמרות המלכותיים הדניים.
במשמרות הוא תואר בסופו של דבר כ"לא יציב ולמען הצבא אולי אדם מסוכן".
במכתב למלך הוא הגן על עצמו כקורבן של הכפשות יהודיות.
משנת 1939 עמד פון שלבורג בראש ענף הנוער (NSU) של מפלגת הפועלים הנאציונל-סוציאליסטית של דנמרק (DNSAP), שם הוא הפך פופולרי מאוד.
באותה שנה הוא וקבוצת חברי NSU היו בין המתנדבים הדנים למלחמת החורף הפינית נגד ברית המועצות בשנים 1939–1940. הוא שהה מחוץ למדינה כאשר דנמרק נכבשה על ידי גרמניה הנאצית ב-9 באפריל 1940. למרות אמונותיו הנאציות הוא היה במצוקה עמוקה מכך שדנמרק נכנעה כמעט מבלי להילחם.
בספטמבר 1940, בהסכמת הצבא הדני והמלך, הצטרף פון שלבורג לוואפן-אס-אס ושירת באוגדת האס אס החמישית וויקינג בדרגת SS-Hauptsturmführer.
בפברואר 1941 הציע פון שלבורג לחברו, ראש ה-DNSAP פריץ קלוזן, להקים יחידת אס-אס דנית, 'רגימנט דנברוג', שהוא יפקד עליו בעצמו.
במהלך מבצע ברברוסה פון שלבורג שימש בסגל האוגדות של דיוויזיית ויקינג.