tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשע"ח, הופעל ערוץ לשידור שמות הנופלים במרבב 2. במהלך חודש יולי 2018 שודר במרבב 2 ערוץ מכאן 33 באיכות HD, במקום ניסוי השמע, לכבוד גביע העולם בכדורגל.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נוספו הערוצים: עכשיו 14, ערוץ 9, הלא TV וערוץ 24. ערוץ 14 נוסף למרות שבאופן עקבי הוא מסרב לשלם את עמלת ההפצה עבור עידן+, והחוב שלו נכון לאוקטובר 2023 מסתכם ב-7 מיליון ש"ח.
בסה"כ צבר ערוץ 14 חובות בסך 20 מיליון ש"ח לרשות השנייה.
בחוק ההסדרים 2017–2018, נתנה הכנסת את האפשרות והביעה כוונה להפריט את המערך, תוך שמירה על חבילת בסיס חינמית לציבור.
במרץ 2018 פרסם משרד האוצר מכרז להפרטת עידן+.
בנובמבר הסתיים המכרז ללא רוכש.
ב-16 בינואר 2019 התמזגו הערוצים עשר ורשת 13. השידור באפיק החמישי הוחלף בשקופית מטעם הרשות השנייה.
בסוף אפריל הופסקה העברת ערוץ 24 לבקשת בעלי הערוץ החדשים.
ביוני הוסרו תחנות הרדיו של דוד בן בסט: רדיו לב המדינה, רדיוס 100FM ופרוויה רדיו.
ב-1 בינואר 2022 הופסקו שידורי ערוץ עכשיו 14 (לשעבר "ערוץ 20") במסגרת עידן פלוס, זאת לאור חובות הפצה שצבר.
בפברואר 2021 נערך שימוע ציבורי, בו עלה כי הרשות השנייה שוקלת להפסיק את פעילות מרבב 1, ולהעביר את ערוציו למרבב 2, שפועל בטכנולוגיה חדשה ממנו, על מנת לחסוך בעלויות.
על המהלך נמתחה ביקורת בשל פגיעה אפשרית במשקי בית המשתמשים בממירים ישנים שאינם תומכים בקליטת מרבב 2, מכיוון שאין בכוונת משרד האוצר לסבסד ממירים חדשים לטובת הצופים..
בעקבות השימוע הציבורי, הוחלט על מעבר לשידור אך ורק במרבב 2 זאת לצורך התייעלות, שיפור איכות השידור והקליטה, הגדלת רוחב הפס, הגדלת קיבולת הערוצים על פני מרבב יחיד.
הרשות השנייה נערכה לשיפור הקליטה במרבב זה לאור תהליכי ההתייעלות של מערך עידן+.
ביולי 2022 נוספו ערוצי מרבב 1 אל מרבב 2.
ב-22 בינואר 2025 כל ערוצי מרבב 1 עברו לשדר גם במרבב 2 וב-29 בינואר 2025 נסגר מרבב 1. למעבר אל מרבב 2 התלוו תלונות רבות על קשיים בקליטה, גם אצל לקוחות בעלי ציוד מתאים.
מקור קשיי הקליטה היו בשל חוסר במשדרים.
הנפגעת העקרית מהמעבר הייתה אוכלוסיית הגיל השלישי שאינם בעלי ידע טכנולוגי ומתקשים בעת שינויים.
ניסיון סגירתו והחלפתו באפלקצייה חינמית
ב-3 ביולי 2024 אושרה בקריאה ראשונה הצעת החוק לסגירת עידן פלוס, והחלפתו באפליקציית ערוצים.
עידן אלפיים דברים יפים בע"מ, המוכרת בשם המסחרי "עידן 2000", היא רשת צעצועים ומשחקים ישראלית, ולה 42 חנויות.
הסלוגן של הרשת הוא "גם המחיר צעצוע".
החנות הראשונה של עידן 2000, נוסדה ב-1997 בדימונה על ידי ציון חזן, ובהמשך הצטרף אליו שי סבג.
רוב סניפי הרשת ממוקמים במרכזי קניות גדולים.
הרשת מוכרת צעצועים, ציוד לבית הספר ולגן הילדים, כלי כתיבה, משחקי יצירה והרכבה, ציוד משרדי, מתנות ועוד.
מחזור המכירות של הרשת בשוק מוצרי החזרה ללימודים עומד על כ-20 מיליון שקלים בחודשי הקיץ.
נכון לשנת 2011, הוערך היקף הכנסות הרשת בכ-6% מסך ההכנסות של ענף הצעצועים, והיא הייתה הרשת החמישית בנתח השוק בענף זה (המובילות באותה שנה היו טויס אר אס, כפר השעשועים, הפיראט האדום והפנינג).
ב-2020, הרשת רכשה את רשת הצעצועים המתחרה "כפר השעשועים", שבבעלותה 51 סניפים המופעלים באמצעות זכיינים.
החל משנת 2013 משמש טל מוסרי כפרזנטור של הרשת.
בשנת 2016 הרשת בחרה לשם הקנגורו המאויר המשמש כחלק מהלוגו שלה את השם "ג'וי".
עידן הציר הוא מושג שנטבע על ידי הפילוסוף הגרמני קרל יאספרס כדי לתאר את התקופה בין השנים 800 ל-200 לפנה"ס, במהלכה, על פי יאספרס, מחשבות מהפכניות דומות עלו במרחבים שונים: בפרס, הודו, סין ובמערב.
יאספרס מונה מספר הוגי דעות מתקופת עידן הציר אשר השפיעו רבות על פילוסופים ודתות בעתיד, הוא זיהה מאפיינים משותפים לכל תקופה אליה הוגים אלו השתייכו.
יאספרס זיהה בהתפתחויות הללו בדת ובפילוסופיה הקבלה ניכרת.
על אף שקשר ישיר בין האזורים לא היה קיים.
לא אותרו שום ממצאים המעידים על תקשורת ענפה בין יוון העתיקה, המזרח התיכון, הודו וסין.
יאספרס ראה את העידן הזה כייחודי, אשר ניתן להשוות אליו את שארית ההיסטוריה של המחשבה האנושית.
גישתו של יאספרס לתרבות של אמצע המילניום הראשון לפנה"ס אומצה על ידי האקדמיה, והפכה לנושא דיון מהותי בהיסטוריה של הדתות.
יאספרס טען שבזמן עידן הציר "היסודות הרוחניים של האנושות הוצבו בו-זמנית ובאופן עצמאי בסין, הודו, פרס, יהודה ויוון.
ואלו הם היסודות אשר עד עצם היום הזה האנושות מתקיימת עליהם." היסודות הללו הובעו על ידי הוגי דעות שונים תחת מסגרת של סביבה חברתית משתנה.
תזוזות הציר של יאספרס כללו את עלייתו של האידיאליזם האפלטוני, אשר יהפוך מאוחר יותר להשפעה מהותית על העולם המערבי גם דרך הנצרות וגם דרך ההגות החילונית לאורך ימי הביניים והרנסאנס.
פרסווה (המאה התשיעית לפנה"ס) ומהווירה (המאה השישית לפנה"ס) הידועים בתור חלוצי דת הג'ייניזם חיו בתקופת עידן הציר.
הם השפיעו על פילוסופיה הודית על ידי העלאת העקרונות של אהימסה (אי-אלימות), קארמה (יחסי סיבה ותוצאה), סמסרה (גלגול נשמות) וסיגוף (אסקטיציזם).
גם הבודהיזם הייתה אחת מהפילוסופיות המשפיעות ביותר בעולם, נוסד על ידי סידהארתה גאוטמה, או בודהה, שחי בזמן העידן הזה.
להפצתו סייע גם אשוקה, אשר חיי מאוחר בעידן.
בסין בתקופה הזו עלה הקונפוציאניזם, היכן שעד עצם היום הזה הוא נותר משפיע עיקרי על חיי החברה והדת.
דת הזרתוסטרא, עוד דוגמה שמביא יאספרס, הייתה חיונית בהתפתחות המונותאיזם.
יאספרס כלל בין היתר גם את לאו דזה, הומרוס, פרמנידס, הרקליטוס, תוקידידס, ארכימדס, אליהו, ישעיהו, ירמיהו ואת הסופרים של האופנישדות כדמויות ציריות.
את סוקרטס, קונפוציוס והבודהה יאספרס העריך באופן במיוחד, הוא תיאר אותם כאנשי מופת ובעלי "אישיות פרדיגמתית".
בנוסף ליאספרס, הפילוסוף אריק פייוגלין התייחס לעידן הזה כ'זינוק אדיר בקיום', הכולל התעוררות רוחנית חדשה ושינוי בתפיסה מערכים חברתיים לערכים אישיים.
הוגים ומורים כמו בודהה, פיתגורס, הרקליטוס, פרמנידס ואנכסגורס תרמו להתעוררות הזו אשר אפלטון מאוחר יותר קרא לה אנמנסיס, כלומר הזכרות בדברים נשכחים.
יאספרס מתאר את עידן הציר כ-"תקופת מעבר בין שני עידנים של אימפריה גדולה, הפוגה למען חירות, נשימה עמוקה המביאה את המודעות הצלולה ביותר".
דהיינו, עידן הציר מייצג תקופת ביניים, תקופה בה אמיתות ישנות איבדו את תוקפן, וחדשות טרם היו מוכנות, כך שעידן הציר יכול להיחשב לתקופה לימינלית מבחינה היסטורית.
יאספרס התעניין במיוחד בקווי הדמיון בין דמויות עידן הציר, הן מבחינת המחשבה והן מבחינת הנסיבות.
קווי הדמיון הללו כללו התעסקות בחיפוש אחר משמעות הקיום האנושי, ועלייתו של מעמד חדש של מנהיגים והוגים דתיים בסין, הודו ובמערב.
שלושת האזורים הללו הולידו, ואז מיסדו, מסורת של מלומדים נודדים אשר עברו מעיר לעיר והמירו רעיונות.
המלומדים הללו היו לרוב שייכים למסורות דת בר קיימא: בסין קונפוציוניזם וטאואיזם, בהודו הינדואיזם, בודהיזם וג'ייניזם, בפרס דת הזרתוסטרא, בכנען היהדות וביוון סופיזם ופילוסופיות קלאסיות אחרות.
יאספרס טוען שהמאפיינים הללו הופיעו תחת נסיבות פוליטיות דומות: סין הודו והמערב כל אחד מהן כללה מספר מדינות קטנות עסוקות במאבקים פנימיים וחיצוניים.
התייחסות לעידן הציר בהגות הדתית
עידית סולקין (נולדה ב-10 במאי 1973) היא מוזיקולוגית, מוזיקאית ומרצה ישראלית.
כותבת ומלחינה פזמונים ושירי משחק לילדים, מתמחה בקשר שבין פעילות מוזיקלית להתפתחות הילד.
סולקין נולדה בשנה האזרחית 1973 לעדי סולקין ואסתי סולקין, שניהם עוסקים בחינוך.
התגייסה לצה"ל ושירתה במשרד הביטחון.
סולקין בעלת תואר ראשון במוזיקולוגיה ותואר שני בייעוץ חינוכי מאוניברסיטת תל אביב, תעודת הוראה במוזיקה ממכללת לוינסקי לחינוך, תואר שלישי במדעי המוזיקה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופוסט דוקטורט בתקשורת בדגש על מדיה וילדים.
הדוקטורט של סולקין התבצע במעבדה לחקר המוזיקה והתמקד בהשפעות של מוזיקה על התפתחות מוטורית, חברתית וקוגניטיבית של ילדים.
מחקר הפוסט-דוקטורט שלה עוסק בהשפעות המדיה על מרחב הילדות וההורות.
סולקין לימדה 9 שנים במחלקה לאמנויות בחטיבת מדעי המוזיקה ולאחר מכן לימדה במחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
מעבירה קורס להכשרת מורות לריתמיקה במכללת "דעת - מוזיקה ושילוב אמנויות" ומלמדת במכללה האקדמית לחינוך גבעת ושינגטון.
סולקין חברה בעמותת "הפורום הדיגיטלי – שומרים על הילדים ברשת" ובמסגרתה היא מרצה בימי עיון ומעבירה הכשרות לאנשי מקצוע; בשנת 2019 הצטרפה למחאת הורים שיצאו נגד מילות השיר והקליפ הפרובוקטיבי "מים" של דודו פארוק.
סולקין כותבת ומלחינה פזמונים ושירי משחק לילדים, יצירותיה עוסקות בקשר שבין פעילות מוזיקלית להתפתחות הילד.
במהלך השנים הוציאה 11 אלבומים מוזיקליים ו-3 תקליטורי DVD של תוכניות ילדים שכתבה והפיקה.
סולקין שיתפה פעולה עם המעבד והפסנתרן הישראלי דוד סופר במספר אלבומים וקטעים מתוך התוכניות שלה שודרו בערוץ "הופ" ו-"לולי".
2011 - שירים של אביב ופסח
2011 - חיות עושות שטויות
2012 - חגיגה מדליקה בחנוכה
סולקין נשואה ואם לשלושה ילדים, מתגוררת בתל אביב.
עידן הברונזה הוא פסל ברונזה מעשה ידי הפסל הצרפתי אוגוסט רודן משנת 1876. הפסל מתאר גבר עירום, בגודל טבעי (גובהו 182.9 ס"מ).
רודן יצר מספר עותקים של פסל זה.
עידן הברונזה היא פסל בגודל טבעי שיצר אוגוסט רודן, המתאר דמות המשלבת גיבורות וסבל – ביטוי לחוויותיהם של רבים מבני ארצו של רודן במלחמת צרפת–פרוסיה (1870–1871).
עם פרוץ המלחמה, בשנת 1870, גויס רודן לשירות צבאי בהיותו בן 30, אך שוחרר זמן קצר לאחר מכן בשל קוצר ראייה.
חוויית הגיוס נותרה חקוקה בו והיוותה השראה לפסל זה.
הפסל נקרא במקור The Vanquished ("המנוצח"), ושימש בו דוגמן חייל בלגי בשם אוגוסט ניי, שהיה בעל ניסיון קרבי שאותו ביקש רודן לשקף ביצירה.
אף שהפסל נשא תחילה משמעות פוליטית, רודן שינה את שמו ל"עידן הברונזה" במטרה להרחיקו מהביקורת השלילית שספג בעת שהוצג בבלגיה, ולהסיר חשד כי מדובר בביקורת על החלטת ממשלת צרפת לצאת למלחמה.
הכותרת החדשה נטולת ההקשר הפוליטי הישיר ומשקפת יותר את הסגנון הקלאסי של היצירה.
הפסל הוצג לראשונה בתערוכה בבריסל בשנת 1877, בגרסת גבס צבוע שנועד להיראות כברונזה, תחת השם The Vanquished ("המנוצח").
מאוחר יותר באותה שנה הוצג גם בסלון בפריז.
הריאליזם העז של היצירה עורר שערורייה ציבורית: מבקריו של אוגוסט רודן טענו כי יצר את הפסל באמצעות יציקה ישירה מגוף חי – פרקטיקה שנחשבה בזויה בעולם האמנות – ולא בעבודת פיסול ידנית.
רודן התנגד לטענות בנחרצות, הציג תצלומים של הדוגמן, החייל הבלגי אוגוסט ניי, והביא לעדות אמנים בולטים, בהם אנטואן-פליקס בורה, שתמכו בכך שמדובר בעבודת יד מלאה.
ועדת חקירה רשמית קבעה כי היצירה אותנטית, והממשלה הצרפתית אף הזמינה גרסת ברונזה בשנת 1880.
בהמשך הציג רודן את עידן הברונזה לצד פסלו הבא, יוחנן המטביל מטיף , שבו הקפיד לפסל דמות גדולה מגודל טבעי, כדי למנוע האשמות דומות בעתיד.
על אף שהסערה פגעה זמנית במוניטין שלו, הפרסום הרב משך קהל רחב, והפך את רודן לאחד הפסלים המדוברים של תקופתו.
ההעתקים של הפסל נמצאים במוזיאונים רבים ברחבי העולם:
עידן המידע או העידן הדיגיטלי הוא מושג המגדיר תקופת זמן בתולדות האנושות המאופיינת במרכזיות טכנולוגיית המידע.
אחת מאבני היסוד של טכנולוגיית המידע היא רשת האינטרנט.
עידן אולטרון היא קשת סיפור קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם על ידי חברת מארוול קומיקס בין מרץ ליוני 2013 למשך 28 חוברות.
המיני-סדרה הראשית נכתבה בידי בריאן מייקל בנדיס ואוירה על ידי אמנים כג'ו קסאדה, אלכס מאליב, קרלוס פצ'קו, בריאן היץ', ברנדון פיטרסון, בוץ' גוס ודייוויד מרקז.
הסיפור מתרחש בשני עולמות שונים - עולם חלופי שבו אולטרון הכחיד את תושבי כדור הארץ, ומציאות חלופית שבה מורגן לה פיי השתלטה על חצי מהעולם.
סרט ההמשך לסרט "הנוקמים" משנת 2012 הוא "הנוקמים: עידן אולטרון", ובו אולטרון הנבל הראשי.
למרות העובדה שהסרט נקרא על שם הקומיקס וכולל את אותו נבל, סיפור הסרט מקורי ולא מתבסס על עלילת הקומיקס.
אולטרון חזר לכדור הארץ והחל להשתלט על העולם.
העיר ניו יורק הפכה לחורבות.
זקיפים של אולטרון שומרים על הרחובות ומחפשים אחר נמלטים.
הוקאיי מאתר את מקום הימצאו של ספיידרמן, שמוחזק בידי הינשוף וראש פטיש, ומנסה להצילו.
אולטרון מוצא את השניים ופותח במתקפה על מנת להרוג אותם.
הוקאיי משמיד את הזקיפים של אולטרון, והשניים עושים את דרכם למקום מתחת לסנטרל פארק.
באותו מקום תת-קרקעי מצאו מפלט איירון מן, אמה פרוסט, הענקית הירוקה, לוק קייג', האישה הבלתי-נראית ווולברין.
הוקאיי מגן על אופן פעולתו, באומרו שהוא לא ויתר על העולם.
איירון מן מודיע לו שגם הם לא, ומראה לו את קפטן אמריקה יושב עצוב לצד מגנו השבור.
האלמנה השחורה - שפניה הושחתו בעקבות קרב עם חייליו של אולטרון - עושה את דרכה בהתגנבות ברחבי סן פרנסיסקו הכבושה.
היא נפגשת עם מון נייט באחד מבסיסיו הישנים של ניק פיורי.
בחזרה בניו יורק, ספיידרמן נזכר כיצד התעורר וגילה שהעולם נמצא תחת מתקפה.
בעוד הגיבורים תוהים מדוע אולטרון השתלט על העולם רק כדי לעשות עסקאות עם פושעים כמו הינשוף וראש פטיש, קפטן אמריקה מודיע להם שיש לו תוכנית.
הוא מציין שאם גיבורי-העל יכנעו לאולטרון כמו שעשה ספיידרמן, הם יוכלו להציע לו אחד מהם שיתקיף בחשאי את מצודתו של אולטרון מבפנים.
לוק קייג' והענקית הירוקה מתנדבים למשימה.
קייג' מעביר את הענקית הירוקה לכוחותיו של אולטרון, וקבוצת זקיפים מובילים את השניים ברחבי המצודה כדי שיערכו את העסקה.
קייג' נדהם כשנודע לו שהעסקה תיערך בינם לבין ויז'ן, במקומו של אולטרון.
ויז'ן מגלה להם שאולטרון משתמש בו כשלוחה והוא מעניש את האנושות מזמן העתיד.
הענקית הירוקה נהרגת בזמן שהיא מנסה לחלץ את קייג' ממאורתו של אולטרון.
קייג' עצמו שורד פיצוץ גרעיני בזמן ששאר גיבורי-העל נמלטים ממנהטן.
בבסיס של סן פרנסיסקו, האלמנה השחורה ומון נייט מגלים תוכניות אל-כשל לתרחישים אפוקליפטיים שונים, כאשר אחד מהם עוסק בהשתלטות העולם בידי אולטרון.
הגיבורים שנמלטו מניו יורק מגיעים לארץ הפראית ונפגשים עם קא-זאר, שמוביל אותם למחנה פליטים.
לוק קייג' מת מהרעלת קרינה, וזאת לאחר שהוא אומר להם את אשר גילה.
הענק האדום, מון נייט והאלמנה השחורה מגיעים וחושפים תוכנית שנהגתה בידי ניק פיורי להבסתו של אולטרון.
הגיבורים מגלים בונקר סודי בארץ הפראית.
הם נפגשים עם ניק פיורי, שמגלה להם את תוכניתו להשתמש בפלטפורמת הזמן של דוקטור דום כדי לנסוע בזמן לעתיד ולעצור את אולטרון לפני הגעתו לזמן ההווה.
טוני סטארק מעיר על כך שאולטרון יהיה מוכן לקראתם.
וולברין מציע לחזור בזמן ולהרוג את הנרי פים לפני שהוא יצר את אולטרון, אך האחרים מתנגדים לרעיון.
ולקיריה מציעה לחזור בזמן ולהגיד לפים לא לבנות את אולטרון, אך וולברין מציין שהדבר רק יאתגר את פים לבנות אותו בכל מקרה.
איירון מן, קפטן אמריקה, ניק פיורי, הענק האדום, סטורם, קווייק וקוויקסילבר נוסעים לעתיד.
אחרי שהם עוזבים, וולברין מתכנן להפעיל את תוכניתו ולנסוע חזרה בזמן להרוג את פים כך שמזימתו של אולטרון כלל לא תתבצע.
בזמן שהגיבורים מגיעים לעתיד, וולברין מגיע לעבר ומגלה שהאישה הבלתי-נראית עקבה אחריו.
למרות התנגדותה מתוכניתו, היא מלווה אותו וגונבת רכב ריחוף מניק פיורי הצעיר כדי להגיע לניו יורק.
בעוד הגיבורים בעתיד מותקפים בידי עדר של זקיפי אולטרון, וולברין והאישה הבלתי-נראית מוצאים את פים מאבחן את איש הדרקון - נבל אנדרואיד דמוי דרקון שהואנש באמצעות אלכימיה.
למרות ניסיונותיה של האישה הבלתי-נראית למצוא דרך אחרת והכרתו של וולברין בכל הטוב שעשה פים, שניהם מבינים לבסוף שעליהם להרוג אותו, וכך וולברין עושה.
וולברין והאישה הבלתי-נראית חוזרים לזמן ההווה, אך מוצאים שעל הארץ הפראית התרסקו ספינות חלל.
היא מזהה את הספינות כשייכות לגזע הקרי ומעלה תאוריה לפיה בקו הזמן הזה הגיעה לכדור הארץ מלחמת קרי-סקרול.
הם מגיעים לניו יורק, השורצת בנושאות מטוסים מרחפות של S.H.I.E.L.D.
רכב הריחוף שלהם נורה מהאוויר בידי הדפנדרס (שכוללת את קפטן אמריקה שתום-עין, דוקטור סטריינג', הענק הירוק, וולברין, הדבר, סייקלופס כקייבל, הצרעה במדיו של קפטן מארוול וסטאר לורד).
הדבר מופתע לגלות שסוזן "חזרה", אך היתר מאמינים שמדובר בשני סקרול מתחזים.
מתחולל קרב ביניהם, ווולברין הנוסע בזמן מנטרל את כפילו מקו הזמן הזה.
הדפנדרס מבינים שלא מדובר במתחזים ושעליהם לדבר "איתו".
לפתע, טוני סטארק קיבורג מופיע בטיסה כשבעקבותיו יחידת רובוטים, והוא דורש לדעת מה מתרחש.
איירון מן מריץ סריקה מחשבתית על וולברין והאישה הבלתי-נראית ונדהם לגלות את המציאות החלופית ממנה הגיעו.
הוא מאמין שמורגן לה פיי השתילה אותם כמרגלים.
בהמשך הוא נפגש עם וולברין מקו הזמן המקורי ומסביר לו שפציעותיו נוצרו כתוצאה ממלחמה בין לטבריה לבין אסגרד שבה תור נעלם ומורגן כבשה מחצית מהעולם.
וולברין רואה את תמונות מותו של הנרי פים, ואיירון מן חושף בפניו שהאוונג'רס התפרקו לאחר שהקסם השתלט על הטכנולוגיה, ושוולברין אחראי לכך.
על סיפון נושאת המטוסים המרחפת, וולברין מקו הזמן הנוכחי מחליט לדבר עם וולברין מזמן ההווה, כשהאחרים עוזרים לו לעבור את חסימותיה המנטליות של אמה פרוסט, ואילו הדבר מבקש לעזור לאישה הבלתי-נראית.
איירון מן מותח ביקורת על כך שוולברין הרג את פים במקום לגרום לו להשתמש בווירוס כדי להשמיד את אולטרון.
האישה הבלתי-נראית משתחררת, ואיירון מן מאמין שמדובר באחת מתחבולותיה של מורגן לה פיי.
באותו רגע, מורגן לה פיי מתקיפה בעזרת עדר של רובוטי דום.
הדפנדרס נלחמים בהם ואיירון מן מאשים אותה על קיומם של הנוסעים בזמן.
היא טוענת לחפותה ומציינת בפניו שצמד נושאות מטוסים עומדות להתרסק בלב ניו יורק.
הפיצוץ הורג את מרבית גיבורי-העל הנוכחים במקום, ווולברין מחלץ את עצמו מההריסות.
טוני סטארק הגוסס אומר לו שהוא אינו יכול פשוט לחזור בזמן ולשנות זאת שוב, שהזמן הוא אורגניזם חי ושהוא יישבר אם יקרעו אותו יותר מדי.
בזמן העבר, וולברין מההווה עומד להרוג את הנרי פים כאשר וולברין מזמן העבר מגיע לעצור אותו.
אחרי ששכנע אותו לגבי זהותו, הוא מגלה לו שהריגתו של פים רק תחמיר את פני הדברים.
פים אומר להם שלא יבנה את אולטרון, אך וולברין אומר לו שהוא חייב על מנת שההיסטוריה תמשיך כסדרה.
בתגובה, פים עונה שהוא יכול לבנות בינה מלאכותית טובה יותר, אך עם מתג כיבוי אם יהיה בכך צורך.
האישה הבלתי-נראית מגיעה ואומרת שעליו לשכוח את כל מה שאירע.
היא ושני הוולברין חוזרים לארץ הפראית.
וולברין מזמן ההווה אומר לכפילו שהוא אינו מעוניין לחיות עם הזיכרון של העולם אותו חווה, והשני הורג אותו וחוזר לאישה הבלתי-נראית הנדהמת.
בחזרה במעבדה שלו, הנרי פים מרכיב את הגרסה הראשונה של אולטרון, שקורא לו "אבא".
מספר חודשים לפני התקפתו של אולטרון, הנרי פים עובד במעבדתו וניתנת לו חבילה מהאישה הבלתי-נראית, שנכנסה לשם בחשאי.
הוא צופה בווידאו של עצמו הצעיר המספק לו משוואות נחוצות לעצור את אולטרון.
האוונג'רס מתקיפים את הבסיס של אינטליג'נסיה כדי להציל את וונדרמן - האירוע שהוביל להחייאתו מחדש של אולטרון.
כשאולטרון מוחייה מחדש, פים יוצר קשר עם איירון מן, מספק לו את המשוואות ונותן לו להעלות אותם לאולטרון.
אולטרון מבין שהוא הובס למרות שהדף את האוונג'רס.
הקוד מועלה למערכת שלו והוירוס משמיד אותו.
וולברין והאישה הבלתי-נראית חוזרים לניו יורק של זמן ההווה, ומגלים שהכל נותר על כנו.
לפני שיוכלו לחגוג, גל הדף גדול במרחב-זמן נראה שמרסק את המציאות לפני שמרכיב אותה מחדש.
במגדל האוונג'רס, הנרי פים, איירון מן וחיה מעלים תאוריה לפיה מסעי הזמן של וולברין גרמו ליותר מדי מתחים למרחב זמן-חלל, ונוצרו קרעים לכל אורך המולטי-יקום.
ביקום אולטימייט מארוול, מיילס מוראלס נחשף לציבור בתור ספיידרמן כאשר הבזק אור מגלה את גלקטוס.
הנרי פים שואל את עצמו מה בדיוק השתבש ומבין סוף כל סוף מה עליו לעשות.
מעל לכדור הארץ, אנג'לה מופיעה ביקום מארוול ונשבעת לנקום במי שהוציא אותה בכוח מעולמה.
הנרי פים מסתכל על המידע שוולברין החזיר עמו, והדבר מתחיל לדחוף אותו לשיגעון.
במידע זה היו כלולים שני קווי זמן אפוקליפטיים, ושניהם לא היו קורים אלמלא הוא היה מתנהג אחרת.
הוא שוקל התאבדות כשלפתע מחשבה ארעית חולפת במוחו - קו הזמן האחר היה גרוע יותר משום שלא היה קיים בו הנרי פים.
אין הכוונה רק לפים המדען בעל מוסר העבודה, אלא גם פים ההרפתקן ומשנה הצורה.
הוא מבין שהייתה לו השפעה חיובית על העולם, והוא יכול לעשות זאת שוב.
הוא יוכל להציל חיים על ידי כושר ההמצאה שלו ומעללי-העל שלו.
עידן בר-און (נולד ב-16 בפברואר 1982 בטבריה) הוא כדורגלן עבר ישראלי וכיום מאמן.
בר-און שיחק בליגות הנמוכות בישראל אך פרש בעקבות פציעה בברכו, והחל את קריירת האימון בגיל צעיר.
תחילה שימש כמאמן במועדון הפועל נצרת עילית בקבוצת הילדים, ולאחר מכן בקבוצות הנערים והנוער.
בעקבות שני ניצחונות של קבוצתו על קבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה, קיבל המאמן פנייה מהקבוצה על מנת לשמש כמאמן הנוער שלה בעונת .
הקבוצה שיחקה את בליגה השנייה, ובר-און הצליח להעפיל עימה לליגת העל.
עונה לאחר מכן קודם לתפקיד מאמן הקבוצה הבוגרת, שהעפילה עונה קודם לכן לליגת העל.
בר-און, יליד טבריה ותושב הצפון, היה ידוע כאוהד הפועל פתח תקווה מגיל צעיר, ואף היה מגיע באופן קבוע, למרות המרחק, למשחקי הקבוצה.
ב-8 בפברואר 2015 פוטר בר-און מתפקידו.
ביולי 2015 התמנה בר-און למאמן במכבי שעריים מליגה א'.
בפברואר 2016 פוטר מאימון הקבוצה.
ב-17 באוקטובר 2016 מונה למאמן הפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית.
ב-11 בינואר 2017 פוטר מתפקידו.
ב-14 בדצמבר 2017 מונה למאמן הפועל בית שאן מליגה א', אך עזב כעבור שבועיים בלבד בעקבות מצבה הכלכלי והמקצועי של הקבוצה.
ב-24 בדצמבר 2017 מונה למאמן עירוני נשר.
ב-7 בנובמבר 2018 מונה למאמן מכבי הרצליה, עמה הגיעה עד לצמד משחקי המבחן על העלייה לליגה הלאומית נגד הפועל עכו, בהם הפסידה הקבוצה בתוצאה 4–7. ב-12 ביוני 2019 מונה למאמן מכבי יבנה, אך עזב בספטמבר אותה שנה כדי לאמן את הפועל עפולה, אך סיים את תפקידו כחודש לאחר מכן.
ב-9 בפברואר 2020 חתם במכבי הרצליה.
ב-3 ביוני 2021 מונה למאמן עירוני ניר רמת השרון.
ב-26 בינואר 2022 פוטר מתפקידו.
ב-15 ביוני חתם בהפועל רעננה.בסיום העונה סיים את תפקידו.
ב-8 ביוני 2023 מונה למנהל המקצועי של מחלקת הנוער של הפועל באר שבע.
עידן גרינבאום (נולד ב-18 באוקטובר 1970, י"ח בתשרי ה'תשל"א) הוא ראש המועצה האזורית עמק הירדן.
עיתונאי ישראלי ופרשן כלכלי לשעבר.
נולד בקיבוץ אשדות יעקב איחוד ליוחנן ונטע.
ב־1989 התגייס לצה"ל, שירת כחוקר במצ"ח ואף חתם קבע לשנתיים.
במילואים עבר גרינבאום קורס קצינים, ועד לבחירתו כראש המועצה האזורית עמק הירדן שירת כקצין בדרגת רב-סרן ביחידה לאיתור נעדרים של צה"ל.
לאחר שחרורו חזר לקיבוץ לשנה, במהלכה היה "מדריך נעורים" לתלמידי התיכון, ואז עבר לתל אביב והחל ללמוד לתואר ראשון במינהל עסקים במכללה למינהל.
לאחר סיום הלימודים לתואר הראשון הוא החל את לימודי התואר השני במדע המדינה (תקשורת פוליטית) באוניברסיטת תל אביב.
ב־1995 החל לעבוד בדסק הכלכלה של עיתון "הארץ", כעבור שנתיים היה ממקימי ynet וב־2003 עבר לערוץ 10, לתפקיד ראש הדסק הכלכלי.
ב־2005 עבר לטלוויזיה החינוכית והחל להגיש את התוכנית "הזירה הכלכלית".
ב־2007 הצטרף לצוות ההקמה של העיתון "כלכליסט", שם כיהן כסגן עורך וכראש מערכת החדשות.
בתחילת 2011 חזר לטלוויזיה החינוכית, להגשת התוכנית "סוגרים חשבון" ששודרה גם בערוץ 2.
לימד כלכלה ותקשורת במכללת כנרת.
בבחירות לראשות עמק הירדן שנערכו בפברואר 2016, בעקבות התפטרותו של ראש המועצה הקודם יוסי ורדי, התמודד לראשות המועצה.
בסיבוב הראשון קיבל גרינבאום כ-29% מקולות הבוחרים, יותר מכל חמשת המועמדים.
בסיבוב השני התמודד מול ד"ר גבי אסם וניצח, כשזכה בכ-60% מהקולות.
בבחירות לראשות המועצה שנערכו באוקטובר 2018 התמודד גרינבאום מול תומר ארביטי וניצח, כאשר קיבל 83% מהקולות.
בבחירות 2024 התמודד לכהונה שלישית.
המועמד אביגדור שמואלי, שהתמודד מולו בתחילה פרש מהמירוץ ב-14 בפברואר 2024 וגרינבאום נותר מועמד יחיד והמשיך לכהונה נוספת.
גרינבאום נשוי לד"ר מיכל רום ואב לארבעה.
התגורר במשך 20 שנה ברמת אביב ובעשור השני של המאה ה-21, מתגורר באשדות יעקב איחוד.
עידן הג'אז הייתה תקופה בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, שבהן זכו מוזיקת ג'אז וסגנונות ריקודים לפופולריות בארצות הברית והיא התפשטה מאוחר יותר לעולם המערבי.
ההשלכות התרבותיות של עידן הג'אז היו בעיקר בארצות הברית, מקום הולדתו של הג'אז.
הג'אז, שמקורו בניו אורלינס כשילוב של מוזיקה אפריקאית ואירופית, מילא תפקיד משמעותי בשינויים תרבותיים רחבים יותר בתקופה זו, והשפעתו על התרבות הפופולרית נמשכה זמן רב לאחר מכן.
עידן הג'אז מוזכר, לעיתים קרובות, יחד עם שנות העשרים הסוערות.
הסופר האמריקאי, פרנסיס סקוט פיצג'רלד, נודע באופן נרחב כמי שטבע את המונח, כשהשתמש בו לראשונה בכריכה של אוסף סיפוריו הקצרים משנת 1922, "סיפורי עידן הג'אז".
מוזיקת הג'אז שמקורה בניו אורלינס היא "תת-סגנון" שהתפתח מהדיקסילנד ג'אז.
באופן כללי, הג'אז הושפע מהמוזיקה האפריקאית והאירופית ולמעשה, הוא נחשב להכלאה של השתיים.
מההשפעה האפריקאית, קיבל הג'אז את הקצב שלו, איכויות הבלוז, ומסורות של נגינה ושירה בהם כל אחד יכול להביע את עצמו בדרכו.
מההשפעה האירופית, קיבל הג'אז את ההרמוניה וכלי הנגינה (סקסופון, חצוצרה, פסנתר וכו').
שניהם השפיעו על יכולת האלתור, שהפכה לחלק בלתי נפרד מהג'אז.
ניו אורלינס סיפקה כר פורה עבור התרחשות מעין זו בזכות היותה עיר נמל המורכבת מתרבויות רבות ואמונות שונות שהיו שלובות אלו באלו.
בניו אורלינס, הושפע הג'אז מהמוזיקה הקריאולית, רגטיים ובאופן מיוחד ממוזיקת הבלוז.
שני היבטים חשובים של הג'אז הם הסווינג והאלתור.
חצוצרן הג'אז, לואי ארמסטרונג, שהיה בעל השפעה גדולה על הג'אז, הביא ופיתח את סולו האלתור לחזית הנגינה.
לידתה של מוזיקת הג'אז מיוחסת לאפרו-אמריקאים אך, במשך הזמן התרחבה והשתנתה עד כדי כך שהפכה מקובלת, מבחינה חברתית, על האמריקנים הלבנים מהמעמד הבינוני.
המבקרים של הג'אז ראו בה כמוזיקה המופקת מאנשים ללא הכשרה או מיומנות.
נגנים לבנים שימשו כ"שופר" לפופולריזציה של מוזיקת ג'אז באמריקה.
אף על פי שהאוכלוסייה הלבנה מהמעמד הבינוני השתלטה על תנועת הג'אז, היא הקלה על שילוב המסורות והאידיאליים האפרו-אמריקאיים בחברה הלבנה.
ערים כמו ניו יורק ושיקגו היו מרכזים תרבותיים לג'אז, ולאמנים אפרו-אמריקנים במיוחד.
אנשים שלא הכירו את מוזיקת הג'אז לא יכלו לזהות אותה בדרך שבה כתבו האפרו-אמריקנים את זה.
יתר על כן, הדרך שבה כתבו סופרים אפרו-אמריקאים על מוזיקת ג'אז, הציגה זאת כאילו לא היה זה הישג תרבותי שלהם.
תקופת היובש בארצות הברית הייתה איסור חוקתי ארצי על ייצור, יבוא, שינוע ומכירה של משקאות אלכוהוליים בין השנים 1920–1933.
בשנות העשרים של המאה ה-20 התעלמו מהחוקים באופן נרחב ברחבי ארצות הברית וההכנסות מהמיסים אבדו.
כנופיות פשע מאורגנות היטב השתלטו על אספקת הבירה והליקר לערים רבות, וגררו גל פשע שהדהים את האומה.
בשלהי שנות העשרים התגייסה אופוזיציה ארצית חדשה.
היא גרסה ותקפה את האיסור כמי שגורם לפשיעה, מפחית את ההכנסות ממיסים וכופה ערכים דתיים פרוטסטנטים כפריים על אמריקה העירונית.
האיסור הסתיים עם אישור התיקון ה-21 לחוקת ארצות הברית ב-5 בדצמבר 1933, אשר ביטל את התיקון ה-18 לחוקת ארצות הברית.
חלק מהמדינות המשיכו באיסור וציינו את אחד השלבים האחרונים של העידן הפרוגרסיבי.
מ-1920 עד 1933 האיסור על מכירת משקאות אלכוהוליים בארצות הברית יצר את הופעתם של הספיק איזי הבלתי חוקיים אשר הפכו למקומות מלאי חיים ב"עידן הג'אז".
הם אירחו נגני מוזיקה פופולרית, שכללה שירי ריקודים, שירים חדשניים והופעות מוזיקליות.
הג'אז החל לקבל מוניטין של מוזיקה בלתי מוסרית, ורבים מבני הדור המבוגר ראו בו איום על ערכי התרבות הישנים וקידומם של הערכים החדשים של שנות העשרים הסוערות.
פרופסור הנרי ואן דייק מאוניברסיטת פרינסטון כתב: "...זו לא מוזיקה בכלל, זה רק גירוי של עצבי השמיעה, התגרות חושנית בחוטי התשוקה הגופנית".
גם התקשורת החלה להשמיץ את הג'אז.
ה"ניו יורק טיימס" השתמש בסיפורים ובכותרות כדי לפגוע בג'אז: תושבי הכפרים הסיביריים אמרו למערכת העיתון שהם משתמשים בג'אז כדי להפחיד דובים, בעוד שלמעשה הם השתמשו בסירים ובמחבתות; סיפור נוסף טען כי התקף לב קטלני של מנצח מפורסם נגרם כתוצאה משמיעת ג'אז.
מ-1919, להקת הג'אז הקריאולית המקורית של קיד אורי, שהייתה מורכבת מנגנים מניו אורלינס, ניגנה בסן פרנסיסקו ולוס אנג'לס.
ב-1922 הפכה ללהקת הג'אז השחורה הראשונה של ניו אורלינס והחלו ליצור הקלטות.
באותה שנה שמעו גם את ההקלטה הראשונה של בסי סמית, אחת מזמרות הבלוז המפורסמות של משנות ה-20. שיקגו, בינתיים, הייתה למרכז הראשי בפיתוח "ג'אז החם" החדש, היכן שג'ו "קינג" אוליבר חבר לוויליאם מנואל ג'ונסון.
ביקס ביידרבק יצר את ה"וולברינים" (Wolverines) בשנת 1924.
באותה שנה, לואי ארמסטרונג הצטרף ללהקתו של פלטשר הנדרסון כסולן בולט, ועזב אותה ב-1925. הסגנון המקורי של ניו אורלינס היה פוליפוני עם מגוון נושאי ואלתור קבוצתי בו זמנית.
ארמסטרונג היה אמן של סגנון עיר הולדתו, אך עד שהצטרף ללהקתו של הנדרסון, הוא כבר היה חלוץ בשלב חדש של ג'אז, עם דגש על הסדרים ועל סולנים.
הסולואים של ארמסטרונג הלכו הרבה מעבר לקונספט אלתור הנושא, ושמו דגש על אקורדים ולא על מלודיות.
לפי שולר, לעומת זאת, הסולואים של חברי הלהקה של ארמסטרונג (כולל קולמן הוקינס הצעיר) נשמעו "נוקשים וקשים לעיכול", עם "מקצבים מטורפים ואיכות צליל אפורה ולא מובחנת".
הדוגמה הבאה מציגה קטע קצר מהמלודיה של "Mandy, Make Make Your Mind" מאת ג'ורג' וו' מאייר וארתור ג'ונסטון (למעלה) בהשוואה לאלתור הסולו של ארמסטרונג (למטה), שהוקלט בשנת 1924. (הדוגמה מקורבת לסולו של ארמסטרונג, שכן היא אינה מעבירה את השימוש שלו בסווינג).
הסולואים של ארמסטרונג היו גורם משמעותי בהפיכת הג'אז לשפה של ממש במאה ה-20. לאחר שעזב את קבוצתו של הנדרסון, הקים ארמסטרונג את הלהקה הווירטואוזית "Hot Five", שכללה את "קיד אורי" (טרומבון), ג'וני דודס (קלרינט), ג'וני סנט סיר (בנג'ו) ואשתו, ליל, בפסנתר, שם הוא שחרר את שירת הסקאט.
ג'לי רול מורטון הקליט יחד עם ה-New Orleans Rhythm Kings, שהפכו יחד לאחד משיתופי פעולה הבין-גזעיים הראשונים באותה עת.
לאחר מכן, בשנת 1926, יצר את להקת Red Hot Peppers.
באותה תקופה היה ביקוש גדול יותר למוזיקת ריקודים ג'אזיים שנוגנו על ידי תזמורות לבנות, כמו התזמורת של ז'אן גולדקט (Jean Goldkette) והתזמורת של פול וייטמן.
ב-1924 ניגנה התזמורת של ויטמן את רפסודיה בכחול של גרשווין.
באמצע שנות העשרים, התזמורת של ויטמן הייתה ללהקה הפופולרית ביותר בארצות הברית.
הצלחתו התבססה על "רטוריקה של בית", לפיה הוא שאב וביצע סוג של מוזיקה הבנויה על יסודות קדומים.
הרכבים מרובי נגנים אחרים היו הלהקה של פולצ'ר הנדרסון, הלהקה של דיוק אלינגטון (שקיבלה קביעות במועדון הכותנה ב-1927) בניו יורק, ו"ארל היינס בנד" בשיקגו (שפתחה ב-1928 ב"גראנד טראסה קפה" ב-1928).
כל אלה השפיעו באופן משמעותי על התפתחותה של "הלהקה הג'אז סווינג מרובת הנגנים".
בשנת 1930, ההרכב מרובה הנגנים בסגנון ניו אורלינס דעך ונשארו הרכבים בודדים כאלו.
בתקופה זו הג'אז כבר היה שייך לעולם שהצמיח ופיתח סגנונות נוספים.
כמה אמנים שחורים מפורסמים באותה תקופה היו אלה פיצג'רלד, לואי ארמסטרונג, דיוק אלינגטון וקאונט בייסי.
כמה מוזיקאים אף גדלו במשפחות מוזיקליות, שבהן בן משפחה היה מלמד לעיתים קרובות לקרוא ולנגן מוזיקה.
כמה מוזיקאים, כמו פופס פוסטר, למדו לנגן על כלי נגינה בבית.
תחנות רדיו עירוניות השמיעו ג'אז אפרו-אמריקני בתדירות גבוהה יותר מאשר בתחנות הפרברים, בשל ריכוז האפרו-אמריקאים באזורים עירוניים כמו ניו יורק ושיקגו.
הדור הצעיר הפיץ את הריקודים שמקורם בג'אז ה"שחור", כמו הצ'ארלסטון, כחלק מהשינוי התרבותי הרחב שיצרה הפופולריות של מוזיקת הג'אז.
הגירתם של אפרו-אמריקאים מהדרום הציגה לצפון את התרבות שנולדה מתוך החברה המדכאת והבלתי הוגנת, שבה חיו בחברה שמרנית מאוד, וזו שיחקה תפקיד חשוב בלידת הג'אז.
ההפצה הארצית המהירה של הג'אז התאפשרה בזכות הכנסתה לשידורי רדיו בקנה מידה גדול ב-1932. הרדיו תואר כ"בית-החרושת".
רדיו אפשר למיליונים לשמוע את המוזיקה בחינם - במיוחד אנשים שמעולם לא הגיעו למועדונים בערים גדולות והמרוחקות מהם.
מקורם של שידורים אלו היה במועדונים של מרכזים מובילים כגון ניו יורק, שיקגו, קנזס סיטי ולוס אנג'לס.
היו שני סוגים של מוזיקה חיה ברדיו: מוזיקה קונצרטית ומוזיקת ריקודים.
המוזיקה הקונצרטית הייתה ידועה בשם "potter palm" ואף נוגנה מוזיקה קונצרטית על ידי חובבים, שבדרך כלל התנדבו לכך.
הסוג הנוסף של מוזיקת הג'אז המשודרת הייתה ידועה כ"big band dance music".
סוג זה נוגן על ידי נגנים מקצועיים ושודר מתוך מועדוני לילה, אולמות ריקודים ואולמות נשפים.
המוזיקולוג צ'ארלס חאם תיאר שלושה סוגים של מוזיקת ג'אז באותה תקופה: מוזיקה שחורה לקהלים שחורים, מוזיקה שחורה לקהלים לבנים ומוזיקה לבנה לקהלים לבנים.
אמני ג'אז שחורים, כמו לואי ארמסטרונג, קיבלו זמן אוויר קצר מאוד, משום שרוב התחנות העדיפו לנגן את המוזיקה של זמרי ג'אז אמריקנים לבנים.
זמרי ג'אז אחרים כוללים את בסי סמית ופלורנס מילס.
בערים כמו שיקגו וניו יורק, ג'אז אפרו-אמריקני התנגן ברדיו לעיתים קרובות יותר מאשר בפרברים.
ביג-בנד ג'אז, כמו זה של ג'יימס ריס אירופה ופלטשר הנדרסון בניו-יורק, משך קהל מאזיני רדיו רב יותר.
בשנות העשרים של המאה העשרים בני נוער השתמשו בהשפעתו של הג'אז כדי למרוד נגד התרבות המסורתית של הדורות הקודמים.
מרד הנעורים של שנות העשרים הלך יד ביד עם אופנות חולפות כמו הצהרות אופנה נועזות (פלאפר), נשים שעישנו סיגריות, שיחות חופשיות על מין, וקונצרטי ג'אז חודשי ברדיו.
ריקודים כמו הצ'ארלסטון, שפותחו על ידי אמריקאים אפריקנים, הפכו לפתע לפופולריים בקרב בני הנוער.
השמרנים הזדעזעו ממה שנחשב בעיניהם "התמוטטות המוסר".
היו גם אפרו-אמריקאים עירוניים בני המעמד הבינוני שראו בג'אז כ"מוזיקה של השטן" והאמינו שהמקצבים והקולות המאולתרים מעודדים הפקרות.
נשים שיחקו תפקיד חשוב לאורך ההיסטוריה של הג'אז.
עם קבלת זכות בחירה לנשים ואישור התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית ב-18 באוגוסט 1920, ועם פריצתה של הפלאפר, האישה החדשה והמשוחררת, לחברה, החלו נשים למלא אט אט תפקיד גדול יותר בחברה ובתרבות.
הן השתתפו בכוח העבודה לאחר מלחמת העולם הראשונה ובאופן כללי, היו להן אפשרויות רבות יותר בזכות תפיסת השוויון בחיים החברתיים והבידור.
רעיונות כגון שוויון ומיניות חופשית היו פופולריים מאוד במהלך הזמן ונראה כי נשים הפיקו תועלת מכך במהלך תקופה זו.
בשנות העשרים החלה הופעתן של נשים מפורסמות רבות כולל מוזיקאיות כמו בסי סמית.
גם בסי סמית זכתה לתשומת לב רבה משום שהייתה לא רק זמרת נהדרת, אלא גם אישה אפרו-אמריקנית.
גדולתה התעצמה במהלך הדורות עד כדי הפיכתה לאחת הזמרות המכובדות ביותר בכל הזמנים.
זמרים כמו בילי הולידיי וג'ניס ג'ופלין קיבלו השראה מבסי סמית.
לובי אוסטין (1887-1972) הייתה מובילת הרכב המזוהה עם שיקגו, נגנית פסנתר, מלחינה, זמרת ומעבדת, במהלך עידן הבלוז הקלאסי.
היא וליל הארדין ארמסטרונג מדורגות, לעיתים קרובות, כשתי נגניות הבלוז-ג'אז הטובות ביותר בפסנתר של התקופה.
נגנית הפסנתר, ליל הארדין ארמסטרונג, הייתה חברה בלהקה של קינג אוליבר יחד עם לואי, והמשיכה לנגן בפסנתר בלהקה של בעלה, ה- "Hot Five", ומאוחר יותר עם הלהקה הבאה שלו, ה-"Hot Seven".
רק בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים זמרות ג'אז רבות, כמו בסי סמית' ובילי הולידיי, זכו להכרה כאמניות מוצלחות בעולם המוזיקה.
זמרת מפורסמת נוספת, שכונתה "The First Lady of Song", אלה פיצג'רלד, הייתה אחת הזמרות הפופולריות ביותר בארצות הברית יותר מחצי מאה.
במהלך חייה זכתה ב-13 פרסי גראמי ומכרה מעל 40 מיליון עותקים של אלבומיה.
קולה היה גמיש, רחב, מדויק וחסר גיל.
היא יכלה לשיר בלדות כבדות, ג'אז מתוק ולחקות כל כלי נגינה בתזמורת.
היא עבדה עם כל גדולי הג'אז, מדיוק אלינגטון, קאונט באסי ונט קינג קול ועד פרנק סינטרה, דיזי גילספי ובני גודמן.
נשים אלו היו תחת מאמץ מתמיד בהפיכת שמותיהן ל"שם דבר" בתעשיית המוזיקה, כדי לסלול את הדרך לנשים רבות.
עם תחילת עליית הפופולריות של הג'אז, שאפו האליטות האמריקאיות, שהעדיפו מוזיקה קלאסית, להגדיל את כמות המאזינים של הסוגה המועדפת עליהם, בתקווה שהג'אז לא יהפוך לזרם המרכזי.
באופן שנוי במחלוקת, הפך הג'אז להיות בעל השפעה על מלחינים שונים כמו ג'ורג' גרשווין והרברט האוולס.
עידית שכטר פייֶל (נולדה בכ"ו באלול תשל"ג, ה-22 בספטמבר 1973) היא סופרת ישראלית, שפרסמה ספרי פרוזה, מדריכי טיולים וספרי בישול.
שכטר-פייל זכתה פעמיים בתואר ספר הזהב לספר שנמכר בלמעלה מ-20,000 עותקים מטעם התאחדות הוצאות ספרים בישראל.
שכטר-פייל גם פעילה בתחום התרת עגונות ופמיניזם דתי לאומי.
בספריה משלבת שכטר-פייל את תחומי העניין השונים שלה במינונים שונים.
בין ספרי הבישול יש ספר שכל מתכוניו מבוססים על מאכלים מספרי פרוזה, בין מדריכי הטיולים ישנם טיולים בעקבות סופרים ובעקבות נשים ישראליות שעוררו בה השראה.
שכטר-פייל מנהלת פרויקטים בעמותת יד לאישה.
במסגרת זו יזמה את אשת המדבר, מסע ספורטיבי במדבר שהכנסותיו קודש לפעילות העמותה למען נשים עגונות.
שכטר פייל יזמה את המיצג כלוב העגונות, שהתקיים בכיכר הבימה בתל אביב ובגן הוורדים שמול הכנסת בירושלים.
במסגרת המיצג אישה עגונה או מסורבת גט ישובה בכלוב מתכת.
המיצג בא להאיר את מצבן של מסורבות גט, שהתרתן אסורה על פי ההלכה בשל סירוב הבעל לחתום על גט.
שירתה כמורה חיילת בבית ספר שדה שער הגיא.
למדה לתואר בוגרת באנתרופולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
סיימה תואר שני בלימודי ארץ ישראל ויהדות במכון שכטר.
בשביל הדברים הטובים: מסע אל חצרות אמנים, אומנים ובעלי מלאכה.
ספר הרעיונות הגדול: ימי הולדת, חגים, אירועים, מארחים ומתארחים, קצת תשומת לב.
זכה בתואר ספר הזהב, פורסם ב-2003, בשיתוף שרה שלר
עוד בשביל הדברים הטובים: מסע אל חצרות אמנים, אומנים ובעלי מלאכה.
טיולים בעקבות סופרים: מאיר שלו, א.ב.
יהושע, דויד גרוסמן, חיים באר, סלמה לגרלף, עמוס עוז, חיים סבתו, שפרה הורן, רם אורן, ש"י עגנון, נחום גוטמן, יהודית קציר, ושולמית לפיד.
ארוחות מהספרים: מתכונים בהשראת ספרי קריאה אהובים.
מסע תענוגות אמיתי בארץ הקודש.
תחנות 7 פקדה אותנו השעה, סלע מאיר, 2025
עידית סילמן (נולדה בי"ז בחשוון ה'תשמ"א, 27 באוקטובר 1980) היא פוליטיקאית ישראלית, המכהנת בממשלת ישראל ה-37 כשרה להגנת הסביבה מטעם סיעת הליכוד.
היא נבחרה לכנסת לראשונה מטעם רשימת איחוד מפלגות הימין בבחירות לכנסת העשרים ואחת שהתקיימו באפריל 2019. בכנסת העשרים וארבע כיהנה כיו"ר ועדת הבריאות ויושבת ראש הקואליציה מטעם סיעת ימינה.
סילמן נולדה ברחובות לבית משפחת לוי.
הוריה עלו ממרוקו בגיל צעיר.
התחנכה באולפנת צפירה ובזמן לימודיה זכתה ב"אליפות האולפנות בהתעמלות".
במהלך נעוריה הצטרפה לפעילות ציבורית במסגרת מפלגת המפד"ל.
שירתה בצה"ל כמדריכת טיולים בבית ספר שדה שער הגיא.
מאוחר יותר השלימה לימודי תואר ראשון ותעודת הוראה במדעי החיים וספורט ולימודי תואר שני בחינוך גופני במכללה האקדמית בוינגייט.
למשך מספר שנים עסקה בהוראה.
לאחר שהשלימה לימודי תואר שני נוסף, במנהל עסקים, מהמרכז האקדמי פרס, החלה לעבוד בשירותי בריאות כללית בתפקידי מטה שונים.
בתפקידה האחרון שימשה כרכזת השיווק במגזר הדתי-לאומי של החברה.
עם הקמת מפלגת הבית היהודי הצטרפה למפלגה, כיהנה כחברת המזכירות ועמדה בראש פורום הנשים של המפלגה.
בפברואר 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה־21, הוצבה סילמן במקום השלישי ברשימת הבית היהודי, שהיה המקום החמישי באיחוד מפלגות הימין, נבחרה לכנסת, ושימשה כחברת הוועדה המסדרת, ועדת החינוך, התרבות והספורט ושתי ועדות מיוחדות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוצבה סילמן במקום השמיני ברשימת "ימינה" ולא נבחרה לכנסת.
לאחר הבחירות מונתה על ידי ראש המפלגה, הרב רפי פרץ ליו"ר מרכז הבית היהודי ולחברת הנהלה באגודת הספורט הדתית "אליצור".
לקראת הבחירות לכנסת ה-23 עברה למפלגת "הימין החדש", שם הוצבה במקום השביעי ברשימת "ימינה" שבו היו שותפות שתי המפלגות.
ימינה קיבלה שישה מנדטים, וסילמן לא נכנסה לכנסת.
סילמן כיהנה כצירת המפלגה בקונגרס הציוני העולמי ה־38.
בבחירות לכנסת ה-24 סילמן הוצבה במקום השמיני ונבחרה ברשימת "ימינה", בעקבות התפטרותו של אלון דוידי.
עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, בשנת 2021, מונתה סילמן ליושבת ראש הקואליציה וליושבת ראש ועדת הבריאות, שם פעלה להוסיף כ-100 מיליון שקלים לבסיס התקציב של בתי החולים.
בראיון עימה סיפרה סילמן כי היא ובני משפחתה מותקפים קשות בעקבות החלטתה לתמוך במפלגתה שהצטרפה לממשלת השינוי.
ביוני 2021 טענה שקיבלה פניות עם הבטחות להיות שרת הבריאות ושריון בליכוד, אך סירבה.
ב-6 באפריל 2022 הודיעה סילמן על פרישתה מהקואליציה, לדבריה בגלל הוראת שר הבריאות ניצן הורוביץ כי יש לקיים את פסיקת בג"ץ ולא למנוע הכנסת חמץ לבתי חולים בפסח.
בכך היא הותירה את הקואליציה עם 60 חברי כנסת בלבד, מה שהביא להתפרקותה.
על פי עמית סגל פרישה זו נעשתה לצד הבטחה מצד יו"ר הליכוד, בנימין נתניהו לכך שסילמן תשוריין במקום העשירי ברשימת הליכוד בבחירות לכנסת ה-25 וכי יובטח לה תפקיד שרת הבריאות.
אף על פי כן סילמן טענה כי פרישתה נעשתה מבלי שהובטח לה דבר והייתה יוזמה בלעדית שלה.
עקב פרישתה מהקואליציה התפרקה הממשלה בראשות נפתלי בנט, ונערכו שוב בחירות בישראל.
נטען כי מאחורי הפרישה עומדים בעלה וחבר הכנסת יריב לוין וכי המהלך בוצע עבור תפקיד של שרה בממשלה הבאה שתקום.
ב-15 באוגוסט 2022 ביקשה סילמן להתפצל מסיעת ימינה לסיעת יחיד בשם "אמונה" על מנת שתוכל לרוץ ברשימה קיימת בבחירות לכנסת ה-25. בקשתה נדחתה על ידי ועדת הכנסת.
ב-11 בספטמבר 2022 התפטרה סילמן מהכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 שוריינה על ידי בנימין נתניהו במקום ה-16 ברשימת הליכוד.
פנייה לוועדת הבחירות המרכזית לפסול את התמודדותה נדחתה על ידי יושב ראש הוועדה יצחק עמית, ועתירה בבקשה לפסול את החלטתו של עמית נדחתה בבג"ץ.
בממשלת ישראל ה-37 מונתה לשרה להגנת הסביבה.
ב-7 בינואר 2023 נכנסה לתוקף התפטרותה מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי".
בינואר 2023 עם כניסתה לתפקיד פרשה גלית כהן, מנכ"לית המשרד לאחר 22 שנה בתפקידה.
ב-16 בפברואר 2023 קיימה סילמן פגישה של כ-3 שעות עם אישים מ"הפורום לרציונליות סביבתית", קבוצת מכחישי אקלים, שהביעו ספק בתרומת האנושות למשבר האקלים, וטוענים שאף על פי שיש התחממות שבני האדם תורמים לה, יש סביב הנושא בהלה מוגזמת.
עיתונאים טענו כי לשכתה ניסתה לטשטש ולהסתיר את קיום הפגישה - בניגוד למקובל, הלשכה לא דבררה את דבר קיומה לעיתונות.
וכן בניגוד לאירועים אחרים המופיעים ביומן השרה באופן ברור, נכתב על הפגישה כי היא "סיור ומפגש בסוגיה הבוערת בנוגע לתפקוד המשרד ומדיניות סביבתית בישראל".
בעקבות חשיפת קיום הפגישה, אמרה סילמן כי היא נפגשת עם מגוון רב של אנשים ושהיא תומכת באופן ברור באנרגיה מתחדשת ובטיפול בהפחתת פליטות פחמן ונחושה לקדם את חוק האקלים שמציב יעדים להפחתת פליטות.
עוד בפברואר 2023 הגיעה סילמן לנאום בוועידת האקלים של עיתון "הארץ" באוניברסיטת בן-גוריון אך ירדה מהבמה לאחר שנשמעו קריאות שונות כלפיה.
במרץ 2023 קידמה סילמן רחצה בנפרד בין נשים וגברים באתרי טבע, על מנת לאפשר לחרדים לרחוץ בהם.
על פי תוכניתה עתיד היה להתקיים פיילוט לרחצה בהפרדה בשמורת עינות צוקים, ובגן השלושה לאחר שעות סגירת האתרים ועד 22:00 בערב.
באוגוסט 2023, חשפה העיתונאית יפעת גליק בכאן 11, כי פחות מרבע מתוך הפגישות של סילמן נוגעות לנושאים הקשורים לתפקודה כשרה לאיכות הסביבה, וכי פגישות רבות אחרות הן פגישות פוליטיות, עם גורמים בתנועת הליכוד בנסיון לשפר את סיכוייה הפוליטיים.
באפריל 2024 חשפה יעל געתון דפוס דומה בו היא נהגה להיפגש עם חברי מרכז הליכוד, ראשי רשויות ביהודה ושומרון ובנימין ושרה נתניהו, ולמעשה למעט פגישה אחת לא עסקה כלל בעניינים הקשורים לאיכות הסביבה.
דפוס דומה דומה פורסם בדצמבר 2025.
במרץ 2024 חשף אמיר אטינגר בישראל היום כי המועמד שאותו ביקשה למנות ליו"ר המליאה ברשות הטבע והגנים, אהרוני נויבואר, הוא בעל קרבה אישית אליה.
נויבואר משמש כמנכ"ל לפיתוח גוש עציון, ואין לו רקע סביבתי כלשהו.
חודש לאחר מכן הוועדה למינוי דירקטורים ברשות החברות פסלה את המינוי בגלל קרבתו האישית אליה.
עוד באפריל 2024 הורה משרד המשפטים לשרה להפסיק שימוש פוליטי בדוברות המשרד לאחר שנחשף כי היא מנצלת את דוברות המשרד לצרכים פוליטיים.
במהלך מלחמות חרבות ברזל החליטה להגביל את התמיכה בארגוני סביבה ובמחקרים אקולוגים, כך שימומנו רק היבטים שקשורים למלחמה או להחלטות ממשלה והסרת כל שאר התמיכות.
במאי 2024 פורסם כי שמונה בכירים בתפקידים מרכזיים במשרד להגנת הסביבה עזבו את תפקידם מאז מינויה של סילמן לשרה.
אלו כללו את היועצת המשפטית של המשרד שפרשה לגמלאות, סמנכ"לית מינהל שנסעה לחו"ל במסגרת שליחות משפחתית, ושני בכירים שיצאו לחופשה ללא תשלום כדי לייצג את ישראל בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי..
ביוני 2024 התפטר מנכ"ל המשרד גיא סמט, ובינואר 2025 הודיע מחליפו, אסף יזדי, על כוונתו לעזוב את התפקיד לאחר חצי שנה.
בנובמבר 2025 דיווחה התנועה לחופש המידע כי כ-10% מהמשרות במשרד להגנת הסביבה אינן מאוישות - 22 תקנים מתוך כ-200 עובדי מטה.
עו"ד דן רוזנטל מהתנועה לחופש המידע טען כי הבעיה קשה במיוחד בתחום שומרי הסף שאמורים להבטיח אכיפה סביבתית, ניטור איכות אוויר והמים, והגנה על משאבי הטבע.
לטענתו מצב זה עלול לפגוע ביכולת של המדינה לבצע את תפקידה הבסיסי ולהגן על בריאות התושבים ועל הסביבה עצמה.
בדצמבר 2025 פרסמה יפעת גליק בכאן 11 כי סילמן עיכבה את פרסום דו"ח 2024 על מקרי תמותה ואבדן שנות חיים בהשפעת זיהום אוויר וטרפדה ניסיון להקים רשות לאומית לטיפול בפסולת.
עוד פורסם כי טרם כהונתה, במרץ 2022, סוכם לסגור את מפעלי בזן במפרץ חיפה בשל חריגות של חומרים מסוכנים וזיהום אוויר, אך בתקופת כהונתה אישר להם המשרד להגנת הסביבה להקים מתקן חדש למיצוק גופרית.
נסיעותיה הרשמיות של סילמן לחו"ל, עוררו ביקורת ציבורית בשל עלויותיהן הגבוהות, העדר שקיפות, והעדר צידוק מקצועי להן.
בשנת 2023 טסה פעמיים למרוקו בתוך חודש וחצי אך סרבה להסביר את מטרת הטיסה.
בספטמבר 2025 נסעה לכנס באו"ם בעלות של רבע מיליון שקלים, וזאת ביודעה מראש שהוא יתקיים בראש השנה ולכן לא תוכל להשתתף בו.
במקום זאת העלתה סילמן "סטוריז" באינסטגרם מביקורים באתרים שונים בעיר ועם בני הזוג נתניהו, תוך שהיא מתייחסת בעיקר לנושאים שלא נוגעים לענייני סביבה.
סילמן עמדה בראש המטה להשבת גופות אורון שאול והדר גולדין, שנהרגו במבצע צוק איתן.
בדצמבר 2020 מונתה לראש תחום הבריאות בארגון "מנהיגות אזרחית".
באפריל 2025 נבחרה סילמן להיות נציגת הממשלה בוועדה לבחירת נציב תלונות הציבור על השופטים.
נשואה לשמואל סילמן ואם לשלושה.
בעלה הוא מנכ"ל חברת מלרן פיננסים, העוסקת באשראי חוץ-בנקאי.
בעבר היה מנהל מחלקת מגזרים בקופת חולים מאוחדת והתפטר עם מינויה ליושבת ראש ועדת הבריאות למניעת ניגוד עניינים.
ביוני 2021 טענה סילמן כי רכב מסתורי עקב אחריה על מנת לאסוף עליה מידע בעקבות כוונתה לתמוך בהקמת ממשלת ישראל ה-36. בלשי משטרה שאיתרו את העוקבים, גילו כי מדובר בתלמידי ישיבה שלא עקבו אחריה בחשאי, אלא להפך - כרזו עם רמקול קריאות מרכבם לסילמן וכן לניר אורבך שלא להצטרף לממשלה.
בנובמבר 2021 טענה סילמן כי אדם שפגש בה בתחנת דלק העיר מודיעין, תקף אותה והדף אותה למכוניתה.
פרסום דבריה עורר התנגדות בקרב חברי האופוזיציה מהליכוד שטענו כי היא בדתה את המקרה.
יושב ראש האופוזיציה בנימין נתניהו טען כי דבריה הכפישו ציבור שלם וכי האירוע מעולם לא התרחש.
גם נהג משאית שהיה עד למקרה העיד כי לא הייתה תקיפה פיזית כלפי סילמן באירוע.
בעקבות פרסומים כי חקירת המשטרה באירוע נסגרה עקב שיתוף פעולה מוגבל של סילמן, תקפה סילמן את המשטרה ואמרה: "יש משהו שחסר בחקירה ולא אמרו לי?
איך אפשר לסמוך על משטרת ישראל?
זאת פשוט חוצפה שאין כדוגמתה".
ב-24 בינואר 2024 עצרו שוטרים את תושבת רחובות, ירדן מן, לאחר שסילמן התלוננה שתקפה אותה במרכז קניות.
התובע המשטרתי הגיש כתב אישום נגד מן תוך 24 שעות בעבירות של תקיפת עובד ציבור, היזק לרכוש במזיד ואיומים.
במשפט, שנמשך בין אפריל לספטמבר 2025 זוכתה מן מכל ההאשמות.
בית המשפט מתח ביקורת על התנהלותה של סילמן וקבע כי היא הייתה זו "שיצרה מגע, רצה אחרי מן, עקפה אותה, חסמה את דרכה ונכנסה בהפתעה למרחב האישי שלה".
בית המשפט מתח גם ביקורת על התנהלות המשטרה בתיק - הן באופן איסוף העדויות והן בהחלטה להגיש כתב אישום חפוז.
ב-29 בינואר 2026 נעצרה תושבת חדרה בת 50 בטענה כי השליכה חתיכת פחם לעבר השרה במהלך דיון פתוח נגד השימוש בפחם מזהם בתחנת הכח בעיר.
הויכוח נסב סביב ההיתרים למפעל המזהם.
לטענת חלק מקרובי השרה, חתיכת הפחם פגעה בשרה, אך סרטונים מהמקום הוכיחו כי הפחם נפל רחוק ממנה ולא נגע בה.
החשודה עוכבה לחקירה על ידי שוטרי משטרת חדרה אך שוחררה לאחר מכן.
בשנת 2025 נכללה ברשימת 45 הנשים המשפיעות של המגזר הדתי-לאומי בעיתון "מקור ראשון".
עידן (דוד) אמסלם (נולד ב-17 בפברואר 1984) הוא מוזיקאי ישראלי, גיטריסט, מעבד ומפיק מוזיקלי, מלחין, טכנאי הקלטות ומיקס.
גיטריסט להקת אורפנד לנד מאז 2012, מנגן עם אומנים ישראלים מוכרים.
החל לנגן בגיל 12. את החינוך המוזיקלי הראשוני קיבל בקונסרבטוריון 'בית המוזיקה' בבית שאן.
בגיל 14 החל לנגן בהרכבי רוק ומטאל צעירים.
בשנת 1999 הקים יחד עם מתן שמואלי, שמנגן לצדו בלהקת אורפנד לנד, את להקת הדת' מטאל Armilos.
הלהקה הופיעה ברחבי ישראל ואף שימשה המופע הפותח ללהקת Megadeth בפסטיבל מטאליסט בשנת 2005. בשנת 2007 הקים עם ליאור אבקסיס את להקת הגראנג' Frenks.
בתקופת הצבא למד מוזיקה אצל ניק מילר, גיטריסט להקת סטלה מאריס.
לאחר שחרורו מצה"ל למד בבית הספר למוזיקה רימון.
אמסלם ניגן עם והפיק אומנים ישראלים, כגון: אריאל זילבר, הראל מויאל, עידן יניב, אור כהן, בן סנוף, דניאל בן-חיים.
בשנת 2012 הצטרף ללהקת הרוק הכבד הבינלאומית אורפנד לנד כגיטריסט, נגן בוזוקי, עוד, קולות שניים וככותב.
הלהקה מופיעה ברחבי העולם ובפסטיבלים בינלאומיים כגון: פסטיבל ואקן, Graspop, Hellfest ועוד.
בשנת 2018 חיממו את אוזי אוסבורן באמפי פארק ראשון לציון.
בעלי אולפן ההקלטות Black Knob Studio בבית שאן.
מורה למוזיקה ומרצה במכללה האקדמית כנרת.
עידן אלבר (נולד ב-25 בינואר 2000) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הגארד בקבוצת הפועל מגדל העמק-יזרעאל מהליגה הלאומית.
אלבר גדל בתל אביב שם שיחק מגיל קט-סל ועד לנוער בקבוצת הכדורסל מכבי תל אביב.
הוא בוגר בית הספר תיכון חדש.
בגיל נערים ונוער שיחק במכבי תל אביב.
עם קבוצת הנערים של המועדון זכה בגביע לנערים לעונות 2015/16 בתום ניצחון על הפועל חולון.
בעונת 2016/17 זכה באליפות אחרי ניצחון מול גלבוע/מעיינות ובגביע המדינה לאחר ניצחון מול מכבי ראשון לציון.
במשחק הגביע, אלבר נבחר ל-MVP של המשחק עם 16 נקודות ו-9 ריבאונדים.
בעונת 2017/2018 זכה עם קבוצתו באליפות המדינה לאחר שניצחו בסדרת הגמר את היריבה העירונית, הפועל תל אביב.
באותה שנה הקבוצה הפסידה במשחק גמר הגביע לקבוצת עמק יזרעאל.
בתיכון, אלבר שיחק בנבחרת בית הספר תיכון חדש אותה הוביל לזכייה בליגת התיכונים ב-2016/17 כשהוא רק בכיתה י"א, אחרי שקלע 21 נקודות בגמר נגד תיכון שרת נתניה ונבחר ל-MVP.
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה בעונת 2018/19 בליגה הלאומית בקבוצת הפועל כפר סבא.
בעונת 2019/20 עבר לשחק בקבוצת עירוני נס ציונה.
באוגוסט 2020 חתם אלבר לעונה אחת במכבי תל אביב.
בתחילת עונת 2021 עבר אלבר בהשאלה להפועל חולון.
במרץ 2022 עבר להפועל באר שבע.
ב-17 באוגוסט 2022 עבר אלבר למכבי עירוני רמת גן מהליגה הלאומית
בשנת -2024-5 שיחק בקבוצת הפועל עפולה
בשנת 2025-6 חתם בקבוצת הפועל מגדל העמק יזרעאל מהליגה לאומית
אלבר, שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל.
בשנת 2016 שיחק אלבר באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 16 בטורניר שנערך בסופיה.
אלבר קלע בטורניר 16 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמשיית הטורניר.
ב-2017 היה חלק מסגל נבחרת הנוער אולם החמיץ עקב פציעה את אליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18.
בשנת 2018 השתתף עם נבחרת הנוער באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 18 שנערכה בבסקופיה מקדוניה.
בטורניר קלע אלבר 10 נקודות בממוצע למשחק.בחודש יולי 2019 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בישראל.
עידן אשכנזי (נולד ב-28 באוגוסט 1990) הוא שחקן ישראלי.
אשכנזי גדל בתל אביב ושר בלהקת להקת צופי תל אביב, הוא למד בתיכון עירוני ד', ב-2015 סיים ללמוד בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ב-2008 שיחק את התפקיד הראשי טרוי בולטון בגרסה הישראלית של המחזמר היי סקול מיוזיקל אותו שיחק במקור זאק אפרון.
הוא גילם את תפקיד "סושי" בסדרה חצויה, הוא המשיך בתפקיד זה גם בסדרת הבת חצויה - הדבר האמיתי.
ב-2012 שיחק בהצגה "הרפתקאות נמו בספארי" שביים אמיר פיי גוטמן.
ב-2017 הופיע בהצגה "פליישר" בתיאטרון הבימה.
עידן ארץ (נולד ב-2 באפריל 1995) הוא פובליציסט, פעיל חברתי, עיתונאי ובלוגר כלכלי ישראלי, אשר עובד כעיתונאי בעיתון גלובס.
נולד בראשון לציון בשם עידן הולשטיין ולמד בכיתת מחוננים בבית הספר "הראשונים" בהרצליה.
ב-2014 תרגם לאנגלית את הספר "קוד הנצח" ("The Immortality Code") של לירון פיין.
בגיל 20, שינה את שם משפחתו ל"ארץ".
במהלך תקופת נעוריו השתייך לשמאל הציוני, היה פעיל בנוער העבודה, תמך בשלי יחימוביץ וגילה עמדות סוציאל-דמוקרטיות.
בוגר תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2016 החל לכתוב טורי דעה באתר מידה, ב-2020 כתב בלוג ב-TheMarker בשם "רדיקל חופשי" במקביל לעבודתו כחוקר רגולציה בפורום קהלת.
ביוני 2021 עזב את TheMarker ואת פורום קהלת והחל לכתוב בגלובס כעיתונאי דאטה.
כחלק מפעילותו למען קידום חופש הפרט בישראל, היה ממקימי העמותה "חופש לכולנו", ארגון לקידום ערכי חופש הפרט והשוק החופשי ולהקטנת התערבות של פוליטיקאים בחיי האזרחים.
כמו כן, הוא חבר הלובי הפוליטי "האינטרס שלנו".
בבחירות לכנסת העשרים וארבע היה חבר בצוות שניסח את המצע הכלכלי של מפלגת תקווה חדשה.
בשנת 2020 החל להגיש את הפודקאסט "שנקל" עם רועי שוורץ תיכון.
עם הצטרפותו לגלובס הצטרף למערך הפודקאסטים שלהם והגיש את הפודקאסט "צוללים לתקציב".
בתחילת 2025 החל לשמש ככתב אנרגיה בגלובס.
הוא תומך בשוק חופשי, הפחתת רגולציות והורדת מיסים מתוך תפיסה שצעדים אלה יסייעו לצמצום העוני בישראל.
עוד תומך ארץ בלגליזציה של סמים, ביטול גיוס חובה והפיכת צה"ל לצבא מקצועי, הורדת אחוז החסימה בבחירות לכנסת, חיזוק סמכויותיה של רשות האסדרה, הנהגת אגרת גודש בכבישי המרכז וביטול החריגים ברפורמת הייבוא.
ביחס למשבר הדיור בישראל, ארץ מאמין כי הפתרון טמון ברפורמה במיסוי העירוני והסרת חסמי בירוקרטיה על בנייה מתוך תפיסה שכך יגדל ההיצע.
נשוי לליאור שפירא, בעלת טור במקור ראשון ומקדמת אתרים.
"עידן המדע" (1962–1969) הוא פסל מאת יגאל תומרקין בדימונה.
תומרקין החל בעבודה על הפסל "עידן המדע" כבר בשנת 1962. הוא יצר מספר דגמים בהם בחן את הפסל ואת יחסו אל הצופה.
בשנת 1965 תואר הפסל העתידי כחלל אשר יכול להכיל את הצופה בתוכו:
השימוש בצורת מעטפת הופיעה גם בעבודות אחרות של תומרקין באותה העת כגון ב-"פסל לשואה" (1964) בנצרת עילית, ב-"הכניסיני תחת כנפך" (1966) ובאחרים.
בתחילת שנת 1968 הציע האמן את הפסל לעיריית דימונה, שהסכימה להקים את הפסל בשטחה, כנראה מתוך התייחסות אל הקריה למחקר גרעיני שבקרבתה.
הפסל תוכנן בגובה קטן יותר - 13 מטר - שלא אפשר כניסה של הצופה לעבודה.
קונוס הבטון, המאזכר גם ענן פטרייה של נשק גרעיני, נחדר ונחצה על ידי מבנה עשוי מתכת.
על פי התכנון המקורי הפסל היה אמור להיות חלק מפארק מקומי, אולם בנייתו של פארק זה לא נעשתה מעולם.
העבודה על הפסל החלה בסוף שנת 1968 ובנייתו הסתיימה ב-1969. את הבנייה מימנה עיריית דימונה, שהשקיעה סכום של 30 אלף לירות ישראליות.
ייתכן כי כספים נוספים נתרמו על ידי קבלן בשם אייזנשטט.
עידן אלרום (נולד ב-19 ביוני 1982) הוא מנהל ישראלי, לשעבר מנכ"ל חברת וואלה!
תקשורת, המפעילה בין היתר את אתר התוכן והחדשות וואלה!.
אלרום נולד בשנת 1982 בחיפה, וגדל בתל אביב-יפו.
הוא שירת בצה"ל כקצין ושימש כראש מדור מילואים.
לאחר שירותו הצבאי הקים אלרום אתר אינטרנט הפונה לחיילים משוחררים, והיה מעורב בהקמת מיזם נוסף לשיתוף נסיעות חברתי בשם Pick App.
את אתר החיילים מכר בשנת 2014, ובאותה שנה הצטרף לגלובס, בה שימש כמנכ"ל פלטפורמת המסחר הפיננסי המקוון של הקבוצה.
בתפקידו הבא, באוקטובר 2015, מונה לסמנכ"ל משרד הפרסום יהושע\TBWA ולמנכ"ל TBWA Digital.
בתפקידו הבא שימש כסמנכ"ל השיווק וכמשנה למנכ"ל במאקו מקבוצת קשת 12, אליה הגיע ב-2017 בתקופה בה נערכו גופי השידור לפיצול הערוץ השני, וקיבל את האחריות לשיווק וקידום מיזמי הדיגיטל ונכסי הקבוצה השונים, לצד ניהול קידום תוכניות קשת בדיגיטל.
בתחילת שנת 2022 מונה למנכ"ל קבוצת וואלה!
בחודשים הראשונים לתפקידו ביצע מספר שינויים ארגוניים ועסקיים ובהם צירוף סמנכ"לית ומנהלת הפקה כחברות הנהלה, והקמת ערוץ טלוויזיה בשם "וואלה פלוס".
במאי 2025 סיים את תפקידו בוואלה.
עידן גולן (נולד ב-29 בפברואר 1996 ברמת ישי שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת קשר הכנף בהפועל נוף הגליל.
גולן גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, אליה הגיע ממחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית.