tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבודה זו התאפשרה בזכות נקישות וויבראטיביות, שיצרו הן פס-קול ייחודי ליצירה, והן סימן לתחילה או סיום של קטע תנועתי.
בשלב השלישי אוחדו השלבים הקודמים ועובדו כמזיגה אחת לכדי ביצועים מורכבים ומרחב אפשרויות כוריאוגרפיות.
האלמנט הפיזי העדין שימש לא רק לצורך נתינת סימן ותזמון אלא גם לשם הפקת מגוון איכויות תנועתיות.
כך נפתרו רוב הקשיים הנובעים מלקויות השמיעה, הושגה אינטגרציה מלאה בין שתי הקבוצות והתאפשרו דואטים.
תגלית ופיתוח "שיטת הויבראציה" על כל שלביה, אפשרה לרקדני "להקת דממה" להשתלב בהדרגה עם רקדני "להקת אפרתי" באופן הרמוני עד כדי אי הבחנה בהיות חלק מהרקדנים חרשים.
"קול ודממה" יכלה כעת לעמוד באותם סטנדרטים (טכניים וביצועיים) עם שאר הלהקות בישראל ובעולם ולהתפתח מבחינה כוריאוגרפית וקומפוזיציונית.
השיטה שהיוותה פריצת דרך ייחודית ברמה עולמית, זיכתה את הלהקה בהכרה מקצועית וביקורות מצוינות בישראל ומחוצה לה.
בתחילת דרכה של הלהקה, ובעשור הראשון לפעילותה רקדו בלהקה מספר שווה של רקדנים חרשים ושומעים.
הלהקה עבדה במקומות שונים בתל אביב, עד שעברה בשנת 1987 למבנה קבע ברחוב הירקון 61 בתל אביב.
משנת 1980 עד עת סגירתה הרבתה הלהקה בהופעות- בעיקר ברחבי אירופה וזכתה לשבחים.
במהלך שנות קיומה נתמכה הלהקה על ידי אגודת החרשים בישראל, קרן כנרת האמריקאית, קרן דורון הבינלאומית ומשרד החינוך והתרבות.
"אדם מתחיל את יומו" – 1975 עבור להקת "אפרתי" ו"להקת דממה"
ורד הזהב (פרס מטעם העיתונות הגרמנית)- 1981
פרס הצילינדר מטעם אומנות לעם – 1991
"קול זיכרון חוזר" הוא סינגל מתוך האלבום "עילי בוטנר" בהשתתפות עילי בוטנר והזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור במאי 2010. השיר נכתב על ידי ריטה ועילי בוטנר, הולחן על ידי עילי בוטנר ועובד על ידי אריאל קשת.
מאוחר יותר נכלל השיר באלבום האוסף של ריטה.
השיר זכה לביקורת חיובית מצד יוסי חרסונסקי: "לא ממש סיפור קונקרטי אלא סיעור תחושות אהבה.
מבחינה זו, ידע בוטנר נפש ריטה.
התאים לה לחן כמו כפפה לידה.
העיבוד לגיטרה אקוסטית מוסיף לאינטימיות של השיר.
האקורדיון בנגינת סלעית להב – וצליל הקסטיינטות הם מסוג הטאץ' השנסוני שמחניף".
קול פליי היא תחנת מוזיקה חרדית ישראלית מבית רדיו קול ברמה, המשדרת במסגרת הרדיו האזורי.
התחנה משדרת מוזיקה יהודית, בעיקר חסידית מכל הסגנונות אך גם מוזיקה מזרחית-דתית ומוזיקה יהודית מקורית.
התחנה פועלת במגבלות המקובלות בחברה החרדית כדוגמת הימנעות מהשמעת שירת נשים והשמעת מוזיקה ווקאלית בלבד בימי בין המצרים.
בסקר מקוון של דיירקט פולס מאפריל 2023, השיבו 26% מהנשאלים החרדים שהם מאזינים לתחנה באופן קבוע או לעיתים קרובות.
התחנה התחילה לשדר באופן ניסיוני (וללא פרסומות) בתחילת 2020, והחל ממאי 2020 החלה לשדר באופן קבוע, אז גם נערך טקס השקת התחנה בו ניתן לתחנה שמה..
למנהל התחנה מונה צביקה כהן אך הוא סיים את עבודתו בתחנה לאחר פחות משנה.
מנכ"ל התחנה כיום הוא אריאל דרעי ומנהלה המוזיקלי הוא יואלי דיקמן, שגם משדר בתחנה את התוכנית "מאסטר פליי" בכל צהריים ובה פינות רבות, כמו פינתו של העיתונאי אפי לרנר, פינתו של אפרים החזנה ועוד, פינתו של דוליק.
בין שדרני התחנה עמירם בן לולו, אשר גרייבר, גבי כץ, משה דאודי, נחום סיגל, יוסי איזנטל, אריק דביר, ארי המניק, צביקה שטרן, אבי מילר, זלמן שטוב, ישי לפידות, שמחה פרידמן, שימי סגל, ניר קפטן, חיים שטרן, אורי כהן, דני לוי, יהודה אהרוני, שניאור גרינפלד, ישראל כהן ואהרל'ה וינטרוב.
ב-3 ביולי 2020 לאחר 22 שנות שידור ברדיו קול חי החל הזמר והמלחין ישי לפידות לשדר בקול פליי את תוכניתו 'שישי אישי'.
התחנה מפיקה מגזין חודשי שנקרא "מגזין קול פליי לתרבות ומוזיקה יהודית" שנמכר בבמגזר החרדי.
בין השעות 2 בלילה עד 8 בבוקר (וכן בין השעות 16 עד 18 אחר הצהריים) מועבר בתחנה שידור ישיר מרדיו קול ברמה.
החל מ-21 במאי 2022, משודר בתחנה בכל מוצאי שבת מצעד מוזיקה בהנחיית אשר גרייבר.
במצעד מדורגים 14 שירים שדירוגם מתבסס על דירוג הקהל באתר או בטלפון.
זהו מצעד המוזיקה היחידי המדרג את הלהיטים העכשוויים במוזיקה החסידית והיהודית, בשונה מהמצעד היהודי שהשירים בו מדורגים לטווח ארוך יותר.
מדי שנה בחול המועד של חג הסוכות משודר בתחנה מצעד המוזיקה היהודי השנתי.
בנוסף קיימות עוד מספר קטגוריות המועמדות לזכייה כמו זמר השנה, תגלית השנה, אלבום השנה, קליפ השנה, דואט השנה ועוד.
קול מבשר הוא קו נייעס ביידיש הפועל בארצות הברית.
משודרים בו חדשות, תחזיות מזג אוויר ודיווחי תנועה, יחד עם מידע על מספר נושאים החשובים לקהילה החרדית דוברת יידיש, וראיונות עם דמויות מהקהילה.
קול מבשר הוקם בשנת 2005 על ידי זלמן וידר שמשמש כמגיש החדשות הראשי במוקד.
קול מבשר משמש כתחליף לשידורי רדיו עבור הקהילה היהודית האורתודוקסית דוברת היידיש הנשענת במידה רבה על חדשות ומידע בתוך הקהילה המועברים ביידיש.
זהו אחד ממקורות המידע העיקריים לקהילה דוברת יידיש ברחבי העולם עם מאזינים בארצות הברית, קנדה, ישראל ובריטניה.
החדשות משודרות לאורך כל היום.
החדשות הפוליטיות והחדשות העסקיות מתעדכנות מדי יום על ידי יוסי גסטטנר שמנתח גם את האקטואליה.
בקו משודרים חדשות (יהודיות, חסידיות, מקומיות, לאומיות, עולמיות, פוליטיות, בריאות, עסקים) וראיונות אקטואליה, מזג אוויר; מספרי זכייה בלוטו; ראיונות ארוכים, בריאות, עסקים ופוליטיקה; סוגיות תורניות (כולל היסטוריה וביוגרפיות של צדיקים); עדכוני תנועה ומדור מוזיקה.
בריאות: הרשל מייזלס ויואל מאירוביץ
מראיין מוזיקלי ומנחה תוכנית אירוח: ולוול שמלצר
ראיונות: יצחק שלמה דרזנר והנדל ברויאר
ניתוח אקטואליה בארצות הברית: יוסי גשטטנר
פוליטיקה יומית - טיול יומי בוושינגטון: דוד ליבוביץ
מדע המדינה: יצחק קלר, שמעון רולניצקי, יואל פלזן, יוסף חיים יונה הכהן רפפורט ("יוינה כהן"), ואברהם יעקב טרקלטאוב, כתב בכיר בבית הלבן במגזין עמי.
ניתוח עניינים גלובליים: הרשל פרידמן ומיכל פישר
ענייני קהילה: הרב שאול קליין, הרב אברהם יעקב ווזנר, פנחס גלאובר ושעיה איצקוביץ ("אליעזר קראוס")
פסיכולוגיה: שמעון גרין, נפתלי שטיין ומרדכי וינברגר
ביולי 2019 הוציאה קול מבשר אתר ואפליקציה בשם "יידיש24" למשתמשי iOS ואנדרואיד.
האתר והאפליקציה מציעים את אותם תכנים המשודרים במוקד קול מבשר.
"קול מבֿשׂר" היה שבועון ביידיש שיצא לאור באודסה שבאימפריה הרוסית בשנים 1862–1873, והיה כתב העת המודרני הראשון ביידיש.
השבועון העברי "המליץ", שהתחיל לצאת לאור ברוסיה ב-1860 בעריכתו של אלכסנדר צֶדֶרבוים, קיבל רישיון לפרסום בשתי שפות: עברית וגרמנית (באותיות עבריות).
לאחר שהתברר שאין עניין בכתבות בגרמנית, נוצל הרישיון להחלפת התוספת בגרמנית לתוספת ביידיש.
הגיליון הראשון של "קול מבֿשׂר", בעריכתו של צדרבוים, הופיע ב-23 באוקטובר 1862, כתוספת ל"המליץ".
ב-1869 החל "קול מבשר" להופיע כשבועון עצמאי, והמשיך לצאת לאור עד 1873. העיתון נכתב בניב האוקראיני של יידיש, והופץ ברחבי מזרח אירופה.
השבועון עסק בחדשות מהעולם היהודי ומהעולם הרחב, וכן במדע, חינוך, היסטוריה וספרות.
סיפורו הראשון של מנדלי מוכר ספרים ביידיש, "דאס קליינע מענטשעלע", נדפס (בעילום שם) ב"קול מבשר", וכן נדפסו בו יצירות של אברהם גולדפדן, יהודה לייב גורדון, שלמה אטינגר ויצחק יואל לינצקי.
השבועון הודפס בבית הדפוס של משה אליעזר בילינסון.
בשנת 1871 עבר צדרבוים עם עיתונו "המליץ" לבירה סנקט פטרבורג, לאחר שקיבל אישור להעביר לשם את הדפסת עיתונו העברי "המליץ" ועיתונו הרוסי "וֶסטניק", אולם "קול מבשר" נותר באודסה, שכן השלטונות לא התירו להדפיס בעיר הבירה עיתון ב"ז'ארגון".
קול ג'רמיין פאלמר הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והקיצוני בקבוצת צ'לסי מהפרמייר ליג ובנבחרת אנגליה.
פאלמר גדל במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג.
ב-30 בספטמבר 2020 ערך פאלמר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–3 על ברנלי במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע הפוטבול ליג.
ב-27 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את קווין דה בראונה בדקה ה-82 בניצחון 0–3 על אולימפיק מרסיי במסגרת שלב הבתים לעונת 2020/2021.
ב-21 באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשהחליף את אילקאיי גונדואן בדקה ה-69 בניצחון 0–5 על נוריץ' סיטי במסגרת המחזור השני לעונת 2021/2022. ב-21 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–6 על וויקומב וונדררס במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג.
ב-19 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון על קלאב ברוז' במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
ב-15 באוגוסט 2023 הבקיע פאלמר את שער השוויון נגד סביליה בסופר קאפ האירופי, שהוביל לדו-קרב פנדלים שבו מנצ'סטר סיטי זכתה בתואר הסופר קאפ האירופי הראשון שלה.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם בצ'לסי בסכום של 40 מיליון לשבע עונות.
ב-2 בספטמבר ערך את הופעות הבכורה שלו נגד נוטינגהאם פורסט בהפסד 0–1 וב-7 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בצ'לסי מול ברנלי בניצחון 1–4 מבעיטת עונשין.
ב-4 באפריל 2024 כבש שלושער מול מנצ'סטר יונייטד, שניים מתוכם בתוספת הזמן, וב-17 באפריל הבקיע רביעייה מול אברטון, בכך הגיע ל־20 שערים בפרמייר ליג.
ב-13 ביולי 2025 הבקיע צמד ובישל את השער השלישי בגמר גביע העולם למועדונים 2025, בניצחון 3–0 של צ'לסי על פריז סן-ז'רמן, וזכה עמה בטורניר.
ב-14 ביוני 2023 זומן לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 לאליפות אירופה עד גיל 21, במהלך הטורניר כבש שער אחד בניצחון 0–3 על נבחרת ישראל עד גיל 21 בטורניר בו זכתה הנבחרת האנגלית.
ב-17 בנובמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה הבוגרת בניצחון 0–2 על מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2024. פאלמר זומן לסגל נבחרת אנגליה ליורו 2024. ב-3 ביוני 2024 כבש פאלמר את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 3–0 על בוסניה והרצגובינה במשחק ידידותי.
בגמר היורו כבש את השער היחיד לנבחרת אנגליה נגד ספרד, אך לבסוף הם הפסידו 2-1.
פליימייקר, פאלמר ידוע בהצלחות שלו בפנדלים, במסירות ובכדרורים, תוך כדי בישול והבקעה של גולים.
הוא גם מנסה לעיתים קרובות בעיטות מרחוק וחיתוכים בתוך שטח היריב.
פאלמר הוא שמאלי ברגלים, אם כי הוא יכול לשחק היטב גם בימין.
המאמן לשעבר של בריסטול סיטי וסנדרלנד, לי ג'ונסון, תיאר את פאלמר כ"מטדור שמראה את הכתף שלו" ושיבח את יכולתו הטכנית.
גם הרוגע של פאלמר על המגרש זכתה לשבחים, והעניק לו את הכינוי "קולד פאלמר".
הוא ידוע גם בזכות זרועותיו אשר שלובות עם ידיים שמשפשפות את כתפיו בחגיגה אחרי כל שער.
שחקן החודש בפרמייר ליג: אפריל 2024
שער החודש בפרמייר ליג: אפריל 2024
השחקן הצעיר המצטיין בפרמיירליג: 2023/24
השחקן המצטיין בגביע העולם למועדונים: 2025
"קול ישראל" הוא האלבום הרביעי של להקת הסקא והרגאיי הישראלית "התקווה 6".
באלבום יצא השיר "כשהיית", שנכתב על ידי מאיר אריאל והולחן על ידי סולן הלהקה עמרי גליקמן.
בנוסף יצא השיר "Where Do I Belong", שבמהלך השנים יצאה לו גרסת רמיקס של "אינפקטד מאשרום", ונכלל באלבומם של מאשרום "Friends on Mushrooms".
בנוסף, מופיע בו קאבר עם רוחמה רז לשיר "ההר הירוק תמיד", שיצא בעקבות אסון הכרמל.
קול התור היא סדרת רשת מסוגה דוקומנטרית ישראלית, העוסקת בפרשנות מודרנית ואישית לפרשת השבוע.
הסדרה עלתה לשידור בינואר 2023 במסגרת כאן דיגיטל, פלטפורמת התוכן הדיגיטלי של תאגיד השידור הישראלי, ושודרה לאורך שנה שלמה.
כל פרק בסדרה עוסק בפרשה השבועית ומחבר בינה לבין סיפור אישי, חברתי או תרבותי מן ההווה.
את הסדרה יצר אורי גרודר וביים ערן בן יעקב.
הסדרה נוצרה מתוך מטרה להנגיש את פרשת השבוע לקהל רחב ומגוון, תוך שילוב תכנים אקטואליים וסיפורים אנושיים.
הסדרה מבקשת להציג פרשנות שאינה דתית-מסורתית בלבד, אלא כזו המדגישה ערכים הומניסטיים, הקשרים תרבותיים, וחיבור רגשי עכשווי אל הטקסט המקראי.
הסדרה זכתה לשבחים, בזכות הגישה הרגישה והחדשנית שלה לטקסטים מקראיים.
על פי נתוני תאגיד השידור הישראלי, צברה הסדרה למעלה מ-7 מיליון צפיות.
באתר "כיפה" נכתב על הסדרה:
"קול התור הצליחה לגעת בקהלים מגוונים – חילוניים, מסורתיים ודתיים – באמצעות סיפוריה האישיים והגישה ההומניסטית לפרשנות התנ"כית."
הסדרה בנויה כך שבכל פרק מתמקדים בנושא מרכזי מתוך פרשת השבוע, תוך שילוב של סיפורים אישיים, ראיונות ודימויים חזותיים הממחישים את הקשר בין הטקסט המקראי לבין ההקשרים העכשוויים.
אורכו של כל פרק נע בין 8-14 דקות, והסדרה כולה כוללת 54 פרקים – כמספר פרשות השבוע בשנה עברית אחת ועוד שלשה פרקי ספיישל שהופקו מאוחר יותר.
הפקת הסדרה כללה עבודה רחבת היקף שנמשכה על פני חודשים ארוכים.
בסך הכול הופקו 54 פרקים רגילים – כמספר פרשות השבוע – והם כללו יחד כ־600 דקות מסך, תוך שילוב של כ־60 מרואיינים ומרואיינות.
תהליך ההפקה כלל 30 ימי צילום, בהשתתפות שבעה מראיינים ומראיינות, שישה צלמים וצלמות, חמש מאפרות, שלושה עורכים ועורכות וידאו, ושני אנשי סאונד.
קדמה לכך תקופת תחקיר אינטנסיבית שארכה כארבעה חודשים.
לאחר סיום הסדרה הראשית, הופקו שלושה פרקי ספיישל נוספים לרגל חגי ישראל: פסח, שבועות וסוכות.
את הסדרה יצר הבמאי אורי גרודר, ששימש גם כעורך הראשי של הפרויקט, וכן כבמאי אורח בפרק הספיישל שהופק לכבוד חג השבועות (פרק 56).
הבמאי הראשי של הסדרה היה ערן בן יעקב, והעורכת האחראית מטעם "כאן דיגיטל" הייתה ענבר דמרי.
הסדרה הופקה על-ידי חברת ההפקה "The Hive Stodios".
בין המגישים והכותבים של הסדרה נמנו: נתנאל אלינסון, עודד הרוש, אהוד עזריאל מאיר, הודיה זינגבוים מתתיה, חיה גלבוע, שחר גבע, הרב שרון שלום, רות אלבז, רותם אחיהון.
הסדרה עלתה לראשונה בינואר 2023 (טבת, תשפ"ג) והסתיימה בספטמבר 2023 (אלול, תשפ"ג).
היא שודרה באתר "כאן BOX", בערוץ היוטיוב של כאן דיגיטל, וברשתות החברתיות.
בין כותבי הסדרה נמנים גם המגישים שלה.
טבלה המציגה את פרקי הסדרה "קול התור" לפי סדר הופעתם, בצירוף פרטים על הבמאי, המגישים, המשתתפים ואורך כל פרק.
מספר פרקפרשהשם הפרקבמאי/תהגשה וכתיבהמשתתפים עיקרייםאורך (דקות)1שמותמהי עבדות מחשבתית?
ואיך משתחררים ממנה?ערן בן יעקבעודד הרושאראל בן צדוק10:392ואראנתנאל אלינסון פוגש את רפאל יפרחנתנאל אלינסוןרפאל יפרח09:193באהכירו את שלי - עיוורת מעוררת השראהעודד הרוששלי נהרי ברזל08:554בשלחאליעזר רוזנפלד, איש של שירה וניגוןנתנאל אלינסוןאליעזר רוזנפלד11:215יתרולמה לרצות להיות יהודי?
אני חושב שהרוב שרוטים"הודיה זינגבוים מתתיהגד שמרון10:3126קרחעידית נאלצה לבחור בין קשר עם הוריה לבין קשר עם אחיהעודד הרושעידית לוי אגוזי11:1727חוקתבמי רופאים צריכים לטפל קודם במקרה של פיגוע, בנפגעים או במחבל?ד"ר איתי זוארץ09:2428בלקפחדים מעין הרע?
ולוחם חופש האם הוא בן חורין?ערן בן יעקבעודד הרוש, רות אלבזהרבנית שמרית אוחנה13:3856שבועות (ספיישל)תיקון שבועות עם חיה ואהודאורי גרודראהוד עזריאל מאיר, חיה גלבועאהוד עזריאל מאיר, חיה גלבוע12:2057סוכות (ספיישל)האם שמחה היא עניין של בחירה או בסך הכל כימיקלים במוח?ערן בן יעקברותם אחיהון, נתנאל אלינסוןאורית מרק אטינגר, ד"ר אילן וולקוב13:04
מוהנדס דיוס , הידוע תחת שם הבמה קול מו די (Kool Moe Dee), הוא ראפר, כותב שירים ושחקן אמריקאי.
הוא נחשב לאחד מחלוצי הסאונד של ניו ג'ק סווינג בהיפ הופ, וזכה לתהילה בשנות ה-80 כחבר באחת הלהקות החלוציות במוזיקת ההיפ הופ, ה־Treacherous Three, ובקריירת הסולו המאוחרת שלו.
במהלך הקריירה שלו הוא הוציא שבעה אלבומי אולפן בסך הכל (חמישה מהם סולו).
סגנון הראפ המהיר והאגרסיבי שלו השפיע על דמויות ראפ רבות כמו ביג דדי קיין, ביסטי בויז, KRS-One, ראקים, וויל סמית', NWA, טופאק שאקור, נאס, ג'יי זי ועוד.
הוא למד באוניברסיטת מדינת ניו יורק באולד ווסטברי, שם קיבל תואר בתקשורת בשנת 1985.
אחד מהישגיו הראשונים של קול מו די היה השתתפותו בקרב הראפ הגדול הראשון בהיסטוריה.
הוא תקף מילולית את ביזי בי לאחר אחד מהופעותיו ב-1981. הוא כעס מאוד על ביזי בי, על שדיבר בגנות ראפרים אחרים, וטען שאף אחד מהם לא יכול לנצח אותו בתחרות.
מו די השתמש בכמה מהחרוזים שלו מ-"The New Rap Language" ו-"Whip It".
הוא גם השתמש מעט בסגנון של ביזי בי במהלך הקרב.
ב-1986, הוא יצא להופעת סולו, והוציא אלבום על שמו, שדורג במקום ה-83 במצעד הבילבורד.
לאחר שפגש אמן צעיר ועולה בחברת התקליטים שוגר היל רקורדס בשם לבבה מליסון, שלימים יהפוך למנהל שלו, קול מו די עזב את שוגר היל רקורדס כדי להצטרף ללבבה מליסון, רוברט "גוסטו" וולס, גרג מריוס והמפיק העולה טדי ריילי בחברת התקליטים ROOFTOP Records שהוקמה לאחרונה.
הוא שיתף פעולה עם המפיקים הצעירים טדי ריילי ולבבה מליסון, מה שתרם לתנועת ניו ג'ק סווינג שתצבור פופולריות בשנים שלאחר מכן.
קול מו די הוציא את אלבומו השני, "How Ya Like Me Now", שהיה אלבומו המצליח ביותר מבחינה מסחרית, והגיע למעמד של אלבום פלטינה.
לאחר מכן הוציא את אלבומו השלישי, "Knowledge Is King", בשנת 1989, שהגיע למעמד של אלבום זהב.
בשנת 1990 הוא הופיע באלבומו של קווינסי ג'ונס, "Back on the Block", יחד עם הראפרים מלה מל, ביג דדי קיין ואייס טי.
האלבום זכה להצלחה רבה מצד המבקרים והוא זכה בפרס גראמי לאלבום השנה לשנת 1991. בשנת 1991, יצא לאור אלבומו "Funke, Funke Wisdom", שסימנה את דעיכתו של קול מו די.
מו די עצמו הצהיר שזה היה אלבומו הגרוע ביותר.
לאחר הפסקה של שנתיים, הוא הוציא את אלבום הלהיטים הגדולים שלו, שהשיב לעצמו חלק מהצלחתו ומהוקרה הקודמים.
בשנת 1994 יצא לאור אלבומו האחרון, "Interlude", אך לא הצליח להחזיר למו די חלק ניכר מהצלחתו הקודמת מאמצע שנות ה-80. בשנת 1993 הוא התאחד מחדש עם חבריו לשעבר בלהקת Treacherous Three כדי להוציא את האלבום "Old School Flava" בחברת התקליטים Ichiban.
קול מו די ניהל יריבות ארוכת שנים עם הראפר הניו יורקי אל אל קול ג'יי.
יחד עם ראפרים אחרים, כמו: אם סי שאן, קול מו די טען שאל אל קול ג'יי גנב את סגנונות הראפ שלהם.
הוא גם הרגיש שאל אל קול ג'יי מזלזל בחלוצי הראפ כמו מלה מל ו-Grandmaster Caz בכך שהכריז שהוא "הגרנדמאסטר החדש של הראפ" מבלי לחלוק כבוד ראוי לאלה שבאו לפניו.
הוא איתגר את אל אל קול ג'יי באלבומו הפלטינה "How Ya Like Me Now" בסינגל באותו שם.
הוא גם עקץ את אל אל קול ג'יי כשנראה על עטיפת האלבום עם ג'יפ ברקע, כשגלגל הרכב מועך אחד מהכובעי הקנגול האדומים המזוהים עם אל אל קול ג'יי.
שנה היצירה המועמדת קטגוריה תוצאה 1988 "Wild Wild West" ביצוע ראפ הטוב ביותר מועמדות 1991 "Back on the Block" (עם קווינסי ג'ונס) ביצוע ראפ הטוב ביותר בצמד או קבוצה זכייה
קולאז' (גם קוֹלָז'; מצרפתית: coller – "להדביק"; על פי האקדמיה ללשון העברית: הֶדְבֵּק) הוא מדיה אמנותית שבה נעשה שימוש בפיסות עיתון, נייר, אריג, או אלמנטים אחרים ליצירת תמונה דו-ממדית.
בדומה לציור, המבע האמנותי מבוטא באמצעות צבע, צורה, קומפוזיציה וכדומה, אך בנוסף לכך קיימים בקולאז' רבדים נוספים של הבעה הנגזרים מתכנים קיימים על גבי פיסות הנייר (כמו תמונות או טקסט), אופן קריעתם או גזירתם ושימוש בחומרים לא שגרתיים.
טכניקת הקולאז' דומה לטכניקה אחרת - אסמבלאז', שבה מצורפים אובייקטים לכדי יצירה תלת-ממדית.
בעבודות מאוחרות של הצייר אנרי מאטיס, לדוגמה, מחליפה טכניקת הקולאז' את מלאכת הציור.
בעבודות דוגמת "השבלול" (1952) עיצב מאטיס את היצירה מגזרי נייר אותם צבע.
למרות שם היצירה, המנחה את הצופה לראייה מימטית, מתקיים ביצירה גם יחס בין הניירות הגזורים לבין רקעה של העבודה, והאמן מייחס לשניהם חשיבות דומה.
פרשנות אמנותית מודרניסטית מעניקה למדיום זה אופי ביקורתי כלפי המציאות, כיוון שהוא מאלץ את הצופה להתמודד עם חלקים שהם אשלייתיים ומציאותיים בו-זמנית.
כך, לדוגמה, בקולאז'ים של האמן פבלו פיקאסו ניתן למצוא תיאור של טבע דומם עם עיתון, כאשר חלק מן העבודה עשוי בטכניקה של רישום וחלקה הוא פיסות עיתון מודבקות.
בעבודותיו של הצייר הגרמני קורט שוויטרס, חבר תנועת הדאדא, לדוגמה, מאפשר השימוש בקולאז' ליצור תמונה המבטאת חוסר היררכיה כיוון שהיא מורכבת מפיסות שונות ממקורות שונים - פרסומות, עיתונים, מגזינים ועוד.
הקולאז' הומצא על ידי הצייר והאומן פאבלו פיקאסו, כחלק מן עבודת הקוביזם.
הצייר יצר שברי אומנות כדי שיוכל לפרק ולשלב אותם ביצירותיו השונות.
בין האמנים הישראלים שיצרו קולאז'ים יצוינו מרסל ינקו, מיכל נאמן, רפי לביא, פמלה לוי, נעמי שלו, זהבה אדלסבורג, עדי שגיא וטל דותן.
אצל רובם הייתה יצירת הקולאז'ים רק חלק מעבודתם האמנותית, ורק בודדים, כגון נעמי שלו, יצרו אך ורק קולאז'ים.
קול ראשון הוא רומן מאת אברם קנטור שיצא לאור בסדרת הספריה החדשה בשנת 2004.
קובי, או בשמו הרשמי יעקב, הוא אחיו הגדול של הילד גיבור הסיפור, המספר אותו בגוף ראשון.
קובי מבוגר מהילד המספר במספר שנים.
קובי מוצג בסיפור כטיפוס חסר נימוסים.
סביבת חייו של קובי היא ביתו.
בחדרו הוא מדבר בטלפון, על פי עדויות הילד, בנושאים שונים.
קובי חסר סבלנות אל אחיו הצעיר, ולעיתים תכופות הוא רב עם הוריו.
היחסים ביניהם מתוחים ולא תמיד נעימים.
הסיפור מתחיל כאשר יום אחד קובי נעלם מהבית.
הילד המספר גילה פתק קצר שהשאיר אחריו קובי, ומנסה לגלות מה גרם לו להיעלם.
בפתק קובי רשם כיצד להיכנס לאתרים שהוא נהג גולש בהם וגילה שאחיו נכנס לאתרי אינטרנט מתחום המסורת היהודית.
בין השאר נהג לגלוש לאתרי חב"ד, "המשיח", "שופר און ליין", "סדנת אור" ואתרים נוספים.
זו הייתה תחילת הדרך שגרמה לקובי לשנות את התנהגותו לגמרי.
הילד מנסה להחזיר את אחיו קובי לבית.
המספר הוא ילד מיוחד, בתחילת ההתבגרות שלו, שאינו מסוגל לדבר בקול.
הוא גם מסתיר מסביבתו שלימד עצמו לקרוא ולכתוב.
קולאשי (בגאורגית: კულაში) היא עיירה קטנה בנפת סמטרדיה שבמחוז אימרתי במערב גאורגיה.
העיירה ממוקמת 5 קילומטר צפונית לסמטרדיה, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014 כ-1,702 איש.
בכפר היו: מפעל אריגה, ציוד לייצור מוצרי בדולח, ומתפרות, שאינן מתפקדות כיום.
העיירה מופיעה לראשונה ברשומות כפייף של משפחת מיכאלדזה.
בשנת 1961 היא קיבלה מעמד של עיירה (דבה).
יהדות קולאשי היא במקורה אוכלוסייה יהודית מעורבת של יהודים שהגיעו מיהדות אחלציחה, יהודי לאילשי, יהודי בנדזה, יהודי סוג'ונה ואחרים, שהגיעו לקולאשי משנת 1865, לאחר ביטול האריסות בגאורגיה.
בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים עזבו את העיירה מעל לכ-10,000 איש מיהודי גאורגיה, שהיוו את רוב תושבי היישוב, ועלו לישראל.
ערב המהפכה היו בכפר שבעה בתי כנסת.
בראשית 1953 פעלו בו ארבעה בתי כנסת בלבד.
קולבי מארי קאליי היא זמרת פופ אמריקאית, כותבת שירים וגיטריסטית.
קאליי נולדה בניוברי פארק, קליפורניה וגדלה במאליבו.
היא בתו של קן קאליי, אחד ממפיקי האלבומים "Rumours" ו-"Tusk" של פליטווד מק ומאוחר יותר בעל חברת תקליטים עצמאית משלו.
בילדותה למדה קאליי לנגן בפסנתר ולקחה שיעורים בפיתוח קול.
בגיל 19 החלה לנגן בגיטרה אקוסטית ולכתוב שירים, לאחר שחיברה מספר יצירות העלתה אותם לאתר מייספייס.
הדף שלה החל לצבור פופולריות רבה, עד כדי כך שהפכה לזמרת המצליחה ביותר באתר שלא תחת חוזה.
לאחר תקופה קצרה, הוחתמה קאליי בחברת "יוניברסל ריפבליק" והוציאה את הסינגל הרשמי הראשון שלה "Bubbly", שהיה אחד השירים המושמעים ביותר באתר מייספייס.
הסינגל נכנס לחמישייה הראשונה של מצעד הבילבורד.
ב-17 ביולי 2007 יצא בארצות הברית אלבום הבכורה שלה: "Coco" שהגיע למעמד אלבום פלטינה ולמקום החמישי במצעד האלבומים של הבילבורד.
במאי 2008 הקליטה קאליי דואט יחד עם ג'ייסון מראז, הנקרא "Lucky" שנכנס לתוך אלבומו "We Sing, We Dance, We Steal Things".
באותו החודש, הקליטה קאליי גרסת כיסוי לשיר "Kiss the Girl" מהסרט הקלאסי של דיסני בת הים הקטנה לדיסני מאניה 6. באותה השנה הקליטה דואט גם עם הזמר הקולומביאני המצליח חואנס.
לאחר שהופיעה כאמנית חימום בסיבובי ההופעות של הגו גו דולס ולייפהאוס ב-2007, בקיץ 2008 היא הופיעה בסיבוב ההופעות של הזמר ג'ון מאייר.
באוגוסט אותה שנה, היא הקליטה שיר וצילמה קליפ לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) אשר נקרא "Somethin' Special".
בסוף 2008, הופיעה קאליי בעונה השלישית של סדרת הלהיט של דיסני האנה מונטנה.
באוגוסט 2009, יצא אלבומה השני של קאליי, "Breakthrough".
באותה שנה שיתפה פעולה עם טיילור סוויפט ביצירת האלבום Fearless.
בטקס פרסי הגראמי ב-2010 זכתה קאליי בשני פרסים מתוך ארבע מועמדויות, על חלקה באלבום של סוויפט ועל שיתוף הפעולה שלה עם ג'ייסון מראז בסינגל "Lucky".
ביולי 2011 יצא אלבומה השלישי, "All of You".
קול קטן הוא סרט דרמה מוזיקלי בריטי משנת 1998. מארק הרמן ביים וכתב את התסריט המבוסס על המחזה "עלייתה ונפילתה של ליטל ווייס" מאת ג'ים קרטרייט.
העלילה מתרחשת בעיר סקרבורו שביורקשייר, בבית של בני מעמד הפועלים, בו הנתיכים נשרפים לעיתים קרובות, והאוכל המועט שבמקרר כבר מעופש.
הסרט מספר את סיפורה של לורה הוף, הידועה בשם LV ראשי התיבות באנגלית של 'ליטל ווייס' (קול קטן).
לורה היא צעירה בודדה וביישנית הסובלת מאגורפוביה ובשל חרדה חברתית היא כמעט ואינה מוציאה הגה מפיה.
היא מבלה את זמנה בהאזנה לתקליטים ישנים מתוך אוסף גדול של תקליטים שהשאיר אחריו אביה המנוח, ובהם שירים של הזמרות הגדולות כגון מרלן דיטריך, ג'ודי גרלנד ושירלי בייסי.
ההנאה היחידה של לורה בחייה היא לשיר ולחקות את הזמרות הנערצות עליה, ובכך היא מוצאת מפלט מאמה, מארי, הרעשנית והשתלטנית.
חיי החברה של לורה מתעוררים מעט כאשר מגיעים אנשי חברת הטלפון להתקין טלפון בביתם.
בילי, העוזר הצעיר והביישן של הטכנאי, מגלה עניין בלורה, הוא חוזר לביתם לכאורה כדי לתת עלון הדרכה, אך למעשה הוא מעוניין לפגוש אותה שוב.
לורה נאלצת לצאת מבדידותה כאשר אחד ממאהביה של אמה, ריי סיי, שהוא אמרגן של אמנים מדרגה שלישית, שומע אותה שרה.
הוא מזהה את הכישרון המדהים שלה, ומנסה להפוך אותה לכוכבת למרות רצונה.
ריי מצליח לשכנע את מיסטר בו, בעל מועדון לילה, לאפשר ללורה להופיע אצלו.
היא מתגברת על הפחד שלה מפני קהל כאשר היא מדמיינת את אביה יושב בקהל, והיא מופיעה במיוחד בשבילו.
לורה שרה סדרה של להיטים בהופעה מחשמלת מול קהל משולהב.
אחרי ההצלחה הגדולה של ההופעה לורה מסתגרת בחדרה ולא מסכימה להופיע בשנית, למרות ההכנות הרבות שנעשו לקראת ההופעה הבאה אליה הוזמן גם סוכן אמנים ידוע מלונדון.
באותו לילה הבית של מארי ולורה עולה באש וכל אוסף התקליטים נהרס.
בילי, שתחביבו הוא גידול יוני דואר, מציל את לורה מהשרפה, ובאופן סמלי הוא מציל אותה גם מהבית ומאמא שלה.
ברנדה בלתין - מארי הוף
ג'יין הורוקס - ליטל ווייס (קול קטן)
מייקל קיין - ריי סיי
ג'ים ברודבנט - מיסטר בּוּ
השירים הבאים בוצעו בסרט על ידי ג'יין הורוקס:
"The Man that Got Away" מאת הרולד ארלן ואיירה גרשווין
"Lover Man (Oh Where Can You Be)" מאת ג'ימי דייוויס, ג'ימי שרמן ורוג'ר רמירז
"מעבר לקשת" מאת הרולד ארלן ויפ הרבורג
"I Wanna Be Loved By You" מאת הארי רובי, הרברט סטותארט וברט קלמר
"Big Spender" מאת סי קולמן ודורותי פילדס
"Sing As We Go" מאת הארי פאר דייוויס
"Falling in Love Again" מאת פרדריק הולנדר וסמואל לרנר
"Get Happy" מאת הרולד ארלן וטד קוילר
מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ברנדה בלתין
זכייה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מייקל קיין
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - ג'יין הורוקס
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ברנדה בלתין
מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר - מייקל קיין
מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר - ג'יין הורוקס
מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ברנדה בלתין
מועמדות לפרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר
מועמדות לפרס באפט"א לסאונד הטוב ביותר
מועמדות לפרס סאטלייט לסרט הטוב ביותר
מועמדות לפרס סאטלייט לתסריט המעובד הטוב ביותר
מועמדות לפרס סאטלייט לשחקן הטוב ביותר - מייקל קיין
מועמדות לפרס סאטלייט לשחקנית הטובה ביותר - ג'יין הורוקס
מועמדות לפרס סאטלייט לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ברנדה בלתין
מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע
זכייה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע של לונדון לשחקן השנה - מייקל קיין
מועמדות לפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית הטובה ביותר - ג'יין הורוקס
בשנת 1999 הפיק תיאטרון בית לסין גרסה ישראלית של המחזה בעיבוד ובימוי של הלל מיטלפונקט, בכיכובים של יונה אליאן, רמה מסינגר, רפי תבור ושלמה וישינסקי.
קול קורא הוא פרסום רשמי מטעם גוף או אדם.
לקול קורא שתי פונקציות ידועות:
תהליך בעל קווי אופי דומים למכרז – במקרה זה, מיועד הקול הקורא לחבר בין תקציב ייעודי למבצע.
לפיכך, תוכני הקול הקורא יכללו לרוב: פירוט העבודה הנדרשת; תקציב ייעודי שהגוף המפרסם מוכן להעמיד לטובת העבודה; תנאים להגשת תוכנית עבודה; תנאי סף של מגישי ההצעה (גיל מסוים, ניסיון בתחום מומחיות וכיוצא בזה); קריטריונים שמשמשים את הגוף המפרסם לבחירת ההצעה הטובה ביותר.
העלאת תשומת לב ציבורית – במקרים אלו, הקול הקורא יעסוק בסוגיה, אירוע או מיזם – אליו מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף, לתרום מהונם וממשאביהם, או להגיש מועמדות כדי להצטרף לקבוצת עניין לקידום נושא מסוים.
קול קורא שמבקש מידע מספקים פוטנציאליים על מנת להשוות ביניהם נקרא RFI (Request For Information – בקשה לקבלת מידע).
נושאים וארגונים המפרסמים קול קורא
קולות קוראים יכולים להתפרסם במגוון של נושאים, מטעם מגוון של ארגונים (עמותות, משרדי ממשלה, חברות עסקיות, התאגדויות וכיוצא בזה).
מטרת הקול הקורא היא בדרך כלל לנצל תקציב מסוים על ידי פרסום הזמנת עבודה ייעודית אשר כוללת תנאי סף וסעיפים לביצוע.
הציבור הרחב מתבקש להיענות לקריאה זו על ידי מילוי טפסים ייעודיים מאת המפרסם.
בתום הליך ברירת הבקשות שהוגשו נבחרים הזוכה או הזוכים לפי הקריטריונים שנקבעו מראש ופורסמו בקול הקורא.
רוב משרדי הממשלה מפרסמים קולות קוראים אותם ניתן למצוא כדרך קבע בפרסומים באתר הרשמי של משרדי הממשלה.
קול קורא עוסק לרוב בסוגיה (למשל, קידום אומנות מקומית), אירוע (למשל, ארגון כנס למשרד ממשלתי) או מיזם (למשל, הקמת מערך לוגיסטי לרשות מוניציפלית).
בנוסח הקול הקורא מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף או להגיש מועמדות.
לעיתים, זכייה בקול קורא משמעה קבלת כספי מימון לטובת נושא מסוים שהקול הקורא מעוניין לקדם, אולם הדבר קשור באופי הקול הקורא ובזהות הגוף המפרסם ומטרותיו.
בשונה ממכרז, המפנה בדרך כלל אל מיזם עשייה מוגדר ששכר בצדו; קול קורא פונה אל הציבור במגוון תחומים כגון:
התנדבות והשתתפות ביעדים חברתיים, כנסים אקדמיים וכתיבת עבודות מחקר, ביצוע תוכנית/פרויקט מתמשך על ידי ספקים ועוד.
מקור הביטוי הוא בפסוק בספר ישעיהו: "קול קורא במדבר".
בהקשר המקורי ישנן שתי פרשנויות לביטוי.
מאחר שמדבר הוא מקום שומם, קריאה בקול רם לא תעזור לקורא וככל הנראה לא תשמע על ידי איש.
לפיכך הביטוי מבטא אמירה חסרת תוחלת.
למשל: "אורי ביקש מחבריו לעזור לו בהובלת חפציו לביתו החדש, אולם דבריו היו כקול קורא במדבר".
קריאה שנשמעת על ידי כולם
משמעותו של הביטוי השתבשה עקב שינוי בפיסוק המשפט המקורי בתרגום השבעים ובברית החדשה.כך, מובנו התנ"כי המקורי של הביטוי הוא להביע כיצד כולם נשמעים כאשר אלוהים קורא.
רוצה לומר, אפילו במדבר ישמעו כאשר אלוהים קורא.
כיום השימוש מופיע בעיקר במילים "קול קורא" כשמשמעותו קריאה לציבור.
בשימוש "קול קורא במדבר" משתמשים בדרך כלל במשמעות קריאה שאינה נשמעת.
הביטוי נמצא בשימוש עברי מודרני החל מראשית הציונות, כאשר משמעות הפרסום היא לרוב העלאת תשומת הלב הציבורית לנושא.
דוגמה טובה לשימוש בביטוי מצויה במאמרו המפורסם של יוסף ויתקין בשם עמנו וארצנו קול קורא מ-1903, בו הוא קורא ליהודים באירופה לעלות לארץ למרות הקשיים הרבים.
קולאפ היא צלמית אבן גיר המיוצרת כחלק מטקס הקבורה באזור פונאם (Punam) שבדרום האי אירלנד החדשה שבארכיפלג ביסמרק בפפואה גינאה החדשה.
תושבי האי מפסלים צלמיות אלה מתוך אמונה שהם מחזיקים את הנשמה של הנפטר.
כל צלמית גולפה תוך התחשבות במראו הפיזי של הנפטר ולכל צלמית מראה שונה.
הצלמית מייצגת דמות עומדת זקופה, כאשר שתי ידי הדמות אחוזות זו בזו לפני בטנה של הדמות.
על פי רוב הדמות מעוטרת בתכשיטים מפוסלים, ולראשה תסרוקת האופיינית לאדם אותו היא מייצגת.
הצלמיות הוצגו במהלך טקסי הלוויה, ונועד לשמש כביתה של נשמת הנפטר לאחר מותו, במקום הגוף.
על פי האמונה המקומית, בלא צלמית זו הנשמה או הרוח תנוד בכפר ותגרום נזקים לאנשי הכפר החיים.
לאחר תקופה מסוימת הוצאו הצלמיות מבקתת הנפטר ונופצו בטקס דתי, על מנת לאפשר לנשמת הנפטר להמשיך לעולם הבא.
מסיבה זו נדירים פסלים אלה שנותרו שלמים עד ימינו; מספר מועט של פסלים נותרו שלמים, לרוב - מחשש לשחרור נשמה של אישיות מסוימת, והפסלים ניתנו לזרים על מנת להרחיק את הנשמה מהכפר, ורק פסלים אלה שרדו.
התפשטות הנצרות באי בשלהי המאה ה-19 הביאה להפסקת השימוש בצלמיות אלה.
קוֹלָב (בעבר כונה גם קַשְׁתִּית) הוא מכשיר שצורתו מעין כתפי אדם שנועד לתליית מעילים, חולצות ובגדים נוספים.
קולבים עם פס תלייה תחתון משמשים גם לתליית מכנסיים או חצאיות.
השם משמש גם עבור מצבט עבור תלייה של מכנסיים או חצאיות.
לעיתים בעברית מכנים בטעות את הווים במתלים בשם קולב.
לקולבי בגדים שלושה סוגים בסיסיים:
קולב מתכת, המורכב מלולאה פשוטה של חוט, לרוב מפלדה, בצורת משולש שטוח המסתיימת בוו בראשה.
קולב זה הוא הנפוץ ביותר, הפשוט ביותר והזול ביותר.
עם זאת, קולב העשוי מחוט תיל עלול להשאיר סימני קימוט על הבגד.
קולב עץ, המורכב מחתיכת עץ שטוחה המתחברת לצורת בומרנג המשויפת למניעת נזק לבגדים.
וו, בדרך כלל ממתכת, בולטת מראש המשולש.
קולב פלסטיק הוא הסוג הנפוץ ביותר כיום.
רוב קולבי הפלסטיק נועדו לחקות את צורת קולבי המתכת או העץ.
קולבי פלסטיק מיוצרים גם בגדלים קטנים יותר כדי להתאים לצורות בגדי ילדים.
לחלק מהקולבים ישנם תופסנים לאורך חלקם התחתון על מנת לאפשר תליית חצאיות.
קולבים המיועדים לחצאיות, לפעמים לא ישתמשו בצורת המשולש כלל, ובמקום זאת ישתמשו אך ורק בתופסנים.
כמו כן, ישנם קולבים שבקצוות המשולש נוצרו במיוחד כמעין שקעים המאפשרים החזקת הבגד בצורה טובה יותר, וכן תליית דברים באמצעות רצועות.
קולבי בגדים מתקפלים שנועדו להיות מוכנסים דרך הצווארון, עבור הקלת השימוש והפחתת מתיחת הבגד הם המצאה ישנה, אך קולבי הבגדים המסורתיים עדיין מהווים את רוב הקולבים כיום.
קולבים אלו נרשמו כפטנט כבר מעל ל-200 פעמים בארצות הברית לבדה.
השימוש בקולבים הולך וגובר בהתמדה, בעיקר בשוק הקמעונאי המעוניין להציג את מרכולתו בצורה המושכת העין יותר ויותר, ולשם כך משתמש בקולבים על מנת לתלות את הסחורה באופן בולט חזותית.
העותק הראשון של קולב הנועד לתליית בגדים הוא מן המאה ה-16. הקולב עשוי עץ מעוגל ושימש לתליית מעילים בכנסייה ולשימוש צבאי.
עם זאת, השימוש בקולב לא היה נפוץ.
כמה היסטוריונים סבורים שנשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון הוא ממציא קולב הבגדים עשוי עץ.
עם זאת, הקולב הנפוץ ביותר היום, קולב חוט בצורת כתף, הומצא בהשראת וו, שהומצא בשנת 1869 על ידי OA צפון של ניו בריטניה, קונטיקט.
עובד חברת תייל טימברלייק, אלברט ג'.
פארקהאוס מג'קסון שבמישיגן היה מעורב אף הוא בהמצאת הקולב, כמו גם כריסטופר קאן בשנת 1876, בתור סטודנט להנדסה באוניברסיטת בוסטון.
בשנת 1906, מאייר מאי, חנות בגדי גברים בגרנד רפידס, מישיגן הפכה לחנות הקמעונאית הראשונה שהציגה את מרכולתה על גבי קולבי הכתפיים.
חלק מאותם קולבים מקוריים ניתן לראות בבית מאייר מאי בגרנד רפידס.
האלט המציא עיצוב משופר, אשר משתמש צינורות קרטון המורכבים על החלקים העליונים והתחתונים של החוט כדי למנוע התקפלות החוט, בשנת 1935 אלמר ד.
רוג'רס הוסיף צינור בחלק התחתון.
ניתן לייצר קולבים, מפלסטיק ועץ, ותיל, לעיתים רחוקות מן גומי וחומרים אחרים.
חלקם מרופדים עם חומרים נאים, כגון סאטן, עבור בגדים יקרים, הלבשה תחתונה ושמלות מפוארות.
ריפוד רך מקטיפה נועד להגן על הבגדים מפני קמטים שעלול הקולב לגרום.
קולב שכמייה הוא קולב חוט זול, המכוסה נייר.
קולבי שכמייה משמשים לניקוי יבש, כדי להגן על הבגדים לאחר הניקוי.
חליפות גלישה, חליפות צלילה וחליפות שחייה לא מתכבסים במכונות כביסה, אם בגלל רגישותם ואם בגלל הימצאותם בחוף הים.
עם זאת, לרוב קיים צורך מיידי להסיר מהם את מלח הים או הכלור שפוגע בהן.
לטובת ניקוי החליפות קיים קולב (מכונה "קולב בולי") המתחבר לצינור מים ומאפשר שטיפה מלאה ומהירה של החליפה.
לאחר התפשטות מגפת הקורונה והגברת השמירה על ההגיינה, גם מרכזי צלילה ובתי ספר לגלישה החלו להשתמש בקולבי שטיפה משוכללים יותר בהם נעשית שטיפה מרובה של מספר חליפות במקביל תוך שימוש בטכנולוגיית ניקוי הכוללת סינון וחיטוי שמסייעות לשמירה על החליפה ושומרת על הלקוחות מהדבקות במחלות עור למיניהם.
קולב מתכת שימש מוטיב מרכזי בסצנה בסרט "אמא יקרה", שבה ג'ואן קרופורד, בגילומה של פיי דאנאוויי, נכנסת לחדר של בתה, כריסטינה, בלילה בזמן שהילדה ישנה, להתבונן בבגדיה התלויים בארון.
היא פורצת בזעם כשהיא מגלה כי כריסטינה משתמשת בקולבים פשוטים, במקום קולבים מרופדים, כמו שהורתה לנערה להשתמש.
ג'ואן מעירה את בתה ומכה אותה.
צעקתה של ג'ואן כי "לא קולבים, לעולם!" עד מהרה פילסה את דרכה לתוך תרבות הפופ.
קולבי תיל שימשו כסמל במחאה בעד הזכות להפלה מלאכותית, בגלל שימוש נפוץ בהם בביצוע הפלה לא בטוחה (על ידי הכנסתם לתוך הרחם).
הם משמשים מקור זמין לתיל חצי קשה בבית.
הם משמשים למטרות רבות בבית, כגון תחליף לאנטנה, או על מנת לשמור דלת כלוב סגורה.
בשנת 1995, השתמש הפרופסור אנגוס וואלאס במהלך טיסה בגובה כעשרה קילומטרים, בקולב מתכת פרוש, מעוקר בוויסקי על מנת לבצע ניתוח חירום בפאולה דיקסון, שריאותיה קרסו.
בעבר, ניתן היה לפרוץ באמצעות קולב לרכבים שנעילת הדלתות לא הייתה משובחת.
כיום, התופעה הולכת ונעלמת עם התגברות מודעות חברות המכוניות לסוגיית האבטחה.
קולאם (מטמילית: கோலம்) היא סוג של ציור העשוי מקמח אורז.
הציור בנוי על רשת (גריד) של נקודות ומאופיין בסימטריה, דיוק ומורכבות, בצורות גאומטריות וצורות מהטבע.
מקור מסורת הקולאם הוא בדרום הודו.
נשים הודיות מציירות מדי בוקר קולאם על מפתן דלת הבית כדי לזמן שגשוג לבתיהן.
הן אוחזות בקמח בכף ידם ובאמצעות האגודל משחררות כמויות מדודות של קמח ליצירת קווים ונקודות.
את הקולאם מציירות מדי בוקר מיליוני נשים הודיות עם קמח אורז כדי להביא שגשוג לבתיהן.
כיוון שהציור מונח על מפתן הבית, הוא נפגע במהלך היום מגשם ורוח וכן מעוברים ושבים הדורכים עליו.
בבוקר שלמחרת אחת מנשות הבית מנקה את מפתן הבית ומציירת ציור חדש על גבי המפתן הלח מהניקיון, דבר שמייצב את הציור הבא.
לעיתים משתמשים גם בגללי פרות לצורך הציור מתוך אמונה כי יש להם תכונות אנטיספטיות.
בגלל צבעם הם יוצרים ניגודיות אל מול הצבע הבהיר של הקמח.
השימוש בקמח אורז בציור הקולאם נועד למשוך נמלים, ציפורים וחיות קטנות אחרות אל פתח הבית, ובכך מזמינים אותם אל חיי היום יום מתוך תפיסה של דו קיום הרמוני עם היקום.
המעשה מקושר לאלה לקשמי, היא אלת השגשוג.
משמעות השימוש בצורות סגורות, על פי המסורת, מונע באופן סמלי מהרוחות הרעות להיכנס אל הבית.
בעבר, היכולת ליצור צורות אלו במשיכת קולמוס (באמצעות קו אחד) הייתה מקור גאווה.
את הציור היו מכינים גם מאבקת אבנים לבנות (வெங்கசங்கள் பொடி / மொக்குமாவு).
במהלך חודש מרגאזהי היו מציירים קולאם גדול ממדים על גבי הדרך.
הצורות השונות של הקולאם נובעים ממקורות השראה פילוסופיים, דתיים ועוד.
מוטיבים שונים יכולים לכלול דגים וציפורים המשקפים את האחדות של האדם והחי.
בנוסף, ניתן לראות שימוש בסמלים של השמש, הירח וכוכבים שונים.
הדפוסים השונים נלמדים ומועברים מאם לבת.
ציורי קולאם גדולים במיוחד מאפיינים אירועים מיוחדים כמו חתונה, וכן העברת מסרים, והבעת תודה לאלים.
באירועים מיוחדים נעשה שימוש גם בגיר ובלבנים אדומות, וכן בקמח אורז מעורבב עם משחת אורז ועם צבעים.
פרשנויות מודרניות עושות שימוש גם בצבעי גיר ואפילו מדבקות.
התכונות המתמטיות של הקולאם נמצאות בשימוש בתחום מדעי המחשב.
חוקרים בודקים את דפוסי הקולאם ויוצרים אלגוריתמים שיכולים לחולל ציורים דומים.
אלגוריתמים אלו מיועדים לפיתוח תוכנות לציור ממוחשב.
קול ציון לגולה הייתה תחנת שידור של הסוכנות היהודית ששידרה שידורי רדיו בגלים קצרים מישראל, בשנים הראשונות לקיום מדינת ישראל.
בשנת 1958 החל תהליך הדרגתי של מיזוג התחנה עם תחנת קול ישראל וברבות הימים היו השידורים לחלק מפעילות רק"ע.
כבר בימי המנדט הבריטי ביקש מרדכי אבידע, מנהל התוכניות העבריות בקול ירושלים, לקיים שידורי רדיו לקהילות יהודיות בגולה, אך הדבר לא יצא אל הפועל.
לאחר הקמת מדינת ישראל, הושג הסכם בין הסוכנות היהודית וממשלת ישראל על הקמת תחנת "קול ציון לגולה" במימון הסוכנות היהודית על בסיס התשתית של קול ירושלים.
מנהל התחנה היה מרדכי אבידע שהושאל לשם כך ממשרד החוץ.
בנובמבר 1949, החלו שידורי הניסיון שנמשכו שבוע,
אך הם לא היו באיכות משובחת ולכן נדחה תאריך הפתיחה הרשמי של התחנה מדצמבר 1949 למרץ 1950. השידורים נפתחו ב-10 במרץ 1950 וכללו שידורים יומיים באנגלית, צרפתית ויידיש, רבע שעה בכל שפה.
שידורי התחנה זכו לתהודה רבה בקהילות יהודיות באירופה.
באפריל 1951 הוסיפה התחנה שידורים בהוראת עברית לחיזוק החינוך היהודי בתפוצות.
באפריל 1956 הוחל בשידורים לדרום אמריקה, בעיקר בספרדית, אך גם בפורטוגזית, יידיש ועברית.
בשנת 1960 כבר התקיימו שידורים בתשע שפות.
בתחילה השתמשה התחנה באנטנה קטנה בעלת הספק של 7.5 קילוואט.
בשנת 1954 החלה התחנה להשתמש במשדר חדש ביבנה בעל הספק של 50 קילווט שהביאה את שידורי התחנה לדרום אפריקה ובשנת 1958 הותקן משדר של 100 קילווט ששידוריו נקלטו גם באמריקה.
התחנה גם הקליטה תוכניות לשידור במקומות רחוקים בהם לא היה ניתן לקלוט את שידורי התחנה.
בסוף 1957 התגבשה הסכמה על איחוד שידורי קול ישראל לגולה במסגרת קול ישראל.
בשנת 1958 הועברה האחריות על השידורים לידי קול ישראל, בה הוקמה מחלקה חדשה, שנקראה "המחלקה לשידורים לחוץ לארץ".
עם זאת, העובדים המשיכו לקבל את משכורותיהם מהסוכנות.
באמצע שנות ה-60, לאחר הקמת רשות השידור, נודעה התחנה כחטיבת שידורי החוץ של שידורי ישראל, שלימים הייתה לרק"ע.
מנהל התחנה הראשון היה מרדכי אבידע.
בהמשך, ניהל את התחנה אברהם ארסט.
בתחילת שנות ה-60 כיהן בתפקיד ג'ף ויגודר.
בראש המדור ליידיש עמד עד 1957 משה גרוס-צימרמן.
בראש המדור לאנגלית עמד בשנים הראשונות ג'ף ויגודר, ובראש המדור לצרפתית עמד ז'אן פרו.
בראש המדור למוזיקה עמד מרק לברי וסגנו היה יוחנן בוהם.
על יד "קול ציון לגולה" עמדה מועצה ציבורית בת 52 איש, בראשות ראובן אבינועם (גרוסמן).
קולביין סיגת'ורסון (באיסלנדית: Kolbeinn Sigþórsson; נהגה: ; נולד ב-14 במרץ 1990) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
סיגת'ורסון החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויקינגור, במרץ עבר למחלקת הנוער של HK.
באותה עונה לקבוצה הבוגרת כאשר הוא רק בן 16, ועד לסיום העונה הוא שיחק 5 משחקים ואף כבש שער אחד.
לאחר שריאל מדריד וארסנל הביעו עניין בשחקן, במרץ הצטרף למחלקת הנוערו של א.ז.
ב-5 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית נגד גטבורג.
ב-29 באוגוסט 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד אקסלסיור רוטרדם.
ב-29 בינואר 2011 הבקיע חמישייה בניצחון 1–6 נגד פנלו.
יכולתו הגבוהה של השחקן עוררה את תשומת לבם של מועדונים כמו בורוסיה דורטמונד וניוקאסל יונייטד, אך בסופו של דבר ב-4 ביולי 2011 חתם באייאקס אמסטרדם תמורת 4.5 מיליון אירו.
ב-30 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–2 נגד טוונטה אנסחדה במסגרת מגן יוהאן קרויף.
ב-14 באוגוסט 2011, סיגת'ורסון הבקיע את שער הליגה הראשון בניצחון 1–5 נגד הירנביין.
באוקטובר שבר את הקרסול וסיים את העונה.
ב-1 באפריל 2012 חזר לשחק ואף כבש את השער האחרון בניצחון 0–6 נגד הראקלס אלמלו.
ב-29 ביוני 2015 חתם בנאנט הצרפתית עבור 3 מיליון יורו.
ב-30 באוגוסט 2016 הושאל לגלאטסראיי הטורקית.
ב-31 במרץ 2019 חתם בא.י.ק סולנה השוודית לשלוש עונות.
בצעירותו שיחק סיגת'ורסון בנבחרות הצעירות של איסלנד והשתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011 ואף נכלל בנבחרת הטורניר.
ב-21 במרץ 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–2 נגד , ואף כבש את השער השני במשחק.
ב-7 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת תחרותית במוקדמות יורו 2012 בהפסד 0–1 נגד .
ב-6 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת תחרותית בניצחון 0–1 נגד .
ב-6 בפברואר 2013 עלה כקפטן הנבחרת למשחק הידידות נגד .
במשחק הפתיחה של מוקדמות יורו 2016 כבש סיגת'ורסון את אחד משלושת שעריה של נבחרת איסלנד נגד , משחק שהסתיים בניצחון 0–3 ברייקיאוויק.
ב-12 ביוני 2015 הוא כבש את שער הניצחון של איסלנד בדקה ה-76 במשחק שבו ניצחה את 2-1, ניצחון שהעניק לה יתרון 2 נקודות בראש בית א'.
סיגת'ורסון זומן לסגל הנבחרת האיסלנדית לקראת יורו 2016. ב-27 ביוני 2016 כבש סיגת'ורסון את שערה השני של איסלנד נגד בשלב שמינית הגמר באצטדיון אליאנץ ריביירה, שער שבסופו של המשחק העניק לאיסלנד את ניצחונה 1–2 נגד האנגלים והעלה אותה לשלב רבע הגמר, לראשונה בתולדותיה.
מועדון ליגה גביע יבשתי אחר סה"כ עונה מועדון ליגה משחקים שערים משחקים שערים משחקים שערים משחקים שערים משחקים שערים איסלנד ליגה גביע אירופה אחר סה"כHKליגת העל האיסלנדית5100000051 הולנד ליגה גביע אירופה אחר סה"כא.ז.
קולאשין (בסרבית: Колашин) היא עיירה בת 3,000 תושבים במונטנגרו, כ-70 ק"מ צפונית מזרחית לפודגוריצה, מרכז מנהלי של מחוז קולאשין המונה 10,000 תושבים.
קולאשין נוסדה באמצע המאה ה-17 על ידי העות'מאנים ששלטו אז באזור.
לפי החלטת קונגרס ברלין ב-1888 עברו קולאשין וסביבתה להיות חלק ממונטנגרו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בממלכת יוגוסלביה.
במלחמת העולם השנייה נכבשה קולאשין על ידי הצבא הגרמני והאיטלקי.
קרבות רבים ניהלו הפרטיזנים נגד הכובשים.
בסתיו 1943 פרטינזנים בפיקוד ליובו ווצ'קוביץ' כבשו את היישוב לתקופה מסוימת.
העיירה נכבשה לבסוף על ידי הבריגדה הפרולטארית המונטנגרית ב-29 בדצמבר 1944. במרכז העיירה יש אנדרטה לנופלים בקרבות אלה.
קולאשין מוקפת בהרים שהופכים בחורף לאתרי סקי.
הגישה הנוחה אליה הופכת אותה לעיירת סקי מבוקשת.
במקום נבנה מלון סקי בשם ביאנקה בצורת משולש.
קולאשין נמצאת בגובה 954 מטר ובעלת אקלים נוח.
מוקפת ביערות ולידה הפארק הלאומי ביוגרדסקה גורה, דבר ההופך אותה לאטרקטיבית בחורף ובקיץ.
נהר מוראצ'ה (בסרבית: Морача) מתחיל לרגלי ההרים בצפון מונטנגרו.
אורכו 113 ק"מ והוא זורם דרומה.
צפונית מפודגוריצה מתחבר אליו נהר זטה.
הנהר חוצה את פודגוריצה ונשפך לאגם שקודרה.
בחלקו הצפוני הוא נהר הררי והזרם בו חזק.
ליד קולאשין הוא מתחתר בקניון עמוק.
רוחבו עד 100 מטר והוא אינו מתאים לשיט.
כביש צר ולא בטוח עובר לאורך גדתו, חצוב בסלע ועובר במנהרות.
יש תוכניות להרחיבו ולהפכו לבטוח יותר.
מנזר מוראצ'ה (בסרבית: Манастир Морача), נמצא על גדתו הימנית של נהר מוראצ'ה, כ-25 ק"מ דרומית לקולאשין.
הוא הוקם ב-1252 על ידי הנסיך הסרבי Stefan Vukanović הקבור במקום.
במקום קומפלקס של מגורי נזירים וכנסייה אורתודוקסית עם תמשיחים לכבוד עליית מרים וכנסייה קטנה יותר עם תמשיחים לכבוד ניקולא הקדוש.
המקום הוא אחד מהמונומנטים החשובים ביותר של ימי הביניים במונטנגרו.
קולאק (ברומנית Colac) הוא מאפה רומני מסורתי, בדרך כלל כיכר לחם לבן קטן בעל צורה עגולה ועשוי מגלילי בצק קלועים יחד.
הקולאק משמש בעיקר כמתנה בחגים ובהלוויות וגם תמורה לקבוצות המזמרות בקולינדות.
מקור המילה "קולאק" הוא במילה העברית חלה וגם המשמעות המקורית של קורבן נשמרת בכך שהקולאק ניתן במתנה.
צורת הריבוי של "קולאק", "קולאצ'י" (ברומנית: Colaci), מקורה בהשפעה מהמילה היוונית κόλλαξ והמילה הסלבונית kolač, שבעצמה נגזרת מהמילה kolo, שמשמעותה היא גלגל ובהרחבה כל דבר עגול.
קולאקים פשוטים וקובריגים מחלקים ככיבוד בהלוויות.
קולאק גדול נותנים לכומר ולגבאי.
הקולאק הגדול הוא בעל צורה עגולה ומוקף בשני גלילי בצק קלועים ובמרכז שתי לחמניות עגולות ושני צלבים מוצבים בצורה סימטרית.
מקובל לחלק בלוויות 17 קולאקים, אחד עבור האל, השני עבור אימו, עשרה עבור המת וחמישה בצורת הספרה 8 מוצלבת.
בקולינדות מקבלים הזמרים הנודדים, לצד יתר המתנות, קולאקים ובסוף המופע מנהיג הזמרים מברך את המארחים על הקולאק עם נאום מסורתי.
קוּלָאקים הוא כינוים של בני מעמד האיכרים האמידים בסוף תקופת האימפריה הרוסית, הרפובליקה הרוסית ותחילת תקופת ברית המועצות.
בעקבות החלת תוכנית החומש ותהליך הקולקטיביזציה בברית המועצות בשנת 1928, סבלו הקולאקים מרדיפות פוליטיות שהונהגו על ידי המשטר הסובייטי.
ההערכה היא כי כתוצאה ממדיניות זו נהרגו כ-400 אלף איכרים וכמה מיליוני אנשים הוגלו ממקום מגוריהם לאזורים מרוחקים.
בין השנים 1906–1911, הוציא לפועל ראש ממשלת רוסיה פיוטר סטוליפין, מספר רפורמות אגרריות אשר הובילו ליצירתו של מעמד איכרים חדש.
במסגרת הרפורמות, התיר סטוליפין לאיכרים לרכוש אדמות מבעלי השטח בתמורה לתשלום בצורת תוצרת חקלאית.
בהתאם לטרמינולוגיה הסובייטית, מעמד האיכרים במדינה התחלק ל-3 קטגוריות: האיכרים העניים (bednyaks), איכרים מהמעמד הבינוני (serednyaks) והקולאקים, המעמד הגבוה ביותר של איכרים.
בנוסף היה קיים מעמד נוסף של איכרים נטולי אדמה, אשר נהגו לעבד שדות של אחרים תמורת תשלום (batraks).
ככלל, הוגדרו הקולאקים כאיכרים אמידים אשר החזיקו בבעלותם חוות גדולות בנוסף למקנה, שכלל לרוב, מספר סוסים ובקר.
בשל גודלו היחסי של השטח שעמד לרשותם, נהגו הקולאקים לגייס איכרים בתשלום אשר יעבדו את האדמה או את חלקה.
בשנת 1912, 16% מהאיכרים החזיקו שטח של לפחות 32 דונם למשפחה.
נתון זה שימש ליצירת הבחנה (אחת מבין רבות) בין מעמד האיכרים הבינוני (שלא הגיע לסף זה) לבין מעמד האיכרים הגבוה – הקולאקים.
עד למלחמת האזרחים ברוסיה, שפרצה בשנת 1917 היה מעמד הקולאקים יציב ואיתן והם נטלו חלק חשוב בסקטור החקלאי במדינה.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, אשר פרצה מייד לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917, יזם מנהיג רוסיה (ואחר כך מייסד ברית המועצות) ולדימיר לנין, מדיניות כלכלית חדשה שנועדה לתת מענה למצב הכלכלי הקשה במדינה והרעב שהחל להתפשט לערים הגדולות.
במסגרת המדיניות החדשה, אשר הוצאה לפועל בין השנים 1918–1921, החליט הממשל הסובייטי להטיל על האיכרים מיסים גבוהים מאוד ודרש מהם למכור את תוצרתם למדינה במחירים נמוכים בהרבה ממחיר השוק.
בנוסף, השלטונות הגדירו את כל הסחורה החקלאית שנועדה למכירה (ולא לאספקת צורכי האיכרים עצמם) כ"עודפי ייצור", תוך החרמתה בשימוש בכוח רב.
בקיץ 1918, בהוראת הממשל במוסקבה, נשלחו כוחות חמושים של הצבא לכפרים על מנת להחרים תבואה.
כל איכר שסירב למסור את עודפי התבואה שלו קוטלג כקולאק והסתכן בהוצאה להורג אם יתפס.
להוראה זו היו שתי מטרות – האחת, העברת מזון ותבואה מהכפרים אל הערים.
והשנייה, יציאת הרתעה וביסוס מעמדו של הצבא האדום באזורים הכפריים, שעד אז הושפעו פחות מהשלכות המהפכה.
בשנת 1919 החרימו השלטונות 15%–20% מהתוצרת החקלאית, ובשנת 1920 הוחרמה כבר 30% מסך התוצרת.
בין השנים 1918–1921, התרחשו מספר רב של מרידות בקרב האיכרים, לרבות מרד של 20,000 איכרים אוקראינים בשנת 1919 ומרד ארוך טווח שהתרחש בסיביר, החל מאוגוסט 1920 בהשתתפות כ-40,000 איכרים ואשר בא לסיומו כעבור מספר חודשים, לאחר דיכויו האלים על ידי כוחות של הצבא האדום בהנהגתו של מיכאיל טוכאצ'בסקי.
במהלך דיכוי המרד, ציווה טוכאצ'בסקי להוציא להורג מאות אנשים תוך הברחת שאר האיכרים ליערות על ידי שימוש בגזים רעילים.
התנגדות האיכרים למשטרו החדש של לנין התפשטה בשנת 1921 כמעט לכל רחבי ברית המועצות.
בשנת 1921, בעקבות התנגדות נחרצת מצד האיכרים והפועלים, החליט לנין לשנות באופן זמני את מדיניותו הכלכלית.
במסגרת המדיניות החדשה (נא"פ), הוחלט להנהיג שוק כלכלי חופשי מבוקר אשר יאפשר לאיכרים למכור את תוצרתם החקלאית על פי כללים של ביקוש והיצע בתמורה לתשלום מס קבוע למדינה.
מדיניות זו הייתה צעד של פשרה מצד לנין ונסיגה זמנית לשיטה קפיטליסטית על מנת להביא לשיקום המשק הרוסי המקרטע.
עלייתו של סטלין והחלת הקולקטיביזציה
לאחר מותו של לנין בשנת 1924, ועם הפיכתו של יוסיף סטלין למנהיג יחיד במדינה בשנת 1928, החלה נטישה של מדיניות הנא"פ בעקבות תוכנית החומש אותה קידם סטלין.
במסגרת התוכנית הוחלט, בין היתר, לפעול לביטול תוכנית הנא"פ תוך הלאמה של אמצעי הייצור בכפרים כחלק מקולקטיביזציה מלאה של החקלאות במדינה.
כחלק מהתוכנית החדשה נבנו משקים שיתופיים גדולים, דוגמת הקולחוזים (בבעלות קולקטיב) או הסובחוזים (בבעלות המדינה), אליהם חויבו הקולאקים (והאיכרים בכלל) להצטרף.
הנפגעים הגדולים ביותר מהתוכנית היו הקולאקים אשר עד כה נהנו ממשקים פרטיים ומהיכולת למכור את תבואתם במסגרת השוק החופשי וכעת נאסר עליהם להחזיק אדמות וחוות פרטיות.
במאי 1929, פרסמה הממשלה הסובייטית (הסובנארקום), צו הקובע תנאים להכרה באיכרים כקולאקים:
בעלות על מטחנה, מכשיר להכנת חמאה, ציוד אחר לעיבוד מזון או כל מכשור מורכב עם מנוע מכני
השכרה של ציוד או מכשור חקלאי
מעורבות בסחר, הלוואות כספים, תיווך או מקור אחר ליצירת הכנסה שלא מעבודה חקלאית
ההגדרה המרחיבה, לרבות התנאי האחרון הובילה לכך שכל איכר אשר מכר את עודפי התבואה שלו בשוק הוגדר למעשה כקולאק.
בשנת 1930, הורחבה רשימה זו אף יותר והיא כללה, בין היתר, כל איכר אשר משכיר חלק מאדמותיו לאיכר אחר.
סטלין והממשל הסובייטי ניהלו מאבק עיקש ואלים במסגרת תהליך ביטול הבעלות הפרטית כנגד הקולאקים, אשר חלקם הגדול התנגד להליך הקולקטיביזציה שנכפה עליהם.
רבים העדיפו, כאקט מחאתי, לשרוף את היבולים והמקנה מאשר להעבירם לרשות המדינה ולהצטרף למשקים השיתופיים.
ב-5 בינואר 1930, ובעקבות התנגדות עזה של רבים מהקולאקים להליך הקולקטיביזציה, הוציא הפוליטביורו הנחיה לפעול לחיסול מעמד הקולאקים.
במסגרת ההנחיה, חולקו הקולאקים ל-3 קבוצות, בהתאם למידת "מעורבותן" בהתנגדות לשלטון.
לגבי הקבוצה הראשונה, שהוגדרו כמארגני מרידות ופעילויות אקטיביות כנגד המשטר, הוחלט כי יכלאו במחנות כפייה (גולאגים).
בקבוצה השנייה נכללו מתנגדים של המשטר, אשר לגביהם הוחלט כי יוגלו ליעדים רחוקים בברית המועצות, דוגמת הרי אורל או קזחסטן.
לגבי הקבוצה השלישית, בה נכללו יתר הקולאקים, הוחלט כי יוגלו ליעדים אחרים בפרובינציה בה התגוררו.
לפי דבריו של ההיסטוריון הבריטי אדוארד קר, החלטת 5 בינואר הייתה החלטת יסוד בתהליך הקולקטיביזציה.
היא הכריזה על "המרת הייצור הגדול של הקולאקים בייצור הגדול של הקולחוז" ועל "חיסול הקולאקים בתור מעמד".
הואיל ולא היה ניתן לגלות רחמים כלפי הקולאק, שראו בו אויב המשטר, עלול היה כל איכר שהתנגד לקולקטיביזציה, שיסווגו אותו כקולאק או כמשתף פעולה עם הקולאקים, וכך להיות נתון לעונשים כבדים".
שנת 1930 הייתה שנת שיא בכל הקשור למאבק האיכרים בתוכנית הקולקטיביזציה.
בשנה זו נרשמו לא פחות מ-13,000 ביטויי מחאה קבוצתיים, בהם השתתפו יותר משלושה מיליון בני אדם.
מספר העצורים בשנה זו גדל פי ארבעה ביחס לשנה שקדמה לה (מעל ל-200,000 עצורים), ומספר ההוצאות להורג גדל פי 10 (20,000 הוצאות להורג).
בין השנים 1929–1933, עלה מחיר התבואה והדגנים בצורה משמעותית והמשיך המאבק העיקש בין האיכרים, אשר פעלו להחביא את התבואה ורשויות השלטון אשר נהגו לבצע פשיטות על בתי האיכרים בניסיון למצוא את היבול המוסתר.
לדבריו של ההיסטוריון הבריטי רוברט קונקווסט, בכל יחידה צבאית שנטלה חלק בפשיטות היה מצויד לפחות אחד מן החיילים במוט ברזל ארוך אשר נועד לאתר תבואה שהוסתרה באדמה.
עוד מציין קונקווסט, כי החיילים בחנו את המצב הגופני של האיכרים, וכל אחד שהיה נראה במצב גופני ומשקל סביר, נחשד באופן מיידי בהברחת מזון.
קולבושובה (בפולנית: Kolbuszowa; ביידיש: קאלבאסאוו) היא עיירת מחוז בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
קולבושובה נזכרת לראשונה בשנת 1503, והיא השתייכה תחילה לנסיכות סנדומייז'.
בסוף המאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
בשנת 1652 נפגעה העיירה קשות מהמגפה השחורה, וכעבור 4 שנים נפגעה מפלישת האימפריה השוודית.
בהמשך, השתקמה העיירה, ונודעה בזכות תעשיית הנגרות הענפה בה.
בשנת 1867, תחת שלטון אוסטריה, הפכה העיירה לעיירת מחוז עצמאית.
בשנת 1904 פגעה ביישוב דליקה גדולה.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1700, ובתחילה הוגבלו האזורים שבהם הותר ליהודים להתגורר ביישוב.
בתחילת המאה ה-18 נחנך בעיירה בית כנסת וקודש בה בית עלמין יהודי, ובמשך מספר שנים הייתה הקהילה המקומית כפופה לקהילת אפטא.
מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיירה על חסידות רופשיץ, ומסוף אותה מאה החלה בעיירה גם פעילות ציונית.
ברבנות העיר כיהנו בין השאר: רבי אברהם יהושע השיל מאפטא (עד שנת תק"ס), רבי דוד הכהן מראדומישלא (בין שנת ה'תק"ס לשנת ה'תקס"ד) ורבי יעקב הורוביץ ממעליץ (משנת ה'תקס"ד עד שנת ה'תקצ"ד).
בתחילת מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רבים מיהודיה, ובנותרים התעמרו החיילים הרוסים שנכנסו אליה.
לאחר תום המלחמה נערך פוגרום ביהודי העיירה, בו רבים נפצעו ונשדדו.
בסיוע הג'וינט השתקמה במעט הקהילה בעיירה, ובין מלחמות העולם התקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, וכן פעל בה קיבוץ הכשרה.
בשנים אלה נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, כמחצית מתושביה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בזזו חיילים פולנים נסוגים את חנויות היהודים בעיירה.
ב-13 בספטמבר 1939 נכנסו לעיירה הגרמנים, והחלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, תוך שוד רכושם.
בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה מגיל 12, חלקן במחנות עבודה.