tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"חלום וזיכרון; מסה על תפיסה, זיכרון, שינה וחלום" (עיון), משה מנשהוף, הוצאת כתב, 2016
"שואגת בלולאת אינסוף" (שירה), ענבל אשל כהנסקי, הוצאת פרדס, 2016
"ארץ האם הגדולה" (פרוזה), מאת סיגל לאה רוה, הוצאה עצמית, 2018
"יש לי קול" (עיון), בת ציון פידלר, הוצאת יובלים, 2021.
"ספלאש" (נוער צעיר), רועי אנגרס, הוצאה עצמית, 2022.
"כמו שהייתי אז" (ממואר), גליה הנוקד, הוצאת קינמון, 2022
"תהיה לי הים" (פרוזה), נטלי בירקן, הוצאת קינמון, 2022.
"לא ראיתי את זה" (פרוזה), תמר גן ליברמן, הוצאת קינמון, 2022
"מינל" (ממואר), גאולה הודס-פלחן, הוצאת קינמון, 2023.
"שלושה מצבים לביט" (אוטוביוגרפיה), עפר עציון, הוצאה עצמית, 2023
"האברך יענקי וייסברג" (פרוזה), דבורה וגנר, הוצאת קינמון, 2023
"בית נע ברוח" (פרוזה), אהובה בר-לב, הוצאת קינמון, 2023
"בעקבותיו" (פרוזה), כרמית כהן, הוצאת קינמון, 2023.
"חלומות וסדקים" (פרוזה), כותבים שונים, הוצאת קינמון, 2023
"דרך הדלת" (עיון), נצר שוחט, הוצאת קינמון, 2023
"בועה במים גועשים" (פרוזה), קרין קיקנזון, הוצאת קינמון, 2024
"חיבוק בר" (פרוזה בחרוזים למבוגרים), דר רז, הוצאת קינמון, 2024
"לגדול נכון" (עיון), נמרוד עורף, הוצאת קינמון, 2024
"שסעת וכיפורים" (פנטזיה), אדיר שור, הוצאת קינמון, 2024
"תכלת שחורה" (סיפורת), נטלי בירקן, הוצאת קינמון, 2024
"הספר של רובי מפתח תקווה" (סיפורת), דודי סלומון, הוצאת קינמון, 2024
אלגר היא אם יחידנית לשניים, ומתגוררת רוב חייה בחיפה.
גל אקוסטי שטחי (Surface Acoustic Wave - SAW) הוא גל אקוסטי הנע לאורך פני השטח של חומר בעל אלסטיות, עם משרעת אשר לרוב דועכת באופן אקספוננציאלי לעומק החומר, כך שהם מוגבלים לעומק של בערך אורך גל אחד.
התכונות הייחודיות של גלי SAW מנוצלות במגוון רחב של יישומים טכנולוגיים, במיוחד בתחומי האלקטרוניקה, התקשורת, והמיקרופלואידיקה.
במכשירים אלקטרוניים, גלי SAW משמשים בעיקר למסננים, מתמרים, ומערכות שידור וקליטה.
הם משמשים גם ברדיו, בטלוויזיה, ובתקשורת אלחוטית למטרות של סינון וייצוב תדרים, בזכות היכולת שלהם לפעול בתדרים גבוהים וביצועים יציבים.
מעבר ליישומים המסורתיים, גלי SAW נחקרים גם בתחום הקוונטי, שם הם יכולים לתקשר עם מערכות קוונטיות כמו קיוביטים ואטומים מלאכותיים.
באמצעות גלי SAW ניתן לשלוט בתנועת אלקטרונים בודדים, ובכך ליישם טכנולוגיות מתקדמות בתחום המחשוב הקוונטי.
יישומים נוספים כוללים חישה מגנטית, מדידות זרימה, ושימושים בטכנולוגיות לבישות.
גילוי גלי SAW הוסברו לראשונה בשנת 1885 על ידי ג'ון ויליאם סטראט ריילי, שתיאר את אופן התפשטות הגלים האקוסטיים השטחיים וניבא את תכונותיהם במאמרו הקלאסי.
גלי ריילי, הקרויים על שמו של המגלה, כוללים רכיבים אורכיים ורכיבים של גזירה אנכית, היכולים ליצור צימוד עם כל מדיום כמו שכבות נוספות במגע עם השטח.
צימוד זה משפיע באופן משמעותי על המשרעת ומהירות הגל, ומאפשר לחיישני SAW לזהות ישירות מסה ותכונות מכניות.
המונח "גלי ריילי" משמש לעיתים קרובות כשם נרדף לגלי SAW, אם כי באופן מדויק ישנם סוגים שונים של גלים אקוסטיים שטחיים, כגון גלי Love, שהם מקוטבים במישור השטח ולא אורכיים ואנכיים.
מכשירים המבוססים על גלים אקוסטיים שטחיים מספקים מגוון רחב של יישומים במערכות אלקטרוניות, כולל קווי עיכוב, מסננים, מתאמי אותות וממירים DC-DC.
הפוטנציאל של מכשירי SAW יכול לשמש בתחומים כמו מערכות מכ"ם ומערכות תקשורת.
גל בייטנר (נולד ב-21 באוקטובר 2003) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת רכז בקבוצת הכדורסל עירוני "לאטי" קריית אתא אשר משחקת בליגת העל בכדורסל.
בייטנר נולד וגדל במושב בני דרור שבשרון, התחיל את הקריירה שלו בהפועל לב השרון.
בהמשך עבר לקבוצת עמק חפר.
ב-2018 זכה בגביע תחרות של מנהלת הליגה בשיתוף מפעל הפיס, "הקלעי של המדינה" כאשר קלע 19 נקודות בגמר של עמק חפר והעפיל לשלב הארצי.
ב-2019 בהיותו בגיל 16 עבר ללמוד ולהתגורר באקדמיה לספורט ובפנמייה של כפר הנוער ויצו נהלל בעמק יזרעאל.
ביטנר גדל במחלקת הנוער של הפועל עמק יזרעאל, שיחק שנה אחת בליגה הלאומית בקבוצה הבוגרת של הפועל מגדל העמק-יזרעאל ואת העונה שלאחריה העביר בליגה הארצית עם הפועל גלבוע ברוש.
ב-22 באוגוסט 2023 חתם בייטנר לראשונה בעירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל.
ב-21 במאי 2024 רשם הופעת בכורה בליגת ווינר סל במדי עירוני קריית אתא במשחק מול מכבי עירוני רמת גן.
בייטנר השיב בארבע נקודות, שלושה ריבאונדים ושני אסיסטים לצד שתי חטיפות ב־22 דקות.
ב-12 ביולי 2024 חתם בייטנר בעירוני קריית אתא הארכה לעוד שתי עונות 2024/2025.
גַּל הירש (נולד ב-2 ביולי 1964, כ"ב בתמוז ה'תשכ"ד) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, איש עסקים, יזם וסופר.
משמש כמתאם השבויים והנעדרים במלחמת חרבות ברזל.
גל הירש נולד ליצחק ורחל וגדל בערד, בן לאחת ממשפחות המתיישבים הראשונים ביישוב.
סביו משני הצדדים שירתו בהגנה.
הוא למד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד הגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב, אליה הצטרף בעקבות מותו של בן דודו הטייס באסון הנ"ד.
הירש הוא בוגר של אוניברסיטת בר-אילן בלימודי המזרח התיכון ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1982 התגייס לצה"ל, התנדב לחטיבת הצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים.
עם סיום קורס קצינים שירת כמפקד צוות בבה"ד 1 לפני שחזר לתפקיד מפקד צוות בסיירת הצנחנים, בין היתר במהלך מבצע צינור חשמל, ובהמשך מונה למפקד פלוגה בגדוד 202. במאי 1988, כשעמד להתמנות למפקד הפלחה"ן בחטיבה, וכבר היה בחפיפה עם המ"פ הקודם, רוני אלשיך, השתתף במבצע חוק וסדר.
ב-1990 שימש כסגנו של מפקד יחידת שלדג, בני גנץ.
בהמשך פיקד על גדוד 202 של הצנחנים.
באפריל 1993, בתפקידו זה, פיקד על מבצע "נערת חלומות" ללכידת ראשי החמאס בעיר שכם.
אחד המבצעים עליהם פיקד בעומק בלבנון כמעט והסתיים בהדחתו מצה"ל: הוא פעל עם כוח קטן שחדר לבסיס חזבאללה, ומשהתגלה איחור סירב לסגת מבלי להשלים את המשימה.
הירש אף ניתק את מכשיר הקשר על מנת שלא יוכלו לתת לו פקודה לסגת.
הכוח הצליח לבצע את המשימה וחולץ מלבנון מבלי שהתגלה.
על הירש נמתחה ביקורת קשה מצד הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, אך הוא גם חלק לו שבחים על אומץ ליבו.
במהלך פיקודו על היחידה קיבלה שלדג שני פרסי רמטכ"ל, וכן צל"ש יחידתי במבצעים עלומים, בין היתר במבצע ענבי זעם.
הירש חיבר את המנון היחידה, וב-1996 סיים את הפיקוד על שלדג.
בשנת 1997 מונה לקצין אג"ם של אוגדת איו"ש.
באותה תקופה נערכה האוגדה לאפשרות של עימות צבאי עם הרשות הפלסטינית, על רקע מהומות מנהרת הכותל ב־1996. במהלך שירותו נפצע קשה בפניו ופלג גופו הימני שותק, לאחר שפלסטינים ריסקו את מכוניתו באמצעות סלע שזרקו מגשר ביר זית.
הירש עבר תהליך שיקום ארוך שנמשך כשנה בסיומו נקבעה לו נכות לצמיתות.
לאחר השיקום שב לשרת ומונה למפקד חטיבת בנימין.
ב-1999 שימש מפקד חטיבת בנימין.
בתקופה זו זכתה החטיבה בשני פרסי רמטכ"ל.
כמח"ט בנימין החליט, בעקבות אירועי האינתיפאדה השנייה, על סגירת כביש 443 לתנועת פלסטינים והגדירו כנתיב קריטי-מאובטח לירושלים.
החלטתו בוטלה בהוראת בג"ץ בדצמבר 2009. בשנת 2001 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז.
בתפקיד זה היה שותף לתכנון מבצע חומת מגן ומאדריכליו ומי שהעניק למבצע את שמו.
כמו כן היה ממתכנני גדר ההפרדה בקו התפר ("מבצע דרך אחרת").
בשנת 2003 מונה למפקד בה"ד 1. בתקופה זו עברו לבה"ד 1 כלל הכשרות הקצונה בצה"ל למעט הכשרות חובלים וטייסים.
הוביל את פקודת "השילוב הראוי", והחליט כי נשים וגברים יוכשרו לקצונה יחד תוך שהם מופרדים במגורים בלבד.
כחלק מהחלטה זו הביא לסגירת בה"ד 12 כבסיס להכשרת קצונת נשים.
בתקופה זו זכה בית הספר בשני פרסי רמטכ"ל.
באפריל 2005 מונה למפקד עוצבת הגליל וקודם לדרגת תת-אלוף.
בתקופה שקדמה למלחמת לבנון השנייה פעל נגד האיום מצד חזבאללה לחטוף חיילים.
בתקופת פיקודו על עוצבת הגליל אירעו מספר ימי לחימה בהם הצליחה האוגדה שבפיקודו למנוע ארבעה ניסיונות חטיפה, בהם ניסיון החטיפה בע'ג'ר.
חטיפת החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שהובילה לפרוץ מלחמת לבנון השנייה, התרחשה בגזרה של הירש.
בעיצומה של המלחמה גברה הביקורת על הירש לאחר שערוץ 10 שידר כתבה שבה הופיע מפקד חטיבה 7 אמנון אשל, ששירת תחת פיקודו, ובה ביקר את הירש.
הירש ספג ביקורת גם על כך שאמר שכוחות צה"ל שולטים על בינת ג'בייל, ערב הקרב הקשה בעיירה שבו נהרגו שמונה מחיילי חטיבת גולני.
זמן קצר לאחר המלחמה החליט הרמטכ"ל דן חלוץ על מינויו של הירש לראש החטיבה האסטרטגית באגף התכנון, אך ערב פרסום תחקיר ועדת אלמוג, בראשות אלוף במיל' דורון אלמוג, החליט הירש בדצמבר 2006 להתפטר מתפקידו.
אלמוג המליץ להדיח את הירש מתפקידו בעקבות אירוע החטיפה, והאשימו שלא נערך כראוי לאפשרות החטיפה.
מסקנתם העיקרית של חברי ועדת אלמוג הייתה כי ניתן היה למנוע את חטיפתם של אנשי המילואים אהוד גולדווסר ואלדד רגב.
לטענת הירש, מסקנות אלה לא התקבלו על ידי צוות אלופים בראשות הרמטכ"ל שביצעו לו שימוע וקבעו כי בדו"ח ועדת אלמוג "לא ניתן ביטוי של ממש לאותם אילוצים קשים ששררו בגזרה".
לדבריו, מסמך סיכום השימוע מסווג כסודי ביותר.
לעומת זאת לאחר המלחמה קבעה ועדה בראשות האלוף מאיר כליפי כי פקודותיו של הירש נכתבו והועברו על פי הנדרש.
במהלך השנים הצטרפו להגנתו של הירש גם יושב ראש ועדת וינוגרד, ד"ר אליהו וינוגרד, שופט בית המשפט העליון בדימוס, מישאל חשין והתנועה למען איכות השלטון בישראל.
בינואר 2014 פנה השופט וינוגרד לרמטכ"ל בני גנץ, וטען שהמצפון מייסר אותו וביקש לתקן את העוול שנעשה להירש, עוול שוועדת וינוגרד לא הצליחה לתקנו.
בפברואר 2012 נקרא לחזור לצה"ל ומונה לסגן המפקד במילואים במפקדת העומק החדשה שהקים גנץ.
באוגוסט 2015 סיים הירש את תפקידו.
בין תפקידיו במילואים משמש הירש גם כמרצה בקורסי פיקוד בצה"ל.
לאחר סיום שירותו בצה"ל בשנת 2006 הקים את חברת "דיפנסיב שילד אחזקות", המתמחה בפרויקטים, באינטגרציה בין ידע וטכנולוגיה ומספקת שירותי ייעוץ ותכנון אסטרטגי וביטחוני לממשלות ולחברות גדולות.
החברה סיפקה שירותים לצבא גאורגיה לפני המלחמה עם רוסיה שנערכה ב-2008, וכן לשירות המודיעין של קזחסטן.
בשנת 2013 הגישה חברת "דיפנסיב שילד" תביעה נגד חברת התרופות "טבע", בדרישה לקבל דמי תיווך בסך 19 מיליון ש"ח, בגין תרומתו של הירש לרכישת חברת "ספאלון" בידי "טבע".
כעבור כשנתיים ביטלה "דיפנסיב שילד" את תביעתה.
החל משנת 2020 ועד שנת 2023, כיהן כנשיא חברת הלייב פיד NEWSRAEL.
באוגוסט 2016 הפיק הבמאי יאיר אלעזר סרט דוקומנטרי על פרשת גל הירש, בשם "גל הירש – סיפור מלחמה", ששודר בערוץ 2.
מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה והחקירות נגדו
ב-25 באוגוסט 2015 פורסם שהשר לביטחון הפנים, גלעד ארדן, החליט להציע לממשלה למנות את הירש למפכ"ל המשטרה.
ההודעה עוררה התנגדות מצד בכירי משטרה לשעבר ומצד הורים שכולים של חללי מלחמת לבנון השנייה.
גם היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, הורה לארדן להמתין עם המינוי עד שיסיים את בדיקותיו על הירש, והוסיף שהבדיקה "תימשך זמן רב".
ב-23 בספטמבר הודיע השר ארדן על הסרת מועמדותו של הירש לתפקיד.
החשדות נגד הירש נגעו לשוחד וטוהר המידות בשני תיקים: מכרז פינוי הנפלים בראשון לציון וחשד למעורבות בעבירות מס ושוחד בגאורגיה.
באפריל 2016 פורסם כי הירש נחקר באזהרה בפרשת מכרז פינוי הנפלים בראשון לציון, בחשד לביצוע עבירות של טוהר המידות.
ב-7 באוקטובר 2018 הודיעה הפרקליטות על סגירת החקירה בעניין זה מחוסר אשמה.
באוגוסט 2015 נודע כי משרד המשפטים הגיאורגי הגיש בקשה לחיקור דין של הירש וגורמים נוספים בחברת הייעוץ הביטחוני שבבעלותו, במסגרת ההליך הפלילי שהתנהל נגד שר ההגנה לשעבר דוד קזרשווילי הוגשה בקשת הסגרה גאורגית נגד קזרשווילי בצרפת שנדחתה.
באוקטובר 2015 התראיין נשיא גאורגיה לערוץ 2, ואמר ש"גל הירש נקי מכל חשד באשר לִפעילותו בגאורגיה" וכששאלו אותו אם הירש היה קורבן של תככים פוליטיים גאורגיים פנימיים שלל זאת.
ב-3 במאי 2016 הירש נחקר באזהרה בחשד שהחברה שבבעלותו זכתה במרמה בחוזים.
באפריל 2016 פורסם שבית משפט בלונדון סירב להסגיר את קזרשווילי לגאורגיה בטענה שההאשמות הן ממניעים פוליטיים והן מעידות על "רדיפה פוליטית מתמשכת", כך שלפי עורכי הדין של קזרשווילי לא היה שוחד בין הירש לגאורגים.
באוגוסט 2017 התפרסם כי בגאורגיה הסתיים משפטו של שר ההגנה דוד קזרשווילי בזיכוי.
בספטמבר 2021 הורשע לאחר ערעור.
ב-5 באוגוסט 2019 פרסמו משטרת ישראל ורשות המיסים את עמדתן כי יש להגיש נגד הירש כתבי אישום בגין עבירות מס.
החקירה בנוגע לחשד מתן שוחד לשר ההגנה הגאורגי, נסגרה מחוסר ראיות.
בפברואר 2018 פורסמה טענתו של רח"ט המודיעין לשעבר במשטרת ישראל, תנ"צ גיא ניר, כי מינויו של הירש למפכ"ל סוכל על ידי בכירי המשטרה "באופן הגובל בפלילים".
בקלטות שהעביר ניר ליועץ המשפטי לממשלה, באוגוסט 2018, טען כי ממנה עלה ראשי המשטרה ביקשו לסכל את מינויו של הירש.
לפי התגובה לפרסום ההקלטה, היועץ המשפטי ווינשטיין הורה על פתיחת בדיקה בעניינו של הירש בשל מידע שהגיע לא ממשטרת ישראל אלא מגופי אכיפה אחרים והניצב עימו שוחח ניר התבקש לרכז את המידע שהתקבל וקיים במשטרה בעניינו של הירש.
נציב תלונות הציבור, השופט בדימוס דוד רוזן, חקר את ביטול המינוי והתנהלות החקירה, ולא מצא דופי בהתנהלות המשטרה והפרקליטות.
הוא הסיק כי החקירות התארכו עקב מורכבותן ולא בשל הזנחה.
בעקבות הפרסומים קיימה ועדת הפנים של הכנסת שורה של דיונים בנושא.
ב-6 בספטמבר 2018 המליצה הוועדה כי תוקם ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת ביטול מינויו למפכ"ל.
ב-18 במאי 2020, בטקס סיום תפקידו של השר לביטחון הפנים גלעד ארדן, קרא ארדן ליועץ המשפטי לממשלה לסגור את התיק האחרון שנותר פתוח בפרשה.
באוקטובר 2021 הוגש כתב אישום נגד הירש ושותפיו, עודד שכנאי, יניב אדם ומיכאל בנימיני באשמת העלמת הכנסות בסך של למעלה משישה מיליון ש"ח שקיבלו על שירותי ייעוץ למשרד ההגנה הגיאורגי.
שניים מתוכם, הורשעו בשנים 2021 ו-2023. במשך שש שנים התנגדה הפרקליטות לפרסום שמם של שני עדי מדינה והירש ניהל מאבק משפטי כנגד החלטה זו.
בחודש אוגוסט 2022 התיר בית המשפט לפרסם את שמו של העד, והשופט אף ביקר את הפרקליטות על שהתנגדה לפרסום ללא עילה למעט רצונו של העד.
בספטמבר 2022 פורסם שמו של העד, גור פינקלשטיין, עורך דינה של החברה, שבראשה עמד הירש ונידונה בפרשה.
בנוסף, הותרה לפרסום גם זהותו של עד מדינה נוסף בשם יוסי לירן, שהיה שותפם של המעורבים האחרים בפעילות בגאורגיה.
ההחלטה על התרת זהותו של פינקלשטיין הובילה את הפרקליטות לעתור לפרסום הליך משפטי קודם משלב החקירה, בה ביקשו משופט התכתבויות בין הירש ופינקלשטיין.
הפרסום הותר והשופט שאישר את ההליך כתב: "עורך הדין נשא לכאורה חלק בביצוע העבירות, תוך ידיעה ושותפות פעילה של הירש".
במאי 2022 שודר ב"רשת 13" סרטה של איילה חסון, "קרב חייו – גל הירש מדבר לראשונה", העוסק בביטול מינויו של הירש לתפקיד המפכ"ל.
באוקטובר 2023, עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל, מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לתפקיד מתאם השבויים והנעדרים.
בכירים במשרד המשפטים מתחו ביקורת על מינויו של הירש לתפקיד, על רקע כתב האישום נגדו על העלמת מס ועל זיקה פוליטית.
עם הכנסו לתפקיד דווח שבתדרוך ל-100 שגרירים ודיפלומטים זרים בנושא השבויים והנעדרים נזף בהם הירש על כך שהקהילה הבינלאומית "לחצה על ישראל לחתום על הסכמי אוסלו ולבצע את ההתנתקות מרצועת עזה".
דונה, אישתו של הירש, עבדה במרכז הלאומי לטיפול במשפחות החטופים והנעדרים בכפיפות אליו, מתוקף שירות מילואים אליו גויסה לבקשתה.
במסגרת תפקידו היה הירש מעורב בהחזרת גופתו של רס"ל צבי פלדמן שנעדר בקרב סולטאן יעקוב, בהשבת האזרח הישראלי סאלח אבו חסיין אחרי שהיה כלוא יותר משנה בלבנון, ובשחרור החטופה הישראלית אליזבת צורקוב משבייה בעיראק.
עם השבת רן גואילי, החטוף האחרון בעזה, לקבורה בישראל, התראיין הירש לתקשורת ואמר, בין היתר, כי למשפחות החטופים היו מסרים ששירתו את הנרטיב של חמאס, וכי הוא עצמו קיבל איומים על חייו ממשפחות חטופים.
בתגובה שלחו שישה שורדי שבי ו-72 בני משפחות חטופים מכתב להירש, בו קראו לו להתפטר בשל אמירותיו נגד המאבק למען עסקה.
הם טענו כי במשך שנתיים הציג להם הירש שקרים ואחיזות עיניים, איים וסחט אותם שלא להתבטא נגד ראש הממשלה, בעודו אוחז בתפקיד רשמי ובעמדת כוח כלפיהם וכלפי יקיריהם שבשבי חמאס.
הם טענו כי אמירותיו כלפי מאבק המשפחות, אותן כינו "מופרעות", הן המשך ההתעללות באמצעים אחרים.
כמה משורדי השבי אף הפגינו מול ביתו.
במקביל פורסם כי למרות השבת כל החטופים לישראל, הירש ימשיך בתפקידו עוד מספר חודשים - בשכר מלא, לטענת משרד ראש הממשלה בשל משימות נוספות שעודן בפעולה.
באפריל 2007 הצטרף להנהלה ולסגל האקדמי של "המכון למנהיגות העתיד", ובשנים 2013–2019 כיהן כיושב ראש הנהלת המכון.
ב-2008 החליף הירש את משה יעלון כיו"ר עמותת "נועם", המנציחה את זכרו של רס"ן ; העמותה מקדמת חינוך למנהיגות, מעניקה מלגות ומקיימת כנס מנהיגות שנתי בתל חי.
במרץ 2016 סיים את תפקידו.
הירש הוא חבר בפורום האסטרטגי למנהיגות ישראל-בריטניה-אוסטרליה ומשמש כעמית בכיר במכון לחקר הטרור וכמרצה באוניברסיטת רייכמן.
בינואר 2017 החל הירש להגיש ברדיו גלי ישראל תוכנית שעסקה במנהיגות ואקטואליה.
הירש יזם את פיתוחו של "הדק חכם" – בידי רפאל ומערכת הביטחון.
באפריל 2020 התנדב לשמש כראש המטה למאבק במגפת הקורונה בעיר אלעד.
בדצמבר 2018, לקראת הבחירות לכנסת ה-21, הודיע הירש שבכוונתו להיבחר לכנסת, והכריז במסיבת העיתונאים כי ירוץ במסגרת מפלגה שיש לה גם מטרות חברתיות וגם עמדה ניצית ביטחונית.
בהמשך הודיע על הקמת מפלגה בשם "מגן".
בבחירות קיבלה המפלגה 3,439 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים התפקד לליכוד והוצב במקום ה-100 ברשימה, וכך גם בבחירות לכנסות העשרים ושלוש והעשרים וארבע, ואף נשקל כשריון ברשימת המפלגה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש.
בדצמבר 2023 פורסם כי הירש ביטל את חברותו בליכוד עם מינויו לתפקיד ממונה השבויים והנעדרים.
בדצמבר 2021 הודיע שחלה בסרטן.
במאי 2025 הציג עמרי מניב תחקיר שנעשה בשיתוף עם פייק ריפורטר בו נטען כי גיסו של הירש, נתי ייני, הוא מורה הפועל כשחקן מרכזי בשיח הקונספירטיבי ברשת ומפיץ הודעות פוגעניות כלפי החטופים לעזה ובני משפחותיהם.
הירש פרסם ספרים בנושאי לוחמה בטרור, דוקטרינה, וקומנדו.
סיפור מלחמה סיפור אהבה (2009).
בינואר 2017 זכה באות "בוגר המופת" של עמותת בוגרי הפנימיות הצבאיות, על עשיית מופת בצה"ל ובחיים האזרחיים.
גל הלם (לפעמים רק הלם) הוא סוג של הפרעה המתקדמת בתווך.
גלי הלם מאופיינים על ידי שינוי חד, כמעט בלתי רציף, בתכונות של התווך.
בחזית גל ההלם יש תמיד עלייה קיצונית בלחץ, בטמפרטורה ובצפיפות של הזורם.
כמו כל הגלים, הוא נושא עמו אנרגיה ויכול להתקדם דרך תווך (מוצק, נוזל, גז ופלזמה).
במקרים מסוימים בהיעדר תווך חומרי, למשל באמצעות השדה האלקטרומגנטי.
גל הלם נוצר כאשר קיימת הפרעה בתווך שמתקדמת מהר יותר ממהירות הקול בתווך.
קיים אזור המושפע מההפרעה ("יודע" עליה) ואזור סמוך שאינו מושפע כלל, כי המידע על ההפרעה מתפשט במהירות הקול.
אפשר לתאר גל הלם כשכבת המעבר בין שני התחומים, התחום המושפע מההפרעה והתחום שאינו מושפע.
כאשר גל הלם מתקדם בתווך, האנרגיה הכוללת נשמרת אולם האנרגיה שיכולה להפוך לעבודה פוחתת והאנטרופיה עולה.
אפקט זה מוסיף, למשל, כוח גרר למטוס על קולי.
ניצב: בזווית 90° (ניצב) להתקדמות הזעזוע בתווך הנתון.
משופע: בזווית מסוימת לכיוון ההתקדמות
חרטומי: בחזית התקדמות גל ההלם בגופים קהים, כאשר המהירות באותו תווך עולה על 1 מאך.
כאשר גוף או הפרעה נעים מהר יותר ממהירות ה"מידע" עליהם בסביבה נוזלית, נוזלים בסביבת ההתקדמות של ההפרעה לא יוכלו "לדעת" על קיומם טרם הגעת ההפרעה.
תכונות נוזל (צפיפות, לחץ, טמפרטורה, מהירות, מספר מאך) משתנות מיידית ברגע המגע עם גל הלם.
על אף שגלי הלם אינם הפרעה רגילה בתווך, ניתן לאפיינם כשינויים חדים בתכונות הגז בסדר גודל של מספר מהלכים חופשיים ממוצעים (מיקרו מטרים אחדים בתנאים אטמוספיריים).
גל הלם עשוי להשתנות מגל לא ליניארי לגל ליניארי על פני מרחקים גדולים, ותוך כדי התנועה באוויר הוא מתנוון והופך לגל קול תוך איבוד אנרגיה.
זו הסיבה שגלי הלם נשמעים באוויר כצליל פיצוץ מעומעם.
לרוב, גל הלם נשמע כמו בום על קולי, שנוצר על ידי טיסה על קולית של מטוס קרב.
גל הלם הוא אחת הדרכים שבהן גז יכול להידחס בזרימה על קולית, לרבות דחיסה איזנטרופית, ודחיסת פרנט-מאייר.
ניתן לתאר גל הלם כנקודה הרחוקה ביותר בתווך אשר "יודעת" על המפגש עם האובייקט.
לפיכך, גל ההלם מוגדר כתחום בין האזור ש"יודע" על הגל הקרב לבין האזור שלא יודע, ואנלוגי במידה רבה לקונוס האור בתורת היחסות הפרטית.
על מנת ליצור גל הלם, נדרש גוף כלשהו לנוע מהר יותר ממהירות הקול באותו תווך.
במקרה של מטוס המתקרב למהירות הקול, חלקים מהאוויר סביבו נעים באותה מהירות ובכך גלי הקול מצטופפים זה על זה, הלחץ עולה וגל הלם נוצר ומתפרש לצדדים.
בשל תופעת ההגברה, נשמע קול הדומה לפיצוץ.
גל החום של שיקגו 1995 מציין גל חום שנמשך כחמישה ימים בחודש יולי 1995 באזור המערב התיכון של ארצות הברית.
טמפרטורת השיא הגיעה ל-41 מעלות צלזיוס.
גל החום גרם למותם של 739 בני אדם לפחות בעיר שיקגו בלבד.
זהו אחד האסונות הגדולים והקטלניים ביותר של התקופה המודרנית בארצות הברית.
מזג האוויר בחודש זה כלל טמפרטורות גבוהות במיוחד ואובך סמיך.
בעקבות מזג אוויר זה, אלפי מכוניות נתקעו בדרכים, גשרי ברזל נחסמו, כבאים הזליפו מים על הגשרים כדי לקרר אותם ואירעו תקלות בפסי רכבת.
באמצעי התקשורת המליצו להרבות בשתייה, להשתמש במיזוג אוויר ולא לערוך פעילות גופנית.
אף גורם רשמי לא נתן הוראות ולא היה גוף שלקח אחריות על האירוע.
ביום השני התמוטטה מערכת החשמל, אלפי אנשים נתקעו במעליות, אמבולנסים התעכבו במתן טיפול, מכבי האש התיזו מים על אוטובוסים של בתי ספר, כ-100,000 אנשים הצטופפו ברצועת החוף הקטנה של שיקגו.
בפרברים רבים פתחו את ברזי השריפה והתחילו להשפריץ וכתוצאה מזה ירד לחץ המים בעיר, המשטרה עצרה את האנשים שפתחו את הברזים, אך השוטרים הותקפו על ידי האזרחים.
ביומיים הראשונים הטמפרטורות ירדו בלילה, אך בלילה השלישי הטמפרטורה בלילה הייתה למעלה מ-27 מעלות והחלה תמותה בקרב התושבים.
הפניות לחדרי המיון עלו ביחס לפניות היומיות ב-4000 פניות, רבות מהן בשל מכת חום.
מפילוח הנתונים ניתן לראות כי רוב הקורבנות היו קשישים ממרכז העיר, העניים שלא היו להם מערכות קירור בבית, הקשישים מהאזורים העניים שלא פתחו את החלונות בלילה מפחד מפני פשיעה.
אי חום עירוני - בשל ריכוז של בניינים גבוהים באזורים עניים, אין פיזור של חום בלילה ולכן הבניינים לא מתקררים.
מספר ימים לאחר גל החום ראש עיריית שיקגו מינה ועדת חקירה כדי ללמוד את ההיבטים האפידמיולוגים, הסוציולוגיים והמטאורולוגיים של התופעה.
גל המחאות בטורקיה פרץ ב-28 במאי 2013 באיסטנבול שבטורקיה בעקבות כוונת הממשלה להרוס חלק מפארק טקסים גזי למען הקמת מרכז מסחרי.
בימים הראשונים אורגנה המחאה בידי פעילי איכות סביבה, אולם לאחר שהמשטרה הפעילה אלימות כלפי המוחים, התרחבה המחאה גם לערים נוספות, וסחפה אחריה מאות אלפים שהפגינו נגד ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן וכינו אותו "דיקטטור".
במהלך אחת-עשרה שנות שלטונו של ארדואן הופנו כנגדו טענות מצד גורמי אופוזיציה כי הוא פוגע באורחות הדמוקרטיה בטורקיה.
כמו כן, עלו חששות בקרב הציבור החילוני במדינה שארדואן מקדם אג'נדה דתית ופועל בהדרגתיות להפיכת טורקיה למדינת הלכה והפיכתו למנהיג יחיד תוך שינויים בחוקה ובסטטוס-קוו.
בין האירועים הבולטים שניתן למנות בנושא זה הוא משפט ראווה כנגד מאות קציני צבא באשמת תכנון הפיכה צבאית והרשעתם, צעד שנועד להגביל את כוחו של הצבא, ורפורמה בחוקת טורקיה שמטרתה העצמת סמכויותיו של ראש הממשלה.
ב-1 במאי 2013 אירעו התנגשויות אלימות בין כוחות משטרה לבין אלפי אזרחים במהלך אירועים לציון יום הפועלים.
ב-27 במאי חוקק הפרלמנט הטורקי חוק המטיל מגבלות שונות על צריכת אלכוהול בטורקיה בצעד שנתפס כמונע מטעמים דתיים.
הצעד עורר את חמתו של הציבור החילוני וגורמי אופוזיציה במדינה.
בבוקר ה-28 במאי התגודדו כ-50 פעילי איכות סביבה בפארק גזי שבכיכר טקסים באיסטנבול במטרה למנוע כריתת עצים בפארק לצורך תחילת עבודות התשתית לבניית קניון במקום.
בליל ה-28 במאי הציבו הפעילים אוהלים ולנו במקום במטרה להגן על הפארק.
במהלך דיון בפרלמנט הטורקי כינה ארדואן את אבות טורקיה המודרנית מוסטפא כמאל אטאטורק ואיסמט אינני במרומז (ללא ציון שמם המפורש) "שני שיכורים".
באותו ערב התקבצו מאות בני אדם בכיכר טקסים וקראו קריאות נגד ארדואן וצעקו "אנו נכדיו של השיכור".
ב-31 במאי החלו ההפגנות לצבור ממדים רחבי היקף והתפשטו לתוך כיכר טקסים וכן אופי המחאה השתנה.
מפעולת מחאה סביבתית הפכו ההפגנות למחאה עממית כנגד ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן ומדיניותו שנתפסת בידי המפגינים כפאשיסטית ופרו-איסלאמיסטית.
ב-1 ביוני התפשטה המחאה לערים נוספות ובהן הבירה המדינית אנקרה.
המשטרה פיזרה את ההפגנות באמצעות גז והמפגינים דיווחו על מאות פצועים.
באותו יום נערכו הפגנות ב-67 ערים במדינה.
ב-3 ביוני נרשמה עליית מדרגה בהפגנות לאחר שבאיסטנבול נהרג צעיר מפגיעה מכוונת של מונית שנסעה לתוך קבוצת מפגינים.
ראש הממשלה ארדואן האשים ממרוקו את האופוזיציה כי היא מנצלת את הניסיון לבניית קניון בפארק גזי לצרכיה.
הוא הבטיח כי כאשר ישוב לארצו יסודרו כל הבעיות.
ב-4 ביוני, בתגובה לטענות על אלימות המשטרה, הכריזו ארגוני עובדים במדינה על שביתה כללית בת יומיים.
ההפגנות התגברו והתפשטו לאזורים נוספים ובהפגנה שנערכה בדרום המדינה נהרג מפגין נוסף.
באירועים בטורקיה נעשה שימוש נרחב ברשתות החברתיות דוגמת פייסבוק וטוויטר.
ראש הממשלה ארדואן ביקר את השימוש בהן ואמר כי הן איום על החברה.
ב-5 ביוני, לאחר שארדואן הציב למפגינים אוליטמטום לעזיבת המתחם, פיזרו אותם כוחות הביטחון באמצעות תותחי מים וגז מדמיע וטרקטורים הרסו את האוהלים במקום.
אך יום אחר כך התחדשו המהומות בטורקיה.
בשעות הערב התכנסו באיסטנבול רבבות מתומכי מפלגת השלטון וראש הממשלה ארדואן.
ארדואן אמר בנאום בפני המפגינים כי "העם נמצא כאן - היכן המפגינים?".
ב-4 ביולי, בית המשפט בטורקיה ביטל את תוכניות הפיתוח של כיכר טקסים.
בעקבות כך והיד החזקה שהפגינה המשטרה נגד המפגינים, כולל הריגה של ארבעה מפגינים, דעכו ההמחאות.
במאי 2014, בעקבות אסון המכרה בסומה, שוב החל גל מחאות.
שנה לאחר פרוץ המחאה, שורה של ארגונים פרסמו קריאה לחזור לכיכרות כדי להיאבק למען הדמוקרטיה, אך מושל איסטנבול מסר שהמחאה תיאסר לחלוטין, והמשטרה מתכוננת בכוחות גדולים למנוע הפגנות.
במאי 2015 חוותה הודו גל חום עוצמתי אשר על פי ההערכות, גרם ל־2,300–2,500 מקרי מוות במקומות שונים.
גל החום אירע במהלך תקופת היובש של הודו אשר נמשכת בדרך כלל ממרץ עד יולי עם טמפרטורות שיא באפריל ובמאי.
במדינת אנדרה פרדש שבדרום הודו לבדה נרשמו מעל 1,700 הרוגים.
למרות דפוס אופייני בו החום נשאר עד אוקטובר, גשמי המונסון מקלים במידה רבה את עומס החום.
מבחינת כמות ההרוגים הוא היה השני (בפער קטן) בהיסטוריה של הודו והעשירי בהיסטוריה העולמית .
מהצד השני 269 פלסטינים נהרגו, מתוכם 263 היו מחבלים.
המהומות בקרב הפלסטינים וערביי ישראל בשנת 2014 התבטאו בטרור יומיומי, אלפי פיגועי יידוי אבנים ועשרות יידוי בקבוקי תבערה, אך גם במספר פיגועי טרור קטלניים שגבו חיי אדם.
המהומות נמשכו גם ב-2015 והתפשטו גם ליהודה ושומרון.
התנועה האסלאמית בישראל, אבו מאזן והפלסטינים פעלו במשך תקופה ארוכה בהפצת הסתה נגד ישראל, כאשר הנראטיב העיקרי היה ש"אל-אקצא בסכנה" ושישראל זוממת להפר את הסטטוס-קוו בהר הבית ולבנות את בית המקדש השלישי.
המוסלמים התנגדו לכך שיהודים יתפללו בהר הבית, ואף שהמשטרה מנעה מיהודים להתפלל בהר הבית בהתאם לעקרונות הסטטוס קוו בהר הבית ועצרה מבקרים יהודיים בחשד לסממנים דתיים, הקיצונים מבין המוסלמים התנגדו בכלל לעליית יהודים להר הבית, אפילו כתיירים.
סביב נושא זה פרצו מספר עימותים ב-2015. למשל, בתשעה באב ה'תשע"ה, 26 ביולי 2015, לאחר כמה חודשים בהם נשמר השקט בהר הבית, פרצו עימותים שבמהלכם נכנסו שוטרים לתוך מסגד אל-אקצא להדוף פורעים פלסטינים.
ארבעה שוטרים נפצעו קל, ושלושה תושבי מזרח ירושלים נעצרו בחשד שיידו אבנים.
בהר הבית פעלו ארגוני נשים אסלאמיסטיות בשם "מוראביטון" ו"מראבטאת" (המכונות גם "מצאטב אלעלם" ו"מג'אלס אלעלם"), שמורכבים מנשים מוסלמיות הקשורות לתנועה האסלאמית וקיבלו שכר מחמאס בעבור הטרדה ותקיפת יהודים העולים להר הבית מדי יום.
ההטרדות והתקיפות של יהודים בידי ארגונים אלה וצעירים ערביים נמשכו תקופה ארוכה.
בסופו של דבר שר הביטחון משה יעלון הכריז עליהם כהתאחדות בלתי מותרת ב-9 בספטמבר 2015. כצעד נוסף להקטנת האלימות הערבית נגד מבקרים יהודים הטילה ישראל מגבלות כניסה על המוסלמים להר הבית, בהן מגבלות גיל ואיסור על כניסה בבוקר כדי למנוע חיכוך בין המוסלמים לבין המבקרים.
לקראת ראש השנה ה'תשע"ו, הודיעו מספר ארגוני ימין על כוונתם לחגוג את ראש השנה בעלייה על הר הבית.
עם העולים נמנו אורי אריאל, שר החקלאות, וכן צעירי מפלגת הליכוד.
אריאל עלה להר הבית בבוקר 13 בספטמבר.
באותו יום פרצו עימותים אלימים על הר הבית ובעקבותיהם החל גל מהומות, אלימות וטרור שהתפשט לכל ירושלים ומשם לשאר חלקי הארץ.
הפלסטינים תלו בביקורו של אורי אריאל בהר הבית את הסיבה למהומות האלימות שפרצו בראש השנה ה'תשע"ו והצדיקו את הטרור בכך שזהו מאבק להגנה על מסגד אל-אקצא מפני היהודים שרוצים להשתלט על הר הבית (מאחר שראו בביקור נציגי שלטון רשמיים במקום ובהתבטאויותיהם הסכמה ממשלתית לפעולה ולדברים ואף רצון לה).
לעומת זאת, גורמים רשמיים בישראל חזרו שוב ושוב על כך שהממשלה נחושה ומחויבת לשמור על הסטטוס-קוו בהר הבית, ושההאשמות נגדה בנושא זה הן הסתה שקרית.
התקשורת הפלסטינית סיקרה בהרחבה את הביקורים וההתבטאויות לגבי הר הבית, והדברים נפוצו ברבים ברשתות חברתיות.
דו"ח שפרסם המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה לגבי גל הטרור הציג את המדיה החברתית כגורם שאפשר למעשה את גל הטרור, כאשר ארגוני טרור השתמשו ברשתות החברתיות להפצת שמועות ושקרים, רטוריקה שמטרתה לעורר זעם המוני, הדרכות מעשיות לביצוע מעשי טרור יעילים, מודלים לחיקוי ותמריצים חברתיים לבצע פעולות טרור.
במהלך מהומות הר הבית ולאחריהן חלה הסלמה בטרור הפלסטיני שכללה תקיפת יהודים בעיר העתיקה ופיגועי טרור רבים ביהודה ושומרון ושאר חלקי ישראל, כולל ערים מרכזיות.
החל מאוקטובר ביצעו הפלסטינים פיגועי דקירה רבים בירושלים, יהודה ושומרון ובתוך הקו הירוק, לצד מהומות אלימות של ערביי ישראל.
בנובמבר גברו פיגועי הירי, רבים מהם בנשק מאולתר, לצד פיגועי הדקירה והדריסה.
מוקדים ששימשו זירה לפיגועים רבים היו שער שכם וצומת גוש עציון.
במרץ 2016 נמסר ש-44% מהפיגועים שנעשו בתחומי הקו הירוק נעשו בידי שוהים בלתי חוקיים.
פיגועים מעטים, ובהם פיגוע הירי ברחוב דיזנגוף, בוצעו בידי ערבים ישראלים.
מניתוח שערך שב"ס לפלסטינים שנעצרו בעקבות ביצוע פיגועים או ניסיונות פיגוע ואינם משתייכים לארגון טרור ידוע, עלה שרובם של המחבלים שנעצרו בעלי רקע אידאולוגי קלוש וידע היסטורי מועט, והחלטתם לביצוע פיגוע נעשתה במהירות, ללא הכנות מקדימות ארוכות.
בבתי הכלא נוצר עימות בין קבוצה זו לאסירים ותיקים בעלי השתייכות ארגונית, על רקע חוסר הסכמתם לקבלת מרות.
בניתוח שנערך על הדפים האישיים של מחבלים ברשתות חברתיות, עלו מאפיינים שונים העשויים להעיד על כוונה לביצוע פיגועי בודדים, ואף הצהרות מפורשות שפרסמו מחבלים בטרם יצאו לביצוע פיגוע.
בעקבות חשיבות הפעילות ברשתות החברתיות בקרב הצעירים, החלו גופי מודיעין בניטור רשתות חברתיות באמצעים שונים, על מנת לנסות לזהות מחבלים בטרם יצאו לדרכם, ואף עצרו מסיתים בעקבות תכנים שפרסמו ברשתות חברתיות.
עד לאפריל 2017 אותרו כ־2,000 פלסטינים שנחשדו בכוונה לביצוע פעולות טרור על בסיס פרסומים ברשת החברתית, כ־400 נעצרו ואחרים הוזהרו בדרכים שונות.
פעילות בודדים או טרור מאורגן?
ב-29 באוקטובר 2015 טענו גורמים מדיניים ישראליים שגל הטרור מכוון מלמעלה על ידי נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, ושבהוראתו הוסט גל הטרור מהשכונות במזרח ירושלים לפיגועים המבוצעים בעיקר ביהודה ושומרון, צעד שנועד "לרכך את דעת הקהל הבינלאומית".
גם בהמשך גל הטרור האשימה ישראל את הרשות הפלסטינית בעידודו.
על פי ההערכה של מערכת הביטחון הישראלית, גל הטרור התאפיין בפעילות של מפגעים בודדים (ופעמים מעטות פעילות של זוג מפגעים) ללא הכוונה ארגונית למעשיהם (אך חלקם השתייכו להתארגנויות טרור או היו מעורבים בעבירות ביטחוניות שונות בעבר).
גורמי ההשפעה להחלטה לבצע פיגוע היו מגוונים, כדוגמת נקמה או חיקוי מחבלים שזכו לתהילה, ובחלקן הושפעו מהסתה מתמשכת בערוצי טלוויזיה פלסטינים שכללה התבטאויות חיוביות של ראשי הרשות הפלסטינית למפגעים.
בעקבות ההשפעה של התקשורת על המפגעים, בצעדים שנקטה ישראל נכלל גם ניסיון לסגור תחנות טלוויזיה פלסטיניות.
בניגוד לאינתיפאדה השנייה, בגל טרור זה אין מעורבות מאורגנת של אנשי מנגנוני הביטחון השונים של הרשות הפלסטינית לרבות התנזים, למעט במחנה הפליטים קלנדיה, שם הייתה מעורבות של התנזים בגל המהומות.
התיאום הביטחוני בין ישראל והמנגנונים המשיך ועל פי צה"ל מנגנוני הביטחון הפלסטיניים היו אחראים לכ–40 אחוזים מהמעצרים של חשודים בטרור ביהודה ושומרון בתחילת 2016. התארגנויות חמאס כמעט ולא היו מעורבות באירועי גל הטרור, אך ערכו פיגועים בודדים במקביל לו, כדוגמת רצח בני הזוג הנקין והפיגוע בקו 12 בירושלים.
לעומת זאת, היו שטענו שהאינתיפאדה אורגנה ברובה בידי החמאס.
לפי נתוני מגן דוד אדום, בגל הטרור נרצחו על ידי מחבלים 40 בני אדם (37 יהודים-ישראלים, ערבי-ישראלי אחד, יהודי-אמריקאי אחד ופלסטיני אחד) ומאות נפצעו בו.
בנוסף, אזרח אריתראי מצא את מותו בלינץ' שביצעו בו 4 יהודים שסברו בטעות שהוא המחבל.
לפי נתוני מגן דוד אדום "מתחילת גל הטרור (17.9.15) ועד
27.9.16, עומד מספר הנפגעים בשרשרת הפיגועים על 499, בהם 40 הרוגים ו-459 פצועים, מהם: 42 פצועים באורח קשה, 12 באורח בינוני עד קשה, 75 באורח בינוני, 18 קל עד בינוני ו-312 פצועים באורח קל * בנוסף טיפלו צוותי מד"א בלמעלה מ-143 נפגעי חרדה".
כמו כן, "החובשים והפרמדיקים של מד"א העניקו טיפול רפואי ב-131 אירועים של יידוי אבנים, 123 פיגועי דקירה, 27 פיגועי דריסה, 25 פיגועי ירי, 4 פיגועי תאונת דרכים, נפילת רק"ק אחת ופיצוץ באוטובוס."
בין 13 בספטמבר 2015 ל-5 במרץ 2016 נהרגו כ-185 מחבלים פלסטינים בידי כוחות הביטחון של ישראל, כאשר רובם הגדול נהרגו תוך כדי ביצוע פיגוע.
עשרות מחבלים נוספים נעצרו בידי כוחות הביטחון.
בסה"כ נהרגו 269 מחבלים פלסטינים ומעל 135 נעצרו בידי כוחות הביטחון, שיעור ההרוגים הגבוה בקרב המפגעים הופך את מעשיהם לפיגועי הקרבה (פיגועים שבהם המפגע יודע שנמוך הסיכוי שיצא חי בעקבות מעשהו).
מספר הפיגועים בכל חודש במהלך גל הטרור:מספר ההרוגים בפיגועים בכל חודש במהלך גל הטרור:
במהלך גל הטרור, החל מפיגוע האבנים ב-13 בספטמבר, התכנס הקבינט המדיני-ביטחוני פעמים רבות לנקיטת שורת צעדים נגד גל הטרור.
הוחלט לפרוש כוחות גדולים של משטרת ישראל ומשמר הגבול ברחבי ישראל ובעיקר באזור ירושלים ויהודה ושומרון.
נוכחות השוטרים הוכיחה את עצמה כאשר במספר רב של פיגועים תגובה מהירה של השוטרים הפחיתה נפגעים.
בנוסף הוחלט על הקלת הוראות פתיחה באש ועל חקיקה נגד טרור שתכלול עונשי מינימום למיידי אבנים ובקת"בים, קנסות כבדים על הורים שילדיהם יידו אבנים וכן שימוש בירי צלפים מרובי רוגר 10/22 נגד פורעים ומיידי אבנים ובקבוקי תבערה המהווים איום על חיי אדם.
על רקע הרגישות הרבה סביב נושא הר הבית החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו למנוע עליית שרים וחברי כנסת להר הבית.
בנוסף, הוחלט על פריסת מחסומים ונקודות בידוק בכניסות וביציאות לשכונות הערביות במזרח ירושלים, ועל מאבק נגד המסיתים לטרור.
בלילה שבין 19 באוקטובר ל-20 באוקטובר עצרו כוחות הביטחון את השייח' חסן יוסף ח'ליל, ממנהיגי החמאס ביהודה ושומרון, שלדברי צה"ל היה מעורב בפעילות אינטנסיבית להסתה לטרור.
ב־17 בנובמבר, הכריז הקבינט המדיני-ביטחוני על הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית בישראל כ"התאחדות בלתי מותרת" והוציא אותה אל מחוץ לחוק.
אירועים אחדים במהלך גל הטרור, שבהם התעורר ספק האם הריגת המחבל הייתה מוצדקת, הובילו לדיון ציבורי בהוראות הפתיחה באש בעת פיגוע.
אם היינו פועלים בצורה לא ערכית בהוראות הפתיחה באש זה היה מאיים על צה"ל".
ב-30 במרץ, בעקבות ירי שביצע חייל צה"ל סמל אלאור אזריה במחבל מנוטרל בחברון, פרסם הרמטכ"ל איגרת לחיילי צה"ל, ובה כתב, בין השאר, "מיום הקמתו חרט צה"ל על דגלו את ערך הדבקות במשימה והחתירה לניצחון וקידש ערכים חשובים ובהם כבוד האדם וטוהר הנשק.
המפקדים, ואני בראשם, נוסיף לתת גיבוי לכל חייל שישגה בלהט הקרב, מול אויב המסכן חיי אזרחים וחיילים.
עם זאת, לא נהסס למצות את הדין עם חיילים ומפקדים שיחרגו מאמות המידה המבצעיות והמוסריות שעל פיהן אנו פועלים."
לעומתו אמר הראשון לציון, הרב יצחק יוסף, כי "אם מחבל מגיע למישהו עם סכין – מצווה להרוג אותו, 'הבא להורגך השכם להורגו', לא להתחיל לפחד שיעשו עליו אחר כך בג"ץ או שיבוא איזה רמטכ"ל ויגיד משהו אחר, לא צריך לפחד".
שר הביטחון, משה יעלון, נדרש אף הוא לדיון זה באומרו: "אני מציע שאת נוהלי הפתיחה באש יקבע הרמטכ"ל ולא ראשי כנופיות".
בפברואר 2016 פנה הסנאטור פטריק ליהי, יחד עם עוד עשרה חברי קונגרס מהמפלגה הדמוקרטית, למזכיר המדינה האמריקאי ג'ון קרי, בדרישה לחקור חשד שכוחות הביטחון הישראליים הוציאו להורג פלסטינים ללא משפט.
בנובמבר 2015 החליטה הממשלה לחזור למדיניות של הריסת בתי מחבלים על מנת להרתיע מחבלים נוספים מלבצע פיגועים, וכן להניא משפחות מלעודד את בניהם לבצע פיגועים.
מאז ההחלטה על המדיניות הרסו כוחות חיל ההנדסה הקרבית, משמר הגבול והמנהל האזרחי למעלה מ-28 בתי מחבלים (10 מהם על ידי כלי צמ"ה ו-8 על ידי פיצוץ).
ב-14 בנובמבר 2015 פוצצו לוחמי יהל"ם את בתיהם של המחבלים שרצחו את איתם ונעמה הנקין ומלאכי רוזנפלד.
ב-2 בדצמבר פוצצו לוחמי יהל"ם בית של מחבל בשועפט ואת הבית בשכם של מפקד החוליה שרצחה את הזוג הנקין.
ב-23 בפברואר 2016 הרסו כוחות של חיל ההנדסה הקרבית בתים של שני מחבלים.
ב-4 באפריל הרסו כוחות צה"ל ומג"ב באמצעות מחפר ממוגן של חיל ההנדסה הקרבית 3 בתים של מחבלים בקבטיה.
ב-30 באוגוסט 2016 נהרס בית המחבל שרצח את הרב מיכאל מרק במבצע משותף של הימ"מ, צה"ל והשב"כ.
כוחות הימ"מ כיתרו את הבית וביצעו נוהל סיר לחץ שבמהלכו נורו מספר רקטות נ"ט על הבית ובסיומו באגר ממוגן של חיל ההנדסה הקרבית הרס את הבית.
גופת המחבל נמצאה בין ההריסות.
סיכולי פיגועים ומעצר חוליות טרור
ב-20 באוקטובר 2015, צלפי הימ"מ, ביחד עם צלפי צה"ל, ובסיוע מודיעיני מהשב"כ, ירו ופגעו בחוליית צלפי טרור פלסטינית, שביצעה מספר פיגועי צליפה בציר הוברס העוטף את רצועת עזה בחסות הפגנות אלימות ששימשו לה כהסוואה ומגן אנושי.
ב-29 בפברואר 2016 עצר השב"כ חוליית מחבלים ערבים שכללה שני אחים וביצעה סדרת פיגועי ירי באזור חברון באמצעות רובה צלפים מאולתר, שאותו הסתירו במסגד.
בספטמבר 2016 השב"כ חשף ועצר חוליה של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שכללה 3 שוהים בלתי חוקיים מרצועת עזה וערבי תושב תל שבע, שתכננו פיגוע תופת באולם אירועים בדרום וחטיפת חייל.
בדצמבר 2016 השב"כ חשף ועצר חוליית חמאס בת 20 מחבלים משכם שתכננה לבצע סדרת פיגועי התאבדות וירי בירושלים, חיפה ותחנות הסעה לחיילים.
החוליה גייסה 4 מחבלים מתאבדים והכינה 7 ק"ג חומר נפץ לייצור מטעני חבלה, וכן רכשה רובה M16.
לאחר חודש מרץ החלה דעיכה משמעותית בכמות הפיגועים והצלחתם, ועצימות הטרור ירדה בחזרה לכמות שהייתה לפני פרוץ גל הטרור.
מרכז המידע למודיעין ולטרור כתב:
הפרשן אלכס פישמן כתב ב-2019 כי הגורם העיקרי לדעיכת גל הטרור היה הפעילות הענפה של שב"כ וצה"ל.
גורמים נוספים שבלמו את גל הפיגועים היו מדיניות מערכת הביטחון שהפרידה בין המפגעים ושאר האוכלוסייה הפלסטינית, וכן פעילות של הרשות הפלסטינית והמנהיגות הציבורית בגדה.
במהלך חודש יוני ובתחילת יולי בעקבות מספר פיגועים קטלניים, הוטל סגר מלא על חברון וסביבתה, לראשונה מאז מבצע שובו אחים לאיתור שלושת הנערים שנחטפו ביוני 2014.
לשלושה חיילי צה"ל הוענק צל"ש על תפקודם בגל הטרור:
צל"ש אלוף הפיקוד הוענק לטוביה ינאי ויסמן, לוחם בחטיבת הנח"ל, שנהרג בפיגוע דקירה בסניף "רמי לוי" בשער בנימין ב-18 בפברואר 2016.
צל"ש מפקד חטיבה הוענק לליחי מלכה, לוחמת בחטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף, על פעילותה במהלך פיגוע ירי בכיכר אדם, מצפון לירושלים, בחודש אוקטובר 2015.
צל"ש מפקד חטיבה הוענק לסמל מתן שמיר, לוחם בחטיבת גבעתי, על פעילותו במהלך פיגוע דקירה שבו נפצע, באזור חווארה שליד שכם בחודש דצמבר 2015.
בנוסף, צל"ש הרמטכ"ל הוענק ליחידת דובדבן על פעילותה בתקופת ההסלמה, בה סיכלה פיגועים רבים.
לשוטרים רבים הוענקו עיטורי משטרת ישראל, רובם מסוג צל"ש המפכ"ל וחלקם עיטור המופת המשטרתי.
מספר אזרחים קיבלו גם הם עיטורים:
עיטור האומץ האזרחי לרב נחמיה לביא שנרצח בפיגוע בעת שנאבק במחבל ב-30 באוקטובר 2015.
עיטור האומץ האזרחי לעופר בן ארי שנרצח בפיגוע בעת שנאבק במחבלים ב-23 בדצמבר 2015.
עיטור האומץ האזרחי לחגי קליין, על התנהלותו בפיגוע הירי בשרונה ב-8 ביולי 2016.
עיטור המופת האזרחי לאלירן שוע, על התנהלותו בפיגוע הירי בשרונה ב-8 ביולי 2016.
עיטור המופת האזרחי לאריק רוקח, על עזרתו בנטרול המחבל בבית חורון ב-21 בינואר 2016.
הימ"מ זכתה לצל"ש מפכ"ל יחידתי על פעילותה ללוחמה בטרור בשנתיים האחרונות, בה סיכלה פיגועים רבים.
מ-22 ועד 27 בנובמבר 2016 אירע גל שרפות בישראל שבמהלכו טיפלה הרשות הארצית לכבאות והצלה ביותר מ־1,700 שרפות בשטחים פתוחים ובנויים באזורים שונים ברחבי ישראל.
שריפות גדולות במיוחד דלקו בחיפה – שבה היו כמה מוקדי בעירה בתוך העיר – בזכרון יעקב, בגוש טלמונים, בהרי ירושלים ומקומות נוספים.
מדו"ח מבקר המדינה על ההיערכות לשריפות, הפיצויים שניתנו בגינן, והעלויות למשק עולה כי השריפות כילו שטחים בגודל של כ-41 קמ"ר, וכתוצאה מהן נפגעו כ־1,900 דירות – מהן כ-580 נפסלו למגורים – וניזוקו 123 כלי רכב.
טפסר רן שלף, ראש מחלקת חקירות ברשות לכבאות והצלה, אמר בריאיון, שרוב השריפות המשמעותיות נגרם מהצתות מכוונות בידי ערבים.
תנאים של מזג אוויר יבש בעקבות רוחות מזרחיות בימי השריפות, הובילו להתפשטות השריפות ואובדן שליטה עליהן.
שרפות חורש פרצו גם מחוץ לתחומי ישראל: בירדן, בסוריה וברשות הפלסטינית.
על פי מידע שהתקבל ממשטרת ישראל ומנציבות כיבוי האש קבעה רשות המיסים כי חלק מן ההצתות בוצע על רקע לאומני.
סתיו 2016 התאפיין ביובש ניכר והעדר משקעים.
בשליש השלישי של נובמבר החלו להתפתח תנאי מזג אוויר קיצוניים: רוחות מזרחיות ערות וכן יובש ניכר, מזג אוויר המקל על בעירה התחלתית ומסייע להתפשטותה במהירות לאחר מכן.
תנאים אלו נמשכו מספר ימים והיו חריגים במשכם הארוך.
הטמפרטורה הייתה נמוכה מהרגיל בימים אלו.
בבוקר 26 בנובמבר נרשמה טמפרטורה של 1.6 מעלות צלזיוס בבית דגן - הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה בישראל בחודש נובמבר מאז החלו המדידות.
בעבר אירעו מעט מקרים של רצף ארוך של ימים יבשים והם בנובמבר-דצמבר 1962, נובמבר 1996 ונובמבר-דצמבר 2010. תנאים דומים גרמו לליבוי השרפה הגדולה בכרמל בדצמבר 2010.
המוקד המרכזי ב-22 בנובמבר היה בזכרון יעקב, שם נשרפו שטחים רבים וכן רכוש.
קודם לכן פרצה שרפה ביער לטרון, שהביאה לפינוי תושבי נווה שלום.
שריפות פרצו גם במקומות נוספים.
ב-23 בנובמבר התחילו שריפות ביישובים בצפון ובמקומות נוספים.
שריפות או הצתות שפרצו בסמוך ליישובים נטף, טלמון ודולב, הביאו לפינוי תושבים מבתיהם.
ביום זה ביקש ראש הממשלה בנימין נתניהו עזרה בכיבוי ממדינות שונות בעולם, ונשלחו מטוסי כיבוי.
ב-24 בנובמבר בשעות הבוקר החלה שרפת ענק בחיפה, כתוצאה מהצתות ב-4 מוקדים.
שריפות פרצו בהרי ירושלים, באזור המרכז ובדרום.
בחיפה פונו 13 שכונות: דניה, רמות ספיר, רמת חן, רמת אלמוגי, רמת בן-גוריון, אחוזה, מרכז חורב, רוממה, רמת אשכול, בגין, רמת גולדה, הוד הכרמל ונאות פרס, הטכניון ואוניברסיטת חיפה, ועלו באש מבנים רבים.
לקראת ערב פונו בתי הסוהר כרמל, דמון וכלא 6. בסך הכל פונו כ-85 אלף איש מבתיהם ולמחרת בשעות הצהריים הורשו כל התושבים לחזור לבתיהם.
למעלה מ-160 איש נפגעו משאיפת עשן.
מעל 600 בתים ניזוקו בשרפה זו.
כן התחוללה באותו יום שרפה בין הכפרים נחף וסאג'ור וביער רמות מנשה.
ביום זה הזמין ראש הממשלה בנימין נתניהו מטוס מסוג בואינג 747 גלובל סופרטנקר מארצות הברית, ושני מטוסי כיבוי גדולים נוספים מרוסיה.
בין הגורמים האזרחיים שנערכו לסיוע, הודיעה התנועה האסלאמית על הקמת חדר מצב לשעת חירום ומסרה על נכונתה לסייע ולקלוט משפחות המפונים מאירועי השריפות בכל רחבי המדינה ובכל היישובים הערבים.
עבור כל אזרחי המדינה, מוסלמים, נוצרים ויהודים.
שריפות פרצו גם באזור חברון, שכם, מזרח ירושלים, רמאללה, טולכרם וג'נין, גורמים ברשות הפלסטינית הפנו אצבע מאשימה למתנחלים כמי שהציתו אותן.
בלילה שבתחילת 25 בנובמבר פרצה שרפה גדולה סמוך ליישובים שורש ובית מאיר שבהרי יהודה.
תושבי בית מאיר פונו מבתיהם, ובתים אחדים ביישוב ניזוקו.
בצהריים פרצו שריפות גדולות ליד נטף ומעלה החמישה ככל הנראה כתוצאה מהשלכת בקבוק תבערה על ידי פלסטינים מהכפר הסמוך.
ביום זה הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו במסיבת עיתונאים כי ביקש 20 מטוסי כיבוי נוספים שיגיעו עוד באותה יממה.
בסוף אותו יום בשעות הערב נחת מטוס סופרטנקר בנתב"ג ולמחרת פעל בהרי יהודה.
בערב התחדשה השרפה בדולב לאחר שכובתה יומיים קודם לכן.
בסוף אותו יום הציתו מחבלים פלסטינים שרפה גדולה סביב היישוב חלמיש (נווה צוף), והוא פונה מיושביו.
היישוב ניזוק באורח קשה מאוד: כ-40 בתים ביישוב עלו באש, מהם לפחות 15 נשרפו כליל.
ב-26 בנובמבר אירעו מספר שריפות ברחבי הארץ וכן התמשכה השרפה בחלמיש.
ב-27 בנובמבר פרצה שרפה בזכרון יעקב ליד "רמי לוי".
בנוסף הייתה שרפה גדולה ליד חדרה שכובתה כעבור שלוש שעות.
כמו כן, נעצרו 6 ערבים-ישראלים אחרי שנחשדו בהצתת חורשה סמוך לצומת יאסיף, מטוס כיבוי הוזנק לאוויר וכיבה את השרפה בטרם התפשטה.
במקרים רבים עלו חשדות כי מקור השרפה בהצתה על רקע לאומני.
ראש הממשלה, בנימין נתניהו, והשרים גלעד ארדן, נפתלי בנט ואיילת שקד קבעו כי ההצתות הן מעשה טרור.
השר ארדן הוסיף כי הגורמים המקצועיים בכיבוי האש חושדים כי 60% מהשרפות מקורן בהצתות.
לנוכח זאת הורה המפכ"ל להקים צוות מיוחד כדי לחקור כל שרפה כחשד להצתה.
בפעילות משותפת של השב"כ, משטרת ישראל וצה"ל נעצרו כ-37 חשודים, מתוכם 19 פלסטינים וכ-18 ערבים-ישראלים בחשד להצתה ועוד חמישה בני אדם נוספים נעצרו בחשד להסתה להצתה.
חלק מהחשודים נעצרו תוך כדי שהציתו או שהיו בדרכם להצית ושניים מהם הודו בהצתה בחקירתם.
כתבי אישום הוגשו נגד חשודים אחדים בגין הצתה אך לא על רקע לאומני.
ב-10 בינואר 2017 שחרר בית המשפט העליון את עלי מחאג'נה, לאחר שהוגש נגדו כתב אישום.
מאוחר יותר הוא הורשע בהצתת אשפה בבית המשפט המחוזי סמוך לביתו.
בפברואר 2017 הוגש נגד 3 פלסטינים כתב אישום שבו הואשמו בהצתת השרפה בנווה צוף.
לשלושה עבר ביטחוני, אולם בכתב האישום לא מיוחסים להם מניעים לאומניים.
ביחס לשרפה בבית מאיר נבדק חשד שהיא נגרמה מפצצות תאורה שירתה המשטרה במהלך מרדף אחר חוליית גנבים שנחשדו כמציתים.
מתקן שתמונתו הופצה ברשתות החברתיות והוצג בתור אמצעי הצתה ביער הזורע התברר מאוחר יותר כמחסה שנבנה על ידי ילדים.
בהודעה של הרשות הארצית לכבאות והצלה מ-29 בנובמבר נמסר כי לפחות 25 אירועים נחקרים בחשד להצתה.
באפריל 2017 אמר טפסר רן שלף, ראש מחלקת חקירות ברשות לכבאות והצלה כי כמעט 90 אחוז מהשריפות המשמעותיות היו הצתות.
לפי דו"ח מבקר המדינה שפורסם כשנה לאחר גל השריפות, על פי מידע שהתקבל במשטרת ישראל ונציבות כיבוי האש נקבע על-ידי רשות המיסים כי חלק מן השריפות החלו בהצתות שבוצעו על רקע לאומני.
למעשה, ההערכה אז הייתה ש-60% מהשריפות החלו בהצתות, ולאחר פעילות משותפת של המשטרה, צה"ל ושב"כ נעצרו 37 חשודים, בהם 19 פלסטינים ו-18 ערבים ישראלים, כמו גם חמישה אנשים נוספים שהואשמו בהצתה.
שניים מהחשודים הודו במעשיהם, בעוד שכתבי אישום הוגשו נגד עוד חמישה בגין הצתה, אך לא על רקע לאומני.
לוחמי האש של הרשות הארצית לכבאות והצלה נדרשו למאמץ מוגבר לשם כיבוי השריפות.
בסך הכל הגיע מספר הכבאים ל-1616. בנוסף גויסו כ-450 חיילי סדיר ומילואים של פיקוד העורף להשתתפות בכיבוי השריפות ולסיוע אזרחי.
בשיא האירועים פעלו בכל הארץ 375 כלי רכב.
במהלך האירועים פרסמה הרשות צו האוסר על הדלקת אש בשטחים פתוחים בכל רחבי ישראל שמצפון לכביש 25 (כביש נחל עוז-צומת הערבה).
מגן דוד אדום פינה מאושפזים מהמרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן בחיפה.
מרכז רפואי כרמל, השוכן בסמוך למוקדי שרפה בחיפה נערך בצוותים מתוגברים לטיפול בנפגעי השרפה בעיר.
כ-20,000 שוטרי משטרת ישראל, ובנוסף להם מתנדבים ולוחמי משמר הגבול, פעלו במוקדים השונים של השריפות.
כמו כן, נערכו למניעת ביזה באזורי מגורים שנפגעו בשריפות.
חוקרי המשטרה, יחד עם חוקרי השב"כ, פעלו לאיתור חשודים בהצתת שריפות ולאיתור חשודים בהסתה להצתה.
חיל האוויר הישראלי הפעיל מטוסי תצפית מאוישים מדגם צופית וכטב"מים מסוגים שונים לשם איתור מוקדי שריפות יער ומציתי שריפות.
מטוסי הכיבוי הזרים שהגיעו לישראל פעלו מבסיס חצור של החיל.
חברת החשמל הכריזה על מצב חירום ועובדי החברה פעלו לניתוק זרם החשמל באזורי השריפות ולהחזרתו עם חלוף הסכנה, תוך ניתוק נקודתי של הבתים שעלו באש.
בהמשך פעלו לתיקון נזקי תשתיות החשמל.
תנועת הרכבות הופסקה מספר פעמים בין בנימינה לחדרה בעקבות שריפות בקרבת המסילה.
במהלך השרפה בכרמל, שדה התעופה בחיפה נסגר לפעילות אזרחית, על מנת לאפשר טיסות כיבוי.
מנהרות הכרמל נפתחו לנסיעה ללא תשלום למספר שעות ושימשו כציר פינוי.
רשות המסים בישראל פרסמה רשימה של יישובים שהשריפות בהם הן הצתות מכוונות שעולה בהן חשד סביר כי מקורן בפעולות איבה.
מי שניזוקו מהשריפות ביישובים אלה יקבלו פיצוי מרשות המיסים, ואלה מהם המבוטחים בביטוח רכוש אינם זכאים לפיצוי מחברת הביטוח (משום שפוליסת רכוש אינה מכסה נזקי מלחמה), אך חברות הביטוח נענו לבקשת האוצר להשלים את הפיצוי למבוטחים אלה (כאשר סכום ביטוח התכולה גדול מהפיצוי הממשלתי).
המדינה הודיעה על הענקת סיוע כספי ראשוני שיועבר באמצעות העיריות על סך 2,500 , לכל אדם שלא יכול לחזור לביתו בעקבות השריפות.
כחודשיים וחצי לאחר גל השריפות הודיע מנהל רשות המיסים, משה אשר, על השלמת הטיפול ב-70% מהתביעות לפיצוי.
עד דצמבר 2017 הסתיים הטיפול ב–99% מ–2,762 תביעות שהוגשו לרשות המיסים, ושולמו פיצויים בסך כולל של 227 מיליון ש"ח.
אתר פייסבוק הפעיל, לראשונה בישראל, את כלי 'בדיקת הבטיחות' (Safety Check) בחיפה בעקבות פינוי של עשרות אלפי תושבי העיר ב-24 בנובמבר, המאפשרת למשתמשי האתר להודיע שהם בריאים ושלמים.
בשל ריבוי מוקדי השרפה ברחבי ישראל, פנתה ישראל למדינות שכנות לקבלת סיוע, בין השאר על בסיס הסכמי שיתוף פעולה קיימים.
סיוע בדמות השאלת מטוסי ומסוקי כיבוי התקבל מאיטליה שפנתה מיוזמתה להציע עזרה, טורקיה, יוון, קפריסין מדינות אלו הקדימו להגיע ולסייע, קרואטיה, הממלכה המאוחדת ורוסיה ששלחה מטוסי כיבוי גדולים.
ישראל גם הזמינה מטוס מסוג גלובל סופרטנקר, דגם מטוס כיבוי הגדול ביותר בעולם מארצות הברית, וזה הגיע ב-25 בנובמבר בערב אך כמעט ולא נעשה בו שימוש.
סך הכל פעלו כ-325 אזרחים זרים שהגיעו לארץ בעקבות פניית ישראל ו-22 כלים אוויריים כסיוע זר.
לאורך גל השריפות שוגרו מטוסי הכיבוי הזרים והישראלים ל-676 גיחות, המסתכמות בכ-564 שעות טיסה, במסגרתן הוטלו למעלה מ-1,620,000 ליטר נוזלים, קצף ומעכבי בעירה מעל מוקדי האש השונים ובסמוך לצירי התנועה.
- 10 אנשי צוות ושני מטוסי כיבוי AN32.
- 12 אנשי צוות ומטוס כיבוי ברייב 200.
– 13 אנשי צוות ושני מטוסי כיבוי בומברדייה 415.
- שמונה אנשי צוות ומטוס סופרטנקר.
וכן 39 כבאים שהגיעו בטיסות מסחריות.
- העבירה לישראל 8 כבאיות ו-30 אנשי צוות.
ארבע פעלו באזור ירושלים והארבע האחרות בחיפה.
– 10 אנשי צוות ושלושה מטוסי בומברדייה 415.
– 42 אנשי צוות ושלושה מטוסי כיבוי בומברדייה 415.
- השאלת 2 מסוקי כיבוי.
- השאלת 4 מטוסי כיבוי.
- 14 אנשי צוות, שני מטוסי כיבוי CL 425, לצד מטוס סיוע BE 200. וכן שישה כבאים שהוצבו בראשון לציון.
– 9 אנשי צוות ומטוס כיבוי אייר טרקטור AT.
וכן 89 כבאים וארבע כבאיות.
– 14 אנשי צוות ושני מטוסי כיבוי בומברדייה 415.
– השאלת שני מטוסי כיבוי מדגם ברייב 200 ו-24 אנשי צוות.
מדינות נוספות הציעו סיוע אך ישראל הודיעה להן באותו שלב שהוא כבר אינו נחוץ ובהן:
בדיקה שנערכה מטעם משרד מבקר המדינה במספר רשויות מקומיות בין אוגוסט 2017 למאי 2018, בעקבות השריפה ב-2016, גילתה כי ליקויים שעלו בדו"ח המבקר בעקבות השריפה בכרמל ב-2010 לא טופלו.
בסיכום דו"ח המבקר מ-2018 נרשם:
גל הלם ניצב הוא סוג של גל הלם בו שדה הזרימה ניצב לגל הלם.
במכניקת הזורמים גל הלם מוגדר כתופעה אי רציפה בה האנטרופיה עולה משמעותית באזור אינפיניטסימלי.
מאחר שאף זרימת נוזל איננה יכולה להיות אי רציפה מגדירים נפח בקרה אשר מכיל את גל ההלם יחד עם המעטפת המקיפה אותו (צד אחד של המעטפת הוא אחרי גל ההלם והצד השני לפניו).
שני המשטחים מופרדים על ידי עומק איניפיטיסימלי אשר מכיל את גל ההלם עצמו.
במשטחי בקרה אלו שטפי התנע, המסה והאנרגיה קבועים.
ניתן להסתכל על גל ההלם כתופעה הנעה עם התווך (כמו גל הלם הנע בצמוד למטוס) או כתופעה נייחת (למשל גל הלם הצמוד לדגם של מטוס במנהרת רוח על קולית).
המשוואות עבור גל הלם ניצב פותחו עבור המקרה בו גל ההלם נייח אך ניתן לעבור למקרה של גל הלם נע על ידי מעבר של מערכת הייחוס.
הנחות מרכזיות במודל הן שהמערכת היא אדיאבטית (אין מעבר חום אל המערכת ולהפך) ושלא מבוצעת עבודה.
במקרה הכללי ישנה זווית לא ישרה בין שדה הזרימה לגל ההלם.
עם זאת ניתן על ידי שימוש בקשרים גאומטריים וידיעת תכונות הזורם לפני ואחרי גל ההלם הניצב למצוא את תכונות הזורם אחרי גל ההלם המשופע.
משוואות טבלאות גל הלם ניצב
המשוואות שלהלן פותחו על ידי מאזני תנע, מסה ואנרגיה ובשימוש תיאורית גז אידיאלי (ובפרט בהנחת גז אידיאלי קלורית, כלומר שמקדם קיבול החום בלחץ קבוע הוא פונקציה של הטמפרטורה בלבד).
בהינתן מספר מאך לפני גל ההלם ,, ניתן למצוא את מספר המאך לאחר גל ההלם ,, יחד עם לחץ, צפיפות, טמפרטורה, ויחס לחץ הסטגנציה.
בהינתן מספר מאך לפני גל ההלם, , ויחס קיבולי החום הסגוליים ניתן לחשב את מספר המאך לאחר גל ההלם, ,בעזרת המשוואה הבאה :
המשוואה הבאה מראה את הקשר בין הלחץ לאחר גל ההלם, , לבין לחץ הסביבה לפני גל ההלם, :
היחס בין הצפיפות לאחר גל ההלם, , לבין הצפיפות לפני גל ההלם, , מוצג במשוואה הבאה:
היחס בין הטמפרטורה לאחר גל ההלם,, לבין הטמפרטורה לפני גל ההלם,,מבוטא כך:
לבסוף, יחס לחצי הסטגנציה מוצג להלן כאשר הוא לחץ הסטגנציה לפני גל ההלם ו - הוא לחץ הסטגנציה אחרי גל ההלם.
היחס בין לחצי הסטגנציה נשאר קבוע לאורך גל הלם ניצב מאחר שהתהליך אדיאבטי.
כלי חישוב נפוצים מאוד הם טבלאות של גלי הלם ניצבים.
זוהי סדרת נתונים של מספר תכונות לפני ואחרי גל הלם ניצב.
בהינתן מספר מאך לפני גל ההלם ניתן למצוא את מספר המאך לאחר גל ההלם יחד עם לחץ, צפיפות, טמפרטורה, ויחס לחץ הסטגנציה.
טבלאות אלה שימושיות מאחר שהמשוואות המשמשות לחישוב מאפיינים אחרי גל ההלם מסורבלות.
הטבלאות מחושבות באמצעות יחס קיבולי חום סגוליים השווה ל-1.4. מספר המאך במעלה הזרימה, מתחיל ב-1 ומסתיים ב-5. אף על פי שהטבלאות יכולות להתפרש על פני כל מספרי מאך, נהוג לעצור במאך 5 מכיוון ומעבר לו ההנחה שהוא שווה 1.4 מביאה לטעויות של מעל 10%.
גל הלם משופע, בניגוד לגל הלם ניצב, הוא גל הלם אשר מוטה באופן יחסי לכיוון שדה הזרימה שלפניו.
תופעה זו תיווצר כאשר זרימה על-קולית נתקלת בפינה, דבר אשר גורם לזרימה למעשה לפנות לתוך עצמה ולהידחס.
קווי הזרם שבתחום שלפני גל ההלם משנים בעקבותיו את כיוונם.
הדרך הנפוצה ביותר ליצירת גל הלם משופע היא הצבה של טריז מול שדה זרימה דחיס ועל-קולי.
בדומה לגל הלם ניצב, גל ההלם המשופע כולל אזור צר ביותר, אשר בו מתרחשים שינויים כמעט אי-רציפים בתכונותיו של הגז.
לעומת זאת, בעוד שבגל הלם ניצב כיוון הזרימה לפני גל ההלם ואחריו אינו משתנה, בגל הלם משופע מתקבלת זרימה בכיוונים שונים משני צדי גל ההלם.
תמיד ישנה אפשרות להפוך גל הלם משופע לגל הלם ניצב באמצעות טרנספורמציית גליליי.
הגרף העליון הינו שרטוט של מקרה הגורם לגל הלם משופע.
הגרף התחתון מציג את זווית גל ההלם המשופע β, כפונקציה של זווית הפינה θ, לאורך מספר עקומים בהם מספר מאך M1 קבוע.
בגרף יחס קיבול החום הוא γ=1.4, ערך המתאים לגז אידיאלי דו-אטומי.
ערך זה משומש בניתוח זרימות אוויר.
הקו הכחול מפריד בין זרימה על-קולית לזרימה תת-קולית אחרי גל ההלם, כאשר השטח מעליו מתאר זרימה תת-קולית ולהפך מתחתיו.
הקו האדום מפריד בין פתרונות חזקים לחלשים (וגם מסמן ניתוק גל הלם).
פתרון חזק הוא תמיד תת-קולי, ופתרון חלש הוא בדרך כלל על-קולי - באזור הצר שבין הקו האדום לקו הכחול, הפתרון חלש אך הזרימה תת-קולית.
עבור מספר מאך נתון M1 וזווית פינה נתונה θ, ניתן לחשב את מספר המאך אחרי גל ההלם M2. בניגוד לגל הלם ניצב, עבורו M2 חייב להיות קטן מ-1, בגל הלם משופע M2 יכול להיות על-קולי (גל הלם חלש) או תת-קולי (גל הלם חזק).
פתרונות חלשים לרוב נצפים בגאומטריות של זרימה החשופה לאטמוספירה (דוגמת הזרימה מחוץ לכלי-טיס).
פתרונות חזקים עשויים להיווצר כאשר שדה הזרימה צריך להתאים לתנאי של לחץ גבוה לפני גל ההלם.