tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהתאם לכך, קיימים הבדלים תרבותיים בהגדרת נקודות הכניסה להתבגרות והיציאה ממנה.
כך, למשל, ישנם שבטים בהם נהוגים "טקסי מעבר" שמטרתם להבדיל בצורה חדה מילדות לבגרות, ואילו בחלק ממדינות ארצות הברית מותרות התנהגויות הנחשבות בוגרות, כגון שתיית אלכוהול, רק מגיל 21.
בהשוואה לעבר, ההתבגרות כיום ארוכה יותר, ומתחילה מוקדם יותר.
הסיבות לתופעה זו מגוונות, ובהן שיפור בתנאי והרגלי התזונה וריבוי המיומנויות והידע שהחברה מצפה מאדם לרכוש בטרם ייחשב בוגר.
תקופת גיל ההתבגרות מלווה בהתגברות של סערות ומתחים פנימיים כולל גם עליה דרמטית בשיעור הדיכאון.
ההערכה היא שכ־10% מבני הנוער (12–18) יסבלו מאפיזודות של דיכאון ורבים מהם אף יהרהרו באפשרות לשים קץ לחייהם.
בתרבות המערבית נתפס כיום גיל ההתבגרות כמאופיין במתחים ותחושות סותרות של המתבגר כלפי עצמו.
לדוגמה: המתבגר עשוי לחוש צעיר ובוגר בו זמנית, או לחוש לעיתים שיש משמעות לחייו ולעיתים לחוש כלפיהם ניכור.
הזהות ההולכת ומתגבשת של בני הנוער מתגבשת תוך בחינה עצמית אל מול אחרים.
השפעת התפיסות והעמדות של בני גילם מקדמת את זהותם החברתית, כאשר החיבור הקבוצתי המתרקם הופך להיות רלוונטי יותר ויותר על פני חיבורם למסגרת המשפחתית המוכרת.
על כן חוויות של דחייה חברתית או מעשי בריונות עלולות להוביל לתחושות קשות של דיכאון, עד כדי מחשבות אובדניות.
סכנה זו התעצמה בשנים האחרונות עם פרוץ עידן האינטרנט והסמארטפונים.
חלק נכבד מהיחסים החברתיים של בני נוער בעידן הדיגיטלי מתקיימים ברשתות החברתיות המקוונות דו"ח המדיה השנתי על הרגלי השימוש של בני נוער בסמארטפונים ואינטרנט מצביע על כך שכ־70% מבני הנוער היו קורבן לבריונות רשת (למשל: הטרדות מיניות, ביוש, חרמות) יותר מפעם אחת.
סממנים רגשיים והתנהגותיים שנתפסים כאופייניים לגיל ההתבגרות בתרבות המערבית, ועשויים להיחלש או להיעלם עם תום תקופת ההתבגרות, הם למשל:
חיפוש פעיל אחר זהות מינית
תחושה שהוריו ומשפחתו של המתבגר אינם מבינים אותו ואינם קשובים לצרכיו
נטייה למרד בסמכויות, בפרט סמכות ההורים ובתי הספר
התנהגות לא שקולה ונטילת סיכונים לא מחושבים
חיפוש פעיל אחר הגדרה עצמית ובידול הפרט מסביבתו
צורך מוגבר בפרטיות, ואף התבודדות
התחברות לקבוצות המסומנות חברתית כמרדניות
מעשי אובדנות נפוצים בגיל ההתבגרות יותר מבכל טווח גילים אחר.
"משבר גיל ההתבגרות", המאופיין בסממנים אלו, מקושר לרוב לתרבות המערבית, בעוד בחברות מסורתיות סממנים אלו מופיעים בעוצמה נמוכה יחסית, או שאינם מופיעים כלל.
יש הטוענים כי לטקסי מעבר בחברה השבטית, למשל, יש השפעה חיובית על הפרט המתבגר, ושלילתם מן המתבגרים במערב גוררת הגברה בעוצמת סממני ההתנהגות האופייניים.
עם זאת, ל"משבר גיל ההתבגרות" ישנם גם פנים חיוביים רבים.
חלק מהמתבגרים מגלים עניין בפילוסופיה, וקוראים תיגר על מוסכמות, שחלק מהן אכן נתפסות בהמשך כשגויות.
אחרים מסתייעים בגיבוש זהותם בספרות רעיונית ופרוזה לנוער ולמבוגרים.
ישנם מספר גורמים המשפיעים על הרווחה הנפשית ואיכות החיים של המתבגרים.
למשל, הסקרנות היא אחד המנבאים לרווחה נפשית של מתבגרים; במחקרים נמצא כי למתבגרים בעלי רמה גבוהה של סקרנות יש יותר שביעות רצון, רגשות חיוביים, תחושת מטרה ותקווה, בהשוואה למתבגרים בעלי סקרנות ממוצעת או נמוכה.
על אף ההתרחקות מההורים בגיל ההתבגרות, עדיין ממלאים ההורים תפקיד נכבד בתמיכה בילדיהם, גם אם בדרכים אחרות מאלו שהיו נהוגות בימים בהם היו ילדים קטנים יותר.
גיל ההתבגרות הוא שלב מעבר מורכב, שבו מפתחים בני הנוער את זהותם, ונמצאים על קו רצף שבין ניסיון לייחודיות ועצמאות, לבין צורך משמעותי בקבלה ואישור מצד אחרים.
בגיל זה קיימת חשיבות מיוחדת לקבלה, אישור ותמיכה מצד קבוצת השווים.
אחד המרכיבים בגיל ההתבגרות הוא התפתחות המיניות, הן במישור הגופני והן במישור החברתי.
הנער הגאה, ככל נער, נתון ללחצים חברתיים מצד בני גילו.
הסטיגמות החברתיות הכלליות בעניין המשולש המגדרי ("מין ביולוגי", "מגדר", ו"נטייה מינית") לעיתים אינן נכונות לגביו, אולם הוא עשוי לחוש כי עליו לשמור את הדבר בסוד מפני שני גורמי החיברות המשמעותיים ביותר בחייו בשלב זה: המשפחה הגרעינית מחד, וקבוצת השווים מאידך.
נוסף על כך, לעיתים קרובות קיימים אצל נוער גאה רגשות אשם על שאינו "כמו אחרים", פחד מפני אכזבה של אנשים החשובים לו, ופחד מפני דחייה וניכור אפשריים כלפיו אם וכאשר יגלה לאחרים את סודו.
לכן, למרות השונות הגדולה שבין בני נוער, ניתן להכליל ולומר כי נוער גאה עשוי להיות נתון לסיכון גבוה, למצוקה וללחצים רבים.
לפי מאמרם של קפלן וקפלן, "...נוער אמריקאי בבית הספר התיכון שמזדהים כלהט"ב נימצאים בסיכון גבוה לניסיונות אובדניים בין פי 2 לפי 7 לניסיונות התאבדות מאשר חבריהם ההטרוסקסואלים.
הבעיות הפסיכולוגיות וניסיונות ההתאבדות אינם קשורים להומוסקסואליות כשלעצמה, אלא מיוחסים באופן מובהק לסטיגמטיזציה שקשורה בחוסר קונפורמיות מגדרית, לחץ, אלימות וחוסר תמיכה חברתית, עזיבת בית הספר, בעיות במשפחה ועוד."
התאיידות, התאדות או אידוי היא תהליך בו חומר במצב צבירה נוזל מתנדף לגז.
חלק מהאטומים או המולקולות במצב צבירה נוזלי (או מוצק ממריא) מקבלים מספיק אנרגיה כדי להתנתק משאר החומר ולעבור למצב צבירה גזי.
לדוגמה, מים בלחץ של אטמוספירה אחת עוברים ממצב צבירה נוזלי לגזי תוך כדי רתיחה רק ב-100°C, אך התאיידות מתרחשת (בקצב מסוים, לעיתים נמוך מאוד) בכל טמפרטורה שהיא.
מולקולות המים נמצאות במצב תמידי של התאיידות וזרמי עיבוי בסמוך לפני המים.
מולקולות שעל פני השטח שמקבלות אנרגיה מספיקה יעזבו את הנוזל ויהפכו לאדים.
ההתאיידות משפיעה רבות על אקלים כדור הארץ וחיונית לחיים על פניו, והיא מהווה חלק ממחזור המים.
תהליך דומה פועל בחומרים רבים.
כדי שמולקולה תתנתק מהחומר המוצק או הנוזלי שהיא קשורה אליו, התנועה התרמית שלה צריכה להתגבר על מתח הפנים של החומר.
כלומר, האנרגיה הקינטית של המולקולה צריכה לעלות על פונקציית העבודה (אנרגיה מינימלית לביצוע עבודה) של כוחות הקוהיזיה על פני החומר.
מאחר שהתנועה התרמית מתגברת עם עליית הטמפרטורה, גובר קצב ההתאיידות ככל שהטמפרטורות עולות.
בהתאם, נוזלים בעלי מתח פנים נמוך מראים התאיידות רבה יותר משל נוזלים בעלי מתח פנים גבוה.
ההתאיידות מוגבלת כי רק חלק קטן מהמולקולות נמצאות קרוב לפני השטח, ומתוכן רק אלה שכיוון התנועה התרמית שלהן פונה כלפי חוץ מהחומר יצליחו להימלט ממנו ולהתאדות.
כאשר מולקולות מהירות נמלטות, יורדת כמות האנרגיה הקינטית של המולקולות הנותרות, וטמפרטורת הנוזל יורדת מעט.
כך למשל פועל מנגנון קירור הגוף על ידי הזעה.
כל מאגר חלקיקים בעל אנטרופיה וטמפרטורה סופית ישאף לחוסר אחידות אנרגטית של חלקיקיו, והתנגשויות חוזרות ונשנות בין החלקיקים יגרמו לחלקים בנוזל לצבור אנרגיה פנימית שעולה על החום הכמוס שלהן ולהפוך לגז.
כאשר ההתאיידות מתרחשת בכלי סגור, מצטברות המולקולות הנמלטות כאדים מעל הנוזל.
ככל שגדֵל מספר המולקולות שהפכו לגז, עולה הסיכוי של מולקולות גז לפגוע בפני הנוזל, ובסופו של דבר חוזרות מולקולות רבות אל הנוזל, והצפיפות והלחץ בכלי גדלים.
כאשר תהליך ההימלטות והחזרה מגיע לאיזון ("שיווי משקל"), נהוג לומר כי הכלי "רווי", ולא יתרחשו שינויים נוספים בלחץ בכלי או בטמפרטורת הנוזל.
בגז, החלקיקים מסודרים פחות ביחס למצבם בנוזל או במוצק, ולכן האנטרופיה במערכת עולה, דבר המצריך השקעת אנרגיה.
פירוש הדבר כי שינוי האנתלפיה (ΔHevaporation) עבור התאיידות הוא תמיד חיובי.
התאיידות כפויה היא תהליך בהפרדת תערובות, שבו תערובת מחוממת באופן מבוקר כדי להוציא מתוכה את הרכיבים הנדיפים יותר (כגון מים), ולהשאיר בה רכיב יבש ונדיף פחות.
פרמטרים המשפיעים על מידת ההתאיידות
טמפרטורת החומר – כשהחומר חם יותר, ההתאדות תהיה מהירה יותר.
ריכוז החומר המתאדה באוויר – כשבאוויר כבר מצוי ריכוז גבוה של החומר המתאדה, החומר יתאדה לאט יותר.
מידת זרימת האוויר – נובע משתי הנקודות הקודמות.
כשאוויר מעל פני החומר "טרי" ומתחלף תמידית ריכוז החומר באוויר אינו גדל עם הזמן, ולכן קצב האידוי אינו יורד.
בנוסף, למולקולות בתנועה אנרגיה רבה יותר מאשר במנוחה, לכן ככל שמתחזקת זרימת האוויר, גדל כוח האידוי של מולקולות האוויר.
כוחות בין-מולקולריים – ככל שהכוחות השומרים את המולקולות יחדיו במצב נוזל או מוצק חזקים יותר, יש צורך באנרגיה רבה יותר כדי לאדות אותן.
לכן הנטייה להתאדות שונה בחומרים שונים.
התבגרות מינית היא מכלול התהליכים הביולוגיים והשינויים הפיזיים המתרחשים בגוף האדם בין הילדות והבגרות, ובין היתר, מאופיינים בכך שהאדם הבוגר מסוגל להתרבות.
עד להתבגרות מינית השוני במבני הגוף של זכרים ונקבות מסתכם בעיקר לאיברי רבייה והבדלים קטנים כדוגמת צורת הגולגולת.
תהליך ההתבגרות מתחיל באותות הנשלחים מהמוח לבלוטות מין: שחלות אצל נקבות ואשכים אצל זכרים.
בתגובה הבלוטות מתחילות לייצר הורמונים המעודדים גדילה והתפתחותם של מוח, עצמות, שרירים, עור, דם, שיער, אזור החזה ואיברי רבייה.
צמיחה לגובה ועליה במשקל מתגברות במחצית הראשונה של ההתבגרות ומסתיימת עם סיומה.
המושגים כאן מציינים רק את השינוי התבגרות הפיזיולוגיים מבלי להתייחס להיבטים תרבותיים וחברתיים.
בעקבות השפעתם של אנדרוגנים לשני המינים מתרחשת גדילת שיער באזורי בית השחי, שינוי ריח הזיעה בעקבות שינוי הרכב חומצות שומן בו והגברת פעילותן של בלוטות החלב שגורמת בתורה להתרבות החיידקים ותופעת האקנה.
בזכרים, גדילת האשכים הוא סימן ההתבגרות החיצוני הראשון.
גודל האשכים משתנה רק במקצת מגיל 10 עד לתחילת ההתבגרות, בדרך כלל נפחם הוא 2–3 סמ"ק ו־1–2 ס"מ באורך.
האשכים ממשיכים לגדול במהלך ההתבגרות, ומגיעים לגודלם המקסימלי בערך 6 שנים מאוחר יותר (כ־18–20 סמ"ק במבוגרים).
הפין גדל רק במעט מגיל 4 ועד לגיל ההתבגרות.
אורך הפין הממוצע לפני גיל ההתבגרות הוא כ־4 ס"מ.
אברי המין הטרום־התבגרותיים מוכרים כשלב הראשון של ההתבגרות.
חודשים אחדים אחרי תחילת גדילת האשכים, עולה רמת הטסטוסטרון וגורמת לגדילת הפין ושק האשכים.
השלב המוקדם ביותר בו ניכרת גדילת אבר המין הוא שלב 2. הפין ממשיך לגדול עד לגיל 18 בערך, ומגיע לגודל של כ־7–14 סנטימטרים.
בנערים מתבגרים מתרחשות גם זקפות ואביונות, ומתגבר יצר המין.
שפיכה הופכת לאפשרית בשלב מוקדם יחסית של ההתבגרות.
פליטת זרע יכולה להתרחש כתוצאה מאוננות או באופן בלתי־צפוי במהלך השינה (קרי לילה).
שער ערווה מופיע בגוף הנער זמן קצר לאחר שאברי המין שלו מתחילים לגדול.
כמו אצל נערות, ההופעה הראשונית של שער ערווה היא בבסיס הגבי של הפין.
השערות הראשונות מתוארות כשלב 2 בהתבגרות.
שלב 3 מושג בדרך כלל כעבור 6–12 חודשים, כאשר השיער רב מכדי שיהיה אפשר לספור אותו.
בשלב 4, שׂער הערווה ממלא בצפיפות את "משולש הערווה".
שלב 5 מתייחס להתפשטות שׂער הערווה לירכיים ואל הטבור.
צמיחת הזקן אצל נערים מתקיימת בגיל ההתבגרות המאוחר (גיל 15–20).
גדילה של תיבת הקול אצל נערים נמשכת כשנתיים, והיא מובילה לירידה של תדר הקול היסודי לרוב באוקטבה לעומת הקול של אותו הנער מהילדות.
התרחבות בלוטות החלב (בלטינית Thelarche) היא סימן ראשון של התהליך אצל רוב הנקבות ומתרחשת בממוצע קרוב לגיל 10.5 שנים.
תחילה מתחת להילת הפטמה מצד אחד או שניהם מופיעה התקשות קטנה וכואבת.
לאחר 6 עד 12 חודשים ההתקשות מופיעה משני הצדדים, מתרחבת, נהיית רכה יותר ויוצאת את גבולות האראולה.
אחרי שנתיים הבלוטות מגיעות לגודלן וצורתן הבוגרים (השונים לכל נקבה) ופטמות נבדלות בבירור.
שיער באזור ערווה מופיע כמה חודשים לאחר תחילת התפתחותן של בלוטות החלב (בלטינית, Pubarche).
לכ-15% מן הנקבות הוא מופיע כסימן ראשון להתבגרות.
תחילה הוא מופיע כשערות בודדות על שפתי הפות ומתפשט תוך 6 עד 12 חודשים לאזור הערווה ובהמשך מכסה את משולש הערווה.
אפיתל הנרתיק מתרחב בעקבות אסטרוגנים ותאים מתחילים לנשור ממנו.
צוואר הרחם מתחיל להפריש ריר.
השחלות והרחם מתרחבים, ובשחלות מתחילים לגדול זקיקים.
הווסת הראשון (בלטינית, Menarche) מתחיל בממוצע כשנתיים אחרי התרחבות בלוטות חלב.
במהלך השנה הראשונה לאחר קבלת הווסת בדרך כלל לא מתרחש ביוץ, ובשנה השנייה הוא מתרחש במחצית מהפעמים.
הפוריות בתקופה זו עדיין מוגבלת, אך התעברות עדיין אפשרית.
התאמה אבולוציונית (בלועזית: אָדַפְּטַצְיָה= Adaptation) היא מכלול התכונות המאפשרות לאורגניזמים להתקיים בסביבת מחיה ייחודית ואשר התפתחו במהלך האבולוציה.
תכונות אלה מתפתחות במשך הדורות תוך שינוי המטען הגנטי של האוכלוסייה שאליה שייך הפרט, ולעיתים הן צריכות גירוי חיצוני כדי לבוא לידי ביטוי אצל הפרט (אולם, תכונות אלה אינן נוצרות אצל הפרט במהלך חייו).
תכונות האדפטציה יכולות לבוא לידי ביטוי בשינוי במבנה האנטומי, בשינוי בתהליך מטבולי או בשינוי התנהגותי.
בהשוואה ליתר היונקים, לגמלים אדפטציות בולטות לסביבות מחיה לא שגרתיות: לגמל החד-דבשתי יש סדרת תכונות אדפטיביות למדבריות חמים; לגמל הדו-דבשתי – למדבריות קרים; וללמה ולאלפקה – לאזורים הרריים בעלי אוויר דליל.
אדפטציות אלו הן ברובן אדפטציות של שינוי מבנים אנטומיים (עפעפיים המגנים טוב מפני החול), מיקרו-אנטומיים (מבנה כדוריות הדם האדומות) ופיזיולוגיים (טמפרטורת גוף גמישה).
אולם קיימים גם שינויים התנהגותיים כחלק מאדפטציות אלה – במקום בלא צל, הגמל החד-דבשתי יעדיף לרבוץ כאשר גבו פונה אל השמש.
השינוי בתכונות במשך הדורות נעשה על פי עֶקרון הברירה הטבעית.
בכל אוכלוסייה של מין כלשהו יש פרטים השונים בתכונותיהם במידה מסוימת.
לפי עקרון הברירה הטבעית, הפרטים המותאמים באופן הטוב יותר לסביבתם בכל מין הם אלה ששורדים ומתרבים, ולכן הגנים שלהם ותכונותיהם הם שיעברו הלאה לדורות הבאים.
בכל דור נצפה לראות באוכלוסייה התאמה גדולה יותר לסביבה הנוכחית.
התאמה היוצרת, משנה או מעלימה איבר מסוים בגוף נקראת הסתגלות מבנית.
דוגמה נפוצה להסתגלות זו היא צבע העור או הפרווה.
אצל האדם, לדוגמה, עורם ושערם של בני מוצא אפריקני או אינדיאני עשיר בפיגמנטים, ועל כן הוא כהה; ואילו עורם של בני מוצא אינואיטי או נורדי דל בפיגמנטים.
אצל אורגניזמים שונים הצבע משמש למגוון תפקודים, כגון הסוואה, אזהרה, משיכת בני זוג וּויסות טמפרטורה.
דוגמאות אחרות להתאמה מסוג זה: הפיכת הסנפיר בדגים לגפיים עם העלייה ליבשה או גידול קרום דאייה אצל הסנאי הדואה.
בהתאמה פיזיולוגית משתנים, נעלמים או מופיעים תהליכים מטבוליים בגוף האורגניזם.
דוגמה נפוצה להסתגלות מסוג זה היא ארס הנחש: באמצעות פיתוח רעל זה, בעל השפעה כימית מזיקה, הנחש יכול להגן על עצמו מפני אויבים ולהמם את טַרפּו.
דוגמאות אחרות: שימור טמפרטורת גוף קבועה אצל יונקים או ייצור ריר לתנועה אצל תולעים שטוחות.
חלק ממרכיבי ההתאמה לסביבה הם התנהגותיים.
טורפי לילה דוגמת התנשמת חשופים לתחרות מועטה עם טורפים אחרים, ששעות פעילותם שונות.
בקטגוריה זו נמנות עונות הייחום אצל חתוליים ויצירת מבנים חברתיים אצל חרקים חברתיים כגון דבורים או טרמיטים.
הביטוי "הסתגלות" משמש לעיתים גם לציון תהליכי שינוי שיצור חי עובר במהלך חייו.
תהליכים אלה אינם תהליכים אבולוציוניים, אלא תהליכים הקשורים לגמישות פנוטיפית.
הסתגלות מתייחסת לתכונות המשתנות תוך כדי מהלך חייו של הפרט הבודד בתגובה לשינויים בתנאי הסביבה שלו.
בפיזיולוגיה או במבנה שחל בתגובה לתנאי הסביבה, תוך כדי מהלך חייו של האורגניזם.
דוגמה להסתגלות היא הגידול במספר תאי הדם האדומים אצל אנשים העוברים לגור במקומות גבוהים (אלפי מטרים מעל לגובה פני הים), שבהם הלחץ החלקי של החמצן באוויר נמוך יחסית.
כאשר אותם אנשים יחזרו למקומות הנמוכים, יחזור מספר תאי הדם האדומים בגופם לרמתו הרגילה.
בדקדוק, התאם הוא יחס בין רכיבים שונים במשפט, המתאפיין בדרך כלל בשינויים המתרחשים בצורה אחת בעקבות קשר תחבירי עם צורה אחרת.
בין סוגי ההתאם הנפוצים ביותר בשפות העולם, כמו גם בעברית, הם התאם במין דקדוקי והתאם במספר.
לדוגמה, בעברית קיים התאם במין ובמספר בין הפועל (הנשוא) ובין הנושא, ולכן המשפט "אתה עייף" תקני (גם הנושא וגם הפועל בצורת נוכח), והמשפטים *"אתה עייפה" או *"אתה עייפים" אינם תקינים.
באנגלית ההתאם במין ובמספר הוא מצומצם יותר, ולכן, למשל, המשפט "You are tired" יכול להתייחס באותה מידה לנמען שהוא זכר או נקבה, יחיד או רבים.
טעויות התאם קורות פעמים רבות בצירופי סמיכות.
על מנת לשמור על התאם תקני יש להתאים את המין והמספר של גרעין הצירוף, שהוא בדרך כלל המילה הראשונה בצירוף הסמיכות, לפועל.
עם זאת, לפי האקדמיה ללשון העברית, כאשר מדובר בצירופים שהרכיב הראשון מציין כמות (כַּמָּת) כל אחד משני הרכיבים יכול להיחשב כגרעין הצירוף, וניתן להתאים את הפועל הן לרכיב הראשון (הכַּמּת) הן לרכיב השני.
לדוגמה: רוב תלמידי כיתה י'3 הגיעו (התאם לגרעין הצירוף המקורי – "תלמידי") או רוב תלמידי כיתה י'3 הגיע (התאם לצירוף הראשון – הכמת).
יתר על כן, האקדמיה ללשון אף פסקה כי אין לפסול גם התאם לפי תוכן הצירוף.
כך למשל במשפט "חצי המדינה טסו לחו"ל".
במשפט זה הפועל אינו מתאים למילה 'חצי' (זכר) וגם לא למילה 'מדינה' (נקבה) אלא לתוכן הצירוף – אנשים (רבים).
פעמים רבות ניתן למצוא טעויות בהתאם כאשר המשפט פותח בנשוא, בעיקר במקרים שבהם הנשוא רחוק מהנושא, לדוגמה: "אמור להיות בבית הספר שביתה".
כמו כן, ישנן טעויות התאם רבות במילים 'זה' ו'היה' ונטיותיהן, לדוגמה: "זה השיגרה שגורמת לכך", "לא היה תלבושת אחידה" וכדומה.
גם המילה "איזה" משמשת פעמים רבות, בלשון הדיבור בעיקר, לנקבה וכך ישנה טעות בהתאם.
לדוגמה: "באיזה שעה?" "באיזה תחנה לרדת?" ועוד.
ברוב המקרים כאמור, הנטייה היא לפנות לצורת ה"זכר יחיד", במקום לצורה התקנית.
על פי רוב בעברית, מוספית הריבוי של שמות עצם בזכר היא -ים (ספר-ספרים) ומוספית הריבוי של שמות עצם בנקבה היא -ות (צלחת-צלחות).
אולם יש יוצאי דופן לא מעטים, קרי שמות בזכר שצורת הריבוי שלהם -ות (קיר-קירות) ושמות בנקבה שצורת הריבוי שלהם -ים (אבן-אבנים).
טעויות בשימוש בשם המספר, השכיחות ממילא בעברית מודרנית, גוברות בצירופים הכוללים שמות יוצאי דופן כנ"ל, כלומר דוברים מרבים להצמיד מספר בזכר לצורות בסיומת -ים (שלושה אבנים) ומספר בנקבה לצורות בסיומת -ות (חמש כיסאות).
עולים חדשים וילדים הרוכשים את השפה טועים גם בהתאם של שמות התואר הנלווים לשמות אלה, כלומר מטים את התואר בזכר כששם התואר מסתיים ב-ים (אבנים יפים) ובנקבה כששם התואר מסתיים ב-ות (שולחנות יפות).
המין הדקדוקי של רוב צורות הזוגי בעברית (בעלות סיומת -ַיִם) הוא נקבה (בעיקר איברים בגוף): אוזניים, עיניים, רגליים, ציפורניים וכיוצא בזה.
כתוצאה מכך, דוברי עברית מודרנית מתייחסים לשמות ממין זכר בעלי הסיומת -יים, כאל שמות ממין נקבה.
בלבול זה אינו חל על אותם שמות בצורת היחיד (כלומר ללא הסיומת).
כך, רבים אומרים: אופניים חדשות, משקפיים אופנתיות, מכנסיים יפות, מגפיים כבדות וכדומה, אבל בשום אופן לא: *אופן חדשה, *משקף אופנתית, *מכנס יפָה, *מגף כבדה.
ככל הנראה מסיבות סמנטיות, שמות עצם נוספים מהשדה הסמנטי של איברי הגוף ואביזרי לבוש הקשורים אליהם מקבלים יחס של נקבה אף על פי שאין להם סיומת של זוגי, כגון: סנדלים, כפכפים.
בלשון המקרא לעומת העברית החדשה
בלשון המקרא, מערכת המין היא קבועה למדי, ועד כמה שהמין הדקדוקי של המילה אינו נקבע על יסוד המין הטבעי, הרי הוא משתקף בסימנים החיצוניים.
אף סדר המילים במשפט הפועלי בלשון ימינו שונה מהעברית הקלאסית: בלשון ימינו הסדר הרגיל הוא דווקא נושא – נשוא ומשלימיו, לעומת זאת, בעברית הקלאסית הסדר הוא: נשוא – נושא.
מחקרים המתבססים על נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים.
ישנם מספר הערכות לגורמים לתופעה זו.
אין לה השפעה מעשית כל שהיא, שכן השפעתה תורגש בצורה משמעותית רק בעוד כמה אלפי שנים.
נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים (עם סטיית תקן של 0.05 מילי-שניות).
מדידות אלה מתאימות היטב להשפעות המנוגדות של הגאות וכיפות הקרח.
אם כך, לפני c מאות שנים הייתה היממה קצרה יותר ב-1.7c מילי-שניות.
מדידה של היממות שחלפו מאז על-פי השעון הקבוע, לעומת זמן היממה הממוצעת לאורך התקופה, סוטה ב- מילי-שניות, שהן כ- שניות.
אחת ההשלכות של התארכות היממה, היא על הכנת לוחות אסטרונומיים.
כך למשל, לוח שנה מדויק לחלוטין שהוכן לפני 2,000 שנה ולא לקח בחשבון את התארכות היממה, יהיה נגוע בימינו בסטייה מצטברת של כ-3.5 שעות.
הגורם בעל ההשפעה הגדולה ביותר על אורך היממה באופן מצטבר, הוא האטת הגאות.
עליית וירידת פני המים, פעמיים בכל יממה סביב כדור הארץ כולו, מפעילה חיכוך הבולם את הסיבוב בהדרגה.
על-פי השינויים הנצפים במסלול הירח (אותם ניתן לחשב בדייקנות, בעזרת מדידת מרחקים באמצעות קרן לייזר המוחזרת ממראות פינתיות שהושארו על הירח במשימות אפולו), אפשר לחשב שהגאות והשפל גורמים להארכת היממה ב-2.3 מילי-שניות במאה שנים.
לדוגמה, לפני מיליון שנה הייתה היממה קצרה מזו של היום ב-23 שניות, ובקמבריון, לפני כ-500 מיליון שנה, היו ביממה רק 21 שעות (כאורכן היום).
גורם ארוך טווח נוסף, הוא השינוי בפחיסות כדור הארץ.
כידוע, כדור הארץ אינו כדורי באופן מושלם, אלא אליפסואידי, סיבובו על צירו גורם למתיחה בכיוון התנועה, שבגללה היקפו בקו המשווה גדול מן ההיקף במסלול מקוטב לקוטב.
בעידן הקרח, הצטברו בכיפות הקרח שבקטבים מסות קרח אדירות, שתחת לחצן גברה פחיסותו של הכדור.
מחקרים גורסים כי הקרח החל להימס לפני כ-10,000 שנה, אבל קרום כדור הארץ אינו מגיב להפחתת הלחץ באלסטיות מושלמת, ומעריכים שדרושות לו עוד כ-4,000 שנה לפני שיגיע לשיווי משקל הידרוסטטי.
התהליך מביא להפחתת הרדיוס בקו המשווה, המרוחק מציר הסיבוב, והתנע הזוויתי הקבוע מתרגם את ההפחתה להאצה של הסיבוב.
מעריכים שאפקט זה מקצר את היממה בכ־0.6 מילי-שניות במאה שנים, בקורלציה מושהית עם תקופות הקרח השונות.
התאמה מגדרית (נקראה בעבר "שינוי מין") הוא הכינוי למספר סדרות אפשריות של טיפולים שמטרתם לשנות את מראה גופו של אדם כך שיתאים יותר למגדר שאליו הוא חש שייך בנפשו.
ההליכים הרפואיים הננקטים שונים בין אנשים טרנסים שונים, ויש כאלו שלא נוקטים בהליכים רפואיים כלל.
תהליך להתאמה מגדרית עשוי לכלול טיפול הורמונלי, וכן ניתוחים שונים כגון ניתוח לנישוי פנים והסרת שיער לנשים טרנסקסואליות, ניתוח ליצירת חזה גברי והשתלת שיער לגברים טרנסקסואלים, וכן וגינופלסטיקה או פאלופלסטיקה .
אנשים שעוברים תהליך של התאמה מגדרית משנים לרוב גם היבטים אחרים של ביטוי המגדר שלהם, כולל שינויים חיצוניים שאינם רפואיים, כגון התאמת תסרוקת, קוסמטיקה וביגוד בהתאם למקובל ולמצופה בסביבתם מהמגדר איתו הם מזדהים.
בנוסף, הם פועלים מול הרשויות לשינוי רישום המגדר ושמם הפרטי כך שיתאימו למגדר המבוקש על ידם.
זהות מגדרית היא תחושת הזהות האישית של הפרט עם אחת מקטגוריות המגדר.
זהות מגדרית יכולה להתאים לזוויג שניתן לאדם בזמן הלידה ויכולה להיות שונה ממנו.
מין האדם (זוויג) נקבע על פי מאפיינים ביולוגיים בלבד.
לעומת זאת גיבוש הזהות המגדרית כולל היבטים של ביולוגיה, התפתחות, חיברות ותרבות.
אנשים שזהותם המגדרית שונה מהמין שניתן להם בזמן הלידה מכונים טרנסג'נדרים, ואלה הבוחרים לשנות את מינם מכונים טרנסקסואלים.
הסיבה להתחלת תהליך להתאמה מגדרית מכל סוג היא ברוב המקרים דיספוריה מגדרית שהיא סוג של מצב דיכאוני.
אדם עם דיספוריה מגדרית מתייסר מכך שגופו לא הולם מספיק את זהותו המגדרית ותפקודו היומיומי (כגון עבודה, לימודים, חיי חברה ועוד).
רבים מהעוסקים בתחום בריאות הנפש (פסיכולוגים, פסיכיאטרים, עובדים סוציאליים ועוד), כמו גם רופאים רבים, מציינים כי תהליך התאמה מגדרית הוא בדרך כלל הפתרון העדיף לבעיית הדיספוריה המגדרית, וכי הוא המבטיח תפקוד מרבי בחברה לאדם עם דיספוריה מגדרית, בהשוואה לטיפולים אחרים.
אחד הטיפולים האפשריים הוא טיפול הורמונלי, אשר נועד לעודד התפתחות של כגון שינויים בפיזור השומן ומראה הפנים, בשער הפנים והגוף ועוד, וכן צמיחה של שדיים אצל נשים טרנסיות.
סקירות ומחקרים מהעשור השני של המאה ה-21 מצאו השפעות חיוביות על בריאותם הנפשית של מטופלים בטיפול הורמונלי.
במדינות רבות, מומלץ על מתן טיפול הורמונלי לכל המטופלים המעוניינים בכך אשר עומדים בתנאי הזכאות לטיפול, בכפוף להסכמה מדעת ולאחר קבלת מידע על תופעות הלוואי והסיכונים.
טיפול בהורמונים מאששי-מגדר לעיתים קרובות מלווה בחוסר פוריות, שייתכן שאינה הפיכה.בשל כך, ישנה בישראל המלצה למטופלים שעתידים לעבור טיפול הורמונלי לעבור קודם לכן טיפול לשימור פריון.
התאמה מגדרית בילדות וגיל ההתבגרות
מחקרי עוקבה שונים מהעשור השני של המאה ה-21 מצאו כי ללא שום התערבות רפואית רוב הילדים החווים דיספוריה מגדרית בילדות לא יאובחנו בדיספוריה מגדרית בהגיעם לבגרות.
האפשרויות להתאמה מגדרית מוגבלות עבור ילדים ומתבגרים החווים דיספוריה מגדרית, לעומת מבוגרים.
מסמך ההמלצות לטיפול של האיגוד המקצועי העולמי לבריאות טרנסג'נדרים מכיל פרקים נפרדים עבור תקופת הילדות וגיל ההתבגרות.
סקירת ספרות שנערכה כחלק מסקירת קאס ופורסמה ב-2024 מצאה שישנו מחסור במחקר איכותי על טיפול הורמונלי עבור בני נוער החווים דיספוריה מגדרית או אי-התאמה מגדרית, שיש ראיות מסוימות לכך שטיפול הורמונלי משפר מדדים פסיכולוגיים לאחר 12 חודשים, אך שהראיות לא מספקות/לא עקביות בנוגע לסיכונים וליתרונות הפיזיים של הטיפול.
בעקבות כך מסקנות הסקירה ממליצות כי צריך להיות "רציונאל קליני ברור" למרשם של טיפול הורמונלי מתחת לגיל 18. הסקירה ספגה ביקורת ממספר ארגונים רפואיים בינלאומיים.
בגילאי טרום ההתבגרות אין במסמך המלצות רפואיות לטיפול בדיספוריה מגדרית.
חלק מהילדים, אך לא כולם, עשויים לעבור שינוי חברתי, כמו המגדר בו יציגו את עצמם - למשל הלבוש או השם וכינויי הגוף בהם ישתמשו.
ההמלצה להורים ואנשי מקצוע היא להגיב בצורה תומכת לילדים שרוצים להיות מזוהים עם המגדר שתואם את תחושת המגדר שלהם.
הטיפול עשוי גם לכלול תמיכה פסיכו-חינוכית לפיתוח מיומנויות הסתגלות.
עבור מתבגרים עם חוסר שביעות רצון הקשורה למגדר ולגוף ניתן לשקול טיפול רפואי כשמתחיל תהליך הבגירה.
ההמלצה לאנשי מקצוע היא לספק למתבגרים מידע על שיטות להסתרת מאפייני מין, כגון חבישת חזה, או צורות הפיכות אחרות להתמודדות עם המצוקה שלהם מהאנטומיה הקשורה לחזה או לאיברי המין ולדון עימם על היתרונות והסיכונים.
עוד מומלץ לערב הורים או אפוטרופוסים בהחלטות הקשורות לטיפול בהורמונים מאששי-מגדר או ניתוח, אלא אם מעורבותם עשויה להזיק למתבגר.
ההמלצה לטיפולים בהורמונים או ניתוח תעשה על ידי איש מקצוע רק תחת תנאים מסוימים ביניהם: המתבגר אובחן כסובל מאי-התאמה מגדרית על פי ה-ICD-11, חווה חוסר התאמה מגדרית לאורך זמן, מציג בשלות קוגניטיבית ורגשית לתת הסכמה מדעת לטיפול, ונמצא לפחות בשלב טאנר שני.
המלצה לניתוח תעשה רק אחרי 12 חודשים של טיפול הורמונלי מאושש-מגדר, בכפוף לתוצאות.
יוצא הדופן מהיבט זה הוא ניתוח ליצירת חזה גברי אצל נערים טרנסג'נדרים.
מחקרים הראו כי הדיספוריה הקשורה לחזה אצלם מלווה ברמות גבוהות של חרדה, דיכאון ומצוקה, וטיפול בטסטוסטרון אינו משפיע על כך.
על כן ניתן לשקול ניתוח חזה במתבגרים אלה, ומחקרים הראו תוצאות טובות וחרטה מינימלית בקבוצה זו.
באופן כללי, הזמינות של ניתוחים להתאמה מגדרית עבור קטינים שונה ממדינה למדינה.
בפברואר 2024 אישרה ברוב גדול האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה מסמך מדיניות בו הובעה תמיכה בטיפול מאשש-מגדר לקטינים טרנסג'נדרים, וכן הובעה התנגדות לחקיקה נגד טיפולים כאלו, עליה נאמר כי היא "מנוגדת לעקרונות הטיפול מבוסס-ראיות, זכויות אדם, צדק חברתי".
טיפול בחוסמי הורמונים , הוא תהליך הפיך שמדכא את ייצור הורמוני המין ומונע את תהליך הבגירה.
בגילאי ההתבגרות המאוחרת עשויים להציע הורמונים מאוששי-מגדר לפיתוח מאפייני מין משניים התואמים את זהותם המגדרית.
התאמת כיווני מבט היא טכניקת עריכה קולנועית, שמטרתה ליצור אשליה של המשכיות ברצף של שני שוטים עוקבים (או יותר).
טכניקה זו מבוססת על כך שהצופה הקולנועי רוצה לראות את מה שהדמות הקולנועית שעל המסך רואה.
השיטה של טכניקה זו היא: אם בשוט ראשון אנו רואים one shot של דמות, אשר מביטה אל עבר אובייקט (דמות אחרת, או חפץ), אשר נמצא מחוץ לגבולות הפריים שבו נראית הדמות, האובייקט ייראה בשוט הבא כשהוא מצולם בכיוון ובזווית המתאימים לכיוון המבט של הדמות שבשוט הראשון.
התאמת טכנולוגיה למשימה (TTF - Task Technology Fit) הוא מודל למדידת ההתאמה של טכנולוגיה לדרישות המשתמש.
המודל פותח על ידי דייל גודהו (Dale Goodhue) ורולנד תומפסון (Ronald Thompson) בשנת 1995, על מנת לנסות לחזות את ההשפעה של הטמעת טכנולוגיה חדשה.
המודל מתרכז בפרט הבודד ומשקף את תפיסתו של המשתמש.
במחקרים אמפיריים שהשתמשו במודל נמצא כי טכנולוגיית מידע שקיבלה ציון גבוה במדד, הביאה לרמת ביצועים, יעילות ונצילות גבוהה בעת הטמעת הטכנולוגיה
התאוריה היא חלק מ"מודל שרשרת הטכנולוגיה לביצועים" (TPC - Technology-to-Performance Chain).
הנחת המודל היא כי ביצועי מערכת מושפעים ממידת הנצילות ומהתאמת הטכנולוגיה למשתמש .
מודל מדד הנצילות (Utilization Focus) מבוסס על תאוריות ממדעי ההתנהגות ופסיכולוגיה, המראות כי מאפייני הטכנולוגיה משפיעים ישירות על האמונות והגישות לטכנולוגיה המעידות על הנצילות או השימושיות במערכת, ואלו משפיעות על ביצועי השימוש במערכת .
גודהו ותומפסון טוענים כי מודל זה הוא מוגבל, ממספר סיבות: שימוש במערכת מידע הוא לרוב חובה ולא מרצון; שימוש רב במערכת עלול להוביל לביצועים פחות טובים; ושימוש במערכת לא יעילה לא תשפר את ביצועי המשתמש.
משום כך, מסקנתם היא כי יש להרחיב את המודל ולבדוק את התאמת המערכת למשימה.
לעומת זאת, מודל התאמת הטכנולוגיה למשימה טוען כי רק למדד זה יש השפעה על ביצועי המערכת .
גודהו ותומפסון טוענים כי כדי לבחון את ביצועי המערכת חייב להיות שימוש כלשהו במערכת, ועל כן אין להתעלם ממדד הנצילות כמנבא לשיפור ביצועי המערכת.
כדי להבין את המודל יש להגדיר את המשתנים במערכות מידע:
טכנולוגיות (Technologies) - מוגדרות כמערכות ממוחשבות שנועדו לסייע למשתמשים בביצוע משימותיהם.
משימות (Tasks) - מוגדרות כפעולות המבוצעות על ידי אנשים, הכוללות הכנסת קלט ויצירת פלט.
נצילות (Utilization) - רמת השימוש במערכת הנובעת מאוסף של אמונות, התנהגויות ותאוריות לגבי הטכנולוגיה.
השפעה על הביצועים (Performance Impact) - ההישגיות של ביצוע קובץ משימות, כאשר ערך גבוה למשתנה זה מעיד על יעילות ואפקטיביות משופרת או איכות יותר גבוהה.
ניתן לנסח כל השערה המצויה בקשרים השונים במודל 1:
השערה 1: הערכת המשתמש של התאמת הטכנולוגיה למשימה תושפע הן על ידי מאפייני הטכנולוגיה והן על ידי מאפייני המשימה.
כלומר, ישנה משימה מסוימת הנעשית על ידי אדם מסוים בעזרת טכנולוגיה מסוימת.
(במודל המורחב, 'מאפייני הפרט' מופיע גם הוא כמשתנה במודל, אך הושמט במודל המצומצם הנתון כאן).
השערה 2: הערכת המשתמש של התאמת הטכנולוגיה למשימה תשפיע על הנצילות של מערכת המידע בידי הפרט.
כלומר, מידת המודל תשפיע על האמונה שמערכת היא שמישה יותר, חשובה יותר או בעלת יתרון יחסי.
השערה 3: הערכת המשתמש של התאמת הטכנולוגיה למשימה תסביר באופן חזק את ההשפעה על הביצועים מעבר למנבא הנצילות בלבד.
השערה זו נרשמה על סמך ההגבלות לעיל, המעידות כי מנבא הנצילות אינו מספיק להסבר ההשפעה על הביצועים לבדו.
במחקרם של גודהו ותומפסון נערך שאלון שכלל 48 שאלות, ששויכו ל-21 ממדים שונים, לגבי תחושת המשתמש לגבי הטכנולוגיה.
השאלון נשלח ל-600 איש משני ארגונים שונים.
לאחר קבלת התשובות, נופו שאלות מחמישה ממדים שלא עמדו בתוקף סטטיסטי (התשובות לא השפיעו באופן מספיק חזק ועל כן הוצאו מהמודל).
נותרו 34 שאלות מ-16 ממדים ואלו מוזגו ל-8 ממדים בעזרת תהליך סטטיסטי של ניתוח גורמים ו-Promax Rotation.
בשאלון הסופי, כל אחד משמונת הממדים מיוצג על ידי 1-3 שאלות.
איכות המידע - עד כמה המשתמש תופס את המידע כאמין ועדכני
יכולת איתור הנתונים - באיזו מידה המשתמש תופס את מציאת המידע הדרוש לביצוע משימתו כפשוט וזריז
הרשאות גישה למידע - באיזו מידה המשתמש תופס כי יש לו גישות הרשאה לכל המידע הנדרש למשימתו
התאמת המידע (בין מערכות) - עד כמה המשתמש מאמין כי הטכנולוגיה תציג את אותן תוצאות במערכות שונות
אימון וקלות שימוש - באיזו מידה המשתמש מרגיש כי המערכת פשוטה ונוחה לשימוש
עמידה בזמנים - עד כמה המשתמש תופס את המערכת כמוצלחת מבחינת הבאת המידע בזמן הנדרש לביצוע המשימה
אמינות המערכות - עד כמה המשתמש תופס שהמערכת תבצע את המוטל עליה ולא תקרוס
קשר בין מערכות המידע למשתמשים - באיזו מידה המשתמש מאמין כי ישנה תמיכה ועזרה לשימוש בטכנולוגיה
ממדים אלו נועדו להעריך התאמת טכנולוגיה למשימה מסוימת.
בעזרת המודל שפותח, ניתן לבדוק כל טכנולוגיה המיועדת לשימוש על ידי יחידים בארגון, ולשאול את העובדים המשתמשים במערכת את השאלות המשקפות כל אחד מן הממדים הנ"ל, ובעזרת התוצאות להסיק האם הטכנולוגיה מתאימה למשימה של המשתמש.
בעזרת השאלונים וסטטיסטיקות נמצאו הממצאים הבאים:
ההשפעה של מאפייני הטכנולוגיה על התאמת המשימה למשתמש נמצאה כחזקה, במיוחד כאשר מדובר במשימות לא שגרתיות המסתמכות יותר על המערכת.
ההשפעה של מאפייני המשימה על התאמת המשימה למשתמש ברובה לא נמצאה מובהקת, מאפייני המשימה לא השפיעו רק על חלק ממרכיבי התאוריה שהוגדרו לעיל.
ניבוי הנצילות על ידי התאמת המשימה למשתמש קיבל תמיכה מועטה ואף התקבלו קשרים שליליים, כלומר הגורמים של התאוריה הורידו את רמת הנצילות.
ההשפעה של מאפייני הטכנולוגיה על ההשפעה על הביצועים מעבר למנבא הנצילות נבחנה על סמך שלוש רגרסיות.
ראשית, בחנו כיצד משפיע מדד הנצילות בלבד על השפעת הביצועים; נמצא כי הנצילות מסבירה רק 4% מהשונות של ההשפעה על הביצועים.
שנית, בחנו כיצד משפיע מדד התאמת המשימה למשתמש בלבד על ההשפעה על הביצועים; נמצא כי התאמת המשימה למשתמש מסבירה 14% מהשונות של ההשפעה על הביצועים.
ולבסוף, בחנו את ההשפעה של שני המדדים יחד נצילות והתאמת המשימה למשתמש על ההשפעה על הביצועים, ומצאו כי הם מסבירים יחד 16% מהשונות של ההשפעה על הביצועים.
ישנם מחקרים רבים שעלו בעקבות התאוריה.
חלקם משתמשים בה כפי שהיא.
שימושים אלו נועדו לבחון ביצועי משימות בטכנולוגיות כגון מסחר אלקטרוני, Electronic Medical Center, Mobile information systems ועוד.
בנוסף ישנם מחקרים אשר מרחיבים את המודל או משנים אותו.
שינויים אלו נובעים מביקורת שישנה כלפי המודל, בטענה שהוא מוגבל.
למשל, זיגורס ובקלנד (1998) הרחיבו את המודל בכך שבנו אותו באופן שיבדוק התאמה של מערכת מידע התומכת בעבודות צוות (GSS - Group Support Systems).
מחקר נוסף הרחיב את המודל בסביבה של מערכות מידע לקבלת החלטות בצוות; מחקר זה מוסיף את המשתנה Appropriation (הקצבה/ אימוץ) כגורם נוסף המשפיע על ביצועי הצוות - כאשר קבוצה משתמשת בטכנולוגיה, היא מפתחת נורמות לגבי השימוש ולכן עם הזמן ביצועי השימוש עשויים להשתפר בנוסף להתאמה שיש בין המשימה לטכנולוגיה..
התאמה אישית (או התאמה לפְּרט; בלועזית: פרסונליזציה) היא התאמה של פתרון טכנולוגי לצרכים הספציפיים של משתמש מסוים.
ההתאמה כוללת התאמה של תכנים, מוצרים ושירותים.
ההתאמה האישית נפוצה בתוכנה ובשירותי אינטרנט אך אינה ייחודית לתחום זה, ונמצאת גם בחינוך, בבריאות, בתקשורת ובעולם העסקי.
התאמה אישית נעשית לעיתים במודע על ידי המשתמש, בדרך של בחירה מתוך חלופות המוצעות לו, ולעיתים נעשית על ידי ספק השירות, על מידע שקיבל מהמשתמש או שאסף עליו תוך כדי השימוש שהמשתמש עושה בשירות.
מוצרי תוכנה רבים כוללים בתפריט שלהם את הבחירה "אפשרויות" או "העדפות", המאפשרת למשתמש כוונון והתאמה של התוכנה להעדפותיו.
באתר ויקיפדיה, למשל, ניתנת למשתמש האפשרות לבחור את שפת הממשק שלו, אופן הצגתם של תאריך ושעה, אופן הצגתם של קישורים ועוד.
באתרי אינטרנט נעשית התאמה אישית בתהליך שתחילתו איסוף מידע על המבקרים באתר, ניתוח המידע, והצגת מידע או תוכן מותאם לכל מבקר על סמך פרופיל הגולש שלו.
תהליך ההתאמה האישית משפר את חוויית המשתמש שמרגיש שהגיע למקום הנכון, לתוצאות הנכונות, בזמן הנכון, משום שהתוכן המוצג בפניו מתאים להעדפותיו האישיות.
אתרים כמו גוגל ופייסבוק משתמשים בפרטי חשבון לשיפור השירות.
ברשתות חברתיות קיים מידע אישי רב על המשתמשים ברמת פירוט גדולה ביותר, וכך יכולים החברות להתאים אישית את התוכן עבור כל גולש.
רשתות חברתיות מקוונות משתמשות במידע אישי על מנת לספק פרסומות רלוונטיות יותר למשתמשים שלהן.
פייסבוק מאפשרת למפרסמים ולסוחרים למצוא פרטים אישיים של חברים ברשת החברתית ועל ידי חשיפת העדפותיהם האישיות ניתן להתאים עבורם פרסומות ומבצעים.
ספקי שירות שונים אוספים מידע על לקוחותיהם, ובאמצעות מערכות בינה עסקית מנתחים מידע זה לשם הצעת שירותים מותאמים אישית ללקוח.
כדוגמה - בשנת 2011 פלאפון תקשורת השיקה מסלולים חדשים שבמסגרתם הציעה חבילות פשוטות המבוססות על דפוסי השימוש של הלקוחות.
תהליך ההתאמה האישית מתחיל בהבנת הצרכים של הלקוחות.
עד כה ניהול הצרכים התבצע ברמת פלח שוק (קבוצה במסגרת קהל היעד).
כיום הטכנולוגיה מאפשרת לנו לחדד את הצרכים הללו עד רמת הלקוח הבודד ובהתאם לספק לו את השירותים והמוצרים הדרושים עבורו בזמן ובמקום הנכון.
עד לא מזמן השיווק נעשה בערוצים המסורתיים כגון רדיו, טלוויזיה והעיתונות הכתובה.
הפניה נעשתה לציבור הרחב מתוך ניסיון לחשוף את החומרים השיווקיים לקהל היעד של החברה.
זהו עידן טרום אינטרנט וכלי מובייל למיניהם ולכן הפניה הייתה רחבה יותר.
בהתאם המוצרים והשירותים שפותחו היו כלליים, מתוך מטרה לתת מענה לקהל רחב ככל שניתן.
אותם מוצרים/שירותים ענו למכנה המשותף הרחב של קהל היעד.
באותה מידה, המלצות על מוצר או שירות עברו מאחד לשני מפה לאוזן בניגוד להיום, כאשר זמינות עבורנו סביבות דיגיטליות המאפשרות לכל אחד מאיתנו לשתף ולהביע דעתו ולדרג את השירותים/מוצרים בהם התנסנו.
לאורך השנים, ההתפתחות הטכנולוגית, אפשרה לרכז את המידע מהמקורות השונים אל מסד נתונים.
לניהול לקוחות (CRM) להגדיר קהלי יעד יותר ספציפיים.
במקום לפנות לקהל הרחב, ניתן עתה לפנות לקהל יותר ממוקד אשר יכול להתרם מהשירותים
יצירת פלח שוק מאפשרת מתן מענה יותר מדויק לקהל היעד ומנגד לשווק ולמכור בצורה יותר יעילה.
עידן האינטרנט היווה תשתית להתפתחות פעילות דיגיטלית ענפה.
הזדמנויות חדשות עמדו בפתחם של הן
מבחינת היצרן נוצרו ערוצי מכירה ושיווק נוספים שלא היו
ערוצים אלו אפשרו הגעה לקהל יעד ספציפי בצורה חוצה גבולות
גאוגרפיים, בכל מקום ובכל זמן.
בפני הצרכן, עמדו סביבות דיגיטליות – חברתיות דרכן ניתן לאסוף מידע, להתיעץ, להשוות ולקבל החלטה בנושאים רלוונטיים, כולל רכישה ו/או קבלת שירותים.
הסביבות הדיגיטליות אפשרו לאסוף מידע מקיף יותר על הצרכנים (הרגלים, צרכים, השקפות וכולי) אשר
אפשרו ליצרנים להבין טוב יותר את הצרכים כמעט ברמת הלקוח הבודד, והדרך הטובה ביותר לאינטראקציה והנגשת המוצר או שירות בהתאם.
ישנם מספר מאפיינים של הצרכן של היום:
צורך מידע וידע ממספר ערוצים
נוהג להשוות ולהתיעץ עם עמיתיו לקהילה החברתית
בוחר את רב שירותיו באמצעות כלי מובייל וערוצים דיגיטליים
מעדיף לבצע דברים "במו ידיו" אם אפשר
שייך לקהילה חברתית אחת לפחות
משתמש בקהילה כמקור כוח להשגת יעדים ויצירת שינוי
התאמה אישית של שירותים אפשרית כחלק מאסטרטגיה כוללת של הארגון לניהול לקוחות.
ביצוע שינויים ארגונים המאפשרים לארגון להיות ממוקד לקוח
הגדרת תהליכים עסקיים הקשורים ל"מחזור החיים" של הלקוח
בניית מנגנונים לאיסוף המידע הנחוץ לניהול התהליכים העסקיים בצורה אפקטיבית
בחירת הכלים הטכנולוגיים כאמצעי עזר להטמעה ויישום התהליכים העסקיים
בחירת ערוצים (מסורתיים ודיגיטליים) לאיסוף מידע וידע
בחירת ערוצים לאינטראקציה עם הלקוח
הגדרת המוצרים והשירותים תוך התחשבות בפרופיל הלקוח, צרכיו והעדפותיו
במסגרת התהליך יש לתת את הדעת גם לנושא של חדשנות ערך אשר מטרתה להגדיל את הערך המסופק ללקוח.
בעידן הדיגיטלי קיימים מספר רב של ערוצים דרכם ניתן לאסוף מידע ותובנות לגבי הלקוח.
אחת הדרכים השכיחות היא בניית קהילה מקוונת ייעודית ללקוחות של ספק השירותים.
הקהילה מאפשר לחברה לבוא במגע עם הלקוח לצרכים הבאים:
ניהול שיח עם הלקוח על המוצרים השונים
התייעצות של הלקוח עם עמיתים לגבי מוצרי החברה
מתן אפשרות לעובדים לייצר תובנות לגבי השירותים הניתנים
מתן מענה לשאלות ומידע רלוונטי
את המידע ה"זורם" מהערוצים השונים יש לאסוף ולארגן בצורה הניתנת לניתוח.
באמצעות מערכות בינה עסקית מנתחים מידע זה ובהתאם מוצעים השירותים השונים המותאמים אישית ללקוח.
התאמת מערכת הלימודים לתלמיד ובניית מסלול לימודים המתאים לתלמיד מבחינת קצב הלימוד, אופן ורמת הלימודים
שימוש בכלים, טכנולוגיים המאפשרים לתלמיד ללמוד ע"פ הסגנון המתאים לו
בניית מסלול למידה וחזרה על חומר ע"פ הדרוש
אפשרות להתקדמות בחומר בהתאם להישגיו האישיים של התלמיד
נגישות למידע ספציפי ושימוש באמצעי מולטימדיה להמחשה
בעידן הדיגיטלי נוצרו כלים ואמצעים המאפשרים לאסוף מידע על הלקוח.
מחד גיסא, הזדמנות זו מאפשרת את האמור, קרי, התאמה אישית של השירותים ללקוח.
מאידך גיסא, יש להזהר שלא לפגוע בצנעת הפרט ובפרטיותו.
נושא הפרטיות בעידן המידע זוכה לעניין רב ובשנים האחרות מתבצע תהליך אכיפה מסיבי במיוחד בסביבות הערוצים הדיגיטליים.
אמזון - המגע שלהם עם הלקוח בערוצים השונים מושתת כל כולו על תהליך של התאמה אישית.
כך למשל באתר יופיעו קודם כל פרטי קניה שעשויים לעניין את הלקוח שזה עתה גולש, בהתאם להרגלי הצריכה הקודמים שלו.
NetFlix - החברה פתחה אלגוריתם חכם ש"לומד" להכיר את הלקוח ולהציע לו סרטים פופולריים המותאמים, בין היתר, להרגלי השימוש שלו בעבר.
יאהו-Yahoo - הבינו את הפוטנציאל הטמון בהנגשת תכנים רלוונטיים ללקוח באתר ובכך "לשמר" אותו באתר לאורך זמן.
ההתאמה ללקוח נעשית בהתאם להרגלי הצפייה שלו בתכנים.
הלקוח גם יכול בצורה יזומה לבנות לעצמו פרופיל צפייה בהתאם לתכנים הרלוונטיים לו.
התבגרות הוא סרט התבגרות אמריקאי שכתב וביים ריצ'רד לינקלייטר.
בסרט מככבים אלאר קולטריין, פטרישה ארקט, אית'ן הוק ולורליי לינקלייטר, הסרט צולם על פני 12 שנים במהלכן השחקנים הראשיים מתבגרים בדומה לדמויות אותן הם מגלמים.
השנה היא 2002, מייסון ג'וניור הוא ילד חולמני בן שש המתגורר עם אחותו הגדולה סמנתה ואמם הגרושה אוליביה בטקסס.
הם עוברים ליוסטון לאחר שאמם נפרדת מהחבר שלה ומתחילה ללמוד באוניברסיטה המקומית.
אביהם חוזר לטקסס לאחר שנה וחצי באלסקה ואוסף אותם במכונית הפונטיאק GTO שלו לבילוי אחר-צהריים משותף בכדורת.
במהלך המשחק הוא מסרב לאפשר למייסון להשתמש בגדרות הצד ששומרות על הכדור במסלול, "החיים לא נותנים לך גדרות צד" הוא מסביר לבנו.
בניגוד לסיכום האב מחזיר את הילדים לבית אמם ולא לסבתם והוא ואוליביה מתעמתים.
שנתיים אחר כך אוליביה לוקחת את מייסון עימה לשיעור באוניברסיטה והוא עד לפלרטוט בינה לבין ביל, המרצה בשיעור.
בסצנה הבאה, ביל ואוליביה הם כבר זוג נשוי החוזר מירח הדבש.
הם מגדלים יחד את מייסון וסמנתה ואת שני ילדיו של ביל, מינדי שהיא בת גילה של סמנתה ורנדי בן גילו של מייסון.
חיי המשפחה נראים מאושרים כשביל מצטייר כאב אחראי המדריך ומחנך את ילדיו, אך ברקע הוא מתדרדר לאלכוהוליזם, נעשה קשוח עם בני המשפחה ומכריח את מייסון לקצוץ את שיערו השופע.
ביל סובל מהתפרצויות זעם אלימות שבמהלכן מכה את אוליביה ומטיח כוס זכוכית לעבר מייסון.
אוליביה מבריחה את ילדיה מהבית והם נאלצים להיפרד מאחיהם החורגים שאליהם התקרבו מאוד, מבלי לדעת אם יראו אותם שוב.
במפגש עם אביהם (2007) הוא משוחח עמם על היריון לא רצוי ואמצעי מניעה, הוא מסביר להם שהוא ואוליביה היו צעירים ולא בשלים לילדים ומקווה שהם יהיו הורים טובים יותר.
מייסון ואביו יוצאים יחדיו לטיול מחנאות בטבע ומתקרבים.
בסצנה הבאה (2009) אוליביה היא כבר מרצה לפסיכולוגיה, בן זוגה הוא ג'ים, חייל משוחרר ששירת בעיראק ובבוסניה שהיה סטודנט שלה.
מייסון בן ה-15 מתנסה בשתיית בירה ובעישון מריחואנה וזוכה להצלחה בקרב הבנות.
ג'ים רוכש למייסון מצלמה והוא מאמץ את הצילום כתחביב.
אביו נישא מחדש לאנני והם הורים לתינוק.
האב אוסף את הילדים במיני ואן ומתברר כי הוא מכר את ה-GTO למרות שהבטיח למייסון את הרכב כשיגיע לגיל 16. מייסון מקבל מתנה מאביו תקליטור ועליו מיקסטייפ שירי סולו של חברי להקת הביטלס אחרי פירוק הלהקה ("אני מכנה אותו האלבום השחור..
למעשה איחדתי למענך מחדש את הלהקה"), מאנני ומאביו הוא מקבל גם חליפה כחולה חדשה, מאמה של אנני הוא מקבל עותק של הברית החדשה ומאביה רובה ציד.
החיים עם ג'ים עולים על שרטון כשהוא נעשה ממורמר ממרדנותם של הילדים המתבגרים ואף הוא נהיה אלכוהוליסט, אוליביה נפרדת גם ממנו.
מייסון עובד במסעדה וזוכה לקידום מצד מנהל המסעדה הקשוח.
הוא מבלה עם חברתו שינה את הלילה בחדר המעונות של אחותו.
מייסון זוכה במקום שני בתחרות צילום ובמלגה ללימודים במכללה, כשבמקביל הוא נפרד משינה שבגדה בו עם שחקן בנבחרת הלקרוס של המכללה.
המשפחה ומכרים מתכנסים לחגוג למייסון את סיום התיכון.
במפגש במסעדה, אוליביה מבקשת ממייסון וסמנתה לפנות את חפציהם מהבית למורת רוחם, מאחר שהיא מתכננת לעבור חזרה לבית אמה.
לשולחן ניגש מנהל המשמרת של המסעדה, נער לטיני שעבד בשיפוץ בביתה לפני מספר שנים, הוא מודה לאוליביה על העצה שנתנה לו ללכת וללמוד, עצה שיישם ושינתה את חייו ("אתם צריכים להקשיב לה, היא אישה חכמה" הוא אומר למייסון ולסמנתה).
מייסון אוסף את חפציו מהבית ואוליביה נשברת ופורצת בבכי, "זהו היום הגרוע בחיי...
אתה יודע מה הבא בתור?
בהגיעו למכללה (2013) הוא פוגש את שותפו לחדר במעונות שמציע לו להצטרף לטיול בפארק הלאומי ביג בנד יחד עם חברתו בארב ושותפתה לחדר ניקול.
לפני היציאה בארב נותנת למייסון פטריית קסם ומבטיחה לו שירגיש בהשפעתה בדיוק שיגיעו לביג בנד.
במהלך הטיול הוא וניקול מתחברים, הוא מסכים לקביעה שלה שלמרות שתמיד אומרים "תפוס את רגע" היא חושבת שזה בדיוק להפך, הרגע הוא שתופס אותך.
אלאר קולטריין - מייסון ג'וניור
פטרישה ארקט - אוליביה, אמו של מייסון.
ארקט זכתה על תפקידה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
אית'ן הוק - מייסון סיניור, אביו של מייסון.
לורליי לינקלייטר - סמנתה, אחותו של מייסון.
לורליי לינקלייטר היא בתו של במאי הסרט ריצ'רד לינקלייטר
מרקו פרלה - ביל, בעלה השני של אוליביה
ברד הוקינס - ג'ים, בעלה השלישי של אוליביה
ליבי וילארי - קתרין, אמה של אוליביה וסבתו של מייסון
ג'ני טולי - אנני, אשתו השנייה של מייסון סיניור
ריצ'רד אנדרו ג'ונס - אביה של אנני
קארן ג'ונס - אמה של אנני
כותב, מפיק ובמאי הסרט ריצ'רד לינקלייטר, זכה להתחייבות תקציבית מראש בסך 200,000 דולר לשנה למשך 12 שנים מחברת IFC Films.
סך הכל הגיע תקציב ההפקה ל-4 מיליון דולר.
עם תחילת הצילומים היה ללינקלייטר שלד בסיסי של קווי עלילת התסריט, הוא ידע כיצד תראה סצנת הסיום, אך הדיאלוגים לא הושלמו, והתסריט השתנה עם השינויים בחיי השחקנים ואירועים היסטוריים.
התסריט הושפע מחייו האישים של לינקלייטר, שגדל בטקסס במשפחה חד -הורית לאחר שוהוריו נפרדו כשהיה בכיתה א'.
כמו בסרט יש לו אחות גדולה והם נולדו כשהוריו היו צעירים מאוד.
אביו עבד בחברת ביטוח בדומה לאביו של גיבור הסרט שעובד בתחום לאחר שהקריירה שלו כמוזיקאי לא מתרוממת.
אמו של לינקלייטר למדה באוניברסיטה לאחר הגירושים ולאחר מכן לימדה באוניברסיטה ביוסטון ונישאה עוד מספר פעמים, מסלול דומה לזה של אמו של מייסון.
הליהוק לסרט החל בבחירה בפטרישה ארקט לתפקיד האם ולאחר מכן בהתחייבות של אית'ן הוק לפרויקט.
הוק עבד עם לינקלייטר קודם לכן בסרטים "לפני הזריחה" ו"נערי ניוטון" ובמהלך שנות צילום הסרט גם בסרטים "חיים בהקיץ", "לפני השקיעה", "לפני חצות" ו"פאסט פוד".
מאמץ גדול הושקע בבחירה בשחקן הראשי, עד שלתפקיד נבחר אלאר קולטריין.
אחת הסיבות לבחירה בו היו הוריו, מוזיקאי ורקדנית, כאשר המחשבה הייתה שהם יהיו מחויבים יותר ליצירה האמנותית הנרקמת.
בדומה להוק גם ארקט וקולטריין הופיעו ב-2006 בסרט "פאסט פוד" של לינקלייטר.
לתפקיד אחותו של מייסון לוהקה בתו של לינקלייטר.
לתפקידי החברות של מייסון לאורך השנים, לוהקו שחקניות צעירות מקומיות.
צילומי הסרט נמשכו כ-12 שנים החל מ-2002, נעשו באינטרוולים של 3–4 ימים, 39 ימים סך הכל, ו-143 סצנות.
הם כללו שנה של הכנות ושנתיים של פוסט-פרודקשן.
מרבית הצילומים נעשו בחודשי הקיץ בטקסס, בערים אוסטין, ביוסטון (עיר הולדתו של לינקלייטר), ובסן מרקוס.
אחד מהאתגרים בסרט היה התמודדות עם הקפיצות הטכנולוגיות שחלו בתעשיית הסרטים, כל הסרט צולם על סרט צילום 35 מילימטר ולא באמצעות מצלמות דיגיטליות, על מנת לשמור על אחידות לאורך השנים.
הסרט נערך באמצעים שונים עד שלאחר מספר שנים החליטו עורכיו להשתמש בתוכנת עריכה קבועה.
עורכי הסרט לא רצו ליצור תיחום רב בין הקפיצות בשנים אלא לנסוך בצופה תחושת זרימה באופן לא צורם, בדומה לחיים האמיתיים.
על כן מטשטשת ההפרדה במעבר בין תקופה לתקופה והצופה שם לב לכך דרך תספורות השחקנים, המוזיקה ומכשירים אלקטרוניים.
ציר הזמן בסרט מומחש דרך עיסוקם של הילדים בגאדג'טים אלקטרוניים עליהם יש צילומי תקריב, שכוללים (לפי סדר הופעתם): iMac, Game Boy Advance, Xbox, Wii,אייפוד קלאסיק, אייפוד טאץ' ואייפון.
מוטיב בולט נוסף החוזר על עצמו בסרט הוא עזיבה ומעבר למקום מגורים חדש, תהליך שהאם והילדים עוברים פעם אחר פעם, ודנים בו בסצנות שונות.
פסקול הסרט כולל רשימה ארוכה ומגוונת של שירים, בהם שירי רוק אלטרנטיבי של יוצרים מוכרים כגון קולדפליי, ומפייר ויקנד, וארקייד פייר וכן שירים שממחישים את רוח התקופות השונות בסרט.
רנדל פוסטר, האחראי המוזיקלי שעבד עם לינקלייטר בחמישה סרטים קודמים ציין: "היה לנו חשוב לשמור על כלל נוקשה אחד, שימוש בשירים שישקפו את הרגע...היה לנו חשוב לשלב כמה מאגדות הרוק אנד רול בתהליך".
I Did It Again - בריטני ספירס (ביצוע בסרט של לורליי לינקלייטר)
Whomping Willow and The Snowball Fight - ג'ון ויליאמס (מלחין) מתוך הארי פוטר והאסיר מאזקבאן
Could We - קאט פאוור
Crank That - רמיקס של טראוויס בארקר לשירו של Soulja Boy
We're All In This Together - מתוך היי סקול מיוזיקל בביצוע קאסידי ג'ונסון
Freeway - גאי קלארק (ביצוע בסרט של אית'ן הוק)
Good Girls Go Bad - קוברה סטארשיפ עם לייטון מיסטר
Lero Lero - לואיסה מאיטה
Let It Die - פו פייטרס
Radioactive - קינגס אוף ליאון
Band on the Run - פול מקרטני וכנפיים
Que Mala - פרדי פנדר
The Dog Song - צ'רלי סקסטון
Summer Noon - ג'ף טווידי (נכתב במיוחד עבור הסרט)
Deep Blue - ארקייד פייר
הסרט זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע.
באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט לציון 100% בקרב המבקרים הבכירים ו-86% בקרב הקהל הרחב.
הביקורות החיוביות הביאו להצלחה גם בקופות למרות תקציב הפקה נמוך.
הסרט רשם הכנסות של כ-24.6 מיליון דולר בארצות הברית ועוד כ-19 מיליון דולר ברחבי העולם.
קלאודיה פיוג מ-USA Today העניקה לסרט 4 כוכבים מתוך 4, ציינה שהמשחק של ארבעת השחקנים הראשיים היה מדהים ובפרט ההצלחה בליהוק של אלאר קולטריין.
היא השוותה את הסרט לאלבום תמונות משפחתי שקם לתחייה, סרט שיחזיר את הצופה לימי ילדותו.
אן הורנדיי מהוושינגטון פוסט העניקה לסרט 4 כוכבים, היא ציינה שהצלחתו של ריצ'רד לינקלייטר להפוך רגעים קטנים ונשכחים בחיים לכאלו בעלי משמעות עמוקה הפכו את הסרט לא רק ליצירת מופת אלא גם לנס.
פיטר טראוויס ממגזין רולינג סטון גם הוא כינה את הסרט יצירת מופת וקלאסיקה אמריקאית חדשה.
מנואלה דראגיס מהניו יורק טיימס ציינה שהסרט הוא מופת לריאליזם קולנועי וציינה שגם לאחר שלוש צפיות היא נמשכת בצורה מסתורית לצפות בו פעם נוספת.
זכייה בפרס של אלי אברהם
זכייה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - פטרישה ארקט
מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ריצ'רד לינקלייטר
מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - אית'ן הוק
מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר - ריצ'רד לינקלייטר
מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר - סנדרה אדיר
זכייה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה
זכייה בפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע - ריצ'רד לינקלייטר
זכייה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע - פטרישה ארקט
מועמד לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר - ריצ'רד לינקלייטר
מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע - אית'ן הוק
זכייה בפרס הסרט הטוב ביותר
זכייה בפרס הבמאי הטוב ביותר - ריצ'רד לינקלייטר
זכייה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר - פטרישיה ארקט
מועמד לפרס התסריט הטוב ביותר - ריצ'רד לינקלייטר
מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר - אית'ן הוק
מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר
מועמד לפרס העריכה הטובה ביותר - סנדרה אדיר
מועמד לפרס השיר המקורי הטוב ביותר- Split the difference
פרס מבקרי הקולנוע בטלוויזיה וברדיו (Critics' Choice Awards)
פרס הבמאי הטוב ביותר - ריצ'רד לינקלייטר
פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר - פטרישיה ארקט
פרס השחקן הצעיר הטוב ביותר - אלאר קולטריין
מועמד לפרס אנסמבל השחקנים הטוב ביותר
מועמד לפרס אנסמבל השחקנים הטוב ביותר - אלאר קולטריין, פטרישה ארקט, אית'ן הוק ולורליי לינקלייטר
בחירה לאחד מסרטי השנה של מכון הסרטים האמריקאי
פרס דוב הכסף של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לבמאי הסרט ריצ'רד לינקלייטר
בתורת היחסות, התארכות הזמן היא תופעה פיזיקלית שבה פרק הזמן החולף בין שני מאורעות נמדד בצורה שונה על ידי צופים שונים.
הבדל זה עשוי לנבוע ממהירות יחסית בין הצופים על פי תורת היחסות הפרטית, או מההבדלים בעוצמת שדה הכבידה שבו הם נמצאים על פי תורת היחסות הכללית.
ככל שמערכת (למשל, חללית) נעה מהר יותר ביחס לצופה, כך הזמן באותה מערכת ייראה לצופה כאילו הוא חולף לאט יותר.
למרות זאת, עבור אלו הנמצאים בחללית, הזמן ממשיך לחלוף כרגיל.
ניתן להדגים את תופעת התארכות הזמן על ידי סנכרון של שני שעונים אטומיים (השעונים המדויקים בעולם), כאשר אחד מהם נלקח לטיסה על מטוס מהיר, בעוד השני נשאר על הקרקע.
בנקודת המבט של הצופה על הקרקע, הזמן יעבור לאט יותר על השעון ששהה על המטוס.
כתוצאה מכך, לאחר חזרתו של המטוס, השעון שטס יציג שעה מוקדמת יותר מהשעה שיציג השעון שנשאר על הקרקע.
ניסוי הייפלי-קיטינג הוא ניסוי דומה שבוצע כדי להוכיח טענה זו.
התופעה מאפשרת למעשה סוג של "מסע בזמן" אל העתיד.
לדוגמה, נניח ואדם טס לחלל במהירות של 99.9999% ממהירות האור.
אם המסע יימשך 10 שנים לפי השעון שלו (במערכת הייחוס של החללית), כשהוא יחזור לכדור הארץ הוא יגלה שחלפו שם כ-7,000 שנה.
עוד לפני פיתוח תורת היחסות הפרטית על ידי אלברט איינשטיין בשנת 1905, פיזיקאים כמו הנדריק לורנץ פיתחו את המשוואות המתארות את המעבר בין מערכות ייחוס אשר נעות במהירות קבועה אחת ביחס לשנייה (מעבר הידוע כטרנספורמציות לורנץ).
עם זאת, היה זה איינשטיין שהראה כי התארכות הזמן נוגעת לאופיו של הזמן עצמו.
ב-1907, הרמן מינקובסקי הציג את המושג זמן עצמי, ובכך הבהיר את משמעותה של התארכות הזמן.
ההבדל בין תנועת הזמן בשעונים בעת התארכות זמן נגרמת כיוון שקצב תקתוקי השעון שונה בין השעון שנע לבין זה שלא.
ככל שגוף יזוז מהר יותר כך גם התארכות הזמן תגדל.
תאורטית, התארכות זמן מאפשרת לנוסעים ברכב שנע במהירות להתקדם הלאה אל העתיד ולהתקדם זמן קצר משלהם.
עבור מהירות גבוהה מספיק ההשפעה של התארכות זמן יכולה להיות משמעותית.
לדוגמה יכול להיות שנסיעה במשך שנה יכולה להתאים לעשר שנים על כדור הארץ.
שעון פשוט בנוי משתי מראות A ו-B, שביניהן יש קרן אור אשר מקפצת מ-A ל-B .
ההפרדה בין המראות מסומנת ב-, והשעון מתקדם ("מתקתק") בכל פעם שקרן האור מגיעה למראה A.
כאשר השעון במנוחה, האור עובר דרך באורך , ומכיוון שמהירותו היא מהירות האור, זמן המעבר הוא .
מתוך הסתכלות של עצם נע במהירות v שזז ביחס לשעון שלא דופק, האור נראה כנע במסלול ארוך יותר, כלומר, השעון הנע ביחס לאחד שלא נמצא בתנועה נראה כפועל לאט יותר.
באופן דומה לשעון במנוחה, זמן המעבר של השעון הנע הוא , כאשר המרחק הוא אורך מחצית הדרך של השעון.
ניתן לחשב את על-ידי משפט פיתגורס , ובעזרת שתי המשוואות הקודמות מתקבל , אשר מבטא את העובדה שבמערכת הייחוס של השעון , פרק הזמן בשעון יותר ארוך מאשר פרק הזמן בשעון .
כלומר, ממערכת ייחוס זו לוקח יותר זמן לשעון הנע להשלים מחזור (הלוך חזור).
פרדוקס התאומים הוא ניסוי מחשבתי בתורת היחסות הפרטית: התאום הראשון טס לחלל במהירות גבוהה מאוד וחוזר לכדור הארץ, ואילו השני נשאר בכדור הארץ.
על פי תורת היחסות הפרטית, תנועה במהירות גבוהה מאיטה את זרימת הזמן.
מכאן קיימים שני טיעונים סותרים: התאום שטס נע במהירות גבוהה יחסית לתאום שנשאר, ועל כן התבגר פחות מזה שנשאר, ויהיה צעיר ממנו.
מאידך, כיוון שיחסות פרטית מבוססת על ההנחה שאין מסגרת התייחסות מועדפת, ניתן לטעון שהתאום שנשאר בכדור הארץ נע יחסית לתאום בחללית, ועל כן דווקא הוא שיהיה צעיר יותר.
תופעה מוכרת נוספת שמרבים לדבר עליה בהקשר זה היא תופעת המיואון, חלקיק יסודי (בדומה לאלקטרון) שזמן החיים שלו קצר מאוד, רק 2.2μs.
אם נוצר חלקיק מיואון באטמוספירה של כדור הארץ (בגובה של 100 קילומטרים מעל הקרקע), מבחינת הצופה החיצוני, זמן ההגעה של החלקיק לקרקע (במהירות האור, המהירות הגבוהה ביותר האפשרית) מנקודת המבט של הצופה על הקרקע הוא:
כלומר, יותר מזמן החיים של החלקיק.
עם זאת, זמן ההגעה של החלקיק לקרקע מנקודת המבט של החלקיק היא רק:
כלומר המהירות המינימלית הדרושה למיואון כדי להגיע לכדור הארץ היא כ-99.9978% ממהירות האור.
בזכות תופעת התארכות הזמן, עבור הצופה בכדור הארץ, זמן חייו של המיואון מתארך, לכן הוא מספיק להגיע לקרקע לפני שהוא מתפרק.
מנקודת מבטו של המיואון הזמן חולף כרגיל, אך המרחק אל הקרקע מתקצר עקב התכווצות האורך, ולכן הוא מספיק לחצות אותו בזמן קצר.