tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עידו מתכנן להוציא את תוכניתו לפועל ולהכות את תומר אך יוני מנסה להניא אותו מכך ואומר לו "זה רק נימני.
אפילו אם הם גנבו אותו, אנחנו לא צריכים אותו בשביל לנצח".
עידו מסמס ליוני כפי שסוכם מראש כדי להוציא את התוכנית לפועל.
תומר יוצא החוצה ולאחר כמה שניות גם יוני יוצא החוצה על מנת להציל את תומר מהמכות שהוא אמור לקבל מעידו.
הוא תופס את עידו מכה את תומר ומבקש מעידו שיניח לתומר וייתן לו ללכת.
יוני מושך את עידו מתומר ועידו בתגובה קורא ליוני בוגד ודוחף אותו על הרצפה ויוני שובר את היד ועידו בורח מהמקום.
בסוף הסרט מקבל יוני הודעה בה הוא מתבקש לצפות בסרטון שאלה צילמה.
בסרטון רואה יוני את הקמע נימני (מבלי לדעת שזוהי אלה הלובשת את התחפושת) ומתברר לו שקרתה טעות במשלוח של ציון (רגב זרקה), הבעלים של הקיוסק ושבמקום לחמניות השליח הביא לבעל הקיוסק את נימני.
לאחר מכן אלה מורידה את התחפושת של נימני ואומרת ליוני שאם הם רק היו מבררים ומדברים אחד עם השני במקום להאשים ולריב אחד עם השני הם לא היו פונים לאלימות ודרורית לא הייתה מבטלת את המשחק ושרק מאחר שהם לא דיברו כולם הפסידו.
לאחר מכן עידו יוצא יחד עם אמו (דינה קדושי) מהמנהלת דרורית, לאחר שזו השעתה אותו לשלושה ימים ומתנצל בפני יוני.
לאחר מכן עידו הולך ותומר נכנס ויוני מתנצל בפניו שהוא האשים אותו בגנבה ללא שום סיבה.
הטקס לזכרו של רבין מתקיים בבית הספר ואלה מזמנת את יוני, הקפטן של נבחרת הסגולים ותומר, הקפטן של נבחרת הירוקים לבמה והם שרים יחד את השיר "שווים" של עילי בוטנר ורן דנקר.
שחקן דמות הילה הרוש אלה עומר חזן יוני ירין קורן עידו ליאור רוכמן תומר ליאת צדקיהו דרורית רגב זרקה ציון, בעל הקיוסק דינה קדושי אמא של עידו
לאנאי הוא יישוב באי לאנאי, בהוואי, שבארצות הברית.
לאנאי היא היישוב היחיד באי.
באפריל 2009, לאנאי הוכרזה כאחד האתרים ההיסטוריים המצויים בסכנת ההכחדה הכי גבוהה בארצות הברית, משום שבתחומיה נמצאים שרידים של עיירת מטעים ששכנה במקום, דבר שלא נמצא באף אחד מאיי הוואי.
לפי שיטת קפן, לאנאי מסווגת כסוואנה טרופית (Aw).
בשנות ה-70 של המאה ה-19, רכש וולטר אם גיבסון את אדמות האי לאנאי לטובת חקלאות ועבודות חווה.
בשנת 1922, היזם ג'יימס דול רכש את אדמות האי והקים בכולו מטעי אננס, עד שבשלב מסוים באי לאנאי יוצרו כ-75% מסך יבול האננס העולמי.
בשל התפתחות זו, נבנתה על הרמה הגאוגרפית הגבוהה שבמרכז האי, העיר לאנאי.
ג'יימס דול מונצח בפארק דול, שנקרא על שמו, שנמצא במרכז העיר.
לאנאסה הייתה נסיכת סיציליה, בתו של אגתוקלס.
מלכת אפירוס, ומאוחר יותר מלכת מוקדון.
אביה היה אגתוקלס, טיראן העיר סירקוסאי בסיציליה.
סביב שנת 295 לפנה"ס, היא נישאה לפירוס הראשון מלך אפירוס, והביאה לו כנדוניה את קורקירה.
אביה ליווה אותה בעצמו בדרכה אל אפירוס, ואף ניצל את ההזדמנות כדי להשתלט על קרוטון.
היא ילדה לפירוס שני בנים, אלכסנדר והלנוס.
מאוחר יותר כבש פירוס חלקים גדולים מסיציליה, ומתוקף נישואיו חפץ להפוך את הלנוס למלך סיציליה.
עם זאת, הוא נאלץ לעזוב את האי כלעומת שבא.
במהרה לאנאסה מאסה בבעלה בשל מנהגיו המופקרים ובשל כך שהתייחס יותר לנשותיו האחרות.
היא נמלטה מאפירוס אל קורקירה, ושם יצרה קשר עם דמטריוס פוליורקטס מלך מוקדון.
דמטריוס נודע כאיש הנאה ביותר ביוון, והיה אויב מושבע של פירוס.
לאנאסה הציעה לדמטריוס את ידה, וכנדוניה היא הציעה את קורקירה.
בדרכם למוקדון, הם עברו באתונה.
עם כניסתם לעיר, נערכה עבורם תהלוכה מפוארת, בה הושוו דמטריוס לדיוניסוס, ולאנאסה לאלה דמטר.
התהלוכה החגיגית כללה ריקודים לפני מרכבתם, פיזור זרי פרחים בדרכם, שתיית יין, והעלאת קטורת כפי שהיה מקובל בפסטיבלים של דיוניסוס.
במהלך התהלוכה, חובר לכבוד דמטריוס ההמנון "אבר גבר".
דמטריוס השאיר חיל מצב בקורקירה, ואז חזר אל מוקדון.
גורלה של לאנאסה לא ידוע.
לודוביק לאמין סאנה הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדות הבלם והקשר האחורי באוטרכט.
לזכותו 35 הופעות במדי בנבחרת סנגל.
לאמין סאנה הוא אחיו הגדול של הכדורגלן סאליף סאנה.
סאנה החל את קריירת הבוגרים במועדון הצרפתי אגדה, ואחר כך שיחק במועדון לורמון מהליגה השישית בצרפת.
בקיץ 2008 קפץ סאנה חמש ליגות כאשר חתם בבורדו מליגת העל הצרפתית.
סאנה החל לשחק בקבוצת המילואים של בורדו, והרשים מאוד את מאמן הקבוצה הבכירה דאז, לורן בלאן.
רק בעונת 2009/10 החל לתפוס את מקומו בקבוצה הבכירה, כאשר ערך 17 הופעות בעונה זו, והצטיין בניצחון 3-1 על אתלטיק בילבאו לפני תחילת העונה, במשחק בו נכנס כמחליף.
גם בליגת האלופות ערך סאנה הופעות, כאשר נכנס כמחליף בניצחונה של בורדו 2-0 על באיירן מינכן בשלב הבתים.
בניצחון 1-0 על מכבי חיפה פתח לראשונה בהרכב.
לאחר שבעונה זו בעיקר שימש מחליף לאלו דיארה, תפס סאנה מקום קבוע בהרכב בורדו החל מעונת 2010/11, והנהיג את חוליית הקישור מאחור.
בינואר 2010 האריך סאנה את חוזהו בבורדו עד לשנת 2014. באותה שנה הבקיע סאנה את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 3-1 לאולימפיק מרסיי בגמר גביע הליגה הצרפתית.
בעונת 2012/13 זכה סאנה עם בורדו בגביע הצרפתי, לאחר ניצחון 3-2 בגמר על אוויאן, בו שיחק 90 דקות.
בקיץ 2016, לאחר שבע עונות בבורדו, חתם סאנה בורדר ברמן מהבונדסליגה תמורת סכום בלתי ידוע.
את שער הבכורה שלו במועדון הבקיע סאנה בתיקו 2-2 מול דרמשטאדט 98 במסגרת הבונדסליגה.
סאנה משחק בנבחרת סנגל החל משנת 2010. בשנת 2012 השתתף סאנה עם נבחרת סנגל בגביע אפריקה לאומות 2012, ופתח בהרכב בהפסדים לנבחרת זמביה ולנבחרת גינאה המשוונית, ולא שיחק בהפסד לנבחרת לוב.
סנגל סיימה טורניר זה עם אפס נקודות.
בשנת 2015 השתתף סאנה עם נבחרת סנגל בגביע אפריקה לאומות 2015, ביחד עם אחיו סאליף סאנה.
סנגל פתחה טורניר זה היטב בניצחון 2-1 על נבחרת גאנה, במשחק בו לאמין סאנה שיחק 90 דקות, אך בהמשך סיימה בתיקו 1-1 מול נבחרת דרום אפריקה, והפסידה 2-0 לנבחרת אלג'יריה, וסיימה את דרכה בטורניר בשלב הבתים.
גם במשחקים אלה, סאנה שיחק את מלוא הדקות.
לאמלו לפרנס בול הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
אחיהם הצעיר של הכדורסלנים לונזו וליאנג'לו בול.
לאמלו נולד ללאוואר וטינה בול, שחקני ליגת תיכונים לשעבר.
לאמלו התחיל לשחק כדורסל בגיל 4, עם אחיו הגדולים לונזו וליאנג'לו בול.
כשגדלו האחים הם שיחקו בקבוצות שונות שאביהם אימן, כולל קבוצת "ביג בולרס" מאיגוד האתלטים החובבים.
לאחר מכן שיחק בקבוצת הכדורסל של "תיכון צ'ינו הילס" (Chino Hills High School) בעיר צ'ינו הילס הנמצאת בקליפורניה.
בעונה הראשונה שלו ב"צ'ינו הילס", זכה לאמלו יחד עם קבוצתו באליפות המדינה של קליפורניה.
בשנתו השנייה, בול עלה לכותרות והחל להתפרסם בעקבות קליעה של 92 נקודות נגד קבוצת "תיכון לוס אוסוס" (Los Osos High School) בפברואר 2017. במהלך קריירת התיכונים שלו שיתף פעולה עם שני אחיו, וכן עם אונייקה אוקונגוו.
בשנת 2017 הוציא נעל משלו בחברה של אביו – "Big Baller Brand" – הנקראת "מלו בול 1" (MB1).
כמו כן, הוא השתתף בתוכנית ריאלטי על חיי היום-יום של משפחתו – "Ball in the Family".
באוקטובר 2017 הוציא לאוואר את לאמלו מבית הספר, והוא החל ללמוד מהבית "כדי למנוע הסחות דעת".
ב-11 בדצמבר החל לשחק עם אחיו ליאנג'לו בקבוצת פרינאו פרינאי מליגת העל הליטאית.
בשמונת משחקיו בקבוצה תרם 6.5 נקודות ו-2.4 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-1 במאי 2018 עזב את ליטא והצטרף לקבוצת "לוס אנגלס בולרס" מליגת ה-JBA.
ביוני 2019 חתם על חוזה בקבוצת אילווארה הוקס מליגת העל האוסטרלית.
בדצמבר 2019 נפצע בכף רגלו, ועזב את הקבוצה על מנת להחלים ולהתכונן לקראת דראפט ה-NBA 2020. ב-12 משחקיו עם ההוקס קלע 17.0 נקודות, אסף 7.4 ריבאונדים ומסר 6.8 אסיסטים בממוצע למשחק.
בפברואר 2020 זכה בפרס "רוקי העונה" של הליגה האוסטרלית.
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר בול בבחירה השלישית, על ידי שארלוט הורנטס.
ב-9 בינואר 2021 הפך בול לשחקן הצעיר ביותר אי-פעם שרושם טריפל דאבל בליגת ה-NBA, כשעשה זאת בגיל 19 שנים ו-140 ימים מול אטלנטה הוקס, שיא זה נשבר על ידי ג'וש גידי כשנה לאחר מכן.
ב-21 במרץ 2021 נפצע בפרק כף היד והקבוצה הודיעה שלא ישחק יותר בעונה זו, אך הוא התאושש מהפציעה מהר מהצפוי, ובתחילת מאי חזר לשחק.
בול זכה בתואר רוקי העונה של עונת 2020/2021.
לאמיה ז'ורייג' היא אמנית חזותית ויוצרת סרטים לבנונית.
היא מייסדת שותפה ומנהלת-שותפה (יחד עם סנדרה דגר) של המרכז לאמנויות של ביירות.
ז'ורייג' עובדת עם מגוון מדיות, לרבות ציור, כתיבה, צילום, וידאו, ומיצב.
היא בוחנת ארכיונים ונושאים אחרים הקשורים לזיכרון.
ז'ורייג' משתמשת במסמכים ארכיוניים בשילוב עם אלמנטים בדיוניים, כדי לשקף גם היסטוריה וגם את אפשרויות הטמונות בסיפורה.
היא בוחנת את היחסים בין סיפורים אינדיבידואליים לבין זיכרון קולקטיבי.
היא מתמקדת בעיקר בהיסטוריה לבנונית, וחוקרת את האופנים שמלחמה ותוצאותיה מיוצגים ומסופרים בארצה, ובמיוחד בביירות - עיר מולדתה ומגוריה.
סרטה Here and Perhaps Elsewhere (2003) מייצג מעין מפה אישית של ביירות, ובו ז'ורייג' פוגשת מגוון אנשים בטיולה לאורך "הקו הירוק" הבלתי נראה - הגבול עליו נמצאות עמדות בידוק צבאיות, ומשם התרחשו חטיפות רבות אשר פילגו את ביירות למזרח ומערב.
במיצב הווידאו על ערוץ יחיד, "Objects of War" (אובייקטים של מלחמה), סדרה של עדויות על מלחמת לבנון, היא בוחנת כיצד מלחמה וטראומה יכולות להתגלם בחפצים חומריים.
העבודה נרכשה על ידי מוזיאון טייט מודרן ב-2011, עבודת האמנות המז'ורית הראשונה של אמן לבנוני שנכללה באוספים הקבועים של מוזיאון זה.
עבודת הווידאו שלה על ביירות, "Autopsy of a City" (ניתוח לאחר המוות של עיר) הוא חלק מ-"Story Board", מרכז דיגיטלי בהפקת המוזיאון לאמנות מודרנית של סן פרנסיסקו.
בעבודתה Night and Days (2007), סדרת צילומים, היא מתעדת את מעבר הזמן והשינויים שמתרחשים בעטיית מלחמות.
העבודה מבוססת על צילומים ורשימות שערכה ב-2006, בעת המלחמה.
בכל עבודותיה, היא עוסקת בתיעוד הזמן ומעברו, העקבות שהוא משאיר אחריו, וכיצד הוא משפיע על הבריות, לרבות זיכרונות האדם, והבלתי אפשרי שגלום בניסיון לייצר ולהנגיש נראטיב שלם של העבר.
לאנג'ואוזאורוס (שם מדעי: Lanzhousaurus) הוא סוג של דינוזאור צמחוני בן לקבוצת האורניתופודה אשר חי בתחילת הקרטיקון לפני 130 מיליון שנה.
המאובנים שלו התגלו בידי חוקרים סינים ב-2005 במחוז גאנסו, סין.
הוא קרוי על שם העיר הגדולה לאנג'ואו, בקרבתה נמצא.
דינוזאור זה הכיל לסת תחתונה ענקית באורך של 1 מטר שהיו בה שיניים גדולות ועבות, גדולות יותר מכל אוכל עשב אחר שהיו בעלי ציפוי שגדל במהירות רבה.
במראהו דמה הדינוזאור לאיגואנודון והיה קרוב רחוק שלו.
הדינוזאור הדומה לו ביותר הוא הלורדוזאורוס (Lurdusaurus) מאפריקה.
האורך של היצור הגיע ל-10 מטר ומשקלו ל-6 טון, כמו פיל אפריקני.
למרות גודלו הוא יכל להזדקף ולעמוד על 2 כדי לנוע מהר.
לָאנְג'וֹאוּ (בסינית מפושטת: 兰州; בסינית מסורתית: 蘭州; בפין-יין: Lánzhōu; מילולית: "יישוב (גבעות) סחלב") היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז גאנסו שבמרכז הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-4.36 מיליון תושבים, מתוכם כ-3.47 מיליון בחמשת הרבעים ובאזור החדש.
מבחינה היסטורית הייתה העיר מוקד מרכזי לאורך החלק הצפוני של דרך המשי.
הנציבות העירונית לאנג'ואו משתרעת על פני 13,120 קמ"ר בדרום-מרכז מחוז גאנסו וגובלת בנציבויות העירוניות , ו מצפון-מזרח, מצפון-מערב ומדרום-מזרח בהתאמה, בנציבות האוטונומית של החווי מדרום-מערב ובמחוז צ'ינגהאי ממערב.
העיר שוכנת על גדות הנהר הצהוב בגובה של כ-1,600 מטרים מעל פני הים, כ-1,180 ק"מ דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין.
הטמפרטורות החודשית הממוצעת נעה בין 5.3- מעלות צלזיוס בחודשי ינואר ל-22.4 מעלות צלזיוס בחודש יולי.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 9.75 מעלות צלזיוס.
כמות המשקעים השנתית בעיר היא 315 מ"מ אשר יורדים רק במהלך החודשים מאי עד אוקטובר.
הנציבות העירונית לאנג'ואו מחולקת לחמישה רבעים, שלוש נפות ואזור חדש אחד:
לאם קווק-וואי (בסינית מסורתית: 屯門色魔, או 林國偉; נולד ב-27 בינואר 1971) הוא רוצח סדרתי, אנס ונקרופיל, אחד משני רוצחים סדרתיים שנלכדו בהונג קונג (יחד עם לאם קור-וואן).
ידוע בכינויו "מכשף הטואן מון" ("The Tuen Mun Rapist").
הוא הורשע בשלושה מקרי רצח, כשהוא רוצח בידיים חשופות, ובשמונה מקרי אונס נוספים.
גזר דינו היה 11 מאסרי עולם.
קווק-וואי נולד בשנת 1971 באחד משכונות העוני של הונג קונג.
אמו הביולוגית נטשה אותו בגיל 3, ואביו האלכוהוליסט ואמו החורגת נהגו להתעלל בו ובארבעת אחיו.
הוא נזרק ממספר בתי ספר, ובגיל 15 אף נעצר לחודשיים.
באותו שנה ברח אביו למקאו בשל הסתבכויות עם מלווים בריבית, וקווק-וואי ניצל את ההזדמנות ונשר מבית הספר, תוך שהוא מתמכר להימורים, סמים ולאלכוהול.
כמו כן, הוא הרבה להשתתף במרוצי רחוב לא חוקיים.
בשעת לילה מאוחרת ב-24 באפריל 1992, בעודו שיכור, עקב קווק-וואי אחרי בחורה צעירה בת 19, פרץ אחריה לביתה, חנק אותה עד שאיבדה את הכרתה ואז אנס אותה.
כחודשיים לאחר מכן, הוא התנפל על מלצרית בת 32 בשעה 4:30 בבוקר, חנק אותה עד שלא יכלה להתנגד ואנס אותה.
במשפטו סיפר קווק-וואי כי התכוון לשדוד אותה בלבד, אך כיוון שהתנגדה - אנס אותה.
כחודשיים לאחר מכן, הוא התגנב מאחור וחנק אישה בת 39 בשעה 4 לפנות בוקר.
כעבור 50 דקות היא התעוררה עירומה למחצה.
חודשיים לאחר מכן ביצע קווק-וואי את האונס המאורגן הראשון שלו.
הוא ארב לאישה בת 32, אם לשניים, במעלית הבניין שלה, וכשדלתות המעלית נסגרו, הוא חנק אותה עד שהתעלפה, הוציא אותה לחדר המדרגות ואנס אותה.
חודש לאחר מכן אנס אישה בת 32, ו-25 ימים לאחר מכן אישה בת 28, כשלשתיהן הוא ארב במעלית, חנק ואנס אותן.
השנייה אושפזה למשך שלושה ימים בשל החבלות שנגרמו לה.
זמן מה לאחר מכן ביצע קווק-וואי את הרצח הראשון שלו.
הוא עקב בשעה 4:00 בבוקר אחרי לי הינג, אישה בת 50. הוא נכנס איתה למעלית ביתה, חנק אותה ואנס אותה.
למפרע התברר כי היא כבר הייתה מתה בעת מעשה האונס.
מוות זה עורר את זעמם של המקומיים על חוסר ההתייחסות מצד הפוליטיקאים וכוחות האכיפה.
המקומיים ציינו את העובדה כי לפחות 20 אנשים חלפו על פני גופתה של הינג עד שמישהו הזעיק את כוחות ההצלה.
בשלב זה הושתלו סוכנות סמויות ברחובות, שניסו להתחקות על עקבות האנס הרוצח, אך ללא הצלחה.
פרופילו של קווק-וואי כלל לא נבדק, משום שהיה צעיר בן 21, ללא עבירות קודמות.
ב-14 באפריל 1993 ביצע קווק-וואי רצח נוסף.
מאק סיו-האן, צעירה בת 22 שחזרה לביתה מדיסקוטק בשעה 5 לפנות בוקר, נאנסה ומתה בחדר המדרגות בבניין שלה.
על פי מספר האנשים שהשתמשו בחדר המדרגות בין 6 בבוקר, שעת האונס, לשעה 7:45 בבוקר, בה דווחה מציאת הגופה, העריכו במשטרה כי ייתכן ש-40 איש התעלמו מהגופה לפני דיווח הרצח.
לאחר מכן סיפר קווק-וואי כי הוא היה שיכור, וכי הוא לא התכוון לרצוח אותה.
בשל הסערה שהתעוררה, עבר קווק-וואי לפעול בשכונה אחרת, בה רצח אישה ואנס אחת נוספת.
ב-8 באוגוסט 1993 אנס קווק-וואי אישה נוספת ברחוב ראשי, ולאחר מכן הביא לה סיגריה וביקש ממנה להיות בת זוגו לסרט ביום למחרת.
היא הסכימה מחשש לחייה, והוא נלכד על ידי המשטרה, כשהגיע לפגישה שקבעו השניים.
במשפטו הודה קווק-וואי בשמונה מקרי אונס ושבעה מעשי שוד בבית המשפט, אך טען שמקרי הרצח היו שלא באשמתו.
במהלך המשפט ייחס כח מיוחד לזרועו הימנית, בה השתמש כדי לחנוק את הקורבנות, וקרא לה "המזלג שלי".
הוא נשפט ל-11 מאסרי עולם.
בשנת 1994 עלה הסרט "Tuen Mun sik mo (The Rapist)", שסיפר את סיפור חייו של קווק-וואי.
לאם קור-וואן (בסינית מסורתית: 林過雲; נולד ב-22 ביוני 1955) הוא רוצח סדרתי, קניבל ונקרופיל, אחד משני הרוצחים הסדרתיים שנלכדו בהונג קונג (יחד עם לאם קווק-וואי).
ידוע בכינויים "רוצח הצנצנות" ("The Jars Murderer") ו"רוצח הלילה הגשום" ("The Rainy Night butcher").
הוא הורשע בארבעה מקרי רצח, כשהוא רוצח על ידי חניקה בחוט חשמל.
הוא נידון לעונש מוות, שהומר לאחר שנה וארבעה חודשים למאסר עולם.
קור-וואן היה עובד כנהג מונית.
בלילות הוא היה מעלה נוסעות למונית שלו, חונק אותן למוות באמצעות חוט חשמל, מביא אותן לביתו ומבתר אותן.
הוא חלק חדר עם אחיו, שלא היה מודע למעשיו משום שלאם היה עובד במשמרות לילה ומבתר את הגופות במהלך היום, כשהבית היה ריק.
הוא קיבל את הכינוי "רוצח הלילה הגשום" משום שהתקפותיו התרחשו בעיקר בלילות גשומים.
קור-וואן היה אוגר את איברי הקורבנות במכלי טאפרוור, וכך קיבל את הכינוי "רוצח הצנצנות".
כמו כן היה מצלם רבות את הגופות ואת האיברים המבותרים, ואף צילם את עצמו במהלך אקט נקרופילי עם הקורבן הרביעי שלו.
קור-וואן היה מפזר את הגופות המבותרות בעזרת המונית שלו ברחבי הטריטוריות החדשות והאי הונג קונג.
ב-12 בפברואר 1982 מצאו עובדים בבניית גשרים ראש של אישה צף בנהר שינג-מון.
לאחר מכן נמצאו גם הרגליים, וביום שלמחרת נמצאו גם הזרועות.
הגופה התבררה כצ'אן פונג-לאן, צעירה בת 21.
שלוש הגופות האחרות נמצאו יחדיו, מבותרות בתוך שקי אורז אטומים.
הגופות התבררו כשייכות לשלוש נשים: צ'אן וואן-קיט, בת 31; ליאנג סאו-וואן, בת 29, ולונג וואי-סאם, בת 17. הקורבנות זוהו על ידי עובדי אוניברסיטת הונג קונג, שהשתמשו בקרני רנטגן על מנת לזהות את הגופות דרך קווי הגולגולת ומבנה השיניים.
ב-17 באוגוסט 1982 הלך קור-וואן לחנות קודאק בקאולון, וביקש לפתח פילם ובו תמונות של הגופות המבותרות.
מנהל החנות זימן שוטרים, והם עצרו את קור-וואן.
תחילה הוא ניסה לשכנע אותם שהתמונות שייכות לחבר שלו, אך השוטרים הלכו לבצע חיפוש בביתו.
בתוך ארגז תחמושת ישן בביתו נמצאו מכלי טאפרוור מלאים בפורמלין ובהם איברי מין של שלוש נשים.
כמו כן נמצאו בדירתו ציוד כירורגי לנתיחת גופות ואלפי תמונות ובהן תמונות של גופות ואיברים בשלבי ביתור שונים וכן תמונות תקריב של איברי מין נשיים.
ב-24 במרץ 1983, בפגישה עם פסיכיאטר בטרם המשפט, סיפר קור-וואן כי אכל חלק מהמעי של אחת הקורבנות.
הפסיכיאטר סיכם כי קור-וואן היה אובססיבי לאיברי מין נשיים, אך סקרנותו, אף על פי שהייתה לה מרכיב מיני, לא הונעה על ידי תאווה, וכי לטענתו "אלוהים הוא זה שאמר לו להרוג את הקורבנות".
ב-8 באפריל 1983, חבר מושבעים של שבעה אנשים מצא את קור-וואן אשם בארבעת מקרי הרצח, והוא נידון מוות בתלייה.
ב-29 באוגוסט 1984 הומתק עונש המוות למאסר עולם, אותו הוא מרצה בכלא שק פיק.
בשנת 1992 הופק הסרט "ד"ר לאמב", המבוסס על סיפורו של קור-וואן.
בשנת 1994 הופק הסרט "Underground Banker", המציג סיטואציה בה קור-וואן יוצא מהכלא.
לאמבאוזאוריים (שם מדעי: Lambeosaurinae) היא תת-משפחה של דינוזאורים צמחוניים ממשפחת ההדרוזאוריים, שחיו רק בקרטיקון העליון שלפני 85.8 עד 66 מיליון שנה מזמננו.
זוהי אחת משתי תת-המשפחות של ההדרוזאורים לצד הזאורולופיים (Saurolophinae).
הקבוצה הוגדרה ב-1923 ונקראת על שם הסוג לאמבאוזאורוס.
מאובניהם התגלו לאורך אסיה, אירופה ואמריקה הצפונית.
המאפיין העיקרי של בני הקבוצה הוא מבנה הגולגולת הגבוהה שהייתה בעלת ציצה אחורית הארוכה שהתארכה יותר ויותר.
הם השתמעו במבנה זה כדי להשמיע תרועות שונות ולתקשר עם פרטים מהעדר ששוטטו יחדיו.
הם היו דינוזאורים אוכלי צמחים בעלי שורת שיניים אחוריות שסייעו לטחון צמחים בעזרת הלחיים.
הדינוזאורים היו כבדים ויכלו לעלות על אורך של 10 מטרים ומשקל של 5 טון.
רבים מהם היו טרף בשביל טורפים כמו טירנוזאוריים.
במקור הקבוצה הייתה קלייד, אך ב-1998 החליט פול סרנו לשייך את הקבוצה לתת-משפחה הכוללת את הסוגים שגולגולתם מוטה כלפי מעלה כמו אצל הקוריתוזאורוס או מוטה אחורי בדומה לקרן של יעל, באופן המזכיר את הקוריתוזאורוס.
דינוזאורים אחרים כמו הזאורולופוס או האדמונטוזאורוס היו חסרי בליטה או שהייתה קצרה יותר ובקדמת הגולגולת.
לאן הולכים פתאום כולם הוא אלבום האולפן השישי מאת נקמת הטרקטור.
האלבום הוקלט באולפני חברת LA4 הישראלית במשך שנת 2002, ונכללים בו 11 שירים.
השירים באלבום בסוגות רוק מתקדם ורוק ישראלי.
השיר "לאן הולכים פתאום כולם" היה לשיר הנושא של סדרת הדרמה הישראלית "שטיסל".
האלבום זכה לביקורות טובות בקרב מבקרי מוזיקה בישראל.
גבע קרא עוז, מבקר מוזיקה של אתר ynet, כתב כי "האלבום החדש של נקמת הטרקטור הוא יצירה מגובשת, מרשימה ומענגת – אחד מאלבומי הרוק הבשלים והמרגשים שיצאו בשנים האחרונות בארץ".
לאמק בנדה הוא כדורגלן זמבי המשחק בעמדת החלוץ בלצ'ה מהסרייה א'.
בנדה החל את הקריירה שלו בקבוצות נקוואזי ו-ZESCO מליגת העל הזמבית.
בקיץ חתם בארסנל טולה מליגת העל הרוסית.
ב-12 ביולי 2019, בנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד דינמו מוסקבה.
ב-3 בספטמבר 2020 חתם במכבי נתניה מליגת העל.
ב-6 באוגוסט 2021 חתם במכבי פתח תקווה.
ב-11 בספטמבר כבש את שערו הראשון במועדון בתיקו 1-1 עם מכבי תל אביב וסיים את העונה עם שמונה שערי ליגה.
ב-25 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה בניצחון 1-3 נגד .
לאמונת עתנו היא סדרת ספרים בנושאי אמונת ישראל וגאולת ישראל, המבוססת על שיעוריו של הרב צבי ישראל טאו, נשיא ישיבת הר המור, עוסקת בעיקר בפרשנותו לתורתם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק.
נכון לשנת התשפ"ה נדפסו במסגרת הסדרה שמונה עשר כרכים.
הסדרה יצאה לאור בהוצאת חוסן ישועות.
סדרת "לאמונת עתנו" יוצאת לאור החל משנת ה'תשנ"ד, טרם הפיצול בישיבת מרכז הרב והקמת ישיבת הר המור בנשיאותו של הרב טאו.
שיעוריו של הרב טאו עוסקים בעיקר בפרשנות לכתבי הראי"ה קוק ובנו הרצי"ה, ביסוסה על ידי ניתוח תופעות בקרב החברה הישראלית והחברה הדתית בעשורים האחרונים, וניסיון להתוויית כיוון רוחני מתוך דרכה של "התורה הגואלת" מבית מדרשו של הרב קוק.
העורך הראשי של הסדרה הוא הרב יאיר דיאמנט, ועמו הרב מרדכי הס (עד כרך ד) והרב זאב נוימן (עד כרך ו).
בחתימת כל מבוא מבהירים העורכים כי השיעורים נערכו על ידם ובאחריותם.
שמה של הסדרה נגזר מתוך הכתוב ), ופירושה – בירורי האמונה הישראלית השייכים ונצרכים לעת הזו.
מפסוק זה נגזר גם שמה של ההוצאה לאור בה היא נדפסת, חוסן ישועות, השוכנת על יד ישיבת הר המור בירושלים.
בפתח כל מבוא נדפסים דבריו של הרצי"ה קוק:
הסדרה נחשבת כליבת משנתו של הרב צבי טאו, אולם לצדה מתפרסמות מפעם לפעם חוברות שונות, בהן מתומללים שיעוריו בשלל נושאים רעיוניים ונושאים העומדים על סדר היום הציבורי, בהוצאות חוסן ישועות ושירת ישראל.
-נכון לשנת התשפ"ה יצאו לאור במסגרת הסדרה שמונה עשר כרכים.
א – קוים להבנת התקופה – 9 שיעורים: "פרקים בהלכות ציבור", "וירם קרן משיחו – לדרכו של אלקנה", "לפרשת אלישע והשליש", "נהלת בעזך", "דור ודור אמונתו", "עצב הגאולה", "כי גואל חזק אתה", "עמדתו של רבי עקיבא - הלכה לדורות", "גוי אחד בארץ", תשנ"ד (235 עמודים)
ב – קוים להבנת התקופה – 12 שיעורים: "הישר כדוד", "משכתיך חסד", "אשר עשה עמכם להפליא", "רצית ד' ארצך", "למען טהר את הארץ", לפקוח עיניים עיוורות", "הידעת חוקות שמים", "בידך עיתותי", "המאמין לא יחיש", "שלח אורך ואמיתך", "בואו חשבון", תשנ"ה (231 עמודים)
ג – בין קודש לחול – 12 שיעורים: "אליך נפשי אשא", "הבוחר בעמו ישראל באהבה", "אשרי האיש", "אלו ואלו דברי אלוקים חיים", "די לא יפסוק ודי לא יבטול", "ובתורה אתה עמל", "ראשונים כמלאכים", "משמרת למשרתי", "ואיש דעת מאמץ כוח", "עוון האמורי עד הנה", "והוכיח במישור", "זכרו ראשונות", תש"ס (300 עמודים)
ד – אוזר ישראל בגבורה – 4 שיעורים: "אוזר ישראל בגבורה", "לא אירא רע", "בגבורות ישע ימינו", "הדר הוא לכל חסידיו", תשס"א (173 עמודים)
ה – זכור ברית אברהם – שיעורים בספר עולת ראיה על פרשת העקידה, בחתימת הספר תומלל הספדו של הרב טאו על הרב אלי הורוביץ ורעייתו דינה, תשס"ג (237 עמודים)
ו – ראשונים כמלאכים – 5 שיעורים בספר עין איה על מסכת שבת בסוגיית "כל האומר...
חטא אינו אלא טועה" (על ראובן, בני עלי, שמואל, דוד ושלמה), תשס"ה (335 עמודים)
ז – העוז והענוה – 5 שיעורים בספר עין איה על מסכת שבת: ארבעה על סוגיית "יען כי גבהו בנות ציון" ואחד על סוגיית "סנדל המסומר", תשס"ו (270 עמודים)
ח – אעירה שחר – 17 שיעורים בנושא יקיצת האומה לתחייתה בגאולה הבאה בדרך הטבע, תשס"ח (256 עמודים)
ט – כן עשה הלל – 32 שיעורים בספר עין איה על מסכת שבת בנושא "ענוותנותו של הלל", תשס"ט (202 עמודים)
י – חסדך ליודעיך – 36 שיעורים בספר עין איה על מסכת שבת בנושא משנתו של רבי שמעון בר יוחאי, תשע"א (271 עמודים)
יא – הנה ימים באים – 3 שיעורים: "עד בלי די – ביאור בעין איה בסוגיית 'עתידה אישה שתלד בכל יום'", "אנא בכח – ביאור בעולת ראיה על תפילת 'אנא בכח'", "נצח היא נחלתנו – ביאור דברי חז"ל בדבר מצוות בטלות לעתיד לבוא", תשע"ג (233 עמודים)
יב – ממדבר מתנה – 8 שיעורים בסוגיות בנושא לימוד תורה: "הולך את חכמים יחכם", "ומן המקדש לא יצא", "מרחבי אל איוותה נפשי", "דרך אמונה בחרתי", "ללמוד וללמד", "וזהב הארץ ההיא טוב", "יצפון לישרים תושיה", "תאמר לבית יעקב", תשע"ה (285 עמודים)
יד – אבינה לאחריתם – 2 שיעורים: "יציץ ופרח ישראל", "כי בענן אֵראה", תשע"ט (240 עמודים)
טז – באלוקים נעשה חיל – השגחה ובחירה חופשית, ביטחון והשתדלות, הפיתוח האנושי והגאולה הבאה בדרך הטבע, תשפ"ב (220 עמודים)
יז – ואני תפילה – שיעורים על התפילה לאור משנת הראי"ה והרצי"ה קוק, תשפ"ד (234 עמודים)
יח - תאיר ארץ מכבודך - בענייני תפילה - שיעורים על ביאור הראי"ה קוק לקריאת שמע קטנה (248 עמודים)
בסוף כל כרך נדפס מדור "מקורות והערות".
בשנת תשע"ב נדפס "מפתח ערכים" – מפתח למובאות מכתבי הראי"ה בעשרת הכרכים הראשונים של הסדרה.
בשנת תשע"ג נדפסה בנפרד "מהדורה מתוקנת" למאמר "אוזר ישראל בגבורה" שנדפס בכרך הרביעי של הסדרה.
לאמצ'ה גירמה הוא אתלט אתיופי.
סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), פעמיים ברציפות סגן אלוף העולם (דוחה 2019 ויוג'ין 2022) ושיאן העולם בריצת 3000 מטר מכשולים, סגן אלוף עולם באולם (בלגרד 2022), שיאן העולם בריצת 3000 מטר מכשולים ושיאן העולם באולם בעבר (2023–2025) בריצת 3000 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 הוא זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא לאומי חדש של 8:01.36 דקות, מאית שנייה בלבד אחרי קונססלוס קיפרוטו מקניה (8:01.35 דקות) ולפני סופיאן אל-בקאלי ממרוקו (8:03.76 דקות).
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:10.38 דקות, אחרי סופיאן אל-בקאלי (8:08.90 דקות) ולפני בנג'מין קיגן מקניה (8:11.45 דקות).
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 7:41.63 דקות, אחרי בן ארצו סלמון ברגה (7:41.38 דקות) ולפני מארק סקוט מהממלכה המאוחדת (7:42.02 דקות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:26.01 דקות, אחרי סופיאן אל-בקאלי (8:25.13 דקות) ולפני אלוף העולם היוצא קונססלוס קיפרוטו (8:27.92 דקות).
בתחרות שנערכה באולם בלייווה, צרפת ב-15 בפברואר 2023 קבע בריצת 3000 מטר שיא עולם חדש של 7:23.81 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן 25 השנים של דניאל קומן מקניה (7:24.90 דקות).
הוא ניצח את מוחמד כתיר מספרד שאף הוא שיפר את שיא העולם וקבע שיא אירופה חדש של 7:24.68 דקות.
לַאמִין יַמַאל נסראווי אבאנה (בספרדית: Lamine Yamal Nasraoui Ebana; נולד ב-13 ביולי 2007) הוא כדורגלן ספרדי-קטלוני מרוקאי המשחק בעמדת הקיצוני בברצלונה מהלה ליגה ובנבחרת ספרד.
ימאל נולד באספלוגס דה ליוברגט , וגדל בשכונת רוקפונדה שבמטארו , שתיהן שוכנות במחוז ברצלונה שבקטלוניה, ספרד, כבן לזוג מהגרים.
אביו, מוניר אל-נסראווי, עובד כצבע והוא נולד בעיר הנמל לאראש שבמרוקו; אמו, שילה אבאנה, היא ילידת עיר הנמל באטה שבגינאה המשוונית ועסקה במלצרות בעברה.
ימאל, המגיע ממשפחה מוסלמית אדוקה, סיפר כי הוריו התגרשו כשהיה בן 3, ומאז גדל בנפרד אצל אביו ואצל אמו.
כשהיה בגיל 7 חתם בלה מאסיה, האקדמיה הנודעת לילדים ונוער של מועדון הכדורגל ברצלונה והעביר את רוב שנות ילדותו בעיר ברצלונה.
ימאל נחשב במהרה כאחד המוכשרים ביותר באקדמיה לנערים.
ב-22 באפריל 2023 זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת של ברצלונה, למשחק נגד אתלטיקו מדריד למחרת, במסגרת עונת בלה ליגה.
והפך לשחקן הצעיר ביותר בסגל בהיסטוריה של מועדון הכדורגל ברצלונה.
בהמשך קבע שורה ארוכה של הישגים בהם השחקן הצעיר ביותר של ברצלונה ששותף במשחק ליגה, שעלה בהרכב הפותח של הקבוצה, המבשל והמבקיע הצעיר בתולדות הליגה.
הישגים דומים היו לו גם במסגרת ליגת האלופות, בה היה לשחקן הצעיר בתולדות הקבוצה שמשחק במפעל והשחקן הצעיר בתולדות המפעל שעולה בהרכב.
בהמשך היה לכובש הצעיר בתולדות הסופר קאפ הספרדי והקלאסיקו.
ב-2 באוקטובר האריך את חוזהו בברצלונה עד שנת 2026, עם סעיף שחרור שנקבע על סך מיליארד יורו.
בטקס כדור הזהב 2024 זכה ימאל בפרס קופה, המוענק על ידי "פראנס פוטבול" לכדורגלן המצטיין עד גיל 21, והפך לצעיר ביותר שזוכה בתואר.
בנוסף הוא דורג במקום השמיני בכדור הזהב.
בעונת 2024/2025 סיים עם 18 שערים ו-21 בישולים, ועזר לברצלונה לזכות בליגה, בגביע המלך ובסופר קופה הספרדי.
בטקס כדור הזהב 2025 זכה ימאל בפרס קופה בפעם השנייה בקריירה, והפך לראשון בהיסטוריה שזכה בו פעמיים ברציפות.
בנוסף, ימאל דורג במקום השני בדירוג כדור הזהב והפך לצעיר ביותר שהגיע להישג זה.
ימאל חבר בנבחרות הנוער של ספרד.
ב-2021 הוא שיחק ארבעה משחקים וכבש שער אחד לזכות נבחרת נערים של ספרד עד גיל 16.
ב-2022 שיחק גם בנבחרות עד גיל 15, 17 ו-19, ובמאי 2023 הוביל את ספרד לחצי גמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17, בו הפסידה 1–3 לצרפת.
את שערה היחיד של הנבחרת במשחק זה כבש ימאל.
ב-1 בספטמבר 2023 זומן על-ידי מאמן נבחרת ספרד הבוגרת, לואיס דה לה פואנטה, לסגל הנבחרת למשחקי מוקדמות יורו 2024. ב-8 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ה"לה רוחה", ואף כבש בניצחון 7–1 על .
בכך, הפך בגיל 16 ו-57 ימים לשחקן ולכובש הצעיר ביותר בהיסטוריה של נבחרת ספרד ושבר את שני השיאים של עמיתו לקבוצה, גאבי.
בנוסף, הוא עקף את גארת' בייל והפך לכובש הצעיר ביותר במוקדמות אליפות אירופה.
ב-12 בספטמבר הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר שפתח בהרכב נבחרת ספרד, בניצחון 6–0 על .
הוא זומן לסגל נבחרת ספרד ליורו 2024, וכבר במשחק הראשון בטורניר, ניצחון 0–3 על ב-15 ביוני, הפך לשחקן הצעיר ביותר שמופיע ומבשל באליפות אירופה בכדורגל, בגיל 16 ו-338 ימים.
ב-9 ביולי הפך לכובש הצעיר ביותר בהיסטוריה של הטורניר, כשכבש בניצחון 2–1 על בחצי הגמר, וב-14 ביולי הפך לצעיר ביותר שזוכה בטורניר הבוגרים של היורו, בגיל 17 ויום.
הוא נבחר לשחקן הצעיר של הטורניר ושערו נגד צרפת זכה בפרס שער הטורניר.
ובשנת 2025 שבר את השיא של קיליאן אמבפה בכך שהיה מועמד לפרס כדור הזהב בגיל 17 והשיא היה בגיל 18.
ימאל חוגג את שעריו בהצגת המספר 304, שלוש הספרות האחרונות במספר המיקוד של שכונת ילדותו רוקפונדה.
ב-14 באוגוסט 2024 נדקר אביו של ימאל, מוניר נסראווי, בחניון בעיר מטארו.
בעקבות אירוע הדקירה, דווח כי משטרת ספרד עצרה ארבעה גברים שנחשדו כמעורבים בתקיפה.
ב-17 באוגוסט שוחרר נסראווי מבית החולים במצב יציב.
ימאל דובר ספרדית, קטלאנית וערבית.
במהלך חודש הרמדאן הותאמה לו תוכנית אימונים ותזונה מיוחדת המתחשבת בצום, כפי שנעשה בעבר לעוסמאן דמבלה ולאנסו פאטי.
בימים של משחק הוא אינו צם, לאחר שקיבל היתר דתי לכך.
השחקן הצעיר של טורניר יורו 2024
לאמורל, רוזן אגמונט (בהולנדית: Lamoraal van Egmont; 18 בנובמבר 1522 – 5 ביוני 1568) היה מצביא ומדינאי פלמי בהולנד הספרדית שהוצאתו להורג הציתה את המרד ההולנדי.
רוזן אגמונט היה ראש אחת המשפחות החזקות ועתירות הנכסים בארצות השפלה.
לאמורל קיבל בצעירותו חינוך צבאי בספרד.
לאמורל מונה ב-1559 לסטאדהאודר של פלנדריה וארטואה.
לאמורל היה חבר ביחד עם וילם הראשון, נסיך אורנז' ופיליפ דה מונמורנסי רוזן הורן במועצה מטעם פליפה השני, מלך ספרד שהייתה ממונה על פלנדריה וארטואה.
עם הצגת האינקוויזיציה באזור על ידי הקרדינל של אראס אנטואן פרנו דה גרנוולה הביעה המועצה התנגדות.
לאמורל ביקר במדריד בניסיון לפייס את פליפה השני, מלך ספרד.
אולם לאחר התגברות תנועת האיקונוקלאזם,
פליפה השני, מלך ספרד שלח לאזור את פרננדו אלברס דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה,
לאמורל ורוזן הורן החליטו להישאר למרות אזהרת וילם הראשון, נסיך אורנז' שבחר לסגת מבריסל.
לאמורל נעצר על ידי פרננדו אלברס דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה בעוון כפירה והוצא להורג ביחד עם פיליפ דה מונמורנסי רוזן הורן.
לאמורל הוא גיבור מחזהו של יוהאן וולפגנג פון גתה והקומפוזיציה שהלחין לו לודוויג ואן בטהובן אשר הפתיחה שלו מושמעת באופן תדיר באולמי הקונצרטים.
"לאן שלא תלכי" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית שירי מימון.
רמי קלינשטיין הלחין את השיר, והשתתף בכתיבת מילותיו עם תמי סטמרי.
ארז ברזוליק עיבד את המילים.
השיר התפרסם ב־22 בינואר 2006 כסינגל החמישי והאחרון מתוך אלבום הבכורה של מימון, "שירי מימון" (2005), והפך לאחד מלהיטיה הגדולים של הזמרת.
רמי קלינשטיין התייחס לשיר, כפי שביצעה אותו מימון, כשיר שהועיל לנשים.
גם המבקר עמית סלונים התייחס לשיר באותו האופן: .
דור שכניק מאתר פרוגי כתב: .
השיר הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־2 בפברואר 2006, זכה להצלחה וצעד 10 שבועות עד 27 באפריל 2006, אז יצא מהמצעד.
בשיאו הגיע למקום השלישי ב־9 במרץ 2006.
הפקת קולות – רמי קלינשטיין
ייעוץ מוזיקלי – חיים רייכנטל
לאמיה (ביוונית עתיקה: Λάμια) במיתולוגיה היוונית הייתה מפלצת שאוכלת ילדים.
במסורת מאוחרת יותר היא מתוארת כרוח רעה או כשד.
על פי המיתוס, לאמיה הייתה בתו של פוסידון אל הים ושל ליביה נסיכת מצרים.
בגרסה אחרת היא הייתה בתם של בלוס (בנם של פוסידון וליביה) מלך מצרים ושל אשתו אכירו.
לאמיה הייתה המלכה היפה של לוב, והיא הפכה למאהבת של זאוס מלך האלים.
הדבר עורר קנאה באשתו של זאוס הרה, ולכן היא הפכה את לאמיה למפלצת.
לאמיה תוארה כמפלצת עם פלג גוף עליון של אישה, ופלג גוף תחתון של נחש.
לעיתים היא גם תוארה עם שיער שעשוי מנחשים בדומה למדוזה.
הרה גם הרגה את ילדיה של לאמיה.
על פי גרסה אחרת, הרה קודם הרגה את ילדיה של לאמיה, והצער הגדול של לאמיה, הוא זה שגרם לה להפוך למפלצת שאוכלת ילדים.
בנוסף לאמיה גם קוללה בחוסר יכולת לעצום את עיניה, כך שלעולם לא תתאפשר לה מנוחה ממראה ילדיה המתים, אולם זאוס רכך את הקללה, והוא העניק לה את היכולת לשלוף את עיניה החוצה, ולהחזירן למקומן כעבור זמן מה.
על פי אחת הגרסאות, לאחר הפיכתה למפלצת, לאמיה הפכה להיות המלכה של שבט מפלצתי שנמצא בעיר סירטיס שבלוב, והיה מורכב ממפלצות אוכלי אדם שהיו דומות לה ונקראו בשם לאמיות.
הם היו עם פלג גוף עליון של אדם, ופלג גוף תחתון של נחש, ולעיתים גם עם שיער שעשוי מנחשים.
קבוצה זו כללה כנראה גם את שלושת האחיות הגורגונות: מדוזה, סטינו ואוריאלה, מכיוון שהם גם שילבו מאפיינים אנושיים עם מאפיינים נחשיים, והם גם גרו בלוב.
מדוזה נהרגה לבסוף על ידי פרסאוס.
הקבוצה כללה גם את המפלצת פוינה, שהייתה חצי אישה וחצי נחש, ונשלחה על ידי אפולו נגד העיר ארגוס.
פוינה נהרגה לבסוף על ידי קורובוס.
לאמיה נהרגה לבסוף על ידי הרקולס במהלך המשימה ה-11 שלו.
הרקולס גם הרג את שאר הלאמיות שהיו חברי השבט של לאמיה, למעט מדוזה ופוינה שכבר נהרגו קודם.
על פי גרסה אחרת, לאחר הפיכתה למפלצת, לאמיה הפכה להיות המלכה של שבט מפלצתי אחר שנמצא בעיר טלפילוס שבאיטליה, והיה מורכב ממפלצות אוכלי אדם שהיו ענקים ונקראו בשם לסטריגונים.
אודיסאוס ואנשיו נתפסו על ידם כשהם הגיעו לעיר שלהם, אך לבסוף אודיסאוס וחלק מאנשיו הצליחו לברוח, בעוד שאר האנשים נאכלו על ידי הלסטריגונים.
לאחר מותה, לאמיה הגיעה לשאול, ושם היא הפכה לרוח בדמות חצי אישה וחצי נחש, שמשרתת את הקטה אלת הקסמים בשאול.
הרקולס נתקל שוב בלאמיה, כשהוא ביקר בשאול במהלך המשימה ה-12 שלו.
לאמיה רצתה לנקום בהרקולס על כך שהוא הרג אותה, ולכן היא נעמדה מולו וחסמה את דרכו, בעוד שאר הרוחות בשאול נסו מפניו.
הרקולס דקר את לאמיה עם החרב שלו, אך נוכח לדעת שהיא רק צל חסר חיים.
על פי גרסה אחרת, מדוזה היא זו שחסמה את דרכו של הרקולס בשאול, כי היא רצתה לנקום בו על כך שסבא רבא שלו פרסאוס הרג אותה.
לאנגר (Langres) היא עיר במחוז אוט-מארן שבחבל גראנד אסט בצפון-מזרח צרפת.
העיר ממוקמת על צוק אבן גיר המתנשא לגובה של 475 מטר מעל פני הים.
היא נמצאת על פרשת המים שבין אגן הנהר סן לבין אגן הנהר רון.
העיר נקראת על שם הלינגונים, אחד השבטים הקלטים שהתיישבו בגאליה.
הרומאים כבשו את המקום מידי הלינגונים ובנו בו 12 מגדלים, 7 שערים וסוללה לאורך 3.5 ק"מ סביב.
יישוב זה היה מקום הצטלבותן של 12 דרכים רומיות.
שער ניצחון מן המאה הראשונה לספירה וחפצים שונים במוזיאון לאמנות ולהיסטוריה שבעיר מעידים על קיומה של עיר גאלו-רומית בשם אנדמאנטונום.
אחרי פלישות השבטים הגרמאנים, העיר שגשגה בימי הביניים, בעיקר בזכות היותה מקום מושבם של בישופים שסמכותם השתרעה על שלוש פרובינציות (היום חבל שמפאן-ארדן וחבל בורגון-פראנש-קונטה).
אחדים מבישופים אלה התמנו על ידי הקיסר קרל הגדול כשליחים אימפריאליים.
אורבנוס מלאנגר שהיה בישופ במאה ה-4 הגיע למעמד קדוש.
במאה התשיעית קיבלו הבישופים את הזכות לטבוע מטבעות, וב- 927, את הזכות למנות את מושלה הצבאי של העיר.
לעיתים היו הבישופים דוכסים, שהשתייכו למעמד האצולה הצרפתי.
במאות הארבע עשרה והחמש עשרה חוזקו הביצורים, והעיר עברה לחסותו של מלך צרפת.
בתקופת הרנסאנס חל בעיר שגשוג כלכלי ניכר, והוקמו בניינים רבים שנשארו עומדים על תילם עד ימינו אלה.
ניתן לסייר לאורך הסוללה המקיפה את העיר, ולהשקיף על עמק הנהר מארן.
מגדל נאווארה שהוקם ב- 1521 על ידי פרנסואה הראשון, מלך צרפת.
השער הגלו-רומי שהוא העתיק שבשבעת שערי חומת העיר.
המוזיאון להיסטוריה ולאמנות המכיל חפצי עתיקות מצריים ומוזאיקה רומאית.
אחד מבניה של העיר היה הפילוסוף דני דידרו, עורכה הראשי של האנציקלופדיה הגדולה, שפסלו מוצב ברחובה הראשי של העיר.
לאנה לאנג היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס.
דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Superboy #10 מספטמבר/אוקטובר 1950, והיא נוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר ג'ון סיקלה.
לאנה היא נערה ג'ינג'ית שהייתה אהובתו של קלארק קנט בשנות התיכון בעיירה סמולוויל.
בתור הכסף של הקומיקס, דמותה הופיעה באופן קבוע בסדרת הדגל של סופרבוי, ולעיתים הופיעה כבוגרת בסדרת הכותרים הראשית של סופרמן מתחרה באהובתו הנוכחית, לויס ליין.
בהמשכיות DC שלאחר המשבר בעולמות האינסופיים, לאנה היא עדיין חברה טובה של קלארק עם מידה מסוימת של מתח רומנטי הסובב אותם.
לאנה הייתה נשואה לפיט רוס, החבר הטוב ביותר של קלארק בנעוריו, ולה בן בשם קלארק פיט רוס.
דמותה של לאנה לאנג זכתה למספר עיבודים מחוץ לקומיקס.
אנט אוטול גילמה את הדמות בסרט "סופרמן 3", קריסטין קרוק גילמה את הדמות בסדרת הטלוויזיה "סמולוויל", ואילו עמנואל שריקי מגלמת את הדמות בסדרה "סופרמן ולויס".
בסיפורים המקוריים של סופרבוי, לאנה הייתה הנערה שגרה בשכנות לבית משפחת קנט בסמולוויל והייתה מושא אהבתו של סופרבוי.
בסיפורי תור הכסף, לאנה לעיתים התנהגה כדמות צעירה של לויס, מנסה רוב זמנה להוכיח כי סופרבוי וקלארק קנט הם אותו אדם.
במקרה אחד, לאנה הצליחה להציל חייזר דמוי חרק שנלכד תחת עץ שנפל בסמולוויל.
כאות תודה על הצלתו, החייזר נתן לה טבעת ביו-גנטית אשר איפשרה לה לרכוש תכונות של חרק בדומה לעכבישנים.
לאנה יוצרת לעצמה תחפושת ומסכה שדומה לדבורת הדבש ויוצרת לעצמה את הזהות של "מלכת החרקים", עימה היא יוצאת למספר הרפתקאות.
ללאנה מספר הרפתקאות נוספות עם סופרבוי וקבוצת לגיון גיבורי-העל.
עוד מופיע בכמה סיפורי תור הכסף הוא דודה של לאנה, פרופסור פוטר, מדען אקצנטרי ומוזר.
אחרי שלאנה וקלארק סיימו את שנות התיכון, לאנה הולכת למכללה ולבסוף נעשית שדרנית טלוויזיה; כבוגרת, היא נעשית יריבתה של לויס ליין על יחס רומנטי מצידו של סופרמן בקומיקס של שנות ה-60, כאשר לעיתים קרובות מופיעה בכותר .
בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, לאנה נעשית מנחה בערוץ חדשות הערב WGBS במטרופוליס כשדרנית משנה לקלארק קנט.
המשיכה שלה לסופרמן בזמן הזה דועכת לאיטה ומשאירה את סופרמן פנוי לזרועותיה של לויס ליין.
לאנה בהמשך נעשית מעורבת רומנטית עם גיבור-על חייזר בשם ורטוקס.
לבסוף לאנה וקלארק מעורבים רומנטית בסיפורים הקודמים למאורעות המשבר בעולמות האינסופיים.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, עם השימוש במערכת המולטי-יקומים שהמציאה חברת DC, נוספה לדמותה של לאנה לאנג גרסה מקבילה מארץ-2, עולם ביתם של חברת הצדק של אמריקה ושל כמה מגיבורי-העל מתור הזהב.
לאנה מארץ-2 הוצגה לראשונה בחוברת Superman Family #203 מספטמבר/אוקטובר 1980. לפי גרסה זו, בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, לאנה לאנג הצטרפה למערכת העיתון הבדיונית "הדיילי סטאר" (לפני שזו נקראה "הדיילי פלאנט") כמבקרת טלוויזיה.
היא מספרת לקלארק קנט שהיא ומשפחתה עזבו את סמולוויל כשהיא הייתה מאוד צעירה ומסבירה מדוע הם לא נפגשו כשהיו נערים כמו מקביליהם מארץ-1.
לאחר מכן, לאנה הופכת למלכת החרקים כמו בארץ-1, כאשר בשונה מקודם לאנה מקבלת קמע מסתורי מאביה הארכאולוג.
אביה אומר לה שהקמע נוצר כדי לאפשר לפרעה לשלוט ולהטות את המון הארבה שאיים על מצרים העתיקה.
לרוע המזל, הקסם המשויך לקמע הוטען אנרגטית על ידי צליל הכנפיים של החרקים המתקרבים, וצליל טיסתו העל-קולית של סופרמן דמה מספיק כדי להפעיל את הקסם.
לפיכך אולצה לאנה לייצר חליפת כיטין זהובה-חומה שארוגה על ידי טוואי המשי תחת שליטתה ולאמץ את האלטר אגו של נבלת-העל מלכת החרקים.
אחרי קרב ראשוני עם סופרמן, מלכת הדבורים נפלה תחת השפעתו המנטלית של אולטרה-יומנייט, יריבו של סופרמן, שהשאיר אותה תחת השפעת הכישוף ומנע ממנה לחזור למצב נורמלי.
סופרמן מארץ-2 יכול היה למצוא נסיוב לכישוף, שאיתו לאנה יכלה להסיר את הדחף מעליה ולגרום לה להשתמש בקסם הקמע לטובתה.
בהמשך, מלכת החרקים של ארץ-2 יכלה להשתמש בכוחותיה כדי לסייע לסופרמן בשעת הצורך.
גרסה זו של לאנה לאנג נמוגה מהקיום עם תחילתו של המשבר בעולמות האינסופיים.
לאחר המיני-סדרה המשבר בעולמות האינסופיים של שנים 1985–1986, מספר אלמנטים בהיסטוריה של הדמות שוכתבו מהיסוד, החל בחוברת Man of Steel #1 בכתיבתו של ג'ון ביירן.
במאורעות שלאחר המשבר, לאנה הייתה חברת ילדות של קלארק וביניהם שרר מתח רומנטי.
אחרי סיום לימודי התיכון, קלארק לקח את לאנה לטיול באומרו שיש לו להגיד לה משהו מאוד חשוב.
לאנה חשבה שקלארק יציע לה נישואים אך במקום זאת קלארק חשף את סודותיו בפניה והראה לה את זה מוחשית כשעף איתה מסביב לעולם.
הוא הסביר לה שהוא צריך לעזוב את סמולוויל כדי לעזור לאנושות ברחבי העולם.
קלארק נישק את לאנה לשלום.
תגובתה הייתה הלם חזק לא רק בשל גילוי סודותיו אלא גם בגלל ההבנה שלקלארק לא היה כל רגש רומנטי כלפיה.
לאנה נשארה לבדה ושבורת לב.
אחרי שלאנה התעמתה מולו שנים לאחר מכן, קלארק הרגיש נורא על כך שפגע בה.
כשקלארק גילה את זהותו לעולם כסופרמן שנים אחר כך, לאנה האבודה והעצובה הסיקה את זהותו האמיתית והחלה לעקוב אחריו במידה כזאת שלקס לות'ר הבחין בתדירות שבה היא מופיעה בקרבת גיבור-העל והעביר אותה עינויים קשים כדי לנסות להוציא כל מידע פנימי עליו.
למרות זאת, לאנה שמרה בגבורה על סודו של סופרמן ולאחר שהוא הציל אותה מערכת היחסים ביניהם חזרה להיות תקינה, אם כי מרוחקת.
שלא כמו גרסת ארץ-1 שלפני המשבר, לאנה לא פצחה בקריירה עיתונאית, לא נאבקה עם לויס ליין על אהבתו של סופרמן וגם לא שיחקה תפקיד חשוב בחייו של קלארק במטרופוליס.
מערכת היחסים של קלארק ולאנה שוכתבה שוב במיני-סדרת הקומיקס "סופרמן: זכות מלידה" משנת 2003, בכתיבתו של מארק וייד.
במיני-סדרה הזו, בין קלארק ללאנה הייתה מערכת יחסים רומנטית בנעוריהם.
בתחילת הסיפור, לאנה עזבה זה מכבר את סמולוויל לאחר שובו של קלארק ממסעו חובק העולם.
עם חזרתו, קלארק המאוכזב מגלה כי לאנה עזבה וכי לא נשמע ממנה מאז.
בעקבות סיפור זה, אין כל אזכור נוסף לחייהם המשותפים.
שנים לאחר מכן בהמשכיות שלאחר המשבר, לאנה מתחתנת עם פיט רוס ושניהם מתגוררים בסמולוויל ומנהלים חיים שקטים ורגועים.
ללאנה נולד בן לו היא קוראת על שם חברם המשותף קלארק, וזאת לאחר שסופרמן מציל את חייו כאשר תאונת דרכים גורמת לה להיכנס ללידה מוקדמת.
פיט החל בקריירה פוליטית ונבחר לסנאט.
בשנת 2000, פיט רוס הופך לסגן הנשיא של לקס לות'ור במסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית.
לות'ור זוכה בבחירות, ולאנה עוברת עם פיט לוושינגטון הבירה.
בסופו של דבר, לקס לות'ור עוזב את תפקידו, סגנו פיט רוס הופך לנשיא ארצות הברית, ולאנה הופכת לגברת הראשונה של ארצות הברית.
כשיחסיה עם פיט מתחילים לעלות על שרטון, לאנה מנסה להתחבר שוב לקלארק, למורת רוחה של לויס ליין, כעת אשתו.
פיט ולאנה חזרו לתקופה קצרה לאחר שסופרמן הציל את שניהם ממוות בחוברת The Adventures of Superman #647.
בחוברת Superman #654, העורך הראשי של הדיילי פלאנט פרי וייט מדווח כי לאנה לאנג נהייתה המנכ"ל של חברת "לקסקורפ", חברתו הקודמת של לקס לות'ר.
ברומן הגרפי "באטמן: האביר האפל חוזר" אותו כתב פרנק מילר, לאנה היא אישה מבוגרת, עורכת ראשית בעיתון "דיילי פלאנט".
לאורכו של הסיפור, היא התומכת העיקרית בבאטמן והיא מופיעה בתוכניות טלוויזיה בעימות מתמשך הנוגע לשיטותיו והשפעתו של באטמן על העולם.
במיני-סדרת הקומיקס אותה כתב מארק מילר שהתפרסמה בחותם , דמותה של לאנה לזרנקו מאוקראינה הסובייטית מבוססת על דמותה של לאנה לאנג.
דמותה של לאנה הופיעה כנערה מתבגרת או אישה צעירה בעיבודים טלוויזיוניים שונים של סופרבוי וסופרמן.
בפיילוט הטלוויזיה הכושל "ההרפתקאות של סופרבוי" משנת 1961, לאנה לאנג הופיעה לראשונה על המסך.
את הדמות גילמה באני האנינג לצידו של השחקן ג'וני רוקוול כסופרבוי.
בתחילת 1966 הופיעה דמותה של לאנה בסדרת האנימציה "ההרפתקאות של סופרבוי" בקטעים שהורכבו מ"ההרפתקאות החדשות של סופרמן" וסדרות אנימציה אחרות.
בסרטו של ריצ'רד דונר "סופרמן" משנת 1978, לאנה מופיעה בקצרה בסצנה בתיכון סמולוויל, שבה הופיעה כמעודדת שהייתה לה התאהבות נראית לעין בקלארק למרות שהחבר הנוכחי שלה היה שחקן פוטבול בשם בראד.
את דמותה גילמה השחקנית דיאן שרי.
בסרט הקולנוע "סופרמן 3" משנת 1983 של הבמאי ריצ'רד לסטר, גילמה את לאנה לאנג השחקנית אנט אוטול.
בסרט הזה לאנה היא גרושה ואם לבן בשם ריקי.
חברה לשעבר, בראד, היה בריון שהתעמר בקלארק בילדותו, וכעת הוא שומר ביטחון שיכור שעדיין רודף אחרי לאנה.
בשנות ה-80 המאוחרות שודרה סדרת טלוויזיה בשם "סופרבוי".
לאנה גולמה על ידי השחקנית סטייסי היידוק.
בגרסה הזאת, לאנה הייתה חברה לטווח ארוך של קלארק אשר ליוותה אותו לאוניברסיטת שוסטר (ע"ש ג'ו שוסטר, מיוצריו של סופרמן) ואחר כך בסוכנות שעוסקת בדברים יוצאי דופן.
היא וקלארק חקרו מקרים מסתוריים שמתרחשים בקפיטול סיטי, פלורידה.
דמותה של לאנה הופיעה פעם יחידה בסדרת הטלוויזיה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", והיא גולמה על ידי השחקנית אמילי פרוקטר.
לאנה הופיעה בפרק המתרחש ביקום מקביל שבו לויס נעלמה במהלך מסע ביער האמזונאס ולאנה מאורסת לקלארק ודוחקת בו לשמור על כוחותיו העל-אנושיים בסוד מתוך פחד שהממשלה תכלא אותו מאחורי סורג ובריח ותערוך בו ניסויים.
כאשר לויס מהעולם האמיתי משכנעת אותו להפוך לסופרמן, לאנה מסיימת את היחסים ביניהם.
פרק הפיילוט של "סופרמן: סדרת האנימציה" שמר על נאמנות להמשכיות שלאחר המשבר, כאשר לאנה לאנג היא הראשונה שיודעת על כוחותיו של קלארק, והייתה לה התאהבות ממושכת בו.
בהמשך הסדרה, לאנה הופיעה כמבוגרת כמעצבת בגדים בעלת שם עולמי.
את לאנה הצעירה דיבבה השחקנית קיילי שמידט, ואת לאנה הבוגרת דיבבה השחקנית ג'ולי פישר.
בשמונה העונות הראשונות של הסדרה "סמולוויל", השחקנית קריסטין קרוק מגלמת את לאנה לאנג.
בניגוד לקומיקס, שם שיערה הוא ג'ינג'י, בסדרה לאנג מופיעה עם שיער חום.
לפי גרסת הסדרה, לאנה לאנג היא יתומה שגודלה על ידי דודתה נל.
היא מנהלת את בית הקפה "הטאלון" (בעונות 1–3), המצוי בבעלות משותפת שלה ושל לקס לות'ר.
במשחק הווידאו "יקום DC אונליין" דמותה מדובבת על ידי לורי סינגר.
הלאנדסקנכט היו שכירי חרב אירופאים (לרוב גרמנים) שפעלו מסוף המאה ה-15 עד סוף המאה ה-16 ושימשו בדרך כלל כנושאי רומח.
המונח "לאנדסקנכט" בא משתי מילים בגרמנית - Land ("ארץ" או "מדינה") ו-Knecht ("משרת" או "אביר").
לפעמים הם ידועים גם בשם "לאנצקנכט", שבו המילה Land מוחלפת במילה Lantz, שמשמעותה בגרמנית היא "רומח פרשים".
הלאנדסקנכטה היו לוחמים חמושים ומנוסים, שגויסו במספרים גדולים ברחבי גרמניה ואוסטריה על ידי הקיסר הרומי הקדוש, מה שהבטיח גם כמות וגם איכות לצבא הקיסרי במשך 150 שנה (למרות שהלאנדקסנכטה היו גם מועדים למרידות).
בשיאם, בתקופת שלטונו של שארל החמישי מהבסבורג ובהנהגתם של מנהיגים בולטים כגיאורג פון פרונדסברג וניקולס מסאלם, השיגו הלאנדסקנכטס הקיסרי הצלחות חשובות כמו לכידתו של המלך הצרפתי פרנסואה הראשון, מלך צרפת בקרב פאביה ב-1525, והעמידה מול הטורקים העות'מאנים בראשות סולימאן המפואר במצור על וינה ב-1529.
עיקר נשקם של הלאנדסקנכטים היו רמחים באורך של בין 4 ל-5 מטרים.
היחידות הצבאיות היו נכנסות לקרב בצורת ריבוע עם חומת רמחים מסביב.
מלפנים היו פורצים נושאי החרבות שהיו כוח חלוץ בהתקפה.
צבא לאנדסקנכטים היה במבנה היררכי מדוקדק עמוס בבעלי תפקידים.
כמו כן כל חייל היה מחויב לחתום על אמנה שהייתה הקוד האתי של הלוחמים.
מרגע כניסתם אל הצבא השכיר הפסיקו למעשה אנשי צבא הלאנדסקנכט להיות מחויבים למדינה כלשהי ועל כן הורגשה בצבא "רוח חופש".
להבדיל מסולם המעמדות הקפדני שהיה באירופה, לוחמים נבחנו והתקדמו בזכות יכולותיהם הצבאיות ולא על סמך המוצא המעמדי שלהם.
דבר זה משך רבים מבני העם הפשוט אל שורות שכירי-חרב אלה.
האגדות על הלאנדסקנכט החלו רווחות במאה ה-19 עם תחילתה של ההתעוררות הלאומית הגרמנית.
כחלק מזרם הרומנטיקה באמנות החלו להמציא מארשים בדיוניים שהוצגו כשירי המנון מלחמתיים של אנשי הלאנדסקנכט.
המארש "מוות רוכב בפלאנדריה" זכה לפופולריות בקרב חיילי צבא הקייזר, אחרי הקרבות העזים של תחילת המערכה הבלגית בימי מלחמת העולם הראשונה.
לאנדרו דניאל סומוסה (בספרדית: Leandro Daniel Somoza; נולד ב-26 בינואר 1981 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.
סומוסה החל לשחק בקבוצת ולס סארספילד, אחת מחמש הקבוצות הגדולות של ארגנטינה.
הוא נחשב לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה ומילא תפקיד מרכזי בזכייתה באליפות הקלאוסורה לשנת 2005. בהרכבה של הקבוצה שיחקה גם ליאנדרו גרסיאן והשניים זכו לתשומת לב רבה גם בשל הדמיון בשמותיהם.
ב-2006 עבר סומוסה לשחק בוויאריאל הספרדית והצטרף לבני ארצו ששיחקו אז בקבוצה - חואן רומן ריקלמה, גונזאלו רודריגז, רודולפו ארואברנה, מריאנו ברבוסה ופבריסיו פואנטס.
הוא אמנם שיחק ב-25 ממשחקי קבוצתו בליגה אך לא הצליח לבסס את מקומו בהרכב הקבוצה וכעבור שנה הושאל לריאל בטיס בה גם נכשל לתפוס מקום בהרכב.
ב-2008 רכשה ולס סארספילד את כרטיסו בחזרה.
סומוסה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה בספטמבר 2007 בהפסד לברזיל.
הוא ערך הופעה נוספת במדים הלאומיים בהפסד לספרד.
לאנדרו וילאס בואס סימיוני (בפורטוגזית: Leandro Vilas Boas Simioni; נולד ב-29 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר ברזילאי אשר שיחק בעמדת החלוץ.
סימיוני החל את הקריירה שלו בפורטוגזה, מהליגות הנמוכות בברזיל ושיחק במדיה במשך שנתיים.
בשנת 2006 חתם בנובמברו מהליגות הנמוכות בברזיל, אך בחודש יוני עזב לכדורגל האירופי וחתם בתחילת עונת 1997–1996 בסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית.
בעונת 1998–1997 חתם סימיוני לעונה בגולדן מליגת העל בהונג קונג, במהלך העונה ביסס סימיוני את מעמדו כשחקן מוביל בליגה.
בעונת 1999–1998 חתם סימיוני בסאי קונג ובסיים העונה זכה בתואר מלך השערים של הליגה כשבמאזנו 19 שערי ליגה.
בעונת 2000–1999 חתם סימיוני באיי הופ ובסיים העונה זכה בתואר מלך השערים בפעם השנייה ברציפות כאשר בעונה זו כבש 14 שערים.
בינואר 2001 עזב את איי הופ וחתם לעונה ביוקוהמה אף.
מרינוס מליגת העל היפנית, אך לא התאקלם בקבוצה ועזב אותה בחודש יולי לאחר שלוש הופעות ליגה בלבד בהם לא כבש.
בשנת 2002 חתם סימיוני לשנה בבאהיה מליגת העל הברזילאית, אך במהלך העונה עבר לסנטה קרוז מליגת המשנה הברזילאית, וסייע לה לסיים את העונה במקום הרביעי.
בשנת 2003 חתם בפאוליסטה מליגת המשנה הברזילאית, אך בחודש יוני עזב לכדורגל האירופי וחתם בתחילת עונת 2004–2003 ברוט-וייס אוברהאוזן מהבונדסליגה השנייה, ושיחק במדיה עד סוף עונת 2005–2004, במהלך כל התקופה ערך 43 הופעות וכבש שישה שערים.
במרץ 2007 חתם סימיוני בבנדיירנטה מהליגות הנמוכות בברזיל, והתמודד עמה על אליפות סאו פאולו.
בעונת 2007/2008 חתם סימיוני בקבוצת בני סכנין, ב-4 באוגוסט 2007 ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו.
ב-18 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה במסגרת ליגת העל, כשסייע לקבוצתו לנצח 0–1 את מכבי חיפה באצטדיון קריית אליעזר.
בחודש אוקטובר לאחר חודשיים בלבד בבני סכנין, חתם סימיוני בהפועל באר שבע עד סוף העונה.
ב-12 באוקטובר כבש סימיוני את שערו הבכורה במהלך הופעתו הבכורה במסגרת גביע הטוטו לליגה הלאומית, וסייע לבאר שבע לנצח 0–1 את הפועל עכו באצטדיון העירוני נהריה.
ב-20 באוקטובר כבש סימיוני את שערו הראשון במהלך הופעתו הבכורה במסגרת הליגה הלאומית, וסייע לבאר שבע לנצח 2–0 את הפועל ניר רמת השרון באצטדיון וסרמיל.
בעונה זו, כבש סימיוני 15 שערים מתוכם 3 בגביע הטוטו.
בעונת 2008/2009 חתם סימיוני לעונה נוספת בהפועל באר שבע.
ב-3 בפברואר 2009 זכה סימיוני עם באר שבע בגביע הטוטו לליגה הלאומית, לאחר ניצחון 0–1 על מכבי הרצליה באצטדיון וינטר.
במהלך העונה סייע לבאר שבע לסיים במקום ה-3 ולעלות לליגת העל.
בעונה זו, כבש סימיוני שישה שערים מתוכם שלושה בגביע הטוטו.
בחלון העברות של ינואר בעונת 2009/2010 חתם סימיוני במכבי עירוני בת ים עד סיום העונה.
ב-25 בינואר 2010 ערך סימיוני את הופעתו הבכורה בניצחון 3–0 על הפועל ראשון לציון באצטדיון העירוני בת ים.
ב-23 באפריל סימיוני כבש צמד במדי קבוצתו וסייע לה לנצח 4–3 את סקציה נס ציונה.
בעונה זו, כבש סימיוני שלושה שערים במסגרת הליגה וסייע לקבוצתו להעפיל לפלייאוף העליון.
ב-4 בנובמבר 2010 חזר סימיוני לברזיל וחתם באוניאו וילה סה מהליגות הנמוכות בברזיל.
אך בעקבות חוסר שביעות רצון מהשכר הנמוך שקיבל, ושעות נסיעה שהצטרך לעשות מדי יום, החליט סימיוני לעזוב את המועדון ולפרוש מכדורגל.
סימיוני נולד בסאו ברנרדו דו קמפו, מדינת סאו פאולו שבברזיל.
בדצמבר 2010 היה סימיוני מעורב בתאונת דרכים בברזיל, נפצע בה קשה ונותר משותק בפלג גופו התחתון.
מחוז לאנה (אסטונית: Lääne maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה.
המחוז ממוקם בחלקה הצפון-מערבי של המדינה וגובל במחוז פרנו בדרום, במחוז ראפלה במזרח ובמחוז האריו בצפון-מזרח.
הים הבלטי מפריד בין מחוז לאנה לשני המחוזות המערביים במערב: היו וסארה.
עד למאה ה-13 התגבש המבנה המנהלי של אסטוניה.
היחידה הקטנה ביותר הייתה פלך (Kihelkond), שכלל כמה כפרים וכמה פלכים יצרו מחוז (maakond).
באותה תקופה היה מחוז לאנה מדינה עצמאית ונקרא בלטינית רוטאליה וכן מריטימה, השם הגרמני היה ויק (Wiek).
על פי כתביו של הנריק מליבוניה כללה מריטימה שבעה פלכים.
בתחילת שנת 1220 פלש הצבא השוודי בהנהגת המלך יוהאן הראשון ללאנמה, כבש את מבצר ליהולה, השאיר במקום חיל מצב וכן את הרוזן (יארל) קארל החרש (Karl Döve) ואת הבישוף קארל מאגנוסון.
המניע לפלישה השוודית היה מסע הצלב המוצלח של האבירים הגרמנים והדנים בראשית המאה ה-13 באזור.
ב-8 באוגוסט אותה שנה הטילו כוחות צבא מסארמאה ומרוטאליה מצור על המבצר.
במהלך "קרב ליהולה" שפרץ במקום הוצת המבצר והכוחות השוודים הושמדו.
קרוב ל-500 חיילים שוודים נהרגו, ביניהם גם הרוזן והבישוף.
בעקבות כיבוש האזור בידי המסדר הליבוני הפך המחוז בגבולותיו דאז למרכזה של בישופות אזל-ויק (Ösel-Wiek Bistum), שהייתה רוזנות עצמאית בתוך הקונפדרציה הליבונית.
חלקים מטירת הבישוף נשתמרו עד ימינו בהאפסלו.
בתקופה הסובייטית נקרא המחוז "ראיון האפסלו" וב-19 בפברואר 1990 שונה שם המחוז לשמו הנוכחי.
עד אוקטובר 2013 כלל המחוז 12 נפות, מתוכן אחת עירונית ו-11 כפריות.
באוקטובר 2013 מוזגו הנפות הכפריות ריסטי (Risti), אורו (Oru) וטאבלה (taebla) לנפת לאנה-ניגולה (Lääne-Nigula).
מחוז לאנה מאופיין בפני שטח מישוריים מאוד וכולל גם שני איים - וורמסי (Vormsi), שהוא הרביעי בגודלו באסטוניה, ואוסמוסאר (Osmussaar) וכן איונים רבים.
בשנת 2004 הוכרז על שטח של 486 קמ"ר הגן הלאומי מאטסאלו (Matsalu rahvuspark).
אוכלוסיית המחוז עוסקת בעיקר בחקלאות ובמרעה.
מפברואר 2008 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי נמה סור (Neeme Suur).
ישנן נפה עירונית (linn) אחת ו-2 נפות כפריות (vald - רשות מקומית) במחוז לאנה.
ליהולה (Lihula) - העיר ליהולה צורפה בשנת 1999 לנפה זו
לאנגלי היא יישוב בלתי מוכרז בסמוך לעיירה מקלין, במחוז פיירפקס במדינת וירג'יניה שבארצות הברית.
העיירה היא פרוור של העיר וושינגטון די.
היישוב ידוע בשל היותו משכן מפקדת ה-CIA (ארגון הביון של ארצות הברית), ובשל כך מכונה לעיתים מפקדת ה-CIA בכינוי "לאנגלי".
בנוסף ביישוב ממוקמת הנהלת רשות הדרכים המהירות הפדרלית של ארצות הברית.
ביישוב ממוקמת החווה הקולוניאלית קלוד מור המנוהלת על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
העיר היוותה בסיס לספרי מתח רבים הקשורים לביון בארצות הברית.
כמו כן בעיר ממוקמת עלילת סדרת ההנפשה "אבא אמריקאי".