tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעת מלחמת חרבות ברזל החות'ים, ארגון טרור שיעי-זיידי השולט בצפון תימן ונתמך וממומן על ידי איראן, ומשמש להם כפרוקסי במלחמותיהם באזור, הכריז מלחמה על ישראל והחל לתקוף את ישראל כפעולת תמיכה בארגוני הטרור ברצועת עזה ובחזבאללה שנלחמים נגד ישראל.
בנוסף במטרה לשבש את תנועת הספינות שמגיעות בחלקן לישראל.
חלק מההישתלטויות על הספינות היו על כאלו שאינן קשורות לישראל באופן ישיר, אלא ספינות שבבעלות חלקית של ישראלים.
ב-1 בנובמבר בשעה 0:45 צה"ל יירט איום אווירי שהגיע מתימן וזוהה דרומית לאילת.
באותו יום ספינות טילים של חיל הים הגיעו לזירת ים סוף.
בליל ה-1 באפריל 2024 הותקף מבנה בבסיס חיל הים באילת על ידי כטב"מ ששוגר מעיראק.
הכטב"מ שוגר על ידי המיליציה הפרו-איראנית "ההתנגדות האיסלאמית בעיראק".
מהתקיפה נפגע מבנה ללא נפגעים בנפש.
המתיחות בעקבות תקיפת הקונסוליה האיראנית
על רקע ההתנקשות במוחמד רזא זאהדי ועל רקע הסיכול הממוקד של בכירי משמרות המהפכה בדמשק, והתגברות האיומים כתוצאה מכך בחיל הים הועלתה הכוננות והוחלט להציב ספינות טילים באופן קבוע בזירת ים סוף.
ב-8 באפריל לקראת חצות יירטה כיפת ברזל ימית מסטי"ל אח"י ניצחון מדגם סער 6 של חיל הים כטב"ם חות'י ששוגר לאילת.
זהו האירוע הראשון של שימוש בכיפת ברזל המותקנת על אוניה, המכונה כיפה ימית.
בין השנים 1947 עד 1949 ובין השנים 1968 עד 1981, מפקד הבסיס היה בדרגת רס"ן והוא כונה "מפקד בסיס אילת".
בין השנים 1958 עד 1967, תקן מפקד הבסיס היה בדרגת סא"ל.
בין השנים 1982 עד 2002, הועלה תקן מפקד הבסיס לדרגת אל"ם.
כיום, מפקד הבסיס הוא קצין ים בדרגת סא"ל והוא מכונה ים סוף.
סמל הבסיס מורכב מהאלמנטים הבאים:
חבל מקיף בצבע תכלת - מציין את תכול השמיים שם ברוב עונות השנה
רקע בהיר - מציין את מזג האוויר הבהיר שם
זוג משולשים אדומים - מציינים את הרי אילת
עוגן בגווני חום - מציין את חולות המדבר
החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו דיונים על פינוי בסיס חיל הים באילת, לטובת הקמת פרויקטים תיירותיים ופיתוח המשך רצועת חוף אילת לכיוון דרום.
עם זאת מימוש הפרויקט לא יצאה לפועל במשך שנים רבות.
ב-1996, משרד הביטחון ומפקדת חיל הים החליטו לסגור את מספנת חיל הים באילת.
בשטח המספנה הוחל בתכנון להקמת פרויקטים תיירותיים.
בין היתר, פרויקט תיירותי ענק של איש העסקים תד אריסון.אך במאי 1997 שר הביטחון, יצחק מרדכי, החליט שלא לסגור את המספנה.
בסוף שנת 2002, גובשה תוכנית על פיה רשות הנמלים תנהל פרויקט הכולל את הרחבת נמל אילת והעתקת בסיס אילת לתוכו.
במרץ 2003 צה"ל, רשות הנמלים ועיריית אילת הסכימו שבסיס חיל הים יועבר לנמל אילת והשטח יהיה זמין לפיתוח.
במסגרת התוכנית חיל הים גם יצמצם את שטח הבסיס, ושיווק הקרקע ומכירתה ליזמים פרטיים ישמשו למימון עלויות הפינוי ופריסה מחדש של מתקני חיל הים.
במקביל תוכנן להסיט את כביש 90 בקטע החוצה את שטח הבסיס.
למרות הסכם זה הפרויקט לא קודם, עקב מחלוקת על מימון התוכנית.
בנוסף, הליך הפרטת נמל אילת גרם לעיכוב נוסף.
ביוני 2013, חתם משרד הביטחון על הסכם לפינוי 90 דונם מהבסיס תוך שלוש שנים וצמצום שטחו למחצית, לטובת הקמת מאות יחידות דיור.
אך גם הסכם זה לא יושם.
באוקטובר 2021 אושר מתווה לפינוי הבסיס.
הבסיס יועתק וייבנה מחדש בסמוך למיקום הבסיס הנוכחי, כאשר שטחו יצומצם ל-52 דונמים ויותאם לצרכיו העתידיים.
פינויו של הבסיס יארך כ-7 וחצי שנים ויבוצע ב-4 שלבים:
בשלב הראשון פונו 35 דונמים משטח המחנה העליון, בתוך שנה וחצי ()
יתרת שטח המחנה העליון (48 דונמים) יפונו בתוך 5 שנים ושלושה חודשים.
כ-8 דונמים בחלק הצפוני של המחנה התחתון יפונו תוך 7.5 שנים.
השטח הדרומי של המחנה התחתון (12 דונמים) יפונה גם הוא תוך 7.5 שנים.
פינוי הבסיס הוא חלק מהמהלך לפינוי מחנות צה"ל ממרכזי הערים, והוא יפנה כ-103 דונם בשטחי ביקוש לטובת פיתוח העיר אילת.
במקומו עתידות להיבנות כ-400 יחידות דיור ועוד שטחי תיירות, תעסוקה ומסחר.
עם זאת, דרישות תקציביות של משרד הביטחון עכבו את תחילת ביצוע הפרויקט.
בסיס אימונים פיקודי (בראשי תיבות, בא"פ) הוא מחנה צבאי של צה"ל המשמש כבסיס האימונים הראשי של פיקוד.
כבסיסי האימונים הפיקודיים כיום הם:
מפקד הבסיס: אל"ם משה פסל.
מפקד הבסיס: אל"ם יוני הכהן
בסיס צאלים (בא"פ דרום) השייך לפיקוד הדרום.
מפקד הבסיס: סא"ל נאדר עיאדה.
מטרתו העיקרית של הבסיס לאפשר עריכת אימונים בסדר גודל רחב וכן שמירה על כשירותו המבצעית של הפיקוד המרחבי.
אימונים לפני תעסוקה מבצעית (אל"תים) ולחימה המתבצעות בגזרת הפיקוד
אימוני כשירות ליחידות הפיקוד השונות
אימונים אלה מתבצעים בעזרתה של מִפקדת הבא"פ, שתפקידה לתת תמיכה הדרכתית ולוגיסטית הכוללת מדריכים, כיתות, ציוד ושטחי אימונים.
הבא"פים מהווים בסיסי־אם ליחידות משנה נוספות.
בבא"פ אליקים שוכן בית הספר ללוחמה נגד גרילה ובבא"פ לכיש שוכן בית הספר ללחימה
לפיקוד הגדנ"ע היה בסיס אימונים פיקודי במחנה בית ליד, שנסגר באפריל 1992 כחלק מסגירת הפיקוד.
תגי היחידה של בסיסי האימונים
בסיס אדוריים היה בסיס של צה"ל בהר חברון שפעל בין השנים 1972–2009.
המבנה המרכזי בו שימש משנת 2013 עד 2016 כמרכז חירום אזורי (מח"א) של המועצה האזורית הר חברון.
ב־2016 הוקם בשטח הבסיס הנטוש מאחז בשם אדוריים.
המבנה הראשון במקום, בן שתי קומות, הוקם בשנות ה-40, בתקופת המנדט הבריטי, ושימש כבית דין בשלטון הירדני בין השנים 1948–1967. באוגוסט 1967 החליטה ממשלת ישראל להקים במקום בסיס הדרכה, כחלק מתוכנית שר הביטחון משה דיין לההעביר את בסיסי ההדרכה של צה"ל לשטחי יהודה ושומרון.
בעקבות החלטת ראש מחלקת ההדרכה בצה"ל, אלוף אריאל שרון, הועבר ב-1972 בית הספר להנדסה צבאית (בה"ד 14) למבנה.
מאז עברו בו טירוני חיל ההנדסה את המסלול שלהם ומבנים נוספים הוקמו במתחם.
במסגרת הסכמי אוסלו, הועבר בשנת 1995 בית הספר לצוקי עובדה שבערבה ובבסיס נותר כוח בסדר גודל של גדוד.
במקביל הועבר לבסיס בית המשפט הצבאי לאזור יהודה.
בשנות האלפיים צומצם הכוח בבסיס לפלוגה אחת בלבד ובשנת 2009 נותרה במקום רק מחלקה.
באותה שנה הוחלט על פינוי הבסיס וכוחות חיל ההנדסה הרסו את רובו, למעט המבנה המרכזי שנבנה בשנות הארבעים, כיוון שזה הוגדר כמבנה לשימור.
כיוון שהמבנה שוכן בנקודה שולטת על צירי תנועה (בסמוך לצומת בין כביש 60 לכביש אדוריים-נגוהות), ביוזמת אלחנן קלמנזון, שעבד באותה העת במחלקת הביטחון במועצה, העלה ראש המועצה האזורית הר חברון, צביקי בר חי, בשנת 2010 את הרעיון להקים במבנה מרכז חירום אזורי שאמור לשרת את כל תושבי האזור, ישראלים ופלסטינים.
הרעיון התקבל ואלוף פיקוד המרכז אבי מזרחי, אישר את הקצאת השטח.
התקציב לשיפוץ המבנה, כחמישה מיליוני שקלים, הגיע ממשרד הביטחון, משרד הפנים והמשרד לשיתוף פעולה אזורי.
המרכז נפתח בפברואר 2013 והכיל אמבולנסים, רכבי כיבוי אש וחדר התארגנות והדרכה למתנדבים בתחום ההצלה.
המרכז נקרא "בית דרור" לזכר אל"ם דרור וינברג, מפקד חטיבת יהודה, ששירת באזור ונפל בפיגוע בציר המתפללים בחברון בשנת 2002.
בתחילה, ניהל את המרכז אלחנן קלמנזון.
בוגרי ישיבת עתניאל אכלסו אותו ושמרו עליו.
בשנת 2016 נסגר המרכז ובמקומו הוקם במבנה המאחז אדוריים.
בסיליסקיים (שם מדעי: Corytophanidae) היא משפחה בת 11 מינים של לטאות החיות ביערות הגשם של אמריקה הדרומית ושל אמריקה המרכזית וצפונה עד מקסיקו.
משפחה זו היא קרובה רחוקה של האיגואנות ושל הזיקיות והמינים בה בעלי "כתר" על ראשם ועל צידי גופם הירוקים או החומים.
הם חיים בטבע לצד גופי מים גדולים כמו נהרות או אגמים וכשמגיע טורף הם יכולים לרוץ על המים על ידי אצבעותיהם הגדולות ולא לשקוע, אם כי הם יודעים גם לצלול ולשחות בעת הצורך.
אורכם יכול להגיע עד 90 ס"מ ומשקלם ל-500 גרם.
בסימן החדקרן הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והשלישי בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני.
הספר יצא לאור לראשונה בפורמט של סיפור בהמשכים בירחון "Galaxy Science Fiction".
הספר ממשיך את עלילת סיפורו של קורווין שהשתלט בינתיים על כס המלוכה של אמבר, בהמשך לעלילת הספרים הקודמים בסדרה.
אריק נהרג בהגנה על אמבר וקורווין שולט בה כעת כעוצר.
שלטונו הצעיר של קורווין מזדעזע כשקאיין נרצח וקורווין מופלל במעשה.
ראנדום מספר את חלקו בסיפור שאת סופו למדנו בספר הראשון.
קורווין מחליט למצוא מה אירע לבראנד שנעדר או מת ומתחיל להבין שהאובססיה שלו לכס המלכות היא חרב פיפיות שעלולה לעלות לו בחייו, כפי שעלתה לאריק בחייו.
קורווין חוזר לטירת אמבר, כשהוא נושא את גופתו של אחד מהיצורים דמויי האנוש בעלי הדורבנות והעיניים האדומות שרדפו אחר ראנדום לביתה של פלורה על כדור הארץ.
היצור רצח את אחיהם, קאיין.
קורווין חושש שמותו של קאיין ייטפל עליו כחלק מעלילה נגדו, ומזמן את ראנדום שמספר לו (בגוף ראשון, הפעם היחידה בה המספר בספרי אמבר אינו הדמות הראשית בה) איך החל מרדף הצללים אחריו שבסופו מצא את עצמו בעיר ניו יורק.
ראנדום מספר שנהנה מחייו חסרי מחויבות בצל בשם טקסוראמי אותו בחר/יצר כמקום אידיאלי להימורים, גלישה אווירית ותיפוף, שלושת תחביביו העיקריים.
באחד הימים קיבל קריאת טראמפ בעודו אוחז בקלף נסיך יהלום שהחל משוחח עמו כאילו הוא אחיו בראנד.
בראנד ביקש מראנדום לחלץ אותו מצל לא מוכר.
בסיליסק חום (שם מדעי: Basiliscus vittatus) הוא מין של זוחל ממשפחת הבסיליסקיים החי ביערות גשם במקסיקו, אמריקה המרכזית ודרומה עד לקולומביה.
הוא גם נפוץ כמין פולש בפלורידה.
את שמו הוא קיבל על שם המפלצת בסיליסק שנראתה כמו נחש בעל כרבולת תרנגול.
ה"כרבולת" של לטאת הבסיליסק הזכירה לנותני השם את המפלצת.
אורכו עד 61 סנטימטרים כולל הזנב, כשהנקבות קטנות יותר.
כמו ששמו מרמז צבעו העיקרי הוא חום עם כרבולת ומפרש בהירים ופס צהוב לאורך הצדדים.
הבסיליסק בעל אצבעות רגליים ארוכות מאוד, והוא יכול לנוע בריצה על פני המים, באמצעות שימוש מהיר מאוד בתנועות רגליו וזנבו במים.
הצעירים משתמשים בכך בתדירות יותר גבוהה מהבוגרים, שזנבם כבד מכדי לנוע מהר מעל המים.
הם חיים לאורך גדות נהרות ואגמים, וכשטורף מפתיע אותם הם יכולים לרוץ מעל 20 מטרים על פני המים.
כמו כן הם יכולים לצלול בעת סכנה.
הבסיליסק ניזון מחרקים ומלטאות קטנות יותר.
הבסיליסק הוא פעיל יום המצוי בין ענפי העצים ובקרבת המים.
הנקבות מטילות 2–18 ביצים שבוקעות תוך שלושה חודשים.
בסיליסק מערבי (שם מדעי: Basiliscus galeritus) הוא מין של זוחל ממשפחת הבסיליסקיים החי בצפונה של אמריקה הדרומית במערבה של קולומביה ושל אקוודור.
מין זה מזכיר בצורתו את הבסיליסק המצוי, מה שגורם לבלבול ביניהם ולמחשבה שהמין מצוי גם באמריקה המרכזית - דבר שלא הוכח.
בסיליסק זה מגיע לאורך כולל (לרבות הזנב) של 77.5 סנטימטרים בזכרים ו-63.5 סנטימטרים בנקבות.
צבעו ירוק כהה ומעט חום והבטן והזנב אדמדמים-חומים עם גרון צהוב-בהיר בעל כמה פסים ירוקים כהים לאורכו.
הראש חרוטי ובקצהו "כרבולת" עגלגלה בצבע ירוק עז המסוגלת להתנפח לצד שק הגרון כאמצעי להרתעת יריבים.
הבסיליסק הוא לטאה שוכנת עצים וענפים ביערות הגשם ויערות עד לגובה של 1,600 מטרים.
כמו שאר מיני הבסיליסק הוא מסוגל לרוץ מעל מים מבלי לשקוע, באמצעות ריצה מהירה על שתי רגליים.
הבסיליסק הוא טורף הניזון בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים נוספים, אך הוא יגוון גם בפירות או בחולייתנים קטנים שייקרו בדרכו.
פלביוס בסיליסקוס (יוונית: Βασιλίσκος) היה קיסר האימפריה הביזנטית משנת 475 עד למותו בשנת 476, הוא היה בן לשושלת בית לאון.
הוא היה יריב של זנון, קיסר האימפריה הביזנטית ותפס את כיסא המלוכה לאחר שזנון נאלץ לעזוב את קונסטנטינופול בעקבות מרד שפרץ בעיר.
בסיליסקוס היה אחיה של הקיסרית אאליה ורינה, אשתו של הקיסר לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית.
בזכות קשרים אלו הוא החל בקריירה צבאית כגנרל בצבא הביזטי.
לאחר מספר הצלחות מינוריות הוא מונה בשנת 468, לעמוד בראש מערכה כנגד השבטים הונדליים שהתבססו בצפון אפריקה.
המבצע היה מיזם משותף של אנתמיוס, לאון הראשון ומרקלינוס, וכלל צי שהורכב מלמעלה מאלף כלי שיט, נאסף להובלת הצבא "המזרחי-המערבי-האילירי" המשולב.
אף כי רוב הוצאות המלחמה מומנו על ידי האימפריה המזרחית, גם אנתמיוס והאוצר המערבי תרמו את חלקם, אך אף מבצע זה הסתיים בכישלון צורב.
בסיליסקוס הצליח לתפוס את השלטון בסיוע אחותו, ורינה, תוך ניצול חולשותיו הפוליטיות של יריבו, זנון, שעורר עוינות בקרב אזרחי קונסטנטינופול ומנגנוני השלטון הביזנטי גם יחד, שראו אותו כברברי שתפס את השלטון מידי לאון הראשון באופן לא הוגן.
בזכות קשריה במסדרונות הכוח של האימפריה הצליחה וריה לגייס לצידה גנרלים בצבא ולסלק את זנון מקונסטנטינופול, בסיליסקוס ניצל את הואקום השלטוני שנוצר ועלה לכס המלוכה.
בסיכומו של דבר, בסיליסקוס התגלה כשליט כושל, הוא הצליח תוך זמן קצר להרחיק ממנו את תומכיו ולקומם כנגדו את הכנסייה על רקע תמיכתו בגישה המיאפיזיטית , הגורסת כי לישו היו שני טבעים שהתאחדו לאחד והוכרז כמינות הן על ידי הנצרות האורתודוקסית והן על ידי הנצרות הקתולית, עוד לפני שהתפלגו.
גם אנשי החצר, ובהם אחותו ורינה, שתחילה תמכו בו, גילו עוינות לאחר שמצאו את עצמם נדחקים מפני מקורבים שבסיליסקוס מינה לתפקידי מפתח.
כאשר זנון חידש את המאבק על השלטון נותר בסיליסקוס ללא תומכים וזנון נכנס כמנצח, ללא התנגדות, לקונסטיטנופול.
הוא תפס את בסיליסקוס והוציא אותו ואת משפחתו להורג.
המשאבים הכלכליים והצבאיים של האימפריה המזרחית הוקדשו לפתרון והכרעה במאבקי הכוח בין בסיליסקוס לזנון.
בכך נותרה האימפריה המערבית, שהייתה מלכתחילה במצב מוחלש וסבלה מאי-יציבות, עם הצורך להתמודד לבד מול האיום של פשיטות שבטים גרמאנים.
בספטמבר 476 התמרדו שכירי החרב ההרולים, הסקירים והטורקילינגים תחת הנהגתו של אחד ממפקדי הצבא, הגרמני אודואקר כנגד פלביוס אורסטס, אחד השליטים של מה שנותר מהאימפריה המערבית.
אורסטס נלכד ליד פיאצ'נצה ב-28 באוגוסט 476 והוצא להורג.
אודואקר התקדם לרוונה ולכד את העיר בה ישב הקיסר האחרון, רומולוס אוגוסטולוס, שהוכרח לוותר על כתרו ב-4 בספטמבר 476. מכיוון שאחר ויתורו על הכתר לא מונה קיסר אחר, ויתור זה נחשב לקיצה של האימפריה הרומית המערבית.
בסינה (Basina; סביבות 438 – 477 לספירה) נזכרת כמלכת תורינגיה באמצע המאה ה-5 לספירה, על ידי סופרים מאוחרים כמו גרגוריוס מטור.
עם זאת, מכיוון שגרגוריוס תיאר את ממלכת תורינגיה כנמצאת בצד הגאלי או המערבי של נהר הריין, יש הסבורים שמדובר במחוז המנהלי Civitas Tungrorum , כיום בבלגיה.
גרגוריוס מטור דיווח שכילדריך הראשון הוגלה מגאליה הרומית לתקופה מסוימת, ובמהלכה הוא נסע לממלכת תורינגיה.
כשחזר, בסינה באה איתו, למרות שהייתה נשואה למלך תורינגיה, ביסינוס .
היא עצמה לקחה את היוזמה לבקש את ידו של כילדריך הראשון, מלך הפרנקים, ונישאה לו.
שכן כפי שהיא עצמה אמרה: "אני רוצה את הגבר החזק ביותר בעולם, גם אם אצטרך לחצות את האוקיינוס בשבילו".
לפי החיבור "מעשיהם של הבישופים של קמבריי" ("Gesta episcoporum Cameracensium") , המלך הפרנקי רגנכאר (רגנאריוס), ואחיו ריכאר, מאזור קמבריי היו קרובי משפחתה של בסינה.
בשנת 463 נישאה בסינה לכילדריך הראשון, בנם של מרובך ואשתו, והביאו לעולם את הילדים הבאים:
כלוביס הראשון (466–511) – מייסד ממלכת הפרנקים.
אודופלדה (467–511) – מלכת האוסטרוגותים ואשתו של תיאודריך הגדול
המלכה בסינה מתורינגיה היא הדמות האנטגוניסטית המרכזית בסרט "האחים גרים" משנת 2005.
בסין בלו (בקריאולית האיטית: Basenblé; באופן מילולי: הבריכה הכחולה) הוא אתר מים טבעי הממוקם 12 קילומטרים מצפון-מערב לעיר הבירה ז'אקמל, במחוז הדרום מזרחי של האיטי.
אלו הן שלוש בריכות לאורך הנהר הקטן של ז'אקמל .
על מנת להגיע לאתר יש לנסוע ברכב ארבע על ארבע בהרים, ואז ללכת כ-20 דקות, לאחריהן יש לרדת בחבלים לאורך מצוק בגובה 3.7 מטר, כאשר מדריכים מקומיים נמצאים במקום להכוונה.
החל מ-2018 הכניסה לאתר בתשלום.
בסין שבל - עומק 2.7 מטרים
בסין בלו - עומק 4.6 מטרים
בסין פאלמיסט - עומק 17.4 מטרים
בסין קלייר - עומק 22.8 מטרים
בסין קלייר היא הבריכה הידועה ביותר עם מפל בגובה 10 מטרים הנופל לתוך בריכת מים בצבע טורקיז וסלעים חלקים סביבה.
המים העשירים במינרלים יכולים להפוך לחום בוצי לאחר גשם כבד.
אניס בסים מוג'אהד , ידוע בעיקר בשם בסים, הוא זמר ממוצא מרוקאי, שנולד וגדל בדנמרק.
ייצג את באירוויזיון 2014, שנערך בשטחה, עם השיר "Cliche Love Song".
ב-2015 הגיש מטעם דנמרק את "12 הנקודות" במשדר הגמר של אירוויזיון 2015. ב-2024 ניסה בסים את מזלו, והשתתף בקדם הדני לאירוויזיון 2024, עם השיר "Johnny".
הוא הגיע למקום השני, והפסיד לסאבה.
בשנת 2008, בגיל 15, השתתף בעונתה של תוכנית הריאליטי The X Factor Denmark.
הוא הגיע לשלב רבע הגמר, בו הודח וסיים את התחרות.
באותה שנה הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, Alt det jeg ville have sagt.
הוא הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים הדני, וקיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות הדני תואר זהב.
באוקטובר 2009 פרסם את אלבומו השני, Befri dig selv.
הוא הגיע למקום ה-21 במצעד האלבומים הדני, ויצאו מתוכו שני סינגלים: "Lad ikke solen gå ned" ו-"Befri dig selv".
באותה שנה השתתף ב-Vild med dans, הגרסה הדנית ל"רוקדים עם כוכבים".
הוא רקד עם קלאודיה רקס, ויחד הם הגיעו למקום התשיעי.
ב-8 במרץ 2014 זכה בסים ב-Dansk Melodi Grand Prix 2014, הקדם הדני לאירוויזיון 2014, עם השיר "Cliche Love Song".
הוא ייצג את מדינתו באירוויזיון שנערך בשטחה.
בערב הגמר הופיע כאמן ה-23, ובסופו דורג במקום התשיעי עם 74 נקודות.
בשנה שלאחר מכן הגיש באירוויזיון 2015 מטעם דנמרק את "12 הנקודות".
הוא התחרה בקדם הדני לאירוויזיון 2024, עם השיר "Johnny", שדורג במקום השני.
אתר 512 הוא מתקן מכ"ם של מחלקת ההגנה של ארצות הברית הממוקם על הר קרן שבנגב בישראל.
המתקן נועד לספק אזהרה מוקדמת מפני שיגורי טילים בליסטיים מצד איראן או שלוחותיה נגד ישראל ובעלי בריתה של ארצות הברית במזרח התיכון.
במתקן פועל מכ"ם נייד מסוג AN/TPY-2 אשר הופעל בשנת 2021 על ידי צבא ארצות הברית במסגרת הבריגדה הראשונה לחלל.
במקור תופעל האתר על ידי כ-100 חיילים, אך מאז גדל משמעותית מספרם, עם הרחבה בהשקעה של 35.8 מיליון דולר בשנת 2023 שהגדילה את כושר הקליטה של הבסיס ל-1,000 חיילים.
אתר זה הוא אחד מתוך מספר מתקנים הפועלים במסגרת סוכנות ההגנה מפני טילים במטרה להגן מפני שיגורי טילים פוטנציאליים מצד מדינות אזוריות קטנות כמו איראן וקוריאה הצפונית.
הבסיס פועל בנוסף לאתרי מכ"ם דומים מסוג AN/TPY-2 ביפן ובאתר סודי נוסף בשם "אתר K", בסיס המכ"ם קורצ'יק בסמוך למלטיה שבטורקיה.
בגלל פשטות המימוש של אלקטרוניקה ספרתית בעלת שתי רמות מתח בלבד, נוח להשתמש במערכות דיגיטליות בבסיס בינארי.
למעשה כל המערכות הדיגיטליות הנפוצות, מחשבים, טלפונים סלולריים, מערכות משובצות מחשב וכדומה עושים שימוש בבסיס בינארי.
המשכיל ההודי פיתח עקרונות מתמטיים לתיאור משקל בשירה ובזאת למעשה הציג את התיאור הראשון למערכת ספירה בינארית.
הוא עשה שימוש בסמלים לייצוג הברות, וחילק בין הברות קצרות וארוכות.
שני הסמלים ששימשו אותו לא היו 0 ו-1 אלא קו קצר וקו ארוך השווה באורכו לשני קווים קצרים, בצורה הדומה לקוד מורס.
הוא יצר טבלאות על מנת לתת לכל רצף ערך ייחודי.
דוגמה לטבלה שכזו: (ההצגה הזו היא בכיוון ההפוך מהשיטה המודרנית)
הבגואה הם שמונה שלשות בשימוש הקוסמולוגיה של הטאואיזם לייצוג העקרונות היסודיים של המציאות.
שלשה מורכבת משלושה קווים, כאשר כל קו הוא "שבור" או "לא שבור", לייצוג יין ויאנג בהתאמה.
המבנה הזה אנלוגי למספרים בינאריים תלת ספרתיים.
המבנה היה בשימוש לכל הפחות מתקופת שושלת ג'ואו, שכן הוא מופיע בספר אי צ'ינג.
הספר מחולק לשישים וארבעה פרקים המיוצגים על ידי סדרה של שישיות של קווים, מה שמקביל למספרים בינאריים בעלי שש ספרות.
שיטת הספירה הבינארית המודרנית פותחה על ידי גוטפריד וילהלם לייבניץ בשנת 1679. השיטה של לייבניץ עושה שימוש ב-0 ו-1, כמו בשיטה המודרנית.
כחובב התרבות הסינית, לייבניץ הכיר את האי צ'ינג וציין בהתפעלות את ההתאמה בין השישיות והמספרים הבינאריים בעלי שש ספרות.
בשנת 1854 פרסם המתמטיקאי הבריטי ג'ורג' בול את ספרו העיקרי בתורת ההיגיון, "חקירה של חוקי החשיבה" ובו הציג את האלגברה הבוליאנית.
האלגברה הבוליאנית מהווה בסיס ללוגיקה בוליאנית- ענף העוסק בפסוקים אלגבריים שערכי איבריהם אמת או שקר בלבד.
הערכים מיוצגים על ידי הסימונים '1'\ ו- '0'\ בהתאמה.
לענף זה שימוש רב בתחשיב פסוקים, באלקטרוניקה ובמדעי המחשב.
השיטה המקובלת לספירה בבסיס בינארי
בשיטה זו, ערכה של כל ספרה "1" הוא כאשר n הוא מיקום הספרה מימין, החל מ-0.
לדוגמה, הייצוג של המספרים הטבעיים הקטנים מ-8 יהיה:
בסיס בינארי משמש כיום בעיקר בתחום מדעי המחשב, זאת כיוון שבמעגלים לוגיים אלקטרוניים נוח להסתפק בהבחנה בין שתי רמות מתח בלבד, גבוה ונמוך, המיוצגות על ידי "1" ו-"0" בהתאמה.
ולכן זהו הבסיס הטבעי להביע בו מספרים במחשב המורכב ממעגלים כאלו.
מאפיינים נוספים ייחודיים לשיטה זו הם הדמיון שלה לבסיס הסטנדרטי באלגברה ליניארית, וכן היותה הבסיס הנמוך ביותר בשימוש נפוץ בייצוג מספרים.
קיימות שיטות ייצוג אחרות, המבוססות על הבסיס הבינארי, כמו קוד גריי או שיטת משלים ל-2 המאפשרת ייצוג מספרים שליליים, או ייצוג נקודה צפה של מספרים רציונליים.
מעבר ממספרים בינאריים למספרים עשרוניים
בסיס הספירה הבינארית הוא 2 (לספירה זו שני סימנים),
לכן נפרק את המספר הבינארי הבא בהתאם לפירוק המספר העשרוני:
מכאן שהמספר 1101 בספירה בינארית שקול למספר 13 בספירה עשרונית.
לכן נציג נוסחה כללית, למעבר מספרה המוצגת בבסיס בינארי לבסיס עשרוני
(באגף השמאלי מופיע המספר בספרות בינאריות, ומימין משמעותו בספרות עשרוניות):
כאשר X מייצג את מס' הספרות של המס' הבינארי, Y מייצג את הערך העשרוני של המספר הבינארי ללא הספרה השמאלית ביותר, וידוע כי a(0) = 0 וכן a(1) = 1.
מעבר ממספרים עשרוניים למספרים בינאריים
מעבר ממספר עשרוני למספר בינארי יתבצע באמצעות המרה של המספר העשרוני למספרים בחזקה בעלת בסיס 2 וסידורם בסדר כרונולוגי.
דוגמה: ניקח את המספר 73. תחילה נמצא את החזקה בבסיס 2 הקרובה ביותר למספר (אך קטנה ממנו).
החזקה הקטנה ביותר המתאימה היא:
כדי להגיע למספר 73 נצטרך להוסיף עוד חזקות בעלות בסיס 2. נבדוק אם יתאים לנו:
קיבלנו מספר גדול מהמספר 73. לכן יש לחפש חזקה קטנה יותר.
המספר 72 קטן מהמספר 73, לכן החזקה מתאימה לנו.
כדי להגיע מ-72 ל-73 נצטרך להוסיף עוד מספר.
ברור כי , ו- לא יתאימו לנו, אבל יתאים לנו.
אם כן פירוק המספר 73 לחזקות בעלות בסיס 2 הוא:
כדי להגיע למספר הבינארי המתאים, נוסיף את החזקות החסרות בין החזקות הללו:
כלומר, חזקות שהשתמשנו בהן, הוכפלו ב-1 וחזקות שלא השתמשנו בהם, הוכפלו ב-0.
המספר הבינארי שלנו מורכב מהמקדמים של מספרי החזקות.
מכאן ש-73 בספירה בינארית הוא:
דרך קלה יותר לבצע את ההמרה הזו מתבצעת על ידי חלוקה חוזרת של המספר העשרוני ב-2 ובדיקת השארית:
כל עוד k שונה מ-0,
כותבים את השארית של החלוקה (k mod 2).
לוקחים את החלק השלם של תוצאת החלוקה ב-2 (k div 2, בשפת C, למשל) ומסמנים אותו ב-k.
בסוף התהליך, השאריות הן הייצוג של המספרי הבינארי בסדר ההפוך.
ואם נקרא את השאריות מלמטה למעלה, נקבל את ייצוג המספר בבסיס בינארי: 1001001
שיטה זו שקולה לשיטה הקודמת, אבל קלה יותר ליישום אלגוריתמי.
סיבית (קיצור של סיפרה בינארית; באנגלית: bit או ביט, קיצור של "binary digit") היא ספרה בינארית המשמשת כיחידת הנתונים הקטנה ביותר שבה משתמש המחשב.
סיבית יכולה להכיל ערך 0 או 1 בלבד.
הסיבה לשימוש בשיטה הבינארית היא פשטות המימוש האלקטרוני והלוגי של שיטה זו - נדרש טיפול בשני מצבים בלבד (למשל: יש זרם = 1, אין זרם = 0).
ניתן ליצג מידע באמצעות דפוסים של סיביות על ידי תהליך של דיגיטציה.
בצבא הגנה לישראל, בסיס הדרכה (בראשי תיבות: בה"ד) הוא גוף האחראי על ההכשרות המקצועיות לחיילי החילות השונים.
בצה"ל מספר בסיסי הדרכה, המכשירים חיילים במקצועות שונים.
רוב בסיסי ההדרכה מקיימים הכשרה ראשונית במקצועות השונים (המתבצעת לאחר הטירונות), הכשרה מתקדמת וכן השלמה חילית של קורס הקצינים (אם כי ההשלמה החילית של קציני החי"ר מתבצעת בבית הספר לקצינים עצמו).
רוב בסיסי ההדרכה הוקמו בשנות ה-50 של המאה ה-20, ובשנת 2007 עמד מספרם על למעלה מעשרים.
בעבר הייתה הטירונות הכללית נערכת בבסיס טירונים מיוחד, ורק לאחר מכן הופנו החיילים להכשרה במקצועם הספציפי.
בשנת 2005 החל צה"ל ביישומה של תוכנית "טירונות בסמכות".
התוכנית נועדה להעביר את הטירונות לאחריותן של היחידות בהן ישרתו החיילים, ולצמצם את מספר בסיסי הטירונים שהכשירו חיילים לכלל צה"ל.
לפי התוכנית, החייל מגיע לבסיס ההדרכה של החיל בו שובץ כבר ביום הגיוס, עובר שם את הטירונות.
עד כה, יושמה התוכנית בחילות התקשוב, המודיעין, הלוגיסטיקה, הטכנולוגיה והאחזקה, החינוך, משאבי אנוש, האוויר והים.
ב־1 בדצמבר 2003 הונחה אבן הפינה לפרויקט עיר הבה"דים, לפיו יעברו בסיסי ההדרכה ממחנה צריפין ובסיסי הדרכה נוספים (של חיל המשטרה הצבאית וחיל החינוך והנוער) אל מחנה ענק בגודל של כ־200 אלף מ"ר, שיוקם בסמוך לצומת הנגב.
באפריל 2007 אישרה ממשלת ישראל את הפרויקט, וכיום (2016), שבעה מבסיסי ההדרכה כבר השלימו את מעברם לעיר הבה"דים.
בסיס ההדרכה ייעוד מיקום בה"ד 1 בית הספר לקצינים של צה"ל ע"ש רא"ל חיים לסקוב, בחירום, חטיבת חי"ר 261. ליד מצפה רמון בה"ד 3 בית הספר למפקדי כיתות ומקצועות חיל הרגלים (ביסלמ"ח) ע"ש רא"ל צבי צור.
מחנה צור, ממוקם בסמוך לירוחם וקיבוץ משאבי שדה (בעבר היה ממוקם באזור כרמיאל, ועד 1995 ליד חווארה) בה"ד 4 בסיס הדרכה לטירונים.
בעבר של מערך מגל, כיום של חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף.
ליד זיקים (עד 1967 היה ממוקם בצריפין, ולאחר-מכן הועבר למחנה בית אל, בו שכן עד 1995) בה"ד 5 בית הספר לשריון (ביסל"ש), חטיבת שריון 460. מחנה חטיבה 460 (שיזפון), בסמוך לנאות סמדר.
בעבר שימש כבית-ספר לקצינות ולקורס קצינים עורפי ("קק"ץ אחוד").
כיום מתקיימים בו קורס קצינים למוגבלים רפואית וקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים (קמ"פ-קמ"ג).
מחנה ידין (צריפין) בה"ד 13 בית הספר למשטרה צבאית מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) בה"ד 14 בית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ) בה"ד 15 בית הספר למודיעין גלילות בה"ד 16 בית הספר לחילוץ והצלה של פיקוד העורף הכשרת לוחמי חילוץ והצלה- זיקים
תפקידי הדרכה- מחנה רחבעם בה"ד 20 בית הספר למקצועות חיל הטכנולוגיה והאחזקה מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) בה"ד החינוך והנוער בה"ד חיל חינוך ביסה"ג בית הספר להגנת הגבולות מחנה מגן-סיירים, באזור צוקי עובדה, סמוך לבקעת סיירים בה"ד משמר הגבול בסיס ההדרכה של משמר הגבול בית חורון
בסיסי ההדרכה של זרוע האוויר והחלל
בסיס ההדרכה ייעוד מיקום בית הספר לטיסה (ביס"ט) 12 בבסיס זה נערך קורס הטיס שמכשיר טייסים, נווטים ומכוננים.
חצריםבית הספר למפעילי כטמ"ם הכשרת מטיסי כלי טיס מאוישים מרחוק.
פלמחים בית הספר לבקרה אווירית ופיקוח טיסה (ביבו"פ) 528 הדרכה למקצועות פיקוח טיסה המשוייכים למערך הבקרה האווירית בסיס חיל-האוויר עובדה בית הספר למקצועות הטכניים (ביסל"ט) 21 הכשרת חיילים לשירות במערך הטכני של החיל כמכונאים, חשמלאים וטכנאים.
בח"א 21 בית הספר למקצועות התעופה (ביסמ"ת) 501 הכשרת חיילים לשירות במערך התעופה של החיל בתפקידים של כבאים, פקידות מבצעים (פקמ"ציות), צפריות, מפענחי תצלומי-אוויר (תצ"א), אנשי מחשבים ועוד.
בסיס חיל-האוויר עובדה בית הספר להגנה אווירית (ביסל"א, לשעבר ביסנ"מ) 883 בית הספר של מערך ההגנה האווירית.
ליד משאבי שדה בית הספר לפיקוד ומנהיגות (לשעבר מתל"מ, מלה"ס) הכשרת סגל פיקודי של החיל.
האוניברסיטה העברית בירושליםחלק מהמקצועות המיוחדים עוברים את ההכשרה במלואה בבסיסי שטח, כגון מכונאים מוטסים שמרבית הכשרתם היא בבסיס תל נוף, וטכנאי בדיקות לא הורסות (אל הרס) המוכשרים ביחידת האחזקה האווירית של חיל האוויר.
בסיסי אימון חטיבתיים של חיל הרגלים
בסיסי האימון החטיבתיים (בראשי תיבות בא"ח) הם בית הספר ללוחמת חי"ר, בו מתקיימים ההכשרה, ההדרכה והאימונים של חטיבת חיל הרגלים המתמרנות של חיל הרגלים.
+חטיבהמיקוםגולניבא"ח גולני, ליד קיבוץ רגבים ברמת מנשהגבעתיבא"ח גבעתי, באזור קציעות על גבול מצריםכפירבא"ח כפיר, מחנה פלס ומחנה בקעותהנח"לבא"ח נח"ל, צומת תל ערד בנגב הצנחניםבא"ח צנחנים, מחנה איתן, באזור שומריהעוזבא"ח עוז, מתקן אדם
בסיס גדנ"ע צלמון הוא בסיס גדנ"ע השוכן בצפון הגליל התחתון, סמוך לנחל צלמון.
הבסיס נמצא במועצה אזורית משגב בין סלאמה, דיר חנא, מע'אר ולוטם.
בבסיס משרתות מפקדות נוער, ומגיעים אליו תלמידי תיכון ומכינות קדם-צבאיות, לביצוע אימון התנסות בחיי הטירונות.
האימון כולל: שגרת מחנה, מאפייני משמעת צבאית, אימוני שדאות, שיעורי נשק, מטווח ומורשת קרב לקראת הגיוס לצה"ל.
מפקדי הנוער בבסיסים עוברים הכשרה הכוללת טירונות וקמ"ד (קורס מפקדי נוער) בסיס בבה"ד החינוך, שבעיר הבה"דים.
ההכשרה אורכת כשלושה חודשים ובתוכם תרגיל אמצע (4 ימים) ותרגיל סוף (5 ימים).
מ"מ גדנ"ע- לתפקיד המ"מ בבסיסי הגדנ"ע מגיעים מפקדי נוער ומש"קיות הו"ד שנמצאו מתאימים לקצונה.
בהכשרת המ"מ שני חלקים: בחלק הראשון עוברים הצוערים קורס קצינים במגמת נחשון/ מעוז בבה"ד 1 ובחלק השני עוברים השלמת מ"מ גדנ"ע בבה"ד החינוך.
ההכשרה כוללת תרגיל אמצע ותרגיל סוף, כשבוע כל תרגיל.
1976 – צלמון הוקם כהיאחזות נח"ל.
1979 – הבסיס שימש כמפקדת גדוד 904 של הנח"ל, גדוד האחזויות בגליל.
1983 – צלמון שופץ והפך לבסיס גדנ"ע.
1991 – הבסיס חזר לפיקוד הנח"ל ושימש בסיס טירונים לעולים חדשים.
1997 – הבסיס הוקם שנית כבסיס גדנ"ע לביצוע שבוע אימון התנסות ומתפקד באותה צורה עד היום.
2006 - בסיס צלמון שימש כמחנה ביניים זמני לחיילי חטיבת הנח"ל במלחמת לבנון השנייה.
בסיס דואודצימלי (נקרא גם בסיס 12 או בסיס תריסר) הוא שיטת ספירה המשתמשת ב-12 כבסיס.
בשיטת ספירה זו, הספרה השווה ל-10 בבסיס עשרוני מסומנת A, T או X, והספרה השווה ל-11 מסומנת B, E או באות Ɛ, הידועה בתור E פתוחה או אפסילון לטינית.
המספר 10 בשיטת ספירה זו (השווה ל-12 בבסיס עשרוני) קרוי "תריסר" והמספר 100 (השווה ל-144 בבסיס עשרוני) קרוי "גרוֹס".
תריסר, שהוא מספר פריק במיוחד, הוא המספר הקטן ביותר שלו 4 מחלקים לא טריוויאליים: 2, 3, 4, 6. מכאן שבסיס דואודצימלי נוח במיוחד לביצוע חישובים אריתמטיים.
מקורו של הבסיס הוא כנראה מספר פרקי האצבעות (למעט האגודל) שיש ביד האנושית, שבתרבויות עתיקות מסוימות נהגו למנות בעזרתם פריטים (בעזרת האגודל כמצביע).
כמו כן, יש הסוברים כי בסיס זה הובא לשימוש ונגזר ממספר החודשים בשנה.
בסיס אשדוד או זירה דרומית הוא בסיס ימי של חיל הים באשדוד.
הבסיס אחראי על זירת הלחימה הימית הדרומית ברצועת עזה, ועל הגנת נמל אשדוד.
משימותיה העיקריות של הזירה הן להוות בסיס יציאה לכוחות הימיים למשימות בזירה הדרומית ולסכל פעילות עוינת בתווך הימי.
הזירה אחראית על הביטחון השוטף בגזרה הדרומית של חוף ישראל בים התיכון מצפון לנתניה ועד הגבול עם מצרים.
גזרת הפעילות העיקרית היא מול חופי רצועת עזה, ומתבטאת במניעת פעילות חבלנית עוינת ובניטור כלי שיט הנמצאים במרחב למניעת הברחות אמצעי לחימה אל הרצועה וממנה.
הזירה מפעילה את תחנות מערך הגילוי החופי בגזרתה.
בבסיס פועלות יחידות ימיות ויבשתיות אשר תפקידן להכין את הכוחות ולהגן על הגבולות הימיים.
בסיס אשדוד משתתף בפיתוח מערכות לחימה ומערכות מיוחדות של מדינת ישראל.
הבסיס סוגר את השטח הימי כאשר יחידת ניסויי טילים עורכת ניסויים, ומשתתף בניסויי ירי של טיל החץ מנחתת ומכלי שיט.
כלי שיט שפעלו במסגרת הבסיס ביצעו מבצעים מיוחדים, למשל שימשו כתחנת מעקב בלב ים ללוויינים ששוגרו מחוף ישראל.
ניסויי הירי של טיל הברק בוצעו בזירת אשדוד, בניהול הבסיס.
במרחב הזירה או בקרבתו נמצאים מתקנים אסטרטגיים שיש צורך להגן עליהם מפעילות עוינת בים ומהים.
יישוב צפוף – לאורך קו החוף נמצאים ריכוזי האוכלוסין של מדינת ישראל מנתניה ועד ראשון לציון בצפיפות רבה.
תחנות הכוח – על קו החוף נמצאות שלוש תחנות כוח המספקות כמחצית האנרגיה של מדינת ישראל.
תחנת הכוח רדינג בתל אביב, תחנת הכוח אשכול באשדוד, ותחנת הכוח רוטנברג באשקלון.
נמל אשדוד – הנמל המשמש פתח כניסה ויציאה חשוב ביותר לכל האספקה והיצוא של מדינת ישראל.
את הנמל פוקדות אניות משיט בין-לאומי.
חלקן נמצאות בהמתנה בעגינה בקרבת הפתח, וכלי שיט של הזירה מאבטחים אותן.
דגי הדניס בבריכות רשת הנמצאות בצמוד לשובר הגלים הראשי מהווים אטרקציה לאנשים המנסים להתגנב דרך גדרות הבסיס לשובר הגלים כדי לגנוב דגים מבריכות הרשת.
מסופי דלק מול תחנות הכוח והטרמינל של חברת קו צינור אילת אשקלון באשקלון משמשים להעברת דלקים.
מזח הפחם – בעת עגינת אניות צובר, כלי שיט של הזירה מבצעים סיורי אבטחה בקרבתן.
הכור האטומי – המרכז למחקר גרעיני - שורק נמצא בטווח הליכה מהחוף ועלול להוות מטרה לפשיטה מהים.
קידוחים ימיים ומתקני הולכת גז – באזור המים החיוניים שבזירה נמצאים מתקני הפקה והולכה של גז.
האזור המאתגר ביותר בתחום הזירה הימית הדרומית הוא השטח הימי מול רצועת עזה, שבו מתקיימת פעילות דיג אזרחית לצד הברחות ופעולות עוינות רבות.
הקמת הנמל בעזה שנעשתה לפי הסכם הוקפאה כאשר התברר שהנמל יאפשר הברחת חימוש בכמויות גדולות.
זירת אשדוד מנטרת את כלל כלי השיט הנעים במרחב הימי של רצועת עזה, ומונעת כניסת גורמים שאינם מאושרים לרצועה.
פעמים רבות עומדת יעילות זו למבחן על ידי גורמים מחוץ לרצועה המקיימים משטי מחאה.
דוגמאות בולטות לכך הן המשט לעזה ב-2010, שבו נעצרה האנייה "מאווי מרמרה" על ידי כוח ימי שהשתלט עליה, והמשט לעזה ב-2011 שנעצר אף הוא.
פלגת כוח האדם היא הכתובת הראשית בבסיס לקליטת כל חייל ואיש מילואים אשר מגיע ליחידה.
באחריותה מציאת תפקיד מתאים לכל חייל בשיבוצו בהתאם לנתוניו האישיים.
הפלגה אחראית על קידום אנשי קבע, על מיצוי אוכלוסיית חיילי החובה ופיתוחה (פיקוד וקצונה), ועל מתן שירותי רבנות ורפואה.
כמו כן אמונה הפלגה על תחום תנאי השירות והטיפול בחיילים הזכאים, על קיום סדרות חינוך ללוחמים ולתומכי הלחימה, על פיתוח וקידום אוכלוסיות ייחודיות, על קורסי השלמת השכלה, על פרויקט "תגלית", ועל מתן אפשרות לזכאים להתגייר באמצעות קורס נתיב צה"לי.
הפלגה הטכנית אחראית על התקינות והכשירות הטכנית של כלל כלי השיט ושל מערך תחנות החוף בזירה.
טכנאי הזירה מבצעים אחזקות למערכות השונות תחת אחריותם, נותנים מענה לתקלות מתפתחות, מלווים ומבצעים התקנות משימתיות.
הפלגה מחולקת למחלקות לפי תחום העיסוק:
מחלקת אלקטרוניקה אחראית על כשירות מערכות האופטיקה (מצלמות, אמצעי ראייה), מכ"ם, מערכות נשק מיוצבות, ומערכות הקשר המגוונות.
מחלקת חימוש ייעודי אחראית על כשירות מוצבי הנשק בכלי השיט ובעיקר התותח המיוצב.
מחלקת מחשוב אחראית על כשירות מערכות שליטה ובקרה ימיות, ורשתות המחשוב בזירה, כולל מערכות שליטה מרחוק ומתן שירותי מחשוב ליחידות הזירה.
אחראית על אספקת ציוד, מזון למטבח של הבסיס ולכלי השיט לפני יציאתם לים, אספקת דלק לספינות, תחזוק כלי הרכב, תחזוקה שוטפת של מחסני החירום ועוד דברים רבים נוספים.
פלגת תפעול אחראית על תפעול היחידה, ונמצאת תחת פיקודו של סגן מפקד הזירה.
היא כוללת את חוליית המנופים התומכת בפלגה טכנית בטיפולים בספינות, את קצין ביטחון המידע, ואת מחלקת הכושר הגופני שאחראית על שמירת הכשירות הגופנית של כלל חיילי הזירה.
פלגת אג"ם מפעילה תא תקיפה ייעודי לכוחות היבשה בעת לחימה.
המכלול שבתא מאגד אנשי שליטה, מודיעין ומבצעים, ומכוון תקיפות חוף במטרה לכתר את האויב ולמנוע מארבים.
למרות שתא השליטה שייך פורמלית לזרוע הים, הוא מהווה צומת מרכזי לכל הזרועות.
אנשיו מפעילים כלי בט"ש וסטיל"ים בים, כטב"מים מסוג "זיק" באוויר, וכן ארטילריה יבשתית קלאסית.
במהלך התמרון הקרקעי במלחמת חרבות ברזל ליוו אנשי התא, בין השאר, את ההשתלטות על מעגנת עזה, ואת הפשיטה על מחנה הפליטים שאטי בצפון הרצועה.
פלגה 916 מבוססת באשדוד ותפקידה לתת ביטחון שוטף – להגן בצורה רציפה על הגבולות הימיים של המדינה.
הפלגה מפעילה ספינות מדגמי "דבורה" ושלדג, "צרעה" וכלי שיט בלתי מאוישים.
ספינות הבט"ש של הפלגה מחולקות בין ארבע סיירות סיירת בזק, סיירת כסיף, סיירת טריגון וסיירת כריש.
כל סיירת בפיקוד קצין ים בדרגת סרן/רב-סרן מפקד כלי שיט מוסמך.
הפלגה אחראית על הביטחון השוטף של חופי מדינת ישראל והאתרים האסטרטגיים החל מחופי מרכז המדינה וכלה ברצועת עזה, וכן לאורך הגבול הימי עם מצרים.
בנוסף מבצעת הפלגה משימות מיוחדות ומבצעים ימיים ללוחמה בטרור.
הפלגה מהווה גורם מרכזי במאמצי המערכת הביטחונית בסיכול ובמניעת טרור דרך הים.
יחידת סנפיר נמצאת תחת פיקוד פלגה 916 ואמונה על אבטחת הנמל, על בידוק כלי שיט ועל ביצוע משימות ביטחון שוטף, כולל מעצר כלי שיט בים.
בנוסף היא מתמחה בצלילות במים רדודים.
הפלגה אחראית על כיסוי כל התנועה במרחב הימי ובטווח החופי הסמוך לים בעיקר כדי לאתר כל ניסיון חדירה חבלני לתחומי המדינה.
הפלגה מפעילה תצפית קדמית בחוף זיקים–ארז לאיתור חדירות בקו הגבול הימי מול רצועת עזה.
אחריות השליטה של הזירה הימית הדרומית מתחילה באזור נתניה ונמשכת עד גבול ישראל–מצרים ברפיח.
הפלגה מורכבת משלושה חלקים: מטה הפלגה ו במפקדת הזירה באשדוד, מש"ז אשדוד ומטה הפלגה ממוקמים בתוך בסיס אשדוד שבנמל אשדוד.
על קו החוף הסמוך לקיבוץ ארז, ממוקם קילומטר וחצי צפונית לגבול רצועת עזה כמוצב קדמי בגזרת הפעילות העמוסה.
במוצבי השליטה מותקנות מערכות ממוחשבות הכוללות מכ"מים ואמצעים מיוחדים.
בַּקָּרִיּוֹת השליטה הפועלות במוצבים הן חיילות בשירות סדיר, שתפקידן לאתר ולזהות את כלל המטרות הימיות בגזרה.
יש להם תפקיד כפול: לשמש כגורם הבכיר במשמרת, שמעביר הנחיות בזמן אמת לכוחות המבצעים בים, ולשמש כמפקדיהן הישירים של בַּקָּרִיּוֹת השליטה והמוצבים.
יחידת מעגן – כוללת שלוש גוררות, ומתמחה במשימות ימאות ובתמיכה בכלי השיט של הבסיס בנמל ובים.
בין משימותיה: גרירת כלי שיט חילוץ והצלה, וביצוע עבודות ימאות מורכבות.
בעבר הייתה חלק מהפלגה הטכנית.
בריכת ההשקטה של תחנת הכוח אשכול באשדוד היוותה מקום עגינה זמני לטרפדות וכלי שיט קטנים של חיל הים.
הצורך המבצעי לפעילות ביטחונית בקרבה לגבול עם מצרים גרם לכך שעם פתיחת הנמל הימי באשדוד בשנת 1965 החלה בו פעילות כלי שיט של חיל הים.
בניית מחנה הקבע בדרום הנמל החלה בשנת 1965. בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים הוקם, תוך יממה, בסיס קדמי בנמל.
למפקד הבסיס מונה סא"ל יקותיאל נץ.
ספינות שייטת הנחתות כהכנה למבצע נחיתה בחוף אל-עריש.
במהלך מלחמת ששת הימים ואחריה נקשרו ספינות מפלגת הטרפדות 914 למצופים ווקיבלו דלק ואספקה.
מחנה הקבע של בסיס חיל הים בנמל אשדוד נחנך ב-13 באוגוסט 1968 במסגרת חגיגות יום חיל הים לציון 20 שנה להיווסדו.
מפקד חיל הים בירך: .
בתקופת מלחמת ההתשה נערכו סיורים רבים בגזרה.
בשנת 1969 נערכו 63 סיורי ספינת משטרה, 116 סיורי נחתות, 73 סיורי אוויר ו-43 סיורי ספינות סער.
גם לאחר שהסתיימה הפעילות המלחמתית, המשיכה פעילות רבה של סירות דיג מעזה שמגיעות לאזור אשקלון או חורגות מערבה מהקו שהותר להן, כמו גם פעילות של ספינות דיג מצריות מפורט סעיד שחורגות מזרחה או מתקרבות לחוף, ושל ספינות דיג ישראליות שחורגות מערבה מהתחום הבטוח.
מימי חוף צפון סיני – האזור עשיר בדגה והיה מקום פרנסתם של דייגים מתושבי סיני ופורט סעיד.
עשרות סירות מצריות דגו באזור מבלי להתחשב בנושא המים הטריטוריאליים.
דייגים ישראלים זכו באזורי דיג חדשים שהניבו יפה, ופעילותם חייבה הסדרה ואבטחה.
המודיעין המצרי נהג להחדיר ולחלץ חוליות מהאזור.
חדירות כלי שיט של הצי המצרי שהתקיימו אחרי מלחמת ששת הימים פסקו לאחר קרב רומני.
מימי תעלת סואץ והאגמים – בחודש שלאחר המלחמה אירעו התכתשויות על השיט בתעלת סואץ שבמסגרתן נשבו שני שייטים.
ובחסות האו"ם נחתם הסכם אי שיט בתעלה.
בסיס אשדוד המשיך להחזיק בכוננות סירות גומי וצוותים באזור התעלה.
במהלך מלחמת ההתשה בוצעו מארבים ימיים בימת פורט פואד בקרבת מעוז בודפשט.
בשנת 1967, עם הקמת הבסיס, התבססה באשדוד פלגת הטרפדות שכללה 6 טרפדות והלכה והצטמצמה.
שייטת הנחתות כללה שש נחתות.
בבסיס דפנה נמצאו שתי צרעות ו-2 יתושים.
מוצבי הבסיס בסיני היו מעורבים בלחימה במלחמת יום הכיפורים.
תצפית המכ"ם במעוז בודפסט הוחרבה ושוקמה במהלך המלחמה.
שייטת 13 ביצעה את מבצע ליידי לתקיפת פורט סעיד בכלי שיט של בסיס אשדוד.
תוכננה פשיטה על לשון הים ותותחי החוף של פורט פואד עם שייטת הנחתות אשר לבסוף לא בוצעה.
מפקד בסיס אשדוד סא"ל איתן ליפשיץ קבע את מפקדתו הקדמית בחדר המבצעים של בסיס דפנה.
ספינות היתושים של סיירת 919 הופעלו בניסיונות חילוץ של טייסים נפלו לים התיכון.
הספינות השתתפו במבצע ליידי, ובתום הלחימה הועברו לאגם המר לפעילות נגד הארמייה השלישית המצרית.
תוספת משימות והתפתחות בניין הכוח
גזרת האחריות של הבסיס הייתה רצועה ברוחב 40 מיל ימי מחוף מכמורת בצפון עד גבול מצרים בדרום.
בשנת 1974 נעשתה התארגנות שלאחר מלחמת יום הכיפורים.
סדר הכוחות של הבסיס כלל: פלגה 922 שכללה 3 נחתות 36 מטר שהועברו בדרך היבשה מאילת, בעוד שלוש הנחתות 60 מטר יצאו להפלגת ציפור עדן לים האדום.
פלגה 913 – סיירת ימית שכללה 5 דבורים.
בבסיס דפנה נערכה סיירת ימית 919 עם 9 ספינות יתוש.
בשנת 1975 נוספו שתי רחפות ובימת ברדוויל הפעלו שתי סירות תובלה לאספקה והעברת אנשים לבסיס דפנה.
שירותי המעגן לכלי שיט חיל הים בנמל אשדוד סופקו על ידי שתי גוררות.
במערך מילואים נרשמו 6 סירות מנוע וכן את גוררות הנמל שניתן לגייסם בזמן חירום.
בתחילת שנות ה-80 ביקש שר הביטחון אריאל שרון להעתיק את הבסיס לאשקלון על מנת לקרב את חיל הים לעזה ולחסוך בשעות שיט בשמירה על חופי ישראל.
ראש עיריית אשדוד צבי צילקר התנגד לכך נחרצות, בין השאר מפני שרבים ממפקדי הבסיס ומחייליו היו בני העיר.
שרון וצילקר קיימו מספר פגישות בנושא והוחלט להשאיר את הבסיס במקומו.
בשנים 1978 עד 1990 שהתה בבסיס פלגה 31 של ספינות טילים, כחלק משייטת ספינות הטילים.
בשנת 1979 עברו מבסיס חיפה ארבע ספינות מדגם סער 2 בפיקוד סא"ל אלכס טל.
בשנת 1980, במסגרת פינוי סיני, יצאו אח"י עכו ואח"י חיפה (סער 2) לים התיכון והצטרפו לפלגה בבסיס אשדוד.
בשנת 1989, פלגה 31 בפיקודו של סא"ל זאב ינובסקי כללה את: אח"י תרשיש (סער 4), אח"י קוממיות, אח"י כידון (סער 4) ואח"י סער.
בפברואר 1990 עזבה הפלגה את אשדוד והתבססה בחיפה.
בשנת 1979 במסגרת הצמצום בזירת ים סוף נקלטה בבסיס סיירת דבורים נוספת "בזק".
בחודש יוני נקלטה פלגת הנחתות 921 שכללה שלוש נחתות 60 מטר ואח"י בת שבע.
סדר הכוחות עמד על 11 דבורים 6 נחתות 9 יתושים והאונייה אח"י מעוז.
בשנת 1980 הוקם באשדוד בית הספר להחפה בהתמחות עיקרית בדיקת חוף לנחיתה.
בסוף אותה שנה ניזוקה אח"י מעוז 2 בעת שנשלחה לחלץ עובדים שנתקעו בדוברה מחוץ לנמל חדרה.
בתחילת שנות ה-80 קודמה תוכנית לבניית נמל ייעודי לחיל הים בדרום אשקלון.
התוכנית קיבלה תמיכה הצהרתית עד דרג ראש הממשלה מנחם בגין אך לא הוקצה לה מימון.
באותן שנים לא נעשו השקעות במחנה הבסיס שנחשב כמחנה מעבר.
בשנת 1985 נזנחה התוכנית ונמשכה ההתבססות בנמל אשדוד ובמחנה הצמוד אליו.
בשנים 1986–1989 היו אירועים רבים של עצירת ספינות מבריחים, בעיקר טורקיות, שנשאו חשיש מלבנון למצרים.
מעבר רצועת עזה לידי הרשות הפלסטינית
בשנת 1994 במסגרת הסכם עזה ויריחו תחילה הועברה רצועת עזה לשליטת הרשות הפלסטינית.
מימי הרצועה חולקו לשלושה אזורים.
אזור חיץ צפוני K ברוחב 1.5 מיל ימי, ואזור חיץ דרומי M מגבול ישראל–מצרים ברוחב מיל ימי אחד ואורך 20 מיל ימי – שבהם הדיג אסור ולאנשי רצועת עזה אסור להימצא בהם.
האזור שביניהם הוא אזור L המותר לדיג, עד 20 מיל מהחוף.
בספטמבר 2001 הורחב אזור החיץ הדרומי M לשני מיל ימי.
מאז יש לספינות הבט"ש התעסקות רבה באכיפת הוראות הדיג, במניעת פיגועים, ובמניעת קשר עם מצרים דרך הים.
משנת 1995 נשמר הביטחון השוטף על ידי 5 סיורי דבורים.
עם התגברות האינתיפאדה השנייה בסוף שנת 2000 הועלה ל-7 סיורים שבוצעו על ידי דבורים, ולפעמים שולבה גם ספינת טילים.
באותן שנים נוספה כוננות לחילוץ שרי ממשלה שערכו ביקורים אצל המתיישבים היהודים ברצועה.
משימה זאת בוצעה מדי פעם עד מימוש תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2003 החלה לפעול "ים תטיס" – דוברת שינוע גז שהופק מקידוחים בים.
הדוברה עוגנת 13 מיל ימי מערבית לאשקלון וחייבה סיור אבטחה מיוחד.
ספינות הבט"ש עשו בשנה זו 33,380 שעות ים.
בשנת 2004 כלל סדר כוחות הבסיס: 16 דבורים שעברו שדרוג למדחפי AD וקיבלו תוספת מהירות.
במהלך השנה נוספה ספינת שלדג אחת.
אוניות עזר, 3 גוררות ו-11 ספינות דיג מועמדות לגיוס.
מערך הגילוי כלל 8 תחנות מכ"ם קבועות ו-4 ניידות מכ"ם לפריסה בהתאם לצורך.
ספינות הבט"ש של הבסיס ביצעו בשנה זו 34,934 שעות ים.
בשנת 2005 בוצעה תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה.
באותה שנה התווספו לסדר הכוחות של חיל הים: 6 דבורה סימן 3 ושתי ספינת שלדג.
בים לא חלה התנתקות וספינות הבט"ש המשיכו לאכוף את כללי התנועה בקרבת החוף.
אזור L המותר לדיג הוגבל עד 10 מיל ימי מהחוף.
אזורי מגבלות השיט עודכנו: אזור K שאסור לכניסה לדיג ערבי וישראלי הורחב ב-500 מטר צפונה.
מתוך אזור L המותר לדיג, הוגדרה רצועה ברוחב 3 מיל ימי מהחוף כאזור P, שנדרש אישור מיוחד לכניסת כלי שיט של הבט"ש אליו.
היסטורית היו אלה המים הטריטוריאליים בתקופת המנדט הבריטי.
באותו זמן הגדירו המצרים אזור חיץ מדרום לאזור M, שבו הם ביצעו סיורי ביטחון שוטף.
מוצבי השליטה של חיל הים בחוף הרצועה – תל רידאן, מוצב אלוף ומוצב ארז פונו באוגוסט 2005. הוקם מוצב שליטה בזיקים.
אמצעי גילוי הוצבו על מזח הפחם ובארובות תחנות הכוח רוטנברג ואשכול.
בשנת 2006 כלל הבסיס 8 דבורים, 4 דבורות, שני שלדגים, 2 אוניות ו-3 גוררות.
בשנה זו התרחשו מבצע גשמי קיץ ומלחמת לבנון השנייה.
המאמץ העיקרי של הביטחון השוטף במשך כל שנת 2006 כולל תקופת המלחמה התרכז לרצועת עזה.
לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות בגזרה הדרומית הייתה זו שנה ראשונה שבה הופעל מוקד שליטה שעבר מארז לזיקים.
הפעילות מול גזרת עזה קיבלה את השם מבצע גשמי קיץ.
עבור חיל הים, הפעילות החלה ב-26 ביוני, מועד חטיפתו של גלעד שליט.
הפעילות כללה הטלת סגר על מעגנות רצועת עזה, ירי מהים על ידי שייטת 13 נגד יעדי חמאס ברצועת עזה, סיורי איסוף מודיעין על ידי ספינות הבט"ש.
מטרת הפעולות היו מניעת , מניעת הברחות אמצעי לחימה ומניעת אפשרות שחמאס יבריחו את החייל החטוף גלעד שליט המצוי בידיהם למצרים דרך הים.
בפעילות הועסקו שלוש ספינות טילים ספינת דבורה ושלדג מפלגה 916 וקבוצת לוחמי שייטת 13 והיא נמשכה עד 22 באוקטובר 2006.
אח"י תרשיש (סער 4.5) ואח"י חרב (סער 4.5) ביצעו 13 גיחות ירי מהים לעבר יעדי מחבלים במרחבים פתוחים במגמה להרתעה ומניעת ירי רקטות מהם.
היות שנמל חיפה היה בטווח הרקטות שנורו מלבנון, פונו מרבית כלי השיט מבסיס חיפה וחלקם מצאו מחסה בנמל אשדוד.
אח"י חנית שנפגעה מטיל חוף ים C-802, בעת שקיימה את ההסגר על החוף הלבנוני, נכנסה לתיקונים בבסיס אשדוד.
ב-2007 כלל הבסיס 8 דבורים 6 דבורות שתי ספינות שלדג ו-3 צרעות.
שילוב אמצעים נוספים של מסוקי קרב ופרוטקטור בלתי מאויש.
ביוני 2007 השתלט ארגון החמאס על רצועת עזה וגם על המשטרה הימית הפלסטינית.
לא ניתן לבצע תיאום והחלה תופעה של ירי מהחוף אל ספינות חיל הים.
הוטל סגר או הסגר על רצועת עזה על ידי ישראל ומצרים.
בשנת 2008 כלל הבסיס 5 דבורים, 10 דבורות, ו-5 ספינות שלדג.
החלה פעילות עוינת של משלוח אוניות לשבירת המצור הימי על הרצועה בארגון "חופש לעזה" .
בדצמבר הייתה יאכטה "דיגניטי" שביצעה פרובוקציה וחזרה לצור שבלבנון.
מ-27 דצמבר 2008 פתח צה"ל במבצע עופרת יצוקה להפסקת ירי הרקטות מרצועת עזה.
בסיס אשדוד בפיקודו של ירון לוי ביצע את הלחימה: סגר ימי וסיוע באש מהים, תקיפת מטרות וגביית מחיר מחמאס.
עד סיום המבצע ב-18 בינואר 2009 הותקפו 68 יעדים בחוף במטרה לחסום תנועה בצירים ולסייע לפעילות צה"ל בחוף.
האוניות אח"י חרב, אח"י יפו, אח"י תרשיש ואח"י סופה התבססו באשדוד וביצעו את התקיפות מול הרצועה.
בשנים 2009–2011 התמודד חיל הים עם משטים שנערכו במטרה לשבור את הסגר על עזה.
במאי התארגן משט של מספר אוניות, שמרביתן עצרו בדרך, והאונייה "מאווי מרמרה" נתפסה על ידי חיל הים.
במהלך התפיסה נהרגו פעילי טרור טורקים.
הפגנת הנחישות של חיל הים לאכיפת הסגר גרמה לכך שמרבית המשטים הורידו את הציוד באל-עריש והוא הועבר לרצועה דרך המעברים היבשתיים.
עם זאת היה צורך לעצור מספר אוניות שלא נשמעו להוראות, שבהן הפליגו פעילים אירופים וערבים, וצוידו באמצעי צילום וציוד תקשורתי.
האונייה ויקטוריה נעצרה במרחק רב מהחוף, במהלך הפלגתה לאל-עריש, כשהיא נושאת אמצעי לחימה עבור חמאס בעזה.
בין האמצעים שנשאה היו טילי חוף-ים C-704 מתוצרת איראן.
תפיסת אצמעי הלחימה הייתה חשובה להמשך פעילות הביטחון השוטף מול הרצועה.
בשנת 2011 הוצאו מרבית הדבורים מהשירות וסדר הכוחות של הבסיס עמד על: דבור אחד, 10 דבורות, 5 שלדגים, 2 אוניות עזר, 2 צרעות ו-3 גוררות.
בשנת 2012 המשיכו כלי השיט של הבסיס בפעילות הסגר.
סדר הכוחות הזה לא השתנה גם בשנים הבאות.
בנובמבר אותה שנה השתתפו כלי השיט של הבסיס במבצע עמוד ענן מול הרצועה, ולאחר סיומו הורחב האזור המותר לדייג ל-6 מיל ימי, כחלק מההבנות שהושגו לסיום המבצע.
בסיס אשדוד מתמודד מדי פעם עם משטי מחאה המאורגנים על ידי הפלסטינים ואוהדיהם.
ב-5 באוקטובר 2016 עצרו כלי השיט של הבסיס משט מחאה שבוצע על ידי נשים בלבד, במטרה למשוך תשומת לב עולמית.
לשם כך רוכז צוות מוגבר של חיילות הבסיס על סירת צרעה של יחידת סנפיר.
העימות נשאר ברמת עצימות נמוכה, סירת המפגינות נעצרה, והן הובאו לנמל אשדוד ושוּלחוּ לארצותיהן.
הבסיס השתתף במבצע צוק איתן שנערך במטרה להפסיק את ירי הרקטות כנגד תושבי ישראל בחודשים יולי אוגוסט 2014. במהלך המבצע פעל מערך השליטה הימית באופן אינטנסיבי בבניית התמונה הימית, אשר כללה גורמי מעקב מאתגר והשתנתה במהירות לאורך כל ימי המבצע.
בַּקָּרִיּוֹת השליטה אף סייעו בסיכול חדירת מחבלים סמוך לקיבוץ זיקים, על ידי כך שעקבו והכווינו כוחות לוחמים אל המחבלים, שניסו לחדור לישראל דרך המרחב הימי קרוב לגבול עם רצועת עזה.
המחבלים חוסלו על ידי לוחמי זרוע הים וכוחות יבשתיים ואוויריים לאחר שהוקפצו למקום בעקבות הזיהוי.
ב-7 באוקטובר 2023, בבוקר מתקפת הפתע, קיבל מפקד בסיס אשדוד, אל"ם איתן פז, התרעה מאוגדת עזה על פעילות חריגה של מחבלים ברצועת עזה.
פז הגביר את הדריכות בבסיס אשדוד ובים, ועם תחילת מתקפת הפתע בלמו לוחמי פלגה 916 סירות מחבלים שניסו לחדור לחוף זיקים דרך הים.
סוכלו 7 כלים ימיים שבאמצעותם ניסו המחבלים לחדור, ובהם 60 מחבלים שנהרגו – בים, על קו החוף או מהאוויר – וההערכות בחיל הים הן שרובם המוחלט של ניסיונות החדירה מהים סוכלו – אך סירה אחת, ובה 11 מחבלים הצליחה להגיע לחוף ולבצע את הטבח בחוף זיקים.
בהמשך המלחמה הרגו לוחמי הפלגה עשרות מחבלים בים וביבשה.
כחלק ממאמץ שיתוף הפעולה הרב-זרועי הוצבו קצינים בכירים מחטיבות היבשה המתמרנות במוצבי השליטה של הזירה הימית הדרומית והובילו יחדיו תקיפות מדויקות בהכוונת כוחות חי"ר ושריון.
יש רק את מפקדת הזירה ובסיס האם באשדוד ומוצב אחד בזיקים (ארז) שגם הוא יפונה במהלך 2019. בעבר השליטה בזירה חייבה פרישת בסיסי משנה.
מטרת בסיס דפנה הייתה קיום תחנת מכ"ם ומגלה שידורי מכ"ם בחוף סיני בים התיכון ובקרבת נמל פורט סעיד.
המוצב תרם רבות לשליטה בגזרה זו.
הבסיס שהיה למעשה אי בלב המדבר.
חייב תנועה רבה של תספוק באמצעות נחתת.
האבטחה בימת ברדוויל חייבה תפעול כלי שיט קטנים במרחק רב מהעורף הטכני לוגיסטי.
הבסיס פעל משנת 1970 ועד למסירת סיני למצרים במסגרת הסכם השלום בספטמבר 1979. המידע שסיפק במלחמת יום הכיפורים היה חיוני ביותר לקרבות הטילים שהתרחשו במקום.
בשנת 1977 הוקם במקום מעגן לדבורים.
בסיום קרבות מלחמת יום הכיפורים הוקם בגדה המערבית של האגם המר על משבצת הקרקע של מנהלת האגם המר המצרית, בסיס פנארה כיחידת משנה של בסיס אשדוד – יחידה 5533. בפיקודו של רס"ן יצחק שמיר.
משימות היחידה היו: אבטחה מפני פיגועים באגם המר, סיוע לוגיסטי לגשרים בתעלת סואץ.
מניעת אספקה מחטיבה מצרית שהייתה מנותקת מהצד המצרי בדרום האגם המר וחסימת מעבר מהארמייה השלישית (מצרים) הנצורה.
הכוח הראשון הגיע מבסיס אשדוד בפיקוד יצחק קוראל אלמוג.
בימי הפסקת האש הראשונים הוטסו לאזור כ-30 מלוחמי 707 עם סירות גומי.
ארבע ספינות מדגם "יתוש" הועברו מבסיס דפנה ויחד עם סירות גומי החלו לבצע סיורי נוכחות ומארבים.
בהמשך נעשתה היחידה אחראית לקשר עם אוניות הסוחר התקועות באגם המר.
היחידה התקיימה עד סוף פברואר 1974 שאז פורקה במסגרת הסכמי הפסקת האש עם מצרים.
עין גדי נתפס על ידי חיל הים עוד במלחמת השחרור.
מסוף שנות השישים ובמשך שנים בוצעו "פריסות" של ספינות מסוגים שונים לים המלח, בעיקר בחוף עין גדי הספינות קיימו סיורי ביטחון ששוטף, בהתאם להערכות מצב מודיעיניות של פיקוד המרכז.
השהייה הייתה לתקופות קצרות, בעיקר לקראת חגי תשרי, פסח ויום העצמאות.
הצוותים התבססו באוהלי מגורים ומבנים מאולתרים לחדר אוכל.
מליחות המים חייבה טיפולים מיוחדים לכלי השיט.
בחוף לא היה שובר גלים שיגן על כלי השיט מִגלים שמחוללת הרוח המזרחית בצהרי כל יום.
בתום ההפלגה היה צורך למשות את הספינות מהמים, דבר שנעשה עם עגלה וטרקטור צמוד.
עם התגברות החששות והידיעות על הברחת פעילי פח"ע, אמל"ח וסמים דרך ים המלח, גדלו תדירות הדרישות לאבטחה מצד פיקוד המרכז.
בשנת 1978 כינס מיכאל ברקאי מפקד חיל הים את סגל הפיקוד על חוף ים המלח והחליט על הקמת בסיס קבע בחוף עין גדי.
הבסיס הוקם תוך מספר חודשים והיווה תשתית לפעילות המערך המבצעי לביטחון שוטף.
שכללה תחנת מכ"ם קבועה מופעלת על ידי מוכמות ו.
4 שנקראו יחידה 5599 הופעלו על ידי צוות מילואים, נפרסו כל ערב לנקודות תצפית לאורך החוף.
ספינות ברטרם שהוחלפו ביתושים, ביצעו סיורים בלילות בשיתוף פעולה עם חטיבה 417 ועם גדוד 414 של חיל האיסוף הקרבי.
את המערך המבצעי תחזקו תומכי לחימה בתחום הטכני והלוגיסטי במקום ובבסיס אשדוד.
במחצית השנייה של 1984 התקבלה החלטה בחיל הים לסגור את בסיס עין גדי, משיקולי תקציב.
ב-18 דצמבר 1984 נערך טקס להורדת נס השירות הפעיל לבסיס עין גדי בהשתתפות קציני מפקדת חיל הים.
פינוי תכולת הבסיס למעט המגורים הסתיים ביום 21 בינואר 1985 שבו הורד דגל חיל הים.
בנייני המגורים הועברו רשמית לידי פיקוד המרכז, שהפך את המקום לאתר נופש לחיילי צה"ל.
כעבור שנים מעטות פונו המגורים וכיום אין זכר לקיום בסיס במקום.
המערך הוקם בשנת 1976 לאחר פיגוע כביש החוף וכלל 7 מוצבי שליטה אזוריים: מוצב בית פלדמן בדרום נתניה, תל אביב, אשדוד, ארז הישנה, תל רידאן.
תחנת מכ"ם בבית הממשל באל עריש, ותצפית מכ"ם קדמית במוצב בודפשט.
מוצב האלוף – מוצב תצפית שהוקם במרכז הרצועה לפי דרישת אלוף פיקוד דרום ומאז נקרא מוצב האלוף.הרעיון היה לחלק את הרצועה כדי להגביר שליטה במתרחש בחוף.
מאוחר יותר הוקמה גם גדר תיל לתוך הים למניעת מעבר אנשים וכלי שיט מצפון לדרום רצועת עזה.
המוצבים בסיני פורקו עם מסירת חצי האי לידי המצרים.
במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות, פורקו המוצבים בתל רידאן ומוצב האלוף.
ונבנו שני מוצבים חדשים אשדוד חדש, ארז החדשה.
ארז החדש כלל בתוכו את כלל מוצבי הרצועה: ארז הישנה, תל רידאן ואלוף.
ו אשדוד ספג לתוכו את מוצבי מרכז המדינה תל אביב, אשדוד ובית פלדמן.
ניידות מכ"ם – יחידה 5511 עם 5 יוניות בים התיכון רצועת עזה.
ויחידה 5599 בים המלח 4 יוניות.
יחידה 199 שהוקמה כדי לגלות ולמנוע פעילות מצרית באגמי תעלת סואץ.
בשנת 1984 נערכה בין יחידות חיל הים תחרות לארץ ישראל יפה.
בסיס אשדוד הגיע למקום הראשון וזכה בפרס שהיה – מכסחת דשא.
אחריו היו בסיס ההדרכה ומספנת חיל הים שלישית.
הראשון בין היחידות הקטנות היה בסיס עין גדי והשני אחריו בסיס תל רידאן שניהם יחידות משנה של אשדוד.
ב-31 באוגוסט 1993 העניק מפקד חיל הים עמי אילון ציון לשבח לפלגת הנחתות לדורותיה.
התעודה נמסרה לאל"ם מייק אלדר בנוכחות הרמטכ"ל אהוד ברק.
בסיס אשדוד קיבל שלש פעמים את פרס הרמטכ"ל על התנהלות נכונה:
ב-28 במאי 2007 מהרמטכ"ל גבי אשכנזי.
על חסימת החדירה לחוף זיקים, במהלך מבצע צוק איתן, זכה מפקד סיירת כריש, סרן אורי נסים, בציון לשבח מהרמטכ"ל בני גנץ.
בַּקָּרִית השליטה במש"א ארז רב"ט נועה טייטל זכתה בתעודת הערכה ממפקד זרוע הים אלוף רם רוטברג.
מפקד חיל הים, אלוף אלי שרביט העניק לפלגה 916 בחודש יוני 2018 תעודת הערכה על פעילות מבצעית משמעותית שתרמה ישירות לביטחון ישראל, אשר במהלכה הפגינה הפלגה, מקצועיות, שילוביות ומבצעיות.
מפקד פלגה 916 סא"ל בוריס שוסטר, קיבל ממפקד חיל הים, אלוף אלי שרביט, תעודת הערכה על רצף מבצעים חשאיים בשטחי אויב והצלחות מודיעיניות, ב-14 ביוני 2018.
הבסיס מסייע בתחזוקת יד לחללי חיל הים ב"גן אלישבע" באשדוד.
ומארגן את טקס האזכרה המתחיל את אירועי שבוע חיל הים מדי שנה.
שנמחץ למוות בבטן הנחתת בפיקודו, בים סוער, במרץ 1979.
שנפל לים מסירת גומי ולא נמצא.
, ו שנהרגו בתאונות דרכים.
בסיס אשדוד מאומץ על ידי עיריית אשדוד מקיים קשר מתמיד עם קהילת העיר אשדוד.
אחד המוסדות הנמצאים בקשר מתמיד עם הבסיס הוא בית הספר "אורט ימי אשדוד".
תלמידי בית הספר מצטרפים לאימונים של יחידת הגוררות, ולאימוני הסיירות השונות בפלגה 916. תלמידי העתודה הטכנולוגית בבית הספר, הממומנים על ידי חיל הים, עוברים סיורים והתנסות עם המהנדסים וההנדסאים של הבסיס.
כמו כן, באירועים מיוחדים כמו יום חיל הים ויום השואה אף מתקיימים טקסים משותפים של הבסיס ותלמידי בית הספר.
בסיס חיל הים מקיים מדי מספר חודשים אירוח לתלמידי ישיבות ההסדר.
בביקור מוצגים כלי השיט ונידונים תנאי השירות בים.
התוצאה יותר מאנשי ישיבות ההסדר מגיעים לשירות צבאי בחיל הים.
מתקיים שיתוף פעולה בין הבסיס לבתי ספר של חינוך מיוחד באשדוד.