tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפעלת המטוסים בחיל האוויר ובחיל הים נעשתה על ידי מבנה פיקודי חדש, הפיקוד המשותף של כוח ההרייר, שהיה תחת פיקוד חיל האוויר המלכותי והיה אחראי להפעלת המטוסים.
במבצע כוח מאוחד, שבו פעלו מטוסי נאט"ו מעל קוסובו, השתתפו 16 מטוסי טורנדו ו-12 מטוסי הרייר II GR.7 של חיל האוויר המלכותי.
ב-27 באפריל 1999, במהלך משימת תקיפה של מאגר תחמושת סרבי, הצליחו מטוסי ההרייר לבצע את המשימה למרות אש נ"מ כבדה.
באותו חודש שונו הוראות הפתיחה באש והותר לטייסי ההרייר לתקוף מטרות תוך שימוש בניווט GPS מגובה בינוני.
קיימים דיווחים סותרים לגבי יעילות החימוש שהוטל על ידי חיל האוויר המלכותי במהלך המבצע; דיווח של ה־BBC במהלך המבצע הציג 80% פגיעות מדויקות, אך ועדת בדיקה של הפרלמנט הבריטי בדקה את הנושא לאחר המבצע ומצאה כי רק 24% מכל החימוש שבו השתמש חיל האוויר המלכותי בזירה היה חימוש מונחה מדויק.
ב-2003 נטל מטוס ההרייר II GR.7 חלק חשוב במלחמת עיראק.
זמן קצר לפני המלחמה הותאמו המטוסים לנשיאת טילי אוויר-קרקע AGM-65 מאבריק, ובאמצעותם תרמו המטוסים הבריטיים באופן משמעותי ללחימה.
משימה חשובה של המטוסים הייתה סיור ותקיפת משגרי טילי סקאד, בדרום עיראק.
במהלך הקרב על בצרה, שנוהל ברובו על ידי הכוחות הבריטיים, תקפו מטוסי ההרייר II מאגרי דלק, טנקים, סירות וארטילריה.
על פי הערכות לאחר המלחמה, כ-30% ממשימות ההרייר היו משימות סיוע קרוב.
באפריל 2003 הודה משרד ההגנה של בריטניה כי מטוסי ההרייר הטילו פצצות מצרר, שהשימוש בהן נתון במחלוקת.
מטוסי ההרייר II, של חיל האוויר המלכותי ושל חיל הנחתים של ארצות הברית, נסוגו מעיראק בקיץ 2003.
בספטמבר 2004 הוצבו שישה מטוסי הרייר II בקנדהאר שבאפגניסטן.
המטוסים הבריטיים החליפו מטוסי AV-8B של חיל הנחתים של ארצות הברית.
ב-14 באוקטובר 2005 הושמד מטוס הרייר II GR.7A בהתקפה של ארגון הטליבאן, כאשר חנה על מסלול ההמראה בקנדהאר.
באותו אירוע הושמדו גם שישה מטוסים של חיל הנחתים של ארצות הברית.
לא היו אבדות, והמטוס הפגוע תוקן.
המטוס שהושמד הוחלף במטוס אחר.
ב-2006 הוצבו מטוסי הרייר II GR.7A נוספים באפגניסטן, עם הרחבת כוח המשימה הבריטי בדרום המדינה.
בין יולי לספטמבר גדל מספר פריטי החימוש ששחררו מטוסי ההרייר בזירה מ-179 ל-539, רובם רקטות אוויר-קרקע מדגם CRV-7. הרקטות נורו במהלך מבצעים מתוכננים ובמשימות סיוע אווירי קרוב לכוחות קרקעיים.
בינואר 2007 החלה הפריסה המבצעית הראשונה של מטוסי הרייר II בגרסה החדשה, GR.9. גם מטוסים אלה הוצבו בקנדהאר.
לאחר חמש שנים של פעילות רצופה במדינה, עזב מטוס ההרייר II האחרון את אפגינסטן.
את מטוי ההרייר החליפו מטוסי טורנדו GR4 של חיל האוויר המלכותי.
ב-2005 הועלו בפרלמנט הבריטי טענות כלפי אחזקת מטוסי ההרייר II.
על פי הטענות שהועלו, חלה ירידה דרמטית באיכות האחזקה של המטוסים, עד כדי פגיעה חמורה בכמה מן המטוסים והרס גמור של אחד מהם, בשל טעויות בביצוע האחזקה.
זמן האחזקה הממוצע לשנה לכל מטוס עלה מ-100 ל-150 ימים בשנה, ועלות האחזקה עלתה פי עשרה, יחסית לתקופה קודמת.
ב-2006 הוצא מן השירות ההרייר הימי, שהיה בשירות זרוע האוויר של הצי.
משימותיו של ההרייר הימי הוטלו על צי מטוסי ההרייר GR7/9. טייסת 800 של זרוע האוויר של הצי, שהפעילה מטוסי הרייר ימי, אורגנה מחדש באפריל 2006 עם מטוסי הרייר GR7/9 שהיו בעבר של חיל האוויר המלכותי.
טייסת 801 של הצי עברה תהליך דומה ב-2007. שתי הטייסות הללו הוגדלו מאוחר יותר והפכו לכנף התקיפה הימית.
טייסת 20, שהייתה טייסת ההסבה המבצעית של הצי, נסגרה ב-31 במרץ 2010. טייסת מס' 4 פורקה והפכה לטייסת מילואים.
עד יולי 2010 הוצאו מן השירות כל מטוסי ההרייר II GR.7.
מטוסי ההרייר II GR.9 היו אמורים להישאר בשירות עד 2018. ואולם, ב-19 באוקטובר 2010 פרסמה הממשלה הבריטית החדשה (בראשות דייוויד קמרון) את החלטתה, לקצץ בתחומי הביטחון (בדו"ח שנקרא Strategic Defence and Security Review).
כחלק מהקיצוצים, הוחלט על הוצאת ההרייר II משירות עד אפריל 2011. את ההרייר II אמור להחליף, בטווח הארוך, ה-F-35 לייטנינג II, בגרסה C.
הלייטנינג אמור לפעול משתי נושאות המטוסים המתוכננות של הצי הבריטי, מסדרת קווין אליזבת.
ההחלטה להוציא את מטוסי הרייר II משירות ספגה ביקורת רבה, וקצינים בכירים המליצו על פרישת מטוסי הטורנדו, במקום ההרייר.
ב-24 בנובמבר 2010 המריא מטוס הרייר II בפעם האחרונה מסיפון נושאת המטוסים ארק רויאל.
הייתה זו גם ההמראה האחרונה של מטוס מסיפון אונייה זו, שגם היא הוצאה משירות זמן קצר לאחר מכן.
טיסות הפרידה של המטוס היו ב-15 בדצמבר, מעל מספר רב של בסיסי צבא.
בנובמבר 2011 נמכרו 72 מטוסי ההרייר II הנותרים, עם חלקי החילוף שלהם, לארצות הברית, תמורת 116 מיליון ליש"ט.
המטוסים אמורים לשמש כמאגר חלקי חילוף לצי מטוסי ה-AV-8B הרייר II של חיל הנחתים.
לאחר המכירה התפרסם דיווח כי ארצות הברית מתכננת להפעיל מחדש חלק מן המטוסים שרכשה, לאור מצבם התחזוקתי הטוב; דיווח זה הוכחש על ידי פיקוד מערכות האוויר הימיות (US Naval Air Systems Command, NAVAIR).
הדגם הראשון של ההרייר II.
ה-GR.5 שונה באופן מהותי מן ה-AV-8B של חיל הנחתים של ארצות הברית, באוויוניקה, חימוש ולוחמה אלקטרונית.
יוצרו 41 מטוסים מדגם זה.
שדרוג מינורי של דגם GR.5 בכמה שינויים שהיו צפויים בדגם הבא, GR.7.
שדרוג של דגם GR.5. הטיסה הראשונה של דגם זה הייתה במאי 1990, וביצע משימות מבצעת ראשונות באוגוסט 1995, מעל יוגוסלביה לשעבר.
פרישה ראשונה על נושאות המטוסים מסדרת אינווינסיבל הייתה עוד ביוני 1994, והצבה מבצעית בשירות הצי המלכותי הבריטי החלה ב-1997.
דגם GR.7 עם מנוע פגסוס 107. מטוסים מתת דגם זה ששודרגו לדגם GR.9 נקראו GR.9A.
המנוע המשופר מייצר דחף הגדול ב-3,000 ליברות בערך (13 kN) מזה שמייצר מנוע הפגסוס 105.
שדרוג של דגם GR.7. השדרוג התמקד בעיקר בתחומי האוויוניקה והחימוש.
ניתן היה להתקין את מנוע הפגסוס 107 בכל המטוסים מדגם GR.9.
גרסת אימונים של ההרייר II.
מבוססת על גרסת האימונים של חיל הנחתים, TAV-8B, אך בשונה מן המטוס האמריקאי בעל יכולת קרבית מלאה.
שדרוג של מטוסי האימון לרמת דגם GR.9, כדי שיהוו מטוס לאימון לדגם זה.
גרסה של דגם האימון עם מנוע פגסוס 107.
קבוצת בריטיש טלקום היא חברת החזקות אשר בבעלותה חברת בריטיש טלקומיוניקיישן (British Telecommunications), תאגיד רב-לאומי בריטי המספק שירותי טלקומוניקציה ואשר משרדיו הראשיים נמצאים בלונדון.
בשנת 1846 הוקמה חברת אלקטריק טלגרף, שהחלה לפרוש תשתיות תקשורת ברחבי בריטניה, ובעצם מהווה את המקור לבריטיש טלקום.
ב-1912 הפך משרד הדואר הכללי למונופול בתחומי הטלקומוניקציה בבריטניה.
חוק רשות הדואר מ-1969 הפך את משרד הדואר הכללי ממחלקה ממשלתית לתאגיד ציבורי.
ב-1980 נוסדה בריטיש טלקומיוניקיישן, ונסחרה בשם בריטיש טלקום.
בשנת 1981 הופרדה מרשות הדואר והפכה לישות עצמאית.
ב-1984 הופרטה בריטיש טלקומיוניקיישן ו-50% ממניותיה נמכרו למשקיעים.
המדינה מכרה את שארית החזקותיה ב-1991 ו-1993. בריטיש טלקום רשומה למסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון ובבורסה לניירות ערך בניו יורק.
קבוצת בריטיש טלקום שולטת על קבוצה של חברות בנות.
חטיבת BT Global Services מספקת שירותי תקשורת לתאגידים וממשלות בכל העולם, וחטיבת BT Consumer מספקת טלפוניה, שירותי גישה לאינטרנט וטלוויזיה בתשלום ל-18 מיליון לקוחות בבריטניה.
בפברואר 2015 הכריזו בבריטיש טלקום על רכישת חברת הסלולר EE תמורת 12.5 מיליארד ליש"ט, והאישור הסופי לעסקה מרשויות המדינה התקבל ב-15 בינואר 2016, ב-29 בינואר אותה שנה הושלמה העסקה.
מרבית רווחי קבוצת בריטיש טלקום מגיעים מפעילות חברת הבת Openreach אשר אחראית בבריטניה על תשתית הנחושת הפיזית מחוץ לבית הלקוח.
מאז 2005 מואשמת קבוצת בריטיש טלקום בכך שהיא מנצלת לרעה את שליטתה בחברת Openreach, בעיקר בחוסר השקעה בתשתיות פס רחב בבריטניה, גביית מחירים גבוהים ושירות לקוחות לקוי.
בחודש ינואר 2016 פורסם דוח הקובע כי על רשות התקשורת הבריטית לחייב את קבוצת בריטיש טלקום למכור את חברת Openreach על מנת להגביר את התחרות.
ההיסטוריה של בריטיש טלקום מתחילה עם הקמת חברות טלקומוניקציה הראשון בבריטניה.
בין החברות האלה הייתה החברה המסחרית הראשונה בעולם שסיפקה שירותי טלגרף, שמה היה חברת אלקטריק טלגרף והיא הוקמה ב-1846. במהלך השנים חלק מהחברות התאחדו, נקנו או התמוטטו, החברות הנותרות הועברו ב-1912 לשליטת המדינה תחת אחריות רשות הדואר.
החברות האלה מוזגו ומותגו מחדש כבריטיש טלקום.
בינואר 1878 הדגים אלכסנדר גרהם בל את הפיתוח האחרון שלו באותה תקופה - הטלפון, למלכה ויקטוריה בבית אוסבורן שבאי וייט.
כמה ימים לאחר מכן הותקן הטלפון הראשון בבריטניה תחת רישיון משרד הדואר הכללי, וחיבר בין מספר מבנים במנצ'סטר.
כאשר מספר התקנות הטלפונים גדל ברחבי המדינה, היה זה חיוני לבנות מרכזייה על מנת לחבר בין כל הטלפונים.
המרכזייה הראשונה נפתחה בלונדון באוגוסט 1879. מ-1878 סופק השירות בבריטניה על ידי חברות פרטיות כגון חברת הטלפון הלאומית (National Telephone Company), ובהמשך על ידי משרד הדואר הכללי.
ב-1896 בוצעה השתלטות על חברת הטלפון הלאומית והיא עברה לבעלות משרד הדואר הכללי.
ב-1912,לאחר שהשתלט על כל החברות הפרטיות (למעט מספר ספקים מקומיים), הפך המשרד לספק הטלקומוניקציה הגדול ביותר בבריטניה.
עם השנים קרסו הספקים שלא היו תחת משרד הדואר הכללי, למעט הספק בעיר האל, שמוכר כיום כקבוצת KCOM.
שירותי טלפוניה וטלגרף הפכו להיות באחריות הבלעדית של מחלקת ההנדסה ברשות הדואר.
הדיון הראשון על הפיכת רשות הדואר ממחלקה ממשלתית לתעשייה מולאמת עלה לראשונה ב-1932, ההצעה נדחתה.
ב-1961 נדחו הצעות דומות נוספות.
רשות הדואר המשיכה להיות מחלקה ממשלתית ושר הדואר ישב בקבינט ממשלת בריטניה.
במרץ 1965 כתב שר הדואר טוני בן, לראש הממשלה הרולד וילסון והציע לבצע בדיקות לגבי הפיכת רשות הדואר לתעשייה מולאמת.
הוקמה ועדה לבחינת היתרונות והחסרונות של מהלך שכזה, וממצאי הוועדה היו חיוביים כך שהממשלה הקימה מחדש ועדת היגוי על ארגון מחדש של רשות הדואר.
לאחר כמה דיונים ראשוניים הוחלט על חלוקה ל-5 חטיבות על פי תחומי עיסוק: דואר, טלקומוניקציה, חסכונות והשקעות, בנק, שירותי עיבוד המידע הלאומיים.
בהמשך הוחלט כי תבוצע חלוקה ל-2 חטיבות: דואר וטלקומוניקציה.
אירועים אלה עיצבו את חוק רשות הדואר של 1969.
ב-1 באוקטובר 1969, חדלה רשות הדואר להיות מחלקה ממשלתית והפכה לחברה ציבורית, וזאת מתוקף חוק רשות הדואר.
החוק נתן לרשות הדואר סמכויות בלעדיות בהפעלת מערכות טלקומוניקציה עם סמכויות להעניק אישורים לאחרים להפעיל מערכות דומות.
בפועל, שמרה רשות הדואר על מעמדה כמונופול בתחומי הטלקומוניקציה.
ב-1977 המליצה ועדת קרטר על הפרדת שני השירותים העיקריים, וחלוקתם מחדש תחת שני תאגידים נפרדים.
המלצות דוח הוועדה הובילו לשינוי שמה של רשות הדואר לטלקומוניקציה ב-1980 לבריטיש טלקומיוניקיישן (בשמה המסחרי בריטיש טלקום), על אף שנשארה חלק מרשות הדואר.
חוק הטלקומוניקציה הבריטי משנת 1981 העביר את האחריות על שירותי טלקומוניקציה מידי רשות הדואר, ויצר שני תאגידים נפרדים: פוסט אופיס ובריטיש טלקומיוניקיישן.
באותו זמן בוצעו הצעדים הראשונים ליצירת תחרות בתעשיית הטלקומוניקציה הבריטית.
החוק העניק סמכויות לשר המסחר והתעשייה וכן לבריטיש טלקומיוניקיישן, להעניק רישיונות למפעילים אחרים להפעלת רשתות טלקומוניקציה ציבוריות.
בנוסף התאפשר לשר להגיד לסטנדרטים לאספקת מכשירים לציבור על ידי חברות צד שלישי.
השר עשה שימוש בסמכויות החדשות לפתוח את השוק לתחרות.
ב-1982 הוענק רישיון מפעיל ציבורי לחברת "כייבל אנד ויירלס".
ב-19 ביולי 1982 הכריזה הממשלה על כוונתה להפריט את בריטיש טלקומיוניקיישן על ידי מכירה של עד 51% ממניות החברה למשקיעים פרטיים.
הדרך להפרטה נסללה עם מעבר חוק הטלקומוניקציה ב-1984. ב-20 בנובמבר אותה שנה, נמכרו יותר מ-50% מבריטיש טלקומיוניקיישן לציבור.
באותו זמן היה מדובר בהנפקת המניות הגדולה ביותר בעולם.
מטרת המהלך והחוק החדש היו לאפשר לבריטיש טלקומיוניקיישן להגיב טוב יותר לתחרות בבריטניה ולהרחיב את הפעילות גם מחוץ לבריטניה.
החופש המסחרי שהוענק לחברה אפשר לה להיכנס לשיתופי פעולה, ולייצר בעצמה ציוד ומכשירים, אם תחליט לעשות זאת.
מעבר החברה למגזר הפרטי המשיך בדצמבר 1991 כאשר הממשלה מכרה עוד כחצי מהמניות שהיו ברשותה, כך שהמדינה החזיקה כעת 21.8% ממניות החברה.
ביולי 1993 נמכרו כל מניות המדינה בסך של 5 מיליארד ליש"ט.
החוק של 1984 ביטל גם את הסמכות הבלעדית שהייתה לבריטיש טלקומיוניקיישן בהפעלת מערכות טלקומוניקציה והגדיר מגבלות במטרה לשמור על תחרות.
הדבר אומר שהחברה איבדה את המונופול שהיה לה בהפעלת מערכות טלקומוניקציה, בניגוד לחוק של 1981. הרישיון שהעונק לחברה, מטיל עליה הגבלות המשפיעות על מגוון תחומי הפעילות שלה, כולל בייצור ואספקת מכשירים וציוד.
ב-1985 הושקה חברה סלנט (Cellnet), חברה בבעלות משותפת של בריטיש טלקומיוניקיישן (60%) ו-Securicor שהחזיקה בשאר המניות.
במקור השקיעה Securicor 4 מיליון ליש"ט בסלנט.
ב-1999 בריטיש טלקומיוניקיישן רכשה את חלקה של Securicor תמורת 3.15 מיליארד ליש"ט.
החברה מותגה מחדש כ-BT סלנט.
המהלך המשמעותי הבא של בריטיש טלקומיוניקיישן התרחש ב-1991. ב-5 במרץ 1991 פרסמה הממשלה ספר לבן "תחרות ובחירה: מדיניות טלקומוניקציה" לשנות ה-90. למעשה הדבר הביא לסיום הדואופול של בריטיש טלקומיוניקיישן ושל מרקורי קומיוניקיישן שהיה קיים בבריטניה מאז 1983. המדיניות החדשה אפשרה ללקוחות לרכוש שירותי תקשורת ממגוון ספקים תוך שימוש בטכנולוגיות שונות.
חברות "קמעונאיות" הורשו לקנות דקות שיחה וקיבולת מידע ולמכור אותן כחבילות לעסקים ומשתמשים פרטיים.
ב-2 באפריל 1991, החלה החברה להשתמש בשם המסחר והמותג החדש שלה BT.
ביוני 1994, הקים תאגיד MCI תקשורת, מפעיל השיחות הבינלאומיות השני בגודלו בארצות הברית, ביחד עם BT את Concert Communications Services, חברה משותפת בשווי מיליארד דולר.
שותפות זו העניקה ל-BT ו-MCI רשת עולמית המספקת שירותי קצה לקצה לעסקים.
Concert הייתה לחברה הראשונה בעולם שסיפקה מגוון רחב של שירותי תקשורת בינלאומיים, ללקוחות רב לאומיים.
ב-3 בנובמבר 1996, BT ו-MCI הודיע כי הם נכנסים לתהליך מיזוג, במטרה ליצור חברת תקשורת עולמית בשם Concert plc, עם מטה בלונדון ובוושינגטון די.
כחלק מהברית החדשה, רכשה BT כ-20% מההחזקות ב-IMC.
עם זאת, בעקבות הצעת החברה המתחרה ב-IMC בארצות הברית, וורלדקום, מכרה BT את החזקותיה ב-IMC לוורדקום בנובמבר 1997, תמורת 7 מיליארד דולר.
בעקבות שינויים שנעשו ברישיון BT באפריל 2000, החלה החברה בנובמבר 2000 לספק גישה לחברות טלקומוניקציה לכבלי הנחושת שלה המחברים את הלקוחות (המקטע שבין בית הלקוח למרכזיה), כך שהחברות המתחרות יוכלו להתחבר ישירות ללקוחות.
בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום, הקבוצה ביצעה ארגון מחדש ומכרה חלקה מנכסיה במטרה לכסות על החובות הגדולים.
BT שינתה את שאת שמה של חטיבת BT ווירלס, ל-O2 החל מספטמבר 2001. בשנת 2007 נרכשה O2 על ידי טלפוניקה.
חוק התקשרות 2003, שנכנס לתוקף ב-25 ביולי 2003, הגדיר רגולטור חדש לתעשייה, רשות התקשורת הבריטית החליפה את רשות הטלקומוניקציה.
החוק הגדיר גם תוכנית רגולציה חדשה.
הרישיונות הוחלפו באישורים כלליים לחברות לספק שירותי טלקומוניקציה בהתאם למספר כללים, וגם בחלק מהמקרים תנאים מיוחדים.
תחת התנאים המיוחדים BT המשיכה לשמור על חובת שירות אוניברסלי בבריטניה, למעט באזור העיר האל.
חובת השירות כולל חיבור לקוחות לקווי טלפון נייחים, תוכניות לבעלי צרכים מיוחדים והתקנת טלפונים ציבוריים.
ב-2004 השיקה BT את 21CN (רשת המאה ה-21), רשת הדור הבא המבוססת על פרוטוקול אינטרנט, ותחליף את הרשתות הקיימות.
בין השנים 2004–2006 ביצעה החברה רכישות של חברות שונות כגון: Infonet, Dabs.com ועוד.
ב-2005 רכשה את אלבאקום, מפעיל הטלקום השני בגודלו בשוק העסקי באיטליה.
באוקטובר 2006 הודיעה BT כי תשקיע 10 מיליארד ליש"ט ב-5 שנים ברשת 21CN.
בינואר 2007 רכשה BT את ספק האינטרנט PlusNet ובכך הגדילה את כמות הלקוחות שלה ב-200,000. BT הודיעה כי הספק ימשיך לפעול בצורה עצמאית.
בפברואר 2007 הכריזה BT על רכישת International Network Services, ספק IT בינלאומי המספק שירותי ייעוץ IT ותוכנה.
באפריל 2007 רכשה החברה את קומסט אינטרנשיונל המספקת שירותי רשת לתאגידים בדרום אמריקה.
באוקטובר 2007 רכשה BT את חברת Lynx Technology.
ביולי 2008 רכשה את מדריך העסקים האינטרנט Ufindus תמורת 20 מיליון ליש"ט, במטרה להרחיב את אחיזתה בשוק המידע המקומי בבריטניה.
באותו חדש היא רכשה גם את חברת Ribbit ממאונטיין ויו, "חברת הטלפון הראשונה של עמק הסיליקון".
Ribbit מספקים API לאדובי פלאש/אדובי פלקס, ומאפשרים למפתחי web לשלב מאפייני טלפוניה ביישום תוכנה כשירות שלהם.
בימים הראשונים של פס רחב המבוסס סיבים אופטיים, BT הודיעה כי תספק שירותי סיב עד הבניין (FTTP) לכ-25% מהמדינה, כאשר בשאר האזורים תספק שירותי סיב עד ארון הסעף (FTTC), אשר בהם נעשה שימוש בכבלי נחושת במקטע החיבור האחרון.
בשנת 2014, כאשר פריסת ה-FTTP של החברה עומדת רק על 0.7%, זנחה BT את היעד של 25%, באומרה שהדבר פחות רלוונטי כיום בגלל שיפורים שנעשו ב-FTTC, ואשר הכפילו את המהירות ל-80Mbit לשנייה.
כהשלמה ל-FTTC, הציעה החברה מוצר "שירותי FTTP לפי דרישה".
בינואר 2015 הפסיקה החברה לספק את השירות לפי דרישה.
במאי 2009 הודיעה BT על קיצוץ של עד 15,000 משרות בשנה הקרובה, בעקבות פרסום התוצאות הכספיות של שנת 2008. ביולי 2009 הציעה החברה לעובדים חופשת חג ארוכה או הורדה של 1000 ליש"ט בשכרם באופן חד פעמי, אם יסכימו לעבור למשרה חלקית.
במרץ 2013 הוקצו ל-BT תדרי 4G בבריטניה, בתמורה לתשלום של 201.5 מיליון ליש"ט.
באוגוסט 2013 השיקה החברה את ערוצי הטלוויזיה הראשונים שלה, תחת השם BT ספורט, במטרה להתחרות ב-Sky ספורט.
החברה רכשה זכויות שידור לפרמייר ליג לעונות 14–2013 ו-16–2015, ושידרה 36 משחקים מכל עונה.
בפברואר 2013 רכשה BT את ESPN בריטניה ואירלנד, במטרה להרחיב את שליטתה בשידורי ספורט.
בנובמבר 2013 הודיעה BT כי רכשה זכויות בלעדיות מעונת 2015 לליגת האלופות ולליגה האירופית תמורת 897 מיליון ליש"ט.
במרץ 2015 הושקו שירותי 4G כ-BT מובייל.
מנכ"ל קבוצת BT הכריז כי החברה מתכננת להעביר את כל לקוחותיה לרשת מבוססת IP עד 2025, ולסגור את רשת ה-ISDN של החברה.
בינואר 2016 רכשה BT את חברת הסלולר EE תמורת 12.5 מיליארד ליש"ט.
העסקה כוללת 24.5 מיליון לקוחות של חברת EE ו-10 מיליון לקוחות ריטייל של BT.דויטשה טלקום רכשה 12% מ-BT ואורנג' רכשה 4%.
בפברואר 2016, הכריזה BT על שינוי ארגוני שיכנס לתוקף החל מאפריל אותה שנה, וזאת בעקבות רכישת EE.
המותג EE, הרשת והחנויות ישמרו ויהוו חטיבת שירות לקוחות שנייה, שתפעל לצד חטיבת לקוחות BT.
תוקם חטיבת עסקים ומגזר ציבורי חדשה שתהיה אחראית על הכנסות בשווי של כ-5 מיליארד ליש"ט ותשרת עסקים קטנים וגדולים וכן את המגזר הציבורי בבריטניה ואירלנד.
החטיבה תכלול חלקים מחטיבת העסקים הקיימת של BT וכן מחטיבת העסקים של EE.
קבוצת BT היא חברת החזקות, ומרבית העסקים והנכסים שלה מוחזקים תחת בריטיש טלקומיוניקיישן.
BT פועלת תחת רגולציה מיוחדת של רשות התקשורת הבריטית.
ל-BT יש כוח שוק משמעותי בחלק מהשווקים.
באותם שווקים נדרשת BT לציית לתקנות מיוחדות מתן מענה לאספקת שירותים ואיסור הפליה.
BT מפעילה מרכזיות, רשתות תקשורת וחיבורים עד לבתי הלקוח למרבית הקווים הנייחים בבריטניה.
כיום BT אחראית לכ-28 מיליון קווי טלפון בבריטניה.
למעט קבוצת KCOM המספקת שירות בהאל, BT היא החברה היחידה בבריטניה המחויבת בשירות אוניברסלי, כלומר היא חייבת לספק שירותי טלפוניה נייחים לכל מקום בבריטניה.
היא מחויבת גם בהתקנת טלפונים ציבוריים.
בנוסף לשירותים המסורתיים, BT נכנסה לתחומים חדשים בהם יש פחות רגולציה.
מטה קבוצת BT הנקרא BT Centre ממוקם בסיטי של לונדון.
קבוצת BT מאורגנת על פי החטיבות הבאות:
BT שירותים עולמיים (BT Global Services) - מספקת שירותי טלקום ו-IT בינלאומיים
BT עסקים - מספקת שירותי טלקום ו-IT לעסקים קטנים ובינוניים בבריטניה
Openreach - חטיבת המכירות הקמעונאיות לחברות אחרות, אחראית על "המייל האחרון" ברשת הגישה של BT בבריטניה ואחראית על כך שלמפעילים המתחרים תהיה גישה שיווניות לתשתיות המקומיות של BT.
BT טכנולוגיות, שירות ותפעול - החטיבה אחראית על חדשנות, עיצוב, בחינה, בניה והפעלה של מערכות BT העולמיות.
BT מחקר - חלק מ-BT טכנולוגיות, שירות ותפעול
ניצול לרעה של כוחה המונופוליסטי וחוסר השקעה בתשתיות
BT הואשמה בניצול כוחה לרעה באמצעות חברת הבת Openreach, חוסר השקעה בפיתוח תשתיות הפס הרחב בבריטניה, תעריפים גבוהים ושירות לקוחות לקוי.
שירותי Openreach קיבלו מאות אלפי תלונות על בסיס שנתי.
על רקע הדברים קראו עשרות חברי פרלמנט בריטיים בתחילת 2016, לנתק לחלוטין את הקשר בין החברות, כך שחברת Openreach תהיה נפרדת ועצמאית מ-BT.
ב-2009 הכריזה BT כי היא תחבר 2.5 מיליון בתי אב בחיבורי FTTH עד 2012 וכ-25% מבריטניה.
BT גם הפסיקה לקבל הזמנות לחיבורי FTTH על פי דרישה.
בין 2010–2012 ניהלו גופי המודיעין של בריטניה חקירה כנגד וואווי, הספק של BT עבור תשתית הסיבים האופטיים החדשה שלהם, וזאת בעקבות מניעת פעילות Huawei במדינות ארצות הברית וקנדה.
על אף ש-BT הודיעו לממשלת בריטניה עוד בשנת 2003 כי Huawei מעוניינת בחוזה בשווי 10 מיליארד ליש"ט לשדרוג הרשת, BT לא העלו את ההשלכות הביטחון בחברה סינית בעלת גישה בלתי מוגבלת לתשתית קריטית.
בדצמבר 2012 הוצג לדייוויד קמרון דו"ח מעמיק המציין כי לשירותי המודיעין חששות כבדים לגבי Huawei, וכי ממשלת בריטניה, הצבא, עסקים ואזרחים פרטיים עלולים להיות בסיכון לפגיעה בפרטיות.
תוכניות אחרות של BT נמצאות בבדיקה.
ביוני 2013 אמרו מחוקקים בריטים כי BT, מעולם לא הייתה צריכה לאפשר לחברה סינית לקבל גישה למערכות תקשורת קריטיות בבריטניה, ללא פיקוח השר הממונה.
הם היו "המומים" מכך ש-BT לא ידעה את הממשלה שהיא מאפשרת לחברות Huawei ו-ZTE, שתיהן חברות זרות עם קשרים לצבא הסיני, גישה חופשית למערכות לאומיות קריטיות.
כמו כן השרים גילו כי הסוכנות האחראית לבדוק כי הציוד וקוד התוכנה הסיני נקיים מאיומים, הייתה מלאה בעובדי Huawei.
בהתאם לכך, גורמים פרלמנטריים אישרו כי במקרה של מתקפה על בריטניה, הם לא יוכלו לעשות דבר על מנת לעצור את הסינים מלתקוף תשתיות קריטיות במדינה.
חברה סינית נוספת המספקת ציוד רשת וחומרה ל-BT היא חברת ZTE.
גם נגדה עלו טענות לאחר שארצות הברית, קנדה, אוסטרליה והאיחוד אירופי הכריזו כי החברה מהווה סיכון ביטחוני לאזרחים.
מעורבות לכאורה בתקיפות מל"טים בתימן וסומליה
בספטמבר 2012 חתמה BT על עסקה בשווי 23 מיליון דולר עם צבא ארצות הברית, במטרה לספק קווי תקשורת מרכזיים המחברים בין בסיס צבאי של ארצות הברית הנמצא על אדמת בריטניה, לבין בסיס צבא ארצות הברית בג'יבוטי.
הבסיס בג'יבוטי משמש למל"טי תקיפה אמריקאיים היוצאים למשימות בסומליה ותימן.
ארגוני זכויות אדם וביניהם אמנסטי אינטרנשיונל מתחו ביקורת על שימוש בכלי תקיפה בלתי מאוישים מחוץ לאזורי מלחמה רשמיים, וזאת בשל מספר האזרחים ההרוגים כתוצאה מתקופה אלה.
ב-2013 BT סירבה להסביר האם התשתית שלה סייעה לתקיפות או לא.
בריטני ליאנה רוברטסון היא שחקנית אמריקאית המוכרת בעיקר בשל גילום הדמות לוקס קסידי בסדרה "חיים בלתי צפויים", קייסי בלייק בסדרה "המעגל הסודי", אנג'י מקאליסטר בסדרה "בתוך הבועה", וקייסי ניוטון בסרט "בחזרה למחר".
בריט נולדה בשארלוט, קרוליינה הצפונית שבארצות הברית.
בתם של בוורלי (לבית הייז) וריאן רוברטסון, בעל מסעדה.
רוברטסון היא הבכורה משבעה ילדים.
לאחר גירושי הוריה, התגוררה תקופה קצרה עם אמה, שתי אחיותיה ואחיה הקטן בגרינוויל, קרוליינה הדרומית.
מנישואיו השניים של אביה, יש לבריט עוד שלושה אחים למחצה, אחות ושני אחים.
כשהייתה בת 14 עברה רוברטסון ללוס אנג'לס לאודישן של פיילוט טלוויזיוני.
סבתה, שולר רוברטסון באה איתה.
היא מסתדרת בכוחות עצמה מאז שחזרה סבתה לביתה, כאשר רוברטסון הייתה בת שש עשרה.
היא גם שהתה במשך תקופה בצ'סטר, קרוליינה הדרומית עם סבה וסבתה, שולר וג'רי, במשך כמה חודשים בזמן שצילמה "The Ghost Club".
רוברטסון החלה להופיע בתפקידים שוליים בסדרות כגון "פאוור ריינג'רס כוח הזמן" ו-"CSI", ובסרט הטלוויזיה "Growing Pains: Return of the Seavers", וגילמה את ויולט בדרמה של רודריגו גרסיה "אמהות וילדים" בכיכובה של נעמי ווטס.
פריצת דרכה החלהבשנת 2010 כשהחלה לככב בסדרה "חיים בלתי צפויים" במשך שתי עונות.
בהמשך השנה שיחקה גם בסרט "תיכון אבלון" ששודר בערוץ דיסני.
בשנת 2011 החלה לככב בסדרה "המעגל הסודי" מבית CW.
בשנת 2012 כיכבה לצד דילן או'בריאן בסרט "הפעם הראשונה"
בשנת 2013 שיחקה בסרט הקולנוע ארנב לבן לצד ניק קראוזה וסאם טראמל.
באותה שנה שיחקה בסרט הטעות הגדולה.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "בחזרה למחר" מבית וולט דיסני.
באותה שנה כיכבה בסרט "אהבה למרחקים ארוכים".
בשנת 2016 שיחקה בדרמה "מר צ'רץ'" בכיכובו של אדי מרפי, ושיחקה בתפקיד משני בסרט "יום האם".
בשנת 2017, שיחקה בסרטים "נשמה של כלב" ו"המקום בינינו".
בשנת 2018 החלה לככב לצד הופ דייוויס בדרמה המשפטית של רשת ABC, "לטובת הכלל" בתור סנדרה בל.
ב-2022 החלה לשחק בסדרה הטירון: סוכנת חדשה בכיכובה של ניסי נאש, בתור הסוכנת המיוחדת לורה סטנסן.
משנת 2012 ניהלה מערכת יחסים עם השחקן דילן או'בריאן אותו פגשה על סט הסרט ה"פעם הראשונה".
+שנהסרטתפקידהערות2003The Ghost ClubקאריOne of Themאליזבת' הצעירה2004The Last Summerבת'2006ראש בראש עם משפחת שטייןאשלי2007העולם על פי דןקארה בארנסFrankאנה יורק2008From Withinקלייר2009The Alyson Stoner Projectדי ג'יי ב.
רובאמהות וילדיםויולט2010Cherryבת'Triple Dogצ'אפין רייט2011שגעון של משפחהקלי ברנטצעקה 4מרני קופרVideo Girlהנערה2012הפעם הראשונהאוברי מילר2013הטעות הגדולהקריסטן ארנב לבןג'ולי2014תשאלו כל דברקייטי קאמפנפלטעוגהבקי2015אהבה למרחקים ארוכיםסופיה דאנקו/קולינסבחזרה למחרקייסי ניוטון2016Jack Goes Homeקליאויום האםקריסטיןמר צ'רץ'שרלוט ברוקס2017נשמה של כלבאנההמקום בינינוטולסה2020Books of Bloodג'נהלהאמין בךמליסה האנינג2021פה מלא אוויררייצ'ל דייוויס2022יד הגורלקארי הייז2023The Re-education of Molly Singerמולי סינגר2024קבלו אותם!אשלי
תפקיד חוזר (עונה 2); 15 פרקים2016קז'ואלפאלון3 פרקים2017גירלבוססופיה אמורוסותפקיד ראשי; 13 פרקים2018פלונטר: הסדרהוקסדיבוב; 3 פרקים2019–2018לטובת הכלל (אנ')סנדרה בלתפקיד ראשי; (2 עונות); 20 פרקים2020שריפות קטנות בכל מקוםרייצ'לפרק: "The Uncanny"2021שמיים גדוליםשייניתפקיד חוזר; (עונה 1); 6 פרקים2022–2023הטירון: סוכנת חדשהלורה סטינסוןתפקיד ראשי; 22 פרקים
בריטיש אירוספייס ג'טסטרים 41 הוא מטוס נוסעים בעל זוג מנועי טורבו-פרופ מתוצרת בריטיש אירוספייס, המהווה גרסה מוארכת של מטוס הג'טסטרים 31. המטוס מיועד להכיל כ-30 איש ומסוגל להגיע למהירות של 546 קמ"ש (295 קשר).
מפעילה העיקרי היא חברת התעופה הבריטית איסטרן אירווייס.
ב-7 בינואר 1994 התרסקה טיסה מספר 6291 של חברת אטלנטיק קוסט איירליינס בסמוך למסלול הנחיתה של שדה התעופה הבין-לאומי ג'ון גלן.
חמישה מתוך תשעה אנשי צוות ונוסעים נספו.
ב-24 בספטמבר 2009 התרסקה טיסה מספר 8911 של חברת איירלינק באזור פרוורי בקצה העיר דרבן, זמן קצר לאחר ההמראה משדה התעופה בעיר.
שלושה אנשי צוות ואדם מבחוץ נפצעו.
טייס הטיסה מת מפצעיו זמן קצר לאחר מכן.
ב-24 בספטמבר 2016 החליק ממסלולו מטוס יטי איירליינס לאחר נחיתה בנמל התעופה גאוטם בודהה בדרום מזרח נפאל בהגעתו מעיר הבירה קטמנדו.
כל 29 הנוסעים ו-3 אנשי הצוות ניצלו ללא פגע, אך המטוס נהרס לחלוטין.
בריטני בייקר הידועה יותר בשם הבמה שלה, בריט בייקר היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
ב-10 בנובמבר 2016, בייקר ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון במסגרת האירוע RISE 1: Ignite.
באירוע זה היא ניצחה בקרב הבאטל רויאל והעפילה לטורניר על אליפות הפיניקס של RISE.
בסיבוב הראשון היא גברה על ניקול מת'יוס.
מאוחר יותר באירוע, היא התחרתה בקרב מרובע נגד אנג'ל דאסט, דלילה דום וקייט קארני.
בייקר שבה לארגון לאירוע RISE 5: Rising Sun, שנערך ב-10 בנובמבר 2017, כשהתחרתה בקרב הדחות משושה על אליפות הפיניקס של RISE.
באירוע RISE 7.5: Steel, שנערך ב-12 במאי 2018, בייקר הגנה בהצלחה על אליפות הנשים של IWC נגד מרסדס מרטינז.
באירוע RISE 9: RISE Of The Knockouts, שנערך ב-7 ביולי, בייקר הצטוותה לשורות מתאבקת ארגון אימפקט רסלינג, צ'לסי גרין, כשהשתיים השתתפו בקרב הדחות זוגות מרובע על אליפות הגרדיאנס של RISE.
ב-6 בספטמבר, היא החלה להתחרות תחת שם הבמה ד"ר בריט בייקר, כשבאותו התאריך גברה על מתאבקת מקומית בשם סופיה קסטילו.
בפרק ה-17 של הארגון, היא ניצחה את מתאבקת ארגון אימפקט רסלינג, קירה הוגאן.
ב-25 ביולי 2016 בתוכנית Raw, בייקר ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון ה-WWE בקרב בו הפסידה לניה ג'קס.
בשנת 2018, בייקר חזרה לארגון, כשניצחה בקרב חושך (קרב שלא שודר בטלוויזיה) במסגרת טורניר הנשים לזכר מאי יאנג.
במהלך הקלטות פרק של התוכנית NXT ב-20 באוגוסט, בייקר סבלה מפציעה בכתפה בזמן קרב נגד שיינה בייזלר.
ב-16 בספטמבר 2016, בייקר ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון בקרב חושך בו הצטוותה לשורות קלי קליין וודה סקוט בניצחונן על פיי ג'קסון, מנדי לאון ומארי דובסון.
שנה לאחר מכן, היא חזרה ב-13 באוקטובר לקרב בו הצטוותה לשורות פיי ג'קסון וסומי סאקאי בהפסדן לדיאונה פוראזו, ג'ני רוס ומנדי לאון.
ב-12 באוקטובר 2018, בייקר התחרתה בקרב הטלוויזיוני הראשון שלה במסגרת האירוע Glory By Honor XVI, שבו חברה לסומי סאקאי בהפסדן לג'ני רוס וסטלה גריי.
ב-3 בנובמבר, בייקר, קארן קיו וקלי קליין הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לג'ני רוס, מדיסון ריין וסומי סאקאי.
לילה לאחר מכן, היא לקחה חלק בקרב מועמדות לאליפות הנשים של הארגון, שבו הפסידה למדיסון ריין.
ב-25 בינואר 2019, בייקר איתגרה את קלי קליין לקרב על אליפות הנשים העולמית של ROH, אך היא כשלה בניסיונה לזכות בתואר.
ב-2 ינואר 2019, בייקר חתמה על חוזה בארגון All Elite Wrestling (AEW).
את הופעת הבכורה שלה בארגון היא ערכה באירוע Double or Nothing, שנערך ב-25 במאי, כשהיא ניצחה את ניילה רוז, קיילי רה ואווסום קונג בקרב מרובע.
במופע המקדים לאירוע Fight for the Fallen, שנערך ב-13 ביולי, בייקר וריהו הפסידו בקרב זוגות לבי פריסטלי ושוקו נאקאג'ימה.
במופע המקדים לאירוע All Out, שנערך ב-31 באוגוסט, בייקר השתתפה בקרב הקזינו באטל רויאל נשים, שבו הספיקה להדיח חמש משתתפות אחרות, אך לבסוף הודחה אחרונה על ידי המנצחת בקרב, ניילה רוז.
בתוכנית הבכורה של AEW Dark, ששודרה ב-8 באוקטובר, בייקר ואלי ניצחו בקרב זוגות את בי פריסטלי ופנלופה פורד.
ב-9 באוקטובר במסגרת התוכנית השנייה השבועית של הארגון, המוכרת בשם Dynamite, בייקר ואלופת הנשים של AEW, ריהו, גברו בקרב זוגות על אמי סאקורה ובי פריסטלי.
שבוע לאחר מכן, בייקר כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של AEW לאחר שהפסידה לריהו.
ב-23 באוקטובר, בייקר גברה על ג'יימי הייטר.
באירוע Full Gear, שנערך ב-9 בנובמבר, בייקר ניצחה את בי פריסטלי כתוצאה מהכנעה.
ב-19 בנובמבר בתוכנית Dark, בייקר וריהו ניצחו בקרב זוגות את ביג סוול וקריס סטטלנדר.
לילה לאחר מכן בתוכנית Dynamite, בייקר נוצחה על ידי היקארו שידה.
ב-18 בדצמבר, בייקר נוצחה על ידי קריס סטטלנדר.
ב-1 בינואר 2020, בייקר כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של AEW, כשהתחרתה בקרב מרובע נגד ריהו, היקארו שידה וניילה רוז, שבסופו ריהו ניצחה.
שלושה שבועות לאחר מכן, בייקר גברה על פריסילה קלי; לאחר הקרב, בייקר ביצעה את מעברה לדמות הרעה, כשלעגה למראיין שראיין אותה, טוני שיבאני.
ב-5 בפברואר, בייקר הפסידה בקרב יחידים ליוקה סאקאזאקי, כשלאחר הקרב היא תקפה את האחרונה.
ב-3 במרץ בתוכנית Dark, בייקר ופנלופה פורד ניצחו בקרב זוגות את ריהו ויוקה סאקאזאקי.
ב-8 באפריל, בייקר נחלה הפסד להיקארו שידה.
בייקר הייתה אמורה להתמודד מול קריס סטטלנדר באירוע Double or Nothing, לעומת זאת, לאחר פציעה שספגה שלושה ימים לפני קיום האירוע במסגרת התוכנית Dynamite, פורסם שפנלופה פורד תחליף אותה בקרב מול סטטלנדר.
באירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, בייקר שבה לפעילות בזירה כאשר היא הפסידה לביג סוול בקרב Tooth and Nail.
בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, בייקר גברה על ליילה הירש.
בספיישל Beach Break, שנערך ב-3 בפברואר 2021, בייקר גברה על ת'אנדר רוזה.
במופע המקדים לאירוע Revolution, שנערך ב-7 במרץ, בייקר ומאקי איטו ניצחו את ריהו ות'אנדר רוזה.
Patrick's Day Slam, שנערך ב-17 במרץ, בייקר הפסידה לת'אנדר רוזה בקרב ללא סנקציות.
באירוע Double or Nothing, שנערך ב-30 במאי, בייקר ניצחה את היקארו שידה והפכה לאלופת הנשים של AEW.
בלילה השני של הספיישל Fyter Fest, שנערך ב-21 ביולי, בייקר ניצחה את ניילה רוז וכתוצאה מכך שמרה על תוארה.
ב-13 באוגוסט במסגרת פרק הבכורה של התוכנית השבועית Rampage, בייקר רשמה הגנה מוצלחת על התואר מול רד ולווט.
באירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, בייקר רשמה הגנה מוצלחת נוספת על התואר, הפעם על קריס סטטלנדר כתוצאה מהכנעה.
ב-22 באוקטובר בפרק של התוכנית Rampage, בייקר ניצחה את אנה ג'יי כתוצאה מהכנעה בקרב שאינו היה על חגורת האליפות של בייקר.
שבוע לאחר מכן בפרק של התוכנית Rampage, בייקר גברה על אבאדון בקרב ללא חוקים שאינו היה על תוארה; אם אבאדון הייתה מנצחת, היא הייתה מקבלת קרב עתידי על התואר.
באירוע Full Gear, שנערך ב-13 בנובמבר, בייקר שמרה על תוארה מול טיי קונטי.
ב-26 בנובמבר בפרק של התוכנית Rampage, בייקר נחלה הפסד לריהו בקרב שאינו היה על תוארה.
בפרק הספיישל Battle of the Belts, שנערך ב-8 בינואר 2022, בייקר שמרה על התואר מול ריהו.
באירוע Revolution, שנערך ב-6 במרץ, בייקר רשמה הגנה מוצלחת נוספת על התואר, הפעם מול ת'אנדר רוזה.
Patrick's Day Slam של התוכנית השבועית Dynamite, שנערך ב-16 במרץ, בייקר הפסידה את חגורת האליפות לאותה ת'אנדר רוזה.
באירוע Double or Nothing, שנערך ב-29 במאי, בייקר זכתה בטורניר הנשים לזכר אואן הארט, לאחר שבקרב הגמר ניצחה את רובי סוהו, כשבדרך אל גמר זה, היא גברה על יריבות כמו דניאל קמלה, מאקי איטו וטוני סטורם.
ב-15 ביוני בפרק של התוכנית Dynamite, בייקר נחלה הפסד לטוני סטורם.
בשנת 2025 שיחקה בדרמת הספורט הביוגרפית "Queen of the Ring" בתור דבי ניקולס.
בייקר למדה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ועבדה באותו הזמן כמדריכת כושר.
בייקר הייתה סטודנטית לרפואת שיניים, כשבמאי 2018 היא סיימה דוקטורט בתחום זה.
בייקר מנהלת מערכת יחסים עם המתאבק אוסטין ג'נקינס, הידוע יותר בשם הבמה שלו, אדם קול.
אליפות הנשים של AEW (פעם אחת)
אליפות הנשים של IWC (פעמיים)
הישגים בארגון ההיאבקות Monster Factory – MFPW
אליפות הבנות של MFPW (פעם אחת)
PWI דירג אותה במקום ה-13 מתוך 150 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2022
הישגים בארגון ההיאבקות Remix Pro Wrestling
אליפות רמיקס פרו פיורי (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות WrestleCircus – WC
אליפות הזוגות של WC (פעם אחת) - עם אדם קול
הישגים בארגון ההיאבקות Zelo Pro Wrestling
אליפות הנשים של Zelo Pro Wrestling (פעם אחת)
קרב השנה (2021) - נגד ת'אנדר רוזה בפרק הספיישל St.
בריטני אליזבת אירווין היא זמרת ושחקנית קנדית.
אירווין נולדה בוונקובר וגדלה בסארי, קולומביה הבריטית.
מגיל 6 רקדה בלט ושרה בפסטיבלים.
בגיל 10 השתתפה בשני מחזות זמר: "Show Boat" ו-"A Christmas Carol".
בגיל 12 דיבבה בסדרת הילדים "נילוס איש החלומות".
מופיעה על הבמה כזמרת בהופעות חיות בוונקובר ובלוס אנג'לס.
שנהסרטדמותהערה2000Angels in the Infieldלורל אוורט2000The Wednesday Womanמימי דייווידסון2000Quarantineמקסין ברונטי2000Personally Yoursבריג'ט סטנטון2002Wastedאיימי2002מדלן היפהדניאלמדבבת2003איזה מין מכשפהקייטימדבבת2003Thanksgiving Family Reunionטוויג סניידרמדבבת2003Family Curseמירנדה ווקר2004ג'קמגי2004ספר רותדייזי2005Scary Godmother: The Revenge of Jimmyקייטימדבבת2006Absolute Zeroאיי ג'יי קרמייקל2007Write and Wrongסטייסי הרשקוביץ2009ספקטקיולר!איימי2012Smart Cookiesפייג'2013The Nearlywedsסטלה2014Mr.
Miracleאדי פולסום2015הפוני הקטן שליסאני פליירמדבבת2017The Wrong Babysitterקנדרה2017הפוני הקטן שליסאני פליירמדבבת2018Reap What You Sew: An Aurora Teagarden Mysteryקרה אמבלר
בריט קורטי אסומבאלונגה הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, המשחק בעמדת החלוץ באמד SK מהליגה הטורקית השנייה.
אסומבאלונגה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער ווטפורד, בה סיים כמלך שערי הקבוצה בעונת .
ב-3 בדצמבר, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קונקורד ריינג'רס.
במדי ואלדסטון כבש 11 שערים ב-16 משחקים.
ב-4 בפברואר, חזר לווטפורד אך עבור ימים אחדים הושאל לבריינטרי טאון לחודש.
ב-17 במרץ 2012 אסומבאלונגה, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ווטפורד בתיקו 0-0 נגד קובנטרי סיטי.
באוגוסט הושאל לחודש לסאות'אנד יונייטד לחודש.
במהלך החודש, רשם 5 שערים ו-5 משחקים ולבסוף הוחלט להאריך את תקופת השאלתו עד ל-3 בינואר 2013, וזמן קצר לפי תום החוזה הוחלט להשאירו עד לסיום העונה.
ב-31 ביולי 2013, אסומבאלונגה חתם בפיטרבורו יונייטד מהפוטבול ליג הראשונה.
במשחק הפתיחה של העונה, רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–1 נגד סווינדון טאון, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
אסומבאלונגה, כבש בניצחון 1–3 נגד צ'סטרפילד במסגרת גמר פרס הפוטבול ליג.
ב-6 באוגוסט 2014, אסומבאלונגה חתם בנוטינגהאם פורסט.
10 ימים לאחר מכן, כבש את שני שעריו הראשונים במדי הפורסט במשחק הליגה נגד בולטון ונדררס.
ב-11 בפברואר 2015, אסומבאלונגה נפצע בברכו ונעדר למעלה משנה מהמגרשים.
ב-19 באפריל 2016, אסומבאלונגה חזר למגרשים כאשר נכנס מחליף בדקה ה-84, במהלך משחק הליגה נגד בלקברן רוברס.
ב-7 במאי, כבש את שער הבכורה שלו מאז שחזר למגרשים.
ב-2 בספטמבר, חתם על חוזה שמשאיר אותו בפורסט נגד סוף עונת .
ב-17 באוגוסט 2017, אסומבאלונגה חתם במידלסברו תמורת 15 מיליון פאונד, ובכך הפך לכדורגלן היקר בתולדות המועדון.
ב-29 בינואר 2023 חתם בווטפורד.
ב-8 באוגוסט 2023 חתם באנטליהספור הטורקית בהעברה חופשית.
אף על פי שאת רוב שנות חייו העביר בממלכה המאוחדת, אסומבאלונגה בחר לייצג את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מולדתו.
למרות ההצהרה, נאלץ לדחות מספר זימונים לנבחרת עקב סיבות שונות.
ב-27 במרץ 2018, אסומבאלונגה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–2 ל.
ב-30 ביוני 2019, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–4 נגד במסגרת גביע אפריקה לאומות 2019.
נבחרי העונה בליגה השלישית באנגליה:
בורג נולדה ברובע סודרמאלם של העיר סטוקהולם.
בגיל הנעורים הקימה להקה בשם "Vårat gäng" ("הכנופיה שלנו").
בשנת 1943 הם זכו בתחרות שירה שאורגנה על ידי מגזין המוזיקה "וקורבין".
ב-1945 הקימה את הרביעייה המוזיקלית "Flickery Flies" יחד עם אלן יוהאנסון, לו נישאה מאוחר יותר.
כשנתיים אחר כך החלה לעבוד לצד הסופר השוודי פובל ראמל.
בעיקר בין השנים 1952–1962 השתתפה בתוכנית הרדיו שלו "Fyra kring en flygel" ("ארבעה סביבה פסנתר כנף").
בשנות ה-50 הוציאה בורג לאור מאות סינגלים ושירים חדשים.
בשנת 1959 הצטרפה שוודיה לתחרות הזמר של האירוויזיון.
רשות השידור הממלכתית ערכה קדם לאומי בשם "מלודיפסטיבלן", שבסופו יבחר השיר השוודי הראשון לאירוויזיון, שיערך בקאן, צרפת.
ב-29 בינואר 1959 ניצחה בתחרות סיב מאלמקוויסט עם השיר "Augustin".
על-אף זכייתה, היא לא ייצגה את המדינה באירוויזיון 1959 בהחלטת רשות השידור הלאומית (SVT).
בערב התחרות הגיעה בורג למקום התשיעי עם ארבע נקודות.
בשנת 1963 היא הופיעה לעיתים לצד הגה גייגרט וקאר דה מאמא בערים אודוואלה וגטבורג.
במחצית שנות השבעים נישאה בשנית לשוטר סטיג סלומונסון.
הלהקה שהוקמה על ידי בורג בשנת 1943, "Vårat gäng", חזרה לפעילות בשנות ה-80 בניהולה.
אולם המוניטין שלה דעך במחצית העשור העוקב, והיא התפרקה שוב.
בורג נפטרה ב-4 במאי 2010, בגיל 84, בעיר מגוריה בורגהולם.
בריט בנט היא סופרת אמריקאית.
בנט גדלה בדרום קליפורניה וקיבלה תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת סטנפורד.
מאוחר יותר היא למדה באוניברסיטת מישיגן לתואר שני.
היא גם למדה באוניברסיטת אוקספורד.
בזמן שהשלימה את התואר השני שלה במישיגן, המאמר של בנט לאתר האינטרנט הפמיניסטי "Jezebel" מ-2014, "אני לא יודעת מה לעשות עם אנשים לבנים טובים" זכה לתשומת לב רבה, והניב למעלה ממיליון צפיות בשלושה ימים.
מאז היא פרסמה מאמרים נוספים, כולל על היסטוריה של בובות שחורות בשם "אדי ווקר, נערה אמריקאית" עבור "The Paris Review", וכן ביקורת על הספר של טא-נהסי קואטס משנת 2015, "בין העולם וביני" בשביל "הניו יורקר".
בשנת 2021 נכללה ברשימת טיים 100 נקסט.
בשנת 2016 פרסמה החברה Riverhead Books את רומן הביכורים שלה "האימהות" שזכה לשבחי המבקרים.
הספר הפך לרב מכר של הניו יורק טיימס.
במרץ 2017 דווח כי הזכויות ל"האימהות" נקנו על ידי האחים וורנר לצורך עיבוד קולנועי, עם קרי וושינגטון כמפיקה.
הספר יצא לאור בישראל בחודש פברואר 2019 בהוצאת מודן.
בשנת 2020, ספרה השני של בנט "החצי הנעלם" יצא לאור בהוצאת Riverhead Books, והגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ביוני ונבחר לרב מכר של הניו יורק טיימס.
הספר נבחר גם לאחד מעשרת הספרים הטובים ביותר של הניו יורק טיימס לשנת 2020. תוך חודש מהוצאתו דווח כי HBO רכשה את הזכויות לפיתוח מיני סדרה עם בנט כמפיקה בפועל.
הספר יצא לאור בישראל בחודש יולי 2022 בהוצאת מודן.
בריטה הרדי (נולדה ב-23 באפריל 1946) היא אימונולוגית וחוקרת סרטן ישראלית, פרופסור חבר בדימוס בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב ומנהלת המעבדה לאימונולוגיה רפואית במכון למחקר רפואי ע"ש פלסנשטיין, המרכז הרפואי רבין.
בריטה הרדי נולדה בברית המועצות בשם בריטה קוגוט לרוזה ויצחק קוגוט מפולין.
המשפחה עלתה לישראל ב-1949 והתיישבה בתל אביב.
את לימודיה התיכוניים עשתה בתיכון אליאנס ברמת אביב.
למדה לתואר ראשון במיקרוביולוגיה ובביוכימיה באוניברסיטת בר-אילן, אותו השלימה ב-1967. לאחר מכן המשיכה לתואר שני במיקרוביולוגיה, גם כן באוניברסיטת בר-אילן, וסיימה את לימודיה בהצטיינות.
בהמשך עברה למכון ויצמן למדע, שם ביצעה את לימודיה לתואר שלישי בביולוגיה של התא.
עבודת הדוקטורט שלה, שהוגשה בשנת 1975 בהנחיית פרופ' דוד דנון, עסקה בתהליכי התחדשות במערכת החיסון.
ב-1976 יצאה הרדי להשתלמות בתר-דוקטורט, בחסות מלגת חיים ויצמן.
היא השתלמה במחלקה ההמטולוגית של בית הספר לרפואה באוניברסיטת סטנפורד ושהתה שם מספר שנים בהנחיית פרופ' סטנלי שרייר, ראש המחלקה.
עם חזרתה לישראל ב-1980 ייסדה הרדי מעבדת מחקר במכון למחקר רפואי ע"ש פלסנשטיין (FMRC) בבית החולים בילינסון המסונף לפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1984–1985 ביצעה שנת השתלמות נוספת בסטנפורד, בה עסקה בהיבטים פונקציונליים של מערכת החיסון, ובשנים 1988–1989 השתלמה בתאגיד הפרמצבטי IDEC בקליפורניה, שם עסקה במחקר שמרכזו נוגדנים חד-שבטיים לקולטן על-תאי ממערכת החיסון, המשמשים לטיפול בחולי סרטן הדם.
עם חזרתה למעבדתה במכון פלסנשטיין, החלה במחקרים שמטרתם זיהוי נוגדנים חד-שבטיים המפעילים את מערכת החיסון במחלת הסרטן.
ב-1995 הקימה במעבדתה במכון פלסנשטיין את חברת קיורטק (Curetech) בע"מ על בסיס תגליותיה באיתור נוגדנים חד-שבטיים להפעלת מערכת החיסון לטיפול בחולי סרטן.
זאת, יחד עם שותפה פרופ' אברהם נובוגרודסקי ובמימון קרן ההון סיכון של חברת כלל.
ב-2001 עברה Curetech למשכנה בעיר יבנה ומשם המשיכה החברה בפעילותה, כשהרדי משמשת כיועצת וכמדענית הראשית.
מאז 2001 ועד לפרישתה ב-2015, המשיכה לנהל במעבדתה מחקרים בתחום האימונולוגיה התאית בתהליכים קרדיווסקולרים להבנת תהליכי עקה (cellular stress) ואנגיוגנזה בשיתוף המחלקה הקרדיולוגית במרכז הרפואי רבין ומנהלה, פרופ' אלכסנדר בטלר.
בשנת 2012 מונתה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב.
נשואה לפיזיקאי עמוס הרדי והם הורים לשניים וסבים לחמישה נכדים.
במרוצת השנים פרסמה הרדי כ-60 מאמרים שפורסמו בכתבי עת שפיטים, הוזמנה להרצות בעשרות כנסים בינלאומיים, כתבה שני פרקים בספרים ורשמה עשרות פטנטים.
במעבדתה השתלמו מספר רופאים במדעי יסוד.
תגליותיה של הרדי הובילו ליישום בפיתוח תרופה המתבססת על נוגדנים חד-שבטיים אשר בודדו במעבדה הנקשרים לתאי מערכת החיסון, ומפעילים אותם לטיפול במחלה.
התגליות הראשונות פורסמו ב-1997 ונמשכו עד להקמתה של חברה ביוטכנולוגית שעסקה בניסויים קליניים מתקדמים באימונותרפיה של מחלת הסרטן ברחבי בעולם.
במחקריה, הדגימה הרדי כי שפעול של המערכת החיסונית למאבק בסרטן הוא כלי משמעותי ותחילת העידן החדש של אימונותרפיה סרטנית.
מחקרה של הרדי מתמקד באקטיבציה של העקה התאית באמצעות החלבון GRP78 המתבטא במחלות איסכמיות קרדיווסקולריות.
במעבדתה, היא הגדירה פפטידים סינתטיים אשר בנלווה להיקשרותם לתאי אנדותל המרפדים את דופן כלי הדם, הם נקשרים לקולטן ה-GRP78. כך הודגמו מערכות ניסיוניות שונות בהן נגרם חוסר חמצן כגון גפיים, עיניים, תאי לב ועוד, אשר היקשרות הפפטיד הנקשר לחלבון ה-GRP78 מניע מנגנון פרו-הישרדותי ומונע מוות תאי.
מאידך, נחקרו תהליכי הנעה של הסיגנל האנטי-הישרדותי, העשויים להיות שימושיים לטיפול בסרטן.
בריטה מרגרטה מאראקאט-לאבה (בשוודית: Britta Margareta Marakatt-Labba; נולדה ב-18 בספטמבר 1951) היא אמנית טקסטיל, ציירת וגרפיקאית סאמית ילידת שוודיה.
יצירותיה הוצגו בכל רחבי אירופה וכן בביאנלה ה-59 של ונציה במסגרת התערוכה "חלב של חלומות".
העיסוק האמנותי שלה הוליד שיטות של סיפור חזותי של המורשת של העם הסאמי והנוף הנורדי.
היא ידועה בעבודות הרקמה שלה, בהן היא משחילה צמר, משי ופשתן על גבי משטחי בד לבנים, כמו גם בהדפסים, איורים, עיצובי נוף ותלבושות שהופקו לקולנוע ולתיאטרון.
האמנית בריטה מאראקאט-לאבה נולדה בשנת 1951 למשפחה של רועי איילים בסאפמי, בעיירה אידיובוומה באזור קארסואנדו בשוודיה, אחד האזורים הצפוניים ביותר בעולם וביתה של קהילת הילידים הסאמיים, כאחת מתשעה ילדים.
כשהייתה בת חמש, אביה יוהנס מרקט מת, והותיר את אמה אנה מריה נוטי לגדל תשעה ילדים בעצמה.
היא למדה בבית הספר התיכון העממי סנדרבי (בשוודית: Sunderby folkhögskola) בין השנים 1971 עד 1973. בשנים 1974 עד 1978 למדה בבית הספר לעיצוב ואומנות (HDK) בגטבורג, שוודיה, בו סיימה תואר ראשון באמנות טקסטיל.
היא הצטרפה ל: קבוצת האמנים הסאמיים ב-1978 והייתה מעורבת ביצירת איגוד האמנים הסאמי שנוסד שנה לאחר מכן ב-1979.
מ-1999 עד 2002, היא למדה באוניברסיטה הסאמית למדעים שימושיים בקאוטוקיינו, נורווגיה.
בשנת 2014 היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהפקולטה לאמנויות באוניברסיטת אומאו בשוודיה.
מאראקאט-לאבה יוצרת בטקסטיל, צבעי מים, גרפיקה, איור ספרים, עיצוב תלבושות ואפילו עיצוב תפאורה להצגות, אך עיקר פרסומה העולמי הגיע מעבודות הרקמה הנרטיבית המערבת מוטיבים מהתרבות והמיתולוגיה הסאמית.
יצירתה מציגה יצירות רקומות כולל פנורמות המתעדות את ההיסטוריה, התרבות והקוסמולוגיה של הסאמים, האוכלוסייה הילידית של החלקים הצפוניים ביותר של סקנדינביה.
אלה משולבים עם צורות אמנות אחרות כדי להדגים את המגוון הרחב של העיסוק שלה.
עבודתה כוללת איזון בין השפה העממית, הביתית, האינטימיות של חיי היומיום, ונושאים דחופים של זמננו כמו שינויי אקלים וטרור.
מרקט-לאבה היא מעל הכל מספרת סיפורים.
במשך למעלה מארבעה עשורים היא הפיקה עבודה שבמרכזה "ניסוח מתמשך ובלתי נגמר, תמיכה והפצה של תרבות סאמית - עבר, הווה ועתיד, עממי, רוחני, חומרי.
היכולת לאשר, לבטא, לספר, לשתף ולתמוך במורשת זו ובטרנספורמציות המתמשכות שלה, ועדיין להכיר בפצעים הקולוניאליים ולהתמודד עם מאות שנים של דיכוי".
היא מתארת דימויים רקומים מיתיים, חלקם ריאליסטיים, מרדניים, המתארים את ההיסטוריה והחיים העכשוויים של העם הסאמי בצפון אירופה.
בהקשר להפגנות באלטה בשנות ה-70, יצרה מרקט-לאבה את היצירה הרקומה "העורבים", אשר תיארה עורבים נוחתים במורד הגבעה ליד מפגינים סאמיים שישבו מחוץ לגואהטי שלהם והופכים לשוטרים לבושים שחורים כשהם צועדים במעלה הגבעה אל המפגינים.
משנת 2003 עד 2007,יצרה יצירה בשם "היסטוריה" המספרת את ההיסטוריה והמיתולוגיה של העם הסאמי.
יצירת אמנות טקסטיל אפית זו באורך 23.5 מטרים מוצגת בדרך כלל בבניין המדעי הלא-ניסיוני באוניברסיטת טרומסו, אם כי היא הוצגה גם כחלק מתערוכת הדוקומנטה ה-14 בקאסל, גרמניה ב-2017.
הרקמות החדשות של "שביל החלב" ו"בעקבות הכוכבים" (2021) מורכבות כאילו הנופים שהם מכילים נשברו דרך כדור או משתקפים בעין, מה שמרמז על ההקרנות הפרבוליות ששימשו ליצירת מפות דו-ממדיות.
בתוך הנופים המתוחמים בגבולותיהם יש תמונות של צמחייה, בעלי חיים, כוכבים ודמויות הלובשות לאדג'וגהפיר אדום (או כובעי קרן), כובע נשים סאמי מסוים שמעליו קרן עץ מעוקלת מכוסה בבד רקום.
ההיסטוריה התרבותית הסאמית מגשרת עם ההווה באמצעות ההיברידיות האיקונוגרפית האופיינית שלה.
מאראקאט-לאבה זכתה בפרסים יוקרתיים רבים.
בשנת 2014 היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהפקולטה לאמנויות באוניברסיטת אומאו.
היא גם בעלת תואר דוקטור לשם כבוד מהפקולטה לאמנות, מוזיקה ועיצוב באוניברסיטת ברגן.
בשנים האחרונות היא השתתפה בתערוכות במספר מקומות בינלאומיים בולטים: דוקומנטה 14 בקאסל ובאתונה (2017), הביאנלה של ונציה (2022), גלריית אייקון בברמינגהם (2022) והגלריה לאמנות הדרומית של אלברטה בלת'ברידג', קנדה ( 2021/22).
בריטה אולובסדוטר טוט (בשוודית: Brita Olovsdotter Tott; בדנית: Birgitte Olufsdatter Thott) הייתה אצילה דנית ושוודית, בעלת אדמות ומנהלת מחוז מלכותי.
היא נשפטה על בגידה ועל זיוף חותמות.
היא הייתה אחת מבעלי האדמות הגדולים בסקנדינביה, ואחוזותיה מילאו תפקיד בפוליטיקה בשוודיה ובדנמרק.
טוט נולדה כבת בכורה לשני אצילים דנים.
המדינאי אולוב אקסלסון טוט (נפטר 1464) וקארן ג'נסדוטר פאלק (נפטרה 1429).
משפחתה הייתה אחת מבעלות העוצמה בסקנדינביה.
אביה היה בעל השפעה פוליטית גם בשוודיה וגם בדנמרק, ואמה הייתה היורשת של טירת Vallø.
היא הייתה קרובת משפחה של ליידי אינגבורג טוט (נפטרה 1507), בת זוגו של יורש העצר השוודי סטן סטור האב.
היא נישאה בשנת 1442 לחבר המועצה האציל השוודי ארינגיסל נילסון (נפטר 1469) בנם של ארנגיסל נילסון (נפטר 1406) ומרגרטה בנגסדוטר ביילקה (נפטרה ב-1370).
נילסון ירש את האחוזה של המרסטה בניינשיימן ואת האחוזה האמרסטראוס (Hammerstahus) לאחר מות אביו ב-1406.
במהלך המלחמה בין שוודיה לדנמרק (1451–52), טוט התכתבה עם אויביו של מלך שוודיה צ'ארלס (קרל) השמיני והסתבכה במזימה נגד המלך.
במהלך המלחמה, בן זוגה היה מושל ארברו.
כאשר הדנים פלשו לווסטרגוטלנד, טוט התכתבה איתם והודיעה להם על כל תנועה של הצבא השוודי, שבין היתר אפשרה לצבא הדני לכבוש את מבצר להדואוס (Lödöse) ולהימנע מתבוסה על ידי הצבא השוודי.
היא הואשמה בזיוף מספר מסמכים.
היא הועמדה למשפט על בגידה בכתר בבית המשפט שהתקיים בסטוקהולם בשנת 1452. היא נשפטה באשמת בגידה קשה ונידונה להישרף על המוקד.
לאחר מכן שונה גזר הדין והיא בילתה פרק זמן במנזר סנט ג'ון, קלמר.
לאחר שחרורה, היא מימנה את הציורים של כנסיית אוסמו בסודרמלנד ככפרה.
אומרים שאחד הציורים שם הוא דימוי שלה.
בשנת 1469 טוט התאלמנה וניהלה את האחוזה בעצמה.
השנים הבאות הוקדשו לניהול האחוזות הגדולות שלה והבעלות עליהן, אשר בשל גודלן, הייתה שאלה שנידונה במועצה השוודית.
ילדיה החורגים הטילו ספק בזכותה על האחוזות השוודיות של בן זוגה המנוח, ואמה החורגת, אלמנתו של אביה אן ג'נסטרה פרסנט (נפטרה 1484), העלתה ספק בזכותה על האחוזות הדניות שירשה מאמה.
בשנת 1475, היא נתנה את האמרסטה לכנסייה והשאירה את טירת Vallø לכתר הדני.
כל עוד נהנתה טוט מתמיכת קרוביה החזקים, היא הצליחה להגן על מעמדה.
היא זכתה לתמיכת הדודים החזקים שלה, האחים טוט, הבנים הלא ידועים של אקסלסון.
עם זאת, אולוף אקסלסון מת ב-1464 ואקה אקסלסון מת ב-1477. אריק אקסלסון (טוט), ששימש כעוצר של שוודיה, מת ב-1481. בשנת 1479, היא הועמדה למשפט בהיעדרה בסטוקהולם בגין זיוף ונשפטה באשמת מכירה לא חוקית של אחוזתה Vallö לכתר הדני.
מקרה זה גרם לשינוי בחוק.
בשנת 1483 נאסר על המלך לקבל אחוזות אצילים כדי למנוע מקרים מסוג זה.
ב-1484 היא מונתה למנהלת המחוז של האחוזה המלכותית של טירת קווינסהולם ליד ארסו, תפקיד שביצעה עד 1495. ב-1495 היא עזבה את דנמרק לשוודיה, שם בילתה את שנותיה האחרונות.
היא הייתה אחת מבעלי הקרקעות הגדולים ביותר בשוודיה בתקופתה, ואחוזותיה מילאו חלק בפוליטיקה והיוו אולי, את תיקי המשפט הידועים בתחום של זמנה.
תאריכי לידתה ומותה אינם ידועים, אך היא עדיין הייתה בחיים ב-3 במרץ 1498. בצוואתה, היא הותירה את אחוזתה הן ליורש העצר השוודי סטן סטור האב והן לקתדרלת אופסלה, מה שעורר בלבול רב.
דמותה של טוט כזייפת קשוחה הוערכה מחדש בעשורים האחרונים והוחלפה במתווה של אשת אצולה שבמשך קרוב לשלושה עשורים, בעקבות מות בעלה, ניסתה לחיות את חייה כאלמנה לא נשואה.
היא נאלצה להגן על עצמה בהליכים משפטיים ארוכי טווח מפני ניסיונות מתמידים של זרים להשיג גישה לעושרה.
בריטון וילסון היא אתלטית אמריקאית.
פעמיים אלופת עולם (יוג'ין 2022, טוקיו 2025) בריצת שליחות 4x400 מטר ושיאנית אמריקה בעבר ובעלת התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים בריצת 400 מטר באולם.
היא למדה והתאמנה באוניברסיטת טנסי ובשנת 2021 עברה לאוניברסיטת ארקנסו לאחר שסבלה מבעיות נפשיות.
באליפות המכללות שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 53.86 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה אף היא ביוג'ין היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 53.08 שניות, אחרי סידני מק'לוכלין שקבעה שיא עולם חדש של 51.41 שניות ולפני שמיר ליטל (53.92 שניות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 4x400 מטר ביחד עם טליתה דיגס, אבי שטיינר וסידני מק'לוכלין בתוצאה של 3:17.79 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.74 דקות) והממלכה המאוחדת (3:22.64 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.02 שניות.
באליפות המכללות באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-11 במרץ 2023 זכתה וילסון במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אמריקה חדש של 49.48 שניות.
התוצאה שקבעה היא התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים אחרי שיא העולם הטרי בן 20 הימים של פמקה בול מהולנד (49.26 שניות) וטוב מהשיא הוותיק בן 41 שנים של ירמילה קרטוכווילובה מצ'כוסלובקיה (49.59 שניות).
בתחרות שנערעכה בבאטון רוז' לואיזיאנה ב-12 במאי אותה שנה היא קבעה שיא מכללות חדש של 49.40 שניות.
בשלב הגמר היא שיפרה את שיאה והעמידה אותו על 49.13 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין ב-8 ביולי זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.79 שניות, אחרי סידני מק'לוכלין-לברון שקבעה את תוצאת השנה בעולם של 48.74 שניות, ולפני טליתה דיגס (49.93 שניות).
בריטה ארנסט היא פוליטיקאית גרמנייה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
שימשה בעבר כשרת החינוך של מדינת שלזוויג-הולשטיין, שרת החינוך של מדינת ברנדנבורג, ונשיאת ועידת שרי החינוך.
היא אשתו של קנצלר גרמניה אולף שולץ.
ארנסט נולדה בהמבורג ב-23 בפברואר 1961. לאחר שסיימה את התיכון עברה הכשרה מקצועית כפקידה בענף הנדל"ן.
לאחר מכן החלה ללמוד כלכלה ופוליטיקה באוניברסיטת המבורג.
ב-1978 היא הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ב-1993 היא החלה לעבוד כעוזרת הפרלמנטרית של חברת הסנאט של המבורג, טראוטה מילר.
בין 1994–1997 עבדה כעוזרתו של הסנאטור תומאס מירו.
באוקטובר 1997 נבחרה בעצמה לסנאט של המבורג.
היא המשיכה להיבחר לסנאט ברציפות עד 2011. בבחירות של 2011 היא נבחרה שוב, ובעלה אולף שולץ אף נבחר לתפקיד ראש העיר.
עם זאת, היא התפטרה מהסנאט באוגוסט של אותה שנה, והפכה לסגנית מנהלת קבוצת הסוציאל-דמוקרטים בבונדסטאג.
ב-16 בספטמבר 2014 היא מונתה לשרת החינוך והחינוך המקצועי של מדינת שלזוויג-הולשטיין.
בבחירות של 2017, איבדו הסוציאל-דמוקרטים את השליטה בממשלת שלזוויג-הולשטיין וארנסט לא מונתה שוב לשרה במדינה זו.
תחת זאת, היא מונתה לשרת החינוך, הנוער והספורט של מדינת ברנדנבורג.
ב-1 בינואר 2021 היא מונתה במקביל לנשיאת ועידת שרי החינוך של גרמניה - גוף המאגד את משרדי החינוך של כל המדינות השונות.
היא סיימה את התפקיד בסוף השנה.
ב-17 באפריל 2023 היא התפטרה מתפקיד שרת החינוך של ברנדנבורג עקב חוסר יכולתה להתמודד עם המחסור החריף במורים במדינה.
ב-1998 נישאה ארנסט לפוליטיקאי חבר מפלגתה אולף שולץ, אשר נבחר לקנצלר גרמניה ב-2021. הזוג מתגורר בפוטסדאם ללא ילדים.
בריט ורמן (בהולנדית: Britt Weerman; נולדה ב-13 ביוני 2003) היא אתלטית הולנדית, סגנית אלופת אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה לגובה.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בטאלין שבאסטוניה זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר.
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בקאלי שבקולומביה באוגוסט זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בשיא הולנד עד גיל 20 חדש של 1.93 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בהמשך החודש במינכן שבגרמניה סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר, אחרי ירוסלבה מהוצ'יך (1.98 מטר) ולפני קתרינה טבשניק (1.94 מטר), שתיהן מאוקראינה.
בריטני "בריט" לי לַאוֵור היא שחקנית אמריקאית.