tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחריו התמנה בנו הרב אברהם משה לבוב ועם פטירתו בשנת 1788 ירש את משרתו חתנו הרב מרדכי מרקס בעלה של ביתו חיה.
בנם היינריך (יהושע השיל), עסק בעריכת דין והתנצר, אך המשיך להתגורר בטריר.
הוא אביו של קרל מרקס.
מתבולל נוסף בן טריר הוא סבו של הבישוף העירוני מטיאס אברהרד (1815–1876).
בית הכנסת הגדול בטריר נבנה ב-1859 ובשנת 1910 מנתה הקהילה היהודית המקומית 1,000 נפשות.
אדולף אלטמן היה רב ראשי של הקהילה עד לשנת 1938.
המשורר שאול טשרניחובסקי מזכיר את העיר בחלק השביעי של "בַּלַּדּוֹת וִירְמַיְזָא" – "בַּלַּדַּת הַזְּאֵב".
טרישטאו ואז טיישיירה (בפורטוגזית: Tristão Vaz Teixeira; ) היה נווט ומגלה ארצות פורטוגזי (ייתכן שנולד באנגליה).
יחד עם ז'ואאו גונסלווש זארקו וברתולומאו פרשטרלו גילה את איי מדיירה (1419–1420).
שמו המקורי היה טרישטאו ואז, והשם טיישיירה נוסף לו מאוחר יותר כשנישא לבראנקה טיישיירה.
טיישיירה, אציל בחוג הקרוב לאנריקה הספן, קיבל זיכיון על קפיטניה באי מדיירה, ויחד עם עמיתיו מהצי, החל ליישב את האיים.
טריש דסיין (Trish Deseine; נולדה ב-1964) היא שפית צרפתית אירית הידועה בכתיבת ספרי בישול.
דסיין נולדה כ"פטרישיה סטיבנס" בבלפסט היא למדה שפות באקדמיה המלכותית בבלפסט ואוניברסיטת אדינבורו.
בשנת 1987 עברה לפריז והחלה לעבוד בבית האופנה הבינלאומי "French Connection".
בשנת 1990 התחתנה ושינתה את השם "דסיין".
בשנות ה-90 עבדה כרכזת אזור דרום אירופה עבור לשכת התיירות של צפון אירלנד.
בשנת 2015 היא חזרה לאירלנד.
על אף שמעולם לא למדה בישול באופן מקצועי, פתחה בשנת 2000 עסק בשם "Comptoir des chefs", למכירת שוקולד.
הצלחת העסק הביאה לכך שהתבקשה על ידי המוציא לאור הצרפתי "מרבו" (Marabout) לכתוב ספר בישול.
ספרה הראשון - "Petits plats entre amis" (מנות קטנות בחברת ידידים) התפרסם ב-2001 וזכה לתשבחות ולפרסים ביניהם פרס "לודרה" (Ladurée) ופרס SEB.
ספרה השני "Je veux du chocolat!" (אני רוצה שוקולד!) (2002) זכה בפרס גורמאן (Gourmand) הבינלאומי לספרי בישול ומכר למעלה מחצי מיליון עותקים.
הספר תורגם לעברית על ידי ענת מנדל ויצא לאור בהוצאת כנרת, זמורה, דביר בשנת 2007.
"Mes petits plats préférés" (המנות הקטנות המועדפות עלי) (2003), "Fêtes Maison" (בית המסיבה, ספר העוסק בהכנת אוכל למסיבות),
"J'en veux encore" (אני רוצה עוד, על בישול לילדים),
"Ma petite robe noir et autres recettes" (השמלה השחורה הקטנה שלי ודברים אחרים, 2006) העוסק בקשר בין לבוש ומזון.
ספר זה זכה ב"Prix la Mazille", והפך את דסיין לאישה הראשונה שאינה ממוצא צרפתי הזוכה בפרס.
בשנת 2007 פרסמה את הספר "Nobody Does It Better", המיועד לקהל קוראי האנגלית, במטרה להציג לקהל זה את הבישול הצרפתי החדיש.
בשנת 2008 צילמה סדרת טלוויזיה בשם "Trish's Paris Kitchen", המיועדת להצגה בבריטניה ובאירלנד.
בהמשך שודרו סדרות על המטבח הכפרי והמטבח הים תיכוני.
ספר המתכונים של הסדרה "Trish's French kItchen" פורסם בשנת 2008. כן עוסקת דסיין בכתיבה לעיתונות ולאתרי אינטרנט העוסקים בבישול, בצרפת ובאירלנד.
כן הוציאה מספר ספרים בפורמט קטן יותר, רובם עוסקים בשוקולד.
בסך הכול היא פרסמה מעל ל-30 ספרי בישול שזכו ב-5 פרסים.
טריק דאדי הוא שם הבמה של מוריס יאנג, ראפר אמריקאי ממיאמי.
שנים רבות פעל יאנג במחתרת המקומית של ההיפ הופ ופרץ לתודעה הציבורית בשנת 1996 כאשר השתתף בשירו של לותר קמפל "Scarred" שהפך ללהיט גדול.
הראפר הצעיר והלא מוכר זכה להתעניינות אצל מאזינים וחברות תקליטים.
זמן קצר לאחר צאת השיר חתם יאנג בחברת התקליטים 'Slip-n-Slide Records'.
אלבום הבכורה שלו "Based on a True Story", שיצא בשנת 1997 תחת השם טריק דאדי דולרס הצליח במידה בינונית.
לקראת האלבום השני שלו, "www.thug.com" שיצא שנה לאחר מכן הוא הוריד את ה'דולר' משמו ונותר 'טריק דאדי'.
הסינגל הראשון והיחידי מהאלבום, "Nann Nigga" הפך ללהיט והגיע למקום השלישי במצעד ההיפ הופ של בילבורד.
בשנת 2000 החתימה אטלנטיק רקורדס את טריק דאדי והוציאה את אלבומו השלישי, "Book of Thugs: Chapter AK Verse 47".
הסינגל החשוב והמצליח ממנו הוא "Shut Up".
בהמשך מכל אלבום יצא לטריק דאדי לפחות סינגל אחד שהצליח מאוד.
האלבום הרביעי שלו, "Thugs Are Us" יצא בשנת 2001 וכלל את הסינגל "I'm a Thug".
האלבום החמישי שלו "Thug Holiday" שיצא בשנת 2003 כלל את הסינגל "In da Wind" שהוכרז על ידי המבקרים כשיר המעניין ביותר שלו.
בשנת 2004 יצא אלבומו השישי "Thug Matrimony: Married to the Streets" בו הסינגל "Let's Go", הדואט עם טוויסטה בהפקת ליל ג'ון בו הוא מסמפל את הגיטרה של אוזי אוסבורן מהשיר "Crazy Train".
זה השיר המצליח ביותר של טריק עד כה.
באותה שנה הוא השתתף בשיר "What's Happnin!" של Ying Yang Twins שזכה להצלחה.
בשנת 2006 יצא אלבומו השביעי Back" by Thug Demand" עם הסינגל "Tuck Ya Ice" אשר לא הצליח כמו הסינגלים הקדומים.
בין האלבום השביעי לאלבומו הבא Finally Famous: Born a Thug, Still a Thug הוא השתתף בשירים רבים של חברים כמו דיג'יי חאלד, פיטבול, ריק רוס.
בשנת 2009 השתתף טריק דאדי בסרט עוד יום אחד, בתור רומאן, סוחר סמים ערמומי ורודף נשים.
הסרט עוסק בהצטלבות חייהם של ראפר צעיר ושאפתן וראפר ותיק ומצליח במשך יום שלם.
טריק דאדי סובל ממחלת הלופוס, אך הוא הפסיק את הטיפול הרפואי בטענה כי הוא איננו מועיל לו.
טריקולוגיה הוא ענף העוסק במחקר וטיפול מדעיים-מבוקרים של בעיות ומחלות שיער.
עיסוק הטריקולוגיה בבעיות בריאות של השיער והקרקפת.
על פי הטריקולוגיה השיער והקרקפת יחדיו ובנפרד משקפים את הסטטוס של מערכות רבות בגוף האדם.
הטריקולוגיה גורסת שהשיער והקרקפת מספקים תמונה של המצב הגופני והפנימי של האדם.
המילה טריקולוגיה מקורה ביוונית, ופירושה "תורת השיער"; ביוונית: τριχός הוא שיער, לוגיה היא תורה.
הטריקולוג הוא מומחה שיער בעל ידע על המבנה הפיזי של הקרקפת, המבנה של גוף השערה, שורש השיער, זקיק השערה ועל הגורמים שמשפיעים על השיער ועל נשירת שיער.
תומכי הטריקולוגיה טוענים כי טריקולוג בעל תעודה יכול לקבוע את גיל השערה, גזע, נפח ומידע נוסף על תכונות השיער, וכי הטריקולוג יודע להמליץ לגבי טיפול בשיער כולל אובדן שיער, נשירת שיער, התקרחות, בעיות קרקפת, פיאות, השתלת שיער, קשקשת, דלילות שיער, וצמיחת שיער.
כחלק ממסלול ההכשרה והלמידה על תפקוד הגוף ויחסי הגומלין בין המערכות השונות של גוף האדם, לומד הטריקולוג נושאים כגון: אנטומיה, תזונה, פיזיולוגיה וכימיה, כדי להבין את גוף האדם כמכלול ואת העור והשיער בפרט.
תקופת ההכשרה לקבלת תעודת טריקולוג מוסמך נעה בין שנתיים לארבע שנים, בכפוף לרקע של המועמד והניסיון בתחום.
"איגוד הטריקולוגים" הוא ארגון ללא מטרות רווח המאגד טריקולוגים, הקיים זה כ-100 שנה.
המוסד הראשון שהתחילו בו לימודי טריקולוגיה נפתח באנגליה בשנת 1902.
באוניברסיטת דרום קליפורניה הוצע מסלול הכשרה לטריקולוגים משנת 1974 ומאז הוכשרו בו סטודנטים ממדינות שונות.
טְרִיקָלַה () היא עיר בצפון מערב יוון בחבל תסליה ובירת מחוז טריקלה.
העיר שוכנת 328 ק"מ צפונית מערבית לאתונה, 145 ק"מ מזרחית ליואנינה ו-214 ק"מ דרומית מערבית לסלוניקי.
התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה, עידן הממלכה התראקית.
העיר נוסדה במאה ה-4 לפנה"ס ומוזכרת בכתבי הומרוס בשם טריקה.
לפי המיתולוגיה היוונית, 3 מהארגונאוטים והאל אסקלפיוס נולדו בעיר.
בטריקלה מצויים שרידים ארכאולוגיים רבים מהתקופה ההלניסטית והרומית ובכלל זה רצפות פסיפס, סטואה ומרחצאות.
לאחר הפיצול באימפריה הרומית, עברה העיר לשליטת האימפריה הביזנטית ובמהלך המאה ה-6 נבנתה במקום מצודה.
במהלך המאה ה-10 נכבשה העיר על ידי צבא האימפריה הבולגרית הראשונה וחזרה לידיים ביזנטיות עם קריסתה.
בראשית המאה ה-13 נשלטה העיר על ידי נסיכות וולאכיה ועד ראשית המאה ה-15 הפכה לאזור קרבות ונכבשה לסירוגין על ידי נסיכות אפירוס, האימפריה הבולגרית השנייה, דספוטט סרביה והביזנטים.
צבא האימפריה העות'מאנית בראשות הסולטאן באיזיט הראשון כבש את העיר לראשונה ב-1394, אך הביזנטים חזרו והשתלטו עליה בעת תקופת בין המלכים של האימפריה.
ב-1413 כבש מהמט הראשון את העיר והיא נותרה בחזקת העות'מאנים, עד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).
במסגרת סיכומי קונגרס ברלין הועברה העיר לשליטת ממלכת יוון, אך במהלך המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897), נכבשה העיר בידי העות'מאנים ונותרה בידיהם למשך 6 חודשים.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי הורמאכט ונמסרה לשליטת הכוחות האיטלקים.
בשנות מלחמת העולם השנייה שימשה טריקלה כבירת מדינת החסות האיטלקית; נסיכות פינד ומקדוניה.
טריקלה שוחררה ב-18 באוקטובר 1944.
בטריקלה נמצא בית החולים האזורי של המחוז.
בעיר 20 בתי ספר על יסודיים, שלוחה של אוניברסיטת תסליה וכן מכללה טכנולוגית.
בעיר מספר מוזיאונים וביניהם המוזיאון הארכאולוגי, מוזיאון הפולקלור ומוזיאון להיסטוריה של האתלטיקה.
הרשות המקומית מספקת תשתיות אינטרנט באמצעות תקשורת אלחוטית ללא תשלום לתושבי העיר.
בטריקלה פועלות קבוצות כדורגל וכדורסל המתחרות בליגה היוונית העליונה.
הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון הקים את המצודה אשר מהווה אחד מסמלי העיר.
ב-1336 הרחיב הקיסר אנדרוניקוס השלישי את ביצוריה והוסיף לה חומה שלישית, כחלק מהמאבק עם הממלכה העות'מאנית המתחזקת.
מצודה זו שימשה את העות'מאנים כמתקן כליאה בו עונו והוצאו להורג מורדים מבני האוכלוסייה המקומית, במיוחד במהלך המאה ה-19. מסגד עות'מאן פאשה, תוכנן ונבנה במאה ה-16 על ידי האדריכל הנודע סינאן לכבודו של עות'מאן, בנו של הסולטאן סולימאן הראשון.
קוטר פנים המסגד 18 מטרים וגובהו 22 מטרים ובשנת 1993 בוצעו בו שיפוצים נרחבים.
בעיר מצויות מספר כנסיות עתיקות מקצתן נבנו עוד במאה ה-16, כגון כנסיית הקדושים המגינים וכנסיית דמטריוס הקדוש וחלקן במהלך המאה ה-19 כחלק מההתעוררות הלאומית היוונית, כגון כנסיית סטפן הקדוש.
במהלך שנות ה-60 חלה ירידה משמעותית בכמות האוכלוסין בשל הגירת עבודה, בעיקר לגרמניה המערבית.
המגמה השתנתה במהלך שנות ה-80, כאשר התייצבות כלכלית ביוון והשקעות זרות הביאו ליצירת מקומות עבודה באזור העיר.
בשנת 2001 כמות האוכלוסין בעיר חזרה למספרה מראשית שנות ה-60.
בעיר טריקלה שורר אקלים ים תיכוני.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16.1oc וערכי הקיצון נעים בין 5oc בחודש ינואר ועד 27oc בחודש יולי.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 757 מילימטרים, כאשר החודש הגשום בשנה הוא דצמבר בו בממוצע ישנם 17 ימים גשומים ו-125 מילימטרים של גשם.
ראשוני היהודים בעיר היו הרומניוטים אשר הגיעו אליה במהלך המאה ה-3. אזכור ליישוב יהודי בעיר טריקלה מצוי בתעודות מתקופת האימפריה הביזנטית.
בהמשך, היהודים שחיו בחופש ושגשוג תחת שלטון האימפריה הבולגרית השנייה, נלחמו לצד הבולגרים מול העות'מאנים.
כפעולת עונשין, הגלה הסולטאן באיזיט הראשון קבוצה גדולה מיהודי העיר והפכם לעובדי כפייה, אשר כונו בטורקית עות'מאנית Sürgün.
בהמשך תועדו יהודים אילו כקהילה נפרדת באיסטנבול, אשר נטמעה בהדרגה בקהילה הספרדית הגדולה בעיר עד שחדלה מלהתקיים בראשית המאה ה-17. בין השנים 1421–1452 התגוררו בעיר טריקלה וסביבותיה 387 משפחות יהודיות.
הסולטאן העות'מאני באיזיט השני הזמין את מגורשי ספרד להתיישב ברחבי האימפריה העות'מאנית בכלל זה בחבל הבלקן.
בחלק מקהילות יוון התמזגה הקהילה הספרדית עם הרומניוטים ובקהילות אחרות כגון טריקלה שינו היהודים הספרדים בכמותם הרבה את צביון הקהילה אשר הפכה מרומניוטית לספרדית.
בין 1520 ל-1530 נמנו בטריקלה 181 בתי אב יהודיים ובאמצע המאה ה-16 נמנו בעיר 1,000 יהודים ובכלל זה פליטים שהגיעו מממלכת הונגריה.
תהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית שלווה במשבר כלכלי קשה וההתעוררות הלאומית ביוון החל מסוף המאה ה-18 הביאו גם את קהילת טריקלה לכדי משבר ואוכלוסייתה הלכה והצטמצמה.
ב-1770 פרץ מרד יווני כושל כנגד העות'מאנים שלווה בהתקפות ומעשי שוד כנגד בני הקהילה.
בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה 800 נפשות ובניה עסקו בסחר בדים, חלפנות כספים ונפחות.
בקהילה פעלו מקהלת ילדים, תלמוד תורה, 3 בתי כנסת ומקווה.
ההנחיה ההלכתית ניתנה למוסדות הקהילה באמצעות רבני קהילת יואנינה.
ההתעוררות הלאומית היוונית לוותה גם באירועים אנטישמים ובעיר תועדו עלילות דם בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. במהלך שנות ה-20 החלה התעוררות ציונית בקרב יהודי העיר ונפתח סניף של ארגון חובבי ציון.
בפרוץ מלחמת איטליה–יוון ירד מספרם של בני הקהילה ל-500 נפשות.
באפריל 1941 כבשה גרמניה הנאצית את יוון והממלכה חולקה ל-3 אזורי שליטה: גרמני, בולגרי ואיטלקי.
העיר טריקלה נכללה באזור השליטה האיטלקי וזאת עד לכניעתה של איטליה לבעלות הברית בספטמבר 1943. כשהחלו רדיפות היהודים הצליחו 450 מיהודי טריקלה להימלט לכפרים מבודדים בהרים, או נמלטו לטורקיה ודרכה לארץ ישראל.
האוכלוסייה, הכנסייה והמחתרת היווניות סייעו באופן פעיל בהמלטות והסתרת יהודי הקהילה.
ב-24 במרץ 1944 הצליחו הנאצים לעצור 112 יהודים מקהילת טריקלה, הם הועברו למחנה מעבר בלאריסה ומשם גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו, מתוכם שרדו עשרות.
סך הכל נרצחו בתקופת הנאצים כ-139 יהודים מטריקלה.
לאחר תום המלחמה, היגרו בהדרגה ניצולי טריקלה לארצות הברית, אתונה ומדינת ישראל דרך נמל פיראוס.
בישראל היו שותפים להקמת מושב נווה ימין.
בראשית המאה ה-21, התגוררה בעיר קהילה יהודית קטנה בת 50 נפשות ולה בית כנסת אחד.
בעיר קיים בית עלמין יהודי אשר חולל בשנת 2000 בידי קבוצת נאו-נאצים יוונים.
בית העלמין שוקם, שופץ ומתוחזק בידי בני הקהילה.
בנוסף, קיימת אנדרטה במרכז העיר אשר חוללה בידי אלמונים ב-2019.
טריקסטר הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC קומיקס.
הטריקסטר המקורי מתור הכסף, ג'ובאני ג'וזפה, הופיע לראשונה בחוברת The Flash #113 מיוני-יולי 1960 ונוצר על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו.
הטריקסטר השני, אקסל ווקר, הופיע לראשונה בחוברת The Flash Vol.2 #183 מאפריל 2002, ונוצר על ידי הכותב ג'ף ג'ונס והמאייר סקוט קולינס.
ג'ובאני ג'וזפה היה אקרובט קרקס בדחן ונוכל שעיסוקו החביב היה לפגוע ביריביו עם דובי צעצוע מתפוצצים.
שם הבמה שלו הוא ג'יימס ג'סי, היפוך מילים למקור השראתו, השודד המפורסם ג'סי ג'יימס.
בהמשך, הוא השתמש בכישורי הנוכלות שלו לצד הטובים.
כאשר ג'וזפה עבד עבור ה-FBI, אקסל ווקר הצעיר גנב את זהותו ואת הגאדג'טים שלו.
בהמשך, ג'וזפה נהרג בידי דדשוט במהלך האירועים שהובילו למשבר האחרון.
דמותו של הטריקסטר (כג'יימס ג'סי) הופיעה בפרק בסדרת הטלוויזיה "הברק".
גילם אותו השחקן מארק המיל.
המיל שב לגלם את דמותו של ג'סי בסדרה "הפלאש", בעוד דבון גריי גילם את דמותו של אקסל ווקר.
טריקינג הוא ספורט שמשלב אלמנטים של טאקוונדו, קראטה, אקרובטיקה, קפואירה ו-וו-שו (סגנון קונג פו).
מטרתו היא יצירת שילובים ואלמנטים חדשים שמורכבים לרוב מהיפוכים, ברגים ובעיטות.
טריקינג בדומה לברייקדאנס הוא ספורט חופשי (freestyle), ששם דגש על פיתוח סגנונו האישי של כל "טריקסטר".
הטריקינג התחיל להתפתח בשנות ה-80 המאוחרות בתחרויות ה-XMA (Extreme Martial Arts) לתחרויות אלו היו באים אמני לחימה מהסגנונות "הקשים" (קראטה וטאקוונדו בעיקר), וממציאים קאטה משלהם עם כלי נשק בידיים ולפעמים גם מוזיקה ברקע.
מטרת הקאטה היא להרשים את השופטים המדרגים כל קאטה.
אט אט החלו אמני הלחימה לאמץ תנועות אקרובטיות ומרשימות יותר במטרה לנצח ולמשוך את לב השופטים, תוך כדי אימוץ מיומנויות שונות מטאקוונדו, קפואירה, התעמלות קרקע, ברייקדאנס ואחרים, וכך בעצם התפתח ה-XMA המודרני המשלב אקרובטיקה כאלמנט מובנה ולגיטימי.
עם הזמן החלו אמני הלחימה להתאמן עם חבריהם על המיומנויות האקרובטיות שלהם, נוסדו קבוצות כמו Loopkicks ,Team Zero Gravity ואחרות.
קבוצות אלו אירחו מחנות אימונים כמו מחנה האימונים של לופקיקס שמתקיים עד היום פעם בשנה בקליפורניה.
במחנות אלו התאמנו האתלטים על הקאטות שלהם ועל המיומנויות האקרובטיות שלהם, הם חלקו ידע אקרובטי והמציאו וריאציות חדשות לטריקים קיימים.
במחנות אלו התגבשה אמנות הטריקינג כפי שהיא מוכרת לנו כיום.
לצמיחתו של הענף ותפוצתו הגדלה תרמו גם תיעוד מפגשים ושיתופם באמצעות האינטרנט.
בניגוד לענפי ספורט ממוסדים, לטריקינג אין חוקים מוסדרים, תקנות או גופים בין-לאומיים שמאגדים ומסדירים את חוקי הענף.
הטריקינג מחולק לרמות כך שבכל רמה יש קבוצת תרגילים אשר מתאימה לרמת הקושי.
הרמות הן מ-1–7 כך ש-1 זו רמת קושי נמוכה, ו-7 זו רמת קושי גבוהה.
היפוכים – מקורם בעולם התעמלות.
אלמנטים שכיחים בקטגוריית ההיפוכים הם: סלטה אחורה, סלטה קדימה, גלגלון ופליק פלאק.
בעיטות – מקורן בעולם אמנויות הלחימה.
אלמנטים שכיחים בקטגוריית הבעיטות הם: Hook (וו), Cheat 720 (צ'יט 720), Tornado Kick (בעיטת טורנדו) ובעיטת 540.
ברגים – מקורם בעולם ההתעמלות.
אלמנטים שכיחים בקטגוריית הברגים: בי טוויסט, קורק ובורג אחורה.
שילוב המרכיבים ברצף (Combo) ובאלמנטים נפרדים – אקס אווט (X-out), בי טוויסט סוויפ.
חבל הטרכון (מכונה גם: טַרְכוֹנָה ובעברית חבל ארגוב) הוא כינוי לחבל ארץ היסטורי הנמצא בסמוך לחבל הבשן (ערבית: اللجاة א-לג'ה), צפונית מזרחית לחבל ההיסטורי דקפוליס ודרומית-מזרחית לאגן דמשק.
היווה בעבר חלק מממלכתו של פיליפוס ומוזכר בברית החדשה כחבל הארץ של הטרכון.
משמעות השם טרכון לפי היוונים היא אזור קשה ומסולע וכנראה מתייחס לשני אזורים געשיים, א-לג'אה וא-צפא.
מקורות אחרים מיחסים את השם טרכון רק לא-לג'אה, הוא חבל ארגוב שמוזכר במקרא.
טרכון במקרא - חבל ארגוב
השם טרכון אינו נזכר במקרא.
יש המזהים אותו עם חבל ארגב המוזכר פעמים ספורות במקרא ונמצא לפי ספרות המחקר באזור הבשן:
מאוחר יותר כבשו גשור וארם את חבל הארץ.
במקרא מוזכרות בהקשר זה העיר קנת ובנותיה.
אזכור אפשרי נוסף לארגוב מופיע בספר מלכים ב' ט"ו, כאשר פקח בן רמליהו מתנקש בפקחיה בן מנחם:
השם ארגוב דומה למילה הערבית ערקוב, המתייחסת לאזור טרשי ומבותר, תיאור המאפיין את הטרכון עד ימינו.
טרכון בתקופת בית שני והתקופה הרומית
בברית החדשה מוזכר הטרכון פעם אחת:
בכתבי יוסף בן מתתיהו טרכון נזכרת בכמה מקומות.
בשנת 28 לפנה"ס "הוסיף הקיסר על מלכות הורדוס את חבל הארץ הנקרא טרכון", כדי שלא "תהפך הארץ עוד הפעם לקן השודדים הפושטים על דמשק".
הורדוס מיגר את מעשי השוד הנפוצים שם והתושבים, אשר "מנהגם לעשוק את שכניהם", נאלצו לעסוק בעבודת אדמה, שלא הביאה להם תועלת.
כחלק ממאבקו בפשיטות השוד היוצאות מטרכון, יִשֵב שם הורדוס חיל-מצב של 3,000 אדומים.
הוא לא הסתפק בזה והקים בגבול טרכון עם הבשן כפר גדול של יהודים בשם בתירה (אקבטנה).
לפני מותו, כתב הורדוס את צוואתו, בה חילק את ממלכתו בין בניו: "לפיליפוס בנו...את הגולן והטראכון והבשן ופאניאס להיות לו טטרארכיה".
לאחר מותו של פיליפוס בשנת 35 לספירה, סיפח טיבריוס את נסיכותו לנציבות סוריה.
בשנת 37, כאשר הפך גאיוס קליגולה לקיסר, מינה את אגריפס הראשון למלך על נסיכותו של פיליפוס.
בשנת 41, בעקבות תיווכו המוצלח של אגריפס בין קלאודיוס לסנאט, נתמנה אגריפס על ידי הקיסר החדש למלך יהודה, כשממלכתו כוללת גם את טרכון.
בשנת 53 מסר קלאודיוס לאגריפס השני את נסיכותו לשעבר של פיליפוס ובתוכה חבל טרכון.
בשנת 66 שלח אגריפס כח צבאי של 3,000 פרשים מחבל טרכון, חורן והבשן, כדי לדכא את המרד בירושלים, שהיה עדיין בתחילתו.
לאחר התבוסה שנחל צבאו של אגריפס מידי המורדים בירושלים, ניצל ורוס, המפקח מטעם אגריפס וברניקי, את ההתרופפות השלטונית וניסה להדיח את אגריפס ולתפוס את השלטון בעזרת תושבי טרכון, שייצאו איתו למלחמה על יהודי בתירה.
אלה הספיקו לברוח לגמלא וְורוס פוטר.
חבל טרכון נשאר בשלטון יהודי עד מותו של המלך אגריפס השני, אז עבר לשלטונה הישיר של רומא.
הטרכון מוזכר בספרי דברים, כנקודת ציון בגבול תחום עולי בבל - "תחגרא וטרכונא דנימרא דבתחום בוצרא".
וגם "מן קסרין וטרכונה דמתחם לבוצרה".
היום נמצא המרחב בתחומה של סוריה המודרנית.
שטח הטרכון הוא כאלף קמ"ר בקירוב.
פארקיןסבור כי האזור שייך לערב ולא לארץ ישראל.
הוא מצטט את יוסף בן מתתיהו, לפיו הטרכון יושב בידי עוץ, בן ארם.
האזור מאופיין במסלע בזלת קשה למעבר, ללא מקורות מים, ובשל כך ההתיישבות בו מעטה, ולאורך ההיסטוריה שימש המרחב מחסה לשודדים ולנמלטים שמצאו מקלט במערות הרבות שבמרחב.
גם כיום, עיקר ההתיישבות היא לאורך גבולותיו החיצוניים של הטרכון ובמספר עמקים הנמצאים בדרום המרחב.
הגאוגרף היווני סטראבון הגדיר שני אזורים בזלתיים נפרדים כחלק מהטרכון, אזור א-לג'אה ואזור א-צפא הנמצא ממזרח לחורן.
עם זאת, אזור א-צפא המרוחק אינו נחשב כחלק מארץ ישראל, כיוון שמעולם לא התקיימו בו יישובי קבע, בניגוד לאזור א-לג'אה.
צורת האזור דמוית משולש שקודקודו הצר בצפון.
אורכו מצפון לדרום כ-35 ק"מ, ורוחבו המקסימלי, בחלקו הדרומי, גם הוא כ-35 ק"מ.
המרחק מהטרכון לקצהו המזרחי של הגולן, הר פרס, הוא כ-35 ק"מ.
ב-2009 הוכרז א-לג'אה כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו.
טרישה זורן היא שחיינית עבר אמריקאית.
זורן עיוורת מלידה, היא הספורטאית המעוטרת ביותר בתולדות המשחקים הפאראלימפיים.
זורן זכתה ב-55 מדליות פאראלימפיות, מהן 41 מדליות זהב, 9 מדליות כסף ו-5 מדליות ארד.
ב היא זכתה בשבע מדליות זהב, ב זכתה בעשר מדליות זהב פאראלימפיות נוספות.
לשיאה הגיעה ב בה זכתה ב-12 מדליות זהב, וב זכתה בעשר נוספות.
ב זכתה בשתי מדליות זהב עליהם הוסיפה שלוש מדליות כסף ושלוש מדליות ארד, וב, זכתה בארבע מדליות כסף ובמדליית ארד אחת.
ב, האחרונים בהם השתתפה, זכתה במדליית ארד נוספת.
זורן ניסתה להתקבל למשלחת האמריקאית לאולימפיאדת מוסקבה (1980) אך סיימה מספר מאיות השנייה אחרי לינדה ג'זק, ליבי קינקד וסו וולש במבחנים ולא התקבלה למשלחת.
לבסוף, גם השחניות שהתקבלו למשלחת לא לקחו חלק במשחקים האולימפיים בגלל החרם האמריקאי בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
זורן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים, כשהייתה חלק מהמשלחת האמריקאית ל, מספר שבועות לאחר יום הולדתה ה-16. היא השתתפה במקצי שחייה (קטגוריה B), ובכולם זכתה במדליית הזהב הפאראלימפית.
בשלב המוקדמות קבעה 1:05.28 דקות, ובמקצה הגמר קיצצה ממנו מעל שנייה והעמידה אותו על 1:04.08 דקות.
ב, בהם נערכו משחקי העיוורים בניו יורק, זכתה זורן בעשר מדליות זהב פאראלימפיות נוספות.
ברבים מהמקצים בהם זכתה הייתה עליונותה במשחה ברורה, והיא ניצחה את מתחריה בהפרשים ניכרים.
במשחה ל-100 מטרים בסגנון גב זכתה זורן עם תוצאה של 1:13.87 דקות, ואילו אווה אנדרסון השוודית זכתה במדליית הכסף עם תוצאה של 1:28.49 דקות.
במשחה ל-100 מטרים בסגנון פרפר זכתה עם תוצאה של 1:15.94 דקות, תוצאה הטובה ביותר מ-10 שניות מאנדרסון שזכתה במדליית הכסף, ובמקצה ל-100 מטרים בסגנון חופשי זכתה בזהב עם שיא עולם של 1:10.14 דקות.
עם זאת, במדליית הזהב במשחה ל-400 מטרים זכתה זורן כשלמקצה ניגשה רק שחיינית נוספת אחת, אשר לא הצליחה לסיים את המשחה כלל.
בשנת 1986 זכתה זורן במדליית זהב באליפות העולם לעיוורים תוך שהיא שוברת את שיא העולם במשחה ל-100 מטר בסגנון פרפר, בטרם הוסיפה 12 מדליות ב.
בין המדליות בהן זכתה שברה את שיא העולם במקצה ל-50 מטרים הסגנון חופשי עם תוצאה של 29.95 שניות במשחה המוקדם שיא אותו שברה במקצה הגמר כשקבעה 29.53 שניות.
גם במקצה ל-50 מטרים חזה שברה זורן את שיא העולם המשחה המקדים עם 41.25 שניות, ושוב במקצה הגמר עם תוצאה של 39.29 שניות.
בארבעת המשחים ל-100 מטרים שברה זורן שלושה שיאי עולם נוספים.
במשחה בסגנון הגב קבעה שיא עולם של 1:11.13 דקות, בסגנון החזה העמידה את השיא על 1:26.30 דקות, ובסגנון הפרפר 1:11.42 דקות.
המקצה בסגנון החופשי זכתה במדליית זהב גם כן, אך ללא שיא עולם, ובתוצאה של 1:05.73 דקות.
במשחים ל-200 מטרים רשמה לזכותה שני שיאי עולם נוספים של 3:05.08 דקות בסגנון חזה, ו-2:37.19 דקות בסגנון מעורב.
גם במשחים ל-400 מטרים זכתה זורן במדליות הזהב בפערים ניכרים.
במקצה בסגנון חופשי ניצחה עם 5:06.47 דקות, כמעט 50 שניות לפני אווה אנדרסון שזכתה במדליית הכסף, ובמשחה בסגנון מעורב עם תוצאה של 5:36.12 דקות, כשאנג'לה מקדואל הבריטית, זוכת מדליית הכסף סיימה בתוצאה של 7:13.48 דקות.
בשנת 1990, במסגרת אליפות העולם לעיוורים שנערכה בהולנד, זכתה זורן במדליית זהב בכל המקצים שנערכו במסגרת התחרות תוך שהיא קובעת 11 שיאי עולם חדשים בתחרות.
ב זכתה זורן ב-12 מדליות פאראלימפיות נוספות, עשר מהן מזהב ושתי מדליות כסף.
במקצה ל-50 מטרים בסגנון חופשי שיפרה את שיא העולם אותו קבעה בטורניר הקודם, וזכתה במדליית הזהב עם תוצאה של 29.32 שניות.
במקצים ל-100 מטרים זכתה זורן בשלוש מדליות זהב, ובמדליית כסף אחת ושברה שני שיאי עולם.
במקצה בסגנון גב שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 1:09.89 דקות, במקצה בסגנון חופשי קבעה שיא עולם של 1:04.33 דקות, ובמקצה בסגנון חזה זכתה במדליית הזהב עם תוצאה של 1:26.46 דקות.
במקצה בסגנון פרפר זכתה במדליית הכסף עם תוצאה של 1:10.38 דקות, אך נכנעה לשיא עולם של בת ארצה אליזבת סקוט שקבעה 1:07.07.
במשחים ל-200 מטרים זכתה זורן בשלוש מדליות זהב נוספות.
במשחה בסגנון גב, עם שיא פאראלימפי בשלב המוקדמות בתוצאה של 2:36.15 דקות, ושיא עולם של 2:31.13 דקות במשחה הגמר.
במקצה בסגנון מעורב עם שיא פאראלימפי של 2:35.89 דקות, ובמשחה בסגנון חזה עם תוצאה של 3:04.16 דקות.
זורן עוד הוסיפה במשחקים מדליית זהב במשחה ל-400 מטרים בסגנון מעורב עם תוצאה של 5:29.76 דקות, ומדליית כסף במקצה ל-400 מטרים בסגנון חופשי עם תוצאה של 4:59.46 דקות, כשהיא נכנעת לשיא עולם נוסף של סקוט שקבעה 4:37.62 דקות.
עוד הוסיפה שתי מדליות זהב קבוצתיות בשני שיאי עולם קבוצתיים במשחים ל-4x100 בסגנון חופשי עם תוצאה של 4:46.85 דקות, ול-4x100 בסגנון מעורב עם תוצאה של 5:21.49 דקות.
ב החלה זורן לאבד את שליטתה האבסולוטית בענף.
היא אמנם זכתה בשתי מדליות זהב, שלוש מדליות כסף ושלוש מדליות ארד, אולם לראשונה השתתפה במקצים בהם לא זכתה במדליה כלל, ובמקצה ל-200 מטרים בסגנון חזה אף לא הצליחה להעפיל למקצה הגמר.
זורן זכתה בשתי מדליות הזהב במשחים ל-100 מטר בסגנון גב עם תוצאה של 1:15.43 דקות, ו-200 מטרים מעורב עם תוצאה של 2:47.99 דקות.
על שתי מדליות הזהב הוסיפה זורן שלוש מדליות כסף.
במקצה ל-50 מטר חופשי עם תוצאה של 30.93 שניות, במקצה ל-400 מטר חופשי עם תוצאה של 5:17.57 דקות ובמקצה הקבוצתי של 4X100 עם תוצאה קבוצתית של 5:29.71 דקות ונכנעו לשיא עולם של 5:11.58 דקות של הנבחרת הגרמנית.
המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) היו הטורניר הראשון בו לא זכתה זורן במדליית זהב כלל.
היא זכתה בארבע מדליות כסף, ובמדליית ארד אחת.
זורן קטפה שלוש מדליות כסף במשחים ל-100 מטרים, עם תוצאה של 1:13.22 דקות בסגנון גב, 1:29.93 דקות בסגנון חזה, ו-1:11.44 דקות בסגנון פרפר.
היא הוסיפה מדליית כסף נוספת במשחה ל-200 מטרים בסגנון מעורב, עם תוצאה של 2:41.26 דקות, ומדליית ארד נוספת במשחה ל-50 מטרים חופשי עם 30.04 שניות.
זורן השתתפה בפעם האחרונה במשחקים הפאראלימפיים ב, כשהייתה בת 40. היא אף הצליחה לזכות במדליית ארד אחת, במקצה ל-100 מטרים בסגנון גב, עם תוצאה של 1:14.99 דקות.
זורן השתתפה במשחקים גם במקצים ל-100 מטר חופשי, 200 מטר מעורב ו-50 מטר חופשי בהם לא זכתה במדליה.
טרישה ג'נין הֶלפֶר היא דוגמנית ושחקנית קנדית.
היא ידועה בזכות תפקידה כסיילונית "מספר שש" בסדרת המדע בדיוני "בטלסטאר גלקטיקה" של ערוץ Syfy, ובתור שארלוט ריצ'רדס בסדרה "לוציפר" מבית פוקס/נטפליקס.
הלפר נולדה בקהילה כפרית באלברטה, קנדה.
הוריה הם דניס ואיליין הלפר.
היא גדלה בחוות הדגנים שבבעלות משפחתה ביחד עם שלוש אחיותיה, טרינה, תמי וטארה.
היא התגלתה לראשונה בגיל שבע עשרה על ידי סוכנת דוגמניות בעת שעמדה בתור לקולנוע המקומי.
ב-1992, הלפר ייצגה את קנדה בתחרות הדוגמנות הבינלאומית של סוכנות פורד מודלס, "דוגמנית העל העולמית" (Supermodel of the World), שם זכתה במקום הראשון, והוחתמה בתחילה על חוזה דוגמנות עם "עלית" ולאחר מכן יוצגה על ידי סוכנות הדוגמנות שבבעלותו של דונלד טראמפ (טראמפ מודל).
הלפר הופיעה בין היתר בקמפיינים של ראלף לורן, שאנל, ג'ורג'ו ארמני וצעדה בתצוגות אופנה של המעצבים כריסטיאן דיור, קרולינה הררה, ג'ון גליאנו ודולצ'ה וגבאנה.
במהלך שנות התשעים נחשבה לאחת הדוגמניות המובילות בעולם, וב-2007 דורגה על ידי המגזין במקום ה-57 מתוך "100 הנשים הלוהטות והסקסיות בעולם".
היא כיכבה פעמים רבות על שערם של מגזיני אופנה כגון ווג, Elle, קוסמופוליטן, מארי קלייר ואף הופיעה בלוח השנה של המגזין "מקסים".
בשנת 2002 קיבלה את תפקידיה הראשונים בטלוויזיה בין היתר בסדרת הדרמה הפוסט-אפוקליפטית "ג'רמיה" שיצר והפיק ג'יי מייקל סטרזינסקי לרשת שואוטיים ובסדרת המשטרה "CSI" ברשת הטלוויזיה CBS.
בשנת 2003 גילמה הלפר את הסיילונית "מס' 6" במיני-סדרה "בטלסטאר גלקטיקה" שכתב והפיק רונלד ד.
מור עבור רשת הטלוויזיה Syfy.
המיני-סדרה מהווה הפקה מחודשת ושונה בהיבטים רבים בה, לסדרה "בטלסטאר גלקטיקה" (1978) ולסדרת ההמשך שלה "גלקטיקה 1980".
בעקבות הצלחתה של המיני-סדרה, הופקה סדרת המשך "בטלסטאר גלקטיקה" (2009-2004), שגם עליה היה אמון רונלד ד.
מור והלפר שיחקה בכל ארבע עונותיה של הסדרה.
בשנת 2006 החלה הלפר להנחות את התוכנית "הטופ מודל הבאה של קנדה" ובנוסף להנחייתה שימשה הלפר כשופטת ומפיקה בתוכנית.
לאחר שנה הודיעה הלפר שהיא לא תמשיך לעונה הבאה של התוכנית על מנת לקדם את קריירת המשחק שלה.
ב-2004 גילמה הלפר את פארה פוסט בסרט הטלוויזיה "סיפורם של המלאכיות של צ'רלי".
בהמשך היא הופיעה במספר פרקים של הסדרה "שני גברים וחצי" בתפקיד גייל, חברתה של ארוסתו של צ'רלי המנהלת רומן עמו ואף הופיעה בפרק אחד בעונה השנייה של הסדרה "על טבעי".
בנוסף, כיכבה הלפר במהלך הקריירה שלה במגוון תפקידי אורח בסדרות כמו "צ'אק", "מחשבות פליליות", "שקר לי", "סוכן מחוק", "אספן הנשמות", דיבבה במשחקי מחשב כגון "Command & Conquer 3: Tiberium Wars", "Halo 3: ODST", "סטארקראפט 2", "סקובי דו" ו"ספיידרמן" ואף הופיעה במספר סרטי קולנוע.
בשנת 2010 השתתפה בסרט הקומדיה של ג'ונתן סובול "A Beginner's Guide to Endings"לצד הארווי קייטל.
בשנת 2014 כיכבה בתפקיד הראשי של מולי פארקר בסדרת הפשע האמריקאית "איזו מן שוטרת" ברשת ABC, שבוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2015 היא גילמה את הדמות החוזרת של איון סמית' בסדרת הדרמה המשפטית "Suits" מבית רשת USA.
בשנת 2016 גילמה את אנג'לה לאנג בעונתה השנייה של הסדרה "פאוורס" המבוססת על הקומיקס באותו שם.
מאותה שנה מגלמת הלפר את שארלוט ריצ'רדס, אימו של לוציפר ואשתו של אלוהים בסדרה "לוציפר" של ערוץ פוקס ולאחר מכן בנטפליקס.
בשנת 2019 שיחקה בסרט הדרמה הביוגרפי "פצצה" על פי תסריט מאת צ'ארלס רנדולף; בסרט היא גילמה את העיתונאית אליסין קמרוטה.
באותה שנה הצטרפה לקאסט השחקנים הראשי של סדרת הערפדים "ואן הלסינג" בעונתה הרביעית, בדמותה של הרוזנת אוליביה / דרקולה, השליטה של הערפדים ובעברה הרוזנת של טרנסילבניה.
בשנת 2021 לוהקה לתפקיד ראשי בעונה השלישית של הסדרה "סטפ אפ: הסדרה"; הסדרה אשר שודרה במשך שתי עונות באינטרנט ביוטיוב פרימיום עלתה במהלך שנת 2022 ברשת הטלוויזיה האמריקאית Starz.
ב-2003 נישאה הלפר לעורך הדין ג'ונתן מרשל, השניים הכירו במסיבת יום הולדת של חבר משותף.
אולם ב-2019 הזוג התגרש, לאחר כשנתיים שהיו פרודים.
ב-2011, קיבלה אזרחות אמריקאית, בנוסף לאזרחות הקנדית שלה מלידה.
הלפר היא גם פעילה למען ארגוני צדקה וזכויות בעלי חיים והיא אף הייתה ממקימי אתר אינטרנט הפועל למען תרומות כספים למען מטרות שונות.
+שנהסרטתפקידהערות2003White Rushאווה2006The Genius Clubאלי סימוןMemory סטפני ג'ייקובס2007התפתלותסשהThe Green Chainליילה קולWalk All over Meסלין2009גרין לנטרן: טיסה ראשונהבודיקהדיבוב2010Open Houseלילההמדריך לסידורים אחרוניםמירנדה2011הזייפןסשה2012Bloodwork ד"ר וילקוקס201437: A Final Promiseכריסטינהסופרים אנונימייםסיגריד2015מבודדיםלידיה מאסטרסון2019פצצהאליסין קמרוטה2022סיבוב בפירנצהסופיהTBAOccupation Rainfall: Chapter 2Primitive War
+שנהסדרהתפקידהערות2002ג'רמיהשרהפרק: "The Long Road: Part 1"CSIאשלי ג'יימספרק: "The Hunger Artist"2003בטלסטאר גלקטיקה"מס' 6"מיני-סדרה2004Behind the Camera: The Unauthorized Story of Charlie's Angelsפארה פוסטסרט טלוויזיה של NBC2009–2004בטלסטאר גלקטיקה"מס' 6"תפקיד ראשי (4 עונות); 74 פרקים2006אספן הנשמותג'ניס אייזנרפרק: "The V.J."הטופ מודל הבאה של קנדהמנחהתוכנית מציאות; עונה ראשונה
2021–2020לוציפרשארלוט ריצ'רדס / אלת כל הבריאה תפקיד ראשי (עונות 3-2)
טריקשוט הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס האפלים ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Avengers #64 ממאי 1969 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ין קולן.
טריקשוט הוא האלטר אגו של צ'ארלס ברנרד "בארני" בארטון, אחיו הבכור של קלינט בארטון, הידוע כחבר האוונג'רס הוקאיי.
הוא גדל בווייברלי, איווה, ואיבד את שני הוריו לאחר שאביו האלכוהוליסט איבד שליטה על רכבם והתנגש בעץ.
בארני וקלינט נשלחו לבית יתומים, שם שהו כשש שנים עד שברחו והצטרפו לקרנבל "קארסון הפלא הנודד".
אמן החרבות, החבר בקרנבל, בחר בקלינט להיות עוזרו האישי, ובארני הרגיש מוזנח והפך מריר ומלא קנאה באחיו.
כאשר קלינט נפצע אנושות לאחר שגילה כי אמן החרבות מעל בכספי הקרנבל, בארני גינה את אחיו הצעיר על כי לא שמר אמונים למורה הרוחני שלו.
בארני מאס בחיי הקרנבל והתגייס לצבא.
הוא הציע לקלינט לשכוח מהעבר העכור ביניהם ולהצטרף עמו לצבא, אך קלינט סרב.
בארני הודיע לו כי ההצעה בעינה עומדת וכי יחכה לו אם ישנה את דעתו.
בוקר למחרת, כאשר בארני המתין לאוטובוס הוא ראה שקלינט אינו מגיע, ובעצבות רבה השאיר את חייו הקודמים מאחוריו.
קלינט הגיע לאחר מכן, אך גילה כי איחר את המועד.
מאוחר יותר, בארני הפך לסוכן FBI, ומשימתו הראשונה הייתה לעבוד עבודה סמויה כשומר ראש עבור פושע בשם מארקו.
ללא ידיעתו, קלינט והמורה הרוחני שלו טריק-שוט ניסו לשדוד את אחוזתו של הפושע.
זאת ועוד, בארני נורה בחץ בידי קלינט.
כאשר נודע לקלינט דבר מעשהו, הוא סירב לעזוב את אחיו והפנה עורף לטריק-שוט.
זה האחרון פצע את קלינט ועזב.
במסגרת עבודתו השנייה כסוכן סמוי, בארני פנה לעזרת האוונג'רס ובמהלך המשימה הקריב את חייו.
לאחר שהתגלו בה סימני חיים קלושים, גופתו של בארני נגנבה והונחה בתא החלמה, אך נשכחה בידי האוונג'רס.
לאחר הלווייה, קלינט קיבל מכתב מסוכן FBI שמאשר את חייו הכפולים של בארני וכי בארני מודע לחייו הכפולים של קלינט כהוקאיי.
בארני נמצא בידי ברון זמו, שבשל טינה להוקאיי הפנה את אחיו נגדו.
בארני וזמו שוכרים את שירותו של טריק-שוט, המורה הרוחני לשעבר של הוקאיי (שמחלת הסרטן קיננה בגופו), כדי לאמן את בארני בחץ וקשת.
עם סיום האימונים, טריק-שוט הוכה קשות והסרטן שבגופו החמיר.
בארני העביר את גופתו הגוססת של טריק-שוט לאחוזת האוונג'רס כמסר להוקאיי.
בתגובה, הוקאיי החל לחקור את נסיבות מותו של טריק-שוט, אך נקלע למארב של אחיו.
בארני החל לקרוא לעצמו בשם טריקשוט כמחווה למורה הרוחני של שני האחים, הכניע את אחיו והעביר אותו לברון זמו.
זמו ערך בין שני האחים קרב עד מוות, והוקאיי הצליח להתגבר על טריקשוט למרות שהתעוור בעקבות פציעה ישנה.
או אז, זמו התעמר בהוקאיי על כי הצליח להמריד את אחיו בו.
טריקשוט נכלא, ובארני מסכים להשתלת מח עצם באחיו להשבת ראייתו בתנאי שיתמודד שוב מול הוקאיי בעתיד.
בהמשך, נורמן אוסבורן מביים את מותו של בארני בבית החולים, ומזמין אותו להצטרף לגלגולה השני של קבוצת האוונג'רס האפלים.
למרות הצלחה ראשונית של הקבוצה החדשה, הוא מפסיד בקרב נגד מוקינגבירד לאחר שהוזרק לה נסיוב משולב של נוסחת סופר-חייל ונוסחת האינסוף.
ביאטריקס "טריקסי" שובה היא מחליקה אמנותית על קרח אוסטרית בעבר שהתחרתה בקטגוריית נשים יחידות.
היא אלופה אולימפית (סאפורו 1972), פעמיים ברציפות אלופת עולם (ליון 1971 וקלגרי 1972), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (ציריך 1971 וגטבורג 1972) ו-6 פעמים ברציפות אלופת אוסטריה (1972-1967).
היא החלה להתאמן בהחלקה על הקרח ביותה בת 4 בהדרכתו של הלמוט סיבט במשך 7 שנים ועל ידי ליאופולד לינהרט.
לאחר שאביה נפטר בהיותה בת 13. היא התחילה לעבוד בעסק המשפחתי ולמדה הנהלת חשבונות בשעות אחר הצהרים והתאמנה בבקרים.
בשנת 1967 בהיותה בת 16 זכתה שובה לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים.
בהמשך הקריירה היא זכתה בעוד 5 תוארי אליפות אוסטריה.
באולימפיאדת גרנובל (1968) סיימה שובה במקום חמישי בהחלקה אמנותית על קרח לנשים
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ בתחילת פברואר 1971 זכתה שובה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים לפני ז'וז'ה אלמשי מהונגריה וריטה טרפנס מאיטליה.
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בליון, צרפת בסוף פברואר היא זכתה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני ג'ולי לין הולמס מארצות הברית וקרן מגנוסן מקנדה.
באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בגטבורג, שוודיה בינואר 1972 זכתה שובה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהחלקה על קרח לנשים, לפני ריטה טרפנס וסוניה מורגנשטרן ממזרח גרמניה ובכך הגנה על תוארה.
חודש לאחר מכן, באולימפיאדת סאפורו (1972) זכתה שובה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני קרן מגנוסן מקנדה וג'נט לין מארצות הברית.
הייתה זו מדליית הזהב הראשונה של אוסטריה בתחרות זו, 48 שנים לאחר הזכייה ההיסטורית של הרמה סאבו באולימפיאדת החורף הראשונה (שאמוני 1924).
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקלגרי, קנדה במרץ היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני קרן מגנוסן וג'נט לין ובכך הגנה על תוארה.
טְריקְוֶוטְרָה (מלטינית tri - שלוש ו quetrus - פינה) היא מבנה הבנוי משלוש וסיקה פיסקיס אליו מוסיפים לעיתים מעגל תוחם או פנימי.
המשמעות המקורית הייתה משולש והמושג התייחס לכל צורה בעלת 3 פינות, אך המובן הצטמצם לצורה זו.
בטופולוגיה הוא מוכר כקשר התלתן.
הצורה ידועה גם כ"קשר השילוש" (Trinity Knot) שהוא סמל קלטי שאומץ על ידי הנצרות ופעמים רבות שזור בו מעגל.
ביפן הוא מוכר כסמל מון בשם: מוּסוּבִּי מיצוּגָשיווָה (ביפנית: 結び ミツガシワ) שפירושו פרח תלתן המים (Menyanthes trifoliata).
הטריקווטרה חרוטה על אבן רוּנית בצפון אירופה ובמטבעות מוקדמים של שבטים גרמאניים.
מעריכים שהייתה לה משמעות דתית והיא דומה לסמל הואלקנוּט (Valknut) של עמים סקנדינבים ומקושר לאל אודין.
הצורה מופיעה לעיתים קרובות באיים הבריטיים לאחר התקופה הרומית על עבודות מתכת ובכתבי-יד מעוטרים כדוגמת הספר של קלס.
היא נמצאת על צלבים קלטיים וחפצי מתכת מתקופת הנצרות המוקדמת אם כי נראה ששימשה כאיור ולא כסמל דתי.
הנוצרים השתמשו בסמל לציון השילוש הקדוש בעיקר מהתחייה הקלטית במאה ה-19.
באירלנד מופיע הסמל בטבעת האירית המסורתית קְלָדֵךְ (באירית: fáinne Chladaigh).
מעצבים אירים מודרניים הציגו אותו לבדו תוך התייחסות לתלתן בו השתמש פטריק הקדוש כמטפורה לשילוש.
האומן הנורווגי הלווארד טרטברג (Hallvard Trætteberg) עיצב בין היתר סמלים המבוססים על הטריקווטרה.
הוא מופיע כלוגו בסדרת הטלוויזיה מכושפות ועל כריכת הספר הבדיוני בה "ספר הצללים".
מופיע כמטפורה לדהז'ה וו בסדרה אפל.
טרישה או'קלי היא שחקנית אמריקאית.
ידועה בתפקידה כמרלי בקומדיית המצבים "כריסטין הישנה".
או'קלי נולדה מסצ'וסטס וגדלה באילינוי, היא בוגרת אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון והחלה את קריירת המשחק שלה בפרסומות בטלוויזיה.
בשנות התשעים שיחקה בתפקידי אורח בסדרות כמו "פרייז'ר", "כולם אוהבים את ריימונד" ו"מלקולם באמצע".
ב-2006 החלה לשחק בסדרה "כריסטין הישנה" כמרלי, אמא עשירה ומתנשאת שבתה לומדת בבית הספר בו לומד בנה של כריסטין (ג'וליה לואי-דרייפוס).
יוצרת הסדרה ביססה את דמותה על אימהות שפגשה כששלחה את ילדיה לבתי ספר פרטיים בלוס אנג'לס.
ב-2009 הפיקה את הסרט "נערת מזג האוויר" בו שיחקה בתפקיד הראשי וב-2011 החלה לשחק בסדרה "סודות ההתבגרות" שם שיחקה את האמא החורגת של אחת הדמויות הראשיות.
בשנת 2017 גילמה את דמותה של פודל פמברטון בסדרת הטלוויזיה "המיק" ברשת FOX.
בשנת 2019 שיחקה בסדרה "ילדות טובות" ובשנת 2020 שיחקה בסדרה "הצלצול הגואל", חידוש לסדרה באותו שם משנות ה-90.
בנוסף לתחום המשחק היא מעצבת ובעלת עסק לכרטיסי ברכה.
או'קלי נשואה ואם לשתי בנות.
טרכון (שם מדעי: Trachurus; מלטינית: "קשה-זנב") הוא סוג של דגי ים ממשפחת הצניניתיים.
דגים אלו הם דגי מאכל חשובים וחלק מהמינים מצויים בסיכון עקב דיג-יתר.
הם מכונים בשם הכולל "מקרל", למרות שמשפחתם היא צניניתיים ולא קולייסיים.
יחסית לבני משפחתם הם קטנים ואורכם עד 60 ס"מ.
הם חיים בנחילים גדולים ונודדים באוקיינוס בחיפוש אחר יצורים קטנים יותר למאכל.
בתורם הם מושכים מגוון טורפים אחרים לרבות עופות ים, טורפי ים, לווייתנאים ודגים אחרים.
טרכון רב-מגנים (שם מדעי: Trachurus picturatus) הוא מין דג הנפוץ סביב הים התיכון.
דג זה מכונה מקרל אך אינו שייך למשפחת הקולייסיים אלא למשפחת הצניניתיים.
אורכם הממוצע של דגים אלה הוא 25 ס"מ אך נמצאו פרטים באורך של 60 ס"מ.
דג זה בעל מבנה מוארך והוא בעל קשקשים בצבע כסוף עד זהוב.
הוא בעל לסתות גדולות והוא ניזון מפלנקטון.
דג זה מצוי באזורי חופים, עד לעומק 370 מ' ממפרץ ביסקאיה ועד לחופי מרוקו ומערב הים התיכון.
הוא נטרף על ידי דגי טונה, דולפינים, כרישים, עופות ימיים, אריות ים וטורפים נוספים.
הוא שוחה בלהקות גדולות העוזרות לו להתגונן מטורפים אלו על ידי הסתחררות בכדור בה כל דג מסתתר בדג שלצידו ותנועתם של הדגים יחדיו מבלבלת את טורפיהם.
טריקסי מאטל היא דמות הדראג של בריאן מייקל פירקוס , מלכת דראג, זמר-יוצר, וקומיקאי אמריקאי, ממילווקי, ויסקונסין.
היא ידועה בסגנון המוגזם והקאמפי שלה ובשילוב של קומדיה ופופ אקוסטי.
מאטל התפרסמה בעיקר כמתחרה בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול וכמנצחת של העונה השלישית של המרוץ לדראג: אולסטארס.
היא מופיעה בסדרת האינטרנט UNHhhh, והופיעה בסדרת ההמשך בערוץ Viceland, The Trixie & Katya Show, עם קטיה זמולוצ'יקובה, שגם היא הייתה מתחרה במרוץ לדראג.
סגנון המוזיקה של מטאל היא בעיקרו פולק וקאנטרי.
האלבום הראשון של מאטל, Two Birds, יצא ב-2017, והשני, One Stone, יצא ב-2018. שניהם הגיעו למקום ה-16 במצעד אלבומי הפולק של בילבורד.
אלבומה השלישי, Barbara יצא ב-2020. ספיישל הקומדיה שלה, Trixie Mattel: One Night Only מ-2020 היה מועמד בטקס פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה.
היא מופיעה כשופטת בתוכנית Queen of the Universe שהחלה ב-2021. היא גם כיכבה והפיקה את התוכנית Trixie Motel מ-2022 שבה היא והחבר שלה, דייוויד סילבר, שיפצו מלונית בפאלם ספרינגס, קליפורניה.
יחד עם קטיה, מטאל פרסמה את ספרה הראשון, ב-2020, Trixie and Katya's Guide to Modern Womanhood, אשר הפך לרב-מכר של הניו יורק טיימס.
היא נבחרה במקום הרביעי ברשימת מלכות הדראג החזקות ביותר באמריקה של מגזין ניו יורק.
היא מתחזקת ערוץ יוטויב שמתמקד ביופי ומוזיקה עם שיתופי פעולה עם מלכות דראג אחרות ומפורסמים כמו איגי אזיליה, ניקול באייר ומרגרט צ'ו.
היא המקימה והמנכ"לית של חברת קוסמטיקה בשם Trixie Cosmetics שקמה ב-2019.
הוא חצי ילידי, מאומת האוג'יבווה.
מקור שם הדראג "טריקסי מאטל" הוא אביו החורג שהיה מתעמר בו וקורא לו "טריקסי" (כינוי גנאי להומוסקסואלים) וחברת "מאטל", היצרנית של ברבי.
לאחר שסיים את לימודי התיכון, פירקוס למד לתואר ראשון באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, שם הכיר לראשונה את תחום הדראג, כשהשתתף בהפקה של "מופע האימים של רוקי".
הוא הופיע בדראג בעצמו בפעם הראשונה ב-2008, במועדון LaCage NiteClub במילווקי.
הוא נהיה חלק מרכזי מסצנת הדראג במילווקי, בעוד הוא מופיע גם בשיקגו.
הוא למד בבית ספר ליופי ב-2014 לפני שפרש כדאי להשתתף במרוץ לדראג של רו פול.
באותה תקופה הוא עבד בקוסמטיקה.
ב-2014, פירקוס נבחר להשתתף בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול.
מאז 2016, היה במערכת יחסים עם יוצר הסרטים דייוויד סילבר, שגם הפיק את סרט התעודה "Moving Parts", אך ב-2024 הזוג נפרדו.
מאטל התחרתה בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול.
תחילה הודחה בפרק הרביעי, אך הוחזרה לתוכנית בפרק השמיני, הודחה בשנית בפרק העשירי והגיעה למקום השישי.
בכך הפכה מאטל למלכה הראשונה שלא הודחה בפרק החזרתה.
מאטל התחרתה בעונה השלישית של המרוץ לדראג: אולסטארס שעלתה לשידור ב-25 בינואר 2018. מאטל ניצחה בשני אתגרים במהלך העונה והייתה מועמדת מובילה לניצחון.
בפרק הגמר לאחר ניצחון בליפ סינק, הוכרזה כמנצחת של העונה.
אחרי שהופיעה במרוץ לדראג, מאטל הופיעה בסדרה המקוונת UNHhhh ב-WOWPresents יחד עם חברתה לעונה קטיה זמולוצ'יקובה.
השילוב של השתיים היה מוצלח, והן המשיכו לתוכנית The Trixie & Katya Show, ב-Viceland.
פרמיירת התוכנית הייתה ב-15 בנובמבר 2017. גם בנובמבר 2017, השתיים כיכבו בהפקה לבמה של סרט הקאלט "רומי ומישל – פגישת מחזור", בשם Trixie and Katya's High School Reunion.
מאטל תיירה בעולם עם מופע הקומדיה שלה, שנקרא "Ages 3 and Up".
היא גם השתתפה בסבב ההופעות של "Haters Roast: The Shady Tour" יחד עם מלכות דראג אחרות מהמרוץ לדראג של רו פול בשנים 2017 ו-2018. באפריל 2018 נפתח סבב המופע הקומי החדש שלה, "Now with Moving Parts".
כמו כן במאי 2019 הופיעה לראשונה בתל אביב כאשר הובאה על ידי הפקת Shade Tel Aviv.
ההופעה הייתה במועדון האומן 17 וזו למעשה הייתה ההופעה הראשונה בהיסטוריה בישראל בה מלכת דראג יוצאת התוכנית המרוץ לדראג של רו פול הובאה לישראל להופעה מלאה מול קהל של מעל 1,400 אנשים.
מיד לאחר ההופעה צייצה טריקסי בחשבון הטוויטר שלה שהופיעה רבות בחייה אך הערב בתל אביב הייתה ההופעה הטובה ביותר.
את ההופעה חיממה מלכת הדראג המקומית האגדית ג'ואנה חתולי ראס.
ב-14 ביולי 2020, מאטל וקטיה הוציאה את הספר "Trixie and Katya's Guide to Modern Womanhood" אשר הפך לרב-מכר של הניו יורק טיימס.
מאטל הוציאה לאור אלבום מוזיקת פולק/קאנטרי בשם "Two Birds" ב-2017. האלבום השני שלה, "One Stone", יצא ב-2018, בתזמון עם הניצחון בתחרות האולסטארס.
לאחר מכן הוציאה בשנת 2020 את אלבום הסטודיו השלישי שלה, "Barbara".
בנוסף, לטריקסי יש עוד אלבום פסקול ששייך לסרט הדוקומנטרי שלה הנקרא "Moving Parts".
בשנת 2020 הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Video Games" של לנה דל ריי.
בשנת 2021 הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Blister in the sun" של ויולנט פאמס.
ב-24 ביוני 2022 יצא אלבומה הרביעי, אלבום כפול בשם "The Blonde & Pink Albums".
בריאיון לרולינג סטון, מאטל ציינה את השפעותיה המוזיקליות כג'ון קרטר ודולי פרטון, ואמרה שגדלה על המוזיקה של ג'ורג' ג'ונס, קונוויי טוויטי, וג'וני קאש.
במאי 2019 השתתפה בווידאו קליפ של איגי אזליה לשירה "Started" לצד מתמודדת אחרת מהמרוץ לדראג, ונסה ונג'י מטאו.
+שנהשםתפקידהערותמקור2019Trixie Mattel: Moving Partsעצמהסרט תיעודי
"טריקולור" היא ספקית שירותי טלוויזיה בלוויין הגדולה ברוסיה עם 12.2 מיליון מנויים המהווים 29% מסך שוק הטלוויזיה המסחרית ברוסיה נכון ל-2018. משדרת לכל שטחה של רוסיה באמצעות הלוויינים Eutelsat 36 ו-Eutelsat C 36, "אקספרס-1" ו-"אקספרס-2".
החברה הוקמה באוקטובר 2005 בשם חברת הלוויין הלאומית .
שידור הניסיון החלו בליל ה-1 באוקטובר 2005,באמצעות הלווין Eutelsat 36A.
וב-12 בנובמבר — החלו השידורים לכל שטחי רוסיה האירופית.
בסוף מאי 2006 כבר היו לחברה 150 אלף מנויים ולקראת פברואר 2007 500 אלף משקי בית היו מחוברים לחברה.
ב-14 בינואר 2008 נרשם המנוי המיליון.
במרץ 2008 החלו שידורים גם לשטחי סיביר באמצעות הלווין Bonum-1. ביולי 2009 מספר המנויים הגיע ל-5 מיליון ובינואר 2010 — 6 מיליון.
בנובמבר 2011 בסיס המנויים הגיע ל-9 מיליון וב-22 במרץ 2012 התחבר המנוי ה-10 מיליון.
ב-7 בפברואר 2012 החברה הודיעה על שינוי מדיניות ואסטרטגיה.
בתערוכת התקשורת הרוסית CSTB-2012 מנכ"ל החברה אלכסנדר מקרוב הודיע שהחברה תציג חבילות ובהן שידורים של ערוצים זרים ושידורים בפורמט HDTV.
ב-1 באפריל החברה כללה בשידוריה את הערוצים הזרים: France 24, Deutsche Welle, National Geographic, Nat Geo Wild ואחרים ועשרה ערוצים באיכות HDTV.
ב-4 בספטמבר אותה שנה החברה הודיעה כי מאה אלף מנויים התחברו לשירותים באיכות הגבוהה.
בדצמבר 2012 צורפו הערוצים הפדרליים רוסיה-1 והערוץ הראשון לשידורי HD.
ביולי 2013 החברה החלה בהכנות לשידורים באמצעות הלוויין Express-AT1, ששידורים מסחריים באמצעותו החלו במרץ 2014,
ובכך החברה יכלה לערוך מודרניזציה באופן השידורים לשטחי סיביר.
בפברואר 2016 שידורי הערוצים הועברו לשטחי רוסיה האירופית באמצעות הלוויין Eutelsat 36C.
ב-27 ביוני 2013 טריקולור TV הייתה המפעילה הרוסית הראשונה לשדר טלוויזיה בלוויין באיכות UHDTV 4K.
שידורי תוכן באיכות UHDTV 4K בוצעו באמצעות לוויין Eutelsat 36A, אשר אפשר לחברה להשיק ב-22 באוקטובר 2014 ערוץ טלוויזיה ראשון ברוסיה באיכותUltra HD 4K.
ב-9 באפריל 2013 קבוצת VTB Capital הודיעה על רכישת מניות חברת הלוויין הלאומית, שמפעילה את טריקולור TV.
בדצמבר 2014 מושל סנקט פטרבורג גאורגי פולטאבצ'נקו ויו"ר דירקטוריון חברת הלוויין הלאומית חתמו על הסכם שיתוף פעולה בין העיר לחברה.
באפריל 2015 החברה הייתה הראשונה לספק שידורים על ערוץ CNN International, אחרי רענון וחידוש מדיניות הרישוי בטלוויזיה הרוסית.
באותו חודש החברה גם השיקה ערוץ טלוויזיה עצמאי.
ב-23 באפריל 2016 החברה נכנסה לספר השיאים של גינס אחרי שהתקינה בתערוכת VDNH 4,300 תיבות קינון.
בנובמבר 2015 החברה חנכה פורטל אינטרנט עצמאי על בסיס מגזין Tricolor TV Magazine — tricolortvmag.ru.
ב-7 בספטמבר 2016 החברה החלה יחד עם חברת Eutelsat בשידורי ניסיון באינטרנט.
באוקטובר 2016 החברה השיקה גם פורטל לצפייה ישירה בכתובת kino.tricolor.tv.
במאי 2017 הושק יישום לטלפונים ניידים שמאפשר ללקוחות לשלוט בתוכן ובחשבון שלהם באמצעות היישום.
באותו החודש החברה עברה למשרדים חדשים בשטח כולל של 5.17 אלף מ"ר
בשדירות מוסקבה שבעיר סנקט פטרבורג.
ב-6 בספטמבר 2017 הספקית החלה גם בשידורים דרך האינטרנט.
באוגוסט 2018 החברה החלה במיתוג מחדש שבמסגרתו החברה שינתה את שמה מטריקולור TV לטריקולור בפשטות והוצג לוגו חדש.
טרישה בראון (25 בנובמבר 1936 – 18 במרץ 2017, באנגלית Trisha Brown, נולדה בשם Patricia Ann Brown) הייתה כוריאוגרפית, רקדנית ואמנית חזותית.
יצירותיה ומחקרה התנועתי של בראון תרמו רבות לשבירת מסורות במחול הבימתי המודרני ולהתפתחות שפה תנועתית מופשטת שמזוהה עם המחול העכשווי.
עיקר חדשנותה של בראון הוא בשימוש בתרגילי אימפרוביזציה ככלי המרכזי בתהליך היצירה, וכן בעבודה אינטרדיסציפלינרית ושיתופי פעולה עם אמנים מתחומים שונים.
בראון מזוהה עם סצנת האוונגרד של שנות ה-60 וה70 של המאה העשרים בניו-יורק.
בראון פעלה גם בתחום האמנות הוויזואלית, וציוריה הוצגו במוזיאונים וגלריות רבות.
בראון נולדה ב-25 בנובמבר 1936 באברדין, וושינגטון.
בהיותה בת 11, החלה בראון ללמוד מחול - היא למדה ג'אז, סטפס, בלט ואקרובטיקה.
היא למדה מחול מודרני במילס קולג' שבאוקלנד, קליפורניה, שם התנסתה בשיטותיהם של מרת'ה גרהאם ולואיס הורסט (Horst), וכן למדה מחול אפריקאי אצל רות בקפורד (Beckford).
בצעירותה עבדתה בראון עם כוריאוגרפים מובילים בסצנת המחול המודרני כגון מרס קנינגהם וחוזה לימון.
בין השנים 1958-1960 לימדה בראון מחול מודרני בקולג' בפורטלנד, אורגון.
בשנים אלו נחשפה בראון יותר ויותר לטכניקות אימפרוביזציה, כגון שיטת האימפרוביזציה של אן הלפרין (Ann Halperin).
בעידוד חברותיה הרקדניות איבון ריינר וסימון פורטי (Forti), עברה בראון לניו יורק ב-1961.
בניו יורק, השתתפה בראון בסדנאות הקומפוזיציה הכוריאוגרפית של רוברט דאן (Dunn), שמהן קם הקולקטיב שהקים את תיאטרון המחול ג'אדסון (Judson Dance Theater).
הקבוצה פעלה בכנסיית ג'אדסון, היא כנסייה פרוטסטנטית הדוגלת בתמיכה באמנות ומעורבות חברתית בשכונת גרין וילג' בניו יורק.
הקבוצה מנתה רקדנים, כוריאוגרפים, אמנים חזותיים, מוזיקאים ואנשי קולנוע ופעולתה נחשבת למהפכנית, שכן שינתה לחלוטין את פני המחול.
החל מ-1962 ועד מותה העלתה בראון יותר מ-100 יצירות כוריאוגרפיות שונות.
ב-1970 ייסדה את להקת המחול ע"ש טרישה בראון (Trisha Brown Dance Company).
הלהקה פועלת עד היום, ומאז מותה של בראון ב-2017, היא משחזרת ומעמידה מחדש את יצירותיה בחללים ואתרים שונים לפי מתודות העבודה של בראון.
מאז 1968, בראון מארגנת את יצירותיה בסדרות, להן היא קוראת מחזורים (Cycles).
בסוף שנות ה-70 החלה בראון ליצור לראשונה יצירות שנועדו להצגה בפרוסניום (אולם מסורתי להצגת יצירות מחול) בניגוד ליצירותיה הקודמות, שהוצגו במרחבים אלטרנטיביים, כגון על גגות, באגמים ובגלריות.
כמו כן, בשנים הללו החלה בראון לשתף פעולה באופן קבוע עם אמנים חזותיים.
בשנת 1998 החלה לביים אופרות, כאשר הראשונה מביניהן היא האופרה L'Orfeo שנכתבה על ידי קלאודיו מונטוורדי.
הופעתה הבימתית האחרונה של בראון הייתה ב-2008, ביצירתה I Love My Robots.
ב-2012, פורסמה הודעה רשמית לפיה יצירותיה של בראון מ-2011 יהיו האחרונות שלה.
לאחר מותה חשפה המנהלת המקצועית שלה שבראון חלתה בדמנציה וסקולרית ב-2011. בראון נפטרה ב-2017, בגיל 80, בסן אנטוניו, טקסס.
בראון הייתה נשואה לאמן ברט באר (Barr) שנפטר ב-2016, לשניים ישנו בן וארבעה נכדים.
בתחילת דרכה העצמאית, יצרה בראון יצירות סולו רבות, כשהראשונה מביניהן הייתה היצירה Trilium, בה השתמשה בשלוש משימות פשוטות: שכיבה, ישיבה ועמידה.
כבר בשלב זה, בראון חקרה ביצירותיה את השימוש במשימות אלתור לצורך יצירת תגובות בימתיות כנות.
כמו כן, בעקבות העבודה עם חברים אחרים בתיאטרון המחול ג'אדסון, בראון חקרה את היחסים בין הרקדנים וביניהם לבין הקהל.
יצירותיה המוקדמות של בראון הוצגו לרוב בחללים אלטרנטיביים כגון גלריות, גגות בניינים, אגמים ועוד.
יצירותיה המוקדמות הושפעו מהנוף העירוני של שכונת סוהו בניו יורק, בה הייתה מתיישבת "חלוצה".
ביצירות אלו בא לידי ביטוי האופי המינימליסטי של יצירתה של בראון; יצירות אלו התרחשו ללא מוזיקה, כך שהקהל יכל להתמקד בצלילי תפיפות הרגליים וההתנשמויות של הרקדנים.
יחד עם דחיית ה'הכרח' למוזיקליות, בראון דחתה ביצירותיה המוקדמות מאפיינים נוספים של המחול המודרני המסורתי, כגון תאטרליות, דרמטיות ותנועה 'מסוגננת'.
לעומת אלו, בראון (כמו עמיתיה האוונגרדיסטים כגון סטיב פקסטון, איבון ריינר וסימון פורטי) שאפה ליצור בשפה תנועתית אבסטרקטית, תוך לקיחת השראה ממחוות גופניות יומיומיות.
בראון הייתה לאחת הכוריאוגרפיות הראשונות שהציגו באופן קבוע בחללי תצוגה לאמנות חזותית כגון גלריות, תערוכות בינ"ל ומוזיאונים.
ב-1968 יצרה בראון את Planes, בה הרקדנים נעו בהילוך איטי על גבי קיר מדומה שיצרה בראון בעצמה, ועליו קובעו נקודות אחיזה לידיים ולרגליים.
על גבי הרקדנים הנעים הוקרנה יצירת וידאו של ג'אד ילקוט ׂ(Yalkut) שגרמה לכך שהרקדנים יראו כאילו הם נופלים בחלל.
יצירה זו מסמנת את תחילת האיגוד של יצירותיה בסדרות, להן קראה מחזורים (Cycles).
למרות שרבים מן המחזורים הללו חפפו האחד את השני, בראון כינתה אותם בשמות (או בעת העלאת היצירה או באופן רטרואקטיבי) כדי לעצב את האופן בו העבודות הללו יובנו על ידי הקהל.
Planes הייתה היצירה הראשונה במחזור (1962-1970) Equipment pieces, שנכללו בו יצירות שונות בהן התנועה הטבעית של הרקדנים הושפעה על ידי אביזר או מבנה חיצוני ומלאכותי.
במחזור היצירות (1971-1975) Accumulations, יצרה בראון תוך שימוש בסדרות מתמטיות על מנת ליצור משפטים תנועתיים.
היצירה הראשונה במחזור זה Accumulation, מהווה דוגמה לשפתה התנועתית של בראון, שמורכבת ממחוות יומיומיות פשוטות ותנועות שאינן טעונות במשמעות פרפורמטיבית ברורה.
עד שנת 1980, בראון עבדה בעיקר עם רקדניות נשים, רבות משותפותיה לאורך דרכה היו אמניות, הלהקה שהקימה כללה עד אז רק נשים והיא הושפעה מעוד מנשים יצירתיות וחזקות בסביבתה.
כאשר החלה בראון לשלב רקדנים גברים ביצירותיה, היא נותרה נאמנה לשפה התנועתית שיצרה, שכללה מבעים אינטימיים של מגע שבוצעו באופן יומיומי ופשוט, בלא תיאטרליות ומשחקיות.
בכך תרמה בראון לשבירת הדיכוטומיות המגדריות המקובלות במחול הבימתי.
ב-1979, יצרה בראון את Glacial Decoy, יצירה שהוזמנה בעבור מרכז וולקר לאמנות.
יצירה זו הייתה הראשונה מבין יצירותיה של בראון שהוצגו על בימה מסורתית באולם פרוסניום.
האמן החזותי הפוסטמודרני רוברט ראושנברג יצר את התלבושות והתפאורה ליצירה.
בעוד שיצירה זו מהווה תפנית מבחינת הפנייה של בראון לבמה מסורתית, תנועותיהם הקפואות של הרקדניות, התלבושות ושם היצירה שיחקו במודע עם הקונוטציות של מחול מודרני מסורתי, שלעיתים נחשב לקפוא ומקובע.
ארבע הרקדניות נעו במחוות קוויות, ותנועתן הלוך ושוב על גבי הבמה יצרה את התחושה שהן נופלות מן הבמה.
Glacial Decoy היוותה את יריית הפתיחה לשורה ארוכה של שיתופי פעולה של בראון עם אמנים פוסטמודרניים בולטים.
בין היתר, בראון שיתפה פעולה עם האמנים פוג'יקו נאקיה (Nakaya), דונלד ג'אד (Judd), ננסי גרייבס, טרי וינטרס (Winters) ואליזבת' מוריי ועם המוזיקאים רוברט אשלי (Ashley), לורי אנדרסון, פטר זומו (Zummo), אלבין קורן (Curran) ועוד.
דוגמה ליצירה נוספת שנוצרה בשיתוף פעולה עם אמנים שונים היא Set and Reset אותה יצרה בראון ה1983 בשיתוף פעולה עם ראושנברג והזמרת לורי אנדרסון.
ביצירה זו השתמשה בראון בשיטה של אימפרוביזציה משוננת, שהפכה למזוהה איתה.
במשך שנות השמונים ותחילת שנות התשעים המשיכה ליצור בראון יצירות חדשות, אותן קיטלגה בתוך מחזורי יצירה כבר מההתחלה.