tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע למקום ה-58 מבלי שיצא כסינגל, תוך שבמצעד השירים האלטרנטיביים הגיע למקום ה-12.
"Peaches" (בעברית: "אפרסקים") הוא שיר של הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר, בהשתתפות הזמר הקנדי דניאל סיזר והזמר האמריקאי גיביון.
השיר יצא לאור ב-30 במרץ 2021 כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השישי של ביבר, Justice, על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם.
השיר נכתב על ידי ביבר, סיזר וגיביון, לצד אנדרו ואט, לואי בל, לואיס מרטינז ג'וניור וברנרד "הארב" הארבי והופק על ידי האחרון יחד עם שנדו.
השיר יצא לרדיו האובני העכשווי ב-30 במרץ 2021.
השיר קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריות הקלטת השנה, שיר השנה, ביצוע ה-R&B הטוב ביותר והווידאו קליפ הטוב ביותר.
בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021 זכה בקטגוריית קליפ הפופ הטוב ביותר לצד מועמדויות בקטגוריית שיר הקיץ, שיתוף פעולה הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.
ב-7 בספטמבר 2020 כשנה לפני יציאת הסינגל, פרסם הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר בחשבון האינסטגרם שלו סרטון בו הוא שר את פזמון השיר של "Peaches".
ב-15 במרץ 20212, כחמישה עשר יום לפני יציאת השיר, פרסם ג'סטין את עטיפת הסינגל וב-30 במרץ יצא השיר "Peaches" על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השישי של ביבר, Justice.
ב-30 במרץ, קעקע ג'סטין את סמל אמוג'י האפרסק על צווארו.
הוא תואר כ"צבעוני", "שטוף שמש" ו"סלינקי".
השיר הולחן בסולם של דו מז'ור ויש לו מפעם של 90 פעימות לדקה.
קולות הזמרים בשיר משתרעים בין דו4 לסול5.
וידאו קליפ של השיר בוים על ידי קולין טילי ויצא לאור עם יציאת השיר והאלבום ב-19 במאי 2021. בקליפ נראים ביבר, דניאל סיזר וגיביון משייטים בסטריפ.
נכון לאפריל 2022 מונה הווידאו קליפ באתר יוטיוב מעל לחצי מיליארד צפיות.
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך היה לשיר השביעי של ביבר וכן לשיר הראשון של סיזר וגיביון שהגיע למקום הראשון במצעד.
כמו כן, ביבר הפך לזמר הראשון שהגיע לצמרת מצעדי הבילבורד הוט 100 והבילבורד 200 באותו השבוע, כשאלבומו Justice בו נכלל השיר במקום הראשון בבילבורד 200. השיר נהפך לשיר החמישי עם מספר הסטרמות הגבוה ביותר ביממה אחת לשנת 2021, עם 8.02 מיליון הסטרמות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי.
"Peaches" היה חלק מרשימת השירים אותם ביצע ביבר במהלך סבב ההופעות הרביעי שלו, "Justice World Tour".
ב-25 במאי 2021, ביבר ביצע את "Peaches" יחד עם "Hold On" בסיום העונה העשרים של תוכנית הטלוויזיה האמריקאית "The Voice".
השיר הושמע במהלך פרק הבכורה של העונה השנייה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "ג'יני וג'ורג'יה" של נטפליקס, אשר שודר לראשונה ב-5 בינואר 2023.
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום השמיני ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
מגזין Complex דירג את השיר במקום ה-15 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)".
אזור תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים מקור ארצות הברית 30 במרץ 2021 רדיו אורבני עכשווי דאף ג'אם
Peachtree Road (בתרגום חופשי מאנגלית: דרך פיצ'טרי) הוא אלבום האולפן ה־27 של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור ב־9 בנובמבר 2004. הוא נקרא על שם החלק הצפוני של רחוב "Peachtree Street" שבאטלנטה, שם נמצא אחד מבתיו של ג'ון.
הוא האלבום היחיד בקריירה של ג'ון שאותו הוא הפיק לבדו.
"Peachtree Road" הוא מאלבומיו הפחות מצליחים מבחינה מסחרית של ג'ון.
במולדתו בריטניה הוא אחד מאלבומיו המעטים שלא נכנסו לעשרת הגדולים במצעד מכירות האלבומים, תוך שהגיע למקום ה־21 בלבד.
אומנם ביקורות המוזיקה היו חיוביות באופן כללי.
המתופף הוותיק תופף באלבום וחזר כחבר קבוע ללהקתו של ג'ון.
גאי בבילון ניגן אורגן האמונד ופנדר רודס (באלבומים קודמים קיבל קרדיט על "קלידים").
ג'ון יורגנסון , שהיה חבר בלהקתו של ג'ון מ־1994 עד 2000, ניגן גיטרת פדל סטיל ב־"Turn the Lights Out When You Leave".
עוד השתתפו באלבום זמר הגוספל אדם מקנייט וכן כמה מחברי להקת "שיקגו", שניגנו בכלי נשיפה וסיפקו עיבודים לכלים אלה.
בהערות האלבום נכתב שהאלבום הוא לזכרם של , המפיק הוותיק של ג'ון, ואשתו שילה, שנהרגו בתאונת דרכים ב־2002.
האלבום יצא מחדש ביולי 2005, בעטיפה חדשה, עם שלושה שירי בונוס שנלקחו מ"בילי אליוט – המחזמר".
השיר "Electricity" יצא כסינגל והגיע למקום הרביעי בבריטניה.
כן יצא DVD עם תשעה משירי האלבום שבוצעו בהופעה חיה באולם טברנקל שבאטלנטה בנובמבר 2004.
במהדורות מסוימות נכללו כבונוסים גם הווידאו קליפים של שני הסינגלים הראשונים, "Answer in the Sky" ו־"All That I'm Allowed".
על צילום העטיפה נראית מסילת ברזל ליד דגלסוויל שבאטלנטה.
הצלמת האנגלייה סם טיילור-ווד צילמה את התמונה.
טיילור-ווד יצאה למסע צילומים של שבוע בדרום ארצות הברית, ובו צילמה אלפי תמונות.
בין השאר ביקרה בערים אונדילה ופורסית' בג'ורג'יה.
היא ביקרה גם בדרך פיצ'טרי (Peachtree Road) שבאזור העסקי בקהאד שבאטלנטה (הרחוב שעל שמו נקרא האלבום), אך חשבה שהוא עמוס מדי ולא מתאים לאופיו היותר רגוע של האלבום.
היא הציעה כמה תמונות נבחרות לג'ון, שעשה את הבחירה הסופית.
תמונות אחרות שצילמה הופיעו בעטיפה האחורית ובהערות האלבום של מהדורות התקליטור וה־SACD.
מופע ההשקה, שם ביצע ג'ון בביצוע בכורה חי כמה משירי האלבום, התקיים באולם טברנקל שבאטלנטה בתחילת נובמבר 2004. בנובמבר 2005 הופיע ג'ון בדואט עם דולי פרטון בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, שהועבר בשידור חי ממדיסון סקוור גארדן.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Answer in the Sky", יצא לאור רק בצפון אמריקה.
הוא הגיע למקום השביעי במצעד השירים העכשוויים למבוגרים.
מאז, ג'ון לא הכניס סינגל לעשרת הגדולים של המצעד במשך 17 שנים, עד 2021. דייוויד לה-שאפל ביים את הווידאו קליפ לשיר.
הסינגל השני, "All That I'm Allowed", שהיה הסינגל הראשון מהאלבום שיצא בתפוצה עולמית, הגיע למקום ה־20 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה־24 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים.
ג'ון ציין שהשיר הוא מחווה למוזיקת נשמה אמריקאית מסוף שנות ה־60 ותחילת שנות ה־70, ובעיקר לזאת שבאה מפילדלפיה: .
הוא הגיע למקום ה־32 במצעד הסינגלים הבריטי.
סם טיילור-ווד ביימה את הווידאו קליפ, שצולם מחוץ ללוס אנג'לס, בהשתתפות תומאס ג'יין וכוכבת "עקרות בית נואשות" טרי האטצ'ר, וכן בהשתתפות ג'ון, שביצע את השיר ברקע תוך נגינה בפסנתר.
השתתפות ג'ון הייתה ההופעה הראשונה שלו בקליפ מקדם לאלבום שלו מאז "Someday Out of the Blue" , שהוקלט עבור פסקול הסרט "הדרך לאל דוראדו" ב־2000.
עם יציאתו לאור קיבל האלבום ביקורות "חיוביות באופן כללי" מרוב מבקרי המוזיקה, עם ציון 70/100 במדד מטקריטיק.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב על השינוי שחל בג'ון מאז "Songs from the West Coast": .
ארלוויין הסביר שהאלבום דורש האזנות חוזרות, תוך ש.
עוד כתב שהמוזיקה היא בהחלט פופ עכשווי למבוגרים, אבל לא מהסוג הקליל שמתאים לתחנות הרדיו שמשדרות את הסוג המקובל יותר כיום בסוגה הזאת.
עוד כתב שהמוזיקה "עשירה" עם "גווני קאנטרי".
ארלוויין כתב שהשירים אומנם אינם מגיעים לסטנדרטים של שירי הדגל של ג'ון, אך אין באלבום שיר גרוע, ובסיכומו של דבר הוא .
, קבע מבקר "לוס אנג'לס טיימס" רוברט הילברן .
דייוויד בראוני, מבקר "אנטרטיינמנט ויקלי", כתב בסרקזם מסוים על תוכן "משחת ההרגעה" של מילות הבלדות, שרבות מהן עוסקות ב"שביעות רצון, גמילה, ומציאת אהבה מחדש".
עם זאת שיבח את המוזיקה, שעליה כתב: .
עם זאת, בראוני ציין שלצד הבלדות יש כמה ניסיונות לשירי רוק, שאותם ביקר כ.
דייוויד ויילד מ"רולינג סטון" כתב שזהו .
במגזין "PopMatters" תיארו את האלבום כ"מהנה" ואת המוזיקה כ"מוזיקת קאנטרי עכשווית למבוגרים".
במגזין ביקרו מעט את ההפקה של ג'ון.
כן טענו שהאלבום מבוצע כיצירה של "פועל טוב לגמרי", אך הוא כולל גם "הבזקים של השראה אמיתית".
מבחינת אווירה, נכתב שעל אף כמה רגעים קודרים, לרוב האלבום קצבי.
יש בו בלדות סכריניות בנוסח "מלך האריות", אבל לכולם יש פזמונים חוזרים ש"גורמים להרגשה טובה".
במגזין ציינו במיוחד את השיר המסיים, "I Can't Keep This From You", שאותו תיארו כ"פופ גוספל קרוב למושלם".
עוד נכתב שם שהמיקס שם דגש על הגיטרה של ג'ונסטון על חשבון הפסנתר של ג'ון, אך הדבר מתאים לגוון הקאנטרי של האלבום.
לדוגמה, "Turn the Lights Out When You Leave" הוא "הניסיון המוצלח ביותר של ג'ון בקאנטרי מודרני".
לעומת זאת, במגזין ביקרו בחריפות שירים בודדים כמו "They Call Her the Cat", שאותו תיארו כ"אסון".
לסיכום הביקורת, קבעו שגם אם ג'ון "למעשה דבק בנוסחאות הכתיבה שלו בלי לאתגר אותנו, אז מה?", מכיוון ש.
תקליטור הוצאה מחודשת 2005, שירי בונוס
מתוך "בילי אליוט – המחזמר"
DVD הוצאה מחודשת 2005, שירי בונוס
כל השירים ב־DVD הוקלטו בהופעה חיה שהתקיימה בנובמבר 2004 באולם טברנקל שבאטלנטה.
לארי קלימס – סקסופון בריטון (6)
וולטר פרזאידר – סקסופון טנור
ג'יימס פנקו – טרומבון (6), עיבודי כלי נשיפה (6)
לי לוניין – חצוצרה (6)
סטיב ארודודי ומרטין טילמן – צ'לו
רובין אולסון, סיימון אוסוול, בריאן דמברו, ויקי מישקולצי וג'ימבו רוס – ויולה
צ'רלי בישאראט, אנדרה גרנאט , ברוס דוקו, ג'ואל דרואין, ברוס דוקו, אריק הוסלר, פיליפ לוי, דמיטרי ליויאצ'י, ליסה סאטון, סיד פייג', מארק רובינסון ואנטולי רוזינסקי – כינור
מאט סטיל – טכנאות קול, מיקס ב־ (ניו יורק)
ג'ון הולמס, טום טאפלי, ג'וש "פרודו" מונרוי, ג'וש מקדונל, רוב סקיפוורת' וג'ייסון קרסון – עוזרי טכנאי קול
– מאסטרינג ב־Gateway Mastering (פורטלנד (מיין) שבמיין)
דייל סטיכה וטוני סמית' – טכנאי קלידים
ריק סלזאר – טכנאי גיטרה
כריס סובצ'ק – טכנאי תופים
קית' בראדלי, דרק מקילופ ופרנק פרסטלנד – ניהול עבור Twenty First Artist בע"מ
+מדינההסמכהיחידות מאושרות / מכירות ארצות הברית (RIAA) זהב 500,000^ הממלכה המאוחדת (BPI) זהב 100,000^^אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד*אומדן המכירות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד
Pawn Shop (בעברית: חנות משכון) הוא אלבום האולפן של הלהקה האמריקאית האחים אוסבורן.
האלבום יצא ב-15 בינואר 2016 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס נאשוויל.
האחים אוסבורן כתבו כל השירים למעט Heart Shaped Locket.
האלבום זכה להצלחה ובשבוע הראשון נמכרו 21 אלף העתקים.
ב-16 בנובמבר 2017 הוא קיבל הגדרה של אלבום זהב ובסך הכול עד לשנת 2019 נמכרו 236 אלף העתקים.
השיר Stay a Little Longer יצא כסינגל במרץ 2015 ובמצער מצעד הקאנטרי איירפליי הגיע למקום השני.
השיר 21 Summer יצא בפברואר 2016 וזכה להגדרת תקליט זהב בארצות הברית.
השיר It Ain't My Fault יצא כסינגל בינואר 2017 וקיבל הגדרת תקליט פלטינה כפולה תוך מכירת 2 מיליון העתקים.
שנה מפרסם נושא מיקום 2016 American Songwriter50 אלבומים של השנה 482016 אנטרטיינמנט ויקליאלבומי קאנטרי של השנה 72016רולינג סטון 40 אלבומי קאנטרי של השנה 72016 Uproxx 20 אלבומי קאנטרי של השנה 4
מפרסם מיקום מצעד האלבומים הקנדי32 בילבורד 200 17 מצעד אלבומי הקאנטרי 3
Paul Simon הוא אלבום האולפן הסולו השני של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון שיצא לאור ב-1972 בהוצאת קולומביה רקורדס.
זהו האלבום הראשון שהוציא סיימון מאז פירוקו של הצמד סיימון וגרפונקל כשנתיים קודם לכן.
בניגוד לאלבומי סיימון וגרפונקל שהתאפיינו בסגנון רוק ופולק כלל האלבום אלמנטים של סגנונות מוזיקה נוספים כמו: סקא, מוזיקה לטינית וג'אז.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וכלול ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.
ב-1970 הוציאו סיימון וגרפונקל את אלבומם החמישי Bridge over Troubled Water שזכה להצלחה רבה.
במהלך אותה השנה החליט סיימון לפרק את שותפותו עם גרפונקל ולפצוח בקריירת סולו.
בחיפושיו אחר חומרים ורעיונות לאלבום סולו החל סיימון להתעניין בז'אנרים שונים של מוזיקה.
הוא הושפע, בין השאר, ממוזיקת סקא ואף נסע לג'מייקה ביחד עם המפיק רוי היילי ושם, באולפן הקלטות בקינגסטון, פיתח את הלחן לשיר Mother and Child Reunion.
השיר Me and Julio Down by the Schoolyard מכיל אלמנטים של מוזיקה לטינית והשיר Duncan כולל אלמנטים של מוזיקה עממית אנדית, בדומה לשיר El Condor Pasa מהאלבום Bridge over Troubled Water.
השיר Hobo's Blues מכיל אלמנטים של ג'אז ובלוז והוקלט בפריז יחד עם כנר הג'אז סטפן גרפלי.
במהלך הפקת האלבום שיתף סיימון פעולה עם מוסקאים ידועים כמו האל בליין, רון קרטר ואיירטו מוריירה.
האלבום זכה לביקורות חיוביות, בין השאר מג'ון לנדאו מהמגזין רולינג סטון ששיבח נכונותו של סיימון להתמודד עם כאב אישי בשיריו.
רוברט כריסטגאו מהוילג' ווייס החמיא ליכולת השירה וההלחנה של סיימון שלדעתו לא באה לידי ביטוי בתקופת סיימון וגרפונקל.
בלי סוכר." עוד מציין שלו כי בנוסף למקצבים וסגנונות מחוץ לעולם האנגלו־אמריקאי, מתאפיין האלבום בגישה זרוקה ומשוחררת.
העלילה המוסקילית של השירים איננה מוקפדת והשירה נשמעת לעיתים "כמו מעידה שסיימון מתענג על חוסר התקניות שלה ועל המצב הנפשי המשוחרר (בואכה "ככה אני רוצה לשיר ולא אכפת לי מה תחשבו") שהיא מבטאת." סיימון אמר בעצמו בראיון לניו-יורק טיימס כי "אינני מחפש את הצליל המושלם.
המושלם איננו בהכרח הטוב ביותר.
האלבום מכר יותר ממיליון עותקים והגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד בילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
השירים Mother and Child Reunion ו-Me and Julio Down by the Schoolyard הפכו ללהיטים והגיעו למקום הרביעי וה-22 בהתאמה במצעד בילבורד 100.
עם זאת האלבום לא התקרב לממדי ההצלחה של אלבומי סיימון וגרפונקל ולא זכה באף מועמדות לפרסי הגראמי.
סיימון לא יצא למסע הופעות בעקבות יציאת האלבום בשל החשש שאין ברשותו מספיק חומרים למופע סולו.
ב-14 ביוני 1972 התאחד סיימון עם גרפונקל כאשר השניים הופיעו במדיסון סקוור גארדן בניו-יורק במופע שאורגן על-ידי וורן ביטי בכדי לגייס כספים עבור הסנאטור ג'ורג' מקגוורן, מועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית באותה השנה.
באותו שבוע הוציאה קולומביה רקרודס את האלבום Simon and Garfunkel's Greats Hits.
אלבום זה שהה במצעד האלבומים במשך כשנתיים לעומת 26 שבועות בהם צעד אלבום הסולו, והיה לאלבום הנמכר ביותר של סיימון וגרפונקל בארצות הברית.
האלבום נמצא במקום ה-425 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון בגרסה המעודכנת לשנת 2020.
כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון למעו השיר Hobo's Blues שנכתב בשיתוף עם סטפן גרפלי.
"Pazza" (בעברית: "מטורף") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האיטלקייה לורדנה ברטה.
הוא יצא לאור ב-7 בפברואר 2024 בהוצאת חברת התקליטים וורנר מיוזיק איטליה, כסינגל מתוך אלבום האולפן שלה, Ribelle.
השיר נכתב על ידי המבצעת, אנדראה בונומו, אנדראה פגליזה ולוקה קיארבאלי.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-20.5 מיליון השמעות.
ב-19 בדצמבר 2023 הוכרזה ברטה כאחת המשתתפות בפסטיבל סן רמו 2024, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
שירה לתחרות היה "Pazza", והוא דורג בערב הגמר במקום השביעי.
מאוחר יותר התחרתה עם אותו השיר בקדם הלאומי הסן-מרינזי לאירוויזיון, Una voce per San Marino 2024. היא הגיעה למקום השני, והפסידה ללהקת מגארה עם "11:11".
נכון ליוני 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-16 מיליון צפיות.
Paul Simon in Concert: Live Rhymin' (בעברית: "פול סיימון בקונצרט: חורז בהופעה חיה") הוא אלבום הופעה של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון.
האלבום ראה אור במרץ 1974 בהוצאת קולומביה רקורדס.
האלבום כולל שירים ממסע ההופעות של סיימון, אליו יצא בעקבות הוצאתו לאור של האלבום There Goes Rhymin' Simon ב-1973. באלבום שישה משירי סיימון וגרפונקל וחמישה שירים משני האלבומים הראשונים שהוציא סיימון לאחר פרידתו מארט גרפונקל, פול סיימון ו-There Goes Rhymin' Simon.
במרץ 1974 נערך טקס פרסי הגראמי בו היה מועמד אלבומו הקודם של סיימון, There Goes Rhymin' Simon, לפרס האלבום הטוב ביותר של השנה ופרס ביצוע הפופ הגברי הווקאלי הטוב ביותר (האלבום הפסיד בשתי הקטגוריות).
בקולומביה רקורדס ביקשו לנצל את הפרסום לו זכה סיימון והוחלט להוציא לאור אלבום הופעה.
האלבום הופק על-ידי פיל ראמון, שעבד עם סיימון על There Goes Rhymin' Simon.
סיימון מבצע לבדו את שלושת השירים הראשונים באלבום והלהקה הדרום-אמריקאית אורובמבה (הידועה גם בשם לוס אינקס) מלווה אותו בשירים El Condor Pasa, Duncan ו-The Boxer.
בשיר The Boxer מופיע לראשונה בית נוסף שלא מושר בגרסה של סיימון וגרפונקל.
בחמשת השירים הראשונים של צד ב' של האלבום משתתפת להקת ג'סי דיקסון.
השירים הם בעיבודים חדשים כאשר השיר Bridge Over Troubled Water מתארך למעבר לשבע דקות.
השיר Jesus is the Answer מבוצע על-ידי להקת ג'סי דיקסון, ללא פול סיימון.
האלבום הגיע למקום ה-33 במצעד האלבומים בילבורד 200 וזכה במעמד של אלבום זהב (חצי מיליון עותקים).
האלבום לא הצליח להשתלב במצעד האלבומים הבריטי.
"Peace Frog" הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות, אשר יצא באלבום האולפן החמישי שלהם Morrison Hotel בשנת 1970. הגיטריסט רובי קריגר הסביר כי המוזיקה נכתבה והוקלטה תחילה, כאשר המילים הגיעו מאוחר יותר משירים של הסולן ג'ים מוריסון.
למרות שהשיר מעולם לא יצא כסינגל בארצות הברית, הוא יצא כבי-סייד של "You Make Me Real" בצרפת.
מילות השיר נלקחו משלושה שירים שנכתבו קודם לכן על ידי מוריסון, בשם "Abortion Stories", "Dawn's Highway" ו-"Newborn Awakening".
הלהקה, לעומת זאת, הקליטה את המוזיקה של "Peace Frog" תחילה ללא מילים, לפני שמוריסון דיבב את השירה שלו, כפי שקריגר נזכר: "כתבתי את המוזיקה, עשינו חזרות, וזה באמת קרה, אבל לא היו לנו מילים וג'ים לא היה בסביבה.
פשוט אמרנו, 'פאק איט, בואו נקליט את זה.
הוא הוציא את ספר השירה שלו ומצא שיר מתאים".
הדלתות ביצעו את הגרסה האינסטרומנטלית בהופעות חיות במהלך 1969. השם המקורי היה "Abortion Stories", אך לבקשתו של המפיק פול רוטשילד, מוריסון שינה אותו ל-"Peace Frog", מכיוון שחשש שהשם ייצור מחלוקת.
"Peace Frog" כולל מילים בהשראת אירועים אמיתיים סביב סולן הלהקה מוריסון.
השורה "Blood in the streets in the town of New Haven" מתייחסת למעצרו על הבמה ב-9 בדצמבר 1967, במהלך הופעה חיה בניו הייבן.
לאחר סולו הגיטרה, השיר נכנס לבית ספוקן וורד עם השורות "Indians scattered on dawn's highway bleeding", המתאר תאונת דרכים שהתרחשה כשמוריסון היה צעיר.
מוריסון היה עד לכאורה למותם של אינדיאנים בזמן שמשפחתו חצתה מדבר בכביש באלבקרקי, ניו מקסיקו.
לדבריו, "זו הייתה הפעם הראשונה שטעמתי פחד.
אני בטח הייתי בערך בן ארבע".
מוריסון התייחס גם למחאות הוועידה הדמוקרטית ב-1968 עם המילים "Blood in the street/ The town of Chicago".
ריי מנזרק - עוגב ווקס קונטיננטל
רובי קריגר - גיטרה חשמלית עם פדאל וואה-וואה
ריי נפוליטני - גיטרה בס
Patterns הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלסי בלריני.
האלבום יצא לאור ב-25 באוקטובר 2024, בהוצאת חברת התקליטים בלאק ריבר אנטרטיינמנט.
בלריני בחרה בגישה של בנות בלבד בכתיבה והפקת Patterns, כאשר היא כתבה והפיקה את כל 15 הרצועות באלבום עם אליסה ונדרהיים, עם כתיבה נוספת על מספר שירים של ג'סי ג'ו דילון, קארן פיירצ'יילד והילרי לינדזי.
היא אמרה שהתהליך התרחש "באופן אורגני" בעקבות נסיגה לכתיבת שירים עם משתפי הפעולה שלה, והוליד אלבום "שעשוי מאישה ואחיות".
האלבום הוא אלבום המשך ל-Rolling Up the Welcome Mat (2023) שתיעד את סוף נישואיה, בלריני תיארה את Patterns כאלבום "סופר אוטוביוגרפי", שלוקח את המאזין למסע כאשר הוא מאזין מלמעלה למטה.
לבטל את הדפוסים האלה ביחד ואני חושבת שזה שיא אהבה זה פשוט לא מה שאנשים מצפים".
בלריני סיפרה כי חברה צ'ייס סטוקס היה נוכח במהלך כל תהליך היצירה של האלבום, וההשראה לשיר "" שהיא הכריזה על "השיר הכי רך" בתקליט.
היא התייחסה ל"Beg for Your Love" כרגע הפגיע ביותר של התקליט והשלב הבא בעקבות "Leave Me Again", הרצועה הסוגרת על Rolling Up the Welcome Mat.
ב-29 באוקטובר 2024, בלריני תקדם את יציאת האלבום עם מופע ראשי במדיסון סקוור גארדן, בלריני אמורה לצאת לסיבוב ההופעות הראשון שלה בזירה בינואר 2025.
כתב עת/אתררשימהמקוםמקורפיפל10 האלבומים המובילים לשנת 20249
הסינגל המוביל "Cowboys Cry Too", ביחד עם נואה קאהן יצא לאור ב-28 ביוני 2024. "Sorry Mom", "Two Things" ו-"First Rodeo" יצאו לאור כסינגלים לקידום שיווקיים לקראת יציאת האלבום, וכולם לוו בהוצאה של קליפים.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Patternsאזורתאריך יציאהפורמט (ים)חברת תקליטיםהערותכלל העולם25 באוקטובר 2024הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטבלאק ריבר
Paul's Boutique (מילולית: "הבוטיק של פול") הוא אלבום האולפן השני של להקת ההיפ-הופ האמריקאית ביסטי בויז, שיצא בשנת 1989 על ידי קפיטול רקורדס.
האלבום הופק על ידי הביסטי בויז והדאסט בראדרז, ועושה שימוש נרחב בסמפלים, שנלקחו ממגוון רחב של ז'אנרים כולל פאנק, סול, רוק וג'אז.
האלבום הוקלט במשך שנתיים בדירתו של מאט דייק ובאולפן "Record Plant" בלוס אנג'לס.
Paul's Boutique לא הצליח מסחרית כמו אלבום הבכורה של הלהקה משנת 1986, "Licensed to Ill", וקודם באופן מינימלי על ידי חברת התקליטים קפיטול.
עם זאת, למרות כישלונו המסחרי הראשוני, הוא הוכר כהישג פורץ הדרך של הלהקה, עם סגנונו הלירי והסאונד החדשניים שלו שבזכותם היה לאחד האלבומים האהובים על המבקרים בקהילת ההיפ הופ.
לעיתים מתואר האלבום כ"סרג'נט פפר של ההיפ הופ".
Paul's Boutique נכנס למספר רשימות של האלבומים הגדולים בכל הזמנים, ונתפס על ידי מבקרים רבים כאלבום מפתח בתור הזהב של ההיפ הופ ויצירה פורצת דרך בהפקה מבוססת סמפולים.
לאחר שכונו בלעג להקה של להיט אחד והתנכרו מהמפיק הקודם שלהם, ריק רובין, ומחברת התקליטים דף ג'אם, הביסטי בויז היו בגלות עצמית בלוס אנג'לס בתחילת 1988, ורוב מבקרי המוזיקה כבר הספידו אותם.
אלבומה הקודם של הלהקה, Licensed to Ill, לא רק הצליח מסחרית אלא היה גם פופולרי מאוד וזכה לשבחים בקרב מבקרי מוזיקה במיינסטרים ובהיפ הופ כאחד, למרות הקצבים הפשוטים והכבדים והמילים הקומיות והילדותיות.
הלהקה רצתה להתמקד ביצירת אלבום עם עומק יצירתי יותר ופחות חומר מסחרי.
הלהקה חתמה עם קפיטול רקורדס ו-EMI רקורדס.
האלבום הופק עם הדאסט בראדרז, שהשתמשו בדגימות באופן שעזר לבסס את הסמפלינג הרב-שכבתי כאמנות בפני עצמה.
על אף שהדאסט בראדרז תכננו ליצור אלבום להיט, הם סיכמו עם הלהקה על הפקת אלבום ניסיוני ושונה יותר מבחינה סאונד.
בסך הכל, 105 שירים נדגמו, כולל 24 סמפולים בודדים ברצועה האחרונה בלבד.
הדאסט בראדרז הפיקו את רצועות הליווי במטרה להוציא אלבום אינסטרומנטלי, אך שוכנעו על ידי הביסטי בויז להשתמש בהן כבסיס לאלבום שלהם.
בניגוד לאמונה הרווחת, רוב הדגימות עבור Paul's Boutique אושרו בסופו של דבר, אך בעלויות נמוכות משמעותית בהשוואה לתעריפים של היום.
על פי Sound on Sound, רוב הדגימות אושרו "בקלות ובמחיר סביר, משהו ש[...] יהיה 'בלתי נתפס' בתעשיית המוזיקה הסוערת של ימינו".
מריו "מריו סי" קלדאטו ג'וניור, טכנאי האלבום, אמר, "הבנו שהוצאנו הרבה כסף באולפן.
הוצאנו כרבע מיליון דולר בזכויות וברישיונות עבור דגימות".
סוג זה של דגימות היה אפשרי רק לפני פסק הדין התקדימי Grand Upright Music, Ltd נגד Warner Bros.
Records Inc , בתביעה של גילברט או'סאליבן נגד ביז מארקי , ששינתה את גישתם של אמני ההיפ הופ לדגימות.
אדם יאוך אמר על האלבום 20 שנה לאחר מכן:לדאסט בראדרז היה הרבה מוזיקה לפני שהגענו לעבוד איתם.
כתוצאה מכך, הרבה מהקטעים מגיעים משירים שהם תכננו להוציא למועדונים כקטעים אינסטרומנטליים – "Shake Your Rump", למשל.
הם חיברו כמה מקצבים, קווי בס וקווי גיטרה, את כל הלופים האלה ביחד, והם היו די מופתעים כשאמרנו שאנחנו רוצים לחרוז על זה, כי הם חשבו שזה עמוס מדי.
הם הציעו לצמצם את זה לקצב בלבד, אבל רצינו את כל הדברים האלה שם.
אני חושב שחצי מהקטעים נכתבו כשהגענו לשם, ואת החצי השני כתבנו יחד.כל הרצועות הוקלטו בסלון של מאט דייק בלוס אנג'לס, למעט "Hello Brooklyn" ו-"A Year and a Day" מתוך הסוויטה של "B-Boy Bouillabaisse".
הרצועה "A Year and a Day" הוקלטה בבניין הדירות של יאוך בקוריאה טאון, לוס אנג'לס; מיקום זה צוין בהערות האלבום כמאורת אופיום.
המיקס להקלטות נעשה מאוחר יותר על ידי הדאסט בראדרז באולפני "Record Plant" בלוס אנג'לס.
האלבום נקרא על שם חנות שהמציאו הלהקה בשם "הבוטיק של פול".
על עטיפת האלבום, תלתה הלהקה שלט ועליו הכיתוב "הבוטיק של פול" על חנות בגדים קיימת בשם "לי'ס ספורטסוור" בפינת הרחובות ריבינגטון ולודלו, בלואר איסט סייד של מנהטן.
עטיפת האלבום המתקפלת מציגה תצלום של רחוב לודלו (כפי שצולם מרחוב ריבינגטון 99).
הקרדיט ניתן לנתניאל הורנבלואר, אך התמונה צולמה על ידי ג'רמי שאטן, שהיה הבסיסט המקורי של ביסטי בויז, כשהם פעלו בשם יאנג אבוריג'יניס.
כשיצא לאור לראשונה נכשל Paul's Boutique מסחרית בין היתר בגלל הסאמפלינג והליריקה הניסיונית והדחוסה שלו, בניגוד לאלבום הקודם של הלהקה, Licensed to Ill.
הוא היה אכזבה מסחרית, והגיע לשיאו רק במקום ה-24 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ הופ, ובמקום ה-14 במצעד בילבורד 200. האלבום קיבל אות זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה ב-22 בספטמבר של שנת יציאתו; הוא המשיך למכור למעלה מ-2 מיליון עותקים עד ינואר 1999 וקיבל מעמד של פלטינה כפולה.
האלבום יצא מחדש כמארז לכבוד יום השנה ה-20 עם רימסטר באודיו של 24 ביט.
הביקורות על Paul's Boutique היו חיוביות באופן אחיד, כאשר ההפקה זכתה לשבחים.
דייוויד הנדלמן מרולינג סטון אמר שהשירים "מועשרים על ידי משחק הגומלין המיומן של שלושת הקולות וטורנדו פואטי של דימויים", הכוללים דגימות מוזיקליות "מרחיקות לכת באותה מידה".
גרג קוט מהשיקגו טריביון שיבח את ההפקה המיומנת של הדאסט בראדרז ואת החרוזים של הביסטי בויז.
דייוויד סטאבס ממלודי מייקר הסכים, שיבח את ההפקה של הדאסט בראדרז וכינה את האלבום "ניצחון פאנקי להפליא".
על אף שחש שהביצועים של הלהקה לא תאמו את איכות ההפקה, הוא בכל זאת ראה באלבום חזרה מבורכת עבור הלהקה לאחר הפסקה של שלוש שנים.
במגזין Musician, ציין ג'ון יאנג את ההתייחסויות השונות של הלהקה לתרבות הפופ ואת הדגימות הרבות, ושיבח אותם באופן כללי על הוצאת "אלבום קלאסי" נוסף.
רוג'ר מורטון, שכתב עבור NME, שיבח את Paul's Boutique, וקבע שמבחינת "משקל הרעיונות", Licensed to Ill "מתכווץ לכלום בהשוואה".
ה-LA Weekly שיבח את התפתחות הלהקה מ"עבריינים צעירים" ב-Licensed to Ill, ל"גורואים פסיכדליים".
הוא המשיך ושיבח את ההפקה של הדאסט בראדרז, את שכבות הדגימות, והרגיש שהשיר האחרון, "B-Boy Bouillabaisse", "כנראה ישנה את פני ההיפ הופ לזמן רב".
הוא סיכם את הביקורת שלו באומרו: "אלבום זה בוודאי ישים קץ לכל רעיון שהביסטי בויז היו יצירה חד פעמית או של מפיק".
מבקר מגזין Q היה פחות חיובי, משום שהרגיש שהלהקה לא הצליחה להתפתח מהופעת הבכורה שלהם, וכינה אותם "עדיין בלתי ניתנים להאזנה ולא מתורבתים".
הוא ראה בסך הכל את הדגימות כ"לא תואמות" ואת ביצועי הלהקה כבעייתיים.
מאז שיצא Paul's Boutique מעמדו הביקורתי השתפר משמעותית.
מבקר NME פול מודי קבע כי האלבום "עדיין [הוא] פרץ מחשמל של קול" בביקורת משנת 1994, וראה בו "גלגול צעיר יותר" של Ill Communication .
רוב צ'פמן, שכתב עבור Mojo, טען כי האלבום "שבר את ספר החוקים" וכינה אותו "אחד מאלבומי הראפ החדשניים ביותר שנעשו אי פעם".
בביקורת משנת 2003 עבור רולינג סטון, רוב שפילד כינה אותו "חגיגה של תרבות הג'אנק האמריקאית שעדיין מדהימה את המוחות כיום – אפילו ארבע עשרה שנים של האזנה אובססיבית לא יכולות למצות את כל הבדיחות המוזיקליות והליריות שנדחסות לתוך Paul's Boutique".
בביקורת משנת 2009, מארק קמפ מרולינג סטון כינה את האלבום "יצירת מופת של היפ הופ".
נייט פטרין מפיצ'פורק תיאר אותו כ"ציון דרך באמנות הדגימה, המצאה מחדש של להקה שנראתה כאילו היא הולכת למבוי סתום גימיקי מוקדם, ואות מבשר לאובססיות של תרבות הפופ ולאבני הבוחן הרפרנציאליות שיגדירו את הזהות הפוסטמודרנית של העשורים הבאים".
רשימת דירוגי האלבום ודירוגים בפרסומים נבחרים וברשימות האלבומים המובילים:
מדורג במקום ה-5 ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-80" מגזין Slant
מדורג במקום ה-37 ברשימת "100 האלבומים האמריקאים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין בלנדר
מדורג במקום ה-125 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" של רולינג סטון
מדורג במקום ה-12 ברשימת "100 האלבומים הגדולים ביותר, 1985–2005" של מגזין ספין
מדורג במקום ה-74 ברשימת "100 האלבומים המובילים" של VH1
מדורג במקום ה-98 ברשימת "100 האלבומים הגדולים ביותר של קוראי מגזין Q"
מדורג במקום ה-3 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-80" של פיצ'פורק, 2002, ובמקום ה-15 ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-80" משנת 2018
נבחר כאחד מ"אוסף הרוק החיוני" של מגזין רולינג סטון
נבחר כאחד מ"100 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין TIME
+ מצעד (1989) מיקום שיא מצעד האלבומים/דיסקים בקנדה (RPM) 30 המצעד ההולנדי 30 המצעדים הפיניים הרשמיים 30 המצעד הגרמני 28 מצעדי ניו זילנד 50 המצעד השוודי 38 מצעד האלבומים בריטניה (OCC) 44 בילבורד 200 האמריקאי 14 מצעד אלבומי ה-R&B/היפ הופ המובילים בארצות הברית 24
Pello Joxepe (נהגה: פיו חושפה) הוא שיר עם בסקי פופולרי בארץ הבסקים, המשמש כשיר ערש.
"Pello Joxepe" הוא שם בסקי המקביל ל"פטר יוסף".
לחנו של השיר היווה מקור השראה לנעמי שמר ללחן השיר "ירושלים של זהב".
במאי 2005 פרסם העיתון "הארץ" כי שמר הודתה במכתב לגיל אלדמע, זמן קצר לפני מותה, כי שמעה את השיר לראשונה בשנת 1965 כאשר הזמר הבסקי פאקו איבנז הופיע בישראל, והושפעה ממנו באופן לא מודע בעת כתיבת הלחן ל"ירושלים של זהב".
איבנז גילה זאת שנים רבות לפני כן, אולם הוא לא התרעם על כך, אלא קיבל זאת באהבה.
Penny Lane (עברית: דרך פני) הוא שיר של להקת הביטלס.
הוא נכתב על ידי פול מקרטני אך הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון.
השיר הוקלט במטרה להיכנס לאלבום Sgt.
שם השיר הוא שמו של רחוב בליברפול, עירם של חברי הביטלס.
בארצות הברית שני השירים צעדו בנפרד כשפני ליין הגיע למקום הראשון ושהה בו שבוע ב 18 במרץ 1967.שדות תות לנצח הסתפק במקום השמיני במצעד האמריקאי.
מילות השיר כוללות סצנות רחוב מפרברי ליברפול: סַפָּר השומר תמונות של כל הראשים אותם סיפר, בנקאי בעל רכב, שאינו לובש מעיל-גשם וכבאי.
שלוש הדמויות נפגשות בסופו של דבר במספרה.
התמליל הפשוט מהדהד כסיפור ילדותי ומחזיר את המאזין לימי הילדות התמימים של פול וג'ון בפרברי ליברפול.
נגינת החצוצרות הבהירות בשיר מושפעת מהקונצ'רטי הברנדנבורגיים של יוהאן סבסטיאן באך.
פול מקרטני - שירה מובילה, הרמוניה ווקאלית וסולן רקע, גיטרה בס ופסנתר
ג'ון לנון - שירת רקע והרמוניה ווקאלית, פסנתר, קונגה ומחיאות כפיים
ג'ורג' האריסון - שירת רקע, פעמון יד ומחיאות כפיים
רינגו סטאר - תופים ותוף מרים
ג'ורג' מרטין - פסנתר, מפיק, תזמור
דייוויד מייסון - סולו חצוצרת פיקולו
גודי, ריי סווינפילד - חליל, פיקולו
ברט קוארטלי, דאנקן קמפבל, ליאון קלברט, פרדי קלייטון - חצוצרה, פלוגלהורן
דיק מורגן, מייק וינפילד - אבוב, קרן אנגלית
+מצעדי כל הזמניםארגוןשםמיקוםכאן 88מצעד שירי הביטלס של כאן 8816
Penguin Chat היא סדרת משחקי רשת מבית משחקי רוקטסנייל (RocketSnail).
סדרת המשחק הופיעה בין השנים 2000-2005 והיוותה בסיס לפיתוח העולם הווירטואלי קלאב פינגווין.
משחקי הרשת "Penguin Chat" של "משחקי רוקטסנייל" נוצרו כדי לייצר "משוב" למשחק רשת עתידי רב משתתפים, בו הדמויות יהיו פינגווינים.
כל המשחקים בסדרה אופיינו בסביבה מושלגת, באפשרות ללכת, לשוחח, וכמובן, בדמויות פינגווינים.
במשחקים הראשונים בסדרה (Penguin Chat ו- Experimental Penuins) היו שלושה חדרים בלבד, אך בגרסה האחרונה (Penguin Chat 3) נוספו חדרים רבים.
אף על פי שמשחק זה - הראשון בסדרה (שנת 2000) - היה שונה מהגרסאות השונות, הוא הווה את הבסיס לכל סדרת המשחקים.
הוא אופיין בבעיות רבות, בין היתר באפשרות של שחקני המשחק לקלל, והציג איכות גרפית בינונית.
המשחק נסגר תוך פחות משנה.
גרסה זו לא נכללת בסדרה.
היא פותחה בידי Contact Music, ברישיון של משחקי רוקטסנייל.
בגרסה זו, ניתן לבחור שחקן זמני עם חולצה שעליה מופיע מספר דו-ספרתי, ולשחק איתו בכדורגל בארבעה חדרים שונים.
תזוזת השחקן נעשית בעזרת לחיצה על העכבר, והליכה ליד הכדור תגרום לו להיבעט לכיוון אליו התהלך הפינגווין.
היה ניתן לפגוש במשחק שחקנים משאר העולם, ולערוך איתם משחקים.
גרסה זו הופצה בשנת 2002 (נקראה במקור בשם "Snow Blasters", ולאחר מכן בשם "Web Toy"), היא הייתה הראשונה שהחלה לקבל את המאפיינים של קלאב פינגווין.
אמנם היו חדרים מעטים במשחק, אבל אפשרות שהוספה היא שימוש ברגשונים.
השחקנים יכלו להשליך כדורי שלג, ללכת, ולשוחח.
הצבע הזמין היחיד במשחק היה כחול בהיר (Old Blue).
זו הגרסה היחידה בה ניתן היה לבחור צבעים לפינגווין.
המשחק אופיין בחדרים, כמו העיר (Town) ובית הקפה (Coffee Shop), שהוספו לקלאב פינגווין של היום.
חדר נוסף היה איגלו (שבשונה מקלאב פינגווין, היה איגלו ציבורי אחד במקום איגלו לכל משתמש), שבו הופיעה לראשונה להקת הפינגווינים, וניגנה את השיר "I've been delayed" של TAS 1000. גרסה זו נחשבה למוצלחת ביותר מכיוון ששרדה הכי הרבה זמן, והיא הדומה ביותר לקלאב פינגווין של היום.
PediaPress היא חברה גרמנית העוסקת בפיתוח תוכנה והדפסת תוכן מקוון על פי דרישה, הממוקמת בעיר מיינץ שבגרמניה.
החברה מספקת שירות מקוון המאפשר למשתמשים באינטרנט ליצור ספרים אישיים המבוססים על תוכן מאתר ויקי בכלל, ומוויקיפדיה בפרט.
PediaPress וקרן ויקימדיה פועלים בשותפות מדצמבר 2007. התוכנה שפיתחה PediaPress שולבה בוויקיפדיה וניתן לגשת אליה כיום דרך תפריט הניווט הצדדי בכל עמודי ויקיפדיה באמצעות לחיצה על הקישור "צור ספר".
על פי ההסכמה עם קרן ויקימדיה, הקרן מקבלת 10 אחוזים ברוטו מההכנסות של מכירת הספרים.
"Pen Pals" (בעברית: "חברים לעט") הוא הפרק ה-15 מהעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה המדע בדיונית האמריקאית "מסע בין כוכבים: הדור הבא" והפרק ה-41 מתוך 178 סך כל פרקי הסדרה.
הפרק שודר לראשונה ב-1 במאי 1989.
הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של צוות של ספינת הדגל של צי הכוכבים, ספינת החלל האנטרפרייז, בפיקודו של קפטן ז'אן-לוק פיקארד.
בפרק זה, סג"ם בפועל וסלי קראשר לומד לפקד על צוות מדע, ואילו העלילה הראשית מתמקדת בדילמה המוסרית של הפרת הצו העליון שנובעת מהקשר שיצר דאטה עם נערה צעירה מציוויליזצית פרה-עיוות החיה על כוכב העומד מול השמדה קרובה.
האנטרפרייז חוקרת אזור של פלנטות לא ידועות עם משכי זמן חיים קצרים במיוחד, כתוצאה משינויים גאולוגיים חמורים.
דרג הקצונה הבכיר של האנטרפרייז בראשות קפטן פיקארד מטיל על סג"ם בפועל וסלי קראשר את האחריות והפיקוד על צוות מחקר, כהתנסות חינוכית בדרכו להפוך לקצין בצי הכוכבים.
וסלי בוחר צוות של קציני מדע מוסמכים, אך מכיוון שמדובר בקצינים מבוגרים וותיקים ממנו הוא חושש שמא יקראו תיגר על סמכותו.
אחד מחברי הצוות, דייוויס, מערער על בקשתו של ווסלי להריץ סריקה שתיקח זמן רב, מה שגורם לווסלי לפקפק בעצמו.
בינתיים, לוטננט קומנדר דאטה מקבל אות רדיו פרימיטיבי מנערה צעירה באחד מכוכבי הלכת.
דאטה יוצר קשר עם הנערה סרז'נקה, וממשיך לשוחח באופן קבוע במהלך חודש, תוך שמירה על פרטי זהותו בסוד, מאחר שהיא אינה מודעת לקיום חיים מחוץ לכוכב שלה.
כאשר סרז'נקה מדווחת כי באזור מגוריה מתרחשות רעידות אדמה בתדירות הולכת וגוברת, דאטה מבין שכוכב הלכת שלה מתחיל להתנוון.
הוא מוצא את קפטן פיקארד בהולודק באמצע הרצת תוכנית רכיבה על סוסים ומדווח לו בתקווה שהצוות יוכל למצוא דרך להפוך את התהליך.
פיקארד מזדהה עם המקרה של דאטה, אבל מורה לו בקשיחות לנתק כל קשר עם סרז'נקה כדי למנוע הפרות נוספות של הצו העליון.
במקביל, וסלי מבקש מהקצין הראשון רייקר ייעוץ כיצד לעבוד עם הצוות שלו.
רייקר מדגיש כי אימוני צי הכוכבים מתבססים על 2 עקרונות: אחריות וסמכות.
הוא משבח את ווסלי על אחריותו, אך ממליץ לו להפעיל את סמכותו על הצוות המדעי באומרו "תחשוב מה פיקארד היה עושה".
ווסלי חוזר לפקודיו ומבקש באופן סמכותי יותר מדייוויס לבצע סריקה פלנטרית, ודייוויס מבצע זאת ללא ויכוח.
מתברר כי לתוצאות הסריקה יש תפקיד מפתח להבנת חוסר היציבות הגאולוגית של כוכבי הלכת, והצוות של וסלי מציע שיטה לתקן אותה.
דאטה מקבל אות נוסף מסרז'נקה, שקוראת לעזרה עקב התפרצויות הרי געש המאיימות להשמיד את ביתה.
פיקארד מכיר בכך שהם לא יכולים להתעלם מתחינותיה, ומאפשר לדאטה להשתגר לכוכב.
הזמן אוזל ולכן על מנת לפנותה למקום מבטחים, דאטה חוזר עם סרז'נקה לאנטרפרייז, למורת רוחו של פיקארד: .
הצוות מצליח לשחזר את המערכת הגאולוגית של הכוכב, ופיקארד מורה לקצינת הרפואה הראשית, ד"ר פולאסקי, להרדים את סרז'נקה ולמחוק את זכרונותיה.
דאטה מחזיר את הילדה הישנה לביתה, הבטוח כעת, ומשאיר אותה עם "אבן מזמרת" שקיבלה מד"ר פולאסקי לפני שהורדמה.
מאוחר יותר דאטה מתנצל בפני פיקארד בחדר המפקד על שהעמיד אותו בסיטואציה קשה, אך הקפטן אסיר תודה לקצין שלו שהזכיר לו שיש דברים מעבר לחובת התפקיד.
דאטה מוסיף ואומר שאף על פי שסרז'נקה לא תזכור אותו, ידידותם תימשך מאחר שהוא יזכור אותה.
פיקארד מעיר שניסיון זה של דאטה בידידות ובזיכרון הוא צעד נוסף בדרכו להבנת האנושות.
אנשי האנטרפרייז נאלצים להתמודד עם הדילמה המוסרית של הפרת הצו העליון או לעמוד מנגד באפס מעשה מול מותה המתקרב של חברתו של דאטה.
הצוות הבכיר של האנטרפרייז מקיים דיון פילוסופי בנוגע לצו העליון.
דיאנה טרוי וג'ורדי לה פורג' טוענים שאם יש "תוכנית קוסמית", הרי שנוכחות האנטרפרייז והצוות שלה גם נכללת בתוכנית וכי טיעון זה בלבד מעניק להם את הלגטימיות לפעול למען עם במצוקה.
קפטן פיקארד טוען כי הוודאות האישית של היחיד איננה רלוונטית, שכן הצו העליון נועד למנוע מ"איתנו" לאפשר לרגשות שלנו להאפיל על שיקול הדעת שלנו.
בסופו של הפרק, מצליחים אנשי הצוות להציל את הכוכב מהשמדה תוך שמירה על הצו העליון על ידי מחיקת זכרונותיה של חברתו של דאטה.
Peligro הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית, שאקירה.
האלבום יצא לאור ב-25 במרץ 1993, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק קולומביה.
האלבום בדומה לאלבום הבכורה שלה Magia, נכשל גם כן, אך הצליח להפנות כלפי שאקירה תשומת לב שאבדה באותן תקופות.
בנוסף לכך, האלבום יצא על ויניל בקולומביה בלבד, והורד מן המדפים כמה שנים לאחר צאתו.
האלבום הופק על ידי אדוארדו פאס שגם כתב את שני הסינגלים הראשונים מתוכו.
האלבום יצא במסגרת החוזה של שאקירה עם סוני מיוזיק קולומביה, בו התחייבה להוציא שלושה אלבומים, והוא היווה כאלבום השני, כשאחריו יצא האלבום השלישי, Pies Descalzos.
סוגיו המוזיקליים העיקריים של האלבום הם הפופ הלטיני, הרוק והניו ג'ק סווינג, ואף נכללות בו גם כמה בלדות כגון, "Eres".
למרות הכישלון המסחרי של אלבום הבכורה של שאקירה Magia, סוני מיוזיק קולומביה שיווקו בכל מקום את האלבום הזה, בתקווה שהוא יגדיל את הפופולריות הקטנה שהיא כבר קיבלה וימכור יותר מקודמו.
לאחר הכישלון שחוותה שאקירה עם אלבום הבכורה שלה, Magia, יצא האלבום הזה ואיתו אנשיה של שאקירה קיוו שתצליח, אך בדומה לאלבומה הראשון, גם האלבום הזה נכשל.
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, ורק "Eres", זכה להצלחה מועטה מכיוון שאיתו הופיעה שאקירה בפסטיבל השנתי של ויניה דל מאר.
מעבר לכך, האלבום זכה לביקורות מעורבות, אך חלקן היו חיוביות ואף נאמר עליו כי "הוא זה אשר יוכיח ששאקירה כן מסוגלת להצליח, אך הדרך תהיה קשה".
"Peligro" - יצא לאור ב-29 בינואר 1993, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
השיר נכתב על ידי אדוארדו פאס, והופק על ידי שאקירה.
שם השיר הוא כשם האלבום, והוא היווה כשיר הנושא מתוכו.
בדומה ל-"Lejos de tu Amor", הוחלט כי גם לשיר הזה לא יצולם ווידאו קליפ מלא שילווה אותו ויקדם אותו.
במקום זה הוחלט כי יצולם סרטון שבו ניתן לראות את שאקירה מופיעה עם השיר בחדר אקוסטי.
"Brujería" - יצא לאור ב-17 באפריל 1993, כסינגל השני מתוך האלבום.
בדומה לסינגל הראשון מתוך האלבום, גם את השיר הזה כתב אדוארדו פאס, והוא הופק על ידי שאקירה.
לאחר שהוציאה את "Peligro", כסינגל הראשון מתוך האלבום הוחלט להוציא את השיר הזה כסינגל השני מתוכו.
חברת התקליטים של הזמרת קיוו כי השיר יצליח להסב לשאקירה תשומת לב נוספת שהצטברה עוד מהוצאת אלבומה הראשון, MagiaMagia.
"Eres" - יצא לאור ב-11 במאי 1993, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
באותה שנה שבה יצא כסינגל, הופיעה הזמרת איתו בפסטיבל הבינלאומי של וינה דל מאר.
שאקירה ביצעה את השיר, וזכתה במקום השלישי.
"Tú Serás la Historia de Mi Vida" - יצא לאור ב-5 ביולי 1993, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום.
את השיר כתב דזמונד צ'יילד, והוא הופק על ידי שאקירה.
אף על פי שהשיר הושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו המקומיות, האלבום נכשל וכך גם השיר, ובעקבות זאת שאקירה נעלמה מזירת המוזיקה המקומית.
הקליפ הנלווה שיצא לשיר הופץ ביוטיוב כמה עשורים אחרי צאתו המקורית של השיר כסינגל, ובו ניתן לראות את שאקירה כשהיא שרה את השיר, ובסמוך יושבת על שפת הבריכה.
ברקע ניתן לראות מזרקות שמטיחות מים לכל עבר, ובתוכן ניתן לראות מנורות בצבעים שונים היוצרים אווירה המתארת את השיר.
סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום הזה, אלבום הבכורה שלה Magia, ואלבומה השלישי, Pies Descalzos.
השיר היחידי מתוך האלבום אשר נכלל ברשימת השירים שאותם שרה שאקירה במופעים שהתקיימו בסיבוב ההופעות, היה השיר, "Tú Serás la Historia de Mi Vida".
דבר אשר פגע נחרצות בהצלחתו ובקבלתו על כלל הציבור הרחב.
אדוארדו פאס – הפקה, כתיבה, מעצב אומנותי
גבריאל מוניוז – יחסי ציבור
אדולפו קונצ'ה – תכנות מחשבים
ארנסטו "טטו" אוקאמפו – גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית
מאוריציו ג'ראמילו – סקסופון טנור
אנטוניו "פולו" בורבאנו – סקסופון סופרן
וילי סלצ'דו – כלי הקשה, מקהלה
אלזה ריברו, אלכסנדרה וילאר, פילאר "פילי" מג'יה, מאוריציו ניאטו, ארנסטו בראיה – מקהלה
רודריגו מוניוז – מהנדס קול, מעצב אומנותי
מאוריציו קאנו, ריקרדו קורטס – מהנדסי קול
חבייר דיאז גרנדוס – עיצוב עטיפת אלבום
פאביו אנריקה טורס – עיצוב גרפי
ויליאם מבארק, מוניקה אריזה – הנהלה
אזורתאריך יציאהחברת תקליטיםקטלוגקולומביה25 במרץ 1993סוני11954856
Pearl (בעברית: פנינה) הוא אלבום האולפן השני והאחרון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניס ג'ופלין כאמנית סולו, אשר יצא לאור לאחר מותה, ב-11 בינואר 1971, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
היה זה האלבום היחיד שהקליטה ג'ופלין עם Full Tilt Boogie Band, להקת ההופעות האחרונה שלה.
האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, ונשאר במקום הזה במשך תשעה שבועות.
כמו כן, הוא הגיע למעמד של פלטינה מרובעת מטעם ה-RIAA.
לאלבום צליל מלוטש יותר מאלו שג'ופלין הקליטה עם Big Brother and the Holding Company ו-Kozmic Blues Band, בזכות המומחיות של המפיק פול א.
רוטשילד ונגני הליווי החדשים שלה.
רוטשילד היה ידוע בתור המפיק של The Doors, והוא וג'ופלין עבדו היטב יחד.
התוצאה הייתה אלבום שהדגיש את היכולות הווקאליות יוצאות הדופן של ג'ופלין.
Full Tilt Boogie Band היו הנגנים שליוו אותה בסבב ההופעות האחרון שלה, בקנדה, בקיץ 1970. רבים מהשירים באלבום הוקלטו בהופעה חיה, חודשיים לפני שג'ופלין והלהקה התחילו להקליט את האלבום בלוס אנג'לס.
כל תשע הרצועות בהן ג'ופלין שרה אושרו ועובדו על ידה.
ג'ופלין שרה בכל הרצועות, מלבד "Buried Alive in the Blues", אשר נותרה כרצועה אינסטרומנטלית של Full Tilt Boogie מאחר שהיא מתה לפני הוספת השירה, אולם היא אישרה את הקטע האינסטרומנטלי.
לכותב השיר, ניק גרבניטס, הוצע לשיר אותו כמחווה לג'ופלין, אך הוא סירב.
ההקלטות, אשר החלו בתחילת ספטמבר 1970, הסתיימו עם מותה הפתאומי של ג'ופלין ב-4 באוקטובר 1970. בסשן ההקלטות האחרון שלה, שהתקיים ביום חמישי, ה-1 באוקטובר, לאחר הפסקה של מספר ימים, הוקלט שיר הא-קפלה, "Mercedes Benz", השיר האחרון שהקליטה לפני מותה.
את עטיפת האלבום צילם בארי פיינשטיין בלוס אנג'לס, והוא מראה את ג'ופלין כשהיא יושבת על ספה ויקטוריאנית עם משקה ביד.
באוגוסט 1999 יצאה הוצאה מחודשת של Pearl בדיסק, אשר כללה בונוס של ארבע הקלטות חיות שלא פורסמו קודם לכן, מסיבוב ההופעות ("Festival Express") ממנו הגיעו חלק מהשירים באלבום המקורי.
בשנת 2003 דורג האלבום במקום מספר 122 ברשימת רולינג סטון של 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
מהדורת מורשת יצאה בדיסק כפול ב-14 ביוני 2005, עם רצועות בונוס נוספות, כולל מסר יום הולדת לג'ון לנון עם השיר "Happy Trails", ואיחוד של Full Tilt Boogie Band במחווה אינסטרומנטלי לג'ופלין.
הדיסק השני כלל סט מורחב מ-Festival Express, אשר הוקלטו בין ה-28 ביוני וה-4 ביולי 1970.
האלבום יצא לאור בפעם השלישית על גבי דיסק ב-2012, בשם The Pearl Sessions.
הוא הכיל גרסאות חלופיות לשירים שיצאו במהדורת הוויניל של האלבום המקורי מ-1971. הקלטות של ג'ופלין ופול רוטשילד מדברים בין הטייקים נותנים למאזינים הצצה לתהליך היצירתי המוזיקלי שלהם.
ג'ניס ג'ופלין – שירה, גיטרה ב-"Me and Bobby McGee"
ג'ון עד – גיטרה חשמלית
בראד קמפבל – גיטרה בס
בובי וומאק – גיטרה אקוסטית על "סמוך עלי"
בובי הול – קונגה, כלי הקשה
פיל בדלה, ג'ון קוק, וינס מיטשל – קולות רקע
סנדרה קראוץ' – תוף מרים
פיל מייסי, רוברט הונבלו - מהנדס
בארי פיינשטיין, טום וילקס - צילום ועיצוב הסוואה הפקות
Pegaso Z-207 היא משאית מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית Enasa (שם מלא: "Empresa Nacional de Autocamiones S.A") אשר יוצרה בין השנים 1955–1959,.
דגם ה-"Pegaso Z-207" נחשב למשאית מתקדמת מאוד לתקופה (סוף שנות החמישים של המאה העשרים).
הקבינה עוצבה בצורה שונה שהייתה מקובלת לתקופה, שכללה קווים אווירודינמיים חדים ובולטים מה שתרם למקדם גרר נמוך יותר, ויציבות גבוהה יותר של המשאית במהירויות יחסית גבוהות.
בלוק המנוע נבנה מסגסוגת אלומיניום
למנוע 2 ראשי צילינדר הניתנים להחלפה, אחד לכל קבוצה של שלושה צילינדרים, וכן ספינות צילינדר של ברזל יצוק מיוחד
מתלים: השעיה קדמית עצמית עם שתי טרפזיות עם טרפז עם מעיינות
דגם "Pegaso Z-207" הופיע בסרט "Operación Cabaretera" שיצא לאקרנים בשנת 1967
Pearl Street Films הוא חברה אמריקאית להפקות קולנוע, שהוקמה על ידי מאט דיימון ובן אפלק.
באוקטובר 2012, ג'ניפר טוד מונתה לנשיאת החברה.
משרדי החברה ממוקמים במשרדי אולפני Warner Bros.
במרץ 2018 הודיעה החברה כי תאמץ נספח ייצוג לכל הפרויקטים העתידיים.
שנה סרט במאי הפצה Rotten Tomatoes הערות 2012 הארץ המובטחת גאס ואן סנט Focus Features 52% סרט ראשון שהופק.
2015 חוג הפנאי ג'ייסון מאן סרטי HBO 0% 2016 מנצ'סטר ליד הים קנת' לונרגן אולפני אמזוןRoadside Attractions 96% מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-89 לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ג'ייסון בורן פול גרינגראס אולפני יוניברסל 55% בסדרת הסרטים של בורן.
חי את הלילה בן אפלק האחים וורנר 35% מבוסס על רומן בעל אותו שם.
2020 הדרך חזרה גאווין אוקונורהאחים וורנר2021הדו-קרב האחרוןרידלי סקוטאולפני המאה ה-2086%מבוסס על רומן בעל אותו שם.2022באטמןמאט ריבסהאחים וורנרסרט של היקום הקולנועי של DC.
שנה סדרה שואו ראנרים הפצה Rotten Tomatoes הערות 2015 Greenlight Project אלכס קלדג'יאן HBO סדרת הטלוויזיה הראשונה שהופקה.
אתחול לסדרה באותו שם משנת 2001.2016הון שלטוןדייוויד ואלכס פסטורCBS Television Distribution75%2019–הווההעיר על הגבעהצ'רלי מק'ליןShowtime73%
Peacock הוא שירות הזרמת מדיה ו-OTT אמריקאי בבעלות חברת - הבעלים של רשת NBC.
ב-14 בינואר 2019 הכריזה חברת NBCUniversal שתשיק שירות OTT להזרמת מדיה במהלך שנת 2020, ובו תוכן ממותגי הבידור שלה.
עוד היא הכריזה כי השירות יהיה חינמי ויבוסס על פרסומות ללקוחות NBCUniversal pay-TV, קומקאסט וסקיי; לקוחות ללא מינוי לשירותים אלו, יוכלו להירשם לגרסה ללא פרסומות של השירות.
NBCUniversal הכריזה גם על ארגון מחדש, במסגרתו נוצרה חטיבת צרכנים ומיזמים דיגיטליים תחת ניהולו של יושב ראש החברה, בוני האמר.
ל-Peacock שלוש חבילות: חינם, פרימיום ופרימיום פלוס.
בחבילה החינמית זמין חלק מהתוכן והיא כוללת פרסומות.
בחבילה האמצעית, הפרימיום, קיים כל התוכן בשירות אך לצד זה גם פרסומות, ואילו בחבילה היקרה ביותר, הפרימיום פלוס, אין פרסומות וכל התוכן בשירות זמין.
בשתי החבילות הנמוכות בהן יש פרסומות הן מוגבלות לעד חמש דקות פרסום בשעה.
השירות הושק בארצות הברית ביולי 2020. ב-29 ביולי 2021 פורסם כי Peacock יושק גם באוסטריה, איטליה, אירלנד, בריטניה, גרמניה ושווייץ במהלך הרבעון האחרון של 2021.
חלק מתכני Peacock, ישודרו בישראל בחברת Yes, בתחילת שנת 2024.
מאז הקמתה, Peacock הוציאה לאור סדרות וסרטי מקור, בין היתר:
פיץ' פרפקט: במפר בברלין (צפוי לעלות ב-2022)
Peacock (בעברית: טווס) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Teenage Dream.
השיר יצא לאור ב-26 במרץ 2012, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום.
השיר נכתב על ידי קייטי פרי, מייקל אריקסן, טור אריק הרמנסן ואסתר דין, הולחן על ידי פרי, הרמנסן ודין והופק על ידי סטארגייט ודין גם כן.
השיר הוא שיר בסגנון הדאנס-פופ, שמאפיין שירים נוספים שנכללו בתוך האלבום, Teenage Dream.
השיר הוקלט בשנת 2010, באולפני רוק דה מיק.
השיר הצליח לכבוש את פסגת מצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד והפך לאחד משיריה המצליחים ביותר של פרי במצעד.
בנוסף, נכנס השיר למצעד השירים מתחת להוט 100.
גם מחוץ לארצות הברית זכה השיר להצלחה, כאשר נכנס למצעדים בצ'כיה, קנדה, הממלכה המאוחדת, וקוריאה הדרומית.
Pearl (בעברית: פְּנִינָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Teenage Dream.
השיר יצא לאור ב-24 באוגוסט 2010, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
השיר נכתב על ידי קייטי פרי, גרג ולס וכריסטופר סטיוארט והופק על ידי גרג ולס גם כן.
"Pearl" הוא שיר העוסק באישה שאפשרה לגבר להפיל אותה ולמנוע ממנה להגיע ליעדיה.
לקראת הסוף, פרי שרה שהיא עצמה אפשרה לגבר לשלוט בה, אך בסופו של דבר התעוררה והחזירה לעצמה את השליטה בחייה.
היא מעודדת את האישה לעשות את אותו הדבר.
השיר עוסק באישה שאפשרה לגבר לשלוט בחייה, תוך שפרי משתמשת בדימויים ומטפורות כדוגמת "היא פירמידה אבל עימו היא פשוט גרגיר חול", "היא הייתה הוריקן; אבל עכשיו היא פשוט משב רוח" ו"אבל הוא מפחד מהאור שנמצא בתוכה אז הוא שומר אותה בחושך".
כל אלה מבטאים את המהות של השיר, ומציגים את נוכח המצב ההרסני שאותה האישה שרויה בו.
בנוסף לכך, מאזכרת פרי את ז'אן ד'ארק (שמילאה תפקיד מפתח בתהליך שחרור צרפת מהכיבוש האנגלי) ופסל החירות; שני סמלים פמיניסטיים ומעצימים.
ב-21 בספטמבר 2010, חודש לאחר צאתו של Teenage Dream העלתה קייטי פרי לערוץ היוטיוב הרשמי שלה ריאיון בו דיברה על "Pearl" בלבד.
במהלך הריאיון, היא הסבירה את המשמעות העומדת מאחורי השיר, תוך שפירטה מה היא עצמה מרגישה בנוגע אליו.
כמו כן, טענה כי מדובר בשיר העוסק באהבה עצמית ומערכות יחסים.
נכון למאי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-450 אלף צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם24 באוגוסט 2010תקליטור • הורדה דיגיטליתקפיטול
"Peer Pressure" (בעברית: לחץ חברתי) הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי, ג'יימס ביי, בשיתוף הזמרת האמריקאית, ג'וליה מייקלס.
השיר יצא, על ידי ריפבליק רקורדס, ב-22 בפברואר 2019. השיר נכתב על ידי ביי ומייקלס, והופק על ידי המוזיקאי הניו זילנדי, ג'ואל ליטל.
נכון לאוגוסט 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-187 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ של הסינגל הועלה לראשונה בערוץ היוטיוב של ג'יימס ביי ב-29 במרץ 2019. נכון לאוגוסט 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-10 מיליון פעמים.
הצמד ביצע את השיר לראשונה בהופעה חיה בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית, המופע של אלן דג'נרס, ב-16 באפריל 2019.
מדינהתאריםמכירותקנדה (Music Canada)זהב40,000פורטוגל (AFP)זהב5,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000
"Pedestal" (בעברית: "כַּן") הוא שיר מאת הזמרת-יוצרת הצ'כית אייקו, אשר ראה אור בהוצאה עצמית ב-22 בספטמבר 2023, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Fortune's Child.
היצירה, שאותה תיארה אייקו כ"המנון של אהבה עצמית שלאחר פרידה", נכתבה על ידה ועל ידי המוזיקאי סטיבן אנסל.
השיר ייצג את הרפובליקה הצ'כית בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2024, שהתקיימה בעיר מאלמה שבשוודיה, שם דורג בחצי הגמר השני במקום האחד עשר, לאחר שצבר 38 נקודות.
גרסה ייעודית לתחרות נכללה באלבום האולפן הרביעי של אייקו, Aikonic.
השיר "Pedestal" נכתב והולחן בידי אייקו וסטיבן אנסל.
בראיונות שהעניקה לתקשורת תיארה אייקו את היצירה כ"המנון של אהבה עצמית לאחר פרידה", אשר נולד מתוך חוויה אישית של סיום מערכת יחסים זוגית עם בן זוג ששמו לא פורסם.
לדבריה, לאחר הפרידה חוותה רגע של התבוננות פנימית, אשר הביא אותה להבנה כי הזניחה את צורכיה האישיים.
היצירה נושאת מסר של העצמה אישית ומעודדת את המאזין להעמיד את רווחתו הנפשית והגופנית בראש סדר העדיפויות, כשה"כן" (Pedestal) משמש בה כמטפורה למקום של כבוד והערכה עצמית.
השיר הוקלט במהלך חודש ינואר 2023, ובדבריה לתקשורת ציינה המבצעת כי היצירה עוסקת גם ברגשות ובחוויות השליליות המלוות את סיומה של מערכת יחסים רעילה.
אייקו חשפה כי הגישה שלוש יצירות שונות לבחינת הקדם הלאומי ESCZ 2024, ובהן גם שיר נוסף מתוך האלבום Fortune's Child, שממנו נלקח "Pedestal".
השתתפותה בקדם הוכרזה רשמית ב-28 בנובמבר 2023. בעקבות זכייתה בתחרות רמז אחמד חלון, נציג המשלחת הצ'כית, כי השיר עתיד לעבור עיבוד מחודש לקראת הופעתו בתחרות האירוויזיון.
בראשית חודש מרץ אישרה אייקו את הדברים, והודיעה כי הגרסה החדשה תצא לאור ב-21 במרץ 2024. גרסה זו כללה שינוי טקסטואלי שנועד להתאים לתקנות התחרות האוסרות שימוש בלשון גסה.
הביקורת המקצועית על השיר נטתה ברובה לחיוב.
באתר Wiwibloggs זכה השיר לציון ממוצע של 7 מתוך 10, ודורג במקום ה-14 מבין 37 היצירות שנכללו בדירוג השנתי של האתר.
מבקר המוזיקה ג'ון אובריין מאתר Vulture דירג את היצירה במקום ה-11 ברשימתו השנתית, ותיאר אותה כ"אחת מן היצירות העזות והמורכבות של השנה, המנון נוקב לאהבה עצמית לאחר פרידה, יצירה שיש בה ממד של התרסה, וניתן בקלות לשוותה להרכב פאראמור בתקופת שערן הכתום ובימי השפעתו של עידן דמדומים".
ההכרעה על השיר הזוכה התקבלה לאחר שהוצגו כלל היצירות המשתתפות במסגרת מופע הגמר, שנערך ב-4 בדצמבר 2023 בפראג, ולאחריו נפתחה תקופת הצבעה ציבורית שנמשכה עד ל-11 בדצמבר אותה שנה.
הזוכה נקבע בהתאם לשקלול בין הצבעת קהל מקומית בצ'כיה לבין הצבעה בינלאומית רחבת היקף, באופן המעניק משקל שווה לשני מקורות ההצבעה.
אייקו הוכרזה כמתמודד הרשמי בקדם הלאומי ב-28 בנובמבר 2023, ושירה לתחרות נחשף לראשונה במהלך מופע הגמר.
עם תום הליך ההצבעה, ביום 13 בדצמבר, פורסם כי השיר "Pedestal" נבחר כזוכה בתחרות.
אף על פי שהשיר לא נהנה מתמיכה משמעותית בקרב ציבור המצביעים המקומי, הוא זכה לרוב ניכר במסגרת ההצבעה הבין-לאומית, כשהפער בין היצירה הזוכה לבין זו שדורגה במקום השני עלה על 10,000 קולות.
כתוצאה מכך נבחר "Pedestal" לייצג את הרפובליקה הצ'כית בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2024, והעניק לאייקו את הזכות לשאת את דגל ארצה על הבמה הבין-לאומית.
צ'כיה שובצה לחלקו הראשון של חצי הגמר השני.
צ'כיה הופיעה חמישית, אחרי שווייץ ולפני אוסטריה.
ביצועה ל-"Pedestal" בתחרות בוים על ידי מתיאש וורדה (אחראי על עיצוב מסך LED ואור) וויט בלוחרדסקי (אחראי על זוויות הצילום במהלך ההופעה הבימתית), ואילו התלבושת שלה, שחורה עם נצנצים ורשת, עוצבה על ידי לוקאש מחאצ'ק.
במופעה על בימת האירוויזיון ביצעה אייקו את השיר "Pedestal" במסגרת עיצוב בימתי שנשען על פלטת צבעים של שחור ואדום, בתוספת אפקטים של תאורה מהבהבת ואווירה דרמטית.
הזמרת הופיעה לבושה בשחור מלא, בתלבושת מעוטרת בבדי רשת ובנצנוצים, ואליה נלוו ארבע רקדניות ליווי.
הקונספט הבימתי, כפי שהוצג על ידי המשלחת הצ'כית, המחיש באופן סמלי את חמשת שלבי האבל הנלווים לפרידה רגשית: כל אחת מהרקדניות ייצגה שלב שונה, הכחשה, כעס, מיקוח ודיכאון, בעוד שאייקו עצמה גילמה את השלב החמישי והאחרון, קבלה.
בתום המופע, צ'כיה לא הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר, ולכן כשלה בניסיונה להעפיל לגמר שהתקיים ב-11 במאי.
מאוחר יותר התברר כי צ'כיה הגיעה למקום ה-11 בחצי הגמר עם 38 נקודות.
פני ארקייד (מאנגלית: Penny Arcade) הוא קומיקס רשת אמריקאי המתמקד במשחקי וידאו ובתרבות הגיימינג.
הקומיקס נכתב על ידי ג'רי הולקינס ומאויר על ידי מייק קרהוליק.
הוא הופיע לראשונה ברשת בשנת 1998, ומאז הפך לאחד מקומיקסי הרשת הוותיקים, המצליחים והמשפיעים ביותר בעולם, עם קהל קוראים של מיליונים.
מעבר לקומיקס, "פני ארקייד" הוא מותג-על הכולל שורה של מיזמים מצליחים שהקימו השניים:
כנס המשחקים PAX – אחד מפסטיבלי הגיימינג הגדולים והחשובים בעולם.
ארגון הצדקה Child's Play – ארגון המגייס עשרות מיליוני דולרים לרכישת משחקים וצעצועים לבתי חולים לילדים.
הולקינס וקרהוליק נחשבים לחלוצים בתחומם, והיו מבין יוצרי קומיקס הרשת הראשונים שהצליחו להתפרנס מיצירתם באופן מלא.
בשנת 2010, מגזין טיים כלל אותם ברשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם".