tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המסמכים כללו פקודות שהוציא דיקוביץ' בתפקידו כמפקד הבריגדה ה-37, אשר בהן הורה על רצח וגירוש של אזרחים.
בשנת 2013, נמצא קבר אחים ליד הכפר רודניציה שבדרום סרביה, אשר בו נמצאו גופות של 52 אזרחים אלבנים.
על פי עדויות ראייה ומסמכים צבאיים, מרכז המשפט ההומניטרי קבע כי האזרחים הללו נרצחו בידי חיילי הבריגדה ה-37, בהוראתו הישירה של דיקוביץ'.
דיווחים אלו לא זכו לתפוצה מחוץ לסרביה, ובית הדין הפלילי הבין-לאומי ליוגוסלביה לשעבר לא פתח בחקירה כנגד דיקוביץ', או כנגד חיילי הבריגדה ה-37. הוא המשיך לכהן בתפקיד הרמטכ"ל עד ב-14 בספטמבר 2018 אז סיים את הקדנציה שלו ופרש מהצבא.
ליווא הוא מונח בערבית שמשמעו "דגל" או "באנר", ואשר התפתח למספר שימושים במדינות דוברות ערבית.
דגל, דגל ימי, נס מלכותי או באנר במובן הרחב.
יחידה צבאית, כיום שווה ערך לחטיבה.
דרגת קצונה של מפקד על מספר יחידות ליווא, כיום שווה ערך למייג'ור גנרל או אלוף.
באימפריה העות'מאנית, בהתייחס לחלוקה המנהלית, המונח המקביל היה סנג'ק (שמשמעותו זהה) אשר תיאר לצד המונח ליווא מחוזות מדרגה שנייה (מתחת לוילאייט).
לְיוׂן היא עיר במרכז מזרח צרפת, בירת חבל אוברן-רון-אלפ, ובירת מחוז רון.
ביחד עם הפרוורים שלה ועיירות האזור, ליון מרכיבה את האזור העירוני השני בגודלו בצרפת אחרי פריז, עם 2,142,732 תושבים נכון לשנת 2007. שטח המטרופולין של ליון הוא 3,306 קמ"ר.
הקהילה היהודית בעיר מונה כ-40,000 תושבים, ופועלים בה קרוב ל-40 בתי כנסת.
בעיר נמצא המטה הראשי של ארגון האינטרפול.
ליון נחצית על ידי שני נהרות, הרון והסון, שמתמזגים דרומית למרכז העיר ויוצרים מעין חצי אי שעליו נמצא המרכז.
מרכז העיר המוקף ממזרח וממערב בשתי גבעות גבוהות: על האחת במערב מתרכזים מוסדות דתיים רבים, ואילו הגבעה המזרחית ידועה בזכות סדנאות המשי הממוקמות על גבה.
ליון הוקמה בשנת 43 לפנה"ס כמושבה רומאית על ידי לוקיוס מונטיוס פלנקוס, קצין בצבאו של יוליוס קיסר, במקום שבו היה מבצר קלטי.
המבצר נקרא "לוגדונון" על-שמו של אל השמש הקלטי, לוג, ולאחר כיבוש היישוב, שינו הרומאים את שמו ל"לוגדונום".
עד מהרה הפכה לוגדונום למרכזה המסחרי, התחבורתי והממשלתי של גאליה הרומית, הודות למיקומה האסטרטגי בהתמזגות שני הנהרות הראשיים.
שני קיסרים רומאיים, קלאודיוס וקרקלה, נולדו בעיר.
עם זאת, לא הצליחה העיר לשמור על מעמדה המרכזי לאחר נפילת הקיסרות הרומית והידרדרה רבות בתקופת ימי הביניים.
העיר ליון חזרה לצמוח כלכלית ומסחרית בעקבות הפיכתה למרכז דת ראשי במאה ה-11. עד סוף המאה ה-15, ליון תפסה את מקומה כמרכז מסחר בזכות מערכת הבנקים המפותחת שקמה בה.
במאות העוקבות נודעה ליון לאצולת אירופה כמרכז ייצור המשי ביבשת, והדבר תרם רבות לפיתוח תשתיות העיר.
המהפכה הצרפתית שהחלה ב-1789 הביאה קץ פתאומי לפיתוח העיר, אם כי נפוליאון חידש אותה.
במהלך המאה ה-19 הפכה ליון להיות עיר תעשייתית.
בסוף המאה ההיא הואץ פיתוח פני העיר כאשר נבנו מבני ציבור רבים.
במלחמת העולם השנייה הייתה ליון לב ליבה של המחתרת הצרפתית.
לאחר המלחמה המשיכה ליון להתפתח לעיר מודרנית.
העיר התאגדה עם פרווריה ונוצר המטרופולין השנייה בגודלה בצרפת, ובה מוסדות תרבות, מערכת תחבורה, ותשתית תיירותית מהדרגה הראשונה.
בהוקרה לעברהּ המפואר של העיר הכריז אונסק"ו ב-1998 על מרכז העיר העתיקה כאתר מורשת עולמית.
בעיר ישנה קבוצת כדורגל בשם אולימפיק ליון, שזכתה באליפות הראשונה שלה בעונת 2001/2002 בה החלה גם רצף של שבע אליפות ברציפות, אשר נחשב לארוך ביותר בתולדות הליגה הצרפתית.
קבוצת כדורגל הנשים של אולימפיק ליון היא מהטובות באירופה, ושנים רבות החזיקה בתארים האירופאיים החשובים.
ממכתבין של אגובארד מליון נגד היהודים למדים שהיה פקיד מיוחד שממונה על הכופר של היהודים.
אך הקיסר טען שהיהודים יקרים לו.
היהודים הביאו מאת הקיסר שני מכתבים לטובתם שהופנו לבישוף ולוויצקומס של ליון.
ניתנה להם רשות לבנות בתי כנסת חדשים ואף העבירו בגללם את יום השוק משבת ליום א.
(ספר תולדות עם ישראל בימי הבינים כרך ב עמוד 38).
ערב מלחמת העולם השנייה גרו בליון כ-5,000 יהודים, שרובם נרצחו במהלך השואה.
למרות זאת, הייתה במקביל מרכז המחתרת בצרפת.
רבים מהפרטיזנים היהודיים פעלו בעיר בזמן המלחמה.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעל הכומר המקומי אלכסנדר גלסברג להצלת מאות יהודים והוא הוכר לחסיד אומות העולם ובמקביל אליו פעל לואי מיללי שהגן על משפחה יהודית תוך סיכון חיו וזכה מיד ושם בתואר חסיד אומות העולם.
יהושע קלינג שהיה רב הקהילה כ-20 שנה פעל רבות לשיקום הקהילה לאחר המלחמה.
כיום, לליון קהילה יהודית משגשגת ביותר המונה כ-40,000 יהודים.
קרוב ל-40 בתי כנסת נמצאים בעיר, ונוסף לכך גם קיימות מספר מסעדות כשרות.
הקהילה הדתית מתרכזת בעיקר בווילרבאן.
בית הכנסת הגדול של ליון שוכן ברובע ה-2. בית-הקברות היהודי ממוקם ברובע ה-7 של העיר.
נמל התעופה הבינלאומי סנט-אכזופרי משמש כנמל התעופה הראשי של העיר.
בנוסף קיים גם נמל התעופה ליון-ברון הקטן יותר.
בשנת 1983 נחנך גשר חדש - גשר הולכי רגל פאלה דה ג'סטיס במקום הישן.
ליון ידועה בחג האורות (בצרפתית Fête des Lumières) המצוין בה בכל 8 בדצמבר ומוקדש למריה אמו של ישו.
זהו חג ייחודי לליון ובו נוהגים תושבי העיר לשים על אדן החלון נרות ולהאיר את רחובות העיר.
חג האורות בליון נמשך בדרך כלל כארבעה ימים ומלבד הנרות בחלונות הבתים כולל מיצגים שונים הקשורים באור ובעיקר תאורה אומנותית של מבנים שונים בעיר.
בשנת 1995 נוצר הפרסקו של ליון עם דמויות בולטות בתולדות העיר.
החל משנת 1960 בעיר מיוצר קוסן דה ליון.
הערים התאומות של ליון הן:
לִיוֹן פוֹיכְטְוַונְגֶר (בגרמנית Lion Feuchtwanger; 7 ביולי 1884, מינכן – 21 בדצמבר 1958, לוס אנג'לס) היה סופר, מחזאי ומתרגם יהודי-גרמני.
ליון פויכטוונגר נולד במינכן למשפחה יהודית אמידה של יצרני מרגרינה, בן לזיגמונד פויכטוונגר וליוהנה לבית בודנהיימר.
לאחר סיום בית הספר למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת מינכן ולאחר מכן באוניברסיטת ברלין.
לאחר סיום הלימודים עבד כמבקר תיאטרון וכמתורגמן.
בשנת 1905 החלה דרכו הספרותית של פויכטוונגר עם פרסום כמה מחזות קצרים שכתב.
ב-1907 קיבל תואר דוקטור בספרות (התואר נשלל ממנו מאוחר יותר על ידי הנאצים); עבודת התזה לתואר עסקה ביצירתו של היינריך היינה "הרב מבכרך".
פויכטוונגר ויתר על כתיבת הביליטציה (עבודת מחקר מתקדמת שהייתה תנאי לעבודה באוניברסיטאות בגרמניה), בשל ההגבלות על היהודים שהיו נהוגות בחלק מן האוניברסיטאות.
הוא כתב ביקורות תיאטרון לכתב העת "די ולטבינה" של זיגפריד יעקובזון ובשנת 1908 יסד את כתב העת הספרותי "שפיגל" (מראה, בגרמנית), שלאחר מכן מיזג אותו עם ה"ולטבינה".
פויכטוונגר "גילה" במהלך עבודתו כמבקר תיאטרון את ברטולט ברכט הצעיר והפך ידיד נפש שלו, ידידות שנמשכה עד למותו של ברכט ב-1956. בשנת 1910 יצאה לאור הנובלה הראשונה שלו, "האל מחימר".
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב פויכטוונגר לצבא.
לאחר שהייה קצרה בחזית שוחרר מן הצבא בשל סיבות בריאותיות.
ההשתתפות במלחמה קירבה אותו לחוגים שמאלנים וסוציאליסטיים בגרמניה.
במהלך המלחמה כתב מספר מחזות בעלי אופי אנטי מלחמתי.
בשנת 1925 יצא לאור ספרו המפורסם "היהודי זיס", על אודות חייו של יהודי החצר יוזף זיס אופנהיימר.
הספר תורגם לשפות רבות (כולל עברית) והביא לפויכטוונגר פרסום עולמי.
פויכטוונגר היה בין המתנגדים הבולטים למפלגה הנאצית בסוף שנות ה-20 ובתחילת שנות ה-30. את דעותיו ורגשותיו בנושא ביטא בטרילוגיה "אולם המתנה", שחלקהּ הראשון (הנובלה "הצלחה") פורסם בשנת 1930. בראשית שנת 1933 נסע פויכטוונגר עם אשתו למסע הרצאות בארצות הברית.
במהלך שהייתו בארצות הברית מונה אדולף היטלר לקנצלר גרמניה.
בשל כך החליט פויכטוונגר לא לחזור לגרמניה, והתיישב עם אשתו בצרפת.
בינתיים בגרמניה הוכרז פויכטוונגר כאויב האומה, אזרחותו נשללה ורכושו הוחרם על ידי המדינה.
בשנת 1937 ביקר פויכטוונגר בברית המועצות, וחיבר על כך ספר מסע בשם "מוסקבה".
הספר הביע תמיכה במדיניותו של סטלין, ובשל כך נחשף פויכטוונגר לביקורת רבה בחוגים הליברלים בצרפת.
בשנת 1938 נעשה סרט קולנוע על פי הרומן של פויטונגר "האופרמנים" (רומן אנטי-נאצי חריף שנכתב בשנת 1933 ומתאר את החודשים הראשונים של המשטר הנאצי בגרמניה).
במאי הסרט היה גריגורי רושאל.
בשנת 1940, לאחר פלישת הנאצים לצרפת, הושם פויכטוונגר על ידי הצרפתים במחנה מיל, מחנה מעצר לנתינים גרמניים שחיו בצרפת.
לאחר מכן הועבר למחנה אחר ליד העיר נים ובעזרת העיתונאי וחסיד אומות העולם וריאן פריי (הוועד לסיוע לשעת חירום) וסגן הקונסול היירם בינגהאם הרביעי הצליח להימלט ממנו ולהגיע לארצות הברית.
בשנת 1942 השלים פויכטוונגר את הטרילוגיה הנודעת שלו "יוסף" על אודות חייו של יוסף בן מתתיהו.
הטרילוגיה מורכבת מהספרים: "מלחמת היהודים", "היהודי ברומא" ו"בוא יבוא היום".
בשנת 1949 במהלך המאבק נגד קוסמופוליטיות ספריו הוצאו מהספריות בברית המועצות (הם חזרו למדפים רק בשנת 1955).
ליון פויכטוונגר נפטר ב-21 בדצמבר 1958.
תרגם מ' אבי-שאול, תל אביב: שטיבל, תרפ"ט.
(יצא שוב בהוצאת נ' טברסקי.)
מחזה על-פי הרומן; עיבוד: מ' אבי-שאול, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ג.
תרגם צבי ארד, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ד-1984.
מלחמות היהודים: תרגם י' ליכטנבום, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ב.
בעברית: בית אופרמן; תרגם מכתב-יד יצחק שנברג [=שנהר], תל אביב: א"י שטיבל, 1934.
בעברית: בני אופרמן; תרגם צבי ארד, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ג-1983.
בעברית: האופרמנים; תרגמה ניצה בן ארי, תל אביב: פן, ידיעות ספרים, 2023
הבנים: תרגם י' ליכטנבום, תל אביב: א"י שטיבל, 1936. (יצא שוב בהוצאת נ' טברסקי, תש"ה.)
נרון הכוזב: תרגמה בהסכמת המחבר רות כ"ץ [=לבנית], תל אביב: א"י שטיבל, תש"ב.
בוא יבוא היום: תרגם מאנגלית א' לובראני, תל אביב: נ' טברסקי, תש"ה.
היעוד הגדול: תרגמו יוסף ליכטנבום ויעקב עדיני, תל אביב: נ' טברסקי, תש"ח.
פרנציסקו דה-גויה: תרגמו ב' נח ומאיר ומוהר, תל אביב: נ' טברסקי, תשט"ו.
בלדה ספרדית: תרגמה עדנה קורנפלד, מרחביה: ספרית פועלים, 1957.
יפתח הגלעדי ובתו: תרגמה רות לבנית, מרחביה: ספרית פועלים, 1960.
גויא: תרגם צבי ארד, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ו-1985.
גלות: תרגם צבי ארד, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"א-1991.
ניצחון: תרגם צבי ארד, תל אביב: זמורה-ביתן, תש"ן-1990.
היהודיה מטולדו: תרגמה חנה שוורץ-אייזלר, ירושלים: זמורה-ביתן, תשס"ד-2004.
ליווינגסטון (Lívingston) היא עיירה בגואטמלה, השוכנת בסמוך לשפך נהר דולסה לים הקריבי.
אוכלוסייתה של העיירה מונה כ-16,000 תושבים, רובם בני הגאריפונה, שמוצאם בבני תערובת של עבדים שחורים נמלטים ושל אינדיאנים משבט קאריב.
הבריטים גירשו את בני הגאריפונה מסנט וינסנט בשלהי המאה ה-18, והם התפזרו לאורך החוף הקריבי של מרכז אמריקה.
בין תושבי העיירה נמנים גם גואטמלים בני המאיה וגואטמלים ממוצא ספרדי.
העיר קרויה על שם השופט והפוליטיקאי האמריקאי אדוארד ליווינגסטון, שכתב את הכללים שהיוו את הבסיס לחוקי הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה במאה ה-19.
בהיעדר כבישים, הדרך היחידה להגיע לליווינגסטון היא באמצעות שיט.
סירות מנוע קטנות משייטות בין ליווינגסטון לבין העיירה ריו דולסה שבמעלה הנהר.
קווי שיט סדירים מקשרים דרך הים בין ליווינגסטון לבין עיר הנמל פוארטו באריוס, וקווים סדירים פחות מקשרים בינה לבין ערים בבליז ובהונדורס השכנות.
ליווינגסטון היא עיר בדרומה של זמביה, השוכנת על גדות נהר הזמבזי.
העיר נמצאת בקרבת נקודת הגבול של ארבע מדינות: זמביה, זימבבואה, נמיביה ובוטסואנה, על יובלו של הזמבזי, נהר הצ'ובה.
שם העיר ניתן לה על שמו של דייוויד ליווינגסטון.
כיום, ליווינגסטון היא עיירת תיירות גדולה המשמשת בסיס לבאים לחזות בפלא של מפלי ויקטוריה ושל הפארק הלאומי מוסי אואה טוניה.
בעבר הייתה בעיר קהילה יהודית שהחזיקה בעיר מבנים לשירות הקהילה, כגון: מקווה ובית ספר.
לקהילה היה בית כנסת בסגנון יהדות אשכנז עם במה לחזן, עזרת נשים ושנים-עשר חלונות - כמספר השבטים.
בתחילת המאה העשרים התפזרה קהילת ליווינגסטון ומבניה של הקהילה היהודית נמכרו לכנסייה המקומית.
כיום משמש הבניין הראשי ככנסייה, אבל עדיין ניתן לראות בו את במת החזן המקורית, גומחה לארון קודש הפונה לכיוון ירושלים, ואת המקום בו נתלשו ממקומן הגדרות של עזרת הנשים.
תבליט של מגן דוד שהיה בראש הבניין נצבע לבן, אבל עדיין ניתן לראותו.
דייוויד ליווינגסטון מונצח באתרים שונים בעיר.
בשדה התעופה ניצב פסל מוזהב ענק שלו ושל שני מלוויו.
בעיר הוקם בשנת 1950 "מוזיאון רודז-ליווינגסטון" ובו מוצגים מחיי תושבי האזור.
כיום נקרא המוזיאון "מוזיאון ליווינגסטון".
גם בחזיתו מוצב פסל של ליווינגסטון, וכן בכניסה למפלי ויקטוריה.
ליווינגסטון (באיטלקית: Livingston) או בשמה המלא ליווינגסטון אנרג'י פלייט (Livingston Energy Flight) הייתה חברת תעופה איטלקית.
החברה הפעילה טיסות מתוזמנות וטיסות שכר ליעדים באיים הקריביים, אמריקה המרכזית, דרום אמריקה, אזור האוקיינוס ההודי, אפריקה והמזרח התיכון.
בסיסה הראשי היה נמל התעופה מלפנסה, במילאנו.
החברה נוסדה ב-13 בינואר 2003 והחלה להפעיל טיסות במאי 2003.
מאז הקמתה השלימה אלטאוויר מעל 8 מיליארד דולר בעסקאות חכירה של מטוסים מסחריים עם 61 לקוחות ב -28 מדינות המייצגות למעלה מ -200 מטוסי בואינג ואיירבוס בודדים, כולל הזמנות ישירות מהיצרנים ו -17 החלפות מטוסים.
חברת התעופה השעתה זמנית את פעילותה ב-9 באוקטובר 2010, ובסופו של דבר רישיון המפעיל האווירי בוטל ב-14 באוקטובר 2010.
דגם מספר מטוסים תכולת מושבים (קונפיגורציה) הערותאיירבוס A321 3210איירבוס A3303297בואינג 737-800 1הופעל על ידי מאלב, נתיבי אוויר הונגריים
ליוויה יוליה (כונתה גם ליווילה; 13 לפנה"ס – 31 לספירה) הייתה בת לשושלת היוליו-קלאודית, והיה לה קשר משפחתי לכל הקיסרים משושלת זו.
היא הייתה בתם של דרוסוס ושל אנטוניה הצעירה.
אוגוסטוס היה דודהּ מדרגה שנייה מצד אמהּ, אשתו, הקיסרית ליוויה (שעל שמה היא נקראת) הייתה סבתה מצד אביה, הקיסר טיבריוס היה דוד שלה מצד אביה, הקיסר קליגולה והקיסרית אגריפינילה היו אחייניה, הקיסר קלאודיוס היה אחיה, והיא הייתה דודתו מדרגה שנייה של הקיסר נירון.
ליווילה נולדה במהלך שנות שלטונם של ליוויה ואוגוסטוס.
אחיה הבכור היה גרמניקוס, לימים מצביא גדול באימפריה הרומית.
כשהייתה בת שלוש נולד קלאודיוס, לימים קיסר רומא.
ליווילה, על פי תיאורים שונים, תיעבה את אחיה קלאודיוס.
כששמעה שהוא עתיד להיות קיסר רומא, הזדעזעה מהרעיון.
ליווילה שודכה לגאיוס, נכדו של אוגוסטוס.
גאיוס נחשב במשך מספר שנים ליורשו העתידי של אוגוסטוס, והדבר שם את ליווילה עצמה בעמדת מפתח.
לאחר שגאיוס מת, התחתנה ליווילה עם בן-דודה מצד אביה, דרוסוס יוליוס קיסר.
לזוג נולדה ילדה ושמה יוליה.
טיבריוס, הדוד של ליווילה מצד אביה, נעשה קיסר בשנת 14 לספירה.
על פי תיאורים היסטוריים שונים, ליווילה ניהלה רומן עם מנהל המשמר של טיבריוס, סיאנוס, שהיה בעל סמכויות רבות באימפריה.
לליווילה נולדו שני תאומים בשנת 19 – טיבריוס גמלוס וגרמניקוס גמלוס, ועל פי דיווחים שונים, אביהם של התאומים היה סיאנוס ולא דרוסוס יוליוס קיסר.
בשלב מסוים הורעל בעלה, וייתכן שהייתה לליווילה מעורבות בהרעלתו.
ליווילה וסיאנוס רצו להתחתן, אבל טיבריוס לא אפשר להם לעשות זאת בשל הבדלי המעמדות.
בסופו של דבר תכננו השניים למרוד בטיבריוס ולשלוט בצוותא במקומו, אך המזימה התגלתה.
ליווילה נענשה על כך שניסתה למרוד בקיסר.
על פי אחת הגרסאות הבולטות המתארות את מותה, היא הורעבה למוות על ידי אמהּ, אנטוניה הצעירה, כעונש על המעשים שאותם עשתה.
דמותה של ליווילה הופיעה בספר אני, קלאודיוס וכן בסדרת הטלוויזיה שהתבססה על ספר זה.
היא מתוארת כאישה יפהפייה אך אכזרית ושאפתנית מאוד.
את דמותה גילמה השחקנית פטרישיה קווין.
ליווינגסטון הוא אי בקבוצת איי שטלנד הדרומיים לחופי אנטארקטיקה, השוכן בין האי גריניץ' לבין האי סנואו.
האי ידוע לימאים מאז 1819, ושמו היה בשימוש כבר בשנות העשרים של המאה ה-19, אם כי לא ידוע מה מקורו.
האי ליווינגסטון ממוקם באוקיינוס הדרומי 110 ק"מ מצפון-מערב לכף רוקמורל שעל היבשת.
האי הוא חלק מקבוצת איי שטלנד הדרומיים שלחופי חצי האי האנטארקטי.
שטחו 798 קמ"ר והוא מוקף באיונים ובסלעים רבים.
למרות שבעשורים האחרונים נסוגו צוקי הקרח וכתוצאה מכך נחשפו מפרצים וחופים חדשים, רובו של האי מכוסה בכיפת קרח מחורצת.
מאפיין ייחודי לנוף הקרח של האי הם שכבות האפר הוולקני הבולטות לעין, שמקורן בפעילות געשית מהאי דספשן הסמוך.
צורתו של האי בלתי סדירה לחלוטין, וחופיו מפורצים.
האקלים באי מתאפיין ברוחות, לחות ובעננות תמידית.
הטמפרטורות יציבות יחסית ומגיעות ל-3 מעלות צלזיוס מעל האפס בקיץ ול-11 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בחורף.
בזמנים שהרוח חזקה, הטמפרטורות צונחות ב-5 עד 10 מעלות נוספות.
האי ליווינגסטון היה אתר הנחיתה הראשון של ויליאם סמית', שהיה הראשון שהציג את כף רגלו על נקודה כל שהיא ביבשת אנטארקטיקה ב-1819. בשנים לאחר מכן שימש המקום כאתר לציד כלבי ים ועד היום ניתן לראות את שרידי הספינות והבקתות של הציידים.
מקום היישוב הראשון שבעידן של אחר ציד כלבי הים, היה תחנת מחקר בריטית שהוקמה במהלך קיץ 1957/1958. הבסיסים הקבועים באי הם בסיס חואן קרלוס הראשון של ספרד ובסיס קלימנט אוחרידסקי של בולגריה, שהוקמו ב-1988 ובסיס שירף המשותף לארצות הברית ולצ'ילה.
בנוסף פועלים באי בסיסים ומחנות על בסיס עונתי.
ליוטו מצ'ידה (בפורטוגזית: Lyoto Machida; נולד ב-30 במאי 1978) הוא לוחם MMA ברזילאי-יפני.
מצ'ידה, המכונה "הדרקון" (The Dragon), הוא אלוף לשעבר במשקל חצי כבד באליפות הלחימה האולטימטיבית.
החל מ-29 ביוני 2015 מתחרה מצ'ידה במשקל בינוני ודירוגו הוא 5.
אביו, מאסטר יושיזו מצ'ידה, מחזיק בדרגה גבוהה בשלוחה של איגוד הקרטה היפני בברזיל.
יושיזו מצ'ידה עבר לברזיל בגיל 22, שם פגש באימו של מצ'ידה, אנה קלאודיה.
מצ'ידה גדל בעיר בלם והחל להתאמן בקרטה בגיל 3. בגיל 13 הגיע לדרגת חגורה שחורה.
מצ'ידה גם למד לחימת סומו וג'ו ג'יטסו ברזילאי.
מצ'ידה זכה במספר טורנירי קרטה לחובבנים, כולל בטורניר פאן אמריקני בשנת 2001. לאחר מכן, נסע מצ'ידה לתאילנד, שם למד אגרוף תאילנדי ולאחר מכן ליפן, שם למד גראפלינג ולבסוף לארצות הברית שם החל בקריירה כלוחם UFC.
למצ'ידה סגנון לחימה ייחודי המשלב טקטיקות קרב של שוטוקאן וג'יו ג'יטסו ברזילאי וכן אלמנטים מסומו והיאבקות.
מצ'ידה נוהג להילחם בצורה זהירה וחמקנית, לערוך מתקפות נגד מדויקות ולעורר תסכול אצל יריביו המדרבן אותם לבצע טעויות שמצ'ידה מנצל לטובתו.
עם זאת, נטען כנגד מצ'ידה שסגנונו חששני, לא אגרסיבי ולא מרהיב לצפייה.
בשנת 2011 התארח בסרט האקשן "לעולם אל תיכנע 2: הביטדאון".
בשנת 2014 שיחק מצ'ידה בסרט אמנויות הלחימה עד הקרב האחרון שם עזר לאמן את גיבור הסרט מייקל שואו.
מצ'ידה נשוי לפביולה ולהם שני ילדים.
ליוזנה (בבלארוסית: Лё́зна; בפולנית: Łoźna, לוז'נה; ברוסית: Лиозно, ליוזנו; ידועה גם כליאזני) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בסמוך לגבול רוסיה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
העיירה הייתה ערש חסידות חב"ד.
ליוזנה החלה כיישוב בבעלות מלוכה, ובסוף המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר.
בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
בעיר חי ברוך פוזנר וכן בנו, שניאור זלמן מליאדי, שהתגורר בעיר עד למאסרו בפעם השנית בשנת תקס"א.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,600 יהודים, כשני שלישים מתושביה.
בתקופה הסובייטית עזבו את העיירה יהודים רבים, ופעל בה בית ספר יידי.
ב-17 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, תוך שוד רכושם.
תוך זמן לא רב רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה, ואשר בו נשדדו ונרצחו מעת לעת יהודים בידי שוטרים בלארוסים.
כתוצאה ממגפת טיפוס הבהרות מתו רבים מיושבי הגטו.
בסוף פברואר 1942 נרצחו כ-360 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה בידי גרמנים ובלארוסים במפעל סמוך.
בעיירה נולד בשנת 1887 הצייר היהודי מארק שאגאל.
ליולמיים (שם מדעי: Liolaemidae) היא משפחת לטאות אמריקאיות בינוניות וקרובותיהם הרחוקות של האיגואנות.
לטאות אלה חיות בטבע בדרומה של אמריקה הדרומית מהרי האנדים בפרו ובוליביה, דרך צ'ילה ועד לארץ האש שבארגנטינה.
משפחה זו כוללת כ-340 מינים.
לטאות אלה מסתגלות הן לתנאי אקלים חמים במיוחד כמו מדבר אטקמה והן לקרים ביותר, והן נמצאות רוב הזמן בצל כדי לא להיחשף לתנאים כאלה.
זנבם ארוך וגופם שטוח וחלקם יולדים צאצאים חיים.
מזונם של אחדים הוא צמחוני ואחרות צדות חרקים ויצורים דומים.
בעבר נחשבו לתת-משפחה של טרופידוריים.
סוג Liolaemus - בו 225 מינים, ביניהם ליולמוס פביאנס
סוג Phymaturus - בו 42 מינים
חברת PT ליון מנטרה איירליינס או ליון אייר היא חברה לטיסות חסך אינדונזית שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה בעיר הבירה ג'קרטה.
זוהי חברת התעופה הפרטית הגדולה באינדונזיה.
החברה נוסדה באוקטובר 1999 בידי האחים רוסדי וקוסנה קירנה והחלה לתפעל טיסות ב-30 ביוני 2000.
בתחילת דרכה תפעלה החברה טיסות פנים ארציות בין הערים ג'קרטה לדנפסאר באינדונזיה עם מטוס בואינג 737-200 חכור.
עד מהרה הוגדל צי המטוסים עם הגעתם של 5 מטוסי יאקובלב יאק 42D, שני מקדונל דאגלס MD-80 ו-2 איירבוס A310-300 בחכירה רטובה.
עם הזמן, הרחיבה החברה את הצי שלה במטוסים חדישים יותר - בואינג 737-300 ובואינג 737-400.
בשנת 2003 נוסדה חברת הבת ווינג אייר אשר החלה לפעול בקווים צפופים פחות.
חברות בת נוספות התפתחו, בכללן חברת מלינדו אייר במלזיה ב-2012, תאי ליון אייר ב-2013 וחברת בטיק אייר הפנים ארצית, גם היא נוסדה ב-2013.
החברה מתכננת להצטרף ליאט"א ובכך להפוך לחברת התעופה האינדונזית השנייה שחברה בארגון לאחר גארודה אינדונזיה.
ב-2011 נדחתה בקשתה של החברה להצטרף ליאט"א מסיבות ביטחוניות.
ביולי 2011 קרקעה ליון אייר 13 ממטוסיה עקב סנקציות שהוטלו עליה על ידי הממשלה בגלל אי דיוק חמור בזמנים.
בינואר 2012 נימק משרד התחבורה לסיבת הטלת הסנקציות בכך שחלק מטייסי החברה התגלו כצורכי מתאמפטמין.
הטייסים החשודים נשאו בתוצאות ורישיונות טיסותיהם נשללו.
ב-18 בנובמבר 2011 קבעה החברה שיא הזמנת מטוסים מבואינג ברכישת 201 מטוסי בואינג 737 MAX ו-29 מטוסי בואינג 737-900ER בשווי 21.7 מיליארד דולר.
ביוני 2016 הוסרה ליון אייר מרשימת החברות שאינן מורשות לטוס מעל שמי אירופה.
ב-14 בינואר 2002, טיסה 386 של ליון אייר התרסקה לאחר ניסיון המראה כושל עם תצורת מדפים שגויה בנמל התעופה הבינלאומי סולטאן סיאריף קאסים השני.
כל נוסעי המטוס שרדו אך נגרם נזק חמור למטוס.
ב-30 בנובמבר 2004, מקדונל דאגלס MD-80 בטיסה 538 של ליון אייר התרסק בסורקארטה.
ב-29 באוקטובר 2018, מטוס בואינג 737 MAX בטיסה 610 של ליון אייר התרסק בים ג'אווה 13 דקות בלבד לאחר המראה מג'קרטה.
כל 189 הנוסעים נספו בתקרית.
ליונהארט הוא סרט ניגרי באורך מלא מסוגת קומדיה ודרמה.
הסרט בוים על ידי ג'נביב נאג'י ונכתב על ידי ג'נביב נאג'י, צ'ני אונווגבנו, אישייה באקו, אמיל גארובה וג'.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ה-43 שהתקיים בשנת 2018. ב-4 בינואר 2019 הסרט הופץ בכל הפלטפורמות של נטפליקס, ביניהן ישראל.
שפות הסרט הן אנגלית ואיגבו, ואורכו כ-95 דקות.
הסרט מספר את סיפורה של אדאזה אוביאגו, אשר מתייגסת לנהל את העסק המשפחתי לצד דודה כאשר אביה, ארנסט אוביאגו נפטר בעקבות בעיות בריאותיות.
אדאזה צריכה להוכיח את עצמה בעולם הגברי בשביל להציל את החברה מחובות ענקיים ולא לאבד אותה.
ג'נביב נאג'י - אדאזה אוביאגו
אונקם אוו - האלוהים הראשי
פיט אדוצ'י - ארנסט אוביאגו
אונייקה אונוונו - אביגיל אוביאגו
הסרט הופק על ידי צ'ני אונווגבנו עבור "MPM Premium" בשיתוף עם רשת הבידור.
נטפליקס רכשה את זכויות ההפצה של הסרט בעולם ב-7 בספטמבר 2018, יום לפני הצגת הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ה-43. דבר זה הופך את הסרט לסרט הניגרי הראשון שחברת נטפליקס רכשו.
ב-4 בינואר 2019 הסרט הופץ בכל הפלטפורמות של נטפליקס.
מחוז משנה ליוזנה (בבלארוסית: Лёзненскі раён; ברוסית: Лио́зненский райо́н) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז ויטבסק שבצפון בלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר ליוזנה.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ליוזנה 17,659 בני אדם.
האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 15,734 בני אדם.
ליומיומטוזיס תורשתי ותסמונת סרטן תאי הכליה הנקראת גם תסמונת ריד היא מצב תורשתי נדיר המאופיין בריבוי ליומיומות עוריות, ואצל נשים - ליומיומות ברחם.
התסמונת קשורה לסרטן תאי הכליה, קשר זה נקרא ליומיומטוזיס תורשתי וסרטן תאי הכליה, היא קשורה גם לסיכון מוגבר לליומיוסרקומה ברחם.
התסמונת נגרמת על ידי מוטציה בגן חומצה פומרית, אשר מובילה להצטברות של חומצה פומרית.
דפוס התורשה הוא אוטוזומלי דומיננטי.
התסמונת תוארה לראשונה על ידי ריד ב-1973. הקשר עם הגן חומצה פומרית נחשף בשנת 2002.
כמעט אצל כל הנשים קיימים שרירנים ברחם, כ-76% עם התגלמות בביטויים עוריים ו-10-16% עם גידולי כליה.
שרירנים ברחם נוטים להופיע בגיל צעיר יותר וגדולים ורבים יותר מאשר באוכלוסייה הכללית.
ניתן להבדיל אותם משרירנים ספורדיים על ידי מאפיינים היסטולוגיים מיוחדים כגון נוקלאולים בולטים עם הילות פרינוקלאולריות.
מצג העור הוא של גושים א-סימטריים, חומים אדמדמים עם עקביות יציבה, הממוקמים בעיקר על הגפיים (ליומיומה עורית מרובה), אם כי הם עשויים להופיע בכל מקום, כולל הפנים.
הנגעים, שהם בדרך כלל כואבים ונוכחים לרוב במהלך העשור השלישי לחיים, הם פילוליומיומה - גידול שפיר בשריר חלק הנובע משרירי הארקטור פילי של העור.
גידולים אלו עשויים להופיע גם ב-רקמת דטור של שק האשכים (כיס האשכים) ובשריר הממילרי של הפטמה (לאומיומה גניטלית), בשריר החלק של כלי הדם (אנגיוליומיומה) ובריאה (לימפנגיוליומיומאטוזיס ריאתית).
סימן פסאודו-דארייר עשוי להיות קיים.
קרצינומה של תאי הכליה נוטה להיות מהצורה הפפילרית (סוג 2) ונוטה להופיע בשכיחות גבוהה יותר בנשים מאשר בגברים עם תסמונת זו.
סוגי סרטן אלו מופיעים מוקדם מהרגיל עבור קרצינומות של תאי כליה (בדרך כלל בשנות העשרים והשלושים) ונמצאים בשלבים מתקדמים יחסית בהצגה.
לעיתים רחוקות דווח על גידולים בילדים.
גידולים אלו מתרחשים אצל ~20% מאלה עם מוטציה זו, דבר המצביע על כך שגורמים אחרים מעורבים בפתוגנזה.
מצבים נדירים יחסית אחרים דווחו בקשר למחלה זו.
עדיין לא ידוע אם האסוציאציות הללו הן מקריות או ביטויים של המצב עצמו.
כמו כן, דווחו כוורנומות מוחיות ומחלה מסיבית, מקרונודולרית של יותרת המוח, בקשר לתסמונת זו.
דווח גם על מקרה של שארקו-מארי-טות, קולגנומה מפושטת ומחלת שארקו-מארי-טות בקשר למוטציה בגן חומצה פומרית.
שני מקרים של ציסטדנומה רירית שחלתית דווחו גם עם מוטציה זו.
הגן חומצה פומרית, הממוקם על הזרוע הארוכה של כרומוזום 1. משתרע על פני 22 קילו-בסיסים ויש לו 10 אקסונים (אקסון (גנטיקה)).
האקסון הראשון מקודד לפפטיד אות.
בעוד שהמנגנונים הפתוגנטיים העומדים בבסיס הנגעים אינם ברורים, הוצע כי הצטברות של פומארט עלולה להוביל לביטוי יתר של האנזים אלדו-קטו רדוקטאז.
כמו כן, נמצא כי פומאראט קיים במיטוכונדריה (מיטוכונדריון) ובציטופלזמה.
נראה שלצורה הציטופלזמית יש תפקיד בהגנה על ה-DNA מפני פגיעה מולקולרית.
דימתיל פומרט הוכח כמעכב תחרותי של פרוליל הידרוקסילאז.
עיכוב זה מוביל לייצוב של מספר גורמים הניתנים להיפוקסיה אשר נחשבים כבעלי נטייה להיווצרות גידולים.
תואר מסלול חלופי לחילוף החומרים של פומראט בנוכחות מוטציות אלו.
גנים נוספים המעורבים המושפעים ממוטציה זו הם Keap1, Nrf2 ו-HMOX1.
האבחנה נעשית או על ידי בדיקת פעילות החומצה הפומרית בפיברובלסטים (פיברובלסט) עוריים או תאי לימפובלסטואיד מתורבתים והדגמת פעילות מופחתת (≤60%) או על ידי בדיקה גנטית מולקולרית..
מאפיינים היסטולוגיים מיוחדים של שרירנים עשויים לאפשר אבחנה מוקדמת בהיעדר תסמינים אחרים.
נגעי העור עשויים להיות קשים לאבחון קליני, אך ביופסיית אגרוף תגלה בדרך כלל אזור Grenz המפריד בין הגידול לעור שמעל.
בדיקה היסטולוגית מראה גושים עוריים צפופים המורכבים מתאי מוארכים עם ציטופלזמה אאוזינופילית בשפע המסודרים בפאסיקלים (תאי ציר).
גרעיני התא (גרעין התא) אחידים, בעלי קצוות בוטים וצורת סיגר עם מיטוזות (מיטוזה) מזדמנות בלבד.
כתמים מיוחדים שעשויים להועיל באבחון כוללים טריכרום מאסון, כתם ואן גיסון וחומצה פוספוטונגסטית–המטוקסילין.
לקרצינומות של תאי הכליה יש נוקלאולים גרעינון אאוזינופיליים בולטים המוקפים בהילה ברורה.
אבחנה מבדלת של מצב זה כוללת את תסמונת BHD וטרשת שחפת (טרשת גבשושית).
מכיוון שהנגעים בעור הם בדרך כלל כואבים, יש צורך לעיתים קרובות גם להוציא גידולים כואבים אחרים של העור (כולל נבוס גומי כחול, ליומיומה, ספיראדנומה אקרינית, נוירומה (נוירומה על שם מורטון, דרמטופיברומה, אנגיוליפומה, נוירילמומה, אנדומטריומה, גידול גלומוס וגידול בתאים גרנוריים; הזיכרון "BLEND-AN-EGG" עשוי להיות מועיל).
נגעי עור אחרים שעשויים להילקח בחשבון כוללים צילינדרומה, ליפומה, פורומה וטריכואפיתליומה; אלה נוטים להיות חסרי כאב ויש להם תכונות הבחנה שימושיות אחרות.
שרירנים ברחם יכולים להיות מטופלים באותן שיטות כמו שרירנים ברחם ספורדיים כולל טיפול אנטי הורמונלי, ניתוח או אמבוליזציה.
דווח על עלייה משמעותית בסיכון להתקדמות או להתפתחות עצמאית של ליומיוסרקומה ברחם אשר עשויה להשפיע על שיטות הטיפול.
הנטייה לסרטן תאי הכליה מחייבת בדיקה ובמידת הצורך טיפול אורולוגי (אורולוגיה).
נגעי העור עשויים להיות קשים לטיפול מכיוון שהם נוטים לחזור לאחר כריתה או טיפול הרסני.
תרופות המשפיעות על התכווצות שרירים חלקים, כגון דוקסאזוסין, ניטרוגליצרין, ניפדיפין ופנוקסיבנזמין, עשויות לספק הקלה בכאב.
ליונז ראמפ או מעלה ליונז הוא לשון יבשה באי המלך ג'ורג' באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה המערבי של פתחו של מפרץ המלך ג'ורג'.
לשון היבשה ממוקמת 2 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית מראש לואו.
מצוק שופן הוא האוכף המקשר בין ליונז ראמפ לבין ראש לואו.
מגדל מרטלו ממוקם 4 קילומטרים צפונית - צפון-מערבית מליונז ראמפ.
לשון היבשה מופתה לראשונה בשנת 1937 על ידי צוות ספינת המחקר דיסקברי II (Discovery II).
שמה של לשון היבשה ניתן לה בשנת 1937, על ידי צוות הדיסקברי II.
זהו שם תיאורי: משמעות Lions באנגלית היא אריה וצורת האוכף מזכירה אריה שוכב.
לשון היבשה הוגדרה כאזור ציפורים בעל חשיבות (IBA) על ידי ארגון BirdLife International מכיוון שבלשון היבשה מצויה מושבת רבייה גדולה של פינגוויני אדלי, ובה, נכון לשנת 1980, כ-12,000 זוגות פינגוויני אדלי.
בנוסף, מקננות באזור ציפורים אחרות ובהן פינגוויני ג'נטו ופינגוויני רצועת-הסנטר, יסעורים ענקיים דרומיים, יסעורי הכף, יסעורוני וילסון, יסעורים שחורי - בטן, כיאוניסים לבנים, חמסנים דרומיים, חמסנים חומים, שחפי הקלפ, ושחפיות אנטארקטיות.
וכן האתר הוא אתר רבייה עבור פילי ים דרומיים, דובי ים אנטארקטיים וכלבי ים ודל, ובאתר חזזיות ייחודיות.
בשל כך הוגדר האתר כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד 151 (ASPA 151).
"ליום הזה חיכיתי" הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית מאיה אברהם.
את האלבום הוציאה ב-23 באוגוסט 2015 לאור חברת התקליטים "הפיל".
בין הסינגלים שפורסמו מתוכו נמנה "עד שיבוא אוקטובר", שהגיע למקום ה-33 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'; "ליום הזה חיכיתי", דואט עם איתי לוי ו"ענני" בהשתתפות שי גבסו.
ליוטניצה (בבולגרית: лютеница) הוא ממרח בולגרי אדום מתוק או חריף הנפוץ במדינות חבל הבלקן.
הממרח מורכב מעגבניות, פלפלים, חצילים, גזר, שום, מלח, סוכר ושמן, שאותם מערבבים יחדיו ומבשלים.
נהוג להגיש את הממרח כשהוא חם או קר כמתאבן או כליווי למנה עיקרית.
ליולמוס פביאנס (שם מדעי: Liolaemus fabiani) היא מין לטאה מהמשפחה ליולמיים, החיה בטבע בצ'ילה ומצויה בסכנת הכחדה בטבע.
לטאה זו ייחודית ואנדמית לשטחי מדבר המלח "Salar de Atacama" שבאנטופגסטה, צ'ילה והיא חיה במדבר אטקמה היבש.
הלטאה תוארה בשנת 1983 בידי החוקרים: José L.
Yáñez ו-Herman Núñez in על פי דגימה שנאספה בגובה 2,450 מטרים סמוך לסן פדרו דה אטקמה ומצויה כיום במוזיאון הטבע הלאומי של צ'ילה .
השם הספציפי של הלטאה קרוי להוקרת האקולוג הצ'ילינאי פביאן מ.
אורך הלטאה הוא כ-12 עד 16 ס"מ, כאשר הזנב מהווה מחצית ממנו.
צבעה אפרפר עם נקודות וכתמים אדומים עד שחורים-לבנים.
היא בעלת ראש משולש ובעלת קשקשים גב חלקים ומשולשים.
הגפיים ארוכות וחזקות והזנב ארוך.
לטאה זו משריצה צאצאים חיים.
הלטאה חיה בטבע רק במדבר אטקמה בגבהים של: 2,300 עד 3,000 מטרים מעל פני הים.
היא מצויה סמוך למקווי מים מלוחים ונצפתה שוחה אחרי טרף.
מזונה העיקרי הוא יתושים, זבובים וחרקים אחרים שהיא לוכדת בזריזות.
ליוורמור השקעות היא חברת השקעות והחזקות בשליטת איש העסקים הישראלי נעם לניר.
"ליוורמור השקעות" היא חברה ציבורית שמניותיה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון תחת הסימול LIV.
החברה נוסדה במקור בשנת 1998 כחברת הימורים מקוונים בשם "אמפייר ליין" לאחר מכירת פעילות זו ב-2006 הפכה לחברת השקעות ושמה שונה.
פעילות החברה מתבצעת מקפריסין ושם גם היא רשומה לצורכי מס.
החברה נוסדה בשנת 1998 בשם "אמפייר אונליין" על ידי נעם לניר יחד עם חברו מהשירות הצבאי, ארנון כץ.
כץ היה בשנות ה-90 מחלוצי תעשיית האינטרנט בישראל; הוא היה שותף להקמת אחד הפורטלים הראשונים בישראל "נטקינג" והיה בין הראשונים שפיתחו מטבע מקוון.
ההכנסות של "אמפייר אונליין" נבעו מהסכמי חלוקת הכנסות שהיו לה עם אתרים אלה.
היא עסקה בפעילות שיווק שכללה שותפות עם אתרי אינטרנט אחרים שהפנו גולשים לאתרי ההימורים תמורת עמלה, רכישה של מאות שמות מתחם דומים שהפנו גולשים לאתרים והפעלה של סוכני שיווק שהיו פעילים בפורומים ובטוקבקים.
בנוסף פרסמה את הפעילות שלה דרך שלטי חוצות ומודעות פרסום מחוץ לרשת האינטרנט.
היא העסיקה 60 עובדים בלבד, הייתה רווחית מיום הקמתה ואת שנת 2004 היא סיימה עם הכנסות של 65 מיליון דולר ורווח של 38 מיליון דולר.
ביוני 2005 השלימה הנפקת מניות בבורסת AIM, בורסת משנה לחברות הזנק של הבורסה לניירות ערך בלונדון, על פי שווי שוק של 925 מיליון דולר.
בהנפקה גיוסו 225 מיליון דולר, מהם כ-175 מיליון דולר היו הצעת מכר של בעלי המניות הקיימים, ו-50 מיליון דולר זרמו לקופת החברה.
המשבר בחברה ומכירת פעילות ההימורים
במהלך ההנפקה מימשו המייסדים והמשקיעים הראשונים בחברה, כל אחד, מניות בשווי עשרות מיליוני דולרים, שבמקביל המשיכו להחזיק במעל ל-60% ממניות החברה.
בספטמבר 2005 התקבלה הצעה לרכוש את החברה תמורת שווי שוק של 1.44 מיליארד דולר.
באוקטובר 2005 הודיעה PartyGaming על הפסקת השותפות עם "אמפייר אונליין", מניות החברה איבדו כשלושה רבעים מערכן והיא תבעה את PartyGaming בגין ביטול חוזה שיתוף הפעולה בין השתיים ועל הנזקים שגרמה לה.
חודשיים אחר כך הגיעו הצדדים לפשרה.
PartyGaming שילמה ל"אמפייר אונליין" רבע מיליארד דולר, שבתמורה בוטלה התביעה והיא העבירה את האתרים המשותפים לרשותה של PartyGaming.
למרות המשבר החברה סיימה את שנת 2006 עם רווח של כ-50 מיליון דולר.
באוקטובר 2006 אושרבארצות הברית חוק האוסר הימורים מקוונים.
הדבר פגע קשה בחברה ש-65% מהכנסותיה היו ממהמרים בארצות הברית.
בדצמבר 2006 מכרה את פעילותה
ל-PartyGaming תמורת 48 מיליון דולר בלבד.
במקביל רכש נעם לניר את המניות של ארנון כץ ומניות נוספות ועלה להחזקה של כ-45% ממניות החברה.
קבוצת המשקיעים הישראלים בחברה פרקו את השותפות שהחזיקה במניות החברה, חילקו ביניהם את המניות שהחזיקו, כך שמי שרצה יכל את חלקו.
לאחר מהלך זה היה נעם לניר לבעל השליטה בחברה.
לאחר מכירת פעילות ההימורים, בפברואר 2007 שונה שם החברה ל"ליוורמור השקעות" והיא החלה להשתמש במזומנים שברשותה לבצע השקעות שונות.
בין השאר התעניינה ברכישת מניות העיתון "מעריב".
ביולי 2007 ביצעה את ההשקעה המשמעותית הראשונה שלה, שרכשה בעיר ברן שבשווייץ שטחי משרדים ומגרש סמוך לבניית מגדל מגורים.
באוקטובר 2007 רכשה 15% ממניות חברת הטלוויזיה בלוויין הרומנית "Boom", שהוקמה על ידי משקיעים ישראלים.
בדצמבר 2007 רכשה כ-20% ממניות חברת "אטלס נכסים", שעסקה בהשקעות בנדל"ן במזרח אירופה, אולם מכרה את המניות שנתיים וחצי אחר כך בהפסד של 24 מיליון דולר.
גם חברת הלוויין הרומנית "Boom" כשלה ונסגרה.
בנובמבר 2012 רכשה "ליוורמור" מניות של חברת התוכנה הישראלית בבילון, בה רכש לניר את השליטה באופן פרטי ב-2007.
לאחר כישלון השקעות הנדל"ן של החברה, היא החלה להתמקד בהשקעות באג"ח מגובות נכסים (CDO - Collateralized debt obligation) ושוק האשראי המאוגח (Collateralized loan obligation - CLO).
ליוון פאוול היה בעל מטעים, סוחר, קצין בצבא הקונטיננטלי ופוליטיקאי, איש המפלגה הפדרליסטית, אשר כיהן בכמה כהונות בבית הנבחרים של וירג'יניה, היה ציר בוועידת האשרור של וירג'יניה כנציג מחוז לאודון, וכן כיהן כהונה אחת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה־17 של וירג'יניה.
ליוון פאוול נולד ב-1737 סמוך להיימרקט שבמחוז פרינס ויליאם במושבת וירג'יניה.
אמו הייתה אלינור פייטון, בתו של בעל המטעים ונציג האספה הקולוניאלית ולנטיין פייטון, ואביו היה ויליאם פאוול, קברניט ספינה ובעל מטעים.
אביו עסק במסחר ימי לאורך החוף, עבר ממחוז סומרסט שבמרילנד לדמפריס בערך בשנת 1734, והשקיע גם בקרקעות במחוזות פרינס ויליאם ולאודון.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שימש כספק בשר לכוחות הפטריוטיים.
שני ההורים השתייכו ל'משפחות הראשונות של וירג'יניה'.
בהתאם למעמדו, קיבל ליוון חינוך פרטי.
פאוול נישא לשרה 'סאלי' הריסון (1742–1812), בתו של בעל המטעים בר הריסון, שגם הוא שירת במלחמת העצמאות.
לבני הזוג נולדו מספר ילדים, בהם ויליאם הריסון פאוול וליוון פאוול הבן, שנותר נטע אדמות במחוז לאודון.
בניהם בר פאוול, ו נעשו עורכי דין והלכו בדרכו הפוליטית של אביהם.
קאת'ברט פאוול אף כיהן כראש עיריית אלכסנדריה וכחבר קונגרס.
פאוול החל את דרכו הציבורית כסגן השריף של מחוז פרינס ויליאם תחת פיקוח דודו, הקולונל הנרי פייטון.
עם זאת, עיקר פרנסתו הייתה מנטיעת אדמות.
בשנת 1763 רכש 500 אקר במחוז לאודון שזה עתה נוסד ועבר לשם עם אשתו.
הוא בנה בית שכינה 'The Shades' והקים את טחנת הקמח הראשונה באזור.
עם השנים הפעיל חמש אחוזות חקלאיות בשטח כולל של כ־1,800 אקר, שעובדו בידי עבדים.
בשנת 1787 החזיק 22 עבדים, 18 סוסים, 24 ראשי בקר ומרכבה דו־גלגלית.
בשנת 1810, שנת מותו, החזיק הוא או בנו 13 עבדים.
בנוסף ניהל חנות ורכש טחנה נוספת בשם 'Sally Mill', על שם אשתו.
בשנת 1774 היה חבר בוועדת הביטחון של מחוז לאודון.
בשנים 1774 או 1775 קיבל דרגת מייג'ור ביחידת מיניטמנים של המחוז, שפעלה בדרום־מזרח וירג'יניה נגד כוחות הלורד דאנמור, ובהמשך שולבה בצבא הקונטיננטלי.
בינואר 1777 קודם בידי ג'ורג' וושינגטון לדרגת לוטננט קולונל ברגימנט הקונטיננטלי ה־16. הוא השתתף בקרבות לונג איילנד, ברנדיוויין ומונמות'.
תנאי החורף הקשים בוואלי פורג' פגעו בבריאותו והוא נאלץ להתפטר ב־1778, אך לימים העניקה לו אספת וירג'יניה מענק קרקע מלא על שירותו.
שלושה מאחיו שירתו אף הם בצבא הקונטיננטלי בתפקידים שונים.
פאוול נחשב לפדרליסט הבולט ביותר במחוז לאודון משנות ה-80 של המאה ה-18 ועד ראשית המאה ה־19. בשנת 1779 נבחר לראשונה לבית הנבחרים של וירג'יניה.
בהמשך כיהן במספר מושבים, בין היתר בשנים 1787, 1788 ו־1791. בשנת 1788 נבחר גם כציר לוועידת האשרור של חוקת ארצות הברית בווירג'יניה.
פאוול היה ממייסדי העיירות מידלבורג ומטילדוויל במחוז לאודון.
הוא סירב שהעיירה מידלבורג תיקרא על שמו, ולכן נקראה לבסוף 'Middleburg'.
פאוול היה גם ממייסדי המפלגה הפדרליסטית במחוז.
בבחירות לנשיאות בשנת 1796 היה האלקטור היחיד מווירג'יניה שהצביע בעד ג'ון אדמס ולא בעד תומאס ג'פרסון.
בשנים 1799–1801 כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בקונגרס השישי.
פאוול נפטר ב-23 באוגוסט 1810 בעת שביקר במעיינות מרפא בבדפורד שבפנסילבניה, ונקבר שם בבית העלמין הפרסביטריאני הישן.
אלמנתו חיה עוד שנתיים לאחר מותו.
בית הולדתו, הידוע כיום כבית פאוול–אלן, נרשם בשנת 1976 במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים.
ליופלמיים היא משפחה בסדרת חסרי הזנב.
השתייכות זו מלמדת על היותה של משפחת ליופלמיים קדומה יחסית.
כיום, תחת המשפחה קיים סוג אחד, ובו מסווגים ארבעה מינים.
תפוצת המשפחה היא בניו זילנד בלבד.
המאפיינים הייחודיים למשפחה הם מספר החוליות הגדול (תשע), ושרירים מיוחדים המאפשרים כשכוש בזנב.
הם בעלי מאפיינים פרימיטיביים, בהם חוליות דו-קעורות, קשתות הגב והגחון עדיין סחוסיות, ויש להם שני שרירי זנב.
משפחת האסקפיים (הנמצאת רק בצפון אמריקה) חולקת את אותם מאפיינים ייחודיים, עובדה שגרמה לכך שפעמים רבות הוצע קשר אפשרי בין שתי המשפחות, והוצע אף לסווגן תחת משפחה אחת.
בדומה לאסקפיים, הליופלמיים קטנים מאוד, שכן גודלם הממוצע הוא 5 סנטימטרים בלבד.
הביצים מוטלות, מופרות, ולאחר שהראשנים בוקעים הם שוכנים על גב אביהם.
לפיכך, הם אינם צריכים מים עומדים או זורמים.
תוחלת החיים שלהם ארוכה יחסית לגודלם, והם עשויים לחיות למעלה מ-30 שנים.
בנוסף, בעבר היו קיימים 3 מינים נוספים, שנכחדו במהלך 1,000 השנים האחרונות:
לְיוֹנֵל אַנדְרֶס "לֵאוֹ" מֶסִי קוּצִ'יטִינִי (או לִיאוֹנֵל; בספרדית: Lionel Andrés "Leo" Messi Cuccittini ; נולד ב־24 ביוני 1987) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדות החלוץ והקשר ההתקפי במועדון האמריקאי אינטר מיאמי ובנבחרת ארגנטינה, בהם הוא משמש כקפטן.
מכונה "הפרעוש" (בספרדית: "La Pulga"), בשל זריזותו וקומתו הנמוכה.
הוא זכה בשמונה כדורי זהב ושש פעמים בתואר נעלי זהב, ונבחר גם לנבחרת כל הזמנים של כדור הזהב.
מסי נחשב על ידי רבים לשחקן הכדורגל הגדול בכל הזמנים.
עד שעזב ב־2021, בילה את כל הקריירה המקצוענית שלו במועדון הקטלוני ברצלונה, עימה זכה ב־35 תארים, כולל עשר זכיות בלה ליגה, שבע זכיות בגביע המלך הספרדי וארבע זכיות בליגת האלופות.
ככובש פורה ופליימייקר יצירתי, מסי מחזיק בשיאי שערים ובישולים רבים, הוא מלך השערים בכל הזמנים של הלה ליגה (474) ומלך השערים בהיסטוריה של נבחרות אמריקה הדרומית (112).
מסי הבקיע 875 שערים בקריירת הבוגרים שלו, הוא סגן מלך השערים בכל הזמנים לפי הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל.
הוא מלך השערים עבור מועדון בודד (672) ומלך השערים של נבחרת ארגנטינה.
הישגיו האישיים והקבוצתיים של מסי קיבעו את מעמדו כאחד מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים, ולדעת רבים גם כטוב בהיסטוריה.
מסי נולד וגדל ברוסאריו, שם החל לשחק בילדותו במחלקות הנוער של ניואל'ס אולד בויס.
בשנת 2000, בגיל 13, עבר לספרד והוחתם בברצלונה, באוקטובר 2004 שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת בגיל 17 בלבד.
בשלוש השנים הבאות הוא ביסס את מעמדו כשחקן אינטגרלי עבור המועדון, ואף זכה בשתי אליפויות ספרד ואליפות אירופה.
בהמשך שנת 2009 זכה בכדור הזהב בגיל 22 בלבד, והוא הוסיף וזכה בפרס בשלוש העונות הבאות והפך לשיאן הזכיות בו ולכדורגלן הראשון שזכה בו ארבע פעמים ברציפות.
בעונת 2011/2012, הוא כבש 50 שערי ליגה ו־73 שערים בכל המסגרות עבור ברצלונה, שיא אירופי של כל הזמנים.
במהלך שנת 2012, כבש 91 שערים ב־69 הופעות במדי ברצלונה וארגנטינה, דבר שהוכר על ידי גינס כשיא עולמי.
ב־2015 זכה מסי בכדור הזהב בפעם החמישית לאחר עונת טרבל נוספת בה שבר את שיא השערים של הלה ליגה, שהחזיק מעמד 60 שנה.
מסי הפך לקפטן הקבוצה ב־2018, וזכה בכדור הזהב השישי ונעל הזהב השישית שלו בסיום אותה עונה.
ב־2021, לאחר שנות שפל בברצלונה, עזב מסי את ברצלונה שלא יכלה להכיל את חוזהו מבחינה כלכלית, וחתם במועדון הצרפתי פריז סן-ז'רמן, עימה זכה באליפות צרפת בעונת .
ב-2023 חתם במועדון אינטר מיאמי.
כשחקן נבחרת ארגנטינה, מסי הוא מלך השערים (106) ושיאן ההופעות (180) בכל הזמנים.
ברמת הנוער, מסי זכה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב־2005, בטורניר בו היה השחקן והכובש המצטיין, ומדליית זהב אולימפית באולימפיאדת בייג'ינג.
סגנון המשחק שלו, מכדרר שמאלי ונמוך קומה, גרר השוואות לבן ארצו דייגו מראדונה, שהכריז אז על מסי כיורשו.
כקפטן הנבחרת החל מ־2011, הוביל מסי את נבחרתו לשלושה גמרים רצופים: גמר מונדיאל 2014, גמר קופה אמריקה 2015 וגמר קופה אמריקה 2016, אך היא הפסידה בכולם.
לאחר ההפסד האחרון פרש מהנבחרת, אך חזר לאחר זמן קצר בעקבות לחץ כבד בארגנטינה.
הוא הוביל את ארגנטינה להעפלה למונדיאל 2018, מקום שלישי בקופה אמריקה 2019, זכייה בקופה אמריקה 2021, בה נבחר לשחקן המצטיין והיה מלך השערים והבישולים.
בשנת 2022 הוביל את נבחרתו לזכייה בפיינליסימה ובמונדיאל 2022, בו נבחר לשחקן המצטיין וזכה בנעל הכסף, עם שבעה שערים.
מסי נולד בעיר רוסאריו שבארגנטינה.
למשפחה שורשים איטלקיים – אנג'לו מסי, מאבות המשפחה, היגר מרקנאטי שבמארקה לארגנטינה ב-1883. כבר בגיל 5 החל לשחק כדורגל והצטרף לקבוצת גראנדולי שאימן אביו.
בגיל 7 עבר מסי לאחת מקבוצות הילדים של ניואל'ס אולד בויס, אחת משתי הקבוצות הבכירות של העיר רוסאריו (לצד רוסאריו סנטרל).
בגיל 11 אובחן מסי כסובל מהפרעת גדילה והחל לעבור טיפול יקר בהורמון גדילה, בעלות 900 דולר לחודש.
במשך שנתיים הסתדרה המשפחה עם מימון הטיפול, בעזרת ביטוחים רפואיים ועזרה של ניואלס, אך בשלב מסוים הופסקה התמיכה ומשפחתו של מסי נאלצה לחפש פתרון חדש.
מסי עבר לברצלונה והחל בקבוצת נערים ב' של המועדון.
תחילת דרכו של מסי במועדון כללה מספר בעיות, שהעיקרית שבהן הייתה אי-הסדר בין התאחדות הכדורגל הספרדית לארגנטינאית, שמנע ממנו לשחק במשחקי ליגה, ולכן הוא מיעט לשחק בעונתו הראשונה במועדון.
רק ב-17 בפברואר 2002 הגיעו האישורים מפיפ"א שאפשרו למסי להתחיל לשחק במשחקים הרשמיים.
חודש מאוחר יותר השתתף מסי עם הקבוצה בטורניר משמעותי ראשון, גביע מאסטרלי שנערך באיטליה, בו מסי היה המצטיין ועזר לקבוצה לזכות בגביע.
בעונה הבאה, עונת 2002/2003, עלה מסי לנערים א', שם הבקיע 36 שערים ב-30 משחקי ליגה, והוא עלה לקבוצת הנוער לקראת סוף העונה.
בקיץ של 2003, בגלל אילוצים כלכליים, היה מסי קרוב לשחרור מהמועדון, אך המאמנים במערכת הנוער של המועדון תמכו ודחפו לכך שמסי כן יישאר.
שחקנים אחרים כדוגמת ססק פברגאס עזבו את המועדון באותו קיץ.
בעונה שהגיעה לאחר מכן, 2003/2004, התקדם מסי בין 5 דרגים שונים בברצלונה, דרך ברצלונה ג' ועד ברצלונה אתלטיק, קבוצת המשנה של המועדון; מעבר כה מהיר בין הדרגים הוא שיא של המועדון.
בנוער א' הבקיע מסי 37 שערים ב-30 משחקים, בברצלונה ג' 5 שערים ב-10 משחקים, ובברצלונה ב' 6 שערים ב-22 משחקים.
ב-16 בנובמבר 2003, בגיל 16 ו-145 ימים, ערך מסי את הופעת הבכורה הלא-רשמית בקבוצה הבוגרת במשחק ידידות נגד פורטו.
בעונת 2004/2005, בעודו שחקן בסגל קבוצת המשנה, ערך את הופעת הבכורה הרשמית: ב-16 באוקטובר 2004 הכניס פרנק רייקארד, מאמן הקבוצה הבוגרת, את מסי כמחליף בדרבי של ברצלונה מול אספניול.
בכך שבר את השיא לשחקן הצעיר ביותר שמשחק במשחק רשמי של המועדון, עד שהשיא נשבר על ידי בויאן קרקיץ' ב-2007. מסי הבקיע נגד אלבסטה ב-1 במאי 2005 מבישול של רונאלדיניו, ובגיל 17 ו-10 חודשים היה לצעיר ביותר שמבקיע במדי הקבוצה, עד שפעם נוספת שבר קרקיץ' את השיא הזה.
רייקארד תפקד את מסי בעמדת הקיצוני הימני, לרוב על חשבונו של לודוביק ז'ולי הצרפתי.
מסי שותף עד סיום העונה ב-7 משחקי ליגה ובמשחק אחד בליגת האלופות, במחזור האחרון של שלב הבתים נגד שחטאר דונצק.
מסי צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של ברצלונה בעונת , בלבשו את החולצה שמספרהּ 19, ובמהלך הקיץ חתם לראשונה על חוזה מקצועני.
בעת רישומו בסגל היה נתון בתהליך קבלת אזרחות ספרדית.
בסגל היו רשומים 3 זרים נוספים, ומשום כך נשמעה תרעומת מצידן של קבוצות מסוימות בליגה כשהבולטת ביניהן הייתה אלאבס, היריבה הראשונה של ברצלונה לעונה זו בליגה, שהגישה תלונה להתאחדות הכדורגל הספרדית.
ב-16 בספטמבר חתם על חוזה מעודכן, עם שכר משופר והארכה עד שנת 2014. ב-26 בספטמבר קיבל אזרחות ספרדית, וכך היה יכול להחשב, על פי תקנון התאחדות הכדורגל הספרדית, שחקן מקומי ולא זר.
זמן קצר לאחר מכן, שיחק מסי לראשונה במשחק בית בליגת האלופות, נגד קבוצת אודינזה האיטלקית.
עם החלפתו בדקה ה-70 של המשחק, נעמד הקהל באצטדיון קאמפ נואו והריע לו.
מסי פיתח קשר הדוק עם רונאלדיניו, וביחד עם חלוץ הקבוצה, סמואל אטו, יצרו השלושה משולש התקפי מרשים, אשר זכה לכינוי R.E.M, ראשי תיבות של שמות משפחתם של שלושת השחקנים: Ronaldinho, Eto, Messi, כשם להקת הרוק "אר.אי.אם.".
ב-2 בנובמבר כבש מסי את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון הביתי 0–5 על פנאתינאיקוס.
ב-19 בנובמבר, עת שיחק לראשונה במשחק קלאסיקו נגד ריאל מדריד, באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, בישל מסי שער לאטו, והיה חלק מניצחון 3–0. משחק הזכור בזכות תשואות הקהל המדרידאי לרונאלדיניו.
בדצמבר העניק העיתון האיטלקי "טוטוספורט" את פרס נער הזהב למסי, פרס המוענק לשחקן הצעיר הטוב באירופה.
ב-29 בינואר 2006 נכנס מסי כמחליף במשחק נגד מיורקה, ולאחר כעשר דקות בלבד, כבש את הצמד הראשון בקריירה שלו וכך סייע לקבוצתו לנצח 3–0. במשחק הראשון של שמינית גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, אשר נערך באצטדיון סטמפורד ברידג', קצר מסי שבחים על הופעתו.
במשחק הגומלין, קרע מסי את שריר הירך הימנית, ונעדר עד תום עונה זו.
עד פציעה זו, השכיל מסי לכבוש שישה שערי ליגה ב-17 משחקים, וכן שער אחד בשש הופעות בליגת האלופות.
ברצלונה המשיכה וזכתה הן באליפות הליגה והן בליגת האלופות, בפעם השנייה בתולדותיה, אחרי ניצחון 2–1 במשחק הגמר על ארסנל.
בעונת 2006/2007, ביסס מסי את מעמדו כשחקן הרכב בקבוצה, וכבש שערים הן בשחקו במסגרת משחקי הליגה הספרדית, נגד סלטה ויגו, אוסאסונה וסביליה, והן במסגרת משחקי ליגת האלופות, נגד ורדר ברמן הגרמנית.
ב-12 בנובמבר 2006 שבר את עצם המסרק החמישית בכף רגלו השמאלית, ונאלץ לעבור ניתוח.
פציעה זו אילצה אותו להיעדר מהמגרשים למשך כשלושה חודשים.
במשחק הקלאסיקו שנערך ב-11 במרץ כבש מסי שלושער ראשון בקריירה, שכלל כיבוש שער דרמטי בתוספת הזמן של המשחק.
בכבשו שער זה, חילץ מסי את קבוצתו מהפסד, וקבע את תוצאת המשחק הסופית: 3-3. ברצלונה שיחקה בעשרה שחקנים במשך רוב דקות המשחק, עובדה שהעצימה את הישגו של מסי.
תקופתו של מסי לאחר הפציעה הייתה מוצלחת אף יותר מזו שלפניה, ובה מסי כבש 11 שערים ב-13 משחקי הליגה האחרונים של העונה.
ב-17 באפריל, בחצי גמר גביע המלך נגד חטאפה, הבקיע מסי צמד שערים.
כשהשער השני שכבש, עורר את תשומת לבהּ של התקשורת העולמית, בזכות דמיונו לשערו של דייגו מראדונה, ברבע גמר מונדיאל 1986, אשר נערך נגד – שניהם החלו את המהלך במחצית המגרש, עברו שישה שחקנים, חדרו לרחבה וכבשו מנקודה דומה.
במסגרת ההשוואות של מהלך זה למהלכו של מראדונה, כונה מסי "מסידונה" (הלחם של "מסי" ו"מראדונה").
ברצלונה הייתה במחזורי הסיום במאבק צמוד עם ריאל מדריד על האליפות.
במחזור הליגה ה-35, כבש מסי צמד שערים, עת הביסה ברצלונה 0–6 את אתלטיקו מדריד.
במחזור לפני האחרון, בדרבי נגד אספניול, הבקיע מסי.
אולם אחד מהם לא היה חוקי, משום שנכבש באמצעות ידו, ואמור היה להיפסל.
למרות זאת, אושר השער על ידי השופט, שלא הבחין במתרחש, ובחר להתעלם ממחאות שחקני אספניול.
בעקבות כיבוש שער זה, הושווה מסי פעם נוספת למראדונה, בהזכירו את שערו הידוע לשמצה: "שער יד האלוהים", אותו כבש מראדונה ברבע גמר מונדיאל 1986, שנערך במקסיקו.
משחק זה הסתיים לבסוף בתוצאה 2–2. למרות ניצחון במחזור האחרון וצמד נוסף של מסי, הפעם לרשתה של ז'ימנסטיק טרגונה, ברצלונה כשלה במשימתה לזכות באליפות הליגה הספרדית, בסיימה עונה זו כסגניתהּ של ריאל מדריד.
יתר על כן, היא כשלה להעפיל לגמר גביע המלך לאחר שהפסידה בגומלין 0–4 לחטאפה, ומליגת האלופות הודחה בשמינית הגמר על ידי ליברפול.
בקיץ 2007 צורף לסגל הקבוצה החלוץ הצרפתי תיירי הנרי.
צירופו העלה בקרב התקשורת את הציפיות מברצלונה, שהעניקה לרביעיית שחקני ההתקפה של הקבוצה את הכינוי "ארבעת המופלאים".
עם זאת התקשתה הקבוצה בליגה ואיבדה נקודות רבות כבר משלבי הפתיחה.
בחודש ספטמבר הבקיע מסי 8 שערים בשישה משחקים רצופים, כשבין היתר הבקיע צמדים במשחקים נגד סביליה, ריאל סרגוסה ושטוטגרט.
לקראת סיום 2007 זכה מסי בפרס בראבו, המוענק מדי שנה לשחקנים מצטיינים, עד גיל 21. כבר באותה תקופה, בגיל 20, נחשב לאחד השחקנים הטובים בעולם, וזה התבטא בהיבחרו למקום השני בפרס כדורגלן השנה בעולם הנערך והמוענק על ידי פיפ"א, כמו גם למקום השלישי בפרס כדור הזהב.
שני פרסים אלו הם הפרסים האינדיבידואליים הנחשקים ביותר בעולם הכדורגל, והם מתבססים על דירוג של שחקנים, מאמנים ועיתונאי כדורגל מרחבי העולם.
בדצמבר קרע מסי את שריר הירך ונעדר למשך חודש וחצי.
בפברואר 2008, במשחק מול ולנסיה, ציין מסי 100 משחקים רשמיים במדי ברצלונה.
לרוע המזל, ימים ספורים לאחר מכן נפצע פעם נוספת בשריר הירך, בשמינית גמר ליגת האלופות נגד סלטיק.
בשל הפציעה נעדר מרבע הגמר וחזר לכשירות בחצי הגמר נגד מנצ'סטר יונייטד האנגלית, שהדיחה את ברצלונה בתוצאה המצטברת 1–0. כך סיימה ברצלונה עונה זו ללא זכייה בתואר כלשהו, לאחר שגם במסגרת משחקי הליגה הספרדית סיימה במקום השלישי, אחרי ריאל מדריד וויאריאל, מה שהביא לעזיבתו של המאמן רייקארד.
במישור האישי המשיך מסי להצטיין באותה עונה.
במסגרת הליגה הבקיע 10 שערים ובישל 12 נוספים ב-28 הופעות, ובמסגרת ליגת האלופות הבקיע 6 שערים נוספים.
2008/2009 – טרבל ראשון בהיסטוריה הספרדית
ז'וזפ גוארדיולה, קפטן העבר של ברצלונה, מונה במקומו של רייקארד כמאמן הקבוצה.
עם עזיבתו של רונאלדיניו את ברצלונה בקיץ, קיבל מסי את מספר החולצה של רונאלדיניו – 10. הוא המשיך לשחק באגף ימין של ההתקפה, לצדם של אטו והנרי.
ב-27 בספטמבר 2008, בדרבי נגד אספניול, הבקיע מסי בעיטת עונשין מכריעה בתוספת הזמן של המשחק כדי להביא לברצלונה ניצחון 2–1. מספר ימים לאחר מכן, במשחק החוץ נגד שחטאר דונצק האוקראינית בליגת האלופות, הבקיע מסי צמד שערים בדקות האחרונות של המשחק.
צמד זה חולל מהפך דרמטי, שחילץ את ברצלונה מפיגור 0–1 לניצחון 2–1. בקלאסיקו שנערך ב-13 בדצמבר ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 0–2, במהלכו כבש מסי את השער השני לזכות קבוצתו.
היה זה ניצחונה הראשון של קבוצתו על ריאל מדריד מזה חמישה משחקים.
מסי הגיע למקום השני הן בתואר כדורגלן השנה באירופה והן בתואר כדורגלן השנה בעולם לשנת 2008, אחרי כריסטיאנו רונאלדו.
ב-6 בינואר 2009, במסגרת שמינית גמר גביע המלך, הבקיע מסי שלושער בניצחון ברצלונה 3–1 על אתלטיקו מדריד בביתה, השלושער הראשון שהבקיע במדי ברצלונה מחוץ לקאמפ נואו.
ב-1 בפברואר נכנס מסי כמחליף במשחק מול ראסינג סנטנדר באל סרדינרו, כשברצלונה בפיגור 0–1 ואחד משחקניה הורחק בכרטיס אדום.
לאחר הכנסו, כבש צמד שערים וקבע מהפך עבור קבוצתו, שניצחה לבסוף 1–2. השער השני שכבש, היה השער ה-5,000 של ברצלונה בליגה הספרדית.
ב-8 באפריל, במסגרת רבע גמר ליגת האלופות, הבקיע מסי צמד לרשתה של באיירן מינכן הגרמנית ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי הגמר.
ב-2 במאי לקח מסי חלק באחד ממשחקי הקלאסיקו הגדולים של ברצלונה.
במשחק זה, הביסה ברצלונה 2–6 את ריאל מדריד, כשמסי כובש שני שערים ומבשל אחד נוסף לתיירי הנרי.
מאמן ברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה, הסיט את מסי מעמדת הקיצוני הימני לעמדת החלוץ המזויף, ואת אטו הציב במקומו של מסי באגף ימין.
צעד טקטי זה הפתיע את ריאל מדריד והיה משמעותי בניצחון.
ארבעה ימים לאחר מכן, בגומלין חצי גמר ליגת האלופות מול צ'לסי בסטמפורד ברידג', כשברצלונה בפיגור 0–1, בישל לאנדרס אינייסטה שער בתוספת הזמן.
השער השווה את התוצאה לתיקו 1–1, ובזכות חוק שערי חוץ הבטיח לברצלונה העפלה לגמר.
ב-13 במאי, בגמר גביע המלך, הביסה ברצלונה את אתלטיק בילבאו 4–1 וכך זכתה בגביע.
במהלך משחק זה כבש מסי שער אחד ובישל אחד נוסף.
שלושה ימים לאחר מכן הבטיחה ברצלונה את הזכייה באליפות הליגה.
בגמר ליגת האלופות, כבש מסי את השער השני לזכות קבוצתו, בניצחון 2–0 על מנצ'סטר יונייטד האנגלית.
עם הזכייה בתואר זה, השלימה ברצלונה זכייה בטרבל ראשון בהיסטוריית המועדון בפרט, ובהיסטוריה של קבוצה ספרדית כלשהי בכלל.
באותה עונה, הבקיע מסי בכל המסגרות 38 שערים – 23 מהם בליגה, 9 בליגת האלופות ו-6 בגביע.
נוסף על כך, בישל 18 שערים נוספים לחבריו לקבוצה.
9 שעריו של מסי בליגת האלופות זיכו אותו בתואר מלך השערים של המפעל לעונה זו, כשבנוסף להם בישל 5 שערים במסגרת משחקי מפעל זה.
בקיץ 2009 צורף החלוץ זלאטן איברהימוביץ' לברצלונה במקומו של אטו.
ב-23 באוגוסט, במשחק הגומלין של הסופר קאפ הספרדי נגד אתלטיק בילבאו הבקיע מסי צמד ועזר לקבוצתו לזכות בתואר עם ניצחון מצטבר של 5–1. ב-28 באוגוסט, בהגרלת שלב הבתים בליגת האלופות מסי זכה בתואר חלוץ השנה של אופ"א.
במשחק סופר קאפ האירופי נגד שחטאר דונצק האוקראינית, בישל מסי את שער הניצחון לפדרו במהלך ההארכה, וכך ברצלונה זכתה בתואר.
ב-18 בספטמבר חתם מסי על הארכת החוזה עד 2016, עם סעיף שחרור של 250 מיליון אירו ועם שכר משודרג שהוערך על ידי התקשורת בגובה שבין 10 ל-12 מיליון אירו בשנה.
ב-1 בדצמבר זכה מסי בכדור הזהב, בפעם הראשונה בקריירה שלו.
ב-19 בדצמבר התמודדה ברצלונה נגד אסטודיאנטס לה פלאטה הארגנטינאית במסגרת גמר אליפות העולם לקבוצות.
במהלך ההארכה של המשחק, כבש מסי את שער הניצחון באמצעות חזהו, וכך הבטיח את זכייתה של ברצלונה בטורניר.
עם הזכייה בתואר השלימה ברצלונה זכייה בכל ששת התארים המשמעותיים בכדורגל האירופי במהלך שנה אחת – אליפות הליגה, הגביע המקומי, ליגת האלופות, סופר קאפ מקומי ואירופי ואליפות העולם לקבוצות – הישג יחיד במינו בהיסטוריית הכדורגל.