tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יחסיו הקשים של דמטריוס עם אוכלוסיית הבירה אנטיוכיה לאחר דיכוי קשה של ניסיון מרידה, תרמו אף הם לנפילתה בידי כוחותיו של דיודוטוס, והוא השתלט גם על הפילים שקיבל דמטריוס מידי תלמי.
הניצחון על דמטריוס לא היה מוחלט.
הוא המשיך להחזיק בחלקים שונים של הממלכה כגון הפחות המזרחיות שמעבר לפרת, בעיר הנמל סלאוקיה, בצור, בצידון וכנראה בחלק מקיליקיה.
בשנת 143/144 לפנה"ס השתלט דיודוטוס על עכו- פטולמאיס, ובשנת 142/143 לפנה"ס המליך עצמו דיודוטוס למלך, לקח לעצמו את השם "טריפון", והטביע מטבעות בשם זה.
במהלך תקופת שלטונו כמלך, רצח טריפון את אנטיוכוס השישי.
לפי ההיסטוריון הרומי ליוויוס שחד טריפון את רופאיו של אנטיוכוס לבצע בו ניתוח בלתי-נחוץ, ולהמיתו על שולחן הניתוחים.
הדעות בין החוקרים חלוקות לגבי העיתוי המדויק.
על- פי ההיסטוריון היווני סטראבו (Strabo) יזם טריפון את פעולות שודדי הים הקיליקיים, אשר פעלו באגן המזרחי של הים התיכון, כדי להחליש את כוחו של דמטריוס אשר החזיק בכל רצועת החוף הסורית מסלאוקיה ועד ללבנון.
לטענת ההיסטוריון אומרוד (Omerod) טריפון עודד והגביר את הפעולות, אולם לא יזם אותן.
בין אם יזם או עודד, על פי מקורות אלו, הפך טריפון את המבצר החזק ששכן על רצועת החוף בחבל אנטליה (טורקיה של ימינו), מבצר קוראקסיום (Coracesium), לבסיס לפשיטות פיראטיות כנגד החוף הסורי.
בעידודו ובפיקוחו הכוח הפיראטי גדל.
ביהודה שלט בתקופה זו יונתן הוופסי.
בתחילה הוא תמך בדמטריוס השני ואף נטל חלק פעיל בדיכוי מרידת אנשי אנטיוכיה כנגדו כאשר נענה לבקשת עזרה ושלח חיל משלוח יהודי אשר מנה שלושת אלפים איש אשר נטלו חלק בקרבות הדיכוי.
לאחר השתלטות טריפון על עכו-פטולמאיס, הוא שלח איגרת אל יונתן מטעם אנטיוכוס השישי.
במסמך זה הוא אישר מחדש את תפקידו של יונתן כתפקיד הכהן הגדול, כמו גם את השינויים הטריטוריאליים שהתרחשו בתקופת אלכסנדר באלאס ודמטריוס השני.
בנוסף, ובמישור אישי, כיבד דיודוטוס את יונתן בזכויות השייכות לגינוני המלכות הסלאוקית:.
בעקבות התרחשויות אלו, העביר יונתן את תמיכתו לטריפון.
טריפון מינה את אחיו של יונתן, שמעון התרסי, לשמש סטרטגוס (מושל) של רצועת החוף מסולמה של צור עד נחל מצרים.
למעשה מינוי זה היה עבור שטח שהיה נתון בשליטתו של דמטריוס השני.
על יונתן ושמעון הוטל לכבוש שטח זה על מנת לממש את מינויו של טריפון.
בכך יצר טריפון מצב בו יונתן ושמעון נלחמים כנגד אויביו.
התקדמותה המדינית והצבאית של יהודה החשמונאית, ערערה את שלטונו של טריפון בארץ-ישראל, ולפיכך יצא עד מהרה למסע כדי להשתלט על יהודה.
הוא התקדם עם צבאו לעבר בית שאן אולם העימות הצבאי נמנע.
דיודוטוס טריפון, באמתלא של פיוס והרחבת סמכויות וויתורים, הצליח למשוך את יונתן לעכו, שם שבה אותו וטבח את אלף מלויו.
הוא השתמש ביונתן השבוי כבקלף מיקוח לסחיטת כספים ולאחר מכן, משלא הצליח להשתלט על יהודה, הוציאו להורג (143 לפנה"ס).
שמעון שנותר להנהיג את יהודה חסם את ניסיונו של טריפון לכבוש את יהודה וכרת ברית עם דמטריוס השני מול טריפון.
כך למעשה בוטלה האחיזה של הממלכה הסלאוקית בהנהגתו של טריפון ביהודה (142 לפנה"ס).
בשנת 139 לפנה"ס נשבה דמטריוס בידי הפרתים, ובכך נדמה היה כי בהיעדר מתנגדו העיקרי נסללה דרכו של טריפון להשתלטות על כל הממלכה.
אולם, קלאופטרה תאה (אשתו של דמטריוס השני) קראה לאנטיוכוס השביעי, נישאה לו ומסרה לידיו את השלטון באופן הפגנתי (138-139 לפנה"ס).
צבאו של טריפון שב והעניק תמיכתו למלך מן השושלת המסורתית של בית סלאוקוס - אנטיוכוס.
כבר בשנה הראשונה להופעתו של אנטיוכוס בסוריה איבד טריפון את אנטיוכיה הבירה ואת דמשק.
הוא נסוג והתבצר בדור (דאר).
לאחר הטלת מצור על העיר נמלט לעכו, ממנה יצא בספינה לאותוסיה (מצפון מזרח לטריפולי) ולאחר מכן לאפאמיה שבסוריה.
לאחר שהובס בקרב שם (138 לפנה"ס) נטל גורלו בכפו והתאבד.
דיוגו קאצ'ובה (בפורטוגזית: Diogo Kachuba; נולד ב-16 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בדפורטיבו סן פדרו.
קאצ'ובה התחיל את הקריירה שלו בסנטקרוזנסה מהליגות הנמוכות של ברזיל.
ב-1 ביוני 2011 חתם בקריסיומה מהליגה השנייה.
הוא עבר גם באמריקנו, אמריקה פוטבול קלוב (נאטאל) וגרמיו קטנדוונסה דה פוטבול אך לא זכה לדקות משחק רבות.
בינואר החליט לנסות את מזלו מעבר לים כאשר חתם בהפועל ירושלים.
ב-20 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בירושלים בהפסד 2-1 להכח עמידר רמת גן.
לאחר שעזר לקבוצה במאבקי הירידה, נשאר במועדון גם בסיום העונה.
ב-19 באוגוסט 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בישראל בהפסד 5-2 להפועל ראשון לציון במסגרת גביע הטוטו.
את שער הבכורה שלו בליגה הבקיע בתיקו 1-1 נגד מכבי אחי נצרת.
ב-10 בנובמבר 2014 הבקיע צמד בניצחון 2-4 נגד עירוני טבריה.
בינואר חתם בבני סכנין מליגת העל עד לסיום העונה עם אופציה לשנתיים.
ב-7 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 2-0 נגד מכבי פתח תקווה.
ב-11 באפריל 2015 הבקיע את שני שערי הבכורה שלו ואף בישל את השער השלישי בניצחון 2-3 נגד הפועל כפר סבא.
ב-29 ביוני 2016 חתם בהפועל כפר סבא לעונה אחת.
באוגוסט חתם בהפועל בני לוד.
את עונת פתח כשחקן חופשי, וב-4 בינואר 2019 חתם באורואה מליגת העל הבוליביאנית.
ב-21 בספטמבר 2020, קאצ'ובה חתם בדפורטיבו סן פדרו מליגת העל הגואטמלית.
בדיואן נמצאים 20 שירים שלא נמצאה להם מקבילה מוכרת.
צורתו של דיואן אל-חמדי מרובעת ונמוכה, בשונה מדיואנים מאוחרים יותר המתאפיינים בצורה מלבנית ארוכה.
ז'וזה דיוגו דאלו טיישיירה (בפורטוגזית: José Diogo Dalot Teixeira; נולד ב-18 במרץ 1999) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדות המגן הימני, השמאלי והקשר האחורי במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת פורטוגל.
ב-2008 כשדאלו היה בן 9 בלבד הוא נרשם לקבוצת הילדים של פורטו, הוא התקדם והתפתח ויצא לו לשחק בכל קבוצות הילדים והנוער של פורטו.
ב-2017, העלה אותו לראשונה מאמן פורטו סרג'יו קונססאו לקבוצה הבוגרת, בעונה זו הוא רשם רק 6 הופעות במדי הקבוצה.
במשחקו הראשון בקבוצה הבוגרת של פורטו דאלו רשם 90 דקות בהפסד 1–2 נגד לייקסוס.
ב-6 ביוני 2018 דאלו חתם על חוזה ל-5 עונות במנצ'סטר יונייטד, אשר קנתה אותו מפורטו בסכום של 19 מיליון ליש"ט.
דאלו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-19 בספטמבר 2018 בניצחון החוץ של מנצ'סטר יונייטד 0–3 מול יאנג בויז.
ב-4 באוקטובר 2020 הושאל למילאן לעונה אחת.
דאלו עזר לנבחרת פורטוגל עד גיל 17 לזכות באליפות אירופה 2016, הוא הבקיע פעמיים ב-5 משחקים נגד אזרבייג'ן ונגד ספרד במשחק הגמר.
באותה השנה הוא גם עזר לנבחרת פורטוגל עד גיל 19 להגיע לרבע גמר אליפות אירופה עד גיל 19.
דאלו שיחק בנבחרת פורטוגל באליפות העולם עד גיל 20.
דיוגו סוזה ורדשקה (בפורטוגזית: Diogo Sousa Verdasca; נולד ב-26 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בקבוצה האזרית קאפאז.
ורדשקה החל את קריירת המשחק שלו במחלקות הנוער השונות של פורטו, וב-9 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פורטו ב' בהפסד קבוצתו 1–2 לפורטימוננסה מהליגה הפורטוגלית השנייה.
הוא הבקיע פעמיים בעונת 2015/2016 וסייע לקבוצתו לסיים במקום הראשון בליגה, אך הקבוצה לא הייתה רשאית לעלות לליגת העל הפורטוגלית מפני שבה משחקת קבוצת האם שלה, פורטו.
בפברואר 2016, בעודו בן 19 בלבד, זומן לראשונה לסגל הקבוצה הראשונה למשחק הליגה האירופית בו הפסידה קבוצתו 0–2 לבורוסיה דורטמונד, אך לא שיחק.
ב-17 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים בריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה.
הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-8 בספטמבר 2018, בניצחון קבוצתו 4–0 על ריאל אוביידו.
ב-21 באוגוסט 2019 חתם לשנתיים בבית"ר ירושלים עם אופציה לעונה נוספת, תמורת כ-300 אלף יורו.
ב-1 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד קבוצתו 1–2 להפועל רעננה.
ב-6 באוקטובר 2020 שוחרר מהסגל של בית"ר ירושלים.
ביוני 2021 חתם ורדשקה בקבוצת שלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית.
ב-27 ביולי 2023 חתם במיראנדס מהליגה הספרדית השנייה.
דיוגו רודריגש היה חוקר פורטוגלי של האוקיינוס ההודי, שהפליג באוניה בפיקודו של דום פדרו מסקרנה.
הם הפליגו מזרחה מכף התקווה הטובה בתוואי שהתגלה לכיוון גואה.
על שמו נקרא האי רודריגש, בין 4 ל-9- בפברואר 1528 לאחר שגילה אותו במהלך המסע שלו מגואה דרך קוצ'ין (עזב ב־15 בינואר 1528) לפורטוגל.
בעקבות המסע הוא עלה לדרגה של אביר (cavaleiro).
לאחר מכן הוא חזר לגואה והטביע חותם בתולדות האימפריה הפורטוגזית בתת-היבשת סביב אמצע המאה ה-16.
בראשית המאה ה-16 מונה דיוגו פרננדס פריירה לקברניט ספינת "ספטובל" שהועברה לגואה.
אומרים שהוא ניווט בקשת רחבה ממזרח למדגסקר והגיע לאי רוניון, אותו כינה מיד אילאה דה סנטה אפולוניה (לכבוד אפולוניה הקדושה שיומה היה, 9 בפברואר 1507).
לאחר מכן הוא המשיך מזרחה וגילה את האי מאוריציוס, אותו כינה אילה דו סירנה (שם ספינתו).
משם פרננדס המשיך מזרחה וגילה את האי שכינה בשם אילה דה דייגו פרננדס, דומיגו פריז או דומינגו פריאס (שני האחרונים הם ככל הנראה תעתיקים קרטוגרפיים או קיצורים של 'דיוגו פרננדס').
אומרים שהוא גם עצר למלא מים באיים הראשון והשלישי, לפני שחזר למוזמביק.
באי דיוגו פרננדס ביקר בשנת 1509 דיוגו לופס דה סקיירה והשם 'דום גלופס' (קיצור נוסף שתועתק) מופיע לעיתים במפות.
הוא עבר את שינוי השם האחרון שלו לשם האי רודריגש כמה שנים אחר כך, לאחר שהחוקר פורטוגזי נוסף בשנת 1528, עשה את דרכו חזרה לאורך האוקיינוס ההודי מגואה.
הוא ניווט דרך האיים רוניון, מאוריציוס ורודריגש.
הוא קרא לאיים האלה מסקרנה, על שם מפקדו פדרו מסקרנה, שהיה שם לפני כן בשנת 1512.
דיוגו רודריגש הקים את בסיסו בגואה, למד את השפה המקומית, היה יוזם הבנייה של המבצר בגואה ומושל האי סלסט (לימים חלק מבומבי, מומבאי הנוכחית).
האי הושכר לו מ-1535 עד 1548 לאחר ההסכם בין המשנה למלך הפורטוגלי דום נונו דה קונאה ובאדור שאח הסולטן מגוג'אראט, שמסר את האיים לרשות פורטוגל.
הוא נודע גם בשם מסטרה דייגו בגלל תרומותיו האמנותיות לייפוי העיר סלסט.
כמו כן, יזם את שיקום מצודת דיו.
המצודה נחשבה כבלתי ניתנת לכיבוש ועמדה על תילה במשך יותר מארבע מאות שנים, למרות מספר רב של ניסיונות לכיבושה.
דייגו היה גם הבעלים של החוף שנקרא חוף קולבה בגואה, שהועבר לצאצאי משפחתו כחלק מהרכוש המשפחתי, זהו אותו כפר בו הקים את בית המגורים הענק שלו בשנת 1551.
רודריגש היה מושל רחול בסלט, גואה, העיירה הראשית שהייתה ברשות הפורטוגזים במהלך הכיבוש המוקדם שלהם באזור.
במקום נבנו מבצר וכנסייה, שנחשבת לראשונה באזור סלט.
הכנסייה ברחול הוקמה עד סוף שנת 1565, במקום מקדשים הינדים.
היא נבנתה בבוץ עם גג סכך.
כינו אותה כנסיית האם (Matriz) של כל דרום גואה ונקראה Igreja da Nossa Senhora de Neves.
הארכיבישוף הראשון של גואה, דום גספר חורחה דה לאה פררה בחר את מיקום הכנסייה, ורודריגש היה אחראי על הביצוע עצמו.
חוסה ניקולאו דה פונצ'ה כתב כי דיוגו רודריגש נפטר בקולווה, גואה ונקבר בתוך כנסיית האם (מטריס).
על קברו נכתב: "כאן שוכב דיוגו רודריגש (נקרא) 'או דו פורטה / קפטן מבצר זה, שהרס את המקדשים בשטחים האלה.
הוא נפטר ב-21 באפריל של שנת 1577." המצבה שלו ושרידיו נמצאים עדיין בתוך הכנסייה, בסמוך למזבח איגרג'ה דה נוסה סנהורה דה נבס משנת 1577.
המקדשים ההינדיים של סלט בגואה הושמדו על ידי דיוגו אשר פיקח באופן אישי על הריסתם בשנת 1567. המעשה הוביל ליציאתם ההמונית של ההינדים מהשטחים שהוחזקו על ידי הפורטוגזים.
ההינדים לקחו את אליליהם מעבר לנהר זוארי לשטחי מלכי סונדו ההינדים.
בין המקדשים שנהרסו היו מקדשי שרי רמנאתי, שרי שנטדורגה ושרי מנגשי.
כמו כן נהרסו על ידי דייגו תשעה מקדשים בכפר מרגאו, הוא תוגמל בהכנסות מהאדמות השייכות למקדשים.
ההרס הופעל כאשר הותקף ישועי וכשקהילת הילידים לא צייתה לדיוגו רודריגש.
כעונש, הוא שרף את מקדש רמנת.
תושבי הכפר הגישו נגדו תביעה לבית משפט בגואה.
השופט הורה לדיוגו לבנות מחדש את המקדש.
בתמיכת הארכיבישוף פרימז והמועצה המחוזית.
למרות זאת, קיבל דייגו פקודה מהמשנה למלך לשרוף את מקדשי סלטה.
המשנה למלך הוציא גם גזירה בדצמבר 1565 האוסרת על הקמת מקדשים חדשים ותיקון הקיימים.
דבר הפקודה : "אני מורה בזאת שבאזור כלשהו בבעלות אדוני המלך, אף אחד לא צריך לבנות מקדש הינדי ואסור לתקן מקדשים כאלה שנבנו כבר ללא אישורי.
אם צו זה יופר, מקדשים אלה ייהרסו.
הטובין שבהם ישמשו לכיסוי ההוצאות על עבירה זו"
הרכוש וההכנסות של המקדשים נמסרו לרשות הכנסייה.
התאריך המדויק בו הרס דיוגו רודריגש את מקדש מלסה דווי (שיהפוך בעתיד לכנסיית גבירתנו של ההתעברות) היה ב-7 במרץ 1567 .
תושבי הכפר הצליחו להוציא מהמקדש אלילים אחדים.
ספרים קדושים ויצירות אמנות שהעצימו את יופיו של המקדש.
רודריגש עזב את הכפר לאחר הצבת צלב במקום הבולט ביותר.
את פרטי חורבן המקדש ניתן למצוא בדו"ח אירם אום גומז ווז מיום 12 בדצמבר 1567, המציין כי המקדש נהרס כליל ב־14 במרץ 1567. דייגו רודריגש הרס 280 מקדשים בסלט בלבד.
המאמינים שהשתמשו באותם מקדשים הועברו בעיקר לאזורי הכיבוש החדשים שבהם שלטו הפיאודלים של הסולטאן אדיל שאהה מביג'אפור.
בהיותם הינדים בעצמם, הם לקחו את המשימה להקל על יצירת מקומות מגורים חדשים לפליטי הכפרים שנהרסו.
לרודריגש היו שני בנים, ניקולאו ואינאסיו רויז, מאישה השייכת למשפחת פרבה - אצולה פיאודליים הינדית.
האישה ויטולה פורוב דסאי, נישאה לו ב־29 בנובמבר 1512 כפי שנמצא בארכיונים.
המשפחה השתמשה בקיצור השם, לשם מלכותי - רויז במקום בצורה הפשוטה של רודריגש, עד סוף המאה ה-19 .
האנדרטה הניצבת בקולבה, גואה מעוטרת עם כתובות של משפחת רויז (רודריגס) בגואה.
אנדרטה נבנתה מחדש כמבנה גדול יותר בשנת 1857 ועומדת על כנה.
שכן אחד הנכדים הגדולים של דייגו נפטר לפתע בגלל מחלה בגיל צעיר 38 שנה.
זאת הייתה המשפחה היחידה בקולבה, עם שורשים למשפחת רויז (רודריגש).
אחד מהצאצאים מבנו ניקולאו, עדיין מתגורר בבית האבות שנבנה על ידי רודריגש בקולבה.
חלקים מנכסי חוף קולבה בגואה קשורים למשפחה, אבל מנוהלים על ידי הממשל הודי.
האנדרטה המשפחתית מוחזקת על יד צאצאי המשפחה.
אנטוניו דיודאטו (באיטלקית: Antonio Diodato; נולד ב-30 באוגוסט 1981), המוכר בשם הבמה דיודאטו (באיטלקית: Diodato), הוא זמר-יוצר איטלקי.
דיודאטו נולד ב-30 באוגוסט 1981 באאוסטה שבאיטליה.
ב-23 באפריל 2013, הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו, E Forse Sono Pazzo.
ב-2014, הוציא את אלבום המוזיקה השני שלו, A ritrovar bellezza.
ב-27 בינואר 2017, הוציא את אלבום המוזיקה השלישי שלו, Cosa Siamo Diventati.
בפברואר 2020, דיודאטו זכה במהדורה ה-70 של פסטיבל סן רמו עם השיר "Fai rumore", והוא נבחר לייצג את איטליה באירוויזיון 2020. עם זאת, לא השתתף בשנה זו עקב התפרצות נגיף הקורונה.
ב-14 בפברואר 2020, הוציא את אלבום המוזיקה הרביעי שלו, Che vita meravigliosa.
דִיוֹגוּ ז'וֹסֶה טֵיישֵיירַה דָה סִילְבַה (בפורטוגזית: Diogo José Teixeira da Silva; 4 בדצמבר 1996 – 3 ביולי 2025), שנודע בשם דיוגוּ ז'וטה, היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני.
הוא החל את הקריירה בפאסוש די פריירה ועבר לאתלטיקו מדריד ב-2016, ממנה הושאל לפורטו ולוולבס.
ב-2020 חתם בליברפול, במדיה שיחק 182 משחקים, כבש 65 שערים, וזכה בפרמייר ליג, גביע ה-FA ופעמיים בגביע הליגה.
ז'וטה, יליד מסרלוס, פורטו, והצטרף למחלקת הנוער של Gondomar SC.
הוא עלה לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 2014/2105, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-19 באוקטובר 2014 בניצחון 4–0 נגד Atlético S.C, במסגרת הגביע הפורטוגלי.
ז'וטה ערך הופעת בכורה בליגת העל הפורטוגלית ב-20 בפברואר 2015, בתיקו 2-2 נגד ויטוריה דה גימראייש.
הוא הבקיע את שעריו הראשונים בליגה ב-17 במאי באותה השנה, ורשם צמד שערים בניצחון 3–2 על אקדימיקה דה קוימברה והפך לשחקן הצעיר ביותר שהבקיע צמד שערים במועדון בליגה הבכירה.
ב-14 במרץ 2016, ז'וטה חתם על חוזה לחמש שנים עם אתלטיקו מדריד אך ב-26 באוגוסט הושאל לפורטו בהשאלה לעונה אחת.
ב-1 באוקטובר הוא הבקיע שלושער בניצחון 0–4 מול נסיונל מדיירה.
ב-25 ביולי 2017 עבר ז'וטה לצ'מפיונשיפ לקבוצת וולברהמפטון וונדררס בהשאלה לעונה אחת.
הוא הבקיע את שערו הראשון ב-15 באוגוסט, בניצחון 2–3 על הול סיטי.
ב-30 בינואר 2018, הוכרז כי ז'וטה יהיה שחקן קבוע של וולבס החל מ-1 ביולי בעסקה בשווי 14 מיליון אירו.
הוא הבקיע 17 שערים בעונתו הראשונה בקבוצה, ודורג במקום החמישי בטבלת מלכי השערים בליגה בעונה בה זכתה הקבוצה באליפות הצ'מפיונשיפ.
ז'וטה ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב-11 באוגוסט 2018, בתיקו 2-2 מול אברטון.
הוא הבקיע את שערו הראשון ב-5 בדצמבר, מול צ'לסי במשחק שהסתיים ב-1–1. ב-19 בינואר 2019, ג'וטה הבקיע שלושער בהפסד 4–3 ללסטר סיטי, השלושער השני בקריירה.
בכך הפך לשחקן הפורטוגלי השני בלבד שכובש שלושער בפרמייר ליג, 11 שנים אחרי שעשה זאת כריסטיאנו רונאלדו.
היה זה השלושער הראשון אי פעם של שחקן וולבס במסגרת הפרמייר ליג, והראשון בליגה הבכירה מזה 42 שנה.
ב-19 בספטמבר 2020 חתם ז'וטה בליברפול לחמש שנים.
ב-24 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה במסגרת גביע הליגה בניצחונה של ליברפול 2-7 על לינקולן.
ארבעה ימים לאחר מכן, ב-28 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה בליגה כשעלה כמחליף מול ארסנל ואף כבש את השער השלישי בניצחון 1–3.
ב-28 באוקטובר 2020 כבש ז'וטה את השער ה-10,000 בהיסטוריית המועדון כשכבש בניצחון ליברפול בליגת האלופות 0-2 על מיטיולן.
ב-3 בנובמבר כבש שלושער בניצחון 5–0 מול אטאלנטה בליגת האלופות.
בכך הפך לשחקן החמישי בתולדות המועדון שכובש שלושה שערים במשחק אחד בליגת האלופות.
והפורטוגלי השלישי (אחרי כריסטיאנו רונאלדו ורוי פדרו), ולראשון מאז רובי פאולר שכובש שבעה שערים בעשר ההופעות הראשונות בקבוצה.
לאחר מותו, הפרישה ליברפול את החולצה מספר 20, שאותה לבש ז'וטה.
ז'וטה החל לשחק בנבחרת עד גיל 19 של פורטוגל ב-2015. ב-2018 שיחק גם בנבחרת עד גיל 21.
במרץ 2019, זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחקים במוקדמות יורו 2020 נגד אוקראינה וסרביה.
ב-14 בנובמבר באותה שנה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה כמחליף בדקה ה-84 במקומו של כריסטיאנו רונאלדו בניצחון 0–6 נגד ליטא במוקדמות יורו 2020.
ז'וטה היה חלק מהסגל שזכה בליגת האומות ב־2019 וב־2025, ונכלל בסגל נבחרת פורטוגל ליורו 2024.
דיוגו ז'וטה התחתן עם רות קרדוסו ב-22 ביוני 2025. לזוג שלושה ילדים.
10 ימים בלבד לאחר חתונתו, ב-3 ביולי, היה מעורב בתאונת דרכים בסמורה שבספרד יחד עם אחיו הצעיר אנדרה סילבה כדורגלן בליגה השנייה בפורטוגל, בעת שהיה בדרכו מפורטוגל לסנטנדר, משם היה אמור להפליג לאנגליה, לאחר שרופאיו המליצו לו להמעיט בטיסות בשל ניתוח ריאות שעבר.
רכב הלמבורגיני שבו נסעו סטה מהכביש ועלה באש.
שחקן החודש בפרמייר ליג: ינואר 2024
דיואן תימני הוא ספר שירים של יהדות תימן, המכיל בתוכו שירים לשבתות, חגים ואירועים שונים.
עד המאה ה-17 לא היה קיים ספר הדיואן כספר נפרד.
קובצי השירים של יהדות תימן נכתבו במדור מיוחד בתכלאל בשם "שירות ותושבחות", וכללו מספר מועט של שירים.
במדור זה סודרו השירים לפי מחזור השנה, תחת הקטגוריות: שירים לשבת, למועדים, לחנוכה ולפורים, שירי חתונה, שירי חול, והללות.
עם התרבות השירה שנכתבה בתימן, בעיקר על ידי רבי שלום שבזי, נוצר הדיואן כספר נפרד המוקדש כולו לשירים.
בעקבות כך, לאט לאט בוטל המדור "שירות ותושבחות" בתכלאל.
בדיואנים החדשים האלה החלו לחלק את השירים ל"נשוד" ו"שירה", ונוספו בהם שירי המשוררים התימניים רבי יוסף בן ישראל ושירי רבי שלום שבזי.
סיבה נוספת של יצירת ספר הדיואן היא כניסת סידורי הדפוס הספרדיים לתימן ודחיקתם של התכאליל בהם מופיעים שירי יהודי תימן, ואז נוצר הצורך בספר שירים.
השירים בדיואן לא היו קבועים, וכל לבלר הכניס את השירים בהם היה מעוניין, או השירים שביקש ממנו מזמין הדיואן.
המרכיב העיקרי של הדיואנים הם שירי רבי שלום שבזי, והרבה מהדיואנים נקראים "דיואן מארי שלום שבזי", למרות שיש בהם גם שירי משוררים אחרים.
רוב ככל הדיואנים ארוכים וצרים.
צורה זו מותאמת לכתיבת השירים, בהם השורות צרות.
תרגום: שיר, בערבית תימנית קדומה) הוא סוג שיר קצר יחסית ופשוט, המורכב מחרוז אחד ומשקל קבוע.
שירי הנשיד מושרים במנגינה איטית ומונוטונית, על ידי רבנים ומכובדים ולא על ידי משוררים מומחים.
מפאת המנגינה השקטה והאיטית, שירי הנשיד לא נועדו לריקוד.
שירי הנשיד שימשו כשירי שבת וחג, בהם הריקוד אסור, ובימי חול שימשו כפתיח לשירים הקצביים מסוג "שירה", שבהם רוקדים.
בסוף שיר הנשיד אומר המשורר את הפסוק: , ושאר המשתתפים עונים: .
המנהג הרווח היה לחזור 3 פעמים על המילה "אנא", אך הדרדעים נוהגים לאומרה פעם אחת.
סוג השירים הנפוץ ביותר הוא ה"שירה", שירים קצביים הבנויים שורות ארוכות וקצרות בסגנון שירי אזור (מוושחאת) של שירת ספרד.
בשירים אלו רוקדים, ושרים אותם משוררים מומחים במנגינות מורכבות.
בסוף כל "שירה" שרים שיר הלל.
הַלֵּלוֹת (ביחיד: הַלֵּל) הוא סוגה ספרותית של שירה המיוחדת ליהדות תימן.
שירי ההללות מורכבים ממספר שורות מצומצם, כ-3 עד 6, ללא משקל, ועם חרוז אחד לכל השורות.
שירי ההלל מתחילים ומסתיימים במילה "והללויה", ולשורה האחרונה נלקח בדרך כלל פסוק מהמקרא.
שירי ההללות מושרים בסוף השירות, על ידי כל המשתתפים, במנגינה פשוטה ומונוטונית.
תוכנם של שירי ההלל הוא בדרך כלל בקשה לגאולה, ברכות לחתן או לתינוק הנימול, או ברכה של בעל הבית לאורחיו.
זַפֵה (תרגום: ליווי) הוא סגנון שירי לכת, בהם מלווים את החתן מביתו לבית הכלה ולהפך בטקסי החתונה.
חִידּוּיָה היא סוג שיר עתיק מאוד, ומעטים השירים מסוגה.
שירים אלו מסודרים כך שמשפט אחד נשאר קבוע לאורך כל השיר, אך מילה אחת בו משתנה על פי סדר הא'-ב'.
דוגמה לחידויה הוא שיר החתונה "אהוב מהר המור".
פירושים רבים נכתבו על שירי הדיואן בידי חכמי תימן:
פעמון זהב – פירושו של מארי יצחק ונה לדיואן שכתב.
משכיל על נגינות – פירושו של מארי יחיא קורח לשירי הנשוד.
משכיל שיר ידידות – פירושו של מארי יחיא קורח לשירות.
עלמות שיר – פירושו של מארי עמרם קורח.
דיואן שכתב מארי חיים בן סלימאן כסאר.
נמצא כיום בספריית הרב יוסף קאפח.
הדיואן מקושט בצבעי שחור ואדום.
אמלל שיר – בעריכת פרופ' יוסף טובי ושלום סרי.
יצא לאור על ידי עמותת אעלה בתמר, בשנת ה'תשמ"ח (1988).
אפתחה שיר – בעריכת הרב יוסף עראקי.
עם פירושי מארי יחיא קורח, מארי עמרם קורח ("עלמות שיר"), מארי שלום אלשיך ומארי יוסף צוברי.
יצא לאור על ידי מוסדות בנתיבות אמת, בשנת ה'תשנ"ט (1999).
נעימות שיר – בעריכת הרב משה רצאבי והרב יואב פנחס הלוי.
יצא לאור על ידי מכון פעולת צדיק, בשנת ה'תשנ"ה (1995).
שבח אל חי – בעריכת ד"ר יהודה עמיר.
יצא לאור על ידי מכון משנת הרמב"ם, בשנת ה'תשנ"ג (1993).
צרור המור – בעריכת ד"ר צמח קיסר.
עם פירוש "מאור השיר", ביאור קצר ותרגום השירים הערביים.
יצא לאור על ידי מכון אפיקים, בשנת ה'תשס"ב (2002).
דיוגו מיירלש דה קושטה (בפורטוגזית: Diogo Meireles da Costa; נולד ב-19 בספטמבר 1999 ברוטריסט שבשווייץ) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת פורטוגל.
קושטה גדל במחלקת הנוער של פורטו מליגת העל הפורטוגלית.
בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-25 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1-0 על סנטה קלרה במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית.
ב-10 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1-0 על בואבישטה במסגרת המחזור ה-11 לעונת .
לאחר שערך שלוש הופעות ליגה בלבד בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת של המועדון, החל לשמש כשוער הראשון של המועדון בעונת .
קושטה היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר.
ב-9 באוקטובר ערך קושטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל הבוגרת, בניצחון 3-0 על נבחרת קטר במשחק ידידות.
במשחק שמינית הגמר מול נבחרת סלובניה, עצר שלושה פנדלים ברציפות בקרב ההכרעה של בעיטות העונשין בסיום ההארכה והביא לניצחון של נבחרת פורטוגל.
דיואי פולט ברטלט האב היה פוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוקלהומה ה-19 בשנים 1967–1971, לאחר קודמו בתפקיד הנרי בלמון, שהיה הרפובליקני הראשון שכיהן בתפקיד זה.
כשנבחר כמושל ב-1966, הוא היה לקתולי הראשון שנבחר כמושל אוקלהומה, לאחר שניצח בבחירות את מועמד המפלגה הדמוקרטית, פרסטון ג'.
בבחירות לכהונה שנייה ב-1970 הוא נוצח על ידי עורך הדין מטולסה דייוויד הול במרוץ הצמוד ביותר בהיסטוריה של המדינה.
ב-1972 נבחר ברטלט לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו תקופת כהונה אחת.
ב-1978 אובחן אצלו סרטן הריאה והוא לא התמודד לכהונה נוספת בסנאט באותה שנה.
שנה לאחר מכן הוא נפטר ממחלתו.
דיואי ברטלט נולד במריאטה שבאוהיו לדייוויד א.
הוא התחנך בבתי הספר במריאטה ובלורנסוויל שבניו ג'רזי.
ב-1942 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון וקיבל תואר בהנדסה גאולוגית לאחר שהשלים עבודת גמר שכותרתה הייתה Water-flooding an oil formation בהדרכתם של גלן ל.
ג'זפן וקנת' דה פנסייר ווטסון.
ברטלט היה נשיא כיתתו בשנת לימודיו האחרונה בפרינסטון.
לאחר סיום לימודיו בפרינסטון, התגייס ברטלט לצי ארצות הברית, לאחר מכן שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית כטייס מפציץ צלילה במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה הוא עבר לטולסה, שם הוא עסק במגוון משרות בחקלאות, בגידול מקנה, ובתעשיית הנפט.
הוא ירש מאביו את הבעלות על חברת הנפט והגז קנר שבסיסה היה בטולסה.
טרם בחירתו כמושל אוקלהומה כיהן ברטלט בסנאט של אוקלהומה בשנים 1962–1966.
ב-1966 נבחר ברטלט כמושל אוקלהומה ה-19 והושבע לתפקידו ב-9 בינואר 1967. כמושל הוא חולל שינויים משמעותיים במחלקת בתי הסוהר של המדינה, דחף לאחידות בבתי הספר, והטיל וטו על חוק בתי הספר.
ב-1970, בעקבות שינוי בחוקת אוקלהומה, הוא היה למושל הראשון שהיה זכאי להתמודד בבחירות לכהונה שנייה רצופה.
בבחירות הכלליות התמודד מולו התובע של מחוז טולסה, דייוויד הול.
במערכת הבחירות הצמודה ביותר בהיסטוריה של אוקלהומה, ניצח הול את ברטלט בהפרש קולות של 2,181 שהיוו 0.31 אחוזים מהקולות.
לאחר תבוסתו בבחירות למשרת המושל, כיהן ברטלט תקופת כהונה אחת בסנאט של ארצות הברית בשנים 1973–1979 לאחר שניצח בבחירות על המושב בסנאט שאויש קודם לכן על ידי הדמוקרט פרד האריס.
בבחירות אלו הוא ניצח בהפרש קל את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, אד אדמונדסון, כאשר הוא רכב על ניצחונו בבחירות לנשיאות של 1972 של הנשיא המכהן הרפובליקני ריצ'רד ניקסון.
במהלך כהונתו בסנאט, נקט ברטלט עמדה שמרנית ברוב הסוגיות, ותמך באינטרסים של תעשיית הנפט והגז במהלך משבר האנרגיה העולמי.
בכל אופן, הוא סבל מבעיות בריאות, והעדיף, במקום להתמודד במערכת בחירות קשה מאוד מול המושל הדמוקרטי הפופולרי דייוויד בורן, לא להתמודד על כהונה נוספת בסנאט.
ב-1945 נשא ברטלט לאישה את אן סמית', ילידת סיאטל, וושינגטון.
לזוג נולדו שלושה ילדים, ביניהם דיואי פולט ברטלט הבן, שלימים כיהן כראש עיריית טולסה בשנים 2009–2016.
דיואי ברטלט האב נפטר בטולסה מסרטן הריאה ב-1 במרץ 1979, חודשיים לאחר תום כהונתו בסנאט.
הוא נפטר בבית הקברות קאוולרי שבעיר.
ב-1990 הוא הוכנס להיכל התהילה של הקריירה והטכנולוגיה של אוקלהומה (Oklahoma CareerTech Hall of Fame).
במרץ 2006 העביר הקונגרס של ארצות הברית חוק לקריאת משרד הדואר בטולסה על שמו של ברטלט.
דיוגו קטרינו דה סילבה (בפורטוגזית: Diogo Catarino da Silva; נולד ב-9 בינואר 1990), המוכר יותר בשם קטרינו (בפורטוגזית: Catarino) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
גביע העולם בכדורגל חופים (1): 2017
מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (דרום אמריקה) (2): 2017, 2019
אליפות דרום אמריקה בכדורגל חופים (1): 2017
משחקי החוף הדרום אמריקאים (1): 2016
גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים (1): 2017
אליפות איחוד האמירויות הערביות (1): 2021
תחרות שנה הופעות שערים מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (דרום אמריקה) 2017 6 3סך הכל 6 3
תחרות שנה הופעות שעריםהגביע הביניבשתי 2016 5 5סך הכל 17 23
תחרות שנה קבוצה הופעות שעריםגביע אירופה לאלופות 2017 בראגה ?
דיוגו אנטוניו קופידו גונסלבש (בפורטוגזית: Diogo António Cupido Gonçalves; נולד ב-6 בפברואר 1997 באלמודובר שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ריאל סולט לייק מ-MLS.
גונסלבש גדל במחלקות הנוער של אלמודובר, פרייראס ובנפיקה ליסבון.
בשנת 2015 החל לשחק בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון.
ב-9 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-1 על ספורטינג בראגה במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הפורטוגלית לעונת .
ב-14 ביוני 2018 הושאל גונסלבש למשך עונה אחת לנוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-4 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד בריסטול סיטי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-26 ביוני 2019 הושאל למשך עונה אחת לפמליקאו, העולה החדשה לליגת העל הפורטוגלית.
הוא ערך 27 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
מעונת 2020/21 חזר לשחק בשורות בנפיקה.
ב-5 בינואר 2023 חתם לארבע שנים בפ.צ.
ב-9 באוגוסט 2024 חתם לשנתיים בריאל סולט לייק.
דיוגו פיליפה מונטיירו פינטו לייטה (בפורטוגזית: Diogo Filipe Monteiro Pinto Leite; נולד ב-23 בינואר 1999 בפורטו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אוניון ברלין מהבונדסליגה.
לייטה גדל במחלקות הנוער של ליישואש, פורטו ופדרואנסה.
בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של פורטו, ובשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לייטה למשך עונה אחת לספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד פאסוס די פריירה במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 23 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-16 ביולי 2022 הושאל לייטה למשך עונה אחת לאוניון ברלין מהבונדסליגה.
ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על הרטה ברלין במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023.
דווייט "דיואי" ריילי הוא דמות בדיונית לצד גייל וות'רס וסידני פרסקוט בסדרת סרטי "צעקה".
הדמות נוצרה על ידי קווין וילאמסון, ומגולם על ידי השחקן דייוויד ארקט.
הדמות הופיעה לראשונה בסרט צעקה (1996), ועוד ארבעה סרטי המשך: צעקה 2, צעקה 3, צעקה 4 וצעקה (2022).
דיואי מופיע בסרטי הצעקה כשוטר, ולאחר מכן כשריף.
דיואי מאחד כחות עם סידני פרסקוט (נב קמפבל) וגייל וות'רס (קורטני קוקס), ולבסוף מתחתן איתה, וביחד הם משלבים כוחות לעצור את גוסטפייס.
סידני פרסקוט, נערה צעירה אשר לומדת בתיכון וודסבורו, עם חברתה טייטום ריילי, אחותו של דיואי.
גוסטפייס תוקף את סידני, ושורדת, דיואי לוקח אותה אל תחנת המשטרה בשל היותו כשוטר, והחשוד העיקרי בתקיפה הוא בן זוגה של סידני, בילי לומיס, אשר במעצר.
במסיבה של סטו, ידיד של סידני, דיואי וגייל המאוהבים, מגיעים אל המסיבה כדי להודיע לה כי אביה לא נמצא.
טייטום נרצחת על ידי גוסטפייס, ודיואי נדקר, הגוסטפייס מתגלה כבילי לומיס, וכ-סטו מאכר, שניהם נהרגים על ידי סידני בעזרתה של גייל.
כעבור שנתיים, סידני לומדת בקולג', ודיואי ניתק קשר עם גייל.
לאחר שורה של רציחות, דיואי נדקר אנושות על ידי גוסטפייס, וגייל בורחת להעזיק עזרה בחשד שהרוצח הוא קוטון ווירי, "המואשם" החף מפשע שהיה חשוד ברצח מורין פרסקוט, אמה של סידני.
גוסטפייס מתגלה כמיקי אלטירי, ידיד וסטודנט בקולג' אשר סידני לומדת בו, ושותפו הוא, ננסי לומיס, אמו של בילי אששר רוצה לנקום את מות בנה, ומחזיקה את גייל כבת ארובה, המניע של מיקי היה להתפרסם כרוצח סדרתי.
מיקי מת על ידי ננסי על מנת להסיר איום פוטנציאלי, ומיקי יורה בגייל.
גייל מבקרת בסט צילומים של הסרט "דקירה: בחזרה לוודסבורו" ופוגשת על הסט את השחקנית ג'ודי יורגנשטרן, תחת שם הבמה ג'ניפר ג'ולי (פארקר פוזי), אשר מככבת בסרט "דקירה 3" את גייל וות'רס.
15 שנה לרציחות וודסבורו, סידני פרסקוט חוזרת אל בית ילדותה – וודסבורו, כדי לפרסם את ספרה, גייל וות'רס ריילי, נאבקת במחסום כתיבה, ודיואי מונה לתפקיד במשטרה כשריף, ושותפו לעבודה היא ג'ודי היקס, אחת מסגניו של דיואי.
גייל מנסה לפענח את מסע הרציחות עד כה, ומגייסת עזרה על ידי שני תלמידים אשר הם חובבי קולנוע, צ'רלי ווקר ורובי מרסר, צ'רלי טוען שהרוצח משתמש בחוקי רימייק כדי לרצוח, וכי טוען גם שהרוצח צפוי לתקוף במסיבת 15 שנה לרציחות וודסבורו המתקיימת באותו יום.
גייל נפצעת על ידי גוסטפייס במסיבה, ודיואי יורה בגוסטפייס אך מפספס, ולוקח את גייל אל בית החולים.
סידני מתאבקת בצ'רלי ומנסה לברוח, אך מתגלה גוסטפייס נוסף, וזוהי ג'יל, בת דודתה של סידני, המניע של צ'רלי וג'יל היה להיות מפורסמים כ"ניצולים" ולהיות רנדי וסידני החדשים, ומפלילים את טרבור, בן זוגה של ג'יל, כגוסטפייס.
דיואי וגייל מבינים, כי איך ג'יל יודעת איפה גייל נדקרה, בזמן שג'יל פוצעת את סידני וחונקת אותה, דיואי נפצע על ידי ג'יל, ויורה בג'ודי, אך גייל מסיחה את דעתה של ג'יל, וסידני מחשמלת אותה באמצעות דפיברילטור.
ג'יל קמה מחדש על רגליה, ג'יל הגוססת מנסה לדקור את סידני אך יורה בה בחזה ומתה, וג'ודי מתגלה כחייה.
סם מותקפת על ידי גוסטפייס בבית החולים אך לא נפצעת, ומספרת לטרה כי עזבה את וודסבורו בכך שגילתה שאביה הביולוגי הוא בילי לומיס.
ריצ'י וסם הולכים אל דיואי ריילי (אשר פרש מתפקידו כהיותו שוטר), השניים מבקשים ממנו עזרה, ומסביר להם על החוקים, ומגרש אותם מביתו, דיואי מתקשר לסידני ומודיע לה כי גוסטפייס חזר עם שורה של רציחות חדשות, ולגייל אשר התגרש ממנה כבר יותר משנתיים, שולח הודעה.
לאחר שג'ודי היקס ובנה, וס היקס, נרצחים על ידי גוסטפייס, גייל פוגשת בזירת הרצח את דיואי אשר כועסת עליו ששלח לה הודעה ולא התקשר.
הגוסטפייס מתגלה כאמבר ולאחר מכן גם ריצ'י, המניע שלהם היה ליצור סרט "דקירה" חדש בגלל אכזבתם של הסרט הקודם, אז השניים החליטו לצאת למסע הרג חדש ולהחזיר את צוות השחקנים המקורי.
נוצר מאבק בין אמבר לסידני וגייל, ואמבר מצהירה כי היא זאת שהרגה את דיואי, השתיים מעלות אותה באש, וריצ'י נרצח על ידי סם, אמבר תוקפת את הקבוצה אך נורת על ידי טרה.
דיואי אלבינסון היה אמן אמריקאי.
אלבינסון נולד במיניאפוליס מינסוטה, בן להורים מהגרים שוודים.
הוא למד בבית הספר לאמנות במיניאפוליס ב-1919, ובליגת הסטודנטים לאמנות.
בשנת 1933, הוא עבד עבור פרויקט יצירות אמנות הציבוריות, ובשנת 1934 הוצג ציורו "מכרה בצפון מינסוטה" בגלריה לאמנות קורקורן, ונדד למקומות נוספים.
הוא היה מנהל פרויקט של מחלקת החינוך של מדינת מינסוטה, מ-1935 עד 1937. הוא צייר ציורי קיר לסניפי דואר בקלוקט, מינסוטה ובמרקט, מישיגן.
לאחר שחזר למינסוטה, הוא עבר לסטוקטון, ניו ג'רזי, ולבסוף ל־Jalisco, במקסיקו ב-1953.
עבודתו נמצאת במוזיאון לאמנות אמריקאית של סמיתסוניאן, במוזיאון לאמנות בסן דייגו, במכון לאמנות של מיניאפוליס, במוזיאון לאמנות של אוניברסיטת מישיגן, ובמוזיאון לאמנות של פרדריק אר וייסמן.
דיודונה נזפאלינגה (Dieudonné Nzapalainga; נולד ב-14 במרץ 1967) הוא הארכיבישוף של בנגי מאז 2012, נשיא הוועידה האפיסקופלית של מרכז אפריקה מאז 2013, חבר מסדר הספיריטנים והחשמן הראשון בחבר החשמנים שנולד לאחר ועידת הוותיקן השנייה.
נזפאלינגה נולד במבומו ב-1967, החמישי מתוך עשרה ילדים שנולדו למשפחת חקלאים ענייה, לאב קתולי ואם פרוטסטנטית.
מיסיונר ספיריטני הולנדי שחי בקהילתו לימד אותו שהכהונה הדתית פתוחה אפילו לנערים מחוץ למרכזים העירוניים, וכבר בגיל 10 החליט שהוא רוצה להצטרף למסדר הספיריטני.
לאחר שסיים את לימודי התיכון למד בסמינרים בבנגסו, באוטלה בקמרון, ובליברוויל, גבון, והוסמך לכומר ב-9 באוגוסט 1998.
נזפאלינגה סיים תואר בתאולוגיה במרכז הישועי סוורס בפריז, ובשנים 1998–2005 שימש ככומר במרסיי, תקופה שבה, לדבריו, חווה ממקור ראשון את חיי העוני ובעקבותיה לקח על עצמו מחויבות לדאוג לעניים.
בשנים 2005–2009 היה הכומר הראשי של הספיריטנים במרכז אפריקה בזמן שששימש ככומר קהילה בבנגי.
ב-2008/2009 היה נשיא ועידת הכמרים הראשיים במרכז אפריקה.
לצד מנהיגים דתיים אחרים, מגזין טיים בחר בו לאחד ממאה האנשים המשפיעים בעולם לשנת 2014. ב-2015 זכה בפרס סרג'יו ויירה דה מלו לשלום של האו"ם, ולאורך הקריירה שלו הוענקו לו פרסים נוספים על קידום השלום במדינה.
באותה שנה יזם את ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס ברפובליקה המרכז-אפריקנית במהלך מסעו באפריקה.
בין היתר, ביקר האפיפיור גם במסגד בבירה בנגי כדי לקדם את מאמצי השלום בין הפלגים הלוחמים.
נזפאלינגה קודם לתפקיד חשמן במהלך קונסיסטוריה שנערכה ב-19 בנובמבר 2016. בעת מינויו היה החשמן הצעיר ביותר בחבר החשמנים, האדם הראשון מהרפובליקה המרכז-אפריקנית שזכה בתואר, והחשמן הראשון שנולד לאחר ועידת הוותיקן השנייה.
בספטמבר 2018 נבחר לעמוד בראש אחת מקבוצות הדיון בשפה הצרפתית בסינוד בישופים, וביולי 2020 מונה לחבר במועצה האפיפיורית לדיאלוג בין-דתי.
ב-23 באוקטובר 2024 בחר בו סינוד הבישופים כחבר במזכירות הכללית של הסינוד.
דיווח יתר של העובדות הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מוצע הסבר ל'עובדה' שאינה קיימת, או שקיומה מפוקפק.
הטוען מקבל באופן בלתי ביקורתי התרחשות אירועים אגדתיים או מיתולוגיים, שמועות או הפרזות ומידע שלא ניתן לאמת ולשחזר.
כשל "דיווח יתר של העובדות" נובע באופן טבעי מהעובדה שפריטי מידע רבים ביחס לאירועים אינם מצויים בידינו ושטווח הזכירה הישיר של האנושות מוגבל במשכו ובדיוקו.
לדוגמה, היום לא ניתן ללמוד באופן ישיר מפיהם של עדים או באמצעות חומר קולנועי מצולם על אירוע כלשהו מן המאה התשע עשרה, והידע שלנו מצטמצם באופן דרמטי ככל שאנו פוסעים הרחק אל תוך ההיסטוריה.
מסיבה זו, אנו נוטים לקבל דיווחים ותיאורים כאמת, גם אם הם למעשה מעוותים, מוגזמים או שקריים, במודע או שלא במודע.
"ייתכן והמבול המתואר בתנ"ך נגרם על ידי מגפה של הצפות והפשרה חלקית של הקטבים" (כאן, הטוען מקבל את הסיפור התנ"כי כאמת, אך מחפש הסבר רציונלי כלשהו במקום ההסבר המסורתי שהיה זה פועלו של אלוהים.)
"התנינים הלבקנים בביוב של ניו יורק הם צאצאיהם של תנינים זעירים שנמכרו לילדים כחיות מחמד.
כאשר חיות המחמד גדלו, אנשים נפטרו מהן באמצעות השלכתם לאסלת השירותים" (איש טרם הבחין בתנין בביוב של ניו יורק)
דיווח חסר של העובדות הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מוצע הסבר תמוה לעובדה מפתיעה או מסתורית רק משום שלא כל העובדות הנלוות דווחו.
העובדות הנוספות מצביעות על הסבר רגיל לחלוטין לעובדה.
כשל זה מתואר לראשונה על ידי ג'ון סטיוארט מיל בספרו "מערכת לוגית" משנת 1843.
כשל "דיווח חסר של העובדות" אופייני לפסבדו-מדעים.
לדוגמה, ספריו של אריך פון דניקן בנויים בעיקרם על שילוב של כשלי דיווח חסר ודיווח יתר של העובדות.
גם סיפורי "מעגלי התבואה" ודיווחי העב"מים מבוססים בעיקרם על דיווח חסר של העובדות.
"יש מספר רב של דיווחים על ספינות שאבדו במשולש ברמודה ביחס לאזורים אחרים באוקיינוס.
זהו סימן ברור לכך שיש משהו מסתורי במקום!" (בפועל, מספר קווים ימיים עמוסים מצטלבים במשולש ברמודה והמספר הגדול של ספינות שאבדו שם נובע מכך שיש מספר גדול יחסית של ספינות השטות באזור, בהשוואה לאזורים אחרים)
"רוחה של הבתולה שורה בתוך הפסל שלה.
לעיתים קרובות בוכה הפסל על סבלה של האנושות." (ליתר דיוק, בגלל תנאי הלחות במקום, ישנה נטייה להתעבות של טיפות מים בבקרים ולמעשה, הכנסייה כולה 'בוכה' בבוקר)
דיודת זנר היא דיודה שמיועדת לפעול תחת ממתח אחורי, שהזרם בה הוא אפסי עד למתח הפריצה של הדיודה, ועולה באופן חד מעליו.
ההתקן נקרא על שמו של הפיזיקאי האמריקאי קלרנס זנר אשר תיאר לראשונה את האפקט בשנת 1934 במסגרת מחקרו התאורטי בעיקרו על תכונות הפריצה של מבודדי חשמל.
עבודה זו שימשה בהמשך את מעבדות בל לפיתוח של התקן חשמלי המיישם את האפקט, דיודת זנר.
בדומה לשסתום על גבי דוד קיטור: כמו כל דיודה, גם דיודת זנר מעבירה זרם בכיוון אחד, וחוסמת אותו בכיוון ההפוך, אך ייחודה של דיודת זנר בכך שהיא מעבירה גם זרם בכיוון ההפוך אם המתח גבוה מרף מסוים, הקרוי מתח הפריצה .
דיודת זנר משמשת לעיתים קרובות לשמירה על מתח מבוקר במעגלים אלקטרוניים.
דיודה רגילה שמחוברת בממתח אחורי לא תאפשר הולכת זרם חשמלי למעט זרם הזליגה (עד מתח הפריצה).
חריגה ממתח הפריצה גורמת לדיודה רגילה להיהרס בגלל חום וזרם גדול מדי.
כאשר הדיודה נתונה בממתח קדמי נופל על הדיודה מתח של כ- 0.7 וולט, כמעט ללא תלות בזרם שזורם בדיודה.
המתח שנופל על הדיודה תלוי בסוג הדיודה - בעיקר בחומרים מהם הדיודה עשויה.
לדיודת זנר כמעט אותן תכונות כמו לדיודה רגילה, רק שבניגוד לדיודה רגילה לדיודת זנר יש מתח פריצה נמוך שנקרא מתח זנר (Zener Voltage).
דיודת זנר מכילה צומת p-n מזוהם מאוד שמאפשר לאלקטרונים לעבור מפס הערכיות של החומר מסוג p לפס ההולכה של החומר מסוג n.
בדיודת זנר שעוברת את מתח זנר כשהיא מחוברת בממתח אחורי, מתרחש תהליך מבוקר של פריצה והדיודה מאפשרת הולכת זרם ושומרת על מפל מתח קבוע במתח זנר - כמו בממתח קדמי.
למשל, בדיודה שמתח זנר שלה שווה ל-3.2 וולט יתרחש תהליך של פריצה כשהיא מחוברת בממתח אחורי במתח של 3.2 וולט.
כמעט ללא תלות בזרם שזורם בדיודה.
לכן, דיודת זנר משמשת בדרך כלל לייצר מתח ייחוס לשלב בתהליך הגברה, או לייצוב הזרם ביישומים של זרם נמוך.
ניתן לשלוט במתח הפריצה בצורה די מדויקת (ניתן להגיע לסטייה של 0.07%), וכן בזרם העובר דרך הדיודה במתח זה.
הדיודה יכולה לתפקד היטב גם במצב פריצה, ולחזור חזרה לתפקוד רגיל בממתח קדמי לאחר מכן, כך שתהליך הפריצה אינו חד פעמי - בניגוד לדיודות רגילות.
על מנת לבנות דיודת זנר, משתמשים בצומת PN שמזוהם (doped) באופן מאסיבי בשני הצדדים.
מה שקורה כתוצאה מכך, הוא שאזור הדלדול (depletion region) שנוצר בצומת הוא מראש קטן מאוד (כיוון שבכל מקטע קטן של המל"מ קיים מספר גדול של סיגים מיוננים, וממילא השדה החשמלי שנדרש כדי לאזן את זרם הפעפוע נוצר גם בתוך אזור דלדול קטן מאוד).
במצב כזה, ניתן להשיג שדות גבוהים ביותר עבור ממתח אחורי קטן יחסית (כזכור, ממתח אחורי מגדיל את מחסום הפוטנציאל בצומת, ואיתו גדל גם שדה הסחיפה).
שדה הסחיפה החזק מסוגל לסחוף את האלקטרונים מצד ה-P לצד ה-N, אולם לא רק את האלקטרונים החופשיים שנמצאים בפס ההולכה בצד P (נושאי המיעוט).
ייחודה של דיודת זנר הוא במעבר של אלקטרונים מפס הערכיות בצד ה-P, לפס ההולכה בצד ה-N.
מאחר שאלקטרונים כאלה מצויים בשפע, הרבה יותר מנושאי המיעוט, יכול להיווצר במתח הפריצה זרם יציב שניתן לשלוט עליו.
ברמה האטומית, אם נתבונן בדיאגרמת פסי האנרגיה של המל"מ - השדה בדיודת זנר (החל ממתח הפריצה) חזק מספיק כדי: א.
למשוך אלקטרונים מצד ה-P אל צד ה-N דרך אזור המיחסור, ב.
לתת להם אנרגיה שתעביר אותם לפס ההולכה.
מאחר שבין פסי האנרגיה קיים מחסום פוטנציאל, ניתן לחשוב על התופעה כמינהור (tunneling) המוכר בתורת הקוונטים - מעבר חלקיק דרך מחסום פוטנציאל, המתאפשר הודות לאופי הגלי של החלקיק.
גם כאן בדיודת זנר עוברים האלקטרונים מחסום פוטנציאל, שההימצאות בתוכו (באחת רמות האנרגיה האסורות) אינו אפשרי פיזיקלית.
לכן, הזרם בדיודת זנר במתח פריצה נקרא גם "זרם מינהור".
תהליך אחר שמשיג תוצאה דומה הוא אפקט המפולת בדיודת מפולת.
למעשה שתי הדיודות בנויות באופן דומה, ושני האפקטים (אפקט זנר ואפקט המפולת) מופיעים בשתי הדיודות.
בדיודות צורן (סיליקון) עד 5.6 וולט, אפקט זנר הוא הבולט ומקדם הטמפרטורה הוא שלילי.
מעל 5.6 וולט אפקט המפולת הוא הבולט ומקדם הטמפרטורה חיובי.
בקצרה - אפקט המפולת קשור ביוניזציה, כלומר האצה של נושאי מטען שמתפצלים שוב ושוב וכך יוצרים אפקט של זרם מתגבר החל מגודל שדה מסוים.
כפי שניתן לשער אפקט זה פחות תלוי בזיהום הצומת, כך שבדיודות מזוהמות יותר - נקבל אפקט זנר דומיננטי, ובדיודות מזוהמות פחות אפקט המפולת יהיה דומיננטי.
בדיודה של 5.6 וולט שני האפקטים קורים בו זמנית ומקדמי הטמפרטורה מבטלים זה את זה.
לכן, דיודה של 5.6 וולט היא הבחירה המועדפת במערכות שבהן הטמפרטורה היא קריטית.
בשיטות ייצור מודרניות ניתן לייצר דיודה בעלת מתח זנר נמוך מ-5.6 וולט עם מקדמי טמפרטורה זניחים.
אולם במתחים גבוהים מקדמי ההתנגדות גדלים בצורה דרמטית.
לדיודה בעלת מתח זנר של 75 וולט יש מקדם טמפרטורה גדול פי 10 מאשר לדיודת בעלת מתח זנר של 12 וולט.
בפועל, כל הדיודות האלה משווקות תחת השם "דיודת זנר".
דיודת זנר משמשת במעגלים חשמליים רבים.
השימוש העיקרי שלה הוא לווסת את המתח על ענף של המעגל ולשמור את המתח עליו קטן יותר ממתח זנר.
דיודת זנר שמחוברת במקביל לענף לא תיתן למתח עליו לעבור את מתח זנר מפני שהיא מקצרת את המעגל אחרי שמתרחשת פריצה.
דיודת מפולת (APD) היא התקן אלקטרוני, מוליך למחצה, רגיש מאוד, שמתבסס על האפקט הפוטואלקטרי כדי להפוך אור שמגיע אליו לאות חשמלי.
דיודת המפולת יכולה להיחשב כגלאי עם הגבר מפולת.
מבחינה פונקציונלית, היא נחשבת כאנלוגיה מוליכה למחצה מכפיל אור (photomultipliers).
אפקט המפולת נגרם כתוצאה מיינון: כשהדיודה מחוברת בממתח אחורי ונופל עליה מתח נמוך הדיודה כמעט ולא מוליכה כלל וזורם דרכה רק זרם זליגה.
כשהשדה החשמלי בצומת p-n חזק מספיק, האנרגיה של האלקטרונים המעטים שזורמים מספיקה ליינן את האטומים בסיליקון.
תהליך היינון מגביר את עצמו וגורם לעליה מהירה בזרם (בתאוריה משך הזמן לשיא הזרם הוא פיקו שנייה).
אפקט המפולת אינו הרסני כל עוד הדיודה לא מתחממת יתר על המידה.
ההגבר האופייני של דיודת המפולת הוא פי 100, למרות שקיימות דיודות מפולת המיוצרות על ידי תהליכי סימום שונים, המאפשרות הגבר גבוה יותר.
דיודת זנר משיגה תוצאה דומה על ידי אפקט אחר שנקרא אפקט זנר.
שני האפקטים מתרחשים בשני סוגי הדיודות אבל אחד האפקטים בדרך כלל יותר בולט מהשני.
דיוואלי, המוכר גם כ"פסטיבל דיפאוולי" (בתרגום חופשי, "שדרת האורות") ובנפאלית כ"חג הטיהאר", הוא חג דתי הינדי הנחוג בעיקר בהודו ובנפאל ביום מולד הלבנה של החודש השמיני בלוח השנה ההינדי.
החג מתקיים בתאריכים 28 באשוויוג'ה עד 2 בקרטיקה (לפי מסורת אמנטה) או 13 בקרטיקה עד 17 בקרטיקה (לפי מסורת פורנימנטה).
בשנת 2024 הוא יתקיים בתאריכים 30 באוקטובר עד 3 בנובמבר (לפי הלוח הגרגוריאני).
הדיוואלי משויך לפסטיבלי האור, המציינים את ניצחון האור על החושך והטוב את הרע, הנחגגים לקראת ה-21 בדצמבר, שהוא היום הקצר ביותר בשנה בחצי הכדור הצפוני.
הדיוואלי, כמו חגי אור אחרים, כדוגמת חנוכה וחג המולד, מאופיין על ידי הדלקת נרות וזיקוקים למען גירוש החושך המתגבר.
על פי המיתולוגיה ההודית, כפי שהיא כתובה בראמאיינה, השֵדה שוּרְפָּנַקְהָה מנסה לפתות את המלך האל ראמה, אולם הוא נשאר נאמן לאשתו סיטה.
לקשמני, אחיו של ראמה, כועס על השדה וכעונש על בוגדנותה קוצץ את אפה.
אחיה של שורפנקהה, רָאוָונָה, שהוא מלך השֵדים חוטף כמעשה נקם את סיטה ולוקח אותה במרכבתו המעופפת לממלכת השדים לָנְקָא (ככל הנראה סרי לנקה של היום).
ראמה, המסתייע בהנומן וכן בדובים ובצבא הקופים מנצח בקרב, הורג את ראוונה ומקבל חזרה את סיטה, העוברת את מבחן האש על מנת להוכיח את נאמנותה.
על מנת לסמן לראמה וסיטה את הדרך חזרה לממלכת איודהיה הכינו מאמיני ראמה שביל של פנסים.
לזכר פנסים אלו ולזכר ניצחון הטובים (אור) על הרעים (חושך) חוגגים חג מלא אורות.
במהלך ימי החג מניחים מנורות חרס ונרות על קירות מקדשים וכן על חלונות, מרפסות וגגות בתים; את הרחובות מקשטים בשרשראות אור ומדליקים זיקוקין די-נור.
מנהג נוסף הוא השטת סירות פרחים הכוללות מקור אור על נהרות ומקווי מים.
גם המאמינים בג'ייניזם חוגגים את הדיוואלי.
הם מציינים בו את יום ההארה ויום היום השנה של מאהאווירה, מייסד דתם.
הם מפרשים את הדלקת הנרות כתחליף גשמי לאור הנובע מהאמת העליונה.
גם הסיקים חוגגים את הדיוואלי, פרשנותם לחג היא ציון שחרורו של גורו הר גובינד (או "נאנאק השישי") מהכלא.
דיווה (באיטלקית: Diva) הוא מונח המתאר דמות נשית מוכשרת, ידוענית ובעלת מחוות דרמטיות בולטות.
מקור המונח באיטלקית ופירושו המילולי הוא "אלילה".
המונח שימש לתיאור זמרות אופרה, בעיקר זמרות סופרן, בעלות יכולות ווקאליות יוצאות דופן והתגלגל להיות שם תואר נפוץ לנשים בולטות בעולם הבידור.
דיווחית היא מערכת אלחוטית של מכשירים מסוג זימונית, לשידור התרעות קוליות או הודעות טקסט של פיקוד העורף בזמן חירום, המיוצרת ומופעלת על ידי חברת "ביפר תקשורת".
ה"דיווחית" הושקה לראשונה בינואר 1991, לקראת מלחמת המפרץ, כתשתית התרעה ואזעקה על בסיס מערכת הזימונית של חברת "ביפר", עבור לקויי שמיעה.
הפרויקט החל ביוזמה של חברת "ביפר" בשיתוף אגודת החירשים בישראל והארגון היהודי ההומניטרי ג'וינט.
במסגרת הפרויקט חולקו מכשירי זימוניות רוטטות, שפעלו עם הפעלת האזעקה באזור, במקרה של התקפת טילים על ישראל.
בשנת 2000 חודש הפרויקט ביוזמת משרד העבודה והרווחה, פיקוד העורף וחברת "ביפר" ושוב חולקו מכשירי זימונית ללקויי שמיעה, עבור שידור סימולטני של התראות כגון אזעקה בעיתות חרום.
חברת "ביפר" המשיכה בפיתוח המערכת עבור "פיקוד העורף", במטרה לשדר תשדורת אלחוטית, לצורך העברת אזעקה בעיתות חרום למספר בלתי מוגבל של מכשירים, בתוך שניות בודדות.
המטרה הייתה לקצר את זמן התגובה של הציבור בעת התקפת טילים או שיגור רקטות, תוך שילוב עם מערך ההתרעה של פיקוד העורף.
את המערכת החל פיקוד העורף לפרוס ביישובי קו העימות.
גם משא ומתן עם האיחוד האירופי לרכישת כ-50 אלף מערכות "דיווחית", שיתריעו מפני אסונות טבע המוניים, כגון צונאמי, הוריקן, שיטפונות ומפולות שלגים.
בסוף שנת 2005 הוחל בפריסה של מערכות "דיווחית" בכל יישובי עוטף עזה.
בינואר 2006 הוחל בפריסה של מערכות "דיווחית" בתחנות כיבוי ברחבי המדינה, ועד תחילת קיץ 2006 נפרסו בישראל כבר כ-15,000 מערכות "דיווחית".
במהלך מלחמת לבנון השנייה חולקו כ-5,000 מכשירים באזור גבול הצפון, ולאחר המלחמה הותקנו דיווחיות בבתי התושבים במטולה.
בקיץ 2007 הותקנה מערכת מדגם "דיווחית פלוס" ב-65 בתי עסק ומפעלים באזור שדרות, כשדרוג של מערכות קיימות של ביפר, אשר מתריעות על נפילת רקטות.
המערכת המשודרגת מעבירה דיווח התרעות "צבע אדום" ועדכון מיידי של הנחיות חירום, והותאמה לצורכי חברות עסקיות, מוסדות חינוך ומוסדות ציבור.
היא מקושרת בממשק ישיר למערכת זיהוי הירי בעוטף עזה, והופכת את קבלת ההודעה להתרעה קולית שמכריזה בקול רם 'צבע אדום', כך שנוכחים במקום ידעו מיד להיכנס למרחבים מוגנים.
במהלך שנת 2008 הורחבה הפריסה של המערכת עד אזור אשדוד.
בנוסף חילק משרד הרווחה מכשירים לכבדי שמיעה בכל אזור הדרום.
בספטמבר 2010, הודיע פיקוד העורף כי ירכוש אלפי מכשירי "דיווחית" לכבדי שמיעה, בעלות כוללת של כ-13 מיליון שקל, על רקע הפקת לקחים ממלחמת לבנון השנייה ומבצע עופרת יצוקה, במהלכם התקשו כבדי שמיעה לשמוע את צופרי האזעקה.
דיווח תנועה משמשים להפצת מידע על מצב נתיבי התנועה (כבישים, רחובות וצירי תנועה נוספים) וכוללים מידע כגון עומסי תנועה, תאונות, מעקפים לכבישים סגורים וכדומה.
עד לתחילת המאה ה-21 הדיווחים רוכזו בעיקר בתחנות רדיו וטלוויזיה ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הוחל בהפצת דיווחי תנועה גם באמצעות אתרי אינטרנט ייעודיים הזמינים גם לגולשים במחשבים ביתיים וגם לטלפונים חכמים.
דיווחי התנועה נועדו לעזור לנהגים למצוא את הדרך האופטימלית כדי להגיע ליעדם - היינו מציאת נתיבים חלופיים לנתיבים עמוסים או סגורים - או לפחות לדעת את זמני הנסיעה הצפויים להם.
מספר הכביש והקטע שבו הוא עמוס
דרגת העומס וזמן הנסיעה בקטע הכביש העמוס
מתנדבים המתקשרים למוקד טלפוני ומדווחים על עומס הכביש, וכן על אירועים שונים כגון תאונות, מחסומים וכו'.
מטוסים הנעים בשעות העומס מעל צירי תנועה עיקריים.
ריכוז המידע המסורתי הוא רשימות של מספרי הכבישים ומצב התנועה בהם.
מידע זה מתעדכן מדי זמן מה (רבע שעה או חצי שעה).
הפצה מסורתית היא על ידי קריין ברשתות רדיו או בשידורי הטלוויזיה
פרוטוקול RDS מאפשר לנהגים, המצוידים במקלט רדיו התומך בפרוטוקול זה, לדלג אוטומטית מהתחנה שלה הם מאזינים לתחנה אחרת המשדרת דיווחי תנועה באותה עת.
פרסום הרשימות באתרי האינטרנט רשתות הרדיו והטלוויזיה ללא עיבוד מתוחכם.
אפליקציות ייעודיות בטלפונים חכמים המסוגלות לדווח אוטומטית על עומס התנועה בזמן אמת, כמו גם דיווחים ידניים על אירועים שונים
מסדי נתונים ייעודיים המתעדכנים כמעט בזמן אמת.
אתרי אינטרנט ייעודיים הכוללים מפות המתעדכנות בתדירות גבוהה
דיווח ישירות לטלפונים החכמים או למכשירים ייעודיים אחרים
"דיווה" הוא שיר פופ בביצועה של הזמרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, עם מילים מאת יואב גינאי ולחן של צביקה פיק.
הוא ייצג את באירוויזיון 1998, אשר נערך בעיר ברמינגהאם שב, וזכה במקום הראשון בתחרות.
זהו השיר השלישי שזכה עבור ישראל באירוויזיון.
מילות השיר כוללות אזכורים לדמויות נשיות מההיסטוריה והמיתולוגיה.
הן עוסקות בדמות מרכזית המוצגת כ"דיווה", מושג המתאר דמות נשית בולטת, בעלת השפעה וביטוי אישי עז.
השיר נכתב במקור בעברית, ובשלב מאוחר יותר הוקלטה לו גם גרסה באנגלית.
לאחר התחרות זכה השיר להשמעות בתחנות רדיו במדינות שונות, והתפרסם במספר מדינות אירופיות.
השיר נבחר לייצג את ישראל על ידי ועדה פנימית של רשות השידור.
הבחירה באינטרנשיונל עוררה עניין תקשורתי ודיון ציבורי, הן בישראל והן מחוצה לה, על רקע זהותה כטרנסג'נדרית.
לאחר זכייתו הפך השיר למזוהה עם אינטרנשיונל ונכלל בהופעותיה לאורך השנים.
הוא נחשב לאחד מהשירים הזוכים הזכורים של תחרות האירוויזיון בשנות התשעים, ובמשך השנים הופיע בדירוגים ובסיכומים שונים שעסקו בתולדות התחרות.
מספר גרסאות כיסוי לשיר הוקלטו על ידי אמנים שונים, והוא שולב גם באוספים ובאירועי מחווה לאירוויזיון.
אינטרנשיונל החלה את דרכה האמנותית בשנות ה-80 כחלק ממקהלת ילדים שהשתתפה במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" לצד שלמה ארצי.
במהלך שנות נעוריה החלה להופיע במועדוני להט"ב, שם פגשה את עופר ניסים, עימו יצרה את שיר הפריצה "סעידה סולטנה", גרסה פארודית לשירה של ויטני יוסטון, "My Name Is Not Susan".
הצלחת הסינגל הובילה להחתמתה בחברת IMP רקורדס ולהפקת אלבום בכורה, "דנה אינטרנשיונל" (1993), שכלל שירים שהביאו לחשיפתה הרחבה, דוגמת "פטה מורגנה", "משחק הדמעות", "סמר-מר" ו"מי שלא רוצה אותי".
ב-1994 יצא אלבומה השני "אומפטמפה" אשר זכה להצלחה מסחרית ניכרת, וכלל להיטים כגון "ישנן בנות" ו"אני לא יכולה בלעדיך".
לאחר יצא אלבומה "מגנונה" (1996), שכלל בין היתר את הלהיטים "מנפנפת", "דון קיחוטה" ו"יש בו אש".
עד לשנת 1998 ניסתה אינטרנשיונל כמה פעמים לפרוץ לבמה של תחרות האירוויזיון.
הניסיון הראשון התרחש בקדם האירוויזיון 1995, שם ביצעה את השיר "לילה טוב אירופה" והגיעה למקום השני, אחרי ליאורה שזכתה עם השיר "אמן".
ניסיון נוסף ב-1996 עם "אגדה" לא הבשיל להשתתפות בפועל בשל גניזת השיר ברגע האחרון.
בשנת 1997 נעדרה ישראל מהאירוויזיון כיוון שחל בליל יום הזיכרון לשואה ולגבורה, ועל כן הובטח לה מקום אוטומטי באירוע העוקב של 1998. במקביל לניסיונותיה של אינטרנשיונל להשתלב בתחרות הבין-לאומית, הלכה ותפסה דמותה הציבורית מקום מרכזי בשיח התרבותי בישראל.
תדמיתה הייחודית, שנעה בין סמל להעצמה לבין גימיק שנוי במחלוקת, התקבעה כקול בולט בתרבות הפופ המקומית.
השאיפה של דנה להשתתף באירוויזיון לא הייתה רק עניין אישי, אלא גם אידאולוגי, והיא נתפסה כמאבק למען הכרה ציבורית רחבה בזכותה של הקהילה הגאה להיות מיוצגת באופן שוויוני.
תחרות האירוויזיון עצמה, אשר התגבשה עם השנים כזירה המשלבת סגנונות מוזיקליים רבים, זכתה לפופולריות רבה בקרב קהלים מגוונים, ובפרט בקרב חברי הקהילה הלהט"בית, שמצאו בה פלטפורמה לחופש הביטוי.
אינטרנשיונל, אשר חשה משיכה לאופיה הייחודי של התחרות עוד מילדותה, תיארה כיצד נפעמה לראשונה מהאירוויזיון בשנת 1987, כאשר צפתה בו בטלוויזיה והוקסמה מהמופע, מההפקה ומהאפשרות לבטא זהות מוזיקלית ואישית באירוע רחב אופקים.
מילותיו של "דיווה" נכתבו על ידי העיתונאי והפזמונאי יואב גינאי, שגיבש את הרעיון לשיר לאחר ביקור במועדון לילה בניו יורק בשנת 1996. במהלך הלילה נחשף גינאי להופעה של זמרת אפרו-אמריקאית עוצמתית שהוצגה על ידי התקליטן כ"דיווה", מונח שנשא עימו קונוטציות של נשיות וחוזק.
האירוע הזה נתן השראה לגינאי, שהחל לכתוב את מילות השיר על עטיפת קופסת סיגריות תוך כדי נסיעה חזרה למלונו.
גינאי, שהכיר את סיפור חייה האישי של אינטרנשיונל ואת מאבקה לחיות בגלוי כאישה, הרגיש שהמונח "דיווה" מהווה הגדרה הולמת עבורה.
הוא תיאר אותה כאישה שלחמה בגופה, בזהותה ובסביבתה כדי להגשים את נשיותה, תכונות אותן ביקש להעביר דרך המילים.
הבחירה להדגיש בשיר שמות של דמויות נשיות בולטות מההיסטוריה, דוגמת קלאופטרה, המלכה ויקטוריה ואפרודיטה, נועדה לבסס את מקומה של הדמות המרכזית בשיר כחלק משושלת נשית עוצמתית ובלתי נשכחת.
תחילה ביקש גינאי למסור את השיר לעיבוד של עופר ניסים ושי כרם, אשר עבדו אז עם דנה אינטרנשיונל והיו שותפיה הקרובים לעשייה, אך למשך תקופה לא נמצא עבור הטקסט לחן מתאים, והשיר נגנז.
רק כאשר התקרב מועד ההגשה של שירים לוועדת הבחירה של רשות השידור, פנה גינאי לצביקה פיק.
פיק סיפר כי יצר את הלחן בקלות לאחר שקיבל את מילות השיר.
הוא מיהר להקליט את הרעיון הראשוני והעביר אותו לאינטרנשיונל ולצוותה.
התגובה הראשונית ללחן של פיק הייתה שלילית.
צוות הכתיבה סבר שהלחן שקט מדי, בלדה איטית ורחוקה מאוד מהאופי האנרגטי והבין-לאומי שלו קיוו.
בריאיון שנים לאחר מכן הודתה אינטרנשיונל: "כמעט צחקנו לו בפנים.
לא האמנו שמה ששמענו יכול להיות להיט.
זה נשמע לנו מיושן, חסר תנופה, לא חושני".
בעקבות הביקורת הונח השיר בצד, ואף נשקל להיגנז.
אולם גינאי לא הרים ידיים.
הוא התעקש להמשיך לקדם את השיר ואף שכתב חלק מהמילים.