tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אך עד מהרה הם מגלים כי אנה כלאה את סיאנה ב"עולם אלף האגדות", אשליה רבת עוצמה שנוצרה בידי רב-אמן כדי לתת לילדות הצעירות מקום לשחק בו.
גראלט נכנס לתוך העולם הביזארי (שבו ניתן לפגוש בגרסאות של המשחק לאגדות מפורסמות כמו: כיפה אדומה, שלושת החזירים, זהבה ושלושת הדובים, החלילן מהמלין ועוד) ומוצא שם את סיאנה, שם המשימה היא למצוא 3 פולי שעועית צבעוניים באמצעות יצירת קשר עם הדמויות האגדיות.
גראלט בנוסף לכך יכול להשיג עבור סיאנה עניבת פפיון בצורת פרח שהייתה יקרה לליבה.
לאחר שהם משיגים את הפולים צומח עץ ענק מהאדמה עד לעננים (כמו באגדה על ג'ק והאפון), שם הם צריכים להביס את ענק העננים כדי לצאת מן העולם.
לאחר שהם יוצאים מן העולם, גראלט מגיע עם ריג'ס וסיאנה למבצר "טשאם מונטה" כדי להתמודד מול דטלאף.
לנסות למצוא דרך לישות בשם "הקדמון הבלתי נראה" (The Unseen Elder) ערפד עתיק יומין בעל כוחות עצומים שיוכל לגרום לדטלאף להתייצב מול גראלט.
גראלט מגיע אל הישות בעזרת אוריאנה, אך לאחר שהוא מגלה כי היא ערפדית עליונה בעצמה שניזונה מדם אנושי, יש לו אפשרות להתחרט ולחזור למצוא את סיאנה.
אם הוא החליט להמשיך, גראלט נפגש עם הערפד הקדמון, יצור איום ונורא וחסר סבלנות שיכול לחסל את גראלט אם הוא יאמר לו משהו לא ראוי.
לאחר שהוא משכנע את הקדמון לתת לו להיפגש עם גראלט, הוא משגר את שניהם (וגם את ריג'ס) לטשאם מונטה.
מכאן העלילה יכולה להסתיים בכמה דרכים:
אם גראלט נכנס אל עולם האגדות והשיג את הפרח עבור סיאנה, דטלאף יגיע וינסה להרוג את סיאנה אך בטעות יפגע בפרח שישגר אותה בחזרה לעולם האגדות ויציל את חייה.
דטלאף הזועם עט על השניים ומנסה לחסל אותם.
תחילה הוא וריג'ס נלחמים אך רגע לפני שדטלאף מנצח את ריג'ס גראלט מתערב, השניים נלחמים ולאחר קרב ארוך וקשה גראלט מביס את דטלאף וריג'ס מחסל אותו סופית, כיוון שרק ערפד עליון אחר יכול לחסל ערפד עליון.
לאחר הקרב, גראלט וריג'ס מגלים כי לדטלאף היה קורבן חמישי - הדוכסית בעצמה.
גראלט ניגש לדבר עם סיאנה, שהדוכסית אסרה אותה במגדל לפני שתישפט על פשעיה ואם הוא מצליח לשכנע אותה, כולם מוזמנים לטקס בו מוענק לגראלט תואר אצולה, פרס כספי גדול, ולאחריו אנה וסיאנה מתעמתות אך לבסוף סולחות אחת לשנייה והסיפור המשפחתי נגמר בטוב.
אך אם גראלט החליט ללכת לחפש את הערפד הקדמון, גראלט וריג'ס יגיעו למבצר בטשאם מונטה כדי לפגוש את דטלאף.
דטלאף, זועם על כך שלא הביאו את סיאנה, עט על השניים ומנסה לחסל אותם.
לאחר הקרב גראלט מגיע לטקס מלכותי בו מוענק לגראלט תואר אצולה ופרס כספי גדול, אך לפתע מופיעה סיאנה ובדיוק כשנראה כי הן סלחו אחת לשנייה סיאנה רוצחת את אחותה, ולאחר מכן נהרגת על ידי דמיאן.
ניתן להגיע לסוף הזה גם אם גראלט לא הצליח לשכנע את סיאנה כמו בתרחיש הראשון שהוזכר לעיל.
אם גראלט לא השיג את הפרח של סיאנה בעולם האגדות, דטלאף יופיע בטשאם מונטה ויהרוג את סיאנה.
לגראלט יש את האפשרות להתמודד מול דטלאף, או לתת לו ללכת לנפשו כיוון שהוא השיג את נקמתו ומטרותיו.
בין כך ובין כך, גראלט מובל לבית הסוהר על כישלונו להציל את אחותה של הדוכסית (ועל כישלונו לחסל את החיה), אך משוחרר משם הודות לעזרתו של דנדליון, שהיה בעבר ידיד קרוב של הדוכסית.
לגראלט יש אפשרות לגלות לדוכסית כי היא הייתה אמורה להיות הקרבן החמישי של המפלצת (ושל סיאנה), אך הדוכסית האבלה וההמומה מסרבת להאמין, ומגרשת את גראלט מתחומי הדוכסות.
ההרחבה זכתה לציונים גבוהים באתרי הביקורות: על פי האתר Metacritic סך הביקורות עבור גרסת המחשב הוא 92 מתוך 100, עבור גרסת הפלייסטיישן 91, ו־94 עבור גרסת האקס בוקס.
ההרחבה זכתה בתואר "משחק התפקידים של השנה" (וזאת אף על פי היותו חבילת הרחבה) בטקס פרסי "The Game Awards 2016" שהתקיים בדצמבר 2016.
פסקול המשחק הולחן על ידי המלחינים הפולנים מרצ'ין פשיבילוביץ' ומיקולאי סטרונסקי, בהשתתפות להקת הפולק "פרסיבל שוטנבאך".
פשיבילוביץ' עוד קודם לכן עם CD Projekt כאשר השתתף בהלחנת הפסקול של The Witcher 2: Assassin of Kings.
להקת "פרסיבל", המנגנת מוזיקת פולק פולנית ופולק מטאל, קרויה על שם דמותו של בן המחצית פרסיבל שוטנבאך מסדרת הספרים, והעולם הבדיוני בו מתרחשת הסדרה הוא אחד ממקורות ההשראה שלהם.
הפסקול כולל 35 רצועות באורך כולל של 81 דקות ו-7 שניות.
הכותר זכה גם בפרס "המשחק המצופה ביותר" בטקס "The Game Awards" שאירע ב-2014 בלאס וגאס.
8 ימים לפני יציאת המשחק, נמכרו יותר ממיליון עותקים של The Witcher 3: Wild Hunt.
המשחק זכה לביקורות חיוביות רבות.
המבקר קווין וונורד מאתר GameSpot נתן ציון של 10 מתוך 10, דבר ההופך את Witcher 3 למשחק התשיעי שאי פעם קיבל ניקוד מושלם מ-GameSpot.
הוא תיאר את חקירת העולם, את עיצוב האויבים ואת פיתוח הדמויות כ-"מושלמים".
כמו כן הוא שיבח את התוכן העשיר, את ההתאמה האישית הנרחבת של השריון והנשק ומערכת השיקויים ואת האפשרות לקיים החלטות שונות במשחק.
הוא סיכם את ביקורתו בכך שכינה את המשחק כ- לאריק קיין ממגזין פורבס, היו שבחים דומים.
הוא כינה את המשחק כ- שאי פעם ששיחק.
המבקר דניאל בלודוורט' מאתר GameTrailers נתן למשחק ציון כמעט מושלם של 9.8 מתוך 10. בזמן שהוא שיתף מחשבות דומות על עיצובם של האויבים, הוא שיבח את הסיפור הנרחב והבוגר של המשחק והצהיר ש- יותר מכל משחק אחר בסדרה.
מערכת הקרב מתגמלת, כמו גם הסביבות המדהימות, ההשלכות המשמעותיות והמשימות, ביחד עם חוש הגילוי.
בנוסף, הוא שיבח את הפירוט שהמשחק מציע כמו התנועות, היקף הדיבור ואנימצית הפנים של הדמויות.
הוא סיכם את ביקורתו בכך שכינה את המשחק בתור .
המבקר ווינס אינגניטו מהאתר IGN העניק למשחק ציון של 9.3 מתוך 10 ושיבח את הסביבה האותנטית, את מזג האוויר הדינמי ומערכת היום-לילה, את הדיבוב ההגון, את דיאלוגים שבנויים היטב, את הדמויות המעניינות, את התפתחות הדמויות המורכבת, את הציוד המגוון ואת המערכת המיומנות הגמישה.
אף על פי כן, הוא ביקר את הדגשת היתר על משימות חוזרות ואת הסיפור כיוון שהוא ארוך מדי ולא מספק כמו היבטים אחרים על המשחק.
למרות זאת, הוא סיכם את ביקורתו בכך שאמר ש-.
המבקרת קימברלי וולנס ממגזין Game Informer החשיבה את המשחק בתור השאפתני והנגיש ביותר בסדרה.
היא שיבחה את העולם, את הסיפור המרתק, את הנוף והסביבות המגוונים, את ממשק המשתמש המשופר וכמו כן את משימות הצד אשר מספקים תוכן בלתי צפוי ואת מערכת הלחימה המאתגרת אשר דורשת מהשחקנים לחשוב על אסטרטגיה.
למרות זאת, היא ביקרה מספר בעיות משניות כמו מסכי טעינה ארוכים ואפשרות ה-"מסע מהיר" מאכזבת.
בניגוד לכך, המבקר כריס קארטר מהבלוג Destructoid, אף על פי שכינה את מערכת הקרב "עמוסת פעילות", הוא הצהיר כי היא מרתיעה שימוש באסטרטגיה.
בנוסף לכך, הוא ביקר את מערכת ה-"Witcher-sense" שחוזרת שוב ושוב ומדי פעם ישנם ירידות בקצב הפריימים לשנייה ובאגים.
המבקר תום סניור מאתר GamesRadar גם כן ביקר את הבאגים אשר נכללים בגרסת הסקירה שהמפתחת סיפקה למבקרים.
בנוסף, הוא כינה את מערכת הקרב "לא עקבית" ו-"מתסכלת".
עד להפצת המשחק, נמכרו למעלה מ-1.5 מיליון עותקים של המשחק בהזמנה מוקדמת בסך הכל.
The Witcher 3: Wild Hunt הגיע לראש רשימת "התוכנות הנמכרות ביותר" בבריטניה בשבוע הראשון ליציאתו וההכנסה הגולמית על ידי המשחק גדולה ב-600% (פי 6) מהמשחק הקודם, The Witcher 2: Assassins of Kings.
נכון ל-26 במאי 2015, המשחק הוא הנמכר ביותר בבריטניה ב-2015, בעוד הוא שובר את השיא של המשחק Battlefield Hardline.
המשחק הגיע לראש רשימת "משחקי הווידאו הנמכרים ביותר" ביפן עם 67,385 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון.
4 מיליון עותקים בסך הכל נמכרו שבועיים להשקתו.
נכון ל-11 ביוני 2015, יותר מ-690,000 שחקנים ביצעו אקטיבציה בתוכנה GOG Galaxy.
בסך הכל ב-6 השבועות הראשונים ליציאת המשחק, נמכרו כ-6 מיליון עותקים.
המכירות הניבו רווחים של 236 מיליון זלוטי (כ-62.5 מיליון דולר אמריקני) לסטודיו הפיתוח בחצי הראשון של שנת 2015. במרץ 2016, סטודיו הפיתוח דיווח כי נמכרו קרוב ל-10 מיליון עותקים של המשחק ברחבי העולם.
אקס פקטור הייתה תוכנית ריאליטי - מציאות מוזיקלית אמריקאית, המבוססת על תוכנית המקור הבריטית בעלת אותו השם.
יוצר התוכנית הוא המפיק סיימון קאוול, שגם שימש כשופט בכל העונות.
הפקת התוכנית נעשתה בשיתוף פעולה בין חברות ההפקה מקבוצת ברטלסמאן וסייקו מיוזיק.
במסגרת התוכנית, ובדומה למקור, התקיימה תחרות שירה בין מוזיקאים שונים במטרה לגלות כישרון מוזיקה חדש.
המתמודדים נבחנו באודישנים פתוחים ובהמשך התחרו ביניהם על קולות הקהל, שלבסוף הכריע מיהו הזוכה.
התוכנית שודרה בערוץ פוקס מ-21 בספטמבר 2011 ועד 19 בדצמבר 2013 במשך שלוש עונות, בין החודשים ספטמבר לדצמבר.
בישראל שודרה התוכנית בצמוד לשידור בארצות הברית בערוץ HOT 3, כאשר פרקי הגמר הועברו בשידור חי.
שידור גמר העונה הראשונה היה השידור החי הראשון בישראל של תוכנית ריאליטי זרה.
בתוכנית נכח פאנל שופטים שהורכב מארבעה אנשים המעורבים בתעשיית המוזיקה, ומטרתו הייתה להעריך את ביצועי המתמודדים.
הפאנל המקורי כלל את סיימון קאוול, פאולה עבדול, שריל קול ואל.איי ריד.
המנחה הוולשי סטיב ג'ונס והזמרת ניקול שרזינגר שימשו כמנחים המקוריים, אולם קול נאלצה לפרוש מהפאנל לאחר שני סבבי אודישנים בלבד ושרזינגר תפסה את מקומה.
לקראת העונה השנייה הודיעו עבדול ושרזינגר על פרישתן מהתוכנית, וזמרות הפופ דמי לובאטו ובריטני ספירס הצטרפו אל הפאנל במקומן.
גם המנחה הוולשי לא המשיך לעונה השנייה והוא הוחלף במריו לופז וקלואי קרדשיאן שביצעו הנחיה משותפת.
לקראת העונה השלישית לא חזרה קרדשיאן להנחות את התוכנית ומריו לופז נותר כמנחה הבלעדי.
גם בריטני ספירס והמפיק אל.איי ריד החליטו לעזוב את הפאנל, ואת שני כיסאות השופטים הנותרים תפסו קלי רולנד ופאולינה רוביו.
העונה הראשונה של התוכנית קיבלה את המדרוג -רייטינג הגבוה ביותר, בעוד המדרוג של העונות הבאות ירד בהדרגה בכל עונה.
ב-7 בפברואר 2014 הודיעה רשת הטלוויזיה פוקס כי התוכנית לא תחודש לעונה רביעית, זאת בעקבות החלטתו של קאוול יום קודם לכן לחזור לשמש כשופט בגרסתה הבריטית של התוכנית.
התוכנית קיבלה שלל מועמדויות ופרסים בטקסי פרסים המיועדים לקהל הילדים והנוער.
מפיק המוזיקה סיימון קאוול שימש בעברו כשופט בתוכנית המציאות הבריטית "פופ איידול".
הריאליטי כלל שתי עונות כאשר העונה הראשונה נחלה הצלחה גדולה, אולם בגמר העונה השנייה לעומת זאת, אחוזי ההצבעה שהתקבלו היו נמוכים מספיק כדי לגרום לקאוול להחליט לפתח תוכנית חדשה שהזכויות עליה בלעדיות לו.
במקביל הוא הצטרף לפאנל השופטים של ריאליטי הכישרונות המצליח "אמריקן איידול", שהתבססה על פורמט "פופ איידול" והייתה לתוכנית הפופולרית ביותר בארצות הברית בשעות הפריים-טיים במשך שמונה עונות רצופות.
הריאליטי "פופ איידול" ירד מהמסכים בשנת 2004, ובהמשך אותה השנה הודיעה רשת ITV, ששידרה את התוכנית, על עלייתה של תוכנית כישרונות חדשה בשם "אקס פקטור" הרשומה תחת שמו של קאוול.
עם זאת, המפיק סיימון פיולר הגיש תביעה בבריטניה מיד לאחר ביטולה של התוכנית בטענה שהצלחת הריאליטי "אקס פקטור" היא הגורם לכך.
נכון לשנת 2015 התוכנית עדיין משודרת בבריטניה וזוכה לנתוני רייטינג גבוהים.
באפריל 2009 נודע כי קאוול מתכנן להביא את התוכנית לשידור בארצות הברית לאחר שהחוזה שלו עם "אמריקן איידול", שאסר עליו להשיק תוכנית מתחרה בארצות הברית, הגיע לסיומו.
בספטמבר של אותה השנה ערוץ פוקס, המשדרת את "אמריקן איידול", הגיעה להסכם מוסדר עם קאוול שאישר את השקת התוכנית בערוץ בגרסתה האמריקאית.
ב-11 בינואר 2010 חברת התקשורת ניוז קורפ הודיעה דרך "פוקס ניוז" בארצות הברית ומגזין "הטיימס" בבריטניה כי קאוול יעזוב את "אמריקן איידול" בסיום העונה התשיעית במטרה להשיק את "אקס פקטור" בספטמבר 2011 בארצות הברית.
קאוול הצהיר בהקשר זה שרצונו הוא לשמש גם כשופט וגם כמפיק פועל, ונוסף על כך חתם על חוזה לטווח ארוך עם סוני מיוזיק, שמחזיקה בחצי מהבעלות על סייקו מיוזיק, המאפשר לו להיות מעורב בהפקת התוכנית, כמו גם לעבוד עם האומן הזוכה.
בנובמבר 2010 ערוץ פוקס התחיל בפרסום התוכנית כשהחל לשדר פרסומות קצרות המבשרות על עלייתה של התוכנית בסתיו 2011. במהלך האירוע בעל הרייטינג הגבוה ביותר בארצות הברית - הסופרבול השנתי - ששודר בפברואר 2011, פוקס חשפה את הלוגו הרשמי של התוכנית באחד הפרומואים.
פרומו שני שהוצג במהלך המחצית בהשתתפותם של האומנים קייטי פרי, ג'סטין ביבר, בלאק אייד פיז, אשר, ליידי גאגא, הפוסיקאט דולס ומדונה עורר השערות רבות לגבי השאלה מי יצטרף לפאנל השופטים לצדו של קאוול.
לקראת ההשקה של "אקס פקטור" בארצות הברית באופן רשמי פיולר תבע את קאוול בשנית, כשהפעם הוא טוען שלא ניתן לו הקרדיט כמפיק פועל, זאת למרות העובדה שלא נטל כל חלק בתוכניתו החדשה של קאוול.
לאחר שנגמרה התביעה המשפטית בשנת 2011 קאוול היה רשאי לשדר את "אקס פקטור" בארצות הברית, אם כי ללא האפשרות למתן קרדיט לקאוול כיוצר או כמפיק פועל של התוכנית.
בכל עונה המתמודדים מחולקים לארבע קטגוריות, כאשר כל שופט מדריך קטגוריה אחת.
השופטים אינם יודעים איזו קטגוריה הם מדריכים אלא רק לאחר שלב מחנה האימונים (בעונות הראשונה והשנייה) או לפני אתגר ארבעה הכיסאות (בעונה השלישית), והמתמודדים עצמם מגלים מי המדריך שלהם רק בשלב בתי השופטים עצמו או לפני אתגר ארבעה הכיסאות ביחד עם השופט המדריך.
הקטגוריות בעונה הראשונה היו "בנים" (בגילאי 12–29), "בנות" (בגילאי 12–29), "30 ומעלה" (אומני סולו מעל גיל 30) ו"להקות" (כולל צמדים).
הקטגוריות מכל העונות מוצגות בטבלה הבאה (המתמודד והמדריך הזוכים בירוק, שמו של הזוכה מודגש).
האודישנים פתוחים לאומני סולו ולהקות מגיל 12 ומעלה וללא הגבלת גיל.
ניתן להיכנס לתחרות באמצעות אודישן וידאו מצולם, אותו מעלים לאתר האינטרנט של התוכנית.
בנוסף מפיקי התוכנית נוסעים למקומות נבחרים ברחבי ארצות הברית עם ואן אודישנים נייד על מנת לבחון את הזמרים שאין ביכולתם להגיע לארנה המרכזית בה מתקיימים האודישנים.
סבב האודישנים הראשון מתקיים בפני מפיקי התוכנית, הן לאחר פניות אישיות והן במסגרת אודישנים פתוחים לציבור הרחב, ונערך חודשים לפני שידור התוכנית בטלוויזיה.
האודישנים הפתוחים נערכים במקומות ציבורים ברחבי ארצות הברית ומושכים אליהם קהל רב.
סבב האודישנים הראשון אינו משודר, אולם הקהל שמגיע למבחנים, כמו גם המכוניות מהן יוצאים השופטים, מצולמים כולם בסבב זה ולאחר מכן נכנסים בעריכה לפרקי האודישנים שמצולמים מאוחר יותר בהמשך השנה ונבחרים לשידור בטלוויזיה.
כלומר, הגרסה המצולמת נותנת את הרושם המוטעה לפיו כל הקהל הרב מחכה להיבחן בפני השופטים כשבפועל הם נמצאים בסבב האודישנים הראשוני.
אחרי המתנה שנמשכת שעות ארוכות ובמהלכן צוות התוכנית מצלם את הקהל מנופף וצועק, כל מתמודד נבחן במשך זמן קצר על ידי עובד הפקה.
מתמודד שעובר את האודישן, או בשל כישרונו או כי ההפקה חושבת שביכולתו לבדר את הצופים בבית, מקבל כרטיס זהב המתיר לו להיבחן בשנית, הפעם בפני חבר בכיר יותר בהפקה.
רק מתמודד שעובר בהצלחה את האודישן השני (ולאחר מכן אודישן שלישי על פי שיטה דומה) זוכה להיבחן בפני פאנל השופטים וקהל חי עם פלייבק ברקע.
אם שלושה שופטים לכל הפחות מצביעים "כן" אזי המתמודד עובר אל השלב הבא, אחרת המתמודד נשלח הביתה.
מתוך אלפי אודישנים ההפקה בוחרת לרוב את האודישנים הטובים ביותר, הגרועים ביותר והמוזרים ביותר ואלו משודרים בשבועות הראשונים של התוכנית בטלוויזיה.
שלב מחנה האימונים התקיים בשתי העונות הראשונות בלבד.
לשלב זה עברו המתמודדים שצלחו את האודישנים בפני השופטים.
בעונה הראשונה מחנה האימונים נמשך שלושה ימים כאשר בסוף כל יום התבצעה הדחה.
ביום הראשון 162 מתמודדים הופיעו בפני השופטים בקבוצות של עשר ונבחנו כל אחד בתורו.
אחרי שהמתמודדים הופיעו ולפני הכרזת התוצאות הם חולקו לשלוש קבוצות, מתוכן שתי קבוצות המשיכו הלאה וקבוצה אחת נשלחה הביתה.
בסוף היום הראשון נשארו בתחרות 100 מתמודדים.
ביום השני המתמודדים חולקו לזוגות או שלישיות כאשר לכל צמד או טריו נבחר שיר מבעוד מועד.
הקבוצות קיבלו 5 שעות ללמוד את השירים כשלרשותם עומדים כוריאוגרף, מורה לפיתוח קול וסטייליסטים צמודים.
אחרי כל ההופעות ולפני הכרזת התוצאות המתמודדים חולקו שוב לשלוש קבוצות, מתוכן שתי קבוצות המשיכו הלאה וקבוצה אחת נשלחה הביתה.
בסוף היום השני התבקשו 64 המתמודדים הנותרים לבחור מתוך רשימה של 35 שירים שיר אחד שמייצג אותם באופן הטוב ביותר.
השופטים לא העריכו את ביצועי המתמודדים בשלב זה, ובסוף היום השלישי מחצית מהמתמודדים נשלחו הביתה ומחציתם, 32 מתמודדים, עברו אל שלב בתי השופטים.
בעונה השנייה עברו 120 מתמודדים אל שלב מחנה האימונים, שהיה בנוי משני שלבים שכללו את אותן המשימות של היומיים הראשונים במחנה האימונים בעונה הקודמת.
בשלוש העונות החליט צוות השופטים להעניק הזדמנות שנייה לאומני סולו שהודחו אך עדיין היו טובים בעיניהם.
בעונות הראשונה והשנייה הלהקות הורכבו בסוף שלב מחנה האימונים, ובעונה השלישית הן הורכבו כאשר המתמודדים צומצמו לכדי 40 מתמודדים לאחר האודישנים בפני השופטים.
אחת הסיבות להדחתם הייתה העובדה שהם אינם טובים מספיק כאומני סולו, בעיקר מבחינת הופעה על הבמה, ולפיכך החליטו השופטים לחבר אותם אחד עם השנייה ולהחזיר אותם לתחרות בתור להקה שתתחרה בקטגוריית הלהקות.
בעונה הראשונה הרכיבו השופטים את הלהקות "אינטנסיטי" (שכללה מספר שיא של עשרה חברים בקבוצה) ו"לקודה ריין", שקבעו בעצמן את שמותיהן.
אחת מחברות הקבוצה של "אינטנסיטי", אילונה סנטיאגו נבחנה שוב לעונה השלישית כזמרת סולו והצליחה להעפיל לשלב השידורים החיים.
בעונה השנייה השופטים הרכיבו את הלהקות "ליריק 145", "פלייבק" ו"פיפת' הרמוני", כאשר שמה של האחרונה הוענק לה על ידי המעריצים לאחר שני שמות בעייתיים.
בעונה השלישית השופטים הרכיבו את הלהקות "רסטלס רוד" ו"סוויט סוספנס".
שלב בתי השופטים התקיים בשתי העונות הראשונות בלבד.
לשלב זה עלו המתמודדים שצלחו את שלב מחנה האימונים.
בעונה הראשונה הגיעו לשלב זה 32 מתמודדים ובעונה השנייה 24 מתמודדים.
המתמודדים מגלים את זהותו של השופט שהולך להדריך אותם לאורך העונה כולה עם הגעתם לביתו.
בשלב זה המתמודדים מופיעים בסדרת אודישנים בפני המדריך שלהם, במהלכה המדריך נעזר באדם חיצוני המשתייך לתעשיית המוזיקה וזה עוזר לו להעריך את המתמודדים ואת ביצועם.
בעונה הראשונה הדיח סיימון קאוול את מלאני אמרו מקטגוריית הלהקות בשלב זה, אולם לאחר ההדחה הוא התחרט והחזיר אותה לתחרות ובכך סגר את הנבחרת עם 17 מתמודדים שעלו לשלב השידורים החיים.
בעונה השנייה עלו לשלב השידורים החיים 16 מתמודדים.
בתי השופטים - עונות ראשונה ושנייה<center>
אתגר ארבעה הכיסאות הופיע בעונה השלישית בלבד במקום שני השלבים הקודמים, מחנה האימונים ובתי השופטים.
אחרי האודישנים בפני השופטים המתמודדים צומצמו לכדי 40 מתמודדים עם 10 מתמודדים בכל קטגוריה, על פי החלטת השופטים, ורק לאחר מכן הם הגיעו לאתגר ארבעה הכיסאות.
באתגר ארבעה הכיסאות המתמודדים שרים כל אחד בתורו, ומיד אחר כך המדריך שלהם קובע אם הוא ירצה לראות אותו בנבחרת 16 המתמודדים שתעלה לשידורים החיים.
אם המדריך מחליט להעביר את המתמודד אזי הוא מתיישב על אחד מארבעה הכיסאות, בעוד מתמודד שלא עבר את האודישן הולך הביתה, וכך הלאה עד שכל ארבעה הכיסאות תפוסים.
עם זאת, אם המדריך רוצה להעביר מתמודד כשכל הכיסאות מלאים, הוא יהיה חייב לפנות את אחד הכיסאות ולהדיח את אחד המתמודדים שכבר קיבלו ממנו כיסא.
רק ארבעת המתמודדים שיישארו יישובים על הכיסא בסוף השלב יזכו להגיע לשידורים החיים.
תוצאות אתגר ארבעה הכיסאות מוצגות בטבלה הבאה.
אתגר ארבעה הכיסאות - עונה שלישית<center>
קטגוריה מתמודד שיר באודישן כיסא/הדחה החלפה25 ומעלה(קלי רולנד)ויקטוריה קריגר"Make You Feel My Love"כיסא —קריסטין מירל"Oops!...
השידורים החיים התקיימו באולפני CBS Television City הממוקמים בלוס אנג'לס, קליפורניה עם קהל חי באולפנים, והועברו בשידור חי לקהל בבית בימי רביעי וחמישי בשעת פריים טיים.
משלב זה כלל המתמודדים עוברים להתאכסן במגורים משותפים בהוליווד הילס עד סוף התוכנית.
אותה האחוזה שבה לנו המתמודדים אירחה גם את מתמודדי התוכנית "אמריקן איידול".
16 (בעונות השנייה והשלישית) או 17 (בעונה הראשונה) המתמודדים שצלחו את שלבי מחנה האימונים ובתי השופטים (עונות ראשונה ושנייה) או את אתגר ארבעה הכיסאות (עונה שלישית) עוברים אל השידורים החיים.
במהלך השבוע שודרו שתי תוכניות יומיים ברציפות; התוכנית הראשונה היא ההופעות החיות, במסגרתה המתמודדים מבצעים קטעי מוזיקה על הבמה בשידור חי עם קהל חי, כאשר בסיום התוכנית נפתחה ההצבעה עבור כל אחד מהמתמודדים שנשא מספר הצבעה אישי.
בתוכנית השנייה, ששודרה יום לאחר מכן נחשפו תוצאות ההצבעה של הצופים בבית, אשר בעקבותיהן מתמודד אחד או יותר נשלחים הביתה או ששני מתמודדים נלחמים בקרב ראש בראש על מקומם בתחרות.
הדו-קרב מוכרע על ידי השופטים, שמצביעים עבור האומן שהם רוצים לשלוח הביתה, כאשר במקרה של תיקו המתמודד שהולך הביתה הוא איזה מבין השניים שקיבל מהקהל את מספר ההצבעות הנמוך יותר.
בשידורים החיים התארחו לעיתים זמרים ומוזיקאים שהעניקו הופעות בשידור חי.
בנוסף לשידור החי בערוץ פוקס, החברות סוני וסייקו טי.וי יצרו בחסות פפסי קדם תוכנית דיגיטלית בשידור חי שנקראה The X Factor Digital Experience, אשר דרכה הצופים, במקביל לשידור החי בטלוויזיה, יכלו להיות מעורבים באמצעות מספר פלטפורמות.
התוכנית שודרה שעה לפני כל שידור חי וכללה ראיונות מאחורי הקלעים עם השופטים, המתמודדים ובלוגרים שהביעו דעתם על מגוון נושאים, מבחירות השירים וההופעות האהובות עליהם ועד התלבושות והאיפור הן של המתמודדים והן של השופטים.
בנוסף יכלו הצופים לשלוח שאלות בטוויטר, ומעריצים נבחרים אף הצטרפו לשידור עצמו באמצעות סקייפ.
כל זאת באמצעות אפליקציה בשם אקסטרה פקטור.
מלבד כישרון השירה של המתמודד, בהופעות החיות הדגש הוא על ההופעה ומאפייניה האמנותיים, הנוכחות הבימתית והאישיות של הזמר הזמרת או הלהקה.
בתוכנית ההופעות החיות המתמודדים מבצעים ומופיעים עם קטע שירה במשך כשתי דקות בפני השופטים והקהל באולפן.
לכל תוכנית הופעות נקבע נושא שונה והשיר נבחר בהתאם לנושא.
קטע השירה לרוב מלווה בכוריאוגרפיה או מאפיינים אמנותיים אחרים, כמו גם המתמודדים עצמם מבצעים לעיתים גרסה אקוסטית של השיר הנבחר, כאשר במקום השמעת פלייבק ברקע הם מלווים את עצמם בגיטרה או פסנתר.
אחרי כל הופעה פאנל השופטים מעריך כל אחד בתורו את ההופעה כאשר הם כמעט תמיד משבחים את הופעותיהם של המתמודדים המשתייכים לקטגוריה שלהם.
אחרי שכל המתמודדים מופיעים קווי ההצבעה נפתחים והצופים בבית מצביעים למתמודד אותו הם רוצים להשאיר בתוכנית.
הקווים נשארים פתוחים עד לתוכנית התוצאות המשודרת יום אחרי.
כשמספר המתמודדים מצטמצם לשישה או חמישה (תלוי עונה) כל מתמודד מופיע עם שני קטעי שירה, זאת עד שנשארים שלושה מתמודדים שזוכים להגיע לגמר, ומתוכם נבחר הזוכה הגדול על פי הצבעות הצופים בבית.
המנצח בגמר זוכה בחוזה הקלטות עם חברת סייקו מיוזיק (בבעלותו של סיימון קאוול) על סך 5 מיליון דולר (בעונות הראשונה והשנייה) או בשווי מיליון דולר (בעונה השלישית).
תוכנית התוצאות או תוכנית ההדחה משודרת למחרת תוכנית ההופעות החיות, ובמסגרתה נחשפות הצבעות הצופים שבעקבותיהם מתמודד אחד או יותר נשלח הביתה.
בדרך כלל נחשפים שני המתמודדים שקיבלו את מספר ההצבעות הנמוך ביותר מהצופים, ושניהם שרים פעם נוספת כדי להילחם על מקומם בתחרות.
בשלב זה השופטים הם אלו שמכריעים מי מבין השניים הולך הביתה, כאשר במצב של תיקו ההכרעה חוזרת למספר ההצבעות שקיבל המתמודד מהצופים בבית.
מי מבין השניים שקיבל כמות הצבעות נמוכה יותר הוא זה שמפנה את מקומו בתחרות.
בתוכניות מסוימות היו הדחות כפולות שבמסגרתן נחשפו שלושת המתמודדים שקיבלו את מספר ההצבעות הנמוך ביותר, כאשר המתמודד עם הכי פחות הצבעות נשלח אוטומטית הביתה והשניים האחרים מגיעים לעימות הסופי.
חשיפת ההצבעות נעשית תמיד בסדר אקראי ומספר ההצבעות שקיבל כל מתמודד אינו מתגלה.
עם זאת, בעונה השנייה מספר ההצבעות שקיבל כל מתמודד נחשף מיד לאחר שהתבצעה הדחה.
כשנשארים ארבעה מתמודדים המתמודד בעל מספר ההצבעות הנמוך ביותר מבין הארבעה נשלח אוטומטית הביתה.
העונה הראשונה של אקס פקטור ארצות הברית שודרה בשנת 2011 בין התאריכים 21 בספטמבר עד 22 בדצמבר.
המנחים המקוריים של התוכנית היו סטיב ג'ונס וניקול שרזינגר, ופאנל השופטים המקורי כלל את סיימון קאוול, פאולה עבדול, שריל קול ואל.איי ריד.
לאחר שני סבבי אודישנים בלבד הזמרת שריל קול פוטרה מתפקידה כשופטת, זאת אף על פי שהייתה חתומה על חוזה בשווי 1.2 יורו.
על פי הדיווחים רשת פוקס ומפיקי התוכנית בחרו להחליף את קול משום החשש שהקהל האמריקאי יתקשה להבין אותה עקב המבטא הג'ורדי, כמו גם חשו חוסר שביעות רצון מהכימיה בין ארבעת השופטים.
הרשת החליטה להושיב במקומה את ניקול שרזינגר וכתוצאה מכך הפך סטיב ג'ונס למנחה הבלעדי.
עונה זו כללה שישה סבבי אודישנים בפני השופטים שהתקיימו בלוס אנג'לס, שיקגו, ניוארק, מיאמי, דאלאס וסיאטל.
המתמודדים שקיבלו "כן" משלושה שופטים לפחות עברו בהצלחה והתקדמו אל שלב מחנה האימונים.
אל מחנה האימונים בעונה זו העפילו 162 מתמודדים שלבסוף צומצמו לכדי 32 מתמודדים.
ארבע הקטגוריות בעונה זו היו קטגוריית הבנים (בגילאי 12–29), קטגוריית הבנות (בגילאי 12–29), קטגוריית הלהקות (כולל צמדים) וקטגוריית 30 ומעלה (אומני סולו מעל גיל 30).
בתום שלב מחנה האימונים נחשפה בפני כל אחד מהשופטים הקטגוריה אותה הוא הולך להדריך לאורך כל העונה.
המוזיקאים שצלחו את שלב מחנה האימונים הגיעו אל שלב בתי השופטים, במסגרתו כמות המתמודדים הייתה אמורה להצטמצם בחצי לכדי 16 מתמודדים, 4 בכל קטגוריה, אולם סיימון בחר להחזיר אל התחרות את המתמודדת מלאני אמרו לאחר שהוא סבר כי טעה לגביה, ואל השידורים החיים עלו לבסוף 17 מתמודדים.
אותה מלאני אמרו מקטגוריית הבנות הוכתרה בסוף התחרות כמנצחת הגדולה של אקס פקטור וזכתה בחוזה הקלטות עם חברת סייקו מיוזיק בשווי 5 מיליון דולר.
תוצאות ההופעות החיות מוצגות בטבלה.
מוזיקאים שהתארחו בשידורים החיים היו Outasight, ג'סי ג'יי, וילו סמית', ריהאנה, קלי קלרקסון, ברונו מארס, טייני טמפה, מרי ג'יי בלייג', לני קרביץ, פלורנס אנד דה משין וניקול שרזינגר.
הופעות הגמר בוצעו על ידי המוזיקאים ג'סטין ביבר, ליאונה לואיס, 50 סנט, סטיבי וונדר, פיטבול וני-יו.
תוצאות ההופעות החיות (עונה 1)<center>
העונה השנייה של אקס פקטור ארצות הברית שודרה בשנת 2012 בין התאריכים 12 בספטמבר עד 20 בדצמבר.
את התוכנית הנחו מריו לופז וקלואי קרדשיאן בהנחיה משותפת.
שתי הנשים בפאנל השופטים של העונה הקודמת, פאולה עבדול וניקול שרזינגר לא המשיכו לעונה השנייה וזמרות הפופ דמי לובאטו ובריטני ספירס תפסו את מקומן, כך שצוות השופטים הורכב מסיימון קאוול, דמי לובאטו, בריטני ספירס ואל.איי ריד.
עונה זו כללה חמישה סבבי אודישנים בפני השופטים שהתקיימו באוסטין, קנזס סיטי, סן פרנסיסקו, פרובידנס וגרינסבורו.
באודישנים שהתקיימו בקנזס סיטי מנהל הכישרונות האירי לואיס וולש הופיע כמנחה אורח.
מתמודדים שקיבלו "כן" משלושה שופטים לפחות עברו בהצלחה והתקדמו אל שלב מחנה האימונים, אם כי בתוכנית אחת שבה סיימון קאוול נעדר המתמודד היה עובר אם היה מקבל "כן" משני שופטים.
אל מחנה האימונים בעונה זו העפילו 120 מתמודדים שלבסוף צומצמו לכדי 24 מתמודדים.
ארבע הקטגוריות בעונה זו נקבעו על פי גיל וכללו את קטגוריית הנערים (בגילאי 12–17), קטגוריית בוגרים צעירים (בגילאי 18–24), קטגוריית הלהקות (כולל צמדים) וקטגוריית 25 ומעלה (אומני סולו מעל גיל 25).
בסוף התחרות המתמודד טייט סטיבנס מקטגוריית 25 ומעלה הוכתר כמנצח הגדול של אקס פקטור וזכה בחוזה הקלטות עם חברת סייקו מיוזיק בשווי 5 מיליון דולר.
מוזיקאים שהתארחו בשידורים החיים היו ואן דיירקשן, טיילור סוויפט, שר לויד, בקי ג'י, ויל.איי.אם, בריטני ספירס, ג'וש קרג'יק, אלישיה קיז, מלאני אמרו, קשה, ברונו מארס וברידג'יט מנדלר.
הופעות הגמר בוצעו על ידי המוזיקאים ואן דיירקשן ופיטבול.
תוצאות ההופעות החיות (עונה 2)<center>
העונה השלישית של אקס פקטור ארצות הברית שודרה בשנת 2013 בין התאריכים 11 בספטמבר עד 19 בדצמבר.
מריו לופז נותר כמנחה הבלעדי של התוכנית לאחר ששותפתו להנחיה קלואי קרדשיאן לא נקראה לחזור להנחות את העונה השלישית.
שני השופטים אל.איי ריד ובריטני ספירס פרשו מהפאנל בסיום העונה השנייה ובמקומן הצטרפו זמרות הפופ קלי רולנד ופאולינה רוביו.
בעונה זו התבטלו שלב מחנה האימונים ושלב בתי השופטים.
קאוול טען כי "זה היה האלמנט היחיד בתוכנית שלא הייתי מרוצה ממנו, הוא היה דומה מדי למה שכל האחרים עושים", והוסיף ש"יש שלב ביניים בתוכנית שהולך להיות מאוד דרמטי, מאוד מחמיר איתנו (השופטים) ועם המתמודדים, ומאוד מלחיץ.
מעולם לא ראית את זה בתוכנית מהסוג הזה".
עונה זו כללה חמישה סבבי אודישנים בפני השופטים שהתקיימו בלוס אנג'לס, ניו אורלינס, צ'ארלסטון, לונג איילנד ודנוור, זאת במקביל לאודישנים מקוונים שנערכו באתר הרשמי של התוכנית.
מתמודדים שקיבלו "כן" משלושה שופטים לפחות עברו בהצלחה והתקדמו אל אתגר ארבעה הכיסאות, אם כי בתוכנית אחת שבה סיימון קאוול נעדר המתמודד היה עובר אם היה מקבל "כן" משני שופטים.
אל אתגר ארבעה הכיסאות העפילו 40 מתמודדים שלבסוף צומצמו לכדי 16 מתמודדים.
המתמודד טים אולסטד הודח בשלב זה על ידי המדריכה שלו פאולינה רוביו, אולם היא בחרה להחזיר אותו והוא לבסוף העפיל לשלב השידורים החיים.
לאור בעיה טכנית, בתוכנית התוצאות שהתקיימה בשבוע השני לא התבצעה הדחה, ובמקום זאת התקיימה הדחה כפולה בתוכנית התוצאות שלאחריה.
בסוף התחרות הצמד אלכס וסיירה מקטגוריית הלהקות הוכתרו כמנצחים הגדולים של אקס פקטור וזכו בחוזה הקלטות עם חברת סייקו מיוזיק בשווי מיליון דולר.
מוזיקאים שהתארחו בשידורים החיים היו סלינה גומז, פיפת' הרמוני, ואן דיירקשן, מייקל בובלה, דמי לובאטו, Emblem3, ליטל מיקס ואנריקה איגלסיאס.
הופעות הגמר בוצעו על ידי המוזיקאים פאולינה רוביו, מרי ג'יי בלייג', ליאה מישל, ליאונה לואיס, פיטבול וואן דיירקשן.
תוצאות ההופעות החיות (עונה 3)<center>
בעונה הראשונה, השופטת ניקול שרזינגר הצביעה בעד הדחתה של המתמודדת רייצ'ל קרואו בעימות הסופי בינה לבין המתמודד מרקוס קנטי וגרמה למצב של תיקו.
לבסוף רייצ'ל קרואו נשלחה הביתה לאחר שקיבלה את מספר ההצבעות הנמוך ביותר מהצופים בבית, ושרזינגר ספגה צעקות בוז מהקהל ואף קיבלה איומים על חייה ממספר צופים שהטילו עליה את האשמה.
בעקבות זאת עתידה של שרזינגר בתוכנית היה בסיכון ולבסוף הודיעו על עזיבתה בסיום העונה.
בעונה השנייה, הפרק שבו השופטת דמי לובאטו סגרה את נבחרת השידורים החיים נעצר באמצע בפתאומיות ובמקומו שודר משחק בייסבול.
לאחר תלונות של צופים בטוויטר ואף התייחסות של סיימון קאוול עצמו לעניין באומרו "זה מה שנקרא מצב *** לגמרי", הפרק שודר במלואו בשבוע שלאחר מכן.
בעונה השלישית, בעקבות בעיות טכניות בתוכנית השנייה של ההופעות החיות, ההצבעות של הצופים בבית נקלטו באופן שגוי ולכן לא התקיימה הדחה בתוכנית זו אם כי התבצעה הדחה כפולה בשבוע שלאחר מכן.
The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical (בעברית: יצירותיו של ויליאם בלייק: שירה, סמליות וביקורת), נערך בתוספת ליטוגרפיות של ספרי הנבואה המאוירים, וכן בתוספת ממואר ופרשנויות מאת אדווין ג'ון אליס וויליאם בטלר ייטס, הוא ספר פרשנות בעל שלושה כרכים על המשורר, הצייר והדפס האנגלי, ויליאם בלייק.
כמו כן, היצירה הייתה המהדורה הראשונה שהכילה את רוב שירתו של בלייק, עם פרשנות מלומדת, על אף תכונותיה השגויות והמטעות, כמו למשל הממואר.
הספר נחשב לאחת ההתפתחויות המשמעותיות של המאה התשע-עשרה בהפצת שירתו של בלייק, וגם לניסיון שאפתני לפרש את הגישה החזיונית של המשורר לעשיית הספרות.
מקובל לחשוב שהספר האיר את דרכו והשפיעה באופן ניכר על מהלך חייו של אחד מעורכיו, המשורר ויליאם בטלר ייטס, בעצמו מהבולטים במשוררי המאה העשרים בשפה האנגלית, וכמו בלייק, כמשורר בעל חזון.
בין השנים 1889 ל-1893 שיתף ייטס פעולה עם אדווין אליס, צייר ומשורר, בעבודה על חיבור מהדורה של שלושה כרכים של יצירותיו של בלייק, בתוספת ממואר ופרשנות לסימבוליזם הבלייקיאני, שהיה מאמץ נרחב ומפורט להגדיר כל היבט של סמלים אלה.
כמו כן, שלושת הכרכים הללו כוללים את האיורים המשוכפלים הראשונים של ספרי הנבואה של בלייק, ומהווים את האוסף הראשון שיפרסם את ואלה, או ארבע הזואות.
ייטס סימן את ויליאם בלייק כמאסטר אמנותי ורוחני עוד בתחילת הדרך, ועם אדווין אליס הפיק פרשנות בקנה מידה גדול על ספרי הנבואה של בלייק ב-1893. גם אם לעיתים קרובות הפרשנות היא בלתי עקבית ואידיוסינקרטית, האוסף עזר לבסס את חשיבותה של שירתו האזוטרית של בלייק.
The X Tour הוא סיבוב ההופעות השישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית כריסטינה אגילרה אשר התקיים באירופה בלבד.
סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-18 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-4 ביולי 2019, והסתיים ב-7 בדצמבר 2019.
סיבוב הופעות זה נועד לקדם את אלבומה השמיני של אגילרה, Liberation.
ב-15 ביוני 2018, הוציאה אגילרה את אלבומה השמיני Liberation, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA.
לאחר מכן, יצאה לסיבוב ההופעות "Liberation Tour", שהתקיים בצפון אמריקה בלבד.
מיד לאחר מכן, יצאה לסיבוב ההופעות "The Xperience", שהתקיים בלאס וגאס בלבד.
אגילרה מכרה 87,541 כרטיסים והרוויחה 5.4 מיליון דולר מ-11 מופעים.
The Xperience הוא רצף ההופעות הקבוע הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית כריסטינה אגילרה אשר התקיים בלאס וגאס בלבד.
סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-16 הופעות בסך הכול, והוא התחיל ב-31 במאי 2019, ועתיד להסתיים, ב-5 באוקטובר 2019.
סיבוב הופעות זה, התקיים בסמוך לסיבוב ההופעות "The X Tour", אליו יצאה אגילרה בעקבות צאת אלבומה השמיני, Liberation.
סבב מופעים זה גרף 10.2 מיליון דולר ונכמרו אליו 75,675 כרטיסים.
מיד לאחר מכן, יצאה לסיבוב ההופעות הזה, שהתקיים בלאס וגאס בלבד, ובין היתר, עתידה היא לצאת לסיבוב ההופעות "The X Tour".
כמו כן, רצף הופעות זה, הוא הראשון של אגילרה במסגרת החוזה בלאס וגאס.
The Young Ones (בעברית: "הצעירים") הוא סינגל של קליף ריצ'רד ולהקת הצלליות.
את השיר כתבו סיד טפר ורוי סי בנט, והוא שיר הנושא של הסרט ,הצעירים", מ-1961 ומופיע באלבום של פסקול הסרט.
הסינגל יצא לאור בינואר 1962 בלייבל , אחרי הזמנות מראש של 500,000 עותקים, והגיע מיד למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר שהה במקום הראשון במשך שישה שבועות והיה במצעד במשך עשרים שבועות.
בממלכה המאוחדת נמכרו 1.06 מיליון עותקים של התקליט, ו-2.6 מיליון עותקים ברחבי העולם.
השיר נכלל במיני-אלבום של קליף ריצ'רד והצלליות "Hits from the Young Ones".
ברוס ולץ' – גיטרת קצב
ג'ט האריס – גיטרה בס
הזמרת האמריקאית קאתי קרול הקליטה גרסת כיסוי של השיר שבועות אחרי יציאתו לאור אבל לא זכתה להצלחה.
בשנות השמונים של המאה העשרים היה השיר לשיר הנושא של קומדיית המצבים הבריטית "The Young Ones".
The Wondrous World of Sonny & Chér (בעברית: עולמם המופלא של סוני ושר) הוא אלבום האולפן השני של הצמד סוני ושר.
האלבום יצא לאור במאי 1966, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ואטקו רקורדס.
The World Starts Tonight (בעברית: העולם מתחיל הלילה) הוא אלבום האולפן הראשון של הזמרת-יוצרת הולשית בוני טיילר.
האלבום יצא לאור בפברואר 1977, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA.
מתוך האלבום יצא הלהיט "Lost in France".
בשנת 2009, יצא האלבום בגרסה מחודשת, אשר הכילה בתוכה שתי רצועות נוספות; "My!
בשנות השבעים יצא האלבום בפורמט של ויניל, תוך שבשנות השמונים יצא גם בפורמט של תקליטור ובהמשך, היה זמין להורדה דיגיטלית.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקוראירופה1977תקליטתקליטי RCAארצות הבריתקריסליסאירופה1991תקליטורקאסטל קלאסיקסבריטניה2009תקליטור • הורדה דיגיטלית7ט'סארצות הברית17 באפריל 2012הורדה דיגיטליתרדג
"" (בעברית: "האישה שבתוכי (זקוקה לגבר שבתוכך)") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השני, The Woman in Me.
השיר יצא לאור ב-9 באוגוסט 1995, כסינגל השלישי מתוך האלבום, וכסינגל השישי של טוויין.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי מרקוס בלנדר וצולם בקהיר וסקארה שבמצרים.
הקליפ צולם במהלך השבוע הראשון של יולי 1995, ופורסם ב-9 באוגוסט באותה השנה.
בקליפ ניתן לראות את טוויין כשהיא רוכבת על סוס.
The Woman in Me (בעברית: האישה שבי) הוא אלבומה השני של הזמרת שאניה טוויין.
האלבום יצא ב-7 בפברואר 1995. הצלחתו חסרת התקדים של האלבום היוותה את הפריצה של טוויין לעולם המוזיקה לאחר אלבומה הקודם אשר ספג הצלחה בינונית.
בשנת יציאתו הוא מכר 4 מיליון עותקים בלבד ונכון להיום מכירותיו עומדות על כ-20 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בהיסטוריה.
בארצות הברית הוא קיבל מעמד יהלום על מכירות של 12 מיליון עותקים נכון לדצמבר 2000 ואף דורג במקום ה-38 ברשימת האלבומים המצליחים ביותר בשנות ה-90 של בילבורד.
באלבום זה בניגוד לאלבומה הקודם קיבלה טוויין את ההזדמנות להיות יותר מעורבת בכתיבת שיריה ובכך יצא כי כל שירי האלבום נכתבו על ידה ועל ידי רוברט ג'ון "מאט" לאנג אשר היה בן זוגה באותה תקופה ולימים הפך לבעלה.
בתקופת יציאת אלבומה הראשון טוויין לא זכתה להכרה גדולה והופיעה במקומות קטנים בארצות הברית בלבד כדי לקדם את עצמה.
אך טוויין הצליחה למשוך את תשומת ליבו של המפיק רוברט ג'ון "מאט" לאנג והשניים החלו להיות חברים אחד של השני, חברות שהעמיקה עם הזמן לזוגיות ולימים גם לנישואין.
טוויין ורוברט החלו להחליף רעיונות לשירים ואף כתבו שירים יחדיו אשר בסופו של דבר נכנסו לאלבומה השני של טוויין.
באותה תקופה חברת התקליטים של טוויין החלה ללחוץ עליה להקליט את אלבומה השני מה שגרם לטוויין להגיד לחברת התקליטים שלה שהיא כתבה שירים ביחד עם רוברט אף על פי שבאותה תקופה לא ניתנה כמעט ההזדמנות לטוויין לכתוב את שיריה בעצמה.
למרות החששות ולהבטים ניתנה ההזדמנות לטוויין להקליט גרסאות דמו לחלק מהשירים אותם כתבה, שירים אשר בסופו של דבר נכנסו לאלבומה.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה ×3210,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 12×12,000,000בריטניה (BPI)פלטינה367,396קנדה (Music Canada)יהלום 2×2,000,000
"The Wonder of You" (בעברית: "הפלא שבך") הוא שיר שכתב בייקר נייט, שיצא לאור לראשונה בביצועו של ריי פיטרסון בשנת 1959. הגרסה של אלביס פרסלי משנת 1970 הגיעה לראש המצעד בממלכה המאוחדת ולעשרת הגדולים במצעד בארצות הברית.
במקור הוקלט השיר בשנת 1958 על ידי וינס אדוארדס, אבל הקלטה זו לא יצא לאור.
ב-1959 הוציא הזמר ריי פיטרסון סינגל של השיר, שהגיע למקום ה-25 במצעד בילבורד הוט 100, כמו כן הגיע השיר למקום ה-23 בממלכה המאוחדת.
באותה שנה הקליט את השיר רוני הילטון.
גרסה זו הגיעה למקום ה-22 במצעד הסינגלים הבריטי.
הסינגל של ריי פיטרסון נכנס למצעד הוט 100 גם בשנת 1964.
בתחילת שנות השישים של המאה העשרים הקליטה את השיר להקת הפלאטרס, והשיר הופיע באלבום האוסף שלהם "The Platters – 30 Golden Hits".
ב-1969 הקליטה להקת סנדפייפרס (Sandpipers) אלבום בשם "The Wonder of You" שכולל את השיר.
בשנת 2000 יצא לאור אלבום באותו שם של מוזיקה אינסטרומנטלית מאת נלסון רידל.
ב-2017 הקליט קונור או'בריאן את השיר עבור סדרת הטלוויזיה "שקרים קטנים גדולים" שבוצע על ידי אד (בגילומו של אדם סקוט) בפרק הסיום של העונה הראשונה.
בפברואר 1970 הקליט אלביס פרסלי את השיר "The Wonder of You" בהופעה חיה בעיר לאס וגאס.
השיר יצא לאור כסינגל ב-20 באפריל 1970, כשבצד ב' של התקליטון היה השיר "Mama Liked the Roses".
ביוני ויול 1970 הגיעו שני השירים למקום ה-9 במצעד בארצות הברית.
"The Wonder of You" היה אחד השירים המצליחים ביותר של פרסלי בממלכה המאוחדת, ושהה במשך שישה שבועות בראש מצעד הסינגלים הבריטי בקיץ של אותה שנה.
הוא אחד השירים הנמכרים ביותר שלו שם, עם מכירות של 891,000 עותקים.
באירלנד הגיע השיר למקום הראשון במצעד ושהה בו שלושה שבועות.
השיר היה הלהיט של פרסלי ה-59 במספר שהגיע למצעד טופ 40. כמו כן הגיע השיר למקום ה-37 במצעד שירי הקנטרי, ולמקום ראשון במצעד easy listening.
"The Wonder of You" היה אחד השירים הקבועים שאלביס ביצע בהופעותיו.
לדברי פיטרסון אלביס שאל אותו אם יוכל להקליט את השיר.
פיטרסון ענה "אתה לא צריך לבקש רשות, אתה אלביס פרסלי" ואלביס ענה "כן, אני צריך.
ב-2016 יצאה לאור הקלטה תזמורתית של השיר באלבום של שירי אלביס בשם "The Wonder of You".
השיר אומץ על ידי מועדון הכדורגל האנגלי פורט וייל, והוא מושר בתחילת המשחק במשחקים הביתיים.
האוהדים שרים את השיר לאורך כל המשחק, ולעיתים במילים אחרות.
מועדון הכדורגל ארסנל אף הם אימצו את השיר כהמנון הפתיחה עם המעבר לאצטדיון האמירויות.
The Writing's on the Wall (בעברית: הכתובת על הקיר) הוא אלבום האולפן השני של להקת הבנות האמריקאית, דסטיניז צ'יילד, אשר יצא לאור ב-27 ביולי 1999, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-291 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שתי גרסאות שנוצרו בעבר.
האלבום הופק בין היתר על ידי מיסי אליוט (אשר גם מתארחת באלבום), קווין "שקספר" בריגס, רודני ג'רקינס, אריק נילנט פילפס הזמרת ביונסה אשר באותה תקופה הייתה חברה בלהקה.
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים אשר שניים מתוכם הגיעו למקום הראשון בארצות הברית ושיר נוסף הגיע למקום ה-3.
זהו היה האלבום האחרון של ההרכב המקורי של הלהקה שבהמשך השתנה.
זהו גם היה האלבום הראשון בו בחרות הלהקה היו מעורבות בהכנתו בין אם זה בכתיבה או בהפקה שלו או בהפקה כאשר עבדו עם אריק נילנט פילפס וסולנית להקת אקסקייפ קנדי בורוס.
האלבום הגיע בבכורה למקום ה-6 בארצות הברית עם מכירות של 132 אלף עותקים ולאחר מכן הצליח להגיע למקום ה-5, המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע.
בסופו של דבר האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הצליח למכור שם 6 מיליון עותקים.
גם מחוץ לארצות הברית האלבום זכה להצלחה רבה ונכון להיום מכירותיו עומדות על כ-15 מיליון עותקים.
האלבום זיכה את הלהקה ב-6 מועמדויות לפרס הגראמי: שתי מועמדויות בקטגוריית: "הביצוע הווקאלי הטוב ביותר בדואט או הרכב בשיר R&B", "שיר ה-R&B הטוב ביותר" (שתי מועמדויות), תקליט השנה ושיר השנה.
בסוף העשור מגזין בילבורד דירג את האלבום במקום ה-39 ברשימת 200 האלבומים הטובים ביותר של אותו עשור.
"The World We Knew (Over and Over)" (בעברית: "העולם שהכרנו") הוא שיר פופולרי משנת 1967 של פרנק סינטרה.
השיר מבוסס על לחן מאת המוזיקאי והמלחין הגרמני ברט קמפרט.
השיר יצא לראשונה באלבומו של סינטרה "The World We Knew" משנת 1967. בהמשך אותה שנה יצא השיר כסינגל.
בספטמבר 1967 הגיע השיר למקום השלושים במצעד בילבורד הוט 100. במצעד easy listening של הבילבורד שהה השיר במקום הראשון במשך חמישה שבועות.
הוא היה הסינגל השישי והאחרון של סינטרה שהגיע לראש המצעד.
שארל אזנבור כתב גרסה בצרפתית של השיר בשם "Un monde avec toi" עבור פול מוריה ומיריי מאתיה.
פרד בונגוסטו כתב גרסה באיטלקית בשם "Ore D'Amore".
The Witness (מאנגלית: "העד") הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי חשיבה ממוחשבים ועולם פתוח, אשר יצא בשנת 2016 ופותח על ידי חברת Thekla, Inc והיוצר ג'ונתן בלואו (מפתח Braid).
המשחק עוקב בזווית גוף ראשון אחר דמות אדם לא מזוהה, אשר חוקרת אי בעל אחת עשרה סביבות שונות והר אשר במרכזו.
כל סביבה מאופיינת במאפייני צמחייה וסביבה שונים: מדבר, פרדס, יער טרופי, ביצת עשב ועוד.
כל הפאזלים מבוססים על מכניקה ראשונית בסיסית: סדרה של רשתות על פאנלים, אשר דורשות מהשחקן להעביר קו ישיר מנקודת ההתחלה ועד לנקודת הסיום.
המשחק כולל כ-650 פאזלים ואורכו לפחות 40 שעות.
כבר בתחילת המשחק, השחקן יכול לסייר בכל האי, כחלק מהקונספט של משחק עולם פתוח.
עם זאת, אזור ההר, שהוא גם האזור של סיום המשחק, הוא היחידי שנותר סגור עד שהשחקן יסיים את כל 11 הסביבות האחרות.
כל אחד מן האזורים, כולל פאזלים אשר נפתרים דרך מכניקה אחת ייחודית.
בהתחלה רמת הקושי תהיה קלה - למטרת ההבנה של המכניקה עצמה, ובאופן הדרגתי הרמה תעלה עד לפתרון הפאזל הסופי של האזור.
המשחק לא כולל דיבוב ודיבור, פרט לפריטים קטנים דמויי ipod אשר כוללים הקלטות של ציטוטים מפי אנשים ידועים, כמו בודהה, סקינר ואיינשטיין.
בין המדובבים של ההקלטות ניתן לכלול את אשלי ג'ונסון ופיל למאר.
המשחק גם כולל תיאטרון קטן בו מוקרנים קליפים קצרים של וידאו, ביניהם הסיום של הסרט של אנדריי טרקובסקי, נוסטלגיה.
בסוף המשחק קיים שלב בונוס מתוחכם, המלווה במוזיקה של אדוורד גריג למחזה פר גינט.
לאחר ההצלחה עם Braid, ניגש ג'ונתן בלו לפרויקט חדש שהתחיל בסיעור מוחות של מספר חודשים.
הוא הגדיר אותו כ"אמביציוני ומאוד מאתגר", בעיקר בעקבות המעבר לפיתוח משחק מידול תלת-ממדי.
הפיתוח החל בסוף שנת 2008. בלו קרא למשחק ה"עד", מאחר שהמשחק בא ממקום אומנותי - בעזרת נקודת המבט של השחקן ביחס לסובב אותו, עליו לגלות פתרונות ומשמעות וכל זאת ללא תוכן מילולי.
בלואו ניסה כמה שיותר להימנע ממצבים של חוסר הבנה ובהירות, כמו במקרים של איגנורטיו אלנכי וכשל המצוקה היחסית.
נוסף על כך, אין עונשים או הגבלות זמן, שנפוצים במשחקי וידאו אחרים.
בנוסף, במשחק נכללים שני הישגים בסך הכל, של סיום המשחק וסיום שלב הבונוס.
המטרה הייתה להראות שהמשחק איננו מעודד תחרותיות אלא תהליך של חקירה והבנה.
The Witness הוכרז ב-2009, עם תקציב ראשוני של 800 אלף דולר.
בלואו יצר סטדיו מצומצם של 10–15 איש בשם Thekla, Inc.
כדי שייסיע לו בתהליך יצירת המשחק.
בלואו והצוות עבדו על המשחק שבע שנים, וציינו שלא התפשרו על איכותו.
עלות הפיתוח הסופית הייתה בסביבות 6 מיליון דולר, תקציב שמתאים יותר למשחקי AAA מאשר למשחקי אינדי.
עם זאת, המשחק פותח ושווק באופן עצמאי וללא תלות באחת מחברות הגדולות במשק, כמו Ubisoft וכדומה.
נוסף על כך, המשחק לא משתמש במנוע משחק פופולרי כדוגמת יוניטי, אלא על מנוע עצמאי, שאפשר לסטודיו ליצור אפשרויות חדשות שלא קיימות במנועי קיימים.
זאת ועוד, המשחק נתמך ב־VR לסוגיו.
מפתחי המשחק יצרו את המודל של האי, על בסיס האי אנג'ל שבמחוז מארין , קליפורניה.
גם הקולות שנמצאים בתוך עולם המשחק הוקלטו מתוך סביבותיו של האי והמחוז.
סגנון האומנות הושפע מגישה פשוטה, שמייתרת פרטים מסובכים ושומרת על צורניות בהירה וקלה לזיהוי.
ההשראה לעולם המשחק נעה מצילומי נוף, ציורים, ומהמשחקים Team Fortress 2, Journey ו-Mirror's Edge.
המשחק זכה לשיקלול ביקורות של ציון "טוב מאוד" באתר Metacritic, עם ממוצע של 87 מתוך 100. אתר IGN ישראל נתן למשחק 9.5 מתוך 10, ושיבח אותו על העיצוב, תחושת האתגר, מכניקות הפאזלים והעלילה.
The Zone הוא סינגל של הזמר הקנדי דה ויקנד בהשתתפות הראפר הקנדי דרייק.
השיר יצא במקור בשנת 2011, כחלק מתוך המיקסטייפ Thursday, ויצא מאוחר יותר כסינגל השלישי מתוך אלבום האוסף של דה ויקנד, Trilogy, משנת 2012. השיר יצא לאור כסינגל דיגיטלי ב-16 בנובמבר 2012, על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס.
השיר הוא שיתוף הפעולה הראשון בין דה ויקנד לדרייק.
הווידאו קליפ של "The Zone" הוקרן בבכורה ב-7 בנובמבר 2012 בערוץ היוטיוב של דה ויקנד ובוים על ידי דה ויקנד עצמו.
מאז צאתו, נצפה הקליפ למעלה מ-80 מיליון פעמים ביוטיוב.
הקליפ כולל גרסה שונה מגרסתו של השיר באלבום.
בגרסת הקליפ לשיר, הוסר הבית השני של דה ויקנד והוחלף בבית של דרייק, שהיה לבית השלישי בגרסה המקורית.
הפזמון השני ארוך יותר גם הוא וכולל צליל נוסף של מיתרים.
ישנם גם שינויים קלים אחרים, כמו האאוטרו של השיר.
אזורתאריך יציאהפורמטחברות תקליטיםמקורעולם16 בנובמבר 2012הורדה דיגיטליתXO • ריפבליק
לאחר הוצאתו לאור של המשחק The Wolf Among Us ב-2014, בחברת Telltale Games חשבו על פיתוח עונה שנייה למשחק, אך הפרויקט נדחה עקב פרויקטים אחרים שנמצאים בפיתוח, הכוללים את Tales from the Borderlands, Minecraft: Story Mode ו-Game of Thrones.
החברה הייתה מודעת לכך שיש קהל מעריצים גדול אשר חפץ בעונה נוספת ועל כן היא חיכתה לזמן המתאים לפיתוח המשחק.
העונה השנייה, אשר טרם נקבע שמה, הוכרזה במהלך כנס קומיק-קון שהתקיים בסן דייגו ב-2017 ותוכננה לצאת לאור ב-2018 למחשב האישי, לקונסולת המשחקים ולטלפונים החכמים.
הוכרז כי ארין יווט ואדם הרינגטון יחזרו לדבב את שלגיה ואת ביגבי.
בראיון לאתר PCGamesN, עובד החברה ג'וב סטאפר ציין כי העונה השנייה לא תפתור את הקליף האנגר לגבי הקשר בין נריסה לפיית' וציין כי הסוף של המשחק תוכנן להיות דומה לסרט אפל, בו הצופה חושב על ההשלכות, אך אינו רואה מה באמת מתרחש בסופו של דבר.
סטאפר הוסיף כי העונה השנייה תמשיך בעלילה יותר נרטיבית ותתמקד בביגבי ובשלגיה.
במאי 2018, חברת Telltale Games הכריזה כי בעקבות שינויים פנימיים בסטאודיו, הוצאת המשחק נדחתה ל-2019. בספטמבר 2018, חברת Telltale Games פשטה רגל ונסגרה, דבר שביטל את פיתוחו של המשחק ביחד עם פרויקטים נוספים.
לאחר קנייתה של Telltale Games על ידי חברת LCG Entertainment, החברה רכשה זכויות בין היתר גם על הכותר של The Wolf Among Us, אך החברה לא הכריזה דבר על משחק ההמשך.
בטקס פרסי המשחקים 2019 שהתקיים בלוס אנג'לס ב-12 בדצמבר 2019, חברת LCG הכריזה על משחק ההמשך, The Wolf Among Us 2, אשר יהווה המשך ישיר למשחק הקודם, אך עדיין יהיה פריקוול לסדרת הקומיקס.
המשחק מפותח על ידי LCG (שמשתמשת בשם Telltale Games כשם מסחרי) בשיתוף עם חברת AdHoc Studio, אשר הוקמה על ידי עובדים לשעבר של Telltale Games, אשר תתמקד בפיתוח הנרטיב והאלמנטים הקלונועיים בעוד LCG תתמקד בפיתוח המשחקיות ואלמנטים נוספים.
בנוסף לצוות המקורי של Telltale, הוכרז כי יווט והרינגטון ימשיכו לדבב את שלגיה ואת ביגבי וכן כי המלחין של פסקול המשחק יהיה ג'רלד אמרסון-ג'ונסון .
בניגוד למשחקי Telltale אחרים, המשחק מפותח על בסיס המנוע הגרפי Unreal Engine 4 במקום Telltale Tool, אך עדיין ישמור על הוצאה לאור מבוססת פרקים.
משחק ההמשך מפותח מאפס, לאחר שכלל הרעיונות המקוריים של Telltale Games נגנזו.
בניגוד למסורת הפיתוח של כל פרק בנפרד, הוכרז כי כלל הפרקים יפותחו בו זמנית.
המשחק תוכנן לצאת לאור ב-2023, אך ב-1 במרץ 2023 הוכרז כי הוצאתו לאור תידחה לשנת 2024, בעקבות המעבר למנוע הגרפי Unreal Engine 5.
"The Wrong Place" (בעברית: "המקום הלא נכון") הוא שיר שהוקלט על ידי הלהקה הבלגית הוברפוניק.
השיר ייצג את בלגיה באירוויזיון 2021. השיר יצא לאור ב-4 במרץ 2021.
ב-1 באוקטובר 2019, רשות השידור הבלגית הכריזה כי הוברפוניק נבחרו לייצג את בלגיה באירוויזיון 2020 עם השיר "Release Me".
ב-20 במרץ, רשות השידור הבלגית אישרה כי הוברפוניק ימשיכו וייצגו את בלגיה גם באירוויזיון 2021.
ב-18 במאי 2021, ביצעה הלהקה את השיר בחצי הגמר של התחרות.
בתום ההצבעות, הגיעה למקום התשיעי עם 117 נקודות.
ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה הלהקה למקום ה-19 עם 74 נקודות.
Future Hndrxx Presents: The Wizrd (או בקיצור The Wizrd) הוא אלבום האולפן השביעי של הראפר האמריקאי פיוצ'ר.
האלבום יצא לאור ב-18 בינואר 2019, על ידי חברת התקליטים פריבנדז והופץ על ידי אפיק רקורדס.
האלבום הוכרז ב-4 בינואר 2019 יחד עם צאת הסינגל "Crushed Up".
האלבום קודם על ידי סרט הנושא את שם האלבום, שיצא לאור ב-11 בינואר באפל מיוזיק.
הסינגל השני, "Jumpin on a Jet", יצא לאור ב-9 בינואר.
באלבום 20 שירים והוא כולל הופעות אורח של יאנג ת'אג, גאנה וטראוויס סקוט.
האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות מהמבקרים והגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, והיה לאלבום השישי של פיוצ'ר שהגיע להישג זה.
האלבום לווה בסרט באותו השם, שיצא באפל מיוזיק ב-11 בינואר.
הסרט, שהופק על ידי מאס אפיל , עוקב אחרי פיוצ'ר בסיבוב ההופעות שלו לקידום המיקסטייפ Purple Reign משנת 2016 ומציע מבט על חייו האישיים ותהליך היצירה שלו.
ידוענים שונים כולל דרייק, יאנג ת'אג ודי.ג'יי חאלד מופיעים בסרט.
הקרנות הסרט נערכו בכמה ערים בארצות הברית.
בימים שקדמו לצאת האלבום פרסם פיוצ'ר סרטונים של קטעים נבחרים מרצועות האלבום ברשתות החברתיות.
כל סרטון הציג כמה מהקוסמים הידועים ביותר בתרבות הפופולרית, בהם לורד וולדמורט מהארי פוטר והקוסם מארץ עוץ מהקוסם מארץ עוץ.
בראיון ל-Genius, פיוצ'ר חשף כי האלבום ושמו מוקדשים לדודו המנוח, שהעניק לו את הכינוי "Wizard".
הסינגל הראשון, "Crushed Up", יצא לאור ב-4 בינואר 2019, כאשר הווידאו קליפ שלו, בבימוי ספייק ג'ורדן וסבסטיאן סדיגוי, יצא גם הוא באותו היום.
"Jumpin on a Jet", שהופק על ידי סאות'סייד, יצא ב-9 בינואר יחד עם וידאו קליפ המציג שוד במטוס.
"First Off" בהשתתפות הראפר האמריקאי טראוויס סקוט, נשלח לרדיו הקצבי העכשווי והאורבני ב-12 בפברואר 2019, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
באתר Metacritic, קיבל האלבום ציון של 70 מתוך 100, בהתבסס על 12 ביקורות מקצועיות.
נתן לאלבום ציון של 6.1 מתוך 10, בהתבסס על הערכתו לגבי הקונצנזוס הביקורתי.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 עם 125,000 יחידות שקולות לאלבום (כולל 15,000 מכירות טהורות) בשבוע הראשון לצאתו.
זהו האלבום השישי של פיוצ'ר שהגיע למקום הראשון במצעד.
בשבוע השני, ירד האלבום למקום השני במצעד, כשמעליו האלבום DNA של בקסטריט בויז, והרוויח 56,000 יחידות נוספות.
בשבוע השלישי, ירד למקום השלישי והרוויח 40,000 יחידות שקולות לאלבום.
נכון למאי 2019, הרוויח האלבום 450,000 יחידות שקולות לאלבום ומכר 33,000 עותקים במכירות טהורות בארצות הברית.
ב-5 באוגוסט 2019 קיבל האלבום את תואר הזהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על 500,000 יחידות משולבות של מכירות והשמעות בסטרימינג.
The Witcher (בפולנית: Wiedźmin, "המכשף") היא סדרת משחקים אשר פותחה על ידי חברת המשחקים הפולנית CD Projekt RED ומונה כיום טרילוגיה של משחקי תפקידים ממוחשבים וכן מספר משחקי ספין-אוף, המבוססים על העולם המתואר בסדרת ספרי הפנטזיה באותו השם מאת הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, ומהווים המשך עלילתי לספרים אלו.
במרץ 2022 CD Ptojekt RED הכריזו שהם התחילו בפיתוח של המשחק הבא, שיהווה התחלה של סאגה חדשה חדשה בסדרה.
משחקי הסדרה מתרחשים בעולם הבדיוני (המכונה "היבשת", The Continent) המתואר בסדרת הספרים של ספקובסקי, וסובבים סביב גיבור הסדרה, גראלט מריוויה, אחד המכשפים האחרונים שנותרו ביבשת.
גראלט הוא צייד מפלצות מקצועי, אשר הוכשר מגיל צעיר (הודות לאימונים ושינויים גנטיים בגופו) להילחם במפלצות קטלניות שפלשו ליבשת אלפי שנים קודם לכן.
מבחינה עלילתית, האירועים המתוארים במשחקים מתרחשים לאחר תום האירועים בסדרת הספרים, כאשר המשחק הראשון מתחיל זמן מה לאחר "הפוגרום בריוויה" שתואר בספר האחרון בסדרה, "גבירת האגם" (The Lady of the Lake).
לאורך משחקי הסדרה, גראלט חמוש בשתי חרבות (ובמשחק השלישי גם בקשת מוצלבת) הנישאות על גבו: חרב מפלדה, המשמשת אותו להילחם כנגד בני-אדם, וחרב מכסף, המשמשת אותו כנגד יצורים על-טבעיים.
כמו כן, ככל מכשף, לגראלט יש שליטה בצורה בסיסית של קסם הקרוי "סימנים" (Signs), כאשר בסדרת המשחקים זמינים לשחקן חמישה סימנים שכאלו.
בנוסף לכך ישנה בכל המשחקים מערכת אלכימיה מפותחת, המאפשרת לשחקן לרקוח שיקויים, פצצות ושמנים אותם ניתן למשוח על הנשק על מנת להקנות בונוס כנגד אויבים מסוימים.
מערכת הקרב במשחקים מעודדת את השחקן לבחור את סגנון הלחימה שלו, ובכך הוא יכול להתמקד בשיפור יכולות הקסם, באלכימיה או בלחימה פיזית, תוך כדי שימת דגש על זריזות או על הגנה, אך גם מאפשרת לשלב בין יכולות מכל אחד מהתחומים.
המשחקים נחשבים לפתוחים למדי ולא-ליניאריים מבחינת סדר ביצוע המשימות.
בנוסף לכך, שחקן שיש ברשותו יותר ממשחק אחד בסדרה, יכול לגרום לבחירות שביצע במשחק הקודם "להיגרר" אל המשחק הבא בסדרה על ידי ייבוא קובץ שמירה מהמשחק הקודם, או על ידי ביצוע משימת סימולציה, במהלכה השחקן יישאל על בחירות ואירועים בהם היה מעורב במשחק הקודם.
עם זאת, כל משחק מציג עלילה חדשה משלו, אשר אינה מחייבת בהכרח את השחקן "להשלים פערים" מהמשחקים הקודמים.
תאריך יציאה ראשוני: אוקטובר-נובמבר 2007 (26 באוקטובר באירופה, 30 באוקטובר בצפון אמריקה ו-9 בנובמבר באוסטרליה)
המשחק הראשון בסדרה, שעלילתו מתרחשת 5 שנים לאחר האירועים בספר "גבירת האגם" (The Lady of the Lake).
בתחילת המשחק, גראלט מוצא את עצמו סמוך למבצר המכשפים "קאר מורהן", בית הספר למכשפים בו החל את אימוניו, לאחר שאיבד את זכרונו.
לאחר שהוא פוגש שוב בחבריו, המבצר מותקף על ידי כנופיית פושעים אשר מרכזה בממלכת טמריה ומצליחה לשדוד משם את סודות בית הספר.
על גראלט לצאת לעבר ממלכת טמריה על מנת להשיב את סודות בית הספר, במסע בו יכיר ידידים ואויבים וייאלץ לבחור מספר בחירות גורליות.
עבודת הפיתוח של המשחק החלו בשנת 2003 לאחר ש-CD Projekt קנו מידי ספקובסקי את הזכויות ליצור משחק וידאו המבוסס על עולמו, וזאת לאחר שניסיון קודם לפתח משחק שכזה נוסה על ידי סטודיו Metropolis (אף הוא סטודיו פולני) במהלך השנים 1996–1997, כשל.
אף על פי שזה היה המשחק הראשון של החברה, המשחק זכה להצלחה וביקורות חיוביות.
המשחק יצא למחשב האישי בלבד, וגרסה בשם The Witcher: Rise of the White Wolf הוכרזה עבור הקונסולות עם צפי שחרור לסוף 2009 אך בוטלה בסופו של דבר.
תאריך יציאה ראשוני: 17 במאי 2011
פלטפורמות נתמכות: חלונות, מקינטוש, לינוקס, Xbox 360
עלילת המשחק השני בסדרה מתרחשת מספר חודשים לאחר תום אירועי המשחק הראשון.
פולטסט, מלך טמריה, נרצח על ידי מתנקש בתחילת המשחק, והאשמה נופלת על גראלט.
על גראלט לצאת למסע הרה סכנות על מנת לטהר את שמו ולגלות את האחראי האמיתי לרצח.
סרטון המתאר את המשחק הודלף לרשת עוד במהלך 2009, זמן מה לפני ש-CD Projekt התכוונה להכריז רשמית עליו.