tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אביו נכלא על ידי השלטון ההבסבורגי ואחר כך, בשנים 1572-1570 גלה בפולין .
אחרי שהאב זכה לטיהור שמו, באלינט ליווה אותו לחצר המלכות, ונכח ב-26 בספטמבר 1572 בכינוס הדיאטה ההונגרית בברטיסלבה (פוז'ון) שהכתירה את הנסיך רודולף כמלך שותף של הונגריה.
בעקבות המשבר הכלכלי של משפחתו באלאשי התגייס לצבא ונאבק בטורקים העות'מאנים כקצין במבצר אגר שבצפון-מזרח הונגריה.
קודם כל אהבתו אל אנה לושונצי, בתו של הקפטן הגיבור של טימישוארה וכפי שאפשר להבין משיריו אהבה זו הייתה הדדית.
אולם אחרי מות בעלה השני, העדיפה הצעירה לתת את ידה לגבר אחר, בשם קרישטוף אונגנאד.
כשאיבד אותה הבין המשורר עד כמה אוהב אותה.
הוא רדף אחריה במתנות ובכתיבת חרוזים אבל היא נשארה נאמנה לבעלה.
באלאשי עיגן את זכרה בשירתו.
ב-1574 נשלח באלאשי למחנה של גאשפאר בקש כדי לסייע לו בעימות עם אישטוואן באטורי אולם בדרך נתקל בלוחמי היריב שגברו על חייליו.
הוא נפצע בראשו ונפל בשבי בידי רב-האישפאן כרישטוף הג'משי.
הוא נכלא למשך שנתיים במצודת חוסט (כיום בזקרפטיה באוקראינה) אך זכה ליחס טוב.
מפקד המצודה, גשפר קורניש העריץ את מכישרונו של באלאשי כמשורר והעניק לו תנאי אירוח משופרים תמורת מילת כבוד.
באלאשי התאהב באותם הימים בכריסטינה הג'משי, אשת הגנרל הג'משי שהתארחה במצודת חוסט.
כבעלת מעמד אצילי, היא מצאה לעצמה משימת כבוד לטפל באביר הפצוע.
ב-1576 יכול היה באלאשי להתחתן עם כריסטינה הג'משי, מכיוון שהיא התאלמנה, אבל הוא נשלח לשרת את ווייבוד טרנסילבניה אישטוואן באטורי בדיולאפהרוואר (אלבה יוליה).
אחר כך הוא ליווה את באטורי לפולין, בה הוכתר אדונו כמלך פולין.
ב-1577 הוא השתתף בקרבות של באטורי בגדאנסק (דנציג) וחזר למולדתו זמן קצר אחרי מות אביו.
בסוף שנות ה-1570 התגורר באלאשי שוב בטירת ליפטו-אויוואר שנפלה לחלקו בחלוקת הירושה.
הוא ניהל משפטים נגד בני משפחה אחרים בנוגע לירושה.
יחד עם אחיו פרנץ שיקם את הטירה והקיף אותה בחומה חדשה.
בעקבות הצטברות חובותיו כאציל בן חסות, הסתכסך עם נתיניו, בעיקר עם תושבי הכפר פריבילינה שנמצא על אדמותיו.
ב-1582-1579 שירת באלאשי כקצין בחיל המצב של אגר, אחר כך חזר וגר בזויום.
ב-1584 הוא התחתן בשארושפאטאק עם דודנית, כריסטינה דובו, הבת של גיבור ההגנה על המבצר אגר, הקפטן אישטוואן דובו רוסקאי.
נישואים אלה שהיו נישואים מחושבים ולא מתוך אהבה, גרמו לו להרבה תסבוכות שהעיקו על חייו.
זאת בגלל שורה של תביעות רכוש שהעלו נגדו קרוביה החמדנים של אשתו.
ב-1586 כדי להימלט מפניהם, המיר באלאשי את דתו לנצרות הרומית-קתולית ואז אויביו השמיצו אותו בטענת שוא שהוא ובנו התאסלמו.
הוא נעדר מביתו לכמה שנים וחי בחוסר ודאות קיומי.
ב-1588 שירת באלאשי תחת פיקודו של הקפטן מנובה זמקי (אר'קאויוואר).
ב-1589 נסע לטרנסילבניה ובסוף השנה הוזמן לפולין כדי להשתתף במלחמה חדשה בטורקים העות'מאנים.
לבסוף המלחמה נמנעה והוא חי זמן מה בקרקוב.
בהמשך ניהל חיי נדודים ברחבי פולין, אותם המתיקו פרשיות רומנטיות חדשות עם נשים מכל המעמדות - ממוזיקאיות רחוב ועד נסיכות.
אחרי שהייה במכללה הישועית בברנייבו (בארונסברג) חזר בלאשי להונגריה ב-1591 ועסק וסחר ביין.
בעת מלחמת חמש עשרה השנים התגייס באלאשי בצבא ההבסבורגי שנאבק בטורקים.
הוא נלחם תחת פיקודו של מיקלוש פאלפי והשתתף בכיבוש הטירות דיווין וקיקה (מודרי קאמן).
בעת המצור על אסטרגום-ויזיווארוש (אוסטריהום), נפצע קשות מפגז בשתי רגליו ומת עקב פציעותיו כעבור שלושה ימים.
הוא היה בן ארבעים במותו.
באלאשי הובא לקבורה בהיבה (Hybie היביה)֫, בשטח סלובקיה של ימינו.
שיריו מחולקים לארבע חטיבות: המנונים, שירי מולדת ומלחמה, שירי אהבה ועיבודים לפי שירים לטיניים וגרמניים.
סגנונו עלה על זה של משוררים הונגרים בני תקופתו, כמו שבשטיין טינודי לנטוש ופטר אילושוואי.
שירת האהבה שלו נחשבת לפסגת יצירתו.
שירי האהבה שלו לא היו ידועים עד למאה ה-19 ועד אז נודע בשיריו הדתיים (istenes ének) שפורסמו ב-1632 או 1631.
כאיש צבא למוד ניסיון הילל באלאשי בשיריו את ריצתו של סוס מלחמה, את גבורתם ותושייתם של ותיקי הלוחמים, את הערבות רחבות הידיים, ואת הטעם המריר של היין המוזהב.
חרדתו לשלום המולדת לא הפכה אצלו לבכי וקינה, אלא לרצון להקריב את חייו למענה.
חלק גדול משיריו נותרו בכתבי יד למשך דורות ולא הובאו לדפוס עד ל-1874 כשפרקש דיאק גילה עותק שלם שלהם בספריית רדוואני.
בתולדות השירה ההונגרית לא נודעו יצירות יפות כאלה עד למיהאי צ'וקונאי ויטז ושנדור פטפי.
דוגמה לכך מחזור השירים "אל יוליה" שהוקדש לאהובתו, אנה לושונצי, נחשב לפנינה של השירה ההונגרית לכל הזמנים.
שירי האהבה של באלאשי הושפעו מיצירות דנטה ופטרארקה.
שפת שירתו של באלאשי הייתה מחוספסת, ארכאית-חגיגית עם אלמנטים של שפת יום-יום..
היא לקתה ב"מעקשים ריתמיים" כלשונו של יעוז-קסט..
נודע, בין היתר, בסוגת חרוזים שקיבלה את שמו - בית המורכב מתשע שורות בתבנית א א ב ג ג ב ד ד ב, או שלושה זוגות פסוקים מתחרזים לסירוגין עם השורות השלישית השישית והתשיעית.
הוא כתב גם קומדיה בשפה ההונגרית.
שיריו בסלובקית נתגלו רק ב-1949 בספרייה הלאומית של וינה.
בסלובקית כתב שירי דת וגם שיר אהבה אחד "שיר בשם נערה יפה" ("Pieseň v mene peknej devy").
שיר זה הוא שיר האהבה החילוני הראשון בשפה הסלובקית והוא נכלל בקובץ השירים של יאן יוב פנצהאלי משלהי עידן הרנסאנס.
קובץ שירים בהונגרית - בכתב יד מ-1589 - נתגלה ב-1874 בספריית משפחת רדוואני
קודקס של יאן יוס פנצהאלי, כולל קומדיה בסגנון איטלקי בהונגרית " קומדיה הונגרית יפה" Szép magyar komédia (בסלובקית: "קרדולוס ויוליה" ) - נתגלתה על ידי החוקר הסלובקי יאן משיאניק ב-1959
השיר הסלובקי "שיר בשם נארה יפה".
על שיריו חוברו לחנים על ידי מלחינים שונים:
זולטאן קודאי: -Balassi Bálint elfelejtett éneke שיר נשכח של באלאשי באלינט - למקהלה
1997 - מיוזמתו של המשורר פאל מולנאר - בחג ולנטינוס הקדוש מתקיים כל שנה במלון גלרט בבודפשט טקס הענקת הפרס באלינט באלאשי לספרות יחד עם חרב ובקבוק יין.
הפרס מוענק למשוררים הונגרים ולמתרגמים זרים מהספרות ההונגרית.
באמצע הסרט הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2003 בבימויו של אבי כהן שהופק עבור טלוויזיה בכבלים, עם איתן לונדנר, יעלה רם, יואב בר לב ואייל שכטר בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על ארבעה חברים מימי הילדות שכעת הם בגיל 40 "באמצע הסרט" של חייהם.
משבר אמון קשה מפרק את הידידות החזקה ביניהם.
ארבעה חברים מתיישבים על השולחן הקבוע שלהם בפאב.
הם חברי ילדות מאותה השכונה, חלקם נשואים ובעלי משפחות.
הידידות שלהם היא חזקה והם עוזרים אחד לשני בעת הצורך.
יש להם "שולחן קבוע" בפאב שם הם נפגשים ומשוחחים על בעיותיהם.
עידו (איתן לונדנר) נשוי לליה (יעלה רם), גר בווילה נאה ולהם שני בנים.
עידו הוא המבוסס בחבורה, מנהל את המפעל הגדול של אביו שמואל (אילן דר) שמראה סימנים מוקדמים של דמנציה.
דני (יואב בר לב) הרווק בחבורה, מנהל חברה ליבוא תרופות ונעזר בסיוע הכספי של עידו.
ירמי (אייל שכטר), בעל חברה, נשוי לאורנה (שרון מלכי-שמש) ולהם ילדה.
הוא חולני ומנהל רומן עם נתי (אורית שר) בעלת משתלה ובת דודה של ליה.
אשר (אורי הוכמן), נשווי לרונית (יעל לבנטל) ולהם בן.
הוא מרגיש רגש נחיתות בפני שאר החברים ומתכונן לפתוח בעזרתם פאב.
אייל (ערן איוניר), בעל משרד פרסום, רווק, נרתם לפרסם את הפאב של אשר.
בחשאי מנהל דני, רומן אינטימי עם ליה.
הם מנסים להסתיר זאת ולשדר עניינים כרגיל.
ליה מרגישה שדני נותן לה יחס יותר מעידו.
הרומן הזה מתגלה אט אט לחברים.
אייל לא מתבייש לקבל 5000 שקל מליה כדי שישמור סוד.
אפילו האבא שמואל יודע מזה.
רק עידו לא יודע ולא חושד.
ירמי נפטר ונתי מגלה את הסוד לעידו.
קשר החברות מתפרק, עידו עוזב את הבית ורק בסוף הוא מגיע לפגישה עם הילדים ומסכים להישאר לארוחה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאיתן לונדנרעידויעלה רםליהיואב בר לבדניאורי הוכמןאשרערן איוניראיילאייל שכטרירמיאילן דרשמואלאבא של עידושולמית אדראמא של עידויעל לבנטלרוניתאשתו של אשראורית שרנתישרון מלכי-שמשאורנהאשתו של ירמי
באמאשל'ך הוא סרט קומדיה והרפתקאות אמריקאי משנת 2017 בבימויו של ג'ונתן לוין, עם גולדי הון ואיימי שומר בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אם ובת שנחטפות לשם כופר ומצליחות לברוח בתוך הג'ונגלים של אקוודור.
הסרט הצליח מסחרית, גולדי הון הייתה מועמדת לפרס פטל הזהב כשחקנית המשנה הגרועה ביותר.
לינדה מידלטון (גולדי הון) היא אם יחידנית לאמילי (איימי שומר) וג'פרי (אייק ברינהולץ).
אמילי היא טיפוס סוער, אוהבת בילויים וטיולים.
ג'פרי הוא ביישן ואוהב להסתגר בבית, סובל מאגורפוביה.
אמילי קונה זוג כרטיסים לאקוודור אבל בן זוגה נוטש אותו והיא מפצירה בלינדה שתצטרף אליה.
לאחר סירוב, מסכימה לינדה, ג'פרי נשאר בבית.
במלון באקוודור מתחיל צעיר נאה דובר אנגלית בשם ג'יימס (טום בייטמן) לחזר אחרי אמילי והיא נענית לו בשמחה.
בשלב מתקדם הוא מזמין את לינדה ואמילי לסיור בג'ונגל.
הן לא משערות שהוא עובד בשירות עבריינים.
באמצע הסיור הן נחטפות על ידי כנופייתו של מורגדו (אוסקא ג'נדה) שמתקשר לג'פרי ודורש כופר של 100.000 דולר.
בהמשך הן מצליחות להימלט, תופסות טרמפ אבל אחיינו של מורגדו רודף אחריהן ואמילי מחסלת אותו במכת את.
הן מגיעות לטייל אמריקאי בשם רוג'ר סימונס (כריסטופר מלוני) שמסכים להעביר אותם בנהר.
אחיו של מורגדו מגיע עם חבריו כדי לתפוס אותן אך אמילי הורגת אותו ביריית צלצל.
הם נסים לספינה אך מורגדו שאכול נקמה על מות אחיו ואחיינו ממשיך לרדוף אחריהם.
בינתיים מתקשר ג'פרי למשרד החוץ אבל הפקיד מורגן ראסל (בשיר סלהודין) מסרב בתחילה לעזור לו.
סימונס נופל מצוק ונהרג ושתיהן ממשיכות לבד בג'ונגל שם מקבלים אותם התושבים יפה ורופא הכפר מרפא את אמילי מתולעת שרשור גדולה שנמצאת בקיבתה.
הן ממשיכות לכיוון בוגוטה אך מורגדו מצליח לתפוס את לינדה.
אמילי מבקשת מרות (ונדה סייקס) ומבארב (ג'ואן קיוזאק) שאותן הכירה באקוודור, לתפוס את ג'יימס כדי לאתר את מקומה של לינדה.
הן תופסות אותו ולאחר "שכנוע" הוא מגלה.
אמילי חודרת לשם בהיחבא, משחררת את אמה והן בורחות אך נתפסות על ידי מורגדו שמתכונן לחסל אותן.
ברגע זה מגיע מסוק אמריקאי עם ג'פרי, מורגן ראסל ולוחמים שמשתלטים על העבריינים ומצילים אותן.
כעבור שנה - אמילי ולינדה מבלות בקואלה לומפור.
גבר דובר אנגלית מנסה להתחיל עם לינדה אך היא מסרבות והן ממשיכות לרקוד.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותגולדי הוןלינדה מידלטוןאיימי שומראמילי מידלטוןאייק ברינהולץג'פרי מידלטוןונדה סייקסרותג'ואן קיוזאקבארבטום בייטמןג'יימסכריסטופר מלונירוג'ר סימונסאוסקר ג'נדהמורגדועבריין בכירבשיר סלהודיןמורגן ראסלפקיד במשרד החוץקווין קיין
"באמפרים" הוא שיר של צמד ההיפ הופ הישראלי נס וסטילה, שיצא לאור ב-28 במאי 2024. זה הסינגל הראשון של הצמד לשנת 2024, לאחר "חרבו דרבו", שיצא בנובמבר 2023 על רקע מלחמת חרבות ברזל.
נס וסטילה הוציאו את "חרבו דרבו", שנכתב בהשפעת מלחמת חרבות ברזל, בנובמבר 2023. "חרבו דרבו" זכה להצלחה רבה בישראל והגיע למקום הראשון במצעד היטליסט של מאקו, אך ספג ביקורות ברחבי העולם בטענה לקריאה לרצח עם.
ג'ונתן רכנר שהיה ידוע יותר בשם הבמה שלו, Balls Mahoney, היה מתאבק אמריקאי.
הוא היה מוכר בעיקר בשל סגנון היאבקות ההארדקור שלו, כשהופיע בארגוני ההיאבקות המובילים בתחום Extreme Championship Wrestling (ECW) ו-World Wrestling Entertainment (WWE).
לרכנר בן אחד בשם כריסטופר אשר נולד ב-15 בנובמבר 2007.
ב-21 באוגוסט 2010 הואשם רכנר בהתנהגות בלתי הולמת לאחר שנופף בסכין במהלך קטטה מבוימת עם מתאבק עמית בשם "קליפסו" ג'ים זאקוני בדרום ברונזוויק, ניו ג'רזי.
הקטטה בוימה לצורך שיווק קרב עתידי.
ב-12 באפריל 2016, יום לאחר יום הולדתו ה-44, רכנר נפטר בביתו בספרינג לייק הייטס, ניו ג'רזי.
אשתו הבחינה שהוא מחוסר הכרה בזמן שצפה בטלוויזיה; היא ניסתה לבצע בו החייאה, אך הוא היה נפטר עוד לפני שהצוותים הרפואיים הגיעו לדירה.
בתחילת אוגוסט 2016 פורסמו ממצאי הנתיחה שלאחר המוות אשר קבעו כי הוא מת מהתקף לב.
ב-21 באוקטובר 2016, נחשף כי רכנר סבל מאנצפלופתיה טראומטית כרונית או בשם המקוצר CTE (נזק מוחי כתוצאה מפגיעות ראש חוזרות).
בעקבות האבחון, הצטרפה משפחת רכנר לתובענה ייצוגית נגד ה-WWE שלפיה נטען כי נגרמו למתאבקים פציעות נוירולוגיות ארוכות טווח וכי החברה לא טיפלה בהם באופן שגרתי.
התובענה הוגשה על ידי עורך הדין קונסטנטין קיירוס, שהיה מעורב במספר תביעות אחרות נגד ה-WWE.
בספטמבר 2018, התיק נדחה על ידי שופטת מחוז ארצות הברית, ונסה לין בריאנט.
אליפות ההארדקור של ACW (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של AWWL (פעם אחת)
אליפות הזוגות של ECW (3 פעמים) - עם ספייק דאדלי (2) ומאסאסטו טנאקה (1)
אליפות העולם במשקל כבד של FTW (פעמיים)
אליפות ההארדקור של IWA (פעם אחת)
אליפות ההארדקור של NWS (פעמיים)
אליפות השלשות של NWS (פעם אחת) - עם בא-בו ולה-פו
PWI דירג אותו במקום ה-99 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2000
אליפות העולם במשקל כבד של PWX (פעם אחת)
אליפות הטלוויזיה הבס את האלוף של SMW (פעמיים)
אליפות במשקל כבד של UWX (7 פעמים)
באלליט הוא קינוח מסורתי שמקורו בחצי האי ערב ונפוץ במדינות המפרץ.
הקינוח מורכב מאטריות ורמיצ'לי שאותן מערבבים עם סוכר, הל, מי ורדים וזעפרן ומבשלים.
נהוג לאכול את הקינוח כשהוא חם, כארוחת בוקר ובליווי חביתה, בצל מטוגן ותפוחי אדמה.
בימי עיד אל-פיטר נחשב המאכל לארוחה הראשונה של היום.
"באמת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אליעד נחום.
את השיר הוציאה ב-2 באפריל 2025 לאור חברת התקליטים די-מיוזיק, כסינגל מתוך המיני-אלבום שלו מטוארים.
את מילות השיר והלחן כתב נחום עצמו לצד שגיא ברייטנר, שגם הפיק אותי מוזיקלית.
הוא עוסק בהתמודדות עם תחושת פער בין הרצוי למצוי במערכות יחסים, ומתאר תהליך של בחינה עצמית תוך התמודדות עם חוסר ודאות רגשית.
הקליפ שיצא במקביל, בבימויו של עמית אנגל, מלווה את הסיפור באמצעות דימויים חזותיים של ניתוק וניסיון להתקרבות מחודשת.
בפזמון השיר מופיעה השורה "באמת היינו כמו יהודה ונינט", אשר עוררה עניין ציבורי בשל ההתייחסות הישירה לדמויות מוכרות מהתרבות הפופולרית הישראלית.
בדבריו הסביר נחום כי מדובר בשימוש מושאל ממוסכמות ההיפ הופ, בהן נהוג לשלב שמות של ידוענים כמטאפורה לחוויות זוגיות.
לדבריו, השימוש בלוי ובטייב נועד לייצג דימוי של זוגיות אייקונית בתקופה מסוימת בתרבות הישראלית, ללא כוונה ישירה להתייחס אליהם באופן אישי.
נחום התייחס לשיר כצעד מכוון ליצירת שיר קצבי ונגיש יותר, המתאים לעונת הקיץ, במיוחד לאחר תקופה בה נמנע מהוצאת חומרים חדשים בשל מועדים לאומיים וטקסיים.
לדבריו, הפצת השיר קודם ליציאתו הרשמית כסינגל נועדה להגיב לרוח התקופה ולהציע אסקפיזם מוזיקלי נגיש, גם כאשר התחושות האישיות שלו כיוצר אינן בהכרח קלות או חיוביות.
ב-2 באפריל 2025 יצא קליפ לערוץ היוטיוב שלו, נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-160 אלף צפיות.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי פרסם ביקורת על השיר, בה העניק לו ציון של שתיים וחצי כוכבים מתוך חמישה.
בביקורתו טוען חרסונסקי כי השיר משתלב במגמה קיימת במוזיקה הישראלית, ובפרט בז'אנר המזרחי, של הצגת הגבר כקורבן במערכות יחסים רומנטיות.
לטענתו, הדובר בשיר מצטייר כמי שנשבה בקסמיה של אישה קרה או בוגדנית, תוך הפגנת פגיעות רגשית שלעיתים חורגת מן הדימוי הגברי המסורתי.
חרסונסקי מתייחס לשימוש שעושה נחום בשמותיהם של לוי וטייב, וטוען כי מדובר בבחירה סמלית של דימוי זוגיות אידיאלית, שנתפסה ככזו בשיח התרבותי של העשור הקודם.
עם זאת, הוא מבקר את הפער שבין הטקסט הדרמטי למוזיקה הקצבית, שלדבריו יוצרת דיסוננס רגשי ואסתטי.
כמו כן, הוא מעלה ספקות באשר לאותנטיות הרגשית של הטקסט וטוען כי מבנה השיר מכוון בעיקר להשגת הצלחה מסחרית ולהשתלבות ברשימות ההשמעה של תחנות הרדיו, בין היתר באולמות האירועים, חרף התוכן שאינו בהכרח מעודד תפיסה חיובית של זוגיות.
"באמת של האמת" הוא שיר של הזמר-יוצר הישראלי אושר כהן, שיצא לאור ב-4 באוגוסט 2025 במסגרת המיני-אלבום "אוגוסט דאמפ".
ההפקה המוזיקלית בוצעה על ידי המפיק גל ג'ו כהן.
השיר מתאר מערכת יחסים רעילה וכואבת מנקודת מבטה של האישה.
הדוברת חשה פגיעה, אכזבה ותסכול מהפרטנר שלא העניק לה ביטחון ואהבה אמיתית.
היא מתמודדת עם געגוע, כעס וצורך בשחרור, לצד רגעים של הכרה בכמה השקיעה בו וכמה נפגעה בתמורה.
הטקסט נע בין כאב אישי לאירוניה, ומציג מסע רגשי של פרידה, התפכחות וחיפוש אחר כוח פנימי להמשיך הלאה.
באמבו דיאבי דיאבי הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם באלצ'ה.
דיאבי נולד בסנגל ועבר למטארו שבקטלוניה בגיל ארבע.
הוא החל את לשחק כדורגל במועדונים מקומיים.
ב-15 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של UE קורנייה מהליגה הספרדית השלישית.
בספטמבר 2016, הצטרף דיאבי לסמפדוריה מהסרייה א', וב-1 בפברואר 2017 הושאל למנטובה.
ב-28 ביולי 2017 עבר לפראלדה בהשאלה לעונה אחת.
ב-21 ביוני 2018 חתם על חוזה לשלוש שנים בלוקרן מליגת העל הבלגית.
ב-5 ביולי 2019 חתם על חוזה לארבע שנים בברנסלי.
ב-21 בינואר 2020 נחשף כי דיאבי נכשל בבדיקת סמים.
ב-6 באוקטובר 2020 הוא הושעה לשנתיים והחוזה שלו בברנסלי בוטל.
ב-31 בינואר 2022 הצטרף לפרסטון נורת' אנד מהצ'מפיונשיפ עד לסיום עונת 2021/2022. לאחר שהחוזה הוארך לשנתיים, ב-2 באוגוסט 2023 עבר לשפילד ונסדיי מהצ'מפיונשיפ.
ב-22 באוגוסט 2024 עבר לאלצ'ה מהליגה הספרדית השנייה.
באנג (מתאית: บ้อง, "קנה חלול") הוא כלי עישון המורכב מבקבוק ובחלקו התחתון מחובר צינור דק (הנקרא 'מבחנה') אשר בקצהו קונוס (הקרוי 'ראש').
הבאנג מכיל בתוכו כמות קטנה של מים המשמשים לקירור וסינון העשן.
השימוש העיקרי בבאנג הוא עישון קנאביס לתוצריו השונים, וכן בתוצרים ג'אראס וחשיש, אך גם סמים אחרים כדוגמת סלוויה דיווינורום ואף לעישון טבק.
עישון בבאנג מתבצע על ידי קביעת החומר לעישון בקונוס ("ראש") שבקצה המבחנה היוצאת מצד הבאנג, שריפתם ושאיפת העשן דרך הפיה.
בעת השימוש בו על הבאנג להכיל בתוכו כמות קטנה של מים המשמשים לקירור העשן וסינון חלקיקים כבדים מהעשן.
בשל היותו כלי פשוט ניתן לייצר את הבאנג באופן ביתי מבקבוק פלסטי או מכל דומה, או לרכוש באנג זכוכית.
גרסה של באנג הקרויה "באקט" (Bukket) היא ביסודה אלתור ביתי שמרכיביו הם דלי ובקבוק משקה.
עישון באמצעות באנג מביא להשפעה חזקה ומהירה יותר של הסם מאשר בגלגול לסיגריה וזאת בשל כמות הסם הגדולה יחסית הנצרכת בפרק זמן קצר ובנוסף מהסיבה שהחומר הפעיל המרכזי (THC) בקנאביס מתאדה בטמפרטורות גבוהות (צינורית המתכת או הזכוכית מאפשרות הגעה לטמפרטורות גבוהות מאשר נייר).
אמצעי זה חוסך את שאיפת הכימיקלים המצויים בנייר הגלגול שנשרף (העשוי על פי רוב מנייר אורז או קנאביס).
מרבית החומרים הרעילים הנמצאים בעשן (למשל עשן הטבק המשמש לעיתים לדילול הקנאביס) מסיסים במים (בעוד שמסיסות ה-THC במים נמוכה עד מאד) ומעבר העשן במים מקרר אותו, ומקטין את כמות החומרים המזיקים המגיעים לריאות המעשן.
שאיפת העשן החם עלולה לגרום לנזקים ודלקות בקנה הנשימה.
המים המשמשים לסינון אינם מסננים את כל החומרים הרעילים.
ישנו קשר בין עישון מריחואנה באמצעות באנג למחלות ריאה, זיהומים ודלקות בדרכי הנשימה.
במחקר משנת 2008 נמצא כי 33.3% מהמשתמשים דיווחו על שיעול, 32.4% על קוצר נשימה, ו-10.5% על כאבים בחזה לאחר השימוש בבאנג.
השימוש בבקבוק פלסטיק בתור באנג עלול להשפיע לרעה על בריאות המשתמשים בשל הכימיקלים המשתחררים מהפלסטיק כאשר הוא מתחמם.
בנוסף, עישון קנביס באמצעות באנג עלול לגרום להפרעות בתפקוד הסנסורי, כולל עיוותי בתפיסות והזיות, וחרדה.
ההשפעה החזקה והמהירה של הסם עלולה להחמיר את התסמינים הפסיכיאטריים אצל אנשים רגישים.
בישראל אישרה הכנסת ב-24 ביוני 2008 תיקון לפקודת הסמים המסוכנים, שבו נאסר ייצורם ושיווקם של כלים המשמשים לצריכת חומרים אסורים, כגון באנג (וזהו גם הכלי היחידי שנכתב בפקודה), ונקבע
עונש מאסר של חמש שנים למפר הוראה זו.
באנדונדו (Bandundu) הוא מחוז לשעבר של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
המחוז גבל בקינשאסה ובבאס קונגו במערב, אקווטור בצפון וקאסאי אוקסידנטל במזרח.
מחוז באנדודנו הוקם ב-1966 כמיזוג של שלושה אזורים פוסט-קולוניאליים: קווילו (Kwilu), קוואנגו (Kwango) ומאי נדומבה (Mai-Ndombe).
אוכלוסיית העיר באנדונדו מונה 116,700 איש, נכון ל-2002. המרחק בינה ובין קינשאסה הוא 400 ק"מ.
עיר מרכזית נוספת היא קיקוויט (Kikwit) השוכנת על גדות נהר הקווילו.
אוכלוסיית העיר מונה 149,000 לערך.
קיקביט היא מרכז מסחרי ומנהלי חשוב, ויש בה אצטדיון ספורט ונמל תעופה.
היא ידועה כמרכז מחול מסורתי.
ב-1995 התרחשה בעיר התפרצות של וירוס האבולה.
קיקוויט היא בירת מחוז קבילו החל מ-2009.
השפה רשמית במחוז היא צרפתית.
שתי שפות עיקריות נוספות מדוברות בבאנדונדו, לינגלה ו-קיטובה.
השפות נפוצות עד כדי כך, שהן מהוות למעשה כשפת אם למרבית התושבים.
באנאט או הבאנאט (באנות) של טימיש הוא חבל היסטורי המשתרע בחלקו המזרחי של מרכז אירופה.
חלקו המזרחי והגדול ביותר הוא במערב רומניה, חלקו המערבי בצפון סרביה, וחלק קטן בשטחו הצפוני נמצא במזרח הונגריה.
השם באנאט מוזכר בחוזה פאסארוביץ משנת 1718 ומשמעותו היא - מקום שנשלט על ידי באן.
למרות השם, מעולם לא שלט באן בבאנאט.
בהתאם להסכם זה שסיים מלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית האזור סופח לאימפריה ההבסבורגית.
בעקבות כך לשטח הגיעו מתיישבים גרמנים שפיתחו תעשיית פלדה בפרדינדסברג.
הגבולות הטבעיים של באנאט הם הנהרות דנובה, טיסה, מורש והרי הבאנאט.
בירת החבל הרומני, ולמעשה הבירה ההיסטורית של כל החבל היא העיר טימישוארה.
החבל השתייך לאימפריה האוסטרו-הונגרית עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
לאחריה הוקמה בו הרפובליקה של באנאט שהתקיימה עד לחתימת חוזה טריאנון ביוני 1920, שבו חולק החבל בין רומניה, סרביה והונגריה.
מחוז ארד (רק החלק הדרומי)
בַּאן קִי-מוּן (בקוריאנית: 반기문, נהגה כ"פַּאן גִי-מוּן"; ) הוא פוליטיקאי ומדינאי דרום קוריאני שכיהן מ-1 בינואר 2007 ועד 31 בדצמבר 2016 כמזכ"ל האומות המאוחדות השמיני במספר.
באן קי-מון נולד במחוז צפון-צ'וּנגצ'וֹנג במרכז קוריאה הדרומית תחת הכיבוש היפני.
כתלמיד בחטיבת ביניים היה חבר בתנועת הצופים המקומית אשר השפיעה רבות על עתידו בעבודה הבין-לאומית.
באן נישא ליוּ סוּן-טֶק, אותה פגש בבית הספר התיכון בשנת 1962, ולזוג שלושה ילדים, בן אחד ושתי בנות.
לבאן תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים מטעם האוניברסיטה הלאומית של סיאול (1970), ותואר שני בניהול ציבורי מטעם בית הספר לממשל ע"ש ג'ון קנדי באוניברסיטת הרווארד (1985).
פרט לקוריאנית, הוא דובר אנגלית, צרפתית, יפנית וגרמנית.
כתלמיד תיכון בשנות ה-60 המוקדמות, הגיע באן לארצות הברית כפרס על זכייה בתחרות אנגלית שאורגנה על ידי הצלב האדום.
בשהותו בוושינגטון פגש את נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי.
לדבריו, פגישה זו הייתה הגורם העיקרי להחלטתו להפוך לדיפלומט.
באן הצטרף לשירות החוץ הקוראני בשנת 1970. הוא שירת בתפקידים רבים הן במערכת הדיפלומטית הדרום קוריאנית והן במסגרת האומות המאוחדות.
שליחותו הדיפלומטית הראשונה הייתה בניו דלהי, בירת הודו.
לאחר מכן עבד פרק זמן מסוים כחבר במשלחת המשקיפים של קוריאה הדרומית במטה האו"ם בניו יורק (דרום-קוריאה קיבלה מעמד של חבר מלא בעצרת הכללית של האו"ם רק ב-17 בספטמבר 1991).
ב-1990 הוא חזר לקוריאה הדרומית לתקופה קצרה שבה כיהן כממונה הממשלתי לעניינים אמריקניים.
ב-1992 יצא שוב לארצות הברית וכיהן כשגריר קוריאה הדרומית בוושינגטון במשך שתי קדנציות.
הוא כיהן גם כשגריר ארצו בווינה, אוסטריה.
ב-1995 שימש כסגן השר לתכנון מדיניות בממשלת קוריאה הדרומית וב-1996 מונה ליועץ מיוחד לנשיא בענייני ביטחון לאומי.
באן קי-מון עסק בענייני תכנון מדיניות החוץ של קוריאה ושימש כיועץ לנשיא קוריאה הדרומית רו מו היון גם בתחום זה.
בשנים 2004–2006 כיהן כשר החוץ והמסחר של קוריאה הדרומית מטעם מפלגת "אורי" (Uri; מקוריאנית: 열린우리당).
הוא פעל רבות לקידום היחסים בין ארצו לבין קוריאה הצפונית בעיקר בתחום פירוק הנשק הגרעיני בחצי האי הקוריאני.
הוא מילא תפקיד מרכזי במאמצים לפתור את בעיית הגרעין בקוריאה הצפונית בסיבוב הרביעי של השיחות הרב-צדדיות (Six-Party Talks) שהתקיימו בספטמבר 2005 בבייג'ינג, בירת סין, בין שש המדינות: ארצות הברית, רוסיה, סין, יפן, קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית.
בפברואר 2006 היה באן קי-מון לדיפלומט הקוריאני הראשון שהגיש מועמדות לתפקיד המזכיר הכללי של האו"ם.
הוא הצהיר כי הוא שואף להחזיר למוסד האו"ם את האמון שאיבד בתקופה שקדמה לכהונתו ולהפוך אותו ליעיל, מקצועי ורלוונטי לתחומים נוספים (מלבד ביטחון).
עם כניסתו לתפקיד הכריז על ביצוע רפורמות משמעותיות, שמטרתן, לדבריו, להפוך את האו"ם לארגון רלוונטי בעידן הגלובליזציה.
באוקטובר 2006 החליטה העצרת הכללית של האו"ם על מינויו למזכ"ל האו"ם מראשית שנת 2007. בהשבעתו לתפקיד, שנערכה ב-13 בדצמבר 2006, התבטא באן קי-מון בחריפות נגד התבטאויותיו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד, בדבר השמדת ישראל והכחשת השואה.
ביוני 2011 נבחר פה אחד לכהונה נוספת.
בינואר 2016 התייחס לשליטת ישראל ביהודה ושומרון ואמר: "הכיבוש מוביל לכעס ולייאוש, שמובילים לקיצוניות ולאלימות.
טבע האדם הוא להתנגד לכיבוש".
ב-31 בדצמבר 2016 סיים את תפקידו כמזכ"ל האו"ם, לאחר עשר שנות כהונה.
באן קי-מון זכה פעמיים באות הכבוד של השירות מטעם ממשלת קוריאה הדרומית בשנים 1975 ו-1986. בנוסף, בזכות הישגיו המרשימים כשליח ציבור באוסטריה, קיבל ב-2001 אות כבוד מטעם הממשלה האוסטרית.
ב-2002 הוענק לו פרס "הצלב הגדול של ריו ברנקו" מטעם ממשלת ברזיל, ובספטמבר 2005 קיבל את פרס "ואן פליט" מטעם הקהילה הקוריאנית בניו יורק על תרומתו יוצאת הדופן ליחסי הידידות בין ארצות הברית לקוריאה הדרומית.
באנאוסוס (ביוונית עתיקה: βάναυσος, בלשון רבים βάναυσοι - באנאוסוי) היה כינוי לעובדי הכפיים או בעלי המלאכה באתונה העתיקה.
הבאנאוסוי היוו את עמוד התווך של המשטר הדמוקרטי באתונה ונהנו מזכויות פוליטיות והשתתפות בכל מוסדות המדינה.
פריקלס עודד אותם לאקטיביזם פוליטי על ידי תשלום על השתתפותם בבתי הדין, באספה הכללית ובהצגות התיאטרון.
עקב עבודות הבנייה הגדולות באזור האגורה הועסקו בעלי מלאכה רבים בעיר, ביניהם נמנו קדרים, עובדים בשיש וברונזה, בנאים, נגרים וכורים.
באן צ'יאנג (תאית: แหล่งโบราณคดีบ้านเชียง) הוא אתר ארכאולוגי השוכן במישור קהוראט שבתאילנד.
עד לשנות ה-60 דרום-מזרח אסיה נחשב לאזור שפיגר מאחור בכל הקשור להתפתחות התרבותית בפרהיסטוריה, וכי ההתפתחות נגרמה בעיקר כתוצאה מהשפעות חיצוניות.
בקברים העתיקים ביותר אין חפצי ברונזה ולפיכך הם מתוארכים לתקופת האבן החדשה; הקברים החדשים ביותר מתוארכים לתקופת הברזל.
באן צ'יאנג נחשב ליישוב המרכזי במישור קהוראט, ועל שמו נקראת התרבות שנחשפה בחפירות הארכאולוגיות.
באזור זה התגלו מספר אתרים ארכאולוגיים מאותה תקופה, ובחלקם נערכו גם כן חפירות.
היישוב הפרהיסטורי שוכן מתחת לכפר המודרני באן צ'יאנג שהוקם על ידי פליטים לאוטים בשלהי המאה ה-18. האתר הוא תל אליפטי נמוך שמידותיו הן 500 מטרים על 1.3 קילומטר.
במהלך החפירות השונות שנערכו התברר כי התל מורכב מכמה רבדים המייצגים רצף תרבותי.
עיקר החפירות נערכו בשולי הכפר המודרני, היכן שהתגלו ותועדו אתרי קבורה מתקופות שונות.
חלק מחפצי העתיקות שהתגלו מוצגים דרך קבע במוזיאון השוכן בכפר.
לפי בדיקות התיארוך הראשונות שנערכו בשיטת ההארה החומנית התקבלו תוצאות שבין 4420 למאה ה-34 לפנה"ס, כך שהאתר הוא למעשה הקדום ביותר בכדור הארץ שהיה פעיל בתקופת הברונזה.
אולם, בחפירות שנערכו בין 1974 ל-1975 נחשף מספיק חומר שמתאים לתיארוך פחמן-14, והתקבלו תוצאות מדויקות יותר שלפיהן הקבר הקדום ביותר הוא מהמאה ה-21 לפנה"ס, והמאוחר ביותר משנת 200 לפנה"ס.
האתר זכה לתשומת לב מחודשת בינואר 2008 כאשר התברר כי אלפי חפצי אמנות מהאתר עצמו ומאתרים אחרים בתאילנד נמצאים באופן בלתי חוקי במספר מוזיאונים בקליפורניה ובמקומות נוספים.
התוכנית כללה את הברחת החפצים לתוך ארצות הברית, ולאחר מכן הענקתם כתרומה למוזיאונים כדי להימנע מתשלומי מס.
התוכנית נחשפה לאחר שסוכן מטעם שירות הפארקים הלאומיים התחזה לאספן פרטי, שהובילה בסופו של דבר לפשיטות מתוקשרות של המשטרה.
באנדונג (באינדונזית: Bandung) היא עיר הבירה של מחוז מערב ג'אווה באינדונזיה.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.444 מיליון תושבים וכ-8.42 מיליון במטרופולין, ובכך היא העיר הרביעית בגודלה באינדונזיה והמטרופולין השלישית בגודלה במדינה.
באנדונג שוכנת במרכז מחוז מערב ג'אווה בגובה 768 מטרים מעל פני הים, כאשר גובהה המקסימלי הוא 1,050 מטרים מעל פני הים בחלקה הצפוני וגובהה המינימלי הוא 675 מטרים בדרומה של העיר.
באנדונג מרוחקת 115 ק"מ מדרום-מזרח לבירה ג'קרטה.
האקלים בעיר קר באופן יחסי לשאר ערי אינדונזיה.
בעיר נמצאו עדויות אר ארכאולוגיות לפעילות פרה-היסטורית של הומו ארקטוס.
העדות הראשונה לקיום העיר מתועדת לשנת 1488. במהלך המאה ה-17 וה-18 הגיעו סוחרים הולנדים מטעם חברת הודו המזרחית ההולנדית, והקימו את מרכזם בבאנדונג.
למעשה, עד שנת 1942 הייתה העיר בשליטה הולנדית.
זאת מלבד הפסקה קצרה בשנת 1809 כאשר נפוליאון בונפרטה כבש את הולנד ובכך שלט גם על מושבותיה.
בזמן שלטונו, נפוליאון פקד לשפר את מערכות ההגנה כנגד האימפריה הבריטית.
כתוצאה מכך, נסללה מערכת דרכים ענפה.
בשנת 1880 נסללה רכבת בעיר, והובאו אליה עובדים זרים רבים מסין.
במהלך המאה ה-19 העיר הייתה מרכז אזורי לגידול תה ולמרכז נופש לאירופאים.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 התפתחו תוכניות מטעם הממשל ההולנדי להעביר את בירת הקולוניה מג'קרטה לבאנדונג.
בשל כך אף נבנו מבני ממשל בעיר, אך התוכנית נגנזה עם מלחמת העולם השנייה עצמאות אינדונזיה.
בשנת 1945 לאחר הכרזת עצמאות אינדונזיה, באנדונג הוכרזה כבירת מחוז ג'אווה המערבית.
בשנת 1955 נערכה בעיר ועידת באנדונג, ועידת המדינות הבלתי מזדהות, רובן הגדול מאסיה ואפריקה, הראשונה, בסופה הכריזו המדינות על תמיכתן בצד הערבי בסכסוך הערבי-ישראלי.
באנגרה (Bhaṅgṛā; בפנג'אבי: ਭੰਗੜਾ) הוא סגנון מוזיקה וריקוד שמקורו באזור פנג'אב שבהודו, ובפקיסטן.
מקורו בריקוד עממי שצמח בקרב חקלאים במאה ה-11 כדי לחגוג את עונת הקציר ותנועותיו משקפות את הדרכים שבהן קצרו החקלאים את התבואה.
בניגוד לסגנון השירה הפנג'אבית העממית, שבה יש מאגר מנגינות מצומצם המשמש לכל השירים, בבאנגרה מלחינים מנגינה חדשה לכל שיר.
הבאנגרה זכתה לפופולריות רבה במערב ונחשבת לאחד מסימניה המובהקים של הודו.
באנות סוורין או באנאט של סוורין היה אזור מינהלי, פוליטי וצבאי בדרומה של ממלכת הונגריה, שהוקם בשנת 1228 על ידי הנסיך בלה, לימים המלך בלה הרביעי, אחרי שכבש אותו מידי הקומנים.
התקיים כישות מינהלית מיוחדת במסגרת הממלכה בשנים 1228–1524 ושיחק תפקיד הגנתי של "מארקה" מול אויבים מבחוץ - מונגולים, ולאכים, בולגרים וביזנטים במאות 15–16 במערכת ההגנה של הונגריה נגד האיום מצד האימפריה העות'מאנית.
הבאנות נקראה כך מפני שהונהגה על ידי "באן", תפקיד השקול נגד זה של מושל.
היא כללה אזורים ממזרח באנאט וממערב אולטניה ובירתו הייתה העיר סוורין, ידועה מאוחר יותר ברומנית כטורנו סוורין, בהונגרית סרנוואר או סרנטורנה (Szörényvár או Szörénytorna).
מבצרים אחרים ידועים היו אורשובה, גרן (Görény), ששכנה כנראה בין אורשובה ובין סוורין ומיהאלד, כיום מהאדיה.
במאות 12–13 הבאן של סוורין, נכלל ברשימת הברונים של הממלכה, והיה הבכיר מבין המנהיגים המקומיים בשטח שבין הנהרות מורש, טיסה, דנובה ובין המורדות המערביים של הקרפטים הדרומיים.
הבאן הראשון של סוורין, היה לפי תיעוד משנת 1233 אציל בשם לוקאש.
בשנות ה-1230 לפי תעודות של הכס הקדוש סוורין משכה אליו בני עמים שונים - קומנים, רומנים, הונגרים וסקסונים.
אחרי שהאזור נחרב עקב פלישת המונגולים-טטרים בשנת 1241 המלך בלה הרביעי שיקם אותו והקים בו בישופות רומית-קתולית.
הבישוף הראשון של באנות סוורין, גרגיי, מוזכר לראשונה בשנת 1246. בשנת 1247 הפקיד המלך בלה הרביעי את השליטה באזור לידי האבירים ההוספיטלרים, הידועים גם כאבירי יוחנן הקדוש או יואניטים.
אולם הם נטשו אותו בשנת 1260. ידוע שבאותה שנה העיר סוורין וחלק מהבאנות נכבשה זמנית על ידי כוחות בולגרים וביזנטים.
האזור היה שנים רבות אובייקט לסכסוכים בין ולאכיה והונגריה.
בשנת 1277 הוויבוד הרומני ליטובוי ששלט באזור גורז' במזרח וולאכיה, ניסה לשווא לכבוש את הבאנות ונהרג בקרב נגד ההונגרים.
אולם מאוחר יותר, אחרי מות מלך הונגריה, לסלו הרביעי, בשנת 1290 חלק גדול מן האזור נכבש על ידי הוולאכים תחת ראשותו של המנהיג החצי-מיתולוגי נגרו וודה או "ראדו נגרו".
אחרי כיבויה של שושלת ארפאד בהונגריה, בשנת 1301, בתמיכת הדספוט של וידין, מיכאיל שישמן, מרד הבאן תאודור ווֹייטיץ' ובנו יאון, במלך קארוי רוברט.
אחרי שיצא מנצח במלחמותיו הפנימיות, ניסה במאה ה-14 המלך קארוי רוברט להשתלט על הבאנות, אך נחל בשנת 1330 תבוסה קשה בקרב פוסאדה בידי בסאראב הראשון, שליט ולאכיה.
האזור נשאר בהמשך תקופה נוספת בשליטה ולאכית.
כשמלך הונגריה לאיוש הגדול כבש את העיר וידין והקים בה לזמן קצר (1369-1365) את הבאנות של בולגריה הוא סיפח אליה את שטחי הבאנות סוורין.
בשנת 1368 שטחים אלו נלקחו על ידי המלך מידי השליט ולדיסלב הראשון אך בערך ב-1375, כשחזרה וולאכיה להכיר בחסותו, החזיר המלך את האזור לידי ולדיסלב.
ב-1378 האזור סופח שוב להונגריה.
בימי השלטון הוולאכי קמה ב-1370 המיטרופוליה האורתודוקסית של סוורין ובראשה מיטרופוליט יווני בשם אנטים קריטופולוס.
אזור מגן נגד האיום העות'מאני
בעשורים הבאים הבאנות הייתה ברובה בידי הרומנים.
מירצ'ה הזקן ובנו ולאד הראשון נשאו את התואר "באן של סוורין", תוך הכרה בחסותו הפורמלית של הקיסר זיגמונד לבית לוקסמבורג שהיה גם מלך הונגריה.
ב-1419 בימי מלחמה בטורקים, כבש זיגמונד את הבאנות.
הבאנות סוורין חולקה במשך הזמן.
החלק המזרחי, מזרחה מן העיר אורשובה היה תחת שליטת נסיכות ולאכיה, בעוד החלק המערבי - מאורשובה מערבה, נשאר חלק מן הממלכה ההונגרית.
הקיסר זיגמונד ביצר את הערים הקיימות והקים מבצרים חדשים (דרנקו או דרנקובה, ליברשד או דונהסנטאילונה, כיום ספנטה אלנה, פט, סיניצה או סביניצה, סטאלינוץ, פוז'ז'ין, כיום פוז'ז'נה דה סוס, סנטלאסלובאר, כיום קורוניני) ובשנת 1429 העביר את הבאנות לניהול האבירים הטבטונים.
המגיסטר הגדול שלהם, ניקולאוס רדביץ קיבל את התואר "באן של סוורין".
למרות זאת, בשנת 1432 הצליח ולאד דראקול, שליט ולאכיה, בעזרת הטורקים, לכבוש שוב את מרבית שטח הבאנות, פרט לערים סוורין ואורשובה שנשארו בשליטה הונגרית.
בשנת 1439 העניק המלך אלברט את באנות סוורין למצביא הידוע יאנוש הוניאדי.
בימי בנו של יאנוש, המלך מתיאש הוניאדי, הבאנות סוורין הייתה זירה ללחימה מתמדת נגד הטורקים.
אחרי מותו של מתיאש, כוח העמידה של האזור מול המתקפות העות'מאניות נחלש.
עם זאת, בשנת 1492 עדיין הצליח כוח הונגרי בראשות פאל קיניז'י למנוע ניסיון טורקי להשתלט על העיר סוורין ובשנת 1522 הצליחו עדיין ההונגרים להדוף מצור טורקי, אך בשנה הבאה, ב-1522 השתלטו הטורקים על אורשובה ובספטמבר 1524 גם על טורנו סוורין.
לפיכך כל שטח הבאנות שהוחזקה על ידי ממלכת הונגריה נפל לשליטה ישירה או עקיפה של האימפריה העות'מאנית.
באותה תקופה אחרי כיבוש מרבית שטחה של הונגריה על ידי הטורקים בעקבות ההכרעה בקרב מוהאץ', על חורבות הבאנות ההונגרית של סוורין, בצידה הצפוני והמזרחי, קמה הבאנות של לוגוז' וקאראנסבש.
באנים ראשונים של ישות פוליטית-צבאית זו ידועים החל משנת 1536. חלקה הדרומי,עם הערים סוורין ואורשובה וחלקה המערבי
נכללו לתוך האיילט העות'מאני של טמשוואר.
הבאנות לוגוז' וקאראנסבש שנשארה אוטונומית, הייתה החל משנת 1554 חלק מנסיכות טרנסילבניה, מדינה אוטונומית, בדרגאות שונות של חסות עו'תמאנית.
בשנת 1658 נאלץ אקוש ברצ'אי, שליט טרנסילבניה, לוותר גם על שטח הבאנות לוגוז'-קאראנסבש ולהסכים לסיפוחה המלא לאימפריה העות'אמנית
אחרי גירוש הטורקים והכיבוש האוסטרי נכלל אזור זה לתוך החלק האוסטרי של האימפריה הרומית הקדושה, בהמשך האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בעקבות הרפורמה הטריטוריאלית משנת 1881 האזור עבר לניהול הונגרי כ"רוזנות", כלומר המחוז קראשו-סרן (Krassó-Szörény).
בעקבות מלחמת העולם הראשונה והתפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית, הפך האזור לחלק רומניה.
באנדרלה היא קומונה בדרום־מזרח האי גרנט טר שבמיוט.
הקומונה מאגדת בתוכה שישה כפרים, באנדרלה-ווילג', מתסאמודו, ניאמבאדאו, דאפני, אמורו ובאמבו-אסט.
בקומונה 6,838 תושבים לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2007
באנגאר (במלאית: Bangar) היא עיירה בברוניי, בירת מחוז טמבורונג.
את העיירה חוצה כביש ראשי בכיוון מערב-מזרח.
ממזרח לבאנגאר שוכנת העיר לאוואס (Lawas) שבמלזיה וממערב שוכנת העיר לימבאנג (Limbang) שבמלזיה.
הכביש מוביל למחצבה לחומרי בניין.
אוכלוסיית העיירה מנתה 3,970 תושבים בשנת 2008.
לבאנגאר יש רק עיר תאומה אחת, והיא:
באנגאנגטה היא עיירה שנמצאת באזור המערב שבקמרון.
היא גם משמשת כבית המסורתי של הקבוצה האתנית במילקה .
העיירה נמצאת כ-40 ק"מ מבירת האזור באפוסם וכ-175 ק"מ מבירת המדינה יאונדה.
בנוסף, העיירה נמצאת כ-170 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה.
באנגאנגטה ממקומת ליד הכביש האזורי P15 והכביש הלאומי N4. בנוסף יש באנגאנגטה מוסך ותחנת דלק.
הטמפרטורה הממוצעת היא 19 מעלות צלזיוס.
החודש הכי חם הוא פברואר (21 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא אוגוסט (16 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,420 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (264 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (4 מ"מ גשם).
בבאנגאנגטה יש מספר רב של בתי מרקחת, בתי מלון, מסעדות, ברים ומרכזי קניות.
באנהורוואטי (בהונגרית: Bánhorváti) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון־מזרח הונגריה.
בכפר ישנן מספר כנסיות מרשימות.
הכפר נוסד ב-1950 כתוצאה מאיחוד שני הכפרים באנהורוואט (Bánhorvát) ובאנפלווה (Bánfalva).
כמו רבים באירופה גם בבאנהורוואטי חל פיחות באוכלוסייתו.
בבאנהורוואטי קיים בית קברות יהודי ישן שמעיד על המצאות היהודים בכפרים המרכיבים את הכפר מתחילת המאה ה-19 ועד להרצחם בשואת יהודי הונגריה.
הטבלה להלן מראה את השינויים במספר היהודים לאורך השנים בשטח הנוכחי של הכפר
"חנוכה", המוכר במילותיו הראשונות: "באנו חושך לגרש", הוא שיר לחג החנוכה מאת שרה לוי-תַּנַּאי, אשר הולחן על ידי עמנואל עמירן, והתפרסם במחצית השנייה של שנות ה-40 לכל המאוחר.
את השיר חיברה לוי-תנאי, מחנכת וכוריאוגרפית, בעת ששימשה גננת בקיבוץ רמת הכובש בשנים 1939–1946, שם הייתה מלמדת את הילדים את השיר.
בשנת 1953 התפרסם השיר בקובץ "חגים ומועדים בחינוך: למחנכים בגן ובכיתות הנמוכות" שבעריכת הגננת אסתר רבינוביץ ובכרך הראשון של ספר העזר לגננות "מה אספר לילד" שבעריכת יהודית גורביץ ושמואל נבון.
מאז נדפס בקבצים שונים, בהם השירון לילדים "זמר חן" (1960) ו"מאה שירים ראשונים" (1981).
כבר בשנות ה-50 הפך השיר נפוץ בחגיגת חג החנוכה בישראל.
החל משנות ה-60 הוא הוקלט בביצועים מגוונים.
השיר בן שלושה בתים, שהמוכר והמושר שבהם הוא הבית הראשון.
על פי ההקשר לחג החנוכה ניתן להבין כי בית זה מתייחס למרד החשמונאים, אך ההיסטוריה שבבסיס החג אינה מוזכרת בשיר כלל: הבית הראשון עוסק בכוחם של הרבים להאיר – וממנו גם נגזר הפזמון החוזר: "סוּרָה, חושך!
/ סוּרָה מפני האור!" הבית השני מציג את הסביבונים, ואילו הבית השלישי והאחרון מתייחס כמדומה לילדים, שלהם מיועד השיר.
את המילים "סורה חושך" מקובל ללוות בהרמת יד ימין וברקיעה בחוזקה ברגל ימין – כפי שלימדה לראשונה בעצמה שרה לוי-תנאי בגן הילדים כשיר משחק.
המשפט "כָּל אֶחָד הוּא אוֹר קָטָן, וְכֻלָּנוּ – אוֹר אֵיתָן" מזכיר במידה מסוימת את המשפט "כשם שהמעט מן האור מסלק הרבה מן החשכה" של רבנו בחיי בספרו חובות הלבבות (שער ייחוד המעשה, פרק ה).
הצירוף "באנו חושך לגרש" הפך למטבע לשון המשמש בהקשרים שונים.
באנו פרלאק (בטורקית: Banu Parlak; נולדה ב-31 במרץ 1984) היא זמרת-יוצרת טורקייה.
בשנת 2016, הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Narin Yarim", אשר זכה להצלחה והפך לאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים, תוך שצבר למעלה מ-160 מיליון צפיות ביוטיוב.
שירה "Yana Yana", שיצא בשנת 2017, זכה להצלחה רבה בעיקר בטורקיה.
באנו פרלאק נודלה ב-31 במרץ 1984, באיסטנבול, טורקיה.
היא התחילה את דרכה כידוענית ברשתות החברתיות וזכתה להצלחה רבה באינסטגרם כאשר צבר למעלה ממיליון עוקבים.
בהמשך, פתחה בקריירת שירה כאשר הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Narin Yarim", שהפך ללהיט בינלאומי ולאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
הקליפ של השיר נכלל ברשימת "45 הקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים".
ביממה אחת, צבר הקליפ למעלה מחצי מיליון צפיות.
בשנת 2017, הוציאה את השיר המצליח "Yana Yana", ובספטמבר באותה השנה, את השיר "Dura Dura", שהפך ללהיט בטורקיה גם כן.
בשנת 2019, הוציאה את השיר המצליח "Dik Yokuş", שצבר למעלה מ-20 מיליון צפיות ביוטיוב.
באוגוסט באותה השנה, הוציאה את "Aman".
באנד (בהונגרית: Bánd) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה, השוכן כ-20 ק"מ דרום-מזרחית לאגם בלטון.
על פי ממצאים ארכאולוגיים, הכפר היה מיושב עוד בתקופת האימפריה הרומית.
בתחילת במאה ה-15 הכפר נהרס ונבנה שוב בתחילת המאה ה-16.
באנו לתקן הוא אלבום האולפן השני של צמד ההיפ הופ הישראלי שרק וצוקוש.
האלבום יצא לאור ב-17 בדצמבר 2020 דרך תאקט רקורדס ו-NMC.
Non Stop – יצא לאור ב-14 באפריל 2020 כסינגל הראשון מתוך האלבום.
בשיר משתתף הראפר מיכאל סוויסה.
איך אדע – יצא לאור ב-14 באפריל 2020 כסינגל השני מתוך האלבום.
משקל כבד – יצא לאור ב-4 ביוני 2020 כסינגל השלישי מתוך האלבום.
ראש טוב – יצא לאור ב-10 בספטמבר 2020 כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
הבשורה – יצא לאור ב-4 באוקטובר 2020 כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר כולל סימפול של השיר "כשתגדל" של הזמר יהודה פוליקר.
באנו לתקן – יצא לאור ב-3 בדצמבר 2020 כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר כולל קולות רקע של סאבלימינל, חזי שקד וליה שקד.
באנוני היא עיירה במזרח ראנד בפרובינציית חאוטנג שבדרום אפריקה.
מאז 2000 היא חלק מעיריית המטרופולין אקורולני.
מקורו של השם באנוני כאשר המודד הכללי, יוהאן ריסיק, התקשה להעניק בשנת 1881 שם לאזור.
הוא לבסוף קרא לאזור באנוני (בן צערי), השם שהעניקה רחל לבנה בספר בראשית.
זהב התגלה בספטמבר 1887 ומכרה הוקם על ידי מהגרים מקורנוול.
הכפר נודע בעבר בשם "קורנוול הקטנה".
סר ג'ורג' פראר, שהיה יו"ר חברת כרייה שפעלה בבאנוני, לקח על עצמו להתחיל לייפות את עיר המכרות הצומחת במהירות בשנת 1904. מים שנשאבו מן המכרות הועברו לאגמים מלאכותיים סיבב העיירה ובשכונות החדשות ניטעו אלפי עצים.
ב־1907 הוענקה לבאנוני מעמד של עיירה.
בשנת 1922 פרץ מרד הראנד או שביתת 1922 במכרות בוויטווטרסראנד ואלפי כורים לבנים החלו לשבות.
השביתה הובילה בחלקה על ידי המפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקנית.
באנוני שימשה כאחד מהמפקדות של הכורים והיו לא מעט קרבות באזור.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הארגון הפרו-גרמני נוטרי עגלות השוורים פוצץ את סניף הדואר בבאנוני.
במהלך גביע העולם בקריקט 2003, שני משחקים שוחקו בפארק ווילומור של באנוני.
מכרות הזהב הפכו פחות חשובים עם הזמן.
העסקים כיום מתמקדים יותר בתעשיות ובאספקת שירותים, במקום בכרייה, והעיירה משרתת גם עיירות סמוכות אחרות כמו ברקפאן, ספרינגס ונייג'ל.
קניון לייקסייד (בנוי בצורת ספינת קיטור מיסיסיפי ליד אחד האגמים).
פארק הארנבונים, בו מחזיקים ארנבות וחיות קטנות אחרות.
באנוני במזרח ראנד הייתה אחת הקהילות היהודיות הראשונות ברפובליקת טרנסוואל והתפתחה בסופו של דבר לאחת הגדולות במדינה.
הקהילה היהודית הייתה תוססת ותרמה תרומה חשובה למסחר ולתעשייה של באנוני.
יהודים הגיעו זמן קצר לאחר הקמת באנוני בשנת 1881 ותרמו באופן פעיל לצמיחת המקום.
חלק מהיהודים הגיעו מאנגליה וממושבת הכף אבל רוב היהודים הגיעו מליטא לאחר שהוזמנו על ידי הנשיא פאול קרוגר.
היהודים המשכילים הצליחו לנהל משא ומתן עם פקידי הכרייה, מה שאפשר להם לפתוח חנויות זיכיון לכרייה.
מכיוון שהפקידים זלזלו במסחר עם אנשים שחורים היהודים זכו בנתח השוק הזה.
עם צמיחת עסקיהם, היהודים יכלו להרשות לעצמם להביא את הקרובים שלהם מליטא.
במלחמת הבורים השנייה רוב יהודיי באנוני שירתו בגבורה בקומנדו של העיירה.
הנישואים היהודיים הראשונים בבנוני התקיימו בדצמבר 1897 בין מקס גינזברג לאנני לוי.
תחום החינוך הגיע לשיאו בהקמת בית הספר היהודי הלל בשנת 1967. בית הספר נסגר בשנות השמונים כאשר האוכלוסייה היהודית עברה ליוהנסבורג או היגרה.
היבט מיוחד בקהילה היהודית של בנוני היה המוסדות העבריים המאוחדים של באנוני, שנוסדו בשנת 1924.
היהודים לקחו חלק פעיל בעניינים האזרחיים של העיירה ומן הקהילה הגיעו חמישה בין ראשי העיירה: ש.
בתחום הבידור ניהלו איסי גודמן ואחייניותיו אתל וזלמה לונדון את מועדון התיאטרון של מזרח ראנד, שנוסד בשנת 1944.
המועצה היהודית האורתודוקסית של רנד המזרחית הוקמה בשנת 1979 על מנת לתאם את פעילות הקהילות העבריות בנוני, בוקסבורג, ברקפאן, דלמאס, עידנווייל, גרמיסטון, פארק קמפנטון וספרינגס.
כיום רובה של הקהילה היהודית של באנוני עזבה את העיירה.
בריאן הבנה, שחקן רוגבי לשעבר בספרינגבוקס.
מוריס קאהן (נולד ב-1930), מיליארדר ישראלי, מייסד ויו"ר קבוצת Aurec.
מילדרד מנגקסולה, זמרת וחברה במלכות מהוטלה.
פרית ואן דר מרווה, מורה בבית הספר התיכון של בבנוני והרצה הכי פורייה בתולדות מרתון החברים.
גרייס מוגאבה, לשעבר הגברת הראשונה של זימבבואה.
אוליבר רג'ינלד טמבו, פוליטיקאי ונשיא הקונגרס הלאומי האפריקני בין 1967–1991.
שרליז ת'רון, שחקנית זוכת אוסקר.
באנאט טמשוואר או בנאט טמש היה מחוז הבסבורגי שהתקיים בין השנים 1718–1778. הוא היה ממוקם באזור של באנאט של ימינו, אשר נקרא על שם מחוז זה.
הפרובינציה בוטלה בשנת 1778 ובשנה שלאחר מכן שולבה בממלכת הונגריה ההבסבורגית.
למרות שאחרי המלחמה האוסטרו-עות'מאנית (1683–1697) ולפני שלום קרלוביץ (1699) רוב חלקי באנאט נשלטו זמנית על ידי כוחותיו של הנסיך אויגן מסבויה; כתוצאה מההסכם, הריבונות העות'מאנית הוכרה על פני האזור של מבצר טמשוואר.
עם זאת, כתוצאה ממלחמת הירושה הספרדית ומלחמת העצמאות ראקוצי נטו ההבסבורגים להפנות את תשומת ליבם למקום אחר בארצם, ולא היה שום ניסיון מצידם להשיג שטחים מהעות'מאנים עד 1710.
במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718), כבש הנסיך אויגן מסבויה את אזור הבאנאט מהאימפריה העות'מאנית, וכיבושיו הוכרו בשלום פוז'ארוואץ (1718).
המלוכה ההבסבורגית הקימה אז אזור אדמיניסטרטיבי צבאי חדש בשם באנאט טמשוואר.
הפרובינציה נשארה תחת הממשל הצבאי עד 1751 כאשר הונהג הממשל האזרחי בחלקים הצפוניים של האזור על ידי הקיסרית מריה תרזה מאוסטריה.
משנת 1718 עד 1739 כלל באנאט טמשוואר לא רק את אזור הבאנאט, אלא גם חלקים ממזרח סרביה של ימינו לאורך הגדה הדרומית של נהר הדנובה.
בעקבות חוזה בלגרד (אנ') (1739) חזרו אזורים לאורך הגדה הדרומית של הדנובה לשליטה עות'מאנית.
בשנת 1751, החלקים הדרומיים של באנאט לא נכללו במחוז והגבול הצבאי הבאנאטי הוקם באזור זה.
באנאט טמשוואר בוטל ב-6 ביוני 1778, וב-23 באפריל 1779 הוא שולב בממלכת הונגריה ההבסבורגית, בעוד שטחה לשעבר חולק לשלושה מחוזות: טורונטאל, טמס וקראסו-סארני.
החלק הדרומי של אזור באנאט, שהיה חלק מהבאנאט של טמשוואר עד 1751, נשאר חלק מהגבול הצבאי (באנאט קראינה) עד 1873.
המחוז היה אמור להתאכלס מחדש לאחר הכיבוש ההבסבורגי מכיוון שהיה בו צפיפות אוכלוסין נמוכה מאחר שהשטח סבל מצרות רבות מהמלחמות הקודמות.
צפיפות האוכלוסייה הייתה מהנמוכות באירופה; כמה חוקרים טוענים שזה היה בסביבות אדם אחד / קילומטרים רבועים.
על פי מפקד האוכלוסין הראשון שנערך על ידי רשויות הצבא ההבסבורגי, אוכלוסיית באנאט מנתה כ-20,000 תושבים, בעיקר הסרבים.
האוכלוסייה המוסלמית לשעבר בבאנאט עזבה את האזור מיד לפני הכיבוש ההבסבורגי ובמהלכו.
צפיפות האוכלוסייה הנמוכה הביאה להתאכלסות השטח מחדש על ידי משפחות גרמניות שבאו מארצות אוסטריה ודרום גרמניה, רומנים הגיעו מוולאכיה וטרנסילבניה, סלובקים מהצפון, ועל ידי פליטים סרבים מהאימפריה העות'מאנית, בעוד כמה סרבים הגיעו לאזור מאזורים אחרים של המלוכה ההבסבורגית.
ההתיישבות של קבוצות אתניות שונות באזור נמשכה עד תחילת המאה ה-19. הממשלה ארגנה מחוזות רגימנטליים שבהם הייתה אוכלוסייה סרבית בעיקר עם זכויות מיוחדות בתמורה להגנה על הגבולות.
האזור איבד גם את אוכלוסייתו ההונגרית במאה ה-16, אך ההונגרים לא הורשו לחזור עד שנות ה-40 של המאה ה-18, מכיוון שההבסבורגים ראו בהם "לא מהימנים מבחינה פוליטית".
לפיכך, ההונגרים נעדרו כמעט לחלוטין מהבאנאט במחצית הראשונה של המאה ה-18. לאחר קבלת האישור הגיעו מתיישבים הונגרים מאזורים שונים בממלכה (בעיקר מטרנסדנוביה, מחוז צ'ונגראד ומחוזות יאש וקון).
על פי נתונים משנת 1774, אוכלוסיית הבאנאט של טמשוואר הורכבה מ:
המפקד הרשמי הראשון נעשה בתקופת שלטונו של יוזף השני, מסוף המאה ה-18. הוא הראה רוב רומני במזרח, סרבי במערב, והרבה אוכלוסיות גרמניות באזור כולו.
באנג ראק (בתאית: บางรัก) הוא אחד מחמישים המחוזות של העיר בנגקוק שבתאילנד.
המחוז ממוקם לאורך הגדה המזרחית של הנהר צ'או פראיה.
לפני הקמת העיר בנגקוק נמצאו במיקום זה יישוב פשוט, האזור חווה לראשונה תנופת צמיחה מהותית במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 כאשר נבנו כבישים ותעלות חדשות באזור זה אשר משכו קהילות של זרים לאזור שתרמו רבות לכך שהוא התפתח בהמשך לאזור מסחר מרכזי.
הצמיחה הכלכלית המהירה של בנגקוק בסוף המאה ה-20 תרמה לכך שאזורים לאורך הכבישים סי לום וסאטון הפכו לחלק מאזורי המסחר העיקריים של בנגקוק ולכך שבהמשך הוקמו באזורים הללו גורדי שחקים רבים.
המחוז משתרע על פני 5.54 קילומטרים רבועים ונכון לשנת 2019 הכיל המחוז 48,227 תושבים.
בהווה המחוז באנק ראק נודע בעיקר בשל הפעילות הפיננסית שמתקיימת במשרדי המסחר שבאזור זה וכמו גם בזכות סצנות חיי הלילה התוססת של המחוז.
האתרים ההיסטוריים והדתיים המגוונים שנמצאים באזור זה מרוכזים בעיקר לאורך הנהר ומשקפים בין היתר את ההיסטוריה הרב-תרבותית של המחוז.
מחוז באנג ראק משתרע על פני 5.536 קמ"ר לאורך הגדה המזרחית של נהר צ'או פראיה.
המחוז גובל במחוז פאת'ום וואן מצפון-מזרח, במחוז סאטון מדרום-מזרח, במחוז ח'לונג סאן ממערב ובמחוז סמפאנטהונג מצפון-מערב.
הצירים הראשיים של המחוז, בנוסף לכביש ראמה החמישי (Rama IV) וכסיש סאת'ון (Sathon), הנמצאים בקצוות המחוז, הם כביש צ'ארואן קרונג (Charoen Krung), העובר בקרבת הנהר, והכבישים סי פאראיה, סוראוונג, וסי לום.
צירי התנועה הללו מחלקים את מחוז באנק ראק לחמישה מחוזות משנה (המכונים "קווא'אנג").
נכון לשנת 2019 כללה אכלוסיית מחוז באנג ראק 48,227 תושבים.
באנג סי-היוק (בקוריאנית: 방시혁, ידוע גם כ-Hitman" Bang"; נולד ב-9 באוגוסט 1972) הוא פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי דרום-קוריאני, מייסד חברת התקליטים ביג היט אנטרטיינמנט ויו"ר הייב קורפוריישן.
על פי מגזין "פורבס", באנג הוא אחד מ-50 האנשים העשירים ביותר בקוריאה הדרומית והמיליארדר היחיד בתעשיית הבידור הדרום-קוריאנית.
נכון ליולי 2021, הונו מוערך בכ-3.2 מיליארד דולר.
באנג סי-היוק נולד לאביו, באנג גוק-יון, נשיא לשעבר של תאגיד הפיצויים והרווחה של עובדי קוריאה במכון המחקר לביטוח סוציאלי של קוריאה, ולאמו, צ'וי מיונג-ג'ה.
יש לו אחות שצעירה ממנו.
בן דודו, באנג ג'ון-היוק, הוא המייסד של , חברת המשחקים המקוונים הגדולה בדרום קוריאה, ואילו דודו מצד אמו, הפוליטיקאי והעיתונאי לשעבר צ'וי קיו-סיק, מונה לשגריר דרום קוריאה בהונגריה ב-2018.
באנג פיתח תשוקה למוזיקה מגיל צעיר, לאחר שגדל בבית מוזיקלי, אך הוריו מונעו ממנו להמשיך בקריירה בתעשייה.
הוא הקים להקה עם חברים בזמן חטיבת הביניים והחל לכתוב ולבצע שירים שהלחין.
באנג למד ב לפני שסיים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית של סיאול עם תואר באסתטיקה.
באנג החל לעבוד תוך כדי לימודיו כמפיק מוזיקלי.
ב-1994 הוא זכה ב והחל את הקריירה שלו בכתיבה והפקת שירים.
הוא הכיר את ב-1997, והזוג שיתף פעולה לעיתים קרובות כצמד כותבי שירים.
כאשר פארק הקים את חברתו JYP אנטרטיינמנט, באנג הצטרף אליו כמלחין, מעבד ומפיק.
אחת ההצלחות המוקדמות שלהם הייתה קבוצת .
באנג עיבד כמה מהשירים המפורסמים ביותר של g.o.d, ביניהם ו-.
שם הבמה של באנג "היטמן" מקורו בתקופה זו, כאשר g.o.d נהנתה מהצלחה כאחת מלהקות הבנים הנמכרות והפופולריות ביותר בקוריאה הדרומית של תחילת שנות ה-2000, ובאנג ופארק קיבלו מוניטין של "יוצרי להיטים".
חוץ מ-g.o.d, באנג הפיק או הלחין עבור אמנים רבים אחרים, כולל הוותיקים ו, הזמר-שחקן , הלהקות , וטין טופ, וזמרת ה-R&B .
בשנת 2005 עזב באנג את JYP אנטרטיינמנט והקים את חברת ביג היט אנטרטיינמנט, והמשיך להפיק, לכתוב ולהלחין שירים עבור אמנים החתומים תחתיה.
באנג היה שותף לכתיבתם של שישה שירים מאלבום האולפן השני של להקת BTS, Wings, ועל כך זכה בפרס המפיק הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה האסייתית של Mnt ובפרס כותב השירים הטוב ביותר בטקס בשנת 2016. בשנת 2018 הוא נבחר לאחד ממנהיגי המוזיקה הבינלאומיים של מגזין "וראייטי", בשל ההישגים של BTS.
באפריל 2019, מגזין בלומברג העריך את שוויו של באנג בכ-770 מיליון דולר.
ההנפקה הראשונה לציבור של ביג היט אנטרטיינמנט, שהתקימה באוקטובר 2020, הייתה הגדולה ביותר שנראתה בקוריאה הדרומית מזה שלוש שנים, והזניקה את השווי הנקי של באנג ל-2.8 מיליארד דולר, שהפך אותו למיליארדר היחיד בתעשיית הבידור הדרום קוריאנית ולאדם השישי בעושרו בקוריאה הדרומית.
הצלחת ההנפקה, יחד עם ההצלחה המסחרית של BTS באותה שנה, הצעדים של באנג לגיוון עם אפליקציות כמו Weverse, ורכישות של חברות כמו סורס מיוזיק ופלדיס אנטרטיינמנט בין היתר, גרמו לכך שנכלל ברשימת "500 המנהיגים העסקיים המשפיעים ביותר בתעשיית המדיה העולמית" לשנת 2020 של וראייטי.
ביוני 2021, פורבס אסיה פרסם את הרשימה השנתית של .
אחד משני המצטרפים החדשים לדירוג היה באנג שהופיע כאדם ה-16 בעושרו בקוריאה הדרומית.
ב-1 ביולי, הודיע תאגיד הייב על התפטרותו של באנג מתפקיד מנכ"ל החברה בשל רצונו להתמקד בהפקה מוזיקלית.
הוא הוחלף על ידי פארק ג'י-וון.
עם זאת, נשאר באנג בתפקידו כיושב ראש הדירקטוריון.
לפי מדד המיליארדרים של בלומברג, באנג שווה 3.2 מיליארד דולר נכון ליולי 2021.
באנג הופיע על שער גיליון אפריל 2022 של מגזין טיים, יחד עם BTS, לאחר פרסום הרשימה השנתית של 100 החברות המשפיעות ביותר במרץ.
מאוחר יותר באותו חודש, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במנהל עסקים מהאוניברסיטה הלאומית של סיאול, הוא הדמות הראשונה בתעשיית הבידור שזוכה לפרס כזה, כהוקרה על "תרומתו לפיתוח ולחידוש תעשיית המוזיקה והבידור הלאומית" ועל "תפקידו בהפיכת הקיי-פופ לתרבות פופ עולמית".
באוקטובר 2022, באנג תרם 5 מיליארד וון (כ-3.5 מיליון דולר) ל-.
ב-17 בפברואר 2023, באנג תרם 200 מיליון וון לנפגעי רעידת האדמה בטורקיה-סוריה ב-2023 דרך Save the Children.
ראו גם: רשימת השירים שנכתבו על ידי באנג סי-היוק
+מפרסםשנהרשימהמיקוםבילבורד2018שחקנים עוצמתיים בינלאומיים - הקלטהנכנס2019דור עוצמתי חדש: 25 החדשנים המוביליםנכנסשחקנים עוצמתיים בינלאומיים - הקלטהנכנס
באני הופ (באנגלית bunny hop או bunnyhop, מילולית: קפיצת ארנב) הוא פעלול אופניים בו משגר הרוכב את האופניים לאוויר.
דוושות האופניים נצמדות לרגליו של הרוכב כשהאופניים באוויר, בדומה לאופן שבו נראה שסקייטבורד נדבק לרגליו של המחליק המבצע Ollie.
בעוד שהבאני הופ יכול להיות די מאתגר ללימוד, לאחר ששולטים בו הוא פותח רמה חדשה לגמרי של הזדמנויות רכיבה עבור רוכבי BMX ורוכבי הרים כאחד.
באני הופ הוא גם מיומנות שימושית עבור רוכב אופניים/נוסע עירוני, המאפשרת הימנעות מבורות ומפגעים אחרים, ומאפשרת עליה מהירה על מדרכה.
לעיתים קרובות, קפיצת באני נעשות על אופני BMX, שהם קטנים יותר מאופני הרים, ומכיוון שהם קלים יותר, ניתן להרים אותם ביתר קלות.
ישנן שתי שיטות לביצוע באני הופ.
הראשונה, המכונה לפעמים באניהופ "אנגלי", כרוכה בהרמת שני הגלגלים לאוויר בבת אחת, ובדרך כלל קל יותר לעשות זאת באמצעות אופניים עם דוושות מחוברות לרגל.
השנייה, המכונה פרו הופ או באניהופ "אמריקאי", כרוכה בהרמת הגלגל הקדמי של האופניים לפני הגלגל האחורי, ודורשת שיווי משקל ותנועות גוף מדויקות.
קפיצת הארנב מבוצעת על ידי התקרבות למכשול במהירות בינונית, ידיים ורגליים כפופות מעט.
בהגיעו למכשול, הרוכב צריך קודם להסיט את מרכז הכובד שלו לכיוון הגלגל האחורי של האופניים ולמשוך אחורה את הכידון, מה שגורם לגלגל הקדמי להתרומם כאילו הוא עושה מנואל.
כאשר הגלגל הקדמי מגיע לגובה המקסימלי, הם 'תופסים' את חלקם האחורי של האופניים על ידי הפניית בהונותיהם כלפי מטה והפעלת כוח לאחור ולמעלה על הדוושות, תוך דחיפה מטה וקדימה על הכידון.
זה עוזר לחשוב על הרמת הצמיג האחורי כמו הצמדת פרק כף היד קדימה והסטת משקלו בו זמנית.
השילוב של שתי התנועות הללו מאפשר לרוכב להעלות תחילה את מרכז הכובד, ולאחר מכן לתחוב את האופניים מתחתיהן, כדי להשיג מרווח קרקע גדול יותר.
הטכניקה השנייה, המבוצעת ביתר קלות על אופניים עם מתלים מלאים, היא הפעלת כוח דחיסה משקל כלפי מטה לתוך הבולמים.
ברגע שהושגה דחיסה מלאה של הבולמים אז קפיצה כלפי מעלה תוך ביטול משקל של שני הבולמים בכמות שווה כך שגם הגלגלים הקדמיים וגם האחוריים לעזוב את האדמה.
לעיתים מכונה טכניקה זו באני הופ אנגלי.
באנוש (באוקראינית: бануш; בפולנית: banusz; ברומנית: bălmuș) הוא מאכל אוקראיני העשוי מקמח תירס בתוספת סמטנה (שמנת), ומעליו גלדי שומן חזיר, פטריות, ברינדזה וכו'.