tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ישנן עדויות ארכאולוגיות לכך שבני האדם חיו באוס וסביבתה במשך 4,000 שנה.
ממצאים ארכאולוגיים עיקריים היו אתרי הקבורה של וורסטנגרף ושדות הקבורה הילידים-רומיים אוס-אוסן.
אוס הוזכרה לראשונה במכתב של האפיפיור אלכסנדר השני ב-6 במאי 1069.
TOP Oss היא קבוצת הכדורגל של העיר, המועדון הוקם ב-1928. הקבוצה ממוקמת באוס ומשחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון Heesen Yachts המכיל כמעט 5,000 מקומות ישיבה.
הקבוצה משחקת כיום בליגת המשנה ההולנדית.
אוס היא מקום הולדתו של אחד מגדולי שחקני הכדורגל של הולנד, רוד ואן ניסטלרוי, אף על פי שהוא לא שיחק בקבוצה המקומית, אלא עבור היריבה הגדולה, דן בוס.
אוסאגי בסקומה היה כדורגלן ברמודי ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת ברמודה.
בסקומה גדל במחלקות הנוער של אסטון וילה, ולנסיה ולבאנטה.
בחודש פברואר 2017 חתם בבריסטול סיטי.
ב-26 במרץ 2019, לאחר תקופה קצרה במסאנאסה מהליגה השישית בספרד, חתם בסקומה על חוזה עד לסוף עונת בדרלינגטון מהליגה השישית באנגליה.
לאחר סיום העונה, חוזהו הוארך בעונה נוספת.
ב-10 בפברואר 2020 שוחרר מהמועדון.
ב-4 ביוני 2016 ערך בסקומה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברמודה, בהפסד 1-0 לנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית במסגרת מוקדמות גביע הזהב 2017. ב-12 באוקטובר 2018 הבקיע את שערו היחיד בנבחרת, בניצחון 12-0 על נבחרת סן מרטן במסגרת מוקדמות ליגת האומות של CONCACAF לעונת .
הוא היה חלק מסגל נבחרת ברמודה בטורניר גביע הזהב 2019.
בן דודו הוא כדורגלן נבחרת ברמודה דרוונדה בסקומה.
דודו הוא מאמן נבחרת ברמודה לשעבר אנדרו בסקומה.
ב-18 בדצמבר 2021 נדקר בסקומה בברמודה, ומאוחר יותר מת מפצעיו.
הוא היה בן 23 במותו.
אונקוטן הוא אי געשי בארכיפלג האיים הקוריליים בים אוחוצק בצפון-מערב האוקיינוס השקט.
שמו מגיע ממילה בשפת האיינו שמשמעותה "כפר גדול".
זהו האי השני בגודלו באיים הקוריליים, אחרי פרמושיר.
האי נכלל מבחינה מנהלית בתת-המחוז סוורו-קורילסקי שבמחוז סחלין, מזרח רוסיה.
האי אונקוטן נראה מלבני בערך, באורך של כ-42.5 ק"מ, ורוחב שנע בין 11 ל-17 ק"מ.
האי מורכב משני הרי געש המחוברים באיסתמוס שטוח יחסית.
היא הקלדרה הבולטת בקצה הדרומי של האי.
הר געש זה נקרא על שמו של קפטן פיוטר קרניצין מהצי הרוסי הקיסרי.
ההר מתנשא מעומק של בין 600 ל-900 מטר, ומכיל אגם קלדרה מרכזי (369 מ') עמוק בקוטר של 7 קילומטרים, הנקרא קלדרה טאו-רוסיר.
הפסגה המרכזית של "האי בתוך האי" היא למעשה הנקודה הגבוהה ביותר באי אונקוטן.
הוא נמצא בחלק הצפוני של האי.
יש לו שתי קלדרות, כאשר פסגת נמו מתנשא בקצה הדרום מערבי של הקלדרה הצעירה ביותר ואגם מכתש בצורת חצי סהר, בשם אגם צ'רנוי, הממלא חלקית את החלק הצפון מזרחי.
ישנם שבעה נהרות באי באורך של יותר מחמישה קילומטרים.
הגדול ביותר הוא נהר אוזרנאיה.
אורכו 8 ק"מ, הזורם מהחלק הדרומי של לוע הר הגעש של נמו לים אוחוצק.
כמעט באותו אורך הוא נהר קדרובקה, הזורם מהחלק המרכזי של הר הגעש לתוך האוקיינוס השקט.
האי אונקוטן מופרד מהאיים השכנים על ידי מצר קוריל הרביעי, מצר יבריינוב ומצר קרניצין.
האיים השכנים הם מקאנרושי, עם פסגה געשית בגובה 1,170 מטר ונמצא 28 ק"מ מצפון-מערב לאונקוטן; וחרימקוטן, עם הר געש בגובה 1,210 מטר (3,970 רגל), נמצא במרחק של 15 ק"מ (9.3 מייל) לדרום מערב.
פרמושיר ממוקמת 53 ק"מ לצפון מזרח האי.
באונקוטן עדיין יש הר געש פעיל.
ההתפרצות האחרונה בהר התרחשה ב-1952, ויצרה כיפת לבה קטנה על חוף האי.
מפרץ בחוף המזרחי מכיל שרידי יישוב נטוש.
אונקוטן, עם מספר מפרצים רדודים וחופים חוליים המספקים נקודות נחיתה, היה מיושב על ידי בני האיינו לפני ההתיישבות האירופאית.
הוא מופיע על מפה רשמית המציגה את השטחים של תחום מאטמוסא, תחום פיאודלי של יפן מתקופת אדו משנת 1644, ואחזקות אלה אושרו רשמית על ידי שוגונות טוקוגאווה ב-1715.
האי נסקר על ידי הגיאודיסטים ומגלי הארצות הרוסים איוון יבריינוב ופיודור לוז'ין בשנת 1720, ולאחר מכן נתבע על ידי האימפריה הרוסית בשנת 1736 לאחר שתושבי איינו הוסבו לכנסייה הרוסית האורתודוקסית; אולם גובי מס רוסים נתקלו בפקידים יפנים באיים בשנים 1744–1745.
הריבונות עברה תחילה לרוסיה על פי תנאי חוזה שימודה משנת 1855, אך הוחזרה לאימפריה יפנית על פי חוזה סנט פטרסבורג משנת 1875 יחד עם שאר האיים הקוריליים.
האי נוהל בעבר כחלק מתת-המחוז נמורו באי הוקאידו.
בשנת 1884, בני האיינו הועברו על ידי השלטונות היפניים לשיקוטן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, היה באי חיל מצב יפני קטן, שנכנע ב-25 באוגוסט 1945 ללא קרב.
לאחר 1945, האי עבר לשליטת ברית המועצות, וכיום הוא מנוהל כחלק ממחוז סחלין בפדרציה הרוסית.
חיל מצב קטן באי הוסר ב-2005.
ישנם פחמים באגם צ'יורינוי, אחד משני האגמים באונקוטן, הממוקם בקצה הצפוני של האי.
באביב ובקיץ מקננים על האי יוני גווילמוט וציפורי יסעורון אטלנטי.
היונקים המצויים באי כוללים שועלים ומכרסמים קטנים, יחד עם כלבי ים ואריות ים על החוף.
הרוחות החזקות והאקלים הקשה מגבילים את צמיחת העצים לסבך קטן של תצורות קרומהולץ של אורן ננסי סיבירי עם גובה מרבי של 2–4 מטרים, בעיקר בערוץ.
אוסאמה עבד אל-כרים א-טירי הוא כדורגלן קטרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת א-ריאן מליגת העל הקטרית.
א-טירי גדל באקדמיית אספייר וב-מועייזר.
ב-6 בפברואר 2022 חתם בא-ריאן מליגת העל הקטרית.
ב-15 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על אום סלאל במסגרת גביע אמיר קטר.
ב-19 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 2–4 לאל-ערבי במסגרת המחזור ה-19 לעונת .
בסך הכל ערך חמש הופעות ליגה בעונה זו.
ב-8 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות האסיאתית, בניצחון 2–3 על איסטיקלול דושנבה במסגרת שלב הבתים לעונת .
א-טירי היה חלק מסגל נבחרת קטר עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים.
אוסאמה אל-עזוזי (בהולנדית: Oussama El Azzouzi, בערבית: أسامة العزوزي, בתעתיק מדויק: אסאמה אלעזוזי; נולד ב-29 במאי 2001 בפייננדאל שבהולנד) הוא כדורגלן מרוקאי-הולנדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אוסר מליגת העל הצרפתית, בהשאלה מבולוניה 1909 ובנבחרת מרוקו.
אל-עזוזי גדל במחלקות הנוער של ויטסה ארנהם וחרונינגן.
בעונת שיחק אל-עזוזי באמן מליגת המשנה ההולנדית, במדיה ערך 34 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-30 ביולי 2022 חתם אל-עזוזי ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 למכלן במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת .
הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-20 ביולי 2023 חתם אל-עזוזי על חוזה לארבע שנים בבולוניה 1909 מהסרייה א'.
ב-1 באוגוסט 2025 הושאל לעונה אחת לאוסר.
אל-עזוזי היה חלק מסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 לטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023.
ב-17 באוקטובר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–3 על נבחרת ליבריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מרוקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
נבחרת מרוקו עד גיל 23
אוסאמה מזיני (שמו המלא בערבית: أُسامة عطيَّة أحمد المزيني; בתעתיק מדויק: אסאמה עטיה אחמד אלמזיני; 1966 – 16 באוקטובר 2023) היה טרוריסט פלסטיני, ממנהיגיו הבכירים של ארגון הטרור חמאס, ראש מועצת השורא וחבר הלשכה המדינית של הארגון.
בישראל התפרסם כמי שהיה אחראי על המשא ומתן בעניין עסקת שליט.
מזיני היה בעל תואר דוקטור בפסיכולוגיה ובריאות הנפש, כמו כן בעל תואר שני של אוניברסיטת עין שמס במצרים ותואר דומה מהאוניברסיטה האסלאמית בעזה.
בדרשה שנשא ב-2006 ופורסמה, אמר מזיני כי האפיפיור בנדיקטוס ה-16 הוא "נאצי, יהיר, טיפש ופושע".
במהלך מבצע עופרת יצוקה (דצמבר 2008) איים מזיני על הצבא הישראלי מפני פלישה קרקעית לשטחי רצועת עזה והסביר שתושבי עזה ממתינים לאויב על מנת לקרעו לגזרים.
בין השנים 2011–2014 היה שר החינוך של ממשלת חמאס בעזה.
מזיני נהרג ברצועת עזה בידי חיל האוויר הישראלי באמצעות טילים, ב-16 באוקטובר בסיכול ממוקד במהלך מלחמת חרבות ברזל.
האונשטרוט הוא נהר בגרמניה והיובל השמאלי של הנהר זאלה.
האונשטרוט נתחיל מצפון תורינגיה ליד דינגלשטדט (מערבית לקפרהאוזן באזור אייכספלד) ואזור אגן הניקוז שלו כולל את כל האגן התורינגי.
הנהר פורץ מהאגן דרך השער תורינגיה מערבית להילדרונגן, ובחלקו הדרומי הוא זורם דרך סקסוניה-אנהלט לפני שהוא נשפך לזאלה סמוך לנאומבורג.
אורך האונשטרוט הכולל הוא 192 ק"מ.
ערים לאורך האונשטרוט כוללות את מילהאוזן, סומרדה, באד פרנקנהאוזן, ארטן, רוסלבן, ופרייבורג.
היובלים העיקריים של האונשטרוט הם גרא, ויפר, הלמה, ולוסה.
האזורים סביב נהרות הסאלה ואונשטרוט יוצרים את אזור גידול היין של זאלה-אונשטרוט.
מותג היין המבעבע המפורסם, רוטקפצ'ן (בתרגום: "כיפה אדומה") מיוצר במרתפי פרייבורג.
בגרמנית הגבוהה העתיקה "Strödu" משמעותו "סבך ביצתי" ו-"un"- הוא קידומת שמטרתה להעצים את המשמעות, ולכן אזור האונשטרוט היה אזור ביצתי מאוד.
בשנת 575, הנהר הוזכר בתור "Onestrudis", במאה ה-7 הוא הוזכר בתור "Unestrude", ובשנת 994 בתור "Vnstruod".
בשנת 531, על פי ה-"Decem Libri" של גרגוריוס מטור, התרחש קרב מכריע בנהר האונשטרוט בין הפרנקים לתורינגים לאורך נהר האונשטרוט, שהוביל להשמדת ממלכת תורינגיה המוקדמת ולסיפוחה של הממלכה האדירה על ידי האימפריה הפרנקית.
בשנת 933, אחרי הפסקת אש שנמשכה עשר שנים, המלך הגרמני הנרי הראשון נלחם נגד צבא הונגרי בקרב ריאדה, מקום ליד האונשטרוט, אך מיקומו המדויק אינו ידוע כיום.
ניצחונו הוביל לתקופת שלום, עד שההונגרים חזרו בשנת 955 ונוצחו שוב.
אחד המקומות האהובים עליו היה ממלבן שבאונשטרוט, שם נבנה ארמון מלכותי, המכונה "Pfalz", "palatium" או "villa regia".
הוא מת שם בשנת 936, כמו גם בנו, אוטו הראשון, בשנת 973. מנזר נבנה שם בשנים שלאחר מכן, והפך לאחד מהמנזרים החשובים ביותר בממלכה הגרמנית לזמן קצר.
חורבותיו נראות עדיין כיום; מיקום ה-"palatium" המדויק אינו ידוע עוד.
בגלל אופיו הביצתי, האונשטרוט לא היה נגיש לספינות במשך זמן רב.
בסופו של דבר, בשנים 1790–1794, נעשו מאמצים להפוך את הנהר לנגיש לשיט על פי הוראת נסיכות הבוחר מסקסוניה.
הוא הפך לנתיב תחבורה חשוב במשך מאה שנים; במיוחד, הובלו בו חול ואבן גיר.
מאז 1889, כאשר נבנתה הרכבת אונשטרוט ("Unstrutbahn") לצד הנהר, הצטמצמה משמעותו של נתיב המים כדרך תחבורה.
אף על פי שמדובר באזור גידול יין קטן בשטח של 740 דונם, הוא די מוכר.
אוסאמה חסן סעד א-סעדאווי הוא מהנדס ויזם פלסטיני, שכיהן כשר ליזמות והעצמה בממשלת אשתייה.
אוסאמה נולד ב-1964 במחנות הפליטים ברפיח שבדרום רצועת עזה למשפחה שמוצאה בכפר עאקיר.
הוא השלים לימודי תואר ראשון בהנדסה אזרחית באוניברסיטת ביר זית, ותואר שני באותו תחום באוניברסיטה האסלאמית בעזה.
הוא מילא מספר תפקידים רשמיים, בהם מנכ"ל ברצועת עזה.
ב-13 באפריל 2019 הוא הושבע על ידי נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס לתפקיד שר היזמות וההעצמה בממשלתו של מוחמד אשתייה והמשיך בתפקידו עד 31 במרץ 2024.
אֵוסֵביוס איש קיסריה היה בישוף קיסריה ונחשב לאבי ההיסטוריה הכנסייתית בשל חיבוריו, המתעדים את ההיסטוריה המוקדמת של הכנסייה הנוצרית (בפרט חיבורו "תולדות הכנסייה").
היסטוריה מוקדמת יותר מאת הגסיפוס, אותה מצטט אוסביוס, לא שרדה.
התאריך המדויק ומקום הולדתו אינם ידועים, ומעט ידוע על שנות צעירותו.
הוא התחבר לפרסבטר (כומר) דורותיוס באנטיוכיה, וכנראה למד אצלו.
ב-296 היה בארץ ישראל וראה את קונסטנטינוס שביקר בארץ יחד עם דיוקלטיאנוס.
אוסביוס היה בקיסריה כאשר אגאפיוס היה בישוף והתחבר עם פמפילוס מקיסריה, שאיתו למד כנראה את כתבי הקודש, בעזרת ה"הקספלה" של אוריגנס, והפרשנים שנאספו על ידי פמפילוס, בניסיון להכין גרסה מתוקנת של הטקסט.
ב-307 נאסר פמפילוס, אך אוסביוס המשיך בתוכניתם.
הוא סיים את כתיבת ההגנה של אוריגנס, שאותה החלו לכתוב יחד, לאחר מותו של פמפילוס, ושלח אותה למרטירים במכרות של פאנו במצרים.
אוסביוס נמלט לצור ולאחר מכן למצרים, שם סבל בתחילה מרדיפות ונאסר למספר חודשים.
לאחר מכן יש אזכורים של אוסביוס כבישוף בקיסריה.
הוא ירש את אגפיוס, שלא ידוע מתי נשא במשרה זו, אך נראה שאוסביוס נעשה בישוף זמן קצר לאחר 313. לא ידוע דבר על שנותיו הראשונות בתפקיד זה.
כשהתכנסה ועידת ניקיאה הראשונה ב-325 היה לאוסביוס מקום חשוב בדיונים.
הוא לא היה מנהיג רוחני טבעי או תאולוג, אך כמלומד וכסופר מפורסם שנהנה מאהדתו של הקיסר, היה מהחשובים בין 300 חברי המועצה.
ההודאה שהוא הציע הייתה לבסיס של האמונה הניקיאנית.
אוסביוס היה מעורב בהתפתחות הוויכוחים על האריאניות.
לדוגמה, הוא התווכח עם אוסטאתיוס מאנטיוכיה , שהתנגד להשפעה הגוברת של אוריגנס ולצורת הפרשנות שלו לכתובים, מכיוון שראה בה את השורש לאריאניזם.
בוויכוח זה נזף אוסטאתיוס באוסביוס על כך שסטה מהאמונה הניקיאנית, והוא הואשם בסבליאניזם.
אוסטאתיוס הואשם והורשע, והורחק בסינוד באנטיוכיה.
אנשי אנטיוכיה התמרדו נגד פעולה זו, ואילו המתנגדים לאוסטאתיוס הציעו את אוסביוס כבישוף החדש, אך הוא לא רצה בתפקיד.
לאחר שהוסר אוסטאתיוס פעלו האיזביאנים (מצדדי אוסביוס) כנגד אתנסיוס מאלכסנדריה, יריב מסוכן הרבה יותר.
ב-334 הוזמן אתנסיוס לסינוד בקיסריה, אך לא הגיע.
בשנה שלאחר מכן הוא הוזמן שוב בפני סינוד בצור שבראשו ישב אוסביוס.
אתנסיוס, שחזה את התוצאה, נסע לקונסטנטינופול על מנת לשטוח את טענותיו בפני הקיסר.
קונסטנטינוס כינס את הבישופים בחצרו, וביניהם את אוסביוס.
אתנסיוס הורשע והוגלה ב-335. באותו הסינוד הותקף גם יריב אחר: מרסלוס מאנקירה התנגד זה זמן רב לאיזביאנים, והתנגד להחזרתו של אריוס.
הוא הורשע בסבליאניזם והורחק ב-336. קונסטנטינוס מת בשנת 337.
תאריך מותו אינו ידוע, אך לפי הקשרים שונים שבהם נזכר מותו, נראה שמת בשלהי שנת 339 או בתחילת שנת 340. באוסף מרטירולוגי סורי מהמאה ה-4 נזכר יום אזכרתו ב-30 במאי, ולפיכך ניתן אולי לקבוע את יום מותו ב-30 במאי 339.
מהפעילות הספרותית הענפה של אוסביוס שרדו כתבים רבים יחסית.
על אף שנחשד באריאניזם היה אוסביוס הכרחי לכנסייה בשל שיטת הכתיבה שלו; הציטוטים המדויקים שלו מהמקורות הראשוניים חסכו מיורשיו את המאמץ שבמחקר מקורי.
לפיכך שרדו מקורות רבים מכיוון שצוטטו על ידי אוסביוס, שאחרת לא היה נותר מהם זכר.
התוצר הספרותי של אוסביוס משקף את כל מהלך חייו.
בתחילה עסק בכתבים על פרשנות וביקורת התנ"ך, תחת ההשפעה של פמפיליוס וכנראה של דורותיוס מבית הספר אנטיוכיה.
לאחר מכן כיוונו הרדיפות תחת דיוקלטיאנוס וגלריוס את תשומת לבו למרטירים בזמנו ובעבר.
והדבר הביא אותו להיסטוריה של הכנסייה כולה ולבסוף להיסטוריה של העולם, שעבורו היה רק הכנה להיסטוריה הכנסייתית.
בכתביו הוא מצטט מתוך ספריו של פילון איש גבל על המיתולוגיה הפיניקית ומתייחס אל תרגומו ליוונית של פילון לסיפור המיתולוגיה שנכתב על ידי ההיסטוריון והסופר הפיניקי סַכֻּניַתֹן (ביוונית "סנכוניאתון").
לאחר מכן הגיעה התקופה של הוויכוחים על האריאניזם, ושאלות על עיקרי האמונה נעשו חשובות.
הנצרות לבסוף הגיעה להכרה על ידי המדינה; והדבר הביא לבעיות חדשות – היה צורך ליצור אפולוגטיקה מסוג חדש.
לבסוף, כתב אוסביוס, תאולוג החצר, שבחים לקונסטנטינוס.
לכל זה יש להוסיף כתבים רבים מסוגים שונים, נאומים, מכתבים, וכדומה, וכתבי פרשנות שכוללים גם פרשנויות ישירות על התנ"ך וגם כתבים על גאוגרפיה מקראית, מכל תקופת חייו.
כתביו של אוסביוס הם אחת העדויות היחידות לכתביו של ההיסטוריון היהודי ארתפנוס.
כתבים על ביקורת הטקסט המקראי
פמפילוס ואוסביוס עסקו בביקורת הטקסט של תרגום השבעים של הברית הישנה ובעיקר בברית החדשה.
גרסה של תרגום השבעים הוכנה כנראה כבר על ידי אוריגנס, שעל פי הירונימוס, הוהדרה ופורסמה על ידי אוסביוס ופמפילוס.
לסקירה קלה יותר של ארבע הבשורות, חילק אוסביוס את המהדורה שלו של הברית החדשה לפסקאות, והוסיף לה טבלה שמקלה על איתור פסקאות הקשורות זו לזו.
ה"כרוניקון" הוא אחת משתי היצירות ההיסטוריות הגדולות של אוסביוס (לצד תולדות הכנסייה).
הראשון, ה"כרוניקה" ("היסטוריה אוניברסלית"), מחולק לשני חלקים.
החלק הראשון, "אנלים" ("כרונוגרפיה"), הוא תקציר ההיסטוריה האוניברסלית מהמקורות, על פי לאומים.
החלק השני, "קנונים כרונולוגיים", מסדר את החומר ההיסטורי בטורים מקבילים, כך שאפשר יהיה לראות את ההתרחשויות במקומות שונים בעת ובעונה אחת.
היצירה המלאה אבדה, אך ניתן לבנות אותה מחדש על פי ההיסטוריונים של האסכולה הביזנטית שציטטו רבות ממנה, במיוחד גאורגיוס סינקלוס.
הטבלאות של החלק השני נשתמרו כולן בתרגום ללטינית שנעשה בידי הירונימוס (ועובד על ידו), ושני החלקים עדיין קיימים בתרגום לארמנית.{{הערה|1=הנוסח הארמני יצא לאור עם תרגום ללטינית בספר: ''Eusebii ...
Aucher, עורך: Mkrtič Augerean, בשנת 1818}} העובדה שהמקור היווני אינו קיים הקנתה חשיבות רבה לתרגום הארמני; ה"כרוניקה" נמשכת עד לשנה 325. היא נכתבה לפני ה"היסטוריה הכנסייתית".
בעת החדשה נערכו תרגומים מהנוסח הארמני ללטינית ולאנגלית ולשאר השפות, כמו גם מהעיבוד של הירונימוס הלטיני לשאר השפות.
"תולדות הכנסייה" או "היסטוריה כנסייתית" הוא חיבור כרונולוגי שחיבר אוסביוס ושמטרתו לספר באופן סדור ומאורגן את תולדות הנצרות הקדומה מאז צליבת ישו ועד זמנו של המחבר ולגבש על ידי כך את הנרטיב של הזרם המרכזי של הכנסייה.
במהלך הרצאת דבריו מותח אוסביוס ביקורת על המינים (הגנוסיס, סיעתו של מרקיון, כת האביונים, האריאניות, המונטניזם ועוד) וכן על השומרונים ועל היהודים שלא הסכימו לקבל על עצמם את הנצרות, אולם דרך דברי הגינוי הללו הגיע לידינו תיעוד היסטורי מפורט ורב-ערך של קבוצות אלה.
לדברי אריה קופסקי במבוא לתרגום הספר לעברית, אחרי הברית החדשה אין אף מסמך היסטורי התורם כה רבות לידיעתנו את הנצרות הקדומה (ואת תקופת שלוש המאות הראשונות לספירה בכלל) כמו ספר זה שזיכה את מחברו בכינוי "אבי ההיסטוריה הכנסייתית".
הספר נכתב בקוינה (יוונית עתיקה מן התקופה ההלניסטית, הלינגואה פרנקה של מדינות הים התיכון), ושרד גם בתרגומים שנערכו עוד בעת העתיקה לסורית ולארמנית.
"חיי קונסטנטינוס" (Vita Constantini), הוא ספר שבחים.
לפיכך הושפעו הסגנון ובחירת העובדות שלו ממטרתו, ואין הוא מתאים כהמשך של ה"היסטוריה כנסייתית".
הוא לא סיים את חיבורו זה לפני מותו.
"חיי קונסטנטינוס" נכתב לאחר מותו של הקיסר והבחירה של בניו באוגוסט 337.
לפני שחיבר את "ההיסטוריה הכנסייתית" שלו ערך אוסביוס אוסף של סיפורי המרטירים של התקופה הקודמת וביוגרפיה של פמפילוס.
חיבור זה לא שרד בשלמותו, אך השתמר כמעט כולו בחלקים.
מכתב לקבילת סמירנה בקשר למרטיריות של פוליקרפ;
המרטיריות של קרפוס, פפילוס ואגתוניק;
המרטיריות של הקהילות של ויין וליון;
על חיי פמפילוס נותרו רק שרידים.
החיבור על "המרטירים של פלשתינה" עוסק ברדיפות הנוצרים בימי הקיסר דיוקלטיאנוס ויורשיו בשנים 303–311; פרגמנטים רבים פוזרו באגדות שונות, שעדיין יש לאוספם.
"האפולוגיה לאוריגנס" - חמשת הספרים הראשונים שלו נכתבו על ידי פמפילוס בכלא, בעזרת אוסביוס.
אוסביוס הוסיף את הספר השישי לאחר מותו של פמפילוס.
אנו מכירים רק את התרגום הלטיני של הספר הראשון, שנעשה על ידי רופינוס.
חיבור נגד היירוקלס (מושל רומאי ופילוסוף נאו-אפלטוני), שבו מתנגד אוסביוס להאדרה שלו של אפולוניוס איש טיאנה.
"הכנה לבשורה" (Praeparatio evangelica), שמנסה להוכיח את טובת הנצרות מעל שאר הדתות הפגאניות והפילוסופיה.
ה"הכנה" כוללת 15 ספרים שנשתמרו לחלוטין.
אוסביוס החשיב אותה כהקדמה לנצרות עבור פגאנים.
אך ערכו עבור קוראים מאוחרים רבים הוא יותר בכך שאוסביוס שיבץ בחיבור מובאות רבות מהיסטוריונים ופילוסופים שונים שלא נשתמרו במקומות אחרים.
"הוכחת הבשורה" ("דמונסטרטיו אוונגליקה") - קשורה באופן הדוק ל"פרפרטיו" ובמקור הייתה בת 20 ספרים מהם נשתמרו עשרה, וכן פרגמנט מהספר החמישה עשר.
היצירה כנראה הושלמה לפני 311.
"מובאות נבואיות" ("אקלוגאי פרופטיקה") - חיבור נוסף שמקורו בתקופת הרדיפות.
הוא דן בארבעה ספרים בטקסטים המשיחיים של כתבי הקודש.
היצירה היא רק החלק ששרד מתוך "ההקדמה הכללית הבסיסית" לאמונה הנוצרית, שלא נשתמר.
"על ההתגשמות האלוהית" ("פרי תאופנייס") - חיבור מתקופה מאוחרת הרבה יותר.
הוא עוסק בהתגשמות של המילה (הלוגוס) האלוהי, והתוכן שלו פעמים רבות זהה ל"הוכחת הבשורה".
"נגד מרקלוס" - חיבור פולמוסי, בערך מ-337.
"על התאולוגיה של הכנסייה" - הוספה לחיבור האחרון, שבו הוא מגן על האמונה הניקאית של הלוגוס כנגד סיעתו של אתנסיוס.
מספר כתבים השייכים לקטגוריה זו אבדו לחלוטין.
מכתביו הפרשניים של אוסביוס לא נשתמר דבר בצורתו המקורית.
הפרשנויות הקיימות מבוססות על כתבי יד מאוחרים שהועתקו מפרגמנטים.
חיבור שלם יותר בעל אופי פרשני, שנשתמר בפרגמנטים בלבד, קרוי "על ההבדלים בבשורות", ומטרתו לפתור את הסתירות בין הבשורות השונות.
אוסביוס כתב עבור מטרות פרשניות גם את החיבורים על ארכאולוגיה מקראית:
חיבור על המקבילות היווניות לשמות העצם העבריים;
תיאור של יהודה מתקופת ישו עם סיפורים על עשרת השבטים האבודים;
תוכנית של ירושלים ומקדש שלמה;
החיבור שכותרתו ה"אונומסטיקון" או "על שמות מקומות בכתבי הקודש" ומהווה רשימה אלפביתית של שמות מקומות, עדיין קיים, והוא שימושי ביותר בזיהוי מקומות עתיקים בארץ ישראל וסביבתה.
עוד קיימים כמה נאומים, לדוגמה נאום שנשא בהקדשת הכנסייה בצור, ונאום ביום השנה השלושים למלוכת קונסטנטינוס.
ממכתבי אוסביוס קיימים רק כמה פרגמנטים.
מנקודת מבט דוגמטית, אוסביוס נתלה לחלוטין באוריגנס.
כמו אוריגנס, הוא התחיל מהמחשבה הבסיסית של השלטון המוחלט (מונרכיה) של האל.
האל הוא הסיבה לכל היצורים.
אך הוא אינו רק סיבה; בו כלול כל דבר טוב, הוא מקור כל החיים, והוא המקור לכל תכונה טובה.
הוא האל הגבוה ביותר, וישו הוא שני לו.
האל שלח את ישו אל העולם כדי שיוכל להשתתף בברכה של מהות האל.
ישו הוא היצור היחיד שהוא כולו טוב, הוא דמותו של האל והוא קרן אור היוצאת מהנצח; אך הדימוי של קרן האור מוגבל כל כך על ידי אוסביוס, כך שהקיום העצמי של ישו מודגש ביותר.
לאוסביוס היה חשוב כל כך להדגיש את ההבדלים בין הישויות של השילוש הקדוש, ולהראות שישו הוא שני לאל, מכיוון שראה כל גישה אחרת כפוליתאיזם או סבליאניזם.
ישו הוא יצור של האל שכל יצירתו, עבור אוסביוס, אירעה לפני הזמן.
ישו הוא איבר של האל, יוצר החיים, העיקרון של התגלות האל, ובו מומלכת מוחלטותו של האל על העולם.
הלוגוס האלוהי הזה הגשים עצמו בגוף אנושי ללא שהשתנתה כך מהותו.
אוסביוס הסביר את היחס של רוח הקודש בתוך השילוש בדומה לזה של הבן לאב.
דוקטרינה זו אינה מקורית של אוסביוס, ואת כולה ניתן למצוא אצל מורו, אוריגנס.
מגבלותיו של אוסביוס קשורות באופן הדוק למעלותיו.
הוא נחשב, ובצדק, כאדם מלומד ביותר בתקופתו.
רשימה של המקורות שבה השתמש ל"היסטוריה הכנסייתית" שלו תמחיש את כמות העבודה שהיה צריך להשקיע כדי לעבור על כמות חומר גדולה כל כך.
אולם אי אפשר להשוות את הלמדנות של אוסביוס לזו של אוריגנס.
ייחודו של אוריגנס במקוריותו ויצירתיותו, ואילו אוסביוס – מסכם ומארגן.
אך אוסביוס היה גם זהיר מאוד.
אדם כמוהו היה חשוב ביותר בתקופה שבה החלו האומות הברבריות לפלוש לכנסייה במספרים גדולים, ובתקופה שלאחריו לא התעלה עליו איש בלמדנותו.
היסטוריונים של הכנסייה יכלו לחקות אותו, אך לא להחליף אותו.
אוֹסְגִילִיאַת היא עיר בדויה בארץ התיכונה בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין.
העיר היוותה בירתה הראשונה של גונדור.
שם העיר גזור משפת הסינדרין - בה משמעותו "כיפת הכוכבים" או "מעוז הכוכבים", על שם המבנה החשוב בעיר אשר אכלס את הפלנטיר (אבן־רואי) של אוסגיליאת.
העיר הוקמה על ידי אלנדיל ובניו לקראת תום העידן השני על גדות נהר אנדואין.
היא שכנה בין מינס טירית למינס איתיל.
בין הגדות חיבר גשר אבן גדול, ומספר גשרים פחותים.
לאורך מפגש הנהר עם העיר שכנו מתקני עגינה לספינות שהיוו מעין נמל.
בעוד שאלנדיל משל בממלכת ארנור, איסילדור ואנאריון משלו יחד בגונדור, עם אוסגיליאת כבירתם.
סאורון שנחשב למת עקב שקיעת נומנור (אליה נלקח כשבוי של המלך אר-פאראזון), שב לארץ התיכונה, ובשנת 3429 פלש לגונדור.
התקפתו נבלמה באוסגיליאת על ידי אנאריון, אולם מינס איתיל נפלה לידי הנאזגול.
סוף התוקפנות ממורדור בעת ההיא באה לאחר תבוסת סאורון לברית האחרונה, ומינס איתיל חזרה לידי גונדור.
בתחילת העידן השלישי המשיכה לשמש העיר כבירת גונדור, תחת מלכי בית אנאריון, אולם תלאות מלחמת האחים אשר כללו את אובדן הפאלאנטיר והעברת הבירה לפלרגיר בידי המורדים ל־10 שנים החלישו את אוסגיליאת.
כמאה ותשעים שנה מאוחר יותר, מגפת 1636 המיטה מכה קשה לעיר וכעבור ארבע שנים עבר מושב המלך למינס אנור.
בשנת 1980 שב המלך-המכשף מאנגמר למורדור, אחר תבוסת אנגמר.
ב-2002 שם המלך־המכשף מצור למינס איתיל, וכבשה בשם סאורון.
שם העיר הוסב למינס מורגול, ובתגובה הוסב שמה של מינס אנור למינס טירית.
פלישת האורקים של שנת 2475 לעיר נהדפה על ידי בורומיר הראשון, אולם העיר נתרוקנה סופית מיושביה והפכה לעיי חורבות.
כעבור חמש־מאות ועשר שנים בהן החליפה העיר ידיים, הוצב בה חיל־מצב מטעם העוצר דנתור השני.
סאורון תקף את העיר, אך הוא נטש את ההתקפה שהייתה הסחה לטובת יציאתם של הנאזגול למרדף אחרי פרודו באגינס.
התקפה מאוחרת יותר של סאורון בקרב שדות הפלנור הצליחה לשבור את חיל־המצב בראשות פאראמיר, בן דנתור.
אחרי השמדת סאורון והטבעת האחת שוקמה העיר, אך לעולם לא הגיעה לעושרה העתיק.
בסרטו של פיטר ג'קסון, "שר הטבעות: שני הצריחים", פאראמיר לוקח את פרודו באגינס, סאם גמג'י וגולום לאוסגיליאת, שם הם צופים בקרב.
סצנה זו נכתבה במיוחד בשביל הסרט ואינה מופיעה בספר המקורי.
אוסבלדו (אוסי) ססאר ארדילס (נולד ב-3 באוגוסט 1952 בקורדובה, ארגנטינה) הוא מאמן וכדורגלן עבר, שזכה עם נבחרת ארגנטינה במונדיאל 1978 בתפקיד קשר.
בין יוני לאוקטובר 2006, ארדילס שימש כמאמן בית"ר ירושלים שבליגת העל עד שהוחלף על ידי יוסי מזרחי.
ארדילס היה אחד השחקנים המובילים בטוטנהאם הוטספר.
לארדילס 53 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, והוא כבש במדיה שמונה שערים.
לקראת תחילת עונת 2006/07, מונה ארדילס למאמן בית"ר ירושלים, בהחליפו את המאמן הקודם לואיס פרננדז.
כבר בתחילת העונה הודחה בית"ר מגביע אופ"א ומעמדו של ארדילס בקבוצה החל להתערער.
לאחר הפסד למכבי נתניה במחזור החמישי, פוטר ארדילס מבית"ר ובמקומו הגיע לקבוצה יוסי מזרחי.
זכייה במונדיאל 1978 עם נבחרת ארגנטינה
אליפות ליגת העל היפנית – 2000
רובנס אוסבלדו חסוס אודקיולה לפורט (בספרדית: Rubens Osvaldo Jesús Udaquiola Laport; נולד ב-12 באוגוסט 1956) הוא שחקן טלנובלות וקולנוע אורוגוואי, אשר משחק בעיקר בארגנטינה.
אוסבלדו לפורט נולד בחואן לקאסה שבאורוגוואי, שלישי מבין ארבעה אחים.
אחותו טרסה לפורט גידלה אותו כשהיה קטן מכיוון שאביהם היה צריך לעבוד זמן רב במפעלים.
בשנת 1976 כאשר היה בן 20,עבר לאוסבלדו לארגנטינה, כדי להגשים את חלומו להיות שחקן טלנובלות מפורסם.
באותה שנה הוא התחיל ללמוד משחק בבית הספר של לואיס טסקה.
כדי לממן את לימודיו הוא נאלץ לעבוד כעבודות מזדמנות בתור ליצן, עובד מחסן, בנאי.
בשנת 1979 הוא פגש את ויויאנה סיאס, במסדרונות בית הספר.
הם התחתנו שנה לאחר מכן.
בשנת 1980 קיבל אוסבלדו תפקיד בהצגה "להתראות נעורים" (בספרדית: Adiós Juventud) ובאותה ההצגה הוא שבה את עיניו של הבמאי סנטיאגו דוריה, אשר הציע לו להשתתף בהצגה חדשה
בשנת 1983 חזר לפורט לעבוד עם לואיס טסקה, הפעם על אופרת סבון בשם "Cara a Cara".
הצלחתו הטלוויזיונית הייתה אדירה, ובשנת 1990 הוא קיבל תפקיד ראשי לצד ג'נט רודריגז בטלנובלה Pobre Diabla.
בשנת 1991 שיחק בטלנובלה המצליחה קציר החטאים כלוקה ונסיני, לצד השחקנית לואיסה קוליוק.
הטלנובלה סחפה אחריה צופים רבים והרבה טוענים שבזכות הטלנובלה הזו לפורט החל לסלול את דרכו אל ההצלחה הגדולה.
ואכן, מאז שיחק אוסבלדו במספר לא מבוטל של טלנובלות כמו:מיליידי, האלופים, המורה פרנקו, אני צועני, מישהו שומר עליי ועוד רבות.
משנת 1999 עד 2001, כיכב בטלנובלה המצליחה "Campeones de la vida" ("אלופים") בתפקיד הראשי של גידו גווארה.
בשנת 2013 שיחק לצד ניקולאס פאולס במיני-סדרה "Inconsciente colectivo" אשר שודרה בערוץ הטלוויזיה הציבורית, הסדרה עוקבת אחר גל התאבדויות בקרב תלמידי שנה ה' בבית ספר פרטי בבואנוס איירס רבתי.
בשנת 2016 השתתף בגרסה הארגנטינאית לתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בעונה ה-11, והיה למודח העשירי.
בשנת 2018 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "100 ימים להתאהב" בתפקיד של ג'ינו סלינס.
כיום, כבר יותר מ25 שנה שאוסבלדו מנהל מערכת יחסים עם השחקנית ויויאנה סיאס, יש להם בת משותפת ששמה יסמין.
אוסבלדו פעיל בעמותת: ACNUR התומכת בפליטים בדרום אמריקה.
הוא מקפיד להיפגש עם פליטים ממדינות כמו צ'ילה, קולומביה וארגנטינה ולתת להם תמיכה הן כלכלית\פיזית, והן חברתית.
1987 – "כוכב שלי" (Estrellita mía) – מיגל אנחל
1991 – "קציר החטאים" (Cosecharás tu siembra) – לוקה ונסיני (תפקיד ראשי)
1994 – "מעבר לאופק" (Más allá del horizonte) – כתריאל (תפקיד ראשי)
1994 – "ביום שתאהבי אותי" (El día que me quieras) – לוצ'ו (תפקיד ראשי)
1996 – "הקיץ האחרון" (El último verano) – דיאגו (תפקיד ראשי)
1998–1997 – "מיליידי" (Milady, la historia continúa) – פדריקו (אנטגוניסט, תפקיד ראשי)
1998 – "סוסנה חימנס" (Susana Giménez) (בתפקיד עצמו)
2001–1999 – "אלופים" (Campeones de la vida) – גידו גווארה (תפקיד ראשי)
2002 – "המורה פרנקו" (Franco Buenaventura, el profe) – פרנקו בואנוונטורה (תפקיד ראשי)
2005 – "מכשפות" (Brujas) – ויסנטה סולר (השתתפות מיוחדת)
2005 – "מישהו שומר עליי" (Amor en custodia) – חואן מיגל אגירה (תפקיד ראשי)
2006 – "המחרוזת" (Collar de esmeraldas) – מרטין ריוורה (תפקיד ראשי)
2010 – "מישהו אוהב אותי" (Alguien que me quiera) – רודולפו ריוורה (תפקיד ראשי)
2011 – "המיוחדים" (Los únicos) – אמדור הרדיה (תפקיד תומך)
2013–2014 – "Mis Amgios de Siempre" – צ'ולו אלרקון / דומינגו אלרקון (תפקיד תומך)
1999 – פרס מרטין פיירו על משחקו ב"אלופים"
2005 – פרס מרטין פיירו על משחקו ב"מישהו שומר עליי"
אוסאס (מבוטא גם כאוסאנה) היה מלך אקסום במאה ה-5. הוא ידוע בעיקר מהמטבעות שטבע במהלך שלטונו.
מאחר שמטבעות הזהב של מלך זה דומים לאלה של המלך כלב מאנרו-האי טוען שיכול להיות שאוסאנה הוא בעצם שם אחר של טאזנה, אשר
מתואר הן במסורת האתיופית והן על מטבעותיו של כלב, כאביו של כלב.
מאנרו-האי סבור כי "מאוד סביר" שהמלך אוסאנאס הוא מי שקיבל את אדיאסיוס ופרומנטיוס מלך זה נקרא במסורת האתיופית "אלה אלאדה" או "אלה אמידה".
"אלה אלאדה" הוא שם הכתרה, אם כי "אוסאנאס" הוא השם שמופיע על מטבעותיו.
Hahn, במסגרת מחקר שפורסם בשנת 1983, מזהה את אוסאנאס עם סאמבראוטאס (אשר ידוע רק מכתובת שנמצאה בדקי מהרי שבאריתריאה).
אם זה נכון, זה נותן לאוסאנאס לפחות 27 שנות שלטון.
מטבעות עם שם זה נמצאו בסוף שנות התשעים באתרים ארכאולוגיים בהודו.
אוסאמו האיאישי (ביפנית; 早石 修 8 בינואר 1920 - 17 בדצמבר 2015) היה ביולוג יפני ופרופסור במכון אוסקה למדעי החיים, חתן פרס וולף.
האיאישי נולד בסטוקטון, קליפורניה שבארצות הברית.
הוא השלים את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת אוסקה בשנת 1942. משנת 1942 עד 1952 עבד כחוקר במחלקה לבקטריולוגיה שבבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אוסקה.
הוא קיבל דרגת פרופסור במספר אוניברסיטאות והוא עומד בראש חבר הנאמנים של מכון אוסקה למדעי החיים.
האיאישי נודע בשל גילויו את האוקסיגנאזות, אנזימים נפוצים בטבע, המייצגים קבוצה מיוחדת של אנזימי נשימה אשר מזרזים החדרה ישירה של חמצן מולקולרי לתוך המצע שעליו הם פועלים.
לפני גילוי האוקסיגנזות בידי האיאישי בשנת 1955, הייתה ידועה רק תאוריית הדהידרוגנציה שהציע היינריך אוטו וילנד בשנת 1920 כמנגנון חמצון ביולוגי.
על מחקרו זה זכה בפרס וולף לרפואה בשנת 1986.
אוסאמה סעדי הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת תע"ל בסיעת הרשימה המשותפת; עורך דין במקצועו.
למד וסיים תואר ראשון בתחום המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ושימש יו"ר אגודת הסטודנטים הערבים.
עבד כעורך דין והיה סניגורם של אסירים ביטחוניים וחברי המועצה המחוקקת הפלסטינית ממזרח ירושלים לאחר שגורשו לשטחים.
משמש כמזכ"ל תע"ל מאז היווסדה בשנת 1996. גיסו של ראש המפלגה, אחמד טיבי.
בבחירות לכנסת הארבע עשרה הוצב במקום השני ברשימת "האיחוד הערבי לקדמה והתחדשות" (שמה של תע"ל באותה עת), אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת השש עשרה הוצב במקום השביעי של רשימת חד"ש-תע"ל, שזכתה בשלושה מנדטים.
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-12 ברשימה המשותפת ונבחר לכנסת.
התפטר מהכנסת בספטמבר 2017 במסגרת הסכמי רוטציה ברשימה המשותפת.
לאחר הבחירות באפריל 2019 שב לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-23 שובץ במקום ה-2 ברשימת מפלגת תע"ל ובמקום ה-9 בסיעת הרשימה המשותפת ונבחר לכנסת, לאחר שהמפלגה קיבלה 15 מנדטים.
גם לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הוצב סעדי במקום השני ברשימת תע"ל אך בשל פרישתה של מפלגת רע"ם מהרשימה המשותפת הוצב במקום החמישי ברשימה המשותפת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
נשוי ואב לחמישה, מתגורר בעראבה שבגליל התחתון.
אוסביו סקריסטן מנה (בספרדית: Eusebio Sacristán Mena, נהגה אאוסביו; נולד ב-13 באפריל 1964 בלה סקה שבואיאדוליד, ספרד) הוא כדורגלן עבר ומאמן, הידוע בשמו הפרטי, אוסביו.
אוסביו שיחק כקשר בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 בעמדת הקשר, בין היתר בואיאדוליד ובברצלונה.
לאורך הקריירה הופיע 543 פעמים בליגה הספרדית, ובכך הוא במקום השלישי בדירוג ההופעות בכל ההיסטוריה של הליגה.
בנוסף, ייצג אוסביו את נבחרת ספרד והוא השתתף במדיה ב-15 משחקים.
לאחר שפרש ממשחק החל אוסביו לעבוד כמאמן, ובמשך 4 שנים היה מאמנה של ברצלונה אתלטיק.
אוסביו הצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של ואיאדוליד.
לאחר שנה בקבוצת המשנה שלה, עלה אוסביו לקבוצה הבוגרת ב-1983. בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת 1983/1984, עדיין לא היה שחקן הרכב קבוע, ואוסביו שותף רק ב-11 משחקים בליגה.
ואיאדוליד זכתה באותה עונה בגביע הליגה הספרדית, ובזכות כך העפילה לגביע אופ"א.
החל מהעונה הבאה היה אוסביו שחקן הרכב קבוע והוא השתתף ברוב משחקי הקבוצה.
את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית הבקיע אוסביו ב-30 בספטמבר 1984, במשחק בו ואיאדוליד ואספניול נפרדו בתיקו 2. בתום עונתו הרביעית בוואיאדוליד, בה הבקיע 7 שערי ליגה, עבר אוסביו לאתלטיקו מדריד.
במדריד שיחק במשך עונה בודדת, בה הבקיע שלושה שערים ב-27 משחקים בהם שותף.
בקיץ 1988 עבר אוסביו לברצלונה.
בברצלונה היה שחקן הרכב קבוע תחת אימונו של יוהאן קרויף ההולנדי, שהוביל את הקבוצה לאחת מתקופותיה המוצלחות ביותר.
אוסביו זכה עם ברצלונה ב-4 אליפויות רצופות, בין 1991 לבין 1994, בגביע מחזיקות הגביע ב-1989, בליגת האלופות ב-1992 והעפיל עמה לגמר נוסף בליגת האלופות ב-1994. בעונת 1993/1994 החלה דעיכה במעמדו של אוסביו בקבוצה, והוא שותף ב-20 משחקי ליגה.
בעונה הבאה צומצם תפקידו אף יותר, ל-16 משחקים בעונה, ולכן עזב בתום העונה לסלטה ויגו.
בסלטה ויגו שיחק אוסביו במשך שתי עונות באופן קבוע בהרכב, והוא עזר לקבוצה לסיים במרכז הטבלה בליגה.
ב-1997 חזר אוסביו לוואיאדוליד, שם שיחק 5 עונות נוספות, לפני שפרש ממשחק בגיל 38. אוסביו השתתף ב-543 משחקים בליגה הספרדית, ובכך היה במקום השני בדירוג שיאני ההופעות בליגה, אחרי אנדוני זוביזארטה.
מאוחר יותר חלף לפניו גם ראול גונזלס, ובכך אוסביו נותר במקום השלישי בדירוג זה.
במוקדמות מונדיאל 1990 השתתף אוסביו במשחקי הנבחרת כשחקן מחליף בחמישה משחקים ובמשחק ידידות נוסף, והוא עזר לנבחרתו להעפיל לטורניר הגמר, אך הוא לא נכלל בסגל הסופי שנשלח לטורניר.
בהמשך, השתתף אוסביו בחלק ממשחקי הנבחרת במוקדמות יורו 1992, אך נבחרתו כשלה להעפיל לטורניר הגמר.
בסך הכול הופיע אוסביו ב-15 הופעות במדי הנבחרת הספרדית, בהם לא הבקיע אף שער, בין השנים 1986 ו-1992.
לאחר שפרש ממשחק, פתח אוסביו בית ספר לכדורגל בוואיאדוליד.
ב-2003 הצטרף אוסביו לצוות האימון של ברצלונה, תחת המאמן הראשי פרנק רייקארד, והוא מילא את תפקידו במשך חמש שנים.
באמצע עונת 2008/2009, ב-2 במרץ 2009, מונה אוסביו למאמנה של סלטה ויגו, ששיחקה אז בליגה השנייה.
עד סוף העונה הצליחה הקבוצה תחת אימונו לנצח רק ב-2 משחקים מתוך 16 שנותרו לה והיא סיימה במקום ה-17, שני מקומות מעל הקו האדום שמוליך לליגה השלישית.
בעונה הבאה הדריך אוסביו את סלטה ויגו למקום ה-12, ובתום העונה פוטר מתפקידו.
אוסביו שב לברצלונה בעונת 2011/2012, כמאמנה של קבוצת המשנה, ברצלונה אתלטיק, במקומו של לואיס אנריקה שעזב לרומא.
בעונתו השלישית במועדון, עונת 2013/2014, הוביל אוסביו למיקום שיא בהיסטוריית קבוצת המשנה, למקום השלישי בליגה השנייה.
אולם, בעונת 2014/2015 התקשתה הקבוצה תחתיו והוא פוטר ב-9 בפברואר 2015. באותה השנה מונה למאמנה של ריאל סוסיאדד.
את סוסיאדד הדריך כשתי עונות ולאחר רצף משחקים ללא ניצחון, פוטר ב-אפריל 2018.
ב-7 ביוני 2018 מונה אוסביו למאמנה של ז'ירונה.
אוֹסָה רומסון (בשוודית: Åsa Romson; נולדה ב-22 במרץ 1972) היא פוליטיקאית שוודית, חברת מפלגת הירוקים השוודית שכיהנה כשרה להגנת הסביבה וכסגנית ראש הממשלה בין השנים 2014-2016.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה רומסון חברה בארגון צעירי הירוקים בשוודיה.
נכנסה לפוליטיקה המוניציפלית, וכיהנה כחברת מועצת העיר סטוקהולם בין 2002 ל-2010.
בבחירות 2010 נבחרה לפרלמנט השוודי ושימשה דוברת בתחום מדיניות האקלים ואיכות הסביבה.
במאי 2011 נבחרה לעמוד בראש מפלגת הירוקים לצדו של גוסטב פרידולין .
במקביל סיימה לימודי משפט סביבתי באוניברסיטת סטוקהולם.
עם כינון ממשלתו של סטפן לוון בראשית אוקטובר 2014, הצטרפו הירוקים לקואליציה והיא נבחרה כשרה להגנת הסביבה וסגנית ראש הממשלה.
ב-19 באפריל 2016 הגדירה את פיגועי 11 בספטמבר כ"תאונות", דבר שעורר סערה רבה.
כחודש לאחר מכן התפטרה מראשות המפלגה ומהממשלה.
אוסה קלבלנד (בנורווגית: Åse Maria Kleveland; נולדה ב-18 במרץ 1949) היא זמרת ופוליטיקאית נורווגית.
קלבלנד נולדה בסטוקהולם, לאם מנהלת חשבונות שוודית ואב נורווגי שברח לשוודיה בעת הכיבוש הנאצי.
ב-1957 היא ומשפחתה עברו להתגורר בנורווגיה.
היא החלה לנגן בגיטרה בגיל שמונה ובגיל עשר הופיעה לראשונה בתוכנית רדיו.
ב-1965 היא הוציאה את אלבומה הראשון וב-1966 הוציאה את אלבומה השני, היא הייתה אחת החלוצות של סוגת הוויספופ המשלבת מוזיקה עממית עם פופ.
היא ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 1966 וסיימה במקום השלישי.
באירוויזיון 1980 הציגה את השיר של נורווגיה.
היא הנחתה את אירוויזיון 1986.
בשנים 1990–1996 היא כיהנה כשרת התרבות של נורווגיה.
ב-1998 הנחתה את קונצרט פרס נובל לשלום.
היא למדה משפטים באוניברסיטת אוסלו.
אוסביוס היה בישוף רומא (האפיפיור) מ-18 באפריל עד מותו ב-309 או 310.
כהונתו נמשכה ארבעה חודשים, ולאחר מהומות בכנסייה שהובילו למעשי אלימות, גורש על ידי קיסר רומא מקסנטיוס, בשל מחלוקות שעורר כשהחליט על חומרת הצעדים נגד נוצרים שנטשו את דתם תחת הרדיפות נגדם.
אוסביוס תמך בעמדת הכנסייה, שנוצרים שהתכחשו לנצרות בזמן רדיפות דקיוס (המכונים "לפסי", lapsi), לא יורחקו לעד מהקהילה הנוצרית, אך יוכלו לשוב עליה רק לאחר שיחזרו בתשובה שלמה.
גישה זו נתקלה בהתנגדות מצד סיעה של נוצרים רומאים שבראשם עמד אדם בשם הראקליוס.
יוהאן פטר קירש מאמין שהראקליוס היה מנהיגה של סיעת "לפסי" שדרשה ש"לפסי" דוגמתם יושבו מיידית לכנסייה, בלא כל צעד מצדם.
אוסביוס נפטר בגלות בסיציליה, ונקבר בקטקומבות ברומא.
האפיפיור דמסוס הראשון הציב אפיטף בעל שמונה הקסמטרים על קברו בשל מעשיו כאפיפיור בהגנתו על המשמעת הכנסייתית והגלות שסבל בשל כך.
אוסאמו שיממורה (יפנית: 下村脩; 27 באוגוסט 1928 - 19 באוקטובר 2018) היה מדען יפני, שזכה בפרס נובל לכימיה בשנת 2008 (במשותף עם מרטין צ'לפי ורוג'ר טסיין), "על גילוי ופיתוח השימוש בחלבון הפלואורסצנטי GFP".
אוסאמו שיממורה נולד בקיוטו שביפן לצ'יקרה, קצין בצבא היפני, ולאימו, יוקי שיממורה.
למד במכללה למדעי התרופות של מכללת נגסקי.
ב 1951 סיים תואר ראשון במדעים, ולאחר מכן עבד כעוזר מעבדה עד לשנת 1955.
ב-1956 החל לעבוד כעוזרו של פרופסור יושימסה היראטה באוניברסיטת נאגויה.
שיממורה המשיך ללמוד באוניברסיטה זו, וב-1958 סיים תואר שני במדעים, ולאחר מכן כתב את עבודת הדוקטורט בכימיה אורגנית.
לאחר שסיים את הדוקטורט, שיממורה החל לעבוד באוניברסיטה שבה למד.
במסגרת אחד ממחקריו שפורסם בעיתון, גילה אותו פרופסור פרנק ג'ונסון מאוניברסיטת פרינסטון, והוא גייס אותו לעבוד איתו ב-1960.
אוסאמו עבד עם ג'ונסון במחלקה לביולוגיה באוניברסיטת פרינסטון, ובמסגרת מחקרם גילו את תגליתם על ה-GFP, וקיבלו פרס נובל לכימיה בשנת 2008, יחד עם שני מדענים אמריקאים נוספים.
שיממורה עבד, כאמור, במחלקה לביולוגיה באוניברסיטה פרינסטון עבור פרופסור ג'ונסון ויחד למדו על ה- Aequorea Victoria Jellyfish.
הם אספו על הנושא הזה מידע במהלך הקיץ במעבדות של אוניברסיטת וושינגטון.
בשנת 1962 עבודתם הגיעה לשיאה עם הגילוי של חלבוני aequorin והחלבון הפלואורסצנטי הירוק –,GFP שהוא חלבון הפולט אור ירקרק כאשר מאירים עליו באור כחול ובאולטרה סגול.
לחלבון זה שימושים רבים בתחום הביוטכנולוגיה, כגון סימון חלבונים בתא וברקמות, מעקב אחרי תהליכים תוך תאיים ותנועתם בגוף וכן יצירת גלאי סידן, חומציות ועוד.
בעזרת חלבונים המבוססים על ה- GFP ניתן לעשות גם ריאקציה כימית המזהה קרבה בין שני חלבונים, הנקראת FRET.
2004 – פרס פירס בחברה המטרוסקופית המלכותית
2008 – אדם בעל ערך תרבותי
2013 – חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
אוסובה (באוקראינית: Осова), הידוע גם בשם אוסובה וישקה (בפולנית: Osowa Wyszka), הוא כפר במחוז משנה קוסטופיל במחוז רובנו באוקראינה, שנמצא במרחק של כ-380 קילומטרים מקייב.
עד למלחמת העולם השנייה אוסובה הייתה מושבה חקלאית יהודית.
אוסובה וישקה הוקמה ב-1836, בימי הצאר ניקולאי הראשון, על ידי 137 יהודים מבריסק שרכשו קרקעות על שטח של 28,950 דונם.
אוסובה וישקה החלה כמושבה חקלאית יהודית, בחלוף השנים שטח הקרקע הצטמצם, הן משום שחלק מן הרכישה לא מומש ונשאר בחכירת איכרים פולניים, והן מפני שהבעלים היהודים מכרו חלק משטחיה לצרכים שונים.
בסוף המאה ה-19 התגוררו במקום 577 יהודים וב-1921 נמנו במפקד 700 יהודים, שהיו 97% מכלל האוכלוסייה.
מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 החלה באוסובה וישקה פעילות של תנועות נוער יהודיות: "החלוץ", "השומר הצעיר" ו"בית"ר".
אלה נסגרו בפקודת השלטונות, משום שהשלטונות חשדו בראשי הסניפים שהם קומוניסטים.
היהודים בעיירה עסקו במגוון עבודות הקשורות במלאכה.
ביניהם היו חייטים, סנדלרים, נפחים, נגרים וזגגים.
בנוסף לכך היה במקום בית מלאכה לבניית לבנים וטחנת קמח.
במושבה היו שלושה בתי מדרש ובית ספר יסודי אחד..
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה השטח עבר לפולין ובשנת 1939, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, סופח לברית המועצות.
מספרם המוערך של היהודים באוסובה וישקה ב-1941 היה 850. בימים הראשונים של יולי 1941 נכבשה אוסובה וישקה על ידי גרמניה הנאצית.
בסוף אותה שנה הוקפו חלק מן הבתים בתיל דוקרני ונוצר מעין גטו עליו שמרה משטרת העזר האוקראינית.
יהודי אוסובה וישקה המשיכו לעבד את שדותיהם תחת פיקוח השוטרים.
בחודש אוקטובר 1942, לאחר שנאספו היבולים משדות אוסובה וישקה, אספו הגרמנים את יהודי המושבה, הצעידו אותם ברגל ואחר כך הסיעו אותו ברכבת לאזור קוסטופול ושם נרצחו בבור ירי ביחד עם יהודי הגטו של דרז'נה.
לפני חיסול היהודים התארגנה ביערות הקרובים לאוסובה וישקה קבוצה של 30 צעירים תחת פיקודו של יצחק זקוסקה.
יצחק שירת כחייל בצבא הסובייטי, נפל בשבי הגרמנים ליד סמולנסק, הצליח לברוח וחזר לאוסובה.
אך מכיוון שחשדו בו שהוא צנחן סובייטי, הוא ברח והסתתר ביערות.
באחת הפעולות, לאחר חיסול הגטו, העלתה קבוצת צעירים זו באש את בתי היהודים ולקחו משוטרים אוקראיניים את נשקם.
באפריל 1943 מנתה היחידה 63 אנשים.
בסוף אותו חודש נערך קרב עם הגרמנים ובמהלכו נפלו 29 איש.
בסוף ינואר 1944 שוחררה אוסובה וישקה.
15 יהודים מתושבי המקום ניצלו בזכות מחבואם ביערות.
אוסבורן ריינולדס היה מדען ומהנדס בריטי, שתרם להבנה של מכניקת נוזלים ותהליכים של מעבר חום.
אוסבורן ריינולדס נולד בבלפסט, צפון אירלנד, ותוך זמן קצר עבר עם משפחתו לעיירה באסקס.
אביו היה מורה עם ידע במתמטיקה ומכניקה.
ריינולדס ציין שאביו היה המורה הראשי שלו.
בשנת 1867 סיים ריינולדס את לימודיו באוניברסיטת קיימברידג', והתחיל לעבוד כמהנדס אזרחי בלונדון.
בשנת 1868 הוא קיבל משרת פרופסור במוסד להשכלה גבוהה, שממנה התפתחה בהמשך אוניברסיטת מנצ'סטר.
הוא היה בין ראשוני הפרופסורים להנדסה בבריטניה.
ריינולדס לימד באוניברסיטת מנצ'סטר עד סוף חייו.
על הישגיו בתחום מחקריו הוא התקבל לחברה המלכותית בשנת 1877 וזכה במדליה המלכותית בשנת 1888.
אוסבורן ריינולדס יצא לגמלאות בשנת 1905.
רוב מחקריו היו בתחום מכניקת הנוזלים ומעבר חום בין הגופים השונים.
בשנת 1885 הוא פרסם ספר בו פיתח את תורת הסיכה ההידרודינמית.
בשנת 1886 הוא פיתח את משוואת ריינולדס.
על בסיס מחקריו הוא הציע שימוש במספר ריינולדס.
אוסאמי נאגנו (ביפנית: 永野 修身; 15 ביוני 1880 - 5 בינואר 1947) היה אדמירל צי (גנסוי) בצי הקיסרי היפני, אשר שירת בתפקיד מפתח כראש מטה הצי בין השנים 1941–1944, במהלך רוב המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט.
לאחר כניעת האימפריה היפנית נאגנו הועמד לדין בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק אך נפטר בכלא סוגאמו מהתקף לב לפני שהוכרע גזר דינו.
נאגנו נולד בשנת 1880 בקוצ'י, האימפריה היפנית, למשפחת סמוראים לשעבר אשר תמכו בו, כמו משפחות רבות של סמוראים לשעבר באותה התקופה, ללמוד לקראת קריירה צבאית.
לאחר שהשלים קורס קצינים באקדמיה הצבאית הקיסרית, נאגנו השתתף במלחמת רוסיה–יפן בקרב פורט ארתור.
נאגנו התמחה בארטילריה ימית ובשנת 1910 הועלה לדרגת לוטננט קומנדור (מקביל למייג'ור).
עם הצטרפות יפן למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה, נאגנו השתתף במשלחת היפנית למצור על צ'ינגדאו נגד מושבת האימפריה הקולוניאלית הגרמנית בשאנדונג.
הודות להישגיו המקצועיים נשלח נאגנו לפני מלחמת העולם הראשונה ללימודים בארצות הברית, שם למד באוניברסיטת הרווארד אשר בקיימברידג' לפני ואחרי המלחמה.
בשנת 1920 נאגנו ייצג את יפן בוועידה הימית בוושינגטון שקבעה הגבלות בייצוג הנשק הימי של מעצמות בעלות אינטרסים באוקיינוס השקט באזור.
בקנה מידה לזמן ארוך הוועידה תרמה לעלייתה של יפן כמעצמה ימית לעומת ארצות הברית, האימפריה הבריטית ועוד.
נאגנו המשיך לעלות בדרגות בצי והפך בשנת 1936 לשר הצי הקיסרי.
באותה השנה נאגנו ייצג את יפן בחתימת ההסכם הימי השני של לונדון שהיה בהמשך לוועידה הימית בוושינגטון.
שנה לאחר חתימת ההסכם, תקרית גשר מרקו פולו והקרב על שאנגחאי גררו את מזרח אסיה לתוך מלחמת סין–יפן השנייה, מה שגרם ליפן לסגת מההסכם שנחתם בלונדון והביא לפגיעה ביחסי החוץ של יפן.
דעתו האישית נאגנו הייתה נגד מלחמה עם ארצות הברית; הוא הניח שאפילו אם יפן תשתלט על מושבות בריטניה והולנד באסיה, ארצות הברית עם מדיניותה הנייטרלית עדיין לא תיכנס למלחמה נגד יפן ותשאיר את האחרונה להקים את האימפריה אדירה משלה ללא התערבות.
עם זאת, כמו שעשה מספר פעמים בעבר, נאגנו העביר רבות מכלל הסמכות הפיקודית אל קצינים בכירים כאיסורוקו יממוטו.
יממוטו, אף שגם הוא התנגד למלחמה נגד ארצות הברית, קיבל בצייתנות את הוראותיו של הדרג הצבאי העליון תחת הידקי טוג'ו והוביל את הצי היפני להתקפה הגדולה בפרל הארבור שהביאה בסופו של דבר את ארצות הברית למלחמה.
נאגנו למעשה איבד את סמכותו מעל חיל הים לאחר המתקפה על פרל הארבור; יממוטו הרחיקו, למעשה, מהפיקוד והמעורבות על ההחלטות האסטרטגיות.
בפברואר 1944 נאגנו הורד מדרגת ראש המטה הכללי של הצי ועד סוף המלחמה שירת בתור יועצו הימי האישי של הירוהיטו, קיסר יפן.
לאחר כניעת האימפריה היפנית, נאגנו היה בין הקצינים בדרג הגבוהה ביותר שנחקרו על ידי קציני חיל הים של ארצות הברית.
מהחקירות איתו הוא תואר כ"משתף פעולה יסודי", "ערני מאוד", "אינטליגנטי" ו"להוט לפתח ידידות עם ארצות הברית".
נאגנו הואשם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק על פשעי מלחמה עקב מעורבותו במתקפה על פרל הארבור, אך לפני שהוכרע משפטו הוא נפטר עקב התקף לב בתחילת 1947, בכלא סוגאמו.
אוסבורן 1 הוא מחשב נייד שיצא לשוק ב-3 באפריל 1981 על ידי חברת Osborne Computer Corporation.
המחשב היה נקודת ציון חשובה בהיסטוריה של מחשבים אישיים, המחשב האישי הנייד הראשון ששווק באופן מסחרי.
המחשב תוכנן על ידי אדם אוסבורן (Adam Osborne; 6 במרץ 1939 – 18 במרץ 2003), מהנדס כימי בהכשרתו שהפך בהמשך חייו למוציא לאור ויזם בתחום המחשבים.
אוסבורן החליט לפתח מחשב אישי שניתן יהיה לקחת אותו ממקום למקום, ואפשר יהיה להכניס אותו מתחת למושב המטוס.
הוא הקים את החברה הנקראת על שמו, Osborne Computer Corporation, וגייס לתכנון המחשב את מהנדס המחשבים Lee Felsenstein.
תכנון המחשב התבסס במידה רבה על אב טיפוס של מחשב נייד שפותח בחברת זירוקס פארק בשם Xerox NoteTaker.
ב-3 באפריל 1981 הושק האוסבורן 1, שעבד עם מערכת ההפעלה CP/M, במחיר של 1,795 דולר.
המחשב היה כבד למדי, כ-11 קילוגרם, היה לו מסך קטן של 5 אינץ', והיה צריך לחבר אותו לחשמל כיוון שלא כלל סוללה, אך עמד בהבטחה של מחשב שמתאים לעסקים וניתן לשאת ממקום למקום.
תרמו להצלחה מחירו האטרקטיבי, וכן העובדה שהגיע עם חבילת תוכנות עשירה, שכללה בין השאר תוכנות לעיבוד תמלילים, גיליון אלקטרוני ותכנת ניהול בסיס נתונים.
מחיר התוכנות המצורפות, לו נִקנו בנפרד, היה כ-1,500 דולר.
האוסבורן 1 זכה להצלחה מיידית, ותרם להתרחבות המהירה של החברה.
בשיאה מכרה החברה כ-10,000 יחידות בחודש, והעסיקה כ-3,000 עובדים.
החברה לא הצליחה עם הדגם הבא, Osborne Executive .
מחשב זה הציג שיפורים רבים לעומת אוסבורן 1, בין השאר מסך של 7 אינץ' לעומת 5 בראשון.
המחשב הוכרז זמן רב לפני שהיה מוכן, וההכרזה עליו עצרה כמעט לגמרי את מכירות אוסבורן 1, שהחל להצטבר במחסני החברה והמפיצים.
החברה נכנסה ללחץ להוציא לשוק את המחשב במהירות האפשרית, והוא הוצע למכירה לפני שכל הפגמים תוקנו, ומחשבים רבים לא פעלו כשורה והוחזרו.
בסופו של דבר הפגמים תוקנו, אך הנזק כבר נעשה - אוסבורן 1 המשיך להימכר במספרים קטנים, והחברה פשטה את הרגל.
מוצרים מתחרים כאלו הופיעו - שנה לאחר הצגת אוסבורן 1 הציגה חברת IBM את המחשב המשפיע ביותר בתולדות המחשב האישי, ה-IBM PC, שסימן גם את דחיקת רגליה של מערכת ההפעלה PC/M.
חברות אחרות הציגו מחשבים נישאים, והחברה התקשתה לעמוד בתחרות.
ב-1982 הציעה חברת Kaypro מחשב דומה, ה-Kaypro II, שהיה לו יתרון אחד משמעותי על האוסבורן - מסך של 9 אינץ'.
ב-1983 יצא לשוק ה-Compaq Portable של חברת קומפאק, שהיה מחשב נייד תואם PC, והשוק של מערכות מחשב מבוססות מערכת ההפעלה CP/M דעך בכללותו.
עוד תרמה לקריסה של החברה הודעתו של אוסבורן על פיתוח מחשב עתידי, ה-Osborne Executive, הודעה שפגעה במכירות החברה, כשלקוחות החליטו לחכות למודל העתידי.
התופעה שבה חברה מודיעה על מוצר עתידי ובכך פוגעת במכירות המוצרים הנוכחיים שלה זכתה לכינוי "אפקט אוסבורן" .
מכירות החברה המשיכו לצנוח עד שבספטמבר 1983 הגישה החברה בקשה לפשיטת רגל, וב-1985 חדלה להתקיים סופית.
חומרת המחשב תוכננה מתוך אילוצים של מחיר והרצון לתכנן מחשב שיהיה ניתן לנייד.
המחשב היה כבד למדי, ושקל כ-11 קילוגרם.
מעבד 8 סיביות מדגם Z80 של חברת זילוג (Zilog), מעבד תואם למעבד אינטל 8080, בתדר 4MHz.
שני כונני דיסקטים בקוטר 5.25 אינץ', בנפח 90KB.
הוצעה גם אפשרות לשדרוג כונני הדיסקטים לצפיפות כפולה.
מסך CRT מונוכרומטי בגודל 5", עם תצוגה של 24 שורות של 52 אותיות.
מקלדת בעלת 69 מקשים המוטמעת במכסה המארז
המחשב הגיע עם מערכת הפעלה CP/M, וחבילת תוכנות שכללה בין היתר את מעבד התמלילים WordStar, תכנת גיליון אלקטרוני בשם SuperCalc, תכנת ניהול בסיס הנתונים dBase, וכן את שפת התכנות BASIC.
אוסה אופות היא פעילה, מארגנת קהילתית ומנכ"לית "פרויקט ניו ג'ורג'יה", מוסד ללא כוונת רווח לתמיכה בבוחרים ופעולות משפטיות, שהוקם על ידי סטייסי אברמס בשנת 2013. מאמצי ההתארגנות של אופות בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בג'ורג'יה תרמו לכך שחבר האלקטורים של המדינה הלכו למפלגה הדמוקרטית.
בשנת 2021 היא נבחרה לרשימת טיים 100 נקטס של מגזין טיים.
אופות נולדה בניגריה וגדלה בדרום מערב העיר אטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה בארצות הברית.
אופות מציינת את חוויותיה כאזרחית אמריקאית כמניע למחויבותה להבטחת זכויות הבחירה.
כשהייתה בת 14 היא שימשה כשליחה של בית הנבחרים בג'ורג'יה.
היא למדה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ללימודי התואר הראשון שלה, שם קיבלה B.Sc בפסיכולוגיה בשנת 2002. לאחר מכן למדה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת דייטון, שם קיבלה את תואר ה-J.D.
אופות החלה את דרכה כעורכת דין תאגידית לפני שהפכה ללוביסטית למען זכויות עובדים.
היא הייתה עוזרת המנהל של האגודה הקנדית למורי האוניברסיטאות, איגוד הסגל הגדול ביותר בקנדה, ובהמשך שימשה כלוביסטית בכירה וקצינת יחסי ממשל של האגודה האמריקנית לפרופסורים באוניברסיטאות.
לאחר מכן היא הפכה למנכ"לית פרויקט ניו ג'ורג'יה, מוסד ללא כוונת רווח, שהוקם על ידי סטייסי אברמס כדי לחנך ולרשום מצביעים מקבוצות מיעוט אתניות בג'ורג'יה, והקרן הביצועית הנלווית לה, שתומכת ברפורמות להגברת המעורבות האזרחית של קהילות מיעוט אתניות.
לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, פרויקט ניו ג'ורג'יה רשם מעל חצי מיליון אזרחי מדינת ג'ורג'יה להצבעה.
40 מתחת לגיל 40, אגודת בוגרי המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
אוסבורן מאייטלנד מילר היה קרטוגרף, מודד וצלם אוויר אמריקאי ממוצא סקוטי.
מילר השתתף במשלחות מחקר ומיפוי, וכן ייעץ למגלי ארצות וקרטוגרפים אחרים.
מילר פיתח מספר סוגים של היטלי מפוי:
וההיטל הגלילי מילר (Miller Cylindrical) - בשנת 1942, שהוא הידוע מבין ההיטלים שמילר פיתח.
מילר נולד בפרת' שבסקוטלנד בשנת 1897.
הוא התחנך במכללת גלנאלמונד (Glenalmond College), ובאקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ', ולאחר מכן שירת כקצין בחיל ארטילריית השדה המלכותי (Royal Field Artillery) במלחמת העולם הראשונה, וזכה בצלב הצבאי בשנת 1917.
מילר עבד בחברה הגאוגרפית האמריקאית בין השנים 1922 ועד 1968.
בשנת 1962 הוענקה למילר מדליית צ'ארלס פ.
בשנת 1952, קרחון מאייטלנד בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, באזור חוף באומן של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה, נקרא על שמו של מילר.
בשנת 1968 החלה הענקת המדליה הקרטוגרפית על שם אוסבורן מאייטלנד מילר (Osborn Maitland Miller Medal), המחולקת ל"תרומות מצטיינות בתחום הקרטוגרפיה או הגיאודזיה".
אוסביוס מניקומדיה היה כומר נוצרי שהשתייך לזרם הנצרות אריאנית, וידוע כמי שהטביל לנצרות את קונסטנטינוס הגדול.
הוא שימש כבישוף העיר ביירות ולאחר מכן כבישוף העיר ניקומדיה, ומשנת 338 התגורר בקונסטנטינופול עד למותו.
ההיסטוריה לא תיעדה את ראשית חייו של אוסביוס והמקורות היחידים העוסקים בו הם כתבים של אבות הכנסייה הנוצרית.
הוא החל את פעילותו כאיש כמורה בכיר במינוי לבישוף העיר ביירות.
בזכות קשריו עם קוסטנצה, אשתו של הקיסר ליקיניוס ואחותו של הקיסר קונסטנטינוס הגדול, מונה לבישוף של ניקומדיה, מקום מגוריו של הקיסר ליקיניוס, ומרכז השלטון של החלק המזרחי של האימפריה הרומית.
בועידת ניקיאה בשנת 325, הוא פעל להגן על הנצרות אריאנית שהייתה זרם בעל משקל ומהלכים בקרב השליטים בני השושלת של קוסנטנטינוס, אך בתוך הכנסייה סומן כמינות.
האריאנים נקראו על שם מייסדם, אריוס מאלכסנדריה (בערך 256 - 336; Ἄρειος).
האריאנים האמינו שהאל הבן שהתגלם בבשר בישו נברא על ידי האל האב, ועל כן הוא פחות ממנו.
בכך הם חלקו על הפרשנות האורתודוקסית לשילוש הקדוש, בה האב, הבן ורוח הקודש הם שווים וקדמונים באותה מידה,
אוסביוס היה מקורב לאריוס מאלכסנדריה ואוסביוס מקיסריה, ואיתם פעל להנחלת האידאולוגיה האריאנית.
ועידת ניקיאה התכנסה בשנת 325 לספירה בעיר ניקיאה שבאסיה הקטנה ביוזמת הקיסר קונסטנטינוס על-מנת לקבוע דוגמה אחידה לנצרות, אשר הייתה כבר נפוצה ברבים.
בוועידה נקבעו עקרונות הכנסייה הנוצרית, ובהם האני מאמין הנוצרי ומועד חג הפסחא.
כמו כן נקבע ברוב קולות מוחץ כי האריאנים שלא קיבלו את נצחיותו של ישו לצד האל האב, הם כופרים.
בתום המועצה סירב אוסביוס מניקומדיה להתנער מהאריאניזם ונשלח, יחד עם שותפיו, לגלות על ידי הקיסר לגאליה.
בשנת 328, אוזביוס, אריוס ואריאנים אחרים הוחזרו מהגלות על ידי קונסטנטינוס, שמילא את בקשתה של אחותו קוסטנצה שניתנה על ערש מותה.
בשנת 335 הוא לקח חלק פעיל בעבודתה של קתדרלת צור, שם עמד בראש פלג האיזביאנים (מצדדי אוסביוס מקיסריה) - תומכי אריוס ומתנגדיו של הארכיבישוף האלכסנדרוני אתנסיוס.
יחד עם בישופים אחרים, הוא השתתף בהטבלה של הקיסר קונסטנטינוס הגדול, שמת ב-337.
בפקודת הקיסר קונסטנטיוס השני, הנהיג את ועידת אנטיוכיה בשנת 341, בה הוכר האריאניזם המתון כדוקטרינה רשמית באימפריה הרומית המזרחית.
אוסאמה עסכר (; נולד ב-17 באפריל 1957) הוא לוטננט גנרל מצרי המשמש כראש המטה הכללי של צבא מצרים מאז 27 באוקטובר 2021.
עסכר נולד בא-דקהלייה ב-17 באפריל 1957. הוא למד באקדמיה הצבאית של מצרים וסיים את לימודיו ב-1976. ב-1978 הוא התגייס לצבא מצרים.
ב-27 באוקטובר 2021 מונה בידי א-סיסי לראש המטה הכללי של הצבא.
עסכר נחשב למקורב לא-סיסי, ונטען שזה האחרון התערב למענו במספר צמתים במהלך הקריירה שלו.
השפעותיו כוללות את אקוטגאווה ריונוסוקה, מורסקי שיקיבו ופיודור דוסטויבסקי.