tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פלוטרכוס, קסנופון ודיודורוס מציינים מעורבות אחרונה במלחמה מצדו של אלקיביאדס, כאשר ראה את הצי האתונאי חונה בעמדה בעלת נחיתות טקטית, בלי גישה מתאימה לציוד וליבשה בסמוך לנהר אייגוספוטמוי.
אלקיביאדס הגיע רכוב על סוס למחנה האתונאי וניסה לתת עצה למפקדי האתונאים לשפר את עמדתם.
דיודורוס טוען שאלקיביאדס ביקש בתמורה לעזרתו שותפות בפיקוד, פלוטרכוס טוען שאלקיביאדס לא ביקש דבר לעצמו, ורק רצה לעזור אולם נדחה בידי גאוותם של המפקדים וייתכן שאף בשל בגידה.
קסנופון מתאר את הסיטואציה ללא אינטריגות והצעות.
אלקיביאדס הגיע לומר את דעתו על מיקומם של הכוחות האתונאים, המפקדים אמרו לו תודה והבהירו לו שהוא כבר לא מנהל את הצבא, ולכן ההחלטה היא שלהם בלבד.
ימים ספורים לאחר מכן, נוצח הצי האתונאי בידי ליסנדרוס בקרב אייגוספוטמוי, שסיים את המלחמה הפלופונסית בניצחון לספרטנים.
לאחר הקרב ברח אלקיביאדס מהאזור והתיישב בחבל פריגיה בתקווה לקבל את חסותם של הפרסים מפני הכוחות הספרטנים.
דיווחו של פלוטרכוס מעיד שאלקיביאדס פחד כל כך מהספרטנים עד כדי שוויתר על רוב ממונו ושם פעמיו לפריגיה, מקום מושבו של פרנבזוס במטרה לרכוש את חיבתו.
הדיווחים אודות מותו של אלקיביאדס אינם חד-משמעיים, ולעיתים סותרים.
לפי המקור העתיק ביותר, של איסוקרטס, הספרטנים אחראים למותו, כשליסנדרוס הוא הגורם הישיר, בשל חששם שהאדם היחיד שיכול לגרום לאתונאים לנסות להילחם בספרטנים לאחר תבוסתם הסופית הוא אלקיביאדס.
גרסתו של פלוטרכוס מתארת שתי גרסאות למותו.
הראשונה מתארת את השתלשלות העניינים כמזימה אשר סוכמה בין מארחו של אלקיביאדס, פרנבזוס לבין שליחיו של ליסנדרוס להוציא את אלקיביאדס להורג.
פרנבזוס מינה את אחיו למשימה זו, ושלחו לפריגיה למקום מושבו של אלקיביאדס עם פילגשו, טימנדרה.
ב-404, בעת שהיה בביתו, הרגיש אלקיביאדס שביתו הוקף באויבים.
הוא התחיל שרפה בביתו וקפץ מפתח הדלת כשהוא אוחז את פגיונו בידו.
הכוח שהקיף אותו לא העז לצאת למלחמה חזיתית מולו, אלא זרקו את חניתותיהם עליו ממרחק, עד שקרס ומת.
הגרסה השנייה היא שהאחראים למותו לא היו הספרטנים והפרסים, אלא בני משפחתה של פילגשו, שחששו לשמה הטוב שנהרס בעקבות פיתויה בידי אלקיביאדס.
לפי אריסטו, מקום מותו של אלקיביאדס היה בהר אַלֶפוֹאִיס ("הר האיילות") בארגינוסה (Arginussa) שבאסיה הקטנה.
היסטוריונים מהעת העתיקה חלוקים בדעתם על פועלו של אלקיביאדס, מניעיו, והשפעתו בפועל על מהלך המלחמה הפלופונסית.
התפיסה הכללית ביוון העתיקה כלפי אלקיביאדס הייתה של אדם דו-קוטבי.
תוקידידס תיאר את אלקיביאדס כאדם שאפתן באופן חסר גבולות.
תוקידידס טוען כי אלקיביאדס הציע את היציאה למסע המלחמה האתונאי לסיציליה לאספת העם בעיקר כדי "לזכות בעושר ומוניטין לעצמו על ידי הצלחתו במסע".
תוקידידס אינו תולה באלקיביאדס את האשמה למפלתה של אתונה שכן "הרגליו פגעו בכל אחד, מה שגרם לאתונאים להעביר את ענייניו (של אלקיביאדס) לידיים אחרות.." פלוטרכוס מתייחס לאלקיביאדס כ"ללא עכבות לחלוטין וכאדם חסר האחריות הגדול ביותר מבין בני האדם".
מנגד טען דיודורוס סיקולוס על אלקיביאדס כי היה "מבריק ברוחו וכוונתו הייתה למפעלים גדולים".
שרון פרס (Sharon Press) מאוניברסיטת בראון, טוען שקסנופון בוחר בכתביו להדגיש את תרומתו של אלקיביאדס למדינה ולא את הרעות שהוא עולל והואשם בם.
דמוסטנס מגן על הישגיו של אלקיביאדס באומרו שהוא נלחם למען הדמוקרטיה, תוך הוכחת הפטריוטיות שלו לא על ידי מתנות או נאומים, אלה על ידי שירות למדינה.
לדידו של דמוסטנס, וכותבים אחרים, אלקיביאדס היווה את הדמות של הגבר האידיאלי בתקופת הזוהר של הדמוקרטיה האתונאית, ולכן נהפך לסמל ברטוריקה המקובלת בעולם העתיק של המאה הרביעית לפנה"ס.
באחד מנאומי איסוקרטס, אשר ניתן על ידי אלקיביאדס הצעיר, נטען כי המדינה צריכה להכיר תודה לאלקיביאדס על שירותו הנאמן לה.
מנגד, ליסאס טוען באחד מכתביו, שיש לראות באלקיביאדס אויב של אתונה בטענה ש"הוא (אלקיביאדס) משיב בפגיעה, עבור כל ניסיון לעזור לו מצד חבריו".
בחוקה של האתונאים, אריסטו לא כולל את אלקיביאדס ברשימה של הפוליטיקאים האתונאים הטובים ביותר, אולם בניתוח מאוחר יותר טוען אריסטו כי התכונות של אדם גאה דוגמת אלקיביאדס הן בבחינת "קור רוח אל מול תהפוכות החיים וחוסר הסבלנות שעלולים להוביל לחרפה וחוסר כבוד".
אלקיביאדס עורר בקרב בני זמנו חשש ליציבות המבנים הפוליטיים.
לפיכך, אנדוקידס אמר עליו "במקום שהוא ירסן את עצמו לפי החוקים והמדינה, הוא מצפה שהמדינה תרסן עצמה ותפעל לפי הדרישות של אלקיביאדס".
מפורסם במיוחד ציטוטו של קורנליוס נאפוס על כך שאלקיביאדס "התעלה מעל לכל האתונאים, בהוד ובהדר שבהם הוא חי את חייו".
גם בקרב היסטוריונים מהעת המודרנית, אלקיביאדס יוצר מחלוקת לגבי הערכת פועלו.
מק'רגור, ראש המחלקה ללימודים קלאסיים בדימוס של אוניברסיטת קולומביה הבריטית, טען שאלקיביאדס היה מהמר ממולח ולא אופרטוניסט גרידא.
פוטיאדיס, פילולוג יווני ידוע, מעריך כי אלקיביאדס היה "דיפלומט ראשון במעלה" שניחן ב"כישורים עצומים".
אולם, עם זאת כוחותיו הנפשיים לא היו מאוזנים למול מוחו החריף והיה לו את חוסר המזל להוביל אנשים שקל מאוד להשפיע עליהם באמצעות דמגוגיה.
פפריגופולוס, היסטוריון מודרני יווני, מדגיש את "מעלותיו הרוחניות" ומשווה אותו לתמיסטוקלס, אולם לאחר טוען כי כל המתנות הללו יצרו "בוגד, איש נועז חסר סבלנות".
וולטר איליס סבור שפעולותיו של אלקיביאדס היו שערורייתיות אך בוצעו בחן.
דייוויד גריבל טוען כי פעולותיו נגד אתונה פורשו בצורה לא נכונה.
גריבל סבור כי "המתח שהוביל להיפרדותו של אלקיביאדס מהעיר היה בין ערכים אישיים מול ערכים אזרחיים".
ראסל מייגס, היסטוריון בריטי לעת העתיקה, סבור שאלקיביאדס היה חסר עכבות וללא מצפון, למרות קסמו הרב ויכולותיו האישיות יוצאות הדופן.
אליבא דמייגס, פעולותיו של אלקיביאדס נווטו על ידי אינטרסים צרים, וסכסוכו עם קליאון וממשיכיו חתר תחת שלומה של אתונה.
יתרה מזאת, "המקרה של אלקיביאדס, אשר ייצג חוסר מנוחה ואמביציה לא מרוסנת ונטול משמעת, חיזק את האישומים שהועלו נגד סוקרטס".
יותר ביקורתיים מאלו הם את'נסיוס ג.
פלאטייאס וקונסטנטין קוליופולוס, פרופסורים ללימודי אסטרטגיה ויחסים בין-לאומיים, שמציגים כיצד טיעוניו השונים של אלקיביאדס עצמו הם בבחינת ראיה מספיקה לבטל את הרעיון שהוא היה מדינאי דגול, כפי שחלק עדיין מאמינים.
מפרספקטיבה אחרת, הפסיכולוגית אנה כ.
סלטר מצוטטת כמי שטוענת כי "אלקיביאדס מראה את כל התסמינים הקלאסיים של פסיכופתיה".
הערכה דומה נעשתה על ידי הארווי קלקלי בסוף הפרק החמישי של ספרו "מסכת השפיות".
אלקיביאדס מופיע בעבודות אמנותיות רבות.
קשריו של אלקיביאדס עם מורהו, סוקרטס, הונצחו בציורים רבים.
צייר הרנסאנס החשוב רפאל הנציח בציור קיר המפורסם אסכולת אתונה את אלקיביאדס (ייתכן שמדובר בדמות אחרת) עומד במעגל הפילוסופים האתונאים.
ציור של הצייר הצרפתי ז'אן-בטיסט רניו (Jean-Baptiste Regnault) שפעל בימי הרפובליקה הצרפתית הראשונה ותקופת הקיסרות הראשונה הנציח את השפעתו של סוקרטס על תלמידו.
אלקיביאדס מופיע כדמות במחזהו של ויליאם שייקספיר טימון איש אתונה, שקיבל ככל הנראה השראה מדמותו של טימון מפליוס.
במחזה, אלקיביאדס מגלם את דמותו של מפקד צבאי וחברו של טימון, הגיבור המרכזי.
חלקו של אלקיביאדס במחזה הונצח גם בציורו של, ג'ון אופי, הצייר בן המאה ה-18.
אלקיביאדס מופיע בספרו של סופר אנגלי בן התקופה הוויקטוריאנית, אלפרד ג'ון צ'ורץ (Alfred John Church), "קאליאס – נפילתה של אתונה".
כמו כן, אלקיביאדס הוא הגיבור הראשי בספרו של הסופר האמריקאי, סטיוון פרספילד (Steven Pressfield), "Tides of War" (לא תורגם לעברית).
כלבו של ג'נינגס הוא העתק רומי מהמאה ה-2 לספירה לפסל הלניסטי עשוי ארד שמתוארך ככל הנראה למאה ה-2 לפנה"ס.
הפסל נקרא על שמו של בעלו המודרני הראשון – הנרי קונסטנטין ג'נינגס (Henry Constantine Jennings).
הפסל מציג כלב מגזע מולוסי (מולוסיה היא אזור באפירוס – בצפון מערב יוון העתיקה).
ג'נינגס הניח שהפסל העתיק מציג את כלבו של אלקיביאדס בגלל זנבו הקטום, הודות לסיפור הידוע שמופיע בכתביו של פלוטרכוס בביוגרפיה של אלקיביאדס.
פלוטרכוס מספר על כלבו של אלקיביאדס שנקנה בעלות גבוהה, וזנבו נכרת על ידי אלקיביאדס.
מעשה אכזרי זה הפך ל"שיחת היום" באתונה.
כשנשאל אלקיביאדס לפשר המעשה, הסביר שעשה זאת כדי להסב את תשומת לבם של אנשי אתונה לכריתת הזנב, ובכך לחפות על שאר מעלליו וחטאיו.
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב.
רשות מקומית אלקטריינאי (בליטאית: Elektrėnų savivaldybė) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא.
היא שוכנת בשטח דזוקיה ההיסטורית, במחוז וילנה.
הרשות משתרעת על שטח של 509 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2011, קרוב ל-25,000 תושבים.
רשות מקומית אלקטריינאי הוכרזה ב-21 בדצמבר 1999 כחלק מרפורמה מנהלית בליטא, ושטחה כולל את החלק המערבי ההיסטורי של רשות מקומית טרקאי, ואת החלק המזרחי ההיסטורי של רשות מקומית קאישיאדוריס.
בתחומי הרשות נמצא מאגר אלקטריינאי , האגם המלאכותי השלישי בגודלו בליטא.
בין היישובים ברשות המקומית: אלקטריינאי, וייביס (וייה) וסמילישוק (סמילישקס).
אלקין סוטו חאראמייו (בספרדית: Elkin Soto Jaramillo, נולד ב-4 באוגוסט 1980 במניסאלס שבקולומביה) הוא כדורגלן עבר קולומביאני, ששיחק בעמדת הקשר, וזוהה בעיקר עם אונסה קלדס הקולומביאנית ועם מיינץ 05 הגרמנית.
סוטו ערך 26 הופעות במדי נבחרת קולומביה.
סוטו החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של קבוצת אתלטיקו נסיונל ממדיין.
ב-1999, החל לשחק לראשונה בקבוצת בוגרים במדי אונסה קלדס.
לאחר 5 שנים, בהן זכה באליפות ליגת העל הקולומביאנית בשנת 2003, ובקופה ליברטדורס היסטורי עבור קבוצתו בשנת 2004, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס הארגנטינאית, עבר סוטו לשכנה אקוודור, כשחתם בקבוצת ברצלונה ספורטינג קלוב מהעיר גוויאקיל.
לאחר עונה וחצי בגוויאקיל, סוטו עבר לראשונה בקריירה לאירופה, עת שחתם במועדון הגרמני מיינץ 05, בפגרת החורף של עונת 2006/07. בעונה הראשונה של סוטו במיינץ, הקבוצה ירדה אל הבונדסליגה השנייה.
כעבור שתי עונות, סוטו ומיינץ חזרו אל הבונדסליגה, ומיינץ הפכה למועדון יציב יחסית במרכז הטבלה, כשסוטו משמש כאחד משחקני המפתח.
סוטו שיחק במיינץ עד עונת 2014/15 וחוזהו היה אמור להסתיים בסוף עונה זו, אך הוא נפצע בצורה חמורה במשחק ליגה מול המבורג במחזור ה-31, וזמן החלמתו הוערך בכשמונה חודשים.
כמחווה של רצון טוב לשחקן בעל ותק של שמונה עונות במועדון, הוחלט במיינץ להאריך את חוזהו של סוטו בשנה נוספת ולשלם את שכרו, על אף שידוע כי לא יוכל לשחק בה.
בקיץ 2016 חזר לאחר 12 שנה לאונסה קלדס.
בשנת 2017 פרש סוטו ממשחק פעיל.
סוטו שיחק לראשונה עבור נבחרת קולומביה ב-2004. הוא נכלל בסגל קולומביה לטורניר קופה אמריקה 2011. במשך 9 שנות פעילות בנבחרת, שותף סך הכל ב-26 משחקים בהם כבש שישה שערים.
אליפות ליגת העל הקולומביאנית: 2002/03
אלקטריינאי () היא מרכז מנהלי של הרשות המקומית אלקטריינאי במחוז וילנה שבדרום-מזרח ליטא.
העיר הוקמה בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 והיא אחת הערים החדשות בליטא.
כפי שמורה שמה העיר הוקמה כשיכון עובדים עבור תחנת הכוח המפורסמת הסמוכה לעיר , אין בעיר מבנים היסטוריים ורובה ככולה מבני שיכונים בסגנון התקופה הסובייטית.
בקרבת העיר אגם אלקטריינאי שנוצר כדי לספק קירור לתחנת הכוח.
טמפרטורת המים חמה במעט מזו של מי אגמים אחרים בסביבה.
אלקית מצוייצת (שם מדעי: Aethia cristatella) היא מין של עוף ימי ממשפחת האלקיים.
היא בעלת נוצות שחורות, ומקור כתום בעל ציצה מזדקרת והעיניים לבנות ובעלות פס מאחוריהם.
הם קטנות וגופם עגלגל עם רגליים בעלות קרומים.
האלקית חיה במושבות צפופות בחופים וצוקים בצפון האוקיינוס השקט ובים ברינג ומקננות באיים מרוחקים כמו האיים האלאוטיים, האיים הקוריליים והאי סחלין.
אלו עופות הניזונות בתוך הים מקריל ויצורי ים דומים.
אלקית דררתית (שם מדעי: Aethia psittacula) היא מין של עוף ימי ממשפחת האלקיים החיה סביב צפון האוקיינוס השקט בין אמריקה הצפונית למזרח אסיה.
זוהי אלקה קטנה באורך 23–25 ס"מ ומוטת כנפיה באורך 44–48 ס"מ.
האלקית שחורה ובעלת חזה ובטן לבנים וכפות רגליים אפורות.
ראש וצווארם הקצרים שחורים והעיניים ופס נוצות מזדקר מאחוריהם לבנים.
המקור כתום ומראהו מזכיר מקור דררה, ממנו קיבלו את שמם.
אלקיות אלה רועשות מאוד בעונת הרבייה.
האלקיות חיות בחופים ובימים רדודים סביב אלסקה, סיביר וקמצ'טקה ומקננים על איים נידחים, צוקים ומדרונות בחופים.
בחורף רוב האוכלוסיות נעות דרומה.
אלקה זו צדה יצורי ים כמו סרטני ים קטנים כמו קרילאים, שטרגליים ושטצדאים ובכמה אזורים גם מדוזות קטנות.
האלקית תצלול עם כנפיה עד לעומק 30 מ' מתחת למים.
האלקה חיה בלהקות ענקיות המקננות יחדיו והיא מונוגמית ומקננת בנקרת סלע בצוק בו היא מטילה ביצה בודדת הבוקעת כעבור חודש.
הצאצא מקבל מזון מהוריו במשך 35 ימים ואז בשעת לילה ממריא לעבר הים.
אלקית (שם מדעי: Aethia) הוא סוג של עופות ימיים ממשפחת האלקיים החיים באזור הארקטי שבצפון האוקיינוס השקט.
האלקיות הם קרובותיה של אלקית קסין (Ptychoramphus aleuticus) שעברה לסוג עצמאי מסוג זה והן קרובות רחוקות של הסוג תוכי ים (Fratercula).
הן קטנות מאוד ויכולות להגיע לאורך של 15 ס"מ ולמשקל 85 גרם בלבד אצל המין אלקית ננסית.
בכך הן הקטנות שבבני משפחתם.
רובן בעלות ציצה בולטת לבנה על ראשם ועיניהם לבנות.
האלקיות יכולות לעוף בצורה מגושמת ומעדיפים לשחות במים.
בעודם חוזרים לחופים הם מתקהלים יחדיו, מה שעוזר להם להתגונן מטורפים כמו בז ארקטי, בז נודד, שועלי שלג וחמסנים.
הם דגות בים מיני סרטנים וקריל וגם מדוזות ומסרקניות.
אלקטריק זו היא להקת רוק ישראלית, אשר משלבת מוזיקה פסיכדלית, רוק כבד, פאנק וג'אז.
הלהקה הוקמה בשנת 2011 ושרה באנגלית.
הלהקה הוקמה בשנת 2011 על ידי גל דוידסון שכותב את מרבית השירים ומשמש כסולן וגיטריסט וביחד עם יובל גסר, בסיסט הלהקה ואמיר סטיינברג על התופים.
באותה שנה לפני צאת האלבום הופיעו בפסטיבל האינדינגב.
בשנת 2013 הקליטו את אלבומם הראשון Diamonds In The Sand בגרסת הופעה חיה באולפני רדיו קול הקמפוס במסגרת התוכנית "סתימה זמנית" ותחת הלייבל של תחנת הרדיו.
את המילים לשירים באלבום כתבו אלון כץ וגל דוידסון.
האלבום הוקלט על טייפ סלילים ובשימוש מכשירים אנלוגים משנות ה-60 וה-70. בשנת 2014 יצא האלבום בגרסת ויניל תחת הלייבל הגרמני ישראלי Altura Libre Music.
לאחר צאת האלבום מחדש הופיעה שוב הלהקה בפסטיבל האינדינגב ויצאה לסיבוב הופעות בגרמניה
לאחר אלבום הבכורה הפסיקה הלהקה את פעילותה עד שגל דוידסון חזר לעבוד על אלבום חדש.
הלהקה עברה שינויים גדולים עם עזיבתם של יובל גסר ואמיר סטיינברג.
במקומם הצטרפו איתי מנבר כמתופף, תחילה אורי קוטנר ואחריו רון אפרתי כבסיסט, ותומר צוק כקלידן, כלי שלא היה קודם חלק מהלהקה.
בשנת 2018 התחייבה הלהקה שתוציא 3 אלבומים בשנה אחת.
בהצלחה חלקית ותוך מספר חילופי מתופפים, הלהקה עשתה זאת עשתה זאת תוך שנה וחודשיים.
בדצמבר 2018 הוציאה הלהקה המחודשת את אלבומה השני, Me And My Machine Against The World, אלבום אשר יצא בהפקה עצמאית ללא שיתוף אף לייבל.
באפריל 2019 הוציאו את אלבומם השלישי, Childhood Memories.
בפברואר 2020 הוציאו את האלבום Coconut, שם גם נמסר כי הקלידן תומר צוק עוזב את הלהקה.
את תומר צוק החליף הקלידן איתן דרבקין, אך לא לפני ששוחרר EP ספונטני שגם בו הספיק להשתתף תומר.
הלהקה טענה שבמהלך תקופת הקורונה הספיקו לעבוד על שני אלבומים, אחד אינסטרומנטלי והשני עם מילים.
בינואר 2022 שוחרר הEP האינסטרומנטלי, Tarantino.
במהלך הופעותם האחרונות בוצעו גם שני שירים שמעולם לא ראו אור תחת ההרכב.
בתקופת פעילותה הופיעה הלהקה בישראל ובפסטיבלים באירופה.
גל דוידסון - גיטרה ושירה
רון אפרתי - גיטרה בס וקולות ליווי
יובל גסר - גיטרה בס
אורי קוטנר - גיטרה בס
אלקית ננסית (שם מדעי: Aethia pusilla) היא מין של עוף ימי ממשפחת האלקיים ומהסוג אלקית והיא הקטנה שבכל בני משפחת האלקיים.
היא מצויה בטבע בצפון אלסקה וצפון-מזרח סיביר סביב חופי האוקיינוס השקט, באזורים של כיפת קרח.
להקות ענק של עוף ימי זה מקננות באיים האלאוטיים, האי סנט לורנס והאי דיומיד הקטן, עם מעל 9 מיליון עופות מקננים.
דבר זה הופך את האלקית לנפוצה שבעופות הים בצפון אמריקה.
האלקית היא הקטנה באלקות, והיא מגיעה לאורך 15 סנטימטרים ולמשקל 70 עד 101 גרמים.
האלקית בעלת כסות נוצות אפור-כהה עם בטן לבנה מעט מנומרת בגבולות והרגליים אפורות בעלות קרומי שחייה רחבים.
הראש כהה יותר והמקור ורוד עם בסיס שחור.
העיניים לבנות ומאחוריהם פס לבן דק.
האלקית ניזונה בים בעיקר משטרגליים מהסוג Neocalanus הגודשים את הימים הצפוניים.
הם ניזונים גם מקרילאים, פטרופודים ומזואופלנקטון צף שהם מלקטים.
את טרפם האלקיות מחפשות באזורים שופעים עקב עליית מי העומק המציפים את התרמוקלינה בפלנקטון עשיר.
כמו מרבית האלקות היא יודעת לשחות היטב בתנועת כנפיה מתחת למים, אך היא מעופפת גרועה מאוד.
האלקית הקטנה יכולה לאכול עד 86% מממדי גופה כל יום.
אלקית זו מקננת בלהקות ענק לצד קרובתה - אלקית מצוייצת, ולעיתים עופות ים נוספים ושם מגדלים אפרוח אחד המתבגר במהירות ותוך שבוע יכול לצלול ולדוג בים.
הריכוז הגבוה מגן על הלהקה מטורפים, אם כי חדירה של שועלי שלג ושל חולדות טורפים לאיים האלאוטיים גררה ירידה חדה במספרם.
זיהום נפט הנשפך לים סכנה מהווה נוספת לעוף.
למרות הסכנות הם אינם מצויים בסכנת הכחדה עקב האוכלוסיות הגדולות שלהם.
אלקית קרנפית (שם מדעי: Cerorhinca monocerata) הוא מין של עוף ימי יחידי בסוגו במשפחת האלקיים, המצוי בטבע לחופי צפון האוקיינוס השקט.
בעבר נכללו בסוג עוד כמה מינים שנכחדו.
אלקית זו קיבלה את שמה עקב "מבנה" הגדל על מקורה ומזכיר קרן של קרנף.
הקרן מצויה רק במקורי הזכרים ומיועדת, כנראה, למשיכת הנקבות.
האלקית היא קרובתם של תוכיי הים ולעיתים היא מקננת באותן מושבות לצידם ולצד אלקיים אחרים.
אורכה של האלקית 35 עד 38 סנטימטרים, מוטת הכנפיים 56 עד 63 סנטימטרים ומשקלה הממוצע 530 גרם, כשהזכרים גדולים מהנקבות ב-10% בערך.
האלקית בעלת נוצות אפורות כהות עם בטן לבנה, כפות רגליים גדולות וצהובות וציצות לבנות מצידי הלחיים ומאחורי הגבות עד קצה הגולגולת.
המקור צהוב וחרוטי ובקצהו ה"קרן" ממנה קיבלה את שמה.
כמו קרוביה היא מעופפת חלשה מאוד, והיא מהירה בעיקר מתחת למים, שם היא חותרת בכנפיה במהירות.
האלקית מצויה בטבע משני צדי האוקיינוס השקט, בחלקו הצפוני.
היא נפוצה מאיי התעלה של קליפורניה צפונה עד האיים האלאוטיים שבאלסקה ומהונשו והוקאידו שביפן ואולי גם חצי האי הקוריאני ועד לסחלין שבצפון סיביר.
האלקיות מרגישות בנוח גם לנוח בים הפתוח.
לעיתים הן נודדות באופן מקומי.
האלקיות שחייניות מצוינות היכולות לצלול עד 57 מטרים למשך זמן של 187 שניות ואף יותר.
הן רודפות יחדיו אחרי להקות של דגים, קרילאים ודיונונים.
את המזון הן מאחסנות בזפק ופולטות אותו לאפרוחן היחיד.
ההאכלה מתבצעת בלילה כדי להימנע מטורפים ומעופות חומסניים כמו שחפים וחמסנים.
מצב השימור של האלקית הקרנפית מוגדר ללא חשש, אך התחממות האקלים וזיהום הים עלולים לפגוע בה ובמזונה.
אלקטריק קולבוי (Electric Callboy) היא להקת מטאלקור/טראנסקור גרמנית אשר נוסדה בשנת 2010 בעיר קסטרופ-רוקסל בשם המקורי אסקימו קולבוי (Eskimo Callboy).
היא ידועה ברחבי העולם בעיקר בשל הגישה הרגועה שלה כלפי הז'אנר, אשר נתפס בדרך כלל כמאוד אגרסיבי ואלים.
הלהקה מרבה לשלב בשיריה אלמנטים של קומדיה ולכתוב על נושאים כגון מסיבות, צריכת אלכוהול וקיום יחסי מין.
אסקימו קולבוי הוקמה בשנת 2010 והוציאה מיני-אלבום ראשוני אשר נשא את שם הלהקה.
היא החלה להופיע בפסטיבלים שונים ברחבי גרמניה, דרכם קיבלה הכרה ובנתה קהל מעריצים.
ב-2012 היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Bury Me in Vegas", ולאחר מכן גם יצאה לסיבוב הופעות עולמי במדינות כמו סין, רוסיה ויפן.
ב-17 בנובמבר 2012, באמצע הופעה בעיר דיסלדורף, הלהקה הודיעה לקהל כי היא נפרדת מהמתופף שלה מיכאל מליצקי וכי הוא יוחלף בדויד-קרל פרידריך.
היא יצאה לסיבוב הופעות אירופאי שכלל גם מספר הופעות בארצות הברית, ובינואר2014 הוציאה לאור את האלבום "We Are the Mess" אשר הגיע למקום השמיני במצע האלבומים הגרמני.
כעבור שנה אחת, ב-2015, הלהקה הוציאה אלבום נוסף בשם "Crystals" אשר כלל את הלהיט הגדול ביותר שלה עד לאותה נקודה, "Best Day".
האלבום הצליח בגרמניה, כמו גם באוסטריה ובשווייץ.
ב-2017 הלהקה הוציאה את אלבומה הרביעי, "The Scene", אשר כלל את הלהיט "MC Thunder" שנחל הצלחה במדינות שונות באירופה כמו גם בארצות הברית.
בתחילת 2020 ולאחר צאת "Rehab", אלבומה החמישי, הלהקה הודיעה כי הסולן, סבסטישן "סושי" בייסלר, יעזוב בשל חילוקי דעות מוזיקליים וכי היא מתחילה בחיפושים ובביצוע אודישנים במטרה למצוא סולן חדש.
"סושי" הודיע שהוא יחל בפרויקט סולו בשם "Ghostkid".
באפריל, קווין רטאצ'אק הודיע שהלהקה מצאה סולן חדש בדמותו של ניקו זאלך (אשר תיפקד כסולן לפני כן בלהקות To The Rats ו-Wolves).
ב-19 ביוני 2020 הלהקה הוציאה את השיר "Hypa Hypa".
בקליפ שלו, אשר שואב מאפיינים משעשעים משנות ה-80 והוגדר על ידי חברי הלהקה כ"מופרע לחלוטין", היא הציגה לראשונה את הסולן החדש, ניקו זאלך.
השיר הפך במהירות ללהיט ענק ומאות משתמשים ביוטיוב צילמו 'סרטון תגובה' בו הם מראים כיצד הם מגיבים לקליפ כשהם צופים בו לראשונה.
בספטמבר הלהקה הוציאה מיני-אלבום בשם "MMXX" אשר כלל שלושה שירים חדשים ושלושה שירים ישנים בגרסאות חדשות.
בשנת 2021 הלהקה הוציאה להיטים נוספים: את "We Got The Moves" שזכה לביקורות חיוביות ולהשוואה ל-"Hypa Hypa" ואת "Pump It" אותו הלהקה הציעה באופן רשמי כשיר שייצג את גרמניה באירווזיון 2022, אך נדחתה.
בעקבות לחצים מצד גופים שונים בצפון אמריקה בשל כך שהביטוי "אסקימו" נחשב מעליב בקנדה, הלהקה שינתה באופן רשמי את שמה ב-9 במרץ 2022 לאלקטריק קולבוי (Electric Callboy).
כחודש לאחר מכן הלהקה הכריזה שאלבום האולפן השישי שלה, "Tekkno", ייצא ב-9 בספטמבר 2022. להכרזה התלווה סינגל חדש בשם "Spaceman".
מספר ימים לאחר צאתו של האלבום הלהקה הוציאה סינגל נוסף בשם "Arrow Of Love".
אלקטריאון וירלס בע"מ, המוכרת בשם המקוצר אלקטריאון, היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בפיתוח תשתית כבישים חשמליים וציוד לטעינה אלחוטית של כלי רכב חשמליים על בסיס סלילי השראה המוטמנים בכביש או בחניון.
בטווח הקצר החברה מתמקדת בטעינה בחנייה ובנסיעה איטית של רכבים חשמליים של מפעילי תחבורה ציבורית, שירותי מוניות עירוניים, ורכבי שינוע במרכזים לוגיסטיים.
בטווח הארוך החברה שואפת להציע טעינה בנסיעה לכל משתמשי כלי הרכב החשמליים.
בשנת 2013 הקימו ג'ני כהן דרפלר כיו"ר, אורן עזר כמנכ"ל וחנן רומבק כמדען ראשי את חברת אלקטריק רואד בע"מ, לפיתוח טכנולוגיה לטעינה אלחוטית של כלי רכב.
חברה זו שולבה בשנת 2018 בשלד בורסאי, שבמרץ 2018 שינה את שמו לשמה הנוכחי של החברה, אלקטריאון וירלס בע"מ.
בין המשקיעות הראשונות בחברה הייתה קרן הון הטבע (Capital Nature) אשר השקיעה בחברות אנרגיה מתחדשת נוספות כמו אוגווינד ובלייד ריינג'ר.
יו"ר ומנכ"ל החברה הבורסאית ומבעלי השליטה בה הוא אורן עזר.
מטה החברה שוכן במושב בית ינאי.
לחברה מספר חברות בנות לפעילות בארצות שונות.
ההכנסות והמימון של אלקטריאון נובעים בעיקר מגיוסי הון ומענקים ממשלתיים והיא מקדמת חקיקה למענקים באמצעות חברות לובינג.
החברה קיבלה שלושה מענקים של רשות החדשנות בישראל בסכום כולל של מעל 13 מיליון ש"ח, מענק של משרד האנרגיה עד לסכום של 1.5 מיליון ש"ח, מענק של ממשלת שוודיה בסכום 91 מיליון קרונה או כ-35 מיליון ש"ח בעת אישור המענק, ומענקים נוספים.
באוגוסט 2021 מונה ראובן ריבלין לנשיא החברה על מנת "לקדם שיתופי פעולה של החברה עם ממשלות וחברות גלובליות וכן לחשוף את פעילותה למקבלי ההחלטות ברחבי העולם".
בארצות הברית, אלקטריאון שכרה את שירותיהן של חברות לובינג כדי לקבל תקציבים ממשלתיים, ביניהן הלוביסט , וחברת הלובינג LSN Partners.
ארגוני מחקר וקידום טעינה אלחוטית בארצות הברית כמו ASPIRE (לשעבר SELECT) ו-CALSTART, שבהן חברה אלקטריאון, מקדמים בעזרת חברת הקונגרס היילי סטיבנס חקיקה למענקים ממשלתיים לטעינה אלחוטית שאותם אלקטריאון מצפה לקבל.
סטיבנס הגישה הצעות חוק להקצאת 250 מיליון דולר לטעינת רכבים אלחוטית בשנים 2022, 2023, ו-2025.
אלקטריאון החלה להיסחר בבורסת תל אביב בשנת 2018 לאחר מיזוג עם שלד בורסאי על פי שווי של 22 מיליון ש"ח.
אנליזה במימון אלקטריאון שנכתבה על ידי פרוסט אנד סאליבן פורסמה בשנת 2019 וצפתה שהחברה תהייה רווחית בשנת 2021 עם הכנסות של 44 מיליון דולר.
בין ההודעה על המיזוג עם השלד הבורסאי לבין פברואר 2019, מחיר המניה של אלקטריאון עלה ל-64 שקל, שהיווה זינוק פי 12. החברה הגיעה לשווי 3.25 מיליארד ש"ח בנובמבר 2020, ברקע צפי שהיא תשתתף במכרז לכביש חשמלי באורך מאות קילומטרים בשוודיה.
באוגוסט 2023 מחיר המניה צנח ב-44% ביום אחד לאחר שממשלת שוודיה הודיעה על ביטול המכרז לכביש חשמלי קבוע.
+ הערכות עלות ק"מ כביש חשמלי של אלקטריאון שנה מקור עלות2019מנכ"ל0.5 מיליון דולר2020מנכ"ל2.5 מיליון דולר2021אלקטריאון5 מיליון פאונד2024מנכ"ל8.6 מיליון דולר
לפי הערכה של מנכ"ל אלקטריאון בשנת 2019, עלות התשתית של אלקטריאון היא כ-0.5 מיליון דולר לק"מ.
לפי הערכתו בשנת 2020, עבור פרויקט של 100 ק"מ כביש העלות של התשתית לשני כיוונים היא כ-200 עד 250 מיליון דולר, או כ-2 עד 2.5 מיליון דולר לקילומטר, ללא פירוט של אחוזי הכיסוי של הכביש בתשתית.
לפי הערכתו משנת 2024, עבור פרויקט של 10,000 ק"מ העלות לאלקטריאון תהיה 2 עד 3 מיליון דולר לק"מ.
העלות ללקוח בפרויקט של 30 ק"מ כביש, מתוכו 70% יהיה מכוסה בתשתית של אלקטריאון, היא 180 מיליון דולר, כ-8.6 מיליון דולר לק"מ כיסוי בתשתית עבור הלקוח.
ללא עלויות התפעול, המקלטים, המחקר, והתחזוקה, עלות התשתית וההתקנה בלבד היא כמיליון פאונד ל-200 מטר תשתית או 5 מיליון פאונד לק"מ תשתית.
בשנת 2024 אלקטריאון העריכה כי בפרויקט במישיגן עלות התקנת שלוש עמדות טעינה ומקלטים לשני רכבים היא כ-350 אלף דולר, או כ-120 אלף דולר לעמדת טעינה ומקלט.
+ מחקרי היתכנות כלכלית של טעינה בנסיעהבשיתוף אלקטריאון שנתסיום גוף מסקנה2021אוניברסיטת קובנטריאין היתכנות כלכלית2024מִנהל התחבורה של שוודיהאין היתכנות כלכלית2025משרד התחבורה של מישיגן2026משרד התחבורה של ישראל2027ממשלת צרפת2027ממשלת בוואריה
במסגרת מחקר DynaCoV של אוניברסיטת קובנטרי בשיתוף אלקטריאון, נמצא שטעינה אלחוטית יקרה פי 3 עד פי 10 מטעינה בהולכה, דורשת עבודות תשתית מרובות, ואינה בעלת היתכנות כלכלית.
אלקטריאון השתתפו במכרז של מִנהל התחבורה השוודי (Trafikverket) להקמת כביש חשמלי באורך 21 ק"מ מסגרת פרויקט הכבישים החשמליים של שוודיה.
המכרז בוטל עקב הצעות מחיר גבוהות מהתקציב של הפרויקט.
הדו"ח הסופי של הפרויקט מצא שהערכת החסר של העלויות בזמן הפרויקט נבעה מהסתמכות על הערכות המחיר של הספקים, והעלויות הראליות הן כפולות או יותר.
הדו"ח מצא שרשת כבישים חשמליים לאומית בשוודיה לא תהיה משתלמת כלכלית אלא אם תוקם כחלק מרשת כלל-אירופאית.
המִנהל המליץ לא להקים רשת כבישים חשמליים לאומית.
משרד התחבורה של מישיגן בוחן את הבטיחות, הסטנדרטיזציה הטכנולוגית, וההיתכנות הכלכלית של הטכנולוגיה של אלקטריאון בפרויקט שצפוי להסתיים בשנת 2025.
משרד התחבורה בישראל בוחן את ההיבטים הלוגיסטיים, האנרגטיים והתפעוליים של הטכנולוגיה של אלקטריאון במסגרת פיילוט של המטרונית שצפוי להסתיים בשנת 2026 או 2028.
דו"ח על כבישים חשמליים שהוכן עבור משרד התחבורה של צרפת מצא שמערכת הטעינה האלחוטית של אלקטריאון חלשה ויקרה בהשוואה לטכנולוגיות האחרות של כבישים חשמליים.
משרדי הממשלה של צרפת יערכו בשנים 2023 עד 2027 פיילוטים למספר טכנולוגיות כבישים חשמליים, ביניהן הטכנולוגיה של אלקטריאון, אשר תיבדק בין היתר מבחינת עלויות.
ממשלת בוואריה תבדוק את ההיתכנות הטכנולוגית, התפעולית, והכלכלית של המערכת של אלקטריאון בשנים 2025 עד 2027.
אלקטריאון הודיעה בנובמבר 2025 על כוונתה לרכוש את נכסי החברה האמריקאית InductEV, לשעבר Momentum Dynamics.
בחברה הושקעו כ-170 מיליון דולר מאז היווסדה ב-2009, והיא נכנסה להליכי חדלות פרעון באוגוסט 2025. בינואר 2026 השלימה אלקטריאון את רכישת נכסי InductEV שפיתחה דרכי טעינה אלחוטית בחניה בהספקים גבוהים של עד 300 קילוואט.
העסקה נעשתה בהקצאת מניות אלקטריאון לבעלי החברה בשני שלבים, בשלב הראשון בשווי כ-5 מיליון דולר, ובשלב השני יוקצו כ-5.5 מיליון דולר נוספים לאחר השקעה של בעלי InductEV באלקטריאון בכ-6 מיליון דולר.
באותו חודש חתמה אלקטריאון על הסכם העברת ידע עם חברת Seamless Energy הגרמנית שמפתחת שיטות ייצור ומייצרת סלילי השראה.
אלקטריאון בשנת 2016 (אז נקראה "אלקטרואד") בשיתוף פעולה עם עיריית תל אביב הטמינה תשתית ברחוב פרסיץ כדי לבדוק את השפעת התשתית על הכביש לאורך זמן.
בתחילת 2021 החלה החברה בפיילוט לקו אוטובוס המחבר את תחנת הרכבת תל אביב – אוניברסיטה עם אוניברסיטת תל אביב.
אוטובוס חשמלי של חברת "דן" הוטען בעזרת התשתית של אלקטריאון בפיילוט קצוב לשנה, שסובסד על ידי רשות החדשנות בכ-7 מיליון ש"ח.
על אף שהפרויקט תוכנן לכלול כביש חשמלי באורך 600 מטר במסלול נסיעה של 2 ק"מ לבסוף הטעינה נעשתה בחנייה במסוף בלבד.
בתחילת 2022 הסתיים השימוש באוטובוס בתל אביב והוא הועבר אל מסלול הניסויים של אלקטריאון בבית ינאי.
המטרונית החלה בשיתוף פעולה עם אלקטריאון בשנת 2024 לתקופת ניסיון של 12 חודשים בהם יותקנו 16 פסים של 100 מטר עם תשתית הטעינה האלחוטית בנסיעה של אלקטריאון, וארבע עמדות טעינה בחניה.
מקלטי הטעינה האלחוטית יותקנו על חמישה אוטובוסים, וייבדקו בפיילוט היבטים כלכליים ותפעוליים.
לאחר תקופת הפעלה של 12 חודשים יוכל הפרויקט להמשיך לשנתיים נוספות.
הפרויקט מומן על ידי משרד התחבורה ב-15.8 מיליון ש"ח.
בתחילת 2020 אלקטריאון החלה בפיילוט על כביש ציבורי באי השוודי גוטלנד שבים הבלטי למשך שנתיים.
מטרת פרויקט הכבישים החשמליים הייתה איסוף מידע והשוואה בין טכנולוגיות שונות של כביש חשמלי בנוגע להשפעות סביבתיות, הספק חשמלי, תפעול, תחזוקה, עלות, ועוד.
הפיילוט הוארך בשנת 2022 כדי לבחון דור חדש של מקלטים לבקשת אלקטריאון.
תשתית נוספת הוטמנה בסתיו 2022 באזור צפוני יותר בשוודיה כדי לבדוק למשך שנתיים את השפעתה על נזקי אקלים לפני השטח של הכביש.
אלקטריאון השתתפו במכרז לכביש חשמלי קבוע שאינו ניסיוני, אבל המכרז בוטל עקב הצעות מחיר גבוהות מהתקציב של הפרויקט.
בסיום הפרויקט, מִנהל התחבורה השוודי המליץ לא להקים רשת כבישים חשמליים לאומית.
אלקטריאון חתמה ב-2020 על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בשלושה פרויקטים להדגמת כביש חשמלי בגרמניה עם חברת EnBW.
בשנת 2022 הותקנו בקרלסרוהה, גרמניה שתי עמדות הטענה ו-100 מטרים של כביש חשמלי בתוך מתחם פרטי של חברת EnBW במסלול באורך 400 מטר.
המסלול הוארך לקילומטר סמוך למתחם EnBW לאחר ספטמבר 2023. הפרויקט הסתיים בשנת 2025. עלות התשתית ושתי עמדות ההטענה האלחוטיות נאמדת על ידי החברה בסכום של עד 3.2 מיליון אירו.
במסגרת פרויקט ELINA בשיתוף EnWB, אלקטריאון, עיריית בלינגן ומשרד הכלכלה והאקלים של גרמניה, בשנת 2023 הותקנו 200 מטרים תשתית של אלקטריאון על מנת לטעון אוטובוס חשמלי בנסיעה.
המקלטים על גבי האוטובוס קיבלו 64.3% מתוך ההספק החשמלי ששודר מהסלילים בכביש.
התקנת התשתית הייתה מסובכת ויקרה, והתשתית של אלקטריאון חסמה גישה לכל התשתיות מתחתיה.
חברת שטרבג הטמינה ב-2024 רצועה של 23 סלילים של אלקטריאון (כ-38 מטר) במתחם החברה במדינת הסן, גרמניה, על מנת להתנסות בתהליך ההתקנה של התשתית ולשפר אותו.
עלות הפרויקט כמיליון אירו, מחצית סובסדה על ידי משרד הכלכלה של הסן.
אלקטריאון פרסמה ב-2022 כי היא מתכננת לפרוש תשתית לאורך קילומטר על כביש מהיר באזור צפון בוואריה בפרויקט לפיתוח סטנדרט להתקנת מערכות של העברת אנרגיה באינדוקציה בכבישים.
הפרויקט מומן על ידי משרד הכלכלה של גרמניה בסך 7.5 מיליון אירו.
ב-2024 פורסם שהפרויקט ניתן לחברת פראונהופר והסלילים לטעינה אלחוטית יסופקו על ידי חברת בת של פראונהופר, Seamless Energy, אשר מייסדיה השתתפו עם אלקטריאון בפרויקט ELINA.
יחידות הניהול שמחברות את רצועות הסלילים לרשת החשמל סופקו על ידי אלקטריאון.
הניסוי יימשך משנת 2025 עד שנת 2027, וייבדקו בו ההיתכנות הטכנולוגית, התפעולית, והכלכלית של מערכת הטעינה האלחוטית.
הפיילוט כולל התקנת זרוע מכנית שמנמיכה את המקלט מגחון המשאית לכיוון הכביש.
אלקטריאון משתתפת בפרויקט של ממשלת צרפת לבדיקת כבישים חשמליים שהחל בשנת 2023. במסגרת הפרויקט יותקנו תשתיות של טעינה אלחוטית וטעינה במסילה על הכביש המהיר A10 סמוך לפריז וייבדקו עד שנת 2027. דו"ח על כבישים חשמליים שהוכן עבור משרד התחבורה של צרפת מצא שטעינה אלחוטית היא חלשה ויקרה בהשוואה לטכנולוגיות האחרות.
מסקנות ראשוניות במסגרת המחקר עבור הפיילוט פורסמו בשנת 2024. נמצא שהשיטה שאלקטריאון השתמשה בה באופן סטנדרטי להטמנת רצועות הסלילים גורמת למעוותים קריטיים בפני השטח של הכביש, והוצעו חלופות לחומרי הבנייה בהטמנה בכביש ולחומר ממנו עשויה מעטפת הסלילים.
תוך כדי הפרויקט אלקטריאון שיפרה את הטכנולוגיה, והשיפורים נבחנו בפרויקט.
על פי נציג חברת ונסי (VINCI), השותפה שמתקינה את התשתית של אלקטריאון בפרויקט בצרפת, עלות התקנת קילומטר של כביש חשמלי אלחוטי היא 4 עד 5 מיליון יורו לקילומטר.
עלות הפרויקט היא 26 מיליון אירו.
עבודות להטמנת התשתית לאורך 1.5 קילומטר של הכביש A10 החלו בדצמבר 2024. הנתיבים שתחתם הוטמנה התשתית היו סגורים לתנועה למשך 15 שבועות.
באפריל 2025 נסע עליהם בפעם הראשונה אבטיפוס שקיבל אנרגיה מהתשתית שהוטמנה מתחת לכביש.
דגם יחידות הניהול שהותקנו בפרויקט A10 הוא בהספק נומינלי של 360 קילו-ואט.
עיריית רואן התקינה בשנת 2024 100 מטר תשתית של אלקטריאון לצורך בדיקת השפעת התשתית על פני הכביש ובדיקת טעינת אוטובוס בנסיעה.
הפרויקט התחיל במחצית השנייה של 2024 ומתוכנן להסתיים בשנת 2026 עם הגשת דו"ח על הפרויקט, שיישאר חסוי למשך 10 שנים.
עלות הפרויקט מוערכת ב-547,000 אירו, אשר מתוכם העירייה הוציאה 200,000 אירו לצורך עבודות הכביש, וכל הוצאה נוספת תכוסה על ידי החברות המשתתפות בפרויקט.
ליד העיר ברשה באיטליה ב-2022 נפרשה לצורך הדגמה תשתית של אלקטריאון לאורך קילומטר במסלול ניסויים מעגלי של חברת ברבמי.
ההדגמה הייתה צפויה להסתיים בשנת 2024.
תשתית באורך 80 מטר נפרשה על ידי אלקטריאון עבור פיילוט סמוך לעיר טרונדהיים במחוז טרנדלג בנורווגיה.
עלות חלקה של אלקטריאון בפרויקט 2.8 מיליון ש"ח ועלות הפרויקט כולו היא 30 מיליון קרונה נורווגית (כ-10 מיליון ש"ח בעת הפעלת הפרויקט ב-2025).
הפרויקט תוכנן לפעול מאוגוסט 2024 עד סוף 2025, בתחילה עם האוטובוס מהפיילוט בשוודיה שהובא לנורווגיה, ולאחר-מכן עם שני אוטובוסים חדשים.
הפרויקט תוכנן לבדוק את היעילות, הבטיחות, ההספק החשמלי, העמידות בתנאי מזג האוויר, וזליגת קרינה מהתשתית.
במהלך נסיעות נסיוניות לפני ההפעלה הסדירה של הפרויקט, הותקנו על אוטובוס מקלטים בהספק נומינלי של 120 קילו-ואט בתנאים אידיאלים.
בנסיעה בתנאי מזג אוויר שונים, החל ממזג אוויר נאה ועד קור קיצוני, ממוצע ההספק של המקלטים היה בין 62 לבין 65 קילו-ואט.
הפעלת אוטובוסים סדירים במסגרת הפרויקט החלה במאי 2025 ותסתיים בסוף 2026. אם תוצאות הפיילוט יהיו חיוביות, יישקל רכש של אוטובוסים נוספים ב-2029.
על פי הערכת המחקר, אלקטריאון תסבסד את ההדגמה בכ-788 אלף פאונד.
ביוטה, ארצות הברית, נפרשו 50 מטרים במסלול ניסויים של שותפות ASPIRE לקידום כבישים חשמליים בארצות הברית.
לצד התשתית של אלקטריאון נפרשו גם כבישים חשמליים של שותפות נוספות ב-ASPIRE, ביניהן ENRX, מגמנט, אוניברסיטת פרדו, ועמדות הטענה אלחוטיות של אוניברסיטת אוקלנד וחברת פלקון.
במסגרת תוכנית מחקר של ASPIRE בשיתוף רשות הנמלים של יוטה, בשנת 2024 תוכננו להיפרש על 1.6 ק"מ כביש כ-400 מטרים של תשתית טעינה בנסיעה של אלקטריאון במתחם של רשות הנמלים לצורך בדיקת אפשרות של טעינת משאיות של מתחם הרכבת.
בדטרויט, מישיגן, נפרש כביש חשמלי לאורך מייל על כביש ציבורי לצורך בדיקת בטיחות, כלכליות, ופיתוח סטנדרט פתוח למערכת.
הפרויקט תוכנן להסתיים בשנת 2025. עלות הפרויקט לפחות 5.7 מיליון דולר במימון 3.8 מיליון דולר על ידי אלקטריאון ועוד 1.9 מיליון דולר על ידי מישיגן, כשכל עלויות נוספות יושאו על אלקטריאון.
המקלט של אלקטריאון הצליח להעביר עד 19 קילו-ואט לרגע קצר, ונע סביב 16 קילו-ואט בנסיעה במהירות 14 קמ"ש.
מתוך מסלול של מייל רק רבע מייל מצויד בתשתית של אלקטריאון, בדומה לפרויקטים בשוודיה, גרמניה, יוטה, ואחרים שבהם רק רבע מאורך המסלול צויד בסלילי הטענה.
אלקטריאון הייתה עד מרץ 2023 במגעים עם מדינת פלורידה בנוגע לפיילוט של כביש חשמלי בין מחוזות פלורידה אורנג' ולֶייק לאורך מייל על כביש אגרה.
במאי 2023 הוכרז כי הפרויקט יוקם על ידי ENRX (לשעבר Evolgy-IPT) עם כביש חשמלי בהספק 200 קילו-ואט עם טכנולוגיית מסילה אינדוקטיבית.
אוניברסיטת UCLA מתכננת, במסגרת פרויקט חשמול התחבורה בקמפוס, להתקין תשתית טעינה סטטית ודינמית של אלקטריאון ברחבי הקמפוס שלה על מנת להדגים את ההיתכנות של הטכנולוגיה לתחבורה ציבורית.
מספר אוטובוסים יצוידו במקלטי טעינה אלחוטית.
הפרויקט כולל רכש אוטובוסים, הקמת מרכז תחבורה, והתקנת התשתית של אלקטריאון.
הפרויקט צפוי להתחיל לפעול בשנת 2028. עלות פרויקט החישמול כולו 35 מיליון דולר, ממנה 20 מיליון דולר מסובסדים על ידי סוכנות התחבורה של מדינת קליפורניה.
עלות החלק של אלקטריאון בפרויקט מוערך ב-4.5 מיליון דולר, והוא יכלול התקנת מקלטים על חמישה אוטובוסים והתקנת משדרי הטענה לאורך המסלול של האוטובוסים.
ההדגמה צפויה להסתיים בשנת 2031.
אלקטריאון הודיעו בספטמבר 2023 כי יבצעו פרויקט הדגמה של שאטל לעובדים במתחם של חברת SITEC בעיר ג'ינאן בסין בשנת 2024 בעבור כ-2 מיליון ש"ח.
בחצי שנה הראשונה הפרויקט ייבחן על ידי גורמי הרגולציה בסין, ולאחר מכן ישמש כאתר הדגמה עד 2028.
אלקטריאון הקימה ביוני 2024 כביש הדגמה במטה חברת דנסו (DENSO) ביפן.
בשנת 2023 אלקטריאון העריכה שהפיילוט יחל לפעול ברבעון הראשון של שנת 2024; נכון לסוף נובמבר 2024 אלקטריאון דיווחה כי אין שינוי בהצטיידות לפיילוט, ובחודש מרץ 2025 דיווחה כי חברת דן עוד לא רכשה אוטובוסים לטובת הפיילוט.
אלקטריאון הודיעה במאי 2022 על פיילוט טעינת אוטובוסים בחנייה של חברת אלקטרה-אפיקים במימון משרד התחבורה אשר יחל בשנת 2022. אלקטרה-אפיקים תשלם סך כולל של כ-6.5 מיליון ש"ח עבור 12 שנים של שירותי תמיכה, תפעול, ותוכנה לתשתית ההטענה האלחוטית של אלקטריאון.
לצורך הפרויקט אלקטריאון הפקידה ערבות של 5 מיליון ש"ח לטובת אלקטרה-אפיקים לחמש שנים.
התשתית תוכננה להיות מותקנת בשני מסופי אוטובוסים בראש העין ולשרת 30 אוטובוסים.
בשנת 2024 התשתית הותקנה במסוף אחד תחת 20 חניות לאוטובוסים.
הטעינה מתנהלת על ידי סדרן שמוודא שהאוטובוסים חונים באופן שסלילי הקליטה מיושרים מעל סלילי השידור.
בשנת 2025 דיווחה אלקטריאון כי 16 עמדות נוספות מתוכננות עבור אלקטרה-אפיקים במסוף אבנת בפתח תקווה.
על פי אלקטריאון, עמדות ההטענה בחניון אפיקים טענו 18 אוטובוסים במהלך חודש בסך של 3600 קילו-ואט-שעה, ואוטובוס צורך כ-1.2 קוט"ש לק"מ, ומכאן שבמהלך 25 ימי עבודה כל אוטובוס נטען בכ-8 קוט"ש ביום שמאפשרים כ-6.5 ק"מ נוספים של נסיעה ביום.
הערכה אחרת של אלקטריאון היא שההטענה התבצעה עבור 23 אוטובוסים בסך של 100 ק"מ ביום, כ-4.3 ק"מ נוספים לאוטובוס ביום.
בשנת 2023 התקינה אלקטריאון שתי עמדות הטענה אלחוטיות בפארק התעשייה בקיסריה לטובת אוטובוס חשמלי של החברה לפיתוח קיסריה.
אלקטריאון הודיעה במאי 2024 על פיילוט להקמת שלוש עמדות טעינה והתקנת מקלטים על שני רכבים במימון "משרד ניידות העתיד והחשמול" של מישיגן בעלות של 350 אלף דולר.
אלקטריאון הודיעה בפברואר 2026 על הקמת לפחות שתי עמדות טעינה עבור חברת מוניות הקסטל והתקנת מקלטים על שלוש עד חמש מוניות.
אלקטריאון תקים ותפעיל את שירותי הטעינה על חשבונה, כולל התקנת העמדות והמקלטים, עלות החשמל, שירות, תמיכה, ותחזוקה.
בתמורה תקבל אלקטריאון תשלום של 2000 ש"ח או יותר בחודש עבור כל מונית לתקופת ההדגמה, לכל היותר עד שלוש שנים.
אלקטריאון נערכה להתמודד ב-2023 במכרז עבור 42 ק"מ תשתית הטענה בכביש באורך 21 ק"מ בין העיר הלסברג לעיר אורברו.
הכביש תוכנן להיות הכביש החשמלי הקבוע הראשון בעולם.
על פי מחקר שנערך עבור מועצת מחוז אורברו, על הכביש להעביר הספק של לפחות 200 קילו-ואט למשאית על מנת שהשימוש בו ישתלם כלכלית, לפחות 250 ק"ו על מנת שיוכלו להשתמש בו רכבים של 74 טון, ולפחות 400 ק"ו על מנת לאפשר שימוש של הכביש החשמלי בעתיד בשביל נסיעות ארוכות.
אלקטריאון פיתחה מקלט בהספק נומינלי של 30 קילוואט, אשר פעל בפיילוט בשוודיה ב-85% נצילות.
החברה ציפתה להתקין עד שבעה מקלטים למשאית כדי להגיע להספק נומינלי של 210 קילוואט, אולם מעשית בפרויקט בשוודיה היא העבירה למשאית בנסיעה כ-81 קילוואט בממוצע.
מְנהל התחבורה השוודי (Trafikverket) הודיע על ביטול המכרז לקראת סוף אוגוסט 2023 עקב הצעות עם עלויות גבוהות לפחות פי שניים מהצפוי, שהיו גבוהות מהתקציב של הפרויקט.
הפרויקט תוקצב בסכום של עד 600 מיליון קרונה שוודית, שמשקף הוצאה של עד 29 מיליון קרונה לשני נתיבים לאורך קילומטר כביש (עד 2.6 מיליון דולר לק"מ כביש בעת ביטול המכרז).
אלקטריאון וחברה נוספת שהשתתפה במכרז סירבו לציין את סכום ההצעה שלהן.
הדו"ח הסופי של פרויקט הכבישים החשמליים של שוודיה מצא שרשת כבישים חשמליים לאומית בשוודיה לא תהיה משתלמת כלכלית או סביבתית, אלא אם תוקם כחלק מרשת כלל-אירופאית.
הערכת החסר של העלויות בדיווחים הקודמים נבעה מהסתמכות על הערכות המחיר של הספקים, וההערכה החדשה היא שהעלויות הן כפולות או יותר.
מִנהל התחבורה השוודי המליץ לא להקים רשת כבישים חשמליים לאומית.
הטכנולוגיה של אלקטריאון מונה שלושה מרכיבים בסיסיים:
משדרים – רצועות סלילי השראה המוטמנות מתחת לכביש או החניון
יחידות ניהול – ארונות שנאים ובקרים המחברים בין רשת החשמל לרצועות הסלילים כל 100 מטרים
מקלטים – סלילי השראה המותקנים בגחון הרכב או לעיתים על זרוע מכנית בגחון הרכב, המאפשרים קליטת אנרגיה מהמשדרים, שמועברת לסוללת הרכב או המנוע
הטכנולוגיה מאפשרת שלושה מצבי טעינה: טעינה סטטית כאשר כלי הרכב חונה בחניון, טעינה דינמית כאשר הרכב נמצא בנסיעה רגילה, וטעינה חצי-דינמית כאשר הרכב נמצא במצב נסיעה איטית מאוד.
יחידות הניהול של התשתית של אלקטריאון ממירות את תדירות הזרם מרשת החשמל של 50 או 60 הרץ לתדירות המשדרים של 85 קילוהרץ, ומקיימות תקשורת עם הרכב ועם מערכת הניהול המרכזית לצורך בקרה וחיוב.
עלות יחידת ניהול בשנת 2021 הייתה כ-500 אלף ש"ח והיא סיפקה עד 150 קילו-ואט אשר נחלקים בין סלילי ההטענה שאליהם היא מחוברת.
מוערך כי בין רשת החשמל לתשתית מערך הסלילים אובד כ-13% מההספק ברשת תלת-פאזית של 400V או כ-8% ברשת זרם ישיר 800V.
בשנת 2025 בפרויקט בכביש A10 בצרפת, דגם יחידות הניהול שהותקנו הוא בהספק נומינלי של 360 קילו-ואט.
תשתית הטעינה בנסיעה מוטמנת ברצועות מתחת לכביש.
הרצועות באורך 100 מטרים והן מורכבות מ-60 משדרים המכילים 120 סלילים, כל משדר באורך 1.65 מטר ורוחב 58 ס"מ.
הרצועות מחולקות לפרקים עצמאיים, וכל פרק מופעל רק כאשר עובר מעליו כלי רכב מתאים.
על מנת להטמין את הרצועה בכביש נדרשת חפירה ברוחב 1.2 מטר ועומק בין 10 לבין 24 ס"מ.
עלות התקנת קילומטר תשתית היא כ-8.6 מיליון דולר, אולם ניתן להסתפק בהתקנת התשתית על 70% מהכביש בלבד.
במסגרת המחקר עבור הפיילוט על כביש A10 בצרפת, נמצא בשנת 2024 שהשיטה שאלקטריאון השתמשה בה עד לאותה עת להטמנת רצועות הסלילים, עטופות בפוליאתילן ומכוסות בביטומן בעת ההטמנה, גורמת למעוותים קריטיים בפני השטח של הכביש.
הומלץ על שימוש ברצועות סלילים עטופות פוליאוריתן מוקשח ומחוספס, שיכוסו בעת ההטמנה בכביש בחומר איטום פולימרי קשיח.
תוך כדי הפרויקט אלקטריאון שיפרה את הטכנולוגיה.
מספר המקלטים המותקנים על רכב תלוי בגודלו ובצרכיו, ממקלט יחיד במכונית פרטית ועד לשבעה מקלטים במשאית.
המקלט האלחוטי של 25 קילוואט שמותקן בגחון רכב פרטי שוקל 27 קילוגרם וגודלו 95 ס"מ על 60 ס"מ.
במשאית מותקנים עד שבעה מקלטים בגחון, כל אחד שוקל 40 קילוגרם וגודלו 130 על 80 ס"מ.
המקלטים למשאית מותקנים על זרוע מכנית שמנמיכה אותם לכיוון הכביש.
עלות התקנת מקלט נאמדת ב-3000 עד 4000 דולר נכון לשנת 2022, אולם אלקטריאון מקווים להוריד את המחיר ל-1000 עד 1500 דולר.
העלות של שילוב המערכת באוטובוס מוערכת בכ-300 אלף ש"ח.
ההספק שאבד בין המשדרים למקלטים באוטובוסים שהוסעו על ידי נהגי חברת אוטובוסים מסחרית עמד על כ-35%.
אלקטריאון הדגימו טעינה אלחוטית בעמדות הטענה בפרויקט אלקטרה-אפיקים בראש העין.
המשדרים של אלקטריאון הותקנו תחת עמדות החניה של האוטובוסים בעלות של 6.5 מיליון ש"ח.
על ידי שליטה במערכת לחץ האוויר של האוטובוס, האוטובוסים מונמכים עם התחלת הטעינה על מנת לייעל את העברת האנרגיה ולמנוע התחממות של המערכת.
המערכת רגישה לגובה הגחון של האוטובוס ומפסיקה לטעון אם הוא גבוה מדי.
על פי אלקטריאון, עמדות ההטענה בחניון אפיקים טענו 18 אוטובוסים במהלך חודש בסך של 3600 קילו-ואט-שעה, ואוטובוס צורך כ-1.2 קוט"ש לק"מ, ומכאן שבמהלך 25 ימי עבודה כל אוטובוס נטען בכ-8 קוט"ש ביום שהם כ-6.5 ק"מ נוספים של נסיעה ביום.
בפרסום אחר אלקטריאון העריכו ש-23 אוטובוסים נטענו לעוד 100 ק"מ ביום, כ-4.3 ק"מ נוספים לאוטובוס ליום.
עלות התקנת עמדת טעינה ומקלט לרכב היא כ-120 אלף דולר.
אלקטריאון וחברת WiPowerOne של מכון KAIST , אשר השיק בשנת 2010 טכנולוגיה לטעינה אלחוטית של רכבים חשמליים בנסיעה הנקראת OLEV , מפתחים ביחד סטנדרט לטעינה אלחוטית בנסיעה.
על פי אחד ממנהלי קבוצת המחקר לטכנולוגיית כבישים חשמליים של משרד האקולוגיה הצרפתי, עדיין אין תיעוד של ההשפעות הבריאותיות של הטכנולוגיה.
במהלך חורף 2024–2025 הייתה מתוכננת להיבדק הקרינה מהתשתית בפיילוט בנורווגיה.
על פי הערכה של סוכנות המחקר של משרד ההגנה השוודי, כביש חשמלי באורך של כקילומטר עלול ליצור הפרעות אלקטרומגנטיות מעל רמת הרקע ברדיוס עד 300 ק"מ.
בהדגמה בשוודיה בנסיעה ב-20 קמ"ש, אלקטריאון התקינו שלושה מקלטים של 25 קילוואט על אוטובוס וארבעה מקלטים של 25 קילוואט על משאית.
כשהמשאית נעה במהירות 20 קמ"ש המקלטים איבדו בערך 15% מההספק.
כשהמשאית נעה במהירות עד 60 קמ"ש עם חמישה מקלטים של 20 קילוואט (סה"כ 100 קילוואט) הצליחה המשאית לקבל בממוצע 70 קילוואט, איבוד של בערך 30% מההספק, ובממוצע 14 קילוואט למקלט.
אלקטריאון האריכו את הפיילוט בשוודיה על מנת לבדוק מקלטים של 30 קילוואט אשר על פי החברה פעלו בנצילות של 85%.
על פי אחד ממנהלי קבוצת המחקר לטכנולוגיית כבישים חשמליים של משרד האקולוגיה הצרפתי, כשהמקלטים של אלקטריאון מותקנים על משאיות הם מאבדים 20%-25% מההספק, בגלל המרחק בין גחון המשאית למשדרים בכביש.
על מנת להתגבר על המרחק בין הכביש לגחון רכבים גבוהים כמו אוטובוסים מסוימים ומשאיות, אלקטריאון נכון לשנת 2024 היו בתהליכי פיתוח של זרוע מכנית שמנמיכה את המקלט מהגחון לכיוון הכביש.
אלקטריאון דיווחו כי באיטליה המקלטים עם ההספק הגבוה העבירו בממוצע 16 קילו-וואט למקלט תוך כדי נסיעה במהירות 84 קמ"ש, ומספר מקלטים שהותקנו על משאית העבירו באופן מצרפי כ-81 קילו-וואט בממוצע, במהירות עד 80 קמ"ש.
בהדגמה פומבית במישיגן ב-2023 המקלט של אלקטריאון הצליח להעביר עד 19 קילוואט לרגע קצר, ונע סביב 16 קילוואט בנסיעה במהירות 14 קמ"ש.
במדידות שנערכו בתקופה של שלושה חודשים ב-2024, ממוצע הספק הטעינה היה 13.66 קילוואט.
רכב הניסוי מצויד במקלט של 25 קילוואט.
במסגרת פרויקט ELINA בעיירת בלינגן, מקלטים של אלקטריאון שהותקנו על גבי אוטובוס קיבלו בממוצע 64.3% מתוך ההספק החשמלי ששודר מהסלילים שהוטמנו בכביש.
בפיילוט סמוך לעיר טרונדהיים בשנים 2024-2025 הושג בנסיעות ניסיון הספק ממוצע של 62 עד 65 קילו-ואט בעזרת מקלטים בהספק נומינלי של 120 קילו-ואט.
על פי דיווח של חברת AtB אשר בוחנת את התשתית, בתנאים אידיאלים המקלטים יכולים לקבל בחניה 120 קילו-ואט ובנסיעה 75 קילו-ואט.
בפיילוט בצרפת על כביש A10 בבדיקות בתנאים אופטימלים, משאית עם מקלטים של אלקטריאון קיבלה בממוצע כ-200 קילו-ואט בנסיעה מיחידות ניהול בהספק נומינלי של 360 קילו-ואט.
אלקטריאון דיווחו שהם מתקינים חמישה עד שבעה מקלטים למשאית, ובראיון עם מנהלת האסטרטגיה של אלקטריאון בתחילת אוקטובר 2025 נאמר שהספק כל מקלט הוא 70 קילו-ואט.
אלקטריאון היו בתהליכי פיתוח של מקלטים בהספק 70 קילו-ואט ב-2024 ו-2025. בסוף אוקטובר 2025 אלקטריאון פרסמו שנסיעת המבחן נעשתה עם ארבעה מקלטים של מעל 70 קילו-ואט כל אחד.
במיתולוגיה היוונית, אלקטריאון (ביוונית עתיקה: Ἠλεκτρύων) היה מלך טירינס ומיקנה.
אלקטריאון היה בנם של פרסאוס ואנדרומדה, ולו שמונה אחים ואחיות.
נישא לאחייניתו או ל, בתו של פלופס.
אשתו ילדה את בתם אלקמנה ותשעה בנים.
נולד לו בן נוסף מחוץ לנישואים.
על פי המיתולוגיה, שישה מצאצאיו של מסטור, אחיו של אלקטריאון, הגיעו למיקנה כדי לתבוע את חלקם בממלכה.
כאשר אלקטריאון סירב לדרישתם, הם הניסו את עדרו.
התפתח מאבק בינם ובין בניו של אלקטריאון, ובסופו נותר בחיים רק אדם אחד מכל צד.
אוורס, שנותר בחיים, מכר את העדר לאמפיטריאון, בעלה של אלקמנה, וזה החזיר את העדר לאלקטריאון, אך בטעות הרג את אלקטריאון כאשר זרק את אלתו לעבר אחת הפרות.
אחיו של אלקטריאון מלך במקומו, האשים את אמפיטריאון ברצח והגלה אותו.
נכדו של אלקטריאון, שנולד לבתו אלקמנה לאחר שזאוס חשק בה, הוא הרקולס.
אלקיונה (שם מדעי: Alcione) הוא סוג של פטרוזאור אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון של המאסטריכט של צפון אפריקה.
הוא ידוע ממאובנים שהתגלו ב"בסיס אולד אבדון" (Ouled Abdoun Basin) במרוקו ותואר ב-2018 והוא הכיל מין בודד – Alcione elainus.
שמו ניתן על שם דמות מהמיתולוגיה היוונית אלקיונה (Alcyone), אישה אשר הפכה לשלדג כעונש מאת זאוס.
פטרוזאור זה היה בעלת מוטת כנפיים של 2 מטרים והיה קרוב רחוק של הניקטוזאוריים, דומה מעט לברברידקטילוס, הסימורגיה או הניקטוזאורוס והיה בעל מבנה גוף דומה, פרימיטיבי ביחס לפטרודקטיליים, אשר נודע מממצאי עצמות ירך, גפיים, עצם חזה ולסת תחתונה.
מבנה הכנפיים שהיה בעל קצוות חדים אפשר לו לעופף בצורה יעילה יחסית ואולי אף לחתור מתחת למים במרדף אחרי טרף.
הפטרוזאור חי אולי בדומה לפתון או קורמורן ועופף סמוך לחופי צפון אפריקה שם קינן וחיפש דגים וטרף ימי.
הוא נכחד כנראה בהכחדת הקרטיקון שלפני 66 מיליון שנה מזמננו.
האלקיונה נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי.
אלקיפה (שם מדעי: Alcippe) היא סוג של ציפורי שיר יחידים במשפחת האלקיפיים (Alcippeidae).
המשפחה מצויה בטבע רק ביערות דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה.
ציפורים אלה קטנות ושוכנות קרקע ביערות טרופיים ומורדות הרים לאורך דרום ודרום-מזרח אסיה והם קרובות לסבכיים ולמשפחה סבכיי תוכי.
המיון שלהם הועבר בין משפחת הטימליים, הזנבניים והמשפחה בברי אדמה אך הוחלט להעבירם למשפחה עצמאית.
ציפורים אלה כהות עד אפורות ובעלי טבעת עין בולטת.
מקורם מעט נוקשה וצר ומותאם לחטיפת חרקים מעופפים, אם כי הם מגוונים גם בפירות.
סוג זה מכיל 10 מינים:
אלקטרז נגד ספרני הרשע היא סדרת ספרי פנטזיה לנוער, שנכתבה על ידי הסופר האמריקאי ברנדון סנדרסון.
זו הסדרה הראשונה שהוא כתב לבני נוער.
בסדרה 6 ספרים, ונכון לשנת 2024 שלושת הכרכים הראשונים תורגמו לעברית, בהוצאת מודן.
ספר ראשון – אלקטרז נגד ספרני הרשע
אלקטרז סמדרי הוא נער צעיר, שמתגלגל ממשפחת אומנה אחת לאחרת בשל נטייתו לשבור דברים.
לאחר שקיבל שקיק עם חול במתנה ליום הולדתו השלושה עשר, הוא מעורב ברצף משונה של אירועים.
לשקיק מצורף פתק, בו כתוב שהחול הוא ירושה מהוריו, שנעלמו לפני שנים.
אלקטרז מצית בטעות את המטבח של הוריו המאמצים, והעובדת הסוציאלית שלו, מיז פלטשר, מגיעה לנזוף בו ומודיעה לו שהוא יעבור מחר למשפחה אחרת.
למחרת מגיע לבית איש זקן וטוען שהוא סבו, ואומר שלאלקטרז יש כישרון מיוחד ועוצמתי – לשבור דברים.
הזקן מגלה ששקיק החול נעלם, ולאחר שעובד סוציאלי מגיע ומנסה לירות באלקטרז, הוא משכנע אותו שעליו לעזור לו בהשגת החול מחדש.
הזקן מספר לאלקטרז שהספרנים המרושעים שולטים על רוב העולם בעזרת קונספירציה, ושעליהם להשיג את החול כדי למנוע מהם מלנצח במלחמה.
אלקטרז משתכנע ועוזר לו בהסתננות למפקדה הראשית של הספרנים, הספרייה העירונית.
ספר שני – עצמות הלבלבר
אלקטרז מגיע לספרייה הגדולה של אלכסנדריה כדי למצוא את סבו שנעלם ולנסות להציל את אביו.
בספר מתברר שהספרייה לא נחרבה אלא נקברה מתחת לפני הקרקע, ואוצרי הספרייה הם אל-מתים מרושעים שמנסים לגנוב את נשמות המבקרים.
אלקטרז והקבוצה שמתלווה אליו נרדפים במהלך ההרפתקה על ידי דמות עוצמתית, ספרן ממסדר עצמות הלבלר.
ספר שלישי – אבירי קריסטיליה
אלקטרז מגיע לראשונה למולדתו נאהלה ומגלה שהספרנים שלחו משלחת משא ומתן שמציעה לוותר על מוקיה, אחת הממלכות החופשיות, בתמורה לשלום.
אלקטרז, בסטיל, סבא סמדרי ודמויות נוספות מנסים לחשוף את כוונות הזדון שלהם תוך שהם מתמודדים עם נידויה של בסטיל ממסדר האבירים ועם ספרנים ערמומיים.
אלקטרז נגד ספרני הרשע • Alcatrazשםהמהדורה האנגליתהמהדורה העבריתשנת הוצאהשנת הוצאה1אלקטרז נגד ספרני הרשעAlcatraz vs.
the Evil Librarians200720122אלקטרז נגד ספרני הרשע: עצמות הלבלרAlcatraz vs.
The Scrivener's Bones200820233אלקטרז נגד ספרני הרשע: אבירי קריסטליהAlcatraz vs.
אלקטריק פילדס הוא צמד מוזיקלי אוסטרלי, המורכב מהסולן זכריה פילדינג והקלידן מייקל רוס.
הצמד משלב מוזיקת נשמה מודרנית עם התרבות האבוריג'ינית באוסטרליה, תוך שהוא שר בשפות יאנקוטייטיירה, פיטיאנטיאטיירה ואנגלית.
במרוצת השנים הוציא מספר סינגלים ומיני-אלבום אחד.
כמו כן, ייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "One Milkali (One Blood)".
בשנת 2011 ניגש פילדינג לאודישן לעונה השלישית של התוכנית "The X Factor Australia".
הוא ביצע את שירה של טרייסי צ'פמן, "Talkin' 'bout a Revolution", ולא עבר לשלב הבא.
ב-2013 נבחן מייקל רוס לעונה החמישית של התוכנית.
הוא ביצע את "You Can't Hurry Love" של פיל קולינס, וכמו פילדינג, העלו מאמציו להעפיל לשלב הבא חרס.
מאז 2015 השניים מופיעים כיחד כצמד אלקטריק פילדס.
יחד החלו ליצור מוזיקת פופ, נשמה ואלקטרוניקה.
סגנונו המוזיקלי של הצמד תואר כ"דאפט פאנק בשילוב מוטיבים מיצירותיה של נינה סימון.
ביוני 2016 הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Inma, שנגזר משם טקס תרבותי של נשות האנאגו.
כמו כן, זכה הצמד בפרס אמילי בורוז, שניתן לקידום אמנים ולהקות מדרום אוסטרליה.
אלקטריק פילדס זכה בפרס "תגלית השנה" בטקס פרסי המוזיקה הילידית באוסטרליה לשנת 2017. בשנה שלאחר מכן הועמד לפרס "אמן השנה" באותו האירוע.
ב-3 באפריל 2020 שיתף הצמד פעולה עם הלהקה הנורווגית קיינו, והוציא את "Would I Lie".
מאוחר יותר הצטרף אל ג'סיקה מאובוי, מיסי היג'יניס וג'ון באטלר בחידוש לשיר "From Little Things Big Things Grow".
ההופעה הוקלטה בקונסרבטוריון אדלייד, ושודר ב-23 באוגוסט לקראת סיום העונה של הסדרה The Sound.
בדצמבר עמד אלקטריק פילדס בראש אחד הפרקים בסדרה "Express Yourself – Queer Discovery", שהופקה על ידי APRA AMCOS והמרדי גרא ההומו-לסבי של סידני.
בפברואר 2021 ביצע הצמד את "Don't You Worry" ו-"Gold Energy" לכבוד המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני.
בנובמבר הופיע עם "From Little Things, Big Things Grow" בטקס פרסי הילידים באוסטרליה.
באותו החודש חתם על חזוה הקלטות עם חברת התקליטים וורנר מיוזיק אוסטרליה.
ב-18 במרץ 2022 הוציא את "Catastrophe".
בפברואר 2023 פורסם הסינגל "We the People" כהמנון הרשמי של WorldPride.
הצמד ביצע אותו בפני קהל של 20,000 איש בקונצרט הפתיחה של פסטיבל סידני.
ב-5 במרץ 2024 הוכרז על ידי SBS כי אלקטריק פילדס נבחר לייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "One Milkali (One Blood)".
ב-7 במאי עלה הצמד על בימת חצי הגמר הראשון של התחרות.
אוסטרליה לא נמנתה בין עשר המדינות שהעפילו לגמר.
מאוחר יותר נודע כי היא דורגה במקום ה-11 עם 41 נקודות.
המוטו של אלקטריק פילדס הוא "עקוף את המחסומים", ופילדינג ורוס מתארים את עצמם כ"שני אחים נשיים" בעלי זהות מגדרית קווירית.
פילדינג הוא האח הצעיר ורוס הוא הבכור.
הם חברים מאוד טובים, אך לא מבחינה רומנטית.
הפרש הגילים ביניהם הוא 10 שנים ויום אחד.
זכריה פילדינג הוא האח הבכור מבין תשעה ילדים למשפחה המתגוררת במימילי באדמות צפון-מערב דרום אוסטרליה.
הוא למד מוזיקה אוסטרלית ילידית, והחל להפיק יצירות משלו במרכז ללימודי אבורג'ינים באוניברסיטת אדלייד.
מייקל רוס הוא זמר, כותב שירים, פסנתרן ומפיק מאדלייד.
השפעותיו המוזיקליות היו מריה קארי, הקרנבריז, טרייסי צ'פמן ולורן היל.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה של ARIA2025אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותרLive in Concert (עם התזמורת הסימפונית של מלבורן)
פרובינציית אלקי (בספרדית: Provincia de Elqui) היא פרובינציה במחוז קוקימבו בצ'ילה.
המחוז מחולק ל-3 פרובינציות: אלקי לימארי וצ'ואפה.
בירת הפרובינציה היא העיר קוקימבו.
פרובינציית אלקי משתרעת על פני שטח של 17.095,7 קילומטרים רבועים.
היא הגדולה מבין שלושת המחוזות במחוז קוקימבו.
הפרובינציה גובלת בפרובינציית הואסקו (מחוז אטקמה) מצפון, בארגנטינה ממזרח, במחוז לימרי מדרום, ובאוקיינוס השקט או ים צ'ילה ממערב.
הנהר הראשי במחוז הוא נהר אלקי שאורכו 75 ק"מ.
בעמק הנהר גדלים עצי פרי, כולל גפנים.