tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המתודולוגיה כוללת ארגז כלים יישומיים אשר פותחו במסגרת פרויקט בינלאומי עבור האיחוד האירופי.
המרכז להתייעלות במשאבים באמצעות יועציו, מסייע לארגונים המעוניינים לבצע תהליך של זיהוי המקומות בו הארגון יכול ליישם עקרונות מעגליים, זיהוי החסמים וההזדמנויות בהטמעת מודלים אלו בארגון וליווי בהטמעה בתהליך.
המרכז להתייעלות במשאבים מנוהל על ידי עדי דישון, מומחית בתחום איכות הסביבה ומלווה על ידי דירקטוריון מנוסה ובעל מומחיות בקשר בין בסביבה וכלכלה.
בין חברי הדירקטוריון ניתן למצוא את יו"ר הדירקטוריון, ד"ר מיקי הרן ואת שאר חברי הצוות אשר הם תעשיינים ואנשי רגולציה בכירים: מר רמזי גבאי, גב' שפרירה בלק, מר אשר גרינבאום, מר דני חן, פרופ' דורון לביא, עו"ד יצחק מינא, מר ערן פולק, מר שלמה פוקס אשר הם מבכירי התעשיינים בארץ.
המרכז להפעלת מתקני תשתיות חלל מבוססות קרקע הוא חברה בת של תאגיד החלל רוסקוסמוס, האחראית להפעלת מתקני הקרקע של רוסקוסמוס ובעיקר נמלי חלל.
החברה עוסקת בניהול נמלי חלל, ייצור ותפעול של תשתיות קרקע.
היא מעסיקה כ-14 אלף עובדים.
המרכז הוקם בהוראת מנכ"ל סוכנות החלל הרוסית ב־10 בנובמבר 1994 בהתאם להחלטת ממשלת הפדרציה הרוסית מ־24 באוגוסט 1994 במסגרת יישום הסכם בין הפדרציה הרוסית והרפובליקה של קזחסטן על עקרונות ותנאי השימוש הבסיסיים בקוסמודרום בייקונור שנחתם ב־28 במרץ 1994.
בהתאם לצו זה, משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית החל להעביר את מתקני קוסמודרום בייקונור לאחרות סוכנות החלל הרוסית על מנת ליישם את תוכנית החלל הפדרלית של רוסיה.
בהוראת ממשלת הפדרציה הרוסית, החל מ־5 ביוני 2000 המרכז מתפקד כחברה פדרלית ממשלתית.
ב־16 בדצמבר 2008 נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב חתם על צו על ארגון מחדש של המרכז תוך מיזוג עם מספר חברות הפועלות בנמל החלל בייקונור.
הארגון מחדש התבצע על מנת לשמר, לפתח ולייעל את השימוש במשאבים אינטלקטואליים וכספיים של תעשיית הרקטות והחלל הרוסית ליישום התוכנית הפדרלית ליצירת מערכות חלל וקרקע.
כך, המרכז הופך לאחד המפעלים הגדולים ביותר בתעשיית החלל הרוסית (יחד עם תאגיד הטילים והחלל אנרגיה, חברת פרוגרס ומרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל).
קוסמודרום ווסטוצ'ני הועבר בשנת 2017 לידי החברה, שהפכה לקבלן המרכזי בקוסמודרום להשלמת הבנייה לקראת ביצוע שיגורי קוסמונאוטים משם.
הפעלת המתקנים של קוסמודרום בייקונור (כולל מתחם טכני ושיגור);
ניטור סביבתי של קוסמודרום בייקונור;
תמיכה מטאורולוגית ואסטרונומית-גיאודטית בשירותי הקוסמודרום;
ביצוע עבודות מחקר ופיתוח שמטרתן לשפר ולפתח את תשתית הקרקע של רוסקוסמוס, הכוונת מדיניות טכנית אחידה בתחום ייצור, מודרניזציה והפעלה של מתקני תשתיות קרקע, שיפור ותחזוקה במערכות טכניות מודרניות, טיפול בדגמי משגר לוויינים וחלליות רוסיים, מערכות הנעה ומערכות בקרת כלי שיגור;
תכנון ותמיכה שיגורי חלליות לטובת ההגנה והביטחון של המדינה, יישום תוכנית החלל הפדרלית, תוכניות חלל ממוקדות אחרות ותוכניות שיתוף פעולה בינלאומי של רוסיה;
אספקת רכבי חלל, ציוד וחומרים לתמיכה בנמלי החלל הרוסיים;
פיתוח מתקני תקשורת ומידע לטובת סוכנות החלל הפדרלית, אספקת מתקני תשתית להמליץ חלל כולל מערכות תקשורת וטלקומוניקציה;
ייצור, פיתוח, בדיקה, פיקוח על מהנדסים ואחריות על מכשירים גירוסקופיים ואלמנטים שלהם, כמו גם מערכות שנבנו על בסיסם עבור טילי חלל, מערכות תעופה, קווי ייצור לחלליות וסוגים אחרים של ציוד;
יצירת מכשירים ומערכות בתחום הנדסת מכונות לדלק ואנרגיה, טכנולוגיה, תחבורה, תעשיות קלות, נפט וגז, ציוד רפואי, מוצרי צריכה ומגזרים אחרים במשק הלאומי;
אספקה, אחסון והכנה של רכיבי מנועים לחלל;
הבטחת תאימות אלקטרומגנטית של מתקני תקשורת ומחשוב;
בחירת נתיבי שיגור של חלליות, אזורי נפילה של חלקי הפרדה של כלי שיגור;
אינטראקציה עם רשויות מחוקקות, ממשלת רוסיה, גופי חבר המדינות, משרד ההגנה של רוסיה ושותפים זרים לצורך תכנון ויישום תוכניות חלל.
מרכז החלל "יוז'ני" של המרכז מפעיל את קוסמודרום בייקונור;
מרכז החלל "סבר", אחראי לתתעול אזרחי של קוסמודרום פלסצק;
מכון המחקר המדעי למכניקה שימושית על שם האקדמאי קוזנצוב, במוסקבה;
מכון המחקר למתחמי שיגור על שם ברמין, נוסד בשנת 2010 כמפעל מוביל ברוסיה בתחום יצירת ציוד להכנת ושיגור טילים למטרות שונות, מתחמי שיגור, מתקני תשתיות חלל קרקע, ציוד לייצור חומרים בחלל.
המרכז לאמנות עכשווית רמלה (CACR) הוא מרכז לאמנות אשר החל לפעול ב-2019 ומציג אמנות עכשווית.
את המרכז יזמה וייסדה ד"ר סמדר שפי המכהנת כאוצרת הראשית.
הוא הוקם על ידי עיריית רמלה וקרן רמלה.
מאז 2021 הוא נתמך גם על ידי משרד התרבות והספורט, וקיבל מענקים לתערוכות ממספר קרנות.
המרכז ממוקם במתחם מוזיאון רמלה בבניין מנדטורי שנבנה בשנת 1922 כמבנה משרדים מוניציפלי.
הוא כולל מספר חללי תצוגה וכן סדנה לפעילות אמנותית קהילתית, בשיתוף התושבים.
מנהל המתחם הוא רון פלד.
ביולי 2024 פורסם כי המרכז מפסיק את פעילותו עקב קיצוצים, וכל התערוכות המתוכננות בוטלו.
"דברים שאנחנו זוכרים" - התערוכה שחנכה את פעילות המרכז בספטמבר 2019, בהשתתפות דגנית בן אדמון ומתי אלמליח.
המיצב של בן אדמון עסק ברעידת האדמה שפקדה את אגאדיר שבמרוקו ב-1960. גוף העבודות של אלמליח צמח מהמחקר החזותי שלו על שכפול ועריכה, וכלל דימויים חדשים מצילומי אלבום משפחתי.
"מאחורי העיר" - נובמבר 2019 בהשתתפות שלומית פוגל ויהודה ארמוני.
"ההצבה הסמוכה של הרישומים של ארמוני והאנימציה של פוגל יוצרת אפשרות להרהר על העבודה עם קו וכתם, תנועה ועצירה.
העיר והשכונה מקבלות ממד נוסף.
צעיף דקיק של אפשרויות נוספות, פואטיות שקטה, מבצבץ מהיומיום, משיכון אנונימי, מסמטה או משלולית בוץ".
"חוֹמַת מַחֲמַדֵּינו" - תערוכה בהשתתפות מאיה סמירה ואליהו אריק בוקובזה בדצמבר 2019. עבודת הווידאו־אנימציה של בוקובזה הציגה להקת גברים המנגנת את ההמנון "התקווה" בעיבוד שונה מהמוכר, ובשלב מסוים מצטרפת ללהקה גם רקדנית בטן.
סמירה יצרה חלל בו הוקרן דימוי של בטן נשית בתנועות ריקוד מזרחי החוזרות על עצמן.
"חמדה וגעגוע הם אלמנטים משותפים בעבודות של סמירה ובוקובזה.
בשניהם נבחנת תפיסת 'המזרח' שהשתרשה במערב, ובהגמוניה הישראלית נתפסה כ'ערביות'.
מדובר בדיון על ההגדרה של תרבות במראה הישראלית והמערבית בכללה.
החשיבה על הגוף, במיוחד, אך לא רק, הגוף הנשי, מרכזית בעבודות שניהם".
"מאות פעמים" - יולי 2020. האלה אבו קישק, נעמה ערד, דיאנה קוגן ונרדין סרוג'י הציגו עבודות רישום, ניאון, מיצבים ועוד, המעוררות תהיות בהקשר של נשיות.
התערוכה התייחסה להצגת נשיות, החל במיתולוגיה וכלה בבובות - מבובות חלון ראווה עד בובות מין.
אוצרת התערוכה סמדר שפי: "קווי מתח שונים עוברים ב'מאות פעמים', טורדים, אבסורדיים, עיקשים.
ארבע האמניות מציגות עבודות שמגוללות קרעי סיפורים, רסיסי זיכרונות ושברי עלבונות.
זהו הרהור מורכב, לעיתים הומוריסטי-אירוני אך לאו דווקא אופטימי, על נשיות בהקשריה החברתיים והפרטיים.
השיח בעבודות מרובד ונע בין העכשווי והקונקרטי למיתי, בין התת-מודע הקולקטיבי, לפואטי".
"מציאות, אולי מדומה" - טל שוחט, קרן גלר ויובל שאול הציגו במרץ 2021 תערוכה העוסקת בשאלות על ייצוג והכרת המציאות.
"קרן גלר, יובל שאול וטל שוחט מתבוננים ויוצרים שאלות סביב הממשי והמדומיין ...
מה שנדמה כמוחלט מתגלה כנזיל, כבר החלפה.
שכבות של סיפור ואשליה ממסכות זו את זו ומתוכן עולים רגעים, לעיתים מצמיתים, ומתגבשים לצלילות נדירה".
"'נודדים בחברה" - אוצר אורח אלי אטיאס, ו"שמלה שחורה" - אוצר אורח ישראל רבינוביץ, ספטמבר 2021. 'נודדים בחברה' מציגה קטעי מציאות של החברה הבדואית והשמלה השחורה מתייחסת ללבוש הנשים בחברה הערבית.
"אנרגיית תנועה ומרחק בלימה" - ינואר 2022. תערוכה משולשת של נועם בר, עוז מלול וליטל רובינשטיין.
"העבודות של בר, מלול ורובינשטיין ...
מערערות את הדיכוטומיה תנועה/בלימה ומציבות שאלות על תפיסות בנוגע להתקדמות ולקדמה".
"גלגול, חוט, בית" - ינואר 2022. תערוכה זוגית של מאיה דיקשטיין ואניעם לאה דרעי.
"החוט המוקרן של דיקשטיין הוא דימוי נע קונקרטי אך גם כמעט אבסטרקטי ...
האשה של דרעי היא שרת הטקס, הקוסמת אך גם כלואה בשדה פעולה קטן".
"כנף אדומה" - יוני 2022. תערוכה של מידד אליהו המספרת את סיפורה של הקהילה ההודית ברמלה ובישראל.
"בבואה" - יוני 2022. מיצב וידאו וסאונד של דור זליכה לוי בבריכת הקשתות, רמלה
"ואז יבוא השקט", רותי הלביץ כהן - דצמבר 2022. "בלב התערוכה ...
מיצב העשוי שלוש עבודות רישום וקולאז' על בדי ענק ...
"קרעים וחיבורים וקרעים", אנה חייט וסלבה פירסקי - דצמבר 2022. "העבודות של אנה חייט וסלבה פירסקי יפות מאוד.
אלו צילומים שמודפסים על בד, חלקם קרעי צילומים תפורים ביד, ואחדים גם רקומים בחוטים משתפלים.
הדימויים התפורים, המאוחים-מתפרקים, מוצגים לראשונה בתערוכה זו.
כאב העבודות מפעפע מבין התפרים כמו מגוף פצוע".
התערוכה הוצגה שוב ביפן בפסטיבל הצילום של קיוטו 2023.
"האלביתי, המטלית והגעגוע", נאהד אבו אלהיגא חמזה - מרץ 2023. "בעבודות של אבו אלהיגא חמזה נוכח המפגש בין הביתי והיפה ובין האימה והעצב.
גוף העבודות שבתערוכה נוצר לאחר מותה של אימה של אבו אלהיגא חמזה ב-2019. הפרידה מהאם הובילה להתבוננות במרכיבים של "בית" על כל חלקיו ולקריאה מחודשת שלהם".
"סלון וחדר חושך", אסף הינדן - מרץ 2023. "ב'סלון' ו'חדר חושך', סדרות חדשות המוצגות לראשונה, הינדן מתייחס לשאלות של תיעוד ומניפולציה של דימויים, ומכאן למניפולציה של משמעותם.
אלו הם נושאים העומדים במרכז שיח מתמשך על תוקפה של האמת".
"המקום שבו שבילים נפגשים", אלנה צ'רטי שטיין - ספטמבר 2023. על מקומו של האדם ביחס לטבע בשלוש הדתות המונותאיסטיות.
"רמלהאנתרופוקן", דניאל רוטברט - ספטמבר 2023. מיצב בבריכת הקשתות, רמלה.
המרכז להנצחת השואה באבי יאר (באוקראינית: Меморіальний центр Голокосту) הוא מוסד חינוכי המתעד, מסביר ומנציח את הרצח ההמוני שבוצע ביהודי אוקראינה בבאבי יאר.
ב-29 בספטמבר 2016, נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו, יחד עם אישי ציבור ופילנתרופים, יזמו את הקמת המרכז הראשון להנצחת השואה באבי יאר.
מרכז הזיכרון מתוכנן להיפתח בקייב שבאוקראינה, בשנת 2025.
ב-29–30 בספטמבר 1941, בבאבי יאר, גיא בקייב, טבחו הנאצים יחד עם עוזרים אוקראינים ב-33,771 יהודים.
בסך הכל, מ-29 בספטמבר 1941 ועד אוקטובר 1943, הרגו שלטונות הכיבוש הנאצי קרוב ל-100,000 בני אדם באזור באבי יאר.
לדעתו, הקמת אנדרטת השואה בבאבי יאר יכולה להפוך לסמל לאחדות.
פורושנקו עצמו וראש עיריית קייב, ויטלי קליצ'קו, נכחו בטקס ההקמה.
ב-6 באוקטובר 2021, יום השנה ה-80 לטבח, פרסם מרכז הזיכרון את 161 השמות של חיילים נאצים שביצעו את הפשעים בבאבי יאר.
הוא תיאר את פרסום השמות כחלק הראשון של מחקר מתמשך על מי שביצעו רצח של 33,771 יהודים אוקראינים ב-29 וב-30 בספטמבר 1941. מרכז הזיכרון מתוכנן לקום בקייב שבאוקראינה עד 2023.
ב-1 במרץ 2022, נטען שהאתר בבאבי יאר נפגע על ידי טילים ופגזים רוסיים במהלך קרב קייב וכחלק מהפלישה הרוסית לאוקראינה שהרגו לפחות חמישה בני אדם.
נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי ואנדריי ירמק (יו"ר לשכת הנשיאות של אוקראינה), גינו את מתקפת הטילים.
זלנסקי טען בטוויטר כי "לעולם לא עוד" פירושו לא לשתוק על התוקפנות של רוסיה, שמא ההיסטוריה תחזור על עצמה.
מנהיגי ישראל ובהם שר החוץ יאיר לפיד ושר התפוצות נחמן שי גינו את האירוע.
ב-1 עם זאת, בסיור שרון בן ישי ביצע באזור, נטען כי דבר לא נפגע בפיצוץ.
על אף דבריו של בן ישי, כן נפגעו הקברים באזור אך לא אתר ההנצחה עצמו.
המרכז לחינוך סייבר הוא ארגון חברתי שנוסד על ידי קרן רש"י ופועל לשינוי חברתי באמצעות שינוי וקידום החינוך הטכנולוגי בישראל.
המרכז מפעיל מספר תוכניות לאומיות המכשירות למקצועות הסייבר והטכנולוגיה בתיכונים ברחבי הארץ, בדגש על מוסדות בפריפריה הגאוגרפית ובפריפריה החברתית בישראל.
הארגון פועל בשיתוף משרד הביטחון, משרד ראש הממשלה, מטה הסייבר הלאומי ומטה הסייבר הצבאי על מנת ללמד את התלמידים ידע מעשי שיסייעו להם להשתלב ביחידות טכנולוגיות דוגמת יחידה 8200, יסייעו להם ללמוד באקדמיה במקצועות הטכנולוגיים ובעתיד להשתלב בתעשיית ההיי-טק הישראלית.
מגשימים סייבר - תוכנית לתלמידי כיתות י'-י"ב המחזקת אצל חניכים מצטיינים את מקצועות הטכנולוגיה והסייבר על מנת להעלות את מספר המלש"בים המתקבלים ליחידות הטכנולוגיות בצה"ל מהפריפריה הגאוגרפית ומהפריפריה החברתית בישראל.
תוכנית זו מתמקדת בלימודי תכנות, לימודי תקשורת ורשתות, ומערכות הפעלה.
התוכנית משלבת ליווי מנטורים מתעשיית ההיי טק הישראלי.
מגשימים AI היא תוכנית הדומה ל"מגשימים סייבר" וגם היא נלמדת במסגרת כיתות י'-י"ב.
מטרת התוכנית להגדיל את מספר המלש"בים המתקבלים ליחידות העוסקות בבינה מלאכותית בצה"ל.
תוכנית זו מתמקדת בלימודי מדעי הנתונים, פיתוח בינה מלאכותית, ואיסוף נתונים.
ממריאות היא תוכנית מצוינות לתלמידות.
התוכנית מתמקדת במקצועות הסייבר והמחשבים והיא נועדה לנערות בכיתות י'-י"ב.
גם תוכנית זו ממקדת את לימודי החניכות במקצועות הטכנולוגיים, מקצועות שיאפשרו לבנות להתמודד בהצלחה רבה יותר על קבלתן ליחידות טכנולוגיות ובהמשך להשתלב בתעשיית ההיי-טק והסייבר בישראל.
במסגרת התוכנית קיים גם מסלול לנערות דתיות שיכולות להמשיך מיד בסוף לימודיהן לשירות לאומי בתפקידים טכנולוגיים בגופי ביטחון.
סטארטק היא תוכנית מצוינות לתלמידי כיתות ז-ח (חטיבת הביניים).
במסגרת התוכנית לומדים החניכים טכנולוגיות שונות בצורה חוויתית בעולמות הטכנולוגיה והמחשבים, תיכנות, פיתוח משחקים, השתתפות בכנסים טכנולוגיים ובימי העשרה בתעשיית ההייטק.
גשרים הוא פרויקט הנעשה בשיתוף פעולה נרחב של יחידה 8200, חיל החינוך והנוער, המרכז לחינוך סייבר, משרד החינוך, הרשויות המקומיות וקרן רש"י.
במסגרת התוכנית, מורות חיילות ומש"קיות הוראה והדרכה מטעם אכ"א בשילוב חיילים מיחידה 8200 מעבירים תכנים שפותחו על ידי המרכז לחינוך סייבר בחטיבות ובתיכונים, ובכך מהווים חיזוק למערך ההוראה הקיים.
המרכז לחינוך סייבר יוצר תכנים גם לטובת מיזם הלמידה הדיגיטלית קמפוס IL, ביניהם קורסים ברמות שונות על שפת פייתון, קורס היכרות עם האינטרנט וקורסי סייבר למיניהם.
המרכז לזכויות חוקתיות הוא ארגון זכויות אדם ללא מטרות רווח שבסיסו בעיר ניו יורק בארצות הברית.
הארגון נוסד בשנת 1966 על ידי ארתור קינוי, ויליאם קנסטלר ואחרים, ומטרותיו הן קידום חקיקת זכויות האזרח והשגת צדק חברתי.
הארגון מתמקד בקידום זכויות האדם, בעיקר באמצעים משפטיים.
אחד מהישגי הארגון הוא הזכייה בתביעה נגד ממשל בוש בשנת 2004, בה קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי עצירים במתקן המעצר בגואנטנמו יכולים לערער על מעמדם בבתי משפט בארצות הברית, וזכאים לייצוג משפטי.
לאחר מכן העניק הארגון סיוע משפטי לאסירים נוספים.
המרכז לזכויות חוקתיות הוקם בשנת 1966 על מנת להעניק תמיכה משפטית וכספית לעורכי דין שייצגו את פעילי התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח במיסיסיפי, בתקופת המאבק נגד הפרדה גזעית ולמען צדק חברתי.
עיקר פעילותו הייתה תמיכה משפטית בפעילי התנועה, כאשר המקרים בהם טיפלו נבחרו כדי להעלות נושאים של הפרדה גזעית ואי-צדק כלכלי למודעות הציבורית, וליצור תשומת לב תקשורתית.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 ערער הארגון על מעצרים רבים שבוצעו בשם "המלחמה העולמית בטרור".
זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית בה בית המשפט פסק נגד הנשיא, בשם לוחמי אויב לכאורה, ובזמן מלחמה.
בשנים שלאחר מכן היו מספר החלטות נוספות של בית המשפט העליון שאסרו על שימוש בכוח בלתי מפוקח בזמן מלחמה בטרור.
בשנת 2005 הארגון זכה בפרס זכויות האדם של בסן פרנסיסקו, ומאז זכה בפרסי הוקרה נוספים.
להלן מספר פעילויות בולטות של הארגון לאורך השנים.
בשנת 1965 תבע ויליאם קנסטלר, אחד ממייסדי הארגון, את ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית על החרמת חומרי הסברה.
בית המשפט פסק שפעילות הוועדה היא בלתי-חוקתית ופסק שיש להחזיר את הציוד שהוחרם, וכן פיצויים בסך חצי מיליון דולר.
בשנת 1969 ייצג הארגון את השבעה משיקגו.
חברי הקבוצה זוכו מאשמת קשירת קשר, אך חמישה מהם הואשמו בהסגת גבול.
הם זוכו לאחר שהארגון ערער על פסק הדין.
בשנת 1972 ייצג הארגון אישה שטענה שחוקי מדינת ניו יורק מגבילים את זכותה להפלה מלאכותית.
לאחר זמן קצר שונו חוקי מדינת ניו יורק בנושא זה, והמשפט הופסק.
בשנת 1982 תבע הארגון את הקו קלוקס קלאן, בשם קורבנות של אירוע ירי נגד שחורים בצ'טנוגה.
התובעים זכו בפיצויים בסך 535,000 דולר, ונאסר על אנשי הקו קלוקס קלאן להתקרב לאזורי הקהילה השחורה בעיר.
בשנת 1996 ייצג הארגון את שבט האוגוני בניגריה, בתביעה נגד חברת של, שנציגיה בניגריה הרגו, תקפו באלימות והתעללו בבני השבט.
התביעה הסתיימה מחוץ לכותלי בית המשפט בפשרה ופיצוי של 15.5 מיליון דולר.
בשנת 2000 ייצג הארגון משפחות של קורבנות סרבים במלחמת בוסניה שתבעו את רדובאן קאראג'יץ'.
בית המשפט פסק 4.5 מיליארד דולר לזכות המשפחות.
בשנת 2002 תבע הארגון את עיריית ניו יורק בטענה שרשות מכבי האש העירונית נוקטת באפליה גזעית שמפלה שחורים ולטינים בקבלה לעבודה.
התביעה התקבלה, ועיריית ניו יורק שילמה 98 מיליון דולר פיצויים לקורבנות האפליה, ושינתה את מבחני הקבלה לרשות בהתאם לצו בית המשפט.
באותה שנה תבע הארגון את משטרת העיר ניו יורק על כך שהשוטרים נהגו לבצע אפליה סטטיסטית, לעצור אנשים ולבצע עליהם חיפוש, על בסיס גזעי.
משטרת העיר ניו יורק שינתה את נוהלי המעצר בעקבות התביעה, והחלה לשתף פעולה עם אנשי הארגון במערכי שיעור לשוטרים בנושא זכויות העצירים.
בשנים 2002 עד 2007 הגיש הארגון מספר תביעות הביאס קורפוס בשם עצירים במתקן המעצר בגואנטנמו.
בחלק מהמקרים קבע בית המשפט שהמעצר אינו חוקתי.
בין השאר ייצג הארגון את מג'יד ח'אן, אסיר פקיסטני בגואנטנמו שהעיד על סדרת עינוים קשים מצד סוכני CIA.
הארגון ייצג את מאהר עראר, קנדי ממוצא סורי שהיה עצור במשך כשנה במחנה מעצר אמריקאי בסוריה.
בשנת 2005 הגיש הארגון תביעה נגד חברה שסיפקה שירותי חקירה בכלא אבו גרייב, בטענה ליחס אכזרי ומשפיל כלפי אסירים במהלך החקירות.
בשנת 2006 הארגון תבע את ממשל בוש על תוכנית ההאזנות של הסוכנות לביטחון לאומי בתחומי ארצות הברית ללא צו של בית המשפט.
באותה שנה תבע הארגון את משטרת העיר ניו יורק בגין מעצר בלתי חוקי של מפגינים נגד מלחמת עיראק והחזקתם לפרקי זמן ארוכים מדי.
בשנת 2007 הגיש הארגון תובענה ייצוגית נגד ראש שירות הביטחון הכללי אבי דיכטר, בשם פלסטינים שנהרגו או נפצעו בתקיפה אווירית המכונה "סיכול ממוקד" בעזה.
הארגון האשים את דיכטר באחריות לפשעי מלחמה והפרת זכויות אדם.
בשנת 2009 ייצג הארגון את הקורבנות של מקרה ירי שהתרחש ב-16 בספטמבר 2007 בבגדאד על ידי שומרים חמושים של חברת Blackwater.
הצדדים הגיעו לפשרה מחוץ לכותלי בית המשפט.
באותה שנה תבע הארגון את נשיא בוליביה לשעבר, גונסלו סאנצ'ס דה לוסדה, ואת שר ההגנה חוסה קרלוס סאנצ'ז ברזיין, בטענה שהם היו אחראים להרג אזרחים במהלך הפגנות נגד ממשלת בוליביה בספטמבר ואוקטובר 2003.
בשנת 2011 הגיש הארגון תביעה בבית הדין הפלילי הבין-לאומי נגד הכנסייה הקתולית והאפיפיור, בטענה שכמרי הכנסייה התעללו מינית בילדים.
בשנת 2011 ייצג הארגון אדם בשם סיימון גליק שצילם שוטרים בבוסטון בזמן ביצוע מעצר.
המשטרה טענה שגליק הפריע לעבודת השוטרים.
בית המשפט קבע שגליק לא הפריע, ושעל פי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית הוא היה רשאי לצלם את השוטרים בזמן עבודתם.
על פי המכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים, משנת 2005 הארגון אימץ גישה פרו-פלסטינית, ובין השאר הביע תמיכה בפעולות BDS וגינה את פעולות צה"ל במבצע צוק איתן.
המרכז לחקר האוטיזם (ARC) הוא מכון מחקר השייך למחלקה לפסיכיאטריה התפתחותית באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה.
מטרת המחקר של ARC היא לחקור את הגורמים הביו-רפואיים למצבי הספקטרום האוטיסטי, להעריך התערבויות מבטיחות ולשפר את בריאותם ורווחתם של אנשים אוטיסטים ובני משפחותיהם.
המרכז משתף פעולה עם חוקרים מאוניברסיטת קיימברידג' ומאוניברסיטאות נוספות בבריטניה ובעולם.
פרופסור סיימון ברון-כהן משמש כמנהל המרכז לחקר האוטיזם (ARC) וכפרופסור לפסיכופתולוגיה התפתחותית באוניברסיטת קיימברידג'.
בנוסף, הוא עמית בטריניטי קולג', קיימברידג'.
הארגון Autism Research Trust (ART) נועד לתמוך בפעילות המרכז לחקר האוטיזם (ARC) ולקדם מחקר מדעי מתקדם בנושא אוטיזם.
בין האנשים הבולטים הקשורים ל-Autism Research Trust (ART) היא נמנית לוסי הוקינג, סופרת מדעית ובתו של סטיבן הוקינג.
ה-ARC ציין בהצהרה: "ההבנה של אוטיזם התפתחה רבות במהלך השנים האחרונות, אבל עדיין יש כמות עצומה של עבודה לעשות.
אנחנו לא יכולים להשאיר את האחריות על המחקר הזה לדורות הבאים — עלינו לקחת אחריות ולמלא את תפקידנו כבר עכשיו."
המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית הוא מינהל בתוך פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית.
המרכז אחראי על השימוש המתאים בהיסטוריה וברישומים צבאיים בצבא ארצות הברית.
משימות המרכז כוללות רישום ותיעוד ההיסטוריה הרשמית של הצבא הן בשלום והן במלחמה, תוך ייעוץ לצבא בנושאים היסטוריים.
המרכז להיסטוריה צבאית הוא ארגון הדגל המוביל את תוכנית ההיסטוריה של הצבא.
המרכז אחראי גם על המוזיאון הלאומי של צבא ארצות הברית , בפורט בלואר, וירג'יניה.
המכון להרלדיקה לא כפוף למרכז ומהווה יחידה במשרד העוזר המנהלי של מזכיר הצבא.
שורשיו של המרכז החלו עם פעילותם של היסטוריונים במחלקת המלחמה, אשר אספו את הרישומים הרשמיים של המרד, כמו גם תיעוד היסטוריה נרחבת של מלחמת האזרחים האמריקאית שהחלה בשנת 1874. מחקר דומה על מלחמת העולם הראשונה הוכנה על ידי המחלקה ההיסטורית של מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
הארגון המודרני של מאמציו ההיסטוריים של הצבא מתחיל בהקמת ענף המטה הכללי ההיסטורי ביולי 1943, כאשר סגן אלוף ג'ון מ.
קמפר מונה למפקד הראשון שלו, ולאחר מכן כינס צוות של היסטוריונים, מתרגמים, עורכים וקרטוגרפים כדי לתעד את ההיסטוריה הרשמית של מלחמת העולם השנייה.
הם החלו לפרסם סדרת ספרים המוקדשים למלחמת העולם השנייה, המונה 78 כרכים, בשנת 1946. תחת ניהולו של הגנרל הנאצי לשעבר פרנץ האלדר, המחלקה הגרמנית של המרכז הפכה למרכזית בהפרכת מיתוס הוורמאכט החף מפשעי מלחמה.
מאז, המרכז הפיק סדרות מפורטות על תפקיד הצבא במלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם והחל סדרה על צבא ארצות הברית במלחמה הקרה.
עבודות אלו משלימות מונוגרפיות ופרסומים אחרים בנושאים מגוונים.
מאז הקמתו, המרכז סיפק תמיכה היסטורית למחלקת הצבא ולמטה הצבא, ותרם מידע רקע במסגרת הליך קבלת החלטות, פעולות מטה, תוכניות מידע פיקודיות והצהרות פומביות של בכירי צבא.
המרכז הרחיב את תפקידו בתחומי חינוך להיסטוריה צבאית, ניהול מערכת המוזיאונים של הצבא והכנסת מערכות אוטומטיות לאחזור נתונים.
עבודת המרכז עם בתי ספר צבאיים מבטיחה שלימוד ההיסטוריה יהיה חלק מהכשרת קצינים.
חלק ניכר מעבודת החינוך הזו מתבצע במשרדי היסטוריה בשטח ובמוזיאוני הצבא.
בראש המרכז להיסטוריה צבאית עומד מנהל המרכז ויועצו הראשי, ההיסטוריון הראשי של הצבא.
צוות המרכז להיסטוריה צבאית מעורב בכ-50 פרויקטים גדולים של כתיבה.
רבים ממאמצים אלה כוללים מחקר חדש, החל ממחקרים מסורתיים בהיסטוריה מבצעית ומנהלית ועד לבחינת תחומים כמו רכש, שמירת שלום והמלחמה העולמית בטרור.
עבודות אלו, הנמצאות בעיצומן ומתוכננות, מתוארות בתוכנית ההיסטורית של הצבא, דו"ח שנתי לרמטכ"ל על הפעילות ההיסטורית של הצבא.
כל פרסומי המרכז רשומים בקטלוג פרסומי.
ממוזער|שמאל|250px|תת מזכיר הצבא ג'וזף וסטפאל חולף על פני יצירות השמורות במרכז להיסטוריה צבאית, מאי 2012
בנוסף, היסטוריונים של הצבא מנהלים את מערך ההיסטוריה הארגונית של יחידות הצבא, דבר המאפשר למרכז לספק ליחידות של הצבא הסדיר, המשמר הלאומי של הצבא והמילואים של הצבא תעודות, אותות כבוד וחומר היסטורי אחר הנוגע לארגוניהן.
המרכז גם קובע את הייעודים הרשמיים של יחידות צבא ועובד עם צוות הצבא במהלך ארגון מחדש של הכוחות כדי לשמר יחידות בעל היסטוריה משמעותית, כמו גם נכסי יחידות וחפצים היסטוריים קשורים.
המרכז להיסטוריה צבאית משמש גם כמרכז מידע לתוכניות היסטוריה בעל פה בצבא בכל רמות הפיקוד.
הוא גם מנהל ומשמר אוספים משלו של היסטוריה בעל פה, כולל אלה ממלחמת וייטנאם, סופת המדבר ומבצעי החירום הרבים האחרונים.
בנוסף, ראיונות סוף הסיור של המרכז במזכירות ובצוות הצבא מספקים בסיס להיסטוריה השנתית של מחלקת הצבא.
כייצוגים מוחשיים של משימת השירות, חפצים צבאיים ואמנות משפרים את הבנתו של החייל את מקצוע הנשק.
המרכז להיסטוריה צבאית מנהל מערכת של יותר מ-120 מוזיאונים צבאיים ואת אוספיהם, הכוללת כ-450,000 חפצים ו-15,000 יצירות אמנות צבאית.
המרכז מספק גם הכשרה מקצועית במוזיאונים, ביקורי סיוע לצוות, צוותים של אמני קרב כמו אלה שנפרסו במסגרת תוכנית אמני הקרב של וייטנאם, ותמיכה כללית במוזיאונים ברחבי הצבא.
המרכז היה מעורב בהקמת המוזיאון הלאומי של צבא ארצות הברית בפורט בלואר, וירג'יניה, ומרכז מורשת וחינוך צבאי משלים בבסיס קרלייל, פנסילבניה.
ראש המחלקה להיסטוריה צבאית אחראי על הבטחת השימוש המתאים בהיסטוריה צבאית בהוראת אסטרטגיה, טקטיקות, לוגיסטיקה ומנהל.
משימה זו כוללת דרישה שמנהיגים צבאיים בכל הרמות יהיו מודעים לערך ההיסטוריה בקידום מקצועיות צבאית.
לשם כך, המרכז מקיים כנס וסדנה להיסטוריה דו-שנתיים; מפרסם את "היסטוריה של הצבא", עלון מקצועי המוקדש ליידע את קהילת החינוך הרחבה יותר להיסטוריה צבאית; ומספק קריאה למערכת בתי הספר הצבאית, כולל קהילת ROTC, וטקסטים ותמיכה אחרת לתוכנית רכיבות המטה של הצבא.
במאמץ זה, ראש המחלקה להיסטוריה צבאית נעזר בוועדה מייעצת היסטורית הכוללת היסטוריונים אקדמיים מובילים ונציגים של מערכת בתי הספר הצבאית.
במרכז אוסף גדול של אמנות נאצית ופריטי ארעיים שנאספו כחלק ממאמצי הדה-נאציפיקציה לאחר מלחמת העולם השנייה.
האוסף כולל ארבעה ציורי צבעי מים של אדולף היטלר וכמה ציורי תעמולה בולטים המתארים את היטלר, כולל "בראשית היה הדבר" ו"נושא הדגל".
רכיבות המטה מאפשרות למנהיגים צבאיים לעקוב אחר מהלך הקרב בשטח, ולהעמיק את הבנתם את היסודות החוזרים ונשנים של פעולות צבאיות.
כאחד מאמצעי ההוראה העיקריים של הצבא, רכיבות הצוות תלויות במיוחד בידע מעמיק של היסטוריה צבאית.
היסטוריונים של המרכז מובילים רכיבות בהנחיית מזכיר הצבא וראש מטה הצבא ובהשתתפות בכירים במטה הצבא.
המרכז מנהל את תוכנית ההיסטוריה הפיקודית של הצבא, כדי לספק תמיכה היסטורית לארגוני צבא ברחבי העולם.
בנוסף, מאז מלחמת המפרץ הראשונה, המרכז ריכז את פריסת יחידות היסטוריה צבאית ואיסוף נתונים היסטוריים במהלך פעולות שמירת שלום ופעולות מלחמה, כולל אלו בצפון עיראק, סומליה, האיטי, בוסניה, קוסובו, אפגניסטן ועיראק.
המרכז למורשת המודיעין (בראשי תיבות: מל"מ) הוא עמותה שמטרתה לתעד ולשמר את מורשת קהילת המודיעין הישראלית ולהנציח את חלליה.
משרדי העמותה שוכנים באתר ההנצחה של חללי קהילת המודיעין בגלילות.
העמותה הוקמה בשנת 1981, לאור קונספט שגיבש שלמה גזית.
המנכ"ל הראשון של העמותה היה ישעיהו דליות ומנהל העמותה היה יהודה פרידמן.
בשנת 1985 נחנך המרכז למורשת המודיעין.
אלוף מאיר עמית יזם את הקמת המרכז למורשת המודיעין ויחד עם שייקה דליות הקים אותו, בתמיכתו של הור"ש (ועד ראשי השירותים).
האתר נחנך ביוני 1985. היו"ר הראשון של המרכז היה אלוף מאיר עמית.
פרויקט היסטוריה בתמונות ובמסמכים של קהילת המודיעין
במסגרת הנחלת המורשת במרכז למורשת המודיעין, הוקם בשנת 1999 על ידי איש קהילת המודיעין יעקב (יענקל'ה) מן פרויקט "היסטוריה בתמונות ובמסמכים של קהילת המודיעין".
פרויקט ייחודי זה, בו נאספים תמונות ומסמכים ממוסדות הקהילה ומגמלאיה, מהווה מאגר ראשון מסוגו.
במאגר המרכז למורשת המודיעין נמצאים למעלה מ-5,000 תמונות ומסמכים.
כמו כן, כחלק מהפרויקט, לוקטו מסמכי היסוד של קהילת המודיעין לאלבום שניתן לעיין בו במקום.
מרכז המידע למודיעין ולטרור ע"ש אלוף מאיר עמית הוא חלק מהמרכז למורשת המודיעין, ואחראי על פרסומים בנושאי מודיעין וטרור.
מכון המחקר נחנך באפריל 2001 על בסיס ספריית חיל המודיעין על ידי אל"ם (מילואים) ראובן ארליך, שעמד בראשו עד פטירתו ב־2021. את ארליך החליף אל"ם (מיל.) שלמה מופז.
ועוסק במחקר נושאי מודיעין וטרור, בליקוט מסמכים, ובהפצתם לקהל הרחב.
בעקבות האינתיפאדה השנייה החל מרכז המידע לספק עדכונים ודיווחים שוטפים על הטרור הפלסטיני ועל "תעשיית השנאה": ההסתה והתעמולה האנטישמית ברשות הפלסטינית, במדינות ערב, ובישראל.
נושא נוסף שהמרכז מתמקד בו הוא חקר הג'יהאד העולמי (הסלפי).
באתר בגלילות שוכן מאגר מידע ממוחשב הגדול מסוגו בארץ, המכיל מעל 30 אלף פריטים העוסקים במודיעין ובטרור בישראל ומחוצה לה.
בין הנושאים שניתן למצוא שם: הסכסוך הישראלי-ערבי, מבצעי מודיעין - הצלחות וכישלונות, ויחסים בינלאומיים.
פריטים אלו כוללים: ספרות מקצועית, לקטי מודיעין וטרור הנוגעים לעולם הערבי המתעדכנים בתכיפות, כתבי עת מהמובילים בעולם (ניוזוויק, Time) הרואים אור בחו"ל, קלטות וידאו הכוללות מבצעים נועזים, סיפורים מרתקים של בוגרי קהילת המודיעין, ראיונות, מאמרים ממקורות שונים וכו'.
ניתן לשאול פריטים וכן להיעזר בשירות צוות המידע במקום.
המקום כולל עמדות עבודה, אינטרנט וכיוצא בזה.
השירות ניתן חינם ופתוח לקהל הרחב.
בשנת 2003 נפתח באתר מוזיאון ובו תערוכה של חומרי טרור שנתפסו על ידי כוחות הביטחון (צה"ל, שב"כ, מג"ב וימ"מ) בפעילותם ביהודה, שומרון ועזה נגד הטרור.
המוזיאון כולל אמצעי לחימה פלסטיניים, ציוד וכלי נשק שנתפסו על האונייה "קארין איי", וכן את מסמכי השלל שתפס צה"ל במוקאטעה במבצע חומת מגן, אשר מוכיחים את מעורבותו של יאסר ערפאת בטרור של האינתיפאדה השנייה.
אתר האינטרנט של מרכז המידע למודיעין ולטרור מתעדכן באופן שוטף, ומציג את תכניו בשפות עברית, ערבית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית ופרסית.
במרכז המידע למודיעין ולטרור קיימת ספרייה, שהייתה בעבר ספריית אמ"ן.
בספרייה מצוי האוסף הגדול ביותר בישראל של ספרים, מאמרים ופריטי מידע בנושאי מודיעין וטרור.
הספרייה כוללת גם אוספים בנושאי ביטחון, הסכסוך הישראלי-ערבי, המזרח התיכון, האסלאם ויחסים בין־לאומיים.
המרכז מנהל גם ארכיון למטרות מורשת, הנצחה, חינוך ומחקר, המכיל חומרים מתולדות המודיעין הישראלי.
המכון לחקר המתודולוגיה של המודיעין
המכון לחקר המתודולוגיה של המודיעין הוקם בשנת 2016, בתקופתו של יו"ר המל"מ תא"ל ד"ר צבי שטאובר וביוזמתו.
בראש המכון עומד ראש חטיבת המחקר לשעבר באמ"ן, תא"ל (מיל') יוסי קופרווסר.
הוא עוסק בתפיסות ובמתודולוגיה המודיעינית הרלוונטיות לקהילת המודיעין בישראל ובעולם, בהתבסס על ניסיונם של אנשי קהילת המודיעין בישראל ועל הכתיבה בתחומי המודיעין והביטחון באקדמיה ובמכוני מחקר בעולם.
במסגרת פעילותו, מפרסם המכון אחת לחצי שנה לערך גיליון של כתב העת "מודיעין הלכה ומעשה".
כתב העת משקף את התפיסה לפיה המתודולוגיה היא נדבך בפרקטיקה המודיעינית, ולכן הפרקטיקנרים הם בעלי העניין הרב והיכולת לפתח את תאוריית המודיעין, אשר יישומה מזין את המשך פיתוח הידע ביחס למודיעין.
לצד זאת, פרסומי המכון כוללים מחקרי עומק המתמודדים עם שאלות מחקר מתודולוגיות באופן ממוקד, ונכתבים על ידי חוקרי המכון, עמיתי מחקר, אנשי קהילת המודיעין או אנשי אקדמיה העוסקים בתחומי המודיעין והביטחון.
ראשי המרכז למורשת המודיעין לדורותיו
יושבי הראש של המרכז למורשת המודיעין
שםתקופת כהונההערותאלוף מאיר עמית1985–2004לשעבר ראמ"ן וראש המוסד.
בשנים 2005–2009 שימש בתפקיד נשיא המל"מאפרים הלוי2005–2012לשעבר ראש המוסדתא"ל ד"ר צבי שטאובר2013–2021לשעבר בכיר בחטיבת המחקר באמ"ן ושגריר ישראל בבריטניהאלוף אהרון זאבי פרקש2022–הווהלשעבר ראש אמ"ן
שםתקופת כהונההערותשייקה דליות1985–2004לשעבר בכיר במוסדתא"ל דודו צור2005–2022לשעבר קמנ"רתא"ל יובל חלמיש2023–הווהלשעבר קמנ"ר
המל"מ מוציא לאור פרסומים אחדים:
מבט מל"מ – כתב עת היוצא לאור שלוש פעמים בשנה, ובו מאמרים העוסקים בתולדות קהילת המודיעין הישראלית ובאנשיה
רואים מל"מ – ניוזלטר חודשי המופץ בדואר אלקטרוני
מודיעין הלכה ומעשה – כתב העת של המכון לחקר המתודולוגיה של המודיעין
מבט מעבר לים – תוצר של המכון לחקר המתודולוגיה של המודיעין
ספרים העוסקים בתולדות קהילת המודיעין, יוצאים לאור על ידי המל"מ בשיתוף עם הוצאות ספרים ישראליות
זומל"מ – העברת הרצאות בנושאי מודיעין ופרשיות מהעבר באמצעות תוכנת ZOOM, פעילות שהחלה על רקע מגבלות מגפת הקורונה.
ה"מפגשים" מתקיימים מדי יום ראשון בשעה 1700 ופרטיהם מופיעים בפרסומי המל"מ ובאתר מ.ת.ג
מבט לג'האד העולמי – פרסום אינטרנטי שבועי.
משנת 1992, המרכז יחד עם קהילת המודיעין מעניקים את "אות יקיר הסתר".
האות מוענק לאנשים, יהודים או לא יהודים, שסייעו בהתנדבות וללא כל תמורה למבצעים חשאיים של מדינת ישראל, לעיתים תוך סיכון חייהם וחירותם.
בין הזוכים באות: שולמית קישיק-כהן (הוענק ב-1992 על פעולות ריגול בלבנון וסיוע בהעלאת יהודים לישראל), ברוס מקנזי (הוענק ב-1994, לאחר מותו, על סיוע לקהילת המודיעין כולל במבצע אנטבה), דייוויד ליטמן (הוענק ב-2009 על הסיוע למבצע מוראל).
הוענק למיכאל לנקסנר על סיוע לקהילת המודיעין.
המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מוכר בראשי התיבות "מטח") הוא חברה לתועלת הציבור הפועלת למען קידום מערכת החינוך בישראל ומתמקדת בשילוב טכנולוגיה ופדגוגיה.
מטח נוסד ב-1971 בעקבות החלטת ממשלה מספר 78 מ-25 באוקטובר 1970 כשותפות בין מדינת ישראל ו"יד הנדיב".
מנהלה הראשון והמייסד היה ד"ר יונה פלס.
מנכ"ל מטח כיום היא אירית טויטו.
המרכז נמצא בתל אביב ומעסיק כ-600 עובדים, לרובם תארים במגוון מקצועות הלימוד וכן בתכנון לימודים, במדידה והערכה ובטכנולוגיה.
מיום הקמתו ועד לשנת 2020 מטח הוציא לאור מעל 1,400 כותרים מודפסים ומעל 1,000 כותרים דיגיטליים, פיתח ובנה מאות אתרי אינטרנט וכן עסק בפיתוח תוכנות ומשחקי מחשב, והכשיר עשרות אלפי מורים.
המרכז חבר בפנים - איגוד ארגוני יהדות ישראלית.
1974 – מטח מקים הוצאה לאור של ספרי לימוד.
1976 – מטח עובר למשכנו הקבוע בתל אביב.
1977 – מטח מפתח את תואם (תרגול ואבחון במחשב), מטח מייצר מחשבים.
1978 – מטח מוביל בבתי הספר גישה חדשה בהוראה: ההוראה המותאמת.
1980 – מטח מוציא לאור את חומרי הלימוד בהדפסה צבעונית ופורץ דרך בעולם המולטימדיה.
מטח מייצר לומדות ומשחקי מחשב חינוכיים המשלבים מוזיקה, סרטוני וידאו, אנימציה ועוד.
1990 – מתחיל עידן האינטרנט.
מטח מפתח אתרי אינטרנט המתמקצעים בתחומי הדעת השונים.
2000 – עולים לרשת ספרי לימוד דיגיטליים, בתי ספר ראשונים מתחילים לאמץ מודל של מחשב אישי לכל תלמיד – למידה מכל מקום, בכל זמן, מכל מכשיר.
תלמידים ראשונים מתחילים ללמוד במסגרת התיכון הווירטואלי באמצעות למידה מקוונת.
2002 – הקמת תוכנית נחשון – חונכות וירטואלית.
2011 – מטח זוכה בפרס לאיכות ולמצוינות על שם יצחק רבין, בתחום החינוך במגזר הציבורי.
2012 – מטח הקים את MindCet - המרכז לחדשנות ולפיתוח טכנולוגיות בחינוך.
בתחילת המאה ה-21 החל מטח בפיתוח סביבות דיגיטליות לתלמידים וצוותי הוראה.
אופק – מערכת ניהול למידה לבתי ספר.
סביבת אופק מקדמת פדגוגיה דיגיטלית בכיתה ובבית, ומשמשת להוראה, ללמידה ולהערכה.
הסביבה מכילה פעילויות אינטראקטיביות, הדמיות, משחקים, מצגות וסרטונים, המאפשרים לתלמידים לימוד בדרך חווייתית.
סביבת אופק מציעה מערכת לניהול הלמידה (LMS), ובכלל זה לשייך משימות לכל תלמיד על פי רמתו, לבצע הערכה מעצבת ומסכמת של החומר הנלמד באמצעות מגוון דוחות ועוד.
נכון לשנת 2018, 2,300 בתי ספר מכל הארץ עובדים עם סביבת אופק.
כותר ספרי לימוד – מאגר של ספרי לימוד במהדורה דיגיטלית.
הספרים עשירים בחומרי הרחבה, העשרה ופעילויות אינטראקטיביות.
פלטפורמת כותר ספרי לימוד מכילה ספרים של הוצאות לאור נוספות כמו Eric Cohen, רמות, משרד החינוך, English Adventure ועוד.
הילקוט הדיגיטלי – סביבת למידה דיגיטלית המיועדת לתלמידי וצוותי הוראה בחטיבות הביניים, כוללת מגוון רחב של תכנים ופעילויות אינטראקטיביות, יחידות לימוד, משימות הערכה, פעילויות העשרה, מאגרי מידע, מעבדות והדמיות.
הילקוט הדיגיטלי כולל ספרי לימוד המקושרים לתכנים דיגיטליים מגוונים ולמערכת ניהול הלמידה.
האטלס הדיגיטלי – סביבת עבודה המכילה עשרות מפות פיזיות ונושאיות המתעדכנות באופן שוטף: אקלים, צפיפות אוכלוסייה, ריכוזים עירוניים ועוד.
האטלס מלווה בגרפים, בקישורים, בתמונות ובסרטונים.
לכל מפה מצורפת יחידת חקר המשלבת מיומנויות מפה בעידן הדיגיטלי והבנת נושאים ועקרונות מרכזיים במקצוע הגאוגרפיה.
כל המידע במפות מוצג בעברית ונותן מענה לצרכים של תוכנית הלימודים.
פיתוח האטלס הדיגיטלי הוא שיתוף פעולה של האוניברסיטה העברית בירושלים ומטח.
הסטודיו שלי – בסביבה זו ניתן לייצר מגוון פעילויות למידה והערכה דיגיטליות הכוללות סרטים, טקסטים ותמונות.
בנוסף, סביבה זו מאפשרת למורה לבחון את בקיאות התלמידים בחומר הנלמד.
כותר עיון – ספרייה מקוונת הכוללת אלפי ספרי עיון.
בשנת 2012 הוקם MindCET, המרכז לחדשנות ולפיתוח טכנולוגיות בחינוך, מייסודו של מטח.
נקודת המוצא להקמת המרכז היא הפער המתרחב בין האופן בו אנו מתפקדים כלומדים עצמאיים וכאזרחי תרבות הרשת לבין האופן שבו אנו לומדים כתלמידים בבית הספר.
הנחת היסוד של MindCet היא שכדי לדמיין את סביבת הלמידה בעידן הטכנולוגי ולהפוך את החינוך לרלוונטי לעולמם של התלמידים, דרושה סינרגיה בין שלוש קהילות שונות: קהילת הסטארט-אפ הטכנולוגית, קהילת המורים וקהילת החוקרים.
סינרגיה זו עומדת בבסיס המבנה של MindCet, הנשען על שלוש קבוצות הפועלות כרשת תוך שיתוף פעולה המאפשר לייצר ידע, רעיונות וחדשנות בעלי ערך לתחום החינוך
קבוצת היזמים: הגראז' - הגראז' הוא מרחב משותף לפיתוח מיזמים ומהווה חממה טכנולוגית ליזמים עצמאיים.
החממה היא תוכנית התומכת במיזמים בהיבטים מגוונים לצורך הבשלת רעיון לידי מוצר.
מרחב שבו פועלים מפתחים ויזמים העוסקים באופן ממוקד במציאת פתרונות לבעיות ולאתגרים שונים בתחום החינוך.
קבוצת המורים: המעבדה - המעבדה היא רשת של בתי ספר ומורים, השותפים לקהילה מקצועית לומדת בנושא טכנולוגיה בשירות הפדגוגיה.
המעבדה פועלת בשני מעגלים: המעגל הראשון קבוצה של מורים-יזמים הפועלים במשותף עם קבוצת הגראז'.
המעגל השני הוא קבוצה גדולה של מורים השותפים להתנסות בפתרונות חדשים ולשיח סביב פתרונות אלה.
המעבדה מקשרת בין מרכז הפיתוח למציאות היומיומית בכיתות ובחדרי המורים.
קבוצת החוקרים: האקווריום - מוקד ידע שבו נערך מחקר המאפשר למידה והתעדכנות בכל הקשור לצומת שבין טכנולוגיה לחינוך, ומנגיש את המידע לקהל הרחב.
האקווריום מלווה את היזמים במחקר הבוחן את מוצריהם ומפרש את הנתונים שנאספו מהשטח לצורכי שיפור והתאמה.
האקווריום כולל יחידת מחקר קטנה, המספקת שירותי תחקיר ליחידות האחרות ומפרסמת דוחות תקופתיים בסוגיות שונות בתחום הטכנולוגיה החינוכית.
החל משנת 2013 מפתחים במטח אפליקציות בתחומים שונים למכשירי קצה שונים.
הסוד של מיה: משחקי חשבון לגיל הרך.
ממלכת החשבון: פעילויות ומשחקים להכרת המספרים 1 עד 10 לילדי הגן וכיתה א'.
לשון לבגרות: הכנה למבחן הבגרות בלשון בנושאים כמו תחביר ואוצר מילים.
Touch of Hebrew: לימוד עברית כשפה שנייה.
כותר ספרי לימוד: ספרי הלימוד במהדורה דיגיטלית.
המפלצות של קסם: אפליקציית תרגול קריאה וכתיבה לכיתה א'.
מטח שם לעצמו למטרה להגדיל את מספר התלמידים הניגשים לבגרות מוגברת ולקדם מצוינות בפריפריה.
לשם כך הוקמו שתי תוכניות מובילות ללא עלות לתלמידים:
תוכנית נחשון - חונכות וירטואלית בשיתוף משרד החינוך, הפועלת משנת 2002 ובמסגרתה סטודנטים מצטיינים חונכים תלמידים באמצעות טכנולוגיות מתקדמות של הוראה וחניכה מרחוק.
השימוש בטכנולוגיה מאפשר "להביא" אל הפריפריה מנחים שהם סטודנטים מצטיינים מפקולטות מובילות באקדמיה, המשתמשים בחומרי למידה עדכניים ומותאמים לצרכים המשתנים.
התוכנית פועלת כמו "שיעור פרטי" והלימוד בה מתבצע בקבוצות הומוגניות קטנות המונות כ־2-3 תלמידים בשעות אחר הצהריים.
התוכנית פועלת גם בשפה הערבית.
לתוכנית נרשמים תלמידים בעלי יכולת להגיע ללימודים מוגברים (בגרות 5 יח"ל) בתחומים מתמטיקה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה ואנגלית, ואשר אינם מגיעים לכדי מימוש יכולת זו מסיבות שונות.
תוכנית נחשון תורמת להעלאת רמת המוטיבציה של התלמידים וחיזוק דימוים העצמי, מזמנת מפגש עם דמות המהווה מודל לחיקוי עבור התלמידים ומסייעת לפתיחת שערי האקדמיה בפניהם.
בשנת 2016 החל לפעול פרויקט 5 אונליין, פרויקט ללמידה חברתית של תלמידי תיכון, הניגשים לבגרות 5 יחידות במתמטיקה בכיתות יא' ויב' באמצעות אפליקציית whatsapp.
בכל קבוצה משתתפים 100 תלמידים ומורה מוביל למתמטיקה.
בשנת 2017 הופעל פרויקט נחשונט כפיילוט שפועל לקידום מצוינות בקרב תלמידי כיתה ט מהפריפריה החברתית והגאוגרפית בישראל.
החונכים בנחשונט הם תלמידי יב אשר לוקחים חלק בתוכנית נחשון.
התיכון הווירטואלי - בשיתוף משרד החינוך.
פרויקט זה מאפשר לתלמידים, בעיקר מהפריפריה הגאוגרפית, ללמוד ולגשת לבחינות בגרות בהיקף של 5 יח"ל במתמטיקה, בפיזיקה, באזרחות ובאנגלית (בבתי ספר שחסרים בהם מורים המלמדים לבגרות במתכונת מורחבת, בבתי ספר שאין בהם אפשרות לפתוח כיתה נוספת ובבתי ספר שבהם מספר התלמידים קטן ואינו מאפשר פתיחת מגמה).
התיכון פועל מאז שנת 2011, ובשנת 2018 לומדים בתיכון הווירטואלי כ-1000 תלמידים בשכבות י'-י"ב.
הלימודים בתיכון הווירטואלי נערכים במודל און ליין (שיעורים סינכרוניים) שבו בכיתה אחת לומדים תלמידים מבתי ספר שונים בארץ.
חלק מן הלימודים מתקיימים במסגרת שעות הלימוד בבית הספר, וחלק אחר מתקיים בשעות אחר הצהריים.
הלמידה בתיכון הווירטואלי משלבת שיעורים של מורים, שעות תרגול עם מתרגל ומערך עשיר של מבדקים, מבחנים ומשימות הערכה חלופית.
בתיכון הווירטואלי נערכים שיעורים גם בשפה הערבית.
הפרויקט הוא שיתוף פעולה של משרד החינוך, קרן טראמפ ומטח.
מטח מפתח תכנים מודפסים ודיגיטליים בשפה הערבית (לדוברי ערבית כשפת אם) במקצועות: מתמטיקה, מדע וטכנולוגיה, רכישת השפה הערבית (חינוך לשוני) וגאוגרפיה.
כמו כן, מטח מפתח סביבות דיגיטליות כגון אופק בשפה הערבית, ומעביר שיעורים בשפה הערבית במסגרת תוכנית נחשון והתיכון הווירטואלי.
מיזמים ייחודים בתחום חברה ורוח
תנ"ך לכולם: "פרק אחד ביום"
מיזם בשיתוף משרד החינוך, שמטרותיו הן:
לבסס את מעמדו של התנ"ך כמעצב זהות יהודית-ציונית וכבסיס תרבותי-לאומי מאחד לעם היהודי ולשפתו העברית.
ליצור מסלול משותף ללימוד התנ"ך למעגלים רחבים.
לתת ביטוי לפנים השונות של התנ"ך ולפרשנויות מגוונות וליצור אווירה סובלנית כלפיהן.
המיזם מציע הטמעת שיטה של לימוד פרק יומי, הנגשה של התנ"ך במגוון כלים דיגיטליים, עידוד ליצירת תכנים מגוונים ופעילות נרחבת ברשתות החברתיות.
אתר בתחום תרבות ישראל בשותפות עם קרן פוזן, קרן אבי חי ומכון הרטמן.
האתר מיועד לציבור הרחב ולקהל המורים והתלמידים ומתמקד בתחומי הדעת "תרבות ישראל ומורשתו","מחשבת ישראל" ו"תורה שבעל-פה".
האתר מציג ומנהל דיאלוג בנוגע לתרבות היהודית ולביטוייה בתחום המחשבה, הדיבור והפעולה, תפיסות המוסר, המקום והזמן.
האתר הוא גם פלטפורמה להצגת ספרי הלימוד בתחומי הדעת האלה.
מתחם המרכז לטכנולוגיה חינוכית הוקם ביחד במתחם הראשון של האוניברסיטה הפתוחה ובשיתוף פעולה עמו ברמת אביב, בסמיכות אל קמפוס אוניברסיטת תל אביב ואל הטלוויזיה החינוכית הישראלית.
הוראת עברית בתפוצות - תוכנית נטע-מטח
תוכנית נטע-מטח היא תוכנית להוראת עברית בתפוצות, בחטיבות ביניים ובחטיבות עליונות.
התוכנית פותחה והופעלה במימון קרן אביחי ואומצה על ידי מטח בהסכם שנחתם עם הקרן בשנת 2012. התוכנית פועלת זה כעשור בכ-90 בתי ספר בצפון אמריקה ובכ-30 בתי ספר נוספים ברחבי העולם ולומדים בה כ-15,000 תלמידים.
ביוני 2013 יצא לאור הספר הראשון בסדרה החדשה בשביל העברית.
הספר יצא לאור הן בדפוס והן בכותר ובאפליקציה לספרים דיגיטליים של מטח והוא כולל שכבות דיגיטליות של קטעי האזנה, סרטים ופעילויות מתוקשבות.
בנוסף, פותח עבור התלמידים והמורים כלי מתוקשב וחדשני להוראת מערכת הפועל בעברית (ה"פעלולן"), מאגר המידע הועשר בהרצאות מצולמות ואף התקיימו "וובינרים" (מפגשי הדרכה וירטואליים) העוסקים בספר החדש ובהיבטים השונים של הוראת השפה העברית.
עברית בקליק ופיתוח תוכנית ווהל לחטיבת הביניים בבריטניה
עברית בקליק הוא מאגר מתוקשב להוראת עברית בבתי ספר יהודיים בבריטניה (כיתות ג'-ו'), שפותח במשותף עם ארגון Jewish Curriculum Partnership) JCP) ובתמיכת קרן מוריס ווהל.
פיתוח המאגר הושלם ב-2012 והוא מוטמע כיום בכל בתי הספר היהודיים באנגליה ומשווק גם לבתי ספר יהודיים במדינות אחרות בעולם.
במהלך 2018 רכשו כמה בתי ספר בעולם (בדרום אפריקה, באוסטרליה, בארצות הברית ועוד) הרשאות לשימוש במאגר עבור המורים והתלמידים שלהם.
המרכז למבצעי תודעה (מל"ת) הוא יחידה ללוחמה פסיכולוגית הכפופה לחטיבת ההפעלה המבצעית באגף המודיעין של צה"ל.
המרכז הוקם בשנת 2005 במסגרת אגף המבצעים כגוף תכנון מערכתי וביצועי במטרה לרכז ולפתח את תחום התודעה ולתאם בין מאמצי התודעה בצה"ל לכדי מערכה תודעתית.
במהלך 2006 הועברה היחידה לאגף המודיעין והייתה לגוף ביצועי בלבד אשר חלק ניכר מפעילותה חשאי.
המערכה על התודעה היא 'אוסף הפעולות שנועדו לשנות את תפיסת המציאות, העמדות, הרגשות וההתנהגות של קהל היעד'.
זהו מושג רחב, הכולל פעולות חשאיות וגלויות.
כמה מהן פורסמו ברבים: חלוקת כרוזים, השתלטות על שידורי רדיו וטלוויזיה של הרשות הפלסטינית ומדינות ערב ושיבושם, הקמת אתרי אינטרנט פיקטיביים ועוד.
במלחמת לבנון השנייה, בהובלת היחידה הטיל חיל האוויר הישראלי על לבנון עצי ריח, בצורת עץ ארז שמסמל את לבנון, וחסן נסראללה קטן מסתתר מאחוריו.
זאת במטרה להכניס לתודעה של תושבי לבנון שהצרות שלהם נובעות מנסראללה, ושהוא משתמש במדינה לצרכיו ומסתתר מאחוריה.
בנוסף, השימוש בסמלים התכתב עם פתגם בערבית שמשמעותו "עזוב אותנו בריח טוב".
במבצע "עופרת יצוקה" מבצעי המידע של צה"ל נועדו בעיקר לפגוע בתמיכה העממית בחמאס בקרב האוכלוסייה.
המל"ת הפעיל כלים שכללו הטלת כרוזים, השתלטות על תחנות רדיו וטלוויזיה, ופעילות באתרי מדיה חברתית.
בנוסף, צה"ל חסם שידורי רדיו וטלוויזיה המזוהים עם חמאס והמל"ת הפיק "מהדורות חדשות" ששודרו בתחנות הרדיו עליהן השתלט צה"ל.
בנוסף בוצעו שיחות טלפון שקיבלו אזרחים בעזה עם מסר אוטומטי אותו היה המל"ת מעוניין להעביר.
במבצעים "עמוד ענן" ו"צוק איתן" התמקד המל"ת בעיקר בלוחמה פסיכולוגית שמטרתם דמורליזציה בקרב חמאס ולא בניסיון להשפיע על תפיסת הרחוב העזתי את חמאס.
בתחום מבצעי המידע תפקידו עסק בעיקר באזהרת אוכלוסייה האזרחית והרחקתה מאזורי הקרבות בניסיון למנוע פגיעה בחיי אדם.
משימה זו מומשה בכלל האמצעים שבהם השתמש המל"ת בעבר, דוגמת כרוזים והשתלטות על רשתות טלוויזיה ורדיו.
המרכז למוזיקה ירושלים הוא מוסד לחינוך מוזיקלי, השוכן במשכנות שאננים בירושלים.
פעילותו העיקרית של המרכז היא טיפוח וקידום מוזיקאים צעירים מוכשרים מכל הארץ, באמצעות תוכניות רב-שנתיות ומתן בימה לרסיטלים, הופעות וחזרות.
מלבד זאת, המרכז מקיים פעילויות מוזיקליות רבות לקהל הרחב ולמוזיקאים מקצועיים: כיתות אמן, קונצרטים, סדנאות וסמינרים.
ב-1992, הוקמה התוכנית לטיפוח ויולנים.
בשנת-2000 הקים המרכז יחד עם משרד החינוך תוכנית ללימוד כינור וצ'לו בירושלים ובפריפריה.
בשנת 2009 התמנה הפסנתרן והמנצח האמריקאי מאריי פרחיה לנשיא המרכז.
התוכנית לנגנים מצטיינים היא עיסוקו העיקרי של המרכז.
הנגנים שזוכים להצטרף לתוכנית נבחרים באמצעות מבחנים של קרן התרבות אמריקה ישראל, שגם מעניקה להם מלגה.
אף שהתוכנית מיועדת לטווח גילים רחב, היא מתמקדת בגילאי 14–18. לרוב, הנגנים מהתוכנית מתגייסים לאחר מכן לצה"ל כ"מוזיקאים מצטיינים" כך שיוכלו להמשיך בנגינה תוך כדי השירות.
המשתתפים מתחלקים להרכבים קאמריים הנפגשים פעם או פעמיים בשבוע, בהדרכת מורים בכירים.
כמו כן, ניתנת הזדמנות לסדנאות וסמינרים בתחומים כמו מוזיקה לא-מערבית ובת-זמננו, אימפרוביזציה ועוד, וכן ליצירת אנסמבלים.
במסגרת התוכנית, הנגנים משתתפים בכיתות אמן של מוזיקאים מובילים בעולם.
לקראת סוף השנה עורך המרכז מספר קונצרטים שבהם מסוכמת הפעילות בתוכנית במהלך השנה.
שיא התוכנית הם קורסי הקיץ והחורף המרוכזים, שבהם מלמדים מוזיקאים כמו טביאה צימרמן, אשר פיש וגיא בראונשטיין.
בסיום הקורס המשתתפים מרכיבים את התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, המופיעה בקונצרט מרכזי בהיכל התרבות בתל אביב, באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים ולפעמים גם באודיטוריום חיפה.
נוסף על תוכניות ההעשרה הקבועות לנגנים מצטיינים, מתקיימים תוכניות נוספות:
התוכנית ללימוד כינור וצ'לו בבתי ספר בשיתוף משרד החינוך, בה משתתפים כ-500 ילדים בכיתות ב'-ד' מעשרה בתי ספר ברחבי הארץ.
בתוכנית, הילדים לומדים בשיעורי כינור וצ'לו בקבוצות קטנות החל מכיתה ב', ולאחר מכן עוברים לשיעורים פרטיים ולנגינה באנסמבל הבית ספרי.
התוכנית כוללת גם קונצרטים בית ספריים, נגינה עם ילדים מבתי ספר אחרים, מפגשים עם אמנים מצטיינים מהמרכז למוזיקה.
כלי הנגינה מסופקים חינם לילדים המשתתפים בתוכנית.
התוכנית כוללת גם הדרכה של פסיכולוג חינוכי להורי הילדים, וסדנאות מוזיקה להורים ולילדים.
האנסמבל היהודי-ערבי, המונה כעשרים נגנים צעירים, מחציתם יהודים-ישראלים ומחציתם ערבים-ישראלים, ומתמחה בביצוע מוזיקה ערבית וים-תיכונית.
הסדנה למוזיקה עתיקה, בה משתתפים מדי שנה כ-120 נגנים וזמרים צעירים בקורס בינלאומי לביצוע מוזיקה מוקדמת – מן הרנסאנס, הבארוק והתקופה הקלאסית – בהנחיית אמנים בינלאומיים המתעסקים בתחום זה.
המרכז כולל אולם להרצאות, קונצרטים ושיעורים, מספר כיתות סטודיו קטנות יותר, ואולפן הקלטות אודיו ווידאו.
המרכז ממוקם במשכנות שאננים בירושלים, כחלק מקומפלקס הכולל מרכז כנסים, בית הארחה לאמנים המבקרים במקום ומסעדה.
הרכבים קאמריים: הרביעייה הירושלמית, רביעיית אריאל, שלישיית ירושלים.
כנרים: גיא בראונשטיין, חגי שחם, קטי דברצני.
פסנתרנים: איתמר גולן, רומן רבינוביץ', אוהד בן-ארי, תומר לב, שלומי שבן.
צ'לנים: צבי פלסר, עמית פלד.
כלי נשיפה: שרון קם, אייל עין הבר, חנה לוי.
המרכז ללימודי משטרה (המלמ"ש; בעבר בא"ר, בית הספר הארצי לשוטרים) היה מתקן של משטרת ישראל בקריית אתא, סמוך לשפרעם.
המתקן נחנך ב-15 בדצמבר 1949 ופעל עד ינואר 2015. מינואר 2015 הוא חדל להיות מרכז הדרכתי של משטרת ישראל עם הקמתה של "המכללה הלאומית לשוטרים" בבית שמש.
המקום עדיין משמש את משטרת ישראל כמיקומן של מספר יחידות במחוז הצפוני.
קורס שח"ם - משכו 12 שבועות
קורס מוקדים - משכו 8 שבועות ובוגריו ישרתו במרכזי הדיווח
קורס שיטור בסיסי - משכו 9 שבועות והוא הקורס הבסיסי עבור שוטרים
קורסים נוספים להכשרה ולהסבה לשוטרים המיועדים למשרדים השונים בתחנות: בילוש, תנועה, חקירות וסיור
לקציני מטה זוטר: קורס שמשכו 9 שבועות
לקציני משמר הגבול: קורס שמשכו 5 שבועות.
שלב זה מתבצע לאחר הכשרתם בבית הספר לקצינים של צה"ל
לקצינים המיועדים למשרדי הסיור, חקירות בילוש ותנועה (בתחנות), קורס שמשכו 40 שבועות.
המרכז כלל כמה מתקני אימונים, כגון מטווח סגור, ומגרש אימונים עבור כלבי משטרה.
אורוות המחוז הצפוני של המשטרה ממוקמות אף הן במרכז.
במרכז קיימת תצוגה של כלי רכב ששימשו את משטרת ישראל מאז הקמתה ועד היום ומוזיאון קטן המציג מדים וציוד.
המתקן קרוי על שמו של רנ"צ אהרון סלע, לשעבר מפכ"ל המשטרה.
במרכז היה ממוקם מוזיאון "בית מורשת משטרת ישראל" ובו היו מוצגים רבים על התפתחות משטרת ישראל על זרועותיה השונות.
במוזיאון היה חדר הנצחה ממוחשב לחללי משטרת ישראל.
המוזיאון וחדר ההנצחה הועברו למכללה הלאומית לשוטרים.
באוקטובר 2014 הסתיים קורס הקצינים האחרון במתקן בקריית אתא והכשרת הקורסים הבאים עברה למכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש.
כאמור, בחודש ינואר 2015 חדל המתקן להיות מרכז הדרכתי, אך המשיך לפעול כמתקן משטרתי לכל דבר ועניין.
כיום יושבות בו מספר יחידות: יחידת כלבנים - מחוז צפון, פרשים - מחוז צפון, ימ"ר אגף התנועה - שלוחה צפונית, פיקוד מרחב גליל של המחוז הצפוני, מנהלת החברה הערבית וסיירת האופנועים של אגף התנועה, המוכרת יותר בשמה - סיירת צפון.
מפקד בית הספר לשוטרים היה קצין בדרגת תת-ניצב.
דוד אורן (אורנשטיין) (סביבות 1975)
מל"א, המרכז ללימודים אקדמיים הייתה מכללה אקדמית שאינה מתוקצבת על ידי הממשלה, ששכנה באור יהודה.
במרכז למדו כ-3,700 סטודנטים לתארים ראשונים ושניים בחמש פקולטות: הפקולטה לניהול ע"ש מרשל סרנת, הפקולטה למקצועות הבריאות, הפקולטה לפסיכולוגיה, הפקולטה לחינוך והפקולטה ללימודי הייטק.
נשיא המרכז היה פרופ' דוד מרון.
בשנת 2019 המכללה נקלעה לקשיים כספיים, ובהובלת המועצה להשכלה גבוהה פורקה ויחידותיה השונות הועברו למוסדות אקדמיים אחרים.
המרכז ללימודים אקדמיים נוסד בשנת 2010 על ידי היזם אבי ביתן וחברת "ש.א.א.
רשת מכללות", כתחליף לשלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל אותה הקים קודם.
זאת מאחר שרוב הסטודנטים בשלוחת אוניברסיטת דרבי היו עובדי המגזר הציבורי, שהתואר שהם קבלו זכה אותם בתוספת שכר.
השלוחה פעלה במבנה באזור התעשייה אור יהודה, שבו שכנה בעבר חברת מרקורי.
רשת מכללות" הפעילה במקביל גם את המרכז האקדמי כרמל.
ביוני 2010 נערך טקס בו הפכה שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל למוסד ישראלי בפיקוח המועצה להשכלה גבוהה בשם "המרכז ללימודים אקדמיים".
בטקס העניקה אוניברסיטת דרבי תואר דוקטור כבוד ליזם אבי ביתן.
בשנת 2019 נקלע המרכז למשבר כספי, לאחר שצבר חובות של 84 מיליון ש"ח.
בית המשפט מינה את ד"ר שלמה נס ועו"ד רענן קליר לבעלי תפקיד במרכז, "אשר יובילו וימשיכו את המהלך שנקטה החברה להתקשר עם מוסד אקדמי אשר יקלוט את הסטודנטים והעובדים ויאפשר את המשך הפעילות של המכללה במתכונתה הנוכחית או אחרת".
בהובלת המועצה להשכלה גבוהה פורקה ויחידותיה השונות הועברו למוסדות אקדמיים אחרים.
במרכז פעלו ארבעה בתי ספר:
הפקולטה לניהול ע"ש סרנת דיקאן בית הספר היה פרופ' דן גלאי.
תואר ראשון BA במנהל עסקים במסלולים: שיווק, מימון ובנקאות ויזמות.
תואר ראשון BA בניהול משאבי אנוש.
תואר ראשון דו חוגי BA בפסיכולוגיה וניהול משאבי אנוש.
תואר שני MBA בהתמחויות: שיווק, משאבי אנוש, מימון ובנקאות, ניהול בינלאומי ומסלול רב תחומי.
דיקאן בית הספר היה פרופ' עמירם רביב.
תואר ראשון דו חוגי BA בפסיכולוגיה וניהול משאבי אנוש
תואר שני MA בפסיכולוגיה חינוכית
תואר שני MA בפסיכולוגיה התפתחותית
דיקאן בית הספר הייתה ד"ר חנה בר ישי.
תואר שני MA בייעוץ חינוכי
תואר שני MA בחינוך בהתמחויות: ניהול וארגון מערכות חינוך, חינוך מיוחד, תקשוב ולמידה, הגיל הרך, חינוך חברה ותרבות וחינוך סביבתי
דיקאן בית הספר היה פרופ' מרדכי שני
תואר ראשון BA במנהל מערכות בריאות בהתמחויות:
דיקאן בית הספר היה ד"ר יאיר צדוק.
תואר ראשון במערכות מידע ניהוליות במיקודים:
תואר ראשון בניהול תשתיות מידע
תוכנית המנטורינג: תוכנית ליווי יישומית, בה מצוותים מנהלים בכירים לסטודנטים ובאמצעות תהליך של הנחיה מלמדים את הסטודנטים אסטרטגיות ניהוליות.
התוכנית נבנתה בשיתוף פעולה עם מנכ"לים ומנהלים בכירים במשק הישראלי.
Master Class: כיתת אמן היא שיעור באחד מתחומי הידע במנהל עסקים המועבר על ידי מנהל בכיר וחושף את הסטודנטים לתהליכי קבלת החלטות ברמות הניהול.
חדר עסקאות בחסות בנק לאומי: במסגרת לימודי התואר הראשון והשני במנהל עסקים בהתמחות מימון ובנקאות מופעל חדר בתחום הפיננסי-כלכלי בישראל.
חדר העסקאות מושתת על תרגול מקוון תוך הכרות מעמיקה של מגוון מערכות תומכות מסחר והחלטות השקעה, בצירוף מחשבוני השקעה ייחודיים לני"ע שונים.
משחק עסקים: קורס יישומי בתואר שני במנהל עסקים שנועד לדמות התנסות מעשית וקבלת החלטות בדומה לסביבה עסקית אמיתית, צבירת ניסיון בבניית אסטרטגיה וכן הכנה מיטבית להשתלבות בתפקידים בכירים במשק.
Career Booster - קורסים מקצועיים בשיתוף חברות מהמגזר העסקי המוצעים לתלמידי התואר הראשון, במטרה להקנות יתרון תחרותי בהשתלבות בשוק העבודה כבר במהלך הלימודים.
בין הקורסים המוצעים : ניהול דיגיטל, מאפיין חוויית משתמש, ניהול חוויית לקוח, יזמות נדל"ן ועוד.
היחידה למעורבות חברתית, הפועלת בשיתוף עם עמותות וארגונים חברתיים שונים המעורבים בכל תחומי החברה, מציעה לכלל הסטודנטים את האפשרות להשתלב בפעילות התנדבותית בפרויקטים שונים, במשך שעתיים ומעלה בשבוע, בתמורה לקבלת מלגת סיוע לשכר לימוד.
אגודת הסטודנטים של המרכז ללימודים אקדמיים באור יהודה היא עמותה רשומה.
האגודה הייתה חברה בהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל ובראשה עמד אפי לוי.
מל"א העניק, בחלק מתוכניות הלימוד, וכבר במהלך הלימודים, תעודות מקצועיות והכנה למבחני הסמכה חיצוניים:
הפקולטה ללימודי הייטק – העניקה 4 תעודות מקצועיות: QA, פיתוח אפליקציות לאנדרואיד, שפת תכנות Python, פיתוח אתרים בסביבות HTML5 ו-CSS3.
הפקולטה לניהול ע"ש סרנת – הכינה את בוגרי התואר הראשון במסלול מימון בנקאות למבחנים החיצוניים של הרשות לני"ע והמפקח על הביטוח לתפקידי ייעוץ השקעות ויועץ פנסיוני.
בנוסף, העניקה הפקולטה לבוגרי התואר הראשון במנהל עסקים במסלול שיווק תעודה מקצועית בניהול מותגים בשיתוף קבוצת FOX.
המרכז למורשת הצ'רקסית (באדיגית: Адыгэ КъыкIэныгъэ Гупчэ) הוא מרכז מבקרים בכפר כמא שבגליל התחתון, הסוקר את ההיסטוריה של העם הצ'רקסי.
במרכז קיים מוזיאון אשר מציג פריטים אותנטיים מהמורשת הצ'רקסית וכן פועל בו מכון מחקר אקדמי לחקר הצ'רקסים.
המרכז הוקם בשנת 2007 על ידי זכריה תחאוחא וזוהיר תחאוחא וכיום מנוהל על ידי המועצה המקומית כפר כמא.
הצ'רקסים שלטו במשך אלפי שנים בהרים של צפון-מערב הקווקז, אך בעת החדשה מצאו את עצמם חיים בפזורה ברחבי העולם, כולל בישראל.
המוזיאון הצ'רקסי שוכן בבית ישן שנבנה בשלהי המאה ה-19 וממוקם בלב השכונה העתיקה של כפר כמא.