tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כאשר אדם ממשיך לאכול כמויות גדולות של אוכל גם לאחר ששבע ולבסוף אינו חש בטוב.
אכילה רגשית כפיצוי למתח נפשי, כעס, דיכאון וכדומה.
הבעיה העיקרית הנובעת מהתמכרות למזון היא השמנת-יתר.
כמו כן אכילה שאיננה מתוך סיפוק תחושת רעב פיזי לעיתים קרובות מלווה ברגשי אשם, בתסכול ובושה.
התמכרות לסוכרים, לשומנים ולמזונות מתועשים עלולה לפגוע במקרים קיצוניים בפעילות המוח.
באמצע שנות ה - 90 נערך ניסוי בחולדות שמטרתו הייתה לבדוק את השפעת המזון וההתמכרות אליו.
הניסוי כלל שלוש קבוצות של חולדות, וכל אחת מהקבוצות קיבלה מזון בהרכב אחר: קבוצה אחת קיבלה דגנים, ירקות ופירות.
הקבוצה השנייה קיבלה מזון בריא ומדי פעם גם מזון תעשייתי ומזון ממותק, ואילו הקבוצה השלישית קיבלה מזונות ממותקים בלבד.
לאחר שהחולדות הואכלו באופן קבוע, החלו לתת להם מכות חשמל תוך כדי אכילה.
החולדות שניזונו ממזון ממותק בלבד לא ברחו כתוצאה ממכות החשמל, בעוד שהחלודות שניזונו מאוכל בריא ברחו מיד באופן אינסטינקטיבי.
לפי תוצאות הניסוי, מרכיבי מזון מסוימים, כמו מזון ממותק ותעשייתי, שהחולדות התמכרו אליהם, נטרלו אינסטינקטים בסיסיים של המוח.
היות שהתמכרות למזון נובעת מההנאה שבאוכל, בניגוד לסם שהגוף מפתח אליו תלות, קל יחסית להתמודד עם התופעה.
פנייה לאיש מקצוע שיבנה לאדם המכור למזון תפריט תזונה מותאם לו אישית תסייע לו.
התפריט צריך להיות עשיר במזונות בריאים אשר ימנעו תחושת רעב מוגברת.
ליווי אישי על ידי גורם מקצועי עשוי לחזק את האדם מבחינה רגשית.
התמרה סרטנית היא הפיכת תא רגיל לתא סרטני באמצעות שינויים הנעשים במטען התורשתי של תא רגיל ומעניקים לו תכונות סרטניות (כגון ממאירות ויכולת פולשנות), על מנת שתתרחש התמרה סרטנית נדרשת סדרה של שינויים גנטיים.
התמרה סרטנית מתרחשת עקב שינויים סדרתיים ב-DNA המשפיעים על בקרת הפעילות של התא, שינויים אלו מתרחשים בכמה אופנים: באופן אקראי, על ידי חשיפה ממושכת לקרינה (שגורמת לשבירת ה-DNA וליצירת מוטציות) או לחומרים כימיים שונים, על ידי הדבקות בנגיפים מחוללי סרטן, ולעיתים הגנטיקה מעודדת התפתחות סרטנית.
ברוב המקרים לא ניתן לדעת מהו האירוע הראשוני (הגורם המסרטן) שגרם לתא להפוך לתא סרטני.
תא הופך לסרטני כאשר מתרחשות מוטציות באופן סדרתי ב-DNA והן מובילות לפגיעה במנגנון הבקרה של התא, מנגנון הבקרה דואג למוות תאי לרגישות למעכבי גדילה וכו', בנוסף המוטציות עלולות לגרום לתא להפוך לפולשני, וליכולת להתחמק ממערכת החיסון.
שילוב של פגיעות אלו מוביל את התא להתרבות באופן אינסופי או להפוך לפולשני ולגייס כלי דם אחרים.
התמכרות לטלפון הסלולרי היא תסמונת תלות בקרב משתמשי הטלפון הנייד.
חלק מהמשתמשים בטלפונים ניידים מפגינים התנהגויות בעייתיות הדומות להפרעות בשימוש בסמים.
התנהגויות אלו יכולות לכלול עיסוק יתר בתכתובות בנייד, השקעת כסף או זמן רב מדי בטלפונים ניידים, שימוש בטלפונים ניידים במצבים לא מתאימים מבחינה חברתית או פיזית, כגון נהיגה במכונית.
שימוש מופרז יכול גם להוביל לבזבוז זמן מופרז בתכתובות בנייד, להביא להשפעות שליליות על מערכות יחסים ולחרדה אם מנתקים את המשתמש מהטלפון הנייד או מההתראות שהוא מציג לעיתים תכופות.
השימוש בטלפון סלולרי גדל ברחבי העולם במהלך העשור האחרון במיוחד בקרב מתבגרים.
בבית הספר, בבית, במפגשים עם חברים, מוקדם בבוקר ולפני השינה.
המחקרים מראים כי ההתמכרות לטלפון אף מטלטלת את ההיררכיה המשפחתית מכיוון ובמשפחות רבות קיימת 'ברית שתיקה': גם הילדים וגם ההורים שקועים בטלפון הסלולרי.
עיצוב הסמארטפון, שנועד לעודד את המשתמש להציץ במסך פעמים רבות ביום באמצעות התראות, הושווה על ידי טריסטן האריס, פילוסוף מוצר לשעבר בגוגל, לזה של מכונות מזל בקזינו
העלייה בשימוש בטלפונים הניידים מעלה איתה גם תהיות לגבי השפעות התופעה על החברה.
בכל רחבי העולם, המספרים המדווחים על התמכרות לטלפונים הניידים עולים בהתמדה.
בדרום קוריאה, אחת מצרכניות הטכנולוגיה הגדולות בעולם, סקר ממשלתי העלה כי 18% מבין המתבגרים בה מוגדרים כמכורים לטלפון חכם, ומבין המבוגרים, שבכלליות סובלים פחות מהתופעה, האחוז עומד על 9.1. אנגליה, בה אחוז המתבגרים המעידים על עצמם כמכורים הוא 60%, הכריזה על עצמה כמדינה מכורה לסמארטפון.
מבחינה דמוגרפית, צעירים בין גילאי 15–24 נמצאים בסיכון הגבוה ביותר לסבול מהתמכרות, וההיתכנות להתמכרות אצל נשים גבוהה מזו אצל גברים.
במטא-אנליזה עלה שמתבגרים בגילאי 15-35 המתגוררים בסין ובערב הסעודית הם בעלי זמן המסך הגבוה ביותר, בעוד שבגרמניה ובצרפת שיעור זמן המסך הוא הנמוך ביותר.
במחקר שפורסם ב-2022 בחנו החוקרים את המתאם בין הזמן אותו בילו 11,780 הילדים בני התשע והעשר שהשתתפו במחקר מול מסכים (במשחקי וידאו, רשתות חברתיות, צפייה בטלוויזיה וכדומה) ובין בריאותם הנפשית.
נמצא כי בקרב הילדים שהשתתפו במחקר, אלו שבילו יותר משעתיים ביום מול מסכים נטו יותר לסבול מהפרעות דיכאוניות, הפרעות חרדה ובעיות נפשיות נוספות בהשוואה לילדים שהשתמשו במסכים פחות משעתיים ביום.
כיווניות הקשר הסיבתי בין הפרעות נפשיות ושימוש רב בסמארטפונים, טאבלטים וכדומה, אם ישנו כזה, עדיין לא פוענחה.
השערה אחת היא שייתכן שילדים הסובלים מבעיות נפשיות נוטים לבלות יותר זמן מול מסכים בהשוואה לילדים שאינם סובלים מהן.
השערה נוספת היא שייתכן שבריאותם הנפשית של ילדים המבלים למעלה משעתיים ביום מול מסכים נוטה להתערער יותר כתוצאה מכך בהשוואה לבריאותם הנפשית של ילדים הנמצאים מול מסכים פחות משעתיים ביום.
במחקר שנערך באוניברסיטת הונג קונג, עלו תוצאות המראות סבירות גבוהה יותר להתמכרות מצד אלה הסובלים מערך עצמי נמוך, בדידות, דיכאון, חרדה בין-אישית, ואלה שיש להם צורך גבוה בתחושת שייכות.
מיקרו בלוגים, דוגמת טוויטר ופייסבוק, זוכים להצלחה רבה מכיוון שהם מציעים הפוגה מאותם רגשות שליליים.
נמסו פארק מצאה ששימוש במדיה החברתית בקרב סטודנטים הסובלים מבעיות נפשיות, הנותן להם פתח לחיבורים בין-אישיים לו לא זכו קודם לכן, מוריד את הסיכון שאלה ינסו לשלוח יד בנפשם.
מחקרה של פארק לא בחן את ההשלכות של שימוש-יתר ברשתות חברתיות.
אותן תופעות חיוביות שהשימוש במדיה החברתית מוביל אליהן מתהפכות כאשר השימוש הוא מרובה; במקום בו שימוש נורמטיבי גרר הפוגה ממתחים ורגשות שליליים, שימוש היתר הוביל לעליה בהן.
במחקר שנעשה באוניברסיטת סן-דייגו נמצא כי בקרב בני נוער העושים שימוש אינטנסיבי במדיה החברתית, קיים סיכוי גבוה ב-13% להצגת סימפטומים דיכאוניים.
אחד הסימפטומים שנמצאו להתמכרות לטלפון הנייד, היא האמונה בקרב המכורים שמערכות היחסים שהם מטפחים במרחב הסייבר הן בעלות אופי אינטימי יותר מאלה שיוכלו ליצור בעולם האמיתי, בקשרים פנים-אל-פנים, מה שעלול להוביל להחמרת תחושת הבדידות.
ממחקר נוסף עולה כי אלה המחפשים – דרך שימושם בטלפון הנייד והמדיות החברתיות - לשמר או לבנות מערכות יחסים, סביר כי לא ימצאו עצמם מכורים לטלפון.
הבעייתיות מתחילה כאשר המטרה של האינדיבידואל מגיעה ממניעים חד-צדדיים (כגון קבלת הכרה על ידי הזולת, יצירת רושם, ובריחה מבדידות) ולא ממניע של רצון בקשר הדדי; אלה עלולים להוביל לשימוש מוגזם ולהתמכרות.
מחקר שנעשה בקרב צעירים בגילאי ה-16 עד 24 שנים התמקד בגורמים הפסיכולוגיים הקשורים בהתמכרות לטלפון נייד.
במחקר מצאו התמכרות לטלפונים ניידים מתבטאת בהתנהגויות חריגות כגון התנגשות עם אנשים, אובדן סבלנות והנאה מפעילויות לטווח קצר בלבד, אובדן שליטה על התנהגותם, חוסר סבלנות ועוד.
דוח אחרון שנעשה בדבר זמן המסך של ילדים בישראל מול הטלפונים מצא כי ההורים כיום ברובם 43% מההורים אינם מגבילים את זמן המסך של ילדיהם, 36% מאפשרים להם עד שעתיים ביום ו־13% לא מאפשרים זמן מסך בכלל.
השימוש הבעייתי בטלפונים סלולריים משפיע ונקשר למשתני אישיות שונים כגון חרדה, מתח, נוירוטיות, הערכה עצמית, אימפולסיביות ודימוי עצמי.
בנוסף, השימוש הבעייתי בטלפונים סלולריים נמצא פוגע באיכות השינה ואף גורם להפרעות שינה ודיכאון.
התעללות באינטרנט שכיחה גם היא ונקשרה לשימוש בעייתי בטלפון סלולרי.
בנוסף, הסקירה הנוכחית חושפת את הקשר הדו-קיום בין שימוש בעייתי בטלפונים סלולריים ושימוש בחומרים כגון טבק ואלכוהול.
על פי מחקר אחר בנושא, אנשים המכורים לטלפונים סלולריים יצרו פחות קשרים חברתיים עם אחרים בקבוצות שונות, מה שעתיד לפגיעה הדרגתית והחלשת המיומנויות והכישורים החברתיים שלהם.
תוצאות אלו עלולות גם להוביל לפיתוח ביישנות או פחד לבטא את דעות ורגשות בפני אחרים כאשר מתקיימת תקשורת חברתית במפגשים פנים מול פנים.מחקר נוסף בחן את הסיכונים הממשיים בהתמכרות לטלפון הנגרמים מעצם החזקת הטלפון ביד.
הליכה תוך בהייה בטלפון הנייד והסכנה הנובעת בעיקר מהסחות דעת כגון נפילה עקב פגיעה מעצם דומם, פגיעה מכלי רכב חולף או אדם, שימוש בטלפונים הסלולריים תוך כדי נהיגה אשר מוביל גם הוא לתאונות רבות ועוד.
המשתמשים בטלפונים הסלולריים מודעים לסכנות אלו אך ממשיכים להסיט את מבטיהם למטה וממשיכים לחשוף עצמם לפגיעות אלו.
במקרה של התמכרות לטלפונים סלולריים השאיפה אינה להגיע למצב של גמילה מוחלטת, כיוון שהטלפונים הפכו זה מכבר לחלק משגרת החיים המודרנית.
לכן ההתמקדות היא בשינוי דפוסי השימוש, בדגש על הפחתת זמן השימוש במכשיר.
ישנן מספר אסטרטגיות אשר נמצאו יעילות בהפחתת זמן השימוש בטלפון:
הסרת אפליקציות - מומלץ להסיר אפליקציות שיש להן פוטנציאל התמכרות גבוה - כמו אלו של הרשתות החברתיות - מן הסמארטפון ולגשת אליהן, אם בכלל, רק בגרסת הרשת שלהן, באמצעות המחשב.
כיבוי התראות - ההתראות מעודדות בדיקה מתמדת של הטלפון.
כיבוי סלקטיבי של התראות יכול להפחית את הזמן ותשומת הלב המוקדשת לטלפון במהלך היממה.
הגבלת זמן מסך - בכל טלפון סלולרי ניתן להגביל את זמן המסך באפליקציות ספציפיות דרך ההגדרות של המכשיר עצמו.
בנוסף, ניתן להגביל אפליקציות ספציפיות אשר מתנתקות בעת הגעה לזמן הקצוב של שימוש באותה אפליקציה.
כך לדוגמה Google מציעה אפליקציה של טיימר הסופרת את זמן הצפייה של המשתמש בסרטוני YouTube תוך שהיא מאפשרת למשתמש לבחור במספר שעות רצוי ביממה ולקבל התראה כאשר חצה את משך זמן השימוש שהציב כמגבלה.
אימוץ תחביב שאינו מקוון - התעמלות, מדיטציה, סריגה, קריאת ספרים וכדומה, בהתאם להעדפות האישיות.
אזורים וזמנים נטולי טלפון - כגון שולחן האוכל בארוחות משפחתיות, בכיתת הלימוד או במסעדה.
מעבר להגדרת אזורים, ניתן להגדיר גם זמנים ביום בהם מחליטים על איסור שימוש כגון השעה הראשונה בה אנו מתעוררים, השעה האחרונה לפני השינה וכשהולכים לישון, שמים את הטלפונים על מצב שינה, כך לא ניתן לראות הודעות כתובות כאשר מתעוררים באמצע הלילה.
מחקר בנושא הציע שאלון לאבחון התמכרות לרשת בכלל ולסמארטפון בכלל.
השאלון כלל שאלות כגון: האם אתה מרגיש צורך להשתמש באינטרנט בכמויות הולכות וגדלות של זמן על מנת להגיע לסיפוק, האם אתה מרגיש חסר מנוחה, מצב רוח, מדוכא או עצבני כאשר אתה מנסה לצמצם או להפסיק את השימוש באינטרנט ועוד.
התשובות מעריכות שימוש לא חיוני במחשב/אינטרנט כגון לשימוש לא עסקי או אקדמי.
שיטת הטיפול שהוצעה במאמר היא טיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT) שיש ראיות ליעילותה.
התמכרות לאופיואידים היא תופעה של שימוש לרעה באופיואידים, כאשר ההשלכות הן פגיעה בתפקוד האדם המלווה בקושי פיזי ונפשי.
הסימפטומים של ההתמכרות כוללים צורך עז לשימוש באופיואידים, קושי רב בהפסקת השימוש, סבילות גבוהה לאופיואידים, ותסמונת גמילה עם הפסקת השימוש.
תסמונת הגמילה מאופיואידים עשויה לכלול סימפטומים של בחילה, שלשול, כאבי שרירים, הפרעות שינה, סערת נפש ומצב רוח ירוד.
סיבוכים של התמכרות לאופיואידים עשויים להיות מנת יתר, הדבקות בנגיפים כגון דלקת כבד נגיפית C ו-HIV.
אופיואדים כוללים חומרים כגון הרואין, מורפיום, פנטניל, קודאין, אוקסיקודון והידרוקודון.
בארצות הברית מרבית משתמשי ההרואין עברו אליו לאחר שימוש באופיואידים במרשם רפואי.
גורמי הסיכון להתמכרות לאופיואידים כוללים היסטוריה של שימוש בסמים, שימוש בסמים על ידי בני משפחה וחברים, הפרעות נפשיות, מצב חברתי-כללי נמוך וגזע.
אבחנה של התמכרות לאופיואידים מתבססת על קריטריונים של האגודה האמריקאית לפסיכיאטריה המופעים ב-DSM-5. אם מתקיימים לפחות שני קריטריונים מתוך 15 – ניתן לקבוע אבחנה של התמכרות לאופיואידים.
אנשים עם התמכרות לאופיואידים מטופלים בדרך כלל עם תחליפי אופיואידים – מתדון או בופרנורפין.
טיפול בתחליפים אלו נמצא קשור לירידה בסיכון לתמותה הקשורה להתמכרות.
בנוסף, נהוג לשלב טיפולי תחליפי אופיואידים עם טיפול פסיכולוגי של CBT ותמיכה נפשית במסגרת פרטנית או קבוצתית.
התרופה נלטרקסון עשויה להיות שימושית במניעה של חזרה להתמכרות.
התרופה נלוקסון שימושית במצבים של מנת יתר, וניתנת לאנשים הנמצאים בסיכון גבוה על מנת שיוכלו להשתמש בה במקרה חירום.
על פי ארגון הבריאות העולמי, ב-2016 כ-27 מיליון אנשים ברחבי העולם סבלו מהפרעות שימוש באופיואידים.
שימוש ממושך באופיואידים מתרחש בקרב כ-4% מהאנשים שהשתמשו בהם כדי להקל על כאב כתוצאה מפציעה או ניתוח.
תחילת ההפרעה מתרחשת לעיתים קרובות בקרב מבוגרים צעירים.
יותר בקרב גברים מאשר נשים.
בהשוואה ל-1990, בה נרשמו בעולם כ-18,000 מקרים של מוות כתוצאה מהתמכרות לאופיואידים, ב-2015 ההערכות הן כי 122,000 מקרים היו קשורים בתופעה.
בארצות הברית, בשנת 2016 נרשמו כ-42,000 מקרי מוות כתוצאה משימוש יתר באופיואידים.
מתוכם כ-15,000 היו כתוצאה משימוש בהרואין.
סימנים וסימפטומים של התמכרות לאופיואידים עשויים לכלול:
התנהגות של השתוקקות וחיפוש סמים
עלייה במינון צריכת האופיואידים במשך הזמן
סיבוכים רפואיים משימוש באופיואידים (HIV ואיידס, דלקת כבד נגיפית C, זיהומים ועוד)
למעשה, התמכרות ותלות שניהם מרכיבים של הפרעות שימוש בסמים, כאשר התמכרות מייצגת את הצורה החמורה יותר בה קיים איבוד שליטה עצמית וצריכת הסם על אף הרצון להפסיק את השימוש.
תלות באופיואידים עשויה להיות תלות פיזית, נפשית או שתיהן יחד.
תסמונת הגמילה מאופיואידים עשויה להתרחש כתוצאה מהפסקה פתאומית בצריכה לאחר שימוש ממושך.
תחילתם של סימני הגמילה תלויה בסוג האופיואיד בו נעשה שימוש, וכן במשך השימוש שנעשה בו.
בשימוש בהרואין, תסמיני הגמילה יכולים להתחיל לאחר 5 שעות, כאשר השיא מגיע לאחר 2–4 ימים, ונמשכים עד לכשבועיים.
עם מתדון לעומת זאת, הסימנים הראשונים יופיעו לאחר כיומיים.
עם סיום הסימפטומים העיקריים, סימפטומים פחות משמעותיים עשויים להמשך לתקופה ארוכה בהרבה.
סימפטומים אלו עשויים לכלול חרדה, דיכאון, קושי בריכוז, קושי בחשיבה והפרעות זיכרון, עייפות, רגישות יתר לכאב, הפרעות שינה ועוד.
הטיפול בתסמונת הגמילה יכלול מתדון ובופרנורפין יחד עם תרופות נוגדות בחילות ושלשולים.
סימנים וסימפטומים של הרעלת אופיואדים כוללים:
סימנים וסימפטומים של מנת יתר אופיאטית כוללים:
שינויים בהכרה – אנשים עשויים להיות במצב של ערפול הכרה או ללא הכרה כלל.
התמכרות לאופיואידים יכולה להתפתח כתוצאה משימוש עצמי של תרופות מרשם בעיקר במצבי כאב כגון טראומה או ניתוח.
אופיואידים שניתנים במרשם רופא אחראים לכמחצית ממקרי ההתמכרות לאופיואידים.
על פי ניירות העמדה של ארגון הבריאות העולמי ואגף הסמים והפשע של האו"ם, יש לטפל בהתמכרות לאופיואידים כמצב רפואי לכל דבר, ולא כבחירה מוסרית שאינה ראויה.
ישנן ראיות מסוימות לאפשרות של נטייה גנטית להתמכרות לאופיואידים, אך המנגנונים אינם ברורים דיים, ומובילים לשאלות פילוספיות-אתיות בדבר רצון חופשי.
התמכרות היא הפרעה מוחית שמאופיינת בשימוש כפייתי בתרופות/סמים על אף ההשלכות השליליות הכרוכות בו.
ביטוי יתר של פקטור השעתוק ΔFosB בגרעין האקומבנס מהווה מרכיב משמעותי בהתפתחות של התמכרות לאופיואידים על ידי העלאת רגישות מערכת התגמול, והגברה של ההתנהגות האובססיבית לחיפוש סם.
בדומה לסמים ממכרים אחרים, שימוש יתר באופיואידים מוביל לביטוי יתר של ΔFosB בגרעין האקומבנס.
אויפיואידים משפיעים על ההעברה העצבית של דופמין בגרעין האקומבנס על ידי חסימת העיכוב של מסלולים דופמינרגיים.
הם עושים זאת על ידי עיכוב של מסלולים עצביים, המבוססי GABA, היוצאים מהגרעין הרוסטרלי המדיאלי אל אזור הטגמנטום הגחוני, מה שמביא לתוצאה של ירידה בעיכוב של המסלולים הדופמינרגיים היוצאים מן הטגמנטום הגחוני של גרעין הקומבנס ואל אזורים נוספים במוח.
הדמיות מוחיות הראו שינויים תפקודיים ומבניים של המוח בעקבות ההתמכרות לאופיואידים.
מחקר מ-2017 הראה ששימוש כרוני באופיואידים, דוגמת הרואין, עשוי לגרום לשינוים כרוניים באזור קליפת המוח הארובתית-מצחית – אזור חיוני לבקרה של מערכת התגמול, תגובות רגשיות וחרדה.
מחקרים הראו פגיעה בבקרה של מסלולים עצביים הקשורים ברגשות, מתח ואימפולסיביות.
אבחנה של התמכרות לאופיואידים על פי ה-DSM-5 מתקיימת בהימצא הפרעות ומגבלות כתוצאה משימוש מאופיואידים.
על מנת לבצע אבחנה, נדרשים לפחות 2 מבין הקריטריונים הבאים:
1. האדם נוטל יותר אופיואידים מאשר הוא התכוון מלכתחילה.
2. האדם אינו מסוגל להוריד את כמות האופיואידים אותם הוא צורך.
3. זמן רב מוקדש לחיפוש אחר, צריכה או ניסיון להגמל משימוש באופיואידים.
4. לאדם יש חשק עז לאופיואידים.
5. קושי במילוי התחייבויות בעבודה או בחיי היום-יום.
6. הפחתה בפעילות החברתית ובפעילויות של שעות פנאי.
7. פגיעה בקשרים חברתיים או משפחתיים בעקבות שימוש באופיואידים.
8. המשך שימוש באופיואידים על אף החמרה במצב פיזיקלי או פסיכולוגי.
9. פיתוח סבילות מוגברת לאופיואידים.
ניתן לסווג את חומרת ההתמכרות לקלה, בינונית או חמורה על פי מספר הקריטריונים המתקיימים.
ה CDC (המרכזים לבקרת מחלות) האמריקאי פרסם המלצות ספציפיות על מנת למזער את הסיכון להתמכרות לאופיואידים:
יצירת מאגרי מידע אלקטרוניים המסוגלים לעקוב ולהתריע בדבר שימוש
חינוך מטופלים בדבר ההשלכות של שימוש ממושך באופיואידים
חינוך צוותים רפואיים בדבר ההתוויות למרשם אופיואידים, שימוש ראוי בהם וכן זיהוי מוקדם של שימוש לרעה.
התמכרות לאופיואידים דורשת טיפול ארוך טווח במטרה לצמצם את הסיכונים הפיזיים והפסיכולוגיים העומדים בפני המטופלים.
חלק מהטיפולים מכוונים להורדה הדרגתית של מינון צריכת האופיואידים עד להימנעות מוחלטת, וחלקם מכוונים לתחליפי סם – מתדון ובופרנורפין.
נראה שטיפול יחיד אינו הפתרון ויש שלב בין הטיפולים התרופתיים לפסיכולוגיים.
ממחקרים עולה כי טיפולים אלו מובילים לירידה בתמותה של המכורים, אך קיימות שתי תקופות קריטיות במהלך הטיפול: עד כ-4 שבועות מתחילת הטיפול, ועד כ-4 שבועות מתום הטיפול.
אלו התקופות בהם הסיכון הגבוה ביותר של מוות כתוצאה משימוש באופיואידים, כיוון שרבים מהמשתתפים בתוכניות הטיפול עוזבים אותן בתקופות אלו.
הטיפול התרופתי מבוסס על תחליפי אופיואידים המעניקים פחות תחושת אופוריה, אך פועלים למשך זמן רב יותר.
תחליפים נפוצים הם המתדון והבופרנורפין/נלוקסון.
כיום (2020) קיימת העדפה לנלוקסון לאור ממצאים של ירידה בתמותה בקרב משתמשים הנוטלים אופיואידים בזריקות או בשאיפה.
המטרה בטיפול התרופתי היא יצירת יציבות בחיי המטופלים, תוך כדי ניסיון למזער את תסמיני הגמילה מאופיואידים.
מחקרים מראים כי 70-95% מהמטופלים מורידים בצורה משמעותית את כמות האופיואידים הנוספים אותם הם צורכים במהלך הטיפול, בעוד ש-40-65% נמנעים מהם לחלוטין במהלכו.
היבטים נוספים המקבלים התייחסות בזמן הטיפול הם היבטים רפואיים, פסיכו-סוציאלים ומשפטיים.
לטיפול התרופתי התחליפי יש את ההשפעה הגדולה ביותר על סיכוי התמותה ועלויות הטיפול הכלליות במכורים, והוא הטיפול המועדף כיום גם בקרב ארגון הבריאות העולמי, אגף הסמים והפשיעה של האו"ם ו-UNAIDS (תוכנית האו"ם לטיפול ב-HIV/AIDS).
בופרנורפין ומתדון מורידים את החשק לאופיואידים, מקלים על תסמיני הגמילה וחוסמים את תחושות האופוריה של אופיואידים.
בופרנורפין, אגוניסט חלקי עם אפיניות גבוהה, יוצר רוויה של הקולטן האופיואידי, וחוסמת את פעילותם של האופיואידים.
נלטרוקסון, אנטגוניסט לרצפטורי ה μ האופיואידים, היא תרופה נוספת הנמצאת בשימוש בטיפול התרופתי התחליפי, וגם היא חוסמת את תחושת האופוריה, ואינה גורמת לרדימות ואנלגזיה הנלוות לרוב לשימוש באופיואידים.
שימוש במתדון כתחליף סם הוא טיפול נפוץ בניסיון גמילה של מכורים לאופיואידים.
מתדון הוא אגוניסט של אופיואידים.
המטרה העיקרית של שימוש במתדון כתחליף לאופיואידים היא הפחתת תחושת ההשתוקקות לסם, דיכוי סימני הגמילה וחסימת תחושת האופוריה המתלווה לשימוש באופיואידים.
השימוש במתדון אינו מרדים ונחשב לבטוח רפואית.
המטופל מקבל מתדון בכמויות הולכות וגוברות עד אשר תסמיני הגמילה מאופיואידים יורדים בצורה משמעותית.
לאחר התייצבות המינון, מורידים את המינון בהדרגה עד שהמטופל אינו חש צורך במתדון או שניתן להחליף את המתדון באופיואיד חלש יותר, עם תסמיני גמילה קלים יותר.
בניגוד למתדון ואגוניסטים מלאים אחרים בופרנורפין הוא אגוניסט חלקי לרצפטורים אופיואידים, ולכן בעל פוטנציאל נמוך יותר לגרום לדיכוי נשימתי.
נמצא כי שימוש בבופרנורפין כתחליף סם במהלך הטיפול בהתמכרות לאופיואידים מוביל לירידה בשיעורי התמותה.
לעיתים קרובות מטופלים מקבלים את כדורי הבופרנורפין בשילוב עם האנטגוניסט נלוקסון על מנת למנוע שימוש בצורה של מעיכת הכדור והזרקתו לדם במקום צורת השימוש הנכונה של מציצה תחת הלשון.
במקרים בהם טיפול בעזרת מתדון אינו עוזר, ניתן לשקול טיפול בהזרקת הרואין תחת פיקוח רפואי.
מדינות בהן נעשה שימוש בטיפול זה כוללות את גרמניה, שווייץ, הולנד, בריטניה, ספרד, דנמרק, בלגיה, קנדה ולוקסמבורג.
דהידרוקודאין הוא אופיואיד אחר בו נעשה שימוש כאלטרנטיבה למתדון או בופרנורפין בחלק ממדינות אירופה.
בשווייץ ובקנדה נעשה שימוש גם במורפין בשחרור ארוך טווח.
טיפול קוגניטיבי-התנהגותי היא צורת התערבות פסיכו-סוציאלית שמטרתה לשפר את הבריאות הנפשית של המטופלים.
הטיפול נועד לאפשר למטופלים להתמודד טוב יותר עם הבעיה על ידי שינוי ההתנהגות והרגשות שלהם כלפיה.
לטיפול יש עדיות חיוביות בטיפול בהפרעות אחרות כגון דיכאון והתמכרות לסיגריות, אך כטיפול יחיד בהתמכרות לאופיואידים הוא פחות יעיל, ושילוב שלו יחד עם הטיפול התרופתי הוא הטיפול המועדף כיום.
ראיון מוטיבציוני הוא סוג נפוץ של טיפול קוגניטיבי-התנהגותי בו נעשה שימוש בטיפול בהתמכרות לאופיואידים.
מטרת הראיון המוטיבציוני היא לרתום את המוטיבציה הפנימית של המטופל לצורך החלמה על ידי חינוך, גיבוש אסטרטגיות שימנעו הפסקת טיפול וחזרה לשימוש באופיואידים וחשיבה חיובית בניסיון לשמור על מוטיבציה גבוהה במהלך הטיפול.
ההתערבות הרפואית הראשונית יעילה בעיקר בסימפטומים הראשוניים של הגמילה מאופיואידים.
בסיום הטיפול הראשוני, נדרשת תוכנית ארוכת טווח לשימור ההימנעות לחזרה לשימוש.
כמו ב"אלכוהוליסטים אנונימיים", תוכניות 12 הצעדים נפוצות גם בקבוצות של "מכורים אנונימיים".
"מכורים אנונימיים" הן קבוצות תמיכה מקומיות, הקיימות בכל רחבי העולם, ומאפשרות מפגשי תמיכה ללא עלות בהם מעודדים את המכורים להכיר בבעייתם, לקבל עזרה מעמיתים/מכורים לשעבר ולפתח יכולות עזרה עצמית.
בעולם, מספר האנשים המכורים לאופיואידים עלה מ-10.4 מיליון בשנת 1990 ל-15.5 מיליון ב-2010.
כ-122 אלף מקרי מוות כתוצאה משימוש באופיואידים דווחו בשנת 2015. עלייה מ כ-18 אלף מקרים בשנת 1990.
מגפת האופיואידים הנוכחית היא מגפת הסמים הקטלנית ביותר בהיסטוריה האמריקאית.
בשנת 2008 היו פי 4 יותר מקרי מוות כתוצאה ממנת יתר בהשוואה ל-1999.
ב-2017 הוכרז מצב חירום לאומי בתחום בריאות הציבור בעקבות העלייה החדה במקרי המוות.
הממשל האמריקאי גיבש תוכנית פעולה בת 5 זרועות:
הגדלת הגישה לשירותי טיפול והחלמה עבור המכורים
הגדלת הזמינות של נלוקסון וחומרים דומים שנותנים מענה מהיר במקרה של מנת יתר.
עדכון דו"חות בריאות הציבור העוסקים בטיפול בהתמכרות לאופיואידים
דוח שפורסם על ידי ה־OECD במאי 2019, העלה כי בין 2011 ל־2016 שיעור הגידול בשימוש באופיואידים בישראל עלה ב-125 אחוז, השיעור הגבוה ביותר מבין מדינות המערב.
על אף זאת, הצריכה הממוצעת השנתית של אופיואידים (המחושבת בקילוגרמים למיליון איש) עד שנת 2020 הייתה נמוכה יחסית בישראל: 5.9 ק"ג, לעומת ממוצע של כ-27 ק"ג במדינות המערב.
על פי נתוני משרד הבריאות, בשנת 2016 נרשמו 15 מקרי מוות כתוצאה משימוש באופיואידים, אך ייתכן מאוד כי הנתנוים האמיתיים גבוהים יותר, שכן ההשערה היא שמרבית המקרים אינם מדווחים.
בישראל חסרים נתונים מדויקים בנוגע להיקף ההתמכרות לאופיואידים.
הדבר קשור לכך שהאחריות הביטוחית לטיפול בהתמכרויות איננה תחת קופות החולים.
הטיפולים ניתנים במרכזים ייעודיים של משרד הבריאות או משרד הרווחה.
על פי נתונים ממחקר שוק שבוצע בשנת 2015 נמצא כי כ-23% מהאוכלוסייה בגילאי 25 ומעלה, ציינו כי הם סובלים מכאב כרוני.
המחקר בחן את הרגלי השימוש באופיואידים במטופלים עם כאב כרוני המגיעים לרופאי משפחה ורופאי כאב ומצא ישנם כ-75,000 אנשים המשתמשים באופיואידים על בסיס קבוע, ומתוכם, כך על פי הערכת הרופאים, כ-20 אחוז (כ-15 אלף) מוגדרים כמכורים לאופיואידים בדרגה כלשהי.
בסקר הרופאים שהשתתפו במחקר הודגם כי הם מכירים בסכנות הכרוכות בשימוש באופיואידים, וכי קיים רצון וצורך לטפל בבעיית ההתמכרות שפיתחו החולים.
עוד עלה מהסקר, כי 80% מרופאי הכאב ציינו שהם אינם מעוניינים לטפל בהתמכרות ומעדיפים לשלוח מטופלים מכורים למכון גמילה או פסיכיאטר במקביל להורדת מינון התרופות.
התממה (גם: אנונימיזציה, או עִלּוּם נְתוּנִים מְזַהִים) של מאגר נתונים היא יצירת עותק של מאגר נתונים שממנו הושמטו או הוסוו פרטים מזהים, כדי לאפשר מסירה של מאגר נתונים זה לגורם חיצוני, בלי לסכן את שמירת הסודיות של הנתונים שמאגר המקורי.
התממה נחוצה, למשל, כאשר מוסד רפואי (בית חולים, קופת חולים וכו') מוסר נתונים של כל החולים שהיו בטיפולו בתקופה מסוימת לשם מחקר רפואי, אך מחויב למנוע אפשרות שמקבל הנתונים ישאב מהם מידע על מצבו הבריאותי של אדם מסוים, משום שתוצאה כזו תהווה פגיעה בפרטיות.
על ההתממה להבטיח שלא רק מתוך מאגר הנתונים עצמו לא יתאפשר איתור מידע על פרט מסוים, אלא שגם בדרך של הצלבת נתונים ממאגר זה עם נתונים ממאגר זמין אחר לא תתאפשר תוצאה זו.
צעד ראשון בהתממה הוא סילוק פרטים מזהים ישירים, כגון שמו של אדם, מספר זהות, מספר טלפון, מספר כרטיס אשראי וכדומה.
בפרטים אחרים, שהשמטתם תפגע בתועלת שרוצים להפיק מהמאגר, ניתן לצמצם רזולוציה.
במקום ציון כתובת מדויקת להסתפק בציון שם היישוב בלבד, וכאשר מדובר ביישוב קטן – לציין רק את שם המועצה האזורית שהוא משתייך אליה.
במקום ציון גיל מדויק של אדם, לציין את העשור שהוא משתייך אליו.
על ההתממה להיות כזו שבכל שאילתא על מאגר הנתונים לא תתקבל תשובה שכוללת פרט יחיד או פרטים מעטים.
דרישת התממה זו קרויה דרישת k-אנונימיות – יש לוודא שכל צירוף של שדות ייתן לפחות k רשומות בעלות צירוף זה.
בעקבות החיתוכים האפשריים, הדעה המקובלת במחקר היא שהתממה, כפי שזו מיושמת בדרך כלל, איננה מספיקה כדי למנוע זיהוי חוזר של יחידים מהמאגר.
ניתן, עם זאת, למנוע זאת על ידי שימוש באמצעים משלימים, דוגמה, טכניקת ה"פרטיות דיפרנציאלית" המשנה באופן זניח את הנתונים של היחידים השונים באופן שלא אמור לפגוע באפשרות לניתוח רחב, אך כן מקשה על הזיהוי של יחידים מתוך המאגר.
טכניקה אחרת נקראת "מידע סינתטי", בה יוצרים "אנשים פיקטיביים" עם מאפיינים פיקטיביים, כך שאף אחד מהיחידים אינו דומה ברוב המאפיינים לאדם המקורי, אך עדיין נשמרים כל היחסים הסטטיסטיים החשובים.
דוגמה לסוג בעיה נוסף של התממה: לשם ניתוח סטטיסטי של התפלגות ההכנסות משחררת רשות המיסים מאגר נתונים ובו פרטי ההכנסה השנתית של כל אחד מתושבי ישראל, תוך השמטת פרטי הזיהוי מכל רשומה.
שאילתא שתגלה, למשל, שלכל תושבי סביון בגילאי 30–60 יש הכנסה שנתית של יותר ממיליון ש"ח הופכת נתון סטטיסטי לנתון אישי על כל אחד מהחברים באוכלוסייה זו.
ככל שההתממה אגרסיבית יותר, כך עלולה התועלת שבמאגר לקטון, ולכן יש למצוא את שביל הזהב, שיאפשר שמירה על סודיות הנתונים הנדרשת, ועדיין לאפשר להפיק מהקובץ את התועלת המצופה.
ניתן לתאר התמכרות למחשב כשימוש מוגזם או כפייתי במחשבים באופן ממושך על אף שישנן השלכות שליליות חמורות על כך על התפקוד האישי, החברתי או התעסוקתי.
המשגה ברורה נוספת שנהגתה על ידי הפסיכיאטר האמריקני ג'רלד בלוק היא ש"מבחינה רעיונית האבחנה היא הפרעת קשת כפייתית-אימפולסיבית הכרוכה בשימוש במחשב מקוון או לא מקוון ומורכבת משלושה תת-סוגים לפחות: התעסקות מוגזמת במשחקי וידאו, התעסקות מוגזמת בתוכן מיני, או התעסקות מוגזמת בדואר אלקטרוני/הודעות טקסט".
נכון ל-2020 התמכרות למחשב אינה כלולה בספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי DSM כהפרעה נפשית רשמית.
התמכרות למחשב מתחלקת באופן כללי לשני סוגים - התמכרות למחשבים לא מקוונים והתמכרות למחשבים מקוונים.
בדרך כלל נעשה שימוש במונח התמכרות למחשבים לא מקוונים כאשר מדברים על התעסקות מוגזמת במשחקי וידאו, משום שניתן לשחק ברבים מהם גם מבלי להיות מחוברים לרשת האינטרנט.
השימוש במונח התמכרות למחשבים מקוונים, המכונה גם התמכרות לאינטרנט, מקבלת כיום תשומת לב רבה יותר במחקר המדעי מאשר התמכרות למחשבים לא מקוונים, בעיקר מכיוון שרוב המקרים של התמכרות למחשבים קשורים לשימוש מוגזם באינטרנט.
מומחים החוקרים את אנשים המכורים לאינטרנט מתארים תסמונת זו כאנשים העובדים באופן אינטנסיבי וממושך באינטרנט, כאשר השימוש באינטרנט הוא בלתי נשלט, אינם מסוגלים להשתמש באינטרנט באופן יעיל המוקצב בזמן, אינם מתעניינים בעולם החיצון, אינם מבלים במחיצתם של אנשים מהעולם החיצון וכתוצאה מכך גדלים לאורך זמן הבדידות והדכדוך שלהם.
על פי הערכות שונות, כ-6-15% אחוז מהגיימרים חווים תגובות ומצבים המזכירים את אלה של הסובלים מהתמכרות לחומרים ממכרים.
קיימים דיווחים כי אנשים שסובלים מהתמכרות למשחקי מחשב הם בעלי נטייה מוגברת לשימוש באלכוהול, קנביס וניקוטין.
התמכרויות למשחקי מחשב נמצאו קשורות לעלייה בשכיחות של הפרעות כגון דיכאון, חרדה, פוביה חברתית, וכן של נטייה לחוש ולבטא כעס, אשמה וקנאה, התנהגות תוקפנית ועוד.
דווח על מקרים בהם מתרחשים פרכוסים ("נינטנדו אפילפסיה") בעקבות השינויים המהירים בדפוסים על המסך, הזיות שמיעתיות ועוד.
נזקים בריאותיים שעלולים להיגרם כתוצאה מהתמכרות למשחקי מחשב כוללים: עייפות, הימנעות משינה, מיגרנות וכאבי ראש, תסמונת התעלה הקרפלית שמתבטאת בפגיעה עצבית בכף היד כתוצאה משימוש יתר בעכבר או בג'ויסטיק, היגיינה אישית ירודה, הימנעות מאכילה, נזק לראייה, הימנעות מפעילות גופנית, הימנעות מאירועים חברתיים ומשפחתיים.
ישנם השלכות התפתחותיות רבות במגוון סקטורים, סקטור רגשי, חברתי ואפילו מוטורי והקשר מובהק בין הצריכה למדיה לבין השלכות אלו.
טיפול קוגניטיבי התנהגותי פרטני – תהליך של טיפול CBT פרטני שבמסגרתו המטפל והמטופל מאתרים יחדיו דפוסי חשיבה והתנהגות שמזיקים למטופל ומשבשים את אורח חייו, ודוחפים אותו אל חיקה של ההתמכרות בכל פעם מחדש.
במקומם הם קובעים דפוסים חדשים ובריאים ועובדים על יישומם בחיי המטופל.
טיפול קבוצתי – טיפול בקבוצה מוכר כטיפול יעיל בהתמכרויות שונות, והתמכרות למשחקי מחשב איננה שונה למשל מהתמכרות לסמים או לאלכוהול.
במסגרת טיפול קבוצתי, המטופלים מקבלים סביבה בטוחה להביע בה את עצמם, להכיר אנשים המתמודדים עם בעיות דומות, לספוג השראה ותובנות וללמוד מאיש המקצוע שמנחה את הקבוצה כיצד להתגבר על ההתמכרות וליצור שגרה בריאה.
הדרכת הורים – כשמדובר בתהליך של גמילה ממשחקי מחשב אצל ילדים או בני נוער, כדאי להוסיף נדבך טיפולי של הדרכת הורים.
מדריכת הורים מייעצת להורים ומספקת להם כלים, דרכם יוכלו לעזור לילד ולמתבגר לחיות חיים מאוזנים, מלאים ומספקים, ומדריכה אותם כיצד להציב להם גבולות, לבסס סמכות הורית וכיצד לעזור לילד שלהם לפתח דפוסי התנהגות מועילים.
התמרה נוקלאופילית אצילית היא שם כולל לתגובות התמרה של תרכובות אציליות.
בתגובות אלו נוקלאופיל מחליף את מקומו של קבוצה עוזבת מנגזרת של חומצה קרבוקסילית, כמו אציל-הליד, אנהידריד, אסטר ואמיד.
נקבל קרבוניל חדש בו יש קשר לנולקאופיל במקום לקבוצה העוזבת.
כיוון שיש מגוון של נולקאופילים ותרכובות אציליות שניתן להגיב בדרך זו, תגובות אלו הן חשובות ושימושיות במגוון תחומים.
לכל תגובות התמרה נוקלאופילית אצילית מנגנון זהה.
הנוקלאופיל תוקף את הפחמן הקרבונילי תוך שהקשר הקרבונילי מתנתק ואלקטרוניו עוברים לחמצן הקרבונילי.
לאחר מכן הקבוצה העוזבת יוצאת עם אלקטרוני הקשר, והקשר הקרבונילי משוחזר.
בשלב הטטראהדר הן הנוקלאופיל והן הקבוצה יכולים לעזוב.
מי שיהיה הקבוצה העוזבת הוא הבסיס החלש יותר, כך שיציב יותר כאניון.
התגובות תתרחשנה באופן מעט שונה תחת תנאיים חומציים שונים:
כדי להגדיל את אלקטרופיליות הפחמן הקרבונילי, לעידוד התגובה, תתבצע תחילה פרוטונציה (הוספת מימן) לחמצן הקרבונילי.
אם הקבוצה העוזבת אינה טובה דיה היא תוכל לבצע גם פרוטונציה במצב ההטראהדרלי וכך לשפר את טיבה כקבוצה עוזבת.
לאחר עזיבת הקבוצה ושיחזור הקרבוניל יהיה שלב של דה-פרוטונציה לפחמן הקרבונילי.
תחילה תהיה דה-פרוטונציה לנוקלאופיל כדי להגדיל את נוקלאופיליותו.
הנוקלאופיל יתקוף, ייווצר טטראהדר זמני, ואז הקרבוניל ישוחזר והקבוצה תעזוב.
התמכרות לקניות מוגדרת כמחסור בשליטה בדחפים, המופיע כלהט לרכוש של דברים מיותרים רבים.
לביטוי "התמכרות לקניות" יש נקודת מבט פסיכו-חברתית יותר.
או שהיא ממוקמת בקרב התמכרויות כמו התמכרות להימורים, לאינטרנט או למשחקי וידאו.
התמכרות לקניות יכולה להוביל לחובות כלכליים משמעתיים ולהרס בין אישי.
ישנם שלושה סוגים של ביטויים התנהגותיים של התמכרות לקניות, עם השלכות שונות.
אלה יכולים להיות מוצגים יחד או באופן עצמאי ובדרכים אינטנסיביות יותר או פחות.
עם זאת, הם קשורים קשר הדוק ונראים מצטרפים לאנשים הסובלים קשות מהפרעה זו.
ראשית המשיכה לעבר הגירוי הצרכני, שהוא ההתמכרות לרכישה כפעילות פנאי באופן אובססיבי ולא מבוקר.
אף על פי שהתמכרות לקניות ורכישה כפייתית שונים מבחינה קלינית, הם קשורים זה בזה ומהווים ביטויים לאותה הבעיה: היעדר שליטה עצמית בעת הקנייה וריסון הדחפים.
התמכרות לקניות מובנת כלהיטות לבצע כל הזמן רכישות חדשות של דברים מיותרים.
רכישה כפייתית קשורה לתהליך הפסיכולוגי הגורם לאנשים רבים לא להיות מסוגלים לחוסר שליטה עצמית.
מאפיין התנהגותי בסיסי של אנשים הסובלים מהתמכרות לקניות הוא שהרכישות שלהם מיותרות ולא מספקות.
מכורים עשויים לחוש הנאה או הקלה כאשר הם נכנעים למשאלת הקניות, אך מתחרטים על כך לאחר מכן.
חרטה זו עלולה להוביל לתחושות עמוקות מאוד של האשמה ואי נוחות.
בנוסף על כך, ישנו אלמנט שלחוסר שליטה עצמית כלכלית: זוהי חוסר היכולת החמור והקבוע להתאים את הרגלי ההוצאה לאמצעים הכלכליים של הפרט.
לא מדובר בהוצאות רגילות או בלתי צפויות של האדם המקשות על חייו, אלא מדובר בחוסר יכולת מוחלטת לשלוט בהכנסה האישית או המשפחתית בצורה רציונלית, מיותרות ככל שיהיו.
ביטוי לחוסר שליטה זה הוא בדרך כלל שקיעה בחובות.
התוצאה הסופית היא תחושת "אשמה".
חוקרים רבים חוקרים את הקשר של התמכרות לקניות עם הפרעות פסיכולוגיות אחרות - במיוחד עם אלו הנוגעות לדיכאון או חרדה התמכרות זו קשורה גם בהערכה עצמית נמוכה ובתכונות אישיות כגון אימפולסיביות, מטריאליזם ונהנתנות.
אחוז גבוה מהאנשים המתמודדים עם התמכרות לקניות באינטרנט סובלים במקביל גם מהפרעת קשב וריכוז עם היפראקטיביות (ADHD), הפרעות דיכאוניות או התמכרות למסכים, סמים ואלכוהול, כאשר נוכחות של הפרעה נפשית או מחלת נפש נוספת גבוהה יותר בקרב גברים מאשר בקרב נשים.
יש חוקרים שטוענים כי ההתמכרות היא ביטוי נשי במיוחד לבעיות של דיכאון או הפרעות טורדניות כפייתיות.
ישנם פסיכואנליטיקאים הטוענים שזו בעיה הדומה מאוד לקלפטומניה עם קשר לדיכוי מיני.
מחקרים שבוצעו במאה ה-20 אישרו את ההבדל, אם כי אינם מסכימים בהיקף התופעה.
מחקרים שבוצעו על אנשים העוברים טיפול וכן על כלל האוכלוסייה העלו מתאם שלילי בין גיל להתמכרות.
ככל שגיל האנשים עולה יש מספר נמוך יותר של מכורים לקניות.
נתונים אלה אושרו על ידי הדוח האירופי מ-1999. גיל האבחון מאוחר בהרבה מהגיל בו מתחילות בעיות ההתמכרות.
לרוב המכורים יש תסמינים ראשונים של התמכרות בשנות העשרים לחייהם, אך אינם מבקשים עזרה ואינם מקבלים טיפול עד למעלה מעשר שנים לאחר מכן.
כדי להסביר את השכיחות הגבוהה יותר של התמכרות לקניות בקרב צעירים, הוכח כי אנשים צעירים יותר נולדו, וגדלו, בחברה צרכנית הולכת וגוברת והם סבלו מהשפעת הפרסום והשיווק מלידה.
להפך, זה יוצא דופן מאוד למצוא בעיות התמכרות לקניות אצל אנשים מעל גיל 65.
התמימים (בספרדית: El inocente) הוא מותחן, מיני-סדרה שיצרה אוריול פאולו בהתבסס על רומן באותו השם מאת הרלן קובן.
בסדרה מככבים מריו קאסאס, אלכסנדרה חימנס, אאורה גארידו וחוסה קורונאדו והוא משודר בנטפליקס החל מ-30 באפריל 2021.
9 שנים לאחר שהסתבך במריבה והרג גבר בטעות, מטאו מנסה להתחיל מחדש עם אשתו אוליביה.
עם זאת, הם מופתעים מהתפתחויות חדשות שיקרעו את חייהם שוב.
התמימים הוא אחד מ-14 הרומנים של הרלן קובן שהופקו עבור נטפליקס, לאחר חתימתו של קובן על עסקה עם החברה באוגוסט 2018. הסדרה הוכרזה על ידי נטפליקס בנובמבר 2019 וההפקה החלה בספטמבר 2020. הסדרה מורכבת משמונה פרקים והיא מופקת על ידי Sospecha Films and Think Studio.
הטריילר שוחרר ב-5 במרץ 2021, ותאריך שידור הבכורה הוכרז כ-30 באפריל 2021.
התמימים והפראים הוא סרט קולנוע משנת 1960 בהפקה בריטית, צרפתית, איטלקית, בבימויו של ניקולאס ריי, עם אנתוני קווין, יוקו טאני ופיטר או'טול בתפקידים הראשיים.
התסריט שנכתב על ידי ניקולאס ריי, מבוסס על ספרו של הסופר השווייצרי הנס רוש "גג העולם" משנת 1953, המתאר את חייהם ותרבותם של האינואיטים (המכונים עדיין בספר ובסרט "אסקימוסים").
אנתוני קווין שמגלם את הדמות הראשית, הוא אמנם שחקן לבן, אבל כל שאר הדמויות המקומיות מגולמות על ידי אינואיטים אמיתיים או על ידי שחקנים אסייתיים.
הסרט עורר בזמנו עניין רב בהציגו את מנהגי האינואיטים ביחס נשים (מתן רשות לאישה נשואה "לצחוק" (לשכב) עם גבר אחר) ובעיקר את שליחת הזקנים שבהם שאינם יעילים, למות בקרח או להיטרף על ידי דובים.
הצילומים המרהיבים נעשו בשדות הקרח של קנדה וגרינלנד.
הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן.
אינוק (אנתוני קווין) הוא גבר אינואיטי רווק וחסון.
חברו אנרוויק מציע לו את אשתו לוליק "שתצחק" (תשכב) אתו ואינוק מסרב.
זה מעליב ומרגיז את אנארוויק והם מתקוטטים ומחליפים מהלומות.
שניהם צדים דובים וכלבי ים בשיטות מסורתיות עם מוט מחודד וחבל.
הם נעים במזחלות קשורות לכלבים או שטים בקיאקים וגרים באיגלו.
אנרוויק מביא את אחותו המבוגרת פוטווי ושתי בנותיה, אינימה ואסיאק.
אינוק חושק בתחילה באינימה אבל בוחר לבסוף באסיאק (יוקו טאני) לאחר שחיממה בלילה את רגליו הקרות בין שדיה...
יום אחד פוגש אינוק צייד אינואיטי שהורג דב ברובה.
אינוק מתעניין ברובה והצייד מגלה לו כי תמורת 100 פרוות שועלים הוא יוכל לקבל רובה במחנה של האנשים הלבנים.
אינוק אוסף במשך עונה שלמה 100 פרוות שועלים ונוסע במזחלת עם אוסיאק ופוטווי, למחנה הלבנים.
הוא מציע את מרכולתו ובתמורה מקבל רובה עם קליע אחד.
לשם רכישת קליעים נוספים עליו להביא עוד פרוות...
בלילה מגיע לאיגלו שלהם מסיונר איטלקי (מרקו גוליאלמי) שמנסה לשכנע אותם לעבור לנצרות.
לאחר שהמיוסינר מסרב לאכול את מנת התולעים שאינוק מציע וגם מסרב "לצחוק" עם אסיאק, אינוק כועס ומטיח את ראשו בקיר האיגלו.
לרוע המזל המיסיונר מת והם בורחים מהמקום.
פוטווי חלשה ומבקשת מהם להשאירה לבד בשדה הקרח.
היא מדריכה את אסיאק שנמצאת בהיריון שאם ייוולד לה בן, תלקק את כל גופו אך אם תיוולד בת עליה לשים אותה על הקרח ולמלא את פיה בקרח כדי שתמות כי לא תוכל לעזור בציד.
רק אם תיוולד לה בת לאחר בן, תוכל להשאיר אותה בחיים...
הם עוזבים את פוטווי למותה כשדוב קוטב רעב מתקרב אליה...
אוסיאק יולדת לבדה באיגלו בן והם קוראים לו פאפיק.
התינוק נולד ללא שיניים ואינוק רוצה להמיתו כי זה סימן רע אך אוסיאק משכנעת אותו לוותר.
לאחר כמה עונות נוחת באזור מטוס קל ומתוכו יוצאים שני שוטרים אחד מהם (פיטר או'טול) קושר את אינוק ומודיע לו כי הם לוקחים אותו למשפט במחנה וייתכן שיוצא להורג באשמת רצח המיסיונר.
בדרך נופלת המזחלת למים הקפואים.
אחד השוטרים טובע ואינוק מציל את השני (פיטר אוטול).
בין אינוק והשוטר מתפתחת ידידות.
אינוק מספר לו על המנהגים שלהם וכי המיסיונר העליב אותו כשלא אכל את אוכל התולעים שהציע לו וגם לא רצה "לצחוק" עם אשתו ולא התכוון להרוג אותו.
השוטר אומר כי הוא מבין אותו אבל האחרים לא יבינו זאת ויגזרו את משפטו למוות.
הוא מחליט לתת לאינוק לברוח והוא ידווח עליו כי נעלם וכנראה מת.
אינוק חוזר לאשתו אסיאק ולבנו פאפיק וממשיך בשגרת חייו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאנתוני קוויןאינוקפיטר או'טולשוטריוקו טאניאסיאקאשתו של אינוקמרקו גוליאלמימיסיונראנדי הואנרוויקחבר של אינוקמריה יאנגפוטוויאמא של אסיאקאיבון שימהלוליקאשתו של אנארוויקקרידה הוצ'יוטיאינימהאחותה של אסיאק
התמימה המזויפת (באיטלקית: La finta semplice) היא אופרה בופה מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט שהוצגה בשנת 1769 בזלצבורג.
היצירה הוזמנה במקור על ידי יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שפעל לצד הקיסרית מריה תרזה.
בסופו של דבר תככי חצר מנעו את הצגת הבכורה בווינה.
משפחת מוצרט נסעה לבירת אוסטריה בשנת 1767 שהייתה אחת התחנות במסגרת סיבוב ההופעות הגדול באירופה של מוצרט בן ה-10. באותו הזמן פרצה מגפת אבעבועות שחורות בווינה.
ולפגנג הצעיר ואחותו נאנרל נדבקו במחלה אך הצליחו לשרוד אותה.
הבשורה על ריפוי הפלא הגיעה גם ל"ארמון בורג" ולרגל שמחתם זו, הזמינו מריה תרזה ובנה הצעיר יוזף השני את משפחת מוצרט לארמונם.
בתום הביקור ביקש הקיסר חובב המוזיקה מוולפגנג לחבר אופרה עבור ה"הופאופר של ווינה" (האופרה של וינה ששמה היום Staatsoper – עד 1920 היא נקראה Hofoper).
נושא האופרה היה המחזה La finta semplice, אחת הקומדיות של המשורר הקומי קרלו גולדוני שהיה פופולרי מאוד באותם ימים.
מוצרט בן ה-12 החל בעבודתו מיד לאחר קבלת הלברית.
הוא התקדם מצוין עם ההלחנה, ולו רק משום שהיו אז כמה "בופוניסטים" מצוינים באופרה של וינה, כך שההצלחה הייתה כמעט מובטחת.
היצירה הסתיימה במהרה, אך ג'וזפה אפליסיו, ששכר והפעיל את התיאטרון, היה קנאי מאוד באופיו והשתמש בכל האמצעים כדי לעכב את בכורת האופרה.
הוא הצליח לגרום גם לכך שחצר בית הבסבורג תיסוג מהכוונה להציג את האופרה, אך התמלוגים על העבודה המוגמרת שולמו.
בסופו של דבר חזרה המשפחה הביתה לזלצבורג, שם התחייב "תיאטרון הדוכסים" להציג את האופרה.
לא ניתן לדעת בוודאות מה עלה בגורלה של היצירה עד שנת 1921, אז הועלתה בקרלסרוהה עם טקסט גרמני מאת אנטון רודולף.
באותו הטקסט הגרמני הוצגה האופרה בווינה בשנת 1925, בשנת 1927 בברסלאו ובשנת 1928 בפראג.
תרגום הדני נוצר על בסיס הגרסה הגרמנית בשנת 1923 בקופנהגן.
הגרסה המקורית שוחזרה בשנת 1956 על ידי המוזיקולוג ומנצח ברנהרד פומגרטנר, שהיה חוקר ומטפח בולט של עזבונו של מוצרט.
כמו כן בוצעה הקלטת מהגרסה האיטלקית המקורית ששוחזרה על ידיו.
שלושה עשורים נוספים עברו טרם קמה אופרה מוקדמת זאת של מוצרט מאפרה למצבה המקורי.
בשנת 1983 הייתה הבכורה המודרנית הראשונה של הגרסה המקורית בשפה האיטלקית, שהתקיימה בזלצבורג במסגרת שבוע מוצרט, אם כי רק באופן קונצרטנטי.
בעקבות בכורה זו באה ההקלטה המלאה הראשונה של האופרה שיכולה להיחשב לאותנטית.
כיום, שתי הוצאות לאור פרסמו את היצירה במסגרת אוסף מוצרט שלהן: פיליפס ו-Brilliant Classic.
| פראקסה, אחיה של רוזינה, הוא קפטן הגדוד ההונגרי בקרמונה
| דון קסנדרו, בעל אדמות עשיר בקרמונה
| דון פולידורו, אחיו הצעיר של דון קסנדרו
| דונה ג'אצ'ינטה, אחותם של קסנדרו ואחיו
| סימון, משרתו של פראקסה
עלילהמקום: בסביבת קרמונה במאה ה-18.
אורך היצירה:''' שעתיים 46 דקות
אהבה נרקמת בין פראקסו לבין דונה ג'אסינטה ובין סימון ונינטה.
אולם במקרה של ג'אסינטה, הנישואין ידרשו את הסכמת אחיה, וגם נינטה תוכל להינשא רק באישור בעליה.
החדרנית מגלה מיד כיצד לקבל את הסכמת האחים: צריך שיתאהבו.
יש לכך הזדמנות מצוינת, כיוון שאז מגיעה רוזינה לביקור.
הברונית ההונגריה מפורסמת ביופייה המיוחד.
האוהבים רותמים את האישה בתוכניתם, שהיא כמובן מצטרפת מיד לתוכניתם.
עד מהרה היא מפתה את פולידורו, שכן הוא היה "שונא נשים" רק מתוך סולידריות עם אחיו.
עד מהרה הוא מעניק לגברת הנערצת מחמאות ומתנות רבות.
עם זאת, קסאנדרו הוא אגוז קשה יותר לפיצוח.
נגדו, יופי ופלירטוט לא שווים דבר.
רוזינה משנה אפוא את הטקטיקה: מעמידה פנים שהיא תמימה וכובשת את ליבו באמצעות יהירותו של הגבר.
קסאנדרו נהנה מעליונותו הנפשית על גברת יפה ומקסימה כזו.
עד מהרה רוזינה משיגה שקאסנדרו מזמין אותה לגור בביתו באגף מגורים קטן שהוא ריהט עבורה.
רוזינה עוברת לבית קסאנדרו ומהר משיגה ששני הרווקים יריבו זה עם זה בגלל קסמה.
בינתיים, ג'אסינטה ופראקסה מעמידים פנים שהם בורחים, נעלמים ולוקחים איתם את רכוש המשפחה שנשמר בקפידה.
שני האדונים הקמצנים רוצים כעת רק דבר אחד: לקבל את כספם בחזרה.
הם מבטיחים להינשא לבנות (ג'אסינטה ונינטה) שתשיגנה בחזרה את רכושן.
סימון ופראקסה, ברגע שהם שומעים את התפנית הבלתי צפויה, מחזירים מיד את הכסף שהושאל בסתר.
לא נותר אלא לקיים את החתונה.
עם זאת, להפתעת כולם, יהיו שלוש חתונות במקום שתיים.
קסאנדרו לא יכול לחיות בלי רוזינה, שמתיימרת להיות תמימה.
בהופעת הבכורה של האופרה, הסימפוניה בסול מז'ור שצוין במספר KV 46 בוצעה כפתיחת היצירה ובאופן יוצא דופן ממוצרט, אריה מיצירה קודמת של מוצרט נכללה בחומר המוזיקלי, שמסומן KV 35. ב-21 האריות המופיעות ביצירה, מוצרט מאפיין כל דמות בצורה מדויקת להפליא בשים לב לגילו הצעיר.
העיבוד המחודש של האופרה מגלה ידע מושלם של מוצרט בשפת האופרה האיטלקית כבר אז בגיל 12. בכל מקרה, המוזיקה מהנה מאוד למתעניינים באופרות של מוצרט.
התמקחות או מיקוח הוא סוג של משא ומתן במסגרתו הקונה והמוכר של מוצר או שירות מסוימים מתווכחים על המחיר או על המהות של העסקה.
שבמסגרתו הקונה מבקש להוריד את המחיר של הסחורה או השירות המוצע על ידי המוכר.
זהו תהליך שבאמצעותו האינטרסים של הלקוחות והמוכרים הופכים לגלויים.
המוכר מנסה להעלות את המחיר.
כאשר תהליך ההתמקחות מסתיים בכך ששני הצדדים מגיעים להסכמה על התנאים, העסקה מבוצעת.
לעיתים המוכר והקונה לא מגיעים להסכמה והרכישה/מכירה לא מתבצעת.
לאורך השנים תהליך ההתמקחות נעלם במידה רבה בחלקים רבים ברחבי העולם.
בעולם המערבי לרוב ההתמקחות מוגבלת לסחורות יקרות או ייחודיות (כגון מכוניות, עתיקות, תכשיטים, פרטי אמנות, נדל"ן ומכירות עסקיות של חברות) וכן למקומות לא רשמיים יותר כגון שוקי פשפשים.
בחלקים אחרים של העולם, ההתמקחות עשויה להיות הנורמה, אפילו בעסקאות קטנות.
במקומות רבים ברחבי אסיה המקומיים נוהגים להתמקח על סחורות ושירותים בכל מקום, משוקי רחוב ועד מלונות.
בחנויות בהן מקובל להתמקח, האפשרות להתמקח תלויה לרוב בנוכחות של בעל החנות במקום.
חנויות רשת המנוהלת על ידי עובדים זוטרים לעיתים רבות יותר נוטים יותר להסתמך על שימוש בתמחור קבוע מאשר חנויות עצמאיות המנוהלת על ידי בעלי החנות או עובד מסוים אשר בעל החנות סומך עליו במיוחד.
"התמנון האיטר" הוא רצועה מוזיקלית אינסטרומנטלית המופיעה באלבומה השני של להקת כוורת שיצא בשנת 1974.
סנדרסון שהיה חבר בלהקת "השניצלים" עם אלון אולארצ'יק בשנת 1972, התעניין במוזיקה ערבית.
"השניצלים" הקליטו את הקטע האינסטרומנטלי בסגנון ערבי.
לימים הקליטה להקת כוורת את הקטע עם תזמורת קול ישראל בערבית בניצוחו של זוזו מוסא.
לימים סיפר סנדרסון לעיתון הארץ:
כשחיפשו חברי הלהקה שם היה זה סנדרסון שהציע גם את השמות "כוורת" או "התמנון האיטר".
התמקדות היא תהליך פסיכותרפויטי של התכוונות פנימה, שפותח על ידי הפסיכותרפיסט יוג'ין ג'נדלין.
ניתן להשתמש בהתמקדות בכל סוג של סיטואציה טיפולית, כולל מפגשי עמיתים.
הדבר כרוך בהחזקת סוג מסוים של תשומת לב פתוחה, חסרת שיפוט, לידע פנימי שנחווה אך עדיין אינו מוגדר במילים.
התמקדות יכולה, בין היתר, להבהיר לאדם מה הוא מרגיש או רוצה, להשיג תובנות חדשות לגבי מצבו, ולעורר שינוי או ריפוי.
התמקדות נבדלת משיטות אחרות של מודעות פנימית בשלוש איכויות: משהו שנקרא "תחושה מורגשת" ("felt sense"), איכות של תשומת לב שיש בה קבלה שמתוך מעורבות, וטכניקה מבוססת מחקר המאפשרת שינוי.
החל משנת 1953, ערך יוג'ין גנדלין מחקר בן 15 שנים באוניברסיטת שיקגו, בו חקר וניתח מה גרם לפסיכותרפיה להצליח או להיכשל.
מסקנתו הייתה שלא הטכניקה של המטפל היא הקובעת את הצלחת הפסיכותרפיה, אלא אופן התנהלותו של המטופל והתהליך הפנימי הקיים אצל המטופל במהלך הפגישות הטיפוליות.
ג'נדלין מצא שללא יוצא מן הכלל, המטופל שהטיפול בו זכה להצלחה הוא מטופל אשר מתמקד באופן אינטואיטיבי פנימה תוך מודעות גופנית פנימית מאוד עדינה ומעורפלת - או "תחושה מורגשת" - המכילה מידע שאם מפנים אליו תשומת לב או מתמקדים בו, מחזיק את המפתח לפתרון בעיות שהמטופל חווה.
"התמקדות" היא תהליך ומיומנות ניתנת ללמידה שפותחה על ידי גנדלין, אשר יוצרת מחדש התנהגות מוצלחת זו של המטופל, באופן הניתן ללמידה על ידי מטופלים אחרים.
ג'נדלין פירט את הטכניקות בספרו "התמקדות" אשר מיועד לקהל הרחב.
הספר מציג מבנים של שיחה ומתאר את ששת השלבים של התמקדות וכיצד יש לבצעם.
ג'נדלין הצהיר: "לא המצאתי את ההתמקדות.
פשוט עשיתי כמה צעדים שעוזרים לאנשים למצוא את ההתמקדות."
בתהליך ההתמקדות המתמקד מפנה את תשומת ליבו פנימה.
הוא קשוב למה שנמצא בפנים ומנהל שיחה פנימית עם התחושה המורגשת, ממקום של הקשבה אוהדת, קבלה וסקרנות.
ההתמקדות מתחילה בהגדלת המודעות לגוף.
במהלך השהייה עם התחושה שעולה בגוף, ושתחילה אינה ברורה, קיימת השתנות של התחושה ועולים ומתהווים תחושות פיזיות, דמויים, זיכרונות, מחשבות ורגשות.
המתמקד מפנה שאלות פנימה ושוהה עם מה שעולה.
ההקשבה הסבלנית והמקבלת חיונית עבור התפתחות התהליך, מהווה כמעין מרחב בטוח עבור החוויה הפנימית ומאפשר לה להתקיים ולהתפתח.
כאשר מדובר בהתמקדות שבנוכחות "ממקד" קיים תהליך כפול של הקשבה באיכות זו - הן של המתמקד הקשוב לחוויה הפנימית שלו והן של הממקד שמאפשר עבור המתמקד קיומו של מרחב בטוח ומקבל.
בנוכחות מסוג זה יש איכות מרפאת.
לעיתים קרובות עולות במהלך התהליך חוויות רגשיות ותחושתיות בעוצמה הולכת גוברת.
הממקד עוזר למתמקד להכיל את החוויה שעולה, לשהות איתה ולהצליח להחזיק במבט המתבונן בשקט סקרנות חמלה ורכות במה שעולה.
באופן הנוכחות של הממקד עם המתמקד הוא גם מדגים ומלמד את המתמקד להיות עם החוויה הפנימית שלו באותה איכות אמפתית.
הנוכחות המלאה של הממקד מאפשרת למתמקד לחוש שהוא אינו לבד בתהליך שהוא עובר.
הממקד קשוב לתוכן ולאופן בו הוא עולה, משקף אותו ומאפשר למתמקד לדייק את תחושותיו.
המתמקד שומע את השיקוף של מה שאמר ויכול לבדוק אם השיקוף מדייק את חווייתו הפנימית ולהמשיך לדייקה במילים ולעיתים אף בתנועה.
ברגעי עמימות שמובלעת בתוכם תחושה של עוד משהו שנמצא שם הממקד מאפשר השתהות עם התחושה המורגשת.
ג'נדלין נתן את השם "תחושה מורגשת" לתחושה הלא ברורה, הפרה-מילולית, של "משהו" – הידיעה הפנימית או המודעות שעדיין אינה מנוסחת באופן מילולי ואינה נמצאת בחשיבה המודעת – כמו אותו "משהו" שנחווה בגוף.
ה"משהו" הגופני הזה עשוי להיות מודעות למצב או לפגיעה ישנה, או למשהו ש"מגיע" - אולי רעיון או תובנה.
המושג, כפי שהוגדר על ידי ג'נדלין, כולל בתוכו תחושה של משהו מעורפל ולא ברור, והוא תמיד "יותר" מכל ניסיון לבטא אותו מילולית.
ג'נדלין גם תיאר זאת כ"תחושה של מורכבות מרומזת, תחושה שלמה של מה שעובדים עליו".
לדברי ג'נדלין, תהליך ההתמקדות הופך את התחושה המורגשת למוחשית יותר ומאפשר שמצב בו קל יותר לעבוד איתה.
כדי לעזור לתחושה המורגשת להתהוות וכדי לזהות במדויק את משמעותה, המתמקד מנסה מילים שעשויות לבטא אותה.
ניתן לבדוק מילים אלו מול התחושה המורגשת: התחושה המורגשת לא תהדהד עם מילה או ביטוי שאינם מתארים אותה בצורה מדויקת.
ג'נדלין צפה בלקוחות, סופרים ואנשים בחיים הרגילים ("מתמקדים"), מפנים את תשומת לבם לידיעה שעדיין אינה מנוסחת.
כאשר נוצרת תחושה מורגשת, יהיו הפסקות ארוכות יחד עם צלילים כמו "אה...." לאחר שהאדם זיהה במדויק את התחושה המורגשת הזו במילים, יגיעו מילים חדשות ותובנות חדשות לגבי המצב.
תהיה תחושה של תנועה מורגשת - "תזוזה מורגשת" - והאדם יתחיל להיות מסוגל לנוע מעבר למקום ה"תקוע", עם תובנות חדשות, ולפעמים גם עם מידע על צעדים בהם עליו לנקוט.
אפשר ללמוד את טכניקת ההתמקדות מאחד מכמה ספרים, או ממאמן, מתרגל או מטפל התמקדות.
הכי קל להתמקד בנוכחות "ממקד" או מאמן התמקדות - מטפל או אדם שאינו מטפל אך הוכשר בהתמקדות.
התרגול יכול גם להיעשות לבד ובתנאי שהאדם המתמקד יכול להחזיק בזמן ההתמקדות איכויות של הכלה ריכוז ואי שיפוטיות.
ספרו של ג'נדלין מפרט את ששת השלבים של התמקדות, אולם הוא מדגיש שמהות ההתמקדות אינה דבקות בשלבים אלו, אלא הליכה בעקבות התהליך הטבעי.
כאשר האדם לומד את היסודות, הוא מסוגל לשלב את התהליך באופן טבעי יותר ויותר.
כיום מתורגלת ההתמקדות בכל רחבי העולם על ידי אלפי אנשים - הן במסגרות מקצועיות עם מאמני התמקדות, והן באופן לא רשמי בין אנשים שאינם בעלי הכשרה בהתמקדות.
כתהליך עצמאי, מפגש התמקדות יכול להימשך בממוצע בין כ-10 דקות לשעה - בתהליך בו מקשיבים ל"מתמקד" אשר מבטא במילים את מחשבותיו ורגשותיו והם משתקפים בחזרה על ידי ה"ממקד".
באופן כללי, אם כי לא תמיד, המתמקד עוצם את עיניו על מנת להתמקד בצורה מדויקת יותר פנימה ב"תחושה המורגשת" שלו ובשינויים המתרחשים ומתפתחים ממנה.
ב-1966 פרסם ג'נדלין ספר מקיף על פסיכותרפיה מכוונת התמקדות.
הפסיכותרפיסט מכוון ההתמקדות מייחס חשיבות מרכזית ליכולת של המטופלים להיות מודעים לתחושה המורגשת שלהם ולמשמעות שמאחורי המילים והדימויים שלהם.
הוא מעודד את המטופל להפנות תשומת לב אל תחושות ומשמעויות שעדיין לא קיבלו צורה מוגדרת.
אלמנטים אחרים של התמקדות משולבים אף הם בפרקטיקת הטיפול כך שההתמקדות תישאר הבסיס של התהליך ותאפשר לתהודה פנימית ולאימות של רעיונות ותחושות ותאפשר להארות חדשות לעלות מהמטופל.
בשימוש בהתמקדות בתהליך הפסיכותרפויטי המטפל לא עוסק בפרושים והעיקר אינו הניסיון להבין ולשנות אלא להיות עם החוויה שעולה, להכיל אותה ולאפשר פיתוח אמפתיה קבלה והתבוננות שקטה.
להיות מכל המאפשר תנועה פנימית המובילה לצמיחה.
מספר עיבודים פותחו לתהליך ההתמקדות המקורי בן ששת השלבים של ג'נדלין.
הפופולרי והנפוץ מבניהם הוא התהליך שאן וייזר קורנל מלמדת, הנקרא התמקדות ביחסים פנימיים.
וייזר קורנל מדברת על קבלה רדיקלית ל כל מה שעולה בתוכנו ועל עצמי שבנוכחות-שנמצא עם התחושה המורגשת מבלי להיות מזוהה איתה לגמרי.
התפתחויות אחרות בהתמקדות כוללות התמקדות הנעשית לבד באמצעות יומן או ספר סקיצות.
בתהליכי התמקדות עם ילדים ניתן להשתמש ברישום וציור.
ההתמקדות עם ילדים מאפשרת להם פיתוח מודעות עצמית, קבלה עצמית והתבוננות מהצד על רגשותיהם מבלי שיציפו אותם.
התפתחות נוספת היא התמקדות גוף מלא (Wholebody Focusing) במהלכה משלבים בתהליך ההתמקדות ההזמנה לאפשר ביטוי תנועתי של התחושה המורגשת.
התמקדות גוף מלא מעמיקה את תהליך ההתמקדות על ידי שילוב פעיל של הגוף כולו- תנועה, יציבה ותחושות פיזיות מורחבות, כחלק בלתי נפרד מהתהליך הטיפולי, ומאפשרת דרכי ריפוי ושינוי חדשות, במיוחד במקרים של דפוסים תקועים וטראומה.
שיטה זו מדגישה את חשיבות הגישה לחוכמת הגוף החי באמצעות קשב מתמשך לתחושה המורגשת בגוף ולתנועה העולה כפועל יוצא מהקשב.
הגישה מתייחסת לטראומה כאל עצירה בזרימת החיים הטבעית של הגוף, ושואפת לחדש את הקשר של המטופל לשלמות המתפקדת שלו (Functional Whole).
התמקדות מתרחשת גם בתחומים אחרים מלבד בטיפול.
תשומת לב לתחושה המורגשת מתרחשת באופן טבעי בתהליכים שונים בהם מתפתח משהו חדש: למשל בתהליך יצירתי, בלמידה, בחשיבה ובקבלת החלטות.
התמכרות לפורנוגרפיה היא התכונה המסתמנת בצריכה כפייתית ומוגזמת של פורנוגרפיה, הגורמת להשלכות שליליות בחיי האדם במגוון תחומים כגון רווחה פסיכולוגית, רגשית וחברתית.
התמכרות זו באה לידי ביטוי בחוסר יכולת לשלוט בדחף לצפות בפורנוגרפיה, השקעה מוגזמת של זמן ומשאבים בהתנהגות זו וחווית מצוקה או פגיעה עקב צריכת חומר פורנוגרפי.
ישנו ויכוח על ההגדרה להתמכרות לפורנוגרפיה ועל הקיום של התופעה בכלל.
התמכרות לפורנוגרפיה לא נמצאת ב-DSM 5 כהפרעה רשמית.
קיימות הגדרות שונות, כאשר חלקן מתמקדות בהתנהגות אובייקטיבית בעקבות ההתמכרות לפורנוגרפיה וכאלו אשר מתמקדות בחוויה הסובייקטיבית ובתחושות של אותו האדם המכור לפורנוגרפיה.
במהדורה ה-11 של הסיווג הסטטיסטי הבינלאומי של מחלות ובעיות בריאות קשורות (ICD-11) התמכרות לפורנוגרפיה היא שימוש בלתי נשלט, חוזר ומתמשך בפורנוגרפיה.
התמכרות זו מלווה במצוקה משמעותית מבחינה קלינית ופגיעה תפקודית בכל תחומי החיים של האדם כגון תפקוד בעבודה ובחיי החברה שלו.
בנוסף, המהדורה העדכנית ביותר של ה-ICD מדגישה כי מצוקה הנובעת רק מאי הסכמה מוסרית כלפי פורנוגרפיה אינה מספיקה כדי לאבחן שימוש בעייתי בפורנוגרפיה.
ההגדרה מתיישרת עם הנחיות האבחון של הפרעת התנהגות מינית כפייתית (CSBD).
הבדלים מגדריים ותרבותיים בהתמכרות לפורנוגרפיה
נמצאו הבדלים ניכרים בצריכת תכנים פורנוגרפיים בין מגדרים ותרבויות אך לא בין נטיות מיניות שונות.
גברים דיווחו על הרמות הגבוהות ביותר של שימוש בפורנוגרפיה לעומת נשים.
אותם גברים צפו בפורנוגרפיה מגוונת, כלומר נשים וגברים המצולמים יחד ולא פורנוגרפיה להט"בית.
הבדל זה יכול להיות מיוחס לאינדיבידואל או להבדלים חברתיים.
ההבדלים האינדיבידואלים באים לידי ביטוי בכך שאותם גברים הצופים בפורנוגרפיה נוטים להיות יותר אימפולסיביים.
ההבדלים החברתיים מתבטאים בכך שהחברה מקבלת את העובדה כי יש מגדרים מסוימים הצופים בפורנוגרפיה.