tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מיד לאחר סיום לימודיה בפרינסטון, הקימה קופ את "הוראה לאמריקה" וכעבור כשנה, ב-1990 הצטרפו כ-500 בוגרי מכללות ואוניברסיטאות ל"חיל המורים" של אמריקה.
המורים מקבלים שכר מהמדינה או ממחוז שבו הם מתנדבים ובכלל זה גם ביטוח בריאות.
בשנת 2023 היו לארגון 50 מוקדי פעילות ברחבי ארצות הברית, עם למעלה מ-60,000 מורים (במצטבר) שהתנדבו לשרת כמורים, לפחות שנתיים.
כ-15% ממשיכים ללמד מעל 5 שנים.
וחלק קטן מהמתנדבים שפרשו ועברו לעיסוקים אחרים ממשיכים להתנדב במתן שיעורי עזר לתלמידים.
ההערכה היא שלפחות 800,00 תלמידים למדו אצל מורים של התוכנית.
עבודת הארגון (ובכלל זה הכשרת המורים) נתמכת על ידי תרומות.
בשנת 2000 קופ גייסה 25 מיליון דולר מתורמים פרטיים, מענקים ממשלתיים וקרנות.
בשנת 2016, התרומות והמענקים השנתיים הגיעו ל-245 מיליון דולר עם "קרן צמיתה" של כ-208 מיליון דולר.
בשנת 2019 הארגון מדורג בין 100 העמותות הגדולות בארצות הברית.
בשנת 2007, הקימה קופ את "הוראה לכולם" (Teach For All), רשת בין-לאומית של ארגונים אזרחיים, ללא מטרות רווח, שיישמו את המודל שלה בארצם.
בשנת 2013, קופ עברה מתפקיד המנהלת הכללית של "הוראה לאמריקה" והיא נשארה חברה פעילה במועצת המנהלים של הארגון.
בשנת 2024, 13 שנה לאחר הקמתו, בארגון "הוראה לכולם" מדווחים על 13,400 מורים מתנדבים שהגיעו ליותר מ-1.1 מיליון ילדים בכיתות ברחבי העולם.
ביקורת בארצות הברית על היזמה של קופ
לאורך השנים זכתה התוכנית של קופ לשבחים רבים, אך לצדם גם ביקורת, כמו:
המורים המתנדבים עוברים הכשרה פדגוגית קצרה ביותר, דבר שעלול לפגוע ביכולתם לתרום את הידע הייחודי שלהם (כמו: מתמטיקה, אמנות) לתלמידים.
הם לא יודעים כיצד לטפל בבעיות משמעת (כמו: הפרעות, הצקות, סמים) ולא כיצד לתקשר ביעילות עם הורי תלמידים מתקשים, או בלתי ממושמעים.
רוב המורים המתנדבים עוזבים לאחר שנתיים, דבר המגדיל את חשיפת התלמידים ל"מורים חדשים", לא מנוסים וכן פגע ב"יציבות" סגל ההוראה בבית הספר.
המטרה המקורית של הארגון הייתה "לייצר מנהיגות חינוכית" והיא לא מוגשמת.
הארגון עוסק בעיקר בהשלמת מחסור במורים בסביבות מוחלשות.
הארגון משלים פערים שנגרמו על ידי הממשל והוא זה שצריך לתת את המענה.
כאשר המענה ניתן, הממשל רואה את עצמו כפטור מלעסוק בכך ונמשך אי השוויון בחינוך.
וונדי קופ נשואה לריצ'רד בארת' (Richard Barth), נשיא קרן KIPP - Knowledge is Power Program, שמקימה בתי ספר שמכינים תלמידים מיעוטי יכולת לקראת לימודים במכללות.
יש להם ארבעה ילדים והם גרים במנהטן.
קופ זכתה למספר תוארי "דוקטור לשם כבוד", ממוסדות אקדמיים וביניהם:
2009: אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.
קופ קיבלה פרסים רבים וביניהם:
1993: פרס וודרו וילסון של אוניברסיטת פרינסטון.
קופ היא האדם הצעיר ביותר והאישה הראשונה שקיבלה את הפרס הזה.
2006: פרס לוח הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים
קופ תיעדה את חוויותיה ב-2 ספרים:
וונדר מן היא מיני-סדרה אמריקאית שנוצרה על ידי דסטין דניאל קרטון ואנדרו גסט עבור שירות הזרמת המדיה של אולפני דיסני, "דיסני+".
הסדרה מבוססת על הדמות של וונדר מן מבית מארוול קומיקס.
המיני-סדרה נועדה להיות חלק מהמיני-סדרות טלוויזיה ביקום הקולנועי של מארוול (MCU) בהפקת אולפני מארוול, תוך כדי שיתוף המשכיות עם סרטי הזיכיון.
במיני-סדרה מככבים יאיא עבדול-מאטין השני שמגלם את וונדר מן לצד בן קינגסלי, דמטריוס גרוס ואד האריס.
בדצמבר 2021, דסטין חתם על עסקה כוללת עם אולפני מארוול ליצירת מיני-סדרה עבור שירות הזרמת המדיה של אולפני דיסני, "דיסני+", כשהסדרה הקומית כבר בפיתוח באותו השלב.
ביוני 2022, התגלה לנו כי הסדרה מתמקדת בוונדר מן, כשאנדרו גסט מעורב ודסטין אמור לביים את פרקי הסדרה.
יאיא עבדול-מאטין השני הצטרף לצוות השחקנים באותה השנה, באוקטובר, כשסטלה מג'י אמורה גם היא לביים מפברואר 2023. הצילומים החלו בתחילת אפריל 2023 בלוס אנג'לס, קליפורניה, לפני שצילומים נעצרו בסוף מאי בשל שביתת איגוד התסריטאים בארצות הברית ב-2023. הצילומים חודשו בתחילת חודש ינואר ב-2024 והסתיימו באפריל של אותה השנה.
הסדרה נחשפה אלינו באופן רשמי רק באוקטובר 2024.
המיני-סדרה צפויה לעלות לשירות הזרמת המדיה של אולפני דיסני, "דיסני+" בדצמבר 2025 והיא צפויה לכלול עשרה פרקים.
הסדרה תהיה חלק מהשלב השישי של היקום הקולנועי של מארוול.
יאיא עבדול-מאטין השני - סיימון וויליאמס / וונדר מן, שחקן שצובר כוחות-על כדי להפוך לגיבור-על.
בן קינגסלי - טרבור סלאטרי, שחקן כושל שלקח בעבר את הדמות של המנדרין ונחטף על ידי עשר הטבעות והפך ל"ליצן החצר" של שו וונוו.
דמטריוס גרוס - אריק וויליאמס / גרים ריפר, אחיו של סיימון.
אד האריס - ניל סרויאן, סוכנו של סיימן.
בדצמבר 2021, דסטין דניאל קרטון חתם על הסכם רב-שנתי עם אולפני מארוול לפיתוח פרויקטי טלוויזיה עבור דיסני+, עם סדרה קומית שכבר בפיתוח באותו שלב.
קרטון הפיק את הסדרה דרך חברת ההפקה החדשה שלו, Family Owned.
זה היה בשילוב עם חזרתו של קרטון לכתוב ולביים את סרט ההמשך לסרט היקום הקולנועי של מארוול (MCU) שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות (2021).
ביוני 2022, הסדרה התגלתה בפיתוח מוקדם ונקראת וונדר מן, שבמרכזה הדמות סיימון וויליאמס / וונדר מן, כאשר אנדרו גסט מצטרף לפיתוח הסדרה בזמן שהוא שימש ככותב ראשי; בעבר שימש כמפיק ייעוץ בהוקאיי (2021).
קרטון היה צפוי לביים גם פרקים של הסדרה, והוגדר כבמאי באותו אוקטובר.
ג'ו אוטרסון ב-Variety ציין שלסדרה הייתה אפשרות להיות "סאטירה הוליוודית", שלדעתו הגיונית בהתחשב בהיסטוריה של הדמות בקומיקס כשחקן וכפעלולן.
בפברואר 2023, ג'יימס פונסולדט נכנס למשא ומתן לבימוי פרקים של הסדרה, בעוד שסטלה מג'י נשכרה לביים מספר פרקים בסדרה עד סוף החודש.
באוקטובר 2024, הודיעו לנו רשמית על הסדרה, כאשר שחררה כמה מהצילומים הראשונים שלה לצד סדרות נוספות שהם מתכננים לעשות בשנת 2025. אדם בלבינס אמר שוונדר מן הייתה "הסוד השמור הכי גרוע של אולפני מארווך כבר זמן מה" והביע תודה על כך שפורסם מידע רשמי על הסדרה.
הסדרה דווחה במקור שתהיה בת עשרה פרקים, אך המפיק האחראי בראד וינדרבאום סבר כי היא תכיל שמונה פרקים עד נובמבר 2024.
קירה טליס, מדליין וולטר, פול ולש, אניאט פחריי, זקה ניקולסון, רוז'ה גשטילי וג'וליה לרמן עובדים על הסדרה.
באוגוסט 2022, בן קינגסלי התגלה כמי שחזר על תפקידו ב-MCU של טרבור סלאטרי בסדרה, שנאמר כי הוא "תפקיד מרכזי".
באוקטובר לוהק יאיא עבדול-מאטין השני לתפקיד סיימון וויליאמס / וונדר מן.
ניית'ן פיליון הופיע על פוסטרים של סרטים בתור סיימון וויליאמס בשומרי הגלקסיה: חלק 2 (2017).
לורן גלזייר לוהקה לתפקיד משנה לא ידוע בפברואר 2023. בחודש שלאחר מכן, דמטריוס גרוס לוהק לתפקיד אחיו של סיימון אריק וויליאמס / גרים ריפר, בעוד אד האריס לוהק לתפקיד סוכנו של סיימון ניל סרויאן.
הצילומים החלו ב-5 באפריל 2023, בלוס אנג'לס, תחת שם העבודה Callback, כאשר קרטון ומגי ביימו פרקים של הסדרה, וברט פאולק שימש כצלם קולנוע.
באוקטובר 2023, ג'ואנה רובינסון, דיווחה שאולפני מארוול שוקלים לא להמשיך עם הסדרה, למרות שכבר צולמו חומרים לפני השביתות.
לאחר סיום השביתה בנובמבר ופרישתו של דסטין דניאל קרטון מבימוי הסרט "הנוקמים: דינסטיית קאנג" כדי להתמקד בהתחייבויותיו לפרויקטים אחרים במארוול, כולל וונדר מן, הצילומים היו צפויים להימשך בסביבות סוף נובמבר לאחר חג ההודיה.
הצילומים חודשו בלוס אנג'לס בתחילת ינואר 2024. ג'יי.סי.
"ספייק" אוסוריו, טכנאי תאורה, מת במהלך עבודה על הסט ב-6 בפברואר לאחר שנפל מהגבעולים.
דיסני ו-Radford Studio Center קיבלו קנסות של 36,000 דולר ו-45,000 דולר בהתאמה, לאחר שחקירת מחלקת הבטיחות והבריאות בעבודה של קליפורניה הגיעה למסקנה כי הידרדרות בתנאים של שביל הגבעולים שעליו עמד אוסוריו גרמה למותו.
רוב הצילומים הושלמו עד תחילת פברואר, עם צילומים נוספים שתוכננו במהלך השבועות הבאים.
ווינדרבאום אישר שהסדרה הייתה בתהליך עריכה במרץ 2024. ג'ינה סנסום משמשת כעורכת בסדרה, לאחר שעבדה עם קרטן על "להיות סיני אמריקאי" (2023).
הסצנה הראשונה מהסדרה כלולה בסרטון שפורסם על ידי דיסני+ באוקטובר 2024, שבו הוכרז לוח הזמנים של פרויקטי הטלוויזיה והאנימציה של אולפני מארוול עד לסוף 2025.
המיני-סדרה צפויה לעלות לשירות הזרמת המדיה של אולפני דיסני, "דיסני+", בדצמבר 2025, וצפויה לכלול שמונה או עשרה פרקים.
בהתחלה היה צפוי שהסדרה תעלה במהלך עונת הטלוויזיה 2023–2024, אך תאריך השחרור היה לא כזה ברור בספטמבר 2023, שכן הצילומים לא הסתיימו עד הסוף בעקבות השביתות באותה התקופה.
באוקטובר 2024, פורסם שהסדרה צפויה לעלות לדיסני+ בדצמבר 2025. הסדרה תהיה חלק מהשלב השישי של היקום הקולנועי של מארוול.
וונדרבלוקס היא תוכנית טלוויזיה מבית היוצר של ה-BBC, זוהי הסדרה הרביעית מבית היוצר של הסדרות "אלפאבלוקס", "נאמברבלוקס" ו"צבעבלוקס".
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברית בערוץ A+ החל מ-1 באוגוסט 2025 יחד עם צבעבלוקס (כאשר הוא משודר גם בערוץ הופ!
קדימה – עיגול ירוק, צריך לקדם.
עצור – מתומן אדום, צריך לעצור.
שוב – משולש צהוב, צריך לשחק עוד פעם.
וונטיגו מרפיק קאמינגס הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
קאמינגס שיחק בעמדות הקלע והרכז ומתנשא לגובה של 1.91 מטר.
לאחר קריירת משחק ב"תיכון תומסון" שבעיר הולדתו, הצטרף קאמינגס לאוניברסיטת פיטסבורג בה שיחק במדי ה"פנתרס" מ-1995 עד 1999 ויצא לדראפט.
בדראפט 1999 נבחר קאמינגס בדראפט במקום ה-26 על ידי אינדיאנה פייסרס, שהעבירה אותו מיד לגולדן סטייט ווריורס בה שיחק בין 1999 ל-2001. לאחר מכן שיחק עונה אחת במדי פילדלפיה 76'.
ליגות חצי-מקצועניות בארצות הברית והמעבר לאירופה
בקיץ של 2003 חתם בקבוצת ווצ'סטר וויילדפייר מה-USBL, לאחר מכן חתם בקבוצת קרסיבו קסטמגיורי מהליגה האיטלקית בכדורסל לעונת 2003/2004.
בקיץ של 2004 שב לווצ'סטר וויילדפייר מה-USBL, ובעונת 2004/2005 חתם בהומפרם וורסץ' הפולנית, איתה זכה באליפות הליגה האדריאטית.
בעונת 2005/2006 חתם בפורט וורת' פליירס מה-NBDL בניסיון לשוב ל-NBA.
בעונת 2006/2007 שיחק בקבוצה הסרבית פרטיזן בלגרד ששיחקה ביורוליג, איתה זכה באליפות הליגה של סרביה ומונטנגרו ב-2006, באליפות סרביה של 2007, ושוב באליפות הליגה האדריאטית ב-2007 ובתואר ה-MVP של הפיינל פור הליגה הזו (בשנת 2007 ביחד עם זוראן ארצג).
ביוני 2007 חתם קאמינגס במכבי תל אביב, שם שיחק לצידם של אמריקאים נוספים: ויל ביינום, טרנס מוריס ומרכוס פייזר.
אחרי עונה אחת מלאת משברים במדי מכבי תל אביב סיים קאמינגס את חלקו בקבוצה, לאחר עונה שנחשבת כמאכזבת עם אובדן האליפות בקרב צמוד מול הפועל חולון.
לאחר שבועות מספר חתם לעונת 2008/2009 במועדון הכדורסל הספרדי, אסטודיאנטס מדריד.
ב-24 בדצמבר 2008 עזב את הקבוצה אחרי ממוצעים מאכזבים של 6.7 נקודות ו-2.8 אסיסטים ב-21 דקות משחק.
בהמשך אותה העונה חתם בקבוצת וויבודינה נובי סאד מהליגה הסרבית.
ב-2009/2010 שיחק בצדביטה זאגרב מקרואטיה לפני שעבר לאילסקוס מליגת העל היוונית בכדורסל.
בעונת 2010/2011 שיחק במדי קראבנוס מיוון.
בעונת 2011/2012 שיחק בטרפי סופוט מפולין.
לאחר תום עונת 2011/2012 היה שחקן חופשי במשך שלוש שנים עד שחתם בקבוצת אטנסיס דה מאנאטי מליגת ה-BSN מפוארטו ריקו ב-21 בינואר 2015, אך שוחרר מהמועדון ב-18 במרץ 2015. למרות ההודעה על שחרורו, המועדון השאיר אותו לשחק עוד שלושה משחקים נוספים בשל התעכבות הגעת המחליף שלו, דומיניק ג'ונס, לקבוצה.
וֶונ-צְ'וּ'אַן הוא כפר במחוז צ'ינגהאי שבסין.
הכפר שוכן ברמת טיבט מעט צפונית למעבר ההרים טאנגגולה, בו עובר כביש בגובה 5,231 מטרים ומעבר הרכבת הגבוה בעולם של מסילת הרכבת צ'ינגדזאנג, בגובה 5,072 מטר.
וונצ'ואן הוקם ב-1955 ובגובה 5,100 מטר, הוא מקום היישוב הגבוה בעולם.
באזור הכפר חיים 546 תושבים.
תחנת הרכבת הגבוהה בעולם, תחנת טאנגגולה, נמצאת ליד הכפר.
מועדון הכדורגל וונדררס היה מועדון כדורגל חובבני מאזור באטרסי שברובע וונדסוורת' הלונדוני, אשר היה אחד מהמועדונים הבכירים בכדורגל האנגלי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19. המועדון ידוע בזכות זכייתו בטורניר גביע ה-FA הראשון ב-1872, שלאחריו הוסיף וזכה בארבעה טורנירים נוספים בשנות ה-70.
המועדון הוקם ב-1859 תחת השם "מועדון הכדורגל פורסט", ושכן באזור וולת'אם פורסט שבלונדון.
הוא היה אחד מהמועדונים המייסדים של התאחדות הכדורגל האנגלית ב-1863. שנה אחת לאחר מכן השתנה שם המועדון לוונדררס, בעקבות "השיטוט" ("wandering") לאורך לונדון אל אזור פארק באטרסי.
רוב שחקני המועדון היו תלמידים לשעבר בבתי ספר ציבוריים, והקפטן שלו היה צ'ארלס אלקוק אף כיהן כיושב-ראש ההתאחדות בין 1870 ל-1895 והיה הוגה הרעיון של גביע ה-FA.
המועדון ניצח במשחק הגמר הראשון של גביע ה-FA, שנערך בקנינגטון אובל ב-16 במרץ 1872. במשחק התמודדו שחקני המועדון מול שחקני רויאל אנג'ינירס, וגברו עליהם בתוצאה 1 - 0 משער של מורטון בטס.
המועדון זכה בחמישה מתוך שבעת משחקי הגמר הראשונים של גביע ה-FA, שנערכו בין 1872 ל-1878, וגם בשנת 2016 המועדון נמצא במקום השנים עשר בטבלת הזוכים של הגביע.
למרות שלמועדון לא היה מעולם אצטדיון בית קבוע (כפי שניתן ללמוד משמו), ידוע כי הוא שיחק בגשר לילי ובפארק באטרסי.
המועדון התפרק בשנת 1887, בתקופה שבה בתי ספר החלו להקים מועדונים משלהם (כגון אולד איטוניאנס).
מועדונים רבים, כגון בולטון וונדררס ווולברהמפטון וונדררס, אימצו את השם של וונדררס במילה נוספת בשמם.
בשנת 2009, מעל 120 מאז משחקו האחרון, המועדון הוקם מחדש במטרה לשחק במשחקי צדקה, ובשנת 2011 נרשם לליגה של דרום מזרח סארי, המשמשת כדרג ה-12 עד ה-17 במבנה הליגות האנגלי.
וונדררס קודמה לדרג ה-16 בשנת 2013 לאחר שסיימה במקום השני בדרג ה-17. עונה מאוחר יותר, בעונת 2013/2014 הקבוצה קודמה לדרג ה-15 לאחר שזכתה באליפות.
כיום הקבוצה משחקת הדרג ה-14. קבוצת המילואים של המועדון משחקת בדרגת ה-16 במבנה הליגות.
15 שחקנים השתתפו במשחקים בינלאומיים של נבחרת אנגליה בין 1872–1880 (בסוגריים: מספר ההופעות בנבחרת):
אליפות הרמה השלישית של הליגה של דרום מזרח סארי (הדרג ה-16 במבנה הליגות האנגלי): 2013/2014
ווסגוס או ווסאגוס (Vosagus) או ווסאקיוס (Vosacius) הוא אל הציד והיערות במיתולוגיה הקלטית, וכן האל של אזור ווז' (בצרפת של ימינו) - הקרוי על שם האל.
בפסל של האל שהתגלה באזור שטרסבורג, ובחפצים שהתגלו מתוארת דמותו של ווסגוס כמחזיק קשת ומגן, ולצידו הולך כלב.
מרכזו הפולחני היה על הר דונון.
שלוש כתובות המוקדשות לאל התגלו במערב גרמניה ושנים נוספות במזרחה של צרפת.
באחת הכתובות מכונה האל בכינוי "סילווסטריס" - "של היערות" (Silvestris)
עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה האל עם האל מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית.
הווסחוד הייתה חללית שנבנתה על ידי ברית המועצות עבור תוכנית ווסחוד.
החללית הייתה פיתוח ודור המשך לחללית הווסטוק.
חללית זו שימשה רק לשתי טיסות מאוישות, עד שהוחלפה על ידי החללית הרוסית סויוז, אשר עדיין משמשת את רוסקוסמוס (נכון ל-2016).
החללית הייתה מורכבת משני חלקים, חלק כדורי שהכיל את הקוסמונאוטים וציוד, וחלק חרוטי שהיווה את תא השירות והכיל את המנועים והדלק.
חללית הווסחוד הייתה חללית ווסטוק שהוסיפו לה מנועי גיבוי בראש תא החזרה לכדור הארץ.
מערכות המילוט של החללית ווסטוק הוסרו ונוספו מושב אחד או שניים כך ששתיים-שלושה אסטרונאוטים יכלו להיכנס לחללית במקום אחד שהיה בווסטוק.
למשימת ווסחוד 2 נוסף גם מנעל אוויר חיצוני מתנפח שאפשר לקוסמונאוט אלכסיי ליאונוב לצאת להליכת החלל הראשונה בהיסטוריה.
לאחר שנכנס חזרה לחללית הושלך מנעל האוויר.
עוד נוספו במשימה זו רקטות האטה לתא החזרה לכדור הארץ, בנוסף למצנחים, שהגבירו את יכולת ההאטה של התא בעת הנחיתה.
כדי לחסוך במקום בתא החזרה לכדור הארץ, הוסרו כיסאות המפלט ששימשו בחללית הווסטוק, כך שהקוסמונאוטים היו חוזרים לקרקע כשהם בתוך התא (הקוסמונאוט בחללית הווסטוק היה נפלט מהחללית בעזרת כסא מפלט).
צוות ווסטוק 1 שוגר לחלל ללא חליפות חלל כדי לחסוך במקום.
צוות ווסחוד 2 השתמש בחליפות כי המשימה כללה הליכת חלל ושימוש במנעול אוויר.
החללית שוגרה לחלל על גבי משגר ווסחוד שפותח ממשגר הווסטוק שהיה בעצמו נגזרת של טיל הR-7 סמיורקה.
משגר הווסחוד היה שדרוג של הטיל הבליסטי R-7. הוא שימש לשיגור למסלול של חללית הווסחוד כחלק מתוכנית ווסחוד (התוכנית המאוישת השנייה של ברית המועצות) ולשיגור לווייני הריגול זניט.
בסך הכול בוצעו כ-300 שיגורים, האחרון בוצע בשנת 1976.
בעקבות הגדלת ממדים של לווין צבאי מדגם "זניט-2" היה צורך בפיתוח משגר חדש במקום משגר ווסטוק.
הבסיס לפיתוח המשגר היה משגר מדגם "מולניה" בו בוצעו שינויים נדרשים.
השיגור הראשון בוצע בשנת 1963. ברוב השיגורים, המשגר נוצל לחלליות צילום צבאיות.
המשגרים היו נבנים במרכז הטילים והחלל פרוגרס.
כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק (כן שיגור 41) ומקוסמודרום בייקונור (כני שיגור 1,31).
ווסחוד 1 הייתה החללית המאוישת השביעית ששוגרה לחלל על ידי ברית המועצות.
לראשונה על סיפון החללית היה צוות קוסמונאוטים: ולדימיר קומרוב (ראש הצוות), קונסטנטין פאוקטיסטוב (מהנדס-חוקר), בוריס יגורוב (רופא).
האמריקאים שיגרו חללית עם צמד אסטרונאוטים רק בשנת 1965.
צוות גיבוי כלל 4 אנשים, 2 מהם בוריס וולינוב ווסילי לאזארב בהמשך טסו לחלל.
החללית "ווסחוד" התבססה על חללית "ווסטוק" תוך ביצוע מספר התאמות.
בחללית החדשה התווספה מערכת נחיתה וכבר לא היה צורך להשתמש בכיסא מפלט במהלך הנחיתה.
כתוצאה מכך, בתא השתחרר מקום והיה ניתן למקם שלושה כיסאות בתנאי שהקוסמונאוטים לא ישתמשו בחליפות חלל מיוחדות.
העדר כיסא מפלט משמעותו חוסר יכולת להציל את הצוות במקרה ומתרחשת תקלה בדקות הראשונות של הטיסה.
מכיוון שמערכת התמיכה בחיי הצוות נותרה ללא שינוי, היה ניתן לשלוח צוות של שלושה טייסים ליומיים בלבד.
מעשית תוכנית הטיסה הוכנה ליממה אחד בלבד.
אחרי כל השיפורים משקל החללית גדל ב-20% והיה צורך בפיתוח משגר חדש ווסחוד.
לפני הטיסה המאוישת בוצע שיגור של חללית ללא צוות - לוויין "קוסמוס 47".
למרות שטיסה נמשכה יממה אחד בלבד, הטייסים שוגרו כאשר ניקיטה חרושצ'וב היה בראש המדינה וחזרו כאשר הוא הוחלף בליאוניד ברז'נייב.
השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם משגר.
לראשונה שוגרו לחלל אזרחים ולא טייסי חיל האוויר הסובייטי: קונסטנטין פאוקטיסטוב היה בין מתכנני החללית ובוריס יגורוב היה רופא.
במהלך הטיסה הוא ערך מספר מחקרים בתחום הרפואה.
כמו כן נערכו צילומים רבים שהועברו למעבדות סובייטיות עם חזרת החללית.
לראשונה קוסמונאוטים ביצוע נחיתה בחללית עצמה (ולא במצנחים).
הם עזבו את הקפסולה באופן עצמאי והמתינו לצוות חילוץ.
ווסחוד 2 הייתה החללית המאוישת השמינית ששוגרה לחלל על ידי ברית המועצות.
במהלך הטיסה בוצעה לראשונה פעילות חוץ־רכבית.
זו הייתה טיסה המאוישת האחרונה של חלליות מדגם זה, והאחרונה שהייתה תחת הנחייתו של סרגיי קורוליוב.
לאחר משימה מוצלחת של ווסחוד 1 המטלה החדשה הייתה יציאת הקוסמונאוט מחוץ לחללית במהלך הטיסה.
לצורך כך תוכנן תא יציאה מיוחד שהורכב בחללית.
ליציאה מהחללית תוכננה חליפת חלל מיוחדת.
במהלך הכנות לטיסה נבנה דגם מיוחד של החללית שהורכב בתוך מטוס טופולב Tu-104. במהלך טיסות המוטב תורגלה יציאה מחללית במצב חוסר משקל.
לאחר השיגור המוצלח של החללית ניפח הצוות את תא היציאה.
עם סיום ההקפה הראשונה סביב כדור הארץ החלה הליכת החלל של אלכסיי ליאונוב.
במהלך היציאה היה ליאונוב קשור לחללית בחבל שאורכו היה כ־5 מטר.
מחוץ לחללית הורכבה מצלמה ששיגרה את הצילומים למרכז הבקרה.
שותפו, פאבל בלייב נשאר בפנים.
במהלך ניסיון לחזור לחללית התברר שחליפת חלל התנפחה ולאונוב לא יכול להיכנס לפתח התא.
הוחלט לשחרר חלק מהאוויר וזה אפשר ללאונוב להיכנס לתא.
משך השהייה מחוץ לחללית היה קצת יותר מ־12 דקות.
במהלך הכנות לנחיתה, תא היציאה נותק מהחללית כי הוא לא תוכנן לחזור לכדור הארץ.
חזרת החללית תוכנה לאחר ההקפה ה־17 אך מערכת אוטומטית לא פעלה.
כתוצאה מכך, במהלך ההקפה ה־18 העביר בלייב את מערכת הנחיתה למצב "ידני" ותמרן את החללית.
עקב המצב הבלתי־רגיל וביצוע נחיתה באופן ידני, החללית חזרה לכדור הארץ באזור מחוז פרם בתוך היער.
צוות החללית שהה ביער כיומיים עד שצוות קרקע הצליח לאתר אותם ולהגיע.
וונחוצק (בפולנית: ) היא עיירה במחוז סטרחוביצה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
וונחוצק החלה כמנזר בנדיקטיני שהוקם במאה ה-12, ובאמצע המאה ה-15 עברה לבעלות מלוכה, עת הוענקו לה זכויות עיר בידי קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין.
במהלך השנים נהרס היישוב בידי הפולשים המונגולים, השוודים והטרנסילבנים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 468 יהודים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-20 בספטמבר 1942, רוכזו כ-600 יהודים בכיכר המרכזית בעיירה, ונערכה בהם סלקציה.
מספר צעירים נשלחו למחנה עבודה, וכל היתר הובלו לחורשה ליד בית העירייה ביישוב, ונרצחו.
וונסוש (בפולנית: Wąsosz) הוא כפר במחוז גרייבו שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
בשנת 1436 קיבל היישוב זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בידי הרוסים בשנת 1870. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בכפר כנסייה גותית משנת 1508.
עד סוף המאה ה-18 התקיימה בוונסוש קהילה יהודית קטנה.
קהילה זו גדלה במהלך המאה ה-19, ובראשית המאה ה-20 נבנה במקום בית מדרש.
בעת מלחמת העולם הראשונה ולאחריה, עזבו את היישוב יהודים רבים.
במהלך שנות השלושים סבלו יהודי היישוב מתקיפות אנטישמיות ומקריאות לחרם על עסקיהם.
בהתאם להסכם ריבנטרופ-מולטוב הועבר הכפר לשליטה סובייטית בספטמבר 1939. בפרוץ מבצע ברברוסה נכנסו ליישוב כוחות גרמניים, ובאותה עת התגוררו בו בין 400 ל-600 יהודים, חלקם פליטים.
ב-5 ביולי 1941, לאחר שהחיילים הגרמנים יצאו מהיישוב, והותירו את השליטה בו בידי המשטרה הפולנית, כיתרו הפולנים את היישוב, כדי שהיהודים לא יוכלו לצאת ממנו.
או אז, עברו חוליות של פולנים מבית לבית בכפר, ורצחו באכזריות רבה את כל יהודי היישוב, תוך אונס נשים, ביתור אנשים וריצוץ גולגולות של ילדים.
את רכוש היהודים חילקו ביניהם תושבי הכפר הפולנים, תוך הוצאת שיני זהב וטבעות מגופות היהודים, והטמנת הנרצחים בקבר אחים.
רק 15 יהודים מהכפר שרדו את הפוגרום, ואלו נלקחו ממנו בידי הגרמנים למחנות עבודה, אשר מהם שולחו למחנות השמדה.
יומיים לאחר הפוגרום בכפר ערכו פולנים מקומיים פוגרום דומה, ורחב היקף יותר, ביהודי היישוב הסמוך רדזילוב.
פוגרומים אכזריים נוספים בוצעו באותו השבוע גם ביהודי היישובים הסמוכים ידוובנה וסטאוויסקי.
ווֹנסָן (בקוריאנית: 원산시) היא בירת מחוז קאנגוודו בדרום-מזרח קוריאה הצפונית והעיר החמישית בגודלה אוכלוסייתה במדינה, ממוקמת על שפת ים יפן ומשמשת כאחת מערי הנמל המרכזיות של קוריאה הצפונית.
הנמל נפתח על ידי כוחות כיבוש יפניים בשנת 1880. בוונסן שוכנים כמה מפעלים גדולים.
בשנת 2013 הכריז קים ג'ונג און כי העיר תהפוך ליעד תיירותי, יוקמו בה מלונות ומקומות בילוי.
שטח אזור השיפוט של וונסן הוא 269 קילומטרים רבועים.
העיר ממוקמת במחוז קאנגוודו, על חופו המערבי של ים יפן.
בים הקרוב לוונסן יש יותר מ-20 איים.
וונסן נחשבת נמל טבעי מצוין, משום שהיא ממוקמת במפרץ.
וונסן הוקמה כנמל מסחר בשנת 1880. שמה המקורי היה וונסנג'ין, אבל היא הייתה ידועה גם בשמה הרוסי - לזרב (Lazaref).
בתקופת הכיבוש היפני בחצי האי הקוריאני, נקראה העיר בשם גֶנסָן.
בשנת 1914, נפתח בעיר קו רכבת, המחבר אותה לפיונגיאנג ולסיאול.
לכן, העיר התפתחה במהרה לנמל ולמקום המסחר המרכזי של מזרח קוריאה.
תחת השלטון היפני, בעיר היו מפעלים רבים, והיא שימשה כנמל מסחר עם יפן.
במהלך מלחמת קוריאה הופצצה העיר בכבדות על ידי כוחות האו"ם, וצי ארצות הברית הטיל עליה מצור ממרץ 1951 עד ל-27 ביולי 1953, מה שהופך אותו למצור הארוך ביותר בהיסטוריה של הצי האמריקאי המודרני.
בוונסן ישנם מפעלים רבים, כגון: מפעל לטיהור מים, מספנה, תעשייה כימית ומפעל מלט.
בוונסן כמה תחנות רכבת בקו קאנגוודו, כולל תחנה בנמל (לנוסעים ולמטען) והיא מחוברת לרשת הכבישים הארצית.
בוונסן נמל ימי גדול, בין הגדולים שבקוריאה הצפונית.
לנמל מגיעים נוסעים ומטענים מרחבי קוריאה הצפונית.
בוונסן ישנו נמל תעופה בינלאומי, בעל שני ייעודים: צבאי ואזרחי.
בנמל התעופה שני מסלולים, אחד עשוי מאספלט והשני עשוי בטון.
תמונות מגוגל מפות משנת 2014 הראו שחלה בנמל התעופה תנופת בנייה, ובין היתר נבנו שני מסלולים חדשים.
בוונסן מספר מוסדות להשכלה גבוהה:
אוניברסיטת ג'ונג ג'ון טיק לכלכלה
אוניברסיטת ג'ו גון סי להנדסה
ווּנְמִי מוֹסָקוּ היא שחקנית אנגלייה ילידת ניגריה.
מוכרת מהופעתה בתפקיד ג'וי במיני-סדרה "מוזס ג'ונס" של ערוץ BBC Two משנת 2009, ובתפקיד הולי לוסון בסדרה "ורה" של רשת ITV בשנים 2011 עד 2012. ב-2017 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בדמות גלוריה טיילור בסרט הטלוויזיה "Damilola, Our Loved Boy".
מוסקו נולדה בזריה שבניגריה להורים פרופסורים משבט היורובה.
בגיל שנה היגרה עימם למנצ'סטר באנגליה.
במשך 11 שנים שרה במקהלת בנות במנצ'סטר.
ב-2007 סיימה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הופעת הבכורה שלה על הבמה הייתה בהפקה של המחזה "The Great Theatre of the World" מאת פדרו קלדרון דה לה ברקה.
מאז הופיעה במחזה "Rough Crossings" המבוסס על ספרו של סיימון שאמה בבימויו של רופרט גולד בתיאטרון ליריק המרסמית'; במחזה "The Vertical Hour" מאת דייוויד הר, ובמחזה "Truth and Reconciliation" שניהם בתיאטרון רויאל קורט, ובמחזה "Mules" בתיאטרון יאנג ויק.
ב-2009 שיחקה במחזה "קתרינה" המספר את סיפורם של שישה ניצולים מהוריקן קתרינה שפגע בניו אורלינס באוגוסט 2005. מוסקו לוהקה לתפקיד סופי בליהוק המקורי של המחזה "Ruined" מאת לין נוטג' בתיאטרון אלמיידה אבל נאלצה לעזוב בגלל פציעה.
ב-2008 הופיעה בתערוכה הראשונה בסדרת UNDEREXPOSED בגלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון שנועדה להבליט אישים שחורים כמודלים לחיקוי ולהציג את הכישרונות הקיימים בקרב הקהילה השחורה בבריטניה.
תמונתה הוצגה ב-Commercial Way בפקהם שבלונדון כחלק מהתערוכה.
ב-2009 כיכבה בסדרה "מוזס ג'ונס" של ערוץ BBC Two עליה זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה בפסטיבל פיקשן ברומא.
מוסקו הופיעה בשער המגזין Screen International ביוני-יולי 2009 כאחת הכוכבות הגדולות של המחר.
ב-2011 הופיעה בשער מגזין Nylon.
ב-2010 נמנתה כאחת מ"שבע הפנים החדשות" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו על משחקה בסרט הטלוויזיה "I Am Slave".
בסרט היא משחקת את מליה, נערה שנחטפה מהכפר שלה בסודאן ונמכרה לעבדות.
סרט זה מבוסס על חייה של מנדה נאזר.
על הופעתה בסרט זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל סרטי שחורים בברמינגהאם, פרס ההופעה הטובה ביותר בפרסי גיוון תרבותי (Cultural Diversity Awards), והשחקנית הטובה ביותר ב-Screen Nation Awards.
ב-2011 הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "ורה" והופיעה בתפקיד הולי לוסון.
אחרי שנה עזבה את הסדרה.
ב-2015 שיחקה בתפקיד קוונטינה, פקחית תנועה, במיני-סדרה של ה-BBC "קפיטל" המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'ון לנקסטר.
ב-2016 הופיעה בפרק "Playtest" בסדרה "מראה שחורה".
מוסקו זכתה בשנת 2017 בפרס באפט"א לטלוויזיה על הופעתה בתפקיד גלוריה טיילור בסרט הטלוויזיה "Damilola, Our Loved Boy".
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "סוף הפאקינג עולם".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2007 נמכר!
וונקה הוא סרט קולנוע מוזיקלי שעלה לאקרנים ב-15 בדצמבר 2023 שמבוסס על ספר הילדים "צ'ארלי והשוקולדה" מאת רואלד דאל, שיצא לאור בשנת 1964. הסרט, שהופק על ידי אולפני "האחים וורנר", מתאר את הרפתקאותיו של וילי וונקה לפני שפתח את מפעל השוקולד.
את וילי וונקה מגלם השחקן טימותי שאלאמה.
וילי וונקה, קוסם שאפתן, ממציא ושוקולטייר, מגיע לאירופה כדי להקים את חנות השוקולד שלו בשדרת השוקולד.
כשאוזלים החסכונות הזעומים שלו, הוא מובא לפנסיון של גברת סקראביט על ידי בליצ'ר, העוזר שלה.
למרות אזהרותיה של היתומה נודל לגבי "האותיות הקטנות", בגלל העובדה שהוא אינו יודע קרוא וכתוב, הוא חותם על חוזה עם גברת סקראביט.
כדי לשלם לסקרוביט את חובו, וונקה מציג "שוקולעף", שוקולדים שגורמים לאנשים לעוף, ונאלץ להתמודד עם לעגם של שלושה שוקולטיירים יריבים – ארתור סלוגוורת', פליקס פיקלגרובר וג'ראלד פרודנוז.
השלושה מתקשרים למפקד המשטרה כדי לדרוש ממנו להחרים את הרווחים שצבר בזכות מכירת שוקולד מבלי שתהיה לו חנות.
מאחר שוונקה לא יכול לשלם את עלות הלינה המופרזת שהושתה עליו על פי החוזה שעליו חתם, הוא נאלץ לעבוד במכבסה עבור גברת סקראביט, כשלצדו שבויים אחרים: אבאקוס קראנץ', פייפר בנץ, לארי צ'אקלסוורת', לוטי בל ונודל.
השוקולטיירים יריבים מקימים קרטל ומנצלים את חולשתו של מפקד המשטרה לשוקולד כדי לאלץ את וונקה לעזוב את העיר.
כשנודע לוונקה על כך, הוא בורח בעזרת נודל, לה הוא מבטיח אספקת שוקולדים לכל החיים.
נודל, מצדה, מבטיחה ללמד את וונקה לקרוא.
וונקה מספר לנודל שמקור הזיקה שלו לשוקולד באמו המנוחה.
הוא גם מזכיר כי השוקולדים שלו נגנבים כבר במשך שנים על ידי איש כתום קטן וחידתי.
כדי שיוכלו לייצר את השוקולד המיוחד של וונקה, הוא ונודל נוסעים לגן החיות המקומי, וחולבים את אביגיל הג'ירפה.
יחד עם עובדי המכבסה האחרים, הם יוצאים למסע למכירת שוקולד כדי לצמצם את חובותיהם.
במהלך מסעם, הם משתמשים במנהרות הביוב מתחת לעיר כדי להתחמק מסקראביט ומהצ'יף.
וונקה חושף אומפה לומפה בשם לופטי בתור הגנב, וונקה מגלה שהאומפה לומפה מחפש תגמול על פולי הקקאו שלקח וונקה מלומפלנד לפני שנים תחת משמרתו של לופטי לפני שהוא בורח על ידי הונאה בוונקה.
באמצעות הכספים שנאספו ממכירת שוקולדים, פתחו השבויים את חנות שוקולד החלומות של וונקה.
קרטל השוקולד והצ'יף, שכעת אינם מסוגלים לעצור אותו מכיוון שיש לו חנות לגיטימית, חושפים אותו לסקראביט.
כשהיא מחדירה לשוקולדים של וונקה זיעה של יטי, סקראביט מסיתה כאוס בקרב הלקוחות, מה שמוביל להרס החנות של וונקה.
וונקה מסכים להצעת הקרטל לעזוב את העיר בספינה כדי לשלם את החובות של כולם.
כל העובדים משוחררים מהמכבסה מלבד נודל; סלוגוורת' משלם לסקראביט שישאיר אותה שם ללא הגבלת זמן, והיא נעולה בלול היונים.
וונקה מסיק שנודל היא האחיינית של סלוגוורת', לפני שהוא ולופטי נאלצים לקפוץ מהסירה שהוכנה להתפוצץ.
לאחר שהצילו את נודל בעזרת הקבוצה, הם מתכננים אסטרטגיה להשיג את ספר החשבונות המפליל של הקרטל.
תוך ניצול הסחת הדעת של אביגיל, וונקה ונודל מסתננים לבסיס הקרטל.
הם מתעמתים עם הקרטל, שחושף כי נודל, שדווחה על מותה לאמה דורותי, הושארה על ידי סלוגוורת' לסקראביט כדי לחסל את תביעתה להון המשפחתי.
הקרטל מנסה להטביע את וונקה ונודל בשוקולד, אך וונקה מאפשר ללופטי לחלץ אותם וחושף את מעללי הקרטל בפני הרשויות והציבור.
לאחר אכילת מלאי שלם של "שוקולעף", בסופו של דבר חברי הקרטל מרחפים באוויר בלי שום דרך לרדת.
חבריו של וונקה משחררים את מאגר השוקולד של הקרטל דרך מזרקה, מרופדת במרכיבים הייחודיים של וונקה, והורסים את מפעל הקרטל.
הקהל מתענג על טעימת מזרקת השוקולד של וונקה, וונקה פותח את חפיסת השוקולד האחרונה שאמו נתנה לו, ומגלה נייר מוזהב עם מסר שאומר שמה שחשוב הוא "עם מי אתה חולק את השוקולד".
הוא מפגיש את נודל עם אמה דורותי סמית', מסדיר את חובו עם לופטי, ומוצא טירה נטושה למכירה כדי להתחיל לבנות את מפעל השוקולד שלו, עם לופטי כאחראי הטעימות שלו.
באפילוג, סקראביט ובליצ'ר נעצרים לאחר שניסו לחסל ראיות לחבלה בחנות של וונקה, ושאר חבריו של וונקה חזרו לחייהם הישנים.
באוקטובר 2016 רכשה חברת האחים וורנר את הזכויות לדמותו של "וילי וונקה" מאת רואלד דאל יחד עם סרט בהפקתו של דייוויד היימן ומייקל סיגל.
באוקטובר 2018, הוכרז כי סיימו לכתוב את התסריט לסרט ופול קינג צפוי לביים.
באותה שנה, דונלד גלובר, ראיין גוסלינג ועזרא מילר היו מועמדים לגלם את דמותו של וילי וונקה.
כמו כן הוכרז כי הסרט יהווה פריקוול לספר "צ'ארלי והשוקולדה" משנת 1964. בינואר 2021 נודע כי הסרט ייקרא בשם "וונקה" ופול קינג יביים.
במאי של אותה שנה, נודע כי טימותי שאלאמה צפוי לגלם את דמותו הראשית של וילי וונקה והסרט צפוי להיות סרט מוזיקלי.
כמו כן הוכרז שהסרט ישתמש בתסריט של סיימון פרנאבי, לאחר שהטיוטות של ריץ', סימון סטפנסון, ג'ף נתנזון וסטיבן לוינסון נכשלו.
לפני ששאלאמה נכנס לתפקיד, ידוע כי טום הולנד היה מועמד לתפקיד הראשי.
בספטמבר 2021 נודע כי קיגן-מייקל קיי, רואן אטקינסון, אוליביה קולמן, סאלי הוקינס וג'ים קרטר עתידים לשחק בסרט עם עוד שחקנים נוספים.
צילומי הסרט החלו בבריטניה בספטמבר 2021.
ווֹנְטוֹן (בסינית מסורתית: 雲吞, בסינית מפושטת: 云吞, יוטפנג: wan4tan1) הוא כיסון מהמטבח הסיני שמוגש לרוב במרק.
בדומה למאכלים סיניים רבים, שמו במערב נגזר משמו הקנטונזי, בעוד שמו המנדריני הוא חוּנטוּן (בסינית מפושטת: 馄饨; בסינית מסורתית: 餛飩; בפין יין: húntun).
יָאנְג שְׂיונְג' משושלת האן המערבית הזכיר את "בִּינְג וֵיי גְ'ה טוּן", שפירושו, שוונטונים הם סוג של לחם.
אך בניגוד ללחם, הוונטון מכיל מלית ומבשלים אותו באמצעות אידוי או הרתחה.
בסין העתיקה תואר הוונטון כלחמנייה סגורה וחסרת "צ'י צ'יאו" ("שבעה פתחים").
באותה התקופה המנה נקראה "חון דון" (混沌), שפירושו 'עכירות' או 'כאוס', והוא שמו של יצור מיתולוגי מהמיתולוגיה הסינית כמו גם שמו של הכאוס, שקדם לקיום ומתקיים במרכזו לפי הפילוסופיה הסינית.
השורש הסיני שמשמעותו "מים" הוחלף בשורש שמשמעותו "אוכל", וכך נוצרה המילה "חון טון" (餛飩, וונטון בקנטונזית).
באותה התקופה לא היה הבדל בין כיסוני וונטון לג'יאוזי.
הג'יאוזי שמרו על צורתם, אך במקביל אליהם התפתח סוג חדש של כיסון בחלק הדרומי של סין הנבדל בסגנון הקיפול ומרכיבי הבצק.
בתקופת שושלת טאנג כיסון חדש זה קיבל את השם וונטון כדי להבדילו מהג'יאוזי.
בעיר טורפאן שבשינג'יאנג נמצאו וונטונים מהמאות ה-7 וה-8 לספירה.
הוונטונים דומים לכיסוני ג'יאוזי הנפוצים בסין, אך לרוב מכילים פחות מלית ומקופלים בסגנון אחר, המכונה יואנבאו (元寶) על שם מטיל זהב סיני.
ג'יאוזי עטופים בעטיפת בצק לבנה עגולה מעט עבה יותר וקצוות המכילים קפלים.
גם הג'יאוזי נועדו הלדמות למטילי זהב סינים, אך נראים שונים למדי מכיסוני וונטון.
את כיסוני הג'יאוזי נהוג להגיש כדים סאם, בעוד את הוונטון נהוג להגיש במרק.
אם כי את שני סוגי הכיסונים ניתן להגיש בשתי הדרכים.
וונטונים נוצרים על ידי פריסת מעטפת מרובעת (שכבת בצק עשוי קמח, ביצה, מים ומלח) שטוחה בכף היד, הנחת כמות קטנה של מלית במרכז, ואיטום וונטון לצורה הרצויה על ידי דחיסה של קצוות העטיפה יחד עם האצבעות.
ניתן לשפר את ההדבקה על ידי הרטבת הקצוות הפנימיים של העטיפה, בדרך כלל על ידי טבילת קצה האצבע במים ומשיחתה על פני הבצק היבש.
כחלק מתהליך הקיפול המקפל מנסה להשאיר מעט אוויר ככל הניתן בתוך המעטפת כדי למנוע התרחבות בבישול שתוביל לקרע.
המלית הנפוצה ביותר היא בשר חזיר טחון ושרימפס.
התערובת מתובלת במלח, תבלינים, רוטב סויה, ליאוג'יו, שום או בצל ירוק קצוץ דק.
בסופרמרקטים ובמכולות אסייתיות נמכרים וונטונים תעשייתיים קפואים ועטיפות וונטון קפואות, אך בצורתם הנפוצה הם מיוצרים בעבודת יד בנקודת המכירה בשווקים או במסעדות.
בשווקים, הוונטון נמכר ביחידות, כשהוא לא מבושל.
לכל אזור בסין יש גרסאות משלו לוונטון;
במטבח הקנטונזי, וונטונים במילוי שרימפס ובשר חזיר טחון מוגשים לרוב עם מרק עם אטריות דקות.
ניתן לצרוך אותו גם עם חומץ אדום.
ציר המרק הוא ציר העשוי שריונות שרימפס ועצמות חזיר ודג פיונית.
בסצ'ואן, וונטונים מחומשים למחצה ידועים בשם "זרועות מקופלות" (בסינית: 抄手; בפיניין: chāo shǒu) שכן לאחר קיפול של בצק הוונטון למשולש ישר-זווית, ולחיצת כל קצה של התחתון לאמצע הצדדים הנגדיים, נוצר רושם של זרועות/ידיים שלובות.
הוונטונים האלו מוגשים לעיתים קרובות ברוטב שומשום ושמן צ'ילי כמנה הנקראת "וונטון שמן אדום" (בסינית: 红油抄手; פיניין: hóng yóu chāo shǒu).
בשנגחאי וסביבתה, הוונטון ממולא לרוב בבשר טחון (בדרך כלל בשר חזיר) ומוגש במרק עוף.
בשנגחאי עושים הבחנה ברורה בין וונטונים קטנים לוונטונים גדולים.
הראשונים נעטפים כלאחר יד על ידי סגירת כף היד על הבצק עם מעט מלית כאילו מקמטים דף נייר.
הוונטון הם תוספות פופולריות לארוחות בוקר או לבוהריים.
הוונטונים ה"גדולים" מקופלים בקפידה, בצורה דומה לטורטליני, וקערה בודדת יכולה לשמש כארוחת צהריים או ארוחת ערב קלה.
הם זמינים עם מגוון גדול של מליות; רשת מזון מהיר פופולרית בשנגחאי מציעה יותר מ-50 סוגים.
סוג פופולרי אחד בשנגחאי שמקורו בסוג'ואו הוא "וונטון שלושה מעדנים" (san xian hun tun), המכיל בשר חזיר, שרימפס ודגים.
וונטונים של נִינְגְבָּוֹ מגיעים בשני סוגים, וונטונים מאודים ומרק וונטון.
שניהם ממולאים בבשר חזיר ושרימפס.
וונטונים אלה הפכו פופולריים בשל ההכנה המסורתית שלהם, והם נפוצים במסעדות סיניות-אמריקאיות.
לוונטונים בגְ'יָאנְגְגֶ'ה יש שני סוגים, וונטונים קטנים וונטונים גדולים.
וונטונים גדולים הם בצורת מטיל גדול.
הם בדרך כלל מבושלים, והמרק מוכן לרוב עם חביתת ביצים דקה, אצות, חרדל ירוק ושרימפס.
במטבח הסיני האמריקאי (ולפעמים גם בקנדה), הוונטונים מוגשים בשתי דרכים: במרק צח בסגנון סיני המכונה "מרק וונטון", המוגש עם אטריות בנוסף לכיסונים, או מטוגנים בתור מתאבן, או מנת דים סאם.
וונטונים מטוגנים מוגשים במילוי בשר (בדרך כלל של חזיר), ומוגשים עם מטבל רוטב ברווז, רוטב שזיפים, רוטב חמוץ מתוק או חרדל חם, כולם מטבלים המזוהים עם המטבח הסיני אמריקאי.
"רנגון סרטן" (מאנגלית: crab Rangoon) הוא שמו של כיסון מטוגן במילוי גבינת שמנת וסרטנים העשוי מאותם עטיפות תעשייתיות מהן עשוי הוונטון.
ישנם גם וונטונים המטוגנים עם מלית של גבינת שמנת, בצל ירוק, רוטב סויה ושום.
רצועות של בצק וונטון מטוגנות בשמן עמוק מוגשות עם חרדל חם או מטבל אחר כמתאבן חינם נפוץ במסעדות סיניות - אמריקאיות.
בפיליפינים, וונטון מורתח קרוי לעיתים קרובות בשם "pinseques fritos" (בספרדית, בצורת יחיד: "pinsec frito").
Pritong pinsek זה השם הבסבואנו וב טאגאלוג.
מרק האטריות ידוע גם בשם Pancit Molo, על שם מחוז מולו בעיר אילואילו.
עטיפות הוונטון משמשות אטריות במנה.
נהוג לאכול בסינגפור וונטונים כחלק מתרבות הרוכלים במדינה.
נוהגים לאכול את המאכל עם אטריות, והוא נקרא בשם וונטון מיובש "מי".
במטבח הפרואני-סיני (שנקרא צ'יפה), ניתן למצוא וואנטאן (הגרסה הפרואנית-סינית לוונטון) מטוגן וממולא בבשר שנועד לאכילה בלווית אורז או סלט טלרין, כמו גם במרק וואנטאן הקרוי מרק וואנטאן.
במטבח הסיני אינדונזי הם נקראים pangsit והם מוגשים מטוגנים או במרק, בדרך כלל עם אטריות סיניות.
בתאילנד, וונטונים נקראים קיאו (เกี๊ยว, מבוטא [kía̯w]), מקור המילה בשמם של כיסוני הג'יאוזי בשפת הוקיין המדוברת בפוג'יין, שם המילה ג'יאוזי מבוטאת קיאו.
מרק וונטון נקרא קיאו נאם (เกี๊ยวน้ำ, [kía̯w náːm]).
המרק עשוי מציר עוף והמלית מחזיר וירקות.
במטבח הווייטנאמי הם ידועים בשם hoành thánh.
במנדרינית כיסונים אלו נקראים חוּנְטוּן (בסינית מפושטת: 馄饨; בסינית מסורתית: 餛飩; בפין יין: húntun)
בקנטונזית הכיסונים נקראים וונטון (בסינית מפושטת: 云吞; בסינית מסורתית: 雲吞; ביוטפנג: wan4tan1; בתעתיק ייל: wàhn tān) וזו הצורה הנפוצה ביותר במערב.
משמעות השם היא "סנונית, ענן" כי כשהן מבושלות, הכופתאות צפות במרק כמו עננים קטנים.
בשפת הוקיין הכיסונים קרואים בשם פיאן-סיט (בכתב סיני:扁食; בפיניין: Pián-si̍t).
מאכלים סינים רבים נקראים במערב בשמותיהם הקנטונזים בגלל שראשוני הסינים להגר לארצות הברית הגיעו ממחוז גואנגדונג והקימו מסעדות בסגנון הבישול הנהוג במחוז זה במערב.
הונדון (混沌, מבוטא בדומה ל־馄饨, הוונטון), הוא ישות חסרת פנים מהמיתולוגיה הסינית, ואי־סדר מוחלט ובראשיתי בקוסמוגוניה הסינית.
ווסטוק היא תחנת מחקר רוסית הממוקמת בקרבת הקוטב המגנטי הדרומי, באנטארקטיקה.
תחנת המחקר ווסטוק נבנתה ב־1957 ופעלה בכל השנה במשך יותר מ־37 שנה.
התחנה נסגרה זמנית בינואר 1994 וכעת היא מופעלת בשיתוף פעולה על ידי מדענים רוסים, אמריקאיים וצרפתיים.
התחנה ממוקמת בגובה של 3,488 מטר מעל פני הים.
המשקעים היורדים בתחנה מועטים ועומדים בממוצע על 21 מ"מ בשנה, זאת עקב הקור העז השורר במקום אשר אינו מאפשר תכולת לחות גבוהה מספיק ליצירת משקעים משמעותיים.
בתחנת המחקר ווסטוק שורר אקלים כיפת הקרח, EF על פי שיטת קפן לסיווג אקלים.
התחנה ידועה כמקום בעל הטמפרטורות הממוצעות הנמוכות ביותר בעולם, וכמקום בו נמדדה הטמפרטורה הכי נמוכה בעולם.
בתחנת המחקר כמות זניחה של משקעים.
אגם ווסטוק הוא האגם התת־קרחוני הגדול ביותר.
האגם נמצא ביבשת אנטארקטיקה, מתחת לתחנת המחקר ווסטוק.
אורכו של האגם 250 ק"מ ורוחבו 50 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר, עומקו הממוצע הוא 344 מטרים.
האגם נחשב לאגם העתיק ביותר והטהור ביותר בכדור הארץ מכיוון שהוא מבודד כ־420,000 שנה.
האגם שוכן כ־4,000 מטר מתחת לפני השטח של מדף הקרח המרכז־אנטארקטי.
האגם התגלה בשנת 1996 על ידי צוות מחקר של מדענים רוסים ובריטים.
במאי 2005 התגלה אי קטן במרכז האגם.
בדיקות בחלקו העליון של האגם העלו שגילו כ־420,000 שנים.
טמפרטורת המים עומדת על C° 3-.
המים אינם קופאים בשל לחצן של שכבות הקרח הנמצאות מעל האגם.
האי ווסטוק , המכונה גם האי סטייוור (Staver Island) הוא אי אלמוגים בלתי מיושב במרכז האוקיינוס השקט, המהווה חלק משרשרת איי ליין ונמצא בשליטת קיריבטי.
שיא גובהו מעל פני הים – 5 מטרים.
האי מכוסה בסבך של עצי פיסוניה.
האי מהווה חלק מ"שמורת הטבע האי ווסטוק" בשל הצורך להגן על מושבות הקינון של ציפורי הים שבאי ובהם:
סולה אדומת-רגל (Sula sula), פרגטה גדולה (Fregata minor), נודי שחורה (Anous minutus) ושחפית הפיה (Gygis alba).
האי התגלה על ידי מגלה הארצות הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן בשנת 1820, אשר קרא לו על שם ספינתו – ווסטוק – "מזרח" ברוסית.
ארצות הברית הכריזה כי האי נמצא בריבונותה מכוח חוק איי הגואנו אולם בפועל לא כרתה גואנו באי.
ווסטוק 1 (ברוסית : Восто́к, "מזרח") הייתה הטיסה המאוישת הראשונה לחלל.
כחלק מתוכנית ווסטוק, ווסטוק 1 שוגרה ב-12 באפריל 1961, כשהיא נושאת את הקוסמונאוט הרוסי יורי גגארין.
זו הייתה הפעם הראשונה בה אדם שייט מעבר לאטמוספירה, והפעם הראשונה בה אדם שהה במסלול סביב כדור הארץ (לאחר שהכלבה לייקה הייתה היצור החי הראשון בחלל, על גבי ספוטניק 2).
לזכר המשימה מציינים מדי שנה (בעיקר ברוסיה) את יום הקוסמונאוטים ב-12 באפריל.
המשימה החלה בשעה 06:07:00 לפי שעון גריניץ' מנמל החלל בייקונור, וכללה הקפה בודדת סביב כדור הארץ.
למרות מספר בעיות טכניות הטיסה עברה בהתאם לתוכנית.
הנחיתה התרחשה ב-07:55:00 שעון גריניץ' באזור כפר סמלובקה (Смеловка) במחוז סראטוב.
גגרין נחת תוך שימוש במצנח קרוב לחללית עצמה.
תוך זמן קצר לאזור הגיעו אנשים מקומיים וצוות חילוץ.
המשימה עברה במשטר אוטומטי - כך שיורי גגארין היה למעשה נוסע ולא טייס.
גרמן טיטוב היה קוסמונאוט גיבוי.
אגם ווסטוק הוא האגם התת-קרחוני הגדול ביותר ביבשת אנטארקטיקה.
האגם נחשב לאגם העתיק והטהור ביותר בכדור הארץ מכיוון שהוא מכוסה קרח לפחות 15 מיליון שנה.
האגם נמצא מתחת לתחנת המחקר ווסטוק, כ-4,000 מטר מתחת לפני השטח של מדף הקרח המרכז-אנטארקטי.
מכיוון שהאגם הוא סביבה אטומה הכלואה מתחת לקרח, נערכים בו מחקרים למציאת אורגניזמים ייחודיים לאגמים תת-קרחוניים בכלל, ואנדמיים לאגם בפרט.
באנטארקטיקה נתגלו עד כה 675 אגמים תת-קרחוניים, וזהו הגדול שבהם.
קיומו של אגם תת-קרחוני באזור ווסטוק הוצע לראשונה על ידי הגאוגרף הרוסי אנדריי קפיטסה בהתבסס על צלילים סיסמיים שבצעו משלחות הסובייטיות ב-1959 וב-1964 כדי למדוד את עובי יריעת הקרח.
המשך המחקר על ידי מדענים רוסים ובריטים הוביל לאישור הסופי של קיומו של האגם בשנת 1993 באמצעות ERS-1 לייזר גובה.
על פי ההערכות הוא מכוסה בקרח לפחות 15 מיליון שנה, וייתכן שאף יותר.
טמפרטורת המים עומדת על 3°C-.
המים אינם קופאים הודות לזרימה גיאותרמית, וכן בידוד ולחץ שמפעילות שכבות הקרח שמכסות את האגם.
שטחו של האגם הוא 15,690 קמ"ר, אורכו 250 ק"מ, ורוחבו 50 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר.
עומקו הממוצע הוא 344 מטרים, והוא דומה בגודלו לימת אונטריו.
צוותים רוסיים, צרפתיים, אמריקאיים ודניים עורכים מחקרים בשכבת הקרח שמעל האגם וכן באגם עצמו, להבנת הדינמיקה האופיינית לאגמים תת-קרחוניים.
בנוסף, קידוחים עמוקים בקרח מאפשרים ללמוד על מזג האוויר בזמנים קדומים, ואילו קידוחים המגיעים למימי האגם מאפשרים לחקור את הימצאותן של צורות החיים שבו.
ההשערה היא שהאגם מהווה מערכת אקולוגית משוללת אור ומבודדת מפני השטח מאז היווצרותה של מעטפת הקרח האנטארקטית וניתן יהיה למצוא בו צורות חיים אנדמיות שהסתגלו לתנאים הקיצוניים השולטים בו - כלומר לרמות תזונה ואנרגיה נמוכות במיוחד.
התנאים בו יכולים להיות דומים לאלו של אוקיינוסים מכוסי קרח, שלפי ההשערה להתקיים על הירח אירופה (של צדק), ועל הירח אנקלדוס (של שבתאי), ולכן למחקר באגם יש השלכות גם על אסטרוביולוגים, המחפשים צורות חיים מחוץ לכדור הארץ.
בשנות ה-70, בטרם היה ידוע על הימצאותו של האגם, קדחה ברית המועצות לעומקים של בין 500 ל-952 מטר אל תוך הקרח, כדי ללמוד על האקלים ועל התרכבות איזוטופ החמצן עם הקרח, מחקר שהראה, כי הקרח מתקופת הקרח האחרונה נמצא בעומק של כ-400 מטר.
לאחר מכן התבצעו עוד שלושה קידוחים: ב-1984, קידוח 3G הגיע לעומק סופי של 2,202 מטרים, ב-1990, קידוח 4G הגיע לעומק סופי של 2,546 מטרים וקידוח 5G הגיע לעומק של 2,755 מטר.
לאחר חידוש הפעילות בתחנה, המשיך הקידוח בחורף 1995. ב-1996 הופסק הקידוח בעומק של 3,623 מטר, בעקבות בקשה של הוועדה למחקר אנטארקטיקה, שהביעה דאגה מזיהום אפשרי של אגם ווסטוק, ומהחשש שלא ניתן יהיה לאמת את הממצאים לאור העובדה שהמקדחים מזוהמים בנפט ובאורגניזמים שמקורם מחוץ לאגם.
הקידוח לעומק הקרח חדר דרך ארבע תקופות קרח לאורך תקופה של 420,000 שנים.
למשך זמן מה, הייתה זו נקודת הקידוח היחידה שחפרה דרך מספר תקופות קרח.
בשנת 2004, קידוח במסגרת פרויקט אירופאי, חדר לעומק רב יותר ולתקופה קדומה יותר.
הקידוח נעצר כ-130 מטרים מעל לאגם ווסטוק.
ב-5 בפברואר 2012, לאחר עשרים שנות קידוח, צוות של מדענים רוסים מסר כי השלים את הקידוח העמוק ביותר אי פעם בליבת הקרח, כשקדח לעומק של 3,768 מטר.
מחקר שפורסם ביולי 2013 דיווח על גילוי ה-DNA של 3,507 אורגניזמים שונים בליבות קרח שנלקחו ב-1990 וגילם יהיה בין 5,000 ל-10,000 שנים, אך ייתכן שחלק מהדגימות מקורן בזיהום שהגיע ממכשירי הקידוח והמדידה.
אפשרות הזיהום הופרכה על ידי סקוט רוג'רס, שטען כי מאפייני האורגניזמים שנמצאו בכל אחת מדגימות הקרח תאמו אורגניזמים החיים באגם קר ובקרח, ולא היו עולים בקנה אחד עם זיהום שהוכנס במהלך הדגימה או מהליכי המעבדה.
כמו כן, כל הליכי המעבדה בוצעו במקביל לדגימות קרח מימת אירי שבצפון אמריקה, ושני מערכי הנתונים שהתקבלו היו שונים לחלוטין.
דגימת ימת אירי הראתה אותות רבים של אדם, בעוד שדגימות הקרח של אגם ווסטוק לא הראו אותות של מגורי אדם.
לדגימת ימת אירי היה גם פרופיל שונה של חיידקים ואיקריוטים.
הווסטוק הייתה חללית שנבנתה על ידי ברית המועצות.
הטיסה המאוישת הראשונה בהיסטוריה בוצעה בחללית זו ב-12 באפריל 1961 על ידי הקוסמונאוט יורי גגארין.
החללית נבנתה כחלק מתוכנית ווסטוק שבמהלכה בוצעו שש טיסות מאוישות משנת 1961 עד שנת 1963. שתי טיסות מאוישות נוספות בוצעו במהלך תוכנית ווסחוד על ידי חלליות ווסחוד שהיו בעצם שדרוג של חללית הווסטוק.
בסוף שנות ה-60 החלליות הוחלפו בחלליות סויוז שעדיין נמצאת בשימוש.
חללית הווסטוק תוכננה לשמש במקור גם כמישורת למצלמות (לתוכנית לווייני הריגול הסובייטית הראשונה, זניט), וכחללית מאוישת.
הרב תועלתיות של החללית הייתה דרושה כדי לקבל את אישור המפלגה הקומוניסטית לבניית החללית.
העיצוב הכללי של חללית הווסטוק שימש כ-40 שנה בלוויינים.
החללית הייתה מורכבת משני חלקים.
חלק כדורי (תא החזרה לכדור הארץ) שבו נמצא הקוסמונאוט, מכשירים שונים ומערכת המילוט, ותא השירות שבו היו הדלק והמנועים.
בחדירה לאטמוספירה, הקוסמונאוט היה נפלט מתוך החללית בגובה של כ-7 ק"מ מפני הקרקע ונוחת בעזרת מצנח, בעוד הקפסולה עצמה נחתה בנפרד.
היו מספר גרסאות ראשוניות לפני שנבנה הדגם שהוביל קוסמונאוטים לחלל: ווסטוק 1K ששימש כאב-טיפוס, ווסטוק 2K שהיה דגם ריגול בעל מצלמות וקולטי אותות (לאחר מכן קיבל את השם זניט).
הווסטוק 3KA שימש לטיסות המאוישות לחלל.
הם שוגרו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר ווסטוק 8K72K.
הטיסה הראשונה בוצעה ב-9 במרץ 1961. הטיסה המאוישת הראשונה (ווסטוק 1) בוצעה ב-12 באפריל 1961, והייתה הטיסה המאוישת הראשונה לחלל.
הטיסה האחרונה (ווסטוק 6), שנשאה את האישה הראשונה לחלל (ולנטינה טרשקובה), בוצעה ב-6 ביוני 1963.
סך הכל שוגרו שמונה חלליות מדגם זה, שש מהן מאוישות.
לתא החזרה לכדור הארץ של החללית ווסטוק כמעט ולא היו יכולות תמרון לאחר שנפרד מתא השירות שהכיל את המנוע.
דבר זה גרם לכך שהקפסולה הייתה צריכה להיות מכוסה במגיני חום מכל צדדיה לכן נבחר המבנה הכדורי (לעומת המבנה החרוטי של כל החלליות האמריקאיות).
מעט השליטה שהייתה יכולה להתקבל הייתה על ידי הזזת הציוד שהיה בתוך הקפסולה כך שמרכז הכובד שלה ישתנה.
במהלך החזרה לכדור הארץ, הקוסמונאוט היה חווה לחץ של בין 8 ל-9 G (פי 8-9 מכוח המשיכה).
משגר הווסטוק היה שדרוג של משגר "לונה" שהיה מבוסס של הטיל הבליסטי R-7. הוא שימש לשיגור למסלול של חלליות מאוישות "ווסטוק" כחלק מתוכנית ווסטוק (התוכנית המאוישת הראשונה של ברית המועצות) ומספר חלליות לא מאוישות.
כיום מקובל לכלול משגר "לונה" בסדרה זו.
בשנת 1958 בוצעו מספר שיגורים לא מוצלחים.
השיגור המוצלח הראשון היה ב-2 בינואר 1959 כאשר שוגרה חללית לונה 1.
לפי הקטלוג המקובל בברית המועצות וברוסיה נבנו משגרים מ-4 דגמים:
8К72 - היה בשימוש בשנים 1958–1960 לשיגור חלליות לכיוון הירח ובהמשך תוך שדרוג השלב האחרון בוצעו שיגור חלליות עם כלבים כשיגורים מוקדמים של תוכנית "ווסטוק".
כיום המשגר נקרא "ווסטוק L" לדגמים מתקדמים ו"לונה" לדגמים הראשונים.
8К72К - ("ווסטוק K") היה בשימוש בשנים 1960–1964 לשיגור חלליות מאוישות ראשונות של ברית המועצות וחלליות נוספות.
סה"כ 13 שיגורים מזה 9 מוצלחים.
8А92 ("ווסטוק 2")- היה בשימוש בשנים 1962–1967 בעיקר לשיגור חלליות מסדרת "קוסמוס".
8А92M - ("ווסטוק 2M") היה בשימוש בשנים 1964–1991 בעיקר לשיגור חלליות מסדרת "קוסמוס" ו-"מטאור".
בשנת 1980 בזמן הכנות לשיגור בקוסמודרום פלסצק התרחשה תקלה ושרפה שגרמה לפטירת 48 אנשי צוות.
ווסטוק 2 הייתה החללית המאוישת השנייה בתוכנית ווסטוק ששוגרה לחלל.
על סיפון החללית טס קוסמונאוט גרמן טיטוב שהיה בן 26 בלבד, והוא היה האדם הצעיר ביותר שהקיף את כדור הארץ בחלל עד לשנת 2021.
במהלך הכנה לטיסה בוצעו כמה שיפורים טכנולוגיים בחללית וזאת על בסיס ניסיון שנצבר בטיסה קודמת.
התוכנית המקורית הייתה ל-3 הקפות בלבד.
בלחץ סרגיי קורוליוב שהות בחלל הוגדלה ל-24 שעות.
זמן קצר לאחר השיגור תוכניות רדיו סובייטי הופסקו ושודרה הודעה רשמית על השיגור.
במהלך הטיסה בוצעו מחקרים רפואיים וצילומים.
לראשונה קוסמונאוט ישן במהלך הטיסה.
במהלך הטיסה, טיטוב עבר פעמיים למשטר של טיסה ידנית ובדק את המערכות.
במהלך הטיסה היו תקלות קטנות בציוד.
גרמן טיטוב הרגיש בחילה (מחלת החלל) בשלבים הראשונים של הטיסה אך החל להרגיש טוב יותר לאחר ההקפה ה-12.
הנחיתה התרחשה ליד עיירה במחוז סרטוב.
כמו ביתר טיסות חללית "ווסטוק" טיטוב נחת תוך שימוש במצנח בנפרד מקפסולת נחיתה.
תוך זמן קצר אליו הגיעו חקלאים מקומיים וצוות חילוץ.
היחידה שחזרה לכדור הארץ נוצלה בהמשך במהלך ניסוי מערכת נחיתה של חלליות מדגם "ווסחוד".
הניסוי לא הצליח והיחידה התרסקה.
אנדרייאן ניקולאייב היה טייס גיבוי.
ווסטוק 4 הייתה החללית המאוישת הרביעית בתוכנית ווסטוק ששוגרה לחלל.
על סיפון החללית טס קוסמונאוט פאבל פופוביץ'.לראשונה בחלל היו בו-זמנית שתי חלליות (חללית ווסטוק 3 שוגרה יום לפני).
במהלך טיסה של ווסטוק 2 גרמן טיטוב הרגיש לא טוב חלק משמעותי של הטיסה.
באותו זמן הסיבות לכך לא היו ברורות ולכן היה ויכוח האם להמשיך בהארכת משך הטיסות.
סרגיי קורוליוב לחץ על שיגור החללית לשלושה ימים.
ראשי תוכנית הכנת הקוסמונאוטים דאגו מתופעות לא ידועות והיו מעוניינים לא להאריך משך הטיסה לתקופה כה ארוכה.
בסופו של דבר לפי החלטת ניקיטה חרושצ'וב החללית שוגרה לחלל לכמעט 3 ימים.
אחד המטרות של שיגור צמד חלליות היה להשוות התנהגות שני טייסים במצבים דומים.
בהתאם לניסיון שנצבר פופוביץ' הרחיב הכנות להיבטים שונים של הטיסה במדמה טיסה.
לאחר השיגור החללית התקרבה למרחק של כ-6 ק"מ לחללית ווסטוק 3 וקוסמונאוטים דיווחו על קשר עין.
כמו כן לראשונה נוצר קשר רדיו בין החלליות.
מרכז הפיקוח הסובייטי צבר ניסיון בעבודה מול מספר חלליות בו זמנית.
במהלך הטיסה הושם דגש מיוחד על המצב הבריאותי של הקוסמונאוטים גם במהלך השינה.
במשך כול הטיסה הועברו למרכז הפיקוח נתונים בריאותיים שונים.
הטיסה הופסקה מהר מהמתוכנן כי מרכז הפיקוח הבין בשוגג שפופוביץ' ביקש להתחיל בהליכי נחיתה.
החללית נחתה בסביבת העיר קרגנדה (בקזחסטן של היום).
תא הטייס שנחת נמצא עתה במוזיאון החלל במוסקבה, אך הוא שודרג ומוצג כתא הטייס של חללית ווסחוד 2.
ולדימיר קומרוב היה טייס גיבוי.
ווסטוק 3 הייתה החללית המאוישת השלישית בתוכנית ווסטוק ששוגרה לחלל.
על סיפון החללית טס הקוסמונאוט אנדרייאן ניקולאייב.
לראשונה בחלל היו בו-זמנית שתי חלליות (חללית ווסטוק 4 שוגרה למחרת).
במהלך טיסה של ווסטוק 2 גרמן טיטוב הרגיש לא טוב במשך חלק משמעותי של הטיסה.
ראשי תוכנית הכנת הקוסמונאוטים דאגו מתופעות לא ידועות והיו מעוניינים לא להאריך את משך הטיסה לתקופה כה ארוכה.
בסופו של דבר לפי החלטת ניקיטה חרושצ'וב החללית שוגרה לחלל לכמעט 4 ימים.
אחת המטרות של הטיסה הייתה להשוות התנהגות של שני טייסים במצבים דומים.
בהתאם לניסיון שנצבר ניקולאייב הרחיב הכנות להיבטים שונים של הטיסה במדמה טיסה.
כבר ביום הראשון של הטיסה ניקולאייב שחרר את עצמו מהכיסא וריחף בתא הטייס במצב של חוסר משקל.
לאחר שיגור של ווסטוק 4 החלליות התקרבו למרחק של כ-6 ק"מ ודיווחו על קשר עין.
החללית ביצעה נחיתה מוצלחת בסביבת העיר קרגנדה (בקזחסטן של היום).
ואלרי ביקובסקי היה טייס גיבוי.
ווסטוק 5 הייתה החללית המאוישת החמישית בתוכנית ווסטוק ששוגרה לחלל.
על סיפון החללית טס הקוסמונאוט ואלרי ביקובסקי.
עד היום (2013) זו טיסת-סולו הארוכה בהיסטוריה של חקר החלל.
תחילה הטיסה הייתה מתוכננת ל-12 ביוני אך היא נדחתה עקב בעיות טכניות.
ב-16 ביוני שוגרה החללית ווסטוק 6. אחת המטרות של שיגור צמד חלליות היה להשוות התנהגויות שני טייסים במצבים דומים.
במהלך הטיסה בוצעו שיחות רבות בין החלליות בתדרים שונים לצורך בדיקת איכות מערכות הקשר.
במהלך הטיסה המרחק בין החלליות לא עלה על כ־4.5 ק"מ.
לקראת הטיסה הושלמו ניסויים במנות מזון שקוסמונאוטים מקבלים.
בטיסה זו לביקובסקי היו ארבע ארוחות מסודרות ביום.
כמו כן, בוצעו צילומים מהחלל ונאסף חומר רב על מצבו הגופני של הטייס.
הטיסה הופסקה מהר מהמתוכנן (התכנון המקורי היה ל-8 ימים).
החללית נחתה בסביבת העיר קראגנדי (במחוז קראגנדי שנמצא בקזחסטן של היום).
במקום הנחיתה הוקמה אנדרטה לזכר האירוע.
תא הטייס שנחת נמצא עתה במוזיאון החלל בקלוגה.
בוריס וולינוב היה טייס גיבוי.
ווסטוק 6 הייתה החללית המאוישת השישית האחרונה בתוכנית ווסטוק ששוגרה לחלל.
על סיפון החללית טסה קוסמונאוט ולנטינה טרשקובה, האישה הראשונה בחלל.
לאחר טיסה זו במשך עשרות שנים ברית המועצות נמנעה מלשלוח לחלל טייסת נוספת.
החללית שוגרה ב-16 ביוני, יומיים לאחר שיגור חללית ווסטוק 5. אחת המטרות של שיגור צמד חלליות היה להשוות התנהגות שני טייסים במצבים דומים.
במהלך הטיסה בוצעו שיחות רבות בין החלליות בתדרים שונים לצורך בדיקת איכות הקשר.
במהלך הטיסה המרחק בין החלליות היה עד כ-4.5 ק"מ.
במהלך הכנת לטיסה בוצעו התאמות נדרשות בחליפת החלל.
תוך כדי הכנות לנחיתה התברר שקיים פגם במערכת הנחיתה וצריך לתכנת אותה מחדש.
בהדרכת צוות הקרקע טרשקובה הצליחה לתכנת את המערכת והיה ניתן להתחיל את הנחיתה.
הבעיה הייתה סוד שנשמר כ-40 שנים.
החללית נחתה בשטח של מחוז אלטאי.
תא הטייס שנחת נמצא עתה במוזיאון החלל הרוסי במוסקבה.
זו הייתה הטיסה האחרונה של חללית מדגם זה.
מועדון הכדורסל ווסטוק-65 היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר יוז'נו-סחלינסק במזרח רוסיה ומייצגת את מחוז סחלין.
הקבוצה מתמודדת בסופרליגה הרוסית בכדורסל.
הקבוצה נוסדה באוקטובר 2018 ומשנת הקמתה מתמודדת בליגת המשנה הרוסית בכדורסל.
באותה עונה העפילה עד לשלב רבע גמר הגביע הרוסי בכדורסל, בו הפסידה לזוכת הגביע, פארמה פרם.
בליגה העפילה לשלב חצי גמר הליגה, לאחר שגברה ברבע גמר הפלייאוף על נובוסיבירסק.
בעונת 2019/2020 העפילה עד לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בכדורסל וסיימה במקום השלישי בטורניר.
בעונת 2020/2021 העפילה לראשונה לגמר הגביע, ברם בתום העונה הקבוצה פורקה.
ווסטוק גזפרום היא חברה בת של תאגיד גזפרום (99.98% מהמניות), שהוקמה ב-8 באפריל 1999 ומקום מושבה בעיר טומסק שבסיביר.
כיום החברה מתמחה בייצור גז ונפט ומיישמת אסטרטגיה שמטרתה להשיג יתרון תחרותי בפיתוח שדות עם מבנה גאולוגי מורכב והרכב פחמימני.
חברת ווסטוקגזפרום ממלאת תפקידים מובילים ברשימת המפעלים הגדולים ביותר בתעשיית הנפט והגז של המחוז הפדרלי בסיביר.
מוצרי החברה הם נפט, גז טבעי, עיבוי גז, מתנול וגז פחמימני מעובה.