tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דמות השחקן חסרת-השם היא של אנליסט מחקר שנשכר בידי אבסטרגו אנטרטיינמנט - חברה בת של תאגיד אבסטרגו, לחקור את זכרונותיו של אחד מאבי אבותיו של דזמונד, שודד הים המפורסם מהמאה ה-18 אדוארד קנוויי.
החברה מצדיקה את המעשה לצורך איסוף חומרים לסרט אינטראקטיבי על שודדי הים שממונע בידי האנימוס, כאשר למעשה היא מחפשת בתוך זכרונותיו של אדוארד אחר אתר קדום של הציוויליזציה הראשונה שנקרא "המצפה", שמשמש כתחנה למעקב סמוי ואשר מאפשר לעקוב אחר כל אדם ברחבי העולם באמצעות דגימת הדם שלו.
עלילת התקופה ההיסטורית מתחילה ביוני 1715 מחוץ לחופי קייפ בונאוויסטה, כאשר האונייה שנושאת את אדוארד מותקפת בידי אונייה שנושאת אדם מסתורי ועטוי ברדס שזהותו אינה ידועה לאדוארד.
שתי האוניות מושמדות, ורק אדוארד והזר שורדים ונשטפים לחוף הסמוך.
האיש הזר מבקש מאדוארד עזרה להגיע להוואנה תמורת תשלום, אך חשדנותו הרבה גורמת לפגישה להסלים למאבק.
אדוארד הורג את הזר ובזמן שהוא מחפש על גופתו הוא מוצא מכתב ממושל קובה, לוריאנו טורז, שמזמין את דַנְקֵן ווֹלְפּוֹל להוואנה.
אדוארד לוקח את זהותו ואת תלבושתו של הזר, דנקן וולפול, ועושה את דרכו להוואנה בעזרת ספינת הסוחר של סְטִיד בּוֹנֵט, אותו אדוארד מציל מהצי הבריטי.
לאחר שהוא רואה בכך הזדמנות לעשות רווחים, אדוארד לוקח את מקומו של וולפול בפגישה בה משתתפים גם לוריאנו טורז, מושל איי הבהאמה וודס רוג'רס וסוחר הנשק ג'וליאן דו-קאס.
אדוארד לומד על קיומם של הטמפלרים ועל אתר קדום שנקרא "המצפה", שחבוי בתוכו הכוח לעקוב אחר כל אדם ברחבי העולם באמצעות דגימת הדם שלו.
לפי מעשיות עתיקות יומין, דמו של "המלומד" נדרש כדי להיכנס למצפה.
לאחר מכן, טורז חונך את אדוארד לשורות הטמפלרים.
ביום למחרת, אדוארד נפגש עם האחרים על המזח וטורז מציג בפניהם את המלומד בארתולומיאו רוברטס, והקבוצה מלווה אותו לבית המושל.
בדרכם לבית המושל, הקבוצה מותקפת בידי מתנקשים, מה שמאפשר לרוברטס להימלט.
אדוארד נלחם במתנקשים ומצליח ללכוד את רוברטס, אך מתכוון לשחרר אותו מתוך תקווה שיוכל למכור את החפץ יקר הערך אותו ישיג מהמצפה.
כאשר הוא מסתנן לבית המושל, הוא מגלה שרוברטס כבר הספיק להימלט מכלאו.
אדוארד מתגלה כמתחזה בידי הטמפלרים ונכלא באחת מספינות צי האוצר הספרדי.
הוא מתעורר לגלות שהוא לכוד יחד עם אסיר בשם אֳדֵוָולֵה.
הם משחררים את עצמם וגונבים אוניית בריג לה אדוארד קורא בשם "הג'קדאו" על-שם הציפור בעלת אותו שם.
הוא מגייס אנשי צוות לאונייה וממנה את אדוולה כקצין הלוגיסטיקה שלו.
אדוארד משייט לנסאו, שם הוא פוגש באדוארד טאץ', בנג'מין הורניגולד, צ'ארלס ויין ושודדי ים אחרים.
אדוארד מסייע להם על ידי הריגתו של דו-קאס והשתלטות על מקום מחבואו באינגואה הגדולה.
מספר שבועות לאחר מכן, הוא עורך מסע לטולום, מקום מושבם של המתנקשים, בחיפוש אחר שודד הים ג'יימס קיד.
אחרי שסוחרי עבדים לוכדים את צוותי האוניות של אדוארד ושל המתנקשים, אדוארד עוזר לשחרר אותם ומנהיג המתנקשים אֳה טַבַּאי מוחל לאדוארד על כך שהרג את אנשיו בהוואנה, אולם מגלה אותו מטולום.
אדוארד מתכנן תוכנית למצוא את רוברטס ולהרוויח כסף על ידי השימוש בטורז כפיתיון.
הוא יוצא לקינגסטון ומתכוון לעקוב אחרי טורז ושודד הקריביים ההולנדי לורנס פרינס.
הוא מוצא את קיד כשהוא מתכוון להתנקש בשניים, ועוצר בעדו.
אדוארד עמד להתנקש בפרינס במקומו של קיד, שלפתע הסיר את הבנדנה שלו, האדים את שפתיו בעזרת הדם שלו וחשף כי הוא למעשה אישה בשם מרי ריד.
היא עוזרת לו להיכנס לאחוזה אחרי שהיא מערימה על השומרים לפתוח לה את השערים, ואדוארד מוצא את פרינס ומתנקש בו.
אולם, רוברטס מופיע כשהוא מחזיק במרי כבת ערובה, וחמקמק כמו שהוא - נמלט פעם נוספת.
אדוארד חוזר לנסאו ב-1718 ומגלה שעל האי התפשטה מחלה ולא נמצאה לה כל תרופה.
בתחילה, הוא מנסה למצוא תרופה בתחתית האוקיינוס, אך כשהוא נכשל למצוא אותה, הוא וטאץ' מטילים מצור על צ'ארלסטון.
טאץ' מגלה לו שהוא מתכוון לפרוש.
כחצי שנה לאחר מכן, רפובליקת הפיראטים מתחילה להתמוטט כאשר הצי המלכותי הבריטי מגיע לאי, ו-וודס רוג'רס מציע חנינה לכל שודדי הים.
הורניגולד בוגד בשותפיו כאשר הוא ואנשיו מחליטים להיענות להצעה, ורוג'רס מסיר את המצור הימי מסביב לנסאו שמונע מהפיראטים לעזוב.
אחרי שאדוארד גילה שקומודור פיטר צ'מברלין (בדיבובו של שון פרטווי) תכנן להשמיד את כל אוניות הפיראטים בנמל נסאו, הוא מתנקש בחייו ונמלט מנסאו יחד עם צ'ארלס ויין.
ויין מחפש אחר טאץ' כדי שביחד יעצרו את הורניגולד, אך זה האחרון מסרב מאחר שפרש לגמלאות.
הבריטים תוקפים את מקום מושבו של טאץ' והוא נהרג בקרב.
נוסף על כך, עקב מרד של ג'ון רקהאם, צוותיהם של אדוארד ושל ויין נוטשים אותם והשניים מוצאים את עצמם נשטפים לחופי האי פרובידנסיה.
בזמנם על האי, דעתו של ויין נטרפת עליו ואדוארד נאלץ להורגו.
במאי 1719, אדוארד משיג שליטה חזרה על אונייתו, והוא מגלה שהורניגולד הצטרף לטמפלרים.
הוא גם מגלה שרוברטס נמצא בפרינסיפה שלחופי מערב אפריקה.
אדוארד מוצא אותו על חופי האי, ומרוויח את אמונו כאשר הוא עוזר לו לשחרר שודדי ים שלכודים במחנה פורטוגזים.
בספטמבר של אותה שנה, אדוארד ורוברטס מיירטים אונייה פורטוגזית שנושאת דגימות דם הנחוצות לפעילות תקינה של המצפה, ולאדוארד ניתנת הבטחת כניסה למצפה.
בזמן זה, אדוארד מצליח להתנקש בחייו של הורניגולד.
בסופו של דבר, השניים חושפים את מיקומו של המצפה ומשיגים את הממצא העתיק שמפעיל אותו.
אולם, רוברטס בוגד באדוארד ומגלה לו שהוא אינו מחזיק בשום נאמנות לאחוות המתנקשים או לטמפלרים, והוא משתמש בכל מי שיעזור לו לקדם את מטרותיו.
הבריטים עוצרים את אדוארד וכולאים אותו, ומחזיקים בו בפורט רויאל עד אוגוסט 1720 יחד עם מרי ריד ואָן בּוּני, ברמנית מנסאו שהצטרפה לאנשי צוותה של ריד.
בעזרתם של המתנקשים ומנהיגם אה טבאי, אדוארד משוחרר מכלאו ויוצא להציל את מרי ואת אן, אך מרי מתה בזרועותיו כתוצאה מהתנאים החמורים בהם הוחזקה.
אדוארד מדוכדך על מותה ומשקיע את יגונו באלכוהול, אך בעזרתו של אדוולה מחליט להתגבר על התמכרותו.
אדוולה מודיע לו שהוא עוזב את תפקידו כקצין הלוגיסטיקה שלו כדי להצטרף לאחוות המתנקשים ומבקש ממנו לעשות כמוהו.
אדוארד עושה את דרכו לטולום ומנסה לכפר על דרכיו בכך שהוא עוזר למתנקשים להיפטר מנוכחותם של פולשים ספרדים, ולבסוף הוא מרוויח את אמונם.
במאי 1721, אדוארד מקבל הוראה מהמתנקשים להתנקש בחייהם של שלושה אנשים - רוג'רס, טורז ורוברטס.
הוא יוצא לקינגסטון כשהוא מחופש לדיפלומט איטלקי, ומתנקש ברוג'רס לא לפני שהוא מגלה היכן חבוי רוברטס.
הוא מאתר את רוברטס חזרה בפרינסיפה, רודף אחריו במרדף ימי, ומשיג ממנו את הממצא העתיק שפותח את המצפה.
בהמשך, הוא עושה את דרכו להוואנה במרדף אחרי טורז, אך כשהוא מגיע לשם הוא מגלה שטורז כבר עושה את דרכו למצפה.
אדוארד נקלע למארב בידי שומר הראש של המושל, אֶל טיבּוּרוֹן (הכריש), אך הוא מצליח להגן על עצמו מפני הענק המיתמר.
הוא שוחה אל המצפה, שם הוא הורג את טורז, ואוטם אותו ואת הממצא רב-העוצמה לנצח נצחים.
הוא מקבל מכתב מאה טבאי שמודיע לו על מות אשתו קרוליין ועל הגעתה של בתו שכלל לא ידע על קיומה, ג'ניפר סקוט.
הוא נפגש עם אה טבאי ועם אדוולה באינגואה הגדולה, בהמתינו לבואה, ומחליט למסור למתנקשים את אחוזתו שתשמש להם כבסיס מבצעים.
כדי לטפל בבתו כיאות, הוא בוחר לעזוב את הקריביים יחד עמה בחזרה לאנגליה ומבטיח לאה טבאי שהוא ימשיך ללחום בטמפלרים.
שנים לאחר מכן, הוא יוצא יחד עם בנו היית'ם ובתו ג'ניפר לאופרת הקבצנים בבית האופרה המלכותית.
בזמנים המודרניים, ג'וֹן סְטַנְדיש - מנהל טכנולוגיית המידע של אבסטרגו אנטרטיינמנט - משכנע את דמות השחקן לחקור את מה שמעבידיו בחברה מסתירים מכולם.
בהדרכתו של ג'ון, השניים פורצים אל מסופים שונים של האנימוס ומעבירים את המידע לשון הייסטינגס ורבקה קריין, מתנקשים שהסתננו בחשאי לתאגיד אבסטרגו.
כשהמתקן נכנס להסגר כאשר הפריצות מתגלות, ג'ון מורה לשחקן לגשת לליבת האנימוס, כשבשלב זה מופיעה הולוגרמה של חברת הציוויליזציה הראשונה יוּנוֹ, שמודיעה לשחקן שהעולם אינו מוכן עדיין לקבל אותה, ושהיא אינה יכולה להשתלט על השחקן.
ג'ון מתגלה בתור גלגול מחדש של המלומד ומנסה להרוג את השחקן כדי לחפות על ניסיון החייאתה הכושל של יונו.
אולם, הוא נהרג בידי אבטחת אבסטרגו שמפלילה אותו כאחראי לפריצות.
כעת לאחר מותו של המלומד, המתנקשים יוצרים קשר עם השחקן, אך אף אחד מהם אינו יכול להסביר את נוכחותו של המלומד או של חסידיו, כוחות הרצון הראשון.
פיתוח המשחק הרביעי הרשמי בסדרת המשחקים החל ביוביסופט מונטריאול עוד באמצע 2011 בידי צוות מפתחים שונה מאשר הצוות של "Assassin's Creed III", עם עזרה נוספת מאולפני החברה באנסי, בוקרשט, קייב, מילאנו, מונפלייה, סינגפור וסופיה.
קרסטן מייהיל, מנהל התוכן הראשי, הרגיש בתחילה שעל המשחק להיות ספין-אוף ל-"Assassin's Creed III" באותה מידה ש-"Assassin's Creed: Brotherhood" ו-"Assassin's Creed: Revelations" היו המשכיו של "Assassin's Creed II", וזאת בהתחשב בנקודות הדמיון למשחק השלישי.
אולם, עד מהרה התרחק מהרעיון משום שלדבריו "ההרגשה הכוללת של המשחק היא לגמרי רעננה וחדשה, שונה לגמרי מ-'Assassin's Creed III'.
הכותר דורש את תוספת המיספור IV לא רק בגלל השם החדש והתפאורה החדשה, אלא גם בגלל הטון השונה והגישה אל החוויה".
שם הכותר הממוספר של המשחק הוא הראשון בסדרת המשחקים לכלול תת-כותרת, ולפי מייהיל מדובר בהחלטה להבדיל את התמה של הפיראטיות משאר משחקי הסדרה.
באמצעות השימוש במנוע המשחק המשודרג AnvilNext, צוות המפתחים היה מסוגל לעבוד עם מנוע אחד גם על גרסאות הדור הבא וגם על גרסאות הדור הנוכחי של המשחק, וזאת משום שבזמן פיתוחו של המנוע לקונסולות הדור הנוכחי הוא עוצב עם יכולות הדור הבא.
בנוסף, כל מערכת כוללת הגדרות משלה, עם תמיכה בבקרי משחק שונים ואלמנטים ספציפיים לאותה קונסולה.
גרסת המחשב האישי תומכת בכרטיס המסך TXAA של אנבידיה.
בתחילת פברואר 2013, מנכ"ל יוביסופט איב גיימו אישר בכנס פיננסי רבעוני של החברה שהמשחק הבא בסדרת המשחקים יכלול גיבור חדש, תקופת זמן חדשה וצוות מפתחים שונה, וייצא עד אפריל 2014 לפני סופו של הרבעון.
בסוף החודש, החברה פרסמה תמונה מתוך המשחק ואת תמונת העטיפה של המשחק, וזאת בעקבות הדלפות של חומר שיווקי ביום קודם לכן.
שמו של המשחק הוכרז כ-"Assassin's Creed IV: Black Flag", כאשר בכרזה הפרסומית מופיעה דמות חסרת שם שמחזיקה באקדח נטען לוע ובחרב כשברקע מתנוסס דגל פיראטים שחור ועליו מאויר סמל המתנקשים וגולגולת.
זאת ועוד, תקלה באתר הרשמי של החברה הציעה שהמשחק ישוחרר לקונסולות הדור הבא ב-29 באוקטובר, קביעה שאושרה בקדימון סינמטי ראשון של המשחק ששוחרר ב-4 במרץ 2013.
בנובמבר 2013, חברת יוביסופט עזרה לממן את הוצאת שרידי גופתו של שודד הים הספרדי אמארו פרגו במטרה למדל את פניו להופעה אפשרית במשחק.
הוצאת שרידי הגופה הובילה לתגליות חשובות בפיזיונומיה של שודד הים האגדי.
המשחק "Assassin's Creed IV: Black Flag" יצא ברחבי העולם ב-29 באוקטובר 2013 לקונסולות פלייסטיישן 3 ול-Xbox 360, כאשר גרסת המשחק לקונסולת Wii U יצאה באותו תאריך לאמריקה הצפונית, ב-21 בנובמבר באוסטרליה, ב-22 בנובמבר באירופה וב-28 בנובמבר ביפן.
ב-1 במרץ הוכרז כי המשחק ייצא גם לקונסולת פלייסטיישן 4, וב-21 במאי ל-Xbox One.
גרסת הפלייסטיישן 4 יצאה ב-15 וב-29 בנובמבר באמריקה הצפונית ובאירופה, בהתאמה, וב-22 בנובמבר ברחבי העולם ל-Xbox One.
חברת יוביסופט שיתפה פעולה עם סוני כדי לספק תוכן בלעדי לגרסאות פלייסטיישן 3 ופלייסטיישן 4 של המשחק, ביניהם שלוש משימות בלעדיות בהשתתפותה של הפרוטגוניסטית אוולין דה גראנדפרה מהמשחק "Assassin's Creed III: Liberation".
חבילת ההרחבה של אוולין נכתבה בידי כותבת "Liberation" ג'יל מוריי וממשיכה את קורות המשחק.
התוכן ניתן להורדה גם לפלטפורמת המחשב האישי דרך גרסת הזהב של חשבון Uplay.
גרסת המחשב האישי עוכבה מהתאריך המקורי שלה ב-29 באוקטובר ל-19 בנובמבר ו-22 בנובמבר להוצאה באמריקה הצפונית ובאירופה, בהתאמה, בשל העבודה של צוות המפתחים על גרסת המאסטר הראשית קודם ובדיקת תקינותה לפני שעבר לגרסאות האחרות.
גרסאות הפלייסטיישן 3 ו-Xbox 360 היו גרסאות המאסטר, לפני שהצוות היסב את המשחק לקונסולות אחרות.
ב-31 באוקטובר, יוביסופט הודיעה שדרישות רישיון Uplay לניהול זכויות דיגיטלי יוסרו מהמשחק "Assassin's Creed IV: Black Flag" ומכל הוצאה עתידית לאחר מכן - רישיון שהגיע בכל עותק חדש של המשחק ונדרש כדי לגשת למצב המולטיפלייר ולמיני-משחקון הצי של אדוארד.
משתמשי הרישיון הקיים יכלו להוריד רישיון Uplay בתשלום לפני הסרתו.
למשחק יצא עיבוד מאנגה באוגוסט 2013 בכתיבתו של טקאשי יאנו ובאיורו של קנג'י אויווה, שיצא בצורה סריאלית דרך מגזין Jump X של ההוצאה לאור Shueisha.
אולם, המאנגה סותרת מספר חלקים מסיפור המשחק למרות היותה עיבוד ישיר.
בהמשך, למשחק יצא עיבוד ספרותי בשם "Assassin's Creed: Black Flag" בכתיבתו של אנדרו הולמס בנובמבר 2013.
ב-8 באוקטובר 2013, חברת יוביסופט הודיעה על שחרורו של כרטיס עונתי, שמאפשר גישה לתוכן נוסף של המשחק, ושיהיה זמין לרכישה בהרצת המשחק לגרסאות הפלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, Xbox 360, Xbox One והמחשב האישי.
הכרטיס העונתי יכלול הרחבה עלילתית לשחקן יחיד בשם "Freedom Cry", וכן את חבילת "ספינת הקראקן" שכוללת שדרוגים מותאמים מראש לאוניית הג'קדאו, בנוסף לאלמנטים נוספים לשחקן יחיד ולמולטיפלייר.
בחבילת ההרחבה, השחקנים משחקים את דמותו של אדוולה, עבד משוחרר מטרינידד שהיה קצין הלוגיסטיקה בספינתו של אדוארד ולאחר מכן חבר באחוות המתנקשים באירועי "Black Flag".
חבילת ההרחבה מתרחשת כ-13 שנים לאחר אירועי המשחק הראשי, אשר במהלכם אדוולה אומן היטב בדרכי המתנקשים.
בזמן שסיכל את תוכניתם של הטמפלרים בקריביים, אדוולה מוצא את עצמו נסחף לחופי סן-דומנג, שם הוא נתקל במקרי השעבוד האכזריים ביותר באיי הודו המערבית.
הסיפור נכתב בידי ג'יל מוריי, שכתבה את המשחק "Assassin's Creed III: Liberation".
בפברואר 2014 הוכרז שהמשחק ייצא כמשחק העומד בפני עצמו לקונסולות הפלייסטיישן 3 ופלייסטיישן 4 ב-18 בפברואר לאמריקה הצפונית, וב-19 בפברואר באירופה.
גרסת המחשב האישי יצאה ב-25 בפברואר 2014.
חבילות התוכן להורדה "זעמו של שחור הזקן" ו"גילדת פורעי החוק" הציגו שלוש דמויות מולטיפלייר חדשות - הראשון הציג את שחור הזקן, את היגואר ואת אורכיד, בעוד השני הציג את השמאן, הסירנה ואת הנוסע הסמוי.
חבילת "זעמו של שחור הזקן" כלולה בכרטיס העונתי.
למשחק יצאה גרסת משחק השנה בשם "מהדורת הג'קדאו" בלעדית ברחבי הממלכה המאוחדת.
מאוחר יותר, מהדורה זו יצאה לפלייסטיישן 4, Xbox One ולמחשב האישי.
מהדורה זו כללה את כל התוכן להורדה שיצא עד כה.
עם שחרורו של המשחק, גרסאות הפלייסטיישן 3 ופלייסטיישן 4 כללו את חבילת ההרחבה "אוולין", שאף היא נכתבה בידי ג'יל מוריי.
היא עוקבת אחרי אוולין דה גראנדפרה מהמשחק "Assassin's Creed III: Liberation" בהרפתקה חדשה שמתרחשת מספר שנים לאחר אירועי משחק הספין-אוף.
המשחק יצא בהמשך למחשב האישי במהדורת הדיגיטל דלוקס ובמהדורת הג'קדאו, וכחלק מאוסף "The Rebel Collection" לנינטנדו סוויץ'.
המשחק עבר הסבה לגוגל סטדיה ב-14 בספטמבר 2021.
סיפור העלילה עוקב אוולין, שנוסעת לרוד איילנד לבקשתו של קונור קנוויי, וזאת מתוך כוונה לאתר שפחה נמלטת בשם פיישנס גיבס, ולגייס אותה למסדר המתנקשים.
עקב העובדה ששמה של אוולין ידוע בקרב העבדים, קונור קיווה שהיא תצליח לעשות זאת יותר ממנו.
במסעה לגייס את פיישנס, אוולין מגלה אודות קמע מסתורי שנמצא בחזקתה של האישה הצעירה ואודות חבר הטמפלרים שמבקש להשיגו, דוקטור אדמונד ג'אדג'.
למרות שהיא מצליחה להציל את פיישנס מכלא הטמפלרים, השפחה הנמלטת מסרבת לעבור לצד מסדר המתנקשים ומנסה לברוח.
כתוצאה מכך, היא נתפסת שוב בידי ג'אדג' ונאלצת למסור לרשותו את הקמע.
אוולין מצילה את פיישנס פעם נוספת, והשתיים מסכימות לעבוד במשותף כדי להשיג מחדש את הקמע, תוך הבטחה שברגע שיהיה ברשותם, פיישנס תצטרף לאחוות המתנקשים.
אחרי שהן עושות את דרכן במנהרות לעבר מגדל ניופורט, הן מתעמתות עם ג'אדג' לאחר שנכשל בניסיונות להפעיל את הקמע, והורגות אותו.
פיישנס מודיעה לאוולין שהיא שמרה על חלק חשוב מהקמע, מה שמנע ממנו לפעול.
אחרי שהיא מדגימה בפניה את יכולתו של הקמע - מתת של ראיית-כל - היא מסכימה לחברות באחוות המתנקשים.
בנוסף למהדורה הסטנדרטית של המשחק, יצאו מהדורות נוספות לאספנים.
מתוכם, מהדורת הג'קדאו יצאה לפלייסטיישן 4, ל-Xbox One ולמחשב האישי בלבד וכללה את גרסת משחק השנה של "Assassin's Creed IV: Black Flag", ובנוסף את כל התוכן להורדה שיצא עד כה למשחק.
מהדורת גיימסטופ - כללה את דיסק המשחק, מפה בלעדית לשחקן יחיד (האי השחור), גישה לדגם אוניית המפרשים השחורים, חבילה לשחקן יחיד (התלבושת של קפטן הנרי מורגן, חרבות, אקדחים נטעני לוע כסופים ופריטים נוספים לדמות עבור המולטיפלייר) ופוסטר של טוד מקפרלן.
המהדורה המיוחדת - כללה את דיסק המשחק, מפה לשחקן יחיד (אי הקורבן), חבילה ראשונה בהזמנה מוקדמת (התלבושת של קפטן פרנסיס דרייק, החרבות ואקדחים נטעני לוע) וחבילה שנייה בהזמנה מוקדמת (המורשת של קפטן קנוויי, שכוללת חרבות מזהב ותלבושת צייד האוצרות עבור דמות המולטיפלייר "הנווט").
המהדורה המוגבלת - כללה את דיסק המשחק, מארז סטילבוק ממתכת, הפסקול הרשמי, ספר אמנות, פסל בגודל 45 ס"מ של אדוארד קנוויי, דגל שודדי ים מעוטר עם חותם המתנקשים בגודל 71X121 ס"מ, מפות בלעדיות לשחקן יחיד (אי המסתורין ואי הקורבן) וחבילה בהזמנה מוקדמת (המורשת של קפטן קנוויי).
מהדורת שודד הקריביים - כללה את דיסק המשחק, מארז בלעדי דמוי תיבת אוצר, ספר אמנות, הפסקול הרשמי, שתי ליתוגרפיות בלעדיות, פסל בגודל 46 ס"מ של קפטן אדוארד קנוויי, מפות בלעדיות לשחקן יחיד (האי השחור, אי המסתורין ואי הקורבן) וחבילה בהזמנה מוקדמת (המורשת של קפטן קנוויי).
מהדורת הגולגולת - כללה את דיסק המשחק, מארז סטילבוק ממתכת, שתי ליתוגרפיות בלעדיות, ספר אמנות, הפסקול הרשמי, מפות בלעדיות לשחקן יחיד (אי המסתורין ואי הקורבן) וחבילה בהזמנה מוקדמת (המורשת של קפטן קנוויי).
מהדורת הפיראט הקטלני - כללה את דיסק המשחק, אקשן פיגר של בארט השחור מאת צעצועי מקפרלן, ערכת נושא דיגיטלית באיורו של טוד מקפרלן, מפה בלעדית לשחקן יחיד (אי המסתורין), דגמים בתוך המשחק של בארט השחור ושל אוניית הרויאל פורצ'ן וכן של סטד בונט ואונייתו דה רבנג'.
פסקול המשחק הולחן בידי המלחין בריאן טיילר, שהלחין גם את הפסקול למשחק הקודם של יוביסופט, Far Cry 3. נעימות נוספות הולחנו בידי שרה שאקנר, עומאר פדל, סטיב דייוויס, מייק קריימר, ג'רמי לאמב, מתיו לויאלין ורוברט ליידקר.
הפסקול הרשמי יצא בהפצה דיגיטלית ב-14 באוקטובר 2013, ובהמשך יצאו שני פסקולים הכוללים שירי מלחים - מזמורים של יורדי ים שנשמעים ברקע בזמן ההפלגות מאי לאי, ושהתפתחו במקור משירי עבודה מאמצע המאה ה-16 של מלחי הצי הבריטי והצי הצרפתי.
שיר המלחים מורכב משני חלקים: המזמור ושירת המקהלה, כאשר את שורות הפתיחה של המזמור עצמו שר איש צוות בודד על ידי קביעת הקצב, והמקהלה שרה בעקבותיו כאשר אנשי הצוות מצטרפים לשירתו.
בתקופת תור הזהב של הפיראטים, אדוארד קנוויי נותן לאנשי צוות אוניית "הג'קדאו" לשיר מזמורים אלו לאחר שאסף דפי שירה ברחבי הקריביים, ומסורת זו נמשכה במלחמת שבע השנים כאשר שיי פטריק קורמק אסף מזמורים במסעותיו על סיפון ספינת הסלופ המלחמתית "המוריגן" ברחבי הקולוניות האמריקאיות.
Assassin's Creed IV: Black Flag Game Soundtrack — Sea Shanty Edition Vol.1 - פסקול שני שכולל 16 שירי מלחים, שהולחנו בידי אמנים שונים כמו שון דאגר, נילס בראון, מישיל שריי, פטריק גראהם, שרלוט קמברבירץ', לינדה מוריסון, נלסון קרטר, דומיניק סולארד, דייוויד גוסייג, מרקו מארין, אריק ברטון, קלייטון קנדי וריצ'רד אירווין.
יצא בהפצה דיגיטלית ב-29 באוקטובר 2013.
Assassin's Creed IV: Black Flag Game Soundtrack — The Complete Edition - הפסקול המלא שיצא עד כה, כולל שני הפסקולים הקודמים בנוסף לפסקול משימות המולטיפלייר שהולחן בידי ג'ו הנסון ואלכסיס סמית - הצמד המוזיקלי שידוע בשם "The Flight" ומתמחה בהלחנת מוזיקה לסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו.
יצא בהפצה דיגיטלית ב-2 בדצמבר 2013. משימות המולטיפלייר כללו מקומות כמו איי סאבא, סנט לוסיה, מפרץ טמפה, פורטובלו, הוואנה, סן-פייר ופלנקה.
2 - פסקול שלישי שכולל 25 שירי מלחים שהולחנו בידי אמנים שונים.
יצא בהפצה דיגיטלית ב-16 ביוני 2014.
הפסקול לחבילת ההרחבה "Assassin's Creed Freedom Cry" הולחן בידי המלחין הצרפתי אוליביה דריבייה.
הוא הוקלט באולפני אווטאר בניו יורק עם קבוצת לה טרופ מקנדל המתמחה במוזיקה האיטית ובסטודיו גלקסי שבבלגיה עם הפילהרמונית של בריסל.
אתר הביקורות Metacritic העניק למשחק ממוצע משוקלל של 88 מתוך 100 לגרסת ה-PS3 וכן 86 מתוך 100 לגרסאות Xbox 360 ו-Wii U,.
בנובמבר 2013, אתר Hardcore Gamer מיקם את המשחק במקום ה-70 ברשימת המשחקים הגדולים ביותר בדור השביעי של קונסולות המשחקים.
במקום החמישי ברשימות של המגזינים Digital Spy ו-Gamers Decide.
כמו כן, במקום השישי ברשימות של המגזינים +GamesRadar, We Got This Covered ו-The Tab, במקום השביעי ברשימה של המגזין The Loadout, ובמקום התשיעי ברשימה לפי רמת קושי של המגזין WatchMojo
ביקורות המשחק תיארו את המשחק כנעלה יותר ביחס לקודמו, "Assassin's Creed III".
ג'ו ג'ובה ממגזין Game Informer ציין את העובדה שחברת יוביסופט הקשיבה לביקורות שנמתחו על המשחק הקודם בסדרה ותיקנה אותן.
מאט גילמן ממגזין Computer and Video Games קרא למשחק "חזרה למתכונת עבור הזיכיון", בעוד מיקל רפארז מהמגזין הרשמי של Xbox ציין ש"אחרי מספר חזרות מצומצמות כמו "Assassin's Creed: Revelations" ו-Assassin's Creed III", "Black Flag" הוא בדיוק הזריקה בזרוע שהזיכיון היה זקוק לה".
כיומיים לאחר יציאתו של המשחק, מגזין IGN מיקם אותו במקום השני בזיכיון המשחקים, מיד אחרי "Assassin's Creed II".
מספר מבקרים תייגו את המשחק "Black Flag" כמשחק פיראטים יותר מאשר משחק בסדרת Assassin's Creed, וזאת משום שהוא שם דגש על הפיראטיות במשחקיות, בסיפור ובדמויות.
לדעת המבקרים, דבר זה רק הועיל למשחק, בגלל הטון והסגנון הקלילים בהשוואה למשחקים קודמים.
בנוסף, הורגשה ההתחמקות מהעלילה המורכבת של המתנקשים לטובת סיפור פיראטים פשוט יותר.
על כך ציין גילמן שהמשחק הוא משחק פיראטים טוב יותר מאשר ממשחק מתנקשים.
טום סניור ממגזין PC Gamer הוסיף ואמר ש"'Black Flag' אינו רוצה להיות משחק Assassin's Creed ומדובר בצעד מבורך".
רפארז ציין שזהו משחק הפיראטים הטוב ביותר ששיחק בו, בעוד ריי קרסילו מ-"Electronic Gaming Monthly" קבע שהמשחק הוא סימולציית הפיראטים הטובה ביותר שיצאה בתולדות המשחקים.
טיטו ציין שסגנון המשחקיות של "Black Flag" הזכיר לו יותר גרסה תלת־ממדית למשחק "!Pirates" של סיד מאייר מאשר משחק Assassin's Creed.
אתר החדשות והביקורות דיגיטל ספיי קובע שהמשחק "לא רק שהוא הטוב ביותר בסדרה עד כה, אלא הודות לסביבת העולם הפתוח והחופש לשייט בימים, מדובר במשחק הפיראטים הטוב ביותר שנוצר".
מגזין +GamesRadar העניק למשחק 4.5 מתוך 5 כוכבים וציין ש"המשחק הוא הרפתקאת שודדי ים מדהימה.
משחק פיראטים מבריק, אך לא אססינס קריד מסורתי".
מגזין המשחקים הישראלי GamePro העניק למשחק ציון 9.5 מתוך 10, באומרו ש"אססינס קריד 4 מצליח להחזיר את סדרת "Assassin's Creed" לימי הזוהר שלה כמעט בכל דרך אפשרית.
הוא לא משחק מושלם, כמובן, אך הוא ללא ספק דוחף את הסדרה לשלמות ואפשר להגיד כי הוא המשחק הטוב ביותר בסדרה מאז אמונת המתנקש 2 האגדי שיצא ב-2009".
דניאל בלודוורת' ממגזין GameTrailers העניק למשחק ציון של 9.2 מתוך 10, בציינו ש"למרות שעדיין יש צורך לשפר את מכניקות המשחק הבסיסיות, הסיפור, העולם הפתוח ומערכות המשחקיות של 'Black Flag' משתלבים יחדיו כדי ליצור משחק טוב ומגובש יותר מאשר 'Assassin's Creed III'.
הוא אינו רק משחק האססינס קריד הטוב ביותר עד כה, אך גם המשחק הטוב ביותר למעריצי פיראטים".
שון מקיניס ממגזין GameSpot העניק למשחק ציון 9 מתוך 10, בציינו ש"המשחק אינו שוכח את השורשים שלו, והוא מלא בערים כמו קינגסטון והוואנה עם גגות רעפים שרק מחכים שיעברו עליהם ובכירים פוליטיים מושחתים שזקוקים להתנקשות בהם.
אך מה שהופך את 'Black Flag' לכל כך מיוחד שהוא לוקח את הרעיונות המוכרים של חופש ומחקר ומשתמש בהם כדי ללכוד את הריגוש שבשייט הים הפתוח.
זהו משחק האססינס קריד השאפתני ביותר בשנים האחרונות, והרפתקה מדהימה בכל סטנדרט אפשרי".
בביקורות קצת פושרות על המשחק, קונרד זימרמן ממגזין Destructoid קרא למשחק "מאמץ מרשים עם מספר בעיות שמונעות ממנו להתקדם.
לא ידהים אנשים, אך שווה את הזמן ואת הכסף", ואילו ארתור גיס ממגזין הביקורות Polygon מציין ש"עם כל השיפורים במכניקה; תחושת הפליאה כששטים באוקיינוס בעוד קטלנים, דולפינים ועמלצים לבנים שוברים את הגלים לצד הסיפון כשמתחמקים מהצי המלכותי הבריטי; הביצועים הנהדרים ורגעי הדמויות השזורים לאורכו של המשחק...
המשחק, כמו הפרוטגוניסט שלו, מחכה באופן תמידי לרגע שיעז-להיות-מעולה".
מספר מבקרים כיוונו את השבחים בביקורות שלהם למבנה העולם הפתוח של המשחק.
צוות מגזין Edge קבע שהמשחק "הניח את היסודות לא רק לסדרת המשחקים של יוביסופט אלא לגיימינג בעולם הפתוח בכללותו".
טום ברמוול ממגזין Eurogamer קרא למשחקיות העולם הפתוח "משב מפתיע של רוח ים רעננה", בעוד גילמן ציין שהמשחק "הפיח רוח חיים חדשה בסדרה".
נוסף על כך, קנה המידה הגדול של העולם הפתוח זכה אף הוא לשבחים.
גרג טיטו ממגזין The Escapist ציין שהמשחק "פותח (בפני השחקן) את כל הקריביים".
המבקרים שיבחו גם את המשימות הצדדיות ואת החפצים אותם ניתן לאסוף, מאחר שהדבר מאתגר את השחקן לחקור את העולם הפתוח באופן פעלתני.
שון מקיניס ממגזין GameSpot ציין שהמשחק מציג עולם מלא הרפתקאות והזדמנויות והרבה סיבות לצאת ולחקור.
לדברי כמה מהמבקרים, המשימות הצדדיות היו נעלות יותר מהמשימות הראשיות שבסיפור, כשמרטי סילבה ממגזין IGN ציין ש"המשחק הוא במיטבו כשאתה יוצא בחיפוש לעשות כיף".
גם משימות ההתנקשות זכו לשבחים, וכן החקר המתמשך והרצוף שמשלב בין אונייה, ים ויבשה ללא כל זמני המתנה.
אתר החדשות והביקורות דיגיטל ספיי ציין שעולם המשחק הוא "ענקי, ולמרות שמעבירים זמן נכבד בשייט, ביזה ונקלעים לקרבות חרב, זה מרגיש כאילו בקושי גירדנו את פני השטח, בעיקר במונחים של פיתוח דמויות ועלילה".
לגבי העולם הפתוח, מגזין המשחקים הישראלי GamePro ציין ש"העולם של המשחק ענקי ברמה מטורפת ויש לשחקן שלל מקומות למצוא, תיבות אוצר לבזוז, התנקשויות לבצע, קרבות ימיים לנצח, ודפי שירה ושבבי אנימוס לאסוף".
הגרפיקה במשחק זכתה אף היא לתשבחות.
צוות המגזין Edge ציין שמנקודת מבט גרפית, עולם המשחק מעוצב כדי להדהים בלי קשר לקונסולה שבה משחקים.
המבקרים ציינו שעולם המשחק הוא יפהפה ומרהיב עין, סילבה קרא למשחק "אחד מהמשחקים הטובים לשנת 2013 שנראים טוב".
שבחים חולקו גם לרמת הפירוט, כשמדהים לראות את המים, הגשם ואת הים במשחק.
אנדי הרטופ ממגזין +GamesRadar מציין ש"השטן של דור הקונסולות הבא הוא בפרטים המשגעים יותר מאשר ברגעי הפליאה הוויזואלים", כאשר הוא מפרט ש"ההנאה במשחק היא לא נקודת היעד אלא המסע...
הקריביים הווירטואליים הם ענקיים בגודלם ומאוד מפורטים...
מציעים מבט מלא צבע מכל נקודת סינכרוניזציה...
הים נראה מרהיב ביותר, במיוחד כאשר סופות חזקות שולחות גלים עוצמתיים לנענע את האונייה, והקצף שוצף באנשי הצוות שעסוקים על הסיפון.
ביבשה, עלים מלבלבים נעים בעוד אתה משתרך דרכם, והעצים מתנודדים באופן טבעי ברוחות החזקות".
שון מקיניס ממגזין GameSpot מציין ש"העולם של 'Black Flag' אינו פחות ממרהיב.
קולוניות בתחילת דרכן וג'ונגלים עבותים משקפים את נטייתה של יוביסופט לשים לב לפרטים, ואז יש את האיים הלא מיושבים שמאוכלסים בידי עקרבים וצבי ים, או אוניות טרופות מתחת למים שבהן הדבר היחיד שיש בו שפע יותר מהאוצרות השקועים אלא גם בכרישים שחגים סביבך.
זה ללא ספק העולם המקיף והמגוון ביותר שהסדרה אי פעם ראתה".
מגזין המשחקים הישראלי GamePro ציין ש"המנוע מרשים מאוד מבחינה גרפית ומצליח ליצור אזורים ונופים ריאליסטים שדיי קשה להתחרות בהם...
המים במשחק נראים מדהים, יותר טוב מהמים של אמונת המתנקש 3 (במיוחד כיוון ש-4 מתרחש ברובו בים).
השיא הגרפי של המנוע מגיע בזמן קטעי קרב ימיים וסערות באוקיינוס."
מערכת הקרבות הימיים זכתה גם היא לשבחים, מאחר שהיא שיפרה את אחד האלמנטים המושכים ביותר במשחק "Assassin's Creed III".
בביקורתו, טיטו הסביר ש"בעוד המשימות הימיות ב-'Assassin's Creed III' היו ליניאריות ומוגבלות, המשחק 'Black Flag' איפשר חופשיות רבה יותר על ידי כך שנתן לחקור, להילחם ולשוט מתי שרק רוצים".
מקיניס ציין שהמשחק שם דגש גדול על הקרבות הימיים, ושהוא בונה על המשימות הצדדיות הימיות של ACIII כדי ליצור חוויה לא פחות חשובה מריצה על היבשה.
זאת ועוד, התוספת שמאפשרת עלייה לסיפון של אוניות יריבות ותקיפת מצודות מהים זכתה גם לשבחים, כמו גם המעבר החלק בין משחקיות באונייה למשחקיות "הכה ושסף".
טיטו הוסיף וקרא לה "מערכת כפולה ונהדרת שמתגמלת בכישורים ימיים ובפעילות פיראטית".
ארתור גיס ממגזין הביקורות Polygon מציין ש"'Black Flag' לוקח את מערכת קרבות האונייה של 'Assassin's Creed III' ובונה עליה לתוך עולם פתוח אמיתי, בפעם הראשונה בסדרה, וזהו אוסף המכניקות המוצלחות ביותר שהסדרה ראתה במשך שנים".
ההתגנבות במשחק זכתה לביקורות חיוביות על כך שהייתה זורמת יותר ממשחקים קודמים בכך שהעניקה לשחקנים יותר אופציות להשלים את מטרותיהם.
בהתייחסותו למצב ההתגנבות, מגזין Edge ציין ש"משחקי התגנבות הם טובים רק בזכות הגמישות שבהיתקלויות עם היריבים, ובהקשר זה המשחק 'Black Flag' הוא הנדיב ביותר מבין כל משחקי הסדרה".
אולם, היו ביקורות שטענו שמערכת ההתגנבות הייתה מתסכלת בגלל השליטה הנוקשה והמוגבלת של בקרי המשחק.
מבקרים ציינו שהלחימה עם דמותו של אדוארד דומה למשחקים קודמים, מונוטונית מדי, קלה מידי, והמעיטה בתנועות.
עם זאת, המערכת זכתה לביקורת משבחת בשם היותה "חוויית טריפ מעצימה ואפקטיבית", זורמת ומלאת חיות, וכמה ביקורות אף התלוננו על הבינה המלאכותית הפחותה של היריבים.
מערכת העיצוב והיצירה במשחק זכתה לביקורות חיוביות על כך ששופרה מאז המשחק הקודם, והמבקרים ציינו שהיא לקחה השראה מהמשחק Far Cry 3.
מגזין המשחקים הישראלי GamePro ציין ש"מכניקת ההתגנבות היא האלמנט שזכה להכי הרבה השקעה מצד יוביסופט, והיא בעיקר זוהרת במהלך משימות מעקב.
אססינס קריד שמרגיש כמו משחק התגנבות, ולא משחק אקשן עם אלמנטים של התגנבות".
הסיפור הראשי במשחק קיבל ביקורות חיוביות ברובו.
רפארז שיבח אותו וקרא לו "מרתק" ואחד הטובים שבמשחקי הסדרה.
הוא ומקיניס החמיאו גם לדמויות ושיבחו את הדרך שבה הסיפור חוקר את הצד האנושי של הפיראטים, ומשרטט אותם באור סימפתי ונגיש.
ברמוול ציין שהסיפור "משגשג", ובמיוחד קשת הסיפור של אדוארד ושל דמויות המשנה.
אולם, ג'ואל גרגורי מהמגזין הרשמי של פלייסטיישן הרגיש שהסיפור של "Black Flag" לא היה ייחודי מדי לסדרה, אם כי שיבח את הדמויות בשל היותן "מעניינות יותר, חביבות יותר ומגוונות יותר" מאשר משחקים קודמים.
גילמן שיבח את חלקו הראשון של הסיפור, אך מתח ביקורת נחרצת יותר על חלקו השני, באומרו ש"ההתקדמות ומבנה הסיפור האיטיים גרמו לתחושת אדישות מסוימת כלפי הדמויות".
גם סילבה וג'ובה מתחו ביקורת על הסיפור, כאשר ג'ובה התלונן על המחסור בתכליתיות או בדמות אנטגוניסט, ושרוב דמויות המשנה לא היו מפותחות מספיק.
דניאל בלודוורת' ממגזין GameTrailers ציין ש"דמותו של אדוארד קנוויי מנווטת בביטחה את הסיפור בצורה שראויה לפיקודו.
האיש הוולשי הוא אחת מהדמויות הראשיות החביבות ביותר בסדרת המשחקים, והעלילה איננה מבולגנת גם כאשר דברים מסתוריים מתחילים להתרחש".
לגבי דמויותיהם של שודדי הים הוסיך ואמר, ש"אף על פי שזה כיף לראות את נטייתו של שחור הזקן לדרמטיות, יש יותר לדמויות אלו מאשר סטראוטיפים של שודדים...
קאסט דמויות המשנה מלא באישיות, פחדים, אי הסכמות ושאיפות, ומסעו של קנוויי עם אותם פורעי חוק הוא אפקטיבי מבחינה רגשית בדרך שהסדרה לא הייתה עד כה".
מנגד, משימות הסיפור זכו לביקורות מעורבות.
בביקורתו המשבחת של רפארז, הוא ציין שמדובר בנקודה החלשה ביותר במשחק.
ג'ובה וסטיבן ברנס מ-Videogamer.com הרגישו שמשימות הסיפור היו חוזרות על עצמן ומעייפות.
לעומתם, טיטו הרגיש שהן היו מגוונות, ושהחלקים המתסכלים זכו לפיצוי בכך שהיו מאתגרים.
אספקט מסוים שנמתחה עליו ביקורת רבה היה הציתות והמעקב אחרי אנשים, כאשר חלקם ציינו שבעיות אלה היו צריכות להיות מתוקנות או מוסרות לגמרי מהסדרה.
משימות המעקב הוארכו גם למשימות האונייה/הים, כשהיו מבקרים שמתחו ביקורת על צורה זו של התגנבות ימית.
התקדמות המשחק וסצנות הפתיחה שלו זכו לביקורת חיובית, וזאת משום שהן הציגו את משחקיות הפיראטים ללא צורך במדריך ללומד ארוך מהרגיל.
על כך ציין ג'ובה שמדובר בשיפור מהמשחק "Assassin's Creed III".
מגזין המשחקים הישראלי GamePro ציין לגבי הדמויות ש"צוות המדובבים של המשחק גם זוכה לשבחים; כל שחקן נכנס בקלילות אל הדמות שלו ותורם את קולו כדי לעצב את אישיותה, וקל לראות שהשחקנים נהנו מאוד בזמן העבודה מכיוון שהקולות מלאים בכל כך הרבה אנרגיה ומקצועיות שנדיר לראות במשחקים".
עצם העובדה שדמותו של אדוארד קנוויי היא של פיראט בעל מניעים אישיים מאשר מתנקש גם קצרה שבחים.
סילבה האמין שדמותו של אדוארד היא שינוי מרענן בהתקדמות לסדרה שהחלה לקחת את עצמה יותר מדי ברצינות.
הוא וגילמן ציינו שדמותו של אדוארד היא חיה יותר ונעימה יותר לעין מאשר דמותו של קונור.
מגזין Polygon, שהעניק למשחק ציון 7.5 מתוך 10, ציין על מוטיב הסיפור ש"הנרטיב וכוח הדמויות שהחזיקו את משחקי Assassin's Creed הקודמים - התמות החופפות והרעיונות שהגדירו את הסדרה - הם חלשים יותר מתמיד.
אפילו כש-'Black Flag' מוצא אחיזה איתנה בדרך שהעלילה מתפתחת, זה מרגיש מעט...
לפי נתוני מחקר השוק של קבוצת NPD, המשחק היה השלישי הנמכר ביותר בנובמבר 2013 בארצות הברית, לפני Call of Duty: Ghosts ו-Battlefield 4. נכון למאי 2014, המשחק מכר למעלה מ-11 מיליון עותקים.
לפי שיערוך שנעשה בידי אתר סטים, היקף ההכנסות הכולל של המשחק "Assassin's Creed IV: Black Flag" עומד על כ-125 מיליון דולרים, כאשר סכום ההכנסות נטו ללא מכירות הוא קרוב ל-37 מיליון דולרים.
המשחק "Assassin's Creed IV: Black Flag" זכה למועמדויות בקטגוריית משחק השנה מאתרי מדיה כמו GameSpot, IGN ו-Inside Gaming Awards, כמו גם למועמדויות בטקס פרסי D.I.C.E של האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים.
הוא זכה בפרס משחק פעולה-הרפתקאות הטוב ביותר לשנת 2013 של SpikeTV וכן פרסי GameSpot למשחק השנה בגרסאות PS4 ו-Xbox One.
הכותבים ג'יל מוריי, מליסה מק'קוברי, הוגו גיארד ו-וסלי פינקומב זכו במועמדות לפרס גילדת הכותבים של אמריקה לתסריט ולסיפור של חבילת ההרחבה "Freedom Cry".
אמיתות היסטורית: מבט על האספקטים הבדיוניים והמציאותיים במשחק
ב-5 באוקטובר 2023 פורסמה בערוץ היוטיוב של GameSpot ביקורת של ההיסטוריונית ד"ר רבקה סיימון, שמתמחה בפיראטיות, אמריקה הקולוניאלית, עולם האוקיינוס האטלנטי והיסטוריה ימית.
הניתוח המעמיק שלה להיסטוריה שעומדת מאחורי המשחק כולל את הנקודות הבאות:
המשחק מאזכר בתחילתו את השלכותיה של מלחמת הירושה הספרדית, שהתרחשה בין השנים 1701 ל-1715. בזמן זה מת המלך הספרדי קרלוס השני, ובגלל שלא היו לו בנים, קרוב משפחתו הצרפתי פליפה החמישי טען לכתר.
רבים משודדי הים שהוצגו באותה תקופה היו פריבטירים ולמודי קרבות מתוך מלחמת הירושה הספרדית, שלקחו את החוק לידיהם.
הערתו של אדוארד, ש"על כל שילינג שירוויח, הקפטן יקבל שישה", הייתה למעשה התמרמרות רווחת בקרב חיילי הצי המלכותי הבריטי שהם השתכרו בצורה לא הוגנת עקב תנאי שכר ירודים ונוצר הצורך ב"אגירת שכר".
עקב כך, אנשים נהנו יותר לעבוד כפריבטירים שכן הובטח להם תגמול גדול יותר וחופש לעשות ככל העולה על רוחם, והם התחלקו בינם לבין עצמם בצורה שווה.
כאשר אדוארד נלקח לראשונה לאונייה של הצי הספרדי ומוחזק בשבי יחד עם אדוולה, סיימון מתייחסת אל אוניות האוצר הספרדיות שעשו את דרכן מאמריקה הקולוניאלית לסביליה.
אוניות אלו היו עמוסות לעייפה בכסף וזהב, אך נקלעו בשנת 1715 לסופת הוריקן שגרמה להן להתרסק לחופי פלורידה.
הזהב נשטף אל החוף, וזו הסיבה שערי פלורידה כמו סיינט אוגוסטין הן עשירות מאוד.
לפי הדיווחים, הייתה אונייה אחת ששרדה את ההוריקן, ולדעתה של סיימון, הייתה זו מחווה יפה שצוות המפתחים נתן את האונייה ששרדה לאדוארד.
בנג'מין הורניגולד היה קפטן בזמן מלחמת הירושה הספרדית, והוא זה שהחזיר את הסדר לנסאו, שנודעה כמקום מפלט וחסר חוק לפיראטים, מלחים ופרוצות.
אדוארד טיץ' היה חניכו של הורניגולד, ששימש כקצין הלוגיסטיקה שלו באונייה.
במהלך אחת הסצנות בנסאו, רפובליקת הפיראטים החדשה, צ'ארלס ויין קורא לה "ליברטליה החדש", מה שמתייחס לשמועות על קיומה של ממלכת פיראטים אגדית בשם "ליברטליה" במדגסקר לחופי מזרח אפריקה, ששימשה כמקום מפלט לשודדי ים בריטים שהפליגו אל האוקיינוס ההודי וים סוף, כמו למשל הנרי אברי וקפטן קיד.
אולם, מקום זה כלל לא היה קיים, אך השם היה כל כך שגור בסיפורי ימאות עתיקים, שהאגדה האורבנית המשיכה לעבור מפה לאוזן.
זאת ועוד, הבריטים לא התייחסו כל כך לאיי בהאמה משום שלא הייתה כל תפוקה כלכלית מסדרת איים אלה, וזו הסיבה מדוע שודדי הים נמשכו אליהם - מדובר בנקודה המושלמת שקרובה לנתיבי סחר רבים, מצויה לחופי פלורידה ובעלת גישה נוחה לאמריקה הצפונית והקריביים.
לבסוף, לדברי סיימון, בתקופה זו היו קיימים שני צבעים לדגלי הפיראטים - שחור ואדום.
בעוד דגל שחור סימל את הנכונות לשאת משא ומתן ולהגיע להסדרי מסחר ימיים בתנאי שהאויב יחליט להיכנע, דגל אדום סימל את העובדה שהפיראטים לא יעניקו רחמים, יילחמו עד מוות ולא יחוסו על אויביהם.
עם הזמן, הדגל האדום איבד פופולריות ויצא מכלל שימוש עד שסמלם של הפיראטים היה ידוע בתור הדגל השחור.
לדברי סיימון, שחור הזקן אולי נראה מאיים, אולם הוא מעולם לא רצח אף אחד - באותה מידה ששודדי ים לא היו כלל אלימים כפי שחושבים - אלא רק בזמן הקרב האחרון שלו.
בנוסף, בסצנה בה הוא נראה מאיים על סטד בונט עם קצוות שיער שרופים, הדימוי נועד לגרום לו להיראות כאדם שיצא מתוך הגיהנום, וזאת כדי לגרום לאנשים לפחד ממנו ולהיכנע.
לא היה לו כבוד לסטד בונט, אותו ראה כאדם חסר תועלת וללא כישורי שייט שהתיימר להיות שודד ים, ואשר רכש את אונייתו במקום לגנוב אותה, עד לרגע שנטש אותו בשנת 1717 ובגד בו בכך שמסר אותו לשלטונות בקרוליינה הצפונית.
כמו כן, תיאור החיפוש אחר תרופה גם היה נכון, שכן שחור הזקן חסם את נתיב המסחר של נמל צ'ארלסטון כדי למצוא תרופה לעגבת.
לגבי מרי ריד, לא היו כל עדויות לכך שהיא התלבשה בבגדי גברים, בעוד אן בוני שטה לנסאו יחד עם בעלה ג'יימס בוני, אך נותרה שם כשהוא בחר להפוך לצייד פיראטים - דבר אותו החשיבה כמעשה בגידה.
במהלך משפטן של מרי ריד ואן בוני, כתבי גזר הדין היו מדויקים מאוד, וסיימון שיבחה את חברת יוביסופט על הפרט האותנטי הזה.
עקב העובדה שהן היו בהיריון, ניתנה להן דחייה של גזר הדין עד להולדת התינוקות, אך למעשה רוב הנשים בתקופה זו שניתן להן גזר דין מוות לא הוצאו להורג בשל היותן בהיריון.
מרי ריד אכן מתה בכלא באפריל 1721 כתוצאה ממה שידוע כיום כטיפוס הבטן.
נקודות נוספות שזכו לביקורת, ושקשורות לרוב בהעצמת הדרמטיות של המשחק:
בפתח דבריה עם תחילתו של המשחק, שבו מראים קרב ימי ופיצוצי אוניות בעת סערה, סיימון מציינת שאבק שרפה הוא חסר תועלת כשהוא נרטב אלא אם כן הוא סגור הרמטית בחביות, וללא ספק סצנות הלחימה והפיצוצים נועדו לספק נופך דרמטי למשחק.
בתיאור התנקשויות של חיילים בודדים על אונייה שטה של הצי הספרדי, היא מציינת שסיפון האונייה לרוב מלא באנשי צוות, כי ישנו צורך תמידי לתחזק את האונייה, ובמיוחד בזמן גשם וים גועש, ויהיה צורך באונייה שלמה של שודדי ים כדי להתגבר על ספינת גליאון של הצי הספרדי.
במהלך משימה בה אדוארד הורג את קפטן האונייה, סיימון מציינת שלרוב שודדי הים היו מאוד מאורגנים לגבי הקצינים הבכירים באוניות אליהן פלשו, וזאת לצורך הסדרת מעבר בטוח ואסטרטגי לשלל אותו לכדו.
היה זה נדיר מאוד ששודד ים הרג קצין בכיר של אונייה מלחמתית.
בנוסף, תיאורם של כלובי הגרדום בצורת אדם היה אמיתי אך לא נפוץ, ובהם הוחזקו פורעי חוק אחרי שניתלו בידי השלטונות לצורך אזהרת הפיראטים באשר הם.
בדרך כלל, שודד ים הוחזק בכלוב שכזה למשך שלושה ימי גאות.
קפטן קיד היה אחד מאותם שודדי ים מפורסמים ששלדו הוחזק בכלוב שכזה במשך העידנים לצורך הרתעת העוברים והשבים.
בנושא הלחימה הימית, סיימון מציינת ששודדי הים היו למעשה עושים הכל בכדי להימנע מקרבות ימיים משום שלא רצו לפגוע באונייה שלהם ולאבד את אנשי צוותם.
מטרתם הייתה להסתער, לגנוב משאבים ולהסתלק כמה שיותר מהר מבלי להשתמש באלימות כלשהי.
לגבי הלבוש המלא של אדוארד קנוויי במדי המתנקש, סיימון מציינת שאמנם תלבושתו היא פרקטית ומונעת את השפעות מזג האוויר, אך לבוש הפיראטים היה למעשה אוורירי מאוד בשל היותם מלחים אך עמיד בפני תנאי הטבע על ידי ציפויו בזפת כדי למנוע נזקים מהשמש הקריבית.
השימוש במגפיים מעור אכן היה אותנטי, אם כי היה מדובר במצרך נדיר כך שהם נעלו אותם בזמן קרב או כשהיו על היבשה בלבד.
הם נטו לעבוד על סיפון האונייה ברגליים יחפות, גם בשל הפרקטיות במקרה של טיפוס על תרני אונייה.
למעשה, הלבוש המלא היה נהוג רק בידי קפטן שודדי ים, לצורך הבדלתו משאר אנשי הצוות באונייה.
מלחים היו מקעקעים את גופם לצורך זיהויים אם ימותו.
ציד לווייתנים לא היה נפוץ באזורים אלה באותה תקופה אלא רק במהלך סוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18. לצורך כך, האונייה הייתה צריכה להיות מאובזרת נכון שכן מדובר בדבר מסוכן ביותר, ולווייתנים היו יכולים לרסק אונייה לחתיכות.
נקודה נוספת לציון הייתה מהירות טעינת האקדח באבק שריפה, שהייתה במקרה זה ממש עניין של חיים ומוות באורח החיים של שודדי הים.
לאחר שפורסמה תמונה שמראה את אדוארד קנוויי מסתכל על לווייתן מסיפון האונייה "ג'קדאו", הארגון לזכויות בעלי חיים אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PETA) הוציא הודעה רשמית שמגנה את המשחק בשל השימוש בצלצל כדי לצוד לווייתנים.
הארגון טען ש"זה מביש שהמשחק מפאר ציד לווייתנים".
בתגובה, חברת יוביסופט פרסמה הצהרה באומרה ש"ההיסטוריה היא מגרש המשחקים שלנו במשחקי Assassin's Creed.
המשחק 'Assassin's Creed IV: Black Flag' הוא יצירה בדיונית המתארת אירועים אמיתיים במהלך תור הזהב של הפיראטים.
איננו מאשרים ציד לווייתנים בלתי חוקי בדיוק כשם שאנחנו לא מאשרים את אורח החיים הפיראטי של היגיינה נמוכה, מעשי ביזה, חטיפת אוניות וחיי הוללות מעבר למגבלות השתייה המותרת.
לארגון PETA יש היסטוריה במתיחת ביקורת על משחקי וידאו בכל הנוגע לאלימות נגד בעלי חיים, כשבמקרים הבולטים נמנים מריו ופוקימון.
בשנה שלאחר יציאת המשחק "Assassin's Creed IV: Black Flag", יצאו לו שני משחקי המשך.
המשחק "Assassin's Creed Rogue" מתרחש בתקופת מלחמת הצרפתים והאינדיאנים באמריקה הצפונית בעשור שמוביל לאירועי "Assassin's Creed III" ומציג דמויות חוזרות משני המשחקים, ביניהם היית'ם קנוויי ואדוולה.
סופו של המשחק מקשר למשחק הבא בסדרה, "Assassin's Creed Unity", שמתרחש בפריז בתקופת המהפכה הצרפתית, ומציג סיפור חדש ודמויות חדשות.
שני המשחקים יצאו ב-11 בנובמבר 2014 לקונסולות המשחקים פלייסטיישן 4, Xbox One ולמערכת ההפעלה Microsoft Windows.
פיתוח המשחק היה בעייתי, והמשחק עבר מספר שינויים בכיוון שלו.
הדבר גרם לו לחרוג מהתקציב הראשוני ולמספר דחיות בתאריך ההוצאה.
הוא יצא לבסוף ב-16 בפברואר 2024 לפלייסטיישן 5, Xbox Series X/S ול-Microsoft Windows.
Assassin's Creed Freedom Cry (בתרגום לעברית: "אמונת המתנקש: זעקה לחופש") הוא משחק פעולה-הרפתקאות שפותח בידי חברת יוביסופט קוויבק והופץ בידי יוביסופט.
המשחק משמש כספין-אוף לסדרת משחקי Assassin's Creed, והוא יצא במקור כחבילת הרחבה למשחק "Assassin's Creed IV: Black Flag" לקוסולות המשחקים פלייסטיישן 3, PlayStation 4, Xbox 360 ו-Xbox One ב-17 בדצמבר 2013, כאשר הגרסה למערכת ההפעלה Microsoft Windows יצאה כיומיים לאחר מכן.
חבילת ההרחבה יצאה בהמשך כמשחק העומד בפני עצמו לפלייסטיישן 3 ולפלייסטיישן 4 ב-18 בפברואר 2014, כאשר גרסת המחשב האישי יצאה ב-25 בפברואר 2014.
אדוולה מוצא את עצמו נשטף לחופי סן-דומנג, שם הוא ניצב בפני מקרי השעבוד האכזריים ביותר באיי הודו המערבית.
גרסת ה-Xbox One של המשחק קיבלה ביקורות חיוביות מהמבקרים, בעוד הביקורות לגרסאות הפלייסטיישן 4 וה-Xbox 360 היו פחות נלהבות.
המבקרים שיבחו את נרטיב הסיפור ועל ההחלטה להתמקד בדמות משנה שכבר הייתה מבוססת, אך גם היו מאוכזבים מזמן המשחק הקצר ומחיסרון משמעותי בשיפור המשחקיות לעומת קודמו "Black Flag".
המשחק תואר כדוגמה ראויה לציון של נושא העבדות במדיום של משחקי וידאו.
המשחק "Assassin's Creed Freedom Cry" הוא משחק פעולה, הרפתקאות והתגנבות המתרחש בסביבת עולם פתוח ומשוחק מנקודת מבט בגוף שלישי באזורים יבשתיים וימיים.
השחקנים שולטים בדמותו של אדוולה, עבד לשעבר מטרינידד ששימש כקצין הלוגיסטיקה על סיפון האונייה "ג'קדאו" של אדוארד קנוויי, פרוטגוניסט המשחק "Black Flag", לפני שהצטרף לאחוות המתנקשים.
כמו קודמו, המשחק מכיל קרבות ימיים ועל השחקנים להשתלט על אוניות חולפות וללכוד אותן, וניתן לצפות מרחוק בהן באמצעות משקפת שמגלה את סוג המשאבים שנמצאים עליהן.
אונייתו של אדוולה ניתנת לשדרוגים במהלך המשחק באמצעות כסף ומשאבים אותם מרוויח השחקן ממשימות ומתיבות אוצר.
מכניקת משחקיות חדשה שמוצגת ב-"Freedom Cry" היא שחרורם לחופשי של עבדים משועבדים.
כל עבד ששוחרר לחופשי משמש כמשאב עבור השחקן כדי לפתוח שדרוגים נוספים לכלי הנשק האישיים של אדוולה ולציוד בבסיס המבצעים שלו.
השחקנים יכולים להשתמש במערכת גיוס כמו שהוצגה במשחק "Black Flag" כדי לגייס אנשים שננטשו על האי ללחום לצדו של אדוולה.
השחקנים ייתקלו בהזדמנויות עבור אדוולה לשחרר את העבדים ואת הננטשים מידיהם של אלה שמדכאים אותם, וזאת דרך משימות הסיפור או פשיטות על מטעי הקולוניות.
בשנת 1735, בזמן שהוביל מתקפה על שיירה טמפלרית באיי הודו המערבית, אדוולה מצליח להשיג חבילה שבתוכה ממצא עתיק אך אונייתו "הויקטואר" נקלעת לסערה מעט לאחר מכן.
אדוולה מתעורר אחרי שהוא נשטף לחופי סן-דומנג ומוצא שהוא בקרבת עיר הבירה פורט-או-פרנס.
הוא מבין שהטמפלרים מתכוונים להעביר את הממצא העתיק לידי אישה בשם בסטיין ג'וזף, ומגלה שהיא מאדאם בבית בושת מקומי.
הוא מתעמת איתה, והיא חושפת בפניו שהיא מזדהה בסתר עם הננטשים - קבוצה של לוחמי חופש המורכבת מעבדים משוחררים, ושהיא משתמשת בכסף שניתן לה בידי הטמפלרים כדי לשחרר עבדים באזור.
היא משכנעת את אדוולה לעזור למטרתם של הננטשים.
הוא נפגש עם מנהיגם אוגוסטין דופור ומחרים אונייה חדשה בשם "אקספרטו קרדה" כדי להפר את הסחר המקומי בעבדים.
בזמן שהוא עובד עבור בסטיין, אדוולה מגלה שמושל פורט-או-פרנס, פייר דה-פאייט, מתכנן משלחת לאסוף נתונים גאוגרפיים שיכולים לעזור בניווט הסחר בעבדים.
אדוולה מסתנן למשלחת על ידי החלפת העבדים שאינם יודעים קרוא וכתוב בננטשים שכן יודעים, כדי להשיג את המידע לו זקוק המושל.
בסטיין מתנגדת לתוכניתו של אדוולה להמשיך ולפשוט על הסחר בעבדים וטוענת שדה-פאייט יעניש את העבדים הכלואים בתגובה למעשיהם של הננטשים.
אדוולה מתעלם ממנה, אך מאוחר יותר עד לפריגטה צרפתית שיורה לכיוון ספינת עבדים לא חמושה כדי למנוע מהעבדים להצטרף לננטשים.
אדוולה מציל כמה מהעבדים מטביעה, אך הספינה מתהפכת והורגת את האחרים.
אדוולה נשבע לנקום את מותם, מסתנן לתוך האחוזה של דה-פאייט ומתנקש בו.
לפני מותו, דה-פאייט טוען שהעבדים הם תתי-אדם ואינם מסוגלים למשול על עצמם, ובאופן טבעי יפנו לדרכים אלימות בהיעדר הנחיית אדוניהם.
אדוולה מוסר את הממצא העתיק - שהתגלה בתור תיבת הקדומים - לבסטיין, ועוזב את פורט-או-פרנס בחזרה למתנקשים, אולם מתחייב להמשיך ולעזור לנדכאים באזור.
הכותבת הראשית לסיפור של "Freedom Cry" היא ג'יל מוריי, שכתבה גם את הסיפור למשחק הספין-אוף "Assassin's Creed III: Liberation" ואת התוכן להורדה "אוולין" למשחק "Black Flag".
חברים נוספים בצוות הכותבים כללו את מליסה מק'קוברי, הוגו גיארד ו-וסלי פינקומב.
בריאיון שנערך עם צוות המפתחים, נאמר שהמשחק כולל רמזים למשחק הבא בסדרה, Assassin's Creed Rogue וכן לעתידו של זיכיון המשחקים, עם אלמנטים מהמהפכה הצרפתית, יפן, אנגליה הוויקטוריאנית ומצרים.
פסקול המשחק הולחן בידי המוזיקאי הצרפתי אוליביה דריביאר, שהחליף את בריאן טיילר, מלחין הפסקול של "Black Flag".
המוזיקה הולחנה באולפני אווטאר בניו יורק עם קבוצת לה טרופ מקנדל, המתמחה במוזיקה האיטית, ובאולפני גלקסי בבלגיה יחד עם הפילהרמונית של בריסל.
המשחק שוחרר במקור כחבילת הרחבה למשחק "Black Flag" בדצמבר 2013 לקונסולות המשחקים פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, Xbox 360, Xbox One ו-Microsoft Windows.
בהמשך, המשחק יצא מחדש כמשחק העומד בפני עצמו ב-18 בפברואר 2014 לפלייסטיישן 3 ולפלייסטיישן 4 באמריקה הצפונית ויום למחרת באירופה.
גרסת המחשב האישי יצאה ב-25 בפברואר 2014. בדצמבר 2019, המשחק הוסב לקונסולת נינטנדו סוויץ' כחלק מאוסף "The Rebel Collection" יחד עם המשחק "Black Flag" ומשחק ההמשך "Assassin's Creed Rogue", וב-14 ספטמבר 2021 הוא יצא לגוגל סטדיה כחלק ממהדורת "Assassin's Creed Black Flag Gold Edition".
לפי אתר הביקורות Metacritic, המשחק קיבל ביקורות חיובית לגרסת ה-Xbox One, בעוד הגרסאות לפלייסטיישן 4 ול-Xbox 360 קיבלו ממוצע משוקלל נמוך יותר.
בעוד מגזינים נחשבים כמו וושינגטון פוסט, USA Today, The Sun, ספורטס אילוסטרייטד, IGN, Digital Spy, Comic Book Resources ו-Screen Rant דירגו את המשחקים הראשיים של הסדרה, היו כאלה שדירגו גם את משחקי הספין-אוף.
המשחק דורג במקום הרביעי ברשימה של המגזין The Beta Network (יחד עם Assassin's Creed IV: Black Flag), במקום התשיעי ברשימות של המגזינים FandomSpot ו-Kotaku, במקום ה-14 ברשימה של המגזין Push Square, במקום ה-15 ברשימה של המגזין Game Rant ובמקום ה-23 ברשימה של המגזין +GamesRadar.
מגזין Electronic Gaming Monthly שיבח את המשחק "Freedom Cry" בתור "המעשיה החזקה והנוקבת ביותר" ביקום של Assassin's Creed, וכן שזה לא שגרתי להציג דמות משנה כפרוטגוניסטית.
מגזין Hardcore Gamer ציין שחבילת ההרחבה היא תוספת מצוינת למשחק הראשי, ושיבח את הסיפור של "Freedom Cry" כאחד שראוי לחוות הודות לתפאורה הסוחפת שבו.
מהדורת הממלכה המאוחדת של המגזין הרשמי ל-Xbox סברה שהסיפור הנחמד "קצת סובל מתהליך האיפוס וההתחלה מחדש", אך קיבלה בברכה את התוכן להורדה של "Black Flag".
מגזין Eurogamer ציין שהנתון הטוב ביותר של "Freedom Cry" הוא שהמשחק כולל נרטיב חזק שעומד בפני עצמו.
מנגד, מגזין GameSpot היה מוטרד מהדרך בה המשחק עסק בתמות האפלות של סחר בעבדים.
מרבית הביקורתיות התמקדה בגודלו של המשחק ובקנה המידה הקטן יותר שלו בהשוואה ל-"Black Flag", בנוסף לאספקט של מכניקת המשחקיות.
מגזין Electronic Gaming Monthly ציין שהמשחק הרגיש זניח בהשוואה למשחק הראשי.
מגזין IGN תיאר את "Freedom Cry" כמשחק שלם של Assassin's Creed שדחוס לתוך חמש שעות משחק, אך הוסיף שהמכניקה של המשחקיות השמיטה את מרבית החלטות החברה לחשיבה מוקדמת ששמרה על "Black Flag" רלוונטי לזמנים בהם יצא.
מגזין Eurogamer הוסיף בביקורתו שמכניקת המשחקיות "נותרה נעולה" למסגרת של סדרת המשחקים, ושהשחיקה של השחקן בתגובה למכניקה המוכרת פוגמת בנרטיב החזק שלו.
לעומת זאת, מגזין Game Revolution לא מצא כל פגם בהצגה של המשחקיות, שנחשבת ליסודית ביחס לעובדה שמדובר בחבילת הרחבה וביחס לסיפורו של הפרוטגוניסט הראשי, אדוולה.
בפברואר 2015, ג'יל מוריי, מליסה מק'קוברי, הוגו גיארד ו-וסלי פינקומב קיבלו מועמדות לפרס גילדת הכותבים של אמריקה על עבודת התסריט לסיפור של "Freedom Cry".
Assassin's Creed Chronicles (אמונת המתנקש דברי הימים) היא סדרת משחקי וידאו ספין אוף בזיכיון משחקי Assassin's Creed.
הסדרה מורכבת משלושה משחקים שפותחו על ידי אולפני Climax והוצאו לאור על ידי Ubisoft.
המשחקים כוללים גיבורים חדשים, ועיצוב שונה לחלוטין מבחינת משחקיות ועיצוב ממה שהיה עד אותה עת בסדרה: סביבות 2.5D בהשראת ציורי מכחול מסורתיים.
האוסף הכולל את שלושת המשחקים שוחרר ב-9 בפברואר 2016, עבור אותן פלטפורמות, וב-5 באפריל 2016, עבור ה-PlayStation Vita.
כל שלושת המשחקים הם פלטפורמות 2.5D בגלילה צידית.
השחקנים שולטים בגיבור מנקודת מבט של גוף שלישי וחייבים לפלס את דרכם על פני האויבים ואיומים אחרים כדי להגיע לסוף כל שלב.
השלבים כולם ליניארים ולא מציעים הרבה מחקר ושוטטות לשחקן, אם כי חלקם כוללים אזורים ופריטי אספנות נסתרים, כגון רסיסי אנימוס, ונקודות סינכרון (שחושפות את מיקומם של פריטי אספנות אחרים במפה במשחק).
משחק הליבה של כל כותר סובב סביב התגנבות ולחימה.
התגנבות מורכבת מכך שהשחקן משתמש בטקטיקות שונות, כמו הסתרה בצללים או יצירת הסחות דעת, כדי להתרחק מזווית הראייה של האויבים.
אם השחקן מזוהה, אזעקה מופעלת, המנחה את כל האויבים הקרובים לחפש באופן פעיל את השחקן עד שהם מוצאים אותו או מוותרים.
מערכת הלחימה של המשחקים סובבת סביב החלשת הגנת האויב עד שניתן להורגם, שחקנים יכולים להשתמש בהתקפות קלות וכבדות, לחסום מכות נכנסות ולבצע כמה מהלכים מתקדמים יותר, כמו התחמקות מירי והפיכת אויבים.
פארקור מופיע גם במשחקים, אם כי שחקנים מוגבלים ליכולת לטפס רק על אזורים המודגשים עם יותר צבע.
שחקנים מקבלים ניקוד בסוף כל רמה בהתבסס על הביצועים שלהם, אשר לוקח בחשבון גורמים שונים, כגון מספר הפעמים שהם זוהו והאם הם השלימו את המטרה האופציונלית של השלב בנוסף לצטרה הראשית.
הציון הכולל מחושב על ידי חיבור 'הדרגות' שהתקבלו עבור כל חלק של הרמה.
לכל גיבור יש ארסנל ייחודי של כלי נשק וגאדג'טים שניתן להשתמש בהם הן במצבי לחימה והן במצבי התגנבות.
בסין, שאו ג'ון אוחז בחרב ג'יאן סטנדרטית, מטילה סכינים, ומפזרת חזיזים וחצים היוצרים רעש, שניתן להשתמש בהם כדי לבטל באופן זמני או להסיח את דעתם של אויבים.
בהודו, לארבאאז מיר יש חרב הינדית מוגולית ודראווידית טיפוסית, ומגוון של כלי נשק הודים מסורתיים כמו גם פצצות עשן וקלע עם כדורי סלע.
ברוסיה, ניקולאי אורלוב מחזיק ברובה ברדן מותאם אישית עם כידון שיכול לשמש לקרב פנים מול פנים עם יכולות צליפה, ואקדח גרנל שיכול גם לייצר חשמל כדי לקצר קופסאות חשמל, זרקורים, עמודי תאורה או להרוג אויבים העומדים על שלוליות מים.
המשחק מתרחש בסין הקיסרית של המאה ה-16, בתקופת שושלת מינג, ועוקב אחר שאו ג'ון, המתנקשת הנשית שהוצגה בסרט הקצר Assassin's Creed: Embers.
בשנת 1526, ג'ון חוזרת לסין לאחר מסע ארוך לאירופה, שם ביקרה את המנטור המתנקש בדימוס אציו אודיטורה דה פירנצה ולמדה את הדרך לשחרור בני עמה.
המשימה שלה היא לחסל את שמונת הנמרים, קבוצה של טמפלרים משפיעים השולטים בסין מהצללים, כשהקיסר משמש כשליט בובה שלהם, ושפיקחו על השמדת רוב אחוות המתנקשים הסיניים.
המטרה הראשונה של ג'ון היא גאו פנג, המנהל של כלא במערות מאייג'אן, וכדי להתקרב אליו, היא מרשה לעצמה להילכד, יחד עם קופסה שנתנה לה אציו, שהיא חפץ Precursor.
לאחר שנמלטה והרג את פנג, ג'ון נוסע לעיר הנמל מקאו יחד עם המתנקש וואנג יאנגמינג, שכבר הרג טייגר אחר, מא יונגצ'נג ("הקצב"), במטרה להתנקש בחייו של יו דייונג ("העבד").
ג'ון מצליחה גם בהתנקשות זו ונמלטת לאחר שהטמפלרים הציתו את הנמל כנקמה.
בשנת 1529, ג'ון עוקבת אחרי ווי בין ("הנחש"), השני בחשיבותו בפיקוד הנמרים, בנאן.
אולם לאחר שהרגה אותו, היא לומדת שמנהיג הנמרים, ג'אנג יונג, יודע שלוואנג יש את קופסת המבשר והוא צד אותו.
ג'ון מנסה להציל את וואנג, אבל מגיע מאוחר מדי.
בשנת 1530, ג'ון חודרת לעיר האסורה כדי לבקש את עזרתה של הקיסרית ג'אנג, חברה ותיקה משנותיה כפילגש, רק כדי לגלות שהטמפלרים אילצו את הקיסרית לפתות את ג'ון למלכודת.
ג'ון סולחת לה, ונמלטת לאחר שהרגה את הנמר צ'יו ג'ו ("השד").
ב-1532, ג'ון לומד שג'אנג יונג מנהיג הטמפלרים זומם לשמור על אחיזתו בשלטון על ידי כך שהוא מאפשר למונגולים, בראשות אלטן חאן, לפלוש לסין.
ג'ון נוסעת אל החומה הגדולה ומונע את הפלישה המונגולית, לפני שהיא עומדת מול ג'אנג יונג.
הוא מגלה כי קופסת המבשר כבר אינה בסין, מכיוון שהיא ניתנה לחבריו הטמפלרים, ומנסה לברוח, אך ג'ון הורגת אותו.
עם הטייגר האחרון שחוסל, ג'ון טוענת שיעודה הוא לא לחפש את התיבה, אלא להישאר בסין ולבנות מחדש את אחוות המתנקשים.
שנים מאוחר יותר, ג'ון הקשישה, כיום המנטור של המתנקשים הסיניים, זוממת את ההתנקשות בקיסר ג'יאג'ינג בכך שהיא שולחת אליו כספית קטלנית במסווה של סם חיים.
המשחק מתרחש בהודו של המאה ה-19, במהלך המלחמות האנגלו-סיקיות בין האימפריה הסיקית לחברת הודו המזרחית, ועוקב אחר ארבאז מיר, גיבור הרומן הגרפי "Assassin's Creed: Brahman".
כמו כן, ברומן Assassin's Creed: Underworld נחשף כי ארבאאז הוא אביו של ג'יידיפ מיר, שלימים משנה את שמו להנרי גרין, דמות מרכזית ב-Assassin's Creed Syndicate.
בשנת 1841, בעקבות ההתנקשות במהרג'ה רנג'יט סינג שנתיים קודם לכן ופטירתו האחרון של בנו ויורשו חאראק סינג, הסתננו סוכנים טמפלרים לחברה מנסים לחזק את שליטתם במדינה בתקופה זו של חוסר יציבות פוליטית, כמו גם למצוא.