tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וינר אז רץ וניצח למינוי הדמוקרטי בפריימריס למושב זה בבית הנבחרים לבחירות הכלליות.
וינר מתגורר בפורסט הילס (שכונה בסנטרל פארק) שהיא חלק מרובע קווינס בניו יורק, אך נחשב בבית הנבחרים לנציג של רובע ברוקלין מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ועדת המשנה לאנרגיה, סחר והגנת הצרכן
ועדת המשנה לאנרגיה ואיכות האוויר
ועדת המשנה לסביבה וחומרים רעילים
ועדת המשנה לבתי משפט, האינטרנט וקניין רוחני
ועדת המשנה לפשע, טרור וביטחון פנים
ועדת המשנה להגירה, אזרחות, פליטים, ביטחון הגבול והחוק הבינלאומי
צוות העבודה של האנטי-טרסט ומדיניות תחרותית
הקמפיין לראשות העיר של ניו יורק 2005
וינר הריץ קמפיין בלתי מוצלח בפריימריס הדמוקרטים לראשות העיר של ניו יורק ב-2005 כנגד שלושה דמוקרטים אחרים.
בתחילת הקמפיין וינר דשדש מאחור בהרבה מן הסקרים, אבל צבר תאוצה בשבועות האחרונים של הקמפיין.
האסטרטגיה המוצהרת פומבית של הקמפיין שלו הייתה לצאת מקום שני בפריימריס הדמוקרטים, לנצח את הסיבוב השני ואז לרוץ נגד המועמד הרפובליקני המכהן מייקל בלומברג.
מכשהגיעו דיווחי הקלפיות הראשונות, פרננדו פרר, יצא עם רק משהו שקרוב מאוד ל-40% שנדרשו כדי להימנע מסיבוב שני, 39.95% מהקולות וויינר קיבל 28.82% מהקולות.
בהצהרה עם תוקף חוקי, אך בלתי מחייבת, וינר אז הצהיר שהוא פורש מהמרוץ ותומך בפרננדו פרר, כשהוא מציין שיש צורך באחדות מפלגתית.
בסופו של דבר, הסיבוב השני הוכרז כמיותר כשהקלפיות הנפקדים (קלפיות הצבעה מוקדמת דרך משלוח הצבעה בדואר) שמו את פרר מעל ה-40% הנדרשים.
וינר הכחיש שמועות שכמה מהדמוקרטים הבכירים של ניו יורק כגון שומר והתובע הכללי של מדינת ניו יורק דאז, אליוט ספיצר דרבנו אותו לוותר.
הקמפיין לראשות העיר של ניו יורק 2009
לאור העובדה שפרר הפסיד בבחירות הכלליות לבלומברג, הצעד הכין את הקרקע לווינר כמועמד חזק במרוץ לראשות העיר 2009. אך לאחר שמועצת העיר אישרה לבלומברג להמשיך בתפקידו לכהונה נוספת, בחר וינר שלא להתמודד נגד ראש העיר המכהן.
אולם מיליוני דולרים כבר גויסו עבורו, והופנו עבור התמודדות עתידית בבחירות 2013 לראשות העיר.
הפרות של ועדת הבחירות הפדרלית
ועדת הבחירות הפדרלית, שבתחום סמכותה לחשוף מידע בנושא מימון קמפיינים, לאכוף סעיפים של החוק כגון הגבלות ואיסורים על תרומות ולפקח על המימון הציבורי של הבחירות הנשיאותיות, עסקה בשני תיקים (בשניהם הנושא כרגע בסטטוס משפטי של "תחת בדיקה") לגבי וינר.
בשני התיקים מופיע אותו שם, חברים של וינר, התיק "תחת בדיקה 4995" יצא עם קנס של 47,000 דולר ("קנס אזרחי") כנגד וינר בגלל התנהגות כספית בלתי הולמת באחד מהמרוצים שלו לבחירה מחדש.
בתיק "תחת בדיקה 5429" מעורבת הלוואה בלתי חוקית של 28,000 דולר שהוריו של וינר נתנו לאחת מועדות הקמפיין שלו.
שערוריית המין ופרישתו מהחיים הפוליטיים
במשך תקופה ארוכה מחייו הציבוריים היה וינר רווק, ובמשך כמה שנים יצא עם מגישת הטלוויזיה אלי ג'וזף.
הוא נישא ביולי 2010 להומה אבדין, עוזרתה של הילרי קלינטון.
לזוג נולד בנם הראשון, ג'ורדן זיין, בדצמבר 2011.
ב-27 במאי 2011 הופיעה תמונת אזור חלציים של גבר לבוש תחתוני בוקסר, בחשבון הטוויטר של וינר, כפי שנשלחה לצעירה ממדינת וושינגטון.
וינר הכחיש תחילה כל קשר לתמונה, אך ב-7 ביוני הודה במסיבת עיתונאים כי הוא זה ששלח אותה, וכי נהג לשלוח צילומים מיניים "בלתי הולמים" באמצעות טוויטר, לשש נשים.
וינר ציין כי לא נפגש עם הנשים אליהן שלח את התמונות, וכי אינו מתכוון להתפטר משום שלא הפר שום חוק.
ב-16 ביוני 2011, לאחר לחץ כבד מצד חברי מפלגתו בקונגרס הודיע על התפטרותו.
בחירות מיוחדת נערכו ב-13 בספטמבר 2011, כדי למצוא ממלא מקום שיאייש את התפקיד של וינר עד שארית כהונתו.
ב-10 באפריל 2013 ביקש וינר בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס הזדמנות שנייה.
"עבורי זה או עכשיו או ייתכן שלעולם לא" אמר בראיון.
הוא ניסה לחזור לחיים הפוליטיים, לאחר שהביע חרטה על מעשיו, כמועמד לתפקיד ראש עיריית ניו יורק.
מטהו של וינר גייס עבורו 5.1 מיליון דולרים, הסכום השני בגודלו שגויס אי פעם למתמודד לראשות העיר (אחרי כריסטין קווין).
וינר הציג את מועמדותו באופן רשמי בסרטון וידאו ב-YouTube ב-21 במאי 2013. ב-27 ביולי מנהל הקמפיין של וינר התפטר, ימים ספורים אחרי שוינר הודה במסיבת עיתונאים כי המשיך לשלוח תמונות עירום שלו לנשים ברשת.
התמיכה בוינר על פי הסקרים פחתה באופן משמעותי.
וינר החליט בכל זאת להמשיך במרוץ, אך נכשל בבחירות וזכה רק לכ- 4 אחוז מהקולות.
ב-28 באוקטובר 2016 מנהל הFBI ג'יימס קומי הודיע כי על מחשב שהוחרם מוינר במהלך חקירתו נמצאו הודעות דוא"ל חדשות הקשורות לחקירה נגד הילרי קלינטון ושרת הדוא"ל הפרטי שנהלה.
הודעה זו הוגדרה על ידי גורמים שונים בתקשורת כהפתעת אוקטובר.
בספטמבר 2017 בית המשפט גזר על אנתוני וינר עונש של 21 חודשי מאסר אחרי שהורשע בהתכתבות בעלת אופי מיני עם נערה בת 15. "הייתי אדם חולה מאוד במשך תקופה ארוכה", אמר וינר בבית המשפט, "אבל אני גם אחראי לנזק שעשיתי וקיבלתי טיפול".
וינר ביקש מהשופטת שתחוס עליו ולא תישלח אותו למאסר כדי שיוכל להמשיך בטיפול, אבל השופטת ציינה כי היא מאמינה שוינר סובל מהתמכרות אך עונש המאסר ראוי וישמש אזהרה לאחרים.
בעודו בן 53, נשפט על ידי בית משפט במנהטן.
בחודש מאי 2017 הוא הודה באשמת העברת הודעות מגונות לקטינה, והוא הסכים שלא לערער על עונשו אם ייגזרו עליו 27 חודשי מאסר ומטה.
עורכי דינו של ווינר ביקשו שלא לגזור עליו עונש מאסר, בטענה כי הוא פעל מתוך "מחלה בלתי-נשלטת" ועתה הוא מטופל.
אנתוני וינר נשלח למאסר ב-25/09/2017 למשך 27 חודשי מאסר.
וינר קיבל ציון "A", בגיליון דירוג הקונגרס (Congressional Scorecard) לשנת 2005 מארגון "דראם מייג'ור אינסטיטיוט" (הארגון לזכויות אדם ולענייני מעמד הביניים), על נושאי מעמד הביניים.
וינר, שהוא דמוקרט, יצא באופן חוזר בקריאה המתנגדת ל"מפלגה הרפובליקנית" במליאה של בית הנבחרים.
המושג "המפלגה הרפובליקנית" נתפסת בניגוד לכינוי של "המפלגה הדמוקרטית" (בניגוד לשם "המפלגה של הדמוקרטים", השם התקין מבחינה דקדוקית).
לביטוי יש שימוש נפוץ בעיקר על ידי אנשים מפלגים מהמפלגה הדמוקרטית, במיוחד במהלך עונת בחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006.
הפלות: ב-2003, וינר דורג על ידי הארגון לפעילות ציבורית למען אמריקה עם הפלות, נאראל (NARAL), בציון של 100%, ובמקביל לדירוג של 0% מארגון הוועדה הלאומית של הזכות לחיות (NRLC), ארגון המתנגד להפלות.
הוא הצביע נגד האיסור על הליך להפלה מאוחרת ובשמו הפלה של "לידה חלקית" (כשעובר בשלמותו מופל דרך צוואר הרחם).
המלחמה בעיראק: וינר הצביע בעד מלחמת עיראק ב-2002 ומאוחר יותר אמר שהוא מתחרט על כך.
בשיחה בתוכנית האירוח של ביל אוריילי בתוכנית "הפאקטור של אוריילי", וינר הציע נסיגה מעיראק.
כשהוא נשאל על ידי אוריילי לגבי איך הוא מציע לעצור את איראן מהשפעה גדולה בעיראק אחרי נסיגה אמריקנית, וינר הציע שהכוחות האמריקנים יתקדמו לגבולות של אירן וסוריה כדי למנוע מלוחמים זרים כניסה לעיראק בזמן שיהיו מוגנים הרחק מאש צולבת של מה שהוא רואה כמלחמת אזרחים בעיראק.
לחימה בגביה ציבורית: וינר היה הנבחר הציבורי הראשון שהתנגד להצעתו של ראש העיר מייקל בלומברג להציג מדיניות של גבייה ציבורית בעיר ניו יורק.
תוכנית הגבייה הציבורית מובנית על תוכנית הגבייה הציבורית של לונדון, תוכנית גבייה ציבורית על כלי רכב הנכנסים למרכז העיר של לונדון.
התוכנית של לונדון הביאה להפחתה של 17% בתנועת כלי הרכב ול-35% עליה בנהיגה מואצת של כלי רכב במחוזות של מרכזי עסקים בלונדון.
הוא הביע גם התנגדות עקבית ל"מפת הדרכים" של ה"קווארטט" והביע הבנה לחיסולם של מנהיגי החמאס, השיח יאסין וראנטיסי, בידי ישראל, ב-2004 כמו גם ביקש להמיר את הסיוע למצרים מצבאי לאזרחי והוביל יוזמה לפיטורי האנסון, עקב הודאה על העסקה של חברי חמאס בארגון אונר"א.
בתחילת מלחמת לבנון השנייה ב-2006, השתתף בהפגנת תמיכה בישראל ובהמשך, במהלך במלחמה נסע לבקר בישראל וחיפה המותקפת ונפגש עם שרים וראש הממשלה אהוד אולמרט.
במאי 2006, עורר ויכוח בניסיונו לאסור על משלחת של הרשות הפלסטינית מטעם אבו מאזן, להגיע לאו"ם, על רקע ניצחונו על החמאס בבחירות, ורמז שזה בגלל היות אש"ף רשום ברשימת הטרור במחלקת המדינה של ארצות הברית (למעשה, היה רשום עד 1988).
וינר הצהיר שהמשלחת "צריכה להתחיל לארוז את מזוודות הטרור הפלסטיני שלהם" וכי ארגוני משמר זכויות האדם ואמנסטי הם בעלי דעות קדומות כנגד ישראל.
ביוזמתו של וינר, הוועדה המשפטית של בית הנבחרים אישרה למרות התנגדות הממשל את הסעיף לפיו אסור על פי חוק "כל קשר אמריקני ישיר עם הרשות הפלסטינית בשליטת החמאס, עד שהחמאס יוותר על טרור ויכיר בזכותה של ישראל להתקיים".
החוק המתוקן הוגש ביוזמת יושב ראש הוועדה הרפובליקני, ג'יימס סנסנברנר, ועליו חתומים 293 מחברי מליאת בית הנבחרים (מתוך 435).
ביוני 2005, כתב וינר לתובע הכללי של ארצות הברית דאז, אלברטו גונזאלס, בנוגע ליונתן פולארד ובו טען כי העונש שקיבל היה חסר פרופרציות וכי עורכי דינו זכאים לעיין בחומר המסווג.
כמו כן טען, כי הוליכו את פולארד שולל במשפטו הראשון לידי מאסר עולם, כביכול תוך עסקת טיעון שלהודאה באשמה, ללא עונש זה, שכאמור הופרה.
ב-12 במרץ 2008, וינר שיגר מכתב לנשיא בוש בו הוא קורא לו לחון את יונתן פולארד.
בתחילת מאי 2002, הפציר וינר במכתב חתום על ידי 25 מחוקקים לנשיא פיפ"א לדחות את בקשת המדינות הערביות, ביוזמת איגוד הכדורגל הסעודי, להוציא את ישראל מהמונדיאל המתקרב בשל הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
במרץ 2004, אתר הוועדה העליונה לתיירות (SCT), אתר התיירות הרשמי של סעודיה, הסיר הודעה "מביכה" על איסור כניסת יהודים למדינה.
וינר, אמר בתגובה כי על ארצות הברית לגנות את מדיניות מתן האשרות של סעודיה.
באוקטובר 2004, נערכה הקרנת הבכורה של הסרט "קולומביה הלא מחמיאה" (Columbia Unbecoming).
הסרט, שהופק בידי הארגון היהודי "פרויקט דוד", מציג עדויות של תלמידים יהודים, אשר מתארים את מסכת ההטרדות וההתקפות שספגו בחוג ללימודי שפות מזרח תיכוניות, "מיל"ק" (MELAC).
"הסיפור שלא נגמר", כינה אחד ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר את פרשת גילוי האנטי-ישראליות באוניברסיטת קולומביה.
וינר ביקר את הפרופסורים של אוניברסיטת קולומביה אשר העירו הערות אנטי ישראליות ואנטישמיות ומאוחר יותר, קרא יחד עם פוליטיקאים יהודים לפיטוריהם של המרצים הערבים.
בדצמבר 2005, הוא קרא יחד עם עוד שמונה חברי קונגרס, במכתב לנשיא הוועדה האירופית, לדחות מיידית את הדו"ח שהוגש על ידי נציגי האיחוד האירופי ברמאללה, המערער על זכות ישראל לתבוע את ירושלים כבירתה ודחיפת מדיניות אנטי ישראלית ופרו פלסטינית.
ההתנגדות לעסקת הנשק עם סעודיה
ב-29 ביולי 2007 הכריזו אנתוני וינר והיהודי ג'רלד נדלר שהם יחתרו לעצור את עסקת הנשק בסך 20 מיליארד דולר שממשל בוש נשא ונתן עם ערב הסעודית.
הם התנגדו לעסקה עקב אי-רצון לספק "נשק מתוחכם למדינה שהם לא מאמינים שעשתה מספיק לעצור את הטרור" וגם ציינו ש-15 מתוך 19 חוטפי המטוסים בפיגועי 11 בספטמבר היו מסעודיה.
וינר הכריז שמחוץ לקונסוליה של סעודיה בוושינגטון, "אנחנו צריכים לשלוח מסר חד וחלק לממשלה של ערב הסעודית שטקטיקת ההיתר של הטרור שלהם אינה יכולה להמשך ללא ענישה".
וינר פעל ביחד עם כמה צירים בבית הנבחרים, בהם חברי הקונגרס היהודים רוברט וקסלר וג'רלד נדלר, לגבש גוש של חברי קונגרס משתי המפלגות כדי לבלום את עסקת הנשק עם סעודיה כשתוצג בקונגרס.
וינר ונדלר התכוונו להשתמש בסעיפים של חוק הפיקוח על הייצוא כדי לבדוק את כשרות העסקה ולהעביר החלטה משותפת של בית הנבחרים והסנאט של ארצות הברית בדחייה של העסקה.
אנתוני קונרד נסטי הוא שחיין עבר סורינאמי ומאמן שחייה אמריקאי.
נסטי היה לשחיין כהה העור הראשון בהיסטוריה שזכה במדליית זהב אולימפית בשחייה והשני שזכה במדליה אולימפית כלשהי בשחייה, אחרי אניט בריגיטה מהולנד (מונטריאול 1976).
נסטי שימש כעוזר מאמן ראשי של נבחרת הגברים בשחייה של ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו (2020).
נסטי נולד בטרינידד וטובגו כילד הצעיר מבין חמישה ילדים.
בגיל צעיר מאוד משפחתו היגרה לסורינאם.
יש הטוענים שבגיל 9 חודשים ויש הטוענים שבגיל 3 שנים.
נסטי התאמן והתחרה בסורינאם ובאיים הקריביים עד גיל ההתבגרות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) התחרה נסטי והגיע למקום ה-21 במשחה ל-100 מטר פרפר.
נסטי עבר לתיכון בג'קסונוויל, פלורידה שבארצות הברית הידוע בתוכנית קידום והכנת ספורטאים מצטיינים מרחבי העולם.
בשנתו השנייה הוא שבר את שיא בתי הספר, ב-100 יארד פרפר שהיה שייך לפאבלו מוראלס (שיאן העולם).
מכאן ואילך החלה הקריירה שלו לנסוק.
באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 סיים נסטי במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.53 שניות.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה בשנת 1987 זכה נסטי בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.89 שניות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.09 דקות.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה נסטי במפתיע במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.00 שניות במאית שנייה לפני המועמד המוביל מאט ביונדי מארצות הברית (53.01 שניות) ואנדי ג'יימסון מבריטניה (53.30 שניות) ובכך מנע מביונדי לזכות ב-7 מדליות זהב כמו מארק ספיץ.
בשמחה זה הוא ניצח גם את השיאן העולמי לשעבר מיכאל גרוס מגרמניה ואת האלוף האולימפי מלוס אנג'לס במרחק הכפול ג'ון סיבן מאוסטרליה.
ניצחון זה, היה אחד הרגעים החשובים לקהילה האפרו-קריביאנית.
כמו כן, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.80 דקות.
השיאן העולמי מיכאל גרוס זכה במדליית זהב בשיא אולימפי חדש 1:56.94 דקות.
לכבוד זכייתו במדליית הזהב, ממשלת סורינאם הוציאה בול ומטבעות זהב וכסף.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה נסטי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.80 דקות.
נסטי למד באוניברסיטת פלורידה וזכה בשלושה תוארי NCAA במשחה ל-100 יארד פרפר בשנים 1992-1990, אחד ב-200 יארד פרפר (1990) ואחד במשחה השליחים 4x100 יארד מעורב (1991).
בשנת 1990 זכה נסטי במדליית זהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסיאטל.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכה נסטי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.29 שניות לפני מיכאל גרוס (53.31 שניות) וולדיסלב קוליקוב מברית המועצות (53.74 שניות).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה נסטי במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.41 שניות, פאבלו מוראלס מארצות הברית (53.32 שניות) וראפאל סצ'וקאלה מפולין (53.35 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 סיים נסטי במקום שביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.26 שניות.
החל מ-4 ביוני 2018, הוא המאמן הראשי של קבוצות השחייה לגברים באוניברסיטת פלורידה.
באולימפיאדת טוקיו (2020) שימש כעוזר מאמן ראשי של נבחרת הגברים בשחייה של ארצות הברית.
בין שחייניו, האלוף האלימפי רוברט פינק
בשנת 1998 נכלל נסטי בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
אנתוני מיילס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה 2.06 מטרים.
מיילס נבחר במקום השני בדראפט הליגה הסינית על ידי קבוצת דונגואן ובעונתו הראשונה במדיה קלע 35.1 נקודות והוריד 11 ריבאונדים בממוצע למשחק וזכה בתואר של הליגה.
גם בעונה הבאה היה מלך הסלים של הליגה עם 32.1 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2007 מיילס ניסה שוב להתקבל לליגת ה-NBA, כאשר התאמן במחנה הקיץ של האינדיאנה פייסרס, אך לא קיבל חוזה בקבוצה ולכן חזר לסין.
את עונתו השלישית בדונגואן סיים עם ממוצעים של 26.6 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק וסיים את העונה כסגן מלך הסלים של הליגה.
לקראת עונת עבר מיילס לטולון הצרפתית, אך נחתך מסגל הקבוצה לפני תחילת העונה ובאוקטובר 2008 חתם בעירוני רמת גן הישראלית, במדיה קבע ממוצעים ששלל עם 14.4 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים בכ-27.7 דקות בממוצע למשחק.
לאחר רמת גן הוא עבר לסטיאווה בוקרשט ואחר כך לקבוצות אחרות עד שסיים את הקריירה המקצועית בשנת 2014.
אנתוני דוויין מאקי הוא שחקן קולנוע אמריקאי, הגיע לתודעת הציבור בזכות תפקידיו כ"פאפא דוק" בדרמה המוזיקלית "8 מייל" וכסמל ג'יי.טי.
סנבורן בסרט המלחמה "מטען הכאב".
מאקי ידוע גם בתור הפלקון מסרטי מארוול: "קפטן אמריקה: חייל החורף", "אנטמן", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" ,"הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק".
מאקי נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה, למרת'ה (לבית גורדון) ווילי מאקי האב, נגר שבבעלותו עסק לקירוי גגות ותקרות.
אחיו, קלווין מאקי, הוא לשעבר פרופסור חבר לההנדסה באוניברסיטת טוליין שעובד כיום ברשות ההחלמה בלואיזיאנה.
מאקי רכש את כישורי המשחק שלו במרכז לאומנויות יצירתיות בניו אורלינס (NOCCA) וסיים את לימודי הדרמה בתיכון בבית הספר לאמנויות בצפון קרוליינה (NCSA) בשנת 1997. לאחר מכן התקבל לבית הספר ג'וליארד במגמת לימודי דרמה, שם היה חבר ב"קבוצה 30" (2001-1997) שכללה גם את השחקנים טרייסי תומאס ולי פייס.
את הופעתו הראשונה ערך מאקי בשנת 2002 בדרמה המוזיקלית "8 מייל" המבוססת על חייו של הראפר אמינם.
מאקי הופיע בסרט בתור קלרנס "פאפא דוק", מנהיג קבוצת הראפ "העולם החופשי", התבלט בעיקר בסצנת הסיום בסרט בה התעמת והפסיד ב"קרב ראפ" לגיבור העלילה בי ראביט.
הופעתו הראשונה של מאקי בתור שחקן ראשי הייתה בשנת 2004 בסרט הדרמה "אח לאח", בסרט גילם אומן אפרו-אמריקני צעיר הומוסקסואל.
הופעה זו תפסה את עיניו של ספייק לי שהחליט ללהק אותו לתפקיד ראשי בסרטו "היא שונאת אותי" בתור ג'ק ארמסטרונג, גבר הטרוסקסואל ושחור הנענה להצעה המפתה: על כל אישה לסבית שיכניס להריון הוא יקבל 10,000 דולר.
עוד בשנת 2004 שיחק בדרמת הספורט של קלינט איסטווד "מיליון דולר בייבי", שם גילם מתאגרף צעיר בשם שארוול בארי המתאמן באולם האימונים של גיבור הסרט פרנק דאן (איסטווד).
בשנת 2006 שיחק בסרט "חצי נלסון", וכיכב בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של .
את תפקידו המוערך ביותר עד כה בעולם הקולנוע קיבל מאקי בדרמת המלחמה של קתרין ביגלו "מטען הכאב" משנת 2009.
בסרט הופיע בדמותו של סמל ג'יי.טי.
סנבורן, חייל מקצוען ואחראי ביחידת חבלנים בצבא האמריקני המשרתת בעיראק, הוא רואה את מציאות המלחמה כמו שהיא ופוחד מהעוצמה בה היא משפיעה עליו.
על משחקו המרשים בסרט זכה מאקי לביקורות חיוביות ובמספר מועמדויות.
בשנת 2014 לוהק מאקי לגלם את התפקיד של הפלקון ביקום הקולנועי של מארוול בסרט שובר הקופות "קפטן אמריקה: חייל החורף", המבוסס על הקומיקס קפטן אמריקה.
הוא שב לגלם את דמות זו בשאר הסרטים של אולפני מארוול בין היתר "הנוקמים: עידן אולטרון" ו-"אנטמן" (2015), "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" (2016), "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו-"הנוקמים: סוף המשחק" (2018, 2019; בהתאמה)
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הקומית שהפיק ג'ורג' קלוני, "משברים בע"מ" לצידם של סנדרה בולוק, סקוט מק'ניירי, בילי בוב תורנטון וזואי קאזאן.
הסרט מבוסס על סרט דוקומנטרי משנת 2005.
בשנת 2016 גילם את דמותו של פעיל זכויות האדם מרטין לותר קינג בדרמת הטלוויזיה של HBO "לאורך כל הדרך".
בשנת 2018 גילם גנגסטר בשם קינג בסרט הדרמה "השנאה שנתתם", עיבוד קולנועי לרב-המכר באותו השם משנת 2017 שכתבה אנג'י תומאס.
בשנת 2019 שיחק לצד מרגרט קוואלי בסרט המדע-בדיוני של נטפליקס "איו אחרונה על כדור הארץ", שיחק בעוד סרט של נטפליקס בשם "אויב בטווח אפס".
שיחק גם בסרטה של קתרין הארדוויק "גברת בלה", בסרט האימה "סינכרוני" ובמותחן הפוליטי "סיברג".
שיחק גם בעונה החמישית של הסדרה "מראה שחורה".
בשנת 2020 גילם את הבנקאי ברנרד ס.
באותה שנה החל לככב בעונה השנייה של שירות ההזרמה נטפליקס בסדרת המדע הבדיוני של "פחמן משודרג".
בשנת 2021 שיחק בסרט הפעולה-מדע בדיוני "שטח קרב" של שירות נטפליקס.
באותה שנה שב לגלם את דמותו של פלקון בסדרת הטלוויזיה בשירות הסטרימינג של דיסני+ "הפלקון וחייל החורף" כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
בשנת 2014 התחתן מאקי עם חברת הילדות שלו, שלטה צ'אפיטאל.
הזוג התגרש בשנת 2018. לבני הזוג ישנם ארבעה ילדים משותפים.
בקיץ של 2011 פתח מאקי בר בשכונת בדפורד-סטייבסנט שבברוקלין, אך סגר אותו בשנת 2015.
גארט2021שטח קרבקפטן ליאוהאישה בחלוןאדוארד "אד" פוקס2023בין הצלליםהנכד של סםיש לנו רוח רפאיםפרנק פריסלי2024הקו האחרוןויל2025שלב החשמל (אנ')הרמןדיבובקפטן אמריקה: עולם אמיץ חדשסם וילסון/קפטן אמריקהSneaksטיידיבוב2026Desert Warrior חנדלהTBAMonsantoדווין לי ג'ונסוןSignal Hillג'וניIf You Were the LastClybourne ParkEnding Things
אנתוני מינגלה היה מחזאי, מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע אנגלי.
זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בשנת 1996 על בימויו בסרט "הפצוע האנגלי".
נולד בעיירה רייד שבאי וייט, בנם של גלוריה ואדוארד מינגלה, בעלי חברת גלידה.
התחנך בבתי ספר קתוליים, ולאחר מכן באוניברסיטת האל שבאנגליה.
ב-1975 הפיק מחזות תיאטרון בבריטניה.
ב-1978 ביים לראשונה סרט דרמה, "A Little Like Drowning", בו גם הופיע כשחקן משני לצד אחיו דומיניק.
ב-1987 כתב מספר פרקים עבור הסדרה "הבלש מורס".
ב-1988 כתב את התסריט לסדרה הבריטית-אמריקאית זוכת פרס אמי "סיפורי עמים".
ב-1990 ביים וכתב את התסריט לקומדיה הרומנטית "אוהב אותך בטירוף", אודות אלמנה המגלה כי בעלה שחזר מעולם המתים ומתקשה להסתגל בחזרה לנוכחותו.
עבור הסרט זכה מינגלה בפרס באפט"א.
שלוש שנים לאחר מכן ביים קומדיה נוספת, "איש נפלא שלי", אך היא לא זכתה להצלחה יתרה.
בשנת 1996 כתב וביים מינגלה את אחד הסרטים הבריטיים המצליחים ביותר, דרמת המלחמה הרומנטית "הפצוע האנגלי".
כיכבו בה רייף פיינס, שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו כחייל אנגלי בשלהי מלחמת העולם השנייה, וז'ולייט בינוש, שזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כאחות שטיפלה בו.
הסרט זכה בתשעה פרסי אוסקר, בהם פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, בשני פרסי באפט"א ובשלושה פרסי גלובוס הזהב.
מינגלה זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ובפרס בפט"א לתסריט הטוב ביותר.
הפרויקט הבא של מינגלה היה דרמת המתח הספרותית "הכישרון של מר ריפלי", המבוסס על הרומן מאת פטרישיה הייסמית' "הכישרון של מר ריפלי".
לתפקידים הראשיים גייס מינגלה את מאט דיימון, גווינת' פלטרו וג'וד לאו.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר, ומינגלה קיבל מועמדות לאוסקר עבור התסריט המעובד הטוב ביותר, ומועמדות לפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר.
לאחר הפסקה של כ-4 שנים, ביים ב-2003 את האפוס ההיסטורי המתרחש בתקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית, "קולד מאונטן", עם ג'וד לאו וניקול קידמן.
הסרט קיבל שבע מועמדויות לאוסקר וזכה באחד, פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לרנה זלווגר.
מינגלה היה מועמד על בימויו ועל תסריטו לפרסי גלובוס הזהב.
הסרט האחרון שביים מינגלה היה הדרמה המורכבת "הסגת גבול", שיצאה לאקרנים ב-2006. ב-2007 שיחק כמראיין בסרט "כפרה".
לאורך שנות ה-2000 היה שותף להפקת מספר סרטים ידועים, בהם "אייריס וג'ון" (2001), "האמריקאי השקט" (2002), "מזימות זרות" (2005), "מייקל קלייטון" (2007) ו"נער קריאה", עליו קיבל מועמדות ביחד עם סידני פולאק, דונה גיליוטי ורדמונד מוריס לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 2008.
עבודתו האחרונה הייתה כתיבת התסריט לסרט "Nine" (2009), במשותף עם מייקל טולקין.
הוא מת בתקופת הצילומים בבית החולים "Charring Cross" שבהאמרסמית', מערב לונדון, כתוצאה מדימום פנימי לאחר ניתוח להוצאת גידול סרטני מצווארו.
מינגלה פגש את אשתו הראשונה, איבון מילר, כאשר היו סטודנטים.
נולדה להם בת אחת, חנה, מפיקת קולנוע שמנהלת (נכון ל-2023) את מחלקת הסרטים בחברת Bad Robot.
ב-1985, לאחר גירושיו ממילר, נישא מינגלה לכוריאוגרפית קרולין ג'יין צ'ואה, ילידת הונג קונג.
בנם הוא מקס מינגלה, ששיחק בסרטים "הרשת החברתית", "אגורא", "בית ספר לאומנות", וגילם את ניק ב"סיפורה של שפחה".
הכישרון של מר ריפלי (1999)
סוכנות הבלשיות מספר 1 (2008) - תסריטאי, מפיק ובמאי פרק פיילוט
אוהב אותך, ניו יורק (2008) - תסריטאי ומפיק
אנתוני לפָּאלְיָה הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי, זוכה פרס טוני ופרס אמי.
התפרסם בזכות תפקידו בסדרת הפשע המשטרתית "ללא עקבות" אשר זיכה אותו בפרס גלובוס הזהב לשנת 2003.
לפאליה נולד בעיר אדלייד שבאוסטרליה הדרומית, בנם של מריה ג'והנס וגדיו לפאליה.
בן לאם ממוצא הולנדי ולאב ממוצא איטלקי, אחיו הצעיר ג'ונתן עוסק גם הוא בתחום המשחק, ללפאליה אח נוסף בשם מייקל סוחר מכוניות במקצועו.
למד ב"מכללת רוסטרוור" שבפרוור וודפורד.
החל להיכנס לתחום המשחק בשנות נעוריו כשנרשם לסוכנות השחקנים האוסטרלית "S.A.
נרשם לקורס משחק למשך שנתיים וחצי, עזב את לימודי המשחק כאשר נשארה לו עוד שנה אחת לסיים ונסע לנסות את מזלו בלוס אנג'לס.
לפאליה החל את דרכו בקולנוע המקומי באוסטרליה בסרט "האפורטרופס", משם התקדם להוליווד ולקומדיה "אשתי רוצחת לשעבר" שם הופיע לצד הקומיקאי העולה מייק מאיירס.
את תפקיד הפריצה שלו עשה ב-1994 בדרמת המתח של ג'ואל שומכר "הלקוח" בו גילם רוצח שכיר של המאפיה בשם בארי "הלהב" מולדאנו.
בשנה שלאחר מכן כבר קיבל תפקיד ראשי בקומדיית הנעורים "רקורד חזק" בדמותו של ג'ו מנהל חנות התקליטים "אמפייר רקורדס" העומדת להימכר לרשת מסחרית.
ב-1999 שיחק בדרמת הפשע של ספייק לי "הקיץ של סם" ובדרמה המוזיקלית המצליחה של וודי אלן "מתוק ומרושע" שם הופיע בתור אל טורינו.
הופיע בקריירה שלו גם בשלושה מחזות ברודוויי כשהבולט בהם הוא "מראה מעל הגשר", תפקידו במחזה זיכה את לפאליה בפרס טוני.
בשנת 2000 הופיע בתפקיד ראשי בדרמה הקומית האוסטרלית "מחפשים את אליברנדי" ובדרמה הרומנטית "סתיו בניו יורק".
לפלגיה השתתף בסרט האוסטרלי "לנטנה" בו הופיע בתור החוקר המשטרתי לאון זאט וזכה בפרס האקדמיה האוסטרלית.
ב-2002 ערך הופעת אורח בסדרת הסיטקום "פרייז'ר" עליה זכה בפרס אמי בקטגוריית הופעת האורח הטובה ביותר.
לקראת סוף 2002 זכה לפאליה בתפקיד הראשי בסדרת הפשע "ללא עקבות", בסדרה גילם את הדמות הראשית ג'ון מייקל "ג'ק" מלון העומד בראש יחידת איתור הנעדרים של ה-FBI.
לפאליה שיחק בסדרה במשך שבע עונות וזכה בשנת 2004 בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
התפרסם בתפקידי משנה בסרטים "בואו נדבר על זה פעם שנייה" ו"אגם המוות", הפיק ושיחק בתפקיד הראשי של העיתונאי רוג'ר איסט במותחן האוסטרלי המרתק "מה קרה בבאליבו?".
ב-2010 דיבב בסרט האנימציה "אגדה עם כנפיים" את דמותו של הינשוף האפור טוויליט.
בשנות ה-80 שיחק לפאליה כשוער בקבוצות "אדלייד סיטי" ו"ווסט אדלייד" בליגה הכדורגל האוסטרלית הלאומית.
כיום משמש כבעלים של קבוצת "Sydney FC" מליגת העל האוסטרלית, לפאליה טס בתדירות מסידני ללוס אנג'לס כדי לעקוב אחר משחקי הקבוצה.
בשנת 2004 עבר ניתוח במפרק הירך בשל פציעות שעבר עוד שהיה שחקן פעיל, החלים לחלוטין מהפציעה ואף שיחק במספר קבוצות חובבים בקליפורניה.
בזמנו הפנוי משמש כשוער בקבוצת החובבים האמריקאית "הוליווד יונייטד" לצידם של סטיב ג'ונס והשחקן הבריטי ויני ג'ונס.
נישואיו הראשונים היו לשחקנית שרי מיצ'אן.
כיום לפאליה נשוי לשחקנית האוסטרלית ג'יה קרדיאס, הזוג התחתן ב-1998 והוליד ילדה אחת.
לפאליה אימץ את המבטא האמריקאי כדי לקדם את קריירת המשחק שלו, היום לטענתו הוא איבד לחלוטין את מבטאו האוסטרלי.
גדעון אוליבר (1989) – סדרת טלוויזיה
בואו נדבר על זה פעם שנייה (2002)
לנסקי (1999) – סרט טלוויזיה של HBO
הצד האפל של פלורידה (2023)
אנתוני דוויין מונטגומרי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בגין גילום דמותו של סג"ם טרוויס מייוות'ר בסדרת המדע בדיוני הטלוויזיונית של UPN "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" (סדרת הטלוויזיה בלייב אקשן החמישית בזיכיון "מסע בין כוכבים").
מונטגומרי הוא נכדו של מוזיקאי הג'אז וס מונטגומרי.
הוא סיים לימודיו באוניברסיטת בול סטייט (Ball State) עם תואר בתיאטרון ודרמה.
במשך זמן קצר לאחר סיום לימודיו, מונטגומרי ביצע מופעי סטנד-אפ, לפני שעזב לקליפורניה.
התפקיד הראשי הראשון שלו היה בפרודיית אימה בשם "Leprechaun: In the Hood" בשנת 2000. היה לו תפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Popular", לפני שלוהק בשנת 2001 ל"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
בשנת 2004 הוא חזר להופיע על הבמה, בלוס אנג'לס, בהפקת "Dutchman" מאת לירוי ג'ונס; כמו כן, הוא חזר להופעות סטנד-אפ.
בקיץ 2005 הוא חזר לאינדיאנה, לככב בהפקה תיאטרלית לצורך גיוס כספים למטרות צדקה.
מונטגומרי הפיק תקליטור אחד מהמוזיקה שלו, "...What You Know About", הכולל ארבעה שירים שעוסקים בנושאים של "מסע בין כוכבים".
הוא מתארח באופן קבוע בכנסי מעריצים של "מסע בין כוכבים".
מונטגומרי הוא תלמיד נלהב של אמנויות לחימה, ומתרגל הפקידו.
הוא גם למד קוגה ריו נין ג'וטסו.
בחודש אפריל 2007 אנתוני מונטגומרי חתם עם חברת תקליטים המבוססת בגרמניה.
אלבום הבכורה שלו בהיפ הופ, ".A.T", שוחרר בנובמבר 2008.
בחודש ינואר 2009, מונטגומרי הופיע בפרק של סדרת "האוס" ברשת "פוקס".
בשנים 2020–2024 גילם את הכומר אלייז'ה בסדרת דרמת הפשע "The Family Business" של רשת BET.
אנתוני מקאוליף היה גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 במצור על בסטון במלחמת העולם השנייה בקרב הארדנים.
מקאוליף למד בשנים 1916–1918 באוניברסיטת וסט וירג'יניה וב-1918 סיים את לימודיו באקדמית וסט פוינט.
ב-1920 למד בבית הספר לארטילרית שדה ולאחר שמילא תפקידי מטה בוושינגטון, סן פרנסיסקו והוואי, השתלם במכללה לפיקוד ומטה בפורט לוונוורת'.
מקאוליף השתתף בפיתוח הג'יפ והבזוקה.
עם פרוץ המלחמה ביקש לעבור לפעילות מבצעית והשתלם בבית הספר לפיקוד ומטה בקנזס.
ב-1942 הועלה מקאוליף לדרגת קולונל ומונה למפקד יחידת הסיוע הארטילרי של הדיוויזיה המוטסת ה-101. ב-1942 הועברה הדיוויזיה לבריטניה לקראת הנחיתה בנורמנדי.
הדיוויזיה הוצנחה בנורמנדי, כ-4.5 ק"מ מחוף יוטה.
הדיוויזיה הצליחה בצהרי ה-6 ביוני 1944 להתחבר לכוחות שנחתו על החוף ובהמשך הקרבות סייעו יחידות התותחנים של מקאוליף לכבוש את העיירה קרנטן כחלק מהמערכה לכיבוש שרבורג.
במבצע מרקט גארדן הוטסו מקאוליף עם כוחות הדיוויזיה ליד איינדהובן בדאונים וכבשו אותה אולם נאלצו לבסוף לסגת באבדות כבדות והעיר נתפסה שוב על ידי הגרמנים.
לאחר המבצע הועלה מקאוליף לדרגת בריגדיר גנרל.
הדיוויזיה הועברה לבסיס ליד ריימס.
בתחילת דצמבר 1944 נקרא מפקד הדיוויזיה מייג'ור גנרל מקסוול טיילור להתייעצות בארצות הברית ומקאוליף מילא את מקומו באופן זמני.
ב-16 בדצמבר 1944 פתחו הגרמנים במתקפה גדולה בארדנים שנודעה כ"קרב הארדנים".
בחשאיות גמורה הם פרצו בתפר בין קבוצת הארמיות ה-21 בפיקודו של ברנרד מונטגומרי וקבוצת הארמיות ה-12 בפיקודו של עומר ברדלי.
היטלר קיווה לפרוץ בין כוחות בעלות הברית, לכבוש את אנטוורפן ובריסל, דבר שלדעתו ידהים את בעלות הברית שיבקשו ממנו שביתת נשק ואז ייתפנה לטפל בחזית המזרחית.
במרכז חזית הקרב שכנה העיירה בסטון שהייתה צומת דרכים מרכזי וחשוב.
מול הכוחות הגרמנים עמדו כוחות אמריקאיים דלילים של הקורפוס ה-8 בפיקודו של מייג'ור גנרל טרוי מידלטון, שניהל קרב השהייה אבל לא יכול היה לעצור את הגרמנים ונגרמו לו אבדות כבדות בהרוגים, פצועים ושבויים.
ב-17 בדצמבר 1944 הורה דוויט אייזנהאואר לדיוויזיה המוטסת ה-82 והדיוויזיה ה-101 להגיע במהירות לעמדות בחזית הקרב.
הדיוויזיה ה-101 הופנתה אל בסטון.
במסע מזורז הגיע מקאוליף לבסטון בבוקר ה-19 בדצמבר 1944 והחל לארגן את הגנת בסטון.
ב-20 בדצמבר 1944 השלימו הגרמנים את כיתור בסטון והמשיכו מערבה.
ב-22 בדצמבר 1944, שיגר ולטר פון ליטוויץ משלחת, שכללה מייג'ור, סגן ושני חוגרים תחת דגל משא ומתן לצורך מסירת אולטימטום.
שני הקצינים הועברו מכוסי עיניים למפקדתו של מקאוליף דרומית-מזרחית לבסטון.
אז מסרה המשלחת הגרמנית לגנרל מקאוליף מכתב מצד המפקד הגרמני, לפיו כוחות ארה"ב בבסטון מכותרים מכל עבר, הציג את התקדמות השריון הגרמני באזור, והציג אולטימטום: "כניעה מכובדת של העיירה המכותרת" תוך שעתיים, כדי למנוע השמדתה בארטילריה.
המפקד הגרמני איים כי אם יסרבו, תוטל על האמריקאים האחריות לאבידות אזרחיות הרבות.
כאשר מקאוליף קיבל את ההודעה הגרמנית, הוא קרא אותה, קימט אותה לכדור, זרק אותה לסל הניירות ומלמל: "או, שטויות" (Aw, nuts).
מקאוליף הורה להדפיס את תשובתו, "NUTS" (שטויות), לגנרל הגרמני.
כשהקצינים הגרמנים שאלו מה פירוש המילה "NUTS", הסבירו להם "לך לכל הרוחות".
הבחירה במילה "!Nuts" במקום במשהו גס יותר הייתה טיפוסית למקאוליף, שלא השתמש בשפה גסה.
לבסוף האש הארטילרית לא התממשה, אם כי מספר התקפות של חי"ר וטנקים כוונו לעמדות של רגימנט 327. בנוסף, הלופטוואפה הגרמני תקף את העיירה והפציץ אותה מדי לילה.
הדיוויזיה ה-101 הדפה את הגרמנים עד שהדיוויזיה המשוריינת ה-4 הגיעה ב-26 בדצמבר כדי לספק תגבורת.
ב-26 בדצמבר 1944 הגיעו לבסטון מדרום כוחות של הארמייה השלישית בפיקודו של גנרל ג'ורג' פטון, הסירו את המצור וביחד עם לוחמי הדיוויזיה ה-101 טיהרו את השטח מכוחות גרמניים.
ב-15 בינואר 1945 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-103 מהארמייה השביעית, איתה המשיך במרדף אחרי הצבא הגרמני מעבר לריין ולדנובה.
לאחר המלחמה מילא מספר תפקידי פיקוד בארצות הברית, ואף פיקד לתקופה קצרה על הדיוויזיה ה-79. ב-1953 חזר לאירופה בתור מפקד הארמייה השביעית.
ב-1955 מונה למפקד הכוחות האמריקאיים באירופה והועלה לדרגת גנרל.
הוא מת ב-11 באוגוסט 1975 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
אנתוני "טוני" ננדוזו ואקמה הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדות הקיצוני בטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
ואקמה הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן הניגרי דיקסון ואקמה.
הוא התחיל את הקריירה המקצוענית שלו כאשר חתם בקיץ באוניברסיטטה קלוז' מהליגה הרומנית, אך הושאל מיד לאחר מכן לארישול טורדה.
בינואר חזר לאוניברסיטטה קלוז' וסיים עמה את העונה.
בעונת הבקיע שבעה שערים ב-28 הופעות.
בקיץ חתם בפטרולול פלוישט אך מיעט לשחק ובינואר חזר לאוניברסיטטה קלוז'.
ב-13 באוגוסט 2013, לקראת עונת 2013/2014, הגיע ואקמה לישראל וחתם לשלוש שנים בהפועל רעננה.
ב-24 באוגוסט ערך ואקמה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0-1 על מכבי פתח תקווה במסגרת ליגת העל.
ב-31 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1–1 נגד הפועל חיפה.
ב-12 באפריל 2014 בישל ואקמה ארבעה שערים בניצחון 4–2 על מכבי פתח תקווה.
בסך הכל בעונה זו כבש שישה שערים והוסיף שבעה בישולים.
בעונת 2014/2015 כבש שבעה שערים והוסיף שלושה בישולים.
ב-16 ביולי ערך ואקמה את הופעת הבכורה שלו במועדון, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית מול פ.צ.
ב-3 באוקטובר הבקיע לראשונה במדי הקבוצה, כשכבש צמד שערים בניצחון 5–2 על מכבי פתח תקווה, כולל השער הראשון בתולדות אצטדיון טרנר.
במחזור ה-18 נבחר לשחקן השבוע בליגת העל לאחר שהצטיין בניצחון 3–0 נגד הפועל עכו והפך לכדורגלן הזר הראשון שזוכה בתואר זה.
בסך הכל כבש ואקמה בעונה זו 11 שערי ליגה והוסיף חמישה בישולים, וב-21 במאי זכה עם באר שבע באליפות.
בעונת 2016/2017 זכה ואקמה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שכבש ובישל בניצחון 4–2 מול מחזיקת הגביע מכבי חיפה.
בנוסף, שיחק עם הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות ונשר עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר שהודח עם קבוצתו בשלב הפלייאוף מול סלטיק הסקוטית.
ב-28 בדצמבר 2016 זכה ואקמה עם הקבוצה בגביע הטוטו, לאחר ניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר.
במהלך העונה הפך ואקמה לזר הפורה ביותר של הפועל באר שבע בכל הזמנים.
בתום העונה זכה עם הפועל באר שבע באליפות שנייה ברציפות, ונבחר לזר העונה על ידי מנהלת הליגה, ולשחקן העונה על ידי אתר ONE בשיתוף ארגון שחקני הכדורגל.
בעונה זו כבש ואקמה 14 שערי ליגה והיה מלך השערים של הפועל באר שבע בצוותא עם בן סהר, וסגן מלך המבשלים של ליגת העל עם עשרה בישולים.
בעונת 2017/2018 זכה ואקמה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שכבש בניצחון 4–2 מול מחזיקת הגביע בני יהודה תל אביב.
בנוסף, שיחק עם הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות ונשר עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר שהודח עם קבוצתו בשלב הפלייאוף מול מריבור הסלובנית.
בליגה כבש עשרה שערים בעונה זו, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות.
ב-20 באוגוסט 2018 חתם ואקמה לשלוש שנים בטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול אנקרגוצ'ו, וכעבור שבוע פתח בהרכב במשחק מול גלאטסראיי והוביל את טרבזונספור לניצחון 4–0 עם צמד שערים ובישול.
ביוני 2022 עזב ואקמה את הקבוצה.
ב-26 באוגוסט 2022 ואקמה חתם באל-פייחה מליגת העל הסעודית.
ב-14 ביוני 2024 חזר לטרזבונספור.
ב-18 באוגוסט 2017 זומן ואקמה לסגל נבחרת ניגריה הבוגרת, על ידי המאמן יוסוף סאליסו, למשחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 - אפריקה.
ב-10 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה והיחידה שלו בנבחרת ניגריה, במשחק מול .
אנתוני צ'ארלס זיני הוא גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית וכשליח הנשיא ג'ורג' ו.
בשנת 1965 התגייס זיני לחיל הנחתים.
הוא עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר.
לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים ה-6. בשנת 1967, בעת מלחמת וייטנאם, שירת זיני כיועץ צבאי לצבא דרום וייטנאם.
בשנת 1970 שב לווייטנאם שנית כמפקד פלוגת נחתים ונפצע בלחימה.
בהמשך שירת כמפקד הגדוד השני ברגימנט ה-8 של החיל ולאחר מכן על הרגימנט ה-9. לאחר מכן פיקד על כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים ועל הכוח הרב לאומי בסומליה.
בשנת 1997 מונה למפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית.
במסגרת תפקידו פיקד זיני ב-20 באוגוסט 1998 על מבצע שועל המדבר בעיראק.
בנוסף פיקד על מבצע השגה אינסופית ("Operation Infinite Reach"), פעולת תגמול לפיצוץ שגרירויות ארצות הברית בקניה וטנזניה על ידי אל-קאעידה ב-7 באוגוסט אותה שנה.
במהלך המבצע ירה הצי האמריקני 75 טילי שיוט נגד מחנות של אל-קאעידה באפגניסטן, בין היתר במטרה להרוג את אוסאמה בן לאדן.
בשנת 2000 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
בשנת 2002 שימש זיני כשליחו המיוחד של הממשל האמריקאי הנשיא ג'ורג' ו.
בוש לישראל ולרשות הפלסטינית ומאוחר יותר למזרח התיכון כולו.
אנתוני מרסיאל הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מונטריי מליגת העל המקסיקנית.
מרסיאל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי אולימפיק ליון במסגרת הליגה האירופית ב-6 בדצמבר 2012 נגד עירוני קריית שמונה, כשהחליף את יאסין בנזיה בדקה ה-80. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-3 בפברואר 2013 נגד אז'אקסיו, כשהחליף את רשיד גזאל בדקה ה-79.
ב-30 ביוני 2013 חתם במונקו לשלוש שנים תמורת חמישה מיליון אירו ובונוסים.
ב-24 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מונקו כשעלה כשהוא בן 17 בלבד ומחליף את רדאמל פלקאו.
שישה ימים לאחר מכן, כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה מהנסיכות בניצחון 2:0 על סטאד רן ב-27 בינואר 2014, האריך את חוזהו במונקו עד ליוני 2018. בעונתו השנייה במונקו כבש תשעה שערים ב-36 משחקי ליגה.
ב-5 באוקטובר כבש את שער השוויון בתיקו 1-1 מול פריז סן-ז'רמן בדקות הסיום של המשחק.
ב-26 ביוני של אותה השנה האריך את חוזהו בשנית עד ליוני 2019. ב-4 באוגוסט 2015 כבש את השער הבינלאומי הראשון שלו במדי מונקו כשכבש בניצחון הביתי של מונקו 0–4 על יאנג בויז ברן, במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות.
ב-1 בספטמבר 2015 השלים את מעברו למנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג ששילמה עבורו 36 מיליון ליש"ט, עם בונוסים שיכולים לגדול עד ל-58 מיליון ליש"ט, וחתם על חוזה לארבע עונות עם אופציה לעונה נוספת.
בכך הפך לשחקן היקר ביותר בהיסטוריה עד גיל 19. ב-12 בספטמבר, בהופעת הבכורה שלו, כבש את שערו הראשון במדי מנצ'סטר יונייטד בניצחון 1–3 על ליברפול במסגרת המחזור החמישי של הפרמייר ליג.
ב-20 בספטמבר 2015 כבש צמד שערים בניצחון יונייטד 2–3 על סאות'המפטון.
שלושה ימים לאחר מכן כבש שוב, בניצחון של יונייטד 0–3 על איפסוויץ' טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי.
בספטמבר 2015 זכה בתואר שחקן החודש בפרמייר ליג, כמו כן באותה שנה זכה בפרס נער הזהב.
ב-24 באפריל 2016 כבש בדקות הסיום את שער הניצחון של מנצ'סטר יונייטד בניצחון 1–2 בחצי גמר הגביע האנגלי.
ב-24 ביוני 2020 כבש שלושער ראשון בקריירה והעניק לקבוצתו ניצחון 0–3 על שפילד יונייטד.
היה זה השלושער הראשון של שחקן מנצ'סטר יונייטד מאז אפריל 2013, אז כבש רובין ואן פרסי שלושה שערים מול אסטון וילה.
ב-24 בינואר 2022 הושאל לסביליה עד לתום העונה.
הוא כבש שער אחד ב-12 משחקים עבור המועדון במסגרת הליגה האירופית.
ב-18 בספטמבר 2024 חתם על חוזה לשלוש שנים בא.א.ק.
אתונה היוונית אחרי שעבר אליה בהעברה חופשית.ב-20 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במסגרת משחק ליגה מול פאוק סלוניקי במחזור השמיני של עונת 2024/2025 בליגת העל היוונית.
ב-30 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 1-0 על אריס סלוניקי במסגרת משחק שמינית הגמר של הגביע היווני, משחק בו גם פתח לראשונה בהרכב של קבוצתו.
אחיו ז'והאן מרסיאל שיחק בעבר במספר קבוצות בישראל.
אנתוני ג'ורג' דאגלס מייסון היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA מעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד.
ממוצעיו של מייסון לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 10.9 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק.
מייסון נבחר בבחירה ה-53 בדראפט ה-NBA לשנת 1988 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס.
עם זאת, החליט מייסון להתחיל את קריירת המשחק שלו באפס פילזן הטורקית בה שיחק עונה אחת.
בסיום עונת 1988/1989 ויתרו הטרייל בלייזרס על זכויות השחקן, ששיחק בשנתיים הבאות בניו ג'רזי נטס ודנוור נאגטס מליגת ה-NBA, "טולסה פאסט ברייקרס" מליגת ה-CBA ו-"רינוס דה אוריינטה" הונצואלנית.
בעונותיו בניו ג'רזי ודנוור מיעט מייסון לקבל דקות משחק והעמיד ממוצעים צנועים של 2 נקודות ו-1.6 ריבאונדים ב-24 משחקים בסך הכול.
עונת הפריצה של מייסון הגיעה בעונת לאחר שחתם בשורות ניו יורק ניקס על חוזה לשתי עונות.
תחת המאמן פט ריילי הפך מייסון לשחקן רוטציה קבוע, ויחד עם פטריק יואינג, צ'ארלס אוקלי וצ'ארלס סמית' הרכיב קו קדמי חזק במיוחד.
בחמש עונותיו בניקס תפקד מייסון בעיקר כשחקן ספסל, והעמיד ממוצעים של 9.9 נקודות, 7.7 ריבאונדים, ו-2.6 אסיסטים למשחק.
הגיעו הניקס לגמר ה-NBA, לראשונה מאז עונת , אך נכנעו ליוסטון רוקטס בתוצאה 4-3. בעונת זכה מייסון בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA, ובסיום עונת נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה ללארי ג'ונסון.
בעונתו הראשונה בשארלוט רשם מייסון ממוצעי שיא של 16.2 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק, ובסיום העונה נכלל לראשונה בחמישייה השלישית של העונה וכן בחמישיית ההגנה השנייה.
בעונת קרע מייסון את שריר הזרוע הדו-ראשי ונאלץ להחמיץ את כל העונה הסדירה.
בסוף עונת הועבר בטרייד למיאמי היט, יחד עם אדי ג'ונס, ריקי דייוויס ודייל אליס, בתמורה לפי ג'יי בראון, ג'מאל משבורן, טים ג'יימס, רודני ביופורד ואוטיס ת'ורפ.
מייסון הובא למיאמי כשחקן משלים, אך לאחר שאובחן כוכב הקבוצה אלונזו מורנינג כלוקה במחלת כליות נדירה ונאלץ להחמיץ את מרבית העונה, ניצל מייסון את ההזדמנות והפך לשחקן מפתח בקבוצה.
בעונתו היחידה בקבוצה קלע מייסון 16.1 נקודות בממוצע למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר.
באוקטובר 2001 חתם מייסון על חוזה בקבוצת מילווקי באקס, במדיה שיחק במשך שנתיים.
בסיום עונת הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 36.
ב-12 בפברואר 2015 סבל מייסון מהתקף לב ואובחן כלוקה באי-ספיקת לב.
כשבועיים לאחר מכן, ב-28 בפברואר, נכנע מייסון למחלה ונפטר בגיל 48.
אנתוני ג'ארד מורו הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
מורו השתתף בדראפט של שנת 2008, אך לא נבחר.
הוא הצטרף לגולדן סטייט ווריורס בליגת הקיץ וב-24 ביולי הוחתם על חוזה.
במשחקו הרביעי בעונה, שהיה המשחק הראשון בו עלה בחמישייה, קלע 37 נקודות והוסיף 11 ריבאונדים.
את עונת הבכורה שלו סיים מורו כרוקי הראשון שמוביל את הליגה באחוזי קליעה מעבר לקשת ה-3 עם 46.7%.
בסיום העונה הצטרף מורו בשנית לליגת הקיץ, במהלכה קלע 47 נקודות במשחק נגד ניו אורלינס הורנטס - שיא נקודות לשחקן בליגת הקיץ.
במהלך עונתו השנייה בקבוצה פתח בחמישייה בלמעלה מ-50% מהמשחקים בהם שותף והעלה את ממוצע הנקודות שלו ל-13 נקודות.
בסיום עונת 2009/10 הועבר מורו בטרייד לניו ג'רזי נטס תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט.
בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק בממוצע 32 דקות במשחק וקלע 13.2 נקודות, ההישגים הגבוהים בקריירה של השחקן.
ב-3 בפברואר 2012 קלע מורו שיא קריירה של 42 נקודות בהפסד של קבוצתו למינסוטה טימברוולבס.
ביולי 2012 ביצעה ניו ג'רזי טרייד עם אטלנטה, במסגרתו ג'ו ג'ונסון הועבר לניו ג'רזי בתמורה לארבעה שחקנים שעברו להוקס, ביניהם גם מורו וג'ורדן פארמר.
מורו התקשה למצוא את מקומו בקבוצה ומספר הדקות שקיבל ירד משמעותית, ביום האחרון של מועד ההעברות הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס תמורת דנטה ג'ונס.
גם בדאלאס התקשה למצוא את מקומו ושותף רק ב-17 משחקים בהם קלע 2.3 נקודות בממוצע, הנתון הנמוך בקריירה.
בסיום העונה עבר מורו לניו אורלינס פליקנס וחתם על חוזה מינימום לשנתיים, אך שיחק בקבוצה רק עונה אחת, לאחריה עבר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בה חתם על חוזה ל-3 עונות תמורת סכום של כ-10 מיליון דולר.
בעונת 2014/15 הפך להיות חלק קבוע מהרוטציה של סקוט ברוקס באוקלהומה סיטי והציג עלייה בדקות המשחק ובנקודות.
אנתוני אמבו אגוגו מודסט הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ.
בשנת 2007, מודסט החל את הקריירה המקצוענית שלו, כאשר שותף במשחקיה של ניס.
לאחר שתי עונות ראשונות פושרות, הושאל החלוץ הצעיר למועדון אנז'ה, לשם צבירת דקות משחק.
בעונת ההשאלה שלו באנז'ה, פרח מודסט וכבש 20 שערי ליגה ב-37 משחקים בלבד.
לאחר שהרשים בתקופת השאלתו, מודסט נרכש על ידי בורדו תמורת 3.5 מיליון אירו.
ב-19 בינואר 2012, אחרי מחצית עונה במועדונו החדש בצרפת, הושאל מודסט למועדון הכדורגל האנגלי בלקברן רוברס, למחצית השנייה של עונת הפרמייר ליג 2011-12. מודסט שותף רק ב-5 משחקי ליגה, כאשר בסיום העונה בלקבורן ירדה ליגה.
מודסט הושאל שוב לצבור דקות בעונת 2012/13, הפעם למועדון הצרפתי בסטיה.
כבר במשחק הבכורה שלו בבסטיה, כבש מודסט שער, בניצחון 2–3 מול סושו, דבר שאותת על המשך עונה מוצלחת עבורו.
מודסט כבש בעונה זו 15 שערי ליגה ב-36 משחקים.
לאחר הפריצה התודעתית שלו בצרפת, מודסט משך את עיניהם של ציידי הכישרונות של הופנהיים הגרמנית.
ב-9 ביולי 2013, חתם מודסט בהופנהיים על חוזה לשלוש שנים.
בסך הכול שותף מודסט ב-62 משחקים תחרותיים עבור הופנהיים, בהם כבש 23 שערים, והרבה לשתף פעולה בהתקפה עם קווין פולאנד ורוברטו פירמינו.
ב-26 ביוני 2015 חתם מודסט ביריבת הופנהיים לבונדסליגה, פ.צ.
ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בקלן, וכבש שלושער בניצחון 0–4 מול SV מפן בסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.
שערו הראשון במשחק, ובכלל בקלן, נכבש כבר לאחר 45 שניות של משחק, ובכך קבע שיא עבור השער המהיר ביותר של קלן בגביע הגרמני.
בעונת 2015/16 הבקיע מודסט 15 שערי ליגה עבור קלן.
את עונת 2016/17 פתח מודסט היטב, כאשר הבקיע 13 שערים בסיבוב הראשון של העונה.
ב-12 ביולי 2017 הושאל מודסט לטיינג'ין קואנג'יאן הסינית לשלוש עונות תמורת שישה מיליון אירו, עם אופציה לרכישה בתום ההשאלה ב-29 מיליון אירו.
מודסט שיחק בקבוצה הסינית מעט יותר משנה, וערך 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
עם זאת, מודסט שוחרר מהקבוצה, וחזר להתאמן עם פ.צ.
בנובמבר 2018 חתם מודסט על חוזה קבוע בפ.צ.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל מודסט לסנט אטיין לחצי עונה.
ב-11 בספטמבר 2023 חתם באל אהלי המצרית לעונה אחת.
ב-7 בינואר 2024 שוחרר מאל אהלי.
ב-3 במרץ 2025 חתם באינטר סיטי מהליגה הרביעית בספרד.
אנתוני לופש (בפורטוגזית: Anthony Lopes; נולד ב-1 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת נאנט מליגת העל הצרפתית ובנבחרת פורטוגל.
לופש נולד בז'יבור, צרפת לאם ממוצא צרפתי ולאב ממוצא פורטוגזי.
הוא החל לשחק בקבוצות הילדים של ליון בגיל 9. בעונת 2012/13 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון כשוער שלישי.
את הופעת הבכורה קבוצה ערך ב-31 באוקטובר 2012 בהפסד החוץ 1–3 לניס במסגרת גביע הליגה.
ב-6 בדצמבר רשם את הופעת הבכורה האירופאית שלו בניצחון 0–2 על עירוני קריית שמונה במסגרת שלב המוקדמות של הליגה האירופאית.
במשחק עצר מספר ניסיונות הבקעה וסייע לקבוצתו להעפיל לשלב הפלייאוף.
ב-28 באפריל 2013 שיחק לראשונה במסגרת הליגה ושיחק בכל חמשת המשחקים האחרונים של העונה, בסיומה סיימה הקבוצה במקום השלישי והעפילה לליגת האלופות.
בעקבות פציעתו של רמי ורקוט קיבל לופש את אפודת השוער הראשון ונשאר בתפקיד זה גם לאחר החלמתו של ורקוט, שעזב מאוחר יותר את הקבוצה.
לופש החל לשחק בנבחרות הצעירות של פורטוגל בשנת 2007 ועד שנת 2013 רשם 36 הופעות.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך ב-31 במרץ 2015 במסגרת משחק ידידות מול נבחרת כף ורדה.
היה שותף לסגל הנבחרת שזכה באליפות היורו 2016 ובסגל למונדיאל 2018, אך לא שותף במשחקים.
אנתוני ויודית וטמנס (בהולנדית: Anthonie & Judith Wetemans) הם חסידי אומות העולם מהולנד, שהסתירו יהודים בתקופת השואה ועל כך הוכרו כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם.
הזוג ההולנדי, אנתוני ויודית וטמנס, חיו בעיר האג בהולנד.
אנתוני היה בעליו של מועדון ספורט בעיר ועבד במועדון כמדריך ספורט.
שיעורי הספורט במועדון המשיכו להתקיים גם בזמן המלחמה.
אנתוני ויודית הסתירו במועדון יהודים במהלך המלחמה וסיפקו להם מזון למקום המסתור גם בתקופות של חורף קשה ורעב.
הארי דה וולף, בן למשפחה יהודית, התאמן אצל אנתוני במועדון משנת 1939. במאי 1940 כבשו הגרמנים את הולנד.
הארי ניצל בתקופת השואה בזכות המחבוא שהכינו בני הזוג וטמנס עבורו במועדון הספורט, שם שהה במשך שנה וחצי עד מאי 1945.
בני הזוג נתנו מקום מסתור במועדון למספר יהודים נוספים בעלי אזרחות הולנדית.
הם אספו קופונים ובאמצעותם השיגו אוכל עבור היהודים שהסתירו.
פעמים רבות הצליח אנתוני למנוע מקציני הס.ס.
הגרמנים שביקרו במועדון, למצוא את מקום המסתור.
הוא נהג להרבות בסיפורים אודות ספורט ובכך הסיח את דעתם.
יודית הייתה לרוב אחראית על הבאת המזון למחבוא ובהזדמנות זו הייתה מעדכנת ועונה על שאלות המסתתרים.
לאחר המלחמה פנה הארי דה וולף, שהוסתר על ידי בני הזוג, במכתב ליד ושם על מנת לספר את סיפור ההצלה ולבקש להכיר במציליו, בני הזוג וטמנס, כחסידי אומות העולם.
במכתבו ציין שהיו גם יהודים נוספים שהוסתרו על ידם וניצלו בזכותם, וכי מאז 1945 הם נפגשים מדי חודש והידידות ביניהם נמשכת.
לבקשה להכיר בזוג וטמנס כחסידי אומות העולם הצטרף גם ניצול השואה הארי נילסון, שהוסתר על ידם במועדון הספורט ופנה לשם כך במכתב ליד ושם.
בדצמבר 1985 הוכר הזוג וטמנס על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם.
ההודעה על כך נשלחה אל בני הזוג במכתב מיושב ראש הוועדה לציון חסידי אומות העולם, השופט ד"ר משה בייסקי.
אנתוני למאר טוליבר הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד בניו אורלינס פליקנס.
טוליבר נולד וגדל בעיר ספרינגפילד שבמיזורי, ובשנת 2003 החל ללמוד באוניברסיטת קרייטון שבאומהה, נברסקה.
בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2006 ו-2007, רשם טוליבר ממוצעים של 13.3 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק, ובשתיהן נבחר לחמישיות העונה של "מחוז ה-MVC".
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2007 חתם טוליבר על חוזה בקבוצת איווה אנרג'י מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובתקופתו בקבוצה קלע 11.6 נקודות בממוצע למשחק.
בהמשך העונה עבר לקבוצת אייסברן ברמרהאפן מליגת העל הגרמנית.
לקראת עונת חתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס, אך לאחר 19 משחקים במדיה נופה מהקבוצה.
בפברואר 2009 חזר לשחק עבור איווה אנרג'י, ולאחר 11 משחקים עזב את הקבוצה וחתם על חוזה עד סיום העונה בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.
בעונת השתתף בשני משחקים כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס בטרם שוחרר מהקבוצה ועבר לאיידהו סטמפיד מליגת הפיתוח.
במדי איידהו קלע טוליבר 21.4 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח.
בהמשך אותה עונה חתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס, עמה קיבע את מעמדו כשחקן רוטציה ב-NBA; ב-29 מתוך 44 משחקיו בגולדן סטייט פתח טוליבר בחמישייה הפותחת, ועד סיום העונה קלע 12.3 נקודות והוריד 7.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בתקופתו בקבוצה קבע שיאי קריירה של 34 נקודות (במשחק מול מינסוטה) ו-21 ריבאונדים (במשחק מול דאלאס).
בקיץ 2010 חתם על חוזה לשתי עונות במינסוטה טימברוולבס, עבר כ-4.5 מיליון דולר.
בשתי עונותיו בקבוצה קלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת שיחק עבור אטלנטה הוקס, עמה העפיל לראשונה בקריירה בפלייאוף ה-NBA, ובעונה העוקבת שיחק בשארלוט הורנטס.
לקראת עונת חתם על חוזה לשתי עונות בפיניקס סאנס, עבור כ-6 מיליון דולר.
לאחר 24 משחקים בלבד בפיניקס, הועבר טוליבר בטרייד לדטרויט פיסטונס בתמורה לטוני מיטשל.
בפלייאוף 2016 הודח עם הפיסטונס בסיבוב הראשון, בפעם השלישית בקריירה.
ביולי 2016 חתם טוליבר על חוזה בסקרמנטו קינגס.
שנה לאחר מכן חזר לפיסטונס כשחתם בקבוצה על חוזה לעונה אחת.
לקראת עונת חתם על חוזה לעונה אחת במינסוטה טימברוולבס, בה שיחק בעבר בעונות ו-.
ביולי 2019 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס.
בינואר 2020, לאחר 33 משחקים בפורטלנד, הועבר יחד עם קנט בייזמור בטרייד לסקרמנטו קינגס, בתמורה לטרבור אריזה, וניין גבריאל וקיילב סווניגן.
לאחר 9 משחקים בסקרמנטו שוחרר מהקבוצה.
ב-2 במרץ 2020 חתם על חוזה ל-10 ימים בממפיס גריזליס, אולם בשל השבתת הליגה ב-11 במרץ, בגין מגפת הקורונה, נמשך חוזהו עד חודש יוני.
ב-23 ביוני חתם על חוזה סטנדרטי בממפיס עד לסיום עונת .
ב-26 בדצמבר 2021 חתם בניו אורלינס פליקנס.
אנתוני יואיש היה אסטרונום בריטי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1974 (יחד עם שותפו מרטין רייל) עבור תפקידו בגילוים של פולסרים, כוכבים נייטרוניים מסתובבים הפולטים קרינה אלקטרו-מגנטית.
יואיש זכה גם במדליית אדינגטון של האגודה המלכותית לאסטרונומיה הבריטית ב-1969, פרס הניתן עבור גילויים בתחום האסטרופיזיקה התאורטית.
אנתוני יואיש נולד בקורנוול שבאנגליה ב-11 במאי 1924, הצעיר מבין שלושה אחים.
הוא גדל בניוקוואי בחוף האטלנטי, ושם התפתחה אהבתו לים ולסירות.
יואיש התחנך בבית הספר הפרטי בטאוטון שבאנגליה.
בשנת 1942 התקבל לתואר ראשון במכללת גונביל וקיז באוניברסיטת קיימברידג'.
לימודיו הופסקו בעת מלחמת העולם השנייה.
במשך שלוש שנים, בין השנים 1943 עד 1946, עבד במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) בפארנבורו ובעבד במפעל לחקר הטלקומוניקציה במלברן.
במלברן, בזמן שחקר מכשירי מכ"ם מוטסים, פגש לראשונה את מרטין רייל, שבהמשך חלק איתו את פרס נובל.
עם סיום המלחמה, ב-1946, יואיש חזר לקיימברידג' וסיים את לימודיו ב-1948. מיד לאחר סיום לימודיו הצטרף לצוות המחקר של מרטין רייל במעבדת קוונדיש בקיימברידג'.
הייויש התחתן ב-1950, וב-1952 סיים את לימודי הדוקטורט והתקבל כעמית מחקר בקולג' גונוויל וקאיוס ובאוניברסיטת סיוס.
ב-1961 עבר לאוניברסיטת צ'רצ'יל שם הוביל את לימודי פיזיקה.
הוא בחקר ולימוד באוניברסיטה בין השנים 1961–1971, וקיבל תואר פרופסורה ברדיו-אסטרונומיה בשנת 1971. אחרי שמרטיין רייל חלה ב-1977, יואיש הוביל את קבוצת רדיו-אסטרונומיה של אוניברסיטת קיימברידג' והיה ראש שמצפה כוכבים מולארד לרדיו-אסטרונומיה עד שיצא לגמלאות בשנת 1989.
בראשית דרכו כחוקר, הייויש חקר במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) במפעל חקר הטלקומוניקציה במלברן.
שם היה מעורב בייצור במכשירים נגד מדידת מכ"ם מוטס.
מחקרו הראשון של הייויש היה מעורב בהתרבות של קרינה דרך מדיה שקופה הומוגנית, הוא פיתח את תאוריית שבירת המסכים והסדרתם בהדרגה, והקים מד התאבכות לרדיו בשביל למצות את רעיונותיו.
הייויש פיתח את רדיו-טלסקופ, Interplanetary Scintillation Array, מערך צמצום בין-פלנטרי מתייחס לתנודות אקראיות בעוצמת גלי הרדיו ממקור שמימי, בטווח הזמן של מספר שניות.
הייויש הצליח לעשות מדידות חלוצי הגובה והסולם הפיזי של ענני פלזמה ביואוספירה וגם כדי להעריך את מהירויות הרוח באזור זה.
אחרי מחקרו בקיימברידג' ב-1964 על הבהוב בין כוכבים הוא פיתח שיטות דומות להפוך את המדידות מבוססות על הקרקע של הרוח הסולרית ושיטות אלה אומצו בארצות הברית, יפן והודו בשביל תצפיות ארוכות טווח.
הייויש הראה איך אפשר להשתמש בהבהוב בין כוכבים בשביל להשיג רזולוציה אופטית גבוהה ברדיו ואסטרונומיה שישתווה למד התאבכות עם קו התחלה של 1000 ק"מ- משהו שלא הושג בתחום הזה, זה היה בשביל למצות של הטכניקה הזאת על מספר גדול של רדיו גלקסיה.
הוא הגה את הרעיון של אנטנת מערך בשלבים ענקיים לסקר שמיים מרכזיים, זה דרש יכולות אינסטרומנטליות שונות לחלוטין מאלה של טלסקופ רדיו קיים, כלומר רגישות גבוהה מאוד באורכי גל ארוכים ויכולת רב-קרן לסקרי שמיים חוזרים ונשנים על בסיס יום-יום.
ב-1974, אנטוני יואיש ומרטין רייל זכו במשותף בפרס נובל בפיזיקה "על מחקריהם החלוציים באסטרופיזיקה של רדיו: רייל על התצפיות וההמצאות שלו, ובמיוחד על טכניקת סינתזת הצמצם, ועל יואיש לתפקידו המכריע בגילוי פולסרים".
זו הייתה הפעם הראשונה שזכה בפרס על אסטרונומיה תצפיתית.
כמו כן, יואיש זכה במדליית אדינגטון על ידי החברה המלכותית אסטרונומי בשנת 1969; מדליית זהב של דלינגר על ידי האיגוד הבינלאומי של מדע הרדיו בשנת 1972; אלברט א' מייקלסון מדליה על ידי פרנקלין המכון בשנת 1973, מדליית יוז על ידי החברה המלכותית בשנת 1977.
בשנת 1968, נבחר יואיש עמית של החברה המלכותית (FRS) ובשנת 1998, עמית של המכון לפיזיקה.
אנתוני סטוקס הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת החלוץ.
סטוקס התחיל את הקריירה הבוגרת שלו ב-2005 במועדון האנגלי ארסנל, שם שיחק שנה אחת בעונת 2005–2006. לאחר מכן הושאל לפלקירק, ובעונת 07–2006 הוא הבקיע 14 שערים ב-16 משחקים בליגת העל הסקוטית.