tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ג'ורג' וושינגטון (1732–1799), נשיא ארצות הברית הראשון בין 1789 ל-1797 ואחד מהאבות המייסדים של המדינה.
תומאס ג'פרסון (1743–1826), הנשיא השלישי של ארצות הברית ומהאבות המייסדים של האומה האמריקנית.
וולפגנג אמדאוס מוצרט (1756–1791), מלחין אוסטרי.
מספר היצירות שחיבר במהלך חייו הקצרים ואיכותן יוצאת הדופן מציבים אותו כאחד מגדולי המלחינים הקלאסיים של כל הזמנים.
מקסימיליאן רובספייר (1758–1794) ממנהיגי המהפכה הצרפתית.
נפוליאון בונפרטה (1769–1821), שליט צרפת בשנים 1799 עד 1814. בשיאו, הוביל את הרפובליקה הצרפתית לכיבוש רוב אירופה המערבית והמרכזית.
סימון בוליבר (1783–1830), מהפכן ופוליטיקאי דרום אמריקאי.
לזכותו נזקפת השגת עצמאותן של שש ארצות באמריקה הדרומית.
מייקל פאראדיי (1791–1867), פיזיקאי וכימאי אנגלי, ממציא הדינמו – המנוע החשמלי הראשון אי-פעם ובנוסף תרם רבות לתחומי האלקטרומגנטיות והאלקטרוכימיה, ניסח את חוק פאראדיי וגילה את הבנזן.
נחשב לאחד מהאישים המשפיעים ביותר על תולדות ארצות הברית.
צ'ארלס דרווין (1809–1882), חוקר טבע וגאולוג אנגלי, המוכר כ"אבי תורת האבולוציה".
אוטו פון ביסמרק (1815–1898), הקאנצלר של פרוסיה ולאחר מכן הקאנצלר הראשון של הקיסרות הגרמנית, והאדם המרכזי שעמד מאחרי איחוד גרמניה ב-1871. נחשב לאחד המדינאים החשובים בכל הזמנים.
קרל מרקס (1818–1883), סוציולוג ופילוסוף גרמני מפורסם והוגה המרכסיזם.
במהלך שלטונה של ויקטוריה גדלה מאוד האימפריה הבריטית, ונחשבה לאימפריה החזקה ביותר בעולם.
לואי פסטר (1822–1895), מדען צרפתי וחלוץ במיקרוביולוגיה.
קלוד מונה (1840–1926), צייר צרפתי, ממייסדי ומובילי זרם האימפרסיוניזם באמנות.
מחשובי זרם האקזיסטנציאליזם וכחוזה הפוסטמודרניזם.
תומאס אלווה אדיסון (1847–1931), ממציא ואיש עסקים אמריקאי אשר המציא ופיתח מוצרים רבים שנועדו לצריכה המונית, בהם פונוגרף, הטלגרף הדו כיווני ועוד.
זיגמונד פרויד (1856–1939), חוקר, מדען, רופא, נוירולוג, אבי הפסיכולוגיה המודרנית והפסיכואנליזה.
ניקולה טסלה (1856–1943), פיזיקאי, מהנדס חשמל וממציא אמריקאי ממוצא סרבי.
טסלה נחשב בעיני רבים כאחד מגדולי הממציאים בכל הזמנים וגדול מהנדסי החשמל.
הנהיג את הייצור ההמוני של המכוניות והביא למהפכה של ממש בכך שהגשים חלומו של כל אדם: "רכב לכל פועל".
מארי קירי (1867–1934), מדענית פולנייה-צרפתייה, חלוצה בחקר תופעת הרדיואקטיביות.
מהאטמה גנדי (1869–1948), מנהיג פוליטי ורוחני הודי, שהוביל את תנועת העצמאות ההודית במאבקה נגד שלטון האימפריה הבריטית.
ולדימיר לנין (1870–1924), מהפכן רוסי ואידאולוג מרקסיסטי, מנהיג מהפכת אוקטובר ב-1917 ומייסד ברית המועצות.
וינסטון צ'רצ'יל (1874–1965), כיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 1940–1945 ובשנים 1951–1955 ובשל נחישותו והחלטותיו בזמן מלחמת העולם השנייה הוכר כאחד מגדולי המדינאים במאה ה-20.
יוסיף סטלין (1879–1953), מנהיג ומדינאי סובייטי ושליטה השני של ברית המועצות.
אלברט איינשטיין (1879–1955), פיזיקאי יהודי יליד גרמניה, מגדולי המדענים בכל הזמנים.
פרנקלין דלאנו רוזוולט (1882–1945), נשיאה ה-32 של ארצות הברית.
הצליח להוציא את ארצו מן המשבר הכלכלי.
אדולף היטלר (1889–1945), הקנצלר והפיהרר של גרמניה הנאצית בשנים 1933–1945. היטלר הביא לפרוץ מלחמת העולם השנייה ולשואה, וגרם למותם של כמעט 50 מיליון אנשים, ובהם שישה מיליון יהודים שנרצחו על ידי מערכת ההשמדה הנאצית.
מאו דזה-דונג (1893–1976), מדינאי סיני ושליטהּ של סין בין השנים 1949–1976. נחשב אבי "הקפיצה הגדולה קדימה", תוכנית פיתוח שגרמה למותם ברעב של עשרות מיליוני סינים.
וולט דיסני (1901–1966), מפיק סרטי אנימציה אמריקאי ומייסד החברה הרווחית "וולט דיסני".
נלסון מנדלה (1918–2013), נשיא דרום אפריקה לשעבר, ממנהיגי המאבק נגד משטר האפרטהייד.
מרטין לותר קינג (1929–1968), כומר בפטיסטי אפרו-אמריקאי, לוחם למען זכויות האדם של שחורים בארצות הברית, הוגה דעות מרכזי של התנועה לזכויות האזרח.
האלף השלישי (המילניום השלישי) הוא התקופה שהחלה בשנת 2001 לספירה ותימשך עד שנת 3000 לספירה.
בתחילת האלף עמדה אוכלוסיית העולם על כ-6.057 מיליארד בני אדם.
אלף זה הוא האלף הנוכחי והוא נמצא בתחילתו, כך שמעבר לשני העשורים הראשונים של המאה ה-21, אלף זה הוא נושא למחקר בתחום העתידנות.
ואף על פי כן, ישנן מספר תחזיות הניתנות לניבוי.
מגפת הקורונה, שהחלה בסין בשנת 2019 שיתקה כלכלתן של מדינות רבות, ונכון לאפריל 2024 גרמה להדבקה של כ־700 מיליון בני אדם ולמותם של כ־7 מיליון בני אדם ברחבי העולם.
12 באוגוסט 2045 – ליקוי חמה מלא ייראה בארצות הברית, במסלול שבין קליפורניה לפלורידה, כאשר חלקים בפלורידה יחוו אותו לאורך 6 דקות – הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
יולי 2061 – הופעת שביט האלי, הפעם הקודמת שהופיע הייתה ב-1986.
11 בנובמבר 2069 – מעבר כוכב חמה על פני השמש
27 באוקטובר 2088 – כוכב חמה יסתיר את צדק בפעם הראשונה מאז 1708, אך הוא יהיה קרוב מאוד לשמש ולכן אי אפשר יהיה להבחין בליקוי בעין בלתי מזוינת.
23 בספטמבר 2090 – ליקוי חמה מלא בבריטניה.
7 באפריל 2094 – כוכב חמה יסתיר את צדק, אך הוא יהיה קרוב מאוד לשמש ולכן אי אפשר יהיה להבחין בליקוי בעין בלתי מזוינת.
11 בדצמבר 2117 – מעבר נוגה על פני השמש
8 בדצמבר 2125 – מעבר נוגה על פני השמש
24 בדצמבר 2197 – הירח של כדור הארץ יסתיר את נפטון.
2947 – הגוף הטרנס-נפטוני ישלים הקפה אחת סביב השמש מאז גילויו בשנת 2018.
עד שנת 2100 12% ממיני ציפורים (כ-1,250) שהיו קיימים בתחילת המאה ה-21 צפויים להיכחד או להיות בסכנת הכחדה.
על פי מחקר של המכון האוקיינוגרפי בוודס הול מינואר 2009, עד שנת 2100 מין הפינגווינים פינגווין קיסרי, אשר אנדמי לאנטארקטיקה, צפוי להיות על סף הכחדה עקב שינויי האקלים.
בדצמבר 2009 לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית העריכה שאוכלוסיית העולם תגיע ל-8.4 מיליארד עד 2030.
הדמוגרף הצרפתי עמנואל טוד חזה שרמת האוריינות בקרב אוכלוסיית העולם תהיה קרובה ל-100% עד שנת 2030.
הגרונטולוג אוברי דה גריי חזה שקיים סיכוי של 50/50 שבסביבות שנת 2036 ניתן יהיה לרפא את תהליך ההזדקנות.
על פי נתוני מחלקת האו"ם לענייני כלכלה וחברה אוכלוסיית העולם צפויה להגיע ל-9.3 מיליארד בני אדם עד שנת 2050.
הדמוגרף הצרפתי עמנואל טוד חזה ששיעור הגידול באוכלוסיית העולם יהיה 0 בסביבות 2050.
על פי תחזיות האו"ם בריטניה תהיה המדינה המאוכלסת ביותר באירופה (אולי למעט רוסיה) עד שנת 2050 והמדינה השלישית בגודל כמות המהגרים שבה כנראה באירופה.
2050 – סין, ארצות הברית, הודו, ברזיל ומקסיקו יהיו הכלכלות הגדולות בעולם, על פי מחקר של גולדמן זקס.
על פי נתוני לשכת האוכלוסין של האו"ם תוחלת החיים העולמית ב-2200 צפויה להיות בסביבות 100 שנים במדינות מפותחות ואוכלוסיית העולם תכיל בסביבות כ-8.5 מיליארד בני אדם.
האו"ם ציין שהתחזיות הללו יכולות להשתנות באופן מהותי אם יימצאו דרכים להאריך את תוחלת החיים וכמו גם כתוצאה משינויים בשיעור הילודה בעתיד.
האלף ה-6 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 6,000 לפנה"ס עד סוף שנת 5,001 לפנה"ס (תחילת המאה ה-60 לפנה"ס עד סוף המאה ה-51 לפנה"ס).
במהלך האלף ה-6 לפנה"ס אוכלוסיית העולם גדלה משמעותית כתוצאה מהמהפכה הנאוליתית - מכ-10 מיליון עד 40 מיליון.
סביב 6000 לפנה"ס - תקופת הנחושת מגיעה לאזור הסהר הפורה.
שימוש ראשון בנחושת במזרח התיכון.
סביב 6000 לפנה"ס - המתיישבים הראשונים מגיעים לכרתים, כנראה מהמזרח התיכון.
סביב 6000 לפנה"ס - החקלאות הנאוליתית מתפשטת ברחבי אזור הבלקן.
סביב 6000 לפנה"ס - התרבות הנאוליתית מגיעה לאזור צפון-מערב סין.
סביב 5760 לפנה"ס - התפרצות של הר הגעש פוי דה דום (שנמצא באזור בו נמצאת כיום צרפת).
סביב 5700 לפנה"ס - התפרצות של הר הגעש מזאמה יוצרת את קרייטר לייק באזור בו נמצאת כיום מדינת אורגון.
סביב 5600 לפנה"ס - תחילת תהליך המדבור של צפון אפריקה, אשר בסופו של דבר הוביל להיווצרות מדבר סהרה.
ייתכן שתהליך המדבור הוביל רבים להגר לאזור הנילוס במזרח, ובכך הוביל בהמשך להיווצרות הציוויליזציה המצרית.
סביב 5500 לפנה"ס - החקלאות מגיעה למצרים העתיקה.
סביב 5450 לפנה"ס - התפרצות הר הגעש הקלה הממוקם בחלקה הדרומי של איסלנד.
סביב 5200 לפנה"ס - המתיישבים הראשונים מגיעים למלטה.
סביב 5000 לפנה"ס - החקלאות מגיעה לאירופה.
האלף ה-7 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 7,000 לפנה"ס עד סוף שנת 6,001 לפנה"ס (תחילת המאה ה-70 לפנה"ס עד סוף המאה ה-61 לפנה"ס).
סביב 6850 לפנה"ס - 4800 לפנה"ס : שימוש מוקדם מאוד בקדרות על ידי תרבות ססלו בתסליה, יוון
סביב 6800 לפנה"ס - 4800 לפנה"ס : החזירים המבויתים הראשונים באירופה הובאו ליבשת מהמזרח התיכון.
סביב 6500 לפנה"ס : הסתיימה התקופה הפלאוליתית והחלה התקופה הנאוליתית בסין
סביב 6400 לפנה"ס : התרבות הירמוכית החלה באזור בו נמצא כיום היישוב שער הגולן שבישראל
סביב 6100 לפנה"ס : תחילת תרבות חלף באזורים בהם נמצאים כיום דרום-מזרח טורקיה, סוריה, וצפון עיראק
סביב 7000 לפנה"ס - 6000 לפנה"ס : המעבר לחקלאות מתחיל במסו-אמריקה
עדויות ראשונות לכוורנות - ישנם ציורי סלע על קירות מערות באפריקה ובמזרח ספרד מתקופה זו של אנשים שאוספים דבש מעצים או מסלעים בעוד שדבורים עפות מסביבם.
באמריקה הצפונית העמים הילידים מתחילים להשתמש באבן כדי לטחון אוכל ועל מנת לצוד ביזון ובעלי חיים קטנים יותר
החקלאות החלה באזור בו נמצאת כיום מקסיקו.
האלף ה-8 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 8,000 לפנה"ס עד סוף שנת 7,001 לפנה"ס (תחילת המאה ה-80 לפנה"ס עד סוף המאה ה-71 לפנה"ס).
התרבויות המזוליטיות הראשונות התפשטו ברחבי אירופה.
ביות החתול והפר המצרי במצרים העתיקה
ביות הכבשים בדרום מערב אסיה
בדרום אמריקה מתחילים לגדל תפוחי אדמה ושעועית.
לוח השנה של שדה וורן בעמק נהר די של אברדנשייר בסקוטלנד.
נחפר לראשונה בשנת 2004 אך רק בשנת 2013 נחשף כממצא בעל משמעות עצומה.
זהו לוח השנה העתיק ביותר הידוע, שנוצר בסביבות 8000 לפני הספירה, והקדים את כל שאר לוחות השנה בכ-5,000 שנים.
לוח השנה הוא מבנה מזוליתי המכיל סדרה של 12 בורות שנראים כמסייעים לצופה לעקוב אחר חודשי הירח על ידי חיקוי שלבי הירח.
הוא גם מתיישר עם הזריחה בזמן היפוך החורף, ובכך מתאם את שנת השמש עם מחזורי הירח.
המבנה תוחזק ועוצב מחדש מעת לעת, אולי עד מאות פעמים, בתגובה למחזורי שמש/ירח משתנים, במהלך 6,000 שנים, עד שהלוח יצא מכלל שימוש לפני כ-4,000 שנה.
האלף ה-9 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 9,000 לפנה"ס עד סוף שנת 8,001 לפנה"ס (תחילת המאה ה-90 לפנה"ס עד סוף המאה ה-81 לפנה"ס).
אוכלוסיית העולם באלף ה-9 לפנה"ס הסתכמה בכחמישה עד עשרה מיליון איש.
בסביבות 9000 לפנה"ס - ביות של בעלי חיים ופיתוח של החקלאות במסופוטמיה.
בסביבות 8500 לפנה"ס - הכלב בוית לראשונה באירופה.
בסביבות 8700 לפנה"ס - גילוי הנחושת במזרח התיכון.
האלפבית הלטיני של גאי, הידוע גם כאלפבית הקרואטי (בסרבו-קרואטית:אבצדה = abeceda, לטיניצה latinica או גאיצה = gajica) הוא צורה של האלפבית הלטיני המשמש את השפה הסרבו-קרואטית, כולל בגרסאות שלה קרואטית וסרבית (במקרה האחרון - מקביל לאלפבית הקירילי המכונה "ווּקוביצה"), ובאלו הקרויות בוסנית ומונטנגרית.
האלפבית הזה הוא התאמה של האלפבית הלטיני שהומצא בשנת 1835 על ידי הבלשן הקרואטי ליודביט גאי והוא מבוסס על האלפבית הלטיני הצ'כי מיסודו של יאן הוס.
משמו של גאי בא הכינוי שלו "גאיצה".
בגרסה מעט מצומצמת האלפבית של גאי משמש גם את השפה הסלובנית.
במונטנגרו נהוגה גרסה מורחבת במקצת.
גרסה נוספת ומותאמת קיימת לצורכי כתיבה באותיות לטיניות של השפה המקדונית.
האלפבית של גאי נמצא בשימוש באופן רשמי בקרואטיה, סרביה, מונטנגרו ובבוסניה והרצגובינה.
האלפבית הלטיני של גאי אינו כולל את האותיות הלטיניות q,w,x,y.
הוא מורכב מ-30 אותיות, המופיעות כאותיות גדולות וכן קטנות.
הן מסמנות 25 עיצורים ו-5 תנועות.
האלף בית הזה כולל 5 אותיות דיאקריטיות, הנושאות סימנים דיאקריטיים, č, ć, đ, š, ž ו 3 דיגרפים dž lj nj.
הקבלה בין האלפבית של גאי והאלפבית הקירילי הסרבי - ווקוביצה
האותיות Q, X, Y, W אינן כלולות באלפבית, אולם, על אף הטהרנות הלשונית המסורתית הקרואטית, לעיתים קרובות ניתן למצוא אותן במילים ממקור זר:Queen, Bordeaux, New York
בגרסתו המקורית האלפבית של גאי כלל את הדיגרף dj הוחלף מאוחר יותר ב- đ על ידי הבלשן הסרבי ג'ורו דניצ'יץ'.
לאותיות אין שמות והעיצורים נהגים כפי שהם כשנדרש איות מפורט או עם שוא נע קצר אחרים.
אם נדרשת יותר בהירות הם מכונים לפי המנהג בגרמנית:
במתמטיקה j מכונה "יוט" כמו בגרמנית.
האותיות החסרות מכונות כדלקמן:q - קּו או קיוּ, w - דובלווה או דופלו וֶה (dublve או duplo ve), x מכונה "איקס" (iks), ו- y - מכונה "איפסילון" (ipsilon)
ל"גאיצה" היה מעמד של כתיב רשמי בממלכת יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית העממית יוגוסלביה, ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית יוגוסלביה, ברפובליקה הסוציאליסטית יוגוסלביה או של סרביה ומונטנגרו.
לעומת זאת בחוקת סרביה משנת 2006 צוין שרק האלפבית הסרבי הקירילי הוא האלפבית הרשמי.
הדיגרפים dž lj nj נחשבים לאותיות יחידות לכל דבר.
במילונים מוקדש להם פרקים נפרדים.
הקרואטים השתמשו בכתב הלטיני גם קודם לכן אבל כמה מהצלילים האופייניים לשפה לא סומנו באופן אחיד.
לעיתים קרובות היו בשימוש גרסאות של האלפבית ההונגרי.
הראשונים שהקדישו מאמצים לתאם את האלפבית הלטיני לשפה הקרואטית היו בשנת 1639 ריימונד ג'אמניץ.(Đamanjić), איגניאט ג'ורג'ביץ' ופאבאו ריטר ויטזוביץ'.
ליודביט גאי עיצב את האלפבית הלטיני הקרואטי לפי הדגם הצ'כי ופחות - הפולני.
הוא המציא את האותיות הדיגפים lj nj dž.
בשנת 1830 הוא פרסם בבודה את הספר Kratka osnova horvatsko-slavenskog pravopisanja (קיצור היסודות של האורתוגרפיה הקרואטית - סלבונית) שהיה ספר האורתוגרפיה הקרואטית הראשון.
גאי לקח דוגמה מפאבאו ריטר ויטזוביץ' ומהאלפבית הצ'כי, כשייצג כל צליל בשפה על ידי אות אחת מן האלפבית הלטיני.
האלפבית שלו תאם את האלפבית הסרבי הקירילי שגרסת הסטנדרט שלו נקבעה על ברפורמה של ווק קרג'יץ' שנים אחדות לפני כן.
ג'ורו דאניצ'יץ' הציע בספרו -Rječnik hrvatskoga ili srpskoga jezika "המילון של השפה הקרואטית או השפה הסרבית", שפורסם בשנת 1880 שהדיגרפים של גאי ⟨dž⟩, ⟨dj⟩, ⟨lj⟩ ⟨nj⟩ יוחלפו על ידי אותיות יחידות:: ⟨ģ⟩, ⟨đ⟩, ⟨ļ⟩ ו- ⟨ń⟩ .
בסופו של דבר הגרסה החדשה של האלפבית מיסודו של גאי אימצה מתוך אלה רק את האות ⟨đ⟩ במקום dj.
האלפבית של גאי בשפה הסלובנית
משנות ה-1840 הלכו והשתמשו באלפבית של גאי גם בשפה הסלובנית.
תחילה מחברים סלובנים, כמו סטאנקו וראז, שראו בסלובנית וריאנט של השפה הסרבו-קרואטית.
גישה זו לא הייתה מקובלת על רוב הכותבים בסלובנית.
ב-1845 חלה פריצת דרך כשהמנהיג השמרני הסלובני יאנז בלייוויס התחיל להשתמש באלפבית של גאי ("גאיצה") בעיתון שלו - Kmetijske in rokodelske novice (ידיעות בתחום החקלאות והמלאכות) שמשך קהל גדול של קוראים.
בסביבות 1850 הפך האלפבית של גאי לאלפבית הרשמי של השפה הסלובנית.
הוא החליף שיטות כתיב ששימשו את תושבי הארצות הסלובניות החל משנות ה-1830: זו של אדם בוחוריץ' - הקרויה "בוחוריצ'יצה" (bohoričica) ואלו שהוצעו על ידי פטאר דאינקו ("דאינצ'יצה" dajnčica) ועל ידי פרנץ שרפין מטלקו ("מטלצ'יצה" metelčica)
הגרסה הסלובנית של האלפבית של גאי שונה בכמה היבטים מזו הסרבו-קרואטית.
באלפבית הסלובני חסרות האותיות đ ו-ć מכיוון שצלילים מיוחדים אלה אינם קיימים בסלובנית.
שמות סרבים וקרואטים המתיימים באות ć נכתבים בסלובנית כמו במקור הקרואטי או הסרבי, למשל:
לעומת זאת שמות סלובנים המסתימים בצליל ץ' נכתבים בעזרת האות Zlatko Zahovič : č ,
הדיגרפים lj - nj אינם נחשבים לאותיות יחידות אלא נחשבים לצמדי אותיות נפרדות.
גם dž נחשב לצמד אותיות בשימוש במילים שאולות משפות זרות.
האלפבית של גאי והשפה המקדונית
הגרסה המקדונית של האלפבית הלטיני של גאי המשמשת ל"רומניזציה" של הכתיב המקדוני היא שונה במקצת מהגרסה הסרבו-קרואטית.
אינה משתמשת ב אותיות ć ו- đ אלא בצורות ḱ ǵ.
שאר האותיות הלטיניות תואמות את האותיות הקיריליות.
המקדונית משתמשת גם באות dz שאינה קיימת במלאי הפונמי של הסרבו-קרואטית.
השוואה לאלפבית של השפות הסלאביות המערביות
גם בשפות הסלאביות המערביות האלפבית מבוסס על האלפבית הלטיני.
באלף בית של גאי האותיות Š, Ž ו- Č הן כמו באלפבית של השפות צ'כית וסלובקית.
קיים גם בסלובקית ובפולנית כתוב dż.
הצליל ח מסומן באלפבית של גאי על ידי האות H h, בעוד שבשפות הסלאביות המערביות משתמשים בצמד ch.
האות l L מסמנת באלף בית של גאי את ה"ל" הקשה (לעומת Ł ł הפולניות)
הצלילים הרכים לְי- ונְי- משתמשי בדיגרף הכולל את האות j, להבדיל מהשפות הסלאביות המערביות ומ"ווקוביצה", שבהן משתמשים בשתי אותיות נפרדות.
המשתמשים באלפבית הוגים מילים במקום אותיות.
כך למשל הרצף Romeo-Juliett-Zulu מייצג את האותיות R-J-Z.
האלפבית הפונטי של נאט"ו נמצא כיום בשימוש נרחב בתחום העסקים והתקשורת באירופה ובאמריקה הצפונית.
האלפבית הפונטי של נאט"ו אומץ גם על ידי איחוד הטלגרפים הבינלאומי (ITU).
למרות שהוא מורכב ממילים באנגלית, הוא תוכנן באופן כזה שגם אנשים שאינם דוברי אנגלית כשפת אם יוכלו לזהות את מילות הקוד בקלות רבה יחסית.
האלף-בית הפונטי של נאט"ו הוא כדלקמן:
טרי ג'ין בוליאה , הידוע בשם הבמה שלו האלק הוגאן (Hulk Hogan) או הוליווד הוגאן (Hollywood Hogan), היה מתאבק מקצועני ושחקן אמריקאי.
נחשב לאחד מגדולי המתאבקים בכל הזמנים ואחד המתאבקים המזוהים ביותר בעולם.
בוליאה התחיל את קריירת ההיאבקות המקצועית שלו ב-1977. בשנת 1980 הצטרף ל-WWF והשם שניתן לו על ידי וינס מקמהן האב היה "האלק הוגאן" (Hulk פירושו "ענק").
הוגאן היה דמות "רעה" שנוהלה בידי פרדי בלאסי.
הוגאן התאבק מול בוב באקלנד על אליפות ה-WWF, והתחיל יריבות מול אנדרה הענק, שהסתיימה באוגוסט 1980 בקרב גדול.
בוליאה פרש לזמן מה מה-WWF, זמן אותו ניצל כדי לעסוק בקריירת המשחק שלו, במהלכה הופיע ברוקי 3. בוליאה חזר לעולם ההיאבקות בארגון ה-AWA.
בהתחלה היה מתאבק "רע" שנוהל בידי ג'וני ואליאנט, אך הקהל אהב את הוגאן, והוא הפך למתאבק "טוב".
הוא השתמש בשיר "Eye of the Tiger" (עין הנמר) כמוזיקת הכניסה שלו ובמהרה נהיה המתאבק האהוד ביותר בארגון, כשהוא נלחם מול האלוף ניק בוקווינקל והמנהל שלו בובי הינן.
הוגאן לא הצליח לזכות בתואר, מכיוון שבוקווינקל המשיך להפסיד בפסילה (דרך בה התואר לא מחליף ידיים).
ההחלטה שהוגאן לא יקבל את התואר התקבלה כיוון שמנהל הארגון, ורן גאנייה, רצה שהארגון ייבנה סביב מתאבקים בסגנון טכני יותר.
הוגאן כעס על שלא ניתן לו התואר ולכן החליט לחזור אל ה-WWF, שנקנה בידי וינס מקמהן הבן.
מקמהן בחר בהוגאן להיות האטרקציה המרכזית של ה-WWF בגלל הגודל והכריזמה שלו.
הוגאן חזר לארגון ב-27 בדצמבר 1983, וב-7 בינואר הציל את בוב בקלנד מהתקפה בידי צוות הסמואים, וכך הפך למתאבק "טוב".
ב-23 בינואר, לאחר שבקלנד לא היה יכול להגיע לקרב מול שייח' הברזל, האלוף שנוהל על ידי בלאסי, הוגאן ניצח את השייח' והפך לאלוף ה-WWF בפעם הראשונה.
מיד לאחר מכן, הפרשן גורילה מונסון הכריז על הגעתה של ה"האלקמאניה".
הוגאן התייחס למעריציו בתור "האלקמאניאקס" ופיתח דמות שקראה למעריצים להתפלל, להתאמן ולאכול ויטמינים.
הוגאן התחיל להיכנס עם צעיפים אדומים וצהובים, כשהוא קורע את החולצה שלגופו לפני הקרב.
במהלך רוב הקרבות שלו מול טוענים אמינים לתוארו, הוגאן היה תוקף עד שהמצב התהפך על פניו.
בשלב מסוים, הוגאן היה "שואב את כוחו" מתמיכת הקהל, ואז חוזר לתקוף, כשהוא מצמיד את יריבו לאחר מגף לפנים והפלת הרגל לגרונו ("אטומיק לג דרופ").
במקרה של מתאבקים גדולים יותר, הוגאן היה מטיח אותם לפני שהיה מפיל עליהם את רגלו.
בשנה לאחר מכן, הוגאן הפך לפנים של ההיאבקות המקצועית, כשמקמהן קידם את הארגון שלו יחד עם רשת MTV.
האטרקציה המרכזית התרחשה ב-31 במרץ 1985 - רסלמניה הראשונה, בה הוגאן הצטוות עם מיסטר טי כדי לנצח בקרב המרכזי את יריבו הגדול רודי פייפר ואת פול אורנדורף.
הוגאן המשיך להגן על התואר שלו מול "קאובוי" בוב אורטון, ניקולאי וולקוף, טרי פאנק, דון מוראקו, קינג קונג באנדי (בקרב כלוב ברסלמניה 2) והרקולס הרננדז.
בתחילת 1987, הוגאן קיבל גביע על כך שכיהן בתור אלוף למשך 3 שנים.
חברו הטוב אנדרה הענק בא לברך אותו, וקיבל גביע קטן יותר על כך שהיה בלתי מנוצח ב-WWF למשך 15 שנה.
הוגאן ניסה לברך את אנדרה אך אנדרה עזב.
כעבור שבוע, התברר שאנדרה הענק כרת ברית עם בובי הינן, ושהוא מאתגר את הוגאן לקרב על התואר ברסלמניה 3. הוגאן ניצח בקרב לאחר שהטיח את אנדרה והפיל עליו את רגלו.
מהלך שלימים הפך לאחד הזכורים ביותר בהיסטוריית ה-WWE.
הוגאן נשאר בתור אלוף למשך 4 שנים ו-13 ימים (1,474 ימים).
הוא הפסיד את התואר ב-5 בפברואר לאנדרה הענק, לאחר שמתאבק בשם טד דיביאסי שילם לשופט כדי שיספור את כתפיו של הוגאן למזרן על אף שלא הוצמד.
לאחר שאנדרה זכה בתואר, הוא העניק אותו לדיביאסי, אך ההנהלה ביטלה צעד זה ושללה ממנו את התואר.
ברסלמניה 4, הוגאן השתתף בטורניר לקביעת האלוף החדש והתאבק מול אנדרה ברבע הגמר בקרב בו שניהם נפסלו.
מאוחר יותר באותו הלילה, הוגאן עזר לרנדי סאבאג' לנצח את טד דיביאסי ולזכות בתואר.
הוגאן, סאבאג', והמנהלת שלהם מיס אליזבת' יצרו צוות שנקרא "המגה פאוורס".
הם היו ביריבות עם טד דיביאסי ועם אנדרה הענק, ואף ניצחו אותם בסאמרסלאם הראשון, אך הקנאה של סאבאג' בהוגאן גרמה לפירוק הצוות כשסאבאג' נטש את הוגאן במהלך קרב.
ברסלמניה 5, הוגאן ניצח את סאבאג' וזכה בתואר בפעם השנייה.
הוגאן החזיק בתואר השני שלו למשך שנה, במהלכה הוא המשיך להילחם מול סאבאג' יחד עם ברוטוס ביפקייק.
הוא גם זכה ברויאל ראמבל של שנת 1990 לפני שהפסיד את התואר ברסלמניה 6 לאלוף הביניבשתי, אולטימייט ווריור.
הוגאן אז נפצע בידי מתאבק בשם "רעידת אדמה", והחל ביריבות איתו.
בסאמרסלאם 1990, הוגאן ניצח את רעידת אדמה ואז זכה בראמבל 1991 בינואר.
ברסלמניה 7, הוגאן יצג את ארצות הברית מול אלוף ה-WWF הסמל סלוטר, שתמך בעיראק במלחמת המפרץ.
הוגאן ניצח אותו וזכה בתואר בפעם השלישית.
בסתיו 1991, הוגאן קיבל אתגרים מריק פלייר, שהגיע ל-WWF באותו זמן.
אך היריבות לא הבשילה לכדי קרב אליפות במופע גדול כיוון שהוגאן הפסיד את התואר למתאבק בשם הקברן בנובמבר, אך זכה בתואר שוב כעבור 6 ימים.
בגלל המחלוקת בתוצאת הקרבות התואר הופשט מהוגאן.
הוגאן ניסה לזכות בתואר בינואר 1992 בקרב הרויאל ראמבל, אך הודח בידי סיד ג'סטיס.
הוגאן הדיח את סיד מבחוץ ובכך סייע בעקיפין לריק פלייר לזכות בקרב ובתואר.
הוגאן אז פתח ביריבות מול סיד, וניצח אותו בפסילה בקרב המרכזי של רסלמניה 8. בסיום הקרב, הותקף הוגאן בידי סיד ופאפא שאנגו והוצל בידי האולטימייט ווריור החוזר.
באותה תקופה, הרופא של ה-WWF העיד שהוא סיפק למתאבקים סטרואידים ובמיוחד להוגאן.
הפגיעה בשמו הטוב גרמה להוגאן לפרוש זמנית מהיאבקות.
הוגאן חזר בפברואר 1993 כדי לעזור לחברו, ברוטוס ביפקייק, מול כסף בע"מ (טד דיביאסי ו-ארווין אר שייסטר).
ברסלמניה 9, הוא וביפקייק ניסו לזכות בתוארי הזוגות אך הפסידו בפסילה.
מאוחר יותר באותו הלילה, לאחר שיוקוזונה ניצח את ברט הארט על תואר ה-WWF, יוקוזונה איתגר את הוגאן לקרב על התואר והוגאן זכה תוך שניות בתואר בפעם החמישית.
באירוע "מלך הזירה", בגלל התערבות מ"צלם יפני", הוגאן הפסיד את התואר ליוקוזונה.
זאת הייתה ההופעה האחרונה של הוגאן בטלוויזיית ה-WWF עד ל-2002.
ב-1994, הוגאן העיד נגד וינס מקמהן במשפט הסטרואידים.
בעדותו הוגאן אמר שהוא לקח סטרואידים אך מקמהן לא מכר לו אותם ולא דרש ממנו להשתמש בהם.
מקמהן נמצא חף מפשע מחמת הספק.
לאחר הפסקה קצרה מהיאבקות, ביוני 1994, הוגאן חתם עם WCW, הארגון המתחרה ל-WWF, והתחיל להופיע בו חודש לאחר מכן.
בקרב הבכורה שלו, הוגאן ניצח את ריק פלייר ב"קרב חלומות" וזכה באליפות ה-WCW.
לאחר שהתגבר על פלייר, על "הקצב" (ברוטוס ביפקייק), ביג ואן ויידר, וצינוק האבדון במשך 15 חודשי הכהונה שלו (הכהונה הארוכה ביותר של אלוף WCW), הוגאן הפסיד את התואר בפסילה לענק, ובגלל מחלוקת התואר התפנה.
לאחר שלא הצליח לזכות שוב בתואר, הוגאן המשיך להילחם מול הענק וניצח, יחד עם רנדי סאבאג', את "הברית לסיום ההאלקמאניה" בקרב של שניים מול שמונה.
לאחר מכן, הוגאן יצא לחופש.
באירוע "מסיבה בחוף 1996", בדיוק שנתיים מאז שהגיע לארגון, במהלך קרב שלשות שבו הצוות של "האאוטסיידרים" (קווין נאש וסקוט הול) ושותף מסתורי מול מתאבקי WCW, הוגאן הופיע ותקף את רנדי סאבאג', ובכך חשף את עצמו כשותפם של נאש והול, והפך, בפעם הראשונה במשך יותר מעשור, למתאבק "רע".
הוגאן התחיל לגדל זקן שחרחר, ללבוש בגדים שחורים ולבנים, והתחיל לקרוא לעצמו "הוליווד" הוגאן.
הוא ריסס על התואר nWo, והתייחס אליו כאל "תואר ה-nWo".
הוגאן נלחם מול מתאבקים נאמנים ל-WCW כמו ריק פלייר, רנדי סאבאג', רודי פייפר ולקס לוגר, לו הפסיד את התואר למשך 5 ימים באוגוסט 1997. בדצמבר, הוגאן הפסיד את התואר לסטינג בהכנעה.
לאחר קרב נוסף שהסתיים במחלוקת.
הוגאן הפסיד לסטינג בקרב על התואר הפנוי בפברואר.
לאחר שהוגאן הפסיד לסטינג בגלל התערבות מצד רנדי סאבאג', הוגאן התחיל איתו יריבות.
במרץ, הם נלחמו בקרב כלוב ללא תוצאה.
כעבור חודש, סאבאג' ניצח את סטינג וזכה בתואר, בזמן שהוגאן הצטוות עם קווין נאש מול רודי פייפר והענק.
הוגאן בגד בנאש במהלך הקרב ואז איתגר את סאבאג' למחרת היום לקרב על התואר.
נאש התערב בקרב לטובתו של סאבאג', אולם ברט הארט עזר להוגאן לזכות בתואר בפעם הרביעית.
ה-nWo התפצלה לשני פלגים- פלג ה"הוליווד" של הוגאן ופלג ה"וולף-פאק" של נאש.
הוגאן המשיך להחזיק בתואר עד יולי, בו הפסיד את התואר לביל גולדברג, שהיה בלתי מנוצח.
בשאר שנת 1998 הוגאן התאבק בקרבות סלבריטאים, כשהוא מצוות עם דניס רודמן מול דיאמונד דאלס פייג' וקארל מלון ביולי, או יחד עם אריק בישוף מול פייג' וג'יי לנו באוגוסט.
הוגאן גם נלחם מול אולטימייט ווריור באוקטובר.
לאחר מכן, הוגאן הודיע על פרישתו בגלל רצון להיבחר להיות נשיא ארצות הברית.
הפרישה הייתה מזויפת, והוגאן חזר ב-4 בינואר 1999, כשקווין נאש, האלוף דאז, מפסיד לו את התואר בכוונה.
ה-nWo התאחדו לאחר מכן שוב.
הוגאן הפסיד את התואר לריק פלייר במרץ.
במהלך הקרב, נראה כאילו הוגאן הופך שוב לדמות "טובה".
אך לאחר חודש הוא נפצע בקרב מרובע שכלל גם את פלייר, סטינג ודיאמונד דאלס פייג'.
ביולי, הוגאן חזר בתור מתאבק "טוב" וענה לאתגר של רנדי סאבאג', שזכה בתואר יום לפני כן.
הודות להתערבות מנאש, הוגאן זכה באליפות השישית שלו.
כעבור שבוע, נאש בגד בהוגאן והם התחילו יריבות, שהסתיימה כשהוגאן ניצח את נאש בקרב פרישה באוגוסט.
בספטמבר, הוגאן הפסיד את התואר לסטינג.
כעבור חודש, הוגאן הפסיד לסטינג בקרב חוזר בו הוא פשוט יצא ונתן לסטינג להצמיד אותו.
הוגאן חזר בפברואר 2000, כשהוא מתחיל יריבויות עם לקס לוגר, ריק פלייר ובילי קידמן.
ביולי, הוגאן קיבל קרב על התואר מול ג'ף ג'ארט.
הכותב הראשי, וינס רוסו, ציווה על ג'ארט לאפשר להוגאן להצמיד אותו.
לאחר מכן, רוסו פיטר את הוגאן (שרצה לזכות בתואר והשתמש בסעיף בחוזה שלו כדי לשנות את תוצאת הקרב) והודיע שהוגאן לא יראה שוב בארגון.
הקרב של הוגאן מול ג'ארט בוטל והתואר הוחזר לג'ארט, שהפסיד אותו מאוחר יותר באותו ערב לבוקר טי.
הוגאן לא הופיע יותר ב-WCW, שנסגרה במרץ 2001.
בפברואר 2002, הוגאן חזר יחד עם נאש והול בתור ה-nWo.
השלושה נכנסו לעימות עם הרוק ועלו ל"סטון קולד" סטיב אוסטין בקרב על התואר מול כריס ג'ריקו.
הוגאן קיבל את האתגר של הרוק ברסלמניה 18, וביקש מהול ומנאש לא להתערב בקרב.
בקרב, הקהל עודד את הוגאן וגרם לו להפוך שוב למתאבק "טוב", אף על פי שהפסיד בקרב.
לאחר מכן, הרוק הציל את הוגאן מהתקפה של הול ונאש.
באפריל, הוגאן ניצח את טריפל H וזכה בתואר ה-WWE (לשעבר WWF) השישי והאחרון שלו.
כעבור ארבעה שבועות, הוא הפסיד אותו ל"קברן".
לאחר שהפסיד לטריפל H בקרב בו המנצח קיבל קרב על התואר, הוגאן התחיל יריבות עם קורט אנגל, והפסיד לו בכניעה.
ב-4 ביולי, הוגאן חבר לאדג' והם ניצחו את בילי וצ'אק וזכו בתוארי הזוגות.
הם הפסידו את התארים ללאנס סטורם וכריסטיאן כמה שבועות לאחר מכן.
באוגוסט, הוגאן הפסיד לברוק לסנר בקרב אלים במיוחד.
לאחר קרב זה, הוגאן לקח הפסקה נוספת מהארגון, וחזר רק בתחילת 2003. הוגאן הפסיד לרוק בקרב חוזר בפברואר וניצח את וינס מקמהן ברסלמניה 19 בקרב ש"נבנה במשך 20 שנה".
מאוחר יותר, הוגאן לבש מסכה והתחיל להתאבק בתור "מר אמריקה", לאחר שווינס מקמהן מנע מהוגאן להיאבק שוב.
וינס מקמהן היה נחוש לחשוף את מר אמריקה בתור האלק הוגאן, ושלח את רודי פייפר, יריבו הוותיק של הוגאן להילחם נגדו במאי, אך הוגאן הביס אותו.
ביוני, הוגאן הפסיד בקרב שלשות בתור מר אמריקה לאחר שהביג שואו ניצח אותו.
לאחר התוכנית, הוגאן הוריד את המסכה וחשף לקהל שהוא מר אמריקה.
לאחר שהוגאן החליט לפרוש כתוצאה מחוסר שביעות רצון מן הכתיבה, מקמהן הראה את הקטע בו הוגאן חושף את עצמו ו"פיטר" אותו.
הוגאן חזר ל-WWE ב-2005, כשהוא הוכנס אל היכל התהילה של ה-WWE.
למחרת היום, ברסלמניה 21, הוא תקף את מוחמד חסן ודבארי.
כעבור חודש, הוגאן ושון מייקלס ניצחו את חסן ודבארי.
ב-4 ביולי, לאחר שהוא ומייקלס ניצחו את קורט אנגל ואת קרליטו, מייקלס בעט בהוגאן בעזרת מהלך ה"סופרקיק" שלו.
כעבור שבוע, מייקלס איתגר את הוגאן לקרב והוגאן קיבל את האתגר כעבור שבוע.
באוגוסט, הוגאן ניצח את מייקלס והם לחצו ידיים לאחר הקרב.
ב-2006, הוגאן חזר ל-WWE ונכנס ליריבות מול רנדי אורטון, כשהוא ניצח אותו בסאמרסלאם.
ב-2010 הצטרף הוגאן לארגון ההיאבקות TNA, והכריז על תחילתו של עידן בסצנת ההיאבקות הבידורית.
הוא הצליח לצרף מספר מתאבקים כמו ג'ף הארדי וריק פלייר אשר היו בעברם אלופי ה-WWE, בנוסף אליהם הוא צירף את סקוט הול ושון וולטמן.
הוגאן הודיע שמטרתו היא לנגוס ברייטינג של ה-WWE ולהוות אלטרנטיבה לצופי ההיאבקות.
הוא לקח את אביס תחת חסותו וניסה להפוך אותו להיות "הפנים של TNA".
הוגאן התחיל יריבות מול ריק פלייר, כששניהם קיבצו צוותים להילחם אחד בשני.
הצוות של הוגאן (אביס, ג'ף ג'ארט, ג'ף הארדי ורוב ואן דאם) ניצחו את הצוות של ריק פלייר (סטינג, דזמונד וולף, רוברט רוד וג'יימס סטורם).
ביוני, אביס הפך למתאבק "רע" וסיים את הברית שלו עם האלק הוגאן.
אביס אמר שהוא נשלט בידי ישות מסוימת שמגיעה ל-TNA.
לאחר מכן הוגאן עבד יחד עם בישוף, ג'ף ג'ארט וסמואה ג'ו מול סטינג, קווין נאש ודיאנג'לו דינרו שאמרו שהם יודעים שהוגאן ובישוף מתכננים משהו.
באותו זמן אביס התחיל להשתולל ולפצוע אנשים, ולכן דיקסי קרטר, המנהלת של TNA, חתמה על מסמכים שיפרו את החוזה של אביס לאחר האירוע "קשור לתהילה" באוקטובר.
הוגאן היה אמור להיאבק יחד עם ג'ארט וג'ו מול סטינג, נאש ודינרו אך בעקבות פציעת גב לא התאבק.
הוא הגיע מאוחר יותר באותו לילה כדי לעזור לג'ף הארדי לזכות באליפות TNA, כשהוא הופך ל"רע" ומצתוות עם הארדי, בישוף, אביס וג'ארט.
לאחר מכן התברר שהמסמכים שקרטר חתמה עליהם העבירו את השליטה ב-TNA לידי הוגאן ובישוף.
הוגאן יצר קבוצה שנקראה "אימורטל" (בן אלמוות) שניסתה לשלוט בתוכניות, אך נעדר לכמה חודשים.
במרץ, הוא חזר והכריז שהוא הבעלים החדש של TNA כיוון שניצח את דיקסי קרטר במשפט.
במקביל לקריירת ההיאבקות שלו, פיתח בוליאה גם קריירת משחק בקולנוע ובטלוויזיה והשתתף בעיקר בקומדיות פעולה.
בוליאה הופיע במספר סרטים, כמו: "רוקי 3", "ללא חוק ומעצורים", "קומאנדו עירוני", "אומנת עם שרירים", "מועדון לבלשים צעירים", "סנטה עם שרירים" ו"שלושת הנינג'ות 4".
בוליאה התארח אף במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, ביניהן "צוות לעניין", "גרמלינס 2", "ווקר" ו"סירת הרעם", בה הופיע בתפקיד ראשי.
כל הופעותיו היו תחת שם הבמה שהקנה לו את תהילתו - "האלק הוגאן".
בשנת 2006, במקביל להופעות נדירות ב-WWE, בוליאה החל מככב בתוכנית ריאליטי משלו המתעדת את חייו בשם "הוגאן יודע הכל".
במסגרת התוכנית משולבת גם בתו, ברוק, אשר הייתה לזמרת מפורסמת, ושאר משפחתו.
למרות העובדה שהתוכנית זכתה לאחוזי צפייה גבוהים יחסית, היא הובילה לפגיעה בפרטיות המשפחה, ואף גרמה בסופו של דבר לגירושים בין בוליאה לאשתו.
פיוד השנה (1986) - נגד פול אורנדורף
אליפות הזוגות של ה-WWE (פעם אחת) - עם אדג'
אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF (6 פעמים)
חבר היכל התהילה (2005) - כיחיד
חבר היכל התהילה (2020) - כחלק מקבוצת nWo
האלפים הדרומיים הם רכס הרים במערב האי הדרומי של ניו זילנד המשתרעים כמעט לכל אורכו של האי מצפון לדרום.
הנקודה הגבוהה ביותר באלפים הדרומיים היא פסגתו של הר קוק המתנשא לגובה של 3,754 מטר מעל פני הים.
חלקים נרחבים מהאלפים הדרומיים נכללים בשטחם של פארקים לאומיים.
בהם הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק, הפארק הלאומי הר אספיירינג והפארק הלאומי ווסטלנד.
חלקים נרחבים מהאלפים מכוסים על ידי כ-360 קרחונים, הבולטים בהם: קרחון טסמן, קרחון פוקס וקרחון פרנץ ג'וזף.
שמם של האלפים הדרומיים ניתן להם ב-23 במרץ 1770 על ידי מגלה הארצות ג'יימס קוק למרות שהם התגלו יותר ממאה שנה קודם לכן על ידי ההולנדי אבל ינזון טסמן.
הם נקראים כך בהשאלה משמם של הרי האלפים באירופה, הנושאים אופי טופוגרפי דומה.
מבחינה גאולוגית האלפים הדרומיים מהווים חלק מטבעת האש ונוצרו כתוצאה מהתנגשות של לוח האוקיינוס השקט עם הלוח האוסטרלי שהביאה להתרוממות פני הקרקע.
האלפים היוליאניים (באיטלקית: Alpi Giulie; בסלובנית: Julijske Alpe) הם רכס הרים המהווה חלק מרכס האלפים הגיריים הדרומי, בעצמו חלק מהרי האלפים המזרחיים.
האלפים היוליאניים משתרעים על פני שטח של 4,400 קמ"ר בצפון-מזרח איטליה ובצפון-מערב סלובניה, ומגיעים לשיא גובהם בהר טריגלב שבמרכזו של הפארק הלאומי טריגלב בסלובניה, והנישא לגובה של 2,864 מטר.
הנהרות החשובים הנובעים באלפים היוליאניים הם הסאווה הזורם מזרחה אל הים השחור, והסוצ'ה (בסלובנית: Soča; באיטלקית: איסונדזו, Isonzo) כמו גם מספר יובלים של הטליאמנטו (Tagliamento) הזורמים דרומה אל הים האדריאטי.
ההרים כמו גם מחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבו הם משתרעים בחלקם האיטלקי, מנציחים את שמו של יוליוס קיסר.
החלק הסלובני של האלפים היוליאניים הוכרז כשמורה ביוספרית של אונסק"ו ב-2003.
האלפים הדינריים (בסלובנית: Dinarsko gorstvo, בקרואטית ובוסנית: Dinarsko gorje או Dinaridi, בסרבית: Динарске планине או Динариди) הם רכס הרים בדרום-מזרח אירופה המשתרע בחלקו המערבי של חבל הבלקן.
הרכס נמשך לאורך הים האדריאטי מסלובניה בקצהו הצפון-מערבי, דרך קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו וסרביה, ומסתיים באלבניה בקצהו הדרום-מזרחי.
האלפים הדינריים הם המשכם של הרי האלפים המזרחיים, ונבדלים מהם באוכף במערבה של סלובניה.
מדרום המשכם בהרי פינדוס והפלופונסוס ביוון.
רוחבו של הרכס בחלקו הצפוני הוא 50 ק"מ בלבד, ונישא לגובה של 1,528 מטר בפסגת הר ריסניאק.
בחלקו הדרומי מתרחב הרכס לכ-350 ק"מ, והר יזרצה (אלבנית Maja e Jezercës; סרבית Jezerski Vrh או Језерски Bрх, "פסגת האגם"), הנישא לגובה של 2,692 מטר, הוא הפסגה הגבוהה באזור זה.
האלפים הדינריים עשויים מסלעי משקע: אבן גיר, אבן חול ודולומיט מתקופת המזוזואיקון ותחילת הקנוזואיקון.
כאשר נוצר הקמט האלפיני לפני 100 עד 50 מיליון שנה, התרוממו האלפים הדינריים ונחשפו לתהליכי בליה קרסטיים ואחרים אשר עיצבו את נופם.
חבל קראס שבמערב סלובניה נמצא בצפונו של רכס האלפים הדינריים, והעניק את שמו לתופעת הקרסט.
הרכס המערבי של האלפים הדינריים שקוע בחלקו מתחת לפני הים האדריאטי, ופסגותיו מתרוממות מעל פני הים בדמות האיים הרבים שלאורך הריביירה הקרואטית.
באלפים הדינריים, כמו בכל הבלקן, אין עדות לפעילות בליה קרחונית משמעותית, למעט בהרי פרוקלטייה (Prokletije) שבדרום הרכס.
גם כיום קיימים קרחונים מועטים רק בעמקים הדרומיים של הרכס ובגובה של מעל 600 מטר.
שרידי הביצורים הפזורים באלפים הדינריים, הם עדות למאות שנים של לחימה באזור.
במאה ה-3 לפני הספירה, בימי השלטון הרומי שימשו ההרים מקום מחסה לשבטים האילירים, מפני הכיבוש הרומי, שהחל לחופי הים האדריאטי.
במאה ה-20 שימשו ההרים כמקום מועדף ללוחמת גרילה של ארגוני פרטיזנים יוגוסלבים, שהיוו את אחת מתנועות ההתנגדות המוצלחות של מלחמת העולם השנייה.
ההרים מיושבים בדלילות, כאשר יערנות ומכרות הם שני ענפי התעסוקה העיקריים של תושביהם.
לפי גובה ממוצע, תושבי האלפים הדינריים, הן גברים (185.6 ס"מ) והן נשים (171 ס"מ), הם הגבוהים בעולם.
האלשטאט (Hallstatt) הוא כפר באזור הדאכשטיין במדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
הכפר כלוא בין חופי אגם האלשטאט (Hallstätter See) שרוחבו 2 ק"מ בלבד לבין מורדותיו התלולים של רכס דאכשטיין, הממשיכים לעומק של 135 מטר במעמקי האגם הצר.
בשנת 2001 מנתה אוכלוסיית הכפר 946 תושבים.
מעבר ליופיו, הכפר מפורסם משתי סיבות: תרבות האלשטאט אשר הייתה תרבות קלטית מתקופת הברזל המוקדמת, ואשר העניק לה את שמו; ומכרה המלח הראשון בעולם הנמצא בהר המלח (Salzberg).
כל אלה הביאו את ארגון אונסק"ו להכריז על הכפר כעל אתר מורשת עולמית בשנת 2001. בשנת 2011 פורסם כי לאחר שאספו במשך שנים מידע על הכפר, החלו הסינים להקים העתק שלו במחוז גואנגדונג.
בשל עושרו של האזור במלח היו האלשטאט וסביבתה מיושבים כבר לפני אלפי שנים, על ידי אוכלוסייה אשר כרתה את המלח, ארזה אותו בצורת לבבות וסחרה בו.
הממצאים המוקדמים ביותר שנמצאו במקום מתוארכים לשנת 5000 לפנה"ס לערך.
עושרו של המקום במלח והסחר בו הביא להתפתחותה של תרבות מתקדמת במשך האלף הראשון לפנה"ס, אשר זכתה לשם "תרבות האלשטאט" (Hallstattzeit).
תרבות זו אשר השתרעה על פני כל מרכזה של אירופה מיוחסת לקלטים או לאבותיהם, והיא פרחה בתקופת הברזל המוקדמת באירופה, דהיינו, בין 800 ל-450 לפנה"ס.
בשנת 1846 התגלה ליד הכפר על ידי רמזאואר בית קברות פרהיסטורי ובו 4,000 קברים וכן התגלה בסמוך לו בית מלאכה מוקדם לנפחות.
שני אלה מיוחסים לתרבות האלשטאט.
תרבות האלשטאט התחלפה בתרבות לה טן (La Tène) אשר התקיימה עד לכיבוש הרומי, ומתקופות אלה, כמו גם מימי הביניים המוקדמים, לא התגלו בכפר ממצאים מיוחדים.
ידוע, עם זאת, כי הכפר שמר על חשיבות מסחרית והתקיים בו שוק לפחות משנת 1311. בנוסף, כריית המלח נמשכה גם בימי הביניים ומ-1595 הוא הועבר בצורת מי מלח בצינור שנבנה מ-13,000 גזעי עצים חלולים ואשר הוביל לאורך 40 ק"מ עד לאבנזה (Ebensee).
עד לסוף המאה ה-19 ניתן היה להגיע אל האלשטאט רק באמצעות שיט על האגם או באמצעות שבילים צרים.
האדמה המעטה בין ההרים וגדות האגם נוצלה לבנייה, ואפילו התנועה בין בתי הכפר נעשתה בסירות או בשביל שעבר על המורדות התלולים שמעליו.
מצוקת השטח בכפר הביאה לכך שעצמות המתים הוצאו מקבריהם אחת לעשר עד 15 שנים שנים והועברו לאחסון בגלוסקמא, ובמוזיאון העצמות בכפר (Beinhaus) שהוקם במאה ה-12 מוחזק אוסף של יותר מ-1,200 גולגולות, חלקן צבוע ומעוטר בדוגמאות פרחים.
הדרך הראשונה להאלשטאט נסללה לאורך חופו המערבי של האגם בשנת 1875, והיא פולסה בחלקה באמצעות פיצוץ המסלע שלאורך החוף.
רק ב-1966 נסלל כביש מודרני דרך מנהרות שנחפרו בהר שממערב לכפר.
כריית המלח נמשכת, אך עיקר כלכלת הכפר נשען כעת על ענף התיירות, ומוזיאון מורשת מקומי (Heimatmuseum) מתאר את ההיסטוריה הארוכה של המקום.
האלקסר של סגוביה (בספרדית: Alcázar de Segovia, מילולית: טירת סגוביה) הוא מבצר אבן הממוקם בעיר העתיקה של סגוביה, ספרד.
המבצר, המתנשא בראש צוק סלעי מעל מקום התמזגות הנהרות ארסמה וקלמורס, סמוך לרכס גוודראמה, הוא אחד המבנים הייחודיים והמוכרים בספרד.
האלקסר נבנה במקור כמבצר, אך שימש גם כארמון, בית סוהר, בית ספר מלכותי לארטילריה ואקדמיה צבאית.
כיום משמש האלקסר כמוזיאון היסטורי הפתוח לקהל הרחב, והוא אחת משלוש האטרקציות התיירותיות העיקריות של סגוביה, לצד אמת המים והקתדרלה.
מקורו של האלקסר של סגוביה, כמו מבצרים רבים בספרד, במצודה ערבית.
ההתייחסות הראשונה לאלקסר הנוכחי היא משנת 1120, כ-32 שנים לאחר חזרתה של העיר סגוביה לידיים נוצריות.
עם זאת, ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שבמיקומו של האלקסר עמד מבצר כבר בימי הרומאים, אפשרות שמקבלת משנה תוקף מקיומה של אמת המים הרומית בעיר.
מבנהו וצורתו של המבצר עד לימי אלפונסו השמיני אינם ידועים, אולם בתיעוד מוקדם מוזכרת גדר היקפית מעץ.
ניתן להסיק כי לפני שלטונו של אלפונסו השמיני מדובר היה במבצר עץ מעל היסודות הרומיים.
אלפונסו השמיני ואשתו אלינור הפכו את האלקסר למקום מגוריהם העיקרי, ובימיהם החלו העבודות לבנייתו של מבצר האבן הקיים כיום.
במהלך ימי הביניים המשיך האלקסר להיות מקום מגורים מועדף על רבים מבני משפחות המלוכה הקסטיליות וכן מבצר עיקרי במערך ההגנה של הממלכה.
במהלך תקופה זו נבנו מרבית המבנים במתחם, והמבצר הורחב באופן משמעותי על ידי השליטים לבית טרסטמארה.
בשנת 1258 נערכו במבצר עבודות שיקום על ידי אלפונסו העשירי, לאחר קריסה חלקית של המבנה, ולאחר מכן נבנה היכל המלכים במטרה לאכלס את הפרלמנט.
עם זאת, המלך שבתקופתו נעשו עבודות הבנייה המשמעותיות ביותר הוא חואן השני, שאחראי לבנייתו של 'המגדל החדש', הידוע כיום כ'מגדל חואן השני'.
בשנת 1474 מילא האלקסר תפקיד חשוב בעלייתה לשלטון של איזבלה הראשונה.
ב-12 בדצמבר הגיעו לסגוביה החדשות על מותו של המלך אנריקה הרביעי במדריד, ואיזבלה מצאה מפלט בין חומות המבצר, שם היא זכתה לתמיכתם של אנדרס קבררה ומועצת העיר סגוביה.
איזבלה הוכתרה למחרת למלכת קסטיליה ולאון.
השיפוץ הנרחב הבא באלקסר נערך על ידי המלך פליפה השני לאחר נישואיו לאנה, ארכידוכסית אוסטריה.
במהלך השיפוץ נוספו לאלקסר הצריחים המחודדים, במטרה לשוות לו מראה המזכיר את המבצרים המרכז-אירופאים.
לאחר שמשפחת המלוכה העתיקה את מגוריה למדריד, הפך האלקסר לבית סוהר למשך כמאתיים שנה.
בשנת 1762 ייסד במקום המלך קרלוס השלישי את בית הספר המלכותי לארטילריה.
האלקסר שימש את בית הספר קרוב למאה שנים, עד 6 במרץ 1862, אז שרפה שפרצה במקום גרמה לנזק משמעותי לגגות ולשלד המבנה.
נזקי השרפה שוקמו רק בשנת 1882. בשנת 1896 החליט המלך אלפונסו השלושה-עשר להעביר את האלקסר לרשות משרד המלחמה הספרדי ולהפכו לאקדמיה צבאית.
בשנת 1953 הוקמה 'פטרונות האלקסר', הגוף שאחראי כיום על המוזיאון שנפתח באתר.
אלפּ-מריטים הוא מחוז בצרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, הנמצא בפינה הדרומית-מזרחית של צרפת המטרופולינית.
המחוז גובל במחוזות האלפים של פרובנס עילית וואר, במדינות מונקו ואיטליה, ובים התיכון, ובירתו היא העיר ניס.
מקומות תיירותיים נוספים במחוז הם קאן, אנטיב, מנטון, וגראס.
האלפים של פרובאנס עילית הוא אחד ממחוזות צרפת, ושוכן בדרום-מזרח צרפת המטרופוליטנית.
בירתו היא דין-לה-בן (Digne-les-Bains), ומספר קוד המחוז הסידורי הוא 04. המחוז מקיף 4 רבעים, 30 קנטונים ו-200 קהילות (רשויות מקומיות).
הוא מוקף על ידי המחוזות האלפים העליונים, דְרוֹם, ווקלוז, ואר והאלפים הימיים, ובצפון-מזרח יש לו גבול עם איטליה.
המחוז, שכשמו, תופס את החלק הצפון-מזרחי ההררי של פרובאנס, נוצר כאחר מ-83 מחוזות שנולדו במהפכה הצרפתית, ועד 1970 נקרא האלפים התחתיים (Basses-Alpes).
גבולותיו עוצבו לאורך מפנה המאה ה-19.
בין נובמבר 1942 לספטמבר 1943 הוא היה כבוש בידי איטליה הפשיסטית.
גאוגרפית כמו גם דמוגרפית, המחוז נחלק לשלושה חלקים: מישורי-גבעתי, תת-אלפיני ואלפיני.
הראשון כולל גבעות ועמקים שהם חלק מפרובאנס העילית, ובו מתרכזים עיקר האוכלוסייה והפעילות הכלכלית שמחוץ לתיירות האלפינית; השני מאופיין בהרים בינוניים בגובהם ובכפרים מבודדים, והשלישי כולל את הפסגות שבין 2,000 ל-3,000 מטרים ואזורי העמקים שביניהן, אתרי הסקי, ומספר נהרות.
בחלק זה גם עובר אחד הכבישים הגבוהים ביותר באירופה, כביש מחוזי D64 (גובה 2,802 מ') שמקשר את אזור העיירה ברסלונט לאזור הנחלים שנשפכים באלפים הימיים.
פני השטח של המחוז מחורצים ותלולים, והקשר עם הסובב קשה.
בשנת 1877 הגישה ל-55 יישובים לא הייתה אלא נתיבי פרדות.
עד אמצע המאה ה-20 סבל המחוז מהגירה שלילית של אנשי הכפרים, ובחמישים השנים האחרונות נצפה גידול באוכלוסייה; אמנם, אלו שמקרוב באו מתרכזים ביישובים הנוחים, ואינם מעבדים עוד את האדמה.
בשנת 2015 התרסק מטוס בטיסה 9525 של ג'רמנווינגס מעל אזור זה בידי הטייס.
האלפים העליונים הוא מחוז בצרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור.
מחוז האלפים העליונים גובל באיטליה ממזרח וכן במחוזות האלפים של פרובאנס עילית, דרום, איזר וסבואה.
בירת המחוז היא העיר גאפ.
המחוז מאופיין בהרים גבוהים: הגובה הממוצע של המחוז הוא מעל ל-1000 מטר, והנקודה הגבוהה ביותר בו בגובה של למעלה מ-4000 מטר.
האלפים היפניים (ביפנית: 日本アルプス) הם קבוצה של שלושה רכסי הרים ביפן החוצים לשניים את האי הונשו.
קבוצת רכסי הרים זו, הנפגשת במרכז האי, כוללת את הרי הידה, הרי קיסו והרי אקאישי.
השם לקבוצה נטבע לראשונה על ידי הארכאולוג האנגלי ויליאם גאולנד, במקור עבור הרי הידה בלבד, והוא הפך פופולרי בזכות פועלו של הכומר וולטר וסטון, מיסיונר אנגלי שטיפס על הרים אלה.
הפסגות הגבוהות של האלפים היפניים הן בין הפסגות הגבוהות ביפן, לאחר הר פוג'י, בהגיען לגבהים של למעלה מ-3,000 מ'.
עם פסגות אלה נמנים הר קיטה המגיע לגובה 3,193 מ', הר הוטאקה המגיע לגובה 3,190 מ' והר אונטאקה המגיע לגובה 3,067 מ'.
האחרון שבהם הוא גם אתר משיכה לעולי רגל ולתיירים בשל היותו הר געש פעיל, שהתפרצותו האחרונה אירעה בשנת 1980.
האלפים הצפוניים, הרי הידה, נמצאים בתחומי המחוזות נאגנו, טויאמה וגיפו.
חלק קטן מהם אף מגיע למחוז ניאיגטה.
האלפים המרכזיים, הרי קיסו, נמצאים בתחום מחוז נאגנו.
האלפים הדרומיים, הרי אקאישי, משתרעים על פני המחוזות נאגנו, יאמאנאשי ושיזואוקה.
ז'יבאנילדו ויירה דה סוזה (בפורטוגזית: Givanildo Vieira de Souza; ), הידוע יותר בשם האלק הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ באתלטיקו מיניירו ובנבחרת ברזיל.
האלק, יליד קאמפינה-גראנדי, החל את הקריירה המקצועית שלו בגיל 16 בוויטוריה, תחילה בעמדת כהמגן השמאלי, אחר כך כקשר ובסופו של דבר הועבר לעמדת החלוץ.
ב-19 בספטמבר 2004 ערך את המשחק הראשון והיחיד שלו בוויטוריה מול אינטרנסיונל.
בפברואר 2005 הוחתם על ידי המועדון היפני קווסאקי פרונטייל.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 באפריל נגד נגויה גראמפוס, ואת שערו הראשון כבש ב-2 ביולי במשחק מול ג'ובילו איוואטה.
באותה עונה הוא שיחק כקשר ושותף ב-12 משחקים בהם כבש שלושה שערים.
ב-2006 הושאל לקונסאדולה מהליגה השנייה, שם שיחק כחלוץ.
באותה שנה האלק הבקיע 25 שערים ב-38 משחקי ליגה, כאשר במשחק מול סיונאן בלמארה ב-26 בספטמבר הוא כבש ארבעה שערים.
ב-2007 האלק שוב שיחק בהשאלה במועדון ליגת המשנה טוקיו ורדי.
ב-42 הופעות לזכותו 37 שערים שעזרו למועדון מטוקיו להעפיל לליגת העל ובמקביל הוא זכה בתואר מלך השערים של העונה.
אחרי שהאלק חזר לקווסאקי פרונטייל ב-1 באפריל 2008 הוא נמכר תמורת חמישה מיליארד ין לטוקיו ורדי, בליגת העל כבש האלק שבעה שערים ב-13 משחקים.
ב-26 ביולי 2008 חתם לארבע שנים בפורטו.
ביצע את בכורתו במשחק הסופר קאפ הפורטוגזי בו פורטו הפסידה לספורטינג ליסבון.
בעונת 2010/2011 היה מלך שערי הליגה עם 23 שערים, עוד חמישה הוא הבקיע בליגה האירופית, בעונה בה זכתה קבוצתו בתואר.
הוא אף פתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה קבוצתו 0–1 את ספורטינג בראגה.
בתום העונה הפך לשחקן המצטיין בליגת העל.
בעונה הבאה שוב זכה באותו תואר.
ב-3 בספטמבר 2012 עבר לזניט סנקט פטרבורג, כאשר המועדון הרוסי שילם תמורתו לפורטו 40 מיליון יורו ועוד 20 מיליון לכמה ממועדוניו הקודמים, לכדורגלן עצמו ולסוכנו.
האלק חתם על חוזה לחמש שנים, כשבשנה הרוויח 6.5 מיליון יורו.
ב-14 בספטמבר הופיע לראשונה במדי זניט במשחק ליגה מול טרק גרוזני בו קבוצתו הפסידה 0–2.
ב-28 ביוני 2016 חתם בשאנגחאי SIPG כאשר המועדון הסיני שילם תמורתו לזניט 55 מיליון יורו, במה שהיה להעברה היקרה ביותר בתולדות הליגה הרוסית.
בעונת 2017 הוכתר כמלך השערים בליגת האלופות האסייתית.
בשנת 2018 מונה לקפטן הקבוצה.
בינואר 2021 עזב את שאנגחאי SIPG וחתם באתלטיקו מיניירו מליגת העל הברזילאית בכדורגל.
ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ב-14 בנובמבר 2009 במשחק ידידות בדוחה מול אנגליה, בו ניצחה ברזיל 0–1. ב-26 במאי 2012 הבקיע את שני שעריו הראשונים בנבחרת בהמבורג בניצחון 1–3 על דנמרק.
ביולי הוא נבחר כאחד משלשת השחקנים המבוגרים בנבחרת האולימפית בלונדון, האלק הופיע בכל המשחקים כולל הגמר מול נבחרת מקסיקו בו הוא כבש אך קבוצתו הפסידה 1–2. האלק זומן לנבחרת ברזיל במונדיאל 2014, בו הגיעה הנבחרת למקום הרביעי.
האלק היה נשוי לאיראן, אותה הוא הכיר כאשר שיחק ביפן.
בשנת 2010 טבעה אחייניתו של האלק בבריכה בביתה, אותו קנה הכדורגלן לאחותו.
במשך זמן ארוך לאחר המקרה הקדיש האלק את כל שעריו לזכרה של אחייניתו, ובכל פעם שהבקיע הניף את ידיו כלפי השמיים.
לאחר שהתגרש מאיראן בשנת 2019, התחתן בשנת 2020 בשנגחאי עם קמילה אנג'לו, אחייניתה של איראן.
האלפים האוסטרליים הם רכס ההרים הגבוה באוסטרליה שממוקם במזרח היבשת ונמשך על פני מערב ניו סאות' ויילס, מזרח ויקטוריה וטריטוריית הבירה האוסטרלית.
ברכס זה נמצאות הפסגות היחידות באוסטרליה שגובהן מעל 2,000 מטרים מעל פני הים וזהו המקום היחיד ביבשת בו יורד שלג מדי שנה.
הרכס הוא שיאו של "הרכס החוצה הגדול", סדרת הרים, גבעות ורמות שמתמשכים לאורך 3,000 ק"מ מצפון קווינסלנד, דרך ניו סאות' ויילס ולתוך חלקה הצפוני של ויקטוריה.
הרכס מהווה את קו פרשת המים בין הנהרות שזורמים מזרחה ונשפכים לים טסמן ובין אלו הזורמים מערבה אל אגן הניקוז מארי-דרלינג או אל אגם אייר.
האזור מוגן במסגרת כמה פארקים לאומיים ובהם פארק שבו ההר הגבוה ביותר ברכס, הר קושצ'ושקו.
זהו המקום היחיד ביבשת אוסטרליה שבו ניתן לעסוק בסקי.
לאורך הרכס נמשך שביל הליכה באורך 655 ק"מ שעובר דרך הפארקים הלאומיים ובמרבית הפסגות הגבוהות.
האלפים הברניים הם רכס הרים בהרי האלפים בדרום־מערב שווייץ.
אף על פי שמשמם ניתן להבין כאילו הם שייכים לקנטון ברן, רכס האלפים הברניים עובר גם בקנטונים הסמוכים פריבורג, וו, וואלה.
ואכן יש המכנים את הרכס ה'אלפים הפריבורגים' או 'האלפים של קנטון וו' בהתאמה.
הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא הר פינסטרארהורן (Finsteraarhorn), שהוא גם הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון ברן.
גבולות הרכס הם עמק הרון מאגם ז'נבה במערב עד העיר מרטיני שם פונה העמק מזרחה והופך לגבולם הדרומי עד לחיבורו עם נהר ארה על ידי נהר טוטנסיבאך (Totenseebach) היורד מאגם טוטנסי (Totesee), נהר ארה ממזרח עד לאגם ברינץ, והאגמים ברינץ ותון מצפון.
הגבול הצפון-מערבי שלהם אינו מוגדר בבירור, והוא עובר בערך בקו שבין אגם ז'נבה ואגם תון, שם מתמזגים ההרים בהדרגה אל תוך השפלה השווייצרית ונעלמים באזור העיר פריבורג.
עמק הרון מפריד בין האלפים הברניים לבין האלפים השבליים (Chablais Alps) ממערב, ובין האלפים הפניניים (Pennine Alps) מדרום.
חלקו העליון של עמק הרון מפריד בינם לבין האלפים הלפונטיניים (Lepontine Alps) בדרום מזרח.
מעבר גרימזל ונהר ארה מפרידים בינם לבין האלפים האוריים (Uri Alps) ממזרח, ובין האלפים האמנטליים (Emmental Alps) מצפון.
השלגים המפשירים ברכס האלפים הברניים מתנקזים על ידי נהר ארה ויובלו נהר זאנה (Saane) מצפון, ועל ידי נהר הרון מדרום ונהר רויס (Reuss) ממזרח.
הנוף ואפשרויות הטיול שהורחבו עם פריסת קווי הרכבת, הפכו את החלק הצפוני של האלפים הברניים, המכונה גם רמת ברן, לאחד האזורים המתוירים ביותר בהרי האלפים, ופרסמו בעולם את השמות גרינדלוולד, לאוטרברונן ואינטרלאקן.
רכס האלפים הברניים הוא אחד מהרכסים החשובים ביותר בהרי האלפים, המתחיל בערוץ סן-מוריס (Saint-Maurice) דרך שפך הרון לאגם ז'נבה ועד מעבר גרימזל (Grimsel Pass).
אורכו של הרכס המרכזי הוא 100 קילומטר ממערב (הר הדאן דה מורסל) למזרח (ההרים זידלהורן מדרום וצ'ינגל מצפון), והפסגה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הפינסטרארהורן המתנשאת לגובה של 4,274 מטר ומהווה את קו פרשת המים בין קנטון ברן וקנטון ואלה.
בנוסף היא מהווה קו פרשת המים בין נהר הריין ונהר הרון ובעצם בין הים הצפוני והים התיכון.
בנוסף ישנם מספר רכסים נמוכים יותר הנקראים גם "טרום האלפים" (Pre-Alps), המתחילים באזור אגם תון וממשיכים לכיוון הרכס המרכזי (רכס ניזן-אלבריסטהורן), בעוד אחרים (רכס גאנטריש-שאפברג-רושה דה ניי ועוד) ממשיכים במקביל לרכס המרכזי לכיוון אגם ז'נבה ונעלמים בהדרגה אל תוך השפלה השווייצרית.
בשונה מאזורים רבים אחרים בהרי האלפים שנחקרו בעיקר על ידי מדענים זרים, האלפים הברניים נחקרו על ידי מדענים מקומיים, ביניהם האחים מייר (Meyer) אראו (Aarau) ופרנץ יוזף (Franz Joseph) הוגי (Hugi).
הם חקרו את ההרים הנוחים לגישה, ובנוסף, גם כבשו את רוב הפסגות הגבוהות באזור.
בשנת 1841 חוקר ההרים השווייצרי לואי אגסי יחד עם מספר מדענים נוספים, הקימו תחנת מחקר זמנית על קרחון אונטראר, ומשם צפו על הקרחונים מסביב והוציאו מספר משלחות מחקר.
במזרח הרכס שוכן אזור קרחון אלטש הנחשב לאזור הקרחונים הגדול ביותר באלפים.
הקרחון הוכרז בשנת 2001 על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ובשנת 2007 הורחב עוד וכיום הוא כולל גם את הר הביטשהורן והרים וקרחונים נוספים באזור.
האתר נקרא יונגפראו-אלטש-ביטשהורן, על שם קרחון אלטש ושתי הפסגות המפורסמות יונגפראו וביטשהורן המאפיינות ביותר את הרכס.
האלפים הפניניים (נקראים גם האלפים הוואליים Valais Alps) הם רכס הרים בהרי האלפים בדרום מערב שווייץ וצפון מערב איטליה.
מקור השם הוא מימי רומא שכינו אותם ההרים הפונים, על שם הצבא הפוני (פיניקי) שחצה את ההרים תחת פיקודו של חניבעל.
הרכס המרכזי (המהווה גם את קו פרשת המים בין הים התיכון והים האדריאטי) עובר ממערב למזרח לאורך קו הגבול שבין שווייץ (מצפון) ואיטליה (מדרום), מהר מון בלאן המהווה את הפסגה הראשונה הגבוהה ממזרח למעבר סן ברנאר.
רוב הרכס הוא גבוה יחסית וחלקו הגדול אף מעל 4,000 מטר מעל פני הים, אך מדי פעם יורד הרכס מעט ובנקודות מסוימות אף אל מתחת ל־3,000 מטרים.
מהרכס המרכזי יוצאים רכסים רבים נוספים העוברים מדרום לצפון ויורדים בהדרגה אל עמק הרון.
בשונה מרכסי הרים אחרים הפסגות הגבוהות ביותר אינם ממוקמות בהכרח ברכס המרכזי וחלקם (כמו הגרנד קומבין, וייסהורן, מיסצ'בל, ווייסמיס) נמצאות באמצע רכסי המשנה.
גבולות הרכס הם מעבר סן ברנאר הגדול (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים השבליים (Chablais Alps) ומסיב המון בלאן (Mont Blanc Massif)) ממערב, מעבר סימפלון (Simplon) (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים הלפונטיניים (Lepontine Alps)) ממזרח, עמק הרון (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים הברניים) מצפון.
ועמק אאוסטה (המפריד בקצהו המערבי בין הרכס לבין רכס האלפים הגאריים (Graian Alps)) מדרום.
הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא הר המון רוז (Mont Rose), שהוא גם הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון ואלה ובשווייץ כולה, והפסגה השנייה בגובהה בהרי האלפים ובאירופה כולה.
השלגים המפשירים ברכס האלפים הפניניים מתנקזים על ידי נהר הרון מצפון, בצדו השווייצרי של הרכס, אל אגם ז'נבה, ובצדו האיטלקי, על ידי הנהרות דורה בלטאה, ססיה (Sesia) וטוקה (Toce), אל נהר פו והים האדריאטי.
צידו הדרומי של הרכס מהווה לרוב אורכו את קו הגבול שבין שווייץ ואיטליה ובקצהו המערבי נכנס מעט לתוך השטח האיטלקי עד לסיומו בהר גרנד רושר (Grande Rochère).
האלקלינג הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס.
דמותו של האלקלינג הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, ונוצרה בידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג.
האלקלינג הוא האלטר אגו של תיאודור "טדי" רופוס אלטמן, חייזר מגזע הסקרול אשר נולד כתוצאה מיחסים בין קפטן מארוול מאר-וול ובת קיסר ממלכת הסקרול אנלה.
לאחר שנולד, טדי הוברח לכדור הארץ יחד עם מטפלת בשל חשש לחייו, שם הוא גדל והתחנך כבן-אנוש.
כאשר איירון לאד הקים את קבוצת האוונג'רס הצעירים, הוא גייס אליה בין היתר את טדי, אשר נטל את השם "האקלינג".
במהלך מלחמת קרי-סקרול, סופר סקרול חטף מספר גיבורי-על לממלכתו, בהם קפטן מארוול דאז מאר-וול, והשליך אותם לכלא.
במהלך השהות בשבי, מאר-וול התאהב בבת קיסר הממלכה, אנלה, ולאחר יחסי מין לא מוגנים בין השניים, אנלה הרתה.
אחר לידתו של הילד, הוא הוברח לכדור הארץ יחד עם עוזרתה האישית של אנלה, מחשש לביטחונו.
המטפלת החליטה לגדל את הילד במסווה של אם חד-הורית, והעניקה לו את שמו הארצי, טדי אלטמן.
כנער מתבגר, טדי השתמש ביכולותיו לשם עשיית רושם על חבריו והתקבלות לחברה, כשהוא התחזה לגיבורי-על רבים, בהם איירון מן והלפיד האנושי.
לאחר פירוק האוונג'רס, איירון לאד גילה אודות תוכנית אל-כשל של ויז'ן, ולפיה הקים את האוונג'רס הצעירים, כשבין היתר הוא גייס לקבוצה את טדי, שנטל לעצמו זהות חדשה - האלקלינג.
כאשר סופר סקרול נחת בכדור הארץ, הוא גילה אודות זהותו האמיתית של טדי.
סופר סקרול הרג את העוזרת, חטף את טדי והפיץ את השמועה אודות קיומו ברחבי הגלקסיה.
לאחר הצטברות של חיילי סקרול וחיילי קרי, בקרב על לקיחת המשמורת על טדי, הוחלט כי הוא יבלה חצי שנה במחיצת כל אחד מהם.
עם זאת, לאחר עזיבתם של החיילים, נגלה כי "טדי" שעזב עם החיילים היה למעשה מתחזה.
מלחמת אזרחים, פגישה עם "אביו" ופלישה סודית
לאחר שסירבו להירשם, האוונג'רס הצעירים נעצרו בידי כוחות S.H.I.E.L.D.
והובלו לכלא, עד שהוברחו בידי קפטן אמריקה ופלקון.
הקבוצה ניסתה לשמור על צד נטרלי במלחמה, אם כי לבסוף נאלצה לחבור לצד המתנגדים לחוק בהנהגתו של הקפטן.
הם ירדו למחתרת והצטרפו לאוונג'רס הסודיים, ובעת המערכה האחרונה והקרב הסופי, טדי שיחק תפקיד חשוב ומשמעותי, עת התחזה ליילוג'אקט ושחרר את אסירי "כלא 42" של איירון מן ומיסטר פנטסטיק.
בזמן שבילה עם בן זוגו ויקאן, טדי צפה בשידור חי מכיכר טיימס אשר דיווח על קרב המתרחש בין מאר-וול לקבוצת רובוטים.