tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחת האפשרויות המבטיחות היא השימוש בתאי גזע – תאים המסוגלים להתמיין לכל רקמה שהיא בהשפעת גירוי מתאים.
תאי הגזע מצויים בעיקר בעוברים בשלבים מוקדמים; בבוגרים הם קיימים רק באיברים מסוימים וכושר התמיינותם קטן.
הרצון להשתמש בתאים אלו הוא אחת הסיבות לניסיון ליצור שיבוט אנושי, שתאיו ירתמו לייצור תאי גזע.
המחקר הביולוגי מנסה להבין כיצד מושרית התמיינותם של תאי הגזע, ולמצוא דרכים ליישום המסקנות.
מגלי התחום זכו בשנת 2012 בפרס נובל לרפואה.
הנדסה גנטית היא תחום שזכה להישגים מרשימים בעשרות השנים האחרונות, וממשיך לככב בחזית המחקר המודרני.
ההנדסה הגנטית מאפשרת השראת שינויים בחומר התורשתי (DNA), כך שהיצור הנחקר יישא את התכונות הרצויות, שלאו דווקא קיימות בו מלכתחילה.
המחקר בתחום הגיע לרמה המעשית, ומינים מהונדסים של צמחים מיוצרים במעבדות ברחבי העולם, בהן משביחים גנטית את הצמחים, דבר התורם לחקלאות ולכלכלה.
תקוותם של החוקרים היא להשתמש בטכניקות המיושמות על צמחים כדי לסייע במגוון תחומי רפואה, ובריפוי מחלות תורשתיות .
עם זאת, התחום שנוי במחלוקת, ומצוי בשיח הציבורי שם נשמעות לא מעט הסתייגויות והתנגדויות לניסויים בהנדסה גנטית.
לטענת המתנגדים לניסויים אלו הנזק שהם עלולים לגרום גדול מהתועלת.
מאז שהתבססה 'הסינתזה המודרנית' בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה קונצנזוס מדעי בקרב הביולוגים שהתורשה נקבעת אך ורק באמצעות ה־DNA המועבר לדורות הבאים.
המחקר האפיגנטי גילה כי בנוסף למידע הגנטי קיימים מספר מנגנונים נוספים, כדוגמת החתמה גנומית, RNAi ומתילציית DNA, המשפיעים על הדרך בה מתבטאים הגנים בצאצאים.
מנגנונים אלה מושפעים לא רק מתכולת הגנים עצמם אלא גם מתנאי הסביבה, השפעה שעשויה אף להיות מורשת לדורות הבאים; על מידת ההשפעה וגבולותיה קיים ויכוח בין העוסקים בתחום.
את המחקרים הביולוגיים הראשונים שנערכו בארץ ישראל ביצעו חוקרי טבע זרים במאה ה-19, שתיעדו את החי והצומח באזור.
בתחילת המאה ה-20 החל עיסוק לא מאורגן במחקר ביולוגי שימושי בתחומי הרפואה והחקלאות על מנת לסייע ליישוב היהודי המתגבש; ביניהם ניתן למנות את אהרון אהרונסון ואת יצחק אלעזרי-וולקני (על שמו מכון וולקני).
מחקר של ממש בביולוגיה החל בארץ ישראל רק ב-1922, עם הקמת 'המכון לחקלאות ומדע-טבע' בתל אביב, שבראשו עמדו וולקני ואוטו ורבורג.
ב-1925, עם הקמת האוניברסיטה העברית, היה בה מכון למיקרוביולוגיה, ובשנים הבאות הוקם בה 'מכון לחקירת טבע א"י', שהתבסס על יחידת חקר הטבע (בראשות ורבורג) מתוך 'המכון לחקלאות וחקר הטבע' בתל אביב (מכון זה פוצל בראשית שנות ה-30 למחלקות לבוטניקה וזואולוגיה).
במקביל הוקם ב-1934 ברחובות מכון זיו (לימים מכון ויצמן למדע), ובו מחלקה לביוכימיה; מחקר בביולוגיה ממש החל במכון זה רק עם ההרחבה שעבר ב-1948, אז נפתחה בו מחלקה לגנטיקה של צמחים.
כיום עוסקים בישראל במחקר בתחום הביולוגיה בכל האוניברסיטאות וכן במספר מכוני מחקר, ביניהם מכון ויצמן למדע, המכון הביולוגי בנס ציונה, ומכון וולקני למחקר חקלאי.
לימודי ביולוגיה לתואר ראשון מתקיימים בכל האוניברסיטאות וכן במספר מכללות, וניתן גם להשלים תואר בביוטכנולוגיה, ביופיזיקה, מדעי המוח, ביואינפורמטיקה ובתחומים נוספים.
בהיותה מקושרת לסוגיות כגון מוצא החיים, מותר האדם ובריאות הציבור, נודעת לביולוגיה חשיבות רבה יותר בתחומי המוסר והחברה מאשר לרוב מדעי הטבע.
להלן מספר תחומים שבהם מתמקדים יחסי גומלין אלה.
מאז שנחקר לראשונה היה מנגנון התורשה וההתפתחות האבולוציונית מוקד לסערה חברתית.
מצד אחד התנגדה הכנסייה הנוצרית בקביעות לתאוריית הברירה הטבעית, אשר שללה את מקומו של האל במעשה הבריאה, וניסתה להציג לה חלופות.
עם התבססות הנאודרוויניזם כקונצנזוס מדעי, התמקד הוויכוח בשאלת לימוד האבולוציה בבתי הספר, לאחר שזה נאסר ממניעים דתיים, ומאוחר יותר בדרישה ללמד במקביל גם את הגישה הדוגלת בבריאה אלוהית כמקור לחיים ולאדם (בריאתנות).
ויכוח זה ניטש גם היום.
בעוד שחוגי הדת דחו את האבולוציה, אימצו אותה בחום מספר הוגים חברתיים בשלהי המאה ה-19, שפיתחו תאוריות שונות של אבולוציה חברתית ותרבותית.
כמה מהם השליכו את מסקנות תורת האבולוציה על המאבק בין גזעי האדם – גישה חסרת ביסוס מדעי שנקראה דרוויניזם חברתי ושימשה מאוחר יותר כאחד המקורות של תורת הגזע הנאצית.
בסיס מדעי מעט רחב יותר היה לאאוגניקה, תנועה שתמכה בהשבחת הדורות הבאים באמצעות סוגים שונים של התערבות ברבייה ובתורשה, ביניהם עידוד רבייה של בעלי תכונות רצויות ועיקור בכפייה של 'בעלי תכונות שליליות' .
תוכניות אאוגניות יושמו בארצות הברית, בשוודיה ובמדינות נוספות, אך הגישה ננטשה לאחר מלחמת העולם השנייה.
השפעה הפוכה – של החברה על הביולוגיה – ניתן לראות בעבודתו של הגנטיקאי הסובייטי ליסנקו בתחום הגנטיקה החקלאית.
התאוריות של ליסנקו היו שילוב מבולבל בין דרוויניזם ולמרקיזם, אך מכיוון שעלו בקנה אחד עם הפרדיגמה המרקסיסטית ששלטה בברית המועצות באותה תקופה, הן הועלו על נס והוצגו כהישגים מדעיים מרשימים.
מפגש נוסף בין האבולוציה והפוליטיקה התרחש בשנות ה-70 של המאה ה-20, על רקע הסוציוביולוגיה, תאוריה של אדוארד או.
וילסון המציגה חלק ניכר מההתנהגויות החברתיות האנושיות כתולדה ישירה של אבולוציה ברמה הגנטית.
עמדה זו שומטת את הקרקע מתחת לגישות מרקסיסטיות ופמיניסיטיות הגורסות כי הבדלים התנהגותיים בין בני אדם בכלל (ובין גברים ונשים בפרט) הם השלכה של המבנה החברתי הדכאני ושלו בלבד.
המתנגדים לסוציוביולוגיה (ולפסיכולוגיה האבולוציונית שהתפתחה ממנה) רואים בהן השלכה של תאוריות חברתיות ליברליות וקפיטליסטיות על העולם המדעי.
המחקר המדעי בתחום האקולוגיה ופיתוח הידע על מאזן יחסי הגומלין בין בעלי חיים לסביבתם הגבירו את המודעות ליחסי הגומלין בין האדם לסביבתו.
מחקרים אלה, יחד הגידול של טביעת הרגל האקולוגית האנושית בעקבות הגידול באוכלוסין, בצריכה של חומרי גלם וביצירת זיהום, הובילו לכניסה הדרגתית של נושאי סביבה לתוך הספירה החברתית, החל מתחילת המהפכה התעשייתית ועד היום.
כתוצאה, התפתחו אידאולוגיות של שימור הסביבה, הדוגלת בהתחשבות בטבע, ושל קיימות, או שאיפה לחברה בת קיימא, כלומר כזו המסוגלת להתקיים במשך דורות רבים באיזון אקולוגי עם סביבתה.
תחום הביואתיקה עוסק בעיקר בחקר ההשלכות האתיות של התפתחויות טכנולוגיות בתחום הביולוגיה והרפואה.
על הנושאים העיקריים בתחום זה נמנים שיבוט אנושי, הנדסה גנטית, טשטוש הגבולות בין בני אדם ומכונות, הקפאה קריוגנית, דחיית ההזדקנות וחיים נצחיים וכן שאלות על מהות החיים ועל רגע תחילתם, הנוגעות בנושאים כגון הפריה מלאכותית והפלה מלאכותית.
הביואתיקה שואפת לברר את ההשפעות האפשריות של מחקר בתחומים אלה על החברה האנושית ואולי אף להגביל את המחקר בתחומים מסוימים.
כך למשל, היא מנסה לברר אם בחירה מראש של תכונות גנטיות מועדפות היא נכונה מוסרית ואילו זכויות, אם בכלל, יהיו לשיבוט אנושי.
מזווית אחרת עוסקת הביואתיקה בהשלכות האתיות של ניסויים בבעלי חיים ובבני אדם המבוצעים לקידום מדע הביולוגיה.
על הניסויים בבעלי חיים, שהם לחם חוקה של הביולוגיה מאז התפתחה לראשונה, נמתחת לעיתים ביקורת מצד ארגוני זכויות בעלי חיים, הרואים בחלק מהניסויים (או בכולם) התעללות שלא לצורך; כנגדם טוענים מדענים רבים כי ניסויים אלה חיוניים לפיתוח תרופות ולהצלת חיי אדם.
ניסויים בבני אדם, המשתמשים באוכלוסיות כגון אסירי עולם או חולים נוטים למות, מעלים שאלות אתיות נוספות.
בִּיּוֹכִימְיָה היא מדע החוקר את התכונות הכימיות המאפיינות מולקולות המיוצרות בתאים חיים וייחודיות להם, ומאפשרות להם לבצע את תפקידם.
הביולוגיה המולקולרית היא מדע החוקר את תפקידן של מולקולות אלה.
הביוכימיה מהווה גשר בין מדעי הביולוגיה והכימיה.
הביוכימיה היא המדע המדויק ביותר במדידותיו השייך לתחום הביולוגיה.
מלבד תחום הביולוגיה המולקולרית, נשענת הביוכימיה בעיקר על הכימיה האורגנית.
מודלים מתחום הפיזיקה והמתמטיקה נדירים יחסית בביוכימיה.
לביוכימיה נגיעה ואחיזה כמעט בכל תחום ביולוגי שהוא, כולל תחומים שנדמה כי הם רחוקים ממנה מאוד, כגון זואולוגיה וביולוגיה אבולוציונית.
אחד מעיסוקיה העיקריים של הביוכימיה כיום הוא חקר החלבונים, מכיוון שלחלבונים קשר ישיר לתכונות האורגניזם (פנוטיפ).
מכיוון שגנים מקודדים ליצור של חלבונים, ניתן לראות בביוכימיה את המדע הממשיך במקום בו דרכו של מדע הגנטיקה מסתיים.
כשם שגנטיקה היא מדע הגנום (סך כל הגנים באורגניזם), ביוכימיה היא מדע הפרוטאום (סך כל החלבונים באורגניזם).
לביוכימיה תפקיד מרכזי בהבנת מנגנוני מחלות, בחקלאות ובייצור מזונות ותרופות.
הביוכימיה מתמקדת במספר תחומי מחקר:
המבנה של מולקולות ביולוגיות, כגון חלבונים, שומנים, פחמימות ונוקלאוטידים.
האופן בו מרכיבות מולקולות ביולוגיות מבנים ואברונים בתא.
אופן מעבר מולקולות אלה בין תאים ובין אברונים.
אנזימולוגיה: מנגנוני פעולתם של החלבונים החשובים ביותר – האנזימים:
התרמודינמיקה והקינטיקה של תגובות כימיות בתא.
הריאקציה הכימית של המולקולות האלה והאתר הפעיל שלהן.
התגובות במעגלים מטבוליים: הדרכים בהן יצורים חיים מפיקים אנרגיה, מעבדים מזון, מפרקים מולקולות גדולות ומייצרים מחדש מולקולות חדשות הנחוצות להם.
הסיבה הכימית לצירופי חלבונים המאפשרים ריאקציה.
הסיבות הכימיות שבגללן פגמים בחלבונים גורמים למחלות.
התגובות הכימיות העומדות בבסיסם של תהליכים גנטיים בסיסיים, כדוגמת שכפול DNA, שעתוק ותרגום.
התגובות הכימיות שגורמות למוטציות בגנום.
על אף שהביוכימיה מהווה שילוב של כימיה וביולוגיה, הרי שמטרתה ויעדיה הם ביולוגיים.
מדענים וחוקרים בתחום הביוכימיה למדו ברוב המקרים במסלולים ביולוגיים.
ברוב המקרים יש ללמוד לתואר ראשון בביולוגיה או בכימיה, ורק בתואר השני ניתן להתמקד בביוכימיה.
כל מסלול לתואר ראשון בביולוגיה כולל לפחות קורס חובה אחד בביוכימיה (המתמקד בעיקר בחלבונים ובאנזימים), ולעיתים קורס נוסף (המתמקד בסוכרים, שומנים ונושאים אחרים).
במסלולים לתואר ראשון בכימיה ניתן בדרך כלל ללמוד ביוכימיה כקורס העשרה או בחירה.
בישראל הוקמה בשנת 1997 מחלקה לביוכימיה במכון ויצמן למדע, תוך איחוד שתי מחלקות, ובראשה הועמד חיים גרטי.
כיום זו אחת המחלקות הגדולות במכון.
ב מוצע מסלול של לימודי הנדסה ביוכימית המשלב לימודי ביוכימיה עם לימודי הנדסה.
ב-10 בדצמבר 2004 הוענק פרס נובל לכימיה לאברהם הרשקו ואהרן צ'חנובר מהטכניון על מחקרם אודות אפיון מערכת פירוק החלבון בתא, מערכת היוביקוויטין.
זהו פרס נובל הראשון שהוענק לישראלים בתחום מדעי הטבע.
בשנת 2009 הוענק פרס נובל לכימיה לפרופסור עדה יונת ממכון וויצמן למדע במשותף עם ונקטרמן רמאקרישנן ותומאס סטייץ, על מחקריהם שתרמו להבנת המבנה והתפקיד של הריבוזום.
המונח בִּיּוֹגְרַפְיָה (מיוונית: ביו – חיים, גרפיה – כתיבה) משמעו כתיבת תולדות חיים של אדם (במינוח האקדמיה ללשון העברית: סִפּוּר חַיִּים).
המונח מתייחס לרוב לסוגה בספרות ובקולנוע המתארת את תולדות חייו של אדם מסוים.
ביוגרפיה יכולה לתאר אדם ממשי או בדיוני, אך השימוש במושג מתייחס בדרך כלל לדמות שחיה במציאות.
ביוגרפיה מתאפיינת בתיאור אינטימי ומפורט של חיי האדם, והיא עוסקת לא רק בעובדות יבשות, אלא גם ברגשותיה ומחשבותיה של הדמות.
פעמים רבות מלמדת הביוגרפיה לא רק על האדם שבו היא עוסקת, אלא שופכת אור דרכו על כל הסביבה שבה חי.
הביוגרפיות הקדומות נכתבו מטעמם של מלכי אשור, מסופוטמיה, בבל, מצרים, הודו וסין, ותיארו בעיקר את הישגיהם של אותם מלכים.
ניתן להתייחס לחלק מכתבי התנ"ך כאל ביוגרפיות, מכיוון שהם מתארים את חייהם של מלכי, נביאי ושבטי ישראל.
בין הביוגרפיות הבולטות ביוון העתיקה נמנית זו של קסנופון, ברומא "חיי הקיסר" של סווטוניוס, הביוגרפיות המקבילות של פלוטרכוס, בעיקר "אנשי יוון ורומי" וכן מעשי השליחים בברית החדשה.
בסין היה זה סה-מה צ'יאן עם רשומות ההיסטוריון.
בימי הביניים ריכזה הכנסייה הקתולית את רוב מאגרי המידע בעולם הנוצרי.
מכאן, ביוגרפיות שנכתבו בתקופה זו תיעדו את חייהם של אפיפיורים, כמרים וקדושים, ונכתבו בעיקר על ידי נזירים.
מטרתן היה לעודד אנשים להמיר דתם לנצרות.
בשלהי ימי הביניים החלו להופיע ביוגרפיות של מלכים ואבירים, והביוגרפיות הדתיות החלו להתפוגג.
"מותו של ארתור (Le Morte d'Arthur)" מאת סר תומאס מלורי היא הביוגרפיה הידועה ביותר שנכתבה באותה תקופה, המתארת את חייו של המלך ארתור ואבירי השולחן העגול.
בתקופת הרנסאנס נכתבו לראשונה ביוגרפיות על פשוטי עם, כאמנים ומשוררים.
ביוגרפיות מתבססות על ראיונות, מכתבים, כתבות ומקורות מידע אחרים הנוגעים לסובייקט.
הופעתו של המחשב הקלה על איסוף ועיבוד החומר, וכיום ביוגרפיות בנות למעלה מאלף עמודים הן חיזיון נפוץ.
כמו כן, ביוגרפיה כיום אינה מוגבלת עוד לספר.
ערוצי טלוויזיה רבים מתמחים ביצירת סדרות העוסקות בחייהן של דמויות עבר, ונוצרו מספר סרטי קולנוע ביוגרפיים או סמי-ביוגרפיים.
על הציפיות מביוגרפיה טובה מספר פרופ' זאב שטרנהל:
על היחס של הביוגרף למושא כתיבתו עמד פרופ' אלי שאלתיאל, מחבר הביוגרפיה של משה סנה:
סוגיה זו עולה בהרחבה בסרט "טרומן קפוטה", העוסק ביחסים שבין טרומן קפוטה, מחבר הספר "בדם קר" ובין פרי סמית, הרוצח שבו עוסק הספר.
על האיזון הנדרש בעת כתיבת ביוגרפיה עמדה פרופ' אניטה שפירא, מחברת של ביוגרפיות אחדות:
פרופ' שפירא ממחישה את הבעיה שבמעבר מהפרטים המרכיבים את הביוגרפיה אל התמונה הכוללת:
ביוויס ובאטהד הייתה סדרת אנימציה קומית אמריקאית שנוצרה על ידי מייק ג'אדג'.
הסדרה שודרה במקור בערוץ MTV מה-8 במרץ 1993 עד ה-28 בנובמבר 1997. הסדרה חודשה גם לעונות נוספות ב-2011 וב-2022. הסדרה מתמקדת במעלליהם של שני הנערים המתבגרים ביוויס ובאטהד.
עלילת הסדרה מתרחשת בעיירה הבדיונית היילנד אשר בטקסס ומתמקדת בשני בני הנוער הטפשים וגסי הרוח ביוויס ובאטהד.
חלק גדול מפרקי הסדרה נוטים להתמקד במעלליהם של ביוויס ובאטהד בבית הספר התיכון בו הם לומדים, בשכונה הפרוורית בה הם גרים, ובמיקומים שונים בהם הם בדרך כלל מקיימים אינטראקמיות עם התושבים ודמויות סמכותיות שונות.
פרקים רבים מתמקדים בניסיונותיהם להרשים בנות, למצוא עבודה או לעסוק בפעילויות שאינן דורשות אינטליגנציה רבה או מאמץ רב.
מרכיב מרכזי בסדרה הוא ההצגה של חלקים מתוך קליפים מוזיקליים אמיתיים, בהם ביוויס ובאטהד צופים בזמן שהם יושבים על הספה בביתם, ובעוד שהם נוהגים להגיב למתרחש בווידאו קליפים בלגלוג, או בהתלהבות מוגזמת ונוטים להעיר הערות אבסורדיות וילדותיות.
חלק הזה בסדרה סייע לאורך השנים לספק חשיפה משמעותית למגוון רחב של אמנים מוזיקליים.
הסדרה מרבה לספק סאטיריה על תרבות הנוער האמריקנית, חיי הפרברים בארצות הברית, ולטענת חלק מהמבקרים אפילו מדובר בסאטירה נגד תרבות ה-MTV עצמה כאשר לטענתם בביוויס ובאטהד מייצגים דור "ילדי המפתח" שצפיית יתר בקליפים מוזיקליים פגעה ביכולתם לקיים אינטראקציות חברתיות נורמליות או לנהל יחסים בריאים עם בנות המין השני.
ביוויס - נער אקסצנטרי וטיפש עם קול צרוד, שיער בלונדיני ואהבה להרס.
הוא נוהג לצחקק בצורה מוזרה.
ביוויס לעיתים רבות נתון להתקפים היפראקטיביים, במיוחד בהשפעת צריכה מופרזת של סוכר או קפאין, ואז הוא הופך לאלטר אגו שלו, "קורנוליו".
לביוויס יש נטיות פירומניות, והוא נוטה להגיב באקסטזה כאשר הוא רואה אש.
הוא לובש חולצת טריקו כחולה עם שמה של להקת הרוק הכבד מטאליקה.
באטהד - נער מעט יותר אינטליגנטי מביוויס, אם כי הוא גס רוח וילדותי באותה המידה.
התנהגותו מעט שקולה ורגועה יותר מזו של ביוויס.
בדומה לביוויס גם הוא נוהג לצחקק בצורה מוזרה.
הוא נוטה להיות נינוח וסרקסטי והוא מרבה להתגרות בביוויס.
ניסיונותיו להתחיל עם בנות המין השני מסתיימים תמיד בכישלון.
הוא לובש חולצת טריקו אפורה עם שמה של להקת הרוק הכבד AC/DC.
טום אנדרסון - השכן הקשיש של ביוויס ובאטהד אשר לעיתים רבות נופל קורבן לתעלוליהם של ביוויס ובאטהד.
על דמות זו התבססה בהמשך דמותו של "האנק היל" מהסדרה המלך היל.
המנהל מק'ויקר - המנהל העצבני בבית הספר התיכון בו לומדים ביוויס ובאטהד אשר נלחץ בקלות.
הוא תמיד נלחץ ורועד כאשר הוא נמצא בקרבתם, והם תמיד לועגים לו ולעיתים רבות משפילים אותו.
בראדלי באזקט - המורה להתעמלות האגרסיבי של ביוויס ובאטהד.
אין לו סבלנות לטיפשות של ביוויס ובאטהד והוא נוהג לצעוק עליהם לעיתים רבות ולכנות אותם "נקבות עלובות" או "לוזרים".
ביוויס ובאטהד חוששים ממנו בשל אמצעי הענישה החמורים שבהם הוא נוקט.
דייוויד ואן דרייסון - המורה דמוי ההיפי של ביוויס ובאטהד אשר מנסה להנחיל בקרב תלמידיו ערכים של שלום ושלווה.
למרות כוונותיו הטובות, הוא לא מצליח להשפיע על ביוויס ובאטהד והם תמיד מאמללים את חייו.
דריה מורגנדורפר - תלמידה צינית ואינטליגנטית אשר לומדת בכיתתם של ביוויס ובאטהד.
היא סבורה שביוויס ובאטהד הם אידיוטים.
לעיתים רבות היא נאלצת להכין יחד איתם פרויקטים משותפים לבית הספר.
ביוויס ובאטהד תמיד לועגים לה ומכנים אותה "דאיירייה" (Diarrhea, כלומר שלשול).
הדמות שלה הפכה לגיבורה של סדרת ספין-אוף בשם "דריה", ששודרה גם היא ב-MTV.
סטיוארט סטיבנסון - ילד חנון ותמים שרוצה להתיידד עם ביוויס ובאטהד.
הם תמיד מנצלים אותו ומתעללים בו.
טוד לאנוזי - בריון השכונה אותו ביוויס ובאטהד מעריצים, למרות שהוא מתעב את השניים ונהנה להשפיל אותם.
הסדרה החלה כסרטון אנימציה קצר בשם "בייסבול צפרדעים" אותו יצר מייק ג'אדג' עבור תוכנית הטלוויזיה "Liquid Television" בערוץ MTV.
הסרטון, בו הופיעו לראשונה דמויותיהם של ביוויס ובאטהד, הפך ללהיט והוביל לכך ש-MTV החליטו לפתח סדרה שלמה שתתמקד בדמויותיהם של ביוויס ובאטהד.
לאורך השנים מייק ג'אדג' שימש ככותב הראשי, המפיק והמדובב הראשי של רוב הדמויות בסדרה.
ביוויס ובאטהד דו אמריקה (1996)
בשנת 1996 חברת סרטי פרמאונט הפיקה את סרט הקולנוע המונפש "ביווס ובאטהד דו אמריקה".
הסרט זכה להצלחה מסחרית והכניס מעל ל-60 מיליון דולרים בקופות ברחבי העולם.
ביוויס ובאטהד עושים את היקום (2022)
בשנת 2022 הופק סרט ההמשך "ביוויס ובאטהד עושים את היקום" אשר הפך לראשונה זמין לצפייה בשירות הסטרימינג פרמאונט+.
14 שנים לאחר שהסדרה המקורית הסתיימה, הסדרה חזרה לעונה שמינית אשר שודרה במקור בערוץ MTV.
ב-1 ביולי 2020 הודיע ערוץ קומדי סנטרל כי הזמין שתי עונות נוספות של הסדרה, כולל ספין-אופים וספיישלים.
בשנת 2020 הסדרה חזרה לשתי עונות נוספות ששודרו במקור בערוץ קומדי סנטרל.
העונות הללו הציגו את ביוויס ובאטהד כאנשים מבוגרים בשנות הארבעים לחייהם, כשבאטהד עם מוגבלות פיזית בעקבות אורח חיים לא בריא, פוגש מחדש את ביווס כאיש אשר עוזר לבאטהד כעבדוה אותה קיבל מלשכת התעסוקה.
התנהגותם ההרסנית ואהדתם של ביוויס ובאטהד למוזיקת הבי מטאל גרמה להורים אמריקאים רבים למחות נגד הסדרה.
בשנת 1993, כאשר ילד בן חמש מאוהיו העלה את ביתו באש והביא למותה של אחותו בת השנתיים, הואשמו יוצרי הסדרה באחריות למות הפעוטה.
הוריו של הילד טענו שבנם, שצפה בסדרה, הושפע מהתנהגותם של ביוויס ובאטהד ומהתעניינותם האובססיבית באש.
כתוצאה מהאשמה זו הוסרו מפרקי הסדרה כל ההתייחסויות לאש, שעת השידור של הסדרה הועברה ל-23:00 ונוספה הודעת אזהרה בתחילת הסדרה.
למרות הביקורת, הסדרה זכתה להצלחה ניכרת במהלך שנות ה-90 בקרב בני הנוער בארצות הברית, הייתה בעלת השפעה רבה על תרבות הפופ ואף הכניסה לעגה האמריקנית מונחי סלנג שונים כמו "Buttmunch", "Fartknocker", "Bunghole".
יחד עם סדרות אנימציה כמו "רן וסטימפי" ו"משפחת סימפסון", ביוויס ובאטהד מתחו את גבולות האנימציה האמריקאית והפכו אותה למדיום שחורג מבידור "נקי" לילדים.
ביולוגיה התפתחותית היא ענף בביולוגיה העוסק בחקר ההתפתחות של היצורים החיים, ברמת הפרט.
הביולוגיה ההתפתחותית היא מהתחומים הראשיים בביולוגיה והיא נמצאת נכון לתחילת המאה ה־21 בחזית המחקר הביולוגי.
הביולוגיה ההתפתחותית קשורה במובנים רבים לביולוגיה האבולוציונית, אך ההבדל ביניהן עקרוני: בשעה שהאבולוציה עוסקת בהתפתחותם של מינים במרוצת הדורות, על פני אלפי ומיליוני שנים, הרי שהביולוגיה ההתפתחותית עוסקת בהתפתחות האינדיבידואלית של היצור ברמת הפרט הבודד – מראשית קיומו של היצור (תא מופרה, למשל) ועד למותו.
התפתחותו של יצור רב-תאי בוגר מתא בודד טומנת בחובה כמה מהחידות הגדולות ביותר של הביולוגיה.
התא המופרה מכיל את כל המידע הדרוש להתפתחות היצור, והאופן שבו מידע זה מיושם עדיין אינו מובן דיו.
לביולוגיה ההתפתחותית מספר תחומי משנה:
ביולוגיה התפתחותית מולקולרית: חקר התפתחות היצורים ברמת התא הבודד; התמיינות תאים, השתקת והגברת גנים (דבר הגורם להתמיינות), אפופטוזה, איתות בין-תאי המתניע או בולם תהליכי התמיינות, גנים הומאוטיים (הקובעים את המיקום של חלקי הגוף השונים ביצורים מפותחים).
ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית: תחום חדש יחסית (מתחילת שנות ה־90 של המאה ה־20) המשלב בין אבולוציה וביולוגיה התפתחותית.
תחום זה חוקר מנגנונים אבולוציוניים הגורמים לשינויים בהתפתחות של יצורים הקרובים זה לזה.
ביולוגיה התפתחותית של מערכת העצבים.
ביולוג הוא מדען המבצע מחקרים בביולוגיה.
ביולוגים עוסקים בהוראה, במחקר ובתעשייה בענפי הביולוגיה הרבים.
רוב הביולוגים פונים לאקדמיה, כלומר לאוניברסיטאות ומכוני מחקר.
חברות מסחריות מציעות תחומי עיסוק רבים לביולוגים בתעשיית התרופות, תעשיית המזון, תכנון וייצור של ציוד ומכשור מדעי ובתחום הביוטכנולוגיה (חברות המתמחות בייצור אנזימים, נוגדנים וכימיקלים לשימוש במחקר הביולוגי).
רוב הביולוגים מחזיקים בתואר אקדמי בביולוגיה.
רוב האוניברסיטאות בעולם, וכן מכללות רבות, מציעות לימודי תואר בוגר אוניברסיטה (תואר ראשון) בביולוגיה.
הלימודים אורכים בין שלוש לארבע שנים.
במדינות מסוימות, בעיקר באירופה, לא קיים תואר בוגר והתואר הנמוך ביותר שניתן להשלים בביולוגיה הוא מוסמך אוניברסיטה (תואר שני; נכון לשנת 2007 קיימת באירופה מגמה של ביטול נוהג זה והכנסה הדרגתית של תואר בוגר).
לימודים ישירים לתואר שני אורכים כחמש שנים.
לימודים נפרדים לתואר שני (למחזיקי תואר ראשון) אורכים כשנתיים.
בישראל מתקיימים לימודי ביולוגיה לתואר ראשון בכל האוניברסיטאות, מלבד מכון ויצמן, בו מתקיימים רק לימודים לתואר שני ומעלה בנושא.
לאחר רכישת התואר השני ניתן להמשיך ללימודי תואר דוקטור (תואר שלישי).
לימודים אלו אורכים כשלוש שנים.
בארצות הברית, בקנדה ובמדינות אחרות נהוג לרכוש תואר ראשון ולאחר מכן ללמוד ישירות לתואר שלישי, כשהתואר השני משולב בלימודים לתואר השלישי.
זמן רכישת התואר השלישי (למחזיקי תואר ראשון) נע בין חמש לשש שנים.
כבמקצועות אחרים קיימים הבדלים מהותיים בין התארים השונים:
בתואר בוגר מושם דגש מועט על עבודה עצמאית.
הסטודנטים רוכשים ידע בסיסי ומבצעים במעבדה, במסגרת הקורסים השונים, עבודה מעשית בלתי-עצמאית; הוראות העבודה מפורטות בספר הלימוד.
בסיום הלימודים נדרשת בדרך כלל כתיבת עבודת גמר.
בתואר מוסמך נדרש הסטודנט להתמקד בתחום ספציפי בביולוגיה, אם כי בחירה זו ניתנת לשינוי בהמשך הלימודים והקריירה.
בעבודת הגמר שבסיום התואר השני נדרש הסטודנט לעבוד באופן עצמאי יחסית ולכתוב תזה ברמה של מאמר בכתב-עת מדעי.
בתואר דוקטור משתבץ הסטודנט במעבדת מחקר ומקבל נושא עליו הוא אחראי באופן בלעדי.
על הסטודנט לתכנן באופן עצמאי לגמרי (אם כי תוך התייעצות בראש הצוות) את ניסוייו.
בסוף הלימודים, ולעיתים במהלכם, מצופה מהסטודנט לפרסם את עבודתו במאמר אחד לפחות בכתב-עת מדעי, זאת בנוסף לכתיבת תזה מקיפה (דרישה זו משתנה ממוסד למוסד).
את המחקר לתואר הדוקטור ניתן לבצע במוסדות רבים שאינם לימודיים (מכוני מחקר עצמאיים, מכונים צבאיים, בתי חולים, חברות מסחריות), אך התואר עצמו מוענק בסוף הלימודים מטעם אוניברסיטה כלשהי.
קיימות תוכניות לימוד מאורגנות לתואר דוקטור באוניברסיטאות שונות, אשר אליהן ניתן להגיש מועמדות.
למרות זאת, רוב הסטודנטים המעוניינים בלימודי דוקטורט פונים ישירות לראש צוות או לחוקר כשלהו העוסק בתחום הקרוב ללבם ומתעניינים באפשרות לעבודה לתואר דוקטור במעבדתו.
בשלושת הסמסטרים הראשונים (בדרך כלל) ללימודי הביולוגיה נלמדים מספר מקצועות בסיס לא-ביולוגיים.
נושאי חובה אלו זהים, פחות או יותר, בכל תוכניות הלימודים באוניברסיטאות השונות.
הקשר של מקצועות אלו לביולוגיה נראה בתחילה לסטודנטים רבים מעורפל, אך חיוניותם מתבררת לכל בהמשך הלימודים והקריירה המדעית:
בלימודי מקצוע זה כחלק מלימודי הביולוגיה מבוצעת למעשה חזרה על החומר שנלמד בבית הספר התיכון ברמה של 4 או 5 יחידות לימוד.
הקורסים העיקריים, ולעיתים היחידים, אליהם נדרשים סטודנטים לביולוגיה הם חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי וסטטיסטיקה.
מתמטיקה נדרשת לשם הבנת נושאים רבים בפיזיקה ובכימיה, המהווים אף הם נושאי חובה לסטודנטים לביולוגיה.
בנוסף, נושאים רבים בביולוגיה מצריכים יכולת מתמטית ניכרת, לצורך חישובים סטויכיומטריים (לשם הכנת תמיסות במעבדה, למשל) וסטטיסטיים (בכל התחומים העוסקים באוכלוסיות של יצורים חיים, כגון אקולוגיה, גנטיקה של אוכלוסיות וביולוגיה אבולוציונית; וכן בגנומיקה ובביואינפורמטיקה), למשל.
לימודי הכימיה לסטודנטים לביולוגיה מתקיימים ברמה גבוהה מעט מזו שב-5 יחידות לימוד בבית הספר התיכון.
לימודי הכימיה מהווים תשתית לנושאים רלוונטיים יותר—כימיה אורגנית וביוכימיה—ועל כן מושם דגש מועט בלבד על כימיה אי-אורגנית ועל כימיה פיזיקלית.
אין ספור נושאים בביולוגיה, במיוחד בביולוגיה מולקולרית, מצריכים רקע מוצק בכימיה.
תהליכים בסיסיים רבים, כגון שעתוק, תרגום, חלוקת התא, תורשה, תסיסה, נשימה תאית ופוטוסינתזה אינם ניתנים להבנה ללא ידע בכימיה.
לימודי מקצוע חיוני זה מהווים בסיס להכרת התרכובות האורגניות השונות המרכיבות את היצורים החיים: פחמימות, ליפידים, נוקלאוטידים, חלבונים, ויטמינים וקופקטורים.
בלימודי הכימיה האורגנית מושם דגש על מנגנוני תגובה; נושא זה מהווה קושי ניכר לסטודנטים רבים, אך הוא חיוני להבנת דרכי פעולתם של אנזימים וכן את כל התהליכים שפורטו לעיל ("כימיה").
לימודי מקצוע זה מהווים הרחבה של נושא הכימיה האורגנית, תוך התייחסות לתהליכים ספציפיים בעולם החי.
ברוב האוניברסיטאות מושם דגש על ההיבט הביולוגי של הביוכימיה, תוך הימנעות מירידה לפרטים כימיים.
שלושת הנושאים העיקריים הנלמדים במסגרת לימודי הביוכימיה הם חלבונים, אנזימים ומטבוליזם.
קושי ניכר עבור סטודנטים רבים מהווה הצורך לשנן בעל-פה שמות ארוכים של תרכובות ואנזימים, מסלולים מטבוליים סבוכים ומבנים כימיים של תרכובות אורגניות.
רמתם של לימודי הפיזיקה לסטודנטים לביולוגיה משתנה באופן קיצוני בין מוסדות החינוך השונים.
במספר אוניברסיטאות נלמד הנושא בשטחיות יחסית, תוך התייחסות ספציפית להיבטים הפיזיקליים בביולוגיה.
מספר מוסדות דבקים בלימודי פיזיקה כלשונם, תוך נגיעה בנושאים בעלי רלוונטיות מועטה לביולוגיה, כגון מכניקת קוונטים וחלקיקים תת-אטומיים.
כמעט בכל תוכנית לימוד נלמדים נושאי המכניקה והאופטיקה.
נושאים רבים בביולוגיה מצריכים ידע מוצק בפיזיקה; רובם משתייכים לתחום הרחב של מדעי העצב וכן לביולוגיה של התא (מעבר חומרים דרך ממברנת התא, תנועת תאים, מכניקה של רקמות).
תחום שלם מקשר בין הפיזיקה והביולוגיה: ביופיזיקה.
מספר אוניברסיטאות מציעות חלק מהנושאים שלעיל, או את כולם, כנושאים מיוחדים ללומדי ביולוגיה (לדוגמה, "פיזיקה לביולוגים").
בקורסים אלו מושם דגש על הקשר בין הנושא ובין הביולוגיה, תוך הימנעות מפירוט יתר אשר חיוני ללומדי המקצוע עצמו בלבד (פיזיקה, בדוגמה שלעיל).
באוניברסיטאות רבות קיימים נושאים לא-ביולוגיים נוספים כחלק מלימודי הבסיס: מדעי המחשב; כתיבה וקריאה מדעית; כלכלה ומנהל עסקים.
בתחילת המאה ה-21 קיימת מגמה של שילוב מקצועות אלו, אשר חיוניים, לדעת רבים, להשתלבות מוצלחת בעולם המדע.
במקביל ללימודים שפורטו לעיל מתחיל הסטודנט כבר מהסמסטר הראשון בלימודי ביולוגיה, למרות שנושאים רבים דורשים רקע לא-ביולוגי שעדיין חסר.
בתחילה נדמים הנושאים לסטודנטים רבים כמנותקים מאוד האחד מהשני; במרוצת הסמסטרים מתבהרת התמונה הכוללת והקשר האמיץ בין הנושאים.
שני התחומים הראשונים הנלמדים ברוב התוכניות הם ביולוגיה של התא וגנטיקה.
בגנטיקה מושם דגש על גנטיקה קלאסית, תורשה ותורתו של גרגור מנדל.
נושאים מתקדמים, כגון אפיגנטיקה וגנומיקה, נלמדים בשלב מאוחר יותר.
במספר תוכניות לימוד, בעיקר כאלו המתמקדות בביוטכנולוגיה, מהווה ההיסטולוגיה אחד ממקצועות הבסיס.
לאחר לימוד הקורסים הבסיסיים שפורטו לעיל עובר הדגש ללימוד הביולוגיה ברמת הייצור השלם.
הסטודנט נדרש לקורסים בזואולוגיה, בוטניקה, מיקרוביולוגיה ופיזיולוגיה (בחלק מתוכניות הלימוד, במיוחד בביולוגיה טכנית ותעשייתית, מושמטים לימודי הצומח כליל).
במסגרת לימודי הזואולוגיה, אך לעיתים כקורס נפרד, נלמדת הפיזיולוגיה של האדם עם נגיעה בנושאים רפואיים.
במקביל לומד הסטודנט עשרות שיטות ביולוגיות המשמשות במחקר.
חלק מהשיטות נלמד במסגרת הקורסים השונים; מספר תוכניות לימוד מציעות קורסים נפרדים לשיטות ("אנליזה אינסטרומנטלית", "שיטות חלבונים").
העבודה הביולוגית טומנת בחובה מספר סיכונים, אך שמירה על כללי זהירות ובטיחות מפרי הניסיון מבטיחה הימנעות מתאונות עבודה אפשריות:
שימוש בכימיקלים שכיח במיוחד בביולוגיה המולקולרית ובביוכימיה.
תרכובות שונות משמשות, בין השאר, לטיהור חומצות גרעין וחלבונים, לצביעה של דוגמיות לשם צפייה במיקרוסקופ, להרס של תאים ולהכנת בופרים.
בין התרכובות המסוכנות השכיחות במעבדה ניתן למנות אתידיום ברומיד (משמש באלקטרופורזה), דימתיל סולפוקסיד (DMSO; משמש להחדרת תרכובות שונות לתאים), אנטיביוטיקות (בעבודה עם חיידקים), אתיל מתאן סולפונט (EMS; משמש ליצירת מוטציות בחומר התורשתי), חומצת מימן כלורי ונתרן הידרוקסידי (להכנת בופרים).
זאת משמשת לסימון של אטומים ומולקולות לשם הבחנה קלה בהם ולשם מעקב אחר מסלול מסוים בו הם עוברים (מסלול מטבולי, למשל).
הרדיואקטיביות הפכה כיום לחלק בלתי-נפרד ממחקרים רבים בביולוגיה.
מכוני מחקר גדולים מקצים מעבדות נפרדות לעבודה ברדיואקטיביות, אך במעבדות קטנות מסתפקים בהקצאת שולחן עבודה נפרד למטרה זו.
תרכובות רדיואקטיביות נראות ככל תרכובת אחרת (נוזל שקוף, בדרך כלל), כך שלא ניתן לראותן במקרה של זיהום.
לשם כך משתמשים במד קרינה; חוסר-הקפדה על שימוש במכשיר זה מביא מדי פעם לזיהומים נרחבים ולסגירה של מעבדות שלמות למשך ימים ארוכים, עד לסילוק הזיהום.
קרינה זו משמשת לצפייה בחומצות גרעין באמצעות אלקטרופורזה בג'ל, וכן לסימון של מולקולות בתא, בדומה לסימון הנעשה בחומרים רדיואקטיביים.
חשיפה קצרה לקרינת UV אינה מסוכנת, אך חשיפה ממושכת מסוכנת לעיניים, גורמת לכאבי ראש וסחרחורות ועלולה לגרום למוטציות בחומר התורשתי של החוקר, מוטציות אשר עשויות להוביל לסרטן.
אחד מנושאי המחקר העיקריים בביולוגיה הוא מחלות זיהומיות.
מחקר בחיידקים, בנגיפים ובמיקרואורגניזמים אחרים הביא בנוסף לתגליות רבות בגנטיקה מולקולרית ובביולוגיה של התא, תגליות אשר אינן קשורות למחלות באופן ישיר.
שימוש במיקרואורגניזמים נעשה בתחומי המיקרוביולוגיה, האימונולוגיה, והפתולוגיה.
סוג המיקרואורגניזמים המשמשים במעבדה הוא הקריטריון הראשי להגדרת "רמת הבטיחות" של המעבדה.
מעבדות החוקרות פתוגנים קטלניים (HIV, אבולה, חיידק הדיפתריה) מאובטחות כאזור צבאי סגור.
בנוסף, ניסויים רבים נעשים בבעלי חיים.
מספר בעלי חיים, במיוחד הגדולים שבהם, עשויים להוות סיכון לחוקר ודורשים התנהלות זהירה ואמצעי בטיחות.
בכל מעבדה המחזיקה בעלי חיים ננשכים בכל שנה מספר חוקרים; הבעיה מחמירה אם בעל החיים הנושך מודבק בפתוגן כלשהו.
במעבדה מכשירים רבים בעלי חלקים נעים.
המכשירים החדישים כוללים אמצעי אבטחה רבים המקטינים משמעותית את הסיכוי לפגיעה.
למרות זאת, חוסר זהירות גורם מדי פעם לתאונות.
מכשירים מסוכנים לדוגמה: צנטריפוגה, מיקרוטום, אינקובטור נע (משמש לגידול תרביות נוזליות של מיקרואורגניזמים), מזרקים, משאבות ואקום, מיקרוגל (משמש להרתחת נוזלים; תאונה שכיחה יחסית במעבדות נגרמת מהרתחת-יתר של נוזל בבקבוק זכוכית סגור, דבר הגורם לפיצוץ), אוטוקלב (משמש לעיקור כלים וביגוד בטמפרטורה ולחץ גבוהים).
תהליכים רבים בביולוגיה מצריכים חימום והרתחת נוזלים.
בנוסף משמשים מבערים לעיקור (השמדת מיקרואורגניזמים).
הדבר שכיח בעת הכנת צלחות אגר לגידול מיקרואורגניזמים.
עיקור מוט המתכת המשמש למריחת התרבית על הצלחת מתבצע באמצעות טבילתו באתנול ומיד לאחר מכן שריפתו בלהבת אש.
מדענים מתחילים רבים מבלבלים את סדר הפעולות, חושפים את המוט ללהבת האש ולאחר מכן טובלים אותו באתנול הדליק, דבר הגורם מיידית לשרפה.
שם לאום תקופת חיים תחומי פעילות הישגים ג'רלד אדלמןאמריקאי1929 ביולוגיהפיתוחים בתחום המחשוב המולקולרי.
לאונרד אדלמןאמריקאי1945 ביולוגיהמחקרים בתחום מערכת החיסון.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ריצ'רד אווןבריטי1804-1892 פלאונטולוגיהגילוי שלדים של דינוזאורים.
גיום אוליביהצרפתי1756-1814 ביולוגיהמחבר ספר בנושא אנטומולוגיה.
מרי אנינגבריטי1799-1847 פלאונטולוגיהגילוי איכטיוזאור ופלסיוזאור.
פאול ארליךיהודי-גרמני1854-1915 ביולוגיהטבע את המונח "כימותרפיה".
אף הרעיון של "כדור הקסם" היה של ארליך ולזכותו נזקפת ההוכחה הניסיונית הראשונה של מחסום דם מוח.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.
ג'וליוס אקסלרודיהודי-אמריקאי1912-2004 ביולוגיהחקר המוליכים העצביים מסוג קטקולמינים.
תרומה להבנת תפקיד בלוטת האצטרובל בוויסות מחזור שינה-עירות.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה מרטינוס באיירינק (Martinus Beijerinck)הולנדי1851-1931 מיקרוביולוגיהגילוי וירוסים.
ז'ול בורדהבלגי1870-1961 מיקרוביולוגיהחקר מערכת החיסונית.
נורמן בורלוגאמריקאי1914 בוטנאינחשב לאבי המהפכה הירוקה.
סידני ברנריהודי-בריטי1927 ביולוגיהמחקרים בתחום מיקרוביולוגיה.
לינדה באקאמריקאית1947 ביולוגיהמחקרים בתחום חוש ריח.
כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.
סטיבן ג'יי גולדיהודי-אמריקאי1941-2002 זואולוגיהמחבר של ספרי מדע פופולרי.
פטריק גדססקוטי1854-1932 ביולוגיהחקר פרימטים ובמיוחד שימפנזים.
ג'יין גודולבריטית1934 זואולוגיהלמעלה מארבעים שנות מחקר וחיים יחד עם שימפנזים כדי להבין את דפוסי חיי החברה שלהם והיחסים החברתיים שבין השימפנזים.
פרנסיס גלטוןבריטי1822-1911 אאוגניקהחקר טבע, מטפל בחיות, שימור חיות.
ג'רלד דארלבריטי1925-1995 זואולוגיהאבי תורת האאוגניקה.
ג'ארד דיימונדאמריקאי1937 פיזיולוגיהמחבר של ספרי מדע פופולרי.
צ'ארלס דרוויןבריטי1809-1882 ביולוגיהמהחשובים שבחוקרי הטבע בכל הדורות.
הדמות המרכזית בשינוי תפיסת העולם המדעית (הפרדיגמה) על תולדות הבריאה.
תור היירדאלנורווגי2002–1914 ביולוגיההתפרסם בעיקר כאתנולוג.
מסע "קון-טיקי", חקר אי הפסחא, מסעות "רע".
ארנסט הקלגרמני1834–1919 ביולוגיההגדיר אלפי מינים חדשים, מיפה עץ גנאלוגי המתייחס לכל צורות החיים, וטבע מונחים רבים בביולוגיה.
תומאס הנרי האקסליאנגלי1825–1895 ביולוגיהכותב מדע פופולרי."הבולדוג של דרווין", על שום הגנתו העקשת על תאוריית האבולוציה.
ג'יימס ווטסוןאמריקאי1928 גנטיקאיגילוי ביחד עם פרנסיס קריק את מבנה מולקולת ה-DNA.
ניקולאי ואווילוברוסי1887-1943 גנטיקאיהתאוריה על מקורות זני הצמחים המתורבתים.
אוטו ורבורגיהודי-גרמני1859-1938 בוטנאיחקר בוטני בארץ ישראל.
אוטו היינריך ורבורגיהודי-גרמני1882-1970 ביולוגיהמחקריו בתחום צריכת החמצן של תאים והאנזים האחראי לה.
אלפרד ראסל וולאסבריטי1823-1913 ביולוגהיה הראשון שפרסם את המשנה בדבר עקרון הברירה הטבעית כתהליך מרכזי באבולוציה.
מוריס וילקינסבריטי1916-2004 ביולוגניסויי עקיפה של קרני רנטגן לצורך לימוד מבנה של חומרים, פוספורסנציה והפרדת איזוטופים.
אוגוסט וייסמןגרמני1834-1914 גנטיקהניסוח את Germ plasm theory,מחסום וייסמן זלמן אברהם וקסמןיהודי-אמריקאי1888-1973 מיקרוביולוגיהגילוי סטרפטומיצין ותרופות אנטיביוטיות רבות אחרות.
פרנסואה ז'קוביהודי-צרפתי1920 ביולוגיההרעיון שהגה והוכיח יחד עם ז'אק מונו ולפיו ויסות של רמות האנזימים בכל התאים מתרחש בדרך של משוב בשעתוק.
מרדכי זאב חבקיןיהודי-רוסי1860-1930 ביולוגיהפיתוח חיסון נגד חולרה ודבר.
ברנרדו חוסי (Bernardo Houssay)ארגנטינאי1887-1971 פיזיולוגיהחקר בלוטת יותרת המוח.
ארצ'יבלד חיל (Archibald Hill)בריטי1886-1977 פיזיולוגיהחקר השרירים.
אלפרד חרשי (Alfred Hershey)אמריקאי1908-1997 גנטיקהחקר הווירוסים.
קלימנט ארקדייביץ' טימיריאזברוסי1843-1920 בוטניקההוכחה כי הכלורופיל הוא שותף פעיל בתהליך הפוטוסינתזה.
סטנלי כהןיהודי-אמריקאי1922 ביולוגיהחקר מערכת העצבים.
ז'אן-בטיסט דה לאמארקצרפתי1756-1814 ביולוגיהפיתח תורת אבולוציה, הנקראת היום למרקיזם.
אנטוני ואן לוונהוקהולנדי1632-1723 מיקרוביולוגיהשכלל את מיקרוסקופ האור ועל ידי כך היה הראשון שהבחין בתאים.
אנדרה לווףיהודי-צרפתי1756-1814 מיקרוביולוגיהגילוי המנגנון באמצעותו וירוסים מסוימים (הקרויים פרו-וירוסים) מדביקים חיידקים.
קונראד לורנץאוסטרי1989–1903 אתולוגיהאבי מדע האתולוגיה גילה לורנץ את תופעת "ההחתמה" אצל בעלי חיים (הוא חקר אווזים וברווזים) וכי זו התנהגותם אינה נלמדת אלא מולדת וחסרת כל שליטה מצד היצור קארולוס ליניאוסשוודי1707–1778 בוטניקהמייסד שיטת המיון המדעית המודרנית לעולם החי ואחד מאבות חקר האקולוגיה.
טרופים ליסנקורוסי1898–1976 ביולוגיההוביל זרם שנוי במחלוקת בגנטיקה חקלאית שנודע בשם "ליסנקואיזם".
פאול לנגרהנסגרמני1847–1888 ביולוגיהחקר לבלב, חקר חסרי חוליות.
קרל לנדשטיינראוסטרי, אמריקאי1868–1943 ביולוגיהפיתוח השיטה המודרנית לסיווג הדם וזאת על יסוד זיהוי נוכחות גורמי קרישה בדם.
ארנסט מאייראמריקאי1904–2005 ביולוגיהתרם למהפכה התפיסתית שהובילה לסינתזה האבולוציונית המודרנית של גנטיקה מנדליאנית ואבולוציה דרווינית, ופיתוח מושג המין הביולוגי ז'אק מונוצרפתי1910–1976 ביולוגיההמחקר שביצע באופרון הלקטוז ביחד עם פרנסואה ז'קוב, המחקר של בקרת ביטוי הגנים באופרון היווה דוגמה ראשונה למנגנון לבקרת שעתוק.
דזמונד מוריסבריטי1928 זואולוגיהחקר התנהגות בעלי חיים.
גרגור מנדלאוסטרי1822–1884 גנטיקה"אבי הגנטיקה", על היותו מגלה חוקיה הראשונים.
משנתו קרויה מנדליזם או "חוקי התורשה של מנדל".
בארי מרשלאוסטרלי1951 מיקרוביולוגיההוכחה כי החיידק Helicobacter pylori הוא הגורם למרבית מקרי כיב הקיבה (אולקוס) ברברה מק'קלינטוקאמריקאית1902-1992 גנטיקהחוקרת ציטוגנטיקה.
איליה מצ'ניקוברוסי1845-1916 מיקרוביולוגיהגילוי הפגוציטוזה - בליעת חיידקים וגורמים עוינים אחרים על ידי תאי הדם הלבנים.
כריסטיאנה ניסליין-פולהרדגרמניה1942 גנטיקהמחקרים בתחום ביולוגיה התפתחותית.
ז'אן פאברצרפתי1823-1915 אנטומולוגיהספרים בנושא אנטומולוגיה.
נחשב לאחד מאבות אנטומולוגיה מודרנית.
ג'אורג'ה אמיל פאלאדהאמריקאי1912 ביולוגיהחקר התאים.
איוואן פבלוברוסי1849-1936 פיזיולוגיהפיתח וביסס את המושג התניה קלאסית.
רונלד פישרבריטי1890-1962 ביולוגיהמחקרים בתחום סטטיסטיקה.
מקס פרוץבריטי-יהודי1914-2002 ביולוגיהאבן דרך בתחום הביולוגיה המבנית, אשר כיום היא אחד מהענפים המובילים במדעי החיים.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1962. קרל פון פרישאוסטרי1886-1982 זואולוגיהפענוח שפת הדבורים.
רוזלינד פרנקליןיהודי-בריטי1920-1958 ביולוגיהתגליותיה סיפקו את הבסיס להבנת מבנה ה-DNA לואי פסטרצרפתי1822-1895 מיקרוביולוגיהאבי מיקרוביולוגיה.
פיתוח חיסונים, המצאת הליך הפסטור.
וולטר רוטשילדיהודי-בריטי1868-1937 זואולוגיהחקר ציפורים, בעל אוסף גדול ביותר.
ז'אן רוסטאןצרפתי1894-1977 ביולוגיהמחקרים ביולוגיים וספרים פופולריים.
ז'ורז' קיווייהצרפתי1769–1832 זואולוגיההבנה של המדע אלו יצורים חיים התקיימו בעבר ונכחדו, וכן סיווגן וייחוסם לבעלי החיים החיים החיים כיום.
אלפרד קינסיאמריקאי1894–1956 ביולוגיהמייסד ענף הסקסולוגיה במדעי האדם אדווין קלבסגרמני1834–1913 ביולוגיהחקר חיידקים.
אוגוסט קרו (August Krogh)דני1874–1949 זואולוגיהמחקרים בתחום פיזיולוגיה.
פרנסיס קריקבריטי1916–2004 ביולוגיהגילה יחד עם ג'יימס ווטסון את מבנה ה-DNA.חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.
ריצ'רד דוקינסאנגלי1941 אבולוציהספרו "הגן האנכי" נחשב לאבי הממטיקה, ידוע ממחקריו על תורת האבולוציה.
רייצ'ל קרסוןאמריקאי1907–1964 זואולוגיהספרה "אביב דומם" נחשב למכוננה של התנועה העולמית לאיכות הסביבה ולבעל השפעה על שינוי המדיניות ביחס להדברת מזיקים בארצות הברית.
גאורג שטלרגרמני1709–1746 זואולוגיהחקר החי והצומח באזור ים ברינג.
סוסומו תונגבה (Susumu Tonegawa)יפני1939 ביולוגיהחקר מערכת החיסונית.
שם תקופת חיים תחומי פעילות הישגים גד אביגד1930 ביוכימאימחקר על סינתזת חומרים אנלוגיים לסכרוז.
פרס ישראל לשנת 1957. שאול אדלר1895-1966 מיקרוביולוגמחקרים בתחום המערכת החיסונית ועמידותה בפני חיידקים ישראל אהרוני1882-1946 זואולוגראשון לחוקרי עולם החי בספרות העברית אהרן אהרנסון1876-1919 בוטנאיחקר צומח במזרח התיכון.
גילוי "אם החיטה" מנפרד אשנר1901-1989 זואולוגגילה בשנת 1946 מין אצה חדש (Prymnesium parvum) וזיהה אותה כגורם לתמותה בבריכות דגים.
שמעון בודנהיימר1897-1959 זואולוגמראשוני הזואולוגיים העבריים.
זוכה פרס ישראל לחקלאות (1954).
יואל דה-מלאך1924-2006 בוטנאיחקר חקלאות מדברית.
חתן פרס ישראל בשנת 1986 נתן גולדבלום1920-2001 בקטריולוגיוצר החיסון נגד שיתוק ילדים בישראל.
חתן פרס ישראל בשנת 1988 אלישבע גולדשמידט1912-1972 גנטיקאיתבמחקר בתחומי הגנטיקה והציטולוגיה.
אבינעם דנין1939 בוטנאיחקר צמחים בישראל אמוץ דפני1944 בוטנאיאקולוגיה של האבקה ובטקסונומיה של צמחים אברהם הרשקו1937 ביוכימאיגילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבון.
חתן פרס ישראל בשנת 1957. חתן פרס וולף.
שלמה הסטרין1914-1962 ביוכימאימחקרו בסינתזה אנזימטית של חומרים אנלוגיים לסוכרוז.
חתן פרס ישראל בשנת 1957 נגה הראובני1924-2007 בוטנאימייסד הגן הלאומי נאות קדומים.
חתן פרס ישראל בשנת 1994 יצחק ואהל1915-2004 בוטנאיחקר גידולים חקלאיים.
חתן פרס ישראל בשנת 1992 מיכאל זהרי1898-1983 בוטנאיחקר צמחים בישראל.
חתן פרס ישראל בשנת 1954 אמוץ זהבי1928 זואולוגתאוריה של עקרון ההכבדה עדה יונת1939 ביוכימאיתחקר קריסטלוגרפיה של חלבונים.
כלת פרס ישראל לשנת 2002. כלת פרס נובל לכימיה.
זכריה מדר1943 ביוכימאיחקר מחלת הסוכרת וגורמיה.
היינריך מנדלסון1910-2002 זואולוגממייסדי שימור הטבע בישראל יאיר פרג1929-2001 בוטנאי, גנטיקאימומחה בולט בתחום הפטריות אהרן צ'חנובר1947 ביוכימאיגילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבון - מערכת ההיוביקוויטין והפרוטאזום.
חתן פרס ישראל טוביה קושניר1923-1948 בוטנאיחקר הצומח בארץ ישראל אפרים קציר1916 ביופיזיקאיפיתוח של אנזימים מקובעים מישל רבל1938 ביוכימאימחקר האינטרפרון שהוביל לפיתוח תרופה לטיפול במחלת הטרשת הנפוצה חתן פרס ישראל בשנת תשנ"ט.
ישראל רייכרט1891-1975 בוטנאיחקר גידולים חקלאים.
חתן פרס ישראל בשנת תשט"ו.
מאיר שורץ1926 ביולוגמחלוצי שיטת ההידרופוניקה בארץ אבישי שמידע1945 בוטנאימחקרים בתחום הבוטניקה איתנה פדן?
ביוכימאיתמחקרים בתחום הביוכימיה מבנית בדגש על חלבון הממברנה NhaA שמשחלף יון נתרן תמורת פרוטון (אנטיפורטרים) בחיידק E.
ביוטיט – מינרל סיליקטי נפוץ המורכב מאשלגן, מגנזיום, ברזל ואלומיניום.
הוא מכונה לעיתים "נציץ ברזל" ומצוי בסלע היסוד גרניט ובסלעים המותמרים גנייס ושיסט.
כמו מינרלי נציץ אחרים הוא מתקלף בקלות לפתיתים אלסטיים.
לעיתים מוצאים יריעות גדולות של ביוטיט במיוחד בעורקים בתוך פגמטיטים.
גבישים קטנים של ביוטיט שעברו בליה מקבלים גוון זהוב מנצנץ ולכן הם אחד מסוגי זהב השוטים שהטעה רבים.
הביוטיט הוא חלק ממשפחה של מינרלים סיליקטיים במבנה תלת־ממדי הקרוי פילוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות) הבנוי מטטרהדרונים של SiO4. במשפחה זו הטטרהדרונים מחוברים במעגלים ויוצרים משטחים שהקשרים ביניהם רופפים דבר המסביר את נטיית המינרל להתפצל לפתיתים.
המינרל קרוי על שמו של הפיזיקאי הצרפתי ז'אן-בטיסט ביו.
ניתן למצוא את הביוטיט בלבה של הר הוזוב ובמקומות נוספים באירופה כדוגמת סיציליה ורוסיה.
כמו כן אפשר למצוא ביוטיט במחוז אונטריו שבקנדה ובסלעי הגרניט של פסגת פייק שבקולורדו.
ביוטין (Biotin) הוא תרכובת אורגנית המשמשת כוויטמין בבעלי חיים.
ביוטין משויך בדרך כלל לקבוצת ויטמין B, והוא מסומן כ-B7, אף שבמדינות מסוימות, כגון צרפת, הוא מסומן כוויטמין B8. בנוסף לכך יש הרואים בביוטין ויטמין עצמאי ומסמנים אותו כוויטמין H.
ביוטין משמש כקואנזים וככזה הוא קרוי קואנזים R (בקיצור: CoR).
ביוטין מורכב משתי טבעות מאוחות: טבעת אוראידו (Ureido) המכילה שני אטומי חנקן וטבעת טטראהידרותיופן (Tetrahydrothiophene) המכילה אטום גופרית.
לטבעת השנייה קשורה חומצה קרבוקסילית קטנה - חומצה פנטנואית - המכילה חמישה אטומי פחמן.
ביוטין מצוי בעיקר בכבד, במוצרי חלב, בשמרים ובחלמון (אך לא בחלבון) הביצה.
התצרוכת היומית הדרושה אינה גבוהה ונעה בין 30 ל-200 מיקרוגרם.
חיידקים השוכנים במעי של בעלי חיים מייצרים ביוטין, כך שהכמות היומית הדרושה לגוף מושגת בקלות וחוסר בביוטין נחשב לתופעה נדירה.
ביוטין משמש כקואנזים של מספר אנזימים שתפקידם להעביר קבוצת קרבוקסיל (COOH) מתרכובת אחת לשנייה.
אחד האנזימים הללו, אצטיל קואנזים A קרבוקסילאז, מתניע את מסלול הסינתזה של השומנים בתא.
אנזים אחר הזקוק לביוטין, פירובט קרבוקסילאז, מוסיף קרבוקסיל לפירובט, התוצר הסופי של הגליקוליזה, והופך אותו לאוקסלואצטט.
זהו השלב הראשון בתהליך הגלוקונאוגנזיס (GNG) שבו מיוצר גלוקוז מפירובאט.
ללא ביוטין עלול להיווצר מצב של היפוגליקמיה חמורה בצום ממושך.
ביוטין משמש לפיכך כחוליה מקשרת בין שני מסלולים מטבוליים בסיסיים אלו, והוא חיוני לתהליך הנשימה התאית.
חוסר בביוטין עשוי לגרום לעור יבש ולדהנת, לפריחה, לציפורניים שבירות, לאנמיה ולעייפות, להיפוגליקמיה (ריכוז נמוך של סוכר בדם), לשיער דליל ושביר ולנשירת שיער.
חוסר ממושך עשוי לגרום לבעיות נוירולוגיות, כגון כאב שרירים ודיכאון.
צריכת יתר של ביוטין היא נדירה אך עלולה לגרום לריכוז גבוה מדי של סוכר בדם.
חוסר כזה עשוי להופיע אצל אנשים אשר צורכים חלבון ביצה נא (החלק הלבן של הביצה) בכמויות גדולות ולאורך זמן רב (מספר שנים).
חלבון הביצה הנא מכיל אווידין (Avidin), חלבון הנקשר לביוטין בחוזקה והמונע את ספיגת הוויטמין במעי.
תפקוד חלבון זה נפגע בבישול.
בנוסף, גורמים מספר פגמים גנטיים לשיבוש ביכולתו של הגוף להשתמש בביוטין.
ביוכימאי הוא אדם העוסק בביוכימיה.
הכשרה למקצוע ביוכימאי ניתנת באוניברסיטאות, במסגרת המחלקה לביוכימיה, בהתמחויות שונות.
ביוכימאים פעילים באוניברסיטאות, בהוראה ובמחקר בענפי הביוכימיה הרבים.
ביוכימאים מועסקים גם בתעשיית התרופות, בתעשיית המזון, בייצור אמצעי לוחמה כימית ועוד.
אין מחלקים פרס נובל לביוכימיה, אך ביוכימאים נמנים עם מקבלי פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה ופרס נובל לכימיה.
שם לאום תקופת חיים הישגים פהר אדמן שוודי 1914-1977 פיתוח שיטה לרצף חלבונים: דגרדצית אדמן.
אלכסנדר אופרין רוסי 1894-1980 חקר מוצא החיים.
האנס פון אוילר-שלפין שוודי 1873-1964 מחקר בתחום תסיסת הסוכר ואנזימי תסיסה.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1929 ג'וליוס אקסלרוד אמריקאי 1912-2004 חקר המוליכים העצביים מסוג קטקולמינים.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1970 כריסטיאן אנפינסן אמריקאי1916-1995 האנזים ריבונוקלאז, בייחוד הבנת הקשר שבין סדר חומצות האמינו לקיפול המרחבי של החלבון.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1972 פול בויר אמריקאי1918 הארת המנגנון האנזימטי בבסיס סינתזת האדנוזין טריפוספט.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1997 קונרד אמיל בלוך גרמני, אמריקאי-יהודי1912-2000 מחקרו על מנגנון ויסות הכולסטרול ומטבוליזם של חומצות שומן.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1964 פול ברג אמריקאי-יהודי 1926 מחקריו המהותיים בתחום הביוכימיה של חומצות גרעין, במיוחד בהקשר של DNA משולב (רקומביננט).
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1980 וולטר גילברט אמריקאי 1932 תרומתו לקביעת רצפי הבסיסים בחומצות גרעין.
פרדריק גריפית בריטי 1879-1941 גילוי ה-DNA.
הנריק דאם דני 1895-1976 גילוי ויטמין K ומבנהו הכימי.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1943 כריסטיאן דה דוב בלגי1917 תיאור המבנה והפעולה של האברונים בתאים ביולוגיים.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1974 דורותי קרופוט הודג'קין בריטית1910-1994 קביעת מבניהם של חומרים ביוכימיים חשובים בעזרת טכניקות קרני רנטגן.
כלת פרס נובל לכימיה לשנת 1964 פרדריק הופקינס בריטי1861-1947 גילוי ויטמינים שונים.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1929 ארתור הרדן בריטי1865-1940 מחקרים בתחום תסיסת הסוכר ואנזימי תסיסה.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1929 זלמן אברהם וקסמן יהודי-אמריקאי 1888-1973 גילוי סטרפטומיצין ותרופות אנטיביוטיות רבות אחרות.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה.
ברנרד כץ גרמני, בריטי - יהודי1911-2003 חקר המוליכים העצביים מסוג אצטילכולין.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1970 לאונור מיכאליס גרמני 1875-1949 פיתוח מודל קינטיקת מיכאליס-מנטן לתיאור הקינטיקה של פעילות אנזימים.
קארי מוליס אמריקאי1944 פיתוח שיטות בתחום הכימיה מבוססת ה-DNA - המצאת ה-PCR.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1993 פיטר מיצ'ל בריטי1920-1992 על ניסוח התאוריה הכימיאוסומטית.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1978 מוד מנטן קנדית 1879-1960 חלקה בפיתוח מודל קינטיקת מיכאליס-מנטן לתיאור הקינטיקה שבפעילות אנזימים.
ג'ון מקלאוד בריטי1876-1935 על גילוי תפקיד האינסולין לטיפול בחולי סוכרת.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1923 פול נרס בריטי 1949 גילוי משפחת חלבוני הציקלין וציקלין תלוי-קינאז, מולקולות מרכזיות בוויסות מחזור התא.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 2001 מרשל וורן נירנברג אמריקאי-יהודי1927 על תיאור הקוד הגנטי וביטויו בסינתזה של חלבון.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1968 פרדריק סנגר בריטי1918 עבודתו על מבנה החלבונים, ובפרט אינסולין.
התרומה לקביעת רצפי הבסיסים בחומצות גרעין.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1956,1980 קזימיר פונק פולני, אמריקאי1884-1967 גילוי ויטמינים.
גרטרוד עליון אמריקאית יהודיה1918-1999 תגליות בדבר עקרונות במחקרים תרופתיים.
כלת פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1988 ריכרד קון אוסטרי, גרמני1900-1967 עבודתו בקרוטנואידים וויטמינים.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1938 גרטי קורי צ'כי, אמריקאית-יהודייה1896-1957 הגילוי כיצד גליקוגן הופך לגלוקוז בגוף ועל השפעת הורמוני בלוטת יותרת המוח על מטבוליזם של סוכר.
כלת פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1947 קארל קורי צ'כי, אמריקאי1896-1984 הגילוי כיצד גליקוגן הופך לגלוקוז בגוף ועל השפעת הורמוני בלוטת יותרת המוח על מטבוליזם של סוכר.
חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1947 רוברט קורי אמריקאי1897-1971 התחזית בנוגע לקיום סליל אלפא ומשטח בטא וגילוי שלהם.
ארתור קורנברג אמריקאי-יהודי1918-2007 סינתזת DNA ובייחוד באנזימים המבצעים פעולה זו.
חתן בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1959. רוג'ר דויד קורנברג אמריקאי-יהודי1947 מחקריו וגילוייו בתחום הבסיס המולקולרי של תעתוק אאוקריוטי.
חתן בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 2006. דניאל קושלנד אמריקאי1920-2007 קנטיקת אנזימים.
מודל KNF ג'ון קנדרו בריטי1917-1997 מחקרים בנושא מבנה של חלבונים גלובולריים.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1962 הנס אדולף קרבס גרמני, בריטי-יהודי1900-1981 מעגל קרבס.
חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1953
שם תקופת חייו הישגיו גד אביגד1930 מחקר על סינתזת חומרים אנלוגיים לסוכרוז.
פרס ישראל לשנת 1957. אברהם הרשקו1937 גילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבון.
שלמה הסטרין1914-1962 מחקרו בסינתזה אנזימטית של חומרים אנלוגיים לסוכרוז.
חתן פרס ישראל בשנת 1957 עדה יונת1939 חקר קריסטלוגרפיה של חלבונים.
כלת פרס נובל לכימיה לשנת 2009 ופרס ישראל לשנת 2002. זכריה מדר1943 חקר מחלת הסוכרת וגורמיה.
אהרן צ'חנובר1947גילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבון.
חתן פרס ישראל מישל רבל1938 מחקר האינטרפרון שהוביל לפיתוח תרופה לטיפול במחלת הטרשת הנפוצה.
חתן פרס ישראל בשנת תשנ"ט.
ביולוגיה אבולוציונית היא תחום מחקר בביולוגיה העוסק בתהליכים אבולוציוניים, כגון ברירה טבעית, מוצא משותף והיווצרות המינים, שהובילו להיווצרות המגוון הביולוגי על פני כדור הארץ.
התחום התגבש לכדי דיסציפלינה עצמאית בשנות ה־30 של המאה ה־20 במסגרת מה שג'וליאן האקסלי כינה "הסינתזה האבולוציונית המודרנית", אשר איחדה תחומי מחקר ביולוגיים שבעבר נתפסו כבלתי קשורים, בהם גנטיקה, אקולוגיה, סיסטמטיקה ופלאונטולוגיה.
תחום המחקר התרחב מאז, ובשנות השבעים והשמונים מספר לא מבוטל של אוניברסיטאות החלו להקים מחלקות ביולוגיה אבולוציונית.
כיום התחום חקירה של הארכיטקטורה הגנטית של הסתגלות, אבולוציה מולקולרית והכוחות השונים המשפיעים על האבולוציה, כגון ברירה מינית, סחף גנטי וביוגאוגרפיה.
תחום חדש יותר - ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית ("אבו דבו") – עוסק באופן שבו מבוקר תהליך ההתפתחות העוברית, ובכך יוצר סינתזה רחבה יותר - הסינתזה האבולוציונית המורחבת - המשלבת את מדעי ההתפתחות עם התחומים שנכללו בסינתזה האבולוציונית המודרנית.
ביולוגיה אבולוציונית קשורה קשר הדוק לתחומים מדעיים אחרים, כגון גאולוגיה, פליאונטולוגיה, אקולוגיה, ביוגאוגרפיה, אנטומיה/מורפולוגיה, פיזיולוגיה, ביוכימיה, ביולוגיה התנהגותית, ביולוגיה מולקולרית, גנטיקה, תיארוך רדיומטרי, ארכאולוגיה, ביואינפורמטיקה ותורת המשחקים.
אבולוציה היא המושג המאחד המרכזי בביולוגיה.
ניתן לחלק את מיני החי במגוון דרכים.
דרך אחת היא רמת הארגון הביולוגי, ממולקולות לתא, מאורגניזם לאוכלוסייה.
דרך נוספת היא לפי קבוצה טקסונומית נתפסת, עם תחומים כמו זואולוגיה, בוטניקה ומיקרוביולוגיה, המשקפים את מה שנראה בעבר כחלוקה העיקרית של החיים.
דרך שלישית היא באמצעות גישות כגון ביולוגיית שדה, ביולוגיה תאורטית, אבולוציה ניסויית ופליאונטולוגיה.
דרכי החלוקה השונות הללו שולבו עם ביולוגיה אבולוציונית וכך נוצרו תת-תחומים כמו אקולוגיה אבולוציונית וביולוגיה התפתחותית אבולוציונית.
המיזוג בין מדע הביולוגיה למדעים יישומיים, הוליד תחומים חדשים שהם הרחבות של הביולוגיה האבולוציונית.
אלו כוללים רובוטיקה אבולוציונית, הנדסה אבולוציונית, אלגוריתמים אבולוציוניים (אנ'), כלכלה אבולוציונית, וארכיטקטורה אבולוציונית.
המנגנונים הבסיסיים של האבולוציה מיושמים במישרין או בעקיפין כדי להמציא עיצובים חדשים או לפתור בעיות שקשה לפתור אחרת.
המחקר שמיוצר בתחומים יישומיים אלה תורם להתקדמות במגוון שדות, במיוחד המחקר על אבולוציה בתחומי מדעי המחשב והנדסה כגון הנדסת מכונות.
אבולוציה אדפטיבית, או אבולוציה הסתגלותית, היא מושג המתייחס לשינויים אבולוציוניים המתרחשים עקב השינויים בסביבה, אשר הופכים את האורגניזם למתאים לבית הגידול שלו.
שינויים אלו מגדילים את סיכויי ההישרדות והרבייה של האורגניזם (ניתן להתייחס לכך כאל כשירותו של האורגניזם).
לדוגמה, חוחיות דרווין באי גלאפגוס פיתחו מקורים בצורות שונות על מנת לשרוד לאורך זמן.
אבולוציה אדפטיבית יכולה להיות גם אבולוציה מתכנסת אם שני מינים שהם קרובים רחוקים חיים בסביבות דומות המתמודדות עם לחצים דומים.
אבולוציה מתכנסת היא תהליך שבו אורגניזמים קרובים גנטית במידה זו או אחרת, מפתחים מאפיינים דומים באופן בלתי תלוי זה בזה.
סוג זה של אבולוציה יוצר מנגנונים בעלי תפקיד, מבנה או צורה דומים בכמה מינים.
לדוגמה, כרישים ודולפינים נראים דומים אבל אין ביניהם קרבה גנטית.
כמו כן, לציפורים, לחרקים מעופפים ולעטלפים יש את היכולת לעוף, אך אין ביניהם קרבה גנטית.
תכונות דומות אלו נוטות להתפתח כתוצאה מלחצים סביבתיים דומים המופעלים על מינים שונים ודוחפים אותם להתפתח באופנים דומים.
ייצוג סימפטרי הוא כאשר מין או תת-מין חדשים נובטים מהאוכלוסייה המקורית בעודם תופסים את אותה סביבה קטנה, וללא כל מחסומים פיזיים המפרידים אותם מבני האוכלוסייה המקורית שלהם.
יש ויכוח מדעי האם אכן קיימת מין סימטריה.
אבולוציה מתבדרת היא תהליך של היווצרות מינים (ספציאציה).
היווצרות זו מתרחשת בכמה דרכים:
ספציאציה אלופטרית מתרחשת כאשר מינים מופרדים על ידי מחסום פיזי המפריד את האוכלוסייה לשתי קבוצות.
במצבים כאלה, מנגנונים אבולוציוניים כמו סחיפה גנטית וברירה טבעית יכולים לפעול באופן עצמאי ונפרד על כל אחת מהאוכלוסיות.
ספציאציה פריפטרית היא סוג של ספציאציה אלופטרית המתרחשת כאשר אחת מהאוכלוסיות החדשות קטנה במידה ניכרת מהאוכלוסייה הראשונית האחרת.
מצב זה מוביל להיווצרות אפקט המייסד, ולאוכלוסייה הקטנה יכולים להיות מאפיינים גנטיים ופנוטיפים שונים מאשר לאוכלוסייה המקורית.
באוכלוסיות קטנות אלו גם נפוץ יותר לראות השפעות של סחף גנטי.
ספציאציה פאראפטרית גם היא סוג של ספציאציה אלופטרית, אך מתרחשת כאשר המינים מתפצלים ללא מחסום פיזי המפריד בין האוכלוסייה.
תהליך זה נוטה להתרחש כאשר אוכלוסיית מין גדולה באופן חריג וחולשת על סביבה עצומה בגודלה.
ספציאציה סימפטרית היא תהליך בו מין או תת-מין חדשים מתפצלים מתוך האוכלוסייה המקורית בזמן שהם עדיין חיים באותה סביבה קטנה, וללא כל מחסומים פיזיים המפרידים אותם מבני האוכלוסייה המקורית שלהם.
קיים ויכוח מדעי בשאלה האם ספציאציה סימפטרית אכן קיימת.
ספציאציה מלאכותית היא הליך שבו מדענים גורמים באופן מכוון להיווצרותם של מינים חדשים לצורך שימוש בהליכי מעבדה.
השפעתם ההדדית של שני מינים הקשורים בקשר הדוק ידועה בשם קו-אבולוציה.
כאשר שני מינים או יותר מתפתחים זה עם זה, מין אחד מסתגל לשינויים במינים אחרים.
סוג זה של אבולוציה קורה לעיתים קרובות במינים שיש להם קשרים סימביוטיים.
הסוג הנפוץ ביותר של קו-אבולוציה הוא קו-אבולוציה של טורף-טרף.
בתהליך קו-אבולוציוני זה, על הטורף להתפתח כדי להפוך לצייד יעיל יותר מכיוון שיש לחץ סלקטיבי על הטרף להתחמק מלכידה על ידי הטורף.