tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1982 עזב מיורה את בית הספר התיכון בו למד לאחר פחות משנה אחת ועבר לבדו לברזיל בגיל 15 במטרה להפוך לכדורגלן מקצועי.
הוא חתם על חוזה עם קלוב אתלטיקו ז'ובנטוס, מועדון נוער בעיר סאו פאולו ובשנת 1986 חתם על חוזהו המקצועי הראשון בקבוצת הפאר הברזילאית, סנטוס.
הוא שיחק מספר שנים במספר קבוצות בברזיל לפני שחזר ליפן בשנת 1990. כאשר חזר מיורה ליפן מברזיל, הוא כבר היה במעמד של גיבור מקומי בכדורגל וחתם בקבוצת הליגה היפנית הבכירה, יומיאורי.
אך לאחר שנתיים בקבוצה נפרדה הקבוצה מהבעלים הקודמים ושינתה שמה לקבוצת ורדי קוואסקי.
עם העלייה ברמה של הליגה היפנית בשנת 1993, הגיעה תקופת השיא של קבוצת יומיאורי/קוואסקי שזכתה בארבע אליפויות רצופות ביפן, בהן שיחק מיורה ביחד עם שחקנים בכירים אחרים בנבחרת יפן כגון רוי ראמוס וטסויושי קיטאזאווה.
מיורה הפך לכדורגלן היפני הראשון אי פעם בסרייה א', כאשר עבר לקבוצת גנואה בעונת 1994/95, במהלך העונה הזאת, שיחק מיורה 21 משחקים, בהם הבקיע רק גול אחד, בדרבי של גנואה מול סמפדוריה.
באותה השנה גם עבר להשאלה בת חודשיים בקבוצת האוסטרלית סידני והספיק להשתתף עמה באליפות העולם לקבוצות 2005 שנערכה ביפן.
קאזו כבש שני שערים במהלך הופעותיו בסידני, שניהם בניצחון 3-2 על מוליכת הטבלה באותה עת, אדלייד יונייטד.
לאחר שני חודשי ההשאלה שב מיורה ליוקוהאמה, בה הוא משחק כיום.
מיורה החל את הופעותיו בנבחרת יפן ב-26 בספטמבר 1990, במשחק מול בנגלדש.
את שערו הראשון בנבחרת כבש מיורה מול נבחרת צפון קוריאה ב-26 באוגוסט 1992, ומאז אותו השער כבש מיורה 55 שערים ב-89 הופעות במדי הנבחרת הלאומית במשך 10 שנים.
הנבחרות מולן הבקיע מיורה את מספר השערים הרב ביותר באופן מצטבר הן נבחרת גואם (8 שערים), בנגלדש (5 שערים) ואוזבקיסטן (5 שערים).
מיורה הבקיע את מספר השערים הרב ביותר שלו במשחק יחיד נגד נבחרת גואם, אז הבקיע 6 שערים במוקדמות מונדיאל 1998, אז ניצחה נבחרתו את נבחרת גואם בתוצאה המצוינת 10-0,
משחקו האחרון של מיורה בנבחרת יפן היה ב-6 ביוני 2000, במשחק ידידות מול נבחרת ג'מייקה, משחק בו ניצחה יפן 4-0 ומיורה אף כבש את שערו ה-55 בנבחרת במעמד זה.
שחקן השנה בליגה היפנית: 1993
מלך השערים של הליגה היפנית: 1996
תארים קבוצתיים ועם נבחרת יפן
הקאמפונטו פאראננסה (אלוף עם קוריטיבה)
גביע אסיה 1992 (אלוף עם נבחרת יפן)
גביע אסיה 1996 (עם נבחרת יפן)
קאזה באליו (בקטלאנית: Casa Batlló - "בית באליו") הוא בית מגורים ברובע אישמפלה בברצלונה, בירת קטלוניה שבספרד.
המבנה ממוקם בשדרת גרסיה (Passeig de Gràcia) מס' 43, ומהווה חלק מגוש הבניינים המכונה "גוש המריבה" (L'Illa de la Discòrdia), שזכה לשמו בשל העובדה ששוכנים בו בתים של מספר אדריכלים מודרניסטים.
בשנת 2005 הוכרז המבנה, יחד עם מספר מבנים נוספים של גאודי ברחבי ברצלונה, כאתר מורשת עולמית.
המבנה הוקם בין השנים 1875-1877 ומאוחר יותר נרכש על ידי ז'וזפ באליו אי קאסנובס (Josep Batlló i Casanovas) שעל שמו הוא קרוי.
בעל הבית החדש שקל בתחילה להרוס את הבניין ולהקים מבנה אחר תחתיו, אך הוא שינה את דעתו, ופנה אל האדריכל הקטלוני אנטוני גאודי על מנת שיעצבו מחדש.
העבודות התקיימו בין השנים 1904–1906. המבנה עוצב בסגנון המודרניסטה, ונותר ברשותה של משפחת באליו עד שנמכר ב-1954. הוא החליף מספר ידיים ושופץ בשנים 1970 ו-1999. ב-1984 הותקנה בחזיתו של הבניין תאורה חשמלית המאירה אותו בשעות הערב, וב-1995 נפתח חלק ממנו לציבור הרחב.
גאודי התמקד בחזית, בגג ובחצר הפנימית של המבנה והוסיף לו קומה חמישית אשר נועדה עבור צוות המשרתים.
מאפייניו המקוריים של המבנה הושפעו מרצונו של גאודי להאיר בתאורה טבעית את הקומה הראשונה בה התגוררו בעלי הבית.
לשם כך בנה בחזיתו מרפסות נרחבות מאבן חול אשר הובאה ממונז'ואיק, ואשר עמודיהן הדקים עוצבו אגב שימוש במוטיבים מעולם הצומח.
צורתן של המרפסות וקוויהם המעוגלים העניקו למבנה את אחד מכינויו - "בית העצמות" (Casa dels ossos).
חלונות המרפסות עשויים בחלקם מזכוכית שעליה דוגמאות של עיגולים צבעוניים, ובין החלונות והמרפסות, קבע גאודי פיסות קרמיקה מזוגגת בצבעים שונים.
גג המבנה מעוטר בסגנון המודרניסטה, ומקושט באריחי מוזאיקה בצבעי צהוב, ירוק וכחול.
עליית הגג של המבנה הייתה בזמנו חידוש כאשר נבנתה חלולה ומעוקמת ורצופה בקשתות לבנות.
צורת בנייה זו העניקה לקומה העליונה צורת דרקון, עובדה שהעניקה לו גם את הכינוי "בית הדרקון".
לפי אחת הסברות המבנה מסמל את מאבקו של סאנט ז'ורדי (Sant Jordi - "גאורגיוס הקדוש"), הקדוש המגן של קטלוניה, בדרקון, והצלב בראשו של המבנה מסמל את חרבו של ז'ורדי הקדוש הנעוצה בדרקון.
ארובות המבנה מעוקמות ומצופות באבני פסיפס צבעוניות ושקופות בחלקן המרכזי.
חלקן העליון מצופה בקרמיקה והן מסתיימות בצורת חרוטים.
גאודי עיצב גם את החצר הפנימית, וקירה אותה בתקרת זכוכית הנתמכת בעמודים וקשתות ברזל.
גם קירותיה של החצר הפנימית כוסו באריחים בגווני לבן וכחול.
קאזה מילה (בקטלאנית: Casa Milà), המכונה גם לה פדררה (La Pedrera - "המחצבה"), הוא בית מגורים באזור אישמפלה (אזור "ההרחבה") בברצלונה שבספרד.
בית ייחודי זה, הממוקם בשדרות גראסיה 92, נבנה על ידי האדריכל אנטוני גאודי בסגנון המודרניסטה בין השנים 1906-1910. הוא הוקם עבור פרה מילה אי קאמפס (Pere Milà i Camps) שעל שמו הוא קרוי.
בשנת 1969 הוכרז המבנה כמונומנט לאומי, וב-1984 הכריז עליו ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
גאודי הקים את המבנה בסגנונו האופייני, תוך שימוש בקווים גאומטריים פשוטים, והמאפיין העיקרי של הבית הוא שאין בו קווים ישרים.
המבנה המתעקל מזכיר גלי ים או דיונת חול, והוא נישא לגובה שש קומות ומקיף שתי חצרות פנימיות - האחת עגולה והאחרת אליפטית.
כל חזיתו של המבנה עשויה אבן גיר למעט חלקה העליון, המשלב אריחים לבנים היוצרים דימוי של הר מושלג.
על הגג פתחים גדולים המהווים את מוצאם של גרמי המדרגות המובילים אליו, והם מעוטרים בפיסות אבנים בצורת צלבים הפונים לארבעה כיוונים.
הארובות מצופות באריחי קרמיקה, והן מזכירות ראשי
הגג נתמך בשורה של קשתות פרבוליות.
מעקות הברזל במרפסות מזכירים צמחים מטפסים בינות לסלעים או אצות-ים.
בחזית שער גדול ועל המשקוף שמעליו רשום המשפט הראשון מתפילת אווה מריה: "Ave Maria gratia plena, Dominus tecum" ("הו, מריה מלאת החסד, אדוני עִמך").
גאודי תכנן להעניק לחזית משמעות דתית עמוקה ולהציב בה פסלים בגובה של ארבעה מטרים של הבתולה ושל המלאכים גבריאל ומיכאל משני צדדיה, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל.
פרטים אחרים בבניין כוללים סימבוליסטיקה של הבונים החופשיים, שגאודי נמנה עם חבריהם.
העיטורים הפנימיים מחקים סביבה ימית וכוללים תקרות המעוצבות כך שיזכירו את גלי הים, ועיטורים בדמות תמנונים, קונכיות וצמחייה ימית.
הקמת המבנה התעכבה בשל חריגות מאישורי הבנייה העירוניים ובשל מחלוקות בין גאודי לבין בעל הבית בעניין העיצוב הפנימי.
יחסיהם הורעו, וגאודי עזב את הפרויקט ב-1909. בעת בנייתו לעגו תושבי ברצלונה למבנה וכינו אותו "המחצבה", כינוי שדבק בו עד היום.
במשך השנים שופץ פנים המבנה והותאם לצורכי דייריו המשתנים, בהם גם חברות שהקימו בו משרדים.
כל עיצוב הפנים המקורי של גאודי אבד למעשה, אך הקומה הרביעית שוחזרה והיא פתוחה למבקרים.
עליית הגג של המבנה משמשת כמוזיאון לתולדות הסגנון האדריכלי של גאודי, וגם אזור האחסון פתוח לקהל הרחב.
יתר קומות המבנה משמשות למגורים.
המבנה העניק השראה למבנים נוספים שתוכננו במאה ה-20, ובהם מגדל איינשטיין שנבנה בשנת 1921 בפוטסדאם על ידי האדריכל אריך מנדלסון, הונדרטוואסר שבנה פרידנסרייך הונדרטוואסר בווינה, ו"הבית המשוגע" ברחוב הירקון בתל אביב, ששאב ממנו השראה באופן ישיר.
קאזה ויסנס (קטלאנית Casa Vicens) הוא בית מגורים בברצלונה שבספרד, שתוכנן על ידי האדריכל אנטוני גאודי כבית קיץ עבור התעשיין מנואל ויסנס אי מונטנר (Manuel Vicens i Montaner).
המבנה שוכן ברחוב קארר קרולינס (carrer Carolines) מספר 24 ברובע גראסיה בעיר, אשר היה עדיין עיר נפרדת בעת הקמתו של הבניין.
המבנה מעוצב בסגנון המודרניסטה, ובשנת 2005 הוא הוכרז, יחד עם מספר מבנים נוספים שהקים גאודי, כאתר מורשת עולמית.
מבנה זה היה הראשון שתוכנן על ידי גאודי, והוא נבנה בין השנים 1883-1888, ובשל קשיים כלכליים בהם נתקל בעל הבית, התארכו העבודות ונמשכו חמש שנים.
הבית כולל ארבע קומות - הראשונה משמשת כמחסן, השנייה והשלישית למגורים, והרביעית עבור צוות המשרתים.
אלמנתו של ויסנס מכרה את הבית בשנת 1899, והוא שופץ ב-1925. במקור היה המבנה מוקף בגינה משלושה צדדים ובצידו הרביעי הוא מחובר למבנה אחר.
בגן הציב האדריכל מזרקה מלבנים שנבנתה בצורת קשת, אך היא נהרסה בשנת 1946. מזרקה נוספת הוקמה מאוחר יותר על ידי אדריכל אחר, אך גם היא נהרסה ב-1962, ולבסוף נמכר הגן והוקמו בו בתי מגורים.
המבנה ממחיש את ההשפעה המזרחית בה היה נתון גאודי בעת הקמתו, והוא עשה שימוש בקווים פשוטים, חלקם ישרים וחלקם מעוגלים.
המבנה בנוי מאבן ומלבנים אדומות שחלקם חשוף.
חלקים אחרים של הקירות מצופים באריחי קרמיקה ויוצרים פסיפס צבעוני בדוגמאות לוח שחמט בגווני טורקיז ולבן, ופרחים צהובים האופייניים לאזור.
גם קירותיו הפנימיים של הבית מצופים באריחים במקומות רבים, וייתכן שבשל השימוש באריחים רבים, השתרשה הטעות כי ויסנס היה יצרן אריחים.
תשומת לב מיוחדת הוענקה לסורגים בחלונות המבנה ולגדר הברזל המקיפה אותו, וזו מעוצבת בצורת ריבועים סמוכים זה לזה, שבהם קבועים כפות דקלים מברזל.
על הגג הוקמו ארובות ומגדלים קטנים בצורת מקדשים.
התקרה בתוך חדרי הבית עשויה מקורות עץ צבעוניות ומעוטרות במוטיבים של פרחים.
עיטורי פרחים מופיעים גם על הקירות והרצפה עשויה מפסיפס בסגנון רומי.
גאודי עיצב גם את הריהוט בתוך המבנה, ובחדר העישון בנה את התקרה בצורת נטיפים ערביים, המזכירים את אלהמברה בגרנדה.
על מעין אפריז בחדר אחר, קבע גאודי כתובות של פתגמים ואגדות עם קטלניות, והוא אף שילב בפנים המבנה קליגרפיה ערבית.
קאחָה בַּאינדוּראשווילי (בגאורגית: კახა ბაინდურაშვილი; נולד ב-26 בספטמבר 1978) הוא פוליטיקאי גאורגי שכיהן מפברואר 2009 ועד יוני 2011 כשר האוצר של גאורגיה.
באינדוראשווילי נולד בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה).
בשנת 2000 סיים את הפקולטה לכלכלה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בתואר מוסמך אוניברסיטה (MA), ובשנת 2006 קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה (MA) ממכללת וויליאמס בוויליאמסטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית.
בין השנים 2004-2005 שימש באינדוראשווילי כיועץ לראש ממשלת גאורגיה.
מיוני 2006 עד מרץ 2007 כיהן כראש מחלקת המיסים.
ממרץ 2007 עד תחילת פברואר 2008 כיהן כסגן שר האוצר של גאורגיה.
ב-6 בפברואר 2009, בעקבות מינויו של שר האוצר המכהן של גאורגיה, ניקה גילאורי, לתפקיד ראש הממשלה, מונה באינדוראשווילי לשר האוצר.
הקבינט זוכה בהצבעת אמון, "סיביל גאורגיה", 6.2.2009,
קאחה אינדוראשווילי - ביוגרפיה, "סיביל גאורגיה", 30.1.2009,
קאחה באינדוראשווילי - ביוגרפיה רשמית, באתר משרד האוצר של גאורגיה,
קאזה רוקה פיקולה (מלטית: Casa Rocca Piccola) הוא ארמון ומוזיאון השוכן ברחוב הרפובליקה, רחובה הראשי של העיר ולטה, בירת מלטה.
בארמון התגוררו משפחות אצולה וגם כיום מתגורר בו המרקיז דה פירו, אשר פתח חלק ממנו למבקרים.
במבנה חמישים חדרים בסך הכל, ואלה הפתוחים לקהל מציגים את אורח חייה של האצולה המקומית במשך 400 השנים האחרונות, החל מהקמת העיר על ידי ההוספיטלרים.
המוזיאון מכיל אוסף עשיר של רהיטים, יצירות האמנות, כלי כסף, תשמישי קדושה, וכן תצוגת בגדים אופייניים.
במבנה שוכנת קפלה בסגנון פלדיאני.
קירותיה עשויים עץ, אשר עובד כך שידמה לשיש.
על קירות הקפלה תלויות תמונות גבירתנו של המכאובים וצליבת ישו, ומוצג בה פסלון קדוש שהוענק במתנה לאפיפיור לאו השמיני.
תקרת האולם הגדול (Sala Grande) היא הגבוהה במבנה, ותולה בה נברשת נרות מסוף המאה ה-18, אשר יוצרה בבוהמיה.
באולם שמור שולחן עבודה מהמאה ה-18, שהוא למעשה קפלה נפתחת.
קפלות כאלה נועדו להילקח עם בעליהן לבתי הנופש בעת חופשת הקיץ ולעיתים הועברו לחדר השינה לאחר לידה, כדי שהיולדת תוכל להיות נוכחת בטבילת הוולד.
בארכיון (Archivum de Piro) שמורים מסמכים משפחתיים ממאות ה-17 וה-18 בענייני תביעות משפטיות, עסקים, סחר בעבדים מוסלמיים ונישואין.
בארכיון ניצב פסלו של פאולוס הקדוש, הקדוש המגן של מלטה.
תצוגת הביגוד כוללת כ-15 חליפות, ששימשו לנשפים, נישואין ולביקור בחצר השליטים, וכן אוסף של משקפיים, מקטרות, קופסאות לטבק הרחה, מקלות הליכה ועוד.
שלושת מרתפי המבנה, אשר שימשו כמקלטים בעת ההפצצות האוויריות על מלטה במלחמת העולם השנייה פתוחים גם הם לביקור.
הם נחצבו בסלע ושמשו תחילה כמחצבה לאבן בנייה בעת הקמת המבנה, ולאחר מכן כבארות מים.
ב-1940 נחפרו מנהרות בין המרתפים מתחת לבניין, ומנהרות אחרות קישרו בינו לבין מבנים סמוכים.
המרתף הגדול בין השלושה היה נגיש גם מהרחוב, ויכלו להסתתר בו כ-150 איש.
בזמן המלחמה הוא שימש ככנסייה בימי ימי ראשון, והוצב בו מזבח זמני.
קאחול (ברומנית: Cahul; ברוסית: Кагул, קגול) היא עיר בחבל בסרביה, בדרום רפובליקת מולדובה.
העיר היא המרכז המנהלי של קאחול.
העיר שוכנת בקרבת הגבול עם רומניה.
בקאחול חיים כיום כ-39,400 תושבים.
לפי המפקד האחרון במולדובה משנת 2004 היו 35,488 אנשים החיים בתוך העיר קאחול (מה שהופך אותה לעיר השישית בגודלה במולדובה).
בעיר קיים תיאטרון מוזיקלי, דרמה, מוזיאון היסטורי ואנדרטאות ציבוריות אחרות.
מדי שנתיים, בתחילת יולי, מתקיים בקאחול פסטיבל חשוב של מוזיקת הפולק, "Nufărul Alb" ("נימפאה לבנה").
קאחול גם יעד תיירותי מרכזי לספא, מינרל ובריאות נופש.
העיר והסביבה הם עשירים במינרלים המועשרים בברום ויוד.
בעיר שוכנת "האוניברסיטה הממלכתית קאחול", שנפתחה בשנת 1999 ונקראת על שם הסופר הפילולוג הרומני בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו.
האוניברסיטה מורכבת מ-3 פקולטות (פילולוגיה - היסטוריה, חוק - מינהל ציבורי, ועסקים - מדעי המחשב - מתמטיקה) עם כ-2150 תלמידים.
תחנת הרכבת משרתת את העיר, והיא מופעלת על ידי חברת "סלאה פראטה דין מולדובה".
המספקת חיבור לבירה קישינב ברכבת ישירה.
קאחול מחוברת למערכת הדרכים הלאומית עם קישינב, גאורגיאולשטי, אואנסה (רומניה) ורהני (אוקראינה).
העיר גם מחוברת ישירות למעבר הגבול עם רומניה.
בעיר ישנו נמל תעופה בינלאומי קטן (ללא טיסות סדירות), הממוקם 8 ק"מ דרומית מזרחית למרכז העיר.
לוק קאזוול הידוע בשם הבמה קאזוול, הוא ראפר וזמר-יוצר אמריקאי.
קאזוול ידוע בשימוש במילים גסות בשיריו, בווידאו קליפים צבעוניים וקאמפיים, ובשיתופי הפעולה שלו עם אמנדה לפור.
יצירתו של קאזוול, שהוא הומו, מתמקדת בנושאים הקשורים לחיים העירוניים של הומואים וביסקסואלים ושיריו מנוגנים רבות בערוצים המיועדים לקהל זה, כגון ערוץ לוגו.
קאזוול הוציא את אלבום הבכורה שלו בשם "Get Into It" בשנת 2006. הסינגל המרכזי מתוכו, "All Over Your Face", נאסר לשידור בערוץ לוגו עקב המילים המפורשות שבו והדימויים המיניים שהופיעו בוידאו קליפ.
הוא עסק רבות בהנחיה ותקלוט במסיבות בניו יורק.
בשנת 2007 הצטרף קאזוול לסיבוב ההופעות "True Colors Tour" שיזמה סינדי לאופר למען התרמה לארגון הקמפיין לזכויות אדם וארגוני להט"ב נוספים, וערך הופעות בערים מרכזיות בצפון אמריקה.
בספטמבר 2008 הוציא את הסינגל "...I Seen Beyoncé".
בשנת 2009 השתתף בתוכנית הריאליטי של אמן הדראג קווין רופול.
אלבומו השני "Watch My Mouth" יצא בספטמבר 2009. בשנת 2010 הוציא את הסינגל "Ice Cream Truck".
קאזמורפין הוא פפטיד אופיואידי שמתקבל מתהליך פירוק חלבון החלב קזאין.
ידוע בעולם על מספר הרכבים שונים שיכולים להיקרא קאזמורפין.
הסיבה להימצאות מספר רב של רצפי פפטידים אשר מתאימים להגדרה זו היא בעקבות הקיום של לפחות 13 רצפים הקיימים לחלבון הקזאין, כל הרכב שונה של קזאין מייצר הרכב אחר של קאזמורפין.
ניתן לקרוא אודות הרכבי קאזמורפין ידועים בערך הלועזי "Some known casomorphins".
קאזמורפין הוא אופיואיד המסוגל לגרום לשחרור היסטמין וחלקו מפורק במערכת העיכול לפפטידים חסרי פעילות ביולוגית.
מאחר שהוא אופיואיד משערים שלקאזמורפין השפעה ממכרת, המפריעה לתהליכי גמילה מחלב לרגישים ללקטוז וכן לדיאטות נטולות חלב כגון טבעונות.
טענה זו זכתה לפופולריות לאחר פרסומה על ידי גארי יורופסקי, אך מחקר שבדק את השפעת הקאזמורפין בעכברים לא מצא עדויות שיתמכו בה.
לא נערכו מחקרים שבדקו ישירות את ההשפעה הממכרת של הקאזמורפין בבני אדם.
קיימת סקירת מחקרים מטעם Kaminski ואחרים משנת 2007 בנושא.
המתנגדים לשימוש במוצרי חלב טוענים גם כי בבדיקות שתן של ילדים הסובלים מאוטיזם קיימת כמות מזערית של קאזמורפין ביחס לשאר האוכלוסייה, אך מחקרים שנעשו באמצעות מכשירי מדידה מדויקים לא מצאו כל עדות לכך.
קאחה מחיקה (בספרדית: Caja Mágica, "קופסת הקסם"), הידוע גם בשמו הנוסף "מרכז הטניס פארק מנת'נרס" (Manzanares Park Tennis Center), הוא קומפלקס אולמות ספורט השוכן בעיר מדריד בירת ספרד.
החל מפתיחתו בשנת 2009 הוא מארח מדי שנה את טורניר הטניס "מדריד מאסטרס" מסבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP.
בקומפלקס ישנם שלושה מגרשי טניס עם גג נפתח, הנמצאים יחד באותו מבנה: המגרש המרכזי (נקרא רשמית אצטדיון מנולו סנטנה), שמכיל 12,442 מקומות ישיבה; מגרש 2 (אצטדיון ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו) שמכיל 2,923 מקומות ישיבה; ומגרש 3, שמכיל 1,772 מקומות ישיבה.
פרט לאירוח משחקי הטניס, מוסב האולם לאירועי ספורט נוספים ומשמש לעיתים כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל ריאל מדריד במשחקיה ביורוליג.
בנובמבר 2010, אירח המתקן את טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה.
בנובמבר 2024, יארח המתקן את אירווזיון הילדים ה-22 במספר
קאזו (קאז) היראי (ביפנית: 平井 一夫; נולד ב-22 בדצמבר 1960 בטוקיו, יפן) הוא איש עסקים, הידוע בעיקר מהיותו נשיא ומנכ"ל חברת סוני החל מאפריל 2012 עד אפריל 2018, חבר מועצת המנהלים של Sony Computer Entertainment, חברת בת של סוני.
היראי הוכרז על ידי האנטרטיינמנט ויקלי כאחד המנהלים החזקים ביותר בתעשיית הבידור.
קאזו היראי נולד וגדל ביפן, שם למד בבית הספר האמריקאי של יפן.
בצעירותו נהג להצטרף לאביו, בנקאי עשיר מיפן, לנסיעות ברחבי העולם לקליפורניה, ניו יורק, קנדה וברחבי יפן, מה שלדבריו השפיע רבות על עתידו בתור איש עסקים מצליח ברמה בינלאומית.
אהבתו למשחקי מחשב הביאה אותו בסופו של דבר לעסקים בתעשיית הבידור.
לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון במדעי הרוח באוניברסיטה הנוצרית הבינלאומית בטוקיו, בשנת 1984, החל לעבוד בתעשיית המוזיקה בחברת CBS/Sony (כיום Sony Music Entertainment Japan) כמשווק מוזיקה בינלאומית ביפן, ומשם, עם הזמן, נהייה ראש החברה לעסקים בינלאומיים בניו יורק.
באוגוסט 1995, הצטרף היראי לחטיבת משחקי המחשב והווידאו של Sony Computer Entertainment, וכעבור שנתיים כבר פיתח את המשחק וידאו הראשון שלו.
בשנת 2000, עם צאת הפלייסטיישן 2 לשוק, החל היראי לעבוד יחד עם מפתחי זיכיונות כRatchet & Clank, Jak and Daxter ו- Sly Cooper.
תחת הנהגתו, שמרה החברה על רווחים גם בעידן החדש של קונסולות המשחקים החדשות.
ב-3 ביולי 2006, מינתה החברה את היראי לסמנכ"ל החברה.
אך כבר בנובמבר של אותה שנה, רק שבועיים לאחר צאת פלייסטיישן 3, כבר קודם להיות נשיא Sony Computer Entertainment, וב-26 באפריל 2007 הפך למנכ"ל החברה.
ב-1 באפריל 2009, מחלקת סוני של מוצרי האלקטרוניקה והמחלקה של משחקי הווידאו והמחשב התמזגו ועוצבו מחדש לשתי מחלקות חדשות, מחלקת לקוחות (CPDG) ומחלקת הרשת (NPSG), כאשר היראי מונה כנשיא מחלקת הרשת, ופיקח על כל פעילות היצור והשיווק של המשחקים, המחשבים האישיים, פלאפונים ושירותי הרשת של החברה.
ב-1 באפריל 2011 קודם לנציג המנכ"ל וסגן נשיא החברה, כבר אז היה צפוי להחליף את הווארד סטרינגר, המנכ"ל ונשיא החברה באותו הזמן, לאחר פרישתו הצפויה בשנת 2013.
ב-1 בפברואר 2012 הכריזה חברת Sony רשמית על כך שקאזו היראי ימונה למנכ"ל ונשיא החברה החל מה-1 באפריל באותה שנה.
ב-27 ביוני 2012 מונה היראי לדירקטוריון על ידי בעלי המניות של החברה.
בעונה 17 של סדרת הטלוויזיה סאות' פארק ישנם 3 פרקי פרודיה על סדרת משחקי הכס ובהם מתחוללת מלחמה בבלאק פריידיי בין היראי לבין ביל גייטס, איזו קונסולת המשחקים תנצח במכירות פלייסטיישן 4 או Xbox One
קאזלמג'ורה (איטלקית: Casalmaggiore) היא קומונה בנפת קרמונה במחוז לומברדיה שבאיטליה.
קאזלמג'ורה שוכנת בעמק הפו על גדתו הצפונית של הנהר.
כ-30 ק"מ מזרחית דרומית לקרמונה וכ-25 ק"מ צפונה לפארמה.
יישוב התקיים באזור כבר בתקופת הברונזה.
נראה שהעיר נוסדה על ידי הרומאים ונקראה Castra Majora.
בסביבות שנת 1000 היא הייתה מבצר תחת שלטון נסיכי בית אסטה (Este).
במאה ה-15 עברה לשליטת ונציה.
בסוף המאה ה-16 עבר המקום לשליטה אוסטרית.
ב-1861 במסגרת תהליך איחוד איטליה צורפה לממלכת איטליה.
כנסיית המדונה של המעיין Santuario della Madonna della Fontana) - מקום קבורתו של הצייר פארמיג'אנינו.
קאזויושי אקייאמה נולד למשפחה מוזיקלית.
הוא למד נגינה בפסנתר בבית הספר טוהו גאוקן למוזיקה, אבל הניצוח, כפי שראה אותו אצל חברו ללימודים סייג'י אוזאווה, קסם לו והוא החליט ללמוד ניצוח אצל הידאו סאיטו.
ב-1974 הופיע אקייאמה לראשונה עם התזמורת הסימפונית של טוקיו, ותוך חודשיים, התמנה למנהלה המוזיקלי ולמנצחה הקבוע של התזמורת.
אקייאמה החזיק במספר רב של משרות ניצוח ברחבי העולם:
עוזר מנצח של התזמורת הסימפונית של טורונטו (1968–1969)
מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית האמריקאית (1973–1978)
מנהל מוזיקלי (1974–2004) ומנצח מהולל (Laureate) (2025–2004) של התזמורת הסימפונית של טוקיו
מנצח ראשי ויועץ מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של הירושימה (1998–2025)
מנצח ראשי ויועץ מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קיושו
מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של אדמונטון (2004–2005)
אקייאמה ניצח על תזמורת טוקיו בביצועי הבכורה של "משה ואהרון" של שנברג, האורטוריה "אל ניפיו" של ג'ון קולידג' אדמס ו"מוכרת הגפרורים הקטנה" של לאכנמן.
1974 – פרס המוזיקה סונטורי
2001 – מדליית סרט הארגמן הקיסרי מאת ממשלת יפן על תרומתו יוצאת הדופן לתרבות המוזיקלית של המדינה
אג'נור ג'י מירנדה אראוג'ו נטו (4 באפריל 1958 - 7 ביולי 1990), מוכר בשם קאזוזה (בפורטוגזית: Cazuza), היה זמר, מלחין ומוזיקאי רוק ברזילאי, יליד ריו דה ז'ניירו.
לצד ראול סיישאס, קייטנו ולוזו, פאולה טולר, ואוס מוטנטס נחשב קאזוזה - הן כסולן להקת "באראו וורמליו", ("ברון אדום") והן במסגרת קריירת סולו - כאחד מענקי הרוק הברזילאי.
קאזוזה נחשב גם לאייקון תרבות לאומי, בשל מרדנותו, סגנון חייו הבוהמייני ומותו בשיא תהילתו בגיל 32.
עם חזרתו לריו ב-1980, הצטרף להרכב הרוק, "באראו וורמליו" שנזקק לסולן, והחל את הקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 1985 הופיע יחד עם הלהקה בפסטיבל הראשון רוק בריו (Rock in Rio), פסטיבל הרוק הגדול בברזיל שנערך בשנה בה יצאה המדינה מן הדיקטטורה הצבאית (1985-1964).
זמן קצר אחר כך הוגדר על ידי קייטנו ולוזו כגדול משוררי הדור של ברזיל.
באותה העת נדבק קאזוזה בנגיף האיידס, מה שהתברר בדיעבד כגורם שהאיץ עזיבתו את הלהקה, על מנת להשיג חופש אמנותי רב יותר.
בניגוד למה שקורה לאמנים רבים העוזבים להקה מוכרת ויוצאים לדרך עצמאית, קריירת הסולו של קאזוזה זכתה להצלחה רבה יותר מאשר זו של להקתו לשעבר; שיא הצלחתו חפף את תקופת המעבר בין הדיקטטורה לדמוקרטיה, וקאזוזה ניצל עד תום את חופש הביטוי שהתאפשר עם סיום המשטר הצבאי.
להיטיו הגדולים ביותר "Exagerado" (מוגזם), "Ideologia" (אידאולוגיה), ו"O Tempo Não Pára" (הזמן לא עוצר), שאף השפיעו רבות על מוזיקאים ברזילאים שונים, היו גם הביקורתיים והחריפים ביותר שכתב.
שירו הידוע ביותר "ברזיל" עם השורות:
, שודר יום יום בשעות צפיית השיא של רשת גלובו (בביצועה של גל קוסטה) בשנה הראשונה לבחירות הישירות בברזיל, בתור שיר הפתיחה לטלנובלה 'Vale Tudo' (הכל הולך).
השיר (והטלנובלה) הציג את ערוותה של האליטה הברזילאית וגזענותה כלפי עניי המדינה, ובו בזמן את חוסר המעצורים של חוגים בשכבות הנמוכות בניסיונם לשפר מעמדם.
מילים חריפות לא פחות אפיינו גם את הסינגל המצליח ביותר של קאזוזה, "O Tempo Não Pára" (שמכר כ-2 מיליון עותקים), יצא שנה לפני מותו, ועקץ את התקשורת שהתייחסה אל הזמר כמי שגורלו כבר נחרץ -
שם השיר ניתן גם לסרט ביוגרפי שיצא לאקרנים בשנת 2004, בכיכובו של דניאל דה אוליביירה.
ב-1989 הודה לראשונה בפומבי כי הוא נשא איידס ימים בהם שחרר את אלבומו האחרון Burguesia, (בורגנות).
קאזוזה היה ביסקסואל מוצהר אף כי לא פעיל בקהילה הגאה.
עם זאת, פתיחותו ביחס למחלתו (ובכלל זה התעקשותו ליצור, להופיע ולהישאר באור הזרקורים, ולא להסתגר, גם בעת דעיכתו הבריאותית), סייעה לשינוי תפיסות ציבוריות וגישות ביחס למניעה וטיפול במחלה.
קאזוזה נפטר בריו דה ז'ניירו ב-7 ביולי 1990 בגיל 32. לאחר מותו, הקימה אמו את ארגון "ויוה קאזוזה", ארגון ללא מטרות רווח המסייע למניעת איידס ומספק בית לילדים חולים.
קאזי לי ראסל הבן הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1978. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן ניו יורק ניקס, ולאורך 12 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 15.1 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
ראסל נולד בשיקגו שבאילינוי, ובשנת 1962 החל ללמוד באוניברסיטת מישיגן.
בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1964 ו-1965, הוביל אותה לשלב הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, עם ממוצעים של 24.8 ו-25.7 נקודות למשחק, בהתאמה.
בעונת 1964 הפסידה מישיגן במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת דיוק, בה שיחק ג'ף מאלינס, בתוצאה 80–91, ובעונת 1965 הפסידה הקבוצה במשחק הגמר מול UCLA, אותה הוביל גייל גודריץ', בתוצאה זהה.
בעונת 1966 קלע ראסל 30.8 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר ל"שחקן העונה של ליגת המכללות" מטעם "איגוד הכתבים", ה-"Associated Press" ו-"Sporting News".
בשנת 2011 הוצג ראסל בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.
בדראפט ה-NBA 1966 נלקח ראסל בבחירה הראשונה, על ידי ניו יורק ניקס.
ב-5 עונותיו עם הניקס קלע 13.3 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לקבוצה לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה בעונת , כמחליפם מהספסל של דיק בארנט וביל בראדלי.
לקראת עונת הועבר ראסל בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לג'רי לוקאס.
בעונתו הראשונה עם הווריורס קלע שיא קריירה של 21.4 נקודות למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם היחידה בקריירה.
בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה לצד ריק בארי, ג'ף מאלינס ונייט ת'ורמונד בגולדן סטייט, עם ממוצע של כ-18.1 נקודות למשחק.
בקיץ 1974 חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס.
באותה עונה החמיצו הלייקרס את שלב הפלייאוף בפעם השנייה בלבד בתולדות המועדון, ולראשונה מזה 17 שנים.
בעונת שיחק עבור שיקגו בולס, ובסיומה עזב את ליגת ה-NBA.
בשנת 1978 חתם על חוזה בקבוצת "גרייט פולס סקיי" מליגת "איגוד הכדורסל המערבי" (WBA), ובעונת 1980/1981 שיחק עבור "פילדלפיה קינגס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק.
בשנת 1981 החל ראסל לאמן את קבוצת "לנקסטר לייטנינג" מליגת ה-CBA, והוביל אותה לזכייה באליפות הליגה בעונתו הראשונה.
בשנים הבאות אימן ב-CBA גם את קבוצות "ויומינג ויילדקטרס", "גרנד ראפידס הופס" ו"קולומבוס הורייזון".
בעונות ו- שימש כעוזר מאמן באטלנטה הוקס, תחת המאמן מייק פראטלו.
קאזו קיבואישי (ביפנית: 希望石和; באנגלית: Kazu Kibuishi; נולד ב-8 באפריל 1978) הוא יוצר קומיקס מסוג רומן גרפי, יפני-אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בשל איור וכתיבת סדרת הספרים המצליחה "הקמע", שתורגמה לשפות רבות.
הוא אף אייר את מהדורת חמש עשרה שנה לסדרת הספרים הארי פוטר.
קיבואישי נולד בטוקיו, יפן, ועבר לארצות הברית עם אמו ואחיו בשנת 1982. קיבואישי נרשם ללימודי קולנוע ותיאטרון באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה בשנת 1996, ולבסוף אכן סיים קורס תואר ראשון בקולנוע בהצטיינות.
בזמן שלמד לאותו תואר ראשון בסנטה ברברה, הוא החל לכתוב ולצייר בעיתון האוניברסיטה, "Daily Nexus", שם התחיל קריירת האיור שלו לראשונה.
אף על פי צייר בעבר לעיתון של בית הספר התיכון שלו, "[הקריירה שלי] התחילה כשהתחלתי לכתוב קומיקס עבור ה־Nexus".
בסופו של דבר הוא התמנה לתפקיד המנהל האמנותי של העיתון, ונשאר בתפקיד זה גם לאחר שעזב את האוניברסיטה, שלוש וחצי שנים.
הוא סיים את לימודיו ב- באוניברסיטת סנטה ברברה בשנת 2000 עם תואר ראשון בלימודי קולנוע וניסיון רב שנים בתחום הכתיבה ואיור הקומיקס.
קיבואישי החל לצייר בגיל חמש, לאחר שעבר עם אמו ואחיו לארצות הברית.
הוא הצהיר כי "העצב שנבע מכך שכבר לא יכלתי לראות תוכניות טלוויזיה מגניבות כמו "אולטראמן" כשהגענו לארצות הברית הוא שגרם לי לצייר הרבה מהציורים והפרויקטים הראשונים שלי." בהמשך הוא גם ציין גם את הקומיקס גארפילד ואת המגזינים מד מגזין ו־CARtoons כגורמים לאהבתו לספרי קומיקס.
לאחר שסיים את לימודיו ב- אוניברסיטה בסנטה ברברה, עבד קיבואישי כאנימטור בחברת Shadedbox במשך שנתיים.
הוא החליט להפסיק את מקצוע האנימציה כדי להתמקד בקומיקס, כך שיוכל לבלות יותר זמן בכתיבה.
הוא התחיל לייצר את הובקומיקס החודשי שלו, "קופר", המתאר את הרפתקאותיו של ילד וכלבו, בשנת 2002 באתר האינטרנט שלו ופרויקט זה נמשך שבע שנים עד שהסתיים בשנת 2009.
הקומיקס הראשון ופורץ הדרך של קיבואישי, "Flight" (בעברית: טיסה) הוא למעשה אנתולוגיה שפורסמה לראשונה באמצעות כסף שאסף קבואישי בפרויקט מימון המונים.
הפרויקט קודם בתערוכת העיתונות האלטרנטיבית בניו יורק, שם הוא משך את תשומת לבו של אריק לארסן, אז המו"ל החדש של אתר הקומיקס.
לארסן התלהב מהקומיקס הראשוני והחליט להוציא את הסדרה לאור.
קיבואישי הוא יוצרו של הספר רב המכר העולמי, הקמע, סדרת רומנים גרפיים שעלה לראשונה בשנת 2008 עם הספר "שומרת האבן".
חברת "Scholastic" זכתה בזכויות לפרסם את הסדרה לאחר שניצחו במכירה פומבית על זכויות ההפצה החוקיות של הסדרה, שהיה לה ביקוש גדול מאוד.
לאחר הספר הראשון פורסמו עוד שמונה ספרים "קללת שומרת האבן", "מחפשי העננים", "המועצה האחרונה", "נסיך האלפים", "הבריחה מלוסיין", "אור האש" ו-"סופרנובה" ו"רוכבת הגלים".
הסדרה תורגמה לשפות רבות, כולל עברית.
היא יצאה בישראל בידיי הוצאת כתר.
במהלך ציור וכתיבת הכרך הראשון של "טיסה", יצר קיבואישי את הרומן הגרפי הקצר "Daisy Kutter: The Last Train" שיצא בהוצאת "Viper Comics".
באמצעות הקשרים שלו עם הוצאת "Scholastic" הצליח קיבואישי לקבל את התפקיד לאייר את המהדורה החדשה של כל ספרי "הארי פוטר", במלאת 15 שנה ליציאת הספר "הארי פוטר ואבן החכמים".
קבואישי אייר את הספר "?" עבור אוסף הסיפורים הקצרים של "Machine of Death" (מכונת המוות).
הכרך השני של "טיסה" שכתב ואייר קבואישי זכתה בפרס אייזנר בשנת 2006 בקטגוריית האנתולוגיה הטובה ביותר.
הספר "Daisy Kutter: The Last Train" נבחר לאחד הספרים הטובים ביותר למבוגרים בשנת 2006 על ידי האגודה לשירותי הספריות הצעירות.
סדרת הקמע שלו העבירה שבועות רבים ברשימת הספרים המוכרים של הניו יורק טיימס.
קיבואישי נשוי למאיירת ושותפתו איימי קים קיבואישי.
יש לו שני ילדים, ג'וני וסופי קיבואישי.
הוא מתגורר בבלוויו, שבמדינת וושינגטון.
הוא סבל ממקרה מסכן חיים של דלקת קרום המוח שנבעה מחיידק טורף, שאילצה אותו להתאשפז בבית חולים במשך כ-6 שבועות, חלק גדול מתקופת האשפוז היה בתרדמת.
קאחה הישיר הוא סרט קומדיה רוסי שביים ויקטור שמירוב.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-12 בנובמבר 2020 בכל בתי הקולנוע הפתוחים ברוסיה, קזחסטן ובלארוס.
הקרנת הבכורה של הסרט נקבעה תחילה ל-1 באפריל 2020, אך עקב מגפת הקורונה ברוסיה היא נדחתה ל-12 בנובמבר 2020. הסרט הפך לשובר הקופות הרוסי הראשון לאחר פרוץ המגפה, כשהרוויח למעלה מ-500 מיליון רובל.
קאחה מתאהב בסופיה היפה, אך על מנת להתקרב לליבה, הוא צריך לעקוף את רכב ה-BMW החדיש של רוסלן באמצעות הגרוטאה שלו ולשכוח מידידותו עם סרגו.
קאזה דה לה ואל הוא מבנה היסטורי באנדורה לה ולה, שבאנדורה.
והמטה הראשי של המועצה הכללית של אנדורה ושוכן מדרום מערב לספריה הלאומית של אנדורה.
זהו נכס מורשת הרשום בנכסי המורשת של אנדורה.
נבנה בשנת 1580 כאחוזה וכמגדל המשמש להגנה על ידי משפחת בוסקטס ובשנת 1702 נרכש על ידי קונסל דה לה טרה.
צורת המבנה היא מלבנית בעלת שתי קומות, ומגדל בצורת שובך יונים אשר ניצב בפינה.
קומת הקרקע משמשת את משרד המשפטים ואולם בית משפט, בקומה הראשונה נמצא חדר המועצה וגם קפאלה המוקדשת לסנט ארמנגול וארון שבעת המפתחות שבו מאוחסנים מסמכים היסטוריים, לארון יש מנעול לכל אחת מהקהילות של אנדורה.
בקומה השנייה היה עד תחילת שנות התשעים מוזיאון הדואר של אנדורה, שפורק בכדי לספק מקום מפגש לקומיסיו טריפרדיטה האחראי על ניסוח החוקה של אנדורה בשנת 1993.
קאזה פיה אתלטיקו קלוב (בפורטוגזית: Casa Pia Atlético Clube; לעיתים מכונה קאזה פיה א.ק.
או בקיצור קאזה פיה), הוא מועדון כדורגל מהעיר ליסבון, פורטוגל שנוסד בשנת 1920. המועדון משחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל.
המועדון הוקם באופן רשמי ביולי 1920 והוא קשור בקשר הדוק לארגון הצדקה קאזה פיה דה ליסבון המקדם זכויות והגנה על ילדים וצעירים, והוא נחשב לאחד מהמעוזים של ספורט, תרבות וסולידריות בפורטוגל.
רב ההצלחות הספורטיביות של המועדון המכונה האווזים (בפורטוגזית: Os Gansos) התרחשו בשני העשורים הראשונים לקיומו, כששנה לאחר הקמתו זכה המועדון באליפות האזורית ובגביע ליסבון כאשר ביולי של אותה שנה זכה המועדון גם ב"גביע ה-27 ביולי" לאחר שניצח את פורטו אלופת הצפון בתוצאה 2–1 במה שנחשב למשחק אליפות לא רשמי.
בעונת 1938/1939 עם שינוי שמה של הליגה הבכירה של פורטוגל לפרימיירה דיביסאו, נמנו האווזים על שמונת המועדונים שהשתתפו בה.
את העונה סיימה קאזה פיה במקום השמיני והאחרון ונשרה לליגה השנייה ומאז לא שבה לליגה הבכירה במשך למעלה משמונה עשורים, כשאת רוב שנותיה בילתה בליגות הנמוכות.
בעונת 2018/2019 זכו האווזים באליפות הליגה השלישית, והעפילו לסגונדה ליגה, ליגת המשנה הפורטוגלית.
העונה הראשונה עונת 2019/2020 לא הייתה מוצלחת עבור האווזים, כאשר ב-12 במרץ 2020 לאחר 24 מחזורים הם איישו את המקום ה-18 והאחרון בליגה עת הופסקה הליגה בעקבות מגפת הקורונה.
ב-5 במאי של אותה שנה הודיעה ההתאחדות הפורטוגלית שהעונה לא תחזור לפעילות, ושקאזה פיה יחד עם קובה דה פיאדדה שאיישו את שני המקומות האחרונים בליגה בעת הפסקתה ירדו לליגה השלישית.
למזלה של קאזה פיה ב-29 ביולי הודיעה ההתאחדות שבעקבות בעיות בירוקרטיות של המועדונים ויטוריה סטובל וק.ד.
אבש הם ירדו לליגה השלישית במקומם של קאזה פיה וקובה דה פיאדדה.
בעונת 2020/2021 הצליחה קאזה פיה להשתפר ולסיים במקום ה-9 בליגת המשנה, ובעונה שלאחר מכן עונת 2021/2022 חל כבר שיפור של ממש בביצועיה של הקבוצה, הקבוצה סיימה במקום השני בליגה, מקום המזכה בהעפלה לפרימיירה ליגה, הליגה פורטוגלית הבכירה, בעונת 2022/2023 לראשונה מזה 83 שנה.
קאזי (בקזחית: Qazi/қазы) הוא מאכל קזחי שמקורו במרכז אסיה ונחשב לנפוץ בטורקיה, אוזבקיסטן, טורקמניסטן וטג'יקיסטן.
המאכל מורכב מבשר בקר וסוס המיובשים, משתמשים בחתיכת בשר שלמה מאזור הצלעות ושומן מומלחים, מעורבבים יחד עם פלפל ושום ומוגשים עם בצל וירקות.
נהוג לאכול את הקאזי לאחר בישול של כשעתיים כאשר הוא פרוס לחתיכות בעובי של סנטימטר.
למאכל חיי מדף ארוכים, הוא עתיר בקלוריות ועמיד בתנאי אקלים קשים.
קאזוקי יאמאדה (ביפנית: 山田 和樹; נולד ב-26 בינואר 1979) הוא מנצח יפני.
יאמאדה נולד בהדנו, מחוז קנאגאווה.
הוא למד מוזיקה, עם התמקדות בכלי הקשה, באוניברסיטת טוקיו לאמנויות, שם היו מורי הניצוח שלו קן-איצ'ירו קובאיאשי ויוקו מטסואו.
בזמן שהותו באוניברסיטה, הוא וחבריו לסטודנטים הקימו תזמורת, "התזמורת הפילהרמונית טומאטו", עם יאמאדה כמנהל המוזיקלי שלה.
באירופה, יאמאדה ניצח לראשונה על תזמורת שווייץ המערבית בשנת 2010. הוא הפך למנצח האורח הראשי של ההתזמורת ב-2012, עם חוזה ראשוני של 3 שנים, לאחר שניסיונות להבטיח אותו כמנצח הראשי הבא של התזמורת.
ביוני 2014, חוזהו כמנצח אורח ראשי של תזמורת שווייץ המערבית הוארך עד ל-31 באוגוסט 2017. יאמאדה ערך מספר הקלטות מסחריות עם התזמורת עבור הלייבל Pentatone.
ימאדה ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית של מונטה קרלו בשנת 2011. בסתיו 2013, הוא הפך למנצח האורח הראשי של התזמורת.
באפריל 2015, הודיעה תזמורת מונטה קרלו על מינויו של יאמאדה למנצח הראשי והמנהל האמנותי הבא שלה, החל מספטמבר 2016, עם חוזה ראשוני של שלוש שנים.
בספטמבר 2020, התזמורת הודיעה על הארכת החוזה האחרונה של יאמאדה, עד לעונת 2023–2024.
בסתיו 2026 יתחיל את תפקידו כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית הגרמנית.
יאמאדה, אשתו ומשפחתו מתגוררים בברלין.
קאזואו טאקאהאשי (ביפנית: 高橋 一雅, 4 באוקטובר 1961 – 4 ביולי 2022), שנודע בשם העט קאזוקי טאקאהאשי (高橋 和希), היה אמן מאנגה יפני הידוע כיוצר של סדרת המאנגה יו-גי-הו!.
משחק הקלפים המבוסס עליה, יהפך לימים למשחק קלפי האספנות הנמכר ביותר בעולם על פי ספר השיאים של גינס.
ב-1981 כתב טאקאהאשי את המאנגה המצליחה הראשונה שלו, מאנגה בת פרק אחד בשם Ing!
Love Ball, שפורסמה במגזין השונן Weekly Shōnen Sunday בהוצאת Shogakukan וזכתה באותה שנה בפרס מיוחד מטעם ההוצאה לאור.
מאנגה זו נכתבה ופורסמה תחת שם העט האג'ימה מייאבי.
הפריצה שלו לקהל הרחב הגיעה ב-1986 עם פרסום סדרת המאנגה Go-Q-Choji Ikkiman, אותה עיבד טאקאהאשי מאנימה בעלת אותו השם.
בהמשך, בין השנים 1990–1992, כתב טאקאהאשי מאנגות נוספות שחלקן התפרסמו במגזין Weekly Shōnen Jump של הוצאת Shueisha, בה הוא עתיד לימים לפרסם את סדרת המאנגה הידועה ביותר שלו, יו-גי-הו!.
לימים, יתייחס טאקאהאשי אל המאנגות המוקדמות שיצר ופרסם כ"כישלונות חרוצים".
אף על פי שהוא לא כתב את מאנגות ההמשך של הזיכיון, המשיך טאקאהאשי לפקח על הזיכיון והתפתחותו עם תום ריצתה של המאנגה המקורית ועד למותו.
בין המאנגות הנוספות שפרסם לאחר מכן נמנות, בין היתר, מאנגה בת פרק אחד בשם Drump שהתפרסמה ב-Weekly Shōnen Jump ב-2013; The Comiq משנת 2018; ומאנגה בת פרק אחד בשם Secret Reverse שנכתבה ופורסמה ב-2019 כחלק משיתוף פעולה בין Shueisha לבין מארוול קומיקס.
טאקאהאשי היה חובב משחקים, ואהב לשחק משחקי קלפים ומשחקים כשוגי ומה-ג'ונג, וכן במשחקי תפקידים שולחניים.
בראיון שהעניק למגזין Shonen Jump האמריקני, ציין טאקאהאשי כי המאנגות האהובות עליו הן אקירה מאת קאצוהירו אוטומו, ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו מאת הירוהיקו אראקי, ודרגון בול מאת אקירה טוריאמה.
כמו כן, ציין טאקאהאשי כי הוא נהנה גם מקריאת קומיקס אמריקני, וציין את הלבוי של דארק הורס קומיקס כקומיקס המערבי האהוב עליו.
כלב המחמד של טאקאהאשי, כלב מגזע שיבה-אינו בשם "טארו", הונצח בקלף היו-גי-הו "Shiba-Warrior Taro"; טאקאהאשי עצמו צייר את האיור שעל הקלף.
טאקאהאשי נהג להביע בפומבי את דעותיו בנושאי פוליטיקה באמצעות אמנותו.
בין היתר, העלה לחשבון האינסטגרם שלו איור פרי עטו ובו נראות מספר דמויות מזיכיון "יו-גי-הו!" שמבקרות את ממשל שינזו אבה ומעודדות את הבוחרים להצביע בבחירות ב-2019. בהמשך, התנצל טאקאהאשי על הפרסום.
ב-4 ביולי 2022, טבע טאקאהאשי למוות וגופתו נמצאה יומיים לאחר מכן, ב-6 ביולי, בסמוך לחופי נאגו שבאוקינאווה, על ידי משמר החופים היפני.
על פי דיווח שהתפרסם ב-11 באוקטובר בעיתון "כוכבים ופסים" של הצבא האמריקני, טבע טאקאהאשי בניסיון להציל שלושה בני אדם שנלכדו בזרם סחף.
קאזיס מקסוויטיס (בליטאית: Kazys Maksvytis; נולד ב-15 ביוני 1977) הוא מאמן כדורסל ליטאי.
ב-2010 החל מקסוויטיס את קריירת האימון שלו באיישיאי קובנה מליגת העל הליטאית בכדורסל, וב-2011 עבר לסקלאי וילנה.
ב-2012 מונה מקסוויטיס למאמן נפטונאס קלייפדה, ובעונת 2012/13 הוביל אותה למקום השלישי בליגה.
בעונה הבאה הוביל את הקבוצה לגמר הליגה, בה הפסידה לז'לגיריס קובנה 2–4 בסדרת הטוב מ-7, והבטיח לה מקום ביורוליג בעונת .
עם זאת, הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית הן ביורוליג והן ביורוקאפ, אליו ירדה.
ב-2015 הוחלף מקסוויטיס באימון נפטונאס על ידי דאיניוס אדומייטיס, ובדצמבר 2015 מונה למאמן לייטקבליס.
בעונת 2015/16 הוביל אותה למקום השלישי בליגה, ואילו בעונת 2016/17 הדריך אותה לראשונה בתולדותיה לגמר הליגה (בו הפסידה 1–4 לז'לגיריס) ולגמר הגביע הליטאי בכדורסל (הפסד 63–84 לז'לגיריס).
ביוני 2017 חזר מקסוויטיס לנפטונאס, והוביל אותה למקום השלישי ב-2018 וב-2019.
ביוני 2019 מונה מקסוויטיס למאמן פארמה פרם הרוסית מהליגה המאוחדת של VTB.
באוקטובר הוכרז כי יהיה לו עוזר מאמן רובוט שינתח נתונים וסטטיסטיקות במהלך המשחק.
בעונת הוביל את הקבוצה למקום הרביעי ביורופקאפ, לאחר הפסד בחצי הגמר לעירוני נס ציונה.
ב-27 בפברואר 2022 החליט לעזוב את הקבוצה לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה.
במרץ הוחלט שהוא יאמן את קבוצת היורוליג ז'לגיריס קובנה החל מעונת , אך בעקבות פיטוריו המוקדמים של המאמן הזמני יורה זדובץ מונה מקסוויטיס למאמן הקבוצה כבר ב-11 באפריל 2022. בעונת 2021/22 הודחו מקסוויטיס וז'לגיריס בחצי הגמר לאחר הפסד 1–3 ללייטקבליס.
הייתה זו הפעם הראשונה שהמועדון לא העפיל לגמר מאז הקמת הליגה ב-1991, והירוקים איבדו את האליפות לראשונה מזה 11 שנים לריטאס וילנה.
עם זאת, בעונת 2022/23 הוביל מקסוויטיס את ז'לגיריס לזכייה בדאבל הליטאי (אליפות וגביע) ולפלייאוף היורוליג (לראשונה מאז ), בו הודחה בסוויפ 0–3 על ידי ברצלונה.
ב-30 בדצמבר 2023 הוא פוטר מהקבוצה והוחלף על ידי אנדראה טרינקיירי.
מקסוויטיס אימן את "דור הזהב" של הכדורסל הליטאי, שהובל על ידי הסנטר יונאס ולנצ'יונאס, לזכיות באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 2008, אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 2010, גביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2011 ואליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2012.
ב-14 בספטמבר 2021 מונה מקסוויטיס למאמן נבחרת ליטא הבוגרת, ושימש כמאמנה ביורובאסקט 2022, בו הודחה בשמינית הגמר בידי , ובגביע העולם בכדורסל 2023, בו סיימה במקום השישי.
ב-18 ביולי 2024 הוא התפטר מתפקידו לאחר שכשל בניסיון להעפיל לטורניר הכדורסל האולימפי באולימפיאדת פריז (2024) לאחר הפסד ל בגמר הטורניר הקדם-אולימפי בסן חואן.
גריניוס נולד ליד מריאמפולה, במחוז אוגוסטוב בפולין הקונגרסית, שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית.
הוא למד רפואה באוניברסיטת מוסקבה הקיסרית ועבד כרופא.
לאחר מכן הוא השתלב בפעילות פוליטית, ונרדף על ידי השלטונות הצארים.
בשנת 1896, הוא היה ממייסדי המפלגה הדמוקרטית הליטאית ואיגוד האיכרים העממיים של ליטא .
באותה שנה התחתן עם ג'ואנה פבלקיטה.
במשך זמן מה הם חיו בוירבליס.
ב-1899 נולד בנם קאז'יס (לימים ראש המועצה הלאומית הליטאית) ובשנת 1902 נולדה בתם גרז'ינה.
במלחמת העולם הראשונה הם גרו בקיסלובודסק.
בשנת 1918, במהלך התקפת הצבא האדום, נרצחו אשתו ובתו.
הם נקברו בבית הקברות של קיסלובודסק.
כאשר ליטא קיבלה עצמאות ב-1918, הפך גריניוס לחבר באספה המכוננת כחבר במפלגת איגוד האיכרים.
הוא כיהן כראש ממשלה מ-1920 עד 1922, וחתם על הסכם עם ברית המועצות.
הוא נבחר לנשיא על ידי הסיימאס השלישי, אך כיהן רק שישה חודשים, כיוון שהודח בהפיכה של אנטאנס סמטונה בתואנה של מזימה קומוניסטית קרובה להשתלט על ליטא.
גריניוס עסק אז ברפואה בקובנה.
כאשר פלשה גרמניה הנאצית לליטא ב-1941, גריניוס סירב לשתף פעולה עם הגרמנים בגלל התנגדותו לכיבוש ליטא על ידי כל מעצמה זרה.
הוא ברח למערב כאשר הצבא הסובייטי כבש מחדש את ליטא ב-1944, והיגר לארצות הברית ב-1947.
הוא מת בשיקגו בשנת 1950. לאחר שליטא קיבלה עצמאות ב-1990, שרידיו הוחזרו ונקברו שם.
קאזם איברהים (ערבית: كاظم ابراهيم, בתעתיק מדויק: כאט'ם אבראהים) הוא ראש מועצת אבו גוש מאז מרץ 2024.
סיעתו, אבו גוש המאוחדת, זכתה במרב הקולות ביישוב אך במספר מושבים שווה לזה של ג'בר (4 מתוך 9).
בבחירות למועצת העיר, רשימתו של איברהים זכתה ביותר קולות אך למספר מנדטים שווה כמו זאת של גבר (4 מושבים כל אחד).
התמודד בבחירות לראשות בשנת 2018 כנגד סלים ג'בר וכנגד ראש המועצה המכהן עיסא ג'בר (וראיד איברהים שפרש מהמרוץ טרם הבחירות).
בבחירות אלו הפסיד לסלים ג'בר (אשר קיבל 41.69% מהקולות), אך קיבל 36.6% מקולות הבוחרים, בעוד ראש המועצה המכהן, עיסא ג'בר, קיבל 21.72% מהקולות בלבד.
בבחירות לרשות המקומית בשנת 2024 והחליף בתפקיד את סלים ג'בר.
זאת לאחר שנתיים בהן כיהנה המועצה כמועצה ממונה מטעם משרד הפנים (בראשות ראש המועצה הנבחר ג'בר).
בסיבוב הראשון חסרו לאיברהים קולות ספורים על מנת לזכות ב-40% מהקולות (39.2%) ולראשונה התקיים ביישוב סיבוב שני בבחירות לרשות.
לאחר עשרות שנים בהם ראשי המועצה היו מחמולת ג'בר, הצליח איברהים (מחמולת איברהים) לגייס לעצמו תמיכה רחבה בקרב בני חמולות אחרות, לרבות בקרב חלק מבני חמולת ג'בר.
הוא נבחר בסיבוב השני מול ג'בר ברוב של 52.6%.
הרשימה בראשותו זכתה בבחירות ב-4 מתוך 9 מושבי המועצה, ולאחר היבחרו גיבש קואליציה יחד עם רשימתו של עלאה ג'בר ועם רשימתו של אחסון עבד אלרחמאן (סך הכל קואליציה בת 6 חברי מועצה).
קאזה פאונד (באיטלקית: CasaPound Italia, "בית עזרא פאונד") היא תנועה נאו-פשיסטית איטלקית.
תנועת CasaPound החלה כקבוצת צעירים התומכים באידאולוגיה נאו-פשיסטית שפלשו למבנה נטוש ברומא והתגוררו בו.
בתחילה הם קראו לעצמם CasaMontag (על שם גיבור הספר פרנהייט 451 המצטרף למורדים בשלטון) אך בדצמבר 2003 אימצו את השם CasaPound על שם עזרא פאונד, מתוך הזדהות עם דעותיו הפוליטיות.
בשנת 2008 נרשמה התנועה כעמותה באיטליה.
המבנה המקורי שאליו פלשו המייסדים הפך מאוחר יותר למרכז הנהלת התנועה.
חברי התנועה מגדירים אותה כנאו-פשיסטית, אך חלקם מעדיפים להגדיר את עצמם כ"", אידאולוגיה פוליטית נאו-פשיסטית שאינה מזדהה עם קפיטליזם או קומוניזם אלא מנסה לאמץ עמדת ביניים.
לתנועה מספר סניפים בערי איטליה.
על פי הערכות, בשנת 2011 היו בתנועה 5,000 חברים, ובשנת 2017 היו לתנועה מאה סניפים באיטליה ובהם כ-20,000 חברים רשומים.
התנועה שיתפה פעולה מספר פעמים עם מפלגת הליגה הצפונית ומנהיגה מתאו סלביני.
בשנת 2017 זכה מועמד של התנועה במושב במועצת אוסטיה, פרבר של רומא.
בשנת 2019 התנועה התמודדה כמפלגה בבחירות לפרלמנט האירופי (יחד עם תנועה נוספת) אך לא עברה את אחוז החסימה.
על פי הסוציולוג עמנואל טוסקנו, מאפיין בולט של תנועת קאזה פאונד הוא הניסיון להציג פרשנות אחרת לפשיזם שנועדה להתגבר על הדיכוטומיה של שמאל וימין בפוליטיקה.
בלב האידאולוגיה של התנועה עומדת התנגדות להגירה, עמדה אפיינית לפוליטיקת ימין, אך בתחומים אחרים היא קרובה יותר למרכז הפוליטי ולשמאל.
בין השאר, התנועה תומכת בנישואים של זוגות מאותו המין, בקידום מדינת רווחה ובזכות להפלה מלאכותית.
התנועה מתנגדת לאנטישמיות ולשנאת זרים, וחברי התנועה שהתבטאו כך סולקו ממנה.
בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני אין לתנועה עמדה ברורה, וחברי התנועה הביעו מגוון דעות בנושא זה.
גם בנושא מלחמת אוקראינה–רוסיה פרסמו חברי התנועה הן תמיכה באוקראינה והן ברוסיה.
התנועה מארגנת הפגנות וצעדות בנושאים פוליטיים.
בנוסף לכך, חברי התנועה מארגנים פעילויות ספורט (בהן טיולים, צניחה וצלילה) ופעילויות תרבות, בהן הצגות תיאטרון, הפעלת תחנת רדיו, שידורי טלוויזיה באינטרנט והוצאה לאור של ביטאון התנועה.
כמו כן יש לתנועה להקת מוזיקה בשם Zetazeroalfa.
מבחינה חברתית התנועה שמה דגש על יוקר המחיה ובעיית מחירי הדירות באיטליה.
התנועה מפעילה תנועת נוער בשם Blocco Studentesco, שחלק מחבריה נבחרו למועצת התלמידים במספר בתי ספר באיטליה.
חברי המפלגה הדמוקרטית הגישו תלונה על פעילות תנועת הנוער, בטענה שהיא מקדמת פשיזם ואלימות.
לאחר טבח שבעה באוקטובר ארגנה תנועת הנוער הפגנה פרו-פלסטינית ברומא.
מעבר לביקורת על עמדותיה הנאו-פשיסטיות של התנועה, התלוננה , בתו של עזרא פאונד, כי השימוש שעושה התנועה בשמו של עזרא פאונד מעוות את המשמעות של יצירתו ומייצג ניכוס מחדש של דמותו.
בשנת 2011 התרחש , שבו אחד מתומכי התנועה בפירנצה ירה למוות בשני מהגרים מסנגל ולאחר מכן התאבד.
לאחר האירוע התרבו הקריאות להוציא את התנועה אל מחוץ לחוק.
קאזי לורל דייוויד היא תסריטאית ושחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה־אמריקאית.
דייוויד הייתה שותפה ביצירת סדרת הרשת "Eighty-Sixed", ואף כיכבה בה (2017).
ב־2020 יצאה לאור אסופת המסות שלה "No One Asked For This".
היא שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "אקדמיית המטרייה" מבית נטפליקס.
דייוויד נולדה ב־1994 בבוסטון ליוצר סיינפלד לארי דייוויד ולפעילת האקלים ומפיקת הסרטים לורי דייוויד , שניהם יהודים אמריקאים.
אביה אוהד נלהב של קבוצת הכדורסל ניו יורק ניקס, וקאזי נקראה על שמו של שחקן העבר של הקבוצה קאזי ראסל.
יש לה תואר ראשון באומנויות במסלול כתיבה לקולנוע ולטלוויזיה מאמרסון קולג' , תואר שאותו קיבלה ב־2016.
דייוויד יצרה בשיתוף עם אלישה קלני את סדרת הרשת "Eighty-Sixed", שכללה שמונה פרקים.
היא יצרה עם קלני גם את הסדרה "Half-Empty" עבור אמזון פריים וידאו.
פרק פיילוט שודר ב־2019, אך הסדרה לא שודרה.
ב־2020, דייוויד הוציאה לאור את אסופת המסות "No One Asked For This", שהגיעה למקום השני ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס בקטגוריית יצירה כתובה שאינה סיפורת בכריכה רכה.
דייוויד השתתפה עם אלישה קלני בכתיבה ובבימוי הסרט מ־2024 "I Love You Forever" , וכן שיחקה בו בתפקיד משני.
דייוויד הייתה במערכת יחסים עם הקומיקאי פיט דייווידסון במשך שנתיים וחצי, עד 2018.
שנהסדרהתפקידהערות2007 האנה מונטנהקאזיפרק: "My Best Friend's Boyfriend"2016CollegeHumor Originalsסטודנטיתפרק: "The Secret Behind Every Actress's Red Carpet Pose"2017Eighty-Sixedרֶמישמונה פרקים – גם כותבת, במאית ומפיקה בפועל2022אקדמיית המטרייהג'יימי הרגריבס / מס' 6 באקדמיית הדרורדמות חוזרת (עונה 3)
קָאטָה (ביפנית: 型; מכונה באנגלית פורם - Form, כלומר תבנית תנועה) היא מילה יפנית מתחום אמנות הלחימה המתארת סדרת תנועות קבועה מראש המבוצעת כנגד יריב מדומה.
באמנויות הלחימה השונות הקאטות משמשות לתרגול קרב כנגד יריב אחד או כנגד מספר יריבים.
אימוני הקאטות מיועדים לפתח את יכולת הלוחם ולשפר את מוכנותו לקרב אמת.
מכלול הקאטות של שיטה מסוימת כולל את רוב העקרונות וההיבטים של תורת הלחימה שלה.
הקאטות נפוצות כמעט בכל שיטות אמנויות הלחימה (עם זאת, באייקידו למשל, אין קאטות משום שמייסד השיטה לא ראה בזה כל צורך), גם באלו המוגדרות קשות וחיצוניות וגם באלו המכונות רכות ופנימיות.
בשיטות מסוימות קיימות קאטות רבות ובאחרות מעטות.
יש קאטות ארוכות המכילות תנועות רבות ולעומתן קאטות קצרות המכילות מספר תנועות מועט ויש לכך סיבות ומשמעויות שונות.
מספר התנועות בקאטה קשור לעיתים לשם הקאטה.
מספר התנועות עשוי גם להיות קשור לרוחניות הבודהיזם.
המספר 108, למשל, הוא בעל משמעות בבודהיזם, וקאטה שמספר צעדיה הם גורמים של 108, כמו 54, 36, או 27 מתייחסת לקשר הזה.
ישנן קאטות המבוצעות ללא נשק וישנם כאלה בהן יש שימוש בנשק מסורתי (קובודו), נונצ'קו וכדומה.
הקאטה עונה על צורך בסיסי של האדם בסדר וארגון ומסייעת לתהליך הלמידה.
מקובל ללמוד ראשית את הקאטות שנוצרו מאוחר והן משמשות כמתווכות לקאטות העתיקות יותר, הנלמדות אחר כך.
כאשר מתחילים ללמוד קאטה מבצעים אותה בשלבים נפרדים.
אולם, כדי להשיג את התועלת המרבית מהקאטה, מרגע שהלומד קולט את שלביה השונים של הקאטה ואת סדר הביצוע שלהם, כדאי, שיבצע אותה ברצף ובקצב של קרב אמיתי, כדי שהקאטה תדמה לקרב אמת כמה שיותר.
את הקאטה מבצעים פעמים רבות עד אין ספור בשאיפה להגיע לביצועה המושלם.
לימוד קאטה ארוכה מצריך אימון היכול להמשך מספר שנים (לימוד הקאטה קוסאנקו Kusanku, שהיא קשה במיוחד, מצריך אימון של עשר שנים) וביצועה המלא עשוי לארוך כעשרים וחמש דקות.
למרות, שסדרת פעולות הקאטה קבועות מראש לפי מסורת אמנות הלחימה, הרי, שלוחמים מוסיפים לקאטות נופך משלהם במטרה לדמות מצבים ייחודיים להם הם מתכוננים.
קאטה המותאמת לקרב בשטח סלעי תהיה שונה מקאטה המותאמת לקרב בשטח סלול.
קאטה בקצב מהיר או איטי.
תנועות הנעשות בכוח רב, או תנועות המבוצעות בלא כוח, או בכוח מועט.
קראטה - בשיטות הקראטה השונות המורים מלמדים קודם את חמש הקאטות של האֵי-אַן (Heian) שאחרים מכנים אותן פינאן (Pinan) שפירושו שלווה.
רק אחר כך עוברים ללמד קאטות קשות יותר.
טאקוונדו - הקאטה מכונה "פומסה", "טול" או "קיון" (תלוי בסוג הטאקוונדו).
אגרוף אנגלי - יש מושג הנקרא, Shadow boxing, או אגרוף מול הצל שלך.
טאי צ'י - בדרך כלל הקאטות ארוכות ומכילות עשרות, או מאות תנועות.
נינג'יטסו - יש קאטות רבות.
בדרך כלל הן קצרות ומכילות מעט תנועות.
ג'ודו - גם בג'ודו נעשה שימוש בקאטות.
היחוד של הקאטות בג'ודו הוא שהן מתוכננות לזוגות.
בן זוג אחד מבצע את הקאטה על בן הזוג השני.
קנדו - לתרגול קאטות משתמשים הקנדוקות [העוסקים בקנדו] בחרב מעץ, או בחרב מתכת ארוכה קאטנה או קצרה ואקיזאשי.
לחימה משולבת- קאטות מעולם הקראטה, מתבצעות ללא נשק או כל חפץ אחר.
אמנויות לחימה רבות משתמשות בקאטות בהדגמות ובתחרויות פומביות, להענקת נקודות עבור כמה היבטים של טכניקה כגון: סגנון, איזון, תזמון ודימוי ממשי של קרב אמת.
מבקרי הקאטות, השוללים את התועלת שבאימוני הקאטות, טוענים, שהקאטות גורמות לתלמידים להגיב באופן אחיד וצפוי.
דבר העושה צעדים בלתי צפויים של היריב, ליעילים יותר.
עוד הם טוענים, כי הקאטה מלמדת את התלמיד מעט מאוד.
תלמיד המבצע קאטה רק מחקה תנועות, וזה במקום שהתלמיד ילמד לשלוט בטכניקה ובטקטיקות פעולתיות.
מכיוון שאמנויות הלחימה מהוות מקור פרנסה למורים רבים - ולרבים, ואף לרוב האנשים, חסרים את הכישורים כדי להיעשות אומני לחימה מיומנים - כישלון עלול לגרום להם לזנוח את אמנויות הלחימה, דבר שיפגע בהכנסות המורים.
אז מבקרי הקאטה טוענים, שהקאטה נותנת למורים סיכוי להעניק לתלמידיהם את הרושם שהם באמת למדו משהו.
בזמן שכל מה שלמדו הוא לחקות את תנועות המורה.
יעדם של המורים, אם כך, אינו ללמד את התלמידים משהו שימושי, אלא לגרום להם להמשיך לקחת שיעורים ולשלם עבור הלימוד.
המבקרים מעלים את אותה טענה גם לגבי שיטת (צבעי) החגורות.
הם טוענים, שזה יותר נועד לתת לתלמידים תחושת הישג כדי שימשיכו לקחת שיעורים, מאשר לסמן כישורים ממשיים.
החגורה מוענקת לאחר מבחן ידע, ביצוע, הבנה והפנמה של הלימוד על פי מערכי השיעור של התורה לשלביה השונים.
יש שיטתיות בלימוד ובהערכה ועל פיהם תוענק החגורה.
אכן החגורה היא עבור החניך, הוכחה, להישגים שהשיג בכל שלב ואכן מעודדת את המוטיבציה להמשיך ולשפר ולהתקדם לשלבים הבאים.
מצדדי הקאטות, מגינים על השיטה ואומרים, שתרגול קאטות דומה לתרגול מדיטציה ושביצוע תנועות טקסיות אלו שוב ושוב, משמעו שהתנועות יכולות להיות מבוצעות ללא מחשבה, שזהו למעשה סוג היכולת לו תזדקק בסיטואציה אמיתית של הגנה עצמית.
כמו כן, הקאטות מהוות מעין , שבאמצעותו יכול החניך ללמוד להכיר את התנועות השונות העומדות לרשותו - תבנית של "הרהור מניע", המעניקה לאומן הלחימה את אותו זיכרון־שריר חסר מחשבה, במקום שיסחף בזעם המאבק, כאשר הזמן המתבזבז במחשבה על הצעד הבא עשוי לחרוץ את ההבדל שבין ניצחון לתבוסה.
אימון קאטה עשוי אף לספק את היתרונות היותר מסורתיים של מדיטציה: ריכוז מוגבר, מודעות ומשמעת עצמית.
סימולציה - זהו חיקוי של מציאות מורכבת באמצעות מודל מתאים, למטרות שונות.
ניסוי מחשבתי - זהו ניסיון להציג, או לפתור בעיה מדעית מסוימת, שלא באמצעות ניסוי ממשי, אלא בכוח המחשבה והדמיון בלבד.
קאחֶתי (בגאורגית: კახეთი) או מחוז קאחתי (კახეთის მხარე, קאחֶתיס מחַרֶה) הוא חבל ארץ היסטורי במזרח גאורגיה והמחוז המזרחי ביותר של גאורגיה.
החבל, הטובל בכרמים ויקבים רבים, כונה על ידי הסופר אלכסנדר דיומא "הגן הגדול".
קאחתי גובלת מצפון בהרי הקווקז הגדול, ממזרח ומדרום באזרבייג'ן וכארתלי ממערב (מחוז כארתלי תחתית ומצחתה מתיאנתי).
רכס הרי ציוו-גומבורי העובר לאורכו מחלק את החבל לשני אזורים: "קאחתי הפנימית" ממזרח ו"קאחתי החיצונית" ממערב.
האזור המזרחי מושקה על ידי נהר האלזאני והמערבי על ידי נהר יורי.
ההרים שמקיפים את קאחתי שומרים עליו מפני רוחות ותורמים למשקעים רבים.
תנאי האקלים מאפשרים גידול ענבים במורדות ההרים והיינות של החבל הם המשובחים ביותר בגאורגיה ומפורסמים גם מחוצה לה.
החבל ההיסטורי של קאחתי גובל מצפון-מערב בחבל ההיסטורי ההררי הקטן, תושתי שנכלל בתחומי המחוז המודרני.
במערב הוא גובל בחבל ההיסטורי ארצו-תיאנתי, שנכלל אף הוא בתחומי מחוז קאחתי המודרני.
קאחתי מחולקת ל-8 נפות (ראיונים):
ערים: 9 (אחמטה, גורג'אני, דדופליסצקארו, תלאווי, לאגודחי, סאגרג'ו, סיר'נאר'י, קווארלי, צנורי)
מושל המחוז הוא נציג נשיא גאורגיה וממונה על ידו לניהול ענייני המחוז.
הממשל המקומי מורכב ממועצת המחוז - ה"סאקרֶבּוּלוֹ" והגוף הביצועי - "גאמגֶאוֹבָּה".
2002 - בידזינה סוֹנר'וּלאשווילי (ბიძინა სონღულაშვილი)
2006 - גיאה נאצוולישווילי (გია ნაცვლიშვილი)
2008 - לֶוואן בֶּז'אשווילי (ლევან ბეჟაშვილი)
2008 - גיאורגי ר'ווינישווילי (გიორგი ღვინიაშვილი)
הקאחים, תושבי החבל, הם אחת הקבוצות האתניות המרכיבות את העם הגאורגי ודוברים בניב מקומי.
בנוסף לקאחים מתגוררים במחוז כיסטים ותושים בתושתי ובאצבים בערוץ פנקיסי.
חבל קאחתי היה מהראשונים שהשתחררו מהכיבוש הערבי של המאה השביעית, הפך לדוכסות עצמאית החל מהמאה השמינית.
בראשית המאה האחת עשרה הסתפח לממלכה הגאורגית המאוחדת שאך נוסדה, אך במהרה שאיפות העצמאות של אצילי החבל הכריעו את הכף לטובת פרישה.
רק בראשית המאה השתים עשרה הצליח המלך דוד הבנאי (1089-1125) לצרף את החבל לאיחוד, וסבלה לאחר מכן מהפלישה המונגולית לגאורגיה.
אחרי התפרקות הממלכה המאוחדת במאה החמש עשרה קאחתי המשיך להתקיים כממלכה עצמאית, שסבלה מתוקפנותה של ממלכת פרס יותר מכל חבל גאורגי אחר, בעיקר במאות השש עשרה והשבע עשרה.