tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבקר התרבות הקנדי, אימר סזמן טוען מנגד כי אוטופיות טכנולוגית הוא רעיון נרטיב חברתי לא הגיוני וחסר כל ראיות תומכות.
החוקר רוב קלינג (1996) טוען שמדובר בז'אנר ספרותי, בעל מסגרת וכללים קבועים שיש לשמור עליהם.
לז'אנר שני מאפיינים לדידו: 1. מגביל את עצם הכתיבה 2. זיהויו כז'אנר מסוים מספק מסגרת להבנת הטקסט על ידי הקורא.
לכן, בהתאם, כאשר נזהה כתבים בעלי מאפיינים אוטופיים נדע להבין אותם ככאלה ונשייך אותם מיידית לגישה זו.
קלינג אף מזהה דיסוננס חשוב –קשה מאוד ליישם את התאוריות האוטופיות, ועל מנת לעשות זאת יש צורך בכלים אנטי-אוטופיים – מלחמה, אלימות ועוד.
בתאוריה זו נכללים כתבים שונים שמתמקדים בערכים אוטופיים שונים, אך כולם יוצאים מגבולות הקשר המיידי בין הטכנולוגיה למשתמשים ודנים במרחב האפשרויות החיוביות שהטכנולוגיה פותחת דרך מתן תחזית מסוימת של התפתחותה ולפיכך יש המכנים תאוריה זו גם כ"גישת גאולה".
תאוריה זו לרוב תתעלם מבעיות כמו עלות הטכנולוגיה, נגישותה לחלקים נרחבים באוכלוסייה והפער הדיגיטלי, מפעיליה ועוד.
החוקר סגל (1985) מתאר כי כתבים אוטופיים גם ידונו בשימוש הפוטנציאלי שניתן לעשות בטכנולוגיה על מנת ליצור את "החברה הטכנולוגית", חברה שלא רק עושה שימוש בטכנולוגיה על מנת לשפר את איכות החיים של האדם, אלא אף מעצבת את ערכיה ואת מוסדותיה סביב הטכנולוגיה.
מול התאוריה האוטופית, עומדת תאוריה דיסטופית, אשר מנסה לסתור חזונות אוטופיים אלו.
מצדדי הגישה הקיצוניים אף יחזו את היכחדותה של האנושות כתוצאה מכך ולפיכך יזהירו מפני אימוץ כולל של טכנולוגיות חדשות.
קרל מרקס האמין שמדע ודמוקרטיה היו הבסיס למעבר מחברה של צרכים לחברה חופשייה.
הוא טען שהתקדמות המדע מסייע לחברה להוקיע מתוכה את הכנסייה הנוצרית וכוחה הרב על החברה.
ברעיונו ובמדע תמכו סוציאליסטים מהמאה ה-19, פמיניסטיות ורפובליקנים.
טכנולוגיות אוטופית, רציונליזם ואתאיזם היו קשורים לדמוקרטיה, מהפכה, ואוטופיה ונותרו קשורים למעלה מ - 200 שנים.
הרדיקלים תמכו בדרווין ותורת האבולוציה על מנת לתקף את ההתקדמות החברתית.
המרקסיזם התבסס על הטענה כי התקדמות הטכנולוגיה לא תקדם עימה רק את האפשרות ליצירת חברה חדשה בנוגע לתפיסת הרכוש (ביטול הפאודליזם) אלא גם את המיזוג של בני אדם חדשים אשר יתחברו לטבע ולעצמם.
אך בסוף המאה ה-19 הדמוקרטים הסוציאליסטים הפכו לקומוניסטים והדגש הושם על תעשייתיות, הגיון, מדע וקידום רעיון הקדמה.
תנועה של אוטופיות טכנולוגית החלה להתהוות בחוף המערבי בארצות הברית, במיוחד סביב עמק הסיליקון.
האידאולוגיה של התנועה הייתה מערכת אמונות המורכבות מהבודהיזם ומגישות מרדניות.
כמו כן, התנועות הללו האמינו כי התקדמות הטכנולוגיה תסייע בהולדת "האדם החדש": המועצם אישית, והעובד בעל ידע, ושחרורו מיידי הממשלה התובעניות.
לפי קלינג, הופעתן של התאוריות האוטופיות והדיס-אוטופיות חלה כבר לפני כ-500 שנה, עוד לפני תחילת התקופה שמזוהה עם "המפכה המדעית", באמריקה.
החוקר דינרסטיין (2006) למשל כתב כי הטכנולוגיה היא "התאולוגיה האמריקאית".
עם זאת, מאז חלו תמורות בתאוריה שהכניסה לשורותיה דיון אודות טכנולוגיות חדשות שהתפתחו כמו האינטרנט.
בעקבות זאת, יש הטוענים לתהליך של גלובליזציה שעברה הכתיבה האוטופית.
כך, אופיין האינטרנט בכתיבה מעין זו כרשת שצפויה להתפשט בכל העולם, כמפרקת מרחב וזמן ועוד.
תאוריות אלה אינן מוגבלות לדיון בטכנולוגיה בלבד – ישנן תנועות כתבים פוליטיים אוטופיים, כמו הצהרת העצמאות האמריקאית או כתביו של מרקס.
ישנן אף קבוצות חברתיות שדוגלות ברעיונות אוטופיים, כמו ה-Civil right movement שפעלה בארצות הברית בשנות ה-60. ניתן לייחס רבים מן האירועים ההיסטוריים החשובים במאות השנים האחרונות לאידאולוגיות אוטופיות או אנטי אוטופיות.
אוטוקאר מגאל, אוטוקאר אאוס דר גאל, ידוע גם כ-"אוטאקאר משטיריה" היה כרוניקן ומשורר אוסטרי מחבל שטיריה, מחבר "הכרוניקה השטירית בחרוזים" Ottokars Österreichische Reimchronik שכללה 100,000 חרוזים.
נחשבת לחיבור ההיסטורי המקיף הראשון בשפה הגרמנית.
הודות לקשריו הענפים השיג מידע רב על אירועים היסטוריים שהתרחשו בחלקים שונים של "האימפריה הרומית הקדושה בעלת הלאום הגרמני".
בגלל טעות של ההיסטוריון וולפגנג לאציוס מן המאה ה-16, הכרוניקן נקרא לפעמים גם "אוטוקאר פון הורנק" (Ottokar von Horneck).
אוטוקאר נולד בסביבות 1265 כבנו של דיטמאר אאוס דר גאל ( או במקור -Dietmar ouz der Geul) מפקד (קפטן) של מבצר הטירה הבישופית ואסרברג.
מקום לידתו היה ככל הנראה זידלהוף דר דאלר ושמו מוזכר לראשונה בשנת 1287.
אוטוקאר היה בן למשפחת אצילים בני שטרטווג.
הוא שרת את משפחת הרוזנים ליכטנשטיין, שהנציג הבולט שלהם היה המינזנגר אולריך פון ליכטנשטיין.
לפי תעודות מ-1304 הוא חי בשטיריה.
אוטוקאר השתתף במסעים צבאיים ושימש גם בשליחויות דיפלומטיות.
הוא היה, כפי מעיד בשירתו, תלמיד של משורר החצר והמינסטרל מייסטר קונרד פון רוטנבורג (Kuonrât von Rôtenbere), שפעל בחצר של מנפרד, מלך סיציליה.
הכרוניקה שלו בחרוזים, הכתובה בשפה הגרמנית ה"גבוהה" מימי הביניים mittelhochdeutsch שהייתה נהוגה בדרומה, מרכזה ומזרחה של "האימפריה הרומית הקדושה".
הכרוניקה מכסה תקופה החל משנת 1246, סוף שלטונו של הקיסר פרידריך השני לבית הוהנשטאופן ועד-1309 כשהספר מסתיים פתאום, ומתארת אירועים שהתרחשו ברחבי האימפריה הרומית הקדושה, כולל אוסטריה ושטיריה, תוך התבססות על מקורות היסטוריים וספרותיים.
נקודת מבטו הייתה זאת של האצולה השטירית של התקופה.
פרק מיוחד מפורסם של הכרוניקה נוגע לנפילת עכו הצלבנית בשנת 1291.
הכרוניקה של אוטוקאר מתארת, בין השאר, את הקרבות החשובים בהיסטוריה של שטיריה בתקופה הידועה בתולדות אוסטריה כאינטררגנום (1246-1278) לאחר קץ השלטון של שושלת באבנברג ובעת הסכסוכים שבין המלך הצ'כי ודוכס אוסטריה אוטאקאר השני פז'מיסל ובין רודולף לבית הבסבורג.
אוטוקאר כתב גם כרוניקה שאבדה, על קיסרי האימפריה הרומית הקדושה, ותכנן לכתוב גם היסטוריה של האפיפיורים.
בשנת 1996 הוצבה על חומת טירת ואסרבורג בשטיריה, לוח לזכרו.
רחוב "הורנק" בשכונת הרנאלס בווינה נקרא כך (בשם שגוי) לזכרו
אוטופיזם קיברנטי הוא מושג בתחום האינטרנט שנטבע על ידי העיתונאי יבגני מורוזוב בספרו "אשליית הרשת: הצד האפל של חירות האינטרנט".
הטענה באוטופיזם זה היא כי תקשורת מקוונת היא אמנציפטורית במהותה, וכי המבנה של האינטרנט וההתנהלות בתוכו הם בעלי נטייה מובהקת להעדפת האוכלוסייה המדוכאת ולא הקבוצה המדכאת.
מורוזוב מכנה תפיסה זו נאיבית ועקשנית, משום הסירוב שלה להכיר במגבלותיה.
אוֹטוֹקֶפַליה (מיוונית: αυτοκεφαλία: αὐτό = עצמי, κεφαλή ראש, כלומר כינוי פיגורטיבי למנהיג) הוא מעמד של כנסייה בנצרות אורתודוקסית ובכנסיות המזרחיות הקדומות, שלפיו ראש הכנסייה אינו כפוף לאף מנהיג דתי אחר מחוץ למדינה (בניגוד לנצרות הקתולית, לפיה כל הכנסיות המקומיות והארציות כפופות לאפיפיור היושב בקרית הוותיקן ברומא).
על פי הגישה האוטוקפלית, כנסיות האוחזות בה חופשיות לבחור בעצמן את ראשיה, את ארכיבישופיה ואת המיטרופוליטים שלה.
לרוב הכנסיות האורתודוקסיות יש מעמד כזה והן נקראות אוטוקפליות.
הכנסיות האוטוקפליות עצמאיות במישור המנהל הדתי והמשפטי כלפי כל סמכות כנסייתית אחרת, ובראשן עומד, לפי המקרה, פטריארך, אפיפיור (באלכסנדריה),קתוליקוס (בארמניה, גאורגיה וכו') או ארכיבישוף.
הכנסיות האוטקפליות נחשבות לשוות זו לזו, אך פטריארך קונסטנטינופול נחשב לראשון בין שווים.
עם זאת, הכנסיות האוטוקפליות האורתודוקסיות מכירות במסגרת הנצרות האורתודוקסית או עולם ה"אורתודוקסיה" והן שותפות באמונה, בפולחן ובמשפט הכנסייתי.
בתחילת הנצרות באימפריה הרומית קמו ארבע כנסיות בעלות מעמד ראשוני, שנוסדו לפי המסורת על ידי השליחים של ישו הנוצרי – אלכסנדריה, אנטיוכיה, רומא וקונסטנטינופול, ובראשותן פטריארכים.
פטריארך רומא נקרא אפיפיור ונחשב לראשון בין שווים.
מעמד מיוחד הייתה גם לכנסיית ירושלים שנכללה בוועידת כלקדון בשנת 451 יחד עם ארבע כנסיות האחיות האחרות במה שנקרא הפנטארכיה.
במסגרת פנטארכיה לכל כנסייה פטריארכית היה מעמד אוטוקפלי.
במקרה של מחלוקת ביניהן הקיסר הביזנטי צריך היה להכריע.
ועידת כלקדון קבעה את סדר חמש הפטריארכיות לפי מעמדן:
קונסטנטינופול, שהוכרה כ"רומא החדשה" עוד בשנת 381 בוועידה האקומנית השנייה בקונסטנטינופול, ובוועידת כלקדון חוזק מעמדה והורחבה סמכותה
הפטריארכיה של ירושלים שוחררה מחסותה של הבישופות קיסריה.
האפיפיור לאו הראשון חלק על מעמד הפטריאכיה של קונסטנטינופול, שנקבע קודם לכן כראשון מיד אחרי האפיפיור ברומא.
עם הזמן במדינות שונות נפרדו זו אחר זו כנסיות אורתודוקסיות ממלכתיות שהשתחררו מחסותם של פטריארכים זרים.
הקמת הכנסיות האוטוקפליות נבעה בעיקר מסיבות פוליטיות, כשהן נקשרו לאינטרסים ולזהותן של העמים והמדינות השונים.
הראשונה הייתה כנסיית קפריסין אשר השיגה אוטוקפליה בוועידת אפסוס בשנת 431.
הכנסייה הרוסית – הכריזה על עצמאותה כלפי פטריארך קונסטנטינופול בשנת 1448 ובשנת 1589 בחרה לעצמה פטריארך כמנהיג כנסייתי עומד זכות עצמו.
הכנסייה היוונית הכריזה עצמה אוטוקפלית ב-1833 ובראשותה עד ימינו ארכיבישוף אתונה.
היא הוכרה על ידי הפטריארכיה של קונסנטינופול רק ב-1850
הכנסייה הרומנית הכריזה עצמה כאוטוקפלית בשנת 1865 ועמדה בפני מחאות חריפות של כנסיית קונסטנטינופול.
הכנסייה האלבנית הכריזה עצמה אוטוקפלית בשנת 1922 ומעמדה זה הוכר על ידי פטריארך קונסנטינופול בשנת 1937
הכנסייה הגאורגית – מעמדה האוטוקפלי הוכר על ידי פטריארך אנטיוכיה עוד במאה ה-5. בשנת 466 הועלה הבישוף של מצחתה על ידי פטריארך אנטיוכיה למעמד קתוליקוס של כארתלי.
אחרי סיפוח גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית, השלטונות הכובשים ביטלו את האוטוקפליה של הכנסייה הגאורגית.
היא חזרה אליה בפועל בשנת המהפכות ברוסיה ב-1917 אך הוכרה על ידי הכנסייה הרוסית רק בשנת 1943 ועל ידי פטריארך קונסטנטינופול רק ב-1989.
הכנסייה הסרבית – הוכרזה אוטוקפלית על ידי הנסיכות הסרבית בשנת 1832 והוכרה על ידי פטריארך קונסטנטינופול רק בשנת 1879 עם הכרה בעצמאותה המוחלטת של סרביה.
בעבר הייתה בסרביה כנסייה אוטוקפלית אחרי שנת 1219.
הכנסייה הבולגרית הוכרזה אוטוקפלית לראשונה בשנת 919, ובראשה פטריארך.
היא הייתה הכנסייה הסלבית הראשונה שזכתה למעמד זה.
עצמאותה הוכרה בשנת 927 על ידי פטריארך קונסטנטינופול.
היא עברה ב-990 לאוחריד והתקיימה כארכיבישופות אוטוקפלית עד לביטולה על ידי הטורקים בשנת 1767. ב-1235–1393 פעלה פטריארכיה בולגרית אוטוקפלית בטרנובו.
בשנת 1870 בעקבות התנגדותה של הכמורה הבולגרית לחסות הכמורה היוונית בשנת 1870 הכיר הסולטן העות'מאני בכנסייה בולגרית אוטוקפלית בשם "האקסארכיה הבולגרית" עם המושב באיסטנבול.
אולם בשנת 1872 היא גונתה על ידי הסינוד בקונסטנטינופול באשמת "פילטיזם" (אתנו-פילטיזם, כלומר אפליה כלפי נוצרים אורתודוקסים בני עם אחר).
ב-1913 מושב האקסארכיה עבר לסופיה.
ב-1945 הכנסייה האוטוקפלית הבולגרית הוכרה סוף סוף על ידי פטריארך קונסטנטינופול והפכה שוב לפטריארכיה בשנת 1950.
בימי השלטון הסובייטי של ברית המועצות בשנת 1970 הכנסייה הקרויה "הכנסייה האורתודוקסית של אמריקה" זכתה למעמד אוטוקפליה מידי הכנסייה הפרבוסלבית הרוסית, בעוד שאר הכנסיות האוטוקפליות ובראשן הפטריארכיות מקונסטנטינופול, אלכסנדריה, אנטיוכיה וירושלים, לא הכירו במעמד זה מבחינה משפטית.
ב-15 בדצמבר 2018 אספה כנסייתית בקתדרלת סופיה הקדושה בקייב נוסדה הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית בראשות המיטרופוליט אפיפאני (דומנקו), על ידי איחוד הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית האוטוקפלית, הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית – פטריארכיית קייב – וחלק מהכנסייה האורתודוקסית האוקראינית הכפופה לפטריארכיית מוסקבה.
ב-9 בינואר 2019 הכנסייה המאוחדת הוכרה בטומוס על ידי פטריארך קונסטנטינופול כאוטוקפלית.
דרגה אחת פחות מהאוטוקפליה היא ה"אוטונומיה".
כנסייה נקראת אוטונומית כשראשה הוא ארכיבישוף או מיטרופוליט שמונה על ידי פטריארך של כנסיית האם, אבל מוסדות הכנסייה נהנים מניהול עצמי בכל המובנים.
+ שם מספר מאמינים שפת הפולחן מושב מעמד הכנסייה האורתודוקסית של חצי האי סיני ?
סיני, מצרים ארכיבישופות אוטונומית כלפי הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית של ירושלים הכנסייה האורתודוקסית הפינית 60,000 סלבונית, פינית, שוודית הלסינקי עד מאי 2012. קואופיו, פינלנד ארכיבישופות אוטונומית כלפי הפטריארכיה היוונית של קונסטנטינופול הכנסייה אורתוקודסית היפנית 30,000 יפנית טוקיו, יפן ארכיבישופות אוטונומית כלפי הכנסייה הפרבוסלבית הרוסית הכנסייה האורתודוקסית הסינית ?
לטבית ריגה, לטביה אוטונומית כלפי הפטריארכיה היוונית של קונסטנטינופול הכנסייה האורתודוקסית של מערב אירופה ?
סלבונית, מקדונית אוחריד, רפובליקת מקדוניה ארכיבישופות אוטונומית כלפי הכנסייה האורתודוקסית הסרבית
ניו יורק, ארצות הברית 1922 הכנסייה האורתודוקסית האיטלקית ?
איטלקית רוונה, איטליה 1991 בסיוע הכנסייה היוונית לפי הפולחן הישן והסינוד הבולגרי האלטרנטיבי הכנסייה האורתודוקסית הטורקית 500 טורקית, יוונית איסטנבול, טורקיה 1924 הכנסייה הפרבוסלבית הרוסית האמיתית ?
כנסיות נוספות, לא אורתודוקסיות, הנוקטות בגישה שהושוותה לגישה אוטוקפלית, הן כנסיות אנגליקניות מסוימות ביחסן לכנסייה האנגליקנית באנגליה, אשר בראשה עומד הארכיבישוף מקנטרברי.
במקרה זה מעמדו של הארכיבישוף מקנטרברי דומה איכשהו לזה של פטריארך קונסטנטינופול בכנסייה האורתודוקסית.
אוטופיה היא סדרת מתח טלוויזיונית בריטית, בעלת סגנון אפלולי, העוסקת בתאוריות קשר והתפוצצות אוכלוסין עולמית שעלתה לשידור בשנת 2013 בערוץ 4 הבריטי.
הסדרה נוצרה על ידי המחזאי והתסריטאי דניס קלי.
הסדרה תמה עם סיום עונתה השנייה ב-2014.
הסדרה עוקבת אחרי קבוצה קטנה של אנשים המגלים עניין בכתב יד של מהדורת המשך לרומן גרפי שנקרא "ניסויי אוטופיה" שעל פי השמועות חזה את האסונות הגרועים ביותר במאה האחרונה.
החלק הראשון של הרומן נוצר כביכול על ידי חולה נפש שהתאבד, ועל כן הסיכוי למצוא את מהדורת ההמשך קוסם להם.
מיד לאחר הפגישה (שאחד מהם לא הגיע אליה) פוקדים את בני החבורה אסונות והם הופכים לנרדפים על ידי רשויות החוק ורשת צללים שרוצים להשיג את כתב היד ולהשתיקם לצמיתות.
בקי - סטודנטית לרפואה, איאן - יועץ טכנולוגי, וילסון - האקר גאון, גרנט - תלמיד יסודי וביג'אן, מחליטים להיפגש בפאב כדי לבחון כתב יד שביג'אן השיג שאמור להיות מהדורת ההמשך לרומן הגרפי "ניסויי אוטופיה" אותו הם מעריצים, ושנכתב על ידי פיליפ קארוול.
ביג'אן אינו מגיע לפגישה, אך השאר מתוודעים זה לזה.
ביג'אן רכש את כתב היד מחנות קומיקס שבעליו נרצחים בעורמה ואכזריות על ידי שני מתנקשים מיומנים, לא לפני שהם מוסרים את זהותו של האדם שרכש את כתב היד.
הרוצחים מתחקים אחרי ביג'אן ומשליכים אותו ממרפסת ביתו כדי לדמות התאבדות, אך גרנט שהחליט לא לחכות שביג'אן יצור איתם קשר והלך לביתו, היה עד לרצח ואף הצליח לקחת מן המתנקשים את כתב היד.
המתנקשים לא בוחלים בשום אמצעי, רוצחים, מענים, מתחזים, הורסים חיים וטופלים האשמות שווא כדי להשיג את כתב היד.
החבורה מקבלת עזרה מג'סיקה הייד - ביתו של קארוול, אותה מחפשים המתנקשים.
ג'סיקה נרדפה כל חייה על ידי רשת הצללים והיא מומחית בהעלמות, הטעיה, כלי נשק וקרב פנים אל פנים.
במשרד הבריאות מתכננים הפצה של חיסון ל"שפעת הרוסית" שהכתה בחלקים קטנים ומבודדים של בריטניה וגבתה כמה עשרות הרוגים.
בני החבורה מבינים כי משרד הבריאות מנסה להפיץ את החיסון באמתלת שווא וכי "השפעת הרוסית" אינה קיימת ומנסים למצוא את הקשר אל כתב היד של קארוול.
ג'סיקה הייד (מגולמת על ידי פיונה או'שאנסי) - בתו של פיליפ קארוול.
נרדפה כל חייה על ידי רשת צללים, דבר שהפך אותה לקשוחה במיוחד ולחסרת רחמים.
בקי (מגולמת על ידי אלכסנדרה רואץ') - סטודנטית לרפואה שכמו אביה שמת, חולה במחלה חשוכת מרפא בשם "תסמונת דיל".
איאן ג'ונסון (מגולם על ידי נייתן סטיוארט-ג'ארט) - יועץ טכנולוגי צעיר שחי עם אימו.
וילסון וילסון (מגולם על ידי אדיל אקטר) - האקר קונספירטור שהצליח להעלים כל זכר אלקטרוני לקיומו.
גרנט לית'אם (מגולם על ידי אוליבר וולפורד) - נער קשה יום אך בוגר, בן 11. הופלל ברצח של 8 ילדים ומורים בירי בבית ספרו.
מייקל דאגדייל (מגולם על ידי פול היגינס) - עובד בכיר במשרד הבריאות הנסחט על ידי גורמים עלומים כדי לבצע משימות שמשמעותן אינה ידועה לו.
עם זאת, הוא נחוש לחקור את האמת ולהשתחרר מן העול.
ארבי / פייטרה (מגולם על ידי ניל מאסקל) - רוצח סוציופת בשירות רשת הצללים המנסה לאתר את כתב היד ואת ג'סיקה הייד.
לבסוף מתברר כי הוא בנו המאומץ של פיליפ קארוול.
מילנר (ג'רלדין ג'יימס / רוז לזלי) – מנהלת ב-MI5 שעוזרת לבני החבורה, אך מתברר כי היא ראש רשת הצללים והיא זו המנסה לתפוס את ג'סיקה הייד ואת כתב היד.
פיליפ קארוול (מגולם על ידי איאן מק'דיארמיד / טום בורק) – מדען גאון, אביה של ג'סיקה הייד.
ג'ן דאגדייל (רות גמל) - אשתו של מייקל.
המשך הסדרה לאחר עונה 2
בתחילת 2015 היו שמועות על כך שרשת הכבלים המצליחה HBO תרכוש את הזכויות לרימייק אמריקאי לסדרה, ואף תיצור המשך לעונות נוספות יחד עם הכותב המקורי של הסדרה, אך לאחר חצי שנה החליטו לבטל את הפרויקט עקב שיקולי תקציב.
ב-2020 הופק הרימייק האמריקאי במסגרת ערוץ הסטרימינג של אמזון, אך סדרה זו בוטלה לאחר עונתה הראשונה (8 פרקים).
אוטותל הוא מיזם לשיתוף מכוניות בעיר תל אביב-יפו שהושק באוקטובר 2017. מנויי המיזם יכולים לשכור רכב על בסיס דקות ולקחת אותו מכל מקום בו הרכב נמצא ברחבי העיר ולסיים השכרה בכל חניה מותרת בעיר.
המיזם כולל מערך של 260 מכוניות מיני מדגם יונדאי i10 אשר פוזרו ברחבי העיר.
למיזם הוקצו 520 מקומות חניה ייעודיים לרכבי הפרויקט, שתי חניות לכל רכב.
במכרז להפעלת המיזם זכתה חברת Car2Go, שהייתה החברה היחידה שניגשה למכרז.
למיזם קיימים גם אפליקציה סלולרית ואתר אינטרנט שבאמצעותם ניתן לאתר באופן מידי רכב פנוי, לצפות בפרטים האישיים ולערוך אותם וכן לעקוב אחר התפתחויות נוספות במיזם.
פיילוט המיזם החל בחודש מרץ 2017 - בו השתתפו כ-500 נסיינים על כ-40 רכבי שירות וכ-80 חניות ייעודיות.
עם סיום הפיילוט, החלה ההרצה של המיזם, בו נהנו המנויים של השירות מפטור מדמי מנוי חודשיים.
כמו כן, נוספו עוד כ-1,000 משתמשים על כ-170 רכבים וסך של כ-340 חניות ייעודיות.
מטרת המיזם לצמצם את מצוקות החניה.
הפרויקט מאפשר השכרת הרכב לפי דקה והחזרתו לכל אחת מחניות אוטותל הייעודיות או לכל מקום חניה חוקי (כחול-לבן) ברחבי העיר.
לדברי ראש עיריית תל אביב-יפו רון חולדאי, .
לשם כך, החליטה העירייה לממן את המיזם ב-10 מיליון שקלים בשנה, למשך עשר שנים.
בחודש נובמבר 2018, פרסמה החברה את נתוני השימוש במיזם.
מהנתונים עולה כי כ-7,500 מנויים נרשמו בשנת 2018 לשירות וביצוע מעל 350,000 נסיעות.
עוד עולה כי כמות ההזמנות בחודש מתחילת הפעילות ועד היום הוכפלה ובסה"כ התבצעו 349,250 הזמנות שמומשו בשירות.
נתון המעיד על עליה יציבה מחודש לחודש בכמות ההזמנות והשימושים ברכבי המיזם (מבלי שמספר הרכבים בשירות גדל) בחודש אוקטובר 2018, מנוי אוטותל ביצעו יותר מ-40,000 נסיעות ברכבי אוטותל.
כל רכב של אוטותל מוזמן כ-5 פעמים ביום נכון להיום וכן כל מנוי אוטותל נסע בממוצע כ-5.5 נסיעות במהלך החודש (בממוצע למעלה מפעם בשבוע).
עוד עולה כי למעלה מ-55% מהמנויים נסעו בממוצע לפחות פעם בשבוע.
שעות הביקוש לאוטותל הן כמעט לאורך כל שעות היום (למעט בין 2-5 לפנות בוקר) כאשר שעות השיא בשימוש הן בין 19:00-20:00. זמן נסיעה ממוצעת באוטותל אורך כ-17 דקות ומרחק נסיעה ממוצע באוטותל עומד על 5.4 ק"מ.
באשר לפרופיל המנויים, מהנתונים שהציגה החברה עולה כי 61% מלקוחות המיזם הם גברים ו-39% נשים.
גילאי המנויים מתפלגים כך ש-72% מהמנויים לשירות הם מעל גיל 30, בעוד ש-41% בין הגילאים 30-40, 31% בני 40 פלוס, 24% בגילאים 24-30 ורק 4% בגילאים 21-24. רובם המוחלט של הלקוחות מתגוררים בעיר - 96% מהלקוחות מתגוררים בת"א, עם ריכוז גבוה במרכז העיר.
התעריף לדקת נסיעה רגילה הוא 1.2 ש"ח במסלול "הילוך גבוה" ו-1.7 ש"ח במסלול "הילוך נמוך" לדקה וכן תשלום חודשי של דמי מנוי, שגובהם 40 ש"ח בחודש או 10 ש"ח בחודש (בהתאמה).
המיזם פועל בשיתוף עם דיגיתל, כרטיס התושב של העיר תל אביב-יפו, שבו מחזיקים למעלה מ-200 אלף מתושבי העיר.
תושבי העיר אשר מחזיקים בכרטיס זכאים להטבות הצטרפות ולהנחות שמשתנות מעת לעת.
להערכת הגופים המפעילים, המחיר זול בכ–30%–40% מנסיעה מקבילה במונית, במדידה של נסיעה עירונית לפרק זמן של עד 45 דק'.
אוטותיזה (באנגלית Autothysis ממקור ביוונית אוטו - autos- αὐτός "עצמי" ותיזיה thysia θυσία "הקרבה") או אלטרואיזם של אובדנות הוא התהליך שבו חיה הורסת את עצמה באמצעות פקיעה או פיצוץ פנימי של איבר שקורע את העור.
המונח הוצע על ידי אולריך משווייץ (Ulrich Maschwitz) ואלינור משווייץ (Eleonore Maschwitz) בשנת 1974 כדי לתאר את המנגנון ההגנתי של מין הנמלה קולובופסיס סונדרזי (Colobopsis saundersi).
זה נגרם כתוצאה מהתכווצות שרירים סביב בלוטה גדולה שמובילה לשבירת דופן הבלוטה.
טרמיטים מסוימים (כמו חיילי גלוביטרמס סולפוראוס) משחררים הפרשה דביקה על ידי קריעת בלוטה סמוך לעור צווארם ויוצרים אפקט זפת בהגנה מפני נמלים.
קבוצות של טרמיטים שחייליהן נמצאו משתמשות באוטותזה כדי להגן על מושבותיהן כוללות: סריטרמס סריפר (Serrtermers serrifer), דנטיספיקונטרמס (Dentispicotermes), גנואוטרמס (Geuotermes) ו-אורטוגנטוטרמס (Orthognathotermes).
הם כמה מינים של נטולי חיילים (Apicotermitinae), לדוגמה לבני מין ה-גריגיוטרמס Grigiotermes ורפטיטרמס Ruptitermes, יש פועלים שגם יכולים להשתמש באוטותזה.
זה נחשב לאחת מצורות ההגנה היעילות ביותר שיש ברשותם של הטרמיטים כאשר הנמלים הפועלות הקרועות חוסמות את המנהרות הנכנסות לקן וזה גורם לחלופין קרבות אחד על אחד בין תוקפים למגינים, כלומר לפיגועים יש עלות אנרגיה גבוהה לטורפים.
לנמלים החיילות במשפחת הטרמיטים סריטרמיטידה (Serritermitidae) מהאזור הנאוטרופי יש אסטרטגית הגנה באמצעות בלוטת אוטותזה קדמית המביאה לפקיעת הגוף בין הראש והבטן.
נמלים אלו משתמשות באוטותיזה רק כאשר הן נמצאות בתוך הקן כדי לחסום את מנהרות הכניסה ולמנוע מהתוקפים להיכנס.
בעוד כאשר הן מחוץ לקן, יעדיפו לנסות לברוח הרחק מהתוקפים.
נמלים פועלות זקנות של נאוקפריארמס טרקואה (Neocapritermes taracua) מפתחות כתמים כחולים בבטן המלאים בחלבונים המכילים נחושת.
אלו מגיבים עם הפרשה מבלוטת הליביאל (labial gland) לאחר האוטותיזה כדי לייצר תערובת רעילה לטרמיטים אחרים.
כמה סוגי נמלים המשתייכים לסוג קמפונית וקלובופסיס (Colobopsis) הסתגלו להשתמש באוטותיזה כתכונה הגנתית אלטרואיסטית כדי להילחם טוב יותר נגד פרוקי-רגליים וכדי להרתיע טורפים חולייתנים לטובת מושבת הנמלים כולה.
נמלים אלה משתמשות באוטותזה של הרס עצמי כדי להגן על שטחן, אך הן משתמשות בה באופן שונה מטרמיטים, מכיוון שהשימושים העיקריים שלהם לאוטיזה אינם כוללים חסימת מנהרות הטריטוריה שלהם מפני תוקפים, אלא יותר למטרות לחימה במהלך קרבות טריטוריאליות.
נמלים קדומות השתמשו באמצעים מכניים של עוקץ כדי להגן על עצמן, אך העקיצות נראו שימושיות יותר כנגד טורפי חוליות גדולים מאשר כנגד פרוקי-רגליים אחרים.
כך שהבחירה באוטותיזה אצל נמלים התפתחה כדרך להרוג בצורה יעילה יותר אויבי פרוקי-רגליים.
תוצרי האוטותזה בנמלים הם חומרים דביקים ומאכלים, אשר משתחררים על ידי התכווצות בגסטרם של הנמלים, מה שמוביל להתפרצות בקפל בין-מקטעים כמו גם בבלוטות מנדיבולריות.
הנמלים משתמשות בהקרבה עצמית זו כדי להרוג אויב אחד או יותר שמסתבכים בחומר הדביק הזה.
הנמלה הפועלת נצפתה כורכת את עצמה סביב יריב, מניחה את הגסטר הגבי שלה על ראשו של היריב לפני שהיא משליכה חומר מאכל דביק מפיה ומהגסטר שלה, ונדבקת באופן קבוע אל היריב תוך כדי הריגת עצמה והאויב, וגם אויבים אחרים שנדבקים אל התוצרים.
נמלים אלה משתמשות בעיקר באוטותזה נגד פרוקי-רגליים אחרים, כמו פולשות למושבות נמלים או נגד מושבות טרמיטים, והן אינן יעילות למדי כלפי טורפים גדולים חולייתנים כמו לטאות או ציפורים.
הקרבה עצמית זו שימושית ביותר נגד פרוקי-רגליים מכיוון שהדבקים הדביקים במוצרים פועלים בצורה הטובה ביותר כנגד גופם של פרוקי-רגליים אחרים.
עם זאת, הוסבר גם שלתרכובות המשמשות באוטותזה יש שימוש מסוים בהרתעת טורפים חוליתנים מפני אכילת הנמלים, מכיוון שמוצרים אלה אינם אכילים.
אוטופיה היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת מדע בדיוני, שעובדה על ידי גיליאן פלין מהסדרה הבריטית המקורית משנת 2013. היא עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2020 בספק שירותי הסטרימינג פריים וידאו.
קבוצה של צעירים שנפגשים ברשת, משיגים את "אוטופיה", חוברת קומיקס מחתרתית, שלא רק שמה אותם כמטרה של ארגון אפל, אלא מכבידה עליהם במשימה המסוכנת להצלת העולם.
ג'ון קיוזאק בתפקיד קווין כריסטי
אשלי לטרופ בתפקיד בקי טוד
דן בירד בתפקיד איאן אקרמן
דסמין בורגס בתפקיד וילסון וילסון
כריסטופר דנהם בתפקיד ארבי/ג'ון הייד
ג'אבון וולטון בתפקיד גרנט בישוף
קורי מייקל סמית' בתפקיד תומאס כריסטי
ג'נין סראלס בתפקיד קולין סטירנס
ריין וילסון בתפקיד מייקל סטירנס
סשה ליין בתפקיד ג'סיקה הייד
פלישה טרל בתפקיד היילי אלבז
פיונה דוריף בתפקיד קארה פרוסטפילד
רבקה ספנס בתפקיד לורה כריסטי
סוניה סון בתפקיד קתרין מילנר
טים הופר בתפקיד דייל וורוויק
הדלי רובינסון בתפקיד שרלוט ולילי
אוטופיה הוזמנה ישירות לסדרה ב-19 באפריל 2018, בהזמנה של תשעה פרקים.
במקור היא נוצרה ב-HBO עם דייוויד פינצ'ר כבמאי, אך מעולם לא הופקה לאחר סכסוך כלכלי.
ב-19 באפריל 2018 הוזמנה אוטופיה לסדרה על ידי אמזון.
ב-23 ביולי 2020, במהלך כנס הקומיק-קון של סן דייגו, שוחרר הטיזר הראשון של הסדרה ואושר כי יצא לאקרנים ברבעון הרביעי של שנת 2020. ב-6 באוגוסט 2020, בפאנל הווירטואלי של TCA, הכריזה המפיקה בפועל של הסדרה, גיליאן פלין כי תהיה פחות אלימות מסדרת המקור הבריטית.
הסדרה עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2020.
ביוני 2018 הוכרז כי הסדרה תתחיל לצלם עד הרבעון הרביעי של שנת 2018. ב-8 באוגוסט 2018 הוכרז כי הסדרה תכלול תשעה פרקים, וככל הנראה תכלול במאים שונים, אחד לשלושה פרקים, אם כי מאוחר יותר אושר כי יהיו שמונה פרקים בעונה הראשונה.
ב-17 באוקטובר 2019, יוצרת התוכנית, ג'יליאן פלין, הודיעה כי צילומי הסדרה הסתיימו.
ב-10 באוגוסט 2020 נודע כי ג'ף רוסו ילחין את המוזיקה לסדרה.
במהלך פיתוחה הראשוני בשנת 2015, צוות השחקנים כלל את רוני מארה, קולם פיור, אריק מקורמק, דאלאס רוברטס, ג'ייסון ריטר, ברנדון סקוט ואגינס דיין.
בינואר 2019 הצטרפה סשה ליין לצוות השחקנים של הסדרה.
בפברואר 2019 הצטרפו לצוות השחקנים ראין ווילסון, דן בירד, קורי מייקל סמית', אשלי לטרופ, דסמין בורגס, פארה מקנזי וכריסטופר דנהם.
באפריל 2019 הצטרפו ג'ון קיוזאק וז'נין סראלס לצוות השחקנים של הסדרה.
במאי 2019, ג'סיקה רות', פלישה טרל ודסטין אינגרם הצטרפו לצוות השחקנים בתפקידים משניים.
באתר Rotten Tomatoes, הסדרה מחזיקה בדירוג של 51% בהתבסס על 45 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.22/10. ב-Metacritic יש לסדרה ציון ממוצע משוקלל של 56 מתוך 100 בהתבסס על 19 ביקורות, המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
אוטוקרטיה ליברלית היא ממשלה לא דמוקרטית שמקיימת את עקרונות הליברליזם.
עד המאה ה-20, מרבית המדינות במערב אירופה היו "אוטוקרטיות ליברליות, או במקרה הטוב חצי דמוקרטיות".
דוגמה אחת ל-"אוטוקרטיה ליברלית קלאסית" הייתה האימפריה האוסטרו-הונגרית.
על פי פריד זקריה, דוגמה עדכנית יותר היא הונג קונג עד 1 ביולי 1997, שנשלטה על ידי הכתר הבריטי .
לדבריו, עד שנת 1991 "הונג קונג מעולם לא קיימה בחירות משמעותיות, אך ממשלתה גילמה את הליברליות החוקתית, והגנה על זכויותיה הבסיסיות של אזרחיה ואף ניהלה מערכת משפט הוגנת ובירוקרטיה".
פרידריך האייק טען כי גם משטרו של אוגוסטו פינושה בצ'ילה היה אוטוקרטיה ליברלית וטען כי הוא "לא הצליח למצוא אדם אחד אפילו בצ'ילה שלא הסכים שהחופש האישי היה הרבה יותר גדול תחת פינושה ממה שהיה לו היה תחת אלנד".
עם זאת, התיעוד ההיסטורי ודיווחים רבים על ידי משקיפים אחרים מצביעים אחרת, ומציינים את הפרות זכויות האדם ודיכוי החברה האזרחית שהתרחשו בתקופת שלטונו של פינושה.
אוטוקאר היא יצרנית אוטובוסים, משאיות, נגררים ורכבים צבאיים שהתבססה ב-1963 בנפת סקריה שבמחוז מרמרה בצפון־מערב טורקיה.
היא חברה בת של Koç Holding .
החברה פועלת באירופה, מרכז אסיה, אפריקה ובמזרח התיכון.
היא מייבאת לארץ את דגמי האוטובוסים שלה בלבד על ידי קבוצת עפיפי משנת 2018.
בין החברות הרוכשות בישראל אלקטרה-אפיקים, בית שמש אקספרס, מטרופולין, נסיעות והתיירות נצרת, נתיב אקספרס, סופרבוס, ש.א.מ.
אוטוקר קנט C אוטובוס דיזל נמוך רצפה 12מ' 2\3 דלתות.
אוטוקר קנט C חשמלי אוטובוס נמוך רצפה 12מ' 3 דלתות.
אוטוקר קנט C גט"ד אוטובוס נמוך רצפה 12מ' 2 דלתות.
אוטוקר קנט C אוטובוס דיזל מפרקי נמוך רצפה 18מ' 4 דלתות קיים בגרסה רגילה ומטרונית.
אוטוקר וקטיו C מידיבוס דיזל עירוני.
אוטוקר וקטיו U מידיבוס בינעירוני פרברי.
אוטוקר אוליזו U מידיבוס תיירותי.
קהילת האוטיסטים בישראל כוללת את כל האוטיסטים שחיים בישראל.
נכון ל-2020, אובחנו כאוטיסטים 27,993 בני אדם אשר מהווים 0.3% מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.
עד אמצע שנות ה-70, לא היו בישראל מסגרות טיפוליות נאותות לילדים על הרצף האוטיסטי, והרשויות נהגו לאשפז ילדים על הרצף במחלקות סגורות בבתי החולים הפסיכיאטריים או לשלב אותם במסגרות לילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית.
בהיעדר מסגרות ייעודיות עבורם, ילדים אוטיסטים אחרים נותרו בבית במשך כל היום.
במרכז הרפואי שיבא התקיימה מסגרת קטנה עבור ילדים אוטיסטים שלא מילאה את כל הצרכים.
החל משנות החמישים של המאה העשרים, הטיפול באוטיסטים הוגדר בתחום אחריותו של משרד הבריאות בתור חלק מתחום אחריות הכולל טיפול באנשים עם מגבלות התפתחות, והרשויות נהגו לאשפז אוטיסטים בבתי חולים פסיכיאטריים.
במהלך שנות השישים החלו הטיפולים באוטיסטים לכלול שילוב של התערבויות פסיכיאטריות וחינוכיות.
בתחילת 1974 התארגנו הורים ובני משפחות של ילדים אוטיסטים, והקימו את עמותת אלו"ט.
אלו"ט התנגדה להגדרת האוטיזם בתור הפרעה נפשית, תפיסה שרווחה לפני שחלה התקדמות בהבנת התופעה, והציע לראות באוטיזם הפרעה בהתפתחות שהטיפול העיקרי בה צריך להיות בתחום החינוכי.
ב-1979 הוקמה עמותת שק"ל על ידי משרד העבודה והרווחה, ג'וינט-ישראל ועיריית ירושלים, כמלכ"ר שמטרתו ליזום ולפתח תוכניות שונות בקהילה, על-מנת לקרב אליה בחזרה אנשים שנדחקו לשולים והופרדו למוסדות ותוכניות מבודדים.
בשנת 1977 נוסד בתל אביב בית הספר יחדיו, הראשון בארץ שיועד לילדים אוטיסטים, ביוזמת אלו"ט ובעזרת עיריית תל אביב ומשרד החינוך.
בשנים שלאחר מכן, כדי לתת מענה מיידי לגידול באוכלוסיית התלמידים המאובחנים, נוסדו מסגרות חינוך נוספות לילדים אוטיסטים, שפיתוחן מבוסס על תהליכי משוב ובקרה של המסגרות הקיימות.
בשנת 1988 הוקם כפר עופרים – מעון הפנימייה הראשון לבוגרים אוטיסטים – כדי לאפשר חלופה לאשפוז ארוך טווח במחלקות פסיכיאטריות.
המעון הוקם כתוצאה מהתארגנות הורים במסגרת אלו"ט ובמימון של משרד הבריאות ומאוחר יותר של משרד הרווחה.
בשנת 1987 הוקם "מרכז מפנה" על ידי ד"ר חנה אלונים לאיתור מוקדם וטיפול בתינוקות אשר אובחנו אצלם סימנים מוקדמים של אוטיזם, בטווח הגילאים שבין חמישה שישה חודשים לשנתיים.
הגישה הטיפולית שהתפתחה במרכז, נשענת על גמישות המוח בשנתיים הראשונות, ועל היכולת ליצור שינויים מהותיים ביכולותיו ההיקשרותיים של התינוק על ידי טיפול אינטנסיבי ומקיף, המספק גרייה מבוקרת של אלמנטים התפתחותיים במערכות הפיזיות-סנסוריות-רגשיות וקוגניטיביות, כחלק קריטי בהתפתחות המוח, נחשבת לייחודית בעולם הטיפול באוטיזם.
בשנת 1988 נחקק חוק החינוך המיוחד שנועד לקדם ולפתח את כישוריו של כל ילד בעל צרכים מיוחדים כדי להקל על שילובו בחברה ובמעגל העבודה.
החוק קבע כי כל ילד עם מוגבלות שכלית, נפשית, גופנית או התנהגותית בגיל שלוש עד 21, יהיה זכאי לחינוך מיוחד שיינתן חינם וקרוב ככל האפשר למקום מגורי הילד.
החינוך המיוחד כולל טיפולי פיזיותרפיה, קלינאות תקשורת, ריפוי בעיסוק ועוד, לפי צורכי הילד.
זכאותו של ילד לחינוך מיוחד נקבעת על ידי ועדת השמה הקובעת גם את המסגרת המתאימה לו: כיתה רגילה, כיתה מיוחדת במוסד חינוך רגיל, או מוסד לחינוך מיוחד.
להוריו של הילד יש זכות להשתתף בדיוני הוועדה ואף לערער על החלטתה בפני ועדת ערר מחוזית.
ב-1999, בד בבד עם ההכרה שהתפשטה ברחבי העולם, שאוטיזם אינו הפרעה נפשית אלא הפרעה בהתפתחותית הנוירולוגית, הועברה האחריות לטיפול באוכלוסיית האוטיסטים וכן התקציב שמממן מוסדות חוץ ביתיים עבור אוטיסטים ממשרד הבריאות למשרד הרווחה, ליחידה לטיפול באוטיסטים באגף התקון.
התקציב שאושר בשנה זו היה בסך 16,108,000 ש"ח ועד סוף השנה נוצלו קצת פחות מ-80% מסך התקציב.
בשנת 2000 הוגדל התקציב לטיפול חוץ ביתי לעשרים מיליון ש"ח, אך עדיין לא הוקצו תקציבים לטיפול בתוך הקהילה האוטיסטית.
מרכז השלטון המקומי התנגד לדרישה שהרשויות המקומיות ישתתפו בטיפול זה.
בשנת 2001 כבר הוקצו התקציבים המתאימים גם לצורך הטיפול בקהילה האוטיסטית, אך עד סוף 2001 נוצל קצת יותר מאחוז אחד מתקציב זה, ובמרץ של אותה שנה החלה לפעול היחידה לטיפול לאוטיסטים.
בשנים 2002–2005 גדלו התקציבים לטובת הקהילה האוטיסטית ועמם הניצול התקציבי.
בתחילת 2006 הוקם ארגון אס"י – קהילת אנשי הספקטרום האוטיסטי בישראל כשהוא שואב את השראתו מהארגון הבין-לאומי הוותיק "רשת האוטיסטים הבין-לאומית".
הארגון נוסד בידי קבוצה של אוטיסטים ונועד להוות מפלט חברתי לאנשי הקשת האוטיסטית, לקשר בינם לבין עצמם ובינם לבין ארגונים מקבילים במדינות אחרות בעולם.
בתקציב 2006 הסכום שיועד לטיפול חוץ ביתי עלה ל-47 מילון ש"ח והסכום למען טיפול בקהילה עלה ל-12 וחצי מיליון ש"ח.
כמו כן הופסק מתן תקציבים ישירות לגופים נותני שירותים לקהילה האוטיסטית, ותקציבם החלו להינתן דרך הרשויות המקומיות, לפי מכסות.
בחודש אפריל פרסמה היחידה לטיפול באדם עם אוטיזם במשרד הרווחה חמש הוראות מנכ"ל המסדירות את מתן השירותים הסוציאליים.
בין השאר הוחלט כי ילדים ובוגרים אוטיסטים שיש להם גם פיגור שכלי קל או בינוני יקבלו את השירותים המגיעים להם דרך היחידה לטיפול באדם עם אוטיזם, בעוד שהשאר יקבלו את שירותיהם דרך האגף לטיפול באדם עם פיגור שכלי.
בפברואר 2011, פסק בית הדין הארצי לעבודה כי זימון להמשך קביעת הזכאות לגמלת ילד נכה במקרה של קביעת זכאות זמנית מעת הוצאת צווי הביניים על ידי בג"ץ ועד ליום ל-19 ביולי 2009, נחשב כבדיקה מחדש על פי התקנות.
ובדיקה מחודשת היא מנוגדת להתחייבות שנתן המוסד לביטוח לאומי לבג"ץ, שלא יבדוק מחדש בתקופת צווי הביניים.
בשנת 2015 הוקם בישראל המרכז הלאומי לחקר אוטיזם על ידי חוקרים מאוניברסיטת בן-גוריון ורופאים מהמרכז הרפואי אוניברסיטאי סורוקה אשר חוקרים, מאבחנים ומטפלים בילדים אוטיסטים.
בתחילת דרכו ייסד המרכז מאגר מידע אזורי לאוטיזם שאליו נאסף מידע נרחב הכולל מידע קליני על ההריון והלידה, ציונים ממבחנים התנהגותיים, סריקות MRI, ומידע גנטי.
בשנת 2018 החליט משרד המדע לתמוך בהפיכת מרכז המחקר ללאומי ובעקבות זאת נוצר שיתוף פעולה עם עמותת אלו"ט ומרכז האוטיזם באסף הרופא.
מאגר המידע נהפך מאזורי ללאומי ומכיל כיום מידע על מעל 1,200 ילדים אוטיסטים ברחבי הארץ.
מידע זה כולל גם מדדי אורך שנאספים בביקורי מעקב לאורך שנים ומאפשרים ללמוד על התפתחות הילדים ועל שינויים במאפיינים.
כמו בכל העולם, גם בישראל שיעור המאובחנים באוטיזם עולה משנה לשנה.
הסיבות הניתנות כהסבר לגידול התופעה קשורות, בין היתר, במודעות גוברת בפיתוח כלי אבחון, ובשינוי בהגדרות הרפואיות.
בשנת 2004 היו 1,705 אוטיסטים רשומים במשרד הרווחה.
התפלגות המאובחנים על פי מאפיינים דמוגרפיים וחברתיים
בסקירת השירותים החברתיים של משרד הרווחה לשנת 2011 נבחנה שכיחות האנשים האוטיסטים המוכרים לשירותי הרווחה לפי מאפיינים דמוגרפים, כלכליים-חברתיים ואחרים.
הנתונים הראו שמספר המוכרים (בנים) גדול בהרבה ממספר המוכרות (בנות) ביחס של 6.3 בנים לכל בת מוכרת אחת.
הסקירה גם הראתה שיותר ממחצית מהאנשים האוטיסטים הם ילדים עד גיל 14 כש-37ֿֿֿֿֿֿ% הם ילדים עד גיל תשע.
הסקירה הצביעה גם על קשר בין מגזר חברתי לשיעור האוטיסטים המוכרים.
במדינת ישראל חברי וחברות הקהילה האוטיסטית כמעט ואינם מעורבים באירועי פשיעה או טרור למיניהם.
מדו"ח שפורסם על ידי שירות בתי הסוהר בשלהי שנת 2022 עולה כי מספר העצירים האוטיסטים אשר יושבים בכלא הישראלי עומד על כשלושה בלבד, נתון שמעיד על שיעור פשיעה נמוך בהרבה מן האוכלוסייה הכללית.
בעבר המוסד לביטוח לאומי הביע התנגדות להעניק אוטומטית גמלת נכות בגובה המקסימלי לילדים אשר אובחנו בתסמונת PDD-NOS (אחת מתסמונות הקשת האוטיסטית).
בתגובתו המקדמית לעתירה טען המוסד לביטוח לאומי, כי דין העתירה להידחות על הסף, זאת כי מפאת מגבלות תקציביות, אין להכיר בכל ילד בעל צרכים מיוחדים כ"ילד נכה" הזכאי לגמלת נכות.
כמו כן, המוסד לביטוח לאומי אישר בתגובתו, כי הוא אכן שינה ממדיניותו הקודמת, ולפיה ניתנה בעבר הכרה לילדים הלוקים בליקויי הרצף האוטיסטי כזכאים לגמלאות האמורות.
הוא הוסיף, כי הניסיון מלמד כי לא כל הילדים המאובחנים כלוקים בליקויי הרצף האוטיסטי, הם בעלי נכות הדומה למצבם של ילדים אוטיסטיים, ולכן הכרה אוטומטית בזכאות לגמלה של בעלי נכות כזו אינה במקומה.
בהמשך של אותה שנה, ניתן צו ביניים בהסכמת המוסד לביטוח לאומי, לפיו עד להכרעה בעתירה לא ייזום המוסד לביטוח לאומי בדיקות והערכות חדשות לגבי ילדים שזכאותם לגמלה הוכרה בעבר על פי המדיניות הקודמת, וזאת, גם אם הגיע מועד המעקב השגרתי שלהם.
בהמשך, הובהר בצו הביניים כי כל ילד אשר אובחן כסובל מליקויי הרצף האוטיסטי יהיה זכאי לגמלה המוענקת מתוקף תקנות הביטוח הלאומי לילדים אוטיסטיים.
עם זאת, הובהר, כי המשיב יהיה רשאי לערוך בדיקות מטעמו לצורך איבחון מצבו של הילד, ולא יהיה חייב לאמץ ממצאי איבחון שיוגשו לו מטעם מבקש הגמלה.
צווי הביניים הללו בוטלו עם הינתן צו מוחלט במובן זה שהמוסד לביטוח לאומי מאמץ את דו"ח ועדת שטיינברג, על מסקנותיו ועל המלצותיו.
בכלל זה, מודגשת קביעתה העיקרית של ועדת שטיינברג לפיה ילדים הסובלים מליקויי הרצף האוטיסטי הם "ילדים במצב פסיכיאטרי-התנהגותי דומה לאוטיזם", כמשמעות המונח לצורכי קבלת קצבאות נכות שונות מתוקף תקנות הביטוח הלאומי תשנ"ח-1998.
בחודש מאי 2008 מינה שר הרווחה יצחק הרצוג ועדת מומחים בראשות הפרופסור אברהם שטיינברג שתפקידה לדון בפן המקצועי של הסוגיות המועלות בעתירה.
מסקנותיה של הוועדה היו כי התקנה "כוללת בצורה ברורה את כל הרצף האוטיסטי, היינו PDD או ASD לרבות PDD NOS ותסמונת אספרגר".
עוד המליצה הוועדה, כי לילדים עד גיל 7 שאובחנו כסובלים מליקויי הרצף האוטיסטי תוענק גמלה מלאה.
לעומת זאת, ביחס לילדים בגילאי 7 ומעלה, המליצה הוועדה להעניק להם גמלה באופן מדורג, בהתאם לחומרת ההפרעה התפקודית בה הם לוקים, וללא קשר לאבחנה הספציפית בתוך הרצף האוטיסטי.
דוח הוועדה הוסיף ופירט את מסקנות הוועדה גם בעניין יכולת האבחון ומידת הדיוק באבחון המאפיינים האמורים בגילאים שונים, ומתייחס למבחנים שיש לערוך לשם אבחון נכון של מאפיינים אלו.
במאי 2009 אימץ המוסד לביטוח לאומי את דוח ועדת שטיינברג ומסקנותיו, לרבות קביעת הוועדה בדבר האופן הנכון והראוי לאבחן ילדים הנמצאים על הספקטרום האוטיסטי.
המוסד לביטוח לאומי הביע הסכמה למתן צו מוחלט בעתירה, אשר יעגן מסקנות אלה בצו אופרטיבי.
כמו כן, הוא ביקש כי יעוגנו בצו זה גם הנהלים שהוא גיבש כחלק מיישום והטמעת מסקנות הוועדה, על פי הפרשנות שהוא נתן להן.
אלו"ט והעמותה לילדים בסיכון התנגדו לאימוץ הנהלים כמבוקש, בטענה כי תוכנם אינו מתיישב עם מסקנות הוועדה והמלצותיה.
מוקד העתירה איננו בהליכי האבחון שנועדו לאבחן ילד כסובל מליקוי של רצף אוטיסטי.
ועדת שטיינברג קבעה את העיקרון כי מי שלוקה ברצף אוטיסטי עונה על דרישת התקנות וזכאי לגמלה.
עיקרון זה – הנטען על ידי אלו"ט והעמותה לילדים בסיכון ומוסכם גם על המוסד לבטוח לאומי – הוא שצריך להיכלל בצו המוחלט.
לעומת זאת, דרכי האבחון ושיטות האבחון, והנהלים שגיבש המוסד בעניין זה, אינם חלק מהסעדים המבוקשים בעתירה, והם כלל לא עמדו לדיון ולבירור במסגרתה.
משכך, אין בסיס מוסכם להכללת נוהלי המוסד בעניין דרכי האבחון במסגרת הצו המוחלט.
בהתאם לחוק הביטוח הלאומי, אזרחי ישראל המאובחנים על הרצף האוטיסטי זכאים לקצבת נכות אשר משולמת מדי חודש על ידי המוסד לביטוח לאומי, במסגרת ענף נכות שלו לכלל הנכים בישראל.
הורים לילדים עם חשד לתסמיני אוטיזם מופנים אל רופא ילדים, על הרופא להפנות אותם למכון להתפתחות הילד או לגוף אבחון מוכר אחר ושם נערכים על ידי צוות מומחים בדיקות ואבחונים רב מקצועיים לצורך קביעת אוטיזם.
לאחר שהילד אובחן כאוטיסט, המשפחה יכולה לפנות למחלקה לשירותים חברתיים באזור מגוריה בבקשה כי הילד יוכר כאוטיסט על ידי השירות לטיפול באדם עם אוטיזם במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
במסגרת זו נקבעת מידת הזכאות לקבלת שירותיה (לצמיתות או באופן זמני).
שימוש בנתוני המעקב בטיפות חלב בישראל מאפשר חיזוי של אוטיזם בגיל צעיר במיוחד, החשוב לצורך מתן התערבות מתאימה למימוש פוטנציאל ההתפתחות של הילדים.
ילדים מגיל 91 ימים עד גיל 18 שנים ו-3 חודשים שאובחנו על הרצף האוטיסטי זכאים לגמלה בשיעור 100% (3,295 ש"ח, נכון לשנת 2023).
החל מגיל שלוש, ילדים שתלויים לחלוטין בעזרת הזולת זכאים לגמלה בשיעור 188% (6,194 ש"ח, נכון ל-2023), ומי שתלויים לחלוטין במידה רבה במיוחד בעזרת הזולת זכאים לגמלה בשיעור 235% (7,873 ש"ל, נכון ל-2023).
משפחה שיש בה שני ילדים או יותר זכאים לגמלת ילד נכה, תהיה זכאית לגמלה בשיעור מוגדל של 50% מאחוזי הזכאות עבור כל אחד מהילדים.
אוטיסט אשר הגיע לגיל 18 ו-3 חודשים זכאי לקצבת נכות כללית בהתאם לקביעת נכות רפואית וקביעת דרגת אי כושר הנקבעת על ידי ועדה מטעם משרד הרווחה.
אנשים מעל גיל 18 שלא אובחנו כאוטיסטים בצעירותם, לא זכאים להשתתפות של קופות החולים במימון האבחון בבגרותם.
על מנת לעבור אבחון אוטיזם לאחר גיל 18, נדרש אדם לקבל חוות דעת רשמית מפסיכולוג ומפסיכיאטר.
שיעור הילדים מקבלי קצבת נכות בעילת אוטיזם בקרב כלל הילדים המקבלים קצבת נכות
בסוף שנת 2016 היו בישראל כ-15 אלף ילדים שקיבלו קצבת נכות בעילת אוטיזם מביטוח לאומי אשר היוו כ-29% מכלל הילדים שקיבלו לקצבה.
בסוף 2018 היו בישראל 17,687 ילדים שקיבלו קצבת נכות בעילת אוטיזם.
בסוף 2021 היו בישראל כ-34 אלף שקיבלו קצבת נכות בעילת אוטיזם אשר היוו כ-39% מכלל הילדים שקיבלו קצבת נכות.
נערים ונערות המאובחנים כאוטיסטים זכאים לפטור משירות החובה בצה"ל ככלל הנערים המקבלים קצבת נכות בשיעור של 100%.
ברוב המקרים נדרש הנער להתייצב בלשכת הגיוס למעט מקרים בהם המוסד לביטוח לאומי העביר את פרטיו הרפואיים לצה"ל לפני הגיעו לגיל 16 (הגיל בו נשלח הצו ראשון למלש"בים).
בנובמבר 2022, שלושה חיילים על הרצף האוטיסטי יצאו לקורס קצינים לראשונה בתולדות צה"ל.
בנוסף ל"תתקדמו" קיימות מספר תוכניות שמטרתן לסייע לאוטיסטים הרוצים להתנדב בצה"ל:
"חיבורים" – תוכנית מטעם עמותת אפ"י בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה המסייעת לצעירים אוטיסטים להתנדב בצה"ל.
"רואים רחוק" – תוכנית מטעם מעבר לאופק, הקריה האקדמית אונו וקרנות המיועדת להכשיר צעירים למקצועות נדרשים בצה"ל בהם יש לאוטיסטים יתרון יחסי.
"אבני דרך לחיים" – תוכנית המיועדת לצעירים אשר קיבלו פטור מצה"ל על סעיף נפשי ומסייעת להם להתנדב בצה"ל.
"תורמים במדים" – תוכנית מטעם עמותת גוונים המיועדת לצעירים אשר קיבלו פטור מצה"ל על סעיף נפשי ומסייעת להם להתנדב בצה"ל.
"צעד קדימה" – תוכנית שיצרו אנשי מערך הגיוס של צה"ל לשעבר מטעם עמותת צעד קדימה לשילוב צעירים בעלי צרכים מיוחדים בהתנדבות בצה"ל
"שיבולים" – תוכנית המסייעת לצעירים עם מגבלות להשתלב במכינות הקדם צבאיות.
בנוסף, מספר עמותות מציעות סיוע לאוטיסטים להשתלב במסגרת תוכנית השירות הלאומי.
"משלבים" – תוכנית המאפשרת לצעירים עם מוגבלויות שונות להשתלב במסגרת השירות הלאומי.
"האגודה להתנדבות" – תוכנית המאפשרת לצעירים אוטיסטים להשתלב במסגרת השירות הלאומי.
במהלך השנים תועדו מספר אירועים של התעללות באוטיסטים, שחלקם אף הסתיימו במותו של האוטיסט (כמו במקרה של איאד אל-חלאק).
החוק המרכזי הבא לתת מענה לתופעה של אלימות, התעללות והזנחה של אנשים עם מוגבלות ובכללם אוטיסטים הוא חוק חובת הדיווח המהווה חלק מחוק העונשין ומחייב דיווח על פגיעה בחסר ישע.
מספר תוכניות טלוויזיה ישראליות בחרו לשלב בתוכן דמויות אוטיסטיות ביניהן סדרת הדרמה הקומית על הספקטרום, סדרת הדרמה פלפלים צהובים, מלאך של אמא וכן מספר פרקים בתוכניות מציאות כגון סליחה על השאלה, כאן מקשיבים ואחד ממאה.
בשנת 2019, הוקמה להקה ישראלית בשם "funky shunky", הלהקה היחידה בארץ שכל חבריה מצהירים על עצמם שהם על הספקטרום האוטיסטי.
בשנת 2018, הוציאה הסופרת רבקה בן-דוד את ספרה "כלנית בעמק הגרוטאות", אשר מהווה סיפור אוטוביוגרפי על תלאותיה של ילדה בעלת תסמונת אספרגר, בישראל של שנות ה-60. באוגוסט 2019 הוציא הסופר והחוקר מורדי בן חמו את ספרו האוטוביוגרפי "אוטיזם, קוסקוס ורוק&רול" על ידי ספרי צמרת.
אוטיזם, הפרעה על רצף האוטיזם או הספקטרום האוטיסטי הוא שונות נוירולוגית והפרעה נוירו-התפתחותית הנגרמת משילוב של גורמים סביבתיים, תורשתיים וגנטיים.
התסמונת מתאפיינת בצורת תקשורת שונה העשויה לגרום לקשיים בקשרים הבין-אישיים בתחום החברתי, הלשוני והתקשורתי, בעיקר בקשרים עם נוירוטיפיקלים.
מאפיינים נוספים שמופיעים אצל חלק מהאוטיסטים הם התעניינות עמוקה בתחומי עניין ייחודיים, הפרעות בוויסות החושי ובוויסות הרגשי, וחשחוש הכולל גירויים חושיים חזרתיים שנועדו לעזור בהרגעה ובוויסות, למשל נפנופי ידיים או סיבובים במקום.
מאפיינים שמופיעים אצל חלק מהאוטיסטים עשויים להקנות להם יכולות המהוות יתרון ביחס לאלו שאינם אוטיסטים, למשל תשומת לב לפרטים, סבילות למטלות רפטטיביות ומוסר עבודה גבוה.
לפני 2013 היה נהוג לחלק את הספקטרום האוטיסטי למספר אבחנות נפרדות, שכללו אוטיזם קלאסי, תסמונת אספרגר, וקבוצת תסמונות בשם "הפרעה התפתחותית נרחבת" .
אולם לאחר פרסום DSM-5 ו-ICD-11 בוטלו האבחנות הנפרדות, וכל האבחנות אוחדו לאבחנה יחידה בשם "Autism Spectrum Disorder", המוכרת גם בראשי התיבות ASD.
הספקטרום האוטיסטי מתאפיין בשונות נוירולוגית, כלומר שונות בתהליכי חשיבה, ובשונות תפיסתית שמתבטאת בשונות בתהליכי עיבוד מידע חושי.
מחקרים מראים כי לאוטיזם יש קשר גנטי תורשתי – קיים מתאם גבוה בין שכיחות האוטיזם לבין קשר משפחתי.
מכיוון שאוטיזם הוא ספקטרום, לא כל המאפיינים המזוהים עם אוטיזם מופיעים אצל כל אוטיסט.
יתרה מכך, המאפיינים מתבטאים אצל כל אוטיסט בצורה שונה ובעצימות שונה.
ישנם אוטיסטים בעלי צורכי תמיכה גבוהים, חלקם אינם מדברים כלל, וכן אוטיסטים אחרים שצריכים מעט מאוד תמיכה מהסביבה.
בנוסף, הצורך בתמיכה עשוי אף להשתנות אצל אותו אדם בהתאם לסיטואציה.
אוטיסטים רבים רואים באוטיזם חלק מהותי מזהותם, ולכן מעדיפים שימוש במינוח של זהות-תחילה ולא של אדם-תחילה, כלומר מעדיפים להתייחס לעצמם כאל "אוטיסט" ולא כאל "אדם עם אוטיזם".
עם זאת, ישנם אוטיסטים וקרובים של אוטיסטים הטוענים כי המוגבלות משפיעה על חייהם בצורה כזו שהם מרגישים לקויים, ולכן הם מעדיפים לעשות שימוש במינוחים כמו "לקות" או "הפרעה" כדי להגדיר את מצבם, ולעומתם אוטיסטים רבים אינם רואים באוטיזם לקות, אלא שונות נוירולוגית.
במרוצת השנים, שיח על ריפוי אוטיזם או מונחים שהיו בשימוש בעבר כמו "סובל מאוטיזם" הפכו למקובלים פחות.
בקהילה האוטיסטית, השיח על "תפקוד גבוה" מול "תפקוד נמוך" הוחלף בתיאור צורכי התמיכה של האדם.
ישנם אוטיסטים שצריכים יותר תמיכה מהסביבה, וכאלו שפחות, והצורך בתמיכה עשוי להשתנות עם הזמן.
חלוקה זאת נעשית גם על ידי ה־DSM-5 בו האוטיזם מחולק לשלוש קטגוריות שנקבעות לפי רמת התמיכה שלה האוטיסט נזקק מהסובבים אותו.
ישנם שני מודלים שמגדירים את אופן ההתייחסות לאוטיזם: המודל הרפואי ומודל המגוון הנוירולוגי.
שני המודלים מתקיימים זה לצד זה, כאשר הראשון מקובל יותר בקרב אנשי מקצוע ומטפלים והשני מקובל יותר בקרב הקהילה האוטיסטית.
עם זאת, השיח שמשתמש בטרמינולוגיה המקובלת בקהילה האוטיסטית הפך לנפוץ יותר גם בקרב אנשי מקצוע וחוקרים.
המודל הרפואי מתייחס לאוטיזם כאל קבוצה של הפרעות נוירו־התפתחויות.
מודל זה שואף לשפר את מצבם של אוטיסטים באמצעות טיפול בסימפטומים שמקשים על תפקודם התקין בחברה.
הטענה העומדת בבסיס מודל זה היא שבדומה להפרעות אחרות, מצבם של רוב האוטיסטים היה טוב יותר לולא היו אוטיסטים.
המודל הרפואי מעודד מחקר לזיהוי הגורמים לאוטיזם, כדי לרפא ואף למנוע אוטיזם.
הטיפול בגישה הזו נועד להפחית סימפטומים הפוגעים בתפקוד היומיומי של אוטיסטים.
מודל המגוון הנוירולוגי הוא מודל חברתי שבוחן כיצד אפשר להתאים את הסביבה לאנשים אוטיסטים.
הטענה העומדת במרכז המודל היא שעל אף ששונות פיזית, חושית, אינטלקטואלית או פסיכולוגית עלולה להוות מגבלה, במקרים שבהם הסביבה תהיה מותאמת יותר למגוון ולשונות, השוני לא בהכרח יהווה מגבלה.
על פי המודל, כדי להבין אוטיזם, יש להקשיב לחוויות של אוטיסטים.
המאפיינים המגדירים את הספקטרום האוטיסטי הם מגוונים, ועשויים להתבטא אצל כל אוטיסט בצורה שונה, או לא להופיע כלל.
אמנם ישנם אנשים באוכלוסייה הכללית שנמצא אצלם מאפיינים המזוהים עם אוטיזם, אך אין פירוש הדבר שהם אוטיסטים.
הופעה של מספר תסמינים ביחד ומידת המובהקות שלהם הם שקובעים אם אדם יוגדר כאוטיסט.
מאפייני הספקטרום האוטיסטי מפורטים בספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי, DSM 5, שיצא לאור בשנת 2013.
המאפיין המרכזי של אוטיזם הוא קשיים בתקשורת הבין-אישית.
אוטיסטים רבים מתקשים ביצירת קשרים חברתיים ובשמירה עליהם.
בנוסף, לרבים מהם יש קושי בפירוש של תקשורת לא-מילולית, בהבנת סרקזם, בקריאת שפת גוף והבעות פנים, בשמירה על קשר עין בעת שיחה, ובתמלול רגשות.
אוטיסטים רבים רוצים לרכוש חברים ומנסים לעשות זאת, לעיתים ללא הצלחה.
ישנם אוטיסטים שמתקשים בהבנת החוקים החברתיים המקובלים, וחלקם עשויים להתבטא בכנות ובישירות שנחשבת בחברה לחסרת טאקט.
מערכות יחסים חברתיות של אוטיסטים עשויות להיות שונות מאלו של נוירוטיפיקלים.
פעמים רבות ילדים אוטיסטים אוהבים לשחק לצד ילדים אחרים, במקביל אליהם, אך לא ביחד איתם.
לאוטיסטים רבים יש תחומי-עניין ייחודיים, והם נוטים להתעמק בהם בצורה אינטנסיבית ולדבר עליהם מבלי להבין האם הצד השני מעוניין בשיח עליהם או לא.
אינטראקציות חברתיות ואירועים המוניים יכולים, לעיתים, להיות מתישים בעבור אוטיסטים, ולהוביל להצפה חושית או לתגובות כמו מלטדאון או שאטדאון.
לכן הקפדה על הזמן שבו האדם נמצא לבדו חשובה לתחושת הרווחה של אוטיסטים רבים.
אצל אוטיסטים בגיל הינקות עשוי להיות איחור משמעותי בשימוש במחוות גופניות ובהצבעה לשם זיהוי חפצים או כיוונים.
פעמים רבות עיכוב זה מוביל להערכה התפתחותית ראשונית.
כמו כן, אופייניים איחור בחיקוי, קושי במשחקי תפקידים, וקושי בהבנת מושגים חברתיים מופשטים כמו כסף.
חלק מהאוטיסטים מתוארים כמנותקים וכמופנמים, עסוקים בענייניהם, בעוד שחלקם מפגינים רצון לקשר חברתי אך מתקשים מאוד בהבנת כללים חברתיים מקובלים.
לרוב האוטיסטים ישנם דפוסים כלשהם של התנהגות חזרתית.
אוטיסטים נוטים להשתמש בהתנהגות חזרתית, כמו חשחוש, כדי להרגיע את גופם וכדי להקל על מצבים של הצפה חושית.
חשחוש עשוי לכלול תנועות חזרתיות כמו נפנופי ידיים או הליכה במעגלים, וכן גירויים חושיים חזרתיים מסוגים אחרים כמו השמעת צלילים ושימוש במילים, או הזזת חפצים באופן חזרתי.
החזרתיות יכולה להתבטא גם באופן מילולי בשימוש באקולליה – חזרה על מילים או על משפטים – וכן בציטוט משפטים ואף סצנות שלמות מסדרות טלוויזיה או מסרטים.
חזרתיות מסוג מילולי עשויה להיות חלק מדרך התקשורת של אוטיסטים, ולחלופין עשויה להיחשב כחשחוש ולהופיע על מנת להרגיע.
חזרתיות עשויה להתבטא גם בתחומי העניין של אוטיסטים, שנוטים להיות צרים יחסית ולא שגרתיים.
תחומי עניין נפוצים הם לדוגמה רכבות, מכוניות, דגלים, לוחיות רישוי, מספרים ודינוזאורים.
אוטיסטים רבים מתעמקים בתחומי העניין שלהם בצורה שעשויה להיראות אובססיבית ואינטנסיבית, ולכן בדרך כלל יהיה להם ידע מעמיק בנושאים אלו, והם יכירו פרטים מיוחדים ושוליים.
אוטיסטים עשויים להיקשר לחפצים, לעיתים יוצאי דופן כמו אבנים או אביזרי ניקוי, וחלקם אף מתחזקים אוספים שקשורים לתחום העניין שלהם.
אוטיסטים רבים מספרים כי העיסוק בתחומי עניין כאלו תורם לרווחתם הנפשית ולהרגשה חיובית, וחלקם מנתבים את תחומי העניין שלהם ללימודים, לעבודה תמורת תשלום, להתנדבות או לעיסוקים משמעותיים אחרים.
עיסוק בתחום העניין עשוי לספק ביטחון רגשי שאוטיסטים זקוקים לו, או נושא לשיחה, דבר המקל על התחלת שיחה, תחושת ביטחון באירועים חברתיים, ואמצעי להשגת רגיעה.
ילדים אוטיסטים עשויים להביע עניין בחלקים מסוימים של חפץ, כמו בעיניים של בובה.
הם עשויים לשחק בצורה סטראוטיפית, שלעיתים כוללת סידור בשורה של חפצים תוך שמירה על תבנית מסוימת.
לאוטיסטים רבים חשובה ההיצמדות לשגרה מסודרת, בין היתר מכיוון שקיים אצלם קושי עם מעברים, אפילו בין ביצוע של שתי פעולות שונות, וכן קושי עם שינויים, שעשויים לגרום לחרדה.
ההיצמדות לשגרה עשויה לכלול ביצוע פעולות מסוימות בזמנים קבועים, העדפות ספציפיות במזון ובלבוש, או ביצוע טקסים סמליים סביב רוטינות ופעולות קבועות בסדר יומם.
הכנה מראש לשינוי ויזואליזציה של מצבים שונים (למשל צפייה בתמונות ובסרטונים המתארים מקום חדש לפני הביקור בו) יכולות לעזור עם הקושי.
הפרעה בוויסות החושי וקושי עם גירויים חושיים אופייניים לכ-96% מהאוטיסטים.
השינויים במערכת החושים יכולים להתבטא בתת-רגישות או ברגישות יתר, כאשר בכל אחד מהחושים התופעה יכולה לבוא לידי ביטוי בצורה אחרת.
כלומר, ייתכן שאצל אותו אדם תהיה למשל רגישות יתר של חוש המישוש ותת-רגישות של חוש הטעם.
אוטיסטים עשויים להתנהג בצורה שלא תמיד נראית קשורה לגמרי לעוצמת הגירוי התחושתי, על אף שעודף הגירויים הוא הגורם המרכזי להתנהגותם.
אדם שמתקשה לעבד מידע חושי עלול לחוות הצפה חושית, כך שגירויים רבים מדי עלולים לגרום ללחץ, לחרדה ואף לכאב פיזי אצל אותו אדם.
ההצפה החושית עשויה לגרום לסימני מצוקה, לחוסר יכולת לתקשר, ואף למלטדאון.
תת-רגישות היא הנטייה לסף גירוי תחושתי גבוה, כך שחלק גדול מהגירויים בחיי היומיום אינם נקלטים במוח.
במצב זה האדם זקוק לגירוי בכמות גדולה על מנת שתתעורר אצלו תגובה.
תת-רגישות של חוש השמיעה עשויה לגרום לקשיים בשמיעת קולות מסוימים, ותת-רגישות של חוש הריח עשויה לגרום לאדם לא להריח ריחות מסוימים ולהשתמש בפעולות כמו ליקוק בשביל לחוש את האובייקט שמולו.
אנשים בעלי תת-רגישות של חוש הריח עשויים להימשך לריחות חזקים כמו בישום, ותת-רגישות של חוש הטעם עשויה להתבטא באהבה לטעמים חזקים ולחריפות, ולעיתים באכילה של חפצים לא אכילים, הידועה כתסמונת פיקה.
רגישות יתר היא הנטייה לסף גירוי תחושתי נמוך, כך שכל גירוי נקלט במוח בצורה חזקה מדי, מעבר לנורמה, וללא סינון יעיל.
האדם עשוי להגיב מיד לכל גירוי ולו הקטן ביותר, ועשוי להתנהג ברתיעה, בתוקפנות או בעוינות.
עודף גירויים בחושים שיש בהם רגישות יתר עלול לגרום להצפה חושית.
בחוש הראייה, רגישות יתר עשויה לגרום לרגישות לאור בהיר, ובפרט לתאורת פלואורסצנט.
בחוש השמיעה, רעש והמולה עשויים להישמע חזקים מכפי שהם, וצלילים עשויים להתעוות.
משקפי שמש ועמעום התאורה עשויים לעזור לרגישות יתר של חוש הראייה, ואטמי אוזניים ייטיבו עם רגישות בחוש השמיעה.
רגישות יתר בחוש הריח עשויה לגרום לריחות להיתפס כעזים ולגרום לרפלקסי הקאה.
אנשים עם רגישות יתר של חוש הריח עשויים להימנע ממפגש עם אנשים בעלי ריחות חזקים.
מגוון המאכלים שאוטיסטים מוכנים לאכול עשוי להיות מוגבל בגלל רגישות גבוהה לטעמים חזקים.
רגישות למגע היא מאפיין בולט אצל אוטיסטים רבים.
מגע מסוג מסוים עלול להיות בלתי נסבל בעבורם, בעוד שמגע מסוג אחר עשוי להרגיעם.
אוטיסטים רבים מעדיפים מגע חזק.
תחושת לחץ פיזי, למשל כזה שנוצר על ידי שמיכת כובד , עשויה להקל על חלק מהאנשים בזמן הצפה רגשית.
אנשים עם תת-רגישות של חוש המישוש עשויים להיות בעלי סף כאב גבוה, ולגעת באחרים במגע חזק ולוחץ, למשל לחבקם בצורה חזקה.
רגישות יתר למגע עשויה לגרום לאנשים בעלי רגישות יתר לפרש כל מגע, גם עדין, כגורם לכאב או לחוסר נוחות.
מגע של בגדים על העור עשוי להפריע להם, וחלקם יפתחו העדפה לבגדים שעשויים מחומרים מסוימים או בעלי מאפיינים ספציפיים, כמו היעדר תוויות, הדפסים, רוכסנים, מכפלות או כפתורים.
פעמים רבות הרגישות למגע מתבטאת גם ברגישות למרקמים, ובפרט למרקמי מזון, ועשויה להוביל לאכילה בררנית.
לכ-80 אחוזים מהאוטיסטים יש קושי מוטורי.
השוני עשוי לבוא לידי ביטוי בעמידה קרובה מדי לאדם אחר בזמן שיחה או בהתנגשות לא מכוונת בחפצים ובאנשים, ובאופן כללי בסרבול או בקושי לתכנן תנועה.
בנוסף, ישנם אוטיסטים שמתקשים עם מוטוריקה עדינה כמו שמירה על שיווי משקל, ביצוע מיומנויות המצריכות תיאום עין-יד, ושימוש בחפצים קטנים.
כמו כן, לעיתים הפרופריוספציה של אוטיסטים מתבטאת באופן שונה מזו של נוירוטיפיקלים.
אצל חלק מהילדים האוטיסטים קיים איחור בהתפתחות השפה.
פעמים רבות, האיחור גורם להורים להביא את הילד להערכה התפתחותית ראשונית, אם כי מאז פרסום ה־DSM-5, איחור שפתי כבר לא נכלל במאפיינים הנדרשים לאבחון אוטיזם.
לחלק מהאוטיסטים יש איחור בשלבי רכישת השפה עד כדי חוסר יכולת לרכוש שפה ללא התערבות קלינית.
ישנם ילדים שקיימת אצלם נסיגה פתאומית ומהירה במרכיבי השפה עד לכדי אילמות ודיספרקסיה.