tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מעל 90 משימות חלל כבר הושקו מאז 1958, וחלקן עדיין פעילות.
תוכנית לווייני אקספלורר הייתה הניסיון המוצלח הראשון של ארצות הברית להשיק לווין מלאכותי.
תהליך זה התחיל כהצעה של צבא ארצות הברית למיקום לוויין מדעי למסלול.
תוכנית לווייני אקספלורר התעדכנה מאוחר יותר מחדש עם ברית המועצות לאחר השקת של ספוטניק 1 ב-4 באוקטובר 1957. אקספלורר 1 הושק ב-31 בינואר 1958. לוויין זה הוא הלוויין האמריקאי הראשון והאחראי לגילוי חגורת הקרינה ואן אלן.
תוכנית לווייני אקספלורר הועברה לנאס"א, שהמשיך להשתמש בהם לסדרה מתמשכת של משימות חלל קטנות יחסית.
לווייני אקספלורר חשפו תגליות רבות חשובות בנושאים: המגנטוספירה של כדור הארץ ואת הצורה של שדה כוח המשיכה שלה, רוח השמש, צילום רנטגן מהמערכת והיקום מעבר לשמש, פיזיקה באטמוספירה, פלזמת שמש וחלקיקים אנרגטיים של השמש.
גם משימות אלה חקר הלוויין: צפיפות האוויר, רדיו-אסטרונומיה, גאודזיה, ואסטרונומית קרני הגמא.
אקספשן (הולנדית: Ekseption) הייתה להקת רוק הולנדית, שפעלה בין השנים 1967–1989. הלהקה ניגנה בעיקר רוק מתקדם, מוזיקה אינסטרומנטלית ועיבודי רוק ליצירות קלאסיות.
הלהקה זכתה להצלחה מסחרית בשנות ה-70 והגיעה מספר פעמים לפסגת מצעד הפזמונים בהולנד.
אלבומם השני,"Beggar Julia's time trip"(1969) זכה בפרס אדיסון ההולנדי לאלבום השנה.
כל חמשת אלבומיהם הראשונים הגיעו למעמד של אלבום זהב.
חברי הלהקה המרכזיים היו החצוצרן ריין ואן דן ברוק (10 בספטמבר 1945 - 11 במאי 2015) שהיה היחידי שניגן בכל אחד מאלבומי הלהקה, והקלידן ריק ואן לינדן (5 באוגוסט 1946 - 22 בינואר 2006) שעם עזיבתו ב-1973 התפרקה הלהקה בפעם הראשונה.
ואן לינדן הקים להקה משלו בשם טרייס (Trace), ובמקביל הקימו חלק מיוצאי הלהקה להקה בשם ספין (Spin) אשר הוציאה שני אלבומים.
ב-1978 אוחדו שתי הלהקות מחדש בשם אקספשן.
עד לשנת 2006 התקיימו מספר איחודים של הלהקה אשר פסקו עם מותו של ואן לינדן.
הלהקה הופיעה בישראל וצולמה באתרים שונים כמו כיכר הבימה כיכר המדינה ועוד בסרט שנקרא Ekseption - The '70s Broadcasts
(Spin (1976 (האלבום יצא כאלבום של להקת "ספין")
(Whirlwind (1977 (האלבום יצא כאלבום של להקת "ספין")
שיאופנג מוטורס (בסינית: 小鹏汽车; בפין-יין: Xiǎopéng qìchē, במערב במיתוג Xpeng), או XMotors.ai, היא יצרנית רכב חשמלי חכם מסין.
שיאופנג מוטורס, המוכרת בעולם תחת המותג XPENG ובישראל בשם אקספנג, מתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק של רכבים חשמליים המצוידים בטכנולוגיות נהיגה אוטונומית ובמערכות תוכנה מתקדמות.
החברה נסחרת בבורסות ניו יורק והונג קונג ומפעילה משרדים בסין, ארצות הברית ואירופה.
בין המשקיעים המוקדמים ניתן למנות את עליבאבא, פוקסקון, IDG קפיטלו לאי ג'ון - מייסד שיאומי, שבשלב מאוחר יותר הפכה למשקיעה אסטרטגית.
בספטמבר 2018, קיבלה חברת הבת האמריקאית XMotors.ai אישור ממחלקת הרכב של קליפורניה (DMV) לבחון רכבים אוטונומיים.
האישור נשלל בפברואר 2020 בשל אי הגשת דוח תקלות, אך הונפק מחדש במרץ אותה שנה.
בנובמבר 2018 החלה החברה בייצור הדגם הראשון שלה - רכב הפנאי החשמלי G3, שהושק רשמית בדצמבר 2018 בתערוכת האלקטרוניקה הצרכנית בלאס וגאס.
באפריל 2019 הציגה החברה את הדגם השני - מכונית הסדאן החשמלית אקספנג P7 - בתערוכת הרכב של שנגחאי 2019 והחלה במסירות ביוני 2020.
במאי 2019 השיקה החברה שירות תחבורה שיתופית בעיר גואנגג'ואו, באמצעות צי רכבים מתוצרתה.
בנובמבר 2019 גייסה החברה 400 מיליון דולר נוספים, כששיאומי מצטרפת כמשקיעה אסטרטגית.
ביולי 2020 גייסה 500 מיליון דולר נוספים מקרנות בינלאומיות,.
ובאוגוסט של אותה שנה גייסה 400 מיליון דולר נוספים מעליבאבא, רשות ההשקעות של קטר וקרן ההשקעות הריבונית של אבו דאבי, מובאדלה .
ב-27 באוגוסט 2020, גייסה אקספנג 1.5 מיליארד דולר באמצעות הנפקה ראשונה בבורסת ניו יורק, והצליחה לגייס 1.5 מיליארד דולר - כשמנייתה זינקה ביותר מ-40% ביום המסחר הראשון.
במרץ 2021 גייסה החברה 76.9 מיליון דולר נוספים מקרן ההשקעות של מחוז גואנגדונג.
במאי אותה שנה החזיק חה שיאופנג בכ-23% ממניות החברה, ועליבאבא ב-12%.
ברבעון השלישי של 2021 נרשמה צמיחה של יותר מ-500% בהכנסות החברה ביחס לשנה הקודמת, תוך הגדלה של צוות המו"פ בכ-30%.
באוגוסט 2021 החלה אקספנג לייצא את דגם הדגל שלה - הסדאן P7 - לנורווגיה.
ובספטמבר השיקה את דגם ה-P5, שהפך לרכב הייצור הראשון בעולם המצויד בחיישני לידאר כחלק ממערכת סיוע מתקדם לנהג (ADAS).
באוקטובר הודיעה החברה-הבת HT Aero על גיוס של 500 מיליון דולר ועל פיתוח אבטיפוס למכונית מעופפת עם השקה מתוכננת בשנת 2024.
באפריל 2023 הציגה אקספנג את דגם ה-G6 בתערוכת הרכב של שנגחאי.
ביוני 2023 הודיעה על שיתוף פעולה עם ACCESS Europe בתחום מערכות המידע והבידור לרכב.
בחודש יולי הודיעה קבוצת פולקסווגן על השקעה של 700 מיליון דולר באקספנג בתמורה ל-4.99% ממניות החברה, ועל פיתוח משותף של שני דגמי רכב חשמליים למותג פולקסווגן לשוק הסיני.
באוגוסט 2023 הכריזה החברה על רכישת חטיבת טכנולוגיות הנהיגה האוטונומית של DiDi הסינית, בעסקה בהיקף של כ-744 מיליון דולר במניות.
בפברואר 2024 חתמה אקספנג עם קבוצת פולקסווגן על הסכם שיתוף פעולה טכנולוגי לפיתוח פלטפורמות תוכנה ורכב, במטרה לקצר את מחזורי הפיתוח ביותר מ-30%.
באפריל 2024 הוסכם גם על פיתוח משותף של ארכיטקטורת חשמל ואלקטרוניקה מתקדמת, שתשולב בפלטפורמת CMP החדשה של פולקסווגן המיועדת לשוק הסיני, עם תחילת ייצור המוני ב-2026.
בינואר 2025 הודיעה אקספנג על שיתוף פעולה אסטרטגי נוסף עם פולקסווגן סין ו-BP Pulse להקמת רשתות טעינה הדדיות בסין, ; כולל תוכנית להקמת תחנת טעינה מהירה ממותגת משותפת.
במרץ 2025 הכריז היו"ר חה שיאופנג כי הרכב המעופף ההמוני הראשון של החברה צפוי להיכנס לייצור סדרתי כבר בשנת 2026.
אקספנג מפתחת מערכות נהיגה חכמה מתקדמות, ובראשן מערכת XNGP – ראשי תיבות של Xpeng Navigation Guided Pilot.
מערכת זו משלבת נתונים ממצלמות, חיישנים ולעיתים גם LiDAR, ומאפשרת לנהג ליהנות מיכולת נהיגה אוטונומית חלקית או מלאה, בהתאם לתנאי הדרך.
החברה רואה בפיתוחים הטכנולוגיים נדבך מרכזי באסטרטגיית הצמיחה שלה, ומשקיעה בפיתוח עצמאי של מערכות תוכנה, ממשקי משתמש, ובינה מלאכותית ייעודית לרכב.
כלי הרכב של XPENG מצוידים במערכות הפעלה ייעודיות, חיבור לאפליקציות שליטה, שליטה קולית (גם בשפה העברית בדגמים הנמכרים בישראל) ועדכוני תוכנה דרך האוויר (OTA).
בשנת 2018 קיבלה אקספנג רישיון לביצוע ניסויים ברכבים אוטונומיים בקליפורניה.
הרישיון נשלל בפברואר 2020 עקב אי-הגשת דוחות תקופתיים, אך חודש מחדש במרץ אותה שנה.
תמונהדגםהוצג לראשונהדור נוכחיתיאורסדאןמונהM032024ראשוןסדאן קומפקטיP72020שניסדאן בינוניP7+2024ראשוןסדאןקרוסאובר G62023שניקרוסאובר קופה בינוני טווח נסיעה של עד 570 ק"מG72025ראשוןקרוסאובר קופה בינוני טווח נסיעה של עד 576 ק"מG92021ראשוןקרוסאובר בינוני 5 או 7 מקומות טווח נסיעה של עד 570 ק"ממיניוואןX92023ראשוןמיניוואן גדול טווח נסיעה של עד 700 ק"מ
תמונהדגםהתחלת ייצורדור נוכחיתיאורסדאןP52021–2024ראשוןסדאן קומפקטית טווח נסיעה של עד 465 ק"מקרוסאובר G32018–2023ראשוןקרוסאובר קומפקטי
בשנת 2023 החלה אקספנג את פעילותה בישראל באמצעות חברת "פריסבי", חטיבת הצרכנות של קבוצת קרסו מוטורס.
המשלוח הראשון לישראל כלל 750 כלי רכב מדגמי P7 ו־G9.
בשנת 2024 הושק בישראל דגם ה־G6, רכב פנאי־שטח בעיצוב קופה.
בשנת 2025 זכה הדגם בתואר "אוטו השנה" מטעם מגזין הרכב הישראלי "אוטו".
לאקספנג מספר אולמות תצוגה ברחבי ישראל: בראשון לציון, בהרצליה, בקריית אתא ובנוף הגליל.
אקספנג זכתה לביקורות חיוביות בתקשורת הרכב בישראל ובעולם.
דגמי G6 ו-P7 זוכים לשבחים על עיצובם, טווח הנסיעה, איכות הביצועים והתמורה למחיר.
בחודש מרץ 2019, טסלה תבעה את צאו גואנג'י, עובד טסלה לשעבר, על גניבת קוד המקור של הטייס האוטומטי שלה והבאתם לאקספנג.
צאו הכחיש טענות בגין גניבת קניין רוחני, אך הודה שהעלה את קוד המקור של טסלה לחשבון ה-iCloud שלו לפני שעזב את טסלה בזמן שהוא עדיין עבד בטסלה.
בתגובה להאשמותיה של טסלה, פתחה אקספנג בחקירה פנימית ואמרה כי "לא הייתה מודעת להתנהגות בלתי הולמת של מר צאו".
באפריל 2020 הגישה טסלה תביעות חדשות בנושא.
אקספלורר II היה בלון מאויש לגובה רב בארצות הברית, שהושק ב־11 בנובמבר 1935 והגיע לשיא גובה באותה עת: 22,066 מטרים.
בלון ההליום, שהושק בשעה 8:00 בבוקר מסטרוובול בדקוטה הדרומית, נשא צוות של שני אנשים המורכב מקברניטי חיל האוויר של ארצות הברית אלברט ו.
אנדרסון בתוך קפסולה אטומה בצורת כדור.
הצוות נחת בשלום ליד האגם הלבן בדקוטה הדרומית בשעה 16:13 ושניהם זכו לשבחים כגיבורים לאומיים.
מכשירים מדעיים שנישאו בתא רשמו מידע שימושי על מבנה הסטרטוספרה.
המשימה מומנה על ידי חברת בנשיונל ג'אוגרפיק סוסייטי (NGS).
בינואר 1934 החליטו NGS וחיל האוויר של צבא ארצות הברית לשתף פעולה בתוכנית לבניית ושיגור בלון מאויש לגובה השיא באותה עת של כ-24 ק"מ.
רכב זה יוכל לשאת צוות של שלושה בכמוסה אטומה, יחד עם מעבדה ומכשירים.
בלון המימן, שנקרא אקספלורר, הושלם עד חודש יולי בעלות של כ-60,000 דולר; שווה ערך ל-1,146,716 דולר של ימינו.
הבלון שוגר מקניון בגבעות השחורות של דרום דקוטה - שכונה סטרוובול (Strawball) ב־28 ביולי 1934 והגיע לגובה כמעט שיא של 18,475 מ'.
לפני שלחות בבד הכריחה את הצוות להתחיל להקטין את גובהם.
קרע בבלון הביא לירידה נרחבת, ואחריה ניצוץ גרם למימן להתלקח ולשרוף את מה שנשאר מהיריעה, והשאיר את הקפסולה לצנוח לכיוון הקרקע במהירות סופנית.
הצוות הצליח להימלט באמצעות המצנחים שלהם על הקשקש, כשהאיש האחרון בצוות נרתם כ-150 מטר מעל פני הקרקע.
הקפסולה שלהם נהרסה כמעט לחלוטין עם הפגיעה בקרקע.
ההתרסקות הביאה למבוכה לאומית, והובילה את קפטן אלברט ו.
סטיבנס, הצופה המדעי על סיפון בלון האקספלורר, לניסיון נוסף עם בלון משופר שייקרא בשם אקספלורר II.
אולם הידיעה על ההתרסקות הקטלנית של ניסיון סטרטוספרי רוסי בשנת 1934 הותירה את נשיא אגודת NGS גילברט ה'.
גרוסוונור חרד מהסיכונים הכרוכים במשימה.
בין יולי לספטמבר נערכה חקירה על סיבות ההתרסקות על ידי הלשכה הלאומית לתקנים (NBS), החקירה העלתה כי הבלון לא נפתח באופן סימטרי כראוי במהלך העלייה, מה שגרם ללחצים שהובילו לקרעי היריעה.
עיכוב של חודש לפני ההשקה אפשר לכותנה ולגומי להיצמד זה לזה, מה שיצר את הרחבה הלא אחידה.
בעקבות זה, דליקת המימן קרתה כאשר הגז בשק הבעירה התערבב עם החמצן באטמוספירה.
למרות החששות, ב־1935 החליטו ה-NGS וחיל האוויר לעשות ניסיון נוסף.
כדי לבטל את הסכנה שבגז הרמת המימן הוחלט להשתמש במקום בהליום.
יעילות ההרמה הנמוכה יותר של גז הליום גרמה לכך שיהיה צורך בבלון גדול יותר, אזי, חברת גודייר-זפלין שהייתה אחראית על ייצור היריעה הגדילה את הנפח ל־100,000 מ"ק.
וחברת הכימיקלים דאו הכינה קפסולה גדולה וקלה יותר עשויה "Dowmetal" - סגסוגת מגנזיום-אלומיניום - שתוביל צוות של שני אנשים עם מכשור מדעי מופחת.
ומשקלו היה 290 ק"ג ויכול היה לשאת מטען של 680 ק"ג.
הוא יוצר מלוח יחיד וגדול שנחתך לצורה הניתנת לעיצוב מחדש והלוח רותך מחדש לצורת כדור.
על מנת להקל על הצוות במקרה של נטישה, נעשו אשנבים רחבים יותר ממה שהיו אז ב-אקספלורר I.
האוויר בפנים הקפסולה סופק מתרכובת אוויר נוזלי במקום חמצן נוזלי על מנת להפחית את סכנת הדליקה.
הבלון המתוקן היה מוכן באביב 1935 וההשקה הראשונה התרחשה ב-10 ביולי 1935. לרוע המזל, גם היא נחלה כישלון חורץ עם דליקתו של הבלון בעת ההמראה.
לאחר בדיקת NBS הוכן הבלון לניסיון נוסף לאחר שגודייר חיזקה את חומר היריעה.
נעשתה בדיקת חיזוי מזג אוויר בסטרוובול שנאספו בחמש עשרה השנים הקודמות, ונקבע כי בחודש אוקטובר יהיו בדרך כלל תקופות של מזג אוויר טוב שיימשך זמן רב מספיק כדי לאפשר ניסיון טיסה.
צוות מטאורולוגים הורכב בסטרוובול בתחילת ספטמבר והם הקימו תחנת מזג אוויר זמנית על מנת לתעד וחזות במדויק את מזג האוויר.
הדרישות המטאורולוגיות לשיגור כיוונו לשמים בהירים - ללא משקעים - שנמשכו למשך הטיסה, כמו גם למהירויות רוח שטח שלא יעלו על 23 קמ"ש.
תוך כדי התקרבות קרה, בלילה של 10 בנובמבר 1935, הכינו את הבלון לשיגור.
הטמפרטורה ירדה ל-14 מעלות צלזיוס למשך הלילה, ולכן כל ה-10,762.4 מ"ר של היריעה נשמרו חמימים וגמישים באמצעות תנורים.
משימת ניפוח הבלון בהליום מ-1,685 מכלי פלדה ארכה שמונה שעות, במהלכן הצוות נדרש לתקן קרע באורך 5.2 מ' שנוצר בבד.
לאחר שנופח, גובה הבלון היה 96 מטרים.
הקפסולה נשמרה מעוגנת לאדמה על ידי צוות של יותר מ-100 חיילים שהחזיקו בכבלים.
ההכנות הסתיימו בשעה 07:01 בבוקר שלמחרת והתנאים נחשבו מתאימים לשיגור.
צוות האקספלורר השני כלל את קפטן אלברט ו.
סטיבנס המפקד על המשימה ואת קפטן אורוויל א.
קהל של כ-20,000 צופים התכנס לצפות באירוע.
(התושבים המקומיים גייסו ותרמו 13,000 דולר למשימה.) ההרמה התרחשה בדיוק בשעה 8:00 בבוקר עם שחרור של 34 ק"ג מטילי עופרת משובחת.
רגעים ספורים לאחר ההמראה, רוח הניעה את הבלון לקניון צדדי, אך לאחר מכן הוא עלה כרגיל.
אקספלורר II הגיע לגובה שיא של 22,066 מטרים בשעה 12:30 ונשאר שם במשך 80 דקות.
גובה זה קבע שיא גובה עולמי חדש, שלא נשבר במשך כמעט שני עשורים.
הצוות הפך לבני האדם הראשונים שהיו עדים לעיקול כדור הארץ.
המאוורר שהיה אמור לשמש לסיבוב הקפסולה התגלה כלא יעיל בגובה זה, ולכן הם לא הצליחו להימנע מבוהקה המסנוור של השמש.
זה הפך את הצפייה מצד אחד של הקפסולה לכמעט חסרת תועלת.
למרות זאת, דיווח קפטן סטיבנס שראה פרטים על פני כדור הארץ בגובה של מאות קילומטרים, אך הם היו גבוהים מדי מכדי שיוכלו לצפות בתנועה כלשהי על הקרקע.
אקספלורר II כלל ציוד תקשורת, וקשר רדיו קבוע נשמר לאורך כל הטיסה עם האות ששודר ברחבי ארצות הברית ובאירופה.
הכלים המשולבים אספו נתונים על קרניים קוסמיות, התפלגות האוזון והמוליכות החשמלית של האטמוספירה בגבהים שונים, ההרכב האטמוספירי של הסטרטוספרה, והאור של השמש, הירח וכדור הארץ.
דגימות עובש הועברו יחד כדי לקבוע את ההשפעות של חשיפה לקרניים קוסמיות.
סטיבנס הביא מצלמה לצילומים, כולל סרטי הקולנוע הראשונים שצולמו מהסטרטוספרה.
הנתונים שנאספו הראו כי האוזון באטמוספירה העליונה יעיל לחסימת מרבית קרינה האולטרה סגולה מהשמש.
עוד נמצא כי אחוז החמצן בגובה השיא היה בערך זהה לזה בגובה פני הים.
לבסוף החלה הירידה שהתנהלה כשורה.
בגובה 300 מ' הצוות החל לשחרר מכשירים מדעיים שירדו במצנחים משלהם.
זה נעשה כדי להגן על הנתונים במקרה שלקפסולה תהיה נחיתה גסה ורועשת.
אמצעי הזהירות התבררו כמיותרים מכיוון שהבלון נחת בעדינות בשדה פתוח ליד העיירה ווייט לייק, דקוטה הדרומית בשעה 16:13.
הצלחת המשימה נחגגה רבות בעיתונות והאווירונאוטים הוזמנו לקהל עם נשיא ארצות הברית פרנקלין ד'.
הם הפכו לגיבורים לאומיים ולשני חברי הצוות הוענקה מדליית האברד של הנשיונל ג'אוגרפיק על ידי הגנרל ג'ון פרשינג.
חיל האוויר העניק להם את גביע מקאי על הטיסה המשתלמת ביותר של השנה.
לשניים הוענק גם צלב התעופה המצוינת על כל אחת מטיסות האקספלורר.
תצפיות מדעיות שנערכו במהלך המשימה היו מוצלחות ביותר ונתונים רבים נאספו, עם תוצאות המופיעות בכתבי עת מדעיים.
מאוחר יותר נעשה שימוש בנתונים ובחוויות הצוות בעת תכנון ציוד צוות טיסה ושיטות לפעולות לחימה בגובה רב במהלך מלחמת העולם השנייה.
יריעת הבלון ששימש למסע אקספלורר II נחתכה למיליון רצועות וניתנה כסימניות הנצחה בקרב חברי NGS שתמכו במשימה.
הקפסולה מוצגת במוזיאון האוויר והחלל הלאומי של מוזאון סמית'סוניאן.
אקספופורום הוא מרכז קונגרסים ותערוכות בסנקט פטרבורג, שהוקם בשנת 2014 כדי להחליף את מתחם לנאקספו המיושן, באי וסילייבסקי.
זוהי פלטפורמה מודרנית וגדולה ברמה בינלאומית, המאפשרת קיום אירועים בכל פורמט והיקף: תערוכות, קונגרסים, כנסים, פורומים, אירועי ספורט, תרבות ובידור.
הוא ממוקם באזור פולקובו ברובע פולקובסקויה ההיסטורי בחלק הדרום-מערבי של הכפר שושרי כחלק מנפת פושקין בסנקט פטרבורג.
מצפון למתחם התערוכה נמצא הכביש המהיר פטרבורגסקויה של העיר פושקין.
מצפה הכוכבים פולקובו ממוקם בקרבת הרובע ההיסטורי הסמוך דלנאיה רוגטקה, שסביבו באמצע המאה ה-20 נוצר אזור הגנה שנועד למנוע בנייה מאסיבית באזור, ברם בתחילת המאה ה-21 השטח עבר בינוי נרחב.
ליד המתחם נסלל כביש האגרה "נבה", שנחנך בשנת 2019, כשהיציאה הקרובה ביותר אליו טרם נבנתה ובמקביל מהווה יציאה לנמל התעופה.
המתחם ממוקם על שטח של 56 דונם, כולל שלושה ביתנים, מרכז קונגרסים ותערוכות הכולל גם 2 מלונות הילטון, 2 מרכזי עסקים של גזפרום מג'רגיונגז, שלושה מנחתי מסוקים, מתחם מכס ולוגיסטיקה, בתי קפה, מסעדות, חדרי הלבשה נייחים וניידים, מרכז רפואי וחדר אם וילד.
בשטח יש כנסייה של אייקון סמולנסק של אם האלוהים – שהוא שיפוץ של כנסיית פולקובו ההיסטורית, שברי יסודותיו התגלו במהלך תכנון בניית המתחם.
הכנסייה שנהרסה במהלך מלחמת העולם השנייה, נבנתה במאה ה-18 על ידי ג'קומו קברנגי והיה נדיר ברוסיה.
שופץ על פי הציורים והשרטוטים שנותרו של האדריכל.
בשנת 2011 הונחה קפסולת זמן עם מסר לצאצאים בבסיס הכנסייה.
מרכז קונגרסים עם קיבולת של 10,000 איש;
שטח חלל התצוגה הפנימי הוא 50 אלף מ"ר, שטח פתוח – 40 אלף מ"ר;
4,700 מקומות חניה מול הכניסות לביתנים ולמרכז הקונגרסים;
ב-9 בפברואר 2007 חתמו ממשלת סנקט פטרבורג וחברת גזפרום על הסכם על שיתוף פעולה לבניית הפרויקט.
ב-18 בינואר 2008 הוקמה חברת המניות הסגורה "אקספופורום" לניהול המתחם.
ב-1 בנובמבר 2011 חתמה אקספופורום על חבילת הסכמים עם לנאקספו ולאחר מכן הועבר כל תחום התערוכות, כמו גם השכרת מתחם התערוכות לנאקספו, לבעלותה של אקספופורום.
ב-1 באוקטובר 2013 הושלם ארגון מחדש של החברה: פעילויות הבנייה נותרו בידיה של אקספופורום, משימות ארגון אירועי התערוכה, העסקים והתרבות, כמו גם ניהול חלל התצוגה, הועברו לחברה בת בשם ExpoForum-International.
מאז 2014, חברת ExpoForum-International היא מפעילת מרכז הכנסים והתערוכות אקספופורום.
הפתיחה התקיימה ב-7 באוקטובר 2014 בנוכחות יו"ר דירקטוריון גזפרום אלכסיי מילר ומושל סנקט פטרבורג גאורגי פולטאבצ'נקו.
במרץ 2016, משרד הספורט של הפדרציה הרוסית הכניס את אקספופורום לרשם מתקני הספורט הלאומיים, מאותו רגע הותר למתחם לארח תחרויות ב-77 סוגי ספורט שונים.
המידות של כל ביתן דומות לשני מגרשי כדורגל, הם בנויים ללא עמודים וניתן להתקין יציעים ניידים ל-2,016 מושבים.
במאי 2016 נפתח במתחם מרכז קונגרסים הכולל 35 חדרי ישיבות בהיקף כולל של 10,000 איש, מרכז עיתונאים (בגודל 1,150 מ"ר) ומסעדה פנורמית בקומה השביעית עם 256 מקומות ישיבה.
האירוע הראשון שהתקיים במתקן היה פורום הגז הבינלאומי של סנקט פטרבורג.
בשנת 2016, נערך בו פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה (SPIEF), שאיגד יותר מ-12,000 משתתפים מ-133 מדינות, כשהועבר מלנאקספו למתחם החדש.
בעבר, SPIEF התקיים מדי שנה בלנאקספו.
אקספורום הפך באופן קבוע לאתר לצילומים.
בסתיו ובחורף 2013 צולמו בשטח המתחם הנבנה כמה סצנות בקנה מידה גדול של הסרט "מתחת לעננים החשמליים" שביים אלכסיי גרמן הבן.
שטח המתחם שימש כנוף הסרט, שחלק ניכר ממנו מספר על דוגמאות גבוהות לאדריכלות אירופאית מודרנית.
הסרט שצולם על ידי חברת מטרה-פילמס יחד עם אולפן הקולנוע לנפילם בסיוע משרד התרבות של רוסיה, נכנס לתוכנית התחרות העיקרית של פסטיבל ברלין ה-65 וזכה בפרס דוב הכסף על הישגים יוצאי דופן בתחום הקולנוע.
בספטמבר 2016 צילמה חברת הסרטים "פטיצה פילם", בהזמנת רשת NTV, סדרת טלוויזיה בלשית עתירת פעולה בת 16 פרקים בשם "הספירה לאחור" במרכז התערוכות והכנסים.
תקופת הצילומים נמשכה מיולי עד נובמבר, כאשר לצורך נעשה שימוש בצילומים באזור הקבלה והחלק החיצוני של המתחם – חניה והכניסה למלון Hampton by Hilton St.
אקספנג G9 (בסינית מפושטת: 小鹏汽车 G9, פיניין: Xiǎopéng qìchē G9) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אקספנג משנת 2022. היא נחשפה ב-18 בנובמבר 2021.
אקספרסו בונגו הוא סרט מוזיקלי בריטי משנת 1959 בבימויו של ואל גסט, עם לורנס הארווי, קליף ריצ'רד, סילביה סימס ויולנדה דונלנד בתפקידים הראשיים.
זה עיבוד קולנועי של מחזמר בשם זה שהועלה בווסט אנד בלונדון ב-1958. חלק מהשירים הם מהמחזמר אבל הרוב הם חדשים.
זה סרטו השני של קליף ריצ'רד והפעם הוא בתפקיד ראשי ובו הוא מופיע בליווי להקת הצלליות.
השיר שהתפרסם ביותר מהסרט הוא "קול בשממה" ("A Voice in the Wilderness") שהגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ונמכר ביותר מ-250,000 תקליטים.
צילומי החוץ נערכו ברובע סוהו בלונדון שבו מרוכזים מועדוני מוזיקה, ריקודים ותיאטרונים.
הסרט הוא סאטירה על תעשיית המוזיקה.
ג'וני ג'קסון (לורנס הארווי) הוא אמרגן קטן שמסתובב ברובע סוהו כדי לחפש זמרים שיוכל לנצל אותם.
חברתו מייסי קינג (סילביה סימס) מופיעה בקטעי סטריפטיז באחד המועדנים ברובע.
היא רוצה למסד את קשריהם ולהפסיק להופיע בצורה כזאת אך אין לה ברירה.
באחת הפעמים הם צופים בהופעה של צעיר שמתופף על תופי בונגו ומסביבו נערים רוקדים.
הצעיר הוא הרברט (ברט) ראדג' וג'וני מתלהב ממנו.
הוא רוצה להחתים אותו על חוזה אבל אמו אינה מסכימה ולבסוף הוא מחתים אותו למרות שהרבט עדיין קטין.
ג'וני משנה את שמו להרברט בונגו ומשכנע את לאון (אריק פולמן) בעל האקספרסו בר לאפשר לו הופעה במקום.
ג'וני מצליח לשכנע את בעל חברת תקליטים (מאיר צלניקר) להחתים אותו על חוזה וכשמגיע צוות טלוויזיה לצלם בסוהו הוא מצליח להפגיש אותם עם הרברט.
הרברט בונגו נעשה מפורסם אבל רוב הכסף זורם לידיו של ג'וני למרות שהבטיח לו 50:50.
ללונודון מגיעה הזמרת הוותיקה דיקסי קולינס (יולנדה דונלן) למסע הופעות.
היא נפגשת עם הרברט הצעיר והנאה ומחליטה לצרף אותה להופעתה.
לפי הצעת ג'וני מבצע הרברט שיר עם גוון דתי המוקדש לאמו (המקדש בקומה השנייה).
ההצלחה גדולה והרברט עובר לגור עם דיקסי שמגלה לו על הניצול של ג'וני וכי החוזה שחתם אתו אינו חוקי.
הרברט מקבל חוזה להופעות בארצות הברית וג'וני נשאר בלונדון ומחפש מועמדים חדשים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותקליף ריצ'רדברט ראדג'/הרברט בונגוזמרלורנס הארוויג'וני ג'קסוןסילביה סימסמייסי קינגחשפניתיולנדה דונלןדיקסי קולינסזמרתמאיר צלניקרמאיירבעל חברת תקליטיםאריק פולמןלאוןבעל אקספרסו בארהרמיוני באדליפנלופהיצאנית
אקספורד הוא כפר במרכז הפארק הלאומי אקסמור, 11 ק"מ צפונית־מערבית לדולברטון ו־16 ק"מ דרומית־מערבית למיינהד, בסומרסט, אנגליה, הממלכה המאוחדת.
כקילומטר משם נמצא הכפר לינקומב.
נכון לשנת 2020, אוכלוסיית הכפר מונה כ־407 אנשים.
בכפר יש חנות כלבו, סניף דואר, מוסך, אכסניית נוער, בית ספר יסודי וגן שעשועים.
ממזרח לכפר נמצאים מבנים פרהיסטוריים.
על גבעה ממערב נמצא מבצר בשם טירת הפרה (Cow Castle) מתקופת הברזל.
וממזרח לכפר נמצאת טירת סטאדון היל.
ספר יום הדין משנת 1086 מזכיר שמונה יישובים בקהילה, חמישה מתוכם נקראים אקספורד והאחרים הם באלמסוורת'י, סטון, ודונסקומב.
במאה ה-19 הוקמו מסביב לכפר מכרות ברזל ונחושת על ידי "חברת עופרת הברזל של אקספורד".
בכפר קיימת מכלאת כלבים לצורך ציד אייליים כבר מ-1875.
בשנת 1930 נבנה גשר על הנהר העובר בכפר על בסיסו של גשר ישן יותר מימי הבניים.
אקספרס היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה ברוסיה ונמצאת בבעלות החברה הרוסית לתקשורת לוויינים.
רוב הלוויינים נבנו על ידי מערכות המידע הלווייניות רשטניוב.
בחלקם הגדול הם כבר לא בשימוש.
בסך הכול שוגרו כ-30 לוויינים.
הלוויינים הראשונים של הסדרה היו לוויינים מדגם "אקספרס".
בשנת 1999 החלו שיגורים של דגם "אקספרד A" שנמשכו עד לשנת 2002. הלוויינים היו מתוכנים לעבודה במשך 7 שנים.
בשנת 2003 החלו שיגורים של דגם "אקספרס AM".
מסדרה זו שוגרו 7 לוויינים.
הלוויין האחרון בסדרה שוגר בשנת 2009 ונכון לשנת 2023 הוא עוד פעיל.
שיגורים חודשו בשנת 2013 ולוויין אחרון בסדרה ששוגר בשנת 2015 פעיל גם בשנת 2023.
בשנת 2014 החלו שיגורים של דגמים מתקדמים שנמצאים בשימוש גם כיום.
בשנת 2009 הוזמנה סדרה "אקספרס MD" ממרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל שפעל בשיתוף פעולה עם Thales Alenia Space.
מסדרה זו נבנו 2 לוויינים, כאשר הלוויין השני נאבד בעקבות תקלה במשגר בשנת 2012.
בשנת 2011 הועברה הזמנה לייצור לוויינים לאיירבוס ביטחון וחלל.
שני לווייני הסדרה נאבדו בעקבות תקלות במשגר.
שני לוויינים נוספים פועלים (נכון לשנת 2023).
בשנת 2014 החברה זכתה במכרז לייצור לוויין נוסף.
זמן קצר לאחר הזכייה הוחלט לבטל את הזכייה.
נכון לשנת 2023 לוויין נוסף נמצא בשלבי התכנון.
כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור
אֶקְסֶקְיוּשְׁן דּוֹק הוא מקום בגדת הנהר תמזה, ליד ווֹפִּינְג שבלונדון.
במשך למעלה מ-400 שנים ניצב בו גרדום עליו הוצאו להורג בתלייה פירטים, מבריחים ומורדים שנידונו למוות בבתי משפט של האדמירליות .
ההוצאה להורג האחרונה התבצעה בו ב-1830.
לאדמירליות הבריטית הייתה הסמכות לשפוט את כל מקרי הפשע שנעשו בים.
הגרדום בשפת התמזה, בסימן שיא השפל, כלומר במי הנהר ולא ביבשה, ציין את תחילת תחום השיפוט של האדמירליות.
כל אדם שביצע פשע באונייה, בין במימי המולדת או הרחק ממנה בלב ים, הובא בסופו של דבר ללונדון ועמד למשפט בפני בית המשפט הגבוה של האדמירליות .
עונש מוות הוטל על מעשי מרידה שהסתיימו ברצח, על מעשי רצח באוניות בים, ועל הפרות מסוימות של חוקי הצי שקבעו את כללי המשמעת של המלחים והקצינים.
אלו שנדונו למוות הובאו בדרך כלל אל מעגנת הגרדום מכלא מרשלסי , מדרום לתמזה, אך היו שהובאו גם מכלא ניוגייט.
הנידונים הובלו דרך גשר לונדון וחלפו על פני מצודת לונדון.
בראש התהלוכה רכב מרשל בית המשפט הגבוה (High Court Marshal) או ממלא מקומו, כשהוא אוחז בידו משוט כסף שסימל את סמכותה המשפטית של האדמירליות.
האסירים הוסעו בעגלה אל וופינג בלוויית כומר שעודד אותם להתוודות על חטאיהם.
הנידונים למוות הורשו ללגום רבע גלון שיכר בבית מרזח בדרכם אל הגרדום.
לקראת ההוצאה להורג נאספו אלפים על גדות הנהר, והיו ששכרו סירות על מנת להיטיב לראות את התלייה.
את ההוצאות להורג ביצעו תליינים מכלא טיברן או מכלא ניוגייט.
עונש אכזרי במיוחד היה שמור לאלו שהורשעו בשוד ימי, כי הם ניתלו מחבל קצר.
המשמעות הייתה מוות איטי מחנק, משום שמפרקתו של האסיר לא נשברה בנפילה.
צורת תלייה זו נקראה Marshal's dance ("ריקוד המרשל"), כי הגפיים המתנועעות של התלוי נדמו כ"מרקדות" בשל החנק הממושך.
בניגוד לעונשי תלייה ביבשה, כמו בטיברן, גופות הפירטים שניתלו ב"אקסקיושן דוק" לא הורדו מן הגרדום מיד לאחר המוות.
נהוג היה להשאירן תלויות עד שחלפו שלושה מחזורי גאות לפחות, אז המים הגואים כיסו את ראשיהם.
נוהג זה הופסק בסוף המאה ה-18. כאשר ניתלו עבריינים ידועים ביותר לשמצה, ציוותה האדמירליות למרוח את גופותיהם בזפת ולתלות אותן בשלשלאות ברזל על גדת הנהר ב-Cuckold's Point או ב-Blackwell Point , אות אזהרה לימאים על הצפוי להם אם ישלחו ידם בשוד ימי.
ידיעה שהתפרסמה ב-The Gentleman's Magazine ב-4 בפברואר 1796 מתארת בצורה חיה הוצאה להורג טיפוסית באקסקיושן דוק.
"הבוקר, קצת אחרי השעה עשר, הובאו מניוגייט שלושה מלחים שהואשמו ברצח קפטן ליטל – קולי, קול ובלאנש – והובלו בתהלוכה אל מעגנת הגרדום כדי לקבל את העונש המגיע להם על פי חוק.
על העגלה שבה נסעו היה ספסל גבוה, באמצע ישב קולי, היוזם והמתכנן של הרצח, ומשני צדדיו כלי השרת האומללים שלו, הספרדי בלאנש והמולאטי קול; מאחור, על ספסל נפרד, שני התליינים.
קולי נראה כשיכור מיין, חושיו מעורפלים, והשניים האחרים כמי שאינם מבינים את הקורה אותם, כי גם ברגע האחרון לחייהם, כפי שסיפרו לנו, לא נשאו וידוי.
לפני השעה שתים עשרה, לעיני קהל עצום של צופים, לגם כל אחד מהם כרבע גלון שיכר.
בדרך אל מקום התלייה נסע לפניהם במרכבתו מרשל האדמירליות, ואחריו רכובים על סוסים סגן המרשל, בידו משוט כסף, ושני המרשלים של הסיטי, פקידי השריף ועוד.
התהלוכה כולה התנהלה בחגיגיות רבה."
קפטן קיד, הפיראט הידוע לשמצה, שהורשע בשוד ימי וברצח, הובא מכלא ניוגייט והוצא להורג במקום זה ב-1701. חבל התלייה נקרע, וקיד נתלה פעם שנייה.
גופתו הושמה בכלוב ברזל והושארה תלויה על גדת התמזה בטילבורי למשך שלוש שנים.
ויליאם ואטס (Watts) וג'ורג' דייוויס, שהורשעו בשוד ימי על חלקם במרד באונייה "סייפרוס" , היו הנידונים האחרונים שניתלו ב"דוק", ב-16 בדצמבר 1830.
מקורות אחדים מציינים כי "E" גדולה על הבניין ב-Swan Wharf בגדת התמזה מצביעה על מקומו של ה"אקסקיושן דוק".
מקור אחר מציין כי הגרדום נמצא בערך במקום בו עומדת כיום תחנת הרכבת העילית של לונדון.
אקספטציה או אפשרויות מקבילות (או בו-זמניות, קואופטציה, co-option) היא שינוי בתפקוד של תכונה במהלך האבולוציה.
לדוגמה, תכונה יכולה להתפתח כי שימשה צורך מסוים, אך לאחר מכן היא עשויה לשרת צורך אחר.
אקספטציות נפוצות קיימות באנטומיה ובהתנהגות.
נוצות ציפורים הן דוגמה קלאסית.
בתחילה אולי התפתחו לוויסות טמפרטורה, אך מאוחר יותר הותאמו למעוף.
כאשר נוצות שימשו לראשונה כדי לסייע בטיסה, זה היה שימוש אקספטיבי, כלומר שימוש שעשוי לשמש כמה מטרות.
מאז הם עוצבו על ידי הברירה הטבעית כדי לשפר את הטיסה, ולכן במצבן הנוכחי נחשבות הצורה הטובה ביותר המתאימה לטיסה.
כך גם לגבי מבנים רבים שקיבלו בתחילה פונקציה כאקספטציה, כלומר שהיה להם תפקוד אחר למטרה אחרת: ברגע שעוצבו לפונקציה חדשה, הם הופכים להיות מותאמים יותר לתפקיד זה.
אקספטציה היא הן תהליך האבולוציה והן תוצריה: התהליך יוצר תכונות מורכבות והתוצרים (פונקציות, מבנים אנטומיים, ביוכימיקלים וכו') עלולים להיות מפותחים בצורה לא מושלמת.
המונח "אקספטציה" הוצע על ידי סטיבן ג'יי גולד ואליזבת ורבה כתחליף ל"הסתגלות מראש" (או "הסתגלות מוקדמת, pre-adaptation), שהוא לדעתם מונח טעון מבחינה טלאולוגית (כלומר, הוא מרמז באופן שגוי שהתאמה, או אבולוציה בדרך כלל, פועלת במרדף אחר מטרה כלשהי).
הרעיון שתפקוד של תכונה עשוי להשתנות במהלך ההיסטוריה האבולוציונית שלה מקורו בצ'ארלס דרווין ובספרו "על מוצא המינים בדרך הברירה הטבעית".
במשך שנים רבות התופעה כונתה "הסתגלות מראש", אך מכיוון שהמונח הזה מרמז על טלאולוגיה בביולוגיה, שנראה כמתנגש עם הברירה הטבעית, הוא הוחלף במונח אקספטציה.
הרעיון נחקר על ידי מספר חוקרים.
בשנת 1982 סטיבן ג'יי גולד ואליזבת ורבה הציגו את המונח "exaptation".
עם זאת, להגדרה זו היו שתי קטגוריות עם השלכות שונות על תפקיד ההסתגלות, האדפטציה.(1) תכונה שעוצבה בעבר על ידי ברירה טבעית עבור תפקיד מסוים (הסתגלות) נצפתה כשהיא בשימוש חדש – קואופטציה.
(2) תכונה שלא ניתן לייחס את מקורה לפעולה הישירה של הברירה הטבעית (אי-התאמה) נצפתה בשימוש נוכחי – קואופטציה.
(Gould and Vrba 1982, טבלה 1)ההגדרות לא מתייחסות לשאלה האם האקספטציה עוצבה על ידי ברירה טבעית לאחר קואופטציה, אם כי גולד ו-ורבה מביאים דוגמאות (למשל, נוצות) לתכונות שעוצבו לאחר קואופטציה.
לחץ הברירה על תכונה צפוי להשתנות אם היא תשמש (במיוחד, בעיקר או רק) לשימוש חדש, שעלול להתחיל מסלול אבולוציוני אחר.
כדי למנוע אי בהירות אלה, דייוויד בס (David Buss) ואחרים הציעו את המונח "הסתגלות משותפת", המוגבלת לתכונות שהתפתחו לאחר השיתוף.
עם זאת, המונחים הנפוצים של "exaptation" ו-"cooption" אינם חד משמעיים בהקשר זה.
בנסיבות מסוימות, כדי להימנע מטלאולוגיה ניתן לומר שהביטוי "קדם-" או "מראש" שהוא חלק מהביטוי "התאמה מראש" (preadaptation) החל לפני ההתאמה עצמה.
כך נוצרת למונח משמעות נבדלת מאקספטציה.
לדוגמה, סביבות עתידיות (למשל חמות יותר או יבשות יותר), עשויות להידמות לאלה שכבר נתקלה בהן אוכלוסייה מסוימת באחד מהאזורים שבשולי המרחב או הזמן הנוכחיים שלה.
זו אינה ראיית הנולד בפועל, אלא המזל שפקד אוכלוסייה שהסתגלה לאקלים שלימים הפך בולט יותר.
וריאציה גנטית עשויה לנקות ממנה את המוטציות המזיקות, מה שמותיר סיכוי מוגבר להתאמות שימושיות, אבל תהליך זה מייצג ברירה טבעית הפועלת על הגנום הנוכחי עם מסקנות לגבי העתיד, לא ראיית הנולד.
התפקוד לא תמיד בא לפני הצורה: מבנים מפותחים יכולים לשנות או להחליף את התפקודים העיקריים שלהם בגלל סיבה מבנית או היסטורית.
נוצות התפתחו בתחילה לוויסות חום, לתצוגה ובהמשך לשימוש במעוף.
דוגמה נוספת היא ריאות של דגים רבים, שהתפתחו לריאות של חולייתנים יבשתיים, אך גם עברו אקספטציה והפכו לשלפוחית אוויר, איבר בקרת ציפה בדגים.
שתיים משלוש העצמות בלסת הזוחלים הפכו לעצמות ה-malleus וה-incus באוזן היונק, מה שהותיר ללסת היונקים רק ציר אחד.
מפרוקי-רגליים נוצרו המאובנים המוקדמים ביותר של חיות יבשה שניתן לזהות, מלפני 419 מיליון שנים בתור הסילור המאוחר.
מסלולי אקספטציה ושינוי יבשתיים מלפני 450 מיליון שנים נוצרו על ידי פרוקי רגליים.
הם הותאמו ליישוב אדמה כי השלדים החיצוניים המשותפים שלהם סיפקו תמיכה נגד כוח הכבידה ורכיבים מכניים יכלו ליצור אינטראקציה כדי לספק מנופים, עמודים ואמצעי תנועה שאינם תלויים בחיים במים.
מטבוליזם הוא אחת המערכות הביולוגיות העתיקות ביותר והוא מרכזי לחיים.
מחקרים הראו שחילוף החומרים עשוי להשתמש באקספטציה על מנת להגביר את הכשירות, בהינתן סט חדש של תנאים או סביבה.
מחקרים הראו כי עד 44 מקורות פחמן מאפשרים חילוף חומרים בהצלחה וכי כל הסתגלות אחת במערכות מטבוליות ספציפיות אלו נובעת מאקספטציות מרובות.
בפרספקטיבה זו, אקספטציות חשובות ביצירת אדפטציות.
דוגמה עדכנית מגיעה מניסוי האבולוציה של אי קולי של ריצ'רד לנסקי, שבו צמיחה אירובית על ציטראט התעוררה באחת מ-12 אוכלוסיות לאחר 31,000 דורות של אבולוציה.
ניתוח גנומי על ידי Blount ועמיתיו הראה שתכונה חדשה זו נבעה משכפול גנטי שגרם לטרנספורטר ציטראט שמתבטא בדרך כלל רק בתנאים אנוקסיים (חסרי חמצן), להתבטא בתנאים אוקסיים (עם חמצן), ובכך גרם לו לאקספטציה ואפשר לו להתקיים בתנאים אירוביים (אווירניים).
גולד וברוסיוס (Brosius) לקחו את מושג האקספטציה לרמה הגנטית.
אפשר להסתכל על רטרופוזון, שנחשב במקור ל-DNA זבל, ולהסיק שייתכן שהוא קיבל פונקציה חדשה באקספטציה.
אם היה מצב חירום בעבר, הייתה עשויה לקרות אקספטציה ב-DNA זבל במין מסוים למטרה שימושית.
ייתכן שהדבר התרחש לאבות היונקים כאשר התמודדו עם הכחדת פרם-טריאס לפני כ-250 מיליון שנה ועם עלייה משמעותית ברמת החמצן באטמוספירה של כדור הארץ.
נמצא כי יותר מ-100 לוקוסים נשמרים רק בקרב גנומים של יונקים והם נחשבים בעלי תפקידים חיוניים ביצירת תכונות כגון השליה, הסרעפת, בלוטות החלב, הניאוקורטקס ועצם השמע.
ייתכן שכתוצאה מאקספטציה, או הפיכה של DNA "חסר תועלת" בעבר ל-DNA שניתן להשתמש בו על מנת להגדיל את סיכויי ההישרדות, נוצרו ביונקים מבני מוח חדשים וכן התנהגות שתסייע להם לשרוד טוב יותר את ההכחדה ההמונית ולהסתגל לסביבות חדשות.
באופן דומה, וירוסים ומרכיביהם עברו שוב ושוב אקספטציה לתפקודים של מארחיהם.
התפקודים של וירוסים שעברו אקספטציה כוללים בדרך כלל הגנה מפני וירוסים אחרים או מתחרים תאיים, או העברה של חומצות גרעין בין תאים, או פונקציות אחסון.
קונין (Koonin) וקרופוביץ' (Krupovic) הציעו שאקספטציה של וירוסים יכולה להגיע לעומקים שונים, החל מאקספטציה של וירוס מתפקד במלואו ועד ניצול של וירוסים פגומים, מפורקים חלקית, וניצול חלבוני וירוס בודדים.
גולד ו-ורבה שיערו באחד המאמרים הראשונים על אקספטציה, שכאשר מתעוררת אקספטציה, ייתכן שהיא לא מתאימה לחלוטין לתפקידה החדש ולכן עשויה לפתח התאמות חדשות כדי לקדם את השימוש בה בצורה טובה יותר.
ייתכן שהותאמו לראשונה לוויסות חום ועם הזמן הפכו שימושיות ללכידת חרקים, וכך תכונה חדשה שימשה לתועלת נוספת.
למשל, בברירה הטבעית נוצרה העדפה לנוצות עם קווי מתאר גדולים וסידורים ספציפיים כי אלה התאימו לתפיסת חרקים בצורה מוצלחת יותר, מה שהוביל בסופו של דבר לתעופה, מכיוון שהנוצות הגדולות יותר שימשו טוב יותר למטרה זו.
אחד האתגרים לתורת האבולוציה של דרווין היה הצורך להסביר כיצד מבנים מורכבים יכולים להתפתח בהדרגה, בהתחשב בכך שצורת ההתחלה שלהם אולי לא הייתה מספקת למלא תפקיד כלשהו.
כפי שציין בטעות ג'ורג' ג'קסון מיווארט, מבקר של דרווין, 5 אחוזים מכנף ציפור לא יהיו פונקציונליים.
הוא טען שהצורה המתחילה של תכונות מורכבות לא הייתה שורדת מספיק זמן כדי להתפתח לצורה שימושית.
ההפרכה לטענה זו, כפי שדרווין פירט במהדורה האחרונה של "מוצא המינים", היא שתכונות מורכבות רבות התפתחו מתכונות קודמות ששימשו פונקציות אחרות מאלה ששימשו בהמשך.
על ידי לכידת אוויר, כנפיים פרימיטיביות היו מאפשרות לציפורים לווסת ביעילות את הטמפרטורה שלהן, בין השאר, על ידי הרמת נוצותיהן כשהן חמות מדי.
כך יש שימוש גם לחמישה אחוז כנף ציפור.
בעלי חיים בודדים שבהם הייתה יותר מהפונקציונליות הזו שרדו והתרבו בצורה מוצלחת יותר, וכתוצאה מכך התרבתה והתעצמה התכונה בקרב מין או סוג זה של בעל חיים.
בסופו של דבר, הנוצות הפכו גדולות מספיק כדי לאפשר לכמה פרטים לגלוש, לדאות ולאחר מכן – לעוף.
פרטים אלה, בתורם, שרדו והתרבו בצורה מוצלחת יותר, וכתוצאה מכך התפשטה התכונה הזו מכיוון שהיא שימשה תפקיד שני, אחר – ועדיין מועיל: התפקיד של תנועה.
כך ניתן להסביר את התפתחות כנפי הציפורים על ידי שינוי בתפקוד: מוויסות הטמפרטורה – לתעופה.
דרווין הסביר כיצד התכונות של אורגניזמים חיים מתוכננות היטב עבור סביבתם, אך הוא גם זיהה שתכונות רבות מעוצבות בצורה לא מושלמת.
נראה שהם נוצרו מחומר זמין, כלומר, אולתרו (jury-rigged).
הבנת האקספטציה עשויה להציע השערות לגבי דקויות בהסתגלות.
לדוגמה, העובדה שהנוצות התפתחו בתחילה לצורך ויסות תרמי עשויה לעזור להסביר חלק מהתכונות שלהן שאינן קשורות לטיסה.
עם זאת, תכונותיהן מוסברות בקלות על ידי העובדה שהן משרתות מטרה כפולה.
חלק מהמסלולים הכימיים שבהם בא לידי ביטוי כאב פיזי וכאב מהדרה חברתית הם חופפים.
ייתכן שמערכת הכאב הגופני עברה אקספטציה כדי להניע בעלי חיים חברתיים להגיב לאיומים באי הכללתם בקבוצה.
אקספטציה קיבלה תשומת לב גוברת במחקרי חדשנות וניהול בהשראת דינמיקה אבולוציונית, שם היא הוצעה כמנגנון המניע את ההתרחבות הבלתי פוסקת של טכנולוגיות ומוצרים בתחומים חדשים.
במדעי הקוגניציה של הדת, אקספטציה משמשת כדי להסביר התנהגות ואמונה דתית.
הדת נתפסת כתוצר לוואי של אבולוציה מנטלית.
אקר היא יחידת מידה לשטח המשמשת בשיטת המדידה האנגלית המשמרת את שיטות המדידה המסורתיות שהתבססו על חלקי גוף (אינץ'=רוחב האגודל; פיט=אורך כף הרגל; יארד=אורך הזרוע).
בארצות הברית נהוגה שיטה שונה מעט להגדרת אורכו של האינץ' ולפיכך גם של האקר, על פי שיטה זו אקר אחד שווה ל-4046.87261 מטר רבוע שהם 4.04687261 דונמים ו-0.00404687261 קילומטר רבוע.
אקצ'ה (בטורקית: Akçe; בטורקית עות'מאנית: آقچه) היה מטבע באימפריה העות'מאנית עשוי כסף.
במשך תקופות ארוכות היה יחידת הכסף העיקרית באימפריה העות'מאנית.
שמו הטורקי של המטבע נגזר מהמילה ak (לבן), רמז לצבעה של המתכת.
הוא נקרא בראשיתו akça, קרי "לבנבן", והוטבע לראשונה בעיר בורסה בשנת 1327, בידי אורהן הראשון; השם "לבן" או "לבנבן" בא משם מטבע ביזנטי מכסף הנקרא אף הוא "לבן", ביוונית "אספרון" או "אספרו" (ασπρον
הוא הוטבע על ידי בית קומננוס בטרפזונט.
על כן, במקורות העבריים נקרא גם "לבן".
באירופה נקרא אַסְפֵּר על שם מטבע יווני (יוונית: ασπρον – אספרון), ובמקורות עבריים גם אשפר ואשביר.
וכן, בצרפתית (aspre), באיטלקית "אספרו" (aspro) ובנסיכויות הרומניות - aspru.
בשנים הראשונות להטבעתו הייתה מתכת האקצ'ה בדרגת טוהר טורקית של 900 אָיָר (טורקית: ayar).
אך בחלוף הזמן פחתה איכות המתכת עד דרגת טוהר של 465 אָיָר.
לשם ציונה של דת האימפריה היו חקוקים על צדה האחד של המטבע השהאדה ושמם של ארבעת ח'ליפי האסלאם (הראשידון), ואילו בצדו השני (צד שמאל) הוטבע שמו של סולטאן התקופה (בתקופת בין המלכים נזכר על גבי המטבע גם שמו של טימור לנג, אך לימים הוסר ממנה.)
תקופה ארוכה שלושה מטבעות אקצ'ה היו שווים לפארה אחד.
120 מטבעות אקצ'ה היו שווים למטבע אחד של קורוש.
הקורוש היה יחידת החישוב (יחידת מטבע המשמשת כבסיס אחיד לחישוב מחירים) שמילאה את מקומו של האקצ'ה.
בשנת 1870 הוחלף הקורוש בלירה.
אף שבראשיתן לא צוין התאריך על גביהן, הרי שבימי הסולטאן באיזיט הראשון החלו להטביעו על גבי המטבעות.
בניית מסגד סולימאן באיסטנבול מומנה בכ-59 מיליון מטבעות אקצ'ה, בשנת 1550. סכום נכבד זה היה שווה באותה העת ל-700,000 דוקאטים (מטבע אירופי ונציאני) בזהב.
בשנת 1843 הצטרפה למטבע זה הלירה הזהובה, ושני המטבעות יצרו יחדיו בסיס דו מתכתי.
אַקְרָה היא בירת גאנה והגדולה שבעריה.
העיר משמשת מרכז מנהלי, תקשורתי וכלכלי של המדינה ומתגוררים בה כ-2,269,000 תושבים (נכון לשנת 2012).
אקרה היא בירת אזור אקרה הגדולה ובירת מטרופולין אקרה, שבו מתגוררים כ-4 מיליון איש ב-8 מחוזות והוא המטרופולין הגדול במדינה מבחינת גודל האוכלוסייה.
אקרה נוסדה במאה ה-15 והתפתחה לאורך השנים הודות להיותה עיר נמל.
האירופאים הראשונים שהגיעו אל אקרה היו הפורטוגזים ומטרתם הייתה חיפוש זהב.
עד מהרה הם גילו את סחר העבדים שהתפתח לעסק רווחי ולכן גם ענף כלכלי עיקרי.
שגשוג ענף סחר העבדים הביא להגעתם של הבריטים, ההולנדים, הדנים והגרמנים לאקרה.
במאה ה-17 שימש נמל אקרה כמרכז אזורי לסחר עבדים.
עידן העבדות נמשך קרוב ל-250 שנה ובשנים אלו ממוצע הסחר בעבדים היה כ-10,000 לשנה.
עד סוף תקופת העבדות בסוף המאה ה-19 בנו האירופאים מצודות ונמלים לאורך חוף הזהב.
בנוסף לסחר עבדים שימש הנמל לייצוא סחורות כמו קקאו, שמן דקלים, עצים ואגוזי קולה.
מרבית העיר נהרסה ברעידות אדמה בשנת 1862 ו-1939 אולם היא נבנתה מחדש.
בשנים 1884–1885 בעקבות בקשת פורטוגל, התקיימה ועידת ברלין שנועדה להסדיר את הקולוניאליזם האירופאי והמסחר ביבשת אפריקה.
הוועידה נערכה ואורגנה על ידי הקנצלר הראשון של קיסרות גרמניה אוטו פון ביסמרק.
בוועידה הוחלט על חלוקת יבשת אפריקה בין המעצמות האירופאיות, וגאנה הועברה לידי הבריטים.
במאה ה-19 הייתה אקרה לבירת המושבה הבריטית חוף הזהב.
שם זה ניתן לה על ידי הפורטוגזים במאה ה-15 במהלך מסעות החיפושים שלהם אחרי זהב ביבשת אפריקה.
הודות לפיתוח מואץ בשנים האחרונות, הלכה אקרה והתפתחה למטרופולין מודרני.
הוקמו בה גורדי שחקים, מלונות יוקרה, אתרי בילוי ומסעדות.
התפתחות חיי התרבות בעיר כללה הקמת מוזיאונים, אנדרטאות ותיאטרון לאומי מרשים.
בשל היותה המרכז הכלכלי של גאנה נמצאים בעיר סניפי הבנקים הראשיים, חנויות כלבו גדולות וריכוז של כלל משרדי הממשלה.
מקור המילה אקרה הוא מן המילה Nkran שמשמעותה נמלים בשפת אקאן (Akan).
השם ניתן לעיר על שם קני הנמלים הרבים הנמצאים בכל סביבותיה.
העיר יושבה לראשונה במאה ה-15 על ידי שבט הגא (ga) שהיגר לאזור מהכפר ayawaso, כ-16 ק"מ צפונית לאקרה, עקב היריבות עם שבט ה-akwamu שהיה יריבם.
בתחילת דרכה לא שמשה העיר כאזור מסחר מרכזי, אולם היא הלכה ותפסה תפקיד מרכזי במסחר בשל היותה עיר נמל, עובדה שהקנתה לה יתרון על הערים השכנות לה.
הנמל באקרה שימש כמרכז לסוחרי העבדים הפורטוגזים, בשל קרבתו למבצרים שנבנו בעיר: מצודת ג'יימס (James Fort) הנמצאת כיום בג'יימסטאון (Jamestown) ומצודת אשר (Ussher Fort) הנמצאת באזור אשרטאון (Ussherstown), שנבנו בזמן השלטון הדני.
הסחר בעבדים נמשך עד שנת 1807.
בשנת 1850 מכרו הדנים את המבצרים לבריטים, ובשנת 1873, לאחר עשרות שנים של סכסוכים עם עם ה-אסאנאט (Asante) שישב באזור גאנה המרכזית, כבשו הבריטים את שטחי המחיה שלהם והכריזו על גאנה כמושבת כתר.
בהמשך כבשו הבריטים את אקרה פעמיים בשנת 1874 וב-1877 ואקרה תפסה את מקומה של קייפ קוסט (Cape Coast) כבירת החוף של המושבה הבריטית וזאת בשל תנאי מזג אוויר הנוחים יותר שלה.
אחת ההחלטות החשובות בהיסטוריה של העיר הייתה סלילת קו הרכבת מאקרה לקומאסי (Kumasi) בשנת 1908. הקו נסלל על מנת לייעל את תהליך שינוע הקקאו ממרכז המדינה אל הנמל באקרה.
בשנת 1923 הושלמה בניית המסילה, ובשנת 1924 הפך ענף ייצוא הקקאו לענף הייצוא המרכזי של גאנה.
אקרה הייתה ליצואנית הראשית של הקקאו בעולם, מה שהוביל לצמיחה מהירה של העיר.
עקב קיומה של אספקה סדירה של מים זורמים בעיר, אוכלוסייה גדולה מהכפרים שסביב העיר היגרה אליה.
לאחר הכיבוש הבריטי של האזור, הפכה אקרה לבירת המושבה הבריטית חוף הזהב.
אקרה שגשגה במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 הודות להשפעתו של המושל, סר פרדריק גורדון גוגיסברג (Sir Frederick Gordon Guggisberg), אשר פיתח רבות את העיר והיה אחראי בין היתר לבניית גשר על פני הקורל לגונה (Korle Lagoon), אישר מכירת קרקעות לבניית בתים, בנה בית חולים ובתי ספר.
פעולות אלה הביאו לגידול באוכלוסיית העיר, הן כתוצאה מהגירת תושבים מהאזורים הכפריים שסביב העיר אליה, והן כתוצאה מהגירה של אנשי עסקים ומנהלים מאזור אירופה.
מהומות אקרה בשנת 1948 הובילו לפרוץ המהפכה הגאנית - מלחמת העצמאות של גאנה.
בסופה, ב-6 במרץ 1957, זכתה גאנה בעצמאות, ואקרה הפכה לבירתה.
גאנה הייתה המדינה השחורה הראשונה באפריקה שהשתחררה מהקולוניאליזם האירופי, ויומיים לאחר שחרורה הצטרפה לאו"ם כחברה ה-81.
שטח העיר אקרה הוא 200 קמ"ר והיא עיר העוגן של המטרופולין אקרה רבתי אשר מורכבת מ-8 מחוזות.
אקרה נוסדה בצורה קומפקטית בשל שליטה קולוניאלית.
פיתוח העיר לאורך השנים בוצע ללא תכנון אזורי נכון עובדה שהרעה את מצב העיר.
ההצטלבות של נחל לאפה וצומת מלאם (Lafa stream and Mallam junction) מהווים את הגבול המערבי של העיר, באוניברסיטה עובר הגבול הצפוני של העיר, המכללה הימית מהווה את הגבול המזרחי ומפרץ גאנה מהווה את הגבול הדרומי של העיר.
בשל התרחבותה של אקרה, כאמור ללא תכנון אזורי נכון, בעיר יש מספר רב של שכונות.
הגידול המואץ של העיר ואוכלוסייתה בניגוד ליכולת הגידול באספקת השירותים המוניציפליים כגוון איסוף פסולת, אספקת מים, וחשמל שהביא להיווצרות שכונות עוני.
לפי נתוני האו"ם באקרה 25 שכונות עוני אשר החלו בתהליכים לשיקומן.
מרכז העיר נחשב לאזור משגשג ופורח יחסית ליתר חלקי העיר.
באזור זה נמצא כיכר הכוכב השחור.
מרכז העיר מוקף בכביש טבעת המפריד אותו מיתר חלקי העיר.
צפון העיר הוא מרכז מגורים ועסקים.
בצפון העיר נמצאים בית החולים הצבאי, בית יובל הזהב, שגרירויות מרחבי העולם, בתי ספר, פארק גולף והאוניברסיטה של גאנה.
צפון העיר הוא האזור שמצפון לכביש הטבעת הסובב את אקרה המרכזית ותחום באוניברסיטה.
מזרח העיר הוא ברובו אזור מגורים.
האזור נמצא צפונית לכביש הטבעת של אקרה המרכזית וגבולה ממערב עובר בדרך השחרור.
מערב העיר הוא אזור מגורים ועסקים אולם הוא נחשב לנחות יותר מאשר צפון העיר.
האזור נמצא ממערב לכביש הטבעת התוחם את האזור המרכזי של העיר.
אקרה שוכנת באזור הסוואנה ולכן אקלימה הוא טרופי.
כמות המשקעים הממוצעת השנתית היא כ-730 מ"מ גשם, ומתחלקת לשתי עונות גשמים: עונת הגשמים הראשונה מתחילה בחודש מאי ומסתיימת באמצע יולי ועונת הגשמים השנייה מתחילה באמצע אוגוסט ומסתיימת באוקטובר.
הטמפרטורה הממוצעת היא 26.8 מעלות צלזיוס, וכמעט ואינה משתנה עם עונות השנה (הטמפרטורה נעה מ-24.7 מעלות צלזיוס באוגוסט ל-28 מעלות צלזיוס במרץ), עם זאת החודשים ה"קרירים" נוטים להיות לחים יותר מאשר החודשים החמים.
עקב קרבתה של אקרה לקו המשווה מספר שעות האור ביום כמעט אחיד לאורך כל השנה, הלחות היחסית היא גבוהה בדרך כלל ועומדת על 65% לחות בשעות אחר הצהריים ומגיעה עד 95% לחות בלילה.
מהירות הרוח נעה בין 8–16 קמ"ש.
עם אוכלוסייה של כ-1,960,000 תושבים (נתוני מפקד אוכלוסין 2000) אקרה היא בין המטרופולינים הגדולים באפריקה, עם שיעור צמיחה שנתי של 3.36%.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 התפתחה אקרה בעקבות התפתחות התעשייה והמסחר וחל גידול חד באוכלוסיית העיר.
ההאטה בכלכלה החל משנת 1970 הביאה להאטה בקצב גידול העיר, אך בהמשך בשל פיתוח מטרופולין אקרה כמרכז מינהלי תרבותי ומסחרי, משכה העיר כפריים רבים לסביבתה ואוכלוסייה גדלה ב-35%.
הצפיפות הממוצעת של מטרופולין אקרה בשנת 2000 הייתה כאדם לדונם, לעומת 0.6 אדם לדונם בשנת 1970.
אוכלוסיית אקרה צעירה מאוד וכ-56% מתושביה הם צעירים מתחת לגיל 24. שיעור זה אינו צפוי לרדת בשנים הקרובות.
51% מן האוכלוסייה הן נשים ו־49% הם גברים.
כיוון שהיא עיר מפותחת ומרכז תרבותי, כלכלי ומסחרי מושכת אקרה אליה תושבים מהכפרים והיישובים שסביבה.
על פי הערכות קרוב ל-44% מתושבי אקרה הם מהגרים.
ראש עיריית אקרה ממונה לתפקידו על ידי נשיא הרפובליקה של גאנה והמינוי עובר גם את אישורה של מועצת העיר.
כ-104 בעלי תפקידים מכהנים בממשל העירוני כאשר 70% מהם נבחרי ציבור והיתר הם נציגי ממשלה.
כבירת גאנה, לאקרה תפקיד מרכזי גם בפוליטיקה הלאומית.
בעיר ממוקמים בנייני ממשל כגון הפרלמנט של גאנה, בית המשפט העליון של המדינה והבנק המרכזי.
ראש עירייה הנוכחי של אקרה הוא אלפרד ואנדרפוגי (Alfred Vanderpuije) שמונה על ידי הנשיא עטא מילס (Atta Mills) בשנת 2009.
אקרה מהווה מרכז לייצור, שיווק, פיננסים תחבורה ותיירות.
יש בה כ-350 מפעלי תעשייה, נציגויות של בנקים רבים מרחבי העולם, הבנק המרכזי של גאנה והבורסה של גאנה.
יש בה יותר מ-50 אלף בתי מגורים וכ-4000 בתי מסחר ועסקים, וכן 29 שווקים שרובם ממוקמים באזור המרכזי של העיר.
משנת 2017 מתקיים פסטיבל סרטי נשים נדיווה.
מגזרי המשק מורכבים ממגזר ראשוני (חקלאות, דייג, כרייה וחציבה) מגזר שניוני (חשמל, מים, גז ובנייה) ומגזר שלישוני (סיטונאי, תיירות, תחבורה, תקשורת, פיננסים, חינוך, נדל"ן, בריאות ושירותי רווחה).
מספר המועסקים מבין תושבי אקרה עומד על 531,670 איש, שיעור האבטלה באקרה עומד על כ-12% (כ-114 אלף איש).
נמל תעופה ורכבת – לאקרה ניתן להגיע על ידי טיסה לשדה התעופה הבינלאומי קוטוקה (Kotoka), אשר משמש למטרות אזרחיות וצבאיות.
הוא ממוקם כ-10 ק"מ מהעיר התחתית של אקרה וממנו יוצאים שנים מתוך שלושת קווי הרכבת הראשיים של אקרה.
רוב רחובות אקרה לא נבנו בצורת שתי וערב אלא בהתאם לגידול של העיר.
לעומת זאת באזור העשיר של העיר הרחובות בנויים בצורת שתי וערב.
התחבורה הציבורית בעיר היא הדרך הקלה ביותר לתנועה בתוך העיר.
למרות שאקרה מקושרת היטב על ידי מסילת רכבת לתימא (Tema), טקורדי (Takoradi) וקומאסאי (Kumasi), שירות הרכבות אינו אמין ולא פופולרי.
מוניות – באקרה רשת מוניות ענפה ונוחה אולם לרוב המוניות אין מונה לכן נדרש מיקוח על מחיר הנסיעה לפני עלייה למונית.
המוניות באקרה צבועות בכל צבע שרוצים אך ארבעת הפגושים שלה חייבים להיות בשני צבעים כתום וצהוב.
כל מונית מסומנת על ידי שם האזור אליו היא נוסעות.
טרוטו – הטרוטו (Trotro) הוא סוג של אוטובוס קטן, אמצעי התחבורה הנפוץ ביותר.
הוא זול יחסית ומאוד יעיל כדי להתנייד בעיר למרות שהוא בעל מראה מוזנח.
הטרוטו עוצר בכל תחנת אוטובוס, במקומות התכנסות של אנשים ובתחנות של משאיות.
כדי לסמן לנהג לעצור ישנם סימנים של נפנוף הידיים כלפי מעלה ומטה: הצבעה עם האצבע המורה של יד ימין מעלה תביא אותך לאקרה המרכזית.
הצבעה עם האצבע המורה של יד ימין מטה ועשיית תנועת מעגל תביא אותך אל קוואמה נקרומה (Kwame Nkrumah Circle) מרכז גדול באקרה.
אוטובוס – בשנת 2003 נחנך שירות האוטובוסים שמהווה אלטרנטיבה לשירות הטרוטו והוא גם נוח וזול יותר.
כדורגל הוא הספורט הפופולרי ביותר באקרה, מועדון הכדורגל המפורסם הוא "אקרה הארטס אוף אוק" (Accra Hearts of Oak).
אצטדיון קומאסי הוא ביתה של הקבוצה והוא המגרש הקבוע של נבחרת גאנה – "הכוכבים השחורים".
באקרה ישנם מלונות בדירוג של החל מכוכב אחד ועד חמישה כוכבים ורובם נמצאים במרכז העיר.
האקדמיה לאומנות ומדעים של גאנה
טירת אוסו - נבנתה על ידי הדנים במאה ה-17
מרכז גובואה לתרבות פאן אפריקנית
בקרבת העיר אקרה נמצאת אוניברסיטת גאנה.
אקרוסטיכון (מיוונית: "άκρο" קיצוני + "στίχος" שורה; בלטינית: Acrostic) היא שיטת כתיבה של שיר או פרוזה, בה ליקוט האות הראשונה של כל מילה, שורה או בית בשיר יוצר מילה או מספר מילים, שם, אותיות האלפבית כסדרן וכדומה.
בימי הביניים נחשב האקרוסטיכון כאחד מקישוטי השיר, וככל שהאקרוסטיכון היה מורכב ומשוכלל יותר, כך הוסיף ליוקרתו של השיר ומחברו.
בעת החדשה השימוש באקרוסטיכון אינו נהוג בשירה רצינית, אם כי עודנו בשימוש בכתיבה שבאה לשעשע, כגון בברכות ליום הולדת.
שימוש נוסף לאקרוסטיכונים הוא כאמצעי לצופן – הצירוף הנוצר על ידי האותיות הראשונות הוא העיקר, והשיר משמש לו הסוואה.
לשימוש זה התייחס באירוניה הסופר האירי ג'ונתן סוויפט בספר ג' של "מסעות גוליבר".
האקרוסטיכון חדר אף לתוך הטוקבקים באינטרנט, לשם העברת מסר שעוקף את הביקורת של עורך האתר.
האקרוסטיכון הוא אחד מן הגורמים ל"דוחק השיר" (יחד עם החריזה והמשקל), שלפי תפיסת משוררי ימי הביניים התירו חריגות דקדוקיות מסוימות שלא היו נסלחות במקרים אחרים.
כך, למשל, במקרים שבהם הצריך האקרוסטיכון ששורה תיפתח באות ו' נוצרו משפטים שהחלו בו"ו החיבור, שלא כמקובל בעברית שלאחר המקרא.
האקרוסטיכונים הקדומים היו אקרוסטיכונים אלפביתיים.
אקרוסטיכונים כאלה מופיעים פעמים אחדות בתנ"ך, בין השאר במגילת איכה, במשלי ("אשת חיל") ובפרקי תהילים מסוימים, כמו במזמור קי"ט שבו יש אקרוסטיכון אלפביתי שבו כל אות מופיעה בתחילתם של שמונה פסוקים רצופים (בפי חז"ל המזמור מכונה "תמניא אנפין", בארמית "שמונה פנים").
עם הזמן הופיעו אקרוסטיכונים לפי סידור אחר של האלפבית, כגון תשר"ק (מהסוף להתחלה) או א"ת ב"ש (אות מן ההתחלה ואות מן הסוף).
חוברו גם שירים עם שילובים של כמה אקרוסטיכונים במקומות שונים בשורה.
אקרוסטיכון אלפביתי מופיע גם בכמה מן התפילות, כגון בתפילת שחרית של יום חול "אל ברוך גדול דעה הכין ופעל זהרי חמה" וכו' (א"ב), או בתפילת מוסף של שבת, "תִּכַּנְתָּ שבת רצית קרבנותיה, ציווית פירושיה עם סידורי נסכיה" וכו' (תשר"ק).
עם הזמן החלו מחברי הפיוטים בימי הביניים לחתום את שמם באקרוסטיכון.
בתקופת הקליר הסתפקו בשם פרטי, לעיתים עם תוספות כמו שם האב, שם המקום או התואר "חזן".
בתקופה מאוחרת יותר השתכללו החתימות.
כך למשל בפיוט אקדמות מן המאה ה-11 מופיע באקרוסטיכון א"ב כפול ולאחריו החתימה "מאיר ביר רבי יצחק יגדל בתורה ובמעשים טובים אמן וחזק ואמץ".
לעיתים מופיע אקרוסטיכון גם בפתיחת ספרים.
וכמה ספרי קודש חשובים ומפורסמים התחילו באקרוסטיכון של אותיות שם השם, כמו ספר משנה תורה של הרמב"ם, שנפתח במילים "יסוד היסודות ועמוד החכמות", ומסילת ישרים של הרמח"ל שנפתח במילים "יסוד החסידות ושורש העבודה".
יצירות עבריות נודעות והאקרוסטיכון שלהן
מזמורים רבים בספר תהלים מסודרים באקרוסטיכון אלפביתי כמו מזמור שבו יש סדרות של שמונה פסוקים עבור כל אות, מזמורים ו (אשרי יושבי ביתך) ועוד רבים.
אשת חיל – אקרוסטיכון אלפביתי ב, המתאר את האשה האידיאלית.
מגילת איכה – פרקים א'-ד' מסודרים באקרוסטיכון אלפביתי, ופרק ה' משמש כ'אקרוסטיכון ריק': יש בו 22 פסוקים, אך הם אינם מסודרים לפי סדר אותיות האלפבית.
בעוד שבפרקים א', ב', ד' וה' ישנם 22 פסוקים כמניין אותיות האלף בית, בפרק ג' ישנם 66 פסוקים ובו אקרוסטיכון משולש (סדרות של שלושה שלושה פסוקים עבור כל אות).
בסוף ההגדה של פסח קיימים כמה אקרוסטיכונים על פי אותיות האלפבית:
ובכן ויהי בחצי הלילה – פיוט מאת יַנַיי מהמאה ה-5
ובכן ואמרתם זבח פסח – פיוט מאת רבי אלעזר הקליר מהמאה ה-5
אדיר במלוכה – מיוחס לרב יעקב מלונדריש מהמאה ה-13
אדיר הוא – שיר שחובר בימי הביניים
בזמירות שבת הנהוגות קיימים אקרוסטיכונים רבים, לרוב לפי שמות מחבריהם:
אזמר בשבחין – אקרוסטיכון "אני יצחק לוריא בן (ש)שלמה" – האר"י
יום זה לישראל – אקרוסטיכון "יצחק לוריא חזק" – האר"י
אסדר לסעודתא – אקרוסטיכון "אני יצחק לוריא" – האר"י
מה ידידות מנוחתך – אקרוסטיכון "מנחם"
יום שבת קודש הוא – אקרוסטיכון "יהונתן חזק"
יה ריבון עלם – אקרוסטיכון "ישראל" – רבי ישראל נג'ארה
ידידי רועי מקימי – אקרוסטיכון "ישראל חזק" – רבי ישראל נג'ארה
ברוך אל עליון – אקרוסטיכון "ברוך חזק" – ברוך בר שמואל ממגנצה
יום שבתון אין לשכוח – אקרוסטיכון "יהודה" – רבי יהודה הלוי
דרור יקרא לבן עם בת – אקרוסטיכון "דונש" חוזר בכל משפט בארבעה מבתי הפיוט – דונש בן לברט
אל מסתתר בשפריר חביון – אקרוסטיכון "אברהם מימין חזק"
יה אכסוף נעם שבת – אקרוסטיכון משולש: המלה הראשונה בכל בית – י-ה-ו-ה, השנייה – אהרן – שם המחבר, והשלישית – נשמה
אל ברוך גדול דעה – פיוט הפותח את ברכות קריאת שמע בתפילת שחרית של יום חול – אקרוסטיכון אלפבית, שבו האות הפותחת מתחלפת ממילה למילה
אל אדון על כל המעשים – פיוט הפותח את ברכות קריאת שמע בתפילת שחרית של שבת – אקרוסטיכון אלפבית, שבו האות הפותחת מתחלפת משורה לשורה
פיוט אדון הסליחות, המהווה חלק מהסליחות – אקרוסטיכון אלפבית
לכה דודי – אקרוסטיכון "שלמה הלוי", כשם מחברו, רבי שלמה אלקבץ
עת שערי רצון להפתח – האותיות הראשונות בכל בית בפיוט יוצרות אקרוסטיכון של שם המחבר, "עבאס יהודה שמואל"
מעוז צור – אקרוסטיכון ראשי הבתים הוא "מרדכי", ככל הנראה כשם מחברו; אקרוסטיכון ראשי התיבות של השורה הראשונה בבית האחרון הוא "חזק", כברכה למחבר
יום ליבשה – אקרוסטיכון "יהודה הלוי", כשם מחברו, רבי יהודה הלוי
ידיד נפש – אקרוסטיכון "י-ה-ו-ה", שם השם
אדון בפקדך – אקרוסטיכון אלפבית
אל רחום שמך – האותיות הראשונות של כינויי האל בכל תיבה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי
אנא בקראנו – אקרוסטיכון "דוד חזק", כשם מחברו, רבי דוד אבן בקודה
חשיבותו והסיבות ליצירתו של האקרוסטיכון
רוממות – ישנם הפיוטים שמושאם הוא שם ה', כמו הפיוט "ידיד נפש".
זכויות יוצרים – השימוש בחתימת שם המחבר באקרוסטיכון נועד לייחס את הפיוט למחברו ולמנוע גנבה ספרותית (פלגיאט) של הפיוט.
בהקשר זה מפורסם סיפורו של הפיוט "יום שבת קודש הוא" (אקרוסטיכון 'יהונתן חזק') שתוכנו הכללי הוא חשיבותה של השבת ושכרו של שומרה, אך הבית האחרון מכיל טקסט שונה למדי: "קולי קולות יחדלון, בעת שירי יגדלון, כי כטל הם יזלון.