tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אדגר רייט ציין שכבר מההתחלה או'מאלי היה מעורב מאוד בכתיבת התסריט.
בסרט, המבוסס בעצמו על רומן גרפי, מרבים להשתמש באפקטים הלקוחים מספרות הקומיקס, המאנגה וגיבורי העל.
כך, לדוגמה, עיצוב התמונות, במיוחד בקרבות של סקוט נגד האקסים, נעשה בהשראת ספרות הקומיקס.
הסרט שואב השראה מן הקומיקס, ומראה את סקוט ורמונה משתמשים בדלתות תת-המימד כדי לנוע ממקום למקום.
אלמנט נוסף הלקוח מעולם הקומיקס הוא הוספת כתוביות וסמלים, לדוגמה כאשר פעמון הדלת מצלצל נכתב על המסך באותיות גדולות 'DING-DONG'.
עלילת הסרט משולבת למחצה במעין משחק וידאו אותו, כביכול משחק סקוט פילגרים.
בתחילת הקרבות מופיעים רמות אנרגיה כנהוג במשחקי קרבות.
כאשר סקוט מביס את יריביו הם נהפכים לערימת מטבעות, דבר שכיח במשחקי וידאו.
וכן לקראת סוף הסרט, כאשר מכריז סקוט על אהבתו לרמונה, חרב לשימושו יוצאת מתוכו ובצד המסך מופיע הכיתוב "LEVEL UP" המודיע כי סקוט 'עלה שלב' וניקוד המעריך את כישוריו של סקוט.
בארצות הברית נחל הסרט כישלון קופתי, אך עם זאת הביקורות ברובן היו חיוביות.
ציונו באתר IMDb הוא 7.5 מתוך 10, וב-Rotten Tomatoes קיבל ציון 81%.
בישראל הביקורות היו מעורבות ונעו בין התלהבות: "אחד הסרטים המהנים ומעוררי השראה של השנים האחרונות...
חמישה כוכבים." לבין: "סרט מתיש לחובבי הז'אנר בלבד...
למייקל סרה נגמרו כל הקלפים."
האקלברי פין (ביפנית: ハックルベリィの冒険) היא סדרת אנימה יפנית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1976 בהשראת הספר "הרפתקאותיו של האקלברי פין" מאת מארק טוויין.
בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1993–1994.
עלילת הסדרה מתרחשת בשנות השלושים של המאה ה-19, בעיירה קטנה בדרום ארצות הברית לפני ביטול העבדות.
העלילה מתחילה זמן קצר לאחר סיום המאורעות המתוארים בהרפתקאותיו של תום סויר.
אביו השתיין של האקלברי פין חוזר לעיירה, חוטף אותו וכולא אותו.
האקלברי בורח וגורם לבריחתו להיראות כאילו נרצח על ידי כנופיית פושעים.
הוא שט על רפסודה לאי הקרוב לעיירתו, שם הוא פוגש את ג'ים, עבד שחור שברח מגבירתו בסיועו של טום.
בשל צירוף המקרים של רציחתו של האקלברי ובריחתו של ג'ים העיירה משתכנעת שג'ים רצח את האקלברי.
ג'ים והאקלברי יוצאים למסע של בריחה וגילוי עצמי על גבי רפסודה לאורך נהר המיסיסיפי ובדרכם הם עוברים הרפתקאות רבות, ופוגשים באנשים שונים.
האקתון (מאנגלית: Hackathon, הלחם של האקינג ומרתון) הוא אירוע יזמות אינטנסיבי, לרוב גם תחרותי ונושא פרסים, העושה שימוש בחוכמת ההמונים.
מתודולוגיית ההאקתון התפתחה בעיקר בעולמות הטכנולוגיים, אך מיושמת גם אל מול שאלות חברתיות וציבוריות שונות
האקתונים עשויים להתמקד בהשגת מגוון מטרות, כגון
העצמת חשיבה יוצרת לכיוון רצוי
מציאת מענה ופיתוח תוצר עובד לאתגר ממשי
ריכוז מאמץ והשלמת תוכנה קיימת
יצירת קהילה סביב תחום מסוים
להבדיל מכנס, ליבת ההאקתון איננה מבוססת על הרצאות ושיחות, והמשתתפים מתרכזים בעבודה בצוותים קטנים, שכל אחד מהם עובד על פתרון לבעיה שקשורה לנושא הכללי של ההאקתון.
הנושא יכול להיות טכנולוגי או בעל עניין ציבורי או חברתי, כאשר התוצר הסופי יהיה לדוגמה, טכנולוגיות לחסכון במים, מצגת המציגה פתרון לשילוב אזרחים ותיקים בשוק העבודה, או סרטון הנוצר במטרה לקדם את תדמית ישראל בעולם.
הנושא יכול להיות גם פונקציונלי, למשל – תיקון באגים באבטחה של תכנה מסוימת, הקמת אתר אינטרנט לתועלת הציבור או פיתוח תשתית טכנית לאירוע חברתי.
הצוותים יכולים להיות של משתתפים שהגיעו יחד להאקתון או של אנשים שחוברים לעבודה משותפת לצורך נקודתי.
הקבוצות בהאקתון מורכבות לרוב מאנשי עשייה כגון מפתחי קוד, מעצבים דיגיטליים לצד מנתחי נתונים, מומחי תוכן ו-Need Knowers בתחומים בהם עוסק ההאקתון.
האקתון יכול להיות סגור יותר ולאפשר השתתפות רק למתכנתים מוכרים ומומחים; כך, למשל נעשה בקהילת OpenBSD.
יש גם קהילות פתוחות יותר; למשל האקתונים של ויקימדיה בדרך כלל פתוחים למשתתפים חדשים, ובנוסף לתיקון בעיות קשות על ידי מומחים מנוסים נערכות בהם גם סדנאות של העברת ידע למתכנתים חדשים.
חברות מסחריות עורכות האקתונים כדי להכיר טכנולוגיות חדשות שלהן למתכנתים, או לשם פיתוח תכונות יצירתיות וחדשניות למוצרים שלהן.
למשל רבות מהתכונות של פייסבוק התחילו בתור רעיון שעלה במהלך האקתון של החברה.
המילה "האקתון" היא הלחם בסיסים של "האקינג" – תכנות יצירתי או "פריצה".
ומרתון, כלומר – "מרוץ" של תכנות יצירתי.
האירועים הראשונים שכונו "האקתון" נערכו בשנת 1999. אחד מהם נערך על ידי מפתחי מערכת ההפעלה OpenBSD, שהתכנסו בקלגרי, קנדה כדי לשפר את התמיכה של המערכת בהצפנה.
אירוע אחר ערכה חברת סאן מיקרוסיסטמס, שהזמינה מתכנתים ליצור יישומי תקשורת אלחוטית בשפת Java עבור מכשירי פאלם.
בין שני האירועים לא היה קשר והמארגנים של שניהם כנראה הגו את השם באופן בלתי תלוי.
מפגשים אלה התפרסמו בכלי התקשורת של קהילת התוכנה החופשית, כגון סלאשדוט, ובשנים שלאחר מכן התופעה תפסה תאוצה וחברות תוכנה רבות וכן מיזמים רבים של תוכנה חופשית החלו לערוך האקתונים במגוון נושאים.
ההאקתון הוא אירוע מוגדר בזמן.
הנמשך בדרך כלל בין מספר שעות למספר ימים רצופים.
בפועל לעיתים משך העבודה של הצוותים על מוצרי התחרות, עשויה להמשך תקופה של שבועות וחודשים, בין פרסום הקול-קורא לבין תאריך ההאקתון בפועל
בדרך כלל המתחרים מתחלקים לקבוצות חשיבה, היוצרות ומפתחות יחדיו רעיונות והמצאות פורצי דרך, במטרה לענות על אתגר אשר הוגדר על ידי מארגני ההאקתון או על ידי המשתתפים.
יוזמי ההאקתון (גם "מארגי ההאקתון"): בדרך כלל ארגון או קבוצה.
אשר באים עם אתגר או בעיה מוגדרת.
בצורת תוכנה, מוצר, או רעיון
מתחרי ההאקתון: יחידים, צוותים, או ארגונים.
בדרך כלל בעלי רקע ומומחיות בנושא.
או לחלופין אינדיבידואלים אוטודידקטיים יצירתיים בעלי תשוקה.
אשר באים במטרה ליצור, לפתח, ולהציג רעיון מוצר או פתרון אחר פורץ דרך לנושא המבוקש
שופטים: צוות השיפוט מורכב מאנשים בכירים בתעשייה, ממגזרים שונים הרלוונטיים לנושא ההאקתון.
הממונים על ידי יוזמי ההאקתון
גורמים נוספים העשויים להשתתף בהאקתון
מנטורים: מנטורים הם בדרך כלל מומחים בעלי ידע וניסיון מקצועי מתחומים שונים הרלוונטיים להאקתון.
תפקידם להנחות ולסייע למתחרים, בכדי לסייע להם ליצור תוצרים איכותיים המתאימים למטרות המוגדרות.
המנטורים עוברים בין קבוצות המשתתפים או מוצמדים לקבוצה ספציפית לפי הנחיית מארגני ההאקתון
ספונסרים: לעיתים ישנם ידידים, בעלי עניין, נציגים מטעם ארגונים רלוונטיים, או פילנתרופים.
אשר נותנים חסות לאירוע ומסייעים ליוזמי ההאקתון במימון, פרסום, ייעוץ, שפיטה, ארגון או מתן פרסים
נושא ההאקתון והאתגרים בו: הארגון מגדיר את נושא ההאקתון ואת האתגרים שעליהם נדרשים המשתתפים לעבוד.
כך, בשנת 2024 ערכה חברת אמדוקס האקתון שנועד לפתח פתרונות טכנולוגיים למניעת תאונות ספורט בקרב בני נוער; התעשייה האווירית קיימה האקתון שהתמקד בפיתוח טכנולוגיות ביטחוניות חדשניות לשדה הקרב העתידי; ובנק ישראל ערך האקתון בנושא יישומי בינה מלאכותית לשיפור השירותים לציבור ולייעול תהליכים במערכת הפיננסית.
מכאן נגזרת רשימת אתגרים שבהם קבוצות המשתתפים מפתחות פתרונות ומענים.
סוג התוצר הסופי: התוצר הסופי הוא למעשה התוצר שקבוצות המשתתפים בו יוצרות ומפתחות במהלך כל זמן ההאקתון.
תוצר זה מוצג בסוף ההאקתון בצורה של תערוכה בה השופטים ניגשים לכל אחד מהשולחנות, או בצורה בה כל קבוצה מקבלת בין 3 ל-7 דקות להציג את התוצר הסופי שלה בין כלל שופטי ההאקתון וקהל המשתתפים בו מהקבוצות השונות.
מטרת התוצר הסופי הוא להמחיש את פתרון או מענה הקבוצה לאתגר שהוצג בתחילת ההאקתון על ידי מארגניו.
התוצר יכול להיות מצגת, אב-טיפוס של יישום טכנולוגי - דיגיטלי, מודל אשר הודפס במדפסת תלת-ממד, סרטון, תוצר טכנולוגי-פיזי אלקטרוני, ועוד.
אופי המשתתפים: אופי המשתתפים נקבע לפי האתגר שמוצע והתוצר הסופי שמארגני ההאקתון מעוניינים לקבל בסוף ההאקתון.
פילוח המשתתפים אשר יתקבלו להאקתון יהיה על פי יכולתם לייצר תוצר סופי איכותי והבנה והניסיון שיש להם עם האתגרים המוצעים
הרצאות / סדנאות: בהאקתון אין כמעט הרצאות וסדנאות, וזאת על מנת שמרב הזמן יוקדש כדי לייצר ולפתח תוצרים.
עם זאת, נהוג לפתוח את ההאקתון בהרצאה אחת עד שתיים, אשר יעזרו למשתתפים לייצר תוצרים איכותיים.
כמו כן, בזמן ההאקתון יש המקיימים סדנאות עזר קצרות שמטרתן לענות על שאלות טכניות ולהכין את המתחרים להצגת התוצר.
מדדי שיפוט: נקבעים על פי התוצר הסופי שמארגני ההאקתון רוצים לראות בסופו והמטרות אשר הגדירו בהתחלתו.
המדדים הסטנדרטיים הנקבעים לרוב הם חדשנות, איכות אב הטיפוס, חוזק הצוות, מענה על האתגר, ישימות בטווח זמן סביר, שכפול והגעה לקהל היעד ותוכנית עסקית.
פרסים: האקתון קורה לרוב במתכונת של תחרות.
הפרסים יכולים להיות פרסים כספיים, או פרסים ערכיים כגון תעודות הוקרה, או לעיתים כניסה לתוכנית האצה וליווי הפיתוח על ידי מנטור אישי.
לפעמים מתקיימים אירועים נוספים לפני או אחרי ההאקתון.
Meetup – אירוע בלתי פורמלי, בסגנון הרצאה יחידה.
מפגש 'מיטאפ' הנערך לפני ההאקתון הוא חלק ממסע שיווק הנעשה להאקתון כדי להאתר ולהזמין אליו משתתפים נוספים.
Kickoff – נקרא גם אירוע פתיחה, אירוע קדם ואירוע התנעה, הוא אירוע קצר, אשר מתרחש לאחר שההרשמה להאקתון נסגרה.
באירוע זה חושפים למשתתפים את אתגרי ההאקתון, ומסייעים להם בהרכבת קבוצה לקראת ההאקתון.
Boot Camp טכנולוגי – "מחנה אימונים" טכנולוגי, נועד על מנת להכיר למשתתפים פלטפורמה או כלי טכנולוגי, בו מעוניינים המארגנים שהמשתתפים יעשו שימוש.
זאת על מנת שלא לבזבז זמן יקר בלימוד הכלי בזמן ההאקתון עצמו.
Pitch Night – הוא מושג מתחום היזמות שפירושו אירוע בו מציגים יזמים את המיזמים שלהם מול צוות שופטים מהתעשייה או מספר משקיעים לצורך קבלת השקעה למיזם שלהם.
כאשר בהאקתון בו יש מספר רב של קבוצות, עורכים חצי גמר ואת הגמר עורכים כאירוע נפרד.
Accelerator – תוכנית האצה או חממה טכנולוגית או חברתית, היא תוכנית בת מספר חודשים בלווי מנטורים ואנשי מקצוע מהתעשייה כדי לקדם את קבוצות המשתתפים הזוכות בהאקתון משלב הפיתוח לשלב הייצור.
האקתון חברה: האקתון סגור לעובדי החברה בלבד.
לרוב במטרה לייצר גיבוש בין מחלקות שונות, לעמוד ביעדי החברה עם מוצר מסוים, או כדי לפתח חדשנות הקשובה לשטח ולעובדי החברה עצמה.
האקתון ציבורי: האקתון ציבורי הוא האקתון הפתוח לכולם, אם כי לעיתים תאושר רק השתתפותם של משתתפים בעלי אותם מאפיינים מקצועיים וידע, אשר הוגדרו מראש מארגני ההאקתון הנוכחי.
האקתון חברתי: מטרתו לענות על צורך חברתי קיים, על כן התוצר לא יהיה דווקא טכנולוגי, ויוכל להיות מצגת המתארת מיזם או פרויקט.
אין זה סותר כי לפעמים הדרך הטובה ביותר כדי לענות על אותו צורך חברתי שהוגדר מראש, כן יהיה פתרון טכנולוגי.
לרוב הארגונים המקיימים האקתונים מסוג זה, יהיו ארגונים מהמגזר השלישי או הציבורי.
האקתון ארוך טווח: לעיתים קרובות, התוצרים או המיזמים הנולדים בהאקתון לא ממשיכים להתפתח עם סיומו.
על כן קמו האקתונים ארוכי הטווח, אשר עם סיומם, הקבוצות הזוכות ממשיכות לתוכנית ההאצה ייעודית המסייעת להן לעבור משלב הפיתוח לשלב הייצור, ובכך למעשה לפוך את תוצר האב-טיפוס הנוצר בהאקתון לתוצר סופי, אשר ניתן להטמיעו בארגון או בחברה ולעשות בו שימוש אמיתי.
מייקרתון: מייקרתון הוא האקתון אשר התוצר הסופי אשר מפתחים בו, הוא תוצר טכנולוגי-פיזי ולא תוצר דיגיטלי.
על כן לרוב בין המשתתפים בהאקתון מסוג זה, יהיו מייקרים, מעצבי מוצר, מהנדסי מכונות, ומומחי רובוטיקה ואלקטרוניקה.
האקתון לאומי: האקתון אשר תפקידו לענות על צורך לאומי או שיש בו משמעות לאומית.
לעיתים ביוזמה או מעורבות ישירה של גוף ממשלתי
האקתון ממשלתי: האקתון המנוהל ביוזמת ממשלה או גוף ממשלתי
בישראל נערכים גם האקתונים שאינם עוסקים בהכרח בתכנות.
כך, בשנת 2024 נערך בבית החולים איכילוב האקתון בתחום הבריאות הדיגיטלית, שבו פותחו פתרונות חדשניים לשיפור חוויית המטופל ולייעול עבודת הצוותים הרפואיים.
בשנת 2025 התקיים האקתון נוסף, בהשתתפות אנשי חינוך מכל רחבי הארץ, שעסק בפיתוח יוזמות לקידום חדשנות פדגוגית בבתי הספר.
בחודש אפריל 2019 נערך לראשונה בעולם האקתון בנושא האירוויזיון בתל אביב, לכבוד אירוח התחרות בעיר.
האקציה הגדולה היה מבצע סודי של הנאצים שהחל ב-22 ביולי 1942 ומטרתו הייתה השמדה המונית של היהודים בגטו ורשה.
המבצע היה חלק ממבצע ריינהרד שבראשו עמד אודילו גלובוצניק והיה אירוע מרכזי בשואת יהודי פולין.
היהודים בגטו ורשה הוכו והובלו לאומשלגפלאץ ("כיכר השילוח") בגטו.
משם הם נלקחו ברכבות משא למחנה ההשמדה טרבלינקה.
המשלוחים הגדולים ביותר של היהודים מגטו ורשה למחנה המוות התרחשו בתשעה באב (23 ביולי) וביום כיפור של אותה השנה (21 בספטמבר).
גטו ורשה היה הגטו היהודי הגדול ביותר במלחמת העולם השנייה.
מעל 400,000 יהודים נדחסו בו בשטח של 3.4 קילומטרים רבועים או 7.2 איש בממוצע לחדר.
הכוחות הנאציים ביצעו את מרבית הגירושים ההמוניים של יושבי הגטו, מאזור מרכזי בגטו הסמוך למסילת רכבת בין התאריכים 23 ביולי עד 21 בספטמבר 1942. "האקציה הגדולה" (Grossaktion) נוהלה על ידי מפקד האס אס והמשטרה פרדיננד פון סמרן-פרנקנג, מושל מחוז ורשה מאז 1941.
נקודת המפנה בחיי הגטו אירעה ב-18 באפריל 1942 ולוותה בגל חדש של הוצאות המוניות להורג על ידי אנשי האס אס.
ב-22 ביולי 1942, שטורמבנפיהרר הרמן הפלה כינס ישיבה עם היודנרט (המועצה היהודית של הגטו), והודיע לעומד בראשה אדם צ'רניאקוב על "היישוב מחדש במזרח" (ביטוי תעמולתי שהחדירו הנאצים כדי לשדל יהודים לנסוע אל מחנות ההשמדה, שרובם הוקמו במזרח אירופה).
צ'רניאקוב התאבד למחרת, לאחר שהבין את משמעות התוכנית, ואת מקומו תפס מרק ליכטנבאום.
במהלך חודשיים בקיץ של שנת 1942, בין 254,000 ל-265,000 אסירי הגטו, גברים נשים וטף, נשלחו למחנה ההשמדה טרבלינקה, שבו חוסלו מעל ל-300,000 בני אדם.
מספר הנרצחים במבצע מבין יושבי הגטו היה גדול פי חמישה לערך ממספר הנרצחים בעת ולאחר חיסול הגטו באביב של השנה הבאה, כ-50,000 איש במספר.
במשך שמונה שבועות משלוחי היהודים ברכבות לטרבלינקה נמשכו ללא הפסקה: 100 איש בקרון משא לבהמות, בין 5,000 עד 6,000 איש בכל יום ויום ובכללם חולים ויתומים.
ד"ר יאנוש קורצ'ק היה על אחת מרכבות אלו באוגוסט 1942. ניתנה לו האפשרות להינצל ממוות בעזרת חברים פולנים ומעריצים, אך הוא בחר להצטרף לילדי בית היתומים שניהל בדרכם האחרונה.
עם הגעתם לטרבלינקה, הוצעדו הקורבנות העירומים אל עשרת תאי הגזים שעוצבו כמקלחות.
הם נחנקו למוות בקבוצות של 200 איש בעזרת גז רעיל.
בספטמבר 1942 נבנו תאי גזים חדשים, ובהם יכלו לחסל 3,000 איש בשעתיים.
לאזרחים הפולנים לא ניתנה הרשות להתקרב לשטח המחנה.
רבים מהיהודים שנותרו בגטו החליטו להילחם, ורבים מהם קיבלו סיוע מהמחתרת הפולנית.
הארגון היהודי הלוחם נוסד באוקטובר 1942 ופעל לחיזוק ההתנגדות כנגד גירושים עתידיים.
בראש הארגון עמד מרדכי אנילביץ' והוא רק בן 24. בתקופה זו ארמייה קריובה (מחתרת "צבא המולדת" הפולנית) החלה להבריח כלי נשק, תחמושת ומצרכים לגטו עבור המרד העתידי.
פרדיננד פון סמרן-פרנקנג הועמד למשפט צבאי על ידי היינריך הימלר ב-24 באפריל 1943, בגין חוסר יכולתו למנוע ולבלום את המרד.
הוא נשלח לקרואטיה ושם חוסל על ידי פרטיזנים ביערות.
ליירגן שטרופ הוענק עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה על ידי המפקד העליון של הוורמכט, וילהלם קייטל, עבור "משלחת הרצח" שלו, ולאחר המלחמה הוא נשפט על ידי האמריקאים ונידון למוות.
גזר הדין לא יצא אל הפועל; הוא נמסר לרשויות בפולין על מנת לעמוד למשפט חוזר.
נגזר עליו פעם נוספת עונש מוות בפולין והוא הוצא להורג ב-8 בספטמבר 1951 בגין פשעי המלחמה שביצע.
טבלת אירועי האקציה הגדולה הגרמנים יחד עם שומרים אוקראינים ולטבים במדי אס אס מקיפים את חומות הגטו.
23 ביולי 1942 אדם צ'רניאקוב מתאבד, לאחר שמספרים לו שצפוי גירוש יומי של 6,000 איש.
23 ביולי 1942 השמדה המונית של יהודים בגז מתחילה במחנה המוות טרבלינקה.
6 באוגוסט 1942 15,000 יהודים מגורשים מהגטו לטרבלינקה לאחר שהגרמנים "מקצצים" בהקצבת האוכל.
אנשים נעמדים בתורים במשך מספר ימים על מנת להשיג לחם.
כמות כפולה של רכבות אינן מצליחות לאסוף את כולם.
במשך 15 ימים 53,750 יהודים מגורשים לטרבלינקה.
7-6 בספטמבר 1942 יותר מ-1,000 יהודים נרצחים על ידי הנאצים ברחובות הגטו.
בשבועיים האחרונים של המבצע 48,000 יהודים נשלחים למותם.
21 בספטמבר 1942 הטרנספורט האחרון הנשלח לטרבלינקה מוורשה יוצא ועליו 2,196 קורבנות.
המשלוח כולל את אנשי המשטרה היהודית שהיו מעורבים בגירושים הקודמים ואת בני משפחתם.
30 בספטמבר 1942 יהודים שנשארו כלואים בגטו מתחילים לבנות בונקרים מבוצרים על מנת להגן על עצמם ולפגוע בכוחות הנאצים.
מבשלת האקר-פשור היא מבשלת בירה גרמנית-בווארית.
סימן מסחרי רשום של מבשלת פאולנר.
המבשלה המאוחדת האקר-פשור הוקמה בשנת 1972 במיזוג של שתי מבשלות ותיקות: מבשלת האקר ומבשלת פשור.
מבשלת האקר הייתה מבשלה ותיקה שנוסדה כבר ב-1417, 99 שנים לפני ניסוחו וקבלתו של חוק טוהר הבירה הגרמנית ה-"Reinheitsgebot" (ריינהייטסגבוט) .
המסעדה ובית הבירה של החברה בפוטסדאמר פלאץ בברלין התפרסמו מאוד בין מלחמות העולם.
היא אחת משש המבשלות היחידות הממוקמות בתוך גבולות העיר מינכן, ולכן רשאית להגיש בירה בפסטיבל הבירה הנודע של העיר, ה"אוקטוברפסט".
כיום נמצאת המבשלה בבעלות מבשלת פאולנר השוכנת אף היא במינכן.
הָאקֶָשֶה הֶפֶה הוא מתחם המורכב משמונה חצרות ברחוב רוזנטלר (Rosenthaler Strasse) מס' 40 ברובע מיטה בברלין.
החצרות נבנו בתחילת המאה ה-20 בסגנון יוגנדסטיל ואוכלסו בעיקר ביהודים.
בעל המקום היה יהודי בשם מיכאל יעקב.
בתקופת גרמניה הנאצית הוא הוכרח למכור את המתחם לארי.
הזכויות הושבו ליורשיו ב-1993. היהודים נשלחו להשמדה ורק אבני הנגף המרובות מעידות על כך.
באחת החצרות יש מוזיאון במקום בו היה קיים בית החרושת לייצור מברשות ומטאטאים על ידי עיוורים של חסיד אומות העולם אוטו ויידט.
כן קיים במקום מוזיאון לזכר אנה פרנק.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה המתחם בשטח ברלין המזרחית.
תוכניות השלטונות להרוס את המתחם נתקלו בהתנגדות עזה.
ב-1995 הוחל בשיפוץ המתחם והוא הפך למרכז חנויות, גלריות, מוזיאונים, סדנאות ותיאטראות.
הדירות הישנות שופצו והפכו את המקום למבוקש ויקר למגורים.
מול האקשה הפה נמצאת כיכר מוקפת במסעדות ובברים, ובה נמצאת גם תחנת הרכבת האקשר מרקט .
בכיכר נערכים הופעות רחוב ושוק אוכל בימי חמישי ושבת.
המציאות המוצגת ביצירה אקספרסיוניסטית היא לרוב מעוותת, על מנת לשקף את נפשו של האמן.
התפתח בגרמניה במאה ה-19, בעיקר בציור ושירה ולקח השראה בסוף המאה ה-19 מהפילוסוף הגרמני קונרד פידלר לגבי "מדע האמנות האובייקטיבי".
על בסיס כך, הנחת המוצא של האקספרסיוניסטים היא כי האומנות משוחררת מהטבע, אשר בראש ובראשונה משמשת לביטוי אינדיבידואליסטי של הצייר ושל רגשותיו, בנוסף לכך, האומנים האקספסיוניסטים מציירים מתוך יצר וצורך פנימי, אשר מתבטא ביצירותיהם .
האקספרסיוניזם הגרמני הוא תולדה של תקופה סוערת בחיי העם הגרמני.
אקספרסיוניזם משמש גם את האמנות הפלסטית באותה התקופה ביצירותיהם של הציירים האוסטריים גוסטב קלימט ואגון שילה וגם הצייר הנורווגי אדוורד מונק.
האמנות האקספרסיוניסטית מתאפיינת בסגנון שאינו מבקש לחקות את המציאות האובייקטיבית אלא מבקש לבטא את התחושות הסובייקטיביות שאירועים ומצבים מעוררים אצל בני אדם.
הוא מאופיין על ידי צבעוניות עזה ושיבושים בפרספקטיבה.
הדבר ניכר היטב בציור המפורסם ביותר של אדוארד מונק "הצעקה" (1893) ציור שלימים יכונה על ידי חוקר התרבות האמריקאי פרדריק ג'יימסון בתואר "ציור נבואי".
לטענת ג'יימסון, בציור הזה מונק ביקש לשקף את כל האימה שחשו בני תקופתו מפני המאה הבאה (שבסופו של דבר התגלתה כמוצדקת למדי – אם נחשוב על מלחמת העולם השנייה).
האקספרסיוניזם הוא אם כן אמנות שבורחת מהמציאות כדי לייצר דימויים רגשיים ההולמים את מצבו הנפשי של האדם.
כזה הוא גם האקספרסיוניזם הגרמני.
האקספרסיוניזם בקולנוע בא לבטא את הזעקה של דור של גרמנים שנותרו חבולים אחרי אימת מלחמת העולם הראשונה.
בנוסף האקספרסיוניזם הגרמני בציור התבטא בפעילות ציירים בקבוצות כגון קבוצת "הגשר" או "הפרש הכחול" (Der Blaue Reiter), אשר נוסדה במינכן בשנת 1911, ובין פעיליה ניתן למנות את וסילי קנדינסקי וגבריאלה מינטר.
מעולם לא הייתה קבוצה שקראה לעצמה "אקספרסיוניסטים", והביטוי עצמו נטבע בידי הרוואלד וולדן במגזין "הסערה" ("Der Sturm") בשנת 1911. המושג נקשר לפעילות של אנשים שונים בתחומים שונים בגרמניה ובארצות המושפעות מתרבותה.
האקספרסיוניזם הגרמני מופיע בקולנוע בראשית שנות העשרה של המאה הקודמת, בסמוך להולדת הקולנוע (1895) ולפרוץ מלחמת העולם הראשונה (1918-1914) .
ככזה הוא מבטא את הרגשות הסותרים המלווים את המודרנה - מצד אחד פחד מפני העתיד לבוא ומצד שני תקוות גדולות לנוכח האפשרויות הנפתחות בפני האדם המודרני.
תחושות אלה משתקפות היטב בסרטיו של פרדריך מורנאו "נוספרטו" (1922)או סרטו המאוחר יותר – "הצחוק האחרון" (1924), מבטאים את הפחד מפני העתיד לבוא, פחד שמהול באמונות טפלות על התפרצות הרוע מתחת לפני השטח.
ריבוי של המצאות מלוות את המאה העשרים, רובן טכנולוגיות שנועדו להקל על האדם.
הרכבת נכנסת לפעולה ולראשונה מקצרת את המרחקים והופכת יעדים שונים לנגישים לבני אדם מכל המעמדות.
אנשים עוזבים את הכפר ומתחילים להתיישב בעיר הגדולה.
זה הבסיס לסרטו הגרמני האחרון של הבמאי פריץ לאנג " M –הרוצח בינינו" [1931].
האדם המודרני צריך ללמוד לחיות עם הפחד מפני הלא נודע האנושי והטכנולוגי כאחד.
מצד שני העידן החדש מביא עימו גם תקוות גדולות, הרפואה התקדמה והמעבר מן הכפר לעיר הביא גם הוא ברכה.
תנאי המחיה טובים יותר וכמוהם גם התנאים הסניטריים.
תמורה משמעותית המתרחשת בעקבות כך היא הניידות החברתית.
על כל אלה מרחפת גם ההמצאה של מדע הנפש החדש, הפסיכואנליזה.
במאה התשע עשרה כבר עסקו מחלות נש ובראשן במלנכוליה [או בשפה עממית יותר, דיכאון שאינו מוסבר].
המלנכוליה הייתה למחלה הגדולה של המאה התשע עשרה אותה נטו לייחס לאכזבה מהעולם, אבל במאה העשרים בעקבות מחקריו של פרויד ויוסף ברויאר (Breuer Joseph) שעיצבו מודל פסיכואנליטי למחלת הנפש המכונה היסטריה, ההיסטריה מקבלת משמעויות חדשות והסימפטומים הפיזיולוגיים שלה (דוגמת ההתעלפויות המרובות) הופכים למוסברים.
במילים אחרות, הרפואה החדשה מצליחה לפענח את הקשר שבין הגוף לנפש, ומציגה מודל לפיו גוף האדם ונפשו אחד הם.
גילוי זה פותח פתח למחקרים חדשים שעניינם אינו תמיד במדע טהור.
ההיפנוזה שהופעלה לראשונה על ידי הרופא הנוירולוג הצרפתי הנודע Charcot Martin Jean לקראת סוף המאה התשע עשרה, מצליחה לסחוף אחריה סוגים שונים של מטפלים, לא כולם מוסמכים בתחומם.
בעוד ההיפנוזה הומצאה על ידי שארקו כאמצעי ריפוי, הגלגולים המאוחרים שלה מתייחסים גם לנושא מסוכן והוא האפשרות לשלוט בנפשו של אדם אחר ולגרום לו לבצע את מבוקשך ללא ידיעתו.
סוגיה זו תעמוד במרכזם של מספר סרטי אקספרסיוניזם גרמניים שהמפורסמים ביניהם "הקבינט של ד"ר קליגרי" מאת רוברט ויינה, ושני סרטי "ד"ר מאבוזה" ("ד"ר מבוזה המהמר" [1922], [ "צוואתו של ד"ר מבוזה"] (1933) שניהם של הבמאי פריץ לאנג.
בצד כל החידושים ההיסטוריים האלה שמשנים את פני האנושות, קיימים גם פיתוחים טכנולוגיים שמסעירים את העולם ובראשם הראינוע שמופיע לראשונה בסוף המאה התשע עשרה ב-1895 ,עם סרטם של האחים לומייר "היציאה ממפעלי לומייר" (lumiere usines des sortie la).
הראינוע היה בראש ובראשונה דרך חדשה להתבונן על העולם, לא עוד תמונות קפואות אלא תמונה נעה, גם אם לא תמיד בקצב הנכון.
הראינוע חיקה את המציאות בצורה מהימנה יותר מכל תמונה אחרת, הוא יכול היה להוסיף עליה אפקטים שונים ובכך לעבות את הרגש (זאת בהתחשב שהסאונד לא היה קיים עדיין ומרבית הסרטים לוו בנגינת פסנתר באולם ההקרנה).
הפריחה של הקולנוע הגרמני מתחילה עם ראשיתה של פריחה אמנותית כללית שקשורה בתחושה הקשה של הגרמנים לפיה עמם עומד להפסיד במלחמה.
במטרה לרומם את הרוח של העם ומתוך רצון להבין כיצד קרה שאומה כה עוצמתית איבדה את דרכה, מתחיל חשבון נפש שבא לידי ביטוי, בין היתר, באמנות.
דוגמאות לאותו חשבון נפש ניתן למצוא בתיאטרון במחזותיו של ברטולד ברכט ("אופרה בגרוש", "אמא קוראז'" ועוד), בארכיטקטורה עם הולדת באוהאוס שהתגלגל עד לעיר תל אביב בפלסטינה עם הגירתם של אדריכלים יהודים גרמניים, וכאמור, גם באותו הקולנוע שנודע תחת השם "האקספרסיוניזם הגרמני".
מרבית סרטי האקספרסיוניזם הגרמני, עוסק במאבק בין הטוב לרע.
הטוב אינו זקוק לסיפור ועל כן הסרטים בדרך כלל יתמקדו בפיתוי, באופן בו האדם הופך לרע נגד רצונו, בגלל החולשות האנושיות.
תחושת האומניפוטנטיות (כלומר יכולת כל) של האדם החדש באה לידי ביטוי בסרטי האקספרסיוניזם הגרמני.
לפעמים באמצעות הצגת השליטה המנטלית על האחר.
בתקופה זו, כאמור, מופיעים רבים העוסקים בהיפנוזה ובכלל בשליטה על גופו ונפשו של האחר (דוגמת "הקבינט של ד"ר קליגרי").
הרפואה כבר אינה נתפסת כשדה שבהכרח מיטיב עם האדם אלא כשדה לניסויים שונים להגברת כוחו של האדם.
עם זאת האקספרסיוניזם הגרמני נותר נוצרי במהותו וכל מי שמנסה לתפוס את מקומו של האל נענש בסופו של דבר.
כך שכל החלומות המגלומניים של גיבוריו – החל מהרב לוי הגיבור של הסרט "הגולם", דרך "ד"ר קליגרי", ועד "ד"ר מבוזה" של פריץ לאנג – כולם מסתיימים במפח נפש של יוצריהם או גרוע יותר, בסופם של הגיבורים עצמם.
אותה פריחה בקולנוע הגרמני נמשכה רק תקופה קצרה – עד עלייתו של היטלר לשלטון בשנת 1933 אז בחרו מרבית הבמאים לברוח למחוזות אחרים.
אבל חשיבותו של זרם האקספרסיוניזם אינה תולדה של משך הקיום שלו אלא שמקורה בהשפעתו ארוכת הטווח שמהר מאוד חצתה גבולות – עם הגירתם של הבמאים הגרמנים והיא ממשיכה להדהד עד היום בז'אנרים קולנועיים מובהקים.
הבמאים הגרמניים החלו לחפש מקלט במדינות שונות.
רובם היגרו לאמריקה שם נקלטו יפה בתעשיית הקולנוע של הוליווד והשאירו בה את חותמם, בין היתר בסגנון קולנוע ייחודי שלימים נודע תחת השם "הפילם נואר" (או בעברית "הסרט האפל").
השפעותיו של האקספרסיוניזם הגרמני ניכרות עד עצם היום הזה על הקולנוע ההוליוודי בסרטים כמו "המספריים של אדוארד" של הבמאי טים ברטון (1990) ובשלל סרטי הערפדים השוטפים את מסכי הקולנוע והטלוויזיה – החל מ"ראיון עם ערפד" של ניל ג'ורדן משנת 1994 ועד הסרט "דמדומים" של הבמאית קתרין הארדוויק משנת 2009.
ספר זה ראה אור אחרי מלחמת העולם השנייה, ומובאת בו הטענה המרכזית כי העולם המסוייט של האקספרסיוניזם הגרמני ניבא למעשה את עליית הנאציזם.
קבוצת הגשר התקיימה בין השנים 1905–1913 בעיר דרזדן.
הקבוצה פרסמה מניפסט בעד החופש אמנותי ונגד הכוחות הישנים והממסדיים.
הקבוצה נוצרה לאחר הסקת מסקנתם של אומני הקבוצה, כי לימודי אדריכלות אינם מתאימים להם ובהדרגתיות התמסרו לעולם הציור.
חייהם של האומנים היו בקומונה, הצגת עבודותיהם הייתה משותפת, וכן היו בעלי אידאולוגיה חברתית ואמנותית משותפת שכללה את העלאת מעמדו ומצוקתו של הפועל לדיון ציבורי, והתנגדות לחברה הבורגנית.
נושאי הציורים שתוארו ביצירותיהם, עסקו בחיי היומיום נופי עיר והדמויות שבה וסגנונן ציורם היה מנוגד לחלוטין מסגנון העת הקלאסית.
הלמידה שלהם לא הייתה כמקובל, אלא במהלך היצירה עצמה והשפעתם הייתה בעיקר מהאוונגרד האמנותי של התקופה כמו הקוביזם.
האקסית המטורפת היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיה רומנטית מוזיקלית שעלתה לשידור ב-12 באוקטובר 2015 ברשת The CW.
הסדרה נוצרה על ידי רייצ'ל בלום ואליין ברוש מק'קנה, בכיכובה של בלום בתפקיד הראשי, כשב-2016 זכתה רייצ'ל בלום בפרס גלובוס הזהב על גילום הדמות הראשית בסדרה.
הסדרה מאופיינת בכך שבכל פרק יש כמה שירים הכוללים ריקודים ותפאורה בסגנון ברודוויי (נאמברים).
ב-2 באפריל 2018 חידשה רשת The CW האמריקאית את הסדרה לעונה רביעית ואחרונה, שעלתה לשידור ב-12 באוקטובר 2018. הפרק האחרון שודר בארצות הברית ב-5 באפריל 2019.
בישראל, הסדרה שודרה לראשונה ב-yes, ומ-2022 משודרת ב-HOT.
רבקה באנץ' (בלום) היא בוגרת אוניברסיטת ייל והרווארד, עורכת דין בתחום הנדל"ן העובדת במשרד עורכי דין מוביל בניו-יורק.
היא חווה משבר זהות כאשר מוצע לה קידום בחברה, ובאותו רגע היא פוגשת ברחוב את ג'וש צ'אן, מי שהיה האהבה הראשונה שלה במחנה קיץ בגיל 16. ג'וש אומר לה שהוא לא מסתדר בניו-יורק, והוא חוזר אל עיר הולדתו, וסט קובינה, קליפורניה ("רק שעתיים מהחוף, ארבע שעות בפקקים").
תוך כדי צפייה בפרסומת מסחרית לחמאה המדברת על אושר, רבקה מחליטה לעבור בעקבות ג'וש לווסט קובינה, בחיפוש אחר אושר.
היא עולה על מטוס ללוס אנג'לס, נוסעת לוסט קובינה, משיגה עבודה במשרד עורכי דין בעיר, שוכרת דירה, ושוטפת בכיור את כל התרופות נגד דיכאון וחרדה שהחזיקה.
היא מתחברת עם העוזרת המשפטית במשרד, פולה, עם השכנה שלה, הת'ר, והיא מתחילה מערכת יחסים לא יציבה עם החבר הטוב ביותר של ג'וש, גרג, תוך כדי ניסיון מתמיד להתקרב לג'וש ומנסה להרחיק ממנו את בת זוגו ולנסיה.
הסדרה עוקבת אחר קורותיה של רבקה בווסט קובינה, בניסיון שלה להתקרב מחדש לג'וש והחיפוש שלה אחר אושר בחוף המערבי.
בעונה השנייה רבקה וג'וש מתחילים מערכת יחסים מגמגמת אך למרות זאת, ג'וש מציע לה להתחתן איתו.
באמצע העונה מופיע שותף חדש במשרד שרבקה עובדת בו, נת'ניאל פלימפטון השלישי.
בהתחלה, נת'ניאל ורבקה לא מסתדרים ושונאים זה את זה אך עם הזמן הם מתקרבים זה לזה והוא מטיס את אביה במיוחד כדי שיהיה בחתונה שלה ושל ג'וש.
העונה מסתיימת בחתונתם של רבקה וג'וש, כאשר גוש נוטש את רבקה בחופה.
בעונה השלישית רבקה רוצה לנקום בג'וש על זה שעזב אותה בחתונה שלהם.
כשהיא לא מצליחה היא נתקפת בהלה, ומנסה להתאבד.
רבקה מתמודדת עם עומס רגשי ולאחר ניסיון התאבדות היא מאובחנת כבעלת הפרעת אישיות גבולית ומתחילה לגבש את חייה מחדש.
בעונה הרביעית רבקה נכנסת לכלא לאחר שהואשמה בדחיפת אדם מהמרפסת (ולמעשה ניסתה להציל את נת'ניאל) היא מפסיקה להיות עורכת דין ופותחת חנות לפרצלים.
גרג שב לעיר (בגילומו של שחקן אחר) לאחר שעזב ומעורר ברבקה
בסיום הסדרה, שלושת הגברים ממתינים להחלטתה של רבקה במי מהם היא בוחרת, אך לאחר שמתגלה שרבקה למעשה דמיינה את כל הנאמברים המוזיקליים בראשה לאורך כל הסדרה, היא מבינה שהיא רוצה להתמקד ביצירת מוזיקה ובוחרת שלא לבחור באף אחד.
רבקה באנץ' – רייצ'ל בלום
ג'וש צ'אן – וינסנט רודריגז השלישי
גרג סראנו – סנטינו פונטנה / סקיילר אסטין
פולה – דונה לין צ'מפלין
הת'ר דייוויס – ולה לאוול
ולנסיה פרז – גבריאל רואיס
ג'וש הלבן – דייוויד הול
נתניאל – סקוט מייקל פוסטר
ד"ר אקופיאן – מייקל הייאט
האב ברה – רנה גובה
האקריו - HackerU היא חברת הדרכה ישראלית בתחומי הסייבר, מקצועות הדיגיטל וטכנולוגיית המידע.
החברה הוקמה בשנת 1997 על ידי גיל עדני, שמשמש כמנכ"ל וכיו"ר קבוצת ThriveDX.
החברה היא חלק מקבוצת ThriveDX, חברת הדרכה עולמית.
בשנת 2023 הציעה החברה 14 מסלולי לימוד מתחומי הטכנולוגיה, אבטחת מידע, הסייבר, העיצוב, האנימציה והשיווק הדיגיטלי.
אינדקס הקורסים של החברה כולל מאות קורסים נוספים.
לחברה מרכז הדרכה ראשי במתחם הבורסה ברמת גן ולימודיי אונליין.
לחברה שיתופי פעולה בעולם (בארצות הברית, פולין, הודו, אוסטרליה, סינגפור ואפריקה ובפיליפינים).
בקורסים של החברה משתתפים למעלה מ-4,000 איש כל שנה.
מרכז ההכשרה של החברה הוסמך מטעם חברת Autodesk העולמית, וכן מפעילה החברה מרכז בחינות בינלאומי מטעם חברת Pearson VUE.
לצד הכשרת הסטודנטים, מפעילה החברה מחלקת השמה.
כמו כן, נותנת החברה, באמצעות HackerU-Pro, ייעוץ מקצועי לעסקים ולגופים ממשלתיים בנושאים טכנולוגיים מגוונים ונותנת הדרכה לעובדים בארגונים.
בשנת 2017 פתחה החברה סניף במוסקבה בו מרצים אנשי מקצוע מקומיים לצד מרצים ישראלים.
בשנת 2018 חתמה קבוצת ThriveDX הסכם לשיתוף פעולה עם אוניברסיטת מיאמי, ומאז חתמה עם הסכמים עם כ-20 אוניברסיטאות ברחבי העולם.
בשנת 2021 רכשה החברה את סייבינט הישראלית בסכום שהוערך ב-50 מיליון דולר.
ה"האקס סטרטר" פותח במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי הטייס הבריטי בנטפילד צ'ארלס האקס (שם מלא: "Bentfield Charles Hucks") (1884-1918) מגיס התעופה המלכותי.
"האקס סטרטר" היה תחליף מכני עבור אנשי צוות הקרקע שלפני פיתוח ה-"האקס סטרטר" היו מסובבים ידנית את מדחפי המטוסים כדי להתניע את מנוע המטוס.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 ובשנות ה-30 של המאה ה-20 ההאקס סטרטר" היו נפוצים, לאחר שמדחפי האווירונים הפכו לגדולים, והיה קשה לסובבם ידנית.
ה"האקס סטרטר" היה מחובר לכלי רכב פתוח.
הכוח של הרכב היה מועבר ממנועו, בדרך כלל בעל הנעה אחורית, פיר המתנע נכנס לרכזת מיוחדת המשלבת מצמד על מרכז הרכבה של המדחף.
בשנות ה-20, של המאה ה-20 חיל האוויר המלכותי הבריטי התבסס על שלדות רכב מסוג פורד מודל T אשר חוברו ל"האקס סטרטר".
"האקר בעל כובע לבן" הוא כינוי, אשר הצמידה חברת IBM להאקר שמשתמש בידיעותיו במחשבים ובאבטחת מידע למטרות חיוביות ואתיות, כגון התרעה על פרצות אבטחה אשר עלולות לגרום נזק ליחידים או לרבים וסיוע לאבטחת רשתות שונות – זאת ללא ניצול של פרצות האבטחה אותן חשף.
כינוי זה הוא הנפוץ בעולם להאקרים מסוג זה, אך הם מכונים גם בשם Ethical Hackers – האקרים מוסריים.
אחד המקרים הראשונים בהם נודע על שימוש בפריצה אתית היה בדיקת חדירה שערך חיל האוויר של ארצות הברית במערכת ההפעלה Multics.
התוצאות קבעו כי בעוד ש-mulitics הייתה טובה משמעותית ממערכות אחרות, היו לה גם פגיעויות באבטחה חומרה ואבטחת תוכנה שניתן היה לנצל באמצעות רמת מאמץ נמוכה יחסית.
הבודקים ביצעו את הבדיקות שלהם בשלבים ותחת הנחה של ריאליסטיות, כך שהתוצאות ייצגו במדויק את התוצאות שהפורץ יכול היה להשיג.
בשלב הראשוני הם ביצעו בדיקות שכללו תרגילים פשוטים לאיסוף מידע ומשם התקדמו עד למתקפות אשר היו יכולות לגרום לקריסת המערכת.
הרעיון להביא טקטיקה זו של פריצה אתית להערכת אבטחת המערכות גובש על ידי דן פארמר וויצ'ה ונמה.
הם אספו את כל הכלים שהשתמשו בהם במהלך עבודתם, ארזו אותם בתוכנה יחידה וקלה לשימוש והפיצו אותה להורדה חינמית.
התוכנה שלהם, המכונה כלי ניהול אבטחה לניתוח רשתות, או SATAN, זכתה לתשומת לב רבה בתקשורת ברחבי העולם בשנת 1992.
בעוד שבדיקות חדירות מתרכזות בבדיקת תוכנות ומערכות מחשב בפן הטכני – סריקת יציאות, בחינת ליקויים ידועים בפרוטוקולים ויישומים הפועלים במערכת וסקירת הדרך לתיקון הליקויים.
פריצה אתית עשויה לכלול גם שיטות נוספות, המתמקדות פחות בצד הטכני.
על בדיקות אלו מעודכן בדרך-כלל רק בעלי החברה אשר הזמין את הבדיקה.
היחס בחוק להאקרים מסוג זה
עיקר פעילות האקרים בעלי כובע-לבן היא בעקבות בקשה של בעלי החברה עבורה מתבצעת הפריצה האתית, עם-זאת, קיימים האקרים בעלי כובע לבן רבים הפועלים אף-בלא שנתבקשו על כך, לסריקת ליקויי אבטחה באתרי אינטרנט המכילים מידע ציבורי, מתוך מטרה לוודא כי השמירה על סודיות המידע היא מיטבית.
אלא שלא ניתן לומר בבירור מהו היחס החוקי למעשים אלו.
בעוד שהחוק היבש קובע כי עצם החדירה הבלתי מורשית למחשב אחר, מבלי לגרום לנזק או לבצע פשע נוסף/נלווה, מהווה עבירה פלילית.
הרי שבאפריל 2018 פרסם פרקליט המדינה, שי ניצן, הנחיה הממליצה שלא להעמיד לדין האקרים בעלי כובע לבן.
האקים האניף ווריק הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
בין השנים 2005–2013 שיחק עבור 6 קבוצות שונות בליגת ה-NBA, ולאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 9.4 נקודות ו-4.0 ריבאונדים למשחק.
ווריק נולד וגדל בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 2001–2005 למד באוניברסיטת סירקיוז אשר במדינת ניו יורק.
בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2002/2003, הוביל אותה לצד כרמלו אנתוני לזכייתה הראשונה אי פעם בטורניר אליפות המכללות, תחת המאמן ג'ים בייהיים.
בשניות הסיום של משחק הגמר מול אוניברסיטת קנזס, כאשר קבוצתו ביתרון של 3 נקודות, החטיא ווריק שתי זריקות עונשין רצופות, אך במהלך האחרון של המשחק "כיפר" על החטאותיו כאשר חסם את זריקתו של שחקן קנזס מייקל לי, אשר הייתה עשויה להשוות את תוצאת המשחק.
לאורך העונה העמיד ווריק ממוצעים של 14.8 נקודות ו-8.5 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השלישית של העונה במחוז Big East.
בעונה העוקבת, לאחר מעברו של אנתוני ל-NBA, הפך ווריק לשחקן המוביל של סירקיוז, כשקלע 19.8 נקודות והוריד 8.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
על אף הצטיינותו, נעצרה הקבוצה בשלב שמינית גמר טורניר המכללות (NCAA Sweet Sixteen), כאשר הפסידה מול אוניברסיטת אלבמה.
בעונתו האחרונה, 2004/2005, זכה בתואר שחקן העונה של מחוז Big East ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), אולם קבוצתו הפסידה במפתיע כבר במשחק הראשון של טורניר המכללות, מול אוניברסיטת ורמונט.
בעת סיום לימודיו ניצב ווריק במקום הרביעי בתולדות קבוצת סירקיוז בסך נקודות (2,073) וריבאונדים (1,025) בקריירה.
בדראפט ה-NBA 2005 נבחר ווריק בבחירה ה-19, על ידי ממפיס גריזליס.
בעונתו השנייה בממפיס שותף בכל 82 משחקי הקבוצה, ואף פתח ב-43 מתוכם בשל פציעה של כוכב הקבוצה פאו גאסול.
ווריק סיים את העונה עם ממוצעים של 12.7 נקודות ו-5.1 ריבאונדים למשחק, אשר בדיעבד היו שיאי הקריירה שלו.
בשתי העונות הבאות עם הגריזליס תרם 11.5 נקודות ו-4.9 ריבאונדים למשחק, לרוב כשחקן ספסל.
באוגוסט 2009, לאחר 4 עונות בממפיס, חתם ווריק על חוזה לעונה אחת במילווקי באקס.
ב-48 משחקיו בקבוצה קלע 10.2 נקודות בממוצע למשחק.
בפברואר 2010 הועבר יחד עם ג'ו אלכסנדר בטרייד לשיקגו בולס, בתמורה לג'ון סלמונס.
בסיום אותה עונה השתתף עם הבולס בפלייאוף בפעם השנייה והאחרונה בקריירה שלו.
שיקגו הודחה בסיבוב הראשון, לאחר שהפסידה מול קליבלנד קאבלירס בתוצאה 1–4.
לקראת עונת חתם בפיניקס סאנס על חוזה ל-4 עונות.
ב-8 במרץ 2011 קלע שיא קריירה של 32 נקודות במשחק מול יוסטון רוקטס.
בשתי עונותיו בפיניקס קלע 7.8 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2012 הועבר יחד עם רובין לופז לניו אורלינס הורנטס, במסגרת טרייד בו הייתה מעורבת גם מינסוטה טימברוולבס.
לאחר משחק אחד בלבד עם ההורנטס הועבר בטרייד לשארלוט בובקאטס, בתמורה למאט קארול.
בפברואר 2013, לאחר 27 משחקים בשארלוט, נשלח בטרייד לאורלנדו מג'יק בתמורה לג'וש מקרוברטס, ומיד שוחרר מהקבוצה.
לקראת עונת 2013/2014 עזב את ה-NBA, וחתם על חוזה בקבוצת ליאונינג פליינג לאופרדס מליגת העל הסינית.
ב-18 משחקיו בליאונינג קלע ווריק 21.6 נקודות בממוצע למשחק, וקבוצתו סיימה במקום השביעי בליגה הסינית.
בינואר 2015 עבר לשחק בקבוצת טורקו קוניאספור הטורקית, אשר סיימה את העונה במקום ה-11 בליגת העל הטורקית.
בעונת 2015/2016 שיחק עבור מלבורן יונייטד מליגת העל האוסטרלית.
ווריק סייע למלבורן לסיים את העונה הסדירה במקום הראשון בליגה, אולם בסדרת חצי גמר הפלייאוף הפסידה הקבוצה מול ניו זילנד ברייקרס בתוצאה 0–2. לאורך העונה רשם ווריק ממוצעים של 13.6 נקודות ו-5.7 ריבאונדים למשחק.
בפברואר 2016 חתם על חוזה באולימפיאקוס היוונית עד לסיום עונת .
אולימפיאקוס הודחה מהיורוליג בשלב ה"טופ-16", אך זכתה באליפות ליגת העל היוונית לאחר שגברה על פנאתינאיקוס בסדרת הגמר, בתוצאה 3–1. בששת משחקיו ביורוליג קלע 4.3 נקודות למשחק, וב-13 משחקיו בליגה היוונית קלע 5.8 נקודות למשחק.
בתחילת עונת 2017/2018 שיחק עבור קבוצות "לאונס דה פונסה" מפוארטו ריקו ו"אל מוטאחד טריפולי" מלבנון.
באפריל 2018 חתם על חוזה בעירוני נהריה עד לסיום עונת .
בארבעת משחקיו בקבוצה קלע 7.8 נקודות בממוצע למשחק, ונהריה סיימה את העונה במקום התשיעי בליגת העל.
בעונת 2018/2019 שיחק עבור קבוצת איווה וולבס מליגת הפיתוח של ה-NBA, וב-44 משחקים במדיה קלע 12.0 נקודות בממוצע למשחק.
בעיר מוסקבה בירת רוסיה שורר אקלים יבשתי לח (לפי סיווג האקלים Köppen Dfb ) עם קיץ חם, לח במקצת וחורפים קרים וארוכים.
טמפרטורות גבוהות אופייניות בחודשים החמים − יוני, יולי ואוגוסט נעות לרוב סביב 23°C (מעלות צלזיוס, מ"צ), אך במהלך גלי חום, שיכולים להתרחש בכל עת בין מאי לספטמבר, שיאי הטמפרטורה בשעות היום הם לעיתים קרובות מעל 30 מ"צ, לעיתים במשך שבוע או שבועיים.
בחורף, הטמפרטורות בדרך כלל יורדות לסביבות 10− מ"צ, אם כי יכולות להיות תקופות של חום עם טמפרטורות העולות מעל נקודת הקיפאון.
הקיץ נמשך מאמצע מאי ועד תחילת ספטמבר.
החורף נמשך מתחילת נובמבר ועד סוף מרץ.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בעיר עמדה על 38.2 מ"צ, ותועדה בתאריך 29 ביולי 2010, והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה צנחה עד כדי 42− מ"צ.
בשנת 2007 התרחשו שלושה שיאי חום חודשיים - ינואר, בו נמדדה טמפרטורה של 8.6 מ"צ; מרץ, עם טמפ' של 19.7 מ"צ; ומאי, עם שיא של 33.2 מ"צ; בשנת 2008 נרשמו שיאים חדשים לחודש דצמבר כמו גם לחורף כולו: 9.6 מ"צ.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת במוסקבה עומדת על 5.8 מ"צ, אך לאחרונה (2007, 2008, 2015) היא הייתה גבוהה מ 7 מ"צ.
במחצית הראשונה של המאה ה-20 היה כפור לילה קל בסוף הקיץ.
שנת 2019 הייתה לחמה ביותר בתולדות התצפיות המטאורולוגיות של העיר, כאשאר הטמפרטורה השנתית הממוצעת הייתה 7.8 מ"צ, המקסימום היומי הממוצע היה 11.6 מ"צ (בעוד הטמפרטורות הממוצעות החודשיות היו מעל לאפס אפילו במרץ, נובמבר ודצמבר).
סכומי הגשמים החודשיים משתנים באופן מינימלי לאורך כל השנה, אם כי רמות המשקעים נוטות להיות גבוהות יותר במהלך הקיץ מאשר בחורף.
בשל השונות המשמעותית בטמפרטורה בין חודשי החורף לקיץ וכן התנודתיות המוגבלת ברמות המשקעים במהלך הקיץ, מוסקבה נחשבת לאזור אקלים יבשתי.
מרבית השיאים והממוצעים ניתנים לתחנת מזג האוויר ב- VVC, הממוקמת באוקראג המינהלי הצפוני-מזרחי (North-Eastern administrative okrug) של מוסקבה.
הטמפרטורה מתחנה זו היא בממוצע נמוכה יותר בשיעור של 0.5-1 מ"צ מאשר במרכז העיר, ו 0.5-2 מ"צ גבוהות יותר מנמינימום לילה בפרברים.
רוב המשקעים במוסקבה יורדים כגשמים, אך בחודשי החורף כמעט כל המשקעים יורדים כשלג, ויוצרים כיסוי שלג יציב.
משקעי השלג הרטובים האחרונים עשויים להיות בתחילת מאי, ועשויים להתחיל מחדש בסוף ספטמבר.
כיסוי שלג (נמשך בממוצע 3–5 חודשים בשנה) נוצר בתחילת נובמבר ונמס בתחילת אפריל, אם כי בשנים האחרונות לא נמשך זמן רב כרגיל.
לדוגמה, בחורף 2006–2007 כיסוי השלג לא נוצר עד סוף ינואר ונמס בתחילת חודש מרץ; בשנים 2007–2008 כיסוי השלג נמס בסוף פברואר ובחורף 2008–2009 כיסוי השלג לא נוצר עד סוף דצמבר, חודש מאוחר מהרגיל.
אולם בשנים 2011–2012 הוא נמס באמצע אפריל.
מהירות הרוח הממוצעת גבוהה מאוד.
בעיר עצמה המהירות עומדת על כמעט 5 מטר לשנייה; במקומות פתוחים ובשדות תעופה היא עשויה להגיע גם ל 6 מטר לשנייה.
מספר פעמים בעונה, לעיתים קרובות בתקופות מאי-ספטמבר במהלך סופות רעמים, מהירות הרוח עשויה לעלות על 15–35 מטר לשנייה.
סופת הרוח החזקה האחרונה הייתה בשנת 1998, אז מהירות הרוח הייתה 30–35 מטר לשנייה.
157 בני אדם נפצעו, 8 מתו ונפגעו 2157 בניינים.
טורנדו נוסף התרחש ב 3 ביוני 2009 (2009 Krasnozavodsk tornado, אנ') נרשם ליד סרגייב פוסאד (Sergiyev Posad, אנ'), מחוז מוסקבה .
מספר ימים בהירים, מעוננים ומעוננים
בממוצע במוסקבה יש 1731 שעות שמש בשנה.
משך אור היום תלוי במיקום הגאוגרפי של מוסקבה.
הגובה המרבי של השמש מעל האופק הוא 11° ב 22 בדצמבר ו 58° ב 22 ביוני.
סמוך ליום היפוך הקיץ (22 ביוני), השמש אינה יורדת מתחת ל 12°.
לפיכך הדמדומים האסטרונומיים אינם מתרחשים בתקופה זו.
אף על פי כן, תאורת הדמדומים אינה מספיקה לפעילות אנושית רגילה, ולכן הרחובות זקוקים לתאורה מלאכותית, מה שמביא לאמונה כי אין לילות לבנים במוסקבה, אף על פי שהשמיים נותרים כחולים כהים, ולא שחורים, כמו בדרום רוסיה.
מחשבון (טמפרטורת האוויר הממוצעת, קצב האוויר וסטיות ממנה)
האקלים של לונדון, בירת הממלכה המאוחדת, כולל אקלים ימי ממוזג (Cfb, שיטת קפן).
עקב כך מקבלת העיר חורפים קרירים, קיצים חמימים, ומשקעים תכופים כל השנה.
ללונדון יש היסטוריה עשירה מאוד של תצפיות מטאורולוגיות, עם שיאי משקעים מתועדים החל מינואר 1697 בגני קיו.
בשנים שלאחר מכן נערכו תצפיות לא סדירות במספר מקומות.
תחנת תצפית ממוקמת בגריניץ' מאז 1841, ומעניקה ללונדון, תיעוד רציף וארוך של הטמפרטורות שלה.
תחנות אחרות כוללות את הית'רו, החל משנת 1948, המפסטד, החל משנת 1910, נורת'ולט, החל משנת 1948, ואת פארק סנט ג'יימס, החל משנת 1910.
בנוסף לכך, לונדון מחזיקה בשיאים לאומיים מרובים, כולל שיא הטמפרטורה הגבוהה בחודשים פברואר, אפריל, מאי ויוני.
העיר יכולה לפעמים לחוות מצבי קיצון.
שלג הוא תופעה שכיחה במקצת בחורף, ויורד בממוצע במהלך 16 ימים בשנה, אם כי הוא כבד לעיתים רחוקות.
סופות רעמים נדירות באותה מידה, והן מתרחשות בממוצע 15 ימים בשנה.
העיר ידועה בכך שהיא חוותה סופת טורנדו.
לאחרונה פגעה סופה בעוצמה של F2 (Fujita scale, אנ') בקנסל גרין (Kensal Green, אנ') ב-7 בדצמבר 2006.
האקלים בלונדון על פי מערכות האקלים המרכזיות
הית'רו - תחנת מזג אוויר בשדה התעופה בפרוורי מערב לונדון
גני קיו - תחנת מזג אוויר בדרום מערב לונדון על גדות נהר התמזה
המפסטד - תחנת מזג אוויר בצפון לונדון
מתחם תחנת מזג האוויר זה הוא הגבוה ביותר מבין המתחמים באזור לונדון, וכתוצאה מכך הטמפרטורות בשעות היום נמוכות בדרך כלל במעלה אחת מהתחנות הנוספות.
נורת'ולט - תחנת מזג אוויר בשדה התעופה בצפון מערב לונדון
גריניץ' - תחנת מזג אוויר בדרום מזרח לונדון ליד נהר התמזה
האקלים של העיר ונקובר, המצוייה בפרוביצניה קולומביה הבריטית אשר בקנדה, הוא אקלים ימי מתון (סיווג האקלים Köppen Cfb) הגובל באקלים ים תיכוני חם-קיצי (Csb).
חודשי הקיץ בדרך כלל יבשים, וגורמים לא אחת לתנאי בצורת מתונים, בדרך כלל ביולי ובאוגוסט.
לעומת זאת, שאר השנה גשומה, במיוחד בין אוקטובר למרץ.
כמו שאר אזורי החוף של קולומביה הבריטית (British Columbia Coast, אנ'), העיר ממותנת על ידי הזרם הצפוני של האוקיינוס השקט (North Pacific Current, אנ'), שמקורו בזרם קורושיו המתון יותר, והיא גם מוגנת במידה מסוימת על ידי הרי האי ונקובר (Vancouver Island Ranges, אנ'), ממערב.
האקלים של ונקובר מתייחס לכל אזור ונקובר רבתי (Greater Vancouver region, אנ') ולא רק לעיר ונקובר עצמה.
בעוד שמיקום החוף של ונקובר משמש כממתן לטמפרטורות שלה, רוח הים והשטח ההררי הופכות את ונקובר רבתי לאזור של מיקרו אקלים (Microclimate, אנ'), כאשר שינויים מקומיים במזג האוויר מוגזמים לעיתים יותר מאלה שנחווים באזורי חוף אחרים.
חיזוי משקעים באזור ונקובר רבתי הוא מורכב במיוחד.
כלל אצבע הוא שבכל עלייה בגובה העומדת על 100 מטרים, יש תוספת של 100 מילימטרים משקעים, כך שמקומות כמו מחוז צפון ונקובר בהרי החוף הצפוני (North Shore Mountains, אנ') מקבלים יותר גשם.
שלג הוא בעייתי לתחחזיות מטאורולוגיות בגלל טמפרטורות שנותרו קרוב לנקודת הקיפאון במהלך אירועי שלג.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בוונקובר היא C° 11 במרכז העיר,ו־C° 10.4 בשדה התעופה YVR אשר בעיר ריצ'מונד (Richmond, British Columbia, אנ').
זהו אחד האזורים החמים בקנדה.
ונקובר רבתי נמצאת באזור עמידות של USDA 8, בדומה לערי חוף אחרות או ערים הסמוכות לחוף דוגמת סיאטל, פורטלנד, אמסטרדם ולונדון, כמו גם מקומות כמו אטלנטה, ג'ורג'יה וריילי, צפון קרוליינה, הרחק עד הדרום (אם כי במקומות אלה יש ימים בעלי טמפרטורות גבוהות הרבה יותר בגלל הקיץ החם בהרבה).
האקלים המתון למחצה מאפשר קיום צמחים כגון דקל טחנת הרוח (Windmill Palm, אנ').
עונת הגידול (Growing season, אנ') של ונקובר נפרסת בממוצע על פני 221 ימים, החל מה־29 במרץ, וכלה ב־5 בנובמבר.
תקופה זאת ארוכה ב־72 ימים מזו של טורונטו, וארוכה יותר מכל מרכז עירוני מרכזי אחר בקנדה.
למרות חורפים מתונים למחצה בדרך כלל עקב זרימת האוויר היבשתית מעל זרם צפון האוקיינוס השקט, העיר מקבלת זרמים ארקטיים קרים מדי פעם (שקע אוויר יבשתי קר הזורם דרך עמק פרייזר, Fraser Valley, אנ') בחורף יכולים לפעמים להימשך שבוע ואף יותר.
זרימות ארקטיות אלו מתרחשות בממוצע פעם אחת עד שלוש פעמים בחורף.
הטמפרטורה הקרה ביותר שנרשמה אי פעם בעיר הייתה C° 18.3−, אשר התרחשה ב־29 בדצמבר 1968. הטמפרטורה הקרה ביותר במטרו ונקובר, לעומת זאת, צנחה עד C° 23.3−, ותועדה ב־23 בינואר 1969.
כאשר שלג הוא תופעה נדירה נוכח מהלכו המתון בדרך כלל של החורף, פרחים רבים נותרים בפריחה והם נפוצים בגנים ובמשרדים חיצוניים לאורך כל החורף.
בוא האביב מובחן לעיתים קרובות לראשונה בפברואר עם טמפרטורות מעט מתונות יותר וחזרתם של צמחים רב שנתיים פורחים.
זה לא נדיר שעצי דובדבן יתחילו לפרוח בהמשך החודש, כפי שנראה באופן בולט במהלך אולימפיאדת החורף של שנת 2010.
אזור ונקובר רבתי נתון גם לשינויים משמעותיים בטמפרטורות הקיץ, שיכולות להיות שונות בשיעור של בין C° 5 ל־C° 10 בין אזורים פנימיים של עמק פרייזר לבין אזורי החוף הממוזגים באוקיינוס, כאשר יש בריזה על החוף.
לעומת זאת, טמפרטורות החורף נוטות להיות קרירות יותר בפנים הארץ בכמה מעלות.
קו הרוחב הגבוה יחסית של 0″ 15′ 49° N (בדומה לפריז, צרפת, ב־66″ 85′ 48°) פירושו שקיעות כבר בשעה 16:15 וזריחות עד השעה 8:10 בבוקר, מנובמבר עד פברואר, בתחנת מדידת השמש בשדה התעופה בריצ'מונד, בממוצע יותר מ־70% משעות היום הקצרות כבר מעוננות לחלוטין.
אחוז העננות גבוה יותר בוונקובר ובמיוחד בחוף הצפוני מכיוון שרוחות עלייה במעלה צלע ההרים מובילות להתפתחות עננים.
לעומת זאת, הקיץ מאופיין בתבנית מזג אוויר כמעט הפוכה, עם לחץ גבוה ואור שמש עקבי.
יולי ואוגוסט הם החודשים השמשיים ביותר.
סמוך לשעון הקיץ, יש פחות משמונה שעות בין השקיעה לזריחה, עם דמדומים שנמשכים אחרי השעה 22:00.
ונקובר היא העיר השלישית בקנדה בכמות הגשמים השנתית, עם למעלה מ־161 ימי גשם בשנה.
כפי שנמדד בשדה התעופה של ונקובר בריצ'מונד, העיר מקבלת 1,189 מ"מ של גשם בשנה.
בצפון ונקובר, הנמצאת בערך במרחק של 20 קילומרטים מנמל התעופה בוונקובר, כמות הגשם גבוהה יותר, כאשר בבסיס הר גראוס נמדדו 2,477 מ"מ גשם בשנה.
סופות רעמים נדירות בעיר, החווה 6.1 ימי סופת רעמים בממוצע בשנה.
מזג האוויר באביב ובסתיו בדרך כלל גשום וקריר.
עונת כריתת הדשא (grass-cutting season) מתחילה לעיתים קרובות בחודש מרץ ונמשכת עד אוקטובר.
הקיץ יכול להיות יבש למדי, וככזה, אין בו צורך לקצור דשא שלא הושקה במשך חודש ואף יותר.
בחלק מהקיצים אפשר ולא יתועדו גשמים במשך חמישה שבועות ואף יותר, בעוד שבאחרים עשויים להיות כמה ימי גשם ברציפות.
בנוסף, ונקובר היא אחת הערים היבשות ביותר בקנדה בעונת הקיץ, אך בשאר ימות השנה הלחץ הגבוה שננעל במהלך הקיץ זז החוצה ומוחלף במערכות לחץ הנמוכות הרגילות (מזג אוויר גשום) על ידי נפילה עד אמצע האביב.
מבחינה היסטורית יולי הוא החודש היבש ביותר בוונקובר, ולמעשה, שדה התעופה הבינלאומי בוונקובר לא רשם כלל גשמים במהלך כל חודש יולי של שנת 2013; הפעם הראשונה אי פעם בהיסטוריה שתועדה.
פרט לכך, נרשמו חודשי יולי רבים אחרים בשנים נוספות בהן נמדדו פחות ממילימטר גשם בודד בעיר.
שלג יורד באזורים הגבוהים יותר בוונקובר רבתי, כמו הר ברנבי (Burnaby Mountain, אנ'), קוקוויטלם (Coquitlam, אנ'), צפון ומערב ונקובר, בכל חורף.
זה נפוץ גם במקומות קרובים או בגובה פני הים, אולם בכמויות נמוכות יותר.
ישנה תפיסה מוטעית כללית בקרב מבקרים ותושבים באזורים אחרים בקנדה, לפיה ונקובר כלל לא זוכה לשלג, אך למעשה מעולם לא הייתה שנה בה לא נצפה שלג הניתן למעקב בשדה התעופה הבינלאומי של ונקובר.
שנת 2015 סימנה שנה שלמה ללא שלג מדיד; רק זכר נמדד ב־17 בדצמבר 2015. ב Environment Canada דורגה ונקובר במקום השלישי בקטגוריית "השלג הנמוך ביותר" בקרב 100 ערים קנדיות גדולות כשהממוצע השנתי של ימים עם שלג של מעל 0.2 ס"מ הוא רק 8.7 ימים בשנה.
עם זאת, אקלים החוף של ונקובר אפשר לה להיות מדורגת במקום ה־59 בקטגוריית "ימי השלג הענקיים ביותר (25 ס"מ ומעלה)", ומציבה אותו מעל ערים כמו קלגרי וטורונטו, שכן העיר מחזיקה בממוצע של 0.13 ימים בשנה בהם יש הצטברות שלג של מעל 25 ס"מ (בתוך יום קלנדרי).
שלג בוונקובר נוטה להיות רטוב למדי, אשר בשילוב עם טמפרטורות חורף אופייניות שעולות מעל ויורדות מתחת ל־C° 0 במהלך היום, יכולות לגרום לתנאי דרך קפואים.
שנים או חודשים עם שלג העולה על 100 סנטימטרים אינם יוצאי דופן לחלוטין.
שלג העולה על גובה זה התרחש פעמיים במהלך שנות התשעים, ובינואר 1971 בלבד היו יותר מ 120 ס"מ שלג.
השנה המושלגת ביותר שנרשמה בשדה התעופה הבינלאומי בוונקובר הייתה 1971, שקיבלה סך הכל 242.6 ס"מ שלג, ועומק השלג הגדול ביותר שדווח היה 61 ס"מ שלג בתאריך 15 בינואר של אותה שנה.
אף על פי ששלגים אשר הגיעו עד כדי 30–60 ס"מ נפלו על פני ונקובר רבתי ועל היבשת התחתונה בתקופה של 24 שעות בנובמבר 2006 והיוו כמות חריגה מהרגיל, שלג הצטבר למעשה בגובה פני הים בכל חודשי השנה, להוציא את החודשים יוני, יולי ואוגוסט.
עם זאת, אפילו כמויות קטנות של שלג באזור ונקובר עלולות לגרום לסגירת בתי ספר (Snow day, אנ'), וכן לייצר בעיות תנועה.
התדירות הנמוכה של שלג מקשה על הצדקת תשתיות ועבודות ציבוריות (Public works, אנ') רחבות הדרושות לפינוי שלג יעיל יותר, מכיוון שהעיר בדרך כלל נמצאת במצב של הפשרה הרבה לפני שחריש הרחובות הושלם.
העיר מתקצבת סכום של $400,000 לשנה לתחזוקת ציוד פינוי שלג, לרכישת מלח מסיר קרח (De-icing, אנ'), ולהכשרת צוותים, אך העלויות של פינוי שלג בפועל ממומנות בנפרד מקרנות עתודות לשעת חירום, ומשתנות מאוד בין עונה לעונה.
לדוגמה, 1.1 מיליון דולר הוצאו בשנת 1998, לעומת 0 דולר בשנת 2001. סופות שלגים הן נדירות ביותר, אך אירועי שלג כבד שכיחים יותר.
אירוע אחד כזה בשנת 1996 הביא ליותר מ־60 ס"מ שלג בעיר, והיה אחראי לנזק שנעמד במיליוני דולרים.
על פי Environment Canada (2011), לוונקובר יש כעת סיכוי של 20% לחג מולד לבן (White Christmas, אנ', מה שמהווה עלייה מ־11%).
ונקובר חוותה חג מולד לבן בשנת 2008 לאחר שבועות שיא טמפרטורות קרות וארבע סופות שלג רצופות, אשר הותירו מעל 60 ס"מ שלג על הקרקע מעבר למטרו ונקובר.
שלג חדש הצטבר גם בערב חג המולד וביום חג המולד, מה שהעניק לו את התואר חג המולד הלבן ביותר של קנדה בשנת 2008, עם 41 ס"מ שלג על הקרקע (בשלב מסוים בערב חג המולד).
שלג נכח גם בחג המולד 2007, אז הסתפקו בעיר בס"מ שלג בודד, שנמדד בנמל התעופה הבינלאומי של ונקובר.
חג המולד הלבן הרשמי הקודם התרחש בשנת 1998, כאשר 20 ס"מ של שלג הצטברו על הקרקע בחג המולד, ביום העוקב הכמות הגיעה ל־31 ס"מ שלג ו־20 מ"מ של גשם.
למרות תדירות גבוהה יותר של שלג בתקופות מסוימות של העונה (תבנית לא ידועה), בדרך כלל, שלג חורפי שנתי פחת במהלך 20 השנים האחרונות.
סערות לא צפויות במהלך חודשי הסתיו בוונקובר רבתי.
שלוש סופות רוח בהיסטוריה של העיר הפילו שטחי עצים גדולים בפארק סטנלי, הראשונה התרחשה באוקטובר 1934, וסופת שלגים בחודש ינואר שלאחר מכן הגבירה את השפעתו.
סופת הרוח השנייה שפגעה בפארק הייתה שרידו של הטייפון פרדה (Columbus Day Storm of 1962, אנ') בשנת 1962, אשר הרס שטח יער של 2.4 הקטאר.
בשנות האלפיים, זהו אתר הרכבת המיניאטורית של הפארק.
בנובמבר 2006 אזור ונקובר רבתי חווה ריבוי גשמים ושלגים, ששברו את השיא שנקבע בעבר, 18.1 ס"מ, כאשר 25.5 ס"מ של גשם ירדו במהלך 16 הימים הראשונים של החודש.
הגשם הכבד שטף משקעים במאגרי העיר, וכתוצאה מכך הומלץ לעסקים רבים להפסיק להגיש משקאות שהוכנו ממי ברז עקב זיהום מים.
האירוע נודע בתור הסופה של שנת 2006 (2006 storms in Vancouver, אנ')
בשדה התעופה הבינלאומי של ונקובר נרשמו 28 ס"מ שלג מהלילה של 25 בנובמבר עד לשעות של לפנות הבוקר של 27 בנובמבר.
הטמפרטורה ירדה ל־C° 12− ב־28 בנובמבר, טמפ' הגבוהה ב־C° 1.8 בלבד מהטמפ' הנמוכה ביותר שנמדדה בעיר בחודש נובמבר כלשהו, שיא שנקבע בנובמבר 1985. ב־29 בנובמבר, ירדו 10 ס"מ שלג נוסף על העיר.
השלג הביא לסגירת מספר מוסדות ציבוריים וגרם להפסקות חשמל ברחבי סארי ולנגלי (Langley, אנ').
"סערת הרוחות של ערב חנוכה" (Hanukkah Eve windstorm of 2006, אנ') בשנת 2006 עברה בוונקובר רבתי ב-15 בדצמבר 2006 עם רוחות שהגיעו למהירות שנעה בין 70 ל־125 קמ"ש.
בפארק סטנלי היא פגעה או עקרה למעלה מ־5,000 עצים וגרמה למפולות בוץ, אחת מהן הרסה קטע מקיר הים (Seawall, אנ').
נזקים מבוטחים ברחבי הפרובינציה היו צפויים להגיע לכ־40 מיליון דולר קנדי, ותיקונים בפארק סטנלי היו צפויים לעלות 9 מיליון דולר.
האקספרס הפאטאגוני הישן הוא ספר מסע ברכבות לאורך האמריקות שערך הסופר פול ת'רו בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20, ויצא לאור בשנת 1979.
היה זה ספר המסע השני שלו, אחרי "יריד הרכבות הגדול", תיעוד מסע ברכבות מבוסטון ליפן וחזרה, ות'רו מתחיל את מסעו ברכבת פרברית מעיר מגוריו מדפורד, מסצ'וסטס, וממ6שיך אותו ברכבות (מלבד הפסקות קצרות, עקב אילוצים, שעשה באוטובוס או במטוס) עד לאסקל שבפטגוניה, בקצה הדרומי של ארגנטינה.
הוא לא היה טייל מטבעו, לא הפיק הנאה מן המסע ולא רצה לבחון את כוח הסבל שלו.
מה שהניע אותו הייתה הסקרנות - איך זה לקום בבוקר בבית, לעלות על רכבת ולהמשיך בנסיעה ברכבות עד פטגוניה.
במהלך מסעו הוא מתעד כל הזמן את מה שקולטים כל חושיו, מקיפאון ארקטי בחוף המזרחי של ארצות הברית, דרך ג'ונגלים טחובים הומי ציוץ ציפורים ואלימות מעוררת זוועה במשחק כדורגל במרכז אמריקה, אוויר קלוש ברמות הנישאות של בוליביה, וכלה בישימון הריק מכל של פאטאגוניה.
הספר תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן מודן בשנת 1981, תרגמה מאנגלית נעמי כרמל.
נראה, שהמניע העיקרי של ת'רו ביציאה למסעו זה היה הקור המקפיא שהשתלט בחודש פברואר על חלקה הצפוני של ארצות הברית.
בחלק הראשון של מסעו לא ראה אף עץ ירוק, אף מקווה מים שאינו כבול בקרח.