tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במכתב לראש הממשלה מאנמוהאן סינג, הצהיר הולנד כי הנחה את החיילים הצרפתים ברפובליקה המרכז-אפריקאית להבטיח את שלומם של כמעט 100 ההודים במדינה.
יחסי הודו–סיירה לאון הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לסיירה לאון.
הודו פתחה קונסוליית כבוד בפריטאון בשנת 1993. בין שתי המדינות התקיימו מספר ביקורים ברמת השרים.
שר התעשייה והתחבורה של סיירה לאון, AE Bangura, ביקר בניו דלהי בנובמבר 1998, והפך לשר הסיירה-לאוני הראשון שביקר בהודו.
יושב ראש הפרלמנט של סיירה לאון, מלווה בשני חברי פרלמנט, ביקר בניו דלהי בינואר 2003. שר החוץ אלחאג'י מומודו קורומה ושר המסחר והתעשייה קאדי ססאי ביקרו בניו דלהי בנובמבר 2005. קורומה ביקר בהודו שוב בינואר 2007. כמה שרים אחרים וחברי הפרלמנט של סיירה לאון ביקרו גם הם בהודו.
הביקור הראשון של שר הודי בסיירה לאון התרחש ביולי 2000, כאשר שר ההגנה של הודו ג'ורג' פרננדס ביקר במדינה.
הנשיא קורומה נסע להודו כדי להשתתף בפסגה באוקטובר 2015, וכן קיים שיחות דו-צדדיות עם ראש הממשלה נרנדרה מודי.
סגן נשיא הודו וניקאיאח נאידו ביקר בסיירה לאון ב-12–14 באוקטובר 2019, מלווה בשר המדינה לגידול בעלי חיים, חלב ודיג סנג'יב קומאר בליאן וראג'יה סבהא חבר הפרלמנט מצ'אטיסגר רמוויצ'ר נתם.
נאידו נפגש עם נשיא סיירה לאון ג'וליוס מאדה ביו וחתם על מספר מזכרים להקמת ועדה משותפת, לקיים התייעצויות סדירות של משרד החוץ (FOC), חילופי תרבות וביצוע תוכניות הכשרה וחילופי חילופים עבור דיפלומטים סיירה ליאוניים.
נאידו גם נפגש עם היו"ר אבאס בונדו ושרת החוץ נבלה תוניס, וקיים אינטראקציה עם הקהילה ההודית בסיירה לאון.
ה-FOC הראשון בין שתי המדינות נערך בסיירה לאון במרץ 2021.
הסחר הדו-צדדי בין הודו לסיירה לאון הסתכם ב-139.86 מיליון דולר בשנים 2019–2020, ורשם צמיחה של 12.80% לעומת התקציב הקודם.
הודו היא בין 5 היצואנים המובילים לסיירה לאון, וייצאה סחורות בשווי 115.37 מיליון דולר למדינה בשנים 2019–2020. הודו ייבאה מסיירה לאון בשווי של 24.49 מיליון דולר במהלך אותה תקופה, צמיחה של 108.86% לעומת השנה הקודמת.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לסיירה לאון הן תרופות, פלסטיק, אורז לא בסמטי, גלגלי שניים ותלת גלגלים, מכונות תעשייתיות, מכונות וסחורות חשמליות, מוצרי קרמיקה, מוצרי ברזל, פלדה ואלומיניום.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מסיירה לאון הן פסולת וגרוטאות ברזל, עיסת עץ, פסולת נייר וכמויות קטנות של עפרות טיטניום.
אורנג' קיבלה על עצמה את השליטה בפעילות בסיירה לאון ביולי 2016. חברת ההשקעות ההודית ABG Group בשיתוף עם סיירה לאון Exploration Mining Company (SLEMCO) גילתה 321 מיליון MT של מרבצי בוקסיט בסיירה לאון בשנת 2011.
היו יותר מ-60 חברות בבעלות הודית שהתבססו בסיירה לאון נכון לדצמבר 2016, מתוכן כ-20 חברות מסחר.
הודו מיוצגת בסיירה לאון באמצעות שגרירותה באקרה, גאנה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בפריטאון.
סיירה לאון לא מיוצגת בהודו לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי הודו–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה של הודו לבין כורדיסטן העיראקית.
הודו מחזיקה מאז היווסדה בקשרים הדוקים עם עיראק, ומתוקף כך לא קיימה יחסים משמעותיים עם כורדיסטן העיראקית במשך השנים, אך ב-2014 נוצרו יחסים בין המדינות עקב המאבק במדינה האסלאמית והחלשות השלטון המרכזי העיראקי.
ביולי 2014, אמר לתקשורת ההודית אמין חוואראני, ראש האגף ליחסים בינלאומיים של המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית, כי הוא מקווה לקשרים פוליטיים וכלכליים עמוקים יותר עם הודו, ותיאר את המדינה כ"שותפה חשובה".
חוואראני גם הביע את רצונו לראות את ממשלת הודו פותחת קונסוליה בארביל, והזמין חברות הודיות להשקיע בכורדיסטן העיראקית, ובנובמבר 2014 ביקר השליח המיוחד מטעם ממשלת הודו השגריר סורש ק.
רדי בכורדיסטן העיראקית ונפגש עם פקידי ממשל כורדים.
רדי הצהיר כי הודו "תומכת באופן מלא באזור כורדיסטן בתקופה קשה זו", והביעה אמון בממשלת הכורדים ובכוחות הפשמרגה שישמרו על היציבות והביטחון של האזור.
השגריר הודיע כי ממשלת הודו תפתח קונסוליה בכורדיסטן.
הודו וכורדיסטן העיראקית מקיימים יחסים כלכליים, שמתבטאים בעיקר ברכישת נפט גולמי כורדי שנמכר על ידי חברות טורקיות על ידי הודו.
כורדים רבים נוסעים להודו למטרות חינוכיות או רפואיות.
הרפובליקה של הודו מחזיקה בקונסוליה בארביל.
כורדיסטן העיראקית אינה מחזיקה בנציגות בהודו.
יחסי הודו–זמביה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה של הודו לבין רפובליקת זמביה.
בין שתי המדינות שוררים יחסים לבביים.
עוד בטרם הוקמו שתי המדינות, המאבק ההודי לעצמאות נתן השראה לקנת קאונדה, שעמד בראש המאבק של זמביה למען עצמאות.
לאורך השנים תמכה הודו בפיתוח הכלכלי והטכנולוגי של זמביה, תוך שהאחרונה תומכת בהודו בפורומים בינלאומיים בנושאים דוגמת הסכסוך על חבל קשמיר, הטרור והניסויים הגרעיניים של הודו.
כמו כן זמביה תמכה בדרישתה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
היקף המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-200 מיליון דולר בשנת 2010. הייצוא ההודי של זמביה להודו כולל תרופות, כימיקלים, אבני חן ועוד.
הודו וזמביה שואפות להגדיל את היקף המסחר בין שתיהן למיליארד דולר, וזמביה מעודדת השקעות הודיות בענפי המסחר המרכזיים אצלה.
מאז 2007, הסכום הכולל של ההשקעות ההודיות הזרות הסתכם ב-3 מיליארד דולר.
סכום זה כולל השקעה של 2.6 מיליארד דולר מחברת Vedanta משאבים במכרות הנחושת בקונקולה.
הודו מעניקה אשראי ממשלתי לזמביה על מנת להקל על פיתוח המסחר בין שתי המדינות.
התמיכה ההודית בזמביה כוללת הלוואות מבנקים בהודו לזמביה ותרומת ציוד הובלה, ציוד חקלאי וציוד רפואי לזמביה.
במהלך ביקורו של סגן הנשיא ההודי מוחמד חמיד אנסארי בזמביה בשנת 2010 העבירה הודו אשראי של 125 מיליון דולר לזמביה על מנת לסייע לה להגדיל את כוח הייצור שלה.
הודו הרחיבה את שיתוף הפעולה הטכנולוגי שלה עם זמביה להכשרת אנשי הביטחון ואזרחיה, באמצעות תוכנית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי בין שתי המדינות.
כמו כן אנשי צבא הודים מגיעים לזמביה על מנת לאמן את צבא המדינה.
כמה מהמפקדים העליונים של צבא זמביה הוכשרו בהודו, ומאז שנת 1994 קיים צוות צבאי הודי לאימון הצבא של זמביה.
יחסי הודו–יוון הם היחסים הדו-צדדיים שבין הודו לבין יוון.
להודו שגרירות באתונה וקונסוליה של כבוד בסלוניקי; ליוון שגרירות בניו דלהי ושלוש קונסוליות של כבוד בקולקטה, צ'נאי ומומבאי.
עבור היוונים הקדמונים, משמעות המונח "הודו" הייתה רק נהר האינדוס העליון, עד תקופת אלכסנדר מוקדון.
לאחר מכן, הכוונה במילה "הודו" הייתה בעיני היוונים לרוב המחצית הצפונית של תת-היבשת ההודית.
היוונים התייחסו להודים בשם "אינדוי" (ביוונית עתיקה: Ἰνδοί), כלומר "תושבי נהר האינדוס".
ההודים מצידם כינו את היוונים "יונאס" או "יוואנס" ככל הנראה בהשפעת המילה "איונים".
זו הייתה ממלכה הלניסטית, שהתפרשה על צפון מזרח תת-היבשת ההודית, וכללה את שטחי אפגניסטן המודרנית, פקיסטן וצפון מערב הודו.
הממלכה נוסדה כאשר המלך דמטריוס הראשון פלש לתת היבשת ההודית בראשית המאה השנייה לפני הספירה.
היוונים בתת-היבשת ההודית התחלקו בסופו של דבר למספר ממלכות משנה.
המלכים היו סובלניים לדתות המקומיות, ובלבד שהמקומיים יכבדו גם את האמונות ההלניסטיות.
כיום קיימות עדויות מוחשיות המוכיחות כי התיישבות סוחרים יוונים בבנגל החלה כבר כנראה בראשית המאה ה-17. דימיטריוס גלנוס (1760–1833) היה האינדולוג היווני המתועד הראשון.
תרגומיו לטקסטים בסנסקריט ליוונית הפכו את הרעיונות הפילוסופיים והדתיים של הודו זמינים לאירופאים רבים.
מרכז "דימיטריוס גלנוס" ללימודים הלניים הוקם באוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו בניו דלהי בספטמבר 2000.
היחסים בין יוון להודו כוננו באופן רשמי במאי 1950. הודו פתחה שגרירות באתונה במרץ 1978. בניין השגרירות יוון החדשה בניו דלהי נחנך ב-6 בפברואר 2006.
קברי ההודים שנהרגו ביוון במהלך שתי מלחמות העולם ממוקמים בשטח הזיכרון של בתי הקברות של בעלות הברית באתונה וסלוניקי.
סלוניקי חתמה על ברית ערים תאומות עם קולקטה בינואר 2005.
הודו ויוון נהנות מיחסים קרובים והסחר הדו-צדדי השנתי עומד על 700 מיליון דולר.
הודו הייתה האורחת בעלת הכבוד ביריד סלוניקי הבינלאומי ה-74 (2009) וה-84 (2019).
האגודה העסקית ההודית-יוונית הראשונה הוקמה באתונה ביוני.2019
נכון ל-2017, יוון תומכת בהודו לחברות קבע במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
הסכם למניעת כפל מס, 1967
הסכם לוועדה משותפת לשיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכני, 1983
מועצה עסקית משותפת של FICCI ו-ASSOCHAM ולשכת המסחר באתונה, 1996
הסכם שיתוף פעולה בין מועצת סחר החוץ ההלני לארגון הודו, 1996
הסכם שיתוף פעולה בתיירות, 1998
משרד החוץ לשיתוף פעולה בביטחון, 1998
משרד החוץ לשיתוף פעולה בחקלאות, 2001
הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי, 2007
יחסי הודו–טורקיה (בהינדי: भारत-तुर्की संबंध, באנגלית: India–Turkey relations, בטורקית: Hindistan-Türkiye ilişkileri) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה הטורקית.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין הודו לטורקיה בשנת 1948, היחסים הפוליטיים והדו צדדיים התאפיינו בדרך כלל בחום ולבביות, אם כי כמה מתחים ספורדיים נותרו כתוצאה מתמיכת טורקיה בפקיסטן, יריבתה של הודו.
הודו מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול.
טורקיה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליה כללית במומבאי.
החל משנת 2015, הסחר הבילטרלי בין הודו וטורקיה עמד על 6.26 מיליארד דולר.
היחסים הכלכליים והתרבותיים בין הודו העתיקה ואנטוליה מתוארכים לתקופה הוודית (לפני 1000 לפסה"נ).
במהלך מלחמת העולם הראשונה, מילא הראג' הבריטי תפקיד מכריע במערכה המוצלחת של בעלות הברית נגד האימפריה העות'מאנית.
חילופי המשלחות הדיפלומטיות הראשונים בין הסולטנים העות'מאנים לבין השליטים המוסלמים של תת-היבשת החלו בשנים 1481–1482. קשר היסטורי חזק בין מוסלמים הודיים לטורקיה מתקיים עוד מתקופת ימי הביניים וטופח עם האינטראקציה של המאה ה-19 וה-20 בין השניים.
להודו וטורקיה יש גם חפיפה תרבותית.
ההשפעה הטורקית על הודו בתחומים כמו שפה, תרבות, אמנות ואדריכלות, לבוש ומטבח הייתה ניכרת.
ישנן גם מעל 9,000 מילים נפוצות בשפות ההינדוסטנית והטורקית.
המגעים ההיסטוריים המאוחרים יותר בין הודו לטורקיה באו לידי ביטוי במשלחת הרפואית שהובלה על ידי לוחם החירות ההודי הנודע, ד"ר מ' אנסארי, בטורקיה ב-1912 במהלך מלחמות הבלקן.
הודו גם הרחיבה את תמיכתה במהלך שנות ה-20, במהלך מלחמת העצמאות של טורקיה והקמת הרפובליקה הטורקית.
מהטמה גנדי עצמו נקט עמדה נגד העוולות שנגרמו לטורקיה בסוף מלחמת העולם הראשונה.
טורקיה הכירה בהודו מיד לאחר הכרזת העצמאות ב-15 באוגוסט 1947, וכוננו קשרים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
מכיוון שטורקיה הייתה חלק מנאט"ו, והודו הייתה חלק מהמדינות הבלתי-מזדהות בתקופת המלחמה הקרה, היחסים הדו-צדדיים לא התפתחו בקצב רצוי.
עם זאת, מאז סוף עידן המלחמה הקרה, שני הצדדים התאמצו לפתח את היחסים ביניהם בכל תחום.
כיום היחסים בין הודו לטורקיה מתוחים בעקבות התמיכה הטורקית בפקיסטן.
עד לא מזמן, טורקיה תמכה בעמדת פקיסטן ב.
טורקיה הייתה גם אחת המתנגדות הבודדות להצטרפותה של הודו לקבוצת המדינות בעלי יכולת גרעינית.
עם זאת, בשנים האחרונות היחסים בין המדינות התחממו בגלל יעדים אסטרטגיים משותפים, וקיים שיתוף פעולה דו צדדי הולך וגובר בתחומי החינוך, הטכנולוגיה והמסחר.
טורקיה ריככה את גישתה הפרו-פקיסטנית בנושא קשמיר, במחשבה שחשוב לבנות מערכת יחסים קוהרנטית ומקיפה עם הודו ולפתח מדיניות אסייתית הוליסטית.
טורקיה הפכה מאז את תמיכתה בעמדת פקיסטן ביחס לקשמיר, והדגישה את חשיבות השיחות הבילטרליות בין הודו לפקיסטן כדי לפתור את הנושא, שבדרך כלל קרוב יותר לעמדת הודו, קבוצת GMR ההודית היא אחת מבעלי העניין המרכזי בנמל התעופה הבינלאומי החדש באיסטנבול.
שתי המדינות הן חברות בקבוצת ה-G20 של כלכלות מרכזיות, שם שתי המדינות שיתפו פעולה באופן הדוק בניהול הכלכלה העולמית.
המסחר הדו-צדדי ביולי 2012 עמד על 7.5 מיליארד דולר, נתון שצפוי להכפיל לרמה של 15 מיליארד דולר עד 2015. גם מבחינה אסטרטגית יש תחומים הולכים וגדלים של קונצנזוס.
על אפגניסטן טורקיה קיבלה את ההובלה בשנת 2011 להתחיל בתהליך איסטנבול כדי למצוא פתרונות משמעותיים ובר קיימא לבעיות של אפגניסטן.
תהליך איסטנבול הגיע לשיאו בוועידה השנתית "לב אסיה" בנושא אפגניסטן שהתקיימה בעיר הבירה לשעבר של קזחסטן, אלמטי, כאשר גם הודו וגם טורקיה מילאו תפקידים חשובים.
במסגרת הנסיגה המתוכננת בשנת 2014 של כוחות נאט"ו ושל ארצות הברית מאפגניסטן, הצורך בניו דלהי ואנקרה להעצים את הדיאלוג על אפגניסטן הוא בעל חשיבות מיוחדת.
בספטמבר 2019 מתחה טורקיה ביקורת על הודו בעקבות ביטול מעמדה האוטונומי של ג'אמו וקשמיר.
היא השמיעה הערות קולניות נגד הודו באו"ם.
בכך העדיפה את עמדתה של פקיסטן מהבחינה הזו.
עקב כך מערכת היחסים בין הודו לטורקיה הדרדרה באופן זמני.
הודו גינתה את טורקיה בשל המתקפה בצפון-מזרח סוריה בטענה, כי הוא ערער את היציבות באזור ואת המאבק נגד הטרור.
הודו גם קראה לטורקיה לנהוג באיפוק ולכבד את הריבונות ואת השלמות הטריטוריאלית של סוריה.
יחסי הסחר הדו-צדדיים החלו בשלב חדש, ושני הצדדים הדגישו את החשיבות בפיתוח תוכניות שיתוף פעולה דו-צדדיות, במטרה לשפר את יחסי המסחר שלהם על בסיס מועיל ובר-קיימא הדדית.
עם זאת, כמדינה השנייה באוכלוסייה השנייה בעולם, התקדמותה של הודו בקבלת חשיבות בכלכלה העולמית ובפוליטיקה הבינלאומית מאז שנות ה-90, הובילה למאבק של טורקיה לפתח אסטרטגיה חדשה לדרום אסיה.
טורקיה החלה גם לתעדף את הודו בפוליטיקת דרום אסיה תוך שמירה על יחסים טובים המסורתי שלה עם פקיסטן לבין בנגלדש.
בשנים האחרונות היחסים בין המדינות התחממו בגלל יעדים אסטרטגיים משותפים, וקיים שיתוף פעולה דו-צדדי הולך וגובר בתחומי החינוך, הטכנולוגיה והמסחר.
ב-18 במרץ 2012, בוראק אקפאר, שגריר טורקיה בהודו, כי טורקיה מבקשת להכפיל טיסות מהודו ולפתוח ארבע נקודות יעד נוספות.
יעדים אחרים נחשבים הם היידראבאד, צ'נאי, קולקטה ובנגלורו.
נכון להיום, חברת טורקיש איירליינס מפעילה טיסות יומיות ממומבאי וניו דלהי לאיסטנבול.
נערך דיון משותף על הקמת אזור סחר חופשי, אך טרם נחתם.
הוא גם הודיע כי מתוכננים להיפתח קונסוליות בצ'נאי ובהיידראבאד בדרום הודו, לאחר שהושג אישור מצד ממשלת הודו.
יותר מ-150 חברות עם הון הודי נרשמו עסקים בטורקיה בצורה של מיזמים משותפים, סחר ונציגויות.
טורקיה מדורגת במקום ה-41 הכללי מבחינת ה-FDI להודו.
ההשקעה הישירה הטורקית המצטברת בהודו מסתכמת ב-87.18 מיליון דולר (אפריל 2000 - אפריל 2014).
לוויין הננו הראשון של טורקיה - "ITUpSAT1", מיוצר באוניברסיטה הטכנית של איסטנבול, בפקולטה לאווירונאוטיקה, ונשלח אל החלל על רקטות PSLV C-14 על ידי הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO) ב-23 בספטמבר 2009. הלווין הקיף את כדור הארץ בגובה של 720 ק"מ, והיה לו את היכולת לצלם תמונות יבשתיות.
חיי מסלולו היו שישה חודשים.
טורקיה להוטה להרחיב את שיתוף הפעולה בטכנולוגיית חלל עם הודו.
במהלך ביקורו של ראש הממשלה טורגוט אזאל בהודו ב-1986, הוסכם כי שתי השגרירויות יחזיקו נספח צבאי.
במהלך ביקורו של ראש הממשלה אטאל ביהארי ואג'פאיי בספטמבר 2003, הוחלט כי צריכים להישאר בקשר הדוק יותר.
הודו העבירה את נכונותה להרחיב קשרים צבאיים לצבאיים, והחלפה הדדית של משלחות למתקני אימונים.
במהלך ביקורו של ראש ממשלת טורקיה ארדואן בהודו בנובמבר 2008, סיכמו שני ראשי הממשלה להגביר את שיתוף הפעולה בין שני כוחות ההגנה.
תרגילים צבאיים בין הודו וטורקיה, התקיימו באופן קבוע, אך היו בעלי פרופיל נמוך, ונערכו בין חילות הים של שתי המדינות.
יחסי הודו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של הודו ויפן.
קיימים קשרים היסטוריים בין הארצות, ותושבי הודו ויפן עסקו בחילופי תרבות, בעיקר כתוצאה מהבודהיזם שהתפשט בעקיפין מהודו ליפן, דרך סין וקוריאה.
תושבי הודו ויפן מונחים על ידי מסורות תרבותיות נפוצות כולל מורשת הבודהיזם וחולקים מחויבות חזקה לאידיאלים של דמוקרטיה, סובלנות, פלורליזם וחברות פתוחות.
הודו ויפן, שתיים מהדמוקרטיות הגדולות והוותיקות ביותר באסיה, בעלות דרגה גבוהה של הלימה של אינטרסים פוליטיים, כלכליים ואסטרטגיים, רואות זו את זו כשותפות שאחראיות עליהן ומסוגלות להגיב לאתגרים גלובליים ואזוריים.
הודו היא המקבלת הגדולה ביותר של סיוע בפיתוח רשמי מיפן (ODA).
נכון לשנת 2013 הסחר הדו-צדדי בין הודו ליפן עמד על 16.31 מיליארד דולר וצפוי להגיע ל-50 מיליארד דולר עד שנת הכספים 20–2019.
הכובשים הבריטיים של הודו ויפן היו אויבים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות נותרו חמים מאז עצמאות הודו.
לחברות יפניות כמו ימאהה, סוני, טויוטה והונדה מתקני ייצור בהודו.
עם צמיחת הכלכלה ההודית, הודו היא שוק גדול עבור חברות יפניות.
חברות יפניות היו מהחברות הראשונות שהשקיעו בהודו.
החברה היפנית הבולטת ביותר שהשקיעה בהודו היא סוזוקי חברת מכוניות רב-לאומיות, בשיתוף פעולה עם חברת המכוניות ההודית מרוטי סוזוקי, יצרנית הרכב הגדולה בשוק ההודי, וחברת בת של החברה היפנית.
בדצמבר 2006, ביקורו של ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג ביפן הגיע לשיאו בחתימת "ההצהרה המשותפת לקראת שותפות אסטרטגית בין יפן להודו".
יפן סייעה במימון פרויקטים רבים של תשתיות בהודו, ובמיוחד מערכת המטרו של דלהי.
מועמדים הודים התקבלו בברכה בשנת 2006 לתוכנית JET, כאשר בשנת 2006 ניתן להודו מקום אחד, ובשנת 2007 התוכנית הורחבה ל-41 מקומות.
בשנת 2007 השתתפו כוחות ההגנה של יפן וחיל הים ההודי בתרגיל ימי משותף מלבר 2007 באוקיינוס ההודי, שכלל גם את כוחות הימים של אוסטרליה, סינגפור וארצות הברית.
2007 הוכרזה כשנת הידידות של הודו-יפן.
על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב–2013, 42% מהיפנים חושבים כי ההשפעה הבינלאומית של הודו חיובית בעיקר, כאשר 4% חושבים שהיא שלילית.
הידידות בין יפן להודו מכונה לעיתים קרובות "אחווה יפנית-הודית".
אף על פי שההינדואיזם הוא דת עם מעט השפעה ביפן, עדיין היה לה תפקיד משמעותי אך עקיף בהיווצרות התרבות היפנית.
בעיקר בשל אמונות ומסורות בודהיסטיות רבות (שחולקות שורש דרמטי משותף עם ההינדואיזם) שהתפשטו ליפן מסין דרך חצי האי הקוריאני במאה השישית.
רבים מההיבטים של התרבות ההינדית שהשפיעו על יפן השפיעו גם על התרבות הסינית.
נכתבו ספרים על עבודת האלילים ההינדים ביפן.
גם כיום, נטען כי יפן מעודדת מחקר מעמיק יותר של אלים הינדים.
הבודהיזם נהג ביפן מאז הצגתו הרשמית בשנת 552 לספירה על פי הניהון שוקי מבייק'ה, קוריאה על ידי נזירים בודהיסטים.
אם כי כמה מקורות סיניים מציבים את התפשטות הדת הראשונה קודם לכן בתקופת קופון (250 עד 538).
הבודהיזם השפיע רבות על התפתחות החברה היפנית ונשאר היבט משפיע על התרבות עד היום.
חילופי תרבות בין הודו לבין יפן החלו בתחילת המאה ה-6, עם כניסתה של הבודהיזם ליפן מהודו.
הנזיר ההודי בודהיזנה הגיע ליפן בשנת 736 כדי להפיץ את הבודהיזם ונשאר ביפן עד מותו בשנת 760. לבודהיזם ולתרבות ההודית המקושרת במהותה היה השפעה רבה על התרבות היפנית, והיא מורגשת עד היום, והביאה לתחושה טבעית של ידידותיות בין שתי המדינות.
כתוצאה מקישור הבודהיזם בין הודו ליפן, נזירים ומלומדים יצאו לרוב למסע בין שתי המדינות.
רשומות עתיקות מהספרייה שנהרסה כעת באוניברסיטת נלנדה בהודו מתארות חוקרים ותלמידים שלמדו בבית הספר מיפן.
אחד המטיילים היפנים המפורסמים ביותר לתת-היבשת ההודית היה טנג'יקו טוקוביי (1612–1692), שנקרא על שם טנג'יקו ("משכנו שמימי"), השם היפני להודו.
במהלך המאה ה-16 יצרה יפן קשר פוליטי עם מושבות פורטוגזיות בהודו.
היפנים הניחו בתחילה כי הפורטוגזים הם מהודו וכי הנצרות היא "אמונה הודית" חדשה.
הנחות שגויות אלה נבעו מאחר שהעיר ההודית גואה הייתה בסיס מרכזי עבור חברת הודו המזרחית הפורטוגזית וגם מפני שחלק לא מבוטל מהצוותים באניות הפורטוגזיות היו נוצרים הודים.
לאורך המאות ה-16 וה-17, מלחים' הודים ביקרו לעיתים קרובות ביפן כאנשי צוות על סיפון אניות פורטוגזיות, ובהמשך על סיפון אוניות בריטיות במאות ה-18 וה-19.
במהלך הרדיפות האנטי-נוצריות בשנת 1596, נוצרים יפנים רבים ברחו למושבה גואה בהודו.
בראשית המאה ה-17 הייתה קהילה של סוחרים יפנים בגואה בנוסף לעבדים יפניים שהובאו על ידי אוניות פורטוגזיות מיפן.
היחסים בין שתי המדינות נמשכו מאז, אך חילופי דברים פוליטיים ישירים החלו רק בתקופת מייג'י (1868–1912), כאשר יפן החלה בתהליך המודרניזציה.
הופעתה של יפן כמעצמה בראשית המאה ה-20 נצפתה בחיוב בהודו, וסימלה את מה שנתפס כתחילת התחייה האסייתית.
בהודו הייתה הערצה רבה לתחייה הכלכלית של יפן שלאחר המלחמה והצמיחה המהירה בעקבותיה.
סורשצ'נדרה בנדופדהיאי, מנמת'ה נאת גוש והריפרובה טקדה היו מההודים הראשונים שביקרו ביפן וכתבו על חוויותיהם שם.
בקרב תנועת העצמאות ההודית, שדגלה בשלטון הינדי על הודו שהייתה חלק מהאימפריה הבריטית, היו רבים שנשאו את עיניהם ליפן.
הברית האנגלו-יפנית הסתיימה ב-17 באוגוסט 1923.
בשנת 1899 כוננה האוניברסיטה הקיסרית בטוקיו קורס בסנסקריט ובפאלי.
בסביבה זו הגיעו מספר סטודנטים הודים ליפן בראשית המאה העשרים, והקימו את אגודת הצעירים המזרחיים בשנת 1900. הפעילות הפוליטית האנטי-בריטית שלהם גרמה לסערה בממשלת הודו הבריטית.
הודו הייתה תחת שלטון בריטי כשפרצה מלחמת העולם השנייה, והצטרפה למלחמה לצד בעלות הברית.
למעלה משני מיליון הודים השתתפו במלחמה; רבים שירתו בקרב נגד היפנים שכבשו את בורמה והגיעו לגבול הודו.
כ-67,000 חיילים הודים נפלו בשבי על ידי היפנים כשסינגפור נכנעה בשנת 1942, וחלק מהם התגייסו לצבא הלאומי ההודי.
בשנים 1944–1945, כוחות בריטיים והודים משולבים הביסו את היפנים בסדרת קרבות בבורמה והצבא הלאומי ההודי התפרק.
סובהאז צ'נדרה בוסה, שהוביל את אזאד הינד, השתמש בחסות יפנית להקמת הצבא הלאומי ההודי (INA).
ה-INA הורכב בעיקר משבויי מלחמה לשעבר מצבא הודו הבריטית שנלכדו על ידי היפנים לאחר נפילת סינגפור.
הם הצטרפו בעיקר בגלל התנאים הקשים ביותר, הקטלניים לעיתים קרובות במחנות השבויים.
ה-INA גייסה גם מתנדבים מגולים יוצאי הודו בדרום מזרח אסיה.
בוס היה להוט להשתתף בכל פלישה להודו, ושכנע כמה יפנים שניצחון כמו שצפה מוטאגוצ'י יביא לקריסת השלטון הבריטי בהודו.
הרעיון שהגבול המערבי שלהם יהיה בשליטת ממשלה ידידותית יותר היה אטרקטיבי.
יפן מעולם לא ציפתה שהודו תהיה חלק מתחום השגשוג במזרח אסיה הגדולה.
ממשלת יפן בנתה, תמכה בצבא הלאומי ההודי ובליגת העצמאות ההודית.
הכוחות היפניים כללו יחידות INA בקרבות רבים, בעיקר במתקפת או גו במניפור.
המתקפה הגיעה לשיאה בקרבות אימפאל וקוהימה שם נדחקו הכוחות היפנים לאחור וה-INA איבד את לכידותו.
בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק התפרסם השופט ההודי ראדאבינוד פאל בזכות שיפוטו הפוסק נגד היפנים.
פסק דינו זכור גם ביפן, והפך לסמל לקשרים ההדוקים בין הודו ליפן.
כתוצאה מהיחסים בין שתי המדינות הייתה בשנת 1949, כאשר הודו שלחה לגן החיות של אואנו שני פילים לעודד את רוחה של האימפריה היפנית המובסת.
הודו סירבה להשתתף בוועידת השלום בסן פרנסיסקו בשנת 1951 בגלל חששותיה ממגבלות שהוטלו על ריבונות יפנית ועצמאות לאומית.
לאחר שחזור ריבונותה של יפן, חתמו יפן והודו על הסכם שלום, שכונן יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-28 באפריל 1952, בה ויתרה הודו על כל תביעות הפיצויים נגד יפן.
אמנה זו הייתה אחת האמנות הראשונות שיפן חתמה לאחר מלחמת העולם השנייה.
קשרים דיפלומטיים, מסחריים, כלכליים וטכניים בין הודו ליפן היו מבוססים היטב.
עפרות הברזל של הודו סייעו להתאוששותה של יפן מההרס של מלחמת העולם השנייה, ובעקבות ביקורו של ראש ממשלת יפן נובוסוקה קישי בהודו בשנת 1957, החלה יפן לספק הלוואות ין להודו בשנת 1958, כסיוע הלוואת הין הראשון שהעניקה ממשלת יפן.
עם זאת, היחסים בין שתי המדינות הוגבלו על ידי הפוליטיקה של המלחמה הקרה.
יפן, כתוצאה מהתבוסה במלחמת העולם השנייה, הייתה בעלת ברית של ארצות הברית, ואילו הודו נקטה במדיניות חוץ נייטרלית, ונטתה לעיתים קרובות לעבר ברית המועצות.
אולם מאז שנות ה-80 נעשו מאמצים לחזק את הקשרים הדו-צדדיים.
מדיניות "Look East" של הודו הציבה את יפן כשותפה מרכזית.
מאז 1986 הפכה יפן לתורמת הסיוע הגדולה בהודו, והיא נותרה כך עד היום.
היחסים בין שתי המדינות הגיעו לשפל קצר בשנת 1998 כתוצאה מ"פוקראן-II", ניסוי הנשק הגרעיני ההודי באותה השנה.
יפן הטילה סנקציות על הודו בעקבות הניסוי, שכלל השעיית כל החילופים הפוליטיים וניתוק הסיוע הכלכלי.
הסנקציות הללו הוסרו שלוש שנים לאחר מכן.
בדצמבר 2006, ביקורו של ראש הממשלה, מאנמוהאן סינג, ביפן, הגיע לשיאו בחתימה על "הצהרה משותפת לשותפות אסטרטגית וגלובלית ביפן".
מועמדים ודים התקבלו בברכה בשנת 2006 לתוכנית "JET", אשר החל רק עם מקום פנוי אחד זמין בשנת 2006 ו-41 בשנת 2007.
כמו כן, בשנת 2007, כוחות ההגנה של יפן השתתפו בתרגיל ימי באוקיינוס ההודי, המכונה מלאבאר 2007, שהיה מעורב גם בכוחות הימיים של הודו, אוסטרליה, סינגפור וארצות הברית.
הודו ויפן חתמו על הסכם שיתוף פעולה ביטחוני, לפיו שניהם יערכו תרגילים צבאיים, ינהלו את האוקיינוס ההינדי ויערכו חילופים צבאיים למאבק בטרור, מה שהופך את הודו לאחת משלוש מדינות בלבד, כשהשתיים האחרות הן ארצות הברית ואוסטרליה, שמנהלות הסכם מסוג זה עם יפן.
נכון לשנת 2008, ישנם כ-25,000 הינדים המתגוררים ביפן.
על פי תורת החירות של ראש הממשלה שינזו אבה, האינטרס של יפן הוא לפתח קשרים קרובים יותר עם הודו, הדמוקרטיה המאוכלסת ביותר בעולם, בעוד שהיחסים עם סין נשארים צוננים.
לשם כך, יפן מימנה פרויקטים תשתיתיים רבים בהודו, בעיקר במערכת הרכבת התחתית של ניו דלהי.
היחסים השתפרו באופן מעריכי בעקבות תקופה זו, שכן הקשרים הדו-צדדיים בין המדינות השתפרו שוב, עד הזמנתו של ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, להיות האורח הראשי במצעד יום הרפובליקה של הודו בשנת 2014.
בשנת 2014 ביקר ביפן ראש הממשלה ההודי נרנדרה מודי.
במהלך כהונתו כשר הראשי של גוג'ראט, מודי שמר על קשרים טובים עם ראש הממשלה היפני שינזו אבה.
ביקורו ב-2014 חיזק עוד יותר את הקשרים בין המדינות והביא למספר הסכמי מפתח, כולל הקמת "שותפות גלובלית אסטרטגית מיוחדת".
מודי ביקר ביפן בפעם השנייה כראש ממשלה בנובמבר 2016. במהלך הפגישה חתמו הודו ויפן על "ההסכם לשיתוף פעולה בשימושים למטרות שלום באנרגיה גרעינית", הסכם גרעיני אזרחי, במסגרתו יפן תספק להודים כורים גרעיניים, דלק וטכנולוגיה.
הודו אינה חתומה על אמנת אי ההפצה (NPT) והיא המדינה היחידה שאינה חתומה שקיבלה פטור מיפן.
שני הצדדים חתמו גם על הסכמים על פיתוח מיומנות בייצור בהודו, שיתוף פעולה בחלל, מדעי כדור הארץ, חקלאות, ייעור ודייג, תחבורה ופיתוח עירוני.
יוגנדרה פורניק, הפך לראש העיר יליד הודו הראשון שנבחר ביפן, וייצג את מועצת העיר אדוגאווה בטוקיו.
ניצחונו התקבל היטב על ידי הציבור והתקשורת ההמונית, לא רק בהודו וביפן אלא בכל רחבי העולם כולל סין.
בנוסף שתי המדינות קוראות להרחבת החברים הקבועים במועצת הביטחון של האו"ם על ידי הוספה של מדינות חדשות כחברות קבע ונמנות עם מדינות ה-G4, התומכות הדדית בהצעות של זו למושבים קבועים יחד עם ברזיל וגרמניה.
באוגוסט 2000 ביקר בהודו ראש ממשלת יפן.
בפגישה זו הסכימו יפן והודו על הקמת "שותפות גלובלית של יפן-הודו במאה ה-21".
ראש ממשלת הודו וואג'פיי ביקר ביפן בדצמבר 2001, שם הוציאו שני ראשי הממשלה את "הצהרת המשותפת של יפן והודו".
באפריל 2005 ביקר ראש ממשלת יפן קוזומי בהודו וחתם על הצהרה משותפת "שותפות יפן-הודו בעידן האסייתי החדש: אוריינטציה אסטרטגית של שותפות גלובלית של יפן-הודו."
יפן היא כיום המקור הרביעי בגודלו בהודו להשקעות ישירות בחו"ל.
באוקטובר 2008 חתמה יפן על הסכם עם הודו לפיו היא תספק לה הלוואה בריבית נמוכה בשווי 4.5 מיליארד דולר להקמת פרויקט רכבת בין דלהי למומבאי.
זהו הפרויקט הגדול ביותר בחו"ל שמומן על ידי יפן ושיקף את השותפות הכלכלית ההולכת וגוברת בין שתי המדינות.
הודו היא גם אחת משלוש המדינות היחידות בעולם איתן יש ליפן הסכם ביטחון.
נכון למרץ 2006, יפן הייתה המשקיעה השלישית בגודלה בהודו.
קניצ'י יושידה, מנהל חברת Softbridge Solutions Japan, הצהיר בסוף 2009 כי המהנדסים ההודים הופכים להיות עמוד השדרה של תעשיית ה-IT של יפן וכי "חשוב שהתעשייה היפנית תעבוד יחד עם הודו".
על פי התזכיר, כל יפנים שיגיעו להודו לצורך עסקים או עבודה יקבלו מייד ויזה לשלוש שנים, ונהלים דומים יבוצעו על ידי יפן.
נקודות עיקריות נוספות בביקור זה כוללות ביטול מכס על 94 אחוז מהסחר בין שתי המדינות בעשור הבא.
על פי ההסכם, תעריפי המכסים יוסרו על כמעט 90 אחוז מהיצוא של יפן להודו, ו-97 אחוז מהיצוא של הודו ליפן.
גם הסחר בין שתי המדינות גדל בהתמדה.
הודו ויפן חתמו על הסכם בדצמבר 2015 לבניית קו רכבת כדורים בין מומבאי לאחמדאבאד בטכנולוגיית שינקנסן היפנית, עם הלוואה מיפן של 12 מיליארד ליש"ט בריבית של 0.1%.
לחברות יפניות, כמו סוני, טויוטה והונדה, יש מתקני ייצור בהודו, ועם צמיחת הכלכלה ההינדית, הודו נחשבת לשוק גדול לחברות יפניות.
החברה היפנית הבולטת ביותר בהשקעתה הגדולה בהודו היא סוזוקי אשר בשותפות עם חברת הרכב ההינדית מרוטי סוזוקי, יצרנית הרכב הגדולה ביותר בהודו.
הונדה הייתה גם שותפה של "הירו הונדה" (החברות פוצלו 2011).1
להודו ויפן יש קשרים צבאיים הדוקים.
יש להם אינטרסים משותפים בשמירה על ביטחון נתיבי הים באזור אסיה-פסיפיק ובאוקיינוס ההודי ובשיתוף פעולה במלחמה בפשע בינלאומי, טרור, פיראטיות והפצת נשק להשמדה המונית.
שתי המדינות קיימו לעיתים קרובות תרגילים צבאיים משותפים ומשתפים פעולה בטכנולוגיה.
הודו ויפן סיכמו הסכם ביטחון ב-22 באוקטובר 2008.
ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, נחשב בעיני רבים כ"אינדופיל", ובעת מתחים גוברים בסכסוכים טריטוריאליים עם שכנותיה של יפן, הוא דגל בשיתוף פעולה הדוק יותר עם הודו.
ביולי 2014 השתתף חיל הים ההודי בתרגיל מלאבר עם חיל הים היפני וארצות הברית, מה שמשקף נקודות מבט משותפות על הביטחון הימי ההודי-פסיפיק.
הודו מנהלת משא ומתן גם לרכישת מטוסים אמפיביים של US-2 עבור חיל הים ההודי.
יחסי הודו–קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו וקוריאה הצפונית.
הודו כינתה את מדיניות ברית המועצות כתוקפנית במלחמת קוריאה, ותמכה בהחלטות מועצת הביטחון של האו"ם מס' 82 ומס' 83. עם זאת, הודו לא תמכה בהחלטה מס' 84, שסיפקה סיוע צבאי לקוריאה הדרומית.
הודו, כמדינה בגוש המדינות הבלתי-מזדהות, לא עמדה במילוי התחייבותה הצבאית נגד ברית המועצות.
במקום זאת, הודו סיפקה תמיכה מוסרית בפעולה של האו"ם והחליטה לשלוח רופאים לקוריאה כמחווה של רצון טוב.
יחידת רפואת השדה ההודית ה-60, נבחרה למשלוח לקוריאה.
יחידה זו כללה 346 אנשים, בהם 14 רופאים.
הודו הייתה יו"ר ועדת האו"ם שפיקחה על חלוקת קוריאה בשנת 1947. לאחר מלחמת קוריאה, הודו שוב מילאה תפקיד חשוב כיו"ר הוועדה העצמאית להחזרת העמים בחצי האי קוריאה.
הודו כוננה יחסים קונסולריים עם קוריאה הצפונית בשנת 1962, ובשנת 1973 כוננה עימה יחסים דיפלומטיים.
קשריה של הודו עם ברית המועצות התדרדרו לאחר שהאחרונה סייעה לפקיסטן בתוכנית הטילים הגרעיניים שלה.
בשנת 1999 עצרה הודו ספינה צפון קוריאנית מול חופי קנדלה.
בספינה נמצאו רישומים של רכיבים של מערכת טילים גרעיניים.
קשריה של הודו עם קוריאה הדרומית עמוקים יותר, בעיקר במונחים כלכליים וטכנולוגיים.
ההתעניינות של הודו בהשקעות וטכנולוגיה בקוריאה הדרומית החמירה את היחסים עם קוריאה הצפונית.
הודו השמיעה בעקביות התנגדויות לתוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית.
הסחר בין המדינות צומח מדי שנה.
נפח המסחר הממוצע באמצע שנת 2000 היה 100 מיליון דולר ואילו בשנת 2009 נפח המסחר בין המדינות עלה למיליארד דולר.
סחר זה מועיל מאוד עבור הודו, שכן היצוא לקוריאה הצפונית מסתכם במיליארד דולר, בעוד היצוא של קוריאה הצפונית להודו מסתכם ב-57 מיליון דולר בלבד.
הודו מספקת בעיקר מוצרי נפט לקוריאה הצפונית, ואילו כסף וחלקי רכב הם המוצרים העיקריים המיובאים להודו מקוריאה הצפונית.
הודו השתתפה ביריד הסתיו הבינלאומי השישי בפיונגיאנג באוקטובר 2010, שם נעשו ניסיונות להרחיב את שיתוף הפעולה והסחר הכלכלי בין שתי המדינות.
בשנים 2010–2011 הסחר בין הודו וקוריאה הצפונית עמדו על 572 מיליון דולרים, מתוכם 329 מיליון הם יצוא הודי.
הודו סיפקה לאחרונה הכשרה לצפון קוריאנים בתחומים כמו מדע, טכנולוגיה ו-IT.
הדבר התאפשר הודות להסכמי שיתוף פעולה בין הודו וקוריאה הצפונית, וכן התוכנית הבינלאומית ההודית לשיתוף פעולה טכנולוגי וכלכלי (IMTES).
בשנים 2002 ו-2004, תרמה הודו 2,000 טון תבואה כדי לסייע לרופאים הצפון קוריאניים להילחם ברעב.
בשנת 2010, הודו נענתה לבקשה של קוריאה הצפונית וסיפקה לה 1,300 טון קטניות וחיטה בשווי מיליון דולר באמצעות תוכנית המזון העולמית.
קוריאה הצפונית מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
הודו מחזיקה בקוריאה הצפונית שגרירות בפיונגיאנג.
יחסי הודו–ירדן הם היחסים הכלכליים, צבאיים ותיירותיים בין הרפובליקה של הודו לממלכת ירדן ההאשמית.
היחסים כוננו עוד משנת 1947, שנת הקמתה של ירדן ושל הודו, ומתקיימת מערכת יחסים טובה בין המדינות.
רפובליקת הודו וממלכת ירדן ההאשמית חתמו על הסכם דו-צדדי הראשון שלהם לשיתוף פעולה ויחסי ידידות בשנת 1947, שנה לאחר הקמת ממלכת ירדן, ובשנת הקמת הודו, לאחר עזיבת הבריטים את תת-היבשת הודו.
בשנת 1950 נחתם הסכם פורמלי בין שתי המדינות, כאשר הפכה הודו לרפובליקה, והוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות.
בראשית אוקטובר 1950 מינתה ירדן ציר להודו, שהחליף את השגריר הלא־תושב מטהראן.
בשנות ה-50 נעזרה כלכלת ירדן בהודו, והשתיים החליפו כספים, סחורות ותיירות לצד ביקורים רשמיים של מנהיגי המדינות.
המלך חוסיין ביקר בהודו לראשונה בדצמבר 1963. סגן נשיא הודו, זקיר חוסיין, ביקר בירדן לראשונה במאי 1965 וערך מספר תפילות מסוקרות במסגד אל אקצא, אז בשליטה ירדנית.
המלך עבדאללה השני, בנו של המלך חוסיין, והמלכה ראניה ביקרו בהודו לראשונה בדצמבר 2006. שר החוץ ההודי ס.
קרישנה ביקר בירדן ב-20 בנובמבר 2011. הנסיך חסן בן טלאל ביקר בהודו במהלך אוקטובר – נובמבר 2012. ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי נפגש עם המלך עבדאללה לאחר העצרת הכללית של האומות המאוחדות בניו יורק בספטמבר 2015.
המלכה ראניה הביעה את דעותיה ביחס ליחסים הדו-צדדיים בין המדינות בראיון שנערך במרץ 2006 עם רשת הטלוויזיה "India Today".
ראניה תיארה את הודו כ"כוכבת העולה של אסיה" ו"בת הזוג הטבעית" של ירדן.
באוקטובר 2015 הפך פרנב מוקהרג'י לנשיא הודו הראשון שביקר בירדן.
מוקהרג'י נפגש עם המלך עבדאללה, ראש הממשלה עבדאללה א-נסור וכמה גורמים בכירים נוספים בירדן.
במהלך שהותו של מוקרהג'י בירדן נחתמו כמה סעיפים המאשרים קווי טיסה אוויריים חדשים מירדן להודו ולהפך, לצד קנייה של הודו מירדן הכוללת בעיקר כלי תחבורה ימיים.
כמו כן, נחתמו הסכמים דו צדדיים בין הלשכה לתקנים הודיים ולארגון התקנים והמטרולוגיה של ירדן, ונוסדו 10 מוסדות להשכלה גבוהה המערבות סטודנטים הודים וירדנים.
שתי המדינות אף חתמו על הסכם למיגור הטרור המוסלמי במדינות תוך שיתוף פעולה צבאי.
הודו היא השותפה הגדולה ביותר של ירדן בנושאי סחר ומסחר אחרי עיראק, ערב הסעודית וסין.
הסחר בין הודו לירדן קבוע על פי הסכם דו צדדי משנת 1976. שווי המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-2.228 מיליארד דולר בשנים 2014 – 2015, שהיה גדול ב-12 מיליון דולר מאשר חילופי הכספים שבשנים שלפני כן.
הודו ייצאה סחורה בשווי 1.431 מיליארד דולר לירדן, וייבאה מוצרים בשווי 857 מיליון דולר.
מאז שנת 2013 מרוויחה בכל שנה הודו יותר כסף מירדן מתוך הסחר שמחליפות המדינות.
המצרכים העיקריים המיוצאים על ידי הודו לירדן הם מכונות אלקטרוניות, דגנים, בשר קפוא, כימיקלים אורגניים, מספוא לבעלי חיים וחלקי רכב.
הסחר בין שתי המדינות צפוי להגיע לחמישה מיליארד דולר עד 2025 חברת JPMC הירדנית וחברת IFFCO ההודית הקימו חברת מיזמים משותפים לייצור חומצה זרחתית באוקטובר 2015. חברת "MMTC India Ltd" חתמה עם משרד החקלאות הירדני על הסכם לייצור וייבוא של דשן.
ב-11 באוקטובר 2015 נחנך רחוב חדש בעמאן בירת ירדן, על שמו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי, הידוע יותר בשמו מהאטמה גנדי, מייסד ומנהיג התנועה לשחרור הודו.
שם הרחוב היה למחווה חשובה של ירדן להודו, משום שגנדי נחשב בהודו לאחד מהמנהיגים הדגולים שחיו אי-פעם.
נכון לינואר 2016, יותר מ-10,000 אזרחי הודו מתגוררים בירדן כדרך קבע.
על פי נתוני משרד התעסוקה הירדני מועסקים כיום אזרחים הודים בירדן בעיקר בטקסטיל, בנייה, ייצור, חברות דשנים, שירותי בריאות, אוניברסיטאות, טכנולוגית מידע, שירותים פיננסים ועוד.
יחסי הודו–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין הודו לקוריאה הדרומית.
ליחסים בן המדינות יש היסטוריה של 2000 שנה.
כינונם הרשמיים של יחסים דיפלומטיים בין המדינות התרחשה בשנת 1973. מאז נחתמו כמה הסכמי סחר: הסכם לקידום סחר ושיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי בשנת 1974; הסכם על שיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה בשנת 1976; האמנה בנושא הימנעות ממיסוי כפול בשנת 1985; והסכם קידום / הגנה השקעות דו צדדי בשנת 1996.
הסחר בין שתי המדינות גדל באופן מעריכי, מכ-530 מיליון דולר בשנת 1993, ל-10 מיליארד דולר במהלך 2007. זה עלה עוד יותר ל-17.6 מיליארד דולר בשנת 2013.
היחסים בין הודו לקוריאה הדרומית עשו צעדים גדולים בשנים האחרונות והפכו לרב ממדיים באמת, ודורבנו על ידי התכנסות משמעותית של אינטרסים, רצון טוב הדדי וחילופים ברמה גבוהה.
דרום קוריאה היא כיום מקור ההשקעה החמישי בגודלו בהודו.
חברות קוריאניות כמו LG וסמסונג הקימו מתקני ייצור ושירות בהודו, וכמה חברות בנייה קוריאניות זכו במענקים עבור חלק מתוכניות הבנייה התשתיות הרבות בהודו, כמו פרויקט פיתוח הכבישים הלאומי.
הרכישה של טאטא מוטורס של כלי רכב מסחריים של דייהו בעלות של 102 מיליון דולר מדגישה את ההשקעות של הודו בקוריאה, המורכבות בעיקר מקבלנות משנה.
הקהילה ההודית בקוריאה נאמדת ב-8,000 איש, והם כוללים אנשי עסקים, אנשי IT, מדענים, עמיתי מחקר, סטודנטים ועובדים.
ישנם כ-150 אנשי עסקים העוסקים בעיקר בטקסטיל.
למעלה מאלף אנשי IT ומהנדסי תוכנה הגיעו לאחרונה לקוריאה לעבוד, כולל בקונגלומרטים גדולים כמו סמסונג ו-LG.
ישנם בקוריאה כ-500 מדענים וחוקרים אחר פוסט-דוקטורט.
העובדה שאנשים בתת-היבשת ההודית הכירו את מנהגיה ואמונותיה של קוריאה מתועדות היטב על פי רישומיו של הצליין הבודהיסטי הסיני, אי צ'ינג שהגיע להודו בשנת 673. אי-צ'ינג כותב כי ההודים ראו בקוריאנים "מתפללים לתרנגול".
מושג זה על הקוריאנים התבסס באגדה על שושלת סילה.
מלכה סורו, או הנסיכה האו, נסעה מממלכת איודיה לקוריאה.
לפי סאמגוק יוסה, הנסיכה חלמה על מלך שמימי שחיכה לנסיעה בשמים.
האו שאלה את הוריה, המלך והמלכה, רשות לצאת לחפש את האיש.
המלך והמלכה תמכו ודחקו את הרעיון, עם האמונה כי כל גורל מתוזמר על ידי האל.
עם האישור, הנסיכה יצאה מאזור מגוריה על סירה הנושאת זהב, כסף, תה צמחים, ואבן שנועדה להרגיע את המים.
ארכאולוגים גילו אבן עליה מצוירים שני דגים מתנשקים, סמל לממלכת גאיה הייחודית למשפחת המלוכה המלכותית באיודיה, הודו.
קישור מלכותי זה מספק ראיות נוספות לכך שהיה קשר מסחרי פעיל בין הודו לקוריאה מאז הגעתה של המלכה לקוריאה.
הצאצאים הנוכחיים חיים בעיר גימהיי שבקוריאה הדרומית, ובחו"ל, במדינות ניו ג'רזי וקנטקי שבארצות הברית של אמריקה.
רבים מהם הפכו לפוליטיקאים בולטים ברחבי העולם כמו הנשיא קים דיי יונג, וראש הממשלה יונג פיל קים.
בשנת 2001 חנכה משלחת קוריאנית, שכללה למעלה ממאה היסטוריונים ונציגי ממשלה, בעיר איודאהיה שבהודו אנדרטה לזכרה של הו וואנג-אוק, שמקובל להאמין שהיא נסיכה ממוצא הודי.
בשנת 2016 הציעה משלחת קוריאנית לפתח את האנדרטה.
ההצעה התקבלה על ידי שר אוטר פרדש, אכילש ידב.
אורח קוריאני מפורסם בהודו היה הייצ'ו, נזיר בודהיסט קוריאני מסילה, אחת משלוש הממלכות הקוריאניות של התקופה.
בעצת מוריו ההודים בסין, הוא יצא להודו בשנת 723 לספירה כדי להכיר את השפה והתרבות של ארץ הבודהא.
הוא כתב מסע נסיעות של מסעו בסינית, Wang ocheonchukguk jeon או "סיפור המסע לחמש הממלכות ההודיות".
זמן רב חשבו שהעבודה אבדה.
עם זאת, כתב יד הופיע בקרב כתבי היד של דונהואנג בראשית המאה ה-20.
סוחר עשיר מסולטנות מאבר, אבו עלי (פחאלי), נקשר קשר הדוק עם משפחת המלוכה של מאבר.
לאחר שגורש איתם, עבר לשושלת יואן בסין, התחתן עם אישה קוריאנית וקיבל משרה מהקיסר המונגולי.
אשתו הייתה נשואה לשעבר לסאנגה ואביה היה צ'אא אינג'יו בתקופת שלטונו של צ'ונגנייאול מגוריאו, ששלט בדונגגוק טונגגאם, גוריאוסה וז'ונג'אנג'י של ליו מנגיאן.
הקשרים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוסדו באופן רשמי ב-1973.
במהלך המשבר הפיננסי באסיה ב-1997, ביקשו עסקים בדרום קוריאה להגדיל את הגישה לשווקים הגלובליים, והחלו בסחר בהשקעות עם הודו.
הוועדה המשותפת להודו-קוריאה הדרומית לשיתוף פעולה דו-צדדי הוקמה בפברואר 1996, בראשות שר החוץ והשר לענייני חוץ וסחר מהצד הקוריאני.
עד כה התקיימו שש ישיבות של הוועדה המשותפת, כאשר האחרונה התקיימה בסיאול ביוני 2010. בריאיון לטיימס אוף אינדיה, נשיא קוריאה, נו טה-וו, השמיע את דעתו כי שיתוף פעולה בין המתכנתים ההודים לתעשיות ה-IT של קוריאה יביא לתוצאות מוצלחות.
שתי המדינות הסכימו להעביר את המיקוד שלהן לעדכון מדיניות הוויזה בין המדינות, הרחבת הסחר והקמת הסכם סחר חופשי כדי לעודד השקעה נוספת בין המדינות.
נשיא הודו, ד"ר עבדול קאלאם, ערך ביקור ממלכתי בקוריאה בפברואר 2006, אשר הוביל להשקת כוח משימה משותף לסיום הסכם שותפות כלכלית דו צדדית (CEPA), שנחתם על ידי שר המסחר והתעשייה שרי אנאנד שרמה בסיאול ב-7 באוגוסט 2009.
ב-2008 דרום קוריאה הייתה המקור להשקעות זרות החמישי בגודלו להודו.
שתי המדינות הסכימו להעביר את המיקוד שלהן לתיקון מדיניות הוויזה בין שתי המדינות, להרחבת הסחר ולהקמת הסכם סחר חופשי כדי לעודד השקעות נוספות בין שתי המדינות.
חברות קוריאניות כגון LG, יונדאי וסמסונג הקימו מתקני ייצור ושירותים בהודו, וכמה חברות בנייה קוריאניות זכו במענקים עבור חלק מתוכניות הבנייה התשתיתיות הרבות בהודו, כגון "פרויקט כביש הפיתוח הלאומי".
טאטא מוטורס רכשה את רכבי דייהו בעלות של 102 מיליוני דולרים, דבר המדגיש את השקעותיה של הודו בקוריאה, המורכבות בעיקר מקבלנות משנה.
נשיא קוריאה לי ערך ביקור חשוב בהודו, בתפקיד האורח הראשי בחגיגות יום הרפובליקה של הודו ב-26 בינואר 2010, אז הועלו הקשרים הדו צדדיים לרמת השותפות האסטרטגית.
מרכז תרבות הודי הוקם בקוריאה הדרומית באפריל 2011 ופסטיבל הודו בקוריאה נחנך על ידי ד"ר קראן סינג, נשיא המועצה ההודית ליחסי תרבות ב-30 ביוני 2011, כדי להחיות את יחסי התרבות בין שתי המדינות.
נשיאת הודו פרטיבה פטיל הגיעה לביקור ממלכתי בקוריאה בין התאריכים 24–27 ביולי 2011, במהלכו נחתם הסכם שיתוף הפעולה באנרגיה גרעינית אזרחית.
ביוני 2012 תכננה הודו, יבואנית גדולה של כלי נשק וחומרה צבאית שמונה ספינות מלחמה מדרום קוריאה, אך החוזה הסתיים בביטול.
ראש הממשלה ד"ר מאנמוהאן סינג ערך ביקור רשמי בסיאול בין התאריכים 24–27 במרץ 2012, הנוגע לוועידות הביטחון הגרעיניות, שהובילו להעמקת השותפות האסטרטגית הדו-צדדית שנרקמה במהלך ביקורו של הנשיא לי מיונג-בק בהודו.
הסכם לפישוט הוויזה נחתם ב-25 במרץ 2012 בנוכחות שני המנהיגים בבית הכחול.
הצהרה משותפת הונפקה גם במהלך ביקורו של ראש הממשלה.
נשיא דרום קוריאה, פאק גון-הייה, ביקר בהודו בשנת 2014. ביולי 2018 חנכו יחד נשיא דרום קוריאה, מון ג'יאה-אין, וראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, את מפעל הרכבות הסמארטפונים של סמסונג אלקטרוניקה בניידה, המפעל הגדול ביותר בעולם.
יחסי הודו–טורקמניסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין טורקמניסטן.
להודו יש עניין מיוחד ברזרבות הפחמימנים בטורקמניסטן.
טורקמניסטן, אפגניסטן, פקיסטן והודו, המכונות יחד מדינות TAPI, הקימו צינור גז שהיה אמור להסתיים בתחילת 2017. זה חשוב במיוחד לצורכי האנרגיה המתפתחים של הודו שכן עם סיומו, הצינור צפוי לספק כמעט 60% מצרכי האנרגיה של הודו.
המסחר הכולל בין טורקמניסטן להודו הוא דל, והסתכם בשנת 2012 בכ-42 מיליון דולר בלבד על פי נתוני משרד החוץ של הודו.
הודו מחזיקה בטורקמניסטן שגרירות באשגבאט.
טורקמניסטן מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-2 קונסוליות בקולקטה וצ'נאי.
יחסי הודו–הונגריה הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו להונגריה.
הייצוא ההונגרי הוגבל עד כה לטכנולוגיה עתירה, מוצרים תעשייתיים, מכוניות, טלקום ו-IT, אולם ממשלתו של ויקטור אורבן שוקלת לפתח יצוא גם במוצרי ושירותים חקלאיים ומוצרי מזון.ת.
ישנם תחומים שונים של שיתופי פעולה, כולל שיתופי פעולה בנושא מחקר ופיתוח, רכיבי רכב, שירותי בריאות, מכונות, מכונות חקלאיות, ציוד אנרגיה ואלקטרוניקה לא קונבנציונליים, אלקטרוניקה, טכנולוגיית מידע, תרופות להשכלה גבוהה, בידור ועוד.
ההשקעה ההודית בהונגריה היא כמעט 2 מיליארד דולר וחברות הודיות מספקות תעסוקה ליותר מ-10,000 אנשים במדינה.
הודו מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט.
הונגריה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-3 קונסוליות במומבאי, צ'נאי וקולקטה.
יחסי הודו–הולנד מתייחסים ליחסי החוץ בין הרפובליקה של הודו לבין הולנד.
היחסים בין הודו להולנד מתוארכים לתחילת המאה ה-17 עד 1605, כאשר ההולנדים הגיעו ל לצורכי מסחר.
הנוכחות ההולנדית בתת היבשת ההודית נמשכה בין השנים 1605–1825. סוחרי חברת הודו המזרחית ההולנדית התבססו תחילה בקורומנדל ההולנדית, ובמיוחד פוליקט, מכיוון שחיפשו טקסטיל להחלפה עם התבלינים שהם סחרו באיי הודו המזרחיים.
סוראטה ההולנדית ובנגל ההולנדית נכבשו על ידי ההולנדים בשנים 1616 ו-1627 בהתאמה.
לאחר שכבשו ההולנדים את ציילון מהפורטוגלים בשנת 1656, הם כבשו 5 שנים מאוחר יותר את המבצרים הפורטוגזים בחוף מלבר, כדי להבטיח את ציילון מפלישה פורטוגלית.
מלבד טקסטיל, הפריטים הנסחרים בהודו ההולנדית כללו אבנים יקרות, אינדיגו ומשי ברחבי הודו, סלטר ואופיום בבנגל ההולנדית, ופלפל שחור במלבאר ההולנדית.
עבדים הודים יובאו לאיי מאלוקו ולמושבת הכף ההולנדית.
במחצית השנייה של המאה ה-18 איבדו ההולנדים את השפעתם יותר ויותר.
במכתבי קיו ויתרו ההולנדים על כל המושבות ההולנדיות לבריטים, כדי למנוע את כיבושם על ידי הצרפתים.
בקרב קולצ'ל (1741), צבאו של מלך טרוונקור מרת'נדה ורמה הביס את כוחות הודו המזרחית ההולנדית, וכתוצאה מכך הביס את הכוח ההולנדי בחוף מלבר.
למרות שקורומנדל ההולנדית ובנגל ההולנדית הוחזרו לשלטון הולנד מכוח האמנה האנגלו-הולנדית משנת 1814, הם חזרו לשלטון הבריטי בשל הוראות האמנה האנגלו-הולנדית משנת 1824. על פי תנאי האמנה, כל העברות של רכוש ומפעלים היו אמורים להתקיים ב-1 במרץ 1825. באמצע 1825 איבדו ההולנדים את עמדות המסחר האחרונות שלהם בהודו.
עם זאת, ניתן למצוא שרידים מהתקופה ההולנדית מסוראט ועד קולקטה וכן באזורים אחרים בהודו.
הודו התפתחה לכלכלה שמתרחבת במהירות, והתמקדה בפיתוח טכנולוגי ובשיתוף פעולה טכני ומדעי.
למרות המשבר הכלכלי המתמשך בגוש האירו והצמיחה האיטית של כלכלת הולנד עצמה, הסחר הדו-צדדי בין הודו להולנד המשיך לצבור תאוצה.
שיתוף פעולה בין סחר והשקעות, מרכיב מרכזי ביחסי הודו והולנד, הראה צמיחה מספקת לאורך השנים.
סחר דו כיווני ממשיך לצמוח בהתמדה והגיע ל-5.287 מיליארד אירו בשנת 2011. במהלך שבעת החודשים הראשונים של 2012, היצוא ההודי גדל ב-9.6% ואילו המסחר הבילטרלי הכולל גדל ב-9.45%.
הולנד נותרה בין עשר השותפות המובילות בהודו מבחינת נפח הסחר עם מאזן סחר חיובי לטובת הודו.
היא גם אחת המשקיעות הגדולות ביותר במונחי השקעות זרות ישירות (FDI) בהודו, כאשר ההשקעות ההודיות בהולנד הסתכמו בתקופה 1996–2010 ב-11.46 מיליארד דולר.
השקעות ה-FDI מהולנד להודו בתקופה 2000–2011 עמדו על 5.62 מיליארד דולר (השישי בגודלו בסך הכל).
התקיימו רכישות ומיזוגים גדולים של חברות הודיות, כולל זו של טאטה קורוס (כיום טאטא סטיל), אפולו-ורדיסטין, רכישת תיאודור גיליסן על ידי קבוצת הינדוג'ה וחברות הודיות רבות ובחינת האפשרויות לקשר נוסף.
חברות רב-לאומיות הולנדיות כמו Shell, יוניליוור, KLM ובנקים גדולים כמו ING ורבובנק הן בעלות נוכחות הולכת וגדלה בהודו.
חברות קטנות ובינוניות הולנדיות עם טכנולוגיות נישה ומומחיות ברמה עולמית מסתכלות באופן פעיל על השוק ההודי.
באופן דומה, כמה חברות IT גדולות בהודו ביססו את נוכחותן בהולנד.
הודו מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
הולנד מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליה כללית במומבאי.
יחסי הודו–הפיליפינים הם היחסים הדיפלומטיים בין הודו לבין הפיליפינים.
השגריר הפיליפיני הראשון בהודו היה נרקיסו ראמוס (שלימים הפך לשר החוץ).
ב-16 בנובמבר 1949 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
ב-11 ביולי 1952 חתמו הפיליפינים והודו על חוזה ידידות במטרה לחזק את יחסי הידידות הקיימים בין שתי המדינות.
שגרירות הפיליפינים בניו דלהי נפתחה זמן קצר לאחר מכן.
עם זאת, בשל הכיוונים השונים של מדיניות החוץ במהלך המלחמה הקרה (הפיליפינים היו בעלי ברית של ארצות הברית והודו הייתה ביחסים ידידותיים עם ברית המועצות), האטה את התפתחותם של היחסים הדו-צדדיים באופן משמעותי.
בשנת 1976 היחסים בין המדינות התחזקו לאחר שאדיטיה בירלה (אחד התעשיינים המצליחים בהודו) נפגש עם נשיא הפיליפינים פרדיננד מרקוס כדי לבחון את האפשרות של מיזמים משותפים בפיליפינים.
זה הוביל ליצירת חברת הטקסטיל המשותפת הודו-פיליפינים ולהזרמת השקעות הודיות גדולות לארץ.
החברה ההודית-פיליפינית טקסטיל מילס מעסיקה כיום 2,000 עובדים פיליפינים, לשמיכות החברה 40% משוק הטקסטיל הפיליפיני.
בדצמבר 2012 הקצתה הודו 200,000 דולר לממשלת הפיליפינים, כדי להתגבר על השפעות הטייפון בופה.
בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם ב-1.8 מיליארד דולר.
הייצוא של הודו לפיליפינים כולל בעיקר: כלי רכב, חלקים ואביזרים, תרופות, שמנים מינרליים, תאו קפוא, דוודים ומכשירים מכניים, גידולים, מוצרי גומי, כימיקלים אורגניים, ברזל, פלדה וכותנה.
יבוא הודו מהפיליפינים כולל בעיקר: ציוד חשמלי, דוודים, כלי רכב, שומנים מן החי והצומח, מוצרי נייר, כימיקלים אורגניים, דשנים, כימיקלים אנאורגניים, מוצרי גומי, ברזל ופלדה.
בשנת 2016 התגוררו בפיליפינים כ-70,000 אזרחים הודים, 4,000 מהם הוכשרו באוניברסיטאות כסטודנטים.
הודו מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה.
הפיליפינים מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
יחסי הודו–ונצואלה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
היחסים הדיפלומטיים בין הודו לוונצואלה כוננו ב-1 באוקטובר 1959.
התקיימו מספר ביקורים של ראשי מדינות וממשל ופקידים אחרים בדרג גבוה בין המדינות.
הנשיא הוגו צ'אווס ביקר בניו דלהי בתאריכים 4–7 במרץ 2005. צ'אווס נפגש עם נשיא הודו עבדול קאלאם וראש הממשלה מאנמוהאן סינג.
שתי המדינות חתמו על שישה הסכמים ובהם אחד להקמת ועדה משותפת לקידום היחסים הדו צדדיים ואחר בנושא שיתוף פעולה בתחום הפחמימנים.
שר החוץ ניקולאס מדורו ביקר בהודו כדי להשתתף בפגישה הראשונה של ישיבת שרי החוץ של הודו–CELAC בניו דלהי ב-7 באוגוסט 2012.
ועדת הבחירות של הודו והמועצה הלאומית לבחירות (CNE) של ונצואלה חתמו על הסכמה במהלך ביקורו של נציב הבחירות ההודי סמפט בקראקס בשנת 2012 שר המדינה לענייני תאגידים ביקר בוונצואלה כדי להשתתף בהלווייתו הממלכתית של הנשיא צ'אווס במרץ 2013. נשיא וראש ממשלת הודו הביע תנחומים על מותו של צ'אווס.
רג'יה סבהה, הבית העליון של הפרלמנט, ציין את מותו בדקת דומיה.
השגרירה סמיטה פורושוטם ייצגה את הודו בטקס ההשבעה של יורשו של צ'אווס ניקולאס מאדורו ב-19 באפריל 2013.
אזרחי ונצואלה זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכנית והכלכלית ההודית והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
הודו עלתה על סין כיבואנית האסייתית הגדולה ביותר של נפט גולמי מוונצואלה בשנת 2012. ונצואלה היא המקור הרביעי בגודלו בהודו לנפט גולמי אחרי עיראק, ערב הסעודית ואיראן המהוות 12% מייבוא הנפט במדינה באפריל – נובמבר 2018. בעשור הקודם הפכה הודו ליבואנית הנפט השלישית בגודלה בעולם, אחרי ארצות הברית וסין.
בעקבות התסיסה בדרום-מערב אסיה, מקור הנפט המסורתי שלה, חיפשה הודו לגוון את מקורות יבוא הנפט שלה.
העלייה בייצור הנפט המקומי בארצות הברית הביאה לירידה של 49% ביבוא הנפט האמריקני מוונצואלה בשנת 2014, ויצרה הזדמנות להודו להגדיל את יבוא הנפט הגולמי מוונצואלה.
מכיוון שיבוא נפט גולמי מהווה את עיקר המסחר הדו-צדדי, ערך המסחר הכולל תלוי במידה רבה במחירי הנפט הגולמי.
בשנים 2015–2016 יצוא הנפט הגולמי מוונצואלה להודו עמד על 5.68 מיליארד דולר, ואילו יצוא שאינו נפט מוונצואלה היווה 23.18 מיליון דולר בלבד.
מלבד נפט גולמי, הסחורות העיקריות האחרות שייבוא הודו מוונצואלה הן כדורי ברזל וכבלי חשמל.
סך הייצוא של הודו לוונצואלה בשנים 2015–2016 הסתכם ב-130.66 מיליון דולר, וירד מ-258.07 מיליון דולר בשנה שקדמה לה.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לוונצואלה הן תרופות, כימיקלים, טקסטיל, CPC, קלנועיות, ציוד ומכונות.
לדברי רג'ול קארים לסקר, חוקר מדיניות חוץ של הודו, ההיבט החשוב ביותר ביחסי הודו–ונצואלה מתייחס לפחמימנים.
בוונצואלה קיימת העתודה הגדולה בעולם של נפט גולמי, ואילו הודו היא היבואנית השלישית בגודלה בעולם של נפט גולמי.
במהלך ביקורו של הנשיא צ'אווס בהודו במרץ 2005, שתי המדינות חתמו על הסכם דו-צדדי בנושא שיתוף פעולה בתחום הפחמימנים והסכם זכאות למענק ONGC Videsh Ltd (OVL) לחיפושי נפט וגז בוונצואלה.
לאחר מכן פתח OVL משרד בוונצואלה.
באפריל 2008 הקימו OVL ו-PDVSA מיזם משותף בשם Petrolera IndoVenezolana SA לחיפוש ולייצור נפט בשדה סן קריסטובל.
OVL מחזיקה 40% בחברה ואת 60% הנותרים מחזיקה PDVSA.
OVL סייע באישור עתודות נפט כבד בחגורת נהר אורינוקו בשנת 2010.
בפברואר 2010 זכה קונסורציום בינלאומי כולל חברות נפט ממלכתיות הודיות בהצעה עולמית לתבוע 40% ממניות השווי 1.05 מיליארד דולר בשדה הנפט Carabobo-1, מה שהעניק להודו את היכולת לייצר 400,000 חביות נפט גולמי ליום.
שלוש חברות הודיות - OVL, Indian Oil Corporation (IOC), Oil India Ltd (OIL) - הן חלק מהקונסורציום, יחד עם רפסול מספרד ופטרונאס ממלזיה.
שלוש החברות ההודיות מחזיקות יחד במניות של 18% בשדה הנפט קרינובו.
הודו היא בין המדינות הבודדות עם היכולת לזקק נפט גולמי בוונצואלה.
נפט גולמי בוונצואלה דורש עיבוד מיוחד בגלל איכותו הנחותה בהשוואה לנפט גולמי מהמזרח התיכון שכן הוא כבד יותר ומכיל יותר גופרית.
Reliance Industries Limited (RIL) השיגה חוזה אספקה גולמי למשך 15 שנים עם PDVSA לייבוא 400,000 חביות נפט ליום, לעיבוד בבתי הזיקוק התאומים שלה בג'מנגאר, גוג'ראט.
אסר היא יבואנית גדולה נוספת של נפט מוונצואלה.
הודו וונצואלה חתמו על הסכם להכפלת הייצור בשדה הנפט סן כריסטובל בנובמבר 2016.
כמה חברות תרופות הודיות כגון סאן פארמה, מעבדות ד"ר רדי, Glenmark, קלריס, ו-Cipla פועלות בוונצואלה.
ל-Cipla 120 תרופות שאושרו לשיווק בוונצואלה החל משנת 2013, והכניסו כמעט 15 מיליון דולר בשנת 2006. מחצית מכלל חולי ה-HIV בוונצואלה השתמשו לפחות בתרופה אחת של ציפלה בשנת 2006.
חברות התרופות ההודיות הצליחו לנצל את המחסור החמור בתרופות בסיסיות בוונצואלה, שעל פי הערכת התאחדות התרופות בוונצואלה היא כ-70%.
חברות הודיות ייצאו תרופות בשווי 140 מיליון דולר לוונצואלה בשנים 2014–2015. השוק בוונצואלה כל כך חשוב לחברות הודיות שהפוליטיקה הפנימית יכולה להשפיע על מחירי המניות שלהן.
למשל, מניות גלנמרק וד"ר רדי צנחו ב-5% ו-2% בהתאמה בעקבות הבחירות הכלליות בשנת 2015 והציפייה לפיחות מטבע בוונצואלה.
האספה הלאומית של ונצואלה קיבלה החלטה פה אחד לכבוד סתיה סאי באבא בעקבות מותו.
נכון ליולי 2016 מתגוררות בוונצואלה כ-50 משפחות הודיות, מתוכן כ-35 מתגוררות בקראקס.
האיגוד ההודי של ונצואלה, שהיה רדום מאז 1997, וקם לתחייה בשנת 2003, מארגן חגיגות לפסטיבלים הודים כמו דיפאוואלי והולי לבני הקהילה ההודית וכן לוונצואלים.
רוב הקהילה ההודית הם אנשי עסקים, עובדים של חברות נפט ואנשי מקצוע.
הודו מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
ונצואלה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
יחסי הודו–הוותיקן הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו לכס הקדוש, הריבון בקריית הוותיקן.
יחסים דו-צדדיים רשמיים בין שתי המדינות מתקיימים מ-12 ביוני 1948. נונציו אפוסטולי קיים בהודו משנת 1881.
קשרים בין הכנסייה הקתולית להודו ניתן לייחס לשליח תומאס הקדוש, אשר, על פי המסורת, הגיע להודו בשנת 52. בישופים נשלחו להודו מסוריה כבר במאה ה-6 או ה-7. קיים תיעוד של בישוף הודי שביקר ברומא בתקופת האפיפיור קליקסטוס השני (1119–1124).
נערכו שלושה ביקורים של האפיפיור בהודו.
האפיפיור הראשון שביקר בהודו היה פאולוס השישי, שביקר במומבאי בשנת 1964 כדי להשתתף בקונגרס האוכריסטי הבינלאומי.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר בכמה מקומות בהודו כולל צ'נאי בפברואר 1986 ולאחר מכן ביקר שוב בניו דלהי בנובמבר 1999. כמה נכבדים הודים ביקרו בקריית הוותיקן.
אלה כוללים את ראש הממשלה אינדירה גנדי בשנת 1981 ואת ראש הממשלה אינדר קומאר גוג'ראל בספטמבר 1997. אטאל ביהארי ואג'פאיי, ראש הממשלה, קרא לאפיפיור ביוני 2000 במהלך ביקורו הרשמי באיטליה.
סגן הנשיא בהיירון סינג שקהוואט ייצג את המדינה בהלווייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
שרת החוץ סושמה סוואראג' הובילה משלחת לוותיקן לטקס הקנוניזציה של האם תרזה בספטמבר 2016. היא לוותה על ידי ראש השרים של מערב בנגל, ממאטה בנרג'י.
הכס הקדוש מחזיק נונציו אפוסטולי בניו דלהי.
הודו מיוצגת בוותיקן באמצעות שגרירותה בברן, שווייץ.
יחסי הודו–וייטנאם הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו לווייטנאם.