tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למרות הפוליטיקה, פגשה נבחרת אינדונזיה את נבחרת ישראל ב-30 במרץ 1972, במסגרת מוקדמות אולימפיאדת מינכן 1972. המשחק התקים בבורמה (כיום מיאנמר).
בדקה ה-47 הבקיע ויקטור סרוסי שער ניצחון לישראל.
בדקה ה-53 החטיא האינדונזי עבדול קדיר האינדונזי בעיטת עונשין מ-11 מטרים.
מבין הישראלים קיבל צבי רוזן כרטיס צהוב, ובדקה ה-80 הורחק גיורא שפיגל בכרטיס אדום.
פיפ"א לא הכירה במשחק זה כמשחק רשמי.
אינדונזיה ערכה את הופעתה הראשונה בגביע אסיה באיחוד האמירויות הערביות בגביע אסיה 1996 אך מתוך שלושה משחקים השיגה הנבחרת רק נקודה אחת בתיקו של שתי נקודות לכל נבחרת עם נבחרת כווית.
ההופעה השנייה של הנבחרת הייתה בלבנון בגביע אסיה 2000 אך גם הפעם היא השיגה רק נקודה אחת מתוך שלושה משחקים.
הנבחרת הצליחה להשיג מעט יותר בגביע אסיה 2004 שנערך בסין ובו הצליחה לנצח את נבחרת קטר בתוצאה 1:2 וזהו הניצחון הראשון אי פעם של הנבחרת בגביע אסיה אך לצערה זה לא הספיק על מנת לעבור לשלב הבא.
אינדונזיה נמצאת בשנים האחרונות במומנטום טוב יחסית ואף הגיעה למקום שני 4 פעמים באליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביעי הטייגר בכדורגל).
התואר היחיד של הנבחרת הוא ממשחקי דרום-מזרח אסיה בשנים 1987 ו-1991.
כל אליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל
הערכה הביתית מורכבת משילוב אדום-לבן-אדום עם צללית בקדמת הערכה.
ערכת החוץ מורכבת משילוב לבן-ירוק-לבן עם רצועה אופקית ירוקה לרוחב החלק הקדמי של הערכה ורצועה אופקית לבנה קטנה יותר לרוחב הרצועה הירוקה.
הערכה השלישית כוללת שילוב שחור כולו עם רצועות זהובות וצללית בחזית הערכה.
נבחרת אפגניסטן בכדורגל, הידועה בכינוי "קבוצת מלי", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אפגניסטן.
הנבחרת הוקמה בשנת 1933 וצורפה לפיפ"א בשנת 1948.
כל גביעי האתגר של ה-AFC
כל גביעי פדרציית הכדורגל של דרום אסיה
נבחרת אל סלוודור בכדורגל, הידועה בכינוייה "לה סלקטה" (הנבחרת), היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אל סלוודור.
הנבחרת היא בעלת שני תארים חשובים במרכז אמריקה שכן היא המדינה הראשונה במרכז אמריקה ששלחה נבחרת לגביע העולם בכדורגל במונדיאל 1970, וכן הנבחרת הראשונה שעשתה זו בפעם השנייה, במונדיאל 1982.
במשחק הבא כבר שיחקה הנבחרת יותר טוב והפסידה רק 1-0 לנבחרת בלגיה.
במשחק השלישי הפסידה לאלופת המונדיאל היוצאת, נבחרת ארגנטינה בתוצאה 2-0.
נבחרת הכדורגל של אל סלוודור ידועה בחלקה במלחמת הכדורגל שהתחילה לאחר משחק מוקדמות למונדיאל 1970 נגד נבחרת הונדורס.
לאחר המשחק פלשו כוחות צבא מאל סלוודור להונדורס ב-14 ביולי 1969. הסיבה למלחמה אינה נטועה בתוצאת המשחק, שבסופו של דבר לאחר כל משחקי הגומלין ניצחה אל סלוודור, אלא בבעיית הגבול בין המדינות שהייתה בעיה קשה שחיכתה לפתרון.
כל משחקי מרכז אמריקה והאיים הקריביים
נכון ל-8 בספטמבר 2025. לאחר המשחק מול
נבחרת אנגליה בכדורגל מייצגת את אנגליה בתחרויות כדורגל בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של אנגליה.
על אף שרוב הנבחרות הלאומיות ברחבי העולם מייצגות מדינות ריבוניות, כל אחת מבין ארבע אומות הבית (האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת) מיוצגת על ידי נבחרת לאומית נפרדת.
אנגליה זכתה במונדיאל 1966, כאשר היא הייתה המארחת, והגיעה לשלב חצי הגמר במונדיאל 1990 ובמונדיאל 2018. היא העפילה שלוש פעמים לשלב חצי הגמר באליפות אירופה בכדורגל (ביורו 1968, כשאירחה את יורו 1996 וביורו 2020), ופעמיים לשלב הגמר (יורו 2020 וביורו 2024).
מבין הנבחרות שזכו בגביע העולם בכדורגל.
נבחרת אנגליה היא הנבחרת המצליחה ביותר מבין ארבע הנבחרות הבריטיות, והיא זכתה באליפות הבית הבריטית 54 פעמים, בטרם בוטלה התחרות.
במונדיאל 2022 הגיעה נבחרת אנגליה עד לשלב רבע הגמר שם הודחה על ידי נבחרת צרפת בתוצאה 2:1
באופן מסורתי היריבה הגדולה ביותר של הנבחרת היא סקוטלנד.
לאחר שהמשחקים הקבועים נגד סקוטלנד בוטלו בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20, היריבויות עם ארגנטינה וגרמניה הפכו למשמעותיות יותר וזאת בגלל המפגשים בין הנבחרות בשלבי הפלייאוף של גביעי העולם.
נבחרת אנגליה היא נבחרת הכדורגל הוותיקה ביותר בעולם, ביחד עם .
הנבחרת האנגלית ערכה את משחק הכדורגל הראשון שלה מול נבחרת סקוטלנד ב-30 בנובמבר 1872, במשחק שבו אירחה ההתאחדות הסקוטית את נבחרת אנגליה באצטדיון המילטון קרסנט שבעיר גלאזגו שבסקוטלנד.
המשחק נערך לעיני כ-4,000 צופים, והסתיים בתוצאה 0:0. במהלך 40 השנה הבאות, שיחקה הנבחרת האנגלית רק מול נבחרות מהאיים הבריטיים, משמע נגד סקוטלנד, ואירלנד.
משחקים אלו נהיו לתחרותיים עם הקמת אליפות הבית הבריטית שהתקיימה בין השנים 1883 ו-1984.
הנבחרת האנגלית הצטרפה לפיפ"א בשנת 1906. בשנת 1908 שיחקה הנבחרת לראשונה מול נבחרת מחוץ לבריטניה, כאשר ערכה משחק ידידות באוסטריה מול הנבחרת המקומית, משחק שנגמר בתוצאה 1:6 לטובת אנגליה.
בשנותיה הראשונות, שיחקה הנבחרת האנגלית רק מול נבחרות אירופאיות כגון , , , ו.
את משחקה הראשון אי פעם מול נבחרת מחוץ לאירופה ערכה ב-6 באוגוסט 1936, במשחק מול באולימפיאדת 1936 כ"נבחרת בריטניה בכדורגל".
המשחק נגמר בניצחון בריטי 0:2. יחסיה של הנבחרת עם פיפ"א היו קשים תחילה, תופעה שלוותה בפרישת הנבחרות הבריטיות מפיפ"א ב-1928.
רגע השפל בהיסטוריית הנבחרת התרחש ב-14 במאי 1938 בטקס שלפני ההתמודדות מול נבחרת גרמניה באצטדיון האולימפי של ברלין.
כל שחקני הנבחרת ביצעו הצדעה נאצית לקהל הגרמני במצוות ממשלתו של נוויל צ'מברלין.
אירוע זה נחשב לאחד הרגעים החשוכים בהיסטוריה הספורטיבית של אנגליה.
בשנת 1946 חזרו הנבחרות הבריטיות לפיפ"א, ולכן לא השתתפה הנבחרת האנגלית במשחקי גביע העולם בכדורגל שקדמו ל-מונדיאל 1950. בגביע העולם הראשון בו השתתפה, נוצחה הנבחרת בתוצאה 1:0 נגד .
הפסד זה, והפסד נוסף ל מנעו מאנגליה להעפיל מהסיבוב הראשון.
הפסד 6:3 ל בשנת 1953 הוא ההפסד הראשון של נבחרת אנגליה לנבחרת לא-בריטית באצטדיון ומבלי.
למרות העובדה שוולטר וינטרבוטום היה למנג'ר הנבחרת האנגלית הראשון שמונה במשרה מלאה, הנבחרת לא הגיעה לאף הישג משמעותי מחוץ לבריטניה עד לשנת 1963, שבה מונה לתפקיד אלף ראמזי.
תחת הנהגתו של ראמזי זכתה הנבחרת האנגלית בתואר אלופת העולם בכדורגל במונדיאל 1966, שנערך על אדמת אנגליה, לאחר ניצחון 2:4 על במשחק הגמר, הודות לשלושער של ג'ף הרסט, כולל שער שנוי במחלוקת בהארכה שמכונה על ידי רבים "השער שלא היה".
נבחרת אנגליה העפילה אוטומטית למונדיאל 1970 כמגנה על התואר, אך נכשלה בשלב רבע הגמר מול נבחרת גרמניה המערבית.
למונדיאל 1974 ומונדיאל 1978 לא הצליחה נבחרת אנגליה להעפיל.
ב-1982 העפילה הנבחרת, תחת הדרכתו של רון גרינווד, למונדיאל 1982, לאחר 12 שנים שבהן לא העפילה לטורניר.
בטורניר עצמו הודחה הנבחרת בשלב הבתים השני מבלי להפסיד ולו משחק אחד לאורך כל הטורניר.
במונדיאל 1986 תחת בובי רובסון הגיעה הנבחרת רק עד רבע הגמר, ובמונדיאל 1990 שנערך באיטליה ונחשב להצלחה האנגלית הגדולה ביותר מאז 1966, סיימה במקום הרביעי בטורניר, לאחר שבחצי הגמר הפסידה לגרמניה המערבית בבעיטות הכרעה.
גרהאם טיילור, יורשו של רובסון, נכשל בהעפלת הנבחרת למונדיאל 1994 אך בטורניר שלאחר מכן, יורו 1996 שנערך באנגליה, תחת הדרכת טרי ונבלס, הגיעה הנבחרת להישג השיא שלה באליפות אירופה בכדורגל, כאשר הגיעה לשלב חצי הגמר.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21 הייתה הנבחרת האנגלית דרך קבע אחת מ-20 הנבחרות המובילות בעולם, אך לא השכילה לעבור את שלב רבע הגמר באף טורניר בינלאומי.
סוון גוראן אריקסון השוודי מונה לתפקיד מאמן נבחרת אנגליה בשנת 2001, ובכך הפך למאמן הראשון מחוץ לאנגליה שהפך למאמן הנבחרת.
בשנת 2006 מונה סטיב מקלארן למאמן הנבחרת, אך הוא פוטר לאחר כישלונה של הנבחרת במוקדמות יורו 2008, ובמקומו מונה האיטלקי פאביו קאפלו, אשר הוביל את הנבחרת לשמינית הגמר במונדיאל 2010 ולרבע הגמר ביורו 2012.
בשנת 2012 מונה רוי הודג'סון למאמן הנבחרת, ובמונדיאל 2014 הודחה הנבחרת בהדרכתו לאחר שסיימה את שלב הבתים במקום האחרון בבית עם נקודה אחת בלבד.
ביורו 2016 אכזבה אנגליה, כשהודחה בשלב שמינית הגמר על ידי .
בעקבות ההדחה התפטר הודג'סון מאימון הנבחרת ובמקומו מונה סם אלרדייס, אך לאחר שנחשד בשחיתות הוא נאלץ להתפטר אחרי משחק אחד בלבד כמאמן הנבחרת, וגארת' סאות'גייט מונה במקומו.
תחת סאות'גייט הגיעה הנבחרת לחצי גמר מונדיאל 2018, לראשונה מאז מונדיאל 1990, לאחר שניצחה בשמינית הגמר את וברבע הגמר את .
בחצי הגמר הודחה על ידי ובמשחק על המקום השלישי הפסידה ל.
בנוסף, העפילה לחצי גמר יורו 2020, לראשונה מאז 1996, ואחרי ניצחון על דנמרק העפילה לגמר היורו בפעם הראשונה בתולדותיה, בו הפסידה לאיטליה בתום דו-קרב פנדלים.
במונדיאל 2022 הודחה אנגליה ברבע הגמר על ידי צרפת.
ביורו 2024 העפילה נבחרת אנגליה לגמר היורו לאחר ניצחון מול נבחרת הולנד בניצחון 2-1, בו הפסידה 1–2 לספרד
ב-50 השנים הראשונות מאז הקמתה, קיימה הנבחרת האנגלית את משחקיה בכל רחבי אנגליה, כאשר בתחילת שנותיה השתמשה במגרשי קריקט ומאוחר יותר החלה בשימוש מגרשים של קבוצות שונות.
נבחרת אנגליה ערכה את משחקה הראשון אי פעם באצטדיון ומבלי ב-1924 נגד סקוטלנד, אך ב-27 השנים שלאחר מכן, שיחקה הנבחרת באצטדיון ומבלי רק במשחקים נגד הנבחרת הסקוטית.
במאי 1951 הפכה נבחרת ארגנטינה לנבחרת הראשונה חוץ מסקוטלנד שמשחקת באצטדיון זה, ועד שנת 1960 רוב משחקי הנבחרת החלו להיות משוחקים באצטדיון זה.
בין 1966 ו-1995 שיחקה הנבחרת האנגלית את כל משחקיה הביתיים בוומבלי.
משחקה האחרון של נבחרת אנגליה באצטדיון ומבלי הישן היה ב-7 באוקטובר 2000 נגד גרמניה, משחק אותו הפסידה נבחרת אנגליה בתוצאה 0–1. מאז אותו משחק שיחקה הנבחרת האנגלית ב-14 אצטדיונים שונים ברחבי אנגליה.
התאחדות הכדורגל האנגלית חוקקה חוק לפיו הנבחרת מחויבת לשחק באצטדיון ומבלי לפחות עד שנת 2036, כאשר המניע המוביל להחלטה זו הוא מניע כלכלי: אצטדיון ומבלי הישן לא היה בבעלות ההתאחדות האנגלית, ובשל בניית האצטדיון החדש נכנסה ההתאחדות האנגלית לחובות כבדים.
החוק נועד להוציא את מרב הרווחים מאצטדיון זה כדי לכסות על החוב המקורי על האצטדיון.
המשחק הראשון באצטדיון המחודש נערך במרץ 2007, כשהנבחרת הצעירה של אנגליה אירחה את איטליה במשחק שמשך 55,700 צופים והסתיים בתיקו 3-3, כאשר דייוויד בנטלי כובש את השער הראשון של כדורגלן אנגלי אי-פעם באצטדיון החדש.
החלוץ האיטלקי ג'יאמפולו פאציני כבש את השער הראשון באצטדיון לאחר 29 שניות בלבד, וכן כבש את השלושער הראשון בתולדות האצטדיון.
נבחרת אנגליה מחוץ לאצטדיון ומבלי
בשבע השנים בין המשחק מול גרמניה ועד המשחק הראשון של הנבחרת האנגלית מול ברזיל במשחק ידידות בשנת 2007, שיחקה נבחרת אנגליה בסך הכל 34 משחקים ב-14 אצטדיונים שונים ברחבי אנגליה.
בסך הכל ניצחה 22 משחקים, סיימה 7 בתיקו והפסידה חמישה.
במשחקים רשמיים (מוקדמות גביע העולם והיורו) לאנגליה מאזן של 11 ניצחונות ושלוש תוצאות תיקו מתוך 14 משחקים בסך הכל.
רשימת המגרשים ומספר המשחקים ששוחקו בהם:
אצטדיון סנט ג'יימס פארק - 3
אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר - 2
אצטדיון האור - 2 (1 במשחק נגד בלגיה כונה ומבלי "הישן")
וויט הארט ליין - 1
נבחרת אנגליה במונדיאלים ובטורנירי היורו
משחקי גביע העולם בכדורגל (המונדיאל)
משחקי אליפות אירופה בכדורגל (היורו)
נכון ל-16 בנובמבר 2025. לאחר המשחק מול
מאמןשנים כמאמןמשחקיםניצחונותתיקוהפסדים% ניצחונותהישגים בטורנירים משמעותיים בתקופתו וולטר וינטרבוטום 1946–196213978332856.1מונדיאל 1950- שלב הבתים
מונדיאל 1958- פלייאוף עלייה משלב הבתים
ליגת האומות 2020/2021- לא העפיל לטורניר הגמר
סגל נבחרת אנגליה לקראת צמד משחקי מוקדמות המונדיאל נגד סרביה ואלבניה
נתוני הופעות ושערים מעודכנים ל-19 בינואר 2026.
נבחרת אירלנד המאוחדת בכדורגל הייתה נבחרת הכדורגל הלאומית של האי אירלנד בין השנים 1882 ו-1950. הנבחרת הוקמה על ידי התאחדות הכדורגל האירית, שהוקמה בבלפסט בשנת 1880 במטרה להסדיר את ענייני הכדורגל באי האירי כולו.
נבחרת זו, בנוסף לנבחרות אנגליה, סקוטלנד וויילס, השתתפה באליפות הבית הבריטית ואף זכתה בה בשנת 1914 ובשנת 1950 השתתפה במוקדמות מונדיאל 1950, הטורניר הבינלאומי הראשון בו השתתפה מחוץ לאי הבריטי.
אחרי שנת 1921, השליטה של התאחדות הכדורגל האירית על הכדורגל באי האירי התערערה בשל הקמת התאחדות הכדורגל של אירלנד בדבלין שהקימה נבחרת משלה.
במשך מספר שנים, היו באי האירי בעצם שתי נבחרות לאומיות שנשאו את השם אירלנד כאשר כל אחד מהצדדים דרש בלעדיות על השליטה בכדורגל באי האירי.
סוגיה זו נמשכה להיות בלתי-פתירה עד לשנת 1950, כאשר שתי הנבחרות השתתפו במוקדמות מונדיאל 1950, הפעם הראשונה בה שתי הנבחרות השתתפו בטורניר מוקדמות זה.
כתוצאה מכך, מספר שחקנים שונים מצאו עצמם משחקים בשתי נבחרות שונות במהלך משחקי המוקדמות בעיקר בשל העובדה שלשתי הנבחרות לא היו גבולות גאוגרפיים מהם הורשו לקחת שחקנים ושתי הנבחרות לקחו שחקנים מכל רחבי האי האירי.
פיפ"א התערבה בעניין והחליטה כי מאז אותו המקרה, נבחרת מדינת אירלנד תוכר כנבחרת הרפובליקה האירית ואילו נבחרת החלק הצפוני של האי תוכר כנבחרת צפון אירלנד אך צפון אירלנד הורשתה להמשיך להשתמש בשם "אירלנד המאוחדת", או בקיצור "אירלנד" במשחקי אליפות הבית הבריטית.
ב-18 בפברואר 1882 ערכה הנבחרת את משחקה הרשמי הראשון, שנתיים אחרי הקמת ההתאחדות המקומית.
המשחק, שנערך נגד בבלומפילד פארק בבלפסט נסתיים בתבוסה של האירים 0–13. משחק זה, הוא גם כיום הניצחון הגדול ביותר בתולדות נבחרת אנגליה, כמו גם ההפסד הגדול ביותר בתולדות הצפון-אירים.
בשנת 1884, השתתפה הקבוצה בטורניר הראשון של אליפות הבית הבריטית והפסידה את כל שלושת משחקיה בתוצאות 0–5, 6-0 ו-1–8. הנבחרת האירית ניצחה את משחקה הראשון אי-פעם ב-19 בפברואר 1887 בניצחון 1–4 על ויילס בבלפסט.
ההפסדים הגדולים, בתוצאות כגון 2–13, 11-0 ו-1–9 המסיכה עד תחילת המאה ה-20.
למרות התבוסות הקשות, היו לנבחרת האירית גם רגעים טובים, כאשר ב-7 בפברואר 1891, ניצחה הנבחרת האירית, עם ג'ק ריינולדס ואולפרט סטאנפילד עם רביעייה ניצחו את ויילס 2–7, ובכך זיכו את הנבחרת האירית בניצחון השני בתולדותיה.
ההופעה של ריינולדס במדי הנבחרת האירית עוררה את עניינה של קבוצת וסט ברומיץ' אלביון שהחתימה אותו במרץ, 1891. רק אז התגלתה העובדה כי ריינולדס בעצם היה אנגלי.
ב-3 במרץ 1894 הצליחה הנבחרת לראשונה לא להפסידה לנבחרת האנגלית החזקה, שהכילה שחקנים כגון פרד ספיקסלי וריינולדס, שעבר לנבחרת האנגלית, וחזרה מפיגור 0–2 בבלפסט לתיקו 2-2 משערים של סטנפילד וגיבסון.
הנבחרת האירית, בשונה משכונתיה באנגליה וסקוטלנד, הייתה בעלת קאדר רחב של שחקנים, הן צעירים והן בוגרים ולכן שתי הנבחרות, הצעירה והבוגרת, היו בעלות מספר רב של שחקנים, בשונה מאנגליה וסקוטלנד.
ג'ונסטון בן ה-15 וחצי היה רק דוגמה אחת לכך.
שו גילספי היה לשוער הצעיר ביותר במאה ה-19 כאשר הפך לשוער הנבחרת האירית כשהוא בן 18 בלבד.
אולפרט סטנפילד וויליאם קנדי גיבסון הגיעו לנבחרת האירית כשהם בני 17 בלבד.
שחקן נוסף שערך את הועפת הבכורה שלו בגיל 17 היה ג'ורג' גאוקרודגר שהפך מאוחר יותר לשחקן נבחרת אנגליה בקריקט.
הנבחרת האירית גם הוציאה מתוכה שלושה מתוך ארבעת המבקיעים המובילים במאה ה-19. סטנפילד, שזכה ל-30 הופעות בינלאומיות במדי הנבחרת האירית, היה לשחקן בעל מספר ההופעות הרב ביותר בנבחרת כלשהי במאה ה-19.
ההישג הגדול ביותר של הנבחרת האירית היה באליפות הבית הבריטית, עונת 1914, טורניר בו זכתה בסופו של דבר.
אולם, ההצלחה לא התחילה אז אלא בשל מוקדם יותר, כאשר הנבחרת האירית הייתה לנבחרת הראשונה בתבל שלה היה מאמן.
המשחק הראשון אותו שיחקה הנבחרת האירית עם מאמן על הקווים, בפעם הראשונה בעולם כולו, הייתה ב-20 בפברואר 1897 כשמונה לתפקיד בילי קרואן, שחק בו הפסידו האירים ל 6-0. בניצחונות על ב-19 בפברואר 1898 ו-4 במרץ 1899, היה על הקווים המאמן הוג מקאטיר.
בשנת 1914 חזר מקאטיר לאמן את הנבחרת האירית והוביל אותה לזכייה באליפות הבית הבריטית.
שינוי נוסף אותו הנהיגה ההתאחדות האירית נגעה לשחקנים ששיחקו בנבחרת האירית.
תחילה, זימנו מאמני הנבחרות באירלנד רק שחקנים ששיחקו באי האירי, כאשר לרוב היו אלה משלוש הקבוצות הראשון בעיר בלפסט - לינפילד, קליפטונביל ודיסטילרי.
ב-4 במרץ 1899, במשחק נגד ויילס, מקאטיר הוסיף לסגל הנבחרת גם שחקנים ששיחקו מחוץ לאירלנד, באנגליה.
השינוי התגלה כטוב לנבחרת שכן זו ניצחה במשחק בתוצאה 0–1. שלושה שבועות מאוחר יותר, ב-25 במרץ, אחד מהשחקנים הללו מהליגה האנגלית, ארצ'י גודאל, בהיותו בן 34 ו-279 ימים, הבקיע את אחד השערים בניצחון 1–9 על ובכך הפך לכובש המבוגר ביותר במאה ה-19.
גודאל המשיך לשחק באופן קבוע בנבחרת האירית, עד הגיעו לסביבות גיל 40. ב-28 במרץ 1903 כבש גודאל, בגיל 38 ו-283 ימים, את אחד מהשערים בניצחון 0–2 על ויילס ובכך הפך לכובש המבוגר ביותר במשחק בינלאומי בהיסטוריה האירית.
ניצחון זה, בין השאר, עזר לנבחרת האירית, שכללה גם שחקנים כגון ג'ק קירואן, בילי סקוט, בילי מק'קראקן ורוברט מילן, לזכות בתואר המשותף עם ו של זכייה באליפות הבית הבריטית.
עד אז, התואר נחלק בין זכיות של אנגליה ושל סקוטלנד.
למרות זאת, ב-1903, כאשר לא הונהגה שיטת הפרש השערים, זכתה הנבחרת האירית, ביחד עם האנגלים והסקוטים בתואר המשותף בשל אותו מספר ניצחונות, הפסדים ותוצאות תיקו (שלוש הנבחרת ניצחו בשני משחקים, הפסידו אחד ולא סיימו אף משחק בתיקו).
למרות העובדה שהטורניר נפתח רע מבחינת האירים שהפסידו 0–4 ל, האירים חזרו לתמונה עם ניצחון ראשון על 2-0 בסלטיק פארק וניצחון על 2-0.
בשנת 1920, לאחר מלחמת העולם הראשונה, חולקה אירלנד לצפון אירלנד ולדרום אירלנד.
בשנת 1922 זכתה דרום אירלנד לעצמאות, שהפכה אותה לרפובליקה של אירלנד.
בשנת 1921, במהלך תהליך העצמאות של החלק הדרומי של האי, הוקמה התאחדות הכדורגל של אירלנד שהוקמה בדבלין והקימה תחת חסותה ליגה חדשה ונבחרת חדשה.
בשנת 1923 הוכרה התאחדות הכדורגל של אירלנד על ידי פיפ"א כנבחרת אירלנד בכדורגל, דבר שגרם לכך שהיו שתי נבחרות לאומיות שענו לשם "נבחרת אירלנד בכדורגל".
במשך אותו הזמן, המשיכה התאחדות בכדורגל האירית (שישבה בבלפסט) לזמן שחקנים לנבחרת מכל רחבי האי האירי.
באותה התקופה, לפחות שחקן אחד מצפון אירלנד, הארי צ'אטון, השתתף גם בנבחרת של דרום אירלנד ומשנת 1936 הפכה רשמית הנבחרת האירית לנבחרת עצמאית בפני עצמה.
משלב זה, התחרו שתי הנבחרות באופן נפרד תחת השם "אירלנד" כאשר לפחות 38 שחקנים שונים שיחקו תחת שתי הנבחרות.
בתקופה זו, בה לא התקיימו משחקים בינלאומיים רבים במהלך השנה, שחקנים רבים לא היו יכולים לסרב לאפשרות לשחק בנבחרת לאומית כלשהי, גם אם מדובר בלשחק בשתי נבחרות שונות ויריבות.
בין 1928 ו-1946, לא הייתה התאחדות הכדורגל האירית (מבלפסט) חלק מפיפ"א ולכן שתי הנבחרות, שנשאו את השם" אירלנד" לא שיחקו שתיהן באותו הטורניר במהלך השנים הללו.
לאורך השנים הללו, לא נחלה הנבחרת האירית מבלפסט הצלחה רבה מדי.
בין נקודות האור של התקופה הזו היו ניצחון 1–2 על ב-10 באוקטובר 1923 בווינדזור פארק, עם נבחרת שכללה שחקנים כגון ביל גילספי, טום פראקוהארסון, סאם אירבינג ובובי אירבין.
בעונת 1927/28 ניצחה הנבחרת האירית הן את אנגליה והן את סקוטלנד.
ב-10 באוקטובר 1927, ניצחה הנבחרת האירית, בחיזוקו של אלישה סקוט, את אנגליה 0–2. בשל יכולתו הטובה של סקוט בשער, ניצחה הנבחרת האירית גם את סקוטלנד 0–1 ב-25 בפברואר 1928 ניצחון ראשון על הסקוטים מזה 18 שנה.
למרות ההצלחה בשני המשחקים הללו לא הצליחה הנבחרת האירית לזכות באליפות הבית הבריטית שבין המשחקים הללו, כשהפסידה את התואר בהפסד ל.
ב-2 בפברואר 1930 ניצחה הנבחרת האירית 0–7 את ויילס עם שישייה של ג'ו במבריק, הניצחון הגדול ביותר בתולדות הנבחרת הזאת.
ב-27 בנובמבר 1947 חזרה הנבחרת האירית לשחק משחקים רשמיים אחרי סיומה של מלחמת העולם השנייה כאשר במשחק הראשון, שנגמר בתיקו 0-0 מול , הרכב השחקנים כלל שבעה שחקנים שנולדו ברפובליקה של אירלנד, ביניהם פטר פארל, קון מרטין וג'וני קארי.
תיקו זה, סייע לנבחרת לסיים כסגנית זוכה אליפות הבית הבריטית בעונת 1947. מאז ועד ענות 1949/50, זימנה הנבחרת האירית (מבלפסט) בין חמישה לשבעה שחקנים שנולדו ברפובליקה של אירלנד, כולל בניצחון 0–2 על ב-4 באוקטובר 1947 ובתיקו 2-2 מול ב-5 בנובמבר 1947 בגודיסון פארק.
למרות זאת, ב-8 במרץ 1950 במשחק מול בעיר רקסהאם, ויילס, הציגה בפעם האחרונה בתולדותיה הנבחרת האירית נבחרת שכללה שחקנים מכל רחבי האי האירי.
הנבחרת כללה את השחקנים רג ריאן, דייבי וולש, טום אהרן והקפטן קון מרטין, כולם ילידי הרפובליקה של אירלנד.
למעט העובדה שהמשך נערך במסגרת אליפות הבית הבריטית של שנת 1950, שימשה האליפות הזאת גם כבית מוקדם למונדיאל 1950 ומכאן שזהו טורניר המוקדמות הראשון והיחיד בו שיחקה הנבחרת הזאת במסגרת בינלאומיות מחוץ לבריטניה.
המעשה היה נחשב לפשוט, אלא שבטורני מוקדמות זה השתתפה גם נבחרת אירלנד בכדורגל (מדבלין) שבשורותיה שיחקו גם כן ארבעת השחקנים הנ"ל ומכאן ששיחקו בשתי נבחרות שונות באותו הטורניר.
מקרה זה גרם לפיפ"א בצעד מעט חריג, לאחר תלונה של התאחדות הכדורגל של אירלנד (מדבלין).
מאז אותו המקרה, הוחלט בפיפ"א כי השחקנים בשתי הנבחרת הנ"ל יחולקו לפי גבולות גאוגרפיים ושתי הנבחרות לא יוכלו לרשום למשחק שחקן שנולד בצידו השני של הגבול.
כמו כן, מאז שנת 1953 נקראת נבחרת החלק הדרומי של האי נבחרת הרפובליקה של אירלנד בכדורגל בעוד שנבחרת החלק הצפוני של האי נקראת נבחרת צפון אירלנד בכדורגל.
למרות זאת, זכתה נבחרת צפון אירלנד להמשיך להשתמש בשם "נבחרת אירלנד" במשחקי אליפות הבית הבריטית, החלטה שאושרה כבר לפני הטורניר של שנת 1954 ולכן השתתפה הנבחרת בשם זה עד לשנות ה-70.
התמודדויות מחוץ לאליפות הבית הבריטית
לאורך ההיסטוריה של הנבחרת האירית, ביחד עם נבחרות אנגליה, סקוטלנד וויילס, השתתפו באופן קבוע באליפות הבית הבריטית.
כתוצאה מכך, הפכו נבחרות אלה ליריבות קבועות של הנבחרת האירית.
אולם, היו מקרים בהן הנבחרת האירית שיחקה גם מול נבחרות אחרות מחוץ לבריטניה.
בשל סיבות רבות, ביניהן המספר הרב של שחקנים חובניים שהשתתפו במשחקים אלה, משחקים אלה לא זכו ליחס רב או להשפעה על רמתה של הנבחרת מבין הנבחרות האחרות.
נבחרת איראן בכדורגל (בפרסית: تیم ملی فوتبال ایران) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של איראן.
הנבחרת מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל האיראנית.
אצטדיונה הביתי של הנבחרת הוא אצטדיון אזאדי אשר נמצא בטהראן.
תוצאתה הגבוהה ביותר היא הניצחון 0–19 על נבחרת גואם בכדורגל, במוקדמות מונדיאל 2002, וניצחון זה הוא הרביעי בגובהו בעולם.
שנות השיא של נבחרת איראן היו מסוף שנות ה-60 ובמהלך שנות ה-70 בהן נבחרת איראן זכתה ב-3 אליפויות רצופות של גביע אסיה בין השנים 1968–1976, ובשנת 1978, העפילה למונדיאל הראשון בתולדותיה בארגנטינה.
כיום, הנבחרת מדורגת על ידי פיפ"א כאחת הנבחרות החזקות באסיה.
איראן זכתה שלוש פעמים בגביע אסיה בשנים 1968 (בטורניר אותו אירחה), 1972 ו-1976 (בטורניר נוסף שאותו אירחה).
איראן העפילה לראשונה למונדיאל 1978. בשלב הבתים של טורניר הגמר נוצחה על ידי הולנד 0–3, סיימה בתיקו 1-1 עם סקוטלנד, ונוצחה על ידי פרו 1–4. בכך סיימה במקום האחרון בבית.
עשרים שנים לאחר מכן העפילה איראן בפעם השנייה למונדיאל 1998. בשלב הבתים של הטורניר הפסידה איראן ליוגוסלביה 1-0, ולאחר מכן השיגה את ניצחונה הראשון בתולדותיה במסגרת המונדיאל, 1-2 על ארצות הברית.
איראן סיימה את משחקיה בהפסד לגרמניה 2-0, וסיימה במקום השלישי בשלב הבתים.
במונדיאל 2006 איראן הפסידה בשלב הבתים למקסיקו (3-1) ופורטוגל (1-0), וסיימה בתיקו 1-1 עם אנגולה, בעקבותיו סיימה במקום האחרון בבית.
במונדיאל 2014 סיימה איראן בתיקו 0-0 עם ניגריה, ולאחר מכן הפסידה לארגנטינה 1-0 ולבוסניה הרצגובינה 3-1. בכך סיימה שוב במקום האחרון בבית.
במשחקה הראשון במונדיאל 2018 ניצחה איראן את מרוקו 0–1, ובכך השיגה את ניצחונה השני בתולדותיה במונדיאל.
במשחקה השני הפסידה איראן לספרד 0–1, ובמשחקה האחרון בשלב הבתים השיגה תיקו 1-1 מול אלופת אירופה, פורטוגל.
למרות טורניר מוצלח יחסית, איראן סיימה במקום השלישי בבית ולא העפילה לשמינית הגמר.
במונדיאל 2022 ספגה איראן את תבוסתה הגדולה בתולדותיה במסגרת המונדיאל, 6-2 מול לאנגליה.
בהמשך גברה על ויילס 0-2 והייתה זקוקה לתיקו במשחקה האחרון נגד ארצות הברית על מנת לעלות לשמינית הגמר.
אולם ארצות הברית גברה עליה 0-1 ועלתה לשמינית הגמר על חשבונה מהמקום השני בבית.
בכך גמלה ארצות הברית לאיראן על הפסדה במונדיאל 24 שנים קודם לכן.
איראן סיימה בפעם השנייה ברציפות במקום השלישי בבית ולא העפילה לשמינית הגמר.
אליפות פדרציית הכדורגל של מערב אסיה
סגל הנבחרת למשחקי מונדיאל 2022
ההופעות והשערים מעודכנים ל-10 בנובמבר 2022, לאחר המשחק מול .
נכון ל-8 בספטמבר 2025. לאחר המשחק נגד
נבחרת אנטיגואה וברבודה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אנטיגואה וברבודה.
הנבחרת קיימה את משחקה הבינלאומי הראשון בשנת 1972 נגד טרינידד וטובגו בו הפסידה 1 - 11. תוצאה זו היא התבוסה הגדולה ביותר של הנבחרת.
צוות של שחקנים מבוסס כל שחקני הליגה המקומית עם חיזוק של כדורגלנים שנולדו מחוץ למדינה להורים בעלי שורשים מאנטיגואה דוגמת טי.
נבחרת איי קוק בכדורגל לגברים שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC).
הנבחרת משתתפת בגביע אוקיאניה לאומות.
הנבחרת משחקת באצטדיון נשיונל שנמצא באבארה.
נבחרת הכדורגל הלאומית של איי שלמה מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של איי שלמה (FTF), ומסונפת הנבחרת שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC).
נבחרת זו נחשבת לאחת הנבחרות החזקות ביבשת.
נבחרת איי מריאנה הצפוניים בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל הלאומית של איי מריאנה הצפוניים.
הנבחרת חלשה ביותר ושחקניה אינם מקצוענים אלא שחקנים חובבנים, בהם סבלים, דייגים ועובדי אדמה, שנבחרו מתוך מאות בודדות של גברים בגילאי 15 עד 35 שהגיעו להיבחן.
הנבחרת אינה מוכרת על ידי פיפ"א עקב כך הנבחרת לא משתתפת בגביע העולם בכדורגל.
הנבחרת הייתה חברה נלווית בקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC), עד שנת 2008. התאחדות הכדורגל של איי מריאנה הצפוניים התקבלה כחברה זמנית בהתאחדות הכדורגל של מזרח אסיה, ובמסגרת זו השתתפה הנבחרת במוקדמות גביע פדרציית הכדורגל של מזרח אסיה ב-2008. בשנת 2009 עברה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC).
מדי שנה מתמודדת הנבחרת מול נבחרת גואם בהתמודדות המכונה "גביע המריאנות".
כל גביעי פדרציית הכדורגל של מזרח אסיה
נבחרת אנגולה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אנגולה.
הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל האנגולית.
מאז שהצטרפה לפיב"א, הפכה נבחרת אנגולה לנבחרת החזקה ביותר באפריקה וזכתה 12 פעמים באליפות אפריקה בכדורסל.
ארבע פעמים נוספות סיימה הנבחרת במקום השני ופעמיים נוספות סיימה במקום השלישי.
לאור שליטתה המוחלטת בכדורסל באפריקה, נבחרת אנגולה ייצגה את היבשת 5 פעמים במשחקים האולימפיים ו-9 פעמים באליפות העולם בכדורסל.
אולם ברמה העולמית לא הצליחה הנבחרת לבלוט והישגי השיא שלה הם מקום עשירי במשחקים האולימפיים בשנת 1992 ומקום עשירי באליפות העולם בכדורסל בשנת 2006.
נבחרת אסטוניה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אסטוניה.
נבחרת אסטוניה הייתה בשנות ה-30 של המאה ה-20 אחת מנבחרות הכדורסל הטובות באירופה.
היא סיימה פעמיים במקום החמישי באליפות אירופה בכדורסל בשנים 1937 ו-1939 והשתתפה, בפעם היחידה בתולדותיה, במשחקים האולימפיים שנערכו בשנת 1936, בהם סיימה במקום ה-12.
בעקבות סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות בשנת 1940, הפסיקה נבחרת הכדורסל להתקיים והיוותה חלק מנבחרת ברית המועצות בכדורסל עד לפירוקה של ברית המועצות בשנת 1991, בעקבותיו הוקמה הנבחרת מחדש.
מאז הקמתה מחדש, הצליחה נבחרת אסטוניה להעפיל חמש פעמים נוספות לאליפות אירופה בכדורסל.
ההישג הטוב ביותר בגלגולה הנוכחי של הנבחרת הוא המקום השישי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1993.
נבחרת אלבניה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אלבניה.
נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביותר באירופה.
הנבחרת העפילה פעמיים לאליפות אירופה בכדורסל וסיימה בשתי הפעמים במקום האחרון.
נבחרת אנגליה בכדורסל יצגה את אנגליה בטורנירי כדורסל בינלאומיים.
נבחרת אנגליה נחשבה לאחת מהנבחרות החלשות באירופה.
הנבחרת העפילה 4 פעמים לאליפות אירופה בכדורסל, כאשר בשלוש מהפעמים האלה היא סיימה במקום האחרון.
רק ב-1955 הצליחה הנבחרת להימלט מהמקום האחרון ולסיים במקום ה-12 מתוך 16 נבחרות.
בשנת 1948 התמודדה הנבחרת במשחקים האולימפיים בלונדון תחת דגל בריטניה וסיימה במקום ה-20.
בשנת 2005 התאחדה נבחרת אנגליה עם נבחרות סקוטלנד וויילס כדי להרכיב את נבחרת בריטניה בכדורסל במטרה לייצג את בריטניה בכבוד באולימפיאדת 2012 שנערכה בלונדון.
כל האולימפיאדות (כנבחרת בריטניה בכדורסל)
נבחרת איסלנד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של איסלנד.
הנבחרת העפילה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות אירופה בכדורסל בשנת 2015, אך הפסידה בכל משחקיה בטורניר וכך קרה גם באליפויות שנערכו בשנת 2017 ובשנת 2025.
נבחרת אירלנד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אירלנד.
הטורניר המשמעותי היחיד בו השתתפה הנבחרת הוא המשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון בשנת 1948. במשחקים אלה הפסידה נבחרת אירלנד בכל משחקיה וסיימה במקום ה-23 האחרון.
הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר אליפות אירופה בכדורסל או לאליפות העולם בכדורסל.
נבחרת אלג'יריה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אלג'יריה.
הישג השיא של הנבחרת הוא המקום השני באליפות אפריקה בכדורסל שנערכה בשנת 2002. נבחרת אלג'יריה הפסידה בגמר הטורניר לנבחרת אנגולה בתוצאה 78-68. כמו כן סיימה נבחרת אלג'יריה במקום השלישי באליפות שנערכה בשנת 1965.
בשנת 2002 השתתפה נבחרת אלג'יריה, בפעם היחידה בתולדותיה, באליפות העולם בכדורסל, כשהיא מייצגת את אפריקה כסגנית אלופת היבשת.
הנבחרת סיימה במקום ה-15 מתוך 16 נבחרות כשהיא מפסידה לנבחרות ארצות הברית, סין, גרמניה וונצואלה ומסיימת בניצחון על לבנון במשחק על מקומות 15-16.
בשנות ה-70 וה-80 ניסתה נבחרת אלג'יריה להעפיל לטורניר הגמר של אליפות אירופה בכדורסל, אך כשלה בכל חמשת ניסיונותיה.
כמו כן, נבחרת אלג'יריה מעולם לא הצליחה להעפיל למשחקים האולימפיים
נבחרת הגברים של אקוודור בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אקוודור.
הנבחרת נחשבת לאחת החלשות ביבשת אמריקה ובעולם.
הנבחרת העפילה פעם אחת לאליפות העולם בכדורסל הראשונה שהתקיימה בשנת 1950 וסיימה במקום השמיני מתוך עשר קבוצות לאחר שהפסידה לנבחרות מצרים וצרפת ולאחר מכן ניצחה במשחקי הדירוג על מקומות 7-10 את נבחרות יוגוסלביה וספרד והפסידה לפרו.
מאז לא השתתפה הנבחרת בטורנירים משמעותיים נוספים עד לאליפות אמריקה בכדורסל שנערכה בשנת 1989 ובה סיימה במקום ה-12 והאחרון.
מאז ועד היום לא השתתפה נבחרת אקוודור בטורנירים משמעותיים נוספים.
נבחרת אקוודור מעולם לא השתתפה במשחקים האולימפיים
נבחרת איראן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של איראן.
הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של איראן.
נבחרת איראן זכתה שלוש פעמים באליפות אסיה בכדורסל בשנים 2007, 2009 ו-2013.
איראן השתתפה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים: בשנת 1948 היא סיימה במקום ה-14 לאחר שניצחה רק את נבחרת אירלנד החלשה והשיגה ניצחון טכני על נבחרת הונגריה.
בשנת 2008 היא הפסידה בכל משחקיה ודורגה במקום ה-11. גם באולימפיאדת טוקיו 2020 היא הפסידה בכל משחקיה וסיימה במקום ה-12 האחרון.
בשנת 1959 התמודדה איראן באופן חד פעמי באליפות אירופה בכדורסל וסיימה במקום ה-17 האחרון.
במסגרת המשחקים היא התמודדה מול נבחרת ישראל בכדורסל והובסה בתוצאה 68-43.
בעקבות זכייתה באליפות אסיה בכדורסל בשנת 2009, העפילה איראן לראשונה בתולדותיה לאליפות העולם בכדורסל שהתקיימה בשנת 2010. בטורניר עצמו ניצחה איראן את תוניסיה החלשה אך הפסידה ביתר משחקיה ולא עברה את שלב הבתים.
איראן העפילה גם לאליפות העולם בכדורסל בשנת 2014 וסיימה במקום ה-20. איראן העפילה בפעם השלישית בתולדותיה לאליפות העולם בכדורסל בשנת 2019 וסיימה במקום ה-23. מכיוון שהייתה הנבחרת בעלת הדירוג הגבוה ביותר באליפות מבין הנבחרות האסייתיות, העפילה לאולימפיאדת טוקיו 2020, שם הפסידה בכל משחקיה.
איראן העפילה גם לאליפות העולם בכדורסל בשנת 2023 וגם בטורניר זה הפסידה בכל משחקיה.
אליפות אירופה בכדורסלשנהמיקוםמשחקיםניצחונותהפסדים 1959מקום 17716סך הכלהופעה אחת716
נבחרת אינדונזיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אינדונזיה.
נבחרת אינדונזיה היא מנבחרות הכדורסל החלשות באסיה.
הישג השיא שלה באליפות אסיה בכדורסל הוא המקום הרביעי שבו סיימה בשנת 1967.
נבחרת אינדונזיה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
למרות שנבחרה לארח במשותף את גביע העולם בכדורסל 2023 לצד יפן והפיליפינים, היא לא הצליחה להעפיל לטורניר.
נבחרת אנגולה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של אנגולה.
הנבחרת זכתה פעם אחת באליפות אפריקה בכדורסל נשים בשנת 2011 ועקב כך העפילה לראשונה בתולדותיה לאולימפיאדת לונדון ובה הפסידה בכל משחקיה.
נבחרת אנגולה מעולם לא העפילה לאליפות העולם בכדורסל נשים.
בעבר הנבחרת הייתה בין החזקות בישבת.
היא זכתה פעמייפ באליפות אפריקה (2011 ו-2013) ו-5 פעמים זכתה במדליית ארד.
נבחרת איסלנד בכדוריד מייצגת את איסלנד בתחרויות בינלאומיות שונות בהן המשחקים האולימפיים, אליפות העולם בכדוריד ואליפות אירופה בכדוריד.
הנבחרת זכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובמדליית ארד באליפות אירופה בכדוריד שהתקיימה באוסטריה ב-2010. נכון לדצמבר 2022 מדורגת הנבחרת במקום ה-17 בעולם בדירוג התאחדות הכדוריד הבינלאומית.
נבחרת איסלנד בכדוריד השתתפה שבע פעמים במשחקים האולימפיים, לראשונה הופיעה באולימפיאדת מינכן (1972) וסיימה במקום ה-12 לאחר שלא הצליחה להעפיל משלב המוקדמות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיימה במקום השישי, לאחר שבשלב המוקדם רשמה 3 ניצחונות, הפסד אחד ותוצאת תיקו מול נבחרת יוגוסלביה שזכתה בטורניר במדליית זהב.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום השמיני.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה את השלב הראשון במקום השני בבית עם 3 ניצחונות, העפילה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לנבחרת חבר המדינות במשחק על מדליית הארד הפסידה לנבחרת צרפת וסיימה במקום הרביעי.
באולימפיאדת אתונה (2004) הודחה כבר בשלב המוקדם וסיימה תשיעית.
את הישג השיא שלה רשמה באולימפיאדת בייג'ינג (2008) כשזכתה במדליית הכסף.
את שלב הבתים סיימה במקום השלישי, לאחר ניצחונות על נבחרות רוסיה וגרמניה, הפסד לנבחרת קוריאה הדרומית ותיקו מול נבחרות דנמרק ומצרים.
ברבע הגמר גברה על נבחרת פולין, בשלב חצי הגמר גברה על נבחרת ספרד ובמשחק הגמר נכנעה לצרפת 23–28. בעקבות הישג זה הייתה איסלנד למדינה בעלת שיעור האוכלוסין הנמוך ביותר שזוכה במדליה כלשהי בבייג'ינג.
באולימפיאדת לונדון (2012) ניצחה בכל משחקיה בשלב הבתים (מול נבחרות ארגנטינה, תוניסיה, צרפת - שמאוחר יותר זכתה בתואר - ובריטניה), אך הפסידה ברבע הגמר לנבחרת הונגריה 33–34 לאחר שתי הארכות.
הנבחרת השתתפה 17 פעמים באליפות העולם בכדוריד, לראשונה ב-1958. ב-1995 ארחה איסלנד את התחרות.
הישג השיא שלה היה מקום חמישי באליפות ב-1997, שלוש פעמים סיימה במקום השישי, ב-1961, ב-1986 וב-2011. באליפות העולם שנערכה בקטר ב-2015 סיימה במקום ה-11. באליפות העולם שנערכה בצרפת ב-2017 סיימה במקום ה-14.
נבחרת איסלנד השתתפה תשע פעמים באליפות אירופה בכדוריד, לראשונה בשנת 2000. היא העפילה לשלב חצי הגמר בתחרויות ב-2002 וב-2010, כשב-2010 זכתה במדליית ארד לאחד ניצחון על נבחרת פולין במשחק על מקומות 3–4. באליפות אירופה שנערכה בדנמרק ב-2014 סיימה במקום החמישי.
נבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל הצעירה של אנגליה, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות, ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית.
סגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהתקיימה בישראל
נבחרת איסלנד בכדורגל נשים מייצגת את איסלנד בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של איסלנד.
מאז הקמתה ב-1981 ועד השנים האחרונות, לא הצליחה הנבחרת להעפיל לטורניר גדול.
השינוי חל בשנת 2009, אז העפילה הנבחרת לראשונה לאליפות אירופה.
בטורניר זה, היא שובצה לבית קשה עם גרמניה, נורווגיה וצרפת, והפסידה בכל שלושת משחקיה.
בשנת 2011, הגיעה הנבחרת עד לגמר גביע אלגארבה (אחד מטורנירי הנשים החשובים בעולם), בו הפסידה 4-2 לארצות הברית.
בגביע זה, חלוצת הנבחרת מרגרט לארה וידרסדוטיר, סיימה כמלכת השערים של הגביע עם ארבעה כיבושים.
שנתיים לאחר מכן, העפילה הנבחרת בשנית לאליפות אירופה והפעם הגיעה עד לשלב רבע הגמר, שם הודחה על ידי שוודיה.
ב-2014, שוב זכתה הנבחרת להצלחה בגביע אלגארבה, לאחר שניצחה 1-2 את שוודיה בקרב על המקום השלישי.
נבחרת אקוודור בכדורגל נשים מייצגת את אקוודור בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של אקוודור.
משחקה הראשון של הנבחרת נערך ב-1995 במסגרת אליפות אמריקה הדרומית השנייה, ובו היא הפסידה 13-0 לברזיל.
תבוסה זו נחשבת להפסד הכי גדול של אקוודור אי פעם.
בהמשך הטורניר, קבעה הנבחרת את ניצחון השיא שלה בכל הזמנים - 1-6 על בוליביה.
ב-2015, העפילה אקוודור בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם של פיפ"א, לאחר שסיימה במקום השלישי באליפות אמריקה הדרומית ששימשה כטורניר המוקדמות.
בשלב הבתים של הגביע, שובצה אקוודור עם יפן, קמרון ושווייץ.
כבר במשחקה הראשון בטורניר, היא הובסה 6-0 על ידי קמרון ולאחר מכן הפסידה גם לשווייץ ויפן.
היא סיימה את הקמפיין עם שער זכות אחד בלבד ו-17 שערי חובה.
מאמנת הנבחרת בגביע העולם, ונסה אראוז, שהייתה רק בת 26 ו-4 חודשים במשחק נגד קמרון, היא האדם הצעיר ביותר שאימן במסגרת הגביע העולמי (לגברים או לנשים).
נבחרת איי פארו בכדורגל נשים מייצגת את איי פארו בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של איי פארו.
הנבחרת נחשבת לאחת החלשות באירופה, אך לזכותה שלוש זכיות בטורניר הכדורגל של משחקי האיים.
משחקה הראשון של הנבחרת נערך ב-1986, בסדרת מפגשים מול איסלנד.
למרות שהנבחרת הייתה קיימת מאז שנה זו, הן פיפ"א והן אופ"א לא החשיבו את משחקיה שנערכו לפני 1988 כרשמיים.
לפיכך, משחקה הרשמי הראשון של איי פארו התקיים ב-24 בספטמבר 1995 במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 1997, נגד אירלנד.
אחרי שהסתיימו משחקי המוקדמות, החליטה התאחדות הכדורגל של המדינה להפסיק את פעילות נבחרת הנשים כמעט לחלוטין על מנת להפחית עלויות.
בשנים אלה, לא נסעה הנבחרת למשחקים מחוץ למדינה וקיימה רק משחקי ידידות.
ב-2004, לאחר שמונה שנות הפסקה, חזרה הנבחרת לפעילות שוטפת.
המפעל הראשון בו השתתפה היה מוקדמות אליפות אירופה 2009, במהלכן השיגה את ניצחון השיא שלה - 0-7 על מקדוניה.
למרות זאת, לא הצליחה איי פארו לעבור את השלב המוקדם וסיימה רק במקום השלישי בביתה.
ב-28 בנובמבר 2012, ערכה איי פארו משחק נגד לוקסמבורג.
במשחק זה שיחקו יחדיו בארה סקאלה קלאקסטיין וביתה בת ה-17, איידוור.
אירוע זה נחשב לפעם הראשונה בתולדות הכדורגל שאם וביתה שיחקו יחד באותו משחק בינלאומי.
בנוסף לנבחרת, שיחקו השתיים ביחד בקבוצת KI קלאקסוויק מהליגה המקומית מ-2010 עד 2015.
נבחרת אנדורה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אנדורה.
נבחרת אנדורה מדורגת במקום ה-88 ברשימת הדירוג של פיב"א לגברים.
הנבחרת הלאומית של אסטוניה בכדורגל חופים מייצגת את אסטוניה בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל האסטונית.
סגל נכון לאליפות אירופה בכדורגל חופים 2017
נבחרת איי מרשל בכדורגל היא נבחרת הכדורגל של איי מרשל, והיא מנוהלת על-ידי פדרציית הכדורגל של איי מרשל.
הנבחרת אינה חברה בפיפ"א או בקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה.
נבחרת אירלנד בכדורגל נשים מייצגת את אירלנד בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האירית.
במשך השנים לא זכתה הנבחרת להצלחה רבה ורק לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21, החלה להשיג תוצאות משמעותיות בעולם הכדורגל האירופאי.
התאחדות הכדורגל האירית לנשים הוקמה בשנת 1973, ובאותה שנה ערכה כבר הנבחרת את משחקה הבינלאומי הראשון - ניצחון 2-3 על ויילס במשחק ידידות.
הופעתה הרשמית הראשונה הגיעה ב-1982, אז הפסידה 3-0 לסקוטלנד במוקדמות אליפות אירופה הראשונה.
את ניצחונה הרשמי הראשון השיגה שבועיים לאחר מכן, 1-2 על צפון אירלנד.
בתחילת שנות ה-2000 רשמה מספר הישגים, בהם זכייה בשנת 2000 בגביע קלט (טורניר מרובע שכלל גם את סקוטלנד, צפון אירלנד והאי מאן) וניצחונות במוקדמות אליפויות אירופה - אף שלא הצליחה מעולם להעפיל לטורניר הגמר.
במקביל הנבחרות הצעירות החלו לבלוט – נבחרת הנערות עד גיל 17 הגיעה ב-2010 לגמר אליפות אירופה ולרבע גמר גביע העולם, ונבחרת הנערות עד גיל 19 העפילה לחצי גמר אליפות אירופה ב-2014.
ב-2021 רשמה הנבחרת את ניצחונה הגדול ביותר, 0-11 על גאורגיה במוקדמות גביע העולם 2023, ובאוקטובר 2022 העפילה לראשונה בתולדותיה למונדיאל, לאחר ניצחון 1–0 על סקוטלנד בפלייאוף היבשתי.
בטורניר הגמר, היא הפסידה לאוסטרליה ולקנדה, סיימה בתיקו מול ניגריה, והודחה בשלב הבתים.
נבחרת אסטוניה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של אסטוניה.
הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר בין-לאומי.
נבחרת ארגנטינה בכדורגל לגברים (בספרדית: Selección de fútbol de Argentina) מייצגת את ארגנטינה מאז 1901 והיא אלופת העולם המכהנת.
נבחרת הכדורגל מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית.
נבחרת ארגנטינה, המכונה "אלביסלסטה" (לבן ותכלת) כצבעי תלבושתה, נחשבת לאחת הנבחרות הטובות בעולם, ולזכותה שלוש זכיות בגביע העולם (1978, 1986 ו-2022), 16 זכיות בקופה אמריקה ושתי זכיות במדליית הזהב האולימפית.
נבחרת ארגנטינה הייתה בראש הדירוג העולמי של פיפ"א לראשונה במרץ 2007 למשך חודש, ובפעם השנייה למשך עשרה חודשים בין אוקטובר 2007 לבין יולי 2008.
מלך השערים של נבחרת ארגנטינה הוא ליונל מסי עם 114 שערים.
מסי הוא גם שיאן ההופעות בנבחרת (185).
נבחרת ארגנטינה היא אחת הנבחרות הוותיקות בעולם.
התאחדות הכדורגל הארגנטינאית הוקמה כבר ב-21 בפברואר 1894, והיא הוותיקה מבין התאחדויות הכדורגל באמריקה הדרומית ואחת הוותיקות בעולם.
ארגנטינה השתתפה בגמר המונדיאל הראשון ב-1930 אי פעם, בו הפסידה לנבחרת אורוגוואי בתוצאה 4:2, אחרי שהוליכה 1:2 במחצית.
השחקן הארגנטינאי גיז'רמו סטאבילה סיים כמלך שערי הטורניר עם 8 שערים.
באותן שנים נחשבו ארגנטינה ואורוגוואי לנבחרות הטובות בעולם.
השתיים נפגשו בגמר אולימפיאדת אמסטרדם, שגם בו ניצחה אורוגוואי.
מלך שערי הטורניר, דומינגו טראסקוני, היה ארגנטינאי.
ארגנטינה השתתפה גם במונדיאל 1934 שנערך באיטליה, אך הודחה מהמשחקים לאחר הפסד 3:2 לשוודיה.
לאחר מכן החלה תקופה שחורה עבור הנבחרת, שנמשכה קרוב ל-30 שנה.
החונטה הצבאית ששלטה במדינה השתמשה בנבחרת ככלי פוליטי ולא אפשרה לנבחרת להשתתף במונדיאלים שנערכו ב 1938, ב-1950 וב-1954, אף על פי שהנבחרת נחשבה לאחת הטובות בעולם.
ארגנטינה שבה להשתתף בגביע העולם רק ב-1958.
ארגנטינה זכתה במהלך אותן שנים בלא פחות מ-8 גביעי קופה אמריקה (ארגנטינה זכתה ב-12 גביעי קופה אמריקה עד שנת 1959 וסיימה כסגנית 9 פעמים).
מונדיאל 1966 - תחילת היריבות עם נבחרת אנגליה בכדורגל
המונדיאל שנערך באנגליה ב-1966 נכנס להיסטוריה בגלל משחק רבע הגמר של ארגנטינה מול אנגליה, שהחל את היריבות בין שתי הנבחרות.
השופט הגרמני הרחיק את אנטוניו ראטין, קפטן נבחרת ארגנטינה, בטענה שראטין קילל אותו.
השופט הגרמני, שלא דיבר ספרדית, נימק את החלטתו בכך שהתרשמותו הייתה שמדובר בדברי נאצה "לפי הטון ולפי מבטו של השחקן".
לאחר ההרחקה סירב ראטין להתפנות מהמגרש והתרצה רק לאחר שכנועים מרובים.
מאמן אנגליה, אלף ראמזי, אסר על שחקניו ללחוץ את ידי הארגנטינאיים בתום המשחק וכינה אותם "חיות" בטענה שהם שיחקו בצורה ברוטלית.
הארגנטינאים, שהגיעו למונדיאל אחרי שזכו שנתיים קודם לכן בגביע בהשתתפות נבחרות ברזיל, אנגליה ופורטוגל, טענו לקיפוח מצידם של האירופאיים לאורך הטורניר.
ב-1978 אירחה ארגנטינה את המונדיאל, ונעזרה ביתרון הביתיות כדי לזכות בגביע בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שניצחה את הולנד במשחק הגמר בתוצאה 1:3. השחקן המצטיין בנבחרת היה מריו קמפס, שכבש 6 שערים והוכתר למלך שערי הטורניר.
החונטה הצבאית ניצלה את הטורניר גם למטרות פוליטיות והציגה תמונה מעוותת של מצב אזרחי ארגנטינה באותן שנים.
דייגו ארמנדו מראדונה הודח ברגע האחרון מהסגל למונדיאל על ידי המאמן ססאר לואיס מנוטי בשל גילו הצעיר.
כעבור שנה הוליך מראדונה את נבחרת ארגנטינה הצעירה לזכייה ראשונה במונדיאל הנוער, ובכך ביסס את מעמדו כאחד השחקנים החשובים של ארגנטינה.
במונדיאל 1982 שנערך בספרד העיניים היו נשואות למראדונה, אך ארגנטינה אכזבה והודחה על ידי ברזיל במשחק שבו הורחק מראדונה בשל פגיעה ללא כדור בשחקן יריב.
ב-1986 זכתה ארגנטינה בתואר בפעם השנייה.
היא ניצחה במשחק הגמר את מערב גרמניה בתוצאה 2:3 לאחר שער ניצחון של חורחה בורוצ'גה.
את ארגנטינה הנהיג דייגו ארמנדו מרדונה, שכבש חמישה שערים במהלך הטורניר.
בעיקר זכורים שני השערים שכבש מול אנגליה במשחק רבע הגמר: את השער הראשון כבש מראדונה בעזרת ידו, בשער שמכונה "יד האלוהים".
את השער השני כבש מרדונה לאחר שכידרר לאורך חצי המגרש של האנגלים, תוך שהוא עובר בדרך כמה שחקני הגנה אנגלים בדרך לכיבוש השער.
המשחק עצמו קיבל משמעות רבה הן בגלל היריבות הספורטיבית בין שתי המדינות שהחלה עוד מ-1966 והן בגלל המחלוקת בין שתי המדינות לגבי איי פוקלנד (איי מלבינס), מחלוקת שהביאה למלחמה בין שתי המדינות ב-1982.
ב-1990 הופיעה ארגנטינה בפעם הרביעית במשחק הגמר, אך הפעם הפסידה לגרמניה המערבית בתוצאה 1:0. ארגנטינה הציגה נבחרת בינונית באותה מונדיאל והצליחה להגיע לגמר בעיקר בזכות דייגו מראדונה.
מראדונה שיחק בטורניר למרות פציעה ופרץ בבכי לאחר ההפסד בגמר.
ארגנטינה זכתה ב-1991 וב-1993 בשני טורנירי הקופה אמריקה שנערכו וב-1992 היא זכתה בגביע הקונפדרציות הראשון, שנערך בערב הסעודית, ובגביע ארטמיו פרנקי ב-1993. היו אלו הטורנירים האחרונים שבהם זכתה ארגנטינה במשך 28 השנים הבאות עד זכייתה בטורניר הקופה אמריקה ב-2021.
בחמשת המונדיאלים הבאים (1994, 1998, 2002, 2006 ו-2010) אכזבה נבחרת ארגנטינה ולא הצליחה להגיע מעבר לשלב רבע הגמר, כאשר לשיא השפל הגיעה במונדיאל 2002 שבו הודחה כבר בשלב הראשון.
ארגנטינה הגיעה למונדיאל כפייבוריטית הגדולה לזכייה בגביע, נבחרתו של מרסלו ביילסה נחשבה לטובה בעולם באותם ימים, אך היא הוגרלה ב"בית המוות" יחד עם אנגליה, שוודיה ו.
ארגנטינה הצליחה לנצח את ניגריה במשחק הראשון משער של גבריאל בטיסטוטה, אך נחלה הפסד במשחק השני מול אנגליה משער בבעיטת עונשין של דייוויד בקהאם.
ארגנטינה התייצבה למשחק השלישי מול שוודיה בידיעה שרק ניצחון יעלה אותה.
ארגנטינה שלטה לאורך כל המשחק אך לא הצליחה לנצח וסיימה בתיקו 1–1.
בנוסף, הפסידה ארגנטינה במשחקי הגמר של הקופה אמריקה לברזיל ב-2004 וב-2007, אף על פי שהגיעה למשחקים כפייבוריטית.
היא גם הפסידה בשני גמרי גביע הקונפדרציות (ב-1995 לדנמרק וב-2005 לברזיל) ובגמר אולימפיאדת אטלנטה (1996) לניגריה.
ב-2011 ארחה ארגנטינה את משחקי הקופה אמריקה, והודחה בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת אורוגוואי.
במונדיאל 2014 הגיעה ארגנטינה לשלב הגמר, שם הפסידה לנבחרת גרמניה 0–1 משער בדקה ה-112, בזמן הארכה.
בקופה אמריקה 2015 שנערך בצ'ילה, הגיעה ארגנטינה לגמר ושיחקה כנגד צ'ילה.
המשחק נגמר ב-0-0 בתום הארכה והוכרע בדו-קרב פנדלים.
ארגנטינה הפסידה בדו-קרב לצ'ילה בתוצאה 1–4 וסיימה במקום השני במפעל.
בקופה אמריקה 2016 שהתקיימה בארצות הברית הגיעה ארגנטינה לגמר ושיחקה כנגד צ'ילה.
המשחק נגמר ב-0–0 בתום הארכה והוכרע בדו-קרב פנדלים.
ארגנטינה הפסידה בדו-קרב לצ'ילה בתוצאה 2–4 וסיימה במקום השני במפעל.
לאחר המשחק הודיע מסי שהוא פורש מהנבחרת, אך לקראת קמפיין מוקדמות מונדיאל 2018 חזר לנבחרת.
לאחר הפסדה של ארגנטינה בגמר, התפטר מאמן הנבחרת חרארדו מרטינו ובמקומו מונה אדגרדו באוסה.
ב-11 באפריל 2017 פוטר באוסה מנבחרת ארגנטינה בשל יכולת רעה שהנבחרת הציגה במוקדמות מונדיאל 2018. ב־2 ביוני 2017 מונה מאמנה של סביליה חורחה סמפאולי למאמן הנבחרת.
נבחרת ארגנטינה הציגה יכולת מאכזבת גם בהמשך המוקדמות והציגה משחק התקפי רע אשר לא תאם את הציפיות מהנבחרת.
לקראת המחזור האחרון בקמפיין הייתה ארגנטינה במקום השישי שמשאיר אותה מחוץ למונדיאל, אך ארגנטינה ניצחה 3–1 את אקודור בקיטו דבר שהקנה לה מקום במונדיאל 2018, שבו הודחה בשמינית גמר נגד .
לאחר קמפיין כושל במונדיאל 2018, ב-16 ביולי 2018, פוטר המאמן חורחה סמפאולי מהנבחרת.
ב-2019 מונה ליונל סקאלוני למאמן הנבחרת.
הוא הוליך את ארגנטינה לזכייה בקופה אמריקה 2021 אחרי ניצחון בגמר על ברזיל 0–1 משער של אנחל די מריה ובכך זכתה הנבחרת בתואר ראשון מאז 1993. קפטן הנבחרת ליונל מסי זכה בתוארו הראשון במדיה, תוך כדי שהוא כובש ארבעה שערים (סיים כמלך השערים) ונבחר לשחקן המצטיין בטורניר.
ביוני 2022 זכתה ארגנטינה בתואר הפיינליסימה.
במונדיאל 2022, ארגנטינה הופתעה על ידי במשחקה הראשון בשלב הבתים עם הפסד 2:1, אך בהמשך ניצחה את מקסיקו ופולין (0–2 בשני המשחקים) והעפילה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית.
בשמינית הגמר ארגנטינה גברה על 1-2 בזכות שערים של חוליאן אלברס וליונל מסי שכבש 5 שערים בטורניר ובכך עקף את שיאו של מראדונה עם 9 שערים בגביעי העולם.
ברבע הגמר סיימה ארגנטינה בתיקו 2-2 עם הולנד וגברה עליה 3-4 בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים.
בחצי הגמר הביסה ארגנטינה את קרואטיה 0-3 והעפילה למשחק הגמר.
בגמר המונדיאל ניצחה ארגנטינה 2–4 בפנדלים את נבחרת צרפת וזכתה במונדיאל בפעם השלישית בתולדותיה, לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 3-3. ליונל מסי הכריז שהגמר היה משחקו האחרון במונדיאלים.
ב-2024 שוב זכתה נבחרת ארגטינה בקופה-אמריקה של קונמבול שהתקיים בארצות הברית.
היריבה הייתה קולומביה, שזכתה בגביע אמריקה בשנת 2001. במשחק קשוח ורצוף אירועים, נפצע מסי בדקה ה-63, ובתום 90 הדקות כשהתוצאה הייתה 0-0 ניגשו הקבוצות ל-30 דקות הארכה.
בדקה ה-112 הבקיע לאוטרו מרטינז את שער הניצחון.
בניגוד למונדיאל קטר בו לא הגיע מרטינז לביטוי יכולותיו, בטורניר זה הבקיע חמישה שערים ולמעשה היה השחקן המצטיין.
בדקה ה-116 הוחלף אנחל די-מאריה, שהודיע כי היה זה משחקו האחרון בנבחרת, אליה הצטרף בשנת 2006.
ארגנטינה זכתה 16 פעמים בטורניר הקופה אמריקה והיא שיאנית הזכיות בטורניר.
כמו כן, זכתה ארגנטינה בגביע הקונפדרציות בשנת 1992.
משנת 1993 עד שנת 2021 ארגנטינה לא זכתה בתואר חשוב בכדורגל העולמי, למעט שתי מדליות זהב באולימפיאדת אתונה (2004) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
באולימפיאדה באתונה השיגה ארגנטינה דאבל ייחודי כאשר זכתה במדליות זהב בכדורגל ובכדורסל לגברים.
נבחרות ארגנטינה ואורוגוואי מחזיקות בשיא המשחקים בין שתי נבחרות, לאחר ששיחקו זו מול זו 161 משחקים.
המשחק הראשון בין שתי הנבחרות התקיים ב-1906, והיה המשחק הבינלאומי הראשון בין שתי נבחרות כדורגל שמחוץ לבריטניה (אף על פי שנבחרות קנדה וארצות הברית שיחקו ביניהן ב-1885 ו-1886, אך משחקים אלו אינם נחשבים למשחקים רשמיים).
הנבחרת עד גיל 17 של ארגנטינה זכתה פעמיים באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 17 (1985, 2003).
היא מעולם לא זכתה בגביע העולם עד גיל 17, מיקום השיא שלה בקטגוריית גיל זו הוא המקום השלישי (1991, 1995, 2003).
הנבחרת עד גיל 20 היא גאוות ההתאחדות הארגנטינאית.
היא סיימה כסגנית פעם אחת (1983) ורביעית גם כן פעם אחת (2003).
בין השחקנים שזכו בתואר ב-2005 ניתן למצוא את ליונל מסי, סרחיו אגוארו, פרננדו גאגו, אוסקר אוסטארי, פבלו זבאלטה, גבריאל פאלטה, נרי קרדוסו, לוקאס ביגליה, ואזקיל גאראי.
ארגנטינה זכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה (2004) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
בנוסף, היא זכתה במדליית הכסף פעמיים (באולימפיאדת אמסטרדם 1928 ובאולימפיאדת אטלנטה 1996).
נכון ל-14 בנובמבר 2025. לאחר המשחק מול
סגל הנבחרת לקראת צמד משחקי הידידות נגד פנמה וקוראסאו.
ההופעות והשערים מעודכנים ל-29 במרץ 2023. לאחר המשחק נבחרת קוראסאו.
חוסה מנואל מורנו מנואל סיאונה
שנות השפל (תום מלחמת העולם הראשונה ועד הזכייה בגביע העולמי)
שנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80
שני העשורים הראשונים של שנות ה-2000 והדור הנוכחי
רצף המשחקים הארוך ביותר ללא הפסד: 36 (27 ניצחונות, 9 תוצאות תיקו.
רצף המשחקים הארוך ביותר ללא ניצחון: 9 (5 תוצאות תיקו, 4 הפסדים.10 ביולי 1989–8 במאי 1990)
רצף ההפסדים הארוך ביותר: 3
ארגנטינה שיחקה 65 משחקים במסגרת הגביע העולמי.
היא ניצחה 33 משחקים, סיימה בתיקו ב-13 והפסידה ב-19. יחס השערים עומד על 74:113.
ליונל מסי הוא שיאן ההופעות במשחקי הגביע העולמי עם 26 הופעות.
ליונל מסי הוא מלך שערי ארגנטינה במוקדמות הגביע העולמי עם 21 שערים.
והוא גם הכובש המצטיין של ארגנטינה במסגרת גביע העולם עם 13 שערים.
גבריאל בטיסטוטה הוא השחקן היחיד שכבש שלושער בשני מונדיאלים שונים.
במשחקי גביע העולם נבחרת ארגנטינה קיבלה במהלך המשחקים 10 כרטיסים אדומים ובכך מחזיקה בשיא שלילי.
היא מקדימה את נבחרת ברזיל לה 9 כרטיסים אדומים.
ארגנטינה שברה שלושה שיאים שליליים במהלך מונדיאל 1990: 3 כרטיסים אדומים (ג'וסטי, דסוטי ומונסון) במהלך המשחקים ששניים מהם בגמר הגביע כאשר מונזון היה לשחקן הראשון שמורחק במשחק הגמר.
בנוסף, ארגנטינה הייתה לנבחרת הראשונה שלא מצליחה להבקיע שער במשחק גמר.
חאבייר מסצ'ראנו הוא הספורטאי הארגנטינאי היחיד שזכה בשתי מדליות זהב.
מסצ'ראנו זכה במדליות באולימפיאדת אתונה (2004) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
ליונל מסי הוא מלך הבישולים של הנבחרת בכל הזמנים עם 42 בישולים.
לוגו מייצרת מדים מדינת מוצא תקופה St.
נבחרת הגברים של ארצות הברית בכדורסל היא הסגל המייצג של ארצות הברית, במסגרת התחרותית של כדורסל הגברים לנבחרות לאומיות של פיב"א, ובכלל.
במשך רוב שנות פעילותה במפעלים השונים נחשבה לבכירה שבנבחרות, לזכותה נזקפות 17 זכיות במדליית זהב אולימפית מתוך 20 אולימפיאדות בהן השתתפה (ומתוך 21 טורנירים אולימפיים שהתקיימו), חמש זכיות באליפות העולם בכדורסל ושבע זכיות באליפויות אמריקה.
בעברה הורכבה הנבחרת באופן מסורתי משחקני כדורסל חובבים, בין היתר בעקבות איסור של פיב"א על שיתוף של שחקני הליגות המקצועניות בארצות הברית, אך עם זאת במשך מספר עשורים שלטה הנבחרת האמריקנית ללא עוררין בזירה הבינלאומית.
אך באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה לראשונה רק במדליית הארד.
בשנת 1989 התירה פיב"א את האיסור על שיתוף מקצוענים ולאולימפיאדת ברצלונה (1992) כבר נשלחה לראשונה נבחרת אמריקנית שהעמידה סגל של כוכבים מליגת הכדורסל הבכירה של ארצות הברית, ה-NBA.
נבחרת זו, אשר זכתה לכינוי "נבחרת החלומות" וזכתה בקלילות במדליית הזהב האולימפית, סימנה עליונות מחודשת של הנבחרת האמריקנית בזירה הבינלאומית.
לאחר זכייה במקום הראשון באליפות העולם בכדורסל 1994, כמו גם באולימפיאדת אטלנטה (1996) וב-אולימפיאדת סידני (2000), כשלה הנבחרת באליפות העולם בכדורסל 2002, בה סיימה במקום השישי וכן באולימפיאדת אתונה (2004) בה זכתה רק במדליית הארד.
נחוש לשים קץ לרצף הכישלונות, שינה הדרג הניהולי את פילוסופיית המשחק בנבחרת והחל לבנות סגלים עם שחקנים קבוצתיים יותר, במקום לקבץ אוסף כוכבי NBA ברגע האחרון.
הנבחרת החדשה שנבנתה פתחה את אליפות העולם בכדורסל 2006 עם שבעה ניצחונות רצופים, אך הפסידה במפתיע לנבחרת יוון בחצי הגמר וסיימה במקום השלישי המאכזב.
עם זאת, שנתיים מאוחר יותר הפגינה הנבחרת שליטה מוחלטת באולימפיאדת בייג'ינג 2008 וזכתה במדליית הזהב.
באליפות העולם בכדורסל 2010 זכתה הנבחרת במדליית הזהב בהנהגתו של השחקן הצעיר והמוכשר קווין דוראנט שהיה אז רק בן 22. גם באולימפיאדת לונדון (2012) הנבחרת זכתה במדליית הזהב.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שוב זכתה הנבחרת במדליית הזהב.
באולימפיאדת טוקיו (2020) שוב זכתה הנבחרת במדליית הזהב ובאולימפיאדת פריז (2024) שוב זכתה הנבחרת במדליית הזהב.
הודות לכך שעיקרי משחק הכדורסל פותחו בארצות הברית וכי הענף השתרש לתרבות האמריקנית טרם התבסס בארצות אחרות, בעשורים הראשונים לחדירת הענף לזירה הבינלאומית היה בין הנבחרת האמריקנית ליתר פער ברור.
כבר מהמשחקים האולימפיים הראשונים בהם נערכו תחרויות הכדורסל, בברלין (1936), סיימה נבחרת ארצות הברית במאזן 0-5 וזכתה במדליית הזהב.
במהלך ששת הטורנירים האולימפיים הבאים הייתה הנבחרת האמריקנית בלתי מנוצחת וזכתה בכל מדליות הזהב.
ההשתתפות במשחקים האולימפיים באותה תקופה הייתה מוגבלת לחובבנים בלבד, אך חלק משחקני הנבחרת האמריקנית כיכבו בשנים לאחר מכן בכדורסל המקצועני ביניהם ביל ראסל, אוסקר רוברטסון, ג'רי וסט וג'רי לוקאס.
שלושת האחרונים כיכבו בנבחרת האמריקנית למשחקים האולימפיים באולימפיאדת רומא (1960) שנחשבה לטובה ביותר עד להקמתה של "נבחרת החלומות" בשנת 1992.
שחקנים בולטים נוספים היו אלכס גרוזה וראלף בירד שהוליכו את הנבחרת בשנת 1948, קלייד לאבלט שכיכב בשנת 1952, ביל ראסל וקיי סי ג'ונס שהובילו את הנבחרת בשנת 1956 וכן וולט בלאמי וטרי דישינג'ר שכיכבו גם הם בשנת 1960.
לאחר שבע מדליות זהב רצופות במשחקים האולימפיים ומאזן מדהים של 0-63, ניצחה הנבחרת גם את שמונת משחקיה הראשונים בטורניר והגיעה לגמר אולימפיאדת מינכן (1972) מול נבחרת ברית המועצות.
במשחק זה הפסידה נבחרת ארצות הברית לראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים באחד המשחקים השנויים במחלוקת בתולדות המשחקים.
שלוש שניות לסיום המשחק הובילה הנבחרת האמריקנית בתוצאה 49-50 לאחר שתי זריקות עונשין שקלע דאג קולינס.
אולם, הצפירה לסיום המשחק נשמעה לפני הזריקה השנייה.
לאחר זריקות העונשין, נכשלו הסובייטים לקלוע בזמן שנותר.