tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תיקון עקיף לחוק מתבצע במסגרת הדיון בחוק אחר, כאשר קבלת אותו חוק מחייבת, מסיבות טכניות או מסיבות ענייניות, גם שינוי (עקיף) בחוקים אחרים.
לנוחות ההתייחסות לתיקונים השונים נהוג למספרם בסדר עולה.
תיקון מהסוג שתואר בסעיף הקודם (תיקון לחוק) הוא תיקון מהותי, המשנה את משמעותו של החוק.
תיקון פחות נפוץ, שאינו מהותי, הוא תיקון טעות טכנית בנוסח החוק שנתקבל בכנסת, כגון טעות לשונית, פליטת קולמוס, טעות דפוס וכו'.
גם תיקון טעות כזו מחייב החלטה של הכנסת, אך ללא צורך בתהליך המלא של החקיקה.
התייחסות לחוק שעבר תיקונים רבים נעשית מסורבלת, ולכן ניתנה לשר המשפטים הסמכות להציע לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת "נוסח משולב" של החוק, כלומר נוסח המכיל את כל השינויים שחלו בחוק מכוח חקיקה.
לאחר אישורו של הנוסח המשולב על ידי הוועדה, הוא מתפרסם ברשומות, והופך בכך לנוסח המחייב של החוק.
נוסח משולב לא נועד לשנות את החוק, אלא רק לארגן מחדש חוק קיים (או חוקים אחדים העוסקים באותו נושא), על תיקוניו הרבים, בצורה נוחה יותר.
חוק הביטוח הלאומי, למשל, נתקבל על ידי הכנסת בשנת 1954, כעבור 14 שנה פורסם נוסח משולב שלו, וכעבור 27 שנים נוספות פורסם שנית נוסח משולב לחוק.
כפי שניתן ללמוד מדוגמה זו, פרסום נוסח משולב אינו נעשה לעיתים קרובות (לנוחות העוסקים בנושא, יוצאת לאור מדי שנה, על ידי מו"לים שונים, גרסה משולבת של החוקים).
שינוי נוסף מאפיין חוקים שמקורם בשלטון המנדט.
חוקים אלה מכונים בספר החוקים "פקודה".
הנוסח המחייב המקורי של חוקים אלה פורסם באנגלית.
שר המשפטים הוסמך לפרסם "נוסח חדש" של חוקים אלה, שהוא גרסה עברית של החוק, יחד עם כל השינויים שחלו באותו חוק מכוח חקיקה לאחר הקמת המדינה.
ועדת מומחים מיוחדת בודקת את התאמתו של הנוסח החדש לחוק המקורי, ולאור מסקנותיה מאשרת ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת את הנוסח החדש, שמחליף את הנוסח האנגלי המקורי והופך לחוק המחייב.
לפקודת מס הכנסה, למשל, פורסם נוסח חדש בשנת 1961.
מכוח גישה זו, היחס לדיני החקיקה היה שהם אינם מחייבים ואינם אכיפים, אלא לכל היותר מעין הסדרה עצמית פנים-מוסדית לצורכי סדר וארגון.
בראשית שנות ה-80 החלו בהדרגה בתי המשפט לסטות מגישה זו, והכירו בכפיפות הכנסת לעקרונות המצויים מחוצה לה.
תחילה, הופיעה ביקורת שיפוטית על הליכים פרלמנטריים שהם "מעין שיפוטיים" כגון הסרת חסינות של חברי כנסת וכדומה.
בהמשך הפעיל בית המשפט ביקורת שיפוטית על החלטה מנהלית של יושב ראש הכנסת תוך שהוא קובע שיש להגיע לנקודת איזון בין עקרון "שלטון החוק במחוקק" לבין עצמאות בית הנבחרים בסדרי עבודתו.
פגמים מסוימים בחוק או בהליך חקיקתו עלולים להביא לכך שבית המשפט יכריז על בטלותו של החוק.
פגם בהליך החקיקה עלול להביא לבטלותו של החוק, כפי שנקבע בבג"ץ:
כאמור בפסק דין זה, נדרש "פגם היורד לשורש ההליך" כדי להביא לבטלותו של החוק.
, כך קבעה השופטת דורית ביניש בבג"ץ ארגון מגדלי העופות בישראל שבו נערך דיון מקיף בעקרונות היסוד של הליך החקיקה, אלה שסטייה מהם תצדיק פסילתו של חוק.
העקרונות שנמנו, ושאינם מהווים רשימה סגורה, הם:
עקרון הכרעת הרוב: עיקרון זה מעוגן ב, הקובע: "הכנסת תחליט ברוב דעות של המשתתפים בהצבעה, כשהנמנעים אינם באים במנין המשתתפים בהצבעה".
עקרון השוויון בהליך החקיקה: לפיו לכל אחד מחברי הכנסת יש קול אחד.
עיקרון זה משלים למעשה את עקרון הכרעת הרוב ונגזר ממנו.
עקרון הפומביות: עיקרון זה מעוגן בחוק יסוד: הכנסת, הקובע כי "הכנסת תשב בפומבי" כי "ההליכים בישיבת הכנסת והדברים שנאמרו בה – פרסומם אינו מוגבל ואינו גורר אחריות פלילית או אזרחית".
עקרון ההשתתפות: לכל חבר כנסת יש זכות להשתתף בהליך החקיקה.
במספר מקרים מתח בית המשפט ביקורת על הליכי חקיקה, אך נמנע מלפסול אותה.
לראשונה נפסל חוק בשל פגם בהליך החקיקה בבג"ץ מס ריבוי דירות.
טענה דומה, שנדונה בבג"ץ דרעי, נדחתה על ידי הנשיאה אסתר חיות, בנימוק ש"מדובר בתיקון שאינו מורכב מבחינת תוכנו, וכפי שעולה מסקירת המהלכים שהתקיימו בכנסת, הוועדה המיוחדת קיימה לגבי התיקון שישה ימי דיונים, בליווי ייעוץ משפטי, ובהשתתפות חברי הכנסת מהסיעות השונות ונציגי החברה האזרחית."
מקנה לחוק זה עדיפות על-פני חוק רגיל, באומרו: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק-יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ואם אינה עולה על הנדרש או לפי חוק כאמור מכוח הסמכה מפורשת בו".
מעמד על-חוקי דומה ניתן לחוק יסוד: חופש העיסוק.
בהתאם לכך קבע בית המשפט העליון כי לבתי המשפט בישראל סמכות להכריז על בטלותו של חוק העומד בסתירה לחוקי יסוד אלה .
תקנון הכנסת קובע כי החלטה שהתקבלה בוועדה מוועדות הכנסת וטרם הונחה על שולחן הכנסת – ניתן לבקש לדון בה בשנית באותה ועדה.
כל החלטה של ועדה תוכל להתדיין שוב פעם אחת בלבד.
בשלב הראשון, מצביעה הוועדה הרלוונטית על עצם קיום הרוויזיה והודעה על כך תימסר לחברי הוועדה לפחות חצי שעה לפני קיומה.
בשלב השני, בכפוף לאישור הוועדה לקיום הרוויזיה, תבוטל ההחלטה הקודמת של הוועדה ויקיימו עליה דיון והצבעה חוזרים.
אם לא תאושר ההחלטה לקיים רוויזיה בשלב הראשון – תישאר ההחלטה כפי שהיא.
הנוהג המשפטי בנוגע לדיון מחדש
סעיף 115 לתקנון הכנסת מאפשר לכל חבר כנסת לבקש דיון מחדש (רוויזיה) לגבי כל החלטה שמקבלת ועדה.
יובהר כי כל עוד לא תתקיים ההצבעה על הרוויזיה, החלטת הוועדה הקודמת לכן אינה תקפה.
הֶחָפַת לווייתנים ("הֶחָפָה" מלשון חוף; מכונה גם התאבדות לווייתנים) היא תופעה שבמסגרתה עולים יונקים ימיים, בעיקר לווייתנים או דולפינים, אל החוף מן האוקיינוס או הים.
תופעה זו גורמת פעמים רבות למותם אם בני אדם אינם מסייעים להם לחזור אל המים או אם הם אינם מצליחים לחזור בעצמם עקב התייבשות, משום שריאותיהם אינן יכולות לתפקד תחת כובד משקלם כאשר אינם בתוך המים, או בשל דימום כתוצאה מהשינוי המהיר בלחץ.
לעיתים קרובות מנסים אנשים לסייע לבעלי החיים שעולים אל החוף, אולם לעיתים אין הדבר עולה בידם, אם מסיבות טכניות ואם כתוצאה מהתנגדות בעלי החיים לחזרה למים.
לעיתים עולים אל החוף לווייתנים בודדים, ופעמים אף להקות שלמות.
אם היונק שעלה אל החוף אינו מצליח לחזור אל המים, הוא ימות לאחר מספר שעות.
גופת הלווייתן יכולה להוות מקור למחלות וזיהומים, ובהיותו כבד וגדול כל כך, פעמים רבות נתקלים בני האדם בקשיים בשינוע גופתו.
במקרים קיצוניים, משתמשים בחומר נפץ כדי לפוצץ את גופת הלווייתן ובכך לסלק את המטרד מן החוף.
לעיתים רחוקות מתפוצץ הלווייתן כתוצאה מהצטברות גזים ולחץ פנימי.
החוקרים אינם יודעים בוודאות מהו הגורם לעלייתם של היונקים אל החוף, אולם יש להם השערות שונות, הנעות בין התאבדות מרצון לבין עלייה לחוף כתוצאה מזיהומים או רעשים במים.
החפה בגלל רעשים: תאוריה זו גורסת כי סונאר המופעל על ידי בני האדם וכן רעשים תת-ימיים אחרים (למשל, רעש הנובע מקידוח נפט תת-ימי) גורמים להפרעה בחוש הניווט של היונקים הימיים, וכתוצאה מכך הם עולים בטעות אל החופים.
חיזוק להשערה זו נתן קן בלקומב, זואולוג המתמחה בחקר לווייתנים ובעיקר בלווייתני אורקה, שבחן עליות המוניות של לווייתנים אל החוף, והגיע למסקנה שתדרי השידור של צי ארצות הברית משפיעים על נתיבי הנדידה של הלווייתנים ואף מפריעים לחוש ההתמצאות שלהם, דבר היכול לגרום לעלייה אל החוף.
התאבדות מרצון: תאוריה זו, השנויה במחלוקת, גורסת כי העלייה לחופים היא התאבדות מכוונת של בעלי החיים, ייתכן כדי לשים קץ לסבלם של פרטים זקנים, תשושים או חולים.
תאוריה זו מבוססת על מספר הנחות שנויות במחלוקת: ההנחה כי ליונקים ימיים אלו יש תודעה, שהם מבינים כי העלייה לחוף תגרור את מותם וכן שבמצבים מסוימים הם יעדיפו לשים קץ לחייהם מאשר להמשיך לחיות, פעולה הנוגדת את יצר החיים הטבעי הטבוע בבעלי חיים.
להרחבה על סוגיה זו, ראו בערך אינטליגנציה בבעלי חיים.
באחד מפרקי סיינפלד, ג'ורג' קוסטנזה מתחזה לביולוג ימי בפני מכרה שלו, הם נתקלים בלווייתן במצוקה על החוף, ג'ורג' שולף כדור גולף משסתום אפו ובכך מציל אותו.
מאוחר יותר הסתבר שקריימר הוא זה שקלע את הכדור לתוך אף הלווייתן, וג'ורג' טוען שבאותו רגע הוא הרגיש באמת ביולוג ימי.
ב-30 בינואר 1994 נשא חיים רמון בוועידת מפלגת העבודה את הנאום הדרמטי שקיבל את השם "נאום הלווייתנים".
בנאום זה, שניתן במסגרת דיון בוועידת המפלגה על חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אמר רמון לחברי מפלגת העבודה:
"כמו לווייתן שאיבד את חוש הכיוון, אתם מסתערים על החוף שוב ושוב, ורוצים להתאבד.
ואני, בכוחי הדל, דוחף אתכם אל המים החיים, ואתם לא רוצים, ואתם לא רוצים.
באחד ממערכוני החמישייה הקאמרית דב נבון מונה ל'דוחף לווייתנים' כפרודיה על התפקידים של עובדי עיריית תל אביב-יפו.
בסרט "לרכב על הלווייתן" מ-2003, המתאר את חיי המאורים והקשר התרבותי-דתי שלהם ללווייתנים, יש סצנה מרגשת של החפת לווייתנים והחזרתם אל הים.
המשוררת זלדה מתייחסת להחפת לווייתנים בשירה "הלווייתנים" (מתוך ספרה "השוני המרהיב", 1981, הוצאת הקיבוץ המאוחד).
החצי האפל , ספר אימה של סטיבן קינג שפורסם באנגלית ב-1989.
הספר הוסרט ב-1993. בישראל שודרה סדרת טלוויזיה "החצי האפל" בערוץ 3 שהוא בעצם "האזור המת" (The Dead Zone) למרות שאין לזה שום קשר לספר עצמו, אבל זה גם מבוסס על ספרו האחר של סטיבן קינג עם אותו שם.
בספר מסופר על ט'אד בימונט, סופר בן 39 אשר קובר את הזהות הכפולה שלו, ג'ורג' סטארק, שם עט שבו השתמש כאשר כתב ספרים בדיוניים אפלים יותר ממה שהיה מעז תחת שמו הוא.
הוא אפילו מביים קבורת דמה של ג'ורג' לטובת העיתונות.
כאשר תושב מקומי נהרג, העדויות מובילות את השריף אלאן פנגבורן לקברו של ג'ורג' והוא מתחיל לחשוד בט'אד ברצח.
באותו זמן, ט'אד מתחיל לחוות הזיות של דרורים עפים, הזיות שלא חווה כבר 23 שנים, מאז שעבר ניתוח מוח.
בעוד שרשרת הרציחות המזוויעה נמשכת, מישהו המתיימר להיות ג'ורג' סטארק מתחיל להתקשר לט'אד.
ט'אד חושש לביטחון משפחתו ופנגבורן לא מצליח להחליט האם ט'אד הוא אכן הרוצח.
במהלך העלילה חושף ט'אד את הקשר הקיים בין הזהות האחרת שלו, שבשמה הוא כותב רבי מכר אלימים, ובין הזהות היומיומית הרגילה שלו.
ישנם קווי דמיון רבים בין חייו הפרטיים של קינג, אשר בשנת 1985 כאשר הוא בן 39 חשף את שם העט שלו ריצ'רד בקמן.
החקיין המהיר או השני המהיר הוא ספר מאת פול גרוסקי וקונסטנטינוס מרקידס, אשר יצא לאור בשנת 2005.
הספר עוסק באסטרטגיה עסקית הגורסת כי ניתן להשיג חדשנות עסקית אפקטיבית, תוך צמצום הסיכונים הכרוכים בכך, על ידי חקיינות של חברות אחרות אשר פורצות את הדרך לשווקים חדשים ונושאות על כתפיהן את מרבית הסיכון הכרוך בכך.
החקיין המהיר מניח לחברות אחרות להסתכן בחדשנות ובניסוי וטעייה הדרושים ליצירת שווקים חדשים וכאשר המוצר כמעט ובשל לחדור לשוק, הוא משתמש בגודלו כדי להחדיר דגם דומיננטי משלו ולהשתלט על השוק.
מרקידס וגרוסקי מצביעים על חברות כגון מיקרוסופט, אמזון, היינץ, כחברות אשר משתמשות באסטרטגיה זו.
החצר היא סדרת טלנובלה ישראלית על אודות חצר חסידית, ששודרה בערוץ התכלת בשנת 2003 ובשידורים חוזרים בערוץ 10 (2004–2005) ובערוץ 20 (2014, 2017).
הסדרה הופקה עבור ערוץ התכלת על ידי דרסט הפקות על פי רעיון של התסריטאי הראשי דניאל טאוב.
את הייעוץ לסדרה, כמו גם את כתיבת חלק הארי של פרקיה, תרם יאיר חסדיאל.
בנווה אילן במשך 20 ימים והפקתה עלתה כ-800,000 דולר.
עלילת "החצר" מתרחשת ב"קריית לייבניץ" של חסידות לייבניץ (הדמיונית) בתל אביב, מובלעת של קהילה חסידית המנסה לקיים את מנהגיה לצד עולם חילוני, תחת הנהגת האדמו"ר הרב עזריאל רוטנברג.
ציפורה, בתם המאומצת של עזריאל ושיינדל, חיה כאלמנה מזה זמן רב.
כשהייתה בת 19 נישאה לחנוך כ"ץ, אולם נישואיהם עלו על שרטון כשחנוך נתפס עוסק בהימורים וקזינו.
על אף שהכחיש את ההאשמות בתוקף, היו ראיות למעשיו והוא נכנס לכלא.
חנוך נודה מהחצר ומשפחתו ישבה עליו שבעה ואיש לא שמע אודותיו.
מאז ציפורה דחתה מחזרים אחרים כיוון שהעדיפה להשקיע בעסק המשגשג שהקימה בכוחות עצמה, יצור פאות נכריות, אך בסתר ליבה גם קיוותה לשובו של חנוך ואכן לאחר זמן חוזר חנוך לחצר במטרה לטהר את שמו ולהחזיר אליו את אשתו ציפורה.
החץ הירוק הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות קומיקס בהוצאת DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת More Fun Comics #73 מנובמבר 1941, בכתיבתו של מורט ויזינגר ובאיורו של ג'ורג' פאפ.
זהותו הסודית היא אוליבר קווין, מיליונר וראש עיר לשעבר של סטאר סיטי הבדיונית.
דמותו נוצרה בתחילה כאנלוגיה לדמותו האפלה של באטמן, והתפתחה בהמשך כדמות ליברלית השונה מאוד מדמותו של האביר האפל.
במשך 25 השנים הראשונות לקיומו, החץ הירוק לא היה דמות חשובה במיוחד.
אולם, בשנות ה-60, הכותב דניס אוניל בחר לפשוט את הדמות מהונה הרב ולהפכה לצלבן רחוב עבור מעמד הפועלים וחסרי המזל.
בשנות ה-70, הוא צוות לגרין לנטרן שומר החוק במיני סדרה מהפכנית וטעונה במסרים חברתיים.
מאז, דמותו הפכה לפופולרית, וכותבים רבים נקטו בגישה אורבנית ומחוספסת בבואם לכתוב על הדמות.
הדמות נהרגה בשנות ה-90 והוחלפה בידי בנו, קונור הוק, אך דמותו לא הייתה פופולרית כאביו, ואוליבר קווין הוחזר לחיים במיני סדרה "החץ הירוק: אשפת חיצים" משנת 2001.
דמותו של החץ הירוק לא הייתה דומיננטית במדיות אחרות נוסף לקומיקס.
כל זה השתנה בסדרות וסרטי האנימציה של שנות ה-2000 - ליגת הצדק ללא גבולות, הבאטמן, "ליגת הצדק: המשבר בשני העולמות" ו-DC Showcase: Green Arrow, סרטון אנימציה קצר המתמקד על דמותו.
החץ הירוק הופיע כדמות מרכזית בסדרת הטלוויזיה סמולוויל החל מעונתה השישית, ונכון להיום הוא מככב בסדרת לייב אקשן בשם "החץ", המשודרת ברשת The CW.
דמותו של החץ הירוק מדורגת במקום ה-30 ברשימת גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN.}
החץ הירוק ושותפו הצעיר ספידי הופיעו לראשונה בחוברת More Fun Comics #73 (נובמבר 1941) באיורו של ג'ורג' פאפ.
הכותב מורט ויזינגר קיבל השראה לדמותו של החץ הירוק לא רק מרובין הוד, אלא גם מסרטוני טלוויזיה קצרים משנת 1940 בשם "הקשת הירוק", בהתבסס על נובלה מאת אדגר ואלאס.
הוא עיצב את הרעיון לדמות של קשת גיבור-על בעל אפיונים זהים לדמותו של באטמן.
אפיונים אלה כללו את הוספת דמותו של ספידי, מכונית החץ ומטוס החץ, שימוש במערת החץ כמפקדה, האלטר אגו שלו כמיליונר נהנתן, השימוש בזרקור חץ על-מנת להזעיק אותו, ויריב מושבע בעל פני ליצן, בדומה ליריבו של באטמן הג'וקר.
דמות נוספת שנוצרה בידי ויזינגר, אקווהמן, הופיעה לראשונה בחוברת זו, ושתי דמויות אלו הופיעו זו לצד זו בסדרת הכותרים עד לאמצע שנות ה-40, ולאחר מכן בכותרי Adventure Comics משנים 1946–1960. בנוסף, החץ הירוק וספידי הופיעו בחוברות שונות של World's Finest Comics עד לחוברת מספר 140 (1964).
עלילות החץ הירוק וספידי היו גם אחד מחמישה סיפורים שקודמו בחוברות Leading Books - מהסיפורים הראשונים בהם התאגדו יחדיו גיבורי-על.
החץ הירוק היה בין המעטות שבדמויות DC ששרדו אחרי תור הזהב של הקומיקס.
אורך החיים של הדמות נבע מהשפעתו הגדולה של ויזינגר, ששמר את החץ הירוק ואת אקווהמן כגיבורים שוליים בסדרת כותרי סופרבוי, בתחילה ב-More Fun Comics ולאחר מכן ב-Adventure Comics.
הופעתם המשותפת של החץ הירוק וספידי זכתה גם להרצה קצרה בשנת 1958 תחת כתיבתם של דיק ודייב ווד ואיורו של ג'ק קירבי.
בשנת 1969, המאייר ניל אדמס החליט לחדש את מראה הוויזואלי של הדמות בכך שהוסיף לה זקן סטייל ואן-דייק ותלבושת בעיצובו.
בעקבות השינוי הוויזואלי, הכותב דניס אוניל שיכתב מחדש את גישתה של הדמות מעל דפי החוברת Justice League of America #75 (נובמבר 1969), והעניק לאישיות שלו גוון מחוספס יותר.
שכתוב זה הציג את אוליבר קווין כשהוא איבד את כל הונו והפך לדוברם ומגינם של אלה אשר לא שפר עליהם המזל בחברה וכן של מפלגת השמאל בפוליטיקה.
כך למשל, הוא הציל ילד אשר שיחק עם כלבו בתחנת רכבות, אלא שבמקום לחוש שבע רצון, הוא הרהר על הבעיה הדחופה יותר - מדוע אין לילד כל מקום בטוח לשחק בו.
בתחילת שנות ה-70, החץ הירוק צוות לגרין לנטרן מתור הכסף האל ג'ורדן בסדרת כותרים משותפת וקצרה שהחלה בחוברת Green Lantern Vol.2 #76 (אפריל 1970) מאת אוניל ואדמס, שעסקה בנושאים חברתיים ופוליטיים בוערים של אותה תקופה.
בסדרה זו, החץ הירוק דגל בשינויים רדיקליים ובנקיטת פעולה מיידית בעוד האל ג'ורדן היה איש החוק השמרן אשר פעל לפי מערכת החוקים והממשל.
כל אחד מהם איתגר את אמונתו של השני.
החץ הירוק שכנע את הגרין לנטרן לראות מעבר לציותו העיוור לחיל הפקחים הירוקים, ולעזור לאלה שנשכחו ועברו אפליה.
השניים ערכו מסע לאורכה ולרוחבה של אמריקה, והיו עדים לבעיות שחיתות שלטונית, גזענות, זיהום הסביבה וסביבתנות, צפיפות אוכלוסין וכתות.
אוניל אף כתב על אירועים בני זמנו, כמו סיפור מקרי הרצח של משפחת מנסון, כאשר הקנרית השחורה נופלת תחת השפעתו של נביא שקר אשר מעודד אלימות (חוברות מספר 78 - 79).
בתקופה זו התפרסם הסיפור הידוע ביותר של צמד הגיבורים, "ציפורי שלג לא עפות" בחוברות Green Lantern Vol.2 #85-86, בה התגלה ששותפו הצעיר של החץ הירוק התמכר להרואין.
בשליחותו להציל את אמריקה, החץ הירוק מגלה כי נכשל להציל את שותפו, אותו לקח תחת חסותו כמחויבות אישית.
בהמשך, ספידי התגבר על התמכרותו הודות לעזרתה של הקנרית השחורה, אהובתו של קווין.
קשת הסיפור זכתה למכתב הוקרה מטעם ראש עיריית ניו יורק דאז, ג'ון לינדזי.
אולם, מכירות החוברות לא עלו יפה, והציוות בין שני גיבורי-העל הופסק לאחר חוברת מספר 88 (אפריל 1972).
לאחר מכן, הצמד עבר לסיפור משני בחוברות The Flash #217-219. התמות החברתיות המשיכו, והסיפור הראשון התחיל כאשר החץ הירוק הרג פושע בשוגג.
קווין מוותר על חיי הלחימה בפשע, מרסק את מטוסו לתוך הר ופורש לחיי נזירות באשראם.
אולם, הוא אינו מוצא שלווה ועד מהרה חוזר לעולם לבקשתם של ג'ורדן ודיינה.
לאחר קשת הסיפור בת שלושת החלקים, גרין לנטרן המשיך בהרפתקאות סולו בחוברות הפלאש, בשעה שהרפתקאותיו של החץ הירוק עברו לחוברות Action Comics.
באוגוסט 1976, הכרך השני של גרין לנטרן שב להרצה וציוות מחדש את האל ג'ורדן לאוליבר קווין, תחת כתיבתו של אוניל ואיורו של מייק גרל, והמשיך בפרסום עד לחוברת מספר 122 (נובמבר 1979).
לאחר שובו של הכרך השני להרפתקאות הסולו של גרין לנטרן, סיפורי החץ הירוק החלו להתפרסם בחוברות World's Finest תחת כתיבתו של אליוט ס.
בהרפתקאות הסולו שלו, אוליבר קווין קיבל עבודה כבעל טור בעיתון, מה שאיפשר לו לשקף את אמונותיו הפוליטיות בדרך שתשפיע על הציבור.
בחוברת World's Finest #255, קווין רץ לראשות העיר סטאר סיטי אך הפסיד ברגע האחרון.
בין מאי לאוגוסט 1983, החץ הירוק הופיע לראשונה בכותר משל עצמו, מיני סדרה בת ארבעה חלקים העוסקת ברצח ובבגידה, שהיה לה הפוטנציאל להתפתח לסדרה שלמה.
במיני סדרה זו התפתחה יריבות בינו לבין נבל-העל הרוזן ורטיגו.
בשנת 1985, החץ הירוק מת באירועי המשבר בעולמות האינסופיים, אך נרמז כי מדובר בדמות מקבילה מארץ-2.
ציידי הקשת הארוכה - הרצתו של מייק גרל ומעבר
בשנת 1987, DC קומיקס הריצו את דמותו של החץ הירוק בסדרת חוברות המיועדות לקהל בוגר יותר, שהחלה עם המיני סדרה "החץ הירוק: ציידי הקשת הארוכה", בכתיבתו ובאיורו של מייק גרל.
במהדורה מוגבלת זו של שלוש חוברות, הרפתקה רגילה נגד קבוצת מבריחי סמים מסתיימת בטרגדיה כאשר הקנרית השחורה נתפסת ועוברת עינויים אלימים.
כתגובה, החץ הירוק רוצח את תוקפיה של חברתו.
המיני סדרה מציגה גם את דמותה המסתורית של שאדו, קשתית יפנית, שמשפחתה סבלה במתקני כליאה במהלך מלחמת העולם השנייה.
תחת עטו של גרל, החץ הירוק נוטש את חיצי התכסיס המוכרים שלו ועובר מסטאר סיטי לסיאטל, וושינגטון.
טון הרפתקאותיו הופך לאורבני, אלים ומחוספס יותר, כיאה לליין החוברות הבוגר, כאשר החץ הירוק משתמש לעיתים תכופות בכוח קטלני נגד אויביו.
גרל כתב את 80 החוברות הראשונות, הוריד מערכי גיבור-העל המוכרים ובודד אותו מיתר יקום DC.
החץ הירוק נטש את מסכתו, והקנרית השחורה איבדה את יכולתה לצרוח את הצרחה העל-קולית שלה.
במקום קהילת גיבורי-העל, גרל יצר דמויות משנה משלו.
הרצתו של גרל הסתיימה בחוברת Green Arrow #80, מעט לאחר שדיינה זרקה את אוליבר.
בתקופה זו, הדמות הוגדרה מחדש במיני סדרה בת ארבע חוברות משנת 1992, Green Arrow: The Wonder Year.
גרל תיאר את אוליבר קווין כמחפש אחר ריגושים לאחר שירש את עסק משפחתו בגיל צעיר.
הוא משתנה לאחר שהיה זמנית על אי בודד, ומחליט לקחת על עצמו את הלחימה בפשע כאמצעי למרוד נגד אחריותו.
במהלך הרפתקתו הראשונה בסטאר סיטי, הוא פוגש באהבה ישנה בשם בריאנה סטון, מכרה מימי המכללה בעלת דעות קיצוניות.
הרצתו של גרל גם קיבעה את משיכתו של קווין לנשים מסוכנות.
כשגרל עזב את הסדרה, חברת DC החזירה את החץ הירוק כמעט מיידית להמשכיות יקומה הרגיל.
סדרת החוברות הוסרה מתוך הליין הבוגר, והחץ הירוק הופיע בהופעות אורח בסדרות אחרות כמו Green Lantern Vol.3 #47, שבה אוליבר מסייע לג'ורדן בהצלתה של חברתו קרול פריס ומשפחתה מידי אויבו של הגרין לנטרן, וכן בשעת אפס: משבר בזמן של שנת 1994, שבו קווין נאלץ לירות בחברו משכבר ימים ברגע קריטי.
כעת כשדמותו של החץ הירוק קובעה חזרה ליקום DC, דמותו של קונור הוק הוצגה והתגלתה כבנו האובד של אוליבר קווין.
בחוברות מספר 100 - 101, לקראת אירועי הלילה האחרון, החץ הירוק נענה לבקשת הסוכנות לביטחון לאומי להסתנן לשורות ארגון טרור אקולוגי ומקריב את חייו כדי למנוע מהארגון לפוצץ פצצה אשר תשמיד את העיר מטרופוליס.
האירוע איפשר לכותבים לרענן מעט את המצב הקיים ולהפוך את קונור הוק למחליפו.
בשיאו של הסיפור, נשמתו של קווין יורדת מגן עדן (כפילו הארצי של קווין לא מכיל נשמה) ועוזרת לבנו קונור הוק להילחם בשדים.
קווין מוצא את עצמו עשיר בשנית, ואף לוקח תחת חסותו שותפה חדשה בדמותה של מיה דירדן, שנוטלת את זהות ספידי.
קשת סיפור נוספת הביאה לניסיונו של הרוצח הסדרתי בעל כוחות-העל אונומטופיה לתבוע את חייו של קונור הוק.
סמית' עזב את הכותר, ואת מקומו לקח בראד מלצר, שכתב בהמשך את משבר זהות - בו החץ הירוק הוא בין הדמויות המרכזיות.
קשת הסיפור היחידה שבכתיבתו של מלצר הביאה לאיחודם של אוליבר קווין ורוי הרפר, שותפו לשעבר, במסעם לרוחבי המדינה לאסוף מזכרות ישנות של קווין - בין היתר גם טבעת כוח רזרבית שהאל ג'ורדן הפקיד בידיו למשמר.
הסיפור מגלה גם שאוליבר ידע כל אותה עת שקונור הוק הוא בנו, וכי נכח בזמן לידתו, אך הוא נטש אותו ואת אמו כי פחד ממחויבותו כהורה.
סיפורו של מלצר המשיך לתוך גרין לנטרן: לידה מחדש, שבו קווין מנסה להשתמש בטבעת הכוח.
בתקופה זו, הדמות הופיעה בכותרים אחרים כמו ליגת הצדק ו"אליטת ליגת הצדק".
ג'וד ויניק לקח את מושכות מלאכת הכתיבה בשנת 2004 והציג את מרלין הקשת האפל, אמן הלחימה קונסטנטין דרייקון ואת דניאל "החומה" בריקוול לתוך אסופת נבלי-העל של החץ הירוק, שכללו עד עתה את הרוזן ורטיגו ואת אונומטופיה.
נבלי-על אחרים של יקום DC הופיעו בהופעות אורח, כמו איש החידות.
המיני סדרה "החץ הירוק: שנה ראשונה" משנת 2006 השתמשה במספר אלמנטים קודמים שנכתבו על הדמות בבואה להציג סיפור מקור משוכתב ועדכני.
לפי סיפור מקור זה, אוליבר קווין הוא אקטיביסט עשיר אשר מחפש אחר ריגושים ומותקף, מושלך מעל סיפון הספינה ונשטף לאי בודד, שם הוא עד להתרחשותו של מבצע הברחות ולתנאי העבדות בהם מוחזקים תושבי האי.
לאחר שהוא ממוטט את מבצע ההברחות, הוא חוזר לציוויליזציה כאדם שונה.
הוא מציין בסוף הסיפור כי המתרחש על האי נועד לחפות כנראה על מה שבאמת קרה, ובכך הוא מתייחס לסיפור המקור הראשון על הדמות, כמו גם לגרסתו של מייק גרל.
שנה זו ראתה את הכותר קופץ "שנה מאוחר יותר" לאחר אירועי המשבר האינסופי.
קווין הוא כעת מיליונר וראש העיר סטאר סיטי.
הוא ממשיך במאבקו למען הצדק גם ברחובות וגם במערכת הפוליטית.
הוא עוטה תלבושת חדשה, מעין שילוב של גרסת ניל אדמס הקלאסית וזו של מייק גרל מ"ציידי הקשת הארוכה".
בפלאשבקים, מתגלה כי קווין נפצע במהלך המשבר האינסופי, והוא מנצל את זמן החלמתו כדי להתאמן עם סנסיי בשם נאטאס, שאימן בעבר את דת'סטרוק.
הכרך השלישי הסתיים בחוברת מספר 75 (יוני 2007), כשקווין התפטר מתפקידו כראש עיר והציע נישואים לקנרית השחורה.
החץ הירוק / הקנרית השחורה
הקנרית השחורה נאלצת להרוג את החץ הירוק לאחר שזה משתגע ותוקף אותה.
מתגלה כי החץ הירוק חי וקיים, וכי זה שנהרג הוא מתחזה.
החץ הירוק האמיתי מוחזק בשביה של גראני גודנס, והקנרית השחורה, קונור ומיה יוצאים להצלתו.
בדרכם חזרה לחוף מבטחים, קונור נפגע מכדור תועה שכוון לאוליבר, ומצבו מוגדר כצמח.
בזמן החלמתו של קונור, אוליבר ודיינה מתחתנים באופן רשמי (היות ש"חתונתם" לא באמת מומשה), חוזרים לביתם ומוצאים שקונור נחטף.
סיפור זה מוביל לקשת סיפור נוספת המביאה את הצלתו של קונור מידיו של זר מסתורי.
הוא מתרפא לחלוטין הודות לניסויו של דוקטור סיבאנה.
זעקה לצדק / הלילה האפל ביותר
במהלך הלילה האפל ביותר, אוליבר הופך לפקח שחור ומתקיף את בני בריתו.
בקרב נגד בנו קונור, קונור מתוודה כי מעולם לא סלח לאביו.
הנבל פרומתאוס משמיד את סטאר סיטי ובסופו של דבר נהרג בידי החץ הירוק בחשאי.
עקב כך, מתגלה כי החץ הירוק צד באופן אובססיבי אחר נבלי-על.
הוא מבין כי עבר את הגבול ומסגיר את עצמו, והקנרית השחורה מחזירה לו את הטבעת ומכריזה כי נישואיהם נגמרו.
אוליבר קווין נמצא לא אשם, אך מגורש משרידי העיר סטאר סיטי.
כאשר טבעת הכוח הלבנה הביאה את דדמן לחורבות העיר סטאר סיטי, יער עבות צומח לפתע בכוח האור הלבן של הטבעת.
כעת כשהוא גורש מהעיר בעוון רצח פרומתאוס, החץ הירוק מתגורר בנבכי היער החדש ומנסה להגן על העיר ההרוסה.
כתוצאה מהשתלטות עוינת, בעלים חדשים של תעשיות קווין מגיע על-מנת להשליט שלום ולבנות מחדש את העיר, כשברקע דמויות פוליטיות נרצחות ומערכת החוק מתפוררת.
אותם בעלים מתיימר להכיר את אביו של אוליבר, וטוען כי הוא מנסה לשמר את ירושתה של משפחת קווין, בדרך בה אוליבר נכשל.
באתחול המחודש שנעשה ליקום DC בספטמבר 2011, כותרי החץ הירוק החלו בהרצה מחודשת, והדמות מנסה ללא הרף לאזן בין מאמציה ללכוד פושעים ברחבי העולם לבין שבירת החוקים בעצמה.
בסדרת חוברות "הברדס האדום ופורעי החוק", רוי הרפר נזכר בימים בהם אוליבר קווין ניתק עמו את קשרי השותפות ביניהם, לקח ממנו את מניותיו בחברה, והשאיר אותו לבדו במערכה.
הדבר הוביל כמעט להתאבדותו של רוי בעזרתו של קילר קרוק.
רוי מתוודה שהוא גונב מחברתו של אוליבר כדי להשיג את חיצי התכסיס המשמשים להרפתקאותיו.
סדרהדיבובשניםסופר-חברים1973ליגת הצדק ללא גבולותקין שרינר2004–2006הבאטמןכריס הארדוויק2008באטמן: האמיצים והנועזיםג'יימס ארנולד טיילור2008–2011DC Showcase: Green Arrowניל מקדונו2010ליגת הצדק - הדור הבאאלן טודיק2010–2019באטמן: האביר האפל חוזר חלק 2רובין אטקין דאונס2013DC Nation Shortsויל פרידל2011–2014ויקסןסטיבן אמל2015ליגת הצדק בפעולהכריס דיאמנטופולוס2017–2018סופר הירו גירלזאדי פרינו2019
החץ הירוק הופיע בסדרת הטלוויזיה "סמולוויל" לראשונה בעונתה השישית בתפקיד משני וחוזר מהעונה השמינית.
באוקטובר 2012 החל שידורה של סדרה חדשה ברשת הטלוויזיה The CW שגיבורה הוא החץ הירוק.
בסדרה זו, אוליבר קווין (סטיבן אמל) הוא בסוף שנות ה-20 לחייו.
דיינה לורל לאנס (קייטי קאסידי) מופיעה אף היא, אם כי בתחילה לא בדמותה של הקנרית השחורה.
אמו של קווין, מוירה, עדיין חיה בזמן ההווה, וקווין הצעיר חוזר לעיר סטארלינג סיטי לאחר שנחשב למת במשך חמש שנים.
קולין דונל מגלם את חברו הטוב של קווין, טומי מרלין.
בין האויבים בהם נתקל החץ הירוק נכללים דדשוט, דת'סטרוק, הקשת האפל, ורטיגו, ראס-אל-גול, קפטן בומרנג, קונסטנטין דרייקון, פיירפליי, טיגריס הארד, מלך השעונים, צ'יינה וייט, קופידון, בריק, כנופיית רויאל פלאש והציידת.
אמל מגלם את הדמות בהופעת אורח בסדרות הבת "הפלאש", ו"אגדות המחר".
אמל דיבב את הדמות בסדרת הרשת המונפשת "ויקסן" של CW Seed, ובמשחק הווידאו Injustice: Gods Among Us.
החצי האפל היא סדרת מדע בדיוני אמריקאית-קנדית ששודרה במשך 6 עונות ברשת הכבלים האמריקאית USA בשנים 2002–2007. בישראל שודרה הסדרה בערוץ 3.
הסדרה מבוססת על ספר באותו שם (באנגלית, The Dead Zone) מאת סטיבן קינג, שבנוסף לסדרה, היווה בסיס לסרט קולנוע בשנות ה-80, גם הוא באותו שם.
עלילת הסדרה מתמקדת באדם מבריק בשם ג'וני סמית', מורה כריזמטי ואהוד, המתארס לאהובתו שרה ברקנל.
יום אחד הוא נפגע קשה בתאונת דרכים קטלנית ושוקע בתרדמת עמוקה למשך שש שנים.
לאחר שהוא מתעורר הוא מגלה שדברים רבים השתנו מסביבו: אמו מתה, ארוסתו נישאה לשריף המקומי וולט בנרמן.
הוא מגלה גם שהתאונה והתרדמת העניקו לו כוח על טבעי: יכולת לראות את העבר והעתיד של אנשים באמצעות מגע.
סמית' מנצל את יכולותיו כדי לעזור לאנשים ולמנוע אסונות שעלולים להתרחש בעתיד.
ג'וני סמית' (אנתוני מייקל הול) - הדמות הראשית
שרה ברקנל (ניקול דה בור) - אשתו של וולט וארוסתו לשעבר של ג'וני
ג'וני "ג'יי ג'יי" בנרמן (קונור פריס) - בנם הביולוגי של שרה וג'וני
אדמס) - פיזיותרפיסט וחבר טוב של ג'וני
וולט בנרמן (כריס ברונו) - שריף, התחתן עם שרה ואימץ את ג'יי ג'יי
יוג'ין פורדי (דייוויד אוגדן סטיירז) - כומר, חבר ותיק של משפחת סמית'
גרג סטילסון (ג'ון פטריק פלנרי) - פוליטיקאי מושחת, האנטגוניסט הראשי
החפרפרת הייתה תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, בחורף 2001, על פי פורמט בלגי מצליח ששודר ברחבי העולם בשם "The Mole".
התוכנית הונחתה על ידי איתי אנגל.
בתוכנית התמודדו עשרה משתתפים, כאשר ביניהם פעלה "חפרפרת" אחת, שתפקידה היה לשבש ולהכשיל את האחרים במשימות שהוטלו עליהם.
בסוף כל פרק נדרשו המשתתפים לענות על שאלון הנוגע לזהות החפרפרת והמתמודד שהפגין את הידע המועט ביותר אודות זהותה - הודח.
בסוף העונה הראשונה (והיחידה) ניצח המתחרה עודד גרובר - היום איש תקשורת - שזכה בפרס של מאה ועשרים אלף ש"ח והיה האחרון שנשאר.
למרות השקעה כספית ניכרת (על פי הערכות - כ-150 אלף דולר לפרק), קיבלה הסדרה ביקורות פושרות ורייטינג נמוך, מה שהביא להפסקתה לאחר עונה אחת.
מיכל קדוש ממעריב טענה שהסדרה הקדימה את זמנה ב-15 שנה, לעומת הגרסה האמריקאית ש"עובדת כמו קסם".
החצר היה הכינוי שניתן למשטח מוקף סוללת עפר על גדתה המזרחית של תעלת סואץ, ששימש כבסיס היערכות והכנות לכוחות צה"ל שצלחו את התעלה אל גדתה המערבית והקימו גשרים על פניה במלחמת יום הכיפורים.
החצר שכנה בשטחו של המעוז לשעבר "מצמד", על שפת צפון האגם המר הגדול.
החצר הייתה אחת ממספר מתחמים דומים שהוקמו לפני המלחמה באתרים שונים על גדתה המזרחית של התעלה כהכנה לפעולות צליחה אפשריות, במסגרת התוכניות שהכין פיקוד הדרום לצורך כך.
הם נועדו לשמש כשטח היערכות שיהיה מוגן מפני ירי שטוח מסלול מסביבותיו ומעברה השני של התעלה.
החצר נמצאה באזור דוורסואר, מעט מצפון למוצא התעלה אל האגם המר הגדול, ומוקמה בתווך שבין שני מעוזים – מצמד א' שמצפונה (שלוחמיו הותקפו ונפלו בשבי בימים הראשונים למלחמה) ומצמד ב' מדרומה (שלא היה מאויש כלל).
אורך מתחם החצר, שצורתו הייתה כשל טרפז, היה כ-900 מטר.
רוחבו היה מ-100 מטר בדרומו ועד לכ-300 מטר בצפונו.
הסוללה המערבית של החצר, שגבלה בשפת התעלה, נבנתה בקטע נבחר בחתך צר במיוחד.
קטע זה סומן בלבנים אדומות.
דבר זה נעשה על מנת לאפשר את זיהוי קטע זה ופריצתו במהירות ובקלות בכלים הנדסיים לצורך פעולת צליחה.
צירי התנועה שסלל צה"ל אל התעלה באותו אזור נכנסו אל תוך החצר בשלוש נקודות, בחלקה הצפוני ובחלקה הדרום-מזרחי.
כוחות צה"ל הראשונים, שפעלו במסגרת מבצע צליחת התעלה, הגיעו לחצר בלילה בין ה-15 ל-16 באוקטובר 1973 ומאז ואילך שימשה החצר כבסיס לכוחות הצולחים.
זמן קצר לאחר מכן יצאו ממנה צנחני חטיבה 247 לצליחת התעלה והקימו את ראש הגשר הישראלי בגדה המערבית.
באותו יום הצטרפו אליהם טנקים (של חטיבה 421) שהושטו מן החצר על גבי תמסחים, וציוד הגישור של חיל ההנדסה החל להתרכז בה.
ב-17 באוקטובר נמתח על פני התעלה הגשר הראשון וקצהו נשק לגדת התעלה מול פרצה בחלקה הדרומי של סוללת העפר של החצר.
גשר נוסף נמתח מול פרצה בסוללה כ-250 מטר צפונה משם.
גשר שלישי – גשר הגלילים – נמתח על פני התעלה כ-900 מטר מצפון-מערב לחצר.
ב־16 באוקטובר התקמו בחצר שלושת סוללות הנ"מ של גדוד 208. ב־16 באוקטובר בשעה 11:08 הפילו הסוללות מיג-17 משמיניית מיגים שתקפה את המרחב.
ב־17 באוקטובר חצתה סוללה ב' מגנמ"מ 208 את התעלה על גבי תמסחים והתמקמה בגדת התעלה המערבית.
נקודות פיקוח תנועה הוקמו לצד צירי התנועה שהובילו אל תוך החצר.
בתוכה התרכזו חיילי הנדסה ואמצעי הנדסה וכן הכוחות המשוריינים והרגליים של פיקוד הדרום, שהגיעו אליה ממזרח כדי לצלוח את התעלה.
כן הגיעו אליה שיירות של יחידות אספקה ושירותים בדרכן לגדה המערבית.
בחצר נמצאה נקודת הפיקוד של תת-אלוף אבן, ומוקמו בה שתי תחנות רפואיות לטיפול בפצועים.
סביב החצר ובגדה מולה נפרסו תותחים נ"מ של צה"ל.
החל מבוקר ה-17 באוקטובר החל הצבא המצרי להפגיז את החצר ואת שטח הגדה המערבית שמולה בארטילריה ובקטיושות על מנת לשבש את הפעילות בהם.
גם כלי טיס מצריים החלו לתקוף את המתחם.
ההפגזה נמשכה בעוצמה רבה עד להפסקת האש בחזית הדרום, וגרמה לנזקים לציוד הצבאי ולמאות נפגעים בקרב חיילי צה"ל שבחצר, אשר למעלה ממאה מהם נהרגו.
בין הנפגעים היו רבים מאנשי חיל ההנדסה שעסקו בבניית ותחזוקת הגשרים על גבי התעלה.
ב־18 באוקטובר הפיל גנמ"מ 208 מיג-21 ומיג-17 שנניסו לתקוף את המרחב,וב־19 באוקטובר הפיל מיג-21 נוסף.
בדקות שלפני מועד הפסקת האש הראשונה, בערב ה-22 באוקטובר, הנחיתו המצרים הפגזה עזה במיוחד על החצר.
חיילים חילצו בימי ההפגזות את חבריהם הנפגעים תחת אש תוך גילוי מעשי גבורה.
עקב האבדות הכבדות העניקו חיילי צה"ל למקום גם את הכינוי "חצר מוות".
צה"ל פינה את החצר במסגרת ביצוע הסכם הפרדת הכוחות בחזית הדרום.
ככל הנראה, החצר נהרסה על ידי המצרים במסגרת עבודות חפירה להרחבת תעלת סואץ במוצאה אל האגם המר הגדול, והמקום בו עמדה הוא כיום חלק מאפיק התעלה.
החפרפרת (במקור "פחח, חייט, חייל, מרגל", באנגלית: Tinker, Tailor, Soldier, Spy) הוא מותחן ריגול מאת הסופר הבריטי דייוויד קורנוול, הידוע בשם העט ג'ון לה קארה.
הספר יצא לאור בשנת 1974, ונחשב לאחד מן הספרים החשובים בז'אנר ספרות הריגול.
בספר מתחקה איש הביון הבריטי, ג'ורג' סמיילי, אחר חפרפרת בדרגים הגבוהים ביותר בשירות החשאי הבריטי.
דמותו של הבוגד מבוססת באופן חופשי על סיפורו האמיתי של קים פילבי, איש צמרת המודיעין הבריטי, שריגל למען ברית המועצות.
בין היתר העביר פילבי לק.ג.ב.
מידע על כך שדייוויד קורנוול השוהה בגרמניה, תחת הכיסוי של דיפלומט בריטי, הוא למעשה סוכן חשאי.
עקב כך שב קורנוול, לבריטניה בשנת 1964, פרש מן השירות, ועבר לעבוד כסופר במשרה מלאה תחת שם העט ג'ון לה קארה.
לימים העיד קורנוול כי תקופת שירותו בשירות החשאי הבריטי הייתה מאושרת ומלאת תחושת שליחות וסיפוק.
כמו כן סיפר כי את ההשראה לספרו המרגל שחזר מן הכפור קיבל מתקופת שירותו כסוכן חשאי בבון שבגרמניה, וכי את ההשראה לדמותו של ג'ורג' סמיילי והעזר כנגדו פיטר גוילאם קיבל מגיבורי ספריו של ארתור קונן דויל, שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון.
הספר, כספריו האחרים של לה קארה, עמד בניגוד לספריו של סופר הריגול המצליח של אותה תקופה, איאן פלמינג, שיצר את דמותו של ג'יימס בונד.
דמויותיו של לה קארה מורכבות יותר, אפלות ולעיתים גם שפלות יותר.
עולמו לא חולק לשחור ולבן, טובים ורעים.
לאורכו של הספר ניכר כי הדמויות, ובראשן גיבור הספר, ג'ורג' סמיילי, מצויות בקונפליקט פנימי עמוק עקב הצורך לבצע מעשים שהם בגדר "רע הכרחי" כדי להתגבר על העומדים מולם.
לה קארה הראה לקהל קוראיו שעולם הריגול הוא מורכב, מלוכלך ואפל הרבה יותר מעולמו הזוהר של בונד.
הספר הוא הראשון בטרילוגיית קארלה הכוללת גם את ספר ההמשך "התלמיד המכובד" ואת הספר החותם אותה "כל אנשי סמיילי".
עלילת הספר, המתרחשת במהלך המלחמה הקרה, נפתחת כאשר ג'ורג' סמיילי, אשר פרש מן ה"כיכר", (כך מכנה לה קארה בספריו את ה-MI6, ארגון הביון הבריטי, וזאת משום שבספריו בניין המפקדה הראשית של הארגון שוכן בכיכר קיימברידג' שבלונדון.
במציאות שכן מטה הארגון בתקופה שבה מתרחשת עלילת הספר בבניין סנצ'ורי , לא הרחק מתחנת ווטרלו.
סמיילי נאלץ לפרוש מן השירות לאחר ששימש כראש לשכתו של "קונטרול" (כינויו של ראש שירות הריגול הבריטי בספריו של לה קארה), והיה למעשה אחד מחמשת נושאי התפקידים הבכירים ביותר בשירות.
זמן קצר לפני שאולץ לפרוש מן השירות יזם ראש השירות, "קונטרול", את "מבצע הוכחה" והטיל על מפקדה הקודם של יחידת "ציידי הגולגולות", ג'ים פרידו, חברו הוותיק (ואולי אף מאהבו) של ביל היידון מימי מלחמת העולם השנייה ואוניברסיטת אוקספורד, לצאת לפראג ולשכנע גנרל צ'כי לערוק למערב.
המבצע נכשל ופרידו נורה בכתפו ונלכד.
בעקבות עסקת שבויים עם ברית המועצות הושב פרידו לבריטניה ופרש מן השירות.
בנוסף החליטה הממשלה הבריטית לפטר את "קונטרול" ולמנות במקומו את ראש אגף המבצעים, פרסי אלליין.
ביל היידון, אשר נחשב בשירות למומחה לניהול מבצעים חשאיים, מונה לראש "תחנת לונדון".
יחד עם "קונטרול" עזב גם סמיילי, אשר היה בשליחות בברלין מטעם "קונטרול" בעת המבצע, משום שהלה רצה למנוע את מעורבותו פן ייכשל המבצע.
זמן קצר לאחר מכן מת "קונטרול" שהיה חולה מאוד עוד קודם לכן.
בהלווייתו נכחו רק סמיילי וכומר.
לאחר פרישתו עזבה את סמיילי אשתו היפהפייה, הליידי אן סרקומב.
בביתו של לאקון פוגש סמיילי את פקודו של גווילאם, ריקי טאר, "צייד הגולגולות" ואיש המבצעים המיוחדים, אשר שב ממבצע ביון בהונג קונג.
טאר מספר לסמיילי כי נודע לו מפי אירינה, פקידה סובייטית, אותה שכנע לערוק למערב, כי "קארלה", ממפקדי ה"מרכז" המוסקבאי (כך מכנה לה קארה בספריו את ארגון ה-KGB) אשר נחשב לאגדה בקהילת המודיעין, מפעיל "חפרפרת" בדרגים הגבוהים ביותר של הביון הבריטי ושם הקוד שלה הוא "ג'רלד".
את ההשראה לדמותו של "קארלה" קיבל לה קארה, ככל הנראה, על פי דמותם של מרקוס וולף ובכיר הק.ג.ב רם קראסילניקוב.
שמו האמיתי של "קארלה", המכונה כך על שום רשת הביון הראשונה שניהל במלחמת האזרחים בספרד, נותר מסתורי ורק בספר החותם את הסדרה, "כל אנשי סמיילי", הוא נחשף ברמז שקל להחמיץ.
טאר עצמו נמלט מהונג קונג משום שהמודיעין הסובייטי פעל כנגדו ואף חטף את אירינה.
עד מהרה מתברר לסמיילי בשיחתו עם לאקון כי הדבר קשור ל"מבצע הוכחה", אשר בעקבותיו פרש סמיילי מן השירות.
אף כי סמיילי אינו רוצה להיות מעורב במצוד אחר החפרפרת, ומציע ללאקון כי יעביר את הטיפול בעניין ל"קונקורנציה" (כך, או בכינוי "המתחרים", מכנה לה קארה בספריו את ארגון ה-MI5), הוא נעתר לבקשתו.
סמיילי פותח בחקירה ולשם כך מתחיל לבחון את תיקי המבצעים והמודיעין בשנים שקדמו לפרישתו ועד עתה.
בחקירתו נעזר סמיילי הן בפיטר גווילאם, הפועל כאיש של סמיילי בתוככי הארגון, ובמפקח מנדל מן הסקוטלנד יארד.
בעוד שסמיילי מתחיל לראיין ולחקור אישים הקשורים ב"מבצע הוכחה" מתברר לו כי מתנהל מבצע נוסף – "מבצע כישוף" שמו, אשר נחשב למבצע המסווג ביותר בארגון.
המבצע הוא למעשה הפעלתו של סוכן סובייטי, שם קוד "מרלין", ומשום היותו מקור מידע רם דרג, מחליט ראש השירות, פרסי אלליין, כי הפעלתו תהיה נתונה אך ורק בידיו ובידי בכירי השירות בלאנד, אסטרהאזה והיידון.
את המידע שמספק "מרלין" רצה אלליין לחלוק עם ה"דודנים" (כך מכנה לה קארה בספריו את סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית).
בהמשך חוקר סמיילי את כל המעורבים ב"מבצע הוכחה".
לאורך כלל הראיונות נדרש סמיילי להתמודד גם עם העובדה שב"כיכר" נפוצה שמועה, שאת נכונותה הוא יודע היטב, כי ביל היידון היה מאהבה של אשתו, אן.
בלית ברירה שולח סמיילי את גווילאם למהלך נואש, להוציא מן הארכיון של ה"כיכר" את הדו"ח הרשמי לגבי "מבצע הוכחה".
לאחר שגווילאם מצליח בכך מספר לו סמיילי בארוחת ערב את סיפור מפגשו עם "קארלה".
כך מתברר לקורא כי רק מתי מעט של עובדות באמת ידועות בנוגע ל"קארלה".
בשנת 1955 היה "קארלה" עצור בניו דלהי ועל סמיילי הוטל לחקור אותו בניסיון לשכנעו לערוק.
הוא מתארו כאיש קטן ורזה, ומציין שהחקירה לא התנהלה כמתוכנן.
סמיילי מטיל את אשם בכך שלא חש בטוב ובעובדה כי בגידותיה של אשתו, שבאותה עת נאפה עם רקדן בלט, העיבו על שיקול דעתו.
"קארלה" הצטייר בעיניו כקנאי באמונתו בקומוניזם ובנאמנותו לברית המועצות וסירב לדבר עמו במשך כל החקירה.
לבסוף קם "קארלה" וביקש לשוב לתאו, ובכך בעצם הבהיר כי הוא מסרב לערוק למערב.
בטרם יצא נטל עמו "קארלה" את מציתו של סמיילי, מתנה מאשתו.
בהמשך הספר בפרט ובטרילוגיה בכלל משמש המצית כאמצעי לזיהויו של "קארלה".
בתום הארוחה כאשר מציין גווילאם כי קנאותו של "קארלה" הופכת אותו לחסין מפניהם, מבהיר לו סמיילי כי אף שלכאורה הצליח "קארלה" לפגוע אנושות בשירות החשאי הבריטי קנאות זו שלו תהיה לו לרועץ.
מטרות המבצע היא לאפשר למודיעין הבריטי הישגים רבי ערך לכאורה, על מנת שבתורו יפנה הביון הבריטי לאמריקני ויציע לשתפו בחומר המודיעיני בתמורה לכך שסוכנות הביון המרכזית תחלוק את נתוני המודיעין שלה עם השירות החשאי הבריטי.
או אז תהיה ל"ג'רלד" גישה לחומר המודיעיני המסווג שברשות האמריקנים והוא יוכל לספק ל"קארלה" מודיעין כאוות נפשו.
בנוסף, מבין סמיילי, וידא קארלה שלחפרפרת תהיה שכבת הגנה נוספת: במסגרת מבצע כישוף על אחד מראשי הביון הבריטי להתחזות לבוגד על מנת לתרץ כביכול את המידע דל הערך שנמסר לקולונל הסובייטי.
כך מושגת המטרה שכל הצהרת חשד בקיומה של חפרפרת תתפרש על ידי ראשי הביון הבריטי כחשיפה של מבצע כישוף, והם יפעלו להשתיקה.
בהמשך פונה סמיילי לחקור את ג'ים פרידו, אשר פרש מן השירות והחל לעבוד כמורה בבית ספר תיכון.
בחקירה זו מתברר טיבו האמיתי של "מבצע הוכחה".
פרידו מספר לסמיילי כי "קונטרול" חשד כי אחד מחמשת בכירי השירות הוא בוגד בשירות "קארלה".
"קונטרול" שלח את ג'ים לפגוש גנרל צ'כי ולדובב אותו משום שהלה יודע את זהותו של הבוגד.
כדי שיוכל פרידו להעביר ל"קונטרול" את שמו של הבוגד, מבלי להעביר את שמותיהם המפורשים של הבכירים ובכך לסכן את המבצע, קבעו השניים צופן מיוחד.
הצופן התבסס על שיר ילדים אנגלי מוכר שנפתח במשפט: "פחח, חייט, חייל, ספן, עשיר, אביון, קבצן, גנב" (מכאן שמו האנגלי של הספר).
על-פי הצופן, כל אחד מבכירי השירות החשודים יוצג על ידי אחד מבעלי המקצוע והתארים שבשיר: רוי בלאנד קיבל את שם הקוד "חייל", פרסי אלליין את "פחח", ביל היידון את "חייט", סמיילי את "קבצן" וטובי אסטרהאזה את "אביון".
אם ג'ים יגלה מפי הגנרל את זהותו של הבוגד עליו להעביר ללונדון את שמו באמצעות הקוד.
המבצע יוצא לדרכו וג'ים פרידו מגיע לצ'כיה, אולם אז מתברר כי דבר שליחותו היה ידוע לצד השני ולמעשה המשימה שקיבל היא תוצאה של מבצע הטעייה כפול, אותו יזם קארלה על מנת להפיל בפח את "קונטרול", כדי להביא לסילוקו משירות הביון ובכך להקטין את הסיכוי שה"חפרפרת" תתגלה.
יחידות קומנדו של הצבא האדום רדפו אחר פרידו, שכלל לא פגש בגנרל, ובסמוך לעיר ברנו הוא נורה בכתפו ונלקח בשבי.
לסמיילי נודע עוד קודם לכן כי לוחמי הצבא האדום ארבו לפרידו משום שהיה להם מידע מוקדם על-כך שהוא עתיד להגיע.
פרידו הוסיף וסיפר לסמיילי כי בחקירתו הופתע מעומק הידע שהיה ברשות הביון הסובייטי ושכמעט שלא רצו ממנו דבר.
עוד מציין פרידו כי נחקר בידי אדם עם מצית ועליה הקדשה לסמיילי מאת אשתו, הלא הוא "קארלה".
פרידו מזדעזע לגלות מפי סמיילי כי רשתות הריגול שהקים בצ'כוסלובקיה נחשפו ושאנשיהם הוצאו להורג, אף כי הוא עצמו לא מסר בחקירתו מידע בנוגע אליהן.
עוד סיפר ג'ים לסמיילי כי ערב יציאתו לפראג פגש בביל היידון, חברו הטוב, ושוחח עמו.
מכאן פונה סמיילי לחקור את טובי אסטרהאזה, המגיע לבית-מקלט נידח לאחר שפיטר גווילם זימנו באמתלת שווא כי ישנו עריק פולני שיש לדון בו.
סמיילי חוקר את טובי, שמלכתחילה ברור מאוד כי אינו "ג'רלד", חושף בפניו את העובדה כי ידוע לו כי במסגרת ההונאה הבריטית ב"מבצע כישוף" משמש אסטרהאזה כבוגד פיקטיבי על מנת לאפשר לקולונל הסובייטי, פוליאקוב שמו, תירוץ בפני הממונים עליו ב"מרכז" להגיע למפגשים.
סמיילי מבהיר לטובי כי למעשה היה כלי שרת בידי ה"מרכז" המוסקבאי, ושימש כבובה כך שכל חשד ב"חפרפרת" יתפרש על ידי בכירי הכיכר כאיום על מבצע כישוף.
סמיילי מאיים עליו כי במעשיו יש מן הבגידה במולדת, זאת משום שבלא יודעין העביר אסתרהאזי חומר מודיעיני מסווג לביון הסובייטי וקיבל תמורתו ידיעות חסרות ערך, שהן למעשה הונאה פרי מוחו של רב המרגלים "קארלה".
אזי מתרצה טובי ומספר לסמיילי את כל הידוע לו אודות שיטת המפגשים בין הקולונל הסובייטי המשמש כשליחו של "מרלין" לבין בכירי השירות.
וכך נודע לסמיילי כי המפגשים וחילופי המידע המודיעיני ב"מבצע כישוף" נערכים בבית קטן בלונדון, עליו שומרת סוכנת בית שהיא אשת השירות החשאי.
סמיילי מותיר את טובי כלוא בבית המקלט.
לאחר מכן מגיע השלב האחרון בספר, בו סמיילי, כעת בקי בכל פרטי המקרה, פורש את המלכודת המתוחכמת שלו כדי ללכוד את "ג'רלד".
ריקי טאר, שנחשב לעריק ודבר בואו לבריטניה נשמר בסוד מפני שירות הביון הבריטי, נשלח לפריז ומשם שולח תשדורת למטה הארגון.
לאחר שמתקבלת התשדורת במטה השירות יוצר הדבר תגובת שרשרת ושלושת הבכירים שנותרו, היידון, בלאנד וראש השירות עצמו, פרסי אלליין, נפגשים לפגישת חירום.
בבסיס תחבולתו של סמיילי הרעיון כי התשדורת תלחיץ את "ג'רלד" והוא יבקש פגישה דחופה עם מפעילו, הקולונל הסובייטי.
בלילה המבצע היה סמיילי עצמו בתוך הבית שבו נערכו המפגשים עם הקולונל, המפקח מנדל התמקם בתצפית מול הכיכר, ודיווח לסמיילי על תנועותיהם של ראשי השירות, ואילו פיטר גווילאם עם תת-השר לאקון ארב מחוץ לבית.
סמיילי, אקדח בידו, האזין בחדר צדדי, באמצעות מכשיר האזנה לנעשה בחדר שבו נערך המפגש.
עד מהרה זיהה סמיילי כי האיש המשוחח עם הקולונל הסובייטי, מי שהיה למעשה בוגד רם דרג בשירות החשאי הבריטי, הוא ראש "תחנת לונדון", ביל היידון.
זמן קצר אחר כך כבר פרצו גווילאם ומנדל לבית ונוכחו כי סמיילי כבר אסר את היידון ומפעילו.
בעקבות המבצע מוחזר ריקי טאר ללונדון אחר כבוד ופרסי אלליין נדרש לפרוש מן השירות.
לאחר שמושגת עסקת חילופי שבויים בין הביון הבריטי והסובייטי נותרים בידי החוקרים הבריטים ימים ספורים לחקור את היידון בטרם יוסגר לברית המועצות.
היידון עצמו מסכים למסור גרסה חלקית של האירועים באוזני סמיילי בלבד.
היידון מודה בחקירתו כי רקח את "מבצע הוכחה" עם קארלה, אולם מוחה ואומר כי אף שבגד בפרידו דאג להחזירו לבריטניה ומנע ממנו להינמק בכלא.
עוד מספר היידון כי "קארלה" העריך מאוד את סמיילי והאמין כי הוא היחיד שעלול לפענח את בגידתו של היידון ומגלה כי משום כך פקד על היידון להיעשות למאהבה של אן, על מנת שהדבר יעיב על שיקול דעתו של סמיילי.
יום לאחר השיחה ביניהם נמצא היידון מת, מפרקתו שבורה.
אף כי שר החוץ משוכנע כי אנשי הביון הסובייטי עומדים מאחורי הרצח, סמיילי אינו מסכים איתו.
בספר נרמז כי ג'ים פרידו, המיומן בשיטת הריגה זו, הרג את ביל היידון משום שבגד בו וכיוון שהסגיר את סוכניו של פרידו בצ'כוסלובקיה.
בסיומו של הספר מתבקש ג'ורג' סמיילי לעמוד בראש הביון הבריטי ולשקם אותו מחדש.
בעצת מנדל הוא מחליט להתפייס עם אן והיא שבה אל חיקו.
ג'ים פרידו שב להוראה בבית הספר התיכון.
החפרפרת / ג'ון לה קארה; עברית: חיים גליקשטיין, הוצאת זמורה ביתן, 1975.
החפרפרת / ג'ון לה קארה; עברית: חיים גליקשטיין, הוצאת זמורה ביתן, 2011.
"החפרפרת" ו"כל אנשי סמיילי" זכו לעיבוד למיני-סדרה טלוויזיונית על ידי ה-BBC.
את דמותו של סמיילי, איש השירות החשאי הבריטי, גילם השחקן אלק גינס ואילו את "קארלה", רב המרגלים של ה-K.G.B, גילם השחקן פטריק סטיוארט.
כפתיח הסדרה שמשה בובת מטריושקה רוסית, שנפתחת לגלות בובה נוספת שוב ושוב.
בכך המחישו היוצרים את שכבות ההונאה הרבות שבספר והכינו את הצופים למורכבות העלילה.
"החפרפרת" עובד גם לסרט קולנוע שהקרנתו החלה בשנת 2011, כאשר דמותו של סמיילי מגלם השחקן גארי אולדמן.
בשל אילוצי המדיה השמיטו היוצרים את שכבת ההונאה האחרונה, בה אסטרהזי מתחזה לבוגד על מנת להגן על מבצע "כישוף".
החץ הירוק: אשפת חיצים היא קשת סיפור בקומיקס של כותרי החץ הירוק שפורסמה למשך עשר חוברות בפברואר–נובמבר 2001 על ידי חברת DC קומיקס.
את קשת הסיפור כתב קווין סמית' ואייר פיל הסטר.
המיני סדרה מציגה את חזרתו לחיים של אוליבר קווין, ובה מופיעות מספר דמויות בתפקיד אורח, כדוגמת באטמן, אקווהמן, קונור הוק, הקנרית השחורה, דדמן וליגת הצדק.
כמו כן, דמותה של מיה דירדן מוצגת לראשונה.
קן טאקר מאנטרטיינמנט ויקלי אמר, כי "הגיליון הראשון מצמיד אותך לקיר עם האמנות האלגנטית של הסטר, בעוד קווין סמית' מצליח להבעיר את המיתוס של החץ הירוק".
זאת ועוד, "אשפת חיצים" ו"דרדוויל: שד שומר" עזרו לבסס את סמית' בתור הכותב הפופולרי ביותר בתעשיית הקומיקס.
שני מאורעות חשובים קדמו לתחייתו המחודשת של אוליבר קווין.
הראשון היה בסיפורים "המלכודת" ו"משיכת חץ" שפורסמו בספטמבר-אוקטובר 1995, לפיהם החץ הירוק הסתנן לתוך מטוס תובלה הנושא נשק ביולוגי, שאותו מתכוון ארגון טרור אקולוגי לשחרר מעל העיר מטרופוליס.
הוא נורה, וניסיונו למנוע מפצצה להתפוצץ נכשל.
היחיד שהיה עד למותו היה סופרמן.
קונור הוק, בנו של אוליבר קווין, נטל את זהותו.
השני היה בחוברת השלישית של "הלילה האחרון" משנת 1996, שבה הגרין לנטרן לשעבר האל ג'ורדן הקריב את חייו כדי להצית את אור השמש ובכך לכפר על פשעיו הרבים אשר ביצע (כפי שהוסבר באירועי "גרין לנטרן: דמדומי הברקת").
מעט לפני הקרבתו האצילית, ג'ורדן השתמש בכוחו הקוסמי כדי להחזיר לחיים את גופת חברו משכבר ימים אוליבר קווין.
בנוסף, הוא לוקח תחת חסותו נערה צעירה בשם מיה דירדן, שהופכת לספידי החדשה.
מתברר כי החץ הירוק חזר בגופו אך לא בנשמתו, וזאת משום שקווין בחר להשאיר את נשמתו בגן עדן.
זיכרונותיו נעצרו משום שהוא הרגיש כי דרכו השתבשה מאז נטל חיים.
אטריגן השד התקיף את ישותו חסרת הנשמה כדי להשיג כניסה לעולם החיים, וג'ורדן מעביר את קווין לגן עדן כדי שיתעמת מול נשמתו התועה.
אולם, קווין נשלח חזרה לכדור הארץ ונלכד בידי דובר.
דובר מתברר כמתלמד אומנויות הכישוף אשר מבקש להעביר את נשמתו לתוך גופו של קווין, ולהשתמש במגדל השמירה של ליגת הצדק כדי לאתר שד שאותו זימן ושיעניק לו אלמותיות.
כשקונור הוק נלחם כדי להציל את אביו, קווין יוצר קשר עם נשמתו במהלך הריטואל של דובר ומשכנע אותה לעזוב את גן עדן ולהצטרף אליו מחדש כדי להציל את בנו.
בסופו של דבר, השד טורף את דובר ומגלה לקונור ולאביו כי דובר השאיר את כל רכושו לקווין (משום שהתכוון להפוך אליו).
לפיכך, קונור ואביו משתמשים ברכושו ומשתקעים בביתו כדי להילחם בפשע.
החץ היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת גיבורי-על ואקשן, שפותחה על ידי הכותבים והמפיקים גרג ברלאנטי, מארק גוגנהיים ואנדרו קרייסברג.
הסדרה מבוססת על דמותו הבדיונית של החץ הירוק מבית DC קומיקס.
הסדרה החלה בשידור ב-10 באוקטובר 2012 ברשת The CW, והיא מהווה עיבוד אפל ומחוספס לעלילות החץ הירוק.
סיפור מקורו של החץ הירוק בסדרה מבוסס בחלקו על הקומיקס "החץ הירוק: שנה ראשונה" של שנת 2007. כחלק ממאמצי הקידום של הסדרה יצא לאור ספר קומיקס המבוסס על הסדרה.
עקב הצלחת הסדרה, ובעקבות הופעת אורח של בארי אלן בעונה השנייה של הסדרה, סדרת הבת "הפלאש" שמתבססת על דמותו של פלאש עלתה לשידור באוקטובר 2014. בהמשך נודע כי דמויות שהוצגו בשתי הסדרות יופיעו בסדרת בת נוספת המצוותת בין גיבורים ונבלים, הנקראת "אגדות המחר".
לסדרה שודרו שמונה עונות עד כה – האחרונה שבהן בין 15 באוקטובר 2019 ל-28 בינואר 2020.
העונה הראשונה מגוללת את סיפורו של אוליבר קווין, מיליארדר מהעיר סטארלינג סיטי שספינתו טבעה ולכן הגיע לאי מסתורי ולכאורה שהה בו חמש שנים.
הוא לכאורה הניצול היחיד משיט שהסתבך שבמהלכו מת אביו, רוברט קווין.
עם שובו לסטארלינג סיטי עירו, הוא מתאחד עם אמו מוירה ובעלה החדש וולטר, שהיה סמנכ"ל הכספים לשעבר בחברה של אביו, "קווין תעשיות בע"מ".
בשובו מגלה שאחותו הצעירה, ת'יאה, הפכה לצעירה מרדנית שמזלזלת באמה, והוא מתחבר מחדש עם ידידו מילדות, טומי מרלין.
בנוסף, אוליבר מנסה לחדש את הקשר עם חברתו לשעבר לורל לאנס, אבל היא מאשימה אותו במות אחותה שרה, מאחר שאוליבר ושרה עלו יחדיו על היאכטה שטבעה.
העונה השנייה מתמקדת בהחלטתו של אוליבר לעצור את הפושעים בכללותם בלא להורגם, מתוך מטרה לכבד את זכרו של חברו הטוב, טומי, שמת בסוף העונה הקודמת.
הוא מותקף על ידי סלייד וילסון, אדם שהיה גם הוא על האי, שחוזר לנקום בו על מעשיו.
אוליבר גם נאלץ להתמודד עם ניסיונות השתלטות על "קווין תעשיות בע"מ", עם אשמה על החלטות קשות שביצע בעבר, ועם סודות שמורים במשפחתו ואצל חבריו.
כמו כן, הוא לוקח תחת חסותו את רוי הרפר, צעיר מרדן באופיו שחב לו את חייו ומבקש לעזור לו בלחימתו בפשע, ונעזר באביה של לורל, הבלש קוונטין לאנס.
אוליבר מקבל עזרה גם מאשה מסתורית בשחור שעונה לכינוי הקנרית השחורה, ומתבררת כאחותה האובדת של לורל, שרה, ששרדה את חווייתה על האי.
בעונה השלישית, החץ הופך לגיבור העיר בעקבות תבוסתו של סלייד וילסון.
תאגיד "תעשיות קווין" נמכר לתעשיין האמיד והמדען ריי פאלמר.
אוליבר מנסה לאחד את משפחתו מחדש, לאחר חזרת אויבו מהעבר מלקולם מרלין, ונקלע למזימה של ראס-אל-גול.
לורל מחליטה ללכת בעקבות אחותה שנהרגה על ידי ת'יאה ע"פ פקודת מלקולם מרלין באמצעות שליטה מוחית, והופכת לקנרית השחורה החדשה.
לאחר שאוליבר לחם בראס-אל-גול ושרד, דבר שלא קורה רבות, ראס-אל-גול מאלץ אותו להחליפו בתפקיד.
הוא נאבק על זכותו להישאר בסטארלינג סיטי, ולבסוף נכנע.
הוא הופך לראס-אל-גול, אך מעביר את התפקיד למרלין.
בסוף העונה הוא נוסע עם זוגתו פליסיטי, גאונת מחשבים שמינה כסמנכ"לית בחברה שלו בעבר ובמקביל חברה בצוות החץ, לעיר חדשה ובטוחה בכוונה לחיים שקטים ומאושרים.
בעונה הרביעית, אוליבר חוזר לעיר ומציג את עצמו בתור אישיות מעודנת יותר, "החץ הירוק".
בנוסף, פליסיטי הופכת לנשיאת פאלמר טכנולוגיות, כיוון שהנשיא הקודם, ריי, נחשב למת עקב פיצוץ שאירע בסוף העונה הקודמת.
במהלך העונה אוליבר ובני בריתו נלחמים נגד ארגון טרור בשם "כוורת" (הייב), בראשותו של דמיאן דארק.
ובנוסף אוליבר מציע נישואים לפליסיטי במהלך העונה ובהמשך פליסיטי מבטלת את האירוסים משום שכעסה על אוליבר שלא סיפר לה שיש לו בן.
בעונה החמישית, אוליבר מתמנה לראש העיר הזמני של סטאר סיטי, ומוצא את עצמו נרדף על ידי אדריאן צ'ייס, התובע המחוזי של סטאר סיטי המכונה 'פרומתאוס' לאחר שאוליבר רצח את אביו במסע הצלב בחזרתו לסטארלינג, ודורש נקמה בכך שמתנכל לכל קרוביו של קווין.
בפרק סיום העונה, צ'ייס חוטף את כל היקרים לליבו של אוליבר (כולל בנו ויליאם) לליאן יו, האי בו אוליבר נתקע 5 שנים, ואוליבר חוזר לאי כדי להביסו בעזרתם של מלקולם מרלין, ניסה אל-גול וסלייד וילסון.
במהלך הפרק מלקולם מקריב את עצמו בעבור ביתו ת'יאה ובסיומו של הפרק צ'ייס מפוצץ את האי עליו כל היקרים לאוליבר מלבד בנו.
קידן רודף אחרי אוליבר בטענה שהוא זה שרצח את בנו, קידן משתלט על העיר בעזרים טכנולוגיים ואף מאיים לפוצץ את העיר.
לבסוף אוליבר מוכיח לקידן שהוא לא זה שהרג את בנו.
לאחר שהביס את קידן ג'יימס, נאלץ אוליבר להתעמת עם אחד מצוותו של קידן, ריקרדו דיאז, שהאחרון מנסה להשתלט על העיר בעזרת סמים, שוחד ונשק.
דיאז עושה הכל בשביל להביא שליטה על העיר שתוך כדי מצליח להוריד את אוליבר מכיסא ראש העיר.
אוליבר עושה הכל כדי להביס את דיאז ולקרב המכריע מצרף אליו כוחות FBI.
אוליבר והצוות מצליחים להוריד את דיאז מראש השליטה על העיר בעזרת החברים מהFBI אבל, במחיר כבד, אוליבר מתוודה בפני ה־FBI שהוא אכן החץ הירוק ונשלח לבסוף לכלא.
בעונה השביעית אוליבר נמצא בכלא, בעוד אויבו דיאז מנסה לחסל אותו.
פליסיטי מנסה לתפוס את דיאז.
קרטיס וג'ון עובדים עבור א.ר.ג.ו.ס, בעוד לוראל (הסירנה השחורה) משמשת כתובעת המחוזית.
אוליבר עובר עינויים פסיכולוגיים, עד שטליה אל גול מסייעת לו להביא את כלא סלאבסייד למצב טוב יותר.
בהמשך דיאז נתפס, ומובל לכלא שם פותח במערכה לחיסול אוליבר שבסופה דיאז נכלא ואוליבר משתחרר.
כל זה הוא בזמן שחץ ירוק חדש מסתובב בסטאר סיטי ומציל את העיר.
לאחר מכן מתגלה כי החץ הירוק החדש היא למעשה אחותו החורגת של אוליבר מצד אבא שלו, אמיקו, שמובילה את קבוצת המור התשיעי שמנסה להשתלט על העיר ואמיקו רוצה מנגד, להרוג את אוליבר ולנקום בו.
העונה מסתיימת בכך שהמוניטור מגיע לביתם של אוליבר ופליסיטי ואומר להם שאוליבר ימות במשבר העתיד לבוא.
בעונה השמינית והאחרונה, אוליבר עובד עם המוניטור במטרה למנוע את המשבר המתקרב ולהגן על משפחתו.
הוא מגיע ביחד עם המוניטור לכדו"א 2 שם הוא פוגש את כפילי משפחתו שחלקם כבר לא בחיים כגון:אמו מוירה, טומי מרלין...
אוליבר משתלב בחייהם של הכפילים בזמן שג'ון מכדו"א 1 מגיע במטרה לעזור לאוליבר.
השנים פוגשים בלורל שחזרה לביתה בסוף העונה הקודמת והשלושה נעזרים בחץ הירוק של כדו"א 2 - אדריאן צ'ייס.
השלושה בורחים מהכוכב כיוון שהוא נמחק להם מול העיניים על ידי חומר אפל ששוחרר על ידי האנטי מוניטור.
השלושה מסתובבים בזמן שאוליבר מטיל ספק בתוכניתו של המוניטור.
אוליבר קווין / החץ הירוק
אוליבר קווין הוא הפרוטגוניסט בסדרה.
אוליבר הופך לקשת פורע חוק עם משימה להציל את עירו משחיתות.
בעונה הראשונה, אוליבר חוזר לסטארלינג סיטי לאחר שננטש באי בודד למשך חמש שנים ונחשב למת.
בדמותו של פורע החוק שנודע בכינוי "הברדס", הוא מתחיל במסע צלב כדי לנטרל את ארגוני הפשע בעזרת רשימה אותה השאיר לו אביו המנוח, ואפילו להרוג אם צריך.
אולם, הוא מוצא את עצמו במרכזה של מזימה שתוכננה בידי אביו של חברו הטוב טומי, מלקולם מרלין, שבה מעורבת אמו מוירה.
אוליבר מנסה להתחבר מחדש עם משפחתו, אך הוא מעורב במשולש אהבים עם חברתו לשעבר לורל לאנס וטומי.
מצטרפים אליו במסעו לתיקון עוולות החברה ג'ון דיגל ופליסיטי סמוק.
בסצנות פלאשבק מתואר זמנו של אוליבר מרגע טביעת ספינתו ורכישת המיומנויות לצורך הישרדותו.