tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בריאיון שהתקיים באותו חודש, טענה קרטיס שהסרט יהיה "מזעזע" ו"יגרום לאנשים לכעוס מאוד".
אקאד הצהיר כי הסרט יהיה יותר הדוק בהשוואה לסרט הקודם, בעוד שגרין ציין כי מדובר בסיפור התבגרות, והבטיח שהסרט יהיה אינטימי יותר.
גרין גם רמז שייתכן כי מקברייד יופיע בהופעת קמע בסרט, כדמות שנלחמת במאיירס.
בדצמבר 2021, נחשף כי קייל ריצ'רדס תשוב לגלם את דמותה של לינדזי וואלאס, אותה גילמה בסרט המקורי וסרט ההמשך.
עוד נמסר כי בתחילה, דמותה של לינדזי וואלאס לא הייתה אמורה לחזור לעלילת הסרט השלישי, אך בעקבות הביקורות החיוביות להן זכתה ריצ'רדס, התסריט שוכתב מחדש על מנת להרחיב את תפקידה.
חודש לאחר מכן, נמסר על ליהוקו של מייקל אולירי לצוות השחקנים.
לעומתו, השחקן רוהן קמפבל לוהק בחשאי, ועובדת ליהוקו נחשפה באמצעות הרשתות החברתיות בפברואר 2022.
בשלהי ינואר ופברואר 2022, נמסר כי צוות ההפקה מלהק ניצבים מעיירות רבות בדרום-מזרח ג'ורג'יה.
במקור, צילומי הסרט התעתדו להתקיים במקביל לצילומי "האלווין 2: הנקמה" בשיטת גב-אל-גב, אך נדחו בעקבות "לוח זמנים אינטנסיבי".
במרץ 2020, אישר בלאם שהצילומים יתקיימו במהלך הקיץ.
הצילומים נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית; והתעתדו להתקיים במהלך שנת 2021 בווילמינגטון, קרוליינה הצפונית.
באוגוסט 2021, קורטני אישר כי הצילומים יחלו ב-10 בינואר 2022. עם זאת, הצילומים החלו רשמית ב-19 בינואר 2022, בסוואנה, ג'ורג'יה; ועליהם היה אמון צלם הקולנוע מייקל סימונדס.
קרטיס החלה לצלם את הסצנות בהשתתפותה מ-25 בינואר עד ל-22 בפברואר.
סצנות נוספות צולמו בסילבניה, ג'ורג'יה; והצילומים הסתיימו ב-9 במרץ 2022. ביוני 2022, דווח על שבועיים של צילומים מחדש בסוואנה.
עם זאת, הצילומים האלו נמשכו רק ארבעה ימים והושלמו באותו חודש.
ביוני 2022, בלאם אישר כי הסרט הוקרן בהקרנות-מבחן בחודש שקדם לו, וכי הוא יהיה סרט "ליל המסכות" האחרון שיופק על ידי בלאמהאוס הפקות.
במקביל, אישר קאסל את השתתפותו בסרט בתפקיד קטן.
ביולי 2022, תיאר קרפנטר את הסרט כ"פרידה" מהטרילוגיה של גרין.
ב-19 ביולי 2022; הופץ הקדימון הראשון עבור הסרט.
במהלך ריאיון הנוגע לסרטים עתידיים בזיכיון, קרפנטר הודה שגרין נחוש בכך שהסרט ישמש כסגירת מעגל לטרילוגיה שהחלה עם "האלווין".
בלאם חזר והדגיש שעל אף שהסרט לא יהיה האחרון בזיכיון, הוא האחרון שיופק תחת בלאמהאוס הפקות, וכי זכויות סדרת הסרטים יושבו לאקאד לאחר הפצת הסרט.
האלה העבריה הוא ספר משנת 1967 מאת ההיסטוריון והאנתרופולוג היהודי רפאל פטאי, שבו טוען המחבר שמבחינה היסטורית, לדת היהודית בתקופת המקרא היו אלמנטים של פוליתאיזם, בעיקר פולחן אלות ופולחן של האלה האם, ושעבדו את אלוהי ישראל יחד עם "אשתו", האלה אשרה, בפולחן משותף.
החל מהמאה ה-17 התפתח בתחום המחקר האקדמי של ביקורת המקרא מדע העזר של ביקורת נוסח המקרא, בו נחקר הטקסט באופן אובייקטיבי ולראשונה החוקרים החלו להתייחס לעובדה שבמקרא מוזכרים אלים רבים.
בין השאר הבחין החוקר ז'אן אסטרוק, בספר שפרסם בשנת 1753, שבסדרה אחת של סיפורים האל מכונה בשם "יהוה", ואילו באחרת הוא מכונה בשם "אלוהים".
בנוסף הבחינו החוקרים שפולחן "הבעל" מוזכר פעמים רבות בתנ"ך, והיה נפוץ בעם ישראל.
החל משנת 1928 התגלו כתבי אוגרית, אוסף טקסטים כנעניים המתוארכים למאות ה-13 וה-12 לפנה"ס, אותם תרגם לעברית חיים אריה גינזברג.
גינזברג היה מומחה למיתוסים כנעניים קדומים, ועד מהרה מצא גינזברג דמיון בין סיפורי התנ"ך לכתבי אוגרית.
בשנת 1945 פרסם מאמר בו תיאר קווי דמיון בין אגדת אקהת לסיפור כרם נבות, שבמקום איזבל מופיעה בסיפור האלה ענת.
במקביל החל חוקר המקרא משה דוד קאסוטו לחקור את כתבי אוגרית והשוואתם לטקסטים תנ"כים, וב-1951 פרסם את הספר "האלה ענת: שירי עלילה כנעניים מתקופת האבות".
בספר סקר קאסוטו את פנתאון האלים של המיתולוגיה הכנענית ואת האזכורים שלו בתנ"ך, על רקע המידע הנוסף שנחשף בכתבי אוגרית.
פטאי עצמו פרסם שני ספרים קודמים בנושא.
בשנת 1947 פרסם את הספר "אדם ומקדש במיתוס היהודי העתיק" (Man and Temple in Ancient Jewish Myth and Ritual), בו חקר את נוסח המקרא וסקר עדויות טקסטואליות לפוליתיאיזם ופולחן אלות בתקופת התנ"ך.
לדוגמה טקס שמחת בית השואבה, ניסוך המים ונענוע הלולב בסוכות הוא בעל מוטיבים של טקסים פגאניים דומים להבטחת פוריות וגשם לקראת החורף.
בשנת 1964 פרסם באנגלית את הספר "מיתוסיים עבריים: ספר בראשית", יחד עם הסופר הבריטי רוברט גרייבס.
בספר ערכו השוואה בין סיפורי ספר בראשית לבין מיתולוגיה יוונית ומיתוסים אחרים במיתולוגיה של המזרח הקדום.
בהם סיפורי גן עדן ומיתוסים של מבול שהיו משותפים לכל תרבויות האזור.
סיפורי הבריאה דומים בקוויהם הכלליים לסיפורים דומים מעמי בבל וכנען.
בסיפורי האבות מתגלים סימני היכר של תרבויות קדומות, לדוגמה האגדה על בני יעקב שנולדו כביכול כל אחד עם אחות תאומה שאיתה התחתן כל אחד, מעידה על תקופה בה סגדו לאלים ואלות באופן שווה.
הם גם קשרו את בית אל (אבן קדושה) עם המלה היוונית, "בייטילוס", המציינת עמוד בצורת חרוט, שהיו מושחים אותו לעיתים בשמן, ביין או בדם ואשר האל היה שוכן בתוכו.
לדעתם עבר השם ליוונית מפיניקית.
טקסים מסוג זה מוזכרים גם בתנ"ך.
הספר טוען שבתקופת המקרא היה פוליתיאיזם ופולחן אלות באמצעות פרשנות של מקורות ארכאולוגיים וטקסטואליים כעדות להערצה לישויות נשיות.
אלות עבריות המזוהות בספר כוללות את אשרה, ענת, עשתרת, אשימא, הכרובים במקדש שלמה, המטרונית (שכינה), האנשת יום השבת כ"שבת המלכה".
הספר הכולל סקירה מקיפה, ממקורות ארכאולוגיים, ספרותיים והשוואתיים על תקופת המקרא, המגיעה למסקנה שאלוהי ישראל נעבד יחד עם אשתו, האלה אשרה, בפולחן משותף.
רק רפורמות מאוחרות ביטלו אמונה עממית זאת.
ביהדות, שלא כמו בנצרות הקתולית לדוגמה, לא היה גוף מרכזי שקבע את הדוקטרינה הדתית ואת כללי הפולחן, בוודאי בעת העתיקה שהקהילות השונות היו פזורות ומבודדות והתקשרות ביניהם הייתה קשה.
פולחן יהוה קודם כאל מרכזי של שושלות המלוכה בישראל וביהודה, אך הפולחנים הפוליתאיסטים האחרים של המיתולוגיה הכנענית במזרח הקרוב נמשכו.
הפולחן התבצע באתרים רבים בבמות ומקדשים, בשילוב עם אלוהות נשית, ובצורה חומרית עם פסלי פולחן וצלמיות (כפי שמעידה כמות ממצאי הצלמיות העצומה שנחשפו בחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל).
אשרה – הפרק דן באלה אשרה ופולחנה, כפי שהתנ"ך עצמו מעיד כי הישראלים והיהודאים התמידו בעבודתה.
הפרק גם סוקר מקורות חוץ מקראיים וממצאים ארכאולוגיים על פולחנה.
מסקנתו היא שחלקים ניכרים מהאומה העברית נשארו מסור לפולחנה במשך שש מאות שנים, עד גלות בבל.
הם ראו בה בת זוגו האוהבת, האימהית, של יהוה-בעל, ושעבורם היא הייתה האלה-האם הגדולה, נותנת הפריון.
העם העברי, בגדול, נאחז בה למרות העוצמה ההולכת וגוברת של המונותאיזם היהודי.
עשתרת-ענת – ענת אלת המלחמה, הציד והפריון הכנענית, שפולחנה נפוץ במזרח התיכון הקדום והאלה עשתרת, שגם היא אלת פריון, היו כנראה במקור אלה אחת שפולחנה נפרד בהמשך.
הפרק סוקר את האזכורים שלהן בכתבי אוגרית ובתנ"ך, ואת והממצאים הארכאולוגיים העשירים המעידים על פולחנן.
המקרא מזכיר את עשתרת תשע פעמים, לדוגמה בכמה מקומות מספר כי המלך שלמה בנה במה מיוחדת לעשתרת באזור ירושלים.
היא קרויה בתנ"ך גם "מלכת שמים" (ו"מלכת" בממצא הארכאולוגי הפיניקי.
אזכור פולחן ענת נעדר לחלוטין מהתנ"ך אך מוזכרת עיירה כנענית בשטח נפתלי בשם בית ענת.
ידועה יותר היא עיירת הכוהנים ענתות, מצפון לירושלים, מקום הולדתם של ירמיהו ודמויות תנ"כיות נוספות.
שמות מקומות כגון אלה מצביעים על קשר כלשהו עם האלה ענת; ככל הנראה, מייסדיהם קראו להם על שם האלה ולכבודה, בהתאם למנהג לקרוא ליישובים בשמות אלים.
ענתות היא ריבוי של ענת והיא מעידה על הכללה של המוש.
אותה צורה, ענתות, מופיעה גם כשם של שני אנשים: אחד מהם, נכדו של בנימין, חי בראשית ימיהם של שופטי ישראל; השני, בן דורו של נחמיה, לאחר החזרה מגלות בבל.
הכרובים – למרות הציווי שפוסל כל "פסל ומסכה", הכרובים, דמויות אנושיות מכונפות היו חלק בלתי נפרד מהפולחן במקדש.
יתרה מכך, בגרסתם האחרונה הכרובים תיארו גבר ואישה בחיבוק מיני.
ואף על פי כן, כל הספרות העברית-יהודית אינה מכילה מילה שעלולה להתפרש כגינוי הכרובים.
להפך, נוכחותם בקודש הקודשים, החלק הפנימי ביותר של בית המקדש, והמשמעות הפולחנית המיוחסת להם, מכונה תמיד תעלומה מקודשת ביותר.
רק המחברים היהודים ההלניסטים, כמו הפילוסוף פילון האלכסנדרוני ויוסף בן מתתיהו, מדברים על הכרובים במבוכה שנוצרה בבירור מהחשש שמא הקוראים היוונים האליליים, שעבורם כתבו, יחשבו את הכרובים כמקבילה היהודית של הפסלים של האלים והאלות שלהם.
מאחר שאחד משני הכרובים היה דמות נשית, אנו מוצאים כי בנוסף לפולחן האלות הכנעניות, במקדש ירושלים נמצא ייצוג נשי שנחשב לגיטימי, בכל העת.
הפרק מוקדש לבחינת הכרובים, ההיסטוריה שלהם, המראה המשתנה שלהם והסמליות המתפתחת שלהם לאורך הדורות.
השכינה – השכינה היא מונח בשימוש תכוף בספרות חז"ל.
בהתפתחותה הסופית כפי שהיא מופיעה בספרות המדרש, תפיסת השכינה היא של ישות אלוהית נשית עצמאית, שטבעה החומל מניע אותה להתווכח עם אלוהים להגנת האדם.
היא לא לפי אופיי אז, ולפי תפקידה, יורשת ישירה לאלה העבריים הקדומים כמו אשרה וענת.
הפרק דן כיצד נוצרה והתפתחה השכינה ומה משמעותה עבור היהדות התלמודית.
טטראדר – פרק זה עוסק בההתפתחות הדתית היהודית מימי הביניים מיסטיות והקבלה, כולל אלוהות נשית כחלק ממרחב ה"הספירות" הקבלי.
מהדורה שלישית, מורחבת, של הספר פורסמה ב-1990 על ידי הוצאת אוניברסיטת וויין סטייט בשיתוף ויליאם דיוור.
דיוור עצמו פרסם ספר המשך, בשנת 2005, "האם לאלוהים יש אישה?
בשנת 2011 טענה חוקרת המקרא פרנצ'סקה סטאוורקופולו מאוניברסיטת אוקספורד, עורכי התנ"ך השמיטו מהכתובים את התייחסות ל"אשרה" כרעיית האלוהים שלה סגד עם ישראל, בשלב מאוחר יותר.
טענה דומה הועלתה כבר ב־1995 על ידי ברוך מרגלית.
הַאֲלָהָה (בלועזית: אַפּוֹתֵאוֹזָה; מיוונית עתיקה: ἀποθέωσις – אפותאוסיס; – קונסקרטיו), היא האדרה של סובייקט לרמות אלוהיות , ובדרך כלל, התייחסות לאדם, לכל יצור חי אחר, או רעיון מופשט בדמות אלוהות.
למונח יש משמעויות בתאולוגיה, שם הוא מתייחס לאמונה, ובאמנות, שם הוא מתייחס לז'אנר.
בתאולוגיה, המונח האלהה מתייחס לרעיון שאדם הועלה לדרגה דמוית אלוהים.
באמנות, המונח מתייחס לטיפול בכל נושא (דמות, קבוצה, מקום, מוטיב, מוסכמה או מנגינה) בצורה מפוארת או נעלה במיוחד.
לפני התקופה ההלניסטית, כתות אימפריאליות היו ידועות במצרים העתיקה (פרעונים) ובמסופוטמיה (מנרם-סין ועד חמורבי).
בממלכה החדשה, כל הפרעונים שנפטרו נחשבו כאל אוזיריס.
מלכים חתים עברו האלהה לאחר מותם, ולמרות תפקידם כשליחי אל הסערה על פני האדמה, הם לא נתפסו כאלים בחייהם.
בעולם היווני, המנהיג הראשון שהעניק לעצמו כבוד אלוהי היה פיליפוס השני, מלך מוקדון.
בחתונתו עם אשתו השישית, דמותו המוכתרת של פיליפ נישאה בתהלוכה בין האלים האולימפיים, גם אלכסנדר הגדול עבר האלהה.
מעמד של פולחן הרואי הדומה להאלהה היה הכבוד שניתן למספר אמנים נערצים מהעבר הרחוק, בעיקר הומרוס .
עד סוף הרפובליקה, האל קווירינוס, המזוהה עם רומולוס, היה היחיד שהרומאים קיבלו כמי שעבר האלהה.
בספרו של פלוטרכוס, "חייו של רומולוס", נכתב כי זמן קצר לאחר שמייסד רומא נעלם בנסיבות חשודות, אציל בשם פרוקלס יוליוס דיווח כי לרומולוס היה חזון.
פרוקלס טען כי המלך הורה לו לומר לבני ארצו, שהוא, רומולוס היה קווירינוס.
עד סוף המאה הראשונה לפנה"ס, קווירינוס נחשב למלך האגדי.
הקיסר אוגוסטוס הכיר ביוליוס קיסר כאל; וכך, יוליוס קיסר הפך לנציג הראשון של מעמד חדש של אלוהויות.
לאחר מכן, האלהה ברומא העתיקה היה תהליך שבו שליט שנפטר הוכר כמי שהיה אלוהי על ידי יורשו, בדרך כלל גם על ידי צו של הסנאט והסכמת העם של רומא.
האישה הראשונה שעברה האלהה הייתה דרוסילה.
המנהיגים הפולינזים החשובים עברו האלהה לאחר מותם ונהגו להתפלל אליהם לעזרה.
האלהה באמנות היא בעלת ביטוי מעשי: העלאת דמות לרמה אלוהית, או תיאור קבלת הפנים בגן עדן הן כרוכות במוסכמות מסוימות.
באמנות הנוצרית יש ייצוגים רבים של תיאורו של ישו כדמות שעברה האלהה (ההשתנות, עליית ישו השמימה, ישו פנטוקראטור) לאחר מותו.
במוזיקה, המונח אפותיאוזיה מתייחס להופעה של נושא בצורה מפוארת או נעלה.
יצירות אחדות כוללות בשמן את המילה אפותיאוזיה.
האפותיאוזה של וושינגטון הוא פרסקו שצייר האמן היווני-איטלקי קונסטנטינו ברומידי בשנת 1865 ונראה דרך האוקולוס של כיפת הרוטונדה של בניין הקפיטול של ארצות הברית.
הפרסקו תלוי 55 מטרים מעל רצפת הרוטונדה ומשתרע על שטח של 433.3 מ"ר.
הדמויות המצוירות הן בגובה של עד 4.6 מטר, והן נראות מהקומה שמתחתיה.
הכיפה הושלמה ב-1863. ברומידי צייר אותה במשך 11 חודשים, בתום מלחמת האזרחים.
האלוור האנסון (בנורווגית: Halvor Hansson; 4 ביוני 1886 – 4 בנובמבר 1956) היה גנרל-מאיור נורווגי אשר השתתף במלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה.
האנסון נולד ב-4 ביוני 1886, ולמד בבית הספר הצבאי באוסלו.
ב-1907 הוא התגייס לצבא נורווגיה.
הוא למד באקדמיית הצבא הנורווגי, וב-1922 נכנס לשירות במטה הכללי.
ב-1927 הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-6. ב-1934 הוא מונה לראש מחלקת התקשורת במטכ"ל.
ב-1938 מונה לראש המחלקה הצבאית במשרד התחבורה.
עם תחילת הפלישה הגרמנית לנורווגיה ב-1940, היה האנסון האחראי על העברת הכוחות מרחבי נורווגיה לחזית.
ב-4 במאי הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא לאחר שמרבית הקצינים בצבא הנורווגי נפלו בשבי או נמלטו מהארץ.
ב-20 בינואר 1941 הוא נעצר בידי הגסטפו, ועד סוף המלחמה עבר בין מחנות שבויים גרמניים שונים.
האנסון היה חבר קרוב של וידקון קוויזלינג, מנהיג מפלגת נאשונל סמלינג ששימש כראש ממשלת הבובות שהקימו הגרמנים בנורווגיה.
למרות חברותם הקרובה, האנסון מעולם לא היה חבר במפלגתו של קוויזלינג, וסירב לשתף פעולה עם ממשלתו.
אשתו איבור לעומת זאת, הייתה תומכת נלהבת של קוויזלינג וממשלתו.
בעקבות כך, בני הזוג התגרשו במהלך המלחמה.
עם סיום המלחמה, חזר האנסון לנורווגיה.
ב-31 במאי 1946 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל).
הוא סיים את תפקידו ב-31 ביולי של אותה שנה.
האלטרנטיבה הכתומה (בפולנית: Pomarańczowa Alternatywa) היא תנועת מחתרת שמאל קיצוני אנטי-קומוניסטית פולנית, שהתחילה בוורוצלב בשנות ה-80 והובלה על ידי ולדמר פידריך (לעיתים באיות שגוי כפרידיך), שנודע בכינויו מאיור (מפקד Festung Breslau).
מטרתה העיקרית הייתה להציע לקבוצה רחבה יותר של אזרחים דרך התנגדות חלופית למשטר האוטוריטרי באמצעות מחאה לא אלימה המשתמשת באלמנטים אבסורדיים וחסרי היגיון.
באופן זה המשטרה לא יכלה לעצור את חברי התנועה בגין התנגדות למשטר מבלי שהרשויות יהפכו ללעג.
האלטרנטיבה הכתומה נתפסה כחלק מתנועת הסולידריות הרחבה יותר.
ליסה (ליסיוניה) רומנינקו, פרופסור לסוציולוגיה, טענה שהתנועה הייתה בין הפלגים היעילים ביותר של תנועת הסולידריות בפירוק הפחד מהמשטר הדיקטטורי, כחלק להצלחת תנועת העבודה (ולאחר מכן החברתית והתרבותית).
פעילות התנועה החלה בציורי גרפיטי מגוחכים של גמדים על כתמי צבע שבעצמם נצבעו על סיסמאות אנטי-ממשלתיות.
בשנים 1985 עד 1990 ארגנה התנועה סדרה של יותר משישים אירועים במספר ערים פולניות, בהן ורוצלב, ורשה, לודז', לובלין וטומשוב מזובייצקי במה שהיה המרכיב הציורי ביותר של ההתנגדות הפולנית לסמכותיות הסטליניסטית.
התנועה השעתה את פעילותה ב-1989, אך החלה לפעול מחדש ב-2001 ומאז היא פעילה בקנה מידה קטן.
פסל של גמד, המוקדש לזכר התנועה, ניצב היום ב בוורוצלב, במקום בו התרחשו האירועים.
תנועת האלטרנטיבה הכתומה שימשה השראה לתנועות דומות אחרות במדינות אוטוריטריות כולל צ'כוסלובקיה והונגריה, והיוותה השראה ל-PORA ולתנועת המהפכה הכתומה באוקראינה שבתורה נתמכה על ידי פולין.
כמה אמירות המיוחסות לוולדמר פידריך:
ראשיתה של האלטרנטיבה הכתומה היא בתנועת סטודנטים בשם "התנועה לתרבות חדשה" שהוקמה ב-1980 באוניברסיטת ורוצלב.
באותה שנה פרסם ולדמר "מאיור" פידריך, ממייסדי התנועה, את "מניפסט הסוריאליזם הסוציאליסטי" (Socialist Surrealism Manifesto), שהפך לעמוד השדרה האידאולוגי של עיתון "החלופה הכתומה".
שבעה מחמישה עשר הגיליונות של העיתון פורסמו במהלך שביתות סטודנטים שאורגנו בנובמבר ובדצמבר 1980 כחלק ממהפך הסולידריות.
הגיליון הראשון נערך במשותף על ידי מאיור ולדמר פידריך ו-ויסלב קופלה (הידוע גם בשם "ריטמייסטר") לשם ההנאה שבדבר.
העורכים התייחסו לשביתה ולמציאות הסובבת כאל צורת אמנות.
בגיליונות הבאים, הצטרפו למערכת פיוטר אדמצ'יו (Piotr Adamcio), הידוע בכינויו "סגן פבלו", אנדז'יי דז'יוויט (Andrzej Dziewit) וזנון זגרסקי (Zenon Zegarski), המכונה "סגן זיזי טופ".
אף על פי שאופיו האוונגרדי, לטענת מארגני שביתת הסטודנטים, היווה איום על "המטרות הגבוהות יותר של השביתה", ולמרות ניסיונות ועדת השביתה לצנזר אותו, העיתון הפך מהר מאוד לפופולרי בקרב הסטודנטים.
הפעולות הידועות הראשונות של האלטרנטיבה הכתומה כללו ציורי גרפיטי של גמדים על כתמים שכיסו סיסמאות נגד המשטר.
הגרפיטי הראשון צויר על ידי ולדמר פידריך וויסלב קופלה בלילה שבין 30 ל-31 באוגוסט 1982 באחד מבתי המגורים ברובע ביסקופין וספולנו של ורוצלב.
בסך הכול צוירו יותר מאלף גמדים בערים הפולניות הגדולות כמו ורוצלב, קרקוב, ורשה, לודז' וגדנסק ועוררו עניין הן של הולכי רגל פולנים והן של המשטרה, שהתערבותה הובילה למעצרים קצרי טווח של אמני הגרפיטי.
במהלך אחת התקריות הללו, מאיור, בהיותו עצור בתחנת משטרה בלודז', הכריז, בהתייחס לדיאלקטיקה המרקסיסטית וההגליאנית, על עוד מניפסט אמנותי והתייחס לאמנות הגרפיטי שלו כ"ציור דיאלקטי" תוך קביעה: "התזה היא סיסמת אנטי משטר.
האנטי-תזה היא הנקודה והסינתזה היא הגמד.
ככל שיש יותר גמדים, כך זה טוב יותר."
בתחילת המאה ה-21 החלו להופיע בוורוצלב פסלונים ננסיים עשויים ברונזה.
עם הזמן הם הפכו לאטרקציה תיירותית מרכזית בוורוצלב.
שיא התהילה של האלטרנטיבה הכתומה נבע מאירועי הרחוב שארגנה במהלך המחצית השנייה של שנות השמונים.
פעולות אלו זכו לפופולריות עצומה בקרב הנוער הפולני, שהצטרפו לתנועה שזוהתה כאלטרנטיבה לסגנון האופוזיציה של תנועת הסולידריות, הנתפש כנוקשה ומשעמם יותר.
ההפנינג הצנוע הראשון שנקרא "שריפת הצינורות" אורגן ב-1985 בוורוצלב על ידי מאיורף לווה בקבוצת אמנים קטנה שכללה את קשישטוף סקרבק (Krzysztof Skarbek), פיוטר פטישקובסקי (Piotr Petyszkowski), אנדז'יי גלושק (Andrzej Głuszek) וסוויצ'ומיר מונקביץ (Sławomir Monkiewicz).
רגע הפריצה הגיע בסתיו 1987, במהלך פסטיבל התיאטרון הפתוח בוורוצלב, כאשר השבועון וילג' ווייס דיווח על הפעולה של האלטרנטיבה הכתומה הידועה בשם "הפצת נייר טואלט" – תגובה סאטירית למחסור במוצר צריכה זה באותה תקופה.
לאחר פרסום המאמר, החלה האלטרנטיבה הכתומה לעורר עניין בקרב כלי תקשורת פולנים וזרים.
ההתרחשויות הגדולות ביותר אירעו בשנים 1987 עד 1989, כאשר הגל ה"כתום" זלג בפולין לערים כמו ורשה, לודז', לובלין וטומשוב מזובייצקי, לאחר מעצרו של פידריך ב-8 במרץ 1988.
פעולותיה של האלטרנטיבה הכתומה – אף על פי שמנהיגיה ומשתתפיה הביעו לעיתים קרובות נקודות מבט אנרכיסטיות – לא היו אידאולוגיות מטבען.
מעולם לא הובעו דרישות רציניות.
למעשה, הסיסמאות היו סוריאליסטיות באופיין (כגון "Vivat Sorbovit", סורבוביט היה משקה קל פופולרי באותה תקופה) או "אין חופש ללא גמדים" ולעיתים קרובות פרפרזות לסיסמאות ששימשו את איגוד הסולידריות או הקומוניסטים.
תפקידם היה לצחוק על האבסורד והפומפוזיות של שני הצדדים של המערכת ולעורר חשיבה עצמאית.
שיטת הרחוב הפתוח אפשרה לכל האנשים להשתתף בהתרחשויות כך שיכלו לכלול אלפי משתתפים, שרבים מהם היו עוברי אורח מקריים.
נקודת השיא בתולדות התנועה הייתה הפעולה שאורגנה ב-1 ביוני 1988, המכונה "מהפכת הגמדים", במהלכה צעדו יותר מ-10,000 איש במרכז ורוצלב כשהם חובשים כובעי גמד כתומים.
ההתרחשויות הסתיימו בדרך כלל עם מעצרם של מאות משתתפים, שלא הצליחו להימלט בזמן מידי המשטרה.
בשלב מסוים, המשתתפים אפילו גרמו למשטר הקומוניסטי לעצור 77 סנטה קלאוסים או – בהזדמנות אחרת – כל מי שלובש משהו כתום.
עבור כל אחת מפעולותיה, הדפיסה האלטרנטיבה הכתומה עלונים ופוסטרים, הכוללים סיסמאות כמו "כל איש מיליציה הוא יצירת אמנות" או "אזרח, עזור למיליציה, הכה את עצמך".
"החלופה הכתומה: התרחשויות ברחוב כהופעה חברתית בפולין תחת חוק צבאי." Cambridge.org, New Theatre Quarterly.
עבודת דוקטורט, אוניברסיטת ליון – נובמבר 1993
האלטרנטיבה הכתומה, drukarnia Efekt, Warszawa 2008 – ספר קריא מאוד על התנועה מראשיתה
האלה חלמי א-סעיד היא כלכלנית ופוליטיקאית מצרית, היועצת הכלכלית של נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי.
בעבר היא כיהנה בתפקיד שרת התכנון והפיתוח הכלכלי.
אישה ראשונה בתפקיד בכיר זה.
א-סעיד גדלה במשפחה של עשייה פוליטית.
אביה, חלמי א-סעיד (Helmy El-Said) היה מהנדס ופוליטיקאי שהחל מ-1970 שימש בתפקיד שר החשמל וסכר אסוואן.
היא למדה כלכלה באוניברסיטת קהיר.
את התואר השני סיימה בהצטיינות, בשנת 1983. המשיכה בלימודים וסיימה עם תואר שלישי בפילוסופיה וכלכלה בפקולטה לכלכלה ומדע המדינה, בהצטיינות יתרה, בשנת 1989.
בין השנים 1990–1992 א-סעיד הייתה ראש המחלקה לכלכלה ב בג'דה, ערב הסעודית.
בין השנים 1995–1999 היא הייתה היועצת ליחידה למימון בין-לאומי, במרכז המידע ותמיכה בקבלת החלטות של קבינט השרים המצרי.
בשנת 2005 אל-סעיד השתתפה בפיתוח המאפיינים הכלליים של האסטרטגיה הלאומית הראשונה למיקרו-מימון בשיתוף פעולה עם סוכנות הפיתוח של האו"ם (UNDP), הסוכנות האמריקאית לפיתוח בין-לאומי (USAID) והבנק הגרמני לפיתוח ().
בין השנים 2009–2011 היא ניהלה את פרויקט "הסקר הלאומי הראשון של עסקים קטנים ובינוניים במצרים", בשיתוף פעולה עם הבנק המרכזי של מצרים.
בין השנים 2011–2016 שימשה א-סעיד בתפקיד הדיקן של הפקולטה לכלכלה ומדע המדינה ובמקביל כיהנה בתפקיד עוזרת נשיא אוניברסיטת קהיר לענייני מחקר מדעי ויחסי חוץ (2013–2016).
בשנת 2017 מונתה לשרת התכנון והפיתוח הכלכלי ובשנת 2019 נבחרה לתפקיד יושבת ראש "קרן העושר הריבונית של מצרים" (SWF).
במסגרת תפקידה היא התוותה את "חזון מצרים 2030".
היא תכננה והוציאה לפועל את הרפורמה הדיגיטלית של מצרים.
חברה בוועדת ההיגוי של תוכנית הרפורמה בבנקאות המצרית בשיתוף פעולה עם מספר בנקים מרכזיים אירופאים (שלב ראשון 2003–2008), (שלב שני 2008–2011).
2004–2007: חברה במועצה המייעצת לסיוע לעניים, בבנק העולמי.
2005–2011: חברה בוועדה הלאומית לתיאום המאבק בהלבנת הון ומאבק במימון טרור, ליד הבנק המרכזי של מצרים.
2008–2011: חברה בוועדת ההיגוי של יוזמת הגישה למימון, בבנק המרכזי של מצרים.
2012–2014: חברת הדירקטוריון של היחידה למניעת הלבנת הון.
2014–2015: חברת דירקטוריון היוזמה לרפורמה באקלים העסקי במצרים.
חברת הדירקטוריון של "המכון הבנקאי המצרי" (המסונף לבנק המרכזי של מצרים).
יושבת ראש הדירקטוריון של "המרכז ללימודי מינהל ציבורי" באוניברסיטת קהיר.
חברת דירקטוריון של "המרכז ללימודים ומחקר על מדינות מתפתחות" באוניברסיטת קהיר.
חברה בדירקטוריון של הבנק הערבי-אפריקאי הבין-לאומי – מצרים ובין השנים 2003–2015 עמדה בראש "ועדת הממשל" של הבנק.
האלה תומאסדוטיר (באיסלנדית" Halla Tómasdóttir; ) היא אשת עסקים ופוליטיקאית איסלנדית, שמכהנת כנשיאת איסלנד מאז אוגוסט 2024.
ב-1986 היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון המסחרי ורזלו ברייקיאוויק, ולאחר מכן עברה לארצות הברית כסטודנטית זרה, שם היא למדה בבית הספר התיכון שבאוונסוויל, אינדיאנה, וסיימה ב-1993 לימודי בוגרת אוניברסיטה במנהל עסקים עם התמחות במשאבי אנוש באוניברסיטת אוברון במונטגומרי, אלבמה.
ב-1995 היא קיבלה תואר מוסמכת אוניברסיטה במנהל עסקים ב ע"ש של אוניברסיטת המדינה של אריזונה.
האלה הייתה חברה מייסדת של אוניברסיטת רייקיאוויק ב-1998. היא גם הייתה בין המייסדים של חברת ההשקעות אודור קפיטל .
היא שימשה כמנהלת בכירה של "צוות B" , קבוצה גלובלית של מנהיגים בתחומי העסקים והחברה האזרחית שעובדים לקידום התנהלות עסקית המתמקדת באנושות ובאקלים.
ב-17 במרץ 2016 הודיעה האלה על מועמדותה למשרת נשיאת איסלנד.
בבחירות הכלליות היא קיבלה 27.9 אחוזים מהקולות, והגיעה למקום השני לאחר גודני יוהאנסון שקיבל 39.1 אחוזים.
ב-1 ביוני 2024 ניצחה האלה בבחירות לנשיאות, והביסה את ראשת הממשלה לשעבר, קתרין יקובסדוטיר בהפרש קולות של 10 אחוזים.
מסע הבחירות שלה התמקד בסוגיות כמו השפעת המדיה החברתית על בריאות הנפש של הנוער, פיתוח התיירות, ותפקיד הבינה המלאכותית בחברה.
ב-1 באוגוסט 2024 היא הושבעה לתפקידה.
האלה נשואה לביורן סקולסון, ולשניים שני ילדים.
האליפות הבין-יבשתית היא תואר היאבקות מקצועית השייך לארגון ה-WWE ונחשבת לאליפות השנייה בחשיבותה ב-WWE (אחרי אליפות ה-WWE).
האלוף הבין יבשתי הנוכחי הוא דומיניק מיסטריו.
ב-15 בספטמבר 1979 האליפות נחנכה כשפאט פטרסון ניצח את טד דיביאסי והפך לאלוף הבין יבשתי הראשון בהיסטוריה.
כאשר פטרסון זכה בטורניר בריו דה ז'ניירו, ברזיל, האליפות שינתה את שמה לאליפות הבין-יבשתית של ה-WWF.
ב-2002, לאחר שינוי שם ארגון ה-WWF ל-WWE שונה בהתאם התואר לאליפות הבין-יבשתית של ה-WWE.
עד כה היו 179 זכיות באליפות ו-86 אלופים שונים.
מתאבק/ים פעמים כריס ג'ריקו 9 המיז 8 דולף זיגלר, ג'ף ג'ארט, רוב ואן דאם 6 טריפל H, אדג', באד ניוז בארט, ג'ף הארדי 5 רייזר רמון, כריסטיאן, כריס בנואה, קופי קינגסטון, סמי זיין 4 שון מייקלס, שלטון בנג'מין, ג'ון מוריסון, גולדאסט, דין אמברוז 3
פרפקט 1 126 23 באפריל 1990 אוסטין, טקסס WWF Superstars ניצח את טיטו סנטנה בגמר טורניר.
27 רייזר רמון 1 198 27 בספטמבר 1993 ניו הייבן, קונטיקט Raw ניצח את ריק מרטל לאחר שהשניים זכו בבאטל רויאל.
31 ג'ף ג'ארט 2 23 26 באפריל 1995 מולין, אילינוי האוס שואו ניצח את בוב הולי בקרב חוזר.
32 רייזר רמון 3 2 19 במאי 1995 מונטריאול, קוויבק האוס שואו קרב זה היה קרב סולם.
36 רייזר רמון 4 91 22 באוקטובר 1995 ויניפג, מניטובה In Your House 4 37 גולדאסט 1 64 21 בינואר 1996 פרזנו, קליפורניה רויאל ראמבל — פנויה — — 25 במרץ 1996 - Raw האליפות התפנתה לאחר שקרב על האליפות בין גולדאסט וסאביו וגה נגמר ללא הכרעה.
שודר ב-15 באפריל 1996. 38 גולדאסט 2 83 1 באפריל 1996 סן ברנארדינו, קליפורניה Raw ניצח את סאביו וגה בקרב חוזר.
40 מארק מרו 1 28 23 בספטמבר 1996 הרשלי, פנסילבניה Raw ניצח את רון סימונס בגמר הטורניר.
45 אואן הארט 2 35 5 באוקטובר 1997 סנט לואיס, מיזורי Bad Blood 1997 ניצח את רון סימונס בגמר הטורניר.
46 סטיב אוסטין 2 29 9 בנובמבר 1997 מונטריאול, קוויבק סדרת ההישרדות 47 דה רוק 2 265 8 בדצמבר 1997 פורטלנד, מיין Raw is War 48 טריפל H 2 40 30 באוגוסט 1998 ניו יורק, ניו יורק סאמרסלאם קרב זה היה קרב סולם.
— פנויה — — 9 באוקטובר 1998 - - האליפות התפנתה לאחר פציעה של אייץ' 49 קן שמרוק 1 122 12 באוקטובר 1998 יוניונדל, ניו יורק Raw is War ניצח את X-פאק בגמר הטורניר.
50 ואל וינס 1 14 בפברואר 1999 ממפיס, טנסי In Your House 27 בילי גאן שימש כשופט האורח.
58 ג'ף ג'ארט 6 56 22 באוגוסט 1999 מיניאפוליס, מינסוטה סאמרסלאם ג'ארט זכה בקרב גם באליפות אירופה.
59 צ'יינה 1 56 17 באוקטובר 1999 קליבלנד, אוהיו ללא רחמים קרב הארדקור, הדיווה הראשונה שזכתה בתואר גברי.
61 כריס ג'ריקו 2 35 23 בינואר 2000 ניו יורק, ניו יורק רויאל ראמבל ג'ריקו ניצח את צ'יינה והארדקור הולי בקרב משולש כדי להפוך לאלוף היחיד.
62 קורט אנגל 1 35 27 בפברואר 2000 הרטפורד, קונטיקט אין דרך החוצה החזיק גם באליפות אירופה.
63 כריס בנואה 1 30 2 באפריל 2000 אנהיים, קליפורניה רסלמניה 2000 הצמיד פעמיים בקרב שתי הצמדות משולש נגד כריס ג'ריקו וקורט אנגל.
69 אדי גררו 1 78 4 בספטמבר 2000 נוקסוויל, טנסי Raw is War זכה בתואר לאחר קרב משולש נגד צ'יינה וקורט אנגל.
70 בילי גאן 1 19 21 בנובמבר 2000 סן רייס, פלורידה סמאקדאון שודר ב-23 בנובמבר 2000. 71 כריס בנואה 3 42 10 בדצמבר 2000 ברמינגהאם, אלבמה ארמגדון 72 כריס ג'ריקו 4 72 21 בינואר 2001 ניו אורלינס, לואיזיאנה רויאל ראמבל קרב זה היה קרב סולם.
77 אלברט 1 27 26 ביוני 2001 ניו יורק, ניו יורק סמאקדאון קרב זה היה קרב ללא פסילות.
82 טסט 1 13 5 בנובמבר 2001 יוניונדל, ניו יורק Raw 83 אדג' 4 63 18 בנובמבר 2001 גרינסבורו, קרוליינה הצפונית סדרת ההישרדות זכה גם באליפות ארצות הברית של WCW.
— אוחדה — — 20 באוקטובר 2002 ליטל רוק, ארקנסו ללא רחמים התאחדה עם אליפות העולם במשקל כבד של טריפל H.
93 כריסטיאן 2 50 18 במאי 2003 שארלוט, קרלויינה הצפונית יום הדין ניצח בקרב באטל רויאל וזכה באליפות.
97 כריס ג'ריקו 6 0 27 באוקטובר 2003 פייטביל, קרוליינה הצפונית Raw 98 רוב ואן דאם 5 48 27 באוקטובר 2003 פייטביל, קרוליינה הצפונית Raw קרב זה היה קרב כלוב.
99 רנדי אורטון 1 210 14 בדצמבר 2003 אורלנדו, פלורידה ארמגדון מיק פולי שימש כשופט האורח.
101 כריס ג'ריקו 7 37 12 בספטמבר 2004 פורטלנד, אורגון בלתי נסלח ניצח את כריסטיאן בקרב סולם.
107 שלטון בנג'מין 3 41 15 במאי 2006 לובוק, טקסס Raw קרב זה היה קרב האנדיקאפ 3 נגד 2 טקסס טורנדוו בין בנג'מין, כריס מאסטרס וטריפל H נגד ג'ון סינה ורוב ואן דאם, כאשר מי שמצמיד את סינה או ואן דאם זוכה באליפות הבין יבשתית.
בנג'מין הצמיד את ואן דאם.
108 ג'וני נייטרו 1 99 25 ביוני 2006 שארלוט, קרוליינה הצפונית נקמה קרב זה היה קרב משולש אשר כלל בנוסף את קרליטו.
109 ג'ף הארדי 2 35 2 באוקטובר 2006 טופיקה, קנזס Raw 110 ג'וני נייטרו 2 7 6 בנובמבר 2006 קולומבוס, אוהיו Raw קרב זה היה קרב ללא פסילות.
111 ג'ף הארדי 3 98 13 בנובמבר 2006 מנצ'סטר, אנגליה Raw 112 אומאגה 1 56 19 בפברואר 2007 בקרספילד, קליפורניה Raw 113 סנטינו מארלה 1 77 16 באפריל 2007 מילאנו, איטליה Raw קרב ללא חוקים וגם הבכורה של סנטינו ב-WWE.
זכה בתואר לאחר ששותפתו בת' פיניקס הצמידה את מיקי ג'יימס.
פאנק 1 49 19 בינואר 2009 שיקגו, אילינוי Raw קרב זה היה קרב ללא פסילות.
121 ג'ון "בראדשו" לייפילד 1 27 9 במרץ 2009 ג'קסונוויל, פלורידה Raw 122 ריי מיסטריו 1 63 5 באפריל 2009 יוסטון, טקסס רסלמניה 25 התואר הועבר לסמאקדאון, כאשר מיסטריו הועבר לסמאקדאון בדראפט ה-WWE ב-13 באפריל.
123 כריס ג'ריקו 9 21 7 ביוני 2009 ניו אורלינס, לואיזיאנה חוקי אקסטרים קרב זה היה קרב ללא חוקים.
124 ריי מיסטריו 2 70 28 ביוני 2009 סקרמנטו, קליפורניה החבטה קרב זה היה קרב "מסכה נגד תואר".
פעולה זו בוטלה שבוע לאחר מכן על ידי וינס מקמהן (שודר ב-14 במאי 2010).
135 כריסטיאן 4 20 במאי 2012 ראלי, קרוליינה הצפונית מעבר לשיא 136 המיז 1 23 ביולי 2012 סנט לואיס, מיזורי Raw 1000 המיז זכה באליפות, בעוד שהיה ב-Raw.
עקב כך, החגורה נהפכה אפשרית גם ל-Raw וגם לסמאקדאון, וניתן להגן עליה בכל תוכנית.
137 קופי קינגסטון 4 16 באוקטובר 2012 ממפיס, טנסי WWE Main Event 138 וייד בארט 2 31 בדצמבר 2012 וושינגטון די.
סי., Raw 139 המיז 2 1 7 באפריל 2013 מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי רסלמניה 29 140 וייד בארט 3 69 8 באפריל 2013 מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי Raw 141 קורטיס אקסל 1 155 16 ביוני 2013 רוסמונט, אילינוי פייבאק קרב זה היה קרב משולש אשר כלל בנוסף את המיז.
142 ביג אי לנגסטון 1 167 18 בנובמבר 2013 נאשוויל, טנסי Raw 143 באד ניוז בארט 4 57 5 במאי 2014 מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי חוקי אקסטרים — פנויה — — 30 ביוני 2014 הרטפורד, קונטיקט Raw האליפות התפנתה לאחר שבאד ניוז בארט נפצע.
144 המיז 3 28 20 ביולי 2014 טמפה, פלורידה באטלגראונד באטל רויאל של 19 מתאבקים.
150 באד ניוז בארט 5 83 5 בינואר 2015 קורפוס כריסטי, טקסס Raw 151 דניאל בריאן 1 44 29 במרץ 2015 סנטה קלרה, קליפורניה רסלמניה 31 קרב זה היה קרב סולם בן 7 משתתפים.
— פנויה — — 11 במאי 2015 סינסינטי, אוהיו Raw דניאל בריאן נאלץ לוותר על האליפות עקב פציעה.
152 רייבאק 1 122 31 במאי 2015 קורפוס כריסטי, טקסס תא ההדחות ניצח בקרב תא ההדחות את באד ניוז בארט, שיימוס, R-טרות', דולף זיגלר ומארק הנרי.
165 דולף זיגלר 6 62 18 ביוני 2018 גרנד ראפידס, מישיגן Raw ניצח את סת' רולינס ב"אתגר הפתוח" שלו.
166 סת' רולינס 2 119 19 באוגוסט 2018 ברוקלין, ניו יורק סאמרסלאם 167 דין אמברוז 3 28 16 בדצמבר 2018 סן חוזה, קליפורניה TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות 168 בובי לאשלי 1 34 14 בינואר 2019 ממפיס, טנסי Raw הקרב היה קרב משולש שכלל בנוסף את סת' רולינס.
169 פין באלור 1 22 17 בפברואר 2019 יוסטון, טקסס תא ההדחות הקרב היה קרב האנדיקאפ 2 נגד 1, שכלל את ליאו ראש כשותף של לאשלי.
באלור הצמיד את ראש כדי לזכות בתואר.
זיין הצמיד את סטרומן כדי לזכות בתואר.
— פנויה — — 12 במאי 2020 — Backstage הופשט מתואר האליפות לאחר שבחר שלא להגן על התואר במהלך מגפת הקורונה.
175 AJ סטיילס 1 74 8 ביוני 2020 אורלנדו, פלורידה סמאקדאון ניצח את דניאל בריאן בגמר הטורניר על התואר הפנוי.
עקב עיכוב הקלטות, הפרק שודר ב-12 ביוני 2020. 176 ג'ף הארדי 5 37 21 באוגוסט 2020 אורלנדו, פלורידה סמאקדאון 177 סמי זיין 2 86 27 בספטמבר 2020 אורלנדו, פלורידה התנגשות של אלופים הקרב היה קרב סולם משולש אשר כלל בנוסף את AJ סטיילס.
178 ביג אי 2 110 22 בדצמבר 2020 סיינט פיטרסברג, פלורידה סמאקדאון הקרב היה קרב חוטבי עצים.
עקב עיכוב הקלטות, הפרק שודר ב-25 בדצמבר 2020. 179 אפולו קרוז 1 124 11 באפריל 2021 טמפה, פלורידה הלילה השני של רסלמניה 37 הקרב היה קרב תוף ניגרי ללא חוקים.
189 ג'ון סינה 1 19 10 בנובמבר 2025 בוסטון, מסצ'וסטס Raw 190דומיניק מיסטריו 2האלוף הנוכחי29 בנובמבר 2025סן דייגו, קליפורניה סדרת ההישרדות
האליפות האוניברסלית הייתה אחת מהאליפויות הראשיות בארגון ה-WWE והתקיימה בין השנים 2016–2024. האלוף האחרון היה רומן ריינס.
האליפות נוצרה ב-25 ביולי 2016 עקב הפיצול בין Raw לסמאקדאון שבוע קודם לכן, כאשר בעלת האליפות האחרת הגדולה בחשיבותה, אליפות ה-WWE, השתייכה לסמאקדאון.
האליפות נקראה לכבוד ה-WWE Universe, שהוא למעשה הקהל של ה-WWE.
פין באלור היה האלוף הראשון והוא עשה זאת לאחר שניצח את סת' רולינס באירוע סאמרסלאם.
לעומת זאת, פציעה קשה בכתף שקרתה במהלך הקרב אילצה את באלור למסור את האליפות בחזרה כדי שיתפנה לעבור ניתוח.
באירוע רסלמניה 40, קודי רודס ניצח את האלוף האחרון, רומן ריינס על מנת לזכות באליפות ה-WWE (שהייתה מוגנת יחד עם האליפות האוניברסלית לאחר שרומן איחד את האליפויות בשנת 2022) ומיד לאחר זכייה זו האליפות בוטלה לטובת המשך הקיום של אליפות ה-WWE.
עקב פיצול התוכניות, Raw וסמאקדאון בדראפט, שנערך ב-19 ביולי 2016, אלוף ה-WWE, דין אמברוז נבחר לתוכנית סמאקדאון ועבר ביחד עם האליפות.
באירוע באטלגראונד, שנערך ב-24 ביולי, אמברוז הצליח לשמור על האליפות שלו בקרב משולש נגד נציגי Raw, סת' רולינס ורומן ריינס.
כשאמברוז שמר על האליפות, Raw נשארה ללא אליפות עולם.
בפרק הבא של התוכנית Raw, הממונה סטפני מקמהן והמנהל מיק פולי יצרו את האליפות האוניברסלית במטרה שתשמש כאליפות הבכירה של התוכנית.
על פי פולי, האליפות נקראה לכבוד הקהל של ה-WWE.
נקבע כי זהות המתאבק שיחנוך את החגורה ויוכתר לאלוף הראשון, תוכרע באירוע סאמרסלאם 2016 בקרב בין סת' רולינס שעלה לקרב זה אוטומטית והיה הבחירה הראשונה של התוכנית Raw בדראפט, מול יריבו שנקבע לאחר קרב מרובע וקרב יחידים.
לקרב היחידים העפילו פין באלור, שהביס בקרב המרובע הראשון את סזארו, קווין אואנס ואת אלוף ארצות הברית רוסב, ויריבו בקרב היה רומן ריינס, שהביס בקרב המרובע השני את כריס ג'ריקו, סמי זיין ושיימוס.
באלור הפתיע, כשניצח את רומן ריינס ובסאמרסלאם הוא ניצח גם את רולינס, הוכתר לאלוף האוניברסלי הראשון ולמעשה הפך למתאבק ה-WWE הראשון שזוכה באליפות העולם באירוע ה-PPV (שלם וצפה) הראשון שלו, ובנוסף זוכה באליפות עולם לאחר שהיה פחות מחודש ברוסטר הראשי של ה-WWE.
באלור נאלץ לוותר על האליפות בגלל פציעה והאלוף החדש הוכרז להיות מוכתר בקרב הדחות מרובע בפרק של התוכנית Raw ב-29 באוגוסט 2016. באותו הקרב התמודדו ביג קאס, רומן ריינס, סת' רולינס וקווין אואנס.
קאס הודח ראשון על ידי אואנס, לאחר מכן ריינס הודח על ידי רולינס ורולינס הודח על ידי אואנס לאחר שטריפל H בגד בו ועזר לאואנס לזכות בתואר.
קווין אואנס הפסיד את האליפות לגולדברג באירוע האקסקלוסיבי של Raw: פאסטליין, ולאחר מכן גולדברג הפסיד אותה לברוק לסנר ברסלמניה 33. ברוק לסנר צלח בהגנתו על התואר נגד רומן ריינס, סמואה ג'ו וברון סטרוומן בקרב מרובע באירוע סאמרסלאם 2017. ריינס הצליח לנצח את לסנר ולזכות בחגורת האליפות באירוע סאמרסלאם.
האליפות נחשפה באירוע סאמרסלאם והיא מקבילה בעיצוב שלה לאליפות ה-WWE מלבד לכמה שינויים קטנים: הרצועה היא בצבע אדום (צבעה של התוכנית) ומכילה כיתוב "האליפות האוניברסלית של ה-WWE" בתחתית הרצועה.
האליפות צברה תגובה שלילית מהקהל, גם באירוע שבו היא הוצגה, סאמרסלאם, וגם ברשת האינטרנטית.
האליפות תוארה ברשת כ"מכוערת" וכ"אליפות שאף אחד לא יאהב".
לאחר הצגתה של האליפות, סת' רולינס הגיב על תגובת הקהל בטוויטר ורשםː "יותר חשוב מהמראה של האליפות זה מה שהיא בעצם מייצגת לבחורים שנאבקים עליה.
— קודי רודס 7 באפריל 2024 הלילה השני של רסלמניה 40 פילדלפיה, פנסילבניה — 378 — הקרב היה קרב חוקי בלודליין שבו ריינס הגן בנוסף על אליפות ה-WWE.
מיד לאחר הקרב הWWE ביטלו את התואר, אך הביטול נעשה רשמי רק ב-21 באפריל 2025, כאשר במהלך כל תקופת האליפות שלו רודס היה נחשב גם כאלוף אוניברסלי, אך בעקבות הביטול הWWE לא מכירים ברודס כאלוף רשמי.
— הושבתה 7 באפריל 2024 הלילה השני של רסלמניה 40 פילדלפיה, פנסילבניה — 378 — חגורת האליפות הוצאה מכלל פעילות לטובת המשך שושלת אליפות ה-WWE.
עם ההפסד של קודי רודס ברסלמניה 41, ההיסטוריה הרשמית של התואר תוקנה, והסירה את רודס ממנה ובמקום זאת הכירה בריינס כאלוף האחרון, כשהתואר הופרש בתום רסלמניה 40.
¤מספר הימים המדויק של לפחות אחת מהכהונות אינו ודאי, לכן האורך הקצר ביותר נחשב
האלים עצמם הוא ספר מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב שיצא בשנת 1972. הספר זכה בפרס הוגו לספר הטוב ביותר לשנת 1972, ובפרס נבולה לספר הטוב ביותר לשנת 1973.
הספר מחולק לשלושה חלקים, אשר פורסמו לראשונה ב-Galaxy Magazine ו-Worlds of If, כשלושה סיפורים עוקבים.
החלק הראשון של הספר אינו מופיע באופן רציף- הוא מתחיל מפרק שש, והפרקים הקודמים מופיעים לאחר מכן כפלשבקים.
קו העלילה העיקרי של הספר הוא פרויקט של חייזרים המכונים אדמקבילים המאכלסים יקום מקביל (יקומקביל) בעל חוקי פיזיקה משלו השונים מחוקי הפיזיקה ביקומינו.
על ידי החלפת חומרים עם כדור הארץ, מנצלים האדמקבילים את ההבדלים בין היקומים כדי ליצור מקור אנרגיה ליקום הגוסס שלהם.
עם זאת, בעת העברת החומר מועברים גם חוקי הפיזיקה של היקום המקביל ומשנים את חוקי הפיזיקה של יקומינו, דבר אשר יגרום לשמש בסופו של דבר להפך לסופרנובה, ואולי אף יהפוך חלק גדול של שביל החלב לקוואזר, וכך ייווצר מקור אנרגיה גדול מספיק עבור האדמקבילים.
הזמן המדויק בו הסיפור מתרחש אינו מצוין, אך נאמר בו שהוא מתרחש כ-250 אחרי פתיחת יפן למערב וכמאה חמישים שנה לאחר גילוי הקוואזרים, דבר המצביע על כך שהסיפור מתרחש בתחילת המאה ה-22.
החלק הראשון של הסיפור מתרחש על פני כדור הארץ, כמאה שנים אחרי ה"משבר הגדול", בו קריסה אקולוגית וכלכלית הפחיתה את אוכלוסיית העולם מכשש מיליארד לכשני מיליארד.
הרדיוכימאי פרדריק האלאם גילה כי תכולת מכל הטונגסטן העומד במשרדו נעלמה.
תחילה מאשים האלאם עת עמיתיו בהחלפת התכולה, אבל לבסוף הוא מגלה כי הטונגסטן הפך לפלוטוניום 186 - איזוטופ לא יציב.
כאשר העניין נחקר, מקבל האלאם קרדיט על כך שהוא מרמז שהחומר הוחלף על ידי יצורים מעולם מקביל; גילוי זה מוביל להתפתחות של מקור אנרגיה זול, נקי, וככל הנראה אינסופי הקרוי "משאבת אלקטרונים".
המשאבה מחליפה טונגסטן 186 אשר נמצא ביקומינו, בפלוטוניום 186 אשר נמצא ביקומקביל, בעקבות ההחלפה זוכים שני הצדדים באנרגיה.
תהליך הפיתוח של המשאבה העניק להאלאם מקום חשוב בדעת הקהל כ"אבי המשאבה", והוא זכה לכוח, עמדה, ולפרס נובל.
למרות הצלחתו, האלאם הוא מדען בינוני הנוקט בצעדי ענישה נגד כל אחד המאיים על מורשתו.
כשלושים שנה מאוחר יותר, הפיזיקאי פטר למונט החל לכתוב את ההיסטוריה של המשאבה והגיע למסקנה כי את הצלחת פרויקט המשאבה צריך לזכות לטובת האדמקבילים.
אבל האלאם זועם כאשר הוא שומע את הרעיון, משום שהוא הופך את תפקידו למשני, והוא הורס את הקריירה של למונט.
למונט מגייס לעזרתו את מיירון ברונאוסקי, בלשן ידוע שעסק בכתבים עתיקים בשפה האטרוסקית, על מנת לפענח את הרישומקבילים, חלקי טקסט שנשלחו ליקומנו על ידי האדמקבילים.
הם חורטים סימנים על רצועות של טונגסטן כדי לתקשר עם האדמקבילים, אשר מחליפים אותם בפלוטוניום-186 וכך מקבלים אותם.
בזמן שברונאוסקי עובד, מגלה למונט כי שינוי חוקי הפיזיקה קיצוניים הרבה יותר ממה שחשבו עד כה, דבר שיכול לגרום לשמש להתפוצץ, כבר בעשורים הקרובים.
למונט פונה לפוליטיקאים ולחברי הקהילה המדעית על מנת לעצור את פעילות המשאבה, אבל הם לא שועים לבקשתו.
בזמן זה מקבל ברונאוסקי אישור מהאדמקבילים שהמשאבה מסוכנת, אך הוא מגלה כי הוא למעשה תקשר לא עם הרשויות, אלה עם מתנגדי השלטון, אשר מבקשים ממנו לסיים את פעילותה של המשאבה מכדור הארץ.
החלק השני של הסיפור מתרחש ביקום מקביל, אשר מוחלים בו חוקי פיזיקה השונים משלנו.
למשל, נראה כי הכוח הגרעיני חזק יותר ביקום זה, מה שגורם לכוכבים להיות קטנים יותר ולהישרף מהר יותר.
נוסף על כך, אטומים מתנהגים ביקום זה בצורה שונה מיקומנו, וחומרים שונים יכולים "לתפוס" את אותו מקום במרחב באותו זמן, מה שנותן יכולות ייחודיות ליצורים התבוניים ביקום זה.
הבדל נוסף הוא קצב מעבר הזמן, אשר נראה כי הוא איטי יותר מיקומינו.
למשל, האירועים של הספר, אשר משתרעים על גבי כעשרים שנה ביקומינו, מתרחשים ככל הנראה בזמן קצר ביקום זה.
כמו בחלק הראשון הספר, גם בחלק זה יש חלוקה לפרקים יוצאת דופן.
כל פרק, למעט הפרק האחרון, מחולק לשלושה חלקים בשם "א'", "ב'" ו-"ג'".
כל פרק מסופר מנקודת מבטו של אחד החברים בשלשה אשר מהווה את קו העלילה המרכזי של חלק זה.
התושבים של הכוכב בו מתרחש חלק זה של הסיפור מתחלקים ל"נוקשים", אשר שולטים בכוכב, ול"רכים", אשר כפופים אל הנוקשים.
הרכים עצמם מתחלקים לשלושה מינים, כאשר לכל מין יש תפקיד קבוע ומוגדר:
הרציונליים, או השמאליים, הם המין המדעי והלוגי.
כינויי הגוף של המין הם זכריים, והם אלה אשר מספקים את ה"זרע" בעת הרבייה.
יכולת המעבר שלהם דרך חומרים אחרים מוגבלת.
הרגשניות, או האמצעיים, הם המין האינטואיטיבי.
כינויי הגוף של מין זה הם נשיים, והם אלה אשר מספקות את האנרגיה הדרושה לרבייה.
יכולת המעבר שלהם דרך חומרים אחרים מפותחת, והם יכולים לנוע בחופשיות דרך מוצקים.
הורים, או ימניים, הם המין אשר דואג לגידול הילדים.
כינויי הגוף של מין זה הם גבריים, והם אלה אשר עוברים תהליך של הריון.
יכולת המעבר שלהם מוגבלת, והם יכולים להשתלב עם גופים אחרים רק בסיוע של המינים האחרים.
שלושת ה"מינים" נמצאים במערכת נורמות מיניות וחברתיות של התנהגות צפויה ומקובלת.
שלושת המינים ניזונים על ידי פוטוסינתזה.
יחסי המין שלהם מתרחשים על ידי איחוד הגופים שלהם לתוך מרחב אחד (פעולה המכונה "התמזגות").
"שפשוף אבנים" היא פעולת התאחדות עם מוצקים כמו סלעים, מבין שלושת המינים רק הרגשניים יכולים להשתפשף באופן מלא, בעוד השאר מסוגלים להשתפשף רק באופן חלקי.
הנוקשים מסדירים את החברה הרכה.
הם מקצים קבוצות זיווג בעלות אחד מכל מין, המקבילות לזוגות שלנו, הנקראים "שלשה".
נוסף על כך הם מהווים חונכים של הרציונליים.
הסיפור מתמקד בשלשה אשר מורכבת מהרגשנית דואה, הרציונלי אודין וההורה טריט.
דואה, גיבורת החלק הזה של הסיפור, מתחילה לחשוד כי הנוקשים הם גזע גוסס, אשר משתמש ברכים בתור תחליף של הילדים שלהם.
תאוריה זו נדחית על ידי אודין, אשר נמצא במגע רב עם הנוקשים, זאת משום שהוא שמע את הנוקשים מדברים על נוקשה בשם "אסטוולד", בעל אינטליגנציה יוצאת דופן והיוצר של המשאבה.
דואה היא רגשית מוזרה, המגלה תכונות הקשורות בדרך כלל עם הרציונליים, ועל כן היא קיבלה את הכינוי "שמאלי-רגישנית".
תוך כדי למידה עם אודין, מגלה דואה את הבעיה של הסופרנובה לה נחשף למונט בחלק הראשון של הסיפור.
זועמת על תוצאות פעילות המשאבה, היא מנסה לעצור אותה.
אולם, דואה אינה מצליחה לשכנע את בני מינה לנטוש את המשאבה, זאת משום שהשמש שלהם אינה מספקת מספיק אנרגיה לרבייה, ובני מינה מוכנים להרוס את השמש של כדור הארץ על מנת ליצור מקור אנרגיה אמין.
מונע על ידי תשוקתו הטבעית להתרבות, טריט, ההורה של השלשה, מבקש מאודין לשכנע את דואה לשתף פעולה על מנת ליצור את ילדם השלישי.
כאשר אודין נכשל, גונב טריט סוללת אנרגיה מהמשאבה ומתקין אותו בפינת האכילה של דואה, וכתוצאה מכך השלשה מתמזגת וטריט מתעבר.
כאשר דואה מגלה את מעשיו של טריט, היא בורחת אל מערות הנוקשים, שם היא מצליחה להעביר לכדור הארץ את המסרים אותם מקבל למונט.
מעשים אלה גובים מדואה כוח רב, וכאשר היא נמצאת על ידי השלשה היא כבר נמצאת במצב אנוש.
בזמן זה, מגלה אודין כי ההתמזגות, מלבד הרבייה, היא גורמת להפיכה לזמן קצר של השלשה לנוקשה.
כלומר, הנוקשים אינם מין נפרד, אלא הצורה הבוגרת של הרכים.
אודין מסביר זאת לדואה, ומשכנע אותה כי כאשר הם יהפכו לנוקשה תהיה לה יותר השפעה אצל הנוקשים, והיא תוכל לנסות לשכנע אותם לעצור את המשאבה.
אולם, במהלך השינוי שלהם מרכים לנוקשה מבינה דואה, אם כי בשלב מאוחר מכדי למנוע את השינוי, כי הם בעצם אסטוולד, היוצר של המשאבה.
החלק השלישי של הסיפור מתרחש על הירח, בו התפתחה חברה השונה בתכלית מהחברה בכדור הארץ, בו המוסר המיני רופף ואין טאבו על עירום.
כוח כבידה חלש גרם לכך שמבנה גופם של הלונריים (תושבי הירח) שונה ממבנה גופם של ארצנים (תושבי כדור הארץ).
בנוסף לכך, אספקת המזון על הירח מיוצרת מאצות, אשר דוחות את הארצנים.
לונריים נהנים מספורט של כבידה נמוכה, אשר אינו אפשרי על כדור הארץ, ספורט זה חיוני ללונריים משום שהמטבוליזם שלהם זהה למטבוליזם של הארצנים, ולכן פעילות גופנית מאומצת הכרחית לתפקודו הראוי של הגוף.
חלק מהלונרים רוצים להתאים את גופם לחיים על הירח על ידי הנדסה גנטית, אולם כדור הארץ הוציא את ההנדסה הגנטית מחוץ לחוק לפני כמה עשורים.
חלק מהלונרים רואים את עצמם כגזע נפרד, אולם ההתרבות עם ארצניים עדיין נפוצה.
העלילה מתמקדת בפיזיקאי ציני בגיל העמידה בשם דניסון, המוצג בקצרה בחלק הראשון של הספר כיריבו של האלאם, אשר הערה עוקצנית מצדו גרמה להאלאם לחקור את השינוי במכל הטונגסטן שלו, אשר בסופו של דבר הביא לפיתוח המשאבה.
הקריירה המדעית של דניסון נחסמה על ידי האלאם, ולכן השאיר דניסון את עולם המדע והפך לאיש עסקים מצליח.
דניסון, ללא קשר ללמונט, ניחש את הסכנה הנגרמת מהתלות במשאבות האלקטרונים.
הוא מבקר את מושבת הירח בתקווה לעבוד שם מחוץ להשפעתו של האלאם בעזרת הטכנולוגיה שהלונריים פיתחו.
הוא נעזר במדריכת תיירים לונרית בשם סלני לינדסטורם.
סלני היא מוזה (אדם אשר הונדס גנטית ובעל יכולות אינטואיציה על אנושיות), אשר עובדת עם המאהב שלה, ברון נוויל.
סלני וברון הם חלק מקבוצה של מסיתים פוליטיים, אשר רוצים להשיג עצמאות מכדור הארץ.
קבוצה זו מעוניינת בחקירת דרכים לשימוש במשאבת האלקטרונים על הירח, זאת משום שהשימוש באנרגיה סולרית, בה נעשה שימוש עד כה, קושר את הלונריים לפני השטח, בעוד קבוצה זו רוצה לעבור לחיים תת-קרקעיים מלאים.
בעזרת המדענים הלונריים, דניסון מקבל גישה לטכנולוגיה הנצרכת לו ומצליח להוכיח כי אכן הכוח הגרעיני אכן גובר, מה שיגרום להתפוצצות השמש.
דניסון ממשיך בעבודתו, ו"מתחבר" ליקום מקביל שלישי, אשר נמצא במצב דומה למפץ הגדול (המכונה "ביצה קוסמית" או "ביקום"), בו חוקי הפיזיקה הפוכים מחוקי הפיזיקה ביקומה של דואה.
חומר אשר מגיע מיקום זה מגיע ליקומינו עם כוח גרעיני חלש, ולאחר מכן מותך כאשר חוקי הפיזיקה של יקומינו משפיעים עליו.
חילוף החומרים עם יקום זה מאפשרים גם יצור אנרגיה ללא תשלום או בתשלום מועט, וגם מאזן את השינויים הנובעים משימוש במשאבת האלקטרונים, וכתוצאה מכך מחזיר את יקומנו לשיווי משקל.
אולם, סלני מבצעת בדיקה בחשאי ומגלה כי מלבד חומר ניתן להחליף עם היקום המקביל גם מתקף.
דניסון מגלה את בדיקותיה של סלני, ומכריח אותה להודות במטרת הבדיקות: ברון רוצה להשתמש בהחלפת מתקפים על מנת להניע גופים ללא רקטות בחלל, כולל הנעת הירח עצמו.
ברון רוצה להשתמש בטכנולוגיה זו על מנת לנתק את הירח מכדור הארץ בצורה מלאה, דניסון נחרד מהרעיון, אולם הוא רואה את הפוטנציאל לנסיעה קלה בתוך מערכת השמש ולכוכבים אחרים.
כאשר סלני דנה בתוכנית של ברון עם שאר הקבוצה, רובם מסכימים כי הזזת הירח תהיה חסרת משמעות, ובניית חלליות עצמאיות תהווה פתרון טוב יותר.
הצבעה של הציבור לאחר מכן מתנגדת לרעיונו של ברון גם כן.
המוניטין והיוקרה של האלאם נהרסים על ידי הגילויים של דניסון.
סלני ודניסון נהפכים לזוג, ולאחר קבלת אישור ללידת ילד שני, מבקשת סלני מדניסון להיות אביו של הילד.
בזמן כתיבת הספר, קוואזרים התגלו רק לאחרונה, ולא היו מובנים היטב.
בסיפור למונט מציע כי קווזארים הם חלקים של גלקסיות אשר עברו עלייה פתאומית בעוצמת הכוח הגרעיני החזק, וכתוצאה מכך התרחשו התפרצויות של אנרגיית היתוך.
הספר מזכיר קווארקים, אך מגביל את הרעיונות שלו על הכח החזק לפאיונים, אשר נושאים את הכוח שמשאיר את הפרוטונים והנייטרונים יחד, תוך התעלמות מהגלואונים, אשר נושאים את הכוח המאגד את הקווארקים בתוך הפרוטונים והנייטרונים.
בזמן כתיבת הספר, הגלואונים עדיין לא נצפו, אך חלקיקים אשר חשבו שהם קווארקים כבר נצפו ישירות.
באופן דומה, השפה האטרוסקית ובפרט הכתב האטרוסקי לא פוענחו בזמנו, והיה נראה כי השפה אינה קשורה לשום שפה אירופאית ידועה.
נאמר כי הדמות ברונאובסקי פתרה את החידה על ידי החשבת השפה הבסקית, אשר גם היא ייחודית באירופה, כקרובה של השפה האטרוסקית.
האלימה נאקאי היא אתלטית אוגנדית.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה נאקאי במקום 17 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.63 דקות.
בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 1:59.78 דקות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 היא סיימה במקום 19 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:01.7 דקות
במשחקי אפריקה שנערכו ברבאט, מרוקו בסוף אוגוסט 2019 זכתה נאקאי במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:03.55 דקות.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בדוחה ב-30 בספטמבר היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:58.04 דקות, לפני רייבן רוג'רס (1:58.18 דקות) ואג'יי וילסון (1:58.84 דקות), שתיהן מארצות הברית.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה ב-20 במרץ 2022 היא זכתה במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.66 דקות, אחרי אג'יי וילסון (1:59.09 דקות) ופריוויני היילו מאתיופיה (2:00.54 דקות).
האלימה סולטאן (טורקית עות'מאנית: حلیمه سلطان) הייתה בת זוגו של הסולטאן מהמט השלישי, ואמו של הסולטאן מוסטפא הראשון והולידה סולטאן וכמו כן גם העוצרת של האימפריה העות'מאנית.
היו לה ארבעה ילדים עם מהמט: שהזאדה מהמוט, מוסטפא הראשון, ושתי בנות.
כולידה סולטאן, היא הייתה השליטה דה פקטו מ-22 בנובמבר 1617 עד 26 בפברואר 1618 ומ-19 במאי 1622 עד 10 בספטמבר 1623. האלימה הייתה גם אחת מהדמויות הבולטות בתקופה שנודעה כ"סולטנות הנשים".
האלימה חיה בחצר העות'מאנית במהלך תקופת מלכותם של חמישה סולטאנים: מוראט השלישי, מהמט השלישי, אהמט הראשון, מוסטפא הראשון, ועות'מאן השני.
ממוצא אבחזי, האלימה סולטאן התחתנה עם מהמט, כשעוד היה נסיך ומושל סנג'ק מניסה.
בעקבות פטירתו של הסולטאן מוראט השלישי ב-1595, היא הגיעה לאיסטנבול יחד עם מהמט.
באיסטנבול, בנה מהמוט היה מאוד אהוד על היניצ'רים.
למרות זאת, האלימה לא התחבבה על חמותה ספייה סולטאן.
היא שלחה מכתב לאיש דת מפני שהייתה מאמינה באמונות טפלות, וכמהה לדעת אם בנה יהפוך לסולטאן הבא, וכמה זמן נשאר למלכותו של בעלה.
איש הדת ענה לה, אך מכתבו נגנב על ידי הסריס השחור הראשי, עבדורזאק אגא, ונמסר למהמט ולספייה, במקום להאלימה.
במכתב נאמר כי מהמט ימות תוך שישה חודשים אך לא צוין באילו נסיבות, ובנו יומלך אחריו.
ספייה קוממה את מהמט, והוא בדק עם מהמוט אם ידע על מעשיה של אמו, והוא אכן לא ידע דבר.
תומכיו של מהמוט שהיו מעורבים בנידון הושלכו לים.
היו שמועות כי האלימה גם הוצאה להורג, אך הן התגלו כשקריות.
האלימה נשלחה ל"ארמון הישן" שהיה ממוקם בכיכר באיזיט בסוף יוני.
מהמט נפטר לאחר שישה חודשים מפטירתו של מהמוט.
ביום שישי, 9 בינואר, ספייה סולטאן יחד עם שהזאדה מוסטפא, נשלחו ל"ארמון הישן".
בין פטירותו של מהמט והמלכתו של מוסטפא קצבתה הייתה 100 אקצ'ה ביום.
כשמוסטפא הומלך בשנת 1617 היא הפכה לולידה סולטאן וגם לעוצרת והייתה עוצמתית מאוד.
גם היא, כבת זוגו של מהמט, סבלה מאותה אלמוניות כמו האנדאן סולטאן, אך היא הייתה מסוגלת בבירור לשמור על מעמד גבוה יותר כולידה סולטאן מהאנדאן.
זה היה ככל הנראה משום שהיא הפעילה כוח באופן ישיר יותר, ופעלה כעוצרת לבנה חסר הכשירות, כיוון שמצבו הנפשי לא השתפר.
איש לא ציפה שמוסטפא, שסבל מבעיות רגשיות קשות, יהפוך לסולטאן, ולכן היא לא נהנתה מעמדה בעלת מעמד רב בהרמון הקיסרי.
היא קיבלה 3,000 אקצ'ה, אף על פי שחמותה ספייה סולטאן הייתה עדיין בחיים.
האנדאן סולטאן קיבלה רק 1,000 אקצ'ה כולידה סולטאן.
קסם סולטאן, ההאסקי סולטאן של אהמט הראשון, בת זוגו ואשתו האהובה, איבדה את תפקידה בארמון טופקאפי ונשלחה ל"ארמון הישן" לאחר המלכתו של מוסטפא.
קארה דאווד פאשה היה עבורה בעל ברית פוטנציאלי, אך בתקופת שלטונו הראשון של מוסטפא שנמשך שלושה חודשים בלבד, היא לא הצליחה לנצל את קשריה על ידי מינויו של דאווד פאשה לווזיר.
אחת מהבריתות הפוליטיות הבודדות שהולידה הצליח לכרות הייתה עם נושא החרב של בנה, מוסטפא אגא, קצין ארמון בכיר, שנשלח מהארמון וזכה בתפקיד היוקרתי והחיוני מבחינה אסטרטגית של מושל מצרים בתנאי שיתחתן עם המינקת של הסולטאן.
תוך מספר חודשים הוחזר הפאשה לאיסטנבול כווזיר הגדול.
מאוחר יותר הודח מוסטפא, ואחיינו עות'מאן השני הומלך בגלל מצבו הנפשי של מוסטפא.
מוסטפא נשלח בחזרה לקפס והאלימה ל"ארמון הישן" עם זאת, היא קיבלה רק 2,000 אקצ'ה במהלך שהותה ב"ארמון הישן" בין שתי תקופות שלטון בנה; במהלך חודשיה הראשונים בארמון, ספיה עדיין הייתה בחיים וגרה גם ב"ארמון הישן", וקיבלה 3,000 אקצ'ה ביום.
כמו כן קסם סולטאן קיבלה 1,000 אקצ'ה ביום במהלך שהותה ב"ארמון הישן".
בהיותה ב"ארמון הישן", היא הייתה דמות מפתח בהדחתו ובחיסולו של עות'מאן השני.
החולשה הבסיסית והחריגה ממנה סבל עות'מאן השני הייתה היעדרו הבולט של בסיס כוח נשי בהרמון.
משנת 1620 ועד למותו של עות'מאן, מינקת מונתה לולידה מחליפה, וזו לא הצליחה להפריע למזימותיה של האלימה.
בניסיון להחליש את השפעת היניצ'רים, עות'מאן השני סגר את בתי הקפה שלהם והחל לתכנן הקמת צבא חדש ונאמן יותר המורכב משכירי חרב אנטוליים.
התוצאה הייתה הפיכת חצר על ידי היניצ'רים שנתמכה על ידי האלימה סולטאן שרצתה לשחרר את בנה מהמעצר בארמון ולהפוך לולידה סולטאן.
מאוחר יותר ב-18 במאי 1622, עות'מאן הודח בפעם השנייה והמורדים, בינתיים, פרצו לארמון הקיסרי ושחררו את מוסטפא ממעצרו והכריזו עליו כאדונם.
היא חזרה שוב מ"הארמון הישן" והפכה לולידה סולטאן.
חלק מהיניצ'רים התייעצו איתה בנוגע למינויים שצריכים להיעשות ובעצם זה היה חתנה דאווד פאשה שהפך לווזיר הגדול.
בכירי הממשל היו מחויבים למוסטפא והיא לא יכלה להרגיש בטוחה כל עוד עות'מאן השני היה בחיים.
דאגתם הייתה מבוססת היטב מכיוון שחלק מהמורדים רצו לחוס על חייו בתקווה ללא ספק שלא ישתמשו בו למטרותיהם במועד עתידי כלשהו.
דאווד פאשה נקט במידה קיצונית אחרונה ב-26 במאי 1622, עות'מאן השני נחנק למוות בכלא של ידיקולה באיסטנבול.
לאחר מותו של עות'מאן, המושל הכללי של ארזורום, עבאזה מהמט פאשה, החליט להתקדם לאיסטנבול כדי לנקום ברוצחיו של עות'מאן השני.
דאווד פאשה נבחר לשעיר לעזאזל והוצא להורג כדי למתן את חוסר שביעות הרצון ולהשתיק את רוח המרד המתגברת ברחבי האימפריה, אך לשווא; מהמט פאשה, על אף הצעות השליחים מהבירה, המשיך בהתקדמותו.
מול המשברים המחריפים, אנשי הדת והווזיר הגדול החדש קמאנקש קארא עלי פאשה דרשו ממנה להסכים להדחת בנה לטובת שהזאדה מוראט בן ה-11, בנו הבכור של אהמט הראשון ששרד.
היא הסכימה אך בתנאי שיחוס על חייו של בנה.
בעקבות זאת, מוסטפא הודח ונכלא שוב בקפס.
כשהיא נפטרה, היא נקברה במאוזוליאום של בנה במסגד איה סופיה, איסטנבול.
בסדרת הטלוויזיה "המאה המפוארת - קסם" של 2015, האלימה סולטאן מגולמת על ידי שחקנית הטורקייה אסליהאן גורבוז.
האלים האחרים הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ.
לאבקרפט אשר נכתב ב-1921 ופורסם לראשונה במגזין ב-1933. עלילתו סובבת דמות הידועה בשם ברזאי החכם, מלומד המבקש להעפיל לפסגות ההרים הגבוהים ביותר ברחבי תבל כדי לחזות בצלם האלים עצמם, אולם גאוותו הגדולה מתגלה גם כדרך לנפילתו, ומובילה אותו לגורל מר ואכזר.
הסיפור נפתח בתיאור משכנם של אלי הארץ אשר התגוררו בעבר הרחוק על גבי פסגות ההרים, אך בחלוף הזמן ועם התפשטות המין האנושי ברחבי תבל, נאלצו לחפש אחר מקומות רמים יותר כדי לשמור על עצמאותם, פן יחזו בני האדם בדמותם האמיתית.
אולם לאורך השנים אזלו כל המקומות הנותרים, ובלית ברירה נדחקו האלים לארץ המוכרת בתור קאדאת' האבודה, בה נמצאות הצמרות הרמות ביותר שאין גבוהה מהן.
אי שם בכפר הידוע בשם אולת'אר התגורר בעבר מלומד שנקרא ברזאי החכם, אשר חפץ בנפשו לחזות בצלם האלים.