tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סלמה פרייברג הזהירה מפני "יותר מדי לחץ או שיטות שליטה כוחניות מבחוץ" בגידול ילדים: "אם נהפוך כל מקרה של החלפת מכנסיים, ציד אוצרות, תנומה, שכשוך בשלוליות וחלוקת אשפה למשבר שלטוני נוכל להגיע בקלות להתרסה עזה, התקפי זעם וכל זיקוקי המרד בחדר הילדים".
חלק מהאנשים הסובלים מהפרעות התפתחותיות כמו אוטיזם, תסמונת אספרגר, ADHD, ומוגבלות שכלית עלולים להיות פגיעים יותר להתקפי זעם מאחרים, אף על פי שכל מי שחווה נזק מוחי (זמני או קבוע) עלול לסבול מהתקפי זעם.
כל אחד עלול להיות נוטה להתקפי זעם מדי פעם, ללא קשר למין או גיל.
עם זאת, מלטדאון עקב הצפה חושית (שאפילו ילדים נוירוטיפיים יכולים לחוות) אינה זהה להתקף זעם.
פרויד סבר שהתפתחות התקפי הזעם של איש הזאבים קשורה בפיתוי שלו על ידי אחותו: הוא הפך "לא מרוצה, עצבני ואלים, נעלב בכל הזדמנות אפשרית, ואז התעצבן וצרח כמו פרא".
פרויד קישר את התקפי הזעם לצורך לא מודע בעונש המונע מרגשות אשמה - דבר שלדעתו ניתן להכליל למקרים רבים אחרים של התקפי זעם בילדות.
היינץ קוהוט טען כי התקפי זעם הם זעם של כעס, שנגרמו על ידי סיכול הליבה הגרנדיוזית - אקסביציוניסטית של התינוק.
המכה בדימוי העצמי המנופח, כאשר רצונותיו של ילד נדחים (באופן מוצדק), יוצרת זעם משום שהיא פוגעת בתחושת האומניפוטנטיות.
קנאה על לידת אח, ותוקפנות כתוצאה מכך, עשויה גם היא לעורר התקפי זעם שליליים, שכן המאמץ לשלוט ברגשות מעמיס על מערכת הוויסות העצמי של הילד.
הסופר וויליאם מייפיס ת'קרי טען כי בשלב מאוחר יותר בחיים "אתה עלול להבחין בהתקף זעם ככל שאתה יכול לראות אחד, על ידי הביטוי המועקה והלא מרוצה של פניו - 'טנטרומי', אם נוכל לכנות זאת כך".
היינץ קוהוט טען כי "הליבה של התינוק עשויה להכיל חלק מרוכז בעצמו, גרנדיוזי - אקסביציוניסטי", וכי "התקפי זעם על התסכול מייצגים אפוא זעם נרקיסיסטי " במכה בדימוי העצמי המנופח.
כאשר "ילד מתמודד עם סירוב כלשהו...
ללא קשר להצדקותיו, הסירוב מעורר אוטומטית זעם, מכיוון שהוא פוגע בתחושת האומניפוטנטיות שלו".
הנכונות של הסלבריטאי לזרוק התקפי זעם בכל פעם שהוא מסוכל במידה הנמוכה ביותר היא סוג של נרקיסיזם מצבי נרכש או התנהגות זעם.
אם התקפי זעם מופיעים אצל אנשים מבוגרים, לעיתים קרובות הם עשויים להיות סימנים של חוסר בגרות או מוגבלות נפשית.
כמו כן, לעיתים קרובות התמוטטות של אוטיסט או הפרעות קשב וריכוז מתויגים בצורה שגויה כהתקפי זעם.
הדבר יכול להתרחש גם אצל אנשים נוירוטיפיים במצב של לחץ קיצוני.
התקנה בדבר דרכוני יהודים שהוציאו שלטונות גרמניה הנאצית ב-5 באוקטובר 1938 (RGBl.
2268) קבעה שדרכוניהם של היהודים פסולים, וציוותה על החרמתם או החתמתם בחותמת יהודית.
כתוצאה מכך, יהודי גרמני שביקש לחצות גבול שבו לא נדרשה ויזה - כגון הגבול בין גרמניה ושווייץ - כבר לא יכול היה לחצות אותו בלי שזהותו היהודית תצוין.
במאי 1937 הוסמך שר הפנים של הרייך לארגן מחדש את מערכת הדרכונים והרישום.
בהסכמה עם משרד הפנים של הרייך, אסר ריינהרד היידריך בנובמבר 1937, כאמצעי זהירות, המשך הוצאת דרכונים ליהודים.
נטען שכאשר יהודים בעלי אזרחות זרה נוסעים לחו"ל, אינטרסים של הרייך הגרמני נמצאים בסכנה.
החל מפברואר 1938, כל מבקש דרכון היה צריך להצהיר בנפרד אם הוא יהודי, וזאת בהתאם לסעיף 5 בצו הראשון לחוק אזרחות הרייך.
לפי דיווח לג'וינט באוגוסט 1938, נמסר כי במהלך החודשים שלפני כן גם סוחרים יהודים שרצו לייצא סחורות ולהרוויח כך מטבע חוץ נאלצו לחכות לשווא לדרכון.
ההנפקה של דרכונים הייתה כמעט תמיד רק במקרה שהבקשה הייתה קשורה להגירה.
בהכנת החוק נכללה התייעצות עם רשות משטרת ההגירה, ארגון המפלגה הנאצית המקומי, הגסטפו והמשטרה המקומית.
בלחץ הגובר של הרדיפות, גדל מספר הפליטים היהודים ב-1938: 40,000 היגרו מהרייך ו-60,000 מאוסטריה.
מקיץ 1938 ואילך, עקב רדיפות הגסטפו נאלצו יהודים לחצות את הגבול באופן בלתי חוקי, ובכך הפעילה גרמניה לחץ על המדינות השכנות והחריפה את היחסים הבינלאומיים.
שבועיים לאחר סיפוח אוסטריה, החליטה המועצה הפדרלית של שווייץ לאפשר רק לבעלי דרכונים אוסטריים לחצות את הגבול עם ויזה.
עם זאת, אמצעי זה היה יעיל רק לזמן קצר, שכן דרכונים אלה הוחלפו במהרה במסמכי מסע גרמניים של הרייך.
ב-31 באוגוסט 1938 הודיעה שגרירות שווייץ על כוונת ממשלתה לסיים את הסכם הוויזה השווייצרי-גרמני מ-1926, שקבע מעבר גבול ללא ויזה.
לאחר מספר ימים של משא ומתן, הכריזה גרמניה ב-29 בספטמבר 1938 על סימון דרכונים של יהודים באופן מיוחד.
הרשויות בשווייץ קבעו שיש לאפשר ליהודים לחצות את הגבול רק אם הנציגות השווייצרית האחראית ציינה בדרכון "הבטחה שהיהודי יאשר מה מעמדו - יישאר בשווייץ או יעבור דרך שווייץ".
בתקנה בדבר דרכוני יהודים, מ-5 באוקטובר 1938 (RGBl.
1, עמ' 1342), הוכרזו כל הדרכונים הגרמניים של יהודים כפסולים.
המחזיקים היו צריכים להגיש את דרכוניהם לרשות הדרכונים בתוך שבועיים.
מי שהפר את התקנה צפוי היה לעונשי מאסר וקנס.
דרכונים שתוקפם הוגבל לגרמניה הוחרמו ללא תחליף.
כמסמכי זיהוי, הדרכונים הוחלפו בתעודת הזיהוי (קנקארטה), שבה חויבו היהודים להחזיק בסוף יולי 1938. כתופעת לוואי רצויה ומכוונת, נמנעו מיהודים גם תשלומים בחו"ל, שרק בעלי דרכונים הורשו לבצע במסגרת פטורים מסוימים.
דרכונים לנסיעות לחו"ל חזרו לתוקף אם הונפקו עם האות J בגודל 3 ס"מ ובצבע אדום (חותמת יהודית).
ב-17 באוגוסט 1938 נחקק הצו לשינוי שם החל על היהודים, וב-1 בינואר 1939 הוא נכנס לתוקף.
לפי הצו, נקבע שם פרטי חובה נוסף שהיהודים היו חייבים לרשום גם בתעודת הזהות או בדרכון.
מ-24 בינואר 1939, תקנת שינוי השם חלה גם על אוסטריה ועל חבל הסודטים.
על פי הוראת משטרה מ-7 ביולי 1941, היה צורך להחתים גם את העמוד הראשון של כריכת הדרכון.
ההצעה לכך נעשתה בתגובה להצעה של קונסול גרמני.
התקנה בדבר דרכוני יהודים בוטלה בחוק מועצת הבקרה מס' 1 בדבר ביטול החוק הנאצי (Kontrollratsgesetz Nr.
ביטול התקנה בדבר דרכוני יהודים מופיע בחוק לביטול פסקי דין וחוקים בלתי צודקים של הנאצים.
עקב כך, כל ההרשעות מאותה תקופה בגין הפרת התקנה נחשבו כמבוטלות.
התקיפה נגד כוח צה"ל באל-מע'אזי הידועה גם כאסון קריסת המבנים, אירעה ב-22 בינואר 2024 בפאתי מחנה הפליטים אל-מע'אזי במרכז רצועת עזה, במסגרת הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
בתקיפה נהרגו 21 חיילי צה"ל ונפצעו מספר חיילים נוספים מפגיעת טיל נ"ט ורקטת RPG שגרמו לפיצוץ חומרי נפץ שהונחו בידי צה"ל לשם הריסת מבנים במסגרת הלחימה.
הפיצוץ גרם ליזימת חומר הנפץ ולקריסת המבנים על הלוחמים ששהו בהם.
פיצוץ המבנים נעשה בתוך מחנה הפליטים אל-מע'אזי שממנו יצאו כוחות נוח'בה לכיוון קיבוץ כיסופים ב-7 באוקטובר במסגרת טבח שבעה באוקטובר.
הפעולה נועדה להרוס תשתיות של חמאס ולחשף מרחב שטח של כקילומטר מערבית לגדר גבול רצועת עזה, כדי ליצור רצועת ביטחון לישובי עוטף עזה.
הלוחמים נכנסו למרחק כ-700 מטר מהגדר ונדרשו להשמיד 33 מבנים באמצעות מיקוש.
לאחר שהכוח כבר הניח את המוקשים בשלושים מבנים, בסמוך לשעה 4 אחר הצהריים מחבל הגיח מהמטעים שבקרבת המבנים וירה רקטות RPG (או "יאסין 105" - גרסה מתוצרת חמאס של RPG-7) אל המבנים הממולכדים האחרונים שהכח היה עסוק במלכודם, וכתוצאה מכך התפוצצו שני מבנים וקרסו על 19 מהלוחמים שנהרגו.
טיל נ"ט שוגר גם אל טנק מרכבה סימן 3 שאבטח את הלוחמים, ושניים מלוחמי הטנק נהרגו.
פעולות החילוץ של ההרוגים בוצעו בפיקודם של מפקד אוגדת עזה תא"ל אבי רוזנפלד, מפקד החטיבה דרומית בעזה אל"ם טל אשור והמג"ד סא"ל עומר רמר.
כוחות הצלה רבים מחטיבת החילוץ של פיקוד העורף, יחידה 669 ויחידת להבה של מערך כיבוי האש הוקפצו כדי לסייע בחילוץ הנפגעים.
בשעה 2:30 בלילה, למעלה מעשר שעות לאחר קריסת המבנים, הסתיים החילוץ המורכב.
לוחמי הגדוד נשארו במקום האירוע על מנת להשלים את משימת חישוף השטח ולפוצץ את המבנים, שפוצצו 24 שעות לאחר האסון.
רס"ל (במיל') אלקנה יהודה ספז.
רס"ם (במיל') רפאל אליאס מושיוף.
רס"ם (במיל') ברק חיים בן ואליד.
רס"ל (במיל') אחמד אבו לטיף.
סרן (במיל') אריאל מרדכי וולפסטל.
רס"ם (במיל') שי ביטון חיון.
ורס"ם (במיל') דניאל קאסאו זגייה.
ב-30 במאי 2025, צה"ל ושב"כ חיסלו בתקיפה אווירית את חליל עבד אל-נאצר מוחמד חטיב, מפקד חוליה בגדוד אל-מע'אזי של חמאס, שפיקד על חוליית המחבלים ששיגרה את טילי הנ"ט שהרגו את 21 הלוחמים.
בעקבות נפילת בנו סדריק גרין, קיבל אביו, אזרח הפיליפינים, תושבות ישראלית.
התקיפה הישראלית ליד שדה התעופה הבין-לאומי חלב הייתה תקיפה המיוחסת לחיל האוויר הישראלי ליד העיר חלב שבסוריה שהתרחשה בשעות הלילה שבין ה-28 ל-29 במרץ 2024. התקיפה כוונה למטה של ארגון הטרור חזבאללה ולמחסנים של מיליציות פרו איראניות, ובמהלכה נהרגו כ-52 אנשים ונפצעו עשרות נוספים, ביניהם אזרחים.
שלושים ושמונה מבין ההרוגים זוהו כחיילים סורים, שבעה כאנשי חזבאללה, ואחד כגורם סורי פרו-איראני.
התקיפה התרחשה במהלך מלחמת חרבות ברזל ונחשבת לחריגה וחסרת תקדים בקנה המידה ובכמות ההרוגים שלה.
לפי הדיווחים הטילים ששוגרו נשאו ראשי קרב כבדים במיוחד שהכילו כמות גדולה של חומר נפץ.
התקיפה הייתה רב-מוקדית, כאשר חלק מהטילים כוונו למפעלים באזור ואחרים למצבורי נשק ותחמושת ליד שדה התעופה הבין-לאומי חלב.
הפיצוץ היה חזק וגרם לפיצוצי משנה רבים - דבר שהעיד על כמות כלי הנשק והתחמושת שאוחסנו ביעדים שהותקפו.
מערכות ההגנה הסוריות הופעלו אך נכשלו בפעולתם ומיירט אחד אף נפל בשוגג בסמוך לכפר בג'ברין, מה שהוביל לפריצתה של שרפה.
האירוע הוא חלק מגל תקיפות רחב יותר של ישראל כנגד יעדים שונים לאורך הגזרה הצפונית עם לבנון וסוריה, והתרחש שבועות ספורים בלבד לאחר ההתנקשות בסאלח אל-עארורי ברובע הדאחייה של ביירות, וכן חיסולו הממוקד של היועץ הבכיר של משמרות המהפכה האיראניות רזא זארעי בעיר החוף בניאס.
אחד ההרוגים בתקיפה היה מפקד שטח שאחיו נהרג בתקיפה ישראלית בנובמבר אשתקד.
מספר שעות לאחר התקיפה התקבלו דיווחים ראשוניים אודות שני חיסולים ממוקדים, האחד של בכיר חזבאללה אשר חוסל בתקיפת רכב בצור והיה אחראי על המערך הרקטי בדרום לבנון והשני של בכיר אחר בפיצוץ מטען באזור דמשק שפעל כמהנדס חומרי נפץ והיה אחראי על התיאום בין חזבאללה ואיראן בדרום-מערב סוריה.
– משרד החוץ של איראן גינה את התקיפה בטענה כי .
– משרד הביטחון הסורי האשים את ישראל בתקיפה והודיע כי .
– משרד החוץ של רוסיה גינה את התקיפה והזהיר מפני השלכות הרסניות על האזור כולו.
התקפת "אדם בתווך" היא מתקפת סייבר בו התוקף מצותת לשיחה המתקיימת בין צדדים ברשת מחשבים.
התוקף מתחזה לכל אחד מהם בנפרד אך למעשה מנהל את ההתקשרות ביניהם, בעוד הם מאמינים שהם מתקשרים ישירות בערוץ פרטי.
כדי שהתקפה כזו תצליח ראשית חייב התוקף להתחזות בהצלחה לכל צד, ולהיות מסוגל ליירט את כל המסרים או התשדורות העוברים ביניהם ולהוסיף, למחוק או לשנות כל מסר כרצונו.
התקפת "אדם בתווך" מתמקדת בתהליך האימות ההדדי בפרוטוקול התקשורת, ולכן פרוטוקולים קריפטוגרפיים נוקטים בדרך כלל בצעדי מנע על ידי הוספת תהליך אימות.
למשל SSL מאפשר אימות חד-צדדי או דו-צדדי של המתקשרים זה כלפי זה, בדרך כלל בשימוש במערכת הצפנה אסימטרית המשתמשת בחתימה דיגיטלית ובאלגוריתמים כדוגמת RSA.
לעיתים בסיוע ישות ייעודית הקרויה צד שלישי מהימן או רשות אישור מהימנה דוגמת וריסיין.
התקפת "אדם בתווך" תוך התחזות גם אפשרית, למעשה חוקרים בתחום האבטחה הצליחו לדמות מגוון מתקפות כאלו ואף מציעים כלים ממוכנים המסוגלים לבצע עבודה זו, קיימים אף מוצרי אבטחה, כגון IPS, DLP, שרתי פרוקסי ו-IDS, אשר משתמשים בטכניקה דומה כדי לפענח מידע מוצפן ולוודא כי הוא אינו מכיל תוכן בעייתי.
בסביבת האינטרנט בדרך כלל ההגנה הטובה ביותר כנגד התקפה כזו היא לאמת את זהותו של הצד השני באמצעות "תעודת אימות" שניתנת על ידי צד שלישי נאמן.
בדפדפנים מודרניים קיימים מנגנוני הגנה מדיוג (פישינג) ואמצעים לשמירת פרטיות כגון מחיקת עוגיות, היסטוריה או גלישה בסתר.
אולם חרף כל המאמצים האינטרנט לעולם לא יהיה מסוגל לספק הגנה מושלמת לגולש, כך שלמרות ההמלצה לוודא שהדפדפן מציג צלמית "מנעול", ישנם דרכים להתקין תעודות אישור מזויפות וליצור "מראית עין" של מצב תקין.
קיים תיעוד רב בנושא, ידוע כי ממשלות ניסו לנקוט בשיטות כאלו לצורך ריגול וכן קיימים ארגונים בהם כל תעבורת האינטרנט מנוטרת תוך שימוש בטכניקה זו.
התקפי ניתוק הם סוג אחד מבין סוגי התקפים אפילפטיים רבים.
התקפים אלו נקראים לעיתים התקפי פטי מל (מן הצרפתית עבור מחלה קטנה).
המונח היה קיים כבר בסוף המאה ה-18.
התקפי ניתוק הם התקפים אפילפטיים כלליים קצרים (בדרך כלל פחות מ-20 שניות) שמתחילים ומסתיימים בפתאומיות.
יש להם שני מרכיבים מרכזיים: 1. מבחינה קלינית, הפרעה במצב ההכרה (ניתוק) ו- 2. ב- EEG רואים התפרקויות זיז-גל איטיות.
נוהגים לחלק התקפי ניתוק בצורה רחבה להתקפי ניתוק טיפוסיים ושאינם טיפוסיים.
התקפי ניתוק טיפוסיים מתרחשים, בדרך כלל בהקשר של אפילפסיה כללית אידיופתית (שלא ידוע מקורה) וה- EEG מראה התפרקויות זיז-גל כלליות מהירות בתדר 2.5 הרץ.
המילה "טיפוסי" היא יותר כדי להבחין אותם מניתוקים שאינם טיפוסיים ולא כדי להגדיר אותם כ"קלאסיים" או מאפיינים של סינדרום מיוחד.
התקפי ניתוק שאינם טיפוסיים מתרחשים רק בהקשר של סוגי אפילפסיה סימפטומטית או קריפטוגנית חמורה של ילדים עם לקויות למידה שסובלים גם מהתקפים תדירים של סוגי אפילפסיה אחרים כמו א-טונית, טוני ומיוקלונית.
ההתחלה והסיום אינם כל כך פתאומיים וההבדל בטונוס הוא בולט יותר.
ה-EEG הוא איטי, פחות מ 2.5 הרץ בזיזים וגלים איטיים.
הביטוי הקליני של התקפי ניתוק משתנים בצורה משמעותית בין חולים שונים.
הפרעה להכרה הוא היסוד האיקטלי (פרכוסי) ויכול להיות הסימפטום הקליני היחיד, אך הוא משולב, בדרך כלל בביטויים אחרים.
המאפיין המזהה של התקפי ניתוק הוא בתחילה הפרעה קצרה ופתאומית להכרה, הפסקת הפעילות אותה עושים, מבט בוהה ואפשרי גם גלגול איטי של העיניים כלפי מעלה.
אם החולה מדבר הדיבור יהיה איטי או יופסק, אם הוא הולך הוא יעמוד כמשותק.
אם הוא אוכל המזון לא יגיע לפיו.
בדרך כלל החולה לא יגיב כאשר ידברו אליו.
אצל אחדים ההתקף ייפסק כשידברו אליהם.
ההתקף נמשך בין כמה שניות לחצי דקה ונעלם במהירות בה התחיל.
ניתוק עם הפרעה להכרה רק בהתאם לתיאור לעיל.
ניתוק עם מרכיבים קלוניים מתונים.
כאן התחלת ההתקף אינה שונה מהראשון, אבל המרכיבים הקלוניים יכולים להיות בעפעפיים, בפינת הפה או בקבוצות שרירים אחרות והם יכולים להיות שונים בחומרה מתנועות שכמעט בלתי אפשרי להבחין בהן עד קפיצות מיוקלוניות כלליות.
חפצים שמחזיקים ביד עלולים ליפול.
כאן יכולה להיות הפחתה בטונוס השרירים המשמש את היציבה כמו גם את הגפיים מה שגורם לצניחת הראש, לעיתים של הגוף כולו, הרפית הזרועות ושל האחיזה.
לעיתים נדירות הטונוס חלש דיו עד כדי כך שהוא גורם לאדם ליפול.
כאן עלולות להיות התכווצויות שרירים טוניות בזמן ההתקף הגורמות לעלייה בטונוס השרירים שיכול להשפיע על השרירים המותחים או על השרירים הכופפים בצורה סימטרית או לא סימטרית.
אם החולה עומד הראש עלול להימשך אחורה והגוף להתקשת.
דבר זה יכול לגרום להליכה אחורה.
הראש יכול להיות משוך בצורה טונית לצד אחד.
תנועות מכוונות או חצי מכוונות המתרחשות בעת התקף ניתוק הן שכיחות ויכולות להיות בטווח שבין ליקוק שפתיים ובליעה ועד מישוש בגדים והליכה חסרת מטרה.
אם מדברים אל החולה הוא יכול לנהום לכיוון הקול המדבר ואם נוגעים בו הוא ישפשף את מקום הנגיעה.
אוטומטיזמים הם משוכללים למדי ויכולים להיות מורכבים מהתנועות המתוארות לעיל או להיות כל כך פשוטים עד שלא יבחינו בהם במבט שטחי.
אלה יכולים להיות חיוורון ולעיתים שכיחות פחות הסמקה, הזעה, התרחבות האישונים ואי שליטה בסוגר השתן.
לעיתים קרובות יש צורות מעורבות של ניתוקים.
התקפים אלה יכולים לקרות כמה פעמים ביום או, במקרים אחדים, מאות פעמים ביום עד כדי כך שהאדם אינו מסוגל להתרכז בבית הספר או במצבים אחרים הדורשים תשומת לב.
ניתן לגרום ניתוקים טיפוסיים בקלות על ידי נישום יתר אצל יותר מ-90% מן החולים.
זהו מבחן אמין לאבחון התקפי ניתוק: מבקשים אדם שחושדים שהוא סובל מהתקפי ניתוק לנשום במהירות.
כשסופרים את הנשימות שלו או שלה.
ניתן, גם, לזרז את ההתקף על ידי גירוי של אור מקוטע.
מיוקלונוס של העפעף הוא תוספת קלינית שכיחה.
תסמונות של סוגי אפילפסיה אידיופתית כללית עם התקפי ניתוק
אלה כוללות: אפילפסיה של ניתוקים בילדות, אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים, אפילפסיה עם ניתוקים מיוקלוניים.
יש כאלה שסבורים שגם תסמונות אחרות כמו תסמונת ז'וֹווֹן (Jeavons syndrome – מיוקלונוס של העפעף עם ניתוקים) ואפילפסיה כללית אידיופתית עם ניתוקי פנטום (מדומיינים) הן גורמים המזרזים התקפי ניתוק.
ידוע שסוגי התקפים אלה קורים לחולים הסובלים מפורפיריה וניתן להפעיל אותם על ידי מתח או גורמים אחרים הגורמים לפורפיריה.
הטיפול העיקרי בהתקפי ניתוק הוא באתוסוקסימיד (זרונטין) וסודיום ולפוראט (דפלפט) שיעיל בשליטה בניתוקים בכ־75% מן החולים.
מונותרפיה בלמוטריג'ין היא פחות יעילה כשרק 50% מן החולים מתאזנים ואין להם יותר התקפים.
במחקר שפורסם במרץ 2010 ב- Journal of Medicine של פקיסטן נמצא שאותוסוקסימיד היה הטיפול היעיל ביותר לאפילפסיה של ניתוקים בילדות.
קבוצת המחקר שהקיפה 453 ילדים שאובחנו זה לא מכבר מיולי 2004 עד אוקטובר 2007. נתנו לילדים, באופן אקראי אתוסוקסימיד, חומצה ולפרואית או למוטריג'ין.
הגדילו, תוך הוספה, את מנות התרופה עד שהילד היה חופשי מהתקפים.
אחרי 16 שבועות של טיפול מצאו החוקרים שאתוסוקסימיד וחומצה ולפרואית היו יעילות יותר מלמוטריג'ין בשליטה על ההתקפים.
הם גם קבעו שלאתוסוקסימיד היו פחות תופעות לוואי בצורה משמעותית.
על אף שאתוסוקסימיד הוא, לעיתים קרובות יעיל יותר בטיפול בהתקפי ניתוק הרי שוולפוראט הרבה יותר יעיל בטיפול בהתקפי טוני-קלוני ולכן ייתכן שהוא בחירה טובה יותר עבור חולה שיש לו שני הסוגים של אפילפסיה.
תרופות שאין להשתמש בהן בהתקפי ניתוק
הטיפול באפילפסיה אידיופתית כללית הוא תובעני משום שרבות מהתרופות האנטי-אפילפטיות הן או בלתי יעילות או מחריפות ניתוקים וקפיצות מיוקלוניות.
אין להשתמש בתרופה אנטי-אפילפטית, לא רק כאשר היא מחריפה התקפים אלא גם כאשר היא לא יעילה בשליטה בהתקפים בהם היא אמורה לטפל.
זה עלול ליצור תופעות לוואי שליליות לא נחוצות ולשלול מהחולה את האפקט הרפואי שניתן לספקו על ידי תרופה אחרת.
קארבאמזפין (טגרטול) וויגבטרין - vigabatrin (סברילן) הן תרופות שאין לתת אותן במקרים של התקפי ניתוק ללא קשר עם חומרת ההתקפים.
דבר זה מבוסס על הוכחות קליניות וניסיוניות.
נתונים לא מספיקים וכיווני מחקר
בטיפול בהתקפי ניתוק אין, לעיתים קרובות, מספיק עדויות לאיזו מן התרופות הקיימות יש הצירוף הטוב ביותר של בטיחות ויעילות עבור החולה המסוים.
כמו כן לא קל לדעת כמה זמן יש להשתמש בתרופה מסוימת לפני שקובעים אם לחולה מסוים כבר אין התקפי ניתוק כפי שקורה לעיתים קרובות אצל ילדים.
נכון לעכשיו לא פורסמו תוצאות של אף מחקר בקנה מידה גדול בסמיות כפולה, מבוקר פלצבו המשווה יעילות ובטיחות של תרופות אלה או אחרות לטיפול בהתקפי ניתוק.
המחקרים הקיימים הם קטנים ולא הציגו תוצאות ברורות
התקף תת-קליני הוא סוג של התקף שנחווה לעיתים קרובות על ידי אנשים שיש להם אפילפסיה.
בהתקף כזה עקבות EEG יראו פעילות מוחית חריגה, בדרך כלל למשך קצר בו לא נראים סימנים קליניים או סימפטומים שניתן להבחין בהם.
זה מתבטא, בדרך כלל, כזיז יחיד ברישום ה EEG או האטה של פעילות מוחית שאינה תואמת לרמת ההכרה או המודעות.
התקפים תת-קליניים יכולים להיות שימושיים לנוירולוג כאשר הם מוצגים ב EEG בדיאגנוזה של אפילפסיה.
בקריפטואנליזה, התקפת איזון זמן/זיכרון היא סוג של התקפת כוח גס גנרית הסתברותית שבה המתקיף (או הקריפטאנליסט) מנסה לקצר את זמן החישוב על חשבון שימוש בזיכרון או להפך.
שני המשאבים, דרישות זיכרון מצד אחד וזמן עיבוד מהצד השני משלימים זה את זה והתוקף מנסה להגיע לאיזון אופטימלי כך שההתקפה תצליח בזמן הקצר ביותר תוך שימוש בכמות המינימלית של זיכרון.
ניצול זיכרון לצורך האצת ביצועים אטרקטיבי לאור העובדה ששטח אחסון נעשה זמין וזול בקצב מהיר.
השיטה יכולה לשמש להיפוך כל פונקציה חד-כיוונית ומסיבה זו ישימה במיוחד כנגד פונקציית גיבוב או צופן בלוקים וכן לניחוש מפתחות הצפנה וסיסמאות.
מקרה פרטי של התקפה זו נקרא איזון זמן/זיכרון/דטה , שבו נוסף פרמטר דאטה המתייחס לכמות המידע שהתוקף משיג בזמן ריצה (און ליין).
היא מבוססת על איזון בין שלושת הפרמטרים הללו והיא טובה במיוחד כנגד צופן זרם.
התקפת איזון זמן/זיכרון היא התקפת כוח גס המורכבת משני שלבים: שלב "קדם חישוב" שיכול לקחת הרבה זמן.
בשלב זה המתקיף מנסה לנצל חולשות במערכת ההצפנה ומנסה לסכם את הממצאים שלו בטבלה ענקית.
ושלב "און ליין" שבו המתקיף מקבל נתונים אמיתיים שהופקו באמצעות האלגוריתם אותו הוא מתקיף עם מפתח שאינו ידוע לו, והמטרה שלו היא כמובן לגלות את המפתח מהר ככל האפשר.
בהתקפת איזון זמן/זיכרון ישנם חמישה פרמטרים עיקריים:
N מייצג את גודל מרחב החיפוש (למשל מספר המפתחות האפשריים).
P מייצג את הזמן הדרוש לעבודת ההכנה בשלב הלא מקוון.
M מייצג את כמות מילות הזיכרון הזמינה למתקיף (במונחים של שטח אחסון בדיסק הקשיח).
T מייצג את הזמן הדרוש לביצוע ההתקפה המקוונת (במונחים של מספר פעולות בסיסיות).
D מייצג את כמות המידע הנגיש למתקיף בזמן ההתקפה המקוונת (מספר בלוקים או סיביות).
במקרה של צופן בלוקים הוא מרחב כל המפתחות האפשריים כאשר הוא אורך המפתח בסיביות (למשל בצופן AES עם מפתח באורך 128 סיביות ).
למען הפשטות ההנחה היא שגם מרחב המסרים האפשריים הוא .
בדרך כלל לצורך ההתקפה המתקיף רשאי לבחור בלוק מוצפן יחיד והבלוק המקורי שהוצפן.
במונח "לבחור" מתכוונים שהמתקיף הצליח להשיג לכל הפחות בלוק טקסט קריא אחד לפי בחירתו ואת תוצאת ההצפנה שלו עם מפתח לא ידוע.
מודל זה נקרא התקפת גלוי-נבחר.
התקפת איזון זמן/זיכרון שהוצגה לראשונה על ידי מרטין הלמן נחשבת להתקפה הטובה ביותר מסוג זה נגד פונקציה אקראית, היא מאזנת בין הערכים , הערכים האופטימליים תלויים בעלות היחסית של המשאבים החישוביים שברשות המתקיף.
למשל אם , לפי הלמן אפשר להגיע לאיזון של וכן כלומר שיפור בפקטור של שליש לעומת התקפת כוח גס.
התקפת איזון זמן/זיכרון הועלתה לראשונה ב-1980 על ידי מרטין הלמן.
בעיות חיפוש רבות כמו בעיית תרמיל הגב או בעיית הלוגריתם הבדיד ניתנות לפתרון מהיר יותר מכוח גס באמצעות שימוש מושכל בזמן וזיכרון.
כלומר אם קיימים פתרונות אפשריים לבעיה נתונה, איזון זמן זיכרון מאפשר למצוא את הפתרון הנכון בזמן של פעולות חישוב עם מילות זיכרון בתנאי שהמשוואה מתקיימת.
ליתר דיוק האגף הימני של המשוואה צריך להיות אולם אפשר להתעלם מהלוגריתם והקבוע .
ניחוש מפתח הצפנה שהוא בעצם קריפטואנליזה בסיסית של כל צופן סימטרי, אינו אלא בעיית חיפוש שיש לה שני מקרי קצה.
המקרה שבו לא נעשה שימוש בזיכרון כלל אך מצריך זמן ביצוע מלא, כלומר המתקיף צריך לנסות כמעט את כל המפתחות האפשריים במקרה הממוצע עד שימצא המפתח הנכון ומהצד השני שמסתמך על טבלת איחזור ענקית, כך שהזמן הדרוש לאיחזור המפתח הנכון מתקרב ל- (אם לא מביאים בחשבון את זמן ההכנה).
מציאת התאמה בטבלה ממויינת באמצעות חיפוש בינארי וטבלאות גיבוב היא פעולה קלה במונחי מחשוב, אך מאידך המחיר הוא שימוש מופרז בזיכרון.
שני מקרי הקצה אינם מעשיים מצד אחד הזמן הדרוש גבוה מדי ומהצד השני כמות הזיכרון בלתי מעשית.
יהיו ו- שני פרמטרים שחשיבותם תובהר בהמשך, אם מתעלמים לרגע מזמן הביצוע של ההכנה המוקדמת, חיפוש פתרון של כל פונקציה חד-כיוונית באמצעות טכניקת איזון זמן זיכרון יכול להתבצע בסיבוכיות מקום ממוצעת של וזמן בסדר גודל של פעולות בקירוב, בתנאי שמתקיים .
אם מתקבל שזהו שיפור משמעותי לעומת חיפוש ממצה של כל הפתרונות האפשריים בשיטה הישירה וזאת עם זיכרון בגודל .
אם סיבוכיות החיפוש נמדדת במונחים של (זמן פלוס זיכרון) אף על פי שזיכרון וזמן אינם מושגים זהים אפשר להתעלם מפרט זה, בכללות מושג שיפור בפקטור של שליש בסיבוכיות.
ההשלכה היא שחיפוש מפתח DES באורך 56 סיביות מתקצר לחיפוש בסדר גודל של 38 סיביות.
יתרה מזו, בבעיות מסוימות כמו פרמוטציה פסאודו אקראית או בעיית הלוגריתם הבדיד, אפשר להשיג שיפור גדול יותר עד פקטור של חצי, קרי על חשבון עליה קלה בסיבוכיות עבודת ההכנה.
ואילו התקפה שעושה שימוש בטבלת חיפוש דורשת מודל התקפת גלוי-נבחר, כלומר המתקיף שהכין את הטבלה מראש עם בלוק נתון (למשל בלוק המכיל רק אפסים), צריך שתהיה לו היכולת לבחור בזמן ריצה לפחות בלוק גלוי אחד המכיל את הנתונים שהוא מעוניין והבלוק המוצפן המתאים לפני שהוא מתחיל בהתקפה.
זה אפשרי בעולם האמיתי, אפשר למשל לחשוב על מקרה שבו המתקיף יודע שהוצפן בלוק המכיל נתונים קבועים הידועים לכל.
הרעיון של התקפת כוח גס ישירה פשוט, אם נתון בלוק טקסט מוצפן שהוצפן עם המפתח וההנחה היא שהמתקיף יודע בדרך כלשהי מהו הבלוק שהוצפן והוא מעוניין לגלות את , בניסוח פורמלי:
כאשר היא פונקציית הצפנה כמו DES והנעלם היחיד במשוואה האמורה הוא .
בטכניקת איזון זמן/זיכרון מתעלמים מפעולת ההכנה המוקדמת כי היא אינה משפיעה ישירות על סיבוכיות ההתקפה משני טעמים.
ראשית, פעולת ההכנה יכולה להתבצע באופן לא מקוון בזמנו החופשי של המתקיף ושנית במקרים מסוימים פעולת ההכנה יכולה להיות שימושית לכמה התקפות ולכן אפשר להניח לצורך הדיון שהיא כבר נעשתה.
תיאור כללי של שיטת הלמן
בהינתן פונקציה אקראית הממפה את המפתח לבלוק טקסט מוצפן עבור טקסט קריא קבוע כלשהו.
אפשר לראות שקל לחשב את אבל קשה להפוך אותה, כי חישוב הפונקציה ההופכית היא בדיוק הבעיה הקריפטואנליטית של חילוץ מפתח ההצפנה בהינתן טקסט מוצפן .
כדי לבצע את הפעולה ההפוכה מהר יותר מכוח גס הציע הלמן לנצל את פרדוקס יום ההולדת על ידי הוספת שלב "קדם עיבוד" שמנסה "לכסות" במידה רבה ככל האפשר את הנקודות של מרחב המפתח.
כלומר להגביר ככל האפשר את הסיכויים שהמפתח אותו מחפשים יפול במקרה באחת מנקודות הכיסוי.
הוא הציע להשתמש במטריצה מסדר שהשורות בה הם "מסלולים" באורך הנוצרים מהפעלה רקורסיבית של הפונקציה על נקודות התחלה אקראיות שונות.
היות שכל נקודה ניתנת לחישוב על ידי הנקודה הקודמת לה במסלול, אפשר למעשה לאחסן בזיכרון רק את נקודת ההתחלה ונקודת הסיום של כל מסלול כזה.
תוצאת שלב ההכנה היא הטבלה המכילה אוסף ערכים המייצגים נקודות התחלה ונקודות סיום של המסלולים, הממוינים לפי נקודת הסיום.
בשלב ההתקפה המקוונת המתקיף מנסה לגלות אם מכוסה על ידי אחת הנקודות בטבלה.
האלגוריתם מחשב את על באופן איטרטיבי, סורק את עמודוצת הטבלה ומנסה למצוא התאמה של התוצאה שבידו עם נקודת סיום כלשהי.
אם נמצאה התאמה הוא יודע שהפתרון נמצא בשורה זו ולכן כל שעליו לעשות הוא לקפוץ לנקודת ההתחלה של אותה שורה ולחשב את על במספר הפעמים הדרוש עד שהוא מגיע ל- והערך שבו ביקר צעד אחד לפניו הוא הפתרון הנכון בסבירות גבוהה.
מטריצה אחת לא יכולה לכסות את כל הנקודות כי ככל שמוסיפים שורות, לפי פרדוקס יום ההולדת כל עוד בהכרח שייוצרו התנגשויות.
התנגשות פירושה שהתקבל ערך זהה בשתי נקודות בשורות שונות לא בהכרח באותה עמודה.
הבעיה היא שכל התנגשות גורמת להתמזגות, אם נקודה מסוימת הופיעה שוב בשורה אחרת מנקודה זו ואילך עד סוף המסלול הנקודות בשתי השורות הללו תהיינה זהות.
התמזגויות קשות להבחנה כיוון שאם ההתנגשות חלה בעמודות שונות נקודת הסיום לא תהיה זהה.
מבחינה סטטיסטית התמזגויות פוגעות באופן משמעותי ברמת הכיסוי ולכן בסיכויים לנחש מפתח, זאת למרות עבודת ההכנה הזהה.
החסם העליון לכיסוי מקסימלי עבור טבלה אחת הוא במקרה שהפרמטרים מקיימים .
במקרה כזה הטבלה מכסה רק שטח של מהמרחב לכן יש צורך ב- טבלאות בלתי תלויות כאלו כדי לכסות את המרחב כולו.
אולם הלמן הבחין בעובדה מעניינת שאם משנים מעט את הפונקציה עבור כל טבלה, למשל כאשר היא פונקציה פשוטה של הפלט כמו סידור מחדש של סיביות, אפשר למנוע התנגשויות ולשפר את רמת הכיסוי מאוד.
התכונות של הפונקציות המותאמות הן:
כל זוג נקודות ו- כאשר בעיקרון בלתי תלויות.
גם אם תימצא נקודה זהה אין זה מעיד בהכרח על התמזגות, כלומר הנקודות שלאחריה לא תהיינה בהכרח זהות.
כתוצאה מכך האיחוד של המטריצות (כשכל אחת מכסה נקודות) מכסה חלק קבוע פחות או יותר של טווח הכיסוי המלא.
הבעיה של חישוב מתוך ניתנת לפתרון על ידי היפוך כל אחת מהווריאציות של הפונקציה מעל הנקודה המתאימה .
הערך ניתן לחישוב אפילו אם לא ידוע על ידי חישוב לערך כלשהו .
בעוד שהזמן יכול להיות כל ערך בטווח , המקום מוגבל ל- שאם לא כן יוצא ש- ואז ההתקפה תהיה איטית מכוח גס.
יהי פונקציה המייצגת הצפנה של בלוק -סיביות טקסט קריא עם מפתח סודי בגודל סיביות.
כחלק מההתקפה בלוק טקסט מוצפן בגודל משמש בעצמו כמפתח הצפנה בגודל כך שיש צורך בפונקציה כלשהי שממירה בלוק מוצפן של סיביות למפתח הצפנה .
במקרה של DES המפתח קטן מהבלוק, לכן הציע הלמן למשל פונקציית כיווץ פשוטה שחותכת את התוצאה לגודל הרצוי ומתעלמת משמונה הסיביות האחרונות.
במקרה ש- – מצב אפשרי בצופן AES עם מפתח הגדול מ-128, הפונקציה יכולה להוסיף מספר סיביות קבועות (למשל אפסים) כדי להרחיב את הבלוק לגודל המתאים כמפתח.
לסיכום לצורך ההתקפה מגדירים פונקציה שהיא תוצאת הצפנה של הבלוק לאחר המרה למפתח הצפנה עם הפונקציה (הפונקציה אינה הכרחית אם הבלוק המוצפן יכול לשמש ישירות כמפתח הצפנה):
חישוב הוא פעולה קלה כפעולת הצפנה.
לעומת זאת חישוב מתוך שקול לקריפטואנליזה של הצופן.
התקפת איזון זמן/זיכרון מורכבת משני שלבים, שלב הכנה שמתבצע אוף ליין ושלב ההתקפה און ליין המתוארים להלן.
תחילה הוא מרחב המפתחות האפשריים.
התוקף בוחר מתוך המרחב , נקודות התחלה start point אקראיות שונות שיהיו מפתחות הצפנה, אותן מסמנים: .
ואז עבור כל נקודת התחלה מחשב את 'שרשרת ההצפנה' כדלהלן: (א) מציב בכניסה הראשונה בשורה את נקודת ההתחלה ואז (ב) כל כניסה הבאה אחריה מכילה את עבור , כלומר כל כניסה היא הצפנה של עם מפתח שהוא תוצאת ההצפנה של כניסה קודמת.
הטקסט המוצפן עצמו משמש כמפתח הצפנה לאחר שעבר המרה מתאימה עם הפונקציה .
למעשה שורה אחת היא שרשרת של הצפנות חוזרות של על ידי , עם סדרה של מפתחות שהאחד נוצר מהשני, עד שמגיעים לנקודת הסיום .
כדי לצמצם דרישות זיכרון לא מאחסנים את ערכי הביניים אלא את נקודות ההתחלה והסיום בלבד וממיינים אותן בסדר נומרי לפי נקודות הסיום .
לצורך הפשטות (כאמור לעיל) משתמש מסוים בחר במפתח סודי כלשהו, הצפין את הבלוק הקריא (שידוע לתוקף, למשל הבלוק יכול להיות מחרוזת אפסים או כל טקסט קבוע ומוסכם) ובדרך מסוימת התוצאה נפלה לידי התוקף ועליו לגלות את .
התוקף מיישם את הפונקציה כדי לקבל את ואז מבצע את המהלכים הבאים:
בודק בטבלה אם , עבור כל מ- עד .
במקרה שכן, התוקף יודע שהמפתח הנכון הוא הערך האחד לפני אחרון בשורה כי כאמור הערך האחרון הוא תוצאה של הצפנת המקור עם מפתח אחד לפניו.
היות שתוצאות הביניים לא שמורות, עליו לחשב את כל השורה מנקודת ההתחלה לפי הסדר עד הגיעו לנקודה הרצויה במקרה זה וזהו בדיוק המפתח אותו הוא מחפש.
כעת עליו רק לוודא שפענוח אכן מוביל ל- וההתקפה הסתיימה בהצלחה.
ייתכן מצב שבו ל- יש יותר ממקור אחד ואז השוויון האחרון אינו נכון, כלומר אף על פי שקיימת התאמה עם , בפענוח התגלה שהתוצאה אינה תואמת את .
זהו מצב אפשרי והוא מכונה כאן 'אזעקת שווא'.
מתייחסים אליו כאילו לא הייתה התאמה.
הוכח שמספר אזעקות השווא הצפוי חסום על ידי .
יש לשים לב שהתוקף צריך לגשת לטבלה בכל פעם שמחושב חדש.
אם כל האלמנטים שבטבלה שונים, ההסתברות להצלחה היא .
בפועל סיכויי ההצלחה נמוכים יותר כי הם תלויים באופן שבו השרשראות מתפרסות על פני מרחב המפתח.
קיימת גם אפשרות ששרשרת הצפנה שהתחילה עם מפתח אחד תתנגש ותתמזג עם שרשרת אחרת שהתחילה עם מפתח אחר (מנקודה זו ועד לנקודת הסיום כל החוליות בשתי השרשראות תהיינה זהות).
ככל שהטבלה גדולה יותר כך גדלים הסיכויים להתנגשות.
כל התמזגות מצמצמת למעשה את מספר האפשרויות שהטבלה מכסה.
אם היא פונקציה ראנדומלית, ההסתברות להצלחה חסומה ב:
מהמשוואה עולה כי הערכים האופטימליים של ו- הם כאלו שמקיימים שאז הסיכויים הם בערך .
שזהו לא שיפור משמעותי כפי שהיינו מצפים.
כדי לקבל סיכויי הצלחה גבוהים יותר משתמשים בטבלאות מרובות, כל אחת עם פונקציה שונה, בכך מבטיחים פריסה טובה יותר של אלמנטים והימנעות מהתמזגויות ובכך מגבירים את הסיכויים בפקטור שהוא ביחס לכמות הטבלאות (או סך כל האלמנטים).
אי אפשר למנוע התנגשות לגמרי אך גם אם ערך כלשהו מתנגש בנקודה כלשהי היות שהפונקציה שונה לא תתרחש התמזגות.
בכללות עבור טבלאות הסיכויים הם:
כאשר מתייחס לסיכויים עם טבלה אחת.
אם מציבים ההסתברות לטבלה אחת היא בערך , לכן עם טבלאות אפשר להשיג סיכויים של .
כמות הזיכרון תהיה במקרה זה מילים וסך כל הפעולות הוא .
החיפוש בטבלאות יכול להתבצע באופן סדרתי או מקבילי להאצה נוספת וכמובן שאפשר להשתמש ביותר טבלאות לפי הצורך כדי להגביר סיכויים.
חיסרון מעשי אחד בשיטת הלמן הוא מספר הקריאות בדיסק הקשיח.
באופן כללי גישה לדיסק צורכת כשמונה מילישניות לעומת פעולה בתוך זיכרון המעבד שהיא בערך שתי ננושניות.
בגלל ההבדל העצום במהירות הגישה מומלץ לצמצם את מספר הקריאות בדיסק ככל האפשר.
רון ריבסט הציע רעיון במקום לקבוע את אורך המסלולים בכל שורה בטבלה לאורך קבוע, המסלול יכול להמשיך עד שמגיעים לנקודה כלשהי שיש לה מאפיין מיוחד כלשהו כמו ערך המכיל רצף מסוים של אפסים.
נקודה כזו נקראת "נקודה מובחנת" (באנגלית Distinguished point).
במהלך שלב ההכנה מתחילים מנקודות התחלה מובחנות אקראיות ומחשבים את המסלולים באותה דרך, אך עוצרים רק כאשר מגיעים לנקודה מובחנת נוספת.
כך נוצרים מסלולים באורכים שונים המכילים נקודות מובחנות בלבד.
אם האורך הצפוי של כל מסלול יהיה בערך .
קבוצת כל נקודות הסיום בכל הטבלאות בסך הכול נקודות מכסה כמות ניכרת של בערך מהנקודות המובחנות האפשריות.
נקודות מובחנות קלות להכנה וקלות לזיהוי.
היתרון העיקרי של גישה זו הוא שבמהלך ההתקפה יש צורך לבצע רק קריאה אחת בדיסק הקשיח עבור כל מסלול (כאשר ניתקלים לראשונה בנקודה מובחנת), מספר ההפעלות של הפונקציה נשאר אבל מספר הקריאות בדיסק יורד מ- ל- שזה יתרון משמעותי.
טבלת ריינבו היא שיטת כוח גס גנרית המבוססת על שיטת הלמן לשבירת פונקציית גיבוב, יעילה בעיקר לניחוש סיסמאות או מספרי כרטיס אשראי וכדומה המכילים מחרוזת אלפנומרית קצרה.
הוצעה לראשונה על ידי Philippe Oechslin ב-2003 ומהווה שיפור ניכר של שיטת הלמן המתוארת לעיל.
המגבלה העיקרית בשיטת הלמן היא שכאשר שני מסלולים מתנגשים באותה טבלה הם מתמזגים (מאותה נקודה ואילך הנקודות בשני המסלולים תהיינה זהות) מה שמגביל את רמת הכיסוי של הטבלאות ופוגע בסיכויי ההצלחה למצוא סיסמה (או מפתח הצפנה).
טבלת ריינבו היא גישה אחרת המאפשרת התנגשות ללא התמזגות אפילו באותה טבלה.
כזכור הלמן הציע להשתמש בטבלאות שונות שההבדל ביניהן הוא שהפונקציה שמכינה את פלט הפונקציה כמפתח הצפנה לפונקציה הבאה תהיה שונה במעט מטבלה לטבלה.
הרעיון שנקרא מסלול ריינבו (rainbow chain) הוא להשתמש בפונקציית הכנה המשתנה לא רק מטבלה לטבלה אלא גם מנקודה לנקודה.
אם נתונה הפונקציה החד-כיוונית מתחילים מהנקודה ומחשבים את המסלול: עד שמגיעים ל-.
כל פונקציה שונה מקודמתה באופן מינורי (כמו היפוך מספר מועט של סיביות).
בשיטה זו קיימת רק טבלה אחת ואורך המסלולים קבוע.
אין צורך בטבלאות מרובות כפי שהציע הלמן וכן אין צורך בנקודות מובחנות כפי שהציע ריבסט.
היות שהפונקציות משתנות בתדירות גבוהה, כדי שתהיה התמזגות ההתנגשות חייבת להופיע בדיוק באותה פוזיציה (עמודה).
עבור טבלה עם מסלולים באורך הסיכויים שיופיע ערך זהה בשתי שורות באותה עמודה הם .
ההסתברות להצלחה בהינתן טבלה בגודל חסומה על ידי:
בדומה לטבלאות של הלמן כדי לחפש מפתח, תחילה מחשבים את על טקסט המוצפן ומחפשים נקודת סיום תואמת לפלט שהתקבל, אם נמצאה התאמה אפשר לשחזר את המסלול מנקודת ההתחלה של אותה שורה.
אם לא נמצאה התאמה, מפעילים את הפונקציות על הפלט ומנסים לראות אם המפתח נמצא בעמודה לפני האחרונה, אם לא נמצאה התאמה ממשיכים עם וכן הלאה.
סך כל הפעולות הן .
זהו שיפור בפקטור של חצי לעומת הטבלאות של הלמן שבהן נדרשים הפעלות של הפונקציה כדי לחפש ב- טבלאות בגודל .
בהשוואה לטבלאות של הלמן, עם טבלת ריינבו בגודל , סיכויי ההצלחה בשניהם שווים.
בשני המקרים הטבלאות מכסות מפתחות עם פונקציות הכנה שונות.
בשניהם עלולה להיווצר התמזגות אם נמצאה התנגשות באותה טבלה או באותה עמודה במקרה של ריינבו, אך הדבר אינו משפיע על התנגשויות בנקודות אחרות.
מעבר לעובדה שהושג שיפור בחצי בסיכויי ההצלחה, לטבלת ריינבו מספר יתרונות:
מספר הטבלאות מצטמצם בפקטור של .
התמזגות של מסלול ריינבו גורמת לכך שנקודת הסיום תהיה זהה ולכן ניתן להבחין בכך.
בדרך זו אפשר לייצר טבלאות נטולות התמזגויות (אך לא נטולות התנגשויות).
לולאה היא מצב שבו הפונקציה מייצרת מסלול קצר מ- שחוזר על עצמו באופן מעגלי.
אפשר לאתר לולאות גם בשיטת הלמן אך הדבר דורש פעולות נוספות.
שיטת הנקודות המובחנות של ריבסט יוצרת בעיה בגלל האורך המשתנה של המסלולים.
לעובדה זו חשיבות רבה, כי זה עוזר לצמצם את מספר אזעקות השווא כזכור אילו מקרים בהם אף על פי שפלט הפונקציה תואם המפתח שונה.
בניסוי מעשי הראו מפתחי האלגוריתם איך הצליחו לנחש סיסמאות מגובבות של מערכת ההפעלה חלונות, כחלק ממערכת שנקראה LanManager.
במערכת זו שעדיין נתמכת בשל תאימות לאחור, השיטה הייתה לחתוך סיסמה באורך מקסימלי של 14 אותיות לשתי מחרוזות באורך 7 בתים כל אחת, אחרי המרת האותיות לאותיות רישיות.
כל מחרוזת שימשה כמפתח הצפנה לצופן DES.
עם מפתחות אילו מצפינים פעמיים מחרוזת טקסט קבועה (שאינה סודית) ומתקבלים שני פלטים באורך 8 בתים כל אחד, אותם משרשרים יחד למחרוזת אחת באורך 16 בתים המשמשת כגיבוב של הסיסמה.
בגלל התכנון הגרוע, אפשר לתקוף את המערכת בשיטת הפרד ומשול, מנסים לנחש כל חצי של מחרוזת הגיבוב בנפרד.
היות שהסיסמה היא לכל היותר 14 אותיות או ספרות למעשה סיבוכיות ההתקפה היא רק פעולות גיבוב של 8 בתים לעומת של 16 בתים.
לצורך הדגמה הם השתמשו בטבלת ריינבו אחת בגודל .
כמו כן השוו ביצועים לעומת 4666 טבלאות הלמן בגודל .
עם טבלאות אילו הם ניסו לנחש 500 סיסמאות אקראיות על מחשב שולחני מסוג פנטיום 4 1.5GHz עם זיכרון בגודל 500MB.
רמת הכיסוי הגיעה ל-75.8% בטבלאות הלמן ו-78.8% בטבלת ריינבו והביצועים שהתקבלו הראו שטבלת ריינבו הייתה מהירה פי שבעה מטבלאות הלמן באותו גודל.
עם שטח אחסון שאינו עולה על 1.4GB אפשר היה לפצח 99.9 אחוז מכל הגיבובים של סיסמאות אלפנומריות בטווח בזמן של 13.6 שניות.
תוצאה זו היא המהירה ביותר בהשוואה לשיטות אחרות.
הדרך הטובה ביותר לסכל התקפה כזו היא להוסיף גיוון לתהליך גיבוב הסיסמאות.
השיטה המומלצת כיום היא פונקציית גזירת מפתח קריפטוגרפית שמשלבת salt (מלח) שהיא מחרוזת אקראית חד-פעמית שאינה סודית.
גישה אחרת היא להגביר את כמות העבודה הדרושה בהכנת סיסמה אחת, למשל להפעיל את פונקציית הגיבוב אלף פעמים במקום פעם אחת עבור כל סיסמה.
ההאטה בזמן עבור משתמש בודד אינה מורגשת, אך היא מאטה מאוד את הזמן הכולל הדרוש לשלב ההכנה המקודם של התקפת איזון/זמן זיכרון והופכת אותה ללא כדאית.
בשל ההתנהגות השונה של צופן זרם לעומת צופן בלוקים, התקפת איזון זמן/זיכרון נגד צופן זרם שונה בהתאם.
היא נקראת התקפת איזון זמן/זיכרון/דטה (time/memory/data tradeoff), כי נוסף אלמנט שלא קיים בהתקפה הבסיסית המתייחס לכמות המידע המושג און ליין הדרוש לצורך ההתקפה.
בצופן זרם, המרחב מייצג את מספר המצבים הפנימיים של המחולל שיכול להיות שונה ממרחב המפתחות.
"מצב פנימי" של המחולל הפסאודו אקראי המובנה בצופן זרם הוא בעצם תכולת הזיכרון הפנימי ברגע נתון בזמן הפעלת הצופן.
כזכור צופן זרם הוא סוג של מכונת מצבים שמכילה זיכרון.
הנתונים שהמתקיף מקבל בזמן ההתקפה הם הסיביות הראשונות של פלט המחולל שהן בעצם תחילתו של זרם המפתח איתו הוצפן הטקסט הקריא.
ההנחה היא שהמתקיף הצליח להשיג אותן למשל על ידי XOR עם קטע טקסט קריא ידוע כמו כותר (במקרה זה אין הבדל בין מודל התקפת גלוי-ידוע לבין גלוי-נבחר).
מטרת המתקיף או הקריפטואנליסט היא לגלות לפחות אחד מהמצבים הפנימיים של המחולל.
משום שברגע שנמצא מצב פנימי אחד, ניתן לשחזר את כל הסיביות שהופקו מנקודת זמן זו ואילך על ידי הפעלת המחולל קדימה במספר הפעימות הדרוש עד לפענוח כל הטקסט המוצפן.
כמובן שהמתקיף יכול להפעיל את המחולל לאחור ובכך להגיע למצב הפנימי הראשון או במילים אחרות לגלות את מפתח ההצפנה, אבל בצופן זרם פעולה זו לא נחוצה כלל כי בידי המתקיף מספיק מידע לפענח את כל הטקסט המוצפן מנקודה זו.
כדי להבין את ההבדל בין צופן זרם לצופן בלוקים בהקשר זה.
אפשר לראות שבצופן בלוקים קיים בידי המתקיף בלוק אחד שאיתו הוא מבצע את ההתקפה, כלומר ישנם שני קלטים (מפתח ובלוק קריא) ופלט אחד (בלוק מוצפן).
לא ניתן להפיק תועלת ממספר מרובה של בלוקים ידועים כי בלוקים שונים מצריכים טבלאות שונות.
לעומת זאת בצופן זרם קיים רק קלט אחד (מצב פנימי) ופלט אחד (קטע מזרם המחולל), כאשר מנסים להפוך את הפונקציה במקרה זה אפשר לעשות שימוש באותן טבלאות כדי להפוך מספר פלטים שונים.
למעשה בצופן בלוקים לא ברור איך אפשר בשיטת הלמן לשפר את ההתקפה אם בידי המתקיף יותר מבלוק אחד, לעומת זאת בצופן זרם מספר רב של סיביות פלט יכול לשפר את הסיכויים משמעותית.
התקפת איזון זמן זיכרון על צופן זרם תוארה לראשונה על ידי Steve Babbage ו-Jovan Dj.
בהתקפה זו ממפים את המצבים הפנימיים האפשריים ל- הסיביות הראשונות שנוצרו על ידי המחולל.
במילים אחרות המיפוי מהמצב הפנימי לפלט המחולל נחשב כפונקציה אקראית חד-כיוונית מעל נקודות שקל לחשב בכיוון אחד אך קשה להפוך.
אם המתקיף מצליח להפוך את הפונקציה עבור מצב פנימי אחד כלומר למצוא את מצב פנימי כלשהו לפי פלט המחולל הרי שהוא הצליח לשבור את הצופן.
שלב ההכנה המוקדמת של ההתקפה מתחיל ב- מצבים פנימיים אקראיים כלשהם וחישוב פלט המחולל לפי מצבים אילו עד טווח מסוים, אחסונם בטבלה ענקית לפי סדר עולה של הפלט.
שורות הטבלה מכילות כאשר הוא מצב פנימי כלשהו ו- הוא פלט המחולל.
בשלב ההתקפה המקוונת ניתנים למתקיף סיביות מהם המתקיף מכין את כל החלונות (או רצפים) האפשריים של סיביות עוקבות (עם חפיפות).
היות שהטבלה ממויינת אפשר למצוא בזמן לוגריתמי שורה בטבלה המכילה מצב פנימי ופלט שמתאימים לרצף הקיים אם קיימת.
בשל פרדוקס יום ההולדת אפשר להעריך את האיזון בין זמן וזיכרון ולהגיע לסיבוכיות אופטימלית.
כיוון שידוע שהתנגשות (התאמה) בין שתי תת-קבוצות מתוך נקודות תקרה בהסתברות גבוהה אם המכפלה שלהן גבוהה מ-.
אם מתעלמים מהלוגריתם מתקבל כאשר זמן ההכנה הוא וזמן ההתקפה הוא .
אפשר לצמצם את מ- ל-1 ולהכליל את האיזון ל- כמו האיזון של הלמן לתמורה אקראית בניגוד לאיזון לפונקציה אקראית (לכן כאשר מתקבל שזה פקטור של חצי במקום שליש).
אף על פי שבאמת ההשוואה אינה מדויקת בגלל שצופן זרם מתנהג אחרת.
אלכס ביריוקוב ועדי שמיר הרחיבו ושיפרו את ההתקפה בסגנון איזון זמן/זיכרון/דאטה באופן כזה שניצול משפר את סיבוכיות ההתקפה על ידי שילוב שני הסוגים המתוארים.
עם זה אפשר להשיג איזון של זמן עיבוד מוקדם וכן זמן התקפה וזיכרון עם דטה זמינה און ליין בסדר גודל .
למשל עבור הפרמטרים וכן הם כמעט פרקטיים.
התקפה או אופנסיבה היא צורה של קרב שמטרתה לכבוש שטח, להכניע, להכריע את האויב או להשיג מטרה אסטרטגית או טקטית אחרת.
התקפה היא צורת קרב בסיסית.
לפי תורת הלחימה של צה"ל, לקרב ההתקפה ארבע מטרות עיקריות:
להשתלט על שטחי המפתח ומהם לשלוט על השטחים החיוניים.
כלומר לתקוף שטחים שאותם הגדירה הרמה הממונה שטחים קריטיים להשגת הרעיון המבצעי.
למנוע מהאויב להתאושש ולהחזיר "מכת נגד".
להפתיע, להתיש, לשחוק ולהשמיד את האויב; לפגוע בציוד הלחימה שלו, בכוחותיו וברוח הלחימה שלו.
להעביר ולקיים את הקרב המתנהל לשטח האויב.
הנחת היסוד העיקרית בהתקפה היא כי היתרון הוא בדרך כלל אצל התוקף.
לכן יתרון ההפתעה עומד לרוב לזכות התוקף, והוא מתבטא במיקום ותזמון ההתקפה, אך לא מעצם קיומה הידוע לכוח המגן.
ניתוח השטח והכנתו לקרב מאפשרת לאויב להתמודד עם מיקום ההתקפה.
להתקפה יש יתרונות ניכרים: לרוב היוזמה נמצאת אצל התוקף, והוא המחליט על תזמון ועל מועד ההתקפה.
היכולת לריכוז המאמץ עומדת ליתרון התוקף.
התוקף בדרך כלל יעדיף לתקוף אם הוא ביתרון מספרי או איכותי על פני המגן.
לפי כלל אצבע ידוע, על התוקף להיות ביתרון ביחס של שלוש לאחד על המגן.
נהוג לחלק את המאמצים בהתקפה לארבעה מאמצי מפתח:
תפקידו של מאמץ זה הוא לאתר את נקודת התורפה אצל האויב, לחשוף את חולשותיו ולשחוק את האויב.
המאמץ העיקרי אמור להכריע את האויב באמצעות הטלת העתודה להתקפה בשלב מאוחר יותר.
זהו המאמץ המשני בהתקפה, ותפקידו לתמוך במאמץ העיקרי או להיות אלטרנטיבה ולהפוך במקרה הצורך למאמץ העיקרי שדרכו תוטל העתודה למערכה.
מאמץ זה מיועד להסוות את המאמצים ולהסתיר אותם מפני האויב, במיוחד את עיתוי וכיוון תקיפת המאמץ העיקרי.
במאמץ זה מופעל במיוחד עיקרון הלחימה - התחבולה, והוא נועד להטעות את האויב ולגרום לו להעריך שהמאמץ העיקרי של התוקף יגיע מכיוון שונה מזה שממנו יגיע בפועל.
לעתודה שני תפקידים עיקריים: להנחית את המשך ההתקפה, המכונה לעיתים "אגרוף המחץ" במקרה שבו אחד המאמצים מצליח, או להיות כוח להמשך התקפה בעומק מערך האויב.
בהתקפה בדרך כלל תוטל העתודה למאמץ המצליח.
מתקפת נגד היא התקפה כחלק מקרב ההגנה שנועדה להכשיל מאמצים בעת התקפת האויב, וזאת לאחר התאוששות וצבירת כוח אצל המגן.
מתקפת מנע (לרבות מלחמת מנע) היא פעולת מנע והתקפה המעבירה את יוזמת המלחמה או הקרב מהאויב לצד התוקף, וכך מאפשרת למנוע ממנו לפגוע או לצאת להתקפה מתוכננת מצידו.
עיתוי ההתקפה במתקפת מנע שומר על גורם ההפתעה בידי התוקף.
התקפה (בבולגרית: Атака) היא מפלגה בולגרית לאומית שנוסדה בשנת 2005 על ידי וולן סידרוב אשר היה באותו זמן מגיש תוכנית הטלוויזיה "התקפה" ב-SKAT TV.
באשר להגדרת מיקום המפלגה בקשת הפוליטית ישנן מחלוקות עד כדי כך, שיש המגדירים אותה שמאל קיצוני ויש המגדירים אותה ימין קיצוני.
מנהיגיה טוענים כי אינם ימין או שמאל אלא בולגרים.
המפלגה קוראת להלאמה של נכסים ממשלתיים שהופרטו בעבר ולהשקעות בתחומי החינוך, הבריאות ורווחת החיים.
המפלגה נחשבת לאומנית באופן מובהק, יש המגדירים אותה גזענית, אנטישמית, ובפרט, אנטי-מוסלמית ואנטי-טורקית.
בדומה למפלגות לאומיות רבות באירופה היא מתנגדת לחברות בנאט"ו וכן לבחינת מה שהיא מגדירה "מוסר כפול" ביחס לחברות באיחוד האירופי, כאשר חבריה משתתפים בפעילות אורתודוקסית, עם קשר הדוק לכנסייה הבולגרית האורתודוקסית וכן בכינוסים של אנטי-גלובליזציה.
התקף עצירת נשימה הוא תופעה בה מתרחשת אפניאה (דום נשימתי) אצל ילדים, ולעיתים מלווה באובדן הכרה ושינוי בטונוס שרירי הגוף.
התקפי עצירות נשימה מתרחשים אצל בערך 5% מהאוכלוסייה עם חלוקה שווה בין זכרים ונקבות.
הם שכיחים ביותר בילדים בגילים בין 6 ל-18 חודשים ובדרך כלל לא מופיעים לאחר גיל 5 שנים.
הם לא אופייניים לפני גיל 6 חודשים.
היסטוריה משפחתית קיימת ברבע מהמקרים.
אפשר לבלבל בקלות בין הפסקות נשימה להתקפים אפילפטיים.
לפעמים הם מתרחשים בתגובה לתסכול בעת קונפליקט חינוכי.
יש ארבעה סוגים של עצירות נשימה:
השכיח ביותר נקרא הפסקות נשימה פשוטות שמתבטאת בעצירת הנשימה והפסקה.
האירוע המקדים הוא בדרך כלל תסכול או פציעה המובילים להפסקה זמנית של הנשימה.
אין שינוי רציני בחימצון בגוף וההתאוששות היא ספונטנית.
הסוג השני של עצירת נשימה נקרא הפסקת נשימה הכחלתית.
הם נגרמות בדרך כלל מכעס או תסכול ויכולים להגרם גם מכאב.
הילד בוכה מפסיק לנשום, לעיתים הדבר מוביל להכחלה, איבוד טונוס שרירים ואיבוד הכרה.
הילד בדרך כלל מתאושש תוך דקה או שתיים אך חלקם נרדמים לבערך שעה.
מבחינה פיזיולוגית יש לעיתים קרובות ירידת פחמן דו-חמצני בדם ובדרך כלל גם רמות נמוכות של חמצן.
כנראה שהתופעות מתרחשות בגלל מספר גורמים.
שנית, ישנה ירידה בתפוקת הלב.
דבר המוביל לירידת תפוקת החמצן למוח ולאיבוד הכרה.
אין שלב פוסט איקטלי כפי שקורה בהתקפים אפילפטיים, אין בריחת שתן והילד מרגיש בסדר בין ההתקפות.
בדיקות ה-EEG תקינות אצל ילדים אלה.
אין קשר לפיתוח אפילפסיה מאוחר יותר ולא לנזק מוחי כתוצאה מהפסקות הנשימה.
הסוג השלישי נקרא עצירת נשימה וחיוורון.
בדרך כלל מקושר עם אירוע כואב.
הילד הופך לחיוור (בניגוד להכחלה) ומאבד הכרה כמעט ללא בכי.
בדיקות ה-EEG תקינות ואין שלב פוסט איקטלי ולא בריחת שתן.
בדרך כלל הילד עירני תוך דקה או שתים.
יכול להיות שיש קשר מסוים בין ילדים שסובלים מעצירת נשימה זו לבין מבוגרים שסובלים מהתעלפויות.
סוג הרביעי נקרא עצירת נשימה מסובכת.
כנראה שהוא צורה יותר חמורה של 2 עצירות הנשימה הקודמות: ילדים הסובלים ממנו בדרך כלל מתחילים מהכחלה או חיוורון שנלווים אליהם התקפים דמויי אפילפסיה.
הEEG אצל ילדים שאינם חווים את עצירת הנשימה בזמן הבדיקה הוא בדרך כלל תקין.
הדיאגנוזה של עצירת נשימה היא בדרך כלל קלינית.
כאשר ההיסטוריה כוללת רצף של אירועים, אין בריחת שתן ואין שלב פוסט איקטלי זה עוזר לתת אבחנה מדויקת.
לחלק מהמשפחות ממליצים להקליט בווידאו את האירועים כדי לסייע לאבחנה.
עשוי לשלול הפרעות קצב לב כגורם.
יש כמה עדויות לכך שילדים עם אנמיה (במיוחד מחסור בברזל) עשויים להיות פגיעים יותר להתקפי עצירת נשימה.
הכי חשוב זה קודם כל לטפל במשפחה מכיוון שעצירות נשימה הם מחזה מפחיד.
אין טיפול וודאי והילד לבסוף גדל והתופעה חולפת.
ניסויים אחדים הוכיחו את היעילות של טיפול בברזל, במיוחד משום שלמרות שעצירות נשימה יכולות להתרחש בקלות גם ללא אנמיה, הם מוגברות כאשר קיימת אנמיה.
מחקרים אחרים תמכו בשימוש בתרופת piracetam; מחקר מ-1998 הצביע על כך שכאשר נוטלים את התרופה יותר מחודשים מופחתת השכיחות של עצירות הנשימה בשישים אחוז, כפליים מאשר הפלצבו.
כל המחקרים הללו מסכימים עם הדעה הרפואית שקובעת כי טיפול תרופתי אינו הכרחי, אם כי זה עשוי להיות רצוי בשביל הנוחות של ההורים והילד.
שני מאמרים על התקפי עצירת נשימה ממליצים כי יש לשקול להיבדק על ידי א.ק.ג לאפשרות הנדירה שהתקפי עצירת הנשימה הם למעשה סימפטום של תסמונת QT מאורך (אי סדירות במערכת החשמלית של הלב).
התקפת ביטול אימות ברשת אלחוטית נחשבת להתקפת מניעת שירות ומטרתה לשבש את התקשורת בין משתמש הקצה לנקודת הגישה האלחוטית.
בהתקפה זו, שולח התוקף מנות לניתוק כל המשתמשים המחוברים אל נקודת הגישה האלחוטית ומנצל זאת למספר מטרות:
זיהוי מזהה רשת (ESSID) מוסתר.
לכידת לחיצות ידיים (HandShakes) בפרוטוקול WPA/WPA2 ואילוץ המשתמש לבצע אימות מחדש.
התקפה זו היא חסרת תועלת אם אין משתמשים המחוברים אל נקודת הגישה האלחוטית.
לשם ביצוע התקפה זו על התוקף לדעת את כתובת ה-MAC של הקורבן ואת שם נקודת הגישה האלחוטית.
ניתן לאבחן תקשורת אלחוטית בעזרת מספר כלים:
במפנה המאה ה-21, החלה צמיחתו של העולם המקוון, בו מידע ותקשורת נשמרים ומנוהלים יותר ויותר ברשת האינטרנט.
מגמה זו העלתה את החשיבות בשמירה על המידע מצד אחד, אך בד בבד גם העלתה בקרב גורמים יריבים את הפיתוי להשיגו או לפגום בו.
כמה מתקפות סייבר שהתבצעו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 סוקרו בעניין בתקשורת העולמית, ובעשור השני של המאה ה-21 קצב האירועים התגבר, התופעה הפכה לנפוצה יותר, וחשיבות הנושא עלתה בסיקור התקשורתי ובשיח הציבורי.
במקרים אלו בדרך כלל זהות התוקף נותרת במסגרת ספקולציה בלבד.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2006
חברת מקאפי פרסמה בשנת 2011 מחקר בנוגע למבצע שנקרא "Shady RAT".
המבצע לדבריהם, כלל תקיפה של 72 ארגונים כולל מוסדות ממשלתיים.
רוב החוקרים מאמינים כי התוקפים היו "תוקפים מדינתיים" מסין, שגרמו נזק רב לגורמים רבים ברחבי העולם.
ארגונים רבים לא ידעו כלל על התקיפה עד שמקאפי הודיעה על כך רשמית.
חברת מקאפי העריכו שהמתקפה המתמשכת החלה בשנת 2006, אך ציינו שיכול להיות שהיו פריצות נוספות מוקדמות יותר שלא אותרו.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2007
בשנת 2007 דווח על מבצע רחב היקף שבו "תוקפים מדינתיים" מסין תקפו את חברת "לוקהיד מרטין", לאחר שהגיעו לרשתות סגורות אליהן לא הצליחו להיכנס, תקפו את RSA כדי להשיג גישה לסיסמאות ואז חזרו ותקפו את "לוקהיד-מרטין" והפעם, הצליחו לגנוב כמויות גדולות של מידע הנדסי בנוגע למטוס F-35.
בשנת 2007, בסכסוך בין רוסיה לאסטוניה, סכסוך שככל הנראה נסב בעיקר על העתקת אנדרטה לחיילים רוסים ממלחמת העולם השנייה, שיתקו הרוסים במשך ימים רבים את רוב המערכות הממוחשבות באסטוניה ובכלל זה את מערכת הבנקאות.
תחקיר מפורט יחסית של אירוע זה, כולל שיוכו לרוסיה, הופיע במסגרת דו"ח סודי של השגריר האמריקאי שהודלף לקהל הרחב על ידי "ויקיליקס".
אירועי תקיפה בולטים משנת 2008
בשנת 2008, במסגרת ההכנות למלחמה בגאורגיה שולבה בפעם הראשונה לוחמת סייבר במאמץ מלחמתי כולל על ידי מדינה וכנגד מדינה (רוסיה כנגד גאורגיה).
אירועי תקיפה בולטים משנת 2009
החל משנת 2009 ובמשך שנתיים, התנהל מבצע רחב היקף לגנבת מידע, בעיקר מחברות הייטק.
בין השאר, החברות גוגל, אדובי, ג'וניפר ו"רקספייס" הודו שהן נתקפו.
לפי דיווחים עיתונאיים, גם יאהו, סימנטק, "נורת'רופ גראמן", "מורגן סטנלי" ו"דאו כימיקלים" נתקפו.
מבצע זה נקרא מבצע אורורה (Aurora) והוא מיוחס לסין.
התקיפה הייתה מתקפת אפס ימים שניצלה חולשת "יום האפס" באינטרנט-אקספלורר וחולשות נוספות בכלי הפיתוח הפנימיים של גוגל.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2010
בשנת 2010 התגלתה מתקפת סייבר מתוחכמת במיוחד שנקראה סטקסנט.
ככל הידוע, זו הפעם הראשונה שבה נחשף מהלך מדינתי רחב היקף שתכליתו לפגוע בעולם הפיזי של תשתיות קריטיות במדינת יעד ובמקרה הזה, בצנטריפוגות להעשרת אוראניום של איראן.
הערכה היא כי הנוזקה הייתה כבר הייתה פעילה משנת 2007. בספטמבר 2011 התגלתה נוזקה בעלת מאפיינים דומים שכונתה דוקו.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2013
במהלך 2013, מעבדות קספרסקי פרסמו מחקר מקיף על נוזקה שנקראת Icefog והיא, ככל הנראה, מיועדת לתקיפת שרשרת האספקה במערכות היעד.
הנוזקה ככל הנראה נכתבה על ידי "תוקפים מדינתיים" בסין והופנתה בעיקר נגד מטרות וארגונים בקוריאה הדרומית וביפן.
לטענת חלק מהחוקרים ניתן לשכור כשירות באינטרנט את תקיפת שרשראות האספקה של יעד.
בתחילת 2014, מעבדות קספרסקי חשפו מבצע שהתנהל, ככל הנראה, במשך כשבע שנים ומטרתו הייתה לגנוב תוצאות של סקרים גאולוגיים לחיפוש נפט, כמו גם נושאים נוספים.
שם הקוד שניתן למבצע היה The Mask ולפי חוקרי קספרסקי, התוקפים היו ככל הנראה "תוקפים מדינתיים" ממדינה דוברת ספרדית.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2014
בשנת 2014, דו"ח סנאט ייחס לסין פעולות חדירה לחברות שייט בינלאומיות ולאוניות, מתוך כוונה להטמין נוזקות, שיוכלו בעתיד לשבש מהלכים צבאיים אמריקאיים לריכוז כוחות באמצעות שינוע של טנקים על גבי אוניות אזרחיות המגויסות לצורך זה.
בתחילת 2014, מעבדות "סנטינל" חשפו גם מבצע מתוחכם במיוחד שנקרא Gyges.
מבצע זה כלל מנגנונים ייעודיים לעקיפת הגנות "ארגז חול", הקלטות תעבורת רשת, הקלטות הקלדה כמנגנון להתגברות על הצפנות, צילומי מסך, גנבת זהות, גנבת כתובות IP, יכולת החדרת ("סוסים טרוינים", יכולת יצירת "בוטנט" ו"זומביז", יכולת הסתתרות עם מנגנוני Rootkit.
המבצע כלל גם יכולת יצירת קוד "פולימורפי" והוא מיועד, בין השאר למערכות הפעלה "ווינדוס" 7 וווינדוס 8, כולל בגרסאות 64 ביט.
מערכות הפעלה חדשות שנחשבות קשות יחסית לפיצוח.
התחכום הרב הביא את חוקרי "סנטינל" למסקנה שמדובר במבצע שנשען על קוד שפותח על ידי ממשלה, ככל הנראה ברוסיה, והוא הגיע לידי פושעי סייבר.
במאי 2014, ארצות הברית הגישה תביעה משפטית נגד קציני צבא סיניים בגין התקפות סייבר לטובת גנבת מידע מישויות אמריקאיות.
הגשת כתב אישום פלילי נגד אזרחים של מדינה זרה, קצינים בשירות פעיל, שנמצאים במדינה זרה ולא פלשו לטריטוריה של מגיש התביעה היא צעד תקדימי.
בנובמבר 2014 מעבדות קספרסקי וסימנטק פרסמו את ממצאיהן לגבי נוזקת "רגין".
ההשערה היא שנוזקה זו פעילה מאז 2003 וייעודה העיקרי הוא חדירה לרשתות סלולר מדינתיות ובכך לאפשר למפעיל התקיפה ליירט את תעבורת הרשת בארץ היעד.
ב-10 בדצמבר 2014, מעבדות קספרסקי פרסמו זיהוי של מבצע אותו הם כינו Cloud Atlas.
לפי חוקרי קספרסקי מבצע זה מבוצע על ידי אותה קבוצה שניהלה את מבצע Redoctober.
בשני המקרים, הדיוג הראשוני נשען על מודעות המציעות למכירה רכב דיפלומטי.
הערכת החוקרים היא כי מבצע זה מתופעל על ידי "תוקפים מדינתיים" דוברי רוסית.
ניתוח של התקיפה, כולל פרוט מרכיבי קוד ששוכפלו ממבצעים קודמים, מופיע בפרסום מחקר של חברת Cyactive הישראלית.
בנובמבר 2014, התנהלה מתקפת ההאקרים על סרטי סוני.
מבצע זה כלל גנבה מסיבית של פרטי לקוחות, גנבה רחבת היקף של סרטים שטרם הופצו לקהל הרחב, גנבה רחבת היקף של דוא"לים פנימיים ושימוש בנוזקות שמוחקות דיסקים פיזית.
חלק מהחוקרים מאמינים כי תקיפה זו מתבצעת על ידי "תוקפים מדינתיים" מקוריאה הצפונית, שמטרתם לפגוע בחברת סוני מכיוון שהיה בכוונתה לפרסם סרט שבראיית המשטר של קוריאה הצפונית, הוא פוגעני כלפיהם.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2015
בפברואר 2015, מעבדות קספרסקי חשפו קבוצת האקרים שכונתה Equation.
לפי הפרסום, הקבוצה פועלת כבר לפחות 14 שנים, היא פיתחה לפחות 500 נוזקות ופעלה כנגד לפחות 42 מדינות.
קבוצה זו מתאפיינת בתחכום רב ובשימוש בהצפנות חזקות וחוקרים רבים חושבים שמדובר בקבוצה השייכת ל-NSA האמריקאי.
במהלך אפריל 2015, התפרסם לראשונה מחקר מסודר המתעד מצב שבו מדינה שנתקפה בסייבר - הגיבה בהתקפת סייבר משלה כנגד אלו שתקפו אותה.
גם הפעם מי שפרסם את המחקר היו מעבדות קספרסקי.
המחקר כולל סרטון קצר המסביר את השתלשלות העניינים, צילומי מסך של הנתקפים וניתוחי קוד.
במהלך מאי 2015, המגזין המקוון Wired פרסם צו החרמת ציוד מחשבים של ה-FBI כנגד אדם בשם כריס רוברטס.