tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפרט עסקה הוועידה בגורלם המר של יהודי רוסיה שסבלו מפוגרומים (שכונו "הסופות בנגב").
לאחר הוועידה כתב בלקסטון נוסח עצומה שתפקידה לעורר את ממשל ארצות הברית לפעולה אקטיבית על מנת להחזיר את היהודים לארץ ישראל, מתוך טיעונים של יחסים בינלאומיים ולא בלשון דתית או משיחית.
בפרט נזהר בניסוחיו שלא להאשים או להעליב את האימפריה הרוסית או את האימפריה העות'מאנית ולא למתוח עליהן ביקורת.
בלקסטון החתים אישית אישי ציבור בשיקגו, פילדלפיה, בלטימור, ניו יורק ובוסטון.
בין החותמים נמנו עורכי העיתונים הניו יורק טיימס, שיקגו טריביון, הבוסטון גלוב והוושינגטון פוסט, ויליאם מקינלי (העתיד להיות נשיא ארצות הברית), נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, מלוויל פולר, ראשי הערים ניו יורק, שיקגו ופילדלפיה, יו"ר ועדת החוץ של הסנאט, אנשי העסקים ג'יי.
מורגן, ג'ון רוקפלר וסיירוס מקורמיק ואף קתולי אחד - הקרדינל ג'יימס גיבונס (רובם ככולם של החותמים היו פרוטסטנטים).
העצומה הועברה לנשיא, שמסר אותה למחלקת המדינה.
העותק המקורי של העצומה אבד.
השפעתה לגבי המדיניות האמריקאית הייתה זעומה.
עם זאת בקרב הציבור היהודי עוררה העצומה ויכוח ער.
העצומה התפרסמה חמש שנים לפני שבנימין זאב הרצל פרסם את "מדינת היהודים", אך בארצות הברית התקיימו אגודות חובבי ציון קדם-הרצליוניות שקידמו את היוזמה בברכה.
מנגד, סברו רבים, בעיקר רפורמים ששאיפות לאומיות מעין אלה עלולות דווקא לסכן את היהודים בארצות מושבם ולעורר גלי אנטישמיות.
מי שעיין בכתביו הנוצריים-משיחיים של בלקסטון לא יכל להתעלם מהצהרתו שמטרת השיבה של היהודים לארץ ישראל היא לקדמם לקראת אמונה בישו לאחר מלחמת גוג ומגוג.
אולם אף-על-פי שהציונים הבינו את מטרתו ומניעיו הדתיים של בלקסטון, הסכימו לשיתוף פעולה עם דרכו, לפחות בשלב התחלתי זה.
עורך העיתון העברי היחיד שראה אור בארצות הברית באותה עת, "הפסגה", ביטא עמדה מעשית זו בדברים: "אבל גם אחר כי נדע אשר מטרה דתית להם, מטרה השונה ממטרתנו כרחוק מזרח ממערב, בכל זאת הננו תופשים את ידם אשר הושיטו לנו מהדבר הגדול הזה."
עותק של העצומה שמור ומוצג לציבור בספרייה הלאומית בירושלים.
ב-6 במרץ 1916 כתב נתן שטראוס מכתב לבלקסטון, לפי בקשתו של לואי ברנדייס.
שטראוס הילל את אומץ הלב וחוכמתו של בלקסטון וכינה אותו "אבי הציונות", כן ציין את השפעת רעיונותיו של בלקסטון על ברנדייס.
בהמשך ביקשו ברנדייס ושטראוס מבלקסטון בן ה-75 לשוב ולהעביר את העצומה לנשיא, וודרו וילסון, על מנת שיפעל לעידוד בריטניה ולסייע במאמצים שהובילו בסופו של דבר להצהרת בלפור.
וילסון, שהיה אדם דתי ופרסביטריאני כיבד מאוד את הכומר, קיבל לידיו עותק מהעצומה וגיבה את ראש ממשלת בריטניה, לויד ג'ורג' למען קידום הרעיון הציוני.
עצי אשוח 3 , הוא סרט דרמה קומי רוסי בהפקתו של טימור בקממבטוב והוא סרט ההמשך לסרטים "עצי אשוח" ו"עצי אשוח 2".
הסרט יצא לאקרנים ב-26 בדצמבר 2013. הסרט נחשב לאחד מסרטי הקולנוע הפופולריים ביותר ברוסיה, לאחר שצפו בו 4.3 מיליון איש והרוויח יותר ממיליארד רובל רוסי.
במתכונת דומה לסרטים הקודמים, הסרט מגולל כמה סיפורים אך מתמקד בנושא עיקרי לפיו כל מעשה טוב זוכה לתגמול.
צילומי הסרט נערכו מפברואר ועד יוני 2013 באלמטי שבקזחסטן ובמספר ערים ברוסיה, לרבות אופה, סמרה, פרם, מגניטוגורסק, קרסנודר, יקטרינבורג, וורונז', אירקוטסק, נובוסיבירסק, סנקט פטרבורג, ולדיקווקז ובקלינינגרד.
עצי אשוח 1914 , הוא סרט דרמה קומי רוסי בהפקתו של טימור בקממבטוב והוא סרט ההמשך לסרטים "עצי אשוח", "עצי אשוח 2" ו"עצי אשוח 3".
במתכונת דומה לסרטים הקודמים, הסרט מגולל כמה סיפורים אך מתמקד למעשה באופן שבו חגגו את ליל השנה החדשה, בתקופת הצאר, בשנה הראשונה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה ובששת החודשים הראשונים למעורבות המדינה במלחמה.
הסרט מורכב משש נובלות המספרות את סיפורם של משפחות עירוניות וכפריות, עשירות ועניות בבתי אחוזה, בערים ובעיירות הקטנות של רוסיה.
האימפריה הרוסית, שנת 1914. תקופת מלחמת העולם הראשונה.
בוריס דנדי רוכש אחוזת בית לחופי הים השחור על מנת לכבוש את לבה של בלה, נערה עשירה, אך בעלי הבית הקודמים של האחוזה, יבגני פאבלוביץ' לא הצליח לספר לדיירי הבית כי הוא מכר את הבית וזאת רגע לפני ליל השנה החדשה.
איוואן הוא חייל בשירות הצבא השוכב בבית חולים צבאי בארמון קונסטנטין ומחליט לאסוף חתימות לעצומה שהוא מתכוון לשלוח אל ממשלת הצאר ולבקש להשיב בחזרה את עצי האשוח לחגיגות השנה החדשה, חרף החלטת הממשל להפסקת המנהג.
במשימה זו מסייע לו קצין צבא הצאר.
איש משטרת הצאר ואהובתו מתכוננים לקראת התמודדותם באליפות בינלאומית בהחלקה על הקרח, אך איש המשטרה מוצא עצמו על פרשת דרכים ונדרש לבחור בין אהבתו לבין שירותו במשטרה.
איש הכפר סנקה מתיידד עם דוב ונאלץ להתמודד מול אציל המתגורר בשטח הכפר ומתכנן לצוד את ידידו הדוב.
סטודנטים חברים מחליטים להתגייס לשירות צבאי בחזית בעודם רבים על לבה של קטיה שטרם החליטה במי היא מאוהבת.
גלשה ואחיה הקטן גרישה לא יודעים כיצד יביאו אוכל לביתם ואל אמם החולה בהיעדר כסף למחיה.
הם מחליטים לצאת לקבץ נדבות ונתקלים בשליאפין העשיר.
צילומי הסרט החלו בפברואר 2014 ונערכו בסנקט פטרבורג, פרם, יקטרינבורג, וורונז', אומסק, אירקוטסק, קרסנויארסק, סראטוב ואסטנה שבקזחסטן.
העצבים השדרתיים או העצבים הספינאליים (TA: Nervi spinales), הם אוסף של עצבים המקשרים בין חוט השדרה לאיברי הגוף, ונושאים איתם אותות סנסוריים, מוטוריים ואוטונומיים.
העצבים השדרתיים נחלקים למספר קבוצות המעצבבות אזורים שונים בגוף.
הם משתייכים למערכת העצבים ההיקפית, זאת בשונה מחוט השדרה עצמו שהוא חלק ממערכת העצבים המרכזית.
קיימים בגופנו 31 זוגות של עצבים שדרתיים, עצב אחד בכל צד של עמוד השדרה ׁבגובה המותאם לחוליות.
כל עצב שדרתי מכיל שני שורשי עצבים.
שורש גבי (dorsal root) שמאגד אותות תחושתיים-סנסורים מגוונים, המועברים מחלקי ואברי הגוף אל חוט השדרה ומשם אל המוח, ושורש גחוני (ventral root) שמאגד אותות תנועתיים-מוטוריים שמועברים מן המוח דרך חוט השדרה אל האזורים ההיקפיים בגוף, לצורך ביצוע תנועות.
כל שני שורשי עצבים מתחברים ויוצרים הסתעפויות המכילות תאי עצב תחושתיים ותנועתיים.
בהמשך ההסתעפויות הללו יוצרות מקלעות עצבים מהן יוצאים עצבים ספציפיים המעצבבים אזורים שונים בגוף.
לרוב כל עצב כזה קרוי על שם האזור אותו יעצבב.
הסעיף האחורי (dorsal ramus) של העצב נוטה לעצבב את השרירים העמוקים ואת החלק האחורי של הגוף, בעוד שהסעיף הקדמי (ventral ramus) יעצבב את האזור הקדמי של הגוף, הגפיים העליונות והגפיים התחתונות.
האזורים בעור שמעוצבבים על ידי העצבים השדרתיים נקראים דרמטומים - כל דרמטום הוא מקטע עור שמעוצבב על ידי עצב שדרתי מסוים.
כל עצב שדרתי הוא עצב מעורב שנוצר משילוב של סיבי שורשי עצב מהשורש הגבי (דורסלי) ומהשורש הקדמי (ונטרלי) שלו.
הענף הגבי הוא תחושתי(Afferent), זה המעביר מידע תחושתי אל המוח.
השורש הקדמי הוא שורש מוטורי (Efferent) ומעביר מידע מוטורי מהמוח.
כל עצב שדרה יוצא מעמוד השדרה דרך פתח נקב בין-חולייתי בין שתי חוליות סמוכות.
כלל זה נכון לגבי כל עצבי השדרה, למעט זוג עצבי השדרה הראשון (C1), שיוצא בין העצם העורף לבין האטלס -החוליה הראשונה.
עצבי השדרה הצואריים, ממוספרים על פי החוליה שתחתם, למעט עצב השדרה C8, הנמצא מתחת לחוליה C7 ומעל לחוליה T1.
עצבי השדרה של החזה, המותניים והעצה ממוספרים על פי החוליה שמעליהם.
במקרה של חוליה S1 מותנית (הידועה גם כ-L6) או חוליה L5 מעוּצֶה, העצבים עדיין נספרים בדרך כלל עד L5 והעצב הבא הוא S1.
לאחר היציאה מעמוד השדרה, כל עצב מתפצל לענפים:
הענף הגבי (dorsal ramus) מכיל עצבים המשרתים את החלקים האחוריים של הגוף, ונושאים מידע מוטורי ויסרלי-לאברים הפנימיים-הקרביים (Visceral), מוטורי סומטי ותחושתי סומטי אל העור ושרירי הגב (epaxial muscles) ומהם.
הענף הקדמי (ventral ramus) מכיל עצבים המזינים את החלקים הקדמיים של הגוף ואת הגפיים העליונות והתחתונות (hypaxial muscles), ונושאים מידע מוטורי ויסצרלי, מוטורי סומטי ותחושתי אל פני השטח הונטרולטרליים של הגוף, מבנים בדופן הגוף, והגפיים, ומהם.
הענפים המנינגיאליים meningeal branches (recurrent meningeal or sinuvertebral nerves), מתפצלים מהעצב השדרתי ונכנסים מחדש דרך הנקב הבין-חולייתי כדי לעצבב את הרצועות, הדורה, כלי הדם, הדיסקים הבין-חולייתיים, מפרקי הזיזים והפריאוסטאום של החוליות.
ענפי קומוניקנטס (rami communicantes) מכילים עצבים אוטונומיים המשרתים תפקודים ויסצרליים, ונושאים מידע מוטורי ותחושתי ויסצרלי אל האיברים הפנימיים ומהם.
חלק מהענפים הקדמיים מתמזגים עם ענפים קדמיים סמוכים ויוצרים מקלעת עצבים (nerve plexus),שהיא רשת של עצבים המחוברים זה לזה.
עצבים היוצאים ממקלעת מכילים סיבים מעצבי שדרה שונים ועוברים יחד ליעד מסוים.
מקלעות השדרה הן: מקלעת העצבים הצווארית (cervical plexus), מקלעת הזרוע (brachial plexus), מקלעת מותנית (lumbar plexus), מקלעת העצה (sacral plexus) ומקלעת העוקץ (coccygeal plexus) הקטנה בהרבה.
זוגות העצבים נבדלים ביניהם וקרויים על פי המיקום והגובה שלהם בעמוד השדרה ועל פי כך מחולקים לקבוצות.
שמונה זוגות עצבי הצוואר, שנים עשר זוגות עצבי בית החזה, חמישה זוגות של העצבים המותניים, חמישה זוגות עצבי עצם העצה וזוג עצבים של עצם הזנב.
זוגות העצבים הסרביקליים, C2–C7 יוצאים בהתאמה מהנקבים שבין החוליות בהתאמה לגובה שלהם.
C1 נבדל בכך שיוצא מתעלת החוליות בין הגולגולת ובין החוליה הצווארית הראשונה-האטלס.
העצב C8 נבדל בכך שיוצא מתחת לחולית הצוואר השביעית ומעל חוליה T1.
T1–T12 הם העצבים השדרתיים הקרויים עצבי בית החזה-הטורקליים.
11 מתוך 12 העצבים ממוקמים בחללים בין שתי הצלעות ונקראים אינטראקוסטלים ואילו העצב האחרון מבין ה-12 המכונה תת-סרקוסטלי, נמצא מתחת לצלע האחרונה.
העצבים הללו מעצבבים את אזור בית החזה והבטן, כולל האיברים הפנימיים באזור וכל היוצא בזאת.
L1–L5 הם העצבים השדרתיים הקרויים העצבים המותניים.
אלה 5 זוגות עצבים הנמצאים בגובה המותניים ומעצבבים את אזור הבטן, האגן והגפיים התחתונות.
S1–S5 הם עצבי עצם העצה, כאשר הם מסתעפים יחד עם L4-L5 למקלעת אחת וממנה יוצאים העצבים לעצבוב אזור הישבן, הירך ומפרקו, השוקיים, כפות הרגליים ואיברי המין.
עצב עצם הזנב הוא זוג אחד של שורשים הנובעים מאזור המכונה 'הקונוס המודולרי' של קצה עמוד השדרה.
הוא מסתעף יחד עם S4 ו-S5 ליצירת מקלעת המעצבבת את אזור פי הטבעת והמעיים.
שורשי העצבים השדרתיים פחות מוכרים בהשוואה לעצבים ההיקפים בקרב היסטולוגים ופתולוגים, מאחר שנטילת דגימות לבדיקה מיקרוסקופית קשה לביצוע, אפילו בגופות, וביופסיה של שורש שדרתי מתבצעת לעיתים נדירות בלבד אצל נבדקים חיים.
ישנם מאפיינים מסוימים של האנטומיה המיקרוסקופית שבהם יש הבדל בין השורשים לעצב ההיקפי, והם ראויים להדגשה, שכן לעיתים הם מסבירים לפחות חלקית את ההבדלים בתגובה לתהליכים פתולוגיים.
כל צרור שורשים קטן היוצא מחוט השדרה מכיל אלומות אקסונים הנעטפות על ידי שלוחה של ה־pia mater שהיא השכבה הפנימית של קרומי המוח.
מעטפת שורש זו דומה לפרינאוריום (perineurium) של העצב ההיקפי, אך הפרינאוריום עבה וחזק יותר ומכיל יותר סיבי קולגן.
מעטפת השורש ממשיכה את מסלול השורש במרווח התת־עכבישי (subarachnoid space), והופכת לרציפה עם הפרינאוריום לאחר שהשורש יוצא מהשק הדוראלי (dural sac).
כאשר צרורות השורשים מתלכדים במרווח התת־עכבישי, הסיבים השטחיים יותר של מעטפת השורש משתלבים ויוצרים חבילה גלילית רפויה שמקיפה את הצרורות ועטופה ברקמת חיבור רפויה ודקה.
הגישה אל תוכן האנדונאוריום (endoneurium) בשורשים השדרתיים דרך נוזל השדרה (CSF) קלה יחסית, בניגוד למרחב האנדונאוריאלי של העצבים ההיקפיים, אשר עטוף בפרינאוריום עבה ומאורגן.
גם אספקת הדם לשורשי העצבים שונה מזו של העצבים ההיקפיים.
מחקר מודרני בגופות, שבוצע באמצעות מיקרוסקופ אור וסריקה באלקטרונים, הראה כי אספקת הדם לשורשים השדרתיים מבוססת על כלי דם רדיקולריים פנימיים, המקושרים באמצעות אנסטומוזות מסולסלות.
בניגוד לעצבים ההיקפיים, שבהם רשת כלי הדם האנדונאוריאליים הפנימיים מחוזקת באופן סדיר על ידי כלי דם אפינאוריאליים חיצוניים, שהם סעיפים של עורקי הגפיים הראשיים, בשורשים השדרתיים נראה שמקור אספקת הדם מוגבל לשני קצות השורש בלבד.
סידור זה עלול להותיר את שורשי העצה והמותניים הארוכים פגיעים יחסית למצב של איסכמיה, אם כי ייתכן שנוזל השדרה (CSF) משמש מקור חלופי לחומרים מזינים לשורשים השדרתיים.
למונחים אנטומיים אלו יש חשיבות קלינית רבה בהבנת פגיעות עצביות ובאבחונן.
מיוטום הוא קבוצת השרירים המעוצבבת על ידי שורש עצב שדרה ספציפי.
דרמטום הוא אזור תחושתי על העור שמקבל אספקה עצבית תחושתית משורש עצב שדרה מסוים.
פגיעה באחד או יותר משורשי העצבים הללו עלולה לגרום לדפוסים אופייניים של ליקויים נוירולוגיים, כגון: חולשת שרירים, תחושה חריגה (נימול, דקירה, חוסר תחושה), שינויים ברפלקסים.
דפוסים אלו מאפשרים לרופאים לאתר במדויק את מיקום הפגיעה האחראית לסימפטומים.
הפרעות בחוט השדרה ובשרשי השדרה יכולות לנבוע ממקורות מחוץ לחוט השדרה, עקב פגיעה או חבלה בעמוד השדרה ובשורשי השדרה.
לחץ על שורשי השדרה כתוצאה מדחיסה של עצם כתוצאה משינויים ניווניים, היצרות תעלת השדרה, או שבר, הצטברות דם- המטומה, גידול, כיס מוגלה-מורסה, או פריצת דיסק.
או כתוצאה מחסימת אספקת הדם עקב פגיעה בזרימת הדם לאזור.
בתוך חוט השדרה ובשורשי השדרה הפרעות יכולות לנבוע בגלל: חללים מלאי נוזל (סרינגס), ציסטות.
חסימת אספקת הדם: בעיה באספקת הדם כתוצאה מאיסכמיה או שבץ.
דלקות, כפי שקורה במיאליטיס רוחבי חריף.
מחסור בוויטמין B12. מחסור בנחושת.
זיהום בנגיף ה-HIV .COVID-19. עגבת (סיפיליס).
בשל אופן תפקודו וארגונו של חוט השדרה ושורשי העצבים היוצאים ממנו, הנזק גורם לעיתים קרובות לדפוסי תסמינים ספציפיים, בהתאם למיקום הפגיעה.
התסמינים הבאים עשויים להופיע בדפוסים שונים: חולשת שרירים, אובדן תחושה או חלקי תחושה: מגע קל, כאב, טמפרטורה, או רטט, או לחוש היכן נמצאות הידיים והרגליים.
אובדן שליטה בשלפוחית השתן-בריחת שתן.
הפחתה בהזעה מתחת לאזור הפגוע, הגברה בהזעה מעליו.
על ידי זיהוי התפקודים שאבדו, רופאים יכולים לרוב לקבוע איזה חלק מחוט השדרה (כגון החלק הקדמי, האחורי, הצדדי, המרכזי, או כולו) נפגע.
על ידי זיהוי המיקום הספציפי של התסמינים לדוגמה, אילו שרירים משותקים ואילו חלקי גוף חסרי תחושה, רופאים יכולים לקבוע היכן נפגע חוט השדרה כלומר, את הרמה השדרתית הספציפית בחוט השדרה
כאשר עצב בעמוד השדרה נפגע, הוא עלול לגרום לכאב, רגישות מוגברת, חוסר תחושה וחולשת שרירים.
כאב יכול לנבוע ממספר שורשי עצב.
כאב רדיקולרי מתייחס לכאב שמקורו בשורש עצב יחיד.
סוגי כאב של שורש העצב
כאב עצבי מותני (סיאטיקה)-כאב עצבי מותני יכול להיות שילוב של כאבי גב והקרנה לאחת הרגליים, כאשר הכאב ברגל גרוע יותר מתחת לברך.
נגרם בדרך כלל על ידי פריצת דיסק.
ברכיאל נוירלגיה-כאב שמקורו בעצבי הצוואר, שגורם לכאב ביד או מקרינה במורד היד אל כפות הידיים והאצבעות.
תסמינים של כאב שורש העצב
כאב שורש העצב מתואר לעיתים קרובות כשורף או חד, הנובע מאזור הגב ומתפשט לחלקי גוף אחרים המחוברים לעצב הפגוע.
תסמינים של כאב שורש העצב יכולים לכלול: עקצוץ או חוסר תחושה, חולשת שרירים, רגישות מוגברת, כאב בגב, בצוואר ובגפיים.
כאב שורש העצב נגרם לעיתים קרובות על ידי מצבים רפואיים אחרים שגרמו לדחיסה או נזק לשורש העצב.
גורמים לכאב שורש העצב יכולים לכלול: דלקת פרקים (ארתריטיס), זיזי עצם (אוסטאופיטים), מחלה דלקתית, מצבים ניווניים של עמוד השדרה כגון היצרות תעלת השדרה (סטנוזיס), פריצת דיסק, ספונדילוזיס, חריגות כגון גידולים, ציסטות, בקעים והמטומות, פגיעה או זיהום בעמוד השדרה.
באזור צווארי: שורשי העצבים בדרך כלל נלחצים על ידי אוסטאופיטים (שלוחות עצם) ומסה פיברוסרילגינוזית (עשויה מסחוס סיבי) המצויים סמוך לכניסת התעלה הבין־חולייתית.
באזור מותני: שורשי העצבים נלחצים לרוב על ידי בלט דיסק פוסטרולטרלי או על ידי מקטעים נדידים (מיגרציה של חומר הדיסק) במרווח האפידורלי הקדמי.
▸ מצב זה משפיע בדרך כלל על שורש העצב שחוצה את הדיסק החריג בדרכו אל הפורמן הבין־חולייתי הבא שמתחתיו (שנמצא בקצה הלטרלי של תעלת השדרה, מתחת למפרק הפצט ובתוך שק התקלה).
בבלט אחורי־לטרלי רחוק: מצב נדיר הרבה יותר, העלול ללחוץ על גנגליון השורש האחורי או על הרמוס הוונטרלי (בזמן יציאתו קרניאלית לדיסק ומיקומו בתוך הפורמן הבין־חולייתי).
שינויים ניווניים במפרקים האחוריים (אוסטאוארתריטיים): פולשים לחלק הלטרלי של תעלת השדרה (ולעיתים דוחקים את הדורה ואת שורש העצב שבתוכה אל מרכז התעלה).
לכידה בתעלה הלטרלית: לעיתים שורשים המצויים בצדדים הקיצוניים נאחזים מספיק חזק על ידי המעטפות שלהם עד כדי כליאה.
בסיום חוט השדרה (Cauda Equina): עלול להידחס עקב בלט דיסק מרכזי גדול או על ידי שינויים היפרטרופיים (עיבוי יתר) אחוריים דו־צדדיים בעצם ובליגמנטים.
היצרות תעלת השדרה (Spinal stenosis): מצב זה נחשב משמעותי רק כאשר נותר מקום לשורשי העצבים בלבד — ללא נוזל שדרה (CSF).
מצב זה מלווה לעיתים קרובות בפיתול מיותר של השורשים עקב כליאה ממוקדת ומתיחתם לאורך מסלולם התוך־שקיקי הארוך.
▸ רק כאשר מופיעים סימנים אלו קיימת התאמה עקבית לתסמונת קלינית של ה־Cauda Equina.
דימות תהודה מגנטית (MRI) או מיאלוגרפיה בשילוב טומוגרפיה ממוחשבת (CT)
לרוב, רופאים יכולים לזהות הפרעה בחוט השדרה על בסיס דפוס התסמינים האופייני שלה.
רופאים תמיד מבצעים בדיקה פיזיקלית, המספקת רמזים לאבחנה, ואם חוט השדרה נפגע, מסייעת לרופאים לקבוע היכן הנזק.
בדיקת דימות מבוצעת כדי לאשר את האבחנה ולקבוע את הגורם.
דימות תהודה מגנטית (MRI) היא בדיקת הדימות המדויקת ביותר להפרעות בחוט השדרה.
MRI מראה את חוט השדרה, כמו גם חריגות ברקמות הרכות סביב החוט (כגון מורסות, המטומות, גידולים ופריצות דיסק) ובעצם (כגון גידולים, שברים וספונדילוזיס צווארי).
אם MRI אינו זמין, משתמשים במיאלוגרפיה בשילוב טומוגרפיה ממוחשבת (CT).
עבור מיאלוגרפיה בשילוב CT, בדיקת CT מבוצעת לאחר הזרקת חומר ניגוד רדיופאקי (שניתן לראות בקרני רנטגן) לחלל סביב חוט השדרה.
ניתן לבצע צילומי רנטגן כדי לבדוק בעיות בעמוד השדרה, כגון שברים או גידולים, אך CT מספק מידע רב יותר על העצם ובדרך כלל עדיף.
ניתן לטפל בכאב שורש העצב באמצעות תרופות או פיזיותרפיה.
במקרים מסוימים, התסמינים משתפרים עם הזמן ואינם דורשים טיפול.
רופאים מתחילים בגישות שמרניות ולא ניתוחיות לטיפול בכאב שורש העצב.
כאשר טיפולים לא ניתוחיים אינם עובדים ומצבו של הפרט אינו משתפר, ניתוח עשוי להיות הצעד הבא לטיפול במצבים הבסיסיים הגורמים לכאב שורש העצב.
טיפול לא ניתוחי בכאב שורש העצב יכול לכלול
נטילת תרופות נוגדות דלקת לא סטרואידיות (NSAIDs)
טכניקות התערבותיות כגון חסימות עצבים (הזרקות לעמוד השדרה)
הזרקות אפידורליות בעמוד השדרה המותני והצווארי
הליכים הורסי עצבים כגון אבלציה בתדר רדיו (Radiofrequency ablation)
שינוי אופן פעילות והרגלי עבודה
ניתוח לטיפול במצבים הגורמים לכאב שורש העצב יכול לכלול
עצי אשוח היא סדרת סרטי קומדיה רוסיים העוסקים בסיפורים העוסקים באירועים המתרחשים לקראת כניסת השנה החדשה ומככבים בה שחקנים נודעים מהקולנוע הרוסי.
יצא לאקרנים ב-16 בדצמבר 2010. בוים על ידי שישה במאים שונים.
סיפור העלילה מתרחש ב-11 ערים שונות ברחבי רוסיה.
יצא לאקרנים ב-15 בדצמבר 2011. בוים על ידי שישה במאים שונים.
סיפור העלילה מתרחש ב-12 ערים שונות ברחבי רוסיה ומגולל חמישה סיפורים שונים הקשורים לערב השנה החדשה.
חוזר על התבנית הקודמת של מספר סיפורים שנושאם המרכזי סובב סביב ליל השנה החדשה.
יצא לאקרנים ב-25 בדצמבר 2014 ושווק בישראל בשם יולקי 1914.
הסרט מורכב משש נובלות המספרות את סיפורן של משפחות עירוניות וכפריות, עשירות ועניות בבתי אחוזה, בערים ובעיירות הקטנות של רוסיה.
מהווה סרט פריקוול לסרטים האחרים בסדרה.
יצא לאקרנים ב-22 בדצמבר 2016 ומורכב משבע נובלות המתרחשות בחמש ערים שונות, על תחנת החלל הבינלאומית ועל גבי פלטפורמת הנפט פריראזלומנאיה שנמצאת בים ברנץ.
מהווה סרט המשך לסרט עצי אשוח 3. שווק בישראל תחת השם יולקי 5.
בשנה החדשה גיבורי הסרט ממשיכים לעשות שטויות ולקוות לנס.
בוריס צריך איכשהו להחזיר את האושר המשפחתי ובשביל זה הוא מוכן לגנוב פינגווין מחברו הטוב ביותר – ז'ניה.
גולשי סקי וסנובורד, שעד היום לא הצליחו להתבגר, מנהלים מרדף מטורף אחר עץ חג המולד.
סבתא מניה מתחילה להשתלט על האינטרנט במטרה למצוא אהבה ישנה.
פרופסור מיקטרינבורג נרגע סוף סוף, אך עכשיו הוא משתגע מקנאה.
בצפון הרחוק, מהנדס הבטיחות חייב לקחת את הסיכון, ולבסוף, להצהיר על האהבה.
ולפינגווין יש רק מטרה אחת: להתיישב על הביצה.
יצא לאקרנים ב-21 בדצמבר 2017. מגולל את קורות גיבורי הסרטים הקודמים בערב השנה החדשה, לקראת כניסת שנת 2018.
הסרט שווק בישראל תחת השם נובי יולקי מבלי לתרגם את השם והוקרן באולמות הקולנוע של גלובוס מקס החל מה-15 בינואר 2018.
יצא לאקרנים ב-27 בדצמבר 2018. מגולל את קורות גיבורי הסרטים הקודמים בערב השנה החדשה, לקראת כניסת שנת 2019. שווק בישראל בשם "יולקי: הסוף", בבתי הקולנוע של גלובוס מקס וסינמה סיטי מ-27 בדצמבר 2018, במקביל להקרנתו ברוסיה.
הסרט יצא לאקרנים ב־16 בדצמבר 2021 ומככבים בו פיליפ קירקורוב, אולגה בוזובה, אלכסנדר רובאק, סרגיי סבטלאקוב ואיוואן אורגנט.
בשל הצלחתו הקופתית של עצי אשוח 3, הוחלט להפיק ספין אוף.
גיבורי הסרט הם שני כלבים מהעיר סמרה, פיראט ויוקו, שהבעלים שלהם היא ילדה בשם נסטיה הנשלחת להתגורר עם סבתה בסנקט פטרבורג בעוד הכלבים נשארים בבית, בדיוק כשגנבים מנסים לפרוץ לבית.
עצי אשוח אחרונים הוא סרט קומדיה רוסי בכיכובם של איוואן אורגנט, סרגיי סבטלאקוב ודמיטרי נאגייב והוא הסרט השביעי והאחרון בזיכיון "עצי אשוח".
הבכורה נערכה ב-27 בדצמבר 2018.
הסרט מתאר את מסעם של גיבורי ערב השנה החדשה.
שחקן דמות איוואן אורגנט בוריס סרגיי סבטלאקוב יבגני פאבלוביץ' (ז'ניה) דמיטרי נאגייב דוד יורה ילנה יאקובלבה אמו של אנדריי יוליה אלכסנדרובה מרינה דנייל וחרושב אנדריי אלכסנדר גולובין גולש סקי אלכסנדר דומוגארוב הבן גולש סקי יורי קוזנצוב יורי יקטרינה אגייבה מארק בוגאטירב קומורובסקי פיוטר פיודורוב ניקולאי
עצבות בהנקה היא חריגות של מנגנון שחרור החלב אצל נשים מניקות.
אישה מניקה, הסובלת מ-D-MER, חווה דיספוריה קצרה רגע לפני רפלקס פליטת חלב האם.
האישה המניקה הסובלת מ-D-MER חווה תחושת דיספוריה, המתחילה כרגע לפני רפלקס פליטת החלב, ונמשכת מספר דקות.
הדיספוריה עשויה להופיע בכל פעם שמתקיים שחרור חלב, או רק בעת שחרור החלב הראשוני בתחילת ההזנה.
D-MER היא תגובה רגשית, שעשויות להתלוות אליה גם תחושות פיזיות, כגון כיווץ מורגש באזור הבטן וסלידה קצרה מאוכל או מים.
בזמן חוויית D-MER, אמהות עשויות לדווח על ספקטרום נרחב של רגשות בלתי נעימים, כגון דיכאון, חרדה או כעס, בדרגות עוצמה שונות.
המגוון של רגשות שליליים אלה מכונה "ספקטרום ה-D-MER", המתחלק לשלוש קטגוריות עיקריות: ייאוש, חרדה ותוקפנות.
קשת הרגשות של ה-D-MER יכולה להופיע בכל אחת מהעוצמות השונות, מבלי לשנות את סוג הרגש.
לדוגמה, אישה עלולה לחוות תחושת דיכאון ותחושה זו יכולה לנוע בין געגוע לביתה או ערפול קל, לתחושות עזות יותר של חוסר תקווה ותיעוב עצמי.
באופן דומה, חרדה עשויה לנוע בין חוסר שקט, לפאניקה וחרדה עזים יותר.
הכעס, הפחות סביר מבין השלושה, עשוי לנוע בין מתח ותסיסה לתחושות עוינות ואגרסיביות יתר.
המנגנון מאחורי התופעה טרם נתגלה במלואו.
אצל אם הסובלת מ-D-MER, רמת הדופמין עלולה לרדת שלא כראוי עם שחרור החלב, ולגרום לתחושות השליליות.
בין ההורמונים המעורבים בייצור ושחרור חלב נכללים אוקסיטוצין, פרולקטין ודופמין.
אוקסיטוצין משתחרר בצורה חדה (בצורת "ספייק") מבלוטת יותרת המוח האחורית, בתגובה לאירועים שונים (גירוי בפטמה, גירוי אורולארי, מחשבות על התינוק או על הנקה, או שדיים מלאים).
האוקסיטוצין עובר במוח ובזרם הדם, גורם לשינויים רגשיים במוח ולשחרור חלב בשד.
הפרולקטין אחראי להמשך ייצור החלב, ומשתחרר בגל הדרגתי, שמגיע לשיאו לאחר תחילת ההאכלה.
הדופמין מעכב את שחרור הפרולקטין, ולכן רמות הדופמין חייבות לרדת על מנת שרמות הפרולקטין יוכלו לעלות.
יש המשערים כי טיפת הדופמין הנחוצה מתוזמנת עם ספייק האוקסיטוצין, ודומה לו.
על פי ההערכות, אצל אמהות החוות D-MER הדופמין צונח לרמה נמוכה במידה מוגזמת, מה שמוביל לתגובה הרגשית השלילית.
העלאת רמות הדופמין מפחיתה D-MER אצל אמהות רגישות.
מצטייר כי D-MER אינה תגובה פסיכולוגית להנקה.
אף על פי שייתכן כי נשים מסוימות תושפענה מההנקה מבחינה פסיכולוגית, D-MER היא רפלקס פיזיולוגי גרידא.
D-MER תמיד תכלול ביטוי רגשי.
היא אינה נכללת ב"רפלקס שחרור החלב" או בכל ביטוי גופני מבודד אחר שמתרחש במקביל לרפלקס שחרור החלב (כגון סרפדת, כאבי ראש, צמא וכו').
D-MER אינה דיכאון לאחר לידה או הפרעת מצב רוח לאחר לידה.
אם עלולה ללקות בדיכאון לאחר לידה במקביל ל-D-MER, אולם לתופעות אלה תסמינים שונים ודרכי טיפול שונות.
רוב האימהות הלוקות בתופעה אינן מדווחות על הפרעות אחרות במצב הרוח.
D-MER אינה "סלידת ההנקה", שעלולה להתרחש כשמתקיימת הנקה בזמן ההיריון.
סלידת ההנקה מתרחשת במגע בפטמה בעת ההנקה, בעוד שD-MER מופעלת על ידי רפלקס שחרור החלב גם אם מדובר במספר דקות לאחר תחילת ההנקה.
העלאת רמת הדופמין במוח ושימורה הוכחה יעילה למיגור D-MER.
ישנם מגוון מאכלים, תרופות צמחיות ותרופות מרשם העושות זאת, אך לא כולן מתאימות לתקופת ההנקה.
נכון להיום, אין מוצר שמאפשר טיפול ב-D-MER בעת שההנקה נמשכת.
לא קיים מחקר מוסדר בנושא טיפול תרופתי בתופעה, אלא רק ניסיון מועט בטיפול תרופתי על ידי (Bupropion (Wellbutrin, תרופה המשפיעה על רמות הדופמין, ומצטיירת כיעילה לעיתים.
בנוסף, מומלץ להימנע מצריכת קפאין ופרמין (משמש להגברת יצור החלב), אשר עלולים להחמיר את התופעה.
מנוחה, שתייה מרובה ופעילות גופנית עשויים להקל על התסמינים.
הטיפולים הידועים היעילים ביותר ל־D-MER הם מודעות, הבנה וחינוך.
אמהות רבות עם D-MER תופשות את מצבן כגרוע בהרבה ממה שהוא באמת.
כשהאם מבינה שמדובר במצב פיזיולוגי מוכר ושכיח, שאיננו מעיד על פגם כלשהו בתפקודה, יכולת ההתמודדות שלה עולה משמעותית.
מכיוון שלמודעות ולקשר עם אמהות נוספות שמתמודדות עם התופעה יש השפעה חיובית מובהקת, אנרגיה רבה מושקעת לחינוך אמהות ואנשי מקצוע בתחום ההנקה.
D-MER הוא נושא נפוץ יותר ויותר עבור מצגות בימי עיון לאימהות לקראת ההנקה במדינות כארצות הברית, אירופה ואוסטרליה.
האתר D-MER.org מרכז חלק ניכר מהמידע אודות D-MER.
האתר משתף מצגות מדיה מקוונות ביוטיוב, מנהל קבוצת פייסבוק, ומתפעל דף פייסבוק, השולח לעוקביו קישורים למידע העדכני ביותר בנושא.
עצי אשוח 5 הוא סרט קומדיה רוסי משנת 2016, המהווה סרט המשך לסרט "עצי אשוח 1914".
בוריס נפרד מאשתו ומייחל שהכל יחזור כפי שהיה.
יבגני מנסה לעזור לו להתפייס עם אשתו, אך הוא לא חושד שבוריס מתכנן לגנוב פינגווין מגן החיות של יבגני, אותו הוא רוצה להעניק במתנה לבנו.
אנדריי שהיו לו חברות רבות בעבר, מסתפק סוף סוף באישה אחת.
אבל הוא מקנא ובודק כל העת את אשתו בחשד שהיא בוגדת בו.
גולש הסנובורד גרישה וחברו גולש הסקי דימון מזמינים נערות לדירתם.
אבל הבנים הוסחו כל כך ממשחקי מחשב עד ששכחו לקנות עץ חג מולד.
הבנות מאיימות לעזוב אם הבחורים לא יצליחו למצוא ולהביא עץ חג המולד.
קונסטנטין משוכנע שהדרך בה הוא פוגש את השנה החדשה תשפיע על שאר הדברים במהלך השנה.
מסיבה זו הוא מבקש בכל דרך אפשרית למשוך את תשומת ליבה של ז'נצ'קה, העובדת איתו באסדת הקידוח פריראזלומנאיה ולהניא אותה מכוונתה להתחתן עם גבר אחר.
מניה יודעת שאפשר למצוא הכל ואת כולם באינטרנט, ולכן היא מחליטה למצוא את הלהבה הישנה שלה ברשת.
אבל יש בעיה אחת: עליה ללמד אותה כיצד להשתמש במחשב.
וריה וובה מצילים את עצמכם.
הם יצטרכו להתמודד עם תשוקות רומנטיות.
אלנה פלאקסינה כאוליה, אשתו של בוריס, אם לבוריס הקטן
אירינה ארכיפובה כאוליה, אשתו של יבגני
אלכסנדר גולובין כדימון פומנקו (גולש הסקי)
אלכסנדר דומוגרוב הבן כגרישה זמליניקין (גולש הסנואובורד)
אנה חילקביץ' כלסיה, חברתו של דימון
גושה קוצנקו כפרופסור אנדריי ניקולאביץ'
מריה שוקשינה כנטשה, אשתו של אנדריי ניקולאביץ'
קיריל פלטניוב כקוסטיה, עובד באסדת הקידוח פריראזלומנאיה
קתרינה שפיצה כז'ניה, עובדת באסדת הקידוח פריראזלומנאיה
יאן צפניק כמקאר, מוכר הפינגווין
אנסטסיה סמטנינה כקטיה, חברתו של גרישה
אירינה צ'יפיז'נקו כטטיאנה, מכרה של מניה, מפעילת מעליות
יורי צורילו כראש מסוף הגז
אלכסיי פטרנקו כגריגורי פבלוביץ' זמליניקין, דודו של בוריס
הסרט מורכב משבעה מקטעים המתרחשים במוסקבה, סנקט פטרבורג, סוצ'י, צ'ליאבינסק, פרם, יקטרינבורג ועל משטח הנפט פריראזלומנאיה, השוכן בים ברנץ ובתחנת החלל הבינלאומית בגובה של 400 ק"מ מעל הקרקע.
בכל אתרים אלה גם נערכו הצילומים בפועל.
'עצי אשוח חדשים , הוא סרט קומדיה רוסי משנת 2017, סרט ההמשך של עצי אשוח 5.
ההיפסטר של התיכון אנדריי הולך ליער עם החבר של אמו יורי סמיונוביץ' (דימיטרי נגייב), עובד המשרד למצבי החירום, להביא עץ חג המולד.
על מנת לחזק את משפחתם החדשה, יורי מלמד את הילד כיצד לשרוד בטבע.
חלק מהסכנות ביער כוללות מאבק בחיילי נאט"ו ודובים.
מרינה ההרה (יוליה אלכסנדרובה) זורחת כעלמת השלג כדי להרוויח מספיק כסף כדי שתוכל ללדת בבית חולים פרטי.
מרינה נפרדה מאבי ילדה שטרם נולד בגלל בגידה שחו.
היא משכנעת שיפוצניק קירגיזי להתחפש לסבא כפור ולעזור לה.
הם מסתובבים בניז'ני נובגורוד בטרקטור.
"עלמת השלג" גם עוזרת בסופו של דבר לעשות סדר בחייה של סטודנטי אחרת בהריון.
גליה (ולנטינה מזונינה), היא אישה כבדת משקל העובדת בשדה התעופה, גונבת אזיקים מאביה השוטר.
היא מאוהבת ללא תמורה בדניס, רופא מושך.
אך דניס מנהל מערכת יחסית רומנטית עם חברתו היפה לעבודה והוא עומד להציע לה נישואין.
גליה מחליטה לכבול את עצמה לדניס במקום עבודתו כדי שהם לעולם לא ייפרדו.
דניס מתקשר למשטרה, אך השוטר שמגיע למקום, מתברר כאביה של גליה שמסרב להסיר את האזיקים.
חברתו של דניס בסופו של דבר דוחה את הצעת הנישואין שלו, וממליצה לו לרדוף אחרי גליה במקום זאת.
אחרי כל ההרפתקאות הללו, דניס מתחיל לפתח רגשות רומנטיים כלפי גליה.
דירתו של יבגני (סרגיי סבטלקוב) נשרפה כשהוא מנסה לאפות למשפחתו.
יבגני, יחד עם משפחתו ומכונת הלחם הרעה, עוברים לגור עם חברו בוריס (איוואן אורגנט).
הדיירים החדשים עושים בלגן בדירה החדשה וכולם מרגישים בסופו של דבר בצפיפות.
יבגני שוב מנסה לאפות לחם עם תוצאות הרות אסון.
תלמיד בית הספר יגור (דניל מוראביוב-איזוטוב), שגודל על ידי אביו האלמן ויקטור (סרגיי פוסקפליס), מעלה סרטון וידאו באינטרנט שהופך ויראלי; בו הוא מביע את רצונו למצוא אמא חדשה.
הוא בורח מביתו בחברובסק וטס כל הדרך למוסקבה כדי להיפגש עם מועמדת אפשרית - קסניה (יקטרינה קלימובה), מגישת חדשות סנטימנטלית מערוץ NTV.
למרות היותה מאורסת, בסופו של דבר היא מפתחת רגשות רומנטיים כלפי אביו של יגור.
עצי אשוח 8 , הוא סרט קומדיה רוסי משנת 2021, סרט ההמשך של עצי אשוח אחרונים, בכיכובם של איוואן אורגנט וסרגיי סבטלאקוב.
הקרנת הבכורה נערכה ב־16 בדצמבר 2021. בניגוד לשאר הסרטים בסדרה, כל הסיפורים בסרט מבוססים על אירועים אמיתיים שהתרחשו.
הקומדיה הופקה במיוחד לכבוד חגיגות השנה האזרחית החדשה 2022.
שחקן דמות איוואן אורגנט בוריס וורוביוב סרגיי סבטלאקוב יבגני פאבלוביץ' (ז'ניה)יבגני קוליקאנטון בוגדנובדניס יבגנייביץ'דריה מורוזאניה צ'יפובסקאיהאלכסנדר רובאקניקיטה יפרמוב פיליפ קירקורוב הופעת קמע אולגה בוזובה הופעת קמע
צילומי הסרט נערכו במספר מיקומים ברוסיה ובעיקר בערים פרם, אופה, טיומן, סרנסק ובניז'ני נובגורוד והחלו באוגוסט 2021.
עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2022, שיצר הבמאי והשחקן עמית איצקר.
הסרט עוסק בחברת התקליטים פאסט מיוזיק ובמועדון ההופעות "הפטיפון" שהיה שייך לה.
הסרט נעשה באופן עצמאי לחלוטין במשך תקופה של 5 שנים החל מ-2017 ומומן על ידי קמפיין הדסטארט שהושק בשנת 2018.
הסרט זכה לביקורות משבחות בתקשורת וברשתות החברתיות והוקרן בהצלחה במשך תקופה ארוכה ברחבי הארץ ובפסטיבלים בעולם.
בסוף שנת 2022 נבחר לסרט השנה במצעד האלטרנטיבי של רדיו "הקצה" ובמקום השני בקטגוריית הדוקו בבחירת פורום מבקרי הקולנוע בישראל.
בשנת 2023 זכה הסרט בפרס הסרט העצמאי הטוב ביותר באורך מלא בפסטיבל Carpe Diem בברצלונה.
הסרט מתאר בעזרת ראיונות עם אמנים שונים שהיו קשורים לפאסט מיוזיק מה עבר על הלייבל מאז הקמתו ב-1998 ועד סגירתו ב-2009. הסרט משלב צילומי הופעות ממועדון "הפטיפון", אותו הקימו מייסדי הלייבל בצמוד לאולפן ההקלטות.
כמו כן הסרט מלווה להקות שונות שניגנו במועדון.
המרואיינים העיקריים הם מייסדי פאסט מיוזיק אמיר שור וג'נגו (עמיר רוסיאנו) שהיו הראשונים להוציא בו אלבומים.
נשותיהם נטעלי גבירץ ועינב רוסיאנו וכן עמי שלו שהצטרפו מאוחר יותר לניהול הלייבל.
הסרט מתאר כיצד ב-1998 אמיר וג'נגו הקימו את הלייבל.
אמיר חיפש היכן להוציא את אלבומו, וג'נגו רצה לצאת מאזור הנוחות של חברת תקליטים גדולה בה היה חתום.
הם הקימו אולפן הקלטות ביפו, אבל הגג במבנה קרס.
בשנת 2000, כשחיפשו מקום אחר לאולפן, הגיעו לרחוב יצחק שדה 32 בתל אביב, בצמוד לבית בושת.
ליד החדר שבו רצו להקים את האולפן היה מחסן מזוהם, ונאמר להם שיוכלו להשתמש בו.
בעזרת חברים הם שיפצו בעצמם את המחסן, והקימו במקומו את המועדון שנקרא "הפטיפון".
עמית איצקר צילם שעות של הופעות במועדון, שמתוכם חלק מוצג בסרט, לצד ראיונות עם עשרות הלהקות והאמנים שהופיעו במועדון.
בשנת 2004 ג'נגו ועינב רוסיאנו עזבו את הלייבל, אך הוא המשיך לפעול עד שנת 2007. "הפטיפון" עבר לידיהם של דורון תמיר ודניאל זיידנשטדט מלהקת אכזבות', שעל מנת להחזיק אותו, שילבו יותר הופעות פאנק ופחות הופעות אינדי.
הסרט סוקר להקות שונות שהיו חתומות בלייבל, וסצנות המוזיקליות השונות שהיו במועדון.
בין היתר מתוארים בסרט: הקריירה המוזיקלית של מיכל קהן; תחילת סצנת הפאנק במועדון בזכות להקת האסטרוגליידס; היריבות בין פאנקייק ללהקת שייגעצ, וההצלחה של להקת מונוטוניקס בחו"ל.
הסרט מכיל עשרות מרואיינים, רובם אמנים ולהקות שהופיעו בפטיפון, וביניהם:
בין היתר משולבים בסרט קטעי הופעות נדירים של אמנים מחו"ל שהופיעו במועדון הפטיפון כגון סילבר ג'וז, קלווין ג'ונסון, קימיה דוסון, סמוג ובוני "פרינס" בילי.
עצומת סטוקהולם הייתה קריאה של הוועד העולמי לשלום, המזוהה עם הקומוניסטים, שהושקה ב-19 במרץ 1950 בקריאה לפירוק נשק גרעיני.
העצומה הייתה יוזמה של חתן פרס נובל, פרדריק ז'וליו-קירי, שאושרה על ידי הוועד העולמי לשלום ב-15 במרץ 1950. ב-19 במרץ 1950 הוחל בהחתמת הציבור בעולם על העצומה ושבועיים לאחר פרוץ מלחמת קוריאה טענו המארגנים שחתמו על העצומה 1.5 מיליון בני אדם.
המספר הנטען הכולל של חותמים על העצומה הגיע ל-273,470,566, מספר הכולל את כל התושבים הבגירים של ברית המועצות.
ארצות הברית התעלמה מהעצומה ומזכיר המדינה של ארצות הברית טען שמדובר בתכסיס תעמולה ב"מסע השלום" של ברית המועצות.
עצבים היא סדרת דרמה קומית שחורה אמריקאית, שנוצרה על ידי לי סונג ג'ין עבור שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
בסדרה מככבים סטיבן יאון ואלי וונג כשני זרים שמעורבותם בתקרית בכביש מובילה לסכסוך קטנוני שמכלה את חייהם.
בתפקידי משנה מופיעים ג'וזף לי, יאנג מאזינו, דייוויד צ'ו ופאטי יאסוטקה.
הסדרה עלתה לשירות "נטפליקס" ב-6 באפריל 2023, וזכתה לשבחי המבקרים, ששיבחו את וונג ויאון, וכמו כן, גם את כתיבת ובימוי הסדרה.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב למיני-סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר בפרס אמי לבידור בפריים טיים למיני-סדרה הטובה ביותר ושחקניו הראשיים זכו בפרסי גלובוס הזהב ופרסי אמי.
בנובמבר 2024 הוכרז שתהיה עונה שנייה לסדרה.
העונה השנייה צפוייה להיות משודרת בנטפליקס בתאריך 16 באפריל 2026.
סכסוך שמתפתח בין שני זרים – דני צ'ו, קבלן שיפוצים כושל; ואיימי לאו, יזמית בעלת פוטנציאל לא-ממומש – לאחר שהשניים נקלעים לתקרית בכביש במסגרתה "חתכה" איימי את דני, מסלים לכדי מלחמה נקמנית המוציאה מהם את דחפיהם האפלים ביותר.
סטיבן יאון – דני צ'ו, קבלן שיפוצים כושל שמעורב בתקרית בכביש עם איימי.
אלי וונג – איימי לאו, בעלת עסק קטן לממכר צמחים, שנקלעת לתקרית בכביש עם דני.
ג'וזף לי – ג'ורג' נאקאי, בעלה של איימי ופסל שחי בצל אביו המנוח, שהיה אמן מפורסם.
יאנג מאזינו – פול צ'ו, אחיו הצעיר של דני שסובל ממשבר בחייו ומחלק את זמנו בין משחקים, השקעות קריפטו והרמת משקולות.
דייוויד צ'ו – אייזק צ'ו, בן דודו של דני, ששוחרר מהכלא סמוך לתחילת העלילה.
פאטי יאסוטקה – פומי נאקאי, חמותה של איימי ואמו של ג'ורג'.
אשלי פארק – נעמי, גיסתה של ג'ורדן ועקרת בית הגרה בשכנות לאיימי.
מיה סרפינו – מיה, אישה העובדת לצד איימי בעסק שלה.
רמי הולט – ג'ון נאקאי, בתם היחידה של איימי וג'ורג'.
מריה בלו – ג'ורדן, אישה אמידה העומדת בראש חנות לשיפוץ בתים.
מין – אדווין, מנהיג בכנסייה קוריאנית במחוז אורנג'.
אליסה גיהי קים – ורוניקה, בת-זוגו לשעבר של דני ואשתו של אדווין.
אנדי ג'ו – אסתר, חברתם של אדווין ורוניקה.
אנדרו סנטינו – מייקל, אחד ממקורביו של אייזק.
רק לי – בובי, אחד ממקורביו של אייזק.
הונג דאו – האן טרין לאו, אמה של איימי ומהגרת וייטנאמית.
קלווין האן יי – ברוס לאו, אביה של איימי ואמריקאי ממוצא סיני שגדל במערב התיכון.
איוני סקיי – אישה מסתורית.
פיתוחה של הסדרה הוכרז לראשונה במרץ 2021; במסגרת ההכרזה, נמסר כי את הסדרה ייצור ויכתוב לי סונג ג'ין, וכי עתידים לככב בה סטיבן יאון ואלי וונג.
עוד נמסר כי זכויות פיתוחה של הסדרה הוצע למכירה במכרז, בו זכתה "נטפליקס".
בדצמבר, נמסר כי את פרק הפיילוט יביים לי אייזק צ'ונג.
במרץ 2022, נמסר על ליהוקם של דייוויד צ'ו ופאטי יאסוטקה, וכי את צ'ונג תחליף הבמאית היפנית היקארי, שתופקד בנוסף על בימוי מספר פרקים נוספים.
צילומי הסדרה החלו באפריל 2022.
הסדרה שודרה לראשונה במהלך פסטיבל "SXSW" ב-18 במרץ 2023. ועלתה לשירות "נטפליקס" ב-6 באפריל 2023.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", זכתה הסדרה לציון 99% על בסיס 73 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.50/10. בקונצנזוס המבקרים נכתב כי באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", זכתה הסדרה לציון 88/100 על בסיס 30 ביקורות, דבר המצביע על "שבחים אוניברסליים".
עצי הדולב הגדולים (מחדשי הכביש בסן-רמי) הוא ציור שמן על בד שצוירה בידי וינסנט ואן גוך בסתיו 1889 בסן-רמי-דה-פרובאנס, צרפת.
הציור מתאר קבוצת פועלים המתקנים את הכביש מתחת לעצים עצומים מסוג דולב, ונחשב לביטוי ודאי של תנועת הפוסט־אימפרסיוניזם בזכות השימוש הנועז בצבע ובמברשת.
גרסה זו היא הגרסה הראשונה של הנושא, והיא נמצאת כיום במוזיאון קליבלנד לאמנות.
עצי הדולב הגדולים הוא ציור שמן על 73.4 על 91.8 בד קנבס בעובי ס"מ.
ואן גוך תיאר עבודות כביש בסן-רמי, ואת עלי הסתיו הצהובים של עצי הדולב.
בסתיו 1889 שהה ואן גוך בבית־חולים פסיכיאטרי בסן-רמי עקב דיכאון קשה, ורופאיו אפשרו לו לצאת ולצייר נופים בטבע מתוך אמונה שמלאכת הציור תתרום להפגת תסמיני הדיכאון.
במסגרת שהייתו שם עבד ואן גוך לעיתים על מה שכינה "repetitions" (חזרות), שבהן חזר לצייר את אותו נושא בהרכב דומה.
לציור זה אכן קיימת גרסה שנייה "מחדשי הכביש" בנמצאת באוסף פיליפס בוושינגטון די.
סי., אך מחקר שימור הוכיח שגרסת קליבלנד היא המקורית וצוירה לפני גרסת פיליפס.
ציור מציג סצנת נוף כפרית שבה עצי דולב גבוהי־גזע תופסים את רוב הרקע, מצוירים במברשות מהירות ונדיבות המאפיינות את סגנונו האנרגטי של ואן גוך.
צבעי גזע העצים הם גוונים עזים של חום ואוכרה, בעוד שרפרוף של כתמי צבע ירוקים מדגיש את התריסים הצבעוניים של הבתים שבמרחק.
קרקעית הנוף, המוצגת בגווני בז' עם נגיעות של ירוק דשא, יוצרת ניגוד רך אל מול עלוות העצים.
בתוך הנוף מתוארים מספר פועלים—חלקם מהלכים, חלקם עסוקים בחפירה ושייחודית העפר כדי לתקן את הדרך.
באחד מן המכתבים ששלח ואן גוך לאחיו, תיאר את הסצנה כך:"המחקר האחרון שעשיתי הוא מבט על הכפר, שבו עבדו בכמה עצי דולב ענקיים — מתקן הכבישים.
יש ערימות של חול ואבנים, ויגרות הגזעים הענקיים — העלים כבר מתחילים להתכלה, וכאן ושם ניתן לראות חזית של בית ודמויות קטנות."
לנושא "עצי הדולב הגדולים" יש שתי גרסאות כמעט זהות: גרסת קליבלנד, שנחשבת לגרסה הראשונה והמקורית ונמצאת במוזיאון קליבלנד לאמנות, וגרסת פיליפס, השנייה "מחדשי הכביש", הנמצאת באוסף פיליפס בוושינגטון, די.סי.
מחקר שימור ובדיקות קרני רנטגן מצביעים על כך שבגרסת קליבלנד צוירה ראשית כל תפאורת העצים והפועלים, ואילו בגרסת פיליפס שולבו שינויים קומפוזיציוניים קלים: מיקום אחר של עמוד תאורה, הקפדה על קווים גזורים יותר בעצים והוספת דמות נוספת של פועל המעמיס חול.
ואן גוך ציין שחזרות אלו בוצעו כדי "לשפר ולהבהיר" את הקומפוזיציה המקורית ולהפוך את הציור לכלי ביטוי דמיוני מעבר לרישום אותנטי של המציאות .
"עצה לבתולות" לפי תרגום של ראובן אבינועם, או "לנערות מבלות זמן" לפי תרגום של אברהם רגלסון היא פואמה משנת 1648 מאת המשורר האנגלי מהזרם הקוולירי, רוברט הריק.
השיר הוא בז'אנר הקרפה דיים, מונח בלטינית שפירושו "נצלו את היום".
השיר פורסם לראשונה כשיר מספר 208 בקובץ השירים Hesperides משנת 1648, והוא משבח את רעיון הקרפה דיים – פילוסופיה המזהה את קוצרם של החיים ואת הצורך לחיות את הרגע ולמענו.
הביטוי עצמו מקורו באודה 1.11 של הורטיוס.
השיר מעודד ניצול של הנעורים וההזדמנויות כל עוד הם זמינים.
הזמן נתפס בו כמשאב החולף במהירות.
ניצן השושנה משמש בו כסמל לנעורים, ליופי ולפוטנציאל, בעוד מות הפרח מבטא את בלות הזמן והזדקנותו של האדם.
השמש מופיעה בשיר כמטאפורה לחיים ולמרץ.
ככל שהיא עולה בשמים – כלומר, ככל שאדם מתבגר – כך היא גם מתקרבת לשקיעתה, שהיא סמל לסוף החיים.
רעיון זה מדגיש את התפיסה שלפיה גם בשיאו של האדם, תהליך הדעיכה כבר החל.
הנעורים מתוארים בשיר כתקופת החיים עם הכי הרבה אנרגיה ותשוקה.
לפי השיר, עם תום שלב זה, תקופות החיים הבאות נתפסות כפחות תוססות ויותר מאתגרות.
לבסוף, השיר קורא לא להיגרר להססנות או לביישנות, אלא לנצל את הזמן של הנעורים לפעולה – ובפרט, להינשא בעודם בשיאם.
הוא מציין כי דחייה עלולה להוביל לאובדן ההזדמנות.
העצב תת-בריחי הוא ענף קטן של החלק העליון של מקלעת הזרוע.
הוא מכיל אקסונים מוטוריים משורשים-C5 ו־C6. הוא מעצבב את השריר התת-בריחי.
העצב תת-בריחי הוא חלק ממערכת העצבים של הגפה העליונה, האחראי על הפעלת השריר התת-בריחי, שהוא שריר קטן הממוקם מתחת לעצם הבריח.
השריר מסייע בייצוב עצם הבריח ומגן על כלי הדם התת-בריחיים.
העצב התת-בריחי הוא חלק ממקלעת הזרוע (Bracial Plexus), שהיא רשת של עצבים היוצאים מחוט השדרה הצווארי (C5-C6).
לאחר שהוא עובר מתחת לעצם הבריח ומעצבב את השריר התת-בריחי, הוא ממשיך הלאה לתוך בית השחי.
השריר התת-בריחי מחובר לעצם החזה ולעצם הבריח, ופעולתו מקרבת את עצם הבריח למפרק החזה והבריח ומורידה אותה כלפי מטה.
הוא גם מספק הגנה מסוימת על כלי הדם התת-בריחיים, במקרה של שבר בעצם הבריח.
העצב התת-בריחי הוא ענף של החלק העליון של מקלעת הזרוע.
הוא מכיל אקסונים שמקורם בענף הקדמי-הגחוני (ventral rami) של עצבי עמוד השדרה הצוואריים C5 ו־C6. נקודת המוצא ממוקמת בתוך המשולש האחורי של הצוואר (posterior triangle of the neck).
העצב יורד ועובר לפני החלק השלישי של העורק התת-בריחי (Subclavian artery) והווריד התת-בריחי (Subclavian vein).
עצב הסרעפת עשוי לצאת מענף הנקרא עצב הסרעפת הנלווה אשר מעצבב את הסרעפת.
עצב הסרעפת הנלווה עשוי להסתעף מקטעי C4 או C6 או אנסה סרויקליס (ansa cervicalis).
עצב זה מתחבר בדרך כלל לעצב הסרעפת לפני שהוא מעצבב את הסרעפת, קדימה ל.
העצב התת-בריחי מעצבב את השריר התת-בריחי (Subclavius muscle).
המונחים נוירון (או עצב) מוטורי עליון (upper motor neuron - UMN) ונוירון מוטורי תחתון (lower motor neuron - LMN) הוגדרו במקור על־ידי הנוירולוג הבריטי William Richard Gowers בשנת 1886.
גוף התא של הנוירון המוטורי התחתון נמצא בחומר האפור בקרן הגחונית של מוח השדרה או בגרעיני העצבים הקרניאליים בגזע המוח ובעצבים הקרינאליים להם יש תפקודים מוטוריים השולטים בתנועות העיניים, תנועות פנים ותנועות לשון בלעיסה ובליעה.
הוא נושא מידע אל מחוץ למערכת העצבים המרכזית.
האקסון שלו יוצר סינפסה עם נוירון ביניים שנמצא במוח השדרה או עם שריר.
הם גדולים ובעלי שלוחות רבות.
הם מעצבבים את סיבי השריר החוץ-כישוריים שהם הסיבים האחראים על יצירת כוח ותנועה, וגורמים להתכווצותם.
גופי התאים שלהם ממוקמים בגזע המוח עבור שרירי הראש והפנים, ובקרן הגחונית של מוח השדרה עבור שאר הגוף.
הם מקבלים קלט מנוירון מוטורי עליון במסילות היורדות ושולטים בתנועה הרצונית ובקשתות הרפלקס.
מעצבבים הן את סיבי השריר החוץ כישוריים והן את סיבי השריר התוך כישוריים.
הם ייחודיים כי יש להם תפקוד הן בהתכווצות השרירים והן בפרופריוספציה.
הם פחות נפוצים מנוירוני אלפא או גמא מוטוריים.
מעצבבים את סיבי כישור השריר.
הם מחזירים את כישור השריר לאורכו במנוחה לאחר התכווצות השריר.
הם חשובים בבקרה על אורך השריר במהלך התכווצות השרירים.
לולאת נוירונים מוטוריים אלפא וגמא, מבטיחה שכישורי השריר יישארו מתוחים ומגיבים למתיחה גם כאשר השריר מתקצר, ובכך מקלים על שליטה מוטורית עדינה ומשוב פרופריוספטיבי.
המחלות של הנוירון המוטורי התחתון הן קבוצה של מצבים נוירולוגיים שבהם חלה פגיעה ראשונית או מַתְמִידָה בתאי העצב המוטוריים הנמצאים בקרן הגחונית של מוח השדרה או בגרעינים המוטוריים בגזע המוח.
פגיעה זו גורמת לירידה או לאובדן האות העיצבי המועבר לשרירים הרצוניים, ומובילה לסימנים קליניים אופייניים: חולשת שרירים, דלדול השריר (אטרופיה), ירידה ברפלקסים (היפורפלקסיה או א־רפלקסיה), ולעיתים הופעת עוויתות שריר (פַסְצִיקוּלַצְיוֹת).
נגיף הפוליו פוגע בנוירונים המוטוריים התחתונים, הנמצאים בקרן הגחונית של מוח השדרה וגורם להתנוונותם.
כתוצאה מכך מתנוונים סיבי השריר שאימם מקבלי גירוי.
תסמונת פוסט פוליו (post polio syndrome) היא הידרדרות מאוחרת, שחלה שנים רבות אחרי הזיהום הנגיפי ונובעת מאובדן הנוירונים מתקופת הפוליו.
התסמינים כוללים ירידה בתפקוד השרירים או חולשה חריפה עם כאבים ועייפות.
טרשת אמיוטרופית צדית - ALS
טרשת אמיוטרופית צדית (Amyotrophic Lateral Sclerosis) נקראת לעיתים מחלת לו גריג בעקבות שחקן הבייסבול לו גריג שאובחן במחלה.
זוהי מחלה פרוגריסיבית הגורמת להתנוונות הנוירונים המוטוריים התחתונים (וגם העליונים).
כתוצאה מכך, החולים סובלים מהחלשות שרירים.
התנוונות שרירים פרוגרסיבית - PMA
התנוונות שרירים פרוגרסיבית (Progressive Muscular Atrophy) היא מחלה נדירה של התנוונות הנוירונים המוטוריים התחתונים, עם הזמן נפגעים גם הנוירונים המוטוריים העליונים.
המחלה מופיעה בבגרות ומתפתחת לאט.
לא ברור מה גורם להתפרצותה.
היא בדרך כלל מתחילה בחולשה בצד אחד של הגוף ועם התקדמות המחלה היא מתפשטת גם לצד השני.
המחלה נפוצה יותר אצל גברים.
ניוון שרירים שדרתי - SMA
זוהי קבוצה של מחלות גנטיות הנובעות מפגיעה בנוירונים מוטוריים תחתונים וגורמות לשרירים מסוימים להיחלש ולהדלדל (אטרופיה).
החולשה ב-SMA נוטה להיות חמורה יותר בשרירים הקרובים למרכז הגוף (שרירים פרוקסימליים) מאשר בשרירים הרחוקים יותר ממרכז הגוף (שרירים דיסטליים).
חולשת השרירים נוטה להחמיר עם הזמן.
עציון פרסי (שם מדעי: Haloxylon persicum; בעבר: פרקרק פרסי) הוא עץ השייך למשפחת הסלקיים.
המין היחיד בישראל מסוג זה (פרקרק).
המין כולל שני תת-מינים: עציון ים המלח ועציון אדומי.
בעבר היה מין נוסף שנקרא פרקרק המדבר, אך כיום משייכים מין זה לסוג חמדה.
העציון הוא שיח או עץ נמוך שגובהו נע בין 1.5 מטר ל-5 מטר.
נמצא לרוב באזורים חוליים ולעיתים קרובות נערמות סביבו תלוליות חול.
הוא יכול לשרוד גם כאשר חלקם העליון של שורשיו נחשף, ולכן הוא יכול לגדול באזורים של חולות נודדים ומוכי רוח.
תפוצת הפרקרק בישראל היא באזור בקעת ים המלח, הערבה ודרום הנגב.
ענפיו הצעירים של הפרקרק ירוקים, ומחולקים לפרקים ברורים.
בכל פרק יש שני עלים קשקשיים המייצגים שרידי עלים שהתנוונו כדי להקטין התאדות.
לאחר שהענף מתעצה, כבר אי אפשר להבחין בפרקים.
הפריחה בסוף החורף עד האביב.
הפרחים בעלי עלי עטיף ירוקים ואבקנים צהובים, והם דו-מיניים.
הפירות מבשילים בסוף הקיץ, ועלי העטיף מצמיחים כנפיים שמאפשרות לפירות להתפזר טוב יותר ברוח.
על העציון ניתן לראות עפצים שונים, בהתאם לסוג החרק שעוקץ אותו.
עציון פרסי הוא צמח מוגן בישראל.
עצירות היא תסמין במערכת העיכול, שבמסגרתה מתקשה אדם או בעל חיים אחר לסלק פסולת צואתית שהצטברה במעיו.
עצירות היא תסמין (סימפטום) ואיננה מחלה.
העצירות היא הפרעה שכיחה וסובלים ממנה על פי הערכות כ-20% מהאוכלוסייה.
התופעה ההפוכה לעצירות, כלומר עודף נוזלים בצואה, מכונה שלשול.
ישנה הבחנה בין סוגים שונים של עצירות: עצירות כרונית שעשויה להימשך שנים מבלי שהאדם ישים לב לכך, לעומת עצירות אקוטית שמופיעה לפתע וקשה להתעלם ממנה.
וכן עצירות תפקודית שנובעת באופן ישיר מבעיה במעיים לעומת עצירות משנית שנגרמת בשל התנהגות או מצב של גוף האדם כמו מחלה.
אמת המידה להגדרה של העצירות היא אחת מאלה:
תדירות יציאות נמוכה משלוש בשבוע.
יציאות הכרוכות במאמץ (אף אם הן סדירות).
תחושה של חוסר התרוקנות גם לאחר יציאה
העצירות היא הפרעה שכיחה וסובלים ממנה כ-20% מהאוכלוסייה.
היא נפוצה יותר בגיל מבוגר, ונפוצה יותר אצל נשים מאשר אצל גברים (פי שניים עד פי שלושה נשים סובלות מעצירות מאשר גברים).
קיימות שתי חלוקות בהגדרת עצירות: עצירות הנובעת מתפקוד ובעיה במעי הגס עצמו, ועצירות שהיא תוצאה של גורם אחר, כגון מחלה, הרגלי חיים, ותרופות.
קושי ביציאה כתוצאה מהחלשות שרירי האגן, מסדק בפי הטבעת, צניחת טחורים, גוש צואתי חוסם, האטה בקצב פעילות המעי הגס מסיבה כלשהי ועוד.
לפעמים עצירות יכולה להיות תסמין למחלה חמורה כגון סרטן המעי הגס שגורם להצרות במעי הגס.
למשל הרכב תזונה שיש בו מיעוט של סיבים, מיעוט של מים או תזונה המכילה מרכיבים אחרים אשר גורמים לצואה להיות יבשה ולגרום לחסימה קטנה.
דיאטה חריפה או לאחר צום.
ירידה בפעילות הגופנית ובתנועתיות של הגוף.
מחלות נוירולוגיות הגורמות לבעיה בתפקוד מערכת העצבים במעי.
ביניהן טרשת נפוצה, שבץ מוחי ופרקינסון.
ומחלות אנדוקריניות כמו תת-פעילות של בלוטת התריס, או תסמונת המעי הרגיז.
נטילת תרופות כמו תרופות נוגדות כאב ממשפחת האופיואידים, תרופות נוגדות בחילה והקאה מקבוצת הסטרנים.
תרופות נגד יתר לחץ דם, תרופות הרגעה ושינה.
אנשים שאינם פעילים גופנית (במיוחד כאלו שרתוקים למיטה), כאלו שתזונתם לקויה (אי הקפדה על שתיית נוזלים וצריכת סיבים תזונתיים), ובעלי הרגלי יציאה לקויה (כאלו שדוחים את היציאות שלהם, כאשר הם מרגישים צורך בכך), נמצאים במקום גבוה להיות לוקים בתסמין הזה.
תזונה של חלבונים ושומנים ופחות סיבים תזונתיים (קמח לבן, בשר אדום, גבינות) באופן יחסי מעודדת עצירות.
מאכלים הגורמים עצירות: רימון ובעיקר הגרעין עצמו ופחות המיץ.
בננה ובעיקר כאשר אינה בשלה.
שתייה מרובה של מים (כ-8 כוסות מים ביום).
צריכה של סיבים תזונתיים (בין 10-12 גרם ביום).
כאשר מורגש צורך ביציאה, לא להימנע מכך.
ביציאה הרמת הרגליים מעל שרפרף בזווית של יותר מ-90 מעלות.
במצב של עצירות, שאריות מזון בלתי מעוכל ופסולת שוהים במערכת העיכול זמן רב לעומת הנורמה.
בזמן זה, פועלים עליהם חיידקי המעיים, מפרקים אותם ונוצרים גזים ותוצרי פירוק שאינם רצויים.
במידה והעצירות נמשכת, יש ספיגה חוזרת של נוזלים, הצואה מתייבשת ויש סכנה להתפתחות אבני צואה, טחורים, דלקות במעי, פיסורה ואף סוגים מסוימים של סרטן, כל זאת מעבר לתחושה הלא נעימה המלווה את הסובל מעצירות.
ישנם סוגים שונים של אמצעים לטיפול בעצירות:
תרופות מגבירות נפח צואה - לדוגמה: סובין, בנפייבר, פסיליום וקלציום פוליקרבופיל, מגדילה את הנפח שלה שהופכת אותה לרכה יותר ומסייעת בכך בתנועה חלקה שלה במעיים.
תרופות אלו נחשבות לבטוחות ביותר ויש להשתמש בהן בהדרגה עד להשגת התוצאה הרצויה.
בשימוש באמצעים אלו יש להגביר את צריכת המים.
תרופות מרככי צואה - לדוגמה: שמן פארפין, דוקוסט ונורמלקס המאפשרים למים לחלחל לתוך הצואה.
הנפח המוגדל של הצואה מגביר את ההתכווצויות של המעי ועוזר לסלק את הפסולת מחוץ לגוף.
תרופות אוסמוטיות הסופחות נוזלים לחלל המעי - עשויים בדרך כלל ממלחים או סוכרים שאינם נספגים היטב, כמו מגנזיום זרחתי, מלח אנגלי, לקטולוז וסורביטול.
הנוזלים העודפים מותחים את הדפנות של המעי ומעוררים התכווצויות.
פעילות סילוק הצואה מתרחשת תוך כשלוש שעות, והיא טובה לטיפול בעצירות מאשר למניעת עצירות.
לא מומלץ לשימוש לחולי כליות או לסובלים מאי ספיקת לב.
תרופות סטימולנטיות המגבירות את התנועתיות של המעיים - מכילות חומרים מגרים את דפנות המעיים באופן ישיר.
לדוגמה: לקסטיב (פנולפתלאין), לקסטין (ביסקודיל), לקסעדין, לקסיקל (תמציות קסיה) ושמן קיק.
שימוש תכוף בהן פוגע במעי הגס.
בעיה נוספת שאפשר לפתח היא התמכרות לשימוש בהם, דבר שעלול לגרום לפיתוח פעילות מעיים עצלה.
גורמים להתרוקנות חצי מוצקה תוך בין 6 ל-8 שעות.
כאשר נעשה שימוש בפתילות כמו נרות גליצרין ההתרוקנות מאוד מהירה (בין 15 דקות לשעה).
פורמולות המתבססות על צירוף של תמציות שזיפים, תמר הינדי, תאנים, זרעי אניס ואלוורה.
במצב של עצירות כרונית יש לפנות לרופא בדחיפות לצורך ביצוע בדיקות למציאת הסיבה לעצירות.
כאשר העצירות נמשכת מעל שבוע ימים.
כאשר אין אפשרות לשחרר גזים.
כאשר מתלווה לעצירות כאבי בטן.
במצב של עצירות כרונית מקובל לעשות בדיקות רפואיות שונות בהתאם לאבחנה.
בדיקה גופנית הכוללת בדיקה רקטלית.
בדיקת קולונוסקופיה כאשר יש חשד לסרטן המעי הגס.
בדיקות לבירור התנועתיות של המעי.
עֶצְיוֹן גֶּבֶר (בכתיב מקראי נכתב גם עֶצְיֹן גֶּבֶר) היא עיר קדומה ששכנה בארץ אֱדום, בראש מפרץ אילת, סמוך לאילת ועקבה של ימינו.
היא נזכרת מספר פעמים בתנ"ך, כתחנה במסלול מסעי בני ישראל במדבר לאחר יציאת מצרים, ובהמשך כעיר נמל ששימשה למסחר עם ארצות שונות לאורך חופי ים סוף בתקופת המלכים.
עציון גבר נזכרת כאחד המקומות שבני ישראל חנו בהם במסעיהם במדבר לאחר יציאת מצרים (; ).
שלמה המלך הקים בעציון גבר צי אניות ( בלשון המקרא) (; ), אשר בסיוע אנשי חירם מלך צור יצא לאופיר שעל שפת ים סוף, לרכוש שם זהב.
יהושפט מלך יהודה הקים אף הוא צי וביקש לסחור עם אופיר אך תוכניתו לא יצאה לפועל, כנראה בעקבות סערה:
על פי , הדבר אירע כעונש על התחברותו עם אחזיה מלך ישראל.
במאה הרביעית לספירה זוהתה העיר באונומסטיקון של אוסביוס ובכתבי הירונימוס עם העיר בת זמנם עסיא, אשר צוינה כעיר השוכנת לחופי ים סוף בסמוך לאילת, וכן נזכרת רבות במקורות חז"ל כעיר נמל עם קהילה יהודית גדולה.
נלסון גליק ופריץ פרנק זיהו את עציון גבר כשם נרדף לאילת, והם מיקמו את שניהם ב, כ-2.5 קילומטרים ממזרח לאילת וכארבעה קילומטרים מצפון לעקבה, בתחומי ירדן.
בחפירות שנערכו במקום בשנים 1937–1940 בראשות הארכאולוג נלסון גליק מטעם המכון הסמיתסוני, נחשפו חמש שכבות ישוב, מהמאה ה-10 ועד המאה ה-4 לפני הספירה, בתוכם מבנה גדול ששימש כנראה לעיבוד נחושת, על פי השערתו.
לדעת גליק המקום שימש גם כנקודת משמר לדרכי המסחר באזור, והחפירות מלמדות כי בתקופה מקבילה לממלכת יהודה היה באתר יישוב מבוצר ומשגשג, דבר המעיד על פעילות מסחרית ענפה שעברה דרכו.
החוקר בנו רותנברג זיהה את עציון גבר באי פרעה שמדרום לאילת.
מערכת המבנים בשכבה הקדומה ביותר בתל אל-חלייפה (תקופה IV) כוללת מתחם רבוע, מוקף חומת סוגרים, ומבנה מרכזי מטיפוס 'בית ארבעת מרחבים'.
מחקר מחודש של ממצאי החפירה שנעשה בידי מ' פרטיקו לא העלה כל ראיות ברורות לתאריכה של שכבה זו.
השילוב של חומת סוגרים, בית ארבעת מרחבים וכלי חרס נגביים בעבודת יד מזכיר את אתרי מרכז הנגב מהמאה ה-10 לפנה"ס, אף שתכנונו של המתחם בתל אל-חלייפה עולה בטיבו על כל אחד מהאתרים הללו.
לאור הביקורת שנמתחה על פרשנותו של גליק, הועמד זיהויו של תל אל-חלייפה עם עציון גבר בסימן שאלה.
לפיכך, ייתכן שעציון גבר לא הייתה אלא מצודה מלכותית ובה מבנה מנהלה מרכזי, שממנו נוהל הסחר בתחומי ים סוף.
חוקרים אחרים זיהו את עציון גבר עם אי האלמוגים השוכן במימי מפרץ אילת, דרומית-מערבית לטאבה.
זיהוי אפשרי נוסף הוא העיר עקבה עצמה, שייתכן שמבניה שוכנים על גבי העיר הקדומה.
בפזמון החוזר בשירו של נתן אלתרמן "ספני שלמה המלך", מתוך "ספר התבה המזמרת" (הוצאת מחברות לספרות תשכ"ו), שרים הספנים שוב ושוב על עציון גבר (גם גֶּבֶר וגם גָּבֶר), נמל הבית שלהם.
השיר הולחן על ידי נעמי שמר והתפרסם בביצועה של אילנה רובינא.
ברחבי העיר תל אביב נותרו מספר עצי שקמה בודדים אשר שרדו ממטעי שקמים רחבי ידיים שהשתרעו ברחבי מישור החוף.
לעצים עתיקים ורחבי ענפים אלה נודעת משמעות נוסטלגית, והם היו לסמל למאבק בין ישן לחדש וניצבו במרכזם של מספר מאבקי שימור.
עצים אלו מהווים חלק מכלל העצים העתיקים בארץ ישראל ומעצי מורשת בישראל.
מעמדם של העצים כסמל שינוי בא לידי ביטוי בפזמון העברי "גן השקמים" (1954), ועניינו מבט עורג אל ראשית ימיה של העיר עת הייתה שכונה בראשיתית טרם היותה לכרך סואן.
גן יעקב – בגן יעקב (סוראסקי) שליד היכל התרבות שרדו מספר עצים שהיו חלק ממטע גדול יותר של שקמים, ואשר ניצב במרכזה של חווה חקלאית.
כשיושר השטח והוכן להקמת היכל התרבות, התנהל מאבק ציבורי להצלת העצים, וחלק מהם שולבו בגן המוקף במבני בטון, שנחנך ב-1964.