tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למשל באחד מפרקי הסדרה "צער גידול בנות" סטפני (הבת האמצעית) הייתה מאוכזבת מכך שהיא צריכה להרכיב משקפיים.
למזלה, סטיב ארקל, הממושקף הנודע מהסדרה "אריזה משפחתית" אשר הגיח כבן דוד של חברתה גרם לה להביט על הדברים באור חיובי הרבה יותר.
סטיב ארקל נחלץ גם לעזרתה של אל למברט מהסדרה "אבא חורג, אמא חורגת", ואילו הדוד ג'סי מ"צער גידול בנות" הגיע גם הוא ל"אבא חורג, אמא חורגת" בחפשו אחר בת זוג לבילוי משותף.
קרוסאובר מפורסם ועתיר תקציבים נוסף היה בין הסדרות "ER" ו"משמרת שלישית" כאשר הרופאה סוזן לואיס מ-ER נוסעת לחפש את אחייניתה שנחטפה ומקבלת סיוע מיחידת המשטרה המקומית ממשמרת שלישית.
קרוסאובר זה נעשה בשני חלקים כאשר החלק הראשון שודר במסגרת לוח השידורים של "ER" והשני במסגרת השידורים של "משמרת שלישית".
סרט טלוויזיה בשם "כוכבי האנימציה נחלצים לעזרה" ששודר בתחילת שנות ה-90 ועסק במלחמה נגד סמים ועישון הכיל בו את דמויות מצוירות פופולריות של אותה תקופה, כגון באגס באני ודאפי דאק מהלוני טונס, אלף, הדרדסים ומיכלאנג'לו מצבי הנינג'ה.
בעונה של "אי-שרדות" שנקראת "אי-שרדות: עושים צרות", אשר מציגה כמה מהמתמודדים שם כילדים בגן, מופיע ג'וד מהסדרה "הקניון" (6Teen) בתור אחד הילדים.
באחד הפרקים של סדרת האנימציה "המסכה" התארח אייס ונטורה.
יוצרי התוכניות "נאמברבלוקס" ו"אלפאבלוקס" יצרו עונת קרוסאובר בה נפגשות הדמויות משתי הסדרות.
קרוסלת המלך טריטון היא קרוסלה המצוייה בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני באתר הנופש דיסנילנד שבקליפורניה.
המתקן קרוי על שם אביה של אריאל בסרט "בת הים הקטנה".
בשונה מקרוסלת המלך ארתור שבדיסנילנד וממלכת הקסם, במקום סוסים משמשים בקרוסלה זו יצורים ימיים כגון סוסוני ים, דגים מעופפים, לווייתנים, דולפינים, אריות ים וכלבי ים.
פתיחה רשמית: 8 בפברואר 2001 (עם פתיחת פארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני)
סביב המתקן מוצגים תמונות של רציפים שונים לאורך חופי קליפורניה:
רציף אבוט קיני, ונציה (1905)
רציף ונציה של אמריקה, ונציה (1904)
רציף מיליון הדולרים של פרייזר, אושן פארק (1912)
רציף התענוגות פיקרינג, אושן פארק (1920)
רציף אושן פארק, אושן פארק (1929)
רציף לוף, סנטה מוניקה (1908)
רציף סנטה מוניקה, סנטה מוניקה (1909)
פארק האוקיינוס השקט, סנטה מוניקה (1958)
פארק בלמונט, סן דייגו (1925)
טיילת חוף סנטה קרוז, סנטה קרוז (1907)
פלילנד שעל החוף, סן פרנסיסקו (1928)
קרוס בנצ'רס או יושבי הספסלים שממול הם חברי בית הלורדים - הבית העליון של הפרלמנט הבריטי שאינם משויכים לאף מפלגה.
חברים אלה כוללים את לורדי המשפטים וכן אנשים שכיהנו בעבר כיושבי ראש של בית הנבחרים הבריטי, אשר על פי המסורת אינם משויכים לאף מפלגה מרגע שנבחרו לתפקידם.
מקור המונח בעובדה שאותם לורדים אינם יושבים בספסלי הקואליציה (מימינו של יושב הראש) ואינם יושבים בספסלי האופוזיציה (משמאלו של יושב הראש) אלא יושבים על ספסלים שמולו.
הם אינם מתארגנים יחד על מנת להביע עמדות פוליטיות מאוחדות בנושאים שונים, וכל ארגונם כולל בחירת ראש אספה (Convenor) מטעמי אדמיניסטרציה, שתפקידו לעדכן את הלורדים ממעמד זה באירועים ובלוחות הזמנים של בית הלורדים.
הלורדים הרוחניים שאף הם אינם משויכים לאף מפלגה אינם נחשבים חלק מהקרוס בנצ'רס.
הקרוס בנצ'רס הם, לרוב, לורדים שקיבלו את תואר האצולה בשל הישג שאינו פוליטי (שאחרת היו משויכים למפלגה זו או אחרת) ועל כן נחשבים בקרב חברי בית הלורדים כמומחים בתחומי הידע שלהם.
מבין לורדים אלה 164 הם לורדים לחיים ו-32 הם לורדים יורשים.
קרוסלה היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים, אשר שודרה בין השנים 1977–1980 בערוץ הראשון במשך שתי עונות שידור.
הרקע לתוכנית היה גינה ובה קרוסלה.
שלושה תקליטים ליוו את התכנית, והמשיכו להימכר שנים רבות לאחר הפסקתה, גם בתקליטורים וב-DVD.
כל פרק בתוכניות היווה סיפור עלילה בליווי שירים שנכתבו ברובם בעונה הראשונה על ידי לאה נאור והולחנו ועובדו מוזיקלית על ידי מתי כספי וקובי אשרת.
בעונה השנייה השירים נכתבו ברובם על ידי יעל רוזמן והולחנו ועובדו מוזיקלית על ידי יאיר רוזנבלום.
התכנית הראשונה שודרה בערב סוכות תשל"ח – 26 בספטמבר 1977.
על בימוי השחקנים בעונה הראשונה היה צדי צרפתי.
על ההפקה והבימוי לטלוויזיה היו שרה גינור, דליה הורביץ ופנחס הר-זהב.
לעונה הראשונה היה פתיח בסגנון ה"סטופ מושן" בהשתתפות משתתפי הסדרה, וכן שמשה בתור תוכנית שעסקה בחודשי השנה (כולל אדר א') ולשנייה היה פתיח מונפש ועסקה בנושאים אחרים.
חוה הזמרת (חוה אלברשטיין) – הייתה זמרת נודדת עם גיטרה.
שלמה הדוור (שלמה וישינסקי) – בכל פרק היה בעל מקצוע אחר.
גדליה הגנן (אברהם מור) – הגנן היה דמות עצבנית שכעסה בקלות.
אברהם מור הופיע בתפקיד זה גם בתחרות השירוויזיון השלישית ב־1981, בה ביצע את השיר "מסיבה של סמבה" למילותיה של לאה שילון וללחנו של אלדד שרים.
חנן ענן (חנן גולדבלט) – חנן ענן היה מוכר בלונים בדחני וחסר ביטחון עצמי.
באמצעות הבלונים הגיע לעננים, בהם גר.
ירדנה הצלמת (ירדנה ארזי) – החליפה בעונה השנייה את חוה אלברשטיין.
תחילה חשבה שחנן, שלמה וגדליה הם שלושה גיבורים שעליהם הייתה צריכה לסקר.
הילדים שהשתתפו בתוכנית: רינת כהן, אוריאל ברק ורחל יאיר.
הילדים הופיעו רק בעונה הראשונה.
"אתה הורס לי את הגינה ומקלקל לי את המצב-רוח" (גדליה הגנן)
"אני לא דואג, אני רק קצת מודאג" (שלמה הדוור)
"אני חושב, אם אני לא מתבלבל..." (חנן ענן)
בדצמבר 2009 יצא לראשונה למכירה ב-DVD מארז המכיל את כל 18 פרקי התכנית.
כמו כן גם התקליטים של התוכנית יצאו מחדש על גבי תקליטורים.
תקליטור 1: בדיוק בשעה הנכונה -- קונצרט הסתיו בגינה -- חודש טבת -- חודש שבט -- אדר א' -- חג פורים
תקליטור 2: פסח ואביב -- יום העצמאות -- חג שבועות -- סוף הקיץ -- החופש הגדול -- שבים הביתה
תקליטור 3: מקום אחר -- חתונה בגינה -- הדחליל -- האוצר -- חנן חולה -- עם שחר.
קרוסרודס הוא סרט דרמה קומית משנת 2002 אשר בוים על ידי טמרה דייוויס.
זהו הסרט הראשון בכיכובה של כוכבת הפופ האמריקאית בריטני ספירס.
תסריט הסרט נכתב על ידי שונדה ריימס בשנת 2001,.
בשנת 2002 הוצע לבריטני ספירס להשתתף בתפקיד הראשי בסרט, במקביל להקלטת אלבום האולפן השלישי שלה.
הסרט היה אמור במקור להיקרא "What's Friends Are For" ("בשביל מה יש חברים?"), אך לבסוף שמו שונה ל"קרוסרודס" ("צומת דרכים").
בחלק ממדינות אירופה הסרט שווק בשם "Not A Girl" ("לא ילדה").
הסרט צולם במשך 40 ימים במיקומים שונים בקליפורניה, לוס אנג'לס, ולואיזיאנה.
פסקול הסרט כלל שירים מאלבום האולפן השלישי של ספירס "Britney" וכמו גם שירים של האמנים מדונה, שאניה טוויין, אן סינק, שריל קרואו, ופארל ויליאמס.
טמרה דייוויס הייתה הבמאית של הסרט.
עלילת הסרט מתמקדת בשלוש חברות ילדות - לוסי (ספירס), קית' (זואי סלדנה) ומימי (טרין מאנינג).
השלוש היו החברות הכי טובות בילדות, אך כשהגיעו לתיכון כל אחת הלכה לדרכה - קית' הפכה ל'מלכת הכיתה', לוסי ל'חנונית' ואילו מימי נחשבה ל'פריקית'.
ביום האחרון של התיכון שלושתן נפגשות בשנית, לאחר שנים שלא דיברו האחת עם השנייה.
הן פותחות קפסולת זמן שהן הטמינו באדמה בילדותן אשר מכילה פתקים עליהם כל אחת רשמה מה החלום שתרצה להגשים עד סיום התיכון.
מימי, שנמצאת בהיריון, מציעה לבנות לנסוע איתה ועם ידידה, בן (אנסון מאונט) ללוס אנג'לס לעבור אודישנים לחוזה הקלטות.
לוסי, אשר רוצה להיפגש עם אמהּ שנטשה אותה בגיל צעיר מסכימה וקית', אשר עומדת בפני חתונה ורוצה להיפגש עם ארוסה, מסכימה גם היא.
הארבעה יוצאים למסע בין ברחבי ארצות הברית, הן מוצאות אהבה, ידידות ונאמנות, ומגלות שמה שחשוב באמת זה לא לאן נוסעים, אלא עם מי.
למרות שהסרט הופק בתקציב צנוע של כ-12 מיליון דולרים, הסרט זכה להצלחה מסחרית וגרף מעל ל-37 מיליון דולרים בארצות הברית לבדה ומעל ל-61 מיליון דולרים ברחבי העולם.
את ההצלחה המסחרית של הסרט ניתן לייחס במידה רבה לכך שבריטני ספירס, אשר הייתה באותה העת אחת מכוכבות הפופ הפופולריות ביותר בעולם, השתתפה בסרט.
המבקרים קראו לסרט "צפוי ועבור המעריצים הצעירים של ספירס".
למרות זאת, קיבלה ספירס מחמאות על משחקה, אמרו שמשחקה של ספירס מהנה יותר מכוכבות פופ אחרות, כמו מנדי מור ומריה קארי, אשר ניסו גם לשחק בסרטי קולנוע באותה התקופה
קְרוּסיפיקס (מלטינית: cruci fixus, בתרגום חופשי: קבוע על צלב) הוא צלב שעליו דמותו של ישו בתנוחת צליבה.
הקרוסיפיקס הוא אחד מסמליה העיקריים של הנצרות ומסמל את קורבנו של ישו ואת מותו בדרך של צליבה.
השימוש בקרוסיפיקס מקובל ברוב הזרמים הכנסייתיים הגדולים.
בקרוסיפיקסים מופיעה בדרך כלל על הצלב הכתובת INRI, שמסמלת את ראשי התיבות בלטינית IESVS·NAZARENVS·REX·IVDÆORVM, כלומר "ישו מנצרת, מלך היהודים".
בכנסיות מזרחיות הכיתוב עשוי להיות שונה במקצת - INBI, שמקורו בכיתובים ביוונית עתיקה של הכתובת.
מאמצע שנת 1942 ואילך הוסבו השלדות של הקרוסיידר למספר רב של רק"מים שונים.
בשנת 1938 משרד המלחמה הבריטי הוציא מכרז לטנק שיוט חדש עם שריון עבה שיחליף את טנק השיוט סימן 4. לאחר שה-A13 קובננטר אושר לפיתוח, חברת המכניקה נופילד נתבקשה להשתתף בפיתוח הטנק החדש.
נופילד הסכימה בתנאי שתפתח גרסה משלה המבוססת על ה-A13. המטה הכללי הבריטי אישר את הטנק החדש של נופילד תחת הציון הרשמי A15, שנודע מאוחר יותר בתור הקרוסיידר.
אף על פי שמבחינה חיצונית הקרוסיידר והקובננטר היו כמעט זהים, העיצוב הפנימי היה שונה.
המנוע של הטנק היה גרסה משופרת של ה־V-12 בנזין, עם 340 כוחות סוס.
גם מערכת ההיגוי הייתה שונה.
הקרוסיידר היה מעט ארוך יותר והיו לו חמישה בוגים בכל צד לעומת הארבעה של הקובננטר, שנתנו לו יתרון בחציית תעלות וספגו את המשקל העודף.
אחד המאפיינים הבולטים של הקרוסיידר היה שני צריחים קטנים בקדמת התובה, אחד בצד של הנהג והשני בצד ימין למקלען, שניהם מצוידים במקלע בזה 7.62 מ"מ.
הצריח הראשי היה זהה בשני הטנקים, והיו בו שני פריסקופים על הגג, אחד למפקד ואחד לטען, וחריץ ראייה לתותחן בצד שמאל.
במקום צוהר למפקד, כל החלק האחורי של הצריח נפתח אחורנית, אך זה התברר כלא יציב.
דגם האבטיפוס של הקרוסיידר הושלם באפריל 1940, שישה שבועות לפני הקובננטר, והובא למבדקים.
הוא סבל מאוורור גרוע, בעיות קירור למנוע, ותקלות מכניות עם הגיר.
הצריח של הנהג הוסר בגלל בעיות אורור, והוחלף בפתח מילוט.
גם הצריח הימני הוסר פעמים רבות על ידי החיילים בשדה הקרב.
למרות שמרבית הבעיות שנתגלו בטנק תוקנו, הקרוסיידר סבל מחוסר מהימנות בגלל המהירות והדחיפות שבה הוא הובא לייצור, מבלי שניתן מספיק זמן למבדקים ופיתוח, במיוחד לתנאים מדבריים.
כ-200 טנקים הוזמנו עוד לפני שדגם האבטיפוס הוצג, ובאמצע 1940 ההזמנה גדלה ל-400, ואחר כך ל-1,062. בסך הכל נבנו כ-5,300 טנקי קרוסיידר.
כתשע חברות השתתפו בייצור הטנק.
לאחר המפלה בדנקירק שבה איבדו הבריטים מספר רב של טנקים, אמריקה נתפשה כמקום האידיאלי שממנו הם יוכלו להזמין תחליפים.
מספר טנקי קרוסיידר ומטילדה נשלחו לארצות הברית, אך לפני שנחתם חוזה כלשהו, וושינגטון החליטה שהמפעלים האמריקאים ייצרו רק טנקים אמריקאים, אך בכל זאת סייעה באספקת חלפים לקרוסיידר וטנקים בריטים אחרים.
הקרוסיידר סימן 2 היה למעשה זהה לסימן 1 עם תוספת שריון, בעיקר בשלדה ובקדמת הצריח.
10 מ"מ של שריון נוספו בקדמת הצריח, ו-3 עד 4 מ"מ נוספו בצדדים ובגג.
כמו בסימן 1, צריח המקלע בצד ימין הוסר פעמים רבות, ופינה מקום לאחסון תחמושת.
אלו היו קרוסיידר סימן 2 שמצוידים בתותח דמה, וציוד רדיו ותקשורת.
כבר ב-1940 עלה הצורך לשדרג את כוח האש של הטנקים הבריטים כדי להתמודד עם השריון הגרמני.
תותח ה-6 ליטראות (57 מ"מ) נבחר למשימה, אך הייתה בעיה למצוא טנק שיתאים לו.
לאחר שניסיון להתקין את התותח בדגם מוקדם של הצ'רצ'יל נכשל, הצליחו המהנדסים בנופילד להתקין את התותח בקרוסיידר, על ידי הגדלת הצריח הקיים במקום פיתוח צריח חדש.
מהירות הלוע של התותח היה 853 מטר לשנייה עם פגז חודר שריון, והוא הצליח לחדור כ-80 מ"מ של פלדה בטווח של 500 מטרים.
למרות השיפור בכוח האש, התותח לא היה מסוגל לירות פגזים נפיצים.
לוחות שריון נוספו על הצריח והשלדה, והפתח האחורי בצריח הוחלף בשני פתחים.
כדי לפנות מקום לתחמושת הוסרו הצריח המשני, וכך גם המקלען והטען, שאת תפקידו תפס המפקד.
האבטיפוס של הדגם המשודרג נשלח למבחנים בנובמבר 1941, ובמאי 1942 החל ייצורו של הקרוסיידר סימן 3.
קרוסיידר סימן 3 שהוסבו לטנקי תצפית.
אלה שירתו באגדים ארטילריים ונשאו קציני ארטילריה לקו החזית כדי שאלה יוכלו להזעיק סיוע יעיל ושוטף מהתותחים.
גם טנקים אלה צוידו בתותח דמה כדי שלא יתבלטו בשדה הקרב, וכל התחמושת פונתה לטובת מכשירי רדיו.
המקלע בצריח נשאר וכך גם פגזי העשן.
בחודש מאי 1941 נשלחו הקרוסיידרים הראשונים בדחיפות למזרח התיכון, והופעלו לראשונה על ידי רגימנט הטנקים המלכותי ה-6 במבצע בטלאקס - ניסיון להסיר את המצור על טוברוק.
היחידה השנייה שקיבלה קרוסיידרים הייתה הגדוד המשוריין ה-22, שהשתתף במבצע צלבן בנובמבר 1941. רגימנט הפרשים האוסטרלי ה-9 שהגיע למצרים ביוני 1941 צויד בטנקי קרוסיידר סימן 2 וM3 לי והספיק לקחת חלק בקרבות סביב אל עלמיין לפני שחזר לאוסטרליה.
בקיץ 1942 החלו להגיע קרוסיידרים עם תותח ה-6 ליטראות למזרח התיכון, ולמרות שגם הגרמנים שיפרו את כוח האש של הטנקים שלהם, כעת לפחות הקרוסיידרים השתוו למרבית הטנקים הגרמניים מבחינת כוח אש, מלבד הפנצר סימן 4 עם הקנה הארוך.
הדיוויזיה המשוריינת ה-6 הבריטית צוידה בקרוסיידרים החדשים, כאשר השתתפה בפלישת בעלות הברית לתוניסיה בנובמבר 1942.
כשנפגעו, מרבית הקרוסיידרים עלו באש (כמו טנקים בריטים רבים אחרים), והדעת הרווחת בקרב החיילים הייתה שהסיבה לכך מצויה במנוע הבנזין, למרות שגם הטנקים הגרמניים עשו בו שימוש.
בחינה מדוקדת של קרוסיידרים שנפגעו בקרב העלתה את הסיבה: מדפי התחמושת לא היו מוגנים היטב, וכל פגיעה של מתכת חמה הציתה אותם.
צוותים מנוסים ניסו להתגבר על הבעיה באמצעות החלפת מכלי הדלק הנוספים מאחורה במים.
בנוסף לכך, הקרוסיידר סבל מחוסר מהימנות בגלל מספר סיבות.
הראשונה מהן הייתה מצויה בדרך ההובלה שלהם.
הטנקים הוסעו ברציפים ללא מים במערכת הקירור, ותוחזקו בצורה לקויה לפני שנשלחו מעבר לים.
הטכנאים במדבר נאלצו לבזבז שעות רבות בתיקון כל הבעיות הללו לפני שהטנקים יוכלו להיכנס לקרב.
בתנאי המדבר המנוע סבל מתקלות רבות, וחול שנכנס למשאבות המים היה גורם לדליפה.
הקרוסיידר רכש לעצמו מוניטין כה גרוע, שצוותי השריון הבריטי המתינו בציפייה לטנקים האמריקאים.
בתחילת 1943 הוגדרו כל הקרוסיידרים כמיושנים, ועוד לפני הפלישה לאיטליה עברו כל הדיוויזיות הבריטיות לטנקי השרמן וה-M3 לי האמריקאים.
קרוסיידר ARV - במהלך המלחמה במדבר, הבריטים התרשמו מאוד מהיכולת של קורפוס אפריקה לפנות טנקים פגועים משדה הקרב בעזרת טנקי חילוץ, אפילו תוך כדי לחימה.
ב-1942 משרד המלחמה הבריטי המליץ לאמץ את הרעיון ולפתח גרסה של טנק חילוץ לכל טנק בריטי.
הצריח הוסר מהקרוסיידר, ועגורן במשקל 5 טון הותקן על השלדה.
ככל הנראה רק דגם אחד נבנה.
קרוסיידר ARMA - קרוסיידר מצויד במערכת לפינוי מוקשים.
קרוסיידר אמפיבי - שני משטחי הצפה גדולים חוברו לצדי הטנק, ולהבים מיוחדים חוברו לזחלים כדי להניע את הטנק במים.
קרוסיידר סימן 3 נ"מ, סימן I - הצריח הוסר והוחלף בתותח נ"מ בופורס 40 מ"מ יחיד.
קרוסיידר סימן 3 נ"מ, סימן III/II - הצריח הוסר והוחלף בצריח סגור עם שני תותחי אורליקון 20 מ"מ, עם 600 כדורים.
גרסה נוספת עם שלושה תותחים שימשה לאימונים בלבד.
גרסאות הנ"מ של הקרוסיידר פותחו לקראת הפלישה למערב אירופה ב-1944, במטרה לשמור על מפקדות שדה.
אולם בעקבות העליונות של בעלות הברית באוויר ומיעוט ההתקפות של מטוסי הלופטוואפה, הן יצאו משימוש זמן קצר לאחר הפלישה לנורמנדי.
קרוסיידר 2, Gun Tractor - שלדות של קרוסיידר סימן 2 ששודרגו למבנה על עם גג פתוח, ונועדו לגרור את תותח ה-נ"ט 17 ליטראות ואת צוותו.
היה בשימוש נפוץ בקרב יחידות נ"ט בקמפיין בצפון מערב אירופה, 1945-44. מספר קרוסיידר Gun Tractor נמכרו לארגנטינה לאחר המלחמה, שם הם עברו הסבה לתותחים מתנייעים.
קרוסיידר עם דחפור - הצריח הוסר והותקן דחפור בחזית הטנק.
שימש את חיל ההנדסה המלכותי.
קרוסיידר תומ"ת - ניסיון לאחר המלחמה להתקין תותח 5.5 אינץ' על שלדת קרוסיידר, כפלטפורמת ניסוי לקראת התקנה של התותח על הצנטוריון.
קרוסין קריק הוא נחל מים חמים הממוקם כ-30 קילומטרים דרומית לעיר רוטורואה, השוכנת באי הצפוני של ניו זילנד.
קרוסין קריק אינו נמצא על ציר טיולים נפוץ, וכתוצאה מכך המקום אינו הומה אדם, כשאר המקומות המטוילים בניו זילנד, ונשאר נקי.
בנתיב הערוץ, בתוך היער, שוכן מפל קטן ומתחתיו אזור רחצה, שבו מתאפשרת הרחצה גם בחודשי השנה הקרים.
קרוסבונז הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברות Captain America #359-360 מאוקטובר 1989 ונוצרה על ידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר קירון דווייר.
קרוסבונז הוא האלטר אגו של ברוק רומלאו, פושע שלאחר שלימד בבית ספר לפושעים הפך לשכיר חרב.
ידוע כאחראי לניסיון ההתנקשות בקפטן אמריקה, כאויב של דיימונדבאק, כבעל עבר עם רוב אלו אשר נשאו את שם הגולגולת האדומה וכנבל שקול לקפטן אמריקה עצמו ולגיבורי-על אחרים.
את דמותו של קרוסבונז בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה: חייל החורף" ו"קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" מגלם השחקן פרנק גרילו, ששב להופיע בהופעת קמע בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
ברוק רומלאו גדל בלואר איסט סייד, ניו יורק, ועמד בראש כנופיית רחוב.
אחרי שהוא תקף באלימות ילדה בת 15, שני אחיה נאבקו בו, והדבר הסתיים במותו של אחד מהם.
רומלאו נמלט והעביר שלוש שנים בבית הספר לפושעים של טאסקמאסטר, שם הדריך אחרים תחת השם בינגו ברוק.
בהמשך שימש כשכיר חרב באלג'יריה עבור אלברט מאליק, הנאצי שידוע בכינוי הגולגולת האדומה, יריבו של קפטן אמריקה.
באחת ממשימותיו הוא נשלח לפלוש לטירתו של המדען הנאצי ארנים זולא בשווייץ.
ברוק היה היחיד ששרד את הפלישה, ופגש בגולגולת האדומה המקורי, יוהאן שמידט, שהסכים לשכור את שירותיו וקרא לו בשם הקוד קרוסבונז.
הגולגולת שלח את רומלאו לעקוב אחר התקדמותו של ברון זמו בהשגת רסיסי הבלודסטון, ועלה לסיפון ספינת הדגל של קפטן אמריקה בדיוק כאשר זמו גנב את רסיסי הבלודסטון.
באמצעות הבלודסטון הוא השתלט על דיימונדבאק, אך נאלץ להרוס את השברים כאשר ישות הליקס הלפייר השתמשה בהם כדי להשתלט על אביו של זמו, היינריך.
בידיעה שהגולגולת יזעם על חורבן הבלודסטון, רומלאו חטף את דיימונדבאק למדריפור כפיתיון לקפטן אמריקה.
הקפטן הביס אותו והציל את דיימונדבאק, בעוד הגולגולת מורה לרומלאו לחדול ממעשיו.
הוא קיבל הוראה להחזיר את הקונטרולר לכלא "הכספת", ויחד עם חרש המכונות, חיפש את הגולגולת הנעדר.
לאור היעדרותו של הגולגולת, רומלאו הוביל את צוות שלד.
הצוות נאבק במועדון הלפייר של המלכה השחורה, ובאמצעות מדיום, איתר את הגולגולת לאחר שזה האחרון נחטף על ידי מגנטו.
ניסיון התנקשות שלו בקינגפין נמנע על ידי טיפואיד מרי, מה שהוביל לקרב נגד בולזאיי.
לאחר שרומלאו וצוות שלד חולצו על ידי ארנים זולא מידי "קבוצת ההגנה הקדושה" (Schutz Heiliggruppe בגרמנית, Sacred Protection Group באנגלית), הגולגולת זייף את מותו שלו בנוסף למותם של רומלאו ואחות הלילה.
לבסוף, רומלאו פוטר כאשר הגולגולת החל שותפות עם וייפר.
הוא נאבק בסופרפרו בשירות לורד סמים, וכאשר חזר לניו יורק, חטף את דיימונדבאק, עינה אותה ואילץ אותה לעבור אימוני קרב קשים ומפרכים.
הוא שלח אותה לגנוב את דמו של קפטן אמריקה המכיל את נוסחת סופר-חייל מאחוזת האוונג'רס, וחזר לשירות הגולגולת.
כאשר הרחצני, המנהיג החדש של צוות שלד, זמם להרוג את רומלאו, אם הלילה הזהירה אותו על כך.
רומלאו שיסף את גרונו של הרחצני, מה שנתן לדיימונדבאק הזדמנות להימלט ולהזעיק את עזרתם של קפטן אמריקה ופלקון.
רומלאו נשלח למאסר, אך גורמים רשמיים השתכנעו שהשתקם, ככל הנראה חלק מכך נבע על שהביס את תא הטרור "המבצר" בעת שפלשו לבית חולים בדנוור, ושחררו אותו.
הוא והאיש הסופג הושכרו על ידי ארגון הידרה להרוס שגרירויות בני יורק, אך הובסו על ידי קפטן אמריקה.
נבגד על ידי הידרה, רומלאו ברח ונקם בממונים עליו.
בהמשך, הוא הושכר על ידי "הבן החדש" להתנקש בחיי גמביט.
למרות שעבד בשיתוף פעולה עם באטרוק המזנק וזאראן אדון הנשקים, הוא הובס יחד עם באטרוק וזאראן על ידי כוח משולב של גילדות המתנקשים והגנבים.
הגולגולת חזר עם הקובייה הקוסמית, אך נהרג על ידי חייל החורף והקובייה נלקחה.
אלכסנדר לוקין, מעסיקו של חייל החורף, האשים בעקיפין את קפטן אמריקה במותו של הגולגולת.
רומלאו הבין במהרה את האמת, החל לחפש אחר לוקין והמשיך לעבוד לפי תוכניותיו של הגולגולת.
הוא הפעיל שלוחה של ארגון מכניקת רעיונות מתקדמים, חטף את סין ושטף את מוחה.
במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", כאשר קפטן אמריקה נכנע לכוחותיו של איירון מן התומכים בחוק לרישום העל-אנושיים, קרוסבונז היה אחראי לניסיון התנקשות בו, אם כי נודע כי דוקטור פאוסטוס שטף את מוחה של שרון קרטר, והיא זו שירתה את הירייה הקטלנית.
הוא נלקח למשמורת של סוכנות S.H.I.E.L.D.
וולברין ודרדוויל, תוך עזרה של דוקטור סטריינג', התגנבו לסיפון נושאת המטוסים המרחפת וחקרו את רומלאו.
ת'נדרבולטס, הפחד עצמו ונגד ונום
הוא גויס על ידי לוק קייג' לקבוצת ת'נדרבולטס החדשה, ובמהלך אירועי ארץ הצל, השתתף בלחימה נגד שלוחה של ארגון היד.
בשליחות בגינאה החדשה, רומלאו נחשף למוטגן ערפילי טריגן, מה שגרם לו לפתח כוחות מטחי אנרגיה.
כאשר נשלחו למשימה עם האוונג'רס, רומלאו, ג'אגרנוט והרוח הפעילו מתקן טלפורטציה ונשלחו למימד חלופי עם האוונג'רס.
רומלאו ניסה להרוג את קפטן אמריקה, אך נזרק לבריכת מים מוזרים שביטלו את כוחותיו.
לאחר המשימה, רומלאו פוטר וחזר למאסר.
במהלך אירועי הפחד עצמו, ג'אגרנוט הפך לאחד מהראויים ותקף את כלא הרפסודה.
רומלאו עבד עם סילבר מו ומריו איש ההר, בן דודו של מרקו איש ההר, כדי לברוח.
הוא הרג את מו ומריו, והמשיך במנוסתו.
לאחר מכן, יחד עם סין, הוא נאבק בולקיריה ובאוונג'רס.
הוא נפצע קשה על ידי וולברין, ורופא על ידי דיימון הלסטרום.
הוא וסין הצטרפו ל-DOA של הלסטרום.
מאוחר יותר הוא נאלץ לצאת למסע עולמי בחיפוש אחר פטישי הראויים, מה שהוביל אותו למאבקים עם נאמור, לוק קייג' ווולברין בין היתר.
במהלך עלילת "קצוות הארץ" הוא נראה באחד ממתקניו של דוקטור אוקטופוס ולכאורה יורה במוות בסברה.
הוא הרג עוד כפיל של הלסטרום ופשט את עורו, וביחד עם ה-DOA סימן למטרה את אנדי ברטון, אשר קיבלה את סימן הגיהנום אשר היה על סימביוט ונום.
הוא נאבק בסוכן ונום ובברטון, וגורש יחד עם מספר חברי ה-DOA באמצעות שדים.
הוא נראה לאחר מכן יחד עם דדפול, ובהמשך נאבק באלמנה השחורה ובמעניש.
קרוספייר הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס הוקאיי ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Two-in-One #52 מיוני 1979, ונוצרה על ידי הכותב סטיבן גרנט והמאייר ג'ים קרייג.
קרוספייר הוא האלטר אגו של ויליאם קרוס, סוכן CIA לשעבר אשר נולד במדיסון והפך למומחה החקירות של ה-CIA.
קרוס הפך לפושע, מבלי ששותפתו המאורסת לו - רוזלין באקוס - הייתה מודעת לכך.
הוא גנב טכנולוגיית שטיפת מוח מה-CIA, זייף את מותו ושם את באקוס על כוונתו.
בעקבות ניסיון התנקשות, קרוס איבד את עינו ואוזנו השמאליות ושמיעתו נחלשה משמעותית.
הוא החליף את חלקי גופו החסרים ושיפר את שמיעתו בעזרת שתלים קיברנטיים, והרג את תוקפיו.
על מנת לבדוק את יעילות נשק השטיפה המוחית שלו, הוא חטף את הדבר.
עם זאת, מון נייט חילץ את הדבר והשניים סיכלו את מזימתו של קרוס.
קרוס נהיה חלק מ"קרוס תעשיות טכנולוגיות" בהנהלת בן דודו, דארן קרוס.
הוא נלחם בהוקאיי, והפך לאחד מאויביו המרים.
לאחר ניסיון להרכבת צבא נבלי על הוא השתתף במלחמה הסודית בלטבריה, חמוש בטכנולוגיה משופרת, והובס בידי ניק פיורי וכוחותיו.
לאחר ניסיון בריחה יחד עם צוות נבלי-על, קרוס נשכר יחד עם משליכי המוות בידי ארגון A.I.M לקחת חלק במזימת טרור בלונדון, אך הובס על ידי יוניון ג'ק וסברה ולכאורה נהרג בנפילה מגשר מצודת לונדון לנהר התמזה.
מתגלה כי קרוס שרד את הנפילה, והצטרף לצבא נבלי העל של הברדס.
קרוס שיתף פעולה עם גוסט ריידר נגד הוקאיי ומוקינגבירד, הצטרף לצוותה של מיסטי נייט נגד קבוצת "נבלים להשכרה" של האיש הסגול, כמו גם לקבוצת אדוני הרשע.
כאשר האוונג'רס הסודיים פשטו על בגאליה כדי לגייס את טאסקמאסטר, ניק פיורי הבן שילם לקרוס כדי שישחרר את טאסקמאסטר מכלאו.
קרוס הופיע בסדרת האנימציה המבוססת על האוונג'רס.
קרוסאובר הוא סוג של כלי רכב המבוסס על פלטפורמת מכונית נוסעים המשלבת מאפיינים של SUV.
עם זאת, לעיתים משמשים המונחים SUV וקרוסאובר כמילים נרדפות או שקבוצת קרוסאובר מוגדרת כתת-קבוצה של SUV.
מקור השם הוא במונח האנגלי המתאר חצייה של גבול, במקרה זה בין שתי קבוצות של סוגי מכוניות.
צורתו של רכב קרוסאובר דומה בדרך כלל למכונית נוסעים מסוג סטיישן שהוגבהה בדומה לרכב שטח או SUV, אף על פי שלקרוסאובר אין יכולת נסיעה בדרכים לא סלולות בעלות עבירות קשה.
שלדת קרוסאובר היא מסוג שלדה אחודה, בדומה למכוניות נוסעים ובניגוד לרכבי SUV המתבססים על מרכב הרוכן על שלדת סולם עצמאית.
מבנה זה תורם למשקל עצמי קל באופן משמעותי המסייע לחיסכון בצריכת דלק ולהשגת התנהגות כביש טובה הדומה להתנהגות הכביש של מכונית נוסעים.
קיימים גם רכבי קרוסאובר חשמליים, שאינם משתמשים בדלק בכלל, או רכבי קרוסאובר היברידיים המשתמשים במנוע בנזין ומנוע חשמלי וצורכים פחות דלק.
הדמיון החיצוני טשטש את הגבולות בין שני הסוגים, אף שהבדלי השילדה ומכלולי ההנעה עדיין מבדילים ביניהם.
שני הסוגים יכולים לכלול מערכת הנעה לכל ארבעת הגלגלים, אך SUV המיועד לנסיעה בדרכים בעלי עבירות קשה יכלול נעילת דיפרנציאל אחת או יותר והילוך כוח בתיבת ההילוכים.
גם מתלי קרוסאובר הם תמיד עצמאיים לכל גלגל, בעוד שב-SUV ייתכן שימוש בסרן חי.
קרוספיט היא שיטת אימונים שנוצרה על ידי המתעמל האמריקני גרג גלסמן (Greg Glassman), ונרשמה בשנת 2000 כסימן מסחר בשם CrossFit.Inc.
תחת שם זה, מקודמת גם פילוסופיית האימונים של קרוספיט ומסגרת תחרותית התואמת לה שמריצים ברחבי העולם וכן בישראל.
אימוני הקרוספיט מורכבים ומשלבים בתוכם רכיבים שונים, אשר מרכיבים את עולם הכושר הגופני.
שילובים של אימון הפוגות בעצימות גבוהה, הרמת משקולות, תרגילים שונים מתחום התעמלות המכשירים, אלמנטים אירוביים וכוח מתפרץ ושחייה.
בניגוד למסגרות כושר קונבנציונליות, שיטת האימון של קרוספיט אינה מתמקדת בפיתוח גוף, אלא ברמת הכושר הגופני.
הואיל והדרישות הגופניות במשימות השונות באימון קרוספיט אינן זהות, הן גורמות להפעלת כלל מרכיבי תאי השריר השונים.
יתרה מכך, הגיוון במספר החזרות במשימות השונות אינו משפר רק סיבולת שרירית או כוח מרבי אלא מביא לשילוב בין השניים, ועל ידי כך מגרה את המערכות הגופניות השונות באופן ייחודי.
אקדמיות לשוטרים ויחידות ימ"מ, יחידות מיוחדות של הצבא, כבאים, אלופים באמנויות לחימה, אלפי ספורטאי עילית וספורטאים מקצועיים ברחבי העולם, שילבו את אימוני הקרוספיט, כחלק מתוכנית הכושר העיקרית שלהם.
מאחר שקיימת שונות רבה בשיטת אימוני הקרוספיט, לעומת מרבית האימונים הקיימים והמוכרים, ההשלכות מבחינה פסיכולוגית, מנטלית, ואף קוגניטיבית הן שונות.
להלן מספר נקודות, בהתייחס לאימוני הקרוספיט בהקשר לכך: גיוון באימון, הפרשת אנדרופינים במהלך האימונים, השפעה על יכולת ההתמדה ומסוגלות מנטלית.
במסגרת מדגם, שנערך לצורך מחקר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בנושא "השפעת אימוני הקרוספיט על הכוח המתפרץ, על סבולת אירובית, על שיווי משקל בהליכה, על תנועות פונקציונליות, על איכות החיים ועל היארעות פציעות - מחקר תצפיתי מקדים", הסתבר, כי שיעור הפציעות בענף הקרוספיט, הוא נמוך יחסית למקצועות ספורט אחרים.
אולם, מצד שני, גם לא נמצא שיפור בסבולת האירובית ובמדדי הכוח המתפרץ.
סוג האימון כפי שצוין לעיל, נוצר במקור על ידי המתעמל האמריקני גרג גלסמן.
גלסמן הקים את חברת "Cross-Fit" במהלך שנת 1996. בשנת 2000, שינה גלסמן את שם החברה ל-"".
המועדון ("בוקס") המקורי, שהתמחה באימון קרוספיט הוקם בסנטה קרוז שבקליפורניה.
בשנת 2003 הועלה לראשונה לאינטרנט האתר הרשמי של קרוספיט, ומאז נרשמה עלייה מתמדת ומהירה במספר המועדונים שנפתחו סביב השיטה, ובמקביל עלה גם מספר האנשים שמשתמשים בה באופן פרטי בביתם.
אימון קרוספיט הפך פופולרי למדי עם השנים - בעוד שבשנת 2005 היו קיימים 13 מועדוני קרוספיט ("בוקסים") המתמחים באימון קרוספיט בעולם, בשנת 2014, הגיע מספר ה"בוקסים" בעולם ל-10,000. המועדונים המתמחים באימון הקרוספיט, נפוצים כיום במיוחד בארצות הברית.
בשנת 2010, נפתח בישראל מועדון הקרוספיט הראשון, בעיר הרצליה, בשם "קרוספיט הרצליה".
נכון ליוני 2019, קיימים בישראל 45 מועדוני קרוספיט רשמיים.
קרוספיט היא תוכנית לאימוני כוח וסיבולת, המבוססת על שילוב תרגילים אירוביים, אימוני משקל גוף והרמת משקולות אולימפיות (Snatch, Clean&Jerk).
תרגילי האימון בשיטה זו, "יובאו" מעולם הרמת המשקולות, בנוסף, "יובאו" תרגילים המבוססים על משקל גוף.
לצורך כך, משתמשים במוט אולימפי, פלטות, קטלבל, מתח, טבעות וכדורי כח.
לעיתים, נעשה שימוש בצמיגי טרקטור, שקי חול וחבלים לאימון מעולם ה"סטרונגמן" .
משחקי הקרוספיט החלו בקיץ 2007, ומאז הם נערכים כל שנה בחודש אוגוסט.
המשחקים החלו בארומאס (Aromas), קליפורניה, בחווה שבבעלות משפחתו של דייב קסטרו (Dave Castro) המנהל המקצועי של המשחקים.
קסטרו נשא את נאום הפתיחה בפני כ-70 ספורטאים שהגיעו לפתיחת המשחקים בחווה.
גרג גלסמן, המייסד של קרוספיט, האמין תמיד, שהספורטאים בעלי הכושר הטובים ביותר, יוכלו להתמודד עם כל משימה, כך שהתחרות הראשונה של שנת 2007 במשחקי הקרוספיט, נבחרה באופן רנדומלי (אקראי).
הזוכים בשנת 2007, היו: ג'ולי ג'נטרי מקליפורניה (Jolie Gentry) וג'יימס פיצג'רלד (James FitzGerald) מקנדה, וקבוצת קרוספיט סנטה קרוז ניצחה וזכתה בגביע קבוצתי, על ידי כך שמיקמה את חברי הקבוצה בצורה מושכלת בתחרויות ליחידים.
המשחקים מחולקים לחטיבות בחלוקה לפי מין (נשים וגברים), קבוצות נפרדות לנוער ולמאסטרים (החל מגיל 35).
בין השנים 2007 ל-2009 היו קיימות שלוש חטיבות: גברים, נשים וקבוצות.
במשך השנים, השתנו כללי המשחקים והם עברו מספר שינויים.
שנת 2008, הגיעו למשחקים כ־300 אתלטים שהתחרו בארבע תחרויות אימון גופני, ביניהם נכללה גרסה של "פראן" ("Fran") (סגנון הרמת משקולות).
באירוע זה, שהתקיים בתחילת יולי, צפו כ-800 צופים.
זאת ועוד, הופק סרט דוקומטרי על התחרות בשם "כל שנייה נמדדת" ("Every Second Counts").
הסרט בוים על ידי סבאן מטוסיאן (Sevan Matossian) והעצים את ה"תיאבון הרעבתני" של מתאמני קרוספיט אחרים, אשר ספרו את הימים לתחרויות בחודש יולי המתקרב.
גברים: ג'ייסון קאליפה (Jason Khalipa) מסנטה קלרה קליפורניה, אשר לא היה מוכר כלל, זכה בכל תחרויות הגברים והביס את ג'וש אוורט (Josh Everett).
נשים: קייטי מאטר (Caity Matter), הוכתרה כאלופה עם טניה וגנר (Tanya Wagner) מפנסילבניה, שפיגרה אחריה ב-10 שניות.
קבוצת קרוספיט אוקלנד זכתה בגביע לקבוצות.
משחקי שנת 2009, סומנו כשנה מוצלחת מבחינה עולמית.
נערכו תחרויות מוקדמות בארצות הברית, קנדה, איסלנד, דרום אמריקה, אסיה, אוסטרליה, אירופה ואפריקה.
מה שהתחיל שנתיים קודם לכן, היה לתופעה עולמית.
פתיחת המשחקים החלה ב-10 ביולי 2009, בארומס בחווה ששופצה.
התחרות הראשונה הייתה תחרות ה-Jombo Torn (סוג של הרמת משקולות).
קרוב ל-4,000 צופים צפו בתחרויות, יותר מ-150 ספורטאים, מצמרת האתלטים החזקה ביותר, שהתחרו בתחרויות ליחידים, וכן קרוב ל-100 קבוצות שהתחרו ב-Affiliate Cup.
הופעת Dj, כפר אוהלים ומשקאות בירה השלימו את אירוע פתיחת המשחקים.
בשנת 2010, התפתח ענף ספורט הקרוספיט: גדל מספר המתחרים, ובמקביל גדל מספר המועדונים ברחבי העולם.
הייתה התעניינות רבה גם סביב המשחקים.
בתחילת הדרך, נערכו המשחקים בסטאב האב סנטר בקרסון , קליפורניה.
בשנה זו, הוסיפו את חטיבת המאסטרים הראשונה לגברים ונשים בנפרד אשר כללה את גילאי 50+.
החל משנת 2011, כללו המשחקים שלושה שלבים: התחרות הפתוחה (The Open), התחרויות האזוריות (Regionals), ואליפות הקרוספיט, שהיא "המשחקים" באוגוסט (The Games).
משלב "התחרות הפתוחה" (The Open), עלו לשלב התחרויות האזוריות.
מכל אזור עלו 40 הספורטאים הטובים ביותר, מכל קטגוריה (נשים, גברים, קבוצות).
מכל תחרות אזורית, עלו לשלב "המשחקים" (The Games) רק ה-5 הטובים ביותר מכל חטיבה (גברים, נשים וצוותים).
"המשחקים" (The Games), בנויים בצורה כזו שאפשר יהיה לקבוע מיהו הספורטאי, ספורטאית והקבוצה בעלי הכושר הגופני הטוב ביותר בעולם.
התחרויות מתבססות על ביצוע מספר תחרויות ספורט, כאשר כל תחרות ספורט, מכילה מספר אלמנטים, שעל הספורטאים לבצע בזמן המהיר ביותר.
בשלב המשחקים (The Games), חלק מהאירועים הספורטיביים והאלמנטים נשמרים בסוד ונחשפים שעות בודדות לפני תחילתם, או מספר דקות בודד לפני תחילתם.
בשנה זו, חולקה חטיבת המאסטרים ל-4 חטיבות נפרדות בשיטה הבאה: גילאי 45–49, גילאי 50–54, גילאי 55–59, גילאי 60+.
בשנת 2013 נוספה חטיבת המאסטרים בגילאים 40–44.
שנת 2014 צוינה כסוף עידן.
גם בקטגוריית הנשים, הייתה זו שנה יוצאת דופן: שתי מתחרות חזקות, שנעדרו מהתחרויות של שנת 2013 - אנני ת'וריסדוטיר (Annie Thorisdottir) האלופה של 2012, וג'ולי פושה (Julie Foucher), בעלת מדליית כסף ב-2012, חזרו להתחרות בעונה של 2014, במטרה לאתגר את האלופה של 2013 - סאם בריגס (Sam Briggs).
בנוסף, הייתה זו הפעם הראשונה שקרוספיט שידרו את התחרויות בשידור חי, ואוהדים מכל העולם יכלו לצפות בתחרויות.
בשנת 2015, הכריז דייב קסטרו מנהל המשחקים, על שינוי עיצוב מבנה התחרויות האזוריות.
48 הספורטאים לא יקודמו מ-17 התחרויות הפתוחות ל-17 התחרויות האזוריות.
התחרויות האזוריות תופחתנה ל-8 תחרויות אזוריות, ומספר המנצחים שיעלה שלב, הופחת לפי החלוקה הבאה: 10 ספורטאים שיגיעו מדרום אמריקה, אסיה ואפריקה; 20 ספורטאים שיגיעו מארצות הברית וקנדה; 30 ספורטאים שיגיעו מאירופה ואוסטרליה.
בנוסף, הוחמרו הדרישות לעלייה לתחרויות האזוריות, ובסופו של דבר גם לעלייה לתחרות העולמית בקרסון שבקליפורניה.
זאת ועוד, דייב קסטרו הוסיף גם קבוצת בני נוער לגברים ונשים בנפרד בגילאי 14–17, לפי אופציות מדרג (גילאי 14–15 וגילאי 16–17).
שנת 2016 צוינה במלאת 10 שנים למשחקי הקרוספיט, ובהזכרת שנת 2007, כשנת ההתחלה של פתיחת תחרויות ה"משחקים".
בסוף משחקי ה-Open בשנה זו, זכו במספר הנקודות הגבוה ביותר, נואה אולסן בקטגוריית הגברים (Noah Ohlsen) וג'ימי גרין מניו זילנד בקטגוריית הנשים.
לאחר משחקי ה-Open, הגיעו התחרויות האזוריות.
במסגרתן נערכו 8 אירועים ספורטיביים, שנפרסו על שלושה סופי שבוע בחודש מאי.
במסגרת זו, נבנתה לספורטאים תוכנית "אירועים ספורטיביים".
בכל אזור צריכים היו הספורטאים לבצע את התרגילים בתחרויות לפי הסדר שנכתב וניתן להם לביצוע.
התרגילים היו שונים ומגוונים, החל מסכמת חזרות משתנה, משקלים שונים (Hero workout Nate), הליכה על הידיים, הרמת משקולות, ריצה ועוד.
הספורטאים הטובים ביותר בתחרויות, זכו בהזמנה המיוחלת להופיע ב-Stub Hub Center בקרסון קליפורניה, כדי להתחרות על התואר – "בעל הכושר הגופני הטוב ביותר בעולם".
בשנה זו, התחולל מפנה שאף אחד לא צפה.
הספורטאים היו צריכים לזנק לריצה קצרה ולשחות במים פתוחים מתחת למזח בסנטה מוניקה , תחרות זו הפכה לאחד האספקטים המרגשים של התחרות.
לאחר 10 שנים, שבו הספורטאים הטובים ביותר בעולם לחווה בארומאס, כדי לתת ולהעניק כבוד למקום שבו הכול החל.
הם הגיעו לחווה - מקום של אבק וחום, אחרי לילה קצר עם מעט מאוד שעות שינה, ללא קהל ורק קומץ מתנדבים ואנשי תפעול.
היה עליהם להתארגן להזנקה למקצה הראשון - 7 ק"מ של ריצת שטח באזורים הקשים ביותר, הנמצאים בשטח החווה.
בשנה זו, היה חידוש נוסף - הנשים והגברים הוזנקו באותו זמן.
מיד לאחר הריצה, הוקצו לספורטאים 15 דקות להתאוששות, מהרגע שהמתחרה האחרון הגיע חזרה להאנגר בחווה.
האחרון להגיע היה הראשון להיכנס לאירוע הספורטיבי השני בחווה - סולם הדדליפט (The Ranch Deadlift Ladder).
על הרחבה היו 12 מוטות עם משקלים עולים ב-10 ליברות (4.5 ק"ג) בין כל מוט.
לכל ספורטאי ניתנה הזדמנות אחת להרים את המוט ולהתקדם למוט עם המשקל הבא, עד שהגיעו למצב שלא הצליחו להרים יותר את המוט הכבד מהרצפה.
תוצאת הספורטאי נקבעה לפי המשקל האחרון שהצליח להרים.
ההבדל בין השנים 2009 ו-2016, היה בסכמת המשקלים שהספורטאים נאלצו להרים.
במקצה הנשים, המשקל ההתחלתי היה 185 ליברות (84 ק"ג) והמוט האחרון שקל 375 ליברות (170 ק"ג).
אצל הנשים, המוט הראשון הועמס עם משקל של 275 ליברות (124 ק"ג) והמוט האחרון היה עם משקל של 415 ליברות (188 ק"ג).
הספורטאים ברוק וולס (Brook Wells) וסם דנסר (Sam Dancer) הדהימו את הקהל הקטן בארומאס עם המשקלים הכבדים שהרימו.
שניהם הצליחו להרים את כל אחד מהמוטות פעם אחת וניצחו בתחרות.
התחרות האחרונה בחווה הייתה Ranch Mini Cheaper .
באירוע ספורטיבי זה, היו הספורטאים צריכים לבצע בצורה המהירה ביותר: 50 "וולבול" (זריקה של כדור כוח במשקל 9 ק"ג לנשים ו-13 ק"ג לגברים ממנח של סקוואט למטרה על קיר), 25 כפיפות בטן עם הכדור על מכשיר ה-GHD ולסיים בריצת ספרינט במעלה הגבעה התלולה בחווה עם הכדור.
המנצחת במקצה הנשים הייתה האלופה משנת 2012, אנני ת'וריסדוטיר מאיסלנד (Annie Thorisdottir), ובסקציית הגברים זכה במקום הראשון האתלט המתחיל במשחקים - ברנט פיקאווסקי (Brent Fikowski) הקנדי.
לאחר מכן עזבו הספורטאים את החווה, ואחרי לילה ארוך ומספר עיכובים בטיסה, חזרו לקרסון.
שם השתתפו בשחייה, גרסה חדשה של "מרף" (Murph) ונוספו להם כמה אלמנטים חדשים, שאף אחד מעולם לא ראה ואשר הגיעו מבית היוצר של רוג (Rogue Fitness).
בשנת 2017 נוספה חטיבת המאסטרים לגילאי 35–39. בשנה זו הועבר אירוח המשחקים למרכז האנרגיה אליאנט במדיסון, אשר
בשנת 2018 בוצע שינוי נוסף בדגש על החלוקה לאזורים, לאור היכולות שהפגינו הספורטאים מאירופה, והגידול במספר המשתתפים בשלב "התחרות הפתוחה" באמריקה הלטינית.
בשנת 2011 על מנת להקל על השתתפות ספורטאים מרחבי העולם, בוצע שינוי במבנה המשחקים בשלב "התחרות הפתוחה" המתבצע באופן מקוון.
במקביל חולקו המדינות השונות ל-17 אזורים שונים.
בין השנים 2011–2014, שויכה ישראל לאזור אסיה, אשר קיים תחרות אזורית נפרדת.
החל משנת 2015, משויכת ישראל בשלב התחרויות האזוריות, לאזור אפריקה.
לתחרות האזורית עולים מאפריקה 10 הגברים, הנשים, וצוותים הטובים ביותר בשלב התחרות הפתוחה, לעומת 30 הגברים והנשים ו-20 הצוות הטובים ביותר באירופה.
לאחר השינוי בשיוך ישראל, לא העפיל אף לא ספורטאי ישראלי אחד לשלב התחרות האזורית, בניגוד לשנים קודמות.
אולם, מספר הצוותים המעפילים לתחרות האזורית גדל.
בשנת 2018 בוצע שינוי נוסף בחלוקה לאזורים.
בהתאם לשינוי משויכת ישראל לאזור המזרח התיכון ואפריקה, המשולב עם אזור דרום אירופה בשלב התחרויות האזוריות.
לתחרות האזורית מכל אזור עולים 20 הגברים, 20 הנשים ו-15 הצוותים הטובים ביותר בשלב התחרות הפתוחה.
גם בקטגוריית הבוגרים, לא העפיל אף ספורטאי ישראלי מעבר לשלב התחרות האזורית.
בקטגוריית הנוער העפילו 4 ישראלים בשנת 2017, למשחקי הקרוספיט.
בשנת 2011 העפיל לתחרות האזורית ספורטאי יחיד, ישראל שמלי, שסיים במקום ה-17. בשנת 2012 העפיל לתחרות האזורית ספורטאי יחיד, רם דובר, שסיים במקום ה-29. בשנת 2013 הצליחו ישראל שמלי ורם דובר להעפיל לתחרות האזורית וסיימו במקומות 10 ו-39 בהתאמה.
בשנת 2014 העפיל מספר שיא של שלושה ספורטאים לתחרות האזורית: זוהר ליפקין, רם דובר וישראל שמלי.
זוהר ליפקין סיים במקום השביעי, שהוא הדירוג הגבוה ביותר שאליו הגיע ספורטאי ישראלי בתחרות.
בשנת 2018 העפילו שלושה ספורטאים לתחרות האזורית: דוד בן-דוד ודניאל שרבקוב בקטגוריות הגברים וניקי אריאל פטל בקטגוריית הנשים.
בשנת 2019 השתנתה השיטה והוחלט לבטל את התחרויות האזוריות.
במקומן, הוחלט כי יעלו למשחקי הקרוספיט המנצחים של כל מדינה במוקדמות (The Open) והמנצחים בתחרויות ה"מאושרות" (CrossFit-sanctioned competitions).
ממדינת ישראל עלו יובל רגב - קטגוריית הגברים וניקי אריאל פטל - קטגוריית הנשים.
בנוסף, רון צור עלה בקטגוריית הנוער - גילאי 16–17.
הצוות הישראלי הראשון, שהשתתף במשחקים היה צוות קרוספיט הרצליה בשנת 2012 שסיים במקום השמיני בתחרות הפתוחה של אזור אסיה.
אולם, רק בשנת 2014 העפילו צוותים לתחרות האזורית.
בשנה זו סיים צוות קרוספיט הרצליה במקום החמישי בתחרות הפתוחה, אבל לבסוף לא השתתף בתחרות האזורית וצוות קרוספיט TLV סיים במקום העשירי בתחרות הפתוחה ובמקום השמיני בתחרות האזורית.
בשנת 2018 השתתף מספר שיא של חמישה צוותים ישראליים בתחרות האזורית: קרוספיט וייט סיטי (תל אביב), Team Crash (ראשון לציון), לביא (לשעבר צוות מכביסט), Mad Hunters (חיפה) וקרוספיט TLV.
זוהי ההופעה החמישית של צוות קרוספיט TLV.
מרבית סדרות ערוץ דיסני מתרחשות באותו יקום, ומדי פעם נערכים קרוס-אוברים בין הסדרות.
דף זה מאגד את הקרוס-אוברים שהתרחשו בין הסדרות.
כל כך החיים היפים של האנה מונטה
קרוס-אובר בין "כל כך רייבן", "החיים היפים של זאק וקודי" ו"האנה מונטנה".
הקרוס-אובר מחולק לשלושה פרקים, הראשון שודר כפרק האחד עשר בעונה הרביעית של "כל כך רייבן", השני שודר כפרק העשרים בעונה השנייה של "החיים היפים של זאק וקודי" והשלישי שודר כפרק השנים עשר בעונה הראשונה של "האנה מונטנה", וכולם שודרו באותו ערב, ב-28 ביולי 2006.
לקחת את העבודה הזו ולאהוב אותה
קרוס-אובר בין "האנה מונטנה" ל"קורי בבית הלבן".
הפרק שודר ב-16 ביוני 2007, והוא היה הפרק השמיני בעונה השנייה של "האנה מונטנה".
רוקסי מקבלת הצעה להיות שומרת הראש של נשיא ארצות הברית ריצ'רד מרטינז, ולמרות הקידום המקצועי הגדול בכך, היא חשה מחויבת להאנה, ומסרבת.
לאחר שהאנה מגלה כי רוקסי סירבה, היא גוערת בה לחזור בה ולהשיב בחיוב, ורוקסי מחליטה להקשיב לה, חוזרת בה, ומשיבה בחיוב.
לאחר שהיא משיבה בחיוב, רוקסי מתחילה לעבוד עבור הנשיא, ובמהרה היא מתחילה לשנוא את העבודה, במיוחד בגלל התנהגות ביתו של הנשיא, סופי, כלפיה, דבר שגורם לה בסופו של דבר להתפטר, ולחזור לעבודתה אצל האנה.
המכשפים על הסיפון עם האנה מונטנה
קרוס-אובר בין "המכשפים מוויברלי פלייס", "החיים היפים על הסיפון" ו-"האנה מונטנה".
הקרוס-אובר מחולק לשלושה פרקים, הראשון שודר כפרק העשרים וחמישה בעונה השנייה של "המכשפים מוויברלי פלייס", השני שודר כפרק העשרים ואחד בעונה הראשונה של "החיים היפים על הסיפון" והשלישי שודר כפרק התשעה עשר בעונה השלישית של "האנה מונטנה", וכולם שודרו באותו ערב, ב-17 ביולי 2009.
ג'סטין מקבל הזמנה לספינת S.S.
בספינה, ג'סטין מתאהב בלונדון, ועל מנת להרשימה הוא מציג עצמו כדוקטור פוסיל (מאובן), עובד בתערוכת מאובנים שנמצאת על הסיפון.
במקביל, אלכס, אשר נענשה והוטל עליה להיות חלק מלימודי בית הספר של הספינה, משתמשת בכישוף ומביאה את הרפר לספינה, אשר מתחזה אליה והולכת במקומה ללימודים, כדי שאלכס תוכל לנפוש.
אלכס משתתפת בתחרות אותה ארגן מנהל השיט, וזוכה בכרטיסים להופעה של האנה מונטנה על הספינה, אך לפני ההופעה נחשף כי הרפר התחזתה אליה וכי אלכס השתמשה בכישוף, והכרטיסים נלקחים ממנה, כשבמקביל ג'סטין מתחיל לראות בלונדון טיפשה, ונפרד ממנה.
בינתיים, האנה מונטנה מאבדת את צמיד המזל שלה, מגלה כי לונדון גנבה אותו, ובניסיון להחזירו אליה, לונדון זורקת אותו לים, ורצף אירועים רע מתחיל לקרות להאנה.
בסופו של דבר, האנה מופיעה, ואלכס משתמשת בכישוף פעם נוספת, כדי להיות בקהל.
קרוס-אובר בין "גוד לאק צ'ארלי" ל-"שייק".
הפרק שודר ב-5 ביוני 2011, והוא היה הפרק השלושה עשר בעונה השנייה של "גוד לאק צ'ארלי".
פתיח הקרוס-אובר היה שילוב בין נעימות הפתיחה של "גוד לאק צ'ארלי" ו"שייק".
טדי, איימי וצ'ארלי נוסעות לשיקגו על מנת לבקר את דודתן העשירה, אך הן נלקחות בטעות לאולפני הצילומים של התוכנית "שייק - שיקגו", מתוך מחשבה כי הן צמד האחיות דנקן.
איימי, שתמיד חלמה להופיע בטלוויזיה, משקרת כי הן האחיות דנקן, אך מאחר שהיא אינה יודעת לרקוד, היא מגייסת לעזרתה את סיסי ורוקי.
סיסי ורוקי מלמדות את איימי, טדי וצ'ארלי לרקוד, וכאשר האחיות דנקן האמיתיות מופיעות, דוס ופלין כולאים אותן בחדר סגור, על מנת שאיימי תגשים את חלומה ותופיע בתוכנית.
בסופו של דבר, טדי, איימי וצ'ארלי מופיעות לצידן של רוקי וסיסי, אך נאלצות להיעלם כאשר האחיות דנקן האמיתיות משתחררות וקוראות למשטרה.
קרוס-אובר בין "אוסטין ואלי" ו"ג'סי".
הפרק שודר במקור ב-7 בדצמבר 2012, והוא היה הפרק השישי בעונה השנייה של שתי הסדרות.
פתיח הקרוס-אובר הוא רמיקס משולב של "Hey Jessie", נעימת הפתיחה של "ג'סי", ו-"Can't Do It Without Ya", נעימת הפתיחה של "אוסטין ואלי".
חלק ראשון - טריש מספרת לאוסטין כי היא הצליחה לארגן עבורו הופעה בכיכר טיימס שבניו יורק, חלומו הגדול, אך מיד לאחר מכן היא מגלה כי הייתה זו טעות.
טריש אינה רוצה לאכזב את אוסטין, ולאחר מאמצים רבים היא מצליחה לארגן לו את ההופעה שעליה הוא חולם.
אוסטין, יחד עם אלי, טריש ודז, נוסע במטוס לניו יורק, אך לקראת סוף הנסיעה המטוס נתקע והוא נוחת בפילדלפיה.
בפילדלפיה, אוסטין, אלי, טריש ודז עולים על מונית לניו יורק, אך לאחר שהם מגלים כי אין ברשותם כסף לשלם עבור הנסיעה, הם יורדים במקום לא מוכר.
אוסטין אינו מוכן לוותר, ומתקדם לעבר הכיכר בריצה, ומגיע בזמן, אך על יד גרם המדרגות לבמה, שוטר מקומי לא נותן לו לעבור אליה, ואוסטין וחבריו נשארים תקועים בין הקהל.
לפתע, אמה, מעריצה מושבעת של אוסטין, מבחינה בו, ומטיסה אותו במטוס הפרטי שלה לבמה, ואוסטין מופיע בזמן.
חלק שני - בתום ההופעה, אוסטין, אלי, טריש ודז אינו מוצאים מקום ללון בו, וגם מאחר שאין ברשותם כסף, נתקעים בניו יורק.
הם משתכנים בבית משפחה רוס, ומנצלים את העושר שברשותם.
ג'סי אוספת כמה שירים שכתבה ומציגה אותם לאוסטין, על מנת שירכוש אותם, אך זה אינו מביע עניין בשום שיר, מלבד אחד, שאותו למעשה כתבה זורי.
אף על פי שהשיר אינו שלה, ג'סי מסכימה להופיע איתו לצידו של אוסטין בקניון מקומי במיאמי.
במיאמי, זורי נותנת לג'סי את האישור להשתמש בשיר שלה, וזו מבצעת את השיר יחד עם אוסטין.
קרוס-אובר בין "גוד לאק צ'ארלי" ל"ג'סי".
הפרק שודר במקור ב-29 בנובמבר 2013, והוא היה הפרק השביעי בעונה השלישית של "ג'סי" והפרק השבע עשרה בעונה הרביעית של "גוד לאק צ'ארלי".
פתיח הקרוס-אובר הוא רמיקס משולב של "Hey Jessie", נעימת הפתיחה של "ג'סי", ו-"Hang In There Baby", נעימת הפתיחה של "גוד לאק צ'ארלי".
חלק ראשון - טדי מתקבלת לקולג' וטסה יחד עם פיג'יי לבדוק אותו.
ברכבת התחתית, טדי ופיג'יי פוגשים בזורי ובג'סי, ונתקעים איתם בתוך הרכבת, כשזהו ערב חג המולד.
לאחר ניסיונות כושלים לצאת מן הרכבת התקועה, כולם מבינים כי אף על פי שהם בתוך רכבת תחתית, עליהם לחגוג את חג המולד.
חלק שני - לאחר שהם מצליחים לצאת מן הרכבת, ג'סי מזמינה את טדי ופיג'יי לישון בבית משפחת רוס, ואלו מסכימים.
בבוקר, כולם מתעוררים כשהם אינם זוכרים דבר, ומגלים כי כל מתנות חג המולד שלהם נגנבו וכי יש להם אייל בתוך הבית.
בסופו של דבר, לאחר חקירה קצרה, ג'סי, פיג'יי וטדי מוצאים את ברטרם בתוך ארונית בזירת החלקה על הקרח כשאיתו כל מתנות חג המולד, ומגלים כי האייל שהיה בייתם נועד לקדם אירוע חלוקת מתנות לנזקקים, והם מחזירים אותו.
הפרק תם כאשר ג'סי והילדים תורמים את מתנותיהם וטדי ופיג'יי חוזרים לביתם.
החג של ג'סי עם פרקר וג'ואי
קרוס-אובר בין "ג'סי" ל"ליב ומאדי".
הפרק שודר במקור ב-28 בנובמבר 2014, והוא היה הפרק העשרים ושישה בעונה השלישית של "ג'סי".
ג'סי והילדים נוסעים להוואי בעקבות עבודת משחק לה ג'סי זכתה.
בהוואי, ג'סי והילדים פוגשים בג'ואי ופרקר, שפלשו לבית החופשות שלהם, ומתירים להם להישאר, בתנאי שיצאו ממנו בתום החופשה.
חוץ מפרקר וג'ואי, ג'סי והילדים פוגשים גם בשיילי, שחקנית מפורסמת וחברת עבר של ג'סי, ומתירים גם לה לשהות בבית החופשות.
ג'ואי ואמה מתאהבים, ומאמצים חזיר קטן כ"ילד", כשבמקביל גם זורי ופרקר מתאהבים, אך מבלי שידעו זאת.
במהלך טיול בהר געש, הילדים, יחד עם פרקר וג'ואי, מעצבנים את הר הגעש, וגורמים לו להתפרץ.
בשניות אחרונות, ג'סי מופיעה עם הליקופטר, ומחלצת את כולם מהר הגעש המתפרץ.
הפרק תם כאשר זורי ופרקר מבינים כי בדיעבד התאהבו, אך מעדיפים לשכוח את זה, וג'ואי ואמה רבים מי ישמור על החזיר, דבר שגורם להם להיפרד, כשבסופו של דבר החזיר נלקח על ידי הרשויות.
קרוס-אובר בין "ג'סי" ל"החיים היפים של זאק וקודי".
הפרק שודר במקור ב-27 במרץ 2015, והוא היה הפרק החמישי בעונה הרביעית של "ג'סי".
בתום אירועי "החיים היפים על הסיפון", מריון מוסבי חוזר לנהל את המלון שלו שבניו יורק.
במלון, מוסבי פוגש באמה, שברחה מביתה בפרץ זעם לאחר נזיפה שקיבלה מג'סי.
אמה שוכרת חדר במלון של מוסבי, ומעבירה בו זמן מה, עד שג'סי מוצאת אותה, ומשכנעת אותה לחזור הביתה.
לאחר מכן, מוסבי מתקשר לקודי, לאחר נתק שנוצר בין השניים, ומספר לו כי ראה את ביילי, כאשר הוא מתכוון לג'סי, אך זה אינו מאמין לו, ודורש לבוא לראותה בעצמו.
בספיישל ליל כל הקדושים הנקרא "Monstober", או בעברית: "אוקטובר המפלצתי", שודרו 7 קרוס-אוברים הקשורים לליל כל הקדושים במסגרת ספיישל "Monstober Spooktacular", אשר בהם בכל סדרה מתארחות שתי דמויות מסדרה אחרת.
כל העלילות בכל הפרקים מתרחשות במסיבת ליל הקדושים בסנטרל פארק.
ג'סי - "ליל כל הקדושים"
פרק זה שודר ב-2 באוקטובר 2015, ובו מתארחים בסדרה "ג'סי", לוגן ודיליה מהסדרה "זה הסוף שלי".
העולם של ריילי - "עולם האימה 2"
פרק זה שודר ב-2 באוקטובר 2015, ובו מתארחים בסדרה "העולם של ריילי", אוסטין ואלי מהסדרה "אוסטין ואלי".
זה הסוף שלי - "ערב ערפדי"
פרק זה שודר ב-2 באוקטובר 2015, ובו מתארחים בסדרה "זה הסוף שלי", טריש ודז מהסדרה "אוסטין ואלי".
קייסי אנדרקאבר - "ליל כל היללות"
פרק זה שודר ב-4 באוקטובר 2015, ובו מתארחות בסדרה "קייסי אנדרקאבר", אמה וזורי מהסדרה "ג'סי".
תמיד ביחד - "הבריחה בהלוואין"
פרק זה שודר ב-4 באוקטובר 2015, ובו מתארחים בסדרה "תמיד ביחד", ריילי ולוקאס מהסדרה "העולם של ריילי".
שלבי וסיד רוצות ללכת לבית הרדוף בניו יורק, אבל אין להם איך להגיע לשם.
באותו זמן בארי אומר לנלדו שהוא בנה מכונה שיכולה לשגר אותם לניו יורק אז הבנות משתמשות במכונה נוסעות לניו יורק.
כשהן מגיעות לשם הם נכנסות לחדר בריחה ביחד עם ריילי ולוקאס מהתוכנית העולם של ריילי.
בזמן שהם בחדר הם מחפשים את המפתחות בשביל לצאת החוצה, אבל באותו זמן הבנות מגלות שהמכונה הפכה אותן לרוחות והן מתחילות להיעלם, בשביל לחזור לביתן הם צריכות להתחבק אבל הן לא יכולות לגעת אחת בשנייה כי הן רוחות.
הבנות מתחילות להבין שאם הן מתרכזות מספיק חזק אז הן יכולות להשתלט על הגוף של מישהו אחר, אז הבנות מחליטות להיכנס לגוף של ריילי ולוקאס ולחזרה חזרה בזמן לפני שהם החליטו לנסוע לניו יורק.
אוסטין ואלי - "מפחידים בסיפורים"
פרק זה שודר ב-4 באוקטובר 2015, ובו מתארחים בסדרה "אוסטין ואלי", ארני וג'ודי מהסדרה "קייסי אנדרקאבר".
ליב ומאדי - "לרדוף את רוני"
פרק זה שודר ב-4 באוקטובר 2015, ובו מתארחות בסדרה "ליב ומאדי", סיד ושלבי מהסדרה "תמיד ביחד".
קרוס אסול פוטבול קלוב (בספרדית: Cruz Azul Fútbol Club, מועדון כדורגל צלב כחול), המוכר גם כדפורטיבו קרוס אסול, או בפשטות קרוס אסול, הוא מועדון כדורגל מקסיקני המשחק בליגת העל המקסיקנית.
המועדון נוסד ב-22 במאי 1927 על ידי חברת המלט "קואופרטיבה קרוס אסול" בעיר חאסו (כיום סיודד קואופרטיבה קרוס אסול) שבמדינת אידלגו במרכז מקסיקו.
בשנת 1971 עבר המועדון למקסיקו סיטי, אל אצטדיון האצטקה, ומאז 1996 מארח המועדון את משחקיו הביתיים באצטדיון אסול בדרום-מערב העיר.
מאז היווסדו השתתף המועדון ב-71 עונות בליגת העל וב-4 עונות בליגת המשנה המקסיקנית.
תור הזהב של המועדון החל בטרבל היסטורי (הראשון עבור קבוצה בקונפדרציית CONCACAF, והחמישי בעולם כולו) בשנת 1969 ונמשך לאורך שנות השבעים, אז זכה המועדון במרבית תאריו.
לאחר מכן באה תקופה ארוכה של "בצורת", שנפסקה בעונות 1996 ו-1997, עם האליפות והגביעים שהושגו בשנים אלו ברמה הלאומית והבינלאומית.
בעונת 2013/14 שב המועדון וזכה בתואר הבכיר ביבשת - ליגת האלופות של CONCACAF.
המועדון ניצב במקום הרביעי בטבלת הזכיות באליפות מקסיקו, עם 9 זכיות, אליהן מתווספות 4 זכיות בגביע מקסיקו, 2 זכיות באלוף האלופים (Campeón de Campeones) וזכייה בסופר קאפ המקסיקני.
ברמה היבשתית, קרוס אסול, עם 6 זכיות בליגת האלופות של CONCACAF (מרביתן תחת שמה הישן של התחרות - גביע CONCACAF לאלופות), שנייה לקלוב אמריקה, המועדון המצליח ביותר באמריקה הצפונית עם 7 זכיות.
קרוס אסול היה גם המועדון המקסיקני הראשון שהגיע למעמד גמר גביע ליברטדורס (בשנת 2001).
ב-1972 נוצח המועדון בגמר גביע אינטראמריקנה על ידי נסיונל האורוגוואית.
סקרים שבוצעו בין השנים 2008 ו-2013 מצאו כי המועדון הוא השלישי ברמת הפופולריות שלו במקסיקו, אחרי קלוב אמריקה וגוודלחרה.
קרלוס ארמוסיו (מלך השערים ההיסטורי)
קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג היא סופרגרופ אשר כלל את דייוויד קרוסבי, סטיבן סטילס, גרהם נאש, וניל יאנג (לסירוגין).
הלהקה התפרסמה בזכות ההרמוניות המוזיקליות המורכבות שבאו לידי ביטוי בשיריהם, כמו גם בשל סכסוכים מתוקשרים על רקע אישי בין החברים ובמעורבותם הפוליטית.
ללהקה הייתה השפעה רבה על התפתחות סגנון הפולק רוק במוזיקה האמריקאית, ולראיה, כל ארבעת חברי הלהקה זכו להיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
עוד בטרם הקמתה, הופיעו כל אחד מחברי הלהקה, בהרכבים בולטים אחרים.
דייוויד קרוסבי היה הסולן של להקת הבירדס, סטפן סטילס היה חבר בלהקת באפלו ספרינגפילד (שכללה גם את ניל יאנג) וגרהאם נאש היה הסולן של להקת ההוליס.
בשל סכסוכים פנימיים בין חברי ההרכב, עזב קרוסבי את הלהקה לקראת סוף 1967. ב-1968 התפרקה להקת הבאפלו ספרינגפילד.
בעקבות כך מצאו את עצמם קרוסבי וסטילס ללא הרכב, והם החלו להיפגש לעיתים קרובות ולנגן יחד.
אחד מן המפגשים הוביל לכתיבת השיר "Wooden Ships" אשר נחשב לאחד מהשירים המפורסמים של הלהקה.
נאש וקרוסבי הכירו במהלך מסע ההופעות של הבירדס בבריטניה בשנת 1968. נאש החל לנגן יחד עם קרוסבי וסטילס לאחר שעזב את להקת ההוליס.
הלהקה (ללא יאנג) ניגנה לראשונה ביחד במהלך מסיבה שערכה הזמרת ג'וני מיטשל בשנת 1968. את השיר "You Don't Have To Cry" כתב נאש.
לאחר שלא הצליחו להשיג חוזה הקלטות עם חברת אפל רקורדס (שבה הייתה חתומה, בין היתר, להקת הביטלס), הצליחה הלהקה להשיג חוזה הקלטות ראשון עם חברת אטלנטיק רקורדס.
אהמט ארטגון, נשיא החברה, היה מעריץ של להקת באפלו ספרינגפילד, בה היה חבר סטילס.
בעקבות הניסיון המר ובסכסוכים שחוו חברי הלהקה בהרכבים הקודמים שלהם, הם החליטו לא להיות כבולים במבנה סטנדרטי של להקה.
לדוגמה - הם קבעו כי שמות המשפחה של החברים יכללו בשם הלהקה, דבר שיסמל את עצמאותם של החברים בה וכי הלהקה תפורק במקרה של עזיבת אחד מחבריה.
את הלהקה ניהלו אליוט רוברטס ודייוויד גפן, כאשר גפן היה אחראי על הצד העסקי בעוד רוברטס התמקד יותר בענייני היום יום ופעל לשמירה על יחסים תקינים ומניעת סכסוכים בין חברי הלהקה.
לקראת סיבוב ההופעות הארוך שתוכנן לקיץ 1969, עלה הצורך בצירוף חבר נוסף ללהקה.
בתחילה, ניסתה הלהקה לצרף את סטיב וינווד, אך הוא כבר הצטרף ללהקה החדשה בליינד פייט.
אהמט ארטגון הציע לצרף ללהקה את ניל יאנג, חברו של סטילס ללהקת הבאפלו ספרינגפילד שכבר אז החל לבסס לעצמו שם של אמן סולו בולט.
אליוט רוברטס, מנהל הלהקה היה גם מנהלו של יאנג.
בתחילה, סטילס ונאש לא תמכו ברעיון, סטילס בשל עברם המשותף בלהקת באפלו ספרינגפילדס, ונאש בשל חוסר ההיכרות עם יאנג.
עם זאת לאחר מספר מפגשים הוחלט לצרף את יאנג כחבר רביעי בלהקה.
החוזה עליו חתם יאנג איפשר לו לפעול במקביל עם הלהקה ועם להקתו השנייה - קרייזי הורס.
באותה שנה צורף ללהקה גם גרג ריבס, אשר החליף את נגן הבס ברוס פאלמר אשר עזב את ההרכב, בעיקר בשל סכסוכים פנימיים.
לאחר צירוף החברים החדשים, ובעקבות הצלחת אלבומם הראשון, יצאה הלהקה בקיץ 1969 לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית.
הופעת הבכורה של הלהקה התקיימה ב-16 באוגוסט 1969 בתיאטרון האודיטוריום בשיקגו (כאשר חברתם ג'וני מיטשל נבחרה לבצע את מופע החימום).
הופעתה השנייה של הלהקה, אשר נערכה באותו חודש, במסגרת פסטיבל וודסטוק, תרמה רבות לעלייה הניכרת בפופולריות של הלהקה.
ב-1970 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "Woodstock" שנכתב על ידי ג'וני מיטשל, ואשר זכה להצלחה רבה.
במרץ 1970 יצא אלבום האולפן השני של הלהקה בשם "Deja Vu", שהיה האלבום הראשון שיצא מאז הצטרפותו של ניל יאנג.
בדומה לקודמו, זכה האלבום להצלחה מסחרית, ונחשב למצליח ביותר של הלהקה.
בין שירי האלבום היה "Almost Cut My Hair".
באפריל 1970, סולק גרג ריבס מהלהקה לאחר סכסוך עם סטיבן סטילס.
הוא הוחלף על ידי קלווין סמואלס.
בעקבות הצלחת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף, שבמהלכו התעוררה מתיחות רבה בין חברי ההרכב, אשר הובילה בסופו של דבר לפירוקה בקיץ 1970.
לאחר פירוק הלהקה, יצא אלבום ההופעה הכפול של הלהקה בשם "Four Way Street", אשר כלל ביצועים מהופעות הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות של 1970. במקביל החלו חברי הלהקה לקדם את קריירות הסולו שלהם.
בשנת 1974, התאחדה הלהקה ויצאה לסיבוב הופעות נוסף.
אשר במהלכו יצא אלבום האוסף "So Far", אשר כלל בין היתר את השיר "Ohio", אותו כתב ניל יאנג בעקבות הטבח בקנט סטייט, בו נהרגו ארבעה סטודנטים מאוניברסיטת קנט סטייט שבאוהיו מירי אנשי המשמר הלאומי במהלך הפגנות המחאה נגד הלחימה בווייטנאם.
סיבוב ההופעות היה הסיבוב הראשון של הלהקה שנערך כולו באצטדיונים פתוחים.