tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התיאוריה הפוליטית שהתפתחה בתקופה זו, כולל זו של קונפוציאניזם, השפיעה על השושלות הסיניות העתידיות.
הלגאליסטים היו יותר 'ריאל-פוליטיים' (בניגוד לקונפוציאניזם) והטכניקה הפוליטית שלהם מחייבת את השליט לעסוק בתצפית פסיבית כדי להתנהל בהתאם, במקום לקחת על עצמו הכרעות אידאולוגיות.
בארצות הברית, המונח דומה לעיתים קרובות ל, בעוד בגרמניה לריאל פוליטיק יש קונוטציה פחות שלילית, והוא מתייחס לפוליטיקה ריאליסטית - בניגוד לפוליטיקה אידיאליסטית או לא ריאליסטית.
הוא מזוהה במיוחד עם תקופת הלאומנות במאה ה-19, כאשר מדיניות ריאל-פוליטית יושמה בתגובה לאביב העמים ב-1848, כאמצעי לחיזוק המדינות ולהידוק הסדר החברתי.
התומך הגרמני המפורסם ביותר בריאל פוליטיק היה אוטו פון ביסמרק, הקנצלר הראשון (1862–1890) של הקיסר הפרוסי וילהלם הראשון.
ביסמרק השתמש בריאל פוליטיק במסעו להשיג שליטה פרוסית בגרמניה.
הוא ידע להפעיל מניפולציה בנושאים מדיניים ופוליטיים כשהוא מסתמך על תוצאות ריאליות ויחסי כוחות, בונה בריתות אד-הוק ומחולל מלחמות לצרכים פוליטיים.
בהקשר של מדיניות פנים, הוא ייסד את המודל הראשון של ביטוח לאומי כדי לחסום את הסוציאליסטים באמצעות שינויים קטנים.
דוגמה מפורסמת של ריאל פוליטיק אצל ביסמרק הייתה הוויתור על דרישת שטחים מאוסטריה המובסת, כדי להוביל למהלך הרחב יותר של איחוד גרמניה.
הביטוי המפורסם שלו בהקשר לגישה זו היה אמירתו בראיון ב-1867 כי "פוליטיקה היא אמנות האפשר".
הריאל פוליטיק האמריקאי החל להוביל בשנות ה-60 בהשפעת זביגנייב בז'ז'ינסקי, שלימים היה היועץ לביטחון לאומי של ג'ימי קרטר.
בז'ז'ינסקי הציע גישה שונה ביחס לברית המועצות, כולל אינטראקציות תכופות עם משטרים ואנשים שהיו נתונים תחת שלטון קומוניסטי.
בז'ז'ינסקי ידע את המציאות הכלכלית הקשה של תושבי הגוש המזרחי, במיוחד המחסור הקבוע בסחורות, ועל כך שהקשר שלהם לברית המועצות נולד מתוך צורך היסטורי, ולא מאידאולוגיה משותפת.
הוא הציע לפתות את המדינות הללו מבחינה כלכלית ובאמצעות חילופי חינוך ותרבות, שימשכו אינטלקטואלים, וייצרו העדפה למשטרים שמראים סימני ליברליזציה או פחות הסתמכות על מוסקבה.
באמצעות גישה זו, בז'זינסקי "הציע אלטרנטיבה ריאליסטית ואבולוציונית לרטוריקה פוליטית ריקה".
מי שמזוהה יותר מכל עם ריאל פוליטיק אמריקני הוא הנרי קיסינג'ר.
בהקשר של קיסינג'ר, מדיניות ריאל פוליטיק משמעותה התמודדות מעשית עם מדינות חזקות אחרות, לא על בסיס של דוקטרינה פוליטית או אתיקה.
דוגמאות בולטות אצל קיסינג'ר היו הפשרת היחסים האמריקניים עם סין, וגם דיפלומטיה בדילוגים שביצע בין ישראל ומצרים לאחר מלחמת יום הכיפורים.
בספרו מנתח קיסינג'ר בהרחבה את הריאל פוליטיק מול הגישה האתית-אידיאליסטית, ומביא כדוגמאות בולטות את ביסמרק מול וודרו וילסון.
ריאל פוליטיק שונה מפוליטיקה אידאולוגית בכך שהיא אינה מוכתבת על ידי מערכת חוקים קבועה, אלא נוטה להיות ממוקדת מטרה ומוגבלת רק על ידי דרישות מעשיות.
מכיוון שריאל פוליטיק מכוונת לאמצעים המעשיים ביותר להשגת אינטרסים לאומיים, לעיתים קרובות השימוש בה כרוך בפשרה על עקרונות אידאולוגיים.
לדוגמה, במהלך המלחמה הקרה, ארצות הברית תמכה לעיתים קרובות במשטרים סמכותניים שהיו מפרי זכויות אדם כדי להבטיח תאורטית את האינטרס הלאומי הרחב יותר של יציבות אזורית.
ריאליטי לי וינר היא בלשנית אמריקאית וקבלנית מודיעין לשעבר של הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSA), אשר הורשעה בשנת 2018 בהדלפת מסמך מסווג לכלי תקשורת.
העונש שנגזר עליה – חמש שנות מאסר – היה בעת מתן גזר הדין החמור ביותר שהוטל בארצות הברית בגין הדלפת מידע מסווג לתקשורת.
וינר נולדה בטקסס, ארצות הברית.
בין השנים 2010–2016 שירתה בחיל האוויר של ארצות הברית כבלשנית בשפה הפרסית (דארי ופרסית איראנית) במסגרת מערך המודיעין.
לאחר שחרורה מהצבא קיבלה סיווג ביטחוני והועסקה כקבלנית של חברת Pluribus International Corporation, שסיפקה שירותים ל-NSA.
היא הוצבה במתקן ממשלתי במדינת ג'ורג'יה.
רקע: התערבות רוסית בבחירות 2016
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 העריכו גורמי מודיעין אמריקאיים כי גורמים הקשורים להממשל הרוסי פעלו להשפיע על תהליך הבחירות באמצעות מתקפות סייבר ופעילות תודעתית.
בינואר 2017 פרסמה קהילת המודיעין האמריקאית דוח פומבי שבו נקבע כי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הורה על מבצע השפעה שמטרתו לפגוע באמון הציבורי בהליך הבחירות ולחזק את מועמדותו של דונלד טראמפ.
בהמשך מונה רוברט מולר כתובע מיוחד לחקירת ההתערבות הרוסית.
דוח מולר, שפורסם בשנת 2019, קבע כי רוסיה פעלה באמצעות פריצות מחשב והפצת מידע שהושג בהן.
במאי 2017 הדפיסה וינר מסמך מסווג של ה-NSA והעבירה אותו לאתר התחקירים The Intercept.
המסמך תיאר ניסיון לכאורה של המודיעין הצבאי הרוסי לבצע מתקפות דיוג נגד ספקיות מערכות בחירות מקומיות בארצות הברית.
זמן קצר לאחר הפרסום פתחה ה-FBI בחקירה.
באמצעות סימנים מזהים במסמך המודפס אותרה וינר כמדליפה, והיא נעצרה ביוני 2017 והואשמה בהפרת חוק הריגול של 1917.
ביוני 2018 הודתה באשמה במסגרת הסדר טיעון.
באוגוסט 2018 נגזרו עליה חמש שנות מאסר ושלוש שנות פיקוח לאחר השחרור.
ההיבט המשפטי: חוק הריגול של 1917
חוק הריגול של 1917 נחקק במהלך מלחמת העולם הראשונה ומאפשר העמדה לדין בגין החזקה או מסירה בלתי מורשית של מידע הנוגע להגנה הלאומית.
החל משנות ה־2000 נעשה שימוש מוגבר בחוק נגד מדליפים שהעבירו מידע לעיתונות.
החוק אינו כולל הגנה מפורשת של "אינטרס ציבורי", ומבקריו טענו כי השימוש בו נגד מדליפים לעיתונות מעורר שאלות הנוגעות להתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית ולחופש הביטוי.
מנגד, משרד המשפטים האמריקאי הדגיש כי עצם פרסום מידע מסווג עלול לפגוע בביטחון הלאומי.
המקרה עורר דיון ציבורי בארצות הברית.
ארגוני זכויות אדם ובהם האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות הביעו דאגה מהיקף השימוש בחוק הריגול נגד מדליפים לעיתונות.
תומכיה של וינר טענו כי פעלה מתוך מניעים מוסריים וכי המידע שפורסם היה בעל עניין ציבורי.
מנגד, גורמים במערכת הביטחון טענו כי ההדלפה חשפה שיטות איסוף מודיעין ועלולה הייתה לפגוע ביכולות מבצעיות.
בשנת 2021 הועברה וינר למעצר בית מסיבות בריאותיות, ובנובמבר אותה שנה שוחררה תחת פיקוח.
בשנת 2020 יצא הסרט התיעודי Reality Winner שהתבסס על תמלילי חקירתה.
בשנת 2023 יצא הסרט העלילתי ריאלטי (Reality), בבימויה של טינה סאטר ובכיכובה של סידני סוויני.
ריאן וין וייט היה נער אמריקאי מקומוקו שבאינדיאנה, שהפך לנער הכרזה של המרכז למחלת האיידס האמריקאי לאחר שסולק מבית ספרו בעקבות אבחונו כנושא המחלה.
וייט היה חולה המופיליה ונדבק בנגיף ה-HIV כתוצאה ממנת דם נגועה שקיבל בעירוי.
הוא אובחן בדצמבר 1984 בגיל 13, והרופאים העריכו כי נשארו לו שישה חודשים לחיות.
אף על פי שהרופאים הסבירו כי הוא אינו מהווה סיכון להידבקות תלמידים אחרים, צצו קולות לפיהם וייט מסכן את בריאות התלמידים, כנראה בגלל חוסר ההבנה במחלת האיידס באותה תקופה.
וייט סולק מבית הספר ולאחר שניסה לחזור ללימודיו, מורים והורים רבים התנגדו למהלך.
וייט מעולם לא חזר לבית ספרו.
וייט נפטר ב-1990, חמש שנים מעבר למה שהעריכו הרופאים.
בשנת 1991, הקדיש מייקל ג'קסון את שירו "Gone Too Soon" לווייט, ולאורך כל הקליפ של השיר משולבות תמונותיו של וייט.
וייט היה אחד מהדמויות הבולטות לשינוי המודעות האמריקאית למחלת האיידס, ויחד עם השחקן רוק הדסון היה אחד הפרצופים המוכרים למודעות המחלה.
דייוויד ריאן אדמס הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, מפיק מוזיקלי, משורר וצייר אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות קריירת הסולו הפורה שלו, וכחבר לשעבר להקת הקאנטרי האלטרנטיבי Whiskeytown, איתם הקליט שלושה אלבומי אולפן.
בשנת 2000 עזב אדמס את Whiskeytown והוציא את אלבומו הראשון, Heartbreaker, שזכה לשבחי הביקורות.
שנה לאחר מכן הוציא את האלבום Gold, שהגיע למעמד זהב בבריטניה וכלל את הסינגל "New York, New York".
הוא הוציא חמישה אלבומים עם להקת הרוק הקרדינלס.
בשנת 2009 נישא למנדי מור, עזב את הקרדינלס והודיע כי הוא לוקח הפסקה ממוזיקה.
הוא שב להופיע באוקטובר 2010 והוציא את אלבומו ה-13, Ashes & Fire ב-2011. האלבום הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד 200. בספטמבר 2014 הוציא אדמס את האלבומו ה-14, Ryan Adams, תחת חברת התקליטים שייסד, .
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד 200.
אדמס הפיק אלבומים לווילי נלסון, לג'סי מאלין, לג'ני לואיס ולפול אאוט בוי, ושיתף פעולה עם Counting Crows, וויזר, נורה ג'ונס, אמריקה, מיני דרייבר וקאובוי.
הוא כתב את Infinity Blues, ספר שירים, ואת Hello Sunshine, אוסף של שירים וסיפורים קצרים.
ריאן אדמס נולד ב-5 בנובמבר 1974, בג'קסונוויל שבצפון קרוליינה.
יש לו אח גדול ואחות צעירה.
ילדותו תוארה כ"לא מתפקדת": אביו עזב כשהיה בן חמש והוא, אמו, אחיו ואחותו נאלצו לעבור לגור עם סבו וסבתו לאחר שהפכו לחסרי בית כתוצאה מהגירושים.
שנה לאחר מכן סבתו זרקה אותם מהבית כיוון שלא רצתה להתמודד עם הילדים יותר.
למרות זאת, המשיך אדמס להיות אורח קבוע בביתם.
אמו גידלה אותו כהורה יחיד עד היותו בן 13, אז נישאה בשנית.
כשהיה בן שמונה החל אדמס לכתוב סיפורים קצרים וחמשירים על מכונת הכתיבה של סבתו כשהוא מושפע מסיפוריו של אדגר אלן פו ומאוחר יותר מסופרי המדע הבדיוני הוברט סלבי ג'וניור, הנרי מילר וג'ק קרואק.
בגיל 14 החל ללמוד לנגן בגיטרה החשמלית שאמו ואביו החורג קנו לו, וזמן קצר לאחר מכן הצטרף ללהקה מקומית בשם Blank Label.
אף על פי שהלהקה לא נשארה יחד זמן רב, היא הספיקה להוציא תקליט עם שלושה שירים.
אדמס למד בתיכון ג'קסונוויל, אך נשר בשבוע הראשון שלו בכיתה י' ועבר לגור עם חברו ללהקה ג'רי מלווין, בבית ששכרו בסביבות ג'קסונוויל.
בתקופה זו הוא הופיע לזמן קצר עם שתי להקות מקומיות, Ass ו-The Lazy Stars.
הוא הצטרף ללהקה The Patty Duke Syndrome, ולאחר שקיבל תעודת בגרות עזב לראלי, זמן קצר אחרי מקלווין.
הלהקה התפרקה בשנת 1994 לאחר הוצאת תקליט עם שני שירים.
בעקבות התפרקותה של The Patty Duke Syndrome, ייסד אדמס את Whiskeytown יחד עם קייטלין קארי, אריק "סקילט" גילמור, סטיב גרות'מן ופיל וונדשר.
הקמת Whiskeytown סימנה את הליכתו של אדמס לכיוון הקאנטרי האלטרנטיבי.
הלהקה הושפע במידה רבה מחלוצי הקאנטרי-רוק, בעיקר מגראם פרסונס.
הלהקה זכתה במהירות לשבחי ביקורת עם יציאתו של אלבומם השני, Strangers Almanac, התקליט הראשון בחברת תקליטים מרכזית.
האלבום השלישי, Pneumonia, הושלם בשנת 1999, אך בשל בעיות בחברת התקליטים התעכבה יציאתו.
הוא יצא בסופו של דבר על ידי Lost Highway בשנת 2001, לאחר פירוק הלהקה.
אלבום הסולו הראשון של אדמס, Heartbreaker, יצא בשנת 2000. באלבום אימץ אדמס צליל של מוזיקת פולק.
ברצועה "Oh My Sweet Carolina" סיפק אמילו האריס קולות רקע ובין המנגנים על כלי הנגינה היו גיליאן ולץ', דייוויד רולינגס, פט סאנסון וקים ריצ'י.
האלבום זכה להצלחה ביקורתית ניכרת, אך המכירות היו חלשות.
אדמס הוציא את Gold, אלבומו השני, בשנת 2001. האלבום התקבל היטב מבחינה ביקורתית; עם זאת, אדמס תחילה סירב לקדם אותו באמצעים המוכרים בתעשיית המוזיקה והעדיף להופיע עם השירים.
בווידאו קליפ לסינגל "New York, New York" צולם אדמס מנגן על רקע קו הרקיע של העיר ניו יורק ארבעה ימים לפני פיגועי 11 בספטמבר.
הוא שודר לעיתים קרובות ב-MTV וב-VH1 לאחר הפיגועים והפך לפריצת הדרך של אדמס לקבל צרכני מוזיקת המיינסטרים.
האלבום זכה להצלחה ואף הגיע למעמד זהב בבריטניה.
לאחר ההצלחה של Gold, מנעה חברת התקליטים מאדמס להוציא אלבום המשך לפי בחירתו.
הייתה זו הפעם השנייה שקרה הדבר, כשהפעם הראשונה קרתה ב-Gold; אדמס הקליט עבורו את השיר "the Suicide Handbook", אך חברת התקליטים מנעה ממנו להוציא אותו כיוון שהיה "עצוב מדי".
במקום זאת, בחרה חברת התקליטים לבחור שירים מארבעת האלבומים שכבר הוקלטו - 48 Hours, The Suicide Handbook, The Pinkhearts ו-The Swedish Sessions" - וליצור אלבום ללא מעורבותו של אדמס.
Demolition, אוסף של שירים מתקליטים אלה, יצא בשנת 2002. אף על פי שהאלבום זכה לתשומת לב ביקורתית רבה יותר, הוא לא הצליח למכור עותקים רבים כקודמו.
באותה שנה הפיק אדמס לראשונה, את האלבום הראשון של ג'סי מאלין, The Fine Art of Self Destruction, איתה יצר את הרכב הפאנק רוק (Punk rock) The Finger (תחת השמות הבדויים, "וורן פיס" ו- "אירווינג פלאזה" בהתאמה), שהוציא שני מיני אלבומים.
במאי 2002 השתתף אדמס לצד אלטון ג'ון בתוכנית CMT Crossroads, שמפגישה אמני קאנטרי עם מוזיקאים מז'אנרים אחרים.
במהלך המופע, שיבח ג'ון את אדמס וסיפר על איך Heartbreaker סיפק לו השראה להקלטת שירים מ-West Coast, אלבומו המצליח ביותר באותה תקופה.
באותה שנה על פי הדיווחים הקליט אדמס מחדש את אלבום הבכורה של הסטרוקס, Is This It, אך הוא לא יצא בפומבי.
בשנים 2002 ו-2003 עבד אדמס על הקלטת Love Is Hell, מתוך כוונה להוציא אותו בשנת 2003. חברת התקליטים, Lost Highway, חשבה שהאלבום לא יצליח מסחרית וסירבה להוציא אותו, מה שהוביל את אדמס לחזור לאולפן.
שבועיים לאחר מכן הוא חזר לחברת התקליטים עם Rock N Roll, שכלל מוזיקאים אורחים כמו מליסה אוף דר מאור, בילי ג'ו ארמסטרונג מגרין דיי, וחברתו של אדמס באותו זמן, פארקר פוזי.
כתיבת השירים אדמס זכתה לחשיפה נוספת כשג'ואן באאז כללה את שירו "In My Time of Need", מאלבום הבכורה שלו, באלבומה Dark Chords on a Big Guitar, שיצא בשנת 2003.
אדמס ו-Lost Highway הגיעו להסכמה בסופו של דבר שהחברה תוציא גם את Rock N Roll וגם את Love Is Hell, בתנאי שהאחרון יפוצל לשני מיני-אלבומים.
המיני-אלבום הראשון יצא בנובמבר 2003 והשני בדצמבר.
שני החלקים זכו לשבחי המבקרים ובמאי 2004 יצא Love Is Hell מחדש כאלבום באורך מלא.
האלבום כלל גרסת כיסוי לשיר "Wonderwall" של אואזיס, עליו היה אדמס מועמד לפרס גראמי לביצוע סולו הרוק הווקאלי הטוב ביותר.
במהלך סיבוב ההופעות לקידום האלבום, שבר אדמס את פרק ידו השמאלית, מה שהוביל לביטול כמה הופעות באירופה ובאמריקה הצפונית.
ב-2004 הקים אדמס את להקת הקרדינלס, איתה ניגן והפיק שני אלבומים: Cold Roses ו-Jacksonville City.
Cold Roses, אלבום כפול, יצא בשנת 2005 וכלל קולות רקע של רייצ'ל ימגטה בשלושה שירים - "Let It Ride", "Cold Roses" ו-"Friends".
אלבומו השני באותה שנה, Jacksonville City Nights, כלל דואט עם נורה ג'ונס בשיר "Dear John".
בנוסף לאלבומים אלה הוציא אדמס אלבום סולו בשם 29 בסוף השנה.
בנוסף להוצאת שלושה אלבומים, חבר אדמס באותה שנה למוזיקאים אחרים בהופעה למען נפגעי הוריקן קתרינה באירווינג פלאזה שבניו יורק.
כמו כן, שלושה משיריו של אדמס נכללו בפסקול של "אליזבת טאון": "Come Pick Me Up", "English Girls Approximately", ושיר חדש בשם "Words".
בתחילת שנת 2006 יצא אדמס לסיבוב הופעות סולו בבריטניה, אותו ליווה לעיתים קרובות בראד פמברטון (מתופף הקרדינלס) ובהופעה האחרונה קארינה ראונד, שביצעה הרמוניה קולית לשיר "Come Pick Me Up" מאלבומו הראשון, Heartbreaker.
לאחר מכן יצא אדמס לסיבוב הופעות בארצות הברית עם הקרדינלס, במהלכו אף הופיעו בפסטיבל לולהפלוזה בשיקגו.
אדמס והקרדינלס חזרו בקיץ שלאחר מכן לבריטניה ופתחו בסיבוב הופעות באירופה.
אדמס הפיק את אלבומו של וילי נלסון, Songbird, והוא והקרדינלס הופיעו כלהקת הגיבוי של נלסון.
הוא גם חימם הופעות לנלסון בהוליווד בול מאוחר יותר באותו הסתיו.
מאוחר יותר בשנת 2006, התנסה אדמס במוזיקת היפ הופ, והוסיף לאתר האינטרנט שלו 18 אלבומים תחת שמות בדויים שונים, הכוללים מילות הומוריסטיות ושטותיות, וגרסאות כיסוי לשני שירים של בוב דילן ("Isis" ו-"You're a Big Girl Now").
אדמס הוציא את אלבומו התשיעי, Easy Tiger, ב-26 ביוני 2007. האלבום כלל שירים רבים שבוצעו לראשונה במהלך סיבובי ההופעות של 2006, כמו גם רצועות ישנות אחרות שלא פורסמו בעבר.
מאוחר יותר באותה השנה חשף אדמס גילה כי הוא עבר "תקופה ארוכה של שימוש בסמים", שהסתיימה בשינה 2006. הוא גבר על התמכרותו בסיוע חברתו באותה העת, ג'סיקה ג'ופה, באמצעות טיפול ואליום ובהשתתפות בתוכנית שנים-עשר הצעדים.
באוקטובר 2007 הוציא אדמס את Follow the Lights, מיני-אלבום שכלל שלושה שירים חדשים: "Follow the Lights", "Blue Hotel" ו-"My Love for You Is Real", לצד עם גרסאות סטודיו בלייב של שירים שפורסמו בעבר וגרסת כיסוי לשיר "Down In A Hole" של אליס אין צ'יינס.
אדמס השתתף כמוזיקאי אורח באלבום של קאובוי ג'אנקיז משנת 2007, Trinity Revisited, הקלטה מחדש לאלבומם The Trinity Session, לרגל 20 שנה להקמת הלהקה.
אלבום נוסף עם הקרדינלס, Cardinology, יצא באוקטובר 2008.
ב-14 בינואר 2009, הודיע אדמס כי הוא פורש מהקרדינלס לאחר ההופעה האחרון שלהם ב-20 במרץ 2009 בתיאטרון פוקס שבאטלנטה.
הוא ציין את לקות השמיעה ממנה סבל עקב מחלת מנייר, כמו גם התפכחות מתעשיית המוזיקה והתנהגות התקשורת והקהל כסיבות להחלטתו.
מאוחר יותר שלל אדמס איחוד של הלהקה, בעקבות מותו של הבסיסט כריס פיינשטיין.
בהמשך השנה הוא הוציא שני ספרים, Infinity Blues ו-Hello Sunshine.
באפריל 2009 העלה אדמס שלושה שירים חדשים תחת כינוי הבלאק מטאל שלו Werewolph, וחמישה שירי הארד רוק בשם Sleazy Handshake.
החל מ-2010 החל אדמס להוציא את אלבומיו באופן בלעדי דרך חברת התקליטים שייסד, PAX AM.
האלבום הראשון שיצא דרך PAX AM באופן בלעדי, Orion, היה מושפע ממוזיקת מטאל.
הוא יצא במאי 2010 ונמכר דרך האתר של חברת התקליטים.
ב-29 באוקטובר 2010 הופיע אדמס בפעם הראשונה מאז פרישתו מהקרדינלס, באירוע התרמה בהנחיית ג'אד אפאטו.
הוא הופיע עם הנגנים מרשל וור, סבסטיאן שטיינברג וחבר הקרדינלס לשעבר ג'יימי קנדילורו.
הם הופיעו לראשונה עם שלושה שירים חדשים והצטרפו לבמה לשיר את "Oh My Sweet Carolina" לצד מנדי מור.
בנובמבר 2010 הודיע אדמס על הוצאת של Cardinals III/IV, אלבום האולפן השנים עשר שלו, שהוקלט בשנת 2006. האלבום, שהיה אלבומו החמישי עם הקרדינלס, יצא בדצמבר של אותה שנה.
בגיליון ספטמבר 2011 של מגזין Q חשף אדמס פרטים על הוצאת אלבום הסולו הראשון שלו מאז שעזב את הקרדינלס, Ashes & Fire.
האלבום יצא באוקטובר 2011 והיה מועמד לפרס גראמי לאלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר.
אדמס היה מועמד לפרס האמן הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2012.
באוגוסט 2014 הוציא אדמס מיני-אלבום בשם 1984 ובחודש שלאחר מכן הוציא אלבום הנקרא על שמו, Ryan Adams.
האלבום זכה להצלחה יחסית ונכנס לעשרת הגדולים במצעדי האלבומים של ארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה ונורווגיה.
האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום הרוק הטוב ביותר והסינגל "Gimme Something Good" מתוך האלבום היה מועמד לפרס גראמי לשיר הרוק הטוב ביותר.
באוגוסט 2015 הודיע אדמס דרך חשבון האינסטגרם שלו שהוא עובד על גרסת כיסוי לאלבום 1989 של טיילור סוויפט.
האלבום יצא בספטמבר 2015 ונכנס למקום השביעי במצעד בילבורד 200 האמריקאי, מקום אחד לפני אלבומה של סוויפט, שהיה אז בשבוע ה-48 שלו במצעד.
בשנת 2008 החל אדמס לצאת עם הזמרת והשחקנית מנדי מור.
הם התארסו בפברואר 2009 והתחתנו במרץ של אותה שנה בסוואנה, ג'ורג'יה.
בינואר 2015, בהצהרה משותפת, הודיעו אדמס ומור, "מנדי מור וריאן אדמס החליטו בצורה הדדית לסיים את נישואיהם של כמעט שש שנים.
זה פרידה מכובדת, ידידותית של דרכים ושניהם מבקשים מהתקשורת לכבד את הפרטיות שלהם בשלב זה".
אדמס סובל מהמחלות טנטון ומנייר.
ריאן מקפארטלין הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
ריאן נולד בשיקגו, אילינוי לסטיב ולואיז מקפארטלין, והוא בוגר אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממנה יצא עם תואר בתקשורת.
לאחר סיום האוניברסיטה בילה חצי שנה באוסטרליה וניו זילנד ואז שב לדרום קליפורניה כדי לפתח את קריירת המשחק שלו.
הוא עבד מספר שנים כדוגמן של אברקרומבי אנד פיץ'.
תפקיד המשחק הראשון שלו היה בסדרה "נני" משנת 1999 לצד פראן דרשר ברשת CBS, והתפרסם כששיחק באופרת הסבון "תשוקות" (2001-2004) בתפקיד של האנק בנט.
שנה לאחר מכן, שיחק בסדרה הקומית "החיים עם פראן" שוב לצד פראן דרשר ברשת The WB.
הוא נבחן לתפקיד סופרמן בסרט סופרמן חוזר אך הפסיד לברנדון ראות'.
הוא הופיע בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה: "CSI: ניו יורק", "CSI: מיאמי", "קומיוניטי", ו"אחיות או לא להיות", בשנת 2007 החל לגלם את תפקיד דבון וודקומב בסדרה "צ'אק" לצד זאקרי לוי.
בשנת 2013 שיחק במספר פרקים בסדרת הדרמה "חשיפה לדרום" בתפקיד קרטר קובינגטון, ושיחק בקומדיה הרומנטית "טעות מהסוג הנכון" לצדה של קתרין אוהרה.
בשנת 2016 התארח בסיטקום "צער גידול בנות - הדור הבא", אשר מהווה סיקוול לסדרה "צער גידול בנות".
באותה שנה הצטרף לקאסט העונה הרביעית לסדרה "עוזרות בית נחושות" בתור קייל.
בשנת 2018 השתתף בסרט "לצוד את האויב".
בשנת 2022 כיכב לצדה של ג'ולי גונסלו במותחן הפשע הטלוויזיוני "Cut, Color, Murder" מבית ערוץ הולמרק.
מקפרטלין הוא מאמן אישי מוסמך.
הוא נשוי מאז ה-26 באוקטובר 2002 לשחקנית לשעבר דניאלה קירלין, אותה הכיר בלימודי התואר, ויש להם שני בנים וויאט ודילן.
התחביבים של מקפרטלין כוללים צלילה, טניס, סנובורד וראקטבול.
+שנהסרטתפקידהערות2003King of the Antsסטראף2009Super Capersוויל פאוורס2010Lego: The Adventures of Clutch Powersקלאץ' פאוורסדיבוב2011ג'יי אדגרלורנס ריצ'י2013The Right Kind of Wrongדני הארט2015You Cast a Spell on Meמאט אנדובר2018לצוד את האויבמאט ג'ונסטון2024Wallbangerצ'נינגטון ווינטרת'ורפ החמישי
ריאן קרייג ג'ונסון (באנגלית Rian Craig Johnson; נולד ב-17 בדצמבר 1973) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, עורך ושחקן אמריקאי.
זכה בפרס מיוחד על סרט הבכורה שלו בריק.
ג'ונסון ביים את האחים בלום (2008), לופר (2012) וכן שלושה פרקים מהסדרה שובר שורות, ביניהם הפרק אוזימנדיאס.
ג'ונסון גם כתב וביים את מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי (2017), השמיני בסאגת מלחמת הכוכבים והשני בטרילוגיית ההמשך.
ריאן נולד במרילנד שבארצות הברית בשנת 1973 וגדל בבן קלמנט במחוז אורנג' שבקליפורניה.
הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה והשלים שם את לימודי הקולנוע בשנת 1996. על סרט הבכורה שלו Brick זכה בפרס בפסטיבל סאנדנס.
מאז 2005 עובד בצמוד עם המפיק רם ברגמן ויחד הם עובדים על כל הסרטים בבימויו של ג'ונסון.
שנה סדרה בימוי פרק תפקיד הערות 2009 טרייר "היעוד הגלוי"—2010-2013שובר שורות "זבוב"—"חמישים ואחד""אוזימנדיאס"2015בוג'ק הורסמן"בריאן"2023פוקר פייסכן3 פרקיםגם יוצר הסדרה וכתב שני פרקיםTBAGolfכןגם מפיק בפועל
Area Film Critics Association על התסריט המקורי הטובפרס Utah Film Critics Association על התסריט המקורי הטוב2013פרס גילדת התסריטאים של אמריקה על התסריט המקורי הטוב ביותרפרס סאטורן על הבמאי הטוב ביותרשובר שורותפרס גילדת הבמאים של אמריקה על בימוי יוצא מהכלל של סדרת דרמה
(פרק:חמישים ואחת)2024פוקר פייספרס גילדת הכותבים של אמריקה לסדרה חדשה
ריאן גייג' הוא שחקן אנגלי המופיע בתיאטרון, בטלוויזיה, בקולנוע ובמשחקי וידאו.
תפקידו הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בדמות המלך לואי השלושה עשר בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המוסקטרים".
כמו כן הוא מוכר מגילום דמותו של טד בנדי בסרט הטלוויזיה "Serial Thriller: Angel of Decay".
בקולנוע שיחק גייג' בתפקיד אלפריד ליקספיטל בסרט "ההוביט: מפלתו של סמאוג" ובסרט "ההוביט: קרב חמשת הצבאות".
הוא גילם שוב את טד בנדי (ברשימת השחקנים זוהה בשם הוא) בסרט "Angel of Decay", עליו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי הבריטי של 2016. במשחקי וידאו גילם גייג את צ'ריברט ב-"Final Fantasy XIV".
בתיאטרון עבד גייג' עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזות כגון "המלט", "חלום ליל קיץ" ו"מקבת'".
שנה שם תפקיד הערות 2014 Final Fantasy XIV: Heavensward צ'ריברט 2015 Bloodborne מיקולש – מארח בסיוט
קואסי ריאן ססניון הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדות המגן השמאלי, הקשר השמאלי והקיצוני השמאלי בפולהאם מהפרמייר ליג.
ססניון נולד ברוהאמפטון, דרום-מערב לונדון.
אחיו התאום, סטיבן, משחק בפולהאם גם כן.
הוא קרוב משפחה של הכדורגלן סטפן ססנון, המשחק בנבחרת בנין.
ססניון הצטרף לאקדמיית הנוער של פולהאם בגיל שמונה, יחד עם אחיו התאום סטיבן.
ב-9 באוגוסט 2016 ערך ססניון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פולהאם, בגיל 16 שנים ו-81 ימים, בניצחון 2–3 על לייטון אוריינט במסגרת גביע הפוטבול ליג.
שבוע לאחר מכן הופיע לראשונה בליגה, במשחק הצ'מפיונשיפ, כאשר פתח בהרכב מול לידס יונייטד.
ב-20 באוגוסט כבש ססניון במשחק ליגה מול קארדיף סיטי את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת, ובכך הפך לשחקן הראשון שנולד בשנת 2000 ואילך שכובש בליגה מקצוענית באנגליה, ולשחקן הצעיר ביותר שכובש בצ'מפיונשיפ.
ב-8 בינואר 2017 כבש את שער הניצחון, גם כן מול קארדיף, במסגרת גביע ה-FA.
ב-11 במרץ כבש צמד מול ניוקאסל יונייטד, שזכתה בצ'מפיונשיפ באותה עונה.
אלן שירר שחקן העבר של ניוקאסל, שיבח את ססניון ותיאר את יכולתו כ"מבריקה".
בסיכום עונתו הראשונה ככדורגלן מקצועני, הופיע ססניון ב-30 משחקים בכל המסגרות, כולל במשחקי פלייאוף הצ'מפיונשיפ, בהם הפסידה פולהאם לרדינג, וכבש שבעה שערים.
הוא נכלל בנבחרת העונה של הצ'מפיונשיפ, והפך לשחקן הצעיר אי פעם שנכלל בהרכב זה.
עקב היכולת יוצאת הדופן של ססניון בעונת הבכורה שלו, גדלה ההתעניינות בו מצד חוגי תקשורת שונים.
על פי חוקי התאחדות הכדורגל האנגלית חוזה מקצועני ייחתם עם כדורגלן שמלאו לו לפחות 17 שנים.
עקב כך, רק בסיום עונת התאפשר לססניון לחתום על חוזה מקצועני ראשון.
למרות התעניינות רבה בססניון מצד קבוצות צמרת באנגליה ובאירופה, ב-28 ביוני 2017 חתם השחקן על חוזה עם פולהאם עד 2020. ססניון טען כי הוא סבור כי ישחק דרך קבע עם הקבוצה הבוגרת, ואמר: "בעונה החולפת קיבלתי הזדמנויות משחק רבות ואני רוצה להמשיך בכך.
כשאתה צעיר אתה רק רוצה לשחק כמה משחקים שאתה רק יכול".
ביולי 2017 הוכרז כי ססניון ילבש את חולצה מספר 3, אליה יועבר מחולצתו הקודמת, מספר 30. הוא כבש את שערו הראשון בעונת במחזור השישי של העונה, בתיקו 1-1 מול קארדיף סיטי.
ב-21 בנובמבר כבש ססניון שלושער בהופעתו ה-50 בפולהאם, בניצחון החוץ 4–5 על שפילד יונייטד.
בכך הפך ססניון לשחקן הראשון בגיל 17 ומטה שכובש שלושער בארבע הליגות הבכירות באנגליה, מאז שדלה אלי עשה זאת ב-2014. לאחר שכבש שישה שערים בחודש ינואר 2018, נבחר ססניון לשחקן החודש בצ'מפיונשיפ.
לקראת סיום העונה היה ססניון מועמד לתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית, ובכך היה לכדורגלן הראשון מהצ'מפיונשיפ שמועמד לתואר זה.
באפריל 2018 נבחר ססניון לשחקן העונה בצ'מפיונשיפ, לשחקן הצעיר של העונה בצ'מפיונשיפ ולשחקן המצטיין מתחת לגיל 18 בפוטבול ליג.
פולהאם סיימה את העונה במקום השלישי בטבלה, ושיחקה בפלייאוף העלייה.
בחצי גמר הפלייאוף, כבש ססניון במשחק הראשון, ובישל את שער הניצחון במשחק השני, מול דרבי קאונטי.
בעונה זו שיחק ססניון בכל 52 המשחקים של פולהאם, וכבש 16 שערים.
באוגוסט 2019 חתם בטוטנהאם הוטספר.
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל להופנהיים מהבונדסליגה.
בפתיחת עונת 2022/2023 נכלל בסגל טוטנהאם לפרמייר ליג, וכבש שער בכורה במשחק הראשון של העונה, אותו ניצחה קבוצתו 1–4 את סאות'המפטון.
ב-26 ביולי 2024 חזר לפולהאם וחתם לשנתיים.
ב-2016 ייצג ססניון את נבחרת אנגליה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17. הוא כבש את שערו הראשון עבור נבחרת אנגליה עד גיל 19 בניצחון 0–2 על לוקסמבורג, ב-10 בנובמבר 2016, במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19.
ססניון נכלל בסגל אנגליה עד גיל 19, לקראת אליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2017. בטורניר זה כבש ססניון 3 שערים, והיה למלך השערים של הטורניר, וסייע לזכייתה של נבחרתו.
בנוסף, הוא נכלל בנבחרת הטורניר.
אליפות אירופה עד גיל 19 -
השחקן הצעיר של העונה בצ'מפיונשיפ -
נבחרת העונה בצ'מפיונשיפ - ,
השחקן המצטיין מתחת לגיל 18 בפוטבול ליג -
שחקן החודש בצ'מפיונשיפ (מטעם התאחדות שחקני הכדורגל) - ינואר 2018
שחקן החודש בצ'מפיונשיפ (מטעם הפוטבול ליג) - ינואר 2018
נבחרת הטורניר באליפות אירופה עד גיל 19 - 2017
ריאן סימאסיקו ניאמבה הוא כדורגלן נמיבי המשחק בעמדת המגן הימני בדרבי קאונטי ובנבחרת נמיביה.
ניאמבה התחיל את הקריירה שלו בבלקברן רוברס, אליה הצטרף בגיל 17. ב-11 באוגוסט 2015 ניאמבה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–2 נגד שרוסבורי טאון במסגרת גביע הפוטבול ליג.
ב-19 בנובמבר 2016, ניאמבה ערך את הופעת הבכורה שלו בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ בניצחון 2–3 נגד ברנטפורד.
ביולי ניאמבה חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה.
באפריל חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה.
ב-19 בספטמבר 2023 חתם בדרבי קאונטי.
במאי ניאמבה זומן לראשונה לסגל נבחרת נמיביה.
ב-9 ביוני 2019 ניאמבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .
ניאמבה נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2019.
ריאן פוטר הוא שחקן, מדבב ופעיל חברתי אמריקאי-יהודי.
ידוע מתפקידו כמייק פוקנאגה בסדרה "סופר נינג'ה", ובשל תפקידו כביסט בוי בסדרה "טיטאנים".
פוטר נולד ב-12 בספטמבר 1995 בפורטלנד שבאורגון.
אימו, ג'ורדנה פוטר-לב היא יהודייה-אמריקאית ואילו אביו יפני.
בילדותו התגורר בטוקיו אך חזר בגיל 7 לארצות הברית וגודל על ידי אמו כאם יחידנית.
בשהותו ביפן החל ללמוד קונג פו והתעסק בכך גם לאחר חזרתו לארצות הברית.
שפתו הראשונה של פוטר הייתה יפנית, אולם הוא כבר לא דובר את השפה היפנית באופן שוטף.
אביו החורג הוא אמן הלחימה ואגדת הפעלולים ג'יימס לו (אנ').
הוא החל להופיע בשנת 2010 בתפקיד ראשי בסדרה של ערוץ ניקלודיאון בשם "סופר נינג'ה", בו הוא משחק את מייק פוקנאגה - נער אמריקאי שמגלה שהוא נצר לשושלת נינג'ות.
לצורך כך עזרו אימוניו בקונג פו.
הסדרה חזרה לעונה שנייה בשנת 2012.
בשנת 2014 דיבב בסרט גיבורי העל "6 גיבורים" את הירו האמאדה, גאון רובוטים יתום המתכנת רובוטים לגיבורים.
הוא השתתף גם בסדרת הטלוויזיה בעלת השם הזהה בשנים 2018 ו-2019 וכן דיבב את דמותו במשחק התפקידים Kingdom Hearts III שיצא בשנת 2019.
החל משנת 2018 משחק בסדרה "טיטאנים" את ביסט בוי (או "גארפילד "גאר" לוגאן").
תחילה הוא התמודד לאודישן לתפקיד רובין, אך התפקיד ניתן לברנטון ת'ווייטס.
הסדרה בוטלה לאחר ארבע עונות ב-2023.
פוטר פעיל בארגוני צדקה שונים בארצות הברית והקים בשנת 2011 את הארגון "Toy Box of Hope".
בשנת 2011, ייסד פוטר את ארגון "צעצוע של תקווה", ארגון צדקה המקיים אוסף שנתי לילדים במקלטים לחסרי בית ומתקני מגורים באזור לוס אנג'לס.
במהלך האירוע השנתי השני בשנת 2012, פוטר דיבר על מטרת הארגון ואמר "מה שאנחנו רוצים לעשות זה לספק סדינים, מעילים וצעצועים לחסרי בית, אז הילדים האלה יהיו כמו 'וואו, למישהו אכפת, יש תקווה".
כמו כן הוא פעיל בקמפיין NOH8.
שנהסרטתפקידהערות2014Senior Projectפיטר האמר6 גיבוריםהירו האמאדהדיבוב2015Underdog Kidsאריק בארט2016Throne of Elvesפישדיבוב2018Running for Graceג'ו
שנהסדרהתפקידהערות2011–2013סופר נינג'ה (אנ')מייק פוקנאגהתפקיד ראשי (2 עונות); 39 פרקים2012המופע של פרד (אנ')בריאן2 פרקים2016מעבדה לכוחות על: יחידת עיליתרייקר2 פרקים2017–20216 גיבורים: הסדרההירו האמאדהדיבוב; 56 פרקים2018–2023טיטאניםביסט בוי / גארפילד לוגאןתפקיד ראשי (4 עונות); 40 פרקים2019איפה אפי?
(אנ')קויצ'ידיבוב; פרק: "Big in Japan"2020–2022עולם היורה: מחנה הקרטיקוןקנג'י קוןדיבוב; 47 פרקים2022ביימקס!הירו האמאדהדיבוב; 6 פרקים
ריאן כריסטופר פוגל הוא קצין סוכנות הביון המרכזית, עבד כמזכיר השלישי של המדור הפוליטי בשגרירות ארצות הברית ברוסיה.
עסק בריגול ברוסיה וגורש בשל כך לארצות הברית.
ריאן נולד בשנת 1983 בווירג'יניה לג'יימס ופטילין פוגלוב, המתגוררים כיום בסנט לואיס.
פוגל סיים את לימודיו במכון מרי וסנט.
בית ספר לואי קאנטרי בלאד, פרבר אמיד בסנט לואיס.
לאחר התיכון נכנס פוגל ללימודים באוניברסיטת קולגייט בהמילטון, ניו יורק, וסיים בשנת 2006 תואר ראשון.
פוגל היה חבר באחוות הסטודנטים פי דלתא תטא ובאגודת הכבוד הבכירה קונוסיוני, כיהן במועצת הסטודנטים ונבחר לחבר בוועדת הבחירות שלה בשנתו הראשונה.
לאחר סיום לימודיו התגורר בווירג'יניה, מקלין.
הוא החל את הקריירה במודיעין כאיש סוכנות הביון המרכזית.
בסוף אפריל 2011 החל לעבוד בשגרירות האמריקאית ברוסיה, כאשר ג'ון בייר היה השגריר.
בפברואר 2011 אישר הקונגרס האמריקני את ריאן פוגל כיועץ למשימה הדיפלומטית האמריקאית.
הוא עבד במסווה כמזכיר שלישי של המדור הפוליטי בשגרירות במוסקבה, בראשותו של מייקל קלצ'סקי.
המדור הפוליטי בשגרירות האמריקאית עסק באיסוף מידע בנושאי הגנה, מדיניות חוץ וביטחון ברוסיה.
בעת שניסה לגייס את אחד מקציני השירותים המיוחדים הרוסים המעורבים במאבק בטרור בקווקז.
במהלך מעצרו נמצאו ברשותו אמצעים טכניים מיוחדים, גיליון עם הוראות לגיוס, אמצעים לשינוי מראהו ו-100,000 אירו.
לאחר מעצרו הועבר לנציגי שגרירות ארצות הברית.
משרד החוץ של הפדרציה הרוסית הכריז על פוגל כפרסונה נון גרטה ודרש לעזוב מיד את רוסיה.
כמו כן, משרד החוץ הרוסי הגיש מחאה נגד שגריר ארצות הברית ברוסיה, מייקל מקפול על התקרית.
פוגל הצטווה לעזוב את הפדרציה הרוסית תוך שישה ימים ועשה זאת ב-19 במאי.
ריאן מקגיניס הוא שחקן ורקדן אמריקאי, הידוע בעיקר בשל תפקידו בסדרה הקומית "בטי" של רשת ABC, אוסטין מארלי.
הוא הופיע גם בתפקיד גלן צ'יילדס ג'וניור בשני פרקים בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "האישה הטובה" של רשת CBS.
מקגיניס למד שיעורי מחול באקדמיה למחול קנכט בלוויטאון, פנסילבניה, עבורה זכה בתוארי מחול לאומיים רבים.
הוא מופיע בסרט "Gayby" משנת 2012.
ריאן האנק דונק (בהולנדית: Ryan Henk Donk; נולד ב-30 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר הולנדי-סורינאמי, ששיחק בעמדת הבלם והקשר אחורי
דונק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער מקומיות ובגיל 21 הצטרף לואלבייק, בה שיחק שנה.
בשנת , דונק חתם באלקמאר, אף על פי שזכה להתעניינות באייאקס, פ.ס.וו.
ב-31 באוגוסט 2008, דונק חתם בוסט ברומיץ' אלביון לעונה אחת.
ב-28 בספטמבר 2008, דונק ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד מידלסברו.
בסיום העונה, דונק חת בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
ביולי , דונק חתם בקסימפאשה מליגת העל הטורקית.
ב-5 בינואר 2016, דונק חתם בגלאטסראיי.
ארבעה ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד קרשיאקה.
ב-31 באוגוסט 2016, דונק הושאל לריאל בטיס מלה ליגה עד לסיום העונה.
בצעירותו, דונק שיחק בנבחרת הצעירה של הולנד והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007.
בשנת , דונק זומן לסגל נבחרת סורינאם, אך לא קיבל אישור להצטרף לנבחרת.
שנה לאחר מכן, הביע את רצונו לייצג את טורקיה, אך מעולם לא זומן לסגל הנבחרת.
בנובמבר , דונק זומן בשנית לסגל הרחב של נבחרת סורינאם.
ב-24 במרץ 2021, דונק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד , בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
ריאן או'קונל (נולד ב-2 בספטמבר 1986) הוא סופר, שחקן, במאי, קומיקאי, פעיל זכויות להט"ב וזכויות נכים אמריקאי.
הוא ידוע בשל ספר זיכרונותיו מ-2015, I'm Special: And Other Lies We Tell Ourselves, על חייו כגבר הומו עם שיתוק מוחין.
את הספר עיבד לסדרת הטלוויזיה מיוחד של נטפליקס, שיצאה לראשונה באפריל 2019.
או'קונל גדל במחוז ונטורה , קליפורניה.
הוא נולד עם שיתוק מוחין (CP), אשר משפיע על הצד הימני של גופו וגורם לו לצליעה ניכרת.
בשל כך, או'קונל עבר כעשרה ניתוחים בילדותו, בילה רבות בבית החולים והיה מטופל בפיזיותרפיה.
כשהתבגר, ביקש או'קונל לכתוב תסריטים לטלוויזיה.
בשביל ללמוד כתיבה, הוא ביקש לקבל תסריטים של סדרות כמתנת חג המולד ונהג לצפות בתוכניות עם כתוביות ללקויי שמיעה על-מנת לדמות קריאת תסריט.
במהלך הצפייה היה מנתח את העלילה, את עלילה המשנה, ואת מבנה התסריט.
הוא אהב גם להופיע, ושיחק בכל הצגות חטיבת הביניים והתיכון.
בהמשך, הוא הפסיק להופיע על במה, כשראה שהוא אינו מיוצג בתרבות הפופולרית.
הוא למד בתיכון הטכנולוגי פוטהיל .
כשיצא מהארון, או'קונל אמר כי:
הוא היה בארון עד לגיל 17, אז החליט לצאת מהארון כדי להתחיל עם נער אחר שכבר היה מחוץ לארון.
משפחתו תמכה בו כאשר עשה זאת; אחותו, ודודו כבר הזדהו כלהט"בים.
בגיל 20 הוא נפגע ממכונית, ונאלץ לעבור ארבעה ניתוחים בידיו.
התאונה גרמה לתסמונת המדור, והשפיעה בעיקר על ידו השמאלית.
תשעה חודשים לאחר מכן, הוא עבר לניו יורק כדי ללמוד בניו סקול.
חבריו ללימודים הניחו כי צליעתו נגרמה מתאונת הדרכים, והוא בחר שלא לתקן אותם.
באותה התקופה הוא הרגיש שאינו שייך לקבוצת האנשים עם מוגבלויות ולא לקבוצת האנשים ללא מוגבלויות.
בנוסף, היה מוטרד מכך שייצוג הנכים בתרבות הפופולרית כמעט ולא היה קיים.
או'קונל עבד כבלוגר במשך 3 שנים, ובשנת 2011 ערך את מגזין הרשת Thought Catalog .
הוא כתב גם ל-Vice, BuzzFeed ומגזינים אחרים, כולל הניו יורק טיימס ומדיום.
חלק מהטורים שפרסם הפכו לוויראליים, וכשהיה בן 25, הוצע לו חוזה לכתיבת ספר עבור ההוצאה לאור סיימון אנד שוסטר.
באותה תקופה, הוא הסתיר את מוגבלותו.
בשנת 2015 כתב טור ל-Thought Catalog בשם "יוצא מארון הנכות" ("Coming Out of the Disabled Closet") על כך שהסווה את הנכות שלו כפגיעה בתאונת דרכים.
טור זה היה הבסיס לספרו, בו הוא חשף בפומבי את מוגבלותו.
במהלך כתיבת הספר הוא עבר לגור בלוס אנג'לס, קליפורניה, ובגיל 27, החל לכתוב תסריטים לטלוויזיה כשכתב לסדרת הטלוויזיה "אוקוורד" של MTV.
בשנת 2015 יצא לאור ספרו I'm Special: And Other Lies We Tell Ourselves, במקביל לשידור העונה השנייה של "אוקוורד".
באפריל 2015, ג'ים פרסונס, קרא את המאמר של או'קונל מ-Thought Catalog, והציע לאו'קונל להפוך את הספר לסרט בעזרת חברת הפקות של פרסונס ובעלו, טוד ספיווק, That's Wonderful Productions.
או'קונל קיבל הבטחה מפרסונס וספיווק, שהסרט שיופק לא ייעלם מהר.
בסוף 2015, או'קונל תואר כגיי אייקון על ידי המגזין אאוט.
ב-2016, או'קונל קיבל אישור מ-Stage 13 לפתח תסריט ל-"מיוחד", על בסיס זכרונותיו, עם שמונה פרקים בני 15 דקות לנטפליקס.
הפורמט של הסדרה שבה נבחרה, לא השאיר מקום לעלילות משנה לצד העלילה הראשית.
בדצמבר 2016, הוא השלים את הכתיבה, אך עדיין היו מכשולים להפיק אותה בשל זווית הנכות.
הוא החל לעבוד בעבודה תקשורתית בשביל "מיוחד", בזמן שכתב במשרה מלאה ל-"בוורלי הילס 90210".
הוא ציין שהיה מאוד קשה להשיק סדרה ראשונה לטלוויזיה, עם דמות ראשית הומוסקסואלית ונכה.
לדבריו, "אני חושב שהוליווד אינה מעוניינת במידה רבה באנשים עם מוגבלות מפני שהם לא רואים בנו 'סקסיים' או 'מגניבים'." הוא גם אמר כי: "1 מכל 4 אנשים מזדהים כנכים, ויש רק שתי תוכניות (אני ו-This Close ) באוויר שמכילים אנשים עם מוגבלות."
הסדרה "מיוחד" מבוססת, במידה רבה, על חייו של או'קונל.
הוא משתמש בתוכנית כדי "לחקור את יכולתו המופנמת ואת חוסר הביטחון שלו להיות בקהילה הגאה".
מחקר של קרן משפחת רודרמן מ-2016 מצא כי "כ-95% מהדמויות עם המוגבלות בטלוויזיה מוצגות על ידי שחקנים בעלי יכולת".
הכללת שחקנים עם מוגבלות עדיין נדירה בתעשיות הבידור; ב-2018, השחקנית האמריקאית, אלי סטרוקר , הייתה "האדם הראשון בכיסא גלגלים שזכה בפרס טוני".
ביולי 2019, מארוול עשתה היסטוריה בכך שהכריזה על גיבור על חירש ראשון.
גם "המתים המהלכים" של AMC ו-"השנים" של HBO היו מבין הבודדים שהכריזו על ייצוג נכים בתוכניות הטלוויזיה שלהם.
אף על פי שחיפש שחקן, בסופו של דבר הוא גילם את התפקיד בעצמו בגלל אילוצי תקציב.
העונה בת שמונת הפרקים צולמה במשך 19 יום.
הסדרה צולמה באוסטין, טקסס גם בשל אילוצי תקציב.
הוא גילה כי סצנות המין מחייבות רגשית, אם כי הופעה של אנשים עם מוגבלות שמקיימים יחסי מין נראים לעיתים נדירות, ובקרב הקהילה הגאה נדירים אפילו עוד יותר.
או'קונל גם "יצא לתאר סקס על המסך בצורה אותנטית, דבר שמוצג לעיתים נדירות אצל להט"בים".
לדבריו, "אני גם רוצה לחיות בעולם בו לא פורץ דרך להראות סצנת מין מדויקת בין שני גברים." "מיוחד" הראה גם את הדמות הראשית, ריאן, מאבד את בתוליו לעובד מין גברי.
או'קונל תיאר את הסצנה כ-"סצנת מין כנה ומתוקה להפליא ".
או'קונל וסדרת הטלוויזיה זכו לשבחים על "ההופעה הבולטת והפרוזה המוזרה שלו".
או'קונל כתב ל-"Daytime Divas" ב-2017. לאחר מכן, עבד כעורך סיפורים בכיר לסדרת הטלוויזיה "ויל וגרייס", שלימדה אותו לשמור על סיפורים מעוגנים בדמויות גם אם הפעולה תהיה "מטורפת".
במאי 2019, או'קונל זכה בפרס הנראות של HRC על ידי קמפיין זכויות האדם.
ביוני 2019, או'קונל הנחה את מצעד הגאווה בלוס אנג'לס .
באותו חודש, המגזין Queerty כינה אותו כאחד מ-50 "האנשים שעוקבים אחר הדרך שמבטיחים באופן פעיל את החברה, ונותרים להתקדם לשוויון, קבלה וכבוד לכל האנשים הקווירים."
ביולי 2019, "מיוחד" היה מועמד לארבע קטגוריות בפרס אמי.
באוגוסט 2019, הוכרז כי או'קונל והבמאית האוסטרלית, אנה דוקוזה, יופיקו את השקת Digital Originals באוסטרליה.
או'קונל יוצא עם ג'ונתן פארקס-ראמג' מאז 2015. הם נפגשו במסיבת יום ההולדת של גריימס בלוס אנג'לס.
ריאן גלן מייסון הוא כדורגלן עבר בריטי ששיחק בתפקיד הקשר, המשמש כיום כמאמן.
הוא למד בבית הספר צ'סהאנט והיה אלוף המחוז במשוכות.
מייסון הצטרף לאקדמיה של טוטנהאם הוטספור בגיל 8, לפני שחתם על חוזה מקצועי במועדון באוגוסט 2008. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפעם הראשונה בשלבי העלייה לגביע אופ"א ב-27 בנובמבר 2008, ונכנס בתוספת הזמן כמחליף במקום דייוויד בנטלי כשהתוצאה הייתה 0–1 נגד המועדון הולנדי NEC.
במהלך עונת 2008–2009 הוא עמד בראש טבלת הניקוד של האקדמיה עם 29 שערים ב-31 משחקים כאשר טוטנהאם סיימה כסגנית אלופת הפרמייר ליג.
לאחר קמפיין מאכזב בעונת 2015–2016 עם שמונה משחקי ליגה בלבד, מייסון נרכש על ידי האל סיטי ב-30 באוגוסט 2016, תמורת תשלום שמוערך סביב 13 מיליון ליש"ט, שיא מועדון באותה תקופה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בחוץ בברנלי כאשר עלה מהספסל להחליף את דייוויד מיילר אחרי 73 דקות משחק.
הוא כבש את השער הראשון שלו בהאל סיטי בניצחון 2–1 בגביע ה-EFL על סטוק סיטי ב-21 בספטמבר 2016. ב-22 בינואר 2017, במשחק הפרמייר-ליג נגד צ'לסי, סבל מייסון מגולגולת שבורה שדרשה ניתוח, אחרי התנגשות ראשים עם המגן גארי קייהיל.
מייסון עבר ניתוח מוצלח, ובמהלך שאר שנת 2017 עבר תהליך שיקום בניסיון לחזור לשחק.
לאחר הניתוח היו בגולגולתו 14 לוחות מתכת, עם 28 ברגים שהחזיקו אותם במקום.
היו לו גם 45 סיכות וצלקת בגודל שישה אינץ' על ראשו.
ב-13 בפברואר 2018 אושר כי בשל סיכונים הקשורים למידת הפציעה של מייסון, הוא יפרוש מכדורגל מקצועני.
מייסון הצטרף לצוות האימון של טוטנהאם הוטספור באפריל 2018. בפברואר 2019 הוא הציע כי יש לאסור על שימוש בנגיחות לילדים.
הוא מונה למאמן האקדמיה הרשמי של קבוצת ליגת הנוער של אופ"א עד גיל 19 ביולי 2019, ולאחר מכן לאחראי פיתוח השחקנים (בקבוצות הגיל U-17 עד U-23) באוגוסט 2020.
ב-19 באפריל 2021, בעקבות פיטוריו של ז'וזה מוריניו כמאמן ראשי, מייסון נקרא להיות המאמן הראשי הזמני של טוטנהאם עד סוף העונה.
בגיל 29 הוא הפך לאיש הצעיר ביותר שאימן אי פעם קבוצה בפרמייר ליג.
מייסון ניצח את משחקו הראשון כמאמן טוטנהאם, בניצחון 1–2 על סאות'המפטון בבית ב-21 באפריל.
ארבעה ימים לאחר מכן, ב-25 באפריל, הפסיד מייסון עם קבוצתו בגמר גביע הליגה האנגלי מול מנצ'סטר סיטי בתוצאה 0–1 וסיים כסגנית האלופה.
מייסון לא המשיך לעונת 2021/22, ואת מקומו תפס נונו אספיריטו סנטו.
ב-2 ביוני 2025 חתם לשלוש עונות בוסט ברומיץ' אלביון.
ב-6 בינואר 2026 פוטר לאחר שהקבוצה הפסידה 11 משחקי חוץ ברציפות.
לזוג יש בן ושתי בנות.
מאתיס ריאן שרקי הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מנצ'סטר סיטי ובנבחרת צרפת.
שרקי נולד בצרפת להורים ממוצע אלג'יראי.
אביו, פבריצה אמסלם, הוא יהודי-אלג'יראי ממוצא איטלקי.
וגדל במחלקת הנוער של אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית.
הוא ערך 11 הופעות באולימפיק ליון ב', קבוצת המילואים של המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-19 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד דיז'ון במסגרת המחזור העשירי בעונת 2019/2020 בליגה.
בסך הכול ערך בעונה זו שש הופעות ליגה.
ב-27 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–2 לזניט סנקט פטרבורג במסגרת שלב הבתים לעונת 2019/2020. בעונת 2020/2021 ערך 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
ריאן טוראל הוא כדורסלן יהודי-אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בהפועל חיפה מהליגה הלאומית בכדורסל.
טוראל נולד בלוס אנג'לס, הצעיר מבין שלושת ילדיהם של בראד ולורל טוראל.
על פי כתבה ב-ESPN מ-2021, ילדי המשפחה "גדלו בבית עם שני מוקדים: כדורסל ויהדות".
בראד, שגדל כיהודי רפורמי, החל ללמוד אצל רב אורתודוקסי בשנות העשרים המאוחרות לחייו ובסופו של דבר אימץ את היהדות האורתודוקסית.
לורל, בתם של זמרים נוצרים אוונגליסטים, בחרה בסופו של דבר להתגייר והפכה לאורתודוקסית במקביל לבראד.
טוראל הוא יהודי אורתודוקסי דתי, שומר כשרות ושבת וחובש כיפה על ראשו, גם בזמן משחק.
טוראל אמר שאם הוא ישחק ב-NBA הוא ישחק בשבת, אך יצעד למשחקים ולאימונים ביום זה.
הוא ספג השמצות אנטישמיות במגרשי הכדורסל בזמן ששיחק בתיכון ובקולג'.
טוראל הכריז כי מטרתו היא לשחק ב-NBA, ובסופו של דבר גם בישראל.
טורל למד בתיכון תורה ואלי ושיחק בעמדת הקלע בקבוצת הכדורסל של בית הספר ובארל ווטסון אליט באיגוד האתלטים החובבים.
בעונת ה שלו, 2016/17, העמיד טוראל ממוצעי דאבל דאבל של 25.3 נקודות, 12.4 ריבאונדים ו-8.4 אסיסטים למשחק, ובעונת ה רשם 34.3 נקודות, 10.6 ריבאונדים ו-7.1 אסיסטים למשחק.
בשנת 2018 היה מועמד למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
טוראל קיבל מספר הצעות לשחק כדורסל מכללות מאוניברסיטאות בחטיבה I של ה-NCAA, אך לבסוף בחר לשחק בישיבה יוניברסיטי, האלמה מאטר של אחיו, מחטיבה III הנמוכה יותר.
טוראל הוביל את הישיבה מכביז לאחד מרצפי הניצחונות הארוכים ביותר בתולדות חטיבה III, רצף של 50 משחקים שנשבר רק בדצמבר 2021.
כ בעונת 2018/19 העמיד טוראל ממוצעים של 20.2 נקודות (ראשון באזור הסקייליין), 5.0 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק.
הוא זכה בתואר פרשמן השנה באזור הסקייליין, חמישיית השנה באזור, רוקי השנה של האזור האטלנטי ב-D3hoops.com והחמישייה השנייה אול-אמריקן של Jewish Sports Review.
כ בעונת 2019/20 הוא העמיד ממוצעים של 23.9 נקודות (מקום ראשון באזור), 5.8 ריבאונדים, 3.4 אסיסטים ו-0.8 חטיפות למשחק.
הוא קלע ב-63.6 אחוזים מהשדה (הוביל את האזור), 46.2% לשלוש נקודות ו-79.5% מהעונשין.
הוא נבחר לחמישיית העונה וזכה בתואר שחקן השנה באזור, שחקן השנה באזור האטלנטי ובחירה לחמישיית השנה באזור ובכל ארצות הברית של D3hoops.com, חמישיית העונה באזור האטלנטי והחמישייה השנייה בחטיבה III של איגוד מאמני הכדורסל והחמישייה הראשונה בכל ארצות הברית של Jewish Sports Review.
הוא נבחר לשחקן השנה של D3hoops.com באזור האטלנטי ולחמישיית העונה שלהם אול-אמריקן.
בעונתו האחרונה, עונת 2021/22, הוא העמיד ממוצעים של 27.1 נקודות (מקום ראשון בכל כדורסל המכללות), 5.5 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק, עם 58.7% מהשדה, 46.8% מהשלוש ו-76.1% מהקו.
הוא זכה בתואר שחקן השנה וחמישיית העונה בחטיבה III וחמישיית העונה באזור האטלנטי של איגוד מאמני הכדורסל, שחקן השנה באזור סקייליין זו העונה השנייה ברציפות, חמישיית העונה של אזור הסקייליין בפעם השלישית בקריירה והחמישייה הראשונה אול-אמריקן של D3hoops.com זו השנה השלישית ברציפות.
טוראל נרשם לדראפט ה-NBA 2022, אך לא נבחר בו.
ב-22 באוקטובר 2022 הוא נבחר במקום ה-27 בדראפט 2022 של ליגת הפיתוח של ה-NBA ידי מוטור סיטי קרוז, קבוצת הבת של דטרויט פיסטונס.
ב-8 בנובמבר רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת הפיתוח, ורשם 4 דקות ללא נקודות בהפסד 109–125 ל.
ב-3 ביולי 2024 חתם טוראל בעירוני נס ציונה מליגת העל בכדורסל.
ריאן טננהאוס אייזלר היא מדענית מערכות חברתיות, היסטוריונית, עתידנית, עורכת דין וסופרת אמריקאית.
אייזלר ידועה בעיקר בזכות ספרה "הגביע והלהב", שיצא בשנת 1987.
בשנת 1987 הקימה את המרכז לחקר שותפות יחד עם בן זוגה דייוויד אליוט לואי.
אייזלר נולדה בשנת 1931 בווינה להוריה אליסה ודייוויד טננהאוס.
ב-1953 נישאה לגורג אייזלר, לזוג נולדו שתי בנות (אנדריאה סוזן ולורן קלייר) ולאחר מכן נישאה לדייוויד אליוט לואי עד שנפטר מקורונה ב-24 בינואר 2022.
בתור ילדה, אייזלר צפתה באביה נלקח על ידי כנופיית נאצים בליל הבדולח, אך לבסוף אימה הצליחה לשחרר אותו וברחו מוינה עד שהגיעו לקובה – אייזלר טוענת שמן החוויות הקשות הללו נבע בה העניין לעסוק גם בחינוך טרנספורמטיבי בהמשך בחייה.
אייזלר בעלת תארים מאוניברסיטת קליפורניה (UCLAׁׂׂׂ) בסוציולוגיה ומשפטים, שותפה - מייסדת של הקבוצה לחקר אבולוציה כללית (GERG), עמיתה של האקדמיה העולמית לאמנות ומדע והאקדמיה העולמית לעסקים, יועצת במועצה העתידית העולמית, חברת הוועדה העולמית לתודעה גלובלית ורוחנית ונשיאת המרכז לחקר שותפות (אותו ייסדה יחד עם בן זוגה דייוויד אליוט לואי).
אייזלר כתבה מעל 500 מאמרים שפורסמו בתחומים שונים כגון פסיכולוגיה פוליטית, מדעים התנהגותיים, זכויות האדם ועוד תחומים נוספים רבים.
רוב עבודותיה מתמחות בשוויון מגדרי אך הן נוגעות גם בנושאים כגון חינוך, היסטוריה, פילוסופיה ועוד.
אייזלר עדיין מתראיינת למקורות תקשורת אמריקאיים ובינלאומיים, מעבירה שיעורים באינטרנט דרך המרכז למערכות שותפות ועוד ארגונים רבים אחרים.
ספרה רב המכר של אייזלר "הגביע והלהב: ההיסטוריה שלנו, העתיד שלנו" אשר תורגם לכ-26 שפות שונות מראה כי "מלחמת המינים" ואי שוויון מגדרי אינם נובעים מן כוונות ביולוגיות או אלוהיות כלשהן.
הוא מראה את העבר, ההווה ומה ניתן לעשות בעתיד בכדי שיוכל להיות שוויון.
אייזלר ייסדה את המרכז לחקר שותפות בשנת 1987, מטרת המרכז היא שימוש במחקר, חינוך, העצמה ויוזמות שונות בכדי להוביל לתנועה אל עבר מערכות שותפות בכל צדדי החברה, ותוכניות המרכז תורמות ומתרכזות בקידום זכויות אדם, שוויון מגדרי וגזעי, אי-אלימות והתפתחות ילדים.
לדוגמה, הברית הרוחנית למניעת אלימות אינטימית (SAIVׂ) - פרויקט של המרכז לחקר שותפות, המתמקד במניעת סוגי אלימות אינטימיות שונות כגון אלימות במשפחה, אונס, התעללות בילדים, רצח תינוקות ועוד.
הפרויקט הזה ׂ(SAIV) הוא אחד מבין פרויקטים רבים של המרכז.
ב-7 בנובמבר 2009, זכתה בפרס מנהיגות השלום בעידן הגרעיני.
ב-10 באוקטובר 2017, זכתה בפרס החלוצה הפמיניסטית.
אייזלר גם נכללה בספר "Great Peacemakers" יחד עם מהטמה גנדי, אמא תרזה, מרטין לותר קינג ואישים נוספים.
ריאן איסאק מנדש דה גראצ'ה (בפורטוגזית: Ryan Isaac Mendes da Graça; נולד ב-8 בינואר 1990) הוא כדורגלן כף ורדי המשחק בעמדת הקיצוני בקוג'אליספור מליגת העל הטורקית.
מנדש התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של באטוקה.
בשנת חתם בלה הבר מליגה 1. ב-13 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-2 לסנט אטיין.
בעונת היה מלך שער בקבוצה עם 13 שערי ליגה.
ב-1 בספטמבר 2012 חזר לליגה 1 כאשר חתם לארבע שנים בליל תמורת 3 מיליון אירו.
במהלך עונתו הראשונה במועדון, נפצע בקרסולו וחזר למגרשים רק בדצמבר .
ב-4 בספטמבר 2015 הושאל לנוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-24 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הארדספילד טאון.
ב-31 בינואר 2017 חתם לשלוש וחצי שנים בקייסריספור מליגת העל הטורקית.
ביולי התיר את חוזהו בקייסריספור וחתם בשארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות בכדורגל עמה זכה באליפות, שהייתה התואר הראשון בקריירה שלו.
ב-10 באוגוסט 2023 מנדש חתם בפתיח קארגומרוק מליגת העל הטורקית.
בצעירותו, מנדש שיחק בנבחרת הצעירה של כף ורדה.
ב-11 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1-0 ל.
ב-8 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל.
מנדש היה שותף לעלייה של הנבחרת לגביע אפריקה לאומות 2013, לראשונה בתולדותיה.
נכון ליוני מנדש מדורג שני בטבלת כובשי השערים של הנבחרת ושלישי בטבלת שיאן ההופעות.
ריאן אית-נורי הוא כדורגלן אלג'יראי יליד צרפת המשחק בעמדת המגן השמאלי במנצ'סטר סיטי ובנבחרת אלג'יריה.
אית-נורי נולד במונטריי, בפרברים המזרחיים של פריז.
הוא גדל בפונטניי-סו-בואה, במחוז עמק המארן.
אית-נורי גדל במחלקת הנוער של אנז'ה, אליה הצטרף מפריז ביולי 2016 בתמורה לכיסוי שכר הלימוד שלו על סך 5,000 אירו.
בפברואר 2018 חתם אית-נורי על חוזהו המקצועני הראשון כשהיה בן 16. ב-25 באוגוסט 2018 ערך אית-נורי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אנז'ה בהפסד 1–3 לפריז סן ז'רמן.
והוא שותף בסך הכל ב-3 משחקים עד לסיום העונה.
בעונה לאחר מכן הוא הפך למגן השמאלי הפותח של הקבוצה והופיע ב-17 משחקים לפני ששבר את הלסת שלו במשחק מול ניס בינואר 2020. בסיום העונה, הוא חתם על חוזה חדש עד 2023.
ב-4 באוקטובר 2020, הושאל אית-נורי לוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג לעונה אחת, כאשר למועדון הייתה אופציית רכישה בסיום העונה.
ב-30 באוקטובר הוא כבש את שערו הראשון בכדורגל המקצועני, בהופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 2–0 על קריסטל פאלאס.
ואת עונת הבכורה שלו בוולבס הוא סיים עם שער אחד ב-24 הופעות בכל המסגרות.
ב-9 ביולי 2021, וולבס מימשה את אופציית הרכישה שלה על אית-נורי כששילמה לאנז'ה 9.8 מיליון ליש"ט תמורתו והוא חתם על חוזה לחמש שנים בוולבס עם אופציה לשנה נוספת.
את עונת 2021/2022 עונתו השנייה בקבוצה הוא סיים עם שער אחד ב-27 הופעות בכל המסגרות.
את העונה הבאה עונת 2022/2023. סיים אית-נורי עם 2 שערים ב-27 הופעות בכל המסגרות.
בעונת 2023/2024 חל שיפור ביכולתו של אית-נורי שהפך לשחקן מוביל בקבוצה והוא סיים אותה עם 3 שערים ב-38 הופעות בכל המסגרות.
גם בעונת 2024/2025 המשיך השיפור ביכולתו של אית-נורי והוא סיים את העונה עם 5 שערים ב-41 הופעות בכל המסגרות אליהם הוסיף שבעה בישולים בליגה והחל לעורר עניין מצד מועדונים גדולים.
ב-9 ביוני 2025, חתם אית-נורי במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג.
אית-נורי נולד בצרפת להורים ממוצא אלג'יראי.
הוא שיחק בנבחרות צרפת הצעירות כולל נבחרת צרפת עד גיל 21 אך בינואר 2023, הוא עבר לייצג את אלג'יריה .
ב-23 במרץ 2023 ערך אית-נורי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה בניצחון 2–1 על נבחרת ניז'ר במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.בדצמבר 2023, הוא זומן לסגל של אלג'יריה לגביע אפריקה לאומות 2023.
ריאן פלמינגו (בהולנדית: Ryan Flamingo; נולד ב-31 בדצמבר 2002 בבלאריקום שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פ.ס.וו.
פלמינגו נולד בהולנד למשפחה ממוצא סורינאמי ואינדונזי.
פלמינגו גדל במחלקות הנוער של BFC בוסום, אלמיירה סיטי וססואולו.
בחודש יולי 2022 הושאל למשך עונת 2022/2023 לוויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית.
ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–5 לפיינורד במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-27 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ואלבייק במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-18 באוגוסט 2023 הושאל לאוטרכט מליגת העל ההולנדית למשך עונת 2023/2024. ב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לזוולה במסגרת המחזור השלישי בליגה.
ב-3 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–5 לפיינורד במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-8 ביולי 2024 חתם על חוזה לחמש שנים בפ.ס.וו.
הוא הבקיע שערים גם בניצחון 2–3 על הכוכב האדום בלגרד בשלב הבתים ובניצחון 1–3 על יובנטוס במסגרת שלב הפלייאוף.
הוא ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון בעונת 2024/2025, והוסיף 11 הופעות במסגרת ליגת האלופות.
פלמינגו נכלל בסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2025, וערך חמש הופעות בטורניר.
ריאנן איפלנד היא קופצת למים מגובה רב אוסטרלית.
איפלנד נולדה בניוקאסל, ניו סאות' ויילס וגדלה בנורדס וורף, ניונ סאות' ויילס.
בתיכון היא התאמנה בקפיצה על טרמפולינה.
בין השנים 2001 ל-2006 התאמנה באקדמיית הצלילה האנטר יונייטד ולאחר מכן הצטרפה למכון הספורט של ניו סאות' ויילס, שם התאמנה עם האלוף האולימפי מתיו מיצ'ם וסגנית האלופה האולימפית מליסה וו.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-2017 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 320.70 נקודות, לפני אדריאנה חימנז ממקסיקו (308.90 נקודות) ויאנה נסטיארבה מבלארוס (303.95 נקודות)
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ב-2019 היא זכתה בפעם השנייה במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 298.05 נקודות, לפני אדריאנה חימנז (297.90 נקודות) וג'סיקה מקולי מהממלכה המאוחדת (295.40 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ב-2023 היא זכתה בפעם השלישית במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 357.40 נקודות, לפני מולי קרלסון (322.80 נקודות) וג'סיקה מקולי (320.95 נקודות), שתיהן מקנדה.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-2024 היא זכתה בפעם הרביעית במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 342.00 נקודות, לפני מולי קרלסון (320.70 נקודות) וג'סיקה מקולי (320.35 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בסינגפור ב-2025 היא זכתה בפעם החמישית במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 359.25 נקודות, לפני סימון ליטהד מקנדה (314.50 נקודות) ומאיה קלי מארצות הברית (310.00 נקודות).
ריאן בונידא (בהולנדית: Rayane Bounida; נולד ב-3 במרץ 2006 בווילוורדה שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אייאקס מליגת העל ההולנדית.
בונידא גדל במחלקות הנוער של KFC וילוורדה, OH לוון ואנדרלכט.
ביום הולדתו ה-16 חתם על חוזה מקצועני באייאקס, והחל לשחק במחלקת הנוער של המועדון.