tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביצוע החלפת חגורות האליפות הפך את הסטריט פרופיטס לצמד השני בארגון שמשיג את תואר הטריפל קראון במחלקת הזוגות.
באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-22 בנובמבר, הסטריט פרופיטס ניצחו את אלופי הזוגות של Raw, הניו דיי (קופי קינגסטון ואקסבייר וודס) בקרב אלופים נגד אלופים.
בפרק העוקב של התוכנית "סמאקדאון" חמישה ימים לאחר מכן, הסטריט פרופיטס נוצחו על ידי דולף זיגלר ורוברט רוד בקרב שאינו היה על חגורות אליפות הזוגות.
ב-18 בדצמבר, פורד ודוקינס רשמו הגנה מוצלחת על אליפות הזוגות נגד זיגלר ורוד.
ב-8 בינואר 2021, השניים הפסידו את חגורות האליפות לזיגלר ורוד, הפסד שקטע תקופת כהונה באורך של 88 ימים מצידם של הסטריט פרופיטס.
ב-12 בפברואר, השניים גברו על צ'אד גייבל ואוטיס.
שבועיים לאחר מכן, השניים ניצחו את ברון קורבין וסמי זיין.
ב-5 במרץ, דוקינס ניצח בקרב יחידים את סמי זיין.
ב-16 באפריל, דוקינס ופורד לא צלחו בהשבת חגורות אליפות הזוגות לאחר שהפסידו לאלופי הזוגות, זיגלר ורוד.
ב-28 במאי, הסטריט פרופיטס הפסידו לאוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו).
ב-2 ביולי, דוקינס הפסיד לאוטיס.
ב-6 באוגוסט, הסטריט פרופיטס ניצחו את דולף זיגלר ורוברט רוד.
שבוע לאחר מכן, הם השיגו ניצחון נוסף בקרב זוגות, הפעם על אקדמיית אלפא (צ'אד גייבל ואוטיס).
באירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-26 בספטמבר, הסטריט פרופיטס נחלו הפסד בקרב התמודדות על אליפות הזוגות של סמאקדאון מול אלופי הזוגות, האוסוס.
ב-15 באוקטובר בפרק של התוכנית "סמאקדאון", הסטריט פרופיטס כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של סמאקדאון לאחר שהפסידו לאלופי הזוגות, האוסוס במסגרת קרב רחוב.
באירוע Day 1, שנערך ב-1 בינואר 2022, הסטריט פרופיטס כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של Raw לאחר שהפסידו ל-RK-Bro (רנדי אורטון ורידל).
ב-31 בינואר בפרק של התוכנית Raw, דוקינס ניצח בקרב יחידים את דולף זיגלר.
ב-7 בפברואר, הסטריט פרופיטס נחלו הפסד לאקדמיית אלפא בקרב שאינו היה על חגורות האליפות של האחרונים.
שבוע לאחר מכן, הם ניצחו את הדירטי דוגס (זיגלר ורוד).
ב-21 בפברואר, הם נחלו הפסד נוסף לאלופי הזוגות.
ב-9 במאי, דוקינס ופורד כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של Raw לאחר שנחלו הפסד ל-RK-Bro.
באירוע כסף בבנק, שנערך ב-2 ביולי, הסטריט פרופיטס הפסידו לאוסוס וכשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות הבלתי מעורערת של ה-WWE.
ב-8 באוגוסט, דוקינס הפסיד בקרב יחידים לסת' "פריקין" רולינס.
במופע המקדים לאירוע Clash at the Castle, שנערך ב-3 בספטמבר, הסטריט פרופיטס ומאדקאפ מוס ניצחו את אוסטין ת'יאורי ואקדמיית אלפא.
PWI דירג אותו במקום ה-157 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
אליפות הזוגות של Raw (פעם אחת) - עם מונטז פורד
אליפות הזוגות של סמאקדאון (פעם אחת) - עם מונטז פורד
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) - עם מונטז פורד
פריצת השנה (2019) - עם מונטז פורד
פריצת השנה (2020) - עם מונטז פורד
אנג'לו פאריזי (באיטלקית: Angelo Parisi; נולד ב-3 בינואר 1953) הוא ג'ודוקא עבר צרפתי אשר התחרה בקטגוריית המשקל הכבד, האלוף האולימפי מאולימפיאדת מוסקבה 1980. פאריזי מחזיק גם בשתי מדליות כסף ומדליית ארד מהמשחקים האולימפיים.
בסך הכל פאריזי מחזיק בארבע מדליות אולימפיות.
פאריזי נולד בשנת 1953 בארפינו שבאיטליה ובשנת 1956 היגרה משפחתו לאנגליה.
בשנת 1967 החל להתאמן בג'ודו ושנה לאחר מכן בגיל 15 השיג חגורה שחורה.
תחת דגל בריטניה זכה פאריזי באליפות בריטניה, אליפות אירופה ובגיל 19 בלבד זכה במדליית ארד באולימפיאדת מינכן 1972 לאחר שניצח את דאגלס רוג'רס הקנדי בקרב על המדליה.
בשנת 1974 הוא התחתן עם אישה צרפתייה והעדיף לקבל אזרחות צרפתית ולהתחרות עבור צרפת.
תחת דגל צרפת זכה פאריזי פעמים רבות באליפויות צרפת ואליפויות אירופה.
באולימפיאדת 1980 שנערכה במוסקבה, פאריזי זכה בשתי מדליות כאשר זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג ובמדליית כסף בקטגוריית המשקל הפתוח והפך לאלוף האולימפי הראשון מצרפת בענף הג'ודו.
בקרב הגמר של קטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג, פגש פאריזי את דימיטר זאפריאנוב הבולגרי שקיבל ניקוד יוקו בדקה השלישית לקרב לאחר תרגיל מוצלח.
לקראת סוף הקרב פאריזי הצליח להטיל את יריבו על גבו, קיבל איפון וזכה במדליית הזהב.
ארבע שנים מאוחר יותר, באולימפיאדת לוס אנג'לס, פאריזי היה נושא הדגל של המשלחת הצרפתית בטקס הפתיחה.
באולימפיאדה זו הוסיף מדליית כסף לאוסף כאשר התחרה בקטגוריית המשקל מעל 95 ק"ג.
בקרב שמינית הגמר הוא ניצח באיפון את שריף אל-דיגווי המצרי, ברבע הגמר הוא ניצח את צ'ו יונג-צ'ול הקוריאני ובחצי הגמר גבר על דאגלס נלסון האמריקאי.
בגמר נכנע פאריזי להיטושי סאיטו היפני.
לאחר האולימפיאדה בלוס אנג'לס הוא פרש, ובשנים 1985–1991 אימן את נבחרת הג'ודו הצרפתית.
פאריזי קיבל מספר עיטורים מדיניים ובהם אות מסדר הכבוד הלאומי של צרפת.
יש לו בן בשם אנג'לו וינסנט (נולד ב-1977), שבצעירותו התאמן בג'ודו אך מאוחר יותר עבר לג'ו ג'וטסו וזכה להצלחה כאשר זכה בשבע מדליות מאליפויות העולם (כולל זהב ב-2012), וינסנט גם כיכב כפעלולן בסרטים "חטופה 3" ו"שלושה ימים להרוג".
לפאריזי עוד שתי בנות - לאורה (נולדה ב-1986) ואווה (נולדה ב-1990).
אנג'לו דומיניק קלויארו הוא כדורסלן אמריקאי-איטלקי, המשחק באוסקה המשחקת בליגת העל היפנית.
קלויארו למד בתיכון הפרטי של הכנסייה הקתולית בסן חוזה, קליפורניה.
הוא שיחק כדורסל מכללות עבור אוניברסיטת סן פרנסיסקו.
בשנתו הרביעית והאחרונה באוניברסיטה, קלויארו סיים עם ממוצעים של 14 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים ו-1.7 חטיפות למשחק.
ב-28 בפברואר 2012, קלויארו נבחר להיות חלק מחמישית העונה באזור ה-West Coast (החוף המערבי).
ב-31 בינואר 2013 חתם קלויארו בקבוצה הבולגרית רילסקי ספורטיסט לשארית העונה.
ב-14 ביוני 2013 חתם בקבוצה הגרמנית מיטלדויטשר לעונת 2013-14. ב-5 בפברואר 2014, קלויארו נבחר ל-MVP של חודש ינואר.
קלויארו סיים את עונתו הראשונה בגרמניה עם ממוצע 12 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק ונכנס לחמישיית העונה בליגת העל הגרמנית.
ב-25 ביולי 2014, קלויארו חתם לעונה אחת בטלקום בון.
קלויארו עזר לבון להגיע לחצי הגמר של הגביע הגרמני 2015 ולפלייאוף ליגת העל הגרמנית 2015, שם הפסידו בסופו של דבר לרטיופארם אולם.
ב-1 באוגוסט 2015 קלויארו חתם בקבוצה הספרדית אוברדוירו לעונת 2015-16.
ב-3 ביולי 2016 חתם קלויארו בקבוצה הטורקית בויוקצ'קמסה לעונת 2016-17.
ב-5 ביולי 2017 חתם קלויארו לעונה אחת בבאנביט.
ב-28 במאי 2018, קלויארו קבע שיא קריירה של 29 נקודות, 10 מ-12 מהשדה, כולל 5 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-3 חטיפות בהפסד 81–86 בפלייאוף לפנרבחצ'ה.
קלויארו סיים את העונה עם ממוצעים של 13.1, 5.9 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק, הוא עזר לבאנביט להגיע לרבע גמר ליגת האלופות של פיב"א 2018, ולהגיע לחצי גמר ליגת הפרמייר באסקט 2018. שם הפסידו בסופו של דבר לפנרבחצ'ה.
ב-26 ביוני 2018, קלויארו חתם לשנתיים בשורות מכבי תל אביב.
ב-24 בינואר 2019 רשם את משחקו הטוב בשורותיה עם 20 נקודות, בניצחונה של מכבי 75–84 על פנאתינייקוס במשחק שהתקיים בתל אביב.
ב-17 באוגוסט 2020, הודיעה מכבי תל אביב על הארכת החוזה של קלויארו בשנתיים נוספות.
ב-15 ביולי 2022 חתם קלויארו בגלאטסראיי.
קלואי אנג'לין סטיקני הול (; 1 בנובמבר 1830 – 3 ביולי 1892) הייתה מתמטיקאית אמריקאית, סופרג'יסטית, ותומכת בתנועה לביטול העבדות.
היא אשתו ועוזרתו של האסטרונום אסף הול.
הייתה ידועה בתור אנג'לין סטיקני הול.
סייעה בגילוי פובוס, ירח מאדים ומכתש פגיעה סטיקני שקרוי על שמה.
אנג'לין סטיקני נולדה ביום כל הקדושים (1 בנובמבר) 1830, לתיאופילוס סטיקני ואלקטרה קוק.
בשנת 1847 קיבלה מימון מבת דודתה, הארייט דאונס, ללמוד בסמינר רודמן יוניון (Rodman Union).
בסיוע מאחותה ובמימון עבודתה כמורה, סטיקני הייתה מסוגלת ללמוד בסנטרל קולג' במק'גרו, ניו-יורק .
היא התמחתה במדע ומתמטיקה, ולמדה קורסים באסטרונומיה ובמתמטיקה.
הסנטרל קולג' היה בית ספר שקיבל תלמידים מרקע כלכלי צנוע, נשים ואפרו-אמריקאים.
במהלך לימודיה הפכה להיות תומכת נלהבת של זכות בחירה לנשים, ושל ביטול העבדות בארצות הברית.
אנג'לין סטיקני ואסף הול נפגשו בסנטרל קולג'.
סטיקני למדה שנתיים מעליו והיא לימדה באותו הקולג' במהלך שנת הלימודים האחרונה שלה, וקודמה לדרגת Newcomb, המקבילה לפרופסור במתמטיקה.
היא הייתה המורה של אסף הול בגאומטריה ובגרמנית.
במהלך התקופה שלימדה אותו, הול וחבריו לכיתה ניסו להמציא שאלות ובעיות שהם היו משוכנעים שסטיקני לא תוכל לפתור, אך היא תמיד הצליחה לפתור אותן.
סטיקני והול התחתנו באלקורן, ויסקונסין ב-31 במרץ 1856. באותה תקופה היה נהוג כי האישה הייתה צריכה לוותר על הקריירה האקדמית שלה עם נישואיה ולהשקיע בבית.
על כן, היא התפטרה מעבודתה לאחר החתונה.
מיד לאחר החתונה, הזוג עבר לאן ארבור כדי שהול יכול להמשיך את לימודיו.
שלושה חודשים לאחר מכן, הם עברו לשאלרסוויל, אוהיו, ולקחו משרות הוראה כדי לצבור כסף להמשך לימודיו.משם עברו לקיימברידג' שם זכה במשרה במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד בשכר נמוך.
במהרה התגלה הול כחשב מסלולים מעולה.
הוא החל לפרסם חישובי מסלולים בעיתונים מדעיים והרוויח על ידי פרסום תצפיותיו על הירח (דולר לכל תצפית).
לאחר שנה פורסמה משרה לפרופסור למתמטיקה במצפה הצי האמריקאי.
בעוד שהול חיכה שישימו לב ויפנו אליו בשביל המשרה, סטיקני היא זו שהצליחה לשכנע את המעסיקים של בעלה כדי שהוא יוכל להתמנות כפרופסור.
היא עודדה אותו להמשיך את חיפושיו אחר הירחים של מאדים כאשר הוא היה מוכן לוותר, והוא בסופו של דבר הצליח לגלות את פובוס ודימוס.
אולם כשטענה שזמנה שווה ערך לזמנו של גבר, ומגיע לה שכר השווה לשכר גבר עבור עבודתה וחישוביה, הוא לא הסכים.
כתוצאה ממריבה זו היא הפסיקה לעבוד ולעזור לו בחישובים האסטרונומים.
המכתש הגדול על פובוס, מכתש סטיקני, קרוי על שמה.
סטיקני לימדה בבית את כל ארבעת הילדים, וכולם התקבלו ולמדו לאחר מכן לאוניברסיטת הרווארד.
בנה השלישי, אנג'לו הול, כתב את הביוגרפיה שלה.
בנה הבכור, אסף הול ג'וניור, (נולד ב-6 באוקטובר 1859) היה מנהל מצפה הכוכבים בדטרויט בין השנים 1892 עד 1905. בנה הרביעי, פרסיבל הול (1872–1953) היה הנשיא השני של אוניברסיטת גאלדט לחירשים, בין השנים 1910 עד 1946 (למרות שהוא עצמו לא היה חירש).
אנג'לין סטיקני הול נפטרה מהתקף לב בצפון אנדובר, מסצ'וסטס בגיל 61.
לורן ויליאמס הידועה יותר בשם הבמה שלה, אנג'לינה לאב, היא מתאבקת קנדית, המופיעה בארגון ההיאבקות Ring of Honor כחלק מקבוצת ה"אלור" ביחד עם ולווט סקיי ומנדי לאון.
במסגרת תקופתה בארגון ROH היא כיהנה פעם אחת כאלופת נשות הכבוד.
היא ידועה בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שבו הייתה שש פעמים אלופת הנוקאאוטס של TNA ופעם אחת אלופת זוגות הנוקאאוטס של TNA ביחד עם ווינטר.
ויליאמס רשמה את קרב הבכורה שלה בקריירה ב-18 באוגוסט 2000 בארגון ההיאבקות הקנדי Hardcore Wrestling Federation.
במקביל, היא הופיעה במספר ארגונים עצמאיים ברחבי קנדה תחת שם הבמה אנג'ל ויליאמס.
לאחר ששימשה כמלווה לזירה של מתאבקים כמו כריס סייבן ואריק יאנג, היא החלה להתאמן תחת הדרכתו של רוב פואגו.
ויליאמס הופיעה לראשונה בארגון TNA בשנת 2004, כשהתחרתה בעיקר בקרבות של התוכנית Xplosion נגד טריניטי.
בעברה, ויליאמס ניהלה מערכות יחסים עם אריק יאנג, פול לונדון וקרימסון.
לקראת סוף שנת 2007, היא ניהלה מערכת יחסים עם הסולן של להקת Saving abel, ג'ארד וויקס, אך השניים נפרדו שנה לאחר מכן באוגוסט.
בינואר 2015, ויליאמס החלה לצאת עם מתאבק TNA, דייבי ריצ'רדס, כשהשניים הודיעו על אירוסיהם ב-27 באפריל.
הם התחתנו כחודש וחצי לאחר מכן ב-10 ביוני.
בנם הראשון, דייוויד וינסנט ריצ'רדס, נולד ב-17 במרץ 2016. בשנת 2017, ויליאמס הודיעה שהיא וריצ'רדס התגרשו.
PWI דירג אותה במקום ה-2 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2009 ולשנת 2010
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Pride - PWP
אליפות הנשים של PWP (פעם אחת)
אליפות נשות הכבוד של ROH (פעם אחת)
אליפות הנוקאאוטס של TNA (6 פעמים)
אליפות זוגות הנוקאאוטס של TNA (פעם אחת) - עם ווינטר
טורניר אליפות זוגות הנוקאאוטס של TNA (2010) - עם ווינטר
טורניר גלובל אימפקט (2015) - עם דה גרייט סנאדה, דרו מקינטייר, מגנוס, דה גרייט מוטה, טיגרה אונו, בראם, רוקסטאר ספוד, קויה וסנג'יי דאט
אליפות מחלקת היהלום של WCR (פעם אחת)
אנג'לו אסמאל דה קוסטה ג'וניור (בפורטוגזית: Angelo Esmael da Costa Júnior; נולד ב-12 בנובמבר 1983 בסן ברנרדו דה קמפו, ברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת השוער.
באפריל 2005 דה קוסטה חתם בקבוצת סנטו אנדרה בליגת משנה בברזיל.
בשנת 2004 הוא זכה איתה בגביע ברזיל.
לאחר מספר שנים, בשנת 2008 הוא עבר לאיטליה בה חתם בקבוצת "אנקונה".
בשנת 2010 הוא עבר לסמפדוריה ובשנת 2011 לראשונה הוצב במשחק של הליגה העליונה.
תקופה מסוימת הוא היה שוער משנה של סרחיו רומרו ולאחר פציעתו הפך לשוער ראשי.
ב-20 בינואר 2015 עבר לבולוניה עם חוזה ל-3 שנים בה הוא משחק לצד השוער הפולני לוקאש סקורופסקי.
אנג'לו דומנגיני (באיטלקית: Angelo Domenghini; 25 באוגוסט 1941) הוא כדורגלן ומאמן עבר איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ, בדרך כלל ככנף ימני ולפעמים כחלוץ מרכזי.
הוא השתתף עם נבחרת איטליה ביורו 1968 ובמונדיאל 1970.
דומנגיני נולד בלאליו, ברגמו שבאיטליה.
הוא התחיל את הקריירה בשנת 1960 עם אטאלנטה וזכה עימה בגביע האיטלקי בעונת 1962/63, כשהוא מסיים כמלך שערי הטורניר עם 5 שערים כולל שלושער בגמר נגד טורינו.
לאחר מכן עבר לאינטר מילאנו והיה חבר בסגל "גרנדה אינטר" המצליח שזכה ב-2 תוארי אליפות וגביע בין-יבשתיים, ובגביע אירופה לאלופות בעונת 1964/65. דומנגיני ערך במדיה 164 הופעות בהן כבש 54 שערים.
בעונת 1969/70 עבר לקליארי ויחד עם לואיג'י ריבה וסרחיו "בובו" גורי בהתקפה זכה עימה באליפות באותה עונה.
לקראת סוף הקריירה שיחק גם במועדונים רומא, הלאס ורונה, פוג'ה, אולביה וטרנטו לפני שפרש מכדורגל בשנת 1979.
במדי נבחרת איטליה דומנגיני היה שותף לזכייתה ביורו 1968 שנערך על אדמתה.
במשחק הגמר הראשון כבש את שער השוויון במשחק נגד יוגוסלביה מבעיטה חופשית בדקה ה-80'.
היה זה לשער הראשון של הנבחרת במסגרת היורו ובמשחק השני הם ניצחו אותם 0–2. בסיום הטורניר נבחר להיות בנבחרת המצטיינת.
שנתיים לאחר מכן דומנגיני לקח חלק בהגעתה למקום השני במונדיאל 1970. הוא כבש את שער הניצחון ב-0–1 על שוודיה במשחק הראשון ומשם איטליה המשיכה עד לגמר בו נכנעה 4–1 לברזיל.
דומנגיני בסך הכל ערך 33 הופעות במדים הלאומיים בהן כבש 7 שערים.
מלך השערים בגביע האיטלקי: 1962/63
אנג'לו יאנק היה צייר בעלי חיים גרמני, מאייר וחבר הזצסיון במינכן.
הוא התמחה בסצנות עם סוסים ורוכבים.
לאחר שסיים את לימודיו בגמנסיה בשנת 1888, למד באקדמיה לאמנויות יפות בין השנים 1891–1896 אצל לודוויג פון לפץ ופאול הקר והציג יחד עם כמה חברות אמנות בארמון הזכוכית.
בשנת 1898 הוא הופיע לראשונה עם חברי הזצסיון במינכן.
בין השנים 1899 עד 1907 היה מורה באקדמיה לנשים של התאחדות האמנים במינכן.
לאחר מכן מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות, במקומו של וילהלם פון דיץ .
בשנת 1922, לאחר פרישתו של היינריך פון ציגל, ירש אותו יאנק כפרופסור לציור בעלי חיים.
מאוחר יותר הוא נבחר ליו"ר הראשון של "אגודת האמנים החזותיים" ועמד בראש תערוכותיהם בגלספלאסט.
במשך שנים רבות הוא הועסק גם כמאייר במגזינים "יוגנד" וגם היה מדריך באקדמיה לאמנויות יפות, שם בין היתר לימד את קרל גטרמן הצעיר.
הוא היה נשוי לברונית אנה פון תונגן, ממשפחת אצילים ותיקה, שחלק מחבריה הסתבכו במפלגה הנאצית.
בתו נישאה לברון ברטרם ריידסל צו אייזנבך.
ילד נוסף היה בנם הנס יאנק (אשתו הייתה מרתה, לבית לארסון), שבתו אנג'לה נישאה לנסיך אלברכט מאוטינגן-שפילברג.
מרומן שהיה לו עם הציירת מארי שניר נולד בן בשם קלאוס.
מאוחר יותר חתמה שניר על נישואי נוחות עם פרנץ מארק כדי לספק לגיטימציה לילד.
בנוסף לציורים, הוא צייר ציורי קיר ב"יוסטיזפלסט" וסצנות מההיסטוריה בבניין הרייכסטאג בברלין.
בין תלמידיו הידועים ביותר היו לואי גרל, ארמה בוסי, נינה ארבור, פרנץ קסבר סטאל, הנריק גוטליב, קאטה לאסן, קרל רבוס ואדולף ציגלר.
עבודתו הייתה גם חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ של 1936.
אנג'לינה ולד גרימקה הייתה סופרת, משוררת ומחזאית אמריקאית.
המחזה המפורסם ביותר שלה הוא "רייצ'ל" אשר היה בין הראשונים שביקר את הגזענות כלפי שחורים בארצות הברית.
מחזה זה היה בין היתר, בין הראשונים שהוצג על ידי אישה שחורה.
אנג'לינה ולד גרימקה נולדה כבת יחידה ב-1880 בבוסטון, מסצ'וסטס לארצ'יבלד גרימקה, עורך דין ודיפלומט, ושרה סטנלי – זוג ממוצא מעורב.
אביה אפרו-אמריקני, בן לעבד, אשר היה גם האיש אפרו-אמריקאי השני שסיים לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד.
אמה של גרימקה לעומת זאת באה ממשפחה לבנה ממעמד ביניים שנהגה להחזיק עבדים שחורים.
דודה רבתא של גרימקה הייתה פוליטיקאית מפורסמת בשם אנג'לינה אמילי גרימקה ולד אשר הייתה ידועה בזכות הפעילות החברתית שלה למען זכויות נשים בארצות הברית.
זמן קצר לאחר לידתה, הוריה של גרימקה נפרדו וגרימקה התגוררה עם אמה.
ב-1890, בהיותה בת 10, אמה של גרימקה התאבדה מסיבות לא ידועות.
אחרי מות אימה, גרימקה נשלחה לחיות עם דודיה בוושינגטון די סי.
ב-1902, גרימקה החלה ללמד בבית ספר לשחורים בבירה.
בזמן הזה, היא התחילה את הקריירה האומנותית שלה והתחילה לכתוב יצירות לעיתון The Crisis.
ב-1911, גרימקה הייתה מעורבת בתאונת רכבת בקונטיקט.
כתוצאה מהתאונה, היא סבלה מפגיע קשה בגב.
ב-1916, גרימקה התחילה ללמד בבית הספר DUNBAR עליה כתבה בשירה.
בזמן זה היא גם התחילה לכתוב את המחזה רחל.
ב-1920 המחזה שלה רחל פורסם והפך למחזה הראשון שהוצג בפומבי שנכתב על ידי אישה שחורה.ב-1930, אביה מת ממחלה וגרימקה הפסיקה לכתוב יצירות.
ב-1958, גרימקה מתה בניו יורק.
יצירותיה של גרימקה מאופיינות על ידי מוטיב רומנטי המשקף את חייה המדוכאים והסודיים.
מוטיב זה מופיע בשירתה אל בסו(El Beso), אחד השירים הראשונים שלה שמתארת את התשוקה של גרימקה אל נשים אחרות.
רבים מהמקומות שפרסמו את עבודתה צנזרו את החלקים האלו והחליפו או הורידו את כינויי הגוף הנשיים.
בשיריה אפשר להבחין מוטיבים של בדידות ותשוקה לאהבה.
מוטיב זה בא לידי ביטויי בצבעים וצלילים המופעים בשיר.
בשירתה היא פעמים רבות משתמשת בצבעים חלשים ודלים וכאשר היא משתמשת בצבעים בוהקים, היא משתמשת בצבעים שהם לא חלק מצבעי היסוד כמו זהב-ירוק ולילך.
והצלילים המתוארים בשיר מופעים כמעומעמים ועדינים.
בנוסף לכך, רבים מיצירותיה עוסקים בגזענות נגד שחורים.
במהלך לימודיה בבית הספר DUNBAR, גרימקה כתבה מחזה בן שלושה חלקים הנקראה רחל(Rachel).
העלילה עוקבת אחרי דמות בשם רחל אשר כה מזועזעת מהגזענות שהיא מתנגדת להוליד ילד לעולם כזה.
היא טוענת כי היא לא יכולה לתת לקהילה הלבנה עוד ילד שחור שיציקו לו.
היצירה הועלתה לראשונה ב-1916 בבית ספר בוושינגטון על ידי NAACP ולאחר מכן שוחזרה בלונדון ב-2014 על ידי תאתרון פינבורו.
המחזה קיבל ביקורות חיוביות על ידי BBC, The Guardian ועוד.
אפשר להבחין בנושא הגזענות גם ביצירתה, הדלת הנסגרת(The Closing Door).
בסיפור זה מתואר אישה בהיריון אשר אחיה נתקל בגזענות.
כתוצאה מהאירוע דעתה נטרפת עליה ואחרי הלידה היא חונקת את התינוק בשינתו כדי שלא יהיה כלי משחק לאספסוף הלבן.
אנג'לו גולדשטיין (29 ביולי 1889 – 19 במאי 1947) היה עורך דין, פוליטיקאי, חבר הפרלמנט הצ'כוסלובקי ומנהיג ציוני, ארץ ישראלי, צ'כי-יהודי מפראג.
גולדשטיין נולד ליעקב (שהיה לרב קהילה בנימבורק) וברברה במילבסקו, בוהמיה (בתחומי צ'כיה של ימינו), בשנת 1889. למד משפטים באוניברסיטת קארל שבפראג.
כבר בצעירותו נודע כפעיל חברתי.
בלימודיו היה חבר בעמותת הסטודנטים בר- כוכבא ולאחר מכן הקים את אגודת תיאודור הרצל בשנת 1909. באותו זמן כיהן כראש קבוצת הסטודנטים הציונית הראשונה עד 1910. גולדשטיין שירת בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה ונפצע.
לאחר המלחמה והחלמתו פתח משרד עורכי דין מצליח בפראג.
גולדשטיין היה סגן נשיא וממייסדי ז'ידובסקה סטראנה (המפלגה היהודית בצ'כוסלובקיה), סגן נשיא הוועד המרכזי של הקונפדרציה הציונית בצ'כוסלובקיה, חבר בנשיאות הקהילה הדתית היהודית בפראג, וכן חבר במועצת העיר פראג.
גולדשטיין עסק במספר פעולות לשון הרע נגד ז'ידובסקה סטראנה (בפרט שימש כיועץ משפטי לאמיל מרגוליס בפרשת הירשלר-וובר ב-1928).
לאחר מותו של לודוויג זינגר בשנת 1931, שייצג את ז'ידובסקה סטראנה כסגנו בפרלמנט הצ'כוסלובקי, שימש גולדשטיין מחליפו כנשיא המפלגה ומייצגה בפרלמנט.
בבחירות בשנת 1935, נבחר מחדש והפך לחבר בסיעה הסוציאל-דמוקרטית בפרלמנט.
לצד זאת המשיך בעיסוקו כעורך דין.
כסגן, ולאחר מכן נשיא וחבר פרלמנט, גולדשטיין דגל בזכויות היהודים: הוא פעל עבור תמיכה כספית בבתי הספר היהודיים בסלובקיה ובסוב-קרפטים, מחה נגד תקריות אנטישמיות ודרש זכויות פוליטיות רבות יותר לפליטים יהודים מגרמניה.
דברים אלה תרמו מאוחר יותר ליחסי ישראל–צ'כוסלובקיה.
בנוסף לכך, הפך למומחה בתחום הכספי, ויזם את החוק לשמירה על המטבע הצ'כוסלובקי.
בשנת 1937 עזרו גולדשטיין וחיים קוגל לגבש חוק שנועד לארגן מחדש את הקהילות הדתיות היהודיות בבוהמיה, מוראביה ושלזיה.
בזכות הצלחתו בפרלמנט, משרד עורכי הדין של גולדשטיין זכה לאהדה רבה בפראג ומחוצה לה, ובפרט על ידי היהודים.
גולדשטיין היה חבר קרוב בזמן עיסוקו בפרלמנט לנשיא צ'כיה טומאש מסריק, שנחשב לאבי האומה הצ'כוסלובקית.
כציוני תמך גולדשטיין בחיים ויצמן וכיהן במועצה הכללית הציונית (1931–1935) מטעם הפלג הציוני הכללי המתקדם.
בשנת 1939, עלה לפלשתינה א"י (בה חי עד למותו), שם המשיך לעסוק בעריכת דין.
ב־1943 פרסם את המאמר "Právní podklady židovské politiky v Československu" (הבסיס המשפטי של הפוליטיקה היהודית בצ'כוסלובקיה), שנכלל באוסף יהדות צ'כוסלובקיה: "עבר ועתיד", שפורסם באותה שנה על ידי הוועדה היהודית הצ'כוסלובקית בניו יורק.
לרגל עשרים וחמש שנה להקמת הרפובליקה הצ'כוסלובקית.
בשנת 1947 נפטר גולדשטיין לאחר שחלה במחלה.
מותו פורסם בעיתונים בא"י ובעיתונים הצ'כים.
מותו התקבל באבל בפרלמנט הצ'כי ובקהילות היהודיות והסוציאל-דמוקרטיות בצ'כיה.
אנג'לו קאפלו הוא כדורגלן בליזי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת האליפקס טאון מהנשיונל ליג האנגלית ובנבחרת בליז.
קאפלו משחק באקדמיית הנוער של שפילד יונייטד מהפרמייר ליג בין השנים 2016-2022.
ב-11 במרץ 2022 הושאל לקבוצת בליית' ספרטנס מהנשיונל ליג האנגלית עד לתום העונה.
ב-22 ביולי 2022 עבר בהעברה חופשית לקבוצת האליפקס טאון.
ב-25 במרץ 2021 ערך קאפלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בליז, בהפסד 2-0 לנבחרת האיטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
אנג'לינה בלרינה היא סדרת טלוויזיה בריטית לילדים שהופקה על ידי ו-Grand Slamm Children's Films ומבוססת על סדרת ספרים מאת קתרין הולברד.
הסדרה שודרה במקור באנגליה בערוץ ITV במסגרת רצועת השידור CITV, וב-Teletoon בקנדה.
בהמשך היא שודרה בPBS בארצות הברית, בטלוויזיה החינוכית הישראלית ובערוצים נוספים במדינות שונות.
בשנים 2009–2010 הופקה סדרת המשך בשם "אנג'ילנה בלרינה: הצעדים הבאים".
הסדרה מתארת את חייה של אנג'ליה, עכברה שאוהבת בלט, בני משפחתה וחבריה ללימודים.
הסדרה דובבה לעברית מספר פעמים.
אנג'לינה בלרינה – פינטי ויליאמס/דורית טל שלב (2002)/רוזי רבינוביץ' (2009)/מייה קדוש (2015)
אליס ניבלטוס – ג'ו וייאט/מיכל צפיר (2002)/דפנה קידק (2009)/עדן גמליאל (2015) – חברתה הטובה של אנג'לינה
מיסטר לונגטייל – קית' ויקהאם – אביו של ויליאם
אנג'לו דה גוברנטיס (באיטלקית: Angelo de Gubernatis; 7 באפריל 1840, טורינו – 26 בפברואר 1913) היה בלשן, משורר ומחזאי איטלקי.
הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל לספרות מספר פעמים.
אנג'לו דה גוברנטיס נולד בטורינו למשפחה אצילה מפרובנס.
הוא למד באוניברסיטת טורינו וקיבל מלגה להמשך לימודי סנסקריט בברלין.
בשנת 1862 הוא קיבל מינוי של פרופסור לסנסקריט באוניברסיטת פירנצה.
בעקבות חתונתו לקרובת משפחה של מיכאיל בקונין והתקרב לדעותיו ועזב את העבודה.
לאחר שנה דה גוברנטיס התגרש וחזר ללמד.
בשנת 1886 הוא הקים בפירנצה מוזיאון שמוקדש להודו.
בשנת 1891 הוא עבר לספיאנצה – אוניברסיטת רומא.
דה גוברנטיס הקים מספר כתבי עת מדעים בתחום מזרחנות.
בנוסף לפעילות מדעית, אנג'לו דה גוברנטיס עסק בכתיבת שירה והקים ירחון לנשים Cordelia.
הוא חקר שירה איטלקית עתיקה ובין היתר גילה מחדש את איזבלה די מורה לקהל הרחב.
אנג'לו פטרגליה (; נולד ב-5 במאי 1954) הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי.
היה חבר בלהקת הגל החדש Face to Face, והתפרסם בעיקר בזכות עבודתו לצד קינגס אוף ליאון.
פטרגליה נולד בברונקס, וגדל בפלהם, ניו יורק.
אביו היה שוער כדורגל, ואילו אימו הייתה מנהלת חשבונות.
כשהגיע לכיתה ג' החל לנגן בגיטרה, בהשראת הופעותיו הקצרות של ריקי נלסון בתוכנית The Adventures of Ozzie and Harriet.
פטרגלה למד אמנות חזותית בקולג' של ניו אינגלנד.
פטרגליה הפיק וכתב כמה אלבומי אולפן יחד עם להקת קינגס אוף ליאון.
יחד עם לארי גוטליב וקים ריצ'י קיבל מועמדות לפרס גראמי ככותבי השיר "Believe Me Baby (I Lied)" של טרישה יירווד.
פטרגליה כתב גם את השיר "One Big Love" של פטי גריפין שנכלל באלבום Flaming Red.
מאוחר יותר הוקלט "One Big Love" על ידי אמילו האריס.
גרסת כיסוי זו נכללה באלבום Red Dirt Girl, שזכה בפרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי הטוב ביותר.
פטרגליה היה שותף לכתיבת אלבום הבכורה של הזמרת טיילור סוויפט, Taylor Swift.
אנג'לינה טופיץ' (בסרבית: Angelina Topić; נולדה ב-26 ביולי 2005) היא אתלטית סרבית, סגנית אלופת אירופה (רומא 2024) בקפיצה לגובה.
טופיץ' היא בתם של ביליג'אנה ודראגוטין טופיץ', שניהם אתלטים שהתחרו בקפיצות למרחק.
ב-2021 סיימה שישית בקפיצה לגובה באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בקניה.
ב-2022 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה לנוער שהתקיימה בירושלים, במדליית ארד באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בקלי שבקולומביה ובמדליית ארד באליפות אירופה שהתקיימה במינכן בתוצאה של 1.93 מטר.
ב-2023 סיימה רביעית באליפות אירופה באולם בתוצאה של 1.94 מטר וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בירושלים, בתוצאה של 1.90 מטר.
באליפות העולם בבודפשט סיימה במקום השביעי.
באליפות אירופה באותה שנה זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1.97 מטר.
אנג'לו איפוליטו היה צייר אמריקאי הידוע בעיקר בשל ציורי השמן של שדות צבעוניים על בד, וכן בשל תפקידו המרכזי בחידוש עולם האמנות לאחר מלחמת העולם במרכז העיר ניו יורק.
משפחתו של איפוליטו היגרה לארצות הברית כשהיה בן 9. לאחר שירות בפיליפינים במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא למד אצל אמדה אוזנפאן וג'ון פרן בניו יורק ואפרו בזלדלה ברומא.
ב-1952 הוא והצייר פרד מיטשל הזמינו את האמנים לויס דוד, ויליאם קינג וצ'ארלס קג'ורי להצטרף להקמת הגלריה הראשונה במרכז העיר ניו יורק, שנוהלה על ידי אמנים.
גלריית טנאג'ר חנכה את סגנון האוונגרד של הרחוב העשירי בשנות ה-50, ועד מהרה גדל מספר חבריה, וכללו אמנים כמו סאלי הזלט, אלכס כץ ופיליפ פרלשטיין.
הקהל העיקרי שלה היה אמנים אחרים שהיו "בו זמנית המשתתפים והצופים." מייסדי הטנאג'ר חיפשו אמנים לא מוכרים, והעניקו הזדמנות לתצוגה ראשונה לאמנים שלימים יתפרסמו, כולל אליז אשר, אלפרד ג'נסן וג'ספר ג'ונס.
מאוחר יותר קיבל איפוליטו משרה כאמן באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1961–1962) וכפרופסור לאמנות באוניברסיטת המדינה של מישיגן (1963–1971) ובאוניברסיטת בינגהמטון (1971–2001).
לאחר מותו ב-29 באוקטובר 2001 הוא נקבר בבית הקברות גרין-ווד בברוקלין, ניו יורק.
המבקר רוברט רוזנבלום כינה את תערוכת הבכורה של איפוליטו בגלריה ברטה שייפר "אירוע ראוי לציון", וכתב כי "הבדים שלו מציגים אנלוגיות מופשטות לציורי הנוף, המתארים אדמה, קו אופק ושמיים." בסקירה של עבודתו המאוחרת יותר, תיאר אותו האמן והמבקר פיירפילד פורטר כאחד האמנים המופשטים הבודדים "שמשתמש בצבע מבריק כחומר יצירה"."
הציורים של איפוליטו משנות ה-60 המאוחרות הציגו את הנופים של המערב התיכון של ארצות הברית בסגנון המופשט.
מורו לשעבר ג'ון פרן ציין שהוא "יכול לבלות קיץ בהתבוננות בנוף שצייר איפוליטו." בשנות ה-70 ציוריו נעשו רחבים יותר ובעלי גוון בהיר יותר, מה שגרם למבקר הילטון קרמר לכתוב, "ההנאה שבצבע נשארת שלו והוא היה וירטואוז בטיפול בצבע.
כמה מהאפקטים הטובים ביותר שלו, בציורים באותה העת, מושגים כאשר הוא עובד בחלקים הבולטים של צבע חם תוך נטישתו במעבר חריף." במשך עשרות שנים הבאות הציורים של איפוליטו התרחקו משורשיהם בנוף כדי להציג חזיונות אטמוספיריים.
עבודותיו של איפוליטו הוצגו בתצוגות בין-לאומיות כמו הביאנלה לאמנות בסאו פאולו וקרנגי אינטרנשיונל ונאספו על ידי מוזיאונים כמו המוזיאון לאמנות מודרנית (MoMA), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות (The Met), הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל (YUAG), אוסף פיליפס ומוזיאון הירשהורן.
אנג'לינה מנגו (באיטלקית: Angelina Mango; נולדה ב-10 באפריל 2001) היא זמרת-יוצרת איטלקייה.
זכתה לפרסום רב כששניים מהסינגלים שלה, "Ci pensiamo domani" ו-"", הגיעו לעשרת המקומות הראשונים במצעד הסינגלים האיטלקי בשנת 2023. הראשון מביניהם נכלל במיני-אלבום השני שלה, Voglia di vivere, שהגיע למקום השני במצעד האלבומים האיטלקי.
באותה שנה השתתפה בתחרות הכישרונות Amici di Maria De Filippi, שם סיימה במקום השני וזכתה בקטגוריית השירה ובפרס לוונציה.
בשנת 2024 זכתה מנגו בפסטיבל סן רמו, ונבחרה לייצג את איטליה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "La noia", והגיעה למקום השביעי.
מנגו נולדה ב-10 באפריל 2001 בעיר מרטאה, שבנפת פוטנצה, במחוז בזיליקטה שבאיטליה.
אמה היא הזמרת לאורה ולנטה, שהייתה סולנית להקת מאטיה באזר.
אביה, ג'וזף מנגו , שהיה ידוע בשם משפחתו מנגו, היה גם כן מוזיקאי מדופלם.
תקופת נעוריה אירעה בלגונגרו, גם בנפת פוטנצה, עם אחיה הגדול פיליפו (יליד 1995).
בשל הקרבה לתחום המוזיקה החלה מנגו כבר מגיל צעיר ללמוד שירה ונגינה על פסנתר ועל גיטרה.
בספטמבר 2014 נרשמה מנגו ל-Liceo scientifico, סוג של בית ספר תיכוני באיטליה.
עם מות אביה ב-8 בדצמבר אותה השנה פרשה מלימודיה לצמיתות.
ב-2016 עברה עם משפחתה למילאנו, שם המשיכה את לימודיה, וכוננה עם אחיה להקה משותפת.
ב-13 בנובמבר 2020 הוציאה מנגו את סינגל הבכורה שלה, "Va tutto bene".
הוא נכלל במיני-אלבום שפורסם אחר כך בשם Monolocale.
בשנת 2021 הייתה מופע הפתיחה בסיבוב ההופעות "Parola Tour" של ג'ובאני קקאמו ומישל פלצ'ידו.
בנובמבר אותה השנה הופיעה במהלך שבוע המוזיקה במילאנו.
באותה תקופה השתתפה ב-Sanremo Giovani, קדם לפסטיבל סן רמו.
היא לא נמנתה בין שלושת האמנים המובילים של התחרות, ולא נבחרה להעפיל לפסטיבל המלא.
לאחר שחתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים סוני מיוזיק והחלה לכתוב ולהפיק שירים חדשים עם המפיק אנריקו ברוני השתתפה בשנת 2022 בקונצ'רטו דל פרימו מג'ו ובתחרות "מוזיקה דה ברה".
במרוצת השנה הוציאה כמה סינגלים, דוגמת "Formica", "Walkman" ו-"Rituali".
בספטמבר אותה שנה השתתפי בתוכנית Via dei Matti nº0, ששדורה בערוץ RAI 3.
בנובמבר 2022 הוכרזה כאחת המשתתפים במהדורה ה-22 של תחרות הכישרונות Amici di Maria De Filippi, ששדורה בערוץ 5. היא סיימה במקום השני וזכתה בקטגוריית השירה.
בדצמבר הייתה מופע הפתיחה בהופעתה של אליזה בהיכל פרקו דלה מוזיקה ברומא.
ב-12 במאי 2023 הוציאה מנגו את "Ci pensiamo domani", הסינגל השלישי והאחרון מתוך המיני-אלבום השני שלה, Voglia di vivere, שיצא שבוע אחר כך.
"Ci pensiamo domani" הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים האיטלקי.
איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי (FIMI) התעיד את היצירה בפלטינה מרובעת, לאחר שנמכרה בלמעלה מ-400,000 עותקים ברחבי המדינה.
Voglia di vivere דורג בשיאו במקום השני במצעד האלבומים האיטלקי.
FIMI התעיד אותו בזהב לאחר שנמכר בלמעלה מ-25,000 עותקים.
בחודשים יוני–יולי 2023 הופיעה בפסטיבלי מוזיקה שונים, דוגמת Battiti Live ו-TIM Summer Hits.
ב-6 באוקטובר הוציאה את "", שדורג במקום השני במצעד הסינגלים וזכה לתואר פלטינה.
2024–הווה: פסטיבל סן רמו ואירוויזיון 2024
מנגו השתתפה בפסטיבל סן רמו 2024 עם השיר "La noia", ונבחרה לייצג את איטליה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
כיוון שאיטליה חברה ב"חמשת המדינות הגדולות", היא מעפילה לגמר האירוויזיון באופן אוטומטי.
היא ביצעה את שירה ב-11 במאי, בגמר האירוויזיון.
בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום הרביעי, עם 164 נקודות.
כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום השביעי, כשבסך הכול זכה ב-268 נקודות.
ב-31 במאי 2024 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Poké melodrama.
מ-2021, היא נמצאת במערכת יחסים עם הגיטריסט שלה אנטוניו צ'יריליאנו, יליד פוטנצה.
היא הצהירה שהיא יכולה להתאהב בכל אחד ללא קשר למגדר.
שנהשםערוץתפקידהערות2022–2023Amici di Maria De Filippiערוץ 5מתחרהזוכה בקטגוריית השירה2024פסטיבל סן רמוRai 1הזוכה עם השיר "La noia"אירוויזיון 2024RAI, EBUמתחרה עם השיר "La noia"
שנהפרסמועמדותעבודהתוצאההערות2022מוזיקה דה ברה rowspan="4" 2023פרס המבקריםזכייה בקטגוריית השירהעצמה (ב-Amici di Maria De Filippi)פרס הרדיופרס לוונציההעיטור המוזיקלי"Ci pensiamo domani"2024פסטיבל סן רמו 2024 אמנים גדולים"La noia" אירוויזיון 2024 מקום שביעי סקר OGAE השיר הטוב ביותר מאירוויזיון 2024מקום שניפרס המוזיקה של MTV אירופההאמן האיטלקי הטוב ביותראנג'לינה מנגו
אנג'לה ריינר היא פוליטיקאית בריטית המכהנת כנציגת מחוז אשטון אנדר ליין בבית הנבחרים הבריטי.
היא כיהנה כסגנית ראש ממשלת בריטניה, השרה לענייני צמיחה, שיכון וקהילות וסגנית יושב ראש מפלגת הלייבור.
ריינר (במקור בואן) נולדה וגדלה בסטוקפורט שבמנצ'סטר רבתי.
בגיל 16 נכנסה להריון ועזבה את לימודי התיכון.
היא עבדה בתחום הטיפול ובמקביל הייתה פעילה בהתאחדות העובדים בה התקדמה עד לתפקיד יושבת ראש אזור צפון-מערב אנגליה.
לאחר פרישתו של דייוויד הייס שכיהן כחבר הפרלמנט מטעם מחוז אשטון אנדר ליין, נבחרה ריינר מטעם מפלגת הלייבור להתמודד על המושב שהתפנה.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-2015 זכתה ברוב גדול.
היא כיהנה כמצליפת הסיעה, ביולי 2016 מונתה על ידי מנהיג המפלגה ג'רמי קורבין לשרת החינוך בממשלת הצללים שלו.
באפריל 2020 נבחרה לסגנית מנהיג הלייבור ומונתה על ידי קיר סטארמר לסגנית ראש ממשלת הצללים בהנהגתו.
היא מונתה ב-2021 לשרת הצללים של צ'נסלור של דוכסות לנקסטר ולשרת העבודה והפנסיה בממשלת הצללים.
בספטמבר 2023 מונתה לשרת השיכון והפיתוח בממשלת הצללים של סטארמר.
לאחר ניצחון הלייבור בבחירות 2024 מונתה לסגנית ראש הממשלה ולשרה לענייני צמיחה, שיכון וקהילות.
ב-5 בספטמבר 2025, לאחר שהואשמה בהונאות מס שונות, היא התפטרה מתפקידיה כסגנית ראש הממשלה, שרה וסגנית יו"ר הלייבור.
בפברואר 2021 מונתה לחברה במועצה המלכותית.
ריינר נישאה למארק ב-2010, בן זוגה אימץ את בנה הבכור, ולזוג נולדו עוד שני ילדים.
בנם המשותף הראשון נולד פג והוא עיוור.
אנג'לו שטילר הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת שטוטגרט מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
שטילר גדל במחלקות הנוער של TSV מילברטשופן ובאיירן מינכן, ובשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן.
ב-15 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–3 על דירן במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני לעונת .
ב-1 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 1–1 נגד אתלטיקו מדריד במסגרת שלב הבתים לעונת 2020/2021.
ב-18 בינואר 2021 חתם שטילר בהופנהיים מהבונדסליגה החל מעונת 2021/2022. הוא ערך 47 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-25 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לארבע שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה.
שטילר נכלל בסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.
ב-7 בספטמבר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה, בניצחון 0–5 על נבחרת הונגריה במסגרת ליגת האומות 2024/2025.
אנג'לו באסי (באיטלקית: Angelo Bassi; 31 במרץ 1914 -?) היה כומר איטלקי קתולי וסופר מחסידי אומות העולם, אשר הציל יהודים במלחמת העולם השנייה.
אנג'לו באסי נולד בעיירה קטנה בצפון איטליה בשם מונליאלה.
הוא שירת ככומר בעיריית רונדאנינה בזמן המלחמה, ואחריה נהיה ארכיפריסט והוכר כחסיד אומות העולם.
בשנת 1943, לאחר כיבוש איטליה בידי גרמניה הנאצית, נאלצה משפחת מסיולאם לאונה, רעייתו אלאונורה ושלושת ילדיהם: אמה, פלביו ופליניו, לעזוב את ביתם בגנואה בשל סכנת רדיפות.
הם חיפשו מקלט בעיירה הקטנה רונדאנינה, הסמוכה לגנואה.
בתחילת שהותם ברונדאנינה, מצאה המשפחה מסתור בביתם של בעלי מסעדה מקומיים, ארנסטו ברנדי ואשתו מרגריטה, תוך שימוש בשמות בדויים.
עם הזמן, ולאחר שזכו באמונם של מארחיהם, חשפו בפניהם את זהותם היהודית.
בעלי המסעדה, שהפגינו אומץ ואנושיות יוצאי דופן, אפשרו למשפחת מסיולאם להישאר בביתם.
עם זאת, כאשר הגיעו דיווחים על חיפושים נאציים אחר משפחה יהודית באזור, התעורר חשש כבד לחיי המשפחה.
ארנסטו ומרגריטה פנו לעזרתו של באסי, כומר העיירה, שנודע במסירותו לתושבי המקום ובנכונותו להסתכן כדי לסייע לנרדפים.
הכומר אנג'לו הציע לפזר את בני המשפחה בין מספר מקומות מסתור, על מנת להקשות על איתורם.
לאונה הוסתר בבית פרטי באזור, שם נשאר במשך שנה.
אנג'לו הסתיר את פליניו בחדר פנימי מבודד בכנסייה שלו בכל פעם שנפוצו שמועות על חיפוש יהודים באזור, הוא ליווה אותו ליער הקרוב עד חלוף הסכנה.
את שאר בני המשפחה, אמה, פלביו ואלאונורה העביר באסי לעיירה סמוכה, שם הוצגו כפליטים תוך שימוש בזהויות בדויות.
בזכות תושייתו של הכומר אנג'לו, שיתוף הפעולה של המקומיים ואומץ הלב של כל המעורבים, הצליחו כל בני משפחת מסיולאם לשרוד את תקופת הרדיפות הקשה תחת השלטון הנאצי.
לאחר המלחמה עבר הכומר באסי לשרת בעיירה גרמיאסקו (Gremiasco) במחוז אלסנדריה.
הוא תיעד את חוויות המלחמה והצלת יהודים במספר מקורות, ביניהם חוברת בשם "Un nido sicuro a Rondanina".
באסי הגיש תיעוד ליד ושם בו הצהיר על פעילותו למען הצלת מספר משפחות יהודיות נוספות.
הוא הוכר ב-18 באוגוסט 2004 כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
הטקס נערך ברומא ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים.
אנג'לו סקולה (באיטלקית: Angelo Scola; נולד ב-7 בנובמבר 1941) הוא קרדינל איטלקי של הכנסייה הקתולית, פילוסוף ותאולוג.
שימש כארכיבישוף של מילאנו בין השנים 2011–2017 ולפני כן כפטריארך של ונציה בשנים 2002–2011. נעשה בישוף בשנת 1991 ובשנת 2003 מונה לקרדינל.
סקולה נולד במלגרטה שבמילאנו, בנם של קרלו סקולה, נהג משאית, ורג'ינה קולומבו.
הוא היה הצעיר מבין שני אחים; אחיו הבכור פייטרו נפטר בשנת 1983. למד בבית הספר התיכון מנצוני בלקו והיה פעיל בתנועת הנוער *Gioventù Studentesca* ("נוער סטודנטיאלי").
סקולה למד פילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש בשנים 1964–1967 וקיבל תואר דוקטור עם עבודת מחקר על הפילוסופיה הנוצרית תחת הנחייתו של הפילוסוף גוסטבו בונטדיני.
בתקופה זו היה נשיא הסניף המילאנזי של הפדרציה האוניברסיטאית הקתולית האיטלקית (FUCI).
סקולה הוסמך לכמורה ב-18 ביולי 1970 על ידי הבישוף אבלה קונילי.
בהמשך השלים דוקטורט שני בתאולוגיה באוניברסיטת פריבורג בשווייץ, שם כתב עבודת מחקר על תומאס אקווינס.
היה פעיל בתנועת "קומוניון וליברציה" והיה העורך האיטלקי של כתב העת התאולוגי *Communio*, שנוסד על ידי אנרי דה לובאק, האנס אורס פון בלתזר ויוזף רצינגר (לימים האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר).
ב-1991 מונה לבישוף של גרוסטו, תפקיד בו כיהן עד 1995. בתקופה זו התרכז בחינוך נוער, טיפוח קריאות לכמורה, והתחדשות חיי הקהילה בכנסיות.
ב-1995 מונה לרקטור של האוניברסיטה האפיפיורית הלטרנית ולנשיא המכון האפיפיורי יוחנן פאולוס השני ללימודים על נישואין ומשפחה ברומא.
בתקופה זו היה יועץ להקונגרגציה לענייני הדוקטרינה של האמונה.
בשנת 2002 מונה לפטריארך של ונציה, ונעשה קרדינל בשנת 2003 על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
נחשב לאחד ה"פאפּאבלֵי" (מועמדים מובילים לאפיפיורות) בקונקלווה של 2005, שבסופו נבחר יוזף רצינגר לאפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
ב-28 ביוני 2011 מונה סקולה לתפקיד הארכיבישוף של מילאנו, הכהונה הבכירה ביותר בכנסייה האיטלקית.
הוא כיהן בתפקיד עד שנת 2017, אז פרש וירש אותו הבישוף מריו דלפיני.
סקולה תומך ביחסים אקומניים בין הקתוליות והאסלאם, מתוך אמונה שיש מכנה משותף רחב בין הדתות.
באופן ספציפי הוא מתמקד במאבק ברדיפת הנוצרים במזרח התיכון.
ב-2013 הוא נפגש עם הפטריארך של מוסקבה, קיריל, וציין שהפגישה אינה קשורה לביקורו של הנשיא ולדימיר פוטין בוותיקן.
הוא דחה את האפשרות להענקת לחם הקודש לגרושים שנישאו מחדש וטען כי "זה אינו עונש שניתן לבטל, אלא היבט מהותי של מוסד הנישואין הנוצרי".
סקולה חיבר מספר ספרים בתחומים של תאולוגיה, אתיקה רפואית ותאולוגיה של המשפחה, שתורגמו לשפות רבות.
בנוסף, הוא מחברם של יותר מ-120 מאמרים שפורסמו בכתבי עת אקדמיים לפילוסופיה ותאולוגיה.
אַנְיוֹלוֹ אַמְבְּרוֹגִ'ינִי (באיטלקית: Agnolo Ambrogini; ), הידוע יותר כאַנְגֶ'לוֹ פּוֹלִיצְיַאנוֹ (Angelo Poliziano) או רק כפוליציאנו, היה מלומד קלאסי ומשורר איטלקי מתקופת הרנסאנס הפלורנטיני.
מחקרו היה מכריע בהיפרדות של הלטינית של הרנסאנס (או ההומניסטית) מהנורמות של ימי הביניים ובהתפתחויות בפילולוגיה.
כינויו, פוליציאנו, שבו הוא מזוהה בעיקר עד היום, נגזר מהשם הלטיני של עיר הולדתו, מונטפולצ'אנו (Mons Politianus).
עבודותיו של פוליציאנו כוללות תרגומים של קטעים מאיליאדה של הומרוס, מהדורה של שירת קאטולוס וביאורים על מחברים וספרות קלאסיים.
המחקר הקלאסי שלו הוא שהביא לו את תשומת הלב של בית מדיצ'י העשיר והחזק ששלט בפירנצה.
הוא שירת את בני מדיצ'י כמורה לילדיהם, ומאוחר יותר כחבר קרוב ואיש סוד פוליטי.
שירתו המאוחרת, כולל "לה ג'וסטרה" (La Giostra), פיארה את פטרוניו.
הוא השתמש בשיר הדידקטי שלו "מאנטו" (Manto), שנכתב בשנות ה-80 של המאה ה-15, כהקדמה להרצאותיו על ורגיליוס.
פוליציאנו נולד בשם אניולו אמברוג'יני במונטפולצ'יאנו, שבמרכז טוסקנה ב-1454. אביו בנדטו, משפטן ממשפחה טובה ובעל יכולת יוצאת דופן, נרצח על ידי יריבים פוליטיים בשל אימוץ עמדתו של במונטפולצ'יאנו; נסיבות אלו העניקו לאניולו, כבנו הבכור, זכות לתבוע חסות מבית מדיצ'י.
בגיל עשר, לאחר מותו בטרם עת של אביו, החל פוליציאנו את לימודיו בפירנצה, כאורח של בן דוד.
שם למד את השפות הקלאסיות לטינית ויוונית.
ממרסיליו פיצ'ינו למד את יסודות הפילוסופיה.
בגיל 13 החל להפיץ מכתבים בלטינית; בגיל 17 כתב חיבורים בחריזה יוונית; ובגיל 18 פרסם מהדורה של קאטולוס.
ב-1470 זכה בתואר homericus adulescens ("נער הומרי") על תרגום ספרים II-V של האיליאדה להקסמטר לטיני.
לורנצו דה מדיצ'י, השליט האוטוקרטי של פירנצה והפטרון הראשי של הלמידה באיטליה באותה עת, אסף את פוליציאנו אל ביתו, כמורה לילדיו, שביניהם היו פיירו "ביש המזל" וג'ובאני, לעתיד האפיפיור לאו ה-10. התוכן ההומניסטי של שיעוריו הביא אותו לעימות מתמיד עם אימם, .
לורנצו גם הבטיח לו משרה מכובדת באוניברסיטת פירנצה.
במהלך תקופה זו, הרצה פוליציאנו ב תחת הנהגתו של מרסיליו פיצ'ינו, בווילה קרג'י.
בין תלמידיו של פוליציאנו ניתן היה למנות את הסטודנטים הראשיים של אירופה, האנשים שנועדו לשאת לבתיהם את ה"ספוליה אופימה" (שלל הכבוד) של .
הוא לימד גם סטודנטים מגרמניה, אנגליה ופורטוגל.
זו הייתה שיטת הפרופסורים באותה תקופה לקרוא את המחברים היוונים והלטיניים עם כיתתם, להכתיב הערות פילולוגיות וביקורתיות, לתקן קטעים משובשים בטקסטים המקובלים, להציע הבהרות של החומר, וללמד חוקים, נימוסים, ודעות דתיות ופילוסופיות של הקדמונים.
פוליציאנו כיסה כמעט את כל תחום הספרות הקלאסית במהלך כהונתו, ופרסם את הערות הקורסים שלו על אובידיוס, סווטוניוס, סטאטיוס, פליניוס הצעיר וקווינטיליאנוס.
הוא גם לקח על עצמו עריכה מחודשת (recension) של הטקסט של ה"דיגסטה" של יוסטיניאנוס השני והרצה עליו.
עריכה זו השפיעה על המשפט הרומי.
הצעה למלך ז'ואאו השני מפורטוגל
פוליציאנו כתב מכתב לז'ואאו השני מפורטוגל בו חלק לו כבוד עמוק:
ותוך שהוא מחשיב את הישגיו כבעלי ערך מעל אלו של אלכסנדר הגדול או יוליוס קיסר.
הוא הציע את עצמו לכתוב יצירה אפית שתיתן דין וחשבון על הישגיו של ז'ואאו השני בניווט ובכיבושים.
המלך השיב בחיוב, במכתב מ-23 באוקטובר 1491, אך עיכב את ההזמנה.
היצירה האפית הנוגעת לעידן התגליות הפורטוגזיות נכתבה רק כמעט מאה שנים מאוחר יותר על ידי לואיש דה קמואש.
פוליציאנו בילה את שנותיו האחרונות ללא דאגות כלכליות או אחרות, בלימודי פילוסופיה.
פיירו "ביש המזל" אף ביקש מהאפיפיור אלכסנדר ה-6 להפוך אותו לחשמן.
סביר להניח שפוליציאנו היה הומוסקסואל, או לפחות היו לו מאהבים גברים, והוא מעולם לא נישא.
הראיות כוללות הלשנות על מעשה סדום שנעשו לרשויות הפלורנטיניות, שירים ומכתבים של בני התקופה, ורמיזות בתוך יצירתו (בעיקר ב"אורפיאו").
ייתכן גם שהיה מאהבו של פיקו דלה מירנדולה, ממנו למד עברית.
לפני הוצאת גופתו מהקבר ב-2007, נסיבות מותו נחשבו לעיתים גם הן כראיה להומוסקסואליות: עדויות מסוימות הציעו כי הוא מת מקדחת (שייתכן שנבעה מעגבת) שהוחמרה בשל עמידה מתחת לאדן החלון של נער שהיה מאוהב בו אף על פי שהיה חולה.
אחרים חשבו שמותו הוחש בשל אובדן חברו ופטרונו לורנצו דה מדיצ'י באפריל 1492, ופוליציאנו עצמו מת ב-24 בספטמבר 1494, זמן קצר לפני שהפלישה הצרפתית, פשטה על איטליה.
ב-2007 הוצאו גופותיהם של פוליציאנו ופיקו דלה מירנדולה מקבריהן ב בפירנצה כדי לקבוע את סיבות מותם.
בדיקות פורנזיות הראו כי גם פוליציאנו וגם פיקו מתו ככל הנראה מהרעלת ארסן, ייתכן בהוראת יורשו של לורנצו, פיירו דה מדיצ'י.
פוליציאנו היה ידוע היטב כמלומד, פרופסור, מבקר ומשורר לטיני בעידן שבו הקלאסיקות עדיין נלמדו מתוך שאיפה להיטמע בהן, ולא בשקדנות המדעית של תקופה מאוחרת יותר.
הוא היה הנציג של אותו עידן של מחקר שבו סטודנטים שאבו את אידיאל החיים שלהם מהעת העתיקה.
הוא היה ידוע גם כמשורר איטלקי, בן זמנו של אריוסטו.
במקביל, הוא היה עסוק כמתרגם מיוונית.
גרסאותיו לאפיקטטוס, היפוקרטס, קלאודיוס גלנוס, "ארוטיקוס" של פלוטרכוס ו"כרמידס" של אפלטון ייחדו אותו כסופר.
מבין עבודות מלומדות אלו, המקובלות ביותר באופן אוניברסלי על הציבור של אותה תקופה היו סדרת מאמרים עיוניים ומנומקים העוסקים במגוון רחב של נושאים על פילולוגיה וביקורת, שפורסמו לראשונה ב-1489 תחת הכותרת "מיסלנאה" (Miscellanea).
הייתה להן השפעה מיידית ומתמשכת, והן השפיעו על המלומדים של המאה הבאה.
ההיסטוריון אנתוני גרפטון כותב כי "האימוץ המודע של סטנדרט חדש של דיוק ודייקנות" על ידי פוליציאנו אפשר לו "להוכיח שהמחקר שלו היה משהו חדש, משהו טוב באופן מובהק מזה של הדור הקודם":
הפואמה Manto (מאנטו), בה נשא (נאום שבח או שיר הלל פומבי ורשמי) לוורגיליוס;
ה-Ambra (אמברה), המכילה רישום אידילי של נוף טוסקני והספד להומרוס;
ה-Rusticus (רוסטיקוס), שחגגה את חיי הכפר;
ה-Nutricia (נוטריציה), שנועדה לשמש כמבוא כללי ללימוד שירה עתיקה ומודרנית.
יצירתו המוערכת ביותר באיטלקית, Stanze per la giostra (בתים לתחרות ההפלה ברומח), או La Giostra, שנכתבה על ניצחונו של ג'וליאנו דה מדיצ'י בטורניר ב-1475. יצירה זו נותרה לא גמורה בעקבות ב-1478, שהביא לרצח הגיבור שלה.
בנוסף, אשתו של לורנצו, , הסתייגה מאוד מהאופי ההומניסטי של הפואמה, מה שגרם לפוליציאנו להתפטר, לעזוב את פירנצה ב-1479 ולהשתקע במנטובה, שם החל לעבוד על ה-Fabula di Orfeo (האגדה על אורפיאו).
ה-Orfeo (אורפיאו), דרמה לירית שהוצגה במנטובה בליווי מוזיקלי;
אוסף של שירים טוסקניים, המשחזרים צורות שונות של שירה עממית המצטיינת בשטף חינני.
Dialectica (1493), מבוא לקורס על פילוסופיה אריסטוטלית.
בסך הכל היא זכתה באליפות העולם בטניס שולחן ב-30 מדליות, מהן 17 מדליות זהב, 5 מדליות כסף ו-8 מדליות ארד.
רוזיאנו עלתה לישראל ב-1960. בהמשך זכתה במכביה השישית שנערכה בשנת 1961 ובאליפות ישראל לנשים בשנים 1961 ו-1962.
רוזיאנו נולדה לסוחר יינות בשם אדלשטיין.
היא הכירה את המשחק לראשונה בגיל 8, כאשר אחיה בן ה-16 הרכיב בבית רשת של טניס שולחן.
במשחקים שהתנהלו בביתה פיתחו בני הבית דרך אימון מיוחדת כאשר השתדלו להכות בכדור כך שינחת בתוך כובע שאת מיקומו שינו מפעם לפעם.
בגיל 12 זכתה בגביע רומניה לנשים, כבר בגיל 13 העפילה אנג'ליקה לגמר אליפות רומניה לנשים וזכתה במקום השני ובגיל 14 זכתה באליפות רומניה לנשים.
בשנים 1940–1945 לא הורשתה לשחק בגלל היותה יהודיה.
בשנים 1950–1955 הגיעה לשיאה וזכתה שש פעמים ברציפות באליפות העולם.
אולם בשנת 1956 היא נוצחה כבר בסיבוב השני על ידי יפנית די אלמונית.
במהלך שנות ה-50 כיהנה רוזיאנה כמאמנת ראשית בטניס שולחן ברומניה והייתה אחראית על הסמכת מאמנים.
בתחילת 1960 עלה בעלה לישראל ובאוגוסט 1960 עלתה לישראל עם בתה.
עם עלייתה היא הצטרפה להפועל חיפה ומונתה למאמנת נבחרת טניס השולחן של הפועל.
היא זכתה בתחרות טניס השולחן בכינוס הפועל השביעי במאי 1961 ובמכביה השישית שנערכה בספטמבר 1961 ובאליפות ישראל לנשים בשנים 1961 ו-1962.
באוקטובר 1961 פרסמה רוזיאנו ביקורת על התאחדות טניס השולחן של ישראל על שקיבל הזמנות עבורה לתחרויות בינלאומיות, ומבלי לידע אותה לא טרח לענות על ההזמנות, כדי שלא תצטרך לשלם על הוצאות הנסיעות.
בתגובה אמרו בהתאחדות שהם מעדיפים לשלוח ספורטאים לאליפויות אירופה, אסיה והעולם ולא לתחרויות בינלאומיות אחרות.
בתחילת 1962 אפשרה ההתאחדות לרוזיאנו להשתתף באנגליה וצרפת, אך דחתה את ההזמנה לשחק בגרמניה.
בנוסף, נדרשה רוזיאנו שלא לשחק עם בת זוג מגרמניה.
באמצע 1962 היא השתתפה במשך 40 יום בתחרויות ראווה בדרום אפריקה בהזמנת הקהילה היהודית.
בעקבות זאת דרש יו"ר ההתאחדות הבינלאומית מההתאחדות בישראל להטיל עליה עונש מרתיע.
עניינה נדון בספטמבר 1962 בדיון בו התברר שרוזיאנו הייתה מודעת לאיסור לשחק בדרום אפריקה, הגם שהתרעה רשמית לא נשלחה אליה, למרות שהוכנה.
באוקטובר 1962 היא גונתה בחריפות על ידי בית הדין של ההתאחדות.
עם זאת, לא הוטל עליה עונש בהיעדר סעיף מתאים בתקנון.
בסוף 1964 היא מונתה למאמנת נבחרת ישראל לגברים בטניס שולחן למרות מחאות הנהלת מכבי שרצתה למנות לתפקיד את אוטו פפרבאום איש מכבי.
במכבי טענו שרוזיאנו אינה מתאימה לתפקיד בגלל הופעתה בדרום אפריקה בשנת 1962. לעומת זאת רוזיאנו טענה שמכבי מתנכלים לה בגלל שבחרה בעלייתה לעבוד עם הפועל ובגלל היותה אישה.
נציגי מכבי החרימו את הנבחרת והתאמנו בנפרד.
בפברואר דווח על פשרה על פיה רוזיאנו הייתה המאמנת ופפרבאום ראש המשלחת, אולם הסכסוך לא יושב ובגלל החרם של מכבי הוחלט לא להשתתף באליפות העולם.
בהמשך, הושגה הסכמה ברגע האחרון להוציא את המשלחת בכל זאת על פי מתווה הפשרה.
באוגוסט 1966 פוטרה מתפקידה כמאמנת בהפועל עקב קיצוצים בתקציב.
היא עזבה את העיסוק בטניס שולחן ועברה לעבוד באלביט בתיכנות מחשבים, בהזמנת בתה שעבדה אז באלביט.
במהלך מלחמת ששת הימים עבדה כנהגת מונית במשך ארבע שעות ביום כדי לסייע במאמץ המלחמתי.
בשנת 1972 היא סירבה להזמנה להצטרף לוועדה מקצועית לקידום טניס השולחן.
גם בתחום המחשבים באו לידי ביטוי חלק מהתכונות שהפכו אותה לאלופת עולם ובשנת 1980 זכתה בתואר "עובד מצטיין של אלביט".
בשנת 1981 הונצחה רוזיאנו ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
בשנותיה האחרונות התגוררה בחיפה וזכתה ב-2001 לתואר אזרחית כבוד של העיר.
בשנת 2000 הוענק לה Crucea Nationala „Serviciul Credincios" (הצלב הלאומי, שירות נאמן) דרגה שלישית.
רוזיאנו נישאה ללו רוזיאנו, פרופסור לכימיה בטכניון בתחום חוזק חומרים שקודם לעלייתו היה ראש המעבדה לחקר תופעות בלייה באקדמיה למדעים ברומניה.
בשנת 1946 נולדה בתם מיכאלה הרבסט שבצעירותה שחקה אף היא טניס שולחן.
באליפות ישראל בשנת 1961 הגיעו האם והבת לגמר ליחידים והאם החליטה לא לשחק אלא לחלק ביניהן את הניצחון.
לעומת זאת, בזוגות מעורבים, נצחה הזוג שכלל את האם את הזוג שכלל את הבת.
רוזיאנו הצטיינה בכל תחומי המשחק: הייתה לה עבודת רגליים מצוינת, שליטה טובה בכדור וטכניקה טובה.
כל אלו השתלבו ביכולת טבעית, נחישות ושאיפה מתמדת לניצחון.
את סגנון משחקה היא תיארה בשנת 1960:
"אני משחקת בסגנון הגנתי ומדי פעם עוברת להתקפות־פתע"
היא תוארה במעריב בשנת 1955:
"הדמות המעניינת ביותר בטניס השולחן היא בחורה רומניה בשם אנג'ליקה רוזנו, המחזיקה באליפות העולם לגברות זה חמש שנים.
יש קסם רב במשחקה והיא יודעת לטפח אותו.
פניה מכוסים כאילו מסכה כל הזמן, בין אם ברגע שעליה להתגונן קשות ונמרצות ליד השולחן, ובין אם זה בשעה היא מושיטה ידה לקבל גביע ופרס.
משחקה נבון ומחושב, היא שולטת בכל סוגי החבטות, ואומרים כי רק הטובים שבשחקנים הגברים מסוגלים לנצח אותה.
מעולם לא תזלזל ביריב או במשחק, והיא ניגשת לכל תחרות כאל מיבחן קשה."
1937 - בבדן שבאוסטריה - מקום שלישי בזוגות מעורבים יחד עם Geza Eros
1939 - בקהיר שבמצרים - מקום שני בזוגות נשים יחד עם שארי סאס-קולושווארי Sari Szasz-Kolosvary ומקום שלישי קבוצתי עם נבחרת רומניה
1948 - בלונדון שבאנגליה - מקום שלישי נשים, מקום רביעי בזוגות מעורבים יחד עם ריצ'רד ברגמן ומקום שלישי קבוצתי עם נבחרת רומניה
1950 - בבודפשט שבהונגריה - מקום ראשון נשים, מקום שני לזוגות נשים יחד עם Gizella Farkas, מקום שלישי לזוגות מעורבים יחד עם איוון אנדריאדיס ומקום ראשון קבוצתי עם נבחרת רומניה
1951 - בווינה שבאוסטריה - מקום ראשון נשים, מקום שני בזוגות נשים יחד עם שארי סאס-קולושווארי, מקום ראשון בזוגות מעורבים יחד עם Bohumil Vana, מקום ראשון קבוצתי עם נבחרת רומניה
1952 - במומבאי שבהודו - מקום ראשון נשים, מקום ראשון בזוגות מעורבים יחד עם Ferenc Sido, מקום שני קבוצתי עם נבחרת רומניה
1953 - בבוקרשט שברומניה - מקום ראשון נשים, מקום שני בזוגות נשים יחד עם Gizella Farkas, מקום ראשון בזוגות מעורבים יחד עם Ferenc Sido ומקום ראשון קבוצתי עם נבחרת רומניה
1954 - בלונדון שבאנגליה - מקום ראשון נשים, מקום שלישי בזוגות נשים יחד עם Gizella Farkas
1955 - באוטרכט שבהולנד - מקום ראשון נשים, מקום ראשון בזוגות נשים יחד עם Ella Constantinescu-Zeller ומקום ראשון קבוצתי עם נבחרת רומניה
1956 - בטוקיו שביפן - מקום ראשון בזוגות נשים יחד עם Ella Constantinescu-Zeller ומקום ראשון קבוצתי עם נבחרת רומניה
1957 - בסטוקהולם שבשוודיה - מקום שלישי בזוגות נשים יחד עם Helen Elliott ומקום שני קבוצתי עם נבחרת רומניה
1958 - בבודפשט שבהונגריה - מקום שלישי נשים, מקום ראשון בזוגות נשים יחד עם Ella Zeller ומקום שני קבוצתי עם נבחרת רומניה
1960 - בזגרב שביוגוסלביה - מקום ראשון בזוגות נשים יחד עם Maria Alexandru ומקום שלישי קבוצתי עם נבחרת רומניה
בשנת 1954 באליפות הלאומית של הונגריה - מקום ראשון נשים ומקום ראשון בזוגות נשים יחד עם Gizella Farkas
בשנת 1954 בשוודיה - מקום ראשון נשים ומקום ראשון בזוגות נשים יחד עם Ella Zeller
בשנת 1955 בשוודיה - מקום ראשון נשים ומקום ראשון בזוגות נשים יחד עם Ella Zelle.
בשנת 1957 בשוודיה - מקום שני בזוגות נשים יחד עם Ella Zeller ומקום שני בזוגות מעורבים יחד עם Tiberiu Harasztosi
אנג לי הוא במאי קולנוע יליד טאיוואן, זוכה בשני פרסי אוסקר וזוכה בפרס פרמיום אימפריאלה לשנת 2024.
לי נולד בפינגטונג שבדרום טאיוואן, המבוגר מבין חמישה אחים.
הוריו ברחו מסין לטייואן לאחר המהפכה הקומוניסטית בסין ב-1949 ומותם של סבו וסבתו שהוצאו להורג בשל היותם בעלי קרקעות.
בגיל 19 (1973) הפתיע את הוריו כשהודיע להם על כוונותיו ללמוד משחק.
לאחר 5 שנים של לימודי משחק עבר לי לארצות הברית שם למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ואף פגש את אשתו לעתיד, ג'ניס לין, איתה התחתן ב-1983. את תואר מוסמך אוניברסיטה רכש באוניברסיטת ניו יורק שם למד בבית הספר לקולנוע באותו מחזור עם ספייק לי ואף השתתף בצוות בסרט התזה של לי.
הסרט ששימש כעבודת התזה שלו מ-1984 נקרא Fine Line.
לאחר שסיים את לימודיו התקשה לי למצוא עבודה, ופרויקטים שונים שעליהם עבד לא יצאו אל הפועל.
באותה תקופה שימש לי כעקר בית בעוד אשתו, ג'ניס לין, מיקרוביולוגית, הייתה המכלכלת הראשית של המשפחה.
תפקידו במשפחה הקנה לו כישורים רבים בתחום האוכל, כישורים שמאוחר יותר הוכנסו כמוטיבים בסרטיו הראשונים.
ב-1990 הכניס לי שני סרטים לתחרות לאומית בטאיוואן.
הסרטים, "ידיים דוחפות" ו"מסיבת החתונה", זכו במקום הראשון והשני.
שני הסרטים יחד עם הסרט השלישי, "אוכל, שתייה, גבר, אישה", היוו טרילוגיה בעלת קונספט אחיד אודות האב המתערב בעסקי ילדיו.
הסרטים שילבו את המסורת הטאיוואנית לצד המודרניות שחדרה למדינה.
מוטיב האוכל ניכר בשלושת הסרטים.
לי הגיע להכרה ציבורית בינלאומית לאחר סרטו השני, "מסיבת נישואין", ב-1993. הסרט נחשב לרווחי ביותר באותה שנה (החזיר את ההשקעה פי 4,000), זכה בפרס דוב הזהב ואף היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר באותה שנה ובכך היה לסרט הטאיוואני הראשון שמגיע למעמד שכזה.
"אוכל, שתייה, גבר, אישה" זכה אף הוא למועמדות לאוסקר הזר ב-1994.
ב-1995 ביים את "על תבונה ורגישות", על פי ספרה של ג'יין אוסטן, תבונה ורגישות.
זהו סרטו הראשון דובר האנגלית של אנג לי.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר בקטגוריות שונות וזכה בפרס אוסקר על התסריט המעובד.