tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הציור שייך לזרם הרומנטי ולמעגל ההשפעה של אמני האחווה הפרה-רפאליטית, והוא מציג את קלאופטרה השביעית, מלכת מצרים התלמאית, כדמות מיתית של יופי, כוח ומסתורין.
היצירה, שנוצרה בסביבות 1887, היא ציור שמן על בד בגודל 56.9 על 65.3 ס"מ ונמצאת באוסף פרטי.
קלאופטרה מתוארת בתנוחה מהורהרת ורבת עוצמה על רקע עשיר המעיד על מעמדה המלכותי.
ווטרהאוס השתמש בפלטת צבעים חמימה ומאופקת המדגישה את פאר לבושה ואת סביבתה, והדגיש את מרקם הבדים, הזהב והפרטים הדקורטיביים.
בגדיה המעוטרים ופסל האבן בדמות אריה שעליו נשענת זרועה מחזקים את תחושת העושר והכוח המזוהים עמה.
הציור מבטא את מורכבות אופייה של קלאופטרה, המשלב סמכות, מסתורין ונשיות.
ווטרהאוס מציג את קלאופטרה כדמות מלאת עוצמה ומסתורין, סמל ליופי ולאיום גם יחד.
מבטה הקודר מבליט את אופייה התקיף ואת כוחה לשבות ולסכן את הסובבים אותה.
הציור ממשיך את העניין הרב שעוררה דמותה של קלאופטרה בקרב הסימבוליסטים והפרה־רפאליטים של המאה ה־19, אשר ראו בה דמות מיתית ומעוררת השראה.
ווטרהאוס מדגיש את תחושת היוקרה באמצעות ריבוי מרקמים – אבן, מתכת, בד, זהב, עור ופרוות נמר – המעניקים ליצירה ממד חושני ומוחשי.
דמותה של קלאופטרה בציורו של ווטרהאוס מוצגת במתכונת הדומה לזו שביצירתו של לורנס אלמה-טדמה אנטוניוס וקלאופטרה.
בשתי היצירות נראית המלכה שוכבת על עור נמר, בתנוחה המשדרת ביטחון, עוצמה ופיתוי.
הדמיון בין הסצנות מדגיש את העניין המשותף של שני האמנים בדמותה המורכבת של שליטת מצרים, כסמל נשי של יופי וארס גם יחד.
לאחר הצגתה בתערוכת The Graphic נמכר הציור בלונדון במכירה פומבית של כריסטי'ס בשנת 1889. לאחר מכן נעלמה היצירה ונחשבה אבודה במשך למעלה ממאה שנה, עד שהתגלתה בשנת 2003 בבקתה בהרי הרוקי הצפוניים שבקולורדו.
גילויה הוכרז על ידי בית המכירות כריסטי'ס, זמן קצר לאחר שיצירה אחרת של ווטרהאוס אותרה באיסלנד.
קלאופטרה היא ציור שמן על בד מאת הציירת האיטלקייה ארטמיזיה ג'נטילסקי, שצויר בקירוב בשנים 1633–1635. היצירה היא אחת משלוש גרסאות שציירה ג'נטילסקי לנושא דמותה של קלאופטרה, והיא מצויה כיום באוסף פרטי ברומא.
אף שהיצירה מיוחסת כיום לג'נטילסקי, במשך תקופה ארוכה יוחסה בטעות לצייר מסימו סטנצ'יונה, בדומה למקרים נוספים שבהם יוחסו יצירותיה של האמנית לציירים גברים.
הציור מתאר את קליאופטרה שרועה על מיטה בחדר מבודד.
פלג גופה העליון נתמך בכרית בגוון כתום, בעוד פלג גופה התחתון מכוסה בבד כחול המונח בזהירות.
פלג גופה העליון חשוף לחלוטין, ראשה פונה הצידה, עיניה עצומות ושערה נשפך לאחור.
הנחש, אשר לפי המסורת שימש אמצעי ההתאבדות, נראה מתפתל לצידה.
האור מתמקד בגופה של קליאופטרה, במיוחד בפלג גופה העליון, ויוצר ניגוד חד בין הבשר המואר לבין הצללים הכבדים הנוצרים בקפלי הבד.
קדמת הקומפוזיציה נחתכת על ידי סדיני המיטה, ואילו ברקע נראות משרתותיה של קליאופטרה הצופות במתרחש.
אחת מהן נראית כמי שמוחה דמעות, בעוד השנייה מסיטה את הבד החושף את גופת המלכה.
הציור מתאר את רגעי גסיסתה של קלאופטרה לאחר שהתאבדה בעקבות מותו של מאהבה, מרקוס אנטוניוס.
על פי התיאור המסורתי, שמקורו בכתבי פלוטרכוס, קלאופטרה ננשכה בידי אספיס שהוסתר בסל, וג'נטילסקי מציגה אותה בשלב שבו השפעת הארס כבר ניכרת בגופה.
ראשה שמוט על ידה, עורה חיוור במידה קיצונית ושפתיה מקבלות גוון כחלחל, סימנים חזותיים למעבר מן החיים אל המוות.
גרסה זו משתייכת לשלוש גרסאות שציירה ג'נטילסקי לנושא קליאופטרה, לצד קלאופטרה (מילאנו) וקלאופטרה (פרארה).
השוואת הגרסאות מדגישה את גמישותה של האמנית בהתייחסותה לאותו נושא איקונוגרפי, ואת האפשרות שיצירות אלה נוצרו הן לצורך הזמנות והן מתוך יוזמה אישית, במטרה למצוא להן קונים בשלב מאוחר יותר.
עד שנות ה-80, נחשבה היצירה כיצירתו של מאסימו סטנציונה.
בעוד שרוב החוקרים כיום מקבלים אותה כיצירה של ארטמיזיה, ישנן אינדיקציות לכך שייתכן שהיא מייצגת שיתוף פעולה עם תלמידה אונופריו פאלומבו .
לחלופין, ייתכן שהיא פשוט הושפעה מסגנון בני דורה הנפוליטניים.
למרות שמאמינים שהיצירה בוצעה במהלך שהותו של האמן בנאפולי, היצירה תועדה לראשונה בגלריית מת'יזן בלונדון בשנות ה-80. היא נרכשה מהגלריה בשנת 1987 על ידי הבעלים הנוכחי.
קְלַאס אוֹלדֶנבּוּרג (בשוודית: Claes Oldenburg; 28 בינואר 1929 – 18 ביולי 2022) היה פסל אמריקאי שנודע בעיקר בזכות עבודתו על פסלים סביבתיים שהיוו גרסאות ענק של חפצים יום-יומיים.
מוטיב מרכזי נוסף ביצירתו היה גרסאות רכות של חפצים קשיחים.
זוכה פרס רולף שוק לאמנות חזותית 1995.
אולדנבורג בן לדיפלומט, נולד ב-1929 בסטוקהולם שבשוודיה.
בילדותו עבר יחד עם משפחתו לארצות הברית.
בשנת 1946 למד באוניברסיטת ייל ובמכון לאמנות בשיקגו.
אולדנברג החל להתפרסם בתחילת שנות ה-60, בלוס אנג'לס.
הוא מזוהה עם זרם הפופ ארט.
אחת מיצירותיו הגדולות הראשונות הייתה "שפתון (מתרומם) על שרשראות זחל"ם", שנמצא כיום בחצר באוניברסיטת ייל.
ביצירתו קיבלה המציאות היבט תלת־ממדי סביבתי בוטה וברור.
הוא טען שהוויית הכרך העירוני לא התבטאה בעולם הנוצץ והפרסומי, אלא בחומרים הלקוחים מ"תרבות הביבים" של שכונות העוני ואזוריה המזרחיים של מנהטן.
אולדנבורג ביקש לבטא את הוולגריות של אמריקה באמצעות "סביבות" ו"אירועים".
הרחוב שימש בעבורו לא רק מקום שממנו נלקחו האובייקטים ליצירותיו אלא אף נושא יצירתו המוקדמות.
הוא לא הסתפק באובייקט בודד המופקע מהקשרו הסביבתי, ויצר סביבה שיש בה חומרי פסולת ופריטים שאסף ועיצב למערך מאורגן, שעל פיו על הצופה לחדור פנימה כדי לחוות את המוצג, ולא רק להתבונן בו כמוצג בתערוכה.
חלל הגלריה התמלא בחומרי פסולת שאסף בסביבת מגוריו.
מחומרים אלו עיצב צורות תלת־ממדיות, המאורגנות באי סדר המזכירים קיר מלא כתובות גרפיטי.
האובייקטים מוקמו - כאילו באקראי - בחלל הגלריה ובכך יצר "סביבה" בעלת אמירה אסתטית ייחודית, אך גם אמירה חברתית: העברת תרבות הרחוב הנמוכה לגלריה לאמנות מעניקה לה לגיטימציה.
יש להכיר בעידן השפע הכלכלי לא רק במוצרי הצריכה שבמרכולים, בפרסומות וכו' אלא ב"חיים האמיתיים", שאינם מתועדים במדורי הרכילות.
בנוסף לעבודתו כפסל אולדנבורג השתתף לעיתים בפרויקטים אדריכליים.
דוגמה בולטת לכך היא עיצובה של הכניסה לבניין הנהלת סוכנות הפרסום Chiat\Day בלוס אנג'לס, המעוצבת כמשקפת ענק שחורה, בצוות תכנון יחד עם האדריכל פרנק גרי.
"גשר הכף והדובדבן" בגן הפסלים של מינאפוליס
"ליבת תפוח" מ-1992 מוצב בגן האמנות ע"ש בילי רוז שבמוזיאון ישראל בירושלים.
Inverted Collar and Tie שמוצב מול הבניין וסטנדשטראסה 1.
1995 פרס רולף שוק לאמנות חזותית.
אולדנבורג שיתף פעולה מאז 1976 ועד למותה ב-2009 עם פסלת הפופ ההולנדית אמריקאית קוסיה ואן ברוגן.
קלאס הוא משחק ילדים המצריך אבן ושרטוט על הקרקע.
השרטוט מתבצע בדרך כלל באמצעות גיר או אבן-גיר, או שהוא שרטוט מוכן מראש, המצוי למשל במגרשי משחקים.
השרטוט מכיל מתחמים סגורים, בהם רשומים מספרים סודרים.
המשחק מיועד לשני משתתפים לפחות, אף כי ניתן לשחק בו גם כמשתתף יחיד לצורך תרגול.
המשחק משוחק בתורות, כאשר בכל תור, כמו בגומי, חוזר כל שחקן לאתגר האחרון שניצב בפניו בתור האחרון, בו לא עמד.
כמו בגומי, מכונים שמות השלבים "ראשון" "שני" וכן הלאה, במלעיל.
בכל שלב במהלך ביצוע התור, ממשיך השחקן לשחק ואף עובר לשלב הבא, כל עוד ביצע את כל המשימות ללא רבב.
נכשל השחקן בפרט מתוך המשימה - עובר התור לשחקן הבא אחריו בסבב.
בגרסת הקליעה, בכל תור, מטיל השחקן הפעיל את האבן ומנסה לקלוע אל המשבצת בה רשום מספרו של השלב בו הוא נמצא.
בתחילת המשחק ינסה לקלוע אל המשבצת בה רשום "1" וכן הלאה.
לאחר שקלע השחקן אל תוך המתחם (נחיתת האבן על קו המפריד בין המתחמים אינה נחשבת קליעה), עליו לקפוץ לפי תבנית תנועות מוגדרת מראש, התואמת את השרטוט, תוך איסוף האבן מן המקום אליה הוטלה.
בשום מקרה לא ידרוך השחקן על הקווים ולא יזיז את רגליו שלא על ידי קפיצה.
שרטוט נפוץ לקלאס נקרא "שמיים".
בשרטוט זה שלוש משבצות עוקבות, בהן מניחים רגל אחת, צמד משבצות בהן מניחים שתי רגליים, רגל בכל משבצת, משבצת בודדת ואחריה צמד משבצות.
לאחר מכן חצי מעגל או מעגל שלם, המכונה שמיים, ובו מבוצע סיבוב באוויר של 180 מעלות, מתוך מטרה לחזור בדרך בה הגיע השחקן.
בגרסת הדחיפה, יש לדחוף את האבן בתור N תוך קפיצה על רגל אחת ממשבצת N ואילך עד לסוף המסלול, שאז יש להרימה ולשוב בניתור ממשבצת למשבצת.
דריכה שלא בתוך המשבצות ממש או עצירת אבן שם או הורדת רגל מהוות פסילה ועילה להעברת תור.
לאחר שהושלמו תורים כאלה כמספר המשבצות, על השחקן לעבור בין המשבצות ללא אבן בעיניים עצומות (שלב עיוור, במלעיל).
לאחר מכן זכאי השחקן לעמוד בגבו אל הקלאס ולקלוע אבן אל אחת המשבצות.
המשבצת שהופכת כך לקנין השחקן נקראת "קוֹן".
לבעל הקון מותר לדרוך על שוליו ולהוריד בו רגל, וליריביו אסור לדרוך על שוליו או להכניס אבן לתוכו ללא אישור.
הקנס על שימוש בקון ללא היתר הוא איבוד תור כפול.
מקורו של המשחק לא ידוע.
ממצאים ארכאולוגים שנמצאו במצרים, ביוון, ברומא ובמקומות אחרים, ייתכן והיו גרסה מוקדמת של המשחק עם תוכנית מלבנית או ספירלית.
ההתייחסויות הראשונות המתועדות למשחק בעולם דובר האנגלית מתוארכות לסוף המאה ה-17, בדרך כלל תחת השם "סקוטש-הופ" או "סקוטש-הופר".
ספר המתעד משחקים שנערך בין 1635 ל-1672 על ידי פרנסיס ווילובי מתייחס ל'סקוטש הופר'.
בספר נוסף משנת 1677, המשחק מכונה "סקוטש-הופרס".
המשחק ידוע בשמות רבים בשפות שונות, ואף באותה שפה זכה למספר שמות (בגרמנית ואיטלקית יש למשחק יותר מעשרה שמות שונים), ויש לו עשרות גרסאות שונות.
מקור שם המשחק בעברית - "קלאס" אינו ידוע אך רוביק רוזנטל מביא כאן את ההסבר הבא: בפולנית נקרא המשחק:
החוקרת רבקה אייפרמן מהמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, תיעדה את המשחק באנציקלופדיה מחקרית של משחקי ילדים שערכה בשנות ה-60 של המאה ה-20. המשחק החל להיות נפוץ בישראל בתקופת המנדט הבריטי.
מרוץ קלאסיקה סן סבסטיאן (בבסקית: Donostia-Donostia Klasikoa) הוא מרוץ אופניים חד-יומי המתקיים מדי שנה בחודש אוגוסט בחלק הצפוני של ספרד.
המרוץ הוא צעיר יחסית למרוצים הקלאסיים והחל רק בשנת 1981. מרוץ זה הוא המרוץ החד יומי החשוב ביותר בספרד שהיא אחת מהמדינות המובילות במרוצי האופניים, אם כי, רוב המרוצים בספרד הם מרוצי קטעים וגם הרוכבים הספרדים מצטיינים, בדרך כלל, במרוצי קטעים.
מנצח המרוץ מוכתר על ידי חבישת כומתה בסקית מסורתית על ראשו.
בין השנים 1989 ו-2004 נכלל המרוץ בסבב הגביע העולמי שהיה סבב של המרוצים החד יומיים החשובים ביותר.
מ-2005 נכלל המרוץ בסבב הפרו טור.
ב-1992 השתתף במרוץ לאנס ארמסטרונג.
הייתה זו הפעם הראשונה בה השתתף במרוץ ברמה גבוהה באירופה והוא סיים את המרוץ במקום האחרון, הרבה אחרי המנצח ראול אלקלה.
ב-1995 ניצח ארמסטרונג במרוץ והיה לרוכב האמריקאי הראשון שניצח במרוץ קלאסי השייך לסבב הגביע העולמי.
אורכו של המסלול כיום הוא כ-234 ק"מ.
המסלול יוצא מהעיר סן סבסטיאן שנמצאת לחופו של מפרץ ביסקיה וממשיך מערבה בכבישים המשקיפים על חוף הים.
לאחר כ-40 ק"מ פונה המסלול דרומה ונכנס אל תוך ארץ הבסקים ועובר במסלול גבעי המשובץ בפסגות אשר אינן גבוהות במיוחד, אך בכל זאת יוצרות לרוב פיצול בדבוקת הרוכבים.
המסלול ממשיך מזרחה ופונה לצפון מזרח, עד אשר, לאחר כ-185 ק"מ הוא מגיע שוב אל חוף האוקיינוס האטלנטי, אלא שהפעם ממזרח לסן סבסטיאן.
ב-50 הק"מ האחרונים המסלול פונה מערבה ומסתיים במרכז סן סבסטיאן.
אלטו יאיזקיבל (Alto Jaizkibel) – אורכה 8 ק"מ ושיפועה הממוצע הוא 5.13%.
העלייה נחשבה כזו אשר בה מוכרע המרוץ לעיתים מזומנות.
בדרך כלל מתגבשת בסופה קבוצה של מספר רוכבים אשר בורחת לדבוקה ומתוכה יוצא המנצח.
עד 2009 טיפסו הרוכבים על היאיזקיבל פעם אחת, בערך 38 ק"מ מקו הסיום.
ב-2010 הוסיפו מארגני המרוץ עליה נוספת של היאיזקיבל כך שעל הרוכבים לטפס במעלה פעמיים, בפעם הראשונה, 77 ק"מ לפני הסיום ובפעם השנייה, 38 ק"מ מקו הסיום.
אלטו ארקלה (Alto Arkale) – אורכה 3 ק"מ והיא הוכנסה למרוץ ב-2009 במקום אלטו גורוצה (Alto Gurutze) – עליה שהייתה נהוגה בשנים 2001–2008 ונמצאה כ-16 ק"מ לפני סיום המרוץ.
ב-2010 החליטו המארגנים שעל הרוכבים יהיה לטפס את הארקלה פעמיים (כמו גם היאיזקיבל).
בפעם הראשונה כ-55 ק"מ מהסיום ובפעם השנייה, כ-15 ק"מ מהסיום.
על ידי הכפלתן של העליות המרכזיות במרוץ ביקשו המארגנים ליצור עוד מכשולים שיקשו על קבוצה גדולה של רוכבים להגיע לסיום יחדיו.
משנת 2014 הוסיפו המארגנים עלייה נוספת, בורדקו טונטורה (Bordako Tontorra), שהיא קצרה ותלולה ושיאה נמצא כ-7 ק"מ מקו הסיום.
אלחנדרו ולוורדה בשנים 2008 ו-2014
2020 – המרוץ לא התקיים מפאת מגפת הקורונה בספרד
נולד בעיר אסוס בצפון-מערב אסיה הקטנה, שם עסק באגרוף.
הגיע לאתונה כשבכיסו ארבע דרכמות בלבד, שם שמע את הרצאותיו של הפילוסוף קראטס מן האסכולה של הציניקנים.
אחר כך למד במשך תשע עשרה שנה אצל זנון מקיטיון, מייסד האסכולה הסטואית.
הוא סירב לקבל תמיכה ציבורית והתפרנס מעבודת לילה כסבל של כדי מים בשירותו של גנן.
הוא זכה להערכה רבה הודות למוסריותו.
בשנת 263 לפנה"ס, עם מותו של זנון, הפך ליורשו כראש האסכולה הסטואית, אך המשיך להתפרנס מעבודת כפיים.
קלאנתס כתב כחמישים חיבורים, שמהם נשתמרו קטעים בלבד.
חיבורו "שיר הלל לזאוס" (ראש האלים ואל השמים במיתולוגיה היוונית) נשתמר אצל סטובאוס, מלקט כתבי יד יווניים עתיקים בן המאה החמישית לספירה.
קלאנתס חשב על השמש כמקום משכנו של אלוהים, שהוא התבונה העילאית שבטבע, או האש האלוהית שביקום (על פי התורה הסטואית אלוהים לא ברא את היקום, אלא הוא היקום עצמו).
לדעת קלאנתס המידות הטובות מהוות הסכמה מרצון עם התבונה שבטבע, ולפיכך, לחיות בהתאם למידות הטובות פירושו לחיות בהתאם לטבע.
הוא פיתח תורה חדשה בדבר נפש האדם, וחשב כי הישארות הנפש לאחר המוות תלויה בדרך חייה בעולם הזה.
הקטעים העיקריים של חיבוריו נמצאים בלקט של סטובאוס ובספרו של דיוגנס לארטיוס, סופר בן המאה השלישית לספירה שחיבר סקירה על חיי הפילוסופים היווניים ודעותיהם.
קטעים אחרים מופיעים בכתביהם של מרקוס טוליוס קיקרו ושל סנקה.
קלאנתס מצא את מותו בהימנעות מכל מזון.
הוא לקה בכיב בחניכיו שהתנפחו ונרקבו.
הרופאים ציוו עליו להימנע מאכילה לזמן מה.
מצבו השתפר עד כדי כך שהרופאים הכריזו עליו כאדם שנרפא, והרשו לו לשוב לשיגרת חייו.
אך משום שהיה כבר במחצית הדרך אל מותו, הוא אמר שהחליט לא לחזור לאחור, להמשיך בצום ולעבור את השלב שבו התקדם כל כך.
אחרי מותו, תלמידו כריסיפוס מסולי הפך לראש האסכולה הסטואית.
קלאמפ היא קבוצת כותבות ומאיירות מאנגה יפניות המורכבת כולה מנשים.
חלק מסדרות המאנגה אשר יצרו עובדו לסדרות אנימה מצליחות.
חברות הקבוצה הן ננסה אוקווה (Nanase Ohkawa), מוקון (Mokon), צובאקי (Tsubaki) ואיגרשי סצוקי (Igarashi Satsuki).
קלאמפ מכרו מעל ל-100 מיליון עותקי מאנגה נכון לאוקטובר 2007.
הקבוצה החלה לפעול באמצע שנות השמונים, ביצירת דוג'ינשי, תחת השם "קלאמפ קלאסטר" ומנתה 11 חברות.
ב-1987 החלו לכתוב את המאנגה המקורית הראשונה שלהן, RG Veda, ועד ששוחררה לאור בשנת 1989 הקבוצה כבר ירדה ל-7 חברות.
בשנת 1993 שלוש חברות נוספות עזבו, ונותרו רק ארבע החברות המרכיבות אותה כיום.
קלאס פלמינג (בשוודית: Klas Fleming; ) היה אדמירל שוודי ממוצא פיני שחי במאה ה-17.
פלמינג זכור בעיקר כמארגן וראש המשלחת השוודית הראשונה לצפון אמריקה, שיצאה מנמל גטבורג בשלהי שנת 1637 והקימה את הקולוניה "שוודיה החדשה" (Nya Sverige).
מרכז ההתיישבות, שלא האריכה ימים, הייתה מצודת קריסטינה (Fort Kristina), כיום וילמינגטון, דלאוור.
פלמינג היה גם האדם שבדק את יציבותה של אוניית המלחמה השוודית "ואסה" זמן קצר קודם שטבעה בהפלגת הבכורה שלה בנמל סטוקהולם (1628).
בסוציולוגיה, קלאן (תת-שבט) הוא קבוצת שארות של אנשים בעלי קרבה ביולוגית לאב ראשוני אחד, שחי לפני כמה וכמה דורות.
פעמים רבות מורחב המושג "קלאן" וכולל גם משפחות קטנות, שנהפכו לבנות חסות של המשפחה הגדולה המקורית.
בחברות רבות מקובל להינשא בתוך קבוצת הקלאן.
לעיתים קרובות מתגלעות יריבויות בין קלאנים שונים הסמוכים זה לזה, ומתפתח מעגל דמים של איבה בין הקלאנים, שעלול להימשך שנים ארוכות.
עד לאמצע המאה העשרים, היה לקלאן תפקיד כלכלי משמעותי ביותר בחיים של כל פרט מפרטיה.
הקלאן הקצתה לפרט את הקרקע שממנה הוציא את פרנסתו, התמודדה נגד חמולות אחרות על משאבים, וחברי הקלאן דאגו לפרנסתם ובריאותם של האחרים.
במהלך המאה העשרים, עקב תהליכים של עיור ותיעוש, השתנה הרכב הקלאן, והשפעתו על חיי הפרט פחתה.
בשבטי בנטו שבדרום-מערב יבשת אפריקה, מקובל קלאן אֵאַנְדָה הנוהג לפי ייחוס מטריליניאלית אשר לפיה אדם יורש נכסים שאינם נחשבים לחפצי קודש, ובפרט מרעה ומקנה, לפי הייחוס האימהי שלו, למשל מדודיו מצד האם.
בקרב ערביי ארץ ישראל, בדומה לאזורים נוספים במזרח התיכון, המילה המקבילה ל"קלאן" בערבית היא "עשירה", אם כי לעיתים קרובות מתקיים שימוש בהקשר זה בעברית במילה "חמוּלה".
בקרב ערביי ישראל השתמר מבנה הקלאן גם בתחילת המאה ה-21, והפרטים נוטים להזדהות באמצעות ה"קלאן" שלהם.
בהתאם, יש מספר יישובים ערביים ששימרו מבנה של קלאן, בפרט בקרב תת-המגזר הבדואי אך מבנה שכזה רווח עד ימינו גם בקרב שאר המגזר המוסלמי והערבי.
על פי מחקר שנעשה על ידי פרופ' אבי בן בסט וד"ר מומי דהן, ערביי ישראל ממשפחות מסוימות נוטים להצביע למועמד מהחמולה שלהם בבחירות לרשויות המקומיות.
כמו כן, התגלה ששיעור ההצבעה הממוצע בכפרים ובערים הערביים הללו הגיע אף ל-90%, עקב החשיבות העזה שמייחסים התושבים הערבים לתמיכה במועמד של משפחתם.
קלאס-יאן הונטלאר (בהולנדית: Klaas-Jan Huntelaar; נולד ב-12 באוגוסט 1983) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
הונטלאר שיחק במספר קבוצות בקריירה שלו.
איינדהובן, דה חראפסחאפ ואפלדורן, ובהמשך ביסס את עצמו כחלוץ מוביל בכדורגל האירופי בהירנביין, אייאקס אמסטרדם (במדי שתיהן הוכתר כמלך השערים של ליגת העל ההולנדית), מילאן, בריאל מדריד ולבסוף בשאלקה 04, בה שיחק שבע עונות, שבאחת מהן, 2011/12, הוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה.
להונטלאר 76 הופעות ו-42 שערים במדי נבחרת הולנד, ממנה פרש בשנת 2015. הונטלאר השתתף עם נבחרת הולנד ביורו 2008, מונדיאל 2010 בו הגיע עם הנבחרת לגמר, יורו 2012 ומונדיאל 2014, בו סיים עם הנבחרת במקום השלישי.
הונטלאר נבחר לכישרון השנה בהולנד ולתואר "שחקן השנה של אייאקס" ב-2006. הוא היה חלק מנבחרת הולנד עד גיל 21 שזכתה בטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות 2006, בו הוא היה למלך השערים ואף נכלל בקבוצת הטורניר מטעם אופ"א.
הוא מלך השערים בכל הזמנים של נבחרת הולנד הצעירה, עם 18 שערים ב-23 משחקים.
איינדהובן והשאלות לדה חראפשחאפ ואפלדורן
הונטלאר שיחק כנער בדה חראפשחאפ, ובשנת 2000, כאשר היה בן 17, הונטלאר החל לשחק בנוער של פ.ס.וו.
איינדהובן שזיהתה את הכישרון שלו.
בקבוצת הנוער הונטלאר הרבה להבקיע, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה בנובמבר 2002 תחת המאמן חוס הידינק, כשהחליף את מתייה קז'מן בניצחון 0–3 על רוסנדאל.
עם זאת, הייתה זו ההופעה היחידה של הונטלאר בקבוצה הבכירה של איינדהובן.
בתחילת 2003 הושאל הונטלאר לקבוצתו הקודמת דה חראפשחאפ, ששיחקה בליגת העל ההולנדית.
הונטלאר ערך תשע הופעות עד לסיום עונת 2002/03 בדה חראפשחאפ, מתוכן רק אחת בהרכב הפותח, ולא הצליח להושיע את המועדון מנשירה לליגת המשנה ההולנדית.
בתום ההשאלה, חזר הונטלאר לאיינדהובן, והושאל שוב, הפעם לאפלדורן, העולה החדשה לליגת המשנה ההולנדית.
הונטלאר רשם עונה מצוינת באפלדורן, וסיים את עונת 2003/04 עם 26 שערי ליגה ב-35 הופעות, מה שהכתיר אותו כמלך השערים וכשחקן העונה של ליגת המשנה ההולנדית.
בקיץ 2004 תם חוזהו של הונטלאר בפ.ס.וו.
איינדהובן, והונטלאר דחה את הרעיון של חתימה על חוזה חדש במועדון.
באותו קיץ, חתם על חוזה בהירנביין מליגת העל ההולנדית.
בעונת 2004/05 רשם הונטלאר עונה טובה מאוד כשהבקיע 17 שערי ליגה, וסייע להירנביין לסיים במקום החמישי בליגה.
את עונת 2005/06 פתח הונטלאר בסערה, כאשר כבר לאחר חצי עונה היו לו 17 שערים במדי הירנביין.
בנוסף, הירנביין והונטלאר צלחו את שלב הבתים בגביע אופ"א.
בינואר 2006, כשהעונה הייתה באמצעה, הוחתם הונטלאר על ידי אייאקס אמסטרדם, והוסיף עוד 16 שערי ליגה עד לתום עונת 2005/06, אותה סיים כמלך השערים של ליגת העל ההולנדית, עם 33 כיבושים.
בנוסף, הונטלאר זכה עם אייאקס בגביע ההולנדי לאחר ניצחון 1–2 בגמר על קבוצתו לשעבר פ.ס.וו.
איינדהובן, כשהוא מבקיע צמד בגמר, כולל שער ניצחון בדקה התשעים.
עם זאת, אייאקס והונטלאר סיימו את העונה הזו רק במקום הרביעי בליגה.
בעונת 2006/07 הונטלאר הבקיע 21 שערי ליגה וסיים את העונה עם אייאקס במקום השני בליגה, ובנוסף, לאחר שהקבוצה הודחה במוקדמות ליגת האלופות על ידי פ.צ.
קופנהגן, הבקיע הונטלאר שבעה שערי ליגה בגביע אופ"א, בו צלחה אייאקס את שלב הבתים והודחה בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי ורדר ברמן.
בסיום עונה זו, זכו הונטלאר ואייאקס בגביע ההולנדי בפעם השנייה ברציפות, לאחר תיקו 1-1 מול אלקמאר, וניצחון בפנדלים בתום 120 דקות.
הונטלאר הבקיע את השער לאייאקס בדקה ה-50 שמחק פיגור מוקדם, והבקיע את הפנדל שלו בבעיטות ההכרעה.
בקיץ 2007 זכו אייאקס והונטלאר במגן יוהאן קרויף לאחר ניצחון 0–1 בגמר על פ.ס.וו.
בעונת 2007/08 חבר להונטלאר שותף חדש להתקפה, לואיס סוארס.
ביחד איתו הפכה ההתקפה של אייאקס לקטלנית במיוחד.
בעונה זו רשם הונטלאר הצלחה אישית גדולה כשהבקיע 34 שערי ליגה, וסיים בפעם השנייה כמלך השערים של ליגת העל ההולנדית, והקבוצה סיימה שוב במקום השני בליגה.
עם זאת, בזירה האירופית נחלו אייאקס והונטלאר אכזבה, כשהודחו תחילה ממוקדמות ליגת האלופות על ידי סלביה פראג, כשהונטלאר החטיא פנדל באחד המשחקים, ובהמשך גם מגביע אופ"א עוד לפני שלב הבתים, במפגש כפול מול דינמו זאגרב.
אייאקס ניצחה 0–1 במפגש הראשון בזאגרב, והפסידה 0–1 בבית בגומלין.
בהארכה מריו מנדז'וקיץ' העלה את דינמו זאגרב ליתרון 1–3 עם צמד, ובהמשך, הונטלאר הבקיע צמד משלו והמשחק הסתיים בתיקו 3-3, שהעלה את דינמו זאגרב לשלב הבתים בזכות יתרון בשערי חוץ.
בתחילת עונת 2008/09 מונה מרקו ואן באסטן כמאמן אייאקס אמסטרדם, והונטלאר קודם בעקבות כך לתפקיד קפטן הקבוצה.
הונטלאר פתח היטב את עונת 2008/09 והבקיע מספר שערים חשובים, הן בליגה והן בליגה האירופית, בה צלחה אייאקס את שלב הבתים, אך נפצע בחודש נובמבר 2008 במשחק ליגה מול ספרטה רוטרדם.
בעקבות פציעה זו, הושבת הונטלאר למספר שבועות, והמשחק ההוא הפך בדיעבד להיות המשחק האחרון של הונטלאר במדי אייאקס, מאחר שחתם בדצמבר 2008 בריאל מדריד.
בדצמבר 2008 שילמה ריאל מדריד 20 מיליון אירו לאייאקס אמסטרדם עבור מעבר מיידי של הונטלאר, עם אופציה לבונוסים שיכולים להגדיל את סכום המכירה עד 27 מיליון אירו.
בינואר 2009 ערך הונטלאר את הבכורה שלו במדי ריאל מדריד במשחק מול ויאריאל.
בפברואר 2009 הבקיע הונטלאר את שער הבכורה שלו בריאל מדריד, בניצחון 0–4 על ספורטינג חיחון.
הונטלאר היה מנוע מלהשתתף בליגת האלופות בעונה זו.
עד לתום עונת 2008/09 הבקיע הונטלאר שמונה שערי ליגה בעשרים הופעות עבור ריאל מדריד.
עם זאת, הונטלאר לא נשאר בריאל מדריד, ולמעשה שיחק בה חצי עונה בלבד, שבסיומה ריאל מדריד סיימה במקום השני בליגה.
בקיץ 2009 נמכר הונטלאר למילאן מהסרייה א' תמורת 17.75 מיליון אירו, וחתם על חוזה לארבע שנים.
הופעת הבכורה של הונטלאר במדי מילאן התקיימה במשחק הדרבי של מילאנו מול אינטר מילאנו.
עם זאת, הונטלאר המשיך לשחק בעיקר כמחליף, בעיקר בעקבות כושרו הטוב של חברו להתקפה מרקו בוריילו.
כאשר בוריילו נפצע, חזר הונטלאר להרכב מילאן, והבקיע צמד נוסף, הפעם מול אודינזה.
כאשר בוריילו חזר מהפציעה והציג כושר משחק לא טוב, הייתה ציפייה שהונטלאר יקבל את המושכות בהרכב, אך לאונרדו העדיף עליו את פיליפו אינזאגי הוותיק.
עד לסיום עונת 2009/10 הבקיע הונטלאר שבעה שערי ליגה בלבד במדי מילאן, וסיים עם הקבוצה במקום השלישי בליגה.
בליגת האלופות עברו הונטלאר ומילאן את שלב הבתים, אך הודחו בשמינית הגמר על ידי מנצ'סטר יונייטד.
בקיץ 2010, עקבות אי הצלחתו של הונטלאר לתקוע יתד בהרכב, הוא נמכר לשאלקה 04 לאחר עונה אחת בלבד במילאן, תמורת סכום של 12 מיליון אירו.
שער הבכורה של הונטלאר בשאלקה 04 הובקע בהפסד 1–3 לבורוסיה דורטמונד בספטמבר 2010. עונת הבכורה של הונטלאר בשאלקה 04 בבונדסליגה, 2010/11, הייתה צולעת עבור המועדון, שסיים רק במקום ה-14, כשהונטלאר תורם שמונה שערי ליגה, ומשתף פעולה בהתקפה עם ראול וג'פרסון פרפאן.
עם זאת, הקבוצה זכתה בתום העונה בגביע הגרמני, כשהונטלאר הבקיע צמד בגמר בו ניצחה שאלקה את דיסבורג בתוצאה 0–5. בנוסף, הונטלאר הגיע עם שאלקה עד לחצי גמר ליגת האלופות, לאחר שהקבוצה הדיחה את ולנסיה בשמינית הגמר ואת אלופת אירופה אינטר מילאנו ברבע הגמר.
בחצי הגמר הודחו הונטלאר ושאלקה על ידי מנצ'סטר יונייטד.
בקיץ 2011 זכה הונטלאר עם שאלקה בסופר קאפ הגרמני לאחר ניצחון על בורוסיה דורטמונד בפנדלים לאחר 0-0 בתום 120 דקות.
הונטלאר הוחלף בדקה ה-69 של משחק זה על ידי יאן מוראבק.
עונת 2011/12 הייתה טובה בהרבה מקודמתה עבור הונטלאר ושאלקה בבונדסליגה.
שאלקה סיימה עונה זו במקום השלישי בליגה, והונטלאר הוכתר בסיום העונה כמלך השערים עם 29 הבקעות.
בליגה האירופית שאלקה והונטלאר נעצרו ברבע הגמר על ידי אתלטיק בילבאו, כשבמפעל זה, הונטלאר הבקיע 14 שערים ב-12 הופעות.
בסך הכל, הונטלאר סיים את העונה עם 48 שערים ב-48 משחקים בכל המפעלים.
עונת 2012/13 הייתה סולידית יותר עבור הונטלאר.
בעונה זו, סיים הונטלאר עם שאלקה במקום הרביעי בבונדסליגה, והבקיע עשרה שערי ליגה.
בעונה זו, צלחו הונטלאר ושאלקה את שלב הבתים של ליגת האלופות, אך הודחו במפתיע בשמינית הגמר על ידי גלאטסראיי.
בעונת 2013/14 הונטלאר הבקיע 12 שערי ליגה ב-18 הופעות בלבד, משום שסבל מפציעה.
בעונה זו שאלקה והונטלאר סיימו במקום השלישי בבונדסליגה, וצלחו את שלב הבתים בליגת האלופות, אך הודחו כבר בשמינית הגמר לאחר צמד תבוסות לריאל מדריד בתוצאות 1–3 ו-1–6. בעונת 2014/15 שאלקה והונטלאר סיימו רק במקום השישי בבונדסליגה, כשהונטלאר תורם תשעה שערים.
במהלך עונה זו, הורחק הונטלאר בכרטיס אדום ישיר לאחר עבירה חריפה על מנואל שמידבאך במשחק מול הנובר 96, וספג עונש השעיה לשישה משחקי ליגה.
בעונה זו, הונטלאר ושאלקה שוב צלחו את שלב הבתים של ליגת האלופות ושוב קיבלו את ריאל מדריד בשמינית הגמר.
המשחק הראשון בפלטינס ארנה הסתיים בניצחון 0–2 לריאל מדריד ונדמה היה שצמד המשחקים שוב יוכרע בקלות עבור הספרדים.
עם זאת, במשחק הגומלין ניצחו הונטלאר ושאלקה 3–4 באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, במשחק בו הונטלאר הבקיע צמד, והיו רחוקים שער אחד מלחולל סנסציה ולהדיח את ריאל מדריד בזכות חוק שערי החוץ.
בעונת 2015/16 הונטלאר ושאלקה סיימו במקום החמישי בבונדסליגה, כשהונטלאר מבקיע 12 שערים.
בליגה האירופית צלחו הונטלאר ושאלקה את שלב הבתים, אך הודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי שחטאר דונצק.
עונת 2016/17 הייתה השביעית והאחרונה של הונטלאר בשאלקה.
בעונה זו, סיימה הקבוצה רק במקום העשירי בבונדסליגה.
הונטלאר מיעט מאוד לשחק בעונה זו, והבקיע רק שני שערי ליגה.
בסיום העונה, עזב הונטלאר את שאלקה וחתם באייאקס אמסטרדם.
ביוני 2017 הודיעה אייאקס אמסטרדם שהונטלאר יחזור לשחק בשירותיה.
בעונת הבכורה שלו במועדון, 2017/18, הונטלאר סיים עם אייאקס במקום השני בליגה, כשהוא מבקיע 13 שערים.
הונטלאר שיתף פעולה בהתקפת הקבוצה עם קספר דולברג, חכים זיאש ופרנקי דה יונג.
בתחילת אותה עונה, הודחו הונטלאר ואייאקס מפלייאוף ליגת האלופות מול ניס, בעקבות חוק שערי החוץ, והמשיכו אל הליגה האירופית.
גם במפעל זה לא קצרו הונטלאר ואייאקס הצלחה, כשהודחו בשלב הפלייאוף מול רוזנבורג.
בעונת 2018/19 זכה הונטלאר עם אייאקס בפעם השלישית בקריירה בגביע ההולנדי, לאחר ניצחון 0–4 בגמר על וילם II.
הונטלאר הבקיע צמד במשחק זה.
בהמשך, השלים הונטלאר דאבל עם אייאקס כשזכה גם באליפות ליגת העל ההולנדית לעונת 2018/19, כשהוא מבקיע 16 שערי ליגה.
גם בליגת האלופות הגיעו הונטלאר ואייאקס להישג גדול, כשנעצרו רק בחצי הגמר על ידי טוטנהאם הוטספר.
עם זאת, הונטלאר היה שחקן משני יחסית בליגת האלופות, כשאת המושכות בהתקפה קיבל בעיקר דויד נרס.
ב-16 בספטמבר 2021 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
בשנת 2001 השתתף הונטלאר עם נבחרת הנוער של הולנד באליפות העולם לנוער שנערכה בארגנטינה.
הונטלאר הבקיע שני שערים באליפות זו, ממנה הודחה הולנד על ידי הנבחרת המקבילה של מצרים ברבע הגמר.
הונטלאר נבחר בסיום הטורניר כשחקן המצטיין של הטורניר וכמלך השערים, ונכלל בנבחרת מצטייני הטורניר.
הונטלאר ערך בסך הכל 23 הופעות במדי נבחרת הולנד עד גיל 21, בהן הבקיע 18 שערים.
הונטלאר הבקיע שער בניצחון 0–2 על סלובניה, וזה היה השער הראשון שלו במסגרת רשמית.
הולנד העפילה ליורו 2008 עצמו, והונטלאר נכלל בסגל ההולנדי לטורניר.
הונטלאר ערך הופעה אחת בלבד בטורניר זה, בניצחון 0–2 על רומניה במחזור האחרון של שלב הבתים.
הונטלאר הבקיע את השער הראשון להולנד במשחק זה.
הולנד הודחה מהיורו ברבע הגמר על ידי רוסיה.
לאחר פרישתו של ואן ניסטלרוי מכדורגל, הונטלאר הפך לחלוץ משמעותי יותר, תחת המאמן ברט ואן מרוויק.
בטורניר מוקדמות מונדיאל 2010 הבקיע הונטלאר שלושה שערים, והולנד העפילה למונדיאל 2010 עצמו.
במונדיאל, הונטלאר היה חלק מחוליה התקפית מגוונת שכללה גם את אריין רובן, רובין ואן פרסי, ווסלי סניידר, דירק קאוט ורפאל ואן דר וארט, ולכן לא קיבל דקות רבות.
הונטלאר הבקיע שער אחד במונדיאל זה, שהיה שער ניצחון ב-1–2 על קמרון בשלב הבתים, במשחק בו נכנס כמחליף.
הונטלאר ערך ארבע הופעות במונדיאל זה, כולן כמחליף, ולא שיחק בגמר מונדיאל 2010, בו הולנד הפסידה 0–1 לספרד.
במוקדמות יורו 2012 הבקיע הונטלאר 12 שערים, והיה למלך השערים של כל טורניר המוקדמות.
הולנד והונטלאר העפילו ליורו 2012 עצמו, אך חוו טורניר כושל, בו הודחו בשלב הבתים לאחר שלושה הפסדים ואפס נקודות.
הונטלאר נכנס כמחליף בשני משחקים, ופתח בהרכב במשחק אחד בטורניר זה.
במוקדמות מונדיאל 2014 הונטלאר הבקיע שני שערים, וסייע להולנד להעפיל למונדיאל 2014 עצמו.
גם בטורניר זה, הונטלאר מיעט מאוד לשחק ולא ערך אפילו הופעה אחת בשלב הבתים.
עם זאת, בהופעת הבכורה שלו בטורניר, במשחק מול מקסיקו בשמינית הגמר, החליף הונטלאר את רובין ואן פרסי במצב בו מקסיקו הובילה 0–1 בדקה ה-76. לאחר שער שוויון של ווסלי סניידר בדקה ה-88, הבקיע הונטלאר את שער הניצחון בדקה ה-94 בפנדל מפוקפק שסחט אריין רובן, והעלה את הולנד לרבע הגמר.
לאחר מכן, הונטלאר ערך בטורניר זה שתי הופעות נוספות, שתיהן כמחליף.
הולנד הפסידה בחצי גמר המונדיאל לארגנטינה וזכתה במקום השלישי במונדיאל לאחר ניצחון 0–3 על ברזיל המארחת במשחק על המקום השלישי.
במוקדמות יורו 2016 הבקיע הונטלאר חמישה שערים, אך הולנד כשלה להעפיל ליורו 2016 עצמו.
למעשה, משחקו האחרון של הונטלאר במדים הלאומיים היה באוקטובר 2015, בניצחון 1–3 על צ'כיה במסגרת מוקדמות יורו 2016, בו הבקיע שער, שכאמור לא הספיק לעלייה ליורו.
הונטלאר סיים במשחק זה קריירה בינלאומית ענפה עם 76 הופעות במדי נבחרת הולנד הבכירה, בהן הבקיע 42 שערים.
הונטלאר בזוגיות עם מדי שולדרמן החל משנת 2000, ולזוג שלושה בנים ובת.
להונטלאר אחיין, קון הונטלאר, שנולד בשנת 1998, וגם הוא כדורגלן מקצועני.
נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2006
מלך השערים של ליגת המשנה ההולנדית: 2003/04
שחקן העונה של ליגת המשנה ההולנדית: 2003/04
שחקן העונה של אייאקס אמסטרדם: 2005/06
מלך השערים של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2006
השחקן המצטיין של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2006
מלך השערים של הבונדסליגה: 2011/12
נבחרת העונה של הבונדסליגה לפי מגזין קיקר: 2011/12
מלך השערים של מוקדמות יורו 2012
מלך השערים בכל הזמנים של נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21
מלך השערים בכל הזמנים של שאלקה 04 במפעלים האירופיים
קלאסיציזם הוא הנטייה התרבותית להעדפת ההישגים ובכלל זה צורות הביטוי האמנותיות של העת העתיקה, כלומר בראש וראשונה יוון העתיקה ורומא העתיקה.
ביטויים בולטים של נטייה זו ניתן למצוא בתרבות הרנסאנס באיטליה ובאמנות הנאו-קלאסיציסטית במהלך המאה ה-19.
מקובל לזהות מגמות ותנועות קלאסיציסטיות בתקופות שונות, החל מלפני הספירה ועד ימינו, לעיתים בהקשר תרבותי כללי מעבר לתחומים הצרים של האמנויות למיניהן.
בימינו משתמשים במונח קלאסיציזם במשמעות רחבה, לעיתים בתוספת של "נאיבי", להבדיל מקלאסיציזם דוגמטי, אורתודוקסי, דוקטרינארי, או רציונליסטי.
המונח מתייחס לא רק לימי הזוהר של יוון ורומא, אלא לכל תרבות, תקופה, זרם, או אף אמן בודד, הנחשבים "קלאסיים" ומשמשים כמודל של השראה אם לא חיקוי.
ביטויים של קלאסיציזם בתרבות המערב
תרבות הרומנסק באירופה של ימי הביניים הציגה מבחר השפעות של העת העתיקה.
אף על פי שהמונח "רומנסק" נטבע בתחילת המאה ה-19, מצאו חוקרים רבים את ההשפעה של אמנות העת העתיקה על אמני תקופה זו.
מבחר השפעות שונות עיצבו סגנון זה.
בעוד שבעבור הפיסול הרומנסקי שימשו מצבות ואבני קבורה גאלו-רומיות, ובכללן סרקופאגים נוצריים, הרי שהאדריכלות הרומנסקית הושפעה ממסורת הבנייה הרומית בדרך עקיפה - דרך האמנות הביזנטית.
בעיטורי כנסיות ברחבי אירופה ניתן למצוא ביטויים הקשורים בדרכים שונות אל המסורת היוונית-רומית.
פעמים רבות עברו המוטיבים הקלאסיים שינוי משמעות, שהתבטא בהפיכת הדימוי מבעל מטען חיובי לשלילי.
האל אטלס, לדוגמה, מקבל בהקשר הנוצרי-רומנסקי ייצוג של אדם הנענש על חטאיו.
בחזית הקתדרלה של מונדה לדוגמה, מופיע אטלס הכורע ונושא עליו את דמותו של ישו.
גם מסכות, ששימשו מוטיב בעיטור קלאסי הקשור אל התיאטרון, מקבלות בתרבות זו קישור אל השטן ואל דימויים שליליים אחרים.
ניתן למצוא ביטויים של דמויות מסוג זה גם בפיסול שוליים בדמויותיהם של חורצי לשון, להטוטנים וכדומה.
בחינה של תרבות הרנסאנס כפי שהתפתחה ברחבי אירופה ובייחוד באיטליה החל מן המאה ה-14, מלמדת על השפעתן הגוברת של העדויות מן העת העתיקה אשר הפכו למוקד עניין ומחקר בתקופה זו.
לצד העניין המחודש בפילוסופיה ובספרות היוונית והרומית הופיע עניין מחודש באדריכלות ובאמנות של תקופות אלו.
דוגמה לכך ניתן למצוא בעניין הרב שעורר גילוי "פסל לאוקואון" בשנת 1506, אשר זוהה על ידי האדריכל ג'וליאני דה סנגלו והפסל מיכלאנג'לו.
העניין בעת העתיקה היה חלק מרכזי בתודעה שגיבשה לעצמה החברה הרנסאנסית.
ה"לידה מחדש" של העת העתיקה העניקה לאדם עיסוק בנושאים מן העבר המפואר של האנושות, העתידים לרומם את נפשו של האדם ולהעניק לו גדלות פנימית.
ביטוי לכך ניתן למצוא בתמונת ה-Istoria של לאונה בטיסטה אלברטי, המביאה את השילוב האמנותי שבין תוכן לצורה; בין נושאים מיתולוגיים לבין דפוסים להבעתן של חוויות עזות.
אנשי הרנסאנס, במיוחד בפירנצה, שהושפעו עמוקות מההישגים העתיקים – כלומר ההישגים הקלאסיים – ניסו ליישם מוטיבים מהם בכל תחומי החיים.
ניקולו מקיאוולי, לדוגמה, פעל להקים בפירנצה צבא של אזרחים במקום הצבאות השכירים שהיו נפוצים מאוד בזמנו, בהתאם למודל של צבא האזרחים הרומאי.
הפילוסוף מרסיליו פיצ'ינו ייסד את "האקדמיה האפלטונית" של פירנצה בחסותה של משפחת מדיצ'י.
ההיסטוריון הפלורנטיני ג'ורג'ו וזארי ראה באמנים בני זמנו את מי שהביאו כבר ל"תחייתה" של האמנות הפלסטית.
יאקופו פרי ניסה להציג בפירנצה טרגדיה יוונית אותנטית בהתאם למיטב הבנתו – שלא הייתה מדויקת ביותר – והתוצאה המשמחת הייתה הצגת האופרה הראשונה בעולם בשנת 1597.
הרנסאנס מזוהה לפחות חלקית עם "המודרני".
עם זאת, לפחות באיטליה, הזיקה העמוקה לימי הזוהר של יוון ורומא הייתה אחד מהיבטיו החשובים.
אנשי רוח, מלומדים ואמנים איטלקים מאותה תקופה מכונים לעיתים "קלאסיציסטים".
החל מן המאה ה-16 פעלו מחוץ לאיטליה, בדרך כלל בצורות פחות מגוונות ויותר דוגמטיות, קלאסיציסטים צרפתים, אנגלים, ועוד.
בצרפת, תחת חסותו של לואי הארבעה עשר, הקלאסיציזם נחשב דוקטרינה ממלכתית בפיקוחו של ניקולא בואלו, אשר התרכז בעיקר בתחום הספרות, עסק הן ביצירה ספרותית והן בביקורת ספרות, וזכה בין השאר לתואר המפוקפק "הדיקטטור הספרותי הראשון".
אחת מהנחות היסוד של הדוקטרינות הקלאסיציסטיות, שעסקו בעיקר באמנויות היפות, הייתה שאי אפשר להתעלות על שיאי היצירה של יוון ורומא.
היצירות הקלאסיות אשר נחשבו כמושלמות, נמצאו ראויות למעמד קאנוני, ונבחרו לשמש מודלים לחיקוי.
זהו הרעיון של "יצירת המופת", אשר נפוץ גם בימינו.
דוקטרינות קלאסיציסטיות במאות ה-17–18 היו קרובות בדרך כלל לרציונליזם, והדגישו את המבנה והארגון של היצירה האמנותית בהתאם ל"חוקים".
החוקים נחשבו חיוניים להשגת הרמוניה במובן של התאמה, איזון, או אחדות.
בתחומי האמנות הפלסטית, החוקים הוגדרו לעיתים בצורת פרופורציות, כלומר יחסים מספריים, לדוגמה "יחס הזהב".
בתחום התיאטרון, בהשפעת "הפואטיקה" - המאמר הידוע של אריסטו - ניתנה חשיבות מיוחדת לחלוקה לסוגות, למשל טרגדיה וקומדיה; כמו כן נוצרה תאוריית "שלוש האחדויות", שבמרוצת הזמן עוררה התנגדות תקיפה, הן בשל פשטנותה והן משום שהוצגה בטעות כתאוריה של אריסטו.
בהתאם לדוקטרינות, הקלאסיציסטים האורתודוקסים ראו ב"פואטיקה" כפי שהם הבינו אותה, "יצירת מופת" שביקורת הספרות - ובכלל זה ביקורת התיאטרון - צריכה ללכת בעקבותיה.
מצד שני, בעקבות כישלונם בהתמודדות עם מחזאים כגון ויליאם שייקספיר, אשר שבר את "החוקים" המקובלים, חדר למעשה מושג "הגאון" – מי שרשאי לשבור את החוקים - לתחומי הביקורת של האמנויות למיניהן, ושמר על מקומו בדיון האסתטי עד ימינו, בין השאר בהקשר ליוצרים "המהפכניים" בדורות האחרונים.
ההיסטוריה של האמנות הפלסטית נוטה להדגיש את תנועת ה"נאו-קלאסיציזם", אשר החלה לפעול בצרפת במחצית השנייה של המאה ה-18, בהנהגתם של ציירים כגון דומיניק אנגר וז'אק-לואי דויד.
עם זאת, תווי היכר קלאסיציסטיים, למשל הנטייה לעסוק בארגון ומבנה היצירה, ניכרים גם בזרמים אחרים, בכלל זה תנועות המודרניזם והאוונגרד במאה ה-20, כפי שניתן לראות למשל ביצירותיהם של ז'ורז' בראק ופיט מונדריאן.
מנחם ברינקר, אסתטיקה כתורת הביקורת, "אוניברסיטה משודרת" 1982
ניקולו מקיאוולי, על אמנות המלחמה, תרגום מנחם דורמן, "מערכות" 1964
ג'ורג'ו וזארי, חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, תרגום מרים שוסטרמן, מוסד ביאליק, 1985
קלאנאד (באנגלית Clannad) היא להקה אירית שפועלת מ-1970 במגוון סוגות מוזיקליות, החל ממוזיקה קלטית, דרך פופ רוק וכלה במוזיקת העידן החדש.
רבים משירי הלהקה, מסורתיים וחדשים כאחד, הם בשפה האירית, שפת האם של כל חברי הלהקה, והיא נחשבת חלוצה בהצבת שפת מיעוטים בקדמת הבמה, באירלנד עצמה ובעולם כולו.
ב-1999 זכתה בפרס גראמי על אלבומה Landmarks.
חיי המשפחה היו משופעים במוזיקה: ליאו ברנאן, אביהם של שלושת האחים ברנאן, בן מחוז לאות', הופיע במשך שנים רבות בלהקת הקברט המשפחתית "סְליב פוֹי", ואמם, מוירה "באבה" ברנאן לבית דוגאן, ילידת גווידור, הייתה מורה למוזיקה.
לליאו ובאבה נולדו תשעה ילדים.
בשנת 1968 ייסד ליאו פאב בשם Leo's Tavern, ובו חלל להופעות, ששימש אותו לביצוע שירי הקברט שלו, ובה בעת אפשר לבני המשפחה הצעירים להתנסות בביצוע בפני קהל, בעיקר שירים פופולריים בני התקופה כגון החיפושיות, נערי החוף וג'וני מיטשל, אך גם שירים מסורתיים באירית.
בשנת 1970 השתתפו החמישה, כלהקה בשם An Clann As Dobhar (באירית: המשפחה מִדוֹר), בתחרות כישרונות צעירים המוקדשת לביצוע שירים באירית, מטעם חברת התקליטים גייל-לין (Gael-Linn) המתמחה בפולקלור אירי.
הלהקה זכתה במקום הראשון, ובפרס הקלטת אלבום בכורה.
לקראת צאת האלבום, שראה אור בשנת 1973, קיצרו חברי הלהקה את שמה לראשי התיבות Clannad, וזה היה גם שם האלבום, שכלל בעיקר שירי עם באירית בעיבודים אקוסטיים (נבל, חליל, מנדולינה, קונטרבס, גיטרות) בעלי אופי ג'אז רך, כשמויה סולנית ראשית, קיאראן סולן משני, ושאר החברים בקולות רקע.
אף כי הרקע המוזיקלי של חברי ההרכב לא היה מסוגת המוזיקה האירית המסורתית, השילוב של שירה באירית עם כלים אקוסטיים מיקם אותם באופן טבעי על מיטב במות הפולק, בתקופה בה המוזיקה העממית והמסורתית באירלנד זכתה לפריחה חסרת תקדים.
בשנת 1974 יצא אלבומם השני, Clannad 2, שהופק על ידי דונל לאני, שכחבר ההרכבים אמט ספייסלנד, פלאנקסטי ומאוחר יותר הבות'י באנד, היה דמות מרכזית במהפכת הפולק האירית באותן שנים ובעשורים שלאחר מכן.
אלבומם זה, גם הוא גדוש שירים באירית, התאפיין בצליל מסורתי, קצבי ומגובש יותר מקודמו, וזכה להצלחה מסחרית מסוימת.
בשנותיה הראשונות הרבתה קלאנאד להשתתף בתחרויות, כגון הקדם-אירוויזיון האירי בשנת 1973 (עם השיר An Pháirc "השדה", שנכלל באלבומם הראשון), והפסטיבל הפאן-קלטי בשנת 1975 (עם השיר An Bealach seo 'tá Romham "הדרך הזו לפניי", שיצא כתקליט שדרים אך לא נכלל באלבום עד להוצאה מחודשת של האלבום הראשון בשנת 1997).
בשנת 1976 יצא אלבומם השלישי, Dúlamán, בהפקת ניקי ראיין.
האלבום, בעל אופי דומה לקודמו, זכה להצלחה מסוימת ביבשת אירופה, בייחוד בגרמניה, בה היה ביקוש רב למוזיקת עם מרחבי אירופה.
בעקבות זאת, החלה הלהקה לצאת מדי קיץ לסיבובי הופעות אינטנסיביים בגרמניה ומדינות שכנות, כשליאון, אח נוסף ממשפחת ברנאן, משמש כמנהל לוגיסטי ונהג.
אלבומם הבא, Clannad in Concert, שיצא ב-1979, מבוסס על הקלטות מהופעות חיות בשווייץ, ומייצג חזרה לסגנון רך ורגוע יותר, אך גם את ראשית השימוש בשירת א-קפלה עם הרמוניות כמו-גרגוריאניות, שלימים היה מסממני ההיכר של הלהקה.
כיוון זה נשמר גם באלבומם הבא, Crann Úll, בו מתארחת אחות צעירה יותר לבית ברנאן, אניה.
בהמשך אותה שנה עזבו את הלהקה אניה והמפיק המוזיקלי ניקי ראיין, ועברו להתמקד בפיתוח פרויקט מוזיקלי ייחודי, שלימים יזכה להצלחה מסחרית יוצאת דופן ברחבי העולם, וקלאנאד חזרה להרכב המקורי.
בתחילת שנות ה-80 הוחתמה הלהקה בחברת תקליטי RCA וב-1983 יצא אלבומה Magical Ring, הראשון שרוב שיריו באנגלית.
בלט בו שיר הנושא מסדרת הטלוויזיה הבריטית "Harry's Game", שעסקה במשבר בצפון אירלנד.
השיר, שמילותיו באירית, בסגנון הרמוניות רב-קוליות בליווי קלידים בלבד, הגיע למקום גבוה במצעד הפזמונים הבריטי, וזכה לביצוע במצעד הטלוויזיוני הבריטי Top of the pops, והביא את קלאנאד לתודעת הקהל הרחב.
היה זה אלבומה הראשון של הלהקה שהגיע לזהב והיא זכתה למוניטין ברחבי התבל.
זה גם היה האלבום הראשון שרוב שיריו באנגלית.
בעקבות הצלחת שיר הנושא של Harry's Game, הוזמנה הלהקה להלחין את הפסקול לסדרת הטלוויזיה "Robin of Sherwood".
אלבום הפסקול שיצא ב-1984 זיכה את קלאנאד בפרס באפט"א באותה שנה, ומיתג אותה כיוצרת מוערכת ומבוקשת של פסקולים לסדרות וסרטים.
בשנת 1985 יצא האלבום Macalla, שנפתח בשיר הרמוניות באירית הדומה באופיו ללהיטם מ-1983, אולם מלבד שיר עם נוסף באירית, יתר האלבום הוא שירים מקוריים באנגלית, בדרך כלל בכיוון פופ-רוק.
הבולט בשירי האלבום הוא In a Life Time, דואט עם בונו, סולן להקת U2, בהשתתפות הסקסופוניסט מל קולינס (לשעבר בלהקת קינג קרימזון).
אלבום זה חשף את הלהקה לראשונה לקהל הישראלי, הוא הגיע למקום ה-131 בבילבורד האמריקני וה-33 במצעד האלבומים הבריטי.
ב-1986 יצא אלבום האוסף הראשון של הלהקה, The Collection, המשלב שירים מאלבומיהם החדשים עם כמה שירים מתקופתם המוקדמת.
כיוון הפופ-רוק המסחרי יותר הורגש ביתר שאת באלבום הבא, Sirius, שראה אור בשנת 1987, ובו שירים באנגלית בלבד.
האלבום נמכר בהצלחה רבה, התמקם בין עשרת הראשונים במצעד המכירות בבריטניה והפך לאלבום פלטינה.
ב-1990 עזב פול ברנאן את הלהקה, שהמשיכה כרביעייה, והוציאה את האלבום Anam.
ב-1991 ביצעה הלהקה דואט עם פול יאנג, שהיה חלק מפסקול הסרט "Switch" אותו ביים בלייק אדוארדס.
במקביל פצחה מויה ברנאן בקריירת סולו, וב-1992 השיקה את אלבומה הראשון, Máire (ככתיב שמה הפרטי באירית, שהגייתו המקובלת היא מוירה, אולם בדיאלקטים של דוניגול הוא מבוטא מויה).
אלבום זה מתאפיין בסגנון וצליל דומה מאוד לזה של קלאנאד, והמשיך בקו המשפחתי, כאשר שלוש אחיות צעירות לבין ברנאן - אוליב, דיירדרה ובריג'ין - משתתפות בו בקולות רקע.
שתי האחרונות הצטרפו כזמרות רקע גם לסיבובי ההופעות של קלאנאד בשנים הבאות (מכל האחיות והאחים, רק בארטלי, שהופקד על ניהול הפאב של אביהם ליאו, מעולם לא היה מעורב בפעילות של קלאנאד).
ב-1993 הוציאה הלהקה את האלבום Banba, שהיה מועמד לפרס גראמי.
אלבום זה המשיך את מגמת החזרה לצליל אתני יותר, עם שלושה שירים באירית.
ברם, את עיקר תשומת הלב משך השיר "I will find you", שהיה חלק מפסקול הסרט המוהיקני האחרון, ואשר בין מילותיו באנגלית שולבו גם מילים במוהיקן ובצ'רוקי.
בהשפעת ההצלחה המסחררת של מופע המחול האירי ריברדאנס, חלה עלייה משמעותית בביקוש למוזיקה אירית ברחבי העולם.
ביטוי ברור לכך מהווה האלבום הבא של קלאנאד, Lore, משנת 1996, ובו חמישה שירים באירית, יותר מכל אלבום אחר מאז ראשית חוזה ההקלטות עם RCA.
השיר הפותח את האלבום, Croí Cróga "לב אמיץ", נכתב מקור עבור הסרט לב אמיץ אולם לא שולב בפסקול.
גם אלבומם זה היה מועמד לפרס גראמי, אבל הפסיד לאלבום סולו של האחות (והאחיינית) אניה.
באותה שנה זכתה הלהקה בפרס מפעל חיים של תעשיית התקליטים האירית.
ב-1997 הוציאה הלהקה את האלבום Landmarks, המתאפיין בתכנים אישיים ובוגרים יותר (מוטיבי הזמן העובר והסתיו המופיעים בכמה מהשירים), בצד עיסוק באקלים הפיוס וההתחדשות באירלנד לאור תהליך השלום המתרקם בצפון האי, וכן נגיעות של מוזיקה אלקטרונית ברוח התקופה.
זהו אחד האלבומים המצליחים ביותר באירלנד בכל הזמנים, ובשנת 1999 הוא זיכה את קלאנאד בפרס גראמי בקטגוריית מוזיקת העידן החדש.
לאחר Landmarks החליטה הלהקה על פסק זמן מפעילות, ומויה ברנאן נפנתה להתמקד בקריירת הסולו שלה.
בשנת 2003 הוציאה הלהקה תקליט אוסף, The Best of Clannad: In a Lifetime, שהגיע למקום ה-23 במצעד מכירות האלבומים הבריטי וה-21 הגרמני.
אלבום זה הוא בין הנמכרים ביותר שלהם.
במקביל החלו חברי קלאנאד לפעול בנפרד, כאשר ב-2005 הקליטו האחים דוגאן אלבום כצמד וב-2006 יצאה מויה ברנאן למסע הופעות בהולנד.
ב-19 בינואר 2007 הופיעו כל 5 חבריה המקוריים של הלהקה בפסטיבל מוזיקה קלטית שנערך בגלאזגו.
במרץ 2008 יצאו חברי קלאנאד לראשונה מזה 12 שנים למסע הופעות בבריטניה, אירלנד ותאילנד.
באוגוסט 2008 הוציאה הלהקה שני אלבומי אוסף עם חומרים מן השנים הראשונות לפעילותה.
אלבום האולפן האחרון של קלאנאד, Nádúr, הופיע בספטמבר 2013 ובו השתתף גם פול ברנאן.
הלהקה יצאה באוקטובר אותה שנה לסיבוב הופעות שהחל באוסטרליה וניו זילנד.
לאחר שבשנת 2016 נפטר פאריק דוגאן, ולאחר שמויה ברנאן אובחנה בפיברוזיס ריאתי אידיופתי, הפוגע ביכולת השירה שלה, החליטו חברי ההרכב על מסע הופעות עולמי, לסיכום 50 שנות פעילות ופרידה מאוהדיהם ברחבי העולם.
כחלק ממסע ההופעות הקליטה הלהקה שני שירים חדשים, שצורפו לכעשרים שירים מהשלבים השונים של קיום ההרכב.
מסע ההופעות החל בראשית 2020 אך נקטע בראשיתו בשל מגפת הקורונה, וחודש בראשית 2022.
קלאן כריסטופר לוץ הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
ידוע בעיקר עבור תפקידו בתור אמט קאלן בסדרת סרטי "דמדומים", ולאחר מכן בתור ג'ון סמיילי בסרט "בלתי נשכחים 3" ובתור הרקולס בסרט "הרקולס: האגדה מתחילה".
נולד בשם קלאן כריסטופר לוץ בדקוטה הצפונית וגדל באריזונה.
הוא הילד האמצעי למשפחה בת שישה בנים ובת.
לאחר שסיים תיכון עבר לקליפורניה במטרה להירשם לאוניברסיטה וללמוד הנדסה כימית אך העדיף להתרכז בפיתוח קריירת משחק.
בתחילה שיחק תפקידים קטנים בסדרות כמו "היפים והאמיצים", "CSI: ניו יורק" ו"גיבורים".
בנוסף הופיע במספר סרטים ובהם סרט האימה "ליל הבכורה".
ב-2007 הופיע בקליפ "With Love" של הזמרת הילרי דאף ובפרסומת לבושם שלה " With Love...
בשנת 2008 הופיע בקליפ של להקת הינדר, "Without You".
באותה שנה הופיע במיני סדרה של רשת HBO בשם "דור מזוין".
תפקידו הגדול היה כאמט קאלן, אחיו הגדול של אדוארד, בסדרת הסרטים "דמדומים" המבוססת על ספריה של הסופרת סטפני מאייר.
לוץ הופיע באפריל 2010 ברימייק לסרט משנת 1984 "סיוט ברחוב אלם".
ובאותה שנה שיחק במותחן העצמאי "מסקדה" לצד נורמן רידוס.
סרט נוסף בכיכובו, "דמדומים 4: שחר מפציע", יצא בנובמבר 2011, וסרט ההמשך "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2" ב-2012 בתור אמט קאלן.
בשנת 2013 השתתף בסרט "טרזן", עיבוד קולנועי חדש לעלילות טרזן.
שנה לאחר מכן, בשנת 2014 גילם את ג'ון סמיילי בסרט הפעולה "בלתי נשכחים 3" לצידם של סילבסטר סטאלון, ארנולד שוורצנגר, ג'ייסון סטיית'האם וג'ט לי.
בנוסף שיחק גם בסרט "הרקולס: האגדה מתחילה" בדמותו של הרקולס.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הפעולה "איום מיידי", לצד ברוס ויליס, שגילם את אביו.
לוץ חתום בסוכנות הדוגמנות "פורד מודלס" (Ford Models).
לוץ הוא אחד מהדוגמנים בקמפיין התחתונים של קלווין קליין משנת 2010, "Calvin Klein X".
באוקטובר 2017, התארס לוץ למנחת הטלוויזיה והדוגמנית בריטני גונזלס.
ב-23 בנובמבר 2017, לוץ וגונזלס נישאו.
ב-28 בנובמבר 2019, לוץ הודיע בחשבון האינסטגרם שלו שהוא וגונזלס מצפים לתינוקת.
ב-6 בפברואר 2020, גונזלס הודיעה שעברה הפלה טבעית כשהיא בחודש שישי להריונה.
ב-22 בפברואר 2021, נולדה בתם הראשונה.
בזמנו הפרטי לוץ עוסק בספורט אתגרי, שחייה ופעולות אחרות ואף אמר שהוא מעדיף לבצע את הפעלולים בסרטים בהם משחק בעצמו.
שנהסדרהתפקידהערות2004היפים והאמיציםרובפרק: "#1.4409"2005CSI: ניו יורקאלכס הופרפרק: "Tri-Borough"עמוק באדמהקריטרפרק: "Hold My Hand"סאמרלנד (אנ')פורדי2 פרקים2005, 2014הקמבאקכריס מ'קנסתפקיד ראשי (עונה 1)
תפקיד אורח (עונה 2); 14 פרקים2007CSI כריס מולינספרק: "Empty Eyes"גיבוריםאנדיפרק: "Five Years Gone"2008דור מזויןקפטן ג'ייסון לילימיני-סדרה2008–200990210ג'ורג' אוונס6 פרקים2012רוק 30עצמופרק: "Unwindulax"2015Bullseyeמנחהשעשועון בערוץ Fox; 8 פרקים2019–2021FBIקני "קן" קורסבי3 פרקים2020–הווהFBI: המבוקשים ביותרתפקיד ראשי (3 עונת); 44 פרקים2021FBI: אינטרנשיונלפרק: "Pilot"2022שומרי הצדקקינג צונאמידיבוב; 7 פרקיםTrue War Stories: Mission Reportבובפודקאסט; פרק: "The Short-Timer"
קלאס פונטוס ארנולדסון (שוודית: Klas Pontus Arnoldson; 27 באוקטובר 1844 – 20 בפברואר 1916) היה סופר ומדינאי שוודי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1908, במשותף עם פרדריק באייר הדני.
ארנולדסון נולד בעיר השוודית גטבורג.
אביו היה המוזיקאי אולוף אנדרסון.
בצעירותו נמשך לקבוצות שמאל רדיקלי ואף חיבר מספר מאמרים בנושא.
בשנת 1882 נבחר לכהן כחבר בפרלמנט השוודי, ושנה לאחר מכן הקים ביחד עם חברי פרלמנט נוספים את הליגה השוודית לשלום ובוררות (בשוודית: Svenska freds- och skiljedomsföreningen) ומונה לעמוד בראשה.
הארגון קרא להפצת השלום בעולם, פירוק מנשק ודמוקרטיזציה.
ארנולדסון תמך גם בנייטרליות של המדינות הנורדיות.
בשנת 1901 פרסם את ספרו Seklernas hopp ("התקווה לדורות") שהטיף לפציפיזם, וב-1908 זכה בפרס נובל לשלום, ביחד עם פרדריק באייר.
קלאמור היינריך אבל היה מלחין, כנר ונגן עוגב גרמני בתקופת הבארוק.
אבל נולד בהנפלד שבווסטפאליה, גרמניה.
הוא עבד כמוזיקאי חצר בקתן, כנגן עוגב בצלה ומשנת 1666, כנגן בהרכב קאמרי בחצר הדוכס של הנובר.
משנת 1694 היה מוזיקאי בכיר (Obermusicus) בברמן, שם נשאר עד מותו ב-1696.
יצירותיו הבולטות ביותר נכתבו לתזמורת מיתרים ולמוזיקה קאמרית.
הוא חיבר קובץ של 59 יצירות נפרדות תחת הכותרת Erstlinge musikalischer Blumen.
הקובץ כולל יצירות לארבעה כלים ובאסו קונטינואו – מחולות אלמנד וקוראנט, פרלודים, סרבנדות וסונאטינות.
היצירות התפרסמו לראשונה בשלושה כרכים בפרנקפורט (1674, 1676, 1677) ובהמשך יצרו לאור בכרך אחד בשם Drei Opera musica (ברונשוויק, 1687).
קלאמור היינריך היה אביו של נגן הוויול והכנר כריסטיאן פרדיננד אבל וסבם של וירטואוז הוויול והמלחין קארל פרידריך אבל והכנר והמלחין לאופולד אוגוסט אבל.
קלאסיקת החוק (בסינית: 法经; פין-יין: Fǎ Jīng) ידוע גם כאסופת החוקים הוא טקסט לגליסטי אבוד שחיבורו מיוחס ללי קווי (李悝), מלומד לגליסטי ושר שחי בתקופת המדינות הלוחמות (475-220 לספירה) במדינת ויי.
המסורת הסינית קובעת שהספר נכתב בתחילת המאה הרביעית לספירה אך חוקרים בני ימינו סבורים שמדובר בזיוף מהמאות החמישית או השישית.
לפי התיארוך המסורתי שמופיע לראשונה בחיבור מונוגראפי על החוק מתוך הספר של ג'ין, קלאסיקת החוק היה הספר הלגליסטי הקדום ביותר של סין העתיקה.
האסופה הפכה לבסיס עליו הושתתו טקסטים לגליסטיים מאוחרים יותר.
נאמר שהמתקן החברתי הלגליסטי שאנג יאנג (商鞅) הביא את הספר למדינת צ'ין שם הוא הפך לאבן היסוד של החוק הרשמי.
גם שושלת צ'ין אמצה את האסופה באופן רשמי.
למרות שהטקסט המקורי אבד טקסטים מאוחרים יותר מציינים שישה פרקים מתוכו.
חוקים הנוגעים לאסירים ולגבולות מידת הצדק הקיימת בחוק
חוקים הנוגעים לבעלות על רכוש
קלאס (בספרדית: Rayuela; באנגלית: Hopscotch) הוא ספרו עטור הפרסים של הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר, שראה אור בבואנוס איירס ב-1963. הספר תורגם לעשרות שפות.
בהקדמת המחבר מציע קורטאסר שתי אפשרויות קריאה לפחות ל"קלאס":
אפשרות אחת היא לקוראו לפי הסדר, מפרק 1 ועד פרק 56, כששאר הפרקים, מפרק 57 ועד פרק 155, אינם רלוונטיים בקריאה זו, וכלשונו של המחבר: "הקוראים יוותרו ללא נקיפות מצפון על מה שמופיע לאחר מכן."
אפשרות שנייה היא לקרוא את הרומן לפי "טבלת ההתמצאות" שהוסיף המחבר.
המעבר בין הפרקים הוא בדילוגים, כמו במשחק קלאס, כשהפרק הראשון הוא פרק 73; בסוף כל פרק עוברים לבא אחריו לפי הטבלה ולא לפי הסדר הליניארי.
בקריאה זאת פרק 55 אינו נמצא בטבלת ההתמצאות ולכן אינו נקרא.
כמו כן, בקריאה זאת הספר מסתיים בלולאה רקורסיבית, שכן הקורא "מתרוצץ" הלוך ושוב בין פרקים 58 ו-131 ללא סוף.
קורטאסר הושפע רבות מהסוריאליזם, וסוגה זו נוכחת מאוד ברומן.
כמו כן, הספר רצוף במאות אזכורים של נגני ג'אז, זמרים ויצירות מוזיקליות, סופרים ויצירות ספרותיות, בודהיזם, פילוסופיה, אזכורים מהמיתולוגיה ומהתרבות הקלאסית ועוד.
בכך נחשב הספר בעיני מבקרים רבים כלקסיקון התרבותי של המחצית הראשונה של המאה ה-20.
קורטאסר המציא ברומן מילים חדשות, והשתמש במשלבים לשוניים שונים, ספרותיים ולשון דיבור.
כמו כן שיבץ בטקסט שגיאות כתיב מכוונות, ומשפטים שלמים בשפות אחרות (צרפתית, לטינית, איטלקית, אנגלית, גרמנית ושוודית).
הסופר הרכיב בספר מבנים ספרותיים באופן ייחודי, שאינו מקובל גם עשרות שנים לאחר פרסום הספר.
למשל, פרק 34, ורק הוא, כתוב בשורות לסירוגין ומכיל לכאורה שני פרקים יחד.
הוראסיו אוליביירה, הדמות הראשית, הוא בוהמיין משכיל, בעל ידע נרחב בספרות ובמוזיקה.
הוא נוהג בעיקר בגישה אינטלקטואלית לחיים, המאופיינת בפסיביות הכללית שלו כלפי סביבתו והזלזול בכול.
נראה שהוא אובססיבי להשגת מה שמכונה "תפיסת חיים מאחדת", או "מרכז", שבו הוא יכול לחיות בשלום עם העולם.
לה מאגה (שמה האמיתי הוא לוסיה) היא אהובתו של אוליביירה בפריז.
היא ישות מפתה, אינטליגנטית שאהבת החיים והטבע הספונטנית שלה מאתגרת את האגו של הוראסיו ואת הנחות היסוד שלו לגבי החיים.
היא תוססת, בעלת עולם משלה, ומשתתפת פעילה בהרפתקאות שלה עצמה.
היא שונה לחלוטין מחבריו האחרים של הוראסיו ומהמעגל החברתי-פילוסופי שלו, שנקרא בשם "מועדון הנחש".
בסופו של דבר היא מתפתחת לכדי מוזה עבור הוראסיו, ומעין עדשה שהוא משתמש בה כדי לבחון את עצמו ואת העולם בצורה תלת־ממדית יותר.
ללה מאגה יש גם בן תינוק, רוקמאדור, שהגעתו לפריז גורמת למשבר ביחסים בין לוסיה לאוליביירה.
מלבד הוראסיו ולה מאגה, החברים האחרים ב"מועדון הנחש" כוללים את אוסיפ גרגורוביוס, האמנים פריקו רומרו ואטיין, חברו של אטיין, גאי מונוד, וונג, והזוג הנשוי רונלד ובאבס.
המועדון נפגש בדירה של לה מאגה או בדירה של רונלד ובאבס.
כשהוראסיו חוזר לבואנוס איירס מקבלים את פניו חברו הוותיק מנולו, המכונה "טראוולר" (נוסע) אף שלא יצא בחייו מארגנטינה, ואשתו, טליטה.
השניים עובדים בקרקס ונהנים לרוב מחיים רגועים.
לטליטה יש דמיון מפותח והיא עוסקת רבות במושא האהבה הגדול של הוראסיו, לה מאגה, שנעלמה, בעוד טרוולר מכונה "הדופלגנגר" שלו.
מערכת היחסים המתפתחת בין השלושה מתרכזת סביב ההתעניינות של אוליביירה בטליטה, והניסיונות של טראוולר להקל על הנטל הנפשי של הוראסיו.
אוליביירה רוצה להיות מעורב בחייו של טראוולר, בעוד טראוולר נראה מודאג בעיקר מבריאותו הנפשית המידרדרת של חברו.
דמויות מרכזיות אחרות הן פולה, אהובה פריזאית נוספת של הוראסיו, שאובחנה כחולה בסרטן השד לאחר שקוללה על ידי לה מאגה; גקרפטן, אהובתו של הוראסיו בארגנטינה; ומורלי, סופר איטלקי ששמו עולה רבות בדיוני "מועדון הנחש".
ל"קלאס" נודעת חשיבות רבה בהתוויית אפשרויות חדשות לספרות בשפה הספרדית בפרט, ולספרות העולמית בכלל.
הרומן הפך לספר פולחן בקרב דורות של קוראי ספרדית, ונחשב לאחד הספרים החשובים במאה ה-20. רבים כוללים את "קלאס" במסגרת ספרות ה"בום" באמריקה הלטינית, לצד הרומנים הגדולים של גבריאל גרסיה מארקס, מריו ורגס יוסה, קרלוס פואנטס ואחרים.
אך בניגוד אליהם, הרומן של קורטאסר אינו הולך בדרך הריאליזם המאגי אלא בורא עולם משלו, הן מבחינת התפיסה המרחבית, הן מבחינת הלשון והן מבחינת עולם הרעיונות המשתקפים בו.
כטקסט העוסק בקשר בין תודעה, מקום ושפה, "קלאס" עומד בפני עצמו כיצירה חשובה בתולדות הספרות בשפה הספרדית ובתרבות העולם בכלל.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כרמל (הספר ה-13 בסדרת אלדורדו) בינואר 2013 בתרגומו של יורם מלצר ובעריכת ינון קחטן, עם אחרית דבר מאת אדם גיא, בתמיכת המפעל לתרגום ספרות מופת ומשרד התרבות והספורט.