tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחד השחקנים הראשונים שהוחתמו על חוזה הופעה בסרט היה עומר שריף, אשר שיחק בתפקיד שריף עלי, יד ימינו של לורנס איש ערב.
שריף אהב את הסיפור, וכאשר שמע שלין הוא הבמאי לעיבוד הקולנועי, הוא ביקש לשחק בסרט בתפקיד פאשה.
שריף הופתע כאשר לין הציע שישחק בתפקיד ז'יוואגו.
פיטר או'טול, שהיה הבחירה הראשונה של לין לתפקיד הראשי, סירב להצעה.
לתפקיד הראשי נשקלו גם השחקנים מקס פון סידוב ופול ניומן.
מייקל קיין מספר בספרו האוטוביוגרפי כי גם הוא התבקש לקרוא את התסריט לסרט, אולם הוא שהציע כי עומר שריף ישחק את התפקיד הראשי.
רוד שטייגר נבחר לתפקיד קומרובסקי לאחר שמרלון ברנדו וג'יימס מייסון סירבו לתפקיד.
מועמדותה של אודרי הפבורן נשקלה לתפקיד טוניה, בעוד רוברט בולט הציע כי אלברט פיני ישחק את פאשה.
לין הצליח לשכנע את פונטי כי סופיה לורן אינה מתאימה לתפקיד לארה, וטען שהיא גבוהה מדי.
לבסוף נבחרה ג'ולי כריסטי לתפקיד, לאחר המלצה של ג'ון פורד שביים את הסרט קסידי הצעיר בהשתתפותה.
מכיוון שהספר נאסר להפצה בברית המועצות, עיקר העבודה על הסרט נעשתה בספרד במשך עשרה חודשים, וכל תפאורת העיר מוסקבה נבנה מן היסוד מחוץ לעיר מדריד.
קטעי הסרט העוסקים בשירותם של ז'יוואגו ולארה במלחמת העולם הראשונה צולמו בסוריה, כך גם אחוזת ואריקינו.
חלק מקטעי הסרט בחורף, בעיקר מראות נוף והימלטות יורי מן הפרטיזנים, צולמו בפינלנד.
מראות חורף של המשפחה בדרכה ליוריאטין צולמו בקנדה.
"ארמון הקרח" בואריקינו צולם אף הוא בספרד, כמו גם הסתערות הפרטיזנים על האגם הקפוא.
לוח פלדה הושם על קרקעית ואדי, ושלג מלאכותי (בעיקר גרגרי שיש) פוזר ממעל.
רוב קטעי החורף בסרט צולמו בטמפרטורות גבוהות, לעיתים אף 30 מעלות.
עלילת הסרט דוקטור ז'יוואגו נאמנה לרומן רק באופן כללי.
העלילה הבסיסית זהה, והסיפור המסופר בסרט סוטה רק לעיתים רחוקות מן הרומן של פסטרנק.
אולם, רבות מעלילות המשנה - במיוחד אלה הנוגעות להיבטים ההיסטוריים/מדיניים של הרומן - קוצצו מן הסרט, או נסקרו ברפרוף.
כמעט מחצית מן הדמויות שבספר לא מופיעות בסרט, בעוד שאחרות נוטלות חלק קטן בהרבה (באופן מיוחד אנה גרומקו, פאשה, וליבריוס).
דמויות אחרות נוצרו כאמלגם של מספר דמויות בספר שאינן מופיעות בסרט (במיוחד קוריל, העריק הבולשוויקי, קומיסר רזין, ופטיה שומר היערות).
מבקרים רבים מתחו ביקורת על התסריט שהפחית את תיאור מלחמת העולם הראשונה לחמש דקות בלבד מפי המספר, ובאותה דרך טיפל התסריט בשירותו של ז'יוואגו בפרטיזנים, תיאור המתפרס על פני כשבעה עמודים בספר.
רוב השינויים הללו נעשו על ידי דייוויד לין או לבקשתו.
התסריט המקורי של רוברט בולט תיאר באופן נרחב יותר את ההיבטים המדיניים/היסטוריים המופיעים בספר.
בתסריט המקורי תמונות משירותו של יורי בפרטיזנים כוללות תמונות בהן ליבריוס הורג פרטיזנים שנפצעו קשה.
סוסו של ז'יוואגו, לאחר ההימלטות, מומת ומשמש מזון לקבוצת ילדים חסרי-בית, וז'יוואגו נתקל בקבוצת ילדים אשר, כך נרמז, אכלו את גופות הוריהם.
בספר, פאשה הוא אומן חובב מהפכני ומנהיג צבאי חסר השתייכות פוליטית, נפילתו באה לאחר שאינו נמצא בולשביק אמיתי.
בסרט התסריטאי בולט תארו כמתנגד לקו הבולשביקי הנוקשה מן הרגע הראשון.
במהלך העלילה הוא הופך לאדם חסר עקבות.
בולט רצה לכלול בתסריט את התמונה שבה סטרלניקוב המושפל חוזר לואריקינו, פוגש את ז'יוואגו, ואז מתאבד.
לין לעומתו בחר שלא לכלול השתלשלות זו בסרט, וגורלו של סטרלניקוב נודע לצופה מדבריו של קומרובסקי.
ההשתלשלות בסרט המתרחשת בזמן הווה, עשרות שנים לאחר האירועים העיקריים בעלילת הסרט, בה יבגרף מופיע בתפקיד המספר לנערה ולמעשה לצופים בסרט, נוספה לתסריט כאמצעי לקידום העלילה.
עומר שריף התבדח לאחר עשיית הסרט כי אמצעי זה נוסף כדי להבטיח לצופים כי יורי ולארה נפגשים לבסוף, אף על פי שהצופים יאלצו להמתין כשעתיים עד שהדבר מתרחש בעלילה.
עלילת הסרט אף משמיטה אירועים משמעותיים בחיי דוקטור ז'יוואגו לאחר שנפרד מלארה, כאשר הוא שב למוסקבה, נוטש את מקצוע הרפואה, מתמקד בכתיבה, מפתח יחסים רומנטיים עם אישה שלישית (מרינה) שהיא אם לשתי בנותיו, בעוד חייו מתדרדרים והוא מוצא עצמו חסר כל.
בסרט, התקף הלב של ז'יוואגו בטראם מתרחש לאחר שהוא רואה את לארה, ברומן זוהי האחות השווייצרית המבוגרת שלה הצועדת במדרכה.
הסרט הופיע בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1966.
אף שזכה בהצלחה קופתית גדולה, דוקטור ז'יוואגו קיבל ביקורות נוקבות, במיוחד נמתחה ביקורת על אורך הסרט ועל האופן שבו תוארו בו היחסים הרומנטיים בין ז'יוואגו ללארה.
הגרסה הראשונית שהוקרנה למבקרים הייתה באורך 220 דקות, ולאחר הביקורת על אורך הסרט וקצב האירועים האיטי, לין קיצץ 17 דקות מן הסרט בטרם שוחרר לבתי הקולנוע.
הקטעים שקוצצו אבדו ולא נמצאו עד היום.
לין נפגע באופן אישי מן הביקורות על הסרט, וטען באותה עת כי לא יביים סרט נוסף בחייו.
אולם, מבקרים רבים גם הגנו על הסרט, וההצלחה המסחרית הרבה שהסרט זכה לה איפשרו ללין להמשיך ולביים.
הסרט הותיר חותם משמעותי בתרבות העממית ובאופנה, ונותר אחד הסרטים האהודים ביותר עד היום.
הפסקול לסרט, אותו כתב מוריס ז'אר, הוא אחד הידועים בהיסטוריה של הקולנוע.
כמו הספר, אף הסרט נאסר להקרנה בברית המועצות, שם הוקרן לראשונה בשנת 1994.
הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר והיה מועמד לחמישה פרסים נוספים:
דוקטור אוקטופוס הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Amazing Spider-Man #3 מיולי 1963 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
דוקטור אוקטופוס הוא האלטר-אגו של אוטו אוקטביוס, מומחה בפיזיקה גרעינית שבעקבות תאונה הוצמדו לגופו ארבע זרועות מכניות.
תאונה זו השפיעה גם על מוחו בכך שישלוט בזרועות דרך מוחו, אך גם הפכה אותו לנבל-על.
אוקטופוס הוא מנבלי-העל הבולטים ביותר בגלריית הנבלים של ספיידרמן, ונחשב לאויבו המושבע לצד הגובלין הירוק.
בשנת 2012 תודעתו של אוקטופוס הועברה לגופו של ספיידרמן, והוא הופיע כספיידרמן בכותר משלו, "ספיידרמן העליון".
שינוי זה בוטל בשנת 2014, וספיידרמן חזר לגופו.
דמותו של דוקטור אוקטופוס מדורגת במקום ה-28 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
את דמותו גילם בסרטי הלייב אקשן "ספיידרמן 2" ו"ספיידרמן: אין דרך הביתה" השחקן אלפרד מולינה.
ילדות ומכללה, הפיכתו לדוקטור אוקטופוס
אוטו גנתר אוקטביוס נולד בסקנקטדי לטורברט ומארי לביניה אוקטביוס.
אביו המכה התעלל בו ובאמו, וגם בלימודיו אוקטביוס סבל מבריונות.
אמו ניסתה להגן עליו מאביו, ואמרה כי הוא הוגה מוכשר ושעליו לפתור את בעיותיו באמצעות מוחו.
אוקטביוס השקיע בלימודיו בציוניו על מנת לא להפוך לאביו, ולבסוף זכה למלגה באוניברסיטה.
אביו נהרג בשנתו הראשונה באוניברסיטה, מה שדרבן אותו להמשיך בלימודיו.
לאחר שסיים את לימודיו, הוא מצא עבודה במרכז המחקר האטומי של ארצות הברית, וכדי לתפעל רכיבים רדיואקטיביים ממחקר בטוח, בנה רתמת חזה אשר שולטת בארבע זרועות מכניות.
אוקטביוס התאהב בשותפתו לעבודה, אך כאשר הכריז בפני אמו כי הוא מתכוון להינשא לה, היא התנגדה לו וגרמה לביטול אירוסיהם, אולם בוויכוח שנוצר ביניהם היא מתה מהתקף לב.
אוקטביוס לא הצליח להתרכז בעבודה בגלל רגשות-אשם כתוצאה ממותה של אמו, מה שגרם לו להתרשל.
תאונת מעבדה גרמה לפיצוץ נוזלים כימיים, שהפיצו קרינה ששינתה את מוחו של אוקטביוס בכך שישלוט בזרועותיו המכניות באמצעות מוחו.
עם זאת התאונה גרמה לנזק מוחי בלתי הפיך, שהפכה אותו לנבל מגלומן.
בהשראת שאר הצוות אשר צחקו עליו, הוא קרא לעצמו "דוקטור אוקטופוס".
הוא התעורר בבית חולים, ולאחר שבחן את כוחותיו החזיק את הצוות הרפואי כבני ערובה.
אוקטביוס הכריח אותם לאסוף ציוד מעבדה עבורו, כשלפתע ספיידרמן הופיע ונלחם בו לראשונה.
אוקטביוס הביס את ספיידרמן והשתלט על מתקן מחקר גרעיני, אך הובס בקרב נוסף נגד ספיידרמן.
לאחר זמן מה, אוקטביוס צץ שוב כעובד עבור הגנגסטר בלאקי גקסטון, אשר אכף עבורו את חובותיו של בנט בראנט.
ספיידרמן הביס את אוקטביוס וגקסטון, אך לא מנע מגקסטון לירות בבנט ולהרוג אותו.
אוקטביוס נמלט וביצע פשעים בכל רחבי מדינת ניו יורק כדי למשוך את ספיידרמן, ולבסוף חזר לניו יורק.
הוא חטף את בטי בראנט בידיעה שספיידרמן יבוא, ונלחם בו בקוני איילנד.
הוא הביס את ספיידרמן החולה בקלות וחשף אותו כפיטר פארקר, אך האמין כי פארקר התחזה לספיידרמן והמשיך להשתולל בעיר.
הוא נלחם בספיידרמן לאחר ששחרר חיות מגן חיות, והובס כשנלכד בבניין בוער.
צוות מומחים הצליחו להסיר ממנו את רתמתו, והוא נכלא חסר כוחות לכאורה.
התגלה כי אוקטביוס מסוגל לשלוט בזרועותיו גם אם הן מופרדות ממנו, ובכך הוא אסף אותן וברח.
אוקטביוס הבין שכדי להביס את ספיידרמן, עליו לחבור לאחרים.
הוא הפגיש חמישה מנבליו של ספיידרמן - אלקטרו, מיסטריו, הנשר, קרייבן הצייד וסאנדמן, ויחד איתם הרכיב את ששת המרושעים כמנהיגם.
הוא חטף את בטי בראנט, אשר ביקרה את מיי פארקר.
אוקטביוס חטף את שתיהן, וטיפל במיי בעדינות רבה עד שהיא כמעט ושכחה שנחטפה בידי נבל.
בסופו של יום, ספיידרמן הביס את הקבוצה ושחרר את דודתו ואת בטי.
הוא אסף קבוצת פושעים אחרת, שלח אותם למשימות וקרא לעצמו "המתכנן האמן".
הוא שלח אותם לגנוב חומרים נסיוניים על מנת לבנות קרן קרינה באמצעותה ישלוט בעולם, והם נתקלו בספיידרמן שחיפש את אחד החומרים כדי להציל את דודתו.
הוא עקב אחרי אנשיו של אוקטביוס לבסיסו התת-ימי, ונלחם בו.
הבסיס נהרס ואוקטביוס ברח, וספיידרמן לקח את החומרים והציל את דודתו בעזרת ד"ר קורט קונורס/הלטאה.
לאחר מכן, אוקטביוס ניסה לגנוב מכשיר צבאי, והצליח לגנוב אותו לאחר שני ניסיונות כושלים.
הוא השתמש במכשיר על ספיידרמן, מחק את זכרונו ואמר לו כי הם בעלי ברית.
הוא וספיידרמן יצאו לגנוב את הרכיבים הנותרים, עד שחוש העכביש של ספיידרמן שכנע אותו כי אסור לסמוך עליו.
הוא הביס אותו, והמכשיר נלקח בידי צבא ארצות הברית.
הוא נכלא, אך ברח שוב כשזימן את זרועותיו.
לאחר שחטף מטוס שהתפוצץ, אוקטביוס נחשב למת עד שחזר והשתולל ברחבי העיר.
בקרב בינו לבין ספיידרמן, הוא הפיל בטעות ארובה, וגרם למותו של קפטן ג'ורג' סטייסי - אביה של גוון סטייסי, אהבתו של ספיידרמן - שנמחץ כשהציל ילד.
המשך פעולותיו, מוות וחזרה לחיים
כאשר הקינגפין נעדר, אוקטביוס ניסה לתפוס את מקומו כשליט העולם התחתון ובכך נגרר למלחמת כנופיות עם ראש פטיש.
הוא התחתן לזמן קצר עם מיי פארקר על מנת לרכוש אי אותו ירשה וניצל ממוות כשהאי נהרס.
הוא נאבק ב"רוח הרפאים" של ראש פטיש, החזיר אותו בטעות לחיים והביס אותו בעזרת ספיידרמן.
הוא ניסה לחטוף צוללת, נלחם בספיידרמן ובמעניש כשניסה להרעיל את תושבי ניו יורק באמצעות דיו מדפסות, נאבק בינשוף ואנשיו ועצר כור גרעיני לפני פיצוץ.
במהלך המלחמות הסודיות המקוריות, הוא נלקח לעולם-המלחמה של הביונדר לצד נבלי-על רבים אחרים.
הוא השתתף בקרבות נגד גיבורי-העל, וכמעט והביס את האקס-מן עד שמגנטו הגיע.
התגלה כי בעקבות קרבותיו הרבים נגד ספיידרמן והמכות שספג, אוקטביוס חווה טראומה ועבר טיפול בארכנופוביה.
ספיידרמן נאלץ לתת לאויבו להביס אותו כדי שיתגבר על פחדיו ויעזור לו לנטרל פיצוץ כור גרעיני, אך אוקטביוס תכנן לפוצץ את הכור ולהרוג את ספיידרמן.
לבסוף הוא נטרל את הכור, והניח לספיידרמן לחיות.
במהלך "סאגת המשובטים", אוקטביוס הציל את ספיידרמן מרעל של הנשר על מנת שיוכל להורגו בעצמו.
הוא גילה בתהליך את זהותו הסודית של ספיידרמן כפיטר פארקר, ואפשר למשטרה לעצור אותו במחשבה כי שותפתו ומאהבתו סטאנר תבוא לחלץ אותו.
סטאנר הובסה בדרך, ואוקטביוס נהרג בידי שיבוט מטורף של ספיידרמן בשם קיין.
קרולין טריינר המשיכה את דרכו כליידי אוקטופוס, עד שהוא הוקם לתחייה בידי ארגון "היד" המיסטי.
התגלה כי בעקבות תחייתו, הוא שכח את זהותו הסודית של ספיידרמן.
שרלוט וויטר, פיוז'ן, מלחמת אזרחים
אוקטביוס ניסה ליצור רוצח אישי, ובכך יצר העביר את שרלוט וויטר מוטציה לספיידרוומן חדשה.
הוא קיבל הצעת עבודה מאיש העסקים לוק קרלייל, לה הוא הסכים.
קרלייל גנב את רתמת הזרועות של אוקטביוס, ושדרג אותה על מנת ליצור עבורו רתמה חדשה.
לאחר קרב ממושך, הוא וספיידרמן הביסו את קרלייל, כאשר אוקטביוס קרע את חליפתו וספיידרמן מילא אותו בקורים.
הוא לקח שגריר פלסטיני כבן ערובה והובס בידי ספיידרמן לאחר קרב ארוך, ונאסר באי של רייקר.
הוא עבר שטיפת מוח ונשלח להרוג את הגובלין הירוק, ובכך הפסיק קרב בין הגובלין לספיידרמן בגשר ברוקלין.
שני הנבלים נפלו למימי איסט ריבר בגלל ברק, ואוקטביוס נמצא כמה ימים לאחר מכן ללא זיכרון מהאירוע.
אוקטביוס נאלץ לעבוד עבור נבל-העל פיוז'ן ("היתוך") כאשר הסתתר באחד ממפעליו, ועזר לו בשחזור לוויין שנועד לאתר גיבורי ונבלי-על המפיצים קרינה דוגמת הענק הירוק.
כאשר פיוז'ן ביקש מאוקטביוס להגיש לו את הלוויין, הוא גילה כי כמעט ולא עבד.
הוא הכה את פיוז'ן למוות ויצא למכור את הלוויין, אך הובס בידי ספיידרמן.
במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", הוא ניסה ליצור קבוצה חדשה של ששת המרושעים, ללא הצלחה בגלל תבוסתם בידי האוונג'רס הסודיים של קפטן אמריקה.
כאשר צפה בספיידרמן חושף את זהותו הסודית, אוקטביוס השתולל בעיר היות שביטל את זהותו הסודית של פארקר בעבר.
ספיידרמן הביס את אוקטביוס, וזאת לאחר ששני תלמידיו הסיחו את דעתו.
הוא נשלח למתקן מעצר נבלי-העל של ברון זמו, והוכרח להיות חבר קבוצת ת'נדרבולטס לזמן מה.
גסיסה: מוצא המינים וקצוות הארץ
אוקטביוס מגלה כי בעקבות כל קרבותיו ופציעותיו, נותרו לו כמה חודשים לחיות.
הוא שינה את חליפתו ואת עצמו כדי להיות מחובר מנטלית לצבא אוקטובוטים, והוסיף ארבע זרועות נוספות לרתמתו.
מטרתו הייתה להשתלט על ניו יורק ולהפוך אותה לגן-עדן, אך התמקד גם בספיידרמן למרות ששכח את זהותו הסודית יחד עם שאר העולם בידי מפיסטו.
הוא שיבש את חתונתם של דודתו ושל ג'יי ג'ונה ג'יימסון האב, וחטף בנוסף לג'יימסון את השוטרת קרלי קופר ואת הכתבת נורה וינטרס.
ספיידרמן הציל את השבויים והביס את אוקטביוס, שברח ונדר לנקום.
בתחילת עלילת "מוצא המינים", אוקטביוס אסף נבלי-על רבים - ביניהם זיקית, אלקטרו, ראש פטיש, הלטאה, מורביוס, מיסטר נגטיב, אוברדרייב, ריינו, דיאבלו, שוקר, טומבסטון, הנשר וספוט - על מנת שישיגו עבורו פריטים מסוימים תמורת תגמול.
הוא מתמקד בתינוקם של "אימה" ונורמן אוסבורן, במחשבה כי דמו המכיל את נוסחת הגובלין יכול לרפא את גופו.
כאשר ספיידרמן גונב את התינוק אוקטביוס שולח אחריו את הנבלים, ולאחר שזיקית גונב חזרה את התינוק, אוקטביוס מגלה לו את כוונותיו.
כאשר ספיידרמן לכד את זיקית, זיקית ציין כי התינוק בחיים ונמצא בידי הלטאה.
אוקטביוס נתקל בספיידרמן כאשר שניהם חיפשו את הלטאה.
אוקטביוס נלחם בספיידרמן וזוכה לעזרה מהלטאה, שמפסיק כאשר ספיידרמן מאיים עליו.
הוא אומר כי התינוק הוא לא בנו של נורמן אוסבורן, ומוסר אותו לספיידרמן באומרו כי הוא חסר תועלת.
אוקטביוס תוקף את הלטאה, וספיידרמן בורח.
מאוחר יותר, ספיידרמן, האוונג'רס וארבעת המופלאים נלחמו באוקטביוס ובצבא האוקטובוטים שלו.
הוא הרכיב מחדש את ששת המרושעים עם זיקית, אלקטרו, מיסטריו, ריינו וסאנדמן, וזאת כדי להוביל את האוקטובוטים לבסיס צבאי ולפוצץ אותם.
הוא הובס בידי ספיידרמן ושתי הקבוצות, נמלט עם קבוצתו והכיר באינטלקט של ספיידרמן.
כאשר אליסטר סמיית שלח את העקרב, ילדת הזבוב וצבא קיבורגים לתקוף את בסיס השיגור של ג'ון ג'יימסון, אוקביוס צפה מרחוק ועזר לג'יימסון וצוותו דרך מכונה.
באירועי "קצוות הארץ", אוקטביוס החל להניע את תוכניתו האחרונה, שהחלה בהכרזה בפני העולם כי ביכולתו לעצור את התחממות כדור הארץ.
למרות שחוברת זו נכתבה לפני הכרזתו של אוקטביוס, היא מתרחשת בסדר כרונולוגי שונה.
הוא וששת המרושעים גונבים מקבוצת אינטליג'נסיה מכשיר מיוחד, המסוגל לשנות את כבידת כדור הארץ.
כאשר התחזה לסגן נשיא ארצות הברית, זיקית ניסה להאיץ את החלטת ראשי המדינות להסכים לאוקטביוס, אך הוא נחשף בידי ספיידרמן והאוונג'רס.
זיקית ברח לבסיסם של ששת המרושעים בים התיכון, אך ספיידרמן והאוונג'רס עקבו אחריו והחלו בקרב.
אוקטביוס וששת המרושעים הביסו את האוונג'רס, אך לא הצליחו להציל את אלקטרו שהועף לחלל בידי תור.
סילבר סייבל הצילה את ספיידרמן והאלמנה השחורה, והם הגיעו לאחד ממפעלי הייצור של לווייניו של אוקטביוס.
הם הביסו את סאנדמן ששמר במקום, וזאת בזמן שאוקטביוס ביקש ממנהיגי אומות העולם לעזור לו נגד ספיידרמן.
בעוד ספיידרמן, סילבר סייבל והאלמנה השחורה המשיכו להרוס את בסיסיו של אוקטביוס ברחבי העולם, הביסו את ריינו אך נאלצו לברוח כאשר כותרו בידי כוחות S.H.I.E.L.D..
אוקטביוס ביקש מנבלי-על אחרים לשמור על הבסיסים הנותרים, אך חשף את תוכניתו כאשר הבסיס האחרון נהרס.
אוקטביוס תכנן לשרוף את כדור הארץ, ולשלוט על הניצולים הנותרים.
הוא הפעיל את הלוויינים ושרף חצי מכדור הארץ, אך התגלה כי זו אשליה שנוצרה בידי מיסטריו.
לאחר שהביסו את זיקית, ספיידרמן, סילבר סייבל והאלמנה השחורה שכנעו את מיסטריו לעזור להם נגד אוקטביוס בבסיס הראשי בגואטמלה.
שם, אוקטביוס השתמש בחברי האוונג'רס כששת המרושעים.
לאחר שהביסו את האוונג'רס, ספיידרמן וסילבר סייבל נכנסו לבסיסו התת-ימי של אוקטביוס ונתקלו בריינו.
ריינו הטביע את עצמו כדי להרוג את סייבל ולפגוע בספיידרמן, אשר נלחם נגד אוקטביוס, הביס אותו והרס את כל ציודו ונשקיו.
למרות שנכלא, אוקטביוס הצליח להחליף מוחות עם ספיידרמן באמצעות אוקטובוט.
הוא השתלט על גופו של ספיידרמן בעוד ספיידרמן נכנס לגופו הקודם, ושמר את כל זיכרונותיו של פארקר.
הוא הצליח להערים על דודה מיי, מרי ג'יין ווטסון והאוונג'רס, וזאת בעוד פארקר בגופו של אוקטביוס נמלט מכלא הרפסודה.
אוקטביוס החליט לשמור את מכריו של פארקר בחדר במגדל סטארק, הסיח את דעת האוונג'רס כששלח אוקטובוטים ענקיים והחל בקרב נגד פארקר בגופו הקודם.
הם נלחמו עד שאוקטביוס הפיל את פארקר מהמגדל, ופצע אותו אנושות.
כשפארקר ניסה להחזיר את מוחו לגופו המקורי, אוקטביוס גילה לו כי הוא משתמש בקסדת קרבונדיום המנוגדת להחלפת מוחות.
הוא הכריז על ניצחונו, ושילח בפארקר מכה אנושה שגרמה לו להגיע לסף מוות.
התגלה כי למרות קסדת הקרבונדיום, פארקר הצליח לגרום לאוקטביוס לחוות את זכרונותיו ומעשיו כספיידרמן, מה שגרם לאוקטביוס להפוך לגיבור-על בעצמו ולשאת את נטל האחריות הגדולה.
אוקטביוס אמר לפארקר כי למרות שהוא אינו רוצה את זה, לא ניתן להחליף בין המוחות שוב, אך הבטיח לפארקר כי ימשיך את מורשתו הן כספיידרמן והן כפיטר פארקר.
פארקר מת בגופו של אוקטביוס, אשר נשאר בגופו של פארקר כספיידרמן.
אוקטביוס הבין כי הוא יכול להפוך לא רק לספיידרמן טוב יותר, אלא גם לאדם טוב יותר.
הוא החליט לשפר את אישיותו, ולהפוך לספיידרמן העליון.
אחת מפעולותיו הראשונות של אוקטביוס כספיידרמן העליון, לאחר שדרוג חליפתו עם עדשות מיוחדות, הייתה לפרוץ לבסיס ישן אותו הקים כדוקטור אוקטופוס.
עם זאת, הגנות הבסיס הותאמו ל-DNA הקודם שלו, והוא זוהה כפולש.
לאחר שהרס את יצירותיו, אוקטביוס אימץ את תפקידו כספיידרמן באופן מלא.
בקרב נגד ששת המרושעים החדשים, הוא כמעט והרג את מנהיגם בומרנג, עד שתודעתו של פארקר התגלתה ועצרה אותו.
הוא נלחם בנשר ונפרד ממרי ג'יין, וכמה מחבריו ומכריו של פארקר שמו לב לשינוי בהתנהגותו.
הוא יצר אלפי ספיידר-בוטים על מנת להיות יעיל יותר ולהגיע לפשעים הקטנים ביותר.
הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת אמפייר סטייט כדי להשיג לפארקר דוקטורט, שם התאהב בסטודנטית אנה מריה מרקוני.
הוא הרג רוצח המונים, והשפיל את שותפתו של ג'סטר שצחקה עליו.
כאשר האוונג'רס החליטו לגלות מה הסיבה לשינוי התנהגותו, הם לא מצאו דבר.
אוקטביוס החליט להשתמש בסורק מיוחד כדי לגלות את מקור העוויתות בגופו, ובכך נפגש עם אליאס ווירת'אם/קארדיאק.
אוקטביוס הבחין באנומליה במוחו, וידע כי זו תודעתו של פארקר.
לאחר קרב במוחו, אוקטביוס ניצח ומחק לכאורה את תודעתו של פארקר.
אוקטביוס עזר לראש העיר ג'יימסון נגד אליסטר סמיית, אשר השתלט על כלא הרפסודה ושלח את בומרנג, הנשר והעקרב להרוג את ג'יימסון ואת אוקטביוס כספיידרמן.
אוקטביוס הביס את בני בריתו של סמיית והרג אותו, וסחט את ג'יימסון להפוך את הרפסודה לבסיסו החדש.
אוקטביוס יצר קבוצת חיילים ("ספיידרלינגס") ובנה רובוטי עכביש ענקיים, תקף את חורבות ארץ הצל וגרם לקינגפין לזייף את מותו.
שם הוא גילה דבר קיומה של אומת הגובלינים, בהנהגת מלך הגובלינים.
הוא נלחם בצבא אומת הגובלינים, ובפיל יוריק/הובגובלין שהפך לאביר הגובלינים.
אוקטביוס נפגש עם ספיידרמן 2099, והועבר בידי מעבדות האופק למקום לא ידוע.
הוא חזר כמה שעות לאחר מכן, חבול ועצבני.
כאשר הועבר בידי מעבדות הורייזן, אוקטביוס נשלח לשנת 2099. הוא הותקף בידי משטרת העין הציבורית וחולץ בידי גייב או'הרה, שהרשה לו להתמקם בדירתו.
אוקטביוס יצר אינטליגנציה מלאכותית בדמותה של אנה מריה, וכאשר החליט לחזור להווה, נשלח למסע ביקומים מקבילים בהם חזה בגרסאות הספיידרמן מתים.
הוא הסיק כי ישנה ישות ההורגת את הספיידרמנים ברחבי המולטי-יקום, הציל ספיידרמן הודי וחזר לשנת 2099. הוא גייס ספיידרמנים מהמולטי-יקום, ביניהם ספיידרמן נואר וספיידר-ביץ'.
הוא הציל ספיידרמן מתנקש שעבר עם וולברין, והביא אותו לשנת 2099. הם הצילו ספיידרמן קיבורג, ונלחמו בישות - קארן, אחיו של מורלון וחלק ממשפחת אריסטוקרטים הצדה ספיידרמנים במולטי-יקום - "היורשים".
צוותו נפגש עם צוות נוסף של ספיידרמנים בהנהגת פיטר פארקר מארץ-616. אוקטביוס דחה את רעיונות טוטמי העכביש של אזקיאל סימס, כשלפתע חבר היורשים דיימוס תקף כשנמשך לנוכחות האחר/קיין והכלה/סילק.
אוקטביוס נלחם בדיימוס והרג אותו, אך הוא התגלה כשיבוט והעכבישים נאלצו לברוח כאשר דיימוס האמיתי הופיע עם שאר משפחתו.
כאשר ברחו, אוקטביוס הכריז כי הם במלחמה והוא מנהיג צבא הספיידרמנים.
פארקר קרא תיגר על סמכותו, הביס אותו לאחר קרב אך השאיר אותו כיועץ.
כאשר פארקר עזב עם צוות ספיידרמנים, אוקטביוס קרא תיגר על ספיידר UK אותו פארקר השאיר כאחראי.
לאחר קרב נגד היורשים ומותו של ספיידר-יוניברס בידי אביהם של היורשים סולוס, צבא העכבישים עבר לארץ-3145, אשר נחרב במלחמה גרעינית.
הם מצאו את הספיידרמן של יקום זה, בן פארקר, שהסביר לתדהמתו של אוקטביוס כי דוקטור אוקטופוס גרם למלחמה הגרעינית.
לאחר שגילה כי פארקר הוא גרסה עתידית שלו מהיקום המרכזי, הוא שכנע את בן ללבוש את חליפתו ולעזור להם.
בקרב הסופי נגד היורשים, אוקטביוס נלחם בדיימוס ורגליו המכניות נתלשו.
הוא הרג את אורג-העל לאימתם של היורשים וצבא העכבישים, ולאחר שהיורשים הובסו, אוקטביוס שמע מספיידרמן 2099 כי קור החיים והגורל יכול להחזירם ליקומיהם.
הוא תקף את הקור בסירוב לחזור לעולמו, היות שגילה כי פארקר יחזור לגופו.
עכבישי שאר העולמות חזרו לעולמם ואוקטביוס הובס בידי עכבישי ארץ-616, וקארן מהיורשים שחזר למוטב תפס את מקומו של אורג-העל.
אוקטביוס חזר לארץ-616, בגופו של פארקר.
לאחר קרב נגד החתולה השחורה, הקמת תעשיות פארקר וקרב נגד סטאנר, אוקטביוס נפגש עם פלאש תומפסון/הסוכן ונום, וגילה את זהותו הסודית.
פלאש ביקש מאוקטביוס מקום לינה, והוא הסכים.
אוקטביוס שכנע את פלאש לעבור תהליך שישתיל לו רגליים רובוטיות, ונאלץ להפריד ממנו את סימביוט ונום.
הסימביוט הבודד והמבוהל נדבק לאוקטביוס, שהפך ל"ונום העליון".
למרות שטען כי הוא שולט בסימביוט, אוקטביוס נעשה בלתי יציב מהרגיל; הוא פצע את קארדיאק ופצע אנושות פושעים חסרי חשיבות, כשלפתע אנה מריה הגיעה וביקשה ממנו להפסיק.
הוא תקף את ביתה של מיי פארקר כשגילה שהיא לגלגה על גובהה של אנה מריה, והפנה את כעסו למרי ג'יין על שצידדה בה.
הוא עזב את המקום כאשר גילה כי אנשיו של ההובגובלין מבצעים שוד בנק, והזהיר אותן.
אחרי שכמעט והרג שני שודדים, אוקטביוס נאבק באוונג'רס שהביסו אותו בעזרת פלאש הלבוש בשריון איירון מן.
בתחילה אוקטביוס לא הצליח להסיר את הסימביוט, עד שתודעתו של פארקר צצה מחדש ועזרה לו.
כשחזר להיות ספיידרמן, אוקטביוס שיקר לאוונג'רס ולמרי ג'יין כי התנהגותו בחודשים האחרונים היא תוצאה של שברי סימביוט מיקרוסקופיים.
לאחר שהאוונג'רס דיברו עם איירון מן בעניין ספיידרמן, קפטן אמריקה החליט כי יש להתעמת איתו.
לאחר קרב נגד האוונג'רס, אוקטביוס נמלט.
אומת הגובלינים, מוות וחזרה לחיים
ימים לאחר מכן, אוקטביוס נלחם באומת הגובלינים שהטילו מצור על ניו יורק.
הוא מבין כי מלך הגובלינים הוא הגובלין הירוק המקורי, ושוחח עם אנה מריה לאחר שניסה להבין כיצד הגובלין פרץ לספיידר-בוטים שלו.
הוא מדבר עם חבר צעיר ממעבדות הורייזן בשם אואטו ג'קסון בדבר הפריצה, וכאשר מתעמת עם אומת הגובלינים, מלך הגובלינים מגלה לו כי הוא ידע את זהותו הסודית.
אוקטביוס מסרב להצעתו של מלך הגובלינים לשותפות ונשבע לשחרר את ניו יורק, וזאת כאשר מלך הגובלינים פוקד להרוס את כלא הרפסודה הישן.
המוח החי מגן על אוקטביוס מפיצוץ, והם נמלטים מהמקום מתחת למים.
הוא חוזר לתעשיות פארקר, לשם "אימה" מגיעה וגורמת לאוקטביוס ואחת מעובדותיו לברוח.
הוא מוצא את קרלי קופר שהפכה ל"מפלצת" בגלל נוסחת הגובלין, ולאחר שמונע ממלך הגובלינים לצותת, מגלה כי אנה מריה נחטפה בידי אימה.
לאחר שדיבר עם מרי ג'יין והמשיך לחקור את קרלי, הוא מקבל שיחה מהגובלין שמזמין אותו לבוא אליו בחליפתו.
הגובלין מקרין בפניו תמונות של מקומות אותם הכיר, ביניהם בית מגוריו, המתפוצצים.
אוקטביוס נשבע להרוג אותו, והוא מאיים עליו בחייה של אנה מריה.
לאחר שהגיע לאוניברסיטת אמפייר סטייט אוקטביוס תוקף, אך הגובלין פרץ לזרועותיו המכניות ותקף אותו.
הוא הותקף בידי רוצחי-עכביש וניצל בידי ספיידרמן 2099, אך שניהם מובסים.
בחיפושיו אחר אנה מריה, אוקטביוס מובל לרכבת התחתית בידי אימה, שם הוא מצא ילדה.
בכך הוא נאלץ להחליט האם יציל את הילדה ויפגע בחיפושיו, הוא ימשיך לחפש את אנה מריה והילדה תיהרג.
תודעתו של פארקר הופיעה שוב ודחפה את אוקטביוס להציל את הילדה, והוא הבין כי הוא נכשל כספיידרמן העליון והחליט כי פארקר הוא ספיידרמן יותר טוב ממנו.
אוקטביוס הגיע לתעשיות פארקר, והשתמש בסורק שניתן לו כדי להסיר את תודעתו שלו ולהחזיר לפארקר את השליטה בגופו.
אוקטביוס נהרג, וזאת כדי להחזיר את פארקר על מנת שיציל את אנה מריה.
פארקר מציל את אנה מריה, ומביס את מלך הגובלינים ואומת הגובלינים.
קברו של אוקטביוס נמצא ריק.
מסיבה לא ידועה, תודעתו שרדה בתוך גופו של "המוח החי", המאוחסן במטה האירופאי של תעשיות פארקר.
הוא נראה בגופו המקורי, חי ומחוץ למוח החי, בתחילת אירועי "קונספירציית המשובטים".
דוקטור דוליטל והכנרית הירוקה הוא ספר מסדרת ספריו של יו לופטינג אודות רופא החיות, דוקטור דוליטל.
חלק ראשון וחלק שני - הכנרית הירוקה מספרת לג'ון דוליטל וחיות הקרקס שלו אודות חייה בעת שהדוקטור כותב ביוגרפיה עליה.
חלק שלישי - דוליטל עוזר לקנרית למצוא את ידידה מנקה החלונות עליו ספרה בסיפורה.
מנקה החלונות (סטיב, לשעבר הדוכס מלובורו) - בעליה של פיפינלה, כותב ספרים פילוסופיים בעילום שם על מנת לעזור לאנשים אומללים שפגש במסעותיו.
דוקטור דוליטל - הרופא המוכשר שמסוגל לדבר עם חיות.
החבורה של דוקטור דוליטל - קבוצת חיות המלוות אותו לאורך ספרים רבים מהסדרה: דב-דב הברווזה, גב-גב החזיר, ג'יפ הכלב, פולינזיה התוכית ועוד.
צ'יפסיד ובקי - דרורים בני זוג אשר עוזרים לדוקטור בכל מצב ואשר מאתרים את הדוכס (בעזרת שאר הדרורים הלונדוניים).
דוקטור דה סוטו (Doctor De Soto) הוא ספר ילדים מאת ויליאם סטייג, בתרגומו של יהודה מלצר.
דוקטור דה סוטו עוסק ברפואת שיניים לפרנסתו, בסיועה של אשתו מרת דה סוטו.
מספר רב של מטופלים נוהג להגיע אליו לטיפול.
החיות שהגיעו אליו שונות בגודלן ועל-כן אין הן תמיד מתיישבות בכסאו: הן מתיישבות על הרצפה במקרים שגודלן גדול מעט משלו (ובמקרים אלו הוא מצטייד בסולם) והוא מונף לפיה של החיה המסוימת במקרים בהם החיה גדולה יתר על המידה.
טיפול אצלו מתאפשר לכל חיה למעט כאלו שקטלניות לעכברים, שהרי הוא עכבר.
חרף איסור זה הוא עקר את שינו הטוחנת של שועל, עקב העובדה כי סבלו היה קשה מנשוא.
את שינו, אשר הצטבר בה רקבון, הוא עקר על ידי שימוש בגלגלת ולאחר העקירה קבע עם השועל כי למחרת היום עליו להגיע בשעה 11:00.
בעת שגז-הצחוק ניתן לשועל הוא דמיין כי הוא אוכל אותם לא מבושלים, עם מלח ועם כמות קטנה של יין לבן יבש.
מרת דה סוטו חשבה שלאור העובדה שהם מסייעים לו הוא לא יאכל אותם.
בעלה ידע כי עליו לסיים את מלאכו כפי שנהג אביו לעשות.
מה שכן היה עליהם למצוא דרך להגן על עצמם מן השועל.
יחדיו הם הצליחו למצוא פתרון שלא עורר בשועל חשד ואף הפיל אותו בפח.
פתרונם של השניים היה הדבקת שיניו של השועל בעזרת טיפול מיוחד לכאורה.
וכך הדבר נעשה: לאחר שהוענקה לשועל שינו המוזהבת במקום שינו שהרקיבה ונעקרה, דוקטור דה סוטו מרח את שיניו של השועל.
כדי לאפשר זאת הוא סיפר לשועל כי מדובר במתכון משגע שהוא ואשתו למדו להכין זה עתה והוא מאפשר מניעת כאבי שיניים לעולמים.
השועל, שבינתיים תכנן לאכול את השניים בעזרת שינו החדשה, הסכים להיות הראשון שיקבל את הטיפול הזה.
לאחר המריחה הוא סגר את לסתותיו בחוזקה והשאירן סגורות למשך כדקה, כפי שהורה לו דוקטור דה סוטו.
הדבר גרם להדבקת שיניו לפרק-זמן מוגבל ולהינצלות סופית של השניים מפני השועל.
בשנת 1984 נעשה עיבוד קולנועי של סטייג לספרו "דוקטור דה סוטו" בבימויו של מיכאל שפורן והיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הטוב ביותר.
הערך הבא מפרט על סוגי חייזרים ויצורים בלתי אנושיים מהסדרה המקורית ומסדרת המשך של דוקטור הו.
יליד הכוכב "גאליפריי" – כוכב שתרבותו היא העתיקה ביותר בעולם.
אדוני הזמן הם דמויי אדם – אך בעלי שני לבבות.
בנוסף, כאשר הם גוססים והולכים ל'מותם', יש להם מעין דרך "לרמות את המוות" (כך הדוקטור מכנה את זה) – ולשנות את מראהם החיצוני – תהליך הנקרא "התחדשות" ומאפשר להם להמשיך לחיות, אך בגוף אחר.
פגיעה חזקה באדון זמן באמצע תהליך זה, תגרום בדרך כלל למותו.
בעיקר מסיבה זו, גופו והרכב גופו של אדון זמן נחשב לקסום ותרבויות שלמות היו מוכנות לעשות הכל כדי לקבל תא מגופו, כפי שהדוקטור מנסח.
ליבת הכוכב "גאליפריי" מאפשרת לכל אדון זמן להתחדש 13 פעמים בלבד – ולאחר מכן הוא מובא למשפט, ושם נקבע האם הוא ילך אל מותו הסופי, או יזכה להמשיך לחיות.
לאדוני הזמן ניתנת פעם אחת בחייהם הזדמנות להביט אל ליבה של מערבולת הזמן – דבר אשר על כל אחד מהם יכול להשפיע באופן שונה.
הטכנולוגיה הבולטת ביותר שפותחה על ידי אדוני הזמן, היא טכנולוגיית ההגדלה הפנימית (מעבר בין-ממדים) – כאשר גוף מסוים מכיל בתוכו יותר מרחב מאשר שהוא נראה מבחוץ.
הדוקטור, גיבור הסדרה, הוא אדון זמן ומופיע בכל הפרקים.
המאסטר, אדון זמן אחר שהשתגע (ומופיע עוד בסדרה הישנה) והפך להיות נבל – הופיע בשלישיית הפרקים 11–13 בעונה 3 "אוטופיה", "קול התופים", "אחרון אדוני הזמן" וכן בשני הספיישלים "סוף הזמן" – שם הופיעו גם אדוני זמן אחרים מהכוכב גאליפריי.
מכונת זמן שמסוגלת לנוע בזמן ובמרחב באופן חופשי וללא הגבלה.
ספינה בעלת כוח רב שמסוגלת לשאת משאות כבדים ולעוף אפילו כנגד חורים שחורים.
הטארדיס היא ישות חיה כפי שמתגלה בעונה 6 פרק 4 – "אשת הדוקטור".
בפרק לפני כן – "קללת הנקודה השחורה", מתגלה כי הטארדיס יכולה להיפצע ולהיפגע.
הטארדיס יכולה לשמש גם כמכונת פרדוקס – מכונה שמסוגלת לקיים פרדוקסים בזמן (כגון פרדוקס הסבא).
הדאלקים הם יצורים מהונדסים גנטית מהכוכב סקארו.
הם נוצרו על ידי המדען דאברוס, בעת שבני עמו, הקלאדים, היו במלחמה בת אלף שנים עם הגזע הדומיננטי השני שחי על הכוכב, הת'אלים.
הדאלקים הם גזע אגרסיבי וחסר רחמים שדוגל באידאולוגיה המזכירה את זו של הגזע הארי; מבחינת הדאלקים, כל יצור שהוא לא דאלק נחשב נחות מהם צריך למות.
הם האויבים הגדולים ביותר של הדוקטור, ועד עתה הם נתקלו בכל התגלמות שלו.
שתי "זרועותיהם" הם אקדח לייזר וכלי כלשהו נוסף (לרוב אמצעי אחיזה בוואקום דמוי פומפה).
יוצר הדאלקים, טרי ניישן, ציין שהוא אף ביסס את דמותם של הדאלקים על הנאצים, שאיימו על חייו כאשר היה ילד בזמן מלחמת העולם השנייה.
הם הופיעו לראשונה בעלילה השנייה של הסדרה, "הדאלקים", ומאז הופיעו לא פחות מעשרים ושש פעמים כאויבים ראשיים, ועוד שלוש עשרה פעמים כאויבים "אורחים".
באמצע שנות ה-60, הופקו שני עיבודים קולנועיים לשתי עלילות הדאלקים הראשונות בסדרה.
הוורדים הם חייזרים מהכוכב מארינוס.
בעבר הרחוק של הכוכב, אנשיו בנו מחשב על, בשם "התודעה של מארינוס", כדי שישמש שופט ובורר גדול וחכם.
השנים עברו, והמחשב תוכנת מחדש כדי שיוכל לשלוט במוחות של כל יצורי הכוכב, וימנע מכל מתיישבי הכוכב לחשוב או לבצע דברים כנגד שאר המתיישבים.
חמישה מפתחות השולטים במחשב פוזרו ברחבי הכוכב, והוורדים ניסו למצוא את כולם על מנת לעצור את המחשב ולהשיג את חשיבתם החופשית בחזרה.
אך כאשר הם מצאו את הדרך לשחרר עצמם, הם גם גילו שבנוסף הם יוכלו לשלוט על המוחות של כל יושבי הכוכב כאשר הם ישיגו שליטה על המחשב.
לבסוף, מנהיג הוורדים, יארטק, מצא את אחד מהמפתחות וניסה לפתוח איתו את התודעה, אך המפתח היה שגוי והמחשב התפוצץ, וכך כל המוחות על הכוכב השתחררו.
הוורדים הופיעו בעלילה החמישית בעונה הראשונה, "המפתחות של מארינוס", וכמו כן גם במספר סיפורים במדיות אחרות.
המורפו הם יצורים שנראים כמו מוחות חסרי גוף.
הם שלטו על העיר מורפוטרון שעל כוכב מארינוס.
לאחר שהמורפו כבשו את העיר, הם שעבדו את כל תושביה כדי שיעשו כרצונם.
הם הופיעו בחלק 2 של "המפחות של מראינוס, "רשת הקטיפה", שם הם נהרגו על ידי מלוותו של הדוקטור, ברברה רייט, שגילתה את האמת על מה שהם עושים והרסה אותם.
הסנסורייטים היו גזע טלפתי מהכוכב ספרת-הסנס ("כוכב החישה").
הסנסורייטים נתפסו כגזע של יצורים פחדנים, שפחדו מבני האדם שהגיעו לכוכבם ואפילו מהחושך.
הם הופיעו בעלילה השביעית בעונה הראשונה, "הסנסוריטים", שם חללית של בני אדם מהעתיד הרחוק התרסקה על הכוכב שלהם.
שני הגזעים פחדו אחד מהשני, כי כל גזע חשב שהשני רוצה להרוג אותו.
מאוחר יותר, החללית התפוצצה, בני האדם מתו והסנסורייטים החלו לסבול מקדחת חמורה.
כאשר עוד חללית הגיעה לכוכב, בני האדם והסנסורייטים סבלו מאותה הבעיה, עד שהדוקטור ומלוויו הגיעו אל הכוכב והשכינו שלום בין שתי הקבוצות.
אנשי הרובוט היו בני אדם מהמאה ה-22 שהדאלקים ניתחו והפכו ל'זומבים', כדי שישרתו אותם.
פעמים רבות, אנשי הרובוט יכלו לצאת פתאום מהשפעת השליטה המוחית של הדאלקים, ולהשתגע או להתאבד.
הדאלקים היו זקוקים לאנשי הרובוט בגלל שמספר הדאלקים על כדור הארץ היה מועט, והם היו צריכים עבדים שיעשו בשבילם את "העבודה השחורה" בזמן הפלישה שלהם לכוכב.
הם הופיעו בעלילה השנייה של עונה 2, "פלישת הדאלקים לכדור הארץ".
האנימוס הוא אדיר זקן, יצור שקיים עוד מהיקום שקדם למפץ הגדול.
כאשר אנימוס הצליח לחצות מהיקום שלו ליקום הזה, הוא נחת על הכוכב וורטיס.
בוורטיס, אנימוס יכל לשלוט על כל יצור בכוכב, שהורכב בעיקר מיצורים דמויי-חרקים.
היצורים בכוכב סגדו לו בתור אל.
הוא הופיע בפרק החמישי בעונה השנייה, שם עבדיו, הזארבי, תפסו את הדוקטור ומלוויו וניסו להרוג אותם.
הזארבי הם יצורים דמויי-נמלים ענקיות מהכוכב וורטיס.
הם תקשרו אחד עם השני על ידי חיכוך הרגליים שלהם אחת בשנייה.
כאשר אנימוס הגיע לכוכב וורטיס, הוא השתלט על הזארבי והפך אותם לעבדיו.
הם ניסו לתקוף את הדוקטור ומלוויו, אבל נעצרו בידי המנופטרה, יצורים דמויי-פרפרים ענקיים, שעזרו לדוקטור ולמלוויו לעצור את אנימוס ואת כל משרתיו.
המאסטר היה חבר טוב לשעבר של הדוקטור בגאליפריי, ואדון זמן עריק.
הוא היה חסר-מוסר, ונהנה להתערב בהיסטוריה באופן פעיל למטרותיו האנוכיות.
איבד את שפיותו בזמן שהיה ילד כשראה את מערבולת הזמן.
הסייברמן הם קיבורגים שנוצרו במקור על הכוכב מונדס.
במקורם הם היו בני אדם שמוחם הוצא בגופם והוכנס לגוף של קיבורג על מנת שיוכלו לחיות לנצח.
הסייברמן הופיעי עם כל התגלמויותיו של הדוקטור חוץ מהשלישי והתשיעי.
בספיישל חג המולד של עונה 4 "הדוקטור הבא" בהם נחשף זן נוסף של הסייברמן, סייברשד (חתולים וכלבים שעברו את הטרנספורמציה לסייבר).
בעונה החמישית הם מופיעים בפרק "הפנדוריקה נפתחת" כחלק מבוני הפנדוריקה.
הם מופיעים גם בפרק ה-12 בעונה השישית.
הם מופיעים שוב בעונה 7 פרק 12, שם, הם כמעט מצליחים להשתלט על מוחו של הדוקטור, אך בסוף הוא גובר עליהם ומשמיד את הכוכב על שלושת מיליוני הסייברמנים שעליו.
אמנם, בסוף הפרק, רואים חלק סייברמני אחד שעדיין פועל- מה שרומז על כך שהם עוד ישובו ושבו בפרק ספיישל חג מולד: זמנו של הדוקטור.
הסדרה המחודשת של "דוקטור הו" שודרה החל משנת 2005, והיא כוללת גם מפלצות חדשות, וגם מפלצות שחודשו מהסדרה הישנה.
התודעה הנסטאנית היא חייזר המסוגל לשלוט בפלסטיק.
ככל שיש לה יותר כוח – כך טווח השליטה שלה יותר חזק.
בעונה 1 פרק 1 "רוז" התודעה הנסטאנית יוצרת את האוטונים – בובות ראווה המסוגלות לרצוח בקלות באמצעות נשק מובנה בכף ידם.
האוטונים הופיעו שוב בעונה 5 בצמד הפרקים 12-13 "הפנדוריקה נפתחת-המפץ הגדול 2".
יצור זקן, האחרון במינו, שחי למעלה מ-5 מיליארד שנים, לפי האגדה.
זקנתו מאפשרת לו לחיות רק בתוך מתקן זכוכית, והוא מטופל בבית חולים של חתולי-אדם, ולאחר מכן בידי אחות אחת בלבד משם.
הופיע בעונה 1 פרק 2 – "סוף העולם", שם היה אורח שצופה בסוף כדור הארץ.
בפרק 1 עונה 2 "ארץ חדשה" הוא היה מטופל בבית החולים ובישר לדוקטור שיפגשו בעתיד, ובפרק השלישי של עונה 3 – "פקק תנועה", התגלה שהוא האחד שהציל את כל העיר ניו יורק העתידית מווירוס קטלני.
בעונה השלישית בפרק אחרון אדוני הזמן, מעלים רמז לכך שקפטן ג'ק הרקנס (אחד מהמלוים שכתוצאה מאירועי סוף העונה הראשונה נהיה בן אלמוות) הוא הפנים של בו.
בת האדם האחרונה שנשארה בחיים עד לסוף כדור הארץ.
מגופהּ נותר עור מתוח בלבד ומוח – בעקבות כל הניתוחים הפלסטיים שעברה.
בפרק השני של העונה הראשונה – "סוף העולם", הדוקטור גורם לעורהּ להתייבש והיא מתפוצצת, אך התודעה שלה נשמרת וחוזרת להופיע בפרק הראשון של עונה 2 – "ארץ חדשה".
חייזרים גזיים מתוך הפרק השלישי של העונה הראשונה, "המתים הלא שקטים".
הגלת' הם ניצולים ממלחמת הזמן, אשר מתחילים לרצוח בני אדם למטרות יצור נשק.
ילידי הכוכב רקסקוריקופלאפטוריוס (Raxacoricofallapatorius), שהיו המפלצת הראשית בכמה מפרקי העונה הראשונה.
השם סלית'ין הוא שם משפחה ולא שם המין.
בפרקים 4-5 "חייזרים בלונדון", "מלחמת העולם השלישית" תכננו להשמיד את כדור הארץ, ואת הדלק שיישאר למכור, אך הדוקטור הצליח להשמיד את כולם, מלבד אחת ששרדה וחזרה להופיע בפרק 11 – "עיר פיצוץ".
בנוסף הם הופיעו בסדרת הבת לילדים "הרפתקאות שרה ג'יין".
יצורים ללא כל רגשות, ובעלי רצון להשמיד בלבד.
הדמות נוצרה בהשראת הנאצים, שיוצר המפלצת ראה בהם את הרוע המוחלט.
הופיעו בסדרה החדשה בעונה הראשונה בפרק 6 "דאלק" ובפרקי הסיום 12-13 "זאב רע", "התפצלות הדרכים".
בעונה השנייה הם כיכבו בפרק הסיום "יום האבדון", ובעונה השלישית בצמד הפרקים 4-5 "דאלקים במנהטן", "אבולוציית הדאלקים".
בעונה הרביעית חזרו בפרקי הסיום 12-13 "כדור הארץ הגנוב", "סוף המסע", שם היה נראה שקיומם תם.
אך הדאלקים הופיעו גם בעונה החמישית בפרק השלישי – "ניצחון הדאלקים", ובנוסף בתפקיד אורח בסוף העונה השישית (פרק 13) – "החתונה של ריבר סונג", כאשר הדוקטור שואב מהם מידע.
העונה השביעית נפתחה בפרק איתם הנקרא "מקלט הדאלקים".
חזרו להופיע מפעם לפעם גם בעונות הבאות.
חייזר בצורת חילזון ענקי, שחי בקור ושולט בהחלטות ומוחות של אנשים.
הופיע בפרק השביעי של הסדרה החדשה – "המשחק הארוך".
יצורים מעופפים ומאיימים אשר טורפים כל יצור חי בסביבתם כאשר מתקיים פרדוקס.
דרך התגוננות מהם היא הסתתרות בתוך מבנה ישן, שיותר קשה להם לחדור אותו (או ביטול הפרדוקס, מה שיגרום להיעלמותם).
היו המפלצת בפרק השמיני של העונה הראשונה – "יום האב", והופיעו בפרק האחרון של העונה השישית – "החתונה של ריבר סונג", כאשר הזמן עצר והעבר, העתיד והווה החלו להתקיים יחד.
מכשירים מהמאה ה-51 אשר מסוגלים לתקן בעיות ב-DNA, ולהפוך אותו לכזה בריא.
בעונה 1 בפרקים 9-10 "הילד הריק", "הדוקטור רוקד", הם נתקלו בילד גוסס עם מסכת אב"כ אשר מחפש את אימו, ומכך הבינו שזוהי התבנית שבה כל בן אדם צריך להיות.
ניצול ממלחמת הזמן, שנראה בפרק האחרון של העונה הראשונה – "התפצלות הדרכים", שם התגלה שהצליח לפתח צבא שלם של דאלקים.
חשב את עצמו לאל של כל הדאלקים בעונה הראשונה בפרקים 12-13.
עבודתם של יצורים אלו היא בארגון "הצהרת הצללים" – "משטרה להשכרה" של היקום.
הם מדברים בכל שפה אפשרית (שפתם שלהם מורכבת מהברות בודדות בלבד).
הם נחשבים ללוחמים קשוחים וחסרי כל רגישות, וכל משימה שיציבו להם הם יבצעו, בלי קשר לחיי יצורים שיילקחו או לכל פגיעה שהיא.
הופיעו בפרק הראשון של עונה 3 – "סמית' וג'ונס", ובפרק ה-12 של עונה 4 – "כדור הארץ הגנוב".
רוצחת שניזונה מדם, ומקבלת את התכונות החיצוניות והפנימיות (לא מופיעה בסדרה מראה עצמאי שלה) של בעליו – ובכך נמלטת מרשויות החוק של החלל.
הופיעה בפרק הראשון של עונה 3 – "סמית' וג'ונס".
זן מכשפות שפעילותו העיקרית היא באמצעות מילים.
בעזרת מילים, המכשפות חודרות לאנשים ומשפיעות עליהם מרחוק.
דגימת DNA מבן אדם יכולה לעזור להן ליצור בובת וודו שלו, והן יכולות לעשות בה כרצונן (וההשפעה על הבובה תחול גם על הבן אדם – הטבעת הבובה תגרום לטביעת הבן אדם וכדומה).
המילים הן הנשק העיקרי שלהן, אך הן גם הדרך היחידה להפילן.
[אמירת שמם פוגעת בהם] הקריונייט יכולות להיראות בשתי צורות: האחת כבן אדם רגיל לחלוטין, והשנייה כמכשפה (צורתן הטבעית).
הופיעו בפרק "צופן שייקספיר" – מספר 2 בעונה השלישית.
טורפים שבמהלך השנים עברו תהליך מוטציה, וניזונים מגז מלוכלך, שליצורים אחרים יכול להיות רעיל.
התפתחותם איטית, והם מבצעים אותה באמצעות גזילת חיים של יצורים אחרים.
הופיעו בפרק 3 בעונה 3 – "פקק תנועה".
המאקרה הופיעו לראשונה בעונה 4 של הסדרה הישנה.
הכלאה בין בני אדם לחזירים, שבוצעה על ידי הדאלקים, והביאה ליצור גזע חדש של עבדים.
לאחר הכלאה שכזו, היצור שורד רק שבועות בודדים, וברוב המקרים נמחקים ממנו כל רגשותיו.
הופיעו בצמד הפרקים 4-5 "דאלקים במנהטן", "אבולוציית הדאלקים" בעונה 3.
הכלאה בין האדם לבין הדאלק שבוצעה על דאלק סק ואדריכל "בניין אמפייר סטייט".
המטרה הייתה לשלב בין החוכמה של הדאלקים לבין הצורה והרגשות של בני האדם, וליצור יצור עילאי – שבסופו של דבר נראה כבן אדם שעבר תהליך מוטציה.
הופיעה בצמד הפרקים 4-5 "דאלקים במנהטן", "אבולוציית הדאלקים" בעונה 3.
איש שנראה כמו כל בן אדם רגיל, אך למעשה מוחו וכל תודעתו מרוקנים ממנו, ובמקומם נכנסת מחשבה דאלקית – רצחנית וחסרת רגשות.
הופיעה בפרק 5 "אבולוציית הדאלקים" בעונה 3.
פרופסור זקן שבמהלך ניסוי שעשה להצערתו שהשתבש, עבר מוטציה והפך לחיה גדולה ונוראית שגוזלת את כל האנרגיה והנוזלים בגופו של בן אדם, בפרק זמן קצר.
הופיע בפרק 6 בעונה 3 – "ניסוי לזרוס".
ישות חיה המצויה בתוך השמש.
השתמשו בה בעבר לצריכת דלק לחלליות, אך חוקק חוק כנגד זה.
השמש מסוגלת לחדור למוחות של יצורים חיים, ולשרוף אותם במבטה.
קיימת אפשרות, במידה והיא חודרת לגופך, להקפיא אותה החוצה, אך מעטים הם השורדים תהליך שכזה.
הופיעה בפרק "42" – מספר 7 בעונה השלישית.
משפחה של יצורים גזיים וירוקים.
הם מחדירים את עצמם אל תוך ישויות חיות, ובכך משיגים את זיכרונותיהם וחכמתם.
מדברים אחד עם השני בקשר טלפתי.
יכולים לחיות מספר שבועות בלבד, ובפעולותיהם הם מנסים לשנות את המצב הזה.
הופיעו בצמד הפרקים 8-9 "טבע האדם", "משפחת הדם" בעונה 3. מנהיגי צבא של דחלילים שעבדים להם.
הדוקטור חיסל ושיעבד את משפחת הדם בדרכים שונות.
יצורים שאינם נראים באופן מובהק, המסתתרים בתוך פסלים – בדרך כלל דמויי מלאכים.
הפסלים אמנם זזים, אך הם יכולים לעשות זאת רק כשאין יצור חי אחר שמביט בהם.
תזוזתם היא כל כך מהירה, עד שאפילו מצמוץ יכול לסייע להם להיעלם.
מסיבה זו, הם בדרך כלל מסתירים את עיניהם, על מנת שלא יסתכלו זה על זה ויתקעו במקומם לנצח.
זן אחד של מלאכים – המתואר בעונה 3 בפרק 10 "מצמוץ" ובעונה 7 בפרק 5 "המלאכים לוקחים את מנהטן" – גורם למי שנוגע במלאך לחזרה בזמן, ומוות בטרם עת (הדבר יוצר אנרגיית זמן, שהיא מזונה של המלאכים, ופרדוקס מבטל אותה).
זן אחר של מלאכים – המתואר בצמד הפרקים 4-5 בעונה 5 "זמן המלאכים", "בשר ואבן" מגיע אל הקורבן מאחורה, ושובר את מפרקתו.
זן זה יכול לחדור אפילו אל תוך בן אדם, בעקבות מבט ממושך בעיניו – ולהשפיע על בריאותו הנפשית והפיזית.
בנוסף, המלאכים האלו יכולים לנוע גם בתוך סרטי וידאו ותמונות (במידה ואף אחד לא מסתכל עליהם).
מלבד שני אלו, מתוארים מלאכים בוכים כהולוגרמה בפרק ה-11 של העונה השישית - "תסביך אלוהות".
שתי התפתחויות עתידניות של בני האדם.
דור העתיד הם קבוצה של בני אדם שפיתחו תכונות ברבריות ומופיע בעונה 3 פרק 11 – "אוטופיה".
הטוקלופיין הם רובוטים, שמכילים בתוכם מחשבה ופרצופים של אנשים, אשר הובאו להווה משנת 100 טריליון ומופיעים בצמד הפרקים "קול התופים", "אחרון אדוני הזמן" – 12-13 בעונה 3.
הוושטה נראדה חיים בתוך צללים וחושך.
הם חיים ביערות וניזונים מבעלי חיים, אנשים וחייזרים למיניהם אשר נכנסים לתוך צל ואוכלים להם את הבשר.
לפי ההסבר של הדוקטור לכל היצורים החיים יש פחד לא מוסבר מהחושך וזאת בגלל הוושטה נראדה, הם חיים בכל הכוכבי הלכת באוכלוסיות קטנות כך שלא שמים לב אילהם.
בפרק הכפול בעונה "שקט בספרייה" ו"יער המתים", הדוקטור, דונה נובל, ריבר סונג, ומספר ארכאולוגים נתקעים בכוכב שכולו ספרייה בו ישנה אוכלוסייה גדולה של וושטה נראדה ולכן אסור להם לדרוך בתוך צל, אוכלוסיית הוושטה נראדה גדלה כל כך בספרייה כיוון שביתם של הוושטה נראדה היה ביערות מהם הפיקו את הספרים.
חייזר דמוי צלופח ארוך חללי ומפחיד עם שיניים חדות וגדולות.
הופיע בפרק הראשון, "שעת ה-11".
הוא אסיר בשביל האטרקסים וככל הנראה האסיר הכי מסוכן.
הוא יכול לקחת גוף מאנשים אחרים ואז להיראות ולהישמע כמוהם תוך כדי מות הגופה שממנה לקח.
בהתחלת הפרק הדוקטור פותח את הסדק בקיר של איימי ורואה שם כלוב ועין ענקית ושומע קול: "אסיר אפס נמלט, אסיר אפס נמלט...".
התחפושת העיקרית של אסיר אפס היא איש עם כלב, שהיה חולה בבית החולים בו עובד רורי ויליאמס, ארוסה של איימי פונד.
האטרקסים הם עין ענקית עם חללית.
כאשר הם מגיעים הם יכולים להיפרד מהחללית והעין מרחפת ויכולה להקרין הולוגרמות.
אסיר אפס שהיה כלוא אצלם נמלט, והם נתנו אולטימטום להסגירו בתוך 20 דקות, אחרת ישמידו את כדור הארץ.
הדוקטור קורא להם חזרה ושואל ארבע שאלות: 1. "האם הכוכב הזה מאיים על האטרקסים?" 2. "האם הכוכב הזה עבר על חוק אטרקסי?" 3. "האם הכוכב הזה מוגן?".
שלוש השאלות האלו נענו בשלילה, והדוקטור המשיך לשאלה הרביעית "מה קרה להם [לקודמים שבאו לכדור הארץ]?" בתגובה הם מציגים הולוגרמות של כל הדוקטורים בסדר עולה עד הדוקטור הקודם לנוכחי, הדוקטור חוצה את ההולוגרמה ואומר "שלום.
אני הדוקטור" מה שמוביל לבריחתם.
הופיעו בפרק הראשון של העונה – "שעת ה-11".
הם נמצאים בכל מקום עם חיוך, יכולים לסובב את הראש לפרצוף כועס ב-180 מעלות וב-360 מעלות לפרצוף מבעית.
מטרתם היא לסלק ילדים שלוויתן הכוכבים או בכינוי שלו "החיה שבתחתית" יאכל אותם.
לעיתים נדירות החייכנים יוצאים מהמכל ומתקיפים ואם פוגעים בהם הם מתקנים את עצמם מהר מאוד.
מי שנוסע במעלית לאחר שנתנו לו פרצוף עצוב מורידים אותו ל"מפלצת שבתחתית".
הופיעו בפרק השני בעונה – "המפלצת בתחתית".
האחרון מזנו ונחמד כמו הדוקטור, המנוע של חללית בריטניה הופיע שם "כמו נס" אבל בעצם התנדב כי לא רצה לראות אימפריה מתפרקת.
החייכנים מביאים לו ילדים בתור מזון אבל הוא לא מסכים לאכול אותם.
הוא כלוא ועוברים עליו עינויים כדאי שימשיך להטיס את החללית.
איימי מבינה שהוא התנדב בסוף הפרק וכולם ממשיכים בחייהם מלבד לוויתן הכוכבים שחופשי.
הופיע בפרק השני בעונה – "המפלצת בתחתית".
בעלי היכולות של הערפדים: מתים בשמש, לא משתקפים ומוצצים דם.
לא ידוע למה הם מתים בשמש.
הם לא משתקפים מפני שצורתם המקורית מפחידה יותר וגדולה יותר אבל יש ברשותם מכשיר שמתעתע במוחות בני אדם הגורם להם לחשוב שהם בני אדם, אבל הוא לא עובד דרך מראות והמוח לא יודע איך למלא את החסר ולכן הוא משאיר אותו ריק, ולכן הם לא משתקפים.
בפרק היו רק שתיים שנולדו בתור חייזרים והשאר עברו שינוי גנטי.
הם היו בוונציה במאה ה-16 מפני שבעולם שלהם היו סדקים, חלקם קטנים וחלקם גדולים כמו השמים, והם טענו ש"הדממה תשרור".
הם התחבאו בתוך פנימייה פרטית לבנות, שמטרתה האמיתית הייתה לשנות את הבנות לדגים, כי רק הזכרים שלהם שרדו את המסע מכוכב הבית שלהם והם היו זקוקים לנקבות כדי להתרבות.
כל מי שנכנס נכלא על מושב בחדר עם אור ירוק שגורם לשכוח זיכרון ונשיכה בצוואר של המנהלת ושותים להם את הדם.
אחר כך זורקים אותם למים ועוד דגים מהחלל נותנים להם את הדם שלהם והופכים את הקורבן שלהם לחייזר.
הופיעו בפרק השישי בעונה השישית "הערפדים של ונציה".
שני סוגי חייזרים המופיעים במעברים של הדוקטור, איימי ורורי בין המציאות והחלום - בפרק "בחירתה של איימי" - השביעי במספר בעונתה החמישית של הסדרה.
האקנודין הוא טפיל לבני אדם זקנים בשנים, אשר שולט בהם ומסוגל לגרום לריסוס גז קטלני במיוחד מפיהם.
אדון החלומות הוא דמות מסתורית שמתווכת בין המציאות לחלום, אך מסרבת לגלום איזה עולם אמיתי ואיזה לא קיים.
אדון החלומות מגולם על ידי טובי ג'ונס ולא מופיע פעמים נוספות בסדרה.
לטאות משחר ההיסטוריה ששייכות למין מפותח ומתקדם, אשר נכנס לתרדמת חורף אינסופית.
בעונה החמישית של הסדרה החדשה מין זה חוזר להופיע (הוא כיכב כבר בסדרה הישנה) בפרקים השמיני והתשיעי "כדור הארץ הרעב", "דם קר", בוא צופים בהתעוררות של בני המין, בעקבות פגיעה של בני האדם בהם.
בידי אותן לטאות שבעבר שלטו בכדור הארץ - בני האדם נחשבים ללא יותר מקופים, ואירועים שמוצגים בפרקים אלו מביאים למצב שבו שני המינים לא יכולים להתקיים זה לצד זה (אף על פי שהדוקטור חוזה שבמאה ה-29 בערך זה אכן יקרה).
הם מבצעים רציחות באמצעות שאיבת חשמל מהסביבה וחשמול הקורבן.
התכונה המיוחדת להם היא שברגע שיצור חי מסיט את מבטו מהם, הוא שוכח את העובדה שראה אותם – דבר שלעיתים עלול לגרום לו לשיגעון.
הדממה מופיעים כמוטיב חוזר בעונה 5 ונראו לראשונה בפרקי הפתיחה של עונה 6 – "האסטרונאוט הבלתי אפשרי", "יום הירח", והופיעו שנית בשני הפרקים האחרונים – "שעת הסגירה", "נישואיה של ריבר סונג".
כמו כן, הדממה הופיעו במשחק של דוקטור הו שנקרא "Doctor Who - The Eternity Clock", שהיה בלעדי למכשירי Playstation 3 ו-PlayStation Vita.
מעין רוח רפאים בצבע טורקיז, אשר מופיעה כאשר יצור חי נפצע בגופו (הפציעה הכי קטנה יכולה לגרום לה להופיע) – ומשתמשת בהשתקפותם של היצורים להופעתה.
היא מהפנטת אותם בשירתה וגורמת להם לגעת בה – מה שמעביר אותם ליקום אחר.
כיוון שהסירנה זקוקה להשתקפות, היא נוהגת להופיע בעיקר בלב ים שקט (השתקפות היצורים במים).
הופיעה בעונה 6 פרק 3 – "קללת הנקודה השחורה".
בסוף הפרק מתברר שהיא למעשה אחות אוטומטית של בית חולים עתידי, אך מכיוון שהרופאים מתו (מסיבה לא ידועה) היא מחזיקה את האנשים שלקחה בפגיעתם, אך בחיים (כדוגמת רורי, שטבע אך נשאר בחיים וברגע ששחררו אותו מהמכשירים הוא חזר לטביעה).
הבשר הוא חומר ליצור כפילים שפיתחו בני האדם.
הבשר מקבל חלק מתכונותיו של היצור אליו הוא מתחקה.
הופיעה בשלושת הפרקים 5-7 בעונה השישית "הבשר הבוגד", "הכמעט אנושיים", "איש טוב יוצא למלחמה".
כת נזירים המאמינה בחשיבותו של הלב בלבד, ולכן ראשיהם של בני האדם המצטרפים למנזר נערפים – והם מרוקנים מרגשות ומחשבות.
הנזירים חסרי הראש מתקשרים זה עם זה באמצעות תפילות מיוחדות – ומשמשים כלוחמים של אסטרואיד "שדים רצים".
הוזכרו בעונה החמישית פרק 4 בתור בעלי מוזאון עתיק ביותר.
הופיעו בפרק "איש טוב יוצא למלחמה" – מספר 7 בעונה השישית.
רובוט דמוי אדם שמתופעל על ידי אנשים שמוקטנים לתוכו בידי קרן מזעור.
הרובוט מסוגל ללבוש צורה של כל אדם שרשום במערכת – ובכך להיפגע במקומו, למות במקומו וכו'.
במידה ואנשי הטסלקטה רוצים להתחזות למישהו, הם בדרך כלל לובשים את צורתו, וממזערים את הבן אדם המקורי אל תוך הרובוט.
הרובוט, מאובטח על ידי "הנוגדנים" – מפלצות רובוטיות מזעריות שמשמידות על ידי חשמול את כל מי שלא מאושר לו להיות במקום.
פורעי חוק שאנשי הטסלקטה עוצרים נשאבים אל תוכו, ו"הנוגדנים" הורגים אותם.
הטסלקטה הופיע בפרק השמיני של עונה 6 – "בואו נהרוג את היטלר", ובפרק ה-13 של אותה עונה – "נישואיה של ריבר סונג".
בובות קטנות בתוך ארון בובות, שכאשר אנשים נשאבים אליו (באמצעות הקטנה), נראות ענקיות.
נגיעה של הבובות בך, הופכת אותך לאחד משלהן, וכך הן מנסות לצוד את הקורבנות שלהן, תוך כדי ניגון השיר "Tick Tock".
הופיעו בפרק התשיעי של עונה 6 – "סיוטי לילה".
הופיע בפרק התשיעי של עונה 6 - "סיוטי לילה".
הטנזה מסגל את עצמו לסביבה והוא מעין "קן קוקייה", משנה את מראו ואת אישיותו בהתאם לסביבה כדי להיות רצוי.
רובוטי שירות בכוכב הבידור "אפאלאפאצ'יה" שנועדו לרווחת האנשים בו.
אין להם עיניים והם יכולים לסרוק את השטח ולהעביר סם שינה דרך ידיהם בלבד.
כאשר הוטל סגר על הכוכב בגלל מחלה שהתפשטה, הרובוטים החלו לחסן את כל המבקרים הזרים מפני המחלה – חיסונים שיכולים להזיק ליצורים בעלי לב אחד, כמו בני אנוש.
הופיעו בפרק "הנערה שחיכתה" – העשירי בעונה השישית.
טורף ענק-ממדים וזקן מאוד, שיוצר העתקים של מקומות מסוימים ומעביר לתוכם אנשים מכוכבים שונים.
הוא ניזון מהאמונה והיראה של היצורים אותם הוא מעביר, ויוצר להם אשליות של כל הפחדים שלהם.
כאשר מתמודדים מול הפחד הכי גדול מאמינים חזק באמונה כלשהי והוא רוצה לדעת מה האמונה שהוא עומד להיות ניזון ממנה ובכך היצורים שנתקעו במלון חושפים את סודם.
תחת השפעת הפחד, הם מתחילים לסגוד לו ולהתנהג בשיכרון חושים, עד שהוא מגיע אליהם והורג אותם.
המינוטאור אינו שולט במעשיו, וכל פעולותיו הן לא בהכרח רצוניות.
הופיע בפרק "תסביך אלוהות" – ה-11 בעונה השישית.
דוקטור אלמסדו הוא מחזה היסטורי העוסק ביהודי פלרמו בסיציליה בתקופת ימי הביניים.
חובר בידי אברהם גולדפדן מתקופת ראשית התיאטרון היידי.
השם במקור: דאקטאר אלמאסאדא – אדער דיא יודען אין פאלרמא.
ראשיתו של התיאטרון המודרני ביידיש בסוף שנות השבעים של המאה התשע עשרה.
אברהם גולדפדן מחלוצי תיאטרון יידיש חיבר באותן שנים את המחזות די באבא מיט די אייניקלין (הסבתא והנכדה), שמנדריק, שני קוני למל, המכשפה.
מחזות עממיים אלו חוברו ברוח ספרות ההשכלה היהודית בה מייצג דור ההורים את הקנאות הדתית בעוד דור הבנים מנסה להיחלץ מעולמם החשוך של הוריו בעזרת ערכי ההשכלה.
הסופות בנגב הביאו להבנה שההשכלה אינה תרופה לאנטישמיות.
בעקבות הפרעות בחרו רבים לעזוב את תחום המושב ולהגר למערב אירופה ולאמריקה.
אחרים בחרו לחבור לתנועה הסוציאליסטית.
קמה תנועת חובבי ציון שפעלה למען הקמת בית לאומי לעם היהודי.
אברהם גולדפדן שתמך ברעיון הלאומי, חיבר בראשית בשנות השמונים מספר מחזות היסטוריים העוסקים בגיבורים יהודיים.
בתקופה זו חוברו המחזות יהודה המכבי ובר-כוכבא.
מחזה היסטורי נוסף מאותה תקופה הוא המחזה שולמית המתרחש בתקופת הבית השני והוא עיבוד של הסיפור העממי מעשה בחולדה ובור.
בתקופה זו (1882)חיבר גם את המחזה דוקטור אלמסדו.
דון פדרו – מושל פלרמו
דון דייגו – אחיין צעיר של דון פדרו
דוקטור אלמסדו – רופא יהודי זקן
אלונזו – רופא צעיר תלמידו של דוקטור אלמסדו
העלילה מתרחשת בפלרמו בירת סיציליה במאה ה-14.
גזירת גרוש תלויה כנגד יהודי פלרמו.
יהודי העיר מתכנסים בבית הכנסת לתפילה אחרונה ושרים שיר לכבוד התורה הקדושה, ההולכת עם היהודים בכל הגלויות.
מרים, בתו של דוקטור היהודי אלמסדו, ואלונזו, רופא נוצרי צעיר המתמחה אצל אביה מאוהבים.
מרים הנמצאת בקונפליקט בין אהבתה לנוצרי לבין שמירה על דתה.
היא בוחרת לדבוק ביהדות ולהישאר עם אביה הזקן.
אלווירה, בתם של דון פדרו מושל העיר פלרמו ואשתו אילזבתה, חולה מאוד.
למרות האיסור לקיים כל קשר עם יהודים הם פונים לרופא היהודי הזקן דוקטור אלמסדו בבקשה שיציל את בתם החולה.
מרים, בתו היחידה של דוקטור אלמסדו, מחכה ברחוב לאביה המאחר לבוא.
היא מותקפת בידי הטיפוסים המפוקפקים דון דייגו אחיינו של ראש העיר וברטלו משרתו.
להגנתה מגיע אהובה אלונזו שנדקר בקטטה ונראה כמת.
דוקטור אלמסדו ובתו מרים מושלכים לכלא באשמת רצח הרופא הנוצרי אלונזו.
דוקטור אלמסדו משוחרר מהכלא לאחר שהתברר שבזמן הרצח שהה בבית ראש העיר וטיפל בבתו החולה.
דון דייגו חושק במרים רוצה לחטופה מהכלא, ברטלו משרתו שטופל בעבר בידי דוקטור אלמסדו בחינם, דוקר את דון דייגו, משחרר את מרים ומחזירה הביתה.
לבית מגיע גם אלונזו הלבוש הפעם בבגדי יהודים.
אלונזו רק נשרט בקטטה ולא מת.
שמו האמיתי הוא מנשה בן יוסף, בנו של חברו הטוב של דוקטור אלמסדו מטולדו שבחר להסתתר כנוצרי.
גזירת גירוש היהודים מפלמרו בוטלה.
המחזה מסתיים במסיבה בבית ראש העיר בה שמחים כולם על סיומו הטוב של הסיפור.
המחזה מורכב משלושה סיפורים מקבילים המצטלבים בסופו.
הנושא המרכזי הוא גירוש יהודי פלרמו ורדיפת היהודים.
במקביל מרפא דוקטור אלמסדו את בת המושל ופותח פתח להצלה.
ברקע קונפליקט הנובע מאהבת מרים היהודייה ואלונזו המתחזה לנוצרי.
המחזה בנוי על רקע היסטורי נכון של רדיפות היהודים באיטליה וספרד בימי הביניים.
גם מחזה זה כמו המחזה שני קוני למל ומחזות נוספים של גולדפדן משמש במה להפצת ערכי ההשכלה.
דמויות מופת במחזה הם הרופאים אלמסדו ואלונזו משרתים באמונה חולים מכל הדתות אך נאמנים לדת היהודית.
ברוח ערכי ההשכלה המחזה דוגל בנישואין מתוך אהבה ולא בהסדר הנכפה על ידי ההורים.
במיוחד מורגש במחזה הייאוש מחוסר יכולתם של היהודים להשתלב בחברה הכללית למרות שנים רבות של השכלה ותרומה רבה לאנושות.
ביושבו בכלא שר דוקטור אלמסדו שיר על גורלו העלוב והבזוי של עם ישראל בשיר הוא מציין כמה יכלו היהודים לתרום אילו רק היו מרשים להם להשתלב בחברה הכללית:
בשיר זה מביע גולדפאדן בפעם הראשונה כמיהה לעבר בו חיו היהודים על אדמתם ברוח רעיונות חובבי ציון.