tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ראיין נעלב מיחסה של שארפיי אליו במשך הקיץ ומחליט להפסיק להיות ה"פודל" שלה, הוא מוזמן לשחק בייסבול עם צ'אד וה"וויילד קאטס" ומנסה לשכנע אותם להשתתף במופע.
שארפיי משתלטת על השיר שקלסי כתבה ומתכננת לשיר אותו יחד עם טרוי בערב הכישרונות.
טרוי הולך ומתרחק מחבריו, מוקסם מחייו החדשים, וחבריו מרגישים שהוא השתנה ונהייה לאגואיסט.
בינתיים, ראיין מאמן את הויילד קאטס למופע ושארפיי אוסרת עליהם להופיע בכך שמחוקקת חוק שקובע שביום שבו נערך ערב הכישרונות על העובדים לעבוד בזמן המופע.
גבריאלה מרגישה שהיא לא מוכנה יותר לעבוד כך, מתווכחת עם שארפיי ומודיעה שהיא עוזבת.
היא נפרדת מטרוי ומחזירה לו את השרשרת שנתן לה.
טרוי שומע שאסור לחבריו להשתתף במופע ומחליט ללכת עם חבריו ולא עם ההזדמנויות החדשות שקיבל.
כמה שעות לפני המופע הוא מודיע לשארפיי שאינו יכול להופיע איתה בגלל הדרך שהיא מתייחסת לחבריו, חוזר למלצר ומבקש סליחה מחבריו, שסולחים לו.
טרוי מסכים להופיע עם שארפיי רק אם ה"וויילד קאטס" יופיעו ומחוסר ברירה היא מסכימה.
בינתיים קלסי וראיין מוסרים לטרוי ששארפיי רוצה שהוא ילמד שיר חדש והוא עולה להופיע לבד ללא ידיעתו כיוון ששארפיי עצמה לא למדה בעצם שום שיר.
טרוי מתחיל לשיר את השיר "Everyday", ופתאום שומע את קולה של גבריאלה ששבה אליו ושרה יחד איתו את השיר, בארגונם של חבריו.
בסוף כל חבריו עולים לבמה ושרים יחד איתם, וביניהם אף שארפיי.
לאחר כל הבלאגן הולכים החברים למגרש הגולף בלילה וצופים בכוכבים כשמעליהם זיקוקים.
את הסרט סוגר השיר "all for one" שבו כל השחקנים שרים יחדיו בבריכה.
טרוי בולטון (זאק אפרון): מנהיג קבוצת הכדורסל של תיכון איסט והתלמיד המקובל ביותר בבית הספר.
מתקבל לעבודה ב"לבה ספרינג" בזכות שארפיי שרוצה להפרידו מגבריאלה.
במהלך הסרט עובר טרוי תהפוכות, וחבריו טוענים שהוא נהיה אגואיסט, אך לאחר שגבריאלה נפרדת ממנו הוא מבין למה הוא הפך ומנסה לפצות את החברים שלו וחוזר לגבריאלה .
גבריאלה מונטז (ונסה אן הדג'נס): ביישנית אבל לא באמת.
חברתו של טרוי, מגיעה ללבה ספרינג לעבוד כמצילה.
במהלך הסרט נפרדת מטרוי, אולם בסופו של דבר חוזרת אליו תוך כדי שהם שרים.
שארפיי אוונס (אשלי טיסדייל): שארפיי היא הילדה המפונקת של אביה - בעל ה"לבה ספרינג" ביחד עם אמה.
היא עשירה מאוד, מקובלת מאוד, ובדרך כלל מקבלת את מה שהיא רוצה.
בסרט זה מנסה שארפיי להשיג את טרוי ושום דבר לא יעצור אותה.
ראיין אוונס (לוקאס גרביל): ראיין הוא האח התאום של שארפיי.
בסרט הראשון, ראיין היה שפוט של שארפיי ועשה כל דבר שציוותה עליו, ובסרט זה מתרחק משארפיי שרודפת אחרי טרוי ומתחיל להתחבר לכל הווילד-קאטס בזמן שטרוי מתרחק מהם.
טיילור מקאסי (מוניקה קולמן): חברתה הטובה של גבריאלה.
טיילור מתקבלת לעבודה ב"לבה ספרינג", וגם היא כמו כולם משתתפת במופע הכישרונות של הווילד-קאטס.
נמצאת במערכת יחסים עם צ'אד.
צ'אד דנפורת' (קורבין בלו): חברו הטוב של טרוי.
במהלך הסרט יחסיו עם טרוי מתערערים מפני שינויו של טרוי.
עובד כמלצר ונושא מקלות גולף ב"לבה ספרינג".
נמצא במערכת יחסים עם טיילור.
קלסי נילסון (אולסיה רולין): מגיעה עם כל הווילד קאטס ל"לבה ספרינג", שם עובדת כפסנתרית.
בסרט הזה, היא כותבת ומלחינה את השירים "You Are The Music In Me" (אתה המוזיקה שבתוכי) ואת השיר "Everyday" (כל יום).
זיק ביילור (קריס ווארן): חברם הטוב של צ'אד וטרוי, התקבל ל"לבה ספרינג" בתור שף.
מרת'ה קוקס (קייסי סטרו): תפקידה של מרת'ה ב"לבה ספרינג" הוא טבחית, חברתן של גבריאלה, טיילור וקלסי.
ג'ייסון קרוס (רייאן סאנבורן): שחקן כדורסל בקבוצת "ווילד-קאטס", בא עם כל חבריו מבית הספר לעבוד ב"לבה ספרינג".
דרבי אוונס (ג'סיקה טאק): אמם של ראיין ושרפיי.
מספר שם השיר ביצוע מקום 1 What Time is It?
הייאקה (Hiʻiaka) הוא הירח החיצוני, והגדול יותר של כוכב הלכת הננסי האומיה.
הייאקה התגלה בשנת 2005 על ידי מייקל בראון והצוות האופטי של מצפה הכוכבים קק, והיה הירח הראשו של האומיה שהתגלה.
לאחר גילויו נקרא על שמה של הבת של האומיה במיתולוגיה ההוואית.
רדיוס מסלולו של הייאקה סביב האומיה הוא 49,880 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב האומיה הוא 49.12 יממות.
הייאקה בעל רדיוס של 160 ק"מ ואקסצנטריות של 0.0513.
הַיי קֶיילוּס היה במאי תיאטרון וטלוויזיה יהודי אמריקאי, שהִרבה לביים בתיאטרון הישראלי.
נולד בפרובידנס שברוד איילנד במשפחה יהודית.
החל לשחק כילד בתיאטרון היידי.
למד תיאטרון באולפן השחקנים אצל לי שטרסברג וב"אמריקן תיאטר וינג".
במלחמת העולם השנייה שירת בדיוויזיית השריון ה-11 (11th Armored Division) בצבא ארצות הברית ובמסגרתה לחם בקרב על הבליטה ובשחרור מחנה מאוטהאוזן בתחילת מאי 1945.
על לחימתו זכה בעיטור לב הארגמן.
קיילוס החל את דרכו כבמאי בשנת 1946. הוא ביים הצגות ברחבי אמריקה, כמו גם עשרות סרטי תעודה לטלוויזיה.
בין ההצגות שביים היו "הפיזיקאים" במילווקי ו"הבט אחורה בזעם" בוושינגטון ו"שגעונו של אלוהים" מאת אלי ויזל.
קיילוס הגיע לישראל ללמד בבית הספר למשחק שליד תיאטרון "הקאמרי" בשנת 1953, בעקבות הזמנתו של יוסף מילוא.
כעבור שנה החל לביים בישראל.
המחזה הראשון שביים בישראל היה "אנשי ריב" מאת ג'ורג' בלאק, בקאמרי.
בשלהי אותה שנה ביים בקאמרי את "האיש שבא לסעוד" מאת קאופמן והרט.
בקאמרי ביים בסך-הכול תשעה עשר מחזות.
ב-1956 החל לביים בהבימה, בה ביים אחד עשר מחזות, בהם "הבט אחורה בזעם" ו"מי מפחד מווירג'יניה וולף?", שאותו ביים פעמיים ואשר זכה להצלחה רבה.
רבים מהמחזות אותם ביים היו אמריקאים.
ביים גם באופרה הישראלית, בתיאטרון בית ליסין, בתיאטרון גיורא גודיק, בתיאטרון בימות ובתיאטרון חיפה.
ביים גם סרטי תעודה בטלוויזיה הישראלית, ביניהם "לילה שכולו יום", סרטו הראשון של הצלם דוד גורפינקל, על פי תסריט מאת רם עברון.
היה חבר בוועדת הרפרטואר של הקאמרי.
בתיאטרון גם הכיר את אשתו, השחקנית זהבה הס, בתה של הפסנתרנית עליזה (אליס) שמוּקלֶר-הֶס וגיסתו של הצ'לן עוזי ויזל.
משנות ה-50 עד ה-90 עבר לסירוגין מישראל לארצות הברית, וביים בכל ארץ סרטים ומחזות.
בארצות הברית גם ייעץ לקבוצות משקיעים מעסקי השעשועים אילו הפקות כדאי להעלות.
ב-2006 הוענק לקיילוס אות הוקרה על תרומתו המיוחדת לתיאטרון הקאמרי.
הוא נפטר בביתו בניו יורק ב-2012, בגיל 87. הותיר אחריו את אשתו, זהבה ושני בנים.
נטמן בבית העלמין קנסיקו במדינת ניו יורק.
בנו רם נשוי למוזיקאית אילה אשרוב.
היי פייבר הפקות היא חברת תקליטים למוזיקת אינדי ישראלי שהוקמה על ידי נמרוד דוויק, יוצא להקת ההיפ הופ "פרברים רפיוג'יז".
הלייבל הוקם בשנת 2004 במטרה לתת בית למוזיקת רחוב ישראלית שחברי הלהקה מצאו שאין חברת תקליטים בישראל שתייצג אותם.
הלייבל עוסק בעיקר בהיפ הופ, בפאנק רוק (Punk rock), בסקא ובמוזיקה אלקטרונית.
בשנים הראשונות להקמתו עסק הלייבל גם בהפקת אירועים ובוקינג, תוך שהוא פועל בישראל ובאירופה.
הפקות הלייבל העניקו במה מיינסטרימית לסצנות המטאל, הפאנק רוק וההיפ הופ.
בין היתר הפיק במות במסגרת עיר הבירה בשנים 2006–2007, מוטורולה מוטומיוזיק ופסטיבלים כדוגמת בוםבמלה.
מבין אמני הלייבל, יצאה להקת הסקא פאנק קיובן בי, בשנת 2007 לסיבוב הופעות באירופה.
הלייבל הוציא בשנת 2008 את אוסף הפאנק רוק הישראלי הראשון Punkrock.co.il, אשר לווה במגזין אינטרנטי שפעל במשך שנה וסיקר את סצנת הפאנק רוק הישראלית.
בשנת 2009 הודיע על צמצום פעילותו ומעבר להפצה בלבד של מוזיקה.
בשנים האחרונות קידם הלייבל משמעותית בעיקר את סצנת ההיפ הופ בישראל ובין האמנים שפעלו במסגרתו ניתן למנות את אורטגה, לוקץ', נועה פארן, פלד, נצ'י נצ', שירי לדלסקי ואחרים.
עוד אמנים שפעלו במסגרתו: להקת הפאנק רוק Man Alive, להקת הפופ פאנק ביט69 ואמן ההארדקור טכנו VndrShmkn, לימים המפיק גד ברוך חינקיס, סולן להקת Dirty Honkers.
הלייבל מיוצג בפי"ל, הפדרציה הישראלית למוזיקה ישראלית וים תיכונית ואמניו מופצים דיגיטלית ברחבי העולם.
במהלך פעילותו הלייבל הוציא לאור מספר ספרי קומיקס והפצתם ועסק בהפקת שוקי קומיקס.
2007 - פרברים רפיוג'יז - ראפרריום
2007 - שיטי סיטי - תרבות הפארקים
2007 - פלד ואורטגה - ממשיכים לבעוט
2009 - Punkrock.co.il - אוסף פאנק רוק ישראלי
2010 - פלד ואורטגה - משלוח מיוחד
2015 - נצ'י נצ' - ברוכים הבאים לפתח תקווה
2015 - אורטגה - החיים על פי אורטגה
2016 - אורטגה - החיים על פי אורטגה פרק ב'
2024 - שירוטו חוזר לזוהמה (אי.פי רמיקסים)
2025 - נמרוד דוויק - תמונת מצב
מולא הייבתוללה אח'ונדזאדה (בפשטו: ھِبت الله اخوندزاده, תעתיק מדויק: היבת אללה אח'ונד זאדה; נולד ב־19 באוקטובר 1967) הוא פוליטיקאי אפגני ומנהיג הטליבאן.
ב־25 במאי 2016 מונה אח'ונדזאדה למנהיג הארגון לאחר מותו של המנהיג הקודם, אח'תר מוחמד מנסור, ארבעה ימים לפני כן.
כיהן בעבר כנשיא בתי המשפט של הטליבאן, השופטים לפי חוקי השריעה.
אח'ונדזאדה נולד ב־1961 בנפת פנג'אווי שבמחוז קנדהאר שבאפגניסטן.
פירוש שמו הוא "מתנת האל".
עם כיבוש קאבול ב־15 באוגוסט 2021, מונה למפקד נאמני האמירות האסלאמית של אפגניסטן והוא משמש כמנהיגה העליון של אפגניסטן.
הייבן היא דרמה על-טבעית אמריקאית-קנדית המבוססת באופן רופף על הספר "הילד מקולורדו" מאת סטיבן קינג.
הסדרה עוסקת בחקירות מקרים על-טבעיים המתרחשים בעיירה הבדיונית הייבן במדינת מיין.
סוכנת FBI בשם אודרי פרקר מגיעה לעיירה הייבן, ומגלה שרבים מתושביה נגועים ביכולות על-טבעיות שאינם מסוגלים לשלוט בהן.
תושבים אלה מכונים "מוטרדים" (Troubled) והיכולות מכונות "צרות" (Troubles).
אודרי, שגדלה כיתומה, מוצאת בהייבן תצלום של אישה הדומה לה ומניחה שזאת אמה.
אודרי מתפטרת מהסוכנות ומתגייסת למשטרה המקומית כדי לעזור למוטרדים, להגן על תושבי העיירה ולגלות מידע על עברה.
אמילי רוז – אודרי פרקר
סוכנת פדרלית חסרת משפחה, חברים וקשרים אישיים, שנשלחת למשימה בהייבן ומחליטה להישאר בה
לוקאס בריאנט – ניית'ן וורנוס
שוטר מקומי ההופך לשותף של אודרי.
סובל מצרה המאובחנת כמחלה אידיופתית במערכת העצבים.
אריק בלפור – דוק קרוקר
תושב הגר בספינה קטנה ועוסק בהברחת סחורה.
מיודד עם ניית'ן מילדות, אך מסוכסך איתו בעונה הראשונה.
ניקולס קמפבל – גרלנד וורנוס, צ'יף המשטרה המקומית ואביו של ניית'ן.
ריצ'רד דונאט – וינס טיגס, עיתונאי, אחיו של דייב.
ג'ון דנסוורת' – דייב טיגס, עיתונאי, אחיו של וינס.
מרי קולין צ'יזולום – אלינור קאר, חוקרת רפואית.
מישל מונטית' – ג'וליה קאר, רופאה, בתה של אלינור.
סטיבן מקהטי – אד דריסקול, כומר המסית את קהילתו נגד המוטרדים אותם הוא מכנה "מקוללים".
אן קיילון – ג'ס מיניון, ציידת הדואגת לחיות בר.
קתלין מונרו – אודרי פרקר, סוכנת פדרלית עם קשר מסתורי לדמות הראשית.
ג'ייסון פריסטלי – כריס ברודי, ביולוג ימי, מאמן נבחרת ליטל ליג בייסבול, בנו של ראש העיר.
וינסה אנטוני – אווי ראיין, שותפה לשעבר של דוק.
אדם קופלנד – דווייט הנדריקסון, "מתקן בעיות" העובד אצל הצ'יף.
ברי ויליאמסון – קלייר קלהאן, פסיכיאטרית המטפלת במוטרדים.
דוריאן מיסיק – טומי בוון, שוטר מעיר סמוכה שמגיע לחקור מקרה רצח.
קייט קלטו – ג'ורדן מקי, חברה בארגון חשאי העוזר למוטרדים.
סטיב לאנד – ג'יימס קוגן, "הילד מקולורדו" מהספר עליו מבוססת הסדרה.
קולין פרגוסון – ויליאם, זר מסתורי עם ידע רחב על העיירה ועברה.
אמה להאנה – ג'ניפר מייסון, עיתונאית המתחברת עם דוק.
כריסטיאן קמרגו – וייד קרוקר, אחיו למחצה של דוק.
ג'יין איסטווד – גלוריה וראנו, חוקרת רפואית.
לורה מנל – שרלוט קרוס, מדענית העובדת במרכז לבקרת מחלות.
ויליאם שטנר – קרואטואן, יצור בן אלמוות מממד אחר.
הסדרה צולמה כהפקה משותפת אמריקאית-קנדית באולפנים בלוס אנג'לס ובאתרים לאורך החוף הדרומי של נובה סקוטיה, הדומה לחופי מדינת מיין שבה מתרחשת העלילה.
מיקומים מרכזיים צולמו בעיירה צ'סטר במטרופולין של הליפקס.
הייבאבה (בהונגרית: Hejőbába) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובכפר קיים בית קברות יהודי.
הייגרסטאון היא עיר במחוז וושינגטון, מרילנד, ארצות הברית.
נכון לשנת 2021, אוכלוסיית העיר מונה 43,527 תושבים.
הייגרסטאון היא העיר השישית בגודלה במרילנד והיא מפורסמת בשל מבניה העשויים מאבן גיר סטונהנג' שאותה חוצבים מרכסי האבן הנמצאים בקרבת העיר.
בשל התפתחות תעשיית הלבנים והבטון, רוב הבתים כבר אינם בנויים מאבני גיר, אך עדיין ניתן למצוא אותן במבנים העתיקים יותר.
אף על פי שהעיר עצמה אינה גדולה כל כך, במטרופולין של העיר, המשתרע אל תוך מערב וירג'יניה, מתגוררים 269,140 בני אדם.
המטרופולין של הייגרסטאון הוא המטרופולין בעל קצב הגידול הגדול ביותר בארצות הברית.
למרות הסגנון הכפרי שלה העיר משמשת כמרכז תחבורה ומסחר לכל האזור.
נמל התעופה האזורי של העיר ותחנות הרכבת שלה מהווים רשת תחבורה נרחבת עבור העיר.
תאגיד המלונות הייאט, או בקיצור "הייאט" , היא רשת מלונות יוקרה בבעלות משפחת פריצקר.
מטה החברה ממוקם בשיקגו, אילינוי.
נכון לשנת 2023, הייאט מעסיקה יותר מ-206,000 עובדים ברחבי העולם המשרתים, כמעט 1,335 בתי מלונות ואתרי נופש עם 37 מותגים שונים ב-69 מדינות ברחבי אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, אירופה, אסיה, אפריקה ואוסטרליה.
תאגיד הייאט הוקם כאשר האחים ג'יי, רוברט ודונלד פריצקר רכשו מוטל קטן בשם "בית הייאט", בנמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס, ב-27 בספטמבר 1957. האח הצעיר דונלד, שנפטר ב-1972, ניהל את רשת המלונות.
בתוך ארבע שנים הוא הקים חמישה מלונות נוספים.
החברה נרשמה למסחר בבורסה ב–1962, ושש שנים לאחר מכן הוקמה גם "הייאט אינטרנשיונל", שנרשמה גם היא למסחר.
ב-1967 השיקו את מלון הענק הייאט ריג'נסי אטלנטה.
מלון בן 29 קומות ובו 1,260 חדרים ואטריום פתוח.
בשנת 1969, פתחה הייאט את המלון הראשון שלה מחוץ לארצות הברית, כשזכתה בחוזה הניהול של מלון הנשיא בהונג קונג (ששינה את שמו ל"הייאט ריג'נסי הונג קונג").
ב-1979 החליטה משפחת פריצקר לרכוש את מניות שתי החברות "הייאט" ו-"הייאט אינטרנשיונל", ולמחוק אותן מהמסחר בבורסה.
בשנת 1999, פתחה הרשת את מלון "גראנד הייאט בשנגחי", שהיה אז המלון הגבוה בעולם ובו 54 קומות.
החל משנת 2002 הרשת מפעילה מלון אררט פארק הייאט מוסקבה, בהתחשב במלונות נוספות של הרשת ברוסיה, היא מהווה ביו רשתות המלון הגדולות במדינה.
בשנת 2003, בעקבות סכסוכים בין בני הדור השני של המשפחה, אוחדו כל נכסי רשת הייאט בארצות הברית ומחוץ לה תחת חברת החזקות אחת.
עד אז הוחזקו נכסי החברה דרך שורה של חברות שונות שהיו רשומות במקלטי מס.
זאת במטרה להנפיק את החברה בבורסה.
בשנת 2007 מכרה המשפחה נתח של כ-15% ממניות החברה תמורת מיליארד דולר.
בין הרוכשים היו בנק ההשקעות גולדמן סאקס (7.5%) וחברת ההשקעות מדרון קפיטל (6.1%), הנמצאת בשליטת רוב וולטון, יו"ר ענקית הקמעונאות וול-מארט.
בשנת 2009, הנפיקה משפחת פריצקר את החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בנובמבר 2019, הודיעה הרשת כי היא מצטרפת למאבק בצמצום השימוש בפלסטיק, ותוותר על בקבוקוני הפלסטיק שהיא מחלקת לאורחים בחדרים (דוגמת שמפו, סבון, וכו'), "מאחר שאי-אפשר להתעלם מהנזק הסביבתי של הפלסטיק שייעודו הוא שימוש חד-פעמי".
בפברואר 1970, הכריזה הרשת על תוכנית להקמת 3 בתי מלון בישראל, אך רק בשנות ה-80 החלה לפעול בישראל.
"הייאט תל אביב" - בפברואר 1981, נכנסה הרשת לראשונה לפעילות בישראל, כאשר קיבלה את חוזה הניהול של "מלון לרום תל אביב".
לאחר שנרכש על ידי איש העסקים אלפרד אקירוב, ושם המלון שונה ל"הייאט תל אביב".
המלון סבל מהפסדים ונמכר לרשת מלונות דן בשנת 1985 מאז הוא פועל בשם דן פנורמה תל אביב.
"הייאט רג'נסי ירושלים" - נפתח ב-1987 בניהולה של הרשת, באתר הגובל בהר הצופים ושכונת הגבעה הצרפתית.
קבוצת הייאט הייתה מעורבת עוד בתחילת המיזם בשנת 1970. לאחר שהקמת המלון התעכבה שנים רבות יצא הייאט מהפרויקט ויזמים יהודים ממקסיקו הובילו אותו במקומה.
בניית המלון נמשכה כ-7 שנים בהשקעה של כ-60 מיליון דולר (מתוכם 20 מיליון דולר היו מענק ממשלתי), וניהול המלון נמסר עם פתיחתו לרשת הייאט.
בשנת 2001 נרצח במלון שר התיירות דאז רחבעם זאבי.
רשת הייאט יצאה מניהול המלון בשנת 2002 ושמו שונה למלון "רג'נסי ירושלים".
במאי 2010 נרכש המלון תמורת 47 מיליון דולר על ידי רשת מלונות דן, והוא נקרא מאז מלון דן ירושלים.
"הייאט רג'נסי ים המלח" - הוקם על ידי איש העסקים דוד טייג ונפתח ב-1996 בניהולה של הרשת.
במלון הושקעו כ-100 מיליון דולר הוא מכיל כ-580 חדרים, אולם אירועים המסוגל להכיל כ-1,000 אורחים, מסעדות, בארים ומרחצאות.
בפברואר 2004 עבר לניהולה של רשת מלונות פתאל ושם המלון שונה ל"מרידיאן ים המלח".
בשנת 2014 החליטו בעלי המלון לא לחדש את חוזה הניהול עם פתאל, להפעיל אותו בעצמם, ושם המלון שונה ל"מלון דייוויד ים המלח ריזורט וספא".
"הייאט חיפה חוף הכרמל" - מלון שתוכנן לקום בחוף הכרמל, במקום שבו הוקמו מגדלי חוף הכרמל.
בנובמבר 1980, הוכרז על תחילת העבודות להקמת המלון בו 426 חדרים ובית דירות בעלות של 40 מיליון דולר.
את בית המלון הייתה אמורה לנהל רשת "הייאט".
היזמים לא הצליחו לגייס את הכספים הדרושים והפרויקט הופסק.
נכון לשנת 2022 הרשת לא מפעילה בתי מלון בישראל.
היי פידליטי היא חברת תקליטים ישראלית.
החברה נוסדה בשנת 2000 על ידי דדי יצחייק.
החברה החזיקה במספר חנויות המתמחות במוזיקה בתל אביב-יפו, בהם "קצת אחרת", "חנות המטאל", ו"קרמבו רקורדס".
אמנים ישראליים בולטים רבים יוצגו על ידי החברה, בהם ניתן למנות את אסף אבידן, רוקפור, אסף אמדורסקי ומופע הארנבות של ד"ר קספר.
היי פידליטי הייתה המפיצה הישראלית הרשמית של חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ וחברות הבת שלה, יחד חברת התקליטים הישראלית לב גרופ מדיה.
בין החברות הנוספות אותן הפיצה היי פידליטי בישראל ניתן למנות את דראג סיטי , אניה רקורדס , צ'רי רד רקורדס ודרייפוס רקורדס .
"היי שקטה" הוא שיר שכתבה רחל שפירא, הלחין יהודה פוליקר, וביצעה ריקי גל.
השיר נכלל באלבומה השלישי של ריקי גל "חפש בי", שאת רוב לחניו הלחין יהודה פוליקר.
לדברי ריקי גל: "הטקסט היה בערך אצל כל הזמרות בארץ ללא לחן.
הלכתי איתו ליהודה, הוא הסתכל על המילים ואמר 'רגע אחד, כבר הלחנתי את השיר הזה, אבל ריטה לא אהבה את הלחן, וכבר עשיתי מהמנגינה משהו אחר בשביל עצמי.
יהודה ראה פה הזדמנות נהדרת והוציא מאחת המגירות שלו קלטת עם לחן אחר.
באופן מופלא, גם המנגינה הזאת שלו התלבשה כמו כפפה על הטקסט.
אמרתי לרחל שפירא שתודיע לכל הזמרות שהשיר תפוס, הרגשתי שהייתי חייבת לבצע את השיר הזה".
במצעד בפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ד (1994) דורג השיר במקום ה-31.
בשנת 2004 הוציאה הזמרת עדי כהן גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
מאז מבצעת את השיר עד היום בהופעותיה.
במרץ 2018, לכבוד יום האישה, ביצעה עדן אלנה גרסת כיסוי לשיר בדואט עם עברי לידר.
ביוני 2024 ביצע נועם בתן את השיר כחלק מפרויקט המחווה "מעפר פורחת שושנה", המוקדש לשיריה של הפזמונאית רחל שפירא.
היי רולר (באנגלית High Roller) הוא גלגל ענק, המצוי בסטריפ של לאס וגאס, פרדייס , נבדה, ארצות הברית, המתנשא לגובה של 167.6 מטרים, ובעל קוטר של 158.5 מטרים.
הוא נפתח לקהל הרחב ב־31 במרץ 2014 והיה לגלגל הענק הגבוה בעולם (עד אוקטובר 2021, עם פתיחתו של עין דובאי), כשהוא עוקף בכ-2.7 מטרים את קודמו בתואר וסגנו דהיום, הסינגפור פלייר, שהחזיק בשיא מאז שנת 2008.
האתר מופעל על ידי חברת Caesars Entertainment , ונמצא בבעלותה.
באנגלית, High Roller הוא משחק מילים שמשמעותו הן מגלל גבוה, והן בזבן/מהמר על סכומי כסף גבוהים, כיאה למיקומו.
ההכרזה על הקמת הגלגל ניתנה באוגוסט 2011.
הגלגל מסתובב על צמד מיסבי גלגלת מעוצבים בהתאמה אישית, שמסת כל אחד מהם היא 8,800 קילוגרם.
לכל מיסב יש קוטר חיצוני של 2.3 מטרים, קדח פנימי של 1.6 מטרים, ורוחב של 0.63 מטרים.
השפה החיצונית כוללת 28 חלקים, אורך כל אחד מהם 17 מטרים, שהוחזק זמנית בזמן הבנייה על ידי זוג של תומכות רדיאליות באורך 84 מטרים, לפני שהן מאובטחות לצמיתות באמצעות ארבעה כבלים.
תאי הנוסעים (או הקפסולות) מותקנים על שפת החיצונית של הגלגל ומסובבים בנפרד על ידי מנועים חשמליים, כדי לשמור בצורה חלקה על רצפת התא במישור האופקי בכל סיבוב מלא.
התכנון הראשוני כלל 32 תאים, כל אחד בעל קיבולת של 40 נוסעים, ואילו בתכנון הסופי נכללו 28 קפסולות של 40 אנשים, וקיבולת כוללת של 1,120 נוסעים.
כל תא מתפרש על פני 20.9 מטרים רבועים, בעל מסה של 20,000 קילוגרם, קוטר של 6.7 מטרים, ציפוי זכוכית המשתרע על פני 28 מטרים רבועים, והוא מצויד בשמונה מסכי טלוויזיה בעלות מסך שטוח.
בשעות הלילה הגלגל מואר על ידי מערכת של 2,000 נורות, שיכולה להציג צבע אחיד בודד, קטעים בצבעים שונים, מספר צבעים הנעים סביב השפה, ותצוגות מותאמות אישית לאירועים מיוחדים וחגים.
האתר ממוקם בשדרות לאס וגאס, מול סיזרס פאלאס (Caesars Palace).
הבנייה תוכננה במקור להתחיל בספטמבר 2011, ולהסתיים בסוף שנת 2013, מועד שעודכן לאחר מכן לתחילת 2014.
השפה החיצונית של הגלגל הושלמה ב־9 בספטמבר 2013. תא הנוסעים הראשון נמסר והותקן בנובמבר אותה שנה, ותא הנוסעים האחרון הותקן בחודש שלאחר מכן.
לאחר בדיקה מקדימה, מערכת התאורה של High Roller הוארה בשקיעה של יום ה-28 בפברואר 2014.
במקור, מחיר הכרטיסים היה צפוי לעמוד על פחות מ-20 דולר לסיבוב, אך ההערכות עלו לכ-25 דולר לאדם עד אמצע שנת 2012, ובסוף ל-30 דולר לאדם על פי דיווחי החדשות מספטמבר 2013.
כאשר נפתח האתר לציבור במרץ 2014, עלות כרטיס לנסיעה בודדת של 30 דקות, הזמן שלוקח להשלמת סיבוב, עמדה על $ 24.95 (בשעות היום) ו-$ 34.95 (בלילה).
אפשרויות כרטיסים אחרות כוללות כרטיס אקספרס בעלות של 59.95 דולר, המאפשר למחזיק לדלג על התור ולנסוע בכל עת.
עין דובאי באיחוד האמירויות הערביות הוא גלגל ענק שטרם הושק, הצפוי להתנשא לגובה רב יותר, אם תושלם הקמתו כמתוכנן.
הוא עתיד להתנשא לגובה של 210 מטר.
הייד פארק הוא אחד מ-77 תתי-אזורים של העיר שיקגו אשר נמצא בחלק הדרומי של העיר לאורך שפת אגם מישיגן, כ-11 קילומטרים דרומית לאזור הלופ שבמרכז העיר שיקגו.
באזור הייד פארק ישנם מספר מוסדות להשכלה גבוהה, כולל אוניברסיטת שיקגו, האיגוד התאולוגי הקתולי, בית הספר הלותרני לתאולוגיה של שיקגו והסמינר התאולוגי של מק'קורמיק.
באזור הייד פארק נמצאים גם מוזיאון המדע והתעשייה, ושניים מארבעת האתרים ההיסטוריים הלאומיים של העיר שיקגו – הכור הגרעיני המלאכותי הראשון בעולם אשר מכונה "Chicago Pile-1" , ובית רובי.
באזור הייד פארק נבנה בהווה גם המרכז הנשיאותי על שם ברק אובמה.
היי פוינט היא עיר בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית.
לפי מפקד האוכלוסין מ-2020, מנתה אוכלוסיית העיר כ-113,887 תושבים.
היי פוינט היא העיר התשיעית בגודלה בצפון קרולינה, וה-259 בארצות הברית.
יש בעיר תעשיות רבות, והעיקריות שבהן כוללות רהיטים, טקסטיל וייצור אוטובוסים.
הסלוגן הרשמי של העיר הוא "העיר הבינלאומית של צפון קרוליינה" בשל שוק הרהיטים העירוני שמושך אליו מאות אלפי איש מרחבי העולם.
בעיר פועלת מאז 1924 אוניברסיטת היי פוינט – מוסד פרטי המזוהה עם המתודיזם.
היי פוינט ממוקמת בסמוך למסילות הברזל האזוריות, מה שתרם רבות לפיתוח האזור.
עוד באמצע המאה ה-18 התיישבו באזור אירופאים ובהם קווייקרים אנגלים ומהגרים גרמנים.
העיירה עצמה התאגדה כיישוב רק ב-1859. בתקופה זו העיירה הייתה למרכז ייצור מרכזי שכלל ייצור טבק, עיבוד עץ וטקסטיל.
מפעל הרהיטים של היי פוינט נפתח בשנת 1889. הקולג' המקומי נוסד בשנת 1924 כמוסד פרטי המזוהה עם המתודיסטים.
כיום המכללה היא אוניברסיטה עם כ-4,400 סטודנטים לתואר ראשון ושני מ-51 ארצות ו-46 מדינות ארצות הברית.
היי פוינט היא העיר היחידה בצפון קרולינה שמפוזרת על פני ארבעה מחוזות: דייווידסון, פורסיית', גילפורד ורנדולף.
חלקים מהעיר מתנשאים לגובה של , מה שהופך אותה לאחת הערים הגבוהות בסביבתה.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח של .
הייגר (סינית: 海格客车) היא יצרנית אוטובוסים סינית שבסיסה במחוז ג'יאנגסו, הידועה גם בשם Higer Bus Company Limited שזמינה ביותר מ-100 מדינות וטריטוריות בדרום אסיה, המזרח התיכון, אפריקה, רוסיה, מזרח אירופה ואמריקה.
בשנת 2015 זכתה ב"מותג העליון של סין".
בבעלות יצרנית האוטובוסים קינג לונג.
בשנת 2021 רכשה חברת אגד 50 הייגר אפסילון E בתהליך רכש החשמליים של 2022.
בין לקוחותיה של פנדן (היבואנית) אגד, אלקטרה-אפיקים, אקסטרה תחבורה ציבורית, בית שמש אקספרס, דן, דן באר שבע, דן בדרום, מטרופולין וקווים.
ב-8 בספטמבר 2016, משרד האוצר מינה חמש חברות בעייתיות טיפוסיות כולל GMC, Suzhou Jinlong, Wuzhoulong, Chery Wanda ו-Shaolin Bus בבדיקה מיוחדת של כספי סבסוד לקידום ויישום רכבי אנרגיה חדשים.
ביניהם, ל-Suzhou Jinlong יש 1,683 רכבי אנרגיה חדשים ו-520 מיליון יואן בקרנות סובסידיות ב-2015, והפכה ל"רמאי הסובסידיות" עם הרכבים והסכום הגבוהים ביותר.
בהודעה צוין כי הסובסידיה של המדינה בסך 520 מיליון יואן תימשך, וסוז'ו ג'ינלונג ייקנס ב-260 מיליון יואן.
Higer Bus Company Limited הוקמה בדצמבר 1998. להלן כמה מאבני הדרך של החברה שהובילו עד היום:
בספטמבר 1999 יוצרו 1000 רכבי אוטובוס שלמים מונעי דוושה.
ביוני 2003, הוקם מפעל חדש בשטח של 400,000 מ"ר והוכנס לייצור בפארק התעשייה של סוז'ו (SIP).
ביולי 2003, HIGER עבר בהצלחה את ההסמכה הבינלאומית ISO/TS16949 שהונפקה על ידי כוח המשימה הבינלאומי לרכב (IATF) ו"הוועדה הטכנית" של ISO.
בפברואר 2004, הושק האוטובוס HIGER V8 רשמית לשוק.
במרץ 2004 זכה HIGER בפרס "ציוד הבטיחות הטוב ביותר" בתערוכת האוטובוסים העולמית של BAAV.
במאי 2005, מרכז שירות הלקוחות של HIGER Bus הופעל באופן רשמי, והפך למרכז הלקוחות הספציפי הראשון לתעשיית האוטובוסים בסין ובצפון קוריאה.
בדצמבר 2005, התפוקה והמכירות השנתיות של HIGER עלו על 10,000 יחידות בפעם הראשונה.
בספטמבר 2006 השיקה HIGER את אוטובוס היוקרה מבוסס היצוא A380 בשיתוף עם יצרנית האוטובוסים השוודית סקאניה.
בדצמבר 2006, 500 יחידות אוטובוס HIGER שירתו את המשחקים ה-15 באסיה בדוחא, קטר.
באוגוסט 2008, 1500 יחידות אוטובוס HIGER שירתו במשחקי הקיץ האולימפיים ה-29 שהתקיימו בבייג'ינג, סין.
ב-18 בינואר 2009, HIGER Bus Company Limited חגגה את יום השנה ה-10 להקמתה.
במרץ 2009, HIGER עבר את הדרישות של פטור הפיקוח של סחורות יבוא ויצוא מהממשל הלאומי הסיני.
ביולי 2010 הושקה מערכת HIGER Bus G-BOS.
המערכת משלבת את הפונקציות של GPS, מקליט נהיגה, מקליט צריכת דלק, ניהול תחזוקה, ניתוח תקלות מרחוק והתאמת תפרים.
בדצמבר 2010 הגיעה החברה להישג מכירות של 20,000 כלי רכב בשנה.
ביוני 2011, HIGER החלה לייצר כלי רכב מסחריים קלים.
בספטמבר 2012, מפעל HIGER כלי רכב קלים בקונשאן הוקם לייצור.
ב-19 במאי 2013, נערך באופן רשמי טקס הנחת היסוד של מפעל HIGER New Energy Bus.
השלב הראשון של הפרויקט הסתכם ב-1.5 מיליארד יואן סיני.
לאחר השלמתו, כושר הייצור השנתי של הבסיס יגיע ל-10,000 יחידות אפיקי אנרגיה חדשות.
ב-22 במאי 2013, HIGER השיקה את אוטובוס מרוץ G-POWERS II W16 בתערוכת האוטובוסים, משאיות ורכיבי רכב בבייג'ינג הבינלאומית.
בספטמבר 2013, ועידת העסקים האמריקאית הראשונה של HIGER התקיימה בסנטיאגו דה צ'ילה.
בכנס השתתפו מפיצי HIGER מ-12 מדינות ואזורים, כולל ארצות הברית, מקסיקו, קוסטה ריקה, טרינידד וטובגו, אקוודור, אורוגוואי, פרגוואי, ברזיל, פרו, בוליביה, פנמה וצ'ילה.
בשנת 2014, לאחר 16 שנים של מחקר וצמיחה מתמדת, מכירות HIGER עלו על 10 מיליארד יואן סיני.
ב-16 ביוני 2015 פורסמה הרשימה השנתית של 500 המותגים החשובים ביותר בסין בבייג'ינג.
לפי World Brand Lab, בהתבסס על ניתוח נתונים פיננסיים, התנהגות צרכנים והשפעת מותג, היגר עשה את דרכו לרשימה במשך שמונה שנים רצופות, כשהוא מדורג במקום ה-129 ב-2015, עלייה מהמקום ה-134 בשנה שעברה, עם ערך מותג שהגיע ל-20.286 מיליארד יואן.
בשנת 2016 הגיעה לישראל על ידי היבואנית פנדן שבבעלות דן חברה לתחבורה ציבורית במיזם לחשמל את התחבורה הציבורית בישראל.
כיום חברות רבות מחזיקות בצי הדגמים אוטובוסים מתוצרת הייגר.
הייגר KLQ6129GQ2 עירוני דיזל המוצע בגרסה עם 2 דלתות נמוך כניסה, ו-3 דלתות נמוך רצפה.
הייגר KLQ6215GEV3 עירוני חשמלי 2, 3 דלתות קבל טעינה עילי ושקע רגיל.
הייגר KLQ6815GEV3 עירוני מפרקי חשמלי 5 דלתות.
הייגר KLQ6832GEV מידיבוס עירוני חשמלי 10 מ'.
הייגר KLQ6685GAEV מיניבוס עירוני חשמלי 8.5 מ'.
הייגר KLQ6129G עירוני גז טבעי דחוס 2, 3 דלתות.
דגמים המיוצרים במפעלי הארגז ומרכבים בישראל.
הַייבוֹרוֹן (באוקראינית וברוסית: Гайворон, ברוסית נהגה: גייבורון) היא עיר בנפת מחוז משנה הולובניבסק , שבמחוז קירובוהראד באוקראינה.
נכון לשנת 2022 אוכלוסיית העיירה מנתה: 14,010 תושבים.
הייבורון ממוקמת על גדות הנהר הבוג הדרומי ובמרחק 280 קילומטרים מבירת אוקראינה קייב.
ראשית העיר מן הכפר בנפת האיסין שבפלך פודוליה של האימפריה הרוסית.
בין השנים 1897–1898 נבנה בעיירה מפעל לתיקון קטרים.
במהלך המהפכה הרוסית הראשונה באוקטובר 1905 התקיימה שביתת פועלים בהייבורון, ובפברואר 1918 הוקם בעיירה כוח צבאי סובייטי.
ב-25 באוקטובר 1938 הייבורון קבלה מעמד של יישוב עירוני.
במהלך מלחמת העולם השנייה, העיירה הייתה תחת כיבוש חיילי מדינות הציר של גרמניה הנאצית מ-29 ביולי 1941 ועד 11 במרץ 1944. הייבורון קבלה מעמד עיר ב-19 באפריל 1949. בשנת 1964 הופעלה תחנת הכוח ההידרואלקטרית שליד העיר.
בשנת 1974 הפך בית הספר הטכני בעיר למכללה טכנית.
בשנת 1989 נבנה בעיר בית ספר חדש.
עד 18 ביולי 2020 הייתה הייבורון המרכז המנהלי של מחוז משנה הייבורון.
הוא בוטל ביולי 2020 כחלק מהרפורמה האדמיניסטרטיבית של אוקראינה, שהפחיתה את מספר מחוזות המשנה של מחוז קירובוהרארד לארבעה.
השטח התמזג לתוך מחוז משנה הולובניבסק.
צפיפות האוכלוסייה לשנת 2015 עמדה על 1,062 תושבים לקילומטר מרובע.
בהייבורון קיימות 3 חברות גדולות המפרנסות את רוב תושבי העיר.
המפעל הוותיק מכולם שנכנס לפעולה בשנת 1898, הוא מפעל ייצור הקטרים והמסילות הרכבת, מפעל לייצור דברי מאפה ולחם ותחנת הכוח ההידרואלקטרית שליד העיר.
בעיר ישנם 4 בתי ספר תיכוניים, בית ספר מקצועי ומכללה טכנולוגית.
העיר הייבורון נמצאת בגובה פני הים, האקלים יבשתי לח, ללא עונה יבשה, האקלים בקיץ חם (סיווג קופן: Dfb).
הטמפרטורה השנתית הגבוהה הממוצעת היא 11.41ºC והיא גבוהה ב-0.03% מהממוצע הטמפרורות באוקראינה.
הייבורון זוכה בדרך כלל לכ-44.52 מילימטרים של משקעים בממוצע לחודש ויש בעיר 91.45 ימי גשם (25.05% מהזמן) מדי שנה.
ערב השואה התגוררו בהייבורון כ-800 יהודים, ובפברואר 1942 התרחש בה טבח בו נרצחו יותר מאלף מיהודי האזור.
הייב הוא תאגיד בידור דרום קוריאני, המפעיל מספר גדול של חברות בת הפועלות בעיקר בתחום המוזיקה.
החברה הוקמה ב-2005 על ידי באנג סי-היוק כביג היט מיוזיק, בהמשך החברה רכשה חברות תקליטים ואחזקות בחברות בידור וכן הקימה חברות בת הפועלות בארצות הברית וביפן.
ראשיתו של תאגיד הייב היה בהקמתה של חברת התקליטים ביג היט מיוזיק ב-2005 על ידי באנג סי-היוק.
ב-2007 ביג היט החתימה את השלישייה .
ב-2007 החברה חתמה, יחד עם JYP אנטרטיינמנט על ניהול משותף של להקת הבנים 2AM.
באתה שנה החברה החתימה את קים נאמ-ג'ון (הידוע גם בשם RM) כחבר הראשון בלהקת BTS, וערכה אודישנים בשביל לגייס עוד חברים ללהקה.
ב־12 ביוני 2013, BTS הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה "No More Dream" תחת ביג היט מיוזיק.
ב-2012 ביג היט הקימה את להקת הבנות , בשיתוף עם סורס מיוזיק.
הלהקה התפרקה ב-2014 עקב מחלוקת פנימית של חברות הלהקה מול חברת הלהקה דאהי, שנידונה למאסר לאחר שנמצאה אשמה בסחיטת השחקן לי ביונג-הון.
ב-2015 חברת Signal Entertainment Group, המתמחה בניהול אמנים והפקות לטלוויזיה, רכשה איגרות חוב של ביג היט בשווי של 6 מיליארד וון, בהן החזיקה עד שביג היט פרעה אותן במלואן ב-2016.
באוקטובר 2018 החברה חידשה את החוזים עם חברי BTS לעוד שבע שנים.
במרץ 2019 מונה לנצו יון כמנכ"ל משותף לצד באנג.
הוא מונה לעסוק בחלק העסקי של החברה, בעוד באנג יתרכז בהפקה.
ביולי החברה רכשה את חברת התקליטים סורס מיוזיק ובאוגוסט את חברת משחקי הווידאו Superb.
ב-2020 החברה נבחרה על ידי המגזין Fast Company לאחת מארבע החברות החדשניות בעולם, הודות לאפליקציה Weverse, המקשרת בין מעריצים למוזיקאים, שפותחה על ידי חברת הבת של הייב beNX.
במאי 2020 החברה הפכה לבעלת המניות העיקרית בחברת התקליטים פלדיס אנטרטיינמנט ובאוקטובר רכשה את הלייבל KOZ.
בינואר 2021 פורסם כי ביג היט, יחד עם beNX, השקיעו כ-70 מיליארד וון בחברת המדיה והפרסום (שווה לכ-17.9% מערך החברה), במטרה לקדם והצטרפות של אמנים לרשת החברתית ומכירת מרצ'נדייז בלפלטפורמת הקניות באפליקציה והרשת החברתית Weverse.
מאוחר יותר, חברת האינטרנט Naver Corporation רכשה 49.8% ממניות beNX, בסכום של כ־354.8 מיליארד וון, והעבירה את הפעילות של פלטפורמת הזרמת הווידאו שלה, , לויורס.
כתוצאה מכך, beNX שינתה את שמה ל־Weverse.
במרץ 2021 ביג היט הודיעה על שינוי שמה להייב קורפוריישן, בתהליך של מיתוג מחדש, כחברה שמספקת שירותי בידור ולייף סטייל.
השם של החברה המקורית ביג היט אנטרטיינמנט שונה לביג היט מיוזיק, והחברה הועברה לפעול תחת חטיבה חדשה של לייבלים.
מטה החברה הראשי של הייב עבר למרכז החדש שלה במרכז הסחר של יונגסאן, ברובע יונגסאן שבסיאול.
באפריל הייב רכשה באמצעות חברת הבת הייב אמריקה, את כל אחזקותיו של סקוטר בראון בביג משין רקורדס, וב-SB Projects, שפועל תחת חברת הניהול Ithaca, ומנהלת, בין השאר, אמנים כמו ג'סטין ביבר, אריאנה גרנדה ועוד.
העסקה הוערכה ביותר ממיליארד דולר.
בנוסף, כחלק מהעסקה, בראון צורף לדירקטוריון של הייב.
באותו חודש מגזין הטיים הכניס את הייב לרשימת "100 החברות המשפיעות של 2021".
במאי 2021 הכריזה פלטפורמת הסטרימינג היפנית Showroom על שותפות עסקית עם הייב, מתוך מטרה לשפר את השירותים שלה ולהרחיב את הגישה לתוכן יפני בדרום קוריאה, בארצות הברית ובעולם.
ב-12 בנובמבר הודיעה הייב על לייבל חדש, שייקרא אדור.
הקבוצה הראשונה שפעלה תחת הלייבל, ניו-ג'ינס, הוציאה ב-17 ביולי 2022 את סינגל הבכורה שלה .
ב-2022 המגזין Fast Company בחר שוב בהייב לרשימת 50 החברות החדשניות בעולם, ודירג אותה במקום ה-11. בנוסף הייב נבחרה שוב, שנה שנייה ברציפות, לרשימת "100 החברות המשפיעות" של המגזין טיים.
באפריל 2023 הייב רכשה 15.8% מהמניות של חברת הבידור והתקליטים SM אנטרטיינמנט מהמייסד לי סו-מן, והפכה לבעלת המניות הגדולה ביותר בחברה.
ב-6 במרץ 2023, ענקית הטכנולוגיה קקאו פרסמה הצעת רכש עבור רכישת 35% מהמניות של SM (בנוסף ל-4.9% מהמניות שכבר היו בבעלותה בחברה).
ב-12 במרץ 2023, לאחר מאבק ממושך של מלחמת הצעות מול קקאו, הייב הודיעה שהפרשה "עלולה לפגוע בערך בעלי המניות" וכי היא לא מתכוונת להמשיך להחזיק במניות.
היא סיכמה עם קקאו על מכירה של מלוא חלקה במניות לקקאו ב-28 במרץ 2023, אך לבסוף מכרה רק חצי מאחזקותיה והשאירה לעצמה כ-8.81% מהמניות.
ב-2024 החברה דיווחה על סך רווחים של 360,918 מיליארד וון, עם רווח תפעולי של 14,384 מיליארד וון, ורווח נקי של 2,877 מיליארד וון.
הייבי בּוּזוֹ היא אשת תקשורת, אמריקאית, נולדה בסוריה והיא ממוצא כורדי והיא פרו-ישראלית, ילידת 1983.
כתבות ופרשנויות שלה מתפרסמות בעיתונים ובמגזינים, ובכלל זה גם בג'רוזלם פוסט, ובחליג' טיימס (Khaleej Times).
הייבי החלה את הקריירה בתחום התקשורת ב-2006, עם תוכנית הרדיו הראשונה בשפה האנגלית בסוריה, שנקראה "נסיעה אחר הצהריים" (Afternoon Drive).
בין השנים 2008-2007 היא עבדה בערוץ "שָאם טי.וי." (Sham TV) ולאחר מכן עברה להגיש תוכניות בידור בערוץ .
היא הגישה שתי תוכניות טלוויזיה שזכו להצלחה רבה: "פנימה והחוצה" (In and Out" ו"דְרָמָהטֶק" (Dramatech).
בשנת 2010, "דרמהטק" הייתה אחת מתוכניות הטלוויזיה, הנצפות ביותר במזרח התיכון ובאזור צפון אפריקה.
בשנת 2013 הייבי הקימה את סניף ה"אוריינט ניוז" הסורית בוושינגטון, ארצות הברית ועמדה בראשה.
בין היתר היא, היא הגישה תוכנית חדשות ואקטואליה פוליטית, מתוך רצון לגשר על הפער בין ארצות הברית לאזור המזרח התיכון וצפון אפריקה, תוך התמקדות ביחסי ארצות הברית - סוריה.
במסגרת תפקידה בנתה הייבי רשת קשרים ענפה וראיינה פקידים בכירים בארצות הברית, כמו: מזכיר המדינה לשעבר ג'ון קרי, הסנאטור ג'ון מקיין, הסנאטור ג'וזף ליברמן, חברי קונגרס ואנשי צבא בכירים.
במרץ 2018 ראיין הייבי את השגריר דני דנון, שגריר ישראל באו"ם וזה היה הראיון הראשון של עיתונאי ממוצא סורי לראיין ולהציג את נקודת המבט של בכיר בממשלת ישראל.
במהלך כהונתו של הנשיא טראמפ הייבי קיימה עמו מספר ראיינות טלוויזיוניים בהן דנו במלחמת האזרחים בסוריה, במדיניות ארצות הברית במזרח התיכון ובנושאים שונים שהיו על סדר היום.
אחרי חתימת הסכמי אברהם בין ישראל למדינות המפרץ הייבי הקימה את "יאללה הפקות" (YALA), בשותפות עם לן חודרוקובסקי (Len Khodorkovsky), איש תקשורת אמריקאי, שעבד בעבר במחלקת המדינה כסגן עוזר מזכיר המדינה לאסטרטגיה דיגיטלית, יועץ בכיר לשליח ארצות הברית לאיראן, ומנהל שיווק ראשי לדיפלומטיה כלכלית של ארצות הברית.
הייבי עורכת ומגישה, בין היתר את התוכנית "יאללה" ובה ראיונות אישיים עם אנשים ואישים מהמזרח התיכון.
בראיון עמה אמרה: כ-90% מהקהל של התוכניות הם מרחבי העולם הערבי ובכלל זה: לבנון, אלג'יריה, כווית ועיראק.
בדצמבר 2021 ביקרה הייבי בישראל.
היא מתראיינת בקביעות לכלי תקשורת ישראלים ובלל זה בג'רוזלם פוסט.
הייבי מכנה את עצמה ופועלת כ"שגרירה של שלום".
ברשתות החברתיות יש לה מאות אלפי עוקבים.
הייבי ילידת דמשק ומשפחתה גרה שם.
אביה נולד בדמשק למשפחה ממוצא כורדי - טורקי ואמה ילידת חלב.
היא נשואה ומתגוררת עם משפחתה בוושינגטון.
היי סקול מיוזיקל הוא זיכיון מדיה אמריקאי המתמקד בסדרה של סרטי דרמה-קומדיה רומנטית מוזיקלית שנוצרו על ידי פיטר ברסוקיני.
הזיכיון כולל גם מחזות זמר, ספרים, קומיקס, הופעות חיות, משחקי וידאו וסדרת טלוויזיה.
אשלי טיסדייל ולוקאס גרייבל הם השחקנים היחידים שהופיעו בכל ארבעת הסרטים.
הסרט הראשון יצא כסרט מקורי של ערוץ דיסני, ובעקבות הצלחתו העצומה, יצא סרט המשך טלוויזיוני.
בעוד הסרט השלישי יצא לקולנוע על ידי אולפני וולט דיסני.
זאק אפרון, ונסה הדג'נס, אשלי טיסדייל, לוקאס גרייבל, קורבין בלו ומוניק קולמן כיכבו בטרילוגיה.
בנוסף טיסדייל וגרייביל חזרו לגלם את תפקידיהם כשארפיי וריאן אוונס בסדרת ספין-אוף בשם "ההרפתקה המדהימה של שארפיי", שיצאה בסופו של דבר גם כסרט וידאו ישיר וגם כסרט מקורי של ערוץ דיסני.
הזיכיון פיתח לעצמו קהל מעריצים.
בנובמבר 2017, הוכרז כי ספין-אוף טלוויזיוני של הזיכיון נמצא בפיתוח.
בנובמבר 2019, יצאה לאקרנים ברשת דיסני+ סדרת טלוויזיה בהשתתפות צוות שחקנים חדש לגמרי, בשם "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה".
הייברידג' היא שכונת מגורים הממוקמת גאוגרפית בחלק המרכזי-מערבי של רובע הברונקס בעיר ניו יורק.
גבולותיה, החל מצפון ועם כיוון השעון, הם הכביש המהיר "קרוס אקספרסווי של הברונקס" החוצה את הרובע בצפון , שדרת ג'רום במזרח , גשר סכר מקומבס בדרום ונהר הארלם במערב.
שדרת אוגדן היא הרחוב הראשי דרך הייברידג'.
השכונה היא חלק מהמחוז הקהילתי מס' 4 של הברונקס , והמיקוד שלה הוא 10452. הרכבת התחתית המקומית היא קו IND Concourse (הקווים B ו-D) , הפועלת לאורך הגרנד קונקורס , וקו IRT של שדרת ג'רום (קו 4), הפועלת לאורך השדרה.
האזור מפוקח על ידי המחוז ה-44 של משטרת ניו יורק.
לפני שנות ה-60, הייברידג' הייתה שכונה אירית-אמריקאית.
בעשור השני של המאה ה-21, הרוב המכריע של התושבים באזור הם ממוצא דומיניקני, פורטוריקני ואפרו-אמריקאי.
כמעט 40% מהמשפחות חיות מתחת לקו העוני הפדרלי.
בהתבסס על נתונים ממפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, אוכלוסיית הייברידג' מנתה 37,727 נפש, עלייה של 3,883 (11.5%) לעומת 33,844 נפשות שנספרו בשנת 2000. השכונה, המשתרעת על שטח של 1,510 קמ"ר, הייתה בעלת צפיפות אוכלוסין של 101.1 תושבים ל-25,000 קמ"ר.
השכונה נשלטת על ידי בתים עירוניים ובנייני דירות בני 5 ו-6 קומות, כולל ציוני דרך רבים בסגנון אר-דקו שנבנו על ידי האדריכלים הוראס גינסברג ומרווין פיין.
אחוזות רבות ומנותקות נותרו בשדרות וודיקרסט ואוגדן.
שטח הקרקע הכולל הוא כמייל רבוע אחד.
רחובות מדרגות מחברים את חלקי השכונה הממוקמים בגבהים שונים.
רחוב מדרגות מסוים בין שדרות שייקספיר ואנדרסון נודע בשם "מדרגות הג'וקר" , ומשך אליו תיירים לאחר שצולם שם הסרט ג'וקר משנת 2019.
הייבת אחמד עבאס אל-חלבוסי אל-דוליימי הוא פוליטיקאי עיראקי המכהן כיושב ראש הפרלמנט של עיראק מאז 29 בדצמבר 2025.
ב-3 בספטמבר 2018 נבחר אל-חלבוסי לכהן כחבר הפרלמנט של עיראק מטעם מפלגת הקִדמה ("תקדוּם") .
בין השנים 2019–2025 שימש כיושב ראש ועדת הנפט והאנרגיה בפרלמנט.
ב-29 בדצמבר 2025, לאחר הבחירות הפרלמנטריות בעיראק, מונה ליושב ראש הפרלמנט של עיראק.
היידלברג היא עיר בת כ-155,000 תושבים (נכון ל-2023) במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה.
בעיר שוכנת האוניברסיטה העתיקה בגרמניה ומכוני מחקר חשובים.
היידלברג מהווה מוקד משיכה לתיירים, בשל הסביבה ההררית שהיא שוכנת בה, הדימוי הרומנטי שלה והעיר העתיקה שלה שהשתמרה היטב ולא ניזוקה באופן משמעותי במלחמת העולם השנייה.
היידלברג ממוקמת בפינה הצפון-מערבית של מדינת באדן-וירטמברג, כ-15 קילומטרים מהגבול עם הסה מצפון וכ-15 קילומטרים מהגבול עם ריינלנד-פפאלץ ממערב.
העיר נמצאת כ-80 ק"מ דרומית לפרנקפורט וכ-120 ק"מ צפונית-מזרחית משטוטגרט.
היידלברג מרכיבה יחד עם מנהיים ולודוויגסהאפן וסביבתן את האזור המטרופוליטני ריין-נקר.
העיר שוכנת לגדות נהר הנקר, יובלו של הריין, בסביבה בה הנקר עוזב את אזור אודנוולד (Odenwald) ההררי ונכנס לעמק הריין.
שטח העיר הוא כ-109 קמ"ר, אך חלק גדול ממנו מיוער ומאוכלס בדלילות.
העיר יושבת ברובה בעמק (גובה של כ-114 מ') והיא מוקפת בהרים - הר ההייליגנברג (Heiligenberg) מצפון לעיר (גובהו 445 מ') והקניגשטול (568 מ',Königstuhl) והגייזברג מדרום (375,Gaisberg).
העיר מחולקת ל-14 שכונות , כאשר העיר העתיקה ומרבית שכונות העיר החדשה נמצאות בצד הדרומי של הנהר, ורק כמה שכונות נמצאות מצפון לנהר.
היידלברג שוכנת במקום יחסית מוגן והאקלים בה מתון למדי.
הסביבה ההררית בה היא שוכנת מספקת תנאים טובים ליצירת עננים ולכן נהנית היידלברג מכמות משקעים גדולה יחסית של למעלה מ-700 מ"מ לשנה.
מן הפרהיסטוריה ועד הקמת העיר
ההיסטוריה של העיר היידלברג עצמה מתחילה בימי הביניים, אך הסביבה הייתה מיושבת זמן רב לפני כן.
בקרבת העיר נמצאו בשנת 1907 שרידי לסת של מין קדום של אדם מלפני כ-600,000 שנה.
מין זה נקרא על שם העיר "הומו היידלברגנסיס" (Homo heidelbergensis).
שרידים קלטיים מן המאה ה-5 לפנה"ס נמצאו על פסגת ההייליגנברג.
השרידים מעידים על קיום מקום יישוב מבוצר ומקום פולחן שננטש לאחר כ-200 שנה.
במאה הראשונה לספירה הרומאים הקימו גשר ומחנה צבאי מצפון לנקר.
סביב מחנה זה התפתחה גם התיישבות אזרחית.
עקב לחץ של שבט האלמאנים נסוגו הרומאים לאחר שנת 260 אל מעבר לריין.
אזור היידלברג המשיך להיות מיושב גם במאות השנים הבאות, אך הידוע עליו מועט.
בשנת 506 נכבש האזור בידי כלוביס הראשון, מלך הפרנקים ותושביו נוצרו.
על פי קודקס לורש מספר כפרים
(Neuenheim, Handschuhsheim, Rohrbach, Wieblingen, Bergheim) היו קיימים באזור בו נמצאים היום רובעי העיר המודרנית, כבר במאה השמינית, מאות שנים לפני הקמת העיר היידלברג עצמה.
בשנת 870 הוקם מנזר על ההייליגנברג.
מנזר נוסף הוקם בשנת 1130 לרגלי ההר.
האזכור הראשון של היידלברג (כ-Heidelberch) הוא ברשומות משנת 1196, כך שסביר להניח שהעיר הוקמה במהלך המאה ה-12. היידלברג הייתה באותה תקופה תחת שליטת בישופות וורמס וכללה מבצר על מורדות הקניגשטול וכפריר באזור בו נמצאת כיום ה-Peterskirsche (כנסיית פטר, הכנסייה העתיקה ביותר בהיידלברג).
במאה ה-13 כבר הייתה קיימת טירה במקום בו נמצאת כיום טירת היידלברג.
במהלך מאה זו התפתחה היידלברג והשתרעה על החלק המזרחי של העיר העתיקה (עד לאזור סמטת הGrabengasse במערב).
העיר הוקפה חומה ונבנה גשר על הנקר.
בשנת 1225 עברה היידלברג לשליטת רוזנות הפלטינט שעל הריין.
לרוזני הפפאלץ לא היה מקום משכן קבוע, והיידלברג שימשה כאחד ממקומות המשכן שלהם החל במאה ה-13. בשנת 1356 קיבלו רוזני הפפאלץ מעמד של נסיך בוחר וכך הפכה היידלברג לאחת הערים החשובות ברייך הגרמני.
בשנת 1386, הוקמה אוניברסיטת היידלברג ביוזמת הנסיך הבוחר רופרכט הראשון, על שמו (בין היתר) קרויה האוניברסיטה.
הייתה זו האוניברסיטה השלישית ברחבי האימפריה הקדושה, לאחר אוניברסיטאות פראג ווינה.
לימים הפכה אוניברסיטת היידלברג לאחת האוניברסיטאות הנודעות והחשובות באירופה.
האוניברסיטה מלאה תפקיד חשוב בהתפתחות זרמים ותנועות שונות (הומניזם, רומנטיקה, הרפורמציה הפרוטסטנטית).
הקמת האוניברסיטה תרמה להתפתחות העיר, שטח העיר הוכפל ובסוף המאה ה-14 היא השתרעה כבר על כל אזור העיר העתיקה של ימינו.
בין היתר, התחילה בשנת 1398 בניית כנסיית "רוח הקודש" (Heiliggeistkirche), הכנסייה הגדולה ביותר בהיידלברג.
בנייתה ארכה למעלה ממאה שנה והסתיימה ב-1515.
הרפורמציה הפרוטסטנטית התפשטה באזורי דרום-מערב גרמניה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16, והתקבלה באופן רשמי על ידי הנסיך הבוחר אוטו היינריך (Ottheinrich, 1556-9).
יורשיו נטו אל הקלוויניזם והיידלברג הפכה למרכז של זרם זה.
לקראת סוף המאה ה-16 נבנו בעיר מבנים רבים בסגנון הרנסאנס (רובם נהרסו במלחמת תשע השנים).
הטירה הורחבה והפכה מטירה ימי-ביניימית למקום משכן מודרני.
היידלברג המשיכה לפרוח גם בתחילת תקופת שלטונו של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1610-1623), אך גורלה השתנה עם תחילת מלחמת שלושים השנים.
פרידריך החמישי היה ממנהיגי האיחוד הפרוטסטנטי ובשל כך סבלה היידלברג קשות בתקופת המלחמה (כשלושה רבעים מן התושבים נהרגו במלחמה).
בשנת 1622 נכבשה העיר בידי המצביא הקתולי הרוזן טילי, אשר בזז את העיר והעביר את אוסף הספרים יקר הערך, ספריית פאלאטינה Bibliotheca Palatina כמתנה לאפיפיור.
היידלברג עברה לשליטת מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה אשר שלט בה עד לסוף המלחמה (למעט תקופה קצרה בה נכבשה היידלברג בידי השוודים).
בסיום המלחמה הוחזרה היידלברג לידי רוזני הפפאלץ, אשר כוחם ירד משמעותית.
בשנת 1685 נפטר קארל השני, רוזן הפפאלץ, ללא יורשים.
מאורע זה היה מהגורמים לפריצת מלחמת תשע השנים, במהלכה נכבשה היידלברג פעמיים בידי הצרפתים (בשנים 1688 ו-1693), ונחרבה כמעט כליל.
העיר נבנתה מחדש בסגנון הבארוק בסיום המלחמה, אך הטירה שוקמה באופן חלקי בלבד.
היידלברג שוקמה באופן חלקי בלבד.
הנסיך הבוחר קארל השלישי פיליפ, שהיה קתולי, הסתכסך עם תושבי היידלברג הפרוטסטנטים.
בשל כך העביר הלה בשנת 1720 את חצרו מהיידלברג למנהיים, וכך איבדה היידלברג מחשיבותה הפוליטית.
יורשו, קארל תאודור, בנה את ה"גשר הישן" (Alte Brücke).
הוא אף ניסה לבנות מחדש את טירת היידלברג, אך העבודות הופסקו לאחר מכת ברק בשנת 1764, שנתפסה כ"אות משמים".
הטירה עומדת בחורבנה החלקי עד לעצם היום הזה.
בשנת 1803 עברה היידלברג לשליטת מדינת באדן.
קארל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן (1771–1811), ארגן מחדש את אוניברסיטת היידלברג, הפך אותה למוסד במימון המדינה והחזיר אותה לגדולתה.
במהלך המאה ה-19 לימדו בהיידלברג מלומדים בעלי שם רבים (בין היתר: הפילוסוף הגל, ההיסטוריון טרייצ'קה, הכימאי בונזן, והפיזיקאים הלמהולץ וגוסטב קירכהוף) שמשכו אליה סטודנטים רבים.
בתחילת המאה ה-19 הפכה היידלברג למרכז חשוב של תנועת הרומנטיקה בגרמניה.
פעלו בה אמנים רבים והיא מוזכרת בשירים ובציורים רבים מתקופה זו.
ענף התיירות התפתח בהיידלברג בעיקר עם חיבורה לרשת הרכבות בשנת 1840, והפך לאחד הענפים הכלכליים החשובים בעיר.
לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה עברה על היידלברג תהליך של צמיחה מהירה.
למרות ההתפתחות והצמיחה של העיר היא לא עברה תיעוש ניכר.
פרידריך אברט, הנשיא הראשון של רפובליקת ויימאר, היה בן היידלברג.
חרף זאת, הייתה היידלברג מעוז של המפלגה הנאצית.
בתקופת הנאצים, הועברו כשליש מחברי סגל האוניברסיטה מתפקידם, עקב יהדותם או מסיבות פוליטיות אחרות (עוד על יהודי היידלברג בתקופה הנאצית ראו להלן).
העיר כמעט שלא ניזוקה במהלך מלחמת העולם השנייה.
העיר נתפסה בידי כוחות אמריקאים ב-30 במרץ 1945, לאחר שהכוחות הגרמנים נסוגו ממנה יום לפני כן ופוצצו את הגשרים על נהר הנקר (כולל את ה"גשר הישן").
לאחר סיום המלחמה הקימו האמריקאים בסיסים ומפקדות בהיידלברג.
בסיסים אלו שימשו את הכוחות האמריקאים שהוצבו בגרמניה לאחר המלחמה ומאוחר יותר את כוחות נאט"ו.
בעיר אוכלוסיית סטודנטים גדולה (למעלה מ-30,000), רבים מהם זרים.
כמו כן מתגוררים בעיר כ-20,000 אמריקאים, חיילים ואזרחים המועסקים על ידי צבא ארצות הברית, לו בסיסים בעיר וסביבתה.
התפתחות אוכלוסיית העיר על פי שנים מוצגת בטבלה שלהלן.
הנתונים המסומנים ב¹ הם על סמך מפקדים רשמיים, בעוד שהשאר מבוססים על הערכות שונות.
היידלברג אינה מרכז כלכלי או תעשייתי חשוב, אך היא מרכז לשירותים באזור.
הענפים החשובים ביותר בתחום הכלכלי הם התיירות והחינוך.
בהיידלברג כ-107,000 משרות מהן רבות (כשני שלישים) מאוישות על ידי יוממים.
למעלה מ-%80 מן המשרות הן בענפי השירותים (כולל בתחומי החינוך השונים ובתחום התיירות) ופחות מ-20% בתחום התעשייה.
אוניברסיטת היידלברג והקליניקות שלה היא המעסיק הגדול ביותר בהיידלברג עם כ-15,000 משרות.
תעשייה פעילה יחסית בהיידלברג היא תעשיית הדפוס (Heidelberger Druckmaschinen).
במדרחוב ה-Haupstrasse שבעיר העתיקה, חנויות ובתי מסחר רבים והוא מהווה מרכז מסחרי לעיר וסביבתה.
היידלברג היא עיר אוניברסיטאית ובה מוסדות אקדמיים רבים וחשובים.
היידלברג היא עיר סטודנטים מובהקת - כרבע מתושבי העיר סטודנטים, השיעור הגדול ביותר בגרמניה.
בעיר נמצאת אוניברסיטת היידלברג, אחת מהיוקרתיות והמבוקשות בגרמניה.
האוניברסיטה, ששמה הרשמי הוא אוניברסיטת רופרכט-קרל היא האוניברסיטה העתיקה בגרמניה (נוסדה בשנת 1386).
לאוניברסיטה, בה לומדים כ-27,000 סטודנטים, יש שני קמפוסים עיקריים ובנוסף מספר בניינים היסטוריים בעיר העתיקה.
בנוסף לאוניברסיטת היידלברג, שוכנים בעיר גם סניפים של אוניברסיטאות נוספות, מוסדות נוספים להשכלה גבוהה ומכוני מחקר רבים.
ביניהם ניתן למנות (לרשימה מלאה):
מכללה להוראה (Pädagogische Hochschule Heidelberg) - אשר נוסדה בשנת 1904 ובה כ-4,000 סטודנטים.
המעבדה האירופית לביולוגיה מולקולרית (EMBL - European Molecular Biology Laboratory) ממכוני המחקר הביולוגיים החשובים בעולם.
מכון מקס פלאנק לפיזיקה גרעינית.
מכון מקס פלאנק לאסטרונומיה שוכן על פסגת הקניגשטול.
מכון מקס פלאנק למחקר רפואי.
מכון מקס פלאנק למשפט השוואתי ציבורי ובינלאומי.
היידלברג מהווה יעד תיירותי חשוב, וכ-3.5 מיליון תיירים מבקרים בה בשנה.
היידלברג מהווה מוקד משיכה לתיירים ממספר סיבות:
להיידלברג דימוי רומנטי שהונצח רבות בשירים ויצירות נוספות.
היידלברג היא עיר קטנה ושלווה, יחסית לא מתועשת השוכנת בסביבה הררית ירוקה, עם אפשרויות רבות לפעילויות פנאי.
העיר העתיקה של היידלברג כמעט שלא נפגעה במהלך מלחמת העולם השנייה, והיא שמורה היטב יחסית לערים אחרות בגרמניה.
גם הטירה ההרוסה למחצה והאוניברסיטה העתיקה בעלת השם מהוות אטרקציות תיירותיות.
העיר העתיקה של היידלברג, השוכנת בגדה הדרומית של הנקר, מלאה סמטאות צרות ומפותלות, חנויות אזוטריות, מסעדות, פאבים ומבנים עתיקים.
רוב המבנים בעיר העתיקה הם מתחילת המאה ה-18 ונבנו בסגנון הבארוק.
רבים מהם עשויים אבן חול אדומה, בדומה לטירה.
הרחוב הראשי (Hauptstrasse) בעיר העתיקה, מהמדרחובים הארוכים באירופה - 1,600 מטרים.
לאורך הרחוב בתי כלבו, חנויות ומסעדות רבות.
הרחוב התחתי (Untere Strasse) בעיר העתיקה, מקביל לרחוב הראשי ובו ממוקמים עשרות פאבים ומועדוני סטודנטים.
כיכר השוק (מסחר) (Marktplatz) הכיכר הראשית של העיר העתיקה.
בכיכר שוכנים בית העירייה וכנסיית רוח הקודש (Heiliggeistkirche), הכנסייה הראשית של היידלברג.
כנסיות נוספות - כנסיית פטר (Peterskirche) הכנסייה העתיקה ביותר בהיידלברג וכנסיית הישועים (Jesuitenkirche)
כיכרות נוספים - כיכר החיטה (Kornmarkt) וכיכר האוניברסיטה (Universitätsplatz).
כיכר ביסמרק - שוכנת בקצה המערבי של "הרחוב הראשי" (מחוץ לגבולות העיר העתיקה).
הכיכר היא מרכז מסחרי ותחבורתי.
הגשר הישן (Alte Brücke, שמו הרשמי הוא גשר קרל-תאודור) הוא אחד הגשרים העתיקים בגרמניה.
גשר עץ היה קיים כבר במאה ה-13, אולם גשר האבן בצורתו הנוכחית נבנה רק ב-1788 ביוזמת הנסיך הבוחר קרל-תאודור.
הגשר נהרס בשלהי מלחמת העולם השנייה ושוקם ונפתח מחדש בשנת 1947. אורך הגשר כ-200 מטר, רוחבו כ-7 מטר והוא משמש לתנועת הולכי רגל וכאתר תיירות.
רוב הפקולטות של אוניברסיטת היידלברג ממוקמות כיום בפרברי העיר, אך ישנם עדיין כמה מבנים בעלי עניין בעיר העתיקה:
בניין "האוניברסיטה הישנה" (Alte Universität) נבנה בין השנים 28–1712. ממוקם בכיכר האוניברסיטה (Universitätsplatz) שבמרכז העיר העתיקה.
בבניין יש מוזיאון לתולדות האוניברסיטה וניתן לבקר באולמות ההרצאה הישנים.
בניין "האוניברסיטה החדשה" (נחנך ב-1928)
בספרייה כ-2.5 מיליון ספרים, כולל כתבי יד עתיקים ונדירים.
כלא הסטודנטים (Studentenkarzer) שהיה פעיל בין השנים 1712–1914 ובו נכלאו סטודנטים מפרי סדר.
קירות הכלא מכוסים בגרפיטי שציירו ה"אסירים".
הטירה ממוקמת על צלע ההר ממוקמת מעל העיר העתיקה.
בטירה מספר מבנים, חלקם הרוסים למחצה, וכולם בעלי פאר רב וסגנון ארכיטקטוני עשיר.
בטירה נמצא מוזיאון הרוקחות וכן מרתף יין בו נמצאת חבית בירה עצומה.
כמו כן ניתן לבקר בגני הטירה.
מן הטירה והגנים נשקף נוף של אלפי גגות רעפים אדומים בעיר העתיקה ושל גבעות ירוקות בגדת הנקר הצפונית.
הטירה מחוברת בעזרת פוניקולר לפסגת הקניגשטול וכיכר השוק בעיר העתיקה.
דרך הפילוסופים (Philosophenweg) היא שביל המטפס על הגבעות שממול העיר העתיקה, בגדה הצפונית של הנקר.
מן הדרך נשקף נוף העיר העתיקה, הטירה והקניגשטול.
מפסגת הקניגשטול, שמדרום לעיר העתיקה, נשקף נוף של העיר וסביבתה.
באזור הקניגשטול מספר שבילי הליכה באזור ההררי והמיוער.
הקניגשטול מחובר בעזרת פוניקולר לטירה ולעיר העתיקה.
יהודים גרו בהיידלברג ככל הנראה מסביבות אמצע המאה ה-13. בתחילת המאה ה-14 כבר הייתה קיימת קהילה מסודרת עם בית כנסת ובית קברות.
בשנת 1348, בתקופת המוות השחור הושמדה הקהילה, אך בשנה שלאחר מכן היא הוקמה מחדש בידי פליטים מקהילות שפיירא ווורמייזא.
בשנת 1390 גירש הנסיך הבוחר רופרכט הראשון את היהודים מהיידלברג.
בית הכנסת, בית הקברות ושאר נכסיהם הוענקו לאוניברסיטה.
עד לאמצע המאה ה-17 גרו יהודים בודדים בלבד בהיידלברג.
בשנת 1660 עקרה להיידלברג משפחת אופנהיימר המפורסמת.
יהודי החצר יוזף זיסקינד אופנהיימר נולד בהיידלברג בסוף המאה.
במאה ה-18 כבר מנתה הקהילה כמה עשרות משפחות, ויהודים התקבלו כסטודנטים לאוניברסיטה.
בתחילת המאה ה-19, לאחר סיפוח היידלברג לבאדן, קיבלו היהודים שוויון זכויות.
עם זאת, סבלו היהודים בתקופת פרעות הפ הפ (1819).
מספר היהודים גדל בצורה משמעותית במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 (עקב ריבוי טבעי והגירה ממזרח אירופה) והגיע לשיא של כ-1,400 בשנת 1925. יהודים רבים למדו או לימדו באוניברסיטת היידלברג.
בין המפורסמים שבהם ניתן לציין את שאול טשרניחובסקי ואת יוסף קלוזנר.
בשנת 1933, ערב עליית הנאצים לשלטון התגוררו בהיידלברג כ-1,100 יהודים, אשר היו מעורים בכל תחומי החיים והכלכלה.
לאחר עליית הנאצים לשלטון הועברו מתפקידם באוניברסיטה עשרות פרופסורים ממוצא יהודי.
רוב יהודי היידלברג היגרו ממנה לפני השואה.
בית הכנסת של הקהילה שנבנה ב-1878 נהרס בליל הבדולח.
במקום בו עמד בית הכנסת יש כיום אתר הנצחה.
במקום בו עמד ארון הקודש נמצאת אבן שיש עליה חקוק בעברית ובגרמנית כי "במקום הזה עמד בית הכנסת של ק"ק (קהילת קודש) היידלברג שנהרס על ידי אכזרים ב-10 בנובמבר 1938".
ב-22 באוקטובר 1940 נשלחו למחנה המעצר גירס 281 יהודים (ומשם נשלחו רובם לאושוויץ), ו-111 לגטו טרזיינשטט באוגוסט 1942. כ-100 יהודים ניצלו בעזרת הכומר פרוטסטנטי הרמן מאס.
נקרא רחוב על שמו ("הרמן מאאס") בשכונת היובל ברחובות, עיר תאומה.
הקהילה היהודית הוקמה מחדש לאחר השואה בידי ניצולי השואה ותושבי עבר של היידלברג, אליהם התווספו מאוחר יותר מהגרים מברית המועצות לשעבר וישראלים.
הקהילה מונה כיום כמה מאות חברים ולהם בית כנסת אורתודוקסי ורפורמי.
בשנת 1979 הוקם בהיידלברג בית ספר גבוה ללימודי יהדות, בו לומדים (נכון ל-2007) כ-130 סטודנטים (יהודים ולא-יהודים).
להיידלברג מספר ערים תאומות ברחבי העולם:
הַיידי בת הֶהרים הוא שמו העברי של ספר ילדים בשם "היידי" (גרמנית: Heidi) מאת הסופרת השווייצרית יוהנה ספירי.
כותרת המשנה היא "סיפור לילדים ולאנשים שאוהבים ילדים".
הספר יצא לאור בשנת 1880 בגרמנית, בגרסתו הראשונה בשני חלקים: הראשון נקרא "היידי, שנות לימוד ונדודים", והשני "היידי מיישמת את אשר למדה" (Heidis Lehr - und Wanderjahre ו-Heidi kann brauchen, was es gelernt hat).
הספר זכה להצלחה מיידית ובתוך שמונה שנים הודפס ב-13 מהדורות ותורגם לרוב לשונות אירופה.
הספר תורגם לעברית מספר פעמים, החל ב-1946 - ראו "תרגומים לעברית".
כמה סרטים הופקו על פי עלילתו.
הופקו סדרות טלוויזיה המבוססות על עלילת הספר, וסדרות נוספות המבוססות על דמויותיו.
בשנת 2018 נוסד מוזיאון היידי The Heidiseum שם מפתחים ומממשים פרויקטים ותערוכות תרבות בנושא "היידי".
כבר למעלה מ-140 שנה, "היידי" מוכרת ואהובה בכל העולם ובכל הדורות והפכה להיות חלק חשוב מהמורשת התרבותית של שווייץ.