tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסינגל השני מהאלבום, "Karma Chameleon", הפך ללהיטם הגדול ביותר והיה לסינגל המצליח ביותר של הלהקה, לאחר שהגיע למקום הראשון ב-16 מדינות והיה הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה ב-1983.
שני האלבומים הבאים של הלהקה, שיצאו בשנים 1984 ו-1986, נחשבו לאכזבה הן מבחינה מסחרית והן מבחינת הביקורות הצוננות להן זכו, בהשוואה לשני האלבומים הראשונים.
יחסיהם של ג'ורג' וג'ון מוס התערערו, עד כדי כך שהם התקשו לשהות האחד במחיצת השני.
עובדה זו, בנוסף לבעיית ההתמכרות לסמים של ג'ורג', הביאו לביטול סיבוב הופעות מתוכנן ברחבי ארצות הברית.
הלהקה התאחדה בשנת 1998 וחזרה לפעול לסירוגין עד שנת 2002. במהלך תקופה זו הוציאה הלהקה את אלבום האולפן החמישי שלה, שהופץ באירופה וביפן בלבד ולא זכה להצלחה גדולה.
לאחר הופעה חגיגית באלברט הול, לציון 20 שנים להקמתה, הלהקה התפרקה שוב ולא חזרה לפעול ביחד, בעיקר בשל סירובו של ג'ורג'.
בסוף שנת 1984 גויס ג'ורג' על ידי בוב גלדוף להשתתף בהקלטת השיר "Do They Know It's Christmas?", ביחד עם שורה של אומנים בריטים ואירים מוכרים, במסגרת פרויקט ה"בנד אייד".
ג'ורג' שהה בניו יורק כאשר גלדוף פנה אליו, אך הוא הצליח לתפוס טיסת קונקורד ללונדון, והיה הזמר האחרון שהקליט את חלקו בשיר.
השיר הפך ללהיט בינלאומי ובעזרת מכירותיו גויסו מיליוני דולרים לטובת קורבנות הרעב באפריקה.
אלבום הסולו הראשון של ג'ורג', "Sold", יצא ב-1987, בשעה שהוא עדיין נאבק בהתמכרותו לסמים, והניב מספר סינגלים שזכו להצלחה בבריטניה, בראשם הלהיט "Everything I Own", שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
האלבום עצמו הגיע בשיאו למקום ה-29 במצעד האלבומים הבריטי.
עם זאת, ג'ורג' לא הצליח לשחזר את הצלחתה של "מועדון תרבות" בארצות הברית, והאלבום הגיע רק למקום ה-145 במצעד האלבומים האמריקאי.
ב-1989 הקים ג'ורג' חברת תקליטים משלו בשם "More Protein".
בשנים 1992-1989 הקליט שירים בשם "ישו אוהב אותך" ("Jesus Loves You"), בניסיון לחזור ולזכות בהצלחה עולמית.
האלבום "The Martyr Mantras" מ-1991 הגיע למקום ה-60 במצעד האלבומים הבריטי, והניב להיט בשם "Bow Down Mister" שזכה להצלחה בינונית (מקום 27 במצעד הסינגלים הבריטי).
ב-1992 ביצע ג'ורג' את שיר הנושא של הסרט "משחק הדמעות".
השיר, "The Crying Game", שהופק על ידי הפטשופ בויז, זכה להצלחה והגיע למקום הראשון בקנדה, למקום ה-15 בארצות הברית ולמקום ה-22 בבריטניה.
ב-1995 הוציא אלבום סולו נוסף, "Cheapness and Beauty", שלא זכה להצלחה מסחרית.
קריירת הסולו שלו המשיכה להתדרדר: אלבום הסולו האחרון שלו, "U Can Never B2 Straight", שיצא ב-2002, הופץ בבריטניה וביפן בלבד, כמעט ולא קודם על ידי "וירג'ין רקורדס", והגיע למקום ה-147 בלבד במצעד האלבומים הבריטי.
במקביל, החל מסוף שנות התשעים היו לו מספר שיתופי פעולה עם אמנים פופולריים כגון קניה ווסט, אנתוני והג'ונסונס, רובי ויליאמס והרכב המוזיקה האלקטרונית פיית'לס.
ב-1986 התארח ג'ורג' בפרק בסדרת הטלוויזיה "צוות לעניין", והופיע בתפקיד עצמו.
אף על פי שלא זכה להצלחה רבה בקריירת הסולו שלו, נותר ג'ורג' דמות ציבורית ידועה, והצליח לפתח קריירה שנייה כתקליטן מוערך.
הוא החל לתקלט בראשית שנות התשעים.
מועדון הלילה הלונדוני המפורסם "מיניסטרי אוף סאונד" שכר את שירותיו להרכיב ולערוך את אחד מאלבומי האוסף הראשון שלהם, והאלבום מכר מעל 100,000 עותקים.
לאחר מכן המשיך וערך עבורם חמישה אלבומי אוסף נוספים.
במקביל, תיקלט במועדונים ובמסיבות גייז.
ב-2002 השתתף במחזמר הלונדוני "טאבו", שהתבסס על חייו שלו, ואף כתב את שירי המחזמר.
על כתיבת השירים היה מועמד לפרס טוני, והמחזה זכה להצלחה בווסט אנד של לונדון והוצג במשך שנתיים.
עם זאת, הגרסה האמריקאית למחזמר, בהפקתה של רוזי אודונל, לא זכתה להצלחה וירדה מהבמות אחרי 100 הופעות בלבד.
במהלך 2003 הוא הגיש במשך כששה חודשים תוכנית שבועית בתחנת רדיו לונדונית.
במשך מספר שנים היה לו מותג אופנה משלו, בשם "B-Rude" (בתרגום חופשי: היֵה חצוף).
הבגדים שעיצב הוצגו בתצוגות אופנה בלונדון, ניו יורק ומוסקבה.
ג'ורג' פרסם שתי אוטוביוגרפיות רשמיות: ב-1995 פורסמה האוטוביוגרפיה הראשונה, "קבל את זה כמו גבר" (Take It Like A Man), במקביל ליציאת אלבום הסולו שלו, "Cheapness and Beauty".
ב-2004 פורסמה אוטוביוגרפיה נוספת, בשם "סטרייט" (Straight).
אוטוביוגרפיה זו התחילה במקום שבו האוטוביוגרפיה הראשונה הסתיימה, והיא הופיעה ברשימת רבי המכר של ה"סאנדיי טיימס" במשך שישה שבועות.
ב-2010 שודר ב-BBC הסרט "כשג'ורג' היה בוי", דרמה ביוגרפית על חייו.
בתקופת "מועדון תרבות" מראהו האנדרוגיני של ג'ורג' משך תשומת לב רבה, ועורר ספקולציות רבות בנוגע לנטיותיו המיניות.
אף על פי שהוא מעולם לא הכחיש שהוא הומו, כשנשאל בראיונות על נטייתו המינית, נתן ג'ורג תשובות שונות.
תשובה ידועה שלו בראיון אחר הייתה שהוא מעדיף כוס תה טוב על פני סקס.
באוטוביוגרפיה הראשונה שפרסם, "קח את זה כמו גבר", הוא חשף את גרסתו שלו לרומן הסודי שהיה לו עם מתופף "מועדון תרבות" ג'ון מוס.
הוא ציין שרבים מהשירים שכתב ללהקה כוונו בעצם למוס.
ב-2006, במסגרת סרט דוקומנטרי בשם "השגעון של בוי ג'ורג'" שנעשה אודותיו, הוא הצהיר מול המצלמה שהוא "גיי מיליטנטי".
במסגרת סרט דוקומנטרי נוסף שנעשה אודותיו ב-2008, הוא חשף פרטים אודות הפעם הראשונה בה הבין שהוא הומוסקסואל, והפעם הראשונה שבה שיתף בכך את הוריו.
שמו של ג'ורג' נקשר בכמה פרשיות פליליות.
במהלך השנים הוא נעצר כמה פעמים באשמת אחזקת מריחואנה וקוקאין.
בשנת 2006 הוא ריצה עונש של עבודות שירות במחלקת התברואה של ניו יורק, לאחר שהורשע בדיווח כוזב על שוד בדירתו.
בדצמבר 2008 הוא הורשע בכליאתו ובהכאתו של נער ליווי בדירתו שבלונדון, לטענתו לאחר שתפס את נער הליווי גונב תמונות ממחשבו האישי.
בינואר 2009 הוא נידון לחמישה עשר חודשי מאסר, אך בפועל ריצה ארבעה חודשי מאסר בלבד, אחריהם שוחרר למעצר בית של שלושה חודשים נוספים.
בשנת 2023 שיחק בוי ג'ורג' את תפקיד קפטן הוק בגרסת פנטומימה של המחזה פיטר פן על בימות אנגליה.
בשנת 2024 הצטרף לצוות השחקנים של המחזמר עטור פרס הטוני "מולן רוז'" בברודוויי, שם גילם את התפקיד של הרולד זידלר.
הוא מתגורר בלונדון, וברשותו גם בית באי איביזה שבספרד ודירה בניו יורק.
לרשימת האלבומים והסינגלים של מועדון תרבות, ראו: מועדון תרבות - דיסקוגרפיה נבחרת.
בוטרוס ראלי היה ראש ממשלת מצרים בשנים 1908–1910 עד הרצחו.
שימש כשר החוץ המצרי, ובתפקיד זה כתב את התנאים לתוכנית אל עריש - תוכנית להתיישבות יהודית בסיני ובאל עריש, אותה יזם הרצל ואשר לא יצאה אל הפועל.
הוא הואשם בתמיכה בבריטניה בתקרית דינשאווי וב-20 בפברואר 1910, כשנה וחצי לאחר מינויו כראש הממשלה, נרצח בידי מתנקש.
נכדו בוטרוס בוטרוס ראלי כיהן כמזכ"ל האו"ם בשנים 1992–1996.
בוטרוס אבו מנה (1932 - דצמבר 2018) היה היסטוריון, פרופסור בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, חוקר האימפריה העות'מאנית בשנותיה האחרונות, וחוקר החברה הערבית במזרח התיכון.
אבו מנה היה נוצרי יווני-אורתודוקסי ונולד ברמלה ב-1932; במלחמת השחרור נמלטה משפחתו ללוד.
עם סיום לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית הוא עבר לאוניברסיטת אוקספורד, שם סיים דוקטורט ב-1971 בהנחיית אלברט חוראני, על מחקרו בנושא "אספקטים של השליטה העות'מאנית על סוריה במחצית השנייה של המאה ה-19".
באוקטובר 1971 הצטרף כמרצה למחלקת המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, ממנה פרש ב-2002 כפרופסור חבר במשך יותר משלושים שנה.
ב-2009 הוזמן לאוניברסיטת הרווארד כחוקר אורח במכון ללימודי המזרח התיכון.
הוענק לו תואר יקיר העיר חיפה, וב-2005 יצא לאור לכבודו הספר "Ottoman reform and Muslim regeneration".
תחומי מחקרו התמקדו בנושאים: תקופת התנט'ימאת באימפריה העות'מאנית, סוריה הגדולה במאה ה-19, הנהצ'ה (התחיה) הספרותית והלשונית הערבית, הטריקה של הנקשבנדיה, ומחוז ירושלים במאה ה-19.
היה נשוי לנאאילה לבית נקארה ולזוג נולדו שני בנים: ראאד - עורך דין הגר בבריטניה, ובאשיר - פרופ' לספרות אנגלית באוניברסיטת קנט בבריטניה.
אנדרו מארי "בוי" צ'רלטון היה שחיין אוסטרלי, אלוף אולימפי בעל 5 מדליות ושיאן עולם.
צ'רלטון נולד בקרואוז נסט שבצפון סידני וגדל במנלי שבצפון סידני.
בתחרות שחייה שנערכה בסידני בינואר 1923 קבע צ'רלטון במשחה ל-880 יארד את שיאו העולמי הראשון בתוצאה של 11:05.2 דקות.
שנה לאחר מכן הוא שיפר את השיא והעמיד אותו על 10:51.8 דקות.
צ'רלטון נסע באוניה מאוסטרליה ללונדון ומשם לפריז למשחקים האולימפיים.
בדרך מאמנו טום אדריאן סבל מהתמוטטות עצבים וזרק את עצמו מהסיפון, למרות זאת הוא ניצל ובלונדון עזב את הנבחרת שהמשיכה לפריז.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה צ'רלטון ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
לאחר המשחקים האולימפיים, למד צ'רטון חקלאות במכללת הוקסברי, אך לא סיים אותם והחליט לעזור בחווה המשפחתית בגונדה.
לאחר שנתיים שלא התאמן בצורה סדירה חזר לאימוני השחייה ובינואר 1927 החזיר לעצמו את שיא העולם במשחה ל-880 יארד כשקבע תוצאה של 10:32.0 דקות.
לאחר ששב מאמסטרדם סבל צ'רלטון מקדחת שגרונית שגרמה לו לשיתוק חלקי של הגוף במשך כשנה.
כתוצאה מהמחלה הוא נאלץ לפרוש משחייה תחרותית, אולם לאחר שהבריא והמשחקים האולימפיים התקרבו הוא שב להתאמן.
שבועיים לפני אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נדבק צ'רלטון בשפעת והיה חשש להתפרצות הקדחת.
למרות הכל הוא השתתף במשחקים וסיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:58.6 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:53.1 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש צ'רלטון משחייה תחרותית ובשנת 1934 פתח בית מרקחת בקנברה.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 1936 חזר לחקלאות וגידל כבשים בטרגו.
בשנת 1937 התחתן צ'רלטון ועבר לגור עם אשתו ושני ילדיו בחווה בגולבורן, בחווה המשתרעת על שטח של 49 קמ"ר.
הוא נפטר בשנת 1975 מהתקף לב.
בסך הכל קבע צ'רלטון 5 שיאי עולם חדשים.
בשנת 1972 זכה צ'רלטון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
בויאבז הוא מרק מסורתי מהמטבח הפרובאנסאלי (מטבח אזור פרובאנס) – תת-מטבח של המטבח הצרפתי.
מקורו של המאכל בעיר מרסיי שלחוף הים התיכון.
שמו של המאכל במקורו במילה האוקסיטנית "bolhabaissa", המורכבת מהפועל "bolhir", שמשמעו "להרתיח" ו-"abaissar" שמשמעו "לבשל בחום נמוך".
מרק זה מכיל דגים, פירות ים וירקות ומתובל בתבלינים כגון שום, קליפת תפוז, בזיליקום, עלה דפנה, שומר וזעפרן.
נהוג להכין בויאבז משלושה סוגי דגים לפחות, עקרבנון מדובלל (דג מהסוג עקרבנון), קונגר אירופי, ודג המכונה גונארד, אך לעיתים מצטרפים אליהם מינים נוספים של דגים ומאכלי ים.
המרק כולל ירקות כגון: כרישה, בצל הגינה, עגבניות, סלרי ותפוחי אדמה.
נהוג להגיש לצד המרק רוי (rouille) – מיונז העשוי משמן זית, שום, זעפרן ופלפל חריף.
מסורות מקומיות מייחסות את המרק למתיישבים הפיניקים אשר יישבו את מרסיי בשנת 600 לפנה"ס לערך.
המתכון המקובל כיום מבוסס על הנוהג של דייגי האזור להשתמש בפירות ים ודגים זולים אשר נדוגו באותו יום לנזיד, כאשר הדייגים העדיפו להשתמש בהם לצריכתם העצמית ואת הדגים היקרים יותר למכור.
העגבניות נוספו למרק במאה ה-17. במאה ה-19 החלו להגיש את המרק במסעדות העיר ובמלונות לנופשים שהגיעו אל הריביירה הצרפתית, והחלו להשתמש בציר דגים במקום במים בהכנת המרק, וכן נוסף הזעפרן.
פופולריות המרק בקרב הנופשים הביאה להתפשטותו ברחבי צרפת וברחבי העולם.
בּוֹטַרְגָה (יהדות תוניסיה: אָדָם-אֵל-חוּט, או אָדָמְחוּט; יהדות לוב: אוֹבׇדִיטוֹנוֹ, (uova di tonno - באיטלקית "ביצי טוּנה") ערבית: בַּטָארִךְ או אֵל-בַּאטָארִךְ (البطارخ); צרפתית: לָה-פוּטָארְג; ספרדית: לָּה-בוֹטארגָה; איטלקית: בוֹטָארְגָה, יוונית: אבגוטאראחו) הוא מעדן העשוי שק ביצי דגים הנכבש במלח ומיובש.
שק הביצים לרוב שייך לקיפון בורי או טונה כחולת-סנפיר.
מקור הנוסח הכי מוכר של המעדן הוא באזור הים התיכון.
ניתן למצוא מאכל דומה במטבח היפני הנקרא קרסומי ובמטבח הקוריאני שם הוא נקרא אוראן ומופק מביצי קיפון או מוסר.
עם זאת מקורו של המאכל הוא צפון אפריקה.
בארץ המאכל מזוהה עם יהודי לוב ותוניסיה.
באיטליה נפוץ המעדן בעיקר בדרום המדינה, ומזוהה עם המטבח של סיציליה וסרדיניה.
הבוטרגה מיוצר ונצרך גם בצרפת, יוון וטורקיה.
הוא נחשב מאכל גורמה בריא, שהיה פופולרי מאוד בקרב דייגים שהיו משמרים את ביצי הדגים לשימושם העצמי.
בין אמצע יולי לאמצע ספטמבר, כשנקבות דג הבורי מגיעות לאגמים כדי להשריץ, הדייגים לוכדים אותן ופותחים את נקבות הדגים בזהירות כדי לחלץ מהן את כיסי הביצים, שחייבים להישאר מחוברים.
את הכיסים הם מניחים במלח במשך שש עד שמונה שעות ואז שוטפים ומייבשים על רשת במשך כמה ימים.
בעבר לצורך הכנת המאכל ולאחר שביצי הדגים הומלחו במלח היו מיבשים את ביצי הדגים בחוץ בשמש ומכסים ברשת למניעת כניסת חרקים.
במדינות מסוימות באסיה, הייבוש הראשוני נעשה בחוץ תחת משקלם של לוחות עץ, והוא נמשך מספר ימים.
בהמשך מונחים לוחות הביצים השטוחים בשמש, על מנת לקבל את צבע המנה האדום.
צבע הביצים המיובשות תלוי בטריות הביצים, ככל שהביצים טריות יותר צבען בהיר יותר, זמן רב מרגע הוצאתם מהדג הטרי והקפאתם במקרר הביצים יקבלו גוון כהה עד שחור בניסיון לשמרם לבוטרגה, ככל שהגוון צהוב ובהיר יותר וללא פגם בשלמות המעטפת החיצונית, עלותם גבוהה יותר.
כיס הביצים המיובש נעטה בשעוות דבורים או שיטה מודרנית יותר בשקית ואקום, במטרה לשמרם לאורך זמן.
לצורך אכילת הביצים המיובשות חותכים את הביצים יחד עם השעווה לפרוסות דקות ולאחר מכן מסירים את השעווה, או מגרדים לפירורים / פרוסות (לאחר שהשעווה או שקית הוואקום הוסרו).
כיום נהוגה שיטה נוספת והיא יבוש בצל במכונות יבוש מבוקרות, שיטת ההכנה המסורתית כפי שהייתה נהוגה בעבר וכפי שהיא נהוגה כיום אינה דורשת חומרים משמרים, תוספים או צבעי מאכל, מכך נחשב המאכל למזון מזין ובריא, עם תכולת חלבון גבוהה וחומצות שומן חיוניות.
בשנים האחרונות שפים ברחבי העולם משלבים את הבוטרגה במנות שונות בשילובי ים־יבשה (למשל: ביצי דגים מגורדות על בשר בקר צלוי), מנות המשלבות טעמים מלוחים־מתוקים (גילוחי ביצי דגים עם מלון או מנגו), מרקמים מנוגדים (יבש, מחוספס, חלק, מימי) ועוד.
יש האומרים שהמאכל מייצג את האוממי של הים התיכון, שמשלים טעמים וקושר ביניהם.
מקור שמו של המאכל בערבית: بطارخ - בַּטָארִח' (ביצי דגים) או מהמילה הקופטית "אוטאקאחון" או מיוונית מהתקופה הביזנטית: ᾠοτάριχον שמשמעו "ביצה" - ᾠóν "מומלחת" - τάριχον.
היסטוריית הבוטרגה נקשרה במהלך הדורות בקשר הדוק לים התיכון.
הפקה של בוטרגה תועדה לראשונה באזור הדלתא של הנילוס במאה העשירית לפני הספירה.
במאה ה-15, מרטינו דה-קומו (מומחה קולינריה איטלקי) מתאר ייצור של בוטרגה על ידי המלחה ולאחר מכן עישון.
ישנן עדויות כבר לפני 4,000 שנים לכך שהמצרים המליחו וייבשו ביצי דגים כדי לשמרן.
השם בוטרגו תועד בכתב כמלה שנגזרה מבַּטָארִח' בערבית ("ביצי דגים מומלחות ומיובשות") במאה ה-16, אז נהפך מאכל זה למומחיות של מרטיג, עיירה בקטו־בלו השוכנת בסמוך למרסיי.
בוטרימוניס (בליטאית: Butrimonys, בפולנית: Butrymańce, ביידיש: בוטרימאַנץ או באַלטרעמאַנץ) היא עיירה במחוז משנה אליטא במחוז אליטא בדרום ליטא.
כלכלתה מתבססת על חקלאות, מסחר ומלאכה.
היישוב מוזכר לראשונה בכתובים בתקופתו של ויטאוטאס הגדול, מלך ליטא בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא בין השנים 1392–1430. יש סברה שהיישוב הוקם על דרך וילנה - פוניה לשם הגנה על ליטא בתקופת פלישות הטטרים.
בשנת 1782 נבנתה בעיירה הכנסייה הראשונה.
במאה ה-19 התפתח המסחר בעיירה, למרות מספר שרפות שפגעו קשה בעיירה.
התקיימו בה ירידי מסחר וירידי בהמות משק, ירידים אותם פקדו סוחרים מרוסיה ומפולין.
רוב תושבי העיירה עסקו במסחר ובמלאכה.
ביוני 1940, עם סיפוח ליטא לברית המועצות, סופחה בוטרימנץ, עם כל ליטא, לברית-המועצות.
במהלך מלחמת העולם השנייה שרפו הגרמנים את מרכז העיירה.
בתקופת השלטון הקומוניסטי שאחרי מלחמת העולם השנייה הייתה בעיירה חווה קולקטיבית.
משנת 1978 מהווה העיירה מרכז לתוצרת עוף.
באמצע המאה ה-19 ישבו בעיירה כ-60 משפחות יהודיות.
ערב פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 חיו בבוטרימנץ כ-750 יהודים.
באוגוסט 1941 נרצחו כ-200 מיהודי העיירה באליטא.
בסוף אותו חודש רוכזו בגטו היהודים שנותרו בעיירה.
יהודים מעיירות הסביבה הובאו לגטו, ומספר היהודים בו הגיע ל-1,400. בספטמבר רצחו אותם בירי ליטאים חמושים.
בוי A הוא סרט דרמה בריטי משנת 2007 בבימויו של ג'ון קראולי, המבוסס על רומן בעל אותו השם.
הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2007 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ומככבים בו אנדרו גארפילד (שזכה ב-2008 בפרס BAFTA TV כשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט), פיטר מולאן וקייטי ליונס.
עלילת הסרט מתמקדת בבחור צעיר שביצע רצח כילד, אשר מנסה להתחיל חיים חדשים לאחר שחרורו מן הכלא.
אנדרו גארפילד מגלם את אריק וילסון, "בוי A".
הסרט מתחיל בשחרורו של אריק ממוסד לעבריינים צעירים או כלא תחת השם ג'ק בארידג'.
אריק מתחבר לפיליפ קרייג, ילד בעייתי ואלים אשר מציל אותו מחבורת בריונים.
מאוחר יותר נחשף שפיליפ הוא קורבן לאונס שבוצע על ידי אחיו הגדול.
פיליפ נקלע לוויכוח עם ילדה מבית הספר שלהם הנתקלת בהם באמצע שיטוט בפארק.
היא מבקרת אותם ואף מכנה אותם "חלאות" לאחר שהיא עדה למעשה הוונדליזם שפיליפ מבצע בשלט הפארק בעזרת סכין.
פיליפ ניגש אליה ומתחיל לחתוך את האמה שלה עם הסכין שבידו.
הוא תופס את הילדה ומושך אותה מתחת לגשר.
כאשר פיליפ מפיל את הסכין, אריק מרים אותו ועוקב אחר השניים.
הילדה נרצחת, למרות שהסרט לא מראה מי ביצע את הרצח ואיך.
אריק (מכונה בוי A במהלך המשפט) ופיליפ נידונים לעונש המרבי ומבלים את שנות העשרה שלהם בכלא.
בזמן ריצוי העונש פיליפ נמצא מת, ככל הנראה על ידי התאבדות, אך אריק מאמין שהוא נרצח על ידי אסירים אחרים ונתלה לאחר מכן.
אריק משתחרר ומודרך על ידי עובד סוציאלי בשם טרי (פיטר מולאן), ובונה לעצמו חיים חדשים תחת השם ג'ק בארידג'.
הוא מוצא עבודה, מתחבר לעמיתו לעבודה כריס (שון אוונס), מתאהב בבחורה העובדת במשרד בשם מישל - ואף מציל ילדה קטנה מתאונת דרכים יחד עם כריס.
כתבה בעיתון המקומי מתארת אותו כגיבור יחד עם תמונה של השניים.
אריק רוצה להיות ישר עם מישל ולספר לה על עברו, אך טרי אומר לו שלא לעשות זאת מפני שזה מסוכן.
טרי מפחד שאנשים יתקפו את אריק בגלל שיש פרס בשווי עשרים אלף אירו בתמורה לגילוי מקום הימצאו, ואומר לו שהוא לא שקרן כי "אריק הוא היסטוריה וג'ק הוא בן אדם חדש."
העובד הסוציאלי לא מרוצה מבנו.
הבן מגלה את זהותו האמיתית של אריק מכתבות בעיתון על שחרורו, ומחפש מידע נוסף עליו במחשבו של אביו ללא רשותו.
מתוך קנאה, הוא מפרסם את האמת על אריק לציבור, אשר מפסיד כתוצאה מכך את עבודתו ואת החברות שלו עם כריס.
באותו הזמן מישל נעדרת ואנשים חושדים שלאריק יש חלק בכך, למרות שמתגלה לאחר מכן שהיא בודדה את עצמה בביתה לאחר הגילוי שג'ק הוא למעשה אריק.
אריק מנסה להשיג את טרי בטלפון שוב ושוב, אך מגיע למענה הקולי שלו בכל פעם.
הוא מצליח לחמוק מביתו המוקף בכתבים ונוסע לעיר בלאקפול.
שם הוא פוגש את מישל, שאומרת לו שהיא לא זאת שסיפרה לתקשורת על עברו - והייתה מבינה אותו בסופו של דבר אם היה מספר לה את האמת.
לאחר שהשאיר הודעות פרידה במשיבון הקולי של טרי וכריס, הסרט מסתיים בכך שאריק עומד על קצה של מגדל מים (רמז לכך שהוא עומד להתאבד).
אנדרו גארפילד - אריק וילסון / ג'ק בארידג'
טיילור דוהרטי - פיליפ קרייג
נכון ל-25 באפריל 2014, בוי A מחזיק בכ-88% ביקורות חיוביות בהתבסס על 59 ביקורות מקצועיות ששוקללו באתר Rotten Tomatoes.
בוֹטרוֹפּ היא עיר באזור התעשייתי של חבל הרוהר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה.
על גדות תעלת הריין-הרנה .
נכון לראשית 2019, עמדה אוכלוסיית העיר על יותר מ-117,000 נפש.
(בתחילה לוודינג, שהתאחדה עם טירגארטן ועם מיטה)
מתיו ג'הו סמואלס , הידוע בשם הבמה בוי-1דה (Boi-1da) הוא מפיק מוזיקלי קנדי מטורונטו, מפיק מקומי של חברת OVO סאונד של דרייק.
סמואלס הפיק עבור מגוון אמנים כמו דרייק, ריהאנה, אמינם, ג'יי זי, ניקי מינאז', נאז, לאנה דל ריי וקנדריק לאמאר.
בשנת 2015 שימש סמואלס כמפיק בפועל של המיקסטייפ של דרייק, If You're Reading This It's Too Late.
סמואלס נולד בקינגסטון שבג'מייקה ועבר לגור בקנדה כשהיה בן 3, וגדל במחוזות צפון יורק וסקארבורו בטורונטו.
כמו כן, הוא גם גדל באייאקס שבאונטריו, שם למד בבית הספר התיכון פיקרינג.
אביו היה מאזין נלהב למוזיקת דאנסהול וכך גדל סמואלס והאזין למוזיקה ג'מייקנית.
בגיל שמונה, אמו קנתה לו מקלדת קסיו, ובגיל 15 חבר הכיר לו את התוכנה Fl Studio (לשעבר Fruity Loops), ומאז הוא התחיל להשתמש ב-FL Studio ליצירת ביטים.
מרוויס לינווד "בוטסי" ת'ורנטון השלישי הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 2000–2014. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו ביורוליג הם 10.0 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
ת'ורנטון נולד וגדל בעיר בולטימור שבמרילנד.
בשנת 1995 החל ללמוד ב"מכללה הקהילתית טלהסי", ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק, בה שיחק לצד רון ארטסט.
בעונתו הראשונה בסנט ג'ון הוביל את קלעי הקבוצה עם 14.9 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לה להעפיל לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight).
בעונה העוקבת קלע 15.3 נקודות למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר במשחק השני של טורניר המכללות.
לאחר שלא נלקח על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2000, חתם ת'ורנטון על חוזה בפלקנסטרו קאנטו מליגת העל האיטלקית.
ב-3 עונותיו בקאנטו היה אחד משחקניה המובילים, וקלע 17.0 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2003 עבר לשחק במונטפסקי סיינה, והוביל אותה לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ליגת העל האיטלקית.
במשחק השלישי והמכריע של סדרת הגמר מול סקיפר בולוניה קלע ת'ורנטון 30 נקודות והוריד 10 ריבאונדים, בניצחון קבוצתו בתוצאה 92–63. באותה עונה הצטיינה סיינה גם ביורוליג, כאשר העפילה לשלב הפיינל פור לראשונה בתולדותיה.
במשחק חצי הגמר הוביל ת'ורנטון את קלעי קבוצתו עם 26 נקודות, אך היא הפסידה מול בולוניה בתוצאה 102–103, לאחר הארכה.
בעונת הודחה סיינה ברבע גמר הליגה האיטלקית, ובשלב "16 הגדולות" ביורוליג.
בעונת שיחק ת'ורנטון בברצלונה, אשר סיימה את העונה במקום השלישי בליגת העל הספרדית, ובמקום הרביעי ביורוליג לאחר שהפסידה מול צסק"א מוסקבה בחצי הגמר.
ב-45 משחקיו עם ברצלונה קלע 7.4 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 2006/2007 זכה ת'ורנטון באליפות היורוקאפ כשחקן ז'ירונה.
לאורך העונה קלע 7.2 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן משלים לצד כוכבי הקבוצה אריאל מקדונלד, פרננדו סן אמטריו ומארק גאסול.
בעונת שב לשחק בסיינה, וזכה עמה פעם נוספת באליפות הליגה האיטלקית.
כמו כן באותה עונה הגיעה הקבוצה לפיינל פור היורוליג, אך הפסידה מול מכבי תל אביב במשחק חצי הגמר.
לאורך העונה קלע ת'ורנטון 10.5 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג.
בין השנים 2008–2011 שיחק עבור אפס פילזן הטורקית.
בעונת 2008/2009 זכה עם הקבוצה הן בגביע הטורקי והן באליפות ליגת העל הטורקית, לאחר שגברה על פנרבחצ'ה אולקר בסדרת הגמר.
ב-3 עונותיו בליגה הטורקית רשם ת'ורנטון ממוצע של 9.7 נקודות למשחק.
בקיץ 2011 חזר לקדנציה שלישית במונטפסקי סיינה, וזכה כשחקנה באליפות הליגה וכן בגביע האיטלקי.
בעונה העוקבת עבר לדינמו סאסארי, ובעונת 2013/2014 שיחק עבור שטרסבורג מהליגה הצרפתית, בטרם פרש ממשחק.
בּוֹטְפָּלָאד (בהונגרית: Botpalád) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודים חיו בבוטפלאד בתקופות זמן שונות.
בשנת 1944 יהודי בוטפלאד עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה.
בוי (בהונגרית: Buj) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית בוי קטנה עם השנים.
יהודים התיישבו בבוי באמצע המאה ה-18. רובם התפרנסו ממסחר וממלאכה.
הקהילה התארגנה בסוף המאה ה-18 והקימה בית כנסת ובית עלמין.
בשנת 1938, עם פרסום "החוקים היהודיים" שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והחברה, פרצו בריונים מקומיים לבית הכנסת, ניפצו את חלונותיו וחיבלו ברהיטים.
בשנת 1941 נשלחו כל הגברים היהודים עד גיל 50 לעבודות כפייה ורובם נספו.
באביב 1944, לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו היהודים לגטו ניראג'האזה.
במחצית השנייה של יוני, שולחו כל יושבי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
בשנת 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נרצחו יהודים רבים מהקהילה בשואת יהודי הונגריה.
אחרי המלחמה חזרו לכפר כמה יהודים, אבל חיי הקהילה לא חודשו.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 102 חברים, מנהיג הקהילה היה שמואל שוורץ ורב הקהילה הוא אדה פריד רבה של קהילת טיסברצל.
בוטרל (בקטלאנית: Botarell) הוא כפר במחוז טרגונה וחלק מהקהילה האוטונומית של קטלוניה, שבספרד.
אוכלוסיית בוטרל מונה 1,078 תושבים, נכון לשנת 2017, שחיים בשטח של 11.96 קמ"ר, בצפיפות אוכלוסין של 90.72 תושבים לקמ"ר.
הכפר ממוקם 196 מטר מעל גובה פני הים.
תושבי הכפר מתפרנסים בעיקר מענפי החקלאות, הכוללת גידולי זיתים, שקד מצוי ועצי אגוז.
אליאור אנטווי (נולד ב-11 באוגוסט 1997), הידוע בשם הבמה בוי אצ'י, הוא מפיק מוזיקלי וראפר ישראלי.
אליאור אנטווי גדל בתל אביב-יפו.
הוא החל להפיק מוזיקה בגיל 15. אנטווי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בהרכב טראפ קומי בשם LAF לצד הראפרים בוי צ'יקן ובוי עומו.
בשנת 2017 הוציאו אלבום לאינטרנט בשם "דגים היום".
האלבום כלל, בין היתר, הופעת אורח של הראפר דודו פארוק.
בנובמבר 2017 חבר לראפר והמפיק יאנג הפנר, תחת שם ההרכב "יאנג בויז", ויחד הוציאו אלבום הנושא את שם ההרכב, ובו משתתפים בוי צ'יקן, שיפי, נורוז ומיכאל סוויסה.
בשנת 2018 הפיק את השיר "דוד המלך (ערק ערק ערק)" של דודו פארוק, שזכה לוויראליות ברשתות החברתיות.
בנוסף, השתתף בהפקת המיקסטייפ של הראפר מיכאל סוויסה "מלא בעצמי", שיצא לאור במאי 2018. באוגוסט, יצא אלבומם השני של ההרכב יאנג בויז, "יאנג בויז 2".
בינואר 2019 השתתף בוי אצ'י בשירו של הראפר מיכאל סוויסה "איגואנה", שזכה למיליוני השמעות בפלטפורמות המוזיקה.
ביוני, הכריזו בוי אצ'י ויאנג הפנר על פירוק ההרכב יאנג בויז, עם צאת שירם האחרון "יאנג בויז 3".
בספטמבר, הוציא יחד עם נורוז את השיר הראשון מתוך מיני-אלבום משותף של השניים, "מרגיש נפלא", שהפך ללהיט וצבר ויראליות בפלטפורמת הטיקטוק.
במרץ 2020 הוציאו נורוז ובוי אצ'י את המיני-אלבום "מרגיש נפלא".
שירי המיני-אלבום זכו לאהדה רבה ולמיליוני השמעות.
בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2020, נורוז ובוי אצ'י זכו במועמדות לייצג את ישראל בקטגוריית "המופע הישראלי הטוב ביותר".
ב-2021 הפיק בוי אצ'י מספר שירים באלבומו של נורוז, "מרגיש מוגזם", והתארח בשיר "גריזלי".
בפברואר 2022 הוציא את סינגל הבכורה שלו כאמן סולו, "פורטנייט".
ביוני השתתף בהפקת שירה של יסמין מועלם, "לא היה מעולם", שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "בלאדי מורי".
באוגוסט התארח באלבומו של מיכאל סוויסה, "בסדרגמור" בשיר "שפשף", ואף השתתף בהפקתו המוזיקלית של האלבום, בין היתר, לצד אחיו ג'ונתן.
בּוּטֶרְקֵזֶה (פירושה בתרגום מגרמנית: "גבינת חמאה"; בגרמנית: Butterkäse) היא גבינה רכה למחצה, מחלב פרה, פופולרית במידה בינונית באירופה דוברת הגרמנית ונראית מדי פעם גם בשאר "עולם אוכלי הגבינות".
אומנם היא מיוצרת בעיקר בגרמניה, אך חלק קטן ממנה מיוצר בוויסקונסין.
כפי שמציע שמה, בוטרקזה, לגבינה יש טעם ומראה של חמאה.
על פי רוב היא מתוארת כמתונה, בין השאר בשל זמן ההתיישנות הקצר שלה.
הרכות והטעם המלוח או החומצי העדין שלה מזכירים גבינות מינסטר או גאודה.
בוטרקזה הופיעה לראשונה בשנת 1928 כגרסה גרמנית של בל פאיזה האיטלקית.
המרקם של הבוטרקזה חלק וקרמי, ולפעמים היא כמעט ניתנת למריחה בהתאם למוצקות הרצויה על ידי יצרן הגבינה.
לרוב, פורסים אותה ומוסיפים ללחמניות ולכריכים, או שהיא משמשת לבישול כגבינה מומסת.
צבעה של הבוטרקזה בהיר, נע בין לבן לצהוב-כתום בהיר.
היא מיוצרת בדרך כלל בצורת כיכר נוחה לחיתוך.
ניתן למצוא אותה גם בגרסת מעושנת.
בוטרלטר או בתרגום אות הולנדית (בהולנדית: banketstaaf, banketletter, boterletter ו- letterbanket) היא סוג של מאפה.
את המאפה מכינים בדרך כלל באמצעות תערובת קמח, ביצים וחמאה או בצק עלים כבסיס וממולא בממרח שקדים (או פרסיפן), מאובקים בסוכר ומעוצבים בצורת "S" או אות אחרת.
מרציפן, משחת שקדים שהוכנה עם קמח שקדים ודבש או סוכר, משמשת לעיתים כמלית.
לבוטרלטר מרקם נקבובי או אוורירי ומתקלף.
המאפה עוצב במקור "לראשי התיבות של שם המשפחה".
כיום, הצורה הנפוצה ביותר של המאכל בארצות הברית היא האות "S".
בוטרלטר מוגש כפינוק במהלך דצמבר, ובמיוחד בסינטרקלאס ב-5 בדצמבר בהולנד, כמו כן במהלך כמה פסטיבלים בארצות הברית.
שם המאפה הוא גרסה מקוצרת של המילה ההולנדית banketletter.
בהולנד נוהגים לאכול בוטרלטר בסינטרקלאס ב-5 בדצמבר, שם הם מעוצבים בראשי התיבות של בני המשפחה.
בוטרלטר הוכנס לארצות הברית על ידי מהגרים הולנדים, ומקורו בפלה, איווה אשר נוסדה ב-1845 על ידי "פליטים דתיים הולנדים".
מאפי הבוטרלטר הם פינוק נפוץ ב"פסטיבל הצבעונים" השנתי בפלה, איווה, ומכינים אותם התושבים המקומיים שמוכרים אותם בשווקים, בתחנות דלק ובכנסיות מקומיות שונות.
הם נמכרים כל השנה במאפיות הולנדיות.
בוטרלטר שהוכן עם שוקולד אוכלים באופן מסורתי כחלק מהפעילויות במהלך "פסטיבל החורף ההולנדי" בהולנד, מישיגן .
בוטפוגו (בפורטוגזית: Botafogo Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל מברזיל, שפועל בעיר ריבייראו פרטו שבמדינת סאו פאולו.
המועדון נוסד בשנת 1918, וקבוצת הכדורגל שלו שיחקה בעבר בליגת העל הברזילאית.
המועדון נוסד בשנת 1918 בעיר ריבייראו פרטו שבמדינת סאו פאולו, בעקבות איחוד של שלוש קבוצות כדורגל מקומיות.
נציגי הקבוצות הסכימו על הצורך באיחוד, אך נחלקו באשר לשם החדש.
בסופו של דבר הוסכם על השם Botafogo, שפירושו בפורטוגזית "להדליק אש".
קבוצת הכדורגל של המועדון החלה להשתתף באליפות סאו פאולו בכדורגל, והעפילה לדרג העליון בשנת 1957. הישגה הבולט בליגה היה המקום השני בשנת 2001.
בעונת 1976 שיחקה הקבוצה לראשונה בדרג העליון של הכדורגל הברזילאי.
בסך הכול היא השתתפה בליגה הבכירה שש פעמים (האחרונה בשנת 2001), והישג השיא שלה היה המקום ה־13 בשנים 1976 ו־1978.
בליגת המשנה הברזילאית שיחקה "בוטפוגו" ב-18 עונות, והישג השיא שלה היה המקום השני בשנת 1998. נכון לעונת 2025/2026 היא משחקת בליגה זו.
בגביע הברזילאי השתתפה הקבוצה שבע פעמים, והישג השיא שלה היה העפלה לשלב השלישי בשנת 2023.
בויאר (ברומנית: Boier, ברוסית: Боярин-בויארין, בבולגרית: Болярин) הוא תואר שניתן לבן מעמד האצולה ברוסיה, בבולגריה וברומניה.
ברוסיה הייתה זו השכבה החברתית הגבוהה.
לרוב, היה הבויאר גם בעל קרקעות גדול.
לשיא חשיבותו הגיע מעמד הבויארים בין המאה ה-10 עד לסוף המאה ה-17.
המילה בויאר נגזרה מהמילה הסלבונית voienier (ווינייר) שמשמעה מנהיג צבאי, לוחם.
מוצא הבויארים הוא מה"טובים" שבעדה הסלאבית הקדומה, ומבני לווייתו של הנסיך.
במרוצת השנים נעשו הבויארים לאצולה; הם היו ראשי הצבא ובעלי נחלות משלהם, ולכן היו בלתי תלויים מבחינה כלכלית בנסיך, והעניקו לו את שירותיהם בהתנדבות.
הנסיך נהג להתייעץ עם מועצת הבויארים ("הדומה הבויארית"; Боярская дума), שהתכנסה בהזמנת הנסיך.
כוחם של הבויארים נשען על פיצול השלטון המדיני במדינות הרוסיות.
מהמאה ה-15 ואילך איבדו הבויארים את הזכות לעבור מנסיך לנסיך, היות שגדל עניינם בשלטונו של הנסיך אשר בתחום שליטתו נמצאו נחלותיהם.
עם עלייתה של מוסקבה (בסוף המאה ה-14) והמאבק לשחרור מהשלטון המונגולי, נוצרו שכבות בתוך הבויארים: משפחות הנסיכים העצמאיים לשעבר או קרוביו של נסיך מוסקבה השליט, בויארים מנסיכויות אחרות, או כאלה שקיבלו את תוארם מנסיך מוסקבה.
חתירתם של נסיכי מוסקבה לריכוז השלטון בידם נתקלה בהתנגדותם התקיפה של הבויארים, שנוצחו על ידי המלכות והושמדו בחלקם בקרבות, ומקצתם הועברו אל מחוזות הספר.
במהלך המאה ה-16 נוצר בנסיכות מוסקבה התואר "בויארין", שהיה הדרגה הגבוהה ביותר של עובדי המדינה.
התואר הקנה לנושאו את הזכות להשתתף בדיוני "הדומה הבויארית" ("בויארסקיה דומה"), שהייתה הארגון המייעץ ליד נסיך מוסקבה והצאר.
הנסיכים הגדולים האחרונים והצאר של מוסקבה, איוון הרביעי ("האיום"), הקימו כשכר שירות למלכותם, וכמשקל נגד לבויארים - אצולה חדשה, שאצילותה אינה מלידה ואחוזותיה אינן עוברות בירושה.
הבויארים חתמו על הסדר עם המלכות, הסדר שהחזיר להם השפעה רבה על ענייני המדינה.
בפעם האחרונה יצאו הבויארים נגד השלטון הריכוזי בראשית המאה ה-17, עם מות הצאר בוריס גודונוב, אך נכשלו, ובמהומות שהתחוללו חוסל ההסדר.
לאחר המהומות, נשמר רק מעמדן של משפחות הבויארים הגבוהות ביותר, והצארים שמטו את הבסיס הכלכלי לקיומן של יתר המשפחות.
הבויארים סולקו כליל ממעמדם בראשית המאה ה-18 על ידי הצאר פיוטר הגדול, שביטל את עצם השם "בויארים".
"הדומה הבויארית" בוטלה בשנת 1711 ובמקומה נוצר הסנאט.
התואר לא בוטל רשמית על ידי פיוטר הגדול, אך לא היו מינויים חדשים.
כתוצאה מכך, הבויארין האחרון נפטר בשנת 1750.
מספר הבויארים השתנה לאורך התקופה, אך מעולם לא עלה על 48 (בתקופת איוואן הרביעי).
בויוטיה היא יחידה אזורית וחבל ארץ היסטורי של יוון.
בויוטיה שייכת למחוז מרכז יוון, וממוקמת במרכז יוון התיכונה, בין אטיקה במזרח, מפרץ קורינתוס בדרום, פוקיס במערב, ואוויה, מפרץ אוויה ופתיאוטיס בצפון.
שטחה הכולל של בויוטיה המודרנית עומד על 3,211 קמ"ר, ונכון לשנת 2011, אוכלוסייתה מונה 117,920 נפשות.
יותר ממחצית האוכלוסייה מתגוררת בתחומי הרשויות המוניציפליות של תבאי, העיר הגדולה בבויוטיה, ושל ליבאדיה, בירתה המנהלית.
מקור השם בויוטיה הוא ככל הנראה משמם של הבויוטים, בני שבט יווני ממקור תסאלי, שפלשו לארץ זאת בסוף האלף ה־2 לפנה"ס.
הללו התיישבו בדרום בויוטיה והקימו את תבאי, שהפכה לעיר הראשונה במעלה באזור.
המאבק המתמיד בין תבאי לבין שאר הערים הקטנות בבויוטיה, שניסו לשמור על עצמאותן, היה אחד מהמאפיינים הבולטים בהיסטוריה העתיקה של האזור.
אף על פי שבויוטיה מעולם לא התפתחה כמעצמה ימית או מסחרית, עקב חוסר בנמלים טבעיים נוחים, היה לה תפקיד בעל משמעות ניכרת בהיסטוריה של יוון העתיקה בעת העתיקה.
מיקומה הגאוגרפי במרכזה של יוון גרם לכך שהיא שימשה ארץ מעבר לצבאות שונים, ושדה לקרבות חשובים כגון קרב פלטאיה, קרב לאוקטרה, וקרב כירונאה.
בין ילידי האזור ניתן למנות את המשוררים פינדארוס והסיודוס, המצביאים אפמינונדס ופלופידס, ואיש הרוח והסופר פלוטרכוס.
בויוטיה שכנה במרכזה של יוון העתיקה, וגבלה בצפון בלוקריס, בצפון מזרח במפרץ האֵוּבּוֹיאי, בדרום באתיקה ומגריס בדרום מערב במפרץ קורינתוס, ובמערב בפוקיס.
אגם קופאיס (Κωπαΐς) חילק, לפני שיובש, את בויוטיה לשני אזורים: הקטן ביותר בצפון, שהעיר הראשית בו הייתה אורכומונוס, והגדול יותר בדרום, שנשלט על ידי תבאי.
לבויוטיה הייתה חשיבות פוליטית גדולה בשל מיקומה המרכזי בין מדיניות יוון העתיקה, בשל גבולותיה החזקים מבחינה אסטרטגית, ובשל התקשורת הקלה בין חלקיה הפנימיים.
מצד שני, מחסור במעגנים טובים עיכב את התפתחותה הימית של בויוטיה.
העיר המרכזית והחשובה ביותר במהלך ההיסטוריה של בויוטיה הייתה, כאמור, תבאי.
מיקומה המרכזי וכוחה הצבאי הפכו אותה לבעלת ההגמוניה באזור.
עיירות גדולות אחרות היו אורכומנוס, עיר בעלת מסחר מפותח שחשיבותה אושרה על ידי שרידיה הארכאולוגים (הידועים בשם "בית האוצר של מיניאס"), פלטאיה ותספיאי.
התבאים רצו לספח עיירות אלו לכדי ישות מדינית אחת כמו במקרה של אתונה ואטיקה, אך שאר הערים הצליחו להתנגד למדיניות זו והתירו רק את קיומה של פדרציה רופפת, הליגה הבויוטית, שהייתה בעיקר בעלת אופי דתי.
קיימות עדויות ארכאולוגיות להתיישבות באזור בתקופות הפלאוליתית והמזוליתית, וכן יש ממצאים רבים המעידים על התיישבות נאוליתית צפופה.
נראה שהבויוטים הגיעו לאזור מכיוון תסאליה, לפני התרחשותה של הפלישה הדורית.
חוץ מהמינואים, האוכלוסייה המקומית נטמעה במהירות במהגרים החדשים ובויוטיה הפכה לבעלת אוכלוסייה הומוגנית.
תוקידידס, היסטוריון יווני בן המאה ה־4 לפנה"ס, כתב בחיבורו "תולדות המלחמה הפלופונסית", שהאזור נקרא במקור קדמאיס, ושהבויוטים הגיעו לשם 60 שנה לאחר מלחמת טרויה.
לעומת זאת הומרוס מזכיר בחיבורו על המלחמה, האיליאדה, 50 ספינות המזוהות כבויוטיות.
במיתולוגיה היוונית תפס קדמוס הפיניקי, מייסד תבאי מקום משמעותי בתולדות בויוטיה, ועלילותיו מיוחסות לדור שלפני מלחמת טרויה.
היגינוס ציין שבויוטיה נקראה על שם הפר אחריו קדמוס עקב במצוות האורקל, שבמקום בו נח הפר נוסדה תבאי.
פאוסניאס כתב שהראשונים לכבוש את ארץ תבאי (היא בויוטיה) היו האקטנים בהנהגת אוגיגס , שמשמו נגזר כינוי לאותה ארץ.
הם נספו כולם במגפה, ואחריהם התיישבו שם ההיאנטים והאאונים , שלדעת המחבר היו מקומיים מבויוטיה ולא זרים.
כשצבא פיניקי הגיעה לאותה ארץ בראשות קדמוס, שבטים אלה הובסו – ההיאנטים ברחו מהארץ (להיאמפוליס ) כשירד הלילה, והאאונים התחננו לרחמים, והורשו להישאר ולהתאחד עם הפיניקים.
האאונים המשיכו לחיות בקהילות כפריות כמו קודם, אך קדמוס בנה עיר, שאף עד ימי המחבר נקראת קדמיה.
העיר גדלה, וקדמיה הפכה לאקרופוליס של העיר התחתית תבאי.
.האקלים בבויוטיה הוא יבשתי וקשה מהאקלים השורר באטיקה, וייתכן שתנאים אלו סייעו במידה מסוימת לקטלוג האדם הבויוטי ככבד תנועה ומחשבה, שהתפתחותו הרוחנית פחותה מזו של האתונאים.
הללו ראו בבויוטים מטומטמים, והם שמשו רבות כמטרה ללעגם.
בויוטיה כמעט שאינה מופיעה בהיסטוריה הכתובה לפני סוף המאה ה־6 לפנה"ס.
לפני תקופה זו, אנשי בויוטיה היו ידועים בעיקר כמייצרי סוג של כלים גאומטריים, הדומים לכלי הדיפיילון של אתונה
אף על פי שהבויוטים, בניגוד לארקדים, פעלו בדרך כלל כגוף אחד כנגד איומים חיצוניים, המאבק הפנימי ביניהם עיכב את התפתחותם.
בסביבות 519 לפנה"ס, התנגדותה של פלאטיה למדיניות הפדרטיבית של תבאי, הובילה למעורבות אתונאית לטובת הראשונה.
תהליך זה חזר על עצמו ב־507 לפנה"ס.
בזמן הפלישה הפרסית ליון (480 לפנה"ס) צידדה תבאי בפולשים.
כתוצאה מכך נלקח ממנה מעמד ראשות הליגה הבויוטית לזמן מה, אך ב־457 לפנה"ס החזירו הספרטנים לתבאי את מעמדה כנגד התוקפנות האתונאית אחרי קרב טאנאגרה.
אתונה הגיבה בהתקדמות צבאית פתאומית לתוך בויוטיה ואחרי הניצחון בקרב אוֹינוֹפֻטה כבשה את כל האזור חוץ מתבאי.
האתונאים שלטו בבויוטיה למשך 10 שנים.
ב־447 לפנה"ס הבויוטים מרדו, ולאחר ניצחון בקרב קורונאה זכו מחדש בעצמאותם.
במלחמה הפלופונסית הבויוטים נלחמו בחירוף נפש נגד אתונה ולצידה של ספרטה.
הישגם המובהק ביותר במלחמה היה הניצחון על כוחות אתונאיים בקרב דליון, ב־424 לפנה"ס.
כמשקל נגד לכוחה של המועצה הפדרלית היו בכל אחת מהערים מועצות מקומיות, שכל השאלות החשובות בעיצוב המדיניות היו נשלחות אליהן לאישור.
מועצות מקומיות אלה, שבהם ישבו רק בני המעמדות העליונים, היו מחולקות ל־4 חלקים, בדומה למועצה האתונאית.
לאחר סיומה של המלחמה הפלופונסית ב־404 לפנה"ס, התקררו היחסים בין ספרטה ובויוטיה, ובויוטיה לקחה חלק חשוב במלחמת הליגה הקורינתית נגד ספרטה, במיוחד בהליארטוס ובקרב קורונאה (395-394 לפנה"ס).
ניצחונה של ספרטה במלחמה הביא לירידה במעמד האזור, והתקפה ספרטנית על תבאי ב־382 לפנה"ס הביאה להידרדרות נוספת.
ב־378 לפנה"ס הקימה תבאי מחדש את הליגה הבויוטית, מה שהוביל לשליטה ממושכת שלה באזור.
צבא בויוטי בפקודו של המצביא התבאי אפמינונדס ניצח את ספרטה בקרב לאוקטרה ב־371 לפנה"ס.
בויוטיה זכתה להצלחות צבאיות גם מול פוקיס, בשנים 356-346 לפנה"ס.
בהתמודדות מול פיליפוס מלך מוקדון הלכו ערי בויוטיה בעקבות תבאי, ולאחר שבתחילה כרתו עמו ברית, הצטרפו לאתונה נגדו.
בקרב כירונאה ב־338 לפנה"ס הצטיין שוב חייל הרגלים הבויוטי, אך בעקבות ניצחונו הגדול של פיליפ בקרב זה, הפכה הארץ לזירת מלחמות בין מלכים ובריתות־ערים, ולא חזרה עוד לשׂגשׂג כבראשונה.
ב־335 לפנה"ס כבש אלכסנדר הגדול את תבאי והרסהּ, עקב מרידה, אך שיקם את אורכומנוס ופלטאיה.
נראה שהרס תבאי חיסל את השאיפות הפוליטיות של הבויוטים, והם לא ניסו ליזום עוד מדיניות עצמאית ונצמדו לכוחות מגנים חזקים יותר.
ב־316 לפנה"ס נבנתה תבאי מחדש על ידי קסנדרוס והפכה שוב לחלק מהליגה הבויוטית שהוקמה מחדש לאחר 338 לפנה"ס, אך לא הגיעה שוב למעמדה הקודם.
במאה השנייה והשלישית לפנה"ס, סכסוכים עם הרפובליקה הרומית הובילו להתפוררותה של הליגה הבויוטית, ולאחר שנת 146 לפנה"ס, עם הכיבוש הסופי של יוון על ידי הרומאים, היא חדלה להוות כוח מדיני.
השלטון הרומי לא היטיב עם בויוטיה, ובתקופתו של אוגוסטוס, היא חרבה באופן ניכר.
בויאן (באוקראינית: Бояни; ברומנית: Boian) הוא כפר באוקראינה המערבית, בסביבות העיירה סדיגורא שבמחוז צ'רנוביץ שבבוקובינה.
הכפר היה רכושו של יון נקולצ'ה (Ion Neculce, 1672-1745), רושם דברי הימים של נסיכות מולדובה במאה ה-18 ומבעלי הקרקעות הגדולים ביותר באותה תקופה.
בכפר עומד פסל של יון נקולצ'ה, ועומדת בו מצבת זיכרון לקורבנות הדיכוי הקומוניסטי.
עד שנת 1860, נאסר על היהודים להתיישב בבויאן.
באותה שנה נוסדה הקהילה היהודית במקום.
בתחילה, היו בקהילה מספר מוסדות מצומצם כדוגמת בית כנסת גדול ובית ספר עממי.
בשנת 1886, חלה התפתחות משמעותית, בעקבות התיישבותו של האדמור רבי יצחק פרידמן.
רבי יצחק העתיק את מגוריו מסדיגורה ובעקבותיו הצטרפו לבויאן חסידים רבים.
מאז הייתה בויאן למוקד משמעותי לחסידות שמקורה בסדיגורה.
ב-1914, כבש הצבא הרוסי את בויאן ואת חצר מדרשו של רבי יצחק.
לאחר המלחמה נבנתה העיירה מחדש, אך התיישבו בה מעט יהודים.
ב-1940, העיירה נכבשה מחדש על ידי הרוסים, ולאחר מכן גם על ידי הרומנים.
בשנת 1941 נשלחו היהודים בעיר לטרנסניסטריה ומעט מהיהודים נותרו בחיים.
ב-1944 העיירה חזרה להשתייך לברית המועצות ואין מידע רלוונטי באשר לגורל היהודים.
בחודש חשוון ה'תרמ"ז עבר להתגורר בכפר האדמו"ר הראשון של חסידות בויאן, הרב יצחק מבויאן, הידוע בכינויו "הפחד יצחק", בנו הגדול וממשיכו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (הראשון), משושלת רבי ישראל פרידמן מרוז'ין, שהיה האדמו"ר בין השנים תרמ"ו (1886) עד פטירתו בי"ז באדר תרע"ז (1917).
רבי יצחק הנהיג חצר גדולה ונכבדה בבויאן, ולקראת מלחמת העולם הראשונה, בשנת תרע"ד, עבר עם משפחתו לווינה, כמו שאר אדמו"רי בית רוז'ין, כיוון שפחדו מהשלטון הרוסי, שעדיין שמר טינה לזקנם, רבי ישראל מרוז'ין.
במהלך המלחמה חרבו כל המבנים ששימשו כחצרו של האדמו"ר, ועל כן הוא לא שב אל הכפר.
האדמו"ר המשיך לנהל את חצרו בווינה ביד רמה ובאצילות כדרך בית רוז'ין.
נהר המנדרס הגדול (טורקית Büyük Menderes - "מנדרס הגדול") בעבר מֶאַנדֳר או מאיאנדרוס (ביוונית Μαίανδρος) הוא נהר באורך של 584 ק"מ במערב אסיה הקטנה בטורקיה.
בשל ההתעקלויות הרבות של אפיקו הפך שמו היווני למונח המציין פיתולים, הן כצורת נוף (נפתול) והן כדגם עיטורי באמנות.
מקורותיו של הנהר נמצאים בסמוך להר מורט שבפריגיה שגובהו 2,309 מטר.
הנהר זורם תחילה מזרחה ולאחר מכן לכיוון דרום-מערב בין לידיה מצפון לבין קאריה מדרום.
סמוך לעיר דניזלי הוא פונה לכיוון מערב וזורם לעבר הים בעמק רחב הקרוי על שמו.
בויוק מנדרס נשפך אל הים האגאי מדרום לאיוניה במרכזו של מישור רחב שנוצר מן הסחף שהשקיעו מימיו.
הנהר היה ידוע בעת העתיקה, בין היתר בשל נפתוליו, ונזכר בגאוגרפיקה של סטראבון (כרך 12) ובכתביהם של מלומדים אחרים.
העיר המפורסמת ביותר שהתקיימה בסמוך לו בעת העתיקה הייתה מילטוס שהים הלך והתרחק מן הנמל שלה בשל התמלאות המפרץ בסחף.
בּוֹידֶעם או בוידם (בתרגום מיידיש: עליית תקרה) משמש כחלק ממקום מגורים, המיועד לאחסון, שלא נעשה בו שימוש יום יומי, ואיננו נגיש בקלות.
הבוידעם יכול להיות בתוך עליית גג, בחלל אטום מתחת לתקרת רעפים, או גומחה שנבנתה בתוך דירה.
לרוב משמש הבוידעם לאחסון חפצים ישנים או כאלה שאינם בשימוש יום יומי.
מקור המילה מגרמנית והיא שיבוש וקיצור של dachboden (מילולית: רצפת [עליית] הגג).
לעיתים הוא נקרא גם אִינְטֶרְסוֹל, מהמילה הצרפתית entresol (פירוש מילולי: בין הקומות, או קומת ביניים).
בישראל, עד שנות ה-80 של המאה ה-20 נהגו לבנות בכל דירה – שטח אחסון עילי, בוידעם, במעברים בין חדרים או במטבח.
רצפתו של הבוידעם הייתה למעשה תקרה נמוכה יותר מהתיקרה בדירה, וביניהן נוצר חלל שיועד לאחסון.
בדירות רבות נבנה בוידעם נוסף באמבטיה, ובו מוקם דוד חימום המספק מים חמים.
בדירות רבות, הוסב השימוש בחלל הבוידעם ליחידת מיזוג אוויר מפוצל.
כיום, הבוידעם אינו עוד חלק אינטגרלי מתכנון הדירה.
ביידיש נקשרו בבוידעם ביטויים ואמרות כנף רבות המתייחסות ברובם לנושא או אדם זנוח או נשכח.
בין היתר ידוע הביטוי "איך האָב אים אויפֿן בוידעם" (מילולית: "יש לי אותו בבוידעם"), שמשמעותו אינני מתייחס אליו או לדבריו ברצינות, והביטוי "ער האָט זיך אויסגעלאָזט אַ בוידעם" (אויסגעלאָזט, מילולית התמוסס) במשמעות- זה נגמר בכלום, התברר שהכל שוא ושקר.
במילה בוידעם נעשה שימוש בשמות ספרים, תקליטים והצגות בישראל:
"שירים מהבוידעם" – תקליט ובו אוסף שירים ישראלי ישנים, שיצא בשנת 1992, בהוצאת הד ארצי.
"שירים מהבוידעם" – מחזה מוזיקלי מאת אירינה גורליק, של תיאטרון מיקרו, הוצג בבמות שונות ובהן בתיאטרון הקאמרי.
"מונולוגים מהבוידעם" – ערב סיפורי זכרונות על חפצים, של תיאטרון תמונע.
"רשימות מהבוידעם" – בלוג של הסופר והעיתונאי אבנר שץ.
"שקרים מהבוידעם" – ספרה של תמרה אבנר, בהוצאת מטר.
"אריות בבוידם" – ספר ילדים של יעקב קמחי, בהוצאת זמורה-ביתן.
"פסטיבל בוידעם" – שבו מוצגים יצירות ביכורים של אמנים ישראלים במרכז בכורי העתים בתל אביב.
"סיפורים מהבוידעם" – סיפורים וזכרונות, ברשת החברתית TheMarker Café.
במערכון "הקבלנים" של הגשש החיוור, בתשובה לטענת רוכש הדירה כי חסר בה חדר, שאל אותו הקבלן: "חיפשת גם בבוידעם?".
השאלה הפכה לאחד המשפטים המפורסמים של מערכוני הגשש החיוור.
בתוכנית הטלוויזיה הקומית הישראלית "הקומדי סטור", ששודרה בשנות ה-90, הוצג השיר הפארודי "בוידעם", שהמילה היחידה בפזמונו היא "בוידעם".
בקומדיית המצבים "סברי מרנן" ישנו פרק הנקרא "בוידעם" בעונה הרביעית.
בויאן קרקיץ' פרס (בסרבית: Бојан Кркић Перез; נולד ב־28 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני.
אביו, שגם שמו הוא בויאן, היה כדורגלן סרבי ששיחק בOFK בלגרד בשנות ה־80. הוא עבר לספרד, שם נישא לאחות קטאלנית, והתמנה לסקאוט של ברצלונה ב־1997.
בויאן הצטרף למערכת הנוער של ברצלונה בשנת 1999. בויאן התקדם במהרה בין קבוצות הגילאים השונות, ובשבע שנים במערכת הנוער הספיק להבקיע מעל ל-800 שערים - בויאן הוא בין המבקיעים המובילים בכל קבוצות הגילאים בהיסטוריית המועדון.
הוא שיחק בקבוצת המשנה של ברצלונה, ברצלונה אתלטיק, בעונת .
בעונה זו הבקיע עשרה שערים, והיה מלך השערים של הקבוצה.
ביום בו הגיע לגיל 17 חתם על חוזה מקצועי עם הקבוצה.
במשך העונה, זומן למשחקי הידידות השונים שערכה הקבוצה, ביניהם למשחק מול אל-אהלי המצרית ב-24 באפריל 2007. כמו כן, שותף בקיץ במשחקי קדם העונה של ברצלונה בסקוטלנד.
ב-16 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ברצלונה במשחק ליגה כנגד אוסאסונה, כאשר נכנס בדקה ה-78 במקום ג'ובאני דוס סנטוס.
ב-19 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-88 במקום ליונל מסי.
בכך הפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם ששותף בליגת האלופות.
ב-20 באוקטובר הוא פתח לראשונה בהרכב הקבוצה הבוגרת, והבקיע באותו משחק בדקה ה-25 במשחק כנגד ויאריאל.
בכך, היה לשחקן הצעיר ביותר שמבקיע במדי ברצלונה במשחק ליגה.
כיוון שבעמדת החלוץ שיחקו סמואל אטו ותיירי הנרי הבכירים ממנו, הוא לא זכה לפתוח בהרכב במספר רב של משחקים, ולעיתים הוסט לתפקיד הקיצוני.
עם זאת, הוא שותף ברוב משחקי הקבוצה בעונת , וכמו כן הספיק להבקיע שבעה שערים, ביניהם צמד במשחק נגד ריאל ואיאדוליד.
הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות ב-1 באפריל 2008 ברבע הגמר מול שאלקה 04, ובכך היה השחקן השני הכי צעיר אי פעם שמבקיע בטורניר, אחרי החלוץ הגנאי פיטר אופורי-קווי.
בתחילת העונה הבאה, עם ז'וזפ גוארדיולה בתפקיד המאמן החדש בקבוצה, לא שותף במשחקי הקבוצה, ופתח לראשונה רק במחזור השלישי של ליגת האלופות.
במשחק הבקיע צמד לרשתה של פ.צ.
בעונה זו קיבל פחות דקות משחק בליגה מבעונה הקודמת וכבש רק שני שערי ליגה, אך כבש עשרה שערים בכל המסגרות והיה שותף לזכיית הקבוצה בטרבל - אליפות ספרד, גביע המלך הספרדי וליגת האלופות.
ב-22 ביולי 2011 חתם על חוזה בקבוצת רומא ששילמה לברצלונה עבורו 12 מיליון אירו.
בחוזהו נכלל סעיף אשר מאפשר לברצלונה לרכוש אותו באותו הסכום בו נקנה על ידי רומא.
הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון ב-3 באוגוסט 2011.
ב-29 באוגוסט 2012 בויאן עבר בהשאלה למילאן.
ב-25 במאי 2013 החליטה ברצלונה לממש את הסעיף בחוזהו, המתיר לה לרכוש אותו בחזרה מרומא בסכום המוסכם (12 מיליון אירו).
ברצלונה השאילה אותו מיד לקבוצת אייאקס אמסטרדם ההולנדית במקום איסק קואנקה.
הוא ערך 24 הופעות ליגה במדיה וכבש 4 שערים בעונה זו, שבסופה שב לברצלונה.
ביולי 2014 חתם בסטוק סיטי מהפרמייר ליג האנגלית.
הוא כבש שישה שערים בסטוק, אחד מתוכם היה שער ניצחון נגד ארסנל.
ב-26 בינואר 2015 קרע את הרצועה הצולבת הקדמית, פציעה שהשביתה אותו ממשחק לחצי שנה.
ב-25 באוגוסט שיחק לראשונה מאז הפציעה, במשחק גביע הליגה נגד לוטון.
ב-29 בינואר 2017 הושאל למיינץ 05 הגרמנית עד לסוף העונה.
במהלך תקופת השאלה הוא ערך 11 הופעות, והבקיע שער אחד, בתיקו 2-2 מול באיירן מינכן.
שער זה הפך אותו לשחקן השביעי בלבד שהבקיע בכל אחת מארבע הליגות הבכירות באירופה, לה ליגה, סרייה א', פרמייר ליג ובונדסליגה.
בויאן ומיינץ נאבקו בתחתית בעונה זו, ונשארו בסופה בליגה.
בתום תקופת ההשאלה שב לסטוק סיטי.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לעונה אחת לדפורטיבו אלאבס.
בתום העונה, לאחר שהופיע ב-15 משחקים וכבש שער בודד, שב לסטוק סיטי.
ב-26 ביולי 2019 שוחרר רשמית מסטוק סיטי.
ב-7 באוגוסט 2019 חתם במונטריאול מה-MLS.
ב-9 באוגוסט 2021 חתם בויסל קובה היפנית.
ב-27 בדצמבר 2022 שוחרר מהקבוצה והפך לשחקן חופשי.
ב-23 במרץ 2023, הודיע בויאן על פרישה מכדורגל.
קרקיץ' נכלל בסגל נבחרת ספרד עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בלוקסמבורג במאי 2006. הוא היה אז בן 16, צעיר בכשנה מרוב יתר השחקנים בטורניר.
הוא שיחק רק 45 דקות בארבעה מתוך חמשת משחקי הנבחרת.
הוא הבקיע שלושער כנגד נבחרת לוקסמבורג ועזר בניצחון הקבוצה את נבחרת רוסיה, שזכתה בטורניר בסופו.
במשחק השלישי בטורניר, הבקיע פנדל.
במשחק שקבע את הנבחרת במקום השלישי הבקיע שער שמונה דקות לאחר שנכנס כמחליף.
באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה ב-2007, הבקיע שערים בחצי הגמר ובגמר ובכך עזר לנבחרת הספרדית לזכות בטורניר.
זימונו לנבחרת הספרדית לקראת גביע העולם עד גיל 17 לשנת 2007 שנערך בקוריאה הדרומית היה נתון במחלוקת.
ברצלונה רצתה לשתפו במשחקי קדם העונה שלה באסיה אך התאחדות הכדורגל הספרדית שללה את דרישת ברצלונה ואף עוררה מהומה נוספת כאשר לא אישרה את הצטרפות אחד הרופאים של ברצלונה לטורניר, שתפקידו היה להשגיח על בריאות השחקן עקב בעיה בברכו.
בטורניר הוא הבקיע חמישה שערים וסיים במקום השלישי בטבלת מלך שערי הטורניר, יחד עם הגרמני טוני קרוס.
בחצי הגמר, במשחק כנגד נבחרת גאנה, הוא הורחק בכרטיס צהוב שני בשניות האחרונות למשחק.
בשל ההשעיה האוטומטית לא שותף בגמר בו הפסידה נבחרת ספרד לנבחרת ניגריה בפנדלים.
בויאן זכה בכדור הארד של אדידס, הניתן לשחקן השלישי בטיבו בטורניר.
ב-1 בפברואר 2008 נכלל בויאן בסגל הנבחרת הספרדית הבוגרת של לואיס ארגונס למשחק ידידות כנגד נבחרת צרפת שנערך ב-6 בפברואר 2008. אילו שותף במשחק, הוא היה השחקן הצעיר ביותר שייצג את ספרד אי פעם.
אף על פי כן הוא לא התייצב למשחק מכיוון שהיה חולה.
בויאן ויתר על השתתפות ביורו 2008 בשל בעיות אישיות.
לבסוף, ערך בויאן את הופעת הבכורה שלו תחת אימונו של ויסנטה דל בוסקה ב-10 בספטמבר 2008, במשחק מול נבחרת ארמניה.
מעודכן לתאריך 2 בפברואר 2016
אחר כולל גביעים שונים כגון הסופר קאפ האירופי, הסופרקופה של ספרד, הסופרקופה איטליאנה, אליפות העולם לקבוצות, מגן יוהאן קרויף וגביע הליגה האנגלית
נבחרת ספרד עד גיל 17
פרס דון בלון לפריצת העונה בליגה הספרדית: 2007/08
כדור הארד בגביע העולם עד גיל 17: 2007
בויז לייק גירלז היא להקת פופ פאנק אמריקאית.
הלהקה הוקמה בסוף 2005 במסצ'וסטס.
חברי הלהקה פתחו חשבון באתר "PureVolume" כדי לפרסם את המוזיקה שלהם.
הם פרסמו באתר את הדמו הראשון שלהם "The Great Escape" וגרסה אקוסטית לשיר "Thunder".
לקראת סוף השנה הלהקה הגיעה למקום הראשון במצעד "האמנים הלא החתומים הטובים ביותר" של האתר.
מאוחר יותר, שמעו סוכן האומנים מאט גאל ומפיק התקליטים מאט סקיור על הלהקה ויצרו עמם קשר.
בעקבות תמיכתם, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות הכלל ארצי הראשון שלה עם "A Thorn for Every Heart" בפברואר 2006. לאחר מכן החלה הלהקה להקליט את אלבום הבכורה שלה.
לאחר השלמת האלבום, הצטלמו חברי הלהקה לקליפ הראשון שלהם לשיר "Hero/Heroine".
ב-22 באוגוסט 2006, יצא אלבום הבכורה, אשר קרוי על שם הלהקה.
נכון לאוגוסט 2008, האלבום נמכר בלמעלה מ-580,000 עותקים רק בארצות הברית.
בעקבות הצלחת האלבום, יצאו חברי הלהקה לסיבוב הופעות ראשון כלהקה מובילה.
ב-2008, שימשה הלהקה כלהקת חימום בסיבוב ההופעות של גוד שארלוט ואבריל לאבין.
DVD ראשון של הלהקה "Read Between The Lines" יצא ב-4 בנובמבר 2008.
ב-8 בספטמבר 2009 יצא האלבום השני של הלהקה שנקרא "Love Drunk".
בשבוע הראשון ליציאתו הגיע למקום השמיני במצעד של בילבורד.
הסינגלים שיצאו בינתיים מהאלבום הם "Love Drunk" (בקליפ משתתפת אשלי טייסדל), "She's Got a Boyfriend Now" והסינגל "Two Is Better Than One", בו משתתפת גם הזמרת טיילור סוויפט.
בויאן שראנוב (בסרבית: Бojaн Шapaнoв; נולד ב-22 בספטמבר 1987 בורשאץ שבסרביה) הוא כדורגלן עבר סרבי המשחק בעמדת השוער בקבוצת לאמיה מליגת העל היוונית.
שראנוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת OFK בלגרד, ובתחילה הושאל למ'אצבה שבאק שבליגה השלישית של מערב סרביה, בה שיחק בשנים 2005–2007 ורשם 18 הופעות.
בעונת הושאל לבז'אנייה הסרבית, בה רשם 2 הופעות בלבד.
בהמשך הפך שראנוב לשוער השני של OFK בלגרד.
רק בחלק השני של עונת , החל לשחק בשל פציעתו של השוער הראשון, ומאז הפך לשוער הראשון של הקבוצה.
השוער המשיך לסייע לקבוצתו, והיווה חלק משמעותי בעונת , בה הקבוצה סיימה במקום השלישי אשר הוביל לליגה האירופאית.
בעונת ספג 24 שערים ב-27 משחקים, אך למרות זאת נבחר לשחקן העונה בליגה הסרבית.
ביוני 2011 עבר למכבי חיפה בהעברה חופשית.
בעונתו הראשונה בקבוצה התחרה על חולצת ההרכב עם ניר דוידוביץ'.
באותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, אך לא שותף בהפסד קבוצתו 2–1 להפועל תל אביב.
בעונתו השנייה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, עקב פציעתו של דוידוביץ', וערך 30 הופעות בליגה.
בעונת העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-17 במאי 2014 שוחרר מהמועדון.
ב-30 בדצמבר 2014 חתם בארגוטליס היוונית.
בינואר 2016 חתם בפרטיזן בלגרד.
ב-1 בספטמבר 2016 חתם בקרבאך האזרית.
ב-16 בספטמבר 2017 חתם בזמון הסרבית.
לזכותו של שראנוב 7 הופעות בנבחרת הצעירה של סרביה, וב-3 ביוני 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית.
בויאן בוטוליה (בסרבית: Бојан Бутулија, נולד ב-23 ביולי 1979, בלגרד) הוא שחקן כדוריד סרבי.
הוא משחק כיום בקבוצת הכדוריד של מכבי תל אביב ונחשב לאחד מגדולי שחקני הכדוריד הזרים ששיחקו בישראל בכל הזמנים.
מספר חולצתו של בויאן בוטוליה הוא 33. בוטוליה משחק בעמדת המקשר השמאלי.
בויאן בוטוליה גדל במועדון הנוער של פרטיזן בלגרד, והיה נחשב לאחד הכישרונות הגדולים של מחלקת הנוער הסרבית.
בשנת 1999 הועלה בוטוליה לקבוצת הבוגרים של פרטיזן בלגרד.
הוא שיחק במועדון עד לשנת 2005. בעונת 2011 הוא חזר וזכה עם פרטיזן בלגרד בליגה הסרבית.
בעונת 2018/19 בוטוליה חזר פעם נוספת לפרטיזן.
בסיום העונה הוא מונה למאמן המועדון.
בשנת 2005, החליט בוטוליה שהוא עוזב את פרטיזן בלגרד לטובת הקבוצה הרומנית היצ'ם קונסטנה.
בוטוליה שיחק שנתיים בקבוצה הרומנית וגביע האתגר, אך אחרי שנתיים החליט כי הגיע זמנו לעזוב לאחר שלא זכה בכלל בקרדיט וכבש רק שער אחד.
לאחר שעזב את היצ'ם קונסטנה, חתם בוטוליה בספורט רטיסטה, גם היא מרומניה.
בוטוליה התקדם מאוד וכבש 134 שערים.
עם ספורט רטיסטה שיחק בוטוליה בגביע האתגר ובגביע איצ'ף.
כעבור 3 שנים בספורט רטיסטה, הבין בוטוליה שמעמדו קטן והוא צריך לפנות לקבוצה יותר גדולה.
בוטוליה החליט לחזור לפרטיזן בלגרד ושיחק שם שנתיים וכבש 34 שערים בסך הכול.
בוטוליה זכה עם באליפות רומניה עם קונסנטה, ב-3 גביעי האתגר ו-2 גביעים עם רטיסטה.
בעונת 2011 זכה בוטוליה עם פרטיזן בלגרד בליגה הסרבית.
לאחר שנתיים בקבוצת מוצאו, פרטיזן בלגרד, בוטוליה עבר להפועל ראשון לציון ובכך העלה את מעמדו לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
בוטוליה מחזיק בממוצע של 12 שערים למשחק והוא הכובש המצטיין של ליגת העל.
ב-28 במאי 2012, נבחר בויאן בוטוליה לנבחרת העונה של ליגת העל בכדוריד.
בעונת , זכה בוטוליה בתואר השחקן המצטיין של העונה, וזכה עם קבוצתו, הפועל ראשון לציון, באליפות המדינה.
שבועיים לאחר סיום העונה, חתם בוטוליה במכבי תל אביב.
הוא שיחק במכבי עד לשנת 2017 ולאחר עונה זו חזר לפרטיזן בלגרד
בויאן בוטוליה נישא בשנת 2009 לאלינה, אזרחית רומניה.
ולו בן אחד מנישואיו הראשונים לבת עמו.