tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שלוש מן המיסות שלו כתובות למקהלה כפולה וייתכן שהשפיעו על הוונציאנים עצמם; אחרי הכל, אנדראה גבריאלי ביקר אצל לאסוס במינכן בשנת 1562 ורבות מיצירותיו של לאסוס יצאו לאור בוונציה.
לאסוס השתמש אומנם בסגנון המצטלצל שהיה מקובל אותם ימים בוונציה, אך השפה ההרמונית שלו נשארה שמרנית ביצירות אלה: הוא ניצל את המרקם הוונציאני למטרות האמנות שלו עצמו.
לאסוס הוא אחד המלחינים של סגנון, המוכר בשם מוזיקה רזרבאטה - מונח ששרד בהרבה אזכורים תקופתיים, רבים מהם סותרים זה את זה, לכאורה.
הפירוש המדויק של המונח הוא נושא לחילוקי דעות נמרצים, אם כי קיימת תמימות דעים מסוימת בקרב מוזיקולוגים, כי מדובר בעוצמת ביטוי רגשי במוזיקה הנכתבת לטקסט, בכרומטיות וכן, אולי, במוזיקה הנכתבת במיוחד ובמפורש למבינים ואניני טעם.
דוגמה מפורסמת ליצירה משל לאסוס, המייצגת סגנון זה, היא סדרת 12 המוטטים שלו, בשם Prophetiae Sibyllarum, הכתובים בסגנון כרומטי פרוע, שמזכיר את קרלו ג'זואלדו; כמה ממהלכי האקורדים שלו ביצירה זו לא נשמעו שוב עד המאה ה-20.
לאסוס כתב ארבע פאסיונים, אחד לכל אחד מן השליחים, מתאוס, מרקוס, לוקאס ויוהנס.
דברי ישו ובשורת השליח מובאים כנעימה לקול יחיד, ואילו קטעי המעברים כתובים פוליפונית לקבוצות זמרים.
כמלחין מוטטים התבלט לאסוס בייחודו, בשונותו ובכישרונו העצום בין כל מלחיני הרנסאנס.
תפוקתו נעה מן הנשגב אל המגוחך, והוא גילה חוש הומור, שלא מקובל לקשר עם מוזיקת קודש: לדוגמה, אחד המוטטים שלו, super flumina Babylonis, שם לצחוק זמרים כושלים.
יש בו גמגום, הפסקות ורתיעות, בלבול כללי; הוא מזכיר, בתפיסה, אם לא בסגנון, את ה"הלצה המוזיקלית" של מוצרט.
רבים מן המוטטים שלו חוברו לאירועים טקסיים, כפי שאפשר לצפות ממלחין חצר, שנדרש לספק מוזיקה לביקורים של רמי מעלה, חתונות, חתימת בריתות ושאר אירועים מדיניים.
אבל את תהילתו הנרחבת ומאריכת הימים ביותר השיג לאסוס כמלחין מוטטים דתיים.
המוזיקה של לאסוס ל"שבעה מזמורים לדוד" (Psalmi Davidis poenitentiales) מהווה את אחד הקבצים המפורסמים ביותר של מזמורי תהילים בכל תקופת הרנסאנס.
הקונטרפונקט חופשי, עוקף את החיקוי הנפוץ של מלחיני ארצות השפלה כמו גומברט, ומדי פעם משתמש בכלי ביטוי, שהיו זרים לג'ובאני פלסטרינה.
כמו בכל מקרה אחר, לאסוס חותר לרושם רגשי עז ומגוון את מרקמיו, תוך הקפדה על התאמת המוזיקה לטקסט, להשגת מטרה זו.
הקטע האחרון בקובץ, המוזיקה שלו ל"ממעמקים" (תהילים ק"ל), מציב, לדעת מלומדים רבים, את אחת מאמות המידה הגבוהות ביותר בפוליפוניה של הרנסאנס, לצד שני מזמורים לאותו טקסט משל ז'וסקן דה פרה.
בין שאר יצירותיו הליטורגיות מזמורי תפילה, המנונים (ובכללם מעל מאה מגניפיקטים), פסוקי מענה לקהל המתפללים לשבוע הקדוש (הקודם לחג הפסחא), פסיונים, קינות וכמה יצירות עצמאיות לחגים חשובים.
לאסוס כתב בכל הצורות החילונית הבולטות של התקופה, מדריגל איטלקי, שאנסון צרפתי וליד גרמני: הוא אחד ממלחיני הרנסאנס הבודדים שכתבו בשפע בארבע שפות (לטינית, איטלקית, צרפתית וגרמנית), ובכל אחת מהן כתב בשטף וברהיטות.
רבים משיריו זכו לפופולריות עצומה בכל רחבי אירופה.
לאסוס היה מן הסתם המלחין היחיד של הרנסאנס המאוחר, שנהנה ממתת זו של שפות מוזיקליות.
במגוון זה של שירים חילוניים הוא מתאים עצמו למקובל בארץ המקור, ובה בשעה אינו מוותר על המקוריות, השנינה והמודעות לאמירה, המאפיינות אותו.
במדריגלים שלו, שרבים מהם כתב בתקופת שהותו ברומא, סגנונו בהיר ותמציתי והלחנים קליטים ונוחים לזכירה; הוא גם "חתם" על יצירותיו בהוסיפו לעיתים קרובות את המילה "לאסו", במקרים רבים תוך שימוש בצלילים לה-סול.
בבחירת השירה נקט גיוון רב, מפטררקה ליצירות הרציניות יותר ועד לפזמונים הקלילים ביותר לכמה מן הקנצונטות המבדרות שלו.
לאסוס העדיף במקרים רבים מדריגלים מחזוריים, כלומר, מספר שירים המאוגדים בקובץ שלם של קטעים מוזיקליים בעלי שייכות.
לדוגמה, ספר המדריגלים הרביעי שלו לחמישה קולות נפתח בססטינה שלמה של פטררקה, נמשך בסונאטות בשני חלקים ומסתיים בעוד ססטינה: מכאן שאפשר לשמוע את כל הספר כיצירה אחת, שכל מדריגל בה מהווה חלק משני.
רובם נאספו בשנות ה-70 וה-80 בשלוש הוצאות: אחת בהוצאת פייר פאלז בשנת 1571 ושתיים בהוצאת רוי באלארד ב-1576 ו-1584. מבחינת הסגנון, מקיפים השאנסונים את כל הטווח, מיצירות כבודות ורציניות ועד לפזמונים מבדרים, שיירי זימה ועגבים, כמו גם שירי שתייה, היאים לבתי מרזח.
לאסוס היה נאמן לסגנון הלירי המהוקצע של סרמיזי ולא לסגנון התוכניתי של קלמנט ז'אנקן בכתיבתו.
סוג שלישי של יצירה חילונית שהלחין לאסוס היה הליד הגרמני.
את רוב הלידר ייעד כנראה לקהל שונה, הואיל והם שונים במידה ניכרת, בצליל ובסגנון, הן מן השאנסונים והן מן המדריגלים; נוסף לכך, הוא כתב אותם במועד מאוחר בחייו, ואף לא אחד מהם הופיע עד שנת 1567, כאשר תקע כבר יתד לבטח במינכן.
רבים מהם עוסקים בנושאים דתיים, אף כי יש בהם גם בתי שיר קלים וקומיים.
הוא כתב גם שירי שתייה בגרמנית, ובניגוד ליצירה המקבילה בז'אנר השאנסון, כתב גם שירים על ההיבטים האומללים של התמכרות יתר.
רכס הרי לאסוס באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אורלנדו לאסוס.
"אורלנדו המטורף" (Orlando furioso) הוא אפוס מתקופת הרנסאנס, שנכתב על ידי המשורר האיטלקי לודוביקו אריוסטו.
היצירה נחשבת לאבן דרך בספרות המערב.
לכאורה מהווה המשך לסיפור המעשה ביצירתו הבלתי גמורה של מאתאו בויארדו, "אורלנדו מאוהב" (Orlando Innamorato), אך בעוד היצירה של בויארדו חותמת את הספרות הרומנסית ונועדה להורות ולהנעים, האפוס של אריוסטו יצירה רומנטית שחוברה על מנת להנעים ולהורות, מצטיינת ביכולת ההמצאה וכישרון-סיפור יוצאי-הדופן של המחבר, ובסגנונה העשיר והבהיר להפליא.
היצירה יצאה לאור לראשונה ב-1516, ובמהדורתה הסופית בשנת 1532.
היצירה מחולקת ל-46 קאנטי, שכל אחד מהם מכיל מעל 80 בתים מחורזים.
אורכה הכולל 38,736 שורות, מה שעושה אותה לאחת הפואמות הארוכות ביותר בספרות האירופאית.
עלילת האפוס מתרחשת על רקע מלחמות בין המלך קרל הגדול ואביריו הנוצרים לבין הסרצנים המוסלמים, אך נקודת המוקד אינה האירועים ההיסטוריים כי אם סיפורי האהבה, הכשפים וההרפתקאות של אבירים שונים.
בין עלילות המשנה: אהבתו של אורלנדו הנוצרי לנסיכה המוסלמית אנג'ליקה (אהבה חד-צדדית שגורמת לאורלנדו להשתגע); אהבת הלוחמת הנוצרייה ברדמנטה והמוסלמי רוג'ירו, אשר נכלא בארמונה של הקוסמת ארלצ'ינה, מסעו של אסטולפו לירח, משם הוא מחלץ את שכלו האבוד של אורלנדו, ועוד.
אורלנדו - אביר, אחד הפאלאדינים של שרלמן, מאבד את שפיותו מרוב אהבתו לאנג'ליקה.
אטלאנטס - מכשף מוסלמי רב עוצמה, מורו של רוג'רו.
אלקינה - מכשפה מרושעת החיה על אי קסום ומפילה גברים ברשתה בעזרת קסמיה ואשליותיה, ולאחר שהיא מואסת בהם הופכת אותם לעצים.
אנג'ליקה - נסיכה מוסלמית, מושא אהבתם של אורלנדו, רינלדו ואבירים רבים אחרים.
אסטולפו - אביר, בנו של אוטו מלך אנגליה ואחד הפאלאדינים של שרלמן.
נפל ברשתה של אלקינה וחי תקופה מסוימת בתור עץ על האי שלה.
בארדמנטה - אבירה לוחמת, אחותו של רינלדו ובת דודתו של אורלנדו.
מתאהבת ברוג'רו ומצילה אותו משביו של אטלאנטס.
ברונלו - גמד, גנב ערמומי, משרתו של המלך אגרמנטה המוסלמי.
מליסה - קוסמת טובת לב, מסייעת רבות לבארדמנטה ורוג'רו.
מרפיסה - מלכת הודו, אחותו של רוג'רו שהופרדה ממנו בילדות.
רוג'רו - אביר מוסלמי רב עוצמה.
הוריו מתו בצעירותו והוא גודל בידי אטלאנטס.
במהלך האפוס הוא מתאהב בבארדמנטה.
רודומונטה - מלך סרצה ואלג'יר, עומד בראש ברית המלכים הסרצנים המוסלמים הנלחמים בשרלמן.
רינלדו - אביר, אחד הפאלאדינים של שרלמן, אחיה של בארדמנטה, בן דודו של אורלנדו.
מתחרה באחרון על רקע אהבתם לאנג'ליקה.
"אורלנדו המטורף" הוא מיצירות הספרות המשפיעות ביותר במהלך הדורות.
אריוסטו היה הסופר הראשון שזכה להצלחה בינלאומית בחייו.
עד שנת 1600 ספרו כבר יצא ב-154 מהדורות, ביותר עותקים מכל ספר אחר שבזמנו.
השפעתו על הספרות האירופאית עצומה.
באיטליה, טורקוואטו טאסו באפוס "ירושלים המשוחררת" שאל סיפורים ודמויות מהיצירה, גליליאו ידע את "אורלנדו המטורף" בעל-פה, לאופרדי החשיב את אריוסטו במעלת המשוררים הקלאסיים העתיקים.
בפורטוגל, לואיש דה קמואש הושפע מאריוסטו בחיבור האפוס "הלוזיטאנים".
בצרפת, ליצירה הייתה השפעה גדולה על רונסאר, די בלה, לה פונטן.
בתקופה המודרנית הסופר הארגנטינאי חורחה לואיס בורחס והסופר האיטלקי איטלו קאלווינו היו חסידים של אריוסטו.
כן היצירה הייתה מקור השראה להרבה מלחינים קלאסיים, ובהם לולי, סקרלטי, ראמו, אלבינוני, ויולדי, הנדל, פיצ'יני, היידן; ולהרבה ציירים, כגון קראצ'י, ורונזה, ריינולדס, טייפולו, אנגר, דלקרואה, ברטון, דורה, ואחרים.
אורלנדו פירטס הוא מועדון כדורגל דרום אפריקאי, המשחק בליגת העל האפריקאית, ליגת PSL, ומייצג את העיר אורלנדו, המהווה חלק מאזור סווטו ליד יוהנסבורג.
הקבוצה משחקת במדים שחורים במשחקי הבית ובמדים שחורים-לבנים במשחקי חוץ.
המועדון מחזיק בכמות הגבוה ביותר של אליפויות דרום אפריקה, וזהו המועדון היחידי בחצי הכדור הדרומי שזכה בגביע אפריקה לאלופות, וזאת בשנת 1995, ובסופר קאפ האפריקאי שנה לאחר מכן.
בבעלותו של המועדון 51% מאצטדיון אליס פארק אשר ביוהנסבורג.
המועדון הוקם בשנת 1937 והוא המועדון הוותיק ביותר בדרום אפריקה.
בעיירה אורלנדו בסווטו, פרבר של יוהנסבורג.
המייסדים של המועדון הם צאצאים למהגרים שעברו לאזור מאזורים צחיחים לעבוד במכרות זהב של גואטנג.
רק בשנת 1940 התמנה נשיא לקבוצה והחל לממן אותה כלכלית.
הדרבי בין אורלנדו פירטס לקייזר צ'יפס הוא אחד המתוחים בעולם הכדורגל.
כוחות משטרה ואבטחה גדולים שומרים על הסדר באצטדיון המלא עד אפס מקום.
לא פעם מתרחשים אירועי אלימות קשה בין שני מחנות האוהדים.
אורלנדו גיבונס היה מלחין ונגן עוגב אנגלי בשלהי תקופת הרנסאנס.
הוא היה מחשובי המלחינים באנגליה של זמנו.
בין 1596 ל-1598 שר במקהלה של קינגס קולג' בקיימברידג', שם היה אחיו ממונה על זמרי המקהלה; בשנת 1598 נכנס לאוניברסיטה וב-1606 סיים את לימודי התואר הראשון במוזיקה.
המלך ג'יימס הראשון מינה אותו ל"אציל הקאפלה המלכותית", שם כיהן כנגן עוגב כבר בשנת 1615 ועד מותו.
ב-1625 היה לנגן עוגב בכיר בקאפלה המלכותית עם תומאס טומקינס כנגן זוטר לצדו.
כמו כן החזיק במשרות נגן כלי מקלדת בלשכה האישית בחצר הנסיך צ'ארלס (לעתיד המלך צ'ארלס הראשון) ונגן עוגב בכנסיית וסטמינסטר.
גיבונס נפטר בגיל 41 בקנטרברי משבץ.
אשתו נפטרה זמן קצר אחריו, ואחיו גידל את ילדיהם.
אחד מהם, כריסטופר גיבונס, הלך בעקבות אביו והיה לנגן עוגב ומלחין.
מצבה לזכרו הוקמה בקתדרלת קנטרברי.
יום מותו מצוין מדי שנה בקאפלה של קינגס קולג' בקיימברידג' בתפילת ערבית מתוך מזמוריו.
גיבונס היה אחד המגוונים ביותר בקרב המלחינים האנגלים בני זמנו, וכתב יצירות רבות לכלי מקלדת, כשלושים פנטזיות לויולים, מספר מדריגלים (שהמוכר ביותר ביניהם הוא "ברבור הכסף") והרבה מזמורים שזכו לפופולריות.
במוזיקה הכוראלית שלו בולטת שליטתו המוחלטת בקונטרפונקט, משולבת בכישרון למלודיה.
המזמור הנודע ביותר שלו הוא "זו עדות יוחנן", מוזיקה לטקסט מן הברית החדשה לסולו (קונטרה-טנור או טנור), לסירוגין עם מקהלה מלאה.
הסולן נדרש להפגין יכולת טכנית גבוהה במקומות אחדים, והיצירה נותנת ביטוי לעוצמה הרטורית של הטקסט בלי לגלוש להפגנת רגשות או בומבסטיות.
גיבונס גם כתב שתי יצירות מוזיקליות גדולות לתפילת ערבית, "הטקס הקצר" ו"הטקס השני".
הראשונה כוללת נונק דימיטיס רב הבעה, והשנייה היא יצירה מורחבת המשלבת קטעי סולו וקטעי מקהלה.
המזמורים המלאים של גיבונס כוללים את "אלי, בחרון אפך" ואת המזמור ליום העלייה השמיימה (Ascension Day) "מחאו יחדיו כפיים" לשמונה קולות.
גיבונס תרם שישה קטעים לאוסף המודפס הראשון של מוזיקה באנגליה, "פארתניה", שיצא לאור בסביבות 1611. הוא היה הצעיר משלושת התורמים, בהפרש ניכר מן השניים האחרים.
גיבונס היה המלחין האהוב על הפסנתרן הקנדי גלן גולד, שכתב עליו: .
אורלן היא סדרת חליפות חלל שתוכננה ונבנתה על ידי NPP זבזדה.
החליפות שימשו ומשמשות לביצוע הליכות חלל במסגרת תוכנית החלל הרוסית, ממשיכתה של תוכנית החלל הסובייטית, ושימשו גם סוכנויות חלל נוספות, כולל נאס"א.
אחת הגרסאות של חליפת החלל אורלן משמשת את תוכנית החלל הסינית.
חליפת החלל הראשונה בסדרה הייתה ה-LOS (Lunar orbit suit - חליפה למסלול סביב הירח), שפותחה עבור משימות סובייטיות אל הירח.
פיתוח החליפה בחל ב-1967 והסתיים ב-1971 עם ביטול התוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח.
הדגם השני בסדרה היה האורלן-D, שפיתוחו החל ב-1969 ונמשך עד ל-1977. ב-20 בדצמבר 1977 בוצעה הליכת החלל הראשונה באמצעות האורלן-D בתחנת החלל סאליוט 6, במהלך משימת סויוז 26. דגם D יצא משימוש ב-1984 לאחר ששימש גם בסאליוט 7.
האורלן-DM נכנס לשימוש לראשונה ב-2 באוגוסט 1985 בתחנת החלל סאליוט 7. בהמשך שימש הדגם גם בתחנת החלל מיר עד ליציאתו משימוש ב-1988.
האורלן-DMA נכנס לשימוש בנובמבר 1988 בתחנת החלל מיר, והמשיך לשמש בתחנה עד ל-1997.
האורלן-M נכנס לשימוש בתחנת החלל מיר ב-1997 והמשיך ושימש גם בתחנת החלל הבינלאומית עד ל-2009.
האורלן-MK נכנס לשימוש ב-2009 בתחנת החלל הבינלאומית, והוא צפוי לשמש בה עד לכניסת הדגם הבא, ה-MKS, לשימוש בסביבות 2015.
חליפות החלל מסוג אורלן שימשו טייסי חלל סובייטים, רוסיים, אמריקאיים, אירופאים וסיניים.
בסין נקראת חליפת החלל (גרסה של האורלן-M) בשם "האיינג" (海鹰) - התרגום המילולי הסיני לעיטם.
חלפות החלל אורלן הם חצי קשיחות - פלג הגוף העליון והקסדה לא ניתנים להזזה או לסיבוב, אך הזרועות ניתנות להזזה.
בשונה מחליפות החלל האמריקאיות, את חליפות החלל מסוג אורלן לא לובשים, אלא ניכנסים לתוכם דרך פתח בגב, שלאחר סגירתו מורכב עליו מכל החמצן.
צורת "לבישה" זו הופכת את תהליך ההכנה להליכת החלל לקצרה (כ-5 דקות בלבד) ופשוטה.
אספקת החמצן לחליפת החלל אורלן-D, וכן התקשורת עם הקוסמונאוט שבחליפה, נעשתה דרך צינור שחיבר את החליפה אל החללית ממנה יצאו להליכת החלל.
החל מהאורלן-DM תוכננו החליפות כך שהן יכולות לפעול עצמאית.
בנוסף לדגמים שצוינו לעיל, ישנם עוד שלושה דגמים המשמשים לאימון טייסי החלל:
GN - משמש לאימונים בבריכות מים (בהן אפשר לדמות מצבי חוסר כבידה)
T - משמש לתרגול הפרוצדורות במנעל אוויר
V - משמש לאימוני טיסה במיקרו-גרביטציה
אורלנדו איוון קרוס טורס (בספרדית: Orlando Iván Cruz Torres; נולד ב-1 ביולי 1981) הוא מתאגרף פורטוריקני במשקל נוצה.
בספטמבר 2012 הוא מדורג במקום הרביעי בעולם בדירוג של ה-WBO (World Boxing Organization).
מתוך 34 קרבות, מאזנו של קרוס עומד על 25 ניצחונות מהם 13 בנוקאאוט, 7 הפסדים ופעמיים תיקו.
קרוס הוא המתאגרף המקצוען הפעיל הראשון שיצא מהארון.
קרוס החל להתאמן בגיל 7 ומאז הוא משתתף בתחרויות.
באולימפיאדת סידני (2000) השתתף קרוס בתחרות אגרוף במשקל נוצה והפסיד כבר בקרב הראשון למתאגרף מאלג'יריה.
ב-15 בדצמבר אותה שנה החל להשתתף בתחרויות מקצועניות וניצח בכל התחרויות בהן השתתף עד לספטמבר 2009 שבה הפסיד לקורנליוס לוק מארצות הברית בנוקאאוט טכני.
מאזנו עמד על 16 ניצחונות מתוך 17 קרבות.
בקרב שנערך לאחר מכן, בפברואר 2010 הוא הפסיד בנוקאאוט בסיבוב הרביעי לדניאל פונסה דה לאון ממקסיקו, אך ניצח ב-4 הקרבות הבאים.
האחרון שבהם נערך ב-15 במרץ 2013 שבו ניצח בנוקאאוט טכני בסיבוב השביעי את אלן מרטינז ממקסיקו.
בקרב על תואר אלוף העולם, שנערך בלאס וגאס שבנבדה ב-12 באוקטובר 2013 הפסיד קרוס בנוקאאוט טכני בסיבוב השמיני לאורלנדו סלידו ממקסיקו.
אל השקילה שלפני הקרב הוא הופיע בתחתונים בצבעי הגאווה והתאגרף בכפפות ורודות לאות הזדהות עם חודש המודעות לסרטן השד.
ב-4 באוקטובר 2012 יצא קרוס מהארון כהומו.
"אני רוצה להיות נאמן לעצמי, אני רוצה להיות מודל לחיקוי הכי הטוב שאני יכול להיות, לילדים שעשויים לראות באגרוף ספורט וקריירה מקצועית.
תמיד אהיה פורטוריקני גאה, תמיד הייתי ותמיד אהיה הומו גאה."
שבועיים לאחר יציאתו מהארון הוא ניצח בקרב שנערך בפלורידה את חורחה פזוס ממקסיקו.
קרוס נישא לבן זוגו חוסה מנואל קולון ב-16 בנובמבר 2013 בניו יורק.
בשנת 2016 הוא הקדיש את הקרב שלו נגד אלחנדו ואלדס לפיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו בו נהרגו פוארטו ריקנים לרבות חברים של המתאגרף.
מועדון כדורגל אורלנדו סיטי הוא מועדון כדורגל אמריקאי מהעיר אורלנדו שבפלורידה.
המועדון נוסד בשנת 2010, והוכרז כמועדון העשרים ואחת בליגת ה-MLS בנובמבר 2013.
בעונתה הראשונה ב-MLS שיחקה הקבוצה באצטדיון Orlando Citrus Bowl, והחל מ-2016 משחקת באצטדיון אקספלוריה, המכיל 25,000 מקומות.
אורלנדו סיטי, מועדון ששיחק במקור בליגת הכדורגל המאוחדת (USL), נוסד בשנת 2010 על ידי חבר דירקטוריון קבוצת הכדורגל סטוק סיטי, פיל רולינס.
ב-28 בפברואר 2011 הודיעה אורלנדו סיטי כי נפגשה עם נציב ה-MLS דון גרבר ועם גורמים בליגה בנוגע להרחבת הקבוצה ולהצטרפותה לליגה.
ב-19 בנובמבר 2013, אורלנדו סיטי הוכרזה כקבוצה העשרים ואחת בליגה.
ב-13 במאי 2014 נחשף הלוגו של המועדון.
ב-9 ביוני 2014, אורלנדו סיטי הודיעה על שותפות עם בנפיקה ליסבון.
ב-30 ביוני 2014 חתם בקבוצה קאקה הברזילאי אותו השאילה לסאו פאולו עד שתחל העונה הסדירה ב-MLS.
המועדון החל לשחק בעונת 2015 ב-MLS לצד הזיכיון העשרים ניו יורק סיטי.
אורלנדו סיטי הייתה לקבוצה הראשונה מפלורידה ב-MLS מאז מיאמי פיוז'ן וטמפה ביי מיוטיני.
הקבוצה אירחה את משחק ה-MLS הראשון שלה ב-8 במרץ 2015, נגד ניו יורק סיטי מול קהל של 62,510 צופים.
קאקה כבש בתוספת הזמן והשיג לקבוצה תיקו 1-1. במשחק שלאחר מכן ניצחה הקבוצה את יוסטון דינמו 1-0 בחוץ והשיגה את ניצחונה הראשון ב-MLS.
בעונתתה הראשונה בליגה סיימה הקבוצה במקום ב-7 במזרח וה-14 הכללי, כשהיא רחוקה מרחק נקודה אחת בלבד מהפלייאוף.
בעונת 2020 הצליחה הקבוצה לראשונה להעפיל לשלב הפלייאוף לאחר שסיימה במקום ה-4 במערב והחמישי הכללי.
היא גברה על ניו יורק סיטי בשלב הראשון של הפלייאוף והפסידה ברבע הגמר לניו אינגלנד רבולושן.
ב-12 במאי 2021, הודיע פלביו אוגוסטו דה סילבה בעלי הקבוצה, כי הוא נמצא במשא ומתן למכירת המועדון לזיגי ומארק וילף.
השווי הכולל של העסקה הוערך ב-400–450 מיליון דולר.
המכירה הושלמה רשמית ב-21 ביולי 2021. אורלנדו העפילה לפלייאוף ב-2021 עונה שנייה ברציפות, אך הודחה בסיבוב הראשון על ידי נאשוויל.
ב-7 בספטמבר 2022 זכתה אורלנדו סיטי בגביע הראשון שלה כקבוצת MLS, לאחר שניצחה 0–3 את סקרמנטו ריפבליק בגמר גביע ארצות הברית הפתוח.
בליגה היא העפילה שוב לפלייאוף, אך הפסידה בסיבוב הראשון למונטריאול.
בעקבות הזכייה בגביע ארצות הברית הפתוח השתתפה אורלנדו לראשונה בליגת האלופות של CONCACAF לעונת 2023. יריבתה הראשונה של הקבוצה הייתה טיגרס המקסיקנית בשמינית הגמר, לה הפסידה בגלל שערי חוץ בתום שני המשחקים.
ב-MLS סיימה אורלנדו את העונה הסדירה במקום השני ובמזרח עם 63 נקודות, שיא הנקודות של המועדון והמיקום הגבוה ביותר בטבלה הכללית ובמזרח.
הם גברו 0–1 על נאשוויל ברבע הגמר, ובחצי גמר הודחו על ידי האלופה קולומבוס קרו.
בעונת 2024 שיחקה הקבוצה בפעם השנייה בליגת האלופות של CONCACAF לאור כך שסיימה שנייה בליגה בעונת 2023. בסיבוב הראשון שיחקה אורלנדו נגד קבלרי הקנדית וגברה עליה 6-1 בסיכום שני המשחקים, למה שהיה לניצחון הראשון של הקבוצה במפעל.
בסיבוב שלאחר מכן שיחקה שוב מול טיגרס המקסיקנית, והודחה מולה שוב לאחר 2–4 בסיכום שני המשחקים.
בליגה סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום הרביעי במזרח.
מאוחר יותר השיגה את הישג השיא שלה בליגה כשהגיעה לגמר המזרח, שם הפסידה לניו יורק רד בולס.
גביע ארצות הברית הפתוח: 2022
אורלנדו דוקה (בספרדית: Orlando Duque, נולד ב-10 בספטמבר 1974) הוא קופץ למים מגובה רב קולומביאני.
הוא אלוף העולם הראשון ממקפצה של-27 מטר (ברצלונה 2013).
דוקה נולד בסנטיאגו דה קאלי.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה דוקה במדליית זהב, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 590.20 נקודות, לפני גארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות) ויונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיים במקום שישי, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 571.55 נקודות.
אורלנדו קרלוס בראגה דה סָה (בפורטוגזית: Orlando Carlos Braga de Sá; נולד ב-26 במאי 1988 בברסלוס שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
אורלנדו סה, נולד בברסלוס שבפורטוגל וכבר בגיל 16 לאחר ששיחק באספוסנדה הקטנה הצטרף למחלקת הנוער של אחד המועדונים הגדולים בפורטוגל ספורטינג בראגה.
בעונת 2007/08, הצטרף סה רשמית לאימוני הקבוצה הבוגרת של בראגה ולאחר מכן יצא לעונת השאלה אחת במריה פונטה מהליגה השלישית בפורטוגל במדיה רשם 26 הופעות ליגה וכבש שישה שערים.
ב-5 בינואר 2009, ערך סה את הופעת הבכורה שלו במדי בראגה כשעלה כמחליף ורשם דקה אחת בניצחון קבוצתו 2–0 על בלננסש.
ב-7 במרץ, כבש סה את שער הבכורה שלו במדי בראגה כשעלה כמחליף בדקות הסיום של התיקו 2–2 נגד אמאדורה.
במהלך הקריירה שלו בבראגה, ולאחר שכבש שלושער במדי נבחרת פורטוגל עד גיל 21 בניצחון 4–1 על נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21 זומן סה למבחנים בצ'לסי מהפרמייר ליג תחת המאמן לואיס פליפה סקולארי.
ב-1 ביוני 2009, סה נרכש על ידי אלופת הליגה הפורטוגלית פורטו ששילמה עבורו שלושה מיליון אירו לבראגה בתוספת 20 אחוזים ממכירה עתידית של השחקן.
סה, שהגיע לפורטו כשהוא סוחב פציעה עוד מתקופתו בבראגה, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-2 בינואר 2010, כשפתח בהרכב בניצחון פורטו 2–0 בגביע הפורטוגלי.
בעונת 2010/11, לאחר שלא השתלב בצורה מוצלחת בפורטו, הושאל סה לנסיונאל מדיירה במדיה רשם 16 הופעות ליגה ושישה שערים רשמיים, מתוכם שלושה שערים בליגה הפורטוגלית.
בסוף חלון ההעברות של ינואר 2011 חתם סה בהעברה חופשית בפולהאם.
את הופעת הבכורה שלו במועדון רשם סה ב-21 בספטמבר, בהפסד פולהאם לצ'לסי במסגרת גביע הפוטבול ליג.
שלושה ימים לאחר מכן רשם סה את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג כשרשם 90 דקות בתיקו 0–0 של פולהאם נגד וסט ברומיץ' אלביון.
סה כבש את שערו הראשון והיחיד במדי פולהאם ב-31 בדצמבר 2011, בתיקו 1–1 נגד נוריץ' סיטי.
לפני תחילת עונת 2012/13, סה אמר שהוא הולך להשתפר במדי פולהאם וסיפק מספר הצהרות מחייבות לאתר הרשמי של המועדון.
ב-30 ביוני 2012, למרות הבעת רצונו של סה להישאר בפולהאם, הוא שוחרר מהקבוצה בהסכם הדדי על התרת חוזהו.
ב-30 ביולי 2012, עזב סה את אנגליה וחתם על חוזה לשלוש שנים בא.א.ל.
הוא כבש את השער האירופי הראשון שלו בקריירה ב-6 בדצמבר כשעזר ללימסול לנצח 3–0 את אולימפיק מרסיי במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
בפתיחת עונת 2013/14, כבש סה חמישה שערים בשלושת המשחקים הראשונים בליגה הקפריסאית, ועד לסיום העונה כבש סה 18 שערים ב-39 הופעות ליגה במדי א.א.ל.
ב-14 בפברואר 2014 חתם סה על חוזה לשלוש שנים וחצי בלגיה ורשה.
ב-22 בפברואר ערך סה את הופעת הבכורה שלו בליגה הפולנית, בניצחון לגיה 3–0 על גורניק ז'בז'ה.
את שער הבכורה שלו במועדון כבש סה במחזור האחרון של העונה הסדירה בפולין כשכבש שער בניצחון 3–1 על לובין כשבסיום אותה העונה זכתה לגיה ורשה באליפות הליגה הפולנית לאחר שסה כבש 14 שערי ליגה ב-33 הופעות.
ב-29 ביוני 2015, חזר סה לאנגליה כשחתם על חוזה לשלוש שנים ברדניג מהצ'מפיונשיפ.
ב-8 באוגוסט, רשם סה את הופעת הבכורה שלו במדי "המלכותיים" במחזור הפתיחה של הצ'מפיונשיפ כשהחטיא פנדל בהפסד קבוצתו 2–1 לבירמינגהאם סיטי.
סה כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-29 באוגוסט בניצחון החוץ 3–1 על ברנטפורד.
במשחק שלאחר מכן, כבש סה שלושער בניצחון 5–1 על איפסוויץ' טאון.
ב-26 בינואר 2016 חתם סה במכבי תל אביב לשנתיים וחצי.
שלושה ימים לאחר מכן, כבש סה את שערו הראשון במכבי תל אביב כשעלה כמחליף להופעת בכורה במדי מכבי תל אביב בניצחון 2–1 על הפועל ראשון לציון במסגרת שמינית גמר גביע המדינה.
ב-5 במרץ 2016, כבש סה את שעריו הראשונים גם בליגת העל כשהבקיע צמד בניצחון מכבי תל אביב 5–0 על הפועל כפר סבא.
בשאר העונה סה היה פצוע לעיתים תכופות ולא הצליח להשתלב בקבוצה.
עד תום העונה ערך סה עשר הופעות ליגה במהלכן כבש שני שערים.
ב-29 ביוני 2016 כבש סה את שער הבכורה האירופי שלו במדי מכבי תל אביב, בניצחון 3–0 על גוריצה במסגרת סיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית.
ב-1 בספטמבר 2016 חתם סה בליאז' לאחר ששוחרר ממכבי תל אביב.
ב-11 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על גנק בו הבקיע את שערו הראשון.
בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע 17 שערים.
בעונתו השנייה הבקיע עשרה שערי ליגה.
ב-28 בפברואר 2018 חתם סה בחנאן ג'יאנייה הסינית.
ב-11 במרץ ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על טיינג'ין טדה בו הבקיע את שערו הראשון.
במדי הקבוצה כבש שער אחד בחמש הופעות.
בעונת 2018/2019 כבש שער אחד ב-26 הופעות בכל המסגרות, אך בעונת 2019/2020 לא נכלל בסגל הקבוצה ושותף רק בקבוצת המילואים.
ב-26 במאי 2021, ביום הולדתו ה-33, הודיע סה על פרישה ממשחק פעיל בשל פציעה בגיד אכילס ממנה סבל.
מרקוס אורלנדו לטלייה (בשמו המלא בספרדית: Marcos Orlando Letelier del Solar; 13 באפריל 1932 - 21 בספטמבר 1976) היה כלכלן, פוליטיקאי ודיפלומט צ'יליאני סוציאליסט בתקופת נשיאותו של סלבדור איינדה.
לטלייה נבחר לכהן כשר ההגנה של ארצו ב-10 בספטמבר 1973, יום לפני פרוץ ההפיכה הצבאית שהביאה לסיום שלטונו של האיחוד העממי במדינה, למותו של איינדה, ולתחילתן של 16 שנים של דיקטטורה צבאית.
כפליט הדיקטטורה הצבאית של הגנרל אוגוסטו פינושה, קיבל לטלייה מספר תפקידים אקדמיים בוושינגטון ועבר להתגורר בה.
הוא נרצח בידי סוכני DINA , המשטרה החשאית של משטר פינושה, שחדרו לארצות הברית באמצעות דרכונים מזויפים בידיעת ה-CIA, בפיצוץ מכוניתו בלב רובע השגרירויות בעיר.
עמו נהרגה עמיתה אמריקאית בת 25 בשם רוני מופיט.
התנקשות פוליטית זו אירעה כחודש לאחר פרסום מאמר שנוי במחלוקת פרי עטו של לטלייה במגזין "The Nation" שבו קשר בין הפרת זכויות האדם בצ'ילה לבין ניסיונות החונטה הצבאית להחיל מדיניות כלכלית של שוק חופשי במדינה.
במאמר אף האשים את הכלכלן האמריקאי מילטון פרידמן ותלמידיו "נערי שיקגו" בשותפות לאחריות על פשעי משטר פינושה.
"אורלנדו" הוא סרט בריטי משנת 1992, המבוסס על הרומן של וירג'יניה וולף מ-1928 - Orlando: A Biography.
בסרט מככבת טילדה סווינטון בתפקיד אורלנדו, לצד בילי זיין בתפקיד מרמדיוק בונתרופ שלמרדין, וקוונטין קריספ בתפקיד המלכה אליזבת הראשונה.
הסרט בוים על ידי סאלי פוטר.
"אורלנדו" זכה לשבחים מרובים על הייצוג החזותי של הסביבה והנוף המתוארים בספרה של וולף.
פוטר צילמה את החלקים של הסרט המתרחשים בקונסטנטינופול באזור מבודד של העיר חיווה באוזבקיסטן, וכן בשדה העמודים המגולפים המפואר של מסגד דג'ומה, מהמאה ה-18.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים של ונציה.
הסרט מתחיל בעידן האליזבתני זמן קצר לפני מותה של המלכה אליזבת הראשונה.
על ערש דווי, אליזבת מבטיחה לאציל האנדרוגני הצעיר, אורלנדו, שתוריש לו חלקת אדמה גדולה יחד עם טירה וסכום נדיב של כסף, אך רק אם ייאות למצוותה: "לא לדהות.
לא להזדקן." אורלנדו נעתר לה, ומתגורר בבדידות מזהרת בטירה במשך כמה מאות שנים, שבמהלכן הוא כותב שירה ומצייר.
כשהוא מנסה להתיידד עם משורר דגול, המשורר לועג לשירתו, ואורלנדו נפגע קשות.
הוא מחליט לנסוע לקונסטנטינופול ולשרת כשגריר אנגליה, ושם הוא כמעט נהרג בתקרית דיפלומטית.
כשהוא מתעורר למחרת בבוקר, הוא מגלה שמשהו עוד יותר משמעותי קרה: הוא הפך בן-לילה לאישה.
העלמה אורלנדו חוזרת לביתה באנגליה לבושה במחלצות מזרח תיכוניות, ומגלה כי מחכות לה מספר תביעות משפטיות הטוענות שהיא תמיד הייתה בעצם אישה, ומשום כך, על פי חוק, לא הייתה זכאית לאדמותיה או לכל ירושה מלכותית.
מאתיים השנים הבאות מייגעות אותה; היא מתמודדת עם ענייני בית המשפט, וחוסר מזל באהבה ובמלחמות אנגליה במהלך השנים.
כשמגיעה שנת 1990, הסרט מראה את אורלנדו עם בתה הצעירה, מחפשת מו"ל שיפרסם את ספרה.
היא נפגשת עם עורך שמצהיר כי עבודתה "טובה למדי", כאשר האירוניה היא שאת תפקיד העורך מגלם השחקן היתקוט ויליאמס – אותו שחקן שכדמות אחרת לעג לשירתו של אורלנדו מאות שנים קודם לכן.
אורלנדו כעת מרגישה שלאחר חיים מאוד ארוכים וביזאריים, היא מצאה פינה נינוחה בה היא יכולה לחיות בשלווה.
קוונטין קריספ – אליזבת הראשונה
ג'ון ווד – הארכידוכס הארי
ג'ון בוט – אביו של אורלנדו
איליין בנהאם – אמו של אורלנדו
שרה מאייר – תומאס בתפקיד פאבילה
דאדלי סאטון – המלך ג'יימס
סיימון ראסל ביל – הארל מוראי
מתיו סים – לורד פרנסיס ויר
שרלוט ולנדריי – הנסיכה סאשה
היתקוט ויליאמס – ניק גרין/מו"ל
טום הופמן – ויליאם השלישי
שרה קרודן – מרי II
וינסנט קנבי כתב ביקורת נרגשת בניו יורק טיימס, בה הצהיר כי: "המחזה המדהים והשנון הזה פולש למוח דרך עיניים מסונוורות, ללא הרדמה.
לכל אורכו של 'אורלנדו' של גברת פוטר, כמו ביצירתה של וולף, קיים סוג של הגיון בריא קולח, ותחושת שמחה, אשר כל כך נדירים בימינו בכל מדיום, שהם יוצרים מתח קולנועי וצחוק מהנה ייחודיים.
'אורלנדו' יכול בנקל להיות לקלסיקה מסוג מיוחד מאוד—אולי לא במיינסטרים—אבל כזה שמשמש מודל עבור יוצרי סרטים עצמאיים אשר הולכים בעקבות המוזות הא-רציונליות שלהם, ומגיעים, לעיתים להיעלמות מבורכת, אך לעיתים גם לתהילה".
קנבי גם ציין לטובה אן האופן בו "פוטר הצליחה לתרגם למדיום קולנועי את כל מגוון נושאי העניין של וולף, לא רק בשפה ובספרות, אלא גם בהיסטוריה, טבע, מזג אוויר, בעלי חיים, היחסים בין המינים, וכן את המהות של טבע המינים."
לעומת זאת, קנת' טוראן תיאר את הסרט בלוס אנג 'לס טיימס כ"חלול...
ומרוצה מעצמו", והתלונן כי "כל סוג של קשר רגשי לנראות המושקעת של הסרט, שנבנתה בקפידה...
ב-Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון חיובי של 83% בהתבסס על 53 ביקורות.
"אורלנדו" היה מועמד לפרסי אוסקר עבור הפקה אמנותית ועיצוב תלבושות.
הסרט היה גם מועמד לפרס אינדיפנדנט ספיריט לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1994. הוא היה גם מועמד לפרס גולדבגה הסרט הזר הטוב ביותר.
סקסטוס אורליוס ויקטור היה היסטוריון ופוליטיקאי באימפריה הרומית.
הוא היה מחברו של חיבור היסטורי קצר על האימפריה הרומית בשם "הספר על הקיסרים" (Liber De Caesaribus), שמכסה את התקופה מאוגוסטוס קיסר ועד קונסטנטיוס השני.
בזמן שלטונו של הקיסר יוליאנוס הכופר (361–363), שירת ויקטור כמושל פנוניה סקונדה .
ידוע כי בשנת 389 הוא החזיק במשרת הממונה על העיר רומא (praefectus urbis Romae), תפקיד בכיר בקיסרות ברומא.
ארבעה חיבורים היסטוריים קצרים יוחסו לו, אולם רק ייחוס החיבור של "הקיסרים" מבוסס היטב.
"קיצור על הקיסרים" (Epitome de Caesaribus) – מיוחס לו.
אורליוס ויקטור נחשב להיסטוריון מהימן.
הוא השלים את "על הקיסרים" בין השנים 359–361. הוא השתמש לצורך כתיבתו בחיבור היפותטי על ההיסטוריה של הקיסרים (ההיסטוריה של הקיסרים של אנמן ).
לאחר תיאור המלחמה בין קונסטנטיוס השני למגנטיוס, מספר ויקטור אורליוס על המרד היהודי נגד קונסטנטיוס גאלוס בשנת 351. ויקטור הוא המקור היחיד המציין את שמו של מנהיג המרד היהודי, "פטריקיוס" (Patricius), שהיהודים "העלו אותו למלכות".
ארבעת החיבורים הללו פורסמו בדרך כלל יחד בשם "היסטוריה רומאית" (Historia Romana).
"על אישים מפורסמים" הודפס לראשונה בשנת 1472, בארבעה כרכים, תחת שמו של פליניוס הצעיר, ואילו "קיצור על הקיסרים" הודפס לראשונה בשטרסבורג בשנת 1505.
המהדורה הראשונה של כל ארבעת החיבורים יחד הייתה מאת אנדריאס שוטוס (שמונה כרכים, אנטוורפן, 1579).
ב-1975 יצאה מהדורה של "על הקיסרים" על ידי פייר דופריין (Pierre Dufraigne).
אורלנדו אורטגה (בספרדית: Orlando Ortega; נולד ב-29 ביולי 1991) הוא אתלט קובני שמייצג את ספרד.
הוא סגן האלוף האולימפי (ריו 2016) ובעל מדליית ארד מאליפות אירופה (ברלין 2018) בריצת 110 מטר משוכות.
אורטגה החל להתאמן באתלטיקה כשהיה בן 12, בבית הספר.
הוא התחיל להתאמן בקרב עשר, אבל אביו אמר לו שהמקצועות בהם הוא מצטיין הם ריצות המשוכות, ומאז החל להתאמן אצל אביו במקצועות אלה.
התחרות הבינלאומית הראשונה בה התחרה הייתה אליפות העולם לנוער שנערכה בשנת 2010 במונקטון.
הוא התחרה בריצת 110 מטר משוכות, ובשלב המוקדמות נפל עקב הפלת משוכה, ולא הצליח לסיים את הריצה.
שנה לאחר מכן, התחרה במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה, וזכה במדליה הבינלאומית הראשונה שלו, מדליית ארד, לאחר שקבע תוצאה של 13.30 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ באיסטנבול, סיים חמישי במקצה ובמקום התשיעי הכללי בחצי הגמר בריצת 60 מטר משוכות, לאחר שקבע תוצאה של 7.71 שניות, ופיספס בשלוש מאיות השנייה את העלייה לגמר.
חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בהוואנה, סיים ראשון בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.09 שניות.
באולימפיאדה שנערכה בלונדון בחודש אוגוסט, שהייתה לאולימפיאדה הראשונה בה התחרה, הצליח אורטגה להעפיל עד לשלב הגמר בריצת 110 מטר משוכות, בו סיים שישי בתוצאה של 13.43 שניות.
בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין שנערכה בחודש יוני, סיים אורטגה שני בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.08 שניות.
חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במוסקבה, סיים במקום השישי בלבד במקצה המוקדמות, וה-25 הכללי, בתוצאה של 13.69 שניות, למרות שהגיע אל התחרות עם השיא העונתי השני בטיבו.
לאחר אליפות העולם שנערכה במוסקבה, דווח כי אורטגה נטש את המשלחת הקובנית, וכי מקום הימצאו לא ידוע.
לאחר שבוע נודע כי הוא שוהה אצל חבריו באיטליה, ולטענתו, העובדה שהתאחדות האתלטיקה הקובנית השעתה אותו מתחרויות חודשיים לפני אליפות העולם עקב סירובו להתחרות בתחרות מסוימת, פגעה בהכנותיו לאליפות העולם, וגרמה לכך שלא הצליח לעבור את שלב המוקדמות.
בעקבות כך, עבר אורטגה לספרד, אך כללי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מנעו ממנו לייצג אותה בתחרויות עד נובמבר 2016, שלוש שנים לאחר שהפך באופן רשמי לתושב ספרד.
בתחילה אף נאסר עליו להתחרות במשחקים האולימפיים בריו, שכן הם נערכו באוגוסט 2016, אך התאחדות האתלטיקה הספרדית ערערה על ההחלטה, בטענה שתקופת הצינון צריכה להתחיל מתאריך התחרות האחרונה בה ייצג את קובה.
מכיוון שהתחרות האחרונה בה אורטגה ייצג את קובה, מקצה המוקדמות בריצת 110 מטר משוכות באליפות העולם במוסקבה, נערכה ב-12 באוגוסט 2013, הוחלט כי יוכל להתחרות בריצה זו במשחקים האולימפיים בריו, שכן שלב המוקדמות שלה היה עתיד להתקיים ב-16 באוגוסט 2016.
בתחרות שנערכה בחודש אוגוסט בורשה, סיים אורטגה ראשון בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.03 שניות.
בתחרות באולם שנערכה בפברואר בפולין, סיים במקום הראשון בריצת 60 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 7.45 שניות.
בתחרות ליגת היהלום בפריז שנערכה ביולי, סיים אורטגה ראשון בריצת 110 מטר משוכות לאחר שירד לראשונה מגבול 13 השניות, וקבע תוצאה של 12.94 שניות.
באולימפיאדה שנערכה בריו, בחודש אוגוסט, זכה אורטגה במדליית הכסף בריצת 110 מטר משוכות, לאחר שקבע תוצאה של 13.17 שניות.
הוא סיים לפני דימיטרי באסקו הצרפתי (13.24 שניות) ואחרי עומאר מקלאוד הג'מייקני (13.05 שניות).
באותה שנה התחרה בריצת 110 מטר משוכות בשבע תחרויות מסבב ליגת היהלום.
בחודש מאי הוא סיים שלישי בתחרות בדוחא בתוצאה של 13.12 שניות, סיים במקום השני בתחרות ברבאט בתוצאה של 13.13 שניות, ופסל בתחרות בשנגחאי.
חודש לאחר מכן סיים ראשון בתחרות ברומא בתוצאה של 13.22 שניות, ובחודש יולי סיים ראשון בתחרות במונקו בתוצאה של 13.04 שניות.
בשתי תחרויות ליגת היהלום האחרונות בעונה, בלוזאן ובבריסל, ניצח אורטגה, בלוזאן בתוצאה של 13.11 שניות ובבריסל בתוצאה של 13.08 שניות, ובסיום העונה הוכתר כמנצח המירוץ ליהלום.
אורלנדו ורנאדה וולרידג' היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1981–1996. ב-13 עונותיו בליגת ה-NBA רשם ממוצעים כוללים של 16.0 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק.
בן דודו של חבר היכל התהילה של הכדורסל ויליס ריד.
וולרידג' נולד בעיר ברניס שבלואיזיאנה, ובין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת נוטרדאם אשר בצפון אינדיאנה.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד קלי טריפיוקה, ביל למביר וביל האנזליק, אשר הובילו את נוטרדאם לראשונה בתולדותיה לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות.
במשחק חצי הגמר הפסידה הקבוצה מול אוניברסיטת דיוק, בה שיחק מייק ג'מינסקי, בתוצאה 86–90. בעונה העוקבת הפך וולרידג' לשחקן חמישייה קבוע, קלע 11.0 נקודות למשחק וסייע לנוטרדאם להעפיל לרבע גמר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight) בפעם החמישית בתולדותיה.
במשחק רבע הגמר הפסידה נוטרדאם מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן, אותה הוביל מג'יק ג'ונסון, והודחה מהטורניר.
בשתי העונות הבאות קלע וולרידג' 13.3 נקודות בממוצע למשחק עבור קבוצתו, אשר לא הצליחה לשחזר את הישגיה מעונות 1978 ו-1979.
בדראפט ה-NBA 1981 נלקח וולרידג' בבחירה השישית, על ידי שיקגו בולס.
לאחר עונת רוקי סולידית (7.3 נקודות למשחק) כשחקן ספסל, הפך וולרידג' בעונת לאחד השחקנים הבולטים של הבולס, כשקלע 16.5 נקודות בממוצע למשחק.
ב-3 עונותיו הבאות בשיקגו רשם ממוצעים של 21.0 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק לצידו של מייקל ג'ורדן הצעיר.
בעונות ו- התחרה בשתי תחרויות ההטבעות הראשונות ב-NBA, בהן ניצחו לארי נאנס ודומיניק וילקינס, בהתאמה.
באוקטובר 1986, לאחר 5 עונות עם הבולס, חתם וולרידג' על חוזה בניו ג'רזי נטס.
בעונתו המלאה היחידה בניו ג'רזי הוביל את קלעי הקבוצה עם 20.7 נקודות בממוצע למשחק.
בפברואר 1988 הושעה על ידי ליגת ה-NBA עד לסיום עונת בשל שימוש בסמים קשים.
בעונת הצטרף ללוס אנג'לס לייקרס, והעפיל עמה לגמר ה-NBA בו הפסידה מול דטרויט פיסטונס (0–4).
בשתי עונותיו בקבוצה קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של ג'יימס וורת'י.
לקראת עונת נשלח וולרידג' בטרייד לדנוור נאגטס, אשר קצב המשחק הגבוה בו שיחקה הניב את ממוצע הנקודות הגבוה בליגה (119.9) וכן את ממוצע הספיגה הגבוה בליגה (130.8).
ב-53 המשחקים בהם שותף באותה עונה קלע וולרידג' שיא קריירה של 25.1 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 1991 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, ולאחר כעונה וחצי בהן קלע 13.6 נקודות למשחק הועבר בטרייד נוסף למילווקי באקס.
בעונתו האחרונה ב-NBA, , שיחק עבור פילדלפיה 76'.
לאורך הקריירה ב-NBA קלע 13,623 נקודות בסך הכול, אשר הציבו אותו במקום הרביעי בתולדות הליגה מבין השחקנים שמעולם לא השתתפו במשחק האולסטאר של ה-NBA (אחרי אדי ג'ונסון, ג'יימס אדוארדס ופרוויס שורט).
בקיץ 1994 חתם על חוזה בבנטון טרוויזו האיטלקית, אותה אימן מייק ד'אנטוני.
בעונתו היחידה בקבוצה הוביל אותה, לצד פטר נאומוסקי, לזכיות בגביע ספורטה ובגביע האיטלקי.
ב-14 משחקיו בטורניר גביע ספורטה קלע 22.5 נקודות בממוצע למשחק, ובמשחק הגמר קלע 26 נקודות בניצחון קבוצתו מול סאסקי בסקוניה.
בעונה העוקבת עבר לשחק בווירטוס בולוניה, אשר סיימה את העונה במקום השלישי בליגת העל האיטלקית.
בעונות 1998 ו-1999 שימש וולרידג' כמאמן הראשי של קבוצת לוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA.
לאחר שתי עונות, בהן רשמה הקבוצה מאזן כולל של 25 ניצחונות ו-17 הפסדים, פוטר וולרידג' מתפקידו והוחלף על ידי מייקל קופר.
בשנים 2007–2009 אימן את קבוצות "יוסטון טייקרס" ו"אריזונה ריינוס" מליגת ה-ABA החדשה.
ב-31 במאי 2012 נפטר וולרידג' ממחלת לב כרונית, בגיל 52.
אורלן-10 הוא כלי טיס בלתי מאויש (מל"ט) שפותח על ידי המרכז הטכנולוגי המיוחד (STC) בסנקט פטרבורג עבור הכוחות המזוינים הרוסים.
בדרך כלל משתמשים במל"ט בקבוצה של שניים או שלושה, כאשר הראשון משמש לסיור בגובה 1-1.5 ק"מ, השני ללוחמה אלקטרונית והשלישי כמשדר המעביר מידע מודיעיני למרכז הבקרה.
מערכת אחת יכולה לכלול עד 5 כלי רכב.
למעלה מאלף כלי אורלן-10 מיוצרים, עם 11 גרסאות שונות.הוא כולל מבנה גוף מרוכב המפחית את חתימת המכ"ם שלו.
לכלי הטיס ניסיון מבצעי באוקראינה, סוריה ולוב.
על פי דיווחים בתקשורת, גרסה מעודכנת של המל"ט הטקטי של אורלן-10 מתוכננת להיכנס לשירות כוחות היבשה של רוסיה בשנת 2020. הגרסה המעודכנת צפויה להיות מצוידת בציין לייזר שיאפשר סימון מטרות לתותחנים וטילים מונחים מדויקים ותחמושת מטוסים.
לפי הדיווחים, בוצע שימוש באורלן-10 במלחמה בדונבס.
בעימות זה נאסר על שימוש בכלי טיס בלתי מאויש על פי הסכמי מינסק.
גורמים רשמיים באוקראינה טענו כי הפילו או החרימו כמה מל"טים מסוג זה מאז 2014:
במאי 2014 דיווחו גורמים באוקראינה כי הפילו אורלן-10 באוקראינה.
ביולי 2014 הפילו כוחות אוקראינים שני מל"טים מסוג זה - מספר 10212 ליד זלנופיליה ומספר 10237 ליד אמוברוסייבקה.
באוגוסט 2014 אורלן-10 נוסף (מספר 10215) הופל על ידי הכוחות האוקראינים עם מערכת SAM Strela-10.
באפריל 2016 פרסם שירות הביטחון של אוקראינה (SBU) סרטון של המל"ט (מספר 10264) שלטענתו הופל בסמוך לאבדייבקה.
בנובמבר 2016, פקידים אוקראינים נאמר שהם החרימו אורלן-10 (מספר 10,332) ששייט מעל ים אזוב ליד מריופול.
בספטמבר 2017 נפל אורלן-10 (מספר 11057) בשטח אוקראינה ונתפס על ידי כוחות אוקראינים.
ב-28 בדצמבר 2017, חיילים אוקראינים ירו לעבר אורלן-10 בסמוך לטורצק.
ב-10 בינואר 2018, כוחות אוקראינה הפילו אורלן-10 נוסף.
ב-14 בינואר 2018, ההגנה האווירית האוקראינית הפילה אורלן-10 נוסף.
ב-16 באוגוסט 2018 זוהה מל"ט דומה לאורלן-10, שספג ירי נ"מ ממטוסים אוקראינים מעל פרומומה.
ב-13 באוקטובר 2018 הופל אורלן-10 על ידי מסוק Mi-24 אוקראיני באמצעות ירי ליד ליצ'נסק.
ב-19 בנובמבר 2018, בשעות הבוקר הופל מל"ט מדגם אורלן-10 על ידי כוחות ההגנה האווירית האוקראינים.
אורלן-10 משמש באופן פעיל את כוחות היבשה הרוסיים במלחמת האזרחים בסוריה לצורך סיור, איסוף תמונות אוויריות או מיפוי תלת־ממדי לתמיכה בשיירות הומניטריות ומבצעי ביון.
בנובמבר 2015, אורלן-10 איתר את החבר שנותר בחיים ממפציץ ה-Su-24M2 הרוסי שהופל וסייע בהשבתו המהירה משטח המורדים.
ב-15 ביוני 2019 הופל אורלן-10 רוסי על ידי כוחות צבא סוריה החופשית מעל מרענז, שבנפת חלב.
משקל עומס מטען: 6 ק"ג
מקסימום משך הטיסה: 16 שעות
מקסימום מגוון יישומים מורכב: עד 140 ק"מ מתחנת בקרת הקרקע (עד 600 ק"מ מחוץ לקו)
מקסימום גובה מעל פני הים: 5,000 מטרים
טווח טמפרטורת ההפעלה בקרקע: בין 30-30 ל+40 מעלות צלזיוס
אורלנדו מייסון ג'ורדן הוא מתאבק עבר אמריקאי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו היה פעם אחת אלוף ארצות הברית ובשל תקופתו בארגון ההיאבקות Impact Wrestling.
ג'ורדן אובחן באופן שגוי באוטיזם כילד.
בנוסף, היו לו קשיי דיבור והוא השתתף בשיעורים שעזרו לו להתגבר עליהם.
כילד, הוא התחרה בהתעמלות והשתתף בהיאבקות.
הוא למד באוניברסיטת המדינה של בויסי לאחר שזכה באליפות המדינה בשנת 1993 בקטגוריית משקל ל-189 פאונדים עבור בית הספר התיכון הרמיטאז', שבריצ'מונד, וירג'יניה.
לפני שהפך למתאבק מקצועי, הוא היה חבר בשירות היערות של ארצות הברית.
לאחר מכן, עבר להתגורר בפלורידה, בה הפך למתאגרף חובבני בעל מוניטין.
ביוני 2011, ג'ורדן היה הבעלים המשותפים (יחד עם מתאבק עצמאי בשם לוק הוקס) של WildKat Sports & Entertainment – מרכז אימונים להיאבקות מקצועית, שנמצא מחוץ לעיר ניו אורלינס.
בית הספר שלהם הוביל ליצירת ארגון ההיאבקות WILDKAT Pro, ארגון שהיה לזמן קצר חלק מארגון ההיאבקות National Wrestling Alliance (NWA).
ב-20 באוגוסט 2012, פתחה ג'ורדן בית ספר נוסף להיאבקות במלבורן, אוסטרליה, שם הוא מתגורר כיום.
ג'ורדן הוא דו-מיני באופן גלוי.
ב-10 באוקטובר 2013, הוא הודיע על נישואיו לאישה באוסטרליה.
שנה לאחר מכן, נולדה בתו, דקוטה מאי.
אליפות העולם במשקל כבד של HRPW (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של MCW (פעם אחת)
אליפות העולם במשקל כבד של NWE (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-82 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2011
אורלנדו פַייג'יס הוא היסטוריון בריטי שמתמחה בהיסטוריה של רוסיה.
אמו אווה פייג'יס, סופרת בריטית שנולדה בגרמניה למשפחה יהודית ונמלטה לבריטניה בשנת 1939.
אורלנדו למד באוניברסיטת קיימברידג' אותה סיים בשנת 1982. בהמשך הוא סיים תואר שלישי והחל ללמד היסטוריה בטריניטי קולג'.
בשנת 1999 הוא עבר לאוניברסיטת לונדון בה מונה לפרופסור במקום ריצ'רד ג'.
אורלנדו פייג'יס נשוי לסטפני פלמר, משפטנית שמלמדת באוניברסיטת קיימברידג'.
לזוג שתי בנות והם מתגוררים בלונדון.
בשנת 2017 בהשפעת הברקזיט פייג'ס טיפל בקבלת אזרחות גרמנית.
פייג'יס כתב מספר ספרים על היסטוריה של רוסיה.
הספר Peasant Russia, Civil War (1989) מתאר חיי החקלאים באזור הוולגה ברבע הראשון של המאה ה-20.
ספרו A People's Tragedy 1996 מתאר תמונה רחבה של רוסיה החל משנת 1891 ועד לפטירת ולדימיר לנין בשנת 1924. ספר זה קיבל פרס וולפסון להיסטוריה ופרסים נוספים.
פייג'יס מבקר מדיניות של ולדימיר פוטין במיוחד בנושא טיהור שמו של יוזף סטלין.
בשנת 2008 משרדי "ממוריאל" בסנקט פטרבורג עברו חיפוש משטרתי וחומר רב שקשור לתרגום של ספרו The Whisperers על חיי האזרחים בתקופת שלטונו של סטלין הוחרם.
פייג'יס פנה לדמיטרי מדבדב, שהיה אז נשיא רוסיה ומחה על האירוע.
לאחר מאבק משפטי החומר הוחזר.
הכנות לתרגום הספר לרוסית הופסקו.
לפי התקשרות הרוסית זה תוצאה של טעויות בספר, אך פייג'יס טוען שהסיבה היא לחץ פוליטי.
בשנת 2010 באתר אמזון פורסמה ביקורת על ספרים של היסטוריונים בריטים שלא מסכימים עם דעות של פייג'יס תוך שבחים לספרים של פייג'יס עצמו.
למרות ההכחשות הנמרצות של פייג'יס בהמשך התברר שביקורות אלו נכתבו על ידו והוא נאלץ לפצות את הנפגעים.
בשנת 2013 פייג'יס כתב מאמר ב-Foreign Affairs על האירועים באוקראינה בעיקר יברומאידאן.
הוא טען שייתכן וחלוקת המדינה עדיפה על פלישה צבאית רוסית.
בשנת 1999 פייג'יס כתב תסריט לסדרה היסטורית Red Chapters בת 6 פרקים על מהפכות ברוסיה, סין וקובה.
בשנת 2007 הוא הנחה תוכנית ברדיו Stalin's Silent People המקודשת לספרו.
פייג'יס היה יועץ היסטורי של סרט "אנה קרנינה וסדרת טלוויזיה "מלחמה ושלום".
ברעיון שערך הוא לא הסכים עם הדעה שסרטים הם "יותר מדי בריטים"
אורלינס ואורלינס בר (Orleans Bar)) הוא יישוב לא מאוגד, במחוז המבולדט בקליפורניה בארצות הברית.
הוא שוכן 19 קילומטרים צפונית-מזרחית לוויצ'פק לאורך של קליפורניה ("הדרך הנופית של הביגפוט"), בגובה 123 מטרים מעל גובה פני הים.
היישוב שוכן בשטחי המולדת של שבט הקארוק של קליפורניה.
היישוב הילידי המקורי נקרא פאנאמניק (Panamnik).
כשהגיעו כורים אירופאים לבנים, הם קראו ליישוב שלהם ניו אורלינס בר.
שמו שונה לאורלינס בר ב-1855, כאשר הפך למושב המחוז של מחוז קלמאת, בקליפורניה, שבוטל מאז.
סניף הדואר של אורלינס הוקם ב-2 בדצמבר 1857.
היישוב אורלינס שוכן כ-15 קילומטרים צפונית-מזרחית לאתר של הסרט המפורסם של פטרסון-גימלין של ביגפוט כביכול.
לאורלינס יש אקלים ים תיכוני של קיץ חם, קוד Csa על פי מערכת סיווג האקלים של קפן.
אורלנדו מויסס גאלו קלדרון (בספרדית: Orlando Moisés Galo Calderón; נולד ב-11 באוגוסט 2000 בפונטרנס שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ריגה מליגת העל הלטבית ובנבחרת קוסטה ריקה.
סוארס גדל במחלקת הנוער של אלחואלנסה.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של קוסטה ריקה, ובסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-2 בינואר 2019 חתם גאלו בארדיאנו מליגת העל של קוסטה ריקה.
ביולי 2024 הושאל לריגה הלטבית לשנה.
ב-7 באוקטובר 2021 ערך גאלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת הונדורס במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קוסטה ריקה לטורניר קופה אמריקה 2024.
אורלנדו נורי היה אמן בריטי של נושאים צבאיים.
נורי היה אולי הצייר הפורה ביותר של הצבא הבריטי במאה ה-19 יחד עם ריצ'רד סימקין.
ההערכה היא שנורי לבדו צייר יותר מ-5,000 תמונות.
אף שמשפחתו הייתה ממוצא סקוטי, הם עברו לאירופה, ואורלנדו נולד בברוז', בלגיה ב-15 בינואר 1832. הוא בילה את רוב חיי העבודה שלו בדנקרק, שם צייר סצנות רבות, בעיקר בצבעי מים עבור חברת הוצאה לאור של רודולף אקרמן.
עבודתו זכתה להכרה לראשונה בסתיו 1854 כאשר פרסמו את ההדפס שלו על קרב עלמה, במלחמת קרים, לאחר מכן הופיעו הדפסים של קרב אינקרמן במלחמה זו.
אלה צוירו עבור חברת אקרמן.
הגלריה של החברה שימשה מקום תצוגה לרבים מצבעי המים של האמן.
נורי נתפס כיורש הטבעי של הנרי מרטנס.
בחברת אקרמן היו מרוצים מעבודתו, והציגו את יצירותיו מדי פעם בתערוכות, שאחת מהן הועלתה ב-1873 והציגה את תמונותיו מתמרוני הסתיו האחרונים שנערכו בספטמבר ואוקטובר 1871 בסביבות אלדרשוט והרי סארי.
ציור בצבעי מים המתאר את קרב פואנטס דה אונורו ב-5 במאי 1811 של אורלנדו נורי נמצא באוסף של הקולג' המלכותי הצבאי של קנדה.
קברו נמצא בבית הקברות הישן של דנקרק בצמוד לבית הקברות הצבאי חבר העמים.
ניתן לראות רבות מתמונותיו במוזיאונים ובמועדונים של הגדודים הבריטיים.
הוראס אורלנדו פטרסון הוא היסטוריון וסוציולוג ג'מייקני-אמריקאי הידוע בעבודתו על תולדות הגזע והעבדות בארצות הברית ובג'מייקה, כמו גם במחקריו על הסוציולוגיה של ההתפתחות.
הוא פרופסור בקתדרה על שם ג'ון קוולס (Cowles) לסוציולוגיה באוניברסיטת הרווארד.
ספרו מ-1991, "Freedom in the Making of Western Culture" ("חופש ויצירת תרבות המערב") זכה בפרס הלאומי של ארצות הברית לספר עיון.
פטרסון נולד בווסטמורלנד פאריש, ג'מייקה, לאלמינה מוריס וצ'ארלס א' פטרסון.
הוריו היו תומכי מפלגת העם הלאומית של ג'מייקה, המפלגה הפוליטית שפטרסון שרת בהמשך חייו.
אביו היה בלש ואמו תופרת.
היו לו שישה אחים למחצה מצד אביו והוא היה בנה היחיד של אמו.
הוא גדל בפריש קלרנדון בעיר מאי פן.
אחרי לימודיו היסודיים עבר לקינגסטון ולמד בקינגסטון קולג', שם זכה במלגה מממשלת ג'מייקה ב-1958. לפני הבגרות ב-1959, לימד במשך שנה בבית הספר התיכון אקסלסיור בג'מייקה.
הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה עם התמחות בסוציולוגיה מאוניברסיטת איי הודו המערבית בשנת 1962. הוא כיהן כנשיא החברה לכלכלה, נשיא החברה הספרותית ועורך מגזין הסטודנטים 'השקנאי'.
הוא קיבל דוקטורט בסוציולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון בשנת 1965, שם כתב את עבודת הדוקטורט שלו, "הסוציולוגיה של העבדות".
היועץ שלו בדוקטורט היה דייוויד גלס (Glass).
יצירתו הראשונה הייתה "מאמריו של ג'יימס בולדווין." ב-1964 בלונדון היה קשור לתנועת האמנים הקריביים.
פגישתה השנייה, בינואר 1967, התקיימה בדירתו בצפון לונדון.
מראשית הקריירה שלו, דאג פטרסון להתפתחות הכלכלית והפוליטית של מדינת הולדתו, ג'מייקה.
הוא שימש כיועץ מיוחד למייקל מנלי, ראש ממשלת ג'מייקה, מ-1972 עד 1979 בזמן שהיה פרופסור באוניברסיטת הרווארד.
פטרסון חש מחויבות לעבוד בשתי העבודות.
הוא חילק את זמנו בין ג'מייקה לארצות הברית.
הוא טס לעיתים קרובות לג'מייקה למחרת הרצאתו האחרונה באוניברסיטה.
פטרסון ידוע בעיקר בזכות מחקריו על הקשר בין עבדות למוות חברתי.
תרומות אחרות שלו כוללות סוציולוגיה היסטורית וכתיבה בדיונית בנושאי פוסט-קולוניאליזם.
פטרסון השקיע זמן בניתוח שיקולים אתיים של מלגות מדעי החברה.
באוקטובר 2015 קיבל את מדליית הזהב על שם מסגרייב כהוקרה על תרומתו לספרות.
בשנת 2020 מונה לחבר במסדר הכבוד, הכבוד הלאומי השלישי בגובהו של ג'מייקה.
עמית, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים
ברג'ס, האקדמיה האמריקאית למדעי המדינה והחברה.
"על תרומתו הבינלאומית הבולטת לאקדמיה, ספרות איי הודו המערבית, סוציולוגיה והאפיסטמולוגיה של התרבות החברתית."
2016: פרס אניספילד-וולף לספר, על מפעל חיים.
2015: מדליית הזהב על שם מסגרייב.
1997: פרס הפקולטה של וולטר צ'נינג קאבוט, הרווארד
1991: פרס הספר הלאומי לספר עיון.
1983: פרס הפקולטה של וולטר צ'נינג קאבוט, הרווארד
1983: האגודה האמריקאית למדעי המדינה
1983: פרס ראלף באנץ' מאוניברסיטת הווארד עבור המחקר הטוב ביותר על פלורליזם (זוכה שותף).
1983: תרומה למלגה (לשעבר פרס סורוקין): האגודה הסוציולוגית האמריקאית.
1965: הרומן הטוב ביותר באנגלית (הילדים של סיזיפוס): פסטיבל דקאר לאמנויות הכושים [כך במקור, Negro].
אורלנדו פינדה (בספרדית: Orlando Pineda, נולד: 21 ביולי 1995) הוא שחקן קולומביאני, המוכר בעיקר מתפקידו בתור דיקסון טרוחילו בלאנקו בסדרה של נטפליקס "גריסלדה".
פינדה נולד בבוגוטה, קולומביה ב-21 ביולי 1995. הוא גדל בכל רחבי המדינה בזכות הקריירה הצבאית של אביו, אורלנדו פינדה האב.
גדל גם לצד אימו, לוסילה, אחותו הגדולה אריקה ואחיו הצעיר ממנו, רוברטו.
לאחר לימודי התיכון עבר לבדו לניו יורק והחל ללמוד משחק.
לאחר מספר חודשים בניו יורק, בינואר 2014 עבר ללוס אנג'לס.
בשנת 2016 הוא סיים לימודי תואר ראשון באומנויות יפות (BFA) במשחק מהאקדמיה לקולנוע של ניו יורק (אנ') בקמפוס בברבנק, קליפורניה.
כבר בשנת 2014 החל להופיע במספר לא מבוטל של סרטים קצרים ובפרסומות שונות, בין היתר לנינטנדו, פייסבוק, אולד נייבי, יונדאי, הונדה וטויוטה.
בשנת 2019, הוא שיחק בסרט הדרמה האמריקאי "The Infiltrators", שזכתה בפרס הקהל בפסטיבל סאנדנס, בתור אמיליאנו.
שנה לאחר מכן הוא שיחק בסרט אמריקאי-מקסיקני "Your Iron Lady", סרט עצמאי שקיבל יותר מ-29 מועמדויות ו-16 זכיות בפסטיבלי קולנוע שונים.
הוא לסרט הפעולה "Sierra Madre" לצד קיפר סאת'רלנד.
בשנת 2022 לוהק פינדה לתפקיד בנה של גריסלדה בלאנקו אותה מגלמת סופיה ורגרה במיני סדרה גריסלדה.
+שנה סדרהתפקידהערות 2017Criminal Confessions דייוויד פניהפרק: "Boone County" Milagros de Navidad חואן קרלוספרק: "Adios Benjamin" 2020 נרקוס: מקסיקובחור קולומביאניפרק: "Free Trade"2023גריסלדהדיקסון טרוחילו בלאנקומיני סדרה2024מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדזחוזה מננדז בצעירותופרק: "Don't Dream It's Over"
אורלנדו מוסקרה (בספרדית: Orlando Mosquera; נולד ב-25 בדצמבר 1994 בפנמה סיטי שבפנמה) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אל פאייח מליגת העל הסעודית ובנבחרת פנמה.
מוסקרה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ספורטינג סן מיגליטו מליגת העל הפנמית.
הוא ערך 70 הופעות ליגה במדי המועדון, ואף הבקיע שער בדקה ה-90 בתיקו 2-2 נגד טאורו במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת .
ב-1 בינואר 2017 חתם בטאורו, גם היא מליגת העל הפנמית, במדיה ערך 78 הופעות ליגה.
ב-20 בינואר 2020 חתם בבולוספור מליגת המשנה הטורקית.
בסך הכול ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-29 ביולי 2021 חתם באולווייס רדי מליגת העל הבוליביאנית.
הוא ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון עד לתום עונת , וסיים עם קבוצתו במקום השני בליגה.
ב-10 במרץ 2022 חתם בקראבובו מליגת העל הוונצואלית.
הוא ערך 29 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-21 בפברואר 2023 חתם במונגס מליגת העל הוונצואלית.
ב-5 בספטמבר 2023 חתם במכבי תל אביב מליגת העל הישראלית.
לאחר ההחתמה קיבל את המקום בהרכב על חשבונו של רועי משפתי, שפתח את העונה כשוער ראשון.
בחודש ינואר, לאחר תשעה משחקים בליגה וארבעה משחקים במסגרת בקונפרס ליג, קיבל משפתי שוב את המקום בהרכב ומוסקרה שב לעמדת השוער השני עד לסיום העונה.
מוסקרה היה חלק מסגל נבחרת פנמה בטורנירים גביע הזהב 2017 וגביע הזהב 2019, אך לא שיחק בטורנירים אלו.
ב-13 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 0–1 לנבחרת יפן במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת גם בטורניר גביע הזהב 2021, אך גם בו לא נטל חלק.
בטורניר גביע הזהב 2023 שימש מוסקרה כשוער הראשון של נבחרת פנמה, ולקח חלק בכל ששת משחקי נבחרתו, החל משלב הבתים ועד לגמר הטורניר, בו הפסידה נבחרת פנמה לנבחרת מקסיקו בתוצאה 0–1.
אורלנדו הוא ביוגרפיה בדיונית מאת וירג'יניה וולף, המגוללת את סיפור החיים של אורלנדו בן האצילים, ונפרשת על פני 300 שנות חיים.
"אורלנדו" יצא לאור בשנת 1928 באנגליה וזכה להצלחה, הן מבחינה מסחרית והן בקרב מבקרי ספרות.
הביוגרפיה הבדיונית מתארת את חייו של בן אצילים, החל מראשית המאה ה-17 ועד לתחילת המאה ה-20. בספר, אורלנדו יפה התואר הוא נצר לשושלת מכובדת הגדל בבית גדול ואמיד באזור הכפרי של אנגליה.
במהלך חייו הארוכים מתנסה אורלנדו בניסיונות כושלים לכתיבת שירה איכותית, בהרפתקאות מיניות, בקשרים קרובים עם המלכה אליזבת ובהתאהבות עמוקה בנסיכה רוסית, שבוגדת בו ועוזבת אותו.
בתחילת המאה ה-18 הוא נוסע כשגריר לקונסטנטינופול וממשיך וחי לאורך המאות ה-18 וה-19, כאשר מדי פעם הוא שוקע בשינה ארוכה, דמוית מוות, של כמה ימים.
באמצע המאה ה-18, אורלנדו שוקע בשינה שכזו ומתעורר ממנה כאישה.
לאחר שהתעוררה כאישה, אורלנדו בורחת עם חבורת צוענים וחיה עמם לתקופה עד שהיא מחליטה לשוב לאנגליה, שם היא חווה לראשונה את המחירים וההגבלות, אך גם את היתרונות, שבהיותה אישה.
היא עומדת מול האיום של אובדן רכושה אם לא תתחתן או תלד בן זכר, מתרועעת עם חשובי התקופה, מתאהבת ונישאת לספן ויולדת ילד.
הרומן ממשיך ומלווה את חייה עד לרגע כתיבת הספר במאה ה-20.
הספר עובד לתיאטרון ולקולנוע כמה פעמים ותורגם לעברית פעמיים, בפעם הראשונה על ידי צבי ארד בשנת 1964, ובפעם השנייה על ידי שרון פרמינגר בשנת 2007
אורליסטט (באנגלית Orlistat בשם המסחרי קסינקל) היא תרופה לטיפול בהשמנת יתר.
אורליסטט פועלת במערכת העיכול ומעכבת אנזימים שאחראים לפירוק שומנים ולספיגתם.
אורליסטט גורמת לכך שפחות שומן נספג למערכת העיכול ובכך היא מפחיתה את כמות הקלוריות שמופקות מהשומן - מה שמסייע לירידה במשקל.
השומן שאינו נספג מסולק מהגוף בצואה.
התרופה פועלת בשילוב עם צריכת קלוריות מופחתת ומיעלת את תהליך הירידה במשקל.
ב-1999 אושרה התרופה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי לטיפול בהשמנת יתר.