tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בגיל שבע מתה אמה, שָאוּקְיה אוזינגה (Sjoukje Ozinga), ובגיל 12 התייתמה ססקיה גם מאביה.
ססקיה עברה להתגורר בחבל הט בילט (Het Bildt) אצל אחותה היסקיה (Hiskje) ובעלה, חרארד ואן לו (Gerard van Loo).
שם גם התגוררה אחות נוספת של ססקיה, אנצ'ה (Antje), שהייתה נשואה לפרופסור יוהנס מקוביוס , מהגר מפולין (שמו המקורי יאן מקוביץ) שהיה מרצה לתאולוגיה באוניברסיטת פרנקר.
אנצ'ה מתה בגיל צעיר וססקיה עזרה לגיסה.
ססקיה פגשה את רמברנדט דרך בן דודה, הנדריק ואן אוילנבורך (Hendrick van Uylenburgh), צייר וסוחר אמנות.
משפחתו היגרה לקרקוב בפולין כשהיה ילד והוא חזר להולנד ב-1625 והתיישב באמסטרדם.
מ-1631 ואילך יצר רמברנדט ציורים עבור לקוחותיו של אוילנבורך שרובם היו תושבי אמסטרדם או מנוניטים.
במשך ארבע שנים לימד רמברנדט ציור לתלמידים באקדמיה שהקים בביתו של אוילנברוך, הבולטים בהם היו חוברט פלינק (Govert Flinck), חרברנדט ואן דן אקהאוט (Gerbrandt van den Eeckhout) ופרדיננד בול (Ferdinand Bol).
הזוג נישא ב-22 ביוני 1634 בעיירה סינט-אנה-פרוכי שבחבל הט בילט.
רמברנדט זכה בעזרת אמנותו להצלחה כלכלית וב-1639 הוא וססקיה עברו להתגורר בבית מפואר ברחוב יודנבריסטראט (Jodenbreestraat – רחוב היהודים הרחב) באמסטרדם.
בית זה היה קרוב לגלריה של בן דודה של ססקיה ברובע היהודי של אמסטרדם וכיום הוא מוזיאון בית רמברנדט.
שלושה מארבעת ילדיהם מתו סמוך מאוד ללידה.
ב-22 בספטמבר 1641 הם הטבילו את בנם היחיד ששרד, טיטוס ואן ריין, על שמה של אחותה של ססקיה, טיצ'ה (Tietje) ואן אוילנבורך.
ססקיה מתה שנה אחר כך, כתוצאה ממחלת השחפת, ונקברה בכנסיית "אָאוּדֶה קֶרְק" (Oude Kerk – הכנסייה הישנה) באמסטרדם.
בשלב מסוים נתן רמברנדט במתנה את התכשיטים והטבעות שהיו שייכים לססקיה למי שהייתה המינקת של בנם טיטוס, חירטיה דירקס, מחווה שמשפחת אוילנבורך ראתה בעין רעה.
כמה שנים אחר-כך ציפתה חירטיה כי רמברנדט ישא אותה לאישה, אך ככל הנראה זה לא קרה מאחר שצעד זה היה גורם לרמברנדט לאבד את הירושה של ססקיה.
בנו של רמברנדט, טיטוס ואן ריין, וחברתו לחיים של אביו, סוכנת הבית שלהם לשעבר, הנדריקיה סטופלס (Hendrickje Stoffels) היו המעסיקים של רמברנדט בשנותיו האחרונות.
פתרון מתוחכם, משום שבדרך זו הוא יכול היה לצייר ציורים נוספים מבלי שנושיו הטרידו אותו.
רמברנדט מכר את קברה של ססקיה ב-27 באוקטובר 1662 על מנת לממן את קבורתה של הנדריקיה.
האסטרואיד שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמה.
ססנה 172 סקייהוק הוא מטוס חד-מנועי, בעל ארבעה מושבים וכנף עליונה קבועה, מתוצרת ססנה איירקראפט קומפני האמריקנית.
בסך-הכל נבנו יותר ססנות 172 מאשר כל מטוס אחר מסוגו.
קרוב לוודאי שזהו מטוס האימונים הפופולרי ביותר בעולם.
על פי אורך חייו והפופולריות שלו, הססנה 172 הוא המטוס הקל בייצור המוני המצליח ביותר בהיסטוריה.
הדגמים הראשונים נמסרו ב-1956 והם עדיין נמצאים בשירות.
הרוב הגדול של ססנה 172 נבנו במפעל ססנה בוויצ'יטה, קנזס.
2552 מטוסים מדגמים שונים נבנו גם על ידי Reims Aviation הצרפתית וקיבלו את הכינוי F172 בתוספת אות הדגם אשר זהה לדגם שנבנה בארצות הברית.
מתחריו העיקריים של הססנה 172 הם הביצ'קראפט מאסקיטיר (Beechcraft Musketeer), הגראמן מסדרת AA-5, והפייפר צ'רוקי 6 (Piper Cherokee six), שאינם מיוצרים עוד, וכן הדיימונד Diamond DA40) DA40) החדש יותר.
הססנה 172 התחיל את חייו כגרסה שונה בעל כן נסע תצורה משולשת עם כן זנב של הססנה 170 (שהיה בעל שני גלגלים קדמיים וגלגל זנב), עם רמה בסיסית של ציוד סטנדרטי.
הטיסה הראשונה של אב הטיפוס הייתה בנובמבר 1955. הססנה 172 הפך בן לילה להצלחת מכירות ויותר מ-1,400 מטוסים נבנו ב־1956.
הססנה 172 הראשונים היו דומים במראם לססנה 170, עם אותם ירכתיים ישרים וכני נסע, אך לססנה 172 היה מייצב אנכי ישר בעוד לססנה 170 היו מייצב אנכי והגה כיוון מעוגלים.
גרסאות מאוחרות יותר של הססנה 172 כללו כני נחיתה משופרים (עם גלגל קדמי במקום אחורי) ומייצב אנכי משוך לאחור אשר עדיין בשימוש כיום.
השינוי הקוסמטי האחרון שנעשה באמצע שנות השישים היה הנמכת החלק האחורי אשר אפשר להתקין חלון אחורי.
ססנה פרסמה את הראות הנוספת לאחור כ"ראות כוללת" ("Omni-Vision").
מתיאס רוסט, טייס חובב ממערב גרמניה נחת עם ססנה 172 בלב הכיכר האדומה במוסקבה (סמוך למרכז השלטוני, הקרמלין, אזור אסור לטיסה), ב-28 במאי 1987. הנחיתה בשלום לאחר מעבר כל מערכות ההגנה האווירית ההדוקה של בירת ברית המועצות, העמידה במבוכה את הצמרת הסובייטי.
הנעה: מנוע ארבעה צילינדרים 160 כוח סוס ב-2,400 סל"ד
מהירות מרבית: 123 קשר (228 קמ"ש) בגובה פני הים
יחס טיפוס: 3.7 מטר לשנייה (720 רגל לדקה)
ססנה איירקראפט קומפני ידועה בשם ססנה, היא יצרנית מטוסים אמריקאית המבוססת בעיר ויצ'יטה שבקנזס.
החברה ידועה במטוסי הטורבו פרופ והמנהלים שהיא מייצרת.
ססנה היא חברת בת של תאגיד טקסטרון.
ססנה-185 סקייוואגן הוא מטוס אבטיפוס של מטוסי הצסנה האזרחים והוא המריא ב-1960 וכמה צבאות בעולם קנו אותו.
ב-1968 קנה חיל האוויר הישראלי מטוסי ססנה 206 והמשטרה העבירה לחיל האוויר מטוסי צסנה 180 .
הצבא השתמש במטוסי צסנה שלו במלחמת לבנון הראשונה למטרות תובלה של ציוד וכוח אדם.
רוב השנים עשו בו שימוש למטרות אימון טייסים.
סע וטוס היה שירות שכלל איסוף הטסים בתחנות קבועות בישראל והסעתם באוטובוס לנמל התעופה הבינלאומי בעמאן, ירדן, וטיסה ממנו אל היעד הסופי עם חברת תעופה שלא הפעילה טיסות מישראל באותו הזמן – בעיקר חברות תעופה ממדינות המפרץ הפרסי, אך גם עם חברת התעופה רויאל ג'ורדניאן שמפעילה טיסות מישראל.
השירות הופעל לראשונה בשנת 2005 והוצע על ידי מספר סוכנויות תיירות.
נכון לשנת 2022 השירות אינו פעיל.
מטרת השירות הייתה להוזיל את מחירי הטיסה למזרח הרחוק והודו.
לרוב, מחיר הטיסות עם עצירת ביניים במדינות המפרץ הפרסי היו זולות בצורה משמעותית ממחירי הטיסות של חברות התעופה המפעילות טיסות מהארץ.
חברות התעופה שהטיסו נוסעים במסגרת שירות 'סע וטוס' מירדן השתנו בהתאם ליעדים, לזמינות ולעונות התיירות השונות.
להלן רשימת חברות התעופה שטיסותיהן היו חלק מהשירות:
חברת איתיחאד איירווייז מאיחוד האמירויות הערביות, עם עצירת ביניים באבו דאבי.
חברת קטר איירווייז הקטרית, עם עצירת ביניים בדוחא.
חברת גאלף אייר מבחריין, עם עצירת ביניים במנאמה.
חברת אמירטס מאיחוד האמירויות הערביות, עם עצירת ביניים בדובאי.
חברת רויאל ג'ורדניאן - טיסות ישירות להודו ותאילנד.
ישראלים השוהים בשדות התעופה של מדינות המפרץ הפרסי בהמתינם לטיסת ההמשך, אינם מחויבים לעבור הליך ביקורת גבולות כלשהו, וכן אינם מורשים לעזוב את שדה התעופה.
ססקטון היא עיר בפרובינציית ססקצ'ואן בקנדה.
העיר שוכנת על גדות נהר סאות' ססקצ'ואן בדרום-מרכז הפרובינציה.
נכון ל-2021, בעיר מתגוררים כ-266,141 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה בססקצ'ואן.
ססקטון הוקמה ב-1882 על ידי חברת הקולוניזציה טמפרנס (Temperance Colonization Society) שמקורה היה בעיר טורונטו.
אנשי החברה, שהונהגו על ידי ג'ון ניילסון לייק (John Neilson Lake), היו מתודיסטים שרצו לברוח מהסחר במשקאות חריפים בטורונטו ולהקים קהילה "יבשה" בערבות קנדה.
מקור השם הוא במילה בשפת קרי המקומית שהיא השם של פרי יער מקומי.
ב-1885 ההתיישבות הפכה לבסיס של השלטונות הקנדיים במהלך המרד הצפון-מערבי.
בתחילת המאה ה-20 ססקטון החלה לגדול באופן משמעותי.
ב-1903 היא קיבלה מעמד של עיירה, וב-1906 היא קיבלה מעמד של עיר.
השפל הגדול וסופות קערת האבק בשנות ה-30 של המאה ה-20 גרמו להגירה של חוואים מהאזור לעיר בתקווה לעתיד טוב יותר.
בעקבות מלחמת העולם השנייה העיר עברה תהליך תיעוש ועיור והמשיכה לגדול במהירות עד שהפכה לעיר הגדולה בססקצ'ואן.
כלכלת ססקטון מתבססת על כריית משאבים באזורה, כמו אשלג, פחם ואורניום, הפקת נפט, חקלאות, ותעשיות הנלוות לתחומים אלו.
מרכזה של פוטש קורפוריישן אוף ססקצ'ואן (Potash Corporation of Saskatchewan), אחת מחברות האשלג הגדולות בעולם, נמצא בססקטון.
בעיר פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת ססקצ'ואן.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי ססקטון ג'ון ג'י.
דיפנבייקר, הקרוי על שמו של ג'ון דיפנבייקר, ראש ממשלת קנדה ה-13. בנוסף לנמל זה יש שדה תעופה קטן יותר המשמש לתעופה כללית במרחק של כ-20 קילומטרים דרומית לססקטון.
הסַסְתִיקִיִּים (שם מדעי: Psychidae) הם משפחה של עשים מסדרת הפרפראים, מהקטנות בסדרה זאת עם כ-1,350 מינים בלבד שתוארו בעולם.
שמם בא ממנהג הזחלים לבנות לעצמם כעין תיק מיד עם בקיעתם, על ידי הדבקה באמצעות משי של חומרים מהסביבה כגון חלקי צמחים, גרגרי אדמה או חזזיות.
זחלי הססתיקיים בולטים מאוד בעת תנועתם עם התיק שבנו מיד לאחר הבקיעה.
הם נושאים את התיק לכל מקום, ומתכנסים לתוכו כשהם מאוימים.
לכל מין צורת תיק אופיינית המקלה את זיהויו.
העש הבוגר אינו בולט, ולמשפחה דו-צורתיות זוויגית קיצונית: לנקבה הבוגרת כנפיים ולעיתים גם רגליים וגפי פה חסרות או שרידיות, דבר המקשה על זיהויין.
לזכר הבוגר, לעומת זאת, כנפיים מפותחות ומחושים מנוצים, אך גם להם גפי פה לא מפותחים המונעים מהם תזונה, ולכן גם הם וגם הנקבות מתים זמן קצר לאחר ההזדווגות.
כאשר מגיע זמן ההתגלמות מדביק הזחל את התיק לאבן או ענף ומתגלם בתוכו.
במרבית המינים אין הנקבה הבוגרת יוצאת מהתיק.
הזכר הבוגר יוצא מהגולם ומהתיק, מוצא נקבה בעזרת ריחה, והם מזדווגים כאשר הוא מחדיר אל התיק שלה את בטנו.
במינים אלה מטילה הנקבה את הביצים בתוך התיק.
ידועים שבעה מיני ססתיקיים בישראל.
סַסְתִיק מְרֻבַּע (שם מדעי: Amicta quadrangularis) הוא מין של עשים ממשפחת הססתיקיים.
תיק הזחל מיוחד בצורתו התיבתית, עם ארבע דפנות הבנויות מגבעולים יבשים שהזחל חתך לאורכים שווים והדביק בזוויות ישרות.
ססקיה ריבס היא שחקנית אנגלייה.
ידועה בעיקר מהופעותיה בסרטים "Close My Eyes" מ-1991 ו- מ-1995, ומהמיני-סדרה "Frank Herbert's Dune".
היא עבדה עם הבמאים מייק לי, סטיבן פוליאקוף, מייקל וינטרבוטום וניקולס הייטנר.
ריבס נולדה בלונדון לאם הולנדית ואב אנגלי.
היא למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתיאטרון בובות וברביו סאטירי בתיאטרון הקהילתי של קובנט גרדן.
בטלוויזיה השתתפה ריבס בסדרות "ספוקס", "The Commander", "לות'ר" ובסדרה הרפואית "Bodies".
בתיאטרון שיחקה בתיאטראות בלונדון "התיאטרון המלכותי הלאומי" וב"תיאטרון רויאל קורט" כמו גם בסיורי הופעות בינלאומיים.
בנוסף לקריירת המשחק, קולה של ריבס משמש לפרסומות קריינות וקריאת ספרי שמע.
ב-2008 כיכבה ריבס בהפקה מחודשת של "English Touring Theatre" למחזה "Hello and Goodbye" מאת המחזאי את'ול פיוגארד שהועלה בתיאטרון "טרפלגר סטודיוס" בלונדון.
ב-2010 גילמה את אן דרווין, אשתו של ג'ון דרווין, בדרמה "Canoe Man" על פי פרשת היעלמותו של ג'ון דרווין לצידו של ברנרד היל.
ב-2011 גילמה ריבס את אם המשפחה, אנה ברנגוון, בעיבוד לרומנים של ד.
לורנס "הקשת בענן" ו"נשים אוהבות" ששודר ב-BBC4.
ב-2010 שיחקה ריבס בסדרה המשטרתית "לות'ר" בכיכובו של אידריס אלבה.
ב-2015 השתתפה בסדרה "וולף הול" בתפקיד ג'והנה ויליאמסון.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1991 Close My Eyes נטלי ברייאנט כלה של חורף December Bride שרה גילמרטין אנטוניה וג'יין Antonia and Jane אנטוניה מקגיל 1992 הגשר The Bridge איזבל התרינגטון 1995 I.D.
מועמדת פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה בסדרה, מיני סדרה וסדרה מוגבלת, או סרט קולנוע שנעשה לטלוויזיה (2025)2024בריחהThe Outrunאנני
ססיליה קתרינה ביירנסדוטר רוד (בשוודית: Cécilia Catharina Björnsdotter Rodhe; נולדה ב-1 בספטמבר 1961) היא דוגמנית ופסלת שוודית.
ב-1978 היא נבחרה למיס שוודיה ובתחרות מיס תבל 1978 עלתה לחמישיית הגמר, לאחר מכן היא עבדה כדוגמנית.
היא פסלת נודעת וערכה תערוכות ברחבי העולם, שני פסלים שיצרה ניצבים בשגרירות שוודיה בפריז ופסל אחד שעשתה ניצב בבית הספר הבינלאומי של האומות המאוחדות, הדיפלומט יאן אליאסון ששימש כנשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות אמר עליה: "האומנות של סיליה רוד מביאה השראה לשלום והרמוניה, ומביאה השראה לתקווה חדשה".
בעבר הייתה נשואה לטניסאי יאניק נואה ונודלו להם שני ילדים משותפים, בן, הכדורסלן ג'ואקים נואה ובת, רוד, המתגוררת בניו יורק.
ססנה 152 הוא מטוס חד-מנועי, בעל שניים או שלושה מושבים.
מושב הילדים השלישי, במקום מקום המטען וכנף עליונה קבועה, מתוצרת ססנה איירקראפט קומפני האמריקנית.
המטוס משמש בעיקר כמטוס אימון.
המטוס מבוסס על דגם קודם, של ססנה 150, עם שינויים קלים ומנוע מעט חזק יותר.
אף על פי שהססנה 152 כבר אינו מיוצר יותר אחרי 1985, הרבה מהמטוסים הללו עוד ראויים לטיסה ומתבצע בהם שימוש רב להדרכת טיסה.
הססנה 152, שנמסר לראשונה בשנת 1977 כשנת הדגם של 1978, היווה מודרניזציה של העיצוב המוכח של הססנה 150. הססנה 152 נועד להתחרות בביצ'קראפט סקיפר (Beechcraft Skipper) וכן בפייפר טומהוק (Piper Tomahawk) החדשים, שניהם הוצגו באותה שנה.
יעדי עיצוב נוספים היו שיפור עומס שימושי באמצעות העלאת משקל ההמראה המרבי ל-1,670 פאונד (760 ק"ג), להפחית את רמות הרעש הפנימיות והחיצוניות ולפעול טוב יותר על הדלק התעופתי שהוצג באותה השנה.
כמו הססנה 150, הרוב הגדול של ססנה 152 נבנו במפעל ססנה בוויצ'יטה, קנזס.
כל מטוסי ססנה 152 יוצרו עם מנוע לייקומינג O-235 שנמצא בייצור מאז 1942. הלייקומינג סיפק לא רק עלייה בהספק המנוע יחסית לססנה 150, אלא גם היה תואם יותר לדלק החדש יותר.
מנוע זה עדיין סבל מכמה בעיות של עיבוי עופרת בשירות.
בשנת 1983, ירש אותו ה-O-235-N2C בהספק של 108 כ"ס (81 קילוואט), שהציג עיצוב בוכנה שונה ותא בעירה שעוצב מחדש כדי להפחית בעיה זו.
מנוע ה-N2C היה בשימוש עד שהסתיים ייצור ססנה 152 ב-1985.
שלדת האוויר היא בעיקרה ממבנה מתכת, והיא בעיקר מסגסוגת אלומיניום T3-2024 .
רכיבים כגון קצות כנפיים וחיפויים עשויים מפלסטיק מחוזק בזכוכית (פיברגלס).
גוף המטוס הוא מונוקוק למחצה עם מחיצות ומסגרות אנכיות שמצטרפות אליהן לאורך גוף המטוס.
הכנפיים הן בעיצוב מלוכד ובעלות זווית דיהדרל של מעלה אחת.
לחלק המחודד (בקצה הכנף) של כל כנף יש מידה אחת של הדחה (למיתר של קטע הקצה יש זווית התקפה במעלה אחת נמוכה יותר מהמיתר שבקצה הקטע ברוחב הקבוע).
זה מאפשר אפקטיביות רבה יותר של גלגול במהלך הזדקרות.לדגם 1978 משנת יש חיפוי חרטום ממקשה אחת הדורשת הסרת המדחף כדי להסירו.
דגם בשנת 1979 הציג חיפוי חרטום מפוצל, שניתן להסירם מבלי להסיר את המדחף.
כל מטוסי ססנה 152 משתמשים בכני נסע קבועים בתצורת תצורה משולשת עם כן אף,סידור זה של כן נסע תלת גלגלי, הכולל גלגל אף קדמי תחת המנוע ושניים נוספים מתחת לגוף המטוס.
לכן הנסע הראשי ישנן רגלי פלדה צינוריות המוקפות בחיפוי באורך מלא עם מדרגה לגישה לתא הנוסעים.
לכן הראשי יש בסיס גלגלים של (2.31 מ').
גלגל האף מחובר לתושבת המנוע ובעל תמיכת אולאו לשיכוך וספיגת עומסי פעולה רגילים.
גלגל האף ניתן לכיוון ב-30 מעלות משני הצדדים של הנייטרלי ויכול לגלגל תחת בלימת דיפרנציאל של עד 30 מעלות.
הוא מחובר לדוושות ההגה דרך הצמדה קפיצית.מערכת הבלימה מורכבת ממכלולי בלמי דיסק בודד המותאמים לגלגל השיניים הראשי ומופעלים על ידי מערכת הידראולית.
הבלמים מופעלים על ידי לחיצה על החלק העליון של דוושות הגה הכיוון.
ניתן להשתמש בבלימה דיפרנציאלית בעת הסעה במסלולי ההסעה וזה מאפשר לבצע פניות הדוקות מאוד.ה-152 מצויד גם במערכת בלם חניה אשר מופעל על ידי לחיצה בחלקם העליון של דוושות הבלמים ולאחר מכן משיכת ידית "בלם החניה" שמאלה של הטייס.
לאחר מכן משתחררים הבלמים אך הלחץ נשמר במערכת ובכך מותירים את שני הבלמים פעילים.
הצמיגים הסטנדרטיים בשימוש הם 6X600 על הכן הראשי ו-5X500 על גלגל האף.
הגאים כפולים זמינים כציוד אופציונלי בססנה 152 וכמעט בכל ה-152 מותקנת אפשרות זו.
הססנה 152 מצוידת במאזנות אסימטריות הנעות ב-20 מעלות כלפי מעלה ו-15 מעלות כלפי מטה.
יש לו מדפים עם חריץ יחיד המופעלים חשמלית ונפרסים עד 30 מעלות לכל היותר.
הגה הכיוון יכול לנוע 23 מעלות לשני הצדדים.
הגה הגובה נע עד 25 מעלות ומטה עד 18 מעלות.
לשונית עיטור מתכווננת (מקזז) מותקנת בחלק הימני של הגה הגובה ונשלטת על ידי גלגל קטן במרכז קונסולת השליטה.
המקזזת ניתנת להזזה 10 מעלות למעלה ו-20 מעלות למטה ביחס לקו המיתר של הגה הגובה.
קיימים מאות שיפורים ושינויים לססנה 152. הנפוצים ביותר להתתקנה כוללים הסרת כן הנסע הקדמי ושינוי לתצורה משולשת עם גלגל זנב.
קיטים הנ"ק להמראה ונחיתה קצרה.
שינויי מנוע עד הגברה ל-125 כ"ס.
קצוות כנפיים שונים, הנחזים להגדלות שונות של מהירות שיוט והפחתת מהירות ההזדקרות.
אטימת הרווח בין שפת הזרימה של הכנף ובין המדפים לשם הפחתת הגרר ולהגברת קצב הטיפוס ולקיצור מרחק ההמראה והנחיתה.
מכלי דלק בכנפיים המספקים טווח טיסה גדול יותר.
תפסי דלת המחליפים את אלו של המפעל שלעיתים קרובות נכשלים בשימוש תדיר.
שסתומי ניקוז דלק בבטן המטוס מתחת לתא הטייס (תא הנוסעים) לניקוז דלק מהנקודה הנמוכה ביותר במערכת הדלק..
שימוש בדלק מכוניות במקום דלק תעופתי כחול בעל דרגה 100LL.
דלק תעופתי יקר יותר מדלק מכוניות.
152 מטוס תיור קל, מצויד בכן נסע תצורה משולשת עם כן אף באופן קבוע, המופעל על ידי מנוע בוכנה לייקומינג O-235-L2C בהספק של 110 כ"ס (82 קילוואט), 6313 נבנו.
זמין עם מספר אפשרויות אוויוניקה, מלבד דגם 152 הסטנדרטי היה 152 II עם חבילה משופרת של אוויוניקה סטנדרטית ותכונות אבזורהסוג אושר בשנת 1977 ויוצר כשנות דגם 1978 עד 1985.
A152 Aerobat מטוס דו-מושבי בעל יכולת אווירובטית, 315 נבנו, מאושר ל-+6/-3 Gs והיו לו רתמות סטנדרטיות של ארבע נקודות, חלונות צוהר ודלתות הניתנות להסרה, יחד עם סכמת צבע דמקה וכריות מושב נשלפות כדי לאפשר ענידת מצנחים על ידי הצוות.
הסוג אושר בשנת 1977 ויוצר כשנות דגם 1978 עד 1985 התמרונים האווירובטיים הבאים מאושרים: פניות תלולות, גלילי חבית (ברל רול), לולאות, טיסה הפוכה אנכית, שמיניות עצלות, סיבובים, פניות אימלמן, שמיניות קובניות
FA152 Aerobat דגם A152 נבנה במפעל ריימס תעשיות תעופה, 89 נבנו.
F152 דגם 152 נבנה במפעל ריימס תעשיות תעופה, 552 נבנו.
C152 II אינו מודל ספציפי.
אלא מאובזר בחבילת ציוד של NAV PAC.
החבילה כוללת אוויוניקה משודרגת לטיסת מכשירים וציוד פנימי נוסף.
ציוד אשר מפחית מעט ממשקל המטוס.
C152 Reimagined אינו דגם ייחודי אלא אוברול ובנייה מחדש כללית של ססנה 152 על ידי מפעל אוויאט מטוסים
הפלה המבצעית הראשונה עם טיל ההלפייר התרחשה ב-24 במאי 2001, לאחר שמטוס ססנה 152 אזרחי נכנס למרחב האווירי הישראלי מלבנון, עם כוונות לא ידועות וסירב לענות או לציית לאזהרות חוזרות ונשנות של בקרי האוויר ביב"א 506 לפנות לאחור.
מסוק אפאצ'י של חיל האוויר הישראלי הפיל את הססנה מעל בית הספר במכמורת.
מידע מתוך ספר התפעול לאנשי צוות אוויר של ססנה
קיבולת: 1 נוסעים (אם כי ספר המטוס מאזכר שימוש בכיסא ילדים כנוסע שני)
משקל המראה מרבי: 757 ק"ג
הנעה: מנוע לייקומינג O-235-L2C, ארבעה צילינדרים 110 כוח סוס (82 קילו - וואט)
מדחף שני להבים בעל פסיעה קבועה, 180 ס"מ, McCauley או 183 ס"מ של Sensenich
מהירות מרבית: 109 קשר (203 קמ"ש) בגובה פני הים
מהירות הזדקרות 43 קשר (79 קמ"ש) (מנוע כבוי, מדפים מורדים)
מהירות שיוט: 107 קשר (198 קמ"ש) (עם חיפוי גלגלים להפחתת גרר)
טווח העברה: 1,279 ק"מ, 691 מיל ימי עם מכלי דלק ארוכי טווח
ססמבריק אדמוני (שם מדעי: Zygaena graslini) הוא מין של עש השייך למשפחת הססמבריקיים מסדרת הפרפראים.
הוא נפוץ באביב בבתי הגידול העשבוניים של האזור הים-תיכוני ופעיל ביום.
פרפר קטן וכבד תעופה, הניזון מצוף פרחים.
מוטות כנפיו בין 27 מילימטרים לבין 33 מילימטרים.
כנפיו האחריות אדומות, וכל שאר גופו שחור כולל הרגליים והמחושים.
צבעו של הזחל הוא קרם וראשו שחור.
במהלך התפתחותו משנה הזחל את צבעו לאדום-שחור.
התיאור הראשון בוצע על ידי יוליוס לדרר בשנת 1855.
נפוץ מטורקיה עד עיראק, וגם בארץ ישראל במרכז הארץ ובצפונה ובשפלה כאחד.
בתחילת האביב מטילה הנקבה עשרות עד מאות ביצים בצדם התחתון של עלי הצמחים חרחבינה מכחילה או בוצין.
כעבור כשבועיים בוקעים הזחלים ומתחילים לאכול.
כאשר העלים מתחילים להיות גלדים ופחות עסיסיים (בחודש מאי), נכנסים הזחלים לדיאפאוזה (מתחת לאבנים או לעלים) למנוחת קיץ ארוכה עד תחילת החורף.
עם בוא הגשמים הראשונים הזחלים מתנשלים וממשיכים באכילה.
בסוף החורף מגיע הזחל לאורך של כ-2 סנטימטרים, הוא עובר למחסה נסתר- לרוב מתחת לאבנים כדי להתגלם.
כעבור חודש מגיע הפרפר מתוך פקעת הגולם וחי כחודש.
צבעו האדום-שחור של ססמבריק אדמוני הוא אמצעי התגוננות מפני אויבים מפני שהמסר הצבעוני ברור מאוד-"אני רעיל ולא טעים", ואכן ציפורים וחולייתנים קטנים וגם חיפושיות ממשפחת הרצניתיים נמנעים מלטרוף אותם.
ססר איירה (בספרדית: César Aira, נולד ב-23 בפברואר 1949) הוא סופר ארגנטינאי, מחברם של למעלה ממאה ספרים אותם הוא מכנה או .
נולד וגדל בעיירה קורונל פרינגלס שבפרובינציית בואנוס איירס.
ב-1967 עבר לעיר בואנוס איירס כדי ללמוד ספרות, ושם הכיר את אלחנדרה פיסארניק ואוסוולדו למבורגיני.
עבד למחייתו כמתרגם מאנגלית וצרפתית.
ספריו הראשונים, שהחלו להתפרסם בשנות השמונים, היו בפורמט המקובל של למעלה ממאתיים עמודים; אולם החל משנות התשעים הוא מפרסם כמעט כל שנה בין 2 ל-5 רומנים קצרים בני כמאה עמודים ואף פחות.
במהלך שנות התשעים הוכר בארגנטינה כסופר חשוב ומשפיע.
בשנות האלפיים החל להיות מתורגם בתכיפות לשפות רבות ולזכות בהכרה בין לאומית.
ב-2015 היה בין המועמדים הסופיים לפרס מאן בוקר הבינלאומי ושמו מוזכר תדיר כמועמד לזכייה בפרס נובל.
לעומת זאת, בישראל התקבלותו פחות נלהבת.
כך הפכתי לנזירה, תרגום: אורית קרוגלנסקי, הוצאת כתר, 2009
השיש, תרגום: רינת שניידוור, הוצאת תשע נשמות, 2018
וראמו, תרגום: רינת שניידוור, הוצאת תשע נשמות, 2018
פרשייה בחייו של צייר נודד, תרגום: אדם בלומנטל, הוצאת תשע נשמות, 2022
ססיליה אלנה ראוס היא כלכלנית אמריקאית, שכיהנה כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית.
טרם כניסתה לתפקיד זה הייתה הדקאנית של בית הספר ליחסים ציבוריים ובין-לאומיים באוניברסיטת פרינסטון.
ראוס הועמדה לשירות פדרלי בידי הנשיא הנבחר ג'ו ביידן, ובראשית מרץ 2021 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויה.
ראוס גדלה בדל מאר שבדרום קליפורניה, ובשנת 1981 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון טורי פינס.
לראוס שני אחים: פורסט, פיזיקאי, וקרולין – אנתרופולוגית ופרופסורית באוניברסיטת פרינסטון.
אביה הוא גם הוא פיזיקאי שקיבל דוקטורט בפיזיקה מטעם המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנת 1956. אמה עבדה כפסיכולוגית בבית ספר ציבורי.
בשנת 1986 השלימה ראוס באוניברסיטת הרווארד לימודי תואר ראשון בכלכלה, וב-1992 קיבלה תואר דוקטור בכלכלה מאותה האוניברסיטה.
אחרי שסיימה את לימודי הדוקטורט הצטרפה אל אוניברסיטת פרינסטון.
בשנים 2009–2011 הייתה חברה במועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית תחת נשיאותו של ברק אובמה.
טרם שירותה בממשל אובמה ישבה במועצה הלאומית לכלכלה ב של ביל קלינטון, מ-1998 עד השנה העוקבת.
ראוס היא הדקאנית של בית הספר לעניינים ציבוריים ובין-לאומיים באוניברסיטת פרינסטון.
כמו כן, היא גם חברת האקדמיה הלאומית לחינוך ועמיתת-מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי.
תחומי המחקר העיקריים שלה הם בכלכלת עבודה ובכלכלה חינוכית.
בשלהי נובמבר 2020 דווח כי ראוס היא מועמדותו של ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, לראשות מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית.
כאשר נכנסה לתפקידה כיושבת ראש המועצה היא נעשתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בתולדות המועצה.
ב-3 במרץ 2021 אישר הסנאט את מינויה לתפקיד, ברוב של 95 תומכים מול 4 מתנגדים.
שנתיים אחר כך פרשה ראוס מתפקידה והוחלפה בג'ארד ברנסטיין.
ססמבריק (שם מדעי: Zygaena) הוא סוג של עש, השייך למשפחת הססמבריקיים מסדרת הפרפראים.
המינים בישראל בעלי צבעי אזהרה של אדום-שחור, כנראה משום שדמו של הססמבריק מכיל מימן ציאנידי המונע מציפורים לטרוף אותו.
ססמבריק אדמוני הססמבריק הנפוץ ביותר בישראל.
ססמבריק חגור (Z.olivieri): דומה לססמבריק האדום, אולם החלק האחורי שלו הוא צהוב ולא שחור.
מין זה נפוץ בחרמון, וידוע מישראל עד ארמניה.
ססמבריק משי (Z.filipendulae): הגדול בין הססמבריקים של ארץ ישראל.
מוטת כנפיו מגיעה ל-40 מ"מ.
צבעי הצד העליון של הכנפיים דומים לאלה של הססמבריק האדום, אלא שהצבעים עזים יותר והפסים השחורים בין זוגות הכתמים האדומים בכנפיים הקדמיות רחבים יותר.
לצד התחתון של הכנפיים הקדמיות ברק משיי.
מין זה מצוי בצפון הארץ, נפוץ בכל אירופה ומגיע עד ארמניה.
Zygaena brizae נפוץ באזור החרמון.
ססקיה סאסן היא חוקרת גלובליזציה, הגירה וסוציולוגיה אורבנית ופרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
היא מתמקדת בחקר הקשרים שבין ערים גלובליות, אופי פעילותן ותפקידן בכלכלה העולמית לצד חקר הגורמים הכלכליים להגירה ותפקידה בכלכלה של ארצות היעד.
בנוסף, סאסן עוסקת בייעוץ לאומות המאוחדות, לחברות פרטיות ולארגונים ממשלתיים.
ססקיה סאסן נולדה בהאג שבהולנד ב-1947. סאסן היא בתה של מיפּ סאסן ושל וילם סאסן, יליד גרמניה, אשר שירת בוואפן אס אס ונפצע בחזית מול ברית המועצות, ולאחר מכן התנדב ביחידת תעמולה באס אס ודיווח מן החזית במלחמת העולם השנייה.
ב-1948 היא והוריה עברו לבואנוס איירס, ארגנטינה, ושם בילתה את רוב שנות ילדותה ונעוריה.
את לימודי התואר הראשון שלה בסוציולוגיה וכלכלה השלימה באוניברסיטת פואטייה בצרפת, באוניברסיטת דגלי סטדי די רומא באיטליה, באוניברסיטת בואנוס איירס בארגנטינה ובאוניברסיטת נוטרדאם באינדיאנה, ארה"ב ב-1969. ב-1971 השלימה לימודי תואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת נוטרדאם באינדיאנה, ארה"ב, וב-1974 השלימה לימודי דוקטורט בסוציולוגיה באותה האוניברסיטה.
את עבודת הפוסט דוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת הרווארד.
ססקיה סאסן נישאה לסוציולוג ריצ'רד סנט ב-1987, ולה ילד בשם הילרי קוב-סאסן מנישואיה הראשונים.
ססקיה סאסן חוקרת גלובליזציה, הגירה וסוציולוגיה אורבנית.
ספריה של סאסן תורגמו ל-21 שפות, ובריאיון היא מגדירה את ספריה , ו- כעבודותיה המרכזיות.
סאסן העידה כי העבודה על כל אחת מהעבודות הללו ארכה בין שמונה לתשע שנים.
ססקיה סאסן הגדירה את מסקנות המחקר שלה בספר , מחקר שנעשה מנקודת מבט כלכלית-מדינית ולא חברתית-אישית, בכך שהגירה אינה מושפעת באופן ישיר מעוני, שהרי לא לכל האנשים העניים יש אפשרות להגר, אלא ממגבלות ההגירה המושמות במדינות היעד, במודע או שלא במודע.
סאסן מגדירה את ההשערה שלה בספר כי תהליכי הגירה נוצרו בתוך המערכת הכלכלית, וכי הכלכלה של תקופה מסוימת משפיעה על תהליכי ההגירה החדשים הנוצרים באותה התקופה.
סאסן מתארת כיצד ספרה , הדגים את חשיבות הפעילות העירונית כמרכז כלכלי, גם בעידן של דיגיטציה ושרשראות ייצור גלובליות.
היא בחרה בענף שפעילותו אינה ממוקדת בייצור מוצרים פיזיים, ענף הבנקאות והפיננסים בדגש על פתרונות עסקיים לחברות גדולות, כגון פתרונות כוח אדם לחברות גדולות.
סאסן הדגימה כיצד גם בענף הזה, אופי הפעילות שונה מעיר לעיר, ומידת וחשיבות הפעילות משתנה גם כן מעיר לעיר.
כלומר, על אף הדיגיטציה, וזרימת המידע ושרשראות הייצור הבינלאומיות, הערים הגלובליות עדיין מהוות עמודי תווך בכלכלה הגלובלית, שאינה חסרת גבולות פיזיים לחלוטין.
לדוגמה, ססקיה סאסן תיארה כיצד טוקיו התמקדה בהלוואות וסיפוק ממון, ניו יורק הייתה מרכז להשקעות בחברות גדולות, ולונדון הייתה כר פורה לצמיחה של חברות קטנות כגדולות בשדה הכלכלי של שנות ה-80 המאוחרות.
ססקיה סאסן בוחנת בספרה כיצד מערכות מורכבות משתנות, והגיעה למסקנה כי מערכות מורכבות משתנות על ידי שינוי העמדה של היכולות הקיימות במערכת בתוך ארגון מחדש.
סאסן מביאה את הדוגמה שלאיבוד כוחם של מחוקקים ופרלמנטים בעקבות ההפרטות של גופים ציבוריים והפחתת הרגולציה במדינות שונות החל משנות ה-90 של המאה ה-20. סאסן מבהירה כי התפקידים שמילאו הרגולציה והגופים הציבוריים לא נעלמו, אלא פשוט עברו לידיים פרטיות.
המעבר הזה, על פי סאסן, דווקא מחזק זרועות אחרות במדינה, כדוגמת הזרוע המבצעת- הממשלה או הקבינט הנשיאותי, כיוון שלה נוסף התפקיד של היותה שחקנית מפתח בכלכלה העולמית, כלומר התחזקות התאגידים מאפשרת לה השפעה גדולה יותר.
על פעילותה האקדמית, סאסן זכתה במספר פרסים והוקרות מארגונים שונים:
קיפרה ססיליה קריגר דונאי , הייתה מתמטיקאית יהודייה.
קריגר הייתה האישה הראשונה שהוענק לה תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטה קנדית (אוניברסיטת טורונטו), והאדם השלישי לזכות בתואר זה בכל קנדה.
קריגר ידועה בזכות תרגומיה לאנגלית של הספרים "מבוא לטופולוגיה כללית" (1934) ו"טופולוגיה כללית" (1952) של ואצלב שיירפינסקי.
משנת 1995 מעניקה האגודה הקנדית למתמטיקה מדי שנה את פרס קריגר-נלסון , על שמן של ססליה קריגר ואוולין נלסון, לאות הערכה למתמטיקאיות המעורבות במחקר חדשני.
קריגר נולדה ביאסלו, גליציה (פולין של היום) למשפחה יהודית מרובת ילדים.
רדיפת היהודים באירופה באותה תקופה הקשתה על חייה של משפחת קריגר.
שלושת האחים הגדולים היגרו לקנדה בעשור הראשון והשני של המאה ה-20, וב-1920 היגרה שאר המשפחה לטורונטו שבקנדה, בעזרתו של האח סמואל.
בעקבות פטירתו של אביה בתאונת דרכים ב-16 בדצמבר 1929, הוטלה על קריגר האחריות לפרנס את עצמה ואת שתי אחיותיה, שהתגוררו איתה זמן מה.
בשנים מאוחרות יותר, הייתה מקור התמיכה היחיד עבור אמה ואחותה הנכה.
במהלך מלחמת העולם השנייה טיפלה במשפחת פליטים יהודים שנמלטה לקנדה מפני הנאצים.
בשנת 1953 נישאה לד"ר זיגמונט דונאי – רופא וניצול שואה.
קריגר ובן זוגה נקברו ב שבטורונטו.
חיים אקדמיים ותרומתה לחקר המתמטיקה
קריגר סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון בפולין, וב-1919 נסעה לווינה כדי ללמוד פיזיקה מתמטית באוניברסיטה.
ב-1920 קריגר ומשפחתה היגרו לטורונטו ושם החלה את לימודיה בתחום המתמטיקה באוניברסיטת טורונטו.
תחילת הלימודים הייתה משימה לא פשוטה עבורה, שכן היא לא שלטה כלל בשפה האנגלית, ועל מנת לממן את לימודיה, נאלצה לעבוד בפונדק.
את התואר הראשון במתמטיקה קיבלה בשנת 1924. כעבור שנה, בשנת 1925, הוענק לה התואר השני.
לאחר מכן, החלה את מחקרה במסגרת לימודיה לתואר דוקטור, בפיקוחו של ויליאם ג'יי וובר, שנחשב כחלוץ בחקר המתמטיקה והיה אמון על הרחבת תוכנית המתמטיקה לתואר שני באוניברסיטת טורונטו.
עבודת הדוקטורט שלה "על הסיכום של סדרות טריגונומטריות עם פרמטרים מקומיים - על קבועי פורייה וגורמי התכנסות של סדרות פורייה כפולות", פורסמה בשני חלקים.
החלק הראשון "על סדרות טריגונומטריות עם מאפיינים מקומיים" פורסם ב-1928, והחלק השני "על קבועי פורייה וגורמי התכנסות של סדרות פורייה כפולות", פורסם ב-1930. כאשר הוענק לה תואר דוקטור בשנת 1930 מאוניברסיטת טורונטו, קריגר הפכה לאישה הראשונה בקנדה שקיבלה דוקטורט במתמטיקה, והאדם השלישי בכל קנדה שהוענק לו תואר דוקטור למתמטיקה.
ב-1927, במהלך המחקר על עבודת הדוקטורט שלה, נקראה קריגר לתפקיד מדריכה במחלקה למתמטיקה של אוניברסיטת טורונטו, וב-1930 קודמה לדרגת מרצה.
לפני שקיבלה את תפקיד המרצה, בילתה שנה באוניברסיטת גטינגן בגרמניה.
תרומתה הידועה ביותר של קריגר לחקר המתמטיקה היא התרגום מפולנית לאנגלית של ספריו של המתמטיקאי הפולני ואצלב שרפינסקי "מבוא לטופולוגיה כללית" שפרסמה בשנת 1934, ו"טופולוגיה כללית" שפורסם בשנת 1952. לכרך זה קריגר אף הוסיפה נספח בן 30 עמודים בנושא קרדינלים ואורדינליים אינסופיים.
תרגומיה הבטיחו שעבודתו של שרפינסקי תהיה נגישה לכל.
קריגר לימדה מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה במשך 30 שנה.
בשנת 1941 קודמה לדרגת מרצה בכירה.
היא הקדישה את רוב זמנה להוראה בקורסים בפקולטות למתמטיקה והנדסה, ובשעות הערב קידמה את הפרויקטים שלה.
בשנת 1948 הייתה קריגר מרצה אורחת במחלקה למתמטיקה של אוניברסיטת קולומביה הבריטית.
בשנת 1952 קודמה להיות פרופסורית חברה באוניברסיטת טורונטו (מינוייה של קריגר נלקחו מרישומי ארכיון אוניברסיטת טורונטו.
במקורות מידע אחרים ניתן למצוא תאריכים שונים אודות מינוייה, ויש הטוענים שהיא מעולם לא קודמה מעבר לדרגת מרצה בכירה).
קריגר פרשה רשמית מהמחלקה למתמטיקה בתחילת שנות ה-60, אך המשיכה ללמד באוניברסיטה חמש שנים לאחר פרישתה.
לאחר מותו של בן זוגה, במחצית השנייה של שנות ה-60, שבה קריגר ללמד באוניברסיטת קנדה העלית בטורונטו, עד מותה ב-1974.
קריגר הייתה מרצה מסורה ונודעה בגישתה התומכת והידידותית כלפי תלמידיה.
לעיתים קרובות הייתה עורכת אירועי חברה בביתה.
קריגר עבדה בשיתוף פעולה הדוק עם סטודנטים לתארים מתקדמים, ועודדה עניין עמוק בלימודיהם.
כשנשאלה ב-1934 על עמדתה בנוגע למקומן של נשים בתחום המתמטיקה, ענתה קריגר: "זהו נושא שקשה מאוד להכליל לגביו.
מה שבטוח, עד כה העבודה הגדולה ביותר נעשתה על ידי גברים, אך זה לא אומר שנשים לא יותירו את חותמן".
באמצעות עבודתה עם ועדת מלגות הנשים של האגודה האוניברסיטאית הקנדית, סייעה קריגר לנשים, לרבות מתמטיקאיות, להגיע למטרותיהן בהשכלה גבוהה.
המתמטיקאית הנודעת קתלין מוראווץ, שיבחה את קריגר על תמיכתה בה.
כשמוראווץ חשפה את כוונתה לוותר על לימודים לתואר שני עקב קשיים כלכליים, קריגר סייעה להסדרת מימון באמצעות ועדת המלגות, ואפשרה למוראווץ ללמוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
תרומתה של קריגר למתמטיקה הונצחה ב-1995 באמצעות פרס קריגר-נלסון.
הפרס מוענק מדי שנה על ידי האגודה הקנדית למתמטיקה, ונקרא על שמן של קריגר ושל המתמטיקאית הקנדית פורצת הדרך אוולין נלסון.
הפרס מוענק למתמטיקאיות המעורבות במחקר חדשני ופורץ דרך.
ססיליה ראן רונארסדוטיר (באיסלנדית: Cecilía Rán Rúnarsdóttir; נולדה ב-26 ביולי 2003) היא כדורגלנית איסלנדית המשחקת בעמדות השוערת בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת איסלנד.
נכון ל-פברואר 2023, רונארסדוטיר היא הכדורגלנית האיסלנדית השלישית המשחקת בשורות באיירן, לצד גלודיס פרלה ויגוסדוטיר וקרולינה לאה ויליאמסדוטיר.
ראן החלה את קריירת הבוגרים שלה ב-14 במאי 2017, כששיחקה במדי סינדיקט פראם/אפטורלינגן במסגרת הליגה האיסלנדית השלישית, שבעה שבועות לפני יום הולדתה ה-14. ראן המשיכה לשחק מספר משחקים באותה עונה, ויחד עם הקבוצה זכתה באליפות הליגה השלישית ועלתה לליגה השנייה.
ראן נבחרה לשוערת הראשונה של הקבוצה על פני השוערת החדשה שהוחתמה, אנה דוס סנטוס, שהייתה מבוגרת ממנה ב-12 שנים.
בתום העונה נבחרה ראן לשחקנית הצעירה של העונה בליגה האיסלנדית השנייה.
לקראת עונת 2019 עברה ראן לאלופת הליגה השנייה פישקיר, ובמדיה סייעה לקבוצה להתבסס במרכז הטבלה בליגת האיסלנדית, מה שסייע לה לזכות בפרס השחקנית הצעירה של העונה בליגה הראשונה.
במרץ 2021 עברה ראן למועדון השוודי ארברו, שהחתים אותה בכדי להחליף את השוערת הפצועה מואה אוהמן לעונת 2021. ראן שותפה בשבעה משחקי ליגה בעונה זו.
בספטמבר 2021 עברה השוערת לאברטון האנגלית.
עם פציעתה של לאורה בנקרת', השוערת הפותחת של באיירן מינכן, עברה השוערת בהשאלה עד תום העונה לבאיירן.
ראן ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי באיירן ב-28 בפברואר 2022, בניצחון 9:1 על קארל צייס יינה במסגרת רבע גמר הגביע הגרמני.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בבונסדליגה ב-3 באפריל 2022, בהפסד החוץ 6:0 לוולפסבורג.
ב-4 ביולי 2022 חתמה ראן על חוזה ארוך טווח בבאיירן.
ראן שיחקה במדי קבוצות הנוער של איסלנד בגילאי 16, 17 ו-19. במרץ 2018 שיחקה השוערת במשחק האחרון בשלב הבתים בסיבוב המוקדמות השני של אליפות אירופה לנערות עד גיל 17. הפסד לגרמניה מנע את עלייתה של הנבחרת לטורניר הגמר.
ראן שותפה במוקדמות לאליפות אירופה הבאה, כשהיא סופגת רק בהפסד 2:0 לאנגליה.
ב-ספטמבר 2019 עלתה הנבחרת לסיבוב השני לאחר ניצחונות על בלרוס ומלטה.
החל מספטמבר 2019 שיחקה השוערת במדי נבחרת איסלנד עד גיל 19, לראשונה בניצחון 3:0 על שוודיה במסגרת משחק ידידות.
באוקטובר 2019 זומנה ראן לסגל נבחרת איסלנד למשחק ידידות נגד צרפת וכן למוקדמות יורו 2022. את הופעת הבכורה שלה במדי הנבחרת הבוגרת ערכה ב-4 במרץ 2020 במסגרת גביע פינאטר, בניצחון נגד צפון אירלנד.
כשהיא בת 16 שנים, 7 חודשים ו-7 ימים, הפכה ראן לשוערת הצעירה ביותר שמשחקת במדי הנבחרת האיסלנדית, כשהיא עוקפת את ת'ורה בירג הלגדוטיר ב-148 ימים.
ראן זומנה שוב לסגל הנבחרת בהמשך משחקי המוקדמות, כשהיא משותפת בשני משחקים.
ב-11 ביוני 2022 זומנה ראן לסגל נבחרת איסלנד ליורו 2022, אך יצאה מהסגל עקב שבר באצבע.
השחקנית הצעירה של העונה בליגה האיסלנדית השנייה: 2019
השחקנית הצעירה של העונה בליגה האיסלנדית: 2020
נהר ססקואנה הוא נהר ראשי הממוקם באזור האטלנטי התיכון של ארצות הברית.
זהו הנהר הארוך ביותר בחוף המזרחי של ארצות הברית..
מקורותיו באפסטייט ניו יורק ומערב פנסילבניה, והוא נשפך אל מפרץ צ'ספיק.
לפי גודל אגן הניקוז שלו - 71,251 קמ"ר (27,510 מיילים רבועים), זהו הנהר ה-16 בגודלו בארצות הברית.
ומתחילת המאה ה-21, הוא גם הנהר הארוך ביותר בארצות הברית, שלא מתקיימת בו תנועת ספינות מסחר, וזאת עקב רדידותו.
קיימות סברות שונות אודות המילה המדויקת בשפות האינדיאניות השונות, ומשמעותה, אשר היוותה את המקור לשם ססקואנה.
תהיה המילה אשר תהיה, השם ססקואנה מופיעה במפה של קפטן ג'ון סמית' מאנגליה, שחקר ומיפה את המפרץ בין 1607 ל-1609, וכתוצאה מכך היא פורסמה בשנת 1612 באי הבריטי כ"מפה של וירג'יניה".
לפחות פעם אחת מופיע ביומניו השם Sasquesahanough כשם שבני שבט Tockwogh ואחרים קראו לנהר בשפת Powhatan, ובשאר הפעמים מופיע ביומניו השם כפי שקראו לו בני ה-ססקואנה - Susquehanna.
אגן הניקוז כולל מחצית משטחה של פנסילבניה, וחלקים מאזור מדינות ניו יורק ומרילנד.
הוא מהווה כ-43% מאגן הניקוז של מפרץ צ'יספיק.
אורך סך כל ערוצי הנהרות, הנחלים, ודומיהם, שזורמים בהם מים באגן הניקוז, מגיע ל-78,400 קילומטרים.
מים אלה, הזורמים בסופו של דבר למפרץ צ'ספיק, מהווים כ-50% מהמים המתוקים המסופקים למפרץ.
אלה זורמים מנהר הססקואנה למפרץ בהספק רגיל של כ-68,130,000 ליטר לדקה (כ-18 מיליון גלונים לדקה).
אגן ניקוז זה הוא אחד האזורים המועדים ביותר לשיטפונות בכל ארצות הברית, והוא חוֹוֶה שיטפון הרסני בממוצע כל 14 שנים.
נזקי ההצפה השנתיים הממוצעים של האגן עומדים על 150 מיליון דולר.
לנהר 2 מקורות: הראשון, שהוא הענף הצפוני והעיקרי, יוצא מאגם אוטסגו שליד העיר קופרסטאון, במדינת ניו יורק.
השני הוא הענף המערבי של הססקואנה, שיוצא ממאגר בייקרטון והעיירות אלמורה ושרי-טרי שבמערב פנסילבניה, ומצטרף לענף הראשי ליד נורתְ'אַמבֶּרְלֶנד במרכז פנסילבניה .
זה הענף הארוך יותר, ונקרא גם הענף העיקרי של נהר ססקואנה.
ממוצאו באגם אוטסגו, הנהר זורם בכיוון כללי דרומה דרך אדמה חקלאית כפרית, ויוצר, עקב סכירה, את אגם Goodyear.
משם הוא ממשיך דרומה עד שחוצה את הכביש הבינ-מדינתי 88, ונשאר לזרום במקביל לכביש זה.
הוא קולט את נהר אונאדילה בסידני, ניו יורק.
משם ממשיך הנהר מערבה, עד שפונה דרומה וחוצה שוב את קו הגבול לפנסילבניה, דרך הערים וויברלי, ניו יורק, וסייר, פנסילבניה.
כמה קילומטרים דרומה, בעיירה אתונה, פנסילבניה, הוא קולט את נהר צ'ימונג מצפון מערב, ויחד יורדים דרומה.
הוא עושה עיקול ישר-זווית בין סייר לטוונדה כדי לחתוך את "ההרים האינסופיים" (The Endless Mountains) ברמת אלגני בפנסילבניה, שהם החלק המערבי ברכסי האפלאצ'ים.
הוא קולט את נהר הלקוואנה מדרום-מערב לסקרנטון, ופונה בחדות לדרום-מערב, וזורם דרום מערבה עד לקליטת הענף המערבי בנורתְ'אַמבֶרְלֶנד.
ממקור הענף באזור אלמורה, פנסילבניה, הנהר זורם בכיוון כללי צפונה ל-מק'גייז מילס, ומשם בכיוון כללי מז' דרום מזרח עד לאגם המלאכותי קורוונסוויל שנוצר בעקבות בניית סכר בשם זהה במורד הנהר.
מאגם קורוונסוויל זורם הנהר בכיוון כללי צפ' מזרח עד מזרח אל נורת' בנד, תוך כדי פיתולי נהר בולטים.
משם זורם הנהר לכיוון דר' מזרח עד ל-לוק הייבן.
מלוק הייבן זורם הנהר בכיוון כללי מזרחה עד מספר קילומטרים מצפון ל-מונסי, ושם פונה בחדות דרומה עד המפגש עם הענף הצפוני ב- נורתְ'אַמבֶרְלֶנד.
אורכו של הענף, על כל היובלים המזינים אותו הוא 391 קילומטרים מהם 193 קילומטרים שייכים לערוץ העיקרי של הענף המערבי .
מנקודת המפגש של שני הענפים ב- בנורתְ'אַמבֶרְלֶנד, הנהר זורם בכיוון כללי דרומה לכיוון ואל העיר האריסבורג, פנסילבניה, שם רוחבו מגיע לכקילומטר וחצי.
משם הנהר פונה בכיוון כללי לדרום מזרח, עד שמגיע אל אזור השפך שלו בנקודה הצפונית של מפרץ צ'ספיק, בעיר Havre de Grace שבמדינת מרילנד.
בדרכו לשם, הנהר נכנס לתחום מדינת מרילנד כ-48 ק"מ צפונית-מזרחית לבולטימור.
בנקודת השפך, נבנה בשנת 1827 מגדלור בשם "קונקורד פוינט לייט" כדי להקל על ניווט כלי השיט במפרץ.
מפערי המים שהנהר יוצר בנתיבו והגאולוגיה שלו
נהר ססקואנה הוא אחד מהנהרות העתיקים בעולם.
ססקיה סילס היא אלופת העולם בגלישת רוח בריטית וחברה בנבחרת השיט הבריטית.
היא המשיכה להתחרות באירועים בינלאומיים כמו אליפויות אירופה, והייתה חלק מצוות השיט הבריטי משנת 2013 עד שהוצגה כגולשת רוח בתחילה בגלשן מדגם ניל פרייד RS:X (נשים), ולאחרונה בגלשן רוח מדגם IQFoil.
היא החלה לגלוש בשנת 2004 במועדון השיט "Roadford Lake".
היא זכתה בתואר אלופת העולם בגיל 13, וזכתה בו שוב ביום הולדתה ה-15. היא זכתה בתואר פעמיים נוספות כשהייתה בת 16. היא גם קיבלה את פרס הימאי הצעיר של השנה בשנת 2012 בתערוכת הסירות הבינלאומית של לונדון.
ססקיה ואחותה התאומה אימוג'ן התגוררו באי פורטלנד, והתאמנו באקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד.
אחיהן הגדול הוא הגולש האולימפי סם סילס .
סילס הייתה מועמדת לתואר הספורטאי הצעיר של השנה של ה-BBC בשנת 2012, נבחרה עקב זכייתה במדליית הזהב באליפות העולם לנוער של איגוד השיט הבין-לאומי וב-EUROSAF Youth Europeans, והמשיכה לתבוע את תואר העולם עד גיל 17 באליפות העולם לנוער RSX Open.
היא הייתה מועמדת לצד זוכי המדליות האולימפיות והפראלימפיות לפרסי שייט השנה העולמי של רולקס מטעם איגוד השיט הבין-לאומי.
סילס היא בת זוגו של תום ראובני, האלוף האולימפי בגלישת רוח באולימפיאדת פריז.
באוקטובר 2021, בעת שראובני התאמן בבריטניה, פגש את סילס.
היא עברה להתגורר בישראל עם ראובני והצטרפה לנבחרת גלישת הרוח לנשים.
ססנה 150 הוא מטוס חד-מנועי, בעל שניים או שלושה מושבים.
אף על פי שהססנה 150 כבר אינו מיוצר יותר אחרי 1978, הרבה מהמטוסים הללו עוד ראויים לטיסה ומתבצע בהם שימוש רב להדרכת טיסה.
ממשיך דרכו הוא ססנה 152.
הססנה 150 הוא המטוס החמישי הנפוץ ביותר שיוצרו אי פעם, עם 23,839 שיוצרו.
הססנה 150 הוצעה למכירה בתצורות שמוגדרות שכללו את הדגם הבסיסי הסטנדרטי, ה-Trainer עם הגאים כפולים, וה-Commuter המפואר, יחד עם אפשרויות מיוחדות לאלו הידועות כאופציות Patroller.
מאוחר יותר, הצטרפו לתצורות אלו גם ה-Commuter II המובילים ודגמי ה-Aerobat האירובטיים.
ססנה גם החליפה את הקצוות המעוגלים של הכנפיים בקצות מרובעים יותר במראה מודרני, ומדפי הכנף הצרים והצירים של הססנה 140 הוחלפו במדפים גדולים יותר ויעילים בהרבה.אב הטיפוס ססנה 142 טס לראשונה ב-12 בספטמבר 1957, זמן קצר לפני ששמו של המטוס שונה לדגם ססנה 150 באוקטובר.
הייצור החל בספטמבר 1958 במפעל ויצ'יטה של ססנה, קנזס, 1,764 מטוסים יוצרו גם על ידי Reims Aviation ברישיון בצרפת.
הססנה 150 המיוצרים בצרפת זכו לכינוי Reims F150 או Reims-Cessna F150, ה-"F" מציין שהם נבנו בצרפת.
ה-150 מתוצרת אמריקאית יוצרו כולם עם מנוע Continental O-200-A של 100 כוחות סוס (75 קילוואט).
רוב המטוסים שנבנו על ידי ריימס מונעים על ידי קונטיננטל O-200-A שנבנה ברישיון על ידי רולס רויס, אך לחלקם יש את הגרסה שנבנתה על ידי רולס רויס של קונטיננטל O-240-A .לכל הדגמים משנת 1966 ואילך דלתות גדולות יותר ומרחב מטען מוגדל.
עם דגם 150G משנת 1967, הדלתות היו משוכות כלפי חוץ 1.5 אינץ' (38 מ"מ) מכל צד כדי לספק יותר מרווח מרפק בתא הנוסעים.
ה-150 הוחלפה בקיץ 1977 על ידי הססנה 152 אשר פותחה ממנה.
ה-152 חסכונית יותר לתפעול בשל ה-TBO המוגבר (זמן בין שיפוץ) של מנוע Lycoming O-235. הורדת המדפים ב-152 הוגבל ל-30 מעלות, לעומת הורדת מדפים אפשרית בשיעור של 40 מעלות של ה-150, וזאת לטובת טיפוס טוב יותר עם מדפים מורדים במלואם.
בסך הכל נבנו בארצות הברית 23,839 מטוסי ססנה 150, כולל 21,404 מדגם קומיוטר ו-1070 אירובטים.
ריימס תעופה השלימה 1,764 מטוסי F150, מתוכם מדגם קומיוטר ו-336 אירובטים.
שלוחת ריימס בארגנטינה גם הרכיבה 47 מטוסי F150, כולל 38 נמדגם קומיוטר ו-9 אירובטים.
מכל דגמי הססנה 150/152, שנת הדגם של 1966 הייתה הנפוצה ביותר עם 3,067 דגמי ססנה 150 מ-1966. זו הייתה השנה הראשונה שבה המטוס הציג מייצב כיוון משתפל אלכסוני, שטח מטען מוגדל ומדפים המופעלים חשמלית.
ססנה השתמשה היסטורית בשנות דגמים כמו תעשיית הרכב בארצות הברית, כאשר דגמים חדשים מוצגים בדרך כלל כמה חודשים לפני השנה הקלנדרית האמיתית.
אב הטיפוס הייחודי מדגם 142, רשום N34258 (c/n 617), נבנה בשנת 1957 כפיתוח כני נסע קבועים בתצורת תצורה משולשת עם כן אף, של ה-140. שינויים נוספים כללו הוספת מדפים "Para-Lift" וקצות כנפיים מרובעים ומשטחי זנב.
המטוס הוטס לראשונה ב-12 בספטמבר 1957, ולאחר מכן שונה שמו מחדש לדגם 150.
לשנת הדגם 1960 שודרג הגנרטור ב-Commuter ל-35 אמפר.
כל ה-150 לשנת 1959 כללו גנרטור של 20 אמפר, וזה נשמר ב-Standard ו-Trainer לשנת 1960; גנרטור 35 אמפר הוצע כאופציה עבור תצורות אלה.
גם עבור 1960, תצורת הפטרולר - Patroller הוצגה לתעשיית הסיור.
גם גלגלי הנחיתה עוצבו מחדש, והעבירו את הגלגלים הראשיים מאחור בשני אינצ'ים (חמישה סנטימטרים), אך לא שינו את מפתח בסיס הגלגלים.
תזוזה זו של הגלגלים הראשיים הפכה את הסיכוי למטוס להטות בחזרה על זנבו במהלך הטענת נוסעים., והיא גם גרמה לגלגל האף לשאת משקל רב יותר, מה שהגביר את יעילות ההיגוי שלו.
תכונות חדשות נוספות ב-150A כללו לוח מחוונים עם פריסה שעוצבה מחדש לחלוטין; מאפרות בתוך ידיות הדלת ותפסי חלונות שקועים, מה שהפך את תא הנוסעים הצר של 150 לקצת פחות צפוף, ואופציונלי למושבים מתכווננים בנפרד 332 נבנו.
דגם שנת 1962 עם מדחף חדש מסוג 1A100/MCM6950 של חברת McCauley המחליף את M69CK-52 של חברת Sensenich בגרסאות קודמות.
המדחף החדש היה בעל קוטר זהה של 69 אינץ' (1,750 מ"מ), אך פסיעת הלהב הצטמצמה, מה שהגדיל את מהירות השיוט המרבית בכ-3 מייל לשעה (5 קמ"ש; 3 קשר) ושיפר מעט את קצב הטיפוס ואת תקרת השירות.
קצות כנפי המתכת המקוריות הוחלפו בפיברגלס בעלי קווי מתאר חלקים יותר עם צורה שונה, והגדילו את מוטת הכנפיים בכ-2 אינץ' (50 מ"מ).
מושב הילדים האופציונלי לשני נוסעים עבור תא המטען, זמין כבר מה-150 הראשון, עוצב מחדש לחלוטין עבור ה-150B.
אופציה חדשה הייתה טייס אוטומטי פשוט, במיוחד עבור גרסת ה-Commuter, שנקרא "Nav-O-Matic", סוג חד-ציר של החזקה של כיוון.
כמו כן, הוצעו לאחרונה עבור ה-150B פנסים אופציונליים בחלק התחתון של הכנפיים כדי להאיר את האזור סביב הדלתות כשהן על הקרקע.
לעומת זאת, האופציה של הטלת הודעות בתצורת הפטרולר - Patroller בוטלה.
דגם שנת 1963 עם ניקוז מהיר נוסף למסננת הדלק, כמו גם אפשרות לגלגלים ראשיים גדולים יותר בגודל 6.00×6 אינץ' (150×150 מ"מ) וצמיגים שיחליפו את הגודל הסטנדרטי 5.00×5 אינץ' (125×125 מ"מ), ומושב בטיחות לילד אופציונלי.
כן הנסע האופציונליי אפשר חיפויי גלגלים בעלי חרטום חד התואם לאלו המשמשים לדגמי ססנה חד-מנועי אחרים.
דגם שנת 1964 עם גוף גוף אחורי קצוץ וחלון אחורי "Omni-Vision" עוטף, בהתאם לתבנית שכבר נקבעה על ידי דגמי ססנה אחרים.
החלון האחורי החדש שיפר את הראות לאחור, ורבים מצאו את תא הנוסעים החדש "אוורירי" ונעים יותר, בשל האור המוגבר.
העומס השימושי גדל ב-40 פאונד (18 ק"ג), ומשקלו ההמראה המרבי של המטוס הוגדל בהתאם ל-1,600 פאונד (730 ק"ג), שם הוא יישאר עבור כל 150 הדגמים המאוחרים יותר.
בשל משקלו ההמראה המרבי ההגבוה יותר עם אותו כוח מנוע, נתוני הביצועים הנטענים של ססנה עבור דגמי 150D ואילך גרועים יותר מאשר עבור דגמים מוקדמים יותר: מהירות המקסימלית והשיוט מופחתת, הטווח מתקצר, מרחקי ההמראה והנחיתה מתארכים וקצב הטיפוס ותקרת השירות נמוכה יותר.
יש לצפות לשינויים כאלה רק מכיוון שהביצועים תלויים במשקל ובדרך כלל מצוינים במשקל ברוטו מרבי.
ייתכן שביצועי השיוט גם הופחתו מכיוון שהחלון האחורי החדש הפך את גוף המטוס האחורי של ה-150D לפחות טוב מגוף המטוס אשר השתפל אלכסונית לאורך גב המטוס.
לשעבר.[דרוש ציטוט] ה-150D שמרה על מייצב וההגה הישרים של שנים קודמות.
עם זאת, כדי להקל על עומסי השליטה, נוספו איזון אווירודינמי להגה הכיוון ולהגה הגובה..
שרכי עודף אלו הכילו גם משקולות (איזוני מסה) כדי למנוע כל פרפור אפשרי שעלול להיגרם כתוצאה מהשינוי האווירודינמי של גוף המטוס האחורי.[דרוש ציטוט] ה-150D העבירה את הסוללה החשמלית הכבדה מהמיקום האחורי הקודם, מאחורי תא המטען, לחזית, ממש לפני חומת האש של המנוע.
היה לו טווח רחב יותר למרכז הכובד שלו בהשוואה לדגמים מוקדמים יותר, מה שאפשר יותר גמישות בטעינה.
ל-150D היו גם מגבלות מהירות אוויר מתירניות יותר הן לגבי מהירות מרבית מותרת שבה מבנה המטוס אמור לעמוד והן לגבי, מהירות התמרון שלה, ובמיוחד המהירות המרבית המותרת עם מדפים מורדים, שהועלתה מ-85 קשר (137 קמ"ש) ל-100 קשר (161 קמ"ש).
באמצע הייצור של ה-150D, נוספה אופציה לנחיתת אף כבדה עם גלגל חרטום גדול יותר בגודל 6.00×6 אינץ' (150×150 מ"מ); זה היה עם צמיג שהמשטח שלו היה רחב יותר מהסטנדרט אבל היה רק מעט גדול יותר בקוטר.
מפתלי המומנט המתקפלים בגלגל השיניים הכבד הזה היו גם הם הפוכים, כשהם הורכבו לפני מתמוך גלגל האף במקום מאחוריו.
בסך הכל נבנו 686 מטוסים; אב טיפוס אחד (c/n 644 מספר גוף מטוס של ססנה) נבנו 685.
מודל שנת 1965 בעל שינויים קטנים שאינם מהותיים, כגון תוספת של האפשרות למראה להסתכלות אחורנית בתא הטייס.
נבנו 760 פלוס אב טיפוס יחיד אשר הומר מאב הטיפוס של ססנה 150D
(מספר גוף מטוס 644 של ססנה )
שנת דגם 1966 הוצג עם זנב מייצב כיוון חדש שנטה לאחור ב-35 מעלות, עם רצועת גב קצרה בבסיסו, התואם לסגנון ה-172 ודגמים אחרים.
דלתות התא הורחבו, עם שטח נוסף של 23%, ובעוד הדלתות הישנות היו מחודדות בתחתית, הדלתות החדשות היו מרובעות, מה שהקל על הכניסה והיציאה מהתא.
לדלתות החדשות היו גם חלונות גדולים יותר ותפסים טובים יותר.
תא המטען הורחב מאחור עד לתחתית החלון האחורי, והעניק 50% יותר מקום, אם כי מגבלת העומס שלו נותרה על 120 פאונד (54 ק"ג).
רצפת התא הייתה כעת שטוחה, ללא גבנון לניתוב כבלי בקרה.
המדפים הידניים הישנים הוחלפו במדפים מונעים חשמלית שהופעלו על ידי מתג בלוח המחוונים; בקרות רצפה אחרות לשעבר (גלגל מקזז הגה הגובה ושסתום סגירת הדלק) היו כעת על קונסולה אנכית קטנה מתחת לפאנל.
למדפים החשמליים היה כעת מחוון מיקום מדפים מעל הדלת השמאלית.
הגלגלים הראשיים בגודל 6.00×6 אינץ' (150×150 מ"מ) עם צמיגים גדולים בלחץ נמוך היו כעת סטנדרטיים ולא אופציונליים, והיו להם בלמים חדשים.
התראת הזדקרות קולית, בעבר בעלת הפעלה חשמלית, הייתה כעת צופר פנאומטי שיפעל גם אם ההספק החשמלי ייכשל.
אפשרויות ספינר המדחף המחודד והמראה האחורית הפכו לסטנדרט עבור דגמי ה" קומיוטר" וה- " טריינר" (Commuter ובהתאמה Trainer.) מאפיינים סטנדרטיים נוספים של ה-Commuter היו הגאים כפולים (שהוגבלו בעבר ל-Trainer), "פיירינג"- חיפויי גלגלים, ומחמם חשמלי לצינור הפיטו וחיישן התראת הזדקרות..
הדלת האופציונלית הישנה מסוג פטרולר (עם חלון נוסף בחצי התחתון) לא הוצעה עוד יחד עם השם "פטרולר", אם כי עדיין הוצעו מכלי דלק ארוכי טווח.
גם אופציית האור בדלתות הופסקה להיות מוצעת.
ססנה הרחיבה מאוד את הייצור של 150 עבור ה-150F; בסך הכל יוצרו 3,000 מדגם זה.
שנת הדגם 1966 הייתה גם הייצור הראשון של מטוסי F150 שנבנו על ידי ריימס הצרפתיים, עם 67 שנבנו כ-F150F
דגם שנת 1967 היה עם הדלתות כפופות כלפי חוץ, כדי להפוך את תא הנוסעים לרחב בכ-75 מ"מ, ורצפה מונמכת כדי להוסיף מרווח ראש.
לכיסוי המנוע נוספו מבודדי קול מגומי כדי להפחית רעידות ורעש בתא הנוסעים.
מערכת החימום בתא הנוסעים, אפשרה כעת לערבב אוויר מחומם עם אוויר צח מבחוץ והייתה לה יציאה חדשה להפשרת השמשה הקדמית.
פריסת לוח המחוונים שונתה, ודוושות הגה הכיוון היו כעת חלקים פתוחים מלמעלה.
שני הגנרטורים החשמליים הישנים, 20 אמפר ו-35 אמפר, הוחלפו באלטרנטור חדש של 60 אמפר.
המשואה נגד התנגשות (סטנדרטית ב-Commuter, אופציונלית בדגמים אחרים שונתה מהסוג המסתובב הממונע הישן, לסוג מהבהב חדש.
מושבי דלי מתכווננים בנפרד היו כעת כסטנדרט עבור ה-Commuter ויכולים להיות מכוסים בד או ויניל.
ה-Commuter קיבל שטיח סטנדרטי מקיר לקיר.
ה-150G היה גם הגרסה הראשונה של Cessna 150 שאושרה למצופים.
להפעלת מטוס צף היה שימוש בדגם במדחף גדול יותר בקוטר 75 אינץ' (1,905 מ"מ) ומשקל כולל של 1,650 פאונד (750 ק"ג).
עוד 152 מטוסים, נבנו על ידי ריימס בצרפת כ-F150G.
בניגוד ל-F150F, שהונע על ידי מנוע שנבנה בקונטיננטל, המנועים של ה-F150G ושל ה-F150 שנבנו אחריובריימס תעופה, נבנו ברישיון על ידי רולס רויס.
דגם שנת 1968 עם חיפויים אווירודינאמים יותר יעילים בקצות תמוכות הכנף.
מתג המדפים החשמלי היה כעת מתג תלת-כיווני: כאשר נדחף כלפי מעלה כדי להעלות את המדפים, הוא יישאר במצב זה, אך הורדת המדפים עדיין דרשה להחזיק את המתג כלפי מטה ברציפות.
מחוון מיקום המדפים היה כעת אנכי, על עמוד הדלת הקדמי השמאלי, והקונסולה המרכזית הצטמצמה כדי לשפר את מרווח הרגליים.
אפשרות הרמה חדשה (במובן של יציבות סטטית) של הכנפיים יכולה לשלוט אוטומטית במאזנות ובהגה הכיוון כדי לשמור על המטוס במסלול.
2,110 מטוסים נבנו, בתוספת אב טיפוס אחד שהוסב מאב הטיפוס 150G (c/n 649 מספר גוף מטוס של ססנה).
ריימס תעופה בנתה 170 מטוסים מדגם F150H.
יעוד של מטוס בודד של דגם 150L ושני מטוסים מדגם 150M בשימוש צוות הטיסה של האקדמיה של חיל האוויר של ארצות הברית.
ססנה בנתה בסך הכל 4,074 מטוסים מדגמי L:
665 מטוסים מתוכם, נבנו על ידי ריימס תעשיות תעופה: 485 מטוסים מדגם F150L, 141 מטוסים מדגם FRA150L, 39 מטוסים מדגם FA150L.
ב-12 בספטמבר 1994, פרנק יוג'ין קורדר ריסק בכוונה תחילה מטוס ססנה 150L על המדשאה הדרומית של הבית הלבן על הקיר הדרומי של אחוזת המנהלים, בהתאבדות לכאורה.
קורדר נהרג, אך איש לא נפגע והנזק לרכוש בשטח היה מינימלי.
בשנת 1996 הוטס מטוס ססנה 150 מארצות הברית לדרום אפריקה במספר שלבים, תוך חציית האוקיינוס האטלנטי בדרך.
הותקן מכל דלק נוסף של 227 ליטר.
המטוס המריא 500 פאונד (230 ק"ג) מעל המשקל המותר לפי ספר המטוס, דבר אשר הותר על ידי רשות התעופה הפדרלית.
קיבולת:נוסע או נוסע וילד שמשקלו אינו עולה על 54 ק"ג בכיסא הניתן להסרה באזור המיועד למטען (מאחורי מושבי הטייס והנוסע)
משקל המראה מרבי: 726 ק"ג
הנעה: מנוע קונטיננטל O-200-A בעל ארבעה צילינדרים 100 כוח סוס מקורר אוויר בתצורה אופקית
מהירות מרבית: 109 קשר (202 קמ"ש) בגובה פני הים
טווח: 420 מייל ימי (780 ק"מ) שיוט חסכוני דלק סטנדרטי.
יחס טיפוס: 3.4 מטר לשנייה (670 רגל לדקה)
ססנה 414 הוא מטוס דו-מנועי קל תוצרת ססנה האמריקאית.
טיסת הבכורה שלו הייתה ב-1968 ובשנת 1978 הוצגה גרסה משופרת שלו 414A Chancellor .
לססנה 414 מערכת לחץ בתא הטייס כמענה לביקורות של על מטוסים דו-מנועיים ללא מערכת לחץ.
גוף המטוס מבוסס על ססנה 421 ואילו עיצוב הכנפיים מבוסס על ססנה 401.
ה-414 הוא מטוס חד-כנפי נמוך-כנף עם יחידת זנב קונבנציונלית וכלי נחיתה תלת-אופני נפתח.
על כנפי המטוס מותקנים מנועי קונטיננטל TSIO-520-J של 310 כוחות סוס (231 kW) בעלי שישה צילינדרים, מנוגדים אופקית.
טיסת הבכורה של אב הטיפוס של המטוס, שסימולו N7170C, נערכה ב-1 בנובמבר 1968. השם Chancellor שימש לדגמים ששווקו החל משנת 1976. גרסה משופרת, 414A Chancellor, הוצגה בשנת 1978, כאשר השינוי העיקרי היה כנף שעוצבה מחדש ומורחבת עם מכלי דלק משולבים וחרטום מורחב כדי להעניק מקום רב יותר למטען.
קיימות חבילות שדרוג שונות לשיפור הביצועים, בהן שינויים במנוע ובאווירודינמיקה, כולל כנפונים קטנים.
בשנת 1974 הסבה חברת אמריקן ג'ט אינדסטריז ססנה 414 ל-Turbo Star Pressurized 414, תוך שימוש במנועי אליסון 250-B17B .
חברת התעופה סניק איירליינס של לאס וגאס רכשה את הזכויות לעיצוב בשנת 1977.
חברת Thielert הציעה שיפוץ מנועים באמצעות מנועי Centurion שלה, באמצעות מנועי דיזל בוכנה לתעופה הנשלטים על ידי FADEC, הפועלים על דלק סילון.
גרסת הייצור הראשונית שממנה נבנו 516 יחידות
גרסה משופר עם זנב אנכי צר יותר, כנף רטובה מלוכדת בעלת טווח ארוך יותר ללא מכלי קצה, חרטום מוארך, כיוון נחיתה מתוכנן מחדש, ושני מנועי TSIO-520-N בהספק של 310 כ"ס (231 קילוואט), נבנו 554 יחידות.
הסבת מטוס ססנה 414 על ידי התקנת שני מנועי Lycoming IO-720 בהספק 400 כוחות סוס
לבנון - מטוס ססנה 414 נתרם לצבא לבנן ב-2015. ב-2020 חיל האוויר הלבנוני תרם מטוס ססנה 414 לאוניברסיטת בלמנד.
ב-28 ביולי 1982 אירעה תאונה שבה נהרגהזמר הנוצרי האמריקאי קית' גרין ו-11 בני אדם נוספים זמן קצר לאחר ההמראה בשדה התעופה הפרטי גארדן ואליבטקסס .
דו"ח ה־NTSB מציין כי הסיבה הסבירה להתרסקות הייתה שילוב של עומס יתר על המטוס (הנוסעים היו ארבעה מבוגרים ושמונה ילדים, בעוד שלמטוס יש רק שבעה מושבים) וכישלונו של הטייס לחשב משקל ואיזון ביחס לפרמטרי התכנון של המטוס.
סעד אל-עבדאללה א-סאלם א-סבאח , משושלת א-סבאח, היה אמיר כווית הרביעי ומפקד הצבא שלה למשך עשרה ימים.
בין השנים 1978 עד 2003 כיהן כראש ממשלת כווית עד שניתן התפקיד לסבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח.