tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למעשה, התכן של הקיובסאט יצר סטנדרטיזציה בתחום הלוויינים הזעירים, באשר רוב מוחלט של לוויינים אלה מבוססים על פלטפורמת הקיובסאט.
לוויין קיובסאט הנפוץ ביותר הוא קובייה בעלת ממדים של 10 ס"מ * 10 ס"מ * 10 ס"מ .
במהלך השנים פותחו דגמים גדולים יותר, בעלי צורת תיבה.
קיימים מספר יצרנים מסחריים של פלטפורמות קיובסאט, שהמוכר והגדול מביניהם הוא חברת פאמפקין מארצות הברית.
העמותה ללוויינות זעירה בישראל מייצגת בישראל יצרן זה, ומפתחת את לווייניה על בסיס מוצרי החברה.
שיגור לווייני קיובסאט מתבצע על ידי משגר גנרי, מעין תיבה שלתוכה מוכנסים עד שלושה לוויינים בבת אחת.
משהגיע המשגר לחלל, נפתח המארז וקפיץ הודף את הלוויינים החוצה, לחלל.
ככלל, ננו-לוויינים וקיובסאט בתוכם, אינם משוגרים כמטען ייעודי ויחידי, אלא כמטען נלווה לשיגורים שונים ברחבי העולם.
חלק ניכר משיגורי לווייני קיובסאט בוצע באמצעות משגר הלוויינים הרוסי דנייפר.
שיגורים נוספים התבצעו באמצעות המשגר הרוסי קוסמוס 3.
NCUBE 2 (האוניברסיטה הנורווגית למדע וטכנולוגיה)
DTUSat (האוניברסיטה הטכנולוגית של דנמרק)
CUTE-1 (המכון הטכנולוגי של טוקיו)
ב-19 ביוני 2014 שוגר בהצלחה הלוויין דוכיפת 1, הקיובסאט הראשון שנבנה בישראל, ולוויין התלמידים השני בעולם.
הלוויין נבנה במרכז המדעים בהרצליה.
הלוויינים הבאים בסדרה שוגרו אף הם בהצלחה: דוכיפת 2 ב-18 במאי 2017 ודוכיפת 3 ב-11 בדצמבר 2019.
החל משנת 2014 נבנים בטכניון שלישיית לוויינים בשם SAMSON, שתפקידם הוא גיאולוקציה.
ב-22.3.21 שוגר להק ננו-לוויינים של פרויקט אדליס-סמסון (Adelis-SAMSON) בראשות הטכניון.
מטרת המערך גילוי אותות מצוקה.
קיוֹגַה (Kyoga; מבוטא גם "צ'וגה") הוא שמה של מערכת אגמים גדולה ורדודה במרכז אוגנדה.
שטחה הכולל כ-1,720 קמ"ר בממוצע (השטח משתנה מאוד במשך השנה ומשנה לשנה), והיא נמצאת ברום ממוצע של 914 מטר מעל לפני הים.
לרוב מתייחסים למערכת כולה בכינוי אגם קיוגה.
אגם קיוגה הוא חלק ממערכת האגמים הגדולים של מזרח אפריקה, אך אינו נחשב בעצמו לאחד האגמים הגדולים.
מקור המים העיקרי של האגם הוא הנילוס הלבן, שזורם מאגם ויקטוריה לאגם קיוגה, וממנו אל אגם אלברט.
קטע זה של הנילוס הלבן מכונה "נילוס ויקטוריה".
הזרימה מווסתת על ידי תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית נָלוּבָּאָלֶה (ידועה גם בשמה הקודם, סכר מפלי אואן) שבמוצא הנהר מאגם ויקטוריה.
מקור מים נוסף לאגם קיוגה הוא אזור הר אלגון שבגבול אוגנדה-קניה.
את האגם סובבת מערכת מסועפת של ביצות, המוזנות ממספר רב של נחלים ונהרות.
העומק המרבי של אגם קיוגה הוא 5.7 מטרים, וברוב שטחו העומק אינו עולה על 4 מטרים.
חלקי האגם שעומקים פחות מ-3 מטרים מכוסים לחלוטין בשושנות מים, ואילו גדותיו הביצתיות משופעות בצמחי גומא פפירוס ויקינתון מים - מין פולש, שנצפה לראשונה באגם ב-1988 והתפשטותו המהירה גורמת לנזקים סביבתיים.
צמחי הגומא יוצרים גם איים צפים, שנעים בין מספר איונים קבועים באגם.
באגם קיוגה נצפו לפחות 46 מיני דגים שונים, והוא שורץ תנינים.
ניצול האגם על ידי האדם
כחצי מיליון איש חיים לחופי אגם קיוגה ובמשטחי גומא צפים על פניו.
כמות הדגה השנתית באגם נעה בין 50,000 ל-160,000 טון, ומתוכה הכמות המשמעותית ביותר היא של נסיכת הנילוס - זן שהוכנס לאזור בשנות החמישים של המאה ה-19.
כמויות גשם חריגות שירדו ב-1997-1998, כתוצאת מתופעת אל ניניו, גרמו לניתוקם מהקרקע של צמחי גומא ויקינתון מים, ואלו זרמו באגם וחסמו את מוצאו.
כתוצאה מכך עלה מפלס המים אף יותר, שטח בן כ-580 קמ"ר הוצף, תושבים פונו מבתיהם ונגרמו נזקים כלכליים כבדים בטווח הקצר.
עם זאת, כתוצאה מהשינוי במערכת האקולוגית עלתה כמות הדגה.
עד שנת 2004 נפתחה החסימה בניקוז האגם באופן חלקי ופני המים ירדו בכחצי מטר.
קיוּדוֹ (ביפנית: 弓道, ברומאג'י: kyūdō - "קיוּ" - קשת, "דוֹ" - דרך) היא אמנות קליעה בחץ וקשת יפנית, אחת מאמנויות הלחימה היפניות המודרניות.
בקיודו המתאמן שואף להגיע להתפתחות רוחנית תוך כדי אימון בקשת, כאשר האימון מתמקד בתהליך נכון ומאוזן של ירייה, ולא בפגיעה במטרה.
קיודו צמח מתוך "קיוּ ג'וּטסוּ" אמנות הלחימה בקשת המסורתית והחל להחליפה לאחר התחלת השימוש בנשק חם ביפן במאה ה-16.
בקיודו קיימות אסכולות וסגנונות אימון רבות, וצורת האימון יכולה להיות שונה גם בין דוג'ו לדוג'ו.
בדרך כלל האימון מתחיל בישיבת סֶיזָה, ישיבה יפנית מסורתית, לרוב מלווה במדיטצית מוֹקוּסוֹ.
באסכולות מסוימות, לאחר הסזה מבצע המתאמן מספר תנועות ירייה ללא החץ, כדי להגמיש את השרירים ולבדוק את תקינות הקשת.
לאחר מכן, הוא יורה במטרת קש מיוחדת, הנקראת מַקִיוַארַה, אשר מוצבת במרחק של כ-2 מטר (אורך הקשת המשוחררת) מהיורה.
לאחר יריות החימום, המתאמן יכול לעבור לירי במטרה הנקראת מַטוֹ.
קוטרה של מטו הוא כ-36 סנטימטר, והיא ממוקמת במרחק 28 מטר מהיורה.
מרחק זה יכול להתקצר בחצי או ברבע בהתאם לרמה של המתאמן.
בדרך כלל המתאמן יבצע שתי יריות בישיבה לפני שיעבור לירי בעמידה.
הקשת היפנית, יוּמִי, ארוכה מהיורה, אורכה מעל שני מטרים ויכול להגיע אף לשני מטרים וחצי.
מסורתית, יומי עשויה במבוק, עץ ועור, אך מתאמנים רבים, במיוחד מתאמנים מתחילים, משתמשים בקשתות העשויים חומרים סינתטיים, היות שקשת במבוק יקרה יותר ורגישה לתנאי מזג אוויר קיצונים.
אורך היוּמִי תלוי באורך הדריכה של המתאמן, המושפע מגובהו.
החץ היפני עשוי במבוק ומעוטר בנוצות.
בעבר, נהגו להשתמש בנוצות עיט ונץ; היום החצים מעוטרים בנוצות תרנגולי הודו וברבורים.
מבדילים בין שני מיני חצים: הָאיָה, חצי זכר, המסתובבים בכיוון השעון במעופם, ואוֹטוֹיַה, חצי נקבה המסתובבים נגד כיוון השעון.
מתאמן בקיודו לובש כפפת עור על יד ימין, הנקראת יוּגַקֵה.
לכפפה זו בדרך-כלל שלוש או ארבע אצבעות בהתאם למשקל הדריכה של הקשת – לרוב משתמשים בכפפת שלוש אצבעות עם קשתות עם משקל דריכה עד 20 קילוגרם ובכפפת 4 אצבעות לקשתות עם משקל דריכה של יותר מ-20 קילוגרם.
קיימים סוגים נפוצים פחות של הכפפה בעלי אצבע אחת, לשימוש מתאמנים מתחילים, וחמש אצבעות.
בקיודו משתמשים בדרגות קיוּ, דרגות מתחילים, ודַאן, דרגות מתקדמים, בדומה לאמנויות לחימה יפניות אחרות.
הארגון הכלל-יפני לקיודו בוחן לדרגות קיו 3 עד קיו 1 ולדרגות דאן 1 עד דאן 9. בניגוד לשאר אמנויות לחימה, בקיודו לא משתמשים בחגורות צבעוניות לציון דרגה.
בנוסף לדרגות קיו ודאן, בקיודו קיימות דרגות הוראה:
רֵנשִי – לקבלת דרגה זו, חייב המתאמן להיות בדרגת דאן 5 ומעלה ולהיות בעל אופי חזק ויכולות הוראה.
זוהי הדרגה המרבית אליה ניתן להיבחן מחוץ ליפן.
קיוֹשִי – דרגה מתקדמת יותר, המחייבת דאן 6, יכולות הוראה ומנהיגות, וכמות שנים מסוימת בדרגת רנשי.
הָאנשִי – הדרגה העליונה, המחייבת דאן 8, התנהגות ברמה הגבוהה ביותר ושליטה מלאה ומושלמת באמנות הקיודו, ותרומה משמעותית לאמנות.
קִיוֹאוֹ וַדָאטי (ביפנית: 和達 清夫, 8 בספטמבר 1902 – 5 בינואר 1995) היה פרופסור לסייסמולוגיה בסוכנות המטאורולוגית של יפן.
מחקריו על רעידות אדמה עמוקות קשרו את שמו באזור ודאטי-בניוף – תחום של מוקד רעידות האדמה המצוי באזורי הפחתה.
במחקריו על רעידות אדמה ביפן גילה ודאצ'י כי ככל שרעידות האדמה התקרבו לשוליים המזרחיים של אסיה, כך גדל עומקן.
בשנת 1928 פרסם את הראשון מבין דוחות תצפיותיו, והמשיך לפרסמם עד שנת 1936. עבודתו סיפקה עדויות משכנעות לקיומן של רעידות אדמה עמוקות, והובילה לבנייתם של מודלים שעסקו במבנה התנועה במעטפת כדור הארץ.
בראיון משנת 1980 סיפר צ'ארלס ריכטר כי מצא מאמר של ודאצ'י בו נערכה השוואה בין רעידות אדמה רדודות לעמוקות, המראה הקבלה בין תזוזת הקרקע המקסימלית לבין המרחק ממוקדי רעידות האדמה.
מאמר זה סייע לריכטר בפיתוח הסולם הסייסמי הקרוי על שמו: סולם ריכטר.
מחקריו של ודאצ'י – ששימשו תמיכה יסודית לתאוריית טקטוניקת הלוחות – היו הסיבה העיקרית להחלטת עורכי המגזין "Journal Of Geophysical Research" להקדיש לו חלק נרחב בגיליון שיצא ב-10 בדצמבר 1987.
בעבר:טלפורטציה, הגנה נגד טלפתיה, ידע רחב על סוגי האנרגיות, פיזיקה ומדע.
|חבר לשעבר=ניאפיםבעל ברית של האקס-מן
|משפחה=עזאזל (אב)מיסטיק (אם חורגת)אביס (אח למחצה) וקורט וגנר (אחים למחצה)
קיווי בלאק הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #429'' מאוקטובר 2003, ונוצרה על ידי הכותב צ'אק אוסטן והמאייר פיליפ טאן.
קיווי בלאק הוא מוטאנט שגודל על ידי עזאזל על מנת שיעזור לו להעביר את צבאו מהמימד השטני שבו הוא נכלא לכדור הארץ.
בלאק דוחה את דרכיו של אביו, וכורת ברית עם חברי אקס-מן שבאו לחסל את צבאו של עזאזל, נתפסו ונכלאו.
בחשאי הוא מנסה לשחררם מכלאם.
קיווי בלאק יכול למקד את הביו-אנרגיה שלו ובכך להגדיל את כוחו, הגדול מלכתחילה.
בלאק יכול לשחרר אנרגיה זו מנקודה מסוימת בגופו, וכך לשבור סלעים בידיו וליצור מכתשים על ידי בעיטת רגלו על האדמה.
קיו סקמוטו (ביפנית: 坂本 九; נולד בשם היסשי אושימה; ביפנית: 大島 九; 10 בדצמבר 1941 – 12 באוגוסט 1985) היה זמר ושחקן יפני, הידוע מחוץ לגבולות יפן בעיקר בזכות להיטו הבינלאומי סוקיאקי, אותו שר ביפנית.
סינגל שיר זה נמכר בלמעלה מ-13 מיליון עותקים והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית.
קיו סקמוטו נולד ב-10 בדצמבר 1941 בעיר קווסאקי.
אביו עבד כפקיד משלוחים בחברה מסחרית.
קיו סקמוטו היה הצעיר בין תשעת אחיו ואחיותיו וכינויו היה "קיו", אשר משמעותו תשע.
בקיץ 1944, במהלך ההפצצות האוויריות של חיל האוויר האמריקאי על יפן, נמלט אביו עם ילדי המשפחה לבית הורי אשתו אשר חיו בכפר.
בקיץ 1949 אוחדה המשפחה ושבה להתגורר בקווסקי.
במשבר הכלכלי ביפן, לאחר תום מלחמת העולם השנייה, פוטר אביו ממשרתו ובני הזוג פתחו מסעדה.
בשנת 1956, בעוד קיו תלמיד בבית הספר, התגרשו הוריו על רקע התמכרותו של אביו לאלכוהול ומצוקה כלכלית שאליה נקלעה המשפחה.
כל ילדי המשפחה הקטינים נמסרו למשמורת האם ושם משפחתם שונה לשם נעוריה, אושימה.
כאשר החל קיו בלימודיו בבית הספר התיכון גבר עניינו במוזיקה והוא החל לנגן בחצוצרה בתזמורת בית הספר.
זמן מה אחר כך החל אף לשיר ובחודש מאי 1958, בעודו בן 16, הצטרף כזמר ללהקת פופ יפנית בשם הדריפטרס אשר נוסדה שלוש שנים לפני כן.
בעודו בלהקה נקלע לסכסוכים חוזרים עם חבריה לאחר שלא היה מרוצה מתפקידו כזמר שני והוא עזב את הלהקה בנובמבר 1958.
עם תום עבודתו בדריפטרס התמקד לתקופה קצרה בלימודי התיכון, מתוך כוונה להתקבל לאוניברסיטה, אולם כבר בדצמבר 1958 הצטרף ללהקה של חבר כיתתו, היסהיקו לידה, אשר נקראה Danny Iida and Paradise King.
קיו החליף את זמר הלהקה הקודם, הוא סיים לימודיו והחל לזכות בהצלחה כזמר.
בחודש יוני 1959 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים JVC ובאוגוסט 1960 יצא לאור סינגל ראשון של הלהקה, אשר הפך ללהיט גדול ביפן.
אף שירים נוספים שהקליטו זכו להצלחה רבה ביפן, בעקבותיה עזב קיו את הלהקה וחתם על חוזה הקלטות, כזמר סולו, בחברת התקליטים טושיבה.
את קריירת הסולו שלו החל קיו בהקלטת שיר אהבה בשם "אצעד ומבטי מעלה" (ביפנית: 上を向いて歩こう).
השיר שודר לראשונה בתוכנית בידור של NHK ב-16 באוגוסט 1961. השיר זכה להצלחה גדולה ויצא לאור כתקליטון ויניל אדום ב-15 באוקטובר 1961. הוא עמד בראש מצעד המכירות ביפן באופן רצוף עד לינואר 1962.
הצלחתו של קיו מחוץ לגבולות יפן באה בשנת 1963 לאחר שלואי בנג'מין, בעל חברת התקליטים הבריטית Pye Records ביקר ביפן.
לאחר ששמע את השיר מספר פעמים, בנג'מין החליט להביא את הלהיט לאנגליה.
כיוון שחשש ששם השיר ביפנית לא יהיה קליט לקהל הבריטי, השם שונה ועתה הוא נקרא סוקיאקי.
השם החדש היה קליט, אך בה בעת עדיין נשמע יפני, אף שלא היה לשם זה כל קשר לתוכן השיר.
תחילה יצאה לאור באנגליה גרסה אינסטרומנטלית של השיר ולאחר שהפכה ללהיט באנגליה, פרסמה חברת His Master's Voice את ההקלטה המקורית שהפכה אף היא ללהיט והייתה לסינגל השישי הנמכר ביותר בכל הזמנים של חברה זו.
חברת קפיטול רקורדס הוציאה את הסינגל בארצות הברית ומכרה למעלה ממיליון תקליטים.
השיר צעד בראש המצעד האמריקאי בין 15 ביוני ל-29 ביוני 1963.
עם הצלחת להיטו סוקיאקי יצא קיו למסע הופעות בינלאומי שהחל בחודש אוגוסט 1963 והסתיים בתחילת 1964. בין השאר ביקר בארצות הברית, גרמניה ושוודיה.
בעת שהיה בארצות הברית הוזמן להופיע במספר תוכניות אירוח ובידור בטלוויזיה.
סוקיאקי היה שירו היחיד של קיו שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.
שירו "לילות סין" הגיע בשנת 1963 למקום ה-58 במצעד.
אלבומו היחיד שיצא בארצות הברית "סוקיאקי ולהיטים יפנים אחרים", אשר הופק בחברת קפיטול רקורדס, הגיע למקום ה-14 במצעד להיטי הפופ בשנת 1963 ונשאר במצעד במשך 17 שבועות.
ב-15 במאי 1964 הוענק לו אלבום זהב על ידי התאחדות חברות התקליטים האמריקנית, בטקס שנערך ביפן.
במהלך אולימפיאדת טוקיו, בקיץ 1964, הופיע בתוכנית אירוח שוודית אהודה אשר שודרה בשידור ישיר מטוקיו.
בשנת 1968 הופיע יחד עם השידאי נקמורה בתחרות זמר בינלאומית, Festival Internacional da Canção, שנערכה בריו דה ז'ניירו בברזיל עם השיר "סיונרה, סיונרה".
בשנת 1971 התחתן קיו עם השחקנית היפנית יוקיקו קשיווגי ולזוג נולדו שתי בנות.
ב-12 באוגוסט 1985 נהרג קיו סקמוטו בהתרסקות מטוס בטיסה 123 של ג'פאן איירליינס.
הייתה זו תאונת המטוס הקטלנית ביותר בהיסטוריה בה היה מעורב כלי טיס יחיד.
להיטו של קיו סקמוטו, סוקיאקי, נותר אף בתחילת המאה ה-21 השיר היפני היחיד שהגיע למקום הראשון במצעד הפופ בארצות הברית.
היה זה אף השיר הראשון ביפנית שנכנס למצעדי הלהיטים בבריטניה, אף ששם הגיע רק למקום השישי.
השיר זכה למספר רב של גרסאות כיסוי, הבולטות שבהן כוללות ביצוע של הלהקה האמריקאית A Taste of Honey בשנת 1981, וביצוע של להקת בשנת 1995. שני ביצועים אלה הגיעו ל-10 המקומות הראשונים במצעד האמריקאי.
בשנת 1989 הקליטה סלינה תרגום ספרדי של השיר, אשר יצא כסינגל בשנת 1990. סנופ דוג הקליט גרסת כיסוי אנגלית לשיר בשנת 1988, Bone Thugs-n-Harmony בשנת 1995, מרי ג'יי בלייג' בשנת 1997, וויל סמית' בשנת 1999.
ב-16 במרץ 1999 הוציא שרות הדואר היפני בול לזכרו של קיו סקמוטו ולציון השיר סוקיאקי.
בקוריאמה, באי הוקאידו נבנה מוזיאון לזכרו של קיו סקמוטו.
האסטרואיד 6980 Kyusakamoto נקרא על שמו
קיואורה קייגו (ביפנית: 清浦 奎吾; 14 בפברואר 1850 - 5 בנובמבר 1942) היה פוליטיקאי יפני וראש הממשלה היפנית ה-23 במהלך תקופת "הדמוקרטיה של טאישו."
קיואורה נולד בהאן היגו (כיום מחוז קוממוטו) בשם פוג'קו, בנו החמישי של כומר בודהיסטי בשם אוקובו ריושי.
הוא החל ללמוד בבית ספר פרטי בשנת 1865, שם התחבר עם נומורה מוריהידה, וקיבל את השם קיואורה קייגו.
כשנבחר נומורה למושל מחוז סאיטאמה ב-1873 הוא מינה את קיואורה למשרה ציבורית שם.
קיואורה הצטרף למשרד המשפטים ב-1876, שם שימש תובע וסייע בניסוח חוקי המשפט הפלילי הראשונים ביפן המודרנית.
יאמגאטה אריטומו התרשם מיכולותיו, ומינה אותו לראש המשטרה ביפן ב-1884, אף על פי שהיה רק בן 34 באותה עת.
קיואורה המשיך לאחר מכן לתפקיד סגן שר המשפטים, ולבסוף התמנה לשר המשפטים.
קיואורה קיבל מושב בבית האצילים של הדיאט של יפן ב-1891, ובתור בין טיפוחיו של אריטומו, הוא כיהן בתפקיד שר המשפטים בממשלותיהם של מצוקטה מאסיושי, אריטומו וקאצורה טרו.
ב-1902 קיבל את תואר הקזוקו "דאנשוקו" (ברון), ובשנה לאחר מכן הוענק לו עיטור מסדר האוצר הקדוש בדרגה הראשונה.
כמו כן, הוא קיבל את עיטור מסדר השמש העולה בדרגה הראשונה ב-1906, ושנה לאחר מכן קיבל את התואר "שישאקו" (ויקונט).
בעת כהונתו כיושב ראש מועצת חותם הקיסר ב-1914, קיבל קיואורה זימון מהקיסר לתפוס את מקומו של ימאמוטו גונבאה בראשות הממשלה.
עם זאת, קיואורה סירב בשל מעורבותו בפרשיית שחיתות בה היו מעורבים הצי הקיסרי היפני וחברת סימנס, ואוקומה שיגנובו מילא את מקומו.
כשנקרא פעם נוספת לראשות הממשלה על ידי הקיסר ב-1924, קיבל קיואורה את ההזמנה והפך לראש ממשלת יפן ה-23. עם זאת, בתקופת כהונתו ירדה התמיכה הציבורית בממשלות אריסטוקרטיות ללא שיוך מפלגתי, והבית התחתון התנגד למרבית הצעותיו.
אחד האירועים החשובים ביותר בתקופת כהונתו היה החתונה הקיסרית של יורש העצר הירוהיטו (לימים הקיסר שווה) ונאגקו קוניושי (לימים קוג'ון, קיסרית יפן) ב-26 בפברואר 1924.
עוד ב-1924, פיזר קיואורה את הבית תחתון כשנתקל באופוזיציה של המפלגות קנסייקאי, ריקן סייוקאי וקאקושין קוראבו, שהחזיקו ברוב של 150 מושבים בבית.
בבחירות הבאות נחל קיואורה מפלה, וממשלתו נאלצה להתפטר.
לאחר מכן הוא פרש מהחיים הפוליטיים, והצטרף למועצה הקיסרית, בה ישב עד מותו ב-1942. הוא קיבל קידום לדרגת "האקושאקו" (רוזן) ב-1928. לאחר מותו הוענק לו עיטור מסדר החרצית.
קיו הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים".
את הדמות, אשר הופיעה בסדרות הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" ו-"מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים", ומופיעה גם בעונתה השנייה של הסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד", מגלם השחקן האמריקאי ג'ון דה לנסי.
השם "קיו" מתייחס לכל אינדיבידואל שהוא ברצף הקיו.
קיו הוא כל יכול, אשר באופן עקבי מתחמק מלחשוף את המניעים האמיתיים למעשיו.
ביתו, רצף הקיו, נגיש לקיו ולאורחיהם.
נאמר כי הטבע האמיתי שלו הוא מעבר ליכולת הבנתם של בני-האדם, ועל כן הוא מוצג בפניהם בדרכים שהם יכולים להבין.
בין קיו, דמות אורחת-חוזרת אשר הופיעה לראשונה בפרק הבכורה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", לבין קפטן ז'אן לוק פיקארד קיימת כימיה קומית-דרמטית.
קיו הוא האנטגוניסט העיקרי, בעונותיה הראשונות של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", אולם עם הזמן, במהלך השתתפותה של הדמות הן ב-"הדור הבא", הן ב-"חלל עמוק 9" והן ב-"וויאג'ר", הדמות מתפתחת והופכת, תחילה, מאנטגוניסט לאנטי גיבור, ומאוחר יותר - אף לגיבור לכל דבר.
ג'ין רודנברי בחר את האות "Q" לכבודה של חברתו, ג'נט קווארטון.
בהופעת הבכורה שלו, בפרק "Encounter at Farpoint", פרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", קיו מעמיד את פיקארד וצוות האנטרפרייז בפני משפט בטענה כי האנושות היא גזע מסוכן שיש להשמיד אותו.
אולם, באמצעות הצלת חייו של חייזר חטוף, הצוות מוכיח את ערכה האמיתי של האנושות.
בהופעתו שלאחר מכן, בפרק "Hide and Q", בו קיו הציע לקומנדר ויליאם רייקר להצטרף אל רצף הקיו ולהפוך לקיו בעצמו, אך רייקר מסרב.
בפרק "Q Who" קיו מציע לפיקארד את עזרתו במסעות אל טריטוריות שטרם מופו ולהכין אותו לקראת איומים לא ידועים.
כאשר פיקארד טוען כי בני האדם מסוגלים להתמודד עם כל דבר, קיו לוקח את האנטרפרייז למערכת כוכבים המכונה J-25, בה לכאורה יתקיים המפגש הראשון אי פעם של בני אדם עם הבורג.
פיקארד מבקש מקיו כי יציל את הספינה, וקיו המופתע משיב אותם הביתה, באומרו לפיקארד כי גברים אחרים ייתכן והיו מעדיפים למות, מאשר לבקש עזרה.
בפרק "Déjà Q", קיו נענש על ידי רצף הקיו והופך לבן-תמותה; לאחר ביצוע מעשה לא-אנוכי, שאינו אופייני לו - נכונות להקריב את חייו למען הצלת האנטרפרייז וכל צוותה - הוא זוכה בכוחותיו בחזרה.
במהלך אותו פרק קיו אומר כי פיקארד הוא "הדבר הקרוב ביותר לחבר שיש לי ביקום הזה".
בפרק סיום הסדרה "All Good Things...", קיו עוזר לפיקארד להציל את האנושות בכך שהוא עוזר לו להבין מה גורם ל-"אנטי-זמן" להופיע ברחבי היקום, בקצב הולך וגדל, אשר בסופו של דבר ימנע מהאנושות מלהיווצר.
בפרק "Q-Less", קיו נכנס עם קומנדר סיסקו לתוך זירת אגרוף, לקרב אגרופים, תוך שהוא משפיל ומעליב אותו.
כאשר סיסקו מאבד את סבלנותו, מכה את קיו ומפיל אותו לקרקע, קיו הנדהם אומר: "אתה היכית אותי!
פיקארד מעולם לא הכה אותי".
סיסקו עונה לו: "אני לא פיקארד".
קיו מגיב, עם חיוך: "אכן, אתה לא...
אותך הרבה יותר קל להכעיס".
בעודו על התחנה, קיו מעניק רמזים אשר עוזרים לצוות התחנה להציל אותה מלהיהרס על ידי חפץ ארכאולוגי שהובא אליה.
בפרק "Death Wish", קיו רודף אחרי חבר סורר של רצף הקיו, בשם קווין (Quinn), אשר שוחרר בטעות מכלאו, וכעת מבקש מקלט על סיפון הוויאג'ר.
הוא דורש כי קיו יהפוך אותו לאנושי, מאחר שאיננו רוצה להיות עוד חבר ברצף, אך קיו מסרב לעשות כן, שכן קווין מתכוון להתאבד מיד לכשיהפוך לאנושי.
שני הצדדים מסכימים לאפשר לקפטן ג'יינוויי לשמש כמתווכת בסכסוך ביניהם, ולאחר שהיא פוסקת לטובתו של קווין - קיו הופך אותו לאנושי, והוא מתאבד.
מאוחר יותר, בפרק "The Q and the Grey", קיו חוזר ומופיע על הוויאג'ר, מבקש מג'יינווי שתביא לעולם ילד עבורו.
בסופו של דבר הוא מגלה כי הביא להכרזת מלחמה בקרב החברים ברצף הקיו, אודות חירויות הפרט, בהשראת קווין.
קיו סבור כי הולדתו של חבר חדש תרענן את רצף הקיו.
ג'יינווי מסרבת, ולאחר שהיא וצוותה מביאים להפסקת אש ברצף, קיו מזדווג לבסוף עם נקבת-קיו, אשר היה לו רומן איתה בעבר.
לשניים נולד בן, וג'יינוויי היא הסנדקית שלו.
צאצא זה נולד עם מודעות ועם כל הכוחות שיש לכל יתר הקיו, על אף שחסרה לו עדיין בגרות.
בפרק "Q2", קיו מופיע בוויאג'ר ביחד עם בנו הלא-בוגר והמרדני, כאשר נראה כמו בן אדם בגיל העשרה (מגולם על ידי בנו האמיתי של ג'ון דה לנסי, קיגן).
קיו מבקש מג'יינוויי שתשמש לו לאמא, ושני המבוגרים מסכימים ביניהם כי הילד יישאר על וויאג'ר, ללא כוחות, וילמד איך להיות תושב אחראי ופרודוקטיבי של הקוסמוס; ואם לא - יחיה לנצח בצורה אמבה.
בסופו של דבר, קיו הצעיר מתבגר, אך הרצף לא משתכנע, ולאחר משא-ומתן עם קיו האב, הם מגיעים להסכמה: קיו חייב להתלוות אל הילד, לשמור עליו ולצפות בו, על מנת להבטיח כי התנהגותו נאותה.
דמותו של קיו הופיעה בפרק אחד בסדרה כדמות אורחת, והוזכרה בעוד מספר פרקים.
בפרק Veritas, הפרק השמיני בעונה הראשונה של הסדרה, מופיע קיו פעמיים כשהוא מאתגר את הסגל הבכיר של הסריטוס ולאחר מכן מנסה לאתגר גם את מארינר שמתעלמת ממנו בהפגנתיות.
קיו מופיע כדמות מרכזית בסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד".
בפרק הראשון של העונה השנייה, משנה קיו אלמנט בודד בעבר, והדבר גורם לשינוי מהותי בקו הזמן, כך שבמקום פדרציית הכוכבים המאוחדת קיימת קונפדרציה אימפריאליסטית, לוחמנית וגזענית שדוגלת בגלקסיה המונהגת על ידי המין האנושי ורומסת את יתר הגזעים.
במהלך העונה חוזרים פיקארד וצוותו לעבר (שנת 2024) במטרה לגלות מה השינוי שביצע קיו ולהפוך אותו.
בפרק השני בעונתה השלישית של "עולמות חדשים ומשונים", "Wedding Bell Blues", נקבע לראשונה כי דמותו של טרליין מהפרק "The Squire of Gothos" בסדרה המקורית היא בעצם ילד (שגילו 8,020 שנה) מגזע הקיו.
הנחה זו הייתה נפוצה בקומיקס ובספרים, אך מעולם לא הגיעה עד אז לקאנון של מסע בין כוכבים.
בפרק נשמע קולו של דה לנסי כאביו של טרליין
קיהון (בקאנג'י: 基本, きほん; תרגום: בסיס, יסוד, "מקור היסודות") הוא אחד משלושת סוגי התרגולים הנפוצים ביותר בקרטה.
קרטה מורכב משלושה חלקים: קיהון, קאטה וקומיטה, כאשר הקיהון הוא הבסיס של המשולש – עליו נבנה כל הקרטה.
הקיהון מהווה בסיס הן לקאטה והן לקומיטה (קרבות).
לרוב תרגול הקיהון נעשה באופן קבוצתי, ללא תוקף או נתקף, כאשר המאמן מדגים את התרגיל ולאחר מכן מנחה את החניכים להתחיל בתרגול.
בתרגול הקיהון לומד מתרגל הקרטה כיצד לבצע נכונה את התנועות שעומדות בבסיס השיטה: חסימות, גריפות, אגרופים, בעיטות, עמידות ואף קפיצות.
בניגוד לקאטה, הקיהון מהווה שם כולל לאימון יסודות ואינו כולל סדרות קבועות מראש.
בכל קיהון המאמן בוחר את התרגילים והדגשים במה הוא מעדיף להתרכז.
עם זאת, בארגונים רבים קיימות סדרות "קיהון" מקובלות קבועות, אותן מבצע המתאמן בעת מבחן המעבר לחגורה הבאה.
באמצעות תרגול הקיהון יכול מתרגל הקרטה לבנות לעצמו בסיס טכני איתן, שכן הוא לומד כיצד לבצע את התנועות הנדרשות בצורה נכונה, מהירה וחזקה.
התרגול מפתח את הדיוק, הקוארדינציה ואת הכושר הגופני, מסגל למתרגל דרכי נשימה נכונות ואף דורש ברמות מתקדמות ריכוז מרבי.
לעיתים, משמש אימון הקיהון לתרגול ושינון תרגילי קרבות בטרם התרגול המעשי בזוגות ("קומיטה").
תרגיל קיהון יכול לכלול תנועה אחת בלבד, לדוגמה אגרוף בהתקדמות (אוי צוקי), ויכול להכיל שרשרת ארוכה של תנועות רבות הכוללות התקדמויות, נסיגות ושינויי זווית.
תרגול הקיהון נעשה לרוב באוויר ללא מטרה ממשית, אך ניתן לתרגל קיהון על מטרות כמו שקי אגרוף.
התרגול המסורתי כולל אימון עם מאקיווארה (Makiwara).
במקור המאקיווארה נבנתה על ידי קשי אורז מלופפים סביב עמוד שננעץ עמוק באדמה או נתלה מהתקרה, אך כיום קיימות גרסאות מודרניות יותר המכילות קפיצים ועשויות ממשטחים מסוגים שונים שאפשר גם לתלות על קיר חזק.
בעזרת המאקיווארה ניתן להתאמן על כל התקפות הקיהון, אגרופים, בעיטות, מכות מרפקים, ברכיות ועוד.
העבודה עם מאקיווארה מחשלת את האזור הפוגע, ועוזרת לקראטקא לתעל בצורה נכונה את כל הכוח והמשקל שלו כדי ליצור את המכה הכי עוצמתית שלו.
אוּרה צוקי (אגרוף הפוך, "אפרקאט")
מיי גרי קקומי (בעיטה קדמית נועצת)
מיי גרי קיאגה (בעיטה קדמית מצליפה)
יוקו גרי קיאגה (בעיטה צדדית מצליפה)
יוקו גרי קקומי (בעיטה צדדית נועצת)
מוואשי גרי קקומי (בעיטת מגל נועצת)
מוואשי גרי קיאגה (בעיטת מגל מצליפה)
נידאן גרי (בעיטת מאי גרי כפולה)
מיקאזוקי גרי (בעיטת ירח, מכה עם כרית כף הרגל)
פומיקומי (בעיטת דריכה, מכה עם העקב)
שוטו אוקה (יד חרב, חסימה מבפנים החוצה)
אודו אוקה (חסימה מאוגרפת פנימית)
מורטה אודו אוקה (חסימה מאוגרפת פנימית עם יד תומכת להדיפת יריב או חסימה כנגד בעיטה)
סוטו אוקה (חסימה כלפי פנימה)
נקו אשי דאצ'י (עמידת חתול)
אוראקן אוצ'י (מכה עם גב האגרוף)
אודה אוצ'י (מכה עם האמה)
נוקיטה (יד חנית, מכה עם קצות ארבע האצבעות)
קיוג'ה (באיטלקית: Chioggia; בוונטית: Cióxa; בלטינית: Clodia) היא עיר חוף בנפת ונציה שבמחוז ונטו שבאיטליה.
קיוג'ה ממוקמת על אי קטן בכניסה הדרומית ללגונת ונציה במרחק של כ-25 ק"מ מדרום לוונציה.
סוללת עפר מגשרת את העיר ליבשה ולאחד מרובעיה סוטומרינה (Sottomarina).
קיוג'ה וסוטומרינה לא היו ערים הבולטות בעתיקותן, למרות שהן הוזכרו לראשונה בכתביו של פליניוס הזקן בשם פוסה קלודיה (fossa Clodia).
אגדה מקומית מייחסת את השם הזה למייסד קלודיוס (Clodius), אך התיארוך של אגדה זו לא ידוע.
המסמכים העתיקים ביותר המזכירים את קיוג'ה בשמה הנוכחי מיוחסים למאה ה-6 לספירה, כאשר היא הייתה חלק מהאימפריה הביזנטית.
קיוג'ה הוחרבה על ידי פפין, מלך איטליה (בנו של קרל הגדול) במאה ה-9, אך נבנתה מחדש על בסיס תעשייה חדשה שהייתה מושתתת על בריכות אידוי למלח.
בימי הביניים, קיוג'ה רבתי הייתה ידועה כקלוג'ה מאג'ור (Clugia major) ואילו קלוג'ה מינור (Clugia minor) הייתה למעשה שרטון במרחק 600 מחוף הים האדריאטי.
כעיר חופשית וכמקום מושבו של בישוף החל מ-1110, מילאה העיר תפקיד חשוב במה שנקרא "מלחמת קיוג'ה שנטשה בין הרפובליקה של ג'נובה לבין הרפובליקה של ונציה ובמהלכה נכבשה העיר על ידי ג'נובה ב-1378 ולבסוף על ידי ונציה ביוני 1380. למרות שהעיר נותרה עצמאית בעיקרה, היא הייתה מכאן והלאה כפופה לוונציה.
ב-14 במרץ 1381 כרתה קיוג'ה ברית עם זאדר ועם טרוגיר כנגד ונציה ולבסוף היא נעשה מוגנת יותר על ידי ונציה ב-1412 מאחר שבאותה שנה נעשתה שיבניק למקום מושב רשויות המכס ושל צרכני המלח וקיוג'ה קיבלה את המונופול על סחר המלח בכל רחבי הים האדריאטי.
קיוג'ה היא למעשה העתק מוקטן של ונציה, כשאת העיר חוצות כמה תעלות, שהראשית מבניהן היא תעלת ונה (Canale Vena).
הרחובות הצרים המאפיינים אותה ידועים בשם קאלי (calli).
בקיוג'ה קיימות כמה כנסיות מימי הביניים, רובן שופצו בתקופת השגשוג של המאות ה-16 וה-17.
כנסיית סנטה מריה הוקמה במאה ה-11 והפכה להיות קתדרלה בשנת 1110 ונבנתה מחדש ב-1623 על ידי האדריכל בלסאדר לונגנה (Baldassarre Longhena).
לכנסיית אנדרו הקדוש מהמאה ה-18 יש מגדל פעמונים שנבנה במאות ה-11 וה-12, מגדל הפעמונים העתיק בעולם.
קיוב אנטרטיינמנט היא חברת בידור דרום קוריאנית, הפועלת כחברת תקליטים, סוכנות, חברת הפקה והוצאה לאור של מוזיקה, ניהול אירועים והפקת הופעות.
החברה נוסדה ב-29 באוגוסט 2006 על ידי הונג סונג-סונג ושין יונג הואה תחת השם "Playcube Inc".
באפריל 2020 התפטר הונג סונג-סונג מהחברה עקב מחלוקת בעניין בעלות.
נכון ל-2023, בין האמנים החתומים בחברה נמנים הזמרים ג'ו קוון, יו סון-הו, צ'וי יו-ג'ין, להקות הבנות ו-Lightsum, ולהקות הבנים פנטאגון ו-BtoB.
מבין האמנים שפעלו תחת החברה בעבר נמנים הזמרים G.NA, רו ג'י הון, היונה, ריין ודון, להקות הבנות 4Minute ו-CLC, ולהקת הבנים Beast.
קיוב אנטרטיינמנט נוסדה ב-29 באוגוסט 2006 על ידי הונג סונג-סונג (ידוע גם כסימון הונג), נשיאה לשעבר של חברת התקליטים JYP אנטרטיינמנט, ושין יונג הואה (ידועה גם כמוניקה שין), תחת השם "Playcube Inc".
בשנת 2011 נוסדה חברת הבת העצמאית א קיוב אנטרטיינמנט, תחתיה פעלה להקת הבנות Apink, שהחלה את פעילותה באפריל באותה שנה.
ב-2012 נוסדה חברת הבת Cube DC, שניהלה את להקת הבנים BtoB.
בספטמבר 2012 חתם הקומיקאי קים קירי על חוזה עם החברה, ובכך היה לקומיקאי הראשון שהיא מייצגת.
בסוף 2012 התמנה פארק צ'ונג-מין למנכ"ל החברה, לאחר שהמייסד הונג סונג-סונג פרש מהתפקיד.
ב-2013 נודע כי הזמר ריין חתם חוזה עם החברה, לאחר שסיים את שירות החובה הצבאי שלו ב-10 ביולי 2013. ב-15 באוקטובר הוציאה החברה את הסינגל דיגיטלי "Right There" של הזמרת שין ג'י-הון, שהייתה בין ששת המתמודדים המובילים בתוכנית המוזיקה "K-Pop Star 2".
ב-6 בנובמבר 2013 פרסמה החברה את סינגל הבכורה "Because of You" של הזמרת או ירי.
באוגוסט 2014 התמזגה Cube DC עם חברת האם.
במרץ 2015 החלה את פעילותה להקת הבנות השנייה של החברה, CLC.
בסוף 2015 רכשה Loen Entertainment כ-70% ממניות החברה א קיוב אנטרטיינמנט, המנהלת את הו גאק ו-Apink, ובכך הפכה לבעליה.
A Cube הפכה לחברה נפרדת ושינתה את שמה ל-Plan A Entertainment.
ביוני 2016 התפרקה להקת הבנות הראשונה של החברה, 4Minute.
בהמשך השנה נבחר שין דא-נאם להיות המנכ"ל החדש של קיוב אנטרטיינמנט, והחליף את פארק צ'ונג-מין, קודמו בתפקיד.
באוקטובר 2016 הוקמה להקת הבנים השלישית, פנטאגון, ובדצמבר עזבה להקת הבנים Beast את החברה.
בתחילת 2017 מכרה יוניברסל מיוזיק את 8% מניות החברה שהיו בבעלותה.
בעקבות זאת, חתמה קיוב אנטרטיינמנט על הסכם להפצת מוזיקה ותוכן עתידי עם Kakao M (לשעבר LOEN).
בחודש מרץ, על פי הדיווחים, התמודדה קיוב אנטרטיינמנט עם גירעון משמעותי לאחר הפסדים כלכליים ב-2016, בעקבות עזיבתה של הלהקה Beast, שהייתה אחראית לכ-45% מסך הרווחים של החברה.
ב-5 במרץ 2018 חתם אישיות הטלוויזיה לי הווי-ג'ה על חוזה עם החברה.
ב-2 במאי החלה את פעילותה להקת הבנות השלישית של החברה, , עם יציאת סינגל הבכורה שלה, "Latata".
ב-13 בספטמבר, הודיעה קיוב אנטרטיינמנט כי עשויה לבטל את החוזים שלה עם הזמר דון, וחברת הלהקה 4Minute, היונה, לאור השמועות על הזוגיות ביניהם.
מטעם החברה נכתב, "לאחר לבטים רבים, הגענו למסקנה שהאמון בין החברה לאמנים נפגע ברמה בלתי הפיכה, מה שמוביל אותנו להאמין שהרחקתם הכרחית".
עם זאת, החברה הצהירה כי המצב עדיין נבדק ועדיין לא הוחלט לגביהם דבר.
ב-15 באוקטובר אישרה החברה רשמית את סיום החוזה עם היונה, וב-14 בנובמבר אישרה גם את עזיבתו של דון.
ב-23 בנובמבר הקימה Cube את חברת הבת U-Cube, יחד עם יוניברסל מיוזיק יפן.
בסוף 2018 דווח כי סך מכירות החברה צמח ב-46.7% ל-35.8 מיליארד וון דרום קוריאני באותה השנה, הרווח התפעולי זינק בכ-809.3% ל-1.9 מיליארד וון, והרווח הנקי הגיע למיליארד וון, עקב הצלחת האלבום וסיבוב ההופעות של BtoB, הסינגל "Shine" של פנטאגון, הופעת הבכורה של ופעילותו של הזמר לי גוואן-לין.
בתחילת 2019 בחרה Cube ב-NetEase Music כשותפה האסטרטגית שלה לקידום ושיווק בסין.
בשנת 2019 נרשמה ירידה של 13.9% בסך מכירות החברה, ושל 51.1% ברווח התפעולי, בהשוואה לשנים קודמות.
במרץ התמנו אן וו-היונג ולי דונג-קוואן למנכ"לים החדשים של החברה, לאחר התפטרותו של שין דא-נאם מהתפקיד.
ב-31 בדצמבר 2020 הודיעה החברה כי אילהון, חבר ב-BtoB, יעזוב את הלהקה לאחר שנחקר על שימוש בקנאביס.
ב-10 ביוני 2021 הוקמה להקת הבנות הרביעית של החברה, Lightsum.
ב-14 באוגוסט 2021 הודיעה החברה על עזיבתה של סוג'ין, שהייתה חברה ב-, בעקבות האשמות על בריונות בבית הספר.
ב-22 באוקטובר 2021, הגיעה צ'וי יוג'ין מ-CLC למקום השלישי בפרק הגמר של תוכנית ההישרדות "Girls Planet 999", ובכך הצטרפה ללהקת הבנות , שנבנתה מתשע המתמודדות שהגיעו למקום הגבוה ביותר.
ב-5 במרץ 2022 הודיעה קיוב אנטרטיינמנט כי החוזה הבלעדי של סוג'ין בוטל לאחר שחקירות המשטרה הגיעו למסקנה שהמאשימים לא הפיצו מידע כוזב.
ב-20 במאי 2022 הודיעה החברה כי להקת הבנות CLC תפסיק את פעילותה ב-6 ביוני באותה השנה.
קיווי אוקריטו (שם מדעי: Apteryx rowi) הוא מין של עוף לא מעופף ממשפחת הקיוויים החי בניו זילנד.
זהו קיווי קטן שהתגלה רק בשנת 2003, באזור היערות של לגונת אוקריטו (Ōkārito Lagoon), בחופים המערביים של האי הדרומי ומכאן שמו.
קיווי זה מצוי בסכנת הכחדה ונמצאו רק 400 פרטים שלו.
הוא כפוף במראהו ובעל נוצות מקורזלות דמויות שערות.
המקור ארוך ובעל שערות חישה וכן בעל נחיריים הקרובות לקצה והוא בעל חוש ריח חזק.
הקיווים הם מונוגמים והנקבה מטילה 3 ביצים, שגודלם כמעט 20% ממשקל גופה, ובכך היא הביצה הגדולה ביותר יחסית למשקל המטילה.
גם הזכר וגם הנקבה דוגרים ומטפלים בביצים ובאפרוחים.
קיווי זה מצוי בסכנה בטבע עקב כריתת היערות, ציד והבאת בעלי חיים לא ילידים שמאיימים עליהם.
קיה רטונה הוא SUV, מתוצרת יצרנית הרכב קיה שיוצר בין השנים 1998–2003 בקוריאה הדרומית.
דגם ה"קיה רטונה" התבסס על דגם הג'יפ הצבאי "KM131 ג'יפ".
קיה ריי היא מכונית עירונית המוגדרת כמכונית סופרמיני, 5 דלתות הצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב קיה המיוצרת בקוריאה הדרומית משנת 2011 (מודל 2012) ועד היום.
דלתות אחוריות - דלתות הזזה ("Sliding door (car)" )
גרסת מנוע בנזין 3 צילינדרים
גרסת מנוע 3 צילינדרים המופעל על ידי גז פחמימני מעובה מסוג "petrol/LPG"
טווח טעינה - 138 ק"מ (בהתאם לתנאי הכביש ואופי הנהיגה)
קיוביטל היא חברה, שהוקמה בשנת 1987 על ידי חברת סאיטקס בשותפות עם משקיע יהודי-גרמני (היינריך מנדרמן) ועם חברת כלל תעשיות אלקטרוניקה.
בשנת 1984 הייתה סאיטקס מובילה עולמית של שוק הקדם-דפוס וחיפשה שווקים חדשים בהם ניתן יהיה לעשות שימוש בטכנולוגיות בהן היא מתמחה - הדפסה וסריקה בדיוק ורזולוציה גבוהים בפורמטים גדולים ובמספר גדול של שכבות צבע.
בשנים אלה הופיעו בשוק מערכות תכנון באמצעות מחשב (תיב"מ) שיצרו קבצים תלת-ממדיים של מוצרים וחלקי מכונות.
סאיטקס פיתחה תהליך המבוסס על הטכנולוגיות שלה, ומייצר באופן אוטומטי גופים פיזיים מדויקים מחומר פלסטי מתוך הקבצים התלת־ממדיים.
במקביל, באותן שנים, מספר חברות שלא ידעו זו על זו פיתחו פתרונות דומים - חלקן לפני סאיטקס
סאיטקס הקימה, בשותפות עם משקיע יהודי-גרמני (היינריך מנדרמן) ועם חברת כלל תעשיות אלקטרוניקה של קונצרן כלל, את חברת קיוביטל והעניקה לה את זכויות הפטנט.
המכונה שפיתחה, בנתה ומכרה קיוביטל נקראה Solider 5600, והייתה המדויקת ביותר, הגדולה ביותר והמהירה ביותר בעולם במשך שנים רבות.
המכונה השתמשה בפוטופולימר ובשעווה מסיסה כחומרי גלם, ומכרה 17 מכונות בכחצי מיליון דולר לכל מכונה, עד שמונה לה כונס נכסים, בפברואר 2000, בעקבות בקשה של בנק הפועלים, עקב חוב של 23 מיליון שקל.
בשנת 1991 מכרה קיוביטל לחברת "בריטיש טכנולג'י גרופ", שהייתה החברה הגדולה בעולם לרישוי ידע, את כל הזכויות על השימושים הרפואיים בטכנולוגיה שפיתחה.
בשנת 1993 הקימה קיוביטל את חברת הבת "דמיין", כדי להתמקד בטכנולוגיה נוספת שפותחה בחברה, הצורוגרפיה, ופיתוח מוצרים שונים המיישמים אותה.
בשנת 1999 עזב מפתח הטכנולוגיה ד"ר אלברט צור את החברה והקים חברה חדשה משלו, בתגובה ניסתה קיוביטל למנוע ממנו שימוש בהמצאה אחרת שפיתח, בטענה שפותחה שעבד בחברה.
אחר כך תבעה גם את מנכ"ל חברת הבת.
בשנת 1998 רכשה את השליטה בקיוביטל חברת רובומטיקס טכנולוגיות.
החברה נכנסה להליכי פירוק בתחילת 2001, והיא נסגרה, אולם אחד הפטנטים של נמכר לחברת "אובג'ט" שמוזגה אחר כך עם חברת סטרטסיס.
בתחילת דרכה נתקלה קיוביטל במכשולים הקשורים לענייני קניין רוחני.
בחברת סאיטקס סברו שהם הראשונים בעולם שהמציאו מדפסת תלת־ממדית.
החברה עמדה בפני גיוס ההשקעה הראשונה שלה כאשר התברר שחברה מקליפורניה בשם 3D Systems) 3DS) רשמה פטנט על מדפסת כזו כמה חודשים קודם, ועומדת לצאת לשוק עם מדפסת תלת־ממדית.
המוצר של 3DS היה שונה, ונחות מהמוצר של סאיטקס, אבל הפטנט שבשרשותם היה רחב ומקיף מאוד וכיסה גם את הטכנולוגיה של סאיטקס.
אי אפשר היה לגייס את ההשקעה ולצאת לדרך עם מוצר המפר פטנט כה רחב.
יועץ הפטנטים של סאיקטס, סנפורד קולב, הציע להתגבר על המכשול על ידי המצאה שהקדימה את 3DS ולהציג אותה בפני משרד הפטנטים האמריקאי.
אנשי הפרויקט איתרו מאמר קצר ביפנית שלא ידעו לקרוא, אך זיהו בו שרטוט אחד הנראה כמו ההמצאה של 3DS.
הרשימה הביבליוגרפית של אותו מאמר מנתה רק ארבעה מקורות.
אחד מהם היה כתוב באנגלית וציטט מאמר מעיתון אמריקאי בשם Review of Scientific Instruments משנת 1981 – שלוש שנים לפני הגשת בקשת הפטנט של 3DS.
המאמר הקצר – 4 עמודים בלבד – נכתב על ידי מדען יפני בשם הידאו קודאמה והוא מתאר תהליך זהה לחלוטין לתהליך של 3DS.
העיתון האמריקאי הזה ידוע בקהיליה המדעית ולא היה ברור איך נעלם מעיני בוחן הפטנטים האמריקאי כאשר אישר את הפטנט של 3DS - ייתכן שעקב תרגום לקוי של הטקסט היפני לאנגלית.
המתרגם לא השתמש במונח photopolymer אלא במונח הלא נפוץ photo-hardening polymer.
בוחן הפטנטים כנראה לא חיפש את המונח הזה.
סאיטקס הכינה ערעור על הפטנט (Reexamination) של 3DS אך בעצת עורך הדין קולב לא הגישה אותו.
קולב הסביר שאם סאיטקס תפעל לביטול הפטנט ותצליח, היא תזיק לעצמה: התעשייה הייתה משוכנעת שהפטנט של 3DS תקף ונזהרה לא לפתח מוצר דומה.
אם הפטנט יפול, חברות גדולות רבות ייכנסו לתחום ויפתחו מוצרים מתחרים שיקשו גם על סאיטקס.
מנהלי 3DS הציעו שכל אחת משתי החברות תיתן לרעותה רישיון להשתמש בפטנט שלה במוצר שיעבוד בטכנולוגיה אחרת.
3DS לא הייתה זקוקה לרישיון הנגדי מסאיטקס, אבל הוא איפשר לה להציג למועצת המנהלים שלה את ההסכם כבארטר עסקי הגיוני בין שתי חברות, וכך היה.
ההסכם נחתם בתוך שבועות אחדים, והציל את גיוס ההשקעה של קיוביטל.
בקשת הערעור על הפטנט שהוכן בסאיטקס, נגנזה.
סאיטקס הגישה את בקשת הפטנט שלה עצמה, ובתוקף חובתה להציג במסגרת בקשת הפטנט כל ידע פומבי הידוע לה בנושא – ציטטה בין השאר גם את המאמר של קודאמה.
שלושה חודשים אחרי חתימת ההסכם עם 3DS, הגישה חברת הענק דופונט ערעור על הפטנט של 3DS.
הערעור הסתיים בהקטנת היקף הפטנט, מה שאיפשר לדופונט לצאת לשוק עם מכונה משל עצמה.
כשראש הפרויקט של סאיטקס פגש את ראש הפרויקט של דופונט, הוא שאל אותו איך דופונט גילתה את קודאמה.
"לא גיליתי אותו" סיפר ראש הפרויקט (מדען יהודי בשם אייב כהן) "אני גיליתי את בקשת הפטנט שלכם כשהתפרסמה.
אתם הזכרתם שם את קודאמה, ואני מיהרתי למצוא את המאמר שלו על פי מראה המקום בפטנט שלכם".
באמצע שנות השמונים בחרה סאיטקס בשוק ההנדסה המכנית כשוק פוטנציאלי לפיתוח, וגייסה צוות שמשימתו הייתה לפתח מכונה אוטומטית לקריאת שרטוטי נייר והפיכתם לקובצי תיב"מ.
הצוות חקר את הבעיה במשך שנה וגילה שחברה אחרת הקדימה את סאיטקס והוציאה לשוק מכונה כזו.
בעקבות ממצא זה הופסקה העבודה על המוצר, והצוות פנה לחפש מוצר אחר שיענה על הצורך להתרחב.
באותן שנים הופיעו מערכות ממוחשבות לתכנון של גופים תלת־ממדיים – מוצרים, חלקי מכונות, תבניות להזרקה ועוד.
מערכות אלו הציגו את הקבצים על מסכי מחשב דו־ממדיים.
היה צורך במכונות כירסום וביצרני דגמים כדי לקבל דגם פיסי של החלק כדי לבחון אותו ולאשר את התכנון.
ייצור הדגם באמצעות מכונה לעיבוד שבבי חייבה תרגום מדויק של צורת החלק (מקובץ התיב"מ) להוראות פרטניות למכונת הייצור.
והעברת החלק בין מכונות שונות בתהליך הייצור.
צוות הפרויקט בסאיטקס ביקש ליצור טכנולוגיה לייצור חלקים ישירות מקובץ התיב"מ, בלי צורך ללמד את המכונה איך לייצר אותו, ובלי מגבלות על צורת החלק.
כך פותח תהליך המבוסס במידה רבה על טכנולוגיות קיימות של סאיטקס (הדפסה וסריקה מדויקים בפורמטים גדולים ובמספר רב של שכבות צבע), ומסוגל לבנות כל צורה תלת־ממדית, שכבה אחרי שכבה, כאשר הגוף הנבנה נשמר כל הזמן במצב מוצק ואינו דורש רגלי תמיכה.
ניסיונות ראשונים לייצר חלקים בצורה כזו נעשו בשנת 1986, ולאחר שהצוות הצליח להראות חלקים פיזיים מדויקים שנוצרו בתהליך הזה, הקימה סאיטקס חברת בת בשותפות עם שני משקיעים – כלל תעשיות אלקטרוניקה והיינריך מנדרמן, תעשיין יהודי מגרמניה.
החברה הוקמה בשנת 1987 על ידי ארבעה מהנדסים שעברו אליה מתוך סאיטקס: יצחק פומרנץ (שהמציא את התהליך ומונה למנהל הפרויקט), חיים לוי שהיה מנהל השיווק, יהושע (יוש) דולברג שהיה מנהל הפיתוח של המערכת, וברי בן עזרא שהיה מנהל התוכנה.
אל הארבעה הצטרף גם ההנדסאי יוסי קמיר שהתמנה למנהל מעבדת הפיתוח של החברה וריכז את בניית הדגם הראשון של התהליך (1987).
מערכת סולידר נועדה לממש תהליך בנייה של גופים פיזיים בתלת-מימד על ידי הנחה של שכבות דו-ממדיות מוצקות ודקות זו על גבי זו.
בתקופה שבה פותח התהליך הפוטו-מכנו-כימי המורכב שבבסיס סולידר, התפיסה הייתה שהאתגרים העיקריים אינם טכנולוגיים אלא שיווקיים (ראה להלן).
חברות בינלאומיות, רבות שעיקר פעולתן היה סביב הנדסת מכונות מתקדמת, הסתפקו בתכנון בדו-מימד ורק חלקן ביצע אפילו בדיקה בסיסית של טכנולוגיה כלשהי של ייצור דגמים ממוחשב.
עם ההתקדמות בתחום ההדפסה בתלת מימד, התברר המקום המרכזי של הפוטופולימר ותכונותיו בהצלחה המקצועית והמסחרית של חברה המדפיסה דגמים.
בעולם נולדו תהליכי בנייה אחרים שאפשרו שימוש בחומרי גלם לבניית מודלים בעלי תכונות עודפות.
גם היום, זו הזירה המרכזית של שוק ההדפסה בתלת-מימד.
קיוביטל הייתה בין החברות הראשונות שפיתחה, ייצרה, הפיצה ואספה את חומרי הגלם שבה השתמשו המכונות שלה.
תכונות המערכת והמודלים שלה הוגדרו על ידי הצוות של קיוביטל, בניסיון להמציא עולם חדש...
קצב ייצור של שכבה בדקה נראה כמטרה ראויה – ייצור של מספר גופים שגובהם עד 12 סמ' בתוך כ-20 שעות.
המערכת הוגדרה לייצור של דגמים בתהליך הפיתוח בחברה תעשייתית, כאשר על הדגם לשמור על יציבות ולא להתעוות כמעט כלל למשך 6 חודשים.
במבחן התוצאה, דגמים שיוצר על מערכת סולידר שומרים על היציבות ועל התכונות המכניות שלהם גם רבע מאה לאחר שיוצרו.
התהליך של סולידר בנה שכבות זו על גבי זו כשכל שכבה הייתה בשטח של "20 * "14 בעובי 100 מיקרון.
החידוש בטכנולוגיה של קיוביטל היה שכל שכבה נבנית על מצע מוצק לחלוטין ומדויק לחלוטין של השכבות שלפניה, כאילו הייתה השכבה הראשונה.
השכבות נערמו לגוף מוצק שחלקו פולימר וחלקו שעווה, שגובהו עשוי היה להגיע עד "20. מספר המודלים שאפשר היה לקנן (to nest) בתוך הגוף שנבנה לא היה מוגבל.
לאחר שנבנה הגוף כולו, סולקה השעווה על ידי המסה במים חמים עם מלח לימון ונותרו המודלים הנקיים העשויים פולימר.
איור 1 מראה את דיאגרמת המלבנים של המערכת כפי שצוירה בעת הפיתוח.
האיור מראה מערכת המחולקת ל-3 חלקים עיקריים:
1) מערכת מחשב (DFE = Data Front End) – שקיבלה ייצוג של גופים בתלת-מימד, מיקמה אותם במרחב והכינה אותם לייצור;
2) מצלמה שהכינה מסכה ליתוגרפית עבור כל שכבה;
3) מכונת התהליך אשר מרחה פוטופולימר על המצע, מיצקה אותו על פי המסיכה המתאימה וגימרה את השכבה.
כל אחד מחלקי המערכת היה מקורי והיה עליו להתגבר על בעיות בלתי מוכרות:
3.1 DFE: ההתייחסות למערכת המחשב הייתה כאל מערכת תכנון מכני, שניתן להציב בכל מקום בעולם – כאשר הממשקים שלה הם קבצים בלבד.
בעיית יסוד ראשונה הייתה תשתית הטיפול במודלים בתלת מימד: הייצוג המתימטי למודלים בתלת-מימד במחשב לא היה סגור היטב גם במערכות ה-CAD המיכני הטובות.
הצורך של סולידר היה בקיום מודל תלת-מימד ברור שאותו ניתן יהיה לפרוס לפרוסות מידע דו־ממדיות דקות והסתבר לנו שפגמים מתימטיים קלים, שלא פגעו במערכות התכנון דרשו התייחסות מפורטת כדי שניתן היה להשתמש בקבצים לצורכי סולידר (ראה להלן).
3.2 מערכת המצלמה יצרה תמונה של כל שכבה על גבי לוח זכוכית שקוף כאשר אבקת טונר שחורה מגנה על האזורים שלא נועדו לפילמור.
התהליך הפיזיקלי המקורי שבבסיס של סולידר היה מורכב משש תחנות
1) תחנת המריחה מרחה שכבת פוטופולימר נוזלית דקה
2) מנורת UV נקודתית וגבוהה הקרינה אור על השכבה דרך המסכה, ומיצקה את החלקים השייכים לגוף באותה שכבה.
3) תחנת גירוף ויניקה שאבה באמצעות סכין אוויר ומכונת ואקום את הפוטופולימר שלא התמצק
4) תחנת שעווה מרחה שעווה מותכת במשטחים הנמוכים שנוצרו לאחר שאיבת הפולימר הנוזלי
5) תחנת קירור הקפיאה במהירות את השעווה והכינה אותה לשיבוב באמצעות כרסום גילוח (fly cutter)
6) תחנת קילוף שהורידה את החלק העליון של השכבה עד לגובה נתון.
מערכת הינע בשני צירים העבירה את העגלה שעליה נבנה המודל בין תחנות התהליך והנמיכה אותו ב-100 מיקרון בסיום כל שכבה.
לכל תחנה היה כרטיס בקרה אלקטרוני וכולם היו מחוברים ביניהם אל מערכת רצף שגם העבירה פרמטרים ומידע לביצוע המודל והציגה מצב מכונה למפעיל.
אי אפשר להגזים בגודלה של משימת הפיתוח של צוות הפרויקט – כל אחת מתחנות התהליך הייתה ראשונה מסוגה ולא ניתן היה לקנות אותה מספק מסחרי.
דוגמה ראשונה: מערכת המצלמה איפשרה – לראשונה בעולם – כתיבת מהירה של תמונה ישירות מראש קשיח אל מישור זכוכית קשיח (ללא מעבר דרך תוף גמיש).
התמונה היוותה מסכה חוסמת להארת שכבת הפולימר ולאחר הפילמור – נאסף כל הטונר מהזכוכית כדי לשמש את הכתיבה של המסכה לשכבה הבאה.
דוגמה שנייה: תכנון סכין האוויר שזרם במהירות 0.7 מאך, שגירף את הפולימר שנשאר נוזלי לאחר ההארה, דרש חישובים מורכבים ומדויקים כד כדי כך, שנדרש לחשב אותם במחשב של הטכניון, ב-FORTRAN, במקום באמצעות המחשבים שבהם השתמשנו לכל הצרכים האחרים (32-bit DEC workstations) שהוכרזו כלא מספיק מדויקים.
ניהול הפיתוח – ניהול על פי סיכונים
מעבר לאתגר של התהליך הפיזיקלי, לחץ הזמן ומיעוט המשאבים שהוכתבו על ידי המשקיעים חייבו ניהול פיתוח בסביבה של חוסר ידע וחוסר וודאות קיצוניים.
לכל אחת מתחנות העבודה היה מנהל וצוות ייעודי והיו שירותי מקצוע משותפים לכל התחנות.
הצוות לא היה אחיד ברקע המקצועי או האישי, והמגוון מקצועי הקשה על שפה משותפת.
את צוות הפיתוח של עובדי החברה ליוו מומחים מחברות חיצוניות, כיועצים או אחראים על חלקים מהתכנון.
קיבלנו את ראשי הכתיבה בטכנולוגיה של הנחת מטענים (יונוגרפיה) על זכוכית וחברת PA (Princeton Associates, PA, USA – לא קימת היום) עזרה לנו לבנות את האלקטרוניקה לייצור המטענים.
USA - כיום חלק מחברת Heraeus Noblelight) סיפקה לנו מנורות UV משופעלות מיקרוגל עם מקור נקודה.
בין היועצים המשפיעים ביותר היו חברת שפיר הנדסה, אורי ברץ שעזרו בתכנון המכני של בסיס המערכת והיציקות וביל סאליבן מ-Xerox- (Rochester, NY, USA).
קיוביטל הוקמה וסיימה את גיוס הצוות הבסיסי לקראת תחילת 1988. במשך כשנה תוכנן קונספט מכונה אינטגרטיבי סביב לוח בנייה נייח עם תחנות עבודה הנוסעות סביבו.
לאחר שהתכנון נקלע לקשיים והיה חשש כי הזמן והמשאבים לא יספיקו למימוש מערכת - שונה קונספט המכונה למערכת עם תחנות נייחות ולוח בנייה הנוסע ביניהן.
ההתארגנות החדשה לפיתוח העמידה מערכת שייצרה שכבה בודדת – עם כל התחנות תוך 9 חודשים – ב-15 ביוני 1989.
בתחילת 1991 הותקנו המערכות הראשונות אצל לקוחות אמת (General Motors, Allied Signals ו-Ford).
מהשלב הראשון האפשרי, נערכו ניסויים לבניית דגמים בכל הפרמטרים ובכל אופני העבודה.
בעיית אמינות המכונה ואיכות הדגמים היא בעיה שלא נפתרה לאורך כל חיי החברה.
כאשר המכונה הייתה מכוונת היטב ומופעלת ללא הפסקות על יד מפעיל מיומן, הייתה סולידר יכולה לבנות דגמים מורכבים 24 שעות ביממה.
בזמנים אחרים הייתה המכונה נתקעת, מלכלכת את סביבותיה ומבזבזת חומרי גלם ברמה שדחתה לקוחות.
עם כל היצירתיות והיכולת של הצוות, רק כ-6 שנים מתחילת הפיתוח החלו דיונים לגבי הסתכלות חדשה על התהליך וחיפוש פתרונות נוספים.
סולידר הייתה מערכת גדולה: אורכה כ-6.5 מ', רוחבה כ-2 מ' ומשקלה כ-5 טון (יציקת הברזל שעליה נדפנו חלקי המכונה שקלה כ-3 טון).
הרעיון שסאיטקס תפתח מדפסת לתלת־ממד נולד בתערוכת Autofact בדטרויט ב-1985. נדרש חיזוק להשערה כי ישנו שוק של רוכשים למכונות מסוג זה בעלות שך כחצי מיליון דולר למכונה.
התפיסה הראשונית של המוצר הייתה שהמכונה שתייצר דגמים באופן אוטומטי (עדיין לא דובר על מוצרים סופיים) ובתור שכזו תביא בשורה של ממש לתעשייה ותחולל שינוי משמעותי בשוקי היעד מהטעמים הבאים:
קיצור לו"ז הכנת דגמים שיביא לקיצור לו"ז פיתוח מוצרים חדשים ויביאם לשוק מוקדם יותר משמעותית.
צמצום משמעותי של עלויות הפיתוח
שיפור ניכר באיכות המוצר כתוצאה מהאפשרות ליצר במהירות ובעלות נמוכה סבבי דיגום רבים בדרך למוצר הסופי
גידול משמעותי בהיקף השימוש בדגמים בכלל, בעיקר במקרים רבים בהם נמנעו מכך עקב שיקולי זמן ועלות
בעולם הרפואה יחולו שינויים מרתקים בתחומי הדיאגנוסטיקה כשיתאפשר לרופאים לראות מידע רפואי אישי של הלקוח כדגם תלת־ממדי ולתכנן את הטיפול באופן מותאם.
גם שתלים אישיים, מוצרי תמיכה אישיים, תכנון ניתוחים מורכבים ועוד.
תחומי רפואת השיניים ועזרי השמע התאימו במיוחד למדפסת תלת־ממד.
הייתה גם תחילתה של מחשבה על הדפסת מוצרים סופיים מתי שהוא בהמשך הדרך.
לאחר הגדרת מהות המוצר ומכלול השאלות לפתרון, החלה עבודת מחקר שוק שנועדה לאבחן את שוקי היעד והתעשיות להן תתאים המדפסת.
תוכננו מספר סבבים של מפגשים עם חברות מובילות בתעשיות אלה כשהסבב הראשון בהם נערך כבר במהלך השנה הראשונה לפרויקט (1986).
החברות שנבחרו השתייכו למגוון תעשיות בהן רכב, תעופה, רפואה, ביטחון, ארכיטקטורה, מוצרי צריכה ועוד.
תגובות חיוביות לרעיון עודדו מאוד את הצוות והחומר הרב שנאסף סייע בהכנת תוכנית עסקית מפורטת לפרויקט שנועד להתבצע בתוך סאיטקס.
הפרויקט אושר בסביבות אמצע 1986 ומונה לו צוות קטן.
משך כשנה נמשכו המאמצים הפיתוחיים והשיווקיים והושגו המטרות הראשוניות כפי שהוגדרו בתוכנית העסקית.
המצב העסקי של סאיטקס הביא להקמת חברה בת שתעסוק בפיתוח המדפסת וביולי 1987 נוסדה קיוביטל.
תוך כדי מאמץ הפיתוח נמשכו מפגשים שיווקיים ונמשך מאמץ איסוף מידע עדכני מהשוק כמו גם מאמץ לאיתור לקוחות ראשונים פוטנציאליים לרכישת המכונה.
בין החברות הראשונות שקנו מכונה של קיוביטל היו ג'נרל מוטורס, פורד, באקסטר, ושניידר גרמניה.
כמו כן הותקנה מכונה אחת בלשכת שירות פרטית בדטרויט שהייתה קרובה למרכזי הפיתוח של תעשיית הרכב.
שם הותקנה המכונה הראשונה שיצאה את שערי קיוביטל ושם גם מוקמו משרדיה הראשונים של חברת הבת "קיוביטל אמריקה" שהוקמה כחלק מתוכנית השיווק והמכירות.
בנוסף למשימות אלה נעשו מאמצים בתחומי יחסי ציבור, תקשורת, קשרים עם מובילי דעת קהל, חברות חקר שוק, השתתפות בכנסים רבים ועוד, מה שהביא לחשיפה רחבה ויצרה התעניינות רבה בטכנולוגיה ובמכונה עוד לפני שהיא הוכרזה באופן רשמי.
לקראת החשיפה הפומבית הראשונה של המכונה שנקראה "סולידר 5600" שנקבעה לתערוכת אוטופאקט 1991 (אותה תערוכה בה נולד הרעיון), הואצו מאמצי השיווק והיעדים הושגו: הוקמה החברה, נשכרו משרדים, גויסו מהנדסי שירות, הוצבה מכונת הדגמה, פורסמו כתבות ונסגרו מספר מכירות לחברות משמעותיות.
במקביל ובהמשך לחדירה לשוק האמריקאי החלה החדירה לשוק באירופה במתכונת דומה, עם הקמת חברה בת, גיוס כח אדם, הקמת תשתית ניהול, ונמשך מאמץ לסגירת מכירות ראשונות.
בתוך כשנתיים הוקם ופעל מערך שיווק ומכירות בשתי הטריטוריות העיקריות בעולם ושימש תשתית להמשך הפעילות לשנים הבאות.
המשתמש ממקם, על מסך גרפי של מחשב, גופים תלת־ממדיים בתוך תיבה תלת־ממדית שממדיה 50X35X50 ס"מ כך שהחלקים אינם חודרים זה לתוך זה.
אין הגבלה על מספר החלקים שאפשר "לארוז" בתיבה, והמכונה בנתה לעיתים כמה מאות חלקים בהרצה אחת.
המחשב פורס את התיבה, על כל החלקים שבה, לשכבות אופקיות דקות בעובי 0.1 מ"מ.
תמונת השכבה הראשונה נשלחת למדפסת זירוגרפית המדפיסה אותה בצבע שחור על לוח זכוכית שקוף, כך שאזורים השייכים לאחד החלקים נשארים שקופים, וכל הרווחים שבין החלקים נצבעים באבקה שחורה.
הזכוכית הצבועה מתייצבת בגובה מילמטר אחד מעל שולחן שעליו מרוחה שכבה בת 0.2 מ"מ של פוטופולימר נוזלי.
מנורה אולטרה סגולה חזקה ונקודתית הנמצאת בגובה מטר מעל הזכוכית נדלקת למספר שניות.
כל הפוטופולימר הנמצא תחת אזורים שקופים בזכוכית, מתמצק מייד לפולימר.
כל הפוטופולימר המוסתר על ידי האזורים המושחרים, נשאר נוזלי.
הזכוכית נעה בחזרה אל המדפסת כדי להימחק ולהיכתב בשכבה השנייה.
השולחן נע תחת סכין אוויר הנושבת אוויר במהירות גבוהה מאוד ומנקה ממנו את כל הנוזל שלא התפלמר אל תוך מכל.
השולחן ממשיך בדרכו ועובר תחת מתקן המורח עליו שכבה דקה של שעווה מותכת, מסוג המסיס במים.
השולחן ממשיך בדרכו ועובר תחת לוח קירור.
הלוח יורד אליו ושואב חום מהשעווה המותכת.
השולחן ממשיך בדרכו ועובר תחת ראש שיבוב (fly cutter) המגלח את השכבה לעובי מדויק של 0.1 מ"מ כשהוא מכרסם גם את הפולימר וגם את השעווה.
נשארת שכבה מוצקה ומישורית שחלקה פולימר וחלקה שעווה.
השולחן יורד ב-0.1 מ"מ וחוזר למצבו ההתחלתי, כאשר בדרכו הוא עובר תחת מתקן המורח עליו שכבה חדשה של פוטופולימר.
במקביל חוזר לוח הזכוכית עם התמונה החדשה שהודפסה עליו ומתייצב במדויק מעל השולחן.
המנורה האולטרה סגולה נדלקת שוב, והחלקים בשכבה השנייה השייכים לאחד הגופים הנבנים מתמצקים.
התהליך ממשיך כך שכבה אחרי שכבה.
זמן הבניה של שכבה אחת היה מעט פחות מדקה.
כאשר החלק הגבוה ביותר בתיבה מסתיים, התהליך נעצר ומתקבלת תיבה מוצקה שחלק מנפחה שעווה וחלק מנפחה פולימר – בדיוק כמו הקובץ שממנו חושבו השכבות.
התיבה המוצקה מועברת מהמכונה אל "מדיח כלים" שבו היא נשטפת בלחץ גבוה על ידי תמיסה של חומצת לימון במים.
התמיסה ממיסה את השעווה, וכל החלקים נחשפים.
המשתמש אוסף את החלקים העשויים מפולימר ונשארים בתוך מדיח הכלים, ובכך מסתיים התהליך.
התהליך שהמציאה קיוביטל היה מסובך, יקר ורועש, אבל הדגמים שהתקבלו היו מדויקים ויציבים יותר מבכל מדפסת אחרת – גם אלה שנוצרו לפני קיוביטל וגם אלה שנוצרו אחריה.
בעת כתיבת הערך, 33 שנה אחרי המצאת המכונה, ניתן עדיין לראות את הדגמים הראשונים שיוצרו והם מדויקים ויציבים כמו ביום הווצרם.
תיאור מדויק של גופים באמצעות המעטפת שלהם
על המכונה של קיוביטל (solider 5600) שלטה תחנת עבודה שבה ביצע המפעיל שני סוגי פעולות:
1. קליטת קובצי תיב"מ של גופים תחת ממדיים, תרגום הקובץ לפורמט פנימי, הרכבת "ג'וב" שהוא אוסף של גופים ממוקמים בנפח העבודה זה ליד זה, וחישוב הפרוסות הדקות הנשלחות לבניה במכונה, שכבה אחרי שכבה.
2. שליטה על פעולת המכונה – הפעלת התחנות השונות בתהליך הבניה – באמצעות פרוטוקול תקשורת ייעודי.
הסתבר כי הפעולות מן הסוג הראשון מסובכות הרבה יותר מן המצופה.
הדפסה תלת־ממדית מחייבת את המכונה לדעת, בכל נקודה בחלל העבודה, אם הנקודה נמצאת בתוך הגופים הנבנים או מחוץ להם.
זה מה שיקבע אם המכונה תמקם שם חומר מוצק או לא.
כדי לעשות זאת, משתמשת התוכנה בייצוג גופים על ידי המעטפת שלהם, אוסף של פוליגונים קטנים המהווים קירוב מדויק של מעטפת הגוף.
עד קיוביטל, הפוליגונים האלה היו משולשים פשוטים.
התוכנה חישבה את חתכי המשימה שכבה אחר שכבה, בשיטת "Scan line" : ובכל שכבה היא העבירה קווים ישרים מקבילים בזה אחר זה מקצה לקצה.
כל קו כזה נכנס ויוצא בגופים השונים בחלל המשימה בדרכו מקצה חלל העבודה ועד הקצה הנגדי.
בתחילת דרכו, הקו נמצא מחוץ לגופים.
כשהוא חותך לראשונה מעטפת של גוף, הוא נכנס לתוך הגוף.
בחיתוך השני עם המעטפת הוא יוצא מהגוף.
בחיתוך השלישי הוא שוב נכנס, ברביעי שוב יוצא, וכך הלאה.
מכאן ברור עד כמה חשוב הדיוק של חישוב המשולשים.
שגיאה קטנה עלולה לגרום לקו להחמיץ את המעטפת בכניסה או ביציאה מהגוף ולהתגנב אל תוך הגוף דרך "סדק" בין המשולשים, ואז ישתבש הסדר, כניסות יהפכו ליציאות ויציאות יהפכו לכניסות והגוף יקבל "קרניים" ו-"חורים".
תוכנות התיב"מ ידעו כבר אז להפוך את משטחי הגאומטריה של גופים תלת־ממדיים למעטפת של משולשים זעירים אבל בעיקר למטרות תצוגה (הייצוג על ידי משולשים איפשרה לצבוע כל משולש בגוון הנכון בהתאם לזווית ההסתכלות והתאורה, להבחין בין משטחים מבריקים למשטחי מט – כל מה שדרוש כדי להציג אותו "יפה" על מסך).
כתוצאה מתהליך החישוב של המשולשים, היו בהם פגמים גאומטריים וטופולוגיים מהותיים שאינם נראים לעין הצופה על המסך.
סדקים זעירים אלה בין המשולשים לא איפשרו לדעת בוודאות אם נקודה במרחב נמצאת בתוך הגוף או מחוצה לו - בעיה שאינה חמורה בתצוגה אך לצורך ההדפסה – המכונה חייבת לדעת אם לשים באותה נקודה חומר מוצק או לא.
הסיבה לסדקים אלה הייתה שיטת החישוב של קודקודי כל המשולשים האלה מתוך המשוואות של המשטחים של הגוף.
המשוואות הן רציפות, והחישובים הם דיסקרטיים.
הוחלט שמבנה הקובץ (שמו היה "Solifile") לא יהיה מוגבל למשולשים, ויתמוך בפוליגונים בעלי הרבה צלעות.
זה הביא לייצוג חסכוני בהרבה מהייצוג בפורמאט STL שכולו משולשים.
ה-Solifile גם הרשה חורים במשטחים, גם הם פוליגונים רבי צלעות.
תכונות אלו לא היו קיימות בפורמאטים של החברות האחרות, והיו לקוחות שרכשו את תחנת העבודה של קיוביטל רק לשם הכנה נוחה של קובצי הבניה.
מאמר מדעי המתאר את היכולות של התוכנה הזו פורסם בספרות המדעית
קיוביטל הייתה חברה של מוצר אחד – המדפסת התלת־ממדית Solider 5600, מכונה באורך 5 מטרים, במשקל 5 טונות, שיצרה בנפח 5600 סמ"ק ובו עשרות חלקים.
במהלך שנותיה הראשונות הוליד הפיתוח של המכונה הזו המצאות חשובות נוספות שקיבלו חיים משל עצמן: רדילוס והצורוגרפיה.