tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ווילסון השווה את התסריט ליוג'ימבו של אקירה קורוסאווה, שבו סמוראי "ללא כל התקפה של הנבל או קבוצותיו, רק זורע זרעים של חוסר אמון, ומצליח לגרום לנבל להפיל את עצמו".
ווילסון הודה בחופשיות שהרעיון של היבט ההרס-מבפנים של העלילה הגיע יותר מהרימייק של יוג'ימבו וסרג'יו ליאונה ― בעבור חופן דולרים, מאשר מהשימוש של פלמינג במבנה העלילה מ"האיש בעל אקדח הזהב".
עבור מיקום העלילה יצר ווילסון את "הרפובליקה של איסתמוס" הבדיונית, רפובליקת בננות המבוססת על פנמה, כשסאנצ'ז נושא דמיון לגנרל מנואל נורייגה.
ההקבלות בין שני הנתונים התבססו על השימוש הפוליטי של נורייגה בסחר בסמים ובהלבנת הון כדי לספק הכנסות לפנמה.
רוברט דאווי הציע את המוטו "נאמנות חשובה יותר מכסף", שלדעתו הולם את דמותו של פרנץ סאנצ'ז, שדיי הבחין שהוא מתמקד בבגידות ובתגמול.
לאחר שקארי לוול נבחרה לגלם את פאם בובייה, היא צפתה בסרטים רבים מהסדרה כהשראה.
לואל תיארה את התפקיד כאתגר גדול, שכן לא ראתה עצמה כ"נערת ג'יימס בונד טיפוסית", ואף הגיעה לאודישן בג'ינס וז'קט עור.
בארצות הברית היא חבשה פאה, אך סצנה שבה בובייה מקבלת כסף מבונד כדי לרכוש בגדים חדשים (וכן מסתפרת) נוספה כדי שתוכל להשתמש בתסרוקתה הקצרה הטבעית.
רוברט דאבי לוהק בעקבות הצעתה של טינה ברוקולי והמלצתו של התסריטאי ריצ'רד מייבאום, שראה אותו בסרט הטלוויזיה Terrorist on Trial.
דאבי חקר את קרטלי הסמים הקולומביאניים ואת המבטא המקומי, ונשאר בדמות גם מחוץ לצילומים.
לאחר שקרא את קזינו רויאל החליט לעצב את סאנצ'ז כהשתקפות של בונד, בהשראת דמותו של לה שיפר.
דאבי אף למד צלילה לצורך סצנה שבה סאנצ'ז מחולץ מרכב משוריין ששקע.
דאבי גם סייע בליהוק טליסה סוטו לתפקיד לופה לאמורה, לאחר ששיחק את בונד באודישן.
דייוויד הדיסון חזר לגלם את פליקס לייטר, 16 שנים לאחר תפקידו בחיה ותן למות.
הוא לא ציפה לשוב לתפקיד, וג'ון גלן חשש ללהק אותו בשל גילו (61), מאחר שהתפקיד כלל סצנת צניחה.
בניסיו דל טורו לוהק לתפקיד דריו, עוזרו של סאנצ'ז, בזכות שילוב של רוגע ואיום.
דאבי התקרב אליו ואף כינה אותו "החניך שלי".
ויין ניוטון קיבל את תפקיד פרופ' ג'ו בוצ'ר לאחר שפנה למפיקים בבקשה להשתתף בסרט.
נשיא איסטמוס גולם על ידי פדרו ארמנדאריז ג'וניור, בנו של פדרו ארמנדאריז, שגילם את עלי קרימביי במרוסיה באהבה.
ג'ון ריס-דייוויס טען כי הוצע לו לחזור בתפקיד משנה כגנרל פושקין, אך דחה זאת משום שחשב שהתפקיד אינו נחוץ לעלילה.
הצילומים העיקריים נערכו בין ה-18 ביולי ל-18 בנובמבר 1988. רוב הצילומים נערכו במקסיקו.
הצילומים החלו באולפני Churubusco במקסיקו, ששימשו בעיקר להכנת התפאורה של הרפובליקה הבדיונית "איסטמוס".
במקסיקו סיטי, "Biblioteca del Banco de Mexico" שימשה לצילומי החזית של מלון "אל פרזידנטה", "Casino Español" צולם כקזינו של איסטמוס, ותיאטרון העיר שימש לחזיתו.
"וילה ערבסקה באקפולקו" שימשה כאחוזתו המפוארת של סאנצ'ז, ומעבר ההרים לה רומורוסה בטקטה שימש לזירת המרדף עם המכליות בסוף הסרט.
מרכז הטקסים של שבט ה בטמואיה שימש כ"מכון מדיטציה אולימפטק" של סאנצ'ז.
סצנות תת-ימיות צולמו באי איסלה מוחרס ליד קנקון.
באוגוסט 1988, ההפקה עברה לקיז שבפלורידה, בעיקר לקי ווסט.
גשר "Seven Mile" שימש לצילומי סצנת המשאית המשוריינת של סאנצ'ז שנדחפת למים.
בין האתרים הנוספים שצולמו בקי ווסט: בית המינגוויי , נמל התעופה, כיכר מאלורי, כנסיית "St.
Mary's Star of the Sea" לחתונת פליקס לייטר, וביתו של סטפנו ברחוב סאות' 707. מזח משמר החופים האמריקאי שימש כנמל של איסטמוס.
בזמן שההפקה חזרה למקסיקו סיטי, המפיק אלברט ברוקולי חלה, מה שגרם להיעדרותו לראשונה בצילומי סרט בונד.
סצנת חטיפת המטוס של סאנצ'ז צולמה בפלורידה, ובה הפעלולן ג'ייק לומברד קפץ ממסוק למטוס, בעוד טימותי דלטון עצמו קשר את המטוס בכבל.
המטוס היה דגם בגודל מלא שתוכנן במיוחד.
צילומים רחוקים של דלטון ודייוויד הדיסון צונחים בוצעו תחילה, ולאחר מכן נוספו צילומים קרובים ליד הכנסייה.
במהלך אחד הטייקים, תקלה ברתמה גרמה להדיסון ליפול על המדרכה ולסבול מצליעה עד סוף הצילומים.
סצנות הקרב הימי בין בונד לאנשיו של סאנצ'ז צולמו בשני צוותים – צוות עילי בהובלת ארתור ווסטר, שבו השתתף דלטון עצמו, וצוות תת-ימי עם צוללנים מנוסים.
פעלול גלישת הסקי על המים בוצע על ידי אלוף העולם דייב ריינהרט, כאשר צילומי התקריב השתמשו בדלטון על מתקן מיוחד.
מותו של מילטון קרסט צולם בעזרת ראש תותב, שעוצב לפי תבנית פניו של אנתוני זרבה, אך בשל הגרפיות של הסצנה היא קוצרה כדי להימנע מצנזורה.
לצורך מרדף המכליות הסופי, ההפקה השתמשה בקטע מכביש מהיר פדרלי 2D במקסיקו, שנסגר מטעמי בטיחות.
נעשה שימוש ב-16 מכליות, שחלקן עברו שדרוגי מנוע והותאמו לפעלולים.
אחת מהן כללה הגה נוסף בחלק האחורי, שאפשר לפעלולן נסתר לנהוג בזמן שקארי לוול ישבה מקדימה, ואחרת קיבלה מערכת מתלים מיוחדת שאיפשרה לה להרים את הגלגלים הקדמיים.
מנגנון מיוחד יועד להטיית מכלית על צדה, אך הפעלולן רמי ז'וליין הצליח לבצע את הפעלול ללא צורך באפקטים מיוחדים.
בתחילה, ויק פליק, שניגן בגיטרה המובילה בגרסה המקורית של נעימת 007 של מונטי נורמן, ואריק קלפטון התבקשו להלחין ולבצע את שיר הנושא של "רישיון להרוג".
הם יצרו נעימה שתאמה את משחקו הקשוח של טימותי דלטון, אך המפיקים דחו אותה.
במקום זאת, נבחר שירה של גלדיס נייט, שהתבסס על נושא החצוצרות מגולדפינגר כהומאז' לסרט, מה שחייב תשלומי תמלוגים ליוצרים המקוריים.
השיר הפך ללהיט הראשון של נייט שנכנס לעשירייה הפותחת בבריטניה מאז 1977.
בסיום הסרט מופיע השיר "If You Asked Me To" של פטי לבל, שהפך ללהיט R&B בעשירייה הפותחת.
במקור, ג'ון בארי היה אמור להלחין את הפסקול, אך הוא לא היה זמין עקב ניתוח גרון לאחר קרע בוושט ב-1988. בשל מצבו הרפואי, היה מסוכן להעבירו מביתו בניו יורק ללונדון להשלמת הפסקול, ולכן שלב הפוסט-פרודקשן הוארך כדי לאפשר לו להחלים.
בסופו של דבר, הלחין וניצח על הפסקול מייקל קאמן, שהיה מוכר מהלחנת סרטי פעולה כמו נשק קטלני ומת לחיות.
הבמאי ג'ון גלן בחר בקיימן כי האמין שיוכל לספק את הצליל הקרוב ביותר לסגנונו של בארי.
גופי הדירוג הקולנועיים התנגדו לאלימות המוגזמת והריאליסטית בסרט.
הן איגוד הקולנוע האמריקאי (MPAA) והן מועצת הסיווג הבריטית (BBFC) דרשו התאמות בתוכן, כאשר ה-BBFC דרשה במיוחד קיצוץ של 36 שניות.
"רישיון להרוג" היה סרט בונד הראשון שקיבל דירוג PG-13 בארצות הברית, דירוג שהוחל על כל סרטי בונד מאז.
מהדורת ה-DVD של רישיון להרוג מ-2006 הייתה הפעם הראשונה שבה הסרט שוחרר ללא צנזורה.
זהו גם סרט בונד היחיד שקיבל במקור דירוג (גיל) 15 בבריטניה, אך ללא הקיצוצים, המדרגים שקלו להעניק לו דירוג גיל 18.
הסרט הוקרן בבכורה ב-13 ביוני 1989 בקולנוע Odeon Leicester Square בלונדון, וגייס 200,000 ליש"ט (628,493 ליש"ט בשווה ערך של 2025) למען The Prince's Trust .
בעיות התעוררו גם בקמפיין הפרסום: כרזות טיזר שיצר בוב פיק בהזמנת אלברט ברוקולי, על בסיס השם המקורי "Licence Revoked", נפסלו על ידי MGM לאחר שבדיקות קהל הראו כי בארצות הברית הביטוי מזוהה עם שלילת רישיון נהיגה.
הפרסום העדכני של סטיבן צ'ורני, שהתאים לסגנון המסורתי, יצא באיחור והגביל את הקרנות הטרום-בכורה.
MGM גם ביטלה קמפיין שיצר דון סמולן, שקודם לכן עבד על שמונה מסרטי בונד, שהתמקד באופיו הקשוח של הסרט.
"רישיון להרוג" הכניס 156.2 מיליון דולר (373.3 מיליון דולר בערכים של 2022) מתקציב של 32 מיליון דולר (78.9 מיליון דולר בערכים של 2022), מה שהניב רווח מתואם אינפלציה של 287.2 מיליון דולר, והפך אותו לסרט ה-12 הרווחי ביותר של השנה.
בבריטניה הסרט הכניס 7.5 מיליון ליש"ט (24 מיליון ליש"ט בערכים של 2025) ודורג כסרט השביעי הרווחי ביותר של השנה, למרות דירוג הצפייה 15, שהגביל את מספר הצופים.
בארצות הברית וקנדה הסרט הכניס 34.6 מיליון דולר, מה שהפך אותו לסרט ג'יימס בונד הפחות מצליח כלכלית בארצות הברית, כאשר מתחשבים באינפלציה.
בין הגורמים שהוצעו להכנסות הנמוכות הייתה התחרות הקשה בקולנוע, שכן הסרט יצא במקביל לנשק קטלני 2, מכסחי השדים 2, אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (שבו כיכב שון קונרי, לשעבר ג'יימס בונד) ובאטמן.
הכנסות משמעותיות ממדינות נוספות כללו 14.2 מיליון דולר בגרמניה, 12.4 מיליון דולר בצרפת, 8.8 מיליון דולר ביפן, 8.7 מיליון דולר בהולנד ו-8.6 מיליון דולר בשוודיה.
התגובות ל"רישיון להרוג" היו מעורבות.
הגרדיאן שיבח את האווירה הקשוחה אך ציין שהכתיבה והבימוי יכלו להיות חדים יותר.
The Observer ראה בדלטון בונד רציני יותר מהרגיל אך עדיין משעשע.
מנגד, הדיילי אקספרס קטל את הסרט כעלילה מגוחכת וחסרת קישוריות, והספקטייטור הגדיר אותו כרועש, חוזר על עצמו ולא נעים לצפייה.
הטיימס טען כי הסרט לא מפתיע אך דלטון מעניק לדמות יותר חום ואישיות.
הסאנדיי טיימס ציין כי בונד איבד את דמות "המרגל הג'נטלמן" והפך לדמות פעולה כמו באטמן.
The Independent שיבח את ניסיון היוצרים להתרחק מאלמנטים מיושנים בספרים, אך ראה את הדמות כהרגל רע שלא מספק ריגוש אמיתי.
ביקורות בצפון אמריקה היו חלוקות: "הגלוב אנד מייל" טען שהסרט "נטול בונד", בעוד הוושינגטון טיימס ביקר את הדרך בה דלטון גילם את זעמו.
הניו יורק טיימס התרשם מהטון האפל שהוסיף דלטון אך טען שהסרט נשאר צפוי.
רוג'ר אברט בשיקגו סאן טיימס העניק 3.5 כוכבים מתוך 4 ושיבח את הפעלולים.
Newsweek כינה את הסרט "סרט אקשן טהור", אך ציין שדלטון לא הטביע חותם אישי.
טיים אהב את סצנות המשאיות אך ביקר את הכתיבה וראה בדלטון שחקן "משועמם".
דעות על רישיון להרוג השתנו עם השנים.
כיום הסרט זוכה ל-80% ביקורות חיוביות ב-Rotten Tomatoes, אך הדעות נותרו מעורבות.
Empire העניק לסרט שני כוכבים מתוך חמישה וקבע כי דלטון "די חסר תקווה" בתפקיד.
IGN דירג אותו במקום ה-15 מתוך 21 סרטי בונד באותה תקופה, בטענה שהוא "קודר מדי וחרג מהמתכון הרגיל של הסדרה".
דזמונד לואלין, שגילם את Q, אמר שהסרט היה "סרט טוב, אבל לא סרט בונד".
MSN מיקם אותו במקום האחד שלפני האחרון בדירוג סרטי בונד אך הגן על דלטון, שלדבריו "לא קיבל הזדמנות הוגנת".
טיים אאוט הסכים עם הטענה הזו.
בציון 25 שנה לסרט, אסקווייר קרא לצפות בו מחדש.
High-Def Digest העניק לו ארבעה מתוך חמישה כוכבים בגרסת הבלו ריי.
British GQ הגדיר אותו כ"הכי אנדרייטד" בסדרה.
Digital Spy הילל את דלטון כ"בונד הטוב ביותר", וקרא לסרט "סטייה מהנה ואלימה".
Den of Geek טען כי זהו אחד הסרטים הטובים ביותר בסדרה, ושדלטון הגשים באופן מושלם את חזונו לדמות.
חלק מהמבקרים מצאו את העלילה איטית מדי, כמו ג'יימס ברדינלי, שהעניק לו שלושה מתוך ארבעה כוכבים אך טען שההתמקדות בסיפור פגעה בזרימה.
לעומתו, ריימונד בנסון, מחבר תשעת ספרי בונד, אמר שהסרט נאמן יותר לפלמינג מרוב סרטי בונד שלאחר שנות ה-60. הבמאי ג'ון גלן אף כינה אותו "אחד מהטובים שבסרטי בונד".
שנים לאחר מכן, רוברט דווי (שגילם את הנבל) השווה את דלטון לדניאל קרייג, וטען שדלטון היה הראשון שהכניס לדמות עומק ואפלה אמיתית.
תסריט הסרט "רישיון להרוג" עובד לרומן מאת ג'ון גרדנר, שהיה אז הסופר הרשמי של סדרת ספרי ג'יימס בונד.
זו הייתה הנובליזציה הראשונה של סרט בונד מאז James Bond and Moonraker ב-1979.
הסרט עובד גם לרומן גרפי בן 44 עמודים, שפורסם ב-1989 על ידי Eclipse Comics ו-ACME Press.
הקומיקס עוקב אחר עלילת הסרט אך מקצר את הסיום, ובגלל סירובו של טימותי דלטון לאשר שימוש בדמותו, ג'יימס בונד צויר אחרת.
Domark הפיצה משחק מחשב בשם 007: Licence to Kill למספר פלטפורמות.
במשחק 007 Legends מ-2012 נכלל שלב המבוסס על הסרט, עם קרי לוול שחזרה לדבב את דמותה, פאם בובייה.
מועמדות לפרס אדגר אלן פו (1990) – הסרט הטוב ביותר.
מועמדות לפרס MPSE Golden Reel (1989) – מיקס סאונד מצטיין.
רישיון להרוג הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי שנכתב, בוים והופק על ידי ארתור דונג ויצא בשנת 1997. דונג, הומוסקסואל וזוכה שני פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, יצא ב"רישיון להרוג" לראיין רוצחים שביצעו פשעי שנאה הומופוביים ורצחו את קורבנותיהם על רקע נטיותיהם המיניות.
ב"רישיון להרוג" יצא דונג לבחון את המניעים לפשעי שנאה הומופוביים אשר התפרסמו בהרחבה בכלי התקשורת בארצות הברית.
דונג עצמו היה קורבן לתקיפה על רקע נטייה מינית בשנת 1997, ובראיונות אישיים עם שבעה רוצחים שהורשעו בפרשיות רצח על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית הוא בוחן עם המורשעים את המניע למעשיהם.
ריימונד צ'יילדס רצח גבר הומוסקסואל בן 55 שניסה "להתחיל" איתו.
הוא מרצה עונש מאסר של 25 שנים בכלא סינג סינג.
דונלד אולדריץ' רצח את ניקולאס וסט שאותו הכיר במקום בילוי ללהט"בים.
בסיוע של שני שותפים לעבירה הוא ירה בו 9 פעמים.
אלרדיך הוצא להורג בזריקת רעל ב-12 באוקטובר 2004 בטקסס.
ויליאם קרוס רצח גבר שהראה כלפיו כוונות מיניות.
הוא נידון ל-25 שנות מאסר באילינוי.
ב-13 ביולי 2006 הוא קיבל שחרור מוקדם על תנאי.
קורי ברלי רצח את נגוין תאן, מהגר וייטנאמי שבילה עם בן זוגו בפארק.
ברלי, שעקב אחרי השניים וירה בתאן למוות מרצה עונש של מאסר עולם בטקסס.
קנת ג'וניור פרנץ' הרעיל למוות את וסלי קאבר, ג'יימס קיד, את'ל פארוס ופיט פארוס שהיו לקוחות במסעדה בקרוליינה הצפונית.
שלא כמו שאר מקרי הרצח המוצגים בסרט, אף אחד מקורבנותיו של פרנץ' לא היה ידוע כהומוסקסואל, אך מעשהו היה מחאה על כך שנשיא ארצות הברית ביל קלינטון ביטל את האיסור הגורף על שירות צבאי של הומוסקסואלים כאשר ייסד את מדיניות "אל תשאל, אל תספר".
הוא מרצה עונש של ארבעה מאסרי עולם ו-35 שנים נוספות.
ג'יי ג'ונסון רצח חבר סנאט בשם ג'ון צ'נווית' ואת חברו ג'ואל לארסון בגיי בר במיניאפוליס.
שלא כמו שאר הרוצחים בסרט, ג'ונסון עצמו הוא הומוסקסואל מוצהר.
הוא מרצה עונש של שני מאסרי עולם במינסוטה.
ג'פרי סווינפורד רצח את כריס מילר לאחר שהוא ושניים מחבריו פגשו את מילר בגיי בר, הלכו עמו לביתו שם צרכו סמים ואלכוהול, ולאחר מכן שדדו אותו והכו אותו למוות.
עונשו נקבע ל-20 שנות מאסר.
פרס במאי הדוקומנטרי הטוב ביותר, פסטיבל סאנדנס, 1997
פרס הקולנוענים, פסטיבל סאנדנס, 1997
מועמדות לפרס בחירת השופטים, פסטיבל סאנדנס, 1997
הבחירה הרשמית, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, 1997
מועמדות לפרס אמי בקטגוריית חדשות ודוקומנטרי
תעודת ההצטיינות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסן פרנסיסקו, 1997
מועמדות לפרס הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, 1998
רישיון BSD הוא שם של משפחת רישיונות תוכנה אשר מבוססים על הרישיון של מערכת BSD - מערכת דמוית יוניקס שפותחה במקור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
הרישיונות הללו משמשים במספר רב של פרויקטי תוכנה חופשית, כגון OpenSSL וכמו כן בתוכנה שנכתבת במסגרת גרסאות BSD שונות, כגון FreeBSD, OpenBSD ו־NetBSD.
הרישיון המקורי כולל בעיקרו ארבעה סעיפים.
השלישי, המכונה לעיתים "סעיף הפרסום", עורר ביקורת בשל המגבלות הנוספות שהוא מטיל.
בשל המגבלה הזו נוצרה גרסה שכוללת רק את שאר שלושת הסעיפים.
במקומות רבים משתמשים בגרסה שכוללת רק את שני הסעיפים הראשונים.
הרישיון הוא רישיון זכויות יוצרים חופשי מתירני (כלומר: שאינו Copyleft).
הנוסח המקורי של הרישיון מתיר שימוש בתוכנה בתנאי שיקוימו התנאים האמורים בארבעה סעיפים.
כמו כן הוא כולל תניית פטור (disclaimer).
שני הסעיפים הראשונים דורשים לא להסיר את תנאי הרישיון עצמם ואת זכויות היוצרים כאשר מפיצים תוכנה שמתבססת על הקוד האמור.
הסעיף השלישי, שמכונה לעיתים סעיף הפרסום (advertising clause), דורש שכל חומרי הפרסום שמזכירים שימוש בתכונות שרלוונטיות לקוד האמור שמשתמשות בקוד האמור חייבים לציין במפורש שהם מתבססים על הקוד האמור.
הסעיף הרביעי אוסר על שימוש בשם בעלי זכויות היוצרים לקידום מוצר שמשתמש בקוד ללא הסכמתם.
סעיף הפרסום התברר כבעייתי: הוא מטיל מגבלות טכניות רציניות על השימוש: לדוגמה, הפצת תוכנה שכוללת קוד של מחברים רבים צריכה לכלול לא מעט משפטים שונים של הכרה בהם.
כמו כן המגבלה הנוספת שהוא מוסיף התבררה כלא תואמת לרישיון ה־GPL ולכן, לדוגמה, יש בעיה לתוכנה ברישיון GPL להשתמש בספריית תוכנה שמשתמשת ברישיון זה.
כיום פרויקט OpenSSL הוא אחת הדוגמאות הבולטות היחידות לתוכנה ברישיון BSD המקורי.
הרישיון שימש בגרסה 4.3-Reno של BSD ששוחררה בשנת 1990. באמצע שנות התשעים של המאה העשרים העלה ריצ'רד סטולמן את הטענה שהסעיף השלישי בעייתי.
בעקבות המחאה שלו, של תאו דה-ראדט מפרויקט OpenBSD ושל אחרים, הושמט הסעיף השלישי מהרישיון - הדרישה לפרסום השימוש.
תוכנות רבות, כגון מערכות ההפעלה FreeBSD ו־NetBSD משתמשות ברישיון שבו מופיעים רק שני הסעיפים הראשונים והושמט גם הסעיף האחרון: הדרישה לא להשתמש בשם בעלי זכויות היוצרים לקידום מוצר שמשתמש בקוד.
רישיון עיסוק באמצעי הצפנה ניתן בהתאם לצו ולהכרזת הפיקוח על מצרכים ושירותים (עיסוק באמצעי הצפנה), התשל"ה - 1974 והתיקונים לצו ולהכרזה משנת 1998 שנחקקו על ידי מדינת ישראל.
אדם העוסק באמצעי הצפנה צריך לקבל לשם כך רישיון ממשרד הביטחון.
מטרת החקיקה היא לאפשר לתעשייה לפתח אמצעי הצפנה, תוך שמירה על האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.
רישיון כללי: רישיון זה מאפשר עיסוק חופשי באמצעי ההצפנה, ללא מגבלת זמן, למעט פעולות של שינוי ושילוב, היוצרות אמצעי הצפנה חדש (עבורו יש לבקש רישיון נפרד).
אמצעי הצפנה אשר לגביו ניתן רישיון כללי יסווג כ"אמצעי חופשי".
כמו כן המנהל הכללי של משרד הביטחון יכול לסווג אמצעי הצפנה כ"אמצעי חופשי".
הגבלת זמן – הרישיון תקף לשנה, ויש לחדשו בכל שנה.
הגבלת עיסוק – ברישיון נקבעים סוגי העיסוק המותרים.
3. רישיון מיוחד: רישיון לעיסוק ספציפי.
ניתן להגיש בקשה לרישיון מיוחד, כאשר מבקשים אישור לחרוג ממגבלות הקיימות ברישיון המוגבל.
רישיון להרוג הוא סרט דוקומנטרי גרמני משנת 2013 בן 45 דקות בבימוי של אגמונט קוך אשר עוסק במלחמה בטרור של ישראל.
הסרט שודר במקור בערוץ הטלוויזיה הגרמני ARD ב-3 באפריל 2013.
הסרט מכיל בין היתר ראיונות עם אריה שרוז שליקר, אסא כשר, מוטי כפיר, גד שמרון, יפתח ספקטור, אליעזר "גייזי" צפריר בנוסף לראיונות עם עורך דין אוסטרלי בשם פיליפ אלסטון.
רישיון MIT הוא רישיון לתוכנה חופשית, שמקורו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
הוא רישיון חופשי מתירני ומאפשר שימוש חוזר גם בתוכנה קניינית, בתנאי שעותק של הרישיון יצורף לעותקי התוכנה.
תוכנה קניינית תישאר קניינית למרות שיש בה רכיבים ברישיון MIT.
רישיון זה הוא גם 'תואם GPL', כלומר הרישיון החופשי GPL מאפשר שילוב רכיב ברישיון MIT בתוכנה ברישיון GPL והפצה מחדש תחת רישיון GPL.
חבילות תוכנה בולטות המשתמשות ברישיון MIT באחת מגרסאותיו הם: Expat, מונו, ספיידר, Ruby on Rails, Node.js, לואה (מגרסה 5.0 ומעלה), Wayland, jQuery, FreeRTOS ומערכת החלונות X11.
צורה נפוצה של רישיון MIT (מהאתר הרשמי של מיזם התוכנה החופשית, שהוא גרסה בשם "רישיון Expat"), מוגדרת באופן הבא:
רישיון עסק הוא היתר של רשות מוסמכת שניתן לניהול עסק בכפוף לתנאים.
סוג העסקים הטעונים רישיון ותנאי הרישיון אינם זהים במדינות השונות.
עסק שהפר את תנאי הרישיון עשוי להיסגר ובעליו יחויב בתשלום קנס.
לרוב רישיון עסק ניתן רק לעסק שנרשם כדין, ועמד בסדרת דרישות שונות, שנקבעו לפי סוג העסק, מספר המועסקים ועוד.
בישראל ניתן רישיון עסק מכוח חוק רישוי עסקים, תשכ"ח-1968. חוק זה מסמיך את שר הפנים לקבוע בצווים עסקים טעוני רישוי ולהגדירם.
שר הפנים הוציא צו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי), תשע"ג-2013, ובו רשימת עסקים טעוני רישוי.
ניהול עסק ללא רישיון מהווה עבירה פלילית.
עסק שפועל ללא רישיון צפוי לסגירה מנהלית, ועל בעליו יוטלו קנסות ואף עונשי מאסר.
בשנת 2006 התקבלה החלטת ממשלה מס' 4152 להקים ועדה לבחינת רישוי עסקים בישראל.
בהתאם להחלטה זו הוקמה "ועדת הבר" בראשות הממונה על התקציבים לשעבר קובי הבר.
מטרת הוועדה הייתה לפשט וליעל את הליך רישוי העסקים.
הוועדה המליצה על שורת צעדים.
בשנת 2010 התקבל תיקון מס' 27 לחוק רישוי עסקים.
נקבע כי בנובמבר 2013 ייכנסו הוראות הרפורמה לתוקף בהדרגה.
הרפורמה כוללת הקלות שונות, ובהן מעבר לרישיונות עסק תקופתיים, מסלול ירוק (מזורז), גיבוש מפרט אחיד לרישוי עסקים וקביעת "מנגנון ערר מנהלי".
גם כיום, יש חוקרים המותחים ביקורת על המצב הקיים, וטוענים שנדרשת רפורמה נוספת.
רפורמה ברישוי עסקים משנת 2017
בשנת 2017 התקבלה החלטת ממשלה על רישוי עסקים דיפרנציאלי -הקלה לעסקים קטנים ובינוניים.
רפורמה זו משנה את תנאי הסף לתהליך רישוי העסק ומסווגת עסקים על פי רמת סיכון.
עסקים המסווגים כבעלי סיכון נמוך, כמו למשל חנויות קטנות, אינם נדרשים עוד לעבור את תהליך הרישוי המלא ויוכלו לקבל אישור באופן אוטומטי.
כדי ליהנות מההטבה הזו, נדרש בעל העסק להגיש בקשה במסלול תצהיר ת'.
במסגרת מסלול זה חותם בעל העסק על תצהיר משפטי בו הוא מתחייב שהעסק עומד בכל התקנות הנדרשות ונוטל על כך אחריות אישית.
עסקים בעלי סיכון בינוני יידרשו רק לחלק מהדרישות.
כך, חלק ניכר מהעסקים בישראל אינם נדרשים עוד לעבור את כל הביקורות הנדרשות על מנת להתחיל בפעילות עסקית.
בקשה לקבלת מידע - ניתן להגיש בקשה לקבלת מידע מקדמי על דרישות הרשויות השונות מהעסק המבוקש.
הבקשה כרוכה בתשלום אגרה 326 ש"ח (נכון לנובמבר 2019).
הרשות מחויבת למסור את המידע המקדמי בתוך 30 יום.
הגשת הבקשה לרישיון עסק נעשית באמצעות הגשת טופס בקשה מיוחד.
יש לצרף לבקשה מסמכים שונים ובהם, תרשים סביבת העסק, מפה מצבית, תוכנית עסק הנדסית ואישור תשלום אגרה.
הטיפול בבקשה - על רשות הרישוי להחליט תוך 21 יום האם היא דוחה את הבקשה, ואז יש לנמק את הדחייה בכתב, או ממשיכה בהליך.
אם הבקשה לא נדחתה, היא מועברת לבדיקת גורמים מקצועיים שייתנו חוות דעת.
בתום הבדיקה הרשות מחליטה האם לדחות את הבקשה או לאשר אותה ובאלה תנאים.
הרשות מוסמכת להנפיק היתר זמני או מוגבל בזמן שיש לחדשו בתום התקופה.
ניתן להגיש השגה או ערעור על החלטת הרשות או הגורמים המוסמכים.
בארצות הברית לכל מדינה כללים שונים בנוגע לרישום ולרישיון עסק.
הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית מתחזקת רשימה של רישיונות נדרשים, ובתחומי עיסוק מסוימים כמו סחר בבעלי חיים או אנרגיה גרעינית נדרשים אישורים של גופים פדרליים.
רישיון נשק (הידוע גם בשם רישיון כלי ירייה) הוא רישיון או היתר שניתן על ידי מוסדות מסוימים (בדרך כלל על ידי המשטרה) של מדינה (לעיתים מחוז או עיר), המאפשר לבעל הרישיון לקנות, להחזיק, ובעת הצורך לעשות שימוש בכלי נשק (לרוב מדובר בנשק חם).
לרוב מחזיק הרישיון כפוף למספר תנאים או הגבלות, במיוחד בכל הנוגע לדרישות אחסון או השלמת מטווחים וקורס בטיחות בנשק, כמו גם במרבית המדינות נעשות בדיקות רקע פסיכולוגיות ופליליות מקיפות בטרם ניתן הרישיון.
המחזיק ברישיון נשק לרוב לא יוכל להיכנס עם נשקו לכל מקום בשטח הריבוני של המדינה בה הונפק לו הרישיון.
הרישיונות מונפקים בהתאם למדיניות בקרת הנשק המקומית.
היקף ההיתר או הרישיון משתנה בהתאם לסוג הנשק ו\או הפעילות שלשמה נדרש הנשק.
לדוגמה, רישיון עשוי לאפשר לבעליו לעסוק בציד, קליעה למטרה או לאפשר לבעליו להחזיק בנשק להגנה עצמית, לשאת נשק מוסתר, או להפעיל עסק (להיות סוחר נשק או נשק במקצועו).
רובים, רובי ציד, אקדחים עשויים לדרוש רישיונות נפרדים (תלוי בשיפוט של המדינה או המחוז המנפיק).
בצה"ל, אלו שמורשים להוציא רישיון לכלי אקדח אלו קצינים בצה"ל מדרגת סגן ומעלה ונגדים מדרגת רס"ר ומעלה (כולל מקבילים גם בעולם הביטחון), יוצאי יחידות קרביות, לוחמים לשעבר שהשתחררו רובאי 03 (חיל הים, חיל רגלים, חיל ההנדסה הקרבית, שריון, תותחנים).
לפי הוראות חוק כלי הירייה, תש"ט-1949, החזקת כלי ירייה במדינת ישראל – אינה זכות מוקנית לאזרח, אלא מתאפשרת רק לאחר קבלת רישיון מאת הרשות המוסמכת, כהגדרתה בסעיף 1 לחוק: "הרשות המוסמכת - פקיד רישוי על פי המלצת קצין משטרה בכיר".
העונש המקסימלי בישראל על נשיאת נשק ללא היתר הוא שבע שנות מאסר.
קבלת רישיון לכלי ירייה מותנית בעמידה בתבחינים (קריטריונים), הנקבעים על ידי השר לביטחון הפנים בתאום עם גורמי הביטחון.
תבחינים (קריטריונים) אלה כוללים דרישות סף, ביניהן הדרישה לעמוד באחת מן העילות המפורטות להלן.
רשימת העילות המפורטת הזו היא סגורה וממצה, ולא ניתן לקבל רישיון פרטי או הרשאה להחזקתו או נשיאתו של כלי ירייה אלא באחת מעילות אלה:
כדוריםמתנדב בארגון הצלה - מתנדב פעיל בארגונים כמו מד"א, איחוד הצלה או זק"א, בעל ותק של שנה לפחות בתפקידואקדח אחד ו-50
כדוריםעובד מד"א – עובד מד"א קבוע בשירות פעיל, בעל ותק של שנה לפחות בתפקידו אקדח אחד ו-50
כדוריםמדריך ירי – בעל רישיון תקף של מדריך ירי אקדח אחד ו-50
היות שהרשאה זאת תקפה רק לנשק מושבת אדם המחזיק בה אינו מחויב בביצוע מטווחיםכלי ירייה שהוחזק ברישיון, במצב מושבת, ללא תחמושת
בפברואר 2023 הודיע השר לביטחון לאומי דאז, איתמר בן גביר, על רפורמה באגף כלי הירייה.
וב-18 באוקטובר 2023 עברה הרפורמה בה הקלו על מספר תבחינים, בכדי להגדיל את נושאי הנשק בישראל.
אדם המחזיק ברישיון נשק מחויב לעמוד בדרישות סף מסוימות:
המבקש אינו זכאי לקבל הרשאה להחזקה או נשיאה של כלי ירייה מבעל רישיון מיוחד, לפי הוראות סעיפים 10-9ג לחוק (אחת מן המטרות הבאות: הגנת יישובים; הגנת מפעלים; נשיאת כלי ירייה מטעם המדינה; סרטים, הצגות והופעות; שירותי שמירה).
על אף האמור בתנאי הסף, יוכל המבקש כאמור לקבל רישיון, אם הוכיח קיומה של עילה שאינה למטרות המפורטות בסעיפים 10-9ג לחוק, בהתאמה.
במקרה של שלילת רישיון נשק, אי חידושו או ביטולו ניתן להגיש ערר לגוף אותו השר לביטחון פנים הסמיך לנושא.
במקרה בו הערר נדחה, ניתן להגיש עתירה מנהלית לבית הדין לעניינים מנהליים.
טרם טבח שבעה באוקטובר החזיקו 172,384 אזרחים ברישיון נשק, וכעבור כשנה וחצי, במרץ 2025, גדל מספר בעלי הרישיון ל-329,827 אזרחים.
הליך הגשת הבקשה לרישיון לנשק
הליך קבלת הרישיון כולל את השלבים הבאים:
מילוי טופס מקוון וצירוף המסמכים הנדרשים.
השתתפות והצלחה בקורס הכשרה מוסמך הכולל מבחן עיוני ומעשי.
הנפקת הרישיון ואיסוף הנשק באישור רשמי.
רישיון נהיגה הוא אישור המקנה לבעליו את הזכות החוקית לנהוג ברכב מסוג מסוים.
קיימים סוגים שונים של רישיונות נהיגה, על פי סוגי הרכב השונים ונתונים נוספים.
בכל מדינה נהוגים חוקים שונים המסדירים את קבלת הרישיון.
בישראל ניתן להוציא רישיון נהיגה על פי מדרג גילים בהתאם לסוג הרכב.
רישיון טיס הוא מסמך רישוי חוקי המנופק על ידי רשות התעופה המקומית המאפשר לנושא התעודה לשמש כטייס בכלי טיס על פי הגבלות והגדרים הרלוונטיים למסמך.
הסטנדרט המינימלי למתן, מעקב ובקרה על רישוי בכל המדינות החתומות על אמנת שיקגו, מתואר בנספח 1 – רישוי כוח אדם.
הקלוב התעופה הצרפתי שנוסד בשנת 1898, החל להנפיק רישיונות טיס לחלוצי תעופה כחלק ממאמצי הקלוב בקידום התעופה, אלה ניתנו בעיקר לטייסי כדורים פורחים או טייסי דאונים למיניהם.
רישיונות טייס הוענקו בעיקר לאחר המצאת מנוע מטוס בשנת 1903. בשנת 1910 החל הקלוב גם להנפיק רישיונות לטייסי מטוסים, ביניהם לואי בלריו, אנרי, מוריס פרמן והאחים רייט.
קלוב התעופה המלכותי (נוסד בשנת 1901) החל גם הוא להנפיק תעודות ורישיונות טיס לחלוצים בשנת 1910. ביניהם, היו חלוצי התעופה ג'ון מור-בראבאזון – הבריטי הראשון שטס בבריטניה, צ'ארלס רולס – ממקימי חברת רולס-רויס, קלוד גרהם-וויט – שטס את טיסת הלילה הראשונה, וסמואל קודי – חלוץ בטיסת דאונים כבדים.
קלוב התעופה האמריקאי (נוסד ב-1905) החל להנפיק רישיונות בשנת 1911, כאשר הראשון שקיבל רישיון זה היה גלן קרטיס טייס חלוץ ומקים חברת קרטיס מטוסים ורכב – מיצרניות המטוסים הראשונות בעולם.
רישיון טיס, במיוחד בשנים הראשונות לאחר הטיסה הראשונה של האחים רייט, היווה מעין תעודת יוקרה, שלא היו לה משמעויות חוקיות.
תעופה בשנים אלו היה עסק מסוכן עם מטוסים קלים ביצור ידני, ידע מועט במדעי התעופה.
אבל עם העלייה בפופולריות התעופה, ועלייה בשיעור הרוכשים של מטוסים, עלה גם שיעור התאונות הקטלניות, ולכן מדינות החלו לאסור טיסות ללא רישיון.
אם כי לרוב לקבלת רישיון לא היו דרישות מחמירות במיוחד.
בארצות הברית לדוגמה, היה די להמריא, לטוס בתבנית בצורה של הספרה שמונה (8) תוך שמירה על גובה, ולבצע נחיתה.
עם חלוף השנים קמו להם גופים וסטנדרטים שונים להכשרת צוותי אוויר ומתן רישוי, מה שהביא לאי עקביות ברמת הטייסים המוכשרים בין המדינות.
הואיל ורצו להסדיר את יכולתם של הטייסים לטוס בין מדינות, נדרש סטנדרט אחיד לתחום.
הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה היוותה את הגורם המגשר לפני שנת 1947, אבל עדיין היה צורך בגוף רגולטורי סדור.
ועם כניסתה לתוקף של אמנת שיקגו, הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית ממלא תפקיד זה.
רישיונות טיס מחולקים למספר רמות בשביל להגביל טייסים למסגרות טיסה וסוג כלי טיס.
רמות רישיונות טיס לפי שעות טיסה, כישורים והרשאת עבודה:
+סוג רישיוןתיאורתנאים בישראלהערותטייס מתלמדחניך שיכול להטיס מטוס על פי תוכניתי ההכשרה ובפיקוח של מדריך טיס הנמצא אתו בתא, או מפקח עליו אם החניך מבצע טיסת יחיד (סולו).העדר הרשעות פליליות, מעבר בדיקה רפואיתטייס פרטיאדם המוסמך לשמש כטייס או טייס משנה בכלי טיס לאחר שצבר כמות שעות טיסה מינימלית.
טייס פרטי יכול לטוס בתנאי טיסת ראייה במזג אוויר טוב וראות טובה שמאפשרת לו לנווט על פי נקודות ציון קרקעיות.
בישראל 2025, עלות הכשרה לרישיון מסחרי אזרחי עולה על 700,000 ש"ח.
רישיונות מוגבלים לרוב לסוגי כלי טיס עליהם עבר הטייס הכשרה ויש דרישות להכשרה נוספת בשביל קבלת רישיון על סוג כלי טיס נוסף.
כלי טיס כנף קבועה – אווירון או מטוס
כלי טיס כנף סובבת – מסוק או אוטוג'ירו
כלי טיס קל מהאוויר – כדור פורח או ספינת אוויר
טייס לא יכול לגשת לכל כלי טיס בקטגוריה שמתאימים לסוג הרישיון ברשותו, עליו להיות מוסמך על כלי הטיס הספציפי, לעיתים עד לרמת התת-דגם.
זה כולל הכשרה של מספר שעות – בהתאם למורכבות ההסבה, וחתימה של מדריך המוסמך על אותו כלי הטיס.
טייס שקיבל רישיון עליו להוכיח את שימושו ברישיון על ידי צבירת שעות טיסה מינימלית בשנה וביצוע מבחן רמה (על ידי מדריך מוסמך) פעם בשנתיים.
זה חל גם על הסמכות על דגמי כלי טיס ספציפיים.
כלומר אם טייס מוסמך על שני דגמי מטוסים שונים, הוא אמור לצבור שעות ולעבור מבחן רמה בשני הדגמים.
אם טייס לא מגיע לכמות מינימלית של שעות, הוא יכול לאבד את הסמכתו ואם הוא לא טס כלל במשך זמן ממושך, רישיונו נשלל אוטומטית.
עיסוק במקצועות מסוימים מותנה בקבלת רישיון מגוף מפקח.
מקצועות אלה משתנים ממדינה למדינה, אך כוללים בדרך כלל מקצועות בתחומים הבאים:
מקצועות הבריאות, כגון רופא, רופא שיניים, פסיכיאטר, רוקח, פסיכולוג, מקצוע פארא-רפואי, שיננית או אח מוסמך, שעיסוק לא נאות בהם עלול לפגוע בבריאות הלקוחות.
מקצועות הנדסיים וטכניים, שעיסוק לא נאות בהם עלול ליצור מפגעי בטיחות, כגון: מהנדס, אדריכל, חשמלאי או הנדסאי.
מקצועות הכרוכים בייצוג מול הרשויות, כגון עורך דין, נוטריון או רואה חשבון.
מקצועות הכרוכים בפסיקה ושפיטה, כגון שופט או רשם.
מקצועות הכרוכים בניהול כספי לקוחות, כגון סוכן ביטוח, יועץ פנסיוני, יועץ מס, מנהל תיק השקעות ויועץ השקעות, שעיסוק לא נאות בהם עלול לגרום נזק כספי ניכר ללקוח.
מקצועות הכרוכים בייעוץ מקצועי, כגון שמאי, מתווך נדל"ן או חוקר פרטי.
מקצועות הוראה כגון תעודת הוראה, גננות, עובד סוציאלי, מורה דרך או רישיון הוראת נהיגה.
לעיתים מותנית קבלת הרישיון בעמידה בבחינת הסמכה ותשלומי אגרה.
דוגמה לכך היא בחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין, שהצלחה בה היא תנאי לקבלת רישיון לעריכת דין בישראל.
בהתאם לכך, חובת הרישיון בעשרות מקצועות הוסדרה בחוקים מתאימים, כשמספר המקצועות הדורשים רישוי הלך וגדל עם השנים (מ-31 מקצועות ב-1948 ל-142 מקצועות ב-2018).
חוק רישוי בעלי מלאכה, שנכנס לתוקף בשנת 1978, מסמיך את שר המסחר והתעשייה לקבוע בצווים מלאכות הטעונות רישוי מטעמים של בריאות הציבור, בטיחות הציבור או הגנת הצרכן.
באחדים מהמקצועות הדורשים רישיון, רשימת בעלי הרישיון גלויה לציבור, כך שקל לברר האם אדם המציג עצמו כמורשה לעסוק במקצוע הוא אכן כזה.
דוגמה לרשימה כזו היא פנקס הפסיכולוגים.
במקרים אחרים ניתן לברר זאת עם בעל המקצוע עצמו, שיציג את התעודה המרשה לו לעסוק במקצועו.
הסדרת העיסוק במקצוע מלווה בכללי משמעת ובכללי אתיקה, שהפרתם עלולה להביא לשלילה, זמנית או קבועה, של הרישיון לעסוק במקצוע.
ביוני 2017 אישרה הכנסת את , המסדיר את אופן בקשת חנינה מנשיא המדינה, על ידי מי שרישיונו הותלה.
החוק נכנס לתוקף ב-25 בספטמבר 2017.
תחת משרד המשפטים קיים "האגף לאסדרת מקצועות (מנהלת היחידות המקצועיות)" האחראים על הבחינות המקצועיות, כמו הנגשת מידע בנושא כללים ואתיקה מקצועית בהתייחס לכל רישיון.
לרוב מחייב את השלבים הבאים:
שליטה בשפה העברית ואזרחות: במקצועות מסוימים, ובמיוחד עבור עולים חדשים, תידרש הפגנת שליטה בשפה העברית.
הגשת מסמכים ואישורים: כולל תעודות השכלה, אישורי ניסיון, תעודת יושר ועוד.
לעיתים קרובות נדרש תרגום ואימות נוטריוני של מסמכים מחו"ל.
השכלה והכשרה: השלמת לימודים אקדמיים או הכשרה מקצועית במוסד מוכר.
התמחות/סטאז': במקרים רבים, נדרשת תקופת התמחות מעשית תחת פיקוח.
בחינות רישוי: מעבר בחינות עיוניות ומעשיות מטעם הגוף הממשלתי הרלוונטי.
משרד החינוך מסייע לעולים חדשים בתהליך הכרה בתארים זרים, קורסי הכנה לבחינות רישוי וסיוע במעבר הבחינות.
ניתן להסתייע בתיווך משרד העלייה והקליטה.
רישי סוּנאק הוא פוליטיקאי בריטי שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 2022–2024.
מכהן כחבר בית הנבחרים הבריטי המייצג את מחוז ריצ'מונד (צפון יורקשייר) בפרלמנט מאז 2015. כיהן כשר האוצר בקבינט של בוריס ג'ונסון מפברואר 2020 עד התפטרותו ביולי 2022.
ביולי 2022 התמודד בבחירות להנהגת המפלגה השמרנית כדי להחליף את ג'ונסון והפסיד בהצבעת החברים לליז טראס.
עם זאת, לאחר התפטרותה של טראס על רקע משבר פוליטי מתמשך, סונאק זכה בבחירות למנהיגות המפלגה השמרנית באוקטובר 2022 ומונה לראש ממשלת הממלכה המאוחדת.
כיהן כמנהיג המפלגה השמרנית הראשון בתפקיד שמוצאו אסייתי ושאיננו נוצרי, והצעיר ביותר מאז רוברט ג'נקינסון בשנת 1812.
סונאק נולד בסאות'המפטון שבהמפשייר, להורים הינדים מהפזורה ההודית בדרום-מזרח אפריקה, שמוצאם בפנג'אב.
אביו, יליד מושבת קניה, שימש רופא כללי בשירות הבריאות הלאומי ואמו, ילידת טנגניקה, ניהלה בית מרקחת בבעלותה.
סונאק הוא הבכור, ויש לו אח ואחות.
עשה את לימודיו התיכוניים בווינצ'סטר קולג', פנימייה פרטית יוקרתית.
לאחר מכן למד בתוכנית לפילוסופיה, מדע המדינה וכלכלה בלינקולן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, הוא זכה במלגת פולברייט ללימודי מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית.
סונאק עבד בגולדמן זקס ובקרן הגידור TCI.
לאחר מכן הקים קרן השקעות שהתמקדה במגזר העסקים הקטנים והבינוניים בבריטניה.
בבחירות הכלליות בבריטניה 2015 הועמד מטעם המפלגה השמרנית לנציגה במחוז הבחירה ריצ'מונד שצפון יורקשייר, מושב שקודם לכן הוחזק על ידי ויליאם הייג.
הוא נבחר לבית הנבחרים לאחר שזכה לרוב של 51.4%.
סונאק תמך בברקזיט במהלך משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי ב-2016 ובהמשך בהצבעות בפרלמנט בנושא.
בבחירות הכלליות בבריטניה 2017 זכה לכהונה נוספת ברוב של 63.9%.
הוא כיהן כחבר בוועדת הסביבה, מזון ואזורי הכפר.
בינואר 2018 מונה לסגן שר השיכון, קהילות והממשל המקומי בממשלתה של תרזה מיי.
ביולי 2019 מונה למזכיר הראשי של האוצר (השר השני בחשיבותו במשרד האוצר הבריטי).
כמו כן מונה למועצה המלכותית.
ב-20 בפברואר 2020 מונה לשר האוצר בקבינט של בוריס ג'ונסון לאחר התפטרותו של סאג'יד ג'אוויד.
תקופת כהונתו התאפיינה בהתמודדות עם משבר הקורונה, במהלכו הציג תוכניות סיוע לכלכלה, מעסיקים ועובדים בהיקף של מאות מיליארדי פאונד.
בשלבים המוקדמים של מגפת הקורונה, הוא היה פופולרי בסטנדרטים של הפוליטיקה הבריטית, שתואר על ידי אנליסט אחד כבעל "דירוג טוב יותר מכל פוליטיקאי מאז ימי הזוהר של טוני בלייר".
סקרים שונים הראו שסונאק נשאר פופולרי מאוד בקרב תומכי השמרנים ובריטים רבים אחרים במהלך 2020 והיה לאחד משרי האוצר הפופולריים בהיסטוריה הבריטית.
ביולי 2022 התפטר יחד עם שר הבריאות ג'אוויד על רקע אובדן אמון בראש הממשלה ג'ונסון.
לאחר התפטרותו של בוריס ג'ונסון ממנהיגות המפלגה השמרנית הכריז סונאק על התמודדותו לתפקיד.
הוא הצליח להגיע לשלב האחרון בהתמודדות יחד עם שרת החוץ ליז טראס.
אך בסופו של דבר טראס נבחרה.
ברם, לאחר התפטרותה כעבור חודש וחצי חזר להתמודד על ראשות המפלגה והיה למועמד המוביל.
באפריל 2022 נקנס סונאק, כמו גם בכירים נוספים בממשלת בריטניה, בידי משטרת המטרופולין של לונדון על השתתפות במסיבת יום ההולדת של ראש הממשלה דאז בוריס ג'ונסון ביוני 2020. נקבע כי המשתתפים במסיבה הפרו את תקנות הקורונה שנקבעו על ידי ממשלתו של ג'ונסון, שבה היה סונאק באותה עת שר האוצר.
סונאק התנצל פומבית על השתתפותו במסיבה.
ב-24 באוקטובר 2022 בחרו בו חברי המפלגה השמרנית למנהיג המפלגה השמרנית.
יום למחרת נפגש עם המלך צ'ארלס השלישי, שמינה אותו לראש הממשלה.
לאחר מינויו לראש ממשלת בריטניה, בחר רישי סונאק את שרי הקבינט שלו.
ג'רמי האנט מונה לקנצלר האוצר, ודומיניק ראאב מונה מחדש לסגן ראש הממשלה ושר המשפטים – תפקידים מהם התפטר באפריל 2023, והוחלף על ידי אוליבר דאודן.
ג'יימס קלברלי מונה לשר החוץ, בעוד סואלה ברוורמן מונתה לשרת הפנים.
בן וולאס נותר בתפקיד שר ההגנה.
מייקל גוב מונה לשר האחראי למדיניות האיזון האזורי (Levelling Up), גרנט שאפס מונה לשר העסקים, האנרגיה והאסטרטגיה התעשייתית, ופני מורדונט מונתה למנהיגת בית הנבחרים ולנשיאת מועצת המלך.
מינויים מרכזיים נוספים כללו את סיימון הארט כמזכיר הפרלמנטרי לאוצר ויו"ר הסיעה השמרנית בבית הנבחרים, נאדים זהאווי כיו"ר המפלגה השמרנית, אוליבר דאודן כקנצלר דוכסות לנקסטר, תרז קופי כשרת הסביבה, מל סטרייד כשר העבודה והרווחה, ומארק הארפר כשר התחבורה.
בפברואר 2023 ביצע סונאק את שינוי הרכב הקבינט הראשון שלו, אשר כלל ארגון מחדש מהותי של משרדי הממשלה.
במסגרת השינויים הוקמו משרדים חדשים ובהם משרד לעסקים וסחר, משרד לביטחון אנרגטי ונטו אפס, ומשרד למדע, חדשנות וטכנולוגיה.
משרד הסחר הבינלאומי ומשרד העסקים, האנרגיה והאסטרטגיה התעשייתית פורקו וחולקו בין המשרדים החדשים.
גרג הנדס מונה ליו"ר המפלגה השמרנית במקומו של נאדים זהאווי, אך מאוחר יותר התפטר והוחלף על ידי ריצ'רד הולדן.
לוסי פרייזר מונתה לשרת התרבות, התקשורת והספורט במקומה של מישל דונלאן, ורייצ'ל מקלין עזבה את ספסלי האופוזיציה ומונתה לשרה במחלקה לאיזון אזורי, שיכון וקהילות.
שינוי נוסף התרחש בנובמבר 2023, ובמסגרתו חזר ראש הממשלה לשעבר דייוויד קמרון לפוליטיקה לאחר היעדרות של שבע שנים, ומונה לשר החוץ במקום ג'יימס קלברלי.
הרשפיול כלל גם את הדחתן של סואלה ברוורמן ותרז קופי מהממשלה, והדחתו של הנדס מן הקבינט.
לורה טרוט מונתה לסגנית שר האוצר הראשית.
ממשלת סונאק התמודדה עם הזעזוע הכלכלי שהוביל להתפטרות טראס ועם דרישות להעלאת שכר אשר גררה גל שביתות במדינה.
גל זה עורר השוואות לחורף של תחילת 1979 שכונה "החורף העגום" (Winter of discontent), בימי ממשלת הלייבור בראשות ג'יימס קלהאן.
קדם לו גל שביתות ביוני 2022.
בינואר 2023 הודיע סונאק כי ממשלתו מתחייבת לרסן את האינפלציה בבריטניה, לשפר את הצמיחה של כלכלת המדינה, להקטין את החוב הלאומי ולקצר את זמני ההמתנה לטיפול רפואי במערכת הבריאות הציבורית.
כמו כן התחייב סונאק לחקיקה שתרתיע מהגרים בלתי חוקיים מלהגיע לבריטניה, במיוחד אלו המגיעים לחופי המדינה בסירות באמצעות מעבר בתעלת למאנש.
בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת פסל את ההסכם להעברת מבקשי מקלט שנכנסו לבריטניה בסירות קטנות לרואנדה.
בית המשפט לא פסל את האפשרות לשלוח את הפליטים למדינה שלישית, אך הגיע למסקנה שרואנדה בעת הזו לא יכולה להיחשב למדינה בטוחה באותה העת.
בפברואר 2023 חתמו סונאק ונשיאת נציבות האיחוד האירופי אורסולה פון דר ליין על שינויים בפרוטוקול הסחר של צפון אירלנד עם אירלנד שנחתם בעקבות פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי.
בינואר 2024 אישר סונאק תקיפה צבאית משולבת של חיל האוויר המלכותי יחד עם צבא ארצות הברית כנגד ארגון החות'ים בתימן שאיים ופגע בחופש השייט הבינלאומי.
בשנת 2024 נאבק כדי להשיב את הפופולריות שאבדה למפלגה השמרנית על רקע משבר כלכלי, הפרישה מהאיחוד האירופי וסקנדלים פוליטיים.
ב-22 במאי 2024 הכריז על בחירות כלליות שייערכו ב-4 ביולי, בהן הפסיד למועמד מפלגת הלייבור קיר סטארמר.
לאחר הפסד, הודיע כי יפנה את מקומו כמנהיג המפלגה השמרנית.
ב-2 בנובמבר 2024, לאחר שלושה סבבי הצבעה, נבחרה קמי בדנוק להחליפו כמנהיגת המפלגה השמרנית.
בפברואר 2023 ניהל סונאק משא ומתן עם האיחוד האירופי על הסכם חדש להסדרת הסדרי הסחר של צפון אירלנד, אשר פורסם תחת השם "מסגרת ווינדזור" (Windsor Framework).
ב-27 בפברואר נשא סונאק נאום בבית הנבחרים, בו הצהיר כי ההסכם המוצע "מגן על מקומה של צפון אירלנד באיחוד שלנו".
ההצעה הועלתה להצבעה בפרלמנט ב-22 במרץ, כש-22 חברי פרלמנט שמרנים ושישה מחברי המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית (DUP) הצביעו נגדה.
אף על פי כן, ההצעה התקבלה ברוב של 515 מול 29.
רישי סונאק הביע לאורך כהונתו תמיכה בספורט המקצועי והעממי כאחד, תוך הדגשת חשיבותו לחברה בריאה ומאוחדת.
ממשלתו קידמה השקעות בתשתיות ספורט מקומיות, ובפרט בפריפריה, כחלק ממדיניות "Leveling Up" לצמצום פערים גאוגרפיים בבריטניה.בתחום הכדורגל, סונאק תמך בהקמת רגולטור עצמאי לענף הכדורגל בעקבות קריסת מועדונים והביקורת הציבורית על ניהול לקוי מצד הבעלים.
יוזמה זו נועדה להבטיח שקיפות פיננסית, מעורבות אוהדים, והגנה על זהותם המקומית של מועדונים.
הרגולטור הוקם בהתאם להמלצות הדו"ח הפרלמנטרי על ממשל הכדורגל (Fan-Led Review of Football Governance).
במהלך כהונתו, ממשלתו הגישה תמיכה לאירוח אירועי ספורט בינלאומיים, בהם גמר יורו הנשים 2022 (שנערך לקראת כניסתו לתפקיד) והביעה עניין בקידום הצעות לאירוח עתידי של טורנירים נוספים כמו גמר ליגת האלופות וטורניר המונדיאל לנוער.
סונאק עצמו ידוע כאוהד ספורט נלהב, ובפרט של קבוצת הכדורגל סאות'המפטון.
הוא נצפה לעיתים במשחקים ואף התייחס לנושאים ספורטיביים בנאומיו, תוך שימוש בהם כדי לקדם ערכים של עבודת צוות, נחישות ושאיפה למצוינות.
עם כניסתו לתפקיד, הציב סונאק את בלימת ההגירה הבלתי-חוקית כאחת מחמש מטרות הליבה של ממשלתו.
בשנת 2023 הציגה ממשלתו את הסיסמה "Stop the Boats" כיעד מרכזי, בעקבות חצייתם של כ-45,000 מהגרים את תעלת למאנש בסירות קטנות במהלך השנה הקודמת.
במרץ אותה שנה, הוצג "חוק ההגירה הבלתי-חוקית", שקבע כי מהגרים המגיעים לבריטניה בדרכים בלתי-רשמיות לא יהיו זכאים לבקש מקלט, ייכלאו למשך 28 ימים לפחות, ויועברו למדינה שלישית בטוחה.
החוק אף שלל מהם אפשרות להסתמך על חוק העבדות המודרנית כדי למנוע גירוש.
תוכנית רואנדה, אשר הושקה תחת ממשלת ג'ונסון, נמשכה גם בתקופת סונאק, אך ביוני 2023 קבע בית הדין לערעורים כי התוכנית אינה חוקית, והחלטה זו אושרה על ידי בית המשפט העליון בנובמבר אותה שנה.
בעקבות זאת, חתם שר החוץ ג'יימס קלברלי על אמנה חדשה עם רואנדה שנועדה להתמודד עם החשש מהפרת עקרון "אי ההחזרה".
נוסף לכך, הציגה הממשלה את "חוק רואנדה הבטוחה", אשר מאפשר להכריז על רואנדה כמדינה בטוחה תוך התעלמות מסוימת מהאמנה האירופית לזכויות אדם ומהוראות בחוק זכויות האדם הבריטי.
החוק עורר התנגדות מימין ומשמאל; שר ההגירה רוברט ג'נריק התפטר במחאה על כך שלדבריו החוק "רך מדי".
חרף ההתנגדות, החוק עבר בקריאה שלישית בינואר 2024. בה בעת נחשף כי הממשלה התירה לכ-16,000 מבקשי מקלט לעבוד במקצועות בהם קיים מחסור בעובדים, לרבות תחומי הסיעוד, הבנייה והחקלאות, דבר שעורר ביקורת מצד גורמים במפלגה השמרנית על יצירת "גורם משיכה" להגירה בלתי-חוקית.
סונאק הביע גישה תקיפה כלפי הפגנות סביבתיות, וכינה אותן "בלתי מתקבלות על הדעת" בשל שיבוש חיי היום-יום של אזרחים.
הוא הבטיח לחזק את האכיפה המשטרתית נגד פעולות מחאה בלתי-חוקיות.
ב-20 בספטמבר 2023 הכריז על שינוי אסטרטגי במדיניות בריטניה להגעה ליעדי אפס פליטות פחמן עד שנת 2050, כולל דחיית האיסור על מכירת רכבים בנזין ודיזל מ-2030 ל־2035. סונאק הסביר כי יש למנוע את העברת עלויות בלתי סבירות למשקי הבית, אולם המהלך עורר ביקורת בקרב גורמים עסקיים ואופוזיציוניים.
באוקטובר 2023, במהלך ועידת המפלגה השמרנית במנצ'סטר, הודיע סונאק על ביטול הקטע הצפוני של מסילת הרכבת המהירה HS2, בין בירמינגהאם למנצ'סטר, ועל הסבת התקציב לפרויקטי תחבורה אזוריים בצפון אנגליה.
ההחלטה עוררה התנגדות מצד ראשי ממשלה לשעבר, בהם דייוויד קמרון.
סונאק ספג ביקורת כשהודיע תחילה שלא ייטול חלק בוועידת האקלים COP27 במצרים באוקטובר 2022, אך לבסוף שינה את החלטתו בעקבות לחץ ציבורי והשתתף בוועידה.
בנאומו הזהיר כי שינויי האקלים יביאו לסבל אנושי הולך וגובר וקרא לפעולה מהירה.
במסגרת הוועידה, יזם סונאק את השקת Forest and Climate Leaders' Partnership – שותפות בין 26 מדינות והאיחוד האירופי במטרה לעצור ולשנות את מגמת בירוא היערות עד שנת 2030. המדינות החברות אחראיות ל־60% מהתמ"ג העולמי ולמעלה משליש משטחי היערות בכדור הארץ.
התקציב הכולל של המיזם עומד על כ־23.8 מיליארד דולר.
השותפות התחייבה לפרסם דו"ח התקדמות שנתי ולהתכנס מדי שנה.
במדיניות המניעה והבריאות הציבורית, הכריז סונאק על כוונה להעלות מדי שנה את הגיל החוקי לרכישת סיגריות בשנה אחת, כך שעם הזמן יהפוך איסור הרכישה מוחלט עבור הדורות הבאים.
באוגוסט 2023 נדרשה ממשלתו להורות על סגירתם המיידית של יותר ממאה בתי ספר לצורכי שיפוץ, בעקבות גילוי נרחב של בטון קל (RAAC) בלתי יציב במבנים.
בהמשך נסגרו גם מבני ציבור נוספים, בהם בתי חולים, בעקבות חששות דומים.
המשבר עורר ביקורת נרחבת כלפי סונאק, לאחר שנחשף כי בתקופת כהונתו כשר האוצר קיצץ בתקציבי שיפוץ מוסדות החינוך, למרות אזהרות מפני כשלים בטיחותיים.
מפלגת הלייבור ניסתה לחייב את הממשלה לפרסם את המסמכים הקשורים למעורבותו במשבר, אך ההצעה נדחתה ברוב פרלמנטרי.
בעקבות חודשים של סכסוכי עבודה במגזר הציבורי, הציעה ממשלת סונאק העלאות שכר לעובדים במגזר הציבורי – בהם מורים, שוטרים ורופאים – בטווח שבין 5% ל-7%.
סונאק הצהיר כי מימון התוספות ייעשה באמצעות העלאה משמעותית של אגרות הוויזה למהגרים והיטל הבריאות שמשלמים מהגרים עבור השימוש בשירותי שירות הבריאות הלאומי (NHS).
ב-29 במרץ 2023 הציגה ממשלת סונאק את הצעת החוק "הקורבנות והאסירים" (Victims and Prisoners Bill), במטרה מוצהרת "להעמיד את הקורבנות בלב מערכת הצדק".
הצעת החוק נועדה להקים גוף עצמאי לתמיכה בקורבנות פשעים חמורים, להעניק לשרים סמכות וטו על שחרור אסירים מסוימים בתנאי שחרור מוקדם, ולהגביל את האפשרות של אסירים המרצים מאסר עולם ללא אפשרות שחרור להינשא.
החוק כלל גם סעיפים לפיצוי קורבנות פרשת הדם הנגוע ולשלילת זכויות הוריות ממי שהורשעו ברצח בן או בת זוגם.
החוק התקבל בפרלמנט ב-24 במאי 2024, זמן קצר לפני פיזורו לקראת הבחירות הכלליות.
באוגוסט 2023 הכריזה הממשלה על כוונה לרפורמה בחוקי הענישה, כך שעונש ברירת המחדל במקרי רצח הכוללים תקיפה מינית או התנהגות סדיסטית יהיה מאסר עולם מלא, למעט בנסיבות חריגות.
הצעד נבע בין היתר מהמקרים המתוקשרים של רצח זארה אלינה וסבינה נסה, שבהם לא הוטלו עונשי מאסר עולם מלא על המורשעים.
הצעת החוק בנושא, שנקראה Sentencing Bill, נוסחה אך לא הובאה להצבעה טרם הבחירות הכלליות של 2024.
באותו חודש, הודיע סונאק על תוכנית להחמרה בהתמודדות עם פשיעה אלימה, לרבות החמרת הענישה על סחר בלתי חוקי ב"סכיני זומבים" והרחבת סמכויות המשטרה להחרים נשק חסר שימוש מעשי.
בתקופת כהונתו כראש ממשלת בריטניה, רישי סונאק המשיך להעמיק את קשרי החוץ של הממלכה המאוחדת עם מדינות מחוץ לאירופה, כחלק מהחזון ל"בריטניה גלובלית" שלאחר הברקזיט.
סונאק פעל לחיזוק הבריתות הביטחוניות והכלכליות עם מדינות אסיה-פסיפיק, אמריקה הלטינית, והמזרח התיכון, תוך שימת דגש על שווקים מתעוררים ושיתופי פעולה אסטרטגיים.
במהלך כהונתו של רישי סונאק כראש ממשלת בריטניה, נשמרו יחסים קרובים ויציבים עם ארצות הברית, תוך שיתוף פעולה הדוק במגוון תחומים: ביטחון, טכנולוגיה, סחר ועמדות מדיניות בזירה הבינלאומית.
סונאק קיים פגישות תכופות עם נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, וביקר בבית הלבן ביוני 2023. במהלך הביקור הוכרז על הקמת "השותפות האטלנטית הכלכלית" – יוזמה להגברת שיתוף הפעולה הכלכלי, במיוחד בתחומי טכנולוגיה מתקדמת, חומרים קריטיים, בינה מלאכותית וביטחון סייבר.
אמנם הסכם סחר חופשי מלא בין המדינות לא נחתם בתקופת כהונתו, אך הושגו הבנות דו־צדדיות בנושאים כלכליים חיוניים.
בנושאי ביטחון, סונאק הדגיש את מחויבותה של בריטניה לברית נאט"ו, והגביר את שיתוף הפעולה עם ארצות הברית בזירות כגון אוקראינה, המזרח התיכון והאוקיינוס השקט.
במהלך סבב התקיפות על החות'ים בתימן בראשית 2024, פעלה בריטניה יחד עם ארצות הברית במסגרת מבצע שומר השגשוג כדי להגן על חופש השיט בים סוף.
בנוסף, סונאק נטל חלק בפסגות ה־G7 וה־NATO לצד מנהיגים אמריקאים, וביסס קו מדיניות מתואם בסוגיות גלובליות כגון שינויי אקלים, הגנה על דמוקרטיות ליברליות והתגובה לאיומים מצד רוסיה, איראן וסין.
בינואר 2023, ראש הממשלה סונאק אישר כי היעד שנקבע להסרת כלל החקיקה שמקורה באיחוד האירופי מספר החוקים הבריטי עד לסוף אותה שנה יישמר, תוך הדגשה כי מדובר ב"מאמץ משותף".
יעד זה לא הושלם במועד.
בפברואר 2023, סונאק הציג את "מתווה וינדזור" (Windsor Framework) – הסכם חדש שנועד להסדיר את נושא הסחר בצפון אירלנד בעקבות הברקזיט.
הוא הצהיר בפרלמנט כי ההסכם "מגן על מקומה של צפון אירלנד באיחוד הבריטי".
המתווה נכנס לתוקפו באוקטובר 2023.
חרף זאת, המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית (DUP) התנגדה להסכם וסירבה לשוב לממשלה בצפון אירלנד, דבר שהוביל לשיתוק הרשות המבצעת המקומית במשך 22 חודשים.
רק בפברואר 2024, לאחר הסכמות עם ממשלת סונאק, חידשה ה-DUP את השתתפותה בהנהגת המחוז.
ההבנות כללו מסמך מדיניות רשמי ("command paper") ובו התחייבות ממשלתית לסיום ההחלה הישירה של חקיקת האיחוד האירופי בצפון אירלנד.
במסגרת ההסכם התחייבה ממשלת סונאק להקלות רגולטוריות שיצמצמו את הבדיקות והבירוקרטיה על מעבר סחורות בין בריטניה לצפון אירלנד, וזאת במטרה לצמצם את ההשלכות של מה שמכונה "הגבול בים האירי".
בין היתר הובטחה הקמתו של "שוק פנימי של הממלכה המאוחדת" במטרה לחזק את האחדות הכלכלית בין מרכיביה.
לאורך כהונתו, סונאק חיזק את מחויבות בריטניה לאוקראינה בעקבות הפלישה הרוסית.
בנובמבר 2022, לאחר פיצוץ טיל בשטח פולין, נפגש עם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן והביע תמיכה באוקראינה.
לאחר מכן נפגש עם נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי, והתחייב למענק סיוע בגובה 50 מיליון ליש"ט.
סונאק הדגיש כי הוא "גאה בעמידתה של בריטניה לצד אוקראינה מהיום הראשון" והוסיף כי "בריטניה ובעלות בריתה ימשיכו לתמוך באוקראינה במאבקה לשלום צודק".
בינואר 2024, ערך סונאק ביקור רשמי בקייב, במהלכו חתם עם זלנסקי על הסכם ביטחוני דו־צדדי חדש.
ההסכם כלל התחייבות בריטית לסיוע ביטחוני נוסף בסך 2.5 מיליארד ליש"ט – לרבות טילים ארוכי טווח, תחמושת ארטילרית, מערכות הגנה אווירית וביטחון ימי.
כמו כן, סוכם על הקצאת 200 מיליון ליש"ט נוספים לרכישת רחפנים צבאיים – מהלך שהפך את בריטניה למדינה שסיפקה את כמות הרחפנים הצבאיים הגדולה ביותר לאוקראינה, לפי נתוני דאונינג 10.
רישי סונאק תומך בישראל ובמדיניותה, ובעבר הצהיר על תמיכתו בהכרה בירושלים כבירת ישראל.
הוא מתנגד לתנועת ה-BDS ולאנטישמיות.
הוא תמך ברעיון להעביר את שגרירות בריטניה בישראל לירושלים אך ויתר על כך לבסוף.
בנוסף, הוא תומך בהכנסת משמרות המהפכה האסלאמית של איראן לרשימת ארגוני הטרור.
ממשלת סונאק הטילה סנקציות על בכירים בארגוני חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, לרבות מייסד חמאס מחמוד א-זהאר, וכן אסרה את כניסתם לבריטניה של מתנחלים ישראלים שהיו מעורבים באירועים אלימים בגדה המערבית.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל וטבח שבעה באוקטובר, הביע סונאק תמיכה מובהקת בישראל והצהיר כי לישראל "יש זכות מוחלטת להגן על עצמה" ואף היה למנהיג הרביעי שביקר בישראל אחרי קנצלר גרמניה אולף שולץ, ראש ממשלת רומניה מרצ'ל צ'ולאקו, ונשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן.
במקביל, הביע תמיכה בהפסקות הומניטריות לצורך העברת סיוע לרצועת עזה, אך דחה קריאות להפסקת אש כוללת בטענה כי מהלך כזה ישרת את חמאס.
ממשלתו של סונאק התחייבה להעניק סיוע הומניטרי בהיקף של מיליוני ליש"ט לאזרחים ברצועת עזה, ופעלה לפתיחת מעבר רפיח לשם פינוי אזרחים בריטים והעברתם של מוצרי סיוע.
בנוסף, נפרסו נכסים של הצי המלכותי וחיל האוויר המלכותי במזרח הים התיכון לצורך סיוע הומניטרי ולצורכי מעקב אחר איומים ביטחוניים באזור.
כאשר תובע בית הדין הפלילי הבינלאומי, קארים אחמד חאן, הודיע כי בכוונתו לבקש צווי מעצר נגד נשיא ישראל בנימין נתניהו בחשד לפשעי מלחמה, גינה סונאק את ההחלטה וכינה אותה "בלתי מועילה", תוך האשמת התביעה ביצירת שקילות מוסרית בין מדינת ישראל לארגון חמאס.
ממשלתו של רישי סונאק המשיכה לחזק את הקשרים המדיניים, הביטחוניים והכלכליים של בריטניה עם מדינות המפרץ הפרסי, כחלק ממדיניות כוללת של העמקת השותפויות האסטרטגיות מחוץ לאירופה לאחר הברקזיט.
סונאק ביקר בערב הסעודית באוקטובר 2023 ונפגש עם יורש העצר מוחמד בן סלמאן.
הביקור התמקד בשיתופי פעולה בתחומי האנרגיה, הסייבר, ביטחון ימי, והשקעות הדדיות.
סונאק הביע תמיכה ביציבות האזורית והדגיש את חשיבותה של סעודיה כשותפה אסטרטגית במאבק בטרור ובשמירה על ביטחון השייט במפרץ.
עם איחוד האמירויות הערביות, בריטניה חיזקה את קשרי ההגנה, כולל תמרונים משותפים בין חיל האוויר המלכותי הבריטי לחיל האוויר האמירתי, ושיתופי פעולה בתחום האנרגיה המתחדשת.
נמשכו גם השיחות לקידום הסכם סחר חופשי בין בריטניה למועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (GCC), לרבות קטר, בחריין, כווית, עומאן, סעודיה ואיחוד האמירויות.
היחסים עם קטר נותרו קרובים, בייחוד על רקע השקעות קטריות נרחבות בתשתיות בבריטניה והמשך שיתופי פעולה בתחומי האנרגיה, הביטחון והחינוך.
יחד עם זאת, ממשלת סונאק הייתה נתונה גם לביקורת מצד ארגוני זכויות אדם בשל עמדותיה המרוככות כלפי סוגיות של חופש הביטוי וזכויות אדם במדינות אלו, לטובת קידום אינטרסים כלכליים וביטחוניים.
עם פרוץ מלחמת האזרחים בסודאן באפריל 2023, ניצבה ממשלתו של סונאק בפני ביקורת חריפה מצד התקשורת והאופוזיציה בשל האופן שבו ניהלה את פינוי אזרחי בריטניה מהמדינה.
הביקורת גברה לאחר שנמסר כי הפינוי הראשוני כלל בעיקר את אנשי שגרירות בריטניה, בעוד אלפי אזרחים בריטים נותרו לכודים באזורי לחימה.
במהלך הפסקת אש בת 72 שעות אישרה הממשלה גיחות אוויריות של חיל האוויר המלכותי (RAF) לפינוי אזרחים משדה התעופה ואדי סעידנא שבח'רטום.
ב-27 באפריל הודיעה הממשלה כי אלפי מחזיקי אשרות שהייה – לרבות רופאים העובדים בשירות הבריאות הלאומי (NHS) – לא ייכללו במבצע הפינוי, מאחר שאינם בעלי אזרחות בריטית.
ההחלטה עוררה סערה ציבורית, לאחר שהתברר כי גם תושבים ותיקים ששילמו מיסים ותרמו למערכת הבריאות נדרשו למצוא נתיבי מילוט חלופיים בכוחות עצמם.
ב-8 בדצמבר 2023, לקראת יום השנה ה-75 להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם של האו"ם, פרסמה ממשלת סונאק חבילת סנקציות הכוללת 46 אישים וישויות ברחבי העולם, הקשורים להפרות חמורות של זכויות אדם.
הסנקציות כוונו נגד 17 אנשי מערכת המשפט בבלארוס, שני אזרחים מהאיטי שהיו מעורבים בפשעים במהלך הטבח בשכונת לה סאלין בשנת 2018, שמונה אישים שהואשמו בפשעי מלחמה במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, וחמישה בכירים איראנים בשל מעורבותם באכיפת חוקי החיג'אב החובה.
בנוסף, הוטלו סנקציות על 14 אישים וישויות הקשורים לסחר בבני אדם במיאנמר, לאוס וקמבודיה.
ממשלת סונאק נקטה בגישה זהירה ומאוזנת כלפי סין.
מצד אחד, ממשלתו זיהתה את סין כ"אתגר מערכתי מתמשך" לביטחון הלאומי של בריטניה, אך מצד שני שמרה על פתיחות לשיתוף פעולה כלכלי.
במהלך כהונתו הוקפאו חלק מהמגעים הדיפלומטיים ברמה הבכירה בעקבות סוגיות של ריגול סיני לכאורה במוסדות בריטיים, אך ערוצי תקשורת דיפלומטיים נותרו פתוחים.
ממשלתו של רישי סונאק חיזקה את שיתוף הפעולה האסטרטגי עם יפן, על רקע מתיחות גוברת בזירה האינדו-פסיפית ואיומים גאו-פוליטיים מצד סין וצפון קוריאה.
בינואר 2023, סונאק אירח את ראש ממשלת יפן פומיו קישידה בלונדון, ובמהלך הביקור חתמו שני המנהיגים על הסכם ההגנה "הסדר גישה הדדית" (Reciprocal Access Agreement) – המסדיר פריסת כוחות הדדית לצורכי אימונים ומשימות ביטחון, והיווה צעד היסטורי ראשון מסוגו בין יפן למדינה אירופית.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות התרחבו במסגרת הסכם הסחר החופשי בין בריטניה ליפן (CEPA), שנכנס לתוקף לאחר הברקזיט.
בריטניה ויפן הדגישו את חשיבות החדשנות הטכנולוגית והביטחון הקיברנטי כתחומים לשיתוף פעולה מוגבר.
בנוסף, יפן הביעה תמיכה בכניסת בריטניה להסכם הסחר האזורי CPTPP, מה שנתפס כהמשך להעמקת נוכחותה של בריטניה באסיה לאחר יציאתה מהאיחוד האירופי.
סונאק חיזק את הקשרים הביטחוניים והמסחריים עם דרום קוריאה, והדגיש את חשיבותה כשותפה דמוקרטית מרכזית באסיה.
נחתמו הסכמים בנושאי טכנולוגיה, סייבר, ואנרגיה ירוקה.
מתקיימים דיאלוגים קבועים בין משרדי ההגנה של שתי המדינות במסגרת שותפות האינדו־פסיפיק הבריטית.
ב־12 בינואר 2024, אישרו רישי סונאק ונשיא ארצות הברית ג'ו ביידן סדרת תקיפות טילים נגד מיליציות החות'ים בתימן, בתגובה למתקפה רחבת היקף על נכסים ימיים של בריטניה וארצות הברית באזור יומיים קודם לכן, במהלך מבצע שומר השגשוג (Operation Prosperity Guardian).
על פי הדיווחים, בתקיפות נהרגו חמישה לוחמי חות'ים ונפצעו שישה נוספים.