tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בפתח תקווה בניצחון 0–1 נגד מכבי חיפה.
ב-1 בדצמבר 2014 הבקיע צמד בניצחון 2–3 נגד בית"ר ירושלים.
בשנת 2016 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.
בנובמבר חתם בויטרבסה קלצ'ו מליגה פרו, הליגה השלישית באיטליה.
לאחר הפרישה, מונה מונונגה למאמן קבוצת הנוער של לוון, בהמשך מונה לעוזר מאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון.
גנרל יואכים למלזן היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
למלזן נולד ב-28 בספטמבר 1888 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-40, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה נשאר למלזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
ב-1 בנובמבר 1931 הועלה למלזן לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1932 מונה למפקד הגדוד ה-3 של רגימנט הארטילריה ה-5. ב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ייטרבוג.
ב-1 באפריל 1935 מונה למפקד האקדמיה הצבאית בדרזדן, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור.
ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.
עם פרוץ המלחמה היה למלזן מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-14 במסגרת הארמייה העשירית.
בתחילת המערכה על צרפת לחם למלזן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, וב-29 במאי מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-15 במסגרת הארמייה הרביעית, במקום מקס פון הרטליב-ואלספורן.
ב-1 באוגוסט 1940 הועלה למלזן לדרגת גנרל חיל התותחנים (שהומרה ב-1941 לדרגת גנרל חיל השריון), וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הקורפוס הממונע ה-47. במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הקורפוס שבפיקודו שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה.
ב-27 ביולי 1941 קיבל למלזן על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס ה-47 לקורפוס פאנצר, וב-15 ביולי 1942 קיבל למלזן את עיטור הצלב הגרמני בזהב.
במהלך קרב קורסק לחם למלזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-7 בספטמבר 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-24 באוקטובר 1943 מונה למלזן למפקד הארמייה העשירית בחזית האיטלקית, וב-31 בדצמבר 1943 הועבר לעתודת המילואים.
ב-3 במאי 1944 מונה למפקד הארמייה הראשונה בחזית המערבית, וב-5 ביוני 1944 מונה למפקד הארמייה ה-14 בחזית האיטלקית.
ב-24 באוקטובר 1944 מונה שוב למפקד הארמייה העשירית, וב-22 בפברואר 1945 מונה שוב למפקד הארמייה ה-14. ב-2 במאי 1945 עם כניעת כל הכוחות הגרמניים באיטליה, נכנע למלזן בראש כוחותיו, ונלקח לשבי הבריטי.
למלזן שוחרר מהשבי ב-10 באפריל 1948. לאחר שחרורו התגורר למלזן בנירנברג עד למותו ב-30 במרץ 1954.
יואכים השלישי פרידריך, הנסיך הבוחר מברנדנבורג , היה הנסיך הבוחר של ברנדנבורג בין השנים 1598–1608.
יואכים פרידריך נולד ב-27 בינואר 1546 בקלן, בן ליוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ולסופיה מלגניצה, בתו של פרדריק השני, דוכס לגניצה.
בשנת 1570 התחתן יואכים פרידריך עם קתרינה מברנדנבורג-קיסטרין, בתם של יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קיסטרין וקתרינה מבראונשווייג-וולפנביטל, ובשנת 1603 התחתן יואכים פרידריך עם אלאונורה מפרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה.
בשנת 1598 מת אביו יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויואכים פרידריך עלה במקומו לשלטון.
ב-18 ביולי 1608 מת יואכים פרידריך בקפניק, ובמקומו עלה לשלטון בנו יוהאן זיגיסמונד.
בשנת 1570 התחתן יואכים השלישי פרידריך עם קתרינה מברנדנבורג-קיסטרין, בתם של יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קיסטרין וקתרינה מבראונשווייג-וולפנביטל, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (1572–1619)
אנה קתרינה מברנדנבורג (1575–1613), התחתנה עם כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק
ברברה סופיה מברנדנבורג (1584–1636), התחתנה עם יוהאן פרידריך, דוכס וירטמברג
בשנת 1603 התחתן יואכים השלישי פרידריך עם אלאונורה מפרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה, ממנה נולדו לו בת אחת:
מריה אלאונורה (1607–1675), התחתנה עם לודוויג פיליפ, רוזן פפאלץ-זימרן-קייזרסלאוטרן
יואכים הראשון "נסטור", הנסיך הבוחר מברנדנבורג היה נסיך בוחר של ברנדנבורג בין השנים 1499–1535.
יואכים הראשון נולד ב-21 בפברואר 1484, ליוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ומרגרטה מתורינגיה, בתם של וילהלם השלישי, רוזן תורינגיה ואן, דוכסית לוקסמבורג.
בשנת 1499 מת אביו יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויואכים עלה לשלטון במקומו.
זמן קצר לאחר מכן התחתן יואכים עם אליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של הנס, מלך דנמרק וכריסטינה מסקסוניה.
יואכים שיפר מאוד את עשיית הצדק ברחבי הנסיכות, סייע בפיתוח המסחר, והיה קשוב לצורכי העיירות.
בבחירות לקיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1519, חיזרו אחריו גם פרנסואה הראשון, מלך צרפת וגם קרלוס הראשון, מלך ספרד.
על אף שלבסוף תמך יואכים בקרלוס שנבחר כקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לא היה עמו ביחסים ידידותיים, ולעיתים אף תמך באויביו של קרל.
יואכים היה קתולי אדוק, ואף היה ממיסדי ליגת הנסיכים הקתולים בדסאו בשנת 1525. לעומת זאת, אשתו של יואכים ובנו המירו את דתם לדת הלותרנית נגד רצונו, ואף נמלטו לסקסוניה כדי לשמור על ביטחונם.
ב-11 ביולי 1535 מת יואכים הראשון, ובמקומו עלה לשלטון בנו יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
בשנת 1499 התחתן יואכים עם אליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של הנס, מלך דנמרק וכריסטינה מסקסוניה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (1505–1571)
אנה מברנדנבורג, דוכסית מקלנבורג (1507–1567), התחתנה עם אלברכט השביעי, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב
אליזבת מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-קאלנברג-גטינגן (1510–1558), התחתנה עם אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
מרגרטה מברנדנבורג, דוכסית פומרניה (1511–1577), התחתנה עם גאורג הראשון, דוכס פומרניה, ולאחריו התחתנה עם יוהאן החמישי נסיך אנהלט-צרבסט
יואכים ארנסט, דוכס אנהלט , היה דוכס אנהלט לתקופה קצרה בשנת 1918.
יואכים ארנסט נולד ב-11 בינואר 1901 בבאלנשטדט, לאדוארד, נסיך אנהלט ולואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן.
ב-21 באפריל 1918 מת דודו פרידריך השני, דוכס אנהלט ללא ילדים, ואביו אדוארד, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו, אולם ב-13 בספטמבר אותה שנה מת אדוארד, ויואכים ארנסט עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין, שימש דודו אריברט, נסיך אנהלט כעוצר הדוכסות.
יואכים ארנסט הצטרף למפלגה הנאצית ב-1939 אך מאוחר יותר הוא הפך למבקר של השלטון הנאצי ובסופו של דבר הוא נעצר בינואר 1944 ונשלח לדכאו.
בספטמבר 1945 לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, נעצר יואכים ארנסט שוב על ידי הכוחות הסובייטיים ונשלח לבוכנוואלד, שם מת מתשישות ב-18 בפברואר 1947. בשנת 1992 טוהר שמו על ידי הפרקליטות הרוסית, ובשנת 2007 במלאת 60 שנה למותו, הוצבה מצבה על שמו במחנה בוכנוואלד.
לאחר מותו פרצה מחלוקת בין בנו פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט לאחיו אויגן, נסיך אנהלט על ראשות בית אנהלט, בעקבות טענתו של אויגן שהוא צריך לקבל את ראשות הבית, מכיוון שיואכים ארנסט התחתן בנישואים מורגנטיים.
ב-3 במרץ 1927 התחתן יואכים ארנסט עם אליזבת שטריקרודט, שקיבלה את התואר "רוזנת אסקניה", אולם בשנת 1929 התגרשו השניים ללא ילדים.
ב-15 באוקטובר 1929 התחתן יואכים ארנסט עם אדה שרלוטה פון סטפני-מארוויץ, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
מריה אנטוינטה, נסיכת אנהלט (1930–1993), התחתנה עם קרל היינץ גוטמן, ולאחריו התחתנה עם מקס רידרר
אנה לואיזה, נסיכת אנהלט (1933–2003), התחתנה עם תומאס בירך
אדה, נסיכת אנהלט (נולדה ב-1940), התחתנה עם אלברט דארבופן
אדוארד, נסיך אנהלט (נולד ב-1941)
יואכים זאואר הוא כימאי גרמני, פרופסור לכימיה קוונטית ופרופסור מן המניין באוניברסיטת הומבולדט.
זאואר ידוע בציבור הרחב בשל היותו בעלה של אנגלה מרקל.
יואכים זאואר נולד ב-19 באפריל 1949 בעירייה הוסנה בגרמניה המזרחית.
זאואר למד כימיה בין השנים 1972-1963 באוניברסיטת הומבולדט.
ב-1972 הוא סיים ללמוד את לימודי הכימיה וקיבל לימודי תעודה בכימיה.
בשנת 1974, לאחר שהשלים דוקטורט בכימיה, הוענק לו תואר דוקטור.
הוא המשיך לעשות את מחקרו באוניברסיטה עד שבשנת 1977 עזב את האוניברסיטה לאקדמיה הלאומית למדעים של גרמניה המזרחית.
אחרי איחוד גרמניה מחדש שימש לזמן קצר כסגן המנהל הטכני של האקדמיה הלאומית למדעים ואף יועץ של חברת Accelrys בסן דייגו.
בשנת 1992 הוא הצטרף אל מכון מקס פלאנק כראש קבוצת הכימיה קוונטית.
מאז עובד כפרופסור מן המניין באוניברסיטת הומבולדט.
הוא מדען חוקר פעיל בתחום הכימיה הקוונטית וכימיה חישובית.
מחקרים בנושא כימיה חישובית שלו אפשרו הבנה טובה יותר של מבנים ופעילויות של זרזים וזאוליטים.
כמו כן, הוא פירש מבנים של ספקטרוסקופיה ותהודה מגנטית גרעינית.
לאחר שהפך לבעלה של קאנצלרית גרמניה, התפרסם זאואר עקב מעמדו.
במספר הזדמנויות אמר כי אינו אוהב פרסום זה.
במהלך מסע הבחירות של רעייתו בשנת 2005, שמר זאואר על פרופיל נמוך מאוד וסירב להתראיין לתקשורת על נושאים שאינם קשורים לקריירה המדעית שלו.
הוא השתתף בפסטיבל ביירוית, פסטיבל אופרה ואירוע חברתי בולט מאוד בגרמניה עם אשתו.
הוא גם ידוע כחובב גדול של יצירותיו של המלחין ריכרד וגנר.
במהלך השבעתה של רעייתו לתפקיד קאנצלרית גרמניה בבונדסטאג, זאואר לא היה נוכח, אך דווח כי הוא צפה בהשבעה בטלוויזיה מהמעבדה לכימיה באוניברסיטה.
באותו אירוע נכחה חברה חדשה יחסית במועדון היוקרתי של בני-הזוג של - מלניה טראמפ, רעייתו של נשיא ארצות לשעבר, דונלד טראמפ.
מנישואיו הקודמים נולדו לו שני בנים, דניאל ואדריאן.
ב-30 בדצמבר 1998 נישא לדוקטור לכימיה קוונטית, אנגלה מרקל.
מרקל נבחרה בשנת 2005 לתפקיד קאנצלרית גרמניה, האישה הראשונה בתפקיד זה.
יואכים הולגר ולדמאר כריסטיאן (בדנית: Joachim Holger Waldemar Christian; נולד ב-7 ביוני 1969) הוא נסיך דנמרק.
בנם השני של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק והנריק, נסיך דנמרק.
הוא החמישי בסדר הירושה לכתר הדני.
יואכים נולד ב-7 ביוני 1969 בבית החולים של אוניברסיטת קופנהגן.
הוא הוטבל ב-15 ביולי בקתדרלת ארהוס.
הוא, לפיכך, החבר הראשון במשפחת המלוכה הדנית שהוטבל מחוץ לקופנהגן.
סנדקיו היו דודתו מצד האם בנדיקטה, נסיכת דנמרק, דודו מצד האב ז'אן בטיסט דה לאבורדה דה מונפזאט, וכן האראלד החמישי, מלך נורווגיה וכריסטינה, נסיכת שוודיה.
הוא התחנך בבית ספר פרטי בארמון אמליינבורג, ובבתי ספר יוקרתיים בצרפת ובבריטניה.
ב-1987 הוא התגייס כטירון לצבא המלכותי הדני והוצב ברגימנט "המלכה".
שנה לאחר מכן הוא הועלה לדרגת סרג'נט, וכעבור שנה ללוטננט.
בין 1989-1990 הוא פיקד על מחלקת טנקים, וב-1992 הועלה לדרגת האופטמן.
ב-2005 הוא הועלה לדרגת מיור, ולאחר מכן פרש מהצבא.
פרט לדנית, הוא דובר גם אנגלית, צרפתית וגרמנית.
ב-18 בנובמבר 1995 נישא יואכים בכנסיית פרדריקסברג שבהילרוד לאלכסנדרה כריסטינה מנלי, סמנכ"לית של חברת מכירות מהונג קונג.
לאחר נישואיהם הוענקו למנלי התארים "רוזנת פרדריקסבורג" ו"נסיכת דנמרק".
פליקס, רוזן מונפזאט (נולד 22 ביולי 2002)
ב-16 בספטמבר 2004 הודיעו בני הזוג על פרידתם, וב-8 באפריל 2005 הם התגרשו.
אלכסנדרה נישאה שוב לאחר מכן, ועל כן נשלל ממנה התואר "נסיכת דנמרק".
כיום היא עדיין חיה ועובדת בדנמרק, ולה וליואכים יש משמורת משותפת על בניהם.
ב-3 באוקטובר 2007 התארס יואכים עם מריה קבלייה.
החתונה התקיימה ב-24 במאי 2008, יום השנה ה-73 לחתונתם של סבו וסבתו של יואכים, פרדריק התשיעי, מלך דנמרק ואינגריד, נסיכת שוודיה.
לבני הזוג יש שני ילדים:
הנריק, רוזן מונפזאט (נולד ב-4 במאי 2009)
אתנה, רוזנת מונפזאט (נולדה 24 בינואר 2012)
בעת לידתו, קיבל יואכים את התואר .
ב-29 באפריל 2008 הוסיפה אמו לתוארו ולתוארו של אחיו את התואר .
תואר זה עובר בירושה לצאצאיהם.
הוא אביר מסדר הפיל, ומחזיק בעוד תארים ועיטורים רבים ממדינות שונות באירופה ובעולם.
בספטמבר 2022, הודיעה המלכה שהחל מ-1 בינואר 2023, ישללו מילדיו של יואכים התארים 'הנסיך והנסיכה מדנמרק' כדי שיוכלו לחיות חיים עצמאיים ללא מחויבות לבית המלכות, והם יוכלו להשתמש רק בתארים 'הרוזן והרוזנת ממונפזאט'.
יואינטתריום (שם מדעי: Uintatherium; מילולית: "הבהמה של הרי יואינטה") הוא יונק גדול אשר נכחד בתקופת האאוקן.
יואינטתריום חי לפני 45-37 מיליון שנה באמריקה הצפונית (בעיקר באזור המדינות יוטה וויומינג שלמורדות הרי יואינטה) ובסין.
למרות מראהו דמוי הקרנף הוא היה שייך לסדרה נכחדת בשם דינוצרטים שלא קרובה לאף יונק מודרני.
יונק זה היה גדול מאוד והגיע לאורך של כ 4 מטר, גובה כתפיים של 1.75 מטר ומשקל של 2 טונות.
הוא דמה במראהו לקרנף מוזר.
כפות רגליו היו בעלות אצבעות במקום פרסות ולגולגולת שלו היה מבנה שאינו מוכר כיום.
לסתות בעלות שיניים קטנות למעט זוג ניבים גדולים בקצוות שבלטו כלפי חוץ, זוג זיזים מתחת הסנטר, עצמות לחיים מעוגלות סמוך לעיניים וזוג לוחיות קטנות על כיפת הגולגולת.
החוטם היה קצר עם קרן גדולה מעליו וקצה שפנה מעלה.
מאחורי הגולגולת היו שרירי צוואר גדולים מאוד שעזרו לשאת אותה והיו גבוהים מעט יותר מכיפת הגולגולת.
ייתכן שיצור זה היה חצי מימי והתנהג כמו היפופוטם.
הניבים הגדולים שמזכירים בצורתם את ניבי הסמילודון נמצאו רק אצל הזכרים ונראה שעזרו להם להילחם על טריטוריה ונקבות ואולי גם להגנה.
השיניים המוזרות כנראה עזרו להם לעקור צמחייה קשה מהאדמה.
ואולם השיניים הפנימיות החלשות מעידות על כך שהיצור ניזון בעיקר מצמחייה רכה.
נמצאו שני מינים של היצור: Uintatherium anceps וUintatherium insperatus והם נכחדו בסוף האאוקן לפני 37 מיליון שנה.
יואינטקרינוס (שם מדעי: Uintacrinus; מילולית: "חבצלת הים של הרי יואינטה") הוא סוג של חבצלת ים שחיה בתור הקרטיקון לפני 75 מיליון שנה לחופי אמריקה הצפונית ובים הפנימי המערבי.
חבצלת ים זו הייתה חסרת גבעול וכנראה חיה בצורה שיותר הזכירה נחשוני ים ויכלה להתנתק מהקרקעית בניגוד לחבצלות הים המודרניות.
זרועות הפרטים הגדולים הגיעו עד לאורך מטר וחצי אך רובם היו קטנים יותר.
לכל חבצלת היו 10 זרועות איתה חטפה טרף שעבר בקרבתה כמו פלנקטון.
היא חיה בסמוך לשוניות אלמוגים לצידם של ספוגיים, אלמוגים ושושנות ים.
ייתכן שכמה יצורים גדולים יותר ניזונו ממנה.
חבצלת ים זו מופיעה בסרט מפלצות ים.
יואכים ארנסט, נסיך אנהלט , היה נסיך גרמני מבית אסקניה, שליט נסיכות אנהלט-צרבסט משנת 1551, ומשנת 1570 השליט הבלעדי של כל נחלות אנהלט.
יואכים ארנסט נולד ב-21 באוקטובר 1536 בדסאו, ליוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט ולמרגרטה מברנדנבורג, בתם של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג.
הוא קיבל חינוך נרחב תחת פיקוחו של אביו.
ב-1 בפברואר 1549, כשהיה רק בן שלוש עשרה, הוא נכנס רשמית לאוניברסיטת ויטנברג, שם, בין היתר, למד עם התאולוג גאורג הלט.
בשנת 1550 מת אביו, ויואכים ארנסט ירש את אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו הגדול קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט ואחיו הצעיר ברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט.
בשנת 1553 מת דודו גאורג השלישי, נסיך אנהלט-פלצקאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו יואכים ארנסט ואחיו את אנהלט-פלצקאו.
בשנת 1561 מת דודו יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו האחים גם את אנהלט-דסאו.
בשנת 1562 ויתר דודו וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן על אנהלט-קתן לטובתו.
ב-3 במרץ 1560 התחתן יואכים ארנסט עם אגנס מבארבי-מיהלינגן, בתו של וולפגנג הראשון, רוזן בארבי-מיהלינגן, ממנה היו לו שישה ילדים.
ב-9 בינואר 1571 התחתן יואכים ארנסט בשנית עם אלאונורה מווירטמברג, בתו של כריסטוף, דוכס וירטמברג, ממנה היו לו עשרה ילדים.
בשנת 1570 מת אחיו האחרון, ברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט, ויואכים ארנסט הפך לשליט היחיד של נסיכות אנהלט שאוחדה לראשונה מאז 1252, וקבע את מקום מושבו בדסאו.
יואכים ארנסט היה שליט אופייני לתקופת הרנסאנס, ותמך בנדיבות בתרבות ואמנות.
הוא שלח את בניו עם מורים פרטיים למסעות חינוך ברחבי אירופה.
כמו כן, הוא הורה לבנו של ראש ממשלתו, טוביאס היבנר, ליצור תיאור מפורסם של משחקי אבירים (Ritterspiele) שהתרחש בחצר השלטון בדסאו.
בשנת 1572 הוא יצר את קוד החוקים האזורי של אנהלט (Landesverordnung Anhalts), ובשנת 1582 הוא ייסד את בית הספר להתעמלות בצרבסט.
הוא היה תומך נלהב של הרפורמציה הפרוטסטנטית וההוגנוטים.
ב-6 בדצמבר 1586 מת יואכים ארנסט בדסאו, ומכיוון שבשטחי אנהלט לא חל חוק העדפת הבן הבכור, ירשו שבעת בניו של יואכים ארנסט את הנסיכות במשותף.
בשנת 1603 חולקה הנחלה בין האחים; יוהאן גאורג קיבל את אנהלט-דסאו, כריסטיאן את אנהלט-ברנבורג, אוגוסט את אנהלט-פלצקאו, רודולף את אנהלט-צרבסט ולודוויג את אנהלט-קתן.
ב-3 במרץ 1560 התחתן יואכים ארנסט עם אגנס מבארבי-מיהלינגן, בתו של וולפגנג הראשון, רוזן בארבי-מיהלינגן, ממנה היו לו שישה ילדים:
אנה מריה מאנהלט (1561–1605), התחתנה עם יואכים פרידריך, דוכס לגניצה-ברזג-אולאווה-וולוב
אליזבת מאנהלט-צרבסט (1563–1607), התחתנה עם יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
זיבילה מאנהלט (1564–1614), התחתנה עם פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג
יוהאן גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (1567–1618)
כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג (1568–1630)
ב-9 בינואר 1571 התחתן יואכים ארנסט עם אלאונורה מווירטמברג, בתו של כריסטוף, דוכס וירטמברג, ממנה היו לו עשרה ילדים:
אגנס הדוויג מאנהלט (1573–1616), התחתנה עם אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולאחריו התחתנה עם יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג
דורותיאה מריה מאנהלט (1574–1617), התחתנה עם יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר
אנה סופיה מאנהלט (1584–1652), התחתנה עם קרל גינתר, רוזן שוורצבורג-רודולשטאדט
יואכים ביורקלונד (בשוודית: Joachim Björklund; נולד ב-15 במרץ 1971) הוא כדורגלן עבר שוודי, חבר הנבחרת שזכתה במקום השלישי במונדיאל 1994.
יואכים ביורקלונד נולד בווקשה והחל לשחק בקבוצת נוער מקומית.
הוא היה בין השחקנים המובילים בבראן הנורווגית ובשנת 1993 עבר לגטבורג.
בעונת 1995 הוא עבר לוויצ'נצה בה שיחק לצד לואיג'י סרטור.
כעבור שנה ביורקלונד עבר לגלאזגו ריינג'רס תמורת 2.2 מיליון לירה שטרלינג וזכה עם הקבוצה באליפות סקוטלנד.
ביוני 1998 הוא עבר לוולנסיה תמורת 2.5 מיליון אירו.
עם ולנסיה הוא הגיע לגמר ליגת האלופות פעמיים.
בשנותיו האחרונות כשחקן ביורקלאנד שיחק בפרמייר ליג.
ביורקלונד היה מוזמן לנבחרות נוער של המדינה החל מגיל 17. בשנת 1992 הוא שיחק במשחקים האולימפיים.
בנבחרת הבוגרת הוא שיחק במרכז ההגנה לצד פטריק אנדרסון.
בשנת 1992 הוא הגיע לחצי גמר של יורו 1992. ובשנת 1994 היה חלק מנבחרת שזכתה במקום השלישי במונדיאל 1994. בהמשך הוא השתתף במשחקי יורו 2000.
יואכים מאיר הוא פרופסור במחלקה להנדסת תעשייה בפקולטה להנדסה ומחזיק הקתדרה למדעי הנתונים על שם סליה ומרקוס מאוס באוניברסיטת תל אביב.
הוא עוסק בתחומי קבלת החלטות, אינטראקציה אדם-מחשב והנדסת אנוש.
יואכים מאיר נולד בגרמניה ועלה לישראל בגיל 16 והשלים את לימודי התיכון בבית הספר החקלאי כנות.
הוא בעל תואר שני בפסיכולוגיה ודוקטורט בהנדסת תעשייה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1994) וכן השתלמות בתר-דוקטורט בטכניון (1997).
הוא היה חבר סגל במחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בין השנים 1995 עד 2012. שם ייסד את המעבדה להנדסה קוגניטיבת והוביל את המסלול לתואר שני בהנדסת אנוש.
בשנת 2012 הצטרף מאיר כפרופסור מן המניין למחלקה להנדסת תעשייה בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב, וכיהן כראש המחלקה בשנים 2015–2019.
היה חוקר אורח בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד בקבוצה של חתן פרס נובל אלווין רות' (Alvin E.
Roth) ומדען אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) שם סייע בהקמת מעבדה העוסקת בטכנולוגיה עבור אוכלוסייה מבוגרת (MIT Age Lab).
הוא שימש כיו"ר האגודה הישראלית לארגונומיה ונמנה עם העורכים של כתבי עת מדעיים בתחומי הארגונומיה וההנדסה.
מאיר הנחה יותר מ-75 תלמידים לתארים מתקדמים ופוסט-דוקטורנטים.
יואכים מאיר נשוי לפרופסור יואלה ברבי-מאיר ומתגורר בתל אביב.
מחקריו של יואכים מאיר עוסקים במידול החלטות אנוש באינטראקציות עם מערכות חכמות.
מאיר משלב שיטות וכלים מפסיכולוגיה, כלכלה, מדעי הניהול והנדסה ומתמקד בפיתוח מודלים לחיזוי החלטות האנוש כפונקציה של מאפייני המערכת, המצב והמשתמש.
למחקריו יישומים בתחומים שונים, ובכלל זה תחבורה, רפואה, אבטחת סייבר, פרטיות וניהול.
מחקרים מוקדמים של מאיר שעסקו בהצגה חזותית (ויזואליזציה) של נתונים הראו כי היתרון היחסי של שיטות הצגה שונות תלוי במספר גורמים ובמיוחד במבנה של המידע המוצג.
חלק גדול ממחקריו של מאיר מתמקד בעזרים לקבלת החלטות ובמיוחד בהתראות, אזהרות ובמערכות תומכות החלטה.
מאיר מצא שישנם שני סוגים של יחס של המשתמש למידע ממערכות הללו: ציות (compliance) והסתמכות (reliance).
מאיר חוקר גם את התפקיד הפעיל של המשתמשים בבחירה ובהתאמה של המידע שהם מקבלים לצורך קבלת החלטות, כולל כוונון ערכי הסף של ההתראות.
הוא הראה שלעיתים הבחירה והכיוון אינם אופטימליים ולעיתים אפילו בלתי אפשריים, מכיוון שלמשתמשים אין את המידע הדרוש.
בשנים האחרונות פיתח מאיר, יחד עם תלמידו ד"ר ניר דואר, את מודל ResQu (Responsibility Quantification), המאפשר בחינה כמותית של אחריות המשתמש האנושי בזמן השימוש במערכות חכמות (intelligent systems) למשימות מורכבות, כגון אבחונים רפואיים, זיהוי מתקפות סייבר והפעלה של מערכות נשק מתוחכמות.
מאיר חוקר גם היבטים התנהגותיים של אבטחת סייבר, והוא הראה במחקריו כי נטילת סיכונים בתחום הסייבר נגזרת משילוב של שלושה סוגי התנהגות (The Triad of Risk Related Behaviors).
הוא עוסק גם בהיבטים נוספים של אבטחת סייבר, כמו השאלה מתי לחסום פעולות של משתמש ומתי להזהירו.
פרופ' מאיר פרסם יותר מ-170 מאמרים מדעיים.
מאיר כיהן כיושב ראש של האגודה הישראלית לארגונומיה וגורמי אנוש בשנים 2005–2008. הוא היה גם חבר בוועדות מקצועיות של מכון התקנים ובוועדה המייעצת לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
מאיר קיבל בשנת 2018 את פרס המאמר הטוב ביותר על שם ג'רום ה.
הוא חבר בכיר ב-IEEE מאז שנת 2011 ועמית נבחר (Elected Fellow) באגודה לארגונומיה וגורמי אנוש (Human Factors and Ergonomics Society) משנת 2020. משנת 2021 מחזיק מאיר את הקתדרה למדעי הנתונים על שם סליה ומרקוס מאוס באוניברסיטת תל אביב.
יואכים כריסטיאן אנדרסן (בדנית: Joachim Christian Andersen; נולד ב-31 במאי 1996) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הבלם בפולהאם ובנבחרת דנמרק.
אנדרסן התחיל לשחק כדורגל כאשר הצטרף בגיל 4 לגרבה פוטבול, ממנה עבר לפ.צ.
באוגוסט , אנדרסן הצטרף לאקדמיה לכדורגל של טוונטה ששילמה תמורת כ-650 אלף אירו.
ב-8 בנובמבר 2013, אנדרסן ערך את הופעת הבכורה שלו בצעירי טוונטה.
ב-7 במרץ 2015, אנדרסן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד וילם II.
שבוע לאחר מכן, חתם על חוזה עד לשנת .
ב-22 במרץ, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד חרונינגן.
ב-26 באוגוסט 2017, אנדרסן חתם על חוזה בסמפדוריה מהסרייה א'.
ב-25 בפברואר 2018, אנדרסן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אודינזה.
ב-8 בנובמבר 2018, חתם על חוזה חדש בקבוצה עד לשנת .
ב-12 ביולי 2019, אנדרסן חתם על חוזה לחמש שנים באולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית תמורת כ-30 מיליון אירו ובכך הפך לכדורגלן הדני היקר בהיסטוריה וכך גם לכדורגלן היקר בתולדות המועדון.
ב-2 באוקטובר 2019, אנדרסן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק במסגרת ליגת האלופות נגד ר.ב.
ב-11 בנובמבר, הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 1–3 נגד בנפיקה ליסבון.
ב-5 באוקטובר 2020, אנדרסן הושאל לפולהאם עד לסיום העונה.
ב-19 בדצמבר 2020, אנדרסן הורחק בתיקו 1–1 נגד ניוקאסל יונייטד.
ב-19 במרץ 2021, אנדרסן הבקיע את שערו הראשון בפולהאם בהפסד 1–2 ללידס יונייטד.
ב-28 ביולי 2021 הודיעה קריסטל פאלאס על החתמתו של אנדרסן בחוזה לחמש שנים בסכום של 17.5 מיליון יורו.
ב-17 באוגוסט 2022 כבש שער בכורה בקבוצה, בהפסד 2–4 למנצ'סטר סיטי.
ב-23 באוגוסט 2024 חזר אנדרסן לפולהאם וחתם על חוזה לחמש שנים.
בצעירותו, אנדרסן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק.
ב-15 באוקטובר 2019, אנדרסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–4 נגד .
אנדרסן, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020.
יואכים אנדרה הנרי הוא פוליטיקאי מסנט לוסיה, שנבחר לשמש כחבר בית האספה של סנט לוסיה ב-26 ביולי 2021.
הנרי חבר במפלגת העבודה של סנט לוסיה.
בשנים 2016–2020 היה חבר הסנאט של סנט לוסיה, ושימש כמנהיג האופוזיציה.
בבחירות 2016 ניסה הנרי להתמודד מטעם דרום-מזרח קסטריז על מקום בבית האספה של סנט לוסיה, בית הנבחרים התחתון, אך נכשל.
הנרי התמודד שוב על אותו כיסא בבית האספה בבחירות הכלליות שנערכו ב-26 ביולי 2021, קיבל 52.90% מהקולות וניצח את יריבו גיא ג'וזף, שהחזיק בכיסא בבית האספה מאז 2006.
באוגוסט 2021 הוא מונה לשר בממשלה.
יואכים ארנסט של שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן , גם יואכים ארנסט משלזוויג-הולשטיין-פלן, היה הדוכס הראשון של שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן, שהוקמה בעקבות חלוקה של דוכסות שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג.
יואכים ארנסט נולד ב-29 באוגוסט 1595 בזונדרבורג, והיה בנם השני הצעיר של יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג ואגנס הדוויג מאנהלט, בתם של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ואלאונורה מווירטמברג.
כנער יצא למסע חינוכי באירופה, כפי שהיה אופייני לאצילים צעירים באותה תקופה.
במהלך המסע הוא הגיע להולנד, אנגליה, צרפת ואיטליה.
כאשר אביו, הראשון של מה שנקרא , מת בשנת 1622, הדוכסות חולקה בין הבנים, וכתוצאה מכך הוקמו חמש דוכסויות קטנות עוד יותר.
יואכים ארנסט קיבל את שלזוויג-הולשטיין-פלן.
בנוסף לעיירת המגורים החדשה פלן, נכללו בנחלתו אהרנבק ורינפלד.
לרגל נישואיו לנסיכה דורותיאה אוגוסטה, בתו של יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ, הזמין יואכים ארנסט את הריסת הטירה הישנה ב-1632 והקים את טירת פלן בין השנים 1633–1636 כבית מגורים וכמקום מושבה של הממשלה.
ב-1 בינואר 1671, זמן קצר לפני מותו, הוא זכה לעיטור בקופנהגן על ידי מלך דנמרק כאביר מסדר הפיל (נושא 122).
הוא מת ב-5 באוקטובר 1671 בפלן.
ליואכים ארנסט ולדורותיאה אוגוסטה היו שמונה ילדים:
יו "וי יואי" קמפבל הוא אנטי-גיבור בדיוני והפרוטגוניסט הראשי של זיכיון הקומיקס "הבנים", שנוצר על ידי גארת' אניס ודריק רוברטסון ומודלה על פי דמותו של השחקן סיימון פג.
לאחר מותה בשוגג של בת-זוגו, רובין, בידי איי-טריין, מצטרף יואי לארגון "הבנים" בראשות בילי בוטצ'ר במטרה לנקום ב"Supes" (כלומר אנשים "בעלי כוח-על" או "על-אנושיים", שלעיתים קרובות פועלים כ"גיבורי-על") שנוצרו באופן מלאכותי על-ידי התאגיד המגה-קונצרני "ווט-אמריקן".
בהמשך עלילת הקומיקס, הופך יואי למושא אהבתה של אנני ג'נוארי, אך גם ליותר ויותר אכזרי ופראי בהשפעתו של בוטצ'ר.
יואי נולד וגדל בכפר סקוטי כילד מאומץ.
במהלך שנות התבגרותו, חווה יואי ילדות א-שגרתית למדי, הכוללת טראומה נפשית כתוצאה מחשיפה ממושכת לשרשורים, תקרית בה טייס במטוס בו שהה חטף פתאום התמוטטות נפשית באמצע הטיסה, וחבר ילדות בשם הוראס "דט" ברונסון, שסבל מסירחון חריף בצורה לא-טבעית.
עם חברי ילדותו, בילה יואי את זמנו בחקר "תעלומות" מקומיות.
כמבוגר, יואי מביע בושה וניכור ממערכת יחסיו עם הוריו וחברי ילדותו, על אף שאנשים אחרים (בראשם אנני ומלורי) מציינים כי יש לו מזל שיש לו אותם.
ליואי אף כישרון טבעי להקשת מסקנות ולפתרון תעלומות, והוא משמש את "הבנים" בעיקר באמצעות משימות מעקב.
בהמשך יואי אף מסוגל לספק מניע לרציחתו של הומוסקסואל צעיר על ידי סווינגווינג; להתחקות וללכוד גנגסטרית רוסייה, ובסוף הסדרה אף להסיק מהי תוכניתו האולטימטיבית של בוטצ'ר, אליה שאר "הבנים" לא היו מודעים.
יואי נכנס לראשונה לעולם העל-אנושיים כאשר בת-זוגו, רובין, נהרגת בשוגג על ידי איי-טריין במהלך קרב בו האחרון מכניע "גיבור-על" נוסף תוך כדי השלכתו אל עבר רובין, מעשה אשר הורג אותה מיידית ומשאיר מאחוריה רק את זרועותיה הכרותות.
בשל כך, בוטצ'ר מגייס אותו לתפוס את מקומה של מלורי ב"הבנים", ומאוחר יותר אף מזריק לו תרכובת V, ללא רשותו של יואי.
בתחילת פעילותו ב"הבנים", חוסר הניסיון של יואי מביאה להססנותו הרבה והסתייגותו מאלימות, וזמן קצר לאחר הפעולה הראשונה שלו, שגורמת להריגתו בשוגג של בלארני קוק, סרבנותו כמעט מביאה לבריחתו של סווינגווינג במבצע שלאחר מכן.
נוסף לכך, יואי נגעל בהדרגה מנכונותו של בוטצ'ר לענות את אויביהם ומחוסר האכפתיות של האחרים ממעשיו.
עם התקדמות העלילה וריבוי שפיכות הדמים, יואי אף מתחיל להביע בגלוי את סלידתו מאדישותו של בוטצ'ר מהאלימות המתמדת ("חוקי הבנים הגדולים") שננקטו במסגרת פעולותיהם.
על אף סלידה זו, מפתח יואי בהדרגה קשרים ידידות קרובים בתוך הארגון ומחוצה לו, במיוחד עם גיבור-העל הרוסי ואס, ומבלי ידיעתו, עם גיבורת-העל אנני "סטארלייט" ג'נוארי, איתה הוא מתחיל לצאת.
במהלך אירועי ניסיון ההפיכה בממשלת ארצות הברית על ידי הומלנדר, בוטצ'ר לוכד את איי-טריין, בתקווה לגרום ליואי להבין את משמעות היותו חלק מ"הבנים", וגורם לו להקשיב לשיחות מוקלטות של חברי "השבעה" שדנים על מותה של רובין, בתקווה לשכנע אותו לרצוח את א-טריין.
כשיואי מתקשה להביא את עצמו להרוג את איי-טריין, בוצ'ר מתחיל להשמיע שיחות מוקלטות נוספות של "השבעה" – טקטיקה שיואי מסרב להיכנע לה ודורש מבוטצ'ר לחדול ממנה.
עם זאת, כאשר ההקלטות חושפות את תוכניתה של "השבעה" להעסיק את אנני במטרה לבזות אותה, יואי סוף סוף נכנע לדחפיו ובועט בראשו של איי-טריין.
לאחר הקרב עם "השבעה", "הבנים" מתפרקים ואנני עוזבת את יואי מכיוון שהיא אינה מסוגלת לקבל את נאמנותו האמיתית.
עם זאת, מתברר שבוטצ'ר ניסה לנטרל את חברי הצוות על מנת שיוכל לבצע רצח המוני של על-אנושיים, על אף הסיכון שהמעשה יהרוג גם מיליארדי אנשים הנושאים בדמם גנים רצסיבים של תרכובת V.
לאחר שבילי הורג את חלב אם, פרנצ'י ו"הנקבה", יואי מבין שיש לעצור את בוטצ'ר והשניים נאבקים זה בזה בראש בניין האמפייר סטייט במאבק שבסופו הוא מביא לשיתוקו של בוטצ'ר.
בידיעה שהוא ישהה לשארית חייו בכלא, בוטצ'ר משטה ביואי להאמין שהוא רצח את הוריו, מה שמוביל לכך שיואי מכה אותו למוות.
לאחר מכן, יואי ואנני מתאחדים ומחליטים לתת הזדמנות נוספת למערכת יחסיהם.
בעיבוד הטלוויזיוני לסדרת הקומיקס, את דמותו של יואי קמפבל מגלם ג'ק קווייד.
בעיבוד זה, דמותו מוצגת כאמריקאית במקום כסקוטית, הוא עובד בתחילה בחנות לממכר כלי אלקטרוניקה, ואת דמותו של אביו מגלם סיימון פג.
נוסף לכך, נחשף כי אמו של יואי עזבה את המשפחה כשהיה בן שש, והוא מאופיין כמעריץ גדול של בילי ג'ואל.
כמו בקומיקס, בתחילת העונה בת-זוגו של יואי, רובין וורד, נהרגת בטעות על ידי איי-טריין.
בשכנועו של בילי בוטצ'ר, הוא מסכים בחוסר רצון לנקום בעל-אנושיים ומצטרף לצוות שלו, "הבנים", הכולל את פרנצ'י, חלב אם וקימיקו.
בוטצ'ר חושף בפני יואי שאשתו, בקה, נאנסה על ידי הומלנדר ונעלמה לאחר האירוע.
לאחר שגיבור-העל "שקוף" תוקף את יואי לאחר שגילה אותו במשרדי "ווט", בוטצ'ר מסייע ליואי ללכוד אותו, וסדרה של תקלות מביאות לכך ש"שקוף" נהרג כאשר יואי מפוצץ פצצה שהושתלה בפי הטבעת שלו.
עם הזמן, יואי מתמקצע בתור המומחה הטכנולוגי של "הבנים", חרף זעזועו מכמות הקטל ואי-שביעות רצונו מהתנהגותו של בוטצ'ר.
במקביל, פוגש יואי ומתאהב באנני ג'נוארי, חברת "השבעה" החדשה, ומתחיל לצאת איתה, למורת רוחו של בוטצ'ר.
"הבנים" מגלים על דבר קיומה של תרכובת V ועל תפקידה ביצירת על-אנושיים, ומוצאים דרך לסחוט את איי-טריין, שמכור לתרכובת והיה תחת השפעתה כשרץ דרך רובין.
אנני מזדעזעת כשהיא מגלה אודות הקשר של יואי ל"בנים" ואת האמת על תרכובת V, אך מסייעת לו למלט את חלב אם, פרנצ'י וקימיקו כשהם נחטפים על ידי "השבעה".
יואי ו"הבנים", למעט בוטצ'ר, נאלצים לרדת למחתרת, ומסומנים כנמלטים כתוצאה מרציחתה לכאורה של מדלין סטילוול בידי בוטצ'ר.
במקביל, נאלצים "הבנים" להתמודד מול "מפוצץ הראשים", מתנקש מסתורי על-אנושי שהורג את קורבנותיו באמצעות פיצוץ ראשם, בנוסף לסטורמפרונט, חברת "השבעה" החדשה, שמתגלה כנאצית שהייתה נשואה למייסד "ווט אינטרנשיונל" ועל-האנושית הראשונה שנוצרה אי פעם על ידי התאגיד.
עם זאת, השניים מתפייסים, ובוטצ'ר מספר ליואי על התאבדותו של אחיו הקטן, לני, ועל דמיונו הפיזי שלו אליו.
במקביל, מחליטה אנני לעזור בחשאי ל"בנים" ומדי פעם אף מצטרפת אליהם באופן אישי למשימות מסוימות.
בהדרגה, מגיע יואי לנקודת שבירה, אך בעידודה לומד להיות אסרטיבי יותר ולהתנגד לבוטצ'ר.
בהמשך, מציל יואי את אנני ואת אמה בעזרת העל-אנושי לאמפלייטר כשהן נתפסות ונכלאות על ידי "ווט", ומסייע לבוטצ'ר ובקה להציל את בנה, ראיין, מהומלנדר וסטורמפרונט.
בסופו של דבר, יואי, אנני ו"הבנים" זוכים לחנינה, ויואי מחליט לעבוד עבור חברת הקונגרס ויקטוריה נוימן, מבלי לדעת שהיא למעשה "מפוצץ הראשים".
בעונה השלישית, יואי מגלה שנוימן היא העל-אנושית ש"הבנים" רודפים לאחר שהוא עד לכך שהיא הורגת חבר ילדות שלה מימיה ב"רד ריבר", בית אומנה לעל-אנושיים יתומים.
כשהוא חוקר את עברה של נוימן, יואי מגלה שהיא בתו המאומצת הסודית של מנכ"ל "ווט", סטן אדגר, וכי המדיניות שלה נגד "ווט" היא בגדר אופוזיציה מבוקרת.
לאחר שהבין שעבודתו עבור נוימן בשנה האחרונה הייתה לחינם, יואי יוצר קשר עם בוטצ'ר במטרה לאחד את "הבנים" ולהוריד את "ווט" "בדרכו", החלטה שהובילה להתפכחות מתמדת שלו.
לאחר שנודע לו כי בוטצ'ר נטל גרסה זמנית של תרכובת V המכונה "V24", יואי נוטל אותה בעצמו בחשאי במהלך משימה ברוסיה לאיתור נשק-על שלכאורה מסוגל להרוג את הומלנדר, ורוכש את היכולת להתעתק, יחד עם כוח על-אנושי ועמידות משופרת.
יואי אז מסייע לבוטצ'ר לגייס לצדם את סולג'ר בוי לאחר ששחררו אותו מהשבי הרוסי.
בהמשך, יואי בוגד בסולג'ר בוי לאחר שהוא מגלה מפי לג'נד שהמוניטין שלו כגיבור מלחמה הייתה רק תעמולה.
לאחר שבוטצ'ר מכה אותו עד עילפון ונוטש אותו בשירותים של תחנת דלק במטרה למנוע ממנו לקחת מנת "V24" נוספת שעלולה להיות קטלנית (אם כי מבלי לספר לו שגילה על כך מאנני).
כשהבין שבוטצ'ר ניסה להציל אותו, יואי מנסה להציל את בוטצ'ר בעצמו.
במהלך סיום העונה, יואי כמעט מתפתה לקחת בקבוקון נוסף של "V24" כאשר אנני נאבקת מול סולג'ר בוי, אך במקום זאת מחליט לשפר את כוחותיה על ידי הגברת התאורה במגדלי "השבעה", מה שמאפשר לה לרחף ולעלף אותו.
לאחר הקרב, יואי ושאר חברי "הבנים" מקבלים את פני אנני לשורותיהם כשהיא מצטרפת רשמית לצוות.
בעונה הרביעית, מגלה יואי כי אביו לוקה בשבץ ונאלץ להתאחד עם אמו המנוכרת.
במקביל, מסייע יואי ל"בנים" בתוכניותיהם כשהוא וחלב אם מסתננים לפגישה בין הומלנדר, נוימן וסייג'.
המשימה משתבשת והומלנדר מנסה להרוג את יואי, אך הוא ניצל על ידי איי-טריין, שמביא לו תרכובת V במטרה לסייע לאביו הגוסס.
יואי מחליט לבסוף שלא להזריק את תרכובת ה-V, אף אמו מוצאת במפתיע את הבקבוקון ומזריקה לו אותו, מה שמוביל להשתגעותו ולאילוץ להמיתו בהמתת חסד.
מאוחר יותר, יואי, יחד עם "הבנים", חוקר את דבר קיומו של וירוס שביכולתו להרוג על-אנושיים, וממלא תפקיד קריטי במשימה זו כשהוא נאלץ להסתנן למסיבה בביתו של טק-נייט כשהוא מחופש לוובוויבר.
לאחר שגילה על תוכניותיו של הומלנדר להכניס את מתנגדיו למחנות מעצר, יואי מנסה לשווא לשכנע את נוימן להתנגד להומלנדר.
בסיום העונה, יואי מציע נישואין לאנני, הצעה לה אנני מסכימה.
במהלך מתקפה על הנשיא סינגר, יואי מבין שאנני הוחלפה במשנת-צורה, לאחר שהיא מובסת על ידי אנני האמיתית.
אנני זועמת על יואי על כך שהציע נישואין ההצעה למשנת-הצורה, אך סולחת לו והשניים מסכימים לעזוב את ניו יורק.
עם זאת, יחד עם שאר "הבנים", השניים נתפסים על ידי חיילי "ווט" – יואי נלקח למעצר, אך אנני משתמשת בכוחותיה על מנת להימלט ולהשיג עזרה.
בפרק "I'm Your Pusher", המתרחש בעולמה של סדרת הקומיקס המקורית, יואי (בדיבובו של סיימון פג) עד לעימות בין בוטצ'ר לאו-די, סוחר סמים העוסק ישירות בתרכובת V, אותו בוטצ'ר סוחט לתת לגיבור-העל "ויילד וונדר" מנת-יתר ובכך לגרום לו להתרסק עם גיבור-העל איירונקאסט במהלך פעלול במסגרת מסע קידום מכירות ולהרוג את שניהם.
לאחר שהוא עוזב עמו, בוטצ'ר אומר ליואי שהוא מתכנן להשאיר לו את הטיפול באו-די, ושואל אותו אם הוא בכלל נהנה מהמפגן הכאוטי.
בת דמותו של יואי בסדרת הקומיקס מתוארת כזכר טיפוסי וממוצע, ללא כוחות-על או יכולות יוצאות-דופן, עד שמוזרקת לו זריקת תרכובת V.
המינון המוחל על יואי שווה 19 מיליארד דולר, ומעניק לו רמות על-אנושיות של כוח ועמידות על-אנושית, המאפשרות לו לפצוע ולהרוג כלאחר יד בני-אדם רגילים ועל-אנושיים.
דמותו של יואי מודלה ואוירה על פי השחקן והסופר הבריטי סיימון פג.
לדברי רוברטסון, הוא אייר את הדמות על בסיס מראהו החיצוני של פג לאחר שראה אותו בסיטקום "Spaced", וחשב לעצמו שפג תפס בצורה מושלמת את האיזון בין "תמימות ונחישות קשוחה" שאניס רצה בדמות.
כשנשאל לגבי גילום דמותו של יואי בעיבוד קולנועי פוטנציאלי ל"הבנים", פג העיר על כך שהוא עשוי להיות מבוגר מכדי לגלם את הדמות.
בעיבוד הטלוויזיוני, לעומת זאת, מגלם פג את אביו של יואי בתפקיד משני.
אניס ציין כי לדמותו של יואי יש
על גילום דמותו של יואי קמפבל, היה השחקן ג'ק קווייד מועמד לפרס "הגיבור הטוב ביותר" בטקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV.
יואכים טרייר (נולד ב-1 במרץ 1974) הוא במאי קולנוע דני-נורווגי.
סרטיו תוארו כ"הרהורים מלנכוליים העוסקים בשאלות קיומיות של אהבה, אמביציה, זיכרון וזהות".
הוא זכה לשבחים רבים, כולל זכייה בגרנד פרי בפסטיבל קאן, שני פרסי סזאר ומועמדויות לפרס אוסקר ופרס באפט"א.
הוא ידוע בעיקר בזכות טרילוגיית אוסלו שלו, הכוללת את הסרטים "שכתוב" (2006), "אוסלו, 31 באוגוסט" (2011) ו"האדם הגרוע בעולם".
עבור הסרט האחרון, הוא היה מועמד לתסריט המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-94, כאשר הסרט היה מועמד גם לפרס הסרט הבינלאומי הטוב ביותר.
טרייר נולד בדנמרק לאב דני ואם נורווגית וגדל באוסלו, נורווגיה.
אביו, יעקב טרייר, היה טכנאי הסאונד.
סבו היה במאי קולנוע ומנהל אומנותי בחברת סרטים נורווגית גדולה.
כנער, טרייר היה אלוף סקייטבורד שצילם והפיק סרטוני סקייטבורד משלו.
הוא למד במכללה האירופית לקולנוע באבלטופט, דנמרק, ובבית הספר הלאומי לקולנוע וטלוויזיה בבריטניה.
טרייר החל את הקריירה שלו בכתיבה ובימוי סרטים קצרים.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הלאומי לקולנוע וטלוויזיה, טרייר ביים את הסרט הקצר "פרוקטר", מותחן העוסק בגבר שצופה בהתאבדות בקלטת וידאו וחוקר את התעלומה סביב האירוע.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אדינבורו, שם זכה בפרס הסרט הקצר הבריטי הטוב ביותר.
הסרט הקצר זכה גם במועמדויות לפרס הסרט האירופי לסרט הקצר הטוב ביותר ולפרס אמנדה בנורווגיה.
סרט הביכורים הארוך של טרייר, "שכתוב", עוסק בשני סופרים מתחילים ומערכת היחסים ההפכפכה ביניהם.
הסרט, שיצא לאקרנים על ידי מירמקס בשנת 2006, זכה בפרסי הקולנוע המובילים של נורווגיה מבחינה בינלאומית, הוא זכה בפרסים בפסטיבלי קולנוע בטורונטו, איסטנבול, רוטרדם, מילאנו וקרלובי וארי.
טרייר נבחר לאחד מ"10 הבמאים שכדאי לעקוב אחריהם" של "מגזין וראייטי" בשנת 2007.
טרייר זכה להוקרה בזכות סרט הדרמה הנורווגי שלו "אוסלו, 31 באוגוסט" (2011).
הסרט סובב סביב יום אחד בחייו של מכור לשעבר שפוגש חברים ותיקים באוסלו.
הסרט הוקרן בבכורה בקטגוריית "Un Certain Regard" בפסטיבל קאן 2011. הסרט הוא עיבוד לרומן "ויל-או'-דה-ויספ" מאת פייר דרייה לה רושל (1931) ולסרטו של לואי מאל "האש שבתוכו" (1963).
הסרט זכה לשבחים ופרסים והופיע ברשימות עשרת הסרטים הטובים ביותר של מספר מבקרים לשנת 2012.
בשנת 2015, טרייר ביים את הסרט הראשון שלו בשפה האנגלית "רועש יותר מפצצות" בכיכובם של ג'סי אייזנברג, גבריאל ביירן ואיזבל הופר.
הסרט נבחר להתחרות על דקל הזהב בפסטיבל קאן 2015 סרטו הרביעי, סרט האימה העל-טבעי "תלמה", הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2017 וזכה לביקורות חיוביות.
הסרט נבחר כמועמד הנורווגי לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-90, שנערך בשנת 2018.
בשנת 2014 טרייר נבחר להיות חבר חבר השופטים של מסגרת ה־"Cinéfondation" (סרט הסטודנטים הקצר) בפסטיבל קאן.
בשנת 2018, טרייר כיהן כנשיא חבר השופטים של מסגרת שבוע המבקרים בפסטיבל קאן 2018.
ביוני 2018, טרייר הוזמן להיות חבר ב שבוחרת את הזוכים בפרס האוסקר.
ב-7 ביולי 2021, סרטו "האדם הגרוע בעולם" הוקרן בבכורה וזכה לשבחים רבים והתמודד על דקל הזהב בפסטיבל קאן 2021, שם זכתה הכוכבת רנאטה ריינסב בפרס פסטיבל קאן לשחקנית הטובה ביותר.
"בהוליווד ריפורטר" שיבחו את יכולותיו של טרייר כבמאי, וכתב "יותר מתמיד, טרייר מגלה עד כמה הוא מצליח להמשיך לשנות גוונים וקשתות רגשיות מבלי לאבד שום מומנטום נרטיבי." הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר וטרייר עצמו זכה במועמדות לפרס האוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-94.
בשנת 2023 הוכרז כי טרייר יתאחד עם השחקנית רנאטה ריינסב בסרטו "ערך סנטימנטלי" - דרמה משפחתית על מערכת יחסים שבורה בין שתי בנות לאביהן הקולנוען.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2025, שם זכה בפרס הגרנד פרי.
בסרט מככבים גם סטלאן סקושגורד ואל פנינג.
ב"הוליווד ריפורטר" כתבו "זה אולי הסרט הקרוב ביותר לסוג הסרטים של אינגמר ברגמן, שסרטיו נראים כהשפעה, או לפחות כהשראה, על טרייר".
תאריך יציאה לאקרנים יהיה בנובמבר בארצות הברית.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי2026הבמאי הטוב ביותרערך סנטימנטליהתסריט המקורי הטוב ביותרפרס הקולנוע הבריטי העצמאי2025הסרט הבינלאומי העצמאי הטוב ביותרערך סנטימנטלי
אולריך פרידריך וילהלם יואכים פרייהר פון ריבּנטרופּ היה פושע מלחמה נאצי ודיפלומט גרמני, מראשי המשטר הנאצי בגרמניה ושר החוץ שלו.
הוצא להורג כחלק מההוצאות להורג בנירנברג לאחר שנמצא אשם במשפטי נירנברג בפשעי מלחמה ובעריכת מלחמה תוקפנית.
ריבנטרופּ נולד בווזל שבריין התחתון, בנו של קצין.
בנעוריו חי מספר שנים מחוץ לגרמניה, וכתוצאה מכך דיבר אנגלית וצרפתית באופן שוטף.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בצבא, עלה לדרגת קצין, וזכה בצלב הברזל.
אחרי המלחמה הצטרף לשירות הדיפלומטי והוצב בקונסטנטינופול.
לאחר שעזב את השירות הדיפלומטי, התעשר מסחר ביינות.
אחר כך היה סוכן מותגים של משקאות אלכוהוליים.
בשנת 1930 פגש ריבנטרופּ באדולף היטלר והשניים התרשמו זה מזה עמוקות.
בשנת 1932 הוא הצטרף למפלגה הנאצית.
ריבנטרופּ הפך למעריץ של היטלר, ואילו זה הפך אותו ליועצו בעניין מדיניות חוץ.
בשנת 1933 קיבל דרגת כבוד מהאס אס.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, בשנת 1933, הצטרף ריבנטרופּ לממשלה כשר לתפקידים מיוחדים.
הוא ניהל את המשא ומתן בדבר ההסכם הימי האנגלו-גרמני בשנת 1935, והסכם האנטי-קומינטרן בשנת 1936. ברית זו שכרתה גרמניה עם האימפריה היפנית, הייתה בעלת ערך תעמולתי בלבד, אך משהצטרפה אליה איטליה בשנת 1937, היא היוותה את השלד ל"ברית הפלדה" בין מדינות הציר במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1936 נשלח ריבנטרופּ לשמש שגריר בלונדון, שם, כפי שהתפאר, היו לו ידידים בדרגים רמים, והמשא ומתן המוצלח על ההסכם הימי, נתן גושפנקא לכישוריו.
ריבנטרופ שילב בהתנהגותו שחצנות (הוא נהג ללבוש "מדים" דיפלומטיים שעליהם סמל העיט הגרמני המחזיק בטפריו את כדור הארץ), עם חנופה בלתי מוגבלת להיטלר.
כאשר נפגש עם וינסטון צ'רצ'יל, אז ללא תפקיד מדיני רשמי ב-1937, סיפר לו על הצורך של גרמניה הנאצית להשתלט על "מרחב מחיה" לעם הגרמני וניסה לשכנעו - ללא הצלחה, בהגיון תביעותיה של גרמניה.
ניסיונותיו להפגיש את ראש הממשלה הבריטי סטנלי בולדווין עם היטלר נכשלו, ובמנהגיו ובדרך התנהגותו הצליח להרגיז רבים בצמרת הבריטית.
בשנת 1938 נקרא ריבנטרופּ להחליף את קונסטנטין פון נויראט בתפקיד שר החוץ.
ריבנטרופ היה בעל תפקיד בארגונה של ועידת מינכן, ולאחר מכן בסיפוחן של בוהמיה ומוראביה.
אך השפעתו האמיתית על מדיניות החוץ, הייתה בייזומו והוצאתו לפועל של "הסכם ריבנטרופ מולוטוב" בין גרמניה לרוסיה.
הסכם זה, הנחשב עד היום לאחד משיאי הציניות בדיפלומטיה הבינלאומית, נהגה כפי הנראה על ידי היטלר וריבנטרופ לאחר מתן הערבות הבריטית לפולין באפריל 1939. ב-28 באפריל 1939, הודיע היטלר בנאום על ביטול הסכם אי ההתקפה הפולני-גרמני, וההסכם הימי האנגלי-גרמני.
היה זה אות ברור כי בכוונתו לפנות מזרחה, ולתקוף את פולין, ולשם כך היה להיטלר צורך להבטיח תמיכה של בעל ברית חזק, אחר שהתברר שהאנגלים והצרפתים אינם מתכוונים הפעם לעמוד מן הצד ולתת לגרמניה לספח עוד מדינה ל"רייך השלישי".
אות רב משמעות לבאות היה בכך שבשונה מהרגלו בעת שנאם בנוגע למדיניות החוץ, בנאומו זה היטלר לא התייחס כלל לרוסיה ולא תקף את המשטר הקומוניסטי.
בצהרי יום 23 באוגוסט 1939 נחת ריבנטרופ במטוסו במוסקבה, ושם חתם על "הסכם אי התקפה", שהיה מעין ברית בין גרמניה הנאצית ורוסיה הקומוניסטית.
להסכם זה היה נספח סודי אשר חילק את הטריטוריות במזרח, ובהן פולין, בין הרוסים והגרמנים.
ההסכם לא רק נתן להיטלר יד חופשית לפעול כנגד פולין, אלא גם עודד אותו לכך, וקבע את תג המחיר שדרש יוסיף סטלין בעד הסכמתו לפעולה.
תמונתו של ריבנטרופ המרים עם סטלין כוס ברכה לחיי הפיהרר "שהעם הגרמני אוהב אותו כל כך", הדהימה את העולם.
תוך כשבוע ימים פרצה מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה נעשה תפקידו של ריבנטרופ בעל חשיבות משנית.
עד מהרה הסתכמו יחסי גרמניה עם מדינות העולם ביחס של מדינה גרורה לגרמניה, או של אויב המצוי במלחמה.
בשנת 1941, עם כניסת היפנים למלחמה לאחר המתקפה על פרל הארבור, עשה ריבנטרופ מאמץ לגרום ליפנים להתקיף את ברית המועצות, דבר שהיה מסייע מאוד לגרמנים במלחמתם במזרח.
אופייני הוא הדבר שהכרזת המלחמה של גרמניה על ארצות הברית, החלטה כבדת משקל וגורלית, הוכרזה על ידי היטלר, מבלי להיוועץ עם ריבנטרופ, ואף בניגוד לדעתו.
לאחר כיבוש שטחים נרחבים במזרח במהלך מסע המלחמה עם רוסיה, ניסה ריבנטרופ לקחת חלק בניהולם של השטחים הכבושים, ואף אסף ראשי תנועות לאומניות של העמים שנכבשו (אוקראינים, ליטאים ואחרים), על מנת לנסות ולפעול להשלטת ממשלות בובה שתפעלנה לפי הוראות משרד החוץ הגרמני.
פעולות אלו לא עלו בקנה אחד עם תוכניותיו של היטלר לשעבודה של האוכלוסייה, הורדת רמת החיים לרמה של ימי הביניים, אכלוס השטחים שנכבשו ב"ארים", והשמדת היהודים בהם.
היטלר הורה לריבנטרופ לחדול ממאמצים אלו.
לקראת סיום המלחמה, ציווה היטלר בטרם התאבד, שלאחר מותו, תוקם ממשלה על ידי גרוס אדמירל קרל דניץ, ובה ימונה ארתור זייס-אינקווארט לשר החוץ במקום ריבנטרופ.
דניץ בחר שלא לעשות כן, ומינה את לוץ שוורין פון קרוזיק לראש השרים, שר החוץ ושר האוצר.
היה זה מינוי חסר משמעות, ועד מהרה מצאו עצמם כל האנשים המוזכרים לעיל על ספסל הנאשמים בבית הדין לפשעי מלחמה בעיר נירנברג.
ריבנטרופ נמצא אשם בכל האישומים כנגדו, והוצא להורג בתליה בנירנברג, בשנת 1946 כחלק מההוצאות להורג בנירנברג.
כשנשאל למילותיו האחרונות הוא ענה:
על פי מפקד כלא נירנברג רגע לפני שכוסו פניו לחש לכומר הלותרני של הכלא "אני אראה אותך שוב".
התליה נמשכה 14 דקות, גופתו נשרפה והאפר פוזר בנהר איזר.
זיכרונותיו של ריבנטרופ יצאו לאור בשנת 1953.
הרב ד"ר יואל בן נון (נולד ב-9 במאי 1946, ח' באייר תש"ו) הוא רב ציוני דתי, ממייסדי ישיבת הר עציון, דוקטור למחשבת ישראל ומרצה לתנ"ך.
ובעל טור יומי במסגרת מיזם 929 - תנ"ך ביחד.
בן נון נולד בשנת 1946 בחיפה לד"ר יחיאל בן נון (פישר) ולד"ר שושנה בן נון (רוזה פירסט), מחנכים וחוקרים בתחומי היהדות והלשון העברית.
בנערותו למד בישיבת יבנה בחיפה ואחר כך בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק.
היה ממשחררי העיר העתיקה והר הבית בירושלים במלחמת ששת הימים בחטיבת צנחני המילואים 55.
ב-1968 פנה עם חנן פורת לרב יהודה עמיטל ויחד עם משה (מושקו) מושקוביץ הקימו את ישיבת הר עציון באלון שבות.
בנוסף היה מדריך בבית ספר שדה כפר עציון ולימד בקורסי ההכשרה למדריכי החברה להגנת הטבע.
לאחר מלחמת יום הכיפורים היה הרב בן נון ממייסדי תנועת גוש אמונים.
פגישת היסוד התקיימה ב–1974 בביתו באלון שבות.
במשך שנים רבות היה חבר מזכירות התנועה, וב–1976 הצטרף לגרעין עפרה, כשהוא עוזב את אלון שבות.
בשנת 1978 הקים עם כמה מחבריו את אגודת "אל הר ה'" שפעלה להגברת תודעת המקדש וקראה לשלטון יהודי מלא בהר הבית.
בשנת 1985 הקים את האולפנא לבנות בעפרה ועמד בראשה כעשר שנים.
בשנת 1986 ייסד עם צוות לימודי התנ"ך במכון להכשרת מורים בהר-עציון (כיום: מכללת יעקב הרצוג) את הביטאון התורני לענייני מקרא "מגדים".
בשנת 1996 הקים עם הרב יעקב שפירא את מדרשת יעוד, במסגרת רשת אמי"ת, להכשרת מורים בשירות לאומי להוראת יהדות בבתי ספר חילוניים.
בין השנים 2000–2006 עמד בראש ישיבת השילוב בקיבוץ הדתי עין צורים.
בשנת 2008 חיבר והגיש עבודת דוקטורט באוניברסיטה העברית בנושא "המקור הכפול של השראה וסמכות במשנת הראי"ה קוק".
בשנת 2015 החל לכתוב טור יומי במסגרת מיזם 929 - תנ"ך ביחד.
בשנת 2018 הוענק לו פרס היצירה התורנית ע"ש הרצי"ה.
באוקטובר 2019, תשרי ה'תש"ף הוענק לו פרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך על מפעל חיים.
חלק נכבד בהגותו של הרב בן נון סובב סביב התנ"ך ולימודו.
בהמשך ליהודה אליצור הוא שואף לשאוב משמעויות עכשוויות מהתנ"ך ולהעמיד את הכתוב על פשוטו.
הרב בן נון הוא מהדוברים הבולטים בפולמוס "תנ"ך בגובה העיניים", שבו ביקר את גישת רבני ישיבת הר המור וסבר שיש להתייחס לגיבורי התנ"ך כדמויות אנושיות, שאינן שונות במהותן מן הלומדים.
לטענתו רק בדרך זו ניתן לשאוב משמעות ערכית ומוסרית מסיפורי האבות.
הרב בן נון עוסק גם במדרשי חז"ל, תוך התמקדות במחלוקת העקרונית בין בתי המדרש של רבי עקיבא ורבי ישמעאל, וכן בפרשנות מקורית לתורתו של הרב קוק.
בעקבות הרב צבי יהודה הכהן קוק, הדגישו הוא וחנן פורת את החשיבות בלימוד התנ"ך בישיבות.
הוראתו ופעילותו בישיבת הר עציון, במכללת הרצוג ועוד תרמה ל בציבור הדתי-לאומי.
הרב בן נון קורא להתאמת נוסח התפילה לימינו.
כך למשל, את השורה "העיר הקודש והמחוזות היו לחרפה ולביזות" שבפיוט "זכור ברית" לערב ראש השנה שינה ל"ההר הקודש והמחוזות...".
בתפילת אבינו מלכנו הוא הוסיף את הבקשות: "אבינו מלכנו, מלא מאגרינו מים", וכן "אבינו מלכנו, הרם קרן מדינתך".
לדעתו כל חשמל (מלבד הביולוגי) נחשב כאש וצריך להיות אסור מדאורייתא להשתמש בו בשבת.
הוא מאזכר בהקשר זה את החשמל בספר יחזקאל המתייחס לברקים שהם, על פי המדע הידוע לנו כיום, חשמל, ויש בהם יסוד של אש.
בדומה להגותו התורנית, גם השקפתו הפוליטית של הרב בן נון עצמאית וייחודית.
השקפתו, המבוססת על ראייה היסטורית של תולדות עם ישראל, מדגישה את הצורך בקונצנזוס ובמניעת פיצול ומלחמת אחים בעם היהודי.
בעקבות זאת הוא בוחן בסוגיות העומדות על הפרק את דעת הציבור היהודי הכללי (בעיקר דעת הרוב החילוני) ומנסה שלא להיכנס למחלוקת אתו.
בשנת תשנ"ב פרסם בכתב העת נקודה מאמר בשם "לא הצלחנו להתנחל בלבבות" ובו כתב שהוא וציבור המתנחלים כשלו בכך שהסתפקו בבניית התנחלויות, ללא התנחלות בלבבות ושותפות עם כל תושבי המדינה.
הרב בן נון היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים השונים בציבור היהודי בישראל.
הרב בן נון התפרסם לאחר רצח רבין, כשתקף את האווירה בציבור הדתי-לאומי לפני הרצח, ואמר שברשותו מידע על רבנים שפסקו שחל על רבין 'דין רודף' ובכך נתנו לגיטימציה להורגו .
הוא לא סיפק פרטים או ראיות, ודבריו נתפסו בקרב רבים בציבור הציוני דתי כבלתי לגיטימיים ואחדים מרבני הציבור הדתי לאומי הוציאו עליו דין נידוי.
הביקורת הציבורית החריפה עליו הביאה למעברו מעפרה לאלון שבות.
בניסן ה'תשס"ב (2002) כתב בנקודה, לרגל עשרים שנה לפינוי ימית:
"...מול ממשלה לאומית לא היה סיכוי.
היינו צריכים להגיע להסכמה בין יהודים ליהודים.
בין מפלגות הימין והציבור שמאחוריהן לבין השמאל היהודי.
האחדות שהייתה נוצרת כתוצאה מכך הייתה משנה את התמונה...
אנחנו בפירוש עומדים היום במצב דומה.
מנהיג ימין עומד בראשות הממשלה, והוא זה שעשוי להוביל אותנו לאותה צרה...
מה שהיינו צריכים לעשות אז, אנחנו מוכרחים לעשות היום: לשבת למשא ומתן בין יהודים.
הסכם בין מתיישבי יש"ע, על כל גווניהם הפוליטיים, ובין השמאל היהודי...
בתש"ח לא הייתה אחדות, ולא זכינו לשחרור הארץ.
בששת הימים הייתה אחדות, ואכן זכינו לשחרור.
מאז מלחמת לבנון אנו מפולגים עמוקות, והנה הארץ נלקחת מאיתנו.
הארץ לא עומדת בפני עצמה, היא פונקציה של עם ישראל".
הרב בן נון הרבה להתראיין בתקופה שסביב תוכנית ההתנתקות.
כחודש לאחר הריסת מבני הקבע בעמונה ב-2009 פרסם מאמר חריף בעיתון הצופה בשם "עדת סאטמר המתחדשת" ובו תקף את התנהלותה של הציונות הדתית בעת "ההתנתקות" ולאחריה.
הוא כתב כי גישת המאבק החריף והאלים רק הזיקה, והדגיש כי אף שהדמוקרטיה מאפשרת "אי ציות אזרחי" דווקא התורה אוסרת.
"דגלנו כחול-לבן בלי שום כתום.
אני לא כתום, גם לא פס, גם לא כתם ושמץ.
ב-5 במרץ 2006, כשלושה שבועות לפני הבחירות לכנסת השבע עשרה, הודיע הרב בן נון על תמיכתו במפלגת קדימה באמרו כי "ככל הנראה, בשנים הקרובות ייקבעו שם כל ההחלטות המשמעותיות.
כדי להציל כמה שיותר מההתיישבות צריך להיות שם".
הוא טען כי המאבק התמידי של ראשי ההתיישבות על "הכול" גרם פעמים רבות לכך שהם נשארו ללא כלום.
עם זאת, הוא נמנע מלקרוא לאנשים להצביע עבור המפלגה.
על אירועי בית השלום בחברון וכתב: "אם חברון היהודית לא תחבר אליה את כל עם ישראל, היא עלולה להיחרב חס ושלום.
המפתח נמצא בידי אנשי חברון עצמם.
אם ינהגו כדוד, יחברו אליהם את עם ישראל.
אם ינהגו כאבשלום, בבריונות אלימה, אפילו יצליחו פה ושם, עם ישראל יקיא אותם, וה' יעלים עינו מהם, חס ושלום.
הבטחת ה' הגנוזה בחברון היא נצחית, ודווקא משום כך היא יכולה להישמר לדור ראוי.
אין הבטחה מיוחדת לדור הזה, או לדור פרטי אחר".
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הודיע על תמיכתו במפלגת הבית היהודי.
לדעתו היה ראוי לסגור את כיפת הסלע וסביבתו (מקום המקדש בהר הבית) למוסלמים וליהודים, ולקבוע שזה מקום קדוש שאין כניסה אליו, עד שיגיע עם ישראל למדרגה הנדרשת לצורך בניין בית המקדש.
פועל ומדבר גם על המלחמה בתאונות הדרכים, הפערים החברתיים בישראל והמאמץ לשפר את איכות הסביבה.
פרקי האבות – אוסף מאמרים על ספר בראשית, מתוך כתב העת "מגדים".
מחביון עז – פרקי הלכה ומוסר – מאמרים בנושאי הלכה ומחשבת ההלכה.
נס קיבוץ גלויות – כוחה של יהדות ישראלית, ידיעות אחרונות, 2011
ישעיהו – כציפורים עפות, ידיעות אחרונות, תשע"ג.
(נכתב עם הרב בנימין לאו)
המקור הכפול: השראה וסמכות במשנת הרב קוק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"ד
זכור ושמור – טבע והיסטוריה נפגשים בשבת ובלוח החגים, הוצאת תבונות, 2015
מקראות – יתרו: עיון רב-תחומי בתורה (יחד עם שאול ברוכי), משכל הוצאה לאור, 2017
אני קהלת: מקהלת קולות בדמות אחת, (יחד עם הרב יעקב מדן) מגיד וישיבת הר עציון, 2017
מקראות – משפטים: עיון רב-תחומי בתורה (יחד עם שאול ברוכי), ידיעות ספרים, 2018
נביאים מול מעצמות – מישעיהו והושע עד ירמיהו אל מול האימפריה האזורית, 2022
מקראות – בינה בתורה: שיעורים קצרים ומורחבים על סדר התורה – בראשית-שמות, 2022
מחביון תורתך – מתורת ארץ ישראל, הוצאת מכללת הרצוג תבונות, 2024
הרב בן נון פרסם מאמרים נוספים, בעיקר בנושאי תנ"ך, רובם בכתב העת "מגדים" וכן סדרת טורי פרשנות מלאה על התנ"ך במסגרת פרויקט 929.
עוד הוציא קובץ של תקליטורי שמע בשם "שירת התורה", שבהם הוא קורא את פרשת השבוע של ספר בראשית, ולאחר כל פרק שיעור בעניינו.
קובץ זה יצא בהוצאת תבונות.
הרב יעקב מדן (תלמיד חבר)
אחיו, הרב אלחנן בן נון, כיהן כרב היישוב שילה במשך שלושים שנה, והיה ראש ישיבה בבית אורות.
יואל (יולי) אֶנְגֶל (16 באפריל (כך על פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגריגוריאני: 28 באפריל) 1868 – 11 בפברואר 1927) היה מלחין יהודי שפעל בעיקר באימפריה הרוסית, אשר הטביע חותמו על הזמר המוקדם של היישוב העברי בארץ ישראל.
יואל אנגל נולד בברדיאנסק שלחוף הים האזובי, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה).
אביו מנחם מנדל נהג לנגן נעימות עממיות, והוא עצמו למד לנגן בפסנתר, אך ללא כוונה להפוך למוזיקאי.
הוא למד משפטים באוניברסיטת חרקוב, ובמקביל למד באקדמיה למוזיקה של חרקוב.
בעקבות פגישה עם צ'ייקובסקי במרץ 1893 החליט ללמוד מוזיקה בקונסרבטוריון במוסקבה.
לאחר תום לימודיו הפך למבקר מוזיקלי, ונחשב לאחד החשובים בתחומו בתקופתו.
בנוסף, הקים ב-1908 את החברה למוזיקה עממית יהודית.
ב-1912 ערך מסע לליקוט לחנים יהודיים עממיים (במסגרת המשלחת האתנוגרפית בראשות ש.
אנ-סקי), שעליהם ביסס את לחניו למחזה "הדיבוק" של אנ-סקי.
ב-1916 פרסם את הקובץ "50 אידישע פֿאָלקסלידער" (50 שירי עם יהודיים).
מ-1922 עבד כמורה למוזיקה ואמנות בבית מחסה לילדים יהודים עזובים ויתומים ליד מוסקבה (Малаховка).
ב-1922 הועלתה המוזיקה שהלחין להצגה "הדיבוק" על ידי תיאטרון "הבימה" במוסקבה.
נישא לטוניה (אנטונינה) קונסטנטינובנה לבית חפץ.
לשניים נולדו שתי בנות - ורה ועדה.
המלחין היהודי-רוסי לזר סמינסקי נמנה עם תלמידיו.
ב-1922 עבר לברלין, והחל מלחין לשיריהם של חיים נחמן ביאליק ושל שאול טשרניחובסקי.
בנוסף, ייסד הוצאה לאור של ספרי תווים, "יובל", ב-1923.