tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלמנטים סופיים היא שיטה מקובלת ונפוצה בפתרון של בעיות הנדסיות רבות בעזרת מחשב תוך שימוש בתוכנות מחשב מיוחדות הפועלות בשיטת האלמנטים הסופיים .
הרעיון הראשון לתאר את גוף המוצק כמספר אלמנטים עם מידות סופיות שייך לפואסון (M.Poisson,1829).
שיטת האלמנטים הסופיים פותחה לראשונה בשנת 1943 על ידי ריצ'רד קוראנט (Richard Courant) שהשתמש בשיטת ריץ (Ritz method) שהיא שיטה נומרית, כדי לקבל פתרון מקורב למערכת רוטטת.
בשנת 1956 התפרסם מאמר מרחיב על ידי M.
Topp אשר התייחס לשיטת האלמנטים הסופיים בנושא קשיחות ותזוזות של מבנים מורכבים.
במכניקת המבנים הפיתוח של המשוואות לפתרון באלמנטים סופיים מבוסס על עקרונות שימור האנרגיה וכלל פוטנציאל האנרגיה המינימלי.
בשנת 1973 פרסמו Strang and Fix ספר בשם "אנליזה של שיטת האלמנטים הסופיים" (An Analysis of The Finite Element Method) שהעמיד את השיטה על בסיס מתמטי מוצק והפך אותה לשיטה נומרית מוכרת שמרבים להשתמש בה בהנדסה.
פרופסור רוברט קוק מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון כתב בשנת 1974 ספר לימוד בשם Concepts and Applications of Finite Element Analysis, שהפך למקור מידע בנושא האלמנטים הסופיים כולל רקע מתמטי ורקע היסטורי.
בשיטת האלמנטים הסופיים האובייקט מתואר על ידי מודל גאומטרי המחולק לאלמנטים סופיים.
המשוואות נכתבות לכל אלמנט לפי הבעיה הפיזיקלית המתוארת על ידי המודל וכל מערכות המשוואות של המודל המיוצגות על ידי המשוואות של האלמנטים.
מערכת המשוואות הזו נפתרת בטכניקות של אלגברה ליניארית או בשיטות נומריות לא ליניאריות לפי אופי המשוואות.
דיוק הפתרון של השיטה משתפר כאשר האלמנטים קטנים יותר או כאשר האלמנט מורכב יותר על ידי תוספת נקודות וכאשר הצורה של האלמנטים די אחידה.
מרבים להשתמש בשיטת האלמנטים הסופיים לחישוב מאמצים ותזוזות של מבנים ושל מערכות מכניות וכן בפתרון של בעיות מורכבות במעבר חום, זרימה, אלקטרומגנטיות ועוד.
דוגמה למערכת משוואות ליניאריות לפתרון בעיית חישוב של גוף אלסטי בהשפעת כוחות חיצוניים:
השימוש המעשי באלמנטים הסופיים החל בתעשייה האווירית בחישוב מבני מטוסים, בתעשיית הימית בחישוב מבני אוניות, בחישוב של מבנים מורכבים, בחישוב צנרת לחץ חמה בתחנות כוח ובכורים גרעיניים ובחישובים הדרושים בתעשיית הרכב.
היום השימוש בשיטה נפוץ ומגוון בשטחים שונים של הפיזיקה ושל ההנדסה כולל הנדסת קרקע לדוגמה והנדסה ביו רפואית כמו חישובי חוזק השלד של בני אדם.
מצד אחד יש היצע של תוכנות אלמנטים סופיים כלליות ומצד שני תוכנות ייעודיות המותאמות למשימות חישוב ספציפיות.
ההתפתחות של התוכנות לאלמנטים סופיים ושל המחשבים מאפשרים חישובים מורכבים של תהליכים כמו התנגשות מכוניות.
החישוב מעגלי כאשר מעגל החישוב הקודם מגדיר את תנאי השפה של החישוב הבא.
משך החישוב עדיין לא נעשה בזמן אמת אבל בסוף התהליך ניתן להציג סרטון הדמיה של האירוע כאילו הוא בוצע מול עינינו.
השימוש היום יומי איננו דורש ידע בפיתוח המשוואות הדיפרנציאליות והפתרון שלהם, אלא הכרה טובה של הנושא, בניית מודל טוב המתאים למציאות שייתן תוצאות קרובות למציאות, קביעת תנאי שפה וחלוקה טובה לאלמנטים.
אלמנך הוא כתב עת ספרותי עברי.
גיליונו הראשון ראה אור בסתיו 2006. עורכי כתב העת הם אור גראור ויעל טומשוב (מייסדי כתב העת), וכן פאר פרידמן.
בגיליון הראשון הופיעו בין היתר שירים מאת רוני סומק, לידור יעקב, סלי מצוינים ויחזקאל נפשי.
כמו כן הופיעו סיפורים מאת יחזקאל רחמים, בלה שייר ופרק מתוך "הרביניסט האחרון", ספרו של הסופר והמבקר רן יגיל, שיצא לאור כחודש לאחר הופעת הגיליון.
את הגיליון הראשון מלווים צילומיו של גלעד בנארי.
הגיליון השני של כתב העת יצא כחצי שנה מאוחר יותר (מרץ 2007), וכלל מסה מאת אורי הולנדר על שיר של המשורר הוותיק טוביה ריבנר, כמו גם שירים מאת עודד פלד, סיון בלס, נדב ליניאל, פאר פרידמן ולירז מושיוב, וסיפורים מאת ירון אביטוב, שמעון מרמלשטיין, ונועה סיון.
בגיליון זה פורסמו גם טקסטים בפרוזה ושירה מאת העורכים.
את הגיליון הקדים מוטו בסינית מאת ג'ואנג-דזה, וליווה אותו האמן גידי לנדן.
ביוני 2006, לאחר הפוגה ארוכה, ראה אור הגיליון השלישי של כתב העת, בליווי האמן אריק ונונו.
לקראת פרסום הגיליון השלישי הצטרף למערכת המשורר והעיתונאי פאר פרידמן.
את כתב העת מעצבת מיכל אליש.
בדבר העורכים המופיע בפתח הגיליון הראשון, כתבו העורכים, בין היתר:
בהמשך דבר העורכים, שאלו בשם הקוראים: "איפה השירים והסיפורים?
למה אני לא רואה אותם בחנויות?"; וענו:
בפתח הגיליון השני הכריזו העורכים על מהדורה אלקטרונית מורחבת לכתב העת.
כמו כן הודיעו כי אחד הגיליונות הבאים יוקדש כולו ליצירות מתורגמות.
לאחר צאת הגיליון הראשון זכה כתב העת לביקורות מעורבות, לרוב במסגרת מאמרים שדנו בגל כתבי העת הצעירים שראו אור באותה תקופה, ביניהם כתם, דקה, אורבניה ומאגמה.
אלמנך ימי הוא שנתון המפרט את מיקומם של גרמי השמים, לרבות השמש, הירח, כוכבי הלכת ו-57 כוכבי שבת נבחרים, בכל רגע נתון לגבי כל מיקום על פני כדור הארץ.
האלמנך משמש רבות לניווט אסטרונומי, בו ידיעת מיקומם של גרמי השמים מאפשרת חישוב מיקום הצופה על פני כדור הארץ.
תנועתם היחסית (לכדור הארץ) של גרמי השמים ניתנת לחיזוי מדויק.
כלומר, ביחס לכל נקודה על פני כדור הארץ, ניתן לחשב בדיוק רב מה יהיו הזוויות היחסיות לגרמי שמים מסוימים.
מאחר שמהירות תנועתם הזוויתית של גרמי השמים המצויים במערכת השמש, קרי השמש, הירח וכוכבי הלכת, מהירה יחסית, מיקומם מפורט באלמנך בנפרד.
מיקום כוכבי השבת לעומת זאת, אינו מפורט לגבי כל כוכב וכוכב, אלא מיקומה של קבוצת הכוכבים אריאס.
באמצעות ספרות נוספת, ניתן לדעת את מרחקם הזוויתי של כל אחד מכוכבי השבת מאריאס.
מאחר שהשימוש העיקרי בניווט אסטרונומי נעשה בכלי שיט, האלמנך המסורתי ערוך באוריינטציה ימית ומחויב להימצא בכל כלי שיט על פי תקנים בינלאומיים.
עם התקדמות המחשוב בכלי שיט, הולך ומתייתר השימוש באלמנך בצורתו המסורתית ואת מקומו מחליפות תוכנות מחשב.
האלמנך המסורתי מוצא לאור על ידי האדמירליות הבריטית, אולם כיום קיימות הוצאות מתחרות נוספות.
האלמנך הראשון הוצא על ידי האדמירליות בשנת 1767.
אלמנטל הוא כינוי לישות מיתולוגית המהווה מעין התגלמות של אחד מארבעת היסודות של העולם העתיק.
כינוי זה הופיע לראשונה בכתביו של פאראצלסוס בנושא האלכימיה.
פאראצלסוס מנה ארבעה סוגים של אלמנטלים: גנומים - אלמנטל האדמה; נימפות - אלמנטל המים; הסילפות - אלמנטל האוויר; וסלמנדרות - אלמנטל האש.
רוב הישויות האלה מצויות בפולקלור בנוסף לאלכימיה, כאשר משתמשים בשמן בחפיפה ליצורים אחרים בפולקלור.
עם זאת, לסילפות אין כמעט כל אזכור מחוץ לאלכימיה.
הבסיס לכתבים אלו של פאראצלסוס היא תאוריית היסודות של הפילוסוף היווני אמפדוקלס, לפיה העולם מורכב מארבעה יסודות: אש, אדמה, אוויר ומים.
פרדיגמה זו השפיעה מאוד על הפילוסופיה של ימי הביניים, ופאראצלסוס רצה להגדיר קבוצה של ישויות מיתולוגיות אל תוך הפרדיגמה בכך ששייך אותם לתוך ארבעת היסודות.
במיסטיקה, בכישוף ובאלכימיה, האלמנטלים הם מפלצות וחיות אגדיות (שלעיתים מופיעות בצורת רוח) המותאמות/מורכבות מאחד מארבעת היסודות: אש, אדמה, אוויר ומים.
היסודות עצמם מאזנים אחד את השני באמצעות ההפכים המשלימים: מים מכבים אש, אש מרתיחה מים, אדמה מכילה וחונקת אוויר, אוויר שוחק האדמה.
נהוג ליחס לפאראצלסוס את המצאת האלמנטלים, זאת על אף שפאראצלסוס עצמו, בן המאה ה-16, לא השתמש במונח זה או באף מונח מקביל אחר בגרמנית, שפת כתביו.
בכל מקרה, נראה כי פאראצלסוס היה הראשון לתת לאמנטליים שמות, כמו גם שמות שמות חלופיים, אותם ככל הנראה חשב לרשמיים יותר.
פאראצלסוס התייחס לאלמנטלים גם במונחים גרמניים המקבילים ל"אנשי המים", "אנשי ההרים" וכיוצא בזה.
שלושה מתוך שמות אלו, Undina, Gnomus ו-Sylvestris, הופיעו לראשונה בכתביו של פאראצלסוס, אם כי יש לציין כי ש-Undina נגזרת מהלטינית.
שמן של הנימפות שאוב עוד מהמיתולוגיה היוונית, שם היו הנימפות לעיתים רוחות או ישויות על טבעיות המקושרות לאתר מסוים, לרוב אתר טבעי, כמו עץ או נהר.
פאראצלסוס משתמש במידה מסוימת במיתוס זה של הנימפות, ואף מתארן כדומות לבני אנוש בדומה לתיאור במיתולוגיה היוונית.
לעומתן, פאראצלסוס תיאר את הסילפות גדולות יותר, ארוכות יותר וחזקות יותר מבני אדם.
לדידו, הגנומים הם נמוכים, והסלמנדרות הן ארוכות, צרות וכחושות.
עקרונות כלליים אלו של רוחות האלמנטל מופיעים גם בספרו של היינריך קורנליוס אגריפה מאותה תקופה, De Occulta Philosophia, שם כתב אגריפה על ארבעה סוגים של רוחות המתאימים לארבעת היסודות, אם כי לא כינה אותם בשמות.
עם זאת, אגריפה כן נתן רשימה מפורטת של ישויות מיתולוגיות מסוגים אלו, אך לא ציין מי מהם שייך למי.
כמו פאראצלסוס, הוא לא השתמש במונח "רוח אלמנטלית".
אלמנטלים מוזכרים לעיתים קרובות בספרי קוסמוּת הדנים באלכימיה ובכישוף, והם לעיתים "מזומנים" על ידי לחש.
בתרבות המודרנית הם מופיעים לעיתים ביצירת ספרותיות העוסקות בפנטזיה.
משחקי תפקידים רבים, ובראשם מבוכים ודרקונים, משלבים בתוכם קסמים בהם יכול השחקן לזמן אליו רוח אלמנטל (תורגמה בעברית ל"יסודן" ובחלק מהגרסאות פשוט ל"יסוד") אשר תעזור לו בהרפתקאתו.
תעתיק מדויק: אלמנאח') או ספר שנה הוא כרונולוגיה או לוח שנה עם תוספת מידע בתחומים שונים.
האלמנך מתאר בדרך כלל את המתרחש בתחום מסוים בתקופה קצובה וערוך בטבלאות.
האלמנך כולל מראי מקומות, קטעי פרשנות וניתוחים סטטיסטיים בתחום שהוא עוסק בו.
אלמנך יכול להכיל מידע אסטרונומי כמו זמני הזריחה והשקיעה של השמש או הירח, ליקוי חמה או ירח וכן זמני גאות ושפל, רשימות מסוגים שונים, "קווי הזמן" בתחומים שונים ועוד.
השימוש הראשון הידוע במילה אלמנך הוא בכתבי רוג'ר בייקון בלטינית משנת 1267. מקור המילה הוא בשפה הלטינית, mānǎchus.
התחילית "אל-" נפוצה במילים שמקורן בשפה הערבית כמו אלגברה ואלכוהול, אך מילה זו אינה קיימת בערבית הספרותית ואין הסבר אטימולוגי ברור שמקשר את המשמעות המקובלת למילה דומה בערבית.
קיימים הסברים משוערים למקור ערבי, אך גם השערות למקור ספרדי, יווני או למילה שהומצאה באירופה עם צליל ערבי מכוון כיוון שבימי הביניים ערבית הייתה שפתם של מתמטיקאים ומדענים ידועים במערב.
Almanach Perpetuum Celestium Motuum - במאה החמש-עשרה חיבר האסטרונום וההיסטוריון היהודי אברהם זכות אלמנך ניווט ובו לוחות אסטרונומיים.
החל משנת 1938 חברת אנציקלופדיה בריטניקה מפרסמת בכל שנה אלמנך המסקר את אירועי השנה החולפת.
האלמנכים זמינים ברשת האינטרנט החל ממהדורת שנת 1994 (המסקרת את אירועי שנת 1993).
האלמנך האסטרונומי : מתפרסם על ידי המצפה הימי של ארצות הברית (USNO) ומשרד האלמנך הימי של הוד מלכותו (HMNAO) .
הוא כולל נתונים נוספים שמספקים מדענים רבים מרחבי העולם ונחשב למקור עולמי לנתונים אסטרונמיים יסודיים.
לעיתים קרובות הוא הראשון שמפרסם את החלטות האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
אלמנך GPS: אלמנך המערכת GPS מכיל – כחלק מן המידע המשודר מכל לוויין GPS – נתוני מסלול ומצב עבור כל לווייני המערכת הפרושים, מודל יונוספירה ומידע לגבי זמן GPS כדי לסנכרן עם זמן UTC.
בכך הוא עונה על צרכים דומים לאלו שעבורם נבנה האלמנך הבבלי הקדום, אשר איפשר לאתר גרמי שמיים.
מידע נוסף על אלמנך GPS בערך אותות GPS.
לוח דבר בעתו: מתמקד בענייני הלכה ומנהג, אסטרונומיה וימי שנה של רבנים.
יוצא לאור בבני ברק החל משנת ה'תשמ"ו (1986) בעריכת מרדכי גנוט.
לדעת מומחים הלוח הוא המרשים והמקיף בלוחות היוצאים לאור בישראל.
במהדורתו הנוכחית הלוח מחזיק כ-1500 עמודים מדי שנה.
ספר השנה האסטרונומי: ספר אלקטרוני המתעד אירועים אסטרונומיים הניתנים לצפייה מישראל, מידע על פעילויות ומוסדות אסטרונומיים ציבוריים בישראל, וכן מילון, פרקי מבוא ומידע אסטרונומי כללי, בעריכת יגאל פת-אל.
עד שנת 2012 הספר יצא לאור בשם "אלמנך שמי ישראל" על ידי האגודה הישראלית לאסטרונומיה.
החל משנת 2012 יוצא הספר לאור באופן פרטי על ידי היל"א – המרכז הישראלי למידע אסטרונומי ויבואן הטלסקופים "קוסמוס".
אלמסאן (בספרדית: Almazán) היא עיר השוכנת במחוז סוריה, המהווה חלק מהקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון בספרד.
בתלמוד, אלמנת עיסה היא אישה שהתאלמנה מבעלה, ואשר יש ספק אם מותר לה להתחתן עם כהן.
המשנה במסכת עדיות מביאה עדות של רבי יהושע ורבי יהודה בן בתירא שאלמנת עיסה מותרת לכהונה, אולם הגמרא קובעת שאין הלכה כמשנה זאת.
עם זאת, הרמב"ם פוסק שלכתחילה אין להנשא לאלמנת עיסה, אבל מי שנישא לאלמנת עיסה אינו צריך לגרשה.
הכינוי "עיסה" משמש בהלכות יוחסין לציון אדם אשר יש ספק לגבי מעמדו.
המשנה במסכת עדיות מביאה מחלוקת לגבי "אלמנת עיסה":
כלומר, רבן גמליאל קבע שאף על פי שההלכה היא שאלמנת עיסה כשרה לכהונה, משום שהכהנים מקפידים ביוחסין אין לכהן לכתחילה להנשא לאלמנת עיסה.
הגמרא מביאה את דינה של אלמנת עיסה פעמיים, פעם בקידושין בו קובע רב חסדא לגבי מחלוקת בסוגיה שם שכל הצדדים באותה מחלוקת "מודים באלמנת עיסה שפסולה לכהונה".
במסכת כתובות נחלקו רבן גמליאל ורבי יהושע בקשר לדינה של אישה שזנתה עם אדם וטוענת שהאדם כשר ועל כן היא או עוברה אינן פסולות להנשא לכהונה.
רבן גמליאל אומר שמאמינים לה ורבי יהושע טוען שלא ניתן להאמין לה עד שתביא ראייה שמדובר באדם כשר.
הגמרא משווה מחלוקת זאת למחלוקת במסכת עדויות על אלמנת עיסה וטוענת שיש סתירה בין דעתו של רבי יהושע בשני המקומות וכן שיש סתירה בין דעתו של רבן גמליאל בשני המקומות.
הגמרא מיישבת שרבי יהושע מכשיר את אלמנת עיסה מפני שיש בה ספק ספיקא ושרבן גמליאל פוסל את אלמנת עיסה מאחר שאין מי שטוען טענת ודאי כמו שיש אצל האישה שזנתה.
יש המפרשים בדברי רבן גמליאל, שבמקרה של אלמנת עיסה אין להכריע על פי הכללים המקובלים, שכן התורה מסרה את ההכרעה בענייני נישואין לידי בעל הדין עצמו, ובמקרה והוא עצמו מסופק הדבר נותר ספק, וספק איסור - לחומרא.
ויש המפרשים, שעל אף שמעיקר הדין ניתן היה להכשיר את אלמנת העיסה, מעלה עשו ביוחסין, שכן חכמים החמירו ביותר בדיני נישואין של כוהנים.
הגמרא בכתובות ממשיכה וכותבת שהמחלוקת באלמנת עיסה נוגעת רק כשהפסול הוא חללות, אבל לא פסול אחר - כמו ממזר, נתין, או עבדות.
קיימות מספר שיטות בראשונים בפירוש אלמנת עיסה.
רש"י בקידושין כותב שאלמנת עיסה היא אלמנה של בעל שהיה ספק חלל ו"בעלה היה ספק והיא באה מכוחו" ולכן היא נחשבת ספק ספיקא.
רש"י בכתובות מפרש בשם רבי יוסף טוב עלם שמדובר באדם שהיה בן של אישה שספק התגרשה מבעלה הראשון זמן קצר לפני שהוא נפטר ומיד לאחר מכן היא נישאה לבעל שני שהיה כהן, ונולד לה בן אשר לא ידוע אם הוא בן של בעלה הראשון או של בעלה השני.
בכך יש בבן של אלמנת העיסה שני ספקות, הראשון האם הוא הבן של הבעל הראשון או הבעל השני, והשני שגם אם הוא הבן של הבעל השני, האם אמו הייתה אלמנה המותרת לכהן או שאמו הייתה גרושה ואז היא אסורה לכהן והוא חלל.
המאירי מפרש שהבן היה בנו של כהן שספק גירש את אשתו, ואחר כך הוא החזירה ויש ספק האם אמו התעברה לפני ספק הגירושין או אחרי ספק הגירושין.
לפי פירוש הריב"א, מדובר באלמנה ממשפחה שהתערב בה ספק ממזר, כך שיש באלמנה זו שני ספקות: ספק אם נישאה לאותו אדם, וגם אם נניח שכן, השאלה היא אם הוא היה אכן ממזר.
אלמנט כתובת קנונית (או תגית קנוניקל) הוא אלמנט HTML שמאפשר לבעל האתר למנוע בעיה של תוכן כפול במנועי החיפוש על ידי הגדרת הגרסה ה"קנונית" או ה"מועדפת" של דף אינטרנט.
בעיה של תוכן כפול מתקיימת כאשר אותו תוכן נגיש מכמה כתובות URL.
הדבר נוצר על ידי מרבית מערכות ה-CMS, שמייצרות כתובות כפולות שנבדלות בענייני אותיות גדולות או קטנות, בפרמטרים נוספים ב-URL שמשמשים למדידה ועוד.
למשל, הכתובת תיחשב על ידי מנועי חיפוש כתובת של דף שונה מאשר , על אף ששתי כתובות ה-URL מפנות לאותו תוכן.
דוגמה נוספת היא תוכן זהה בשני דפים, שממוין בצורה שונה.
שכפול תוכן באתר עלול להזיק לפוטנציאל הדירוג שלו במנוע החיפוש, בצורה משמעותית.
בפברואר 2009 פרסמו גוגל, יאהו ומיקרוסופט שהן תומכות באלמנט הכתובת הקנונית, שמוכנס כתגית תחת אלמנט ה-<head> של המסמך, ושנועד למנוע את בעיית התוכן הכפול.
אלמנט הכתובת הקנונית מאפשר לבעלי אתרים להבהיר למנוע החיפוש איזו כתובת צריכה להיחשב ככתובת המקורית של העמוד.
לפי פרסום של גוגל, מנוע החיפוש שלה אינו רואה באלמנט הכתובת הקנונית הנחיה מחייבת, אלא בקשה שבעל האתר "יעריך מאוד" את מילויה.
דוגמאות לשימוש באלמנט הכתובת הקנונית
בשפת HTML האלמנט מוכנס בעזרת תגית canonical באופן הבא (בתלות בכתובת שנבחרה ככתובת ה"קנונית"):
אלמנטרי היא סדרת דרמה אמריקנית, של רשת הטלוויזיה CBS, שהיא גרסה מודרנית לעלילות שרלוק הולמס, הבלש הידוע מספריו של סר ארתור קונן דויל.
ג'וני לי מילר מגלם את שרלוק, יועץ לשעבר בסקוטלנד יארד.
שרלוק שב לניו יורק כדי לשהות במרכז גמילה מסמים ולאחר מכן נשאר בברוקלין, כשלצידו ד"ר ג'ואן ווטסון, אותה מגלמת לוסי לו, "מלוות הפיכחות" שלו.
דמויות נוספות מעלילות שרלוק הולמס המקוריות ששולבו בסדרה הן מוריארטי, איירין אדלר וסבסטיאן מורן.
ב-23 באוקטובר 2012 הזמינה CBS עונה שלמה של הסדרה וב-15 בנובמבר 2012 - שני פרקים נוספים לאותה עונה, כך שלבסוף הסתכמה העונה ב-24 פרקים.
ב-27 במרץ 2013 הוזמנה עונה שנייה וב-26 בספטמבר 2013 החל שידורה.
העונה השלישית התחילה ב-30 באוקטובר 2014. ב-5 בנובמבר החל שידורה של העונה הרביעית.
ב-2 באוקטובר 2016 עלתה העונה החמישית.
בתחילת מאי 2018 עלתה לשידור העונה השישית.
בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Action וכן עונות 4–6 נגישות לצפייה ב־hot vod.
ג'וני לי מילר בתפקיד שרלוק הולמס: יועץ לשעבר בסקוטלנד יארד, המתגורר כיום בניו יורק, לאחר שעבר גמילה מסמים, אליהם התדרדר בעקבות מותה של אהובתו.
להולמס יכולות דדוקציה יוצאות דופן, מגוון של תחומי עניין וסקרנות עמוקה, המסייעים לו בפתרון התעלומות.
עם יציאתו ממכון הגמילה הוא חש כי בניו יורק ייתקל בתעלומות מעניינות יותר, לכן הוא מחליט שלא לשוב ללונדון.
הוא חובר לקפטן משטרת ניו יורק, תומאס גרגסון, המאפשר לו להצטרף לצוות החקירה שלו כבלש-יועץ.
עקב התעקשותו של אביו, הוא נאלץ לחיות עם ד"ר ג'ואן ווטסון, "מלוות הפיכחות" שלו, שתפקידה לוודא שיישאר פיכח.
דמותו של מילר כשרלוק מציגה מספר תכונות קנוניות של הדמות המקורית של קונן דויל, בייחוד הטינה המופגנת שלו לאביו.
העלילה מרמזת על כך שהישארותו של הולמס בארצות הברית אינה נובעת אך ורק מתוך עניין בפשעים, אלא גם בעקבות יחסיו עם אישה בשם איירין אדלר.
לוסי לו בתפקיד ד"ר ג'ואן ווטסון: מלוות הפיכחות של הולמס.
בעבר הייתה ווטסון כירורגית מצליחה, אך פרשה לאחר שחולה שבטיפולה מת בניתוח.
השכלתה הרפואית מעניקה לה יתרון בסיוע להולמס בחקירותיו.
היא נשכרת לעבוד עם הולמס על ידי אביו, במטרה לנסות ולסייע לבנו להישאר פיכח.
לאחר זמן מה מסתיים חוזה העבודה שלה אתו, אולם היא מחליטה להישאר לצידו, בעודה משקרת וטוענת כי אביו החליט להאריך את תקופת עבודתה.
הולמס מפתח אליה הערכה ולומד לבטוח בה לאחר שהיא תורמת רבות לחקירות שלו, אליהן היא מתלווה.
ווטסון הופכת להיות תלמידה של שרלוק על מנת ללמוד את רזי המקצוע, ולאחר מכן שותפה מקצועית ובלשית פרטית בפני עצמה.
איידן קווין בתפקיד קפטן תומאס "טומי" גרגסון: בעבר הצטלבו דרכיהם של הולמס וגרגסון, לאחר שגרגסון הוצב בסקוטלנד יארד, במטרה ללמוד ממטה הלוחמה בטרור שלהם.
גרגסון אכן מחבב את הולמס והשניים רוחשים כבוד רב זה לזה, אם כי גרגסון מודה ששרלוק עשוי להיות לעיתים "קוץ בישבן".
ג'ון מייקל היל בתפקיד הבלש מרקוס בל: בל משמש כעוזרו של קפטן גרגסון.
בתחילה הוא מתנגד לקבל סיוע משרלוק אך הוא מבין כי יש לו יכולות יוצאות דופן והוא מסוגל לתרום באופן משמעותי לחקירות.
במשך הזמן מתפתחת בין השניים הערכה הדדית.
אופליה לוביבונד בתפקיד קיטי: בת החסות החדשה של שרלוק, היא ושרלוק עבדו בלונדון ביחד ולאחר מכאן היא עברה איתו לניו יורק.
קיטי עוזרת לשרלוק עם המקרים ולומדת את שיטותיו.
בתחילה היא וג'ואן ביחסים לא טובים ועם הזמן הן הופכות ל"חברות".
נטלי דורמר בתפקיד איירין אדלר: אהובתו המיתולוגית של שרלוק, ונושא עיקרי בסדרה.
כל פרק בסדרה הוא חקירה של מקרה רצח חדש, ללא תלות בין הפרקים מבחינה זו.
נושאים מסוימים עולים ברבים מהפרקים, ויש בהם התפתחות מפרק לפרק:
בפרקים הראשונים הוא מנסה להתחמק מעוּלה כ"מלוות הפיכחות" שלו.
כאשר תפקידה זה מסתיים הולמס מזמין אותה להיות שותפה שלו, ומכשיר אותה לעבודה כבלשית.
געגועיו של הולמס לאהובתו, איירין אדלר.
המרדף אחר מוריארטי, המגיע לשיאו בשני פרקי הסיום של העונה הראשונה.
אלמנט מים הוא מרכיב בעיצוב גנים לאורך ההיסטוריה בעולם כולו.
למים משמעויות רבות בתרבויות העולם, החל ביצירת חיים, שפע, ברכה, טוהר וכלה בכוח טבע הרסני.
השימוש במים בעיצוב הגן ובאדריכלות נוף משתנה, בהתאם לתפקיד המים ותכונותיהם במקום הספציפי.
אדריכלי הנוף מתאימים את אופי ועיצוב אלמנט המים לרוח המקום (Genius loci), למשמעותם בו או למשמעות אותה המתכנן מעוניין לייצר ולקשר בין המים לבין האדמה והטבע.
אלמנטי מים באדריכלות הנוף בישראל
על אף שמים הם מצרך יקר בישראל, השימוש במופעי המים באדריכלות הנוף בישראל נפוץ יחסית בימינו.
ניתן לראות שימוש באלמנטים של מים באדריכלות הנוף הישראלית כבר בראשוני השטחים הציבוריים הפתוחים שעוצבו בתל אביב – ביניהם הבריכה בשדרות רוטשילד שקיימת במקום עד היום וכיכר צינה דיזנגוף שעברה שינויים רבים אך תמיד נשארה במרכזה המזרקה.
בריכת השתקפות – בריכה רדודה שתפקידה להעצים ולשקף אובייקטים הנמצאים סביבה תוך יצירת תחושת רוגע אצל המתבונן בה.
בריכת שכשוך – בריכה רדודה אשר ניתן להיכנס למימיה, מאפשרת למשתמשים ילדים ומבוגרים ליהנות מהמים, לעיתים אף מספקת מקום משחק ומשלבת סילוני מים.
בריכת אקולוגיות – בריכה שיכולה להיות מיועדת לרחצה או שכשוך, ומאידך יכולה לשמש כבריכת נוי בלבד.
הבריכה לרוב מחולקת לאגנים, ביניהם עוברים המים.
ונקיון המים נשמר על ידי תהליכים ביולוגיים המתבצעים באמצעות צמחית מים.
בריכת נוי – גוף מים המשמש לעיטור הגן והדגשת הארכיטקטורה שסביבו.
רחבת הבימה - בריכת השתקפות
מתחם הבימה, שבתל אביב קיים עוד משנות ה-40 של המאה הקודמת, במהלך השנים עבר שינויים רבים.
בשנת 2007, מבנה התיאטרון עבר שיפוץ וכך גם הכיכר הצמודה לו, בעקבות ההחלטה לבנות מתחת לכיכר חניון תת-קרקעי.
הכיכר תוכננה ועוצבה על ידי הפסל דני קרוון ואדריכלית הנוף ליטל סמוק.
העקרונות התכנוניים לשיפוץ הכיכר היו אזכור הקשר לעיר הלבנה - במינימליזם נקי, שימוש בשדרות ברושים שאפיינו בעבר את המקום, בריצוף בצבע חול כמסמל את הכורכר.
יצירת גן שקוע המאזכר את המשתלה העירונית שהייתה במקום בזמן פעילותו של אברהם קרוון, אדריכל הגנים של העיר תל אביב (בין השנים 60–1940) ואביו של דני קרוון.
מטרתו של המתכנן הייתה לייצר מרחב ציבורי מזמין שייצג את ההיסטוריה של המקום.
בסמוך לגן השקוע, ממוקמת בריכת השתקפות שחורה, הבולטת כמראה גדולה לשמיים על רקע המרצפות הבהירות הבוהקות.
הבריכה משקפת למתבוננים בה מזוויות שונות את המבנים המקיפים את הכיכר ואת הפסל התרוממות של האמן מנשה קדישמן.
אתר הנצחה בקיבוץ דפנה – בריכת נוי וזיכרון
אתר ההנצחה לנופלים בני קיבוץ דפנה, בכל מלחמות ישראל, הוקם בשנת 1981 ותוכנן על ידי אדריכל הנוף חיים כהנוביץ', והפסל יצחק שמואלי.
אתר ההנצחה כולל רחבה עגולה הצמודה לקיר עליו שמות הנופלים, שמוקפת בבריכת מים, בתוך הבריכה שמשקפת את העצים והגן שסביב, עובר שביל אבני מדרך יצוקות מבטון.
הבריכה משרה על המבקר באתר תחושת רוגע ושקט ומדגישה את הרחבה שבמרכזה.
הצורה העגולה של הבריכה מנתקת את האתר תחושתית מהסביבה ומאפשרת התייחדות עם זכר הנופלים בתוך הגן.
אפשרות ההליכה על אבני המדרך מעל המים מייצרת חוויית מעבר בין הסביבה היומיומית למרחב שמיועד לזיכרון.
תעלות השקיה של הגן האסלאמי – כנהוג בגנים אסלאמיים לאורך ההיסטוריה, הגן מחולק על ידי תעלות השקיה המסודרות באופן גאומטרי, התעלות מסמלות לרוב נהרות, התעלות מגיעות לבריכה או מזרקה המשמשת להיטהרות.
באדריכלות הנוף העכשווית משתמשים לעיתים בתעלות מים המדמות את התעלות בגן האסלאמי לשימור מסורת ותרבות וליצירת קונטקסט מקומי.
דימוי טבעי (נחל) – תעלה המתחקה בצורתה אחר צורות של מופעי זרימת מים בטבע, על משמעויותיהם השונים: חיים, המשכיות, שפע.
כיכר קרייטמן – תעלת מים המדמה נחל
הכיכר שנמצאת בקמפוס אוניברסיטת בן-גוריון שבבאר שבע, תוכננה על ידי אדריכלי הנוף שלמה אהרונסון, לאונרדו גורביץ' ותמר קורן.
זו הכיכר המרכזית בקמפוס, היא מוקפת במתחם קבלת הפנים של האוניברסיטה, ואזורים המיועדים לשהייה ומפגש ונחצית על ידי נתיבי תנועת הולכי רגל מרכזיים.
מטרת המתכננים הייתה ליצור קשר בין הטבע - קווים רכים וזורמים, לבין עולם ההשכלה והקוגניציה – קווים אורתוגונליים וקשים.
בלב הכיכר עובר אלמנט מים ייחודי – תעלת מים מתפתלת המייצגת נחל בוואדי מדברי פראי.
נחל זה מעוצב באופן מוקפד ומוסיף עניין ורוח חיים לרחבה המבונה, תוך השתלבות בנוף המדברי הטבעי.
כיכר סוזן דלל – תעלות מים המאזכרות תעלות השקיה
הכיכר הצמודה למרכז סוזן דלל, בשכונת נווה צדק שבתל אביב, תוכננה על ידי אדריכל הנוף שלמה אהרונסון, אדריכלית ג'ודי גרין ואדריכלית נוף ברברה אהרונסון.
ביצועה הסתיים בשנת 1989 והוא היווה פרויקט מרכזי בתוכנית שיקום שכונת נווה צדק.
הכיכר שממוקמת בין שני מבנים, תיאטרון ובית ספר לריקוד, משמשת לפעילויותיהם ולפעילות תושבי השכונה.
עיצוב הכיכר מאזכר את ההיסטוריה העשירה של האזור, באמצעות נטיעת עצי ההדר המסמלים את הפרדסים שהיו במקום בעבר.
אלמנט המים של תעלות המתחקות אחר תעלות ההשקיה שהיו נהוגות בחקלאות המקומית המסורתית מכתיב לכיכר צורניות גאומטרית רשמית, לצד דימויים היסטוריים.
מזרקה יוצרת מופע של סילוני מים וצלילים.
"אלמנטים" היא סדרת פסלים שיצר הפסל הישראלי יחיאל שמי בין השנים 1958-1959. הפסלים משקפים את תקופת המעבר של שמי אל פיסול מופשט בברזל.
במחצית השנייה של שנות החמישים של המאה ה-20 נטש יחיאל שמי את הפיסול המסורתי באבן ובעץ ועבר לפסל בברזל.
לאחר שהציג בשנת 1958 את "פסל לתערוכת העשור" (1958) נסע שמי לביקור באירופה, שם נחשף לפיסול בברזל של אמנים כאדוארדו צ'ילידה, דייוויד סמית, סזאר בלדסיני (César) ואחרים, ששמי עבד במנותק מהשפעתם עד אותה עת.
עם שובו לישראל יצר שמי סדרת פסלים מופשטים בגודל קטן ובינוני, שבהם אלמנטים גאומטריים עשויים ברזל היוצרים קומפוזיציה תלת־ממדית בחלל.
בחלק מן הפסלים השתמש שמי במסגרת חיצונית שאליה מחוברים האלמנטים השונים, ואילו בחלק אחר מתאפיין בשימוש במעין "רגליים", בדומה ל"פסל לתערוכת העשור".
בראיון מאוחר תיאר שמי את הפסלים:
מיכאל סגן כהן טען כי פסלים אלו מהווים חריגה של שמי אל פיסול מופשט לחלוטין בהיותה "מקדימה את זמנה ביחס לפיסול ברזל מופשט וגאומטרי בארץ, וכן מקומו של הפיסול המופשט הזה אצל שמי עצמו אשר פנה מתחילת שנות השישים לכיוון אחר, אקספרסיבי יותר".
חלק מן הפסלים הוצגו בתערוכה של שמי בגלריה בטי פרסונס בניו יורק בשנת 1960. בשנת 1976 הוצגו עבודות מן הסדרה בתערוכת יחיד בגלריה דבל.
אחד מן הפסלים הוצג בשנת 2008 בתערוכה "לידת העכשיו, שנות השישים באמנות ישראל" במוזיאון אשדוד לאמנות.
אלמסהורן היא עיר במחוז פינברג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה.
העיר שוכנת במרחק 32 ק"מ מצפון להמבורג על גדות הנהר הקטן קריקאו (Krückau), קרוב לנהר האלבה.
זוהי העיר השישית בגודלה במדינת שלזוויג-הולשטיין.
מרכז העיר ואזור הקניות שלה קרוי בפי המקומיים בוטמרקט (Buttermarkt) למרות ששמו הרשמי הוא כיכר קרל מרקס.
באזור שסובב את העיר מצויות חוות קטנות לגידול פרות לחלב וסוסים.
עיקר התעשייה בעיר מבוססת על מפעלי ייצור מזון, בעיקר עיבוד בשר, ייצור נקניקים, מרגרינה ודגנים.
הרב אלמר ברגר היה רב רפורמי אמריקאי ופעיל פוליטי אנטי-ציוני.
מאז היווסדה ב-1942 ועד 1955, לאחר מכן שימש כיועץ למועצה עד שנאלץ להתפטר מתפקידו ב-1968, כשייסד את "חלופות יהודיות אמריקאיות לציונות" .
ברגר נולד בקליבלנד, אוהיו ב-27 במאי 1908, כבן להורים יהודים.
בילדותו הייתה המשפחה פוקדת את בית הכנסת הרפורמי "אנשי חסד" בקליבלנד, שרבה היה הרב לואיס וולסי, אשר עודד את ברגר ללמוד לרבנות.
לאחר שסיים בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת סינסינטי, הוסמך ברגר לרבנות בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי ב-1932. לאחר מכן, כיהן כרב בפונטיאק, מישיגן ובפלינט, מישיגן בין השנים 1936 ל-1942. ב-3 בספטמבר 1931 נישא לאחות של בן כיתתו בהיברו יוניון, סביל שוורץ.
השניים התגרשו ב-1946, וזמן קצר לאחר מכן נישא לרות ויינגרדן, בתו של יצרן רהיטים בולט שהשתייך לקהילה היהודית הרפורמית בפלינט.
לרות היה נשוי עד למותה ב-1979.
מההתחלה, היה ברגר במחנה הרבנים הרפורמים שהתנגדו ל"מצע קולומבוס", שאומץ על ידי ועידת "איחוד הקהילות הרפורמיות" ב-1937, החליף את "מצע פיטסבורג", ושינה את יחסה של התנועה לציונות, מיחס אנטי-ציוני מובהק ליחס פרו-ציוני מובהק, כשמצעה הציג את הסיוע בבניית המולדת היהודית כחובה דתית.
וכמו כן, שינה את הדחייה המוחלטת של הרפורמים את הפולחן המסורתי.
היה זה מורהו הרוחני של ברגר, לואיס וולסי, שקרא ביוני 1942 לייסד את "המועצה האמריקנית ליהדות", בתגובה לאימוץ "מצע קולומבוס", וזה שמינה אותו למנכ"ל הראשון שלה.
במהלך המאבק של הארגון בתוכנית הציונית שהתקבלה בוועידת בילטמור במאי 1942, הפך פרצופו של ברגר להיות למזוהה יותר ויותר בעיני הציבור עם התנועה.
להשקפתו של ברגר, שהייתה גם השקפת המועצה, היהודים הם קבוצה דתית ולא אומה או גזע, ולכן מדינת ישראל והלשון העברית אינן נוגעות כלל ליהודי אמריקה.
התנועה התמקדה יותר מכל בניסיון להיאבק כנגד ההשפעות הציוניות על היהדות האמריקנית, אך נותרה שולית באופן יחסי, כאשר מספר החברים בתנועה נאמד בכ-14,000 בני אדם ב-1948.
ברגר המשיך לשמש כמנכ"ל הארגון עד 1955, ולאחר מכן המשיך להרצות ולכתוב, ולשמש כיועץ וכסגן נשיא המועצה.
לאחר מלחמת ששת הימים, אירוע שהגביר באופן חד את התמיכה בציונות בקרב יהדות אמריקה, הוקע ברגר באופן נרחב, גם על ידי חברים אחרים במועצה האמריקנית ליהדות, זאת לאחר שהכריז כי ישראל היא התוקפן המרכזי בסכסוך, ואשמה בתוקפנותה בפרוץ המלחמה.
דבר זה אילץ אותו להתפטר מהארגון כשנה לאחר מכן, ב-1968.
באותה שנה, ייסד את הארגון "חלופות יהודיות אמריקאיות לציונות".
אלמר ברגר נפטר מסרטן ריאות בביתו שבסרסוטה, פלורידה, ב-5 באוקטובר 1996, בן 88 היה במותו.
אלמניה אאכן הוא מועדון כדורגל מהעיר אאכן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה.
המועדון שיחק בליגת הבונדסליגה בשנות ה-60 המאוחרות, ופעם נוספת בעונת 2006/07, שאחריה המועדון הידרדר מספר ליגות ואף פשט את הרגל.
אלמניה אאכן משחקת נכון לעונת 2024/25 בליגה הגרמנית השלישית.
כינויו של המועדון "חיפושיות תפוחי האדמה", ניתן לו בגין החולצות המפוספסות בצבעי שחור וצהוב, בדיוק בצבעי החיפושית.
המועדון נוסד בשנת 1900 על ידי קבוצה של 18 סטודנטים בעיר אאכן.
הסטודנטים רצו תחילה לקרוא למועדון פ.צ.
אאכן, אך כבר היה קיים מועדון בשם זה, ולכן החליטו לקרוא למועדון פ.צ.
אלמניה, כמחווה לשם הלטיני הישן של גרמניה.
מלחמת העולם הראשונה הייתה נקודת שבר עבור המועדון, שאיבד מספר רב מחבריו מסיבות שונות, ונשאר עם 37 חברים רשומים בלבד, כאשר לפני המלחמה היו 200. לאחר המלחמה התאחדה פ.צ.
אלמניה עם מועדון אחר מהעיר אאכן, שנקרא אאכנר טורבריין, למועדון אלמניה אאכן 1900. עם זאת, המועדון התפצל שוב לשתי קבוצות בשנת 1924 עקב חילוקי דעות רעיוניים.
עם זאת, המועדון שמר על שמו אלמניה אאכן, והצליח מאוד בשנות ה-20, כאשר בשנת 1928 חנך אצטדיון חדש, האולד טיבולי, והעפיל לליגת האוברליגה.
בתקופת הרייך השלישי המועדון המשיך בהצלחתו היחסית.
המועדון אתגר את המשטר הנאצי, שדרש לנקות את מועדוני הספורט מיהודים, כאשר דרש לשחרר חבר מועדון יהודי שנכלא.
לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר המועדון לליגה הגרמנית השנייה בחשיבותה באותם ימים, אך סבל מבעיות כלכליות.
בשנת 1953 הגיע המועדון להישגו הגדול ביותר, כאשר העפיל אל גמר הגביע הגרמני, שם הפסיד 2-1 לרוט-וייס אסן.
בעת הקמת הבונדסליגה, בשנת 1963, אלמניה אאכן עדיין שיחקה בליגה השנייה, אך הגיעה שוב לגמר הגביע הגרמני בשנת 1965, שם הפסידה 2-0 לבורוסיה דורטמונד.
בעונת 1966/67 העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו אל הבונדסליגה.
בעונתה הראשונה בבונדסליגה, 1967/68, סיימה אלמניה אאכן במקום ה-11, ובעונת 1968/69 הפתיעה וסיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שמונה נקודות מהאלופה באיירן מינכן.
עם זאת, כבר בעונה העוקבת, 1969/70, נשרה אלמניה אאכן לליגה השנייה מהמקום האחרון, כאשר צברה נקודה אחת בלבד במשחקי החוץ.
הקבוצה נשארה בליגה השנייה ברציפות עד לעונת 1989/90, בה נשרה לליגה השלישית.
בעונת 1998/99 הצליחה אלמניה אאכן להעפיל אל הבונדסליגה השנייה על אף מותו הפתאומי של המאמן ורנר פוקס במאי 1999. בשנים הראשונות לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה השנייה, הקבוצה בעיקר התמודדה בקרבות תחתית, והייתה קרובה מאוד לפשיטת רגל כלכלית.
השינוי הגיע כאשר חתם בשנת 2003 צוות ניהולי חדש בקבוצה, בראשות הנשיא הורסט היינריכס, המאמן דיטר הקינג והמנג'ר יורג שמטקה.
המצב הכלכלי של המועדון השתפר, ובשנת 2003 הגיעה הקבוצה בפעם השלישית לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה 3-2 לורדר ברמן כאשר בדרך הדהימה ועברה את מינכן 1860, באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבך.
הגעה זו לגמר הגביע סידרה לאלמניה אאכן הופעה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, שם, על אף היותה קבוצה מהבונדסליגה השנייה, צלחה את שלב הבתים לאחר ניצחונות על ליל וא.א.ק.
אתונה, והודחה בשלב 32 הגדולות על ידי אלקמאר.
הופעה זו בגביע אופ"א שיפרה את מצבו הכלכלי של המועדון, ובאפריל 2006 הבטיחה את עלייתה אל הבונדסליגה, לראשונה מאז שנת 1970. עם זאת, אלמניה אאכן שרדה בבונדסליגה עונה אחת בלבד.
הקבוצה פתחה היטב את עונת 2006/07 תחת המאמן מיכאל פרונטצק, ואף ניצחה את באיירן מינכן 1-0 בליגה ו-4-2 בגביע, אך בשמונת המחזורים האחרונים צברה נקודה אחת בלבד, ונשרה בחזרה לבונדסליגה השנייה עם 34 נקודות.
הקבוצה מינתה לאחר ירידת הליגה את גידו בוכוואלד כמאמן, במטרה לחזור מהר לבונדסליגה, אך בוכוואלד כשל ופוטר לאחר 14 מחזורים.
הקבוצה לא הצליחה לעלות בחזרה לבונדסליגה, ובעונת 2011/12 נשרה לליגה השלישית, וכעבור עונה אחת נשרה לליגה האזורית המערבית, שהיא הליגה הרביעית בהיירכיית הליגות.
בעונת 2023/24 סיימה אלמניה אאכן במקום הראשון בליגה האזורית המערבית, והעפילה אל הליגה הגרמנית השלישית.
החל משנת 1928 שיחקה אלמניה אאכן באצטדיון אולד טיבולי בעיר אאכן, ששופץ מספר פעמים, ובשיא גודלו הכיל כ-21,300 מקומות.
כאשר שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, משחקיה הועתקו לאצטדיון ריין אנרגי שטדיון בעיר קלן, עקב חוקי אופ"א, שלפיהם האולד טיבולי היה קטן מדי עבור גביע אופ"א.
עם הצלחת הקבוצה בעשור הראשון של המאה ה-21, הוחלט בשנת 2007 לבנות אצטדיון חדש בעיר אאכן, ניו טיבולי, המכיל 32960 מקומות, וממוקם בקרבת האולד טיבולי.
אוהדי הקבוצה נאבקו על מנת לשמור על האצטדיון בתחומי העיר, אף על פי שעיריית אאכן ביקשה למקמו מחוץ לעיר, ומאבק האוהדים הצליח.
האצטדיון נחנך ב-17 באוגוסט 2009, במשחק ליגה של אלמניה אאכן מול פ.צ.
במשחק זה, סנט פאולי ניצחה בתוצאה 5-0, וזו נחשבת לתבוסה הביתית הגבוהה ביותר בתולדות אלמניה אאכן.
אלמנתיים (שם מדעי: Viduidae) היא משפחה של ציפורי שיר אפריקניות המכילה 2 סוגים.
משפחה זו היא קרובה רחוקה של הפרושיים ומיניה מזכירים דרורים שחורים-לבנים, בעלי זנב ארוך ושחור המורכב משתי נוצות ארוכות.
לעיתים הם משוייכים למשפחת האסטרילדיים.
כל מיני האלמנות הם עופות טפיליים המטילים ביצים בקיני ציפורים אחרות, בעיקר מיני אסטרלידיים.
הביצים דומות מאד לביצי הבעלים.
בדרך כלל תטיל האלמנה 2 ביצים בקן.
כל מיני האלמנות שייכים לאותו סוג מלבד האלמנה הפרושית (Anomalospiza imberbis), המזכירה מאוד קנרית והיא צבעונית אך חסרה את הזנב הארוך שיש לשאר האלמנות.
סוג ומין יחיד אלמנה פרושית (Anomalospiza imberbis)
אלמר באטרס היה צלם אמריקאי, שהתפרסם בעיקר בזכות צילומיו החלוציים בתחום הפטיש לכפות רגליים, לרגליים ולגרביים.
אלמר באטרס היה צלם חלוצי של פטישיזם שהתמקד בעיקר בצילום נשים, עם דגש על גרביים, רגליים וכפות רגליים.
עבודתו החלוצית החלה בשנות ה-50, והיא תרמה רבות להפיכת התחום של הפטיש לכפות רגליים למקובל ואף לאופנתי.
באטרס החל לפרסם את תצלומיו בעצמו.
בשנת 1956 ייסד ופרסם את המגזין Man's Favorite Pastime שבו הציג את תצלומיו לראשונה.
הוא היווה השראה לצלמי פטיש מפורסמים שזכו לשבחי הביקורות, כמו אד פוקס וג'וני ג'אן.
אחת הדוגמניות החביבות על באטרס הייתה אישה צעירה בשם קארושקה.
מעט ידוע על חייה של הדוגמנית, עם זאת, היא הייתה אהובה ביותר על באטרס ועל מעריציו.
באטרס כתב עליה פעם: .
לקראת סוף ימיו, באטרס "התגלה מחדש" על ידי המו"ל הגרמני בנדיקט טאשן שהוציא לאור שלושה ספרים על עבודותיו, ביניהם: "מקצות האצבעות ועד קצה הצינור" של אריק קרול ו-"הרגליים המרקדות לצלילי אלמר".
טאשן למד והכיר את עבודתו של באטרס מהמגזין leg show, כאשר עורכת המגזין, דיאן הנסון הציגה את תצלומיו לדור הצעיר של הפטישיסטים בשנות ה-80 וה-90.
כיום, תצלומים מקוריים של באטרס נמכרים בקרב אספני אומנות פטיש במחירים של עד 1500 דולר.
באטרס היה חייל בצי ארצות הברית, ולחם במלחמת העולם השנייה ב-USS Sunfish (SS-281) - אחת מספינות הקרב המוכרות.
הקריירה הצבאית שלו מוזכרת בקצרה בספר "השמיים הבודדים" של טייס הניסוי ויליאם ברידג'מן.
אלמנט זורם במכניקת הזורמים, ובמסגרת מכניקת הרצף הוא כמות קטנה מאוד של זורם, המזוהה דרך ההיסטוריה הדינמית שלה כאשר היא נעה ביחד עם זרימת הזורם.
כאשר הוא נע, המסה של אלמנט זורם נשארת קבועה, זאת בעוד בזרימה דחיסה נפחו עשוי להשתנות.
גם הצורה של האלמנט עשויה להשתנות עקב הזרימה.
בזרימה אי-דחיסה נפח אלמנט הזורם קבוע (זרימה איזוכורית).
למושג המתמטי קשר הדוק לתיאור תנועת זורם - דהיינו לקינמטיקה ולדינמיקה שלו - במסגרת התיאור הלגראנז'י של הזרימה.
בתיאור זה של הזרימה, אלמנטי הזורם "מסומנים" ונעקבים במהלך התקדמותם במרחב ובחלוף הזמן.
גם במסגרת התיאור האוילרי של זרימה המושג של אלמנטי זורם חיוני - למשל כדי לקבוע את קווי הזרם, קווי הסימון וקווי המסלול; או כדי לקבוע את סחיפת סטוקס.
אלמנטי הזורם, כפי שנעשה בהם שימוש במכניקת הרצף, מובחנים מחלקיקים מיקרוסקופיים (מולקולות ואטומים) בפיזיקה.
אלמנטי הזורם מתארים את המהירות הממוצעת ותכונות אחרות של חלקיקי הזורם, כאשר אלו ממוצעות על פני סקלת אורך גדולה מספיק בהשוואה למהלך חופשי ממוצע של החלקיקים המיקרוסקופיים, אבל קטנה מספיק בהשוואה לסקלות האורך האופייניות של הזרימה הספציפית בה עוסקים.
הנחות אלו מצריכות שמספר קנודסן יהיה קטן, מה גם שתנאי זה הכרחי כדי שהנחת הרצף תהיה תקפה.
יש לשים לב, שבניגוד למושג המתמטי של אלמנט זורם אשר מוגדר היטב - כמו גם מובחן היטב מהאלמנטים השכנים לו - בזורם אמיתי אלמנט כזה לא יהיה תמיד מורכב מאותם חלקיקים - דיפוזיה מולקולרית תגרום בהדרגה לאובדן החלקיקים המקוריים מהם הורכב האלמנט.
בעבור זרימת אוויר, המונח המתאים הוא אלמנט אוויר.
שם אחר לאלמנט זורם הוא אלמנט חומר של הזורם.
בפיזיקה, ובעיקר בתורת ההפרעות (מכניקת הקוונטים), "אלמנט המטריצה" מתייחס לאופרטור ליניארי של ההמילטוניאן בסימון דיראק.
אלמנט המטריצה מתייחס להשפעה של ההמילטוניאן החדש.
אלמנט המטריצה בוחן את ההשפעה של המילטוניאן שהשתנה לאחרונה (כלומר הסופרפוזיציה הליניארית של הפוטנציאל האינטראקטיבי של המילטוניאן בתוספת אינטראקציה) על המצב הקוונטי.
באסטרונומיה, אלמנטי המסלול הם פרמטרים הדרושים כדי לאפיין מסלול פלנטרי מסוים.
באלמנטים הללו נעשה שימוש במכניקה שמיימית במסגרת תיאור המסלולים של מערכות דו-גופיות קלסיות, בהן נעשה שימוש במסלול קפלרי.
ישנן דרכים שקולות רבות לתאר מתמטית את אותו המסלול, אך דרכים מסוימות נפוצות יותר באסטרונומיה ומכניקה מסלולית.
מסלול אמיתי (והאלמנטים שלו) משתנה בחלוף הזמן בשל הפרעות כבידתיות על ידי גופים שמימיים אחרים, ובמקרים מסוימים גם עקב אפקטים שנגזרים מתורת היחסות הכללית.
המסלול הקפלרי הוא אידיאליזציה, כלומר, קירוב מתמטי של המסלול ברגע מסוים.
הסכמה הנפוצה ביותר לאפיון מסלולים פלנטריים עושה שימוש באלמנטים הקפלריים, הנקראים על שם יוהאנס קפלר וחוקי התנועה הפלנטרית שלו.
כאשר שני גופים המקיפים זה את זה נצפים ממערכת ייחוס אינרציאלית, הם יוצרים מסלולים שונים.
לכל אחד מהמסלולים האלו יש מוקד במרכז המסה המשותף.
כאשר הם נצפים ממערכת הייחוס הלא אינרציאלית של אחד הגופים, רק התנועה של הגוף השני מובחנת.
האלמנטים הקפלריים מתארים את המסלולים הלא אינרציאליים האלו.
לכל מסלול יש שתי קבוצות של אלמנטים קפלריים, בהתאם לגוף המשמש נקודת ייחוס.
גוף הייחוס מכונה הגוף הראשי, והגוף האחר מכונה הגוף המשני.
הגוף הראשי לא מכיל בהכרח יותר מסה מן הגוף הראשון, וייתכן גם מצב בו לשני הגופים תהיה מסה שווה.
שני אלמנטים מגדירים את צורת וגודל האליפסה:
אקסצנטריות - מגדירה את צורת האליפסה, וקובעת כמה היא מוארכת בהשוואה למעגל.
חצי הציר הראשי - מחצית סכום המרחקים של הנקודה הקרובה והרחוקה ביותר במסלול מן המוקד.
שני אלמנטים נוספים מגדירים את מִכוון (orientation) מישור המסלול בו האליפסה נמצאת:
הנטייה המסלולית (i) - ההטיה האנכית של האליפסה בהשוואה למישור ייחוס מסוים, כפי שנמדדת בקשר העולה (אחת משתי הנקודות בהן המסלול חותך את מישור הייחוס).
זווית ההטיה (i באיור) נמדדת באמצעות הזווית בין שני אנכים לישר החיתוך של מישור המסלול ומישור הייחוס (אחד האנכים מוכל במישור המסלול והשני מוכל במישור הייחוס).
אורך הקשר העולה (Longitude of the ascending node) - אלמנט הנטייה המסלולית מגדיר מעין חרוט של ישרים שיוצרים זווית קבועה עם ישר החיתוך של שני המישורים, ולפיכך אינו מספיק כדי להגדיר את מישור המסלול האליפטי.
האלמנט של אורך הקשר העולה משלים את הגדרת מישור המסלול, ומגדיר את הכיוון המדויק (האזימוט) במישור הייחוס של נקודות הקשר העולה והיורד, ביחס לכיוון מוסכם מסוים.
כיוון זה מצוין על ידי הזווית Ω שבאיור.
זווית הפריאפסיס (Argument of periapsis) - מגדירה את האוריינטציה (כיוון הציר הראשי) של האליפסה במישור המסלול, כזווית הנמדדת בין הקשר העולה לפריאפסיס (הנקודה במסלול שקרובה ביותר לגוף הראשי.
מסומנת באיור כזווית הכחולה ω).
האנומליה האמיתית (ν,θ, ו-f) מגדירה את המיקום המדויק של הגוף המקיף לאורך המסלול האליפטי בזמן מסוים.
האנומליה הממוצעת היא זווית מתמטית מוסכמת שמשתנה ליניארית עם הזמן ומוגדרת כמכפלת המהירות הזוויתית הממוצעת של הגוף המקיף בזמן שחלף מרגע מסוים, אבל היא אינה מתאימה לאיזושהי זווית גאומטרית אמיתית.
ניתן להמיר אותה לאנומליה האמיתית ν, אשר מייצגת את הזווית הגאומטרית האמיתית במישור האליפסה בין הפריאפסיס (הנקודה הקרובה ביותר לגוף המרכזי) ומיקום הגוף המקיף בכל זמן נתון.
לכן, האנומליה האמיתית מופיעה כזווית האדומה ν שבאיור, בעוד האנומליה הממוצעת אינה מוראית.
זוויות הנטייה, אורך הקשר העולה והפריאפסיס הן זוויות אוילר של המסלול בהשוואה למערכת קואורדינטות מסוימת.
מספר אלמנטי המסלול הנדרשים כדי לאפיין מסלול קפלרי הוא בדיוק 6; זאת מכיוון שלמערכת יש בדיוק שש דרגות חופש - אלו מתאימות לשלושה הממדים המרחביים שמגדירים מיקום (x,y,z במערכת קואורדינטות קרטזית) ולשלוש המהירויות בכל אחד מהממדים האלו.
שימו לב שבעוד שממד מרחב המצבים של תנועת גוף הוא 6, כדי לאפיין את מסלולו בלבד מספיקים 5 אלמנטי מסלול; זאת מכיוון שייתכנו כמה וקטורי מצב שייתנו את אותו המסלול (תת-המרחב של מרחב המצבים המתאים למסלול ספציפי הוא מממד 1).
בפועל, כדי לאפיין באופן מלא את תנועת הגוף יש צורך לדעת גם מה מיקומו המדויק על המסלול בזמן מסוים, ולשם כך נדרש האלמנט המסלולי השישי, הוא האנומליה האמיתית.
מסלולים של מערכות דו גופיות, בלתי מופרעות וניוטוניות הם תמיד חתכי חרוט, כך שהאלמנטים הקפלריים מגדירים אליפסה, פרבולה או היפרבולה.
מסלולים אמיתיים נתונים להפרעות, כך שאוסף נתון של אלמנטי מסלול יכול לתאר במדויק מסלול רק בזמן נתון.
ההתפתחות בזמן של אלמנטי המסלול נובעת מהשפעת המשיכות הכבידתיות של גופים נוספים פרט לגוף הראשי, אי-הכדוריות של הגוף הראשי (שכתוצאה ממנה שדה הכבידה שלו אינו בעל סימטריה כדורית), גרר אטמוספירי, אפקטים יחסותיים, לחץ קרינה, וכו'.
אלמנטים קפלריים יכולים לשמש כדי להפיק תחזיות שימושיות רק בטווח הקצר.
באופן חלופי, מסלולים אמיתיים ניתנים לתיאור כסדרה של מסלולים קפלריים שנושקים למסלול האמיתי.
השינוי של האלמנטים מתואר במערכות משוואות דיפרנציאליות שנקראות משוואות פלנטריות, להן יש צורות רבות שפותחו על ידי אסטרונומים כלגראנז', גאוס, פואנקרה והיל .
אלמנטים גנטיים ניידים הם סוג של חומר גנטי אשר יכול לנוע בתוך הגנום, או יכול להיות מועבר מזן אחד או להשתכפל לזן אחר.
בבני אדם, MGEs מהווים כ-50% מהגנום.
אירועים של שכפול גן יכולים לקרות גם דרך מנגנון של MGEs .MGEs יכולים גם לגרום למוטציות באזורי קידוד החלבון, אשר משנה את פונקציית החלבון.
בנוסף, הם יכולים גם לארגן מחדש גנים בתוך הגנום המארח.
אחת הדוגמאות של MGEs בהקשר האבולוציוני היא שגורמים ארסיים וגנים של MGEs אשר יש להם עמידות לאנטיביוטיקה יכולים להיות מועברים לחיידקים שכנים.
גנים חדשים שנרכשו באמצעות מנגנון זה יכולים להגביר עמידות על ידי צבירת פונקציות חדשות או נוספות.
מצד שני, MGEs יכול גם להקטין את העמידות על ידי החדרת מחלות לאללים או מוטציות.
סוגים של אלמנטים גנטיים ניידים
טרנספוזונים הם רצפי DNA שיכולים לנוע מאתר לאתר בתוך הגנום, הכוללים רטרוטרנספוזונים ודנ"א טרנספוזונים.
רטרוטרנספוזונים הם הסוג הנפוץ ביותר של טרנספוזונים ביונקים.
תעתיק רנ"א של MGEs מועתק על ידי רוורס -טרנסקריפטאז, ולאחר מכן, רצף ה-DNA יכול להיות מוכנס בחזרה למיקום אקראי בגנום.
דנ"א טרנספוזונים הם קטעי דנ"א שיכולים לעבור למיקום חדש על ידי אסטרטגית "גזור והדבק".
פלסמידים של חיידקים הם אלמנטים גנטיים הניתנים להעברה באמצעות קוניוגציה.
זה מנגנון של העברת גנים אופקית שחיידקים יכולים לשתף גורמים ארסיים וגנים עמידים לאנטיביוטיקה.
בקטריופאג' כמו; Mu, אשר משתלב באופן אקראי לתוך הגנום על ידי התמרה.
קבוצה I ו-II אינטרונים הם תוצר משחבור עצמי בתעתיקים המארחים, הם מתנהגים כמו ריבוזימים שיכולים לפלוש ל tRNA, rRNA, ולחלבון המקודד גנים בחיידקים.
מערכות CRISPR-Cas בחיידקים ובארכאונים הם מערכות חיסון אדפטביות המגנות מפני השלכות קטלניות מ MGEs.
באמצעות השוואות גנומיות וניתוחים פילוגנטים, חוקרים מצאו כי גרסאות של CRISPR-Cas קשורות עם סוגים שונים של MGEs כגון טרנספוזונים.
בנוסף, CRISPR-Cas שולט בהתרבות הטרנספוזונים.
MGEs כגון פלסמידים על ידי transmission אופקי הם בדרך כלל מועילים לאורגניזם.
היכולת של העברת פלסמידים (שיתוף) חשובה בנקודת מבט אבולוציונית.
Tazzyman ו Bonhoeffer מצא כי קיבעון (קבלה) של הפלסמידים המועברים באורגניזם חדש היא חשובה בדיוק כמו היכולת להעביר אותם.
לפלסמידים הניתנים להעברה הסתברות קיבעון גבוה יותר, ואילו לאלמנטים גנטיים מזיקים הניתנים להעברה יש הסתברות קיבעון נמוכה יותר כדי להימנע מקטלניות לאורגניזמים המאחר.
טרנספוזיציה על ידי הטרנספוזונים היא מוטגן.
לפיכך, אורגניזמים התפתחו כדי להדחיק את אירועי הטרנספוזיציה, וכישלון להדחיק את האירועים גורם לסרטן בתאים סומטיים.
Cecco et al מצא כי אצל עכברים בגילאים מוקדמים שעתוק של רטרוטרספוזון הוא מינימלי, אבל בגיל מתקדם מוגברת רמת השעתוק.
בגיל הזה, תלוי ברמת הביטוי של הטרנספוזון, הוא מופחת על ידי דיאטת הגבלת קלוריות.
התוצאה של אלמנטים גנטיים ניידים יכולה לשנות את דפוסי התעתוק, אשר לעיתים קרובות מוביל להפרעות גנטיות כגון כשל חיסוני, סרטן השד, טרשת נפוצה וטרשת אמיוטרופית צידית.
אצל בני אדם, סטרס יכול להוביל להפעלת טרנזקציות של MGEs הקשורות לניוון נוירוני, כגון רטרו-וירוס אנדוגני.
סך כל האלמנטים הגנטיים הניידים בתוך הגנום יכול להיקרא mobilome.
ברברה מקלינטוק זכתה בשנת 1983 בפרס נובל בפיזיולוגיה או רפואה "עבור גילוייה של אלמנטים גנטיים ניידים".
אלמנטים גנטיים ניידים משחקים תפקיד קריטי בהתפשטות של גורמים ארסיים, כגון exotoxins ו exoenzymes, בקרב חיידקים.
אסטרטגיות כדי להילחם בזיהומים חיידקיים מסוימים הן מיקוד הגורמים הארסיים הספציפיים, ובתור גורמים אלו הוצעו אלמנטים גנטיים ניידים.
אלמר באלינט (במקור באואר, בהונגרית: Bálint Elemér; בודפשט, 4 בדצמבר 1888 – בודפשט, 20 באוגוסט 1966) היה מתמטיקאי יהודי-הונגרי, מרצה בכיר ופרופסור למדעי המתמטיקה (1952), חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
אלמר באואר נולד במשפחה יהודית כבנם של מנהל המפעל מור באואר (1849–?) ושל ז'ופיה וייס (1864–?).
בשנת 1911 קיבל תעודת הוראה באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט.
מונה למורה בבית הספר הריאלי הראשי של רובע 6 בבודפשט, וכן לימד במחלקה לגאומטריה תיאורית באוניברסיטה הטכנולוגית.
הוא השלים את השכלתו באוניברסיטת גטינגן וקיבל תואר דוקטור בשנת 1915 על עבודת המחקר על השורשים הממשיים של משוואות בעלות מקדם ממשי.
הוא גויס ושירת כחייל במלחמת העולם הראשונה.
לאחר שחרורו פוטר ממשרתו מיד לאחר מאורעות הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919.
בשנת 1937 השיג הסמכה במתמטיקה אקטוארית ועד שנת 1938 היה האקטואר הראשי בסניף ההונגרי של "חברות הביטוח האוסטריות", ועד 1944 עבד במשרד ל"ביטוח פיקלר".
לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 עבר למשרד האוצר, שם פיקח על חברות הביטוח הפרטיות.
בשנת 1948 התמנה לסמנכ"ל של קואופרטיב ביטוח החקלאים והשתתף בארגון חברת הביטוח הממלכתית, אך לאחר זמן קצר חזר למשרד האוצר ונתמנה לראש מחלקת "קופת החיסכון הלאומית" ה-OTP שהיה הבנק היחיד (והממלכתי) בהונגריה, בנק שקיים עד היום.
בדצמבר 1950 נבחר לסגן נשיא "המכון הלאומי לפנסיה".
בשנת 1951 התמנה לראש המחלקה למתמטיקה של "המכללה הטכנית הממלכתית".
לאחר מכן עמד בראש מחלקת המתמטיקה של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה.
בהמשך היה פרופסור חבר בפקולטה להנדסת חשמל ואחר כך בפקולטה להנדסת מכונות וכיהן כדיקן עד פרישתו בשנת 1962. באלינט היה שותף לכתיבת ועריכת כמה לקסיקונים וכתבי עת בתחום המתמטיקה.
על השורשים הממשיים של משוואות בעלות מקדם ממשי.
שיטות קירוב נומריות וגרפיות (בודפשט, 1955)
קירוב שיטות מתמטיות עם בעיות טכניות (בודפשט, 1966)
אשתו הייתה אילונה קייל (1889), בתם של פרנץ קייל והרמינה קלאמפר, אותה נשא לאישה ב־2 בפברואר 1914 בבודפשט.
בדצמבר 1942 המיר את דתו לנצרות רומית-קתולית, על מנת להתחמק ממספר גזירות אנטי-יהודיות.
הם התגרשו בשנת 1945. בשנת 1946 התחתן בשנית עם אנה קאפר.
אלמקה או אלמוקה (בשבאית: 𐩱𐩡𐩣𐩤𐩠; בערבית: المقه) היה אל הירח של הממלכה התימנית העתיקה סבא.
סגדו לו גם בממלכת דעמת וקיסרות אקסום באריתריאה וצפון אתיופיה.
Jacques Ryckmans states, השושלת השלטת של סבא ראתה את עצמה כזרעו של האל.
אלמקה מיוצג באנדרטאות על ידי צרור של ברקים המקיפים נשק מעוגל דמוי מגל.
גם מקדש בראן וגם מקדש אוואם נועדו לאלמקה.
אלמנטלי הוא סרט קולנוע אמריקאי בהנפשה ממוחשבת שהופק על ידי אולפני "פיקסאר" והופץ על ידי סרטי אולפני וולט דיסני.
הסרט בוים על ידי פיטר סון, והוא עלה לאקרנים ב-16 ביוני 2023.
פסקול הסרט כולל 37 רצועות, שאחת מהן היא הסינגל "Steal the Show" בביצוע לאוב.
ברני וסינדר לומן, אלמנטים של אש, מהגרים מארץ האש אל עיר האלמנטים, שם הם נתקלים בגזענות מצד אלמנטים קלאסיים אחרים.
לאחר לידתה של בתם, אמבר, הם מקימים את "הלהבה הכחולה" שמייצגת את המסורות שלהם, ופותחים חנות מכולת משלהם בשם "האח".
כמה שנים לאחר מכן, ברני מתכנן לפרוש ולהעביר את החנות לאמבר ברגע שתלמד לשלוט בכעסה הלוהט.
יום אחד, כאשר ברני מאפשר לאמבר לנהל את החנות לבדה, היא מוצאת את עצמה מוצפת מהלקוחות ויורדת למרתף.
התפרצותה הכועסת גורמת לשבירת צינור מים שמציף את המרתף ומזמן את וייד ריפל, אלמנט מים ומפקח עירוני, שמבחין בליקויי האינסטלציה.
למרות ניסיונותיה של אמבר לעצור אותו, וייד נוסע לבניין העירייה ומדווח על ממצאיו לאחראית שלו, גייל קומולוס, אשר עומדת לסגור את החנות.
וייד מביא את אמבר לאצטדיון סייקלון כדי לשכנע את גייל לשקול מחדש את סגירת החנות של אביה.
וייד מספר לאמבר שהוא חיפש דליפה בתעלות העיר לפני שהגיע ל"אח", ומציע לגייל שהוא ואמבר יוכלו לאתר את מקור הדליפה מהחנות.
גייל מציעה למחול על ההפרות בתנאי שימצאו ויסגרו את הדליפה עד סוף השבוע.
במהלך החיפוש בתעלות, אמבר ווייד מגלים חור בסכר שמאפשר גלישת גלים מאוניות להציף את מערכת האינסטלציה העירונית, וסוגרים את החור באמצעות שקי חול.
השניים מבלים זמן יחד בעיר ולומדים להכיר זה את זו.
בינתיים, סינדר חושדת שאמבר רואה מישהו.
שקי החול לבסוף כושלים, אז אמבר מתיכה את החול לזכוכית כדי ליצור אטימה עמידה יותר.
אמבר מבקרת את משפחתו של וייד בדירת יוקרה, שם היא משתמשת באש שלה לתקן קנקן זכוכית שבור ומרשימה את אמו של וייד, ברוק, שממליצה עליה להתמחות בזכוכית.
במהלך משחק "משחק הבכי", וייד גורם לאמבר לבכות כשהוא מודה שיש לו רגשות כלפיה.
גייל מתקשרת לווייד ומאשרת את אטימת הזכוכית של אמבר, וכך מצילה את החנות מסגירה.
אמבר מבינה שהיא לא רוצה לנהל את החנות.
ברני מכריז בפני אמבר וסינדר על כוונתו לפרוש ולהעביר את החנות לאמבר.
למחרת בערב, וייד לוקח את אמבר לתחנת גן סנטרל כדי לראות פרחי ויביסטריה, מין שיכול לשגשג בכל סביבה, אשר נמנע ממנה לראות בילדותה.
כעת, כשהתחנה מוצפת, גייל מספקת לאמבר בועת אוויר לבטיחות, בזמן שוייד דוחף אותה מתחת למים דרך התחנה.
לאחר מכן, אמבר ווייד מבינים שהם מסוגלים לגעת זה בזו מבלי לפגוע זה בזה, ורוקדים יחד, אך אמבר נזכרת בחובתה לחנות ובדעות הקדומות של משפחתה כלפי אלמנטי מים, ונפרדת מווייד.
במהלך מסיבה בה אמבר עומדת לקחת על עצמה את ניהול החנות, וייד מופיע ומכריז על אהבתו אליה, אך גם חושף בטעות שהיא גרמה לצינור השבור.
אמבר דוחה את וייד, אם כי סינדר מזהה חיבה כנה ביניהם.
ברני, כועס ומאוכזב, מסרב להעניק את החנות לאמבר ומבטל את פרישתו.
זמן קצר לאחר מכן, האטימה החדשה בסכר נפרצת ורובע האש מוצף.
לאחר שהצילה את הלהבה הכחולה, אמבר ווייד נלכדים בחדר בחנות, וכתוצאה מכך וייד מתאדה מהחום.
לאחר שההצפה יורדת, אמבר השבורה מודה בפני ברני שהיא לא רוצה לנהל את החנות ומביעה את אהבתה לוייד.
כשהוא מבין שוייד התעבה בתקרת האבן, אמבר משחקת ב"משחק הבכי" כדי לגרום לו לטפטף בחזרה לצורתו הרגילה.
אמבר ווייד מתחבקים וחולקים נשיקה ראשונה.
כמה חודשים לאחר מכן, ברני פורש והחנות כעת מנוהלת על ידי חבריו.
אמבר ו-וייד, כזוג, עוזבים את עיר האלמנטים כדי שאמבר תוכל להתחיל את ההתמחות שלה.
אמבר לומן / אש-לי מאור – אישה צעירה וחזקה העשויה מיסוד האש שמתאהבת בוייד והופכת לבת זוגו.
אמבר / אש-לי הצעירה .
אמבר / אש-לי הבוגרת .
ברני לומן / בערי מאור – אביה של אמבר ובעלה של קינדר, הבעלים של "חנות האש".
קינדר לומן / גיצית מאור – אמה של אמבר ואשתו של ברני.
פלרייטה – אחת מלקוחותיו של ברני.
מנהלת את החנות בסוף הסרט.
פלארי – אחד מלקוחותיו של ברני.
מנהל את החנות בסוף הסרט.
וייד ריפל / פלג גלים – בחור צעיר ורגיש ואחיהם של אלן ולייק העשוי מיסוד המים שמתאהב באמבר והופך לבן זוגה.
ברוק ריפל / גאות גלים – אמם האלמנה של אלן, וייד ולייק.
הרולד – אחיה של ברוק ודודם של וייד, אלן ולייק.
אלן ריפל / אלן גלים – אחיהם הגדול של וייד ולייק ובעלה של אדי.
מרקו – אחיינם של וייד ולייק ובנם של אלן ואדי הנוטה להיעלם עם אחיו פולו.
פולו – אחיינם של וייד ולייק ובנם של אלן ואדי הנוטה להיעלם עם אחיו מרקו.
אדי ריפל / אדי גלים – אשתו של אלן.
לייק ריפל / אגם גלים – אחיהם של אלן ווייד ובן זוגה של ג'יבלי, הדמות הא-בינארית הראשונה של פיקסאר.
ג'יבלי – בת זוגו של לייק.
גייל קומולוס / סערה קומולוס – ראש העירייה של "אלמנטל סיטי" שמתאהבת בפרן בסוף הסרט.
לוץ – שחקן כדורסל נלהב באצטדיון ציקלון.
קלוד / צור – ילד מיסוד האדמה המאוהב באמבר.
מתאהב בילדה בגילו מיסוד האש בסוף הסרט.
פרן / גפן – בחור מגודל העובד בבית העירייה שמתאהב בגייל בסוף הסרט.
ב-16 במאי 2022, חשפו אולפני "פיקסאר" אמנות קונספט ראשונה מתוך הפקת הסרט.
בריאיון ל"דדליין" חשף במאי הסרט, פיטר סון, כי הסרט נוצר בהשראת ילדותו בניו יורק, כבן למשפחת מהגרים קוריאנית.
בראיון ל-The Hollywood reorter, פיטר סון אומר שהעובדה שתקופת הפיתוח של הסרט "אלמנטלי" ערכה 7 שנים קשורה באופן קרוב ליחסיו עם משפחתו, והרעיון התחיל לראשונה אחרי יציאת הסרט "הדינוזאור הטוב".
הוא חשף שאמבר נולדה בעיר אלמנטלית, אך גדלה בעיירת אש, מכיוון שהשכונות מחולקות.
הוא ציין: "אני די רגיש לגבי הוצאת הדמויות והסיפור החוצה." הוא גם ציין: "הסרט הזה עוסק בהכרת תודה להורים ובהבנת ההקרבות שלהם.
שני הוריי נפטרו במהלך יצירת הדבר הזה.
ולכן, זה מאוד רגשי, ואני עדיין מעבד הרבה מזה."
היועצת היצירתית של הסרט אדומה אש, ברנדה שואו נשכרה לכתוב את התסריט.
בסופו של דבר, ג'ון הוברג, קאט ליקל ושואו קיבלו קרדיט על התסריט, בעוד סון, הוברג, ליקל ושואו קיבלו קרדיט של הסיפור
פיטר סון ציין סרטים רומנטיים כמו "נחש מי בא לארוחת ערב" (1967), "אהבה בשחקים" (1987), "קיבלת דואר" (1998), "אמילי" (2001), "החתונה היוונית הגדולה שלי" (2002), ו"החולה הגדול" (2017) כהשפעות מסוימות כשנהנה להתעמק בז'אנר הקומדיה הרומנטית כסיפור.
סון נהג לקשקש את הטבלה המחזורית בתיכון כצורה מוקדמת של הבעה עם ראשית הסרט, ואמר: "היה ציור מצחיק שאני זוכר שגיליתי עליו, כמו דמות אש ודמות מים, וזה עורר המון רעיונות שונים, ופשוט לא יכולתי לעצור מלצייר את הדברים החדשים והקטנים האלה."