tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בבית ג' השתתפו: קאסטגיו, יובנטוס איטליה, מונצה ואנטוריה גוליארדו שזכתה בראשות הבית ועלתה לשלב הבא.
ליברטאס, פרו פטריה א ליברטאטה, פאביה ואספריה קומו שזכתה בראשות הבית ועלתה לשלב הבא.
בשלב זה השתתפו כל אלופות הבתים מהסיבוב הקודם.
מתוכן סיימה אספריה קומו במקום הראשון ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
בליגה זו השתתפו 6 קבוצות: שיאו, לגנגהאז, טריביזיו, בנטנגודי ורונה, אודינזה, ופטרארצ'ה פאדובה, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
ליגה זו חולקה לשני בתים: א' (3 קבוצות) וב' (4 קבוצות).
מנטובנה, פארמה ופיאקנזה, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב הבא.
בבית ב' השתתפו: רג'אנה, קארפי, ספאל ווירטוס בולוניה שזכתה בראשות הבית ועלתה לשלב הבא.
מתוכן סיימה ספאל במקום הראשון ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
בליגה זו השתתפו 6 קבוצות: סי אס פירנצה, פראטו, ויארגו, ליברטאס פירנצה, לוקה ופרו ליבורנו, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
בחצי הגמר עלו כל האלופות המחוזיות ל-2 בתים (א' וב') של שלוש קבוצות בכל בית.
בבית א' השתתפו: פרו ליבורנו, פטרארצ'ה פאדובה ונובזה שסיימה בראשות הבית ועלתה לשלב הגמר.
בבית ב' השתתפו: אספריה קומו, ספאל וסיימפרדארנייס שסיימה בראשות הבית (בזכות משחק העפלה אחרי שוויון בבית) ועלתה לשלב הגמר.
משחקי הגמר הראשונים נערכו ב-7 במאי וב-14 במאי 1922, שניהם הסתיימו בתוצאה 0-0 ולכן נערך משחק גמר אחד חוזר לקביעת האלופה.
משחק הגמר החוזר והאחרון נערך ב-21 במאי 1922 בו ניצחה נובזה (אלופת מחוז פיימונטה) את סיימפרדארנייס (אלופת מחוז ליגוריה), בתוצאה 2:1 וזכתה באליפות איטליה הארצית של התאחדות הכדורגל האיטלקית.
אליפות אירופה באתלטיקה השלישית נערכה באוסלו, נורווגיה בין ה-22 באוגוסט ל-25 באוגוסט 1946. תחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון ביסלט.
אליפות אירופה באתלטיקה הרביעית נערכה באצטדיון המלך בודואן, בבריסל, בלגיה בין ה-23 באוגוסט ל-27 באוגוסט 1950.
אליפות אירופה באתלטיקה החמישית נערכה באצטדיון נויפלד, בברן, שווייץ בין ה-25 באוגוסט ל-29 באוגוסט 1954.
אירינה טורובה (), זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר ו-1 כסף בריצת 200 מטר.
מריה איטקינה (), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר
התחרותקפיצה לגובה בנט נילסון 2.02 מטר שיא אליפות יז'י לנסקי 1.98 מטר ירוסלב קובז' 1.96 מטרקפיצה לרוחק אודון פולדשי 7.51 מטר זביגנייב איוונסקי 7.46 מטר ארנסט וואנקו 7.41 מטרקפיצה במוט אלס לנדסטרם 4.40 מטר שיא אליפות רגנר לונדברג 4.40 מטר שיא אליפות יוקה פירונן
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2018 היא המהדורה ה-11 של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה.
הטורניר נערך בקלדוניה החדשה והתקיים מ-18 בנובמבר עד ה-1 בדצמבר 2018. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2019 בצרפת ולמשחקים האולימפיים 2020 בטוקיו.
לראשונה מאז הטורניר של 2010 נערכה האליפות בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט.
במשחק הגמר נפגשו פיג'י וניו זילנד - האלופה המכהנת.
בסיום המשחק, שנערך בנומאה מול 450 צופים, ניצחה ניו זילנד 0-8 וזכתה בטורניר בפעם הרביעית ברציפות.
בעקבות זכייתן העפילו הניו זילנדיות ישירות לגביע העולם ולמשחקים האולימפיים כנציגות OFC.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2010 היא המהדורה התשיעית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה.
הטורניר נערך בניו זילנד והתקיים מ-29 בספטמבר עד ה-8 באוקטובר 2010. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם שנערך שנה לאחר מכן בגרמניה.
לראשונה מאז הטורניר של 1998, נערכה האליפות בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט.
במשחק הגמר נפגשו המארחת והאלופה המכהנת ניו זילנד ופפואה גינאה החדשה - סגניתה מהאליפות הקודמת.
בסיום המשחק, שנערך באוקלנד מול 900 צופים, ניצחה ניו זילנד 0-11 וזכתה בטורניר בפעם השנייה ברציפות.
בעקבות זכייתן, העפילו הניו זילנדיות ישירות לגביע העולם כנציגות OFC.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2014 היא המהדורה העשירית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה.
הטורניר נערך בפפואה גינאה החדשה והתקיים מ-25 באוקטובר עד ה-29 באוקטובר 2014. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך שנה לאחר מכן בקנדה.
ניו זילנד ניצחה בכל שלושת משחקיה, לא ספגה שער, ודורגה במקום הראשון בבית עם מאזן שערים של 30+.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2022 היא המהדורה ה-12 של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה.
הטורניר נערך בפיג'י והתקיים מ-13 ביולי עד ה-30 ביולי 2022. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך שנה לאחר מכן באוסטרליה וניו זילנד.
האליפות נערכה בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט.
הראשונה והשנייה בכל בית עלו לרבע הגמר יחד עם שתי הנבחרות מהמקום השלישי בעלות מרב הנקודות.
בטורניר לקחו חלק תשע נבחרות - מספר שיא לאליפות אוקיאניה בכדורגל נשים.
האלופה המכהנת, ניו זילנד, לא השתתפה בטורניר מכיוון שהעפילה אוטומטית לגביע העולם כמארחת.
במשחק הגמר נפגשו המארחת פיג'י ופפואה גינאה החדשה.
בסיום המשחק, שנערך בסובה מול 1,591 צופים, ניצחה פפואה גינאה החדשה 1-2 וזכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה.
בעקבות זכייתה, העפילה פפואה גינאה החדשה לטורניר הפלייאוף הבין-יבשתי לגביע העולם, אך במשחק הראשון הפסידה 2-0 לפנמה ולא עלתה לטורניר הגמר.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2025 היא המהדורה ה-13 של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה.
הטורניר נערך בפיג'י והתקיים מ-4 ביולי עד 19 ביולי 2025. לראשונה מאז 1989 – האליפות לא שימשה כטורניר המוקדמות היבשתי לגביע העולם.
הראשונה והשנייה בכל בית עלו לחצי הגמר, ואילו השלישית והרביעית בכל בית ערכו משחקים על המקומות החמישי והשביעי.
במשחק הגמר נפגשו האלופה המכהנת פפואה גינאה החדשה ואיי שלמה.
בסיום המשחק, שנערך בסובה מול 1,150 צופים, ניצחה איי שלמה 3–2 בהארכה וזכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה.
אליפות אירופה בכדורגל , או היורו (UEFA Euros) בשמה הנפוץ, היא תחרות הכדורגל המרכזית לנבחרות לאומיות המאורגנת על ידי אופ"א, הקונפדרציה האירופית לכדורגל.
האליפות נערכה לראשונה ב-1960 ומאז מתקיימת פעם בארבע שנים.
שמה המקורי היה "גביע אירופה לאומות".
האליפות האחרונה נערכה ב-14 ביוני עד 14 ביולי 2024, בגרמניה והטורניר הבא, יורו 2028 ייחל ב-15 ביוני עד 15 ביולי 2028.
הרעיון להקמת טורניר אליפות למדינות באירופה עלה ב-1927, על ידי הנרי דלוניי, חבר בוועד המנהל של פיפ"א ולימים המזכיר הכללי הראשון של אופ"א.
אך רק ב-1958, כ-4 שנים לאחר הקמת ארגון אופ"א (ו-4 שנים לאחר מותו של דלוניי שהגביע הזוכה נקרא על שמו ולזכרו), החל שלב המוקדמות של הטורניר הראשון בו השתתפו 17 נבחרות, אשר מתוכן עלו לטורניר הגמר שנערך בצרפת 4 נבחרות.
בטורניר הראשון זכתה נבחרת ברית המועצות שניצחה 1-2 את יוגוסלביה בגמר שנערך בפריז.
ספרד פרשה מן התחרות בגלל מחאות פוליטיות.
מתוך 17 המשתתפות בלטו בהיעדרן נבחרות חזקות מאוד כמו אנגליה, הולנד, מערב גרמניה ואיטליה.
הטורניר הבא נערך ב-1964 בספרד, ומספר הנבחרות עלה ל-29. מערב גרמניה נעדרה שוב, יוון פרשה מהתחרות לאחר שהוגרלה נגד אלבניה, איתה הייתה במלחמה באותה עת.
בגמר שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו שבמדריד, גברה המארחת ספרד על האלופה המכהנת ברית המועצות 1-2.
מבנה האליפות נשמר כפי שהוא גם בטורניר שהתקיים באיטליה ב-1968, בהשתתפות 31 נבחרות מהשלבים המוקדמים.
בטורניר זה הוכנס לראשונה עקרון הכרעת תיקו בהטלת מטבע.
כך הוכרע שאיטליה תעלה לגמר אחרי משחק חצי הגמר נגד ברית המועצות.
לעומת זאת, לאחר שגם משחק הגמר בו נפגשו איטליה ויוגוסלביה הסתיים בתיקו 1-1, לא הוטל מטבע, אלא הקבוצות קיימו ביניהן גמר חוזר, בו נצחה איטליה 0-2.
בלגיה אירחה את הטורניר הבא ב-1972, בו זכתה נבחרת גרמניה המערבית, לאחר שניצחה את ברית המועצות 0-3 בגמר שהתקיים באצטדיון הייזל שבבריסל בגמר, משערים של גרד מילר (צמד) והרברט וימר.
נבחרת גרמניה שזכתה במונדיאל 1974 כללה שחקנים רבים שזכו ביורו 1972.
יורו 1976 ביוגוסלביה היה האחרון בו 4 נבחרות בלבד השתתפו בטורניר נוקאאוט הגמר, וגם האחרון בו המארחת הייתה חייבת להשתתף.
בטורניר זה נכנס עקרון הכרעת תיקו באמצעות דו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטר.
בגמר ניצחה צ'כוסלובקיה את מערב גרמניה, 3-5. במהלך דו-קרב בעיטות העונשין הוחמץ פנדל על ידי אולי הנס מנבחרת גרמניה, ואילו הצ'כוסלובקי אנטונין פננקה הבקיע את הפנדל המכריע.
תחרות הגמר הורחבה ל-8 קבוצות ביורו 1980, שנערך פעם נוספת באיטליה.
טורניר זה כלל שלב בתים, של 4 קבוצות בכל בית.
המנצחת מכל בית עלתה ישירות למשחק הגמר, שנערך בסטאדיו אולימפיקו שברומא, בעוד שתי הסגניות בבתים התמודדו על המקום השלישי.
נבחרת מערב גרמניה זכתה בפעם השנייה לאחר שניצחה את בלגיה 1–2, בזכות 2 שערים של הורסט רובש, כאשר השער השני הובקע שתי דקות לסיום הזמן החוקי במחצית השנייה, בנגיחה של רובש מקרן של קרל היינץ רומניגה שבישל, לאחר שער שוויון של הבלגים.
נבחרת צרפת זכתה בפעם הראשונה כשאירחה את הטורניר הבא ביורו 1984, כשקפטן הנבחרת מישל פלאטיני הבקיע 9 שערים ב-5 משחקים, בהם השער הראשון בניצחון 2–0 על ספרד במשחק הגמר.
פורמט התחרות השתנה שוב כאשר שתי המובילות בכל בית בשלב הבתים עלו לשלב חצי הגמר בהצלבה (במקום שהראשונות בבית יעלו ישירות למשחק הגמר), המשחק על המקום השלישי לא התקיים.
את יורו 1988 אירחה גרמניה המערבית, אך הפסידה 1–2 בחצי הגמר ליריבה המסורתית שלה הולנד.
במשחק הגמר ניצחה הולנד את ברית המועצות 2–0 באצטדיון האולימפי שבמינכן.
היה זה המשחק השני בטורניר בו נפגשו שתי הקבוצות, לאחר שבשלב הבתים ניצחה ברית המועצות את הולנד 1–0 שסיימה שנייה.
במשחק הגמר הבקיע מרקו ואן באסטן את אחד השערים, שער שנחשב לוירטואוזי ומרהיב בבעיטת וולה מהאוויר מעל השוער, והוא נכנס לתודעת הכדורגל כאחד השערים הזכורים בהיסטוריה, במיוחד במשחקי הגמר של הטורנירים הגדולים.
יורו 1992 נערך בשוודיה, בו ניצחה נבחרת דנמרק, שנחשבה לנחותה מאוד בהשוואה למתמודדות.
דנמרק הגיעה לטורניר הגמר רק בגלל החלטת אופ"א שלא לאפשר ליוגוסלביה להשתתף, עקב מלחמות יוגוסלביה שהתחוללה באותה עת וכללה מספר מדינות המהוות את הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה שנלחמו ביניהן.
הדנים שסיימו במקום השני בבתים אחרי השוודים והפסידו להם בשלב הבתים, ניצחו בחצי הגמר 4–5 את הולנד החזקה בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 2-2 בתום הארכה, ובגמר ניצחו 0–2 את גרמניה, אלופת העולם באותה עת, משערים של ג'ון ינסן וקים וילפורט.
היה זה הטורניר הראשון בו לקחה חלק גרמניה בתור גרמניה המאוחדת (לאחר נפילת חומת ברלין), וגם הטורניר הראשון בו הודפסו שמות השחקנים בצד האחורי על מדי הנבחרות.
אנגליה אירחה את יורו 1996 (הטורניר הראשון שבו התחרות נקראה "יורו"), ומספר הקבוצות בטורניר הגמר (לאחר המוקדמות) הוגדל ל-16. המארחים האנגלים, בשחזור טראגי מבחינתם למונדיאל 1990, הודחו בחצי הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין על ידי גרמניה, שהמשיכה לגמר שם ניצחה 1–2 את צ'כיה (שנוצרה זה מכבר לאחר פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993).
במשחק הגמר נכבש בפעם הראשונה שער זהב בהארכה בטורניר גדול, כאשר אוליבר בירהוף כבש את השער המנצח שסיים את המשחק בדקה ה-95. הייתה זו זכייתה הראשונה של גרמניה בתואר בתור גרמניה המאוחדת.
יורו 2000 היה הטורניר הראשון שהתפרש על פני 2 מדינות מארחות: הולנד ובלגיה.
צרפת שזכתה במונדיאל 1998, הייתה הפייבוריטית לזכייה בתואר, ומילאה אחר הציפיות כשניצחה 1–2 את איטליה בגמר דרמטי במיוחד, כאשר את שער השוויון כבש סילבן וילטור בדקה ה-93 בתוספת הזמן של המשחק, ואת שער הזהב המנצח בהארכה כבש דויד טרזגה בדקה ה-103.
יורו 2004, בדומה ליורו 1992, סיפק הפתעה גדולה כאשר נבחרת יוון, שעד אז העפילה פעם אחת לטורניר מונדיאל (ב-1994) ופעם אחת לטורניר היורו (ב-1980), הצליחה לזכות ביורו לאחר שניצחה את המארחת פורטוגל 1-0 בגמר משערו של אנגלוס חריסטיאס בדקה ה-57 של המשחק.
לפני הטורניר יחס ההימורים שיוון תזכה בו היה 1–150 (השני הכי גרוע אחרי לטביה).
בדרכה לגמר הדיחה יוון את מחזיקת הגביע - צרפת, וגם את צ'כיה בשער כסף (שהחליף את חוק שער הזהב ב-2003, שיטה שננטשה גם היא, מיד אחרי הטורניר).
הטורניר הבא ב-2008, סימן את הפעם השנייה בו שתי מדינות מארחות את הטורניר (בדומה ליורו 2000), שהתקיים באוסטריה ושווייץ וגביע בעיצוב חדשני הוענק לזוכה.
בנוסף שחקן הנבחרת צ'אבי זכה בתואר השחקן המצטיין של היורו, ותשעה משחקניה של ספרד נבחרו לנבחרת הטורניר.
יורו 2012 התקיים בפולין ואוקראינה.
ספרד הביסה בגמר 0–4 את איטליה, והפכה לנבחרת הראשונה שהצליחה להגן על התואר (לזכות פעמיים ברצף), והנבחרת הראשונה שהצליחה לזכות ב-3 טורנירים בין-לאומיים ברצף (יורו 2008, מונדיאל 2010 ויורו 2012).
שחקנה פרננדו טורס, שכבש גם בגמר לפני כן, הפך לשחקן הראשון שכבש ב-2 גמרים אירופאים ברצף.
טורניר בלט גם באופן בו נכבשו השערים, כאשר 26 מתוך 76 שערי הטורניר נכבשו בנגיחת ראש, והיה לטורניר שבו נכבשו הכי הרבה שערים בנגיחה.
ב-2007, הציעו התאחדויות הכדורגל של אירלנד וסקוטלנד להרחיב את טורניר הגמר, הצעה שאושרה לאחר מכן בוועדת פיפא בספטמבר 2008. מתוך 54 המדינות החברות באופ"א, רק שלוש חברות שכללו את אנגליה וגרמניה התנגדו להצעת ההרחבה.
ב-28 במאי 2010 הצהירה אופ"א כי יורו 2016 יתקיים בצרפת (שניצחה את הצעות האירוח של טורקיה ואיטליה).
הטורניר היה הראשון בו השתתפו בטורניר הגמר אחרי המוקדמות – 24 נבחרות (כאשר בפעם הראשונה עלו שתי הראשונות בבתים של טורניר המוקדמות ליורו והשלישית הלכה להצלבה).
היה זה הפעם השלישית בה אירחה את הטורניר צרפת.
נבחרת פורטוגל בהנהגתו של כריסטיאנו רונאלדו, שסיימה רק במקום השלישי בשלב הבתים אחרי הונגריה ואיסלנד, זכתה בטורניר אחרי ניצחון בגמר 0–1 על המארחת הפייבוריטית, משערו המפתיע של השחקן המחליף אדר בדקה ה-109 בזמן הארכה.
בדרך לגמר ניצחה פורטוגל בשמינית את קרואטיה בגול בהארכה, ברבע את פולין בדו-קרב פנדלים לאחר 1-1 בתום הארכה, ובחצי את ויילס 2-0. כך יצא ששלושה מתוך ארבעת משחקיה בשלבי הנוק אאוט נגמרו רק בתום 120 דקות.
הייתה זו הפעם הראשונה בה זכתה נבחרת פורטוגל בטורניר גדול (יורו או מונדיאל).
לטורניר הבא, יורו 2020, הוגשו שלוש הצעות לאירוח: הצעה של טורקיה, הצעה משותפת של אירלנד סקוטלנד ו-ויילס, והצעה משותפת של גאורגיה ואזרבייג'ן.
בדצמבר 2012, הכריזה אופ"א כי לראשונה, הטורניר ישוחק ב-12 ערים בשלל מדינות באירופה, כאשר משחק הגמר יערך בלונדון שבאנגליה.
הערים המארחות הוכרזו על ידי אופ"א ב-19 בספטמבר 2014 וכללו, מלבד לונדון שבאנגליה את: באקו (אזרבייג'ן), קופנהגן (דנמרק), מינכן (גרמניה), בודפשט (הונגריה), רומא (איטליה), אמסטרדם (הולנד), דבלין (אירלנד), בוקרשט (רומניה), סנקט פטרבורג (רוסיה), גלאזגו (סקוטלנד) ובילבאו (ספרד).
בריסל שתוכננה לארח ביורו, הוסרה מרשימת המארחות ב-2017 עקב עיכובים בבניית אצטדיון חדש שיועד לטורניר, "היורוסטאדיום".
ביורו 2020, שהתקיים בשנת 2021 בעקבות מגפת הקורונה, קרתה תקרית במשחק של פינלנד מול דנמרק, לקראת סוף המחצית הראשונה של המשחק התמוטט שחקנה של נבחרת דנמרק, כריסטיאן אריקסן, ופונה מהמגרש לבית החולים.
לבסוף המשחק התחדש ופינלנד ניצחה במשחקה הראשון באליפות אירופה 0–1.
באליפויות הראשונות, מיורו 1960 עד ליורו 1976 השתתפו בטורניר הגמר ארבע נבחרות במתכונת פיינל פור.
מיורו 1980 עד ליורו 1992 השתתפו בטורניר הגמר שמונה נבחרות.
בשלב הראשון חולקו הנבחרות ל-2 בתים בהן כל נבחרת שיחקה פעם אחת עם שאר החברות בבית.
2 הנבחרות הראשונות בכל בית עלו לשלב חצי הגמר.
החל מיורו 1996 הונהגה מתכונת בה משתתפות בטורניר הגמר 16 נבחרות.
החל מיורו 2016 משתתפות בטורניר הגמר 24 נבחרות.
שלב המוקדמות עבר מספר רב של שינויים.
ביורו 1960 ו-1964 מוקדמות הטורניר היו בשיטת נוקאאוט כשכל שלב כלל צמד משחקים בשיטת בית וחוץ.
מ-יורו 1968 עד יורו 1976 המוקדמות היו בשלב הראשון בשיטת ליגה של 8 בתים, כשמקום ראשון בכל בית עלה לשלב רבע הגמר של הטורניר, אשר התקיים בשיטת נוקאאוט הכולל משחקי בית וחוץ.
מיורו 1980 עד יורו 1992 שלב המוקדמות התקיים בשיטת ליגה של 7 בתים, כשמקום ראשון בכל בית העפיל לטורניר הגמר יחד עם המדינה המארחת אשר העפילה אוטומטית.
מיורו 1996 עד יורו 2004 המוקדמות היו ברובן בשיטת הבתים בתוספת משחקי פלייאוף בהם השתתפו הנבחרות שסיימו במקום השני בבתים.
ביורו 2008 המוקדמות היו במתכונת ליגה של 7 בתים, כששני המקומות הראשונים בכל בית עלו ישירות לטורניר הגמר בנוסף לשתי המדינות המארחות.
החל מיורו 1980 הנבחרת או הנבחרות המארחות את טורניר הגמר מעפילות אליו אוטומטית.
הנבחרת הזוכה אינה מקבלת כרטיס אוטומטי לטורניר הגמר.
הנבחרות המשתתפות במוקדמות אליפות אירופה מחולקות לקבוצות דירוג בעזרת שיטת הדירוג של אופ"א.
בכל בית בשלב המוקדמות מוגרלת נבחרת אחת מכל קבוצת דירוג, כך שאין שתי נבחרות בעלות אותו הדירוג בבית אחד.
מכיוון שמספר הנבחרות המשתתפות בטורניר אינו מתחלק במספר הבתים, מספר בתים יכילו נבחרת אחת יותר מבבתים אחרים.
כל בית עורך תחרות פנימית במבנה ליגה, כאשר הנבחרות המסיימות בשני המקומות הראשונים עולות לטורניר הגמר.
מיקום הנבחרות בכל בית נקבע לפי מספר הנקודות אשר כל נבחרת צברה במהלך שלב המוקדמות.
אם שתי נבחרות או יותר בעלות ניקוד זהה, מקומם נקבע לפי השיטה הבאה:
מספר הנקודות אשר כל נבחרת צברה בבית פנימי המורכב מהקבוצות בעלות הניקוד הזהה,
הפרש השערים נגד הנבחרות בעלות הניקוד הזהה,
מספר השערים אשר נכבשו נגד הנבחרות בעלות הניקוד הזהה,
מספר שערי החוץ אשר נכבשו נגד הנבחרות בעלות הניקוד הזהה,
ניקוד לפי שיטת דירוג המשחק ההוגן של אופ"א,
שלב המוקדמות מתחיל בסתיו שאחרי טורניר גביע העולם, כשנתיים לפני טורניר הגמר של אליפות אירופה.
24 הנבחרות אשר עלו לטורניר הגמר מחולקות ל-6 בתים.
בכל אחד מהבתים משחקות הנבחרות 3 משחקים, משחק אחד נגד כל אחת מהנבחרות בבית.
שתי הנבחרות המסיימות במקומות הראשונים (מקום ראשון ומקום שני), עולות לשלב הנוקאאוט של הטורניר, וכך גם 4 הנבחרות מהמקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר.
המאזן של הנבחרות מהמקום השלישי נקבע על ידי מספר הנקודות שהשיגו ולאחר מכן הפרש השערים שלהן.
שלב הנוקאאוט מורכב מארבעה שלבים: שמינית גמר, רבע גמר, חצי גמר וגמר.
מבנה המשחקים נקבע מראש בהגרלה לפי הנבחרות שניצחו בשלבים הקודמים.
בכל אחד מהשלבים משחקות הנבחרות משחק אחד נגד נבחרת אחרת, והמנצחת עולה לשלב הבא.
במידה והמשחק מסתיים בתיקו, תתקיים הארכה של 30 דקות ובמידה וגם ההארכה תסתיים בשוויון שערים, יתקיים דו-קרב פנדלים.
המפסידות בשלב חצי הגמר ישחקו משחק נוסף על המקום השלישי (המשחק על המקום השלישי בוטל לאחר יורו 1980).
שתי המנצחות בשלב חצי הגמר ישחקו זו מול זו במשחק הגמר שיכריע מי היא אלופת אירופה.
הנבחרת הזוכה באליפות אירופה מקבלת את "גביע הנרי דלוניי", על שמו של המזכיר הכללי הראשון של אופ"א והוגה אליפות אירופה בכדורגל, אשר כבר ב-1927 הציע לפיפ"א להקים טורניר אליפות למדינות באירופה.
הגביע נוצר על ידי ארתור ברטראנד בפריז בשנת 1960. הנבחרת הזוכה מחזיקה בגביע למשך 4 שנים, עד לטורניר אליפות אירופה הבא, אשר בו יועבר הגביע לנבחרת הזוכה.
ב-2008 חודש הגביע, וזוכות העבר נחרטו על גבו.
36 נבחרות שונות השתתפו בטורניר הגמר לפחות פעם אחת, מתוכן 13 נבחרות הופיעו במעמד הגמר ו-10 זכו בטורניר.
היא שיאנית הזכיות, ו היא שיאנית ההופעות בטורניר הגמר ובהשתתפות בגמרי הטורניר.
נבחרת הטורניר של כל הזמנים
נבחרת הטורניר של כל הזמנים נבחרה על ידי אופ"א ביוני 2016, כאשר הנבחרת נבחרה על ידי הציבור הרחב באתר אופ"א וטוויטר.
50 שחקנים היו מועמדים להיות בנבחרת, והם היו צריכים לכלול לפחות שניים מארבעת הקריטריונים הבאים בשביל להיבחר.
לשחק במעמד החצי גמר של הטורניר.
להיבחר בנבחרת הטורניר לפחות פעם אחת.
לסיים כמלך השערים של הטורניר
שוערהגנהקישורהתקפה ג'אנלואיג'י בופון פיליפ לאם קרלס פויול פרנץ בקנבאואר פאולו מלדיני אנדרס אינייסטה אנדראה פירלו זינדין זידאן כריסטיאנו רונאלדו מרקו ואן באסטן תיירי הנרי
אליפות אירופה בכדורגל נשים היא תחרות כדורגל הנשים המרכזית לנבחרות המאורגנת על ידי אופ"א, הקונפדרציה האירופית לכדורגל.
האליפות נערכה לראשונה ב-1984 ומאז מתקיימת פעם בארבע שנים.
שמה המקורי היה "תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות", ובאותם ימים היא התקיימה כל שנתיים.
בשנים 1991 ו-1995, שימשה האליפות כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, אך ב-1999 הוקם טורניר מוקדמות נפרד לגביע זה.
באליפויות הראשונות, מ-1984 עד ל-1995 השתתפו בטורניר הגמר ארבע נבחרות במתכונת פיינל פור.
מ-1997 עד ל-2005 השתתפו בטורניר הגמר שמונה נבחרות.
החל מ-2009 הונהגה המתכונת בה משתתפות בטורניר הגמר 12 נבחרות.
אף על פי כן, פורמט זה החזיק רק במשך שני טורנירים, משום שאופ"א הודיעה שהחל מיורו 2017 ישתתפו בטורניר הגמר 16 נבחרות.
החל מיורו 2005 הנבחרת או הנבחרות המארחות את טורניר הגמר מעפילות אליו אוטומטית.
הנבחרת הזוכה אינה מקבלת כרטיס אוטומטי לטורניר הגמר הבא אחריו.
תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות
שנהמארחתגמרהמשחק על המקום השלישיזוכהתוצאהסגניתמקום שלישיתוצאהמקום רביעי1984פרטיםהתקיים במספר מדינות בשיטת בית-חוץ שוודיה1–00–1בפנדלים: 4–3 אנגליה דנמרקחלקו את המקום השלישי איטליה1987פרטים נורווגיה2–1 שוודיה איטליה2–1 אנגליה1989פרטים מערב גרמניה מערב גרמניה4–1 נורווגיה שוודיה2–1(הארכה) איטליה
נעל הזהב – מלכת השערים
טורנירשםשערים1984 פיה סונדהאגה31987 טרוד סטנדל31989 אורסולה לוהן סיסל גרודה21991 היידי מוהר41993 סוזן מקנזי21995 לנה וידקול31997 קרולינה מוראצ'ה מריאן פטרסן אנג'ליקה רוהאס42001 קלאודיה מולר סנדרה סמיזק32005 אינקה גרינגס42009 אינקה גרינגס62013 לוטה שלין52017 ג'ודי טיילור52022 בת' מיד אלכסנדרה פופ62025 אסתר גונסאלס4
כדור הזהב – השחקנית המצטיינת
טורנירשם1984 פיה סונדהאגה1987 היידי סטור1989 דוריס פיטשן1991 סילביה נייד1993 האגה רייסה1995 בירגיט פרינץ1997 קרולינה מוראצ'ה2001 האנה יונגברי2005 אן מאקינן2009 אינקה גרינגס2013 נדין אנגרר2017 ליקה מרטנס2022 בת' מיד2025 אייטנה בונמטי
אליפות אירופה בבייסבול היא התחרות הראשית של נבחרות הבייסבול האירופאיות, המיוצגות על ידי CEB.
התחרות, שנערכה לראשונה בשנת 1954 בבלגיה, מתקיימת כל שנתיים אי-זוגיות.
שתי הנבחרות הבולטות בתולדות האליפות הן הולנד ואיטליה, שחולקות ביניהן 34 זכיות מתוך 36 אליפויות שנערכו.
נבחרת ישראל השתתפה לראשונה באליפות אירופה ב-2019, אליה העפילה לאחר ניצחון באליפות אירופה דרג ב' ובפלייאוף העלייה.
את האליפות סיימה ישראל במקום הרביעי, לאחר הפסד לספרד בקרב על מדליית הארד.
שנתיים לאחר מכן, באליפות שהתקיימה באיטליה, העפילה ישראל לגמר הטורניר בו הפסידה להולנד וסיימה במקום השני.
ב-2023 ישראל סיימה במקום ה-6, לאחר שניצחו את שוודיה במשחק על המקום השישי.
ישראל נבחרה לארח את האליפות ב-2025, כששלבי הגמר נועדו להתקיים במגרש בייסבול חדש בספורטק צפון בפארק הירקון בתל אביב, אך האירוח הועבר לאיטליה, בלגיה והולנד עקב מלחמת חרבות ברזל.
שנהמארחתאלופהסגניתמקום שלישי2027גרמניה 2025הולנד איטליה ובלגיה2023צ'כיהספרדבריטניההולנד2021איטליההולנדישראלאיטליה2019גרמניההולנדאיטליהספרד2016הולנדהולנדספרדאיטליה2014צ'כיה וגרמניההולנדאיטליהספרד2012הולנדאיטליההולנדספרד2010גרמניהאיטליההולנדגרמניה2007ספרדהולנדבריטניהספרד2005צ'כיההולנדאיטליהספרד2003יווןהולנדיווןספרד2001גרמניההולנדרוסיהאיטליה1999איטליההולנדאיטליהצרפת1997צרפתאיטליההולנדספרד1995הולנדהולנדאיטליהבלגיה1993שוודיההולנדאיטליהשוודיה1991איטליהאיטליההולנדספרד1989צרפתאיטליההולנדספרד1987ספרדהולנדאיטליהספרד1985הולנדהולנדאיטליהבלגיה1983איטליהאיטליההולנדבלגיה1981הולנדהולנדאיטליהשוודיה1979איטליהאיטליההולנדבלגיה1977הולנדאיטליההולנדבלגיה1975ספרדאיטליההולנדמערב גרמניה1973הולנדהולנדאיטליהספרד1971איטליההולנדאיטליהמערב גרמניה1969מערב גרמניההולנדאיטליהספרד1967בלגיהבלגיהבריטניהמערב גרמניה1965ספרדהולנדאיטליהמערב גרמניה1964איטליההולנדאיטליהספרד1962הולנדהולנדאיטליהספרד1960ספרדהולנדאיטליהספרד1958הולנדהולנדאיטליהמערב גרמניה1957מערב גרמניההולנדמערב גרמניהאיטליה1956איטליההולנדבלגיהאיטליה1955ספרדספרדבלגיהמערב גרמניה1954בלגיהאיטליהספרדבלגיה
אליפות אירופה באתלטיקה ה-19 נערכה בעיר גטבורג, שוודיה בין ה-7 באוגוסט ל-13 באוגוסט 2006. עיקר תחרויות האתלטיקה באליפות נערכו באצטדיון אולבי.
אליפות אירופה בכדורגל חופים היא תחרות כלל אירופית שנתית בכדורגל חופים.
האליפות נוסדה ב-1998 תחת השם "אליפות אירופה המקצוענית בכדורגל חופים".
במסגרת האליפות, מתחרות נבחרות לאומיות בכדורגל חופים לאורך חודשי הקיץ בפורמט של ליגה.
כל עונה מסתיימת בשלב גמר, הנערך במרסיי ובו נקבעת האלופה.
הטורניר גם מהווה את המוקדמות האירופאיות של גביע העולם בכדורגל חופים, וחמש הנבחרות המסיימות במקומות הראשונים משתתפות בו בשנה שלאחר מכן כנציגות אירופה.
מודגש: מייצג את השנה בה הנבחרת זכתה בסופרפיינל
אליפות אירופה בג'ודו היא תחרות הנערכת על ידי איגוד הג'ודו האירופי מדי שנה.
משנת 1975 נערכה לראשונה אליפות אירופה בג'ודו גם לנשים, בנפרד מגברים ומשנת 1987 האליפות היא מעורבת (גם לנשים וגם לגברים).
כולל את אליפות אירופה בג'ודו 2017
אליפות אירופה באתלטיקה ה-21 נערכה בפעם השלישית באצטדיון האולימפי שבהלסינקי, בירת פינלנד בין ה-27 ביוני ל-1 ביולי 2012, כחודש לפני המשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון.
הפעמים הקודמות בהן אירחה הלסינקי את אליפות אירופה היו בשנת 1971 ובשנת 1994.
בשל הקרבה למשחקים האולימפיים לא נערכו תחרויות הליכה ולא נערכו ריצות המרתון.
סך הכל נשללו 9 מדליות, אחת לגברים ו-8 לנשים.
אסלי צ'קיר אלפטקין שניצחה בריצת 1500, נכשלה בבדיקת סמים במרץ 2013 וב-17 באוגוסט 2015 מדליית הזהב נשללה ממנה.
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1989, הידועה גם בשם תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות 1989, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים השלישית שארגנה אופ"א.
הטורניר נערך במערב גרמניה מ-28 ביוני עד ה-2 ביולי 1989. אף על פי שנבחרה כמארחת, לא העפילה מערב גרמניה באופן אוטומטי לטורניר, אלא נאלצה להשתתף עם יתר הנבחרות במשחקי המוקדמות שהחלו בספטמבר 1987. ארבע הנבחרות הטובות ביותר במשחקי המוקדמות העפילו למשחקי הנוקאאוט שנערכו בגרמניה.
במשחק הגמר נפגשו מערב גרמניה (בפעם הראשונה בתולדותיה) ונורווגיה - האלופה המכהנת.
בסיום המשחק, הביסה גרמניה את הנורווגיות 1-4 משערים של אורסולה לוהן, היידי מוהר ואנג'ליקה פהרמן, וזכתה בתואר.
אורסולה לוהן, שכבשה צמד שערים בגמר, סיימה כמלכת השערים (2 כיבושים) בצוותא עם סיסל גרודה הנורווגית.
האליפות שימשה כקרש קפיצה משמעותי לכדורגל הנשים בגרמניה, שבעקבות הטורניר הפכה לאחת מנבחרות הכדורגל המצליחות בעולם.
משחק חצי הגמר נגד איטליה היה משחק כדורגל הנשים הראשון שהועבר בשידור חי בטלוויזיה הגרמנית, ואילו כל הכרטיסים למשחק הגמר נגד נורווגיה נמכרו.
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1991, הידועה גם בשם יורו הנשים 1991, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים הרביעית שארגנה אופ"א.
הטורניר נערך בדנמרק מ-10 ביולי עד ה-14 ביולי 1991. אף על פי שנבחרה כמארחת, לא העפילה דנמרק באופן אוטומטי לטורניר, אלא נאלצה להשתתף עם יתר הנבחרות במשחקי המוקדמות שהחלו בספטמבר 1989. ארבע הנבחרות הטובות ביותר במשחקי המוקדמות העפילו למשחקי הנוקאאוט שנערכו בדנמרק.
במשחק הגמר נפגשו נורווגיה (בפעם השלישית ברציפות) וגרמניה - האלופה המכהנת.
בסיום המשחק, ניצחה גרמניה את הנורווגיות 1-3 מצמד שערים של היידי מוהר ושער אחד של סילביה נייד, וזכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות.
מוהר, שכבשה צמד שערים בגמר, סיימה כמלכת השערים של הטורניר (4 כיבושים), ואילו קפטנית הנבחרת הגרמנית - נייד, סיימה כשחקנית המצטיינת.
האליפות שימשה בפעם הראשונה כטורניר המוקדמות האירופאי למשחקי הגביע העולמי שנערכו בהמשך השנה בסין.
אליפות אירופה באתלטיקה ה-22 נערכה באצטדיון לציגרונד אשר בציריך שבשווייץ, בין ה-12 באוגוסט ל-17 באוגוסט 2014.
בריטניה () זכתה במרב המדליות בפעם השלישית בתולדותיה (1950 ו-1998), עם 12 מדליות זהב ו-23 מדליות בסך הכל.
שנייה בדירוג סיימה צרפת עם 9 מדליות זהב ו-23 מדליות בסך הכל גם כן.
שלישית בדירוג סיימה גרמניה עם 4 מדליות זהב ו-8 מדליות בסך הכל.
דפנה סחיפרס מהולנד זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר
סיפן חסן מהולנד זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 1500 מטר ומדליית כסף בריצת 5000 מטר
ג'ודי ויליאמס מבריטניה זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית כסף בריצת 200 מטר.
האשלי נלסון מבריטניה זכתה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 100 מטר.
מו פארח מבריטניה זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר
אדם ג'מילי מבריטניה זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר
מרטין רוני מבריטניה זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר
יוהאן דיניז מצרפת קבע בהליכה ל-50 ק"מ שיא עולם חדש של 3:32:33 שעות, שיא העולם היחידי שנשבר באליפות זו.
מאהיידין מחיסי-בנאבאד מצרפת זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר.
הוא ניצח גם את ריצת 3000 מטר מכשולים אך ניפסל לאחר שפשט את חולצתו לפני תום הריצה.
(*)מאהיידין מחיסי-בנאבאד מצרפת ניצח בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:25.30 דקות, אך הוא נפסל לאחר ערעורה של המשלחת הספרדית.
הוא נפסל לאחר שהוריד את חולצתו לפני תום הריצה והכניס אותה לפיו.
התחרות קפיצה לגובה בודן בונדרנקו 2.35 מטר אנדריי פרוצנקו 2.33 מטר איוואן אוחוב 2.30 מטר קפיצה לרוחק גרג רתרפורד 8.29 מטר לואיס טסאטומס 8.15 מטר קפטיאן גומיס 8.14 מטר קפיצה במוט רנו לאבילני 5.90 מטר פאוול וויצ'כובסקי 5.70 מטר יאן קודליצ'קה
ישראל באליפות אירופה באתלטיקה 2014
2 אתלטיות ו-8 אתלטים השתתפו באליפות אירופה באתלטיקה.
שם האתלטיתמקצועשלב בתחרותתוצאהמיקוםמעיין שחף קפיצה לגובה מוקדמות 1.85 מטר 11 גמר 1.85 מטר 14חנה קנייזבה-מיננקו קפיצה משולשת מוקדמות לא השתתפה -
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1987, הידועה גם בשם תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות 1987, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים השנייה שארגנה אופ"א.
הטורניר נערך בנורווגיה מ-11 ביוני עד ה-14 ביוני 1987. אף על פי שנבחרה כמארחת, לא העפילה נורווגיה באופן אוטומטי לטורניר, אלא נאלצה להשתתף עם יתר הנבחרות במשחקי המוקדמות שהחלו בספטמבר 1984. ארבע הנבחרות הטובות ביותר במשחקי המוקדמות העפילו למשחקי הנוקאאוט שנערכו בגרמניה.
במשחק הגמר נפגשו נורווגיה (בפעם הראשונה בתולדותיה) ושוודיה - האלופה המכהנת.
בסיום המשחק, ניצחה נורווגיה את השוודיות 1-2 מצמד שערים של טרוד סטנדל, וזכתה בתואר.
סטנדל, שכבשה צמד בגמר, סיימה כמלכת השערים (3 כיבושים) של הטורניר, וקפטנית הנבחרת הנורווגית, היידי סטור, זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הטורניר.
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1984, הידועה גם בשם תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות 1984, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים הראשונה שארגנה אופ"א.
הטורניר נערך בארבע המדינות שהעפילו אליו (איטליה, אנגליה, דנמרק ושוודיה) והתקיים מ-8 באפריל עד ה-27 במאי 1984. 16 נבחרות השתתפו במשחקי המוקדמות שהחלו באוגוסט 1982 והסתיימו באוקטובר 1983. בשונה ממשחקי כדורגל רגילים, המשחקים בטורניר זה נמשכו 70 דקות בלבד ושוחקו בכדור בגודל 4 (קטן יותר מהכדור הסטנדרטי).
במשחק הגמר שנפרס על פני שני משחקים, נפגשו נבחרות אנגליה ושוודיה.
בסיום שני המשחקים, נוצר שוויון בין שתי הנבחרות והמשחק הלך לדו-קרב בעיטות הכרעה, בהן ניצחה שוודיה.
פיה סונדהאגה השוודית, שכבשה שלושה שערים במהלך הטורניר (כולל אחד בגמר), סיימה כמלכת השערים ואף זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הטורניר.
אנגליה ניצחה 1-3 בסיכום המשחקים.
שוודיה ניצחה 3-5 בסיכום המשחקים.
שוודיה ניצחה 4–3 בבעיטות הכרעה (לא נערכה הארכה).
אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2015 התקיימה בין התאריכים 24–28 ביוני כחלק מאירועי המשחקים האירופיים שהתקיימו בבאקו שבאזרבייג'ן.
במקור הייתה אמורה האליפות להתקיים בגלאזגו שבסקוטלנד, אך במהלך חודש פברואר הודיע איגוד הג'ודו העולמי על צירוף התחרות למשחקים האירופאיים.
המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בשלוש מדליות – שגיא מוקי הוכתר לאלוף אירופה במשקל 73 ק"ג, אורי ששון זכה במדליית הכסף במשקל של מעל 100 ק"ג וירדן ג'רבי זכתה במדליית ארד במשקל 63 ק"ג לנשים.
אליפות אירופה באתלטיקה ה-23 נערכה באצטדיון האולימפי באמסטרדם שבהולנד, בין ה-6 ביולי ל-10 ביולי 2016.
יסמין קאן - זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר.
דפנה סחיפרס - זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
התחרות קפיצה לגובה רות בייטייה 1.98 מטר מירלה דמירבה
שם האתלטית מקצועשלב בתחרותתוצאהמיקוםאולגה לנסקיריצת 200 מטר מוקדמות 23.90 שניות 23לונה צ'מטאיריצת חצי מרתון גמר 1:15:22 שעות40ילנה דוליניןריצת חצי מרתון גמר 1:16:44 שעות52מעיין שחףקפיצה לגובה מוקדמות 1.80 מטר 25חנה קנייזבה-מיננקו קפיצה משולשת מוקדמות 14.23 מטר 3 גמר 14.51 מטר מרגריטה דורוז'ון הטלת כידון מוקדמות פסלה את 3 ההטלות
אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2016 התקיימה בין התאריכים 21–24 באפריל בעיר קאזאן שברוסיה.
המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בשתי מדליות - הג'ודוקא אורי ששון זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית הכסף במשקל של מעל 100 ק"ג והג'ודוקא תמנע נלסון-לוי זכתה במדליית הארד במשקל של עד 57 ק"ג.
המשלחת הישראלית לאליפות אירופה כללה 16 ספורטאים מהם 8 גברים ו-8 נשים.
המשלחת זכתה בשתי מדליות - הג'ודוקא אורי ששון זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית הכסף במשקל של מעל 100 ק"ג והג'ודוקא תמנע נלסון-לוי זכתה במדליית הארד במשקל של עד 57 ק"ג.
- הג'ודוקא אורי ששון זכה במדליית כסף בשנה השנייה ברציפות במשקל מעל 100 ק"ג.
- הג'ודוקא תמנע נלסון-לוי זכתה במדליית ארד במשקל עד 57 ק"ג, בהשתתפות הראשונה שלה באליפות אירופה.
הג'ודוקא ירדן ג'רבי סיימה במקום החמישי במשקל עד 63 ק"ג, לאחר שהפסידה בקרב על מדליית הארד.
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-33 התקיימה בין התאריכים 5 במרץ ו-8 במרץ 2015 ב-O2 ארנה בפראג.
באליפות השתתפו 614 אתלטים מ-49 מדינות.
רוסיה זכתה באליפות לאחר שספורטאיה זכו ב-6 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף.
בריטניה זכתה במספר המדליות הרב ביותר (9): 2 מדליות זהב, 4 מדליות כסף ו-3 מדליות ארד.
החפרפרת הקטנה נבחרה להיות סמל התחרות.
במהלך האליפות נקבע שיא אירופה חדש אחד, נקבעו ארבעה שיאי אליפות חדשים ונקבעו 35 שיאים לאומיים חדשים.
קתרינה ג'ונסון-תומפסון (), זכתה במדליית זהב בקרב חמש, עם התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים ובשיא אליפות חדש של 5,000 נקודות.
דילן בורלה (), זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת שליחים 4X400 מטר ובשיא אירופה חדש של 3:02.87 דקות ומדליית כסף בריצת 400 מטר.
פאבל מסלק (), זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אליפות חדש של 45.33 שניות ומדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר בשיא לאומי חדש.
רנו לאבילני (), זכה במדליית זהב בקפיצה במוט, בפעם הרביעית ברציפות ובשיא אליפות חדש של 6.04 מטר.
חנה קנייזבה-מיננקו זכתה במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש באולם של 14.49 מטר.
כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש באולם של 14.40 מטר.
דונלד סנפורד קבע בשלב המוקדמות את התוצאה המהירה באליפות 46.81 שניות.
בשלב חצי הגמר הוא פסל..
אולגה לנסקי סיימה במקום 29 בריצת 60 מטר בשיא אישי חדש של 7.51 שניות..
מעיין שחף סיימה במקום 15 בתוצאה של 1.87 מטר.
התחרות קפיצה לגובהדניאל ציפלקוב 2.31 מטר סילבנו צ'סני
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-34 התקיימה בין התאריכים 3 במרץ ו-5 במרץ 2017 ב-קומבנק ארנה בבלגרד, סרביה.
באליפות השתתפו 567 אתלטים ואתלטיות שייצגו 49 מדינות.
פולין זכתה באליפות לאחר שספורטאיה זכו ב-12 מדליות, מתוכן 7 מדליות זהב.
במהלך האליפות נקבעו 2 שיאי אליפות חדשים, שניהם נקבעו על ידי לורה מואיר הבריטית.
לורה מויר () זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר, תוך כדי שהיא קובעת 2 שיאי אליפות, אחד בכל גמר.
מדליית זהב בריצת 400 מטר ומדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר בפעם השנייה ברציפות.
דיאנה ויסמן הייתה האתלטית הישראלית היחידה שלקחה חלק באליפות.
היא התחרתה במקצי המוקדמות בריצת 60 מטר, אך לא העפילה לחצי הגמר לאחר שדורגה במקום ה-33 בזמן של 7.54 שניות.
אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2018 התקיימה בין התאריכים 26-28 באפריל בגני התערוכה בתל אביב, ישראל.
בתחרות התחרו 368 ספורטאים מ-44 מדינות.
במשלחת הישראלית התחרו 17 ספורטאים ב-12 מתוך 14 קטגוריות המשקל השונות.
המשלחת הישראלית זכתה בארבע מדליות כאשר שגיא מוקי זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג, גפן פרימו זכתה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג, טל פליקר זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג ופיטר פלצ'יק זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג.
ב-20 באפריל 2017, הודיע איגוד הג'ודו האירופי כי ישראל תארח את אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2018.
האליפות נערכה בביתן 2 שבמרכז הירידים בתל אביב, שם הוקם מתחם בגודל של כ-6,200 מ"ר ובו טריבונה זמנית עם כ-4,000 מקומות ישיבה אשר כללה אזור צפייה לנכים ומתחם הושבה ל-100 עיתונאים.
ממול לטריבונה הראשית הוקמה טריבונה אשר הייתה מיועדת לצוות הטכני, השיפוט ובעלי התפקידים באיגוד הג'ודו האירופי.
עלות אירוח האליפות הוערכה בכ-11 מיליון ש"ח.
באליפות השתתפו בסך הכל 368 ספורטאים מ-44 מדינות:
אליפות אירופה באתלטיקה ה-24 נערכה באצטדיון האולימפי בברלין שבגרמניה, בין ה-6 באוגוסט ל-12 באוגוסט 2018.
בריטניה () זכתה במרב המדליות בפעם הרביעית בתולדותיה (1950, 1998 ו-2014), עם 7 מדליות זהב ו-18 מדליות בסך הכל.
שנייה בדירוג סיימה פולין () עם 7 מדליות זהב ו-12 מדליות בסך הכל.
שלישית בדירוג סיימה גרמניה () המארחת עם 6 מדליות זהב ו-19 מדליות בסך הכל.
ספורטאים בודדים מרוסיה הורשו להשתתף באליפות זו, והם זכו ב-6 מדליות בסך הכל: 1 זהב, 3 כסף ו-2 ארד.
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקוםדונלד סנפורדריצת 400 מטר מוקדמות 46.00 שניות 21 חצי גמר 45.68 שניות 18גירמה אמרה ריצת 10000 מטר גמר ישיר 30:11.91 דקות 25מארו טפריריצת מרתוןגמר ישיר2:13:00 שעות שיא ישראל7דימה קרויטרקפיצה לגובהמוקדמות2.21 מטר16
אליפות אירופה באתלטיקה ה-20 נערכה באצטדיון האולימפי ליואיס קומפאניס שבברצלונה שבספרד בין ה-27 ביולי ל-1 באוגוסט 2010.
אלוון אביילגסה (), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר.
כריסטוף למטר (), זכה בשלוש מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
מו פארח (), זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר.
אליפות אירופה באתלטיקה באולם היא תחרות אתלטיקה באולם, שמארגנת התאחדות האתלטיקה האירופאית.
התחרות נערכה לראשונה בשנת 1970, והחליפה את משחקי אירופה באולם.
התחרות נערכה תחילה מדי שנה, ובשנת 1990 שונתה המתכונת והיא נערכה כל שנתיים.
בשנת 2005 הוחלט לשנות את המתכונת שוב, כך שהתחרות לא תיערך בשנה בה נערכת אליפות אירופה באתלטיקה, ומאז האליפות מתקיימת כל שנתיים, בשנים האי-זוגיות.
ישראלים שזכו במדליה באליפויות אירופה באתלטיקה באולם
שנהמתחרהמקצועמיקוםתוצאהעיר מארחת 1 2000 אלכס אברבוך קפיצה במוט 5.75 מטר גנט 2 2015 חנה קנייזבה-מיננקו קפיצה משולשת 14.49 מטר פראג
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-35 נערכה בין 1 במרץ ל-3 במרץ 2019 באמירטס ארנה בגלאזגו, סקוטלנד.
באליפות השתתפו 637 אתלטים מ-49 מדינות.
פולין זכתה באליפות לאחר שזכתה ב-5 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף (7 מדליות בסך הכול), לפני בריטניה המארחת שזכתה ב-4 מדליות זהב, 6 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד (12 מדליות בסך הכול) וספרד זכתה ב-3 מדליות זהב, 2 מדליית כסף ו-1 מדליית ארד (6 מדליות בסך הכול).
לורה מויר (), זכתה ב-2 מדליות זהב, בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר, יותר מכל ספורטאי אחר באליפות.
יקוב אינגבריגטסן () זכה בשתי מדליות, זהב וכסף, בריצת 3000 מטר ובריצת 1500 מטר, בהתאמה.
לורה מויר () קבעה שיא אליפות חדש בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:30.61 דקות.
קרסטן ורהולם () קבע שיא אליפות חדש בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.05 שניות.
התחרות קפיצה לגובה ג'יאנמרקו טאמברי 2.32 מטר אנדריי פרוטסנקו
שם האתלטית מקצוע שלב בתחרות תוצאה מיקום דיאנה ויסמן ריצת 60 מטר מוקדמות 7.33 שניות שיא ישראל 13 חצי גמר 7.32 שניות שיא ישראל 11
שם האתלט מקצוע שלב בתחרות תוצאה מיקום דמיטרי קרויטר קפיצה לגובה מוקדמות 2.16 מטר 15
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-36 נערכה בטורון, פולין בין ה-4 במרץ ל-7 במרץ 2021.
התחרות קפיצה לגובה ירוסלבה מהוצ'יך 2.00 מטר אירינה גראשצ'נקו 1.98 מטר אלה יונילה 1.96 מטר קפיצה במוט אנג'ליקה מוסר 4.75 טינה שוטיי 4.70 מטר הולי בראדשו
שם התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקוםסלאמוויט באיולין-טפריריצת 3000 מטר מוקדמות 8:57.26 דקות 9 גמר 8:49.13 דקות 6חנה קנייזבה-מיננקוקפיצה משולשת מוקדמות 13.73 מטר 10
דיאנה ויסמן קבעה את הקריטריון לאליפות בריצת 60 מטר, אך לא השתתפה בה עקב פציעה.
אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית היא תחרות ההתעמלות האמנותית החשובה ביותר באירופה.
האליפות נערכה לראשונה בשנת 1978 במדריד, ספרד ובהתחלה נערכה כל שנתיים.
בשנת 1993 אוחדה אליפות הבוגרות יחד עם אליפות הנערות, ומאז היא נערכת בכל שנה.
אלינה קבייבה מרוסיה, זכתה ב-21 מדליות באליפות (15 זהב, 3 כסף ו-3 ארד), יותר מכל מתעמלת אחרת.
נבחרת ישראל נערות בקבוצתי, התחרתה לראשונה ב-1999 בבודפשט.
בתחרות זו ישראל גם הגיעה להישג תקדימי ועלתה לראשונה בתולדות הענף הישראלי, לגמר אליפות אירופה, עם ציון של 18.533 מתוך 19 נק' אפשריות, בתרגיל 5 סרטים.
הישג תקדימי נוסף בשנת 2011, נטע ריבקין זכתה במדליית כסף בתרגיל עם אלות באליפות אירופה שנערכה במינסק בבלארוס.
במשחקים האירופיים שנערכו בשנת 2015 בבאקו, שבאזרבייג'ן, זכתה נבחרת ישראל לבוגרות בקבוצתי לראשונה במדליות באליפות אירופה (השיגה כבר מדליה קודם לכן בהישג היסטורי באליפות עולם): מדליית כסף אחת בתחרות הקרב רב ואחת בתרגיל החישוקים והאלות, ומדליית ארד בתרגיל הסרטים.
בין 17 ל-19 ביוני 2016 התקיימה לראשונה בישראל, באולם ההתעמלות האמנותית הבינלאומי, היכל הספורט חולון, אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית.
לראשונה בתולדותיה זכתה נבחרת ישראל במדליית זהב קבוצתית (בתרגיל המשולב של אלות וחישוקים)
במשחקי אירופה שנערכו ב-2019 במינסק, בלארוס, זכתה לינוי אשרם לראשונה באליפות אירופה ביחידות בשתי מדליות זהב.
מדליית זהב בתרגיל האלות ובמדליית זהב נוספת בתרגיל הכדור, באותה האליפות גם הגיעה לשיא ישראלי כשסיימה עם 4 מדליות אישיות (כולל ה-2 מזהב).
באליפות אירופה שנערכה בקייב 2020, זכתה ישראל לראשונה ב-2 מדליות זהב בקרב רב, נבחרת ישראל זכתה בתחרות הקבוצתית (בשכלול הציונים של שני התרגילים), לינוי אשרם זכתה בתחרות ליחידות (בשכלול 4 תרגילים עם מכשירים שונים).
בשנת 2022, נערכה אליפות אירופה בישראל ולראשונה זכתה דריה אטמנוב להיות המתעמלת הישראלית הראשונה שזוכה בזהב בתחרות הקרב רב ביחידות באליפות אירופה על אדמת ישראל.
ב-2024, באליפות שנערכה בבקו - אזרבייז'אן, זכו המתעמלות להישגים בתחרויות היחיד ובקבוצתי.
מדליות זהב ישראליות באליפות אירופה
אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2022 התקיימה בין התאריכים 29 באפריל עד 1 במאי בארנה ארמייץ בסופיה, בולגריה.
באליפות התחרו 361 ג'ודוקא מ-40 מדינות.
המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בארבע מדליות, כולן בידי נבחרת הנשים; תמנע נלסון-לוי זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג, רז הרשקו זכתה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג, שירה ראשוני זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג וגילי שריר זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג.
הטבלה ממוינת על פי שיטת הספירה של "זהב תחילה".
באליפות השתתפו בסך הכל 361 ספורטאים מ-40 מדינות:
אליפות אירופה בבייסבול 2021 הייתה טורניר בייסבול בין-לאומי שאורגן על ידי קונפדרציית הבייסבול האירופית.
האליפות נערכה ב-12–19 בספטמבר 2021 בטורינו, איטליה.
הזוכה בטורניר הייתה , שזכתה בו בפעם ה-24. סיימה את התחרות במקום השני, הישג השיא שלה בתחרות.
12 הנבחרות שהשתתפו באליפות אירופה 2019 העפילו אוטומטית לטורניר.
ארבע נבחרות נוספות, , , ו, העפילו מטורניר מוקדמות שכלל 17 נבחרות.
אליפות אירופה באתלטיקה ה-25 נערכה במינכן שבגרמניה, בין ה-15 באוגוסט ל-21 באוגוסט 2022. באליפות זו משתתפים 1495 אתלטים מ-48 מדינות.
המשלחת הישראלית כללה 15 אתלטים במקצועות המסלול והשדה.
המשלחת הישראלית זכתה בחמש מדליות כאשר המרתוניסטים הישראלים זכו במדליית הזהב הקבוצתית בריצת המרתון, מארו טפרי זכה במדליית הכסף בריצת המרתון, גשאו איילה זכה במדליית הארד בריצת המרתון, לונה צ'מטאי-סלפטר זכתה במדליית הארד בריצת 10,000 מטר וחנה קנייזבה-מיננקו זכתה במדליית הארד בקפיצה משולשת.
אליפות זו היא המוצלחת ביותר של משלחת ישראלית לאליפות אירופה באתלטיקה כאשר חמש המדליות שהמשלחת השיגה, הכפילו את מאזן המדליות של ישראל באליפויות אירופה שעמד לפני התחרות על חמש מדליות.
פמקה בול (), זכתה ב-3 מדליות זהב, בריצת 400 מטר, בריצת 400 מטר משוכות ובריצת שליחות 4x400 מטר
אנטיגוני דריסביוטי (), זכתה בשתי מדליות זהב אישיות, בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ ובהליכה תחרותית ל-35 ק"מ.
ג'ינה לוקנקמפר (), זכתה ב-2 מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר
יקוב אינגבריגטסן (), זכה בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 1500 מטר, בריצת 5000 מטר
ז'ארנל יוז (), זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר
מתיו הדסון-סמית' (), זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום
אליפות אירופה בחתירה היא תחרות חתירה בינלאומית המאורגנת על ידי פדרציית החתירה הבין-לאומית.
האליפויות החלו להתקיים בשנת 1893, כשנה לאחר הקמת פדרציית החתירה.
האלפיות צברה יוקרה ופרסום עם השנים ואף החלה לארח מדינות מחוץ לאירופה.
בפעם הראשונה בשנים 1914–1919 לאור מלחמת העולם הראשונה.
התחרות בוטלה שוב בשנים 1939–1946 בגלל מלחמת העולם השנייה.
בשנים 1974–2006 האליפות האירופית לא התקיימה לאור קיומה של אלפיות העולם בשיט.
האליפות האירופית חזרה להתקיים בשנת 2007 והתמקדה במדינות אירופה בלבד.
המדינה שאירחה הכי הרבה את האליפות היא איטליה - 12 פעמים.
אליפות אירופה בהתעמלות מכשירים לגברים היא אליפות בהתעמלות מכשירים למתעמלים ממדינות אירופה, המאורגנת על ידי האיגוד האירופי להתעמלות.
האליפות החלה להתקיים בשנת 1955, ומתקיימת אחת לשנתיים.
לישראל ישנם מספר הישגים באליפות, והיא ממוקמת במקום ה-21 (מתוך 36 מדינות) בטבלת המדליות.
בעבר נערכו האליפויות בנפרד לבוגרים לנוער (כאשר התחרויות לבוגרים החלו ב-1955, ולצעירים ב-1978).
התחרויות אוחדו בשנת 1996. בשנת 2005 נחנכה אליפות אירופה מאוחדת לשני מגדרים (נשים וגברים) - אך למתעמלים בכירים במיוחד.
אליפויות אלו ממוספרות בנפרד מהאליפויות המגדריות, אך הן נחשבות לאליפויות אירופה לכל דבר ועניין.
מדינות הכתובות באלכסון הן מדינות שכבר לא קיימות
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-37 נערכה באיסטנבול, טורקיה בין ה-2 במרץ ל-5 במרץ 2023.
פמקה בול (), זכתה פעם שנייה ברציפות, בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר.
יקוב אינגבריגטסן (), זכה פעם שנייה ברציפות, בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר.
נפיסטו ת'יאם (), קבעה בקרב חמש שיא עולם חדש של 5055 נקודות.
התחרות קפיצה לגובה דווה אמלס 2.31 מטר אנדריי פרוטסנקו 2.29 מטר תומא קרמואה 2.29 מטר קפיצה במוט סונדרה גוטורמסן 5.80 מטר עמנואל קראליס
אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית 2023 הייתה התחרות ה-39 של אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית, היא התקיימה בין התאריכים 17–21 במאי 2023 באצטדיון הלאומי להתעמלות בבאקו, אזרבייג'ן.
נבחרות רוסיה ובלארוס לא הורשו לקחת חלק באליפות בגלל מלחמת אוקראינה–רוסיה.
מתעמלות הנבחרת הקבוצתית הן: אופיר שחם, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, שני בקנוב וליזה בנצ'וק.
הנבחרת מודרכת על ידי המאמנת איילת זוסמן.
הנבחרת הקבוצתית סיימה את האליפות במקום השני.
בולגריה קיבלה ציונים גבוהים יותר וסיימה במקום הראשון.
בשנה שעברה הנבחרת זכתה באליפות.
בתחרות ליחידות: עדי כץ סיימה במקום ה-10 ודניאלה מוניץ במקום ה-15.
סך הכל השתתפו 38 מדינות.
+זוכי מדליות לקבוצותהאירוע זהבכסףארדמדליות קבוצתיות לבוגריםהקבוצהקרב-רב5 - חישוקים3- סרטים ו-2 כדוריםלקבוצות צעירים ונוערקרב-רב5 - כדורים5 - חבלים
המדינההמתעמלתחישוקכדוראלותסרטסך הכלזהבBoryana Kaleyn131.000כסףSofia Raffaeli129.550ארדStiliana Nikolova129.500מקום-15דניאלה מוניץ31.70030.65027.45028.050117.850
הדרגההמדינההמתעמלתניקוד Dניקוד Aניקוד Eסך הכלזהבViktoriia Onopriienkoכסףעדי כץ17.0008.0507.90032.600ארדBoryana Kaleyn
3 סרטים + 2 כדורים
אליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה האירופאית (European Athletics).
באליפות, שמתקיימת אחת לשנתיים, מתחרים אתלטים ואתלטיות אירופאים עד גיל 23 (בני 23 ומטה ב-31 בדצמבר בשנת התחרות).
בעת הקמתה הייתה ידועה התחרות כגביע אירופה באתלטיקה עד גיל 23, והמדינות המשתתפות חולקו לשתי תחרויות נפרדות לפי דרגים.
בשנת 1997 שונה שמה לאליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23, וכל המדינות רוכזו לתחרות אחת.
מבחינה היסטורית, האליפות מתקיימת במדינות צפון-מזרח אירופה (המדינות הבלטיות והמדינות הנורדיות) או במדינות מרכז אירופה.
תחרות שנה דרג מארחת מדינה אלופת גברים אלופת נשים 1 1992 A גייטסהד B וילנב-ד'אסק 2 1994 A אוסטרבה B לילהאמר
שנה מדליה שם מקצוע 2015 דמיטרי קרויטר קפיצה לגובה 2019 טדסה גטהון ריצת 10,000 מטר 2023 בלסינג אפריפה ריצת 200 מטר
אליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18 היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה האירופאית (European Athletics).
באליפות, שמתקיימת אחת לשנתיים, מתחרים אתלטים ואתלטיות אירופאים עד גיל 18 (בני 18 ומטה ב-31 בדצמבר בשנת התחרות).
בעת הקמתה הייתה ידועה התחרות כאליפות אירופה לנוער באתלטיקה, ובשנת 2018 שונה שמה לאליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18.
התחרות משמשת כאליפות קטגוריית הגיל השלישית שמאורגנת באירופה, בהמשך לאליפות עד גיל 20 (נערכה לראשונה ב-1970) ואליפות עד גיל 23 (נערכה לראשונה ב-1997).
כל מדינה רשאית לשלוח שני ספורטאים לכל היותר לכל מקצוע.
ב-2022 נערכה האליפות באצטדיון גבעת רם בירושלים, ובמהלכה זכה נועם ממו במדליית הכסף בריצת 800 מטר.
הייתה זו המדליה הראשונה של אתלט ישראלי במסגרת האליפות.
שנתיים לאחר מכן, באליפות שהתקיימה ב-2024 בבאנסקה ביסטריצה, סיים ניקיטה מירקין במקום השני בקפיצה במוט לאחר שעבר גובה של 5 מטרים.
אליפות אירופה בג'ודו 2024 נערכה בתאריכים 25–28 באפריל 2024 בארנה זאגרב שבזאגרב, קרואטיה.
באליפות השתתפו 427 ג'ודוקא מ-47 מדינות.
האליפות מהווה חלק מסבב הג'ודו העולמי של IJF ומתחרויות ההעפלה לטורניר הג'ודו באולימפיאדת פריז (2024).
17 ג'ודוקא ייצגו את ישראל בתחרות, תשע נשים ושמונה גברים.
המשלחת סיימה את הטורניר במקום הרביעי עם ארבע מדליות, אחת מזהב ושלוש מארד, כולן בתחרויות הנשים.
נבחרת ישראל בג'ודו לא השתתפה בתחרות הנבחרות.
אליפות אירופה באתלטיקה ה-26 נערכה ברומא שבאיטליה, בין ה-7 ביוני ל-12 ביוני 2024.
48 מדינות השתתפו באליפות ומספר המשתתפים הכולל (גברים ונשים) היה 1559 אתלטים, מתוכם 798 גברים ו-761 נשים.
+ 48 המדינות המשתתפות (מספר האתלטים המייצגים את אותה מדינה) (22)
נדיה באטוקלטי () זכתה בשתי מדליות זהב אישיות בריצת 5000 מטר ובריצת 10,000 מטר.
דינה אשר-סמית' () זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.
פמקה בול () זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות ובריצת שליחות 4x400 מטר.
יקוב אינגבריגטסן () זכה בשתי מדליות זהב אישיות בריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר.
מרסל ג'ייקובס () זכה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
אלכסנדר דום () זכה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר.
התחרות קפיצה לגובה ג'אנמרקו טאמברי 2.37 מטר שיא אליפות ולדיסלב לבסקי 2.29 מטר אולג דורושצ'וק 2.26 מטר קפיצה במוט ארמנד דופלנטיס 6.10 מטר שיא אליפות עמנואל קראליס 5.87 מטר ארסו שאשמה
ריצת שליחים 4x400 מטר משולב (2 אתלטיות ו-2 אתלטים)
התחרות ריצת שליחים 4x400 מטר כריסטופר אודונל רסידאת אדלקה תומאס בר שרלין מודסלי 3:09.92 דקות לוקה סיטו אנה פולינרי אדוארדו סקוטי אליס מנג'ונה 3:10.69 דקות לימרפין בונפסיה לייקה קלאפר יסאיה קליין איקינק פמקה בול 3:10.73 דקות
(*) רצו בשלב המוקדמות וזכו במדליה.
אליפות אירופה באתלטיקה ה-18 נערכה בעיר מינכן, גרמניה בין ה-6 באוגוסט ל-11 באוגוסט 2002. עיקר תחרויות האתלטיקה באליפות נערכו באצטדיון האולימפי במינכן.
אליפות אירופה באתלטיקה ה-17 נערכה בעיר בודפשט, הונגריה בין ה-18 באוגוסט ל-23 באוגוסט 1998. עיקר תחרויות האתלטיקה באליפות נערכו באצטדיון נפ.
אליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18 ה-4 נערכה בבאנסקה ביסטריצה שבסלובקיה, בין ה-18 ל-21 ביולי 2024.
48 מדינות השתתפו באליפות ומספר המשתתפים הכולל (גברים ונשים) היה 1187 אתלטים, מתוכם 611 גברים ו-576 נשים.
+ 48 המדינות המשתתפות (מספר האתלטים המייצגים את אותה מדינה) (14)
אליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18 ה-3 נערכה בירושלים שבישראל, בין ה-4 ל-7 ביולי 2022.
48 מדינות השתתפו באליפות ומספר המשתתפים הכולל (גברים ונשים) היה 957 אתלטים, מתוכם 477 גברים ו-480 נשים.
+ 48 המדינות המשתתפות (מספר האתלטים המייצגים את אותה מדינה) (15)
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-38 נערכה באפלדורן, הולנד בין ה-6 ל-9 במרץ 2025.
46 מדינות השתתפו באליפות ומספר המשתתפים הכולל (גברים ונשים) היה 626 אתלטים.
+ 46 המדינות המשתתפות (מספר האתלטים המייצגים את אותה מדינה) (6)
לייקה קלאפר (), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר.
יקוב אינגבריגטסן (), זכה פעם שלישית ברציפות, בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר.
סנדר סקוטהיים (), קבע בקרב שבע שיא אירופאי חדש של 6558 נקודות.
דיטאג'י קמבונדג'י (), קבעה בריצת 60 מטר משוכות שיא אירופאי חדש של 7.67 שניות.
התחרות קפיצה לגובה אולג דורושצ'וק 2.34 מטר יאן שטפלה 2.29 מטר מתאו סיולי 2.29 מטר קפיצה במוט עמנואל קראליס
התחרות ריצת שליחים 4x400 מטר מעורב ניק שמידט אבלין שלברג טוני ואן דיאפן פמקה בול 3:15.63 דקות שיא תחרות ז'וליאן ווטרין אימקה ורווט כריסטיאן איגוכל הלנה פונט 3:16.19 דקות אליסטר צ'אלמרס אמילי ניוהאם ג'ושוע פאולדס לינה נילסן 3:16.49 דקות
אליפות אירופה בג'ודו 2025 נערכה בתאריכים 23–27 באפריל 2025 במרכז הספורט מוראצ'ה שבפודגוריצה, מונטנגרו.
באליפות השתתפו 414 ג'ודוקא מ-47 מדינות.
האליפות מהווה חלק מסבב הג'ודו העולמי של IJF.
תחרותזהבכסףארד60 ק"ג ג'ורג'י סרדלאשווילי איוב בלייב אחמד יוסיפוב
לוקה מחיידזה66 ק"ג דאיקי בובה מוראד צ'ופנוב לוקאס סאהא
וואליד חיאר73 ק"ג דניל לברנטייב מנואל לומברדו ג'ואן-בנג'מין גאבה
רשיד ממאדאלייב81 ק"ג טימור ארבוזוב טאטו גריגאלאשווילי מתיאס קאס
זלים טקייב90 ק"ג כריסטיאן פרלאטי מקסים-גאל נגאיפ האמבו מוראד פאטייב
איוואילו איוואנוב100 ק"ג איליה סולאמנידזה זלים קוטסוייב סימאון קתרינה
ג'נארו פירלימעל 100 ק"ג אינאל טסוייב ולרי אנדוביצקי אריק אברמוב
תחרותזהבכסףארד48 ק"ג שירין בוקלי קתרינה קוסטה אסונטה סקוטו
אנדריאה סטויאדינוב52 ק"ג דיסטריה קרסניקי אודט ג'ופרידה נעמי ואן קרבל
אריאן טורו57 ק"ג סייה בלהאוס אתרי ליפרטליאני ורוניקה טוניולו
מרתה פאווז63 ק"ג רנטה זכובה קלריס אגבניינו יואנה ואן ליסהוט
קרלוטה אבאנזאטו70 ק"ג סופי אוזבאש אליזבת טלטסידו לארה צבייטקו
אלכסנדרה אנדריץ'78 ק"ג פטריסיה סמפאיו אנה מונטה אולק יוליה קורצ'נקו
פאני-אסטל פוזויטמעל 78 ק"ג רומן דיקו רז הרשקו אסיה טבאנו
אליפות אירופה באתלטיקה ה-27 צפויה להתקיים בברמינגהאם שבבריטניה, בין ה-10 ביוני ל-16 ביוני 2026.
לוח הזמנים פורסם ביוני 2025.
דדירוגס1סיבוב ראשוןחגחצי גמרגגמרב = סבב בוקר, ע = סבב ערב
+מעורב תאריך →10 באוגוסט11 באוגוסט12 באוגוסט13 באוגוסט14 באוגוסט15 באוגוסט16 באוגוסט תחרות↓בעבעבעבעבעבעע ריצת שליחים 4x100 מטרג ריצת שליחים 4x400 מטרג
התחרות ריצת 100 מטר ריצת 200 מטר ריצת 400 מטר ריצת 800 מטר ריצת 1500 מטר ריצת 5000 מטר ריצת 10000 מטר ריצת חצי מרתון (קבוצתי) הליכה ל-20 ק"מ ריצת 100 מטר משוכות ריצת 400 מטר משוכות ריצת 3000 מטר מכשולים ריצת שליחות 4x100 מטר ריצת שליחות 4x400 מטר
התחרות קפיצה לגובה קפיצה במוט קפיצה לרוחק קפיצה משולשת הדיפת כדור ברזל זריקת דיסקוס הטלת כידון יידוי פטיש קרב שבע
התחרות ריצת 100 מטר ריצת 200 מטר ריצת 400 מטר ריצת 800 מטר ריצת 1500 מטר ריצת 5000 מטר ריצת 10000 מטר ריצת חצי מרתון (קבוצתי) הליכה ל-20 ק"מ ריצת 100 מטר משוכות ריצת 400 מטר משוכות ריצת 3000 מטר מכשולים ריצת שליחים 4x100 מטר ריצת שליחים 4x400 מטר
התחרות קפיצה לגובה קפיצה במוט קפיצה לרוחק קפיצה משולשת הדיפת כדור ברזל זריקת דיסקוס הטלת כידון יידוי פטיש קרב עשר
התחרות ריצת שליחים 4x400 מטר
בשנת 2020 נקבע שמבנה התחרות ישתנה ושלבי המוקדמות יערכו בפורמט הדומה לליגת האומות.
הקבוצות חולקו על פי דירוגן לשתי ליגות.