tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקרחון ממוקם מדרום מערב לקרחון דריגלסקי, ממערב לקרחון רוגוש, וממזרח לקרחון הקטוריה.
הקרחון מנקז לכיוון דרום מערב את מדרונותיה הדרומיים של רמת פוסטר, וממזרח להר קוואנדרי הקרחון נשפך לתוך מפרצון וון, שבים וודל, מזרחית לקרחון הקטוריה.
הקרחון מופה לראשונה על ידי משלחת סקר בריטית בשנת 1978.
הקרחון נקרא על שם היישוב ברניצה (Бреница) שבצפון מזרח בולגריה.
קרחון ביוור הוא קרחון רחב בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
ראשו של הקרחון ממוקם בבסיסו של הר קינג.
הקרחון זורם לכיוון מערב ונשפך אל תוך מפרץ אמונדסן, בין קרחון אוסטר והר גלידל.
הקרחון נשפך בסמוך לאי ביוור, הקרוי על שם הקרחון.
קרון (P W Crohn) הגיעה אל הקרחון ב־28 באוקטובר 1956.
המשלחת קראה לקרחון על שם מטוסי הביוור (de Havilland Canada DHC-2 Beaver) ששימשו את המשלחת בחקירת חופי אנטארקטיקה באזור זה.
קרחון ביוור הוא קרחון בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
קרחון ביוור מנקז את הרי החוף של רכס רכס המלכה אלכסנדרה מעט צפונית מערבית להר פוקס ונשפך אל מדף הקרח רוס בנקודת מקאן.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
הקרחון נקרא על שם מטוס הביוור "העיר אוקלנד" (City of Auckland), שהתרסק באזור זה בינואר 1960.
המטוס, שהיה מטוס חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד, העביר באותה עת משלחת סקר גאולוגי ממדף הקרח רוס אל רמת הקוטב.
קרחון בימן או קרחון בימאן הוא קרחון יובלי של קרחון אבי, באזור חוף פנל, בדרום מערב הרי אנארי, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
קרחון בימן ממוקם צפונית בסמוך לקרחון מקלין.
הקרחון נקרא על שמו של לוטננט ראשון צ'ארלס וו.
Beaman), שהיה טייס מסוקים, אשר ביצע טיסות סיוע עבור הסקר הגאולוגי של ארצות הברית - במסגרת משלחת טופו מערב, אשר סקרה אזור זה בעונת המחקר 1962–1963.
קרחון ברטוק הוא קרחון בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים, ורוחבו 6 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מערב מהקצה הדרומי של רמת אלגר.
גובהו של הקרחון 736 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה בשנת 1960 על ידי ד.
שמו של הקרחון נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של המלחין ההונגרי בלה ברטוק; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
קרחון ג'ורום הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך אל מפרץ אקזאספריישן, צפונית לנקודת קושן.
הקרחון נסקר על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947, ובשנית בשנת 1955.
הקרחון נקרא בשם זה בשל צורתו של ראש הקרחון.
ג'ורום הוא (יורה - קדרה גדולה, מעין גביע גדול); ככל הנראה מקורה של המילה במילה העברית "יורם", וזאת בהתבסס על פסוק מספר ספר שמואל ב:
קרחון בלו הוא קרחון גדול הממוקם מצפון להר אולימפוס ברכס הרי אולימפיק במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
שטחו של הקרחון 4.4 קילומטרים רבועים, והוא מכיל 16,000,000 מטרים מעוקבים של קרח ושלג(וזאת על אף הגובה הנמוך באופן יחסי של שפך הקרחון).
בעקבות התחממות כדור הארץ, בשנת 2000 התקצר אורכו של הקרחון מ-5.5 קילומטרים ל-4.3 קילומטרים; בין השנים 1995–2006 נסוג הקרחון ב-99 מטרים.
בין השנים 1987 ו-2009 קטן עוביו של הקרחון ב-54 מטרים בשפכו של הקרחון ו-בין 9.8 מטרים ל-14.6 מטרים במוצאו של הקרחון.
מוצאו של קרחון בלו בסמוך לשלוש הפסגות של הר אולימפוס, בגובה של 2,380 מטרים מעל פני הים.
ראשיתו של הקרחון בשדה קרח .
הקרחון זורם לכיוון צפון ונופל במספר מפלי קרח ובהמשך זרימתו הופך לקרחון מבותר.
אל הקרחון נשפך יובל קרחוני נוסף שמקורו בכיפת שלג שבצפון מערב ההר, והזרמים הממוזגים נופלים יחד במפל קרח.
הקרחון מסתיים בגובה של 1,324 מטרים מעל פני הים, כשהוא ירד הפרש גבהים של 1,130 מטרים בזרימה לאורך 4.3 קילומטרים.
בשל קרבתו של הקרחון לאוקיינוס השקט וכתוצאה מעננות אורוגרפית, כמות המשקעים היורדת על קרחון בלו, היא הגדולה ביותר מבין כל קרחוני ארצות הברית הרציפה (היינו, ארצות הברית למעט אלסקה והוואי).
מדי שנה יורדים על פני הקרחון 460 סנטימטרים של משקעים.
בחודשי החורף מרבית משקעים אלה הם שלג, ובחודשי האביב והקיץ המשקעים הם גשם.
בשל כמות משקעים גדולה זו, קרחון בלו מהווה יובל חשוב ומרכזי לנהר הו.
קרחון בלו הוא קרחון ברכס קסקייד בשטח הפארק הלאומי ונאטצ'י במחוז צ'לאן במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
מוצאו של הקרחון בצידה המזרחי של פסגת גאנסייט, והוא יורד מגובה של 2,215 מטרים.
מוצא הקרחון נמצא בסמוך למוצאו של קרחון צ'יקאמין הסמוך לו (שמוצאו בצידה המערבי של פסגת גאנסייט).
קרחון בלוגראדצ'יק הוא קרחון בדרום הרי אריסטוטל בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 14 קילומטרים; ורוחבו 5.6 קילומטרים.
הקרחון ממוקם מדרום לקרחון ג'רובואם, וממערב לקרחון אמברגריס.
הקרחון מנקז את מורדותיה הדרום - מזרחיים של כיפת מדריד; וזורם דרומית-מזרחית ונשפך אל קרחון פלאסק, ממזרח להר פדאלה.
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
הקרחון נקרא על שם העיירה בלוגראדצ'יק שבצפון מערב בולגריה.
קרחון בורדניס הוא קרחון בצד המזרחי של הפסגה הראשית של רכס סנטינל שבחלק הצפוני של מרכז הרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם צפונית לקרחון דליו, ודרומית לקרחון גרילה.
הקרחון מנקז את המורדות הצפוניים של הר וייטס, ואת המורדות הדרום-מזרחיים של הפסגה הדרומית של פסגות לונג גייבלס.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח, ויחד עם קרחון דליו וקרחון גרילה, נשפך אל החלק העליון של קרחון אלן, מצפון לפסגת ברוגייר.
אורכו של הקרחון 6 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 1.7 קילומטרים.
הקרחון מופה על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988.
הקרחון נקרא על שמו של היישוב הרומי העתיק בורדניס שבדרום בולגריה.
קרחון ברנדאו הוא קרחון יובלי רחב, בחוף דופק, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מערב, מעמק קרחוני שבין שולחן היינז ורמת האסקי.
הקרחון נשפך אל קרחון קלטי, בסמוך ממערב לשלוחת פורד.
הקרחון נקרא על שמו של לוטננט קומנדר ג'יימס פ.
Brandau) מצי ארצות הברית, שהיה טייס בטייסת VX-6 במהלך מבצע קיפאון עמוק (דיפ פריז) בשנים 1964 ו -1965.
קרחון ברטלט או קרחון בארטלט הוא קרחון יובלי, באזור חוף אמונדסן, בהרי הייז, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 60 קילומטרים; ורוחבו 10 קילומטרים (בשפכו).
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ממישור נילסן ונשפך אל קרחון סקוט, בסמוך מצפון להר גרדינר.
הקרחון התגלה בדצמבר 1934 על ידי המחלקה הגאולוגית של המשלחת האנטארקטית של ריצ'רד בירד בפיקודו של קווין בלקברן.
ריצ'רד בירד נתן לקרחון את שמו.
בירד קרא לקרחון על שמו של רב החובל רוברט א.
Bartlett), מהכפר בריגוס, בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה, שהיה מגלה ארצות וחוקר קטבים, שהמליץ לבירד לרכוש את האונייה בר, שימשה את משלחתו.
קרחון ג'ופיטר או קרחון יופיטר הוא קרחון בחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שב אנטארקטיקה
אורכו של הקרחון 19 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 9 קילומטרים (בשפכו).
גובהו של הקרחון 294 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם לכיוון מזרח ונשפך אל מפרץ ג'ורג' השישי, בסמוך מדרום לעמק אבליישן.
הקרחון שוכן מצפון לרמת פלאנט, אולם אינו ממוקם בתוך רכס ההרים של הרמה.
הקרחון מופה באופן חלקי על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי אלזוורת'.
שפכו של הקרחון מופה לראשונה, באופן חלקי, בשנת 1936, על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם;
הקרחון נסקר ומופה בשנית, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1947–1948.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של כוכב הלכת צדק (באנגלית - ג'ופיטר), וזאת על אף שאינו בתוך רמת פלאנט - אלא בשל סמיכותו לקרחונים אחרים ברמה, וביחס לשמותיהם.
קרחון בויד או קרחון בוייד הוא קרחון ברכסי פורד, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
פני הקרחון מבותרים בצורה רבה.
הקרחון זורם לכיוון מערב - צפון-מערב; בין מצוק ביילי, והר דאגלס.
אורכו של הקרחון 80 קילומטרים.
הקרחון נשפך אל מפרץ סלצברגר המכסה את מפרץ סלצברגר.
הקרחון התגלה מהאוויר, בשנת 1934, בטיסות חקר של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה.
הקרחון נקרא על שמו של ורנון ד.
Boyd), שהיה המכונאי של משלחת בירד, וכן שירת בשירות האנטארקטי של ארצות הברית, והיה מוצב בבסיס וסט (West Base) בשנים 1939–1941.
קרחון בֶּר , הוא קרחון יובלי בהרי ויקטורי, אזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון כ-11 קילומטרים והוא תלול מאוד.
הקרחון זורם לכיוון מזרח לאורך הצד הצפוני של רכס קלאפ ונשפך אל קרחון בורכגרווינק.
הקרחון מופיע לראשונה במפה ניו זילנדית משנת 1960, אשר נערכה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, על שמו של קולונל רוברט בהר (Robert Behr) מחיל האוויר של ארצות הברית, שהיה בוועדת המדיניות האנטארקטית של ארצות הברית ( U.S.
Antarctica Policy Board) וסייע בבחינת המדיניות של ארצות הברית ביחס לאנטארקטיקה בתקופה שבין 1970–1971.
קרחון בורכגרווינק הוא קרחון גדול בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את האזור שבין רמת מלטה וחצי האי דניאל.
הקרחון זורם בין הר פיליפס והר לאבוק
הקרחון גולש אל מצר גליישר שבים רוס - ויוצר לשון קרח - לשון הקרח בורכגרווינק (דרומית לכף ג'ונס).
אל קרחון בורכגרווינק זורמים מספר קרחונים יובליים:
קרסטן בורכגרווינק, שפיקד על המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת הצלב האדום) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1898–1900), גילה את הקרחון בפברואר 1900 (שצפה לעברו מספינתו).
המשלחת הראשונה שהגיעה אל הקרחון הייתה משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958.
משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד נתנה לקרחון את שמו.
המשלחת קראה לקרחון על שם קרסטן בורכגרווינק, שגילה את הקרחון.
קרחון בורכגרווינק (בנורווגית: Borchgrevinkisen; באנגלית: Borchgrevink Glacier) הוא קרחון באזור חוף הנסיכה ראגנהילד בארץ המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב, ממערב לנונאטאק טאגן, בקצה המערבי של הרי סור רונדיין.
שיא גובהו של הקרחון ממוקם בגובה של 1,603 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה בשנת 1957 על ידי קרטוגרפים נורווגיים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הקרטוגרפים הנורווגיים שמיפו אותו.
הקרחון נקרא על שמו של קרסטן בורכגרווינק מנורווגיה, שפיקד על משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת הצלב האדום), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1898–1900.
קרחון בנסון הוא קרחון באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את חלקו המזרחי של נווה פלייט דק; הקרחון זורם לכיוון מזרח, בין קרחון פריי, וקרחון מקאיי.
הקרחון נשפך אל חלקו הצפוני של מפרץ גרניט, בו הוא יוצר לשון קרח.
הקרחון התגלה ומופה על ידי מחלקת הסקר הצפונית הניו זילנדית (the New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
מחלקת הסקר הצפונית חקרה ומיפתה את אזור הקרחון בנובמבר 1957.
בעת שמופה הקרחון לראשונה, חשבו כי מדובר בקרחון ארוך בהרבה, מאחר שחשבו כי קרחון מידשיפ הוא חלק מקרחון זה.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי מחלקת הסקר הצפונית.
הקרחון נקרא על שמו של ויליאם נואל בנסון (W.N.
Benson), שהיה פרופסור לגאולוגיה, באוניברסיטת אוטגו שבניו זילנד.
בנסון חקר את הפטרולוגיה של ארץ ויקטוריה.
קרחון ג'פרז או קרחון ג'פרס הוא קרחון הממוקם ברכס הרי אולימפיק, בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במחוז ג'פרסון במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם 4 קילומטרים דרומית-מזרחית להר אולימפוס.
מוצאו של הקרחון בקיר ראשי של קרקס קרחוני, בגובה של 1,800 מטרים מעל פני הים.
גובהו הממוצע של הקרחון 1,724 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם לכיוון דרום, ויורד לגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים.
בשפכו של הקרחון מצוי מפל קרח.
מי הקרחון הנמסים זורמים לנהר קוויטס.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי ועדת השמות הגאוגרפיים של ארצות הברית, בהמלצת שירות היערות של ארצות הברית.
הקרחון נקרא על שם הצלם ג'וזף ג'פרז (Joseph Jeffers), תושב העיר אולימפיה הסמוכה, שטיפס על הקרחון עם בנו, ונפל לתוך בקע קרחוני בסמוך למיקום הקרחון, ב-24 באוגוסט 1924.
קרחון ביסטרה הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 1.9 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 0.74 קילומטרים.
הקרחון ממוקם צפונית-מערבית לרכס אימאון.
קרחון ביסטרה ממוקם דרומית-מערבית לקרחון צ'ופרנה; צפונית-מערבית לקרחון דראגומאן; וצפונית-מערבית לקרחון קריוודול, קרחון פאשוק, וקרחון רופיטה.
הקרחון מנקז את המדרונות המערביים של הר פוסטר, ואת המדרונות הצפוניים של פסגת סלאבייקוב; הקרחון זורם מאוכף זאבט, לכיוון צפון-מערב, ונשפך אל מעבר דרייק דרומית לנקודת גארמן.
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009 ובשנת 2010.
הקרחון נקרא על שם הכפר ביסטרה שבצפון-מזרח בולגריה.
קרחון בווין או קרחון בואואין הוא קרחון יובלי, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 9 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח בין רכס סליבן לבין רכס פלגהאם.
הקרחון נשפך אל קרחון רמזי.
הקרחון נקרא על שמו של סי.
Bowin), קַנטינאי בצי ארצות הברית, שהשתתף במבצע דיפ פריז לחקר אנטארקטיקה בשנת 1965 ובשנת 1966.
קרחון ג'ונס הופקינס הוא קרחון ארוך, הממוקם בשטח ההפארק הלאומי גליישר ביי במדינת אלסקה שבארצות הברית.
מוצאו של הקרחון במורדות המזרחיים של הר ליטויה ושל הר סולסברי.
הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל ראשו של מפרצון ג'ון הופקינס, 1.6 קילומטרים דרומית-מערבית לקצה של קרחון קלארק, בהר אבי.
הקרחון מופה לראשונה בשנת 1869.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1893 על ידי הגאופיזיקאי והסיסמולוג הארי פילדינג רייד (Harry Fielding Reid).
הקרחון נקרא על שם אוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבעיר בולטימור שבמדינת מרילנד שבארצות הברית.
קרחון בינדשאדלר הוא קרחון בחלקו הצפון- מערבי של רכס החברה המלכותית באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון בין הר טייבל לבין מצוק פלטפורם.
קרחון בינדשאדלר נשפך אל קרחון עמנואל.
הקרחון נקרא על שם חוקר הקרחונים רוברט איי.
קרחון גולד הוא קרחון באורך 19.2 ק"מ, הממוקם על החוף המזרחי של ארץ גרהאם, אנטארקטיקה, וזורם דרום-מערבה אל תוך מפרצון מיל, ממערב לקרחון אסגארד.
הקרחון נסקר ונמדד לראשונה על ידי סקר החסות של איי פוקלנד בשנים 1946–1947, ונקרא "קרחון גולד המזרחי".
יחד עם "קרחון גולד המערבי" נאמר עליו בדו"ח, כי הוא ממלא מגרעת רוחבית על פני ארץ גרהאם, אבל סקר מאוחר יותר בשנת 1957 הראה, שהשניים אינם נמצאים בקו אחד מבחינה טופוגרפית.
השם קרחון גולד, על שם רופרט ט.
גולד, היסטוריון קוטב וקרטוגרף בריטי, מתייחס עכשיו רק לקרחון זה, והקרחון המערבי נקרא עכשיו קרחון ארסקין.
קרחון דוסון-למטון הוא קרחון משובש בתרונים, הנכנס אל חלקו הדרום-מזרחי של ים ודל מערבית למדף הקרח בראנט.
הקרחון התגלה בינואר 1915 על ידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית בהנהגת ארנסט שקלטון.
שקלטון כינה אותו על שם אליזבת דוסון-למטון, פטרונית משלחותיו של שקלטון.
ארגון BirdLife הגדיר אזור בקרחון דוסון-למטון כ"אזור ציפורים בעל חשיבות" (IBA) בשל מושבת פינגווינים קיסריים במקום.
קרחון דייל הוא קרחון המנקז את המדרונות המערביים של הר האגינס ברכס החברה המלכותית שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם מערבה מהר האגינס אל קרחון סקלטון.
הראשונים שהגיעו אל הקרחון היו פ.
Gunn), חברי הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956-1958.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1963, והוא נקרא על שם רוברט ל.
Dale), מצי ארצות הברית, שהיה הקצין האחראי של טייסת VX-6 בעת שהיית החורף שלה בתחנת מקמרדו ב-1960.
קרחון גלן הוא קרחון ברכס שקלטון שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום ומתחבר לקרחון ריקברי, מערבית להרי ריד.
אורכו של הקרחון 13 ק"מ.
הקרחון מופה לראשונה בשנת 1957 על ידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (CTAE).
הקרחון נקרא על שם אלכסנדר גלן, שהיה חבר הנהלת המשלחת הטראנס-אנטארקטית בין השנים 1955-1958.
קרחון גוסיראן הוא קרחון בחלקו המזרחי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון, לצד קרחון מריק, והם נפגשים עם קרחון דרווין, בין מפלי הקרח קרנפילד, לבין פסגות נברסקה.
סדרת מצוקים (ובהם מצוקי רוברטסון) מפרידים בין קרחון גוסיראן לקרחון אלי.
גובה הקרחון 793 מטרים מעל פני הים.
שם הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם סגן ס.
Gaussiran) - טייס בצי ארצות הברית בטייסת VXE-6, שחנתה במחנה קרחון דרווין בין השנים 1978-1979.
קרחון גררו הוא קרחון בדרום-מזרח רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם ברמות דויראן, והוא מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של הר האבנר, דרומית-מערבית לפסגת בלוסלאב, מצידו הדרומי של צוק טיילור.
אורכו של הקרחון 11 קילומטרים.
והוא נמצא בגובה של 489 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי קרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1957–1959.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ג'ון פ.
Guerrero), מטאורולוג שעבד בתחנת הקוטב הדרומי בשנת 1957.
קרחון דיבל הוא קרחון נישא באנטארקטיקה.
הקרחון זורם לעבר צידו המזרחי של מפרץ סלמון.
הקרחון התגלה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה (שנערך בין השנים 1946- 1947).
הקרחון נקרא על שם ג'ונאס דיבל (Jonas Dibble), שהיה הנגר של ספינת צי ארצות הברית פיקוק (USS Peacock) אשר עליה הפליגה משלחת החקר של ארצות הברית, לחקר האוקיינוס השקט בין השנים 1838–1842. דיבל הציל את הספינה עת שההגה שלה נשבר בלחץ הקרח.
קרחון גׂוָואן או קרחון גוֹאוּאָן הוא קרחון ברכס הריטג' בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של הקרחון 1,362 מטרים מעל פני הים, והוא זורם לכיוון צפון מפסגת קנינגהאם שבמצוק פאונדרז ונשפך אל קרחון מינסוטה, מזרחית לנונאטאק ולקאם.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1966.
הקרחון נקרא על שם סגן ג'ימי ל.
Gowan), ששירת בחיל הרפואה של צי ארצות הברית, ושימש כמפקד וכרופא של תחנת מישור הקוטב בשנת 1966.
קרחון גאבארה הוא קרחון ברמת פטוואר, בצידו הדרום מזרחי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם צפונית מערבית לקרחון דיבדיאדובו, צפונית מזרחית למוצאו של קרחון קארי, ודרומית לקרחון דרמה.
הקרחון זורם לכיוון דרום מזרח, ויוצא מרכס סנטינל מזרחית לפסגת לונג.
אורכו של הקרחון 9.3 קילומטרים, ורוחבו 2.6 קילומטרים.
הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1988.
הקרחון נקרא על שם הכפר גאבארה (Габаре) שבצפון מערב בולגריה.
קרחון גוּדְסְפִיד הוא קרחון תלוי, הממוקם על המדרון הדרומי שגובל בעמק רייט בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין קרחון הארט וקרחון דנטון.
גובהו של הקרחון 455 מטרים מעל פני הים.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הגאולוג האמריקני רוברט ניקולס.
הקרחון נקרא על שמו רוברט גודספיד, גאולוג, שהיה עוזרו של ניקולס בתחנת מארבל פויינט הסמוכה, בעונת מחקר 1960–1959.
קרחון גרין הוא קרחון בצידה המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 28 קילומטרים ורוחבו 7 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון צפון מזרח בין פסגת דוגריאב ורכס ראגייט, ולאחר מכן זורם מזרחה ונשפך למפרצון וון צפונית לפסגת פירן ודרומית לשפך קרחון הקטוריה.
הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey) בשנת 1955.
Green), מנהל סקר שטחי חסות איי פוקלנד באי דיספשן ב -1950 ובאיי ארגנטינה ב -1951.
קרחון גרין הוא קרחון המצוי בצדו המערבי של רכס האסקל בהרי דרווין שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מהרי דרווין ונשפך אל קרחון דרווין.
הקרחון מופה לראשונה על ידי משלחת חקר קרחון דרווין (The Darwin Glacier Party) שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
שמו של הקרחון ניתן לו בשל הצבע הירוק של פני הקרחון.
קרחון גרגורי הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך לתוך מפרצון סיירבה, מצפון לקרחון ברגה.
גובהו של הקרחון 627 מטרים מעל פני הים.
הקרחון נקרא על שמו של הולינגוורת' פרנקלין גרגורי (Hollingsworth Franklin Gregory), מהנדס אווירונאוטיקה אמריקאי שהיה חלוץ בפיתוח מסוקים ושימוש בהם.
קרחון גרגורי הוא קרחון על הר קניה במחוז מרו, בקניה שבאפריקה.
הקרחון נמצא במרכז המדינה, כ-140 קילומטרים צפונית לניירובי, בירת קניה.
גובהו של הקרחון 4,630 מטרים מעל פני הים.
בשל התחממות כדור הארץ קרחוני הר קניה נסוגים במהירות (ובהם גם קרחון לואיס - הגדול בקרחוני הר קניה, וקרחון גרגורי), וככל הנראה בתוך 30 שנים יימסו כולם.
הקרחון קרוי על שמו של ג'ון וולטר גרגורי (John "Jack" Walter Gregory), גאולוג שחקר את השבר הסורי-אפריקני.
קרחון גיבס הוא קרחון, בצידו המזרחי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום מזרח ונשפך אל חלקו הצפוני של הדום הקרח מרקטור.
אורכו של הקרחון 24.1 קילומטרים.
קרחון גיבס, כמו גם קרחון נני (הזורם לכיוון צפון - מערב) ממלאים את השקע הרוחבי שבין קרחון ההדום מרקטור לבין פיורד ניני שבצד המערבי של חצי האי האנטארקטי.
קרחון גיבס צולם מהאוויר ומופה לראשונה על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941 וכן על ידי משלחת המחקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
הקרחון נקרא על שמו של פיטר מ.
Gibbs) שהיה חבר במשלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד, והיה סוקר באי הורסשו בשנת 1957, ובאי סטונינגטון פיקד על הסקר שנעשה בשנת 1958.
קרחון דז'ראסי הוא קרחון על האי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 2.8 קילומטרים ורוחבו 1 קילומטרים.
הקרחון זורם בעמק תלול, דרומית לקרחון גוריצ'נה ומערבית לראשו של קרחון מאלפיגי, צפונית מזרחית לראשו של קרחון מקנזי, וצפונית-צפונית מזרחית לקרחון פירוגוב.
קרחון דג'ראסי מנקז את המדרונות המערביים של רמת הארווי, ואת המדרונות הצפוניים של הר פארי, וזורם לכיוון צפון מערב ונשפך אל מפרץ לנוסה צפונית לפסגת ונצ'אן.
הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1980.
הקרחון נקרא על שמו של המדען הבולגרי-אמריקאי קארל דז'ראסי (Carl Djerassi) ממציאי הגלולה למניעת היריון.
וזאת בדומה לאתרים רבים אחרים באזור אשר נקראו על שם חלוצים בתחום הרפואה.
קרחון גוריצ'נה הוא קרחון על האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 4.5 קילומטרים ורוחבו 1.7 קילומטרים.
הקרחון ממוקם מזרחית - דרום-מזרחית לקרחון פאלילולה, דרומית מערבית לראשו של קרחון פארה, מערבית - צפון-מערבית לראשו של קרחון לאנק, צפונית מערבית לראשו של קרחון מאלפיגי, וצפונית לקרחון דז'ראסי.
הקרחון מנקז את המדרונות המערביים של מרכזם של הרי סטריבוג, וזורם לכיוון דרום מערב, ונשפך אל מפרץ לנוסה, מזרחית לנקודת בייקאל.
הקרחון מופה על ידי סקרים בריטיים שנערכו בשנים 1980 ו-2008.
הקרחון נקרא על שם הכפר גוריצ'נה שבצפון מזרח בולגריה.
קרחון גריגורוב הוא קרחון בצד הדרומי של רכס סטאוורצי שבחצי האי אלבנה, באי ברבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 1.8 קילומטרים ורוחבו 1.3 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המורדות המזרחיים של הר קאבזה וזורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל מפרץ היל, מערבית לנקודת קוסטור.
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980.
הקרחון נקרא על שמו של המדען הבולגרי סטמן גריגורוב שגילה את החיידק לקטובצילוס בולגריוס המשמש בייצור יוגורט.
הקרחון נקרא, בדומה לאתרים רבים אזור, על שם של חלוץ בתחום הרפואה.
קרחון דודלן הוא קרחון בחצי האי פסטר, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 3.6 קילומטרים ורוחבו 2.8 קילומטרים.
הקרחון ממוקם דרומית מערבית לקרחון פודאיבה; צפונית מערבית לקרחון ליסטר; וצפונית לקרחון אושאנה.
הקרחון מנקז את המורדות המערביים של הר האנטר שבהרי סטריבוג; זורם מערבה; ונשפך אל מפרץ גויו.
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנת 2008.
הקרחון נקרא על שם נהר דודלן במזרח הרי הבלקן.
קרחון גילברט הוא קרחון בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום משדה השלג ניקולס ונשפך אל הדום הקרח מוצרט.
סירל מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
הקרחון נקרא על שמו של הליבריתן (מחבר האופרות) האנגלי ויליאם שוונק גילברט (שם הקרחון ניתן בו בעת שניתן שם לקרחון סאליבן - על שמו של סר ארתור סאליבן שותפו של גילברט); וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
קרחון דייוויד או קרחון דייוויד הוא קרחון בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 96.56 קילומטרים.
הקרחון מוזן על ידי שני קרחונים יובליים, אשר מנקזים יחד אגן ניקוז ששטחו גדול מ-212,000 קמ"ר ברמת הקוטב (מישור מזרח אנטארקטיקה).
הקרחון הצפוני הנשפך אל קרחון דייוויד, מנקז את כיפת טאלוס.
הקרחון המרכזי הנשפך אל קרחון דייוויד, מוזן מרשת של יובלים, המנקזים את אזור כיפת C, יובלים אלה מתכנסים יחדיו ונשפכים למפל קרח המכונה קדרת דייוויד.
הקרחון זורם לכיוון מזרח דרך הרי הנסיך אלברט עד לחוף ארץ ויקטוריה ונשפך אל ים רוס, בין כף פיליפי וכף ריינולדס; הקרחון מזרים 2 ± 15.4 קילומטר מעוקב קרח מדי שנה; בהשפכו אל ים רוס, יוצר הקרחון את לשון הקרח דריגאלסקי.
הקרחון התגלה על ידי המשלחת הצפונית (Northern Party) של משלחת נמרוד בהנהגתו של ארנסט שקלטון בנובמבר 1908 (המשלחת הצפונית עצמה הונהגה על ידי פרופסור ט.
אדג'וורת' דייוויד (T W Edgeworth David) מאוניברסיטת סידני
הקרחון נקרא על שמו של פרופסור ט.
אדג'וורת' דייוויד (T W Edgeworth David), אשר הוביל את המשלחת הצפונית של משלחת נמרוד.
קרחון גרסיט הוא קרחון רחב, בחוף פנל בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את האזור שבין רכס דניאלס ופסגות אמלן, שבהרי USARP.
הקרחון זורם לכיוון צפון מזרח, ונשפך אל קרחון רניק, צפונית לרכס מורוזומי.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1963.
הקרחון נקרא על שמו של הביולוג ג'דסון לינסלי גרסיט (Judson Linsley Gressitt) אשר ערך מחקרים ביולוגיים באזור ים רוס במהלך שש עונות מחקר (קיץ אוסטרלי) בין עונת מחקר 1959–1960 לעונת מחקר 1965–1966.
קרחון גרילה הוא קרחון רחב בצדה המזרחי של הפסגה הראשית של רכס סנטינל בצפון מרכז הרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם צפונית לקרחון בורדניס, ומדרום לקרחון פונפון.
קרחון מנקז את מורדותיה הצפון-מזרחיים של הפסגה התאומה לפסגה הצפונית של פסגת לונג גייבלס; הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל חלקו העליון של קרחון אלן, צפונית לפסגת ברוגייר.
אורכו של הקרחון 7.5 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 2 קילומטרים.
הקרחון נקרא על שמו של הנהר גרילה, שבצפון מזרח בולגריה.
קרחון דורר הוא קרחון יובלי בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בסמוך דרומית להר הייזר.
הקרחון מנקז את המדרונות הצפון-מזרחיים של רכס המלכה אליזבת; הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך לקרחון לורי.
גובהו של הקרחון 742 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקר טלורומטרי, ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
הקרחון נקרא על שמו של אגון דורר (Egon Dorrer), חוקר קרחונים מטעם תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית, אשר חקר את מדף הקרח רוס בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963 ו-1965–1966.
קרחון גריפית' הוא קרחון יובלי, בהרי הייז, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מערב; ומנקז את כיפת ביקון, רמת קליפורניה ואת מתלול ווטסון.
הקרחון נשפך אל קרחון סקוט בין הר מקרצ'ר והר מיקס.
הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1963.
הקרחון נקרא על שמו של לוטננט קומנדר פיליפ.
Griffith), שפיקד על טיסות צילום במהלך מבצע הקפאה עמוקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1966- 1967.
קרחון גריפיתס או קרחון גריפית'ס הוא קרחון מסוג קרקס קרחוני הממוקם ברכס גונוויל וקאיוס בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח - דרום-מזרח; ונשפך אל קרחון דבנהאם, ממזרח למצוק סקנד פאסט.
הקרחון נקרא על שמו של הרולד גריפית'ס (Harold Griffiths), שהיה במשך 50 שנה פעיל בחקר אנטארקטיקה, פעילותו של גריפית'ס הייתה משמעותית במסע הפרסום של האגודה האנטארקטית של ניו זילנד (New Zealand Antarctic Society's), במטרה לשכנע את ממשלת ניו זילנד לבסס נוכחות באנטארקטיקה (להקים תחנות מחקר ביבשת).
קרחון דבנהאם הוא קרחון בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך אל חלקו הצפוני של הדום הקרח וילסון.
שיא גובהו של הקרחון 426 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904).
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית אל הקוטב הדרומי (משלחת טרה נובה) (אשר נערכה בין השנים 1910 - 1913).
הקרחון נקרא על שמו של פרנק דבנהאם, גאולוג במשלחת ולימים מנהל מכון סקוט לחקר הקוטב בין השנים 1925- 1948.
קרחון גולדמן הוא קרחון בגבעות קוקרי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם 4 קילומטרים ממזרח לקרחון מאר.
הקרחון זורם לכיוון צפון מגבעות קוקרי, לעבר שפכו של קרחון טיילור.
גובהו של הקרחון 1,295 מטרים מעל פני הים.
הקרחון נקרא על שמו של צ'ארלס ר.
Goldman), ביולוג אמריקאי, שעשה מחקרים באזור הקרחון בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
קרחון דולק הוא קרחון באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 15 קילומטרים.
הקרחון נשפך אל מפרץ פרידז בין גבעות לארסמאן ונקודת סטיינס.
שיא גובהו של הקרחון 93 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה על ידי קרטוגרפים נורווגיים, בהתסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1936–1937.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1952, על ידי ג'ון ה.
Roscoe), במיפוי שערך בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה, שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947; ועל ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה (ANARE).
הקרחון נקרא על שם האי דולק, המצוי בשפך הקרחון.
מתחת לפני הקרחון היה חלל שנפחו 885,000 מטר מעוקב.
ב-30 בינואר 2017 התמוטטו פני הקרחון.
ההתמוטטות יצרה חלל של 40,000 מטר מעוקב, שעומקו 43 מטרים.
ההתמוטטות נגרמה עקב מי קרחונים נמסים, שזרמו מאגם בולדר.
קרחון גראן הוא קרחון באזור חוף סקוט שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום, בין הר גראן והר וולנו.
מוצאו של הקרחון בקו פרשת השלג המפריד בינו לבין קרחון בנסון, שמצפון מזרח לו.
קרחון גראן נשפך אל קרחון מקאיי.
מחלקת הסקר הצפונית חקרה את אזור הקרחון בנובמבר 1957.
הקרחון נקרא על שמו של הר גראן הסמוך לו.
הר גראן התגלה על ידי המשלחת האנטארקטיקה הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913; משלחת טרה נובה נתנה להר את שמו; הר גראן נקרא על שמו של טריגווה גראן (Tryggve Gran), קצין בחיל הים הנורווגי, שהיה המומחה לסקי של משלחת טרה נובה.
קרחון גראמאדה הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון, ממזרח לפסגת ריגס, דרומית-מזרחית מאוכף מאדאן, ומדרום לפסגת נאופיט.
הקרחון ממוקם מדרום מערב לקרחון ארמירה, ומצפון-מזרח לקרחון לטניצה.
הקרחון נשפך אל מפרצון ברשליאן.
הקרחון מופה לראשונה על ידי חוקרים בולגריים בשנת 2009.
הקרחון נקרא על שם העיירה גראמאדה שבצפון-מערב בולגריה.
קרחון דאלגופול או קרחון דלגופול הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 3.4 קילומטרים.
הקרחון ממוקם מצפון-מזרח לקרחון וטרינו, ומדרום-מערב לקרחון קונגור.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון.
הקרחון זורם מצפון להר פסגה, ומצפון-מערב לפסגת מזק.
הקרחון נשפך אל מעבר דרייק.
הקרחון נקרא על שם העיירה דאלגופול שבצפון-מזרח בולגריה.
קרחון דייוויס הוא קרחון באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את מידרונותיו הצפון-מערביים של הר ג'ורג' מארי.
הקרחון זורם לעבר החוף של ארץ ויקטוריה, ונשפך אל הים למול הקצה הדרומי של האי לאמפלו.
בשפכו, גובהו של הקרחון 152.4 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם על פני הים הקפוא לכיוון צפון, לאורך חופו המערבי של האי לאמפלו, ומשתלב לתוך לשון הקרח צ'יטהאם.
הקרחון מופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909, בפיקודו של ארנסט שקלטון.
שקלטון נתן לקרחון את שמו.
הקרחון נקרא על שמו של ג'ון קינג דייוויס (John King Davis), שהיה הקצין הראשון ולאחר מכן רב החובל של הספינה נמרוד, אשר שימשה את המשלחת.
קרחון גרינל הוא קרחון הממוקם בשטח רכס לואיס בליבו של הפארק הלאומי גליישר, שבמדינת מונטנה שבארצות הברית.
הקרחון משתרע על המדרון הצפוני של הר גולד, באזור מני גליישר של הפארק.
הקרחון ממוקם בגובה ממוצע של 2,100 מטרים מעל פני הים.
קרחון גרינל נקרא על שמו של ההיסטוריון, האנתרופולוג וחוקר הטבע, ג'ורג' בירד גרינל (George Bird Grinnell), אשר יזם את הקמת הפארק הלאומי גליישר.
קרחון גרינל היה אחד הקרחונים המצולמים ביותר בפארק הלאומי ורבים מתצלומים אלה מתוארכים לאמצע המאה ה-19 בשלהי עידן הקרח הקטן.
השוואה לתמונות שצולמו בשנים שלאחר מכן, ברור שהקרחון נסוג במידה ניכרת.
בשנת 1850 היה שטחו של קרחון גרינל (ושל קרחון סלמנדר שהיה מחובר אליו) 2.9 קילומטרים רבועים.
נכון לשנת 1993 שטחו של קרחון גרינל היה 0.89 קילומטרים רבועים.
שטחו של קרחון סלמנדר (שהחיבור בינו לבין קרחון גרינל נמס) היה 0.23 קילומטרים רבועים.
בין השנים 1966 ו-2005 איבד קרחון גרינל 40 אחוזים משטחו.
מומחי קרחונים מעריכים כי בקצב הנסיגה הנוכחי (בשל התחממות כדור הארץ), כל הקרחונים בפארק הלאומי גליישר, ובהם קרחון גרינל, ימסו לחלוטין עד שנת 2030. אולם אם תאט ההתחממות הנוכחית חלק מהקרחונים יישארו עד שנת 2277.
+ נסיגת הקרחון תצלום מעשה ידי טי.
מסלול הליכה שאורכו 9.7 קילומטרים המתחיל באגם סוויפטקרנט מביא את המטיילים אל הקרחון.
השביל עולה גובה ייחסי של 490 מטרים (שמרבית העלייה במחצית השנייה, הגבוהה יותר, של השביל).
קרחון גאנוץ או קרחון גיינוץ הוא קרחון בהרי באוורס באזור חוף פנל (אזור חוף אנטארקטיקה שבין כף ויליאמס וכף אדייר) בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מהרי באוורס; ונשפך לחלקו המזרחי של מפרץ רניק, בין סלע וידר והדום הקרח סטאלינגר.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1968, על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
הקרחון נקרא על שמו של תאודור פ.
Gannutz), שהיה ביולוג בתחנת האלט בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1966–1967; ואחראי על תחום המחקר המדעי בתחנת פאלמר בשנת 1968.
קרחון דייטר הוא קרחון עמק תלול, ברכס ורגאבה ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 44 קילומטרים, ורוחבו בין 2 ל-6 קילומטרים.
גובהו של קרחון דייטר 1,116 מטרים מעל פני הים
קרחון דייטר זורם לכיוון צפון-מזרח, במסלול סינוסאידלי מהמדרוניות המזרחיים של מסיב וינסון, בין רמת סליבן ורכס ורגאבה לבין זרם הקרח ראטרפורד, הגובל בחלקו המזרחי של רכס סנטינל.
בקצהו של קרחון דייטר, קרחון דייטר מתמזג עם קרחון אלן, ושני הקרחונים הממוזגים זורמים יחדיו אל מחוץ לרכס סנטינל, בסמוך מצפון לגבעות פלאוורז.
הקרחון התגלה מהאוויר על ידי טייסת VX-6 של צי ארצות הברית, בטיסת צילום שנערכה בין ה-14 וה-15 בדצמבר 1959 (אמצע הקיץ האנטארקטי).
הקרחון מופה בהתבסס על תצלומי אוויר אלה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
הקרחון נקרא על שמו של הנרי מ.
Dater), היסטוריון בצוות קצין הפרויקטים האנטארקטי של ארצות הברית (U.S.
Antarctic Projects Officer ) ושל כוח התמיכה הימי האמריקני באנטארקטיקה (U.S.
קרחון גארווד הוא קרחון עמק המכסה את חלקו הצפון-מערבי של עמק גארווד, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
פסגת פרוג'קשן, המהווה את הקצה הדרום-מזרחי של מצוק הובס, מתנשאת מעל מוצאו של הקרחון, שבגבעות קבל.
הקרחון מופה לראשונה במהלך המשלחת הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
לקרחון לא ניתן שם עד שנת 1911.
בשנה זו נתן תומאס גריפית' טיילור, חבר המשלחת הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913, לקרחון את שמו.
הקרחון נקרא על שם אדמונד ג'יי.
Garwood), פרופסור לגאולוגיה ומינרולוגיה באוניברסיטת לונדון.
קרחון גרימלי או קרחון גרימליי הוא קרחון באזור חוף פאלייר של ארץ פאלמר בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של קרחון גרימלי 28 קילומטרים.
רוחבו של קרחון גרימלי 6 קילומטרים.
קרחון גרימלי ממוקם 5.55 קילומטרים צפונית לקרחון סאנפיקס.
קרחון גרימלי זורם לכיוון מזרח - צפון-מזרח ונשפך אל קרחון קייסי.
אזור הקרחון צולם לראשונה מהאוויר ב-28 בספטמבר 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (United States Antarctic Program (בראשי תיבות:USARP))
וכן ב-22 בדצמבר 1947 האזור צולם מהאוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition (בראשי תיבות: RARE).
אזור הקרחון נסקר על הקרקע בדצמבר 1960, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey (בראשי תיבות: FIDS)).
הוועדה קראה לקרחון על שם פיטר ה.
Grimley) שעבד בשנת 1960 עבור סקר שטחי חסות איי פו'לנד, והיה גאולוג בתחנת המחקר שהייתה באי הורסשו וכן בתחנת המחקר שהייתה באי סטונינגטון.
קרחון גורדון הוא קרחון שאורכו לפחות 44 ק"מ.
הקרחון זורם צפונה מ, עובר דרך רכס שקלטון ונשפך אל קרחון סלסור.
הקרחון מופה לראשונה ב-1957 על ידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (CTAE), ונקרא על שם ג'ורג' פטריק פירי-גורדון, שהיה חבר בוועדת הניהול וגזבר של CTAE בין השנים 1955 ו-1958.
קרחון גורדון הוא אחד הקרחונים הגדולים ביותר ברכס שקלטון.
זהו למעשה שדה שלג ארוך ורחב.
הוא אינו מציג סימנים ברורים של תנועה, כגון היווצרות סדקים בקרח, אך בחלקו העליון קיימת קבוצת מפלי קרח, ובחלקו האמצעי ניכרים גלים רחבים ועמוקים בפני השטח.
חלקו העליון מוזן מ ממערבו ומ ממזרחו.
הוא זורם בין במערב ו במזרח, ונשפך אל קרחון סלסור בין ל.
מקורו של הקרחון סמוך למעבר קרוסאובר ול, השוכנים על קו מחיצת הקרח בהרי שקלטון; מאזור זה זורם קרחון קורנוול דרומה בעוד קרחון גורדון זורם צפונה.
העמקים של קרחוני גורדון וקורנוול עשויים לשקף אזור העתק גאולוגי תת-קרקעי, ולפיכך נתפסו כקו גבול המפריד בין החלק המערבי לחלק המזרחי של רכס שקלטון.
קרחון דריגאלסקי (באנגלית: Drygalski Glacier הוא קרחון רחב ידיים, באורך 32 ק"מ וברוחב 24 ק"מ בחלקו העליון, הזורם מרמת הרברט לדרום-מזרח בין רכס רות לרכס קיוסטנדי, ונכנס אל מפרץ סולארי מיד מצפון לנונאטאק סנטינל על חוף נורדנשלד, החוף המזרחי של ארץ גרהאם באנטארקטיקה.
הקרחון התגלה בשנת 1902 על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בהנהגת אוטו נורדנשלד, אשר חשבו כי מדובר במפרץ קפוא מכוסה קרח.
הקרחון זוהה כקרחון על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד ב-1947.
שמו של הקרחון ניתן לו בשל קרבתו ל-"מפרץ דריגאלסקי" הקרוי על שם פרופסור אריך פון דריגאלסקי, חוקר אנטארקטיקה ומגלה גרמני.
קרחון הייס באנטארקטיקה נכנס לחלק הדרום-מזרחי של ים ודל כ-27 ק"מ מערבית-דרומית-מערבית לקרחון דוסון-למטון.
הקרחון התגלה תוך כדי טיסה של מטוס הצי האמריקאי LC-130 (גרסה של מטוס C-130 הרקולס עם יכולות סקי, המשמש באזור הארקטי) מעל חוף קיירד ב-5 בנובמבר 1967, ומופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מצילומי אוויר שהתבצעו אז.
הקרחון נקרא על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שם הלויטננט-קומנדר וינסטון ר.
הייס, מכוחות המילואים של צי ארצות הברית, שהיה הטייס בטיסה זו.
קרחון דימקוב הוא קרחון שאורכו 6 ק"מ ורוחבו 4.3 קילומרים, הנמצא במורדות המערביים של הרי סולוואי שבאי בראבאנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם דרומית מערבית לקרחון רש ומערבית לקרחון ג'נר.
קרחון דימקוב זורם לכיוון דרום מערב, בין פסגת קונדולוב ופסגת שינובו למפרץ דופרה.
גובהו של הקרחון 433 מטרים.
הקרחון נקרא על שם הרופא הבולגרי פטאר דימקוב.
קרחון דרווין הוא קרחון גדול הזורם ממישור הקוטב לכיוון מזרח, בין הרי דרווין, והרי קוק לתוך מדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה.
מצוקי רוברסטון הם סדרה של מצוקים, בצידו הדרומי של קרחון דרווין, בין קרחון אלי וקרחון גוסיראן.
חלקו התחתון של הקרחון מופה על ידי משלחת דיסקברי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904).
הקרחון כולו מופה על ידי המשלחות הניו זילנדיות של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958).
הקרחון, כמו גם הרי דרווין נקרים על שם לנרד דרווין, אשר כיהן כמזכיר של כבוד של החברה הגיאוגרפית המלכותית.
קרחון הוליסטון הוא קרחון הזורם בין רכס ניל ורכס קוורציט המערבי, בחוף פנל בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
קרחון הוליסטון הוא קרחון יובלי, הזורם לכיוון צפון מערבי, ומהווה יובל של קרחון בלק.
גובהו של הקרחון 1,592 מטרים מעל פני הים.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד אשר חקרה את האזור בין השנים 1962–1963, והוא נקרא על שם ר.
הוליסטון, שהיה חשמלאי בבסיס סקוט בין השנים 1967–1968.
קרחון דינסמור הוא קרחון הזורם מהקצה הדרומי של מישור דיטרויט בחוף נורדנשלד בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם מזרחה בין פסגת דארזאלאס להר אליוט, ונשפך אל מפרץ מונדראגה.
גובהו של הקרחון 533 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה מתוך סקרים שבוצעו על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי (שנערך בין השנים 1960–1961).
הוא נקרא על שם צ'ארלס דינסמור, ממציא מהעיר וורן בפנסילבניה שבארצות הברית, אשר המציא בשנת 1886 את המזקו"ם (המאפשר לכלי רכב לנוע באנטארקטיקה).
קרחון דיק הוא קרחון הזורם מערבה בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה.
הקרחון הוא קרחון יובלי, שאורכו 13 קילומטרים, הזורם מערבה מהר קמפבל ונשפך אל קרחון שקלטון, צפונית לנונאטאק טיילור.
גובהו של הקרחון 1,366 מטרים מעל פני הים.
הקרחון נקרא על שם סגן אלן ל.
Dick), חבר בטייסת VX-6 של צי ארצות הברית במהלך מבצע הקפאה עמוקה בשנת 1964.
קרחון האדמן הוא קרחון המנקז את מורדותיו הדרומיים של הר לאנדולט, בין פסגת מארזה ופסגת מילר, ברמת פטוואר, בקצהו הדרומי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום מזרח ונשפך אל קרחון מינסוטה.
גובהו של הקרחון 589 מטרים מעל פני הים.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959- 1957.
הקרחון נקרא על שם קפטן רייברן א.
Hudman) מחיל הנחתים של ארצות הברית, שנהרג בהתרסקות מטוס לוקהיד P2V-2n נפטון על מסלול הנחיתה במצר מקמרדו ב-18 באוקטובר 1956.
קרחון דרמה הוא קרחון בצידו המזרחי של דרום רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם צפונית לקרחון קארי, וקרחון גאבארה, וצפונית מזרחית להר לאנדולט ולדרומו של קרחון ראזבוינה.
הקרחון זורם לכיוון צפון מזרח ונשפך אל זרם הקרח ראטפורד, צפונית מזרחית לפסגת לונג.
אורכו של הקרחון 10 קילומטרים ורוחבו של הקרחון 1.5 קילומטרים.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988.
הקרחון נקרא על שם היישוב דרמה (Драма) שבדרום מזרח בולגריה.
קרחון הַל הוא קרחון בארץ מארי בירד שבאנטארקטיקה.
אורכו של קרחון כ-65 קילומטרים.
פסגת הקרחון מגיעה ל-66 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם לכיוון צפון מערב בין הר גיילס והר גריי ונשפך אל מפרץ הל (אשר נקרא על שם הקרחון).
הקרחון התגלה על ידי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת מחקר 1941–1939.
הקרחון נקרא על שם של מזכיר המדינה של ארצות הברית - קורדל הל.
קרחון דנטון הוא קרחון תלוי הנמצא על מדרונותיו הצפונים מערביים של הר ניואול, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את מדרונותיו הצפונים מערביים של הר ניואול, ומסתיים בדופן הדרומית של עמק רייט.
גובהו של הקרחון 1,105 מטרים מעל פני הים.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הגאולוג האמריקאי רוברט ניקולס, אשר קרא לו על שם ג'ורג' ה.
דנטון, שהיה עוזר גאולוג של ניקולס בתחנת נקודת מארבל הסמוכה, בעונת המחקר בין השנים 1959–1958.
קרחון הארט הוא קרחון תלוי על המדרון התוחם מדרום את עמק רייט, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין קרחון מסרב וקרחון גודספיד.
גובהו של הקרחון 593 מטרים מעל פני הים.
הקרחון נקרא על שמו רוג'ר הארט, גאולוג, שהיה עוזרו של ניקולס בתחנת מארבל פויינט הסמוכה, בעונת מחקר 1960–1959.
קרחון הוריהאן הוא קרחון באזור רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את מורדותיו הדרומיים של מגדל וורד, וזורם דרומית-מזרחית לקרחון מריק.
הקרחון נקרא על שמו של קפטן ג'וזף ג'י.
Hourihan) מצי ארצות הברית, שהיה רב החובל של ספינת צי ארצות הברית מריק ((USS Merrick (AKA-97), ספינת מטען של צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, שנערך בין השנים 1947–1946, בפיקודו של האדמירל ריצ'רד בירד.
קרחון דמורסט הוא קרחון בצידו הצפון-מזרחי של מישור המימונט, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
הקרחון הוא אחד מארבעת קרחוני וירלווינד; הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך למפרצון וירלווינד, בין קרחון פלינט לקרחון מאת'.
גובהו של הקרחון 23 מטרים מעל פני הים.
הקרחון התגלה על ידי מגלה הארצות האוסטרלי סר יוברט וילקינס בטיסתו ב־20 בדצמבר 1928.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
אנשי סקר חסות איי פוקלנד קראו לקרחון על שמו של מקס ה.
קרחון דמורסט הוא קרחון במחוז ג'ונו, במדינת אלסקה שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם בהרי החוף של אלסקה, מוצאו של הקרחון בסמוך לגבול ארצות הברית - קנדה, והוא זורם לכיוון דרום- דרום-מערב ונשפך אל קרחון טאקו.
הקרחון ממוקם 4.8 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית מפסגת הודג'קינס, ו- 40 קילומטרים צפונית מזרחית לעיר ג'ונו בירת אלסקה.
אורכו של הקרחון 22.53 קילומטרים; וגובהו של הקרחון 1177.14 מטרים מעל פני הים.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1953, על ידי הצוות שחקר את שדה הקרח ג'ונו.
הקרחון נקרא על שמו של מקס האריסון דמורסט (Max Harrison Demorest), שהיה פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת דקוטה הצפונית וכן לימד באוניברסיטת ייל.
קרחון היפוקרטס הוא קרחון בצדו המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של הרי סטריבוג, וזורם לכיוון דרום מזרח בין הרי סולוואי ורכס גוטסאל, ונשפך אל מפרץ בול.
הקרחון מופיע לראשונה בתרשים של ממשלת ארגנטינה משנת 1953; בתרשים זה אין לו שם.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957; הקרחון מופה על בסיס תצלומי אוויר אלה בשנת 1959.
הקרחון נקרא על שמו של היפוקרטס, רופא יווני שניסח את שבועת היפוקרטס.
קרחון הושקו הוא קרחון מסוג קרקס קרחוני, ברכס לאנטרמן, בהרי באוורס, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם באזור המכונה חוף פנל.
הקרחון מנקז לכיוון דרום-מערב את ההרים שבין פסגת באוורס והר אדיקסון.
הקרחון נשפך לתוך החלק התחתון של קרחון קנהאם.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
הקרחון נקרא על שמו של סגן ג'ון הושקו הבן (.John Hoshko, Jr) מכוחות המילואים של צי ארצות הברית, שהיה קצין יחסי הציבור, של כוחות העזר של צי ארצות הברית לאנטארקטיקה בין השנים 1966–1968.
קרחון דנמן הוא קרחון הנשפך אל מדף הקרח שקלטון, בארץ המלכה מרי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 130 קילומטרים, ורוחבו בין 13 ל-19 קילומטרים.
במסגרת מיזם BedMachine Antarctica (שנערך על ידי אוניברסיטת קליפורניה באירוויין) התגלה כי תחתית הקרחון היא המקום הקרחוני הנמוך ביותר מתחת לפני הים (3,500 מטרים מתחת לפני הים).
הקרחון התגלה בנובמבר 1912 על ידי המשלחת המערבית של המשלחת האוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
מוסון קרא לקרחון על שמו של הלורד דנמן, המושל הכללי של אוסטרליה בשנת 1911 (בעת גילוי הקרחון).
קרחון הו הוא קרחון על הר אולימפוס בפארק הלאומי האולימפיק במחוז ג'פרסון, במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
הקרחון הוא מקורו של נהר הו.
הקרחון הוא הקרחון הארוך ביותר בקרחוני הר אולימפוס - אורכו 4.93 קילומטרים; אך הוא קטן בנפחו מקרחון בלו.
הקרחון ממוקם בגובה של 1,701 מטרים מעל פני הים.
קרחון דיקי הוא קרחון בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 22 קילומטרים; והוא זורם לכיוון צפון לאורך המורדות המזרחיים של רכס סרביירז (רכס המודדים).
הקרחון נשפך אל מפרץ בואומונט, המכוסה קרח, וממנו אל מדף הקרח רוס.
הקרחון נקרא על שמו של קפטן וילי מ.
Dickey) מצי ארצות הברית, שהיה מפקד יחידות התמיכה הימית, בתחנת באמריקה V בחורף 1957.
קרחון דיליוס הוא קרחון בחלק הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 11 קילומטרים; רוחבו של הקרחון 4 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון מערב מרמת אלגר, ונשפך אל שדה הקרח ניקולס.
הקרחון התגלה ומופתה באופן חלקי לראשונה מן האוויר, על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1937.
הקרחון מופה בדיוק רב יותר בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H.
המופוי עודכן בהתבסס על תצלומי לוויני לנדסט של ארצות הברית בפברואר 1975.
הקרחון נקרא על שמו של המלחין האנגלי פרדריק דיליוס; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
גם נונאטאקי אפאלאצ'יה הסמוכים נקראים על שם יצירה של פרדריק דיליוס.
קרחון הוסיזון הוא קרחון ארוך, בארץ קמפ, במזרח אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון, ונשפך אל האוקיינוס הדרומי, בין איסט סטאק ל-ווסט סטאק.
הקרחון ממוקם 22 קילומטרים ממזרח למפרץ אדוארד השמיני.
המפרץ מופה באופן גס על ידי קרטוגרפים נורווגים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (בעונת המחקר 1937–1936).
הראשונים שהגיעו אל הקרחון, היו אנשי משלחת חקר מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, שהגיעו אל הקרחון במזחלות בשנת 1954.
הקרטוגרפים הנורווגים אשר מיפו את האי, קראו לו "סקוטוויקטאנגן" (בנורווגית: Skotviktangen - לשון מפרץ סטאק).
שמו הנוכחי של הקרחון ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הקרחון נקרא על שמו של ריצ'רד הוסיזן (Richard Hoseason), שהיה חבר במשלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, ואשר נספה במהלך חקר האי הרד בשנת 1952.
קרחון האמונד או קרחון ג'ון הייז האמונד הוא קרחון בהרי היינס, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בצד הצפון-מזרחי של הרי היינס.
אורכו של הקרחון 74 קילומטרים.
הקרחון נשפך אל מדף הקרח סלצברגר המכסה את מפרץ סלצברגר.
הקרחון התגלה בשנת 1934 על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, בראשותו של ריצ'רד בירד.
בירד נתן לקרחון את שמו.
בירד קרא לקרחון על שמו של ג'ון הייז האמונד, מהנדס כרייה אמריקאי, ונדבן, אשר נתן חסות למשלחתו של בירד.
קרחון הירפילד הוא קרחון יובלי, בדרום רכס קרטוגרפים, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח - דרום-מזרח, לאורך הצד הדרומי של רכס קרטוגרפים.
הקרחון נשפך לקרחון טרפלגר, בסמוך ממזרח לפסגת אולדריג'.
אורכו של הקרחון בין 27 ל-37 קילומטרים, רוחבו של הקרחון 3 קילומטרים.
הקרחון ממוקם בגובה של 2,290 מטרים מעל פני הים.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (Northern party) של משלחת החקר של פדרציית מועדוני מטפסי ההרים של ניו זילנד (New Zealand Federated Mountain Clubs Antarctic Expedition), שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
הקרחון נקרא על שמו של בי.
Hearfield), שהיה סוקר, ואלפיניסט ניו זילנדי מוביל, וחבר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958, ואשר חקר את אזור קרחון טאקר (הסמוך לקרחון הירפילד).
קרחון דספשן הוא קרחון ברכס וורן, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין רכס וורן ורכס בומרנג.
הקרחון זורם לכיוון דרום החל מפסגת מודי; אורכו של הקרחון 33 קילומטרים.
הקרחון זורם נשפך אל חלקו העליון של קרחון מולוק.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי המחלקה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
הקרחון נקרא בשם זה מאחר שנראה היה לחברי המחלקה שהוא מוביל ישירות לתוך נווה סקלטון, אבל בפועל הוא זורם לכיוון דרום.
המילה "דספשן" משמעה באנגלית "הטעיה".
קרחון הראלד מולטקה הוא קרחון במחוז אוואנאטה שבצפון-מערב גרינלנד.
אורכו של קרחון האראלד מולטקה כ-5 קילומטרים ורוחבו 1,500 מטרים.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר תולה.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את פיורד וולסטנהולם; (הקרחונים האחרים הם: קרחון צ'מברלין, קרחון קנוד רסמוסן, וקרחון סולסברי).
קרחון דראגומאן הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 2.6 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון, דרומית-מזרחית מאוכף זאבט, ומדרום לפסגת הר פוסטר.
הקרחון ממוקם ממצפון-מזרח לקרחון ארמירה, ומדרום מערב לקרחון לאנדרט.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל מפרצון איוואן אסן.
הקרחון נקרא על שם העיירה דראגומאן שבמערב בולגריה.
קרחון הולינגסוורת' הוא קרחון בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
חלקו של הקרחון מצוי בשטח חסות רוס.
הקרחון הוא קרחון רחב, בעל שיפוע נמוך.
הקרחון מנקז את האזור שממזרח לגבעות רייקר.
הקרחון זורם לכיוון צפון - מזרח, ונשפך אל קרחון דייוויד בסמוך ממזרח לנונאטאקי טריו.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1956–1962.
הקרחון נקרא על שמו של ג'רי ל.
Hollingsworth), שהיה מטאורולוג בעונת החורף האנטארקטי בתחנת הקוטב הדרומי (תחנת אמונדסן סקוט) בשנת 1966.
קרחון האנטר הוא קרחון יובלי, בהרי באוורס, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון מערב, ומנקז את מרכז רכס לאנטרמן שבהרי באוורס.
הקרחון נשפך אל קרחון רניק, בסמוך מדרום להר לאגרינג.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנים 1960–1962.
הקרחון נקרא על שם לוטננט קומנדר ויליאם ג'י.
Hunter), שהיה קצין המבצעים וקצין המנהלה של תחנת מקמרדו בעונת החורף (החוף האנטארקטי) של 1964.
בדומה לשמו של קרחון לינדר, גם שם קרחון זה נקרא על שם קצין בתחנת מקמרדו.
קרחון דלה פיא הוא קרחון ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
מוצאו של הקרחון במדרון המזרחי של מסיב קראדוק.
הקרחון זורם בין הר מוהל ופסגת אלפרינג.
קרחון דלה פיה נשפך אל קרחון תומאס.
גובהו של הקרחון 2,350 מטרים מעל פני הים.
הקרחון נקרא על שמו של מקס דלה פיא (Max Della Pia), מפקד כנף 109 של המשמר הלאומי המוטס של ניו יורק (New York Air National Guard) בין השנים 1999–2006. המשמר הלאומי תמך לוגיסטית בתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית.
קרחון הארגריבס הוא קרחון באזור חוף אינגריד כריסטנסן בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם 4 קילומטרים ממערב להר קרוליין מיקלסן.
הקרחון נשפך למרכז מוצאו של מפרץ הקרח סנדפיורד.
הקרחון מופה לראשונה בשנת 1952, על ידי ג'ון ה.
Roscoe), בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במסגרת מבצע קפיצה לגובה (מבצע היי ג'מפ) שנערך בין השנים 1946 – 1947.
שמו של הקרחון ניתו לו על ידי רוסקו.
הקרחון נקרא על שם ר.
Hargreaves), שהיה צלם אוויר במסגרת מבצע קפיצה לגובה, באזור הקרחון (וצילם את התמונות עליהן הסתמך רוסקו), וכן צלם במסגרת מבצע טחנת הרוח (מבצע וינדמיל) שנערך בין השנים 1947 – 1948.
קרחון הינקלי הוא קרחון ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.