tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כבר בשהייתו בכלוב התחיל להראות סימפטומים של כלבת, על ידי אי-רצון לאכול, ויריקה בעינו של ריפר.
הוא כורת עם שותפתו למחוז, לוסי גריי, ברית, אך שובר אותה לאחר שמשתגע ומתחיל לרדוף אחריה.
הוא נופל למותו לאחר שלייסי שלחה לו בקבוקי מים כדי להפחידו (בגלל ההידרופוביה נגרמה לו מהכלבת), מה שגרם לו ליפול למוות מהקורה.
המנטורית שלו מביעה צער עמוק על מותו, מכיוון שנקשרה אליו רבות לאחר שהציל אותה מהפצצות המורדים בזירה.
לוסי גריי ביירד - מיועדת ממחוז 12 ומנצחת משחקי הרעב ה-10. הודרכה על ידי קוריולאנוס סנואו.
היא לא נולדה במחוז 12 אבל הייתה חלק מאנשי הקובי, קבוצת מוזיקאים נודדים.
בעקבות המלחמה, נאלצו בני הקובי להתיישב במחוז 12. לפני האסיף, לוסי גריי הייתה במערכת יחסים עם חבר קובי בשם בילי טופ, שהיה גם במערכת יחסים עם בתו של ראש המחוז, מייפר ליפ.
שתי הבנות מגלות את זה, ולוסי גריי מאמינה שמייפר אמרה לאביה לשלוח את לוסי גריי למשחקים.
קוריולאנוס סנואו מוקצה להיות המנטור שלה, והם מפתחים רגשות הדדיים.
היא מסנוורת את הקהל בכריזמה וביכולת השירה שלה ויש לה נטייה לקסם נחשים.
קוריולאנוס מספק לה חומר קומפקטי להברחת רעל עכברים למשחקים ומרגיל את מוטציות הנחש לרילה כדי שלא יתקפו אותה.
במהלך המשחקים, היא מרעילה את וובי וריפר, ומסוגלת לשלוט במוטציות הנחש.
עם זאת, בשל הסיוע הבלתי חוקי שקיבלה, היא זוכה למעט מאוד פרסום לאחר מכן.
היא מתאחדת עם קוריולאנוס לאחר שהוא שובץ למחוז 12 כאוכף שקט.
היא הכותבת של השיר "The Hanging Tree".
לאחר שמייפר נהרגת על ידי קוריולאנוס, ראש המחוז נחוש בדעתו לעצור את לוסי גריי על רציחתה, אז היא וקוריולנוס עוזבים את מחוז 12, רק כדי שלוסי גריי תממש את תפקידו במותו של סג'אנוס פלינת'.
כשלוסי גריי מתחילה לפקפק בקוריולאנוס, היא בורחת ממנו.
קוריולאנוס יורה ברובה לכיוונה של לוסי גריי כשהיא בורחת אבל לא מצליח למצוא שום עדות למה שאולי עלה בגורלה.
גורלה של לוסי גריי נותר מעורפל מכיוון שהיא לעולם לא מופיעה שוב ונמחקה במהירות מהזיכרון הציבורי על ידי ד"ר גול שהורסת את כל הקלטות המשחקים מלבד קלטת אחת שהיא שומרת לעצמה.
ב"משחקי הרעב", היא מוזכרת בעקיפין על ידי קטניס שמתייחסת למנצחת מחוז 12 מלבד היימיטץ' אברנתי.
היימיטץ' אברנת'י - מנצח משחקי הרעב ה-50, בהם היה אחד מהמיועדים ממחוז 12. מדריכם של פיטה ושל קטניס.
בספר הוא מתואר כאדם שתוי ולא צלול רוב הזמן, וקטניס רואה בכך איום לחייה בזירה.
בעל מראה חיצוני המשותף לתושבי 'התפר' - עיניים אפורות ושיער כהה.
ניצח בגמול הרבעוני השני - בו היה מספר כפול של מיועדים.
משום שהתחכם ולא שיחק לפי הכללים הנשיא סנואו הרג את אימו, אחיו הקטן וחברתו.
עד ניצחונם של קטניס ופיטה, הוא היה המנצח היחיד שנותר בחיים ממחוז 12. רימה את קטניס ופיטה בגמול הרבעוני ולפני זה כדי שהתוכנית להרוס את הזירה לא תשתבש, חלק מזה היה להוסיף לה בעלי ברית.
מייזלי דונר - דודתה של מאדג'.
נקצרה יחד עם היימיטץ', ויאט ולואלה למשחקי הרעב ה-50, והפכה זמנית לבעלת בריתו של היימיטץ'.
היא ואסטריד, אמה של קטניס היו חברות.
היא משתפת פעולה עם היימיטץ' לאחר שהצילה אותו מקרב נגד 3 מיועדים אחרים באמצעות חצים רעילים.
לאחר שבירת הברית עם היימיטץ', מייזלי נהרגת על ידי מספר רב של ציפורי מוטציות, המשתמשות במקורן החד כדי לפצוע אותה אנושות בצווארה.
היימיטץ' נשאר איתה עד מותה, כפי שקטניס נשארה עם רו עד מותה.
סיכת העורבני החקיין שנתנה מאדג' לקטניס הייתה שייכת למייזלי.
ויאט קאלו - הוא מיועד ממחוז שתים-עשרה, שהשתתף במשחקי הרעב ה-50. היימיטץ' מציין בספר 'זריחה על האסיף' שויאט הפסיק לבוא לבית הספר, עובדה שמרמזת על תחילת עבודתו במכרות.
אביו של ויאט היה בעל עסק להימורים על המשחקים, ותפקידו של ויאט היה לחשב את הסיכויים של כל מיועד.
כתוצאה מכך, ויאט בקיא מאוד במשחקים ובמיועדים השונים.
הוא מתואר לעיתים כאדם אדיש ומעט מוזר, הנוטה לפלוט מספרים ועובדות ללא התחשבות בסובבים אותו, אך ככל שהעלילה מתקדמת הוא מתגלה כאדם אכפתי, שלבסוף נהרג על ידי פאנש בניסיון להגן על לו-לו בגופו.
מארוול - מיועד ממחוז 1. ציונו לאחר שלושת ימי המעקב של המאמנים היה 10. חבר בברית ה'קרייריסטים'.
בספר הראשון, מארוול, מגלה את תכסיסן של קטניס ורו, ומחליט להרוג את רו, בכך שזרק עליה את חניתו.
קטניס, שכבר הגיעה למקום עקב קריאתה של רו, ממהרת לירות במרוול בחץ וקשת, ובכך חורצת את גורלו.
בספר השני, בסבב המנצחים, קטניס ופיטה רואים את משפחתו, ומגלים ששמו הוא מארוול.
גלימר - מיועדת ממחוז 1. לא ידוע ציונה בשלושת ימי המעקב, ככל הנראה, לפי הספר בין 8 ל-10. חברה בברית ה'קרייריסטים'.
לפי ההימורים סיכוייה לניצחון הם הקטנים ביותר מכל הקרייריסטים.
קטניס שומעת מפי עמיתיה בקרקע שהיא עונה לשם גלימר.
רו מראה לקטניס את קן צרעות הציד שהיה כ-5 מטרים מעליה על ראש עץ, ואילו קטניס בידיים כואבות ודואבות התחילה אט אט לחתוך את העץ.
הקן נפל, וגלימר מוצאת את מותה על ידי צרעות הציד.
אחרי מותה, קטניס לקחה מידיה את הקשת והחצים.
קייטו (באנגלית Cato) - מיועד ממחוז 2. הציון שלו בשלושת ימי המעקב הוא 10. מתואר כבעל שרירים, וכוח רב.
הוא נשאר בין שלושת האחרונים, יחד עם פיטה וקטניס.
קטניס הרגה אותו, כאשר ירתה חץ בידו והפילה אותו מקרן השפע, והזאבים דמויי המיועדים ("הטציות") קרעו את בשרו.
בספר מתואר שפעולה זו נמשכה מספר שעות, ולעומת זאת בסרט המוות שלו היה מהיר.
קלוב - מיועדת ממחוז 2. שותפתו למחוז של קייטו.
המיומנות שלה היא שימוש בסכינים.
בספר מתואר שיש לה סכינים רבים מסוגים שונים.
היא נהרגת על ידי ת'רש במהלך "המשתה" כאשר הוא שומע על הרג שותפתו למחוז, רו.
על פי הספר הוא הורג אותה בכך שהוא חובט אבן בגולגולתה ובכך מרסק אותה, ואילו בסרט הוא חובט אותה על קרן השפע.
בנוסף, בספר מותה איטי למדי והיא גוססת בזרועותיו של קייטו במשך כמה דקות, ולעומת זאת בסרט היא מתה ברגע שנחבטה בקיר.
מיילי - מיועדת ממחוז 3. בסצנה שנמחקה מהסרט, מיילי נראית רצה אל הכפפות במהלך האימון והודפה, וכתוצאה מכך נפצעה בשפתיה.
מארוול, גלימר, קייטו וקלוב צוחקים עליה בעודם מעודדים גם את שותפה למחוז של מיילי להצטרף אליהם.
נהרגה במהלך מרחץ הדמים הראשוני על ידי זכר מחוז 5. לפי דבריה של השחקנית שמגלמת אותה, קליה פרסקוט, שמה המקורי של מיילי היה אמבר, אך לאחר מכן שונה למיילי.
בראוורה - מיועד ממחוז 4. שותפה למחוז של מרינה.
המיומנות שלו היא זריקת סכינים.
הוא ביקש מקייטו להצטרף לברית הקרייריסטים, אך בגלל גילו הצעיר, קייטו סירב.
במרחץ הדמים, הוא ניסה להתחבא מאחורי התיקים בקרן השפע, אך קייטו מצא אותו והרג אותו, כך שהוא היה המיועד האחרון שמת במרחץ הדמים.
בגרסה המוקדמת של הספר, בראוורה היה חבר בברית הקרייריסטים ומת לאחר שרץ לקרן השפע לפני סיום הספירה לאחור.
מרינה - מיועדת ממחוז 4. שותפתו למחוז של בראוורה.
הודרכה ככל הנראה על ידי פיניק ואנני.
בספר, מרינה היא דמות די מרכזית הנמצאת בברית הקרייריסטים, שבדומה לגלימר מתה מפצעיה לאחר שקטניס זרקה את קן צרעות הציד על ברית הקרייריסטים.
לעומת זאת, בסרט, היא נהרגת על ידי קייטו במרחץ הדמים.
שמה האמיתי לא מצוין, אך בראיון שפורסם עם קולינס כותבת הספר, שמה הוא מרינה.
פינץ' "פני שועל" - מיועדת ממחוז 5. מתוארת בספר כבעלת שיער ג'ינג'י וחכמה מאוד.
הציון שלה במהלך שלושת ימי המעקב לא ידוע, אך בסרט צוין שהוא 5. היא נשארת בין ארבעת האחרונים במשחק.
היא נהרגת כאשר היא רואה את פיטה קוטף גרגירי יער מסוג 'רוש לילה' (סוג רעיל במיוחד), אוכלת אותם ומתה.
"פני שועל" הוא כינוי שקטניס המציאה לה מכיוון שהיא חשבה שהפנים שלה דומות לשועל.
שמה האמיתי לא מצוין, אך בראיון שפורסם עם קולינס כותבת הספר, שמה הוא פינץ'.
ג'ייסון - מיועד ממחוז 6. לא מוזכר בספר, אך בסרט אפשר לראות כי רב עם קייטו לאחר שקייטו טוען שגנב את הסכין שלו, בזמן שמי שגנבה אותו הייתה רו.
במרחץ הדמים ניתן לראות אותו תוקף את זכר מחוז 5, וכמעט הורג את גלימר לפני שקייטו הורג אותו, כפי שהבטיח במהלך האימונים.
מייפל - מיועדת ממחוז 7. מיומנת בזריקת סכינים ובשימוש בפגיונות.
לפי דבריה של ג'והאנה, אפשר להבין שמייפל הודרכה על ידה.
מייפל נהרגה במרחץ הדמים הראשוני, בה הותקפה על ידי זכר מחוז 5 שהכה בה בתרמילו ותקף אותה, אך היא ניצלה על ידי שותפה למחוז, ונלחמה עם זכר מחוז 3 על תרמיל, בו, בסוף של דבר, זכתה.
לאחר מכן, היא נהרגה על ידי מארוול.
סוואנה - מיועדת ממחוז 8. בלילה הראשון, לאחר ששרדה את מרחץ הדמים הראשוני, היא הבעירה אש ליד עץ שקטניס נחה בו, שלדעתה הייתה החלטה "מטופשת".
האור מהאש שלה משך את הקרייריסטים למיקומה בשעות הבוקר המוקדמות.
בסרט, קייטו מוסר לגלימר את חרבו והיא דוקרת אותה למוות, ולאחר שקטניס שמעה אותה צורחת, התותח נשמע.
בספר היא נדקרה, אבל לאחר שלא שמעו שום תותח, פיטה הרג אותה באופן סופי.
שמה לא מוזכר בסרטים או בספרים, אך לפי דבריה של השחקנית שמגלמת אותה, מקנזי לינץ, שמה הוא סוואנה.
ריי - מיועד ממחוז 9. מיומן בשימוש בחרבות.
מתואר על ידי קטניס כבעל שיער אפרפר ועיניים עזות.
קטניס הצליחה לזהות את מוטציית הזאב שדומה לו על סמך התכונות הללו.
ריי נהרג במרחץ הדמים הראשוני, בו נאבק על תרמיל עם קטניס, עד שקלוב זורק סכין לגבו.
הוא משתעל דם על פניה של קטניס ואז נופל ארצה ומת.
בסרט הוא מרים גרזן ומנסה להרוג את קטניס, אבל קלוב זורקת סכין לגבו, אך בניגוד לספר, הוא לא משתעל דם.
בסרט, נראה כי היה ההרוג הראשון במרחץ הדמים, אך בספר הוא ההרוג החמישי.
שמו לא מוזכר בסרטים או בספרים, אך לפי דבריו של השחקן שמגלם אותו, אימאנול יפס-פריאס, שמו הוא ריי.
דמטריה - מיועדת ממחוז 9. לא מוזכרת בספר או בסרט.
נהרגה במרחץ הדמים, ככל הנראה על ידי הקרייריסטים.
שמה לא מוזכר בסרטים או בספרים, אך לפי דבריה של השחקנית שמגלמת אותה, אנני ת'ורמן, שמה הוא דמטריה.
הלה - מיועדת ממחוז 10. לא מוזכרת בספר או בסרט.
שמה לא מוזכר בסרטים או בספרים, אך לפי דבריה של השחקנית שמגלמת אותה, דקוטה הוד, שמה הוא הלה.
ת'רש - מיועד ממחוז 11. מתואר כבעל עור כהה, שרירי וחזק.
במהלך הספר הוא לא מתואר יותר מדי, אך נאמר שמתחילת המשחק הוא התבודד בשדות.
הוא הרג את קלוב במשתה כששמע אותה לועגת לרו אחרי מותה, וחס על קטניס לאחר ששמע שהייתה בת ברית של רו, ושהרגה את מארוול.
הוא נהרג על ידי קייטו.
הקרייריסטים הציעו לת'רש להצטרף לברית שלהם בתחילת המשחק אך הוא סירב.
בביקור בסבב המנצחים במחוז שלו קטניס מגלה שהוא הותיר אחריו את אחותו וסבתו.
רו - מיועדת ממחוז 11. מתוארת כילדה בת 12, בעלת שיער מתולתל, רזה, בעלת עיניים חומות ומראה תמים.
ניחנת בכישרון טיפוס ובעלת ידע רב בצמחים.
מזכירה לקטניס את אחותה פרים.
הציון שלה בשלושת ימי המעקב היה 7, אשר נחשב ציון טוב ביחס לגילה.
היא וקטניס פוצצו את האספקה של הקרייריסטים, אך במהלך המבצע היא נהרגה על ידי מארוול שהטיל עליה חנית, וכתגובה, קטניס ירתה עליו חץ.
לפני שהיא מתה היא מבקשת מקטניס שתשיר לה, וקטניס אכן שרה לה ארבע שורות מתוך שיר.
בעקבות השירה מתפתח מרד והתקוממות במחוז 11 נגד הקפיטול.
חלק נוסף שמעצים את המרד הוא שקטניס מכסה את רו בפרחים ובוכה.
המוות שלה השפיע על קטניס וכך גם המחווה של קטניס על רו קידמה בעוד כמה צעדים את המרד לעוד התלקחות.
גלוס ניקולו - מיועד ממחוז 1. חבר בברית ה'קרייריסטים'.
שיסף את גרונה של ויירס, ובכך גרם למותה.
קטניס נוקמת את דמה של ויירס, והורגת את גלוס על ידי יריית חץ בראשו.
קשמיר ניקולו - מיועדת ממחוז 1. חברה בברית ה'קרייריסטים'.
קטניס זוכרת את צפייתה במשחקי הרעב בהם השתתפו.
קשמיר מתוארת כאישה יפת-מראה, בלונדינית ומתולתלת.
לאחר שראתה שקטניס הרגה את אחיה, היא מנסה לנקום את דמו ולהרוג אותה, אבל ג'והאנה הורגת אותה בכך שזורקת גרזן לחזה שלה.
ברוטוס - מיועד ממחוז 2. חבר בברית ה'קרייריסטים'.
ברוטוס מתואר כאיש קירח, שרירי במיוחד וחשוף חזה.
פיטה נוקם את דמו של צ'אף, והורג את ברוטוס.
המיועד האחרון שנהרג בגמל הרבעוני השלישי, וכך גם בהיסטוריית משחקי הרעב.
אנובאריה - מיועדת ממחוז 2. חברה בברית ה'קרייריסטים'.
במהלך משחקיה, היא נשכה בגרונו של המיועד האחרון כדי להבטיח את ניצחונה.
כדי להזכיר לאנשים את ניצחונה הפרוע, היא חידדה את שיניה בניבים ושיבצה אותן בזהב, מה שהפך אותה לפופולרית ביותר בקרב אנשי הקפיטול.
לאחר המשחקים ה-75 נלקחה לקפיטול עם ג'והאנה ופיטה, ובעקבות "עסקת העורבני החקיין" ניצלה ממוות, ובכך הייתה הקרייריסטית היחידה ששרדה את משחקי הרעב ה-75. בבחירות האם לקיים עוד משחקי רעב, עם ילדים אך ורק מהקפיטול, היא הצביעה בעד.
ביטי לאטיר - מיועד ממחוז 3. במשחקיו, הוא חשמל שישה מיועדים למוות בבת אחת.
לאחר ניצחונו, הוא תרם רבות לטכנולוגיה של הקפיטול.
הוא כרת ברית עם ויירס, בלייט וג'והאנה, שהצטרפו לברית של פיניק, פיטה וקטניס לאחר מותו של בלייט.
השישה תכננו תוכנית לחשמל את שני הקרייריסטים הנותרים.
למרות פציעתו משדה הכוח, הוא מחולץ עם קטניס ופיניק מן הזירה אל מחוז שלוש-עשרה ועוזר בעזרת הידע שלו בטכנולוגיה במלחמה התקשורתית כנגד הקפיטול במהלך הספר השלישי.
ביטי הצטרף לחטיבה הטכנולוגית של המחוז, הוא תכנן פצצה והשתמש בה יותר מאוחר כדי להפציץ את ילדי הקפיטול והחובשים, מה שגרם למותה של פרים.
עם זאת, לביטי לא היה תפקיד ישיר בהפצצה עצמה, כאשר גייל הודה מאוחר יותר שלא הוא ולא ביטי ידעו בוודאות אם הפצצה שלהם הייתה בשימוש.
ויירס - מנצחת ממחוז 3. היה לה הרגל לא לסיים את המשפטים שלה, ואילצה את ביטי לסיים אותם בשמה.
כשנה לאחר ניצחונה במשחקים, ויירס שימשה כמדריכתו של היימיטץ' אברנתי בגמול הרבעוני השני, לצדה של מאגס פלנגן.
לאחר ניצחונו השנוי במחלוקת של היימיטץ', ויירס עונתה עד לאובדן חלקי של שפיות דעתה.
ויירס היא זו שגילתה את שיטת "השעון" הפועלת בזירה.
היא הייתה בקיאה בטכנולוגיה והודיעה לקטניס שהזירה של הגמול הרבעוני השלישי תוכננה ותפקדה כשעון.
לאחר מותו של בלייט, מצבה הנפשי של ויירס התדרדר אף יותר.
נהרגה על ידי גלוס, אשר שיסף את גרונה.
פיניק אודייר - מיועד ממחוז 4. פיניק הוא סמל מין ויקיר הקפיטול, מומחה בשימוש בקלשון.
כדי לשלם על העונג שבחברתו יש לגלות לו סודות.
פיניק מתואר כבחור יפה תואר עם שיער ברונזה, עור זהוב ועיניים ירוקות כים.
הוא הוכתר כמנצח הצעיר ביותר במשחקי הרעב, לאחר שניצח בגיל 14 בלבד.
בספר 'עורבני חקיין' מתברר שפיניק נוצל על ידי הנשיא סנואו, שמכר אותו לאזרחים עשירים בקפיטול, ושהרומנים שלו שם מעולם לא היו אמיתיים.
פיניק השתתף בגמול הרבעוני השלישי יחד עם מאגס פלנגן ממחוז ארבע.
לאחר פיצוץ הזירה, פיניק פונה יחד עם ביטי וקטניס למחוז שלוש-עשרה.
קטניס מתארת שהוא סבל מבעיות ריכוז בעקבות דאגתו לאנני קרסטה, וכי עבר התמוטטות עצבים מרוב לחץ.
לאחר ההפצצה במחוז שלוש-עשרה, פיניק מתראיין לתעמולון, וחושף שסנואו איים על משפחתו של פיניק אם יסרב לתנאיו של הנשיא.
באותה הזדמנות, פיניק מגלה כמה וכמה מהסודות של לקוחותיו, כולל סודות של סנואו עצמו.
יש לו קשר חזק עם שתי מנצחות מהמחוז שלו, מאגס בת השמונים שהוא קשור אליה מאוד, ואנני קרסטה, מנצחת משחקי הרעב ה-70, אהובתו האמיתית היחידה ובהמשך אשתו ואם לבנם.
הוא מת על ידי השמדה עצמית של המכשיר "הולו", אותו זרקה לעברו קטניס כדי לגאול אותו מייסוריו בעוד שמוטציות פוגעות בו.
מאגס פלנגן - מיועדת ממחוז 4. המיומנות שלה היא אריגה, ויכלה ליצור קרס דיג מ"כל דבר".
מתוארת כמיועדת המבוגרת ביותר, בת כשמונים.
מאגס הייתה שברירית ודיברה מילים מקוטעות שקטניס לא הבינה, למרות שקטניס הבינה את שפת הגוף שלה (בסרט, כל זה השתנה להיותה אילמת).
מאגס ידעה שהיא לא תוכל לשרוד את המשחקים בגלל גילה ושבריריותה, אבל התנדבה כמיועדת במקום אנני קרסטה, אהובתו של פיניק אודייר, אותו הדריכה במשחקיו.
במהלך המשחקים, מאגס הקריבה את עצמה לערפל הרעיל כדי שלא תאט את קצב הברית.
המורפיליון הזכר - מיועד ממחוז 6. נהרג במהלך מרחץ הדמים.
ניצח בעזרת יכולות ההסוואה שלו.
ניצחה בעזרת יכולות ההסוואה שלה.
בלייט - מיועד ממחוז 7. הוא מחה בכך שלא הצטרף לתקופת האימונים.
כרית ברית עם שותפתו למחוז, ג'והאנה, ויירס וביטי, אך נתקל בשדה הכוח במהלך גשם הדם, שעצר את לבו.
ג'והאנה סופדת אותו בכך שאומרת ש"הוא לא היה הרבה, אבל הוא היה מהבית".
השנה בה ניצח במשחקי הרעב לא ידועה, אך ידוע שניצח בין השנים 54–59.
ג'והאנה מייסון - מיועדת ממחוז 7. שונאת את קטניס.
ניצחה במשחקים כאשר העמידה פנים שהיא חלשה ורק בסוף חשפה את הכוח האמיתי שלה.
כל המשפחה שלה נרצחה על ידי הקפיטול כשלא הסכימה לשתף פעולה עם הנשיא סנואו, ולכן גם בזירה לא חששה להיכנס, מכיוון שכל מי שאהבה נרצח.
לאחר המשחקים נחטפה לקפיטול, שם עינו אותה ולאחר מכן חשבו במחוז 13 שהיא ופיטה בוגדים, אבל ניצלה בעקבות "עסקת עורבני החקיין".
ווף - מיועד ממחוז 8. הוא המיועד החי השני הכי ותיק, כבן 70. הוא שכחן ואוכל חרקים גם לאחר שאומרים לו שהם רעילים.
השנה בה ניצח במשחקי הרעב לא ידועה, אך ידוע שניצח בין השנים 12–23.
ססיליה - מיועדת ממחוז 8. היו לה שלושה ילדים שהתחננו בפניה לא להיכנס למשחקי הרעב, כפי שניתן לראות בצילומי יום האסיף.
קטניס בחרה בה כאחת מבנות בריתה בזירה, אך היא נהרגת במרחץ הדמים.
השנה בה ניצחה במשחקי הרעב לא ידועה, אך ידוע שניצחה בין השנים 57–61.
סילבה מייליף - מיועדת ממחוז 9. נחשבת לאחת מהמיועדות המבוגרות ביותר במשחקי הרעב ה-75. נהרגה במהלך מרחץ הדמים על ידי ברוטוס.
השנה בה ניצחה במשחקי הרעב לא ידועה, אך ידוע שניצחה בין השנים 35–40.
צ'אף - מיועד ממחוז 11. איבד את אחת מזרועותיו במשחקיו, אך סירב לזרוע תותבת.
צ'אף היה החבר הכי טוב של היימיטץ', והם שתו לעיתים קרובות יחד.
הוא מנשק את קטניס במהלך פגישתם הראשונה, ללא אזהרה, כדי להקניט אותה.
הוא נהרג על ידי ברוטוס ביום האחרון של המשחקים.
סידר - מיועדת ממחוז 11. מתוארת כאישה בעלת שיער כהה ועור זית, מה שגרם לה להיראות כמו אדם מהתפר אלמלא עיניה הזהובות.
היא חיבקה את קטניס לאחר נסיעות המרכבה, והבטיחה לקטניס שמשפחותיהם של רו ות'רש בטוחות לאחר המהומה במחוז 11. קטניס בחרה בה כאחת מבנות בריתה בזירה, אך היא נהרגה במרחץ הדמים.
השנה בה ניצחה במשחקי הרעב לא ידועה, אך ידוע שניצחה בין השנים 22–33.
סדרת הספרים "משחקי הרעב" היא סדרת ספרי הרפתקאות מסוגת ספרות ספקולטיבית שנכתבה על ידי הסופרת האמריקאית סוזן קולינס.
הסדרה כוללת את "משחקי הרעב", את "התלקחות", ואת "עורבני חקיין".
שני הספרים הראשונים נכנסו לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, והספר השלישי, עורבני חקיין, נמכר ב-450 אלף עותקים בשבוע הראשון.
נכון לעת יציאת הסרט הראשון "משחקי הרעב", הודפסו כ-26 מיליון עותקים של ספרי הסדרה, בכל השפות.
בשנת 2020 יצא ספר נוסף שהוא פריקוול לסדרה, בשם בלדה לנחשים וציפורי שיר.
ב-6 ביוני 2024, עמוד האינסטגרם של סדרת הספרים פרסם כי הפריקוול השני של הסדרה, "זריחה על האסיף", יראה אור ב-18 במרץ 2025.
סדרת הספרים משחקי הרעב מתרחשת בעתיד, בצפון אמריקה, על אדמת מדינת פאנם הבדיונית, שעיר בירתה היא הקפיטול העשיר בעל הטכנולוגיה המפותחת, הממוקם בהרי הרוקי.
מלבד הקפיטול, פאנם מחולקת ל-13 מחוזות, בהם האנשים עניים מרודים.
סדרת הספרים מסופרת מנקודת מבטה של קטניס אוורדין, המתגוררת בחלק העני ביותר של מחוז 12 שנקרא "התפר", שבו אנשים מתים באופן קבוע מרעב.
כעונש על מרד שהתרחש בעבר (שבמהלכו הקפיטול ניצח את 13 המחוזות והשמיד את מחוז 13) בכל שנה נער אחד ונערה אחת בגילאי 12–18 מכל אחד משנים עשר המחוזות נבחרים בהגרלה ומאולצים להשתתף ב"משחקי הרעב".
המשחקים הם ריאליטי טלוויזיוני שבו המשתתפים חייבים להילחם עד מוות בזירה שנבנתה עבורם.
האחרון שנשאר בחיים זוכה בכסף ופרסום רב, וכן במזון וציוד שמורעף על מחוזו למשך שנה.
מטרת משחקי הרעב היא לספק בידור לאנשי הקפיטול וכן כדי לשמש זיכרון למחוזות על המרד, במטרה להזכיר להם את כוחו של הקפיטול.
כמו שאמרה קטניס עצמה: "ראו איך אנחנו לוקחים את ילדיכם וגורמים להם להילחם עד המוות, מבלי שתוכלו לעשות דבר בעניין.
אם תנקפו על הקפיטול אצבע, אנחנו נמחץ אתכם כמו שעשינו למחוז שלוש עשרה".
לפי הספר, מדינת פאנם הדיסטופית נוצרה בעקבות אסונות טבע רבים שהכו באמריקה הצפונית, שבעקבותם רוב שטחה של אמריקה שקע בים.
שטח המדינה חולק ל-13 מחוזות ובירה במרכזם, טרם הגעתם של "הימים החשוכים".
עד מרד זה, חיו המחוזות והקפיטול בשגשוג וביחסים טובים.
גודלי המחוזות שונים והם בנויים בצורה שונה, כאשר בחלקם ישנה עיר מרכזית, או כפרים מפוזרים סביב כיכר מרכזית אחת.
המחוז הקטן ביותר מבחינת אוכלוסייתו הוא מחוז 12.
בירת פאנם היא "הקפיטול", הממוקמת בהרי הרוקי, ושולטת ביד רמה במחוזות.
מספר המחוזות הוא 12, והם נאלצים לשלוח את ילדיהם לאסיף ולמשחקי הרעב בעוד שילדי הקפיטול לא משתתפים במשחקים.
לאחר המרד שנקרא "הימים החשוכים" שבעקבותיו נוצרו משחקי הרעב, מחוז 13 הושמד כליל.
אך בסוף הספר השני של הסדרה מתגלה כי מחוז 13 לא הושמד אלא המשיך להתקיים מתחת לפני האדמה.
המחוזות מרדו בשנית עם סיום משחקי הרעב ה-75 ופיצוץ הזירה, ומחוז 12 הושמד.
רוב המחוזות עניים עקב מדיניות הנהנתנות של הקפיטול והדיקטטורה ששולטת במדינה, אך המחוזות הרחוקים ביותר מהקפיטול שהם מחוזות 11 ו-12 הם העניים ביותר.
מחוזות הקרובים לקפיטול או כאלה שנהנים מתמיכה ממנו, מחוזות 1, 2, ו-4, נחשבים למבוססים כיוון שהם מייצרים פריטים יקרים עבור הקפיטול, וכמו כן מקבלים מהם יחס יותר חם ואוהד משאר המחוזות.
ממחוזות אלה מגיעים "הקרייריסטים", המתמודדים החזקים ביותר שנשלחים למשחקי הרעב.
לכל מחוז יש תפקיד מסוים שהוא מבצע עבור הקפיטול, ושולח אליו את תוצריו.
מחוז 1 – תעשיית פריטי מותרות.
מחוז 2 – חציבה באבן, תעשיית כלי בנייה וכלי נשק.
מחוז 3 – תעשיית אלקטרוניקה ומפעלים.
מחוז 4 – תעשיית דיג.
מחוז 5 – תעשיית חשמל.
מחוז 6 – תעשיית תחבורה.
מחוז 7 – תעשיית עץ ונייר.
מחוז 8 – תעשיית טקסטיל.
מחוז 9 – תעשיית דגן.
מחוז 10 – תעשיית גידול בקר.
מחוז 11 – תעשיית חקלאות.
מחוז 12 – כריית פחם.
מחוז 13 – כריית גרפיט וייצור נשק אטומי.
כל ספר בסדרת הספרים מחולק לשלושה חלקים.
סוזן קולינס, מחברת הסדרה, לקחה את הרעיון מקריירת כתיבת המחזות שלה, שבמהלכה כתבה כל מחזה בשלוש מערכות.
בצורה זו כתבה גם את ספרה הקודם, The Underland Chronicles.
בשנה בה מתרחשת עלילת הסיפור מי שנבחרת כמיועדת מחוז 12 בהגרלה היא אחותה של קטניס – פרים.
קטניס מתנדבת להחליפה ולהשתתף במקומה במשחקים, כדי שיחסך ממנה המוות המצפה לה.
יחד עם קטניס עולה בגורל פיטה מלארק, נער שבעבר הציל את קטניס מרעב.
במהלך אחד הראיונות שמתקיימים במסגרת האירועים לפני פתיחת ה"משחק", מתוודה פיטה על אהבתו לקטניס לפני הקהל.
לאחר הראיון מסביר פיטה לקטניס שהצגתם בתור "הנאהבים חסרי המזל" הייתה בשביל שיקבלו את אהדת הקהל, דבר שיכול לגרום לכך שנותני חסות יממנו את צורכיהם במהלך המשחק עצמו.
כשהם נכנסים לזירה, פיטה חובר לחבורת ה"קרייריסטים" – המתמודדים מהמחוזות העשירים אשר מתכוננים למשחקי הרעב במשך כל חייהם, וקטניס הייתה בטוחה שבגד בה.
היא מצדה עבדה תחילה לבדה, אך לאחר מכן כרתה ברית ושיתפה פעולה עם רוּ.
הן תכננו לפוצץ את האספקה של הקרייריסטים: רו ארגנה פעולת הסחה וקטניס ביצעה את הפעולה עצמה.
לאחר שהפעולה הסתיימה בהצלחה הלכה קטניס למקום המפגש שקבעו מראש, אך לא מצאה שם את רו.
לבסוף היא מצאה אותה נהרגת בידי נער שבידו חנית.
כתגמול, היא יורה בו והוא נהרג במקום.
לאחר מותה של רו, הקפיטול מודיע על שינוי בכללי המשחק: במשחקים האלו יתאפשר ניצחון של שני מיועדים, בתנאי שיהיו מאותו המחוז.
הודעה זו מניעה את קטניס לחפש את פיטה, שנפצע אנושות לאחר שקייטו, נער ממחוז 2 הידוע בכוחו הרב, דקר אותו קשה ברגלו משום שחיפה עליה והציל אותה.
כשהיא מוצאת אותו היא משיגה עבורו תרופה עבור הרעלת דם, תוך סיכון חייה, אותה השיגה בקרן השפע.
בהמשך מתברר להם שהיחיד שנותר מלבדם בזירת הקרב הוא קייטו.
כשהם מגיעים לסביבת האגם הם מגלים את קייטו בורח ממה שנראה בהתחלה כמו זאבים: מתברר שאלו מוטציות בדמות זאבים שיצר הקפיטול.
בהמשך מגיע קייטו לקרן השפע ומתחולל מאבק בינו לבין קטניס ופיטה.
קטניס פוגעת בידו לאחר שהוא תופס את פיטה וחונק אותו, והוא נופל מקרן השפע אל הזאבים שמתעללים בו.
לבסוף קטניס יורה בו בתור המתת חסד.
הקפיטול מכריז לפתע שבניגוד להכרזה הקודמת לפיה שני מיועדים מאותו מחוז יוכרזו כמנצחים, יהיה מנצח יחיד במשחק.
פיטה וקטניס מתכננים להתאבד יחדיו כדי לא להרוג אחד את השני, באמצעות גרגירי היער הרעילים הנקראים "רוש לילה", שגרמו קודם לכן למותה של אחת המשתתפות המכונה "פני שועל".
הקפיטול נאלץ להכריז על שני מנצחים.
היימיטץ', המדריך שלהם, מזהיר את קטניס כי הקפיטול עלול לנקום בה מכיוון ששיטתה בו וגרמה לו להכריז לבסוף על שני מנצחים, ומציע לה להעמיד פני מאוהבת בפיטה, וכך להסביר את העובדה שלא היו מסוגלים להרוג אחד את השני.
הספר מסתיים בהגעתם של פיטה וקטניס לביתם במחוז 12.
אחרי שניצחו במשחקי הרעב ה-74 בספר הקודם, קטניס ופיטה, יוצאים ל"סבב ניצחון", שכולל ביקור בכל המחוזות בפאנם ובקפיטול, אחת מה"תזכורות" שמבצע הקפיטול למרד בכל שנה.
הם מתחילים את מסעם ברחבי פאנם, ובמהלכו הם מגיעים למחוז 11, מחוזה של רו, בעלת בריתה של קטניס במשחקי הרעב.
בריאיון עמם, פיטה מציע לקטניס נישואין בתקווה שזה מה שיְרַצֵה את הנשיא סנואו.
מאוחר יותר, הנשיא סנואו מודיע כי לכבוד משחקי הרעב ה-75, 24 המיועדים לזירה ייאספו מתוך מאגר המנצחים משנים קודמות.
הימייטץ' והיא עולים בגורל אך פיטה מתנדב להחליף את הימייטץ'.
לאחר ימים ספורים, מתרחש הריאיון המסורתי עם כל מיועד, המשודר לכל פאנם ובו פיטה מכריז שהוא וקטניס כבר נישאו בטקס מסורתי של מחוז 12 ושקטניס אף בהיריון – כל זה כדי להוכיח לנשיא סנואו ולכל פאנם שאהבתם אמיתית.
במהלך המשחקים, קטניס ופיטה חוברים לפיניק, גבר בן 24, ומאגס, אישה בשנות השמונים לחייה.
לאחר מותה של מאגס, פיטה, קטניס ופיניק חוברים לג'והאנה מייסון, לויירס ולביטי.
ויירס מוכיחה את חוכמתה בכך שהיא מגלה שהזירה בנויה כמו שעון, ושכל האסונות בזירה מתרחשים בשעה שלהם ובגזרה שלהם בשעון ובכך עוזרת להם למפות את הזירה על פי גזרות.
לאחר מותה של ויירס, ביטי מסביר לאחרים על תוכניתו לתעל את הברק שפוגע בעץ הגבוה כל 12 שעות אל המים במרכז הזירה, בעזרת התיל שלו, וכך כל מי שבאזור יתחשמל.
לקראת סוף הספר, תוכניתו של ביטי נכשלת אך קטניס נזכרת דבריו של היימיטץ' שעליה "לזכור מיהו האויב האמיתי" ויורה את התיל בעזרת חץ אל שדה הכח המקיף את הזירה, ובכך גורמת להשמדתו.
כשהיא מתעוררת, קטניס מגלה שהיא ברחפת עם היימיטץ', פיניק, ביטי וגייל, אבל היא גם מגלה שפיטה, ג'והאנה ואנובאריה, המיועדת ממחוז 2, נתפסו על ידי הקפיטול.
כמו כן, מספרים לה שהתוכנית של רוב המתמודדים הייתה לפרוץ אל מחוץ לזירה, וכל מה שביטי ניסה לעשות מההתחלה היה להשמיד את שדה הכוח.
היא מגלה גם שג'והאנה לא ניסתה להרוג אותה כמו שחשבה בחלק מסוים בשהותה בזירה, אלא לעלף אותה כדי להוציא את שבב האיתור שהושתל על ידי הקפיטול בידה.
הספר נגמר בכך שגייל מספר לקטניס שאחותה ואימה בטוחות, שמחוז 13 קיים ושמחוז 12 נחרב בידי הקפיטול.
עורבני חקיין, הספר השלישי והאחרון, עוסק במרד המחוזות נגד הקפיטול.
קטניס, בזכות מחאותיה נגד הקפיטול בשני משחקי הרעב בהם השתתפה, הופכת לסמל המרד המתלקח נגד הקפיטול ונקראת "עורבני חקיין", על שם סיכת עורבני החקיין שלבשה במשחקים.
פיטה והמיועדים האחרים שנשבו בידי הקפיטול חולצו, אבל מסתבר שפיטה עבר "ציד" – השתמשו בארס "צרעות ציד" כדי לשבש לו זיכרונות מסוימים, ביניהם את הזיכרונות של קטניס.
ההשפעה של ארס זה מעוותת את המציאות בצורה מאיימת, כך שפיטה רואה בקטניס מוטציה של הקפיטול ומנסה להרגה.
לבסוף, קבוצה המורכבת קטניס, גייל, פעילים מאומנים היטב של מחוז 13, וכן פיטה, שמעט החלים ובכל זאת נתקף במעין שיגעון בפעמים מזדמנות, נשלחו לכבוש את הקפיטול.
לפני שקטניס יכולה להשלים את המטרה שלה, פרים נהרגת בפיגוע.
מאוחר יותר, הנשיא סנואו ששהה בשבי, טוען בפני קטניס שקוֹין, נשיאת מחוז 13 עומדת מאחורי הפיגוע.
לפני שהמיועדים-מנצחים נפרדו, אורגנה ישיבה בה הוחלט לבצע עוד משחק רעב אחד נוסף, משחקי הרעב ה-76, בו ישתתפו קרובי משפחה של אנשים בכירים בקפיטול, כולל נכדתו של הנשיא סנואו (מה שלבסוף לא יצא לפועל).
לאחר מכן, סנואו נשפט להוצאה להורג.
אך קטניס, שהייתה אמורה להרוג את סנואו, ירתה בקוין, נשיאת מחוז 13, עקב חשדה שברצונה של קווין להשתלט על פאנם.
לאחר המהומה גופתו של הנשיא סנואו נמצאה בזירה, כאשר לא ברור האם מת מצחוק או שמא נרמס על ידי ההמון.
לאחר מכן קטניס, פיטה והיימיטץ' הוחזרו למחוז 12.
בסוף הספר מסופר כי גייל קיבל משרה מכובדת במחוז 2 וקטניס חזרה למחוז 12, נישאה לפיטה ואף ילדה שני ילדים.
הסדרה מבוססת, על פי קולינס, על מקורות עתיקים ועכשוויים.
בין היתר, גם סיפורו של תזאוס והמינוטאור, השפיע עליה רבות בכתיבת הספר.
גם סיפורי הגלדיאטורים ברומא השפיעו עליה.
דבר נוסף שהשפיע עליה רבות בכתיבת הסדרה הוא תוכניות המציאות העכשוויות.
שלושת הספרים נכתבו באנגלית ויצאו לאור בהוצאת Scholastic.
הרומן הראשון בסדרה פורסם לראשונה ב-14 בספטמבר 2008, התלקחות ב-1 בספטמבר 2009 ועורבני חקיין ב-24 באוגוסט 2010. הסדרה תורגמה לעברית על ידי יעל אכמון ויצאה לאור בהוצאת כנרת.
קטניס אוורדין – קטניס היא גיבורת הסיפור והוא מסופר מנקודת מבטה.
היא בת 16 בספר הראשון ותושבת מחוז 12 האחראי על ייצור פחם.
המראה שלה הוא המראה המאפיין את תושבי "התפר", השכונה בה היא גרה.
שערה ארוך וכהה, וקלוע בדרך כלל בצמה, והיא ניחנת בעיניים האפורות של בני התפר.
קטניס היא המפרנסת העיקרית של משפחתה משום שאמה אינה מסוגלת לתפקד כמפרנסת המשפחה בעקבות מות אביה של קטניס, ששינה אותה מבחינה נפשית.
קטניס וחברה הטוב, גייל, יוצאים יחד אל היער המקיף את מחוז 12 וצדים, מלקטים ודגים שם, אף על פי שהדבר אינו חוקי.
היא מוכשרת בירי בחץ וקשת.
היא אוהבת ללכת ל"כירה" – מקום ששימש כחלק ממכרות הפחם אך הפך לאחר שננטש לשוק השחור של המחוז.
היא נוהגת למכור שם את תוצרי הציד שלה ולבצע סחר חליפין עם המוכרים במקום, וכך לעזור בפרנוס המשפחה.
ביום האסיף ה-74, קטניס התנדבה להחליף את פרים אחותה האהובה שנבחרה לשמש כמיועדת באסיף, ונשלחת אל הקפיטול כמיועדת במשחקי הרעב במקומה.
ביום האסיף ה-75, נבחרה היא בעצמה.
במשך שלושה ספרים ליבה נקרע בין גייל לפיטה, אך לבסוף היא בוחרת בפיטה ומתחתנת איתו (ואף מולידה לו שני ילדים).
פיטה מלארק – פיטה בן ה-16 הוא בן האופה טוב הלב והנער שנשלח ביחד עם קטניס למשחקי הרעב ה-74. הוא בעל שיער בלונדיני ועיניים כחולות.
בעבר, פיטה עזר לקטניס כשהיא ואחותה גוועו ברעב, על ידי כך שזרק לה לחם שרוף ביום שבו כמעט גוועה משפחתה ברעב, והיא מרגישה חייבת לו.
לפיטה יש כישרון באפייה ובזיגוג עוגות והוא עובד במאפייה של הוריו.
הוא גם מוכשר בציור ובהסוואה, מה שעזר לו בזמן משחקי הרעב.
פיטה מצליח לשכנע אנשים באמצעות מילים, והוא מאוהב בקטניס כבר "נצח", לפי דבריו בספר הראשון.
גייל הות'ורן – גייל הוא חברה הטוב ביותר של קטניס, הוא בן 18 בספר הראשון והוא מכנה אותה "קטניפ" – כי ביום פגישתם הראשונה, קטניס ביטאה את שמה בלחש, דבר שגרם לכך שגייל חשב שקוראים לה קטניפ.
אף על פי שקטניס תיקנה אותו בקשר לשמה, הוא נוהג לקרוא לה כך כשם חיבה.
הוא מתואר כנער דומה במראה לקטניס.
השניים נהגו לצוד כל יום ביער כדי לפרנס את משפחותיהם ולאחר מכן להתחלק בשלל.
גייל וקטניס קרובים מאוד זה לזה והם מאוד חשובים האחד לשנייה.
גייל מפתח רגשות אהבה לקטניס, אך קטניס איננה בטוחה ברגשותיה כלפיו, מה גם היא צריכה לעמוד בינו לבין פיטה.
בספר השני הוא מתוודה בפניה באהבתו והיא מובכת ולא אומרת כלום.
במהלך המלחמה הפך לחייל מצטיין ותכנן חלק מהפצצות המתוחכמות של המורדים.
לאחר המלחמה החזיק במשרה חשובה במחוז 2. גייל וקטניס לא שמרו על קשר.
פרימרוז אוורדין – אחותה הקטנה והאהובה בת ה-12 של קטניס.
קטניס החליפה אותה כאשר נבחרה היא כמיועדת ועלתה במקומה לקרב המותח במשחקי הרעב.
היא שונה במראה מרוב אנשי התפר בדומה לאמה, לשתיהן יש עיניים כחולות ושיער בלונדיני, מראה לא אופייני בתפר.
היא נוהגת לעזור לאמה בריפוי ואוהבת חיות.
לפרים יש עז ששמה ליידי שאותה קטניס קנתה לה ליום ההולדת, שממנה היא מייצרת גבינות שעוזרות לפרנס את המשפחה.
יש לה גם חתול בשם נורי, בעל חצי אוזן חסרה.
היא נהרגה בספר השלישי כשניסתה לעזור לילדי קפיטול פצועים.
היימיטץ' אברנת'י – היימיטץ' הוא המנצח השני ממחוז 12 במשחקי הרעב (הוא ניצח בשנת ה-50 למשחק, בזמן הגמול הרבעוני השני של משחקי הרעב).
בשל כך הוא המדריך של פיטה ושל קטניס במשחקי הרעב.
הוא מכור למשקאות חריפים, ושתוי חלק נכבד משעות היממה.
הוא המדריך היחיד של קטניס ופיטה בזמן המשחקים, והוא האחראי על שמירת חייהם בזירה.
בתחילת הסדרה הוא מצטייר כשוטה אך בהמשך, לאחר שקטניס ופיטה מגלים עוד פרטים עליו, הוא מתגלה כאדם ערמומי ומתוחכם שמסתיר את עצמו על ידי שכרות שהוא שרוי בה.
לפי קטניס, היימיטץ' שותה לשכרות וישן רק באור בגלל הסיוטים ממשחקי הרעב, הפוקדים אותו מידי לילה.
הוא גר בשכונת המנצחים שבמחוז 12. בספר מתואר ביתו כמקום מצחין מריחות של משקאות חריפים וקיא.
בצעירותו היימיטץ' היה נודע כיפה תואר בעל שיער בצבע חום מתולתל ועיניים אפורות, כמו לשאר בני התפר.
סינה – סינה משמש כסטייליסט של קטניס בקפיטול, הוא תופר עבורה את התלבושת שתלבש בטקס הפתיחה בקפיטול, ובריאיון עם סיזר לפני כניסתה לזירה.
סינה מתואר כמוכשר במלאכתו וטוב לב, עדין, והוא עוזר לקטניס כמיטב יכולתו.
סינה מלווה את קטניס עד כניסתה לזירה, ורגע לפני שהיא נכנסת למעלית שתיקח אותה לזירה, הוא נפרד ממנה במשפט.
"אני לא יכול להמר, אבל אילו יכולתי הייתי מהמר עלייך".
מתואר כבחור בלונדיני (עם אייליינר זהוב).
נחטף ונרצח על ידי הקפיטול, שעינו אותו במטרה לחקור אותו.
מותו נודע לקוראים רק בספר השלישי, אף על פי שחטיפתו האכזרית אירעה מול עיניה של קטניס, בספר השני.
קוריולאנוס סנואו – הנשיא סנואו הוא נשיא פאנם ומנהיג הקפיטול.
בספר השלישי חושף פיניק כי הוא סלל את דרכו לשלטון על ידי הרעלת כל המתמודדים מולו ובגלל זה נודף ממנו ריח ורדים חזק כדי להסתיר את ריח הדם מהפצעים שנותרו מהרעל.
הנשיא סנואו מת בסוף הספר השלישי (סיבת המוות איננה חד משמעית בספר).
אפי טרינקט – המלווה של פיטה וקטניס בדרכם לזירה, שותפה בתכנון האסטרטגיה, הכנתם לראיונות וכדומה.
נוהגת להתקשט תמיד בפאה צבעונית (ביום האסיף מוזכר שהתקשטה בפאה ורודה).
היא אחראית בנוסף ביום האסיף עצמו לשלוף את הפתקים שעליהם רשומים שמות הנערים והנערות – הילד ששמו רשום על הפתק שנשלף ישתתף במשחקי הרעב.
בסדרה מופיעות דמויות משנה רבות, לצד הדמויות הראשיות.
ביניהם ניתן למנות את בני משפחתה של קטניס, דמויות שונות שפגשה קטניס בקפיטול, מתמודדים שהתחרו כנגדה במשחקי הרעב בהם השתתפה ועוד.
קיימת גם רשימת מנצחים שלא ידוע באיזה שנה ניצחו, הכוללת את: ליים ממחוז 2, בלייט ממחוז 7, ווף ממחוז 8, סילבה מייליף ממחוז 9, וסידר ממחוז 11.
משחקי הרעב – משחקים שהומצאו על ידי הקפיטול בעקבות מרד שקם 74 שנים לפני תקופת הספר הראשון.
בכל שנה ביום האסיף נבחרים מכל מחוז נער ונערה בגיל 12 – 18 על ידי הגרלה באמצעות פתקים.
אדם יכול להגדיל את מספר הפתקים ששמו רשום עליהם תמורת אספקת דגן ושמן.
כללי המשחק: 24 הנערים והנערות (12 בנים ו-12 בנות) נשלחים לזירה שאיננה ידועה להם מראש, שם הם נלחמים אחד בשני עד המוות.
המתמודד היחיד שנותר חי ושורד – מוכתר כמנצח.
כאשר המנצח מגיע למחוז שלו מורעפים עליו (ועל המחוז) פרסים ומתנות למיניהם, והוא עובר לגור בבית חדש שנמצא ב"שכונת המנצחים" בכל מחוז (שכונה בה המנצחים במשחקי הרעב משנים קודמות מתגוררים).
גמול רבעוני – כמו כן, אחרי כל 25 שנה של משחקי הרעב מתקיים משחק מיוחד הנקרא "הגמול הרבעוני".
בכל גמול רבעוני יש חוק מיוחד, שאיננו קיים ביתר משחקי הרעב.
החוקים נקבעו מראש עם תחילתם של משחקי הרעב.
בגמול הרבעוני הראשון (בשנה ה-25 למשחקי הרעב) תושבי המחוז היו צריכים לבחור את המיועדים בעצמם במקום השיטה הרגילה בה הם נבחרים על ידי הגרלה.
בגמול הרבעוני השני (בשנה ה-50 למשחקי הרעב) נבחר מספר כפול של מיועדים, כך שמספר המיועדים הכולל היה 48. בתחרות זו היימיטץ' היה המנצח.
בגמול הרבעוני השלישי (בשנה ה-75 למשחקי הרעב) נבחרו המיועדים ממאגר המנצחים הקיים של כל מחוז, מה שאומר שמיועדים שניצחו במשחקי הרעב הקודמים חוזרים לזירה.
פאנם – המדינה שבה מתרחשת עלילת הספר.
פאנם נוצרה בעקבות אסונות טבע על הריסות של אמריקה הצפונית.
בפאנם יש שלושה עשר מחוזות, השנים עשר הראשונים נשלטים ביד קשה על ידי הקפיטול, ומחוז 13 נהרס במרד ונשאר כדוגמה למה שיקרה אם המחוזות ימרדו שנית בקפיטול, עיר הבירה ששולטת ביד רמה על כל המחוזות.
פרוש השם "פאנם" הוא קיצור של המשפט המפורסם בלטינית "Panem et circenses", כלומר "לחם ושעשועים".
הכוונה היא ללחם ושעשועים לתושבי הקפיטול על חשבון אנשי המחוזות.
הקפיטול – הקפיטול היא עיר הבירה של פאנם.
מתארים אותה בספר כעיר מאוד "זוהרת", שבה כל האנשים רוצים להיראות מושלמים ומשיגים זאת בעזרת ניתוחים פלסטיים לעיתים אף בדרכים מוגזמות כגון הפיכת עורם לירוק או לשנות את מראם לכשל חיה.
האנשים במחוזות רואים את האנשים בקפיטול כברברים, מפני שבקפיטול מחייבים את כל אנשי פאנם להתייחס למשחקים כמו חגיגה, והם נהנים לראות את ילדי המחוזות מתחרים זה בזה למוות.
הם רואים זאת כתוכנית מציאות לכל דבר ועניין.
בנוסף לכך, הקפיטול מדכאת באופן ממושך את כל המחוזות, וכל המחוזות בעצם כפופים אליה.
תהליך הדיכוי הזה התחיל בעצם מהמהומות שהתחוללו בפאנם נגד הקפיטול, שבמאורעות הללו מחוז 13 הושמד כליל – כסימן הרתעה לשאר המחוזות.
מחוזות – במדינת פאנם ישנם 12 מחוזות.
בהמשך הסדרה מתגלה שיש מחוז 13, אף על פי הדעה הרווחת שנחרב במרד המחוזות שגרם לקיום משחקי הרעב.
לכל מחוז ישנו משאב או עיסוק שמייחד אותו, ומרבית תושבי המחוז עובדים בייצורו, הכנתו וכדומה.
רוב המוצרים שיוצרו על ידי המחוזות עוברים לקפיטול.
לדוגמה, מחוז 12 אחראי על ייצור הפחם, מחוז 11 בחקלאות, מחוז 8 בתעשיית טקסטיל, מחוז 7 בתעשיית עץ ונייר וכדומה.
המחוזות חיים בעוני רב ובפחד מתמיד ממה שהקפיטול עלול לעולל להם.
בכל שנה נשלחים מכל מחוז שני נציגים – נער ונערה – אל משחקי הרעב.
מחוז 13 – מחוז שלוש עשרה הוא מחוז נוסף שהיה קיים לפני המרד של המחוזות נגד הקפיטול, ובמרד הקפיטול הפציצו והרסו את המחוז עד היסוד והשאירו אותו כך כדי שישמש תזכורת לבני שאר המחוזות לכך שזה יכול לקרות גם להם אם יעזו לפתוח במרד נוסף.
תפקידו של מחוז 13 היה לספק לקפיטול נשק גרעיני, לאחר "החרבת" המחוז מחוז 2 ממלא את תפקידו.
בספר השני קטניס פוגשת בבוני וטוויל, פליטות ממחוז 8, שחושבות שמחוז 13 היה קיים כל הזמן מתחת לפני האדמה וכי הקפיטול הסתיר עובדה זאת.
בספר השלישי מתגלה שהדבר אכן נכון, ושם קטניס גרה, במקום במחוז 12 ההרוס.
תפקידו של מחוז 13 הוא יצירת כורים אטומים וכריית גרפיט כפי שמצוין בספר הראשון
טציות- מוטציות שהקפיטול יצר במהלך המרד הגדול לצרכים מלחמתיים כגון ציפורים שמחקות את הקולות שהם שומעות כדי להאזין לאוכלוסייה ולמורדים וצרעות שגורמות לכאב רב ולהזיות בעת עקיצתן.
עורבני מלשן – ציפור טציה שנוצרה על ידי הקפיטול וידעה בקלות ובדייקנות לחקות קול של אדם או כל עצם אחר.
תפקידם של העורבנים המלשנים היה לרגל אחרי אנשי המחוזות, ולגלות מידע לקפיטול בתקופת "הימים החשוכים".
אך במהרה אנשי המחוזות הבינו שמרגלים אחריהם אז הם התחילו לנהל שיחות עם מידע מוטעה כדי להערים על אנשי הקפיטול.
לאחר שבקפיטול הבינו שהאנשים מהמחוזות לא דוברים אמת, מחליט הקפיטול לשחרר את העורבנים ליער, שם יכחדו.
עורבני חקיין – ציפור שנמצאת על סיכתה של קטניס, ובהמשך נהפכה לסמל מרד המחוזות נגד הקפיטול.
העורבני החקיין הוא צאצא של עורבני מלשן שהזדווגו עם ציפורים חקייניות ויצרו זן חדש של ציפור, עורבני חקיין.
עורבני חקיין מסוגלים לחקות קולות ורעשים טוב יותר מציפורים חקייניות טבעיות אבל פחות טוב מהעורבני מלשן.
ברית הקרייריסטים – ה"קרייריסטים" הם ברית חזקה המתקיימת בכל משחקי רעב, המורכבת לרוב ממחוזות 1, 2 ו-4. הם נקראים כך מכיוון שיש להם "קריירה" ארוכה של רציחות מיועדים במהלך המשחקים.
לקרייריסטים יש לרוב מנהיג, לדוגמה, במשחקי הרעב ה-74, קייטו היה מנהיג הקרייריסטים, שכללו אז את מארוול, גלימר וקלוב.
ברוב המשחקים, חבר בברית הקרייריסטים ניצח, לדוגמה פיניק אודייר, במשחקים ה-65.
צרעות ציד – צרעות טציות שתוכנתו גנטית לגרום כאב רב, הזיות ובמקרים קיצוניים גם מוות.
צרעות ציד מופיעות בספר הראשון כאשר קטניס משתמשת בהן כדי להשיג את הקשת מידי הקרייריסטים על ידי זה שהיא מנסרת ענף שעליו נמצא קן צרעות ציד והוא נופל על המחנה הקרייריסטי.
הצרעות הורגות שתי קרייריסטיות ומגרש את הקרייריסטים האחרים ובכך מאפשר לקטניס לקחת את הקשת מאחת הקרייריסטית המתות ולרדת מהעץ.
אווקס – אדם, בדרך כלל מאחד המחוזות, שנתפס על ידי הקפיטול לאחר שהפר חוק, וכורתים את לשונו כעונש והוא הופך להיות משרת אילם.
הבולטת ביותר היא אווקס אדמונית שהייתה המשרתת של קטניס ופיטה במשחקי הרעב, ומאוחר יותר דאריוס – אוכף שקט חביב יותר מהאחרים, שנענש על כך שניסה להגן על גייל ממלקות.
אוכפי השקט – הכינוי לשומרים מטעם הקפיטול שמוודאים שהשקט נשמר ברחבי המחוזות, ושאין הפרות משמעת ועבירות על החוקים.
אוכפי השקט במחוז 12 היו פחות קשוחים מאוכפי השקט שבמחוזות האחרים, עד אשר הם הוחלפו באוכפי שקט קשוחים יותר, שאף הענישו את גייל במהלך הספר השני מכיוון שנתפס עם תרנגול הודו מת.
לפני כניסתה לזירה קטניס מגלה כי אחד מאוכפי השקט הראשונים והפחות קשוחים, דאריוס, הפך לאווקס.
בספר השלישי מגלה קטניס שרוב אוכפי השקט נולדו וגדלו במחוז 2, ולא בקפיטול.
הכירה – הכירה הוא השוק השחור של מחוז 12 שם ממוקם הדוכן של סיי "שומן" ושם קטניס נוהגת לסחור בשלל הציד שלה יחד עם גייל.
התפר – התפר הוא החלק העני ביותר של מחוז 12. ילידי התפר ידועים בעיניהם האפורות, בשיערם הכהה ובצבע השחום של עורם.
משפחותיהם של קטניס וגייל גרות בתפר, זאת עד לפני שניצחה קטניס במשחקי הרעב ה-74 ועברה עם אמה ואחותה להתגורר בשכונת המנצחים, בסמוך לפיטה והיימיטץ'.
קרן השפע – בכל אחד ממשחקי הרעב ישנה קרן שפע הממוקמת במקום כלשהו בזירה תמיד באמצע מעגל נקודות ההתחלה.
בתוך קרן השפע ישנו ציוד שהמיועדים זקוקים לו: נשק, מזון, ציוד הישרדותי וכדומה.
בכל שנה מתים מספר מיועדים במה שנקרא "מרחץ הדמים" שמתקיים בקרן השפע בקרב על הציוד.
הזירה – המקום שבו מתרחשים משחקי הרעב בכל שנה.
הזירה משתנה כל שנה, אך נשארת מקום גדול מאוד עם מגוון אפשרויות מחבוא ומסתור למתמודדים.
כל שנה, במרכז הזירה ממוקמת "קרן השפע", בה אפשר להשיג את הציוד בתחילת המשחק, ושם גם נערכים המשתים.
בספרים מסופר על זירות בסוגים שונים: זירות שבהן יש יער, כמו במשחקי הרעב ה-74, וגם זירות מדבריות, שמהן הקפיטול נמנע בעקבות חוסר ב"אקשן".
במשחקי הרעב ה-75, הזירה הייתה בנויה כמו שעון, שמרכזו אגם גדול ובשוליו ג'ונגל.
בכל גזרה בזירה התרחש אסון שונה בשעה שונה, כגון: ברק הפוגע בעץ, ערפל רעיל, קופים אוכלי אדם, גשם של דם ועוד.
ידוע גם שלפעמים מתרחשים אסונות טבע בזירות, כגון רעידת האדמה וההצפה שהייתה במשחקי הרעב בהם ניצחה אנני קרסטה, אהובתו של פיניק.
מסופר גם שבגמול הרבעוני השני, הזירה נראתה לכאורה כמו גן עדן, אבל התגלה שכל הצמחים והמים בזירה מורעלים, החיות מסוכנות, וגם הר הגעש הנמצא בזירה התפרץ.
בזירה מעורבים קברניטי המשחק, ולעיתים רבות הם מייצרים מוטציות מסוכנות ושותלים אותן בזירה או משנים תנאי טבע כדי להשפיע על מהלך המשחק.
רחפת – כלי טיס דמוי מטוס שעובד על שני מנועים שמסובבים רוטורים בתוך חורים בכנפיים וגורמים לרחפת לעוף.
בשימוש הקפיטול כדי לקחת את המיועדים לזירה וגם לשימוש צבאי (הפצצות, הצנחת אספקה וכדומה).
היחידים שהם בעלי רחפת הם הקפיטול ומחוז 13.
כל שלושת הספרים קיבלו בעיקר ביקורת חיובית.
ג'ון גרין מהניו יורק טיימס אף השווה את הסדרה לספרו של סקוט וסטרפלד, Uglies.
עם זאת, נמתחה ביקורת על כך שהספרים אלימים מדי, במיוחד לבני נוער, הקוראים העיקריים של הספר.
בעקבות הצלחת טרילגיית הספרים, הוחלט להפיק סדרת סרטים שתגולל את עלילות שלושת הספרים.
סדרת הסרטים כוללת ארבעה סרטים, כך שהספר השלישי בסדרה יחולק לשני פרקים.
הסרטים הופצו על ידי אולפני Lionsgate וכיכבו בהם ג'ניפר לורנס בתפקיד קטניס, ג'וש האצ'רסון בתפקיד פיטה וליאם המסוורת' בתפקיד גייל.
הסרט הראשון יצא לאקרנים ב-2012, והאחרון ב-2015. כל הסרטים זכו להצלחה מסחרית והפכו לשוברי קופות.
המחזה "The Hunger Games: On Stage" יעלה לראשונה בלונדון ב-20 באוקטובר 2025. ההפקה תתקיים בתיאטרון Troubadour Canary Wharf, הממוקם ברובע הפיננסי של לונדון, וכולל 1,200 מקומות ישיבה בתצורת במת מעגל.
המחזה מבוסס על הספר והסרט הראשון מסדרת "משחקי הרעב" ועובד על ידי המחזאי קונור מקפרסון, שהיה מועמד לחמישה פרסי טוני.
הבמאי של ההפקה הוא מת'יו דאנסטאר, שביים בעבר מחזות כמו "2:22 – A Ghost Story", "Hangmen" ו"איש הכריות".
ההפקה מופקת על ידי אוליבר רוידס, טריסטן בייקר וצ'ארלי פרסונס עבור Runaway Entertainment, בשיתוף איזובל דייוויד ותיאטרון אומדה, ובתיאום עם Lionsgate.
דאנסטאר ציין כי המחזה ישלב אלמנטים מותחים ומסוכנים בהשראת הספר והסרט תוך שמירה על דמותה המרכזית של קטניס אוורדין.
מקפרסון הדגיש כי המחזה שואף לכבד את ערכי הסיפור המקורי, במיוחד את המסרים של חוסן אישי ואומץ מוסרי.
סוזן קולינס הביעה שביעות רצון מהעיבוד ואמרה כי הוא מספק דרך חדשה לחוות את הסיפור על הבמה.
Lionsgate מתכננת גם עיבוד קולנועי נוסף ביקום משחקי הרעב, שיתבסס על הספר של קולינס, Sunrise on the Reaping, שייצא לאור ב-18 במרץ 2025.
משחקי הרעב: התלקחות הוא סרט מדע בדיוני והרפתקאות אמריקאי, המבוסס על עלילת הספר השני בטרילוגיית "משחקי הרעב", "התלקחות", שנכתב על ידי סוזן קולינס.
בסרט מככבים ג'ניפר לורנס, ג'וש האצ'רסון, ליאם המסוורת' ואליזבת' בנקס.
הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-20 בנובמבר 2013.
כאשר פיטה וקטניס שבים למחוז 12 הם מועברים לגור בשכונת המנצחים, לצידו של היימיטץ'.
פיטה, שעדיין מאוהב בקטניס, מאוכזב לאחר שהוא מבין שמנקודת מבטה של קטניס מערכת היחסים ביניהם הייתה רק אסטרטגיה ואילו בשבילו זה היה באמת, ולכן נעשה קריר כלפיה.
הנשיא סנואו מפתיע את קטניס בביקור, בו הוא מורה לה להמשיך בהצגה שלפיה היא ופיטה מאוהבים ולגרום לו להאמין בכך, זאת משום שהמהלך שבו קטניס ופיטה איימו שניהם להתאבד בו זמנית על ידי אכילת גרגירי "רוש הלילה", לא מצא חן בעיני הקפיטול והיה יכול להתפרש כקריאת תיגר על שלטונו.
קטניס ופיטה יוצאים ל"סיבוב הניצחון", בו הם מבקרים בשאר המחוזות ונושאים נאומים לפני משפחות המתים.
במהלך ביקוריהם הם מגלים כי המשחק האחרון התסיס את אזרחי המחוזות נגד השלטון, שמתעמתים מול הקפיטול, ועצם נוכחותם של קטניס ופיטה רק מוסיפה לכך.
התסיסה מלווה בהצדעות המוניות (המצדיעים הראשונים מוצאים להורג באופן מיידי), כתובות גרפיטי, וסמלים של 'עורבני חקיין'.
בסוף סיבוב בניצחון פיטה וקטניס מחליטים להתארס, זאת כדי לשכנע את העולם שהם באמת אוהבים זה את זו.
בשנה זו נערך הגמול הרבעוני השלישי (כל 25 שנים), ובו נקבע שמכל מחוז ייבחרו מתמודדים שכבר שיחקו וניצחו.
במחוז 12 קטניס היא המנצחת היחידה ואיתה ילך פיטה או היימיטץ', לכן היא והיימיטץ' עשו הסכם לפיו אם פיטה ייבחר, היימיטץ' יתנדב להחליף אותו, אך בהצבעה שמו של היימיטץ' עולה ופיטה מתנדב להחליפו.
לכן קטניס ביקשה מהיימיטץ' שידאג לפיטה במשחקים וידאג שהוא יחזור הביתה.
במהלך הראיונות שלפני המשחקים, רוב המתמודדים יוצאים נגד הגמול הרבעוני השלישי, זאת כדי לשכנע את הקפיטול להפסיק את המשחקים.
ג'והנה, מתמודדת ממחוז 7, מקללת וצועקת בשידור חי, פיניק, מתמודד ממחוז 4 והצעיר ביותר שזכה אי פעם, מקריא שיר אהבה לאהובתו אנני, מנצחת נוספת וביטי, מתמודד ממחוז 3 מזכיר לקפיטול שתמיד אפשר לשנות את החוקים.
במהלך הראיון של קטניס, היא מסתובבת ושמלת החתונה שהיא הייתה אמורה ללבוש בחתונה שלה ושל פיטה נשרפת והופכת לעורבני החקיין.
בראיונו של פיטה הוא מספר שהוא וקטניס התחתנו ושהיא נכנסה להריון.
למרות כל הניסיונות ווהתנגדויות של הקפיטול לאחר הבשורה, המשחקים יצאו לפועל.
קטניס ופיטה יוצרים ברית עם פיניק ומאגס ממחוז 4, ג'והנה וביטי ווריס ממחוז 3, אך מאגס הקריבה את עצמה ווירס נרצחה על ידי מתמודד אחר.
במהלך המשחק הם מגלים שהזירה עובדת כמו שעון ושבכל שעה גזרה אחרת של הזירה פועלת (כדוגמת: גשם של דם, ערפל רעיל, קופים רצחניים וכו').
בשעה 12 ברק פוגע ישירות בעץ.
לאחר מכן ביטי מעלה רעיון להשתמש בחוט תיל סביב בעץ ודרך החוף ובכך לחשמל את שאר המתמודדים.
בשלב זה קטניס מתוודה על אהבתה לפיטה והם מתנשקים.
ביטי מחליט שג'והאנה וקטניס הן אלו שיעבירו את החוט אל מרכז הזירה ובכך מפריד בין קטניס לפיטה.
קטניס וג'והאנה נתקלות בדרך בקרייריסטים הנותרים, אנובאריה וברוטוס.
ג'והאנה חובטת בראשה של קטניס עם גליל התיל, מוציאה את שבב המעקב של הקפיטול מהיד של קטניס ובורחת.
כשקטניס חוזרת אל העץ, היא רואה את ביטי מעולף על הרצפה לאחר שנתקע עם חנית בשדה הכוח.
פיניק שכנע את קטניס שהם באותו הצד לאחר שהיא חשבה שהוא וג'והנה בגדו בהם והרגו את פיטה.
קטניס מלפפת את קצה התיל אל חץ ויורה אותו אל השמיים, רגע לפני פגיעת הברק.
הזירה מתפוצצת, חלקים ממנה מתחילים לקרוס ורחפת מהקפיטול מגיעה לאסוף את קטניס.
קטניס מתעוררת ומגלה שהיא נמצאת בדרך למחוז 13. פלוטארך והיימיטץ' מסבירים לה שבמהלך המשחק, חצי מהמתמודדים ידעו שמטרתם היא לחלץ את קטניס מהמשחקים ובכך לחזק את המרד במחוזות, כי היא סמל המהפכה.
עוד הם מגלים לה שפיטה וג'והנה נמצאים בשבי בקפיטול, דבר שגורם לה לתקוף את היימיטץ' בכעס אך פלוטארך עילף אותה.
קטניס מתעוררת לצדו של גייל שמסביר לה שרחפות הפציצו והשמידו את כל מחוז 12, אך האנשים חיים וכך גם אימה ואחותה.
סינה (לני קרביץ): הסטייליסט של קטניס במשחקים.
קוריולאנוס סנואו (דונלד סאת'רלנד): נשיא מדינת פאנם.
פרימרוז "פרים" אוורדין (וילו שילדס): אחותה הקטנה של קטניס.
פיניק אודייר (סם קלאפלין): מנצח לשעבר.
פלוטארך הוונזבי (פיליפ סימור הופמן): יועצו של סנואו, שבסוף מתברר שהוא תמיד היה לצדם של המורדים.
בנובמבר 2012, הודיע המלחין ג'יימס ניוטון האוורד, אשר הלחין את פסקול משחקי הרעב, כי הוא ילחין את פסקול "התלקחות".
בפסקול שירים חדשים של קולדפליי, סיה, כריסטינה אגילרה, דה וויקנד, דה נשיונל, אלי גולדינג, פטי סמית', הלומינירז, אנתוני והג'ונסונוס ועוד.
המוזיקה המקורית של הסרט הולחנה ונכתבה בידי ג'יימס ניוטון האוורד, שהלחין את פסקול הסרט הקודם.
משחקי השף היא תוכנית מציאות ישראלית שעוסקת בבישול, המשודרת החל מ-19 בינואר 2014 במסגרת שידורי הזכיינית רשת.
שתי העונות הראשונות שודרו בערוץ 2, והעונה השלישית ואילך משודרות בערוץ 13. הפורמט של התוכנית פותח ב"רשת" בשיתוף תאגיד המדיה הבינלאומי ITV.
פורמט התוכנית נמכר לרשת RTL.
שידורה של העונה הראשונה החל ב-19 בינואר 2014, ופרק הגמר שודר ב-8 באפריל 2014, והרייטינג היה 32.9%.
שידורה של העונה השנייה החל ב-28 בפברואר 2016, ופרק הגמר שודר ב-23 במאי 2016, והרייטינג היה 30.8%.
העונה השלישית עלתה ברשת 13 ב-15 במאי 2018, ובה השף יוסי שטרית החליף את השף מאיר אדוני, שעבר לתוכנית בייק אוף ישראל של קשת 12. פרק הגמר של העונה שודר ב-4 בספטמבר 2018, והרייטינג היה 13.9%.
ב-7 באוקטובר החלה עונת הקונדיטוריה של "משחקי השף", בשם "משחקי השף: קונדיטור", אליה הצטרף לצוות השופטים הקונדיטור ארז קומרובסקי.
תוכנית הגמר התקיימה ב-27 בנובמבר.
העונה הרביעית עלתה לשידור ב-30 באוקטובר 2019 והסתיימה ב-25 בפברואר 2020. העונה החמישית עלתה לשידור ב-17 באפריל 2021 והסתיימה ב-9 באוקטובר 2021. העונה השישית עלתה לשידור ב-5 בספטמבר 2022 והסתיימה ב-7 בפברואר 2023.
העונה השביעית עלתה לשידור ב-5 באוגוסט 2024 והסתיימה ב-29 בדצמבר 2024.
העונה השמינית עלתה ב-8 בנובמבר 2025.
בתוכנית משתתפים חובבי בישול אך בעיקר מורכבת מטבחים המגיעים ממטבחים מקצועיים, שמתחרים על התואר "השף המוכשר בישראל".
את התוכנית מנחה מירי בוהדנה.
בתוכנית יש ארבעה שלבים: האודישן העיוור, מחנה האימונים, קרבות המטבח ופרקי הגמר.
בשלב האודישנים העיוורים כל מתמודד מכין מנה תוך שעה בלבד, והיא עומדת למבחן טעימה עיוורת בפני שלושת השופטים, שלא רואים את המתמודד ולא יודעים כל פרט עליו.
בזמן הטעימה המתמודד צופה בשופטים ושומע אותם, עד שלב ההחלטה שבו נסגר מסך הצפייה.
לאחר הטעימה השופטים נפגשים עם המתמודד וכל שופט חושף את החלטתו, האם העניק סכין למתמודד (ציון "עובר").
מתמודד שקיבל סכין משלושה שופטים לפחות עובר לשלב מחנה האימונים.
החל מהעונה השלישית, השופטים יכלו להעניק למתמודד "הזדמנות שנייה" אם היו חלוקי דעות על המנה או אם חשבו שהוא מנוסה והאודישן הראשון שלו לא הצליח.
למחנה האימונים מגיעים 30 המתמודדים (בעונה השנייה עברו 33 מתמודדים, בעונה השלישית 29 מתמודדים) שעברו בהצלחה את שלב הטעימה העיוורת.
הם נבחנים בשלוש משימות, אחת מכל שף: משימת דיוק וטכניקה, משימת איזון טעמים ומשימת דמיון.
בסוף כל משימה כל שף בוחר שני מתמודדים כך שבכל נבחרת יש שישה מתמודדים.
בעונה השלישית הוחלט לראשונה שבסיום כל משימה, מלבד בחירה לנבחרות תהיה גם הדחה של המתמודדים שביצעו את המשימה הכי פחות טוב.
בפועל, הרעיון יושם רק לאחר המשימה הראשונה.
בשלב קרבות המטבח הנבחרות מתחרות זו בזו, וחברי הנבחרת המנצחת זוכים בחסינות מהדחה עד התוכנית הבאה.
בכל פרק ניתנות שתי משימות: משימה קבוצתית ומשימת הדחה אישית.
במשימה הקבוצתית השף מסייע לנבחרתו בייעוץ כיצד להכין את המנה, אך אסור לו לטעום מן האוכל או לגעת ולעזור בבישול.
המנות עומדות לשיפוט של 14 טועמים "מומחים", שמתחלפים מדי תוכנית בהתאם לנושא הפרק (לדוגמה: איטלקיים למשימת פסטה, קרניבורים למשימת בשר וכו').
בתום המשימה הזו נבחרת אחת זוכה בחסינות.
חברי שתי הנבחרות המפסידות מתמודדים במשימת ההדחה האישית על מקומם בנבחרת.
השפים טועמים את כל המנות, ביניהן המנות של חברי הנבחרת שלהם, בטעימה עיוורת בלבד, ונותנים ציון לכל מנה מבלי לדעת מי הכין אותה.
כשנותרו 7 מתמודדים (שלב אחד לפני רבע הגמר), מספר הטועמים "המומחים" יורד לשבעה ולפיכך חל כלל חדש, לפיו הנבחרת שמנצחת אינה עוברת אוטומטית לשלב הבא, אלא השף של הנבחרת מעניק חסינות לאחד מחברי הנבחרת שלו.
בפרק חצי הגמר, 5 המתמודדים מתחרים האחד בשני בכמה משימות שהשפים נותנים, להכין מנות שהומצאו על ידי השפים עצמם, ובסופן נקבעת שלישיית הגמר (בעונה הראשונה רביעיית הגמר).
פרק הגמר התנהל באופן שונה בעונה הראשונה ובעונה השנייה.
בעונה 1, השתתפו 4 מתמודדים שביצעו שתי משימות.
את משימת הגמר הראשונה שפטו שלושת השפים במבחן טעימה עיוורת, ובסופה הודחו שני מתמודדים.
במשימת הגמר השנייה השתתפו שני המתמודדים האחרונים שנותרו, והציונים ניתנו על ידי 24 שפים מהמובילים בישראל, שבחרו את המנצח בעונה.
בעונה השנייה, הייתה רק משימה אחת, בה שלושת הפיינליסטים נדרשו לבשל ארוחה בת שלוש מנות: ראשונה, עיקרית וקינוח, בעזרת שלושה מחבריהם לנבחרת שהודחו (לבחירתם), ואת המנה שפטו 24 שפים בכירים מכל הארץ.
בסוף כל עונה מחליפים השפים את צבעי הנבחרות שלהם כדי לשמור על טוהר השפיטה ושצבעי הנבחרות מהעונה הקודמת לא יודעו לשופטים מבחוץ.
מאיר אדוני (עונות 1–2), שף ישראלי ומבעלי המסעדה "כתית" בתל אביב.
מסעדות נוספות בבעלותו: "המזללה", "בלו סקיי" ו "לומינה".
אדוני נחשב לשף רגיש ונוסטלגי, שלעיתים היה מזיל דמעות בתוכנית עקב לחץ או התרגשות.
אסף גרניט, שף ישראלי מבעלי המסעדה מחניודה בירושלים.
חלק מהמסעדות הנוספות בבעלותו: "יודל'ה", "מונא", "טלבייה" "הסדנא" "בלאגן ו"שבור" שעליה זכה גם בכוכב מישלן.
שף גרניט ידוע באופיו הסגור והקשוח במטבח ובחיים כאחד, אך הוא מתגלה פעמים רבות גם כאדם ביישן ורגיש.
נוטה להעסיק לאחר הצילומים מתמודדי עבר מנבחרתו בשלל המסעדות שלו.
מושיק רוט, שף ישראלי, הפעיל מסעדה בשם "Samhoud places &" במרכז אמסטרדם, שזכתה לשני כוכבים במדריך מישלן, והוא השף הישראלי היחיד אשר הגיע להישג זה.
יוסי שטרית (עונה 3–), שף ישראלי מבעלי המסעדה "היבה" שבתל אביב, נבחר שנתיים ברציפות ברשימת השפים הטובים בעולם (24 ,25)
ארז קומרובסקי (משחקי השף קונדיטור, עונות 4–5), שף ישראלי שהקים את רשת המסעדות לחם ארז ואת מסעדת "מינט" בניו יורק.
תמר כהן צדק (עונה 6) שפית ישראלית, שף והבעלים של מסעדת "קוצ'ינה הס 4".
רז רהב (עונה 6) שף והבעלים של מסעדת "OCD".
תומר אגאי (עונה 6) שף והבעלים של מסעדות "סנטה קתרינה" ו "צ'נה".
את עונה זו הנחתה מירי בוהדנה ובה השתתפו השפים מאיר אדוני, אסף גרניט ומושיק רוט בתור שופטים.
התוכנית שודרה בערוץ 2 בשידורי רשת, מה-19 בינואר 2014 עד ל-8 באפריל 2014. בעונה זכתה מאיה קליין מהנבחרת האפורה של השף מאיר אדוני.
בטבלה מתוארות מספר הצלחות שהקבוצות קיבלו
פרמטרנבחרת אפורהנבחרת אדומהנבחרת שחורהמשימה / שופטמאיר אדוניאסף גרניטמושיק רוטפסטה 5 3 6שוק4 6 4שוקולד1 0 13גורמה ממרכיבים עממיים6 8 0בשר 7 2 5בריאות 9 4 1אוכל מנחם4 7 0דגים בסגנון של שף מתחרה2 5אוכל מהיר 10 3 1קונדיטוריה1 3רבע גמר - עוף2 1 4סך הכול51 44 42
התוכנית שודרה בערוץ 2 בשידורי רשת, מה-28 בפברואר 2016 עד ל-23 במאי 2016. בעונה הזו נערך לראשונה בתוכנית שלב גלגל ההצלה שבו המנצח חזר למשחק.
בגמר זכה המתמודד אור גינסברג מהנבחרת השחורה של השף מאיר אדוני.