tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסדרה עוקבת אחרי בני נוער אשר מנסים להתמודד עם הגורל שלהם להיות אנשי זאב ובכל פרק הם חווים הרפתקה חדשה.
במשחק הווידאו "Sonic Unleashed" הופך סוניק הקיפוד לקיפוד-זאב (Werehog).
בסרט האנימה "ילדי זאב: אמה ויוקי" של מאמורו הוסודה הם אנשי זאב.
בסדרה מראה שחורה בפרק מייזי דיי, דמות השחקנית מייזי נהפכת לאשת זאב.
בסדרת הסרטים "שחקן על ארבע" כל קבוצות הספורט בסרטים נושאות את השם "Werewolves".
בסרט "זומבים 2" מופיעים לראשונה אנשי הזאב, כששם כמו בלהקת זאבים רגילה, ישנו זאב אלפא המשמש כמנהיג, שבסרט הלהקה מונגהת על ידי אשת זאב.
אדם ומלואו היא תוכנית טלוויזיה בת 20 פרקים ששודרה בערוץ 33 בין השנים 2004-2005. במסגרת תוכנית זו, הסתובב המגיש ברחבי ישראל, פגש אנשים והביא סיפורים על סביבת מגוריהם, זיכרונות ילדותם, וחייהם.
את התוכנית הגיש בהתחלה עוזי חיטמן, שהספיק להגיש 11 פרקים.
לאחר מותו הפתאומי של חיטמן ב-2004, החליף אותו חנן גולדבלט עד מעצרו ב-2005.
בעקבות כך, החליטו בהפקת התוכנית להפסיק לייצר פרקים נוספים.
אדם זאב היא עלילה ברטונית ואחת מתריסר העלילות של מארי דה פרנס, שנכתבו ככל הנראה בסוף המאה ה-12. היא מגוללת את סיפורו של איש זאב הנלכד בצורתו החייתית בידי אשתו הבוגדנית ולאחר מכן על ידי המלך.
הסיפור היה אהוד מאוד ועובד לתוך "העלילה על מליון" ("Le Lai De Melion"), וככל הנראה סר תומאס מלורי ציינו כמקור ב"מות ארתור".
ברון מחבל ברטאן בשם אדם-זאב, נהג להיעלם בכל שבוע למשך שלושה ימים שלמים מבלי שאשתו, או מי מבני ביתו, ידעו לאן שם פעמיו.
לבסוף, לאחר שאשתו התחננה בפניו שיגלה לה זאת, הוא הודה בפניה שהוא אדם זאב, והוסיף שעליו להחביא את בגדיו במקום מסתור בטוח על מנת שיוכל לשוב לקדמותו בכל פעם.
הוא גם סיפר לה היכן היה נוהג להחביא את בגדיו.
זמן מה לאחר מכן, באחד מימי היעדרו, היא זימנה אליה אביר שרחש לה חיבה, ושלחה אותו לגנוב את בגדי בעלה ממקום המסתור.
משבעלה לא שב, היא התחתנה עם האביר מקץ תקופה.
בחלוף שנה, המלך, חברו של אדם זאב, יצא למסע-ציד, וכלבי-הציד שלו כיתרו את אדם זאב במצבו החייתי.
מיד כשהבחין במלך, אדם זאב רץ אליו והתחנן על חייו; הוא הסיר את הארכוף מעל רגלו של המלך ונישקה לכל אורכה.
דבר זה הדהים את המלך וגרם לו להרחיק את הכלבים.
בחזור משלחת-הציד עם אדם זאב כבן-לוויה, המלך שמח בפלא.
כל באי הארמון אהבו אותו בשל אצילותו ועדינותו.
יום אחד הגיע לארמון בעלה האביר של אשת אדם זאב, והלה תקף אותו שוב ושוב.
משום שהזאב מעולם לא נהג באלימות שכזו לפני כן, כולם היו בטוחים שהאביר ודאי פגע בו באופן כלשהו.
זמן קצר לאחר מכן, המלך הלך ליער בו מצא את אדם זאב.
אשת אדם זאב ניגשה אל המלך, ואדם זאב תקף אותה, ושיסע את אפה לגזרים.
אדם חכם ציין שהזאב מעולם לא נהג כך בעבר, ושהאישה הזו הייתה אשת אדם זאב, שנעלם.
המלך העביר את האישה לחקירה, ובה היא התוודתה ומסרה את מיקום הבגדים הגנובים.
הם הניחו את הבגדים לפני הזאב, וזה התעלם מהם; החכם יעץ להם לקחת את הזאב והבגדים אל חדר-שינה, כדי שיוכל להתלבש בפרטיות.
מששב לקדמותו, השיב המלך לאדם זאב את אדמותיו, והוציא לגלות את אשתו ואת האביר.
ברבות הימים נודע שכל ילדיה של האישה נולדו מחוסרי-אף.
אדם הלסקה הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הקלע.
הלסקה שיחק בליגת הקולג'ים עבור אוניברסיטת המדינה של איווה במשך שש עונות, בהן קלע 1,847 נקודות, מקום שני בקלעי איווה בכל הזמנים.
הלסקה נחשב לאחד השחקנים הטובים באוניברסיטה כשבסוף עונתו האחרונה נבחר לשחקן העונה של אקדמיית כוכבי העתיד של אמריקה.
הלסקה נבחר בדראפט ה-NBA בסיבוב השני, במקום ה-43 הכללי על ידי ניו אורלינס הורנטס.
ב-21 בפברואר הוא עבר בעסקה שכללה שלוש קבוצות ליוסטון רוקטס.
אך כעבור זמן קצר, נחתך מן הקבוצה וחתם בקבוצת ליגת הפיתוח של ה-NBA, איווה אנרג'י.
הלסקה עזב את הקבוצה בתום השנה וחתם באוגוסט 2008 במועדון הישראלי הפועל ירושלים, שאיתה זכה בגביע ווינר לשנת 2008, אך הוא שוחרר בהמשך העונה.
אדם וחווה הוא כינוי ליצירת חיתוך עץ שיצר לוקאס קראנאך האב בשנת 1509, ביצירה מתוארים אדם וחוה לפני גירושם מגן עדן, חיתוך עץ זה הוא מהראשונים שנוצרו בתקופת הרנסאנס הצפוני.
היצירה מוצגת במוזיאון ישראל בירושלים.
מן התימה של היצירה ניתן להניח כי הושפעה מתחריט הנחושת של אלברכט דירר "אדם וחוה", משנת 1504, אך בעוד שבתחריטו של דירר אדם וחוה ממוקמים במרכז התמונה, נמצאים באופן סימטרי זה לעומת זו ומתוארים כדמויות אידיאליות, בחיתוך העץ של קראנאך אדם וחווה נמצאים בתור פרט, כשחיות סובבות אותם, ואינם לבד.
שינוי נוסף הוא בתפקידן של החיות: אצל דירר נמצאות ארבע חיות המייצגות את ארבעת סוגי הליחה שהיו תחת שליטת האדם לפני חטאו: החתול מייצג את הכולירה, הארנב סנגוויני, השור פלגמטי, והדישון מלנכולי.
אצל קראנאך החיות ממלאות את התמונה ומציפות אותה בפרטים.
אצל קראנאך רואים כי חוה היא זו העומדת והאקטיבית, בעוד אדם יושב ומצטייר כפאסיבי.
זהו ביטוי לפרשנות הנוצרית, שלפיה חווה היא החוטאת העיקרית בחטא האדם הראשון.
אדם ונחש הוא אלבומה הרביעי של להקת אתניX.
מלהיטי האלבום: "ג'סיקה", "בובה", "מקדש האהבה", "אדם ונחש" ו"חברון".
האלבום כולל ארבעה שירים בנושאים חברתיים ופוליטיים ואת השיר "Sit And Talk" שבוצע קודם לכן בפסטיבל המוזיקה "Midem" בצרפת בינואר 1991.
האלבום מכר למעלה מ-50,000 עותקים והגיע למעמד פלטינה.
מקדש האהבה (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:12]
אדם ונחש (מילים: זאב נחמה, שיר השירים/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:08]
יפה בחלון (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:19]
ג'סיקה (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:20]
יורי וריקה (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:07]
חלום (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:23]
שומקום (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:47]
בובה (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:48]
קאדילק ג'ו (מודל '93) (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:10]
הקו הירוק (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:08]
חברון + באובב (מילים: זאב נחמה/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [6:28]
Sit And Talk (מילים: זאב נחמה ואודי הניס/לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:06]
"באובב" - קטע אינסטרומנטלי המתחבר לשיר "חברון" - לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי.
גיל אלון - קטע גיטרה אינסטרומנטלי ב-"הקו הירוק".
זאב נחמה - שירה, עיבודים.
תמיר קליסקי - קלידים, עיבודים.
גדי פוגטש - כינור בשיר "יורי וריקה".
יבגני שפובלוב - טנור בשירים "ג'סיקה" ו"הקו הירוק".
כוכבה חבר - שירה בלאדינו בקטע "באובב"
יסמין גמליאל ושרון בן צדוק - קולות רקע.
דרור קליסקי ורוני בראון - מפיקים בפועל
אדם השחור (או בלאק אדם; באנגלית: Black Adam) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיעה לראשונה בחוברות הקומיקס של חברת פאוסט קומיקס, ואשר משמש כיריבו המושבע של קפטן מארוול.
הדמות הופיעה בהופעה חד פעמית במהדורה המוגבלת "The Marvel Family #1" מדצמבר 1945, ונוצרה על ידי הכותב אוטו בינדר והמאייר צ'ארלס קלרנס בק.
בתור הארד של הקומיקס, הדמות הוחייתה מחדש לאחר שחברת DC קומיקס קנתה את הזכויות לדמויותיה של חברת פאוסט קומיקס והחלה לפרסם את סדרת הכותרים בשם "שהאזאם!".
אדם השחור הוא קודמו המושחת של קפטן מארוול, אשר עשה את דרכו מימי מצרים העתיקה לזמנים מודרניים כדי להתעמר במשפחת מארוול ובקרוביהם.
מאז שובה של הדמות, היא שוכתבה מחדש בידי הכותבים ג'ף ג'ונס, דייוויד ס.
גויר וג'רי אורדוויי כדמות של אנטי גיבור שמנסה לטהר את שמה.
תפקידים משמעותיים בסדרות כותרים כמו חברת הצדק של אמריקה והמשבר האינסופי העלו את דרגת חשיבותה של הדמות בהמשכיות העכשווית של יקום DC.
דמותו של אדם השחור מדורגת במקום ה-16 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
הדמות מופיעה בהופעת הבכורה של בסרט היקום הקולנועי של DC "בלאק אדם", בגילומו של דוויין ג'ונסון.
כאשר תיאו אדם/תיאו הוגה את מילת הקסם "שהאזאם!" (Shazam!), הוא משנה את צורתו לאדם השחור וניתנים לו כוחות הנובעים מאלים מצריים קדומים:
תחילית אות עברית תחילית אות אנגלית דמות מיתולוגית תיאור ש S סיבולת של שו באמצעות הסיבולת הבלתי מוגבלת של האל המצרי שו, אדם השחור יכול לעמוד בפני התקפות פיזיות שונות ולשרוד אותן.
בנוסף, הוא אינו זקוק למזון, שינה או חמצן, ומסוגל לשרוד במעמקי החלל.
המטבוליזם האלוהי שלו מעניק לו כוח בכל פעולותיו הפיזיות.
אדם מתוחזק בידי האנרגיות הקסומות שזורמות בגופו והופכות אותו לאלמותי.
ה H זריזות של הורוס על ידי תיעול המהירות העל-טבעית של הורוס, אדם השחור יכול לנוע במהירות הקרובה למהירות האור על פני האדמה.
בחלל החיצון, הוא מסוגל לעוף במהירויות אור.
מסוגל להעניק את מהירותו לפלאש מתור הזהב של הקומיקס, ג'יי גאריק וכן לרוץ במהירויות גבוהות לצידו.
א A כוח של אמון לאדם השחור רמות פנומנליות של כוח-על.
הוא מסוגל לכופף בקלות פלדה, להכות דרך קירות, ליצור גלי הדף עוצמתיים על ידי מחיאת כפות ידיו ולהרים משאות עצומים במשקלם.
עוצמתו מקבילה לדמויות אחרות של DC קומיקס כמו סופרמן וקפטן מארוול, אם כי מספר כותבים תיארו את כוחו כגדול יותר משלהם.
לפחות במקרה אחד, אדם השחור היה מסוגל לעמוד בפני כוחותיהם המשולבים של ליגת הצדק, חברת הצדק של אמריקה, הטיטאנים הצעירים, עשרת העוצמתיים והצייד ממאדים.
ז Z חוכמה של זהוטי לאדם השחור יש גישה מיידית לידע נרחב ביותר של מלומדים, מה שמאפשר לו לדעת מספר שפות.
חוכמתו של זהוטי מאפשר לו לספק עצה וייעוץ בעת הצורך.
א A עוצמה של אתון כוחו של אתון מאפשר לאדם השחור לעוף, להזין את מכת הברק שמשנה את צורתו, להגביר את יכולותיו הפיזיות לאין שיעור וכן לספק לו חסינות כנגד התקפות קסם וכשפים מכל סוג שהוא.
אדם השחור יכול להשתמש במכת הברק בתור נשק על ידי התחמקות ממנו ובתוך שכך לאפשר לו להכות את יריבו.
כוח זה מאפשר לו להגיע לצוקי הנצח, כלומר מסע בין-ממדי ומסע בזמן.
מ M גבורה של מהןאספקט זה של כוחותיו הוא פסיכולוגי, ומעניק לאדם השחור רמות על-אנושיות של חוזק פנימי אותן הוא שואב ברגעי יאוש.
חוזק מחשבתו מקנה לו חסינות מפני טלפתיה ושליטת מחשבות.
בתיאורים מסוימים, האומץ של מהן מספק גם אי-פגיעות מפני נזק.
אדם וורלוק הוא דמות בדיונית של גיבור-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #66 מספטמבר 1967 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
דמותו של וורלוק הופיעה בסדרות האנימציה על האוונג'רס, הגולש הכסוף ו"יחידת גיבורי העל".
כמו כן, הוא הופיע בסרט אנימציה המבוסס על עלילת "כוכב הענק הירוק".
נוסף לכך, דמותו של אדם הוזכרה בסרט הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה: חלק 2", והופיעה בסרט "שומרי הגלקסיה: חלק 3" כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
את הדמות מגלם ויל פולטר.
הבינה מלאכותית דמוית האנוש שכינויה "הוא" נוצרה בידי מדענים בארגון הדיקטטורי ששמו "המובלעת" ומרדה בהם.
היא נמצאה מרחפת בחלל בפקעת הקפאה בידי הוד התפתחותו, שמכריז כי שמו של בן האנוש המלאכותי יוודע לעולם כ"וורלוק".
הוא מגייס אותו למלחמתו ביצור מרושע מהארץ הנגדית ומעניק לו אבן אינסוף ירוקה שתעזור לו במאבקו.
כאשר הוא מגיע לארץ הנגדית, הוא סובל מאמנזיה ונזכר רק שהוא נודע בשם "וורלוק".
אחד מתוך ארבעת הצעירים שמוצאים אותו ומצטרפים למסעו חושב שזהו שם המשפחה שלו וקורא לו בשם הפרטי "אדם".
וורלוק מתנגד ל"כנסיית האמת האוניברסלית", אימפריה דתית בין-גלקטית עליה שולטת ישות בשם "המאגוס".
בעזרתם של פיפ הטרול, שכירת החרב גאמורה ומעבידה תאנוס, וורלוק מגלה שהמאגוס הוא עצמו מהעתיד, שנדחף לכדי שגעון באמצעות השימוש שביהלום הנשמה שלו.
וורלוק בוחר לשנות את קו הזמן שלו על ידי כך שהוא מבקר את עצמו בעתיד וגונב את נשמתו, בכך מונע מהמאגוס ומ"כנסיית האמת האוניברסלית" מלהתקיים.
הוא לומד את דבר קיומן של חמש אבני אינסוף נוספות, וכי תאנוס השיג ידו עליהן ומתכוון להשתמש בהן כדי לפוצץ את השמש של כדור הארץ.
וורלוק חוזר לספינתו של תאנוס ומוצא שגאמורה גוססת ושמוחו של פיפ הושמד בידי תאנוס.
הוא גונב את נשמותיהם כדי לסיים את סבלם, ומגייס את עזרתם של האוונג'רס, קפטן מארוול ומונדרגון כדי להילחם בתאנוס.
כשתאנוס פוצע אנושות את וורלוק ומשאיר אותו למות, נשמתו נלקחת בידי האני האחר שלו.
הישויות הקוסמיות לורד כאוס ואדון הסדר מתערבות, וגורמות ליהלום לשחרר את נשמתו של וורלוק.
כוחותיו של וורלוק מתעצמים מחדש, והוא הופך את תאנוס לאבן וחוזר ליהלום הנשמה.
בתוך היהלום, וורלוק מוצא עולם שליו שבו הוא חי יחד עם פיפ, גאמורה ואחרים שנשמותיהם נגנבו.
כאשר תאנוס משיג שוב את יהלומי הנשמות וגונב את נשמתו של הגולש הכסוף.
הגולש משכנע את וורלוק, פיפ ואת גאמורה לעזוב את עולם הנשמות ולעזור להביס את תאנוס.
תאנוס מרכיב את ששת יהלומי הנשמות לתוך כפפת האינסוף, ווורלוק מוביל קבוצה של גיבורי הארץ נגדו.
הוא משיג את הכפפה, אך בשימוע שנערך בין ישויות קוסמיות כמו אטרניטי וגלקטוס נמצא כי הוא לא ראוי בשל האיום כי יהפוך בסופו של דבר למאגוס.
הוא שומר את יהלום הנשמה לעצמו ונותן יהלום נשמה לפיפ הטרול, גאמורה, דראקס המשמיד, מונדרגון ותאנוס שחזר למוטב – קבוצה שנקראה בשם "משמרת האינסוף.
באירועי "מלחמת האינסוף" ו"מסע הצלב האינסופי", וורלוק שואב את הטוב והרע מתוך ישותו בזמן שבו החזיק ברשותו את כפפת האינסוף, מה שמותיר אותו כישות לוגית בלבד.
האספקטים המוסריים של אישיותו לובשים צורה פיזית – החצי הרע הופך לגלגול מחודש של המאגוס, בזמן שהחצי הטוב הופך לאלה.
וורלוק נעזר בצבא של גיבורי-על כדי להביס כל אחד בתורו וסופג אותם לתוך יהלום הנשמה.
לאחר מכן, משמרת האינסוף נלחמת כדי להגן על יהלום הנשמה מישות עוצמתית שאין לה נשמה משל עצמה.
מעט לאחר מכן, יהלומי האינסוף נגנבים והקבוצה מתפרקת.
וורלוק מחפש אחריהם ומוצא כי קיים יהלום נשמה שביעי.
באירועי "תהומות האינסוף", וורלוק נולד מחדש חזרה ביקום מארוול בגוף חדש כדי לעזור לגיבורי-העל יחד עם תאנוס להילחם בכפילים של הטיטאן המטורף.
הוא מופיע בזמן כדי לשכנע את תאנוס לוותר על לב היקום ועוזר לו לכפר על עוונותיו.
וורלוק יוצא מכלל פעולה על ידי הדף של נשמות שנהרגו במהלך מלחמת ההשמדה, ונכנס בשנית לפקעת הקפאה.
גיבורות-העל קוואזר ומונדרגון מעירות אותו מתוך תקווה שהוא יעזור לאימפריית הקרי להילחם בגזע הפלנקס הפולשני.
עם הבסתו, וורלוק מסכים להצטרף לסטאר לורד בקבוצה חדשה של שומרי הגלקסיה.
בניסיון לתקן נזק למרחב הזמן, וורלוק הופך למאגוס, והוא נהרג מעט לאחר מכן.
הפקעת שלו נשארת תחת השגחתה של קבוצת "המשמידים".
לאחר חורבן ושיחזור ארץ-616 בידי גרסה חלופית של וורלוק, שנעשית לטריבונל החי, וורלוק מוחיה לבקשתו של תאנוס.
בתור הישות שכינויה "הוא", הדמות מחזיקה בכוחות, מהירות וסיבולת על-אנושיים וכן יכולת לתפעל אנרגיה קוסמית כהקרנה אנרגטית, תעופה או ריפוי עצמי (דרך יצירתה של פקעת לשימור עצמי והתחדשות).
אולם, וורלוק הקריב את מרבית כוחותיו על ידי כך שבקע מוקדם מהצפוי מהפקעת כדי להגן על הוד התפתחותו מפני התקפה.
כפיצוי, הוד התפתחותו העניק לו יהלום נשמה.
היהלום מכיל תודעה משל עצמו ומציג תכונות של רעב בלתי מתכלה לאנרגיות החיים של יצורים אורגניים.
היהלום מכיל יקום כיס משלו שמאכלס את כל הנשמות שהיהלום אי פעם לקח לעצמו.
הגרסה האחרונה של "וורלוק" השתמשה בקסם קוונטים ויכולה להפעיל מניפולציה על אנרגיה, ליצור שדות כוח, לבצע טלפורטציה ממקום למקום, לערוך מסעות הגדולים ממהירות האור וכן לגלות חורי תולעת ותופעות חריגות אחרות בחלל.
אדם הראשון הוא ספר אוטוביוגרפי מאת אלבר קאמי.
הספר, יצירתו האחרונה של הסופר, שמלאכתו לא נשלמה, נמצא בין חפציו לאחר תאונת הדרכים בה מצא את מותו ב-4 בינואר 1960. הספר ראה אור, יחד עם הערות המחבר כפי שהופיעו על גבי כתב-היד בשנת 1994 בהוצאת גלימאר.
בעברית ראה הספר אור באותה שנה, בתרגומה של אילנה המרמן בהוצאת עם עובד.
קאמי חיבר את הספר בכוונה לכתוב רומן אוטוביוגרפי, מפי בן-דמותו אותו כינה ז'אק.
הוא מזכיר את הספר ברשימותיו שנים אחדות לפני מותו, אך עבד עליו בעיקר בשנת חייו האחרונה.
לאחר התאונה נמצא תיקו של הסופר בבוץ סמוך לרכבו ובו כתב היד שהחזיק 144 עמודים כתובים בעט בכתב-יד קשה לפענוח ועם הערות רבות אותן רשם לעצמו.
סמוך לאחר מכן העתיקה אלמנתו, פרנסין קאמי, את הספר במכונת כתיבה, אך גנזה את הספר.
זמן רב לאחר מכן עיבדה בתו, קתרין, את החיבור, תוך תיקונים והשלמות לפי פיענוח כתב היד ורשימות מפנקס קטן אותו ערך קאמי במקביל ובו רשם הערות נוספות, והציעה אותו להוצאת גלימר.
אמנם סביר להניח שלאחר עיבוד ועריכה היה הספר המוגמר יכול להיות טוב יותר מזה שראה אור, אך גם במצבו נחשב ליצירת מופת.
הספר מגולל את סיפור חייו של ז'אק קורמרי, המקבילים לחייו של הסופר.
ז'אק נולד בפרבר עני של אלז'יר, בן לאם אנלפביתית וחירשת למחצה.
אביו נהרג במלחמת העולם הראשונה כאשר הילד היה בן שנה.
הוא, אמו, אחיו ודודו חיו בדירה דלה עם סבתו השתלטנית והנבערת.
בהיותו כבן 40 שב ז'אק, המתגורר בצרפת, לבקר את אמו על מנת ללמוד עוד על אביו, שאת קברו ביקר לראשונה לאחר ארבעים שנה.
ברקע העלילה נמצאת העיר אלג'יר, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
עיר רב תרבותית המאוכלסת בצרפתים, ערבים, ספרדים ואחרים.
למרות העוני בו כלואים בני משפחתו ומעמדו כב"מבצר ללא גשר-הרמה", חייו של ז'אק וחבריו כילדים מתוארים כמלאי אושר: "להם היו החיים והים, העולם העניק להם את מיטב מותרותיו והם לקחו ונהגו בהם בפזרנות.".
במקביל נכללים גם קטעים בהם הוא מתוסכל, כאשר עליו לעבוד בחודשי הקיץ בעבודה משרדית משעממת, בחדר סגור ובין אנשים מבוגרים.
דמות מפתח בספר היא מורו של ז'אק בבית הספר היסודי, הקרוי בספר מר ברנאר.
המורה המסור שם ליבו לילד הנבון בעל הפוטנציאל, ולמרות שבשכונתו היה נהוג שלאחר בית הספר היסודי יעזוב הילד את ספסל הלימודים ויסייע בכלכלת המשפחה, הצליח המורה להפעיל את כובד משקלו ולשלוח את ז'אק לבית ספר תיכון, בעזרת מלגה שבה זכה הילד.
לימודיו של ז'אק בתיכון חילצו אותו מעוני ובערות ופתחו בפניו את העולם שאפשר לו לצמוח ולגלות את כישרונו, אך מאידך גם לעזוב את אימו, אותה אהב מאוד.
בסוף הספר מובא כנספח מכתב התודה האמיתי שכתב קאמי למורהו בבית הספר היסודי בשנת 1957, לאחר שנודע לו שהוא עומד לקבל את פרס נובל לספרות.
אדם הראשון, תרגום: אילנה המרמן, עם עובד, 1995.
אדם זוסמן (נולד ב-1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על גדוד רותם של חטיבת גבעתי ועל חטיבת הנגב.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1987, שובץ בגדוד רותם בחטיבת גבעתי.
בגבעתי עבר זוסמן הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב לגדוד כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה מסייעת בגדוד רותם, בהמשך זוסמן שימש כמפקד פלנ"ט גבעתי, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון.
לאחר שהועלה לדרגת סא"ל, מונה בשנת 2002 למפקד גדוד רותם והוביל את הגדוד בלחימה במהלך האינתיפאדה השנייה ברצועת עזה, את תפקידו סיים ב-2004. בהמשך מונה לרע"ן חי"ר במרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י.
בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ושימש כמפקד חטיבת הנגב ובמקביל כרמ"ט עוצבת סיני, לאחר מכן בשנים 2009–2012 שימש מפקד מחוז דן בפיקוד העורף.
בתפקידו הבא שימש כרמ"ח שיתוף פעולה צבאי בינלאומי באג"ת.
בשנת 2014 מונה לנספח צה"ל הראשון בקנדה.
יוהאן אדם וייסהאופט (; 6 בפברואר 1748 – 18 בנובמבר 1830) היה פרופסור למשפט קאנוני, סופר ומשורר גרמני אשר היה מייסד האילומינטי.
נולד באינגולשטאדט, שהייתה אז תחת שלטון נסיכות הבוחר מבוואריה.
אביו, יוהאן גיאורג, שהיה פרופסור למשפטים, נפטר בעת היותו של אדם בן 5 והוא עבר לגור אצל סנדקו, שהיה אף הוא פרופסור למשפטים באוניברסיטת אינגולשטאדט.
וייסהאופט סיים בגיל 20 את לימודי המשפטים באוניברסיטת אינגולשטאדט עם תואר דוקטור במשפטים (Doctor iuris).
ב-1772 קיבל משרת מרצה למשפטים באותה אוניברסיטה ושנה לאחר מכן נישא.
ב-21 ביולי 1773 פרסם האפיפיור קלמנס הארבעה עשר בולה אפיפיורית, בה הורה על ביטול מסדר הישועים.
כחלק מהשינויים הפרסונליים שנבעו מצו זה, מונה וייסהאופט כפרופסור למשפט קאנוני.
ב־1 במאי 1776 ייסד וייסהאופט בנסיכות הבוחר מבוואריה את ה"אילומינטי".
הוא אימץ את השם: "האח ספרטקוס" בתוך המסדר.
האנציקלופדיה ניו אדוונט מציינת שהמסדר לא היה שוויוני או דמוקרטי בשום אופן, וביקש לקדם את הדוקטרינות של שוויון וחופש בכל חברה; ואילו אחרים כמו אנציקלופדיית קולייר (Collier's Encyclopedia), אמרו כי המטרה הייתה כדי להילחם בדת, לפתח ולטפח רציונליזם במקומה.
ב-1777, הצטרף וייסהאופט ללשכת בונים חופשיים במינכן, יצר שיתוף פעולה בין הבונים החופשיים לבין האילומינטי, גייס בונים חופשיים לארגון שלו והרחיב אותו מאוד.
ב-1784, סוכני החרש של קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה הביאו בפני הנסיך ממצאים שהעידו כי האלומינטי הייתה קבוצה חתרנית, ממשלתו של הנסיך אסרה על המשך פעילות האילומינטי, ווייסהאופט עצמו איבד את משרתו באוניברסיטה ונמלט מבוואריה.
וייסהאופט קיבל מקלט בחצרו של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, חי בגותה וכתב סדרת עבודות על נְאוֹרוּת, ובהן "ההיסטוריה השלמה של רדיפות האילומינטי בבוואריה" (1785), "תמונה של נְאוֹרוּת" (1786), "התנצלות על האילומינטי" (1786) ו"מערכת משופרת של נְאוֹרוּת" (1787).
אדם וייסהאופט מת בגותה ב־18 בנובמבר 1830. הוא הותיר אחריו את אשתו השנייה, אנה מריה לבית סוזנהופר (Sausenhofer), ואת ילדיו נאנט, שרלוט, ארנסט, קארל, אדוארד ואלפרד.
וייסהאופט נקבר ליד בנו וילהלם, שמת לפניו בשנת 1802.
(1822) חקר מוות פתאומי של חברי המסדר לשעבר
במשפט העברי אדם המזיק הוא אדם שגורם על ידי מעשיו נזק לאחר, בממונו או בגופו.
הוא אחד מאבות הנזיקין, ונכלל לפי דעה אחת כאחד מארבעת אבות הנזיקין הנמנים בתחילת מסכת בבא קמא.
אדם המזיק ממונו של חברו חייב לשלם.
יסוד הלכה זו נלמד מהפסוק:
דין אדם המזיק שונה ממעשי עבירות.
בניגוד למעשה עבירה שבמקרה שעשאה באונס פטור מעונש, אדם המזיק חייב אפילו באונס, וכך אמרו במשנה , לאמור, אדם שהזיק אחראי על מעשיו בכל מצב, הן אם הנזק נגרם ברצונו של המזיק או בשוגג, או אפילו באונס כגון תוך כדי שינה.
במקרה של אונס גמור, כגון שלאחר שאדם הלך לישון הונחו כלים בקרבתו, מובא בתלמוד ירושלמי שהוא פטור.
לדעת תוספות במקרה של אונס גדול מאוד לא אמור הכלל 'אדם מועד לעולם', ולכן פטור, אך דעת הרמב"ן היא שגם אנוס לגמרי, יש לחיבו, אלא שכאן בעל הכלים פשע ולכן יש לפטור את הישן.
להלכה נפסק בשולחן ערוך שאדם המזיק חייב אף באונס, דעת הרמ"א שהכוונה דווקא באונס שאינו אונס גמור, ודעת הש"ך שהשולחן ערוך מחייב אף באונס גמור .
כאמור אדם שהזיק באונס, למשל מתוך שינה או שהקיא בלא כוונה על חפץ וגרם לו נזק, חייב בתשלום מלא.
אך לגבי אדם שנאנס באיומי מוות להזיק ממון של אדם אחר - נחלקו הפוסקים.
הרמב"ם פסק שחייב לשלם, מכיוון שבסופו של דבר הוא גרם נזק וחייב גם במקרה של אונס כאמור, וכך פסק הש"ך.
הראב"ד פסק שפטור, כיוון שמבחינה הלכתית מותר לו להזיק כדי להציל את נפשו, ואין לחייב אדם בתשלום נזיקין, על דבר שמותר לעשותו.
דינים נוספים שישנם באדם המזיק בשונה משאר המזיקים הוא לעניין מקום בו בוצע הנזק.
באדם המזיק לעולם אין הבדל אם הנזק נעשה ברשות הניזוק או שהניזוק בא לרשותו של המזיק ושם פגע בו בעל הבית.
במקום שבו היו שותפים בנזק מספר בני אדם נאמר דין שהנזק מתחלק בין כולם.
מלבד עצם העניין שמחויב הוא לשלם מדיני נזיקין, עובר המזיק באיסור כגנב וכגזלן הנוטלים ממון אחרים.
אדם שהזיק לממון חברו ששילם את דמי הנזק ועשה תשובה נתכפר חטאו ואינו זקוק למחילת חברו, וזאת, בניגוד לגנב וגזלן וכן מי שחבל בגוף חברו, שמלבד החזרת הגנבה והתשובה עדיין זקוקים הם למחילת הנגזל.
בכל אופן ביארו כמה אחרונים שגם המזיק ממון חברו צריך לבקש ממנו מחילה.
המזיק אדם אחר בגופו, מלבד חיוב תשלומי הנזק מתחייב בעוד ארבעה חיובים לניזק:
נזק - אובדן קבוע של יכולת השתכרות.
צער - כמה היה מוכן לשלם על מנת שלא יצטער כך.
שבת - אובדן זמני שלא כושר השתכרות.
בושת - תשלום על הבושה שנתבייש הניזק, (כמה היה מוכן לשלם על מנת שלא להתבייש כך).
המזיק את ממונו של האחר פטור מחמישה דברים.
אדם וסט היה שחקן אמריקאי שנודע בתפקידו כבאטמן בסדרת הטלוויזיה בעלת אותו השם של רשת השידור ABC משנות ה-60 של המאה ה-20. הוא הוסיף לשחק את באטמן בסרט הקולנוע "באטמן" מ-1966. הקריירה האמנותית שלו נפרשת על פני 63 שנים.
וסט החל לשחק בסרטים בשנות ה-50 של המאה ה-20. הוא שיחק לצידו של צ'אק קונורס בסרט "ג'רונימו" (1962) ולצדם של ההרכב "שלושת המוקיונים" בסרט "פורעי החוק מגיעים" (1965).
הוא הופיע גם בסרט המדע בדיוני "רובינזון קרוזו על מאדים" (1964), ואת קריירת הדיבוב שלו בתוכנית הטלוויזיה "קסם של הורים" התחיל ב-2001, ולאחר מכן המשיך לדבב בתוכניות שונות כדוגמת "משפחת סימפסון" (1992, 2002), ו"איש משפחה" (2000–2017), שם שיחק גרסאות בדיוניות של עצמו בכל השלושה.
וסט נולד ב-19 בספטמבר 1928 בעיר ואלה ואלה שבוושינגטון.
אביו היה חקלאי ואמו הייתה זמרת אופרה ופסנתרנית, אשר נאלצה לנטוש את חלומותיה ההוליוודים כדי לדאוג למשפחתה.
בעקבות אמו, עוד בנעוריו אמר וסט לאביו כי לאחר שיסיים את לימודיו התיכוניים הוא מתכוון לעבור להוליווד.
הוא עבר לסיאטל והשתכן שם עם אמו כשהיה בן 15, לאחר גירושי הוריו.
וסט למד בבית הספר התיכון של ואלה ואלה במשך שנתיים ולאחר מכן נרשם לבית-הספר הפרטי לייקסייד סקול בסיאטל.
הוא סיים תואר ראשון בספרות ובחר בתחום הפסיכולוגיה כתחום התמחות משני במכללת וויטמן שבואלה ואלה, שם היה חבר באחוות זאטה זיטה, אחווה בת של ביתא תטה פי.
הוא גם השתתף בצוות הדיבור והדיון של המכללה.
הוא התגייס לצבא ארצות הברית, ושימש ככרוז ברשת הטלוויזיה האמריקנית של הצבא.
לאחר שחרורו, הוא עבד כחלבן לפני שעבר להוואי, שם המשיך בקריירת טלוויזיה.
ב-9 ביוני 2017 אדם וסט נפטר ממחלת הלוקמיה כשהוא בן 88. הוא הותיר אישה וארבעה ילדים.
בעודו בהוואי, וסט נבחר לתפקיד של סיידקיק בתוכנית טלוויזיה לילדים בשם "המופע של אל קיני פופו (El Kini Popo Show)" לצד שימפנזה בשם "פיצ'ס".
מאוחר יותר, וסט הפך לכוכב של התוכנית.
בשנת 1959, וסט עבר עם אשתו ושני ילדים להוליווד, שם הוא אימץ את שם הבמה "אדם וסט" (עד אז הוא הוכר בשם ויליאם וסט אנדרסון).
הוא הופיע בסרט "צעירי פילדלפיה" בכיכובו של פול ניומן.
היו לו תפקידים ככוכב אורח במספר סדרות מערבונים.
בשלושה מערבונים של האחים וורנר ששודרו ברשת השידור ABC – "רגלי סוכר", "קולט 45" ו"איש חוק" וסט גילם את דוק הולידיי, אקדוחן ורופא שיניים.
הוא גילם את דמותו של ביל היקוק הפראי בפרק "במת המערב" של המערבון "לאורך נתיב היבשה" יחיד עם ויליאם בנדיקס ודאג מק'לור.
הוא התארח בתוכניתו של אדמונד או'בראיין "ג'וני מידנייט", ועד מהרה גילם דמות המסייעת לשוטר סטיב נלסון בדרמה הפשע "הבלשים" בכיכובו של רוברט טיילור.
ב-10 בינואר 1961 הופיע וסט כסגן צעיר ושאפתן שמתנהג באופן טיפשי ומתעמת עם אקדוחן בשם קליי ג'קסון, הגולם בידי ג'ק מהוני, בפרק "האיש מקנזס" של סדרת הטלוויזיה "לארמי".
וסט הופיע בשתי הופעות אורח בסדרה "פרי מייסון" בשנת 1961 וב-1962. תפקידו הראשון היה כעיתונאי בעיירה קטנה בשם דן סאות'ן בפרק "מקרה העד המביש".
תפקידו האחר היה לגלם זמר עממי בשם פיט נורלנד בפרק "מקרה ספרי הבוגוס".
וסט כיכב בפרק "האויב הבלתי נראה" של הסדרה "בגבולות המסתורין".
הוא היה שחקן משנה בסרט הקולנוע "חייל בגשם" בכיכובם של ג'קי גליסון וסטיב מקווין, וגילם את מייג'ור דן מק'רידי בסרט "רובינזון קרוזו על מאדים".
בשנת 1965 הוא השתתף במערבון הקומי "פורעי החוק מגיעים", הסרט האחרון בכיכובם של ההרכב "שלושת המוקיונים" (the Three Stooges).
הוא גילם את דמותו של כריסטופר רולף בפרק "חנית ביניים" בסדרה "הרובאי", אשר שודרה ב-25 באפריל 1961.
המפיק ויליאם דוזייר ליהק את וסט לתפקיד ברוס ויין והאלטר אגו שלו, באטמן לסדרת הטלוויזיה בעלת אותו השם.
דוזייר בחר דווקא בוסט, בין השאר, לאחר שראה אותו מגלם קפטן דמוי האופי של ג'יימס בונד בפרסומת מסחרית של חברת "נסקוויק".
הוא היה בתחרות על התפקיד באטמן מול השחקן לייל וואגונר.
מופע הקאמפ הפופולרי שודר ברשת השידור ABC מ-1966 עד 1968; סרט באורך מלא, בבימויו של לסלי ה.
מרטינסון עלה לאקרנים בשנת 1966.
בדמותו של באטמן, הופיע וסט בתשדיר שירות, שבה עודד את ילדי בית הספר לשמוע בקולו של נשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון, שקרא להם לקנות בולי חיסכון אמריקאים, כדי לתמוך במלחמת וייטנאם.
בשנת 1970, לוסט הוצע לגלם את דמותו של ג'יימס בונד בסרט "יהלומים לנצח" על ידי המפיק אלברט ברוקולי.
וסט סירב להצעתו, ובהמשך ציין באוטוביוגרפיה שלו כי הוא מאמין שדמותו של בונד צריכה תמיד להיות מגולמת בידי שחקן בריטי.
לאחר תפקידו כבאטמן, וסט, יחד עם ברט וורד ואיבון קרייג (שגילמו את דמויותיהם של רובין ובאטגירל בהתאמה) קיבלו טייפקאסטינג לאותן הדמויות.
תפקידו הראשון לאחר גילומו של באטמן היה בסרט "הילדה שידעה יותר מדי" (1969).
ביצועיו בסרט לא תאמו את הטייפקאסטינג שהוצמד לו לאחר שגילם את באטמן, והסרט נחל אכזבה קשה בתגובות.
במשך זמן מה, התפרנס וסט מהופעות אישיות כבאטמן.
בשנת 1974, כאשר וורד וקרייג חזרו על ביצוע דמויותיהם מבאטמן בתשדירי שירות בנוגע לשכר שווה עבור נשים, וסט נמנע מכך.
במקומו, השחקן דיק גוטייה גילם את באטמן לצדם של וורד וקרייג.
אחת ההופעות הבלתי נשכחות של וסט כבאטמן לאחר שהסדרה באטמן הסתיימה, הייתה כאשר שיתף פעולה עם איגוד ההיאבקות מקצועית של ממפיס, שם השתתף ב"מלחמת מילים" מול ג'רי לולר.
וסט הופיע גם בפרק של הסדרה בוננזה שלכאורה מעולם לא שודר וכן הופיע בכמה הופעות אורח בתפקיד עצמו ב"משפחת פאודי".
ב-1986 הוא כיכב בסדרת הקומדיה המשטרתית "התחנה האחרונה".
לעיתים קרובות, וסט חזר לדבב את באטמן.
הפעם הראשונה בסדרה המונפשת הקצרה "ההרפתקאות החדשות של באטמן" מבית Filmation, והפעמים האחרות היו בתוכניות קצרות אחרות כגון "שעת ההרפתקה של טרזן ובאטמן" ו"טרזן והסופר 7".
בשנת 1979, וסט שוב לבש את חליפת הבאטמן עבור תוכנית הטלוויזיה "אגדות גיבורי העל".
בשנת 1985, חברת DC קומיקס העניקה לוסט כבוד מיוחד ב-"Fifty Who Made DC Great" עבור תפקידו בסדרות הטלוויזיה של באטמן.
וסט היה אחד המועמדים לגילום דמותו של תומאס ויין, אביו של ברוס ויין, בסרט באטמן (1989) של טים ברטון.
במקור, וסט רצה לגלם שוב את באטמן.
וסט מעולם לא הופיע באחד מסרטי הקולנוע של זיכיון המדיה של באטמן לאחר שנות ה-60, וכמוהו גם ברט וורד (שגילם את רובין לצד וסט).
וסט הופיע בשנת 1992 בפרק בבאטמן: איש העטלף של פוקס, אבל לא כבאטמן (קולו של באטמן דובב כבר בידי קווין קונרוי).
במקום זאת, הוא דיבב את סיימון טרנט, דמות גיבור בסדרת טלוויזיה בשם "הרוח האפורה", שכעת מתקשה למצוא עבודה.
המפיקים כמעט שקלו שלא לשדר פרק הזה, מאחר שהם הניחו שהפרק משקף את מצבו של וסט במציאות; עם זאת, וסט קיבל בשמחה לשחק דמות זו.
וסט חזר יותר מאוחר לדבב את קולו של ראש עיריית גות'אם סיטי גריינג בסדרה האנימציה הבאטמן ברשת השידור Kids' WB.
הוא חזר לדבב את באטמן בסדרה "באטמן: זמנים חדשים".
הוא שיתף פעולה עם מארק המיל, שדובב את הג'וקר גם בבאטמן: איש העטלף.
וסט גם דובב שנית את דמותו של תומאס ויין באחד מפרקי הסדרה "באטמן: האמיצים והנועזים".
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 מעמדו של וסט כאייקון פופ הוביל לכך שהופיע בסרטים רבים, ביניהם "יופי מקומי" ובסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן קומדיית המצבים "ניוז רדיו", "מרפי בראון", "הרפתקאות פיט ופיט", "המופע של בן סטילר" ו"המופע של דרו קארי".
הוא הרבה להופיע בתור "ד"ר ויין" בסדרה "זורו".
בשנת 1991 הוא כיכב בפרק הפיילוט של הסדרה "לוקוול".
פרק הפיילוט, שנכתב על ידי קונאן או'בריאן ורוברט סמיגל לאחר סיום הסדרה "לילה מאוחר עם קונאן או'בריאן", שודר ב-NBC בקיץ, אך הסדרה לא נבחרה לעלות לשידור.
הסדרה שודרה מאוחר יותר בערוץ "טריו".
ב-1994 שיחק וסט תפקיד לא-קומי כאביו של דמותו של פיטר ולר בסרט "העידן החדש" של מייקל טולקין.
הוא גילם את דמותו של גיבור חסר ישע בפרק "מתקפת המוטנט" בסדרת הטלוויזיה "צמרמורת".
בפרק, גיבור התוכנית הוא גיק חובב ספרי קומיקס שגיבור העל המועדף עליו, "הצבי הדוהר" (Galloping Gazelle; הדמות שאותה משחק וסט), מתואר בדעיכתו בערוב ימיו.
לקראת הסוף, הנער נדהם לגלות שהצבי הדוהר אמיתי, אף על פי שעליו (על הנער) להציל את המצב בכוחות עצמו.
בשנת 1994, וסט, ביחד עם ג'ף רובין, כתב את האוטוביוגרפיה שלו, "בחזרה אל מערת העטלף", שהוצאה לאור על ידי ספרי ברקלי.
משנת 2000 ועד מותו דיבב וסט את דמותו של "ראש העיר וסט" בסדרה איש משפחה המונפשת.
אדם המפוצל הוא סרט טלוויזיוני אמריקאי-קנדי של ערוץ ניקלודיאון משנת 2015 מסוגת מדע בדיוני וקומדיה.
הסרט בוים על ידי סקוט מקאבוי, ונכתב על ידי ויליאם ס.
הסרט מספר על אדם בייקר, נער עסוק מאוד שדרך מכונת שיבוט הוא יצר לעצמו כפילים, דבר שמסבך אותו בצרות.
רוב השחקנים שמככבים בסרט הם שחקנים מסדרות של ערוץ ניקלודיאון, ביניהם ג'ייס נורמן (מתוך "הסוכן הנרי"), ג'ק גריפו (מתוך "משפחת רעם"), איזבלה מרסד (מתוך "100 דברים להספיק לפני התיכון") וטוני קבאלרו (מתוך הסדרה "רוק בבית הספר").
הסרט שודר לראשונה בערוץ ניקלודיאון האמריקאי ב-16 בפברואר 2015. בישראל הסרט שודר לראשונה בערוץ ניקלודיאון ישראל עם כתוביות בעברית ב-25 במאי 2015. אורך הסרט הוא כ-93 דקות, ושפתו היא אנגלית.
הסרט מספר על נער בשם אדם בייקר, נער עסוק במיוחד.
יום אחד אדם גילה מוכנת שיבוט מסתורית, בעזרתה הוא חשב שהוא יוכל לייצר כפילים ולכבוש את ליבה של נערת חלומותיו.
לצערו של אדם, העניינים מסתבכים, ויש השלכות רבות עקב מעשיו.
ג'ייס נורמן - אדם בייקר וכל הכפילים שלו
איזבלה מרסד - לורי קולינס
ג'ק גריפו - ואנס הנסום
עמאר מ' ווטן - שלדון
סת' אייזק ג'ונסון - דני
טייט צ'פמן - ג'יליאן בייקר
טוני קבאלרו - מג'יק מיטש
הסרט זכה בפרס ליאו בקטגוריה "הסרט הטוב ביותר" (2016).
במאי הסרט, סקוט מקאבוי, זכה בפרס ליאו בקטגוריה "הבמאי הטוב ביותר בסרט ילדים" (2016).
אדם וילהלם, רוזן מולטקה (בדנית: Adam Wilhelm Moltke; 25 באוגוסט 1785 – 15 בפברואר 1864) היה ראש ממשלת דנמרק הראשון.
כיהן בשנים 1848 – 1852 והיה הראשון בתפקיד זה שכיהן במסגרת המונרכיה החוקתית הדנית שכוננה ב-1848 ונחתמה כחוקת דנמרק ב-5 ביוני 1849 על ידי פרדריק השביעי, מלך דנמרק.
מולטקה היה ידוע כבעל אחוזה בעל תכונות אנושיות חיוביות אך הוא לא בלט כדמות פוליטית יוצאת דופן.
ב-1845 הוא מונה לשר האוצר.
עם נפילת הממשלה האחרונה של המשטר האבסולוטי של דנמרק, פוטר אף הוא מתפקידו.
אך כמה ימים מאוחר יותר הוא שוכנע להקים את הממשלה הלאומית החדשה, שכן הוא היה המתאים ביותר לתפקיד בשל מעמדו החברתי ובשל עמדותיו המתונות.
הממשלה שכוננה ב-22 במרץ 1848 כונתה "ממשלת מרץ".
ב-16 בנובמבר אותה שנה היא הוחלפה ב"ממשלת נובמבר" שבתורה הוחלפה ב-13 ביולי 1851 ב"ממשלת יולי", ששוב הוחלפה ב"ממשלת אוקטובר" ב-18 באוקטובר 1851, כולן בראשותו של מולטקה.
ממשלה זו, שבמקור הייתה ממשלה שמרנית-ליברלית, הפכה בהדרגה להיות יותר ויותר שמרנית, הן בשל ירידת כוחם של הליברלים והן בשל לחץ מבחוץ.
ב-27 בינואר 1852 החליף כריסטיאן אלברכט בלום את מולטקה בתפקידו.
אשתו הראשונה הייתה פרדריקה לואיז קנוט שחיה בין השנים 1797 – 1819. לאחר מותה הוא נשא לאישה את מארי אליזבט קנוט (1791 – 1851), אחותה של אשתו הראשונה ולזוג נולדו שני בנים, פרדריק וכריסטיאן.
אדם וילהלם מולטקה מת ב-15 בפברואר 1864 בקופנהגן והוא נטמן בקפלה המשפחתית בכנסייה שבעיירה קרייס.
אדם וודיאט הוא שחקן בריטי המופיע בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
אדם וודיאט נולד וגדל בלונדון והחל בצעירותו בלימודי משחק.
בתחילת שנות ה-80 הוא הופיע בסדרות טלוויזיה המכשפות והגריניגוג וב-The Baker Street Boys.
בהמשך לקח וודיאט הפסקה מקריירת המשחק שלו ועבד תקופה מסוימת כקצב.
בשנת 1985 החל להופיע בסדרת טלוויזיה חדשה בשם איסטאנדרס.
תחילה ציפה לשחק עונה בודדת לעונה בודדת, אך וודיאט המשיך להופיע בסדרה, ונכון לכיום הוא היחיד בין שחקני הסדרה שמשחק בה מהפרק הראשון ועד כה.
בשנת 2013 הוא קיבל פרס מפעל חיים על השתתפותו בסדרה.
בנוסף לכך, משתתף אדם וודיאט בתוכניות טלוויזיה נוספות ובהצגות תיאטרון.
אדם וודיאט הוא צלם חובב.
בשנת 2008 הוא קיבל פרס על צילום.
אדם זר היא מיני-סדרה בריטית המבוססת על ספרו באותו השם של סופר המתח הרלן קובן.
מיני-הסדרה עלתה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-30 בינואר 2020.
זרה מוחלטת ניגשת לאדם פרייס, אדם בעל משפחה מושלמת לכאורה, ומספרת לו סוד מפתיע על אשתו.
הוא מחליט לצאת לחפש תשובות ושוקע בתעלומה סבוכה שממוטטת את חייו המושלמים.
ריצ'רד ארמיטאג' - אדם פרייס
שיבון פינרן - ג'ואנה גריפין
ג'ניפר סונדרס - היידי דויל
שון דולי - דאג טריפ
פול קיי - פטריק קאץ
דרוולה קירוואן - קורין פרייס
קדיף קירוואן - וסלי רוס
ג'ייקוב דודמן - תומאס פרייס
אלה-ריי סמית' - דייזי הוי
ברנדון פלוס - מייק טריפ
מישה הנדלי - ראיין פרייס
אנתוני הד - אדגר פרייס
סטיבן ריאה - מרטין קילאן
קאי אלכסנדר - דנטה גונארסון
טמיקה גרינאווי - מריסה דספורד
לילי לאבלס - אינגריד פריזבי
בינואר 2019, הוכרז כי נטפליקס החלה בפיתוח מיני-סדרה שתבסס על הרומן "אדם זר" של הרלן קובן, כאשר העיבוד ייכתב על ידי דני ברוקלהורסט ויככב בו השחקן ריצ'רד ארמיטאג' בתפקיד ראשי.
עד חודש מרץ, ליהוק צוות השחקנים הושלם, כולל שיבון פינרן, האנה ג'ון-קאמן, ג'ניפר סונדרס, אנתוני הד וסטיבן ריאה.
צילומי מיני-הסדרה החלו במרץ 2019, והתקיימו במנצ'סטר.
באפריל, הצילומים התקיימו בבורי ובבולטון, ובסטוקפורט ביוני.
אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" דיווח על הציון 87% עם דירוג ממוצע של 6.25/10, על בסיס על 11 ביקורות.
הקונצנזוס הביקורתי באתר קובע כי "אם לא היא לא ממכרת ממש כמו חומר המקור שלה, "אדם זר" היא בעלת צוות שחקנים חזק ומותחת מספיק כדי להותיר את הצופים בקצה מושבם." באתר "Metacritic", המיני-סדרה זכתה לציון ממוצע משוקלל של 62 מתוך 100, על בסיס 5 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות לרוב".
"אדם וסטיב" הוא צירוף לשוני וניב שנוצר מסיסמה נוצרית שמרנית מחורזת (בשפת המקור): ("God made Adam and Eve, not Adam and Steve").
הצירוף נוצר בשביל לבסס טיעונים נגד פרקטיקות הומוסקסואליות דרך התנ"ך, ולטעון כי הומוסקסואליות היא חטא ותופעה לא טבעית, ואילו הטרוסקסואליות היא דרך החיים הטבעית של האנושות.
הפעם הראשונה שבה מוזכר הביטוי היא בחודש דצמבר 1970 בעיתון האוונגליסטי "Christianity Today" , במאמר העוסק בעמדות פוליטיות בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ובו מצוטט גרפיטי שבו נכתב כי
ב-1977, במחוז מיאמי-דייד שבפלורידה, העירה הזמרת האמריקאית אניטה בריאנט הערה דומה, אם כי בגרסתה היה "אדם וברוס".
הביטוי הופיע לראשונה על שלט מחאה כבר ב-1977, כאשר הוא הוזכר בדיווח של "הניו יורק טיימס" על עצרת ב-19 בנובמבר ביוסטון שבטקסס באותה שנה.
הביטוי הופיע בפרק "The Gay Bar" של סדרת הסיטקום האמריקאית, Maude , ב-3 בדצמבר 1977.
בראיון שנתן הכומר האמריקאי ג'רי פאלוול לאחר מסיבת עיתונאים לעיתון האוונגליסטי, Christianity Today ב-1979, הוא השתמש במונח זה.
מאוחר יותר, הביטוי הוכר ככינוי גנאי, וכאשר משתמשים בשמות זוג דמויות ביצירות, הוא מסייע בזיהוים כחברים בצמד גאה (פול רודניק עם ההצגה The Most Fabulous Story Ever Told , הסרט הקולנועי, אדם וסטיב ויצירות אחרות).
ב-2013, חבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית דייוויד סימפסון השתמש בביטוי זה בזמן הדיונים לגבי אישור נישואים חד-מיניים בבריטניה, אם כי בצורה אחרת: .
הביטוי עורר בתחילה צחוק בקרב מספר חברי פרלמנט.
בסופו של דבר, הביטוי משמש בפי להט"בים באמצעי התקשורת, בעיקר בלעג כלפי פרטים המגלים נטיות הומופוביות.
אָדָם זָגָיֶיבְסְקִי (בפולנית: Adam Zagajewski; 21 ביוני 1945 – 21 במרץ 2021) היה משורר, סופר, מתרגם ומסאי פולני.
הוא חתן פרס נוישטאדט לספרות לשנת 2004, פרס שירת גריפין לשנת 2016, פרס מפעל חיים, פרס נסיכת אסטוריאס לספרות לשנת 2017 וזר הזהב לשירה לשנת 2018 בערבי שירה בסטרוגה.
הוא נחשב למשורר המוביל בדור 68', או למשוררי הגל החדש הפולני.
אדם הרינגטון הוא שחקן קולנוע ומדבב אמריקאי.
ידוע בעיקר כמדבב במשחקי וידאו שונים, בעיקר של החברות Riot Games ו-Telltale Games.
הוא דיבב את "ביגבי וולף", הדמות הראשית של משחק הווידאו The Wolf Among Us, שזכה בפרס באפט"א לקולנוע.
מעשיות אי הקופים - 2009
בחזרה לעתיד: המשחק - 2010
עולם היורה: מחנה הקרטיקון - 2022
אדם כריסטופר אלסקוג (בשוודית: Adam Christopher Allskog; נולד ב-14 במרץ 2001), הידוע בשם הבמה שלו, אדם וודס, הוא זמר-יוצר שוודי.
בשנת 2018 הגיע לאודישנים של "Swedish Idol", וביצע את השיר "Break Even" של להקת דה סקריפט.
הוא נכשל בניסיון להעפיל לשלב הבא בתחרות, וניסה את מזלו בשנה הבאה עם השיר "You Are The Reason" של קאלום סקוט.
אולם גם בשנה זו החליטו השופטים להדיחו.
בנובמבר 2022 נחשף כי הוא עתיד להתחרות במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2023, עם השיר "Where You Are (Sávežan)" בהשתתפות ארק נורת' ויון הנדריק פיילגרן.
השלושה דורגו בערב הגמר במקום הרביעי.
בשנת 2024 השתתף בתחרות פעם נוספת עם השיר "Supernatural".
הוא דורג במקום השלישי במקצה שלו, ועבר לשלב גלגל ההצלה, בו כשל בניסיון להעפיל לגמר.
בשנת 2025 כתב יחד עם קייל אלסנדרו את השיר "Lighter" שנבחר לייצג את נורווגיה באירוויזיון 2025.
אדם הארי ובסטר (נולד ב-4 בינואר 1995) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון.
הוא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פורטסמות', ובעונת 2012/2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
בעונת 2013/2014 הושאל לאלדרשוט טאון מהליגה השלישית באנגליה, ובסיום העונה חזר לפורטסמות'.
בעונת 2015/2016 הושאל לאיפסוויץ' טאון, ובעונת 2016/2017 עבר לקבוצה באופן קבוע.
בעונת 2018/2019 חתם וובסטר בבריסטול סיטי תמורת סכום של 3.5 מיליון פאונד.
ובסטר ערך את הופעת הבכורה שלו בברייטון ובפרמייר ליג ב-31 באוגוסט 2019, במשחק מול מנצ'סטר סיטי.
הוא שיחק ב-31 משחקים במהלך העונה, והבקיע שני שערים.
אדם זורקאן הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אוניון סן ז'ילואז מליגת העל הבלגית ובנבחרת אלג'יריה.
קאדרי גדל במחלוקת הנוער של סטיף ופאראדו.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של פאראדו, במדיה ערך 71 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים במסגרת ליגת העל האלג'יראית.
ב-28 ביוני 2021 חתם זורקאן על חוזה לארבע שנים בשרלרואה מליגת העל הבלגית.
ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד לוון במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת .
במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
בשתי העונות שלו במועדון ערך 68 הופעות ליגה, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-26 ביוני 2025 חתם זורקאן באוניון סן ז'ילואז לארבע שנים.
ב-21 בספטמבר 2019 ערך זורקאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת מרוקו במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות לשנת .
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, אך לא שיחק בטורניר.
אדם ג'יימס וורטון הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג ובנבחרת אנגליה.
וורטון גדל במחלקת הנוער של בלקברן רוברס.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בעונת 2022/2023 ערך 18 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-1 בפברואר 2024 חתם וורטון בקריסטל פאלאס על חוזה ל-5 וחצי עונות.
ב-21 במאי 2024, זומן וורטון לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של אנגליה כחלק מהסגל המורחב שכלל 33 שחקנים לקראת יורו 2024. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-3 ביוני 2024 כשעלה כמחליף בניצחון 3–0 על נבחרת בוסניה והרצגובינה במסגרת משחק ידידות.
וב-6 ביוני הוכרז כי הוא אחד מ-26 שחקנים בסגל הסופי של אנגליה ליורו 2024.
אדם וילסון הוא כדורגלן אנגלי-קנייתי המשחק בעמדת הקיצוני בדה ניו סיינטס.
וילסון, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ניוקאסל יונייטד.
ביולי חתם על חוזה במועדון והצטרף לקבוצת המילואים.
בספטמבר חתם בדה ניו סיינטס מליגת העל הוולשית.
בעונת הבכורה שלו במועדון כבש 7 שערים ב-19 משחקים בליגה.
ב-28 באוגוסט 2023 חתם לשלוש שנים בברדפורד סיטי.
ב-21 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד רקסהאם.
ב-20 באוגוסט 2024 הושאל בחזרה לדה ניו סיינטס עד לסיום העונה.
כשבוע לאחר מכן היה שותף להעפלה של הקבוצה לשלב הבתים של הקונפרנס ליג ובכך הפך למועדון הראשון מוויילס שמעפיל לשלב בתים של מפעל אירופי.
בספטמבר 2025 חתם באופן קבוע בדה ניו סיינטס.
בצעירותו, שיחק בנבחרת הנוער של אנגליה עד גיל 18. במאי זומן לראשונה לסגל נבחרת קניה וב-7 ביוני 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו עם מדי הנבחרת ב-0:0 במשחק עם נבחרת צ'אד.
אדם וטבע: גאוגרפיה פיזית כפי ששונה על ידי פעולה אנושית הוא ספר עיון מאת הבלשן חוקר הטבע האמריקאי ג'ורג' פרקינס מארש שיצא לאור ב־1864 ומהיווה יצירה מוקדמת של מדע האקולוגיה וקריאה להגנה על הסביבה כדי לשמור על יכול הקיום של המין האנושי.
מארש טען כי כריתת יערות עלולה להוביל למדבור ולהרס החקלאות.
בספר הזהיר מארש שהמין האנושי עלול את עצמו ואת כדור הארץ אם בני האדם לא יצליחו לשמור על מערכות אקולוגיות ולצמצם את השפעתם על הסביבה.
הספר הוא אחת היצירות המוקדמות ביותר לתיעוד השפעות הפעולה האנושית על הסביבה, והוא עזר להשיק את תנועת השימור המודרנית.
בהיותו שגריר ארצות הברית לאימפריה העות'מאנית סייר מארש במזרח התיכון יחד אם אשתו, והתרשם לרעה מהשממה והמדבור שראה סביבו.
הוא הגיע למסקנה כי כריתת יערות והפיכת אדמות רבות מידי לאדמות חקלאות גרמו לפגיעה בפוריות הקרקע.
בהתייחסו לניצול אדמות שופעות פעם סביב הים התיכון, הוא טען "הפעלת הגורמים שנקבעו על ידי האדם הביאה את פני האדמה לשממה כמעט מוחלטת כמו זו של הירח." הוא טען כי הרווחה מובטחת כל עוד האדם מנהל משאבים ושומר עליהם במצב טוב.
רווחת הדורות הבאים צריכה להיות אחת הקובעות בניהול משאבים.
מחסור במשאבים הוא תוצאה של איזון לא נכון בשיווי משקל סביבתי.
במילים אחרות: שיווי משקל סביבתי נובע מפעולה אנושית בלתי סבירה ולא נקבעת על ידי מחסור מוחלט במשאבים.
הוא קיבל את הרעיון ל"אדם וטבע" מקריאה בספריו של חוקר הטבע הפרוסי המפורסם, אלכסנדר פון הומבולדט, ממסעו לנילוס, התצפיות שלו בביתו בניו אינגלנד ומסעותיו באזורים אחרים שהוקדשו לחקירות דומות.
מארש כתב את הספר בהתאם לדעה שחיי אדם ופעולתו הם תופעה טרנספורמטיבית, בעיקר ביחס לטבע, ובשל אינטרסים כלכליים אישיים.
הוא הרגיש שאנשים ממהרים מדי לברוח מהאחריות שלהם והוא "לא מוכן לעזוב את העולם גרוע מכפי שמצא אותו".
הספר קורא תיגר על המיתוס של "אדישותו" של כדור הארץ והאמונה כי ההשפעה האנושית על הסביבה זניחה בכך שהוא צייר קווי דמיון לתרבויות העתיקות של הים התיכון.
מארש טען כי תרבויות ים-תיכוניות קדומות קרסו בגלל הנסיגה הסביבתית.
בירוא יערות הוביל לקרקע סחופה שהוביל לירידה בפריון האדמה.
ניתן למצוא אותן מגמות גם בארצות הברית.
הספר היה אחד הספרים המשפיעים ביותר בתקופתו, לצד ספרו של צ'ארלס דרווין על מוצא המינים, והעניק השראה לשימור ולרפורמה בארצות הברית, מכיוון שהוא קידם את מה שקרה לציוויליזציה עתיקה כאשר היא מיצתה את משאבי הטבע שלה.הספר סייע ביצירתו של פארק אדירונדק בניו יורק והיער הלאומי של ארצות הברית.
גפורד פינצ'וט, ראש שירות היערות של ארצות הברית, כינה זאת "ביצוע עידן" וסטוארט אודל כתב כי זו הייתה "תחילתה של חכמת האדמה במדינה זו."
העברה, שינוי והשמדה של מיני צמחים ובעלי חיים
שינויים גאוגרפיים צפויים או אפשריים על ידי אדם
אדם והנמלים (Adam and the Ants) הייתה להקת רוק בריטית, שהוקמה בשנת 1977 בלונדון.
הלהקה פעלה בשתי תקופות שונות תחת הנהגתו של אדם אנט (שם הבמה של סטיוארט לסלי גודארד), מ-1977 עד 1982. במהלך הקריירה שלה, הלהקה עברה שינוי סגנוני מפאנק רוק ראשוני לגל חדש ופוסט-פאנק, וזכתה להצלחה מסחרית נרחבת בבריטניה ובארצות הברית.
הלהקה הוקמה בשנת 1977 על ידי אדם אנט, שניגן קודם לכן בלהקת Bazooka Joe.
בתחילת דרכה, הלהקה הופיעה בשם The Ants, ורק בהמשך שינתה את שמה ל-Adam and the Ants.
בשנת 1978, חתמה הלהקה על חוזה הקלטות ראשון עם דקה, ושחררה את הסינגל הראשון שלה, "Young Parisians".
בשנת 1980, לאחר גיבוש הרכב חדש שכלל את הגיטריסט מרקו פירוני והמתופף כריס יוז, הלהקה שחררה את האלבום Kings of the Wild Frontier, שהפך להצלחה מסחרית והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וכלל את הלהיט "Antmusic".
באמצע 1982, הודיע אנט על פירוק הלהקה לטובת קריירת סולו.
לפני הקמת הלהקה, אדם אנט (אז עוד בשמו האמיתי סטיוארט לסלי גודארד) היה נגן בס בלהקת פאב רוק בשם Bazooka Joe, אשר הייתה ידועה בעיקר בכך שהופיעה לצד הסקס פיסטולס בהופעתם הראשונה בשנת 1975. לאחר פירוק הלהקה, אנט חיפש להקים להקה חדשה, וכך נולדה "The Ants" במאי 1977.
לאחר שהלהקה ביצעה מספר הופעות והקליטה חומרים חדשים, היא הוחתמה על ידי Decca Records והוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Young Parisians" בשנת 1978. בהמשך, הלהקה שינתה כיוון מוזיקלי והחלה לאמץ אלמנטים מפוסט-פאנק וגל חדש.
עם הרכב מחודש שכלל את מרקו פירוני ואת כריס יוז, הלהקה הוציאה בשנת 1980 את האלבום "Kings of the Wild Frontier", אשר זכה להצלחה מסחרית גדולה והוביל את הלהקה לראש מצעדי הפזמונים הבריטיים.
הסינגלים "Antmusic" ו-"Stand and Deliver" הפכו ללהיטים גדולים.
במרץ 1982, הלהקה התפרקה באופן רשמי, כאשר אדם אנט המשיך לקריירת סולו מצליחה בשנות ה-80.
Adam and the Ants נחשבים לאחת הלהקות המרכזיות שהובילו את סצנת הגל החדש בתחילת שנות ה-80, והם השפיעו על אמנים רבים בסגנון הפוסט-פאנק והרוק האלטרנטיבי.
אדם וחוה הוא ציור שמן על בד מאת האמנית הצרפתייה סוזאן ואלאדון, אשר הושלם בשנת 1909. ממדיו של הציור הם 162 על 131 ס"מ, והוא מוצג במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בפריז .
בשנת 1909 הייתה ואלדון במערכת יחסים רומנטית עם הצייר אנדרה אוטר, שהיה צעיר ממנה ב-24 שנים, כאשר יצרה את הציור.
ביצירה זו היא מתארת את עצמה, נראית צעירה מכפי גילה באותה עת, ואת אוטר בדמות אדם וחוה בגן עדן.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 (1880–1885) שימשה סוזאן ואלדון כדוגמנית תחת הכינוי "מריה האיומה" עבור הציירים פוביס דה שאוואן, פייר אוגוסט רנואר, וטולוז לוטרק, ודרכם למדה ציור.
טולוז לוטרק עודד אותה להציג את עבודותיה בפני אדגר דגה, אשר תמך בה, לימד אותה טכניקות חריטה ועודד את המשך עיסוקה באמנות.
בשנת 1909, בהיותה בשנות הארבעים לחייה, הכירה, דרך בנה מוריס אוטריו, את הצייר הצעיר אנדרה אוטר, שהתאהבה בו.
שנים אלו סימנו תפנית משמעותית בקריירה שלה, כאשר נטשה את עיסוקה ברישום והתמקדה בציור.
הנושא המקראי "אדם וחוה" משמש בציור כמעין דיוקן עצמי של האמנית עם מאהבה, בהבעת שיר הלל לאהבה ולחירות הגוף.
הדמויות בולטות על רקע עיצוב ארכאי, המקושט בעץ התפוח הסמלי המסורתי, ונראות כאילו הן מרחפות או רוקדות בגן עדן.
עלי גפן מכסים את מערומיו של אוטר, בעוד שחוה מתכוננת לנגוס בתפוח.
צילום מוקדם של הציור מגלה כי חגורת עלי הגפן נוספה מאוחר יותר, ככל הנראה בעקבות דרישת מארגני סלון הסתיו של שנת 1920, שם הוצג לראשונה.
מעשה צנזורה זה משקף את האתגרים שעמדו בפני אמניות באותה תקופה בכל הנוגע להצגת גוף גברי עירום במלואו, ומהווה עדות לתפקיד החלוצי של סוזאן ואלדון בפריצת הדרך מול מוסכמות האמנות.
זהו הציור הראשון של ואלדון המתאר סצנה חיצונית, והוא נחשב גם לציור הראשון של אמנית אישה שהציג בפומבי זוג עירום.
בציור, חוה מושיטה את ידה בשמחה אל עבר התפוח, בעוד היא משתרגת עם אדם.
אין נחש ביצירה, וניתן לפרשה כמטאפורה למערכת היחסים של ואלדון עם גבר צעיר ממנה, כאילו היה הפרי האסור.
לפי הביוגרפית קתרין יואיט: "הזוג, כפי שסוזאן התוודתה, היה לכוד בגן עדן מחוץ לזמן, ושניהם היו אחראים לחטאם".
אדם וחוה (גרמנית: Adam und Eva) הוא ציור מאת הצייר האוסטרי גוסטב קלימט, אשר נוצר בין השנים 1917–1918 ולא הושלם עד מותו של האמן.
הציור נמצא בסטודיו שלו לאחר מותו ונמסר לתצוגה קבועה בגלריה האוסטרית בלוודר שבווינה, לצד חמישה או שישה ציורים נוספים שלא הושלמו ונותרו על כני הציור בסטודיו שלו.
לא ברור אם הציור הוזמן במיוחד, ואם כן – על ידי מי.
ההנחה הרווחת היא שקלימט צייר אותו ביוזמתו, עבור עצמו, ומומחים רבים מוסיפים לחקור ולנתח את משמעותו.
"אדם וחוה" מציג תפיסה מקורית ומאתגרת של קלימט לגבי תפקידיהן של הדמויות המקראיות, תוך שימוש בניגודיות חזקה של אור וצל.
האופן שבו האישה מוצבת במרכז והגבר נדחק אל הרקע, לצד הסמליות ההפוכה של אור וחושך, מעידים על חדשנות מחשבתית וסגנונית.
למרות שנותר בלתי גמור, הציור ממשיך לעורר עניין ולשמש נושא למחקר עד היום.
הציור מתאר את אדם וחוה, בעמידה מול הצופה.
ישנה הקבלה בין תנוחותיהם – ראשו המוטה של אדם חוזר כהד על תנוחת ראשה של חוה.
חוה ניצבת במישור הקדמי של הציור, גופה מואר ובהיר, ואילו אדם עומד מאחוריה, חשוך וכמעט מוסתר, דבר המדגיש כי חוה היא הדמות המרכזית.
עיניה פקוחות והיא מביטה קדימה בביטחון, בעוד שעיניו של אדם עצומות.
חוה מתוארת כאישה חושנית ומפתה.
היא מציגה את גופה העירום במלואו ומביטה ללא שמץ של בושה ישירות לעבר הצופה.
חוקרי אמנות רבים סבורים שקלימט ביקש להציג אותה כאישה חזקה ודומיננטית, בהתאם לנרטיב המקראי שבו היא זו שפיתתה את אדם והגישה לו את הפרי האסור.
קלימט יוצר קשר בין פיתוי זה לבין פיתוי מיני, בהתאם לתפיסות שרווחו בזמנו, שראו באישה "פאם פטאל" דמות נשית מפתה ומאיימת כאחד.
קלימט השתמש במשיחות מכחול עדינות כדי לתאר את גופה של חוה, והדגיש את מרקם עורה בגוונים עדינים של כחול וורוד בהיר, במטרה ליצור אפקט של עירום זוהר ומלא חיים.
שיער ראשה בלונדיני, מתולתל ושופע, ומסתחרר לאורך הציור בקווים רכים.
לחייה של חוה ורודות בעדינות, והיא מתוארת עם חמוקיה וקימורי גופה המודגשים בקפידה.
מנגד, גופו של אדם מוסתר ברובו מאחוריה ונראה כהה או מוצל, דבר היוצר ניגודיות חזקה בין הדמויות.
חוה מוצגת כאישה מוארת, בעוד שאדם שקוע באפלה, מה שמחזק את מעמדה כדמות הדומיננטית בציור.
סמלים נוספים מחזקים את המשמעות הזו – לרגלי חוה מופיע בד צ'יטה מפוספס ולצדו מערך פרחים, המסמלים את הטבע והפוריות.
קלימט נהג בעבר להשתמש בסמליות של הלילה והירח, כדי לייצג את הכוח הנשי, ואילו היום והשמש, סימלו את עוצמת הגבר.
אולם בציור זה ישנה היפוך משמעות – האישה המוארת היא החזקה, ואילו הגבר השקוע בצל נתפס כחלש ונחות.
הקשר ליצירות אחרות של קלימט
חוקרים משווים בין "אדם וחוה" לבין יצירתו המוקדמת והמפורסמת הנשיקה.
בעוד שב"נשיקה" הגבר שולט, כאן חוה מוקדמת לקדמת הבמה ואדם מוסתר מאחוריה.
קלימט בחר להציג את פניהם של שני בני הזוג, דבר המנוגד למרבית יצירותיו הקודמות.
"אדם וחוה" הוא אחד מציוריו האחרונים של קלימט, והיחיד מבין מאות יצירותיו שעוסק בנושא תנ"כי.
ראוי לציון במיוחד שקלימט בחר לתאר דווקא את שני בני האנוש הראשונים, אדם וחוה.
הציור משאיר מקום לפרשנות: מצד אחד, חוה מוצגת כאישה מלאת ביטחון, כמעט מאיימת בכוחה, אך מצד שני, קלימט מתאר אותה גם כדמות חושנית ורכה.
האופן שבו חוה מתוארת עשוי לרמז על יחסן של תפיסות התקופה לנשיות ולמיניות – מצד אחד, כוח משיכה מפתה, ומצד שני, איום אפשרי על הגבר.
אדם ופול הוא סרט דרמה קומית אירי משנת 2004 בבימויו של לני אברמסון, על פי תסריט מאת מארק או'האלורן.
הסרט עוקב אחר יום בחייהם של שני חברים נרקומנים, אדם ופול, המשוטטים ברחובות דבלין בחיפוש אחר מנה נוספת.
בתפקידים הראשיים מככבים טום מרפי ומארק או'האלורן.
הסרט מציג בצורה נוגעת ללב ומשעשעת את מאבקיהם של השניים בעולם אדיש ולעיתים עוין.
הסרט אדם ופול זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר עבור לני אברמסון בטקס פרסי הקולנוע האירי, כמו גם היו מועמדים ב-8 קטגוריות בפרסי הקולנוע והטלוויזיה האירי השני כולל הסרט האירי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר והמוזיקה הטובה ביותר.
אדם ופול הוא סרט קומדיה אירי העוקב אחר יום בחייהם של שני חברי ילדות מדבלין, שהתמכרותם להרואין מובילה אותם למסע של ניסיונות נואשים להשיג כסף לסם.
הסרט מציג בסגנון הומוריסטי ולעיתים אבסורדי את מעלליהם של השניים, הנקלעים למצבים בלתי צפויים ולמפגשים עם דמויות שונות בעיר.
לאורך היום הם מנסים לבצע גניבות כושלות, מסתבכים עם גורמים מפוקפקים ולבסוף מוצאים את עצמם מתמודדים עם בריון מקומי, מה שרק מדרדר את מצבם.
יון קאראמיטרו בתור איש בולגרי
הסרט "אדם ופול" זכה לשבחים על תיאורו הרגיש והאותנטי של החיים בשולי החברה.
המבקרים ציינו את המשחק המרשים של השחקנים הראשיים ואת הבימוי המדויק של אברהמסון.
מבקרים רבים הצביעו על קווי הדמיון בין אדם ופול ל- מחכים לגודו מאת סמואל בקט .
מבקר הקולנוע בארי מונהאן ציין שזה בולט במיוחד באינטראקציות של הדמויות עם הגבר הבולגרי.
באתר Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בציון של 85% המבוסס על 12 ביקורות, עם הקונצנזוס: "תיאור נוגע ללב ומשעשע של חברות והתמכרות".
באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 70 מתוך 100, המבוסס על 8 ביקורות, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
אדם ופול קיבלו ביקורות חיוביות מהטלגרף, הטיימס ופרסומים אחרים בבריטניה.
טיים אאוט נתן לסרט 5/5, וכינה אותו "מצחיק להפליא ונוקב באופן בלתי צפוי".
פיטר בראדשו מהגרדיאן העניק לסרט 3 מתוך 5 כוכבים.
לסלי פלפרין מהרדיו טיימס נותנת לסרט 3 מתוך 5, וקוראת לו "קומדיה מטופשת או טרגדיה סלפסטיקית, תלוי באיזו דרך מסתכלים על זה".