tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דייוויד דין, לשעבר סגן היושב-ראש של מועדון הגברים, כיהן בתפקיד נשיא המועדון עד לעזיבתו ב-18 באפריל 2007. מחליפו היה איש העסקים קית' אדלמן, אחד מהדירקטורים של מועדון הגברים, שעזב את המועדון ב-1 במאי 2008.
חלק משחקניות המועדון עוסקות גם בפעילות פיתוח ותיאום הקשורה לקבוצת הנשים ואקדמיית המועדון.
כמו כן, החברות אמירייטס ונייקי מעניקות חסות גם למועדון הנשים, שזכאי להשתמש באצטדיוני הבית של מועדון הגברים.
הארסנאלה של ונציה (באיטלקית: Arsenale di Venezia) היא המספנה ואזור מפעלי ייצור הנשק של הרפובליקה של ונציה.
מבני המספנה ממוקמים ברובע קסטלו של ונציה שבאיטליה.
ככל הנראה מקור השם "ארסנאלה" מערבית: "דאר אל סינא'א" (מספנה).
לימים, בשל השפעתה וגודלה של הארסנאלה, הפכה המילה למונח מקובל בשפות אירופיות לאתר ייצור ואחסון כלי נשק (ארסנל).
המספנה הראשונה באתר זה החלה לפעול, ככל הנראה במאה השמינית, כאחת המספנות של האימפריה הביזנטית.
מבני המספנה הקיימים עד ימינו החלו להיבנות בשנת 1104 בתקופת כהונתו של אורדלאפו פאליירו כדוג'ה.
מטרתה הראשונה של הארסנאלה הייתה לצורך בנייה ותחזוקה של ספינות פרטיות.
בשנת 1320 הוקמה ה"ארסנאלה החדשה" (Arsenal Nuovo) אשר היוותה למעשה קו ייצור לבניית ספינות (הן ספינות קרב והן ספינות סוחר).
בארסנאלה נבנו מפעלי ייצור חבלים ותחמושת, והוקמה במתחם המבוצר של הארסנאלה מבני מגורים עבור העובדים הרבים של המספנות והמפעלים.
קו הייצור של הארסנאלה הרשים כל כך את דנטה אליגיירי שהוא כלל התייחסות אליו בתיאור הגיהנום בקומדיה האלוהית.
במהלך המאה ה-16 הגיעה המספנה לשיאה, והועסקו בה 16,000 פועלים אשר ייצרו מדי יום ספינה חדשה על חימושה באמצעות קו הייצור היעיל והמהיר שלה.
מפעלי הארסנאלה עסקו בייצור כלי נשק שונים.
כבר בשנות ה-70 של המאה ה-14 החלו בייצור בומבארד (מעין בליסטרא).
בהמשך הוקמו באסנאלה מפעלים לייצור ארטילריה, והיה זה ברתולומאו קולאוני, מראשי הקונדוטיירי, שהגה לראשונה את הרעיון להציב את התותחים הקלים שיוצרו בארסנאלה על עגלות, וליצור ארטילרייה ניידת.
שער הכניסה של האסנאלה - "פורטה מאגנה" הוקם בשנת 1460 בסגנון קלאסי.
ככל הנראה השער נבנה על ידי אנטוניו גאמבלו אשר התבסס על תוכניותיו של יאקופו בליני.
בשנת 1687 הוצבו בשני צידי השער פסלי אריות שהובאו מיוון.
אחד האריות - המכונה כיום "אריה פיראוס" כוסה גרפיטי במהלך המאה ה-11 על ידי שכירי חרב מסקנדינביה ששמרו על הארסנאלה.
בשנת 1473 הוקם אגף חדש של הארסנאלה - "הארסנאלה החדשה ביותר" (Arsenal Novissimo) ובה קווי ייצור נוספים.
במאה ה-16 נבנו באסנאלה ספינות תותחים אשר לימים נעשה בהם שימוש בקרב לפאנטו.
מרבית הארסנאלה נהרסה בתקופת שלטונו של נפוליאון בונפרטה בעיר ונציה.
לאחר הקמת איטליה המודרנית הפכו חלקים מהארסנאלה לבסיס חיל הים האיטלקי, וכן פועלים בה מכוני מחקר ומכון לשימור ספינות היסטוריות.
חלק משטחי הארסנאלה משמשים את הביאנלה של ונציה.
ארסנל הקרמלין הוא מבנה טרפזואידי דו קומתי הממוקם בפינתו הצפונית של הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.
כיום משמש המבנה את משמר הקרמלין המופקד על הגנת המבצר.
בימי הביניים שימש האתר בו ממוקם כיום המבנה כמחסני המזון של מבצר הקרמלין.
המחסנים נהרסו בשלהי המאה ה-17 והצאר פיוטר הגדול הורה בשנת 1702 על הקמת המבנה הנוכחי באתר.
אדריכלים גרמניים תכננו את מבנה הנשקייה והקמתו הושלמה בשנת 1736. מבנה זה היה הגדול במבני הקרמלין באותה עת.
בשנת 1737 נפגע המבנה בשריפה הגדולה שפגעה בעיר - וחלקיו הפנימיים של המבנה, העשויים עץ, קרסו.
המבנה ניצב בהריסותיו שנים רבות ושוקם בין השנים 1786–1796 תחת פיקוחם של קאזאקוב (M.
לאחר כיבוש מוסקבה על ידי נפוליאון בונפרטה השתלטו חייליו על המבנה, וכאשר נסוגו מהעיר פוצצו את חלקו הצפון מזרחי של המבנה.
בין השנים 1816–1828 שוקם המבנה בסגנון נאו-קלאסי במטרה להקים במקום מוזיאון המוקדש להנצחת הניצחון הרוסי על נפוליאון.
לאור מטרה זו הוצבו סביב המבנה 875 תותחים של צבא נפוליאון שנתפסו על ידי הצבא הרוסי.
בשנת 1960 הוצבו בחזיתו הדרומית של המבנה תותחים רוסיים מהמאות ה-16 וה-17.
על שם המגדל נקרא אחד מרכבי הליווי של נשיא רוסיה, אאורוס ארסנל.
ארסנופיריט הוא מינרל סולפידי המכיל ברזל וארסן המשמש כמקור העיקרי להפקת ארסן.
נוסחת המבנה הכימי של הארסנופיריט היא FeAsS.
הארסנופיריט הוא תערובת איזומורפית של לולינגיט (FeAs2) ופיריט (FeS2).
הארסנופיריט יכול להכיל קובלט עד 9% ממשקלו, זהו סוג של ארסנופיריט המכונה דייניט ([(Fe0.65 Co0.35)AsS]-[(Fe0.9 Co0.1)AsS]).
מעבר לכך זהו כבר המינרל גלאוקודוט [Co0.5Fe0.5)AsS)].
הארסנופיריט מתמוסס בחומצה חנקתית תוך פליטת גופרית.
כשמרבצים של ארסנופיריט נחשפים לאוויר, בדרך כלל כתוצאה מכרייה, המינרל מתחמצן באיטיות, תוך יצירת תחמוצות המסיסות במים יותר מארסנופיריט, ועקב כך נוצרת תופעת מי ניקוז מכרות חומציים (acid mine drainage) המזיקים לנהרות או למי תהום.
הארסנופיריט משתייך לקבוצה הקרויה על שמו "קבוצת הארסנופיריט" והכוללת מלבדו ומלבד הגלאוקודוט את המינרלים הנדירים הבאים: קלינוספלוריט [Co,Fe,Ni)AsS)], גודמונדיט [FeSbS], אירידרסניט [Ir,Ru)AsS)], אוסרסיט [Os,Ru)AsS)] ורוארסיט [Ru,Os)AsS)].
הארסנופיריט מתגבש במערכת המונוקלינית (פסאודו אורתורומבית), חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" , וחבורת סימטריות מרחבית .
הגבישים של הארסנופיריט מחטיים, פריזמתיים בעלי חתך ריבועי, קצרים ועבים שאורכם עד 30 ס"מ, פאות הגבישים מקווקוות, כמו כן מופיע המינרל כמקבצים חסרי צורה, גרגריים או עמודיים.
תופעת גבישים תאומים נפוצה בארסנופיריט על {001} ו־{100}, תאומי מגע/חודרים על {101}, ועל {012} תוך יצירת זוג תאומים בצורת צלב או שלישית תאומים מעגליים (טרילינגים) שצורתה כוכב.
לארסנופיריט יש פצילות מובחנת בכיוון אחד ({110}).
הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע גבוה יחסית, 6.1 גרם לסמ"ק.
כאשר מחממים ארסנופיריט הוא הופך מגנטי תוך פליטת אדים רעילים.
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת באדום-סגול.
צבעם אפור פלדה עד לבן כסוף.
צבע המינרל בדגימה מלוטשת הוא לבן עם גוון חיוור של צהוב.
בבליה מקבל המינרל גוון ירקרק כשהוא צובע בירקרק את קירות הסלע.
הברק של הארסנופיריט הוא מתכתי.
המינרל ניחן בפלאוכרואיזם חלש בגוונים של לבן או כחלחל וצהוב אדמדם חיוור.
המינרל תואר לראשונה ב-1847 על ידי המינרלוג הגרמני ארנסט פרידריך גלוקר (Ernst Friedrich Glocker; 1858-1793).
שם המינרל מייצג את הרכבו הכימי: ארסן (As) ופיריט (FeS2).
בשפה הגרמנית יש למינרל שמות רבים נוספים.
מיספיקל (Mißpickel) הוא שם ארכאי למינרל בגרמנית.
שמות נוספים: ארסניקשטיין (Arsenikstein), דלרניט (Dalarnit) ותלהיימיט (Thalheimit)
הארסנופיריט המכיל כ-46% ארסן והאורפימנט (As2S3) הם שני המקורות החשובים ביותר להפקת הארסן.
עורקים של זהב מתגלים מדי פעם בקרבת מרבצים של ארסנופיריט, ולכן הוא יכול לשמש כסמן לקיומה של המתכת היקרה.
הפרדת זהב כאשר הוא משולב בארסנופיריט יכולה להיות קשה למדי משום שהגביש המשולב ניתך בטמפרטורה גבוהה מאוד, ולכן הוצעו כמה שיטות אחרות להפיק את הזהב.
שימוש נוסף שיש למינרל הוא עבור אספני מינרלים.
אף שאפשר לחתוך את המינרל כפי שניתן לראות בתמונה משמאל לא משתמשים בו כאבן חן,
הארסנופיריט הוא בין המינרלים הראשונים הנוצרים מפעילות הידרותרמית.
המינרל מצוי בעורקים של זהב-קוורץ ובדיל שנוצרו בפגמטיטים מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה גבוהה, וכן כמשקעים סולפידיים מהתמרת מגע, פחות נפוץ הוא היווצרות המינרל מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה נמוכה.
כמו כן בסלעים מותמרים דוגמת צפחות או גנייסים.
הארסנופיריט הוא מינרל הארסן הנפוץ ביותר.
אתר Mindat מפרט למעלה מ-5,500 מקומות בעולם בו ניתן למצוא את המינרל.
מועדון הכדורגל המקצועני אַרְסֵנָל טוּלה הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר טולה, המתמודד בתחרות של הליגה הרוסית הראשונה בכדורגל בעונת 2025/2026.
המועדון הוקם לראשונה ב־1946 כאגודת הספורט של מפעל התחמושת של טולה (Тульский оружейный завод), שהוא אחד ממפעלי הנשק הוותיקים והידועים ברוסיה כולה ועל שמו גם נקראת הקבוצה בשם "ארסנל".
אותה קבוצה נקראה תחילה בשם "זניט" ולאחר מכן נקראה "אורוז'ייניק" (Оружейник) ופורקה בשנת 2007. בשנת 2011 הקבוצה הוקמה מחדש כ"ארסנל טולה".
את משחקי הבית הקבוצה מארחת באצטדיון ארסנל טולה המכיל 20,074 מושבים.
הספונסרים הראשיים של הקבוצה הם החברות הממשלתיות רוסנפט ורוסטכנולוגיות.
הקבוצה הוקמה לראשונה ב-1946 בתקופת ברית המועצות התמודדה בעיקר בליגות הנמוכות ובליגה השנייה בברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות, שיחקה הקבוצה בליגה הרוסית השנייה ואף העפילה לליגה הרוסית הראשונה (שיחקה בשנים 1998–2001) אלא שבשל קשיים פיננסיים וחוסר מימון מספק, סירבה הקבוצה לשחק בליגת המשנה הרוסית בשנת 2005 ושיחקה בליגה הרוסית השנייה עד 2007 כאשר פורקה.
ב-2008 הקבוצה הוקמה מחדש ושיחקה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה עד לשנת 2011. בסוף שנת 2011 סוכם לפעול להקמת קבוצה מקצוענית מחדש.
בעונת 2012/13 היא חזרה לליגה רוסית השנייה.
בעונת 2013/14 המועדון התמודד בליגה הראשונה והעפיל מהמקום השני לליגת העל הרוסית בכדורגל אך נשר חזרה לליגת המשנה בתום העונה, אם כי בתום אותה עונה שוב סיים במקום השני והעפיל בחזרה לליגה הבכירה.
הקבוצה סיימה במקום שני בליגת המשנה הרוסית בעונת 2013/14 שהעניק לה זכות העפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה.
ארסנל העפילה לראשונה לרבע גמר הגביע הרוסי, לאחר שגברה 2:3 בהארכה בשלב השמינית על קבוצת הפאר זניט סנקט פטרבורג.
הקבוצה סיימה במקום הלפני-אחרון בתום העונה ונשרה לליגת המשנה.
בסיום העונה שלאחריה (2015/16) סיימה במקום השני שוב והעפילה בחזרה לליגת העל הרוסית.
בסיום עונת 2021/2022 ירדה שוב לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה.
עונה טורניר שלב יריב תוצאת בית תוצאת חוץ סיכום כולל2019/2020 הליגה האירופית שלב המוקדמות השני נפטצ'י באקו0:13:00:4
בבאנוב תקופת כהונהשם1997—1999 יבהני קוצ'רבסקי1999 ולדימיר אפונסקי1999 לאוניד בוריאק1999 ו.
ארסנל טולה הוא מועדון כדורסל רוסי מהעיר טולה.
הקבוצה שיחקה בליגת העל הרוסית, והיה אחד ממועדוני הכדורסל הבודדים שהיווה תחרות אמיתית לקבוצות הצמרת של הליגה.
הישג השיא שלו היה מקום שלישי ב-1999, כשמעליו רק צסק"א מוסקבה ואוטודור סראטוב.
המועדון נוסד בשנת 1997 ופורק ב-2005 בשל קשיים פיננסיים רבים.
בהמשך פעילות המועדון חודשה והוא שיחק בליגה הרוסית השנייה עד עונת 2019/2020, עת הוחלט לאסור את השתתפות הקבוצה בליגה, עקב מכירת משחקים.
הקבוצה הוקמה ב-1997 כמועדון כדורסל בחסות מפעל התחמושת של טולה.
המועדון הוקם על בסיס שחקני קבוצת צסק"א סמרה.
כבר בעונותיה הראשונות בליגה הבכירה היוותה הקבוצה תחרות רצינית לקבוצות צמרת כצסק"א מוסקבה, אוניקס קאזאן, אוראל גרייט, ולוקומוטיב.
בעונת 1998/99 הקבוצה העפילה עד למקום השלישי, לאחר שגברה בסדרת משחקים על קבוצת אוראל גרייט פרם שסיימה במקום הרביעי.
הקבוצה סבלה מקשיים פיננסיים וחובות לאורך כל שנות קיומה ובעונת 2004/05 נאלצה להכריז על פשיטת רגל והיא התקשתה להתמודד במסגרת הליגה ופורקה סופית.
ב-2004 הוקמה קבוצת הכדורסל טולה-שצ'יוקינו-אזוט (Тула-ЩёкиноАзот), שהיא מועדון הכדורסל היחידי כיום שמייצג את מחוז טולה.
בעונת 2019/2020, הוחלט לאסור את השתתפות הקבוצה בליגה, עקב מכירת משחקים.
המונח ארסניד מתייחס לכמה סוגים של תרכובות כימיות, המכילות ארסן בדרגת החמצון 3-.
רשמית, "ארסניד" הוא היון התלת-שלילי, As−3 הנוצר כאשר ארסן עובר חמצון ומאבד שלושה אלקטרונים.
לדוגמה, חימום אבקת ארסן עם נתרן מייצר את המלח ארסניד הנתרן (Na3As).
האניונים אינם מתקיימים בתמיסות מימיות מכיוון שהם בסיסיים מאוד.
למלחים מוצקים אלו יש אנרגיית סריג גבוהה מאוד.
אומנם רשמית ארסניד היא תרכובת המכילה ארסן בדרגת חמצון 3-, אך במונח נעשה שימוש חופשי.
המינרל ספרייליט (PtAs2) מכונה ארסניד הפלטינה, אבל דרגת החמצון של הארסן היא 2- משום שנוסחתו מתוארת בדרך כלל כ--Pt4+,As24. הנוסחה של הגליום ארסניד (GaAs) פשוטה יותר משום שיש בו מרכזי ארסן מבודדים.
ארסנידים הם חומרים רעילים בשל הרעילות הבסיסית של הארסן וכל תרכובותיו.
ארסנידים מתכתיים מגיבים עם חומצות ויוצרים את הגז הרעיל מאוד ארסין (AsH3).
מינרל ארסנידי הוא מינרל המכיל ארסניד כאניון הראשי שלו.
המינרלים הארסנידיים מקובצים יחד עם המינרלים הסולפידיים הן במיון דיינה והן בטבלת סטרונץ.
ארסנאל פוטבול קלוב (בספרדית: Arsenal Fútbol Club) היא קבוצת כדורגל ארגנטינאית מהעיר סרנדי שבגראן בואנוס איירס אשר שיחק בעבר בליגת העל הארגנטינאית.
בעונת 2025 הוא משחק בליגת משנה.
מועדון הספורט של הקבוצה משתתף גם בסוגי ספורט אחרים כגון כדוריד והוקי שדה.
מועדון הספורט ארסנאל סרנדי נוסד בשנת 1957 על ידי חוליו הומברטו גרונדונה, שקיבל השראה לשם ממועדון הכדורגל האנגלי ארסנל.
צבעי הקבוצה הם תכלת ואדום, אשר משלבים את צבעי המדים של שתי הקבוצות הוותיקות בעיר, אבז'נדה, ראסינג קלוב (תכלת) ואינדפנדיינטה (אדום).
שחקנה הידוע ביותר של המועדון הוא חורחה בורוצ'גה, שהחל את הקריירה שלו בקבוצה ומונה פעמיים למאמן הקבוצה.
הקבוצה העפילה לראשונה לליגת העל הארגנטינאית ב-2002. ב-6 בספטמבר 2006, ארסנאל חתמה על עסקה עם מועדון הכדורגל הספרדי ברצלונה שלפיה ארסנאל תשאיל לברצלונה שחקנים שלא שיחקו יותר משנה בהרכב, ובתמורה לכך ברצלונה תעזור לפתח מתקני אימון לארסנאל.
עסקה זו הופסקה בשנת 2007 היות שארסנאל לא יכלה לרשות לעצמה יותר את הסכום שעולה שיפור המתקנים.
בשנת 2004, שיחקה ארסנאל לראשונה בטורניר בינלאומי, גביע סודאמריקנה.
בהדרכתו של המאמן בורוצ'גה, הגיעה ארסנאל לשלב רבע הגמר בטורניר והודחה על ידי מועדון מבוליביה.
בעונת 2006/2007 ארסנאל הגיעה למקום ה-5 פעמיים בליגת העל הארגנטינאית (אפרטורה וקלאוסורה), מה שהעניק לה לראשונה מקום בגביע הליברטדורס.
בטורניר גביע סודאמריקנה 2007 הגיעה הקבוצה לגמר לאחר שניצחה את הקבוצות סן לורנסו, גויאס הברזילאית, גואדלחרה המקסיקנית, וריבר פלייט.
בגמר שיחקה ארסנאל נגד קלוב אמריקה המקסיקנית.
במשחק הראשון בין השתיים ניצחה 3-2 באצטדיון האצטקה.
המשחק השני היה אמור להיערך באצטדיונה של ארסנאל, אך האצטדיון לא עמד בקריטריונים של הגמר (40 אלף מקומות ישיבה) ולבסוף המשחק נערך באצטדיון חואן דומינגו פרון, אצטדיונה של ראסינג קלוב.
בסוף המשחק ארסנאל הפסידה בתוצאה 2-1, אך בגלל יתרון שערי הזכות היא זכתה בתואר הבינלאומי הראשון שלה.
בשנת 2012 זכתה ארסנאל בתואר הלאומי הראשון שלה, אליפות הליגה בטורניר קלאוסורה 2012. מאוחר יותר התווספו לתואר זה שני גביעים לאומיים: הסופר קאפ הארגנטינאי (2012) וגביע ארגנטינה (2012/13).
אליפות ארגנטינה (1): קלאוסורה 2012
הסופר קאפ הארגנטינאי (1): 2012
ארסני פטרוביץ' יאצניוק (באוקראינית: Арсеній Петрович Яценюк; נולד ב-22 במאי 1974) הוא מדינאי וכלכלן אוקראיני שכיהן כראש ממשלת אוקראינה מ-27 בפברואר 2014 ועד 14 באפריל 2016. יאצניוק כיהן בממשלות אוקראינה כשר האוצר (2005–2006) וכשר החוץ (2007).
בשנים 2007–2008 אף כיהן כיושב ראש הראדה העליונה, הפרלמנט האוקראיני.
בשנים 2009–2012 עמד בראש מפלגת חזית השינוי, ומיוני עד דצמבר 2012 הנהיג את האופוזיציה האוקראינית.
מדצמבר כיהן כיו"ר סיעת המולדת בפרלמנט האוקראיני, ומיוני 2013 היה ליו"ר המועצה הפוליטית של הסיעה.
בפברואר 2014 מונה לעמוד בראש ממשלת האחדות של אוקראינה, שהוקמה לאחר אירועי יברומאידאן.
באפריל 2016 הגיש את התפטרותו מראשות הממשלה.
ארסני יאצניוק נולד במאי 1974 בעיר צ'רנוביץ, למשפחה משכילה.
אביו, פיוטר איוואנוביץ' יאצניוק, היה מרצה לתולדות רוסיה, גרמניה ואמריקה הלטינית בעוד אמו, מריה גריגורייבנה, הייתה מרצה לשפה הצרפתית.
ב-1991 סיים בהצלחה את בית הספר מס' 9 על שם פנאס מירנו בעיר הולדתו והתקבל לפקולטה למשפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ.
המשיך לימודיו במכון לכלכלה ומסחר בעיר ואחר כך באוניברסיטה הלאומית לכלכלה ומסחר בקייב.
בדצמבר 1992 שיתף פעולה עם בנו של מושל מחוז צ'רנוביץ, ולנטין גנאטישין והקים עמו את חברת "UrEk" בע"מ להענקת שירותים משפטיים.
ב-1996 השלים לימודי משפט וניהל חברת עורכי דין משלו.
בינואר 1998 הגיע לקייב והיה ליועץ מחלקת האשראי בבנק "אוואל" בעיר.
בדצמבר אותה שנה היה ליועצו של יו"ר מועצת המנהלים באותו הבנק ואחר כך מונה לסגן יו"ר דירקטוריון הבנק עד שזומן לכהן כשר האוצר בממשלת חצי האי קרים, תחת ראש הממשלה המקומי, ואלרי גורבאטוב.
ב-2001 יאצניוק השלים את לימודיו במכון למסחר וכלכלה של צ'רנוביץ.
בספטמבר 2001 מונה יאצניוק לשר האוצר של ממשלת חצי האי קרים, באפריל 2002 פוטרה הממשלה, אך יאצניוק שמר על תפקידו גם משהוחלפה הממשלה ובראשה הועמד סרגיי קוניצין.
בינואר 2003 הגיע יאצניוק לקייב ומונה לסגן נגיד הבנק הלאומי של אוקראינה על ידי הנגיד סרגיי טיגיפקו.
ב-2004 השלים דוקטורט בכלכלה ובפברואר 2005 התפטר מעבודתו בבנק הלאומי.
במרץ 2005 יו"ר האדמיניסטרציה של מחוז אודסה וסילי צושקו מינה את יאצניוק לסגנו ובספטמבר 2005 יאצניוק מונה לשר האוצר האוקראיני, ממשלתו של יורי יחאנורוב.
במאי 2006 הפרלמנט החליט על הדחת הממשלה והממשלה כיהנה כממשלת מעבר עד לאוגוסט אותה שנה.
בעת כהונתו כשר האוצר ניהל יאצניוק מגעים עם ארגון הסחר העולמי על צירופה של אוקראינה כחברה מן המניין ועמד בראש הוועדה ליחסים עם האיחוד האירופי והיה לחבר המועצה המייעצת לענייני השקעות זרות והיה ליו"ר דירקטוריון בנק הים השחור למסחר ופיתוח (בין דצמבר 2005 למרץ 2007).
בספטמבר 2006 נשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו מינה אותו לסגן ראש מזכירות הנשיא ונציג הנשיא בממשלה.
באותה עת כיהן גם כחבר במועצת הבנק הלאומי וכחבר במועצת בנק אוקראינה לייבוא וייצוא ובנק החיסכון האוקראיני.
במרץ 2007 מונה יאצניוק לשר החוץ של אוקראינה.
עם מינוייו, הפך לחבר במועצה לביטחון לאומי והגנה.
בדצמבר אותה שנה מונה לעמוד בראש הפרלמנט, הראדה העליונה.
בספטמבר 2008 התפטר מתפקידו של פירוקה של הקואליציה ובנובמבר התקבלה התפטרותו על ידי חברי הפרלמנט.
בדצמבר 2008 הקים את מפלגת "חזית השינוי" והתמודד לבחירות הנשיאותיות ב-2010 אך גרף 6.69% בלבד מהקולות וסיים במקום הרביעי.
בפברואר 2010, הנשיא ויקטור ינוקוביץ' הציג שלושה מועמדים לתפקיד ראש ממשלת אוקראינה, יאצניוק, סרגיי טיגיפקו (נגיד בנק לשעבר) ומיקולה אזארוב, מועמדותו של יאצניוק הוסרה לאחר שהראדה העליונה החליטה כי סיעות האופוזיציה אינן יכולות להציג מועמד לראשות הממשלה.
באפריל 2012 הכריז יחד עם יוליה טימושנקו על איחוד מפלגות לקראת הבחירות הפרלמנטריות וביוני 2012 מונה ליו"ר מועצת האופוזיציה המאוחדת של אוקראינה.
לאחר הבחירות שנערכו באוקטובר 2012 האופוזיציה המאוחדת זכתה בסך הכול ל-101 מושבים בפרלמנט (כ-25.54% מהקולות) ובדצמבר 2012 מונה יאצניוק למנהיג סיעת המולדת האוקראינית.
ביוני 2013 נבחרה יוליה טימושנקו להחליפו בראשות המפלגה בעוד הוא מונה לעמוד בראש המועצה הפוליטית של המפלגה.
החל מנובמבר 2013 יחד עם מנהיגי אופוזיציה אחרים, כויטלי קליצ'קו, אולג טיאהניבוק ואחרים ארגנו מחאות והפגנות במרכז קייב כנגד שלטונו המושחת של ויקטור ינוקוביץ'.
במהלך התדרדרות ההפגנות לכדי עימותים אלימים הנשיא ינוקוביץ' הציע לו להתמנות לראש ממשלת אוקראינה אך הוא סירב.
בפברואר 2014 נפגש עם נציגי מדינות זרות במהלך כנס מינכן לביטחון וב-27 בפברואר 2014 הראדה העליונה אישרה את מינוייו לתפקיד ראש ממשלת האחדות הלאומית.
עוד באותו היום הציג את הרכב ממשלתו, כאשר פאבל פטרנקו מונה לשר המשפטים, אולכסנדר שלפאק מונה לשר האוצר, ארסן אבאקוב מונה לשר הפנים, אנדריי דשיצה מונה לשר החוץ, איהור טניוך מונה לשר ההגנה, ווולודימיר גרויסמן מונה לשר לענייני פיתוח אזורי ובינוי.
ב-14 באפריל 2016 התפטר מתפקידו.
היה, בין השאר, פרופסור למשחק בפקולטה לאמנויות הבמה של אוניברסיטת בלגרד ובמאי בתיאטרון הלאומי בבלגרד, ממייסדי תיאטרון ביטף בבלגרד והמנהל הראשון שלו.
יובאנוביץ' נולד בבלגרד, סרביה, בממלכת יוגוסלביה בשנת 1932. הוא למד עד שנת 1942 בבית ספר יסודי בדספוטובאץ וסיים את לימודי התיכון בבלגרד בשנת 1950. בהמשך למד עד שנת 1956 באקדמיה לתיאטרון בבלגרד, בחוג לבימוי, בכיתה של יוסיפ קולונג'יץ'.
בסיום לימודיו בעבודת גמר ביים בתיאטרון הלאומי הסרבי בבלגרד את המחזה "האירוע בגוגי" מאת הסופר הסלובני סלבקו גרום (הצגת בכורה ב-30 באוקטובר 1955).
בהמשך השתלם יובנוביץ' בתולדות האמנות ובספרות היוגוסלבית ובשנת 1964 למד בקורס לבימוי טלוויזיה בלונדון.
יובאנוביץ' כיהן כפרופסור בפקולטה לאמנויות הבמה בבלגרד עד לפריצת המלחמות שליוו את התפרקות יוגוסלביה.
בהמשך לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת המדינה של ניו יורק באולבני.
היה במשך 11 שנים במאי בכיר בתיאטרון הלאומי של בלגרד
ואחר כך בשנים 1989–1990 היה המנהל הראשון של התיאטרון "ביטף", שנפתח במתחם הכנסייה שבככר ביילוני בבלגרד ("התיאטרון בכנסייה") ובו יישם גישה בינתחומית מתוך דגש על המשלבים הגבוהים של התרבות הלאומית הסרבית.
ביים בתיאטראות בעולם כגון בשפילד, בתיאטרון הלאומי ע"ש איוואן וזוב בסופיה ובאולבני.
הרבה ליצור מוזיקת אוונגרד לרדיו ובאמצעות מתקני סאונד שהמציא ושאותם הציג באירועים של סביבה קולית בברלין וב"קונסטרדיו" בווינה.
ניהל סדנאות סאונד באוניברסיטת סידני באוסטרליה.
התיישב ברוביני אשר בחצי האי איסטריה בקרואטיה וארגן שם מעבדת סאונד וקולנוע.
יובאנוביץ' זכה בפרסים בינלאומיים רבים על יצירותיו המוזיקליות היוצאות דופן המשלבות רעשים נמוכי עוצמה וצלילי תיפוף, עם קולות אנוש, קולות של נשימות, צלילי בקבוקים המשמשים כחלילים וצלילים דמויי מרימבה.
חלק מיצירותיו הוקלטו בסביבות כמו מערות, מנהרות או תחנות רכבת תחתית.
קטעי מוזיקה שלו מושמעים בתוכניות בתחנות רדיו רבות בעולם, לרבות "קול המוסיקה" בישראל.
מוזיקה שלו שימשה למופע בלט של להקתה של מרתה גרהם (הקטע "Depak Ine" עם מוזיקה של יובאנוביץ' ושל ג'ון טלאבוט).
ארסניה יובאנוביץ' נשוי לאילינקה צוליץ', היסטוריונית של האמנויות, סופרת ואמנית סאונד ילידת בלגרד.
Cincari ili Korešpodencija (התכתבות) לפי הרומן של בוריסלב פקיץ' (1980)
The Knack (צריך לדעת איך) מאת אן ג'ליקו (1963)
שש דמויות מחפשות מחבר מאת פירנדלו
Lomača (מדורה) מאת אנטיץ', בצ'קוביץ' ואחרים
Gesang vom lusitanischen Popanz (בלדת הדחליל הלוסיטני) מאת פטר וייס (1968)
1967 Prayer for one Galiola "תפילה למען גליולה אחת" – משתמשת בצלילי מים במונו
1967 Tombstones on the roadside "אבני קברות בצד הדרך" – כוללת טקסטים מכתובות שעל מצבות חיילים או משירים ומשחקים של ילדים
2000 – Les Vents du Camargue מתוך יומן אקוסטי של המלחין, כולל צלילים מתוך כנסיית סן טרופים בעיר ארל בצרפת
יובנוביץ' ביים מעל 30 סרטי טלוויזיה ותעודה.
הסדרה התיעדית לטלוויזיה ב-15 פרקים Vreme fresaka (זמן ציורי הקיר)
הסדרה התיעודית "Tajne Jadrana" ("סודות הים האדריאטי")
סרטי טלוויזיה נסיוניים – „Kanfanar 10", „Prazvuk", „Resavska pećina" (לטלוויזיה של בלגרד), „Ulica Ane Frank" (רחוב אנה פרנק) (לטלוויזיה של נובי סאד)
2025 -Ispreturana autobiografija u 101 sekvenci (אוטוביוגרפיה מעוותת ב-101 רצפים) ספר אוטוביוגרפיה
1968 – פרס על הבימוי הטוב ביותר בכינוס התיאטראות בסרביה, עם ההצגה "בלדת הדחליל הלוסיטני" בתיאטרון אוז'יצה
1971 – "פרס איטליה" לתוכניות רדיו סטראופוניות בתחרות רדיו איטליה, בוונציה, על התוכנית "Krajputaši" (מצבות לצד הדרך) (יחד עם מריאן ראדוציץ') ברדיו הממלכתית היוגוסלבית בבלגרד.
התוכנית השתמשה בכתובות שעל מצבות סרביות, והתבססה על עבודה תיאטרונית נסיונית של יובנוביץ' על מוזיקה מאת אנריקו יוסיף
1977 – "פרס איטליה" למוזיקה לרדיו בתחרות רדיו איטליה, בוונציה, על פסקול של התוכנית "Resavska Pećina " (מערת פצ'ינה)
1979 – פרס Ondas internacional עבור בימוי התוכנית "Duž duge, duge ulice", עיבוד לפי הסיפור "Die lange lange Strasse lang" מאת וולפגנג בורכרט (בעיבוד מאת נדה דפולו)
1988 – פרס בפסטיבל אוהריד
1997 – גראן פרי של רדיו פראנס
2013 – פרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי לרדיו ברוסט (אוסטריה) – על Balcanic concerto grosso
2013 – פסלון ארד בפסטיבל הבינלאומי לתוכניות רדיו של ניו יורק – על יצירתו "Sogno di un automobile" (חלום של מכונית)
ארסניוש רומנוביץ (בפולנית: Arseniusz Romanowicz; 30 באוגוסט 1910 – 9 בפברואר 2008) היה אדריכל פולני שהתפרסם בעיקר הודות לתכנון תחנות הרכבת בוורשה ובכלל זה התחנה המרכזית.
רומנוביץ נולד בהרוביישוב ללידיה וז'וזף שעבד ברשות המיסים הממשלתית.
ב-1930 החל את לימודי האדריכלות בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה לטכנולוגיה בוורשה יחד עם פיוטר שימניאק שהפך בהמשך לשותפו המקצועי.
עם השלמת לימודיו עבד כשכיר במספר משרדי אדריכלים.
זמן קצר קודם לפרוץ המלחמה זכה יחד עם חברו שימניאק בתחרות לתכנון מסעדה בזאקופנה.
עם פרוץ המלחמה והכיבוש הגרמני, עבדו השניים ברשות הרכבות הגרמנית בורשה ותכננו בין השאר את תחנת הרכבת המרכזית של העיר.
לאחר המלחמה, הצטרפו רומנוביץ ושימניאק המאמץ הלאומי ועבדו על חידוש העיר שנהרסה כמעט כליל במהלך המלחמה.
ב-1946 זכו השניים בפרס הראשון בתחרות לתכנון התחנה המרכזית של העיר.
הפרויקט נבנה בסוף רק בתחילת שנות השבעים והושלם ב-1976, אך עד אז תכננו את שאר שבע התחנות לאורך הקו.
במקביל תכננו גם מספר מבנים שאינם קשורים לתחום הרכבות, כמו מרכז לספורט ימי עבור ימק"א ומתחם מגורים (שניהם בורשה).
ב-1967 נפטר לפתע שימניאק ורומנוביץ המשיך לעבוד, תוך שהוא מתמקד בהמשך השלמת פרויקט תחנות הרכבת וכן כיועץ בתחום תכנון מתקני רכבות בפולין ובשאר מדינות באירופה.
בניין התחנה המרכזית בורשה (ורשאבה צנטראלנה) שנחנך ב-1976 לאחר עיכובים רבים, הוא נקודת ציון עירונית בבירת פולין ומרכז תחבורתי המשלב תחנות רכבת ארציות ופרבריות.
מאז זכייתם בתחרות, עברה התוכנית שינויים משמעותיים, אך העיצוב הסופי נותר נאמן להצעה האחרונה שהספיקו השניים להציג, קודם לפטירתו של שימניאק.
מאז פתיחתה חלו מספר שינויים בבניין, אך הם לא פגעו בצורתו החיצונית.
עליית ערך הקרקע במרכז העיר הביא ליוזמות להריסת הבניין, אך התחזקות המודעות למורשת האדריכלית הפולנית פסלו את היוזמות והבניין נחשב היום לאחד מהמבנים הייצוגיים ביותר לאדריכלות הפולנית של המאה העשרים.
ארסניו ולפורט (בהולנדית: Arsenio Valpoort; נולד ב-5 באוגוסט 1992 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקיצוני בארמיס ארדיפו הקפריסאית.
ארסניו ולפורט, נולד וגדל בעיר אמסטרדם שבהולנד וכבר מגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של הירנביין מהעיר הירנביין.
בתקופתו בקבוצת הנוער של הירנביין, כבש ולפורט 16 שערים שזיכו אותו בחוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בקבוצה הבוגרת של הירנביין.
ב-4 בדצמבר 2011, ערך ולפורט את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, כשעלה כמחליף בניצחון 1–5 של קבוצתו על א.ז.
ב-31 בינואר 2012, רשם הופעת בכורה בגביע ההולנדי במשחק נגד ויטסה ארנהם.
בפגרת הקיץ של 2012, כשהירנביין שיחקה בליגה האירופית, כבש ולפורט את שער הניצחון של קבוצתו בניצחון 1–2 על מולדה.
לאחר החצי הראשון של עונת 2012/13, שולפורט שיחק רק בחמישה משחקים, הוא הושאל לזוולה.
בשני המשחקים הראשונים ולפורט ישב על הספסל ואת הופעת הבכורה שלו במדי זוולה ערך נגד פיינורד.
במהלך חצי עונת ההשאלה בזוולה לא זכה ולפורט לדקות משחק רבות ולא הצליח להרשים, ולאחר שרשם תשע הופעות ושני שערי ליגה סיים את דרכו בקבוצה.
לאחר שחוזהו בהירנביין לא חודש, ב-27 ביוני 2013, לאחר שערך התרשמות חתם ולפורט בפרנצווארוש אחת הקבוצות המצליחות והגדולות ביותר בהיסטוריה של ליגת העל ההונגרית.
במשך עונה אחת, ולפורט לא השתלב במדי פרנצווארוש ולאחר שערך 10 הופעות ליגה בהן כבש שער אחד שוחרר מהקבוצה.
ביולי 2014, כשהוא שחקן חופשי, חתם ולפורט בוואלביק מליגת המשנה בהולנד.
ב-2 בפברואר 2016, לאחר שהיה מועמד למכבי נתניה חתם ולפורט בבית"ר ירושלים עד לתום העונה עם אופציה לעונה נוספת.
ב-8 בפברואר ערך ולפורט את הופעת הבכורה שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בניצחון 0–2 את הפועל רעננה.
ב-14 במרץ, כבש ולפורט את שער הבכורה שלו במדי בית"ר בניצחון 2–3 על מכבי חיפה.
עד תום העונה כבש ולפורט שני שערי ליגה בתשע הופעות ליגה.
ב-22 במאי 2016, האריך ולפורט את חוזהו בבית"ר בשלוש שנים נוספות.
ב-30 ביוני 2016, ערך ולפורט את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי בית"ר בתיקו 0-0 נגד סלובודה טוזלה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-25 בינואר 2017 חתם באלמיירה סיטי.
ב-27 ביוני 2018 חתם בפוסאן אייפארק הקוריאנית.
לזכותו של ולפורט ארבע הופעות ושער אחד במדי נבחרת הולנד עד גיל 20.
אַרְסָנִיִּים (שם מדעי: Sicariidae) היא משפחה גדולה של עכבישאים ארסיים, אשר כוללת 3 סוגים.
סוג אחד הוא ארסן (באנגלית Loxosceles) הכולל 139 מינים ונפוץ בכל העולם, שני הסוגים האחרים מתייחסים למעשה לאותו עכביש עם מאפיינים פיזיים והרגלי מחייה דומים מאוד והם הקסופת'אלמה (באנגלית Hexophthalma) הכולל 8 מינים ואנדמי לחלקה הדרומי של יבשת אפריקה, וסיקאריוס (באנגלית Sicarius) הכולל 21 מינים ואנדמי ליבשת דרום אמריקה.
צבעם של רוב המינים במשפחה הם בגווני אדמה ונע בין צהבהב, אפרפר, חום בהיר, חום אדמדם וחום כהה ומשתנה בהתאם לסביבת המחיה.
חלקם חיים במדבר ומסוגלים לשרוד זמן רב ללא מזון ומים.
שמם העברי - ארסניים - ניתן להם עקב סוג הארס הייחודי שנושאים כלל המינים במשפחה.
הארס כולל פרוטאינים אשר גורמים לתופעת נקרוזה ובחלק מהמינים הארסיים יותר, עלול הארס לגרום אף להמוליזה.
הארסניים ידועים כעכבישים בעלי מזג רגוע, ביישנים מאוד ובעת סכנה יעדיפו לברוח, להתחבא, או לקפוא במקומם.
עם זאת נשיכתם עלולה להיות מסוכנת ולרוב מצריכה טיפול רפואי.
בישראל מצוי המין ארסן חום שהוא העכביש הארסי הקטלני היחיד בישראל ביחד עם האלמנה השחורה.
סוג ארסן (Loxosceles) - בו 139 מינים
סוג Hexophthalma - בו 8 מינים, ביניהם הקסופת'אלמה האני
סוג Sicarius - בו 21 מינים
ארסן ז'ראייביץ' גלסטיאן (בארמנית: Արսեն Գալստյան, ברוסית: Хасан Магометович Халмурзаев; נולד ב-19 בפברואר 1989) הוא ג'ודוקא רוסי יליד ארמניה.
גלסטיאן מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג והוא האלוף האולימפי מלונדון 2012. גלסטיאן מחזיק גם במדליית ארד מאליפות העולם מ-2010 ובשלוש מדליות מאליפות אירופה.
גלסטיאן נולד ב-19 בפברואר 1989 בעיירה נרקין קארמירגביור שבצפון-מזרח ארמניה.
אביו היה שחקן כדורגל ששיחק בחצי השני של שנות השבעים במועדון הכדורגל פ.צ.
אימפולס ומאוחר יותר באררט ירוואן.
כאשר היה בן שבע, עבר עם משפחתו לעיירה גיאגינסקאיה שבמערב רוסיה.
גלסטיאן שיחק כדורעף וכדורגל לפני שהחל להתאמן במועדון הג'ודו המקומי.
אחיו, ארמן וטיגראן, גם מתחרים בג'ודו.
איגור רומנוב היה מאמנו הראשון של גלסטיאן ועדיין מאמנו האישי.
מאוחר יותר גלסטיאן עבר לעיר קרסנודאר ועבד כמפקח זוטר במרכז מעצר ביטחוני במחוז קרסנודאר.
גלסטיאן היה סטודנט במחלקת הספורט של אוניברסיטת קברדינו-בלקאריאן.
בשנת 2007, התחרה באליפות רוסיה בג'ודו וסיים במקום השלישי.
באותה השנה החל גם לייצג את רוסיה בתחרויות בינלאומיות.
הוא חבר נבחרת הג'ודו הרוסית מאז שנת 2007. בשנת 2009 התחרה באליפות אירופה וזכה במדליית הזהב, ברבע הגמר ניצח את רובן האוקס ההולנדי ובחצי הגמר את אליו ורדה האיטלקי.
בגמר ניצח את גאורגי זנטראיה האוקראיני כאשר כחצי דקה מפתיחת הקרב קיבל ניקוד ווזארי ולקראת הדקה האחרונה לקרב גלסטיאן ביצע תרגיל נוסף ושוב קיבל ווזארי שהיווה בעצם איפון והספיק לנצח את האוקראיני.
ביולי אותה השנה הוא התחרה בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וזכה במדליית הארד.
בינואר 2010, הוא התחרה בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסוואן שבדרום קוריאה וזכה במדליית הארד.
ב-21 במאי הוא זכה במדליית הארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו, כמו שעשה שנה לפני כן.
ב-12 בספטמבר הוא התחרה באליפות העולם שנערכה בטוקיו וזכה במדליית הארד.
בשלב רבע הגמר ניצח את הירואקי היראוקה היפני לאחר שביצע תרגיל בריח, בחצי הגמר הפסיד לגאורגי זנטראיה האוקראיני ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר על אליו ורדה האיטלקי.
באליפות אירופה בשנת 2011 שנערכה באיסטנבול, זכה גלסטיאן במדליית הארד.
הוא הגיע לשלב רבע הגמר בו פגש את אליו ורדה והצליח לנצח כשתי דקות מפתיחת הקרב לאחר שקיבל איפון.
בחצי הגמר הוא הפסיד לבקיר אוזלו הטורקי ונשר לקרב על מדליית הארד בו ניצח באיפון את אמירן פאפינשווילי הגיאורגי.
באליפות העולם באותה השנה סיים במקום השביעי.
עוד באותה השנה הוא זכה במדליית הכסף בטורניר המאסטרס שנערך בבאקו.
את שנת 2012 גלסטיאן פתח עם זכייה בטורניר המאסטרס שנערך ב-14 בינואר באלמטי לאחר ניצחון בגמר על רישוד סובירוב האוזבקי.
ב-28 ביולי הוא התחרה במשחקים האולימפיים בלונדון וזכה במדליית הזהב.
בקרב הראשון ניצח גלסטיאן את זקארי גורוזה מניז'ר, בשמינית הגמר ניצח את יאן סיקארדי ממונקו וברבע הגמר ניצח את אלוף אסיה צ'וי גוואנג-היון הקוריאני.
בשלב חצי הגמר גלסטיאן ניצח את המדורג ראשון בעולם רישוד סובירוב האוזבקי ובגמר גבר באיפון על הירואקי היראוקה היפני 41 שניות מפתיחת הקרב.
זכייה זו הייתה המדליה הראשונה של רוסיה במשחקים האולימפיים בלונדון וגלסטיאן הפך לג'ודוקא הראשון בתולדות הפדרציה הרוסית שזוכה במדליית זהב אולימפית.
בנובמבר 2013, הוא זכה במדליית ארד בגראנד פרי אבו דאבי ובשנת 2014 זכה במדליות ארד בגראנד פרי דיסלדורף וגראנד פרי טביליסי, באליפות אירופה באותה השנה סיים במקום השביעי.
בשנת 2015 גלסטיאן עבר לקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה במדליית ארד בגראנד פרי בודפשט, במדליית ארד בגראנד פרי אולן בטור ובמדליית כסף בגראנד סלאם אבו דאבי.
באליפות אירופה בשנת 2016 שנערכה בקאזאן זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג לאחר שניצח בקרב על המדליה את אדריאן גומבוץ הסלובני.
בגראנד סלאם אבו דאבי באותה השנה זכה במדליית הארד.
ארסניי טודירש (ברומנית: Arsenie Todiraș; נולד ב-22 ביולי 1983) הוא זמר מולדובני.
בשנת 2000 התקבל ללהקת O-Zone לאחר שחבר מקורי עזב את הלהקה, ב-2002 עבר ביחד עם חברי הלהקה ממולדובה לבוקרשט לצורכי קידום הקריירה המוזיקלית ושירם "Despre Tine" (אודותייך) נהפך ללהיט במדינה ובפברואר 2003 הגיעה השיר לראש דירוג מצעד הפזמונים במדינה.
שירם המפורסם ביותר של הלהקה הוא "Dragostea din tei" שהיה המושמע ביותר בישראל ובצרפת באותה תקופה.
ב-2005 הלהקה התפרקה והוא החל בקריירת יחיד בה התפרסם גם בכינוי "ארסניום".
ב-2006 נבחר לייצג את מולדובה באירוויזיון ביחד נטליה גורדיאנקו עם השיר "לוקה" מתוך 25 שירים שהתמודדו בקדם, בגמר האירוויזיון הם הגיעו למקום ה-20 עם 22 נקודות.
ב-2006 גם השתתף בעונה הראשונה של הגרסה הרומנית של "רוקדים עם כוכבים"; שם הגיע עד למקום השני.
בשנה זו יצא גם אלבום הסולו הראשון שלו הנקרא "The 33rd Element".
ב-2008 יצא שירו "Rumadai" שזכה להצלחה בגרמניה ובאוסטריה.
מועדון הכדורגל ארסנל קייב (באוקראינית: Футбольний клуб «Арсенал-Київ») הוא מועדון כדורגל אוקראיני חובבני מהעיר קייב המשחק באליפות העיר קייב.
הקבוצה שיחקה גם בשנים 2001 - 2013 בליגה הבכירה של אוקראינה והישג השיא שלה הוא מקום 5 בעונת 2002/2003 ובעונת 2011/2012 ושלב חצי גמר הגביע האוקראיני בעונת 2010/2011.
המועדון הוקם בשנת 1925 כקבוצת חובבים של עובדי מפעל לייצור נשק "ארסנל" בעיר קייב.
החל משנת 1936 שיחקה הקבוצה בליגת המשנה הסובייטית.
הקבוצה התקיימה עד לשנת 1964. באותה שנה החליטה הנהגת הרפובליקה הסובייטית האוקראינית למקד את כל המאמצים בקבוצה אחת - דינמו קייב.
רוב שחקני ההרכב הפותח של ארסנל הועברו לסגל של דינמו, בעקבות ההחלטה.
על בסיס ארסנל הוקמה קבוצת חובבים שנקראה "טמפ" (קצב ברוסית), אשר שיחקה באליפות העיר קייב לקבוצות חובבים.
בשנת 2001, כבר באוקראינה העצמאית, הוקמה הקבוצה מחדש.
למעשה עיריית קייב יחד עם משקיעים פרטיים קנו ממשרד ההגנה של אוקראינה את מיקומה של קבוצת צסק"א קייב בפרמייר-ליג של אוקראינה.
כמו כן נקנו גם כרטיסי השחקן של רוב שחקני צסק"א.
בצורה כזו התחילה ארסנל קייב המחודשת את דרכה באליפות אוקראינה ישירות מהליגה הבכירה.
ארסנל שיחקה בליגה הבכירה עד לשנת 2013. במהלך השנים הללו היא סיימה פעמיים במקום החמישי (בעונות 2003/2002 ו 2012/2011) והגיעה עד לחצי גמר גביע אוקראינה בעונת 2011/2010.
בשנת 2012 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים בעקבות עזיבת המשקיע העיקרי.
במהלך עונת 2012/2013 מרבית שחקני הקבוצה נמכרו לקבוצות אחרות.
ארסנל לא סיימה את העונה, הנהלת הקבוצה הודיעה על פירוקה.
קבוצת ארסנל קייב הוקמה מחדש (בפעם השלישית) בשנת 2014 כקבוצת חובבים.
בשנת 2015 השיגה הנהלת הקבוצה את כל האישורים הנדרשים כדי להירשם כקבוצת כדורגל מקצועית באוקראינה.
היא השתתפה באליפות הליגה האוקראינית השנייה (הליגה השלישית בחשיבות במדינה) בעונת 2015/2016. את העונה סיימה ארסנל במקום ה-6, ולא הייתה אמורה לעלות ליגה.
אבל, בתום אותה העונה אירעו שני דברים שאיפשרו את עלייתה של ארסנל לליגה האוקראינית הראשונה: הוחלט להרחיב את הליגה הראשונה מ-16 קבוצות ל-18 קבוצות, כמו כן 3 קבוצות מהליגה הראשונה הודחו מהתחרות בשל אי יכולת לעמוד בהתחייבויות כספיות.
את עונת 2017/2018 השלימה במקום הראשון וחזרה לליגת העל.
את עונת 2018/2019 סיימה ארסנל במקום אחרון ובעקבות כך ירדה חזרה לליגה הראשונה.
בחורף 2019 איבדה את מעמדה המקצועני והחלה להתמודד באליפות העיר קייב.
ארסניק טריאוקסיד (arsenic trioxide) או זרניך תלת-חמצני, הוא החומר הפעיל בתרופה טרייזנוקס (trisenox) המיועדת לטיפול בלוקמיה פרומיאלוציטית חריפה.
ארסניק טריאוקסיד היא תרכובת אי-אורגנית, בעלת הכתיב הכימי As2O3.
לוקמיה פרומיאלוציטית חריפה היא סוג אגרסיבי של לוקמיה מיאלואידית חריפה (AML) ומאופיינת בנוכחות של כמויות גדולות של תאים יוצרי-דם לא בשלים (פרומיאלוציטים) בדם ובמח העצם.
הצטברות זו של פרומיאלוציטים מובילה לחסר בגוף בתאי דם לבנים ואדומים נורמליים ובטסיות דם.
הסימנים והתסמינים של APL כוללים עליה בסיכון הן לדימום והן ליצירת קרישי דם.
חולים עלולים לחוות עייפות קיצונית, כאבים באזורים מסוימים בגוף, איבוד תיאבון ואיבוד משקל.
APL נגרמת על ידי מוטציה הנרכשת במהלך החיים, והכוללת בדרך כלל טרנסלוקציה בין כרומוזומים 15 ו-17.
למרות הרעילות הידועה של זרניך (ארסן), ההתעניינות בארסניק טריאוקסיד לשימוש רפואי קיימת זה זמן רב.
ברפואה הסינית המסורתית, ארסניק טריאוקסיד ידוע בשם פי-שואנג (pi-shuang או "כפור ארסני") ועדיין משמש לטיפול בסרטן ובמצבים אחרים, בהומיאופתיה, ארסניק טריאוקסיד נקרא "ארסניקום אלבום".
תמיסת פאולר שהוגדרה כחיקוי תרופתי, הכילה נגזרות של ארסניק אוקסיד, ושימשה משנת 1845 באנגליה, לטיפול בלוקמיה.
בשנות השבעים של המאה ה-20, החוקר סיני, ג'אנג טינגדונג ועמיתיו, חקרו את השימוש הפוטנציאלי בארסניק טריאוקסיד (שהיה בשימוש ברפואה הסינית המסורתית) לטיפול בלוקמיה פרומיאלוציטית חריפה (APL).
בהתבסס על עבודתו, המחקר הן בסין והן במערב, הוביל בסופו של דבר לפיתוח התרופה טרייזנוקס על ידי חברת פולארקס פרמסוטיקלס ( PolaRx Biopharmaceuticals, Inc).
החברה הגישה בקשה לאישור של תרופה חדשה (NDA), וזו אושרה לטיפול בלוקמיה על ידי מינהל המזון והתרופות (FDA) האמריקאי בשנת 2000 ולאחר מכן שווקה ונמכרה על ידי חברת סל תרפויטיקס (Cell Therapeutics, Inc), לפני שזו נרכשה על ידי חברת ספלון (Cephalon).
חברת ספלון נרכשה, לאחר מכן, על ידי חברת טבע.
ארסניק טריאוקסיד, בשם המסחרי טרייזנוקס אושרה על ידי ה- FDA בארצות הברית כתרופה כימותרפית לטיפול ב- APL שאינה מגיבה לתרופות "קו-ראשון", כלומר, לחומצה כל-טראנס-רטינואית (ATRA).
הוכח כי ארסניק טריאוקסיד גורם לתאי סרטן לעבור אפופטוזה (מוות תאי מתוכנן).
בשל אופיו הרעיל של הארסן, תרופה זו היא בעלת סיכונים משמעותיים.
התרופה הציטוסטטית משמשת אף בטיפול של תת- סוג רפרקטורי (M3) של לוקמיה מיאלואידית חריפה.
הטיפול המשולב של ארסניק טריאוקסיד וחומצה כל-טראנס-רטינואית, אושר על ידי ה-FDA האמריקאי לטיפול בלוקמיות מסוימת.
אוניברסיטת הונג קונג פיתחה צורה נוזלית של ארסניק טריאוקסיד, המאפשרת מתן פומי.
התרופה טרייזנוקס מאושרת לשיווק בישראל, בצורת תמיסה להזרקה תוך ורידית, ומיועדת לטיפול בחולים מבוגרים עם לוקמיה פרומיאלוציטית חריפה (APL).
ארסנל דזיארז'ינסק (בבלארוסית: ФК Арсенал Дзяржынск) הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר דזיארז'ינסק שבפרברי מינסק שנוסד בשנת 2019. בשיאו התמודד בליגת העל הבלארוסית בכדורגל.
ארסנל מארחת את משחקיה באצטדיון בעיר דזיארז'ינסק המכיל 1,000 מושבים.
המועדון הוקם בינואר 2019. מייסדי המועדון החדש היו איש העסקים הבלארוסי אלכסיי מלשקביץ' ואיש העסקים השוודי אלכס רוסהולם, נשיא מועדון הכדורגל השוודי אסקילסטונה.
בעונת הבכורה הקבוצה הורכבה בעיקר משחקנים צעירים ושחקנים בלארוסיים מנוסים.
המועדון הגיש בקשה מיידית להשתתפות בליגה השנייה בבלארוס.
הקבוצה קיימה את המשחק הרשמי הראשון שלה ב-20 באפריל 2019. כבר בעונת הבכורה הקבוצה סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה הראשונה, השנייה בחשיבותה בכדורגל הבלארוסי והחל מעונת 2020 מתמודדת בה.
בעונת 2020/2021 זכתה באליפות ליגת המשנה הבלארוסית בכדורגל העפילה לרבע גמר הגביע הבלארוסי בכדורגל.
בעונת 2022 התמודדה בליגת העל הבלארוסית.
ארסן לופן הוא סרט הרפתקאות פשע משנת 2004, המבוסס על סדרת הרומנים שיצר מוריס לבלאן, בבימויו של ז'אן-פול סלומה ובכיכובם של רומאן דוריס, אווה גרין וקריסטין סקוט תומאס.
הסרט היה הפקה משותפת של צרפת, ספרד, איטליה ובריטניה.
הסרט מתייחס לרבים מסיפורי ארסן לופין של לבלאן, כולל "המעצר של ארסן לופין", "המחרוזת המלכותית", "שרלוק הולמס מגיע מאוחר מדי", "813", ו"רוזנת קליוסטרו".
הסרט עוקב אחר הגנב הג'נטלמן ארסן לופן מהיותו ילד קטן, דרך מות אביו, ועד שנותיו המאוחרות יותר כאשר הוא פוגש את האישה המוזרה, ז'וזפין, שנראית אלמותית ומשתמשת בסם מהפנט כדי לשעבד אנשים לרצונה.
האתוס של ארסן הוא לגנוב מהנוכלים העשירים והראויים.
בסרט זה הוא מתנגד לשני יריבים, חברה סודית וז'וזפין, אשר מתכוונים לאסוף שלושה צלבים שיחשפו את סודו של אוצר אבוד.
בגיל 23, ארסן לופין הוא גנב צעיר חסר דאגות ששודד את האצולה הפריזאית.
הפורץ הווירטואוז הצעיר מכפיל את התקפותיו: תקיפה של רכבת שנוסעת במלוא המהירות, אקרובטיקה על גגות הלובר וגניבה מרהיבה בקתדרלת רואן.
אך תוכניותיו ישתבשו בגלל התשוקה העיוורת שלו לרוזנת קליוסטרו הארסית שאותה הוא יציל בקושי משריפה על המוקד באשמת כישוף.
ואכן, נראה שהיא חיה כמה מאות שנים בזכות שיקוי שרק היא יודעת את הסוד שלו.
ארסן מתפתה פי שניים כשהיא מספרת לו על אוצר שלא יסולא בפז של מלכי צרפת.
אבל לפני שחושפת לו את מיקום האוצר, כמובן, היא רוצה הוכחה.
לכן ארסן ייכנע לרבים מרצונותיה.
תחילה, יבצע גניבת תכשיטים שאורגנה בקזינו יוקרתי, לפני שהשניים יחגגו בתשוקה.
הגעתו של ביומנין תחזיר אותו בהדרגה למציאות, ורק הוא יחליט להמשיך בחיפוש אחר האוצר.
בינתיים הוא גם ילמד שהוא יהפוך לאבא דרך אהבתו הראשונה, קלאריס דה דרו-סוביז.
ארסן לופן הוא גיבור הרומנים והסיפורים הקצרים של הסופר הצרפתי מוריס לבלאן (1864–1941) – "ג'נטלמן-שודד".
הדמות הופיעה לראשונה בסיפור הקצר "ארסן לופן", שהתפרסם במגזין הצרפתי "Je sais tout" ביולי 1905. לבלאן כתב 28 ספרים.
בנוסף, ישנם מספר ספרי המשך, שחלקם נכתבו על ידי מחברים אחרים, והדמות הופיעה בעיבודים קולנועיים שונים, בקומיקס ובטלוויזיה.
נעשו כמה וכמה ניסיונות לשחזר את הביוגרפיה של ארסן לופן באמצעות המידע הכלול ביצירותיו של מוריס לבלאן.
המצליחות ביותר הן עבודותיהם של פ.
בהתאם לכך, ביוגרפיות אלה נבדלות במספר נקודות.
סביר להניח שארסן לופן ראול, בנם של הנרייטה ד'אנדרסי ותאופרסטוס לופן, יכול היה להיוולד בשנת 1874 (בסיפור "הרוזנת קליוסטרו", שמתרחש בשנת 1894, הוא בן 20).
כמה שנים לאחר לידתו של ארסן, אמו עוזבת את תאופרסטוס ומתיישבת עם בנה בבית משפחת דרו-סוביז.
בנה, ארסן, גונב את המחרוזת היקרה של המלכה מארי אנטואנט, גאוותה של דרו-סוביז (בסיפורי "השרשרת החדשה של המלכה", "הרוזנת קליוסטרו").
החקירה אמנם לא מגלה כיצד ועל ידי מי בוצעה הגניבה, אך החשד נופל על הנרייטה ד'אנדרסי.
היא נאלצת לעבור לאזור הכפרי, שם היא הולכת לעולמה כעבור כמה שנים.
ארסן הצטרף ללגיון הזרים ולחם לצד צרפת בצפון אפריקה (כמתואר בסיפור "שיני הנמר").
הוא למד משפטים ורפואה והופך למומחה לרפואת עור.
הוא יודע גם לטינית קלאסית ויוונית.
אביו היה מורה לאגרוף, סיף, והתעמלות ולכן הכשיר את בנו באמנויות לחימה.
ארסן למד גם ג'ו ג'וטסו.
ארסן לופן הוא אמן של תחפושות ולעיתים קרובות משנה תווי פנים, צבע שיער, סגנון לבוש ואפילו אופי.
לכן, קשה לתת תיאור מדויק שלו.
ידוע רק שהגיבור נאה, בעל מבנה גוף רזה, ושהוא חזק בצורה יוצאת דופן, מה שעוזר לו במקצועו כגנב.
למרות שהוא שודד וגנב, הוא גם ג'נטלמן בעל נימוסים שיכול להקסים כל אדם שפוגש בו.
הוא מסוגל לנטוש את תוכניותיו הפליליות עבור נערה, וסולד מאלימות כלפי נשים.
לעיתים קרובות הוא משתמש ביכולותיו אלה על מנת לעזור לאומללים לצאת ממצב קשה.
הוא ידוע גם כבלש שפותר תעלומות שאיש לא פתר לפניו.
הגיבור אינו זר לפטריוטיות, שבאה לידי ביטוי במיוחד בפרקים המתרחשים במהלך מלחמת העולם הראשונה, בה הוא לוקח חלק בסדרת פעולות דיפלומטיות לטובת צרפת.
הפנינה השחורה / La Perle noire
המוות רוחש בסמוך / La Mort qui rôde
צוואר הברבור של אדית / Édith au cou de cygne
הגברת הצעירה בעלת העיניים הירוקות / La Demoiselle aux yeux verts, 1927
בסיפור מוזכר לראשונה המפקח ג'סטין גנימר שהיה אויבו המושבע של ארסן לופין, שרודף אחריו ללא הפסקה.
אף על פי שעיסוקם בהתאמה של גנימר ולופן עומד בסתירה מוחלטת, לופן מכבד את רודפהו: הוא אינו רואה בבלש אינטלקט המשתווה לו, אך אינו יכול שלא להתפעל מעקשנותו ונחישותו של המפקח.
במהלך טיול לאמריקה, נודע כי הגנב המפורסם ארסן לופן עלה על סיפונה של ספינה.
אורחי הספינה, בראשות ברנאר ד'אנדרזי, מנסים לחסל את הגנב בתיאור חלקי בלבד של הופעתו ובאות הראשונה של הכינוי שהוא משתמש בו.
תכשיטי אישה נגנבים וד'אנדרזי מחזר אחרי העלמה נלי.
מפקח מומחה בשם גנימר ממתין ביעד הספינה ומחכה כדי לעצור בהצלחה את לופן שהוא למעשה ד'אנדרזי.
התכשיטים, המוסתרים במצלמתו של ד'אנדרזי, נופלים ביודעין למים מידי העלמה נלי הזועמת.
"ארסן לופין בכלא" ("Arsène Lupin en prison") מגזין Je sais tout, מספר 11, 15 בדצמבר 1905, פורסם בשם "חייו יוצאי הדופן של ארסן לופן בכלא"
הברון נתן קאהורן מקבל מכתב מארסן לופן, שנכלא בכלא לה סנטה, ובו הגנב אומר לקאהורן לשלוח לו כמה מחפצי הערך שלו, אחרת הוא יבוא ב-27 בספטמבר לגנוב את אלה שעל שמו ויותר מכך.
קאהורן מחפש את הבלש גנימר, שבמקרה נמצא בחופשה בעיר ושוכר אותו ושניים מאנשיו לשמור על החפצים בתאריך שהוכרז.
כאשר הפשע מתרחש, גנימר מבקש מקאהורן שלא לספר לאנשים שהוא היה שם ונפתחת חקירה רשמית, במהלכה נקרא גנימר כמומחה לגנב.
גנימר הולך לראות את לופן בכלא, שם הגנב מסביר שהוא נשכר לשמור בליל הפשע.
לופן גם מצהיר שנעצר רק משום שהוסחה דעתו על ידי אישה שאהב ומצהיר כי לא יהיה נוכח במשפטו שלו.
"בריחתו של ארסן לופן" ("L'Évasion d'Arsène Lupine") מגזין Je sais tout, מספר 12, 15 בינואר 1906, פורסם בשם "חייו יוצאי הדופן של ארסן לופן: הבריחה של ארסן לופן"
לאחר שנודע שארסן לופן מתכנן לברוח לפני משפטו, המשטרה מאפשרת לזה לקרות תוך צפייה חשאית בו כדי לעצור את שותפיו.
עם זאת, לאחר ארוחה, לופן פשוט חוזר לכלא, לאחר שידע שהוא כבר תחת מעקב.
במהלך המשפט גנימר משוכנע שהאשמה אינה בארסן, אלא באדם שנראה דומה.
האיש הדומה לו נעצר ומשוחרר באותו יום בו לופין חוזר ברצון לכלא.
כשהאיש משתחרר, גנימר עוקב אחריו רק כדי להתעמת איתו ולהבין שמדובר בארסן לופן לאורך כל הדרך.
הגנב מגלה שהוא גרם לעצמו להיראות כמתחזה באמצעות דיאטה והזרקת תרופות מסוימות וכי עמיתיו נעצרו באותו יום בכוונה.
"הנוסע המסתורי" ("Le Mystérieux voyageur") מגזין Je sais tout, מספר 13, 15 בפברואר 1906, "חייו יוצאי הדופן של ארסן לופן: הנוסע המסתורי"
"המחרוזת המלכותית" ("Le Collier de la reine") מגזין Je sais tout, מספר 15, 15 באפריל 1906, כ"החיים יוצאי הדופן של ארסן לופין: המחרוזת המלכותית")
"הכספת של מאדאם אימבר" ("Le Coffre-fort de madame Imbert") מגזין Je sais tout, מספר 16, 15 במאי 1906, פורסם בתור "חייו יוצאי הדופן של ארסן לופן: הכספת של מאדאם אימבר".
"שרלוק הולמס מגיע מאוחר מדי" ("Sherlock Holmès arrive trop tard") מגזין Je sais tout, מספר 17, 15 ביוני 1906, פורסם בתור "חייו יוצאי הדופן של ארסן לופן: שרלוק הולמס מגיע מאוחר מדי".
"הפנינה השחורה" ("La Perle noire") מגזין Je sais tout, מספר 18, 15 ביולי 1906, פורסם בשם "חייו יוצאי הדופן של ארסן לופן: הפנינה השחורה".
"שבע הלבבות" ("Le Sept de cœur") מגזין Je sais tout, מספר 28, 15 במאי 1907, פורסם בשם "איך פגשתי את ארסן לופן: שבעת הלבבות".
הסיפורים על אודות ארסן לופן מצאו את ביטויים ביצירות תרבות מאוחרות יותר, כגון בסרט "ארסן לופן" וכן בסדרה הצרפתית "לופן" (Lupin) מבית נטפליקס.
ארסן לופין נגד הרלוק שולמס הוא האוסף השני של סיפורי ארסן לופין שנכתב על ידי מוריס לבלאן ובו שתי הרפתקאות ומשחק מוחות בין לופן להרלוק שולמס.
הדמות "הרלוק שולמס" היא התייחסות שקופה לשרלוק הולמס מסיפורי הבלשים של ארתור קונן דויל, שהופיע בסיפור "שרלוק הולמס מגיע מאוחר מדי", אחד משמונת הסיפורים באוסף הראשון, ארסן לופין, הפורץ הג'נטלמן.
הספר ארסן לופן נגד הרלוק שולמס, העמיד את שרלוק הולמס באור מגוחך ועורר את זעמו של ארתור קונאן דויל.
שני הסיפורים פורסמו בתחילה במגזין Je sais tout מנובמבר 1906. הסיפור הראשון, "הגברת הבלונדינית", פורסם מנובמבר 1906 עד אפריל 1907 ואילו השני, "המנורה היהודית", הופיע בספטמבר ובאוקטובר 1907. אוסף הסיפורים הללו פורסמו עם שינויים בפברואר 1908, וב-1914 הופיעה מהדורה נוספת עם שינויים נוספים.
התרגומים לאנגלית הופיעו בשנת 1910.
שני האוספים באנגלית מכילים את הפרקים או הסיפורים הבאים:
ארסן לופין נגד הרלוק שולמס (2 סיפורים)
הרלוק שולמס פותח פעולות איבה
מעצרו השני של ארסן לופין
ארסן לופן נגד הולמלוק שירס, הלא היא הגברת הבלונדינית (2 סיפורים)
"הגברת הבלונדינית", הכולל שישה פרקים
הולמלוק שירס פותחת פעולות איבה
מעצרו השני של ארסן לופן
"המנורה היהודית", המורכב משני פרקים
הסיפור הראשון, "הגברת הבלונדינית", נפתח ברכישת שולחן עתיק על ידי פרופסור למתמטיקה.
לאחר מכן נגנב השולחן, כפי שמתברר, על ידי ארסן לופן.
מאוחר יותר, גם לופן וגם הפרופסור מבינים שכרטיס לוטו, שנשאר בשגגה בשולחן, הוא הכרטיס הזוכה, ולופן ממשיך להבטיח שהוא משיג מחצית מהזכיות תוך ביצוע בריחה כמעט בלתי אפשרית עם גברת בלונדינית.
לאחר גניבת היהלום הכחול, שוב על ידי גברת בלונדינית, גנימאר יצר קשר עם לופן ופנה להרלוק שולמס כדי למצוא את לופן.
מבלי משים, לופן והביוגרף שלו נפגשים עם שולמס שהגיע לאחרונה עם עוזרו וילסון, למסעדה פריזאית והם מסכימים על רגיעה זהירה לפני שלופן יוצא לדרך כדי להניח את מלכודותיו.
למרות מאמציו של לופן, שולמס מצליח לחשוף את זהותה של הגברת הבלונדינית ואת מעורבותו של לופן בפשעים הקשורים אליה.
אולם ארסן הצליח ללכוד את שולמס ושולח אותו לסאות'המפטון בסירה, אך שולמס מצליח לברוח חזרה לפריז ולהנדס את מעצרו של לופן.
אולם לאחר ששולמס עוזב, לופן מערים על שוביו הצרפתים ומצליח להיפרד משולמס ווילסון בגאר דו נור.
"המנורה היהודית" נפתח בפנייה נוספת להרלוק שולמס בבקשה לעזרה במציאת מנורה יהודית.
לאחר קריאת המכתב, שולמס קורא מכתב שני, הפעם של לופן המגיע לתפקיד באותו היום, ומזהיר אותו לא להתערב.
שולמס זועם על התעוזה של לופן ומחליט לנסוע לפריז.
בגאר דו נור, שולמס מתקבל על ידי עלמה צעירה, שמזהירה אותו שוב שלא להתערב ומגלה כי אקו דה פראנס, עיתון השופר של לופן, מכריז על בואו.
שולמס ממשיך לחקור את הפשע ומגלה את הסיבה האמיתית לפנייתו של לופן שלא להתערב.
סרט משנת 1910 שכותרתו ארסן לופן נגד שרלוק הולמס היה עיבוד לסיפוריו של לבלאן.
חוקי זכויות היוצרים הגרמניים אפשרו למפיקים להחזיר את "שולמס" ל"שרלוק הולמס", שגולם על ידי ויגו לארסן.
ארסן לופן היא סדרת טלוויזיה צרפתית שהופקה יחד עם תחנות טלוויזיה צרפתיות, גרמניות, קנדיות, בלגיות, הולנדיות, שווייצריות, איטלקיות ואוסטריות.
הסדרה מבוססת באופן רופף על הרומנים של מוריס לבלאן אודות ארסן לופן.
ארסן לופן ג'נטלמן מושלם שמעולם לא מתכעס.
הוא תמיד רגוע, כי כל מה שהיה יכול להפריע לו בחיי היומיום מטופל על ידי המשרת שלו.
לא הועמד ספק כיצד הגיע לעצמאותו הכלכלית, אם כי לעיתים נרמז בדיסקרטיות שהוא פושע מקצועי.
מלבד הצלת עלמות במצוקה לופן מטפל בעבריינים (אחרים) ומתחרה בשנינותם ובאינטליגנציה שלהם.
או שהוא גונב ציורים מאנשים עשירים שנחשבים לפושעי צווארון לבן, או שהוא פועל כבלש.
עם זאת, כשהוא מותקף, הוא מסוגל להגן על עצמו ללא מאמץ תוך שימוש בשיטות ג'ו ג'וטסו אלגנטיות.
ז'ורז' דסקריירס בתפקיד ארסן לופן
אנרי וירלוג'ו בתפקיד הרלוק שולמס
ארסני קורנילוב (בלטבית: Arseniy Kornilov; 14 בפברואר 1888 – 27 בינואר 1972) היה יערן לטבי, חסיד אומות העולם, שהציל יהודים מגטו דאוגבפילס במלחמת העולם השנייה.
ארסני קורנילוב היה יערן, חיי בכפר (Ruģeļi) בלטביה, ולכן הכיר היטב את היער ליד גטו דאוגבפילס.
היכרותו עם היער וסביבתו סייעה לו בהצלת כמה משפחות יהודיות.
הוא בנה עבורן מקום מסתור תת-קרקעי, שניתן היה להיכנס אליו רק דרך חור ארוך, שהכניסה אליו הייתה דרך אסם מוסווה היטב.
לאחר המלחמה קורנילוב שמר על קשר עם היהודים שהציל ואף ביקר אותם לעיתים קרובות.
בלה לוין, נכדתו של אחד הניצולים, זוכרת שנהג לבקר אצלם.
ב-30 באוגוסט 2015 שלחה ניצולת השואה, סוזנה קרום את עדותה במכתב ליד ושם ובו העידה כיצד ארסני החביא את משפחתה במבנה תת-קרקעי וסיפק להם אוכל ומים עד שחרור לטביה על ידי הצבא האדום.
ב-16 בפברואר 2016 הוכר בארסני קורנילוב כחסיד אומות העולם בטקס שהתקיים בריגה, לטביה.
ב-1 בפברואר 2020, באירוע מיוחד שהתקיים בריגה, בירת לטביה, לציון 120 שנה להולדתו של חסיד אומות העולם יאניס ליפקה, הוענקו מדליה ותעודת כבוד לצאצאיו של ארסני קורנילוב.
שמו מופיע על לוח זיכרון לחסידי אומות העולם מלטביה ליד בית הכנסת בריגה.
ארסן נוריירוביץ' זכריאן הוא כדורגלן רוסי ממוצא ארמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריאל סוסיאדד מלה ליגה ובנבחרת רוסיה.
זכריאן גדל במחלקת הנוער של קריליה סובייטוב סמרה ובאקדמיית הכדורגל יורי קונופלב
בשנת 2017 הגיע למחלקת הנוער של דינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית.
ב-1 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-1 על טמבוב במסגרת המחזור ה-13 בליגה לעונת 2020/2021. ב-28 בפברואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אחמט גרוזני במסגרת המחזור ה-20 בליגה.
בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך זכריאן 13 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
בקיץ 2023 חתם בריאל סוסיאדד.
זכריאן היה חלק מסגל נבחרת רוסיה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת , וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-11 במאי 2021 הוא נכלל בסגל המורחב של נבחרת רוסיה לטורניר יורו 2020, אך לא נכלל בסגל הסופי לטורניר בשל דלקת שקדים.
ב-1 בספטמבר 2021 ערך זכריאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, והפך לשחקן השדה הצעיר ביותר שעורך הופעה במדי נבחרת רוסיה, כשהוא שובר את שיאו של אלן דזגוייב.
ארסניו איגלסיאס פארדו (בספרדית: Arsenio Iglesias Pardo; 24 בדצמבר 1930 – 5 במאי 2023) היה שחקן ומאמן כדורגל ספרדי.
במהלך הקריירה המקצועית שלו, שנפרשה על פני יותר מארבעה עשורים, זכה לכינוי O Bruxo de Arteixo ("הקוסם מארטייחו") והיה מזוהה במיוחד עם דפורטיבו לה קורוניה, הן כשחקן והן כמאמן.
איגלסיאס, שנולד בארטייחו , החל את הקריירה בדפורטיבו לה קורוניה המקומית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-28 באוקטובר 1951 בהפסד 1–6 לברצלונה, וכבש במחזור הבא, בניצחון 3–1 על אספניול.
איגלסיאס בישל שבעה שערים בשלוש עונות נפרדות עבור הגליסיאנים, והוסיף שמונה בעונת , שהסתיימה בירידה.
בשש מתוך שמונה השנים הבאות הוא שיחק בליגה הבכירה, במדי סביליה, גרנדה וריאל אוביידו.
הוא רשם 238 משחקים ו-50 שערים במסגרות התחרותיות, ופרש בגיל 35 לאחר תקופה בליגות הנמוכות במדי אלבסטה.
איגלסיאס החל לאמן שנה אחת לאחר פרישתו, ומונה למאמן קבוצת המילואים של דפורטיבו ולעוזר מאמן הקבוצה הראשונה.
באמצע עונת 1970/1971 הוא מונה למאמן הקבוצה הבכירה, והוביל אותה לעלייה לליגה הבכירה אך גם לירידה ב-.
ב-1973/1974 העלה איגלסיאס קבוצה אחרת מהסגונדה דיויסיון, הרקולס, ונשאר כמאמן המועדון לשלוש שנים נוספות, בהן סיים במקומות החמישי והשישי ב- ו-, בהתאמה.
בעונת 1977/1978 העלה קבוצה נוספת לליגה הראשונה, הפעם את ריאל סרגוסה.
איגלסיאס אימן בליגה העליונה בשתיים מתוך שלוש העונות הבאות, והוביל את בורגוס למקום ה-13 ב- ופוטר על ידי אלמריה באמצע עונת על רקע חילוקי דעות פנימיים.
ב-1982 חזר לדפורטיבו בליגה השנייה.
בשנים 1987/1988 היה איגלסיאס היה אחד משלושה מאמני לה קורוניה, כאשר דפורטיבו כמעט ירדה ליגה וניצלה על ידי שער בדקה האחרונה נגד ראסינג סנטנדר.
הוא החזיר את הקבוצה לבסוף לליגה הראשונה ב-1991, לאחר שסיימה במקום השני.