tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1985 הקים את מפעל התרופות פארמה, ב-1996 הקים את חברת הביטוח פלסטין, וב-2007 ואת החברה הלאומית לתעשיות חקלאיות.
יש לו גם חברה במלטה בשם Pharma Care Premium אותה הקים ב-2009.
הוא היה חבר בוועדה הטכנית למסחר ותעשייה בתוך משלחת המשא ומתן הפלסטינית בין השנים 1990 ו-1994. הוא נבחר ליושב ראש הדירקטוריון של איגוד הרוקחים הפלסטיני, וכן נבחר לכהן כנשיא איגוד יצרני התרופות הפלסטינים.
ח'ורי נכנס לתפקיד שר הכלכלה ב-19 במאי 2009 במסגרת ממשלת הרשות הפלסטינית בראשות סלאם פיאד, אך התפטר מתפקידו ב-14 באוקטובר 2009 במחאה על הסכמת הרשות הפלסטינית שלא לדון בדו"ח גולדסטון של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם.
בתקופה זו האשים את ישראל כי היא "חונקת את הכלכלה הפלסטינית".
בפברואר 2020 דרש איגוד עובדי אוניברסיטת ביר זית את פיטוריו מחבר הנאמנים של האוניברסיטה, בשל השתתפותו כראש משלחת פלסטינית המייצגת את הוועדה לתקשורת עם נציגים ישראלים בתל אביב.
הוא חבר במועצת הנאמנים של הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה אדוארד סעיד, של הדירקטוריון הן של רשות שוק ההון הפלסטינית והן של החברה לביטוח פיקדונות פלסטין וחבר בחבר הנאמנים של המרכז הקתולי של אגודת סנט איב לזכויות אדם.
בשנת 2002 זכה ח'ורי באות ההצטיינות מאבירי הקבר בגרמניה כהוקרה על שירותיו לנזקקים.
באסל עבד א-רחמן חסן נאסר או באסל אל-כפרנה היה פרופסור פלסטיני, שכיהן ממרץ 2024 עד פטירתו בתפקיד שר הסעד בממשלת מוסטפא.
בשנות ה-60 אביו היה מבוקש על ידי ישראל, והוא עצמו נעצר כאמצעי זהירות במהלך האינתיפאדה הראשונה, כתוצאה ממעצרו וסגירת האוניברסיטה נדחה סיום לימודיו באוניברסיטה האסלאמית בשנתיים.
במהלך מבצע צוק איתן ב-2014 הופצץ ביתו ברצועת עזה.
ב-28 במרץ 2024 אישר נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס את הרכב השרים של ממשלת הרשות הפלסטינית ה-19 בראשות מוחמד מוסטפא.
ב-31 במרץ 2024 הושבע נאסר מרחוק כשר הסעד.
מחמוד עבאס גם תיקן ב-11 ביוני 2024 את הצו המקים את משנת 2016, והוסיף מועצת מנהלים לסוכנות.
לאחר מכן, הוא מינה את נאסר כחבר במועצה החל מ-23 ביוני 2024.
במהלך מלחמת חרבות ברזל סירב נאסר להאשים את חמאס וטען כי ישראל היא האחראית הבלעדית ל"הרג אלפי פלסטינים והרס בתיהם".
באוקטובר 2024 הופיע ב-BBC והאשים את "התוקפנות הישראלית".
הוא נפטר ביום שני, 20 בינואר 2025 בעמאן, ירדן, כתוצאה מסיבוכים לאחר שעבר ניתוח לב פתוח.
הוא נקבר למחרת בבית הקברות סחאב.
באסל נאסר היה נשוי ואב לשבעה ילדים.
הוא גם פרסם מספר מאמרים וספרים.
בָּאסֶם א-נָבְּרִיס הוא אינטלקטואל, חילוני, משורר וסופר פלסטיני.
מחלוצי הכותבים הפלסטינים, לאחר מלחמת ששת הימים.
כיהן בתפקיד המנהל הכללי של משרד התרבות של הרשות הפלסטינית, לאחר הסכמי אוסלו, בין השנים 1994–2007.
נבריס נולד ברצועת עזה, במחנה הפליטים ח'אן יונס, בספטמבר 1960. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, עבר ללמוד במצרים, והשלים תואר ראשון באוניברסיטת קהיר.
בעת שהותו בקהיר היה חלק מקהילה ספרותית שבין חבריה היו: נגיבּ מחפוּז, יוּסף אִדריס ואבּראהים אסלן.
עם סיום לימודיו, בשנת 1981, הוא חזר לרצועת עזה.
בשל מאמריו ופעילותו נגד הכיבוש, הוא נכלא למשך ארבע שנים בבית כלא ישראלי.
כבר בגיל צעיר עסק נבריס בכתיבה ויצירותיו הספרותיות פורסמו בעיתונות הירושלמית, החל משנת 1976. בתחילת שנות השמונים הוא היה ממייסדי איגוד הסופרים הפלסטיני.
קובץ שיריו הראשון, "הרהורי ילד הרחוב" (تأملات الولد الصعلوك), פורסם על ידי הוצאת אל-איתיחאד בירושלים בשנת 1990. בהמשך פרסם שבעה קובצי שירה, בירושלים, רמאללה ובאלג'יריה, וכן ספר על "מלחמת עזה בשנים 2008-2009", תחת הכותרת "יומני המלחמה בעזה" (يوميّات الحرب على غزة), אותו כתב ופרסם במהלך המלחמה באתר האינטרנט "אילאף" (إيلاف).
מאוחר יותר תורגם לצרפתית ופורסם בפריז ובתוניס.
מנכ"ל משרד התרבות של הרשות הפלסטינית
בין השנים 1994–2007 כיהן נבריס בתפקיד המנהל הכללי של משרד התרבות של הרשות הפלסטינית והוא פוטר לאחר עליית החמאס לשלטון, ברצועת עזה ב־2007 בשל ביקורתו הקשה על הדיקטטורה הדתית ברצועה.
בקיץ 2007, השליכו רעולי פנים רימון יד לעבר ביתו, הוא נפצע בעיניו, ובתו ואמו נפצעו קל.
בשנת 2012 עבר נבריס לברצלונה בעזרת מלגה שקיבל למשך שנתיים.
הוא נשאר באירופה ונכון ל-2025 הוא חי בבלגיה וכותב טורי דעה באל-ערבי אל-ג'דיד, רובם ככולם על המצב בעזה, מאז אוקטובר 2023.
לאחר הטבח, שיבח נבריס את לוחמי החמאס, על "כיבוש" העיר שדרות שקמה במקום הכפר נג'ד שהיה מקום הולדת ומגורי הוריו לפני 1948.
"תורת התבונה הטהורה" (نظم العقل الخالص), משרד התרבות הפלסטיני, רמאללה, 2000.
"יצירות פואטיות" (الأعمال الشعرية), המכון הפלסטיני להכוונה לאומית, רמאללה 2003.
"ליל הפואמות הקצרות" (ليلة القصائد القصيرة), משרד התרבות הפלסטיני, רמאללה 2004.
מאמר על משמעות הרוח (مقال في معنى الريح), המרכז התרבותי אוגרית, רמאללה 2005.
"סדנאות בחדר" (مشاغل في غرفة), אלג'יריה, 2012.
"שמחת הבלתי נקוב בשמו" (بهجة اللامسمى), אלג'יריה, 2013.
"כל האבנים" (كل الأحجار), PEN ארגון הסופרים הבינלאומי, ספרד, 2014.
באסם מוחמד סאלח אדיב חנדקג'י הוא מחבל פלסטיני, סופר ועיתונאי.
כשהיה בן 20 הורשע בסיוע לרצח שלושה ישראלים בפיגוע בשוק הכרמל ונדון לשלושה מאסרי עולם.
הרומן שלו, "מסכה בצבע השמים", זכה בפרס הבין-לאומי לספרות ערבית לשנת 2024.
באסם חנדקג'י נולד ב-1983 בשכם.
למד בבתי הספר של מחוז שכם.
למד באוניברסיטת א-נג'אח במחלקה לעיתונאות ותקשורת.
כילד היה עד לאינתיפאדה הראשונה שהשפיעה עליו, וכשהיה בן 15 הצטרף לשורות המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית.
ב-2 בנובמבר 2004 השתמש בתעודת העיתונאי שלו כדי לעבור דרך מחסומי צה"ל ביהודה ושומרון כדי להסיע את עמר אל-פאר בן השש עשרה לתל אביב.
מאוחר יותר באותו יום, אל-פאר ביצע פיגוע התאבדות בשוק הכרמל, שבו נרצחו שלושה ישראלים ונפצעו 32 נוספים.
החזית העממית לשחרור פלסטין לקחה אחריות על הפיגוע.
חנדקג'י נעצר באותו יום על ידי כוחות ישראליים, באשמת מעורבות בפיגוע.
ב-7 ביוני 2005 נדון לשלושה מאסרי עולם, וחויב לפצות את משפחות הנרצחים בסכום של 11.6 מיליון דולר.
בכלא נרשם לאוניברסיטת אל-קודס, למד מדע המדינה וכתב תזה על לימודי ישראל.
חנדקג'י החל לכתוב סיפורים קצרים לפני מאסרו.
הוא המשיך בכתיבה בתוך הכלא ופרסם מספר ספרים, רומנים וקובצי שירה.
ספרו הראשון היה "טיוטות של אוהב המולדת", עשרה מאמרים על נושאים פלסטיניים.
הוא פרסם גם את "כך האנושות גוועת", גם הוא על נושאים פלסטיניים.
הרומן שלו "ליקוי חמה", שפורסם בדצמבר 2018, הוא רומן היסטורי המספר על הגיבור הסופי באדר א-דין, מלומד ועמוד תווך של הסופיות בתקופתו.
באפריל 2024 זכה בפרס הבין-לאומי לספרות ערבית לשנת 2024, שמעניקה איחוד האמירויות, על הרומן "מסכה בצבע השמים" (قناع بلون السماء).
על הזכייה אמר: "הפרס הזה הוא ניצחון לעמי הפלסטיני, ניצחון לעזה." במאי 2025 יצא לאור ספרו "שומר השואה" (سادن المحرقة).
הוא שוחרר ב-14 אוקטובר 2025 כחלק מהסכם חמאס–ישראל והוגלה למצרים, שבה התקבל בהתלהבות.
בראיון בשנת 2025 הוא אישר כתיבת ספר חדש על אסיר אחר, וליד דקה, שריצה עד למותו מאסר עולם על רצח חייל ישראלי.
באותו ראיון חנדאקג'י אישר כי היה מעורב בשליחת מחבל מתאבד להרוג ישראלים.
הוא ציין כי התכוון לשלוח אותם לתקוף מטרות צבאיות, לא אזרחים, והוסיף שאם היה יכול להחזיר את הגלגל לאחור, לא היה פונה לאלימות.
באפי ציידת הערפדים היא סדרת טלוויזיה אמריקנית שנוצרה על ידי ג'וס וידון ושודרה בין 1997 ל-2003, תחילה ברשת The WB (עד שנת 2001) ולאחר מכן ב-UPN.
הסדרה שילבה דרמת נעורים עם מוטיבים של פנטזיה.
היא גוללה את ימי עלומיה של בָּאפִי סָאמֶרְס, נערה קליפורנית טיפוסית שהיא בעת ובעונה אחת "קוטלת הערפדים", האחרונה בשושלת גיבורות שתפקידן להגן על האנושות מפני כוחות האופל.
באפי חווה את קשיי גיל ההתבגרות והבגרות המוקדמת במקביל לקרבות בלתי-פוסקים בערפדים ושֵׁדים, ושואפת לחיות חיים רגילים על אף היותה הקוטלת.
היא נסמכת על חבריה הקרובים, וִילוֹ וזַאנְדֶר, ועל ה"צופה" שלה גָ'ייְלְס, מלומד שחובתו להדריכה.
"באפי" זכתה לקהל גדול יחסית לסדרת נישה שלא שודרה ברשת גדולה, עם ממוצע של כחמישה מיליון צופים, ולשבחי הביקורת.
היא נחשבת לסדרה פורצת דרך בשל איכות כתיבתה והאופן בו הציגה נושאים מגדריים, כמו פמיניזם וסוגיות להט"ב, והיקף הכתיבה האקדמית אודותיה נרחב.
בעקבות "באפי" הופקה סדרת-הבת "אנג'ל", שכללה חלק מהדמויות הקבועות, ולאחר ירידתה משידור, המשיכה העלילה בחוברות קומיקס תחת השם "באפי, העונה השמינית", אשר המשיכה לעוד ארבע עונות בקומיקס.
ב-2026 צפויה לעלות בשירות הסטרימינג הולו סדרת המשך בשם "באפי ציידת הערפדים: סאנידייל החדשה".
בָּאפִי סָאמֶרְס בת השש-עשרה עוברת עם אמה ג'וֹיס לעיירה הפרברית סאנידֶייל, לאחר שסולקה מבית-הספר שלה בלוס אנג'לס.
באפי נדמית לסובביה כצעירה חולמנית הנוטה לבעיות התנהגות בלתי-מוסברות, ואמה ומוריה חוששים לעתידה.
ביומה הראשון בתיכון החדש, היא נתקלת ברוּפֶּרט גָ'ייְלְס, אינטלקטואל בריטי שהגיע בפתאומיות למלא את תפקיד הספרן.
ג'יילס מגלה לה כי סודה ידוע לו: היא ה"קוטלת", גיבורה המחוננת בכוחות על-אנושיים שתפקידה להביס את הערפדים, השדים ויתר המזיקין המאיימים על בני-האדם, והוא ה"צופה" המופקד עליה מטעם המועצה המשגחת על הקוטלות.
העיר המנומנמת סאנידייל ניצבת למעשה על "פי השאול", קרע ביקום המוביל לגיהנום, ומושכת אליה את כוחות האופל.
באפי דוחה את ג'יילס ומנסה להתחמק מחובתה, באומרה שהיא רוצה לחיות חיים רגילים, ושאין היא מעוניינת להיהרג בגיל צעיר כמו כל קודמותיה.
אך במהרה מתחוור לה כי מתחת לעיירה כלוא "האדון", ערפד עתיק-יומין המנסה לצאת לחופשי.
היא מצילה מערפדים שניים מחבריה לבית-הספר, זַאנְדֶר המגושם ווִילוֹ התלמידה המבריקה אך הביישנית והדחויה חברתית.
באופן חסר תקדים בדברי ימי הקוטלות, שניהם מתוודעים לזהותה הסודית ומתגייסים לעזור לה.
השלושה מתחברים על רקע היותם מנודים חברתית על ידי תלמידים פופולריים, ובראשם מנהיגת המעודדות הסטריאוטיפית קוֹרדֶליַה צֵ'ייס, למורת רוחו של ג'יילס, המבין כי עליו לנסות לרכוש את אמונה של הקוטלת הלא-ממושמעת והאמריקנית מדי.
לעזרת באפי בא גם זר מסתורי בשם אֵנגֶ'ל, המשמיע לה ידיעות חידתיות אודות מזימות האדון.
לצד חבריה, באפי לוחמת במזיקים שונים.
אף קורדליה האנטגוניסטית ניצלת בידי החבורה, ומתחילה לשים לב לפעילותם ואף להושיט סיוע.
ברקע, ממשיך הקרב נגד משרתי האדון.
נבואה מבשרת שהקוטלת תומת בידיו, ובאפי השבורה מתייצבת לעימות הסופי נגדו כשהיא בטוחה שגורלה נחרץ.
האדון אכן גובר עליה ומותיר אותה לטבוע, אך זאנדר מוצא אותה ומבצע בה החייאה.
היא הורגת את האדון וחותמת שוב את פי השאול (שמתגלה כשוכן מתחת לספריית בית הספר) – לעת עתה.
לסאנידייל מגיעים צמד ערפדים בריטים: ספָּייק, שנודע גם כ"ויליאם המגועל", ואהובתו דרוּסילָה, שאנג'ל הפך לערפדה ("הוליד") בשעתו.
הם יורשים את מקום האדון כאויביה של הקוטלת.
ג'יילס מוצא שספייק התייצב כבר מול שתי קוטלות בעברו, והרג את שתיהן.
בעימות הראשון בינו לבאפי, הערפד מופתע וכועס כשהוא מגלה כי בשונה מקודמותיה יש לה חברים ומשפחה, והללו תומכים ומסייעים לה.
החבורה נתקלת באויב נורא עוד הימנו, המנהל החדש והרודני סניידר.
הקשר הרומנטי בין אנג'ל לבאפי הולך ומתהדק, על אף הקשיים שבמערכת יחסים בין ערפד שאיננו מסוגל להיחשף לאור השמש לקוטלת בת-אנוש.
בינתיים, ג'יילס נכנס למערכת יחסים עם גֶ'ני קָלֶנדֲר, מורה למחשבים שהיא גם מיסטיקנית וטכנו-פגנית המודעת לפעילותו.
קורדליה המחולצת שוב ושוב על ידי החבורה מתאהבת בזאנדר, ומנודה על ידי חברותיה הפופולריות.
וילו מתחילה לצאת עם אוז, מוזיקאי שנחשף כאדם זאב, ויש לכלאו בלילות ירח מלא.
אל העיר מגיעה אף קֶנדרָה, קוטלת נוספת, שנקראה למלא את יעודה כקוטלת בעת "מותה" של באפי בידי האדון.
לאחר קרב נוסף מול הערפדים, אנג'ל ובאפי מממשים את אהבתם.
מיד לאחר מכן, אנג'ל מאבד את נשמתו וחוזר להיות ערפד אכזר מן המניין, אנג'לוס.
ג'ני, שמתגלה כבת לשבט הצוענים שכישפו מאה שנה קודם, מסבירה לבאפי שהחזרת נשמתו נועדה לייסרו בלבד, והיא נלקחה ממנו ברגע שהוא חווה אושר אמיתי.
באפי אכולת רגשי אשם על כך שגרמה לאובדנו.
אנג'לוס תופס את מקומו של ספייק כמנהיג, והלה אחוז חימה כשהוא רואה כיצד דרוסילה נוהה אחריו.
לאחר שהוא רוצח את ג'ני, באפי מבינה שהוא אבד לתמיד ואין מנוס מלהרגו.
הערפדים מוצאים את שרידיו של אַקָתלָה, שד המסוגל לבלוע את היקום כולו לתוככי הגיהנום, ומנסים להחיותו.
וילו מוצאת לחש שג'ני עבדה עליו בטרם נרצחה, שנועד להחזיר את נשמת הערפד.
באפי יוצאת למנוע מאנג'ל להעיר את אקתלה, לאחר קרב בו מתה קֶנדרָה.
היא זוכה לבעל-ברית בלתי-צפוי בדמותו של ספייק, הלהוט להשיב לעצמו את אהבת דרוסילה ולהציל את העולם מפני השמדה (כי יש בו בני אדם שאפשר לנשוך ואת מנצ'סטר יונייטד).
וילו משיבה את הנשמה ואנג'לוס חוזר להיות אנג'ל, לתדהמתה ואושרה של באפי, אך לא בטרם העיר את אקתלה.
הקוטלת נאלצת לפלחו בחרבה, משום שרק דם עורך הטקס יכול לסגור את הפתח, והוא מושלך לגיהנום.
באפי השבורה בורחת מסאנידייל, וחבריה תוהים לאן נעלמה.
באפי נמלטת אל לוס אנג'לס, שם היא חיה תחת שמה האמצעי, אן.
לאחר שהיא מביסה שדים המשעבדים צעירים אבודים כמוה, היא מבינה כי אין מנוס מגורלה.
היא חוזרת לסאנידייל, לאמה ולחבריה.
אל העיר מגיעה פֵייתּ, קוטלת שנקראה למלא את התפקיד עם מות קנדרה.
היא חסרת רסן, פזיזה וייצרית, ובאפי חשה שקולה ואחראית לעומתה.
וילו מעמיקה בלימודי הכישוף שלה.
ג'יילס מצליח לדובב את באפי לגבי מה שאירע בקרב סביב פסל אַקָתלָה וגרם לה להימלט.
שער למימד אחר נפתח בעיר ואנג'ל חוזר דרכו, לאחר שעונה בשאול ונעשה למעט יותר מחיה.
הוא מזהה את באפי, והיא משיבה לו את שפיותו בסתר.
ג'יילס והאחרים זועמים משהדבר נודע להם, אך אנג'ל מוכיח להם את מסירותו ומתקבל מחדש בין ידידיה.
וילו וזאנדר נכלאים על ידי ספייק, השב לעיר קצרות, ומתנשקים בחרדתם.
קורדליה המושפלת מקללת את זאנדר ואת באפי, שגרמה לה להתאהב בו, באוזני תלמידה חדשה המתגלה כשדת הנקם אַנְיאנְקָה, אשר מגשימה את הקללה למציאות בה באפי מעולם לא הגיעה לעיר והאדון שולט.
אניאנקה מובסת, קסמה נשבר והעולם חוזר לקדמותו.
היא נלכדת בדמותה של בת-האנוש אניה.
באפי וחבריה מגלים כי המושך בחוטים מאחורי כוחות הזדון בסאנידייל הוא ראש העיר, ריצ'רד וילקינס, שאיננו אלא מכשף רב-עוצמה המבקש לעבור את טקס ה"הִתעלוּת" ולהפוך לשד עקלתון אימתני.
בקרב עם ערפדים, פיית הורגת בטעות פקיד עירייה אנושי.
באפי המזועזעת דורשת ממנה לשאת באחריות, אך הקוטלת האחרת מתעלמת ממנה, תוך שהיא הולכת ומסתבכת בייסורי אשמה ובזעם.
לבסוף, פיית עוברת צד ומתחילה לשרת את וילקינס, שמפתח רגשות אבהיים כלפיה.
החבורה מחפשת דרכים לעצור את ה"התעלות", בעודם עסוקים בחייהם הרגילים: תום לימודיהם ונשף הסיום קרבים.
אנג'ל מודיע לבאפי כי יעזוב אם ינצחו את וילקינס, מאחר שליחסים ביניהם אין עתיד ועליו להניח לה לנפשה.
אניה מספרת להם על "התעלות" שחזתה בה בעבר, ומפצירה בזאנדר (שהזמינה לנשף מחוסר ברירה) להימלט עמה בטרם ימותו כולם.
באפי פוצעת קשה את פיית בעימות ביניהן, והיא נכנסת לתרדמת.
החבורה מגייסת את כל תלמידי בית-הספר לקרב נגד ראש העיר, ההופך לשד בסוף נאומו בטקס הסיום.
הם מפתים את המפלצת לתוך אחד הבניינים, הממולכד בחומר נפץ, והורגים אותו.
באפי וחבריה נרעשים מכך ששרדו את ה"התעלות", ועוד יותר מכך, את התיכון.
החבורה שפוצצה את בית הספר בסוף העונה הקודמת עוברת לשלב הבא – אוניברסיטה.
וילו, אוז ובאפי לומדים בה וזאנדר שלא מתכוון להירשם ללימודים אקדמיים, מתכנן טיול חוף לחוף.
הרכב מתקלקל מהר מאוד והוא חזר לסאנידייל עם הזנב בין הרגליים וגר אצל ההורים ומשלם שכירות.
באפי מתחילה את השנה עם החשש שלא תצליח לשלב את הקטילה עם לימודי האוניברסיטה.
באפי מתאהבת בריילי פין, מתרגל באוניברסיטה.
הוא מתגלה כמפקד צוות ב"יוזמה" – קבוצה צבאית שלוכדת שדים וערפדים.
ספייק, שהבטיח לא לשוב יותר לסאנידייל, חוזר במטרה להרוג את באפי.
הוא נלכד על ידי ה"יוזמה" ששמים לו שבב בראש שמונע ממנו לפגוע בבני אדם.
העונה הרביעית היא בסימן ההתרחקות של ה"סקובי גאנג" אחד מהשני.
באפי מפתחת קשר רומנטי עם ריילי, וילו ננטשת על ידי אוז שעוזב אחרי שהוא מבין שהוא לא שולט בתכונותיו כאיש זאב, אך מוצאת נחמה אצל טארה, סטודנטית שמתעניינת אף היא בכישוף.
לקראת סוף העונה וילו יוצאת מהארון, שזהו עוד נושא שלחבורה מתקשה לקבל.
זאנדר הוא היחיד שלא לומד באוניברסיטה ועובר בין עבודות וממשיך את הקשר עם אניה.
את ג'יילס רואים בעיקר בדירה שלו שבחלק ניכר מהעונה מחליפה את ספריית בית הספר כמרכז האם של החבורה.
פיית' מתעוררת מהתרדמת וחוזרת לסורה לזמן קצר.
היא משתמשת במכשיר שראש העיר השאיר עבורה כנקמה וכאמצעי מילוט, מחליפה את הגוף שלה עם באפי, לאחר מכן בורחת ללוס אנג'לס.
במהלך העונה מתברר שראש ה"יוזמה" היא המרצה לפסיכולוגיה, הפרופסור מגי וולש.
מגי ורופא נוסף מנסים ליצור לוחם מושלם המורכב משילוב של מכונה, אדם ושד, ומעניקים לו את השם "אדם".
אדם יוצא מכלל שליטה, הורג את וולש ועוד מספר חיילים מה"יוזמה" שלא יודעים איך להתמודד איתו.
אדם מגייס את ספייק לעזרתו כדי שהוא יפלג ויסכסך בין חברי ה"סקובי גאנג" ובתמורה אדם יוציא מראשו את השבב.
למרות ריב גדול בדירתו של ג'יילס, החבורה מבינה שספייק ניסה להפריד ביניהם ומוצאת פתרון לאדם - כישוף שמשלב את הקוטלת הראשונה עם כולם ביחד.
לוחם – באפי, מכשף – וילו, ידע בשומרונית עתיקה – ג'יילס, וזאנדר הוא הלב.
במהלך הקרב עם אדם, בסיס היוזמה מושמד ולאחר מכן המימון לפרויקט הממשלתי מופסק.
בסוף העונה, הקוטלת הראשונה, שהתעוררה בשל הכישוף המשלב, רודפת את באפי וחבריה בחלומותיהם ומעוררת בבאפי משאלה להבין טוב יותר את כוחותיה וגורלה, מה שמניע את מעשיה בעונה הבאה.
העונה מתחילה עם מפגש של באפי עם דרקולה שבא לסאנידייל ומראה לבאפי צדדים אפלים בהיותה קוטלת.
בדיוק כשג'יילס מרגיש שהוא מיותר ושבאפי לא צריכה אותו יותר היא פונה אליו משום שהיא מרגישה שהיא זקוקה לו שוב כצופה.
אימה של באפי מגלה שהיא חולה בסרטן.
בעונה זו מופיעה דמות חדשה – דון, אחות של באפי, אף על פי שעד כה היה ידוע שבאפי היא בת יחידה להוריה.
במהלך העונה מגלים הצופים שדון היא בעצם דמות שהומצאה על ידי נזירים שרצו להחביא כוח מיסטי גדול העונה לשם "המפתח".
מפתח זה יכול לפתוח פתח בין ממדים.
הרע בעונה זו היא גלורי, המכונה "החיה" (the Beast), אלה שסולקה מהמימד שלה ונכלאה בעולם שלנו ומנסה לחזור לעולמה שלה, ושלם כך זקוקה ל"מפתח".
עם בואה של גלורי מופיע בן, רופא ידידותי בבית החולים שמטפל באימה של באפי.
לימים יתברר שיש קשר בינו לגלורי.
ריילי מרגיש שבאפי דוחקת אותו לאט לאט מחייה ומחליט לחזור ל"יוזמה", זאנדר עוזר לבאפי להבין כמה היא צריכה את ריילי, אבל זה מאוחר מדי והוא עוזב.
בעולם הפרטי-אנושי של באפי חל שינוי עם גילוי גידול בראש של ג'וייס מה שמשפיע רבות על באפי ומבגר אותה.
על אף שהסרת הגידול הצליחה לאחר מספר פרקים ג'וייס מתה (בפרק "הגופה").
ככל שהעונה מתקדמת החיפושים של גלורי אחרי המפתח מתגברים ולבסוף היא מגלה שזו דון.
אחרי ששג'יילס נפצע באפי מבקשת את עזרת בן, שמסתבר שהוא וגלורי חולקים את אותו גוף מה שבעצם מביא את גלורי עד דון והיא נלקחת.
הפרק האחרון הוא בסימן פרידה מבאפי ומתחיל בסיכום העונות.
אחרי שהדם של דון פותח את הממדים באפי מחליטה להקריב את עצמה ולקפוץ לתוך השער על מנת לסגור אותו, שהרי לה ולדון יש את אותו דם.
העונה מסתיימת במותה של באפי.
עונה שש מתחילה עם הניסיון של החבורה לשמור את מותה של באפי כסוד ולהשתמש בבאפי-בוט, רובוט המהווה חיקוי מושלם של באפי, שאותו בנה סטודנט מבריק אך חסר מצפון בשם וורן.
ג'יילס מרגיש מיותר ועוזב לאנגליה.
עם עזיבתו, ווילו נוטלת פיקוד על החבורה ומחליטה להחזיר את באפי לחיים באמצעות כישוף שחור ומסוכן.
למרות האמונה כי החזירו אותה מהגיהנום, מתגלה מאוחר יותר כי היא הייתה בגן עדן לאחר מותה, וכי העולם הרגיל נראה לה כגיהנום לאחר חוויית גן העדן.
היא נופלת לתוך דיכאון עמוק במשך רוב העונה.
כשג'יילס שומע על חזרתה של באפי לחיים שב ג'יילס לסאנידייל, אך לאחר ההבנה שבאפי תלויה בו יותר מדי חוזר לאנגליה.
באפי מגיעה להבנה כי בתקופה בה לא הייתה בחיים, מצבה הכלכלי הידרדר וכעת היא על סף פשיטת רגל עקב הוצאות הטיפולים של אימה בבית החולים.
היא מוצאת עבודה צנועה ברשת מזון מהיר.
ספייק עדיין מאוהב בבאפי והוא היחיד שהיא מספרת לו על הדיכאון שלה עקב עקירתה מגן עדן.
ספייק מגלה כי הוא יכול להכאיב לבאפי ומשתמש בעובדה הזו כדי להעלות בפניה את הרעיון שהיא חזרה לא לגמרי אנושית מגן עדן, מה שמגדיל את תחושת הניכור שלה.
אחרי התעללות נפשית הדדית, באפי וספייק מתחילים לנהל מערכת יחסים מינית, סודית ורעילה.
דון סובלת מקלפטומניה ותחושות של ניכור וחשש שהקרובים אליה יעזבו אותה, החתונה של זאנדר ואניה מתפוצצת לאחר שזאנדר עוזב אניה כמה דקות לפני הטקס, ואניה שבורת הלב חוזרת להיות שדת נקמה.
תהליך ההתקדמות של וילו בכישוף שהחל בעונות הקודמות מגיע לשיא והיא מתמכרת אט אט לכישוף.
היא אף מצליחה להפוך את איימי בחזרה מחולדה לבת אדם (מהעונה השלישית).
הדבר גורם לטארה להיפרד ממנה זמנית.
החבורה מתמודדת עם ה"טריו", קבוצה של חנונים בראשות וורן המשתמשים במיומנויות הטכנולוגיות שלהם כדי לנסות להרוג את באפי ולהשתלט על סאנידייל.
אחרי שבאפי מסכלת את תוכניות הטריו פעמים רבות, וורן יורה בבאפי עם אקדח, והכדור תועה והורג את טארה.
וילו, שבמהלך העונה מנסה להיגמל מהכישוף, שבה ונופלת.
היא הורגת את וורן (בכך שהיא פושטת את עורו בכישוף), ומנסה להרוג גם את אנדרו וג'ונתן.
החבורה מנסה לעצור בעדה, בסופו של דבר הדבר מביא לקרב בין באפי לוילו, ואחרי שבאפי כמעט מובסת, כדור קסם עוצמתי פוגע בוילו – וג'יילס חוזר במפתיע עם קסם האור ונלחם עם וילו.
וילו שואבת את הכוחות שלו ובכך היא מרגישה מחוברת לכל דבר בעולם, ומכך כל קושי וכאב.
וילו מנסה להרוס את העולם כדי להפסיק את הסבל של כולם.
ברגע האחרון זאנדר עוצר את וילו תוך שהוא אומר לה שהוא אוהב אותה בכל מצב.
לקראת סוף העונה, ספייק – שעוזב את סאנידייל אחרי שבאפי נפרדה ממנו, נוסע לאפריקה לפגוש שד ממנו הוא מבקש "להחזיר לו מה שהיה פעם" כך ש"באפי תקבל את מה שמגיע לה".
לאחר סדרת קרבות, השד מחזיר לו הנשמה.
פרק ייחודי בסדרה במתכונת מחזמר, נקרא Once More, with Feeling.
עונה זו מתחילה עם ניסיון של באפי ללמד את דון יותר את מלאכת הקטילה ולשתף אותה יותר בנושא.
דון מתחילה ללמוד בתיכון שנבנה מחדש על אותו מקום שהיה בית הספר בו למדו וילו, באפי וזאנדר.
עם בדיקת תוכניות הבנייה מתגלה שפי השאול שהיה מתחת לספרייה בבית הספר הקודם נמצא כרגע תחת משרדו של המנהל שיהיה בעל תפקיד במהלך המאבק העונה.
ספייק מתגלה במרתף של בית הספר כשהוא משוגע בעקבות קבלת הנשמה.
וילו חוזרת לסאנידייל אחרי שהייתה באנגליה עם ג'יילס כדי ללמוד איך לשלוט על הכוחות שלה, היא אמנם לא סיימה את הלימודים אך ג'יילס אומר לה שהגיע הזמן לשוב לסאנידייל כי צריכים אותה שם.
באפי מתמנה להיות יועצת בבית הספר ובתוך התפקיד ילדה בשם קאסי שמתגלה כבעלת כוחות נבואה אומרת לה שהיא תמות בקרוב, ובאפי לא מצליחה למנוע זאת.
בהדרגה מתגלה כי החזרתה של באפי לחיים בתחילת העונה השישית וחוסר היציבות שהדבר גורם איפשרו לרוע הראשון (שניסה בעונה השלישית לגרום לאנג'ל להתאבד) להתחיל להטות את האיזון בין טוב לרע.
התהליך מתחיל עם ניסיון לצוד ולהרוג את כל הקוטלות הפוטנציאליות, ובניית צבא של ערפדים עתיקים רבי עוצמה.
לאחר שהמועצה של הצופים מתפוצצת, ג'יילס מגיע עם מספר של קוטלות פוטנציאליות לביתה של באפי.
במהלך העונה מספר גדל והולך של הקוטלות הפוטנציאליות מוצאות מקלט בסאנידייל.
פיית', ששהתה בכלא בלוס אנג'לס, חוזרת לסאנידייל כדי להצטרף למאבק ברוע הראשון.
המנהל החדש של התיכון החדש של סאנידייל, רובין ווד, שמתגלה מאוחר יותר כבנה של ניקי ווד, קוטלת שנהרגה על ידי ספייק, מצטרף אף הוא.
ערפדי טורוק-האן העתיקים ומטיף מרושע בשם כיילב נלחמים בחבורה.
פי השאול נעשה פעיל יותר מדי, ומספר הולך וגדל של תופעות על-טבעיות גורם לרוב התושבים לעזוב את העיר.
בסוף העונה, החבורה יורדת לפי השאול, בעוד וילו משתמשת בנשק מיוחד שמצאה באפי ומפעילה את כל הקוטלות הפוטנציאליות והופכת אותן לקוטלות בפועל.
אנג'ל חוזר לסאנידייל כדי לתת לבאפי קמיע, ומתכנן להישאר לקרב הגדול אבל באפי אומרת לו שהיא רוצה שהוא יחזור ללוס אנג'לס כדי להכין את החזית השנייה אם היא תיכשל.
באפי נותנת את הקמיע לספייק.
בקרב הגדול יש אבדות כשהחשובה שבהם היא אניה, אשר חזרה להיות בת אנוש.
בנוסף אליה מתות גם קוטלות פוטנציאליות.
בסופו של הקרב, ספייק מקריב את עצמו כשהוא משתמש בקמיע, שמעצים את העוצמה של השמש והורג את כל הערפדים של פי השאול.
פי השאול קורס, וכל העיר מתמוטטת אל תוך מכתש.
החבורה מצליחה להימלט ברגע האחרון, ויוצאת לחיים חדשים בעיר אחרת.
באפי אן סאמרס (שרה מישל גלר): נערה בת שש-עשרה שנועדה לשרת כציידת הערפדים בדורה, ומחוננת בכוחות פיזיים על-אנושיים.
בתם של ג'ויס והאנק סאמרס, שהתגרשו.
עם מעברה לסאנידייל היא קושרת חברות אמיצה עם וילו וזאנדר.
במהלך שלוש העונות הראשונות היא בקשר רומנטי עם אנג'ל.
בעונות 4–5 היא בקשר עם ריילי פין ובעונות 6–7 היא בקשר עם ספייק.
וילו רוזנברג (אליסון הניגן): חברתה הטובה ביותר של באפי.
וילו אינטליגנטית מאוד אך חסרת כישורים חברתיים.
היא החברה הטובה ביותר של זאנדר ובתחילת הסדרה אף הייתה מאוהבת בו.
וילו עוברת התפתחות עצומה, מנערה מגושמת לאישה בטוחה בעצמה.
מהעונה השנייה ואילך היא לומדת בהדרגה להיות מכשפה.
היא יוצאת מהארון לקראת סוף העונה הרביעית.
במהלך עונות 2–4 היא בקשר רומנטי עם אוז, ואחרי יציאתה מהארון היא בקשר עם טארה ובעונה השביעית עם קנדי.
אלכסנדר "זאנדר" האריס (ניקולס ברנדון): טיפוס ממוצע וכושל, היחיד בחבורה שנעדר כוחות או כישורים מיוחדים, ומודע לכך עד תסכול, אך מצפוני, אכפתי וחבר טוב, שמלכד את חבריו סביבו.
חבר ילדות של וילו, ידיד קרוב שלה ושל באפי.
רופרט ג'יילס (אנתוני סטיוארט הד): ספרן ואינטלקטואל אנגלי המשמש כ"צופה" (משגיח וחונך) של באפי, המוציאה אותו מדעתו בהליכותיה האמריקניות.
מועצת הצופים מפטרת אותו משום אהבתו האבהית לה, שאיננה עולה בקנה אחד עם המשמעת והריחוק הנדרשים.
בעונה החמישית הוא חוזר לתפקיד אחרי אולטימטום של באפי למועצה.
ג'יילס עוזב וחוזר מספר פעמים מסאנידייל לאנגליה.
אנג'ל (דייוויד בוריאנז): ערפד שכישוף צועני החזיר לו את נשמתו, אהבתה הראשונה של באפי ולאחר מכן הדמות הראשית בסדרת הספין אוף "אנג'ל".
בחצי השני של העונה השנייה מאיים על סאנידייל, לאחר שהוא מאבד שוב את נשמתו והופך לאנג'לוס.
וילו מחזירה את נשמתו, אך זה מאוחר יותר ובאפי משלחת אותו שאולה.
בעונה השלישית הוא חוזר מהגיהנום באופן בלתי מוסבר.
עזב את סאנידייל לאחר שהבין שיחסיו עם באפי יביאו על העולם את סופו.
בעונות 4, 5, 7 הוא מבקר בסדרה בסצנות בודדות.
קורדליה צ'ייס (עונות 1–3; כריזמה קרפנטר): מעודדת סטריאוטיפית, העומדת בראש ההיררכיה החברתית בבית-הספר ומתעללת בווילו, זאנדר ויתר המנודים.
עם הזמן היא מתקרבת אל חבורתה של באפי ואף מתאהבת בזאנדר.
דניאל "אוז" אוסבורן (עונות 2–4; סת' גרין): מוזיקאי וגאון, איש זאב ואהבתה הראשונה של וילו.
אוז עוזב במהלך העונה הרביעית משום שאיננו מצליח לשלוט על החיה שבתוכו.
אניה ג'נקינס (לשעבר אניינקה; עונות 7-3; אמה קולפילד): שדת נקמה שכוחותיה נשללים ממנה והיא נאלצת לחיות כנערה בת שבע עשרה.
לימים מתאהבת בזאנדר והם מנהלים יחסים רומנטיים ארוכי טווח.
זאנדר הבטיח לשאתה לאישה אך נמלט מהכנסייה, וצערה כה עמוק עד שמושבים לה כוחותיה כשדה.
לבסוף היא איננה עומדת בהכרח להרוג אנשים, ושבה להיות בת-אדם ומתפייסת עם זאנדר.
ריילי פין (עונות 4–5; מרק בלוקס): עוזר הוראה לפסיכולוגיה המנהל יחסים רומנטיים עם באפי, המתגלה כחייל ביחידה סודית, ממנה הוא עורק כשמתגלים לו מעשים חמורים של ממוניו.
הוא עוזב לאחר שהוא מרגיש רחוק מבאפי ושב לצבא.
טארה מקליי (עונות 4–6; אמבר בנסון): מכשפת וויקה ותלמידת קולג' המאוהבת בווילו.
רציחתה בידי וורן הביאה את וילו לדיכאון חמור ולניסיון להביא את סוף העולם.
דון סאמרס (עונות 5–7; מישל טרכטנברג): אחותה הצעירה של באפי, שמופיעה פתאום בעונה החמישית.
היא מפתח מיסטי למימד אחר שנזירים הפכוהו לבת אדם ושלחו אל ציידת הערפדים בשביל שתגן עליו.
בעונות 6–7 משמשת כשחקנית מהמניין.
ספייק (עונות 2, 4-7 וכן הופעה בודדת בעונה 3; ג'יימס מרסטרס): ערפד אלים בעל היסטוריה של הריגת שתי קוטלות.
נקרא "ויליאם המגועל", אך מקור הכינוי הוא לא ברצחנותו אלא דווקא בכך שכשהיה בן-אנוש כתב שירה מגעילה.
נהפך לערפד על ידי דרוסילה, ונחנך על ידי אנג'ל, עמו הייתה לו מערכת יחסים מורכבת.
ספייק החל כאנטגוניסט, אך הצטרף לבאפי במאבק באנג'ל; לאחר מכן, כשהשבב שהושתל בו על ידי הצבא מנע ממנו לתקוף בני-אנוש, החל להתקרב לחבורתה של הקוטלת, בלב ולב.
לבסוף התאהב בבאפי, למורת רוחה, והשיב לעצמו את נשמתו כדי לבקש את קרבתה, והקריב את עצמו במלחמה נגד הרשע.
מלבד "באפי ציידת הערפדים", עולם הערפדים והשדים המופיע בה זכה לעיבודים נוספים.
תחילה הופקה סדרת-הבת "אנג'ל", ובהמשך התחילו לצאת ספרים וספרי קומיקס.
רוב אלו נכתבו על ידי סופרים מעריצים.
יצאו 68 ספרים בסדרה, מתוכם ארבעה תורגמו לעברית: "הקציר" (מבוסס על פרקים 1–2); "ירח זאב ערבות"; "ליל השידור החוזר", ו"אורחים".
בשלב מסוים התחיל גם יוצר הסדרה, ג'וס וידון לחבר ספרי קומיקס המבוססים על "באפי".
וידון כתב ופרסם קומיקס אשר מהווה המשך ישיר לעונה השביעית של הסדרה, ונחשב למעשה לעונות השמינית עד ה-11 הרשמיות של "באפי".
פרק המחזמר הפך לפרק פולחן, והוא מועלה בהקרנות חיות של חובבים בעל רחבי העולם.
בארץ העלתה אותו קבוצת חובבי הסדרה מספר פעמים בכנסי מדע בדיוני ופנטזיה.
ב-2025 פורסם כי תצא סדרת המשך, בבימוי קלואי ז'אוי, בכיכוב ראיין קירה ארמסטרונג ובהשתתפות שרה מישל גלר.
בּאצבּית (בגאורגית: ბაცბური ენა, באצבּוּלי אֶנה) או צובה-תושית (წოვათუშური ენა) היא אחת מהשפות הקווקזיות ובמסגרת זו היא משתייכת לשפות הקווקזיות הצפון-מרכזיות.
היא מדוברת על ידי כ־2,500 בני אדם.
עם זאת, גאורגית היא השפה המדוברת בגאורגיה על ידי הבאצים החיים בכפר אלווני עילית שבמחוז המזרחי של גאורגיה, קאחתי.
השפה הבאצבית אינה מפותחת כצ'צ'נית והאינגושית בנות משפחתה ורוב דוברי השפה כותבים בגאורגית ומשתמשים בשפה זו רק כשפה מדוברת.
ראשיתה של החברה הבאצבית היא במאה ה־19. הבאצים הראשונים חיו בתושתי, חבל ארץ הררי בצפון-מזרח גאורגיה של היום.
הקהילה הבטסית הייתה מורכבת מארבע קבוצות:
מאוחר יותר קבוצות אלו התיישבו בקאחתי בכפר אלוואני עילית (זֶמוּ אלוואני), במקום בו הם חיים עד היום.
+פונמות בבאצבית סדקי לועי ענבלי וילוני חכי מכתשי שיני שפתי(־שיני) אפיnm סותםʔqʰ/ʼgkʰ/ʼdtʰ/ʼbpʰ/ʼqːʼtːʼ מחוכךʤʧʰ/ʼʣʦʰ/ʼ חוכך(צדי)hʕħɣxːʒʃzsːvɬ מקורב(צדי)jlː מקישɾ * תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
באפלו היא מושב מחוז אירי במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
באפלו היא העיר השנייה בגודלה במדינה זו (אחרי ניו יורק סיטי).
באפלו שוכנת בקצה המזרחי של ימת אירי, על גבול ארצות הברית – קנדה, בסמוך לקצהו של נהר ניאגרה ולמפלי הניאגרה.
בשנים האחרונות כלכלת העיר התפתחה בתחומי השירותים הפיננסים, טכנולוגיה, ביומדיקל וחינוך.
אוניברסיטת באפלו היא האוניברסיטה הציבורית הגדולה ביותר במדינת ניו יורק.
באפלו סייברס היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מבאפלו, ניו יורק, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית האטלנטי שבחטיבה המזרחית.
הקבוצה נוסדה ב-1970 והצטרפה ל-NHL בעונת 1971, יחד עם ונקובר קנאקס, בהרחבה שהגדילה את הליגה ל-14 קבוצות.
הסייברס לא זכו מעולם בגביע סטנלי, אחת משתי הקבוצות הוותיקות ביותר בליגה שטרם זכו בו.
הסייברס הצטרפו לליגה בעונת 1971. בשל הענקת זיכיון ה-NHL לבאפלו נסגרה קבוצה אחרת שפעלה בעיר ושיחקה בליגות המשניות, באפלו בייזונס.
בעלי קבוצת ה-NHL החדשה, האחים סימור ונורת'רפ נוקס, החליטו לא לאמץ את שם הקבוצה הישנה - שם שהיה נפוץ מאוד בקרב קבוצות ספורט באזור.
במקום זאת קיימו תחרות בין האוהדים לבחירת שם הקבוצה.
האולם הביתי שלה בתחילת דרכה היה ה"באפלו ממוריאל אודיטוריום", שהיה לפני כן אולמם הביתי של הבייזונס, וכונה בקיצור ה"אוד" (The Aud).
האחים נוקס ניסו עוד קודם לכן להקים קבוצת NHL בבאפלו, ופעמיים נכשלו בכך.
בהתרחבות הגדולה של ה-NHL ב-1967 התמודדו על אחד הזיכיונות ולא זכו בו, ולאחר מכן, כשאחת מקבוצות ההתרחבות - קליפורניה סילס - נקלעה לקשיים, ניסו לקנות אותה ולהעביר אותה לבאפלו.
גם בכך נכשלו, והסילס מוזגו לבסוף עם מינסוטה נורת'סטארס.
מזלה של הקבוצה שפר עליה עוד לפני ששיחקה משחק NHL יחיד, כאשר זכתה בהגרלת הדראפט שנערכה בינה ובין ונקובר קנאקס שהצטרפה איתה לליגה.
כתוצאה מכך זכו הסייברס באופן מיידי בכוכב העל הראשון שלהם, ז'ילבר פרו.
המאמן הראשון של הקבוצה היה ג'ורג' "פאנץ'" אימלך.
פרו כבש 38 שערים בעונת 1971, עונת הבכורה של הסייברס, שהייתה גם עונת הרוקי שלו בליגה - שיא חדש לרוקי בזמנו.
הוא זכה בגביע קאלדר - גביע רוקי העונה.
למרות יכולתו הסייברס לא עלו לפלייאוף, בעיקר בשל שיבוצם בבית המזרחי, הבית החזק יותר של הליגה שכלל את מרבית הקבוצות הוותיקות והמנוסות שלה (בניגוד לבית המערבי שכלל בעיקר קבוצות התרחבות).
לקראת עונת 1972 בחרו הסייברס בדראפט חלוץ נוסף מקוויבק, רישאר מרטן, והעבירו אליהם מפיטסבורג פינגווינס את רנה רובר, אף הוא חלוץ קוויבקי.
שני החלוצים החדשים צורפו לפרו בקו ההתקפה הראשון של הקבוצה, ובשל מוצאם הקוויבקי של שלושתם כונו "הקשר הצרפתי", על שם סרט הקולנוע באותו שם.
רק בעונת 1973, בעזרת עוד בחירת דראפט מוצלחת בדמות המגן ג'ים שנפלד, עלו הסייברס לראשונה לפלייאוף, שם נוצחו בסיבוב הראשון על ידי מונטריאול קנדיאנס.
עונת 1974 הייתה עונה רצופת טרגדיות לקבוצה.
ז'ילבר פרו שבר את רגלו והחמיץ שמונה שבועות של משחקים, ומיד אחרי פציעתו אובחן השוער רוג'ר קרוזייר כחולה בדלקת לבלב ונעדר לשארית העונה.
הטרגדיה הקשה ביותר הייתה מותו של טים הורטון.
הורטון, מגן וותיק בן 44 שהיה גם איש עסקים מצליח, נהרג בתאונת דרכים בטורונטו מיד אחרי משחק של הסייברס מול טורונטו מייפל ליפס.
רשת בתי הקפה שהקים כאיש עסקים נקראת מאז על שמו, "טים הורטונס", וקיימת בקנדה עד היום.
מוכים וחבולים, החמיצו הסייברס את העלייה לפלייאוף.
עונת 1975 הייתה המוצלחת ביותר של הקבוצה עד אז.
הליגה שהמשיכה להתרחב כללה כעת ארבעה בתים, והסייברס סיימו את העונה הרגילה כאלופי הבית שלהם, "בית אדמס", ועם המאזן הטוב בליגה כולה - 49 ניצחונות לעומת 16 הפסדים ו-15 תיקו.
בסיבוב הראשון הדיחו הסייברס את שיקגו בלאק הוקס בחמישה משחקים - סדרת הפלייאוף הראשונה שהקבוצה ניצחה.
בחצי הגמר עברו הסייברס גם את מונטריאול קנדיאנס, ועלו בפעם הראשונה לסדרת גמר גביע סטנלי.
בסדרת הגמר פגשו הסייברס את האלופה פילדלפיה פליירס שנודעה אז בקשיחותה.
הסדרה נודעה אז בין השאר בשל "משחק הערפל" - המשחק השלישי בסדרה, שהתקיים ב"אוד".
מזג אוויר חם ששרר באותו זמן בבאפלו גרם להיווצרות ערפל כבד באולם, ולראות מוגבלת מאוד לשחקנים ולקהל.
הפליירס הגנו לבסוף על תוארם וניצחו את הסייברס בשישה משחקים.
בשארית העשור המשיכו הסייברס להיות קבוצה משמעותית בליגה, בעיקר בזכות יכולתם של שלושת חברי "הקשר הצרפתי" שהפכו לאחד מקווי ההתקפה הטובים והיציבים בליגה.
במרכז קו ההתקפה השני היה חלוץ פורה נוסף, דני גייר.
הסייברס סיימו באופן קבוע את העונה הרגילה באחד המאזנים הטובים בליגה, אולם בפלייאוף נוצחו בסיבוב הראשון או השני.
עונת 1980 סימנה את תחילתו של עידן, כאשר למשרת המאמן התמנה סקוטי באומן שבארבע העונות שלפני כן הוביל את מונטריאול קנדיאנס לארבעה גביעי סטנלי רצופים.
זה היה גם סופו של עידן, עידן "הקשר הצרפתי", כאשר רנה רובר עזב את הקבוצה לקולורדו רוקיז, והקבוצה התחזקה בחלק ההגנתי שלה.
המהלך התברר כהצלחה, כאשר הסייברס שוב סיימו במאזן מצוין את העונה הרגילה ועברו בפלייאוף את ונקובר קנאקס ושיקגו בלאק הוקס בלי להפסיד ולו משחק אחד.
בחצי הגמר נוצחו הסייברס על ידי ניו יורק איילנדרס, שהיו בדרכם לראשון מבין ארבעה גביעי סטנלי רצופים.
"הקשר הצרפתי" המשיך להתפרק בעונת 1981 כאשר גם רישאר מרטן עזב את הקבוצה.
סקוטי באומן התרכז בתפקיד מנכ"ל הקבוצה והשאיר את האימון לרוג'ר נילסון, מאמן חדשני שנודע בהיותו הראשון שלמד את יריבותיו באמצעות וידאו.
עם עוד עונה טובה בליגה הרגילה, הסייברס הופתעו בסיבוב השני של הפלייאוף על ידי מינסוטה נורת'סטארס.
עונת 1982 הייתה רבת זעזועים כאשר באומן חזר לעמדת המאמן, עזב אותה באמצע העונה, אולם חזר אליה לאחר מספר משחקים במפתיע.
גם בגזרת סגל השחקנים חלה מהפכה כאשר וותיקים כדני גייר, ג'ים שנפלד והשוער פול סוב עזבו את הקבוצה.
הזעזועים עלו לסייברס בתבוסה בסיבוב הראשון בפלייאוף.
הסייברס התחזקו בקיץ בכוכבים צעירים שבחרו בדראפט, ובראשם פיל האוזלי ודייב אנדרייצ'ק.
פול סוב חזר לשער הסייברס, ששוב נחלו אכזבה בפלייאוף כשהודחו בסיבוב השני על ידי בוסטון ברואינס כאשר המשחק השביעי והמכריע מוכרע בהארכה.
העונה הרגילה של 1984 הייתה שייכת לטום בראסו, שוער שנבחר על ידי הסייברס בדראפט וגילה יכולת מצוינת שהביאה לו את גביע קאלדר (רוקי העונה) וגביע וזינה (שוער העונה).
אולם בפלייאוף גילה בראסו הצעיר והבלתי מנוסה יכולת ירודה, והסייברס הודחו בקלות בסיבוב הראשון בידי קוויבק נורדיקס.
גם ב-1985, עם המגן הוותיק ג'ים שנפלד שחזר לקבוצה, הודחו הסייברס בידי הנורדיקס בסיבוב הראשון.
ז'ילבר פרו כבש בעונת 1986 את שערו ה-500 בקריירה, אולם הסייברס החמיצו את הפלייאוף לראשונה מזה 12 עונות.
לאחר שהתחיל עם הקבוצה גם את עונת 1987, פרש פרו מפעילות.
הסייברס סיימו עונה רעה מאוד עם המאזן הגרוע בליגה, והעונה סימנה את סיום דרכו של המאמן והמנהל סקוטי באומן ותום עוד עידן בתולדות הקבוצה.
1988 - 1993: בנייה מחדש ועריקתו של אלכסנדר מוגילני
הבנייה מחדש של הקבוצה לאחר עונת הנפל של 1987 החלה עם הבחירה הראשונה בדראפט.
הסייברס בחרו את החלוץ פייר טורז'ון, שיחד עם דייב אנדרייצ'ק הוביל את הסייברס לפלייאוף לאחר שתי עונות של הפסקה.
בפלייאוף הודחו הסייברס על ידי בוסטון ברואינס.
עונת 1989 הייתה עונה סוערת בשער הסייברס, שוויתרו על טום בראסו, אולם לא מצאו לו תחליף, ועמדת השוער עברה חילופים רבים.
במקרה שהיה יכול להסתיים בטרגדיה נחתך אחד מהשוערים שעברו בשער הקבוצה, קלינט מלרצ'ק, בצווארו על ידי סכין נעל ההחלקה של שחקן שנפל עליו.
החתך היה עמוק וארוך ופגע בעורק הצוואר, ומלרצ'ק איבד דם רב עד כדי סכנת מוות.
רופאי הקבוצה העניקו לו טיפול חירום ותפרו את החתך בעודו על הקרח.
בסיום העונה שוב הדיחו הברואינס את הסייברס בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
עונת 1990 עמדה בסימן מהלך מפתיע ומהפכני של הסייברס.
הסייברס בחרו בדראפט של 1988 את אלכסנדר מוגילני, כוכב צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות, כאשר נראה היה שאין להם סיכוי לקבלו לשורותיהם בשל התנגדות השלטונות בברית המועצות.
באמצע עונת ה-NHL, תוך כדי טורניר עם נבחרתו, ערק מוגילני לארצות הברית בסיוע אנשי הסייברס והצטרף לקבוצה.
שיתוף הפעולה בין מוגילני וטרז'ון התגלה כמוצלח מאוד, וגם בעמדת השוער השיגו הסייברס יציבות בעזרתו של דארן פופה.
אולם גם בעונה הזו הסתיים הפלייאוף בהדחה בסיבוב הראשון בידי מונטריאול קנדיאנס - הדחה שחזרה על עצמה עונה לאחר מכן, למרות רכש מוצלח בדמות החלוץ דייל האוורצ'ק, שהגיע ככוכב מוכח מויניפג ג'טס.
עונת 1993 החלה בעסקת ענק שעירבה תשעה שחקנים, כאשר במרכזה ויתרו הסייברס על פייר טרז'ון והביאו לקבוצה את החלוץ פאט לפונטיין.
למרות שנעדר כחודש וחצי בשל שבר בליסתו, הוכיח לפונטיין את יכולתו כשכבש 53 שערים ומסר 95 אסיסטים.
עוד עונה רגילה טובה הסתיימה בניצחון בפלייאוף על בוסטון ברואינס, ניצחון פלייאוף ראשון של הסייברס מזה 10 עונות.
בסיבוב השני הודחו הסייברס בידי מונטריאול קנדיאנס.
עונת 1994 החלה בפציעת ברך קשה של פאט לפונטיין, שהחמיץ את שארית העונה.
בהמשך העונה נפצע גם השוער גרנט פיור, ונעדר כחודש וחצי.
זו הייתה ההזדמנות של השוער המחליף, הצ'כי דומיניק האשק.
האשק גילה יכולת גבוהה ביותר, השתלט על עמדת השוער הראשון וזכה בגביע וזינה כשוער העונה בליגה.
גם בפלייאוף גילה האשק יכולת גבוהה בסיבוב הראשון מול ניו ג'רזי דווילס, בעיקר במשחק השישי בו עצר 70 מכות לשערו.
למרות זאת, הסדרה הסתיימה בניצחון של הדווילס בשבעה משחקים ובעוד הדחה מוקדמת של הסייברס.
עונת 1995 המקוצרת בשל סכסוך עבודה בליגה הייתה עוד עונה מצוינת עבור האשק שזכה שוב בגביע וזינה, אולם פאט לפונטיין נעדר מחלק גדול מהעונה בשל פציעות.
סדרת ההדחות בסיבוב הראשון של הפלייאוף נמשכה גם הפעם, בידי פילדלפיה פליירס.
בעונה שלאחר מכן, כאשר לפונטיין נעדר שוב לתקופה ארוכה בשל זעזוע מוח והאשק מגלה יכולת בינונית, החמיצו הסייברס את הפלייאוף.
זו הייתה גם העונה האחרונה ב"באפלו ממוריאל אודיטוריום", והסייברס עזבו את ה"אוד" ועברו לאולם חדש שנבנה לידו, "מרין מידלנד ארנה" (כיום קיבנק סנטר).
בעונת 1997, עם אולם ביתי חדש, לוגו חדש ומדים חדשים בצבעי שחור ואדום, ועם בעלים חדשים - ג'ון ריגאס, בעלי חברת התקשורת "אדלפיה" - חזר דומיניק האשק ליכולתו הקודמת ואף התעלה עליה.
בתום העונה הרגילה זכה בעוד גביע וזינה והוסיף עליו את גביע הארט - גביע ה-MVP של הליגה.
זו הייתה הפעם הראשונה מזה 35 שנה ששוער זוכה בגביע הארט.
החלוץ מייקל פקה כבש 20 שערים והראה גם יכולת הגנתית מצוינת שזיכתה אותו בגביע סלקה.
בפלייאוף התקשה האשק, וגם ספג השעיה בעקבות קטטה עם עיתונאי בסיום משחק.
השוער המחליף סטיב שילדס עזר לסייברס לנצח בסיבוב הראשון של הפלייאוף את אוטווה סנטורס, אך בסיבוב השני נוצחו בידי פילדלפיה פליירס.
המאמן טד נולן פוטר בסיום העונה, למרות שזכה בגביע אדמס כמאמן העונה ב-NHL, ובמקומו מונה לינדי ראף, שחקן עבר בקבוצה שהיה הקפטן שלה בסוף שנות ה-80.
עונת 1998 הייתה עונה טובה עוד יותר עבור דומיניק האשק, שכבר זכה לכינוי "דומינייטור".
האשק זכה בפעם השנייה ברציפות בגביע הארט ובגביע וזינה, ובנוסף הצטיין בטורניר ההוקי קרח של אולימפיאדת נאגנו שהייתה האולימפיאדה הראשונה שהשתתפו בה שחקני NHL.
האשק הוביל את נבחרת צ'כיה למדליית זהב ונבחר ל-MVP גם באולימפיאדה.
הפעם שמר האשק על יכולתו גם בפלייאוף, כאשר הסייברס הדיחו את פילדלפיה בסיבוב הראשון ואת מונטריאול קנדיאנס בסיבוב השני ועלו לגמר החטיבה המזרחית.
בגמר החטיבתי, בסיום סדרה קשה שבה שלושה משחקים הגיעו להארכה, הודחו הסייברס בידי וושינגטון קפיטלס.
האשק זכה בפעם השלישית ברציפות, ובפעם החמישית בשש עונות, בגביע וזינה בעונת 1999. בהתקפה כיכב הסלובקי מירוסלב שטאן, ולצידו ז'ואי ז'ונו שנרכש מוושינגטון קפיטלס.
למרות עונה רגילה בינונית, הסייברס עברו בפלייאוף את אוטווה סנטורס ובוסטון ברואינס, והפעם עברו בהצלחה גם את הגמר החטיבתי מול טורונטו מייפל ליפס ועלו לסדרת גמר גביע סטנלי לראשונה מזה 24 עונות.
היריבה בסדרת הגמר הייתה דאלאס סטארס.
הסטארס הגיעו למשחק השישי בסדרה עם יתרון 3:2. המשחק השישי בדאלאס הגיע לשלוש הארכות, כאשר בהארכה השלישית הצליח כוכב הסטארס ברט האל להכניע את האשק ולהבקיע את השער שניצח את הסדרה.
למרות שנראה היה בעליל שהשער לא היה חוקי - הילוכים חוזרים הראו בבירור שהאל נכנס לרחבת השער של האשק לפני הדיסקית, דבר שהיה אסור אז - השער אושר והסטארס זכו בגביע.
האשק החמיץ כמחצית מעונת 2000 בשל פציעה.
יכולת טובה של השוער המחליף מרטן בירון ושל החלוץ דאג גילמור שהגיע במהלך העונה משיקגו, בתוספת הגעתו של הכוכב הצעיר מקסים אפינוגנוב מדינמו מוסקבה, עזרו לסייברס להגיע לפלייאוף, אולם גם חזרתו של האשק לא מנעה הדחה בסיבוב הראשון.
את עונת 2001 העבירו הסייברס ללא הקפטן מייקל פקה, שלא שיחק באותה עונה כלל עקב סכסוך חוזי עם הקבוצה.
האשק המשיך להצטיין וזכה שוב בגביע וזינה - גביע שישי בשמונה עונות.
הסייברס עלו לפלייאוף ועברו בסיבוב הראשון את פילדלפיה פליירס.
הסדרה בסיבוב השני, מול פיטסבורג פינגווינס של מריו למיה ויארומיר יאגר.
הייתה הפכפכה כאשר הפינגווינס ניצחו בשני המשחקים הראשונים בבאפלו, אולם הסייברס ניצחו בפיטסבורג בשני המשחקים הבאים ועלו ל-3:2 בעזרת ניצחון ביתי.
הפינגווינס, עם שני ניצחונות בהארכה, הפכו שוב את הסדרה וניצחו בה 4:3.
ההפסד לפינגווינס סימן סוף של עוד עידן בקבוצה.
מייקל פקה הועבר לניו יורק איילנדרס, ודומיניק האשק, שהחל את דרכו בקבוצה כשוער מחליף, סיים אותה כשהוא נחשב לאחד השוערים הגדולים בכל הזמנים והועבר לדטרויט רד וינגס.
עזיבתם של האשק ופקה הותירה חלל גדול בקבוצה.
המשבר עוד העמיק בפגרה שלפני עונת 2003 כאשר הבעלים, ג'ון ריגאס, הועמד לדין בשל מעילה בכספי החברה שלו, "אדלפיה תקשורת", ונידון ל-15 שנות מאסר.
התמוטטותה של "אדלפיה" דנה את הסייברס לפשיטת רגל.
במשך עונה שלמה נוהלה הקבוצה ישירות על ידי ה-NHL, שחיפשה עבורה קונה.
לקראת סוף עונת 2002/03 רכש את הקבוצה טום גליזאנו, שסיים זה עתה מסע בחירות, שהסתיים בכישלון, למשרת מושל מדינת ניו יורק.
בשלוש העונות שבין עזיבתם של האשק ופקה ובין העונה המבוטלת של 2004/05 החמיצו הסייברס את הפלייאוף.
לעונת 2005/06, אחרי העונה המבוטלת, חזרו הסייברס בכוחות מחודשים.
ראיין מילר ביסס עצמו כשוער הראשון של הקבוצה.
כריס דרורי שנרכש ב-2004 מקלגרי פליימס וטים קונולי שהתמחה בשערים במצבי יתרון מספרי (Power Play), יחד עם אפינוגנוב ששמר על כושרו בזמן העונה המבוטלת במועדון נעוריו דינמו מוסקבה, הניבו תפוקה התקפית נאה.
בהגנה כיכב הפיני טפו נומינן.
בעונה הרגילה קבעו הסייברס מספר שיאי מועדון כאשר סיימו אותה עם 52 ניצחונות, מתוכם 25 ניצחונות חוץ.
המאמן לינדי ראף נבחר למאמן העונה ב-NHL וזכה בגביע ג'ק אדמס.
בפלייאוף התגברה הקבוצה על מכת פציעות שהשביתה בין היתר את נומינן וקונולי וניצחה הסייברס את פילדלפיה פליירס תוך הפגנת יכולת התקפית - בשניים מהניצחונות כבשו הסייברס שבעה שערים, והדיחו בסיבוב השני את אוטווה סנטורס.
בגמר החטיבה המזרחית נוצחו הסייברס על ידי קרוליינה הוריקנס, לאחר ששמטו יתרון בשליש המסיים של המשחק השביעי והמכריע.
החלוץ דני ברייר זכה בתואר ה-MVP של משחק האול-סטאר כאשר המאמן לינדי ראף אימן בו את נבחרת החטיבה המזרחית.
אולם לאחר ניצחונות פלייאוף על ניו יורק איילנדרס וניו יורק ריינג'רס, נעצרו שוב הסייברס בגמר החטיבתי - הפעם על ידי אוטווה סנטורס.
בשתי העונות הבאות איבדו הסייברס את שני הכוכבים הגדולים שלהם, כריס דרורי ודני ברייר, שעברו לקבוצות אחרות עם סיום חוזיהם בקבוצה, והיו קרובים גם לאבד את החלוץ האוסטרי הצעיר תומאס ואנק, שנחשב לשחקן מבטיח והיה מבוקש על ידי קבוצות אחרות.
הסייברס הצליחו לשמור את ואנק ואת השוער ראיין מילר בקבוצה, אולם בשתי העונות נכשלו בהגעה לפלייאוף.
האירוע המרכזי עבור הסייברס באותן עונות היה ההשתתפות במשחק ה"וינטר קלאסיק" הראשון של ה-NHL ב-1 בינואר 2008, משחק תחת כיפת השמיים שהפך מאז למסורת בליגה בכל 1 בינואר.
המשחק, מול פיטסבורג פינגווינס, שוחק ברוג'רס סנטר, האצטדיון של קבוצת הפוטבול באפלו בילס, משך 71,217 צופים וקבע בכך שיא NHL שהחזיק מעמד עד 2014.
הסייברס התאוששו מעט בעונת 2010 כשזכו באליפות הבית הצפון-מזרחי ועלו לפלייאוף, אולם נוצחו על ידי בוסטון ברואינס בסיבוב הראשון.
ב-2010/11 נרכשה הקבוצה על ידי המיליארדר טרנס פגולה.
טום גליזאנו, שמכר את הקבוצה, סירב להצעה גבוהה יותר שמציעיה שאפו להעביר את הקבוצה לעיר אחרת.
פגולה הוצג בפברואר כבעלי הקבוצה בטקס שנערך באולמה הביתי של הקבוצה.
בטקס נכחו שלושת כוכבי "הקשר הצרפתי" משנות ה-70, בהופעתם האחרונה יחד - שלושה שבועות לאחר הטקס הלך רישאר מרטן לעולמו.
סיום חזק של העונה העלה את הסייברס לפלייאוף מהמקום השביעי במזרח, אולם לאחר סדרה רבת תהפוכות מול פילדלפיה פליירס שהגיעה לשבעה משחקים הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון.
עונת 2011/12 נפתחה בצורה רעה מאוד לקבוצה.
לקראת השלב המרכזי של העונה השתפרה הקבוצה מאוד, טיפסה על המקום השמיני בחטבה המזרחית המוביל לפלייאוף - אולם דעיכה מחודשת לקראת סיום העונה עלתה לה לבסוף בירידה למקום התשיעי בחטיבה ואיבוד הכרטיס לפלייאוף.
פתיחה רעה של עונת 2012/13 הביאה לפיטוריו של המאמן הוותיק לינדי ראף לאחר 16 עונות בקבוצה.
החלפתו ברון רולסטון לא הועילה לקבוצה, שהחמיצה שוב את הפלייאוף.
המצב החמיר עוד יותר בעונות 2013/14 ו-2014/15, אותן סיימה הקבוצה במאזן הגרוע ביותר בליגה כולה, וגם שיפור קל בעונות שלאחר מכן לא הוביל את הקבוצה לעמדת מאבק על הפלייאוף - כך שהסייברס לא עלו כלל לפלייאוף מאז עונת 2010/11.
זכייתה של סנט לואיס בלוז בגביע סטנלי ב-2019 הותירה את הסייברס, ואת ונקובר קנאקס שהצטרפה לליגה יחד איתה, כקבוצות הוותיקות ביותר בליגה שטרם זכו בגביע סטנלי.
באפלו בילס היא קבוצת פוטבול מקצועית מהעיר באפלו במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
משחקי הבית שלה נערכים באורצ'רד פארק, פרבר של העיר באפלו.
הקבוצה משחקת בבית המזרחי של ה-AFC, חלק מליגת הפוטבול הלאומית (NFL).
הקבוצה החלה לשחק במסגרת ליגת הפוטבול האמריקאית (AFL) בשנת 1960 ולאחר מיזוג הליגה האמריקאית והלאומית, החלה לשחק כחלק מה-NFL.
הקבוצה קרויה על-שם באפלו ביל קודי, כינוי שהתקבל בתחרות מקומית.
קבוצת המעודדות קרויה הבאפלו ג'ילס (בסלנג אמריקאי - בחורות), והקמיע שלהם הוא בילי באפלו.
באפלו היא הקבוצה הראשונה והיחידה עד כה שזכתה 4 פעמים ברציפות בגמר ה-AFC.
הקבוצה זכתה פעמיים ברציפות באליפות ה-AFL בשנים 1964–1965, אך לא זכתה בסופרבול מאז מיזוג הליגות.
הבילס עורכים את מחנות האימונים שלהם במכללת סיינט ג'ון פישר, בפיטספורד, מדינת ניו-יורק.
נכון ל-2007, זו הקבוצה היחידה ממדינת ניו-יורק שמשחקת בפועל בשטחי המדינה.
הקבוצות האחרות מאותה מדינה, הניו יורק ג'איינטס והניו יורק ג'טס, משחקות בפרבר ליד מזרח רות'פורד בניו ג'רזי שמחוץ לניו יורק.
כאשר לאמר האנט הכריז על הקמת ליגת הפוטבול האמריקנית בקיץ 1959, החליט ראלף וילסון, אחד המשקיעים של קבוצת הדטרויט ליונס (שהחזיק באחוזים מעטים משליטת הקבוצה) להקים קבוצה בליגה החדשה.
לאחר שנכשל בהקמת קבוצה במיאמי, פנה לבאפלו וייסד שם את הקבוצה.
מיד לאחר מכן שלח מברק להאנט ובו נאמר - "תחשיב גם אותי ובאפלו" ("Count me in with Buffalo").
אחרי שהתחילה לשחק אימצה הקבוצה את שמה של הקבוצה הקודמת שהייתה בבאפלו ושיחקה בליגה אחרת (AAFC).
ב-28 באוקטובר 1959, באפלו הפכה לקבוצה השמינית של ה-AFL באופן רשמי.
במהלך שנות ה-60 זכתה הקבוצה באליפות ה-AFL פעמיים: ב-1964 וב-1965, וכן הייתה הקבוצה אחת משלוש שהצליחו להגיע שלוש פעמים ברציפות למשחק האליפות, וקבוצת ה-AFL היחידה ששיחקה בפלייאוף ארבע שנים ברציפות (1963–1966).
ב-AFL, שנחשבה לליגה התקפית ביותר, הבילס הייתה קבוצת הגנה טובה.
בשנת 1964, בזכות ההגנה הטובה שלה, הייתה לקבוצה הראשונה שניצחה ב-13 משחקים (כולל משחק האליפות).
במהלך אותה שנה הם השיגו 913 יארדים מתוך 300 ניסיונות על הקרקע במהלך העונה הסדירה, שהיה לשיא בפוטבול המקצועני.
ההגנה רשמה גם 50 הפלות קוורטרבק וזהו שיא קבוצה שנשאר עד היום.
כמו כן ההגנה ספגה רק ארבעה טאצ'דאונים בריצה, והחלה רצף של שבעה עשר משחקים ברציפות בה הקבוצה היריבה לא הבקיעה טאצ'דאון בריצה, רצף שנקטע רק בעונת 1965. השחקן היחיד שהוצג בהיכל התהילה של הפוטבול האמריקני בלי ששיחק ב-NFL היה הגארד בילי שאו מקבוצת 1964.
שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80
הבילס הגיעו לפלייאוף בשנת 1974 אבל הפסידו בסיבוב הראשון לקבוצה שלבסוף זכתה בסופרבול אותה שנה, הפיטסבורג סטילרס.
הפעם הבאה שהבילס הגיעו לפלייאוף הייתה בשנת 1980, הם עשו זאת תוך ניצחון על הקבוצה שנחשבת ליריבתם המרה, המיאמי דולפינס, בפעם הראשונה מזה 11 שנים.
בדרכם לפלייאוף זכו בתואר אלופי ה-AFC מערב.
בשנה לאחר מכן הם הפסידו את תואר האליפות למיאמי, אבל זכו במשחק הפלייאוף הראשון שלהם נגד הניו יורק ג'טס, אבל הפסידו לאלופי ה-AFC (בסופו של דבר) סינסינטי בנגלס.
אמצע שנות השמונים עד סוף שנות התשעים: ג'ים קלי וה-K-gun
בדראפט של שנת 1983 בחרו הבילס את הקוורטרבק ג'ים קלי בתור המחליף של הקוורטרבק המזדקן, ג'ו פרגוסון.
אך קלי העדיף לשחק ב-USFL.
הבילס סיימו עם מאזן של 2–14 בשנים 1984 ו-1985. לבסוף, הצטרף קלי לבילס בעונת 1986, לאחר שלא זכה להצלחה ב-USFL.
באמצע העונה פיטרה הנהלת הבילס את המאמן, האנק בוליו, והחליפו אותו במאמן מארב לוי (המאמן לשעבר של הקנזס סיטי צ'יפס).
לוי והמנהל הכללי ביל פולין הצליחו ליצור קבוצה בעלת משחק אווירי טוב עם התופס אנדרה ריד, הגנה שהונהגה על ידי הבחירה מס' 1 בדראפט ברוס סמית', וקו התקפי מצטיין שהונהג על ידי הסנטר קנת האל.
בשנת 1990, בעונת הרוקי של הרץ האחורי ת'רמן תומאס, סיימו הבילס עם מאזן חיובי של 13-3 ואליפות ה-AFC מזרח בפעם הראשונה מתוך ארבע פעמים רצופות.
אחרי שנתיים הבילס התחילו לשחק בהתקפת הארי-אפ (בדרך כלל כשהקוורטרבק קלי עומד ב-Shoutgun ומכאן השם K-gun) ורצו לאחת העונות המוצלחות ב-NFL.
הם סיימו את העונה הסדירה עם מאזן 3–13 והביסו את המיאמי דולפינס ואת הלוס אנג'לס ריידרס בתוצאה: 51-3 בפלייאוף בדרכם לסופרבול XXV בו הפסידו לניו יורק ג'איינטס בנקודה אחת בלבד, בתוצאה 19–20.
הבילס לא התקשו גם בעונת 1991 כשסיימו עם מאזן 13-3, כאשר ת'רמן תומאס זוכה בתואר שחקן ההתקפה של השנה.
בפלייאוף התמודדו בקלות מול הקנזס סיטי צ'יפס ועברו גם את דנבר ברונקוס במאבק בין ההגנות כדי לזכות באליפות ה-AFC.
אולם, הם הפסידו בסופרבול XXVI לוושינגטון רדסקינס, בתוצאה של 24–37.
הבילס הפסידו את תואר אלופי ה-AFC מזרח למיאמי בשנת 1992. כמו כן הקוורטרבק ג'ים קלי נפצע במשחק האחרון של העונה הסדירה.
הקוורטרבק המחליף, פרנק ריץ', שיחק בפלייאוף במשחק הוויילד קארד נגד היוסטון אויילרס.
הבילס הגיעו לפיגור 35-3 בתחילת הרבע השלישי, אבל הצליחו להבקיע במספר החזקות רצופות כדי להשוות ולכפות הארכה למשחק.
סטיב קריסטי הבקיע את שער השדה בהארכה וקבע תוצאה של 41-38 ובכך השלים את המהפך הגדול בהיסטוריה של ה-NFL.
בהמשך, הבילס ניצחו את הפיטסבורג סטילרס בגמר האזורי וכן ניצחו את היריבים ממיאמי בגמר המחוזי, וכך הגיעו בפעם השלישית ברציפות למשחק הגמר - הסופרבול XXVII.
במשחק זה הפסידו לדאלאס קאובויס בתוצאה של 17–57.
באפלו זכו באליפות ה-AFC מזרח בעונת 1993 עם מאזן של 12-4 והגיעו לגמר (סופרבול XXVIII) למשחק חוזר מול דאלאס קאובויס, בו הפסידו שנית בתוצאה של 13–30.
במהלך התקופה הזו ביסס את עצמו שחקן הקבוצות המיוחדות סטיב טאסקר כשחקן הטוב ביותר בעמדה שלו.
בעונת 1995, עם הליינבקר ברייס פאפ שהנהיג את ההגנה, באפלו שוב הגיעו לפלייאוף עם מאזן של 10-6 וניצחו את מיאמי במשחק הווילד קארד.
הם לא זכו להגיע לסופרבול משום שהפסידו לסטילרס 21–40 בגמר האזורי.
בעונת 1996 הבילס ראו את העליונות שלהם ב-AFC מערב עוברת לקבוצה המתחזקת של ניו אינגלנד פטריוטס, אך הצליחו להגיע לפלייאוף באמצעות הוויילד קארד.
לבסוף הפסידו ל"סינדרלה" של העונה ג'קסונוויל ג'אגוארס, הקבוצה האורחת הראשונה שניצחה במשחק פלייאוף בבאפלו.
ג'ים קלי פרש אחרי עונת 1996 והרץ האחורי תומאס פינה את מקומו לרץ האחורי הצעיר אנטואן סמית'.
חסרונו של קלי הורגש כבר בעונת 1997 כשהבילס סיימו עם מאזן שלילי של 6–10. המאמן מארב לוי פרש בסוף העונה.
תחת הנהגתו של המאמן החדש ווייד פיליפס החתימו הבילס שני קוורטרבקים לעונת 1998. הראשון היה קוורטרבק המשנה של ג'קסונוויל, רוב ג'ונסון, והשני היה זוכה גביע הייזמן וכוכב ה-CFL, דאג פלוטי.
אף על פי שאוהדי הבילס העדיפו את פלוטי בעמדת הפותח בגלל משחקי טרום עונה ומחנה אימונים טובים יותר, המאמן פיליפס נתן את עמדת הפותח לג'ונסון.
הבילס לא הצליחו בתחילת העונה ולאחר שג'ונסון נפצע בצלעותיו במשחק נגד אינדיאנפוליס קולטס, פלוטי החליף אותו והוביל את הבילס לפלייאוף עם מאזן של 6–10. הם נכשלו במשחק הראשון שלהם מול מיאמי, אף על פי שאריק מולדס קבע שיא פלייאוף עם 240 יארד למשחק בודד.
פלוטי המשיך ביכולתו הטובה גם בעונת 1999, כשהבילס סיימו עם מאזן של 11-5, רק שני ניצחונות פחות מאינדיאנפוליס קולטס בדירוג ה-AFC מזרח.
וויד פיליפס נתן לרוב ג'ונסון את תפקיד הקוורטרבק הפותח בסיבוב הראשון של משחק הפלייאוף נגד טנסי טייטאנס, אף על פי שבעזרת פלוטי הבילס ניצחו בעשרה משחקים והגיעו לפלייאוף.
הבילס הבקיעו שער שדה והעמידו את התוצאה על 15–16 כשנותרו רק 16 שניות לסיום המשחק.
אולם, הטייטנס ניצחו במשחק במהלך מעורר מחלוקת, שנודע אחר כך כ"נס עיר המוזיקה".
הטייטנס התקדמו עד הסופרבול של אותה השנה.
סיכויי הבילס קטנו מאוד להגיע לסופרבול בשנת 2000, כאשר ת'רמן תומאס, אנדרה ריד וברוס סמית' שוחררו, אולם במקומם קיבלו הזדמנות אנטואן סמית', אריק מולדס ומרסלס ווילי.
אחרי עונה עם מאזן 8-8 והבעיות שהעסיקו את הקבוצה בנושא פרשיית ג'ונסון-פלוטי, המנהל ג'ון בוטלר עזב לסן דייגו ולקח איתו את פלוטי ווילי.
אנטואן סמית' עזב אף הוא את הבילס לניו אינגלנד, שם שיחק כרץ האחורי הפותח.
סמית עד מהרה הוחלף על ידי טרוויס הנרי.
גרג ויליאמס לקח את תפקיד המאמן הראשי לעונת 2001, שהייתה העונה הגרועה ביותר בין העונות האחרונות של הבילס.
רוב ג'ונסון נפצע באמצע העונה ואלכס ואן-פלט החליף אותו.
באפלו סיימו עם מאזן שלילי של 3–13. בסוף העונה הם החליפו עבור הקוורטרבק דרו בלדסו ששוחרר על ידי ניו אינגלנד לאחר שטום בריידי הוביל אותם לאליפות.
בלדסו החיה את הבילס בעונת 2002 והוביל אותם למאזן של 8-8 ומשחק אווירי טוב, אך הייתה זו עונה גרועה גם לשאר הקבוצות, כאשר 10 מהן סיימו עם מאזן 9-7 והבילס נותרו במקום האחרון.