tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אסוקה מגיעה אל המפה ונתקלת במאסטר של שין, ביילן סקול שהוא ג'דיי לשעבר שזנח את המסדר לאחר פקודה 66. ביילן מספר לה איך אנאקין דיבר איתו עליה על זה שהוא מעריך אותה הרבה אך אסוקה משיבה שהיא אף פעם לא שמעה עליו מאנאקין והשניים מתחילים להילחם.
במהלך הקרב אסוקה מצליחה להוציא את המפה מהכישוף של אחיות הלילה אך נכוות בידה וכתוצאה מכך ביילן מצליח לגבור עליה ולהעיף אותה מהצוק שנלחמו עליו.
סבין שהגיעה ומחזיקה במפה מאיימת להשמיד את זה, אך ביילן מבטיח לה כי יעזור לה למצוא את עזרא ושעליה להחזיר לו את המפה.
סבין משתכנעת ונותנת לו את המפה והחללית הטבעתית מקבלת את הקואורדינטות של המפה וטסים לשם בקפיצת חלל.
אסוקה בזמן הזה קמה בעולם שבין העולמות ונפגשת שם עם המאסטר שלה, אנאקין סקייווקר, שם הוא מסביר לה כי היא הפסידה לביילן ושהוא ילמד אותה את השיעור האחרון שלה.
אסוקה שעדיין מבולבלת מהסיטואציה, מסכימה לזה ושואלת אותו מה הוא השיעור אבל הוא משיב לה רק בשאלה אם היא רוצה לחיות או למות תוך כדי שהוא מדליק את הלייטסייבר שלו בכחול.
אסוקה אומרת שהיא לא תלחם מולו אך הוא לא משתכנע כי אמרו לו את אותו הדבר לפניה (מתייחס במשפט הזה לבנו לוק, שאמר לו את אותו הדבר בקרב שלהם בכוכב המוות השני).
אסוקה מדליקה את הלייטסייבר שלה מהגנה עצמה ומתחילה להילחם מולו גם כן אבל היא בטוחה בעצמה שאין לו מה ללמד אותה, אך הוא משיב לה שעדיין לא לימד אותה את הכל ומפיל אותה מהפלטפורמה שהיא עומדת עליו ונופלת אל הלא נודע.
אסוקה עוברת קדימה בזמן אל הציר של מנדאלור, ואנאקין מופיע שם ושואל אותה מה זה, אך היא מסבירה לו שאינו נכח שם כי נפרדו דרכם כבר בשלב הזה כי הוא הלך להציל את פלפטין.
אנאקין אומר לאסוקה שהיא עשתה עבודה טובה שם לבדה ושהיא כעת השלימה את אימוניה כלוחמת שהוא אימן אותה להיות ושהיא כעת חלק מהמורשת שלו, אך היא אומרת שכל מה שיש במורשת הזאת זה מוות ומלחמה, אך הוא משיב לה שהיא הרבה יותר מזה כי הוא הרבה יותר מזה.
אסוקה אומרת לו שהוא הרבה יותר מסוכן ועוצמתי ממה שהג'דיי ציפו.
אנאקין המאוכזב אומר שהיא לא למדה כלום אם כך ושואל אותה שוב אם בוחרת לחיות או למות כשהוא מדליק את הלייטסייבר שלו שהוא אדום כעת והוא תחת הצד האפל כעת ונכנס לאישיות של דארת' ויידר.
אסוקה לא משיבה לו על זה והם מתחילים להילחם כשתוך כדי חוזרים אל העולם שבין העולמות.
אסוקה בסופו של דבר מצליחה לקחת מויידר את הלייטסייבר שלו ומקרבת אותו לגרונו כשהעיניים שלה גם כן צהובות לכמה רגעים אך היא זורקת את הלייטסייבר ואומרת שהיא בוחרת לחיות ואילו הוא חוזר אל הצד המואר כאנאקין שוב ואומר לה בגאווה כי יש עוד תקווה עבורה ונעלם.
אסוקה חוזרת אל העולם הרגיל ומשלחת של הרה מחלצת אותה מהים בסיטוס.
אסוקה, באמצעות שברים של המפה שהיו מפוזרים בגלל ביילן שהשמיד את זה במטרה לא לעקוב אחרים, מגלה כי סבין הלכה עם ביילן אל היעד שלהם ובאמצעות פרגילים (לווייתני חלל ביקום של מלחמת הכוכבים, אשר יכולים לבצע קפיצות חלל) משתמשת בכוח במטרה שייקחו אותה אל אותו היעד ביחד עם היויאנג.
בסופו של דבר הם מגיעים על הכוכב פרידייה ששם ט'ראון וכוחותיו נמצאים וגם סבין שלצידה גם עזרא ברידג'ר לאחר שמצאה אותו שם.
אסוקה מגיעה לעזור לעזרא וסבין מול שין שנותרה לבדה לאחר שהחיילים של ט'ראון עזבו את המקום והיא מנסה לגשת אליה ולומר לה שהיא יכולה לעזור לה אך שין בורחת.
אסוקה פוגשת את עזרא ושמחה לראות אותו כאשר הוא נרגש כעת שהוא עומדל לחזור הביתה, תוך כדי שהיויאנג הביא את החללית שלה אל המיקום שלהם.
אסון קריסת הגג בבית הספר מקיף ו' הוא אירוע שהתרחש ב-10 ביוני 1998, סמוך לשעה 19:30. תקרת אולם הספורט בבית הספר המקיף ו' בבאר שבע קרסה.
באותה עת שהו באולם הספורט מספר נערים שהשתתפו באימון כדורסל.
באסון זה נהרגו הנערים שלומי טולדו וליאור קבלו והנער גיא זלצר נפצע.
התקרה קרסה כשעה וחצי לאחר שהסתיימה יציקת בטון מסוג "בטקל" על גג אולם הספורט.
בחקירת המשטרה התגלו ליקויים בעבודות השיפוצים שהתבצעו על הגג, וכתבי אישום הוגשו כנגד 12 נאשמים, בעלי תפקידים בעיריית באר שבע ובחברה שביצעה את השיפוצים.
כולם הואשמו בעבירה של גרימת מוות ברשלנות.
בתחקיר שנעשה על ידי משרד החינוך נמצא, כי "הפרקליטות העבירה ביקורת חריפה נגד מנהלת בית הספר שלא מנעה פעילות באולם הספורט אחר שעות הלימודים למרות שידעה כי במהלך היום מתבצעות עבודות איטום ויציקה בגג אולם הספורט." למרות ביקורתה, ומסיבות משפטיות, לא הגישה הפרקליטות כתב אישום כנגד מנהלת בית הספר.
עוד הוזכר כי "מדוע קרסה התקרה?
מתוך העדויות וחוות הדעת של הטכניון ומומחים אחרים, מצטברות מסקנות חד משמעיות, כי התקרה קרסה בשל שלושה גורמים הנדסיים עיקריים מצטברים:
תכנון לקוי בשלב התכנון המקורי בסמוך לשנת 1976. צמתי החיבורים של הקונסטרוקציה, כפי שתוכננו במקור, נמצאו בלתי ניתנים לביצוע.
לא ברור על סמך איזה הגיון מקצועי בוצעו בפועל.
ביצוע לקוי של העבודה בזמן הקמת המבנה.
חריגה בעובי יציקת הבטון מעל לוחות הבסיס – בטרום, בעובי ממוצע של 7 ס"מ במקום 5 ס"מ, משמעות הדבר תוספת של כ-50 ק"ג לכל מטר מרובע.
הוספו פירמידות לגג לצורך חדירת אור, ואלו הוסיפו משקל לתקרה כולה.
החגורה העליונה תוכננה להיות מאלמנט אחד ובפועל נבנתה כשני חצאים מחוברים.
חיבור התושבות של החגורות העליונות של האגדים המשניים לאגד הראשי לא היה נכון.
זו, כנראה, נקודת התורפה המרכזית והיא זו כנראה שהובילה לקריסת התקרה.
יציקת הבטקל (שכבת בטון קל) גרמה לעומס בלתי אפשרי לנשיאת המשקל הכולל.
עוד נאמר, כי ניתוח הדברים בדיעבד מלמד, כי כל המעורבים בעבודה זו יצאו מהנחה מוטעית שמדובר בשיפוץ פשוט, ללא משמעות מבנית, לכן לא ערכו בדיקה יסודית של תסבולת הגג לפני תחילת העבודות.
בבדיקה מול התקן הישראלי, נמצא כי העומס השימושי שעל גג מסוג זה היה אמור להבנות הוא 150 ק"ג/מ"ר.
מנתוני חוות הדעת נמצא, כי הגג תוכנן לעומס שימושי של 20 ק"ג/מ"ר, כלומר, מקדם הבטיחות היה נמוך באופן דרסטי מהנדרש בתקן.
ב-24 בנובמבר 2003 קבע בית המשפט המחוזי בבאר שבע, לאחר הערעור, שעיריית באר שבע נמצאה אחראית לגרימת מותם ברשלנות של שני נערים באסון.
בית המשפט זיכה תשעה נאשמים מתוך תריסר.
מפסק הדין עלה כי העירייה לא מינתה ממונה מיומן על הבטיחות כנדרש בתקנות, לא הכינה תוכנית בטיחות ולא קבעה אמצעי זהירות לבית הספר, זאת לאחר שתכננה והוציאה לפועל עבודות בנייה ללא היתר.
כמו כן נכתב שהעירייה לא פעלה לבדיקת הגג ויציבותו, לא דיווחה לגורמים המשתמשים באולם הספורט על אופן העבודה ומועדה ולא מנעה כניסה לאולם בעת ביצוע העבודות.
הכרעת הדין התקבלה בעקבות ערעור שהגישה המדינה כנגד זיכויים של עיריית באר שבע, מהנדס העיר, סגן המהנדס, מתאם מבני ציבור ושתי חברות שפעלו במקום לאחר שבית משפט השלום באשקלון זיכה אותם.
בנוסף לעיריית באר שבע הורשע גם דוד יעקובי, ששימש כמתאם מבני ציבור בעירייה, בגרימת מוות ברשלנות וחבלה ברשלנות, כיוון שלא בדק את התוכניות ולא ביצע בקרה על תכנון העבודות בבית הספר.
עוד נכתב בפסק הדין שיעקובי לא הגיש את תוכניות הבנייה למחלקת רישוי ופיקוח בעירייה ולא קיבל היתר בנייה.
ב-24 בפברואר 2003 הרשיע בית משפט השלום באשקלון שלושה מבין 12 הנאשמים בגרימת מוות ברשלנות.
השופט רענן בן יוסף הרשיע את חברת קדים, החברה שתכננה ופיקחה על העבודות, את מהנדס החברה, זלמן גמבורד, ואת המהנדס המפקח על הבנייה, בסיל אלתר גם בגרימת חבלה ובבנייה ללא היתר.
מנהל קדים, אבי הר שגיא, זוכה מחמת הספק.
השופט רענן בן יוסף התמקד בהכרעת הדין ברשלנותם של חברת קדים ושני מהנדסיה שהיו ממונים על העבודות: "התנהגותה של החברה הייתה רשלנית, והיא שהביאה, למרבה הצער, לאסון הקשה והנורא בו קיפחו את חייהם הנערים המנוחים".
אזכור של הקורבנות באירועים שונים
ב-26 במאי 2014 התקיימה אליפות באר שבע בקט-סל לתלמידים בכיתות ה'-ו' לזכרו של שלומי טולדו שנהרג באסון.
על ארגון האירוע היו ממונים משפחת טולדו וחברת כיוונים, ועל שיפוטו של האירוע הופקדו שחקני פרויקט הכדורסל של מקיף ג'.
באליפות זכה לראשונה בית ספר דתי.
ב-31 במאי באותה שנה נערך טורניר כדורסל לזכרו של ליאור קבלו באולם מגרש הספורט במקיף ג' בבאר שבע.
האירוע התקיים לעיני מאות צופים באולם מלא מפה לפה.
הוא התקיים שנה שנייה ברציפות לאחר ששנה לפני כן חוּדש לאחר הפסקה של כ-10 שנים.
בטקס הסיום קיבל פרויקט הכדורסל של מקיף ג' מלגה כספית מהמארגנים על סך 2,500 שקל.
אסופות היה ספר שנה למדעי היהדות שיצא לאור בירושלים במסגרת יד הרב נסים במשך חמש עשרה שנים, בין השנים ה'תשמ"ז-ה'תשס"ג, 1987-2003.
ספר השנה החל לראות אור בעקבות הוצאתו לאור בשנת ה'תשמ"ה של ספר הזיכרון לרב יצחק נסים בשישה כרכים.
בעקבות היענותם של כותבים רבים לכתוב מאמרים עבור ספר הזיכרון, הועלה הרעיון ליצור כתב עת שיעסוק בשלל נושאי מדעי היהדות, מכיוון שעד אותה שנה לא היה כתב עת בעברית שלא התמקד בענף ספציפי מענפי התחום.
עורך ספר השנה לכל אורך שנות פעילותו היה מאיר בניהו.
אסון קריסת המקווה באודסה אירע ב-26 באפריל 1871, ליל ו' באייר ה'תרל"א: כיפת המקווה באודסה קרסה בשעה ששהו בו שלושים טובלות וילדיהן.
באסון נהרגו שש נשים ונפצעו רבות אחרות.
הקהילה היהודית המאורגנת באודסה לא החזיקה מקווה רשמי בעיר מחוסר ביקוש, ונשים דתיות שביקשו לטבול לנידתן נאלצו לעשות שימוש במקוואות פרטיים שהיו ברובם מוזנחים.
המבנה הישן, שהיה בבעלות האחים נוביקוב, לא שופץ במשך שישים שנה מאז בנייתו.
בשעה 18:00 בערב יום רביעי, ה-26 באפריל 1871, קרסה כיפת האבנים של "בית המרחץ של ברומברג" ברחוב הדואר באודסה.
בשעה זו שלאחר צאת הכוכבים היה המקווה עמוס בשלושים טובלות, שחלקן באו עם ילדיהן.
שש נשים נהרגו במקום, בהן הבלנית, כלה ערב חתונתה, ואישה בשלבי היריון מתקדמים; רבות אחרות נפצעו בדרגות חומרה שונות מפגיעת האבנים.
לאחר האסון האשים אלכסנדר הלוי צדרבוים במאמר מערכת בעיתונו "המליץ" את פרנסי הקהילה החרדית בעיר ברשלנות פושעת שהובילה לאסון.
לדבריו, פנו אליו רב הקהילה, רבי יחיאל מיכל צבי הירש היילפרין וחברי בית הדין שלו כבר שמונה שנים לפני האסון, כדי להיוועץ בו כיצד לגרום ליושב ראש הקהילה לתכנן מראש את תקציב הקהילה לארבע שנים, דבר שיאפשר תכנון הקצאת משאבים לבניית מקווה חדש ותקין.
למרות שמתחילה דחו הממונים את הרב בלעג, לאחר התערבותו של אר"ז הוחלט להקצות 1,000 רובלים מדי שנה לצורך העניין, אך למרות זאת לא נעשה דבר.
בעקבות האסון תבע צדרבוים, שעקר שנה קודם לכן מאודסה לבירה סנקט פטרבורג, מהקהילה לממן הקמת בית מדרש לרבנים לפי דגם בית המדרש לרבנים בברלין שהוחלט אז להקימו (נחנך ב-1874), תוך שהוא משתמש באלגוריה על קריסת המבנה הישן והצורך בבנייה חדשה, כלפי מערכת החינוך היהודית.
אסוס , היא חברה בריטית למסחר אלקטרוני, המתמחה באופנה וקוסמטיקה.
החברה, שבסיסה בלונדון, הממלכה המאוחדת, נוסדה ב-3 ביוני 2000 ונשלטת כיום (כ-27% מהמניות) על ידי חברת בסטסלר, שבשליטת המיליארדר הדני אנדרס פובלסן.
החברה מוכרת מוצרים של מותגים בינלאומיים, מוצרים תחת שם המותג שלה ומשמשת כפלטפורמת מסחר אלקטרוני למעצבים וחנויות בוטיק.
החברה נוסדה על ידי ניק רוברטסון בשם asSeenonScreen Holdings plc כאתר וחנות אינטרנט לפרטי לבוש ואופנה.
בשנת 2001 הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בלונדון.
בשנת 2003 שונה שם החברה ל-ASOS PLC.
בשנת 2010, החלה בפעילות בינלאומית שהקימה אתרי מסחר אלקטרוני בגרמנית וצרפתית והחלה לפעול גם בארצות הברית.
בהמשך הקימה אתרים גם ברוסית, ספרדית ואיטלקית.
בשנת 2017, פתחה מרכז לוגיסטי בברלין, זמן קצר לאחר שנפתח פרצה שרפה במחסן שבו היו 2 מיליון פריטים בשווי כולל של 25 מיליון ליש"ט.
בפברואר 2021, רכשה החברה את רשת טופשופ ומותגים נוספים שבבעלותה, ובהם טופמן, מיס סלפרידג'ס ו-HIIT, מקבוצת ארקדיה פושטת הרגל, תמורת 295 מיליון ליש"ט (404 מיליון דולר).
בנוסף רכשה את המלאי של החברה ב-30 מיליון ליש"ט נוספים, אך לא את החנויות עצמן, שבהן הועסקו אלפי עובדים.
האתר של אסוס הוא אחד מחמשת אתרי הקניות הזרים הפופולריים בישראל יחד עם עלי אקספרס, איביי, נקסט ואמזון.
בשנת 2017, ישראל הייתה המדינה התשיעית בעולם בכמות ההזמנות מהאתר.
בשנת 2016, הפסיקה החברה לעבוד עם דואר ישראל והחלה להעביר משלוחים דרך חברת מסירת החבילות E-POST.
באפריל 2018, החלה החברה להשתמש ביישום שפיתח הסטארט-אפ הישראלי Zeekit, ש"מלביש" פריטי אופנה על דוגמנים בעזרת תמונות הדמיה של המוצר, במקום צילומי סטודיו.
במהלך מלחמת חרבות ברזל (אוקטובר 2023) נשלחו לישראל חבילות עם הודעות פרו-פלסטיניות ונחשפו מסרים אנטי-ישראליים שכתבו עובדי אסוס ללקוחות בישראל, מה שגרם לרבים להחרים את האתר.
אסופה (בהונגרית: Aszófő) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
באסופה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
אסופת התקינה הפדרלית או CFR (ראשי תיבות באנגלית: Code of Federal Regulations) הוא מכלול החוקים הקבועים והרגולציות (מכונים Administrative law) שפורסמו במרשם הפדרלי (Federal Register) על ידי המחלקות המבצעות והסוכנויות של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
ה-CFR מחולק ל-50 כותרים המייצגים אזורים רחבים הכפופים לתקנות פדרליות.
המהדורה השנתית של CFR היא אסופת החוקים הכלליים והקבועים שפורסמו על ידי משרד המרשם הפדרלי (חלק מהמינהל הלאומי לארכיונים ולרשומות, או NARA) והמשרד הממשלתי להוצאה לאור.
בנוסף למהדורה שנתית זו, ה-CFR מתפרסם בפורמט לא רשמי באופן מקוון באתר ה-CFR האלקטרוני, המתעדכן באופן קבוע ולפעמים מדי יום.
ה-CFR מחולק ל-50 כותרים המייצגים תחומי נושא רחבים, כדלהלן:
כותר 5: כוח אדם מינהלי
כותר 9: בעלי חיים ומוצרים מן החי
כותר 13: אשראי וסיוע לעסקים
כותר 14: אווירונאוטיקה וחלל (מכונה גם תקנות התעופה הפדרליות)
כותר 15: מסחר וסחר חוץ
כותר 17: חילופי סחורות וניירות ערך
כותר 18: שימור כוח ומשאבי מים
כותר 24: דיור ופיתוח עירוני
כותר 26: הכנסה פנימית (המכונה גם תקנות האוצר)
כותר 27: אלכוהול, מוצרי טבק ונשק חם
כותר 31: כסף ופיננסים: האוצר
כותר 33: ניווט ומים ניתנים
כותר 35: שמורה (לשעבר תעלת פנמה)
כותר 36: פארקים, יערות ורכוש ציבורי
כותר 37: פטנטים, סימני מסחר וזכויות יוצרים
כותר 38: פנסיה, בונוסים והקלה לוותיקים
כותר 41: חוזים ציבוריים וניהול נכסים
כותר 43: אדמות ציבור: פנים
כותר 44: ניהול חירום וסיוע
כותר 48: מערכת תקנות הרכישה הפדרלית (FAR)
כותר 50: חיות בר ודייג
אסופוס היה כפר ורשות מוניציפלית לשעבר בלאקוניה שבפלופונסוס שביוון.
מאז רפורמת השלטון המקומי ב-2011 הוא חלק מהנפה מונמבסיה.
שטחו של הכפר הוא 94.360 קמ"ר ומספר תושביו עומד על 3840, נכון ל-2011 בית העירייה של הרשות היה בפפאדיאניקה.
אסון שרפת בית החולים בעיראק (2021) הייתה שרפה שהתרחשה בלילה שבין 24 באפריל ל-25 באפריל 2021, בבית החולים אבן אל-ח'טיב בבגדאד שבעיראק.
לפחות 82 איש נספו ו-110 אחרים נפצעו.
השרפה נגרמה מהתפוצצות מכלי חמצן המיועדים לחולי קורונה.
מחסור במערכות גילוי וכיבוי אש תרם להתפשטות האש, ורבים מתו כתוצאה מהוצאתם ממכשירי האוורור שלהם כדי להימלט מהאש.
האסון הוביל לקריאות לתת דין וחשבון, ולמחרת השעה ראש הממשלה מוסטפא אל-כאזמי את שר הבריאות חסן אל-תמימי.
מגפת הקורונה הטילה עומס גדול על עיראק.
נכון לאפריל 2021 תועדו יותר ממיליון מקרים במדינה, יותר מאשר בכל מדינה ערבית אחרת.
הציבור היה ספקן ביחס לחיסון נגד COVID-19, ורבים מהם לא נחפזו לחבוש מסכות במהלך המגפה.
אבן אל-חטיב היה אחד משלושה בתי חולים בבגדאד אשר מיועדו בתחילת המגפה על ידי משרד הבריאות העיראקי לטיפול בחולי קורונה.
בית החולים שירת את אחת השכונות העניות בבגדאד, ודובר משרד הבריאות הצהיר כי הוא נבנה במקור בשנות החמישים ושופץ בשנה שעברה לטיפול בחולי נגיף כורון.
חולים בטיפול נמרץ בבית החולים קיבלו מכשירי הנשמה שיסייעו לנשימה, והיה קשה להעבירם במקרה של שרפה.
הנציבות האירופית פרסמה דו"ח מוקדם אזהרה 2021 של סיכון מוגבר של שריפות החולים עקב השימוש בחמצן במחלקות לטיפול בחולים קורונה.
בלילה של 24 באפריל 2021 אירעה תאונה ביחידה לטיפול נמרץ בבית החולים שגרמה להתפוצצות מכל חמצן.
גורמים רפואיים אמרו לאגנס פראנס-פרס כי התאונה נגרמה על ידי "תקלה באחסון גלילי חמצן".
רופא דיווח כי הצוות ניסה לסגור את מערכת החמצן המרכזית של בית החולים, אך מכלי החמצן כבר החלו להתפוצץ.
הפיצוצים העלו שרפה בטיפול נמרץ שהתפשטה במהירות למספר קומות במהלך הלילה.
בזמן השרפה האמינו כי לפחות 120 חולים נמצאים בבית החולים, כך גילה רופא.
האלוף ח'דים בוהן, ראש ההגנה האזרחית בעיראק, הצהיר כי בבית החולים לא היו גלאי עשן, לא מערכת מתזים ולא זרנוקי כיבוי, וכי חומר דליק המשמש בתקרה המוטלת של הטיפול נמרץ תרם למהירות בה האש התפשטה.
בטיפול נמרץ, השמור למקרים החמורים ביותר של נגיף הקורונה, היו כ-30 חולים ועשרות מקרוביהם ביקרו באותה עת.
עד אחד, שביקר את אחיו בבית החולים, הצהיר כי ראה אנשים קופצים מחלונות ורופאים נוחתים על מכוניות כדי להימלט מהאש.
ההגנה האזרחית בעיראק הצהירה כי השרפה הייתה בשליטה בשעות הבוקר המוקדמות של 25 באפריל.
לפחות 82 בני אדם מתו כתוצאה מהשרפה.
הוועדה העיראקית העליונה לזכויות אדם דיווחה כי 28 מההרוגים היו חולי וירוס קורונה שטופלו במחלקות בטיפול נמרץ שנאלצו להוריד את מכונות ההנשמה שלהם כדי להימלט מהאש כשהגיעה למחלקתם.
על פי איגוד התרופות בעיראק, לפחות רוקח אחד היה בין ההרוגים.
לפחות 110 אנשים נוספים נפצעו.
כתב אל ג'זירה ציין כי מספר ההרוגים עשוי לעלות מכיוון שרבים מהנפגעים סבלו מכוויות קשות.
מערכת הבריאות שכבר נלחצה בתשתיות גרועות ובמגפת הנגיף הכורנית, השרפה, שמיוחסת לרשלנות שקשורה לעיתים קרובות לשחיתות ממשלתית נרחבת, עוררה כעס בקרב הציבור והובילה לקריאות לאחריות, כולל דרישות לפיטורי חסן אל-תמימי, שר הבריאות.
מושל בגדאד, מוחמד ג'אבר, קרא למשרד הבריאות להקים ועדה שתביא את האחראים לדין.
אף על פי שמספר חולים הועברו לבתי חולים אחרים, משפחות רבות החליטו להמתין מחוץ לבית החולים לאחר כיבוי השרפה, בניסיון לחפש את יקיריהם.
ב-25 באפריל ערך ראש הממשלה מוסטפא אל-כאזמי ישיבת חירום בה ייחס את האש לרשלנות והורה לרשויות לדווח על תוצאות החקירה "תוך 24 שעות".
אל-ג'זירה דיווח כי ההודעה על החקירה לא מפסיקה את זעמם של אלה ברשתות החברתיות, שכן עיראקים שומעים שוב ושוב על הממשלה שמצהירה על חקירות, אך לעיתים נדירות הם רואים מישהו שאחראי על מעשיהם או היעדרם.
אל-כאזמי הורה גם על מעצרם של ראש בית החולים וראש מחלקת ההנדסה והתחזוקה שלו, וכן על מעצרו ותשאולו של מנהל הבריאות באזור בגדאד בו שכן בית החולים.
הוא השעה גם את מושל בגדאד וכן את שר הבריאות חסן אל-תמימי ותכנן לחקור גם אותם.
כאזמי הורה על סיום החקירה בפרק זמן של חמישה ימים, וכן על הגשת דו"ח למועצת השרים, על פי CNN.
באותו יום הכריז אל-כאזמי על שלושה ימי אבל לאומי.
כמה מדינות ברחבי העולם פרסמו תנחומים לתושבי עיראק.
האפיפיור פרנציסקוס התאבל אף הוא על ההרוגים בשרפה בבית החולים בבגדאד, כשהוא קורא למאמינים להקדיש תפילות לקורבנות.
כמה צוותים רפואיים, עדים ובני משפחה שאיבדו את יקיריהם, אמרו כי המטפים לא היו פונקציונליים.
הם מתחו ביקורת על מערכת הבריאות העיראקית, שלדעתם הייתה נתונה לניהול כושל במשך שנים וכעת הובילה למותם של למעלה מ-80 איש.
אסון קריסת הבניין בסרפסייד התרחש ב-24 ביוני 2021 בשעה 1:25 בלילה, ובו קרס חלק גדול מבניין מגורים בן 12 קומות בסרפסייד, פרוור של מיאמי, שבפלורידה.
מהריסות הבניין חולצו בהדרגה, במשך כחודש, 98 הרוגים ו-11 פצועים.
הגורם לנפילת הבניין לא נקבע באופן וודאי.
הגורם העיקרי שנחקר הוא שקיעה מתמשכת של חלקי הבטון שהחזיקו את הבניין, בחניון צמוד הקרקע מתחת ליחידות הדיור, עקב חדירת מים.
הבעיות דווחו ב-2018 וצוינו כ"גרועות הרבה יותר" באפריל 2021. תוכנית של 15 מיליון דולר של עבודות תיקון אושרה לפני הקריסה, אך לא יצאה לפועל.
גורמים אפשריים נוספים כוללים שקיעת קרקע, פלדת חיזוק לא מספקת ושחיתות במהלך הבנייה.
האזור נחשב פופולרי בקרב תיירים המגיעים לחופי הרחצה הרבים של העיר.
בשכונה שבה עמד הבניין קיימת קהילה יהודית גדולה.
בניין המגורים, מגדלי שמפליין דרום , הוקם בשנת 1981 בעיירה סרפסייד, שמצפון למיאמי ביץ', לחוף האוקיינוס האטלנטי, על ידי היזם נתן רייבר (1927–2014), יהודי מקנדה.
הבניין הוא חלק מקומפלקס של שלושה בנייני מגורים, שכולל גם את מגדלי שמפליין צפון, שנבנה אף הוא ב-1981, ומגדלי שמפליין מזרח, שנבנה ב-1994. כל אחד מהמבנים הוא בן 12 קומות ובצורת האות L.
בבניין שקרס היו 136 דירות, בנות 1–4 חדרי שינה.
הבניין היה בנייה חדשה ראשונה בסרפסייד לאחר הקפאת הבנייה בשנות ה-70 של המאה ה-20 עקב בעיות בתשתיות המים והביוב בעיירה.
הבניין שוכן סמוך למרכז חב"ד.
כ-90% מבעלי הדירות בבניין הם יהודים.
בשנת 2018 התריע מהנדס על שגיאה תכנונית במבנה ונזק שנגרם לו, ובעקבות זאת תוכנן שיפוץ של הבניין, אך זה לא יצא לפועל עד הקריסה.
בשנת 2021 בוצעו בבניין בדיקות בטיחות, בעקבות 40 שנים להקמתו.
דיירי הבניין החלו להרגיש בשעה 01:18 שהבניין רועד, ואז החלה הקריסה, שהתרחשה בשני שלבים: תחילה קרס חלק מהבניין, וכעבור שניות אחדות קרס חלק נוסף.
בסך הכל נהרסו בקריסה 55 דירות מתוך 136 הדירות שבבניין.
חלק מהדיירים הצליחו לברוח לפני שהבניין קרס והשאר נפלו יחד עם חלקי הבניין שקרס.
80 צוותי חירום הגיעו למקום וחילצו בהדרגה, במשך כחודש, 98 הרוגים ולפחות 11 פצועים.
רבים מההרוגים הם יהודים אורתודוקסים.
על פעולות החילוץ הקשו חשש מקריסה נוספת, גשם עז ועשן שנבע משרפה בהריסות הבניין.
ב-5 ביולי הרסו הרשויות גם את חלק הבניין שלא קרס בפיצוץ מבוקר עקב החשש מקריסה נוספת העלולה להתרחש בהגעת הסופה הטרופית "אלזה".
משלחות חילוץ והצלה מטעם צה"ל, זק"א ואיחוד הצלה טסו למיאמי במטרה לסייע לחלץ אנשים מההריסות.
שר התפוצות הישראלי, נחמן שי, יצא אף הוא למיאמי כדי לחזק את הקהילה היהודית.
ב-24 ביולי, חודש לאחר האסון, הסתיימה פעולת כוחות החילוץ בהריסות הבניין.
ב-27 ביולי זוהתה הגופה האחרונה מהנספים במיאמי.
אסוקה היא סדרת אופרת חלל אמריקאית שפותחה על ידי ג'ון פאברו ודייב פילוני עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+".
הסדרה היא חלק מזיכיון "מלחמת הכוכבים", וספין אוף לסדרה "המנדלוריאן", המתמקדת בקורותיה של אסוקה טאנו.
הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-22 באוגוסט 2023.
עשור לאחר אירועי מלחמת הכוכבים: המורדים, אסוקה טאנו מלווה בדרואיד הויאנג, חוברת לידידיה מצוות רחו הרפאים, סבין, הרה, צ'ופר על מנת לסכל את חזרתו של האדמירל הגדול ת'רון לגלקסיה ולהחזיר את חברם, הפדוואן שאבד לגלקסיה אחרת, עזרא ברידג'ר.
רוזריו דוסון – אסוקה טאנו: לוחמת ג'דיי שהייתה בעברה הפדוואן של אנאקין סקייווקר.
היידן כריסטנסן – אנאקין סקייווקר / דארת' ויידר: אביר ג'דיי וחונכה לשעבר של אסוקה, שפנה לצד האפל והפך לאדון סית'.
נטשה ליו בורדיזו – סבין רן: מנדלוריאנית ואמנית גרפיטי והתלמידה לשעבר של אסוקה.
הדמות הופיעה בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: המורדים".
מרי אליזבת' וינסטד - הרה סינדולה: טווילקית וגנרלית בצבא של הרפובליקה החדשה.
אמו של ג'ייסן סינדולה כתוצאה מיחסיה עם אביר הג'דיי המנוח, קיינן ג'ארוס.
דמותה הופיעה בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: המורדים".
ריי סטיבנסון - ביילן סקול - ג'דיי לשעבר ששרד את פקודה 66 בכך שנמלט אל האזורים הלא ידועים של הגלקסיה.
כעת הוא ג'דיי אפל ושכיר חרב שמחפש אחר כוח.
הוא המאסטר של שין האטי ומשרת תחת מורגן אלזבת'.
איוונה סחנו - שין האטי - תלמידתו של ביילן, מהווה כג'דיית אפלה שמצווה על ידיו לרדוף אחר אסוקה.
דיאנה לי אינוסנטו - מורגן אלזבת' - השליטה לשעבר של קאלודן ואחת מאחיות הלילה האחרונות של דאת'ומיר שנותרו בחיים שכעת בברית עם ט'ראון.
דייוויד טננט - היואנג - דרואיד שיוצר חרבות אור עבור מסדר הג'דיי במשך אלפי שנים.
טננט דובב את הדמות בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים".
אימן איספנדי - עזרא ברידג'ר - אומן הונאות לשעבר מלות'ל שנלקח תחת חסותו של קיינן ג'ארוס על מנת ללמוד להיות ג'דיי, שהקריב את עצמו ונעלם עם ט'ראון מהגלקסיה.
דמותו הופיעה בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: המורדים"
אוון וויטן - ג'ייסן סינדולה - בנם של הרה סינדולה וקיינן ג'ארוס, שחולם להיות ג'דיי כפי שאביו המנוח היה.
ג'נבייב או'ריילי - מון מות'מה : הקאנצלרית של הרפובליקה החדשה והייתה בעבר סנאטורית של הרפובליקה הישנה והאימפריה וגם כמפקדת ברית המורדים.
דמותה הופיעה במלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' וב אנדור (סדרת טלוויזיה).
לארס מיקלסן - גראנד אדמירל ט'ראון - קצין בכיר באימפריה הגלקטית מגזע הצ'יס, אשר ידוע בטקטיקות הערמומיות שלו אשר נלקח בקפיצת חלל על ידי עזרא בפורגילים (לווייתני חלל) בסוף הסדרה של "מלחמת הכוכבים: המורדים".
דובב על ידי מיקלסן בסדרה הקודמת.
בדצמבר 2020, חברת "לוקאס פילם" הכריזה על מספר סדרות ספין-אוף לסדרה "המנדלוריאן", בהם נכללו סדרות על דמויותיהם של אסוקה טאנו ובובה פט; בהכרזה על פיתוח סדרות הספין-אוף, נמסר כי הן יתקיימו במקביל ל"המנדלוריאן" באמצעות סיפורים הקשורים זה בזה, שיגיעו לשיאם באירוע קרוסאובר אפי.
כל סדרה פותחה במקביל על ידי ג'ון פאברו ודייב פילוני, כאשר פילוני כתב ושימש כמפיק ראשי בסדרה על דמותה של אסוקה.
הסדרה עתידה להתמקד בקורותיה של אסוקה טאנו, דמות אשר נוצרה על ידי פילוני עבור הסדרה המונפשת " מלחמת המשובטים" והופיעה לראשונה בלייב אקשן במהלך עונתה השנייה של "המנדלוריאן".
עם ההכרזה על הפקת הסדרה בדצמבר 2020, אושר כי רוזריו דוסון תשוב לגלם את דמותה של אסוקה, אותה היא גילמה ב"המנדלוריאן".
באוגוסט 2021, נמסר כי על פי הדיווחים, חברת "לוקאס פילם" מחפשת שחקנית שתגלם את דמותה של המנדלוריאנית המורדת סבין רן, שהופיעה לראשונה בסדרה המונפשת "מלחמת הכוכבים: המורדים".
באוקטובר 2021, אושר כי היידן כריסטנסן ישוב לגלם את דמותו של אנאקין סקייווקר / דארת' ויידר, לאחר ששב לגלם את דמותו במיני-הסדרה "אובי ואן קנובי".
בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקה של נטשה ליו בורדיזו לגילום דמותה של סבין רן.
באוקטובר 2021, נודע כי צילומי הסדרה עתידים להתחיל בתחילת שנת 2022. במאי 2022, הוכרז בחשבון הטוויטר הרשמי של זיכיון "מלחמת הכוכבים" כי צילומי הסדרה החלו.
תאגיד המיחזור אסופתא הוא גוף שהוקם בשנת 2001 בעקבות חוק הפיקדון.
עם הקמת התאגיד פעל התאגיד כחברת איסוף מכלי משקה, ולאחר תיקון החוק בשנת 2010 הפכה החברה לתאגיד מחזור המעניק שירותי איסוף ומחזור ליצרני ויבואני המשקאות בכפוף לחוק הפיקדון.
התאגיד מעניק שירותי איסוף, מיחזור ודיווח לכ-130 יצרני ויבואני משקאות ודואג עבור כל יצרן/יבואן למילוי חובותיו במסגרת חוק הפיקדון תוך עמידה ביעדי החוק.
התאגיד אוסף מהציבור כ-150 מיליון מכלי משקה בשנה.
האיסוף מתבצע באמצעות צי משאיות וכן באמצעות תחנות איסוף להשבת דמי פיקדון של התאגיד הפרוסות ברחבי ישראל.
מכלי המשקה הנאספים משונעים לאתר העיבוד של התאגיד הממוקם בצפון ישראל, שם עוברים המכלים תהליכי מיון לחומרי גלם, עיבוד והכנה לפני שינועם למפעלי המחזור.
אסופתא החל לפעול כתאגיד מיחזור בשנת 2012, זאת לאחר תיקון חוק הפיקדון אשר פתח את שוק איסוף ומיחזור מכלי המשקה לתחרות.
עד אז, אסופתא פעלה כחברת איסוף שסיפקה לתאגיד המיחזור אל"ה מכלי משקה ריקים בתמורה לתשלום דמי הפיקדון ולבונוסים על עמידה ביעדי איסוף.
בשנת 2012 פתח תאגיד אסופתא מפעל חדש לטיפול במכלי משקה החייבים בפיקדון לצורך דגימתם, מיונם, ועיבודם טרם העברתם למפעלי המחזור.
בשנת 2019 עבר מפעל העיבוד למיקומו הנוכחי באזור בתעשייה שבעיר שפרעם.
החל משנת 2012 מעניק התאגיד שירותי איסוף ומחזור ליצרני ויבואני המשקאות תוך עמידה ביעדי החוק ובמקביל מעניק שירותי איסוף מכלי משקה חייבים בפיקדון מכלל הציבור.
בשנת 2013 פרץ סכסוך בין אסופתא לאל"ה, כאשר אסופתא התקשרה עם יקב טפרברג, שפרש מתאגיד אל"ה, המוגדר מוסד ללא כוונת רווח.
לטענת אסופתא, ראשי אל"ה הגיבו בסנקציות שנועדו להצר את מהלכיה ולהקשות על התבססותה ופעילותה בשוק המיחזור, בין השאר באמצעות הפסקת תשלום בונוסים על עמידה ביעדי האיסוף של מכלי משקה והדרישה שאסופתא תמיין בעצמה מכלים ריקים - בהתאם לזהות היצרנים והיבואנים, כך שהתאגיד לא יקבל למתקניו בקבוקים מחברות הנמנות עם לקוחותיו.
דגל המחזור של תאגיד אסופתא
בשנת 2010 הקימו תאגיד אסופתא ומועצה אזורית חוף השרון את דגל המחזור הגדול בעולם, גובהו 15 מטר, רוחבו 30 מטר, והוא הורכב מ-25 אלף בקבוקי משקה שנשזרו על חבלים ונצבעו בצבעי כחול לבן - כדי לקדם את המודעות לרעיון הירוק.
על שזירת המכל עמלו תלמידים מבתי ספר באזור השרון ומבית הספר "קשת" בירושלים.
אסון תעלת למאנש התרחש ב-24 בנובמבר 2021 בתעלת למאנש, ובמהלכו התהפכה ספינה שהובילה מסתננים לבריטניה, ונספו 27 איש שהיו על הסיפון.
מדובר באסון הטביעה הקטלני ביותר הידוע בהיסטוריה המודרנית של התעלה.
משבר ההגירה באירופה שהחל בשנת 2015 כלל הגירה הולכת וגוברת של פליטים ומהגרי עבודה לאירופה.
בתקופה האחרונה, מספר משמעותי של מהגרים חצו את תעלת למאנש מצרפת כדי להסתנן לבריטניה באופן לא חוקי.
זה כלל 25,700 מהגרים שחצו את הערוץ בין תחילת 2021 למועד התקרית.
ב-24 בנובמבר 2021, דוגית נושאת 30 מהגרים התהפכה בתעלת למאנש ליד קאלה ודנקרק, צרפת, בדרכה לאנגליה.
27 בני אדם טבעו למוות, שניים נוספים שרדו וניצלו, ועוד נעדר.
בין ההרוגים חמש נשים וילד.
האירוע הוא אסון הטביעה הגדול ביותר אי פעם בתעלה.
4 אזרחים החשודים כמבריחי מהגרים נעצרו.
האסוציאליות (ידועה גם כ"א-סוציאליות" או "א-חברתיות", באנגלית: Asociality) מתייחסת לחוסר המוטיבציה לעסוק באינטראקציה חברתית או בפעילויות חברתיות, נטייה להתבודדות ארוכת טווח, העדפה חזקה לפעילויות בודדות, אדישות, נסיגה מהחברה, חוסר בכישורים חברתיים, ופחד משיפוטם של אחרים.
אנשים הסובלים מהתנהגות א-סוציאלית פעמים רבות סובלים מהפרעות נפשיות שונות, או שהם מופנמים מאוד.
האסוציאליות נבדלת מהתנהגות אנטי-סוציאלית או אנטי-חברתית, אך התנהגויות אלו אינן סותרות זו את זו.
בעוד שהתנהגות אנטי-סוציאלית היא פעולה הפוגעת או שלא מתחשבת ברווחתם של אחרים, התנהגות א-סוציאלית מתייחסת לחוסר מוטיבציה לעסוק באינטראקציה חברתית, בנטייה להתבודדות ארוכת טווח, ובחוסר בכישורים חברתיים.
התנהגות אנטי-סוציאלית יכולה להיות קשורה להפרעת אישיות חמורה הנקראת הפרעת אישיות אנטי-סוציאלית, בעוד שהתנהגות א-סוציאלית מתקשרת פעמים רבות לבעיות נפשיות שונות, כמו חרדה חברתית או דיכאון.
התנהגות אסוציאלית נצפית אצל אנשים עם הפרעת חרדה חברתית, שחווים חרדה ופחדים תמידיים ובלתי רציונליים ממגוון של מצבים חברתיים או מביצוע פעולות מסוימות בפומבי.
לעיתים קרובות, יש להם התקפי חרדה או חרדה חמורה כתוצאה מכך, מה שעלול להוביל מדי פעם לאגורפוביה.
כאשר אינם מטופלים, אנשים עם חרדה חברתית עלולים להפגין התנהגות אסוציאלית בבגרותם, הם נמנעים מאינטראקציות חברתיות ובחירות קריירה הדורשות מיומנויות בין-אישיות.
אנשים עם סכיזופרניה עלולים לחוות ליקויים חברתיים או חוסר תפקוד כתוצאה מההפרעה, מה שמוביל להתנהגות אסוציאלית.
אשליות והזיות תכופות או מתמשכות עלולות להשפיע על מערכות יחסים וקשרים חברתיים אחרים, לבודד אנשים עם סכיזופרניה מהמציאות ובמקרים מסוימים להוביל את הסכיזופרן להיות חסר בית.
גם כשהם מטופלים בתרופות להפרעה, הם עלולים לא להיות מסוגלים לעסוק בהתנהגויות חברתיות כמו ניהול שיחות, תפיסה מדויקת של רגשות אצל אחרים או תפקוד במסגרות צפופות.
אנטיסוציאליות שכיחה מאוד בקרב אנשים עם הפרעת אישיות נמנעת.
הם חווים אי נוחות ומרגישים מעוכבים במצבים חברתיים, מוצפים בתחושות של חוסר התאמה.
אנשים כאלה נשארים מפחדים באופן עקבי מדחייה חברתית, ובוחרים להימנע ממעורבות חברתית מכיוון שהם לא רוצים לתת לאנשים את ההזדמנות לדחות (או אולי לקבל) אותם.
הפרעת אישיות סכיזואידית מאופיינת בחוסר עניין בקשרים חברתיים, נטייה לאורח חיים בודד, סודיות, קור רגשי ואדישות.
אנשים אלו עשויים להפגין בו-זמנית עולם פנטזיה פנימי עשיר ומשוכלל.
הפרעת אישיות סכיזוטיפלית מאופיינת בצורך בבידוד חברתי, חרדה במצבים חברתיים, התנהגות וחשיבה מוזרה ולעיתים קרובות אמונות לא שגרתיות.
אנשים עם הפרעה זו חשים אי נוחות קיצונית עם שמירה על קשרים קרובים עם אנשים.
התנהגות אנטיסוציאלית נצפתה אצל אנשים שאובחנו עם הפרעה על הספקטרום האוטיסטי.
אנשים אלו עלולים להפגין נטיות אנטיסוציאליות עמוקות, עקב קשיים עם יחסים בין אישיים.
סיבות נוספות להתנהגות אנטיסוציאלית כוללות יכולת הבעה חברתית מוגבלת ורגישות נמוכה לרמזים חברתיים ולרגשות.
אסוציאליות יכולה להופיע אצל אנשים עם דיכאון מג'ורי (קליני) או דיסתימיה, מכיוון שאנשים אלו מאבדים עניין בפעילויות יום-יומיות ובתחביבים שהם נהנו מהם, מה שלעיתים קרובות כולל פעילויות חברתיות, וכתוצאה מכך מפתחים נטיות של נסיגה חברתית.
אסון ריג'נטס פארק בעיר לונדון בירת בריטניה התרחש ב-15 בינואר 1867. מאות אנשים שהחליקו על פניו הקפואים של אגם החתירה בפארק נפלו לתוכו לאחר שהקרח נבקע.
היה זה האסון החמור ביותר הקשור במזג האוויר שהתרחש בבריטניה עד לאותו זמן.
מזג האוויר בחודש ינואר 1867 בבריטניה היה קר באופן יוצא דופן, ופני המים של מקווי מים רבים במדינה קפאו.
כך היה גם באגם החתירה שבפארק ריג'נטס שבלונדון.
החלקה על הקרח הייתה ספורט פופולרי באותם ימים, ומאות אנשים יצאו להחליק על פני האגם הקפוא.
ב-14 בינואר נשבר הקרח ו-21 איש נפלו לתוך מי האגם, אך כולם נמשו מתוכו בחיים.
במהלך הלילה קפא הקרח שוב.
למחרת, 15 בינואר, יצאו כ-500 איש להחליק על פני האגם הקפוא, כשכ-2,000 איש נוספים צפו בהם מן היבשה.
בשעה 15:30 נבקע הקרח וכמחצית מהמחליקים נפלו לתוך מי האגם הקרים, שעומקם היה כ-3.5 מטר.
חלקם לא ידעו לשחות והיו נעולים במחליקיים כבדים, ולכן שקעו מתחת לפני המים.
רבים נאחזו בגושי קרח כדי שלא לטבוע.
הצופים באסון יצאו על האגם בסירות כדי למשות את הטובעים.
אחרים תלשו ענפים מעצים כדי שישמשו כחבלי הצלה ומשכו אנשים מתוך המים.
רבים נימשו ללא פגע, אך אחרים טבעו או שסבלו מתת-חום.
הוצאת גופות כל הקורבנות ממי האגם נמשכה ימים אחדים, והעובדה שפניו שבו וקפאו הקשתה על הפעולה.
חקירת סיבות מוות (Inquest) שנערכה בהמשך החודש הסתיימה בקביעה שכל מקרי המוות היו פרי תאונה, ללא ייחוס רשלנות לאדם כלשהו – זאת הגם שהתברר שהאחראים על הפארק שברו לפני האסון את הקרח, כדי לספק שטחי מים פתוחים לעופות המים שקיננו בו.
חבר המושבעים שקבע את הקביעה המליץ לטפל בהפחתת עומק האגם.
ב-1868 האגם אכן נוקז ממימיו, תחתיתו צופתה בבטון ועומקו הוגבל לכ-1.2 מטר, במטרה למנוע מקרי טביעה נוספים.
אסונטה סקוטו (באיטלקית: Assunta Scutto; נולדה ב-17 בינואר 2002) היא ג'ודוקא איטלקייה המתחרה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג ואלופת העולם בודפשט 2025.
אסונטה סקוטו נולדה בנאפולי, איטליה והחלה את הקריירה שלה בענף הג'ודו בשנת 2007 כבר בגיל חמש, במכון של ג'אני מדלוני, אביו של האלוף האולימפי במשקל עד 73 ק"ג מאולימפיאדת סידני (2000), ג'זופה מדלוני.
היא השתתפה באליפויות העולם טשקנט 2022 ודוחה 2023, כשבשתיהן סיימה עם מדליית ארד.
שנה לאחר מכן באליפות העולם באבו דאבי, היא שיפרה את הישגה וזכתה במדליית הכסף.
באולימפיאדת פריז 2024 היא סיימה במקום השביעי בקטגוריית המשקל שלה.
באליפות אירופה בג'ודו 2025, שנערכה בפודגוריצה זכתה סקוטו במדליית ארד לאחר שהפסידה לשירין בוקלי מצרפת בחצי הגמר וניצחה את אמבר גרסג'ס בקרב על הארד.
באליפות העולם 2025, שנערכה בבודפשט, זכתה סקוטו במדליית זהב לאחר ניצחון על שירין בוקלי מצרפת בחצי הגמר וניצחון על אביבא אבוז'קינובה מקזחסטן.
במסגרת תחרויות הגראנד סלאם זכתה בארבע מדליות זהב ושתי מדליות ארד.
שנה קטגוריה עיר מדינה 2021 גראנד סלאם אבו דאבי 2023 גראנד סלאם אסטנה 2023 גראנד סלאם באקו 2023 גראנד סלאם אבו דאבי
באסלאם, החג' הוא מצוות העלייה לרגל השנתית למכה שבערב הסעודית, ואחת מחמשת עמודי האסלאם והיא חובה דתית לכל מוסלמי המסוגל לקיימה.
החג' מסמל את אחדות האומה המוסלמית (ה"אומה") ואת הכניעה המוחלטת לאללה.
מדי שנה מיליוני מוסלמים מכל קצוות תבל נוהרים למכה כדי לקיים את המצווה ומספרם נע סביב 2–3 מיליון עולי רגל בשנה.
טקסי החג' מתרחשים במשך חמישה עד שישה ימים בחודש ד'ו אל-חיג'ה, החודש האחרון בלוח השנה המוסלמי.
כתוצאה מהגעת המונים לחג', הם נעים מתחנה אחת של העלייה לרגל לאחרת, בצפיפות ודוחק, (שישה עד שבעה נפשות למטר מרובע).
פרטים אינם יכולים לזוז וקבוצות נסחפות בגלים, מצב שבו הנשימה קשה ובכל העת יש להישמר מנפילה ורמיסת אחרים.
הטקסים העיקריים: הקפת הכעבה, הסַّעְי הליכה מהירה בין גבעות ספא ומרווה), העמידה בהר ערפאת, וסקילת השטן בג'מראת (الجمرات).
קיום המצווה מעניקה לעולה הרגל את התואר הנכבד "חאג'" או "חאג'ה", והיא נחשבת לשיא רוחני בחייו של המוסלמי, המטהר מחטאים ומחזק את אמונתו.
שלטונות ערב הסעודית ורשויות העיר מכה נדרשים לפקח ולשלוט בהתקהלויות גדולות ולספק מזון, מחסה, תברואה ושירותי חירום למיליונים.
ממשלת ערב הסעודית מנפיקה ויזות מיוחדות לזרים המגיעים לרגל החג', ובאמצעות מערכות רישום, מווסתים את זרם עולי הרגל בכך שמאפשרים הגעה למי שטרם קיים את המצווה ומונעים כניסת אלו שכבר קיימו אותה.
למרות מאמצי הרשויות עדיין מתרחשים אירועי אסון המוניים עם מאות מקרי מוות, כמעט בכל שנה.
אירועי דחיפה ומעידה כתוצאה מדוחק
2 ביולי 1990: דחיפה או מעידה של עולי רגל בתוך מנהרת הולכי רגל, המובילה ממכה לכיוון הר ערפאת גרמה למותם של 1,426 עולי רגל, רבים מהם ממוצא מלזי, אינדונזי ופקיסטני.
23 במאי 1994: לפחות 270 עולי רגל בטקס סקילת השטן נהרגו כתוצאה מדחיות בדוחק.
9 באפריל 1998: לפחות 118 עולי רגל נרמסו למוות ו-180 נפצעו בתקרית בגשר ג'מראת.
5 במרץ 2001: 35 עולי רגל נרמסו למוות בדחיפה במהלך טקס סקילת השטן.
11 בפברואר 2003: בטקס סקילת השטן נהרגו 14 עולי רגל.
1 בפברואר 2004: 251 עולי רגל נהרגו ועוד 244 נפצעו בדחיפה במהלך טקס הסקילה.
22 בינואר 2005: דחיפה במהלך טקס הסקילה נהרגו שלושה עולי רגל.
12 בינואר 2006: דחיפה או מעידה במהלך סקילת השטן, הביאה למותם של לפחות 346 עולי רגל ופציעה של לפחות 289 נוספים.
24 בספטמבר 2015: השלטונות מסרו על כ-1,470 עולי רגל שנהרגו כתוצאה ממעידה ודחיפה.
על פי דיווחים אחרים מספר ההרוגים הגיע לפחות ל-2,236.
דצמבר 1975: בלון גז שהתפוצץ גרם לשריפה במושבת אוהלים והביא למותם של 200 עולי רגל.
מאז, מותקנים שם רק אוהלים עמידים באש.
13 בפברואר 2002: 40 עולי רגל לחג' מאיחוד האמירויות מתו כאשר האוטובוס בו נסעו התנגש חזיתית עם משאית בסעודיה.
692: מכה במצור של המצביא האומיי אל-חג'אג' בן יוסף.
ב-25 במרץ 692. העיר הופגזה באמצעות בליסטראות ואחת התוצאה הייתה נזק שנגרם לכעבה.
מאוחר יותר היא נבנתה מחדש.
924: שיירת החאג' החוזרת ממכה לעיראק מותקפת ונהרסה על ידי קרמטיים.
925: שיירת החאג' היוצאת מכופה נעצרת על ידי התקפות קרמטיות ונאלצת לחזור לעיראק.
930: ביום הראשון של החג', מנהיג הקרמטים אבו טאהיר אל-ג'נאבי תקף את מכה וטבח כ-30,000 עולי רגל.
הגופות הושארו להירקב ברחובות או הושלכו לבאר זמזם.
הכעבה נבזזה, בתים נבזזו ועבדים נתפסו.
הוא הסיר את האבן השחורה והיא הייתה ברשותו במשך 21 שנים.
1502: הספינה "מירה" שנשאה עולי רגל שחזרו ממכה, נשדדה ולאחר מכן הוצתה בהוראתו של החוקר הפורטוגלי ואסקו דה גאמה וכמה מאות עולי רגל נספו.
1695: ב-7 בספטמבר, פיראטים בראשות הנרי אברי עצרו ספינות שעשו את העלייה לרגל השנתית למכה.
הפיראטים עינו, אנסו ורצחו את השבוים.
חלק מהנשים התאבדו בקפיצה לים.
1757:טבח וביזה של שיירת החג' במהלך שובה ממכה לדמשק, על ידי אנשי שבטים בדואים .
על פי ההערכות, כ-20,000 עולי רגל נהרגו בפשיטה.
1926: ב-18 ביוני 1926, חיילים מצרים, שניגנו מוזיקה בזמן שליוו את נתקלו בתושבים מאזור נג'ד בנג'דיס שזעמו על מוזיקה במהלך עלייה לרגל.
המצרים ירו עליהם והרגו 25.
בשנת 1986 נתפסה 150 ק"ג של חומרי נפץ מדגם C-4, בכבודה של קבוצת עולי רגל איראנים.
החקירה לא העלתה דבר, אך מאוחר יותר הוברר כי זו הייתה מזימה איראנית לפגוע במטרות בסעודיה.
31 ביולי 1987: עימות בין מפגינים, רובם איראנים לכוחות הביטחון הסעודיים הוביל להריגת 402 עולי רגל, 275 מהם איראנים ובנוסף אלפים שנפצעו.
בתגובה, מפגינים בטהרן כבשו את שגרירות סעודיה והציתו את שגרירות כווית.
המלך פאהד ניתק את היחסים עם איראן ב-1988 והן חודשו רק ב-1991.
9 ביולי 1989: שתי פצצות התפוצצו, והרגו עולי רגל אחד ופצעו 16 נוספים.
חקירה העלתה שזו קבוצת טרוריסטים מכווית ורובם הוצאו להורג.
22 בינואר 1973: מטוס בואינג 707 שהופעל על ידי רויאל ג'ורדניאן התרסק בניגריה.
176 צליינים נהרגו בחזרתם ממכה.
4 בדצמבר 1974: מטוס בטיסת Martinair 138 התרסקה ליד קולומבו, סרי לנקה.
נהרגו כל 191 הנוסעים, מהם 182 עולי רגל אינדונזיים בדרכם לחג'.
15 בנובמבר 1978: טיסת Loftleiðir 001 התרסקה בקולומבו, סרי לנקה.
נהרגו 175 עולי רגל מוסלמים, רובם אינדונזיים, שחזרו מהחג' ו-8 אנשי צוות.
26 בנובמבר 1979: בטיסת פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס 740 פרצה שריפה, לאחר ההמראה מנמל התעופה הישן של ג'דה.
11 ביולי 1991: מטוס DC-8 בטיסת נייג'ריה איירווייס 2120 (הופעלה על ידי נשיונאיר) טיסה שכורה מג'דה, לסוקוטו, ניגיריה.
פרצה שריפה בטיסה והמטוס התרסק זמן קצר לאחר ההמראה מנמל התעופה המלך עבד אל-עזיז.
נהרגו כל 247 עולי הרגל ו-14 אנשי הצוות.
7 באפריל 1999: טיסת טורקיש איירליינס 5904 מאדנה, בטורקיה לג'דה התרסקה זמן קצר לאחר ההמראה.
כל 6 אנשי הצוות על הסיפון נהרגו.
התכנסות מיליוני עולי רגל ממדינות שונות, כולל כאלו עם תשתיות בריאות חלשות, מעלה חשש להתפשטות מגפות.
בעבר, מחלות כמו דלקת קרום המוח התפשטו לאחר החג', מה שהוביל את ממשלת סעודיה לחייב חיסון נגד זנים מסוימים (ACW135Y) כתנאי לקבלת ויזה.
מדי שנה מפורסמת רשימת חיסונים נדרשים.
בעקבות התפרצות נגיף MERS-CoV (תסמונת נשימתית מזרח תיכונית) ב-2013, סעודיה המליצה למבוגרים וחולים כרוניים להימנע מהחג' והגבילה את מספר הנכנסים למדינה, על אף שהנגיף לא אותר בקרב עולי הרגל.
התפשטות מגפת ה-COVID-19 ב-2020 אף הובילה את ממשלת סעודיה להניא עולי רגל מלתכנן את החג', ובאפריל אותה שנה בוטלו חלק מהתפילות והטקסים.
רבים מתוך מיליוני העולים לרגל מדי שנה, הם קשישים וחלקם מתים במהלך עלייתם לרגל ממחלותיהם, המחמירות עקב החום הגבוה והמאמץ הכרוך בהליכה ארוכה
בעלייה לרגל של 1927, מתו לפחות 1,500 עולי רגל, מסיבות של מחלות ותשישות.
לפני תחילת היום הראשון של חאג' בדצמבר 2006, דיווחה ממשלת סעודיה על 243 עולי רגל שמתו, רובם היו קשישים, אנשים עם בעיות לב וכן כתוצאה מתשישות.
לאחר סיום החג', דיווחה ממשלת ניגריה כי 33 אזרחים מתו, רובם "כתוצאה מיתר לחץ דם, סוכרת והתקף לב", ולא עקב מחלות מגפתיות.
"הוועדה הרפואית לחג'" בפקיסטן הודיעה כי כ-130 עולי רגל פקיסטנים מתו במהלך החג', "רובם קשישים וקורבנות של דלקת ריאות וחולי לב", וכי 66 עולי רגל נוספים אושפזו בבתי חולים סעודיים עקב מחלות דומות.
עולות רגל דיווחו (בעיקר באמצעות תנועה בשם תנועת "מי טו, המסגד", באמצעות ההאשטאג #MosqueMeToo) על התעללות מינית שחוו בחג', במכה.
בין מקרי ההתעללות שדֻווחו היו: מישושים, נגיעה שאינה הולמת, התחככות מכוונת בשעת דוחק.
מבקרי ממשלת סעודיה טוענים כי היא לא עשתה מספיק למניעת אסונות בחג', בעוד הממשלה מתעקשת שהתכנסויות המוניות מסוכנות מטבען וכי ננקטים צעדים למניעת אסונות.
במטרה למנוע הישנות אסונות דריסה במהלך החג' במכה, נקטה ממשלת סעודיה בשורה של צעדים משמעותיים לאורך השנים.
בעקבות האסון ב-2004, החלה עבודת בנייה מקיפה באזור גשר הג'מראת, שכללה הוספת נתיבי גישה, גשרי הולכי רגל ויציאות חירום.
שלושת העמודים שהוצגו כ"שטן" הוחלפו בקירות בטון כדי לאפשר ליותר עולי רגל גישה בו זמנית.
הממשלה אף הכריזה על פרויקט להרחבת הגשר לחמש קומות, שהושלם לקראת החג' של 2006. לאחר האירוע ב-2006, הגשר ועמודי הג'מראת נהרסו ונבנו מחדש כגשר רחב ורב-מפלסי עם עמודים מסיביים, המאפשרים גישה בטוחה ונוחה יותר.
בנוסף, טקס הסקילה מתבצע כעת לפי לוחות זמנים קבועים למניעת צפיפות יתר, ואגן הג'מראת הורחב מצורתו העגולה לאליפסה, עם נתיבי כניסה ויציאה נפרדים.
עם זאת, ליקוי אבטחתי צוין כגורם לאסון הדריסה ב-2015, כאשר קבוצת עולי רגל שסטתה מהמסלול המיועד, נפגשה עם קבוצה אחרת של עולי רגל.
אסותא מרכזים רפואיים בע"מ המוכרת בשם המקוצר אסותא היא חברה בבעלות מכבי שירותי בריאות המפעילה בתי חולים ציבוריים ופרטיים, מרכזי אבחון וייעוץ ומספקת גם שירותי רפואה פרטית בתשלום.
בית החולים המרכזי של החברה, אסותא רמת החייל, נמצא באזור תעשייה עבר הירקון בתל אביב.
יו"ר אסותא מרכזים רפואיים הוא פרופ' יהושע שמר ומנכ"ל אסותא הוא גידי לשץ.
רשת אסותא מנהלת ארבעה בתי חולים פרטיים בתל אביב, בראשון לציון, בחיפה ובבאר שבע, בית חולים ציבורי באשדוד, וארבעה מרכזים רפואיים – בירושלים, בדרך השלום שבתל אביב, באשדוד וברעננה, ובהם בין השאר, מכוני דימות, מרכזים לבריאות האישה, מכוני גסטרו ומרפאות מומחים.
ראשיתה של החברה בבית חולים פרטי בשם "אסותא", שנוסד בשנת 1934 בתל אביב.
בית החולים הישן אסותא תל אביב
רעיון בית החולים "אסותא" הועלה בשנת 1934 על ידי ד"ר בן-ציון הראל ובֶּנוֹ חיות, ויצא לדרך בשותפות של כ-30 רופאים, רובם עולים מגרמניה בעלייה החמישית ביניהם היה הפרופ' מכס מרכוס ויתרם רופאים ותיקים יותר.
בית החולים לא היה חלק מהמערכות הבריאותיות המרכזיות של ההסתדרות הציונית הדסה וקופת חולים כללית שפעלו אותה עת ביישוב היהודי בארץ ישראל.
בית החולים נוסד כחברת מניות פרטית, שמניותיה נמכרו לרופאים בלבד.
חזון החברה היה הקמת בית החולים הפרטי המודרני הגדול הראשון בארץ ישראל.
בית החולים ההיסטורי הוקם בצפון תל אביב (לימים: רחוב ז'בוטינסקי בתל אביב), על שטח שנרכש על ידי החברה מהכפר הערבי סומייל, ששכן אז מצפון-מזרח לתל אביב.
את מבנה בית החולים, שנפתח עם 74 מיטות אשפוז, תכנן האדריכל יוסף נויפלד בסגנון הבינלאומי.
חנוכת בית החולים נערכה בדצמבר 1935.
הבניין שימש את בית החולים במשך 75 שנים, עד 12 במאי 2009, אז הועברה הפעילות למבנה החדש והמודרני באזור תעשייה עבר הירקון.
המבנה ההיסטורי ברחוב ז'בוטינסקי עבר הסבה ובשנת 2018 אוכלס כבניין מגורים.
חנות הפרחים אשר הייתה בכניסה לבית החולים הוסבה לכניסה לחניון ציבורי.
בית החולים אסותא הונצח בבול דאר ישראלי, שנכלל בסדרה של 3 בולים שקרויה "אדריכלות - הסגנון הבין-לאומי בתל אביב".
ב-5 באפריל 1994, הנפיק דאר ישראל את הסדרה הזאת שעוצבה על ידי האמן יגאל גבאי.
בית החולים אסותא רמת החייל
בית החולים המרכזי של החברה, אסותא רמת החייל נמצא באזור תעשייה עבר הירקון בתל אביב.
מבנה בית החולים החדש והמודרני תוכנן בידי אדריכלים קנדיים וישראלים ועשוי מבסיס בגוון אדום וממגדל אפול-לבין.
בבסיס שוכנות יחידות רפואיות שונות בהן רדיולוגיה, דיאליזה, דימות, מרפאות חוץ וטיפול נמרץ.
מחלקות האשפוז ממוקמות בעיקר במגדל.
אסותא חיפה הוא בית חולים פרטי הנמצא במתחם קניון לב המפרץ בחיפה מאז שנת 2006. מבוצעים בחדרי ניתוח שלו למעלה מ-13,000 ניתוחים מדי שנה בהם כירורגיה כללית, ניתוחים פלסטיים, אורתופדיה, רפואת עיניים ואף אוזן גרון.
במרכז פועלות מרפאות לטיפול יום, מכון MRI, מרפאת כאב ומחלקות אשפוז והתאוששות.
בית החולים אסותא ראשון לציון
בית החולים אסותא ראשון לציון ממוקם בבניין בן 4 קומות בסמוך באזור התעשייה בראשון לציון בסמוך לקניון הזהב וכולל חדרי ניתוח, מחלקות אשפוז, מרפאות ומכוני אבחון וייעוץ.
בחודש אפריל 2011 זכתה חברת "אסותא", במכרז להקמת בית החולים הציבורי באשדוד.
בסוף מאי אותה שנה נחתם עם משרד האוצר ההסכם לבנייתו וב-12 בנובמבר 2012 הונחה אבן הפינה.
בית החולים החל לפעול ביוני 2017 ובהדרגה הגיע לפעולה בהיקף מלא בנובמבר 2017. הוא מאכלס 300 מיטות, מעסיק כ-1,200 עובדים ומשרת כחצי מיליון תושבים מאשדוד והסביבה.
בית החולים אסותא באר שבע
בית החולים הדרומי ביותר של אסותא נמצא בעיר באר שבע והוא הוקם בשנת 1988 כמרפאה כירורגית קטנה שצמחה עד לבית החולים הנוכחי הממוקם ב"מגדל 7" בשדרות יצחק רגר ושטחו כ-5,00 מ"ר ובהם 3 חדרי ניתוח וחדר פעולות אחד.
מבוצעים בו מדי שנה כ-12,000 ניתוחים לכ-150,000 מטופלים ופועלים בו כ-140 רופאים מנתחים מומחים.
בית החולים עבר למבנה חדש ברחוב חיים יחיל המרכזי בעיר שבנייתו החלה בשנת 2021 והסתיימה באוקטובר 2024.
שטח המבנה החדש כפול כמעט פי ארבעה בגודלו ועומד על כ-17,000 מ"ר, מכיל 7 קומות עיליות וקומה תת-קרקעית.
בית החולים החדש כולל 4 חדרי ניתוח, בנק דם ושירותי רפואה בתחומים רבים בהם כמעט כל תחומי הכירורגיה האשפוזית.
אסותא עד הבית הוא שירות רפואי פרטי המוצע על ידי רשת אסותא, שמטרתו מתן שירותי בריאות בבית המטופל במקום באשפוז בבית חולים או ביקור במרפאה.
השירות כולל ביקורי רופאים, ביצוע בדיקות מעבדה, אולטרסאונד, צילומי רנטגן ניידים ובדיקות שינה בבית המטופל.
השירות זמין בפריסה ארצית וכולל גם אפשרויות של אשפוז ביתי ושיקום רפואי לאחר ניתוחים, כגון ניתוחים אורתופדיים או ניתוחי לב.
מנהלת השירות היא יעל שפירא
אסותא הוספיס הוא חטיבה בתוך אסותא בית, של טיפול רפואי תומך במסגרת ביתית, הניתן על ידי אסותא במסגרת הסכמי שירות עם קופות החולים.
השירות מיועד לחולים במצבים רפואיים קשים או סופניים, ומטרתו להעניק הקלה בתסמינים ושיפור באיכות חייהם של המטופלים ובני משפחתם.
השירות מסופק על ידי צוות רפואי וסיעודי של אסותא בבית המטופל.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 השתלטה חברת "כלל" בהדרגה על מניות בית החולים.
בשנת 1994 רכשה קופת חולים מכבי את בית החולים "אסותא" מידי "כלל", ואיחדה אותו עם בית החולים רמת מרפא שהיה בבעלותה, תחת חברה בשם "אסותא מרכזים רפואיים בע"מ".
עם העברת הבעלות על אסותא למכבי שירותי בריאות החלה אסותא בתהליך צמיחה מואץ שבמסגרתו נפתחו סניפים נוספים כמו גם רשת מכונים רפואיים.
אסותא פועלת כחברה עסקית המספקת שירותי רפואה בתחומים שונים לכ-800,000 מטופלים מדי שנה, מהם חברים בקופות החולים השונות ובעלי ביטוחים רפואיים פרטיים.
בשנת 2005, כאשר ד"ר אורנה אופיר הייתה המנהלת הרפואית, הורחב השירות גם לחולים אונקולוגיים.
החברה מפעילה ארבעה מרכזים רפואיים לאבחון וייעוץ:
המרכז הרפואי אסותא השלום-תל אביב (נוסד ב-2007).
ביקורת על מקור תקציבי הרפואה הפרטית
בכירים במערכת הבריאות הציבורית ביקרו לאורך השנים, ובמיוחד עם מעבר אסותא למשכנו החדש, את העובדה שכספי ציבור משמשים למימון טיפולים רפואיים באיכות גבוהה ו"בתנאי לוקסוס של מלון" לא לכלל הציבור בישראל, אלא רק לאלה שיכולים להרשות לעצמם, תוך פגיעה קשה, לטענתם, בשוויוניות הרפואה הציבורית בישראל.
בשנת 2022 התגלה כי יולדת שביצעה הפריה חוץ גופית נשאה ברחמה תינוקת שאינה תואמת לה ביולוגית.
שנה לאחר מכן בשנת 2023 התפרסם מקרה נוסף בבית החולים אסותא ברמת החייל, בו נבדק החשש כי בן שנולד לאחרי טיפולי הפריה שנערכו במקום לפני חמש שנים קודם לפרסום לא תואם גנטית לאביו.
אירועים אלו גררו תגובות מצד משרד הבריאות וכלי תקשורת בישראל וטענות שבית החולים עובד בעומס גדול מדי שמעלה את הסיכון לטעויות.
חנוך לוין הזכיר את בית החולים אסותא, ואף את כתובתו (רחוב ז'בוטינסקי), בשירו "הילדה חיותה רואה ממותה".
אסטבן גוטפריד (נולד ב-31 במרץ 1965) הוא במאי תיאטרון, תסריטאי, מחזאי ושחקן ישראלי.
אסטבן גוטפריד נולד וגדל בבואנוס איירס בירת ארגנטינה בשנת 1965. בשנת 1983 עלה לישראל.
לאחר עלייתו לארץ החל ללמוד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, וסיים לימודיו בהצלחה ב-1988. באותה שנה שיחק בהצגה "לא סמים עליכם" שכתב פיני עדן וביימה אורני זקס.
לאחר לימודיו פנה לקריירת בימוי וכתיבת מחזות תיאטרון, ב-1990 כתב וביים את "הבשורה על פי קריסטין" שהעלתה בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר, ב-1991 כתב וביים את ההצגה "ציונה לא תשאלי" וזכה בפרס הבימוי המצטיין בפסטיבל עכו.
ב-1992 כתב וביים את "מלחמת מגן ביצים" בתיאטרון הקאמרי וב-1997 כתב וביים את "לאלו", בכיכובם של אודיה קורן, אביגיל אריאלי, ערן איוניר ודוד קיגלר.
ההצגה עלתה בפסטיבל עכו והוצגה לאחר מכן ברפרטואר התיאטרון הלאומי הבימה באותה שנה.
בשנת 1993 כתב את התסריט של סרט הקולנוע המצליח "נקמתו של איציק פינקלשטיין" יחד עם במאי הסרט, אנריקה רוטנברג.
בנוסף, גוטפריד גם שיחק בסרט לצד משה איבגי, דבורה קידר ושמיל בן ארי.
הסרט נחל הצלחה, ובטקס פרסי אופיר לאותה שנה גרף שבעה פרסים, ביניהם פרס הסרט הטוב ביותר.
גוטפריד זכה בשני פרסים, בקטגוריית התסריטאות ובקטגוריית המשחק המשני.
בשנת 1995 המשיך גוטפריד לכתוב תסריטים, בעיקר לסדרות הטלוויזיה "בת ים-ניו יורק" בשנת 1995, ול"המוסד", סדרת הטלוויזיה בכיכובו של גיל פרנק.
לאחר מכן כתב תסריטים ל"שולחן ארוך", "פריים טיים", "קפיצה קטנה לסופר" ולתוכניות הבידור "מרגול" ו"חנה לסלאו".
בשנת 2002 ביים את הערב הרב תחומי "קהלת -הקאמבק", ובשנת 2004 כתב את סדרת הטלוויזיה ללימוד ספרדית "ויוה אל אספניול", לערוץ ויוה.
גוטפריד לא זנח את קריירת המשחק שלו ושיחק בהצגות "הבן של לוי", "המתלבט", "סקסודוס", "אולפן למתחילים", "סינדרלה" ו"רואים עולם" בקאמרי, בתיאטרון חיפה, בפסטיבל עכו ובתיאטרון הסימטה.
כמו כן, שיחק בהצגה "מלחמת מגן ביצים" אותה גם כתב וביים.
ב-1996 שחק ב"סוכרייה מאיש זר", ובמהלך השנים שחק ב"שולחן ארוך", בסדרת המערכונים "זהו זה!", ב"המוסד", "מרגול" וב"אנטונלה בישראל".
בשנת 2004 שחק בסדרת הטלוויזיה "צימרים".
בנוסף שיחק בסרטים "חלומו של הנרי" של איתן גרין, "בני בני ילד רע", ובשנת 2005 שיחק בסרט הטלוויזיה "כמו דג בלי מים".
ב-2004 היה בין מקימי בית תפילה ישראלי, הקהילה היהודית הליברלית הראשונה בתל אביב שאינה משתייכת לזרם כלשהו ומשלבת בין תרבות ישראלית ומסורת יהודית.
ב-2022 שיחק בסדרה "המפקדת" את אביה של נועה (אלונה סער).
אסטאש דשאן , משורר צרפתי בן ימי הביניים.
הוא נולד בוורטי (Vertus) שבמחוז שמפאן, קיבל שיעורים בחריזה מגיום דה מאשו (Guillaume de Machaut) ומאוחר יותר למד משפטים באוניברסיטת אורליאן.
הוא נסע לאורכה ולרוחבה של אירופה במסגרת תפקידו כשליח דיפלומטי של המלך שארל החמישי.
אחוזתו נשדדה בידי האנגלים, ועל כן נהג לגדפם בשיריו הרבים.
דשאן כתב 1175 בלדות, ובשל כך לעיתים מייחסים לו את המצאת הסוגה.
כל יצירותיו קצרות, פרט לאחת, סאטיריות ברובן, הן תוקפות את האנגלים, אותם הוא החשיב לשודדי ארצו, ואת העשירים המדכאים את העניים.
הסאטירות שלו כוונו גם נגד פקידים ועובדי ציבור מושחתים, אך שנינותו גרמה לו אולי לאבד את משרתו כפקיד אכיפת חוק בעיר סֶנְליס.
בשנת 1392 הוא כתב מסה על החריזה הצרפתית, בשם "L'Art de dictier".
יצירתו השירית הארוכה היחידה, "Le Miroir de Mariage" שמה ואורכה כ-13000 שורות, היא שיר סאטירי שנושאו הנשים.
יצירה זו השפיעה על המשורר והסופר האנגלי בן-זמנו ג'פרי צ'וסר, שעשה שימוש במוטיבים מתוכה ביצירותיו שלו, בהן "סיפורו של הסוחר" ב"סיפורי קנטרברי".
נראה שצ'וסר נמנה עם האנגלים הבודדים שהתחבבו על דשאן, שכן זה האחרון חיבר לכבודו בלדה המהללת אותו כמשורר וכמתרגם נפלא.
אסטבן דמיאן באטיסטה הרננדז (בספרדית: Esteban Damián Batista Hernández; נולד ב-2 בספטמבר 1983 במונטווידאו) הוא כדורסלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
בעבר שיחק בין השאר במדי אטלנטה הוקס ומכבי תל אביב.
באטיסטה חתם כשחקן חופשי באטלנטה הוקס ב-12 בספטמבר 2005 וביצע את הופעת הבכורה שלו ב-2 בנובמבר של אותה השנה נגד גולדן סטייט ווריורס.
במהלך עונתו הראשונה בליגת ה-NBA העמיד באטיסטה ממוצעים של 1.8 נקודות ו-2.5 ריבאונדים, עם זמן משחק של 8.7 דקות למשחק ו-57 הופעות.
הוא האורוגוואי הראשון ששיחק בליגת ה-NBA אי פעם.
באטיסטה שיחק עם נבחרת אורוגוואי באליפות האמריקות בכדורסל 2007, שהתקיימה בין 22 באוגוסט ל-2 בספטמבר בלאס וגאס, ארצות הברית, ותרם בממוצע לנבחרתו 20.8 נקודות ו-12.4 ריבאונדים (הגבוה בטורניר) למשחק.
באותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בריו דה ז'ניירו.
ב-26 בספטמבר 2007, חתם באטיסטה על חוזה בבוסטון סלטיקס.
ב-16 באוקטובר של אותה השנה, שוחרר באטיסטה וחתם בו ביום במכבי תל אביב.
באטיסטה נשא על גופייתו הצהובה במכבי תל אביב את המספר 15. בעונת הוא הגיע עם מכבי תל אביב לשלושה משחקי גמר (ביורוליג, בליגת העל ובגביע המדינה) אך קבוצתו הפסידה בכולם, ובכך סיימה את העונה ללא תואר ואיבדה את אליפות ישראל לראשונה מזה 15 שנים.
באטיסטה היה אחד מהמעורבים בפרשיית הבנק הלא-חוקי של מוני פנאן, ואף איים לרצוח את פנאן בשל חוב כספי של כ-800,000 דולר אמריקאי לאחר שהשקיע אצלו כ-850,000 דולרים.
לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בפתיחת עונת , שוחרר באטיסטה ממכבי תל אביב וב-28 בדצמבר 2008 חתם בקבוצה הרוסית טריומף ליוברצי.
עם זאת, מספר ימים לאחר מכן עזב את רוסיה עקב תנאי האקלים הקשים במדינה.
במאי 2009 חתם בפואנלברדה הספרדית.
בינואר 2011 חתם במועדון הספרדי קאחה לבורל וביולי של אותה שנה חתם במועדון הטורקי, אנאדולו אפס.
אסחאמה אבן אבג'אר או אל-נג'אסי היה לפי מקורות ערבים, קיסר (בכתב געז: ንጉሥ (נְגוּס); בערבית: النجاشي, והתעתיק: אל-נג'אסי) אקסום בתקופת נביא האסלאם מוחמד, ונתן מקלט למוסלמים אחדים שברחו לממלכתו מאימת אנשי מכה.
השם "אסחאמה" (אסחמה אבן אבג'אר) כנראה תואם לשם בשפת געז סחם, סחאמה וניגזרותיו.
וזהו שם מלך אקסומי הידוע ממטבעות.
על פי מחברים אחרים, אסחמה הוא אולי בעצם המלך האקסומי ארמה, או אביו או בנו.
תדסה תמראת תיעד את תושבי וויקרו, שם נקרא אסחאמת אל-נגשי הטוענים שקברו ממוקם בכפרם וויקרו.