tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, בפסק דין טיילור משנת 2015 פסק בית המשפט הגבוה כי יש לו סמכות גם להצהיר על אי-התאמה בין החקיקה לבין הוראות מגילת הזכויות.
גם ניו זילנד הצטרפה למנגנוני אמנות זכויות האדם של האו"ם המאפשרים לפרטים פנייה ישירה.
פסקת ההתגברות בחוק-יסוד: חופש העיסוק
בשנת 1993 פסק בג"ץ כי ההסדר (הזמני), שמנע מחברת 'מיטראל' ייבוא בשר שאינו כשר, אינו ענייני ודינו להתבטל.
השופט תאודור אור ציין באמרת אגב כי מניעת ייבוא בשר על ידי חברת 'מיטראל' פוגעת בחופש העיסוק שלה, המוגן בהוראות חוק יסוד: חופש העיסוק.
הערה זו חידדה את ההבנה אצל חברי הכנסת הדתיים כי גם חקיקה שתסדיר מניעת ייבוא בשר טרף לישראל צפויה להתבטל בבית המשפט.
פסק הדין עורר משבר פוליטי, ודרישה מצידה של מפלגת ש"ס "להשיב את הסטטוס קוו" בנושא על כנו.
כדי למנוע את המשבר יעץ המשנה לנשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, להוסיף לחוק היסוד פסקת התגברות, כפי שקיימת בקנדה.
תוקפו של חוק כאמור יפקע בתום ארבע שנים מיום תחילתו, זולת אם נקבע בו מועד מוקדם יותר".
בג"ץ אישר את החוק ואת השימוש בפסקת ההתגברות.
השופטים קבעו עוד כי בתנאים מסוימים, גם פגיעה אגבית בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו תחסה תחת הגנת פסקת ההתגברות שבחוק יסוד: חופש העיסוק.
כיום המשקל שיש לפסקת ההתגברות הקיימת בחוק-יסוד: חופש העיסוק במשפט החוקתי בישראל הוא שולי, כיוון שמרבית העיסוק בזכויות הוא בנוגע לזכויות שמוגנות בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.
גם במקרים שבהם בית המשפט פסל חקיקה על-בסיס פגיעה בזכות החוקתית לחופש העיסוק כמו בבג"ץ לשכת מנהלי ההשקעות בישראל, המחוקק תיקן את החוק, כך שהחוק פגע בזכות לחופש העיסוק לפי תנאי פסקת ההגבלה – לתכלית ראויה ובאופן מידתי.
ניסיונות לחוקק פסקת התגברות בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו
פעמים אחדות בעבר הועלו בכנסת הצעות חוק פרטיות להוספת פסקת התגברות לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
אף אחת מהצעות אלה לא הגיעה לקריאה ראשונה.
בהקשר לכך אמר שר הכלכלה נפתלי בנט על הכינוי "חוק עוקף בג"ץ" שניתן לעיתים בתקשורת לחקיקה כזו: "אין חוק עוקף בג"ץ, יש פסיקה עוקפת כנסת.
הכנסת והממשלה הן הריבון בישראל, והצעת החוק של ח"כ שקד מחזירה את עקרון הפרדת הרשויות משיעורי האזרחות אל המציאות".
ההצעה לא הגיעה לקריאה ראשונה בכנסת.
בהסכם הקואליציוני שנחתם בין מפלגות הליכוד והבית היהודי עם הקמת ממשלת ישראל השלושים וארבע, התחייבו הצדדים לתמוך בהוספת פסקת התגברות לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, כאשר הרוב שיידרש להתגברות יהיה של 61 חברי הכנסת.
לסיעת "כולנו" ניתן חופש הצבעה בנושא זה.
בספטמבר 2017 פרסמו שרת המשפטים איילת שקד ושר החינוך נפתלי בנט הצעה לחקיקת חוק יסוד: החקיקה, בו נקבע בין השאר מנגנון התגברות ברוב של 61 חברי הכנסת.
באפריל 2018, בעקבות משבר הטיפול בבעיית המסתננים, לאחר מספר פסילות חוקים על ידי בג"ץ ואי הצלחה של הממשלה להגיע להסכם עם מדינה שלישית שיעמוד בדרישות בג"ץ, העלו מפלגות הבית היהודי והליכוד הצעות להוספת פסקת התגברות.
בראשית מאי 2018 אישרה ועדת השרים לענייני חקיקה פה אחד הצעת חוק שמאפשרת לכנסת לחוקק ברוב חבריה (61) חוק שפסל בית המשפט בשל סתירה לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
ניסיונות לחוקק את פסקת ההתגברות במודל הסדרה רחב במסגרת הצעת חוק-יסוד: החקיקה
החל משנות ה-70 של המאה ה-20 עולות הצעות להסדיר את חוק-יסוד: החקיקה.
בשני העשורים האחרונים הצעות אלה כוללות לרוב גם פסקת התגברות כחלק מהסדרה רחבה של המערכת החוקתית בישראל.
בזמן כהונתו של שר המשפטים מאיר שטרית מונתה ועדה ציבורית בראשותו של עו"ד יעקב נאמן וזו הגישה הצעה לחקיקת חוק יסוד: החקיקה.
ההצעה כללה הסדרת חקיקתם של חוקי יסוד בהליך מיוחד של ארבע קריאות וברוב של 70 חברי הכנסת, הסמכת בית המשפט לפסול חוק שסותר חוק יסוד, ומתן יכולת לכנסת להתגבר על הפסילה ברוב של 70 חברי הכנסת, אך תוקף ההתגברות הוא לתקופה של חמש שנים בלבד.
ההצעה תאמה את עמדתו של נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, והיא נדונה בוועדת חוקה חוק ומשפט של הכנסת, אך לא קודמה.
עם מינויו של דניאל פרידמן לשר המשפטים בפברואר 2007, הועלה הנושא שוב לדיון ציבורי, ופרידמן החל לפעול במטרה לסייג את כוחו של בית המשפט.
בין היתר טען פרידמן כי במקרים רבים, כמו במקרה של ביטול חוק, נוטל לעצמו בית המשפט סמכות שלא הוקנתה לו.
בשנת 2012 החל שר המשפטים, יעקב נאמן, לקדם הצעה חדשה לחוק יסוד: החקיקה, ובה קביעה שפסילת חוק, משום שהוא סותר הוראה בחוק יסוד, תהיה רק בסמכות בית המשפט העליון בהרכב של תשעה שופטים, וכי הכנסת תוכל לחזור ולחוקק את החוק ברוב של 65 ח"כים.
הפולמוס הציבורי סביב פסקת ההתגברות הוא המשך של פולמוס ציבורי על היחסים בין הכנסת לבית המשפט העליון, אשר נידון בהרחבה בעקבות המהפכה החוקתית.
בנוסף למחלוקת הבסיסית האם ראוי להוסיף לחוק היסוד פסקת התגברות, בקרב התומכים בהצעה יש הסבורים כי יש לאפשר התגברות ברוב רגיל בלבד, כמו כל חוק שיכול לעבור ברוב רגיל של חברי הכנסת.
אחרים סבורים שיש צורך ב-61 חברי הכנסת כדי לשוב ולחוקק חוק שבוטל, בדומה לפסקה בחוק יסוד: חופש העיסוק, או שיש צורך ברוב מיוחד, גדול יותר.
אחרים טוענים כי השאלה המרכזית היא האם פסקת ההתגברות תחוקק במטרה להרתיע או לצמצם את הביקורת השיפוטית או כחלק ממהלך כולל של הסדרת היחסים בין הרשויות.
חלק מן הפולמוס עוסק בשאלות החוקתיות-העקרוניות וחלקו מתמקד בהצעות ספציפיות.
הן התמיכה והן ההתנגדות לפסקת ההתגברות אינן עשויות מקשה אחת, והן משתנות הן בהיקף והן בהצדקה שלהן.
בחלוקה גסה ניתן לחלק את הדיון לשלושה מחנות.
במחנה המתנגדים טוענים כי מתן אפשרות לפרלמנט לחוקק חוק שנמצא מנוגד לחוקה על ידי בית המשפט, מערער על הגדרתה של החוקה כבעלת עליונות נורמטיבית וכוח מגביל על הרשות המחוקקת.
לשיטתם, מודל כזה מאפשר למחוקק לפגוע בערכי היסוד הקבועים בחוקה בשל מטרות פוליטיות צרות, ובכך מתייתרת למעשה החוקה.
סקירה של המכון הישראלי לדמוקרטיה הציגה כי במדינות דמוקרטיות יש עד שבעה מנגנונים המאזנים בין הרשויות השונות, ואילו בשיטת הממשל בישראל כוחה של הכנסת באיזון הממשלה מוחלש עד כדי חוסר אפקטיביות, ובית המשפט העליון הוא המוסד היחיד המאזן את כוחה של הממשלה.
לפיכך, הפגיעה בכוחו תנטרל בפועל את הפרדת הרשויות בישראל.
עוד טוענים המתנגדים כי בית המשפט העליון בישראל נוהג בריסון יחסי, ואינו מרבה לפסול חוקים, כך שאין צורך לאזן את סמכויותיו, שהוא עצמו משתמש בהן באיפוק.
נכון לשנת 2022, נפסלו בישראל סך הכל 22 חוקים בתקופה של 27 שנה.
המכון הישראלי לדמוקרטיה והשופט בדימוס אליהו מצא פרסמו השוואה של מספר הפסילות הממוצע לשנה ביחס למדינות אחרות, כדי להמחיש את הטענה כי בהשוואה לנהוג בעולם, נוהג בית המשפט העליון בישראל בריסון רב בהתערבות בחקיקת הכנסת.
ההתנגדות לפסקת ההתגברות נשענת על שיקולים נוספים.
פרופ' צבי כהנא, שחקר את פסקת ההתגברות והשימוש בה לאורך השנים במדינת מוצאה קנדה, מצא כי התנאים בקנדה שונים באופן מהותי מאלו החלים בישראל, ולא ניתן להצדיק שימוש בפסקת ההתגברות בישראל דרך האנלוגיה לקנדה.
מבנה המשטר הקנדי כולל מנגנונים לביזור כוח שלא קיימים בישראל ומרככים את החשש לשימוש לרעה במנגנון ההתגברות, ובקנדה – דמוקרטיה בת יותר ממאה שנה – יש תרבות חוקתית וכבוד למגילת הזכויות שעדיין אינם קיימים בישראל.
פרופ' רבקה וויל, שחקרה את שורשיה ההיסטוריים של סמכות ההתגברות במשפט הישראלי, מצאה כי בעצם סמכות ההתגברות קיימות מגבלות פנימיות וקבועות שאינן מאפשרות פגיעה בלתי מרוסנת בזכויות על ידי המחוקק.
אך בדומה לפרופ' כהנא, גם היא חוששת כי השימוש בהתגברות בישראל יהיה תכוף מכיוון שהליך אימוץ החוקה בישראל לא כלל הסכמה ציבורית רחבה.
ד"ר בל יוסף, חוקרת משפט ציבורי, מוסיפה וטוענת כי אין צורך בהענקת פסקת ההתגברות מכיוון שבפועל, יש לכנסת יכולת להגיב לפסיקת בית המשפט העליון והיא משתמשת בה בפועל.
מחקרה הראה כי מקרב כל החוקים שבית המשפט ביטל עד סוף שנת 2016 – 73% הובילו לתגובה פוליטית של המחוקק, דבר המוכיח כי הכנסת לא זקוקה לסמכות ההתגברות כדי להיות בדיאלוג עם בית המשפט העליון.
טענה נוספת של המתנגדים היא כי פסקת ההתגברות רק תגביר את האקטיביזם השיפוטי ותחריף את העימות בין תומכיו ומתנגדיו.
כבר נטען, גם בישראל על-ידי פרופ' קרן וינשל-מרגל, מרצה וחוקרת משפט ציבורי מהאוניברסיטה העברית וגם בקנדה על-ידי פרופ' קנת רואץ' מאוניברסיטת טורונטו, כי פסקת ההתגברות היא איום אסטרטגי מצד מחוקקים כלפי בתי משפט.
משמעותה היא כי אם ירחיקו לכת בפסיקתם, היא תשונה על-ידי גורמים פוליטיים.
אך מנגד, נטען כי דווקא קיומה של פסקת התגברות, והיכולת של מחוקקים להגיב, תהפוך את בתי המשפט ליותר מתערבים, ותיצור צורך מצד בית המשפט "לאזן" את השימוש בפסקת ההתגברות.
עד היום, בית המשפט ראה את עצמו כפוף למגבלות מוסדיות ופוליטיות מסוימות, ואכן כמות דברי החקיקה שבוטלו היא נמוכה מאוד לעומת בתי משפט עליונים אחרים בעולם.
אך אם יהיה מעל בית המשפט גורם שיוכל להפוך בקלות את פסיקתו, בית המשפט ישתחרר מאותן מגבלות.
פרופ' לורן וויינריב, טוענת שכך אכן התרחש בקנדה.
כיוון שפסקת ההתגברות עצמה נמצאת במחלוקת ציבורית משמעותית, קיימות גם טענות שהיא אינה לגיטימית מבחינה פוליטית.
תפיסה ציבורית זו תוביל בפני עצמה לכך שהביקורת השיפוטית החוקתית תהיה נרחבת יותר.
המצדדים בפסקה נשענים על הפולמוס העקרוני בדבר חלוקת היחסים בין בית המשפט העליון לרשויות הפוליטיות לאחר המהפכה החוקתית על מנת לטעון כי יש לאזן מחדש את היחסים בין הרשויות.
פרופ' גדעון ספיר ניסח את ההצדקה שבפסקה כזו בראייה עקרונית של החוקה כמיועדת ליצור דיאלוג.
לשיטתו, ראיית החוקה כמיועדת לשריין ערכים ועקרונות יסוד, ולמסור לבית המשפט את הסמכות להגן עליהם מפני הרשות המחוקקת, לוקה במספר פגמים מהותיים:
בחברה פלורליסטית לא ניתן להגיע להסכמה רחבה באשר לשאלה אילו ערכים הם ערכי היסוד.
נתינת המילה האחרונה לרשות השופטת, שאינה נבחרת בידי העם, מנוגדת לעיקרון הדמוקרטי לפיו מחלוקות ערכיות תוכרענה לפי דעת רוב האזרחים.
סמכות כזו כשתימסר לבית המשפט תחזק את הדעה בציבור כי בית המשפט אינו אלא שחקן נוסף במגרש הפוליטי.
טיעונים נוספים – כבילת הדור הנוכחי לתפיסה הערכית של ימים עברו, דלדול השיח הדמוקרטי כאשר האחריות לזכויות אדם עוברת לבית המשפט לבדו, וכן טיעונים בדבר האפקטיביות של מנגנון זה.
לעומת תפיסת החוקה כמשריינת ערכים יסודיים, מציע ספיר את 'המודל הדיאלוגי לחוקה'.
לפי תפיסה זו, הנחת היסוד היא שהחלטות בסוגיות מהותיות חייבות להתקבל בידי הציבור, לאחר שיקול דעת מעמיק.
בהתאם לכך, תכליתה של החוקה איננה להעניק לבית המשפט יכולת לבלום חקיקה פוגענית של הפרלמנט, אלא לעודד שיח דמוקרטי רציני ומיושב בשאלות חוקתיות של זכויות אדם.
הצורך בחוקה הוא בשל החשש מפני קבלת הכרעות ערכיות חשובות ללא דיון רציני ומתוך אילוצים פוליטיים צרים.
הענקת הסמכות לבית המשפט לפסול חוק הפוגע לתפיסתו בחוקה, תאלץ את המחוקק לקיים דיון רציני בשאלה זו, ותמנע קבלת חוקים פוגעניים באופן פזיז.
אם, לעומת זאת, יקבל המחוקק הכרעה ערכית המנוגדת לזו של בית המשפט, יוכל לשוב ולחוקק את החוק, לאחר שהדיון הציבורי המיושב יביא להכרעת נציגי הציבור באופן שונה מזה של בית המשפט.
ספיר הדגיש, כי יש לנסח את פסקת ההתגברות כמאפשרת לכנסת לחלוק על פרשנותו של בית המשפט ולהתגבר עליה, ולא להתגבר על הוראות חוק היסוד, דבר שיפגע בלגיטימיות של מימוש ההתגברות.
גם פרופ' יואב דותן הביע תמיכה בחקיקת פסקת התגברות.
לדבריו בדמוקרטיות המעניקות לבית המשפט סמכות ביקורת שיפוטית על חקיקה, מקובל מודל המבטיח אחריותיות דמוקרטית באמצעות בחירת השופטים בידי נבחרי העם, או באמצעות הגבלות על הביקורת השיפוטית, כאלה המותירות את זכות המילה האחרונה לרשות המחוקקת.
יתרונות נוספים שמנה דותן להצעתו הם הפריית השיח החוקתי ומניעת הפיכתו לנחלת בתי המשפט לבדם וכן מימוש ההנחה המקובלת, לפיה עקרונות חוקתיים אינם מוחלטים אלא יחסיים.
לצד התומכים והמתנגדים המובהקים, גישה שלישית רואה בפסקת התגברות כלי אחד מבין רבים להסדרת היחסים בין רשויות השלטון, ולכן מקבלת את הלגיטימיות שלה כחלק ממהלך רחב להסדרת היחסים במסגרת המבנה המשטרי בישראל.
על מהלך זה לכלול עיגון מפורש של ביקורת שיפוטית על חוקים וקביעה מפורשת בעניין הליך החקיקה של חוקי יסוד ושל חקיקה.
לאורך השנים עלו יוזמות שונות הרואות בפסקת התגברות חלק מפשרה לגיטימית, המבטאת איזון בין סמכות בית המשפט להוות גורם מאזן ומבקר כחלק ממבנה של הפרדת רשויות לבין יכולתן של הרשויות הפוליטיות להוציא לפועל מדיניות רצויה, והענקת המילה האחרונה למייצגי העם.
לגישת הביניים הוצעו מספר הצדקות לאורך השנים.
ד"ר הלל סומר ערך מחקר מקיף על השימוש בעולם במנגנון ההתגברות והגיע לכלל מסקנה כי המנגנון הוא כלי לגיטימי לעיצוב מערכת חוקתית של איזונים ובלמים, ובלבד שיעוצב בדרכים שיגבילו את היכולת לעשות בו שימוש תכוף מדי.
ד"ר אלעד גיל סבור כי אין להתעלם מהלך הרוח הפוליטי, הדורש פשרה פוליטית, ופסקת התגברות שמתוכננת באופן זהיר ומתון יכולה להוביל מצד אחד למשקל גדול יותר לרצונן של הרשויות הפוליטיות, אך גם למנוע מהממשלה והכנסת לפעול ללא כל רסן.
לטענתו, המצב היום, לפיו לכל רשות שלטונית יש "נשק בלתי-קונבנציונלי" (שינוי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו מצד הכנסת וביטול חוק יסוד מצד בית המשפט העליון) מייצר סכנה של ממש לקריסת המבנה החוקתי.
לכן, ראוי לנקוט בהסדרה של היחסים אשר במסגרתה תאומץ פסקת התגברות שתהיה מוגבלת ביכולתה לפגוע בזכויות יסוד ותישען על קונצנזוס פוליטי.
פרופ' יניב רוזנאי סבור כי במסגרת פשרה כזו על מנגנון ההתגברות לקבוע כי התגברות יכולה להיות "רק אחרי פיקוח שיפוטי ורק כשהמחוקק - הנושא באחריותיות - בחן את פסק הדין לעומקו ולקח בחשבון את נימוקי בית המשפט בשיח החוקתי".
מכון תכלית הציע בשנת 2022 את מודל "התגברות באחריות".
המודל המוצע כולל חקיקה של מנגנון התגברות במסגרת חוק יסוד: החקיקה.
ההתגברות לפי מודל זה מותנית ברוב מאוזן יחסית הגבוה מ-61 וקטן מ-70, וכולל הסדרים נוספים ביניהם דרישה של תמיכה של לפחות חמישה חברי אופוזיציה בחוק המתגבר, הגבלתו בזמן, הקשחת הרוב הדרוש להארכתו והחרגה של זכויות הקשורות להליך הדמוקרטי (הזכות לבחור ולהיבחר וגרעין זכויות לחיים וחירות).
העלאתה של הצעה להוספת פסקת התגברות לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, באפריל 2018, עוררה דיון ציבורי רחב:
במאי 2018 חתמו 47 מרצים למשפטים, ממרבית הפקולטות למשפטים בישראל, על מכתב שבו דרשו שלא לחוקק את פסקת ההתגברות במתכונת שהוצעה באותו המועד, בנימוק ש"חקיקת פסקת התגברות שכזו תסיג אותנו שנים רבות לאחור ותגרור צמצום חמור של מידת כיבוד זכויות האדם במדינת ישראל".
בחותמים הפרופסורים ברק מדינה, יפעת ביטון, סוזי נבות, ארנה בן-נפתלי, איל בנבנישתי, גד ברזילי, אייל גרוס, אוריאל פרוקצ'יה ועמנואל גרוס.
חלק מן החותמים הביעו תמיכה בחקיקת פסקת התגברות על פי עקרונות או תנאים אחרים.
בשנת 2012 תמך פרופ' מדינה בהצעת חוק יסוד: החקיקה שכללה פסקת התגברות ברוב של 65 חברי הכנסת.
גם העמותה למשפט ציבורי בישראל יצאה נגד פסקת ההתגברות שהוצעה, בהודעה שעליה חתמו שופטי בית המשפט העליון בדימוס דורית ביניש, סלים ג'ובראן, יצחק זמיר ואליהו מצא, וכן הפרופסורים למשפטים מרדכי קרמניצר, סוזי נבות, ישי בלנק וקלוד קליין.
בנוסחים השונים נקבע במפורש, שבכוחה של הכנסת לחוקק חוק אף על פי שהוא פוגע שלא כדין בחובה לכבד את זכויות האדם.
היומרה היא להעניק לכנסת פטור מן החובה לכבד את זכויות האדם בכל עת שתמצא שכך ראוי".
נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, התנגדה למהלך ואמרה: "מדובר בהתגברות על זכויות האדם של כל פרט ופרט בחברה הישראלית" והוסיפה ש"ההצעה רעה ומסוכנת ועלולה לגרום לישראל נזק חסר תקנה גם בזירה הבינלאומית".
למתנגדים לפסקת ההתגברות הצטרף עורך הדין היהודי-אמריקאי אלן דרשוביץ, שאמר: "הרשות השופטת בישראל היא התכשיט של הדמוקרטיה הישראלית.
זו תהיה טרגדיה נוראית אם העצמאות של ביהמ"ש העליון תפחת במידה כלשהי על ידי פעולות של הכנסת".
גם עשרות עורכי דין ישראלים פרסמו מודעה הקוראת להימנע מחקיקת פסקת ההתגברות, ונימקו: "פגיעה בבית המשפט וקיצוץ סמכויותיו יפגעו קשות באופיה הדמוקרטי של המדינה ויפגעו בערכי החופש, השוויון והצדק עליהם המדינה מושתתת".
צפורי קרא לקדם את 'חוק המשילות' אותו ניסח ואשר מיישם את 'המודל הבריטי' לפיו בית המשפט יכול רק להמליץ לכנסת על שינוי חקיקה בשל אי התאמה לחוק יסוד.
יו"ר הבית היהודי, השר נפתלי בנט, ושרת המשפטים, איילת שקד, אמרו לאחר אישור הצעת החוק בוועדת השרים לענייני חקיקה: "הממשלה היום התחילה בבניית חומת ההפרדה בין שלוש הרשויות.
התערבות בג"ץ בחקיקה ובהחלטות ממשלה חרגה מזמן מהנורמה המקובלת.
פסקת ההתגברות תחזיר את אמון הציבור בבית המשפט העליון ותשיב את תפקידיהן המקוריות של הרשויות: הכנסת מחוקקת, הממשלה מבצעת, בית המשפט מפרש.
אל לה לרשות להתערב בחברתה.
יש לזכור כי הכנסת, כמייצגת את העם, היא הריבון כמו בכל דמוקרטיה מתוקנת".
תנועת "רגבים" קראה לראש הממשלה נתניהו לאשר פסקת התגברות שתדרוש רוב רגיל לשם החייאת חוק שנפסל בבג"ץ, וזאת כדי לאפשר לממשלה ולכנסת להתמודד באופן אפקטיבי עם ההסתננות לישראל, פיגועי טרור, השבת גופות חללי צה"ל ואתגרים אחרים.
גם פורום קהלת פרסם סרטון הקורא לאיזון בית המשפט העליון, בשל סמכויותיו החריגות ביחס למקובל בעולם.
התנועה למשילות ודמוקרטיה המליצה על חקיקת המודל הבריטי ולחלופין חקיקת פסקת ההתגברות, אך בכל מקרה ללא דרישת רוב מעבר ל-61 חברי הכנסת, שלשיטת התנועה פוגעת בריבונות הכנסת.
אביחי מנדלבליט, היועץ המשפטי לממשלה, הביע בדצמבר 2020 תמיכה בביצוע שינויים משמעותיים במערכת המשפט, כולל פסקת התגברות.
היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט הביע התנגדות נחרצת לפסקת התגברות ייחודית לעניין ספציפי וכתב שראוי להסדיר את עקרון ההתגברות בחוק יסוד: החקיקה "לאחר ליבון ציבורי שקוף ומשתף".
הדיון בפסקת ההתגברות בשנים 2022–2023
במערכת הבחירות לכנסת ה-25 סוגיה זו הוזכרה.
גם לאחר פרסום תוצאות הבחירות, פסקת ההתגברות היא סוגיה מרכזית שעמדה ביסוד המשא ומתן הקואליציוני לקראת הרכבת הממשלה ה-37 של מדינת ישראל.
מנגנון פסקת ההתגברות, שהוצע גם על ידי שר המשפטים יריב לוין במסגרת הרפורמה במערכת המשפט הוא מנגנון שמאפשר לחוקק חוק שיתגבר על פסיקת בית המשפט ברוב של 61 במטרה לרסן את בית המשפט.
למנגנון זה יש תמיכה לצד התנגדות, שמשקפים את הטיעונים העקרוניים בדיון.
פסקליה ופוגה בדו מינור רי"ב 582 היא מהנודעות ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך לעוגב.
הפסקליה היא יצירה מסוג נושא ווריאציות, במקרה הזה עם נושא פשוט בן 8 תיבות.
מיד אחריה באה הפוגה (יצירה רב קולית בו נושא אחד או יותר חוזרים ו"עוברים" בין הקולות השונים, בדרך כלל בשינויים מלודיים וריתמיים) אשר ממשיכה לעבד את אותו נושא, בצורות שונות ובמספר קולות.
העותק המקורי של הפסקליה ופוגה אבד והיא ידועה רק ממספר עותקים מוקדמים שלה.
בעקבות מספר טעויות העתקה אופייניות משערים שהיצירה נכתבה במקור בטבלטורה לעוגב - שיטת כתיבת תווים ללא חמשות, ראשי תווים על רגליות או סימני סולם.
לסימון גובה הצליל משתמשים בשמות אותיות הרשומים בכתב היד ואת משך הצליל בדגלים.
ידוע שבאך הצעיר נהג להשתמש בשיטה זאת בעותקים שהכין מיצירות לעוגב של מלחינים אחרים.
העותק המוקדם ביותר ששרד נעשה בידי אחיו של באך - יוהאן כריסטוף באך (1671–1721) בין השנים 1706–1713 (היצירה משום מה מופיעה מסובבת ב-180 מעלות יחסית לשאר התווים באותה חוברת).
בשנת 1705 יצא באך בן ה-20 ברגל מארנשטאט לליבק לביקור ממושך אצל דיטריך בוקסטהודה נגן עוגב ומלחין נודע שהשפיע רבות על באך (שהעתיק גם כמה מיצירותיו בנעוריו).
בוקסטהודה כתב פסקליה לעוגב (אופוס 161 ביצירותיו) וגם שני שאקונים (סוג יצירת וריאציות דומה לפסקליה, אופוס 159 ו-160).
ייתכן שבאך גם הכיר את הפסקליה של יוהאן קריגר מ-1700 שגם היא התבססה על נושא בן 8 תיבות (קריגר היה עמיתו של פכלבל שגם כן כתב פסקליה, ושהיה מורו של אחיו הגדול של באך).
האוסטינטו (מוטיב החוזר על עצמו בצורה עיקשת לאורך זמן) הפשוט של הפסקליה של באך הוא כאמור בן 8 תיבות (ו-15 תווים).
לפחות ארבע התיבות הראשונות מבוססות כנראה באופן ישיר על יצירה קצרה של אנדרה רזון, מלחין צרפתי פחות מוכר בן התקופה.
ההערכה היא בכל אופן שבאך כתב את היצירה זמן לא רב לאחר חזרתו לארנשטאט מביקורו אצל בוקסטהודה.
מקור צורת הפסקליה בספרד של המאה ה-17 כקטע הקשור בריקוד (מקור השם pasar - ללכת, calle - רחוב).
ג'ירולאמו פרסקובלדי באיטליה ביסס אותה כסדרת וריאציות על נושא החוזר על עצמו (האוסטינטו) בבס (תפקיד הקול הנמוך).
הפסקליה של באך פותחת בהצגה ישירה של האוסטינטו בתפקיד הבס לבדו.
האוסטינטו כאמור בעל 15 תווים ב-8 תיבות ובמשקל שלושה רבעים.
אחרי כן מופיעות זו אחר זו 20 וריאציות על אותו נושא.
הנושא בדרך כלל ממשיך להופיע בבס בפדל של העוגב כשמעליו מופיעים פיתוחים מוזיקליים שונים.
בכמה מהווריאציות התפקיד מופיע בקול הגבוה (הסופרן - למשל בווריאציה 11 - כלומר בהופעה ה-12 של הנושא אם סופרים גם את הצגת הפתיחה) או שהוא מפוצל ועובר בין כל הקולות (בווריאציה 5).
בניית המתח מגיעה לשיא רגשי בווריאציה מס 12 ואחריה מעין אינטרמצו מלודי בשלוש הווריאציות הבאות שאחריהן שוב באות חמש וריאציות אינטנסיביות יותר כסיכום.
פרשנים שונים מחלקים את 20 הווריאציות בצורות שונות.
למשל נגנת העוגב מארי קלייר אליין מראה איך אפשר לחלק את הווריאציות לשלשות כשכל שלשה כוללת ציטוטים מכוראל לותראני אחר (בדומה לכוראלים בספרון לעוגב של באך).
קוביאשי דוגל במבנה של בנייה מתמדת המגיעה לשיאה רק בסיום.
למרות חוסר הסכמה בנושא, קארל נייב בעבודת הדוקטוראט שלו ממליץ למבצע\ת לבחור חלוקה כלשהי ולתכנן לפיה את הבצוע, כולל תכנון הרגיסטרציה (בחירת חלילי העוגב שיעשה בהם שימוש בקטעים השונים), הקצב, הארטיקולציה, והקישוטים.
כל אלה לא צוינו בתווים המקוריים.
בתקופת הבארוק ככלל לא היה נהוג לכלול הוראות בצוע כאלה בתווים ועל המבצע\ת היה לתכנן אותם בעצמו.
פוגה היא קטע מוזיקלי למספר קולות, בדרך כלל שקולים בחשיבותם, שמעבירים ביניהם ומעבדים נושא מוזיקלי אחד או יותר.
באך כתב פוגות רבות שהתאימו לסגנון הקונטרפונקט החביב עליו.
בפסקליה ופוגה בדו מינור הפוגה מתחילה ישירות עם סיום הווריאציה ה-20 של הפסקליה (למעשה הצליל הראשון של הפוגה הוא חלק מאקורד הסיום של הווריאציה).
הפוגה כוללת שלושה נושאים החוזרים בעיבודים שונים בין הקולות.
הנושא הראשון הוא המחצית הראשונה (ארבע התיבות הראשונות) של האוסטינטו של הפסקליה - ברבעים וחצאים.
הנושא השני שמופיע כמעט מיד עם הנושא הראשון מבוסס על המחצית השנייה של האוסטינטו - בשמיניות.
הנושא השלישי שבא אחר כך הוא בשש-עשריות.
בגלל ההיצמדות והקרבה הנושאית של הפוגה לאוסטינטו של הפסקליה - יש הרואים בפוגה את הווריאציה ה-21 של הפסקליה (ולכן לפעמים כל היצירה נקראת פשוט הפסקליה בדו מינור של באך).
הפוגה כוללת 12 כניסות של הנושא הראשי בקולות השונים.
שלושת הנושאים מבוצעים כל פעם בקולות אחרים באופן כזה שאף פעם לא חוזרת אותה קומבינציה של התאמת קולות לנושאים.
פוגה כזאת נקראת פוגת צירופים או פוגת פרמוטציה.
המוזיקה מאיצה לסערה של ממש בכל הקולות, כולל בפדאלים ועוצרת בפתאומיות בתיבה 285 (בזמן 11:58 בבצוע של רייצה סמיטס) קצת לפני סיום היצירה באקורד נאפוליטני.
במהלך הרמוני של קדנצה אותנטית (מהלך הרמוני המופיע בדרך כלל בסיום וכולל אקורד דומיננטי היוצר מתח שנפתר עם אקורד הטוניקה של הסולם) האקורד הנאפוליטני משמש כגרסה כרומטית "חריפה" של תפקיד אקורד הסובדומיננטה המכין את אקורד הדומיננטה.
בפוגה, האקורד הנאפוליטני נשאר מהדהד באולם הכנסייה בדממה שאורכה רבע, והמתח שנוצר נפתר עם עוד 8 תיבות המובילות לסיום באקורד דו מז'ור.
קארל נייב סוקר 40 הקלטות של ביצועים שונים על עוגב של היצירה מ-1927 ועד 2012 ואת השינויים שהיו בגישות לבצוע במהלך שנים אלה.
היצירה עובדה גם להרכבים שונים - כמו העיבוד של לאופולד סטוקובסקי לתזמורת, עיבודים רבים לפסנתר (כמו זה של יוג'ין אורמנדי), ועוד עיבודים להרכבים שונים של כלי נשיפה, וכלי מיתר.
הפסקליה מושמעת בכמה סרטים, כמו "לילות לבנים" מ-1985, "עמוק במים" מ-2004, ובסצנת הטבילה בכנסייה המתרחשת במקביל למלחמה מאפיונרית ב"הסנדק" מ-1972.
פסקל סיאקם הוא שחקן כדורסל קמרוני המשחק באינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA.
לאחר ששיחק במכללות במדי אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו, סיאקם נבחר עם הבחירה ה-27 בדראפט 2016 על ידי טורונטו ראפטורס.
סיאקם נולד בדואלה שבקמרון לטצ'מו ולוויקטורי סיאקם, הצעיר מבין ארבעה אחים.
אביו של סיאקם עבד בחברת תחבורה מקומית, והיה גם ראש העיר של העיירה מקננה.
סיאקם תכנן בתחילה להיות כומר קתולי, אבל ככל שגדל למד לאהוב את משחק הכדורסל.
סיאקם התגלה על ידי לוק בא א מוטה במחנה מקומי של "כדורסל ללא גבולות".
עם בא א מוטה בתור מנטור, סיאקם עבר לגור בארצות הברית בגיל 16. סיאקם עבר ממחנה למחנה הבא כדי להיות שחקן כדורסל טוב יותר לפני שהחליט להתגורר בלואיוויל שבטקסס.
הוא העביר שנה ב"גוד'ס אקדמי" (God's Academy) בלואיוויל, ובסיומה עבר לאוניברסיטת מדינת ניו מקסיקו.
סיאקם החל ללמוד באוניברסיטת מדינת ניו מקסיקו ב-2013. עם זאת, בשל פציעה, לא שיחק במשך כל עונת 2013/2014. במהלך שנת המשחק הראשונה שלו באוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו בעונת 2014/2015, סיאקם נבחר לחמישיית הפרשמנים של העונה בליגת ה-WAC.
בעונה הבאה, עונת 2015/2016, קלע בממוצע 20.2 נקודות, והוסיף 11.6 ריבאונדים ו-2.2 חסימות ב-34 משחקים ונבחר לשחקן השנה של חטיבת ה-WAC.
ב-19 באפריל 2016, הכריז סיאקם על הצטרפותו לדראפט ה-NBA של אותה שנה, ובכך ויתר על זכאותו לשנתיים נוספות באוניברסיטה.
ב-23 ביוני 2016 נבחר סיאקם על ידי טורונטו ראפטורס בבחירה ה-27 בדראפט 2016. ב-9 ביולי חתם על חוזה הרוקי שלו בראפטורס.
ב-26 באוקטובר 2016 היה סיאקם לרוקי הראשון לפתוח במשחק הראשון של העונה מאז עשה זאת יונאס ולנצ'יונאס ב-2012; במשחק רשם תשעה ריבאונדים וארבע נקודות ב-21 דקות, בניצחון 109-91 מול דטרויט פיסטונס.
ב-3 בדצמבר 2016, קלע שיא עונתי של 14 נקודות בניצחון 128-84 על אטלנטה הוקס.
ב-1 בינואר 2017 רשם שיא-עונה של 10 ריבאונדים, כאשר הראפטורס ניצחו 123-114 את לוס אנג'לס לייקרס.
סיאקם שימש הפאוור פורוורד הפותח בכל 34 המשחקים הראשונים של עונת 2016/2017 לפני שהוחלף על ידי לוקאס נוגיירה ב-5 בינואר 2017. במהלך עונת הרוקי שלו, עבר סיאקם מספר פעמים לראפטורס 905, קבוצת ליגת הפיתוח של טורונטו.
באפריל 2017, הוא עזר לראפטורס 905 לזכות באליפות ליגת הפיתוח, לאחר שהביסו את ריו גראנדה ואלי וייפרס 2-1 בסדרת הגמר.
סיאקם רשם בממוצע 23.0 נקודות ו-9.0 ריבאונדים בסדרה זו, ונבחר ל-MVP של סדרת הגמר של ליגת הפיתוח בשל רמת משחקו הגבוהה בסדרה.
ב-26 באוקטובר 2017 קלע סיאקם 20 נקודות, שיא קריירה, נגד גולדן סטייט ווריורס.
במשחק השישי של סדרת הסיבוב הראשון של הראפטורס בפלייאוף 2018 נגד וושינגטון ויזארדס, קלע סיאקם 11 נקודות והוסיף שמונה ריבאונדים בניצחון 102-92, שבשלו ניצחה טורונטו גם בסדרה.
ב-7 בפברואר 2019 קבע שיא קריירה חדש עם 33 נקודות בניצחון 119–101 נגד ההוקס.
בסיום עונת זכה עם טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2. במשחק השישי והמכריע הוביל סיאקם את קלעי קבוצתו עם 26 נקודות (כמו קייל לאורי).
בסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA, וחתם על הארכת חוזה לארבע שנים בשווי 130 מיליון דולר.
ב-8 בנובמבר 2019 קלע 44 נקודות, שיא קריירה, בניצחון הראפטורס מול ניו אורלינס.
סיאקם, שהפך לכוכב הקבוצה לאחר עזיבתו של קוואי לנארד, נבחר בעונת הן לחמישיית המזרח במשחק האולסטאר של ה-NBA, והן לחמישייה השנייה של העונה.
ב-17 בינואר 2024, עבר סיאקם במסגרת טרייד משולש מהראפטורס אל הפייסרס.
הראפטורס קיבלו בתמורה את ברוס בראון וג'ורדן נוורה מהפייסרס, קיירה לואיס ג'וניור מהפליקנס, שתי בחירות דראפט עתידיות בסיבוב הראשון מהפייסרס, ובחירה עתידית מותנית נוספת בסיבוב הראשון מהפייסרס.
סיאקם הפך לשחקן מפתח בקבוצתו, לצידם של טייריס הליברטון ומיילס טרנר.
הוא הוביל יחד איתם את קבוצתו עד לגמר ה-NBA לשנת 2025. בדרך הוא זכה בתואר ה-MVP בסדרת הגמר של האזור המזרחי.
סיאקם הוא בנו של טצ'מו סיאקם, ראש העיר לשעבר של מקננה שבקמרון, ושל ויקטורי סיאקם.
אביו נהרג בתאונת דרכים בחודש אוקטובר 2014. יש לו שלושה אחים גדולים, בוריס, כריסטיאן וג'יימס, ששיחקו כדורסל מכללות בארצות הברית.
האפיפיור פסקליס הראשון היה ההגמון של רומא מ-25 בינואר 817 עד מותו בשנת 824.
פסקל מסימי היה בנו של בונוסוס מסימי ואפיסקופה תאודורה, ומונה על ידי האפיפיור לאו השלישי לממונה על מנזר סנטו סטפנו של האביסינים, שם היה אחראי בין היתר על רווחת עולי הרגל לרומא.
כמו כן, הוא מונה לקרדינל של סנטה פראסדה.
ב-25 בינואר 817 הוא נבחר לאפיפיור, וקיבל מן הקיסר לואי החסיד הבטחה על עצמאות שלטונו, ועל ריבונותו במדינת האפיפיור.
פסקליס השתדל לשתף פעולה עם האימפריה הפרנקית, ומשח את לותר הראשון כקיסר בשנת 823. עם זאת, לותר ניסה להגדיל את כוח הקיסרות על חשבון הכנסייה, מה שהביא להתנגשויות בינו לבין האפיפיור.
פסקליס ניסה להשפיע גם בכנסייה האימפריאלית הפרנקית וחיזק את מעמדו ברומא.
בנוסף, הוא היה גם דרבן פעילות מיסיונרית בצפון אירופה.
גם מבחינה תרבותית, הוא היה פעיל, והוא טיפל בהקמה ושחזור של כנסיות רומיות, אשר היו מעוטרות בחלקן עם פסיפסים על פי מסורת עתיקה.
ברומא הוא לא היה פופולרי בגלל הממשל הקפדני שלו, ובשנת 824 פרצו מהומות ברומא.
ב-11 בפברואר 824 מת פסקליס ברומא, ולאחר מותו הוא נקבר בכנסיית סנטה פראסדה שנבנתה מחדש, אולם יורשו אאוגניוס השני העביר את עצמותיו לקפלה בבזיליקה של הוותיקן.
פסקל קומלד הוא מלחין, צרפתי ממוצא קטלוני.
פסקל קומלד התגורר מספר שנים בברצלונה.
בהשפעת מוזיקה אלקטרונית ולהקת Heldon הוא הוציא את האלבום הראשון שלו בשנת 1975 בספרד.
במרוצת השנים הוא הוציא עשרות אלבומים בסגנונות שונות.
במהלך הקריירה הוא שיתף פעולה עם זמרים ומוזיקאים שונים לרבות רוברט וייט ואנריק קאזאסס.
האלבום האחרון פורסם בשנת 2019.
עבודותיו הן לעיתים קצרות, 2 או 3 דקות.
פסקל קומלד מלחין מוזיקה אוונגרדית בלי לשכוח את השורשים.
הוא מציין: "נמאס לי להיות הבן של אריק סאטי, האחיין של נינו רוטה ואני לא יודע מה עם קורט וייל".
פסקל קומלד הלחין מוזיקה לכמה סרטים.
הוא זוכה להצלחה גדולה בצרפת וביפן, שם הוקמה להקה שמבצעת את המוזיקה שלו.
בשנת 1983 הוא הקים להקה Bel Canto Orquestra בה הוא משלב כלי זמר רגילים ומיניאטוריים.
במתמטיקה, פעולה היא פונקציה שמקבלת מספר ערכי קלט (לפחות אחד) ומחזירה ערך פלט.
פעולה חלקית מוגדרת באופן דומה לפעולה, אך במקום להגדיר אותה באמצעות פונקציה, מגדירים אותה תוך שימוש בפונקציה חלקית.
הפעולות הנפוצות ביותר הן פעולות בינאריות ופעולות אונאריות.
פעולות בינאריות הן פעולות שמקבלות שני אופרנדים ופעולות אונאריות מקבלות אופרנד אחד.
דוגמאות לפעולות בינאריות הן חיבור וכפל, ובין הפעולות האונאריות ניתן למנות את פעולת השלילה ופונקציות טריגונומטריות.
מכפלה מעורבת היא דוגמה לפונקציה שמקבלת שלושה אופרנדים, והיא מכונה "פעולה טרנרית".
במתמטיקה קלאסית מספר האופרנדים שפונקציה מקבלת הוא סופי.
פעולה שמקבלת אפס אופרנדים מוגדרת כערך קבוע.
פעולות יכולות לכלול גם עצמים מתמטיים שאינם מספרים.
לדוגמה, ניתן להפעיל פעולות בוליאניות כדוגמת "או" ו"וגם" על הערכים הלוגיים "אמת" ו"שקר".
פעולות על וקטורים במרחב וקטורי נקראות אופרטורים.
פעולות על קבוצות כוללות איחוד וחיתוך ואת הפעולה האונארית של מציאת משלים.
על פונקציות ניתן להפעיל שלל פעולות כדוגמת הרכבה וקונבולוציה.
יש פעולות שלא מוגדרות לכל ערך אפשרי בתחום שלהן, למשל פעולת החלוקה שלא מוגדרת כאשר האופרנד השני שלה הוא אפס – לא ניתן לחלק באפס.
פעולה נוספת שאינה מוגדרת לחלק מהאיברים בתחום היא הוצאת שורש ריבועי של מספר שלילי.
הערכים שעבורם הפעולה מוגדרת יוצרים קבוצה הנקראת "תחום ההגדרה".
קבוצת הפלטים של פעולה תיקרא "תמונה" או "טווח".
לדוגמה, במספרים הממשיים, פעולת הריבוע מייצרת רק מספרים שאינם שליליים.
במקרה כזה, תחום ההגדרה שלה הוא קבוצת המספרים הממשיים, אך הטווח הוא קבוצת המספרים החיוביים.
פעולה n-רית היא פעולה המקבלת קלטים – ומחזירה תוצאה .
הקבוצה נקראת "תחום הפעולה", והקבוצה נקראת "טווח הפעולה".
לפיכך, פעולה אונרית היא פעולה המקבלת קלט אחד, ופעולה בינארית מקבלת שני קלטים.
פעולה שמקבלת אפס קלטים, המכונה פעולה נאלרית, היא פשוט קבוע השייך ל-.
ניתן להתייחס לפעולה המקבלת קלטים כיחס סופי ממדי שמוגדר לכל קבוצת קלטים, ולכל קבוצה כזו מחזיר פלט יחיד.
האמור לעיל מתאר את מה שמכונה בדרך כלל פעולה סופית, כשהוא מתייחס למספר הסופי של הקלטים.
קיימות הרחבות שבהן מספר הקלטים הוא אינסופי – אורדינלי או קרדינלי, או שהוא מיוצג בתור מערך שרירותי שמסמן את האינדקסים של הקלטים.
לעיתים קרובות הטווח של פונקציה כולל איברים מהסוג של הקלטים, אם כי יש יוצאים מן הכלל כמו מכפלה סקלרית, שמקבלת וקטורים ומחזירה סקלר.
פעולה , המקבלת משתנים מקבוצה מסוימת, ומחזירה פלט מאותה הקבוצה, נקראת פעולה פנימית.
בעבור פעולות בינאריות, נגדיר פעולה חיצונית שמאלית כ- מעל קבוצת סקלרים , ו- תקרא פעולה חיצונית ימנית מעל .
דוגמה לפעולה פנימית היא חיבור וקטורים – פעולה שמקבלת שני וקטורים ומחזירה וקטור חדש שהוא החיבור של שניהם.
דוגמה לפעולה חיצונית היא כפל בסקלר, המקבלת וקטור וסקלר, ומחזירה וקטור.
ניתן להרחיב את ההגדרה ולהגדיר פעולה חיצונית גם במקרה הכללי של יותר משני קלטים, ולהגדירה כפעולה המקבלת קלטים שאחד מהם שייך לקבוצת סקלרים , ומחזירה איבר ב-.
פסרוניוס (שם מדעי: Psaronius) הוא סוג פרהיסטורי של שרך מהסדרה הקיימת מארטים, שהתקיים בין הקרבון לפרם.
צמח זה דמה במראהו לעץ והגיע לגובה 10 מטרים אך היה שייך לשרכים שהיו בעלי גבעול דמוי-גזע.
הסוג הקרוב ביותר אליו הוא השרך פקופטריס (Pecopteris), אשר התקיים בין הדבון לפרם ובעבר סוג זה השתייך אליו.
משמעות שמו של הצמח הוא מהמילה היוונית "ψαρονιος" - אבן יקרה (במקור מילה זו הייתה נרדפת ל-"ψαρον" - "ציפור זרזיר").
השם ניתן לצמח עקב הדוגמאות של העלים שדמו לאבנים יקרות אותם עטו לנוי באירופה.
בדומה לצמחים פרהיסטוריים אחרים הפסרוניוס ידוע ממספר מאובנים של איברים שלא תמיד השתמרו או נמצאו בצורה בה היו בעודם בחיים.
אלה כוללים שרידי מעטפת שורשים, גבעול, שסעי עלים ועלים בעלי נבגים.
לשרך זה היו גבעולים רחבים בקוטר של 1 מטר שדמו לגזעים ועשויים מקטעי שורשים שיצאו מהגבעול הראשי והתפרסו עד האדמה, שם היו קטנים יותר.
צמחים אלה התאימו היו בעלי גומחה אקולוגית של עצים מודרניים והם אף הכילו שרידים של צמחים מטפסים בעלי קנוקנות ואף אפיפיטים קדומים שטיפסו עליהם.
צמחים אלה התאימו לביצות עשירות החמצן של הקרבון והפרם אך נכחדו עם הכחדת הביצות והיעלמות החמצן בהם, עקב יובש וירידת טמפרטורות.
כיום אף שיש מספר שרכי עצים ושבטבטים בעלי מבנה דומה וחלקם אף גדולים כמותם אך אינם דומים בצורתם ובמילוי הגומחה לעצים.
פסקל אוגוסטוס סטרויק (בהולנדית: Pascal Augustus Struijk; נולד ב-11 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לידס יונייטד.
סטרויק נולד בדורנה שבבלגיה ובגיל שלוש עבר עם הוריו להאג שבהולנד.
סביו מצד אביו נולדו באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, כך שהוא רשאי לשחק במדי אינדונזיה.
סטרויק החל לשחק כדורגל בקבוצות הצעירות של דן האג בגיל שבע, לפני שעבר לשחק בקבוצות הנוער של אייאקס ב-2016. באייאקס הוא נאבק על מקום בהרכב מול סוון בוטמן ובמספר משחקים אף הוצב בעמדת החלוץ.
מכיוון שחוזהו באייאקס היה עתיד להסתיים בקיץ 2018, עבר סטרויק ללידס יונייטד בינואר אותה שנה לתקופת ניסיון, ובהמשך החודש הוחתם על חוזה קבוע לשלוש וחצי שנים.
סטרויק זומן על ידי מרסלו ביילסה לצמד משחקי הפלייאוף של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ בשלב חצי הגמר מול דרבי קאונטי, אך לא שותף בהם, ולידס הפסידה בסיכום שני המשחקים בתוצאה 3–4 ונותרה בליגת המשנה.
לאחר הופעתו השלישית, כמחליף בדקה ה-61 בניצחון 0–1 על ברנסלי ב-17 ביולי 2020, זכה לשבחים על משחקו בעמדת הקשר האחורי
הוא פתח לראשונה בהרכב במשחק מול דרבי קאונטי ב-19 ביולי שהסתיים בניצחון 1–3, וכן במשחק האחרון של העונה מול צ'רלטון את'לטיק ב-22 ביולי, בסופה העפילה לידס יונייטד לפרמייר ליג לאחר שסיימה במקום הראשון וזכתה באליפות הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בשל פציעתו של ליאם קופר, פתח סטרויק בהרכב במשחק הבכורה של לידס יונייטד לעונת 2020/2021 ב-12 בספטמבר 2020, שהסתיים בהפסד 4–3 לאלופה ליברפול.
ב-20 בנובמבר האריך את חוזהו במועדון בשלוש שנים וחצי נוספות, עד קיץ 2024. את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת של לידס הבקיע בנגיחה מכדור קרן ב-14 בפברואר 2021, בהפסד קבוצתו 2–4 לארסנל, לאחר בישול של ראפיניה בדקה ה-58. בעונתו הראשונה בפרמייר ליג שותף ב-27 משחקים והבקיע שער אחד.
סטרויק ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023 ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של העונה, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2. ב-9 באוקטובר כבש את שערו הראשון לעונה, בהפסד 1–2 לקריסטל פאלאס.
ב-25 באוקטובר כבש שער עצמי בהפסד 0–1 לסטוק סיטי.
הוא נפצע במשחק מול פרסטון נורת' אנד ב-26 בדצמבר והושבת, נאלץ לעבור ניתוח במרץ 2024 וסיים את העונה.
הוא פתח בהרכב במשחק הראשון לעונת 2024/2025 ב-10 באוגוסט, בו גם כבש את שערו הראשון לעונה בבעיטת עונשין, בתיקו 3-3 מול פורטסמות'.
ב-17 בפברואר 2025 כבש צמד לאחר שנכנס כמחליף בדקה ה-71, אחד מהם בתוך תוספת הזמן של המשחק, בניצחון 1–2 על סנדרלנד.
ב-5 באפריל נפצע במהלך התיקו 1-1 מול מילוול וסיים את העונה, אך בסיומה העפילה לידס יונייטד בחזרה לפרמייר ליג מהמקום הראשון בליגה.
סטרויק רשאי לייצג אחת משלוש נבחרות: בלגיה, הולנד ואינדונזיה.
ב-2016 שותף סטרויק בשלושה משחקים במדי נבחרת הולנד עד גיל 17.
סטרויק שמאלי ומשחק לרוב כבלם, אם כי הוא יכול לשחק גם בעמדת הקשר האחורי.
במהלך עונת 2022/2023 החל לשחק גם בעמדת המגן השמאלי.
עקב ממדיו וצורת משחקו הושווה סטרויק לבלם נבחרת הולנד, וירג'יל ואן דייק.
פסרולפיס (שם מדעי: Psarolepis; מיוונית: "ψαρός" - מנומר ו-"λεπίς" - קשקש) הוא סוג נכחד של דג קדום שחי בין סוף הסילור לתחילת הדבון שבפלאוזואיקון לפני 418 עד 397 מיליון שנה מזמננו.
הסוג תואר למדע בידי החוקר הסיני שיאבו יו ב-1998 ונכלל בו מין יחיד - Psarolepis romeri.
כיום החוקרים רואים בו מאובן מעבר שמהווה קשר בין מקריני הסנפיר לבין בעלי סנפירים בשרניים, אף שלא ברור איפה לשייך אותו ביניהם, אם כי כמה חוקרים הציעו שהיה קרוב לסדרה Onychodontiformes.
דג זה התגלה בממצאים מאובנים בדרום סין ליד העיר Qujing שביונאן שנאספו בשנים 1981 ו-1984, כשממצאים מווייטנאם נחשבים ללא תקפים.
הוא היה דג בעל מתאר קשקשים בולט, מבנה ראש מחוזק שאולי הזכיר את המחלקה בעלי שריון ומבנה סנפירים רכים שאולי דמו לאלה של כריש.
הלסתות היו ייחודיות עם לסת תחתונה עבה ורדודה, חוטם מוזר שהטה מעלה את הלסת העליונה ונחיריים מובלטות.
העיניים היו קטנות וקרובות מאוד לפתח הלסת.
מבנה השיניים דמה לניבים בולטים עם מספר שיניים קטנות יותר שחלקם בלטו מצידי הפה.
ככל הנראה דג זה היה טורף של דגים אחרים וכמה חסרי חוליות מתקופתו.
גאיוס פסקניוס ניגר היה טוען לכתר הקיסרות הרומית בשנים 193–194, במהלך שנת חמשת הקיסרים.
הוא תבע את כתר הקיסרות בתגובה לרצח פרטינקס והעלאתו לשלטון של דידיוס יוליאנוס, אך הובס על ידי טוען מתחרה לכתר, ספטימיוס סוורוס, ונהרג בעת שניסה לברוח מאנטיוכיה.
לפי היסטוריה אוגוסטה, הוריו של ניגר היו אניוס פוסקוס (Annius Fuscus) ולמפרידיה (Lampridia).
החיבור מציין גם כי סבו היה מפקח על אקווינום (Aquinum).
ייתכן שהיה לו אח בשם פובליוס פסקניוס ניגר (Publius Pescennius Niger), שמתועד בכתובת, לפיה היה חבר באחוות ארוול בשנת 183 לספירה, בתקופת שלטונו של קומודוס.
למרות שניגר נולד למשפחה איטלקית ותיקה ממעמד הפרשים, הוא היה הראשון במשפחתו שהשיג דרגת סנטור רומי ("אדם חדש").
לא הרבה ידוע על הקריירה המוקדמת שלו; ייתכן שמילא תפקיד אדמיניסטרטיבי במצרים, וכי שירת במערכה צבאית בדאקיה בתחילת שלטונו של קומודוס.
במהלך שנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-2, נבחר כקונסול, ולאחר מכן הפך אותו קומודוס ללגטוס אימפריאלי של סוריה בשנת 191.
הוא עדיין שירת בסוריה כשהגיעו החדשות על רצח פרטינקס, ואחריו המכירה הפומבית של התואר הקיסרי לדידיוס יוליאנוס.
ניגר היה איש ציבור נחשב ברומא, ועד מהרה פרצה הפגנה עממית נגד דידיוס יוליאנוס, שבמהלכה קראו האזרחים לניגר לבוא לרומא ולתבוע לעצמו את התואר הקיסרי.
כתוצאה מכך, נטען כי יוליאנוס שיגר קנטריון למזרח עם פקודות להתנקש בחיי ניגר באנטיוכיה.
תוצאת התסיסה ברומא הביאה לכך שניגר הוכרז כקיסר על ידי הלגיונות המזרחיים בסוף אפריל 193. עם עלייתו לשלטון, נטל את הקוגנומן הנוסף "יוסטוס" (Justus), "הצודק".
למרות שתעמולה אימפריאלית שפורסמה מטעמו של ספטימיוס סוורוס טענה מאוחר יותר שניגר היה הראשון שמרד נגד דידיוס יוליאנוס, היה זה סוורוס שהתמיד בכך וטען לתואר הקיסרי ב-14 באפריל.
למרות שניגר שלח שליחים לרומא כדי להודיע על העלאתו לכס הקיסרות, שליחיו נעצרו על ידי סוורוס.
כשניגר החל לחזק את תמיכתו בפרובינקיות המזרחיות, צעד סוורוס לרומא, אליה נכנס בתחילת יוני 193, לאחר שיוליאנוס נרצח.
כדי לגבש את אחיזתו ברומא, ציווה סוורוס על ראש המשמר הפראיטורי החדש שלו, גאיוס פולוויוס פלאוטיאנוס , ללכוד את ילדיו של ניגר ולהחזיק אותם כבני ערובה.
בינתיים, ניגר היה עסוק בהבטחת תמיכתם של כל המושלים בפרובינקיה אסיה, כולל הפרוקונסול המוערך של אסיה, אסליוס אימיליאנוס, שכבש את ביזנטיון בשם ניגר.
לאחר מכן המשיך בהבטחת שליטה ישירה על מצרים, בעוד שסוורוס עשה ככל יכולתו כדי להגן על אספקת החיטה, והורה לחיילים הנאמנים לו להמשיך לשמור על הגבול המערבי של מצרים ולמנוע מהלגיון המוצב שם - הלגיון השני טראיאנה - משליחת סיוע צבאי לניגר.
למרות שהפרובינקיות האסייתיות הכילו עושר רב, המשאבים הצבאיים של ניגר היו נחותים מאלה של סוורוס.
בעוד שלרשותו של סוורוס עמדו ששה-עשר הלגיונות הדנוביים, ניגר החזיק רק בשישה: שלושה בסוריה, השניים שהיו מוצבים בערביה פטראיה, ואחד שהיה ממוקם במליטנה.
לכן החליט ניגר לפעול באגרסיביות, ושלח כוח לתוך תראקיה, שם הביס חלק מצבאו של סוורוס בפיקודו של לוקיוס פאביוס קילו בפרינתוס .
לאחר מכן צעד סוורוס מרומא מזרחה, ושלח לפניו את המצביא שלו טיבריוס קלאודיוס קנדידוס .
לאחר שהפך ניגר את ביזנטיון למפקדתו, נתן לאסליוס אימיליאנוס את המשימה להגן על החוף הדרומי של ים מרמרה.
כשסוורוס התקרב, הוא הציע לניגר את ההזדמנות להיכנע ולצאת לגלות, אך ניגר סירב, משום שהאמין בניצחונו בעימות צבאי.
בסתיו 193 פגש קנדידוס את אמיליאנוס בקרב קיזיקוס (Cyzicus), שהסתיים בתבוסת כוחותיו של ניגר וכן בלכידתו ומותו של אימיליאנוס.
ביזנטיון הושמה עתה במצור, שאילץ את ניגר לנטוש את העיר ולסגת לניקאיה .
העיר נשארה נאמנה לניגר, וסוורוס כבש את ביזנטיון רק בסוף שנת 195.
בדצמבר 193 התרחש קרב נוסף מחוץ לניקאיה, שגם הוא הסתיים בתבוסת ניגר.
למרות זאת, הצליח ניגר להסיג את עיקר צבאו ללא פגע להרי הטאורוס, שם החזיק במעברים במשך כמה חודשים בזמן שחזר לאנטיוכיה.
עם זאת, התמיכה בניגר באסיה ירדה.
כמה ערים נאמנות בעבר החליפו את נאמנותן, במיוחד לאודיקיאה וצור.
עד 13 בפברואר 194, מצרים הכריזה על תמיכתה בסוורוס, כמו גם הלגאטוס האימפריאלי של ערביה, מה שהפחית עוד יותר את סיכויו של ניגר.
לאחר שסוורוס החליף את קנדידוס במצביא אחר, פובליוס קורנליוס אנולינוס , פגש ניגר את אנולינוס בקרב איסוס במאי 194, שם לאחר מאבק ארוך וקשה, הובס ניגר באופן מכריע.
הוא נאלץ לסגת לאנטיוכיה, ונלכד בעת שניסה לברוח לפרתיה .
ראשו של ניגר נערף, וראשו הכרות נלקח לביזנטיון, אך העיר סירבה להיכנע.
בסופו של דבר, סוורוס הסתער והרס לחלוטין את ביזנטיון, אולם לאחר מכן בנה אותה מחדש.
ראשו של ניגר הגיע בסופו של דבר לרומא, שם הוצג לראווה.
לאחר ניצחונו במזרח, העניש סוורוס את תומכיו של ניגר.
הוא הוציא להורג את אשתו וילדיו של ניגר, ואחוזותיו הוחרמו.
פירוש השם "פסקניוס ניגר" הוא "פסקניוס השחור" (בעוד שפירוש שמו של אחד מיריביו לקיסרות בשנת 194, קלודיוס אלבינוס, הוא "קלודיוס הלבן").
"ההיסטוריה הרומית" של קסיוס דיו מציינת שכאשר כוהן של יופיטר ראה בחלום "אדם שחור/כהה" (ἄνθρωποι τὸν μέλανα) פורץ לתוך מחנה הקיסר, החלום פורש כמתייחס לפסקניוס ניגר.
לפי היסטוריה אוגוסטה, לאביו היה הכינוי (קוגנומן) "פוסקוס" (fuscus), שמשמעותו "חום", ולמרות שגופו היה לכאורה לבן ושמן, פניו היו אדומים כהים עם צוואר שחור מאוד, ש"אנשים רבים" חשבו שזה מקור הכינוי שלו "ניגר".
ידוע כי פסקניוס היה נשוי והביא ילדים לעולם.
אולם במקורות לא נזכרים שמות ילדיו או מספרם.
בעבר שיערו כמה היסטוריונים, בהתבסס על מדליות הנושאות את הכתובת "פסקניה פלאוטיאנה אוגוסטה" (Pescennia Plautiana Augusta), שניגר היה נשוי לאישה בשם פלאוטיאנה או שיש לו בת בשם פסקניה פלאוטיאנה, אך הסברה היא שהמדליות הן זיופים.
בסרט "נפילת האימפריה הרומית" (1964) מגלם את ניגר דאגלס וילמר , והוא מתואר כחסידו הנלהב והתחבולן של קומודוס.
בסוף הסרט, ניגר ודידיוס יוליאנוס, בגילומו של אריק פורטר, ידיד נוסף של קומודוס, מתחרים זה בזה במכירה הפומבית של כס הקיסרות של רומא.
פע'ור היה כפר ערבי ששכן ממזרח לכביש ירושלים-חברון, כ-3 ק"מ דרומית מערבית לבריכות שלמה, בקרבת מושב אלעזר שבגוש עציון.
שרידי הכפר מצויים בירידה לעבר ואדי אל-ביאר.
לאחר שהכפר ננטש בשלהי המאה ה-18, נעשה ניסיון כושל ליישבו ביהודים.
השם פע'ור מקורו בשם העיר המקראית פעור, ששכנה במקום והייתה אחת מערי שבט יהודה.
העיר אינה נזכרת בתיאור נחלת יהודה במקרא (ספר יהושע פרק טו), אך שמה נכלל בתרגום השבעים על הפרק.
הכפר הערבי פע'ור הוקם בתקופה העות'מאנית על שרידי יישוב ביזנטי בשם 'פעורה', הנזכר באונומסטיקון אוסביוס.
על שרידי אחוזה צלבנית שהשתייכה לסניורה של חברון.
לפי מסורת מקומית הכפר הוקם סביב שנת 1600, ובשלהי המאה ה-18 או בתחילת המאה ה-19 הוא ננטש.
יוצאי הכפר התיישבו בבית לחם, ברובע מיוחד הנושא עד היום את שמם: 'ח'ארת אל-פוואע'רה' (Harat el-Fawaghre).
במאה ה-19, התקיים ניסיון התיישבות יהודית בכפר, אשר עמד במרכזו של מאבק פנים-קהילתי בירושלים.
בשנת 1862 (כ' בחשוון תרכ"ב) פורסם בירושלים כרוז, שנודע לימים כ"הגאזיטא" ('עיתון'), בחתימתו של הרב רפאל אברהם (שכונה 'בכור מיוחס').
הכרוז, שנכתב כביכול בשם 200 משפחות של עניים, אלמנות ויתומים, טען כי רפאל אברהם השיג בעזרת "הקונסוליות" שטח גדול בפע'ור לעיבוד אדמה.
הכותבים ביקשו סיוע כספי לרכישת מחרשות ואוהלים, והתלוננו על קיפוחם בכספי החלוקה.
בתגובה לכרוז זה, פורסם בחודש אדר א' תרכ"ב (1862) "הכרוז הנגדי", בחתימתם של כ-150 מראשי העדה הספרדית בירושלים, ובהם הרבנים יוסף שלמה הכהן חסיד, רפאל ידידיה אבולעפיב, דוד בן שמעון (דב"ש), והראשון לציון הרב דוד חיים חזן.
הכרוז תקף את "הגאזיטא" וטען כי לא נכתבה בלשון "ישראלי" והודפסה בדפוס פרוטסטנטי.
הכרוז הנגדי האשים את רפאל אברהם כי חתם בשם "כוללות עניי עיר הקודש" שאינה קיימת, ורמז כי מאחורי המיזם עומד המיסיון הנוצרי, שמטרתו "לצוד נפשות בני ישראל".
הכרוז טען כי החתומים על הכרוז הראשון אינם כולם חסרי פרנסה, אלא רבים מהם עובדים ומתפרנסים.
נראה כי בכור מיוחס הצליח לגייס תמיכה בקרב פשוטי העם שחיפשו דרכים לשפר את מצבם הכלכלי.
ראשי העדה אף ניסו להוכיח כי חתימות רבות על הכרוז של מיוחס היו מזויפות או של קטינים.
ג'יימס פין, הקונסול הבריטי בירושלים בין השנים 1846–1863, מילא תפקיד מרכזי בניסיון ההתיישבות בפע'ור.
פין העסיק את רפאל אברהם בכור מיוחס כמתורגמן ואיש קשר עם היהודים.
בספרו, פין מתאר כי הקים בפע'ור מפעל חקלאי, בסיועו של פיטר משולם, שכלל בנייה מחדש של הכפר, ניקוי מעיינות, נטיעת כרמים וקציר יבולים.
לדבריו, הוא אסף 98 מתיישבים למקום.
אולם, בעקבות סכסוכים קשים, ירידת כוחו של פין והאשמות נגדו מצד משרד החוץ הבריטי, הכפר נהרס על ידי ערביי הסביבה ב-1863.
משפחת פין ניסתה גם שנים רבות לאחר מכן, אף ב-1937, לקבל פיצוי על הנזקים והאדמות בפע'ור.
הכפר עצמו לא יושב מחדש מאז אותו ניסיון התיישבות.
בטבלה זו מוצגות פעולות טרור בולטות באירופה בעשורים שחלפו לאחר מלחמת העולם השנייה.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 1 במאי פיאנה דלי אלבנסי שבסיציליה פיגוע ירי 11 27 סלבטורה ג'וליאנו טבח שהתרחש בצעדת האחד במאי בסיציליה ובוצע על ידי הבדלן הסיציליאני סלבטורה ג'וליאנו וכנופיית הבנדיטים שלו.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 15 בספטמבר פריז פיגוע ירי 1 3 החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה ניסיון התנקשות בז'אק סוסטל על ידי טרוריסטים אלג'יראים, בו הוא ניצל אך עובר אורח אחד נהרג ושלושה נפצעו.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 18 ביוני ויטרי-לה-פרנסואה פיגוע תופת 24 יותר מ-100 ארגון הצבא הסודי (OAS) פיגוע נגד רכבת ממזרח לפריז
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 12 בדצמבר מילאנו,רומא פיגועי תופת 17 88 אורדינה נואובו מטען חבלה התפוצץ בסניף "פיאצה פונטנה" של הבנק המרכזי בעיר, כאשר היה עמוס בלקוחות.
17 בני אדם נהרגו ו-88 נפצעו.
שלושה מטענים נוספים התפוצצו במילאנו וברומא, ללא נפגעים.
מטען חבלה נוסף שלא התפוצץ נוטרל בידי המשטרה.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 4 בדצמבר בלפסט פיגוע תופת 15 17 כוח המתנדבים מאלסטר מטען חבלה, שהכיל 23 קילוגרמים של חומר נפץ, הוטמן בפאב שמרבית לקוחותיו היו אירים קתולים.
בשעה 20:45, המטען התפוצץ וגרם להתמוטטות הבניין.
נפגעים רבים נלכדו תחת ההריסות.
15 בני אדם נהרגו, בהם שני ילדים, ו-17 נפצעו.
הפיגוע היה הקטלני ביותר בבלפסט במהלך הצרות.
מאמן ההיאבקות במשלחת נרצח עם השתלטות המחבלים על המבנה.
שופט ההיאבקות נרצח כשהיכה את אחד המחבלים.
אחד המתאבקים חטף את רובהו של אחד המחבלים ונורה על ידי מחבל אחר.
המחבלים סירבו לתת לו טיפול רפואי והוא דימם עד מוות.
המחבלים דרשו שחרור של שני מחבלים בגרמניה ועוד כמה מאות בישראל.
בגרמניה שחררו מיד את השניים ובישראל סירבו.
החטופים יצאו עם המחבלים באוטובוסים למנחת שממנו טסו לשדה תעופה.
במהלך מבצע חילוץ כושל בשדה התעופה נהרגו כל בני הערובה ושוטר.4 באוקטוברפריזפיגוע תופת, פעולת דגל כוזב02נאו-נאציםפיצוץ חנות ספרים שזוהתה עם אש"ף.
החשד הראשוני נפל על קיצונים יהודים, אך התברר בהמשך שהפצצה הונחה על ידי נאו-נאצים שקיוו במעשה זה לעורר מהומות בין יהודים לערבים בצרפת.1 בדצמברדבליןפיגוע תופת2131כוח המתנדבים מאלסטרשתי מכוניות תופת שהתפוצצו באזורים הומי אדם בדבלין
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 4 באוגוסט סן בנדטו ול די סמברו פיגוע תופת 12 48 אורדינה נואבו מטען חבלה רב-עוצמה התפוצץ ברכבת בין רומא למינכן.
כתוצאה מעוצמת הפיצוץ, שאירע לאחר שהרכבת יצאה מתחנה בבולוניה, נהרגו 12 בני אדם ו-48 נפצעו, מתוכם כמה במצב אנוש.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור1 בפברוארהרעלה05המועצה המהפכנית הערביתפלשתינאים הרעילו בכספית תפוזים ישראליים וגרמו להערלתם של חמישה בני אדם.17 בפברוארגרנשה, מחוז דאוןפיגוע תופת, הצתה1230הצבא האירי הרפובליקני הזמנימחבלים הניחו פצצת תבערה מחוץ למסעדה.
הפצצה התפוצצה בטרם הספיקו המחבלים לאיים על הנוכחים בנוכחותה.18 בפברוארניקוסיהפיגוע מיקוח120לא ידועמחבלים חמושים פרצו למשרדי עיתון אל-אהראם המצרי, שם רצחו את עורך העיתון וחטפו כ-16 עיתונאים מצריים נוספים כבני ערובה.
בזמן שכוחות הביטחון הקפריסאיים מנהלים עימם משא ומתן, מצרים החליטה להוציא על דעת עצמה פעולת קומנדו לשחרור החטופים.
במהלך הקרב שהתנהל, נפצעו כ-20 שוטרים וחיילים, ובעקבותיו ניתקה קפריסין את יחסיה עם מצרים למשך שלוש שנים.
16 במרץ רומא פיגוע ירי, תופת ומיקוח 6 0 מכוניתו של אלדו מורו הותקפה על ידי "הבריגדות האדומות", שרצחה את נהגו ועוד חמישה שוטרים, חטפה את מורו והחזיקה אותו בדירת מגורים באחד מפרווריה של רומא.
20 במאי פריז פיגוע ירי ותופת 1 3 החזית העממית לשחרור פלסטין שלושה מחבלים פתחו באש והשליכו רימוני יד לעבר נוסעים של אל על באולם הטיסות היוצאות.
20 במאי לונדון פיגוע ירי, זריקת רימון 1 9 החזית העממית לשחרור פלסטין אוטובוס שהוביל עובדי אל על הותקף בידי מחבלים.
דיילת כבת 29 נרצחה ותשעה נוספים נפצעו.
אחד המחבלים נורה בידי השוטרים, מחבל שני נעצר ונידון למאסר עולם, והשלישי נמלט.
זוהי התקפת הטרור הקטלנית ביותר שבוצעה כנגד הצבא הבריטי בתקופת הצרות.
23 בספטמבר פריז פיגוע ירי ותופת 1 0 הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה חמוש פתח באש והשליך רימון בין קוני חג המולד ברחוב שאנז אליזה ורצח את מנהל משרד התיירות הלאומי הטורקי.12 באוקטוברהאגפיגוע ירי10הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניההתנקשות בחייו של בנו של שגריר טורקיה בהולנד.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 28 בינואר פריז פיגוע תופת 1 8 לא ידוע מטען חבלה שהתפוצץ הרס את קומת הקרקע של השגרירות הסורית בצרפת.
10 במרץ רומא פיגוע תופת 2 12 הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה שני מטעני חבלה התפוצצו במשרד של טורקיש איירליינס ברומא.
שני בני אדם נהרגו ו-12 נפצעו.
הפיצוץ השני נועד לפגוע באנשים שהגיעו למקום אחרי הפיצוץ הראשון.
27 ביולי אנטוורפן רימון 1 20 ארגון אבו נידאל הפיגוע באנטוורפן (1980): מחבל ערבי השליך רימון יד לעבר מסיבה של ילדי בית ספר יהודים לקראת היציאה לחופשה.
אחד נהרג ו-20 נוספים נפצעו.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים גורם מבצע תיאור 20 באוקטובר אנטוורפן פיגוע תופת 3 106 לא ידוע משאית תופת שהתפוצצה מחוץ לבית כנסת פורטוגזי במרכז אנטוורפן שבבלגיה, גרמה למותם של שלושה בני אדם ולפציעתם של 106, ולנזק רב לבית הכנסת ולחלונות החנויות והבתים באזור הפיצוץ.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים גורם מבצע תיאור 9 באוגוסט פריז פיגוע ירי ותופת 6 22 ארגון אבו נידאל שני מחבלים השליכו רימון ופתחו באש לעבר מסעדת גולדנברג, יצאו מהמסעדה, ונמלטו תוך שהם יורים לכל עבר.
שישה נרצחו, בהם שני אמריקנים, ו-22 נפצעו.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 7 בנובמבר אתונה פיגוע ירי 1 1 ארגון אבו נידאל חמוש ירה בשני מאבטחים בכניסה לשגרירות הירדנית ביוון.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 25 בינואר פריז פיגוע ירי 1 0 פעולה ישירה בכיר במשרד ההגנה הצרפתי נורה למוות.
מהפיצוץ הראשון נהרג אדם אחד וארבעה אחרים נפצעו.
ניסיון פיגוע נוסף במשרדי אל–על סוכל כשהמפגע נבהל, נמלט והשליך את מטען החבלה לתעלה.
27 בדצמבר רומא ווינה ואוסטריה פיגועי ירי 18 140 ארגון אבו נידאל התקפות ירי על דלפקי אל על בנמלי התעופה ברומא ווינה
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 6 בספטמבר איסטנבול פיגוע ירי, זריקת רימון 23 10 ארגון אבו נידאל הפיגוע בבית הכנסת באיסטנבול (1986): מחבלים חמושים ברובי סער ורימוני יד ביצעו טבח בבית הכנסת נווה שלום במהלך תפילת השבת, ורצחו כ-22 מתפללים.
בשעה שכוחות הביטחון הוזעקו למקום, השתמשו המחבלים ברימוני היד כדי לפוצץ את עצמם.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 19 ביוני 1987 ברצלונה פיגוע תופת 21 45 אט"א הפיגוע בהיפרקור: מכונית תופת התפוצצה בחניון התת-קרקעי של מרכז הקניות "היפרקור".
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור14 באפרילנאפולימכונית תופת517הצבא האדום היפנייעד הפיגוע היה מועדון חיילים אמריקניים בלב העיר 11 ביולי אתונה פיגוע התאבדות, פיגוע ירי ותופת 9 98 ארגון אבו נידאל בעת שעגנה אוניית סיטי אוף פורוס במזח בפיראוס, התפוצצה על ידה מכונית תופת בידי שני מחבלים מתאבדים.
לא היו אבדות בנפש כתוצאה מהפיצוץ.
כשיצאה הספינה לדרכה פתחו שלושה מחבלים באש על הסיפון וזרקו רימוני יד לעבר הנוסעים.
21 בדצמבר לוקרבי פיצוץ מטען חבלה 270 0 ממשלת לוב פיצוץ מטוס בואינג 747 של חברת "פאן אם" מעל לוקרבי
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 22 בספטמבר קנט פיגוע תופת 11 21 הצבא האירי הרפובליקני הזמני פיצוץ מטען חבלה שהוטמן בבסיס צבאי.
הפיצוץ גרם לקריסת המבנה, וגבה את חייהם של 11 חיילים שהשתייכו לתזמורת הצבאית של חיל הנחתים.30 בנובמברבאד הומבורגפיגוע תופת11סיעת הצבא האדוםאלפרד הרהאוסן, בנקאי גרמני ונשיא הדויטשה בנק שהוגדר בתור "האיש החזק ביותר במערב גרמניה", נרצח לאחר שמטען חבלה התפוצץ ברכבו.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור1 במרץאיסטנבולפיגוע תופת00חזבאללהמטען חבלה התפוצץ בסמוך לבית הכנסת נווה שלום.
זהו הפיגוע השני שהתרחש במקום מאז הפיגוע ב-1986.16 במרץקופנהגןחבילת נפץ10לא ידוע בוודאותמשרד "סוציאליסטים בינלאומיים"23 בנובמברמולןפיגוע הצתה30נאו-נאציםמחבלים נאו-נאצים השליכו בקבוק תבערה אל בית בו התגוררה משפחת מהגרים ממוצא טורקי ושלושת בני המשפחה שישבו בו נשרפו למוות.
תאריך מקום מדינה סוג הרוגים פצועים מבצע תיאור 25 ביולי פריז פיגוע תופת 8 80 הקבוצה האסלאמית החמושה הפיגועים בצרפת: שמונה בני אדם נהרגו וכ-80 נפצעו בפיצוץ מטען חבלה בתחנת הרכבת הפרברית של RER בסיינט מישל בפריז.
17 באוגוסט פריז פיגוע תופת 0 17 הקבוצה האסלאמית החמושה הפיגועים בצרפת: 17 בני אדם נפצעו בפיצוץ מטען חבלה ליד שער הניצחון בפריז.
3 בספטמבר פריז פיגוע תופת 0 4 הקבוצה האסלאמית החמושה הפיגועים בצרפת: ארבעה בני אדם נפצעו בפיצוץ סיר לחץ מלא בברגים ובמסמרים בכיכר בפריז.