tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך הנשים המשרד תכנון גשושיות לתוכנית לונה, תוכנית ונרה ותוכנית מארס הסובייטיות.
לאחר התפרקות ברית המועצות הופרטה החברה והפכה לחברת מניות ולאחת מהחברות הגדולות בתעשיית החלל של רוסיה והיא פועלת כקבלן של רוסקוסמוס.
גשושיות חלל: תוכנית ונרה, תוכנית וגה, תוכנית לונה,, תוכנית לונוחוד, תוכנית מארס, תוכנית זונד, תוכנית לונה-גלוב, תוכנית פובוס, מארס 96
לֹא תִשְׂנָא אֶת אָחִיךָ בִּלְבָבֶךָ היא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור ליהודי לשנוא יהודי אחר.
ולכן כשיחטא או יפגע בו אדם לא ישנאנו בלב וישתוק, אלא מצווה להודיעו ולומר לו בלשון רכה למה עשית לי כך וימחה הדבר מלבו.
לדעת הרמב"ם וספר החינוך האיסור הוא רק השנאה בלב אך אם הראה את שנאתו אינו עובר על לאו זה, אלא על איסורים אחרים שבין אדם לחברו.
לעומת זאת לדעת השאילתות והרמב"ן כל שנאה אסורה ואפילו שנאה בלב וכל שכן שאסור להכותו או לצערו.
לדעת המאירי אינו עובר על הלאו אלא אם נמנע מלהטיב עמו מחמת שנאתו.
במשנה ברורה (סימן קנו סעיף קטן ד) הכריע להלכה כדעת הרמב"ם.
כתב בספר אור החיים: .
אסור לאדם לדון את מי שהוא שונא, ושונא לעניין זה נחשב כל שאינו מדבר עמו שלשה ימים מחמת שנאה, חמור עוון זה משום שעובר עליו בכל רגע שמתעוררת השנאה בליבו.
בשו"ת מהרי"ל פסק שמותר לבקר חולה אפילו הוא שונאו כדי לכוף את יצרו, אך דעת הרמ"א שלא יבקר חולה ולא ינחם אבל שהוא שונאו שלא יראה כאילו שהוא שמח לאידו ובזה יצערו.
כתב שולחן ערוך הרב: שאם חטא אדם נגדו או ציערו צער הגוף אינו צריך להסיר השנאה מלבו ולמחול לו עד שיבקש ממנו מחילה.
גדולי הפוסקים הקילו בהלכות מסוימות כדי למנוע שנאה.
רבינו יונה בשערי תשובה: .
שנאה שבלב חמורה ביותר משום שלא יידע השנוא איך להישמר משונאו ולכן אסרה התורה את זה בפרטיות.
שנאה שטמונה בלב בוערת כאש ואינה נכבית והשנאה מתגברת והלבבות מתרחקים, ורק כאשר מראה השנאה ומוציא מלבו אז נכבית אש השנאה.
רשע מצְווה לשנוא עד שיעשה תשובה ויחזור מרשעו, שנאמר: (משלי ח, יג,), לדעת הרמב"ם דווקא אם התרה בו לפני שעבר עבירה במזיד ויודע שלא חזר בתשובה, ולדעת ספר החינוך דווקא אחרי שהוכיחו פעמים רבות ולא רצה לחזור בו.
ואף רשע שמצווה לשנאתו מצווה וחובה לגמול עמו חסד, בספר התניא כתב שצריך לשנוא רק את העבירות שעבר אך חובה לאהוב את האדם עצמו.
להלכה כתבו הפוסקים שבזמננו מצווה לאהוב את הרשעים, ואף רשע גמור יש איסור לשנאו כל זמן שלא הוכיחו ובדור שלנו אין מי שיודע להוכיח, (אבות פ"ב מ"א).
לא תתגודדו היא מצוות לא תעשה המופיעה בתורה () ועיקרה שלא לפצוע את הגוף בשריטה או בחבורה לאות אבל על המת.
מקור המצווה הוא בלשון הפסוק:
לכהנים, האיסור הזה הוזכר פעם שלישית ב:
ספר החינוך מבאר את שורש המצווה: .
האיסור לעשות שריטה כולל גם איסור עשיית חבורה בכל מקום בגוף, והוא חל על גברים ונשים כאחד.
אמנם בפסוק כתוב שהאיסור הוא לשרוט לאות צער על אדם שנפטר, מלשונו של הרמב"ם משמע שהאיסור הוא חלק מאיסורי הליכה בחוקות הגויים שהיו עושים כן לשם עבודה זרה: .
איסור 'לא תתגודדו' כולל את העושה שריטה על המת בין ביד בין באמצעות כלי, אך מי שמתגודד לעבודה זרה עובר רק אם עשה זאת בכלי.
דין זה נלמד מהפסוק , כלומר שצורת ההתגודדות לעבודה זרה היא באמצעות חרב או כלי אחר אך לא ביד.
בחינוך פסק שהשורט את עצמו בעקבות צער על אובדן ממון אינו עובר בלאו, אך זהו דבר אסור ומאוס.
בתלמוד בבלי מסופר שרבי עקיבא הצטער מאוד כשנפטר רבי אליעזר בן הורקנוס, והכה את עצמו עד שדמו שתת-לארץ, ואמר: , כלומר: יש לי הרבה שאלות בהלכה אך אין לי את מי לשאול.
בעלי התוספות מסבירים שאין במעשיו איסור "ושרט לנפש לא תתנו בבשרכם" משום שהוא עשה זאת על דברי התורה שאבדו עם פטירתו של רבי אליעזר ולא על רבי אליעזר עצמו.
הרמב"ן כתב שמהפסוק "לא תתגודדו" למדו חכמים שאסור להתאבל יותר מדי על אדם שנפטר.
השורט עצמו על המת עובר בלאו, ואם עשה זאת בעדים והתראה חייב מלקות.
שרט שריטה אחת על חמישה מתים או חמש שריטות על מת אחד, לוקה חמש מלקות.
בתלמוד מובא איסור נוסף שנלמד מאותו פסוק:
כלומר: לשיטת אביי האיסור הוא על מחלוקת בין שני בתי דין בעיר אחת ולא בין שני בתי דין בעיירות שונות, ולשיטת רבא האיסור הוא על מחלוקת בתוך בית דין אחד ולא על מחלוקת בין שני בתי דין.
הרמב"ם פסק כשיטת אביי וכתב: .
בספר החינוך מובא הסבר שונה: .
לאב (בסרבית: Лаб;Lab, באלבנית: Llapi או Lumi i Llapit) הוא נהר בהרי קופאוניק בצפון מזרחו של חבל קוסובו, שמקורו על יד הכפר פאלאטנה או ורחלאב, יובל ימני של הנהר סיטניצה.
הוא הנהר העיקרי בעמק מאלו קוסובו.
משם הוא זורם דרומה, חוצה את העיירה פודוייבה ואחר כך מעט צפון-מערבית מפרישטינה ביישוב וליקה רקה בכפר סטאנובץ (באלבנית - סטאנופצי אי פושטם) על יד העיר ווצ'יטרן נשפך לתוך הנהר סיטניצה.
אורכו של נהר לאב הוא כ-72 ק"מ.
לפי שמו של הנהר נקרא גם האזור מצפון לפרישטינה האזור לאב או לאפה (Llapë).
בסתיו ובחורף גשמים והמסת השלגים מהרי קופאוניק גורמים לשיטפונות על גדות הנהר.
יובליו החשובים של הלאה הם בטלבה וקצ'נדולסקה רקה.
אזגן הניקוז של הלאב מכסה 950 קמ"ר.
נכון לשנת 2015 אין הלאב עביר לאוניות.
הנהר היה משופע יותר במים עד לבנייתו של הסכר על הבטלבה מעל הכפר בטלבה, ויצירת מאגר המים בטלבה או אורלן, שנועדו לספק מים לעיר פרשטינה ולסביבה.
מקור השם של הנהר - "לאב" הוא פועל יוצא משינוי מסוג "שיכול עיצורים" (מטתזה) של השם הטרום-סלאבי "אַלְבּ".
שם זה דומה לזה של נהר לאבה או אלבה (אַלבּיס) במרכז אירופה, שמשמעותו בשפות גרמאניות "נהר" (הודו-אירופיות כמו השפות הסלאביות).
מקור הלאב בהרי קופאוניק, בין הפסגות פילאטוביצה ובלה סטנה, בגבול בין חבל קוסובו לתחום שבשליטת סרביה בימינו.
מקור הנהר הוא ביישוב פאלאטנו או ורחולאב במיזוג הנחלות מורגולסקה רקה ורצ'יצה .
הוא זורם אחר כך דרומה, חוצה את האזור "גורני לאב" (לאב העילי) דרך הכפרים מרינצה, בלה סטנה, מורגולה, ברֶצֶה ומטוחיה, וקולט את מימיהם של מספר נחלות מהרי קופאאוניק, אחר כך עובר את הכפר דונְיה פּאקאשטיצה ונכנס לשדה מאלו קוסובו.
אזור מאלו קוסובו שוכן בין הרי קופאאוניק בצפון ופרוגובאץ בדרום, ולהבדיל מגורני לאב, הוא מיושב באוכלוסייה צפופה.
אחרי הכפרים דוברי דו, בייצ'ינה, פראנה ולטאנצה, מגיע הנהר לעיר פודוייבו.
במקום הזה פונה הנהר מעט דרומית-מערבית ובבקעה שלו עוברת מסילת הברזל והכביש העיקרי ניש-פרישטינה.
אחרי הכפר כגדול גלאבניק, ביישוב לוז'אנה מקבל הלאב משמאל את היובל בטלאבה, וביישוב דונייה ליופצ'ה, מקבל מימין את יובלו הראשי, קצ'נדולסקה רקה.
בכפרים ואני דו ובסינייה, פונה הלאב לאט מערבה, עובר דרך הכפרים רשקובו, מיולשבו, פרילוז'ייה ובווליקה רקה, - בכפר סטאנובץ, על יד העיר ווצ'טרן, נשפך לנהר סיטניצה.
קרוב למקורות הלאב נמצאות חורבות של ארמון מימי הביניים של המלך הסרבי מילוטין (1321-1282) במקום שנקרא ורחלאב, בסרבית - "מקור הלאב".
ב-15 ביוני 1389 לפי לוח השנה היוליאני או 28 ביוני 1989 לפי לוח השנה הגרגוריאני התקיים קרב קוסובו או קרב שדה השַחֲרור בין הסרבים ובני בריתם לטורקים העות'מאנים, במקום המפגש בין הנהר לאב לנהר סיטניצה.
בעת מבצע כוח מאוחד ב־1 במאי 1999 בשעת ההפצצות האוויריות של כוחות נאט"ו על הגשר שעל הלאב בלוז'אנה, על ידי פודוייבו, פגז ששוגר ממטוס פגע באוטובוס נוסעים "ניש אקספרס" שחצה את הגשר, וגרם למותם של 60 נוסעים, רובם אלבנים מפודוייבס, לרבות 15 ילדים ואישה הרה.
פגז אחר פגע באמבולנס שהגיע מפרישטינה לטפל בנפגעים.
בדוח של הארגון Human rights watch (באתר סוכנות האו"ם לפליטים) (תקרית 41).
צוין ששלטונות סרביה דיווחו כי נהרגו 47 אנשים ו-16 נפצעו קשה.
דוקטור לאבוסלב קאדלבורג (בסרבו-קרואטית: Lavoslav Kadelburg; 26 באוגוסט 1910, וינקובצי, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 12 בדצמבר 1994, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) היה איש ציבור יהודי-יוגוסלבי, משפטן אשר כיהן כשופט בית המשפט העליון של סרביה תחת יוגוסלביה וכנשיא איגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה בין השנים 1964–1991.
לאבוסלב קאדלבורג נולד בווינקובצי למשפחה מהמעמד הבינוני.
אביו, טוביה, היה סוחר שהתיישב בעיר ב-1908. לאבוסלב רכש השכלה יסודית ותיכונית בעירו.
בהמשך, למד משפטים באוניברסיטת זאגרב וב-1935 רכש דוקטורט.
לאחר תום לימודיו עבר לוורשאץ ועסק בעריכת דין.
בשנים אלו הצטרך לתנועה הציונית וכיהן כיו"ר ההסתדרות הציונית בוורשאץ.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס לצבא היוגוסלבי כקצין מילואים בדרגת קפיטן.
במהלך הפלישה ליוגוסלביה נפל בשבי הוורמאכט ונלקח למחנה שבויים באוסנבריק אשר בגרמניה הנאצית, ובו היה כלוא ביחד עם אלברט וייס.
בתקופת השואה נרצחו כל בני משפחתו ובכלל זה אשתו מאגדה.
ב-5 במאי 1945 שוחרר ממחנה השבויים על ידי כוחות הצבא האדום.
לאחר המלחמה שב קאדלבורג לוורשאץ ונישא בשנית.
הוא מונה לשופט מחוזי בפנצ'בו ובהמשך מונה לעוזר התובע הכללי של וויבודינה.
ב-1951 מונה לשופט בבית המשפט העליון של סרביה תחת יוגוסלביה.
כן כיהן כבורר מטעם יוגוסלביה בבוררויות בינלאומיות, וכעוזר המזכיר הכללי של המועצה המנהלית הפדרלית של יוגוסלביה.
לאורך שנות פעילותו היה חבר ויושב ראש של מספר לשכות עורכי דין אזוריים וארציים.
ב-1969 מונה לשופט בבית המשפט הכלכלי העליון של יוגוסלביה.
במקביל לעבודתו המשפטית, שב קאדלבורג לעבודתו הציבורית בקרב יהודי יוגוסלביה.
הוא נבחר לוועד הפועל של איגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה, ובהמשך כיהן כסגן נשיא תחת אלברט וייס.
לאחר מותו של וייס מונה לנשיא איגוד הקהילות היהודיות.
הוא השתתף בכנסי הקונגרס היהודי העולמי ונבחר לוועד הפועל של הקונגרס.
בתקופת המלחמה הקרה שמר על קשרים עם ראשי קהילות יהודיות באירופה, בארצות הברית ובישראל, וזאת אף על פי שיוגוסלביה הייתה מדינה קומוניסטית וחברה בגוש המזרחי.
בעקבות מלחמת ששת הימים, ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכללן יוגוסלביה את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל.
למרות דרישת השלטונות ביוגוסלביה, סירב קאדלבורג להוציא הודעת גינוי לישראל מטעם איגוד הקהילות היהודיות של יוגוסלביה.
לאורך שנות פעילותו זכה לאותות הוקרה מממשלת יוגוסלביה ומארגונים יהודיים.
קאדלבורג פרש מתפקיד נשיא איגוד הקהילות ב-1991 וכיהן כנשיא לשם כבוד עד מותו ב-1994. הוא הלך לעולמו בבלגרד ב-1994 והוא בן 84.
בנו, פרופסור זוראן קאדלבורג (נולד ב-1950), הוא מתמטיקאי, אשר כיהן מספר פעמים כדקאן הפקולטה למתמטיקה של אוניברסיטת בלגרד.
לאבה היא עיר שמשמשת כבירת המחוז לאבה , שבגינאה.
לאבה נמצאת כ-212 קילומטרים מבירת גינאה, קונאקרי.
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,571 מילימטרים בשנה.
חודש אוגוסט הוא החודש הגשום ביותר (366 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש היבש ביותר (3 מ"מ גשם).
העיר ממוקמת ליד הכבישים N5, N8 ו-N27.
לאבד את אליס היא סדרה טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה ומותחן פסיכולוגי בהשראת אגדת פאוסט, שעלתה לשידור ב-HOT3 ב-18 ביוני 2020. את הסדרה יצרה וביימה סיגל אבין.
הסדרה נמכרה לשירות הסטרימינג "אפל TV פלוס", והיא הסדרה הישראלית השנייה שנרכשה על ידי אפל.
הסדרה עוקבת אחר אליס גינור (איילת זורר) קולנוענית מוערכת בת 40 פלוס, שמרגישה תקועה מבחינה מקצועית, זקנה מבחינה חיצונית, שאינה רלוונטית עוד ועייפה אל מול האנרגיה הבלתי נגמרת של שלוש בנותיה, אותן מגדלת ביחד עם דויד, שחקן מצליח ונחשק (גל תורן).
יום אחד, בפגישה מקרית ברכבת לבנימינה, בדרך חזרה לביתה בזכרון יעקב, פוגשת אליס את סופי (ליהי קורונובסקי) פאם פטאל צעירה ותסריטאית מבטיחה בשנות ה-20 לחייה, שמציגה את עצמה כמעריצה של אליס וחולמת שאליס תביים את התסריט שכתבה.
הכישרון, הנעורים והמיניות המתפרצת של סופי מעוררים את אליס, שמפתחת כלפיה אובססיה ומכניסה אותה אל תוך חייה המקצועיים, המשפחתיים והמיניים.
במה שנראה כבחירה מודעת, נשאבת אליס אל עולמה האפל וההרסני של סופי, וככל שהעלילה מתקדמת ומתפתלת כבר לא ברור מי חדרה אל חייה של מי, מי לוקחת ומי נותנת, ומי תוביל את מי אל הסוף הפטאלי.
אליס גינור (איילת זורר): אשת קולנוע בת 40 פלוס שירדה ממעמדה.
סופי מרציאנו (ליהי קורנובסקי): תסריטאית מבטיחה בשנות ה-20 לחייה, מציגה את עצמה כמעריצה של אליס.
דויד ברקת (גל תורן): בעלה של אליס.
עמי (שי אביבי): בן זוגה של סופי.
תמי (חלי גולדנברג): אמא של דויד.
תמיר (יוסי מרשק): שכן של אליס.
קרן (נובה דובל): שכנה של אליס.
בטיפולי פוריות, אשתו של תמיר.
פנינה (רונה ליפז-מיכאל): אמא של נעמי.
נעמי אלפיסי (נטע גולד): חברה של סופי.
יעל (נינה קוטלר): מלהקת את הסרט של סופי.
דנה/ מיה (ג'ייד הדס סקורי): השחקנית שנבחרה לגלם את דנה חברתה של אלינור בתסריט של סופי ובבימויה של אליס גינור.
נטע ריסקין הייתה מועמדת לגלם את דמותה של אליס.
הסדרה התחרתה בפסטיבל "קאן סירייס" בקטגוריות הסדרה הטובה ביותר, הבמאי, התסריטאי, המוזיקה שכתבו תום דרום ואסא רביב והתוכן, והייתה אמורה להיות מוקרנת בפסטיבל ב-30 במרץ 2020.
לאבוגאנג מות'יבה הוא כדורגלן דרום אפריקאי, המשחק בעמדת החלוץ בממלודי סאנדאונס.
מות'יבה התחיל לשחק כדורגל בגיל 11 בקבוצת הכדורגל של ממלודי סאנדאונס, כעבור שנתיים הצטרף לקבוצת הנערים "קמפטון פארק" ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ליל.
ביולי , מות'יבה חתם לשלוש שנים בקבוצה הבוגרת של ליל והצטרף מיידית לקבוצת המילואים.
במהלך עונת , מות'יבה הושאל לואלנסיין מהליגה השנייה.
בעונתו הראשונה במועדון, הבקיע שני שערים ב-9 הופעות ובסיום העונה סיכם לעונה נוספת במועדון.
בעונתו השנייה במועדון כבש 8 שערים ב-20 הופעות בליגה ולקראת סיום חלון העברות של ינואר , ליל החליטה להחזירו לשורותיה על מנת שיעזור לה במאבקי התחתית.
עד לסיום העונה, מות'יבה כבש 5 שערים ב-14 משחקים כולל צמד בניצחון 1–2 נגד דיז'ון במחזור האחרון, שהבטיח לליל עונה נוספת בליגה הראשונה.
על אף העובדה שהציג יכולת גבוהה בליל, המועדון ניסה למכור אותו, עקב חובות כלכליים בהן היה מצוי.
ב-31 באוגוסט 2018, מות'יבה חתם בשטרסבורג ששילמה 4 מיליון אירו עבור מחצית מכרטיס השחקן שלו.
ב-29 בפברואר 2020, נפצע בברכו ונעדר מהמגרשים לתקופה ממושכת.
ב-27 בינואר 2022 הושאל לטרואה עד לסיום העונה.
מות'יבה השתתף עם נבחרת הדרום אפריקאית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
ב-21 במרץ 2018, מות'יבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה, במשחק נגד במסגרת טורניר ידידות, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
מות'יבה, אף כבש בשתי ההופעות הבאות שלו בנבחרת, ובכך הפך לכדורגלן הראשון בתולדות נבחרת דרום אפריקה, הכובש בשלושת משחקיו הראשונים בנבחרת.
לֹא תָּקוּם פַּעמַיִם צָרָה הוא ביטוי מקראי.
במקורו הפירוש היה שהצרה תבוא בעוצמה רבה ובבת אחת.
בדורות מאוחרים יותר השימוש הרווח בו הוא במשמעות של איחול: צרה שקרתה פעם אחת לא תתרחש שוב.
לעיתים משמש כראשי תיבות: לא תקפ"ץ.
מקור הביטוי הוא בנבואת פורענות לאנשי נינוה ב:
מפרשי הפסוק מסבירים שהפורענות שתבוא עליהם תהיה כליה, ולכן אין צורך להכפיל את הצרה.
בדברי חז"ל מובא הביטוי מספר פעמים, ובחלקם המשמעות דומה לשימוש המאוחר:
בתלמוד מובאים דברי אביי שרוח זעף איננה מתמשכת שתי שעות, "לקיים מה שנאמר לא תקום פעמים צרה".
התלמוד מסייג את הדברים בכך שייתכן שהרוח תתמשך זמן רב יותר אם הפסיקה בין מופע רוח אחד לשני.
בילקוט שמעוני מובא שהמן לא רצה לגזור את הגזרה על עם ישראל בחודשים תמוז ואב משום "לא תקום פעמים צרה".
באוצר מדרשים מובא שלאחר תחיית המתים לא ימותו המתים שוב "אלא הקדוש ברוך הוא מוליכם לחיי עולם הבא".
משום שנאמר: "לא תקום פעמים צרה".
בדורות מאוחרים יותר השימוש בביטוי הוא במשמעות איחול שצרה לא תחזור על עצמה.
עם זאת, לעיתים שמש הביטוי במשמעות המקורית של פתרון מוחלט שתביא לסיום של בעיה.
למשל: "אנכי אשים רסן בפיה!
תנופת יד קלה אלחץ בלחיצת יד אחת ותמולל כקש בידי עדי לא תמשול לה עוד להתרומם לשלוח אצבע למולי.
היום, עוד היום ישב רוחי ויפלו היכלי הרוח אשר בנתה בחזון רוחה, ערר אעררם עד היסוד ולא תקום פעמים צרה!!".
לאבג'וי היא להקת אינדי רוק אנגלית שבסיסה בברייטון.
הם הוציאו את המיני-אלבום הראשון שלהם, Are You Alright?, ב-9 במאי 2021 יחד עם קליפים לשירים One Day ו-Taunt.
חברי הלהקה הם וויל גולד (שירה, גיטרה, כתיבת שירים), ג'ו גולדסמית' (גיטרה, כתיבת שירים), אש קאבוסו (גיטרת בס) ומארק בורדמן (תופים, כלי הקשה).
הלהקה נקראה במקור Hang the DJ.
הלהקה הוקמה על ידי גולדסמית' וגולד בשלב מסוים בשנים 2019–2020. שם הלהקה שונה מאוחר יותר ל-Lovejoy, על שם בנדיקט לאבג'וי, חבר של הלהקה.
גולד פגש את קאבוסו בחנות המבורגרים, הבחין בגיטרת בס על גבו ושאל אם הוא בלהקה.
קאבוסו הצהיר שהוא לא, אז גולד הזמין אותו להצטרף ללאבג'וי.
ב-10 במאי, הלהקה הוציאה מיני-אלבום הבכורה שלה, Are You Alright?, שכלל 4 שירים.
בימים לאחר מכן, שוחררו קליפים לשירים Taunt ו-One Day.
במאי 2021, הם הופיעו לראשונה במצעד האמנים המתעוררים של בילבורד במקום ה-10, בעקבות הצלחת מיני-אלבום הבכורה שלהם Are You Alright?.
ב-14 באוקטובר 2021, הלהקה הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Pebble Brain.
קליפים ל-Model Buses ו-Concrete שוחררו זמן קצר לאחר יציאתו של המיני-אלבום.
בנוסף למיני-אלבומים אלה, לאבג'וי הוציאה סינגל ב-26 בדצמבר 2021, גרסת כיסוי של Knee Deep at ATP מאת .
ב-12 במאי 2023, הלהקה הוציאה מיני-אלבום נוסף, Wake Up & Its Over האלבום מורכב מ-6 שירים.
קליפים לשירים It's Golden Hour Somewhere ו-Call Me What You Like שוחררו לפני ובאותו היום היציאה של המיני-אלבום.
אלבום פרטים מיקומי שיא מצעד האלבומים הבריטי מצעד האלבומים הקנדי מצעד האלבומים הפיני מצעד האלבומים האירי AGATA Dutch Album Top 100 ווה גה ליסטה מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד סוורייטופליסטן בילבורד 200Are You Alright?
פורמט: הורדה דיגיטלית, סטרימינג——————————Wake Up & It's Overפורסם: 12 במאי 2023
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס המוזיקה של iHeartRadioהאמן החדש הטוב ביותר (אלטרנטיבי ורוק)לאבג'וי
לא תשים דמים בביתך הוא האיסור הכולל את כל גורמי הסכנה התלויים במצבים קבועים, ובכלל זה עבירה על תקנות בטיחות בבנין, במקומות עבודה ועבירות תעבורה, ושימוש במבנים ובדרכים שאינם עומדים בתקנות ובתקנים.
לפי חלק מהדעות, שאר חיובי שמירת הגוף והנפש התלויים בהתנהגות האדם, כגון הרגלי אכילה, שימוש בחומרים מסוכנים, ודינים נוספים, כלולים אף הם באיסור "לא תשים דמים בביתך".
אולם לרוב השיטות בראשונים, איסורים אלו כלולים באיסור חבלה בגופו ובמצות ונשמרתם מאוד לנפשותיכם.
בכלל איסור זה של "לא תשים דמים בביתך", הימנעות מכל סכנה קבועה שעשויה לגרום נזק לגוף האדם, ובכלל זה עבירה על תקנות בטיחות בבנין, במקומות העבודה.
כל דיני מעקה נובעים מהטעם של .
בכלל איסור זה גם שימוש במבנים שאינם עומדים בתקני הבטיחות, כמו עלייה לגג שבו לא הותקן מעקה.
כך נאסר לעבור תחת קיר נטוי, על גשר רעוע, להיכנס למבנה בסכנת קריסה וכיוצא באלו.
מכח איסור זה ומחשש סכנה, הותרו עבודות אסורות בחול המועד כדי להכשיר מבנים לשימוש מחשש שמא אם תיאסר העבודה, ישתמשו בהם אנשים ויסתכנו.
אפילו במקום מצווה, אין סומכים על הנס, אם הסכנה ברורה, ואין לחרוג מכללי הבטיחות לשום צורך.
לא תתעב אדומי ולא תתעב מצרי הן שתי מצוות לא תעשה האוסרות למנוע נישואין של גרי צדק שבאים מהעם המצרי או מהעם האדומי עם בן זוג יהודי.
מקור האיסור הוא בפסוק ב:
התורה מגדירה את האיסור בהרחקת הדור השלישי של הגרים מעמים אלה על ידי ההנחיה: .
כמה ממוני המצוות מנו איסור זה במניין המצוות.
לדעת ספר החינוך מי שמחליט לא להתחתן עם דור שלישי של מצרי או אדומי משום שהצרו לישראל או בגלל שנאה למי שבא מעמים אלה עובר על האיסור, אך אינו לוקה כיון שהאיסור הוא לאו שאין בו מעשה.
הגר המצרי (או האדומי) עצמו וכן בנו אסורים לבוא בקהל, ואילו הנכד מותר.
איסור זה נקרא בתלמוד חייבי עשה, כיון שאין מצוות לא תעשה בתורה שאוסרת לשאת גר מצרי, ואיסורו של הדור הראשון והשני נלמד מתוך היתרו של הדור השלישי.
להלכה תופסים קידושין כאלה עם הדור הראשון או השני, אף על פי שהחיתון הזה אסור מהתורה, ויש צורך בגט כדי להתיר את הקידושין האלה.
בתוספתא מובא שרבי עקיבא סובר שמשעה שסנחריב בלבל את האומות אין הבחנה בין מצרים לאומות אחרות, וגר מצרי מותר לבוא בקהל מיד.
הרמב"ם פסק כדברים אלה של רבי עקיבא, והתיר לגר מצרי לבוא בקהל מיד.
לעומת זאת בה"ג מצדד שהאיסור נוהג גם כיום, וזאת משום שבתוספתא מובא שחכמים אמרו לרבן גמליאל שמצרים חזרו למקומם שנאמר: "מִקֵּץ אַרְבָּעִים שָׁנָה אֲקַבֵּץ אֶת מִצְרַיִם מִן הָעַמִּים אֲשֶׁר נָפֹצוּ שָׁמָּה".
מחלוקת זו מובאת להלכה ב.
האמור לעיל מתייחס לאיסור להתחתן עם מצרי או אדומי ראשון ושני.
לגבי האיסור לתעב מצרי או אדומי שלישי (או יותר) כתב במנחת חינוך שהאיסור נוהג בזמן הזה.
אחרי האב או אחרי האם
מצרי שני שנשא מצרית שנייה מוליד מצרי שלישי שמותר לבוא בקהל.
מכאן מוכיח התלמוד שאין די בכך שהאב יהיה מצרי שני, שהולכים אחרי האם לעניין זה ובנה של מצרית ראשונה מאב מצרי שני דינו כמצרי שני.
נחלקו הראשונים האם הולכים רק אחר האם, ולכן בנה של מצרית שנייה ממצרי ראשון נחשב מצרי שלישי ומותר לבוא בקהל, או שהוא נחשב מצרי שני ואסור לבוא בקהל.
לדעת הרמב"ם הולכים אחרי שני ההורים להחמיר, ואילו לדעת הרמב"ן הולכים רק אחר האם, והבן שלישי.
לפי דרך הרמב"ם מובן מדוע לא נשא מנימין מצרית שנייה, אך לפי דברי הרמב"ן צריך לומר שמנימין עצמו היה נשוי כבר בלא קשר לתוכניתו להתרת נכדו לבוא בקהל.
"לא תראה אותי בוכה" הוא שיר של הזמר-יוצר הישראלי עדן חסון.
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון, נדב אהרוני ואלמוג קריאף, עובד והופק בידי נדב אהרוני ויצא לאור כסינגל ב-25 ביוני 2023.
כשבוע לפני צאת השיר פרסם הזמר-יוצר הישראלי עדן חסון פוסט בו התוודה כי לאחר תקופה בה לא התאפשר לו ליצור מוזיקה חדשה אף על פי שניסה, הוא יצא לחופשה מהתעסקות במוזיקה, עסק בעצמו והגיע לתובנות חדשות.
באותו פוסט הודיע כי בזמן הקרוב הוא מתכוון להוציא כמות של שירים בהפרשי זמנים קצרים.ב-25 ביוני 2023 הוציא חסון 3 שירים ברצף, "חישגוזים", "לא תראה אותי בוכה" ו"החיים לפניי".
על "לא תראה אותי בוכה" כתב הזמר:
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון, נדב אהרוני ואלמוג קריאף, ועובד והופק בידי נדב אהרוני.
"לא תראה אותי בוכה" הוא שיר באורך 3:42 דקות, המשלב עיבוד מוזיקת דאנס אלקטרונית.
בשיר מתאר חסון שני בני זוג שהיו קרובים בעבר אך כעת התרחקו: .
וכשהוא שר מנקודת מבטה של בת הזוג הוא עובר לטונים גבוהים.
על גבי עטיפת הסינגל מופיעים עדן חסון והשחקנית נועה אסטנג'לוב.
התמונה צולמה על ידי רן יחזקאל ועוצבה בידי AVOXVISION ועדן חסון.
דור מאיר מועלם מ"מאקו" כתב כי זהו השיר הבולט ביותר מבין השירים שהוציא עדן חסון באותה תקופה.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב כי מתכונת הסיפורים של התרפקות על הטוב שהיה בעבר בין בני הזוג מול הנתק בהווה הפכה לתבנית כתיבה לא מעניינת ואף לא מרגשת.
ב-20 באוגוסט 2023 הוציא עדן חסון גרסת קאבר לשיר שעובד והופק בידי חסון ונדב אהרוני.
ב-4 ביולי נכנס השיר למצעד הסינגלים הישראלי היטליסט, ב-27 באוגוסט עלה למקום השני במצעד מדיה פורסט עם 188 השמעות בתחנות הרדיו הישראליות במהלך אותו שבוע, וב-2 בספטמבר עלה למקום הראשון במדיה פורסט עם 187 השמעות שבועיות.
נכון לנובמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-8.8 מיליון צפיות ביוטיוב.
לא תשתוק היא תנועה בחברה החרדית, הקוראת להשמעת קולם של נפגעי ונפגעות אלימות במגזר החרדי ולתמיכה קהילתית בהם.
בטאון "צריך עיון" תיאר זאת כ"MeToo חרדית".
כיום עמותת "הנני - למען הקהילה" עוסקת בפעילות הציבורית ובגיוס תמיכה לנפגעים ועמותת מגן עוסקת בסיוע משפטי וטיפולי לנפגעים.
באוקטובר 2015, פרסמה אביגיל היילברון (קרלינסקי), חרדית מבית ליטאי, פוסט בפרופיל הפייסבוק האישי שלה שעסק בתחושת הביטחון של נשים.
בעקבות פניות רבות שהיא קיבלה מנשים מהחברה החרדית שנפגעו בתקיפות, היא החליטה לפתוח עמוד פייסבוק בשם "לא תשתוק", וצרפה אליה את צביקי פליישמן ורחל גוטליב רושגולד, גם הם מהחברה החרדית.
את השם לדף ולתנועה נתן שותפה של היילברון ליוזמה, יעקב מתן, משורר חרדי.
עמוד הפייסבוק הזה הפך לכתובת עבור ילדים נפגעי עבירות בחברה החרדית והוביל לשיח על פגיעות.
לאחר מספר שנות פעילות החליטה היילברון שלא לקחת חלק פעיל בניהול עמותת "לא תשתוק", שהתפרקה כעבור זמן מה בהוראת רשם העמותות.
מרכז הסיוע מגן לקח על עצמו את האחריות לדף הפייסבוק ולהמשך הסיוע לנפגעי אלימות בחברה החרדית, ואף הוסיף את ההאשטג "לא תשתוק" ללוגו שלו.
ב-2021, בעקבות פרשת חיים ולדר ותגובות ההנהגה הרבנית החרדית להתאבדותו התעוררה התנועה בעוצמה גדולה, ואקטיביסטים חרדים רבים חברו לקריאה לשינוי ולהפסקת ההשתקה בחברה החרדית.
באותה שנה ארגנו פעילות חרדיות את מחאת בית יעקב הראשונה מסוגה כמחאה על המשך העסקתה של צביה רוטנברג כמנהלת סמינר מעלות בית יעקב החרדי, לאחר שמספר תלמידות לשעבר התלוננו שפגעה בהן.
בשנת 2022 הקימה היילברון יחד עם שרי קרויזר, יעקב מתן ואקטיביסטים חרדים נוספים את עמותת "הנני - למען הקהילה" שנועדה להמשיך ולהעצים את תנועת לא תשתוק בקרב הקהילה החרדית, ולחזק את התמיכה הקהילתית לנפגעי תקיפה בקרב המגזר החרדי.
בשנת 2023 עלה בהוט סרט תיעודי "השמיעי קולך" על סיפורה של התנועה ושל ארבע הנשים החרדיות המובילות אותה: אביגיל היילברון, שרי קרויזר, הדסה ברוך וגל רוסאייב.
התנועה מתחזקת בשנים האחרונות בעקבות עבודה מאומצת של אקטיביסטיות ואקטיביסטים חרדים הפועלים לקידום תמיכה בנפגעי ותקיפה במגזר החרדי ולהעלאת המודעות לנושא באמצעות קמפיינים, לובי פוליטי, הפגנות, גיוס המונים ועבודה עם גורמי סמכות חרדיים.
USS לאבון (DDG-58) ) היא משחתת מסדרת ארלי ברק בצי ארצות הברית.
היא קרויה על שם ג'ון פרנסיס לאבון, קפטן בחיל הכמורה של צי ארצות הברית, שזכה בכוכב הכסף במהלך מלחמת העולם השנייה בזמן ששירת בצוללת USS פטו.
הלאבון נבנתה בעיר באת' במדינת מיין, השדרית הונחה ב-25 במרץ 1992, המשחתת הושקה ב-20 בפברואר 1993. ונכנסה לפעולה ב-18 במרץ 1995, נמל הבית שלה הוא בסיס הצי האמריקני בנורפוק, וירג'יניה.
בסתיו 1996, ירתה הלאבון טילי טומהוק לעבר מטרות בעיראק, ובכך הפכה למשחתת הראשונה מסדרת ארלי ברק שעסקה בלחימה.
ב-1998, לאבון לקחה חלק ב- תרגיל נאט"ו "Exercise Dynamic Response 98", יחד עם ספינת התקיפה האמפיבית USS Wasp (LHD-1) .
ב-12 בספטמבר 2012, לאבון קיבלה הוראה להגיע לחופי לוב למקרה שארצות הברית תידרש לתקוף בתגובה לפיגועים בנציגויות הדיפלומטיות של ארצות הברית ב-2012.
ב-21 ביוני 2015, לאבון נכנס לים השחור יחד עם אניית ביון של הצי הצרפתי דיופיי דה לום (A 759) כחלק ממשימות הנוכחות של נאט"ו בעקבות סיפוח חצי האי קרים, בשהותה בים השחור, לאבון השתתפה בתמרונים משותפים עם הקורבטה Rear-Admiral Eustațiu Sebastian-class corvette למשך יומיים החל מ-22 ביוני 2015.
ב-27 ביוני 2015, החלה לאבון בביקור בן יומיים בנמל הים השחור של בתומי, ג'ורג'יה, כדי להשתתף באימונים עם משמר החופים של ג'ורג'יה ולהציע סיורים בספינה.
ב-14 באפריל 2018 השתתפה הלאבון במתקפה המשולבת על דמשק וחומס שבוצעה כתגובה על המתקפה הכימית בדומא, במהלך התקיפה ירתה הלאבון טילי טומהוק לעבר אתרים ממשלתיים וצבאיים בסוריה.
ב-14 באוקטובר 2023, מזכיר ההגנה של ארצות הברית, לויד אוסטין הודיע כי בהוראת הנשיא ג'ו ביידן ארצות הברית שולחת גם את נושאת המטוסים דווייט אייזנהאואר (CVN-69) יחד עם שלושה ספינות מלחמה, ביניהם לאבון, למזרח הים התיכון כדי להפגין תמיכה בישראל ולהרתיע את מדינות האויב סביבה.
ב-24 בדצמבר 2023 הודיע פיקוד מרכז של ארצות הברית שהלאבון יירטה 4 כטב"מים חות'ים מתימן, שנעו לעברה בדרום הים האדום.
לא תשכח הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2012 בבימויו של מייקל סאקסי, עם רייצ'ל מקאדמס וצ'נינג טייטום בפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בהשראת מקרה אמיתי של אישה שאיבדה את זיכרונה הקרוב לאחר תאונת דרכים ולא מכירה בבעלה כבעל אמיתי.
בסוף הסרט מופיעה תמונה של הזוג האמיתי ושני ילדיהם.
בסרט משובצים קטעי פלאשבק רבים.
הסרט הצליח מאד מבחינה מסחרית והיה שובר קופות.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי פרסי בחירת הנוער 2012, שחקן ושחקנית בסרט רומנטי (צ'ניניג טייטום ורייצ'ל מקאדמס), סרט דרמה וסרט רומנטי.
ליאו קולינס (צ'נינג טייטום) ואשתו פייג' (רייצ'ל מקאדמס) הם זוג נשוי צעיר שגר בשיקגו.
ליאו הוא בעל אולפן הקלטות ופייג' היא פסלת מצליחה שיש לה סטודיו משלה.
הם מתחתנים במכון האמנות של שיקגו בנוכחות חברים ואחר כך יוצאים לרחוב ומתנשקים תחת פסל שער העננים.
בלילה קר ושלגי הם יוצאים מבית קולנוע ונוסעים לביתם.
הם נעצרים ברמזור ופייג' מסירה את חגורת הבטיחות כדי לחבק את בעלה.
ברגע זה פוגעת בהם משאית מאחור וראשה של פייג' מנפץ את השמשה הקדמית.
ליאו נפצע קל ואילו פייג' מאבדת הכרתה ומוכנסת להרדמה והנשמה לאחר שנמצאו שטפי דם במוחה.
לאחר שהיא קמה היא אינה מזהה את ליאו ואת כל מה שהיה בארבע השנים האחרונות.
הוריה של פייג'-ביל ת'ורונטון (סם ניל) ואשתו ריטה (ג'סיקה לאנג)-מוזעקים לבית החולים.
מסתבר שפייג' נתקה את קשריה עם משפחה ועם ארוסה ג'רמי (סקוט ספידמן) לאחר שהחליטה לעזוב את לימודי המשפטים וללמוד פיסול.
פייג' לא מכירה בליאו כבעלה וההורים רוצים להחזירה אליהם אבל ליאו עומד על כך שתחזור לגור אתו.
המצב מסתבך כשזיכרונה של פייג' לא חוזר.
היא זוכרת רק את הזיכרון הישן שכולל את משפחתה ואת ג'רמי.
הוא מביא אותה לסטודיו שלה, היא אינה זוכרת דבר והם רבים.
פייג' חוזרת לבית הוריה לעזור לאחותה גוון (ג'סיקה מקנאמי) העומדת להתחתן עם ריאן (דילון קייבי).
ליאו מגיע לחתונה, מרגיש בודד ומתעמת פיזית עם ג'רמי.
ביל משכנע את פייג' להתגרש ולחזור ללימודי משפט וליאו חותם עם מסמך הגירושים לאחר שהתייעץ עם שותפתו לאולפן, לילי (טטיאנה מסלני).
חברתה דיאן (שרה קרטר) מגלה לה כי היה לה רומן עם אביה ביל אך אמה ריטה אמרה כי בחרה להישאר כדי לשמור על המשפחה.
כעבור זמן מחליטה פייג' לחזור לפיסול ושוכרת דירה בעיר.
היא מוצאת את כרטיס התפריט עליו כתבה את נדרי הנישואים שלה בחתונתה.
היא נתקפת געגועים ומוצאת את ליאו בפתח בית הקפה "מנמוניק" בו נהגו לבלות.
היא עדיין לא מזהה אותו כליאו איתו התחתנה בעבר.
לבסוף מוקרן צילום של הזוג המקורי ונכתב שהם התחתנו למרות שזיכרונה הקצר לא חזר אליה.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותרייצ'ל מקאדמספייג' קולינסצ'נינג טייטוםליאו קולינססם נילביל ת'ורנטוןאבא השל פייג'ג'סיקה לאנגריטה ת'ורונטוןאמא של פייג'ג'סיקה מקנאמיגוון ת'ורנתוןאחותה של פייג'סקוט ספידמןג'רמיארוס לשעבר של פייג'טטיאנה מסלניליליעובדת באולפן הקלטותשרה קרטרדיאןדילון קייביראייןבעלה של גווןלוקאס בראיינטקיילחבר
"לאבא שלי יש סולם" הוא סינגל שהוקלט על ידי שני הזמרים הישראלים עמיר בניון וששון איפרם שאולוב.
הוא יצא לאור ב-29 באוקטובר 2024 על ידי פרויקט ותן חלקנו, והופץ לשירותי הסטרימינג על ידי P.I.L.
"לאבא שלי יש סולם" נכתב, הולחן והופק על ידי תלמידי "ותן חלקנו".
שמו שאוב מהשורה הראשונה בשיר "אבא שלי".
השיר עוסק בחיבור עמוק בין האדם לעצמו, לחברה ולאלוהים.
בפתיחה מודגשות תחושות האחדות והאהבה בין בני האדם, תוך התייחסות לחשיבות של אמפתיה, כנות ואמונה באור הקיים בכל אחד.
הדימוי של "כמים הפנים בלב אדם" מסמל את ההשתקפות הפנימית של רגשות האדם, ואת ההשפעה ההדדית בינינו.
כמו כן, יש קריאה להכיר באמת שבסיפורים ובמורשת ההיסטורית של העם היהודי.
בחלק השני, השיר פונה לתפיסה עמוקה של תקווה ורצון לשינוי.
דימוי הסולם, המגיע עד "סוף העולם", מסמל את השאיפה להתעלות רוחנית ותיקון אישי.
השיר מזכיר את חשיבות החמלה, העידוד והנטייה לדון כל אדם לכף זכות.
"לאבא שלי יש סולם" הושמע רבות בתחנות הרדיו השונות בישראל.
הוא דורג בשיאו במקום השמיני במצעד המדיה פורסט, המבוסס על נתוני האיירפליי השבועיים בישראל.
לשיר יצאו כמה גרסאות כיסוי, בין השאר דואט של יוסף חיים של'שמחות ושל בצלאל שמיר, וקאבר של יענקי היל.
לאבינג הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי-בריטי משנת 2016, שנכתב ובוים על ידי ג'ף ניקולס.
הסרט מבוסס על סיפורם האמיתי של ריצ'רד ומילדרד לאבינג, זוג בין-גזעי מווירג'יניה, שנישואיהם הובילו לפסק הדין ההיסטורי של בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1967, שקבע כי איסור על נישואין בין-גזעיים אינו חוקתי.
בתפקידים הראשיים מככבים ג'ואל אדגרטון ורות נגה, ולצדם מרטון צ'וקאש, ניק קרול ומייקל שאנון.
הסרט מתאר את מאבקם של בני הזוג לאבינג לזכות לחיות יחד כבעל ואישה במדינתם, תוך התמודדות עם חוקים מפלים וסכנות אישיות.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן 2016 והיה מועמד לפרס דקל הזהב.
הוא הופץ בארצות הברית בנובמבר 2016 על ידי Focus Features.
הסרט הופק בתקציב של כ-9 מיליון דולר והכניס כ-12.9 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט מגולל את סיפורם של ריצ'רד ומילדרד לאבינג, זוג נשוי הוא לבן והיא שחורה המתגוררים בווירג'יניה של שנות ה-50, תקופה שבה נישואין בין-גזעיים היו אסורים במדינה.
לאחר שנישאו בוושינגטון הבירה, הם נעצרים עם שובם לווירג'יניה ומואשמים בהפרת החוק.
במקום לרצות עונש מאסר, הם נאלצים לעזוב את המדינה ולהתמודד עם קשיים רבים, כולל ריחוק ממשפחתם וחבריהם.
לאחר מספר שנים, בעזרת האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות (ACLU), הם פונים לבית המשפט העליון של ארצות הברית, בתקווה לשנות את החוק המפלה.
ג'ואל אדגרטון – ריצ'רד לאבינג: גבר לבן, בעלה של מילדרד, הנחוש להגן על משפחתו.
רות נגה – מילדרד לאבינג: אישה שחורה, אשתו של ריצ'רד, המובילה את המאבק המשפטי.
מרטון צ'וקאש – השריף ברוקס: אוכף החוק המקומי המתנגד לנישואיהם.
ניק קרול – ברני כהן: עורך דין צעיר מה-ACLU המייצג את בני הזוג.
מייקל שאנון – גריי וילט: צלם מגזין LIFE המתעד את סיפורם.
הסרט "לאבינג" זכה לביקורות חיוביות.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 89% בהתבסס על 289 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.63 מתוך 10. הקונצנזוס באתר מציין: "הסרט 'לאבינג' מציג סיפור חשוב עם הופעות משחק מרשימות, תוך גישה מאופקת ומכובדת".
באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 79 מתוך 100, בהתבסס על 46 ביקורות, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
רוית הכט מהעיתון "הארץ" כתב: "הסרט ניחן בבימוי אלגנטי וליריות עדינה, שמצייתים מצד אחד לתו התקן האיכותי (איטיות מידתית, משחקי תאורה, מעברים אינטליגנטיים וכו') אך שומרים מאידך על דופק פופולרי באמצעות גלישות עדינות לקיטש לגיטימי."
לאאדן היא שפה בנויה שפותחה בשנת 1982 על ידי סופרת המדע הבדיוני סוזט היידן אלגין .
אלגין יצרה את השפה כדי לענות על השאלה האם, ובאיזו מידה, השערת ספיר-וורף תקפה.
אלגין האמינה שרבות משפות העולם (כולל השפות ההודו-אירופיות) נועדו לבטא את רעיונותיהם של גברים בצורה מדויקת ככל האפשר.
כתוצאה מכך, נשים לא יכלו לבטא את רעיונותיהן כראוי.
הספר לאאדן היה ניסיון לבנות שפה המתאימה לנשים.
בטרילוגיית "שפת אם" שלה, אלגין חקרה את מקורותיה, התיאוריה והתפשטותה של השפה על רקע דיסטופיה שבה לנשים אין עוד זכויות אזרח .
מבין השפות הבנויות, לאאדן תופסת מעמד מיוחד משום שהיא שפה טונאלית.
לשפה שני צלילים (או ארבעה, תלוי בפרשנות), כלומר, תנועה קצרה וגבוהה מסומנת (למשל "ó"), ותנועה נמוכה לא מסומנת (למשל "o").
כאשר בוחנים תנועות כפולות, יש גם צליל עולה ("oó") וצליל יורד ("óo").
סוסוגה לאאוליאלמאליטואה לאואטאה פולטאיבאו פוסי שמידט הוא מדינאי ואיש עסקים סמואי, המכהן מאז ספטמבר 2025 כראש ממשלת סמואה השמיני.
הוא היה יושב ראש וסגן יושב ראש האספה המחוקקת של סמואה, וחבר פרלמנט מטעם מחוז הבחירה גאגאאיפומאוגה 3. שמידט הוא מייסדה ויושב ראשה של מפלגת האמונה באל אחד של סמואה (FAST).
שמידט הוא בנו של פוליטיקאי לשעבר ושר בממשלה, פולטאיו פוסי שמידט, ממייסדי מפלגת הגנת זכויות האדם (HRPP).
הוא נבחר לראשונה לאספה המחוקקת בבחירות 2006 מטעם HRPP, ושימש כסגן יושב ראש הפרלמנט עד 2011. לאחר מכן כיהן כיושב ראש האספה בין 2011 ל-2016. בבחירות 2016 נבחר שוב ומונה לשר החקלאות, הדיג והמחקר המדעי.
באוגוסט 2017 התפטר שמידט מתפקידו לאחר עימות משפטי ממושך עם חבר פרלמנט אחר, פסטה ואיפאו טוואגה, והועמד לדין באשמות זיוף וגניבה.
ביוני 2020 זוכה מכל ההאשמות.
במאי 2020 פוטר מהמפלגה על ידי ראש הממשלה טואילאפה סאיללה מלילגאוי לאחר שהצביע נגד תיקונים חוקתיים.
בעקבות כך הודיע כי יקים מפלגה חדשה בשם האמונה באל אחד של סמואה (FAST).
ביולי 2020 נרשמה רשמית המפלגה, ושמידט נבחר מחדש בבחירות המשנה שנערכו במחוזו באוגוסט אותה שנה.
לאחר הבחירות הכלליות של 2021 נבחר שמידט שוב, ומונה לשר החקלאות והדיג בממשלת פיאמה נעמי מטאאפה.
המינוי אושר על ידי בית המשפט לערעורים ביולי 2021, שסיים את המשבר החוקתי של סמואה.
בינואר 2025 הוגשו נגדו עשרה כתבי אישום, ובהם הטרדה, שיבוש מהלכי משפט והשמצה.
לאחר שסירב להתפטר, פיטרה אותו ראש הממשלה מטאאפה מתפקידו.
ימים ספורים לאחר מכן הדיח שמידט את מטאאפה ממפלגת FAST ונבחר בעצמו ליושב ראש ולמנהיג המפלגה.
בבחירות 2025 זכתה מפלגת FAST ב-30 מושבים בפרלמנט, ושמידט נבחר מחדש ברוב גדול.
ב-16 בספטמבר 2025 הושבע כראש ממשלת סמואה השמיני.
לאבירנתודונטייה (שם מדעי: Labyrinthodontia; מיוונית: "שיני מבוך") היא קבוצה פרפילטית של חולייתנים קדומים שמהווים מעבר בין דו-חיים לזוחלים.
בעבר נחשבה כתת-מחלקה של דו-חיים.
מיני קבוצת הלאבירנתודונטיה החלו להתפתח מתקופת הדבון ושגשגו לאורך הקרבון ובפרם, אז הגיעו לגדלים מרשימים כשהגדול ביותר היה הפריונוסוכוס, שאורכו עד 9 מטרים והוא היה הגדול שבמיני הדו-חיים.
לאחר הכחדת הפרם-טריאס הם התמעטו אך שרדו במספר אזורים מבודדים מתחרות.
האחרון שבהם היה הקולסוכוס מאוסטרליה, אשר הגיע לאורך 4-5 מטרים.
כיום ידוע כי איכתיוסטגאים אינם דו-חיים אלא קבוצה ללא מחלקה של בעלי ארבע רגליים (Tetrapoda), וכי חלקם ובעיקר דמויי הזוחלים שייכים לדו-חיים והטמנוספונדילים ונראים כאבות הדו-חיים קיימים (Lissamphibia).
גם המינים שלא שייכים לדו-חיים, נחשבים כקרובים אליהם יותר מכל יצור אחר.
לאגוס היא העיר הגדולה ביותר בניגריה וביבשת אפריקה, המטרופולין השנייה בגודלה באפריקה (אחרי קהיר), ובירת ניגריה בעבר.
לאגוס והערים סביבה הן חלק ממדינת לאגוס, אחת מ-36 המדינות המרכיבות את ניגריה, ששוכנת בדרום-מערב הפדרציה, על שפת האוקיינוס האטלנטי.
מספר התושבים בלאגוס שנוי במחלוקת בעקבות מפקדים סותרים שנערכו במהלך 2006. על פי המפקד שנערך על ידי הממשל המרכזי של ניגריה, מספר תושביה של מדינת לאגוס הוא כ-9.01 מיליון תושבים בעוד לטענת ממשלת לאגוס מספר תושביה של המדינה הוא כ-17.553 מיליון תושבים.
לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022, אוכלוסיית לאגוס מנתה כ-15.07 מיליון תושבים.
בתקופה הפרה-קולוניאלית הייתה העיר כפר של שבט דובר יורובה בשם אקו.
עד לכיבוש האזור בידי פורטוגל, ידעה לאגוס שבטים ושלטונות שונים, ביניהם ממלכת בנין.
במאה ה-16 נכבשה לאגוס על ידי פורטוגזים שבאו לארץ למטרת סחר עבדים.
בואם הפך את העיר לגדולה, המפורסמת והמאוכלסת ביותר בניגריה, ומרכז סחר עבדים גדול (מקור שמו של "חוף העבדים" לאורך מפרץ בנין).
בשנת 1861 נעשתה העיר מושבה רשמית של בריטניה, ונשלטה על ידה עד מתן העצמאות לניגריה בשנת 1960. אותן שנים של הקמת ניגריה עזרו ישראלים רבים בפיתוחה של העיר.
העיר הייתה בירת ניגריה עד 1982, כשהוחלפה בעיר הנבנת אבוג'ה, על מנת לעודד את פיתוח מרכז הארץ.
עד 1991 ישבו רוב הממשלות בעיר, אז עברה הממשלה סופית לאבוג'ה.
משמעות השם לאגוס בפורטוגזית היא אגמים.
שם זה ניתן לעיר בשל הלגונות הרבות המצויות לאורך חוף העיר.
אקלימה של לאגוס הוא אקלים דרום ניגרי.
בלאגוס ישנן שתי עונות גשומות: מאפריל עד יולי, שבהם יורדים הגשמים החזקים, ומאוקטובר עד נובמבר, שבהם יורדים גשמים חלשים יותר.
ישנן גם שתי עונות יבשות: מאוגוסט עד ספטמבר, ועונה יבשה ארוכה יותר מדצמבר עד מרץ.
העונה היבשה ביותר היא העונה שבה נושבות רוחות מכיוון מדבר סהרה, בין דצמבר לתחילת פברואר.
מרכז העסקים הראשי של לאגוס הוא האי המרכזי שלה, "אי לאגוס", שמחובר ליבשת בשלושה גשרים: גשר אקו, גשר קרטר וגשר היבשת השלישי שאורכו 12 ק"מ, לאי זה מחוברים גם "אי ויקטוריה" שבו מרכז העסקים החדש והאי איקויי, בו מתגוררים בני המעמד הגבוה.
ממזרח ל"אי ויקטוריה" ממוקם חצי האי לקי (Lekki), אזור מגורים יוקרתי שהתפתח במהירות במהלך השנים האחרונות.
הנמל הראשי של לאגוס ממוקם באפאפה, מערבית לאי לאגוס, נמל זה מהווה השער הימי העיקרי של ניגריה.
מרבית האזור המיושב של לאגוס הוא מצפון וממערב לאי לאגוס.
על אף שהאי לאגוס וסביבותיו הם מרכז העסקים של המטרופולין, הבירה הרשמית של מדינת לאגוס היא איקג'ה הנמצאת כ-20 ק"מ צפונית לאי לאגוס, בעיר זו שוכנים משרדי הממשלה המקומית ובה אזור תעשייה נרחב.
גם נמל התעופה הבינלאומי מורטלה מוחמד ממוקם סמוך לעיר איקג'ה.
העיר איקג'ה ממוקמת גאוגרפית במרכז המטרופולין, כאשר רצף השטח הבנוי נמשך צפונה באורך של 35 ק"מ עד לתחומה של "מדינת אוגון" הגובלת במדינת לאגוס בצפון.
במערבה של לאגוס נמשך רצף השטח הבנוי לאורך של 32 וק"מ עד לעיר אוג'ו (Ojo).
אזורים אחרים בלאגוס שנמצאים על היבשת הם: אבוטה מטה בה ממוקמים בניינים היסטוריים רבים מן התקופה הקולוניאלית, סורולרה, יאבה בה ממוקמת אוניברסיטת לאגוס, מושין, וכן אושודי, השוק הגדול ביותר בלאגוס ואולי אף בניגריה כולה.
מערכת השלטון בניגריה היא כפולה בדומה לנהוג בארצות הברית, כאשר ניגריה מורכבת משלושים ושש מדינות שונות.
לאגוס היא המדינה הקטנה ביותר מבחינת שטחה, מאידך היא בעלת האוכלוסייה הגדולה ביותר.
ומהווה מרכז העצבים של הכלכלה הניגרית.
הממשל הפדרלי של ניגריה שוכן בעיר אבוג'ה הממוקמת בצפון המדינה.
לממשל הפדרלי אחריות על הניהול הכללי של המדינה, בעוד לממשלה המקומית קיימות סמכויות נרחבות בנוגע למתרחש במדינה.
מדינת לאגוס מחולקת ל-20 רשויות מקומיות שונות, לרשויות המקומיות הללו סמכויות מוגבלות ביותר.
בין הרשויות המקומיות הגדולות ניתן לציין את אלימושו (Alimosho) בה 1,277,714 תושבים הממוקמת במערבה של המדינה ואת מושין (Mushin) בה 633,009 תושבים הממוקמת במרכז המטרופולין.
הממשל במדינה: בית המשפט העליון, והרשות השופטת של מדינת לאגוס נמצאים בעיר.
העיר משמשת מרכז תעשייתי, מסחרי, וצומת תחבורתי.
העיר מחוברת לכל חלקי המדינה על ידי מסילת ברזל.
העיר מייצרת מוצרי מתכת, מכונות, כימיקלים, ציוד אלקטרוני, מוצרי מזון, משקאות חריפים, טקסטיל ועוד.
בעיר נמצאים נמל התעופה ונמל הים הראשיים בניגריה.
לאגוס היא הנמל המוביל בניגריה.
נמל לאגוס המופעל בידי רשות הנמלים הניגרית, נחלק לשלושה חלקים עיקריים: נמל לאגוס, נמל אפאפה ונמל טין קאן, וכולם ממוקמים במפרץ גינאה.
מרכז העסקים של העיר ממוקם באי לאגוס (Lagos Island) ובאי ויקטוריה (Victoria Island) המחוברים ליתר חלקי העיר באמצעות שלושה גשרים שונים.
רוב האוכלוסייה מתגוררת באזור היבשתי צפונית ומערבית לאיים.
הנמל מייבא מצרכי מזון, מנועי רכב, מכונאות וחומר תעשייה גולמי.
סחר הייצוא בנמל בעץ ובמוצרים חקלאיים כמו קקאו ובוטנים התדרדר מאז שנות ה-1970 המוקדמות, למרות שהנמל ייצא כמויות גדולות של דלק גולמי, עם עלייה במספר בין 1997 ל-2000. מוצרי דלק ונפט מספקים כ-20% מהתמ"ג (תוצר מקומי גולמי), וכ-95% של שכר המטבע הזר בניגריה במלואו.
בעיר יש בתי ספר מקצועיים, מוסדות רבים של הכנסייה הנוצרית וארבע אוניברסיטאות:
לַאגוֹדֶחִי (בגאורגית: ლაგოდეხი) היא עיר בנפת לאגודחי, במחוז קאחתי שבמזרח גאורגיה, בגבול אזרבייג'ן–גאורגיה.
היא הוכרזה לעיר בשנת 1962. מייצרים בה יין, וטבק.
שמורת הטבע של לאגודחי נוסדה בשנת 1911.
הלאגונה מאדרה (בספרדית: Laguna Madre – "הלאגונה האם") היא לשון ים ארוכה ורדודה לאורך חופו הצפוני של מפרץ מקסיקו.
הלאגונה נמצאת לאורך חופי המדינות ארצות הברית ומקסיקו.
בשטחה של ארצות הברית האי פאדרה מפריד בין הלאגונה לבין מפרץ מקסיקו המצוי ממזרח ללאגונה.
הלגונה משתרעת בין קורפוס כריסטי בצפון לפורט איזבל בדרום.
בשטחי מקסיקו מצויה שרשרת איים המפרידה בין הלאגונה למפרץ מקסיקו.
שרשרת איים זו כוללת את האיים בארה לוס אמריקנוס (Barra Los Americanos), בארה חסוס מריה (Barra Jesus Maria) ובארה סוטה לה מרינה (Soto la Marina).
מפרץ באפין מהווה חלק של לאגונה מאדרה.
עומק המים הממוצע עומד על כ-90 סנטימטרים, והיא מחוברת למפרץ מקסיקו בשני מצרי ים רדודים וצרים, כך שלגאות ולשפל השפעה מועטה על מימי הלאגונה.
מליחות מימי המפרץ גבוהה ביותר, בשל תחלופת המים המועטה, ובשל ההתאדות המרובה האזור ומיעוט המשקעים.
המליחות הנמדדת משתנה בין 120 חלקים לאלף (12%) בתקופת יובש ל-20 חלקים לאלף (2%) לאחר רדת גשמים כבדים.
הלאגונה מאדרה נחשב לאחד מאתרי ההגנה על החי ועל בעלי החיים החשובים לאורך חופי ארצות הברית.
בלאגונה מצויים מינים רבים של דגים, ציפורים נודדות, צבי ים ואף חתולי בר.
הלאגונה מהווה אתר קינון מרכזי של ציפורים רבות בתקופת החורף.
לאגונה מאדרה (החלק המקסיקני) ביחד עם דלתת ריו גראנדה הוכרזו ב-2006 על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית.
לאדה (Lada, ברוסית: Ла́да) הוא מותג רכב המיוצר במפעלי אווטוואז ברוסיה.
ייצורה של המכונית הראשונה החל בעידן הסובייטי, ודגמים אלו עדיין נחשבים לפופולריים ביותר ברוסיה.
בשנת 1993 TTS, שנוסד בשנת 1992 על ידי ויאצ'סלב זובארב, חתם על חוזה עם אוטובאז.
בשנת 1995 נפתח מרכז הרכב הראשון — סלון LADA בעיר צ'לני החוף ויצא למשלוחים ישירים מהמפעל.
בשנת 1995 נפתח משרד בקזאן.
עד 1997 הועברו מכוניות מצ'לנוב.
בשנת 1966, החליטה המפלגה העליונה הסובייטית לייצר רכב חדש שיצטרף לדגמים הקיימים של מוסקביץ' וזפורוז'ץ, בכוונה להפכו לרכב הלאומי (כמו הסיטרואן 2CV הצרפתי והחיפושית הגרמנית).
הדבר נעשה גם על מנת לאפשר לציבור הרחב לרכוש רכב פרטי, כן באותה התקופה היו המכוניות בברית המועצות דבר ערך יקר ונדיר בקרב האדם הפשוט.
בהסכם בין ברית המועצות לאיטליה ובעיקר פיאט, נבנה מפעל חדיש לאותה התקופה על גדות נהר הוולגה שנחנך ב-1970, והחל מ-1971 החל לייצר כ-220,000 מכוניות בשנה.
עם עליית הפופולריות של הלאדה בברית המועצות הועלה ייצור המפעל במהלך שנות השבעים למספרים של כ-2,230 רכבים ביום וכ-1.5 מיליון בשנה.
עד שנת 1977 יוצרו אך ורק דגמים אשר עוצבו במקור בפיאט (פיאט 124, 124 Estate ו-124 Special, ש"תורגמו" ל-VAZ-2102, VAZ-2101 ו-VAZ 2103 בהתאמה), כאשר החליטה החברה להכניס רכב חדש ליצור.
הVAZ-2121 (יותר ידוע כלאדה ניבה) היה רכב שטח חדשני לאותה תקופה אשר השתמש בתיבת ההילוכים והמנוע של ה-VAZ-2103, ותואר כ"רנו 5 על בסיס לנד רובר".
גרסאות של הניבה מיוצרות עד היום.
בשנת 1978 הכניסה החברה את השינוי המהותי הראשון ברכבים מבוססי פיאט 124, כאשר החליפה את כל פנסי הרכב בפנסים משוכללים יותר, אך נשמר הדמיון הרב בין הרכב ה"חדש" VAZ-2106 ו-VAZ-2103 עליו הוא מבוסס.
ב-1980 התחוללה "מהפכה" בשוק הרכב הרוסי, כאשר נכנסה ליצור ה-VAZ-2105, השינוי המהותי ביותר שנעשה ברכב מאז הדגם הראשון.
הוא כלל פנסים מרובעים חדישים וכן רשת רדיאטור עשויה פלסטיק.
בשנת 1982 הצטרפה ל-2105 מכונית היוקרה VAZ-2107 שכללה רשת רדיאטור גדולה מן הרגיל, פנים המכונית חודש וכן שונו הפנסים האחוריים, ובסופו של דבר הצטרף דגם ה-VAZ-2104 ב-1984, שהיה בעצם שדרוג ל-2102 בסגנון ה-2105.
בשנת 1986, לראשונה בתולדות אווטווז, יוצרה מכונית חדישה על ידי המפעל שזכתה לשם "סמארה".
הרכב היה חדיש ביותר בהשוואה לרכבי הפיאט המתיישנים, בהיותו בעל עיצוב חדשני לאותה תקופה במדדים אירופאים, וכן בטכנולוגיה חדישה שיוצרה, לראשונה בתולדות החברה, כולה במפעל הרוסי.
כרגיל ל"מסורת" הסובייטית, הרכב צויד בתיבת הילוכים ידנית מיצור עצמי, אשר כללה לראשונה גם הילוך חמישי.
למרות זאת, תיבת ההילוכים כשלה לעיתים תכופות ואינה נחשבת לאחת מהצלחות החברה.
יחד עם ההצלחה היחסית של ה"סמארה", נפילת העידן הסובייטי אפשרה לאווטווז להתחיל לייצר דגמים רבים יותר תחת פחות פיקוח ממשלתי, ועם הפסקת ייצורם של רכבי המוסקביץ' המתחרים, דגמי הלאדה זכו בתכיפות לאהדה רבה ברוסיה למרות איכותם המתיישנת.
בשנת 1995 יצאה מפס היצור מכונית הלאדה 110 החדשה, דגם חדש לגמרי מבית היוצר של המפעל הרוסי שכללה שיפורים רבים בפלטפורמת ה"סמארה" והייתה למעשה התחלה של עידן חדש ביצור הרכב הרוסי.
בשנת 1997, עם כניסת תקנות זיהום אוויר חדשות ברחבי אירופה וצפון אמריקה, סיימה לאדה את מכירותיה בקנדה ובבריטניה ב-4 ביולי 1997, ובכך הפסיקה את יצוא רכבי החברה למדינות המערב (במדינות כמו קובה ומצרים מכירות הלאדה נמשכות עד היום (2014)).
בשנת 1998 יצא דגם הלאדה 111, שהיווה גרסת ווגון ללאדה 110. באותה השנה יצאה גם גרסת "ריסטיילינג" (עיצוב מחדש) ל"סמארה", שנמכרה בדגמי ה-VAZ-2114 ו-VAZ-2115. כמו כן, הופסק באותה התקופה ייצור ה"ניבה" המקורית (VAZ-2121) ויצאו גרסאות משופרות לרכב, בין היתר תחת השם VAZ-2123.
בשנת 2001 הופסק סופית ייצור רכבי ה-VAZ-2106 הקלסיים, ובכך הסתיימו כ-30 שנה של ייצור הדור הראשון והמשופר פחות של רכבי הפיאט המקוריים (VAZ-2105, VAZ-2104 ו-2107 נחשבו כ"דור השני" והמשיכו ביצור).
בתחילת שנות האלפיים, לאדה ביססה את מעמדה כחברת הדגל ביצור הרכב הרוסי, לאחר שדגמי הוולגה המחודשים לא נחלו הצלחה רבה בציבור ומפעל AZLK נסגר רשמית (המפעל עמד נטוש עם ציוד הרוס שנים רבות לאחר פירוק ברית המועצות).
בשנת 2004 הופסק ייצור הדור הראשון של ה"סמארה" (VAZ-2108, VAZ-2109 ו-VAZ-21099) ושוחרר לציבור דגם הסדאן "לאדה קלינה", שלאחר מכן שונה לדגם הצ'בק ב-2005. הרכב היה החדשני ביותר שיוצר על ידי לאדה באותה התקופה, עם עיצוב מקורי חדש לגמרי וכן מנוע 1.6 ליטר גם כן ביצור עצמי.
ברכב היו לראשונה גם מערכות בטיחות שעמדו בכל הסטנדרטים האירופאים, אך למרות זאת עדיין היה עם תיבת הילוכים ידנית "מסורתית".
הרכב גם לקה בטכנולוגיה וכלל טכנולוגיה ישנה יחסית לרכב ב-2004, כאשר הוגדר כ-"רכב חדיש מכל הבחינות, רק לשנות התשעים".
לאחר מכן ב-2007 שוחרר דגם הלאדה פריורה (VAZ-2171), שהיווה "ריסטיילינג" ללאדה 110 ובכך גם הפסיק את ייצור המכונית המתיישנת.
בשנת 2010, לאחר כ-30 שנות ייצור, הופסק ייצור ה-VAZ-2105 באופן סופי.
כחלק מחידוש קו דגמי הלאדה, הופסק ייצור כל מכוניות ה"סמארה 2" ב-2012-2013 וכן ייצור ה-VAZ-2104 ב-2012. ברוסיה הופסק גם ייצור ה-VAZ-2107, אך הדגם מיוצר עד היום במצרים בעקבות הפופולריות הרבה שלו.
בכך הופסק ייצור עקבי של כ-100,000 מכוניות בשנה (שהגיע לשיאים של 2 מיליון בעידן הסובייטי) של רכבי הלאדה הקלאסיים, שהפכו בכך לפלטפורמת הרכב הנמכרת ביותר בעולם אחרי החיפושית הגרמנית והפורד מודל T האמריקאי.
הרכב VAZ-2107 הוא הפופולרי ביותר ברוסיה עד היום, בין היתר בעקבות עמידות המתכת ברכב ומחירו הנמוך (100,000 רובל רוסי, כ-2500 דולר אמריקני.
לאדה וסטה: רכב פרטי, מיוצר מאז 2015
לאדה פריורה : רכב פרטי שיוצר בשנים 2007-2018.
לאדה ניבה: רכב שטח בפיתוח רוסי מבוסס מכללי פיאט, מיוצר ברצף מאז 1977.
לאדה 2123: מיזם משנת 2003 משותף עם קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס ליצור רכב שטח חדיש ודל תקציב.
לאדה סאמארה: מכונית משפחתית קומפקטית בתצורת סדאן או הצ'בק.
לאגוּש (בפורטוגזית: Lagos, במשמעות "אגמים") היא עיר ורשות מקומית בדרום אלגארבה שבפורטוגל.
אוכלוסיית הרשות המקומית מונה 27,041 תושבים, מתוכם 14,675 מתגוררים בעיר.
מרבית האוכלוסייה מתגוררת לאורך קו החוף ומתפרנסת מענף התיירות.
אזור פנים המחוז מיושב בדלילות, ומרבית התושבים המתגוררים בו מתפרנסים מחקלאות ומיערנות.
העיר ממוקמת 35 ק"מ מזרחית לנקודת סאגרש, המקום הדרום-מערבי ביותר ביבשת אירופה.
מקור השם הוא ככל הנראה קלטי ונובע מן המילה Lacobriga, בו השתמשו הרומאים מאוחר יותר.
קיימת עדות להגעת הפיניקים לאזור מפרץ לאגוש, בשל הדגה העשירה באזור, ובמיוחד דגי טונה, סרדינים ומיני סרטנים.
המקום נכבש לראשונה על ידי קרתגו, אשר גייסה את התושבים הקלטיים המקומיים למלחמתם נגד הרומאים.
הם ניהלו במקום כרמים ומטעי עצי זיתים.
לאחר מכן התיישבו בו רומאים והיישוב הפך לחלק מן הפרובינקיה לוסיטניה.
בחפירות באזור נמצאו מספר ממצאים מן התקופה הרומית.
האזור היה זירת המאבק בין קווינטוס סרטוריוס לקאיקיליוס מטלוס והעיר הייתה נמל חשוב.
לאגוואט היא עיר בצפון אלג'יריה.
העיר היא בירתה של מחוז לאגוואט.
היא שוכנת מדרום להרי האטלס ומצפון למדבר סהרה, במרחק 400 ק"מ דרומית לבירה אלג'יר.
הנהר "ואדי דג'אדי" זורם ליד העיר.
העיר מוזכרת לראשונה במאה ה-11 (לפי ההיסטוריון אבן ח'לדון) והייתה תחת שלטון מרוקאי ועות'מאני.
בשנת 1852 כבשו הצרפתים את העיר.
צבא של 6,000 חיילים, תחת פיקודו של שלושה גנרלים, (פליסייר, יוסוף ובואוסקרן) - הטילו מצור על העיר לאגוואט.
הקרב החל ב-21 בנובמבר, עד 4 בדצמבר של אותה שנה, העיר לאגוואט הייתה סוערת.
היה חיסול שיטתי של האוכלוסייה לפי פקודה, יותר משני שלישים נהרגו.
שאר אוכלוסיית העיר ניצלו בקושי באמצעות כניעה.
הצרפתים הרסו שכונות שלמות ובנו במקומם בתים חדשים ומודרניים.
מאז 1962, לאגוואט היא תחת שלטונה של אלג'יריה העצמאית.
בשנת 1974 לאחר החלוקה המנהלית המחודשת, לאגוואט החזירה לעצמה את מעמדה כעיר בירה של המחוז.
אוכלוסיית העיר לאגוואט מנתה 170,693 תושבים במפקד האוכלוסין שהתקיים ב-2012. העיר מהווה חלק ממחוז לאגוואט, שאוכלוסייתו הכוללת היא כ-480,000 תושבים.
גרף האוכלוסייה מתייחס לכמות האוכלוסייה בעיר בעידן אלג'יריה העצמאית:
מאז 14 בספטמבר 1955 העיר היא מקום מושבה של "הדיוקסיה של לאגוואט" , שהוקמה ב-19 ביולי 1901. ב-10 ביוני 1948 ביקרה במקום נציגות האפיפיור.
הדיוקסיה כפופה ישירות לכס הקדוש והיא מקום מושבו של הארכיבישוף של אלג'יריה.
בעיר קיימת אוניברסיטת "עאמר טלידג'י".
העיר ממוקמת על ציר תחבורה ראשי (N1) החוצה את המדינה מצפון לדרום.
במזרח העיר קיים נמל תעופה בינלאומי גדול, "אל-מקרארג".
ותחנת רכבת המקשרת את העיר עם שאר המדינה.
60 ק"מ דרומית לעיר נמצא שדה הגז "חאסי ראמל", שהוא הגדול ביותר בצפון אפריקה.
עד לסוף 1948 הייתה בעיר קהילה גדולה.
בעיר היו בתי כנסת ובית ספר המלמד עברית.
כל יהודי העיר עזבו בעקבות הרב המקומי שעלה לישראל.
לאבק היא עיר במדינת טקסס שבארצות הברית.
העיר לאבק היא בירת מחוז לאבק, וממוקמת בחלק הצפון-מערבי של טקסס.
על פי ההערכות של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2012 אוכלוסיית העיר הייתה 236,065, מה שהפך את לאבק לעיר ה-84 בגודלה מבחינת אוכלוסייה בארצות הברית וה-11 בגודלה בטקסס.
העיר נחשבת למרכז הכלכלי של אזור המטרופולין לאבק, אשר בה מתגוררים כ-297,669 על פי ההערכות של מפקד האוכלוסין ב-2012.
העיר לאבק מכונה "עיר המרכז", הכינוי נובע מהיותה מרכז כלכלה, חינוך ובריאות בצפון מערב טקסס.
האזור הוא אזור גידול הכותנה הרציף הגדול ביותר בעולם ותלוי רבות בהשקיית מים המגיעים מן אקוויפר אוגלהלה.
אתר CNNMoney.com דירג את לאבק במקום ה-12 ברשימת הערים הטובות ביותר לפתיחת עסק קטן.
האתר ציין את אווירת העסקים המסורתית בעיר, את מחיר ההשכרה הזול יחסית למקום מסחרי ואת המיקום המרכזי של העיר ושיתופיות העירייה.
בית הספר התיכון בעיר, 'לאבק היי סקול' זכה לסיקור עיתוני שלוש שנים ברציפות על ידי מגזין החדשות ניוזוויק כאחד מהתיכונים הטובים ביותר בארצות הברית.
מחוז לאבק נוסד בשנת 1876, נקרא על שמו של תומאס סאלטוס לאבק, רנג'ר לשעבר ואחיו של פרנסיס לאבק, מושל טקסס בזמן מלחמת האזרחים.
כבר בתחילת 1884, הוקם בעיר סניף דואר פדרלי בשם לאבק.
אולם, העיירה לאבק לא נוסדה עד שנת 1890, כשנוסדה העיירה, היא נוסדה מהתמזגות ייחודית בין שתי עיירות קטנות הנקראו 'אולד לאבק' ו'מונטריי'.
מונחי הפשרה כללו על שמירת שם לאבק.
בשנת 1891 לאבק הפכה לבירת המחוז וב-16 במרץ 1909 נוסדה העיר.
הקולג' הטכנולוגי של טקסס (כיום 'Texas Tech University') נוסד בלאבק בשנת 1923. אוניברסיטה נפרדת, 'Texas Tech University Health Sciences Center' (נפתחה בשם Texas Tech University School of Medicine) נוסדה ב-1969. האוניברסיטה הנוצרית בלאבק נוסדה ב-1957.
בעיר נמצא מוזיאון 'לאבק לייק לאנדמרק' אשר מופעל על ידי האוניברסיטה הטכנולוגית של טקסס.
המוזיאון הוא שמורת טבע והיסטוריה ונמצא בקצה הצפוני של העיר, במוזיאון המבקרים יכולים לצפות בחפירות ארכאולוגיות אקטיביות, לראות הוכחות של 12,000 שנים על קיום ועיסוק בני האדם באזור, בני אדם עתיקים וחיות שנכחדו.
חלק אחר במוזיאון מראה מבנה היסטורי של חוות שונות באזור.
באוגוסט 1951 נראו מעל שמי העיר אורות בצורת האות V.
סדרת התצפיות של "אורות לאבק" קיבלו פרסום לאומי ונחשבות לאחד ממקרי העב"ם הראשונים הגדולים.
התצפיות נחשבו לאמינות מכיוון שסדרת האורות נראו גם על ידי פרופסורים למדע בקולג' הטכנולוגי של טקסס אשר היו עדים למקרה, אחד מהסטודנטים בקולג' גם צילם את התקרית, התמונות הודפסו בפריסה כלל לאומית בעיתונים ומגזינים.
פרויקט הספר הכחול, מחקר רשמי של חיל האוויר האמריקני על תקריות עב"מים, פתח בחקירה מקיפה על המקרה.
הם הסיקו שהתמונות שצילם הסטודנט היו אמיתיות ולא תרמית, אך דחו את האורות כעב"מים ואמרו שהאורות בשמיים היו עשים או סוג של ציפורים הנקראים פלובר.
חיל האוויר טען שהחלק התחתון של העשים או הפלוברים השתקף בזוהר האורות של הרחוב החדש בלילה.
אולם, חוקרים אחרים חלקו על הסברים אלו ועבור רבים, "אורות לאבק" עדיין נשארה בגדר תעלומה.
בשנת 1960, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית דיווחה ש-91.9% מאוכלוסיית העיר הם לבנים ו-8.0% שחורים.
בתאריך 11 במאי 1970, סופת הטורנדו 'לאבק' הכתה בעיר.
26 אנשים נהרגו, ושווי הנזקים היה מוערך בכ-125 מיליון דולר.