tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כיום מקובל על רוב החוקרים, בייחוד אלו העוסקים באבולוציה של השפה, כי שפה טבעית היא צורת תקשורת ייחודית בעולם הטבע, שכוללת מערכת של סימנים המצביעים לא רק על ישויות בעולם אלא גם זה על זה, אולם הגדרה זו שנויה במחלוקת.
השפה מיוחדת למין אחד בעולם.
אם מקבלים את הגדרת השפה דלעיל, הרי שככל הידוע לחוקרים היום, רק בני אדם משתמשים בשפה.
כמעט כל בני האדם מדברים, ללא תלות במיקום הגאוגרפי וברמה התרבותית.
הדיבור מתפתח על ידי חשיפה לדיבור המבוגרים בסביבת הילד הנולד.
בקרב המין האנושי עצמו השימוש בשפה נפוץ מאוד, וכל בני האדם הבריאים משתמשים בה באופן אינטואיטיבי.
אי חשיפה לדיבור בני האדם עד גיל שלוש, מונע התפתחות כושר הדיבור אצל הילוד.
קשה להסביר את הפער בין בעלי החיים, בייחוד אלה הקרובים גנטית לאדם כגון שימפנזה ובונובו, שאינם מדברים כלל, לבין בני האדם שכמעט כולם מדברים.
פער כזה קיים רק בתכונות מעטות.
בדרך כלל המחקר האבולוציוני מצליח להצביע על התפתחות הדרגתית של איבר, התנהגות או יכולת קוגניטיבית.
הבעיה נעשית מסובכת עוד יותר, כיוון שקשה להצביע על יתרון ברור של השפה על-פני צורות תקשורת אחרות.
אומנם ברור שהשפה משכללת את יכולת התקשורת, אולם בהתחשב במשאבים שהיא צורכת, לא ברור מדוע היא מהווה יתרון עד כדי כך שאין לאדם יכולת להסתדר בלעדיה.
כתוצאה מקשיים אלה, נזנח המחקר בתחום האבולוציה של השפה במשך שנים רבות.
התפתחות הבלשנות המודרנית מאז ימי דה סוסיר בסוף המאה ה-19, ועבור בנועם חומסקי באמצע המאה ה-20, סיפקה כיוונים חדשים למחקר, בעיקר משום שיצרה זיקה בין הבלשנות לפסיכולוגיה ולביולוגיה ותיארה את הקשר בין התחומים.
תמריץ נוסף לעיסוק בתחום, החל מסוף המאה ה-20, הוא פיתוח שיטות מחקר חדשות המבוססות על מודלים מתחום הסמיוטיקה ותאוריית המערכות המורכבות המאפשרות לנו להבין את האופן שבו מתרחשים תהליכים התפתחותיים בתחום התקשורת והשפה.
גם ההתפתחויות בחקר מוצא האדם, למשל, גילוי שרידי המין הומו הביליס בשנות ה-60 של המאה ה-20, וההתפתחויות בחקר קופי אדם במהלך המאה ה-20, תרמו רבות להתעניינות המחודשת בתחום האבולוציה של השפה.
העיסוק באבולוציה של השפה מחייב הגדרה מדויקת של המושג "שפה", או ליתר דיוק שפה טבעית הקרויה היא גם "שפה אנושית".
יש הרואים בהגדרה זו את לב המחלוקת בנושא האבולוציה של השפה.
"שפה" היא מושג מעורפל בהקשרים רבים.
המונח "שפה טבעית", שבו עוסק המחקר באבולוציה של השפה, מתייחס למערכת של סימנים או "סמלים", אשר ביניהם מתקיים קשר תחבירי, באופן כזה שהסימנים מצביעים על ישויות בעולם, אבל גם מצביעים זה על זה.
לדוגמה: במשפט "דני אמר שהוא רעב" המילה (הסימן) "הוא" מצביעה על המילה "דני", שמצביעה בתורה על ישות בעולם, היא מצביעה על אדם ששמו דני.
מקובל לומר שהיכולת להשתמש במערכת סימנים כזאת ייחודית לבני אדם, אולם אין לכך הוכחות חד-משמעיות.
מערכות סימנים רבות של בעלי חיים נבדקו ולא נמצאו מתאימות להגדרה זו.
עם זאת, ייתכן כי קיימות מערכות סימנים שלא זוהו ולפיכך לא נבדקו.
בנוסף, קשה מאוד לזהות שפה אצל בעלי-חיים אם, למשל, הם משתמשים בקולות בתדרים שאינם נשמעים באוזן אנושית.
בעיה אחרת היא שההגדרה הזאת מתארת דגם שהשפות האנושיות סוטות ממנו לעיתים קרובות.
למשל, קשה לקבוע על מה מצביע הביטוי "פסח" במשפט: "היום פסח".
האם הכוונה לתאריך בלוח השנה, למצב שבו אין אוכלים לחם, למצב שבו מזג האוויר אביבי, או לכל אלה גם יחד.
דוגמה מובהקת לבעייתיות זו אפשר למצוא במשפט כגון: "השבת שלי ביום שלישי", שבו הביטוי "שבת" מצביע רק על מאפיין אחד של המושג או הישות "שבת" - יום חופש, ולא על מכלול המאפיינים של המושג.
בסופו של דבר, השפה נמצאת כל הזמן באינטראקציה עם מערכות תקשורת ומערכות קוגניטיביות אחרות.
היכולת ליצור מושג מופשט כגון "שבת" וכן להפריד ולקבץ את מאפייניו השונים חליפות בהתאם לנסיבות הקשורות במשפט עצמו או במצב שבו הוא נאמר.
לפיכך, קשה להצביע על המאפיין המייחד שפה טבעית אנושית ממערכות תקשורת אחרות.
השפה משמשת לתקשורת ושייכת למערכות תקשורת נוספות, כגון, השמעת קולות, שפת גוף, סימני יד.
השפה היא גם שיטה למיפוי העולם, כלומר מערכת שמאפשרת זיהוי של ישויות בעולם ותיאור הקשרים ביניהן, או ליצירה של ידע ומשמעות.
הגדרה כזאת מעמידה את השפה בשורה אחת עם יכולות קוגניטיביות אחרות כגון ראייה, זיכרון ועוד, ומרחיבה אותה אל מעבר לתחום התקשורת.
לפי הגדרה זו, השפה מעניקה יתרון גם לאדם שנמצא לבדו בעולם.
איתור "מבשרים" לשפה אצל בעלי-חיים
במסגרת מחקר האבולוציה של השפה נעשה ניסיון לאתר "מבשרים" ליכולת הלשונית בבעלי חיים, במקביל להתפתחות וההשתכללות האבולוציונית של מיני היצורים החיים.
כמעט כל האורגניזמים מקיימים סוג מסוים של תקשורת בינם לבין פרטים אחרים במין שלהם ואפילו בינם לבין מינים אחרים.
במובן הרחב ביותר ניתן לראות אפילו ביחסים ההדדיים בין צמחים לבין חרקים מאביקים סוג של תקשורת, שיכולה להגיע לעיתים לרמה מפתיעה של שכלול, למשל במקרה של סחלבים המייצרים פרומונים המחקים פרומוני-מין של המאביקים שלהם כדי למשוך אותם.
אין ספק שמערכות התקשורת האלה מעבירות מידע, ואף נראה שחלק מהן כוללות מערכות של סימנים מוסכמים.
חרקים ארסיים למשל, נוטים להופיע בשילוב הצבעים צבעים של צהוב-שחור או כתום-שחור, וישנם גם חרקים בלתי ארסיים המתחזים לארסיים על ידי שימוש בקוד הצבע הזה.
עם כל זאת, לא כל מערכת תקשורת יכולה להיחשב כ"מבשרת" של השפה האנושית.
"מבשרי" השפה האנושית אמורים לכלול לפחות חלק מהמאפיינים הבאים:
העברת מידע בין פרטים של מין כלשהו, כלומר בין אורגניזמים שלמים ועצמאיים השייכים למין ביולוגי אחד.
מערכת של סימנים או סמלים המצביעים על ישויות בעולם, כשסימנים אלה הם בדרך-כלל שרירותיים, כלומר, לצופה מבחוץ אין דרך לדעת על איזו ישות מצביע סימן כלשהו.
מערכת של תחביר, שקובעת כללים לצירוף הסימנים אלה לאלה, וקובעת אילו צירופים הם בלתי אפשריים.
מערכת של תחביר שמאפשרת ביטויים אינדקסליים, למשל הביטויים "כאן" ו"שם" שמשמעותם נקבעת רק לפי ההקשר, וכן מאפשרת לסימנים מסוימים להצביע על סימנים אחרים בשפה, במקום על ישויות בעולם.
תחביר המאפשר ביטויים אינדקסליים הוא המאפיין המובהק של השפה האנושית, ועד כה לא ידוע על קיומו במערכות תקשורת טבעיות אחרות.
מאפיין של כללים לצירוף סימנים נמצא, אולי, בתקשורת בין דבורים ושירת החיזור של ציפורי שיר, אולם הוא נדיר למדי במערכות תקשורת טבעיות.
נמלים מסוגלות לשתף ביניהן פעולה בפתרון של בעיות, כמו מציאת המסלול הקצר ביותר מהקן אל מקור מזון וחזרה, באמצעות תהליך המבוסס על תקשורת מבוססת פרומונים.
יש הרואים בתהליך זה חשיבות רבה להבנת ההתפתחות של יכולות שפתיות משום שמצד אחד הוא פשוט ביותר, אבל מצד שני הוא דומה מאוד לאופן שבו מתרחשים תהליכים קוגניטיביים.
דבורים משתמשות בסוג מורכב יותר של תקשורת, המבוססת הן על פרומונים והן על איתותים חזותיים.
בהקשר זה מוזכר לעיתים ריקוד המכונה "ריקוד הדבש" שמבצעת דבורה שמצאה מקור מזון כדי לסמן לדבורים האחרות היכן הוא נמצא, אולם ישנם חוקרים הטוענים כי ה"ריקוד" אינו אלא עוד דרך שבה מפיצות הדבורים מסרים כימיים.
על המידה שבה מזכירה התקשורת בתוך כוורת הדבורים תהליכים קוגניטיביים, ניתן ללמוד למשל מהעובדה כי אורך הזיכרון של כוורת דבורים גדול מאורך חייה של דבורה פועלת, כלומר הכוורת בכללה שומרת את הידע שהביאה הדבורה, באמצעות העברה מתמדת של מסרים, גם לאחר שהדבורה עצמה מתה.
עניין הרלוונטיות של התקשורת בין חרקים חברתיים לנושא האבולוציה של השפה שנוי במחלוקת.
יש חוקרים הטוענים כי התקשורת בין נמלים או בין דבורים מזכירה יותר מערכות תקשורת בתוך אורגניזם, למשל העברת מידע בין תאים באורגניזם רב-תאי או התקשורת המועברת באמצעות מערכת העצבים, ופחות מערכות תקשורת בין אורגניזמים שלמים ממין מסוים.
לפיכך, הם מציעים להתייחס לקן נמלים או לכוורת דבורים כאורגניזם אחד, לפחות לעניין מערכת התקשורת בתוכם.
על-פי דעה זו, מערכות התקשורת בקני נמלים או בכוורות דבורים אינן נחשבות ל"מבשרות" של השפה האנושית, אלא יש לחקור אותן בזיקה למערכות תקשורת בתוך אורגניזמים.
לעומתם מבססים המצדדים ברלוונטיות התקשורת הזו לנושא על הטענה כי אם שפה היא אכן ייצוג של ידע, אין כל הבדל בין "תקשורת פנימית" ל"תקשורת חיצונית" מבחינת הבנת האבולוציה של השפה משום שממילא התפתחות זו מתרחשת באינטראקציה בין היצור הבודד לסביבתו והתקשורת החיצונית והפנימית מתפתחות יחדיו.
אחד התחומים שנלמדו היטב במסגרת "האבולוציה של השפה" הוא שירת החיזור אצל ציפורי שיר.
לציפורי שיר ממין זכר יש ציוץ מיוחד המשמש לחיזור אחר נקבות.
הוא אינו משמש לצורך אחר, ואינו יכול להיחשב שפה, אולם יש לו מאפיינים המזכירים שפה טבעית.
הצלילים של שירת החיזור מסודרים על-פי מספר דגמים באופן שמזכיר תחביר.
יש דגמים של שירת חיזור שאפשר ליצור באופן מלאכותי, אולם הם אינם נקלטים אצל הציפורים.
כמו כן, שירת החיזור נלמדת מן ההורה הזכר.
גוזל של ציפור שיר ממין זכר שנלקח מן הקן בטרם הספיק ללמוד את שירת החיזור, לא יוכל ללמוד אותה בגיל מבוגר, וייכשל בחיזור אחר נקבות.
גם לגבי שפה טבעית יש פרק זמן מוגבל בגיל הילדות שמאפשר רכישה טבעית שלה.
נעשה ניסיון לאתר יכולות לשוניות אצל בעל-חיים הקרובים מבחינה גנטית לאדם.
בעלי החיים שנבדקו הם פרימטים כגון שימפנזה, בונובו, אורנגאוטן וגורילה.
אף מין מבין הפרימטים האלה אינו מסוגל להפיק את מגוון הקולות שמסוגל בן אדם להפיק, כיוון שבית הקול שלהם ממוקם גבוה בגרון.
עם זאת, נעשה ניסיון לאתר מערכות סימנים אחרות של מחוות ידיים ומחוות גוף שהפרימטים עשויים להשתמש בהן.
באופן טבעי לא נצפתה שפה כלשהי בקרב מין כלשהו של הפרימטים.
מערכות התקשורת שנצפו אצלם אינן שונות מאלו המשמשות בעלי חיים מפותחים אחרים, והן רפרנציאליות בעיקרן.
כלומר, הן כוללות סימנים המצביעים על ישויות בעולם, אבל בלי תחביר ברור ובלי סימנים המצביעים אלה על אלה.
שלב נוסף במחקר היה ניסיון ללמד קופי אדם, בעיקר שימפנזים ובונובו, להשתמש בשפת סימנים או בשפה המבוססת על לקסיגרמות.
ניסויים אלה מתבססים על ההשערה שקופי אדם, הדומים מאוד מבחינה גנטית לבני אדם, נמצאים שלב אחד לפני פיתוח שפה מבחינת יכולותיהם הקוגניטיביות ומבנה מוחם.
על פי ההשערה, הם אומנם אינם מסוגלים לפתח שפה בכוחות עצמם, אבל הם יכולים לרכוש שפה בהדרכת בני אדם.
ניסוי מפורסם מעין זה נעשה במשך כמה שנים, החל מ-1967, ובמסגרתו גידלו זוג החוקרים ביאטריקס ואלן גרדנר גורת שימפנזה בשם ואשו.
הזוג גידל את ואשו כאילו הייתה ילדה, ובמסגרת זו דיברו אתה בשפת הסימנים האמריקנית.
המסקנות מהניסוי שנויות מאוד במחלוקת.
ניסוי מפורסם אחר נעשה בשנות ה-80 על ידי הפסיכולוגית החוקרת סו סבג' רומבו .
במסגרת הניסוי היא ניסתה ללמד קוף מסוג בונובו להשתמש בסימנים על-גבי מקלדת באופן שמחקה שימוש בשפה טבעית.
הניסוי בבונובו מבוגרים נכשל בדרך כלל, אולם גור בונובו, המכונה קנזי, ששהה עם אמו בעת שהשתתפה בניסוי, הצליח ללמוד להשתמש במקלדת, ואף הצליח להשיב באמצעותה על שאלות באנגלית.
קנזי נחשב לבעל החיים שהגיע לשליטה הטובה ביותר בשפה, אם כי יש עדיין ויכוח על מידת השליטה שלו, והאם היא מגיעה לרמת השליטה שמפגינים בני-אדם.
קנזי גם הוכיח שרכישת שפה אצל בונובו, תהא מידת השליטה הסופית בה אשר תהא, מתקיימת רק בגיל צעיר, ממש כמו תהליך רכישת השפה אצל ילדים.
הגרון-תיבת הקול, הוא איבר המכיל את קפלי הקול שאחראים על ההגייה של המילים.
המין האנושי אינו ייחודי בכך שקיימת אצלו הורדת גרון כדי להשמיע קריאות בקול רם.
עיזים, כלבים, חזירים וטמרינים מורידים את הגרון באופן זמני, כדי להשמיע קריאות רמות.
לכמה מיני צבאים יש גרון מונמך לצמיתות, אשר עשוי להיות מורד עוד יותר על ידי זכרים במהלך התצוגות השואגות שלהם.
גם אריות, יגוארים, ברדלסים וחתולי-בית מורידים גרון בעת הצורך בשאגה.
עם זאת, ירידת גרון אצל יצורים לא-אנושיים אינה מלווה בירידה של עצם ההיואיד- ; ולכן, הלשון נשארת אופקית בחלל הפה, ומונעת ממנה לפעול כמפרק לוע.
שיטת מחקר אחרת מנסה לעמוד על הזמן ועל הנסיבות שבהם התחילו בני אדם להשתמש בשפה.
התיעוד המוקדם ביותר לשפה אנושית הן תעודות כתובות בנות כמה אלפי שנים שנמצאו במצרים ובמסופוטמיה.
השפות המוצגות בתעודות האלה הן שפות מורכבות הדומות מבחינת המבנה לשפות המדוברות היום.
גם הנושאים שבהם עוסקות התעודות מעידים על פיתוח חברתי וטכנולוגי גבוה יחסית.
נראה, אם כן, שהכתב התפתח זמן רב אחרי השפה המדוברת, וכי הוא נוצר בחברות אנושיות מפותחות, כך שאין בתיעוד הזה ערך לבחינת הזמן שבו התחילו בני האדם לדבר, או לבחינת מאפייני השפות הראשונות.
העדויות שבאות בחשבון, אם כן, הן עדויות עקיפות, כלומר מאובנים של שלדי בני אדם קדומים, שיכולים להעיד כי לאדם בעל השלד הייתה יכולת דיבור.
שני קריטריונים נבחנים בהקשר זה, גודל המוח ומבנה התעלה המוליכה את העצב השולט על איברי הדיבור מן המוח אל חלל הפה.
גודל המוח נחשב לקריטריון חשוב יותר, כיוון שייתכן שבני אדם קדומים דיברו באמצעות שפות סימנים או מחוות גוף, עוד בטרם התקיימה היכולת להשתמש באיברי הדיבור לצורך הפקת שפה קולית.
ההנחה היא שעיבוד והפקה של שפה דורשים מערכת עצבית מורכבת, שניכרת במוח גדול במיוחד, וביחס גבוה בין גודל המוח לגודל הגוף.
כיוון שהמוח נרקב ואינו משתמר, נבחנים נפח הגולגולת והסימנים שמשאיר המוח על צדה הפנימי של הגולגולת
לפי תורת האבולוציה באמצעות ברירה טבעית, תכונה חדשה שנוצרה באורגניזם עקב שינוי גנטי תשרוד אם היא מעניקה לו יתרון בהולדת יותר צאצאים פוריים.
לדוגמה, התפתחות הריאות ביצורים קדומים ייתכן שאפשרה להם לשרוד בתקופות יבשות על ידי נשימה מחוץ למים, מה שהוביל ליותר צאצאים.
בחקר האבולוציה של השפה, עולה השאלה איזה יתרון הישרדותי העניקה היכולת הלשונית.
מכל הידוע לנו עד כה על שפות טבעיות, נראה שהן מעניקות יתרון אבולוציוני משמעותי מאוד למין האנושית כל בני האדם הבריאים רוכשים שפה באופן טבעי.
שיעור בני האדם הסובלים מליקויים ברכישת שפה קטן מאוד, ואף קטן לאין ערוך משיעור הסובלים מדיסלקסיה או קשיי למידה אחרים.
אפילו בני אדם הסובלים מליקויים באיברי הדיבור, מפתחים באופן ספונטני שפות סימנים, כלומר משתמשים בתנועות ידיים ובמחוות גוף ליצירת שפות הדומות לשפות המדוברות.
מצד שני, על פי הידוע עד כה, רק בני אדם משתמשים בשפה שבה יש סימנים המצביעים זה על זה, וזהו המאפיין הייחודי של בני אדם לעומת מינים אחרים.
תפוצת הכושר לרכוש שפה בקרב בני אדם, והייחודיות של התכונה הזו, מרמזת על יתרון אבולוציוני שלה, אולם קשה להגדיר את היתרון הזה.
העובדה שהשפה האנושית משרתת היטב את התקשורת בין בני אדם, אינה הגדרה מספיקה מכמה סיבות:
מערכות תקשורת פשוטות יותר קיימות אצל בעלי חיים, ואף אצל בעלי חיים הקרובים גנטית לאדם כקופי אדם.
מערכות אלה מספיקות להן לצורך הישרדות והעמדת צאצאים.
לעומת זאת, השפה האנושית משוכללת יותר, אך היא תובעת משאבים רבים, בייחוד ממערכת העצבים המרכזית ומאיברי הפקת הקול.
המוח, שהוא גדול במיוחד אצל בני אדם, דורש אספקה רבה של אנרגיה ואף מכביד על תהליך הלידה ועל שיווי המשקל, ואילו איברי הפקת הקול, שאצל פרימטים משמשים רק לנשימה ואכילה, אצל בני אדם נוסף להם תפקיד המכביד לפעמים על תפקודיהם האחרים.
תאוריה העוסקת באבולוציה של השפה חייבת להסביר מדוע השכלול הזה במערכת התקשורת מסייע להעמדת צאצאים, אף על פי שהוא דורש משאבים רבים ויקרים.
השפה אינה משרתת בני אדם רק לצורך תקשורת.
בני אדם מדווחים כי הם "מתרגמים" מחשבות למילים כדי לשפר את יכולתם לפתור בעיות, גם אם אינם נדרשים לשתף בני אדם אחרים בפתרון.
השפה, אם כן, משכללת את היכולת הקוגניטיבית של האדם, ויש להסביר כיצד השכלול הזה משפר את הסיכוי להעמיד צאצאים.
השפה האנושית מתאימה היטב לשימושים מסוימים, אך היא אינה מתאימה לשימושים אחרים.
למשל, קשה מאוד להסביר באמצעות השפה בלבד, וללא עזרת תנועות ומחוות, מהי ספירלה, איך קושרים שרוכי נעליים, איך מבצעים ריקוד וכיוצא באלה.
התאוריה צריכה להסביר מדוע מעניקה השפה האנושית יתרון דווקא בתחומים מסוימים, ואינה מעניקה יתרון בתחומים אחרים.
תאוריות ורעיונות לגבי היתרון האבולוציוני של השפה
פיצוי על אובדן היכולת להשתמש במסרים כימיים
הסבר אפשרי להתפתחות היכולת השפתית הייחודית לבני אדם הוא שהיא הקנתה יתרון הישרדותי לא במובן של התאמה טובה יותר לסביבה אלא במובן של פיצוי על אובדן של יכולות אחרות, למשל על אובדן היכולת לתקשר באמצעות מסרים כימיים.
התקשורת באמצעות מסרים כימיים כריחות וכפרומונים היא צורת התקשורת הנחשבת ליעילה ביותר בטבע מבחינת כמות המידע שניתן להעביר באמצעותה ביחס להשקעה ביכולות חושיות וקוגניטיביות.
היא גם צורת התקשורת היחידה אצל יצורים חיים מלבד האדם, שמאפשרת העברה של מסרים דחויים, כלומר מסרים שנרשמים בזמן אחד ונקראים בזמן מאוחר יותר.
אנו רואים כי אצל מיני בעלי חיים שנעדרים סוג זה של תקשורת, למשל ציפורים או יצורים ימיים, מביא הדבר הן להתפתחות משמעותית ביכולות הקוגניטיביות של הפריט הבודד והן לתופעות של בחינת היכולת הקוגניטיבית כחלק מתהליך הבחירה של בני זוג, כמו הדוגמה של שיר החיזור של הציפורים.
על פי התאוריה, כאשר הזדקפו אבותינו הקדמוניים על רגליהם האחוריות, הפכה התקשורת הכימית ביניהם לבלתי מעשית והם נאלצו לפתח יכולות תקשורתיות אחרות.
המעבר לשימוש באותות חזותיים וקוליים נתן יתרון לפריטים בעלי יכולת קוגניטיבית טובה יותר ויצר מן הסתם גם מצב שבו הם הועדפו כבני זוג לרבייה.
במשך כמעט כל תהליך ההתפתחות של האדם התקיימו זה לצד זה מספר מינים של הומינידים שהתחרו ביניהם.
העובדה כי כל המינים הללו היו צריכים להתחרות זה בזה, תחת אותם תנאים של מגבלות התקשורת שכפתה עליהם ההליכה על שתיים, יצר מעין "מרוץ חימוש" של התפתחות קוגניטיבית.
בסופו של דבר הובילה ההתפתחות המהירה הזו להתפתחות מוח שהיה משוכלל מספיק כדי לאפשר חשיבה מופשטת כמו זו הנדרשת לצורך השפה האנושית הייחודית.
כאמור, איש אינו מתיימר לטעון כי האופן שבו אנו עושים שימוש בשפה התפתח כולו בתהליך אבולוציוני גנטי.
המחקרים העוסקים בתחום תורת המערכות המורכבות מציעים גישה שעל-פיה השפה היא דרך לייצוג והעברה של הידע ש"נוצר" כתוצאה מתהליכים קוגניטיביים ושיטת הייצוג הזו, דהיינו השפה, נמצאת בתהליך של מיטוב כתוצאה משילוב של מספר תהליכים ביולוגיים שהאבולוציה היא רק אחד מהם.
מיטוב זה הוא שיוצר את החוקיות ההולכת ומשתכללת של השפה, במקביל להתפתחותם של החיים על פני כדור הארץ.
תפישה זו מדגישה את האופן שבו מתפתחת התקשורת בין כל צורות החיים כתהליך מורכב אחד ולא את האופן שבו מתפתחת יכולתו של כל מין בנפרד.
תוצאה מעניינת העולה מהמחקר בתחום זה היא שבתהליך האבולוציוני ייתכנו מצבים הנראים כאילו הם מפרים את העיקרון של הישרדות התכונות המועילות ביותר.
מצב כזה מתרחש כאשר היתרונות והחסרונות של תכונה מסוימת נמצאים במעין שיווי משקל דינמי הגורם לכך שהברירה הטבעית היא ביחס לתכונה עצמה.
מה שנוצר הוא תהליך גבול כאוס המביא לכך שהתכונה הבעייתית לכאורה הופכת דווקא לדומיננטית.
ייתכן שהמקרה של התפתחות השפה האנושית הוא דוגמה למצב כזה – במהלך ההתפתחות האנושית, שימשה ההתקדמות ביכולת השפתית כדי לפצות על מגבלות ואתגרים שיצרה ההתפתחות הזאת בעצמה.
כתוצאה מכך התפתחה היכולת השפתית לכדי משהו שמאפיין מאוד את המין האנושי, אולם מצד שני ממשיך להימצא במצב של שינוי והתפתחות מתמידים.
מיתוסים ורעיונות לגבי מוצא השפה
כבר מהעת העתיקה היכולת הלשונית העסיקה את בני האדם.
עם זאת, עיקר עניינם של המיתוסים, הפילוסופים וההוגים לאורך ההיסטוריה הייתה השאלה מדוע קיימות שפות שונות, שאלה שבה עוסקת הבלשנות ההיסטורית, וכן מה הייתה השפה האנושית המקורית, שאלה שלמדע אין כלים לענות עליה.
לדוגמה, מגדל בבל התנ"כי עוסק ביצירת השפות השונות, ואילו ההיסטוריון היווני הרודוטוס כתב במאה ה-5 לפנה"ס על ניסוי, שבו מלך מצרים בודד שני תינוקות.
בהיותם בני שנתיים אמרו התינוקות את המילה "ביקוס", שמשמעותה "לחם" בשפה הפריגית; לפיכך הוסק שהשפה האנושית המקורית הייתה פריגית.
נושא נוסף שעסקו בו מיתוסים והוגים עתיקים היה מקורותיהן של המילים בשפה.
כך לדוגמה, בסיפור גן העדן המקראי אלוהים מביא את בעלי החיים אל אדם הראשון, והוא קורא להם בשמות (בראשית, ב' 19–20).
אפלטון, בדיאלוג קראטילוס, טוען שהמילים נוצרו מן הטבע, ויש קשר ישיר, טבעי, בין המילים לדברים שמסומנים בהן (ביוונית).
על פי עמדת היהדות השפה הראשונה בעולם היא העברית.
שפה זו ניתנה מאלוהים לאדם הראשון ולחווה אשתו.
הם העבירו אותה לצאצאיהם ורק בדור הפלגה התפלגו הלשונות.
תומכי הרעיון מציינים כראייה את השפה העברית כשפה אשר מילותיה מכילות בתוכן את התכונות המאפיינות את משמעותו של החפץ הנושא את שמה.
לדוגמה "כלב" נקרא כך על שם נאמנותו – שכולו לב, וכן, חתול על שם שמחתל את צרכיו.
בנוסף, גם האותיות של העברית עצמן נושאות משמעות.
לדוגמה, המשמעויות של האות פ"א היא יצירה של חור או פירוק של דבר, כגון "פי הבאר" וכן פה של אדם הנוצר על ידי פירוק השפתיים.
העובדה שהטקסטים הקדומים אינם עוסקים במקורות היכולת הלשונית אינה מפתיעה.
ההנחה הייתה שבני האדם נוצרו, או נבראו, עם יכולת לשונית.
כמו שלא נדרש הסבר מיוחד ליכולת האנושית לראות, או לזוז, לא נדרש הסבר ליכולת לדבר.
הדבר השתנה במאה ה-19, לאחר פרסום והתפתחות תורת האבולוציה והתפיסה שבני האדם הם חלק מעולם החי.
אז עלתה לראשונה השאלה, איך התפתחו היכולות הייחודיות לאדם, ובראש ובראשונה היכולת הלשונית.
מספר רב של תאוריות הוצעו, אבל התפיסה הכללית הייתה שאין דרך מדעית לבדוק את השאלה, בהיעדר ממצאי מאובנים או יכולת השוואה עם מינים אחרים.
ב-1866, החברה הבלשנית של פרוז הודיעה שלא תפרסם יותר מאמרים בנושא, ובכך סתמה את הגולל על המחקר בנושא לתקופה של כ-100 שנה.
אַבּוּלְחַסַן בַּנִי-סַדְר (בפרסית: ابوالحسن بنیصدر; 22 במרץ 1933 – 9 באוקטובר 2021) היה נשיאה של איראן, והנשיא הנבחר הראשון לאחר כינון הרפובליקה האסלאמית והדחתו של השאה (شاه) במהלך המהפכה האיראנית בשנת 1979.
בני-סדר הוא נצר למשפחה של אייתולות מהמדאן.
הוא למד לימודי דת ואחר כך, בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, למד כלכלה באוניברסיטת טהרן.
במהלך לימודיו באוניברסיטה היה חבר בתנועת הסטודנטים שהתנגדה לשאה מוחמד רזה שאה פהלווי, נכלא פעמיים, ונפצע במהלך התקוממות בשנת 1963. הוא נמלט לצרפת והצטרף לקבוצת ההתנגדות האיראנית הגולה בצרפת שבראשה עמד האייתוללה רוחאללה ח'ומייני.
במהלך 15 השנים ששהה בצרפת למד בסורבון.
בנוסף, כתב 3 ספרים ומאמרים רבים והופיע רבות ברדיו ובטלוויזיה, בהם ביקר את שלטונו של השאה ותיאר את תוכניותיו לאיראן.
בהתגבר ההפגנות נגד השאה באיראן הוא כונה היועץ הכלכלי של חומייני ואמר שאם יוטל עליו לכלכל את כלכלת ארצו הדבר הראשון שיעשה הוא להלאים את תעשיית הנפט.
מיד לאחר החזרה לאיראן קרא להלאמת הבנקים והימנעות מהחזר חובות החוץ של איראן.
הוא חזר לאיראן יחד עם ח'ומייני בפברואר 1979. במהלך 1979 כיהן כסגן שר הכלכלה והאוצר וביולי 1979 מונה לשר הכלכלה והכספים, האחראי על שמונה משרדי ממשלה כלכליים.
בתפקידו זה הוא הלאים את הבנקים באיראן.
מטרתו של בני-סדר הייתה להביא את איראן ליכולת לספק את צרכיה הכלכליים ללא תלות במדינות אחרות ובהכנסות הנפט.
בנובמבר 1979 הוא מונה באורח זמני גם לשר החוץ.
בבחירות לנשיאות ב-25 בינואר 1980 נבחר לנשיא איראן, לאחר שזכה בכ-75% מקולות הבוחרים.
הוא לא היה איש דת אסלאמי, שכן האייתוללה ח'ומייני עמד על כך שאנשי דת לא יתחרו על משרות בשלטון.
בני-סדר הביע עמדות מתונות ויצא נגד הקיצונים שהחזיקו כבני ערובה בעובדי שגרירות ארצות הברית בטהראן.
לאחר הבחירות לפרלמנט שהתקיימו במרץ 1980, בהם זכו אנשי מפלגת הרפובליקה האסלאמית בראשות האייתולה מוחמד בהשתי הוקמה ממשלה בהנהגתם שנטרלה את בני-סדר מעמדות השפעה.
באוקטובר 1980 פנה בני-סדר אל חומייני בבקשה שיסייע לו נגד שרי הממשלה שהתנגדו לו, ובנובמבר הוא יצא פומבית נגד מעצרו של צאדק גודבזאדה ונגד הצנזורה שהופעלה באיראן.
בדצמבר 1980 הפגינו תומכיו של בני-סדר ברחבי איראן כנגד כהני הדת.
במהלך מלחמת איראן עיראק, בני-סדר קיבל מחומייני את סמכויותיו כמפקד עליון של הצבא, והוא בילה זמן רב בחזית ובנה לעצמו תדמית של מנהיג לאומי.
באוגוסט ובספטמבר 1980 הוא ניצל משתי התרסקויות מסוקים ליד גבולה של איראן עם עיראק.
בשנת 1981 התגברו העימותים בין אנשי מפלגת הרפובליקה האסלאמית ובין בני-סדר.
בפברואר 1981 האשים בהשטי את בני-סדר בכך שהוא לא יוצא למתקפת נגד במלחמה עם עיראק.
במרץ 1981 התובע הכללי של איראן פתח בחקירה פלילית נגד בני-סדר בהאשמות שעורר שהסית למהומות בטהרן בתחילת חודש מרץ 1981
כהני הדת התנגדו לבני-סדר ראשית, בשל התנגדותו להוצאתם להורג של מתנגדי המשטר; שנית, עקב אזהרותיו החוזרות ונשנות לח'ומייני מפני דיקטטורה; ושלישית, בשל הצלחתה של איראן במלחמת איראן–עיראק.
הפופולריות של בני-סדר החלה גואה לאחר שישה חודשי לחימה, שפרצה עם פלישת צבאו של סדאם חוסיין לאיראן.
עיראק וכמה משאר מדינות המפרץ הפרסי הסכימו לשלם פיצויים לאיראן, כ-60 מיליארד דולר, וכמו כן הסכימו לכל שאר תנאיה של איראן להפסקת המלחמה.
אכבר האשמי רפסנג'אני טען שאם יניחו לבני-סדר לסיים את המלחמה, הוא יצעד כמנצח לטהראן, ואז אפילו ח'ומייני לא יוכל לגעת בו.
חומייני נותר בהתחלה נייטרלי ולא התערב במאבק לטובת מי מהצדדים.
אולם ביוני 1981 הוא תפס צד ומספר עיתונים, בהם עיתונו של בני-סדר נסגרו בהוראת השלטונות.
בעקבות זאת החלו התנגשויות בטהרן בין תומכי בני-סדר ומתנגדיו.
חומייני, בהאשימו את בני-סדר בניהול כושל של צבא איראן במלחמה, נטל ממוסד הנשיאות באיראן את תפקיד המפקד העליון של הצבא והעביר תפקיד זה חזרה למשרדו שלו ב-10 ביוני 1981.
ב-17 ביוני 1981 החל המג'לס לדון בהדחתו של בני-סדר, והחלטה על ההדחה התקבלה ב-21 ביוני 1981, על פי הנטען, עקב הצעדים שנקט נגד אנשי הדת בשלטון, וליתר דיוק, נגד מוחמד בהשתי, ראש הרשות השופטת באותה עת.
בני-סדר ירד למחתרת בעת הדיונים, וברחובות היו עימותים עם הרוגים ופצועים בין תומכיו למתנגדיו.
נראה שהאייתוללה ח'ומייני הוא שיזם את מהלך ההדחה, שעליו חתם ביום המחרת, 22 ביוני.
עוד לפני שחתם ח'ומייני על מסמכי ההדחה, השתלטו משמרות המהפכה האסלאמית על בנייני הנשיאות והגנים שסביבם, ואף אסרו כתבים שעבדו בעיתון הקשור לבני-סדר.
בימים הבאים הם הוציאו להורג כמה מחבריו הקרובים ביותר של הנשיא לשעבר, ובהם חוסיין נוואב, רשיד סדרולחפאזי ומנוצ'הר מסעודי.
מאוחר יותר התברר שהשומרים שנצטוו לעצור את בני-סדר קיבלו הוראות לחסלו.
אולם בני-סדר הצליח להימלט ובמשך כמה שבועות חי במחתרת באיראן.
מהמחתרת הוא הוציא שדר מוקלט בו הצהיר: "אלחם עד אשר תיכון רפובליקה איסלמית אמיתית".
אולם, בסוף יולי 1981 הוא נמלט לצרפת במטוס צבאי, יחד עם מסעוד רג'אווי, המנהיג הקודם של ארגון המוג'אהדין ח'לק וקיבל מקלט מדיני, בתנאי שלא ינסה לארגן הפיכה באיראן.
בצרפת הוא פרסם מאמרים רבים על איראן.
הוא חי עד סוף ימיו בוורסאי, ליד פריז, תחת אבטחה של משטרת צרפת.
אֶבּוּלְיוֹסְקוֹפּ (ebullioscope) או מד־רתיחה הוא מכשיר מדידה למדידת תכונתו או הרכבו של חומר על ידי מדידת סטיות בנקודת הרתיחה שלו.
למשל אחוז הכוהל בתמיסה יש בו כדי לשנות את נקודת הרתיחה, כך שעל ידי מדידת נקודת הרתיחה ניתן לקבוע את ריכוז הכוהל בתמיסה.
האבוליוסקופ הראשון הומצא בשנת 1838 על ידי ברוסרד-וידל ונועד למדידת רמת אלכוהול.
היתרון בשיטה זו היא שנקודת הרתיחה לא רגישה לנתונים אחרים כמו רמת סוכרים.
מד אלכוהול ישן יותר מדד את רמת האלכוהול לפי צפיפות הכוהל והיה רגיש לנתונים אחרים.
גרסה חדשה יותר של אבוליוסקופ נבנתה על ידי הכימאי הצרפתי פרנסואה-מרי ראולט, אולם היה קשה למצוא באמצעותו את הטמפרטורה המדויקת.
לאחר המצאת תרמומטר בקמן על ידי ארנס אוטו בקמן ב-1887, נפתרה בעיית הדיוק של הטמפרטורה.
שיפור זה, הפך את האבוליוסקופ לכלי הסטנדרטי לקביעת משקל מולקולרי, על ידי שימוש בקבוע אבוליוסקופ של ממס.
אָבוֹלִיצְיָה (Avolition – חוסר רצייה), נכתב גם אָווֹלִיצְיָה, היא מצב פסיכולוגי המאופיין בחוסר תשוקה או הנעה להשגת מטרות משמעותיות.
מקרה פרטי של אבוליציה היא אבוליה.
הלוקים באבוליציה אינם יכולים לקחת יוזמה, ואם לקחו, לא תהיה להם המוטיבציה לסיים את שהתחילו.
במקרים קשים, הם לא יוכלו לצאת לעבוד, לאכול, או לדאוג לאנשים הקרובים אליהם.
אבוליציה מתגלה בדרך כלל אצל לוקים בסכיזופרניה, והיא אחד מארבעת התסמינים השליליים העיקריים של ההפרעה, כאשר שלושת הנוספים הם אפקט קהה, אלוגיה ואנהדוניה.
לעיתים נלווית לאבוליציה היגיינה ירודה, בשל היעדר רצון וראיית החשיבות שבניקיון הגוף והסביבה.
לעיתים מבלבלים בינה לבין אדישות רגילה, אך אדישות חולפת לאחר זמן, ואינה פתולוגית.
אם אדם מבצע את המשימות אשר הוא מעוניין לבצע, אך אינו נהנה מהן כלל, הוא לוקה באנהדוניה.
מחקרים מציעים שהבעיה באבוליציה אינה נובעת רק מחוסר רצון לבצע פעולות, אלא משקפת גם ליקויים משמעותיים בתהליכים מוחיים הקשורים למוטיבציה, קבלת החלטות ועיבוד תגמולים.
אצל אנשים עם סכיזופרניה, המוח מתקשה להעריך את הכדאיות של פעולה מסוימת.
כלומר, לחשוב האם המאמץ שווה את התוצאה.
מחקר שבחן את הנכונות להשקיע מאמץ עבור תגמול כספי, מצא שאנשים עם תסמיני אבוליציה נטו לוותר על המשימה מוקדם יותר לעומת אנשים בריאים, גם כשידעו שיקבלו פרס אם יתאמצו עוד מעט.
רמת המאמץ שהיו מוכנים להשקיע הייתה נמוכה יותר ככל שהתסמינים של אבוליציה היו חזקים יותר.
בנוסף, נמצא כי אבוליציה היא לא רק חלק מהתמונה הרחבה של תסמינים שליליים בסכיזופרניה, אלא מרכיב מרכזי המשפיע במיוחד על תסמינים אחרים כמו ירידה בתקשורת, בתגובה רגשית ובקשרים החברתיים.
מחקרים מצביעים על כך שהאזור במוח שאחראי על מוטיבציה ותגמול (בעיקר אזורים שמקשרים בין קליפת המוח הקדמית לאזורים עמוקים יותר כמו הסטריאטום) פועל בצורה פחות תקינה אצל אנשים עם אבוליציה.
הבנה זו מדגישה כי התסמין משפיע על תחומים רבים בתפקוד היום-יומי של הלוקים בו.
אבוליציה בסכיזופרניה מתבטאת בקושי מתמשך להתחיל או להתמיד בפעילויות מכוונות מטרה, בשל ירידה במוטיבציה וביכולת לצפות לתגמול חיובי.
תסמין זה מתבטא בין היתר בהזנחה של היגיינה אישית, משימות יומיומיות, אחריות תעסוקתית ומעורבות חברתית – גם כאשר קיימת נכונות פנימית לבצען.
מחקרים נוירוביולוגיים מראים כי אבוליציה קשורה בשיבוש במסלולי הדופמין במוח, במיוחד בירידה בפעילות של הסטריאטום הוונטרלי, האחראי על ציפייה לתגמול, ובשינויים בפעילות הקורטקס הצינגולטי הקדמי, המעורב בהערכת מאמץ לעומת תועלת.
אף שלעיתים תסמין זה נתפס בטעות כעצלנות, מדובר בליקוי קוגניטיבי־תפקודי ולא בבחירה מודעת.
אבוליציה נחשבת לתסמין שלילי מובהק, אשר עשוי להימשך גם לאחר הפוגה של תסמינים פסיכוטיים חריפים, ולהקשות על תפקוד יומיומי ושיקום חברתי.
כיום אין טיפול תרופתי ייעודי לאבוליציה, אם כי טיפול קוגניטיבי-התנהגותי (CBT) הראה יעילות חלקית, ונבדקות גם תרופות לא־דופמינרגיות כחלק ממחקרים קליניים.
אחת ההשערות שנבדקו היא שאבוליציה עשויה להיות רכיב קוגניטיבי–תפיסתי, ולא רק נוירוביולוגי.
מחקר שנערך בשנת 2020 בחן את הקשר בין אבוליציה לבין תחושת מסוגלות עצמית (self-efficacy) בקרב מטופלים עם סכיזופרניה והפרעה סכיזואפקטיבית.
מסוגלות עצמית מוגדרת כאמונה של האדם ביכולתו לבצע משימות ולהשיג מטרות מסוימות.
במחקר השתתפו 56 מטופלים לצד קבוצת ביקורת בריאה ונבדקה תחושת המסוגלות בנוגע לפעולות שגרתיות כמו ניקיון, קניות, בישול ותחזוקת הבית.
הממצאים הצביעו על כך שמשתתפים עם רמות גבוהות של אבוליציה נטו להאמין כי לא יצליחו בביצוע משימות אלו, גם כאשר בפועל היו מסוגלים לכך.
תפיסת חוסר המסוגלות הייתה קשורה ישירות לרמת התמדה נמוכה במשימות, הן בדיווח עצמי והן בביצוע בפועל, במשימה ניסויית שבחנה את מוכנות המשתתפים להתמיד בפעולה מאתגרת לאורך זמן.
עם זאת, החוקרים מציינים כי לא נמצאו הבדלים מובהקים בכל המדדים בין מטופלים עם אבוליציה לבין אלו ללא אבוליציה ולכן לא ניתן לקבוע חד-משמעית האם תחושת המסוגלות הנמוכה היא סיבה להתפתחות אבוליציה או תוצאה שלה.
המחקר מצביע על כך שתחושת מסוגלות ירודה עשויה להחמיר את הפגיעה המוטיבציונית בתפקוד היומיומי של הלוקים בסכיזופרניה.
מסקנה אפשרית שעולה מהנתונים היא כי טיפולים קוגניטיביים-התנהגותיים, המתמקדים בחיזוק תחושת המסוגלות, עשויים להועיל לצמצום תסמיני אבוליציה, גם אם לא ניתן לפתור אותם באופן מלא.
מדובר בגישה טיפולית משלימה לפתרונות הביולוגיים או התרופתיים, והיא מדגישה את התפקיד של עיבוד פנימי של אמונות, ולא רק של תפקוד מוחי לקוי.
אבוליציה היא מהתסמינים השליליים המרכזיים בסכיזופרניה ונחשבת לקשה במיוחד לטיפול.
למרות שקיימים טיפולים תרופתיים יעילים יחסית לתסמינים חיוביים של ההפרעה כמו הזיות או מחשבות שווא, השפעתם על תסמינים שליליים ובפרט על חוסר יוזמה והנעה לפעולה, היא מוגבלת.
מגבלה זו הביאה להתעניינות גוברת בפיתוח תרופות חדשות, שמטרתן להשפיע באופן ממוקד על תפקודים הקשורים למוטיבציה ולמערכת התגמול במוח.
אחת ההתערבויות שנבדקה היא השימוש בתרופה רסג'ילין (Rasagiline), המדכאת באופן סלקטיבי את פעילות האנזים MAO-B, הידוע בתפקידו במערכת הדופמינרגית.
במסגרת ניסוי מבוקר ואקראי נבחנה השפעת התרופה בקרב מטופלים עם תסמינים שליליים עמידים, שלא הגיבו לטיפולים קודמים.
המשתתפים קיבלו את התרופה במשך 12 שבועות, או טיפול דמה (פלצבו), ונבדקו באמצעות סולמות להערכת סימפטומים שליליים.
ממצאי המחקר העלו כי בקבוצת המטופלים שקיבלו רסג'ילין נצפתה ירידה מובהקת בעוצמת תסמיני אבוליציה, ללא שינוי מקביל בתסמינים חיוביים או דיכאוניים.
תוצאה זו עשויה להעיד על השפעה ייחודית של התרופה על מעגלי התגמול וההנעה במוח, הנחשבים לגורם מרכזי בהופעת אבוליציה.
למרות שמדובר במחקר בהיקף מצומצם, הממצאים מצטרפים לגל מחקרים המבקש לפתח טיפולים תרופתיים ייעודיים לתסמינים שליליים עיקשים, אשר פוגעים בתפקוד ובאיכות החיים של הלוקים בהפרעה.
מתאם נוירופיזיולוגי: מיקרו-מצבים חשמליים במוח
מיקרו-מצבים חשמליים במוח (MSs) מוגדרים כתקופות של שבריר שנייה שבהן שדה החשמל בקרקפת נשאר יציב יחסית.
הם מקושרים לרשתות עצביות במצב מנוחה ומשקפים דפוסים גלובליים של קישוריות תפקודית במוח.
מיקרו-מצבים אלו נחשבים ל"אטומי מחשבה" מכיוון שהם קשורים לסוגים שונים של פעילות מנטלית ולתיאום פעילות של רשתות עצביות מבוזרות.
מחקרים מזהים בדרך כלל ארבעה סוגי מיקרו-מצבים עיקריים (MS-A, MS-B, MS-C, MS-D), אשר קושרו לרשתות עצביות נפרדות במצב מנוחה.
לדוגמה, MS-A ו-MS-B קושרו למערכות "חיצוניות" כמו רשתות פונולוגיות וויזואליות, בעוד MS-C ו-MS-D קושרו למערכות "פנימיות" כגון רשת ברירת המחדל, רשת הבלטות ורשתות קשב.
ניתוח מיקרו-מצבי EEG נחשב לשיטה מועילה, לא יקרה ובלתי פולשנית להערכת מצבים תפקודיים גלובליים של המוח ולקשרם למדדים קליניים רלוונטיים.
חריגות במיקרו-מצבים אצל אנשים עם סכיזופרניה: מחקרים הראו כי אנשים עם סכיזופרניה מציגים תרומה מוגברת ומשך ארוך יותר של מיקרו-מצב C (MS-) בהשוואה לקבוצת ביקורת בריאה.
עליה זו ב-MS-C הוצעה כסמן פוטנציאלי לפגיעות בסכיזופרניה וקושרה לחריגות נוירו-התפתחותיות.
היא מתוארת במצבים שבהם הקשר למידע קונטקסטואלי מתרופף, כמו מצבי קשב מופחתים, פסיכוזה ומצבי שינה.
מיקרו-מצב זה נמצא כמשקף פעילות באזורי מוח המהווים חלק מרשת הבלטות (salience network).
אֵבוֹלוּצְיָה תֵּאִיסְטִית, וכן בְּרִיאָתָנוּת אֵבוֹלוּצְיוֹנִית, הן שתי השקפות עולם דומות במהותן, שלפיהן אין סתירה בין האמונה הדתית הקלאסית באלוהים וההבנה המדעית המודרנית של אבולוציה ביולוגית.
תומכי האבולוציה התאיסטית מאמינים בקיומו של אלוהים וטוענים כי הוא ברא מלכתחילה את היקום בצורה שתאפשר את היווצרות החיים בצורה טבעית וללא התערבות ישירה, כלומר, האבולוציה הביולוגית היא פשוט תהליך אשר נובע באופן אוטומטי וטבעי מהתכנון הראשוני של היקום, ומטרתו הסופית, בין היתר, הייתה ליצור את האדם.
אבולוציה תאיסטית אינה תאוריה מדעית, אלא פרשנות ספציפית של הקשר בין מדע האבולוציה לאמונה הדתית.
תומכי האבולוציה התאיסטית הם אחת מן הקבוצות אשר דוחות את הקונפילקט בין דת ומדע.
כלומר, הם טוענים כי אין סתירה בין המיתוסים הדתיים של בריאת העולם והתאוריה המדעית של אבולוציה.
תומכיה הראשונים של השקפה זו נקראו "דרוויניסטים נוצרים".
אחד הדוברים הבולטים של גישה זו היה הביולוג האבולוציוני תאודוסיוס דובז'נסקי, במאמרו "דבר אינו הגיוני בביולוגיה אלא לאורה של האבולוציה".
אין לבלבל בין אבולוציה תאיסטית לבין תכנון תבוני, ההשקפה הדתית לפיה האבולוציה אינה יכולה להתקיים כתהליך טבעי, ודורשת התערבות פעילה של "מתכנן תבוני" כלשהו על מנת להפיק תוצאות מורכבות.
האבולוציה התאיסטית היא ההשקפה המקובלת בקרב מספר כנסיות נוצריות גדולות, ביניהן הכנסייה הקתולית, הנצרות האורתודוקסית והנצרות הפרוטסטנטית, וכן בקרב חלק מהיהודים.
לדברי יוג'יני סקוט: "בצורה כזו או אחרת, אבולוציוניזם תיאיסטי הוא תפיסת הבריאה הנלמדת ברוב הסמינרים הפרוטסטנטיים המרכזיים, ולמרות שאין לכנסייה הקתולית עמדה רשמית, היא אכן תומכת באמונה בה.
מחקרים מראים שקבלת האבולוציה בארצות הברית נמוכה יותר מאשר באירופה או ביפן; מבין 34 מדינות שנדגמו, רק לטורקיה היה שיעור קבלה נמוך יותר מאשר בארצות הברית.
האבולוציוניזם התיאיסטי תואר כטוען להתאמה בין מדע לדת, וככזה הוא נתפס בבוז הן על ידי כמה אתאיסטים והן על ידי בריאתנים רבים מכדור הארץ.
החל מפרסומה של תורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין בשנת 1859, עסקו חלק מהוגים היהודיים ביחס הראוי אליה.
ביניהם ניתן למנות את הרב אברהם יצחק הכהן קוק, אשר כתב עליה מספר פסקאות, למשל ב"אורות הקודש".
במאה ה-20, עם הפיכתה של תאוריית האבולוציה לרעיון מרכזי במדע הביולוגיה, הוצעו רעיונות שונים להתמודדות עם הקונפליקטים שהתעוררו בין ההסברים המדעיים להיווצרות החיים, בהדרגה ובאופן המושפע מאקראיות המוטציה (בשילוב עם ברירה טבעית), לבין המסורת היהודית התנ"כית המספרת על בריאת החיים על ידי בורא.
אחד ההוגים שכתב על הנושא הוא הרב יונתן זקס.
בספרו "השותפות הגדולה", הוא הציע רעיונות ליישוב הסתירות בין האמונה לבין המדע, כשפרק י"ג בספר מוקדש לדארוויניזם ומראה דרכים לראות בתורת האבולוציה רעיונות חדשניים על אלוהים ועולמו.
בשלהי המאה ה-20, פרופ' נתן אביעזר פרסם סדרת ספרים העוסקת ביחס בין תורה למדע, כשספרו הראשון, "בראשית ברא", מציע פתרון פרקטי לסתירות בין בריאה לאבולוציה ומראה תיאום בין ששת ימי הבריאה להיווצרות העולם, מערכת השמש והחיים.
אַבּוּלְיָה (לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: רִפְיוֹן הָרָצוֹן; בלועזית: Abulia או Aboulia; ביוונית: αβουλία – אי רצון), הוא מונח המתאר מצב נוירופסיכיאטרי פתולוגי של שיתוק כוח הרצון, איבוד המוטיבציה ואיבוד היכולת ליזום פעולות מונחות מטרה, לקבוע מטרות ולהחליט החלטות.
המונח היפרבוליה (Hyperbulia) מציין את המצב ההפוך של אבוליה.
מבחינה פילוסופית ישנו הבדל גדול בין תרגום המונח ל"רפיון הרצון" לבין תרגומו ל"אי רצון".
רפיון הרצון הוא מצב מוכר ברפואה במקרים של הפרעות פסיכולוגיות כגון דיכאון סכיזופרניה דמנציה ועוד, שבהם נחלש כח הרצון.
היעלמות מוחלטת של כח רצון היא רעיון מופשט שלמעשה לא יכול להיות קיים אצל בן אנוש בצורה מוחלטת.
אי רצון מוחלט פירושו היעלמות החוויה והזהות, וגם אם נראה שהוא יכול להתקיים לרגעים מסוימים מצב תמידי שלו לא אפשרי.
ישנה היחלשות בכוח הרצון או עיוותים שלו אך לא יתקיים מצב של חוסר רצון מוחלט.
לאיבוד הרצון והתשוקה קיים גם היבט חיובי בהשקפות שונות בבודהיזם ודתות קרובות, המוזכרת כדרך המביאה את האדם למצב של נירוונה.
המונח הופיע לראשונה בספרות הפסיכיאטרית ב-1847 לערך, אז הוגדר כ"היעדר של רצון, סוג של אי-שפיות, שבו התסמין הוא דומיננטי".
הפסיכולוג הצרפתי תאודול ריבו תיאר מצב זה במחצית השנייה של המאה ה-19, כ"מחלה טהורה של רצון, בהּ היכולת של הפרט לעשות מעשה – בוטלה, והוא או היא צומצמו לפרט של 'שכל טהור'".
נוירופסיכולוגים רבים באותה תקופה הסכימו על הרעיון של אבוליה, אך הייתה מחלוקת לגבי השאלה אם הפרעה זו נגרמת בשל ליקוי בקוגניציה, כתוצאה של תפקוד לקוי במערכת ספציפית בתוך המוח האחראית על המוטיבציה.
בתחילת המאה העשרים היו שהשתמשו במונח זה בהקשר משפחתי, כגון בטענות של הורים כלפי ילדיהם הבוגרים או הסטודנטים באשר ל"אבוליה" שלהם.
למרות זאת, המונח הנוירופסיכיאטרי של הפרעות הרצון לא היה בשימוש רב בתקופה זו, ועד סוף מלחמת העולם הראשונה הוא לא הופיע בסיווגים פסיכיאטרים.
לפי ספר הלימוד הנוירופסיכאטרי האמריקני, החל שימוש מחודש במונח זה בסוף המאה ה-20. ב-1984 השתמש בו אחד מחלוצי הנוירולוגיה, צ'ארלס מילר פישר (אנ'), כתיאור לבעיות של ספונטניות (רצון חופשי) כתוצאה מבעיות מוחיות; הוא הדגים זאת במקרה הקיצוני של אילמות אקינטית (Akinetic mutism – אילמות של חוסר תנועה).
אָבּוּלֶלֶה הוא סרט פנטזיה ישראלי של הבמאי והתסריטאי יוני גבע, אשר יצא לאקרנים ב-3 בדצמבר 2015 ומספר על ילד בן 10 המתמודד בעזרת מפלצת ששמה אבוללה עם מותו של אחיו בתאונת דרכים.
המפיקים הראשיים של הסרט הם איתן מנצורי ויונתן פארן.
את הסרט צילם גיורא ביח וערך עומר זייטמן.
בסרט מככבים יואב סעידיאן רוזנברג בתפקיד אדם, בר מיניאלי בתפקיד תמר ועידן ברקאי בתפקיד אבוללה.
בין השחקנים הנוספים המשתתפים בסרט: מכרם ח'ורי, יהודה מור, עודד לאופולד, רותם קינן, נתי קלוגר, מיכה סלקטר ולאורה ריבלין.
הסרט, המשלב בובה בלייב אקשן, הוא סרט ביכורים של גבע, והוא הופק בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, המיזם לקולנוע ירושלים, מפעל הפיס, יונייטד קינג ודורי פארן מדיה.
הסרט צולם בשכונת גבעת משואה בירושלים.
הקרנת טרום-בכורה של הסרט התקיימה ב-9 בספטמבר 2015 במסגרת אירועי יום הקולנוע הישראלי והקרנות הבכורה בירושלים (27 בנובמבר) ובתל אביב (29 בנובמבר).
על גג ביתו ברחוב דולצ'ין שבגבעת משואה, מחזיק אדם הראל (יואב סעידיאן רוזנברג), ילד בן 10, במכשיר סמארטפון, וצופה בסרטון וידאו שלו עם אחיו הגדול, אסף, שנהרג בתאונת דרכים.
אדם איננו מודע לכוחות יחידה מיוחדת של משטרת ישראל, תחת פיקודו של שלומי (עודד לאופולד), שנפרשים במקום, במטרה לתפוס דמות חשודה.
הוריו של אדם (מיכה סלקטר ונתי קלוגר) נאבקים בהתמודדותם עם האובדן של בנם הבכור, ואמו של אדם אף מקפידה לשמור באובססיביות על חדרו של אסף כפי שהיה.
ללא ידיעתה, מגניב אדם מחוץ לחדרו של אסף מספר מזכרות, ביניהן מדליה שבה זכה אסף, ושומר אותן במקלט שמתחת לביתו.
יום אחד, בזמן היותו במקלט, מפתיעה את אדם דמות בין הצללים, והוא שומט מידיו את המדליה - לא לפני שהוא מנסה לצלם את הדמות עם הסמארטפון שלו - ובורח.
הוא מספר על כך להוריו, אך הם לא מאמינים לו.
בבית הספר בו הוא לומד, נשלח אדם על ידי המחנך יאיר (רותם קינן) לספרייה כי לא הכין את שיעורי הבית שלו.
שם, אב הבית האני (מכרם ח'ורי) מבחין בצילום של הדמות במכשיר הסמארטפון שלו, וניכר כי הוא מזהה את הדמות.
אדם עוקב אחרי אב הבית עד לחדרו, שם הוא מספר לו שלדמות קוראים אבוללה (עידן ברקאי), מפלצת ירושלמית אגדית ובלתי נראית, אשר אוהבת דברים מתוקים וחושפת את עצמה רק בפני ילדים מיוחדים (ילדים שנמצאים במשבר).
אדם הולך למכולת, וקונה גזוז בטעם תות, באמצעותו הוא מצליח לפתות את אבוללה לצאת ממחבואו בין הצללים.
השניים מתיידדים, ואבוללה הופך לחברו הסודי והיחיד של אדם.
אדם מספר לאבוללה שהוא חש אשם במותו של אסף, שנהרג כאשר נסע לאסוף אותו מהקניון, כי איחר.
אבוללה מסייע לאדם להתמודד מול חבורת ילדים בריונים (קאי פקר, מורי שרם, שחף יעקובוביץ') בבית ספרו וגם להתמודד כנגד רצונו של יאיר להעביר אותו לבית ספר אחר, בניגוד לדעתם של מנהלת בית הספר דבורה (לאורה ריבלין) והיועץ יקי (דני קרפל).
במקביל מגלה תמר (בר מיניאלי), שכנתו וחברתו ללימודים של אדם, את סודו.
כאשר לוחמי יחידת המשטרה המיוחדת מחדשים את המרדף, במטרה ללכוד את המפלצת, עוזר אדם לאבוללה לחזור חזרה הביתה אל משפחתו, על מנת להציל את חברו.
אדם מספר להוריו על תחושת האשמה שרודפת אותו, וכל בני המשפחה מתפייסים באושר.
בשנת 2015 העניק פורום מבקרי הקולנוע בישראל לסרט "אבוללה" שני פרסים: פרס "תגלית השנה" הוענק לבמאי הסרט, יוני גבע, ופרס ההישג האמנותי, על יצירת המפלצת אבוללה, הוענק לאדר וינטר, גן דה לנגה וקארן דוידוף, יוני כהן וסטודיו סנובול, רונן נגל ועידן ברקאי.
בסרט צפו מעל ל-150,000 צופים בבתי הקולנוע בישראל.
"אבוללה" היא מילת סלנג ירושלמי, שמקורה בערבית, שנועדה להפחיד אנשים בחושך.
אַבּוֹלִישֵׁנִיזְם (abolitionism), המכונה לעיתים גם התנועה לשחרור בעלי חיים, היא תנועה חברתית הדוגלת במימוש זכויות בעלי חיים באמצעות שלילת כל שימוש בהם בידי בני אדם, מתוך ההשקפה כי לכל היצורים החיים, בני אדם ובעלי חיים כאחד, יש זכות יסוד: הזכות שלא יתייחסו אליהם כאל רכוש של אחרים.
בין הדוברים הבולטים של תפישה זו הם גארי פרנציון, פרופסור למשפטים באוניברסיטת ראטגרס, והפילוסוף האמריקאי טום ריגן.
שם התנועה לקוח משמה האנגלי של התנועה לביטול העבדות, שתבעה לשים קץ לבעלות האדם על בני אדם אחרים.
האבולישניזם מתנגדת לרווחת בעלי חיים בטענה שגישה זו מעגנת את זכות הקניין על בעלי חיים במקום להתנגד לה.
ביטוי לכך הוא בדבריו של ריגן: מטרת הדוגלים באבולישניזם היא ליצור שינוי בתפישה המוסרית והמשפטית המקובלת, שתגרום לשינוי המעמד המשפטי של בעלי חיים, והם לא ייחשבו יותר כחפצים שאפשר לרכוש אותם ולהשתמש בהם.
פעילי האבולישניזם קוראים לאתגר את התפישה המקובלת כי בעלי חיים מיועדים לשימוש ולניצול, על ידי קידום טבעונות ופתיחת דיון חברתי רחב בנושא זכויות בעלי החיים.
התנועה קבעה לעצמה שישה עקרונות יסוד:
האבולישניסטים גורסים כי לכל היצורים החיים, בני אדם ובעלי חיים, יש הזכות הבסיסית שלא יתייחסו אליהם כאל רכוש של אחרים.
בעקבות ההכרה בעיקרון הראשון, יש לבטל כל ניצול ממוסד של בעלי חיים, ולא לתמוך בפעילויות נקודתיות המקדמות את רווחתם.
אנשי התנועה גורסים כי טבעונות היא הבסיס המוסרי לתפיסתם, ומימושה יתרחש באמצעים חינוכיים לא אלימים.
לפי גישתם, לכל בעלי החיים מעמד מוסרי שווה, רק על בסיס היותם בעלי תחושתיות וללא תלות במאפיינים קוגניטיביים (הכרניים) אחרים.
האבולישניסטים דוחים את האפליה על כל צורותיה, ובהן גזענות, סקסיזם, אפליית להט"ב, גילנות, יכולתנות, ואפליה מעמדית - כשם שהם דוחים סוגנות.
האבולישניסטים מכירים בעֶקרון האי-אלימות כעֶקרון ליבה של התנועה לזכויות בעלי החיים.
פרנציון טוען שארגונים כמו "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים", הדואגים לזכויות בעלי החיים אך גם לרווחת בעלי חיים, גורמים לציבור הרחב להרגיש בנוח עם התפישה שבעלי החיים הם רכוש המיועד לניצול.
לטענתו אין הבדל גדול בין ארגונים אלה לארגונים ותיקים, כמו עמותות צער בעלי חיים, שמטרתם העיקרית היא מניעת צער וסבל מבעלי חיים אך אינם מעוניינים בשחרורם.
יש הטוענים כי אין סתירה לוגית או מעשית בין שתי הגישות.
תומכי גישת ה"רווחה" רואים את פעולותיהם כצעדים הדרגתיים למען אותה מטרה, אשר תושג בטווח הארוך, בזמן בטווח הקצר הם מתמקדים בהפחתת הסבל של בעלי חיים, מטרה שלרוב הציבור קל יותר להזדהות איתה.
בישראל אימצה תנועת שב"י את עקרונות התנועה לשחרור בעלי החיים, והיא פועלת באופן דומה לה.
אבולושן היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network.
האירוע כלל את ארבעת המותגים הבאים: Raw, סמאקדאון, NXT ו-NXT UK ונערך ב-28 באוקטובר 2018, באולם נסאו וטרנס ממוריאל קולוסיאום שביוניונדייל, ניו יורק.
אירוע זה היה אירוע השלם וצפה היחיד שכל הקרבות בו היו קרבות נשים עד 2025.
כל אליפויות הנשים של הארגון היו על הכף באירוע זה.
בנוסף, אירוע זה כלל את גמר טורניר הנשים לזכר מאי יאנג.
ב-23 ביולי 2018, וינס מקמהן, סטפני מקמהן וטריפל H פתחו את התוכנית Raw עם הכרזה על קיומו של אירוע שלם וצפה שכולו סביב נשים.
חברות היכל התהילה: עוד פורסם שליטה, טריש סטרטוס ובת' פיניקס צפויות לקחת חלק באירוע.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכניות השבועיות: Raw, סמאקדאון ו-NXT.
ב-18 באוגוסט, קרב בין אלכסה בליס לבין טריש סטרטוס נקבע לאירוע.
לאחר מכן, ב-3 בספטמבר, קרב בין ליטה לבין מיקי ג'יימס נקבע לאירוע אבולושן.
קרב זה יהיה הקרב הראשון שלהן אחת נגד השנייה מאז שג'יימס זכתה באליפות הנשים מידיה של ליטה בקרב הפרישה של ליטה בסדרת ההישרדות 2006. ב-8 באוקטובר בתוכנית Raw, נודע שבליס וג'יימס תתחרינה בקרב זוגות נגד טריש וליטה.
ב-26 באוקטובר, אלישיה פוקס החליפה את בליס בקרב.
באירוע NXT TakeOver: Brooklyn 4, שנערך ב-18 באוגוסט, קיירי סיין ניצחה את שיינה בייזלר והפכה לאלופת הנשים החדשה של NXT.
ב-26 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT, קרב חוזר בין השתיים על התואר נקבע לאירוע אבולושן.
באירוע סאמרסלאם, רונדה ראוזי ניצחה את אלכסה בליס וזכתה באליפות הנשים של Raw.
לאחר הניצחון, התאומות בלה (ברי בלה וניקי בלה) שנכחו בשורה הראשונה בקהל, הגיעו וחגגו ביחד איתה את זכייתה.
באירוע סופר שואו-דאון, נודע שראוזי תגן על האליפות באירוע אבולושן.
באותו האירוע, ראוזי והתאומות בלה ניצחו את ה-Riott Squad (רובי ריוט, ליב מורגן ושרה לוגאן).
יומיים לאחר מכן בתוכנית Raw, ראוזי והתאומות בלה ניצחו שוב את ה-Riott Squad.
לאחר הקרב, התאומות בלה תקפו את ראוזי, מה שלמעשה גרם להן להפוך לדמויות הלא אהובות על הקהל.
מאוחר יותר באותו הערב הוכרז שניקי בלה תהיה המועמדת לתואר של ראוזי.
באירוע סאמרסלאם, שארלוט פלייר ניצחה את בקי לינץ' וכרמלה בקרב משולש וזכתה באליפות הנשים של סמאקדאון.
לאחר הקרב, לינץ' תקפה את פלייר והפכה לדמות הרעה בפעם הראשונה בקריירה שלה.
במשך השבועות הבאים, לינץ' ופלייר התעמתו ותקפו אחת את השנייה.
באירוע גיהנום בכלוב, לינץ' ניצחה את פלייר וזכתה באליפות.
קרב חוזר נקבע בין השתיים לאירוע הסופר שואו-דאון, ובו פלייר ניצחה כתוצאה מפסילה לאחר שלינץ' תקפה אותה עם חגורת האליפות, מה שעדיין גרם ללינץ' לשמור על התואר.
קרב חוזר ביניהן על התואר נקבע לתוכנית סמאקדאון שלושה ימים לאחר מכן, קרב זה נגמר בספירת חוץ כפולה, מה ששוב גרם ללינץ' לשמור על האליפות בהצלחה.
הג'נרל מנג'ר של סמאקדאון, פייג' הודיעה שהשתיים תתחרינה פעם נוספת על אליפות הנשים של סמאקדאון, הפעם בקרב מי שעומדת אחרונה.
ב-15 באוקטובר בתוכנית Raw, נודע שקרב באטל רויאל ייערך ויקבע את המתאבקת אשר תקבל קרב עתידי על אליפות הנשים.
קרב הבאטל רויאל יכלול משתתפות פעילות, אגדות וחברות היכל התהילה.
ב-22 באוקטובר, נודע שביילי, נטליה וסשה בנקס תתחרינה באירוע נגד שלישיית ה-Riott Squad (רובי ריוט, ליב מורגן ושרה לוגאן) .
ב-23 באוקטובר, נודע דרך האתר הרשמי של ה-WWE שצוות השידור אשר יסקר את המופע המקדים לאירוע יכלול פאנל נשי: בת' פיניקס, פייג' ורנה יאנג, בעוד שבאירוע עצמו מייקל קול יחליף את פייג'.
ב-24 באוקטובר (בתוכנית שהוקלטה ב-9 באוגוסט), נערכו חצאי הגמר של טורניר הנשים לזכר מאי יאנג ובו טוני סטורם גברה על מייקו סאטומורה ואיאו שיראי גברה על ריאה ריפלי.
סטורם ושיראי תתחרינה בקרב שייערך ביניהן באירוע אבולושן ובו המנצחת תוכתר לזוכת טורניר הנשים לזכר מאי יאנג השני בתולדות הארגון.
+ אישיויות אחרות על המסך תפקיד: שם:צוות השידור באנגליתמייקל קולרנה יאנגבת' פיניקסצוות השידור בספרדיתקרלוס קבררהמרסלו רודריגזצוות השידור בגרמניתקרסטן שייפרקלווין קניכרוזיםליליאן גרסיהג'וג'וקיילה ברקסטוןשופטיםג'ייסון איירסשון בנטג'סיקה קארמייק קיודהאובריי אדוארדסדריק מוררוד זאפאטהמראיינותצ'ארלי קארוסוקיילה ברקסטוןפאנל לפני האירוערנה יאנגפייג'בת' פיניקסכרמלהמייקל קולאיב טורס
לפני שהאירוע שודר בשיטת ה"שלם וצפה", התקיים קרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה), שבו ריאה ריפלי ניצחה את דקוטה קאי והגנה בהצלחה על אליפות הנשים של NXT UK.
האירוע עצמו נפתח בקרב זוגות בין אלישיה פוקס ומיקי ג'יימס (שלוו לקרב על ידי אלכסה בליס) לבין ליטה וטריש סטרטוס.
הקרב הסתיים לאחר שליטה ביצעה את מהלך הסיום שלה מהחבל העליון על ג'יימס ופוקס, ה"ליטהסולט" ולאחר מכן סטרטוס ביצעה את מהלך הצ'יק קיק על ג'יימס.
הקרב השני היה קרב הבאטל רויאל ההיסטורי של הנשים שהכיל כעשרים מתאבקות.
הקרב החל בכך שצמד האייקוניות (פייטון רויס ובילי קיי) הודחו על ידי אגדות ומתאבקות העבר של ה-WWE.
חברות קבוצת Absolution לשעבר, מנדי רוז וסוניה דוויל שיתפו פעולה יחדיו והדיחו מספר מתאבקות עד למצב שבו רוז הדיחה את דוויל, שבאותו הזמן הייתה עם הגב אל רוז.
לאחר הפסקת ריקוד של כרמלה ואייבורי, אמבר מון הדיחה מספר מתאבקות כולל את המתאבקת אסקה.
סיום הקרב התנהל כך שזלינה וגה חשבה שהדיחה את ניה ג'קס ואמבר מון ולכן החלה לחגוג.
וגה הביטה לאחור וראתה שהשתיים לא הודחו.
לאחר שג'קס הטיחה את וגה מעל לחבל העליון על טמינה שעמדה מחוץ לזירה, ג'קס הדיחה את מון, ניצחה בקרב וכתוצאה מכך קיבלה קרב עתידי על אליפות הנשים של Raw.
לאחר מכן, טוני סטורם התחרתה נגד איאו שיראי במסגרת קרב הגמר של טורניר הנשים לזכר מאי יאנג.
שיראי ביצעה על סטורם את מהלך הדרופקיק מהחבל העליון ולאחר מכן השתמשה במהלך המונסולט בזמן שסטורם הייתה מחוץ לזירה.
סטורם התחמקה ממהלך המונסולט של שיראי כך שהיא הרימה את הברכיים שלה, לאחר מכן היא ביצעה עליה בפעם השנייה בקרב את מהלך הסטורם זירו, הצמידה אותה לספירת שלוש וזכתה בטורניר הנשים השני לזכר מאי בתולדות הארגון.
לאחר הקרב, טריפל H, סטפני מקמהן ושרה אמאטו באו לזירה כדי לברך את סטורם על זכייתה.
בקרב החמישי, נטליה, ביילי וסשה בנקס התחרו נגד ה-Riott Squad (ליב מורגן, רובי ריוט ושרה לוגאן).
הקרב הסתיים לאחר שנטליה ביצעה את מהלך השארפשוטר על ריוט ולוגאן, אך מורגן קטעה את המהלך וביצעה על נטליה את מהלך ה-201 פייסברייקר, אך לא הצליחה להצמיד את נטליה לספירת שלוש מלאה.
בתגובה, נטליה ביצעה על מורגן את מהלך הפאוורבומב, לאחר מכן ביילי קפצה מהחבל העליון וביצעה את מהלך האלבו דרופ ומי שסיימה את סדרת המהלכים הייתה בנקס עם פרוג ספלאש שהעניקה להן את הניצחון בקרב.
בקרב שבא לאחר מכן, קיירי סיין הגנה על אליפות הנשים של NXT נגד שיינה בייזלר.
לאחר שסיין ניסתה לבצע את מהלך הסיום שלה, האינסיין אלבו, בייזלר יצאה מהזירה.
סיין יצאה בעקבותיה מהזירה וביצעה עליה את מהלך הדייבינג קרוסבאדי ולאחר מכן השליכה אותה על חברותיה לקבוצת ארבעת הפרשים של ה-MMA, מרינה שפיר וג'זמין דיוק, שלאחר מכן הסיחו את דעתה של סיין במהלך הקרב ועזרו לבייזלר לזכות בתואר לאחר הכנעה טכנית כתוצאה משימוש במהלך ההכנעה שלה, הקיריפודה קלאץ'.
ניצחון זה גרם לבייזלר לזכות בתואר בפעם השנייה בקריירה שלה.
בקרב הלפני אחרון, בקי לינץ' הגנה על אליפות הנשים של סמאקדאון נגד שארלוט פלייר בקרב מי שעומדת אחרונה.
חוקי קרב זה קובעים שהראשונה שלא תצליח לעמוד בתום ספירת עשר תפסיד בקרב ותזכה את היריבה בניצחון.
בקרב, לינץ' החלה לתקוף את פלייר בעזרת מקל במבוק וכיסא.
לינץ' ניסתה לבצע את מהלך הבקספלודר סופלקס על פלייר, אך מנגד, פלייר התחמקה מכך וביצעה במקום את מהלך הבלי טו באק סופלקס על הכיסאות שהיו במרכז הזירה.
פלייר ביצעה על לינץ' את מהלך האייר פלייר ולאחר מכן את המונסולט תוך כדי שהיא שוברת את השולחן שעליו הונחה לינץ'.
פלייר ביצעה את מהלך הפיגר אייט לג לוק, כשרגליה של לינץ' נעטפו סביב הסולם, אך כעבור זמן מה, לינץ' הצליחה למנוע מפלייר להמשיך במהלך לאחר שתקפה אותה בעזרת כיסא שהונח לידה.
לינץ' הניחה את פלייר על שולחן השדרנים וקפצה עליה לאחר שביצעה את מהלך הלג דרופ.
לאחר מכן, לינץ' ביצעה על פלייר את מהלך הפאוורבומב מהחבל העליון של הזירה על שולחן שנפתח מחוץ לזירה.
כתוצאה מכך, פלייר לא הצליחה לעמוד בתום ספירת עשר של השופט, ולכן לינץ' ניצחה בקרב ושמרה בהצלחה על חגורת האליפות לאחר קרב שנערך כ-28 דקות.
בקרב המרכזי, רונדה ראוזה הגנה על אליפות הנשים של Raw נגד ניקי בלה (שלוותה לקרב על ידי ברי בלה).
בזמן שראוזי הייתה מחוץ לזירה, ברי השליכה את ראוזי אל עמוד הזירה בעוד שדעתו של השופט הוסחה.
ניקי ביצעה את מהלך ה-Rack Attack 2.0, אך לא הצליח להצמיד את ראוזי לספירת שלוש מלאה.
מנגד, ראוזי ניסתה לבצע על ניקי את מהלך הסמואן דרופ, אך ברי הפריעה וגרמה לכך שראוזי הצליחה להרים על גבה את ניקי ומעליה את ברי.
ראוזי ביצעה בהצלחה את הסמואן דרופ על שתיהן, אך לא הצליחה להצמיד את ניקי לספירת שלוש.
הקרב הסתיים לאחר שראוזי ביצעה את נעילת הבריח על ידה של ניקי, שמצידה נכנעה.
כתוצאה מכך, ראוזי ניצחה בקרב ושמרה בהצלחה על התואר.
סדר הכניסות וההדחות של הבאטל רויאל נשים
מתאבקת ששייכת ל-Rawמתאבקת ששייכת לסמאקדאוןעצמאיתזוכה
(*) - אלישיה פוקס הייתה אמורה להתחרות בקרב הבאטל רויאל, אך הוסרה מהקרב לאחר שהחליפה את אלכסה בליס בקרב הזוגות שלה ביחד עם מיקי ג'יימס נגד ליטה וטריש סטרטוס.
אבולצי (בבלארוסית: Абольцы; ברוסית: Обольцы, אובולצי; בפולנית: Obolce, אובולצה; במקורות יהודיים: אבוליץ) היא עיירה חקלאית במחוז משנה טולוצ'ין במחוז ויטבסק בבלארוס.
הכפר שוכן 22 ק"מ צפונית-מזרחית לטולוצ'ין ומחובר בכבישים מקומיים עם כבישים P15 ו-P25 המצטלבים בסמוך לכפר.
כביש מהיר נוסף מוביל לקוחנובו.
תחנת הרכבת הקרובה, למניצה, שוכנת 7 ק"מ צפונית-מזרחית (קו אורשה-לפל).
האזכור הראשון של אבולצי הוא משנת 1387. אז הקים בה ולדיסלב השני יגיילו כנסייה, מהראשונות בשטחה של בלארוס המודרנית.
היישוב מוזכר בשם אובולצ'י (Оболчи) ברשימת הערים הרוסיות במאה ה-14. באבולצי העתיקה נבנתה טירה כק"מ אחד ממרכז היישוב בן זמננו.
בתחילת המאה ה-16 הייתה אבולצי מרכז מחוז ויטבסק.
כמה פריבילגיות של הדוכס קזימיר נשמרו, בהן העברת הרכוש המקומי לבויארים.
במחצית השנייה של המאה ה-15 עברה אבולצי בין מספר בעלים.
זיגמונט הראשון, מלך פולין, העניק את האחוזה לאשתו בונה ספורצה.