tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גם סנטור קריי למד באייבי וציפה שבנו אדם ילמד שם גם.
הוא פוגש את ריאן לראשונה כשהוא נכנס לחדר המעונות שלהם עם מטען כבד ומציג את עצמו באדיבות.
אדם מלמד את ריאן איך לשחק רוגבי ומשחקי וידאו.
ריאן צ'וי הוא פרופסור צעיר מהונג קונג שמהווה ממלא מקום לסגל המורים באוניברסיטת אייבי.
דמותו מבוססת על עיצוב מאת הכותב גרנט מוריסון.
צ'וי היה חניכו של ריי פאלמר ושמר על קשר עמו דרך התכתבויות.
לאחר היעלמותו של פאלמר, צ'וי עבר לאמריקה והחליף את מקומו של פאלמר בסגל המורים.
צ'וי התחקה אחרי רמזים אותם השאיר פאלמר וגילה חגורה מיוחדת המשנה את הגודל המולקולרי של הלובש אותה.
למרות סגנון חייו ההרפתקני, צ'וי הוא מדען בראש ובראשונה ובוחן את מציאותיו מבחינה מדעית.
באירועי היום הבהיר ביותר, ריאן צ'וי נרצח בידי הנבל דת'סטרוק והטיטנים שלו.
הרצת "ה-52 החדשים" של ספטמבר 2011 אתחלה מחדש את ההמשכיות של יקום DC.
בציר הזמן החדש הזה, מוצגת אטום נשית חדשה, רונדה פיניאדה, סטודנטית היספנית אמריקאית בקולג' מאָיִיבִי טַאוּן.
היא מתגלה כמרגלת בעל כורחה עבור אמנדה וולר וסטיב טרבור, באיסוף מידע אודות המתגייסים החדשים של ליגת הצדק.
היא ידועה כ"החברה החשובה ביותר בליגת הצדק של אמריקה" על ידי סטיב טרבור.
בסיום סיפור העלילה של "מלחמת השילוש", מתגלה כי היא למעשה בוגדת בשתי הקבוצות כאשר הגיעה מהיקום החלופי של ארץ-3, שם היא חברה בסינדיקט הפשע של אמריקה הפועלת תחת השם אטומיקה.
היא גם חושפת שעל ידי הנחת רסיס של קריפטונייט ירוק בעצב הראייה של סופרמן, היא גורמת לו להרוג בטעות את דוקטור לייט, עם האפקט הנוסף של היחלשות חמורה שכמעט הורגת את סופרמן לאורך זמן.
אטומיקה עבדה במקור בארץ-3 עם ג'וני קוויק בתור גנבת ורוצחת.
לילה אחד לאחר שהרגו שני שוטרים, הם נדחקו לפינה בגג של מעבדות סטאר בזמן סערה.
ברק פוגע בלוויין, מחשמל את ג'וני ומעניק לו כוחות מהירות.
רונדה נופלת לתוך הבניין ונוחתת ליד עבודתו האטומית של ריי פאלמר, וצוברת כוחות משנים גודל וצפיפות.
במהלך הקרב האחרון עם סינדיקט הפשע, אטומיקה מקטינה את גודלה ונהרגת כאשר לקס לות'ר דורך עליה.
בעקבות האתחול מחדש של המולטי-יקום לאחר "לילות אפלים: מתכת כבדה", נוצרים ארץ-3 ואטומיקה חדשים.
אטומיקה היא אהובתו של הרוצח הסדרתי המהיר ג'וני קוויק ומלווה אותו במסע הרצח המהיר שלו ברחבי סנטרל סיטי.
מדען אלמוני במאה ה-853 ביצע ניסויים בתורת העל-מיתר היוצרת ייחודיות ושהקרינה משנה את המבנה הפיזי שלו.
כאשר הייחודיות איימה להתרחב ולהרוס את היקום שלו, הוא נכנס אליו בניסיון להציל את היקום, אך במקום זאת מוצא את עצמו על גשר בין-ממדי ליקום אחר בעוד היקום שלו נמוג לחלוטין, ללא היכולת לעצור את זה.
בקצה הגשר, הוא מוצא את סופרמן פריים שבא לעזור אבל איחר מדי.
נטוש, הוא מחפש את היקום הזה אחר שרידים של זה שאיבד, עם הזמן קיבל את השם האטום והצטרף ללגיון הצדק אלפא כשעזר להם להביס את לגיון ביזארו.
כוחותיו של אטום זה שונים מקודמיו בכך שהוא אינו מתכווץ אלא מתפרק למספר כפילויות קטנות יותר של עצמו המחולקות בין המסה שלו.
בגודלם האטומי, כפילויות אלה יכולות לחקות יסודות כמו זהב וחמצן.
גרסה לא ידועה של אטום מופיעה בספיישל "Legends of the Superheroes", והוא מגולם על ידי אלפי וייז.
דמותו של ריי פאלמר בתור האטום מופיע בסרט משנת 1997, "ליגת הצדק של אמריקה", והוא מגולם על ידי ג'ון קאסר.
דמותו של אל פראט בתור האטום מופיע בפרק הכפול של "סמולוויל", "צדק מוחלט", והוא מגולם על ידי גלן הופמן.
את דמותו של ריי פאלמר מגלם השחקן ברנדון ראות' בעונתה השלישית של סדרת הטלוויזיה "החץ", והוא שב לגלם את הדמות בסדרת המשך, "אגדות המחר".
גרסתו של ריאן צ'וי בתור האטום מופיעה אף היא ביקום החץ, בהמשבר בעולמות האינסופיים, בגילומו של אוסריק צ'או.
הגרסה של ריי פאלמר כאטום מופיעה בסדרה ששודרה בשנים 1967-1968, "The Superman/Aquaman Hour of Adventure", בדיבובו של פאט הרינגטון ג'וניור.
את הגרסה של ריי פאלמר כאטום בסדרות הטלוויזיה "The All-New Super Friends Hour" ו-"Super Friends" דיבב וולי באר.
גרסה עתידנית של האטום בשם מיקרון מופיעה בפרק הכפול של הסדרה "באטמן: הדור הבא", בדיבובו של ויין בריידי.
ג'ון מקגינלי מדבב את דמותו של ריי פאלמר בסדרה "ליגת הצדק ללא גבולות".
גרסה זו חברה בליגת הצדק.
דמויותיהם של ריאן צ'וי וריי פאלמר בתור האטום הופיעו בסדרה "באטמן: האמיצים והנועזים", בדיבובם של ג'יימס סי ופיטר סקולרי, בהתאמה.
דמותו של ריי פאלמר בתור האטום מופיע ב"ליגת הצדק - הדור הבא" בדיבובו של ג'ייסון מרסדן.
דמותו של ריי פאלמר בתור האטום הופיעה בקטעים "Sword of the Atom" שב-DC Nation Shorts, ומדובבת שוב על ידי ג'ייסון מרסדן.
דמותו של ריי פאלמר מופיעה ב"ליגת הצדק בפעולה", בדיבובו של ג'רי אוקונל.
דמותו של ריי פאלמר בתור האטום הופיעה ב"כוח הטיטאנים", בפרק "Strength of a Grown Man", בדיבובו של פאטון אוסוולט.
ריי פאלמר הופיע בסרט ההנפשה "ליגת הצדק: הגבול החדש" משנת 2008, בדיבוב של קוריי בורטון.
גרסת יקום חלופית לא מזוהה של אטום מופיעה ללא דיבור בסרט "ליגת הצדק: נקודת הבזק" משנת 2013 בתור אסיר של אקוומן.
גרסאות יקום חלופיות של ריי פאלמר וריאן צ'וי מופיעות בסרט "ליגת הצדק: אלים ומפלצות" משנת 2015, בדיבובם של די בראדלי בייקר ואריק באוזה בהתאמה.
ריאן צ'וי מופיע בסרט היקום הקולנועי של DC "ליגת הצדק: גרסת סניידר", בגילומו של זנג קאי, לאחר שדמותו לא הופיעה בגרסה התיאטרלית "ליגת הצדק" במהלך קדם-הפקה.
גרסה של ריי פאלמר כאטום מופיעה ב"כוח הטיטאנים!
חיים בסרט", בדיבובו של פאטון אוסוולט.
דמותו של ריאן צ'וי כאטום מופיעה בסרט "לגו גיבורי על - הפלאש" מ-2018, ומדובב שוב על ידי אריק באוזה.
אל פראט מופיע בסרט היקום הקולנועי של DC "בלאק אדם", בגילומו של הנרי וינקלר.
דמות לא מזוהה של אטום מופיעה במשחק המחשב "יקום DC אונליין".
גרסאות האטום של אל פראט, ריי פאלמר וריאן צ'וי מופיעות כולם במשחק הווידאו "Scribblenauts Unmasked: A DC Comics Adventure" משנת 2013.
דמותו של ריי פאלמר כאטום מופיעה כדמות הניתנת למשחק ב-"Lego Batman 3: Beyond Gotham", בדיבובו של טרוי בייקר.
אטומיקה, ריאן צ'וי כאטום, וגרסת יקום החץ של ריי פאלמר כאטום מופיעים במשחק הווידאו "Lego DC Super-Villains", בדיבובם של לורה ביילי, ג'ייסון מרסדן (שוב) וברנדון ראות' בהתאמה.
גרסתו של ריי פאלמר כאטום מופיעה ב-"Injustice: Gods Among Us".
הוא משמש כדמות שאינה שחקן בשלב ההתקוממות וכדמות הניתנת למשחק במיני-משחקים של הג'וקר במעבדות סטאר (S.T.A.R.
גרסתו של ריאן צ'וי כאטום מופיעה כדמות DLC הניתנת למשחק ב-"Injustice 2", בדיבובו של מת'יו יאנג קינג.
אטומוקסטין (שם מסחר: סטרטרה, אטומיק) היא תרופה ממשפחת ה-NRI המשמשת לטיפול בהפרעת קשב.
היא איננה שייכת לקבוצת החומרים הממריצים.
התרופה משמשת לטיפול בהפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות.
סטרטרה מאושר לשימוש עבור מבוגרים, בני נוער וילדים.
יעילותה של סטרטרה לא נבדקה אצל ילדים הקטנים מגיל שש.
יתרונו העיקרי של סטרטרה ביחס לתרופות אחרות לטיפול בהפרעת קשב הוא שאין בו סכנה של התמכרות.
סטרטרה הוכח כתרופה יעילה להורדת סימפטומים של היפראקטיביות, שליטה מוטורית, הסחות וזיכרון עבודה, אך יעילותה במתן מוטיבציה להתחיל משימות וכן בריכוז פחותה מאשר תרופות ממריצות.
במחקר שנעשה, כ-40% שנטלו את התרופה דיווחו כי הם חוו ירידה משמעותית בסימפטומים של הפרעת קשב.
להשפעה של התרופה לוקח בין 2–4 שבועות להפוך לבולטת ועוד 2–4 שבועות כדי להגיע להשפעה מלאה.
בנסיבות מסוימות תרופה זו גם ניתנת למטופלים עם תת לחץ דם תנוחתי שלא הגיב לטיפולים אחרים.
טווח המינון התחלתי הוא: 0.5 מ"ג עבור כל ק"ג משקל גוף, כאשר המינון עולה בהדרגה עד ל-1.2 מ"ג לק"ג משקל גוף.
המינון המרבי היומי הוא 100 מ"ג.
ישנם מחקרים שמראים כי סטרטרה יכול לשמש לטיפול בחרדות ובדיכאון קליני, במיוחד במקרים בהם הבעיה נובעת מהפרעת קשב.
כדי למנוע תופעות לוואי ניתן לקחת מחצית מינון בבוקר ומחצית מינון בערב.
בראשיתו הופק האטומוקסטין כתרופה כנוגד דיכאון, אך מהר מאוד נמצא כי הוא יעיל בטיפול בבעיות קשב.
הוא אושר בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-2002 לטיפול בבעיות קשב.
הוא נשאר תחת הפטנט של ממציאו, חברת התרופות אלי לילי, עד שנת 2017.
"אטום" הוא מחזה מאת מתי גולן שהועלה בשנת 2001 על ידי התיאטרון הקאמרי, בבימויו של עודד קוטלר.
המחזה מתאר תרחיש אפוקליפטי שבמרכזו השתלטות חרדים קיצוניים על המדינה והובלתה לאבדון במטרה לקרב את ביאת המשיח.
שחקני ההצגה כללו את משה בקר בתפקיד הראשי של מאיר פלג, ראש הממשלה הנבחר, חגית דסברג כרחל, אשתו, ארז שפריר בתפקיד שאול, יד ימינו של ראש הממשלה הנבחר, אדוה עדני בתפקיד עיתונאית המקורבת לראש הממשלה הנבחר ואבי אוריה שגילם מנהל ערוץ טלוויזיה מסחרי.
את המוזיקה למחזה חיבר אורי וידיסלבסקי.
עלילת המחזה מתרחשת בשנת 2025. קבוצה של קיצונים דתיים מבקשת לקרב את הגאולה ואת ביאת המשיח באמצעות מלחמת גוג ומגוג שלאחריה יבוא המשיח.
מנהיג הקבוצה הכריזמטי הורה לשתול אחד מתלמידיו בפוליטיקה הישראלית, על מנת שיבחר לתפקיד ראש ממשלת ישראל.
אותו תלמיד התחזה לחילוני, התחתן עם חילונית והוליד ילדים.
במקביל השתלב בפוליטיקה, טיפס אל מנהיגות מפלגה ונבחר לראשות הממשלה.
במסגרת תפקידו זה הוא מוסמך להפעיל את הנשק הגרעיני של ישראל.
הוא מתלבט האם לעשות זאת, כאשר מצוות הרב חזקה בעיניו.
כאשר נמנע מלהפעיל את הנשק הגרעיני, הציבור החרדי רוצח אותו ואת אשתו ומשתמש בנשק הגרעיני כדי לחולל מלחמת עולם, על מנת לקרב את ביאת המשיח.
הסערה הובילה לדיון שנערך במליאת הכנסת, בעקבות הצעות לסדר היום של חברי הכנסת יגאל ביבי ומשה גפני.
במהלך הדיון גפני טען שעלילת המחזה מנוגדת להלכה ולדברי חז"ל על ביאת המשיח, ושהמחזה מזכיר לו את הרעלת הבארות: "אמרו על היהודים: הם מרעילים בארות, הם לוקחים דם של ילד נוצרי כדי לאפות מצות בפסח".
בדיון הוקראה תגובתו של שר המדע, התרבות והספורט, מתן וילנאי:
גולן הגן על הרעיון שביסוד המחזה ואמר כי "אם לא יעצרו את החרדים כעת, עלולה לקום קבוצה חרדית קיצונית שתשתלט על כלי הנשק של המדינה ותביא לשואה גרעינית".
השחקן הראשי בהצגה הזדהה עם תפקידו באומרו: "במהלך ההצגה הדמות שלי אומרת שהגיע הזמן שאנחנו, החילונים, נתחיל להתנהג כמו רוב.
ואני באמת חושב שאנחנו, חברי המחנה החילוני, אילמים.
אנחנו מקבלים כמובן מאליו שהדתיים מקבלים כאן את כל ההחלטות, והגיע הזמן שנתעורר ונשמיע את קולנו."
ההצגה ספגה ביקורת אמנותית, כאשר מבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ כתב במוסף התרבות של עיתון הארץ טור על ההצגה ובו כינה אותה "אופרת סבון פוליטית":
אחרי שלושים וחמש הצגות בלבד, החליט התיאטרון הקאמרי להוריד את ההצגה, לאחר שספגה ביקורות שליליות גם מצד המבקרים על רמתה האמנותית.
נעם סמל, מנכ"ל התיאטרון הקאמרי, הכחיש שהלחץ של גורמים דתיים וחרדים השפיע על ההחלטה, והאשים את המצב הביטחוני בזמן האינתיפאדה השנייה.
בנוסף, אחת הטענות הייתה שלאחר שראו את ההצגה כ-20 אלף צופים, רובם הגדול מנויי התיאטרון, לא היה להצגה ביקוש מסחרי.
אטול גוואנדה הוא מנתח אמריקאי, סופר וחוקר בריאות הציבור.
הוא עוסק בכירורגיה כללית ואנדוקרינית בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל בבוסטון.
הוא פרופסור במחלקה למדיניות וניהול בריאות בבית הספר לבריאות הציבור בהרווארד על שם צ'אן ופרופסור לכירורגיה בבית הספר לרפואה של הרווארד.
בתחום בריאות הציבור, הוא מנכ"ל מעבדות אריאדנה, מרכז משותף לחדשנות במערכות בריאות, ויו"ר חברת Lifebox, עמותה שפועלת לצמצום מקרי מוות בניתוחים ברחבי העולם.
ב-20 ביוני 2018 מונה גוואנדה לתפקיד מנכ"ל מיזם הבריאות "הייבן", בבעלות אמזון, ברקשייר האת'וויי וג'יי פי מורגן צ'ייס.
גוואנדה כתב על רפואה ובריאות הציבור ל"ניו יורקר" ול"סלייט".
הוא מחבר הספרים: "סיבוכים: הערות של מנתח על מדע לא מושלם"; "טוב יותר: רשימותיו של מנתח על ביצוע"; "מניפסט הרשימה" ו"להיות בן תמותה: הרפואה ומה שחשוב בסוף החיים" (עברית: עם עובד, 2014).
גוואנדה נולד בברוקלין, ניו יורק, לזוג רופאים שהיגרו מהודו.
בשנת 2003 סיים את הכשרתו הכללית בלימודי כירורגיה באוניברסיטת הרווארד.
בעת לימודיו לתואר ראשון התנדב גוואנדה בקמפיין של גארי הארט.
לאחר סיום לימודיו הצטרף לקמפיין הנשיאותי של אל גור משנת 1988. הוא עשה מחקרים בתחום בריאות הציבור עבור נציג בית הנבחרים ג'ים קופר (דמוקרט מטנסי), שהיה מחבר הצעת הבריאות "תחרות מנוהלת" עבור הפורום הדמוקרטי השמרני.
הוא התקבל לבית הספר לרפואה בשנת 1990. לאחר שנתיים עזב כדי לפעול בתפקיד הממונה על נושאי הבריאות במהלך קמפיין 1992 של ביל קלינטון.
לאחר השבעת קלינטון התמנה לתפקיד יועץ בכיר במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית.
הוא הנחה את אחת משלוש הוועדות של צוות המשימה בנושא בריאות שהקים קלינטון, פיקח על 75 איש והגדיר את חבילות ההטבות לאמריקאים וסובסידיות ודרישות מהמעסיקים.
בשנת 1993 חזר לבית הספר לרפואה ובשנת 1995 הוסמך כרופא.
זמן קצר לאחר שהחל את התמחותו, ביקש ממנו חברו ג'ייקוב וייסברג, עורך ה"Slate", לכתוב למגזין המקוון.
יצירותיו על חייו של מתמחה כירורגי צדו את עיניהם של עורכי הניו יורקר, וכתב עת זה פרסם קטעים שכתב גוואנדה.
בשנת 1998 הפך גוואנדה לחבר המערכת ב"ניו יורקר".
במאמרו בניו יורקר בחודש יוני 2009 השווה גוואנדה את שירותי הבריאות של שתי עיירות בטקסס כדי להראות מדוע שירותי הבריאות היו יקרים יותר בעיירה אחת בהשוואה לאחרת.
הוא הציג את מקאלן, טקסס, כדי לטעון שתרבות ארגונית, הממקסמת רווחים (שיכולה לספק כמויות משמעותיות של טיפול מיותר), היא גורם חשוב בהעלאת העלויות, שלא כמו תרבות המספקת טיפול באיכות גבוהה ובעלות נמוכה, כגון זה הניתן על ידי מרפאת מאיו ומערכות בריאות יעילות אחרות.
המאמר עורר הדים וצוטט על ידי הנשיא ברק אובמה במהלך ניסיונו להעביר חקיקה בנושא רפורמה בתחום הבריאות, חקיקה שהועברה על ידי הקונגרס.
לדברי הסנטור רון ויידן, המאמר "השפיע על [חשיבתו של אובמה] באופן דרמטי".
סנאטורים שאובמה הציג בפניהם את המאמר הגיבו: "זה מה שעלינו לתקן." שותפו העסקי הוותיק של וורן באפט, צ'ארלי מאנגר שלח לגוואנדה 20,000 דולר כתודה על כך תרומתו החברתית.
גוואנדה החזיר את ההמחאה אך קיבל צ'ק חדש בסכום 40,000 דולר.
גוואנדה תרם את הסכום למרכז לכירורגיה ולבריאות הציבור בבית החולים בריגהאם.
בנוסף לכתיבתו הפופולרית, פרסם גוואנדה מחקרים בנושאי טכניקות ניתוח צבאיות וטעויות ברפואה, בכתב "העת לרפואה".
הוא מנהל מיזם האבטחה הגלובלי של ארגון הבריאות העולמי.
מאמריו הופיעו באוספי המסות "המסות האמריקאיות הטובות ביותר לשנת 2003", "הכתיבה המדעית האמריקאית הטובה ביותר לשנת 2002" וכן לשנת 2009 ולשנת 2011.
בשנת 2012 נשא את שיחת TED "איך נרפא את הרפואה?" השיחה נצפתה למעלה ממיליון פעמים.
ספרו הראשון של גוואנדה, "סיבוכים: הערות של מנתח על מדע לא מושלם" (Complications: A Surgeon's Notes on an Imperfect Science, 2002) הגיע לשלב הגמר בתחרות National Book Award (פרס הספר הלאומי) ופורסם ביותר ממאה מדינות.
ספרו השני, "יותר טוב: הערותיו של מנתח על ביצועים" (Better: A Surgeon's Notes on Performance), יצא באפריל 2007. הוא דן בשלוש סגולות שגוואנדה רואה בהן החשובות ביותר להצלחה ברפואה: חריצות, פעולה נכונה וכושר המצאה.
גוואנדה מביא דוגמאות לאישים בהן התגלמו מעלות אלו.
הספר שואף להציג צדדים מרובים של סוגיות רפואיות מעוררות מחלוקת, כמו דיני רשלנות רפואית בארצות הברית, תפקידם של הרופאים בעונש המוות וכן וריאציות טיפול בין בתי חולים.
בספרו השלישי, "מניפסט המועצה": איך לעשות את הדברים נכון (The Checklist Manifesto: How to Get Things Right, 2009) דן גוואנדה בחשיבות הארגון והתכנון המקדים (כמו רשימות בדיקה יסודיות), הן ברפואה והן מעבר לכך.
ספר זה הגיע לרשימת רבי המכר בכריכה קשה של ה"ניו יורק טיימס" בשנת 2010.
"להיות בן תמותה: הרפואה ומה שחשוב בסוף החיים" יצא לאור באוקטובר 2014 והפך לראשון בטבלאות רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הוא דן בבחירות לקראת סוף החיים בנושא התקנים ביתיים, דיור מוגן והליכים רפואיים.
ספרו מאתגר רעיונות מסורתיים לגבי תפקיד הרפואה.
על הספר התבסס סרט תיעודי בסדרת הטלוויזיה "Frontline" של PBS, ששודר ב-10 בפברואר 2015.
בשנת 2004 נבחר גוואנדה על ידי Newsweek לאחד מעשרים יוצאי דרום אסיה המשפיעים ביותר.
ברשימת המאה של טיים מגזין לשנת 2010 הוא נכלל במקום החמישי בקטגוריית ההוגים.
באותה שנה הוכלל ברשימת מיטב ההוגים העולמיים של Foreign Policy.
בשנת 2006 היה גוואנדה עמית מקארתור בזכות עבודתו בחקירה וניסוח פרקטיקות כירורגיות מודרניות ואתיקה רפואית.
בשנת 2007 ניהל את מאמציו של ארגון הבריאות העולמי להפחתת מקרי מוות כירורגיים, ובשנת 2009 נבחר לחבר עמית במרכז הייסטינגס .
בשנת 2014 העביר הרצאות ב-BBC והעביר סדרה של ארבע שיחות תחת הכותרת "עתיד הרפואה" (The Future of Medicine) בבוסטון, לונדון, אדינבורו ודלהי.
גוואנדה זכה בשני פרסי המגזינים הלאומיים, פרס ההשפעה של AcademyHealth על השפעה מחקרית על הבריאות, ופרס לואיס תומאס לכתיבה על מדע.
בנובמבר 2016 קיבל גוואנדה את פרס המושל היוקרתי של מסצ'וסטס במדעי הרוח על תרומותיו לשיפור חיי האזרחים במסצ'וסטס.
ביוני 2018 מונה למנכ"ל חברת הבריאות "הייבן", שבסיסה בבוסטון, שהוקמה על ידי המשקיע המיליארדר וורן באפט, ג'ף בזוס של אמזון, ומנכ"ל ג'יי פי מורגן צ'ייס, ג'יימי דימון.
אטוונן (בהונגרית: Öttevény) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
באטוונן חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
אטוזאורים (שם מדעי: Aetosauria; פירוש שמם מיוונית: "לטאות עיט") היא סדרה נכחדת של זוחלים ארכוזאורים פסאודוסוכים, אשר התקיימו במהלך הטריאס העליון שלפני 231.4-203 מיליון שנה.
יצורים אלה היו קרוביהם של דמויי התנינאים אך היו שונים מהם מאוד.
הם היו אוכלי צמחים, בעלי גפיים ארוכות המותאמות לתנועה יבשתית, גוף משוריין באוסטאודרמים כמו של אנקילוזאורים ולעיתים גם מעוטר בדוקרנים, והיו בעלי גולגולת קטנה וחוטם סולד.
פיהם הכיל שיניים קטנות שנועדו ללעוס צמחייה וחלק מהחוקרים סוברים שאכלו גם חרקים.
מאובנים של אטוזאורים ידועים מאמריקה הצפונית והדרומית, מאפריקה, אירופה ומהודו ובאזורים מסוימים הם נמצאו בכמויות רבות, אך הם נמצאו רק בחלקים קטנים יחסית מכל אזור.
המאובנים היו ידועים כבר מתחילת המאה ה-19, אך בשל מבנה הקשקשים שלהם הם נחשבו לדגים ורק בעת האחרונה נוצר הקשר בינם לבין התנינים.
אֶטוֹמידאט היא תרופת הרדמה קצרת טווח, הניתנת במתן תוך-ורידי ומשמשת להשריית הרדמה כללית וסדציה, לצורך ביצוע פרוצדורות קצרות, כמו שחזור (רדוקציה) של פריקה, צנרור קנה, היפוך חשמלי וטיפול באמצעות נזעי חשמל.
מנגנון הפעולה של התרופה אינו ברור לחלוטין, אך ככל הנראה היא משפיעה על קולטני GABA.
התרופה פותחה על ידי חברת התרופות ג'נסן פרמקוטיקה (Janssen Pharmaceutica) ב-1964. היא נכנסה לשימוש באירופה ב-1972 ובארצות הברית ב-1983.
אטומידאט משמשת הן להרדמה שטחית לצורך פרוצדורות שאינן דורשות ביצוע צנרור קנה, כדוגמת היפוך חשמלי, והן כחלק מהטיפול התרופתי במקרים של תהליך הרדמה מהיר לצורך ביצוע צנרור קנה.
בעבר הייתה האטומידאט אחת מתרופות ההרדמה הנפוצות ביותר בענף רפואת החירום, אך כיום תרופת הבחירה המשמשת לצורך הרדמה במתאר זה היא פרופופול.
לאטומידאט כמה יתרונות על פני תרופות הרדמה אחרות.
תחילת ההשפעה שלה מהירה, כדקה, והיא משפיעה באופן מועט או שאינה משפיעה כלל על המדדים הקרדיווסקולריים, מה שהופך אותה לבטוחה יחסית לשימוש במטופלים הסובלים מהפרעה בזילוח הדם או מתת-לחץ דם.
היא גורמת לסיכון מופחת לדיכוי תהליך הנשימה הטבעי ביחס לתרופות אחרות והיא אינה גורמת לשחרור היסטמין.
אטומידאט היא אחת מתרופות ההרדמה היחידות הגורמות לירידה בלחץ התוך-גולגולתי, אך ללא פגיעה בלחץ הדם העורקי, על כן היא מתאימה למקרים מסוימים של פגיעת ראש.
שימוש נוסף שנעשה באטומידאט מכונה "מבחן אטומידאט לדיבור ולזיכרון".
במסגרת מבחן זה, מטופלים הסובלים מאפילפסיה ומועמדים להסרה כירורגית של אזורים במוח הנחשבים למוקדים היוצרים פרכוסים, מטופלים באמצעות אטומידאט לצורך הערכה של תפקודים מוחיים באזורים מסוימים אל מול אזורים אחרים.
בנוסף לשימוש כתרופת הרדמה, אטומידאט מדכאת הפרשה של הורמונים קורטיקוסטרואידים מבלוטת יותרת הכליה.
בשל דרך המתן התוך-ורידית שלו, היא משמשת במצבים שבהם נדרשת שליטה מהירה על רמת הקורטיזול בדם, או במקרים שבהם אין אפשרות למתן טיפול תרופתי דרך הפה.
ב-24 באוגוסט 2017 השתמשה מדינת פלורידה שבארצות הברית באטומידאט, יחד עם רוקורניום ברומיד ופוטסיום אצטט, לצורך הוצאתו להורג של מארק אסאי - גבר שנידון למוות בעוון רצח.
היה זה השימוש הראשון באטומידאט לצורך הוצאה להורג בארצות הברית.
השימוש באטומידאט נעשה בשל הקושי של הרשויות לרכוש את התרופה מידזולם לצורך שימוש בהוצאה להורג, זאת על רקע הלחץ שהופעל על חברות התרופות מצד מתנגדי ההוצאות להורג שלא למכור את התרופה לצורך זה.
ביצוע גזר הדין התאפשר לאחר שבית המשפט דחה את טענות עורכי דינו של אסאי, שטענו כי שימוש באטומידאט במהלך ההוצאה להורג יגרום לאסאי לחוות כאבים, מה שיפגע בזכויותיו החוקתיות, וקבע כי הדבר אינו סביר.
אטומידאט מעכבת באופן בלתי הפיך את האנזים 11 בטא הידרוקסילאז, שלו חשיבות בסינתוז הורמונים קורטיקוסטרואידים בבלוטת יותרת הכליה.
טיפול תוך-ורידי ממושך באטומידאט מוביל לאי-ספיקה ראשונית של בלוטת האדרנל.
במחקר שבוצע, שיעור התמותה בקרב פצועי טראומה קשים שטופלו באטומידאט תוך-ורידי לפרק זמן של יותר מ-5 ימים היה גבוה יותר משיעור התמותה בקרב פצועים שטופלו באמצעות תרופות הרדמה אחרות, בעיקר בשל זיהומים משניים כמו דלקת ריאות.
בגלל השפעתה המדכאת של אטומידאט על בלוטת יותרת הכליה, השימוש בה בחולים הסובלים מאלח דם, גם אם באופן חד פעמי לצורך ביצוע צנרור קנה, שנוי במחלוקת.
נמצא כי חולים שטופלו במנה חד פעמית של אטומידאט הציגו רמת קורטיזול נמוכה בדם במשך שעות לאחר הטיפול בתרופה.
מסיבה זו טוענים מחקרים מסוימים כי יש להימנע לחלוטין משימוש באטומידאט בחולים הסובלים מהלם זיהומי, וכי התרופה גורמת לעלייה בשיעור התמותה בחולים אלו.
מנגד, מחקרים אחרים שבוצעו לא מצאו עלייה בשיעור התמותה בחולים עם הלם זיהומי שטופלו במנה חד-פעמית של אטומידאט לצורך ביצוע צנרור קנה, על פני חולים שטופלו במידזולם לשם כך.
מחקרים מסוימים מציעים מתן של קורטיקוסטרואידים לחולים שטופלו באטומידאט ומציגים סימנים לאי ספיקה של בלוטת יותרת הכליה.
בסקירה רטרוספקטיבית גדולה של כ-32,000 מטופלים נמצא כי מטופלים שטופלו באטומידאט היו בסיכון גבוה פי 2.5 לתמותה, וכן בסיכון גבוה יותר ללקות בתחלואה קרדיווסקולרית ולחוות אשפוז ארוך יותר בבית החולים, מאשר מטופלים שטופלו באמצעות פרופופול.
מסקנותיו של מחקר זה הן כי על מטפלים להפעיל שיקול דעת בשימוש באטומידאט.
תופעות לוואי נוספות של אטומידאט כוללות צריבה במקום ההזרקה, תנועות מיוקלוניות, בחילות והקאות.
אטומידאט מתחילה להשפיע בתוך כחצי דקה עד דקה, כאשר שיא ההשפעה שלה הוא לאחר כדקה.
משך ההשפעה הוא כ-3–5 דקות, אם כי משך מחצית החיים של חילוף החומרים התרופתי הוא כ-75 דקות, מכיוון שאטומידאט מופצת מהפלזמה לרקמות אחרות.
אטומאנרגופרום היא חברת החזקות בבעלות ממשלתית, המאחדת את התעשייה הגרעינית האזרחית ברוסיה.
מהווה חלק מהתאגיד הממלכתי רוסאטום.
אטומאנרגופרום נוצרה על פי צו נשיאותי שנחתם על ידי ולדימיר פוטין ב-27 באפריל 2007, לאחר אימוץ חוק חדש על ידי הפרלמנט הרוסי ב-19 בינואר 2007 שיצר את אחת מחברות הגרעין הגדולות בעולם.
ב-7 ביולי 2007 אושרו אמנת התאגיד ומבנה הדירקטוריון.
אטומאנרגופרום כוללת את מפעילת תחנות הכוח הגרעיניות אנרגואטום, יצרן וספק דלק גרעיני TVEL, ספקית האורניום Tekhsnabexport (Tenex), קבלנית המתקנים הגרעיניים אטומאנרגומאש, יצואנית פרויקטים בינלאומיים אטומסטרויאקספורט וחברת כריית האורניום ARMZ Uranium Holding Co.
סרגיי קיריינקו, ראש ממשלת רוסיה לשעבר המשמש כמנכ"ל רוסאטום משמש כיו"ר דירקטוריון אטומאנרגופרום.
אטול אליף אליף (בדיבהי އއ) או בשמו הרשמי אטול ארי הצפוני (Ari Atholhu Uthuruburi), הוא אטול מנהלי, אחד ממחוזות האיים המלדיביים, במערב האיים המלדיביים.
הוא כולל את החלק הצפוני של אטול ארי, את אטול רסדהו ואת אטול תודו.
האוכלוסייה היא מעט פחות מ-5,800 תושבים (נכון לשנת 2006).
שמונה איים, מתוך 33 איים במחוז, מאוכלסים, בנוסף לבירה המנהלית באי רסדהו (900 תושבים), האיים הם בודופולהודהו, פרידהו, הימנדהו, מאלהוס, מתיוורי, תודו ואוקולהס.
התיירות מפותחת מאוד באליף אליף בשל הקרבה היחסית לנמל התעופה הבינלאומי של מאלה, כמו אטול ארי כולו.
יש מעל לתריסר , כולל האי קוראמתי באטול רסדהו.
בדרום מצטרף ישירות מחוז אטול אליף דאל , שכולל רק את החלק הדרומי של אטול ארי.
אטוואלפה ז'ופנקי (בספרדית: Atahualpa Yupanqui; 31 בינואר 1908 – 23 במאי 1992) היה זמר, משורר, גיטריסט וסופר.
נמנה עם אמני המוזיקה העממית החשובים ביותר ב בארגנטינה ובאמריקה הדרומית בכלל.
אטוואלפה ז'ופנקי נולד בשם אקטור רוברטו צ'אברו אראמבורו (Héctor Roberto Chavero Aramburu) במחוז פרגמינו (צפון פרובינציית בואנוס איירס), במרחק של כ-200 קילומטרים מבואנוס איירס.
אביו היה מסטיסו ממוצא קצ'ואה ובסקי, ואילו אמו נולדה בחבל הבאסקים.
משפחתו עברה לעיר טוקומאן שבצפון-מערב המדינה כשהיה בן תשע.
הוא אימץ את שם הבמה Atahualpa Yupanqui, כהוקרה לשני מלכי האינקה, ובשם זה התפרסם בכל העולם.
בשנותיו הראשונות טייל רבות בצפון-מערב ארגנטינה ובאלטיפלאנו במטרה ללמוד על תרבות הקלצ'אקי (Calchaquíe) שהם הילידים המקוריים של האזור.
הוא נעשה פעיל פוליטית והצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארגנטינה.
בשנת 1931 השתתף בהתקוממות הכושלת של האחים קנדי (אין קשר לנשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי) נגד ממשלתו בפועל של חוסה פליקס אוריבורו (José Félix Uriburu) ובתמיכה בנשיא המודח איפוליטו איריגוז'ן (Hipólito Yrigoyen).
לאחר שהובס המרד, הוא נאלץ לחפש מקלט באורוגוואי.
בשנת 1935 ביקר אטוואלפה ז'ופנקי לראשונה בבואנוס איירס.
יצירותיו נהיו פופולריות, והוא אף הוזמן להופיע ברדיו.
זמן קצר לאחר מכן הכיר את הפסנתרנית אנטונייטה פאולה פפין פיצפטריק (Antonieta Paula Pepin Fitzpatrick), שכונתה "ננט" (Nenette).
ז'ופנקי וננט חיו כזוג כ-48 שנה עד מותו של ז'ופנקי.
אנטונייטה אחראית לכמה מיצירותיו, אך בגלל הרוח המצ'ואיסטית של התקופה היא נאלצה לפרסם את היצירות תחת השם הבדוי "פבלו דל סרו" (Pablo Del Cerro, שם גברי).
בתקופת שלטונו הראשונה של חואן פרון (1946 ל-1952) צונזרה עבודתו של ז'ופנקי, ומספר פעמים הוא אף ישב בכלא בגלל השתייכותו למפלגה הקומוניסטית בארגנטינה.
בין השנים 1944–1949 הוגלה לאורוגוואי ושם המשיך להופיע וליצור.
ב-7 ביולי 1950 הופיע עם אדית פיאף.
ההופעה הביאה לחתימה על חוזה עם חברת ההקלטות "Chant Du Monde", אשר הוציאה את התקליט הראשון שלו באירופה "Minero Soy" ("כורה פחם הנני").
תקליט זה זכה בפרס "התקליט הזר הטוב ביותר" מטעם אקדמיית שארל קרו (Académie Charles-Cros).
בעקבות הצלחת התקליט הופיע ז'ופנקי ברחבי אירופה.
בשנת 1952 הוא חזר לארגנטינה.
כתוצאה מכך הצנזורה והלחץ מצד השלטון פחתו, והוא חזר להופיע.
בהמשך עזב עם ננט את בואנוס איירס לסרו קולורדו (Cerro Colorado, קורדובה).
במהלך שנות ה-60 הלחנים האתנוגרפיים של אטוואלפה ז'ופנקי זכו להכרה, אמני הנואבה קנסיון כמו מרסדס סוסה, פקונדו קבראל וחורחה קאפרונה הקליטו את יצירותיו והפכו אותו לפופולרי בקרב המוזיקאים הצעירים, שכינו אותו "דון אטה".
לימים חוברה צ'קררה בשם A Don Ata שבוצעה בידי הזמרת סולדד פסטורוטי, ושמילותיה כוללות אזכורים לרבים משיריו המוכרים.
אטוואלפה ז'ופנקי נדד בין ביתו שבבואנוס איירס לביתו שבבסרו קולורדו (Cerro Colorado), מחוז קורדובה.
בשנים 1963–1964 הופיע בקולומביה, יפן, מרוקו, מצרים, ישראל ואיטליה.
ב-1967 יצא לסיבוב הופעות בספרד ובצרפת והתום הסיור הוא התיישב בפריז.
אטוואלפה ז'ופנקי ביקר והופיע בקביעות במולדתו ארגנטינה, בשנות ה-1970 השתתף והופיע בסרטים "Argentinísima I" ו-"Argentinísima II" לצד זמרים מובילים בפולקלור הארגנטינאי.
בשנת 1976, עם השתלטות החונטה הצבאית של חורחה וידלה, פחתו ביקוריו של ז'ופנקי בארגנטינה.
בפברואר 1968, ז'ופנקי מונה לאביר מסדר האמנויות והספרות של צרפת על ידי משרד התרבות של אותה מדינה, לכבוד 18 שנות עבודה להעשרת ספרות האומה הצרפתית.
חלק משיריו נכללים בתוכניות של מכונים ובתי ספר שבהם נלמדת ספרות בספרדית.
בשנת 1985, קרן קונקס מארגנטינה (Fundación Konex) העניקה לאטוואלפה ז'ופנקי את פרס "יהלום הקונקס" (Premio Konex de Brillante), זהו אחד הפרסים היוקרתיים בארגנטינה, כמוזיקאי הפופולרי החשוב ביותר בעשור האחרון בארצו.
בשנת 1989 אוניברסיטת נאנטר ביקשה מז'ופנקי לכתוב את המילים לקנטטה לציון מאתיים שנה למהפכה הצרפתית.
היצירה, שכותרתה "המילה הקדושה" (Parole sacrée) הוצגה בפני ההנהגה הבכירה בצרפת.
היצירה לא הייתה זיכרון של עובדות היסטוריות אלא מחווה לכל העמים המדוכאים ששחררו את עצמם.
אטוואלפה ז'ופנקי נפטר בעיר נים שבצרפת ב-1992 בגיל 84. שרידיו נשרפו ופוזרו בסרו קולורדו (Cerro Colorado, קורדובה) ב-8 ביוני 1992.
רבים משיריו של ז'ופנקי עוסקים בפרובינציה של טוקומן בה הרבה לטייל, בנופיה, במנהגים, ונעשה בהם שימוש בסלנג המקומי, וביניהם:
הוא כתב שירי מחאה כדוגמת:
בתורת המידה, אטום הוא קבוצה מדידה שאינה קבוצה ממידה אפס אשר כל תת-הקבוצות המדידות שלה הן קבוצות ממידה שווה לה או ממידה אפס.
מבחינה אינטואיטיבית, כשם שאטום בכימיה הוא היחידה הבסיסית שאינה ניתנת לחלוקה, כך גם האטום המתמטי הוא קבוצה שאינה ניתנת לחלוקה (לקבוצות ממידה קטנה יותר).
לאטומים יש חשיבות רבה בתורת המידה, תורת ההסתברות ובפיזיקה, שם הם מייצגים חלקיק נקודתי במרחב.
בהינתן מרחב מידה וקבוצה מדידה , הקבוצה תקרא אטום אם ורק אם מתקיימים התנאים הבאים:
את התנאי האחרון ניתן לנסח באופן שקול:
קבוצות שונות עד כדי מידה אפס
בהינתן אטום כלשהו וקבוצה מדידה כלשהי כך ש- (הסימון הוא ההפרש הסימטרי), אזי עצמה היא אטום ו-.
כלומר, אם מחלקים את המרחב למחלקות שקילות על-פי הפרש סימטרי ממידה אפס, כל הקבוצות במחלקת השקילות של אטום כלשהו, אף הן אטומיות.
יתרה מזאת, אם עבור שני אטומים מתקיים כי , אז בהכרח והקבוצות שייכות לאותה מחלקת שקילות.
כלומר, זוג אטומים יכולים להחשב "אטומים ייחודיים" אם ורק אם החיתוך שלהם הוא ממידה אפס.
איבר כלשהו יקרא אטום יחידוני אם ורק אם היא קבוצה מדידה ו-.
ניתן להבחין כי אם הוא אטום יחידוני אז היא אטום.
באופן דומה ניתן להגדיר אטום יחידוני להיות אטום שעוצמתו 1 (על פי הגדרה זו האטום היחידוני הוא קבוצה מהצורה ולא עצמו, וניתן להבין מההקשר האם משתמשים בהגדרה הראשונה או השנייה).
ניתן להוכיח כי עבור המרחב עם סיגמא-אלגברת בורל ואטום כלשהו קיים אטום יחידוני , כלומר .
אטום זה יהיה האטום היחידוני היחיד בתוך .
במקרה שבו ההוכחה מתבצעת באינדוקציה.
לכל מגדירים קבוצה חדשה בצורה רקורסיבית (כלומר, על סמך השלב הקודם) ומוכיחים כי היא אטום.
מניחים ש- הוא אטום, ומחלקים את המרחב למקטעים חצי פתוחים מלמעלה באורך .
בגלל ש- הוא אטום, בהכרח קיים מקטע יחיד אשר חיתוכו עם אינו ממידה אפס.
מסמנים מקטע זה ב- ומגדירים:בגלל ש- בהכרח, אף הוא אטום ושווה במידתו ל-.
באמצעות הלמה של קנטור ניתן להוכיח כי קיים כך ש-.
כמו כן, בגלל תכונות המידה:
ובכך נמצא אטום יחידוני בתוך ב-.
יחידות נובעת ישירות מתכונות האטום.
ההוכחה עבור כללי דומה להוכחה זו.
עבור מרחב מדיד ו- מגדירים את מידת דיראק סביב המסומנת ב- כך שלכל קבוצה מדידה מתקיים:
מידה זו נחשבת למידה הבסיסית עם אטום יחידוני ביחס לסיגמא-אלגברה (בהנחה ש- קבוצה מדידה), שכן זו המידה עם התומך המינימלי שמכיל את .
למידת דיראק חשיבות רבה בפיזיקה והיא קשורה קשר הדוק לפונקציית הדלתא של דיראק שמשמשת פיזיקאים לתאר מרחב ובו חלקיק נקודתי.
בהינתן מרחב מידה המידה תקרא מידה אטומית (או לחלופין אטומית טהורה) אם ניתן לפרק את המרחב לאטומים זרים עד כדי קבוצה ממידה אפס.
כלומר, עבור מידה אטומית קיימים כך ש:
לכל כך ש- מתקיים כי
על פי ההגדרה, אם כל האטומים של מידה אטומית הם ממידה סופית, אז המידה היא סיגמא-סופית.
יתרה מכך, כל מידה סיגמא-סופית שעבורה כל קבוצה מדידה מכילה בתוכה אטום היא בהכרח מידה אטומית.
בהינתן מרחב מידה המידה תקרא מידה בדידה אם ורק אם קיימת קבוצה מדידה בת-מניה כך ש-.
עבור סיגמא-אלגברת בורל, ניתן להוכיח כי כאשר היא מידת דיראק סביב ו- הן משקולות חיוביות או אינסופיות.
כלומר, המוגדרת על סיגמא-אלגברת בורל היא מידה בדידה אם ורק אם היא יכולה להכתב כסכום ממושקל בן-מניה של מידות דיראק.
ניתן להוכיח כי כל מידה אטומית סיגמא-סופית המוגדרת על סיגמא-אלגברת בורל היא מידה בדידה.
לחלופין, כל מידה בדידה על סיגמא-אלגברת בורל היא מידה אטומית.
בהינתן מרחב מידה המידה תקרא מידה אי-אטומית אם ורק אם אין לה אטומים כלל.
כלומר, לכל המקיים קיים כך ש-.
חשיבותן של מידות אי-אטומיות היא שהן מקיימות את משפט שרפינסקי: בהינתן מרחב מידה אי-אטומי , לכל המקיים ולכל קיימת קבוצה מדידה כך ש-.
מידת לבג היא מידה אי-אטומית.
האטומיום (בלועזית: Atomium) הוא מבנה שהוקם עבור התערוכה העולמית אקספו 58 שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1958. המבנה, שגובהו 103 מטרים, מהווה דגם של תא יחידה של גביש ברזל בהגדלה של פי 165 מיליארד.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנדרה ואטרקיין.
אטומיום היה המבנה המשמעותי ביותר בתערוכה והצג על בול שהוציאה בלגיה מספר חודשים לפני התערוכה.
לרגלי המבנה נמצאת אטרקציה נוספת של העיר - פארק מיניאטורות מיני אירופה.
הקמת מבנה האטומיום הושלם באפריל 1958 לאחר 18 חודשי עבודה.
במהלך התערוכה נגבו דמי כניסה מיוחדים לאטומיום, נוסף על דמי הכניסה לתערוכה.
במקור תוכנן לפרק את המבנה לאחר שישה חודשים, אולם בשל הפופולריות הרבה שצבר הוחלט להשאירו.
בשנת 2004 החל שיפוץ במבנה, וציפוי האלומיניום שלו, שדהה במשך השנים, הוחלף בפלדת אל-חלד.
על מנת לממן את השיפוץ נמכר ציפוי האלומיניום הקיים לאספנים.
השיפוץ הסתיים בתחילת 2006, והאתר נפתח מחדש לקהל בפברואר 2006.
המבנה מורכב מתשעה כדורי פלדה בקוטר 18 מטרים, המקושרים באמצעות צינורות באורך של כ-30 מטר ועובי של כ-3.3 מטר.
בתוך הצינורות מדרגות נעות - שאורכן מגיע ל-35 מטרים, והן מהארוכות באירופה.
כן הייתה בתוכו מעלית מרכזית, שהייתה אז המהירה ביותר באירופה.
הכדור העליון המהווה תצפית על בריסל, יועד לשמש כמסעדה וגובהו מגיע ל-110 מטר.
המשקל הכולל של המבנה הוא כ-2000 טונות.
שלושת הכדורים העליונים הצדדיים אינם פתוחים לקהל משום שעקב העדר תמיכה אינם יכולים לשאת מבקרים.
סביב הכדורים הוצבו נורות שכבו ונדלקו במהירות במטרה לדמות אלקטרונים.
תשעת הכדורים מסודרים כמו תשעת האטומים בתא יחידה של גביש קובייתי ממורכז גוף, שהוא המבנה הגבישי של ברזל בתנאים סטנדרטיים.
הם נועדו לסמל את תשעת מחוזותיה של בלגיה בתקופה בה הוא נבנה (כיום 10, בעקבות חלוקתה של בראבנט, ובנוסף בריסל שהיא מחוז נפרד), ואת תעשיית הפלדה המשגשגת שלה.
בניית האטומיום דרשה טכנולוגיות שנחשבו אז חדשות ומתקדמות ביותר.
אטורה סקולה (באיטלקית: Ettore Scola; 10 במאי 1931 – 19 בינואר 2016) היה במאי קולנוע ותסריטאי איטלקי.
סקולה נולד בטרוויקו, נפת אבלינו בקמפניה, איטליה.
זמן קצר אחרי לידתו, המשפחה עברה לגור ברומא, ברובע אסקווילינו.
כבר כנער בן 15 צייר קריקטורות בכתבי עת הומוריסטיים "מרקו אורליו" ו"איל טרבאזו דלה אידאה".
הוא למד בהמשך משפטים ברומא, אך מעולם לא התכוון לעסוק בתחום.
בעת הלימודים המשיך לתרום ל"מרקו אורליו".
מסוף שנות ה-1940 כתב מילות קישור והגשה ומערכונים לתוכניות בידור ברדיו ובתחנת הטלוויזיה RAI.
בין היתר השתתף בכתיבת מערכונים שבועיים בביצועו של אלברטו סורדי ("מריו פיו" "איל קונטה קלארו").
בהתחלת שנות ה-1950 התחיל סקולה לכתוב תסריטים לסרטי קומדיה בסגנון איטלקי, לעיתים קרובות ביחד עם רוג'רו מקארי.
רבים מסרטיו נעשו במסורת הקומדיה האיטלקית תוך שהם מצטיינים בשילוב של מבט פסיכולוגי יחד עם מסר חברתי, וביחסי פרט-חברה.
הוא מתמקד רבות ב"אנדרדוג" תוך התייחסות להקשרים החברתיים.
בין סרטיו: "קנאה נוסח איטליה" ("משולש הפיצה") (1970), "Una giornata particolare", יום מיוחד, ו"המשפחה" (סרטו האוטוביוגרפי ביותר).
אטומיק קיטן היא להקת בנות אנגלית, שמקורה בליברפול.
בלהקה חברות ליז מקלרנון ונטשה המילטון.
עם השנים חברו לצמד ג'ני פרוסט (בין השנים 2001-2008), אשר החליפה את חברת ההרכב המקורי קרי קטונה (אשר היוותה מבין חברות הלהקה המקוריות עד לעזיבתה הראשונה ב-2001, אך שבה לאחר האיחוד ב-2012 ועזבה שנית ב-2017).
חברת הרכב אחרת, היידי ריינג', עזבה את הלהקה לטובת השוגאבייבז.
אטומיק קיטן מכרו למעלה מ-12 מיליון אלבומים ושמונה מיליון סינגלים ברחבי העולם.
שיריהם, בהם "Whole Again", "Eternal Flame", ו-"The Tide Is High", הצליחו להשתלב בצמרת מצעדי העולם.
אטומיק קיטן הוקמה ב-1997 על ידי אנדי מקלוסקי, חבר להקת "Orchestral Manoeuvres in the Dark" וכללה את היידי ריינג'.
עם זאת, היידי עזבה את הלהקה והשתתפה רק בהקלטות הדמו.
שמה המקורי של הלהקה היה "Honeyhead".
שם זה שונה בהמשך ל-"Automatic Kittens", ולבסוף קוצר לשם הנוכחי.
הסינגל הראשון של הלהקה, "Right Now", יצא בדצמבר 1999 והשתלב בעשירייה הראשונה של המצעד הבריטי.
לאחר הצלחה זו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באסיה.
אלבומם הראשון, שנקרא גם הוא "Right Now", יצא ביפן במרץ 2000.
הלהקה התפרקה ב-2004 ובינואר 2008 התאחדה והוציאה את הסינגל "Anyone Who Had a Heart", גרסת כיסוי ללהיט של דיון וורוויק מ-1963; הסינגל הגיע למקום ה-77 במצעד הסינגלים הבריטי.
לאחר מכן התפרקה הלהקה שוב וחזרה לפעול ב-2012 באמצעות ספיישל מיוחד אשר שודר בערוץ ITV2 ביחד עם קרי קטונה (אחת מחברות ההרכב המקורי) במקום ג'ני פרוסט (אשר פרשה מעסקי הבידור באותה שנה).
5 שנים לאחר מכן עוזבת קטונה בשנית לאור שמועות על סכסוך עם נטשה המילטון, אך עם זאת, לא שוחררה סיבה רשמית לעזיבתה, מה שהוביל את המילטון ומקלרנון להמשיך את ההרכב כצמד.
אטורה מסינה (באיטלקית: Ettore Messina; נולד ב-30 בספטמבר 1959 בקטניה) הוא מאמן כדורסל איטלקי, מאמן לשעבר בקבוצת הכדורסל אולימפיה מילאנו, ולפני כן היה מאמן נבחרת איטליה.
מסינה נחשב לאחד מבכירי המאמנים בכדורסל האירופי מאז שנות ה-90.
מסינה החל את קריירת האימון שלו כעוזר מאמן וירטוס בולוניה, ושש שנים לאחר מכן קיבל את שרביט המאמן הראשי.
השנה המוצלחת ביותר בקדנציה הראשונה של מסינה בווירטוס בולוניה הייתה בשנת 1990, שבה זכה בגביע האיטלקי ובגביע ספורטה.
בשנת 1993 מסינה עבר לאמן את נבחרת איטליה.
הישגו הגדול ביותר עם נבחרת איטליה היה זכייה במקום השני באליפות אירופה 1997.
לאחר אליפות זו חזר מסינה לאמן את וירטוס בולוניה ואימן אותה עד שנת 2002, כשבשנים אלו הוא הוביל את קבוצתו לשלוש זכיות בליגה האיטלקית, לזכייה אחת בליגה האיטלקית ולזכייה ביורוליג (2001).
אטורה עזב את וירטוס עקב בעיות כלכליות וחתם בבנטון טרוויזו כשהוא מחליף את המאמן מייק ד'אנטוני.
לאחר שלש שנים בטרביזו, מסינה חתם בצסק"א מוסקבה, בתפקידו הראשון שאינו בקבוצה איטלקית.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצה מסינה זכה ביורוליג כשבגמר הוא מנצח את מכבי תל אביב 73:69, ובעונתו השנייה הוביל שוב את צסק"א לגמר היורוליג, אך הפסיד לאובראדוביץ' ופנאתינייקוס.
בשנת 2009 חתם מסינה בקבוצה הספרדית ריאל מדריד, אותה אימן עד התפטרותו במרץ 2011.
בקיץ 2011 התמנה ליועץ בכיר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
לאחר עונה לא מוצלחת, במהלכה פוטר המאמן מייק בראון, עזב מסינה את המועדון.
בקיץ 2012 חזר לקדנציה שנייה בצסק"א מוסקבה.
בסיומן של שנתיים בקבוצה, במהלכן לא הצליח לזכות שוב ביורוליג, ולאחר פרסומים רבים על יחסים רעועים עם שחקניו, הסכימו הצדדים על פרידה.
בקיץ 2014 חתם בליגת ה-NBA כעוזר מאמן בשורות האלופה, סן אנטוניו ספרס.
ב-11 ביוני 2019 חתם כמאמן ראשי בקבוצת הכדורסל אולימפיה מילאנו.
ב-24 בנובמבר 2025 התפטר מתפקידו כמאמן באולימפיה מילאנו.
גביע ספורטה - 1990 (קינדר בולוניה).
הסופרקאפ האיטלקי - 2002 (בנטון טרוויזו).
משחקי הים התיכון - 1993 (נבחרת איטליה).
אטורה ארקו איסידורו בוגאטי (באיטלקית: Ettore Arco Isidoro Bugatti; 15 בספטמבר 1881 – 21 באוגוסט 1947), יצרן ומתכנן מכוניות איטלקי, ייסד והיה הבעלים של חברת ייצור המכוניות בוגאטי.
נולד במילאנו למשפחה אמנותית ידועה אשר שורשיה בעיר.
בנם של תרזה לוריולי ובעלה קרלו בוגאטי, מעצב מפורסם של רהיטים ותכשיטים בסגנון אר נובו.
אחיו הצעיר היה פסל חיות מפורסם, רמברנט בוגאטי, דודתו, לואיגיה בוגאטי, הייתה אשתו של הצייר ג'ובאני סגנטיני וסבו, ג'ובאני לואיג'י בוגאטי היה אדריכל ופסל.
לפני ייסוד חברת מכוניות משלו, תכנן אטורה מספר מנועים וכלי רכב עבור אחרים.
פרינטי וסטצ'י ייצרו את בוגאטי סוג 1 שאותו תכנן ב-1898. משנת 1902 ועד 1904, דיטריך בנה את הדגמים בוגאטי סוג 3, 4, 5, 6 ו-7 תחת המותג דיטריך-בוגאטי.
בשנת 1907, עבר בוגאטי לעבוד עבור דויץ גסמוטורן פבריק, כדי לתכנן ולעצב את הדגמים בוגאטי 8 ו-9.
בזמנו הפרטי, בוגאטי פיתח את בוגאטי סוג 2 (בין השנים 1900 ו-1901), ובשנת 1903 את הדגם בוגאטי סוג 5. כאשר עבד בדויץ, בנה בוגאטי את דגמי הבוגאטי 10 ו-13 במרתף ביתו.
בשנת 1913, בוגאטי תכנן מכונית קטנה עבור פיז'ו, הפיז'ו בבה סוג 19.
אף על פי שנולד באיטליה, חברת המכונית בוגאטי הוקמה במולצהיים במחוז אלזס, כיום חלק מצרפת.
החברה נודעה בשל ההנדסה המתקדמת, האיכות הגבוהה והצלחתה במרוצי הגרנד פרי הראשונים.
בוגאטי הייתה הזוכה הראשונה של גרנד פרי מונקו.
בנוסף בוגאטי תכנן גם קרון רכבת ממונע מצליח, ה-"אאוטורייל" ומטוס כנף קבועה, אשר מעולם לא טס.
בנו ג'אן בוגאטי, נהרג ב-11 באוגוסט 1939 בגיל 30, בעת בדיקת בוגאטי סוג 57 ליד המפעל מולשיים.
מיד לאחר האירוע מזלו של המפעל לא שיחק לו כבעבר.
במלחמת העולם השנייה נהרס המפעל במולשיים והחברה איבדה את שליטתה על הרכוש.
במהלך המלחמה, בוגאטי תכנן מפעל חדש בלבלוייס אשר בפריז וכן גם סדרה של מכוניות חדשות.
אטורה בוגאטי נקבר במתחם משפחת בוגאטי בבית הקברות האזורי בדורלישיים ליד מולשיים שבאלזס.
אטומרומו פאקש (בהונגרית: Atomerőmű SE Kosárlabda Klub) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר פאקש.
המתמודדת בליגת העל ההונגרית וביורוצ'לנג'.
הקבוצה נוסדה בשנת 1979. בסיום עונת 1985/86 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה.
בתחילת שנות האלפיים החלה הקבוצה להיאבק על תארים, כשזכתה בגביע הראשון שלה בעונת 2000/01. ובאליפות הראשונה שלה בעונת 2001/02. בהמשך הוסיפה עוד שלוש אליפויות ושלושה גביעים (הכוללים דאבל בעונת 2004/05).
בעונת 2011/12 הגיעה לגמר הגביע והפסידה לקבוצת סולנוקי אולאי.
בעונת 1995/96 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת אירופאית בגביע קוראץ' והפסידה לאסטודיאנטס מדריד בסיבוב השני של המוקדמות.
מאז השתתפה הקבוצה בגביע ספורטה וביורוצ'לנג'.
בעונת 2010/11 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג'.
הקבוצה מארחת באולם הספורט ASE המכיל 2,000 מקומות ישיבה.
אטורה מיורנה (באיטלקית: Ettore Majorana; 5 באוגוסט 1906 - נעדר החל מ-27 במרץ 1938, ככל הנראה חי לפחות עד 1959) היה פיזיקאי תאורטי איטלקי שעסק במסת הנייטרינו.
משוואת מיורנה ופרמיון מיורנה קרויים על שמו.
היה בין תלמידי אמיליו סגרה ומשנת 1937 היה פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת נאפולי.
המאמרים הראשונים של מיורנה עסקו בבעיות בספקטרוסקופיה אטומית.
מאמרו הראשון, שפורסם בשנת 1928, נכתב כאשר היה סטודנט לתואר ראשון והוא נכתב במשותף עם ג'ובאני ג'נטילה הבן, פרופסור זוטר במכון לפיזיקה ברומא.
עבודה זו הייתה יישום כמותי מוקדם של המודל הסטטיסטי של פרמי למבנה אטומי לספקטרוסקופיה אטומית.
מיורנה קיבל את התואר שלו בפיזיקה מאוניברסיטת רומא לה סאפיינצה בשנת 1929. בשנת 1932, הוא פרסם מאמר בתחום הספקטרוסקופיה האטומית בנוגע להתנהגות של אטומים מיושרים בשדות מגנטיים משתנים בזמן.
מיורנה תרם תרומות משמעותיות רבות לפיזיקה תאורטית, במיוחד בתחומים הבאים:
ספקטרוסקופיה אטומית: עבודתו המוקדמת התמקדה ביישום המודל הסטטיסטי של פרמי להבנת מבנה האטומים.
פיזיקה גרעינית: הוא פיתח תיאוריה של "כוחות מיורנה" כדי להסביר את הכוח הגרעיני החזק שקושר פרוטונים ונייטרונים יחד בגרעין האטום.
פיזיקת חלקיקים: הוא חזה את קיומם של "פרמיוני מיורנה", חלקיקים היפותטיים שהם האנטי-חלקיקים של עצמם.
למושג זה יש השלכות על תחומים כמו חומר אפל ומחשוב קוונטי.
פרמיוני מיורנה יכולים לשמש לבניית קוביטים, יחידות היסוד של מחשבים קוונטיים.
מכיוון שהם האנטי-חלקיקים של עצמם, הם יציבים יותר ופחות רגישים לרעש מסוגים אחרים של קוביטים.
דבר היכול להפוך מחשבים קוונטיים לאמינים וחזקים יותר.
מיורנה היה ידוע בכך שלא חיפש קרדיט על תגליותיו, וראה את עבודתו כטריוויאלית.
הוא כתב רק תשעה מאמרים בחייו.
במדעי המחשב, אטומיות היא הדרישה שאוסף פעולות יתבצעו ביחד, אם בכלל.
לדוגמה, אם ראובן מורה לבנק להעביר 100₪ מחשבונו לחשבונו של שמעון, מותר לבנק לסרב להוראה ומותר לו להענות לה.
אך אסור לו רק לגרוע 100₪ מחשבונו של ראובן או רק להוסיף 100₪ לחשבונו של שמעון מבלי לבצע את החצי השני של הפעולה.
רצף הפעולות נקרא תנועה (או טרנזקציה).
מקור המילה "אטומיות" הוא יוונית (ἄτομος), ופירושו "לא ניתן לחיתוך" - "א" (לא ניתן) "טומי" (חתך), כמו במילה אטום.
דרישת האטומיות משמשת במערכות רבות להבטחת תקינותם של הנתונים.
דרישת האטומיות היא אחת מארבע דרישות ACID (ביחד עם עקביות, בידוד ועמידות) שהן דרישות אמינות מקובלות ממסדי נתונים.
במערכות מסדי נתונים מקובל שכל התחברות למסד הנתונים נעשית בתנועה נפרדת.
בכל רגע המשתמש יכול לבחור לבטל (Abort) את התנועה.
בסופה הוא מצהיר על התחייבות (Commit) לתנועה.
משתמשים מחיבורים אחרים יראו את השינויים מהתנועה כשינוי נקודתי שנעשה ברגע ההתחייבות.
יש מסדי נתונים, כגון קסנדרה, שמחליפים את דרישות האטומיות בדרישה חלשה יותר על מנת להבטיח ביצועים טובים בסביבה מבוזרת.
מונחים קרובים קיימים גם בתחומים אחרים של מדעי המחשב:
פעולה אטומית היא פעולה שמערכת ההפעלה מבטיחה שתתבצע (או לא בכלל) במלואה.
לדוגמה, אם רוצים לעדכן את תוכנו של קובץ, אפשר לפתוח אותו לכתיבה, לעדכן את תוכנו ולסגור אותו.
אולם רצף הפעולות הזה אינו אטומי ולא מובטח שתוכנית אחרת לא תנסה לכתוב באמצע או תמצא את הקובץ במצב חצי מעודכן.
אפשרות חלופית היא ליצור עותק זמני של הקובץ בצד ובסיום העדכון לשנות את שמו של העותק הזמני (rename) לשם הקובץ המקורי.
פעולת שינוי השם היא פעולה אטומית כשלעצמה.
אם היא תיכשל, יישאר העותק המקורי.
אם היא תצליח, נקבל את העותק החדש.
משתנה אטומי הוא תא זיכרון אשר מערכת ההפעלה מבטיחה שקריאה ממנו תחזיר תמיד ערך עקבי ללא צורך בנעילה.
למשל, אם תוך כדי שינוי שני ביטים במשתנה מישהו קורא אותו, הוא יקרא אך ורק אחרי השינוי או לפניו ולא כשאחד הביטים כבר השתנה והשני עדיין לא.
אטומס פור פיס היא סופרגרופ אמריקאית שנוסדה ב-2009. חברים בה סולן רדיוהד תום יורק, בסיסט רד הוט צ'ילי פפרז פלי, המפיק נייג'ל גודריץ', המתופף ג'ואי וורנקר, ונגן הפרקשן מאורו רפוסקו.
ב-2013 הוציאה הלהקה לאור את אלבום הבכורה שלה, Amok.
באתר הרשמי של פסטיבל קואצ'לה הלהקה הופיעה בפשטות כ"תום יורק".
שמה של הלהקה הוכרז באתר של רדיוהד בידי תום יורק, לצד ההכרזה על סיבוב הופעות בארצות הברית ב-2010. ב-10 במרץ 2010 יורק צייץ בטוויטר - "החלטנו לקרוא לעצמנו אטומס פור פיס.
מקווים שאתם אוהבים את השם...
באתר הלהקה, מתחת לשם שלהם, מופיע הציטוט "Nerth Nuclerek?
Na Vynnav" בשפה הקורנית, אשר משמעותו "אנרגיה גרעינית?
הציטוט לקוח מ"השמש המחייכת", סמל בינלאומי כנגד אנרגיה גרעינית שתורגם ל-49 שפות.
"אטומס פור פיס" הוא גם שמו של נאום מפורסם שנשא נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, ב-1953.
חברי הלהקה הופיעו לראשונה בלוס אנג'לס ב-2 באוקטובר 2009, בהופעה בה הם ניגנו את אלבום הבכורה של תום יורק, The Eraser, במלואו, לצד מספר שירים חדשים והשיר Paperbag Writer של רדיוהד.
לאחר מכן הופיעו פעמיים נוספות בלוס אנג'לס ב־4-5 באוקטובר של אותה שנה.
הלהקה, אז נטולת שם, יצאה לסיבוב הופעות קצר בן 8 הופעות בערים גדולות בארה"ב, עם Flying Lotus כמופע פותח.
באפריל 2010 הלהקה הופיעה בפסטיבל קואצ'לה בשם "??????".
ב-5 באפריל ביצעה הלהקה שיר שתואר בידי יורק כ"שיר השיתופי הרשמי הראשון של הלהקה", השיר, Judge, Jury and Executioner, שבוצע לראשונה בהופעות הראשונות בלוס אנג'לס, חולק את שמו עם שיר של רדיוהד מהאלבום Hail To The Theif, "Myxomatosis.
בעקבות ההופעה בפסטיבל קואצ'לה, הופיעה הלהקה בפסטיבל Fuji Rock 2010, ההופעה היחידה של הלהקה מחוץ לארה"ב עד אז.
בפברואר 2013, הוכרז שאטומס פור פיס תופיע בעוד שני פסטיבלים מחוץ לארה"ב: פסטיבל מאלט!
תום יורק ציין שחברי הלהקה התחברו סביב אהבה משותפת למוזיקת אפרוביט.
בראיון הוא סיפר שאלבום הבכורה הוא "תוצר של להיפגש, להשתכר ולהאזין ביחד לפלה קוטי".
תום יורק - סולן, גיטרות, פסנתר, קלידים, כלי הקשה
פלי - גיטרה בס, מלודיקה, קלידים
נייג'ל גודריץ' - קלידים, סינתיסייזרים, גיטרות, כלי הקשה, קולות רקע
מרקו רפוסקו - כלי הקשה, מרימבה
אטומיק בטי היא סדרה מצוירת לילדים אשר משודרת במקור בקנדה ובצרפת החל מ-29 באוגוסט 2004.
בישראל הסדרה שודרה בין השנים 2004-2008 בערוץ הילדים.
בטי בארט היא נערה מתבגרת טיפוסית שלומדת בבית ספר, ושרה בלהקה.
היא גרה במוס ג'ו הייטס, חבריה ובני משפחתה לא יודעים זאת אך היא שוטרת גלקטית, שתפקידה לשמור על השלום בגלקסיה ולאכוף את החוק.
בעזרת ספארקי העוזר שלה, ורובוט בשם X-5, היא נלחמת במקסימוס אדון רשע ומינימוס העוזר שלו, למרות היותה ילדה רגילה על פני כדור הארץ, אטומיק בטי היא גיבורה גדולה ברחבי הגלקסיה ואפילו יש לה מועדון המעריצים.
בכל פרק, משבר מתרחש אי שם בגלקסיה, בדרך כלל תוך כדי שבטי נהנית מפעילות כלשהי עם חבריה.
צמידה מתחיל לצפצף, והיא בורחת כדי להציל את הגלקסיה יחד עם צוותה בחללית.
אטומיק בטי (טליה ברקאי) - כוכבת הסדרה, נערה צעירה שנבחרה להציל את העולם.
סובלת מהזנחה הורית, שכן אימה מעדיפה את החתול שלה על פניה.
X-5 (עמי מנדלמן) - הרובוט העוזר של בטי.
בעונה החמישית משמש כמורה של בטי בתור מסווה.
ספארקי (דור צויגנבום) - חברה הטוב והעוזר של בטי.
לומד בכיתה של בטי בעונה החמישית.
אדמירל דגיל (מיכה אוזין סליאן) - המנהל של בטי, נותן לה משימות והוראות.
בעונה החמישית, אחרי האירועים בסוף העונה הרביעית, העתיק את המפקדה לכדור הארץ.
פנלופה (נעה קשפיצקי) - בריונית שנוהגת להתעמר בבטי בכל הזדמנות.
חבורת חייזרים דמויי דבורים בחרה בה בתור השליטה שלהם, בהמשך יצרה שיבוט דמוי דבורה שלה.
נוח (איל כהן) - חברה הטוב של בטי, שמאוהב בה סתר.
לאחר שהוא מגלה את זהותה הסודית, הוא מצטרף לחבורה שלה.
מקסימוס (יורם יוספסברג) - הנבל הראשי בסדרה.
חפץ למצוא את כוכב הבית של בטי ולהשמיד אותו.
דומה באופן חשוד לחתול של אמא של בטי, דבר המרמז על קנאתה העזה של בטי באותו חתול.
בסוף העונה הרביעית גילה שבטי באה מכדור הארץ, ובתחילת העונה החמישית התקיף אותו, עד שבטי שקרה לו לגבי זה.
מינימוס (גיורא קנת) - יד ימינו של מקסימוס.
חייזר דמוי קוף בעל שני פרצופים: המרושע והפחדן.
אטומיק פאפט (בצרפתית / אנגלית: Atomic Puppet) היא סדרת אנימציה אמריקאית-צרפתית-קנדית המשודרת ב-France 4 וב-Teltetoon החל מה-18 ביולי 2016. בישראל הסדרה עלתה בערוץ דיסני ישראל ב-24 ביולי 2016. הסדרה מספרת על עלילותיו של ג'ואי הצעיר הלוחם בפשע כשלצידו גיבור-על נוסף שהוא בובת-יד.
הדיבוב העברי בוים על ידי שרון בורגאוקר, הופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
דמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתג'ואי פלט אריק באוזהאיטן גרינברגאיי.פיאסף פריינטאפאולין בלליזה נורטוןאלונה אלכסנדרויויאן פלטכריסטינה ניקולאביגיל פלטקייטי גריפיןפיל פלטקרלוס דיאזצביקה פורמןמוקיפיטר אולדרינגניר טרטרחתולה ערמומיתהת'ר באמבריקענת ניבוורןמארק אדוורדססער בדישי
בנוסף דיבבו בגרסה העברית אלדד פריבס ואלי לולאי.
עונה מספר פרקים תקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשון שידור אחרון שידור ראשון שידור אחרון11318 ביולי 201624 ביולי 201621 באוקטובר 2016
אטומיק מונסטר היא חברת הפקת סרטים אמריקאית שנוסדה על ידי ג'יימס ואן בשנת 2014, ואנשי המפתח שלה הם ג'יימס ואן ומייקל קליר.
החברה מתמקדת ביצירת סרטי אימה שהפכו לשוברי קופות כדוגמת "הנזירה" (2018), "אנאבל: הבריאה" (2017), ו"לזמן את הרוע 2" (2016).
החברה הוקמה בשנת 2014, בידי הבמאי והתסריטאי האוסטרלי ג'יימס ואן, שהיה ביחד עם מייקל קליר לאיש המפתח שלה.
הסרט הראשון שהוציאה החברה היה "אנאבל" משנת 2014, שהיה לסרט השני ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
הוא זכה להצלחה בין-לאומית כאשר הכניס סכום של למעלה מ-257 מיליון דולרים בסך הכול.
הוא זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הכניס 320 מיליון דולרים.
בהמשך לכך, יצא הסרט "כיבוי אורות" (2016) ו"אנאבל: הבריאה" (2017), שזכו להצלחה בין-לאומית, ו"הנזירה" (2018) שהפך לסרט האימה החמישי המכניס ביותר בכל הזמנים.
אטומיק מונסטר היא אחת החברות האחראיות על הפקת הסדרה "מקגייוור" (2016).
בנוסף לכך, אחראית החברה גם על הפקת הסדרה "היצור מן הביצה", שתסריטה נכתב בידי הבמאי האמריקאי גארי דאוברמן ומארק ורהידן.
הסדרה עלתה לשידור בשנת 2019. בין היתר יצאו הסרטים "קללת לה יורונה" (2019) ו"אנאבל חוזרת הביתה" (2019).
בהמשך הופץ הסרט "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן".
כמו כן, היו עתידים לצאת שני הסרטים "האיש העקום" ו"כיבוי אורות 2", אך הדבר טרם יצא אל הפועל.
לאונטי3 באוקטובר 20146.5 מיליון דולר257 מיליון דולר2016"לזמן את הרוע 2"ג'יימס ואן10 ביוני 201640 מיליון דולר320.4 מיליון דולר"כיבוי אורות"דייוויד פ.
שנהסרטבמאיתאריך יציאה2023"חלקת סיילם"גארי דאוברמן2023"אקוומן 2: הממלכה האבודה"ג'יימס ואן20 בדצמבר 2023
לנקוב2019"היצור מן הביצה"גארי דאוברמן ומארק ורהיידן2021"אקוומן: מלך אטלנטיס"ויקטור קורטרייט ומרלי הלפרן-גרייסר"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון"שרה גודמן2022"ארכיון 81"רבקה סוננשיין2022–הווה"ארנב הסמוראים: דברי הימים של אוסאגי"דאג לנגדייל וקנדי קלטי לנגדייל
אטונס שחור קווים (שם מדעי: Katsuwonus pelamis) (מכונה גם סקיפ ג'ק טונה) היא מין של דג משבט טונה ממשפחת הקולייסיים החי ברחבי האוקיינוסים הפתוחים הטרופיים.
מין זה הוא היחיד בסוגו והוא מדגי המאכל החשובים ביותר.
בשנת 2009 נמכרו מעל 2.6 טון מיליון דגים כאלה, המספר השני של דגי מאכל לאחר העפיין פרואני (Engraulis ringens).
דגי האטונס קרובים לסוג טונה אך קטנים מהם - עד אורך 80 ס"מ בממוצע.
דגים החיים בטבע מגיעים לגיל 8 עד 12 שנים.
הדג בעל רצועות אופקיות שחורות וראש גדול וכהה.
העיניים בולטות והפה חרוטי עם שיניים קטנות חדות.
כמו מרבית הטונות הוא בעל גוף זרים וסנפירים ארוכים ביותר וכן זנב מחודד וארוך.
האטונס הוא צייד של מיני דגים קטנים יותר כמו סרדיניים וכן של סרטנאים ודיונונים השטים באוקיינוס.
להקת טונות כוללת לעיתים 50,000 פרטים הנעים במהירות גבוהה ומבלבלים ומפחידים את להקות הדגים שהם צדים.
בתורם טונות אלה משמשים למאכל כרישים ודגים גדולים יותר (בעיקר מפרשניים וטונות אחרות).
אנשים ברחבי העולם מתבססים על דג זה וחלק גם דגים אותו לדיג ספורט.
האטונס מגיע בעיקר מהמדינות: המלדיביים, צרפת, ספרד, מלזיה, סרי לנקה ואינדונזיה.
דגים אלה נאכלים כסושי או סשימי ובמטבח האינדונזי/מלזי ישנם מתכונים מיוחדים המבוססים על הדג.
בפרסית עתיקה פירושו אש ואטוסה פירושו אש,שפירושו חזק כמו אש וטהור כמו אש: Ἄτοσσα, נולדה בסביבות 550 לפנה"ס - 475 לפנה"ס) הייתה מלכה של הממלכה האחמנית, בתו של כורש הגדול, אחות-אשתו של המלך הפרסי כנבוזי השני ואשתו של דריווש הראשון.
פירוש השם אטוסה (Atossa) הוא "בעלת הירכיים הנאות" ויש המפרשים "בעלת התחבולות" (ביוונית Ἄτοσσα ובפרסית עתיקה השם הוא "Utauθa") שמה באווסטית הוא Hutaosā.
אטוסה נולדה בסביבות 550-545 לפנה"ס בפסארגאדה.
היא הייתה בתם הבכורה של כורש הגדול וקאסנדנה (Cassandane).
לפי ההיסטוריון היווני הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס), אחיה, כנבוזי השני התחתן עימה לאחר המלכתו ב-530 לפנה"ס.
החתונה בין אח ואחות לא היה נהוג באותה תקופה וכנבוזי השני שכנע את כל השופטים לתת תוקף משפטי לנישואין שלהם.
כאשר כנבוזי השני יצא למצרים בסביבות מרץ 522 לפנה"ס, שלטונו נתפס על ידי אחיו ברדיה או, לפי גרסה אחרת, אמגוש (כהן בדת זרתוסטרה) הנקרא גאומתה, שהתחזה לברדיה לאחר שנרצח.
ברדיה (או המתחזה) התחתן עימה כדי לבסס את דרישתו לשלטון.
כאשר דריווש הראשון ביצע הפיכה והשתלט על השלטון ב-522 לפנה"ס, הוא התחתן עם אטוסה, אחותה ארטיסונה (Artystone) ואחייניתה פארמיס (Parmys, בתו של ברדיה).
דריווש התחתן עימן אף על פי שהיו לו כבר אישה וילדים כדי לאשש את קביעתו לשלטון.
לדריווש הראשון ואטוסה היו ארבעה ילדים: חשיארש הראשון (519–465 לפנה"ס), החאמניש , שהיה מושל מצרים, מאסישתה , שהיה מושל באקטריה (520–486 לפנה"ס), ווישתאספ.
מסופר, כי לאטוסה הייתה השפעה רבה ותפקיד חשוב במשפחת המלוכה, מעצם היותה בתו של כורש ואשתו של דריווש.
הרודוטוס מציג אותה כאישה חזקה, אשר השפיעה על החלטות שלטוניות.
לפי אחד מסיפוריו, היא השפיעה על דריווש לפלוש ליוון כיוון שרצתה משרתים יוונים.
היא הייתה משמעותית בהבטחת שלטונו של חשיארש, בנה הבכור, כיורש לדריווש, אף על פי שלא היה הבן הבכור שלו, כיוון שהיה הילד הראשון שנולד לאחר שדריווש הפך למלך והוא משושלת כורש והבן של אטוסה.