tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-30 באוקטובר 2013 הצטרף בהשאלה של 28 ימים לויגאן את'לטיק.
הוא ערך 4 הופעות בוויגאן, עד לחזרתו לוילה ב-27 בנובמבר.
ב-20 במאי 2014 שוחרר מחוזהו באסטון וילה.
ב-23 במאי 2014 חתם אולברייטון על חוזה ל-4 עונות בקבוצת לסטר סיטי, שזה עתה חזרה לפרמייר ליג, לאחר היעדרות של עשור.
ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי 'השועלים', כאשר נכנס כמחליף לריאד מחרז בהפסד 0–2 לצ'לסי.
ב-29 באפריל 2015 כבש את שער הבכורה שלו במדי לסטר, בהפסד הביתי 1–3 לצ'לסי.
במשחק הסיום של העונה כבש את שערו השני בלסטר, בניצחון 1–5 על קווינס פארק ריינג'רס, אשר ירדה ליגה באותה עונה.
את עונתו הראשונה בלסטר סיים אולברייטון עם 18 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
בעונת 2015/2016, תחת המאמן החדש קלאודיו ראניירי, נהיה אולברייטון לשחקן הרכב.
את שערו הראשון בעונה זו כבש במשחק הפתיחה של הליגה, בניצחון 2–4 על סנדרלנד.
בהמשך העונה תפקד בעיקר כקשר שמאלי, כחלק מרביעיית הקישור של לסטר, יחד עם דני דרינקווטר, אנגולו קאנטה וריאד מחרז.
בסיום העונה זכתה לסטר באליפות היסטורית.
אולברייטון שיחק בכל משחקי הליגה של הקבוצה, היה לאחד הברגים המשמעותיים בזכייה באליפות, וגרף שבחים רבים על הופעותיו.
באוגוסט 2016 חתם על חוזה משודרג בלסטר, ל-4 שנים.
ב-14 בספטמבר 2016 כבש אולברייטון את השער הראשון בהיסטוריה של לסטר בליגת האלופות, בניצחון 0–3 על קלאב ברוז' בבלגיה.
שער זה היה לשער הראשון של לסטר במפעל אירופי מאז ספטמבר 2000. השחקן תיאר את השער כ"ככל הנראה אחד ההישגים הכי גדולים של בקריירה שלו.
במשחק גומלין שמינית הגמר, ב-17 במרץ 2017, מול סביליה, כבש את השער השני של לסטר בניצחון 0–2, דבר שהעלה את לסטר באופן היסטורי לרבע גמר ליגת האלופות.
בעונה הבאה המשיך אולברייטון להוות חלק מרכזי בהרכב לסטר, כאשר הופיע ב-42 משחקים, וכבש שני שערים.
ב-31 בינואר 2023 הושאל מלסטר לווסט ברום עד לסיום העונה.
באפריל 2009 ערך אולברייטון את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה עד גיל 20, בניצחון על איטליה.
בספטמבר 2010, במהלך מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה עד גיל 21, בניצחון 0–3 על ליטא.
אולברייטון הודה בריאיון למקומון בברמינגהאם, כי חלומו לשחק במדי אסטון וילה התגשם, שכן הוא אוהד הקבוצה מגיל צעיר.
הוא ציין את בניטו קרבונה, דויד ז'ינולה, רובר פירס ודייוויד בקהאם ככדורגלנים אשר היוו לו השראה.
לאוברייטון ולבת זוגו, קלואי פולפירד, נולדה בת ב-19 בפברואר 2012, בשם מתילדה באו.
ב-2015 נהרגה אמהּ של בת זוגו, קלואי, בפיגוע בסוסה שהתרחש בתוניסיה.
מארץ' 2-4-0 היא מכונית מרוץ נסיונית שיוצרה על ידי יצרנית מכוניות המירוץ הבריטית March Engineering אשר הוצגה בשנת 1976 ונבחנה בשנת 1977
מארק אורבק הוא שחקן אוסטרי.
אורבק החל את קריירת המשחק שלו כשלוהק לשלושה תפקידים ראשיים בפסטיבל "שייקספיר בשטיריה" (Shakespeare in Styria) הנערך באוסטריה, ב-2006 שיחק את קאליבן במחזה הסערה, ב-2007 ו-2009 שיחק את רומאו ברומאו ויוליה ואת התפקיד בראשי במקבת'.
הוא עבר ללונדון והוא בוגר בית ספר למשחק בעיר (Drama Centre London).
תפקידו הראשון באנגליה היה בטרגדיה פאוסט, שהועלתה בתיאטרון בצ'יזיק.
ב-2011 הופיעה בתיאטרון המלכותי הלאומי בהצגה "המטבח" של ארנולד וסקר.
ב-2008 שיחק בסרט מבצע ואלקירי
ב-2011 שיחק בסרט קפטן אמריקה.
ב-2014 גילם קצין SS בסרט זעם.
ב-2016 גילם שומר ראש בסרט הבלשים הבריטי "Our Kind of Traitor".
ב-2015 גילם רוצח בסדרת המתח השוודית, "מודוס".
בנוסף, הוא התארח במספר סדרות טלוויזיה בריטיות.
מארק איבנוביץ' (יזראילביץ') שבליוב (1904–1991) היה טייס תעופת הקוטב יהודי סובייטי, ראש התעופה הקוטבית של המנהלת הראשית של דרך הים הצפונית שלחם במלחמת העולם השנייה, שקיבל עיטור גיבור ברית המועצות (27 ביוני 1937), לוטננט גנרל בחיל התעופה (25 במרץ 1943).
נולד ב-11 באוקטובר (לפי הלוח היוליאני) 1904 בסנט פטרסבורג במשפחתו של פקיד.
התחיל לעבוד בשנת 1919 כעובד במפעל המטלורגי של טאגאנרוג.
היה בין חברי קומסומול הראשונים בעיר.
ביוני 1920 גויס לצבא האדום, שירת כלוחם בגדוד הסיור הנפרד מס' 236 של הרכבת המשוריינת מס' 110 בחזית הדרום במסגרתו השתתף במלחמת האזרחים ברוסיה, חיסול כוח הנחיתה של אולאגאי בקובאן באוגוסט 1920, לחימה נגד "צבא התחייה של רוסיה" בפיקודו של גנרל מיכאיל פוסטיקוב וקרבות אחרים שנערכו בצפון קווקז.
במרץ 1921 נשלח לחופשה ארוכת טווח ובאותה השנה נהיה חבר במפלגה הבולשביקית.
בשנת 1921 נסע לפטרוגרד ונכנס למכון פטרוגרד למהנדסי קווי תחבורה בפקולטה לתקשורת אווירית אותה סיים בשנת 1925. משנת 1926 עבד כמהנדס בחברת "דוברולט".
מפברואר עד דצמבר 1928 חזר לשרת שוב בצבא האדום, הפעם כטכנאי תעופה במכון המחקר של חיל האוויר של הצבא האדום, שבסיסו אז היה בשדה התעופה המרכזי על שמו של פרונזה במוסקבה.
בשנת 1929 הוזמן להיות מנהל שירות התעופה לאספקת מודיעין קרח לשיירות ספינות בים הקארסק שנפתח בחברת השקעות ממשלתית צפון סיבירית "קומסוורפוט".
בתפקיד הזה המשיך לעבוד ארבע עונות (שנים).
ב-1932 היה בין שלושת השורדים בתאונה אווירית במצר מאטוצ'קין שאר בנובאיה זמליה כשרוח פתאומית הפילה לים את ששת אנשי הצוות של הספינה המוטסת של דורוניה הוא עסק בהצלה של אנשי הצוות גם לאחר שנפגע בעמוד השדרה וברגל.
משנת 1933 היה "מנהל מעופף" תעופת הקוטב של גלאבסוומורפוט שהיה הראשון להגיע לאזורים שונים בצפון הסובייטי.
בתפקיד זה ביצע טיסה ביחד עם הספינה שוברת קרח "קראסין" עד לחופי קבוצת איים נובאיה זמליה ועל כך הוענק לו עיטור לנין.
במאי 1937 ניהל את הנחיתה של המשלחת הסובייטית הראשונה לאזור הקוטב הצפוני בהובלתו של איוואן פאפאנין והעברת ציוד לתחנה המדעית הקוטב הצפוני 1.
ב-27 ביוני 1937 הוענק לו על כך עיטורי גיבור ברית המועצות יחד עם עיטור לנין על אומץ ליבו וגבורתו, ובהמשך הוענקה לו מדליית כוכב הזהב מספר 36.
בדצמבר 1937 נבחר לציר באספה הראשונה של הסובייט העליון של ברית המועצות מטעם המחוז צפון אוסטיה.
לאחר מכן, בשנת 1946, שוב נבחר לציר האספה השנייה של הסובייט (שפעל עד 1950).
בשנים 1937–1938 ניהל את החיפוש אחר צוותו של זיגיזמונד לבאנבסקי.
בקיץ 1938 עמד בראש פעולת החילוץ להוצאת ספינות שוברות הקרח "סדקו", "מאליגין" ו"גאורגי סדוב" מקריסה וטביעה בקרח.
בשנת 1939 קודם להיות ראש תחום תעופת הקוטב – סגן ראש גלבסוומורפוט.
במרץ 1941 גויס לצבא האדום בפעם השלישית, עם הפנייה לעבודה במשק הלאומי של ברית המועצות ועם הישארות בתפקידו הקודם.
במקביל הוענק לו הדרגה הצבאית של קולונל.
במהלך מלחמת העולם השנייה ביולי 1941, על בסיס תעופת הקוטב וגדוד תעופת ההפצצה הכבדה מס' 412, הוקמה אוגדת התעופה ארוכת הטווח מס' 81, בה הוא מונה לסגן מפקדה.
אוגדה זו לקחה חלק בהפצצת יעדי האויב בעומק האסטרטגי הרחוק, כולל ההפצצה הראשונה של ברלין, וגם הפציצה את קניגסברג, דנציג, פלוישט.
בחודשים נובמבר–דצמבר אותה השנה האוגדה אורגנה מחדש לאוגדת התעופה השלישית לטווח ארוך, בה הפך לסגן ראש המטה.
בפברואר 1942 הוקם חיל התעופה ארוך הטווח שמפקדה היה גם כן מפקד אוגדות האוויר הארוכות טווח ה-81 וה-3 אלכסנדר גולובאנוב.
הוא זה שהזמין לתפקיד ראש המטה של החייל את שבליוב איתו כבר הספיק לעבוד בעבר.
בתפקיד זה המשיך את שירותו יותר משנתיים אך ביוני 1944 הורד מתפקידו לפתע ולא קיבל מינוי חדש במשך חודשיים.
באוגוסט 1944 מונה לראש נתיב האוויר קרסנויארסק-אלסקה ובמקביל גם לחבר בהתאגדות של המנהלת הראשית של צי האוויר האזרחי תחת מועצת הנציבות העממית של ברית המועצות.
בקיץ 1945 השלים בהצלחה את משימת הבאת המשלחת הסובייטית הבכירה לארצות הברית לאורך נתיב הקוטב וומסירת מספר רב של מטוסי התוכנית השאל-החכר למזרח הרחוק מאלסקה תוך זמן קצר לקראת הכנת הפלישה ליפן.
ב-5 במאי 1942 הוענקה לו הדרגה הצבאית "מייג'ור גנרל בחיל התעופה", ב-25 במרץ 1943 – "לוטננט גנרל בחיל התעופה".
לאחר המלחמה נשאר באותם התפקידים ובנובמבר 1946 מונה לסגן ראש המנהלת הראשית של צי האוויר האזרחי תחת מועצת השרים של ברית המועצות.
מינואר עד אפריל 1953 עבד במחלקת כוח האדם במטה הכללי של חיל האוויר הסובייטי.
מאפריל אותה השנה עד ינואר 1954 היה עוזר מפקד הארמייה האווירית מס' 29 במחוז הצבאי של המזרח הרחוק בבניית שדות תעופה, בהמשך נהיה לסגן ראש המטה של הארמייה.
היה אחראי על הקמת שדות תעופה חדשים באזורים המרוחקים ביותר במזרח הרחוק (קמצ'טקה, סחלין, האיים הקוריליים, צ'וקוטקה).
בינואר 1955 עזב ללימודים בקורסים האקדמיים הגבוהים באקדמיה הצבאית הגבוהה על שמו של קלימנט וורושילוב ובאותה השנה סיים אותם.
בנובמבר הועבר לעבודה במשק הלאומי עם הישארות בסגל הכוחות המזוינים של ברית המועצות, וחזר לתפקיד סגן ראש גלבסוומורפוט.
מאז 1960, ראש מנהלת הקוטב של תעופה אזרחית בברית המועצות.
במאי 1971 – פרש מהצבא לגמלאות.
בין השנים 1971–1988, המפקח הממלכתי של סוומורפוט (נתיב הים הצפוני).
מאז המחצית השנייה של שנות החמישים השתתף ב-24 משלחות סובייטיות ארקטיות ואנטארקטית אחת, כולל ניהול 15 מהמשלחות הללו.
בשנת 1977 סיפק סיור קרח אסטרטגי לפריצת הדרך המוצלחת של ספינת פורצת הקרח הגרעיני "ארקטיקה" לקוטב הצפוני.
נפטר ב-6 באוקטובר 1991. נקבר במוסקבה בבית העלמין טרוייקורובסקויה.
זיכרונותיו של המפקד הראשון של התעופה הקוטבית.
נתיב הים הצפוני: בעבר ובהווה.
שבליוב, על תקופת הפעילות הראשונה של גלאבסוומורפוט.
הקדמה לספרו של אריקיינן "מרכז הכובד הוא הקוטב הצפוני".
מארק גריפין , המוכר בשם הבמה מארק אי.
הוא היה הסולן בלהקת הפופ האמריקאית, 2AM Club .
לפני שהוציא סינגלים משלו, הוא היה פזמונאי שכתב לאמנים אחרים, כמו סי-לו גרין, שון קינגסטון, ויז קאליפה וטיי דולה סיין.
גריפין נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ב-9 באפריל 1987. מאוחר יותר, הוא עבר למיל ואלי ולמד בבית הספר התיכון טמאלפאייס.
ב-2005, הוא התחיל ללמוד מוזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, אך פרש מהלימודים שנתיים מאוחר יותר, בשביל להקים את להקת הפופ האמריקאית, 2AM Club .
ב-29 ביולי 2014, הוא הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, Only the Poets, Vol.
הלהקה התפרקה ב-29 ביוני 2015. לאחר פירוק הלהקה, הוא הלך לגור אצל חבריו בלוס אנג'לס, קליפורניה, והתחיל לכתוב שירים לאמנים אחרים.
מאוחר יותר, הוא הוחתם אצל ריפבליק רקורדס.
ב-4 בדצמבר 2015, הוא התארח בסינגל "Some Kind of Drug" של ג'י איזי.
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-97 בבילבורד הוט 100, למקום ה-36 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום ה-24 במצעד שירי הראפ.
ב-18 בדצמבר 2015, הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, East Hollywood.
ב-6 במאי 2016, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'י איזי, את הסינגל "You & Me".
הסינגל הגיע, בשיאו למקום השמיני במצעד השירים הקצביים, למקום העשירי בניו זילנד.
ב-5 באוגוסט 2016, הוא הוציא את המיני-אלבום השני שלו, Groovy People.
המיני-אלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-148 בבילבורד 200, ולמקום ה-21 במצעד ה-Heatseekers.
ב-30 ביוני 2017, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי, קייל , את הסינגל "Plot Twist".
ב-1 בספטמבר 2017, יצאה גרסת רמיקס לשיר, בשיתוף הזמרת האמריקאית, היילי סטיינפלד.
ב-13 באוקטובר 2017, הוציא אלבום הבכורה שלו, Gossip Columns.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-166 בבילבורד 200.
באוקטובר 2017, תכנן גריפין לצאת לסיבוב הופעות Bebe & Bassy Tour, בשיתוף פעולה עם הזמרת וכותבת השירים האמריקאית ביבי רקסה לתמיכה באלבום הבכורה שלו, Gossip Columns, ובמיני-אלבום של רקסה, All Your Fault: Pt.
2. עם זאת, סיבוב ההופעות נחתך בשל בעיה רפואית שמנעה מרקסה לשיר.
במרץ 2018, גריפין יצא לסיבוב הופעות עם הראפר האמריקאי רקס לייף ראג' .
ב-9 בפברואר 2018, התארח יחד עם גוצ'י מיין בסינגל "Cool" של פליקס ין.
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-39 בגרמניה, ולמקום ה-27 באוסטריה.
ב-5 באוקטובר 2018, הוציא את המיני-אלבום השלישי שלו, Postmodern Depression.
ב-27 בספטמבר 2019, הוציא את אלבום המוזיקה השני שלו, PMD.
מארק אגנו היה לוחם מחתרת יהודי-צרפתי, המזכיר הכללי של תנועת הצופים היהודים בצרפת, ונרצח על ידי הגסטפו.
על שמו נקראה קבוצת מחתרת יהודית צרפתית, "פלוגת מארק אגנו" (Compagnie Marc Haguenau), אחד מארגוני ה"מאקי" (Maquis de Vabre).
אגנו היה בנו של הרב הראשי דוד אגנו , שנולד בפריז ב-1854, והיה חבר הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת ואביר לגיון הכבוד.
אגנו היה חבר ילדות של רובר גמזון.
הוא נישא לרנה הס (Renée Hess), חברת המחתרת של ארגון "השישית" (Sixième), ב-6 בינואר 1944, כחודש לפני שנתפס על ידי הגסטפו ונרצח.
ב-31 ביולי 1941 כתב אגנו לקסאבייה ולה: "יש לי הכבוד להודיע לך על שני ערכים בלתי ניתנים להריסה בקרבי: לאומיותי הצרפתית, ודתי היהודית."
ב-1942 היה אגנו ממקימי השירות הסוציאלי לצעירים, מיוזמתה של תנועת הצופים היהודים בצרפת.
הוא היה אחראי על הפצת הכספים ששימשה לפעילות ההצלה וההסתרה של צעירים במואסק (Moissac).
הוא השתתף ביצירתם ובהפצתם של מסמכי זהות מזויפים שסייעו ליהודים להישרד בתקופת השואה, וכן בהקמתם של חוגי מחתרת.
לפי לוסיין לזר (1987), מארק אגנו ועוזרתו אדית פולבר הופללו על ידי מלשין של הגסטפו בגרנובל ב-18 בפברואר 1944. לאחר עינויים קשים במטה הגסטפו בגרנובל, שהיה ממוקם במלון "Suisse & Bordeaux", השליך עצמו אגנו מחלון הקומה החמישית.
הוא אושפז בבית החולים "La Tronche" ומת לאחר יומיים.
לפי ההיסטוריון אנדרה כספי (André Kaspi) , אגנו נרצח על ידי הגסטפו.
פלוגת מארק אגנו ושחרור צרפת
רובר גמזון העניק את השם "פלוגת מארק אגנו" לקבוצה שהורכבה מחברי המאקי בטארן ביוני 1944. הוא כתב: "אני חושב שאגנו היה שמח להיות איתנו, ולפחות שמו איתנו."
לפי לזר, ב-11 ביוני 1944 הוקמה פלוגת מארק אגנו, ובה שלוש מחלקות, תחת פיקודו היעיל של גמזון, שנודע בשמו המחתרתי "סגן לן" (Lagnes).
הוא עצמו היה כפוף לפייר דונוייה דה סגונזאק (Pierre Dunoyer de Segonzac, לימים גנרל בצבא צרפת), ולאחר מכן היה מפקד אזור ואבר (Vabre) של צבא צרפת המחתרתי, FFI (Forces françaises de l'intérieur) .
(תורגם לעברית תחת השם "להיות יהודי בצרפת", הוצאת יד ושם, 2001)
מארק אדוארד גרין הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת טנסי.
גרין שירת בצבא ארצות הברית במשך כשלושים שנה עד שפרש בדרגת מייג'ור, ולאחר מכן נכנס לזירה הפוליטית כחבר הסנאט של טנסי.
בשנת 2017 היה מועמדו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לתפקיד מזכיר הצבא של ארצות הברית, אך ויתר על המועמדות לאחר ביקורת שהוטחה בו בשל אמירותיו הלהט"בופוביות והאסלאמופוביות.
ב-2018 נבחר לראשונה אל הקונגרס של ארצות הברית.
גרין נולד בג'קסונוויל שבפלורידה ב-1964. בשנת 1986 השלים גרין את לימודיו ב, שם קיבל תואר ראשון בניהול עסקי כמותי.
בשנה העוקבת השלים באוניברסיטת דרום קליפורניה לימודי תואר שני בניהול מערכות, ובשנים 1987–1990 שירת כקצין חי"ר בצבא ארצות הברית.
תפקידו הראשון לאחר תום הכשרתו בבית הספר ריינג'ר של הצבא היה בחטיבת השריון ה-149 בפורט נוקס, שם שירת כמפקד מחלקה, מפקד מחלקת סיור, וכשליש גדודי בגדוד חיל רגלים.
לאחר קורס קציני חי"ר הועלה לדרגת קפטן בדיוויזיה המוטסת ה-82 כקצין אספקה מוטס גדודי ומפקד פלוגת רובאים.
בעקבות אירוע טראומטי בו צוות מנתחים ורופאי טיפול נמרץ הצילו את חייו של אביו, ביקש גרין מהצבא לשלוח אותו אל בית ספר לרפואה.
גרין חקר את חוסיין במשך שש שעות לאחר לכידתו.
לאחר שירותו הצבאי חיבר את הספר "לילה עם סדאם" המגולל את סיפור לכידתו וחקירתו של חוסיין ואת שירותו ביחידת התעופה המובחרת של הצבא.
בשנת 2006 השתחרר מהצבא ותם שירותו בכוחות המזוינים.
בין היתר עוטר בכוכב הארד, במדליית האוויר, ובמדליית השירות הראוי לשבח.
לאחר שירותו הצבאי הקים וניהל את "Align MD", המספקת כוח אדם לניהול מחלקות לטיפול נמרץ במרכזים רפואיים שונים במדינות ארצות הברית.
הוא הוסיף להקים את חברת "Two Rivers Medical Foundation", המספקת שירותי בריאות לאוכלוסיות מוחלשות ברחבי העולם באמצעות מסעות רפואיים, ומפעילה מרפאה ציבורית ללא תשלום בעיר הולדתו ובממפיס.
ב-2012 הצטרף גרין לפוליטיקה של ארצות הברית כאשר נבחר אל הסנאט של טנסי והביס את הסנאטור הדמוקרטי המכהן טים ברנס.
בבחירות 2014 עלה שמו כמתמודד אפשרי לסנאט של ארצות הברית מול למאר אלכסנדר, אך לבסוף מיאן לקרוא תיגר על עמיתו הרפובליקני הוותיק.
במהלך כהונתו בסנאט המדינתי נודע בשל חקיקתו שביטלה את "מס ההכנסה ע"ש הול", שהחילה מיסוי על ריביות ודיבידנדים מהשקעות – הפעם השנייה בלבד בהיסטוריה של ארצות הברית בה ביטלה מדינה את מס ההכנסה שלה.
באפריל 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על מינויו של גרין למזכיר הצבא של ארצות הברית.
גרין היה המועמד השני של טראמפ לתפקיד זה לאחר שהמועמד הראשון, וינסנט ויולה, משך את מועמדותו.
לאחר ההכרזה על מינויו של גרין התעוררה התנגדות ציבורית למינוי בשל אמירות להט"בופוביות נגד טרנסג'נדרים.
בכינוס של חברי תנועת מסיבת התה בספטמבר 2016 בצ'טנוגה אמר גרין: הוא גם תמך בחוק מדינתי שהגביל את גישתם של טרנסג'נדרים לבתי שימוש התואמים את מינם הביולוגי בלבד אך לא את זהותם המגדרית.
בהמשך הסביר למנחה תוכנית רדיו אינטרנטית בשם "CJ Porter" כי הוא ראה את תמיכתו בחוק זה כחלק מחובתו כסנאטור "לרסק את הרוע".
אמירות נוספות מטעמו שזוהו כאסלאמופוביה הביאו בסופו של דבר להסרת מועמדותו ב-5 במאי 2017.
ב-4 בינואר 2017 הגיש גרין טפסים להתמודדות לתפקיד מושל טנסי בבחירות 2018, אך בשלהי 2017 הכריזה חברת הקונגרס מרשה בלקברן על התמודדותה לסנאט של ארצות הברית ולאחר מכן הודיע גרין כי יתמודד במקומה אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השביעי של טנסי.
בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית נבחר למועמד המפלגה ללא התנגדות מהותית, ולאחר שניצח ביום הבחירות הכלליות הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2019.
ב-20 ביולי 2025 התפטר מכהונתו בבית הנבחרים האמריקאי משקיבל הצעת עבודה במגזר הפרטי.
בדצמבר אותה שנה נבחר מאט ואן אפס להחליפו בקונגרס.
מארק אברהמס (נולד ב-1956) הוא העורך והמייסד של Annals of Improbable Research, והמייסד ומנהל הטקסים של פרס איג נובל.
הוא היה עורך כתב העת תוצאות בלתי ניתנות לשחזור.
אברהמס נשוי לפסיכולוגית רובין אברהמס, בעלת טור בשם "מיס התנהגות" ב"בוסטון גלוב".
הוא בעל תואר במתמטיקה שימושית במכללת הרווארד.
ספרים שנכתבו או נערכו על ידי אברהמס:
פרסי איג נובל ( )
מדוע תרנגולות מעדיפות בני אדם יפים ( )
סקס כערימה של הריסות לא תקינות ( )
המיטב של "דברי הימים של מחקר בלתי סביר" ( )
האיש שניסה לשכפל את עצמו ( )
מארק אזאדובסקי היה חוקר ספרות ופולקלור רוסי-סובייטי ממוצא יהודי.
מארק אזאדובסקי נולד בשנת 1888 באירקוטסק למשפחה יהודים שהתנצרו.
סבו היה קנטוניסט, יליד ברדיצ'ב שאחרי סיום השירות הצבאי התיישב באירקוטסק.
קוסמונאוט בוריס וולינוב קרוב משפחתו.
עד לשנת 1907 מארק אזאדובסקי למד באירקוטסק.
בשנה זו הוא נעצר והואשם באחזקת ספרות מהפכנית.
אביו העביר אותו לחברובסק בה הוא הצליח לקבל "תעודת יושר".
זה איפשר לו להתקבל ללימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג בה הוא למד עד לשנת 1913.
בשנים 1913–1915 אזאדובסקי השתתף בסיור מדעי בסיביר המזרחית.
במהלך הסיור הוא אסף סיפורי עם רבים.
בשנת 1921 אזאדובסקי החל ללמד במוסד להשכלה גבוהה בעיר צ'יטה ובשנת 1923 עבד לאוניברסיטת אירקוטסק.
הוא השתתף במספר סיורים מדעיים באזור.
בשנת 1925 הוא קיבל מדליית זהב של האגודה הגאוגרפית הרוסית על ממצאי סיוריו.
בשנת 1930 אזאדובסקי הגיע ללנינגרד והיה פרופסור במכון לחקר דיבור.
בשנת 1935 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים".
במרץ 1942 ביחד עם המשפחה הוא הצליח לצאת מלנינגרד הנצורה ועד לשנת 1945 היה מלמד באוניברסיטת אירקוטסק.
בשנת 1948, בתחילת המאבק נגד קוסמופוליטיות הוא ביחד עם פרופסורים נוספים ויקטור ז'ירמונסקי, גריגורי גוקובסקי ובוריס אייכנבאום פוטרו מהאוניברסיטה.
אזאדובסקי שכבר היה לאחר התקף לב איבד את ההכרה עוד במהלך הישיבה.
לאור מצבו הבריאותי הוא היה מרותק למיטה, עבר כמה ניתוחים ונפטר בשנת 1954 בלנינגרד.
אווריל הוא קצין אמריקאי לשעבר בדרגת קולונל, שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית בפועל מינואר ועד פברואר 2025 בממשלו של הנשיא, דונלד טראמפ.
אווריל למד בקולג' המלחמה של חיל הנחתים, בבית הספר ללוחמה מתקדמת של חיל הנחתים, ובקולג' לפיקוד ולמטה של חיל הנחתים.
הוא מחזיק בתואר בוגר במדעים מהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית ובתואר מוסמך במדעים מאוניברסיטת חיל הנחתים.
מדצמבר 2013 ועד ינואר 2022 היה אווריל סגן העוזר המנהלי למזכיר הצבא ומנהל בסוכנות המשאבים והתוכניות של צבא ארצות הברית במטה מחלקת הצבא של ארצות הברית.
הוא גם היה מנהל משאבי ניהול במשרד סגן ראש המטה הכללי, מנהל בניין הכוח במשרד סגן ראש המטה הכללי, וראש מועצת הדרישות והמשאבים של הצבא.
אווריל חבר באגודת צבא ארצות הברית .
ב-20 בינואר 2025 מינה הנשיא דונלד טראמפ את אווריל כמזכיר הצבא של ארצות הברית בפועל.
הוא כיהן בתפקיד זה עד למינויו של המזכיר הקבוע דניאל דריסקול ב-25 בפברואר 2025.
מארק אדמונדסון הוא טניסאי עבר אוסטרלי.
אדמונדסון זכה בתחרות גברים באליפות אוסטרליה הפתוחה ו-5 פעמים בתחרויות גארנד סלאם בתחרויות זוגות גברים.
מארק אדמונדסון נולד בעיירה גוספורד שבניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
מארק התחיל להתאמן בגיל צעיר.
הצלחתו הגדולה הגיע בשנת 1976 כאשר הוא ניצח באליפות אוסטרליה הפתוחה תוך ניצחון על קן רוזוול וג'ון ניוקומב בגמר.
הוא לא היה מדורג בתחרות והיה מדורג 212 בעולם לפניו.
זה היה הישג הגדול ביותר של אדמונסדון בתחרויות הגברים.
בתחרויות זוגות גברים אדמונדסון שיחק 7 פעמים במשחקי גמר של גראנד סלאם וניצח 5 פעמים (אליפות אוסטרליה הפתוחה 1980, אליפות אוסטרליה הפתוחה 1981, אליפות אוסטרליה הפתוחה 1983, אליפות אוסטרליה הפתוחה 1984 ואליפות צרפת הפתוחה 1985).
לצד קים ווריק הוא ניצח 3 פעמים.
בתחרויות זוגות מעורבים הוא שיחק פעמיים במשחקי הגמר של גראנד סלאם אך הפסיד.
במהלך הקריירה אדמונדסון היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה וזכה איתה בגביע בשנת 1983.
בנוסף לקריירה של משחק אדמונדסון היה חבר הנהלה של התאחדות הטניסאים המקצוענים.
לאחר פרישה מטניס הוא פנה לעסקי בנייה.
מארק אָגוּאַדוֹ פייארס (בספרדית: Marc Aguado Pallarés; נולד ב-22 בפברואר 2000) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר באלצ'ה.
אגואדו נולד בסרגוסה וגדל במחלקת הנוער של ריאל סרגוסה.
ב-26 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון, סרגוסה ב', במסגרת הליגה הספרדית הרביעית.
ב-11 באוגוסט 2020 הושאל אגואדו לאנדורה מהליגת הספרדית השלישית למשך שנה אחת.
לאחר שחוזהו בריאל סרגוסה הוארך בשנתיים נוספות, ב-25 ביוני 2021 הוארכה גם השאלתו לאנדורה לעונה נוספת.
אגואדו היה שחקן הרכב קבוע באנדורה וסייע לקבוצה להעפיל לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה.
ב-1 ביולי 2022, הוארכה השאלתו לעונה נוספת.
ב-3 בפברואר 2025, עבר אגואדו לאלצ'ה מהליגה הספרדית השנייה.
מארק אנטואן פרסֶבַל , היה מתמטיקאי צרפתי, שנודע בעיקר כמפתח שוויון פרסבל (או זהות פרסבל) באנליזת פורייה.
פרסבל נולד בצרפת בשנת 1755 במשפחה צרפתית אריסטוקרטית.
בשנת 1795 נשא אישה, אך התגרש עד מהרה.
כתוצאה מהשתייכותו למעמד האריסטוקרטי התנגד למהפכה הצרפתית ותמך במלוכנות.
הוא אף פרסם שירה אנטי מהפכנית, ונכלא עקב כך על ידי נפוליאון, ב-1792.
במערכת אורתונורמלית שלמה מתקיימות הזהויות הבאות (ולמעשה, כל אחת מהן שקולה להיותה של המערכת שלמה):
מארק איטון היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בליגת ה-NBA.
איטון שיחק במכללה הקהילתית סייפרס (Cypress) שבקליפורניה וב-1980 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
עם סיום לימודיו, ניגש איטון בשנת 1982 בגיל 25 לדראפט ה-NBA ונבחר במקום השלישי בסיבוב הרביעי על ידי היוטה ג'אז, בחירה נמוכה אשר בדרך כלל אינה מובילה לקריירה ב-NBA.
למרות התחזיות השליליות, רכש לעצמו איטון מקום חשוב ביוטה המתגבשת של שנות ה-80 והצליח לנהל קריירה מקצוענית ארוכה בת 11 עונות, אשר נסתיימה רק בשל בעיות גב קשות.
זכורים בעיקר דברי שחקן הלוס אנג'לס לייקרס, מג'יק ג'ונסון, אשר אמר לאחר לילה מתסכל מול הענק "כאשר אתה נכנס לאזור הצבע, אתה חייב לדעת להתמודד עם מארק איטון".
איטון נהרג ב-29 במאי 2021 בתאונת אופניים.
איטון החזיק בכמה שיאי חסימות:
ממוצע חסימות למשחק בקריירה בעונה הסדירה (3.5 חסימות למשחק ב-28.8 דקות ב-875 משחקים).
ממוצע חסימות למשחק בעונה סדירה מסוימת (5.56 חסימות למשחק ב-82 משחקים בעונת 1984–1985 - עונתו השלישית).
מספר החסימות בעונה (456 חסימות בעונת 84/5).
ממוצע חסימות למשחק בפלייאוף מסוים יחד עם מאנוט בול (5.8 - איטון עשה זאת ב-1986 ובול עשה זאת עונה לפניו).
במספר החסימות לפלייאוף הוא מדורג רק במקום ה-16 עם 210 חסימות, אך מספר משחקי הפלייאוף שאיטון שיחק בהם מועט באופן משמעותי ביחס לאלו שלפניו.
איטון נבחר פעמיים לשחקן ההגנה של העונה ב-NBA, בעונת 85–1984 ובעונת 89–1988, שבה גם נבחר למשחק האולסטאר.
מארק איטון נודע בכינויו "החומה" עקב יכולת החסימה המעולה שלו.
מארק בריסקר הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהתאזרח בישראל.
גובהו 1.95 מטר, שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
בריסקר שיחק עבור אוניברסיטת פולק קומיוניטי במשך שנתיים ועזב לאוניברסיטת סטטסון שבה שיחק במשך שנתיים ועבר לשחק כמקצוען בליגת ה-CBA בעונת .
לאחר מכן עבר בריסקר למכבי רמת גן, שממנה חזר ל-CBA לאחר עונה אחת בישראל לקבוצת הרטפורד שבה חתם לעונת .
הוא חזר לישראל למכבי רעננה שבה שימש כקפטן הקבוצה ועזר לה לעלות ליגה מלאומית ב' לליגת העל.
הוא המשיך ברעננה במשך 4 שנים, עד לשנת 1999. עם רעננה הוא הגיע פעמיים למקום השני בתום הליגה הסדירה, אך רעננה הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי הפועל ירושלים בעונת ועל ידי הפועל אילת בעונת .
במהלך תקופה זו עלה שמו לכותרות בנסיבות לא מחמיאות, של חשד לתקיפת אשתו, האירוע הוביל לחקירה פלילית שבסיומה נחתמה עסקת טיעון שמסגרתה הודה בריסקר באישומים נגדו.
בעונת עבר בריסקר למכבי תל אביב שאיתה זכה בדאבל, שכלל אליפות וגביע מדינה, והגיע איתה לגמר הליגה האירופית שבו הפסידה.
בעונת המשיך במכבי, וזכה איתה שוב בדאבל ובסופרוליג, ובעונה שלאחר מכן זכה בפעם השלישית בדאבל.
עונת הייתה עונתו האחרונה במכבי, ולקראת סיומה נפצע פציעה קשה וחוזהו לא חודש.
בעונת עבר לשחק במדי הפועל גליל עליון, ובמהלך העונה עבר לשחק ביוון בקבוצת איוניקוס, אך בהמשך העונה חתם בהפועל ירושלים.
בעונת שב לגליל עליון והגיע איתה לרבע גמר הפלייאוף, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה.
בריסקר גרוש עם שני ילדים, בהם מייקל בריסקר, שחקן נבחרת הקדטים, נבחרת הנוער ונבחרת העתודה בעבר ומכבי עירוני רעננה בהווה.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, מונה לעוזר המאמן בקבוצת הפועל גליל עליון-קריית שמונה.
בהמשך, עבר לאמן את קבוצת מכבי כרמיאל מן הליגה הארצית.
החל משנת 2012 הוא גר בקיבוץ נאות מרדכי.
מארק בולאן היה זמר, פזמונאי וגיטריסט בריטי ממוצא יהודי.
עיקר השפעתו נבעה מהלהיטים שהקליט, הסגנון האופנתי שהוביל והופעותיו על גבי במה עם להקתו טי רקס בתחילת שנות ה-70. בולאן היה ממובילי סגנון הגלאם רוק באותה עת.
נולד לאב יהודי-אשכנזי סיימון פלד, ולאם נוצרייה-אנגלייה, פיליס, במזרח העיר לונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת.
ובגיל צעיר עבר עם משפחתו להתגורר בווימבלדון.
אביו עבד כנהג משאית, ובולאן הצעיר התחבר למוזיקת הרוק'נ'רול, ובמיוחד למוזיקאים האמריקאים צ'אק ברי וג'ין וינסנט.
במקביל הושפע מסגנון המוד שהחל להופיע בלונדון באותה העת ונהג לשוטט רבות ולשבת בברים שבאזור הסוהו.
הודות לכך, הופיע את הופעתו הפומבית הראשונה בפרק בסדרת טלוויזיה.
בגיל תשע קיבל בולאן את הגיטרה הראשונה שלו והחל לנגן מייד.
בגיל 14 נשר מבית הספר, ובעקבות זאת נרשם לסוכנות דוגמנות ודגמן חליפות גברים בקטלוגי אופנה ועל גבי כרזות פרסום.
בגיל 17, החליט בולאן להשקיע את מרב מרצו בקידום הקריירה בתעשיית המוזיקה.
בראשית הדרך בחר לנגן שירים בסגנון הפולק, שנשמעו קרוב מאוד למוזיקה שיצרו בוב דילן ודונובן.
כדי להתאים את הופעתו לשיריו, שינה את שמו לטובי טיילר.
בראשית שנת 1967, לאחר ששינה את שמו שוב והפעם לשם שילווה אותו עד לסיום הקריירה שלו: מארק בולאן, הצטרף ללהקת John's Children שסגנונה היה בעל מאפיינים פאנקיסטים.
יחד עם הלהקה הוציא לראשונה סינגל לו כתב את השיר Desdemona, שנאסר להשמעה ברשת הבי.בי.סי.
עם התפרקות הלהקה עזב בולאן לפריז, צרפת, שם על פי דבריו, ליווה קוסם שלימד אותו מסודות אומנות החושים.
באותה העת פנה לסגנון נאו-רומנטי, וכתב שירים שהופיעו מאוחר יותר באלבום הבכורה של להקת טי רקס.
כשלהקת "John's Children" התפרקה (בעיקר בעקבות גנבת ציוד הלהקה שאוחסן באולפן), הקים בולאן עם סטיב פרג'ין טוק את להקת טירנוזאורוס רקס.
להקה זו, ניגנה מוזיקה שהתאפיינה בסגנון פולק פסיכדלי ורוק אקוסטי והתבססה על שיריו של בולאן.
הלהקה הוציאה שלושה אלבומים, שחלק משיריהם זכו להשמעה ברדיו הודות לתמיכתו של שדרן הרדיו הוותיק והמוערך ג'ון פיל.
הלהקה גם הופיעה בשלוש ההופעות החופשיות הראשונות שהתקיימו בהייד פארק בשנת 1968. באותה העת, נשא בולאן לאשה את חברתו ג'ון צ'יילד (מזכירת אמרגנו של סיד בארט).
בשנת 1970 הצליח בולאן בעזרת המפיק טוני ויסקונטי להקליט את להיטו הגדול הראשון "Ride a White Swan".
השיר נחשב לפורץ דרך, ולמבשר תקופת הגלאם רוק (הרוק הזוהר).
הסגנון המוזיקלי לווה בהופעות מרשימות, בהן הוביל בולאן בשלל איפורי פנים ותלבושות צעקניות.
באותה העת, הושפע מבולאן חברו המוזיקאי דייוויד בואי, אחריהם הלכו גם מיק ג'אגר, רוד סטיוארט ועוד.
להיטה הבא של טי רקס היה "Hot Love " ששהה בראש המצעדים במשך שישה שבועות, שהוחלף על ידי להיט נוסף של בולאן "Get It On" ששהה 4 שבועות בראשי המצעדים, והצליח להגיע למקום ה-10 במצעדי הפזמונים בארצות הברית.
האלבום "Electric Warrior" שיצא בספטמבר 1971 הפך ללהיט של אותה שנה.
בשנת 1987 הגיע האלבום למקום ה-100 ברשימת מאה האלבומים הגדולים של השנים 1967–1987 שערך מגזין רולינג סטון, ובשנת 2003 הגיע באותו מגזין למקום ה-160 ברשימת 500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים.
בשנת 1972 הנפיק בולאן שני להיטים נוספים לראשי מצעדי הפזמונים: "Telegram Sam" ו-"Metal Guru".
כמו כן, יצא באותה שנה, הסרט הדקומנטארי בבימויו של מתופף להקת הביטלס לשעבר רינגו סטאר "Born to Boogie".
סרט זה תיעד הופעה חיה של טי רקס בוומבלי וכן הקלטות באולפן חברת אפל, בהם התארחו רינגו סטאר ואלטון ג'ון.
באותה שנה, הצליחה הלהקה במכירת אלבומים באופן חריג, עד כדי כך ששישית מכלל מכירות האלבומים בבריטניה היו מאלבומיה של הלהקה.
על פי דיווחי מכירות, הלהקה מכרה 100,000 אלבומים מדי יום, מכל מקום, אף סינגל של הלהקה לא הגיע למכירת מיליון עותקים.
בשנת 1973 התארח בולאן בלהקתו של ג'ף לין Electric Light Orchestra.
באותה שנה, נראה כי חלה האטה בהצלחה המסחררת של הלהקה, אף על פי כן הוציאה הלהקה להיט גדול אחד "20th Century Boy".
הלהיט הבא "The Groover" הגיע רק למקום ה-4 במצעדי הפזמונים.
האלבום "Zinc Alloy And The Hidden Riders of Tomorrow" שיצא בשנת 1974 הכיל את הלהיט ""Teenage Dream"" שהראה כי בולאן מנסה להעשיר את הסאונד של שיריו בעזרת הרחבת מספר הנגנים.
באותה העת באו על סיומם נישואיו, והוא חי עם זמרת הליווי גלוריה ג'ונס שהביאה לעולם בשנת 1975 את בנו שנקרא רולאן בולאן.
בולאן עבר להתגורר בארצות הברית ושם המשיך להקליט ולהוציא את אלבומיו, במקביל חלה הידרדרות במצב בריאותו עקב שימוש בקוקאין.
בשנת 1976 עזב אחרון חברי להקת טי רקס את הלהקה, ובולאן פנה לקריירה עצמאית.
הוא יצא למסע הופעות מצומצם בבריטניה, והופיע בתוכניות טלוויזיה שונות.
בולאן המשיך להנפיק מספר סינגלים מצליחים עד למותו בשנת 1977.
בשנת 1977, הוזמן בולאן לערוך ולהנחות תוכנית אירוח בטלוויזיה שנקראה Marc, בה שר, שוחח והציג להקות ומוזיקאים עכשוויים.
בולאן הרבה להציג בתוכניתו, לבד מגרסאות חדשניות לשיריו הישנים, להקות פאנק.
התוכנית ששודרה בשעה בה שבו התלמידים מבתי הספר, זכתה להצלחה גדולה בקרב בני הנוער.
הפרק האחרון בסדרה, כלל דואט היסטורי בין בולאן ודייוויד בואי.
במקביל להצלחת התוכנית, יצא בולאן למסע הופעות כשהוא מלווה בלהקת הפאנק הצעירה The Damned.
מארק בולאן נהרג ב-16 בספטמבר 1977, שבועיים לפני יום הולדתו ה-30. בולאן נסע ברכב בו נהגה חברתו לחיים גלוריה ג'ונס בשובם ממסעדה כששניהם לא היו חגורים.
ג'ונס איבדה שליטה על הרכב, שהתנגש בעמוד גדר ולאחר מכן בעץ.
בולאן נפטר במקום וג'ונס שברה את ידה.
דווח כי חשש ממוות בטרם עת ומשום כך לא נהג ברכב, ואף לא החזיק ברישיון נהיגה.
גופתו של בולאן נשרפה בקרמטוריום, ומקום התאונה הפך למקום עלייה לרגל בקרב מעריציו ומוקירי זכרו.
מארק בליצשטיין , היה מלחין, מחזאי ופסנתרן יהודי-אמריקאי.
נולד בפילדלפיה, פנסילבניה והיה תלמידם של ארנולד שנברג ונדיה בולאנז'ה.
חברו הטוב ליאונרד ברנשטיין הקליט את יצירתו Airborne Symphony עם קריינות של אורסון וולס.
בליצנשטיין אף הלחין לסרטים, ביניהם - "עיר העמק" ו-"ארץ מולדת".
ב-2 במרץ 1933 נישא בליצשטיין לסופרת אווה גולדבאק, על אף שהיה הומוסקסואל מוצהר.
בהמשך עזב את המפלגה הקומוניסטית האמריקאית שאליה השתייך, וייחס זאת לנטייתו המינית, אשר לא עלתה בקנה אחד עם אידאולוגיית המפלגה.
בנוסף, חילופי גבראי בראשות המפלגה שינו את אופייה והביאו לעזיבתם של אינטלקטואלים ואנשי רוח רבים נוספים.
בשנת 1964 הוא נשדד והוכה בפור-דה-פראנס שבמרטיניק על ידי שלושה ספנים פורטוגלים עימם בא במגע מיני.
הוא זיהה את תוקפיו, ולאחר שמת מפצעיו השלושה הורשעו בהריגה.
שתיים מיצירותיו, ביניהן סאקו וונצטי, הושלמו לאחר מותו על ידי המלחין לאונרד לרמן.
ליאונרד ברנשטיין אמר עליו לאחר מותו כי מורשתו "בלתי ניתנת לשיעור".
ב-20 בספטמבר 2005 פורסמה ביו-ביבליוגרפיה אודותיו שכתב לרמן, והיא נחשבת למקיפה מסוגה.
בנוסף, בסרטו של טים רובינס "העריסה תתנדנד" ניתנה לדמותו תפקיד נכבד.
מארק אנתוני הוא שחקן וזמר מוזיקה לטינית אמריקאי.
הוא נחשב לזמר הבולט בעולם בתחום הסלסה הרומנטית ולאחד הבולטים בתחומי הפופ הלטיני ולאחרונה אף רגאטון בזכות שיתופי פעולה עם אמנים המזוהים עם הסגנון.
נולד בניו יורק בשם מארקו אנטוניו מונאיז (בספרדית: Marco Antonio Muñiz) על שם זמר מקסיקני מפורסם.
הוריו מפוארטו ריקו ויש לו 7 אחים ואחיות.
אביו הוא גיטריסט אשר לימד את בנו לשיר.
מוניז החל את דרכו כזמר בסגנון חופשי ומופעי מוזיקת האוס מחתרתיים בניו יורק.
לאחר ששינה את שמו כדי למנוע בלבול עם הזמר על שמו הוא נקרא, אנתוני עבד ככותב שירים וזמר רקע עבור מופעי פופ של להקות Menudo ו־Latin Rascals .
בשנת 1988, הוציא את אלבום הבכורה שלו "Rebel".
תחילת שנות התשעים מכר אנתוני יותר תקליטי סלסה מכל אמן אחר בעולם, וביצר את מעמדו בין אמני הסלסה החדשים החשובים ביותר שיצאו בשנות התשעים.
בניגוד למוזיקאי הסלסה הניו יורקיים של שנות השישים והשבעים שהיו בעלי מודעות חברתית רבה יותר, או מאמני הסלסה ה"רומנטיים" הפופולריים ביותר בשנות השמונים, אנתוני זכה לתהילה בביצוע סגנון סלסה ששאל יותר מהז'אנרים האפרו אמריקאים והאורבניים שהוא האזין להם בגיל ההתבגרות, כמו רית'ם אנד בלוז והאוס.
אנתוני הוציא עם ג'ניפר לופז מספר שירים, השניים הבולטים ביותר הם "Olvídame y Pega la Vuelta", ו-"No Me Ames".
בשנת 1999 זכה לראשונה בגראמי בקטגוריות "האלבום הטרופי הלטיני הטוב ביותר".
בשנת 1995 שיחק בסרט "מרדף ממוחשב".
בשנת 2007 כיכב בסרט הביוגרפי "הזמר" על קורות חייו של הזמר הקטור לאבו.
בשנת 2012, שימש כשופט אורח בעונה השנייה של התוכנית "The X Factor".
בשנים 2010–2011 שיחק בתפקיד משני בסדרת הדרמה "הות'ורן" של רשת TNT, לצד מייקל ורטן.
ב-29 ביוני 1994 נולדה לאנתוני בת מחברתו דבי רוסדו.
בשנת 1995 אימצו השניים בן.
ב-9 במאי 2000 נישא למיס תבל לשעבר דיאנרה טורס בלאס וגאס.
הם נפרדו באוקטובר 2003, והתגרשו בינואר 2004.
באותה שנה החל אנתוני לצאת עם חברתו הוותיקה, ג'ניפר לופז.
הזוג נישא ב-5 ביוני 2004. בשנת 2007 יצא עם לופז לסיבוב ההופעות הראשון שלהם "Jennifer Lopez and Marc Anthony en Concierto".
ב-22 בפברואר 2008 נולדו לזוג תאומים, ומגזין "פיפל" שילם שישה מיליון דולר עבור תמונתם.
ביולי 2011 הודיעו בני הזוג כי הם מתגרשים.
ב-11 בנובמבר 2014 נישא לדוגמנית שאנון דה לימה, בנובמבר 2016 נפרדו ובפברואר 2017 התגרשו.
בשנת 2022 החל לצאת עם מיס פרגוואי, נדיה פררה.
הם התארסו ב-13 במאי אותה שנה ונישאו בינואר 2023. ב-12 ביוני של אותה שנה נולד להם בנם.
סיבות טבעיות (1994) לצד ויל פטון
מרדף ממוחשב (1995) לצד אנג'לינה ג'ולי
לילה גדול (1996) לצד מיני דרייבר
מורה מחליף (1996) לצד טום ברנג'ר
לגעת במוות (1999) לצד ניקולס קייג'
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי2025האלבום הלטיני הטרופי הטוב ביותרMuevenseפרס גראמי הלטיני2024אלבום הסלסה הטוב ביותרMuevenseהקליפ הקצר הטוב ביותר"Ale Ale"פרס המוזיקה הלטינית של בילבורד2025האמן הטרופי של השנה, סולומארק אנתוני
מארק אנטוניו אינג'ניירי (באיטלקית: Marc'Antonio Ingegneri; סביבות 1535 - 1 ביולי 1592) היה מלחין איטלקי בן שלהי תקופת הרנסאנס.
אינג'ניירי נולד בוורונה ומת בקרמונה.
אף כי מרבית חייו עברו עליו בעבודה בצפון איטליה, הוא נחשב לא פעם, בשל הדמיון בין סגנון כתיבתו לזה של פלסטרינה, לחבר האסכולה הרומאית של מוזיקה כנסייתית פוליפונית.
כמו כן התפרסם כמורו של מונטוורדי.
לא הרבה ידוע על ראשית חייו, אבל קרוב לוודאי שמשפחתו באה מוונציה ונראה שלמד אצל צ'יפריאנו דה רורה בפארמה ואצל וינצ'נצו רופו בוורונה.
בסביבות שנת 1570 עבר לקרמונה ושם עשה לו שם כמלחין ונגן.
ייתכן שהיה נגן עוגב וידוע, שניגן בכלי קשת.
בשנת 1581 התמנה למאסטרו די קאפלה של הקתדרלה בקרמונה וכנראה נשאר בתפקיד זה עד סוף ימיו.
ידוע כי בתקופה זו לימד את קלאודיו מונטוורדי, שמילא תפקיד חשוב במעבר אל תקופת הבארוק.
אינג'ניירי היה ידיד קרוב של הבישוף ניקולו ספונדראטו, בהמשך האפיפיור גרגוריוס הארבעה-עשר, שהיה מעורב במידה רבה ברפורמות של הקונטרה-רפורמציה ומועצת טרנט.
השפעות אלה ניכרות במוזיקה של אינג'ניירי, שבין היבטיה האופייניים הפשטות והצלילות של סגנון פלסטרינה.
למעשה, ספרו המכיל עשרים ושבע רספונסריות יוחס בטעות במשך שנים רבות לפלסטרינה.
עם זאת, חלק גדול מן המוזיקה שלו מתעלמת לחלוטין מתכתיב התיקונים של המועצה; נודע בכך ביותר הוא מוטט בארבעה קולות Noe noe שהוא קאנון כפול במהופך, המצריך אוזן חדה במיוחד לשמיעת הטקסט; טקסט ברור וקל להבנה היה הדרישה האחת המחייבת שמועצת טרנט הציגה לכל מלחין פוליפוניה קדושה באשר הוא.
המיסות שלו פשוטות, קצרות ויחסית, הומופוניות, עולות לא פעם על אלה של פלסטרינה בצלילות ופשטות.
המדריגלים שלו נוטים לשמרנות ומתעלמים בגלוי מחידושיהם של מלחינים כמו לוצאסקי ומארנציו, שערכו ניסויים בכרומטיות ובציורי מילים באותה תקופה, פחות או יותר.
אינג'ניירי כתב שני ספרי מיסות, ב-1573 וב-1587, לפחות שלושה ספרי מוטטים (שכמה מהם אפשר שאבדו); ושמונה ספרי מדריגלים, לארבעה עד שישה קולות.
מארק אלמונד הוא זמר-יוצר בריטי, הסולן לשעבר של צמד הסינת'-פופ "Soft Cell".
אלמונד נולד בשם פיטר מארק סינקלייר אלמונד בעיר סאות'פורט, אנגליה, בנם של סנדרה מארי אלמונד ופיטר ג'ון סינקלייר אלמונד.
אלמונד, הוריו ואחותו הצעירה ג'וליה התגוררו בביתם של סבו וסבתו.
בהיותו בן ארבע עברה משפחתו להתגורר בצפון יורקשייר, כעבור שנתיים חזרה לסאות'פורט, ולאחר מכן עברה לעיירה בשם הורספורת', ליד לידס.
בגיל 14 היה אלמונד מעורב בתאונת דרכים, שהותירה אותו חירש כמעט לגמרי באוזנו השמאלית.
בספרו האוטוביוגרפי "Tainted Life" (בתרגום מילולי: "חיים מוכתמים"), סיפר אלמונד כי בשנות נעוריו הפך אביו לאלכוהוליסט, והוא מצא נחמה ומפלט במוזיקה.
הוא הפך למעריץ נלהב של מארק בולאן, בריאן אינו ודייוויד בואי, והחל לעבוד במשרה חלקית כנער אורווה, כדי שיוכל לממן רכישת אלבומים.
האלבום הראשון שרכש היה פסקול המחזמר "שיער".
אלמונד סבל מקשיי למידה ועזב את לימודיו בבית הספר התיכון בגיל 17. למרות זאת הצליח, לאחר ראיון אישי מוצלח שעבר, להתקבל ללימודים במכללה לאמנויות בלידס, שם למד במשך כ-5 שנים, ושם גם פגש את דייוויד בול, שהפך לאחר מכן לשותפו לצמד "Soft Cell".
אלמונד ושותפו ללימודים דייוויד בול הקימו את הצמד "Soft Cell" בשלהי 1978. בשנים הראשונות הם הוציאו מיני-אלבום ומספר סינגלים שלא זכו להצלחה.
הפריצה הגדולה שלהם הגיעה ב-1981, עם הלהיט "Tainted Love", שהגיע למקום הראשון במצעדי המכירות של 17 מדינות, כולל מצעד הסינגלים הבריטי, ובמהלך 1982 הגיע גם למקום השמיני במצעד הסינגלים האמריקאי.
גם אלבום האולפן הראשון של הצמד, "Non-Stop Erotic Cabaret", זכה להצלחה מסחרית רבה, והגיע למקום החמישי במצעד מכירות האלבומים הבריטי, ולמקום ה-22 במצעד האלבומים האמריקאי.
הצמד הצליח לשלב מוזיקת סינת'פופ בהגשה קברטית, שהמשיכה לאפיין את אלמונד גם בקריירת הסולו שלו לאחר מכן.
רבים משירי הצמד עסקו במיניות ושפלות.
השניים הוציאו שני אלבומי אולפן נוספים, ב-1983 וב-1984. האלבומים זכו לשבחים מצד מבקרי המוזיקה, אך מבחינה מסחרית הם לא הצליחו לשחזר את הצלחת האלבום הראשון והלהיט "Tainted Love".
ב-1984 קיבלו אלמונד ובול החלטה משותפת לפרק את הצמד לאחר יציאת אלבומם השלישי.
בפרק זמן של ארבע שנים, 10 סינגלים של הצמד נכנסו ל-40 הגדולים במצעד הבריטי, וארבעה אלבומים שלהם (שלושת אלבומי האולפן ומיני-אלבום אחד) נכנסו ל-20 הגדולים במצעד האלבומים הבריטי.
ב-2001 הצמד התאחד וחזר להופיע ביחד, וב-2002 הם אף הוציאו אלבום אולפן רביעי, "Cruelty Without Beauty", שהכיל שירים חדשים, בעקבותיו יצאו לסיבוב הופעות ברחבי אירופה וארצות הברית בראשית 2003. האלבום הרביעי נכשל מסחרית, והצמד לא שב לאחר מכן לשתף פעולה.
ב-2018 יצא לאור שיר חדש של הצמד, לאחר 15 שנה.
בנוסף הודיע הצמד כי יתאחד ב–30 בספטמב אותה שנה בארנה 02 בלונדון, ל"הופעה אחרונה בהחלט".
במקביל לפעילות של "Soft Cell", אלמונד הקים ב-1982 הרכב נוסף בשם "Marc & the Mambas", שבו היה חבר גם מאט ג'ונסון מ-"The The".
עם הרכב זה הוציא אלמונד שני אלבומים, ב-1982 וב-1983. לצד חומר מקורי נכללו באלבומים גם גרסאות כיסוי לשירים של לו ריד, סיד בארט וז'אק ברל.
ב-1985 הוציא ביחד עם ברונסקי ביט את הסינגל "I Feel Love", גרסת כיסוי לשיר של דונה סאמר.
הסינגל זכה להצלחה באירופה, והגיע למקום השלישי במצעד הבריטי.
בהמשך שנות השמונים הוציא אלמונד חמישה אלבומי אולפן נוספים ועוד שני מיני-אלבומים.
ב-1985 יצא האלבום "Stories of Johnny", שהגיע למקום ה-22 במצעד האלבומים הבריטי - המקום הגבוה ביותר אליו הגיע אלבום סולו שלו עד היום.
ב-1987 יצא אלבומו "Mother Fist & Her Five Daughters", אותו הקדיש לסופר טרומן קפוטה.
באחד משירי האלבום, "Saint Judy", אותו כתב אלמונד על הזמרת והשחקנית ג'ודי גארלנד, הוא מספר על הפנטזיה שלו לאורגיה משותפת עם שחקני הפורנוגרפיה ג'ון הולמס וקיפ נול.
האלבום כלל גרסת כיסוי לשיר של ג'ין פיטני מ-1967, "Something's Gotten Hold of My Heart".
באלבום עצמו אלמונד שר את השיר לבדו, אך בגרסת הסינגל צירף אליו אלמונד את פיטני, מבצע השיר המקורי.
השיר בביצועם המשותף הפך ללהיט גדול, ושהה במקום הראשון במצעד הבריטי במשך ארבעה שבועות בינואר 1989. הצלחת השיר הביאה לכך שבפעם הראשונה אלבום סולו של אלמונד הופץ בצורה מסודרת גם בארצות הברית.
באלבום נכלל גם דואט עם הזמרת ניקו, "Your Kisses Burn", שהוקלט חודשים אחדים לפני מותה.
ב-1989 הוציא אלמונד אלבום מחווה לשירי ז'אק ברל, שהכיל 12 משיריו של זמר השאנסון הצרפתי, שתורגמו לאנגלית על ידי אלמונד.
ברל הוא אחד המוזיקאים האהובים והמשפיעים ביותר על אלמונד, וגם באלבומיו הקודמים הוא ביצע גרסאות משלו לשירים של ברל.
בין השירים באלבום גם ביצוע מחודש לאחד משיריו הידועים ביותר של ברל, "Ne me quitte pas", שנקרא בגרסתו האנגלית "If You Go Away".
בשנות התשעים הוציא אלמונד חמישה אלבומי אולפן, ובנוסף עוד כמה אלבומי אוסף והופעות חיות.
ב-1991 יצא האלבום "Tenement Symphony", שהגיע למקום ה-39 במצעד האלבומים הבריטי.
גם באלבום זה נכללה גרסת כיסוי לשיר ישן מ-1967, "The Days of Pearly Spencer", שבוצע במקור על ידי דייוויד מק'ויליאמס.
באלבום נכלל גם ביצוע מחודש לשיר נוסף של ז'אק ברל, "Jacky", שיצא גם כסינגל והגיע למקום ה-17 במצעד הבריטי.
ב-1993 יצא האלבום "Twelve Years of Tears", שתיעד הופעה חיה של אלמונד באלברט הול.
הסינגל שיצא מתוך האלבום, "What Makes a Man a Man", הוא גרסת כיסוי מתורגמת לאנגלית לשירו של שארל אזנבור, המתאר את קשיי חייו של גבר הומוסקסואל המופיע כדראג קווין.
בשנות האלפיים הוציא בעיקר אלבומים שהכילו גרסאות כיסוי, וכמעט ולא הקליט חומר מקורי חדש.
לאחר שחי תקופה מסוימת במוסקבה, הוציא ב-2003 את האלבום "Heart on Snow", שכלל ביצועים מחודשים ומתורגמים לאנגלית לשירים רוסיים מפורסמים, ובו שיתף אלמונד פעולה עם כמה מגדולי המוזיקאים הרוסים.
ב-2005 השתתף ותרם שיר לאלבום המחווה לסרז' גינסבורג.
ב-2007 הוציא את "Stardom Road", אלבום נוסף של גרסאות כיסוי.
האלבום כלל ביצועים מחודשים לשירים של דאסטי ספרינגפילד וג'ין פיטני, שנפטר שנה קודם לכן, וכן שיר אחד מקורי חדש של אלמונד, "Redeem Me".
ב-2009 יצא אלבומו האחרון, "Orpheus In Exile", אלבום נוסף בסגנון רוסי, שהוקדש כולו לביצועים מחודשים לשיריו של הזמר הרוסי ודים קוזין.
ביוני 2010, אלמונד הוציא את Varieté, אלבום האולפן הראשון שלו עם חומרים מקוריים מאז Stranger Things ב-2001. האלבום ציין 30 שנה של אלמונד כאמן מקליט, עובדה שהוא חגג בסיבוב הופעות בסתיו 2010. כמו כן, בקיץ 2010 זכה אלמונד בתואר Mojo Hero, פרס שניתן על ידי מגזין המוזיקה Mojo.
בשנת 2011, אלמונד הוציא את האלבום Feasting with Panthers, שיתוף פעולה עם המוזיקאי והמעבד מייקל קאשמור.
הוא כולל דיקלם של שירה מודרנית שברקע מוזיקה.
בקיץ 2011 שיחק במופע תיאטרון מוזיקלי שעלה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו.
את המופע, "Ten Plagues" (עשר המכות), כתבו המחזאי מארק ראוונהיל והמלחין קונור מיטשל.
סטיוארט ליינג ביים ועיצב אותו.
בשנת 2015 הוציא לאור את The Velvet Trail, אלבום של חומרים מקוריים שהופק על ידי כריס ברייד.
אלמונד ביקר והופיע בישראל פעמיים: ב-1983 הופיע בקולנוע דן בתל אביב, וב-11 ביוני 2004 הופיע במועדון ה-TLV בתל אביב.
הופעה נוספת שלו, שהייתה אמורה להתקיים במועדון הבארבי בתל אביב במאי 2011, בוטלה מספר ימים לפני מועד ההופעה המתוכנן עקב קשיים לוגיסטיים ובעיות בהפקה.
7 שנים לאחר שביטל את הופעתו בארץ, היה אלמונד אמור להופיע בישראל ב-14 באוגוסט 2018, בהיכל התרבות בתל אביב, אולם שוב היא בוטלה ברגע האחרון, בעקבות ההחרפה במצב הביטחוני בישראל באותה עת.
בספרו האוטוביוגרפי מ-1999, "Tainted Life", הוא דיבר בגילוי לב על שנות חייו המוקדמות, על נטייתו המינית ועל התמכרותו לסמים, שהביאה לאשפוזו ב-1994. בכמה מהשירים שכתב ושר הוא מתייחס לקשיים הכרוכים בלהיות חריג בחברה בכלל, והומוסקסואל בפרט.
באוגוסט 2006 הוא צעד בראש מצעד הגאווה שנערך במנצ'סטר.
באוקטובר 2004 נפצע קשה בתאונת דרכים, לאחר שמכונית פגעה באופנוע עליו רכב.
הוא נאלץ לעבור מספר ניתוחים, ותהליך החלמתו נמשך כשנה.
מאז שנות ה-80 מתגורר אלמונד בלונדון.
לרשימת האלבומים והסינגלים של Soft Cell, ראו: Soft Cell - דיסקוגרפיה נבחרת.
1989 - Jacques (אלבום מחווה לשירי ז'אק ברל)
2007 - Stardom Road (אלבום גרסאות כיסוי)
2009 - Orpheus In Exile (אלבום מחווה לשירי ודים קוזין)
1985 - I Feel Love (עם ברונסקי ביט)
מארק איווניר (נולד ב-6 בספטמבר 1968) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי, בעל קריירה בין-לאומית.
איווניר נולד בצ'רנוביץ שבברית המועצות (כיום באוקראינה).
עלה עם משפחתו לישראל בשנת 1972 והתגורר בשכונת פרדס כץ שבבני ברק.
לאחר שירותו בצה"ל ביחידה 8200, למד איווניר ליצנות ועבד ב-"Cirque Pauwels" בפריז.
למד משחק בבית הספר ניסן נתיב.
אחר כך שיחק בקאמרי ובאופרה הישראלית.
לאחר מכן הצטרף לתיאטרון גשר, שם שיחק במשך כמעט עשור.
בתקופה זו גילם את דורון, המורה למשחק, בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן".
כשהוא בשנות השלושים שלו עבר ללונדון ללימודי משחק ובימוי אצל פיליפ גולייה, לאחר שקיבל מלגה.
לאחר שאשתו קיבלה הצעת עבודה בלוס אנג'לס, המשפחה היגרה לארצות הברית בשלהי שנות ה-80. שם החלה קריירת המשחק הבין-לאומית שלו.
תפקידו הראשון היה בסרט "נשר הברזל 2".
הוא השתתף בתפקיד הקאפו מרסל גולדברג בסרטו של סטיבן ספילברג "רשימת שינדלר".
איווניר שיחק בסדרה "עניין של זמן" וב-1998–1999, בסדרת ההמשך "20 פלוס" באותו התפקיד.
הוא הופיע בשנת 2003 בסדרת הטלוויזיה "פרנקו וספקטור", דרמת עורכי דין בהפקת קשת.
בשנת 2007 שיחק בסרט האקשן "מבוקש" בכיכובו של ריצ'רד גיר ואת סמל קאמרוב במשחק הווידאו Call of Duty 4. בשנת 2009 גילם את נח, הדמות הראשית בסדרת הדרמה "תיבת נח" ואת סמל קאמרוב במשחק הווידאו Call of Duty 6.
איווניר השתתף בסדרת סרטי אמנות הלחימה המשולבת Undisputed בתפקיד גאגא: בסרט "אלוף ללא עוררין 2" (Undisputed II: Last Man Standing, 2006) ובסרט "אלוף ללא עוררין 3" (Undisputed III: Redemption, 2010).
בשנת 2010 כיכב איווניר כדמות המרכזית בסרטו של ערן ריקליס "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש" והיה מועמד לפרס אופיר על משחקו בסרט.
בשנת 2011 גילם שוב את סמל קאמרוב במשחק הווידאו Call of Duty 8.
בשנת 2012 שיחק בסרטו של ירון זילברמן "כלים שלובים", לצידם של פיליפ סימור הופמן, כריסטופר ווקן וקתרין קינר.
כמו כן שיחק איווניר בשנה זו בדרמת הריגול "תא גורדין" בתפקיד יאשה לונדין לצדם של רן דנקר, הלנה ירלובה, סלבה ביברגל, מוני מושונוב ונטע ריסקין.
בשנת 2013 שיחק בסדרה "להיות איתה" שיצר אסי עזר לקשת, לצד רותם סלע ואביב אלוש.
בשנת 2014 שיחק בפרק בסדרה "הרשימה השחורה".
כמו כן דיבב את הדמות סת רות' במשחק הווידאו "Wolfenstein: The New Order" ובמשחק ההמשך Wolfenstein 2: The New Colossus שיצא ב-2017.
בשנת 2017 שיחק בעונה ה-2 של הסדרה "שטח מת" בפרק 11 כשהוא מגלם טרוריסט מבוקש.
כן שיחק בסרט הגרמני "להתראות גרמניה" בבימויו של סם גרברסקי.
בנוסף, שיחק בפרקים ה-8 וה-9 של סדרת הטלוויזיה "המושיעים" בתור שר ההגנה הרוסי.
בשנת 2018 גילם את איוון קרופין בעונה 5 ו-7 של "הומלנד".
בשנת 2018 גילם את דמותו של הרמטכ"ל מרדכי גור בסרט הקולנוע "שבעה ימים באנטבה", המבוסס על אירועי מבצע אנטבה.
בהמשך אותה שנה הופיע בארבעה פרקים בסדרת הטלוויזיה "בארי" של רשת HBO, וכן גילם את ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה בפרק 9 של הסדרה "אימה אמריקאית: אפוקליפסה" ששודרה ברשת FX.
בשנת 2019 שיחק בסרטו של פאבל לונגין "עשו", עיבוד קולנועי לספרו של מאיר שלו באותו השם.
באותה השנה שיחק לצד כריס אוונס במותחן הריגול "אתר הצלילה בים האדום" שביים וכתב גידי רף, אודות מבצע נמל בית.
בשנת 2020 שיחק בסרטה של מירנדה ג'ולי "קג'יליונר".
לוהק גם לאחד התפקידים הראשיים לצדה של הילרי סוונק בסדרת המדע הבדיוני של נטפליקס "הרחק" בתור מישה פופוב, קוסמונאוט רוסי ותיק מטעם רוסקוסמוס שהוא גם המהנדס של מעבורת החלל.
שיחק גם בסדרת הטלוויזיה "האפיפיור החדש" בכיכובו של ג'וד לאו שביים פאולו סורנטינו עבור הערוצים HBO (ארצות הברית), Canal+ (צרפת), Sky Atlantic (איטליה).
איווניר גילם את באוור, שגריר ארצות הברית לכס הקדוש.
בסוף שנה זו גילם את אלכסיי בסדרת הטלוויזיה הספרדית "נזדרוביה" של רשת הטלוויזיה Movistar Plus+ בכיכובו של כוכב הקולנוע הספרדי הוגו סילבה.
בשנת 2023, שיחק לצד גל גדות בסרט של נטפליקס, "לב של אבן", בתור "מלך עלה".
בשנת 2024 השתתף בסדרת טלוויזיה גרמנית, בת 6 פרקים, בשם "משפחת צוויפלר" (או: "הצוויפלרים", "The Zweiflers").
הסדרה עוקבת אחר סיפורה של משפחה יהודית בגרמניה בת-זמננו, ואיווניר מגלם פסיכיאטר יהודי, הנשוי לבתו של אבי המשפחה, שמחה צוויפלר (מייק בורשטיין), בעל רשת מעדניות בפרנקפורט, שעשה את הונו עם סיום מלחמת העולם השנייה בתעשיית המין.
הסדרה זכתה בפרס פסטיבל קאן סירייס לסדרה הטובה ביותר.
בנוסף השתתף איווניר בשנת 2024 בסרט "אמיליה פרז", דרמת הפשע המוזיקלית של הבמאי ז'אק אודיאר, כרופא ישראלי שמנתח ברון סמים מקסיקני, השואף לשנות את מינו לאישה.
בשנת 2025 השתתף בסדרה "יום אפס" (נטפליקס).
איווניר נשוי למאיה רז, שדרנית בגלי צה"ל, אחותה למחצה של השחקנית רומי אבולעפיה, בתם של העיתונאי מנשה רז והשדרנית והשחקנית רינת אבולעפיה.
אב לשתי בנות ומתגורר בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
לשעברהרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרןחיל אפגני / מזכירדיבוב 2012נס גדולדמיטריהמדינה הרביעיתאסלןכלים שלוביםדניאל לרנר 2016The Man Who Was Thursdayג'ק 2017להתראות גרמניההולצמןסרט גרמני 2018שבעה ימים באנטבהמוטה גור 2019 אתר הצלילה בים האדום יצחק ברקעשויעקב 2020קג'יליונר סטוביק מאן 2023לב של אבן מלך עלה2024אמיליה פרזדוקטור וסרמןסרט צרפתי דובר ספרדית
איי.אנטולי דריאןפרק: "All That Glitters"24טראסק2 פרקיםמונקאדגר היינזפרק: "Mr.
אביב כהן פרק: "Never Again" אימה אמריקאית: אפוקליפסה ניקולאי הראשון פרק: "Fire and Reign"2019עבור כל האנושותמיקייל מיקיילוביץ'2 פרקים2020האפיפיור החדשבאוור7 פרקיםהרחקמישה פופוב10 פרקים; תפקיד ראשיNasdroviaאלכסיי4 פרקים2022חוק וסדר: פשע מאורגןמיכאיל אברמובפרק: "All That Glitters"Litvinenkoאלכסנדר גולדפרב4 פרקים2023Pantheonיאירדיבוב; 2 פרקים2024Die Zweiflersג'קי הורוביץמיני-סדרה גרמניתראש העיר של קינגסטאוןרומן8 פרקים2025יום אפסנתן מהמוסד3 פרקים
סר מארק איצ'יסון יאנג היה פקיד קולוניאלי בריטי, שכיהן כמושל הונג קונג בעת כניעת הונג-קונג ליפנים, ושהה תקופה ארוכה בשבי היפני.
כמו כן, שימש יאנג במשרת המזכיר הראשי של ממשלת המנדט, המשרה השנייה בחשיבותה בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי.
יאנג התחנך במכללת איטון ובמכללת קינגס שבאוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 1909 הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי ושירת בציילון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל משנת 1915, שירת בצבא הבריטי.
בין השנים 1923–1928 שירת כעוזרו של מזכיר מושבת ציילון, ובין 1928–1930 שירת כמזכיר מושבת סיירה לאון.
בין השנים 1930–1933 כיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, ומתוקף תפקידו כיהן בפועל כנציב העליון בין כהונתם של ג'ון צ'נסלור וארתור ווקופ.
בשנת 1931 התקבל כחבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
בשנת 1934 קיבל תואר אביר במסדר זה, וב-1946 קיבל תואר אביר גדול במסדר.
בין ה-5 באוגוסט 1933 ועד מרץ 1938 כיהן כמושל ברבדוס, והחל מנובמבר 1937 ועד פברואר 1938 כיהן גם כמושל טרינידד וטובגו.
ב-10 בספטמבר 1941 החל לכהן כמושל הונג קונג.
זמן קצר לאחר מכן, ב-7 בדצמבר 1941 תקף חיל האוויר היפני את פרל הארבור ואת הונג קונג.
הקרב על הונג קונג נמשך 18 ימים, ולבסוף, לאחר כיבוש מאגרי המים של האי הונג קונג נאלץ יאנג להודיע על כניעת המושבה ב-25 בדצמבר, והחל הכיבוש היפני של הונג קונג במלחמת העולם השנייה.
מפקד הצבא שהגן על המושבה, הגנרל מאלטבי, הציע ליאנג להודיע על כניעה מספר ימים קודם לכן, אולם בשל הוראה מפורשת של ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל להילחם על כל פיסת אדמה באי, סירב יאנג להצעה.
יאנג נכלא על ידי הצבא היפני.
בתחילת הכיבוש היפני הוחזק במלון פנינסולה, וזמן קצר לאחר מכן הועבר למחנה שבויי מלחמה בסטנלי שבדרום האי הונג קונג.
משם הועבר יאנג למחנה שבויים בשאנגחאי ומשם דרך טאיוואן ליפן.
לקראת שלהי מלחמת העולם השנייה, הועבר למחנה שבויי מלחמה במנצ'וריה, ובו נותר עד כניעת יפן בסוף המלחמה.
בספטמבר 1945 שוחררה המושבה מידי הכוחות היפניים ושבה לשליטה בריטית.
יאנג חזר לכהן כמושל המושבה ב-1 במאי 1946 (לאחר תקופת התאוששות באנגליה שנמשכה כשנה).
לאחר שובו לכהונתו הציע יאנג רפורמה בחוקת המושבה, במסגרתה תיבחר המועצה המחוקקת של הונג קונג בבחירות ישירות, וכן הציע כי גוף מחוקק זה ינהל בפועל את המושבה (כשלמושל עצמו אין זכות וטו על החלטות הגוף המחוקק).
יאנג פרש מתפקידו ב-25 ביולי 1947, ותוכניותיו לרפורמה חוקתית נזנחו על ידי המושל הבא אלכסנדר גרנתהאם.
יאנג נפטר ב-12 במאי 1974. יאנג הוא אחד משלושת המושלים שלא נקראו על שמם אתרים בהונג קונג (לצד ויליאם רובינסון וכריס פאטן).
יאנג נשא לאישה את ג'וזפין מרי, ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.
הרב מרדכי (מארק) אנג'ל (באנגלית Marc D.
Angel; נולד ב-1945) הוא אחד מדובריה הבולטים של היהדות האורתודוקסית מודרנית בארצות הברית.
כיהן כרבה של קהילת שארית ישראל, בית הכנסת ההיסטורי של היהודים הספרדים והפורטוגזים בניו יורק.
אנג'ל נולד בעיר סיאטל כצאצא למשפחה של יהודים ספרדים מטורקיה ורודוס.
בבית הוריו דיברו בשפה לאדינו.
למד לתואר ראשון, שני ושלישי בישיבה יוניברסיטי, וכן למד שם לרבנות וקיבל סמיכה.
מחזיק גם בתואר שני נוסף בספרות אנגלית מסיטי קולג' של ניו יורק.
בשנת 1978 הוא הקים יחד עם לואי לוי את "הבית הספרדי" (Sephardic House) בניו יורק, מכון לחקר ההיסטוריה והתרבות של יהודי ספרד.
"הבית הספרדי" שכן בין השנים 1978–1992 בבניין קהילת שארית ישראל.
בשנים 1990–1992 כיהן כנשיא הסתדרות רבני אמריקה (RCA) ונמנה עם עורכי כתב העת שלה, Tradition.
בשנת 2007 ייסד את המכון למחשבות ולאידיאלים יהודיים, וכיום הוא מוביל את פעילות המכון ועורך את כתב העת שלו, Conversations, שרואה אור שלוש פעמים בשנה.