tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה הוא מונה לפרופסור לאנטומיה השוואתית ב והיה פופולרי מאוד כמרצה.
בשנת 1817 קופר ביצע את הניתוח המפורסם שלו של קשירת אבי העורקים הבטני לטיפול במפרצת; ובשנת 1820 הוא הסיר נגועה מראשו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
כחצי שנה לאחר מכן קיבל תואר ברונט, שמכיוון שלא היה לו בן, אמור היה התואר לעבור לאחיינו ובנו המאומץ, אסטלי קופר.
הוא מונה למנתח הראשי של ג'ורג' הרביעי ב-1828. הוא כיהן כנשיא הקולג' המלכותי לכירורגים של אנגליה ב-1827 ושוב ב-1836, והוא נבחר לסגן נשיא החברה המלכותית ב-1830. בשנת 1821, הוא נבחר כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
הוא מת ב-12 בפברואר 1841 בלונדון, והוא קבור, על פי בקשתו, בקריפטה של הקפלה של תומאס גאי, ברחוב סנט תומאס (באתר המשותף כעת לקינגס קולג' לונדון ולבית החולים גאי'ס).
פסל בדמותו שהכין אדוארד הודג'ס ביילי הוצב בקתדרלת סנט פול.
קופר גר בבית גדברידג' (Gadebridge House) בעיירת השוק .
בשל השפעתו, וגם בלחץ תושבים אחרים, השתדלנות הנמרצת שלו הבטיחה שקו הרכבת הראשי של לונדון לבירמינגהם נבנה מדרום לעיירה במקום דרכה, מסלול טבעי יותר.
זה הוביל לכך שלאזרחי המל המפסטד לא הייתה תחנת רכבת בעירם.
כיום קופר זכור באזור עם מספר שמות רחובות מקומיים (אסטלי קופר פלייס בכפר הולדתו, ברוק, בנורפוק), (הרחובות אסטלי ופסטון בהמל המפסטד), ובית הספר אסטלי קופר, לשעבר גרובהיל בית הספר, שנקרא על שמו ב-1984.
בתחום כירורגיית כלי דם ו, קופר היה הראשון שהדגים בניסוי את ההשפעות של קשירה דו-צדדית של עורקי הצוואר בכלבים והציע טיפול במפרצת על ידי קשירת כלי הדם.
ב-1805 פרסם בכרך הראשון של טרנזקציות רפואיות-כירורגיות, תיאור של ניסיונו לקשור את העורק התרדמני לטיפול במפרצת בחולה.
בשנת 1808 הוא ניסה את אותו הדבר עם עורק הכסל החיצון עבור מפרצת במפשעת ובשנת 1817 הוא קשר את אבי העורקים עבור מפרצת בעורק הכסל החיצון.
קופר היה אנטומיסט וזיהה כמה מבנים אנטומיים שלא תוארו בעבר, שרבים מהם נקראו על שמו.
רבים מדגימות הניסוי והניתוח המקוריות של קופר מוחזקים כעת באוספים של .
אסטל פרידמן היא שחקנית עבר ומפיקה ישראלית-אמריקאית.
פרידמן נולדה בברוקלין, ניו יורק, ועלתה לישראל יחד עם בעלה בשנת 1964. עם עלייתה החלה לעבוד כמורה לאנגלית בבית ספר תיכון, שם לימדה תלמידים שהגיעו מרקע חברתי כלכלי מוחלש.
בשנת 1968 הצטרפה לטלוויזיה החינוכית הישראלית, תחילה כמורה באולפן בסדרות להוראת אנגלית וככותבת תסריטים.
בהמשך מונתה למפיקה של כלל תוכניות האנגלית ששודרו בטלוויזיה החינוכית, ובמסגרת תפקידה הפיקה למעלה מ-500 תוכניות.
הצלחתה בתחום ההפקה הובילה למינויה למנהלת ההפקות של כלל תוכניות הטלוויזיה החינוכית הישראלית.
בשנת 2016 זכתה פרידמן בפרס בוני ציון של ארגון נפש בנפש, כהוקרה על תרומתה החלוצית לחברה הישראלית בתחום התרבות.
הפרס הוענק לה בטקס רשמי שהתקיים במשכן הכנסת.
לאחר פרישתה לגמלאות עוסקת פרידמן בייעוץ ובפיתוח תוכניות להוראת אנגלית עבור חברת ההוצאה לאור ECB – ספרי אריק כהן.
שנהסדרהתפקיד1968More about Englishבתפקיד עצמה1970דן ועדנהגברת גרין
פרידמן מתגוררת ברעננה, נשואה ואם לשלושה ילדים, בהם אריה פרידמן, יו"ר המועצה הדתית ברעננה, ושמונה נכדים.
אסטלינק הוא קבוצת כבלי חשמל תת-ימיים מסוג HVDC (High-voltage direct current; תרגום לעברית: כבל זרם ישר מתח גבוה) בין אסטוניה לפינלנד, במטרה להבטיח אספקת חשמל סדירה בין שני האזורים ולשלב את שוקי האנרגיה הבלטיים והנורדיים.
הכבל מחבר בין אסטוניה לפינלנד והוא כולל מעבר של כ-75 קילומטרים מתחת למי מפרץ פינלנד.
שני הכבלים הונחו מתחת לים על ידי ספינות מיוחדות.
העומק המרבי של הכבל הוא כ-100 מטרים, מתחת לפני הים.
רעיונות ראשונים להנחת כבל תת-ימי להולכת חשמל בין המדינות הבלטיות למדינות הנורדיות, עלו כבר בשנות ה-90. משא ומתן בין חברות חשמל אסטוניות, פיניות, לטביות ונורווגיות (Eesti Energia, Pohjolan Voima, Helsingin Energia, Latvenergo ואחרות) החל ב-1999, וב-9 באוקטובר 2001 נחתם הסכם ראשוני בטאלין.
הפרויקט קיבל דחיפה משמעותית לאחר חורף 2002–2003 הקשה, שהגביר את הביקוש לחשמל.
ב-31 במרץ 2003 נחתם מכתב כוונות לכבל תת-ימי, ובמאי 2004 הצטרפה חברת Lietuvos Energija הליטאית וזמן קצר לאחר מכן הוקמה חברת ההקמה של הפרויקט: AS Nordic Energy Link.
הפרויקט Estlink הושק רשמית ב-29 באפריל 2005. בניית תחנת ההמרה בהארקו והתקנת כבל יבשתי החלו ב-5 באפריל 2006, הכבל התת-ימי הונח בספטמבר 2006, והכבל נחנך ב-4 בדצמבר 2006 והפך לפעיל מלא ב-5 בינואר 2007.
Estlink 1 נוהל על ידי AS Nordic Energy Link, שהוקמה על ידי חברות חשמל בלטיות ופיניות: Eesti Energia (39.9%), Latvenergo וליטובוס אנרגיה (25% כל אחת), והיתרה (10.1%) בין Pohjolan Voima להלסינגין אנרגיה (דרך Finestlink).
ב-30 בדצמבר 2013 נמכר הקישור למפעילי מערכות ההולכה Elering (אסטוניה) ו-Fingrid (פינלנד).
אורך הקו הוא 105 קילומטרים, מהם כ-74 קילומטרים מתחת למים.
לקו ה-HVDC יש קיבולת של 350 מגה-ואט ומתח של +/-150 קילו-וולט.
הנחת הכבלים החלה במאי 2006 ביבשה והושלמה בסתיו אותה שנה, בעומק מרבי של 100 מטרים.
הכבל יוצר על ידי חברת ABB והונח בים, באמצעות הספינה CS Sovereign, בעומק מרבי של 100 מטרים.
עלות הפרויקט הייתה 110 מיליון אירו.
שםקואורדינטותאסטוניה – Harkuפינלנד – Espoo
הסכם מקדמי להקמת EstLink 2 נחתם בין החברות Elering ו-Fingrid בפברואר 2010 והחלטת השקעה וחוזה בנייה גובשו בהמשך אותה שנה.
בדצמבר 2010 הוענקו חוזי הביצוע ל-Nexans (ייצור והנחת כבלים), Siemens (תחנות ממירים), וכן ל-Empower Oy ו-ETDE להקמת תשתיות הקצה והקווים בפינלנד.
הנחת הכבל החלה באוקטובר 2012 באמצעות הספינה Nexans Skagerrak.
לאחר סדרת בדיקות והרצה ניסיונית שהחלו בסוף 2013, הכבל החל לפעול מסחרית ונחנך רשמית במרץ 2014. בינואר 2024 הושבת הקו עקב תקלה בחוף האסטוני, והוא חזר לפעילות מלאה ב-4 בספטמבר 2024 לאחר סיום התיקונים.
יכולת העברה של כבל הינה 650 מגוו"ט.
ב-25 בדצמבר 2024 התרחשה תקלה ב-EstLink 2 שצמצמה את קיבולת העברת החשמל בין אסטוניה לפינלנד מ-1,016 מגה-ואט ל-358 מגה-ואט.
בשל תקלות דומות שאירעו באותה תקופה, בים הבלטי עלה חשד לחבלה, וראש ממשלת פינלנד אישר כי הנושא נמצא בחקירה.
במהלך האירוע ליווה משמר הגבול הפיני את המכלית Eagle S, המזוהה על פי הנציבות האירופית כחלק מ"צי הצללים" של רוסיה, לאחר ששהתה בקרבת מקום.
אף שבתחילה העריכה חברת Fingrid שהתיקון יימשך עד אוגוסט, עבודות השיקום הסתיימו מוקדם מהצפוי והקו חזר לפעילות ב-18 ביוני 2025.
EstLink 2 הוא קו מתח גבוה בזרם ישר (HVDC) דו-כיווני, בעל הספק מרבי של 650 מגה-ואט ומתח עבודה של 450 קילו-וולט.
אורך הקו הוא 171 ק"מ, מהם: 145 ק"מ של כבל תת-ימי, 12 ק"מ של כבל יבשתי באסטוניה ו-14 ק"מ של קו עילי בפינלנד, המותקן על 63 עמודי חשמל.
עלות הפרויקט נאמדה בכ-320 מיליון אירו, מתוכם כ-180 מיליון אירו הוקצו לכבלים ו-100 מיליון אירו לתחנות הממירים.
הנציבות האירופית השתתפה במימון הפרויקט בסך של 100 מיליון אירו.
ב-28 ביוני 2022, חתמו אלרינג ופינגריד על מזכר הבנות להתחיל בתכנון כבל תת-ימי שלישי, EstLink3, בהספק של עד 1,000 מגה-וואט, שצפוי להסתיים עד 2035.
אסטרואיד (מיוונית : αστεροειδης) הוא גוף קטן במערכת השמש, הנמצא במסלול סביב השמש.
באוגוסט 2006 הגדיר האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי את המונח "גופים קטנים במערכת השמש" שהם גופים שאינם כוכבי לכת ואינם כוכבי לכת ננסיים.
מלבד קרס (האסטרואיד הראשון שהתגלה ומאז סיווגו שונה), כל האסטרואידים מוגדרים כגופים קטנים במערכת השמש.
ישנם ארבעה סוגים עיקריים של אסטרואידים (מחולקים לפי סוג מסלולם): אסטרואידי אטן, אסטרואידי אפולו, אסטרואידי אמור, אסטרואידי אפוהיילי.
כמו כן ישנן מספר משפחות אסטרואידים, קבוצות אסטרואידים בעלי מקור משותף.
אלו ככל הנראה שברים שהתפרקו מגוף גדול יותר עקב התנגשות בעבר.
עשרות משפחות כאלו ידועות כיום.
בלועזית נקרא האסטרואיד גם minor planet, ובתרגום לעברית: כוכב לכת מינורי, אך הן באנגלית והן בעברית המונח "כוכב לכת מינורי" כולל במשמעות מורחבת גופים שמימיים נוספים.
מקובל לחלק את הגופים הקטנים לשתי קבוצות, גופים קטנים במערכת השמש הפנימית והתיכונה (עד כוכב הלכת נפטון) וגופים קטנים במערכת השמש החיצונית (מעבר לנפטון).
המונח "אסטרואיד" מתייחס לכל אותם הגופים הקטנים בתוך מערכת השמש, ואילו כל הגופים שמעבר לנפטון מכונים "גופים טרנס-נפטוניים".
הרכב האסטרואידים מגוון וכולל סלעים העשויים בעיקר פחמן (C-type) סיליקט (S-type) ומתכת (M-type).
מספר אסטרואידים נחשבים לכוכבי שביט כבויים לאחר שמרבית החומרים הנדיפים שהכילו התפזרו בחלל.
דוגמה בולטת הִיא 3200 פאת'ון הנחשב למקור מטר הג'מינידים.
כל זמן שהגוף נמצא בחלל הוא מוגדר כאסטרואיד או מטאורואיד.
כאשר אסטרואיד נכנס לאטמוספירה של כדור הארץ הוא נשרף, מלהיט את האטמוספירה ויוצר פס אור המכונה מטאור ובלשון עממית כוכב נופל.
מטאור בהיר במיוחד מכונה "כדור אש" או בוליד.
מטאוריט הוא אותו חלק של האסטרואיד אשר הגיע עד לפני הקרקע.
טקטיטים הם גושי חול ופיסות מסלע מאתרי פגיעה של מטאורידים גדולים אשר ניתכו.
"אסטרואיד" (Asteroid) ביוונית משמעו "דמוי כוכב" (Star-Like), והוא השם המועדף על האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי.
שם זה הוצע על ידי האסטרונום הנודע ויליאם הרשל בתחילת המאה ה-19, משום שבתצפיות הראשונות באסטרואידים, נראו הללו כמקור אור נקודתי כמו כוכבים ולא כבעלי דיסקה ככוכבי לכת או הילה כשביטים.
בשפות אחרות מקובל לתאר אסטרואיד כגוף "דמוי כוכב לכת" (Planet-Like); אולם המונח הנכון הוא Planetoid.
אירוע פגיעת אסטרואיד והיערכות למניעתו
מבין כלל התאוריות שהוצעו לגבי הגורם שהוביל להכחדת קרטיקון-פלאוגן, לפי הערכות שונות, התאוריה של אירוע פגיעת גוף שמיימי בכדור הארץ היא הסבירה ביותר.
התנגשויות בין-כוכביות בדרגות שונות התרחשו עוד מראשית ימי מערכת השמש, כפי שמסתמן מהתאוריה לפיה לכדור הארץ והירח מוצא משותף.
אירוע משמעותי כזה תועד ב-1994 עם פגיעת שביט שומייקר-לוי 9 בכוכב צדק, בעוצמה מוערכת של 6 מיליון מגה-טון (פצצת הצאר הייתה בעוצמה של 50 מגה-טון).
אחד מאירועי החדירה המשמעותיים האחרונים שתועדו לאורך ההיסטוריה האנושית התרחש בשנת 2013, כאשר מטאור התפוצץ מעל לשמי רוסיה בעוצמה מוערכת של 500 קילוטון (פי 33 מעוצמת הפצצה שהוטלה על הירושימה) וגרם לפציעה של כ-1,200 איש.
בעקבות החשש מאירוע הכחדה המונית נוסף כתוצאה של פגיעת אסטרואיד , ישנן תוכניות רבות למיגור הסכנה.
כך לדוגמה התאגד איגוד ללא מטרות רווח בקליפורניה, ארצות הברית בשם קרן B612. המטרה של התאגדות זו היא לפתח משימת חלל שבה תונחת חללית על אסטרואיד קטן, תחקור את פניו, ותתקין עליו מנוע רקטי שבפעולתו יגרום לשינוי משמעותי במסלול האסטרואיד.
במקביל מתקיימות תוכניות לגילוי אסטרואידים שיעזרו בפיקוח על כל אחד מהם, וכך יוכלו להתריע מראש על התקרבות אסטרואיד לכיוון כדור הארץ.
אם התוכניות המוצעות להרחיב את גילוי האסטרואידים לגופים קטנים יותר יתממשו, ניתן יהיה לקבל התרעה מספר שנים מראש על פגיעה אפשרית.
במקרה זה, הטסת חללית רובוטית או גשושית אל האסטרואיד, היצמדותה אל פניו, והפעלת המנוע לתקופה ארוכה, תוכל לשנות את כיוון האסטרואיד במספר סנטימטרים לשנייה.
שינוי זה מספיק כדי שהאירוע יהפוך מפגיעה בכדור הארץ למעבר לידו, ובכך לבטל את הסכנה.
במצפה הכוכבים על שם וייז במצפה רמון מופעל פרויקט מגיני ארץ אשר סורק ועוקב אחר אסטרואידים.
בנובמבר 2021, שוגרה חללית במסגרת הניסוי דארט (Double Asteroid Redirection Test) שתנסה לפגוע באסטרואיד, שאורכו כ-160 מטרים, ולהסיט אותו ממסלולו.
בכך תשופר היערכות למקרה שבו יהיה צורך להסיט אסטרואיד מסוכן ממסלול התנגשות עם כדור הארץ.
ב-27 בספטמבר 2022, בשעה 2:14 בלילה (שעון ישראל), התנגשה הגשושית באסטרואיד דימורפוס, שקוטרו כ-160 מטרים.
לאחר שבועיים פרסמה נאס"א שהפגיעה הקטינה את מחזור הסיבוב של דימורפוס סביב דידימוס ב-32 דקות ובכך הוכתר הניסוי בהצלחה מלאה.
אסטראים (שם מדעי: Asterales) היא סדרה של צמחים דו־פסיגיים, המקיפה את משפחת המורכבים והמשפחות הסמוכות.
המינים בסדרה זו נפוצים ברחבי העולם, והיא ומונה בעיקר צורות צמחים עשבוניות, אם כי כוללת גם מספר קטן של מיני עצים.
לאסטראים מספר מאפיינים המייחדים אותם משאר הצמחים, במראהם ובצורתם: האבקנים מסודרים בצפיפות סביב עמוד העלי, ולעיתים מאוחים לצינור סביבו.
תכונה זו נקשרת לתופעת ההאבקה המאולצת (plunger pollination), שבה האבקה נדחפת החוצה מתוך צינור האבקנים במנגנון מיוחד.
סוג זה של האבקה נפוץ למדי בקרב האסטראים.
כמו כן, חומר התשמורת של כל האסטראים הוא אינולין – סוג של פולימר קצר המונה מספר קטן של חד־סוכרים.
הסדרה מונה 11 משפחות, כאשר הגדולה שבהן היא, כאמור, משפחת המורכבים עם כ־25,000 מינים, ואחריה משפחת הפעמוניתיים עם כ־2,000 מינים.
יתר המשפחות מונות ביחד פחות מ־500 מינים.
שתי המשפחות הגדולות הן בעלות תפוצה כלל-עולמית עם מרכז הכובד בחצי הכדור הצפוני, ואילו המשפחות הקטנות מוגבלות לרוב לאוסטרליה והאזורים הסמוכים, לעיתים לאמריקה הדרומית.
בישראל מיוצגות משפחות המורכבים והפעמוניתיים הגדולות, עם 300 ו־21 מינים בהתאם.
סדרת האסטראים נוצרה כנראה בקרטיקון ביבשת־העל גונדוונה, באזור שהוא כיום אוסטרליה ואסיה.
על אף שמרבית המינים כיום הם עשבוניים, בחינה של המשפחות העתיקות יותר מרמזת על כך שהאב הקדמון המשותף היה למעשה עץ.
שיירים מאובנים של הסדרה הם מעטים ושייכים לתקופות מודרניות יחסית, מה שמקשה על אומדן מדויק של גיל הסדרה.
בין היתר, ידועים שרידי האבקה של המורכבים וה־Goodeniaceae מתקופת האוליגוקן, וזרעים של ה־Menyanthaceae ושל הפעמוניתיים מהאוליגוקן והמיוקן בהתאם.
התרומה הכלכלית של האסטראים מוגבלת לבני משפחת המורכבים.
בין האחרונים ישנם זני מזון, כמו חמנית (Helianthus annuus) או חסה (Lactuca sativa), צמחי מרפא ותבלין רבים.
כמובן, ישנם סוגים רבים של פרחי נוי, כמו חרציות ועוד.
סדרת האסטראים כוללת על־פי המיון המודרני 11 משפחות , והחשובות ביניהן:
אסטרים (Esters) הם קבוצת תרכובות אורגניות הכוללות קשר אסטרי -COO- הנקרא גם קבוצת אסטר.
הקשר האסטרי הוא קשר כימי חזק ויציב, ומסיבה זו כמה מהחומרים החשובים ביותר בעולם החי הם אסטרים: ה-DNA וה-RNA מיוצבים על ידי קשרים אסטריים; רוב השומנים הם אסטרים; וחומרים רבים הנותנים לפירות ולכמה ירקות את טעמם המתוק ואת ריחם הם אסטרים.
האסטרים משתייכים ל'קבוצת האתר: 'R-O-R - שרשרת פחמימנית עם אטום חמצן בשדרתה; אליה מחוברת קבוצת קרבוניל - פחמן קשור קשר כפול לאטום חמצן צדדי.
מקור המילה אסטר בגרמנית, ונגזר מהמילים Essig Aether, "חומץ אתרי".
זהו השם הישן של אחד האסטרים הפשוטים והידועים ביותר, אתיל אצטט (Ethyl acetate).
אסטר זה נוצר בתגובה בין שני חומרים ידועים: אתנול, הכוהל המצוי בכל המשקאות החריפים, וחומצה אצטית, המרכיב העיקרי בחומץ.
שמות האסטרים מורכבים משני חלקים.
החלק הראשון מציין את הרכיב הכוהלי והחלק השני - את הרכיב החומצי.
בעבר היה נהוג להוסיף את המילה אסטר בראשית השם.
שמות האסטרים מסתיימים בסיומת -וֹאָט (oate-).
האסטר הפשוט ביותר הוא מתיל מתאנואט (Methyl methanoate), הנוצר בתגובה בין מתנול, הכוהל הפשוט ביותר, ובין חומצה מתנואית (חומצה פורמית, חומצת נמלים), החומצה הקרבוקסילית הפשוטה ביותר.
לכללים מפורטים למתן שמות לאסטרים ראו: מונחון IUPAC.
האסטרים נוצרים בתגובה בין כוהל וחומצה, בדרך כלל חומצה קרבוקסילית.
התגובה ליצירת האסטר נקראת איסטור (או אסטריפיקציה).
התגובה היא תגובת סתירה (כאשר הכוהל מתפקד כבסיס) ועל כן האסטרים הם מלחים אורגניים, אף על פי שאינם תרכובות יוניות, וכן תגובת דחיסה (תגובה שבמהלכה נפלטת מולקולה קטנה מהמגיבים; באיסטור נפלטת מולקולת מים.
הכוהל תורם אטום מימן אחד והחומצה תורמת אטום חמצן ואטום מימן; הללו מתרכבים למים).
רכיב הכוהל ורכיב החומצה באסטר מחוברים זה לזה באמצעות קשר אסטרי, או קבוצת אסטר.
קבוצה זאת מורכבת מאטום אחד של פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן, ובקשר יחיד לאטום חמצן אחר.
החומצה הקרבוקסילית תורמת לקשר האסטרי את קבוצת הקרבוניל (פחמן הקשור בקשר כפול לחמצן), ואילו הכוהל תורם את אטום החמצן הבודד.
בכימיה האורגנית לא ידועות תגובות רבות שבהן נוצר קשר חדש בין שני אטומי פחמן, לכן האיסטור הוא תגובה חשובה בסינתזה הכימית ובתעשייה.
נגזרות של חומצות קרבוקסיליות ושל כהלים יכולות אף הן להגיב וליצור אסטרים.
בנוסף, ניתן להחליף את החומצה הקרבוקסילית באנהידריד או בחומצה אי-אורגנית.
קיימים לפחות שבעה סוגים נוספים של תגובת איסטור בנוסף לתגובה שהוזכרה לעיל.
תיואסטר (Thioester ) הוא אסטר בו הוחלף אטום החמצן באטום גופרית ; הקבוצה הפונקציונלית בתיואסטרים היא, אם כן, COS.
לקטון הוא אסטר טבעתי (ציקלי).
הוא נוצר כשמולקולה המכילה קבוצת קרבוקסיל בצידה האחד וקבוצת הידרוקסיל בצידה האחר נסגרת לטבעת; שתי הקבוצות מגיבות זו לזו בתגובת איסטור פשוטה.
מקרוליד הוא לקטון גדול (בן 14, 15 או 16 אטומי פחמן) הקשור לחד-סוכר אחד או יותר.
פתאלט (Phthalate) הוא אסטר כפול המכיל טבעת בנזן.
לפתלאטים שימוש נרחב כתוספים לפלסטיקים; הם מפחיתים את רמת הקשיחות של הפלסטיק ומוסיפים לו גמישות.
טריגליצריד הוא אסטר המורכב מהכוהל גליצרול ומשלוש חומצות שומן (חומצות קרבוקסיליות ארוכות) הקשורות אליו בקשר אסטרי.
הטריגליצרידים הם המרכיבים העיקריים של השומנים בעולם החי.
אסטרים רבים בעולם החי נוצרים בתגובה בין כוהל ובין חומצה אצטית.
האסטר פרופיל אצטט (Propyl acetate) הוא החומר המקנה לפרי האגס את ריחו; איזו-אמיל אצטט (Iso-amyl acetate) מקנה לבננה את ריחה; בנזיל אצטט (Benzyl acetate), המכיל טבעת בנזן, מקנה לאפרסק את ריחו; ואוקטיל אצטט (Octyl acetate) הוא מרכיב במיץ התפוז.
באופן דומה מורכבים אסטרים רבים מחומצה בוטירית (חומצת חמאה).
אתיל בוטירט (Ethyl butyrate), הנוצר בתגובה בין אתנול ובין חומצה בוטירית, מקנה לאננס את ריחו; למתיל בוטירט ריח הדומה לזה של התפוח; ואיזו-אמיל בוטירט מקנה למשמש את ריחו.
אסטרו אורביטר או אסטרו אורביטור הוא מתקן המצוי בארץ המחר של פארקי השעשועים של חברת וולט דיסני.
שם המתקן שונה מפארק לפארק, אולם המתקן דומה או זהה.
בארץ המחר שבדיסנילנד נפתח החדש מבין המתקנים ב-22 במאי 1998 ונקרא "אסטרו אורביטור".
בפארק השעשועים דיסנילד פריז שבאתר הנופש דיסנילנד פריז נקרא המתקן Orbitron, Machines Volantes, בממלכת הקסם שבדיסניוורלד נקרא המתקן "אסטרו אורביטר" ובדיסנילנד שבהונג קונג נקרא המתקן "אורביטרון" (Orbitron)
המתקן בנוי ממבנה מרכזי שאליו מחוברות החלליות.
בכל חללית ישנו מוט המאפשר לשלוט על הגובה.
במרכז המתקן ישנו מנוע שמסובב אותו, וכך בעת הסיבוב המתקן נראה כמו פסל קינטי ענק.
בדיסנילנד בקליפורניה וביורודיסני המבנה המרכזי הוא מערכת פלנטות ולוויינים מוזהבת.
בממלכת הקסם ובדיסנילנד הונג קונג מערכת הכוכבים זהה אך צבעונית.
בדיסנילנד טוקיו המנה המרכזי הוא דמוי טיל סאטורן 5 וצבוע בצבעי לבן, כחול וכסוף.
המתקן הוא דור שלישי של מתקני טילים מסתובבים בארץ המחר.
המתקן המקורי היה בגובה פני הקרקע.
במקור נקרא המתקן אסטרו ג'טס ובהמשך שונה שמו לסילוני הטילים (רוקט ג'טס).
בשנת 1966 הועבר המתקן למיקום גבוה יותר - בראש תחנת הפיפלמובר, והגיעו אליו באמצעות מעלית.
גרסה זו נותרה בפעולה עד שנת 1997.
בעת שיפוץ ארץ המחר בשנת 1998 תוכננה הצבת המתקן במקום טיל הסאטורן V שעמד במרכז מתקן סילוני הטילים, אולם משקלו של מתקן האסטרו אורביטר היה גדול מכדי להציבו על בניין תחנת הפיפלמובר, ועל כן הוצב המתקן בכניסה לארץ המחר בגובה פני הקרקע.
מעולם לא ניתן הסבר מדוע המתקן נקרא בשם שונה בפארקים השונים.
מרחק הטיל מהמגדל: 6.1 מטרים
סוג המתקן: טילים נעים נשלטים המסתובבים סביב מגדל מרכזי
אסטראה () היא האלה הבתולה של הצדק, התמימות והטוהר במיתולוגיה היוונית.
היא מתוארת לעיתים כאוחזת במאזניים.
אסטראה ידועה בתור האלה האחרונה שחייתה לצד בני האדם במהלך תור הזהב של האנושות.
לפיכך, היא מהווה לעיתים דמות סמלית לאדם טהור שמביא עמו תקופה של שגשוג, או לחלופין, שעזיבתו מביאה תקופה נחשלת של נבילה.
אין לבלבל בינה לבין אסטריה, בתם של קויוס ופויבה ואחותה של לטו.
לעיתים קיימת התמזגות של אסטראה עם דיקה, אלת הצדק ובתם של זאוס ותמיס, והן חולקות מיתוסים דומים.
אמה של אסטראה היא אאוס, אלת השחר; ואביה אסטראוס, המכונה "אבי הכוכבים".
בין אחיה ניתן למנות את ארבעת רוחות השמיים.
לפי היצירה "פנומנה" מאת ארטוס, אסטראה חיה בשלווה לצד בני האדם בתור הזהב של האנושות.
בני האדם עוד לא הכירו מלחמות, עוד לא אכלו בעלי חיים ולא שטו בים.
הם נהנו מהשפע של האדמה שהזינה אותם.
בעידן הכסף, ראתה אסטראה את תחילת השחתתם של בני האדם.
היא התרחקה מהם במגוריה ולא התערבבה עמם עוד, היא הטיפה להם על אובדן מוסריותם והתרחקותם מאבותיהם.
לבסוף הגיע עידן הנחושת, הדור הראשון בו אנשים חישלו חרבות ואכלו בעלי-חיים.
אסטראה תיעבה את הדור הזה ועזבה את הארץ אל השמיים.
ביצירות אחרות בהן המיתוס מסופר אסטראה עזבה את הארץ במהלך דור הברזל.
גם ביצירות אלו הגורם לעזיבתה הוא השחתתם של בני האדם, עם דגש על הופעתן של מלחמות ותאוות בצע.
לאחר עלייתה לשמיים הפכה אסטראה לקבוצת הכוכבים בתולה והמאזניים שהיו עמה הפכו לקבוצת הכוכבים מאזניים.
גרסאות אחרות מייחסות את קבוצת הכוכבים מאזניים לאלת הצדק דיקה.
אֶסטרָדִיוֹל (estradiol או oestradiol, וכן E2) הוא הורמון סטרואידי השייך לקבוצת האסטרוגן, וההורמון המרכזי מבין הורמוני המין הנשיים.
האסטרדיול אחראי על הבדלים פיזיולוגיים רבים בין גברים לנשים, כמו התפתחות רקמת שד ופיזור השומן בגוף.
במהלך מחזור החיים האסטרדיול אחראי על מאפיינים נרחבים של ההתבגרות המינית, בהם התפתחות בלוטות חלב במהלך ההיריון ושינויים מבניים ברחם.
על אף שרמות ההורמון בנשים גבוהות יותר, והוא מניע תהליכים רבים שקשורים למחזור החיים הנשי, לאסטרדיול תפקיד חשוב גם אצל גברים וחוסר בו יגרום להפרעה בזקפה.
נוסף על כך, האסטרדיול משפיע על רקמות ואיברים רבים כמו על העצמות, על רקמת העור ועל המוח, והוא בעל מעורבות רבה בתהליכים פסיכולוגים.
מלבד אצל בני אדם ושאר יונקים נמצא האסטרדיול גם אצל רוב החולייתנים, אצל דגים, אצל סרטנים ואצל חרקים.
אסטרדיול, כמו הורמונים סטרואידיים אחרים, נוצר מכולסטרול בעיקר בבלוטת יותרת הכליה, בשחלות ובאשכים.
אסטרדיול, בהיותו הורמון סטרואידי, חודר את קרום התא באופן חופשי.
לכן בתאים המכילים קולטנים הרגישים לאסטרדיול ההיקשרות תימצא לרוב בתוך גוף התא.
לאחר שקולטן נקשר לאסטרדיול, מתבצעת שרשרת ריאקציות ביוכימיות אשר יכולה להשפיע גם על שעתוק הגנים בתא.
ההורמונים הסטרואידים פועלים ברמה גינומית, דרך קישור לרצפטורים המשמשים כפקטורי שיעתוק כמו כן נמצא מסלול פעולה העובר דרך קישור לקולטנים ממברנליים, המשתמש בשליחים שניונים לשם ביצוע השפעות מהירות יחסית בתא.
האסטרדיול, כהורמון סטרואידי, פועל גם הוא במנגנון זה.
בפרט האסטרדיול הוא אגוניסט לרצפוטורים אשר קרויים ERs - Estrogen receptors (בעברית: קולטני אסטרוגן).
שמשתייכים למשפחת הרצפטורים הגרעיניים (NR-nuclear receptor) להורמונים סטרואידים.
רצפטורים אלה נקשרים לרצפי ד.נ.א ספציפיים ומשפיעים באמצעות כך על שעתוקם של חלבונים מסוימים בתא.
המבנה של ERs בדומה לשאר NRs הוא לרוב קבוע ומורכב מכמה חלקים.
ראשית ישנו קצה בעל קבוצה פונקציונלית אמינית, אשר מקושרת לאתר המסומן באותיות A/B שיכול לעורר שעתוק גנים מסוימים ללא הימצאות ליגנד.
לאחריו ישנו מתחם המסומן באות C אשר מכיל אזור קשירה לדנ"א (DBD).
אתר זה הוא האתר הנפוץ ביותר בין ה-NRs.
כמו כן ישנו אתר המסומן באות D אשר מעורב בקישור לחלבוני עקת-חום.
לבסוף ישנו מתחם המסומן באות E המכיל את אזור קשירת הליגנד (LBD).
אזור זה גם נושא תפקיד ביכולת הפיכה לדימר וביכולת לבצע שפעול בהתקה (transactivation).
לאחריו קיים קצה הקולטן שמכיל את הקבוצה הפונקציונלית חומצה קרבוקסילית.
לקולטנים לאסטרדיול שני מבנים מרכזיים ידועים.
אחד המסומן באות היוונית אלפא ERα והשני באות היוונית בטא ERβ.
בין הרצפטורים ישנו דמיון רב באזור קשירת הליגנד, אך קצוות הקולטנים שונים גם באורכם וגם בסוג חומצות האמינו המרכיבות אותם.
עוד נמצא שהשוני בין המבנים מוביל להבדלים באפיניות לאסטרוגנים שונים, וברמת התגובה של הקולטנים אל האסטרוגנים.
כמו כן, נמצאו הבדלים ברמות הביטוי של שני המבנים ברקמות שונות באדם, אף שברובן שני המבנים מבוטאים.
בגישה הקלאסית בהיעדר הורמון, הרצפטור לאסטרוגן נמצא קשור לקומפלקס חלבונים.
קומפלקס המכיל בין היתר סוגים שונים של חלבוני עקת חום.
כאשר מתרחשת קשירה בין הליגנד לרצפטור, מתרחש שינוי מבני בקולטן, המשחרר אותו מחלבוני עקת החום.
לפי מודל זה, לאחר השחרור הרצפטור יוצר דימר עם עוד קולטן.
דימר זה נקשר אל רצפי ד.נ.א ספציפיים המכונים EREs ומשפיע על רמת השיעתוק של הגנים המצויים בהמשך ל-EREs.
נתיב השפעה נוסף של ה- ER הוא באמצעות קשרים לא ישירים, בעזרת אינטראקציות חלבון חלבון, עם אתרי שעתוק של פקטורים אחרים.
מודלים מאוחרים יותר הצביעו על מורכבויות נוספות במנגנון הפעולה.
ראשית נמצא כי שני הרצפטורים יכולים ליצור דימרים ביניהם ולכן ניתן לזהות גם הומודימרים: ERβ•ERβ או ERα•ERα וגם הטרודימרים ERα•ERβ.
מבנים אשר פועלים באופן שונה, וביעילות שונה על אותם רצפי ד.נ.א.
נתיב הפעולה נגרם על ידי שונות בליגנדים הנקשרים אל אזור E ברצפטורים.
כמו כן נמצא כי ERs מסוגלים לתקשר באמצעים ביוכימיים, ואף ליצור דימרים, עם חלבוני שעתוק ממשפחות שונות.
בנוסף, הרצפטור לאסטרוגן יכול לעבור שינויים מבניים לאחר תרגום המשפיעים על פעילותו.
לדוגמה נמצא שהקולטן מסוגל להיות פעיל גם ללא נוכחות אסטרוגן באמצעות אינטראקציה עם פקטורי גידול כמו IGF-I או EGF.
אם יימצא אסטרוגן בתא ההשפעה תוגבר עוד יותר.
פעילות פקטורי הגידול על הקולטן מתווכת על ידי זירחון באמצעות MAP kinase pathway במתחם A/B בשני סוגי הרצפטורים.
אתרי זרחון נוספים התגלו גם באזורים אחרים על הרצפטור כמו באזור קשירת הליגנד או באזור הקשירה של הרצפטור ל-DNA.
מורכבות נוספת שנמצאה היא שלא כל מקטעי ה-ד.נ.א אשר מווסתים על ידי ERs מכילים את רצפי ה-DNA הקלאסיים של ההיקשרות (ERE).
95% מהאסטרדיול בנשים בגיל הפוריות מיוצרים בתאי גרנולוזה בזקיקי השחלה על ידי ארומטיזציה של אנדרוגנים.
ראשיתו של התהליך בביקוע שרשרת צדדית של כולסטרול בבלוטת יותרת הכליה או בתאי התקה (theca) הפנימית בזקיק השחלה ליצירת פרגננולון, אשר בסדרה של תהליכים ביוכימיים הופך לאנדרוגנים אנדרוסטנדיון ולטסטוסטרון.
האנדרוגנים מגיעים לתאי הגרנולוזה, שם האנזים ארומטאז הופך אנדרוסטנדיון לאסטרון וטסטוסטרון לאסטרדיול.
פעולתו של הארומטאז מבוקרת על ידי הפרשת הורמון מגרה זקיק (FSH), הנקשר בתאי הגרנולוזה לקולטן המצומד לחלבון G, ובכך מפעיל סדרה של תהליכים ביוכימיים שמאפשרים את פעולתו של הארומטאז.
אסטרון אף הוא יכול להפוך לאסטרדיול באמצעות האנזים 17β-הידרוקסיסטרואיד דהידרוגנאז.
מקורות נוספים לייצור אסטרדיול הם רקמת שומן, בפרט בגיל המעבר, וכן בעור בדופנות העורקים ובמוח.
כמו כן, כמויות קטנות יותר של אסטרדיול מיוצרות גם כן על ידי קליפת בלוטת יותרת הכליה, ובגברים באשכים.
בפלזמת הדם אחוז האסטרדיול החופשי הוא קצת מעל 2%, והוא נשאר באופן זה לכל אורך המחזור החודשי.
כאשר האסטרדיול נמצא בצורה לא חופשית, הוא קשור לחלבונים נשאים, בעיקר אלבומין וגלובולין קושר הורמוני מין (SHBG), כאשר היחס הוא בקירוב 60% אל מול 38% בהתאמה.
כאשר ישנה פעילות יתר של אסטרדיול, תתרחש שרשרת פעולות ביוכימיות, אשר בסופה האסטרדיול יומר להורמון אסטרוגני פחות פעיל כמו אסטרון או אסטריול, כאשר אסטריול הוא ההורמון האסטרוגני הנפוץ ביותר בשתן.
דרך נוספת היא התמרה כימית בכבד באמצעות חיבור עם מולקולות אחרות, שהופכות את האסטרדיול ללא פעיל, כגון חיבור עם סולפט ליצירת מולקולת אסטרדיול-סולפט או עם חומצה גלוקורונית ליצירת אסטרדיול גלוקורוניד.
אחדות מהמולקולות הנוצרות מקשרים עם אסטרדיול הן מסיסות במים.
מולקולות אלו לרוב יופרשו דרך צינור המרה, וחלקם ייספגו מחדש לאחר שיעברו פירוק באמצעות הידרוליזה במעי.
לעיתים יתבצע קישור של אסטרדיול עם מולקולת אסטר, אשר תוצר התגובה שלו יהיה אסטרדיול שומני, אשר יאוחסן ברקמת שומן לשימוש ארוך טווח.
לאסטרדיול תפקיד חשוב ביצירת ההבדלים המשניים בין גברים לנשים.
שינויים מבניים בין גברים לנשים מתחילים להופיע בתקופת ההתבגרות המינית, בה צמיחת השד אצל נשים מוגברת, ופיזור השומן בגוף משתנה, שינויים אלה נשארים קבועים יחסית לכל אורך תקופת הפוריות.
כאשר נשים מגיעות לגיל המעבר הבדלים אלו מתחילים להצטמצם, וזאת כתוצאה מירידה משמעותית ברמת האסטרדיול בגוף האישה.
אצל גברים, לעומת זאת, עם השנים דווקא עולה רמת האסטרוגן בגוף, מה שגורם בגילאי הזקנה לגדילה ברקמת השד ובבלוטת הערמונית.
אסטרדיול גם גורם להתפתחות איברי המין הנשיים לכדי בשלות והוא אף אחראי באופן עקיף על קצב הגדילה המואץ בגיל ההתבגרות, זאת באמצעות הגברת הפרשת הורמוני הגדילה .
בנוסף לכך האסטרדיול אחראי על עצירתה של הגדילה.
רמות האסטרדיול בדם אצל נשים בתקופת הפוריות משתנה בין שלבי המחזור השונים.
למחזור חודשי תקין ארבעה שלבים עיקריים: השלב הווסתי בו מתרחש דימום מהנרתיק, השלב הפוליקולרי בו מתפתח הזקיק, שלב הביוץ והשלב הלוטאלי, בו מתפתח הגופיף הצהוב.
במהלך מחזור חודשי תקין, רמות אסטרדיול הנמדדות בעת הווסת נמוכות מ-50 פיקוגרם למיליליטר, ולאחריו הן עולות עם התפתחות הזקיק השחלתי עד לאזור 400 פיקרוגרם למיליליטר עד לביוץ, ולאחריו הן יורדות.
בשלב הלוטאלי, החל מיום 17 למחזור, מתחילה שוב עלייה ברמת האסטרדיול אשר מגיעה ביום ה-20 למחזור לרמה של 160 פיקוגרם למיליליטר, אשר נשמרת יחסית קבועה עד היום ה-24 למחזור.
לאחר היום ה-24 חלה שוב ירידה ברמות האסטרדיול אשר מגיע למינימום בימי הווסת.
במהלך ההיריון, לקראת מועד הלידה, חלה עלייה של כלל האסטרוגנים וביניהם האסטרדיול.
בניגוד לאסטרוגנים הנמצאים בגוף האישה שלא בהיריון, אשר מקורם בעיקר בשחלות, מקור האסטרוגנים אצל אישה בהיריון הוא הרקמה השלייתית.
לתנודות ברמות האסטרוגנים בתקופת ההיריון מייחסים כמה תפקידים, ביניהם סיוע להולכת הדם ברחם המתפתח, להגדלת השדיים לקראת הלידה, להגברת האלסטיות של צוואר הרחם, וכן לסיוע בתהליך כיווץ הרחם בשעת הלידה המתווך באמצעות ההורמון אוקסיטוצין.
אסטרדיול מעורב בתהליך ייצור הליפופרוטאינים בכבד.
מלבדם האסטרדיול מעורב גם בייצור גורמי קרישה ושאר חלבונים הקשורים למערכת הדם.
כאשר רמות האסטרדיול בכבד גבוהות מן הרגיל, הדבר יכול להוביל לעימדון מרה (כולסטאזיס), מחלה שבה נוצרת חסימה של זרימת המרה בתוך הכבד, כיוון שהמטבוליט הגלוקורוניד של אסטרדיול מפחית את כמות מלחי המרה הנספגים על ידי תאי הכבד.
תופעה זו נפוצה במיוחד במהלך היריון, כיוון שבמהלך ההיריון רמות ההורמונים האסטרוגניים, ובכללם האסטרדיול, עולות בצורה חדה.
לאסטרדיול תפקיד חשוב בוויסות גדילת העצם, הסחוסים והמפרקים.
האסטרדיול מעורב בתהליך סגירת סחוס הגדילה, וכאשר ישנו חוסר באסטרדיול ושאר הורמונים אסטרוגניים, עלול התהליך להתעכב ואף לא להתרחש כלל.
אדם הלוקה בחוסר שכזה עלול לסבול מבקרת גדילה לקויה, העשויה לבוא לידי ביטוי בגביהה מתמשכת, באורך גפיים חריג, ובפרופורציות אנורמליות בין פלג הגוף העליון והתחתון.
כמו כן, לאסטרדיול השפעה על צפיפות העצם, ולכן הוא מעורב בדלדול עצם.
בהתאמה לכך ניתן לראות אצל נשים שינויים בצפיפות העצם בהתאם לשינויים ברמות ההורמונים האסטרוגניים בשלבי המחזור השונים.
על רקמת העור נמצאים קולטנים להורמוני מין כמו אסטרדיול ופרוגסטרון.
ממחקרים עולה כי הורמונים אלו מעורבים בתהליכים המקנים לרקמת העור אלסטיות וחוזק.
ממחקרים שהשוו בין גיל המעבר לתקופת הפוריות תוך מתן אסטרדיול לשתי הקבוצות נמצא כי הירידה בהורמוני המין גורמת להאצה בתהליכים הגורמים לדלדול העור, ביצירת קמטים ובחוסר גמישות העור.
כמו כן, נצפו שינויים מבניים בתאי העור הכוללים הבדלים ברמה הביוכימית של מרכיבי התאים ושל זרימת הדם לתאי העור.
כיום ישנם טיפולים המנסים לעכב את התוצאות הללו באמצעות מתן הורמונים סינתטיים אשר נמצאו מועילים בחלק מהמקרים לצמצום התופעה.
מחקרים על חיות מעבדה הראו כי ישנם קולטנים לאסטרדיול באמיגדלה, בהיפוקמפוס, בהיפותלמוס ובקליפת המוח.
בנוסף לכך ישנן עדויות רבות שלאסטרדיול יש השפעה על מערכות דופמינרגיות ועל מערכות סרוטונרגיות.
מערכות אלה מעורבות במערכת הגמול ובבסיס הביולוגי של ויסות מצבי רוח, ואכן במחקרים רבים נמצא כי להורמוני המין אסטרדיול ופרוגסטרון תפקיד בתהליכי למידה חברתיים כמו למידה מהאחר, בהערכה חברתית, במצבי חרדה ובדפוסים של התנהגות תוקפנית.
כמו כן, אסטרוגן מגביר את פעילות ההורמון אוקסיטוצין המעורב ביצירת קשרים חברתיים.
מכיוון שנשים נוטות פי שניים מגברים ללקות בחרדה, ניתן להניח שלהורמוני המין תפקיד בבקרת המערכות הביולוגיות העומדות בבסיס הפתולוגיות מן הסוג הזה.
מצבי התודעה העומדים בבסיס הפתלוגיות האלו קשורים בין היתר לתהליכי למידה ושכחה של פחד, ואכן נמצא שהמנגנונים העומדים בבסיס תהליכי שכחה של פחד פועלים ביתר שאת כאשר רמות האסטרדיול בגוף האישה גבוהות, ובהתאמה תהליכי הלמידה של תגובת פחד לגירוי נמצאו מוגברים כאשר רמות האסטרדיול היו נמוכות.
אחד המנגנונים המרכזיים האחראי על וויסות רגשי של תגובות, הוא המעגל בין אזור בקליפת המוח הקדם-מצחית, שלרוב גורם לדיכוי פעילות האמיגדלה ונקרא "קליפת המוח הקדם-מצחית הגחונית-אמצעית" לבין האמיגדלה.
במחקרים נמצא כי כאשר רמות האסטרדיול גבוהות, מעגל זה מראה פעילות מוגברת תחת סריקות מוח.
מן הצד המשלים, אזורים המזוהים עם פעילות מוגברת כתגובה לגירוי בעת כניסה למצבי לחץ וחרדה כמו ההיפותלמוס, ההיפוקמפוס, האמיגדלה וה-ACC הראו פעילות מוחלשת.
אסטרדיול מעלה את כמות ההורמון דופמין במוח, וממחקרים נמצא כי הורמוני שחלה מעורבים ברגישות של מערכת התגמול במוח לנוכח סמים וכסף.
היחסים בין המערכות מורכבים ומשתנים בין שלבי המחזור השונים, אך הצד השווה ביניהן הוא שעלייה בכמות האסטרדיול מעלה את הרגישות לצריכת סמים וקבלת כסף, ואילו עלייה ברמות הפרוגסטרון מפחיתה את הרגישות.
ישנו חוסר בספרות רחבה על השפעת הורמוני שחלה על זיהוי רגשות ואמפתיה, אך ממספר מחקרים עולה כי הורמונים אלה מעורבים בפונקציות חברתיות רבות הכוללות הערכה של רגשות הזולת ותחושת הזדהות עם האחר.
נמצא כי לרמת האסטרדיול יש יחס הפוך ליכולות זיהוי הרגשות של הזולת.
בנוסף על כך נמצא כי תנודות במספר הקולטנים (ER) לאסטרדיול, הנובעות מהבדלים גנטיים, מעורבות בתהליכים חברתיים אלה.
כמו כן במחקר אשר נתן לגברים מנת אסטרדיול נמצא כי חלה עלייה בתגובות האוטונומיות לכאב אדם אחר מה שמעיד כנראה על מעורבות גם במנגנון תחושת האמפתיה.
השפעות על העדפת בני זוג
אחד הנושאים הנחקרים ביותר בתחום של התנהגות חברתית תלוית הורמוני המין הוא התנהגויות הקשורות לרבייה.
אחד הממצאים המתוקפים ביותר הוא שינויים בהעדפות בבחירת בני זוג.
נמצא כי כאשר רמות האסטרדיול והטסטוסטרון בגוף האישה גבוהות, ישנה העדפה גבוהה באופן מובהק למאפיינים גבריים הכוללים גוף ותווי פנים גבריים, כמו גם לגון קול גברי, לריחות גבריים ולהתנהגות הנחשבת גברית.
ישנם חוקרים התולים זאת בצורך בתמיכה חברתית, במהלך ההיריון או במצב בו הגוף מתכונן להיריון במהלך השלב הלוטאלי.
כתוצאה מכך ישנם שינויים בהעדפה לתכונות בן הזוג לאורך המחזור, בהתאמה לשינויים בהורמוני המין המווסתים את ההתנהגות החברתית במהלך המחזור.
נמצא כי אסטרדיול מגביר את הרגישות לגירוי מיני או גברי.
במחקרים נמצאה קורלציה חיובית בין רמות האסטרדיול לבין תגובות קליפת המוח הארובתית-מצחית, אזור האחראי בין היתר על הגברת העוררות הפיזיולוגית ולתחושת חיבה בחשיפה לפנים גבריות.
יתר על כן נמצאה עלייה בתגובתיות ה-PCC, אזור הנמצא באזורים לימביים שמזוהה עם הגברת המוטיבציה והקשב, שכנראה אחראי על הגברתם לנוכח פנים גבריות.
בנוסף לשניים האחרונים נצפתה גם עלייה ברגישות מערכת התגמול לנוכח גירויים מסוג זה.
הגברת אזורים אלו כתגובה לגירויים גבריים או מיניים חשובה ליזימה של אינטראקציות חברתיות, ומאפשרים את התנודתיות בהעדפות תכונות בן זוג, בתחושת שביעות רצון, ובחשק המיני לאורך המחזור החודשי.
אצל נוטלות גלולות התנודתיות בהעדפות בן הזוג נעדרת, או אף נוטה לגרום העדפה של תכונות נשיות אצל בן הזוג.
זאת כנראה כתגובה לדיכוי התנודות הטבעיות של הורמוני המין אסטרדיול ופרוגסטרון וכן לדיכוי רמות הטסטוסטרון.
נוסף על כך נצפתה ירידה בתגובתיות לגירויים מיניים בכלל, מה שיכול להוות הסבר ביולוגי לירידת הליבידו אצל נוטלות גלולות.
ברמה המוחית תגובתיות האינסולה הפנימית, אזור המזוהה עם כימות התגמול בעקבות גירוי מיני, ותגובתיות הפיתול הקדם מרכזי (precentral gyrus), אזור בקליפת המוח המעורב בהעלאת העוררות הפיזיולוגית בעקבות גירוי מיני, ירדה משמעותית אצל נוטלות גלולות.
בהתאם לירידה בפעילות, נשים המפסיקות ליטול גלולות במהלך הנישואים נוטות יותר לדווח על חוסר שביעות רצון מבן זוגם, במקרה שהוא יחסית לא מושך מינית, ולהפך כאשר הוא יחסית גבר מושך, ביחס לנשים אחרות.
בנוסף לכך נטילת גלולות עלולה לגרום להגברת קנאה ולהפחתת התנהגות המושכת את בן הזוג, להפחתת שביעות רצון מינית ומשיכה לבן הזוג.
יתר על כן נצפתה ירידה ברגישות הסטריאטום למתן אוקסיטוקצין בזמן צפייה בתמונות בני הזוג של הנשים, ירידה המתבטאת בירידת הרגישות של מערכת התגמול לנוכח מראה חיצוני של בן הזוג, מה שיכול להוות את המנגנון לירידה בשביעות הרצון ממנו.
הרגישות אצל נוטלות גלולות לנוכח פני תינוק חמוד דווקא עלתה.
תגובה בעלת דפוס דומה לזו נצפתה אצל אבות אשר אצלם רמות הטסטוסטרון היו נמוכות, דפוס זה יכול לגרום להגברת התנהגות הורית כלפי התינוק.
במקרים בהם ישנה מוטציה על כרומוזום X המונעת ייצור של קולטנים להורמונים אנדרוגנים כגון טסטוסטרון, עוברים בעלי גנוטיפ זכרי XY יבטאו פנוטיפ חיצוני נקבי זאת כיוון שהאנדרוגנים הגורמים לעובר להתפתח למערכת זכרית אינם נקלטים.
לתופעה זאת קוראים תסמונת חוסר הרגישות לאנדרוגנים באופן מוחלט.
עם זאת הורמונים אנטי מולרייאנים הגורמים לעצירת ההתפתחות העוברית לעבר מערכת נשית כן נקלטים בתאי העובר, וכתוצאה מכך העובר לא יפתח אברי מין פנימיים נשיים.
האנדרוגנים המשוחררים אשר לא נקלטים בתאי המטרה משמשים כחומר מוצא לאנזים ארומטאז, ובאמצעותו יעברו ארומטיזציה לעבר אסטרוגנים.
אסטרוגנים אלו אחראים על התפתחות מאפיינים נקביים משניים עם ההתבגרות, לחוסר צמיחת שיער גוף ולפיתוח שד כך שעל אף הגנוטיפ הזכרי נראים הלוקים במחלה באופן חיצוני כנקבות.
אי לכך אחת האפשרויות לאבחן את התסמונת היא באמצעות בדיקת הורמונים, כיוון שלסובלים מן המחלה יש כמויות של אסטרדיול ושל טסטוסטרון מעל לנורמה.
התסמונת אי-רגישות לאסטרוגנים מתרחשת כתוצאה ממוטציה הפוגעת בפעילות הקולטנים לאסטרוגנים ER.
בעקבות המוטציה אין האסטרוגנים יכולים לפעול את פעולתם הביולוגית ולכן התופעה מלווה בעקרות.
כיוון שאין האסטרוגנים קובעים את מין העובר אלא רק אנדרוגנים והורמונים אנטי מולריאנים בשילוב עם החלבון DTF המחלה פוגעת הן בזכרים והן בנקבות.
לקויות רבות נצפו אצל הלוקים בתסמונת, ביניהן ניתן למנות: אי עצירת הצמיחה לגובה, צפיפות עצם אנורמלית, אקנה חמורה בפנים וחוסר בסממני מין משניים.
תסמונת זו נדירה ביותר והיא מורשת בצורה אוטוזומלית רצסיבית.
נושאי המוטציה אינם פוריים ובספרות המחקרית ישנם רק שלושה דיווחי מקרה על חמישה פרטים.
סכיזופרניה היא הפרעה נפשית כרונית, השייכת לקבוצת ההפרעות הנפשיות הפסיכוטיות.
הפרעה זו מתאפיינת בהזיות, מחשבות שווא, הפרעות בארגון הדיבור והחשיבה, צמצום רגשי, פגיעה בהנאה ובכוח הרצון והיוזמה (initiative), בעיות קוגניטיביות (בזיכרון, קשב, פונקציות ניהוליות וכו'), התנהגויות מוזרות המוסברות על ידי החוויות הפנימיות החריגות (ההזיות, מחשבות השווא) ועל ידי שיבושי מערכות בקרה (קוגניטיביות), קשיים תפקודיים רבים בתחום התעסוקתי והחברתי.
ישנם הבדלי מגדר שתוארו עוד בתחילת המאה ה-19 ורלוונטיים גם כיום, אשר מקושרים להבדלים ברמות האסטרדיול הטבעיות בין גברים לנשים.
ישנו סיכוי נמוך יותר לנשים עד גיל הבלות ללקות במחלה, וכן הנשים אשר לקו עד גיל הבלות סובלות מתסמינים פחותים ביחס לגברים.
דבר זה מתבטא בין היתר בירידה תפקודית מופחתת, אחוז הנישואין גבוה יותר, משך האשפוז קצר יותר ומספר האשפוזים קטן יחסית.
ככל הנראה הגורם הסיבתי לדבר הוא הרמות הגבוהות של האסטרדיול בתקופה זו, אשר בעודף תורמות למנגנונים המווסתים את ההתנהגות הפתולוגית, ומנגד בחוסר מקנות פגיעות יתר למחלה.
נשים מתאשפזות יותר סביב זמן קבלת הוסת, זמן אשר מאופיין ברמות אסטרדיול נמוכות.
והתסמינים הפסיכוטים נמצאו ביחס הפוך לרמות האסטרדיול.
המנגנונים המוצעים להסבר התופעה מתבססים על המצאות נרחבת של רצפטורים לאסטרוגן באזורים קריטיים במחלת הסכיזופרניה, כאשר ההשערה היא שהאסטרדיול באמצעות היקשרות לרצפטורים אלו מווסת את ההפרעה לתפקוד אזורים אלו.
אפילפסיה וסתית היא תת-סוג של אפילפסיה, מחלה נוירולוגית כרונית המאופיינת בהתקפי פרכוס חוזרים ונשנים.
מחלה זו כתת-סוג של אפילפסיה תוארה כבר ביוון העתיקה, כאשר היא כוללת רק נשים אשר הגירוי להתקפים שלהן קשור במחזור החודשי.
נשים שיש להן אפילפסיה וסתית רגישות, בדרך כלל לשינויים הורמונליים אנדוגניים.
לגירוי התקפים זה יש מתאם סטטיסטי מובהק לרמת אסטרדיול/אסטרוגן וליחס ביניהם.
המנגנון המוצע לסיבת המחלה קושר בין המערכת הגבארגית, אשר לרוב מאפיינת בעיכוב ירי נוירונלי, לאסטרדיול.
זאת משום שאסטרדיול ידוע כמדכא את המוליך העצבי GABA וכתוצאה מכך הוא מסווג כמעורר הצתה ויריות אפילפטיות.
פקקת ורידים המחלה המאופיינת בהיווצרות קרישי דם שלא לצורך בתוך מערכת הוורידים בגוף.
וקרישי דם בוורידים אלו פוגעים בהספקת הדם המובל בורידים, ובתפקוד איברי היעד.
נוסף לכך חלקים מקרישי דם אלו עלולים להיסחף עם זרם הדם לאיברים חיוניים כמו הלב, המוח, והריאות.
ידוע בספרות כבר שנים רבות כי מתן אסטרדיול באופן חיצוני כמו בצורת טיפול הורמונלי לאחר גיל הפוריות, טיפול לשינוי מין או בצורת גלולות מעלה סיכון לפקקת ורידים, דבר זה תוקף על ידי מטא-אנליזה אף לגלולות מן הדור השלישי.
המנגנון בו האסטרדיול גורם לכך ככל הנראה קשור לכך שההורמון מעלה את רמות גורמי הקרישה בדם, ומוריד את רמות נוגדי הקרישה.
לנשים טרנסיות אשר בעלות זהות ביולוגית זכרית מוצע לקחת טיפול הורמונלי הכולל לרוב שילוב של הורמונים אסטרוגנים וחוסמי טסטוסטרון.
זאת על מנת לגרום לשינויים פיזיולוגים, התורמים להתאמה המגדרית של הפרט.
השפעות הטיפול מתבטאות באופן הדרגתי על פני חודשים ושנים וכוללות: הפחתת הקשיחות העורית, שינוי ריחות הגוף, הגדלת החזה, התפתחות התפלגות שומן נשית, שינוי מראה הפנים, הקטנת מסת השריר והכוח הפיזי, שינוי בסמיכות שיער הראש, הפחתה במספר, משך ונוקשות הזקפות ושינויים בדפוסי הליבידו .
עם זאת ישנם סיכונים רבים הכרוכים בהליך: ישנם סיכויים לפגיעה משמעותית בתפקודי הכבד, לעליה בלחץ הדם ובקרישיות הדם, לסיכון מוגבר לשבץ וסכרת, מופיעה ירידה בפוריות בחלק מהמקרים בעקבות הטיפול מתרחשת עקרות.
פסיכוזה שלאחר לידה היא הפרעה נפשית המאופיינת בסימני פסיכוזה אצל האם לאחר הלידה.
התסמונת מתוארת על ידי הופעת תסמיני דיכאון, מחשבות שווא ומחשבות של האם לפגוע בעצמה או בתינוק.
ההנחה היא שהפסיכוזה היא למעשה אפיזודה של הפרעת מצב רוח דו-קוטבית או דיכאונית.
לרוב הסובלות מן המחלה מדווחות תחילה על עייפות, נדודי שינה וחוסר רוגע, לעיתים מופיעים התקפי בכי ותחושת אי יציבות רגשית כללית.
לאחר מכן מתפתחת פסיכוזה הכוללת פרנויה, בלבול, התנהגות חסרת סדר ומשמעות, אמירות לא רציונליות ודלוזיות הקשורות למצב בריאותו של התינוק ולרווחתו.
לעיתים יש מחשבת שווא שהתינוק בעל מומים.
לעיתים המטופלות מכחישות את הלידה, ומציינות כי הן לא נשואות או בתולות.
לעיתים יש הזיות שמיעה המורות לאם להרוג את התינוק או את עצמן.
כמו כן מתוארות תלונות על חוסר יכולת ללכת, לעמוד או לנוע.
רמות ההורמונים האסטרוגנים ובכללם אסטרדיול עולות בסמוך ללידה לרמות גבוהות בהרבה מהתקופה הלא הריונית, מקור אסטרוגנים אלו מצוי בשליה המזינה את העובר, אשר מפרישה אותם לגוף האם.
בתהליך הלידה לאחר צאת התינוק נפלטת השליה, ועם תהליך זה יורדות בצורה חדה רמות ההורמונים האסטרוגנים.
לכן מנגנון אפשרי לסיבת התפתחות הפסיכוזה שלאחר לידה, ולשאר הבדלי מצב רוח קיצונים שמאפיינים תקופה קריטית זו, הוא השינויים ברמות הורמונים אלו.
ואכן מחקרים קליניים הראו כי מתן אסטרדיול לאחר הלידה מקטין את התסמינים הפסיכוטיים אצל נשים הלוקות בפסיכוזה לאחר לידה.
דבר זה מחזק את ההשערה כי הירידה בכמות האסטרוגנים היא העומדת בבסיס הביולוגי ליצירת הפסיכוזה ככל הנראה בעקבות השפעת האסטרדיול על המערכת הסרוטונרגית, מערכת ביוכימית במוח אשר מעורבת בפסיכוזה שלאחר לידה, אשר ידוע כי האסטרדיול משפיע על פעילותה.
במקרים בהם יש לאישה הרוצה להיכנס להריון בעיות בהליכי הביוץ מסיבות הורמנליות במקרים רבים פתרון אפשרי הוא שימוש בחומרים משרי ביוץ.
אחד החומרים הנפוצים בתחום הוא קלומיפן ציטרט, חומר החוסם את הקולטנים במוח האישה לאסטרוגנים וביניהם לאסטרדיול, ובכך גורם לשחרור מוגבר של FH ו-FSH המשפעלים את תהליכי הביוץ.
בנוסף במקרים בהם הסביבה הרירית של צוואר הרחם אינה מספיק מפותחת, ניתנים גם הורמונים אסטרוגנים על מנת לפתח את הרירית, ובכך לסייע להליך הקליטה של תאי הזרע.
במקרים בהם נצרכת הפריה חוץ גופית לעיתים ניתן טיפול הורמונלי לפני שאיבת הביציות, המשתמש בתרופות המדמות הורמונים גונדוטרפינים.
תרופות אלו גורמות להשראת ביוץ באופן מלאכותי על השחלות בצורה בה יותר מזקיק אחד יחל בהליך ההבשלה.
בשל השימוש בתרופות משרות ביוץ עלול להתרחש הליך פתלוגי הנקראת תסמונת גירוי יתר שחלתי (OHSS – Ovarian Hyper Stimulation Syndrome).
תסמונת זו מתרחשת כתוצאה מגירוי יתר של השחלה לצורך הגברת מספר הביציות, באופן בו קיים מספר רב של זקיקים אשר כל אחד מהם מפריש אסטרוגנים ומביא למנגנון פתולוגי שבו קיימת עליה בחדירות הנימים, אובדן נוזל לחלל הבטן, היווצרות מיימת וסיבוכים נוספים.
גורם סיכון למחלה הוא רמות גבוהות של אסטרדיול לאחר מתן חומרים משרי ביוץ.
את האסטרדיול גילו במקביל החוקרים אדוארד אדלברט דויזי, ביוכימאי אמריקאי מאוניברסיטת אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בשיתוף עם אדגר אלן ביולוג אמריקאי מאוניברסיטת מיזורי, והחוקר הנאצי אדולף בוטנאנדט, אשר קיבל על תגליתו פרס נובל לכימיה לשנת 1929.
בתחילת המאה העשרים ביולוג בשם אדגר אלן חקר את מחזור הייחום בעכברים, כבר אז הצטבר ידע רב על השינויים המתרחשים ברחם לאורך הייחום מה שהכין את הקרקע לתגלית הורמוני המין.
באחד הימים הבחין אלן כי קיים קשר בין שינויים בזקיקי השחלה ובתריסריון, לבין שינויים היסטולוגים ברחם של עכברות.
אי לכך הניח אלן כי השחלות מפרישות הורמונים.
כדי לבחון את הרעיון, הלך אלן למפעל לאריזת בשרים והשיג זקיקי שחלה של חזירים.
את הנוזל המצוי בזקיקי השחלה הוא חילץ מן הזקיקים, ולאחר מכן הוא הזריק את החומר לעכברים וחולדות שטרם התבגרו מינית.
מאוחר יותר הבחין אלן כי בעקבות ההזרקה הרחם של המכרסמות עורר בצורה המאפיינת את תהליך ההתבגרות המינית.
ממצא זה אישש את ההנחה כי קיימים הורמונים המווסתים תהליכים מיניים המופרשים מהשחלה.
אלן ניסה לזקק מנוזל הזקיקים את החומר הפעיל, קרי את ההורמון, אשר גורם לשינויים שנזכרו לעיל, אך עבודתו זו לא נשאה פרי.
אלן פנה אל שכנו הביוכימאי אדלברט דויזי עם בעיית הזיקוק.
דויזי באותו הזמן התעסק בזיקוק אינסולין, אך אלן הצליח לשכנע אות לקחת על עצמו את הניסיון לבודד את ההורמונים השחלתיים.
במחקרו דוזי נתקל בעבודתם של החוקר הגרמני-ישראלי ברנרד צונדק ושותפו למחקר סלמאר אסחיים , אשר גילו כמות גדולה של חומרים אסטרוגניים בשתן של נשים הריוניות.
דויזי הבין כי מחקר המבוסס על בידוד הורמוני המין יתאפשר ביתר קלות אם יעבור ממחקר של נוזל הזקיקים השחלתיים של חזירים למחקר של שתן נשים הריוניות.
בעזרת שיתוף פעולה עם אחות חדר לידה, השיג דוייזי מספיק דגימות שתן כדי לבצע חקר מדעי.
בשנת 1929 לאחר רכישת ציוד מעבדה יקר ערך, וחמש שנים של פיתוח מנגנון רב שלבי לזיקוק חומרים, הצליח דויזי להפיק קריסטל של אסטרון טהור.
באותה העת הוא קרא לחומר שגילה בשם "תיהלין" (theelin), ומסר על כך הרצאה בפני חברי הקונגרס הבין לאומי השלוש עשרה לפיזיולוגיה.
חודש לאחר מכן, באופן בלתי תלוי פרסם החוקר אדולף בוטנאנדט מאמר בו הראה כי הצליח לבודד אסטריול טהור מה שהוביל את ועדת פרסי נובל להעניק לו בשנת 1939 יחדיו עם לבוסלב רוז'יצ'קה על זקוק הטסטוסטרון והאסטרוגנים.
בעוד מדויזי נמנעה הכרה זאת.
דויזי המשיך בחקר הורמוני המין גם לאחר זיקוק האסטרון, ובשנת 1931 הוא הצליח לבודד את האסטריול וקרא לו "תילול" (theelol).
עד לגילוי האסטרדיול לקחו עוד כמעט עשר שנים כך שרק בשנת 1940 בודד דויזי, בעזרת קולגות נוספים, את האסטרדיול ונתן את השם דיהידרותיהלין (dihydrotheelin).
אסטניסלאו באזורה אי ברונט (בקטלאנית: Estanislau Basora i Brunet; 18 בנובמבר 1926 בברצלונה שבספרד – 16 במרץ 2012) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי, שנודע בשל תקופתו בברצלונה.
באזורה שיחק בעיקר בעמדת הקיצוני.
ב-1974, בעת חגיגות 75 שנה להקמת המועדון, נכלל באזורה ברשימת 11 השחקנים הטובים ביותר במועדון אי פעם.
באזורה שיחק במדי נבחרות ו.
במונדיאל 1950, במדי נבחרת ספרד, הבקיע חמישה שערים.
באזורה החל לשחק כדורגל בקולוניה ואי, שכונת הולדתו, ומאוחר יותר עבר לקבוצה של העיירה הקטלאנית סוריה.
כעבור שלוש שנים הצטרף לברצלונה.
במשך 12 שנים בברצלונה כבש 153 שערים ב-373 משחקים בכל המסגרות.
הוא היה משחקניה החשובים של הקבוצה באחת מהתקופות המוצלחות ביותר שלה, לצד שחקנים כגון מריאנו מרטין, ז'וזפ גונסלבו, אדוארדו מנצ'ון וססאר.
עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות לה ליגה תחת אימונו של אנריקה פרננדס.
ב-1949, בגמר הגביע הלטיני, הבקיע את שערה הראשון של קבוצתו, שניצחה את ספורטינג ליסבון 2-1. עונת 1950/51 הייתה המוצלחת ביותר עבורו - באזורה הבקיע 16 שערים ב-30 הופעות.
בעונת 1951/52 זכתה הקבוצה בחמישה תארים בעזרת שורת ההתקפה המפורסמת שלה, שכללה את באזורה ולאזלו קובאלה בין היתר.
בגמר גביע הגנרל של אותה עונה הבקיע את השער הראשון, שעזר לקבוצתו לנצח 2–4 את ולנסיה.
בגיל 32, בשנת 1958, החליט לפרוש ממשחק מקצועי.
במשחקו האחרון בקאמפ נואו במסגרת חצי גמר גביע הגנרל, הבקיע באזורה צמד, וכשהוחלף זכה לקימת כבוד על כל תרומתו למועדון.
בסך הכול, זכה עם ברצלונה ב-4 אליפויות ו-4 פעמים בגביע הגנרל.
בין 1949 ל-1957 הופיע באזורה ב-22 משחקי של נבחרת ספרד, בהם הבקיע 13 שערים.
במשחק בכורתו ב-12 ביוני מול נבחרת אירלנד הבקיע את שערו הראשון.
שבוע לאחר מכן, במשחק שנערך בקולומב הבקיע שלושער תוך רבע שעה לשערה של נבחרת צרפת.
התקשורת הצרפתית כינתה אותו בשל כך "המפלצת של קולומב".
באזורה שיחק במדי נבחרת ספרד במונדיאל 1950 שנערך בברזיל.
באזורה שיתף פעולה בחוד ההתקפה עם תלמו סארה.
במשחק הפתיחה מול נבחרת ארצות הברית הבקיע צמד בתוך פחות מדקה.
במשחק השני הבקיע שער נוסף, ובשלישי בישל לסארה.
בשלב הבא של המונדיאל, במשחק מול נבחרת אורוגוואי הבקיע באזורה צמד נוסף.
בסוף הטורניר סיימה נבחרתו במקום הרביעי.
לצד משחקו בנבחרת ספרד שיחק באזורה גם בנבחרת קטלוניה בשנים 1948–1958. במדיה שיחק 6 פעמים והבקיע ארבעה שערים.
אסטרו-בוי הוא סרט גיבורי על אמריקאי-הונג קונגי בהנפשה ממוחשבת מ-2009 אשר מבוסס באופן רופף על המנגה היפנית "אסטרו-בוי" שנכתבה על ידי אוסמו טזוקה.
הסרט בוים על ידי דייוויד באוורס, נכתב על ידי טימותי האריס ודייוויד באוורס והופק על ידי מריאן גרגר וקזוקה יאקובי.
הסרט מספר את סיפורו של אסטרו בוי, אנדרואיד דמוי אדם, שנבנה על ידי דוקטור בשם טאנמה כמעיין תחליף לבנו המנוח.
את אסטרו בוי מדבב פרדי היימור ולצידו מדבבים ניקולס קייג', קריסטן בל, נייתן ליין, מאט לוקאס, ביל ניי, יוג'ין לוי ודונלד סאת'רלנד.
הסרט היה לכישלון קופתי גדול עם הכנסות של $44,093,014 בעוד תקציבו עמד על $65,000,000. הסרט לא זכה לתשבחות אלא לביקורות שליליות בעיקר.
הסרט עוקב אחר עלילות אסטרו בוי, ילד רובוט שנוצר על ידי המדען דוקטור טאנמה, שימלא את מקומו של טובי, בנו שנהרג על ידי רובוט מלחמה נסיוני.
ד"ר טאנמה קיווה שאסטרו בוי יוכל להחליף את בנו, אך גילה שלרובוט הקטן יש רצונות משלו.
ד"ר טאנמה לא יכל לשאת את העובדה שיש לרובוט הקטן רצונות ורגשות משלו, והחליט להיפטר ממנו.
אסטרו בוי בורח מהעיר, ומגיע לפני האדמה האמיתית.
פרדי היימור בתפקיד אסטרו בוי
ביל ניי בתפקיד ד"ר רובוצ'קי
דונלד סאת'רלנד בתפקיד הנשיא סטון
טוני מתיוס בתפקיד אבא של קורה
אל פנינג - בתפקיד גרייס
ניקולס קייג' בתפקיד ד"ר טאנמה
ב-1997 רכשת חברה "סרטי סוני" את זכויות ההסרטה של המנגה אסטרו-בוי מטזוקה הפקות בכוונה להפיק סרט לייב אקשן שיבוסס על המנגה, טוד אלקוט נשכר לכתוב את התסריט והחל לעבוד עליו אך בשנת 2000 הופסקה העבודה בעקבות הידיעה על סרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית" שהיה לבעל עלילה דומה.
בדצמבר 2001 שכרו אולפני סוני את אריק לייטון על מנת שיעזור לכוון את הסרט מלייב אקשן ל-CGI בעזרת חברת ג'ים הנסון ו-Angry Films בכוונה להפיצו ב-2004. ביוני 2004 הוחלף לייטון באנימטור גנדי טרטקובסקי ונשכר לסיים את הסרט ולכוון אותו לשילוב של לייב אקשן עם הנפשה ממוחשבת.
לאחר כתיבת התסריט היה אמור להיכנס הסרט להפקתו אך מכיוון שעזב טרטקובסקי את ההפקה לטובת בימוי סרט ב"אולפני האנימציה היתומים".
בספטמבר 2006 הוכרז כי חברת ההנפשה ההונג-קונגית "אימג' אנימציות" יפיקו סרט CGI במקום ההפקה המקורית וכי קולין בריידי יביים אותו.
ב-2008 הוחלף קולין בריידי בדייוויד באוורס בבימוי הסרט.
באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט לציון של 49% המבוסס על 132 חוות דעת עם דירוג ממוצע של 5.6/10 ונכתב עליו כי "אמנם זה לא סרט מקורי במיוחד ונראה שיש סדר יום פוליטי שעשוי להרגיז חלק מהצופים, אסטרו בוי יכול להתגאות בריגושים החזותיים שלו לצד קהל היעד שדמוגרפי שלו".
באתר Metacritic זכה הסרט לציון של 53 מתוך 100 המבוסס על 58 חוות דעת.
הסרט היה לכישלון קופתי גדול.
בסוף השבוע הראשון להקרנותיו דורג הסרט שישי בקופות עם הכנסות של $6,700,000 ולאחר מכן ירד למקום עשירי בקופות ושמר על מעמד זה במשך שלושה שבועות.
בסיום הקרנותיו בינואר 2010 הגיע הסרט לסכום מועט של $19,551,067 בלבד.
בסיכום הכנסות הסרט מכלל העולם הגיע הסרט לסכום מועט של $39,886,986 בעוד תקציבו עמד על $65,000,000.
תקוות מפיצי הסרט הייתה שהוא יצליח ביפן יותר מארצות הברית בשל כך שמקורות הסרט מגיעים משם אך היה לכישלון גדול ביפן והרוויח בסוף השבוע להקרנותיו רק $328,457, למרות זאת הוא זכה להצלחה רבה בסין.
אסטרו-בוי (קאטאקאנה: 鉄腕アトム, רומאג'י: Tetsuwan-Atomu) היא סדרת מאנגה ואנימה שנכתבה על ידי אוסמו טזוקה.
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיו של ילד-רובוט.
הסדרה נוצרה במקור כמאנגה בין השנים 1952 עד 1968 על ידי אוסמו טזוקה.
בין השנים 1963 עד 1966 נוצר עיבוד טלוויזיוני למאנגה אשר שודר במקור ביפן.
סדרת הטלוויזיה "אסטרו-בוי" משנות השישים הייתה למעשה סדרת הטלוויזיה היפנית הראשונה שאימצה את המראה והסגנון הייחודיים אשר בהמשך הפכו למראה הייחודים של סדרות האנימה.
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה בשווקים הבינלאומיים, לאורך השנים הופקו שתי סדרות המשך לאסטרו בוי - במהלך שנות השמונים ושוב בשנת 2003. כמו כן, בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט הקולנוע הראשון של אסטרו-בוי ושהופק באמצעות אנימציית מחשב (CGI).
בשנת 2014 שוחררה ביפן וניגריה סדרת אנימה בשם "אסטרו בוי הקטן" המיועדת לילדים בגיל הרך.
כמו כן, שוחררו מספר מאנגות ספין-אוף לאסטרו בוי, כגון אסטרו קאט (אטום קאט ביפן), המספרת על חתול שקיבל יכולות כמו של אסטרו בוי לאחר שחייזרים החזירו אותו לחיים בדרך זו לאחר שנדרס, והמאנגה פלוטו, המספרת על אויבו של אסטרו, פלוטו, שנוצר כדי להשמיד את הרובוטים החזקים ביותר בעולם.
דמותו של אסטרו בוי דורגה במקום ה-43 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
בשנת 2003 יצא מנגה מבוססת על אסטרו בוי בשם "PLUTO"
בשנת 2023 נטפליקס הוציאה סדרת אנימה בשם פלוטו אשר מבוססת על אסטרו בוי
אסטרו-בוי היא סדרה מדע בדיונית אשר מתרחשת בעולם עתידני בו אנדרואידים חיים לצד בני האדם.
הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיו של "אסטרו-בוי", רובוט רב עוצמה אשר נוצר על ידי מדען בשם ד"ר טאנמה כתחליף לבנו אשר נהרג בתאונת דרכים.
בגרסה המקורית של הסדרה משנות השישים, טנאמה מחליט להפטר מאסטרו-בוי על ידי מכירתו לקרקס-רובוטים.
במהלך אחת ההופעות באותו קרקס מושך אסטרו-בוי את תשומת-לבו של מדען אחר, פרופסור אוצ'אנומיזו (דוקטור אלפן/ אושיי מחוץ ליפן), אשר רוכש אותו מבעל הקרקס ומאמץ אותו.
פרופסור אוצ'אנומיזו מבין במהרה, כי על אף שאסטרו-בוי איננו אנושי, הוא ניחן בכישורים ומיומנויות ייחודיים ומסוגל לחוות רגשות אנושיים.
בגרסה של שנת 2003, הסיפור השתנה במקצת.
טוביו, בנו של טנמה, חי לבד בביתו עם הרובוטית שלו, נורה (שהייתה החברה היחידה שלו, נקראת רוביטה בגרסה היפנית), מכיוון שאביו היה עסוק בעבודה.
לאחר מספר ימים, אביו קנה לו אופניים עתידיים כמתנה, ולקח אותו למפעל 7, בו היו משמידים רובוטים ישנים ובונים דגמים חדשים.
מהר מאוד טוביו הבין שד"ר טנמה עומד להחליף את נורה בדגם חדש.
טוביו הזהיר את אביו אבל הוא הודיע לו שצריך להתקדם ולהיפטר מהרובוטים הישנים.