tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותן שנים לא הייתה מודעת לשימור מבנים היסטוריים, והמבנה נהרס על ידי הקרן הקיימת לא כל דיון.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הוכשר חלק מן החורשה כמגרש חניה זמני לשבע שנים לשימוש באי התיאטרון.
בפועל קיים המגרש הזמני כעשרים וחמש שנה, במהלכן עלו ונפלו תוכניות בנייה שונות במתחם החניון והחורשה.
בשנות התשעים של המאה ה-20 החליטה הרשות לפיתוח ירושלים להקים חניון תת-קרקעי ובו 600 מקומות שישרת את באי התיאטרון, במקום החניון שהיה במקום.
כדי לממן את הקמת החניון, הרשות ביקשה להקים 42 יחידות דיור יוקרתיות, שטחי מסחר ומועדון בריאות.
התוכנית זכתה להתנגדות מצד תושבים הגרים ליד החורשה, מצד המנהל הקהילתי גינות העיר והחברה להגנת הטבע ועמותת אדם טבע ודין.
אולם בנובמבר 2002, החליטה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה ירושלים לדחות בקשה לדיון חוזר בתוכנית, שהגישו המשרד לאיכות הסביבה, משרד הבריאות, משרד התיירות והתוכנית אושרה.
מתנגדי התוכנית עתרו לבית משפט לעניינים מינהליים בבקשה להורות לוועדה המחוזית לקיים דיון מחודש בהתנגדות לתוכנית.
המתנגדים, אף הקימו עמותה לצורך ניהול המאבק - "עמותת ידידי חורשת הירח".
במאי 2004, הסכימה הוועדה המחוזית לקיים דיון חדש בהתנגדויות.
גם לאחר דיון נוסף נדחו כל ההתנגדויות ו-2006 פורסם מכרז להקמת הפרויקט.
ב-2009, זכתה חברת הנדל"ן "האחים חסיד" במכרז, הפרויקט זכה בשם "משכנות התיאטרון".
לאחר שזכתה במכרז ביקשה החברה לבצע שינויים בתוכנית, באמצעות הליך של בקשה להיתר עם הקלות.
במקביל, גם הגישה בקשה לשינוי תוכנית בניין עיר התקפה על החלקה, לבנות מלון בן 90 חדרים ותוספת שטחים עבור בניית 4 יחידות דיור נוספות.
באפריל 2019 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובניה את הקמת המלון הכולל כ-76 חדרים ו-42 יחידות דיור, בשילוב שטחי מסחר ולשטח ציבורי פתוח.
רק לאחר מאבקים ציבוריים של תושבי השכונה ופעילי איכות הסביבה, הוכרז החלק שנותר מהחורשה כאתר טבע עירוני בשנת 2017. בחורשה מתקיים מגוון עצום של פרחי בר וציפורים.
החורשה שעמדה בסכנה מתמדת להפוך קורבן לפיתוח עירוני הפכה מוקד פעילות ועניין של גורמים סביבתיים, שבשילוב פורום תושבים פעילים מובילים מהלך לשמירה על הצביון המיוחד של החורשה.
יוזמות אלו כוללות פעולות של קצירת עשבים למניעת שריפות, עידוד קינון של ציפורים על ידי הנחת תיבות קינון, סידור שבילים ופינות ישיבה.
חורשת הירח משמשת כנושא ביצירות אומנות, בין היתר בשירים של המשורר עמיחי חסון ובציורים של הצייר מארק ינאי.
ח'רבת ארזה (נחל כוס ויער גילה)
ח'רבת ארזה הוא אתר הטבע הקהילתי הגדול ביותר בירושלים, שטח האתר משתרע על יותר מ-30 דונם והוא מהווה ראה ירוקה המשמרת את חיבור שכונת גילה למסדרון האקולוגי של פיתחת נחל רפאים.
האתר שמר על הנוף הבתולי של הרי ירושלים והמגוון הביולוגי העשיר - טראסות חקלאיות לצד עצי בוסתן, בתה עשירה יחד עם עצי חורש טבעי.
במקום ישנה פעילות קהילתית, לצד פעילות חינוכית ענפה בהובלת מרכז החדשנות החינוכי - 'חוות דעת' - המרכז הירושלמי ללמידה חוץ כיתתית.
האתר הוקם על ידי תושבים מתנדבים משכונת גילה בהובלת מוישי פרידמן, יחד עם מנהל קהילתי גילה ובית ישראל-קבוצת רעות.
עם השנים האתר אומץ ונתמך על ידי עיריית ירושלים ואגף חברה, והוקם בו מרכז החדשנות 'חוות דעת' השייך למנהל חינוך ירושלים (מנח"י).
יער גילה הוא האזור הרחב ביותר מבין האתרים.
הוא גולש משולי שכונת גילה שבה הוא גובל עם נחל כוס.
היער הוא תוצאה של פעולות נטיעה אינטנסיביות מעשה ידי אדם ומגוון העצים בו כולל אורן ירושלים, ברוש מצוי ועצי זית.
ביער ניתן למצוא בעלי חיים מקומיים ובהם תן זהוב, שועל מצוי, צבי ארץ ישראלי וחוגלה, ביער נתגלו אתרי קינוי של בז מצוי.
נחל כוס, הוא אחד מיובליו של נחל רפאים.
הנחל יורד מכוון גילה לגן הטכנולוגי מלחה.
הנחל נקרא על שם כוס החורבות שפרטים ממנו מקננים בנחל.
ערוץ הנחל הוא כמיקרוקוסמוס המייצג ומכיל בתוכו את הנופים האופייניים להרי ירושלים, בסמוך למעלה הנחל מצויים שרידיה של מצודת דרכים ממנה נותרו מבנה קמרונות בנוי אבני גזית.
במורד חורש, כרמי זיתים מעובדים על ידי חקלאים מהכפר שרפאת, בכל סתיו נערך בנחל מסיק זיתים חגיגי.
בין הזיתים מצויים שרידים של מדרגות חקלאיות ושומרות עתיקות, בין הבודדות שנותרו בתחום העיר.
בין הזיתים נמצאות שקדיות ענק.
בערוץ הנחל ניטע -בתקופת המנדט- יער אורנים עבות.
אחד המאפיינים הגאולוגיים הייחודיים לנחל היא כיפת כוס שהיא כיפת קירטון במרכז אגן נחל כוס.
על הכיפה גדלים עוזרר חד-גלעיני, עצי תאנה, אלה ארצישראלית, וזית, על הכיפה פורחים באביב מרבדי פריחה של דבורנית שחומה ושיחי קורנית.
בחודשי האביב והקיץ משמשת הכיפה כמקום הזדווגות לאלפי פרפרים וחיפושיות פרת משה רבנו.
הר הממוקם מדרום לשכונת רמות בירושלים, ומצפון לעמק הארזים ומשמש שטח מחיה של עדר צבי ארץ ישראלי.
שטח מצפה נפתוח נכלל מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 בתוכנית פיתוח להרחבת שכונת רמות.
בשנת 1998 הגיש מינהל מקרקעי ישראל לאישור תוכנית פיתוח להקמת הקמת 2,000 יחידות דיור במקום.
בספטמבר 2003, המליצה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה למועצה הארצית לאשר את התוכנית ולדחות את ההתנגדויות הרבות שהוגשו לה.
לתוכנית הוגשו למעלה מ-4,200 התנגדויות.
מצפתל הוא אתר טבע על הגבעה שבין שכונת תלפיות מזרח לבין ארמון הנציב ושכונת ג'אבל מוכאבר.
מהגבעה נשקף נוף למדבר יהודה כולל הרי מואב, ים המלח, הרודיון, אגן העיר העתיקה והר הבית.
בסתיו מכוסה הגבעה מרבד חצבים ובחודש פברואר היא מכוסה במרבדי תורמוס ההרים.
חברי מכינת בית ישראל וכפר הסטודנטים של ארמון הנציב מטפחים את המקום מאז 2017 והקימו במקום ספסלי תצפית ופרגולת עץ.
במצפתל מתקיימת גם פעילות קהילתית ענפה:
פעילות למשפחות בכל יום ראשון בשעה 16. סיירת נוער שכונתית, כיתות לימוד בטבע ופסטיבלים שנתיים.
בקצה הצפוני של בית צפאפה לצד כביש ברעם וישיבת איתרי, היה אתר טבע עירוני ובו פריחה עונתית של חלמוניות צהובות לצד כרכומים לבנים וסתווניות ירושלים.
בחורף 2024 האתר נהרס לטובת הקמה של חניון אוטובוסים.
טבעול (בכיתוב לועזי: Tivall) היא חברה ישראלית להנדסת מזון, אחת המובילות בעולם בתחום פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרי מזון צמחוניים וטבעוניים.
החברה נוסדה ב-1986 בקיבוץ לוחמי הגטאות, וב-1995 נרכשו 58% ממנה על ידי חברת אסם השקעות.
במרץ 2010 הושלמה רכישת החברה על ידי אׂסם.
אחזקות הקיבוץ בחברה נמכרו לאׂסם ב-462 מיליון ש"ח ששיקפו שווי שוק של 1.1 מיליארד ש"ח לחברה.
מפעלי הייצור של טבעול נמצאים בישראל ובצ'כיה.
היא משווקת בבריטניה, הולנד, גרמניה, שוודיה, איטליה ובלגיה.
החברה רשמה פטנטים עולמיים בתחום המזון.
בתחילת שנות השמונים הקימה משפחת פרנקנטל את חברת "פדקו", שייצרה מוצר סויה חדשני בשם "טבעול".
אבי הרעיון היה טכנולוג המזון ד"ר מיכה שמר.
החברה פיתחה אותו לייצור תעשייתי והוא נרשם כפטנט עולמי.
בשנת 1985 נמכר "טבעול" לקיבוץ לוחמי הגטאות.
החברה נוסדה בסנדלרייה של קיבוץ לוחמי הגטאות על ידי שמר וחבר הקיבוץ (ולימים מנכ"ל אׂסם) אביעזר (גזי) קפלן.
בשנת 1989 העסיק המפעל של טבעול כ-150 עובדים שעבדו בשלוש משמרות.
בתקופה זו עלה הביקוש בישראל למוצרי טבעול על ההיצע.
בעקבות הצלחתה של טבעול, שמכרה בשנת 1988 כ-400 טון בחודש של מוצרים צמחוניים, הקימה חברת עזרא ובניו בשותפות עם זאב טנא את חברת טיוונביל שייצרה מוצרים דומים תחת המותג "צמחון".
בתחילת 1990 רכשה טבעול את המוצר והתחייבה להעסיק את טנא במשך חמש שנים בתמורה לסגירת החברה, דבר שביסס את טבעול כמובילה בתחום פיתוח המזון הצמחוני בישראל.
בדצמבר 1989 הקימה טבעול עם קיבוץ אילון את חברת "שף הים" לשיווק משותף של התוצרת הצמחונית של טבעול ותוצרת הדגים של קיבוץ אילון תחת השם "ים-ים".
המיזם המשותף לא צלח, ובשנת 1993 עזבה טבעול את השותפות והמותג בבעלות קיבוץ אילון המשיך לייצר ולמכור תוצרת צמחית מתחרה לטבעול.
בשנת 2010 מכר קיבוץ לוחמי הגטאות את "טבעול" לחברת אסם.
ביולי 2019 החליטה נסטלה-אסם להעביר את המפעל למתקני אסם בקריית גת.
לצורך כך, חתמה הנהלת החברה על הסכם עם 170 עובדי טבעול, המאפשר להם להיקלט בשאר מפעלי החברה או לפרוש בתמורה לפיצויים מוגדלים.
מבחר מוצרי החברה כולל "שניצלים", הבולט והמוכר שבהם הוא שניצל תירס, "המבורגר" ו"נקניקיות" צמחוניים בטעם בשר, "שווארמה" צמחונית וארוחות מוכנות כמו פסטה עם רוטב בולונז מבוסס על סויה ותבשילים שונים בהם מחליפים נתחי סויה מעובדים נתחי בשר.
לחלק מהמוצרים משווקות גם גרסאות מופחתות קלוריות.
לחברה גם מוצרים על בסיס ירקות כמו שניצל ירקות (תירס, אפונה, גזר, תרד), קציצות תרד, ונגיסי גבינה וירקות.
כל המוצרים נמכרים קפואים או מצוננים וניתנים לחימום והכנה בתנור אפייה, במיקרוגל או בטיגון.
החברה מציגה עצמה כיצרנית של "מוצרי מזון מוכנים מן הצומח", אך חלק ממוצרי החברה מכילים רכיבים מן החי, כמו חלבון ביצה או גבינה.
מוצרי החברה המוכנים מן הצומח ומתאימים לטבעונים, כמו "טחון מן הצומח", "חטיפי כרובית", ומוצרים נוספים, מסומנים בתווית של עמותת "Vegan Friendly".
מעבר לכשרות הרבנות הרגילה, מוצרי טבעול גם בהשגחת בד"ץ מחזיקי הדת ובד"ץ שארית ישראל.
תחת המותג "טבעול" משווקים בישראל גם מוצרים של חברת "נסטלה", המיוצרים בשווייץ, כגון לזניה קפואה להכנה בתנור.
בספר הילדים "אל תדאגי רותי" מאת דויד גרוסמן הוצג שם החברה לשם נרדף לשניצל צמחי.
כאשר מתוארים פרורי הלחם על השניצל בספר כמזון מועדף לאריות.
טַבָּעוֹנִים (שם מדעי: Amphisbaenia, מכונים גם לטאות תולעת), הם תת-סדרה של קשקשאים הדומים לתולעים.
הטבעונים חסרי גפיים למעט הביפדיים שהם בעלי רגליים קדמיות.
אורכם נע בין 10 ס"מ למטר, הגם שרובם אינם ארוכים מ-18 ס"מ.
הם בעלי עיניים קטנות לא בולטות והזנב שלהם מעוגל בקצהו כמו הראש, כך שקשה לצופה להבדיל בין הראש לזנב.
בנוסף, הם בעלי יכולת לזחול קדימה ואחורה.
הם מצויים בעיקר באפריקה ובאמריקה הדרומית, אך יש מינים גם בפלורידה, מרוקו, חצי האי ערב ובסוקוטרה והביפדיים אנדמיים לאזורים במקסיקו.
הטבעונים מתגוררים במחילות שהם חופרים באדמה לחה ומהודקת.
העור שלהם מורכב מטבעות כמו תולעים וברובם הם חסרי פיגמנט ועל כן ורודים כמו תולעים.
עם זאת, חלק מהטבעונים הם בעלי פיגמנט והם נוטים יותר לצאת אל פני הקרקע.
המידע על הטבעונים מועט בגלל הקושי לחקור אותם בבתי הגידול שלהם.
משפחת מטבעוניים (Amphisbaenidae) - מצויה בעיקר באמריקה הדרומית ואפריקה שמדרום לסהרה
משפחת ביפדיים (Bipedidae) - שלושת המינים שלה מתגוררים באזורים שונים של מקסיקו
משפחת רינאוריים (Rhineuridae) - כוללת מין אחד - טבעון צפון אמריקאי המצוי בפלורידה
משפחת קדדיים (Cadeidae) - בה סוג אחד ושני מינים החיים רק בקובה.
משפחת טרוגונופיים (Trogonophidae) - מצויה במרוקו, חצי האי ערב ובסוקוטרה, נבדלת מהמשפחות האחרות במבנה השיניים האקרודונטי שלה.
"טבע דומם" הוא סוגה באמנות פלאסטית (בעיקר בציור), העושה שימוש בתיאור אובייקטים שונים – טבעיים או מעשי ידי אדם – כגון צמחים ופרחים, פירות, פריטי מזון, כלי בית וכדומה.
סוגה זו מעניקה לאמן אפשרויות מגוונות בסידור האובייקטים, תוך התייחסות למבנה הקומפוזיציה, לסמליות ולאלגוריה דתית או ארס פואטית.
במהלך המאה ה-20 החלה להופיע סוגה זו במדיות אחרות כגון צילום, וידאו ארט ובמדיה נוספות אחרות.
טבע הדברים הוא ירחון היוצא לאור מאז שנת 1993 בהוצאת "החברה לחקר האדם והסובב", במטרה לקדם את המודעות לנושאי טבע וסביבה.
כתבות "טבע הדברים" עוסקות בנושאי גאוגרפיה, אנתרופולוגיה, אסטרונומיה, מסעות בישראל ובעולם, היסטוריה, בוטניקה וזואולוגיה.
העורך הראשי של כתב העת הוא אודי רן, ועם חברי המערכת שלו נמנים בין השאר משה אגמי, נחום מגד, אבישי שמידע, פועה בר ורחלי עינב.
החל משנת 1995 יוצא לאור הירחון "ילדי טבע הדברים" העוסק גם הוא בנושאים דומים ומותאם בכתיבתו לילדים.
ב-4 ביולי 2004 החל ערוץ הטלוויזיה "טבע הדברים" לשדר לאחר שקיבל זיכיון שידורים מיוחד.
בכבלים היה מספר הערוץ 48 ובלוויין באפיק 35. הערוץ זכה להצלחה רבה יחסית לערוץ נישה ובו שודרו סדרות מוערכות כגון: הלוחמים, אנשים משנים חיים, נוגע בישראל, נוגע בעולם, עושים גלים, תוכניות על בעלי חיים ועוד תכנים שפנו לקהל צופים רחב.
לאחר מספר שנות שידור נקלע הערוץ לבעיות כלכליות קשות.
ניסיונות לערב משקיעים כשלו והערוץ נאלץ להיסגר.
מתקן הטבעות הוא אחד המתקנים בהם מתחרים מתעמלי מכשירים.
המתקן מורכב משתי טבעות המשתלשלות מקורה גבוהה באמצעות כבלים, והמתעמל מבצע את התרגיל עליהן באמצעות זרועותיו.
בדומה למקבילים, למתח (מתקן) ולסוס הסמוכות, על הטבעות כיום מתחרים גברים בלבד, וזאת משום שמדובר במתקן הדורש כוח פיזי רב בפלג הגוף העליון.
המתעמלים מבצעים תרגילים המבוססים על שלושה אלמנטים - תנופה, כוח והחזקה - בחלוקה שווה ביניהם.
ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות קבעה תקן למידות הטבעות, כמפורט להלן:
הטבעות נכללו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אתונה (1896) והאלוף האולימפי הראשון היה יואניס מיטרופולוס מיוון.
הפעם הבאה בה נערכו תחרויות אלו הייתה באולימפיאדת סנט לואיס (1904), ומאז אולימפיאדת פריז (1924) הן נערכו בכל המשחקים.
שני מתעמלים זכו בתואר האולימפי פעמיים ברציפות: אלברט אזריאן מברית המועצות (מלבורן 1956 ורומא 1960), ואקינורי נקיאמה מיפן (מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972).
רשימת כל המנצחים בתרגיל הטבעות במשחקים האולימפיים
נינג לי אולימפיאדת סיאול (1988)
טבע נאות היא חברה ישראלית לייצור נעליים וסנדלים.
החברה ממוקמת בקיבוץ נאות מרדכי שבגליל העליון.
נכון לאוקטובר 2024, החברה מחזיקה ב-55 חנויות, ומוצריה נמכרים בכ-150 נקודות מכירה מורשות בישראל.
החברה מעצבת קו חדש של נעליים בכל שנה.
המפעל התחיל את דרכו בשנת 1942 בקיבוץ נאות מרדכי שבגליל העליון.
את המפעל הקימו חברי קיבוץ עולים מאירופה, שייצרו את כל סוגי הנעליים לכל הקהלים: נשים, גברים וילדים.
בשנת 1998, בעת שהמפעל עמד בפני סכנת סגירה, החליט מיכאל אילוז, שמונה למנכ"ל החברה על שינוי האסטרטגיה השיווקית של החברה, ומעבר מנעלי נוחות קלאסיות לקונספט "פיל פרי" (Feel free) – נעליים נוחות אופנתיות, תחת המסר הפרסומי: "את הכי יפה כשנוח לך".
השינוי האסטרטגי העביר את המפעל תהליך הבראה שהחזיר את רווחיותו.
בשנת 2006 רכשה קרן ההשקעות העולמית "שמרוק" את השליטה בטבע נאות.
בבעלותה, ביצעה טבע נאות שתי רכישות משמעותיות נוספות בשנים העוקבות: בשנת 2008 רכשה טבע נאות את מותג הנעליים הגרמני Theresia M, על מנת לבסס את מעמדה באירופה.
בשנת 2009 היא רכשה גם את מותג נעלי הבית דפנה, מתוך מטרה להציע ללקוחות בארץ ובעולם מוצרים משלימים.
בנעלי טבע נאות מדרך המעוצב כתשליל של כף הרגל.
המדרך עשוי מחומרים גמישים ורכים, המשמשים לבלימת זעזועים ולמנח רגל נכון מבחינה אורתופדית.
המנעלים עשויים מחומרים טבעיים כמו שעם, לטקס (גומי טבעי) ועורות המיוצרים באיטליה.
המנעליים כולם עשויים בעבודת יד.
בשנת 2013 העסיקה טבע נאות בישראל כ־600 עובדים, מתוכם כ-400 עובדים תושבי הגליל.
החברה פיתחה רפידה נשלפת ייחודית, המיוצרת משעם טבעי ומשקלה מועט.
הרפידה היא בעלת גמישות גבוהה, המאפשרת התאמה למבנה הרגל באופן מהיר.
טבע נאות זכתה פעמיים בפרס האפ"י, תחרות הפרסום והשיווק האפקטיבי, לראשונה בשנת 2006 בזכות האסטרטגיה החדשה - Feel Free.
הפעם השנייה הייתה בשנת 2010 עבור המהלך השיווקי בשנת 2009.
בשנת 2011 זכה מיכאל אילוז בפרס התעשייה לתואר "מנכ"ל מצטיין" כאות הוקרה על תרומתו לתעשייה בישראל ועל הפריצה של טבע נאות בהנהגתו לשווקים בינלאומיים רבים.
בשנת 2012, זכתה טבע נאות בפרס אות הוקרה על מובילות חברתית וסביבתית הכוללת פעילות מתמשכת לטובת הקהילה והסביבה בצפון, ועל מעורבות המפעל ותרומתו למען החברה והקהילה בישראל.
החברה גם מקדמת תוכנית תרומות עולמית תחת השם '#NaotGivesBack', בה היא תורמת אלפי זוגות נעליים וסנדלים לארגוני צדקה שונים מדי שנה.
לאחר מלחמת חרבות ברזל, תרמה אלפי זוגות נעליים לטובת המפונים מעוטף עזה.
בשוק הבינלאומי טבע נאות מוכרת בשם נאות (NAOT) כחברת הנעלה המתמחה בתחום הנוחות.
מהתוצרת של טבע נאות מיוצאת למגוון מדינות בהן ארצות הברית, אנגליה, גרמניה, יפן, סינגפור, אוסטרליה וקנדה.
החברה מוכרת על ידי משרד הכלכלה כ"יצואן בכיר".
בשנת 2010 זכתה החברה בפרס "יצואן מצטיין" מטעם בית הנשיא.
בתורת הקשרים המתמטית, טבעות בורומאו הן שזר המורכב משלושה מעגלים טופולוגיים הכרוכים זה בזה באופן שהוצאת כל אחת מהטבעות משחררת את הקשר בין שתי האחרות.
הטבעות קרויות על שם חלק משלט האצולה של בית בורומאו ממילאנו של המאה ה-15.
למרות שהתמונה האופיינית של הטבעות (למעלה משמאל) מציגה שלוש טבעות גאומטריות קשיחות, אי אפשר לממש אותה בטבעות קשיחות, כפי שאפשר לראות מן הדיאגרמה של השזר: אם מעגלים 1 ו-2 נוגעים זה בזה בנקודות החיתוך המופיעות בציור, אז יש מישור יחיד או כדור יחיד העובר דרך שניהם.
בשני המקרים המעגל השלישי אינו יכול לחתוך את המישור או את הכדור הזה ארבע פעמים בלי להיות מוכל בו, ובמקרה זה לא יוכל לעבור לפני ואחרי שתי הטבעות האחרות לסירוגין.
אכן, טבעות בורומאו עגולות ממתכת דקה יהיו מוכרחות להתעקם.
לעומת זאת, אפשר לממש את השזר באמצעות אליפסות (ציור שלישי).
את אלו אפשר לבחור עם אקסנצטריות קטנה ככל שנרצה, כך שהן קרובות ככל שנרצה למעגלים.
ממבט ראשון נראה "מובן מאליו" שלא ניתן להתיר את שלוש הטבעות (כלומר, להרחיק אותן זו מזו, לאחר סדרה של עיוותים, בלי לאפשר לשתי מסילות לחצות זו את זו במרחב).
עם זאת, ההוכחה המתמטית של עובדה זו אינה טריוויאלית, והיא דורשת כלים מתוחכמים מטופולוגיה אלגברית או מתורת הקשרים.
הדרך הפשוטה ביותר היא להתבונן בחבורה היסודית של המרחב המשלים לשתי טבעות נפרדות, שהיא - לפי משפט סייפרט-ואן קמפן - חבורה חופשית על שני יוצרים a,b, ובה המסילה השלישית מתאימה לקומוטטור כפי שאפשר לראות מן הדיאגרמה (מעל הראשונה, מעל השנייה, מתחת לראשונה, מתחת לשנייה).
הקומוטטור אינו טריוויאלי בחבורה, ולכן אי אפשר להתיר את הטבעת השלישית משתי האחרות.
דרך אחרת היא להבחין שהקוהומולוגיה של המשלים לשזר (בן שלוש הטבעות) תומכת במכפלת מסי לא טריוויאלית, שלא כמו הקוהומולוגיה של המשלים לשלוש טבעות שאינן כרוכות זו בזו.
אכן, מכפלת מסי משולשת מוגדרת רק כאשר כל המכפלות הכפולות הן טריוויאליות, תנאי המתקיים כאשר כל שתי טבעות ניתנות להפרדה זו מזו.
טבעות בורומאו הן שזר היפרבולי: על המשלים שלהן בספירה התלת־ממדית אפשר להגדיר יריעה היפרבולית תלת-ממדית מנפח סופי.
הפירוק הפאוני הקנוני של המשלים כולל שני אוקטאדרים אידיאליים (כלומר, כאלו שקודקודיהם באינסוף).
אם חותכים את טבעות בורומאו מקבלים איטרציה אחת של הצמה הקלאסית; ולהפך, אם קושרים את הקצוות של הצמה לאחר איטרציה אחת, מקבלים את טבעות בורומאו.
בדיאגרמת הקשר הסטנדרטית, הטבעות מסודרות באופן לא טרנזיטיבי, בסדר של אבן נייר ומספריים: 1 מעל 2, 2 מעל 3, 3 מעל 1. לכן הסרת טבעת אחת משחררת את האחרות; ובאותו אופן גם הסרת גדיל אחד מהצמה מתיר אותה לחלוטין.
שמן של הטבעות נובע, כאמור, ממרכיב בשלט האצולה של משפחת בורומאו.
הן הוענקו לאחד מראשי המשפחה במאה ה-15, פיליפו בורומאו, על ידי דוכס מילאנו פרנצ'סקו ספורצה והן מציינות את הקשר בין שלוש המשפחות החזקות במילאנו ויסקונטי, ספורצה ובורומאו, ה"איחוד הבלתי נפרד" (unione inscindibile).
אולם שימוש בטבעות כסמל נפוץ הרבה לפני כן.
השימוש המקובל בימי הביניים היה לתיאור השילוש הקדוש.
שימוש מופשט בטבעות קיים גם בסמלים שנמצאו חקוקים על אבנים מהתקופה הויקינגית.
הטבעות שימשו גם כסמליל של מפעל הפלדה והנשק הגרמני "קרופ", ובשנת 2022 נעשה שימוש בטבעות כחלק מהמשחק Elden Ring.
טבע דומם הולנדי הוא סוגה ייחודית באמנות ההולנדית במאה ה-17 שהתמקדה בתיאור חפצים ואביזרים שונים.
מקורו של השם "טבע דומם" במילה ההולנדית stilleven, שפירושה "החיים השקטים", ללא תזוזה.
היא הופיעה לראשונה לקראת סוף המאה ה-17. קודם לכן, הכותרות שניתנו לציורים תיארו את תוכנם: ארוחת בוקר, זר פרחים, שולחן ערוך וכדומה.
הציירים ההולנדים היו מהחלוצים בנושא וסללו את הדרך לביסוסו כז'אנר עצמאי ובעל ערך אסתטי רב.
הישגי האמנים ההולנדים בפיתוח הז'אנר הותירו חותם על דרכי ההתפתחות של האמנות המערבית כולה.
ניצנים ראשונים של הז'אנר הופיעו כבר באמנות הפרהיסטורית: בתיאורי חפצים פולחניים על קירות המערות הקדומות, בציורי קיר המקשטים את הקברים במצרים העתיקה וכמו כן בציורים המתארים את חיי היומיום.
גם באמנות יוון העתיקה ורומא הופיעו קטעי פסיפס וציורי קיר (פרסקו) המתארים במיומנות זרי פרחים, אגרטלים ועוד מיני חפצים.
למרות רמתם הגבוהה, הציורים הללו לא זכו למעמד של יצירה עצמאית.
תפקידם היה לרוב למלא את חלל התמונה או לשמש כמיני מסגרות מעוטרות.
בתקופת ימי הביניים והרנסאנס, האובייקטים המאפיינים של הז'אנר (פרחים, כלי כתיבה, כלי זכוכית) היו שזורים בתמונות דתיות כתוספת המאפשרת לאמן להוסיף פן ריאליסטי ליצירה רוחנית.
גם מטרת הפן הסמלי של האובייקטים המתוארים הייתה להכניס ליצירה עומק פילוסופי-דתי.
לדוגמה: פרחי שושן צחור סימלו את הטוהר והיה מקובל לציירם ליד דיוקנה של מריה הקדושה בציורי הבשורה.
ורדים סימלו את המעשים הטובים והם הופיעו לעיתים קרובות כפרט מחייב בתמונות כנסייתיות.
לעיתים ציורי טבע דומם קישטו את הצד האחורי של הטריפטיכונים המוצגים בכנסיות, המתארים את ייסורי ישו או כל נושא אחר מהברית החדשה.
המצאת צבעי השמן על ידי ה במאה ה-15 אפשרה לציירים להשיג בעבודתם רמת דיוק בתיאור הפרטים שהתקשו לבצעם קודם, ולהביא לפריחת נושא הדיוקן והצבתו כז'אנר עצמאי.
הטבע הדומם נותר לעומת זאת בגדר אמצעי תומך עלילה, כדוגמת הציור "שני שגרירים" של הנס הולביין הבן, שלא זכה למעמד עצמאי.
עם תחילת תקופת הבארוק במאה ה-17, החלה מגמה שהחליפה את הביטוי האמנותי ההרמוני בעבודות האמנות של תקופת הרנסאנס, בנושאים בעלי גוון דרמטי.
סגנון הבארוק באמנות הפלסטית, התאפיין בדינמיות, בחיפוש אחר עלילה לא שגרתית, בערבוב בין מציאות להזיה ובניגודים בין אור וצל.
בכמה מדינות אירופה (איטליה, ספרד, גרמניה, הולנד), התפתחו ציורים המתארים חפצים שונים לכדי ז'אנר עצמאי, שזכה למעמד שווה ערך לז'אנר של ציורי דיוקנאות או תמונות דתיות והיסטוריות.
עם זאת, רק בהולנד היווה הז'אנר החדש מקום מרכזי במכלול האמנותי של התקופה.
התפתחות הז'אנר בהולנד במאה ה-17
הז'אנר שהיה בעל מוטיבים קאמריים, זכה עד מהרה לפופולריות רבה בחברה ההולנדית, שביססה את עצמה מחדש בתום מלחמה ארוכה לעצמאותה נגד ספרד.
הסיבות שעמדו מאחורי התופעה משקפות את התהליכים שאפיינו את החברה ההולנדית במאה ה-17: עצמאות מדינית, העצמה של הכנסייה הפרוטסטנטית, התפתחות כלכלית מהירה, התבססות כמעצמה קולוניאלית השולטת בדרכי מסחר ימיות, גילויים גאוגרפיים, הישגים במדעים מדויקים (מתמטיקה, פיזיקה), מדעי טבע ופילוסופיה.
לא בכדי מכונה תקופה זו בתולדות הולנד "תור הזהב".
עם השגשוג הכלכלי, החלו אנשים מחוג ה"אריסטוקרטיה החדשה" להזמין יצירות אמנות שרובן נמנו עם הז'אנר טבע דומם, במטרה להדר את בתיהם ואת מעמדם האישי.
ציירים רבים מתולדות האמנות ההולנדית זכו לכינוי "ההולנדים הקטנים", בשל יכולתם להביע את היופי שנמצא גם בחפצים רגילים ושגרתיים, כגון אלה המוצגים לעיני המתבונן בחלון ראווה: כדים, צלחות, כלי כסף מהודרים, פרחים באגרטל שהגיע ממזרח הרחוק, מקטורות וכלי כתיבה.
מגוון רחב של חפצים המספרים לא רק את סיפורם של החפצים עצמם, אלא גם את סיפורה של החברה ההולנדית: הטעם, העושר והקוד האסתטי.
הציירים ההולנדים העלו את רמת המיומנות של אמנות הציור לפסגות חדשות, שלא היו מוכרות קודם.
הם השתמשו במוטיבים דרמטיים ותיאטרליים שהיו אופייניים לתקופת הבארוק: קרן אור בודדה המאירה את התמונה, אור רך הנעלם בפינות המוצלות, הבלטת המוחשיות של בדי הקטיפה והמשי, תיאור קליפת לימון מתפתלת הגורמת לצופה לחוש את ריחה, נקודת אור על דופן גביע כסף וכדומה.
טכניקה זו, גרמה להתפעלות ולהערצה בלתי מסויגת כלפי העולם החומרי והצורך להנציחו על גבי הבד.
האסכולות והנושאים של התמונות נחלקו לפי אזורים גאוגרפיים.
בהרלם התמחו בציורי "ארוחת בוקר" ובחוסר הסדר שלאחר הארוחה המרמז על נוכחותו של האדם.
אמני הרלם ציירו חפצים צנועים המונחים על השולחן, כגון, מפית מקומטת, לחם, גביע יין ופרוסת לימון.
הציורים התאפיינו בצבעים מונוכרומטיים שקטים, בגוונים של חום, זהוב ואפור.
נציגיה הבולטים של אסכולה זו, היו וילם הדה (Willem Heda) ופיטר קלאס.
ציירי אסכולה זו התמקמו באוטרכט והתמחו בתיאור זרי פרחים למיניהם.
נושא זה היווה מקום נכבד במכלול הנושאים של הטבע הדומם.
הולנד באותה תקופה הייתה מרכז של לימודי בוטניקה, גננות וסחר בפרחים.
בתחילת המאה ה-17 פקדה את המדינה קדחת ה"טוליפומניה" (קדחת צבעונים).
הציירים גילו מיומנות יוצאת דופן בציור הפרח על כל הפרטים הקטנים המרכיבים אותו, כגון, עלי הכותרת, הגבעול והעלים.
הציירים הבולטים בתקופה זו, היו ין דה חאם ואמברוסיוס בוסחרטו (Jan de Heem, Ambrosius Bosschaert)
לצד ציורי הטבע הדומם "הביתי", התפתחו וזכו לפופולריות רבה ציורי טבע דומם פילוסופיים, הידועים בשם "VANITAS" (הבל הבלים), שנוצרו על רקע הסגידה לחומריות.
ציורים אלו היו אמורים להזכיר לבני האדם את ארעיות קיומם ואת חובתם בשל כך, להעצים את חיי הנפש.
מקורו של הזרם הזה בליידן, עיר אוניברסיטאית קטנה, אך בעלת השפעה רבה על התפתחות המדע וחיי הרוח.
אלה היו ציורים אינטלקטואליים, רוויים בסמלים דתיים שדרשו מן הצופה ידע ובקיאות בתנ"ך ובברית החדשה.
החפצים המוכרים קבלו פרשנות שונה, כדוגמת ציור נר דולק המסמל את נפש האדם, ציור שעונים המסמלים את מהירות החיים וארעיותם, פירות רקובים - את גורלם של בני התמותה, ספרים, דפי נייר וקטעים מכתבי הקודש - את החובה לחיות תחת דיסיפלינות מוסריות וציורי גולגולות שסמלו בדרך כלל את המוות.
תוכן התמונות הללו תאם את עקרונות הזרם הפרוטסטנטי שהטיף למוסריות גבוהה ולהתמקדות באחריות האישית של כל אדם על מעשיו.
האמנים שבלטו בתחום הם קורנליס גייסברחטס (K.Gysbreshts) ואמן התעתועים האופטיים (Trompe L'oeil).
הרוב המכריע של ציורי הטבע הדומם לא התבצע לפי הזמנה, אלא צויר בסטודיו של הציירים, כחלק משגרת יומם.
חפצים ששימשו את הציירים נלקחו מאוספים פרטיים (יצר האספנות השתלט אז על חברה ההולנדית – כחלק מהביטוי לשפע הכלכלי שאפיין את התקופה), או נשכרו מחנויות יוקרה.
את הכלים הפשוטים יותר, תמיד ניתן היה למצוא בבית, בארון או במטבח.
הציורים נמכרו דרך סוכנים ובשווקים עירוניים למי שידו הייתה משגת לרכוש אותם.
כאשר המצב הכלכלי החמיר בהולנד במאה ה-18, רבים מיצירות המופת, נמכרו שוב לאוספים פרטיים במדינות אירופיות שונות, ומשם הן עשו במשך הזמן את דרכן למוזיאונים הגדולים.
השפעתו של הטבע הדומם ההולנדי על האמנות המערבית אינה מוטלת בספק.
מאז שהז'אנר הצנוע נולד, הוא תפס מקום מכובד בין שאר הנושאים שהקיפו את עולם האמנות.
נושא זה פרץ את גבולות המדינה הקטנה, כבש את צרפת במאה ה-18 והמשיך להתפתח עד התקופה המודרנית, ומאז, שינה צורה ודרכי ביטוי, את תפיסת היחסים בין האדם לחפץ וכמו כן את התפיסה של החפץ עצמו מאובייקט לסובייקט, המכתיב לאדם את דרכי החיים.
טבעות אורנוס הן 13 טבעות דקות המקיפות את ענק הקרח אורנוס.
הן כהות מאוד ומורכבות מסלעים שגודלם נע בין 10 מטרים לגודל חלקיקי אבק, בדומה לטבעות של כוכב הלכת שבתאי.
הטבעות רוטטות סביב אורנוס, כמו גלגל כרכרה לא מאוזן.
הטבעות שסביב כוכב הלכת התגלו, במקרה, ב-10 במרץ 1977, בתצפית שנעשתה מכדור הארץ.
מטרת התצפית הייתה לגלות את מאפייני האטמוספירה וקוטרו של אורנוס על ידי מדידת עוצמת האור המגיעה מכוכב רחוק, בעת שאורנוס עובר לפניו.
מכיוון שהעוצמה השתנתה חמש פעמים, משני צידי כוכב הלכת, בצורה סימטרית, הובן, שתופעה זו יכולה להיגרם כתוצאה מהימצאותן של חמש טבעות סביב אורנוס.
כשגשושית החלל וויאג'ר 2 חלפה על פני כוכב הלכת, היא גילתה, שישנן אחת עשרה טבעות.
שתי טבעות נוספות התגלו ב-2003-2005 על ידי טלסקופ החלל האבל.
ב-6 באפריל 2023 פורסמה על ידי נאס"א תמונה עדכנית של אורנוס וטבעותיו, אשר צולמה באמצעות טלסקופ החלל ג'יימס ווב ב-6 בפברואר 2023.
טבעת 1986U2R - זו הטבעת הקרובה ביותר.
מרחקה ממרכז כוכב הלכת הוא 38,000 ק"מ.
רוחבה כ-3 ק"מ ועובייה 100 מטרים.
רוחבה 2.5 ק"מ ועובייה הוא 100 מטרים.
טבעת אלפא - מרחקה ממרכז כוכב הלכת 44,720 ק"מ.
רוחבה הוא 10 ק"מ ועובייה 100 מטרים.
טבעת בטא - מרחקה ממרכז כוכב הלכת 45,670 ק"מ.
רוחבה כ=10 ק"מ ועובייה 100 מטרים.
טבעת אטא - מרחקה ממרכז כוכב הלכת 47,190 ק"מ.
רוחבה הוא כ-2 ק"מ ועובייה 100 מטרים.
טבעת גמא - מרחקה ממרכז כוכב הלכת 47,630 ק"מ.
רוחבה כ-4 ק"מ ועובייה 100 מטרים.
טבעת דלתא - מרחקה ממרכז כוכב הלכת 48,290 ק"מ.
עוביה כ-7 ק"מ ורוחבה הוא 100 מטרים.
רוחבה כ-2 ק"מ ועובייה 100 מטרים.
טבעת אפסילון - מרחקה ממרכז כוכב הלכת הוא 51,140 ק"מ.
רוחבה כ-100 ק"מ ועובייה גדול מ-150 מטרים.
טבעות חיצוניות (הטבעות שהתגלו על ידי האבל)
טבע תום היא סדרת טלוויזיה בריטית מצולמת-ממוחשבת לילדים של רשת CBeebies.
הסדרה שודרה בממלכה המאוחדת ב-BBC וב-CBeebies ובארצות הברית ברשתות Universal Kids ו-NBC.
בפתיח חוגר תום את חגורת הקסמים, מתכווץ לגודל של חרק וחובר לחבריו דביק, אריאלה, כדרדור וזיגזו ב"עיר היער" ויוצא עמם להרפתקאות.
בעת צרה הוא נעזר בכוחות הקסם.
תוֹם - ילד מעופף, הדמות הראשית בסדרה, בעת צרה הוא נעזר בכוחות הקסם.
דבִיק - שדון שמתקפל לבלוט, חברו של תום, מגושם מאוד בטיסות.
אריאלה - פרפרית המנהלת את החווה בעיר היער, בוקרת.
כֳדֲרדוּר - כדורית ממין זכר וחברו של תום, בעל קסדה.
זיגזו - צפרדע ממין זכר וחברו של תום, ממציאן שעובד המצאות משונות.
פאפי וג'יף - שתי פטריות רעל אשר גורמות לצרות צרורות.
רִיקִטִי - עכביש זקן, בתחילה נפוץ השמועה שהוא עכביש צעיר ורגזן אבל בסוף התברר כעכביש זקן ונחמד.
הולוצג - שעון המידע של תום.
טבע עירוני בישראל הוא מונח תכנוני המתייחס למגוון מצבים של מפגש בין עיר לטבע כאשר טבע מוגדר על רצף הנע בין עץ בודד עבור בגינה קהילתית בתוך המרקם העירוני לבין שטח פתוח, כדוגמת רכס הכורכר בתל אביב בגבולות העיר או מחוצה לה ובלבד שיהיו בשטח התכנון של העיר.
תשומת הלב ליחסי הגומלין בין טבע לעיר החל מראשית העיור המודרני הלכה וגברה עם גידול הערים והתפשטותן.
הנושא פרץ לתודעה הציבורית בשנות ה-70 של המאה ה-20, לנוכח תנופת הפיתוח בעולם, זוללת שטח פתוח, הגורמת להרס ערכי טבע ונוף, ומנגד תפיסות פיתוח בר קיימא וסביבתנות.
בישראל ובעולם, מובילים אנשי החברה האזרחית והתכנון ובמרכזם אדריכלי הנוף את שיקום, שמירת הטבע העירוני, טיפוחו והנגשתו.
משמעות יחס הגומלין אדם/טבע בהקשר העירוני, היא שבאתר טבע עירוני, בהבדל משמורת טבע, מעמדם הערכי של שני חלקי המשוואה, שמירת הטבע, ויכולת הציבור להפיק ממנו ערך מוסף למטרות נופש, חינוך, מדע ומחקר, זהה.
שמירה וטיפוח של טבע בעיר, קשורים קשר ישיר לגישות התכנון העירוני והארצי לאורך תולדות המדינה, במקביל להתפתחות ערכי שמירת הטבע.
ניתן לחלק התפתחות זו לשלושה שלבים מרכזיים:
תחילת המאה ה-20 עד שנות ה-60: תקופת היישוב וקום המדינה מתאפיינות כתקופת כיבוש הארץ הן במובן הטריטוריאלי והן במובן של הטבעת חותמת ההתיישבות היהודית בנוף הארץ.
כיבוש השממה היווה ערך ויעד חברתי ולאומי.
כך, יושמה אותה גישת תכנון לקיבוצים ולמושבים ללא קשר למאפיינים הפיזיוגרפיים של האזורים בהם הם הוקמו.
לדוגמה, אחת התוצאות הייתה הידמות נופית כמעט מוחלטת בין קיבוצים בצפון הירוק לאלו שבמישור החוף או בספר המדבר.
תוכנית המתאר הראשונה למדינת ישראל היא תוכנית אריה שרון משנת 1951, תוכנית זו הציגה גישה פיזורית-הירארכית, תוך יצירת מוקדים עירוניים המזינים עיירות ויישובים קטנים סביבה.
גישה זו נבעה ממודלים כלכליים חברתיים אשר פותחו באותה תקופה באירופה והן מהגישה הציונית באותה תקופה השואפת לתפיסת כמה שיותר שטח על ידי מערך היישובים.
התוצאה הייתה הכללת שטחים טבעיים וחקלאיים נרחבים בתוך המערך היישובי.
שנות ה-60 עד תחילת שנות ה-90: תחילת השינוי בתפישה התרחש בשנות ה-60, במקביל לתהליכים דומים שהונעו באירופה ובאמריקה על ידי אנשי תכנון כדוגמת אדריכל הנוף איאן מקהארג.
זאת תוך עריכת כנסים ראשונים בנושא שמירת הטבע בעיר ומחוצה לה ותחילת שילוב אלמנטים בפארקים שמטרתם תרומה למערכת האקולוגית המקומית בעיר.
בארץ, הוקמה החברה להגנת הטבע בשנת 1953, מינהל מקרקעי ישראל הוכפף למשרד החקלאות ב-1960 והוכרזה לראשונה שמורת טבע בהר מירון בשנת 1965. הרוח שהובילה את השינוי מתבטאת היטב בנאום של יזהר סמילנסקי בכנסת בשנת 1962: תקופה זו מאופיינת בהרחבת שטחי החקלאות האינטנסיבית, בהתרחבות שטחי התשתיות ובפיתוח תעשייתי באזורי המרכז והשוליים.
התפתחויות אלו לא רק שנגסו בשטחים הפתוחים, אלא גם גרמו לקיטוע שלהם ולפגיעה אקולוגית כתוצאה מזיהומי מים וקרקע.
שנות ה-90 עד היום: המדיניות של ישראל הצעירה וקולטת העלייה המשיכה להתאפיין בפיתוח ששם את תפיסת השטח וההתפשטות במקום הראשון.
זאת בייחוד לנוכח גל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90, אשר דרשה פתרונות בזק לאכלוס של כ-1.6 מיליון איש.
בשנת 1995 הייתה ישראל למדינה בעלת שיעור גידול האוכלוסייה והצפיפות הגדולים ביותר בעולם המערבי.
בעקבות כך יוזמת הממשלה את 'ישראל 2020', תוכנית רעיונית שברוחה פותחה תוכנית מתאר ארצית 35. תמ"א 35, עיקרה בראייה כוללת של ניהול השטחים הפתוחים בישראל.
התערבותה בעיר עיקרה בציפוף, האטת ה'זחילה העירונית' וראיית השטחים הפתוחים במכלול מטרופוליני.
מתוך כך, מבינה מדינת ישראל כי 'הפיכת הערים למקומות שנעים לחיות בהם, עשויה לצמצם את הזליגה לשטחים הפתוחים העתירים בערכי טבע וסביבה'.
ישראל השותפה לאמנת המגוון הביולוגי, ואשר השתתפה בוועידת קופנהגן וועידת סינגפור - צעדים חשובים בהבנת אופן הניתוח, ההבנה והניהול של אתרי טבע עירוניים טרם ניסחה מסמך תכנוני מחייב בתחום, אם כי, עיריות החלו לפעול לקידום הטבע העירוני, ביניהן: ירושלים, נתניה, רמת-גן, תל אביב-יפו וחיפה.
גישות שונות מבטאות פערים בתפישה באשר למה הוא 'טבע' בעיר:
מצד אחד, מוגדר אתר 'טבע עירוני' כאתר בעיר, אשר מיני צומח וחי התפתחו והשתקעו בו באופן טבעי במשך שנים, עקב תנאים ותכונות ייחודיות כגון לחות, טמפרטורה, סוג קרקע ומסלע ייחודי ולא יוכלו להתקיים בתנאים אחרים.
אתר כזה בדרך כלל יתאפיין בדמיון למערכות טבעיות מחוץ לעיר וינוהל תוך הגבלת התערבות ותנועת אדם באזורים רגישים בו.
לדוגמה, שמורת האירוסים בנתניה היא בית גידול של חולות מיוצבים, בית גידול זה מאפיין את שטחי החולות מחוץ לעיר, לאורך מישור החוף.
תכונותיו הייחודיות של האתר מאפשרות שגשוג של אירוס הארגמן, מין אנדמי לישראל, אשר נמצא בסכנת הכחדה ותלוי בקיום התנאים הפיזיים באתר זה.
מצד שני, גישה המתייחסת לאתר בעיר שבו מתקיימות אוכלוסיות סתגלניות של מיני צמחים ובעלי חיים, שלרוב אחוז ניכר מהן אינו מקומי ויוכלו להסתגל בקלות יחסית גם לאתר אחר השונה בתכונותיו הפיזיות.
אתר כזה יכול להיות שונה לחלוטין ממערכות טבעיות אחרות בתוך העיר או מחוצה לה, כחלק משטח פתוח מגונן המושפע ממינים אחרים בסביבתו וינוהל תוך "עיצוב שירותי הסביבה העירוניים למען בני האדם...".
לדוגמה, יער חדרה הוא ברובו יער אקליפטוסים נטע אדם.
המין השולט ביער הוא אקליפטוס המקור, מין סתגלן וחזק אשר מוצאו באוסטרליה והובא לישראל על ידי קק"ל וניתן למצאו באזורים שונים גאוגרפית ואקלימית בארץ.
יחד עם זאת, יער חדרה נתפס בתודעת הציבור כאזור 'טבעי', מהווה בפועל אתר משיכה כמוקד פנאי ונופש ומתפקד כאתר טבעי.
קיימים בעולם מדדים (לדוגמה מדד סינגפור), המאפשרים סיווג של כל אתר בין שני הקצוות הללו, ובכך מסייעים לעיריות וגופי תכנון בקבלת החלטות באשר לאופן ניהול האתרים.
מערכות אקולוגיות מספקות שירותים חיוניים לרווחת האדם.
החל במחצית השנייה של המאה ה-20 השתמש ושינה האדם מערכות אלו במהירות ובאינטנסיביות יותר מאשר בכל תקופה אחרת בהיסטוריה האנושית והעמיד עצמו בתחרות מולן.
המושג 'שירותי מערכת אקולוגית' הוא מושג באקולוגיה הבא לבסס ולהסביר את חשיבות המערכת האקולוגית לאדם תוך חלוקה לשלושה שירותים מרכזיים- שירותי אספקה, שירותי ויסות ושירותי תרבות.
לאתרי טבע עירוני ושמורות טבע תפקיד חשוב בשיקום, שימור וטיפוח שירותי המערכת האקולוגית:
לדוגמה, העיר חיפה אשר בנויה על רכס הכרמל, מחורצת על ידי מספר נחלים הנכנסים אל העיר כ'אצבעות ירוקות'.
נחלים אלו (נחל גיבורים, נחל שיח, נחל לוטם, נחל עמיק ועוד), נשמרו כשטחים פתוחים לאורך השנים עקב הקושי הטופוגרפי לפתחם.
בזכות עובדה זו, העיר נהנית מנוף טבעי פתוח, אזורי טיול רבים, מראה ייחודי במינו בישראל, ויסות אקלימי ועוד.
מגוון מינים בעיר וה'גראדיאנט העירוני-כפרי'
התערבות האדם בסביבה משפיעה על תנאיה כל העת, תנאים חדשים אלו מביאים להתהוות תהליכים חדשים בתחומים רבים, ביניהן מגוון המינים.
הרס בתי גידול או קיטועם על יד פיתוח, מביא להפחתת יכולת ההישרדות של מינים מקומיים הזקוקים לתנאי אקלים וסביבה ספציפיים ולשגשוג של מינים זרים או פולשים אשר גם להם חלק בדיכוי מינים מקומיים.
ה'גראדיאנט העירוני-כפרי' הוא מושג המנסה להסביר את הקשר בין מגוון המינים למיקום על ציר העיר-כפר.
בהכללה, קיימת ירידה במגוון הביולוגי ככל שמתקרבים למרכז העיר, אך לעיתים נראה יחס הפוך.
הסיבות לכך מגוונות, חלקן: 1. במרכזי ערים רבות קיים שימוש במיני צמחייה גנניים, לרוב מגוונים מאוד, המסתגלים ואף משגשגים בתנאי העיר.
2. בשכונות ותיקות, בהם התבססו מינים המשגשגים בסביבה אנושית לאורך שנים, נראה עלייה במגוון המינים ביחס לאזורים חדשים.
בריכות חורף הן בית גידול עונתי הולך ונעלם, אופייני למישור החוף, המחדד את אופיים הדינמי של אתרי טבע עירוני.
בריכות החורף יכולות להתקיים בעיר כחלק מאתר שהוא "משאר טבע" (מערכות טבעיות שהתקיימו במקום, טרם הפיתוח העירוני ושרדו) או כבריכות מלאכותיות.
חשיבותן של בריכות אלו בצמחייה ובעלי חיים ייחודיים, המתקיימים הן בעונה היבשה והן בעונה הרטובה.
קיימים מספר תנאים חשובים להישרדות מינים אלו בעיר (חלקם בסכנת הכחדה, לדוגמה- טריטון הפסים):
שמירת הבריכה מזיהום, על ידי טיפול במי הנגר המגיעים אליה (לדוגמה, על ידי אזור חיץ בין הבריכה לגורם המזהם – חקלאות, כבישים וכו').
שמירה על קרקעית הבריכה (בה נשמרים זרעים וביצי בעלי חיים) מפני הרס בתקופות היבשות.
שמירה על קיום מים בבריכה לתקופת זמן מספקת להשלמת מחזורי החיים של הצמחים ובעלי חיים.
שמירה על מעבר בטוח ומותאם לבעלי חיים בין בריכות סמוכות.
ניתן לראות בריכות חורף בערי מישור החוף כגון- תל אביב (בריכות הכפר הירוק), הרצליה (בריכת 'באסה'), נתניה (בריכת 'דורה'), חדרה (בריכת יער), אשקלון (בריכת שפיר) ועוד.
אולם, בריכות מעטות זוכות למעמד חוקי המאפשר הגנה עליהן וטיפוחן.
בריכת דורה היא בריכת חורף בנתניה אשר לה מעמד של שטח לשימור, זוהי הבריכה השנייה בגודלה במישור החוף וייחודה במגוון המינים המתאפשר תודות לקיום ארוך יחסית של מים בה (עד אמצע-סוף הקיץ).
הבריכה מהווה מוקד עירוני ואזורי כאתר פנאי ונופש, תוך שהיא מציעה הנאה מיופייה ומבעלי החיים הרבים בה, בעיקר בעונות הרטובות.
סביב לבריכה הוקם פארק אינטנסיבי 'פארק השלולית', המהווה חיץ פתוח בין הבריכה לאזור המגורים המפותח.
יחד עם זאת, גם בריכת דורה עומדת בפני לחצי פיתוח רבים, הבנייה האינטנסיבית סביב אזור הבריכה דרשה בניית נקזים על מנת למנוע הצפות באזור הבנוי.
נקזים אלו השפיעו משמעותית על כמות המים בבריכה והביאו לירידה באורך תקופת החזקת המים בה.
כתוצאה מכך הולכים ונעלמים המינים הייחודיים לבריכה.
אתרים היסטוריים, בתי קברות ופרדסים נטושים
בירושלים ישנם שני אתרי טבע שנוצרו כתוצאה מתהליך היסטורי.
התחנה לחקר ציפורי ירושלים, שנמצאת בין הכנסת לבין בית הקברות שיח' באדר, היא אתר שאליו מגיעות עשרות אלפי ציפורי שיר נודדות מדי שנה.
עמק הצבאים הוא אתר ששימש במשך 30 שנה כפרדסים, עד שבשנות ה-80 אלו נעשו פחות כלכליים, בעוד העיר גדלה סביב העמק נכלאו בו כ-30 צבאים, ולאחר מאבק ציבורי הוא כיום משמש כפארק ציבורי.
חורש ים-תיכוני הוא אחת מתצורות הצומח הטבעיות הנפוצות בישראל מהצפון ועד לדרום הרי יהודה.
כבר משנת 5,000 לפנה"ס לא ניתן להפריד בין הצומח הטבעי להתערבות האדם בו, אך זו הפכה ליותר ויותר משמעותית עם השנים.
השפעת האדם, במובנים רבים, מסייעת לשגשוג החורש הים-תיכוני, בממשק נכון בין הצומח לרעייה ולגיזום.
עם זאת, ביעור שטחי חורש יכולה להביא למדבור באזורי הארץ הדרומיים ולסחף קרקע והרס פני השטח באזורים הרריים.
ככל שתצורות החורש פתוחות יותר (יער-פארק, גריגה ובתה עשבונית), כך מגוון המינים בהן גדול יותר.
בעיר, אנו יכולים למצוא גבול עירוני הנושק לחורש, חורשה בתוך העיר או אפילו מס' פרטים בודדים.
ניהול נכון של שטחים באלו בעיר משמעו הנגשת שולי האתר לקהל על ידי הרמת גובה העלווה, אך הותרת חלק מרכזי סבוך, כאזורי מסתור וקינון.
מאחר שעמידות צומח החורש הים-תיכוני גבוהה, תוך יכולת ניהול מים נכונה של הצמחים ועמידות בתנאי עקה, שטחי חורש בעיר יהיו שטחים הצורכים מעט מאוד התערבות ויהיו קלים וזולים לאחזקה.
בישראל, נמצא אתרים כאלו בעיקר באזורים הרריים כמו הרי יהודה, הגליל והכרמל.
כמו גם באזור השרון, בו התקיים יער השרון (יער-פארק של עצי אלון התבור) עד תחילת המאה ה-20, אז נכרת ברובו על ידי הטורקים לצורך הנעת רכבת הקיטור.
דוגמה לכך היא 'שמורת אלון', הידועה גם בשם חירבת צ'רקס, שמורת אלונים בשטחי מועצה מקומית פרדס חנה-כרכור.
בשטחי השמורה עצי אלון תבור עתיקים, שרידי יער השרון.
השמורה מהווה מוקד טבע עירוני ברמה מקומית וארצית, בהיותה חלק משביל ישראל וכמייצגת של נוף וטבע שנכחדו.
דוגמה נוספת לחורש ים-תיכוני כטבע עירוני היא הגן האקולוגי בטכניון, חיפה.
קריית הטכניון נבנתה על שטחי החורש הקדום בכרמל, השריד היחידי בשטחי קריית הטכניון לחורש זה מתקיים בגן האקולוגי.
חולות מישור החוף הם מערכת אקולוגית ייחודית, הנמצאת בסכנת הכחדה.
בתחילת המאה ה-20, נמצאו בישראל 360,000 דונם, עקב הפיתוח האינטנסיבי שנעשה והתוכניות להמשך פיתוח, צפויים להיוותר 58,000 דונם טבעיים בלבד ועוד 41,000 דונם מופרים.
חשיבות חולות אלו נובעת בעיקרה מהיותם שטח חלחול מים מרכזי לאקוויפר החוף ובית למינים רבים, ביניהם מינים אנדמיים (24% מסך המינים האנדמיים בישראל) ומינים בסכנת הכחדה.
אחת התופעות הקשות ביותר במערכת זו היא התייצבות החולות עקב התפתחות לא רצויה של צמחייה והקמת שוברי גלים בחופים, המונעים הסעת חול מהים לחוף.
ההתייצבות משנה את אופי החולות ופוגעת ביכולת ההישרדות של מינים מקומיים.
על כן, על מנת לשקם ולשמר את חולות מישור החוף, על הערים להגביל ולהסדיר את תנועת הולכי הרגל בהם, לקיים ממשק אקטיבי להסרת הצומח ולהימנע ממיקום מזחים ושוברי גלים בסמוך לבתי גידול רגישים.
בערים רבות ישנם מגרשים ריקים בלב העיר, בהם מצטברת פסולת עשירת חנקן.
שטחים ריקים אלו מהווים דשן מצוין לצמחי מעזבות המשגשגים בקרקעות מסוג זה ופורחים בשיא תפארתם בחורף ובאביב.
בין צמחי המעזבות הבולטים והנפוצים במגרשים ריקים בתוך הערים נמנים חמציץ נטוי, חרצית עטורה, חלמית, סרפד ופרג אגסני.
שטחים אלה מהווים בית גידול פורה לפרוקי-רגליים רבים - כגון חיפושיות, פרפרים, נמלים, דבורים ועכבישים - וניתן למצוא בהם גם שבלולי יבשה, הן פליטי תרבות כגון שבלול הגינה והן מינים מקומיים כמו שבלול השדה או דרחול השיח.
בשל מצוקת הנדל"ן בערים הגדולות (ביקוש רב לנדל"ן ומחסור בשטחי בנייה ריקים), שטחי מעזבות אלו נעלמים בהדרגה לטובת בניית בנייני דירות.
להלן רשימה חלקית של בעלי חיים הנפוצים בערי ישראל (לא כולל חיות מחמד):
יונקים: כלב הבית, חתול הבית, עכבר הבית, חולדה מצויה, חולדת החוף, חולד, קיפוד מצוי קיפוד חולות מצוי עטלפים (לדוגמה עטלף פירות מצוי, עטלפון לבן-שוליים, ואשף מצוי), נמייה מצויה, תן זהוב, שועל מצוי, חזיר בר, יעל נובי, צבוע מפוספס, זאב מצוי, גירית מצויה.
זוחלים: לטאות (לדוגמה שממית הבתים, מניפנית, וחרדון מצוי), צב יבשה מצוי, נחשים (לדוגמה זעמנים וצפעים), זיקית מבוהקת.
רכיכות: שבלול הגינה, אאובניה זרה, חרוטית הגינה, רומינה ערופה, דרחול השיח, חשופית צהובה.
חרקים: זבוב הבית, שחמטן מצוי, טיפולה, נמלה קמפונית, נמלת הקציר, דבורת הדבש, צרעה מזרחית ("דבור"), זנבזיף מצרי ("דג הכסף"), צבתן, רפרף ההרדוף, פרפרים, רפרף משורטט, לבנין הכרוב, נמפית החורשף, פרחית נעמי, מושית השבע (פרת משה רבנו), אדמון מצויר, ברחשים, תיקן אמריקני, תיקן גרמני, עכביש ויתושים.
טבע וארץ היה כתב עת לטבע ולידיעת הארץ, שראה אור בשנים 1959–1994 ושימש רוב שנותיו כביטאון החברה להגנת הטבע.
הופעתו החלה בינואר 1959 כמיזוג תוכניהם של "השדה לנוער" ושל "הטבע והארץ" שקדמו לו בהוצאת "ספריית השדה" של המרכז החקלאי.
"טבע וארץ" עסק במכלול נושאים מתחום מדעי הטבע, החקלאות וידיעת הארץ.
הפקתו נעשתה בתחילה בשיתוף המרכז לתרבות ולחינוך ותנועת החוגים לידיעת הארץ של הסתדרות העובדים הכללית והאגף לחינוך חקלאי במשרד החינוך.
עורכו הראשון היה נחמן תרדיון, וחברי המערכת הראשונים היו שמואל אביצור, אהרן שולוב, אליעזר שמאלי וחיים בן-עמרם.
בדצמבר 1966 נעשה כתב-העת ל"במת החברה להגנת הטבע ורשות שמורות הטבע".
חברי החברה להגנת הטבע היו מנויים על "טבע וארץ", שהופק כדו-ירחון, כנגד דמי החברוּת השנתיים.
המערכת הורחבה, נוספו לה עזריה אלון, אורי דביר, אמוץ זהבי, אברהם יפה, אדיר שפירא ואפרים תלמי.
ב-1968 התמנה מיכה לבנה לעורך.
בשנת 1972 יצא "טבע וארץ" מחזקת "הוצאת השדה" של המרכז החקלאי והופק על ידי החברה להגנת הטבע כביטאונהּ.
עורכיו הבאים היו אברהם ארבל, יעקב שורר, בני גבירצמן ויעקב חיימוביץ.
מ-1985 ועד לסגירתו ב-1994 היה ספי בן-יוסף עורך "טבע וארץ".
ב-1994 אוחדו "טבע וארץ" ו"ארץ היעל" לכתב-עת אחד – "ארץ וטבע".
המאמרים ב"טבע וארץ" עסקו במגוון הרחב ביותר של נושאי ידיעת הארץ.
התחומים העיקריים היו אלה של החי והצומח ושל בתי גידולם.
הודגשו נושאי שמירת הטבע, אקולוגיה ואיכות הסביבה.
בצד אלה הוקדש מקום נרחב לתולדות הארץ – לתיאורים של חפירות ארכאולוגיות ואתרים היסטוריים למיניהם וכן לתגליות חדשות בגאוגרפיה היסטורית.
גליונות "טבע וארץ" הכילו עלוני מידע של פעילויות החברה להגנת הטבע ומדורים שהוקדשו לסקירת ספרים חדשים בנושאי ארץ-ישראל, למסלולי טיולים, ל"טבע בעיני המצלמה" ולחדשות הטבע.
מהם שכתבו ל"טבע וארץ" עוד בראשית דרכם במדע.
חלק מהכותבים היו אנשי שטח מובהקים, ובהם זאב וילנאי, עזריה אלון, צבי אילן, מנשה הראל, יהודה זיו, עוזי פז, גיורא אילני, מיכה לבנה ויגאל סלע.
טבעון צפון-אמריקאי (שם מדעי: Rhineura floridana) הוא המין היחיד החי במשפחת הרינאוריים שבקבוצת הטבעונים, ומצוי בטבע רק בפלורידה.
הטבעון מכיר במראהו תולעת ורודה וגדולה.
אורכו 18–30 ס"מ, הוא בעל לסתות קטנות וראש מעובה העוזר לו להתחפר מתחת לקרקע.
הוא חסר עיניים וחסר רגליים והעור שלו ורדרד ונטול קשקשים.
הטבעון חי בין החולות או שכבות העלים שעל הקרקע במישורי פלורידה.
הם חיים רוב הזמן מתחת לקרקע, מוגנים מטורפים, אך יוצאים בעת ירידת גשמים.
הם ניזונים מטרף הכולל חרקים ושלשולים וכל יצור קטן שהם מצליחים לתפוס.
הם מתרבים באמצעות הטלת ביצים.
טבע עולמי היא תוכנית טבע תיעודית עטורת פרסים שהופקה על ידי ה-BBC ודורלינג קינדרסלי.
הסדרה מבוסס על סדרת ספרי העיון לילדים ולנוער ספרי Eyewitness שגם היא שייכת לדורלינג קינדרסלי.
התוכנית מורכבת משלוש עונות וכל עונה בת 13 פרקים.
כל פרק בסדרה עוסק בנושא מסוים הקשור למדעי הטבע, כמו מערכת השמש או גוף האדם.
התוכנית מתרחשת במוזיאון שנוצר על ידי מחשב ונועד לשכפל את הסגנון הלבן והריק של הספרים.
בפרקים מוצגות תערוכות שונות ובדרך כלל נראים קטעים מסרטים בחלונות גדולים או בשקעים אחרים בקיר.
סדרת הספרים והסדרת הטלוויזיה משתפים סגנון ויזואלי מרשים, תוך שימוש בולט בצבע הלבן.
בנוסף כמעט כל פרק כולל "גיבור".
הגיבור הוא דמות או חפץ המניעים את פעולת התוכנית.
לדוגמה בפרק על מזג האוויר הגיבור היה שבשבת בצורת תרנגול, בפרק על הדינוזאורים הגיבור היה טירנוזאורוס רקס באנימציית סטופ-מושן מפלסטלינה, בפרק על הבריכות והנהרות הגיבור היה סירת נייר, בפרק על הדגים הגיבור היה דג סלמון, בפרק על המפלצות הגיבור היה צבוע ובפרק על גוף האדם הגיבור היה פנטומימאי רובוטי.
הקריין בגרסה הבריטית היה השחקן אנדרו סאקס, ובגרסה האמריקנית הקריין הוא מרטין שין (בשתי הראשונות בלבד).
לאחר שהסדרה שודרה בטלוויזיה, היא יצאה גם בקלטות וב-DVD.
חלק מהפרקים הופצו בקלטות וידאו גם בארץ במהלך שנות ה-90 בדיבוב.
דו-חיים (צפרדעים, קרפדות, טריטונים וסלמנדרות)
ציפורים (חיי ההישרדות של הציפורים)
פילים (חיי ההישרדות של הפילים)
זוחלים (צבים, לטאות, תנינים ונחשים)
שלדים (עצמות של בעלי חיים שונים ומשונים)
הקוטב הצפוני והדרומי (אזורי הקוטב)
פרפרים ועשים (מינים של עשים ופרפרים)
בריכות ונהרות (נהרות, אגמים ובריכות)
חיים פרהיסטוריים (כיצד התפתחו והשתנו החיים על פני כדור הארץ)
שריון (בעלי חיים שיש להם מעטפת מגינה)
הרי געש (הרי געש ורעידות אדמה)
גוף האדם (האופן שבו אנחנו וגופינו פועלים)
מפלצות (מפלצות מיתולוגיות ובעלי החיים שהיו למקור השראתן)
הישרדות (כיצד מתמודדים בעלי החיים עם סביבתם)
טבע של חתול היא סדרת אנימציה אמריקאית-קנדית שעלתה לשידור בנובמבר 2015 ומשודרת בישראל בערוץ הופ!
הסדרה עוקבת אחר חתול הבית פרד, שברגע שבעליו יוצאים מהבית הוא הופך לחתול טבע שיוצא להרפתקאות בחצר האחורית של ביתו.
לפרד אין את האינסטינקטים לטבע שיש לחתולים והוא נעזר בחבריו, דייזי, סקוויק והאל, על-מנת ללמוד אותם ולדעת איך להתמודד עם סיטואציות שונות מחוץ לבית.
פרד החתול - מיכאל הנגבי, ערן מור
רון החתול - גיא זיידמן
דמויות שונות - גילן שחף, אלונה אלכסנדר, סער בדישי
טבע דלי (בכיתוב לועזי: TEVA DELI) היא חברה ישראלית, המייצרת מוצרי מזון טבעוניים, הנחשבת לאחת היצרניות הבולטות בתחום ואחת החלוצות בנושא זה בישראל.
מפעל החברה ממוקם בדימונה וקהילת העבריים מדימונה שותפה להכנת המוצרים.
פעילות החברה החלה בשנת 1998, במטרה לקדם מזון טבעוני שתהליך הכנתו אינו פוגע בסביבה ובזכויות בעלי חיים.
הפעילות של "טבע דלי" הוא שיתוף פעולה של בן קוליה, שותף ומנהל המפעל, מקהילת העבריים מדימונה ודניאל אדם
התו של "טבע דלי" אינו סימון חובה על פי החוק הישראלי.
תחילת דרכה של החברה בשנת 1998 בייצור מוצרי טופו וגבינות סויה.
בשנת 2005 החלה החברה לפתח מוצרים טבעוניים שלא על בסיס סויה.
המוצרים החדשים התבססו על חומרי גלם מבוססי גלוטן כגון סייטן, שמהם הוכנו תחליפי מנות פופולריות, כגון, שווארמה, רוטב בולונז, וקבב, וכן על חומרי גלם, כגון קטניות מונבטות, פשתן ואורז מלא, מהם הוכנו ההמבורגרים.
בשנת 2010 נעשו שינויי עיצוב וקווי מוצרים והחברה שיווקה לקהל הלקוחות מוצרים מעודכנים של מנות עיקריות.
ההמבורגר ה-BBQ של החברה והקציצות יצאו לשוק בתחילת 2012 והתפרסם לראשונה באירוע יום העצמאות הראשון של עמותת ויגן פרנדלי, .
קוו ההמבורגר כלל סוגים שונים: בורגר ניו יורק, בורגר טקסס שהוא עבה יותר, ובורגר קליפורניה הכולל גם ברוקולי בורגרים מקטניות, וכדורי בשר מקינואה וקטניות המיועדים לבישול.
בשלב זה מכירות החברה היו בהיקף קטן יחסית.
בשנים שלאחר מכן החלה לפעול בקנה מידה גדול יותר, לרבות הפצה קבועה ברשתות המזון המחזיקות מחלקות מזון רלוונטיות דוגמת שופרסל גרין או עדן טבע מרקט, בד בבד עם העלייה בטבעונות בארץ בין השנים 2017-2022.
בשנת 2013 החלה רשת דומינו'ס פיצה בישראל לשווק פיצה עם תחליף גבינה טבעוני עשוי מסויה שמיוצר על ידי "טבע דלי".
רידיפין מיט Redifine meet - ייצור מוצרים בקווי ייצור טכנולוגיים המיועדים להדפסה תלת-ממדית של נתחים
מפעל זוגלובק Zoglobek - מותג "זוזו" לנקניקיות, המבורגר, פסטרמה צמחוניים
מפעל טבעול עבר לטבעונות מלאה.
המוצרים של החברה אינם מכילים אלבומין של ביצה
תנובה אלטרנטיב - קווי ייצור משקאות שיבולת שועל וסויה, מעדנים וגבינות צהובות
שטראוס- מוצרי "אלפרו"- משקאות סויה, מעדנים-מילקי
משק צוריאל- קווי ייצור של גבינות מלוחות, ממרחים על בסיס שקדים וקוקוס
אחווה- קווי ייצור של חלווה, טחינה ודברי מאפה
בן אנד ג'ריס- קווי ייצור נפרדים של גלידות על בסיס שקדים או משקה שיבולת שועל
בייגל בייגל/אוסם- קווי ייצור ניפרדים לחטיפים המיוצרים ללא מרכיבים מהחי
Dr Fisher דוקטור פישר, קרליין Careline, סנו Sano- קווי ייצור למוצרים שאינם מכילים מרכיבים מהחי ולא נוסו בבעלי חיים
נכון לשנת 201 6 לחברה 60 עובדים ומחזור המכירות השנתי הממוצע שלה עומד על מיליוני שקלים.
נכון לשנת 2021 מוצרי החברה משווקים ברחבי ישראל ברשתות מרכולים המחזיקות מחלקות "טבע".
המוצרים נושאים את הלוגו של החברה.
פלפל הטבסקו (שם מדעי: Capsicum frutescens Tabasco) הוא זן של הפלפל החריף Capsicum frutescens, שמקורו במקסיקו.
הוא מוכר בעיקר בזכות השימוש בו ברוטב טבסקו.
חלק גדול ממלאי פלפל הטבסקו נפל קורבן לנגיף מוזאיקת הטבק בשנות ה-60; הזן העמיד הראשון (Greenleaf tabasco) לא היה מעובד עד 1970 בערך.
הפלפלים נקראים על שם מדינת טבסקו המקסיקנית.
באנגלית, האות הראשונה במילה טבסקו ניתנת כאות קטנה כאשר המילה מתייחסת לזן הבוטני, אך היא כתובה באות גדולה כאשר מתייחסים למדינה המקסיקנית או למותג הרוטב החריף, רוטב טבסקו.
"טבע דומם" (1925) הוא ציור טבע דומם מאת הצייר הישראלי אריה לובין.
"טבע דומם" נוצר על ידי אריה לובין לובין בשנת 1925. זו תיאור קוביסטי של בקבוקים, פירות וכלים נוספים.
לובין העיד בריאיון בשנת 1975 כי השפעת הקוביזם החלה אצלו בארץ-ישראל, כתוצאה מעיון במגזינים צרפתי ובהם מאמרים של אמני הקוביזם והפוריזם הצרפתי.
במשור הקדמי של הציור מתוארת קערת פירות ובה שלושה פירות עגולים.
כמו כן מופיע פלח אבטיח, המתואר בהקצרה חריפה.
סביב הפירות משטחי צבע כתומים וכחולים ירוקים.
אלו מתארים את השולחן שעליו מפה.
במרכז חלקו העליון של הציור נמצאים בקבוקים בצבע ירוק ושחור.
מאחוריהם מופיעה קערה לבנה וכן כלי הגשה עמוק ובו, כנראה, ענבים ירוקים.
בשונה מעבודות בסגנון "פוריזם", אותן יצר לובין באותה תקופה, עבודה זו חופשית יותר מציגה סגנון חופשי יותר.
היא מרובת קווים אלכסוניים ומשטחי צבע אקספרסיבים.
בכך היא קרבה אל הקוביזם הסינתטי.
טבע עיראק הוא הארגון הסביבתי הראשון והיחיד בעיראק.
זהו ארגון לא ממשלתי, החבר בתוכנית הסביבתית של האו"ם ושותף לארגון הבין-לאומי BirdLife International.
מטרת הארגון היא להגן, לשקם ולשמור על הסביבה הטבעית של עיראק ועל המורשת התרבותית הנלווית אליה, וכן גם להגן על המגוון הביולוגי ועל משאבי המים בעיראק.
הוא נוסד ב-2003 על ידי עזאם אלוואש, פליט ומהנדס עיראקי שגר בארצות הברית וחזר לעיראק בעקבות הפלישה לעיראק ב-2003.
תוכנית אזורי המגוון הביולוגי המרכזיים - יוזמה של טבע עיראק בשיתוף עם המשרד העיראקי לאיכות הסביבה, BirdLife International וקבוצות ייעוץ בינלאומיות אחרות, שכללה סקר שטח מקיף בין 2004 ל-2010 על מנת לזהות ולהגדיר אזורים עם מגוון ביולוגי מרכזיים במדינה.
במסגרת התוכנית, הוגדרו כ-82 אזורים כאלו במדינה.
"בית אדובי" - בית לדוגמה שנבנה על מנת להדגים שיטות בנייה חלופיות, בעלות נמוכה ובת קיימא שניתן ליישם באזורי הביצות.
פרויקט דרווין - פרויקט חינוך והעלאת מודעות.
שיקום ביצות - טבע עיראק הצליח לשקם מחדש כמה מביצות המים המתוקים של עיראק בחלק המרכזי של המדינה.
מעבדות אופקים כחולים - מעבדות פרטיות המציעות שירותי מעבדות סביבתיות.
שומרי המים של עיראק - תוכנית שהחלה במקור תחת טבע עיראק, אך התפתחה לארגון עצמאי בשנת 2014. הארגון פועל להגנה על הנהרות, הנחלים ומשאבי המים של עיראק, ותומך בשימוש בר-קיימא במשאבים אלו.
טבע דומם עם חגלה וכפפות שריון הוא ציור משנת 1504 מאת הצייר האיטלקי יאקופו דה ברברי.
הציור הקטן בצבעי שמן על לוח עץ טיליה נחשב לאחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לציור טבע דומם, ולאחד מציורי הטרומפ-לויל (אשליית עין) הראשונים שנוצרו באירופה מאז העת העתיקה הקלאסית.
הציור מתאר חגלה אפורה מתה, לצד שתי כפפות שריון מברזל, וחץ של קשת רוחב העובר דרכן.
מערך החפצים נראה כאילו הוא מונח על גבי שולחן עץ או תלוי ממסמר על קיר עץ.
בצד ימין התחתון מופיע פיסת נייר עם התאריך וחתימת הצייר, וציור של מטה הרמס, סמל שבו השתמש יאקופו דה ברברי.
היצירה מצוירת על לוח עץ טיליה, כשהרקע מצויר בחיקוי של מרקם עץ.
ייתכן שהלוח נוצר כגב או כמכסה על ציר לפורטרט, או כקישוט משעשע לחדר ציד.
היצירה מוצגת בפינקוטק הישן, ונמצאת באוסף הציורים הממלכתי הבווארי מאז 1804, לפני כן הוחזקה בטירת נויבורג לפחות מאז 1764.
המוזיאון הבריטי מחזיק ברישום דומה של חגלה אפורה מתה מאת יאקופו דה' ברברי, גם הוא מתוארך לשנת 1504, מאוסף סר האנס סלואן.
טבע דומם עם פירות, סנאי וחוחית (בהולנדית: Vruchtenstilleven met distelvink en eekhoorn) הוא ציור טבע דומם מתקופת הבארוק, שצויר על ידי הצייר ההולנדי-גרמני אברהם מיניון (1640–1679).
הציור מציג קומפוזיציה עשירה של פירות, חיות ועצמים סמליים, והוא נחשב לאחת מהיצירות המרשימות של מיניון, המשקפת את סגנונו הייחודי בתקופת תור הזהב ההולנדי.
הציור נחשב לדוגמה מובהקת לסגנון הבארוק ההולנדי ומדגים את יכולתו של מיניון לשלב בין דיוק ריאליסטי למשמעויות סמליות עמוקות.
ידוע כי היצירה הוזמנה בשנת 1684 על ידי וילם השלישי, נסיך אורנז', והייתה חלק מאוספי אמנות חשובים לאורך השנים.
כיום, היצירה מוצגת במוזיאון הציירים הגדולים בדרזדן, גרמניה.
הציור מציג שפע של פירות המסודרים בתוך גומחה מקושתת, היוצרת תחושת עומק ומדגישה את האלמנטים השונים.
בין הפירות ניתן למצוא ענבים אדומים ולבנים, דלעת, אפרסקים, עגבניות ופירות נוספים, אשר יחד יוצרים מראה המזכיר תצוגת פירות חגיגית.