tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ציון ההגשה מורכב בדרך כלל משקלול שבו ניתנים 70% לציונים בבחינות במהלך שנת הלימודים (ממוצע ציוני התעודה בשתי המחציות) ו־30% לציון בחינת המתכונת.
להראות את רמת התלמיד בלימודיו בבית הספר.
להפחית סיכוי לכישלון בבחינה במידה עקב מתח והתרגשות התלמיד.
להכין את התלמיד לבחינת הבגרות על ידי בחינה דומה.
עבור תלמידי בתי ספר (אינטרנים), ציון הבחינה משוקלל עם הציון הבית־ספרי (לרוב כממוצע) לשם חישוב הציון הסופי בשאלון ומחויב להיות בעל ציון הגשה כדי להיבחן, שמשמש בתעודת הבגרות.
לעומתם, עבור נבחנים אקסטרניים ועבור נבחני משנה אינטרניים, ציון הבחינה הוא הציון הסופי בשאלון.
ציון הבגרות הסופי יחושב ברוב המקרים כממוצע של הציון השנתי וציון הבחינה עצמה.
במקרים בהם יש פער בית־ספרי גבוה בין ממוצע ציוני ההגשה לממוצע ציוני הבחינה – משרד החינוך עשוי להפחית את משקלו של ציון המגן ל־30% או ל־10% (שקלול דיפרנציאלי).
עם זאת, אף פעם לא מבוטל לגמרי משקלו של ציון ההגשה, ולעולם לא מדובר במקרה של תלמיד בודד, אלא רק במקרה של הפרש או פער בית־ספרי.
ציון סופי בשאלון בגרות מעוגל כלפי מעלה אל השלם הקרוב.
לדוגמה, אם הציון לאחר השקלול של התלמיד הוא 87.5 ציונו הסופי יהיה 88.
כדי להתמודד עם העובדה שלבית הספר יש אינטרס להעלות את ציוני ההגשה של תלמידיו שלא בצדק, ובכך להביא לרמת ציונים גבוהה יותר, נוקט משרד החינוך שיטות שונות, כגון שיטת השקלול הדיפרנציאלי שהוזכרה לעיל.
הבחינות נבדקות על ידי מעריך, מורה שמלמד את המקצוע בו נערכה הבחינה ומגיש לבגרות במקצוע שהועסק לשם בדיקת בחינות בגרות מטעם משרד החינוך.
מעריך לא יבדוק מחברת שנאספה מבית ספר בו הוא מלמד, כדי לשמור על בדיקה אובייקטיבית של הבחינה, זאת באחריות משרד החינוך בתהליך מיון המחברות למעריכים, ובנוסף הבחינה נבדקת בצורה אנונימית (ללא שם הנבחן).
מעריכים מקבלים תשלום על כל בחינה שהם בודקים.
ברוב המקצועות כל בחינת בגרות נבדקת פעמיים, על ידי שני אנשים שונים, וכל בדיקה נקראת "הערכה".
הממוצע בין ההערכות הוא הציון הסופי בבחינה.
אם הפער בין שני הציונים גדול מהרגיל (מספר שנקבע מראש בכללי משרד החינוך), מועברת הבחינה לבוחן שלישי מומחה בתחום (המכונה "מעריך בכיר"), אשר בודק אותה פעם שלישית והציון הסופי נקבע על פי בדיקתו.
המחברת נבדקת על ידי המורה באמצעות מחוון המפרט את הדרישה מהנבחן בכל שאלה ואת הניקוד על כל חלק בשאלה, כולל הורדת ניקוד על טעויות מסוימות או פרטים שלא צוינו.
הנבחן יכול לערער על ציון הבחינה עד 60 יום מתאריך קבלת הציון.
משרד החינוך מעביר את סריקת המחברות לבית הספר על מנת להגיש ערעור על ציון הבגרות.
הנבחן והמורה המקצועי עוברים על המבחן ומערערים במידת הצורך.
מחברות הבחינה מועברות לאחסון בארכיון מרכז הבדיקה של בחינות הבגרות לתקופה מוגדרת ומוגבלת.
בתום תקופת האחסון, המחברות יועברו לגניזה ממשלתית לתקופה של שנתיים.
באמצעות הטופס שממלא המשגיח בו מוצב הסידור של הנבחנים, נבדקת אפשרות להעתקה.
במקרים בהם יש חשד להעתקה או עבירה על "טוהר הבחינות" הנבחן יהיה עלול לקבל "חשד" (במקרים מסוימים כל הנבחנים באותו חדר מקבלים "חשד").
במקרה כזה, אין אפשרות לגשת לבחינה נוספת לתקופה של עד 3 שנים, אלא אם יוסר ה"חשד" על ידי ערעור בכתב.
במקרים מיוחדים ניתנים ציונים חריגים וההיבחנות אינה נחשבת:
333 – צ.מ (ציון מינימלי במתמטיקה, ציון בין 5 ו־14 בשאלון 003 במתמטיקה)
999 – פסילה עקב העתקה
נבחן הרוצה לשפר את ציונו בשאלון שכבר ניגש אליו (בין אם דווח לו הציון בבחינה או לא) רשאי להירשם לבחינה נוספת, בה בדרך כלל ייגש עם אותו ציון בית ספרי, אך ייתכן שיוכל לקבל ציון בית ספרי חדש (בדרך כלל ניתן לקבל ציון חדש רק בלמידה בקבוצה, כמו תגבורים).
הציון הסופי שיילקח לתעודת הבגרות יהיה הגבוה מבין הציונים שקיבל בכל הפעמים שניגש לבחינה באותו שאלון, אלא אם כן קיבל "חשד בהעתקה" (שלא הוסר או הוגדר לבסוף כ"פסילה") באחת הפעמים שנבחן ואז יבוטלו כל הציונים הקודמים.
במקרה זה, כל הציונים הקודמים מבוטלים והציונים החל מהבחינה הבאה בה ייבחן באותו שאלון ייחשבו.
בחינות בגרות מתוקשבות הופעלו לראשונה בישראל בשנת 1999. בתחילה רק במקצועות אדריכלות, בהם התנהלה הלמידה באמצעות תוכנות שרטוט.
הבחינות המתוקשבות מאפשרות שימושים שונים ביכולות של סביבה מתוקשבת כמו צפייה בסרטונים, הדמיות, שימוש בקובצי אקסל, שימוש במפות אינטראקטיביות, שימוש בכלי עבודה אינטרנטיים מקצועיים (למשל מנוע החיפוש Blast) ועוד.
בעזרת גירויים וכלים מורכבים אלה המדמים את אופן הלמידה העכשווי והמוטמעים בבחינה, ניתן למדוד ידע, הבנה, כושר חשיבה ומיומנויות שנרכשו בתהליכי למידה משמעותית.
בשנת הלימודים תשע"ח (2018), התקיימו בחינות בגרות מתוקשבות במקצועות: אזרחות, אנגלית (כולל אנגלית שפה דבורה), ביולוגיה, ביוטכנולוגיה, גאוגרפיה, היסטוריה, כימיה, מוזיקה, ספרות, עברית לדוברי ערבית, תנ"ך, תקשורת וחברה ותיירות.
בסך הכל, יותר מ־41,000 תלמידים מ־712 בתי ספר נבחנו בתשע"ח בבחינות בגרות מתוקשבות.
החל משנת הלימודים תשע"ז, מתקיימת בחינה מתוקשבת גם ב'אנגלית שפה דבורה' (במקום עם מורה בוחן).
בבחינה, אלפי, דמות וירטואלית, "משוחחת" באנגלית עם הנבחנים.
בבחינה שלושה חלקים: בחלק הראשון התלמידים עונים על שאלות על עצמם ועל תוכניותיהם לעתיד, בחלק השני הם עונים על שאלות המתייחסות לסרטון שהוצג להם, ובחלק השלישי הם מספרים פרויקט שערכו.
התלמידים מקליטים את תשובותיהם ויכולים לערוך אותן לפני ההגשה.
בבחינה הממוחשבת הנבחנים נכנסים לתוכנה באמצעות מספר תעודת הזהות שלהם.
נבחן שרשום כזכאי להקלות מסוימות, מקבל אותן באופן אוטומטי.
הבחינה הממוחשבת מאפשרת הארכת זמן, הקראת הטקסטים בשאלון, והקלטת תשובה במקום הקלדה או במקום הכתבה לבוחן נייטרלי.
אחד היתרונות של בחינה מתוקשבת הוא האפשרות להוסיף כלים שמסייעים לתלמידים עם לקויות למידה, כגון: הגדלת הגופנים של הטקסטים, האזנה לקריינות מקצועית של השאלות והטקסטים והקלטת התשובות.
בחינות הבגרות המתוקשבות מתבצעות בסביבת הבחינות המתוקשבות iTest.
תוכנית 'אקדמיה בתיכון' פועלת במערכת החינוך בישראל החל משנת הלימודים תשע"ג.
תוכנית זו מופעלת בהובלת האגף למחוננים ולמצטיינים והיא מיועדת לתלמידים מצטיינים בחטיבות העליונות, שהם בעלי רצון ויכולת ללמוד גם במסגרת של מוסד אקדמי במהלך לימודיהם בחטיבה העליונה.
במסגרת התכנית תלמידי תיכון יוכלו במקצועות מסוימים להמיר למידה בבית הספר והיבחנות בבחינות בגרות בלמידה בקורסים אקדמיים והיבחנות על הנלמד בהם.
משרד החינוך קבע 16 מקצועות שבהם אפשר להמיר לימודים בבית הספר ועמידה בבחינות בגרות בקורסים אקדמיים.
באחדים מהמקצועות ההמרה מלאה, כלומר הקורסים מחליפים את כל יחידות הבגרות, ובאחרים ההמרה חלקית, כלומר הקורסים מחליפים רק חלק מיחידות הבגרות.
למידה שאינה משמעותית: למידה לצורך מעבר בחינות תוך התמקדות בחומר אותו יש ללמוד ובמטרה להשיג ציון גבוה ביותר, איננה תורמת ליצירת נוער חושב, סקרן ויצירתי, ולא רק חומר גלם לממוצע הבגרות השנתי בישראל.
בזבוז משאבים יקרים על תהליך ארוך ובלתי יעיל בעליל: תהליך הלמידה לקראת בחינות הבגרות הוא בזבוז של משאבים ואינו תורם להעשרת התלמידים בידע.
המורים והתלמידים עסוקים בתהליכי הוראה ולמידה מתישים בכמויות חומר רבות ודחוסות, כאשר לאחר הבחינות התלמידים אינם זוכרים את החומר הנלמד.
בנוסף לכך, בחינות הבגרות נערכות לא פעם הרבה לפני סיום שנת הלימודים, ומיד לאחר מכן נפסקת הוראת המקצוע.
דבר זה מביא לבזבוז עצום של שעות ההוראה הקבועות במערכת אך אינן מנוצלות.
חוסר מענה לדרישה למיומנויות איכותיות: בשיטה הקיימת לא ניתן מענה למיומנויות הנדרשות והמתבקשות בחברה מתקדמת כמו פיתוח חשיבה ביקורתית, סקרנות, מידענות, חקר, עבודת צוות, יכולת פרזנטציה ועוד.
שוק ציונים לא ערכי, פרוץ וללא גבולות: כל מערכת החינוך הפכה ל"תעשיית" ציונים, כאשר לעיתים קרובות נפרצים גבולות ערכיים ומוסריים, המונעת מעצם הצורך להשיג תוצאות מידיות וגבוהות.
במקום לשים את מרכז הכובד על יצירת תהליך מתבקש בלמידה משמעותית, המיקוד הוא בשינון חומר.
התוצאה היא אומדן ולא ערך.
דיכוי היצירתיות והיוזמות הלימודיות: השיטה הקיימת מקובעת ואינה משאירה מקום ליצירתיות ויוזמות לימודיות הן מבחינת התלמידים והן מבחינת המורים.
מקובעות זו פוגעת בחדוות הלמידה ובחוויה הלימודית.
זילות בית הספר כמקום חינוכי ובעל יכולת הערכה עצמאית לתלמידיו: בשיטה הקיימת אין משמעות להערכה הבית־ספרית ולסטנדרטים הקבועים על ידי בית־הספר.
במצב הקיים בית הספר הוא "צינור" להעברת ידע לשם מעבר בחינות הבגרות ותו לא.
בחינה פסיכומטרית היא בחינה המשמשת להערכת כישורים מנטליים וקוגניטיביים של אדם ביחס ליכולותיהם של אנשים אחרים.
ישנם סוגים רבים מאוד של מבחנים פסיכומטריים.
הנפוצים בהם כוללים את בדיקת החשיבה המספרית, המרחבית והמילולית.
הבחינה מורכבת משלושה נושאים: חשיבה כמותית, חשיבה מילולית ואנגלית, כשלאחרון יחס נמוך יותר בציון.
רף הקבלה ברוב המוסדות להשכלה גבוהה בישראל מורכב, בין השאר (ופעמים רבות בעיקר) מהציון הפסיכומטרי.
ממוצע הציונים בפסיכומטרי בישראל הוא 541, מתוך כ-80 אלף שניגשים בשנה פחות מ-10 מקבלים את הציון המקסימלי 800.
השיקולים של תוקף ומהימנות הם אלמנטים נחוצים לקביעת איכות של כל מבחן.
עם זאת, אגודות מקצועיות מציבות את הנתונים הללו בהקשרים רחבים יותר בעת פיתוח תקנים לשפיטת איכות של מבחן בהקשר נתון.
בארצות הברית נהוגים שני מבחנים, SAT ו-ACT, המשמשים למיון מועמדים להשכלה הגבוהה בדומה לבחינה הפסיכומטרית בישראל.
שני המבחנים נערכים על ידי שני גופים שונים אולם על פי רוב לא קיימת העדפה לאחד מהם במוסדות להשכלה גבוהה ולכן הם נחשבים לתחליפיים.
על אף שמוקד המבחנים בארצות הברית בשני המבחנים ניתן להיבחן במדינות רבות בעולם, ביניהן ישראל.
בסין נהוג מבחן הנקרא גאוקאו שקובע באיזו אוניברסיטה ואיזה תחום לימוד יהיה הנבחן רשאי ללמוד, לא ניתן בסין ללמוד לימודים אקדמיים ללא מבחן זה.
בקוריאה הדרומית נהוגה בחינת כניסה לאוניברסיטאות הנקרא "סו-נונג" (Suneung, 수능) או בשמה האנגלי CSAT (ראשי תיבות של College Scholastic Ability Test, "מבחן יכולת לימודית באקדמיה").
הבחינה, שאורכה כ-8 שעות, מתקיימת פעם בשנה, ביום חמישי שבשבוע השלישי של חודש נובמבר.
היום בו מתקיימת הבחינה הוא יום מיוחד בלוח השנה במדינה: הבורסה הדרום קוריאנית נפתחת בשעה מאוחרת יותר, והתחבורה הציבורית מתוגברת בשעות הבוקר על מנת לסייע לתלמידים להגיע למקומות בהם מתקיימת הבחינה.
הבחינה מורכבת מ-5 חלקים: כישורי שפת אם, מתמטיקה, אנגלית, מדעים (מדעי הטבע, הרוח והחברה, בהם פרק חובה על היסטוריה קוריאנית), ושפה זרה (סינית קלאסית או שפה זרה אחרת לבחירת התלמידים).
בזמן הבחינה באנגלית, שכוללת קטע בהבנת הנשמע, כלל המטוסים במדינה מקורקעים על מנת שרעש המטוסים הממריאים והנוחתים לא יפריע לתלמידים בבחינה.
בישראל מתייחס המושג הבחינה הפסיכומטרית או הפסיכומטרי לבחינה המשמשת ככלי מיון לכניסה לאוניברסיטאות השונות ולמוסדות נוספים להשכלה גבוהה ולפעמים כמבחן קבלה למשרה בחברה.
טרם המצאתה של הבחינה הפסיכומטרית, היו נהוגים בישראל מבחנים מקצועיים ייעודיים למקצועות מסוימים (בתשלום) בשקלול ציוני הבגרות של המועמד, בעוד קבלה לתארים אחרים הסתמכה על ציוני הבגרות בלבד.
הבחינה הפסיכומטרית בישראל הביאה להקמתה של תעשייה נרחבת של 'מכוני הכנה' לבחינה זו.
מכונים אלו מעבירים שיעורים בתשלום עבור אנשים המעוניינים לשפר סיכוייהם להצליח בבחינה.
התשלום הנהוג לרוב הוא בסכומים הנעים בין 3,000 ל-8,000 ש"ח, כאשר קבוצות אוכלוסייה שונות מסובסדות לעיתים על ידי המדינה, וכן ניתן לשלם בעבור השיעורים באמצעות הפיקדון שניתן למשרתים בצה"ל ובשירות לאומי.
בחילות בוקר הן תופעת לוואי של היריון, המופיעה בקרב יותר ממחצית מהנשים ההרות, וכן במידה נדירה יותר אצל נשים הנוטלות גלולות למניעת היריון או מטופלות בהורמונים תחליפיים.
הבחילה עשויה להיות קלה או להגיע לכדי הקאה ממש, מצב הקרוי הקאות יתר בהיריון העשוי להוביל להתייבשות.
הבחילות יכולות להתרחש בכל שעה ביממה, אך הן נפוצות ביותר בבוקר, מיד עם היקיצה, שכן אז רמות הסוכר בדם הן הנמוכות ביותר.
הבחילות מתחילות לרוב כבר בחודש הראשון להריון, מגיעות לשיא עצמתן בשבועות ה-5 עד ה-7 וממשיכות עד השבוע ה-14 או ה-16. אצל קרוב למחצית הנשים הן חולפות עד השבוע ה-16 להריון.
בקרב האחרות נדרש כחודש נוסף עד שהן שוככות.
הסיבה המדויקת לבחילות בוקר אינה ידועה בוודאות, אך השערות נפוצות הן:
עליה ברמות האסטרוגן - עד לפי 100 מהמצב לפני היריון.
עליה ברמות הפרוגסטרון מרפה את שריר הרחם למניעת לידה טרם זמנה, אך גם מרפה את הקיבה ואת שרירי העיכול וגורמת לעודף חומציות בקיבה.
ישנן סברות שהבחילות מגנות על העובר מצריכת מזונות מזיקים.
רוב הטיפולים בבחילות בוקר מטרתם להקל על הסימפטומים, ולא למנוע את הבחילות כליל:
אכילת 5–6 ארוחות קטנות ביום
שימוש בזנגביל כמונע בחילות טבעי בצורת חליטה או לעיסה.
נטילת ויטמין B6 (פירידוקסין) בשילוב עם דוקסילאמין (תרופה הידועה בשם דיקלקטין).
אכילת צנים יבש מיד עם היקיצה
הקאת יתר בהריון (Hyperemesis gravidarum) היא צורה נדירה אך חמורה של בחילות והקאות במהלך ההריון.
קיימות הערכות לפיהן אחת מכל 200 נשים הרות סובלת מתופעה זו.
סימפטומים של הקאת יתר בהריון כוללים:
מצב מסוכן הנגרם על ידי עלייה ברמת הקטונים (תרכובות חומציות רעילות) בדם.
ירידה חדה בלחץ הדם כשמתרוממים.
בנוסף, לסימפטומים עלולה להיות השפעה משמעותית על חיי היומיום והם עלולים להוביל לסיבוכים נוספים כגון דיכאון.
נשים הסובלות מהקאת יתר בהריון אינן מצליחות לשמור על רמת נוזלים נאותה בגופן ולכן נמצאות בסכנת התייבשות וירידה משמעותית במשקל.
משום כך נשים הרות הסובלות מבחילות והקאות חמורות עד כדי שאפילו שתיית נוזלים גורמת להן להקיא צריכות לפנות לקבלת טיפול רפואי בהקדם האפשרי.
הקאת יתר בהריון מחייבת קבלת טיפול רפואי הולם.
במקרה של אובדן נוזלים חמור האישה תאושפז ויינתן לה עירוי של נוזלים ומלחים.
אם היא סובלת מקטוזיס, היא תטופל בהתאם.
במקרים מסוימים יינתן טיפול בתרופות נוגדות הקאה.
הקאות יתר בהריון בדרך כלל אינן גורמות נזק לעובר.
עם זאת, אם הן גורמות לירידה במשקל במהלך ההריון קיים סיכון שגם התינוק ייוולד במשקל לידה נמוך.
התייבשות שנגרמת על ידי הקאת יתר בהריון עלולה להגביר את הסיכון להתפתחות פקקת ורידים עמוקים המתבטאת בנוכחותו של קריש דם בתוך אחד מוורידי הגוף העמוקים.
התרופה תלידומיד פותחה ונרשמה כמונעת בחילות בוקר בבריטניה.
השימוש בה הופסק לאחר שנתגלה כי היא גרמה למומים קשים בעוברים.
ה־FDA האמריקאי מעולם לא אישר תרופה זו לטיפול בבחילות בוקר.
בחינת בגרות הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1983, המספר על זוג תיכוניסטים אוהבים, רוני (דן תורן) ואורנה (עירית פרנק) שהסתבכו בהריון לא מתוכנן.
בשל כך חלה התלבטות ברורה בין האפשרויות השונות: הפלה, מסירה לאימוץ או גידול הילד בכוחות עצמם.
הוריהם של הזוג הצעיר רואים בהם ילדים בני "טיפש-עשרה" שעשו טעות, אולם מותו של חבר קרוב עומרי (רוני פינקוביץ') במהלך השירות הצבאי מוכיח להורים את בגרותם של השניים.
הסרט מבוסס על ספרה של גלילה רון פדר "בחינת בגרות".
שיר הנושא של הסרט בוצע על ידי גרי אקשטיין ומזי כהן.
"בחינת בגרות" מכר 260,000 כרטיסים בישראל, והוא ממקום ברשימת מאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
שחקנ/ית דמות דן תורן רוני עירית פרנק אורנה אירית אלטר אמא של אורנה רוני פינקוביץ' עומרי יצחק חזקיה אבא של אורנה יוסי וירז'נסקי רופא אריאלה רובינוביץ רותי מאיה קדישמן דליה נתן וולפוביץ' רוקח אהובה יובל אמא של רוני איתן גרין
בתורת המשחקים, בחירה חברתית היא הליך שבו בוחרים בין מספר מועמדים באופן המביא בחשבון את ההעדפות של המצביעים.
לדוגמה, אזרחים הבוחרים את מועמדיהם לכנסת, או דיירים הבוחרים את המועמדים לוועד הבית.
פרדוקס ארו ופרדוקסים דומים לו מראים שלא קיימת שיטת הצבעה "מוצלחת" באופן חד משמעי, ולכן עוסקת תורת הבחירה החברתית בקריטריונים שונים להצלחה של שיטת הצבעה, ובשיטות שונות העומדות בחלק מן הקריטריונים האלה.
הליך של בחירה חברתית יוצא כאמור מן ההעדפות של המצביעים, ומחזיר הכרעה משותפת.
ההעדפה של מצביע יכולה לכלול בחירת המועמד המועדף עליו בלבד (כמו בבחירות אישיות לראשות הממשלה), דירוג מלא של כל המועמדים, דירוג חלקי (כמו באירוויזיון) או כל יחס סדר על קבוצת המועמדים.
תוצאת ההליך יכולה להיות בחירה של זוכה יחיד, או דירוג מלא של המועמדים, ועשויה לכלול גם תוצאות תיקו.
הנחת היסוד היא שכל מצביע בפני עצמו נוהג באופן רציונלי, כלומר שאם הוא מעדיף את a על b ואת b על c, אז הוא מעדיף את a על c.
באופן פורמלי, כל מצביע בוחר יחס סדר (לאו דווקא ליניארי).
בהקשר זה, יחס הסדר נקרא גם יחס העדפות.
בגישה מתמטית זו, בחירה חברתית היא שלשה סדורה הכוללת את קבוצת המצביעים N, את קבוצת המועמדים A, ופונקציה המתאימה לכל מצביע את יחס ההעדפות שלו.
פונקציית בחירה (או שיטת בחירה) היא פונקציה המקבלת את העדפות המצביעים (פורמלית, את הבחירה החברתית), ומחזירה יחס טרנזיטיבי על המועמדים.
פונקציה כזו, המוגדרת היטב עבור כל העדפה, נקראת פונקציה אוניברסלית.
מבחינים בין פונקציית בחירה חברתית המקבלת מכל מצביע יחס העדפות חזק ומחזירה אפשרות אחת מועדפת, לבין פונקציית רווחה חברתית המקבלת מכל מצביע יחס העדפות, ואמורה להחזיר יחס העדפות של המועמדים.
בתורת המשחקים הוגדרו ונחקרו עשרות תנאים על פונקציות בחירה.
אנונימית אם היא אדישה לזהות המצביעים (כלומר סימטרית ביחס להחלפה ביניהם);
נייטרלית אם היא אדישה לזהות המועמדים;
מונוטונית אם מועמד מנצח אינו ניזוק משינוי עמדות של מצביעים לטובתו;
תנאי הרוב מתקיים אם המועמד שהגיע למקום הראשון אצל רוב המצביעים, מנצח;
תנאי הפה-האחד (נקרא גם תנאי פרטו, unanimity) קובע שאם כל המצביעים מאוחדים בדעה שמועמד a עדיף על b, אז זו תהיה מסקנת הבחירה.
פונקציית בחירה מונוטונית המכבדת את סוברניות המצביעים ואינה תלויה באפשרויות לא רלוונטיות, מקיימת את תנאי הפה-האחד.
תנאי קונדורסה (הזוכה) דורש שמועמד המנצח כל מועמד אחר בתחרות ראש-בראש, ינצח.
תנאי קונדורסה גורר את תנאי הרוב.
תנאי קונדורסה המפסיד דורש שמועמד המפסיד לכל מועמד אחר בתחרות ראש-בראש, לא ינצח.
אי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות (independence of irrelevant alternatives, IIA) דורש שבדירוג של כל שני מועמדים, רק העדפות המצביעים הנוגעות אליהם תלקחנה בחשבון.
בפרט, מועמדי סרק אינם יכולים להשפיע על התוצאה.
לפי משפט ארו, כל פונקציית בחירה אוניברסלית המקיימת את תנאי הפה-האחד ואת התנאי IIA מוכרחה להיות דיקטטורה .
אי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות מלבד עוצמה (intensity of binary idenpendence, IBI) דורש שבדירוג של כל שני מועמדים תלקחנה בחשבון מכל מצביע רק הסדר ביניהם ומספר המועמדים המדורגים ביניהם.
זוהי החלשה של התנאי IIA, הנתפס לפעמים כחזק מדי (כפי שמדגים משפט ארו).
מכיוון שהכרעה בין מועמדים היא מעשה שבשגרה בכל גוף חברתי מורכב, נמצאות בשימוש פונקציות בחירה רבות, מהן פשוטות ומהן מסובכות, מהן מוצלחות ומהן שנויות במחלוקת.
הכרעת רוב היא שיטה שבה המועמד שזכה לרוב קולות המצביעים (כבחירה ראשונה) הוא הזוכה.
חסרונה הוא שאם מדרגים יותר משני מועמדים, פעמים רבות אין מועמד כזה.
שלטון כפוי היא שיטה שבה מועמד מסוים נבחר בכל מקרה, ללא חשיבות לתוכן ההצבעה (השיטה מאפיינת דיקטטורות).
התנאי הקובע שהשלטון אינו כפוי (היינו שלכל מועמד יש א-פריורי אפשרות לנצח כל מועמד אחר) נקרא סוברניות המצביעים.
דיקטטורה היא שיטה שבה מצביע אחד, מסוים, קובע את זהותו של המועמד הזוכה.
שיטת מנצח המוביל (plurality) היא השיטה שבה המועמד שזכה למרב הקולות (כבחירה ראשונה) זוכה, אף אם לא הגיע לרוב קולות המצביעים.
באופן כללי יותר, שיטת מכסה (quota) היא שיטה שבה מנצח מי שמשיג q קולות.
אם יותר ממועמד אחד השיג q קולות, השיטה כשלעצמה אינה מוגדרת.
כל שיטת הצבעה נייטרלית, אנונימית ומונוטונית בין שני מועמדים היא שיטת מכסה.
משפט May (מ-1952), שהוא תוצאה של העובדה הזו, קובע שכאשר מספר המצביעים אי-זוגי ויש שני מועמדים, הכרעת רוב היא השיטה הנייטרלית, אנונימית ומונוטונית היחידה שאינה סובלת מתיקו.
בשיטת בורדה כל מצביע מחלק נקודות במספר קבוע מראש בין המועמדים (למשל, 1,2,3,5 נקודות לארבעת המועמדים, כשסדר החלוקה הוא כראות עיני המצביע).
זוהי השיטה שבה בוחרים את השיר הזוכה באירוויזיון.
שיטת בורדה היא אוניברסלית ומקיימת את תנאי הפה-האחד ואת התנאי IBI.
עם זאת היא אינה מקיימת את תנאי הרוב.
בשיטת המפסיד יוצא (Thomas Hare) המצביעים מדרגים את כל המועמדים; מי שמספר התומכים בו כראשון הוא הנמוך ביותר נפסל, וחוזר חלילה.
זו שיטה אנונימית ונייטרלית, אבל היא אינה מונוטונית, ואף אינה מקיימת את תנאי קונדורסה.
בשיטת ההשוואה הסדרתית מסדרים את המועמדים מראש, ואז קובעים מי ניצח מבין שני הראשונים, משווים את המנצח מביניהם למועמד השלישי, את המנצח מביניהם למועמד הרביעי, וכן הלאה.
שיטה זו היא אנונימית, מונוטונית, ומקיימת את תנאי קונדורסה - אבל אינה נייטרלית.
בהצבעת אישור מצביע כל מועמד בעד או נגד כל אחד מהמועמדים (גם זה יחס טרנזיטיבי: הוא מעדיף את כל המועמדים שהוא בעדם על פני כל המועמדים שהוא נגדם, ואדיש לסדר בתוך הקבוצות).
הסדר נקבע לפי מספר מצביעי הבעד של כל מועמד.
בחיפוש אחר נשיקת חצות (במקור: In Search of a Midnight Kiss) הוא סרט עצמאי אמריקאי משנת 2008, בבימויו של אלכס הולדרידג'.
הסרט, שהוגדר כקומדיה רומנטית נחשב אחד הסרטים העצמאיים הבולטים ב-2008. הוא הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-2007 וזכה בפרס אינדפנדנט ספיריט על שם ג'ון קאסווטס ב-2009. הסרט הוצג בפסטיבלי סרטים נוספים סביב לעולם ובחלקם קיבל פרסים.
הוא הוצג בצורה מסחרית באנגליה, ארצות הברית, ספרד, פולין, יוון ואוסטרליה.
וילסון הוא רווק בן 29 שעבר לאחרונה מטקסס ללוס אנג'לס.
הוא מסכם את השנה הגרועה בחייו; הוא בודד, חסר פרוטה וללא כיוון ממשי בחייו.
הוא מתכנן לבלות את ערב השנה החדשה במיטתו, אלא שאז חברו ושותפו לדירה משכנעו לפרסם מודעת היכרות באתר האינטרנט קרייגסליסט.
הוא מיד מקבל פניות ונפגש עם אחת מהן, ויויאן, צעירה בוטה הנחושה לברור את הגבר ה"נכון" איתו תבלה בליל השנה החדשה.
השניים נפגשים ולאורך הסרט, על רקע רחובותיה של לוס אנג'לס, הם מפתחים קשר רגשי העובר עליות ומורדות במשך הלילה.
בריאן מקגווייר – ג'ייקוב (חברו של וילסון ושותפו לדירה)
קתלין לונג - מין (חברתו של ג'ייקוב)
הסרט הופק על ידי קבוצת חברים שכללה את במאי הסרט, השחקנים הראשיים שבו, העורכים, הצלם ואף מבצעי השירים שבסרט.
חבורה זו עבדה ביחד במשך כ-10 שנים עוד לפני הפקת הסרט.
חלק נכבד מהצלחת הסרט נזקף לצילום רחובות ובנייני דאונטאון לוס אנג'לס בשחור לבן המקנים לסרט אווירה מיוחדת המשמשת כרקע לעלילה.
עבודת הצילום של רוברט מרפי הייתה עבודת הבכורה שלו כצלם קולנוע.
רוב הביקורות נטו לאהוד את הסרט.
רוג'ר איברט מציין במיוחד את הצילום ואת משחקם הכנה של שני השחקנים הראשיים.
הוא אף מתייחס לכך שהמפיקה, אן ווקר-מקביי, הייתה גם המפיקה של הסרט לפני הזריחה בכיכובם של אית'ן הוק וז'ולי דלפי, שיצא למסכים ב-1995 ותיאר צעיר וצעירה המתוודעים זה לזה בלילה אחד אותו הם עוברים ברחובותיה של וינה.
איברט טוען כי למרות שהרעיון דומה ולמרות שניתן קרדיט בכתוביות הסרט להשפעת הסרט מ-1995, שני הסרטים שונים בכך שגיבורי "לפני הזריחה" הם גיבורים מושלמים בעוד שגיבורי סרט זה מציגים דמויות בעלות חולשות שלצופה קל להזדהות איתן.
מרק קרמוד, מבקר הקולנוע של האובזרבר, מציין כמו רבים אחרים את הדמיון לסרטו של וודי אלן "מנהטן" שמשתמש בצילום שחור-לבן ובתפאורה של מנהטן כחלק בלתי נפרד מהסרט.
אולם, הוא משבח את יוצרי הסרט על כך שבחרו כתפאורה דווקא באזור הישן והמוזנח של מרכז לוס אנג'לס היוצר הקבלה בין שקיעתם של התיאטראות ובתי הקולנוע ברובע ובין מות האהבה הרומנטית בימינו.
הוא אף משבח את הבמאי על האקט האחרון בסרט שמאזן את תחושות חרדת הנטישה והחשש מאלימות המלוות את הצופה במשך הסרט.
בחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין (נקראת גם "בחינת לשכת עורכי הדין" או "בחינת הלשכה") היא בחינה פנימית מטעם לשכת עורכי הדין בישראל שייעודה הוא לבחון את הידע של בוגרי לימודי משפטים לאחר ההתמחות שמבקשים להיות מוסמכים כעורכי דין, דבר שיאפשר להם לקבל רישיון לעסוק בעריכת דין בישראל.
הבחינה נערכת בשני מועדים מדי שנה, בדרך כלל בחודשים דצמבר ויוני.
הבחינה נערכת בהתאם להוראות סעיפים 38–40 של חוק לשכת עורכי הדין, התשכ"א-1961, ובהתאם לתקנות לשכת עורכי הדין (סדרי בחינות בדיני מדינת ישראל, באתיקה מקצועית החלה על עורכי דין זרים ובבחינת ההסמכה לעריכת דין), התשכ"ג-1962.
אחוזי המעבר של הבחינה מצויים בירידה חדה בשנים האחרונות.
במועד מאי 2013 עברו את הבחינה 77% מהניגשים, במועד אוקטובר 2015 שיעורי המעבר ירדו ל-59.7%, במועד אפריל 2017 השיעור כבר היה 44%, ואילו במועד דצמבר 2017 השיעור עמד על 34% (במועד יוני 2018 עברו את הבחינה 32% מהנבחנים).
מנגד, לאחר שינוי ציון המעבר הדרוש ושינוי מבנה הבחינה, במועד דצמבר 2022 שיעור המעבר היה 62% וכשנה לאחר מכן, שיעור המעבר היה 55%.
בהתאם לתיקון מס' 38 לחוק לשכת עורכי הדין, הוצאה מידי לשכת עורכי הדין המעורבות בחיבור הבחינות.
חיבור הבחינות הוטל על "ועדה בוחנת" שממונה על ידי שר המשפטים.
ועדה כזו מונתה לראשונה ב-16 במאי 2017, על ידי שרת המשפטים איילת שקד (עד אותו מועד, מעולם לא מונתה ועדה בוחנת כחוק).
ב-16 בינואר 2019 הודיעה שרת המשפטים איילת שקד, כי בסיכום עם יו"ר ועדת הכנסת ח"כ מיקי זוהר, ח"כ אסנת מארק ונציגי לשכת עורכי הדין הוחלט להעמיד את ציון המעבר בבחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין על 60 במקום 65.
נבחן שנכשל בבחינה יכול לגשת לבחינה במועדים הבאים, ללא הגבלת מספר המועדים.
בעקבות רפורמה בחוק לשכת עורכי הדין, החליטה שרת המשפטים איילת שקד על שינוי מתכונת בחינת ההסמכה ללשכת עורכי הדין, החל ממועד נובמבר 2017. מטרת השינויים היא לטייב את הליך הבחינות ולוודא כי מתמחים הניגשים לבחינה אכן ישלטו בדין המהותי לצד הדין הפרוצדורלי.
זאת, כדי להבטיח שלמקצוע עריכת הדין יוסמכו בעלי הכישורים המתאימים לשמש כעורכי דין.
עד למועד מאי 2017, הבחינה הורכבה משני חלקים, החלק הראשון הוא החלק העיוני, ולאחר שנבחן עבר בהצלחה את החלק העיוני, הוא נבחן בחלק השני שהורכב מבחינה בעל-פה.
בתיקון לתקנות מיוני 2017 בוטלה הבחינה בעל-פה.
ממועד דצמבר 2017 הבחינה בנויה משלושה חלקים:
ניסוח משפטי - במסגרתו על הנבחנים לבחור אחת מבין שתי מטלות כתיבה ולנסח מסמך משפטי מהסוג הנדרש במטלה, כגון בקשה, עתירה או חוות דעת.
משקלו של פרק זה 20% מהציון הסופי ומוקצות לו 45 דקות.
פרק רב-ברירה על הדין הדיוני - הפרק מונה 40 שאלות בפורמט של מבחן אמריקאי בנושאי הדין הדיוני, כגון מערכת בתי המשפט, סדר הדין האזרחי, סדר הדין הפלילי, דיני ראיות, הוצאה לפועל וחדלות פירעון.
משקלו של פרק זה 40% מהציון ומוקצות לו כיום 100 דקות (עד למועד דצמבר 2018 הוקצו לפרק זה 90 דקות).
פרק רב-ברירה על הדין המהותי - הפרק השלישי והאחרון הוא מבחן אמריקאי גם כן, המונה 40 שאלות, אשר בוחן את הבקיאות בדין המהותי, כגון דיני עונשין, דיני תאגידים, דיני נזיקין, דיני חוזים ודיני קניין.
בפרק זה מחולקת לנבחנים חקיקה, שמהווה את הבסיס להשבה על מרב השאלות.
משקלו של פרק זה 40% מהציון ומוקצות לו כיום 160 דקות (עד למועד דצמבר 2018 הוקצו לפרק זה 135 דקות).
כדי לעבור את הבחינה על הנבחן לעבור את רף ה-60 נקודות (עד למועד יוני 2018 היה על הנבחן לעבור רף של 65 נקודות וגם לקבל ציון העולה על שליש מסך הנקודות המקסימלי, בכל אחד מחלקי הבחינה).
מבנה הבחינה העיונית בעבר (עד למאי 2017)
בעבר, בחינת ההסמכה הייתה מבחן רב-ברירתי ונחלקה לחמישה פרקים כאשר בכל פרק יש כ-20 שאלות ובסך הכל בבחינה יש כ-100 שאלות שכל אחת מהן שווה נקודה אחת.
בתי המשפט, סדרי דין, דיני משפחה, דיני עבודה, חוקי יסוד ועדכוני חקיקה ופסיקה
הוצאה לפועל, דיני ראיות ופשיטת רגל
דיני תאגידים, סדר דין פלילי ודיני מעצרים
דיני מקרקעין, אתיקה משפטית ומיסוי מקרקעין
ניסוח חוזים ומסמכים משפטיים (חלק זה בוצע קודם המבחן האמריקני ולא ניתן עליו ציון.
יחד עם זאת בבחינה בעל פה היה סיכוי שהנבחן נשאל על המטלה)
החלק השישי נוסף לבחינה החל ממועד מאי 2015. משך הזמן המוקצב לבחינה עמד על כשלוש שעות וחצי, וכדי לקבל ציון עובר, על הנבחן לענות נכונה על לפחות 65 שאלות, או לענות נכונה על 12 שאלות לפחות בכל פרק.
הבחינה בעל-פה הייתה נערכת בדרך כלל כשבועיים עד שלושה שבועות לאחר הבחינה העיונית, במתכונת עד מועד דצמבר 2017. הבחינות בעל-פה נערכו במשך כשבוע בפני בוחנים שונים ומועדי הבחינה בעל-פה היו מתפזרים בין ימות השבוע.
הוועדה הבוחנת לבחינה בעל-פה מורכבת משופט ושני עורכי דין - האחד מהמגזר הציבורי והאחר מהמגזר הפרטי.
בדרך כלל הבחינה בעל-פה הייתה בנושא שהנבחן התמחה בו בהתמחות, אולם הנבחן נשאל לעיתים גם על ידע משפטי שלא מתחום התמחותו.
משך הבחינה היה נע בין 5 דקות ל-30 דקות.
הבחינה בעל-פה בוטלה בחודש יוני 2017.
בשנת 2000 החלה לשכת עורכי הדין בתיעוד ממוחשב של מעבר הנבחנים.
בבחינות שנערכו בנובמבר 2011 נכשלו כ-44% מהנבחנים.
בבחינות שנערכו בנובמבר 2015 נכשלו כ-40% מהנבחנים ובבחינות שנערכו במאי 2016 נכשלו 46% מהנבחנים.
שלושת המועדים הנ"ל מחזיקים בכמות הנכשלים הגדולה ביותר של בחינות ההסמכה של לשכת עורכי הדין, כאשר בחינת נובמבר 2016 מחזיקה בשיא במספר הנכשלים בכל היסטורית הבחינות של לשכת עורכי הדין, שבה נכשלו יותר מ-70%.
אחרי קבלת עתירות, עלה אחוז העוברים בבחינת נובמבר 2016 מ-30% ל-37%.
להלן נתוני מעבר בחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין:
שיעור הנכשלים הגבוה בבחינות הלשכה הוביל פעמים רבות להגשת עתירות לבית המשפט, שכללו השגות על סדרי הבחינה ודרישה לפסול שאלות שלטענת העותרים היו לא תקינות.
בדיון אחת מעתירות אלה בשנת 2018 העיר שופט בית המשפט העליון, יצחק עמית: "בריטואל החוזר על עצמו מדי כחצי שנה, נדרש בית משפט זה לערעורים שעניינם ביקורת שיפוטית על בחינות לשכת עורכי הדין."
הביקורת העיקרית על בחינה זו היא שהבחינה מתמקדת בנושאים שוליים ולמעברה נדרש בעיקר שינון החומר בעל-פה, וכן שהשאלות מנוסחות בצורה בלתי-מובנת.
במהלך השנים עלו קריאות רבות מגורמים שונים לשינוי מתכונת הבחינה, אך עד ל־2016 לא שונה מבנה הבחינה.
ביקורת אחרת מפי הנבחנים היא שהבחינה משמשת בפועל כאמצעי סינון למניעת הצפת השוק בעורכי דין חדשים, דבר המוביל לעלייה ברמת הקושי שבה משיקולים שאינם עניינים.
עו"ד יעקב נאמן ציין בשנת 2005: "ראיתי את הבחינות של לשכת עורכי הדין כיום.
אני בטוח שלא הייתי עובר אותן, ואני לא בטוח ששופטי בית המשפט העליון היו עוברים אותן."
שופט בית המשפט העליון, יצחק עמית, ציין בעניין חלק מהטענות שהועלו בפניו: "אסיר כבר כעת מעל השולחן את שלל הטענות והרמזים להטיות ולאג'נדה מכוונת, הטעיות, תיקונים הגובלים בזיוף, קנוניות ותרמיות למיניהם, אי שקיפות לגבי זהות הבוחנים, חשיפה מכוונת של שמות הנבחנים ועוד.
כפי שהודגש בפתח הדברים, ועדת הבחינות היא גוף עצמאי ובלתי תלוי, ויש להצר על עצם העלאת הטענות." עם זאת, הוא מתח ביקורת על מאפייני הבחינה, ובין השאר כתב: "הנבחן נדרש אפוא לענות על שאלות קשות, לעיתים איזוטריות, כמעט בכל תחומי המשפט.
ספק אם עורכי הדין הטובים המנוסים והבקיאים ביותר במדינה, אלה שכוחם רב להם בכל תחומי המשפט, הן אזרחי הן פלילי, היו עוברים את הבחינה מבלי להתכונן לקראתה.
אם כך, מדוע יש לצפות מנבחן, שזה עתה סיים את תקופת ההתמחות שלו, שיעמוד ברף מקצועי גבוה יותר מעורכי הדין הטובים ביותר במדינה?" עוד העיר כי "דומה כי יש מקום לחשיבה של ממש אם אין מקום לתוספת זמן כדי לפתור את הבחינה.
ישנן כמה חברות שמציעות קורסי הכנה לבחינת ההסמכה, בדומה לקורסים המוצעים בהכנה לפסיכומטרי.
בחינות הבגרות בהיסטוריה היא בחינת בחינות בגרות מטעם משרד החינוך בישראל, להן נדרש כל נבחן על מנת להיות זכאי לתעודת בגרות מלאה.
הבגרות בהיסטוריה היא בהיקף 2 יחידות לימוד חובה וניתן להרחיב את המקצוע ל-5 יחידות.
בעבר, הבגרות בהיסטוריה הייתה מורכבת משני שאלונים - היסטוריה א' והיסטוריה ב'.
השאלון הראשון שעסק בלאומיות ובתקופת בית שני או בערים וקהילות בימי הביניים, והשאלון השני שעסק בתקופת השואה ובהקמת מדינת ישראל.
כל חלק עוסק הן בהיסטוריה היהודית והן בהיסטוריה העולמית.
החל משנת תשע"ו בתוכנית הרפורמה החדשה ללמידה משמעותית התבטלו השאלונים היסטוריה א' והיסטוריה ב', ושני השאלונים חוברו לשאלון אחד שבו הנושאים הם: מלחמת העולם השנייה והשואה, לאומיות וציונות, הקמת מדינת ישראל וסוגיות נבחרות בתולדות המדינה.
היבחנות בבחינת הבגרות בהיסטוריה מהווה 70% מהציון הכולל הסופי (כולל ציון שנתי).
בנוסף לבחינה, על התלמידים לעבור הערכה חלופית בבתי ספר בהיקף של 30% מהמקצוע.
בעבר היה זה על נושא מלחמת העולם השנייה והשואה אך החל מ-2020 ההערכה בנושא בית שני או ערים וקהילות בימי הביניים.
זאת ועוד, לראשונה הורשו התלמידים להשתמש בחומר פתוח בבואם לענות על פרק "מלחמת העולם השנייה והשואה" בבחינת הבגרות, החל מ-2024 גם פרק לאומיות וציונות יהיה עם ספר פתוח ובסופו של דבר כל בחינת הבגרות תהיה עם ספרים פתוחים.
בחינת הבגרות בספרות היא בחינה חיצונית מטעם משרד החינוך של מדינת ישראל.
הבחינה הבסיסית, בהיקף 2 יחידות לימוד, נדרשת מכל נבחן כדי לקבל תעודת בגרות מלאה.
כמו כן, יש אפשרות להרחיב את המקצוע לחמש יחידות לימוד.
מבחן הבגרות בספרות עוסק הן בספרות העברית והן בספרות הכללית.
הבחינה כוללת ארבעה פרקים: שירה, סיפור קצר, רומאן ונובלה ודרמה.
על הנבחנים לענות על שלושה מבין פרקים אלו.
בבתי ספר דתיים הבחינה בספרות מתבצעת במתכונת בחינה פנימית ונבחנים במקצוע מחשבת ישראל בשתי יחידות חיצוניות, כתחליף לספרות.
לחלופין, קיים שאלון בספרות לבתי ספר דתיים, שמבנהו שונה מהשאלון הרגיל, אך הוא כן חיצוני, והוא שווה יחידת לימוד אחת.
בתי ספר דתיים משלבים את המקצועות כך שהציון בתעודת הבגרות יתבסס על יחידה אחת של מחשבת ישראל, והשנייה של ספרות.
סביב בחינת הבגרות בספרות שורר פולמוס.
שר החינוך לשעבר, שי פירון, היה מעוניין להפוך את הבחינה לפנימית, כלומר לבחינה שתיכתב ותיבדק על ידי בתי הספר, אולם סופרים ומשוררים רבים הביעו התנגדות עזה לביטול בטענה שביטול בחינה חיצונית יוביל לזניחת חשיבות המקצוע בקרב תלמידים ובקרב סגל בית הספר עצמו.
שאלון 8281- מהווה 70% מהחומר, הנושאים: שירת המאה העשרים, שירת ימי הביניים, שירת ביאליק, סיפור קצר, רומן ונובלה, דרמה.
בכל בחינה, אחד מהפרקים הוא פרק חובה, כאשר התלמיד אינו יודע איזה מבין יופיע כפרק חובה.
מתוך שלושת הפרקים הנותרים, יש לבחור בשני פרקים בלבד.
שאלון 8282- מהווה 30% מהחומר, בשאלון זה שלושה פרקים – שירה, דרמה וספרי קריאה.
פרק השירה הוא פרק חובה.
3 יחידות לימוד (השלמה ל-5)
שאלון 8381- מהווה 70% מהחומר, פרק א' – מבחר יצירות מספרות העולם (50 נקודות).
פרק ב' – נושאים בין-ז'אנרים.
שאלון 8382- מהווה 30% מהחומר, בשאלון זה קיים פרק אחד בלבד – נושא בין־ז'אנרי: המשפחה בראי הספרות (100 נקודות).
בפרק זה בוחרים שאלה אחת מתוך שתיים.
השאלה שנבחרה מזכה ב-100 נקודות.
רוב חומר הלימוד בספרות נלקח מתוך מאגר של יצירות שמתוכן בוחר המורה ו/או בית הספר מה ללמד.
ברמת היחידות הזו מלמדים ארבעה נושאים מרכזיים: שירה, סיפור קצר, רומן/נובלה ודרמה.
בנושא המרכזי הזה יש שלושה תתי-נושאים: שירת ימי הביניים, שירי חיים נחמן ביאליק ושירה עברית במחצית הראשונה של המאה העשרים.
יש ללמד ארבעה שירים, אחד מכל קבוצה.
חלק מהשירים מוחלפים מדי מספר שנים.
קבוצהכותבשיריםאר' יהודה הלויישנה בחיק ילדותר' שלמה אבן גבירולשחי לאל; טרם היותיבר' יהודה הלוילבי במזרח; יפה נוף; הבא מבולגר' שלמה אבן גבירולמליצתי בדאגתיר' שמואל הנגידהים ביני ובינךטודרוס אבולעפיהחי אהבהדר' משה אבן עזראכתנות פסיםר' שלמה אבן גבירולראה שמש; לאטך דברי שירך
קבוצהאפשרות א'אפשרות ב'אפשרות ג'אלא זכיתי באור מן ההפקרואם ישאל המלאךחוזה לך ברחבלבדי (חובה) - -גהכניסיני תחת כנפךציפורתעם דמדומי החמהדעל השחיטה (חובה) - -
שירי המחצית הראשונה של המאה העשרים
יש ללמד חמישה שירים, אחד מכל משורר.
משורראפשרות א'אפשרות ב'אפשרות ג'אפשרות ד'נתן אלתרמןירחליל קיץעוד אבוא אל סיפךשיר משמרלאה גולדברגאורןולא היה בינינו אלא זוהרהאומנםהסתכלות בדבורהאורי צבי גרינברגשיר אמי והנחלשיר נס השירתפילה אחרונהאליהו הנביאשאול טשרניחובסקיאומרים ישנה ארץ (נוסח ראשון)ראי אדמהאני אתן לה שירילא רגעי שנת טבערחל המשוררתפגישה, חצי פגישהמיכלרק על עצמיבאחד גלגולי
בחינת הבגרות באנגלית היא בחינה חיצונית מטעם משרד החינוך של ישראל.
הבגרות באנגלית היא מקצוע חובה – כלומר, לצורך זכאות לתעודת בגרות חייבים להיבחן בבחינת הבגרות באנגלית.
בחינת הבגרות באנגלית מתקיימת בשלוש רמות לימוד שונות: 3 יח"ל, 4 יח"ל ו-5 יח"ל.
בכל אחת מהרמות יש להיבחן על שלושה שאלונים (מודלים – Modules).
תלמידי תיכון נדרשים להיבחן גם בבחינה בעל פה שערכה 20% מהציון הסופי של כל רמה, אולם בחינה זו אינה נדרשת מנבחני משנה ונבחנים אקסטרניים.
בכל רמות הלימוד באנגלית נבחנים בכתב בלבד על שלוש מיומנויות: הבנת הנקרא, הבנת הנשמע ויכולת הבעה בכתב.
רמת לימוד זו היא הרמה הבסיסית של המקצוע.
רמה זו מורכבת מהשאלונים A עד C.
היבחנות ברמה זו תאפשר קבלת תעודת בגרות, אולם לא יהיה ניתן להתקבל איתה לאקדמיה.
במהלך בחינת הבגרות ברמה זו הנבחנים מתמודדים עם שלושה קטעי הבנת הנקרא, קטע הבנת הנשמע וחיבור אחד.
רמת לימוד זו מורכבת מהשאלונים הבאים:
שאלון A (נקרא גם שאלון א' או אנגלית א') - מורכב משני חלקים: קטע הבנת הנקרא וקטע הבנת הנשמע.
אם כי לאחר שאלון E החדש שאלון A כבר לא מכיל חלק של הבנת הנשמע.
שאלון B (נקרא גם שאלון ב' או אנגלית ב') - יחידת הספרות.
בגרות פנימית הכוללת בחינה של יצירה אחת ושתי מטלות על שתי יצירות שונות נוספות.
תלמידים אקסטרניים אינם נבחנים בספרות אלא בקטע הבנת הנקרא (בעבר גם כתיבת חיבור של עד 40 מילים).
שאלון C (נקרא גם שאלון ג' או אנגלית ג') - מורכב משני חלקים: קטע הבנת הנקרא וכתיבת חיבור.
שאלון זה משותף ל-3 ו-4 יח"ל.
בחינה פנימית בעל פה עם מורה המלמד בבית הספר.
רמת לימוד זו היא רמת הביניים של המקצוע והרמה הראשונה שמאפשרת כניסה לאקדמיה.
ברמה זו על הנבחנים להתמודד עם: שני קטעי הבנת הנקרא (אנסין), יצירות ספרותיות וקטע אחד של הבנת הנשמע.
שאלון C (נקרא גם שאלון ג' או אנגלית ג') - מורכב מקטע הבנת הנקרא בלבד וכתיבת חיבור של 70-90 מילים.
שאלון D (נקרא גם שאלון ד' או אנגלית ד') - מורכב משני חלקים: קטע הבנת הנקרא וכתיבת חיבור של 80 - 100 מילים.
או לחלופין בחינה פנימית על יצירות ספרותיות הנלמדות שחלקן נלמדות גם ב-3 יח"ל (Thank you, Ma'am) וחלקן אף ב-5 יח"ל (The Road Not Taken)
שאלון E (נקרא גם שאלון ה' או אנגלית ה') - מורכב מקטע הבנת הנקרא ברמה גבוהה וחלק של אוצר מילים (בעבר במקום אוצר המילים היה קטע הבנת הנשמע).
שאלון זה משותף ל-4 ו-5 יח"ל.
בחינה בעל פה על ידי מחשב, הכוללת שלושה חלקים: הראשון, שיח על נושא אחד (מתוך שניים) מחיי התלמיד (למשל התנדבות או מוזיקה).
חלק שני: שאלות על פרויקט שהתלמיד הכין לפני הבחינה.
חלק שלישי: צפייה בסרטון ומענה על שני מקבצים של שאלות בשתי הקלטות נפרדות.
רמת לימוד זו היא הגבוהה ביותר.
במהלך בחינת בגרות באנגלית ברמת 5 יחידות לימוד.
על הנבחנים להתמודד עם שני קטעי הבנת הנקרא, יצירות ספרותיות ברמה גבוהה וחיבור.
שאלון E (נקרא גם שאלון ה' או אנגלית ה') - מורכב מקטע הבנת הנקרא וחלק של אוצר מילים (בעבר במקום אוצר המילים היה קטע הבנת הנשמע).
שאלון F (נקרא גם שאלון ו' או אנגלית ו') - מורכב מיצירות ספרותיות, כגון מחזה, שלא נלמד ב-4 יחידות, בעבור נבחנים פנימיים.
בעבור נבחנים חיצוניים, מורכב מקטע הבנת הנקרא ברמה גבוהה, ומכתיבת חיבור של 100-120 מילים.
שאלון G (נקרא גם שאלון ז' או אנגלית ז') - מורכב מקטע הבנת הנקרא ברמה גבוהה מאוד (60 נקודות) וכתיבת חיבור של 120-140 מילים, תוך שימוש בדקדוק ותחביר שאינם בסיסיים (40 נקודות).
בנוסף קיימות אופציות ל-7 ול-10 יחידות.
בתוכנית של שבע היחידות מוסיף התלמיד שתי יחידות תרגום ל-5 היחידות הבסיסיות.
התוכנית של 10 יחידות הלימוד, שנוצרה בשנת 2015, מיועדת לתלמידי 5 יח"ל שמעוניינים להרחיב, ומוסיפים 5 יחידות לימוד נוספות באנגלית על "דיפלומטיה ותקשורת בינלאומית".
כל אחת מרמות הלימוד באנגלית דורשות אוצר מילים מספק, שיאפשר הבנת טקסטים ברמה הנדרשת.
כמו כן, על הנבחן לפתח כלים להבנת הנקרא, כגון: איתור התשובה בטקסט, התמודדות עם טבלאות, תרשימי זרימה ועוד.
יתר על כן, יש להפגין יכולות כתיבה בהתאם לנדרש בבחינה.
כמו כן, הבגרות בעל פה דורשת יכולת הבנת הנשמע ויכולת דיבור.
בחינת הרישוי ברפואה היא בחינת ההסמכה הרשמית בישראל לכל רופא שסיים לימודי רפואה מחוץ למדינת ישראל, בעל דיפלומה מוכרת, ואשר לא סיים סטאז' (שנת עבודה מעשית בסבבים) בארץ בה למד.
הצלחה בבחינה היא חלק מההליך לקבלת רישיון לעסוק ברפואה במדינת ישראל יחד עם שנת סטאז' במוסד מוכר.
בחינת הרישוי ברפואה (נקראת גם הבחינה לקראת סטאז' או הבחינה הממשלתית ברפואה) נערכת פעמיים בשנה על ידי המועצה המדעית שהוא גוף בהסתדרות הרפואית.
הבחינה היא בחינה מקצועית המורכבת ממספר חלקים.
בחינת הרישוי ברפואה נחשבת לאחת הבחינות המחמירות והקשות ביותר למעבר בישראל.
אחוזי המעבר נעים בין מספר אחוזים בודד ל-30% לערך.
לבחינה קדמו מחאות רבות של בוגרי רפואה בחו"ל.
לבחינה שלוש מטרות: לבדוק את רמת הידע ויישום הידע של הנבחנים.
לאתר את הנבחנים שרמת הידע ויישום הידע שלהם אינו מגיע למינימום הנדרש.
ליצור רמת הערכה אחידה, בסטנדרט המתבקש.
הבחינה נערכת אחת לחצי שנה, (מועד חורף ומועד קיץ).
מדי מועד ניגשים לבחינה למעלה מ 1000 רופאים בוגרי אוניברסיטאות בחו"ל.
הבחינה מורכבת מ-210 שאלות רבות-ברירה (אמריקאי) ב-5 נושאים: רפואה פנימית (60 שאלות), רפואת ילדים (50 שאלות), כירורגיה (50 שאלות), רפואת נשים ומיילדות (30 שאלות) ופסיכיאטריה (20 שאלות).
הבחינה מחולקת לשני חלקים כאשר לכל חלק מוקדשים שעתיים וחצי וביניהן הפסקה.
הבחינה נערכת בשפה העברית אך בעת ההרשמה לבחינה ניתן לבקש להיבחן באחת השפות הבאות: אנגלית, צרפתית, ערבית, ספרדית ורוסית.
כדי שהבחינה תתקיים באחת השפות הללו יש צורך ברישום של לפחות 8 ניגשים לשפה המבוקשת.
בוגרי לימודי רפואה במדינות מסוימות פטורים מבחינת הרישוי וכך גם רופאים עולים מכל המדינות העומדים בתנאים מסוימים הקבועים בפקודת הרופאים ובתקנות הרופאים.
לבחינה קיימים מספר תחליפים או פטורים:
פטור היסטורי, שנקבע ברובו עקב לחץ דאז של מדינות מהם הייתה עלייה אנגלו-סקסית, או עלייה צרפתית, מוכר לבוגרי לימודי רפואה בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, צרפת, בריטניה ודרום-אפריקה.
פטור בעקבות מחאתם של בוגרי חו"ל (2013) ועקב משא ומתן מול שרת הבריאות לשעבר יעל גרמן, הצליחו להעביר תיקון לחוק רישוי הרופאים ולאשר את ביטולו של STEP 2-CS כתנאי לתחליף לבחינת הרישוי.
בכך למעשה הפכו הנציגים את בחינת ה-USMLE לאטרקטיבית יותר, עבור בוגרי חו"ל.
ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת אישרה ב-16 בינואר 2013 פטור מבחינת הרישוי הישראלית לרופאים שעברו בהצלחה את בחינת ה-USMLE האמריקאית.
בשיאה של שביתת הרופאים בישראל (2011), התקיים מבחן רישוי שעורר כהרגלו הדים רבים-בעקבות הבחינה שנערכה, הוחלט לראשונה לקיים מבחן חוזר (3 מועדים בשנה במקום 2).
המבחן החוזר, היה המבחן הקשה ביותר שנערך להסמכה כלשהי בתחומי מדינת ישראל, ומתוך 600 רופאים עברו אותו 3 רופאים בלבד.
הדבר עורר והצית מחדש הדי מחאה שהגיעו למנכ"ל משרד הבריאות, הפרופ' רוני גמזו, שמינה ועדה.
מסקנתה העיקרית הייתה כי יש להתיר לסטודנטים הלומדים רפואה בחו"ל לוותר על הבחינה הישראלית הקשה ולאפשר להם לעבור את הבחינה האמריקאית לקבלת רישיון לעיסוק ברפואה בארצות הברית.
הבחינה, המכונה USMLE, שנחשבת לקשה ביותר, מבוצעת בשלושה שלבים, כשחלקה ניתן לביצוע בישראל וחלקה בארצות הברית בלבד.
ב-2013, שני נציגיהם של 400 רופאים צעירים שלמדו באירופה וממתינים לבחינה בישראל, פנו לשרת הבריאות בבקשה לבטל את הבחינה, במה שיהפוך למחאה הגדולה ביותר כנגד אופייה של בחינת הרישוי.
לטענתם, אין טעם בכך שבעוד במדינות האיחוד האירופי הם יכולים להתחיל לעבוד כבר עכשיו, בישראל הם נדרשים עוד לעבור בחינת רישוי, הנחשבת לקשה ביותר.
בוגרי חו"ל שסיימו לימודיהם במדינות האיחוד הארופאי דרשו לקבל את רישיונם האירופאי (כשווה ערך לפטור שמקבלים בוגרי צרפת ואנגליה).
מחאתם עוררה גלים רבים וגל פרסומים באשר לתוכן הבחינה ומדוע בכלל היא נערכת במתכונתה הנוכחית.
תוצאות מחאה זאת, גרמו להכרה ב-USMLE (ללא החלק השלישי שנדרשים לבצע בארצות הברית), כתחליף לבחינת הרישוי הישראלית.
הליך זה הפך את השגת הרישיון לנוח יותר בעבור בוגרי חו"ל אשר יכולים לבצע את הבחינה בטרם שבו לארץ בתום לימודיהם.
בחירה סלקטיבית , או בחירה בפינצטה, הוא הצגה סלקטיבית של נתונים או ראיות באופן שנראה כמאשש עמדה מסוימת, תוך התעלמות מעובדות או מנתונים שיש בהם כדי להפריך או להחליש עמדה זו.
בחירה סלקטיבית הוא כשל לוגי מסוג "תשומת לב סלקטיבית", בדומה להטיית אישוש.
בחירה סלקטיבית יכול להיות מכוון או בלתי מכוון.
הוא כלי שימושי במסגרת תעמולה, שיווק, יחסי ציבור או פרסום לשם יצירת רושם מוטעה בקרב הציבור.
אנשים שאינם בקיאים בנושא שהושפעו מטיעונים אלה עלולים להפיץ אותם הלאה.
בחירה סלקטיבית הוא מאפיין של תאוריית קשר.
התומכים בתאוריה מוכנים לקבל כמעט כל ממצא התומך בתאוריה, בלי להתחשב במידת אמינותו.
מנגד, כל הממצאים הסותרים את התאוריה נדחים בבוז, זוכים להתעלמות או מוצגים נחשבים לחלק מהקשר שנרקם לכאורה.
שיטה של בחירה סלקטיבית הנפוצה בקהילות של פסאודו-מדע ותאוריות קונספירציה היא כריית ציטוטים .
מינוח זה שואב השראה מתהליך הכרייה של מינרלים נדירים ויקרי מציאות.
בתהליך זה סורקים באופן שיטתי מסמך הנתפס כבעל סמכות ואמינות גבוהות, למשל ספר מדע או מאמר מדעי של מומחה הנחשב בר-סמכא בתחומו, במטרה לאתר ציטוטים אשר, כאשר מנתקים אותם מהקשרם, עשויים להישמע כתומכים בעמדותיהם של הכורים.
ציטוטים אלו ניתן לאחר מכן לפרסם כעמדתו המוסמכת של המומחה תוך ציון המקור, גם אם עמדתו האמיתית שונה ואף מנוגדת, תוך הסתמכות על כך שמעטים הקוראים אשר יטרחו לבדוק את הציטוט בהקשרו במסמך המקורי.
הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן טען כי לאמצעים של המדע – השיטה המדעית יש חשיבות גדולה ביחס לאנושות – לא פחותה מזו של הדברים שהמדע מאפשר להשיג (המצאות טכנולוגיות).
פיינמן תיאר מספר היבטים הנוגעים לשיטה המדעית, בהקשר של אישוש או פסילה של היפותזה או כדרך להעריך תאוריה מדעית.
הוא תיאר כללים כדי לבצוע איסוף, הערכה והצגה של ראיות בהקשר זה, הן לחשיבות היחס לכל הראיות והן ביחס למכשולים שעלולים להכשיל חוקר בהקשר זה:
אסור לדעת את התשובה לשאלה כלשהי מראש.
אם אתם כבר יודעים את התשובה אין לכם צורך לאסוף עליה שום ראיות.
(יובל נח הררי מכנה תכונה זו "נכונות להודות בבורות" ומדגים את חשיבותה למדע).
השיטה המדעית לאסוף ראיות לשם אישוש או פסילת רעיון היא ביצוע ניסויי מדעי (או דרך תצפיות לדוגמה בתחומים כמו אסטרונומיה או ארכאולוגיה).
איסוף ראיות רבות דרך נוספת לחפש רעיונות חדשים או לאושש תאוריה (מלבד ניסוי מכריע) היא לאסוף כמה שיותר עוד ועוד ראיות רלווטיות על פי הכלל "כל המרבה הרי זה משובח".
עקביות מי שרוצה לאשש תאוריה מסוימת צריך להראות שראיות אלה יהיו עקביות מבחינה לוגית זו עם זו.
ככל שמצליחים לחבר יותר רעיונות אחד לשני כך שיהיו עקביים זה עם זה ועם התאוריה כך התאוריה מבוססת יותר.
אסור לקחת רק את הראיות שמוצאות חן בעיננו – צריך לקחת את כל הראיות- כלומר להימנע מכשל לוגי של "בחירה סלקטיבית"
שמירה על אובייקטיביות וזהירות מפני סמכות – מי ששוקל ראיות צריך לשמור על מידה כלשהי של אובייקטיביות בהערכת הראיות.
כמו כן פיינמן מזהיר מפני היתלות בסמכות.
סמכות יכולה לתת רמז על האמת אבל היא בעצמה אינה מקור מידע.
צריך להתעלם מכל סמכות כאשר הראיות חולקות עליה.
תיעוד חסר עניין תיעוד או הצגה של התוצאות צריכים להיעשות באופן חסר עניין – פיינמן מציין כי דבר זה נראה לכאורה מגוחך – שכן מישהו שחוקר משהו משקיע הרבה בניסיון לברר את הנושא ויש לו הרבה עניין.
הנקודה היא שאסור לדווח על הנושא באופן שיוביל את הקורא לקבל רעיון שונה מזה שהראיות מובילות אליו.
בחירה סלקטיבית הוא אחד המאפיינים האפיסטמולוגיים של הכחשה עובדות, תהליכים או תאוריות והוא נמצא בשימוש נרחב על ידי מכחישי מדע שונים כדי לסתור לכאורה ממצאים מדעיים ותאוריות מדעיות.
לדוגמה, הוא משמש בהכחשת שינויי אקלים, הכחשת אבולוציה על ידי בריאתנים, התנגדות לחיסונים והכחשת הנזקים הבריאותיים של צריכת מוצרי טבק ושל עישון פסיבי.
לדוגמה בריאתנים משתמשים לא אחת בטענות לגבי הפיצוץ הקמבריוני כדי לנסות להכחיש את האבולוציה.
אחת השיטות שבהן משתמשים בנושא זה לרעה הוא ביצוע בחירה סלקטיבית על ידי ציטוטים חלקיים שהוצאו מההקשרם.
ריצ'רד דוקינס מתאר כיצד משפט שלו מהספר השען העיוור שאומר על מאובני בעלי החיים מתקופה זו כי "דומה הדבר כאילו הן פשוט הושתלו שם, בלי שום היסטוריה אבולוציונית." מצוטט בהרחבה על ידי אתרים בראיתניים, בלי שהם מביאים את ההסבר שמתלווה לכך מיד בהמשך, כראיה לכאורה לזכותם.
פיינמן מציין את תחום הפרסום כדבר שנוגד את אמות המוסר של המדע, שכן מדענים צריכים לדווח את הממצאים שלהם בלי להסתיר דברים, בלי לנסות ליצור אצל הקורא רושם לא נכון.
לפי פיינמן, הפרסום הוא דוגמה של תיאור מוצרים באופן בלתי מוסרי מבחינה מדעית – לדוגמה כיוון שלא מציינים חסרונות של המוצר.
פיינמן מציין דוגמה של פרסום של שמן בישול מסוים.
הפרסום מתאר תכונה חיובית של השמן הזה, אבל לא מזכיר שגם שמנים אחרים מכילים את אותה תכונה.
לפי פיינמן חוסר המוסריות הזה נפוץ במידה כזו שאנחנו מתרגלים אליו בחיי היומיום ואנחנו לא מבינים שהוא רע.
בהנמקה של טיעונים, במיוחד בוויכוחים בתקשורת, אנשים עלולים לבצע "כריית ציטוטים" שהיא סוג של בחירה סלקטיבית, שבה המתדיין בוחר באופן סלקטיבי כמה ציטוטים התומכים בעמדה (או מגזים בעמדה מנוגדת) תוך התעלמות מאלה שממתנים את הציטוט המקורי או מכניסים אותו להקשר אחר.
בחירה סלקטיבית בוויכוחים בתקשורת היא בעיה משמעותית שכן העובדות עצמן נכונות אבל צריך לשים אותן בהקשר הנכון.
מכיוון שלא ניתן לבצע מחקר בשידור חי ולעיתים קרובות ניתן לתת הקשר רק לאחר זמן מה, עובדות או ציטוטים שנבחרו בצורה זו בדרך כלל נשארים במיינסטרים הציבורי, וגם כשהם מתוקנים, הם מובילים למצג שווא נרחב בקרב קבוצות ממוקדות שאליהן כוון המסר.
בחירה מהירה הוא למציאת האיבר ה-k הכי קטן במערך או ברשימה בלתי ממויינות.
לשיטת האלגוריתם קשר ישיר למיון מהיר.
בדומה למיון מהיר, הביצועים שלו טובים בדרך כלל ויש לו סיבוכיות זמן ריצה ממוצעת טובה, אך ביצועים לא מרשימים במובן של זמן ריצה במקרה הגרוע.
הוא פותח על ידי טוני הואר.
בחירה מהירה משתמשת באותו רעיון שעליו מבוסס מיון מהיר – בחירת איבר כציר (pivot), וחלוקה של שאר האיברים לשתי קבוצות – איברים שגדולים מהציר ואיברים שקטנים ממנו.
עם זאת, מכיוון שמטרתו של אלגוריתם הבחירה הוא למצוא איבר בודד ולא לסדר את האיברים, בניגוד למיון מהיר שמופעל רקורסיבית על האיברים של שתי הקבוצות הוא יופעל בכל פעם רק על הקבוצה שבה נמצא האיבר שמחפשים.
לפיכך יורד זמן הריצה הממוצע מ- במקרה של מיון מהיר ל-.
זמן הריצה במקרה הגרוע ביותר נותר .
בדומה למיון מהיר, גם בחירה מהירה ממומש בדרך כלל כאלגוריתם תוך-מקומי.
במיון מהיר נעשה שימוש באלגוריתם עזר בשם חלוקה (partitions), שאחראי על חלוקת האיברים במערך לכאלה הקטנים מאיבר נתון (שיופיעו לפני האיבר לאחר החלוקה) וכאלה הגדולים ממנו (שיופיעו אחריו).
להלן פסואודו קוד עבור אלגוריתם החלוקה.
return storeIndexבאלגוריתם מיון מהיר מופעל אלגוריתם החלוקה בכל פעם באופן רקורסיבי על שתי הקבוצות (קבוצת הקטנים מאיבר הציר וקבוצת הגדולים ממנו), אך בבחירה מהירה מספיק להפעיל בכל פעם את האלגוריתם רק על אחד הצדדים, שכן אנחנו מעוניינים במציאת איבר בודד ולא בסידור של כל המערך.
בכל שלב אנחנו יודעים באיזו קבוצה של החלוקה נמצא האיבר שאנחנו מחפשים בהתאם לתשובה לשאלה האם הוא גדול מאיבר הציר או קטן ממנו, ונוכל להפעיל את האלגוריתם שוב רק על קבוצה זו.
בחינה פסיכוטכנית היא כלי סינון ומיון שמהווה תנאי קבלה למספר מוסדות כגון: צה"ל, מוסדות להשכלה גבוהה ועוד.
הבחינה נערכת על ידי פסיכולוגים תעסוקתיים ומטרתה לשקף מרכיבים באישיותו וכישוריו של הנבחן.
בחינה פסיכוטכנית מורכבת ממספר חלקים: חלק פסיכולוגי, חלק ייעודי, חלק כמותי, חלק מילולי וחלק צורני.
חלקי הבחינה השונים בודקים צדדים שונים באישיות הנבחן כאשר כל מבחן מותאם לבדיקת יכולת אישית מסוימת.
אין לבלבל בין בחינה פסיכוטכנית לבחינה פסיכומטרית שמטרתה ניבוי יכולת הנבחנים לעמוד בהצלחה בלימודים אקדמיים.
הבחינה הפסיכוטכנית בודקת כישורים כלליים יותר, בעיקר חשיבה לוגית וההתמודדות עם משימות חדשות ולא מוכרות.
חלק פסיכולוגי - נועד לאבחון תכונות אופי מסוימות, כישורים חברתיים, צורות התנהגות, יחסי אנוש, עבודת צוות וכדומה.
חלק ייעודי - נועד לאתר תכונות אופי המהוות חלק מדרישות הקבלה של הגוף הרלוונטי, למשל: דמיון, מקוריות, יצירתיות ועוד.
חלק כמותי - בחינת יכולת החשיבה הכמותית.
בחלק הכמותי אפשר למצוא מבחנים שונים כמו: מבחני אומדן, ידע בחשבון בסיסי, בעיות מתמטיות, ניתוח מידע ועוד.
חלק זה רלוונטי במיוחד למועמדים בתחומי המחשבים וההנדסה.
חלק מילולי - נועד לבחינת יכולת החשיבה המילולית, היכולת להסיק מסקנות והבנת טקסטים.
בחלק המילולי אפשר למצוא מבחנים כמו: מבחני לוגיקה, השלמת משפטים, הבנת הנקרא, מבחני דקדוק, איות ואוצר מילים ועוד.
המבחנים נעשים בשפה העברית ובשפה האנגלית.
חלק צורני - נועד לאבחון יכולות הסקה והשלכה לוגית מסדרות צורניות.
מבחנים אלו יתבססו על יכולת תפיסה מרחבית מולדת.
מבחן קבלה צבאי - מהווה מדד מרכזי לקביעת הקב"א (קבוצת איכות) והתפקיד העתידי בצבא.
המבחן הוא חד פעמי, נעשה במהלך הצו הראשון ואורך כשעתיים.
המבחן הוא ממוחשב ומטרתו לבחון מיומנויות אנליטיות ומילוליות של המועמד, ולכן הוא מורכב משלושה חלקים: צורני, מילולי ומספרי.
מבחני קבלה בחברות השמה - כלי מיון שנועד לבחון מיומנויות חשיבה, יכולות אישיות וחברתיות ואת רמת האינטליגנציה של המועמדים ועל פיהם לאתר את המועמדים הרלוונטיים ביותר לתפקיד.
מבחני קבלה באקדמיה (למקצועות העיצוב) – כלי שמטרתו לבחון כישורים אישיים ותכונות אופי, כגון יצירתיות, מקוריות, דמיון, ראייה תלת־ממדית, ראייה מרחבית, ועוד.
ההבדלים בין מבחן פסיכומטרי לפסיכוטכני
מבחן פסיכומטרי אינו מנסה לבדוק את האישיות של הנבחן, אלא מנסה לבחון את הפוטנציאל של המועמד להצליח בלימודיו (ללא קשר לתחום הלימוד).
הבחינה הפסיכומטרית בישראל כוללת פרקים בעברית, אנגלית ומתמטיקה ובודקת את הכישורים המנטליים של הנבחן.
לעומת זאת, המבחן הפסיכוטכני בודק את ההתמודדות של הנבחן עם משימות חדשות ולא מוכרות, את החשיבה הלוגית שלו, את האיזון בין מהירות לאיכות והאם יש למתמודד יכולת התמדה.
ככלל, שתי הבחינות הן אמצעי סינון של המועמדים הרבים וככאלו הן יחסיות, אינטנסיביות ואף שנויות במחלוקת.
בחינת הבגרות במתמטיקה היא בחינת בגרות חובה כתנאי לקבלת תעודת בגרות של משרד החינוך הישראלי.
ישנם שלושה מסלולים, המחולקים לפי דרגות קושי: 3, 4 ו-5 יחידות לימוד.
מתמטיקה הוא מקצוע הבסיס היחיד בתעודת הבגרות שלימודו ברמה של 5 יחידות פוטר מלימוד והיבחנות במקצוע מורחב.
כל זאת בתנאי שהתלמיד צובר את מינימום 21 יחידות לימוד לזכאות לתעודת בגרות.
לבחינת הבגרות במתמטיקה יש שלוש רמות לימוד: 3 יח"ל, 4 יח"ל ו-5 יח"ל.
נבחנים בבחינת הבגרות של 3 יח"ל, ניגשים לשלושה שאלונים, מתוכם אחד פנימי.
שאר הנבחנים (ברמות הלימוד האחרות) ניגשים לשני שאלונים חיצוניים.
לנבחנים במסגרת בית הספר התיכון במסלול המכונה אינטרני הציון הסופי במקצוע הוא ממוצע של ציון בחינת הבגרות החיצונית והציון השנתי.
בשנת לימודים תשפ"ד (לתלמידי י' של אותה שנה) נכנסה תוכנית לימודים חדשה בחטיבה עליונה, עם שינוי בנושאי לימוד, מספרי שאלונים, והרכב הנושאים בבחינות.
רמת לימוד זו, היא הרמה הבסיסית של המקצוע.
רמת לימוד זו מורכבת מהשאלונים:
שאלון 35182 (לשעבר 801) - שאלון פנימי מובנה המורכב משאלות בנושאים אלגברה, גאומטריה אנליטית, סדרות חשבוניות, טריגונומטריה, סטטיסטיקה והסתברות.
אורך הבחינה הוא כ-90 דקות ללא תוספת זמן, זהו השאלון הקצר ביותר במתמטיקה יחד עם 381. מהווה כ-25% מהציון החיצוני ברמה זו.
שאלון 35381 (לשעבר 802) - שאלון חיצוני מובנה המורכב משאלות בנושאים אלגברה, גאומטריה אנליטית, סדרות חשבוניות, טריגונומטריה, סטטיסטיקה והסתברות.
השאלון אורך 90 דקות ללא תוספת זמן.
מהווה כ-35% מהציון החיצוני ברמה זו.
שאלון 35382 (לשעבר 803) - שאלון חיצוני המורכב משאלות בנושאים בעיות מילוליות, גאומטריה אנליטית וחשבון דיפרנצאלי ואינטגרלי (חדו"א בראשי תיבות).
אורך הבחינה הוא כשעתיים ללא תוספת זמן.
מהווה כ-40% מהציון החיצוני ברמה זו.
שאלון 35172 (או 353173 לנבחנים אינטרניים) — שאלון המורכב משלושה פרקים: פרק ראשון - אשכול מדע וחברה.
כולל נושאים: עיבוד נתונים מגרפים, דיאגרמות וטבלאות נתונים; סטטיסטיקה; הסתברות; שילוב סטטיסטיקה והסתברות.
פרק שני: אשכול התמצאות במישור ובמרחב.
כולל נושאים: היקפים, מסלולים, שטחים, ריצופים, שילוב כל הנושאים.
פרק שלישי - אשכול כלכלי-פיננסי.