tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קו הרוחב הגאודטי הוא הזווית בין המישור המשווני לקו הנורמלי לאליפסואיד הייחוס.
בהתאם למידת הפחיסות של האליפסואיד, הוא עשוי להיות שונה במקצת מקו הרוחב הגאוצנטרי, שהוא הזווית בין המישור המשווני לקו ממרכז האליפסואיד.
עבור גופים שאינם כדור הארץ משמשים במקום זאת המונחים קו רוחב פלנטוגרפי וקווי רוחב פלנטוצנטרי.
גובה אליפסואידי (או גובה אליפסואידי), הידוע גם כגובה גאודטי, הוא המרחק בין נקודת העניין למשטח האליפסואיד, המחושב לאורך הווקטור הנורמלי האליפסואידי; הוא מוגדר כמרחק עם סימן, כך שלנקודות בתוך האליפסואיד יש גובה שלילי.
בים המלח, למשל, הגובה הזה הוא שלילי.
בים, הגובה בדרכך כלל קרוב לאפס, לאור גאות ושפל הגובה יכול לקבל ערכים חיוביים ושליליים.
לקו הרוחב הגאודטי ולקו הרוחב הגאוצנטרי יש הגדרות שונות.
קו רוחב גאודטי מוגדר כזווית בין המישור המשווני למשטח הנורמלי בנקודה על האליפסואיד, בעוד שקו הרוחב הגאוצנטרי מוגדר כזווית בין המישור המשווני לקו רדיאלי המחבר את מרכז האליפסואיד לנקודה על פני השטח.
בשימוש רגיל, המונח קו רוחב מתייחס לקו רוחב גאודטי.
לדוגמה, קו הרוחב המשמש בקואורדינטות גאוגרפיות הוא קו רוחב גאודטי.
הסימון הסטנדרטי עבור קו רוחב גאודטי הוא .
אין סימון סטנדרטי עבור קו רוחב גאוצנטרי; סימונים נפוצים לדוגמה: , , .
באופן דומה, גובה גאודטי מוגדר כגובה מעל פני השטח האליפסואיד, נורמלי לאליפסואיד; ואילו גובה גאוצנטרי מוגדר כמרחק לאליפסואיד הייחוס לאורך קו רדיאלי למרכז הגאוגרפי.
בשימוש נפוץ ללא פירוט, כמו בתעופה, המונח גובה מתייחס לגובה גאודטי (אפשר עם פירוט מיוחד, כגון בגבהים אורתומטריים ).
גובה גאוצנטרי משמש בדרך כלל במסלולים סביב כדור הארץ, כמו במקרה של לוויינים מלאכותיים.
אם עבור יישום מסוים, ההשפעה של הבליטה המשוונית של כדור הארץ אינה משמעותית, (למשל, טיסת חלל בין-כוכבית ), ניתן לפשט את אליפסואיד כדור הארץ לכדור, ובמקרה זה קווי הרוחב הגאוצנטריים והגאודטיים מתלכדים והרדיוס הגאוצנטרי תלוי קווי הרוחב מפושט לממוצע גלובלי של רדיוס כדור הארץ (ראה גם: מערכת קואורדינטות כדורית).
בהינתן קואורדינטות גאודטיות, ניתן לחשב את הקואורדינטות הקרטזיות הגאוצנטריות של הנקודה באופן הבא:
כאשר ו- הם הרדיוס המשווני ( חצי ציר ראשי ) והרדיוס הקוטבי ( חצי ציר קטן ), בהתאמה.
הוא הרדיוס האנכי הראשוני של העקמומיות, פונקציה של קו הרוחב :
לעומת זאת, חילוץ , ו- מהקואורדינטות הקרטזיות יותר מורכב ומצריך בדרך כלל חישוב איטרטיבי שכן ו- מעורבים הדדית דרך :
קיימות שיטות מתוחכמות לביצוע המרה זו.
במתמטיקה, ובפרט בגאומטריה פרויקטיבית, קואורדינטות הומוגניות הן מערכת קואורדינטות המייצגת נקודות במרחב פרויקטיבי.
בניגוד לקואורדינטות קרטזיות, שבהן כל נקודה במרחב מיוצגת על ידי n-יה אחת של מספרים, בקואורדינטות הומוגניות אותה נקודה במרחב יכולה להיות מתוארת על-ידי מספר n-יות, כל עוד היחס בין איברי הקואורדינטות נשמר.
קואורדינטות הומוגניות שימושיות גם במקרה של העתקות אפיניות משום שיש ביכולתן לתאר, בנוסף לפעולות של העתקה ליניארית, גם פעולות הזזה.
מרחב פרויקטיבי הוא מרחב גאומטרי המקיים את האקסיומות הבאות:
דרך כל שתי נקודות עובד ישר אחד בלבד.
כל שני ישרים החולקים את אותו מישור, נחתכים בנקודה אחת בלבד
משמעות האקסיומה השנייה היא שבמרחב פרויקטיבי לא קיימים ישרים מקבילים.
כלומר, כל שני ישרים הנמצאים על אותו מישור ומקבילים במובן האוקלידי, נפגשים באינסוף.
בעוד שלמרחבים אפיניים ניתן להשתמש במערכת קואורדינטות אפיניות דמוית קואורדינטות קרטזיות, במרחבים פרויקטיביים לא ניתן להשתמש בה, זאת מכיוון שהיא מניחה את קיומם של ישרים מקבילים ולא מאפשרת להגדיר נקודות באינסוף.
באופן כללי, מערכת קואורדינטות הומוגניות פותרת את בעיה זו על-ידי הוספת איבר נוסף לקואורדינטות וצימוד קואורדינטות לפי יחס קבוע.
כך למעשה, אין הערכים של הקואורדינטות עצמן מגדירים את הנקודה במרחב, אלא היחסים ביניהם.
למשל, במקרה של המישור הפרויקטיבי הממשי , קואורדינטות הומוגניות יהיו שלישיית מספרים ממשים והקואורדינטות ההומגניות תהיינה מסומנות ב-.
מאחר שמדובר בקואורדינטות הומוגניות, הנקודה המיוצגת על-ידי היא אותה הנקודה המיוצגת על-ידי כאשר הוא מספר ממשי שונה מאפס.
בהינתן שדה ומספר טבעי , המרחב הפרויקטיבי ה- ממדי מעל מסומן ב-.
כאמור, הקואורדינטות ההומוגניות של המרחב יסומנו ב- כאשר כל איברי ה- הם איברים מתוך .
מאחר שקואורדינטות הומוגניות מייצגות את אותה נקודה כאשר מכפילים אותן בסקלר, הקואורדינטות ו- מייצגות את אותה הנקודה בקואורדינטות הומוגניות לכל .
את ראשית הצירים מסמנים ב- כאשר .
כל נקודה שאיננה באינסוף אשר מסומנת ב- בקואורדינטות קרטזיות, מסומנת ב- בקואורדינטות הומוגניות לכל .
את הנקודות באינסוף מסמנים בקואורדינטות שנגמרות במספר 0. כלומר, בהינתן הווקטור , מסמנים ב- את הנקודה בה נפגשים כל הישרים המקבילים ל-, ובפרט הישר היוצא מראשית הצירים בכיוון .
עבור נקודות בקרבת הראשית (כולל הראשית עצמה), נהוג לנרמל את האיבר האחרון בקואורדינטות הומוגניות להיות 1. כלומר, בכל הדוגמאות לעיל נהוג לקבוע ש-, אז ראשית הצירים מסומנת ב- וכל נקודה בקרבתה מסומנת ב-.
הקואורדינטות אינן קואורדינטות תקינות בקואורדינטות הומוגניות ואינן מייצגות אף נקודה במרחב.
כלומר, קואורדינטות הומוגניות מכריחות שלפחות איבר אחד מהן יהיה שונה מאפס.
השימוש בקואורדינטות הומוגניות מדגים כיצד ניתן לשכן מרחבים אפיניים לתוך מרחבים פרויקטיביים בצורה אינטואיטיבית.
כך, ניתן להראות כיצד המרחב האפיני משוכן לתוך המרחב הפרויקטיבי כאשר .
זהו שיכון בין מרחבים משום שישרים מועתקים לישרים, מישורים למישורים וכו'.
שיכון זה הוא חד-חד-ערכי שאיננו על בין המרחב האפיני למרחב הפרויקטיבי.
כלומר, המרחב האפיני משוכן לתוך המרחב הפרויקטיבי אך לא איזומורפי לו.
בהינתן שדה ומרחב וקטורי , מגדירים את המרחב הפרויקטיבי באופן הבא:
מגדירים יחס שקילות על הקבוצה כך ש- אם ורק אם קיים כך ש-.
מוגדר להיות קבוצת מחלקות השקילות של על .
עבור נקודה ווקטור , יוגדר להיות הקואורדינטות ההמוגניות של אם ורק אם .
כלומר, ייחשב כקואורדינטות הומוגניות אם ורק אם הוא נציג של מחלקת השקילות המייצגת את .
במקרה שבו הוא מרחב וקטורי טופולוגי, ל- מוגדרת טופולוגיה מושרית מהטופולוגיה של והיא טופולוגיית המנה.
ייצוג העתקות אפיניות באמצעות קואורדינטות הומוגניות
העתקה אפינית היא העתקה בין שני מרחבים אפיניים אשר ניתנת לייצוג כהרכבה של העתקות ליניאריות (ביחס לנקודה כלשהי במרחב) עם פעולת הזזה.
להעתקות מסוג זה חשיבות רבה משום שהן יכולות לייצג מגוון רחב יותר של פעולות מאשר העתקות ליניאריות.
באופן כללי, כל העתקה אפינית כאשר ו- הם המרחבים האפיניים ה- ו- ממדיים מעל שדה בהתאמה, ניתנת לייצוג כ:
כאשר ו- הן מטריצה ווקטור עמודה בהתאמה.
את בהגדרה לעיל מייצגים כווקטור עמודה בקואורדינטות אפיניות על-פי מערכת אפינית כלשהי .
בקואורדינטות אפיניות, מתקבל כמובן ש-.
אם משתמשים בשיכון מרחב אפיני סופי למרחב פרויקטיבי כפי שהוצג לעיל, ניתן לסמן:
מתקבל אפוא ש- ו- הן הקואורדינטות ההומגניות של ו- בהתאמה במרחבים הפרויקטיביים ו- בהתאמה.
כלומר, בקואורדינטות הומוגניות ניתן לתאר כל העתקה אפינית כהעתקה ליניארית.
יכולת זו רבת משמעות בגרפיקה ממוחשבת, למידת מכונה ורובוטיקה.
בהינתן שדה כלשהו , זוג מספרים טבעיים ופולינום , יקרא פולינום הומוגני מדרגה אם ורק אם לכל מתקיים ש:
נהוג לסמן ב- את אוסף כל הפולינומים ההומוגניים מדרגה ב- משתנים.
ניתן להוכיח כי זהו מרחב וקטורי מעל .
כעת, שמים לב שבמקרה ש- בהכרח גם .
משמעות הדבר הוא שאם נתונה נקודה כלשהי בקואורדינטות הומוגניות , אם הפולינום מתאפס עבורה, הוא מתאפס לכל הנציגים שלה.
כלומר, התאפסות הפולינום בנקודה לא תלויה בנציג.
כלומר, היא קבוצת כל הנקודות במרחב הפרויקטיבי שמתאפסות עבור כל פולינום ב-.
קבוצות מהצורה נקראות יריעות אלגבריות פרויקטיביות והן שימושיות במיוחד בגאומטריה אלגברית בכלל ובגאומטריה פרויקטיבית בפרט.
במרחב הפרויקטיבי ישנה דואליות בין נקודות לעל-מישורים.
בהינתן מרחב פרויקטיבי מממד סופי , כל על-מישור ניתן לייצוג על-ידי משוואה מהצורה , כאשר הם קבועים ו- היא נקודה על המישור בקואורדינטות הומוגניות.
ניתן לשים לב שבהינתן כלשהו, המשוואה לעיל זהה למשוואה .
לכן, ניתן להשתמש במקדמים של העל-מישור כקואורדינטות הומוגניות בעבור אותו על-מישור.
כלומר, הקואורדינטות ההומוגניות של העל-מישור הנ"ל הן .
כך, ניתן לייצג כל על-מישור במרחב בקואורדינטות הומוגניות.
תכונה זו מסתמכת על תכונת הדואליות של מרחבים פרויקטיביים.
הקואורדינטות ההומוגניות של העל-מישורים במרחב הן למעשה הקואורדינטות ההומוגניות של העל-מישור במרחב הדואלי הפרויקטיבי.
כאמור, במישור הפרויקטיבי הנקודות במרחב מיוצגות ב-.
ראשית הצירים היא הנקודה , אך למעשה גם הקואורדינטות , ו- כולן מייצגות את אותה ראשית הצירים.
כל הנקודות על ציר ה- (בקרבת הראשית) יהיו הנקודות מהצורה כאשר ו- מקבל כל ערך.
באופן דומה, כל הנקודות על ציר ה- יהיו נקודות מהצורה .
אם משתמשים בקואורדינטות אפיניות, כל ישר ניתן לייצוג על-ידי משוואה מהצורה .
על ידי הזזת אגפים מקבלים את המשוואה .
נקודות בקואורדינטות הומוגניות מייוצגות ב-.
על-מנת להגיע לקואורדינטות האפיניות יש לחלק את כל הקואורדינטות ב- כדי לנרמל את הקואורדינטה האחרונה ל-1. על-כן, מניחים לרגע ש-.
מקבלים שהנקודה בקואורדינטות אפיניות היא .
מציבים במשוואת הישר ומקבלים ש-, כלומר .
אם נרשה לעצמנו כעת להניח ש- (למרות שמקודם הנחנו שזה לא המצב), נקבל את המשוואה .
המשמעות היא שהנקודה בקואורדינטות אף היא נקודה על הישר הנידון, ולמעשה זוהי הנקודה באינסוף.
זוהי בעצם נקודת החיתוך של הישר עם הישר ה"מקביל" לו .
באופן כללי, כל הישרים במישור הפרויקטיבי ניתנים לייצוג בתור משוואה מהצורה כאשר הם קבועים ו- הן קואורדינטות הומוגניות של נקודות על הישר.
קואה מנסה (באנגלית ובשפות אקאן:Kwaa Mensah, ספטמבר 1920 - 1991) היה גיטריסט ומלחין גאנאי, מנציגיה הבולטים של מוזיקת היילייף והג'אז בגאנה.
כונה "מלך מוזיקת הפאלם ויין" (בפריטה בשתי אצבעות)
קואה מנסה נולד ב-1920 בלאגוס בניגריה וגדל בקייפ קוסט בקולוניה הבריטית "חוף הזהב, כיום גאנה.
דודו, קואמה אסארה, צורף במקצועו, היה תחת שם הבמה ג'ייקוב סם" הגיטריסט הראשון שניגן מוזיקת היילייף בגאנה וקואה מנסה היה תלמידו.
בנעוריו ליווה את דודו בהופעותיו בקייפ קוסט.
בשנות ה-1920 ניגן מנסה בלהקת אדאהה בקייפ קוסט.
אדאהה היה סוג של "היילייף" שהיו מנגנים בחלילים, כלי נשיפה ממתכת ותופים.
ב-1928 הקליט בחברת "Zonophone" בלונדון הקלטה ראשונה של מוזיקת "פאלם-ויין" סוג היברידי של היילייף שהתפתח בערי הנמל של גאנה תחת השפעות שונות ובייחוד של מוזיקת הימאים מקרב בני קרו.
בשנות ה-1940 הצטרף קואה מנסה לקבוצת של מוזיקת "קונקומבה" שניגנה היילייף מרקיד בסגנון עממי והוא זה שהנהיג נגינת גיטרה במוזיקה זו.
בהמשך הפכה ה"קונקומה" למה שנקרא מוזיקת "פאלם -ויין".
ב־1951 הקים מנסה להקת גיטרות משלו Kwaa Mensabi's Band.
ב-1952 הקליט סינגל בבית ההקלטות "His Master's Voice".
בהמשך הקליט 200 תקליטים במהירות 78 סל"ד,יש אומרים אף 500
ב-1955 לקח דוגמה מא.ק.ניאמה והוסיף לרפרטואר שלו "Concert Party" וקרא ללהקתו "Fanti Trio" שהייתה פופולרית במיוחד בקרב כפריים וקהל מסורתי יותר
קואה מנסה נשאר פופולרי עד התחלת שנות ה-1960 כאשר הנגינה בגיטרה חשמלית תפסה מקום רחב יותר הזירה המוזיקלית.
ב-1975 ידע עדנה חדשה עם הוצאת ה LP היחיד שלו Wawo Christo בחברת Ambassador Records.
ערך בהמשך סיור בארצות הברית עם להקת Wulomey שנודעה בביצוע מוזיקת Ga roots.
קואה מנסה לימד נגינת גיטרה במחלקה למוזיקה של אוניברסיטת קייפ קוסט ובבית הספר לאמנויות הבמה באוניברסיטת לגון.
1990 קיבל פרס ב"ליל פרסי היילייף" שאורגן על ידי הוועדה הלאומית לתרבות של גאנה.
קוּאלה לוּמפּוּר (במלאית: Kuala lumpur, בכתב ג'אווי: کوالا لومڤور; בסינית: 吉隆坡; בטמילית: கோலாலம்பூர் – "מפגש נהרות בוצי") היא בירת מלזיה והגדולה שבעריה.
העיר מאכלסת כ-1.9 מיליון תושבים (מפקד 2020) וכ-5.7 מיליון במטרופולין (נכון לשנת 2010) ומשתרעת על פני 242.7 קמ"ר.
קואלה לומפור היא גם טריטוריה פדרלית, אחת משלוש הטריטוריות הפדרליות של מלזיה, לצד 13 מדינות משנה נוספות המרכיבות את המדינה.
העיר היא מקום מושבו של הפרלמנט המלזי וכן מקום מגוריו הרשמי של ה-יאנג די-פרטואן אגונג (התואר של השליט העליון של מלזיה).
העיר הייתה לביתם של הרשות המבצעת והרשות השופטת של הממשל הפדרלי אך הן הועברו בשל צפיפות יתר האוכלוסייה לעיר הצעירה פוטרג'איה השוכנת כ-25 ק"מ מדרום לקואלה לומפור ב-1999.
העיר מדורגת כעיר עולם מסוג אלפא וככזו היא המרכז התרבותי והכלכלי של מלזיה, הנמנית בין אזורי המטרופולין בעלי הצמיחה הגבוהה ביותר במדינה בשיעורי האוכלוסייה והכלכלה.
קואלה לומפור דורגה במקום ה-48 ברשימת הערים הגלובליות של המגזין האמריקאי "מדיניות החוץ" ודורגה במקום ה-67 ברשימת הערים הגלובליות לחדשנות חברתית וכלכלית במדד חדשנות הערים של סוכנות החדשנות 2thinknow.
בנוסף, העיר הוכרזה על ידי תאגיד שווייצרי כאחת משבע הערים המופלאות של העולם ב-2014.
העיר הוקמה ב-1859 כאשר השליט של העיר קלאנג, ראג'ה עבדולה, שכר פועלים סינים כדי לפתוח מכרות בדיל חדשים וגדולים יותר לטובת מחפשי בדיל.
הפועלים הגיעו להצטלבות הנהרות סוּנגאי גומבאק (שנקרא בעבר סוּנגאי לומפור – הנהר הבוצי) וסונגאי קלאנג (נהר קלאנג) ופתחו מכרות באמפנג, פּוּדוּ ובּאטוּ.
המכרות התפתחו לכדי תחנת מסחר שבהמשך הפכה לעיירת ספר.
מחפשי הבדיל התיישבו באמפנג ויצרו כנופיות בתוך עצמם.
שתי הכנופיות הסיניות הגדולות נלחמו זו בזו כדי להשיג שליטה על ייצור הבדיל בעיירה.
הלוחמה התמידית גרמה לקפאון בייצור הבדיל, מה שהניע את הבריטים, ששלטו אז במדינה סלנגור שבה הייתה העיירה, למנות קפיטן סיני, ראש לקהילה הסינית שישלוט בקואלה לומפור.
היוּ סיוּ, בעלים של מכרה בלוּקוּט נבחר לתפקיד.
כאחד מהסוחרים הראשונים שהגיעו לאמפנג, הוא מכר אספקה לכורים תמורת בדיל.
בראשית דרכה היו לקואלה לומפור בעיות רבות, כולל מלחמת האזרחים בסלנגור; מגפות התפשטו בעיר ושיטפונות ושרפות הכו בה רבות.
בסביבות שנות ה-70 של המאה ה-19 הקפיטן הסיני השלישי של העיר, יאפ אה לוֹי, עלה כמנהיג מקובל, ונהפך אחראי להישרדות ולגדילה העקבית והשיטתית של העיר.
הוא התחיל לפתח את קואלה לומפור מהתיישבות קטנה וחסרת חשיבות לעיירת מכרה משגשגת.
ב-1880, הבירה המדינית של סלנגור הועברה מקלאנג אל קואלה לומפור המשתלמת יותר אסטרטגית.
ב-1881 פקד שיטפון גדול את העיירה, ולפניו שרפה שהטביעה את רובה.
גורמים אלו הרסו את מבני העץ בעיירה.
כתגובה, המושל הבריטי של סלנגור, פרנק סווטנהאם, דרש שהבתים ייבנו מעכשיו מלבנים ורעפים.
לפיכך, יאפ אה לוי קנה שטח גדול לטובת תעשיית לבנים שתדרבן את הבנייה מחדש של קואלה לומפור.
בתי העץ הישנים הפכו לבתי לבנים ורעפים.
קו רכבת הגדיל את הנגישות לעיירה.
הקפטן יאפ אה לוי הוציא סכום של 20,000 דולר להרחבת מספר הכבישים המגיעים לעיר, וקישר אותה עם מכרות הבדיל.
ב-1896 נבחרה קואלה לומפור לבירת פדרציית המדינות המאלאיות שנוצרה באותו זמן, וערבוביה של קהילות שונות התיישבה בעיר.
במלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי הצבא היפני הקיסרי ב-11 בינואר 1942. הם שלטו בעיר עד 15 באוגוסט 1945, כאשר מפקד הכוחות היפנים במלאיה וסינגפור נכנע לבריטים לאחר הפצצת הירושימה ונגסאקי.
ייצור הגומי והבדיל צנח במהלך מצב החירום המלאי, עקב המרד הקומוניסטי.
ב-1957 קיבלה פדרציית מאלאיה עצמאות מבריטניה.
קואלה לומפור נותרה הבירה לאחר היווצרות מלזיה ב-1963.
ב-13 במאי 1969 נערכו מהומות גזעניות מהגדולות ביותר שידעה המדינה, שהיו להתרחשויות אלימות בין הקהילות המלאיות והסיניות.
המהומות נבעו מתוך תחושת חוסר הסיפוק של המלאים המלזים באשר למעמדם החברתי והפוליטי.
המהומות הביאו למותם של 196 אנשים והובילו לשינויים משמעותיים במדיניות הכלכלית של המדינה כדי לקדם ולתעדף פיתוח כלכלי מלאי מעל זה של קבוצות אתניות אחרות.
ב-1972 הייתה העיר המלזית הראשונה לקבל מעמד עיר מאז העצמאות מהבריטים.
מאוחר יותר, ב-1974, קיבלה העיר מעמד של טריטוריה פדרלית.
ב-1978 קואלה לומפור חדלה להיות בירת סלנגור לאחר שזו בחרה בעיר אחרת בשם שאה אלאם לבירתה.
ב-2001 העיר פוטרג'איה הוכרזה כטריטוריה פדרלית, כמו גם מושב הממשלה הפדרלית.
הרשויות המשפטיות והביצועיות הועברו אליה, אם כי הרשות המחוקקת נותרה בעיר, וכן משכן היאנג די-פרטואן אגונג.
קואלה לומפור, והאזור המקיף אותה, נחשבים לאזור המתועש ובעל הצמיחה הכלכלית הגבוהה ביותר בכל מלזיה.
למרות השינוי במושב הממשלה, מוסדות ממשלתיים חיוניים נותרו בעיר, כמו הבנק הלאומי של מלזיה, ובנוסף רוב המשלחות הדיפלומטיות.
העיר נותרה המרכז הכלכלי והעסקי של המדינה.
העיר היא המרכז הפיננסי, הנדל"ני, התקשורתי והאמנותי של מלזיה.
בסיסה של הבורסה המלזית הוא בקואלה לומפור.
התיירות משחקת תפקיד חשוב בכלכלת השירותים המונעים.
להרבה רשתות בתי מלון בינלאומיות גדולות יש נוכחות.
קואלה לומפור היא העיר השישית הכי מתוירת בעולם, עם 8.9 מיליון מבקרים בשנה.
בניגוד לערים אסייתיות רבות אחרות, בקואלה לומפור הנהיגה היא דרך התחבורה השגרתית העיקרית.
בהתאם לכך, כל החלקים של העיר מחוברים בכבישים מהירים.
שני נמלי תעופה משרתים את קואלה לומפור.
העיקרי, נמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור, נמצא במרחק של 37 ק"מ בערך מדרום לעיר, והוא משמש גם כבסיס תעופתי למלזיה כולה.
הוא הבסיס הראשי של מלזיה איירליינס ושל חברת התעופה הזולה אייר אסיה.
הוא מקושר לעיר בעזרת רכבת אקספרס המחוברת אל תחנת הרכבת המרכזית של העיר.
הנמל הקטן יותר, נמל התעופה הסולטאן עבדול עזיז שאה, היה השער הראשי לעיר עד חנוכת נמל התעופה הבינלאומי.
התחבורה הציבורית בקואלה לומפור משתמשת במגוון סוגי תחבורה, כמו אוטובוסים, תחבורה מסילתית ומוניות.
למרות המאמצים לקדם את התחבורה הציבורית, רק כ-16% מהאוכלוסייה השתמשה בה ב-2006.
נמל קלאנג, הנמצא 54 ק"מ דרום-מערבית לעיר, הוא הגדול והפעיל במדינה.
מגדלי פטרונס – היו המגדלים הכי גבוהים בעולם מ-1998 עד 2004
מגדל מנרה קואלה לומפור – מגדל תקשורת ותצפית
המול – מרכז קניות ובילוי
העין של מלזיה – גלגל ענק
פלנטריום נגארה – הפלנטריום הלאומי של מלזיה
מגדל כיכר טריידווינדס – נמצא בבנייה ומתוכנן להגיע לגובה של 775 מ'.
קוֹאָלִיצְיָה (בעברית: יַחְדָּה) היא מעין ברית בין ישויות שונות, המשתפות פעולה לקידום עניין משותף.
קואליציה, על פי רוב, מוקמת אד הוק ליצירת חזית בנושא ספציפי וממוקד, ובכך היא נבדלת מ"ברית" במובנה המלא או "איחוד", מונחים המבטאים קשר יציב וקבוע יותר.
קואליציה עשויה להתקיים בין מדינות, למשל למלחמה באויב משותף, כגון הקואליציה שהקימה ארצות הברית עם מדינות נוספות למלחמה נגד עיראק במלחמת המפרץ הראשונה והשנייה.
בדמוקרטיות פרלמנטריות נזקקת הממשלה (הרשות המבצעת) לתמיכת הפרלמנט (הרשות המחוקקת) כדי לפעול (זה מקור המושג "דמוקרטיה פרלמנטרית").
אם אחת מסיעות הפרלמנט מהווה רוב, די בתמיכתה כדי להקים ממשלה ולאפשר את פעולתה (הממשלה עצמה מורכבת, רובה ככולה, מחברי אותה סיעת רוב).
מצב זה נפוץ בדמוקרטיה פרלמנטרית בעלת מערכת דו מפלגתית.
אולם, בדמוקרטיה פרלמנטרית רב-מפלגתית, ייתכן מצב שבו אין סיעה המהווה רוב בפרלמנט.
כדי להשיג רוב כזה, נדרשת אחת הסיעות (בדרך כלל הסיעה הגדולה ביותר) לצרף אליה סיעות נוספות, ולכרות איתן ברית פוליטית.
הגוף הפרלמנטרי הנוצר מצירוף זה של סיעות מכונה "קואליציה".
כדי להקים קואליציה, על הסיעות לחתום על הסכם קואליציוני, המגדיר את מדיניות הממשלה ותומכיה בפרלמנט באמצעות "קוי יסוד", ואת בעלי התפקידים השונים שימונו מתוך הסיעות (שרים וסגני שרים בממשלה, יושבי ראש של ועדות בפרלמנט, וכדומה).
הסיעות מתחייבות לתמוך בממשלה בהצעות אי אמון, לרוב כנגד התחייבות מפלגת השלטון לתמוך במרכיבים מהאידאולוגיה שלהן.
את מפלגות הפרלמנט שאינן חברות הקואליציה, מקובל לכנות "אופוזיציה" (או נגדה).
בין המפלגות החברות בקואליציה למפלגת השלטון, נחתמים הסכמים קואליציוניים שמפרטים את התחייבות המפלגה וההתחייבויות כלפיה.
להסכמים הקואליציוניים יש תוקף משפטי ומפלגה שלדעתה הופרו ההתחייבויות שניתנו לה בו, יכולה לפנות לבית משפט.
עם זאת, היות שזה לא הסכם משפטי רגיל, בית המשפט יכול רק לקבוע שהייתה הפרה של ההסכם אבל אינו יכול להכריח את אחד הצדדים לקימו.
במקרה של הפרת הסכם כלפי אחת המפלגות, מותר לה לא לכבד סעיפים אחרים בהסכם ואף לפרוש מהקואליציה.
החוק מחייב את המפלגות לפרסם את ההסכמים הקואליציוניים שלהם גם בשביל האזרחים וגם בשביל חברי המפלגות.
יתרונות: ראש הסיעה הוא שישמש כראש הממשלה והסיעה היא שתוביל את הממשלה והפרלמנט, וזאת על אף שלא זכתה ברוב בפרלמנט.
חסרונות: הסיעה נתונה לסחטנות פוליטית מצד הסיעות האחרות, ועלולה לסטות באופן משמעותי מהמצע עליו נבחרה לשם שמירה על שלמות הקואליציה.
יתרונות: השתתפות בממשלה ובפרלמנט בתפקידים משפיעים, ומניעת פעולות ממשלתיות מסוימות המנוגדות למצען.
השפעתה של סיעה על התנהלות הממשלה והקואליציה עשויה להיות גדולה יותר מגודלה היחסי בפרלמנט.
חסרונות: על הסיעה להתפשר על חלק מהמצע עליו נבחרה, ואף לקחת חלק בפעולות שמנוגדות לו.
יתרונות: מאזנת היטב בין הצרכים השונים של כל סיעה.
חסרונות: פוגעת בעקרון הייצוגיות השווה, אותו נועדה שיטת הבחירה היחסית להגשים, שכן קולם של מצביעי סיעות הקואליציה מתורגם לכוח פוליטי רב משל מצביעי הסיעות שבאופוזיציה.
ככל שקואליציה מורכבת ממספר גדול יותר של סיעות, היא משפרת את יציבותה הפרלמנטרית, אך מקטינה את חופש הפעולה שלה ושל הממשלה, מכיוון שהיא נדרשת לאזן בין מגוון גדול של אינטרסים מפלגתיים.
קואליציה רחבה - קואליציה שחבריה מהווים רוב גדול בפרלמנט.
עם זאת, חופש הפעולה של הממשלה קטן אם היא מבוססת על סיעות רבות בעלות מצע שונה.
קואליציה של ממשלת אחדות לאומית - נוצרת כאשר שתי הסיעות הגדולות ביותר בפרלמנט נמצאות יחד בקואליציה.
קואליציה כזו מקובלת במצבי חירום (בדרך כלל מלחמה), וכן כאשר גודלן של שתי הסיעות הגדולות שווה (פחות או יותר), אך אף אחת מהן אינה יכולה להקים קואליציה ללא השנייה.
דוגמה לקואליציה כזו הייתה בתקופת "ממשלת הרוטציה" בין יצחק שמיר (הליכוד) לשמעון פרס (העבודה).
קואליציה צרה - קואליציה שחבריה מהווים רוב קטן בבית הנבחרים.
קואליציה כזאת מתאפיינת בחופש ביצוע רב יותר עקב מיעוט דעות מנוגדות, אך גם בסחטנות פוליטית של סיעות קטנות ואף של חברי פרלמנט יחידים.
קואליציית מיעוט - כאשר מספר החברים בקואליציה קטן ממספר החברים באופוזיציה.
מצב זה נוצר בדרך כלל לאחר פרישת סיעות מן הקואליציה או לאחר בחירות בהן יש סיעה שאינה מעוניינת בהצטרפות לקואליציה (תמיכה מבחוץ).
קואליציית מיעוט יכולה להתקיים באחד משני מצבים:
לאחר הצבעת אי אמון, כאשר הממשלה היא ממשלת מעבר.
דוגמה לקואליציית מיעוט היא הקואליציה של רה"מ לשעבר אהוד ברק בסוף כהונתו.
כאשר חלק מסיעות האופוזיציה מספקות לממשלה "רשת ביטחון" בכך שהן מונעות את הפלתה בהצבעת אי אמון או אישור תקציב.
הממשלה מוגדרת במקרה כזה כממשלת מיעוט.
ממשלת רבין, לאחר פרישת ש"ס מהקואליציה ולפני אישור הסכם אוסלו ב', שנתמכה על ידי הסיעות הערביות מן האופוזיציה.
ממשלת שרון בזמן ביצוע תוכנית ההתנתקות, שנתמכה על ידי סיעת שינוי מהאופוזיציה רק לצורך השלמת נסיגת ישראל מרצועת עזה, שלאחריה תוכננו להתקיים בחירות.
קואליציה בדמוקרטיה פרלמנטרית רב מפלגתית מהווה אילוץ, אשר עלול לגרום לתוצאות שליליות כמו שחיתות, סחטנות פוליטית, איוש הממשלה באנשים לא מתאימים וכו', ומטבע הדברים עולה השאלה כיצד ניתן לעקוף אילוץ זה (באופן דמוקרטי).
התשובה היא כי ישנן שתי שיטות עיקריות בדמוקרטיות יצוגיות, המונעות את הצורך בקואליציה, והן:
יצירת מערכת דו מפלגתית, כפי שהוזכר לעיל.
חסרונה הבולט של שיטה זו הוא פגיעה ביחסיות ההצבעה (המפלגות הגדולות "גוזלות" חלק ניכר מקולותיהן של המפלגות הקטנות) ובאפשרויות יצוג מגוונות יותר של הציבור (ערך דמוקרטי בפני עצמו).
הפרדת רשויות רבה יותר בין הרשות המבצעת לבין הרשות המחוקקת, כפי שמתקבל משימוש בשיטות שונות של דמוקרטיה נשיאותית, כמו בארצות הברית או בצרפת.
בשיטה זו הרשות המבצעת אינה זקוקה לאמון הרשות המחוקקת כדי לכהן: הנשיא נבחר ישירות על ידי העם לתקופה קצובה, וממנה את חברי ממשלתו כרצונו (באישור הרשות המחוקקת).
חברי הרשות המחוקקת מבקרים את פעולת הרשות המבצעת ועשויים לאלץ אותה לשנות את מדיניותה ופעילותה (בעיקר באמצעות חקיקה ושליטה בתקציב), אך אינם יכולים להפילה בהצעת אי אמון.
שינוי מנגנון ההצבעה בפרלמנט מהצבעה בכן ולא, תמיכה או התנגדות, להצבעה באמצעות נקודות, הנותנות ביטוי גם לעוצמת התמיכה או ההתנגדות.
בשיטה זו כל ח"כ מופקד על מכסה כוללת של "נקודות הצבעה" עבור כל ספר החוקים והצעות החוק יחד, ובוחר כמה מהן להקדיש עבור כל חוק או התנגדות לחוק, כך שמספר הנקודות שמוקדשות להצבעה מלמד על מידת חשיבותה עבור המצביע.
הצעה שמקבלת יותר נקודות "בעד" מנקודות "נגד" עוברת.
התיקון הבסיסי הזה מייתר את העניין בהתקשרות הקואליציונית, שכן במקום להקדיש סך מסוים של נקודות הצבעה לתמיכה בחוק שחשוב למישהו אחר, כדי שבתמורה הוא יקדיש סך כזה של נקודות לתמיכה בחוק שחשוב לך, אתה יכול להוסיף את הנקודות הללו ישירות לחוק 'שלך'.
ישראל היא דמוקרטיה פרלמנטרית והממשלה (הרשות המבצעת) נזקקת לתמיכת הכנסת (הרשות המחוקקת) כדי לבצע פעולות שונות.
כל ממשלה בישראל התבססה על קואליציה (יחדה) הכוללת מספר סיעות.
כל סיעה מורכבת מכמה חברי כנסת.
הסיעות שאינן חברות הקואליציה נקראות אופוזיציה (נֶגְדָּה).
קוֹאלה (שם מדעי: Phascolarctos cinereus; בשפת האבוריג'ינים באוסטרליה: "חיה ללא מים") היא מין אנדמי לאוסטרליה, יונק הכיס היחיד בסוגו במשפחת הקואליים שבסדרת הקנגוראים.
עם זאת, בעבר היו מינים נוספים במשפחה.
הקואלה נפוצה בטבע ביבשת אוסטרליה בלבד, בעיקר במזרח היבשת, באזורים שבין צפון קווינסלנד לדרום מערב ויקטוריה; היא חיה באזורים של חורשות האקליפטוס, והיא היונק היחיד בעולם הניזון מעלי האקליפטוס.
הקואלות מבלות את מרבית זמנן, כ-18 שעות ביממה, בשינה.
בשאר הזמן הן תרות אחר מזון.
לקואלה פרווה פלומתית ורכה, רובה בצבע אפור,על כל גופה; פרטי תת-המין הצפוני מעט גדולים יותר ופרוותם ארוכה במעט וכהה במעט מזו של פרטי תת-המין הדרומי.
אזור הבטן, הלסת התחתונה והאוזניים לבנות.
אפה של הקואלה גדול יחסית ושחור, וצורתו כעין אליפסה.
תת-המין הצפוני מעט גדול מתת המין הדרומי, כך שמשקלו של פרט בוגר נע מחמישה ק"ג לנקבה דרומית ועד ל-15 ק"ג לזכר צפוני.
אורכו של פרט בוגר הוא כ-70 סנטימטרים.
קיימות קואלות לבנות, אך הן נדירות ביותר והן אינן לבקניות.
בשל פרוותן הלבנה הן רגישות לקרני השמש ובעלות סבירות גבוהה יותר לחלות בסרטן.
הקואלה ניחנה בפרווה היעילה ביותר מבין חיות הכיס, העמידה מאוד מפני רוחות וגשם.
שכן, באזורים בהם חיה הקואלה יורדות בממוצע כמויות גשם של 1,100–1,400 מ"מ בשנה.
פרוותה של הקואלה מבודדת את גופה מפני נזקי החום והקור, ואף מחזירה את קרינת השמש בחלקה הפנימי, ובכך היא מאפשרת לה להתמודד עם הקיץ האוסטרלי שעשוי להגיע גם ל-50 מעלות צלזיוס.
לקואלה טפרים חזקים מעוקלים וחדים המותאמים היטב לטיפוס על עצי האקליפטוס.
בכפות ידיה של הקואלה יש שני "אגודלים" המאפשרים לה אחיזה טובה גם בענפים קטנים.
לאחיזה זו מסייעים ככל הנראה גם הרכסים ("טביעות האצבע") שיש לאצבעות הקואלה בדומה לאדם ולפרימטים.
פלג גופה העליון החסון, ושרירי גפיה העליונים, תורמים יחדיו גם הם ליכולות הטיפוס והאחיזה שלה.
מבנה האגן של הקואלה, והאחיזה החזקה של טפריה בעץ מאפשרים לה לישון על העץ ללא חשש מנפילה.
האקליפטוס הוא גם מזונה היחיד של הקואלה; עלי האקליפטוס שכ-50 אחוזים מהם מים, מספקים לקואלה את המזון והמים להם היא זקוקה לקיומה.
הקואלה מעדיפה עלים צעירים של מספר מיני אקליפטוס מסוימים, ועל כן היא נודדת בין עצים שונים בעונות השנה השונות בחיפוש אחר מזון.
הקואלה אינה צורכת נוזלים על ידי שתייה, אלא במקרי קיצון של בצורת או שריפה.
בהתחשב בכך שגם בלא הפרעה הקואלה בררנית מאוד וניזונה רק ממזון מצומצם מסוג אחד, ובעקבות בירוא יערות לצורכי תעשייה, הצטמצמו עד מאוד אזורי התפוצה שלה באוסטרליה, ונעשים מאמצים לשימור האקליפטוסים, בהם תלויות הקואלות באופן מוחלט לתזונה ולמגורים.
בראשית המאה ה-20 חלה ירידה משמעותית במספר הקואלות בשל מחלות וציד.
החל משנת 1936 חל איסור לצוד קואלות באוסטרליה על פי חוק, ואף הוקצו לה שמורות המגינות עליה מפני האדם.
נקבת הקואלה ממליטה אחת לשנתיים גור יחיד, אותו היא נושאת בכיסה, כיתר חיות הכיס, במשך שישה חודשים.
עם תום תקופה זו, מטפס הגור על גבה של אמו ונשאר צמוד לגבה עד לגיל שנה לערך.
משום שתזונתן כה דלה בקלוריות, נקבת הקואלה אינה מסוגלת להשקיע אנרגיה גם בהנקה וגם בחימום גופה במקביל.
על כן, התהליך מתרחש בקיץ בלבד.
לקואלה נולד ולד אחד בכל היריון (לעיתים נדירות נולדים תאומים), הנקרא גם "ג'ואי".
ההיריון אורך כ-35 יום, ובסופו יוצא הג'ואי מן הרחם כשמשקלו שני גרם וזוחל אל כיס אמו.
בכיס, הג'ואי נצמד לאחת משתי הפטמות המתנפחות המקבעות אותו במקומו, וכך הוא משלים את התפתחותו במשך חצי שנה.
הג'ואי יוצא לראשונה מכיס אימו בגיל שישה או שבעה חודשים, כאשר משקלו נע בין 300 ל-500 גרם.
בשלב התפתחות זה, האם מייצרת עבור הג'ואי מעין תרכובת צואתית למאכל (פאפ) האמורה לסייע למערכת העיכול שלו להתרגל לתזונת האקליפטוס החדשה.
את התרכובת הוא צורך במשך חודש וזו מספקת לו מקור משלים לחלבון בזמן המעבר מההנקה לדיאטת עלים.
לאורך תהליך התבגרותה נעזרת הקואלה הצעירה באמה לתמיכה, ובגיל 12 חודשים היא נגמלת לחלוטין מעזרה זו.
בגיל 12 חודשים משקלו מגיע ל-2.5 ק"ג.
אורכה של קואלה בוגרת מגיע ל-60 עד 85 ס"מ, ומשקלה מגיע עד 15 ק"ג.
נקבות הקואלה מתחילות להתרבות בגיל שנתיים, ואילו הזכרים מתחילים להתרבות בגיל שלוש.
עונת הרבייה שלהם מתרחשת בין החודשים אוקטובר לינואר (הקיץ האוסטרלי).
הקואלה ממליטה פעם אחת ולפעמים אף פעמיים בעונה זו.
הקואלה מטפלת בצאצאיה; לאחר שהגיחה לראשונה מכיס אמה, נצמדת הקואלה הצעירה לגבה של אמה עד שהיא בערך בת שנה.
כשהיא מתקרבת לגיל חצי שנה, כאשר נכנסת האם להיריון שוב, הקשר שלה עם צאצאיה הקודמים מתנתק לצמיתות.
האם אף עשויה לנהוג כלפיהם באגרסיביות.
הקואלות חיות כ-15 שנה בממוצע.
בטבע תוחלת החיים של הקואלה היא 10–14 שנים.
הזכרים פגיעים יותר משום שהם מרבים לנדוד מהנקבות ונחשפים יותר לאויבים כגון כלבים ופגיעת מכוניות.
כמו כן שיניה של הקואלה נשחקות בעת לעיסת עלי האקליפטוס אך אינן גדלות מחדש כך שלבסוף הקואלה מתה מחוסר תזונה.
בשבי ניתן להאכיל את הקואלה בעלי אקליפטוס רכים וטריים והקואלה מאריכה ימים לכדי 18–20 שנים.
הקואלה הנקבה הזקנה ביותר שתועדה חיה 23 שנים, הקואלה הזכר הזקן ביותר חי 22 שנים.
הקואלה היא הרביבורית, משום שהיא ניזונה מעלי אקליפטוס בלבד.
היא נטרפת בעיקר על ידי כלבי הדינגו וכלבי הבית, אשר גורמים ל-43% משיעור התמותה שלה.
היא גם עשויה לסבול מסוגים שונים של טפילים; מספר מיני זחלים אשר התגלו חיים בגופה, גורמים לה לבעיות שונות, ביניהן פגיעה במחזור הדם ובכבד.
בישראל הוחזקו בעבר ארבעה פרטים של קואלה בגן גורו אשר למרגלות הגלבוע.
שתי נקבות - סינדי ומינדי, אותן קיבל הגן לאחר מאמצים מרובים בשנת 2000, והזכרים דיג'ירידו ומיילו, שהגיעו מאוחר יותר בזה אחר זה.
רביית קואלות לא צלחה בישראל, וב-2018 מת האחרון שבהם.
בשל מראן הילדותי, האף והעיניים הגדולות, הפרווה הרכה וציציות השער באוזניים, מופיעות לעיתים קרובות הקואלות בתרבות הפופולרית, בפרט בסדרות מצוירות ובספרי ילדים, כדמויות נחמדות ומלבבות.
על אף שהקואלה אינה שייכת למשפחת הדוביים, נפוץ בקרב הציבור הכינוי "דב קואלה" אשר מוצמד לחיה.
זאת בשל דמיונה החיצוני לדובים; ככל הנראה, המתיישבים האירופאים הראשונים באוסטרליה חשבו את הקואלה לסוג של דב.
אף שמה המדעי מכיל את המילה arktos שמשמעה ביוונית הוא דב.
למעשה, שייכת הקואלה לסדרת הקנגוראים.
בסוף שנת 2019 נודע ששליש מאוכלוסיית הקואלות באוסטרליה הושמדה יחד עם עוד כחצי מיליארד בעלי חיים נוספים בעקבות גל השריפות שהכה במדינה.
הקואלות התפתחו ביבשת המבודדת אוסטרליה ולכן יכולת הפצתן מוגבלת ליבשת עצמה.
ישנן אוכלוסיות באיים קרובים רק בזכות התערבות בני האדם שהביאו אותן לשם.
על תפוצת הקואלות משפיעה הימצאותם של מגוון עצי האקליפטוס, כמו גם תנאי אקלים הולמים (לא חמים ויבשים מדי ולא קרים מדי).
הקואלות חיות באוכלוסיות נפרדות שמבודדות האחת מן השנייה משום שביניהן ישנם אזורים שלא מתאימים למחייתן ולכן יכולות התפוצה שלהן מוגבלות (למשל, אזורים לא מיוערים או אזורים צחיחים או לחלופין קרים מדי).
הקואלות הן חיות טריטוריאליות ואינדיבידואליות אך הן עדיין מקיימות קשרים בין הפרטים באזור לצורכי רבייה.
לכל קואלה יש את טווח הבית שלה, אולם שטח זה חופף בחלקו גם עם פרטים אחרים ובו מתקיימות האינטראקציות ביניהם.
כל מספר פרטים כאלו מייצרים חברה אחת שבה אותם פרטים מתרבים.
שטח הבית של כל פרט נקבע על פי איכות וכמות עצי המאכל ועצי המחיה (שמספקים צל).
הקואלות נוהגות לסמן את הטריטוריה שלהן באמצעות ריח ושריטות על העצים, ובכך הן מבטיחות לעצמן ביטחון תזונתי ורבייתי.
האב הקדמון של הקואלות היה מסדרת הקנגוראים שחי בתחילת תקופת האוליגוקן.
ממנו התפתחו סוגי הקואלות הידועים לנו היום: שלושה סוגי קואלות (Litokoala, Madakoala, Perikoala) שהיו דומות לקואלה בת ימנו והתגלו בתקופת האליגוקן המאוחרת ובאמצע תקופת המיוקן, והקואלה בת ימנו וסוג נוסף (Koobor) שמתועדים החל מתקופת הפליוקן המאוחרת.
המין של הקואלות הקיימות כיום (Phascolarctos Cinereus) הוא המין היחיד מבין כל המינים ששרד.
מיני הקואולות הקדומות חיו ביערות הגשם של אוסטרליה, אולם עם התייבשותה של היבשת הצטמצמו יערות הגשם והתרחבו חורשות האקליפטוס ורק הקואלות בעלות מנגנוני הלעיסה החזקים הצליחו לשרוד.
מתוכן התפתחו שני מינים, הקואלה הגדולה (סיטרוני) והקואלה הקטנה (סינרוס) שהתפישה המקובלת היא שהיא זו ששרדה מבין השניים כי היא הייתה קטנה יותר ולכן צרכה פחות אנרגיה (תזונתם מתבססת על עלי אקליפטוס לא מזינים שדורשים לעיסה רבה ולכן לפרטים הקטנים היה הסיכוי הגבוה לשרוד).
על פי הרשימה האדומה של ה-IUCN, הקואלה מוגדרת כמין "פגיע" ("VULNERABLE"); כלומר, היא נמצאת בסכנת הכחדה, אולם אם יחול שיפור ניכר בנסיבות המאיימות על הישרדותה ורבייתה, היא עשויה לצאת ממנו.
במהלך העשורים האחרונים נרשמה ירידה של כ-28% בשיעור אוכלוסיית הקואלות הכללית.
לקואלה תוכנית לשימור ושיקום בחסות ממשלת אוסטרליה, שהגדירה אותה כמין פגיע.
בין עיקרי התכנית: ייצוב מספר הקואלות בטבע, הבטחת הישרדותן בטווח הארוך, שיקום בתי הגידול שלהן, הפחתת האיומים עליהן, מיפוי וניטור של הקואלות והקצאת משאבים לכך.
התכנית תושג בין היתר דרך השגת שיתוף פעולה בין האזרחים לרשויות.
הקואלה היא מין דגל, משום שהיא חיה אהובה ופופולרית.
היא משמשת גם כמין מטרייה, משום שהגנה על בתי הגידול שלה, תוביל להגנה על מינים נוספים של ציפורים, זוחלים, וחרקים שונים המתגוררים בו גם כן.
הרס וצמצום בתי גידול - כתוצאה מכריתת יערות לחקלאות והתיישבות.
צפיפות בבתי הגידול שגורמים לסטרס ולהתפרצות של מחלות.
מחלות שונות ובעיקר מחלת הכלמידיה.
טריפה על ידי כלבי בר וכלבים מבויתים.
מחסור במים בשל הבצורות שגוברות בגלל ההתחממות הגלובלית ומצמצמות את ריכוז המים בעלים.
מספר הקואלות החיות בטבע באוסטרליה נמצא במגמת ירידה בשל מספר גורמים: כריתת יערות, שריפות, תאונות דרכים בהן הקואלות מעורבות, התקפות כלבים ומחלת הכלמידיה המועברת במגע מיני.
גורמים אלו, בשילוב עם קצב הרבייה הנמוך של הקואלות, מגבילים את יכולת ההתאוששות של אוכלוסיית הקואלות, כך שבמהלך 20 השנים האחרונות צנח מניין אוכלוסיית הקואלות בכ-40%.
באופן פרדוקסלי, מספר מדענים הציעו מודל של המתות חסד לקואלות חולות, מה שיכול דווקא לבלום את התפשטות המחלה ולסייע בהגדלת האוכלוסייה בטווח הארוך.
בשנת 2022 באוסטרליה הקואלות הוגדרו כבעל חיים בסכנת הכחדה.
הקואלה היא מין דגל שזוכה לאהדה ציבורית שמסייעת להגנה עליה.
הארגון הבינלאומי AKF נעזר בעובדה זו על מנת לשמר ולנהל את הקואלות בטבע.
ברמה הארצית, הקואלות נפוצות בארבעה אזורים באוסטרליה, רק בשניים מהם ישנה חקיקה לשימור, והיישום של החקיקה חלקי בלבד.
בקווינסלנד מעמדן הוא 'פגיע' ולכן יש יותר הגנה על בתי הגידול שלהן.
בניו סאות' ויילס הכינו תוכנית לשימור הקואלות אך היא לא יצאה לפועל, ובויקטוריה ובדרום אוסטרליה לא מתקיימים מאמצי שימור כלל.
קוֹאוֹרְדִּינַצְיָה היא תיאום ושיתוף פעולה – ויסות של אלמנטים שונים לכדי פעולה משולבת והרמונית אחת, או תיאום בין חלקים שונים של מנגנון כלשהו לצורך השגת מטרה משותפת ביעילות מרבית ושיווי משקל.
בהקשר של תנועת הגוף, קואורדינציה מושגת על ידי תיאום עצבי-שרירי – תיאום בין החושים לבין פעולה שרירית מתוכננת.
כאשר המוח קולט מידע מסוים הוא מעבד אותו לכדי פעולה מסוימת, כך נוצרת הפעולה המתבקשת.
הקואורדינציה באה לידי ביטוי במספר יכולות:
תיאום עין-יד - למשל בעת חבטה בכדור במחבט בייסבול, אז נדרש תיאום בין העין הרואה את הכדור לבין היד האוחזת במחבט.
יכולת השילוב של מספר תנועות פשוטות לתנועה מורכבת - כמו בריקוד.
שיווי משקל – שמירה על מרכז הכובד המשתנה ביחס לתנועות הגוף במרחב.
יכולת התמצאות במרחב - היכולת לנוע במרחב מסוים בהתאם לתנאים ולמטרות.
לדוגמה: משחקי כדור על ידי קווים מוגדרים.
יכולת חמקנות - היכולת לאפשר תנועה טובה יותר ממצב של ערנות מוגברת שבאה לידי ביטוי בתרגילים שונים.
הקואורדינציה מתפתחת במהלך ההתפתחות הגופנית.
בגילאי הילדות המשחק מעודד אימון ותרגול מיומנויות גופניות, תוך שיפור השליטה המוטורית והקואורדינציה.
הקואורדינציה תתפתח באופן מיטבי עד לגיל ההתבגרות ההורמונלית ולאחר מכן ניתן יהיה לפתחה באופן מרבי אך בצורה מתונה יותר.
הקואורדינציה עלולה להיפגע כתוצאה מגורמים מגוונים.
הנמכה ביכולת הקואורדינציה יכולה להיווצר גם משילוב של גורמים שונים.
שימוש בחומרים כימיים מסוימים כמו אלכוהול עלול לפגוע בקואורדינציה.
מסיבה זו נהיגה בשכרות עלולה להיות מסוכנת ולהוביל לתאונת דרכים.
טראומה גופנית חמורה עלולה ליצור פגיעה בקואורדינציה.
ישנן לקויות (למשל אבזיה) ונכויות שונות המאופינות בפגיעה בקואורדינציה.
קואורדינטות קוטביות או קואורדינטות פולריות הן תיאור של המישור באמצעות שני משתנים:
r – המרחק מראשית הצירים.
θ – הזווית שיוצר הווקטור המחבר בין הנקודה לראשית הצירים, עם הכיוון החיובי של ציר ה-x.
זאת בניגוד לקואורדינאטות קרטזיות, בהן כל נקודה מתוארת על ידי כמה היא "ימינה" מראשית הצירים (x) וכמה היא "למעלה" מראשית הצירים (y).
תמיד ניתן להציג כל נקודה בדו מימד גם בקוארדינאטות קרטזיות וגם בקוארדינאטות קוטביות, אך נהוג להשתמש בקוארדינאטות קוטביות בסיטואציות שקשורות לדברים מסתובבים.
לדוגמה, מיקום השמש בשמיים יהיה נוח יותר להצגה במרחק מכדור הארץ (שהוא פחות או יותר קבוע) והזווית שלה ביחס לאופק מאשר בקוארדינאטות קרטזיות.
קואורדינטות קוטביות הן מקרה פרטי של קואורדינטות גליליות עבור גובה = 0, ומקרה פרטי של קואורדינטות כדוריות עבור זווית לטידיוד = 90 מעלות.
המרה בין קואורדינטות קוטביות לקואורדינטות קרטזיות
עבור נקודה כללית (x,y) ניתן להמיר לקואורדינטות קוטביות על ידי:
(להמרה מדויקת יותר, ראו בהמשך).
לחלופין, כאשר נתונים (r,θ) אפשר להמיר לקואורדינטות קרטזיות על ידי:
קל למצוא את הזווית באופן גרפי, אך חישובה באופן אלגברי מסובך יותר.
ראשית, יש לקבוע אילו ערכים הזווית יכולה לקבל, כאשר עלינו לזכור שישנה מחזוריות של מכיוון ש-θ מייצגת זווית.
בדרך כלל בוחרים לעבוד בקטע , כלומר, הזווית מקבלת ערכים בין 0 ל-2π (לא כולל 2π).
אזי ניתן למצוא את הזווית לפי הנוסחה הבאה:
אם עובדים באינטרוול , יש להשתמש בנוסחה הבאה:
בקואורדינטות קרטזיות אפשר לרשום את מיקומה של כל נקודה או וקטור כ:
כאשר () הם וקטורי היחידה הקרטזיים (וקטורים אלה קבועים).
באופן גאומטרי, וקטורי היחידה x ו־y הם וקטורים המצביעים בכיוון החיובי של ציר x ו־y, בתאמה, וגודלם הוא 1.
אנו נרצה להציג באותה צורה את הנקודה שלנו גם בקואורדינטות קוטביות:
כאשר הווקטורים () נקראים "וקטורי היחידה הקוטביים".
אפשר לחשבם בכל נקודה במרחב (פרט לראשית) ולקבל שהם נתונים על ידי:
כלומר, וקטורים אלה אינם קבועים במרחב, אלא כיוונם משתנה בהתאם לנקודה.
כל מספר מרוכב ניתן לייצג כנקודה במישור המרוכב ולכן ניתן לבטאו באמצעות קואורדינטות קרטזיות:
כאשר המעבר האחרון נעשה לפי נוסחת אוילר: והזווית נמדדת ברדיאנים.
באמצעות ההצגה הקוטבית קל לבצע כפל, חילוק וחזקות של מספרים מרוכבים.
לעיתים שימוש בקואורדינטות קוטביות יכול לפשט בעיות בפיזיקה.
למשל, תנועה מעגלית מנותחת בקלות רבה על ידי הקואורדינטות הקוטביות.
הפשטות והפתרון האלגנטי של בעיית שני הגופים, היא במידה רבה בזכות ההמרה של השאלה לבעיה בציר אחד במערכת הקואורדינטות הקוטביות.
בקינמטיקה, ניתן לתאר את וקטור ההעתק של גוף על ידי:
על ידי גזירה לפי הזמן נקבל תיאור גם למהירות ולתאוצה באופן הבא:
כאשר נשים לב שלפי כלל השרשרת נקבל:
לכן נוכל לקבל תיאור קוטבי עבור מיקום, מהירות ותאוצה כך:
המשוואה המגדירה עקומה אלגברית המבוטאת בקואורדינטות קוטביות נקראת "משוואה קוטבית" (Polar equation).
במקרים רבים, ניתן לתארה בפשטות על ידי הגדרת כפונקציה של הזווית θ.
העקומה המתקבלת מורכבת מנקודות מהצורה ואפשר להתייחס אליה כאל הגרף של הפונקציה הקוטבית .
ניתן להסיק צורות שונות של סימטריה מהמשוואה של הפונקציה הקוטבית .
אם אזי העקומה תהיה סימטרית סביב ציר-x (הקרן (0°/180°)).
אם אזי העקומה תהיה סימטרית סביב ציר y (הקרן (90°/270°)).
אם (θ−α°) = (θ) העקומה תהיה סימטרית סביב הציר בזווית °α כנגד כיוון השעון.
בגלל הטבע המעגלי של מערכת קואורדינטות קוטביות, עקומות רבות ניתן לתאר באמצעות משוואה קוטבית די פשוטה, כאשר הצורה הקרטזית היא הרבה יותר מסובכת.
בין העקומות הידועות מסוג זה נמנות הספירלה הארכימדית, השושן הקוטבי, הלמניסקטה של ברנולי, הלימצון והקרדיואיד.
עבור מעגל, קו ושושן קוטבי, אין הגבלה על התחום והטווח של העקומה.
המשוואה הכללית עבור מעגל שמרכזו נמצא ב-(r0, φ) ורדיוסו a היא:
ניתן לפשט משוואה זו עבור מקרים פרטיים, כמו:
עבור מעגל שמרכזו בראשית הצרים ורדיוס a.
ישר העובר דרך ראשית הצירים ניתן לייצג באמצעות המשוואה:
כאשר φ היא זווית השיפוע של הקו (בנוסחה כאשר m הוא השיפוע במשוואה בקואורדינטות קרטזיות).
המשוואה של ישר שאינו עובר דרך ראשית הצירים שניצב לישר θ = φ וחותך אותו בנקודה (, φ) היא:
שושן קוטבי הוא עקומה מתמטית מפורסמת שנראית כמו עלי כותרת של פרח, וניתן לבטאה באמצעות משוואה קוטבית פשוטה:
לכל קבוע , כולל 0. אם k הוא מספר טבעי, המשוואה תיצור פרח עם k עלי כותרת כאשר k אי-זוגי ופרח עם 2k עלי כותרת כאשר k זוגי.
אם k מספר רציונלי לא שלם, ייווצר פרח דמוי ורד שבו עלי הכותרת חופפים זה את זה.
המשוואות לעולם לא מגדירות ורד עם 2, 6, 10, 14 וכו' עלי כותרת.
המשתנה a מייצג את אורך עלי הכותרת של השושן.
הספירלה הארכימדית היא ספירלה מפורסמת שהתגלתה בידי ארכימדס, אותה ניתן לבטא באמצעות משוואה קוטבית פשוטה.
היא מתוארת על ידי המשוואה:
שינוי הפרמטר יסובב את הספירלה ואילו שינוי הפרמטר ישנה את המרחק בין הזרועות, שעבור ספירלה נתונה הוא תמיד קבוע.
לספירלת ארכימדס יש 2 זרועות, אחת עבור ואחת עבור .
שתי הזרועות מתחברות באופן חלק בחלק.
לקיחת תמונת המראה של זרוע אחת מעבר לקו תיצור את הזרוע השנייה.
מקרה פרטי של הספירלה הוא ההיפרבולה הקוטבית,
חתך חרוטי עם מוקד אחד על ראשית הצירים והשני במקום אחר על הקרן 0° (כך שחצי הציר הראשי נמצא על ציר ה-x) מתוארת על ידי המשוואה:
כאשר e היא האקסצנטריות ו- הוא חצי הלטוס רקטום (המרחק בציר y מהמוקד שנמצא על הציר הראשי אל העקומה).
אם e > 1, המשוואה מגדירה היפרבולה, אם e = 1, היא מגדירה פרבולה, ואם e < 1 היא מגדירה אליפסה.
המקרה הפרטי שבו e = 0 מגדיר מעגל עם רדיוס .
קוֹאִיצִ'י טוׂהֵיי (藤平光一, Tōhei Kōichi; 20 בינואר 1920 – 19 במאי 2011) היה אייקידוקא בעל דרגת דאן עשר, הדרגה הגבוהה ביותר באייקידו.
בשל שליטתו בשפה האנגלית הוא נחשב לאדם שיבא את האייקידו לעולם המערבי.
טוהיי הוא גם המקים של חברת הקי וסגנון האייקידו שין שין אייקידו (מילולית אייקידו עם גוף ונפש מאוחדים).
טוהיי נולד בטוקיו בשנת 1920, הוא היה ילד חולני וחלש, ולכן אביו שלח אותו כנער ללמוד ג'ודו.
אמנם אימוני הג'ודו חיזקו את גופו, אך כשהחל ללמוד לקראת הקולג' הוא חלה בדלקת קרום הריאה והחל לסבול מכאבי חזה קשים ונאלץ לקחת חופשה של שנה.
כדי לא להחזיר את גופו למצב החלוש בו היה קודם לכן, טוהיי החל לעסוק במדיטציה ובתרגילי מיסוגי.
במקביל הוא הצטיין בפן הרוחני של הג'ודו, ולמד את התאוריה של הנפש והמח בהקשר של אמנויות לחימה.
לאחר שהוא התאושש ממחלתו לחלוטין, הוא הסיק שאימוני התודעה שלו הם שריפאו אותו, והוא החל לעסוק בקיאצו, שיטה שבה לוחצים על נקודות בגוף של המטופל ובכך מאריכים את הקי שלו.
טוהיי מגדיר את השיטה כדרך לתת למטופל לרפא את עצמו.
לאחר המאבק בדלקת קרום הריאה, טוהיי שב לאימוני הג'ודו, אך אלה לא סיפקו אותו.
הוא רצה אימונים שאינם רק פיזיים, והוא חש שבג'ודו הוא לא יוכל לקבל את זה, עם זאת הוא המשיך להתאמן.
בשנת 1940 כשהיה בן 19, המליץ לו המאמן שלו ללכת לפגוש את מוריהי אואשיבה, מייסד האייקידו.
בתקופה הזו למרות שאואשיבה עוד לא הכריז על האייקידו כאמנות חדשה, היה ברור שהוא עוסק בדבר שונה מכל שאר אמני הלחימה.
על פי עדותו של טוהיי, כשרק הגיע לדוג'ו והחל ללמוד אצל המורים שהיו תלמידיו של אואשיבה הוא לא השתכנע שאייקידו היא האמנות בשבילו.
אך כשאואשיבה עלה למזרן והחל להדגים את הטכניקות על המורים הוא החל להשתכנע.
לטענתו הוא הבין את הכח של האייקידו רק לאחר שאואשיבה ביקש ממנו לנסות ללפות אותו וטוהיי לא הצליח אפילו לתפוס את המורה.
מאותו רגע החל טוהיי ללמוד אייקידו, לצד כך שהמשיך לעסוק בדיטציה ומיסוגי.
לאחר חצי שנה שבה למד עם אואשיבה, הוא נשלח ללמד אייקידו באקדמיה המשטרתית.
זה היה לפני שקיבל כל דירוג שהוא באייקידו, לבסוף בזמן שירותו הצבאי אואשיבה העניק לו דאן חמש.
בשנת 1942 טוהיי גויס לצבא היפני והוצב בסין כמפקד יחידה.
טוהיי התייחס לחייליו יפה, וכן (יחסית לקציני אחרים בכוח הכיבוש) לאסירים הסינים.
בשנת 1953 טוהיי נשלח להוואי ללמד שם אייקידו.
כעבור זמן מה הוואי הפכה למרכז האמריקאי של אייקידו, ובכלל מרכז עולמי גדול מאוד.
שם טוהיי ייסד את השיטה שלו.
הוא קיבל מאואשיבה דרגת דאן עשר, הדרגה הגבוהה ביותר באייקידו בשנת 1969, לאחר שסירב לאותה ההצעה כמה שנים קודם לכן.
במשך השנים טוהיי פיתח שיטה ייחודית לאייקידו ששמה דגש גדול יותר על עבודה עם הקי ופחות על טכניקות.
טוהיי גם כתב הגות רבה בנושאים של הפילוסופיה של האייקידו וארבעת העקרונות שלו, שהם: נקודת המרכז, הזרמת הקי, רגיעה בשליטה ושמירה על משקל כלפי מטה, משמשים זרמים שונים של האייקידו דוגמת הסיידוקאן.
בתורת המשחקים, קואליציה היא תת-קבוצה של קבוצת השחקנים במשחק.
המונח שימושי בבעיות שונות במשחקים שיתופיים, כמו בתחום של משחקים בצורה קואליציונית שבו ערך זה יעסוק, בבעיות בחירה חברתית, שבהן על קבוצת שחקנים (בוחרים) להכריע או לבחור באחת מבין מספר אפשרויות או מועמדים, ולעיתים גם בתחום של משחקים בצורה אסטרטגית.
קואליציה של היא כל תת-קבוצה אפשרית של הקבוצה .
זהו הסכום ביחידות כסף שירוויחו ביחד חברי אם יחליטו להתאגד כקבוצה .
כמות הכסף שחברי מקבלים לא תלויה בהתנהגותם של השחקנים שלא שייכים לקבוצה .
קואליציה מהותית (Essential Coalition) הוא מושג בתורת המשחקים בתחום המשחקים השיתופיים המגדיר תכונה של קואליציה במשחק בצורה קואליציונית.
חשיבות הקואליציות המהותיות בא לידי ביטוי בחישוב הליבה של המשחק.
נסמן ב- את המשחק: .
נתחיל מהגדרת המושג קואליציה לא מהותית.
קואליציה נקראת לא מהותית (inessential) במשחק אם קיימת חלוקה של שבה
קואליציה מהותית היא קואליציה שאינה לא מהותית.
כל קואליציה הכוללת שחקן בודד היא מהותית, מאחר שכל חלוקה כוללת את הקואליציה עצמה ותו לא.
כל קואליציה לא מהותית ניתנת לחלוקה לקואליציות מהותיות כך שמתקיים .
אכן, תהי קואליציה שאינה מהותית.
נבצע חלוקה כלשהי של , אם קיבלנו בחלוקה קואליציה שאינה מהותית נמשיך ונחלק גם אותה.
תהליך זה הוא בהכרח סופי לפי תכונה 1.
ממשפט שפלי-בונדרבה מסיקים כי כדי שהליבה לא תהיה ריקה, יש לדרוש כי לכל חלוקה של יתקיים .
לכן, במשחקים בהם הליבה איננה ריקה ו- איננה מהותית, בהכרח מתקיים שוויון בנוסחא לעיל לכל חלוקה של .
1. לצורך חישוב הליבה של משחק , יש למצוא את כל וקטורי התשלומים כך ש:
אי שוויונים ושוויון אחד שיש לפתור כדי למצוא את הליבה.
ניתן לראות כי אפשר להסתפק אך ורק באי השוויונים עבור הקואליציות המהותיות.
כלומר וקטור נמצא בליבה של אם ורק אם:
וגם לכל מהותית ב .
2. יהיו שני משחקים בצורה קואליציונית המקיימים
ש לכל קואליציה מהותית ב- או ב- .
אז לשני המשחקים יש את אותן קואליציות מהותיות ואת אותה הליבה.
נראה כי קואליציה היא קואליציה מהותית ב- אם ורק אם היא קואליציה מהותית ב-.
תהי קואליציה מינימלית שהיא מהותית באחד המשחקים, ולא מהותית בשני .
כאשר המעבר האחרון נובע מההנחה ומכך ש מהותית לפי
(מסעיף א נובע כי ניתן להציג את הסכום כך ש מהותיות לפי ).
כל הקואליציות הן תת-קואליציות ממש של , בסתירה.
מכאן נסיק שאם אז הליבה של שווה לליבה של .
נראה כי אם הליבות של ושל אינן ריקות אז .
יהי בליבה של , בליבה של .
- אם מהותית לפי או לפי אז מהתנאי .
- אם אינה מהותית לפי ולפי אז:
באופן סימטרי נקבל ולכן בסה"כ
מכך שהווקטורים יעילים נקבל ש .
נשים לב שמטענות ב ו-ג נובע כי אם הליבות של ושל אינן ריקות אז הן שוות זו לזו.
קיבלנו כי לשני המשחקים הנ"ל יש את אותן הקואליציות המהותיות ואת אותה הליבה, כנדרש.
קואיצ'ירו מאצואורה (ביפנית: 松浦 晃一郎; נולד ב-29 בספטמבר 1937), הוא דיפלומט יפני ולשעבר המזכיר הכללי של אונסק"ו.
מאצואורה, יליד טוקיו, למד לתואר במשפטים באוניברסיטת טוקיו, ולתואר בכלכלה בהוורפורד קולג' שבפנסילבניה, ארצות הברית.
הוא החל בקריירה דיפלומטית ב-1959. כיהן במספר תפקידים במשרד החוץ היפני, בהם מנהל המשרד לשיתוף פעולה כלכלי ב-1988, ומנהל המשרד לענייני צפון אמריקה ב-1990. בשנים 1992–1994 כיהן כסגן שר החוץ.
לאחר מכן מונה לשגריר יפן בצרפת, עד 1999.
אחרי שנה בה כיהן כיושב ראש אונסק"ו, נבחר למזכיר הכללי התשיעי של הארגון, ב-12 בנובמבר 1999. ב-12 באוקטובר 2005 נבחר שוב, לכהונה של עוד 4 שנים.
בנובמבר 2009 הוחלף על ידי אירינה בוקובה.
קואיטלאואק (בנאוואטל: cuitlāhuac; בספרדית: Cuitláhuac ;25 בנובמבר 1476– 28 בנובמבר 1520) היה השליט האצטקי העשירי והלפני אחרון.
בתקופתו פלש לאנאהואק הצבא הספרדי בראשות הקונקיסטאדור הספרדי הרנאן קורטס.
קואיטלאואק נולד בשנת 1476 והיה בנו האחד-עשר של מלך אקסאיאקאטל ואחיו הצעיר של הקיסר מוקטסומה השני.
אבי אמו, שגם שמו היה קואיטלאואק, היה מלך איצטפאלאפאן, ממלכה שבסופו של דבר הייתה גם בשליטתו של קואיטלאואק הנכד.
קואיטלאואק מונה כקיסר בטנוצ'טיטלאן במהלך המלחמה שניהלו האצטקים עם צבאו של הרנאן קורטס שפלש למקסיקו.
כבר עם תחילת הפלישה, קואיטלאואק שהיה לוחם מנוסה ויועץ למונטזומה, נמנה עם מובילי הקו התקיף בארמון הקיסר.
הוא טען באוזני מונטזומה כי הזרים הם ברברים והזהיר אותו שאין לפתוח בפניהם את שערי טנוצ'טיטלאן, אבל לא עלה בידו לשכנע בכך את הקיסר, שהיה איש דתי וסבר שהאל קצלקואטל חוזר ובא לרשת אותו על כיסא מלכותו.
מוקטזומה קיבל את פניו של קורטס, העניק לו מתנות ומילא את כל דרישותיו.
לאחר מכן כלא קורטס את מוקטזומה בארמונו שלו, ואת קואיטלאואק יחד איתו, בטענה שמתרחש מרד אצטקי, ודרש סכום עצום של זהב כדמי כופר, שסופק לו.
לאחר מספר שבועות, קורטס נאלץ לעזוב את העיר כדי לפגוש כוח ספרדי שנשלח על ידי דייגו ולאסקס דה קואיאר, המושל הספרדי של קובה, כדי לעצור את קורטס על חתירה תחת פיקודו.
קורטס הותיר את טנוצ'יטיטלן בידיו של סגנו, פדרו דה אלוואראדו, ובהיעדרו הורה אלוואראדו לבצע טבח במאות אצילים אצטקיים במהלך טקס דתי במקדש הראשי בניסיון להפסיק את מנהג הקרבת קורבנות האדם.
בתגובה התקוממו האצטקים בהנהגת קואיטלאואק ותקפו את הספרדים.
עם חזרתו לטנוצ'יטיטלן הורה קורטס למונטזומה לשאת דברים אל בני עמו ולבקש מהם לחדול מהמצור.
מונטזומה חלק עליו באומרו כי האצטקים אינם מאמינים בו עוד.
תחת זאת, הציע לשגר את קואיטלאואק בהנחה שהלה ייטיב לשכנעם להניח את נשקם ולהפסיק את פעולות האיבה.
קורטס הסכים, אך לאחר שיצא קואיטלאואק אל הצרים, בחר להצטרף אליהם ולעמוד בראשם.
כשיצא מונטזומה אל מרפסת הארמון בניסיון נוסף להרגיע את המהומות, יידו בו האצטקים אבנים והוא נפצע קשה, ולאחר כמה ימים מת מפצעיו.
זמן קצר לפני מותו של מונטזומה, בחרו האצילים והכוהנים המקסיקניים בקואיטלאואק כיורשו של מונטזומה ומנהיג המלחמה.
הוא ארגן במהירות את שרידי צבאו, כינס את המפקדים שנותרו בחיים, פעל רבות בגיוס חיילים, ובניסיון לכרות בריתות עם עמים מסוימים ובניסיון להשמיד את הפולשים.
קויטלאוואק היה האסטרטג הראשי של הקרבות שהעניקו ניצחון למקסיקו בלילה של 30 ביוני 1520, המכונה ה"נוצ'ה טריסטה" ("הלילה העצוב"), בו הוביל את האצטקים שהביסו את הספרדים הנסוגים והשמידו חלק משמעותי מצבאם.
כשראה קואיטלאואק את נסיגתו של קורטס היה בטוח שבכך חלפה הסכנה, ובמקום לסכן חיילים בקרבות מיותרים החליט לשקם את ביצורי הבירה ולהתמקד בחידוש חיי השיגרה.
ב-7 בספטמבר 1520, נמשח קואיטלאואק לקיסר.
במהלך טקסי ההכתרה, הוקרבו כל הספרדים ובעלי בריתם שנלקחו בשבי בארמון אקסאיאקטל ולא הצליחו להימלט בלילה העצוב.
קואיטלאואק חידש את עבודת הפולחן במקדשים, שחלקם נהרסו ונבזזו על ידי הספרדים ובעלי בריתם.
הוא סבר שבכך יצליח ללכד את השורות ולגשר על המחלוקות שפרצו בין המפקדים, האצילים והמלכים של המדינות השונות שבאימפריה האצטקית, שחלקן נטו לתמוך בספרדים.
אלא שבמהלך המאמצים הללו פרצה בעיר מגפת אבעבועות שחורות, שהובאה על ידי הספרדים ושאותה לא הכירו תושבי יבשת אמריקה כלל.
המחלה התפשטה בקצב מהיר מאוד, ובמשך שלושת החודשים בהם השתוללה מתו ממנה אלפי תושבים.
אחד הנפגעים היה המלך קואיטלאאואק.
הוא מת מהמחלה בנובמבר 1520, שבועות ספורים לאחר שהביס את הספרדים.
הוא כבר אסף צבא של שלוש דיוויזיות שמנה בסך הכל יותר מ-500,000 חיילים, והיה גדול בהרבה מכוחותיו של קורטס.
קויטלאוואק מת בגיל 44 לאחר שכיהן בתפקידו 80 יום בלבד.
ירש אותו בן דודו, קואוטמוק, שהיה היה השליט האצטקי האחד-עשר והאחרון.
דמותו של קואיטלאואק מונצחת באתרים רבים ברחבי מקסיקו המודרנית.
בין השאר מנציחה את שמו העיר קואיטלאואק (Cuitláhuac) וכן שדרה גדולה ותחנת רכבת תחתית במקסיקו סיטי.
גם האסטרואיד קואיטלאואק 2275 קרוי על שמו.
בתורת המשחקים, פונקציית בחירה חברתית היא פונקציה הבוחרת מועמד המועדף על כלל הבוחרים, בהתאם ליחס ההעדפות של כל בוחר.
קואליציה מכריעה היא קואליציה שהיא לבדה מספיקה כדי לנצח (למשל מספיקה להעביר החלטה).
כלומר, הבוחרים בקואליציה זו מכריעים לגבי המועמד המועדף.
אם פונקציית הבחירה אינה מונוטונית, יכולה להיות קואליציה מכריעה שאם נוסיף לה שחקן היא תפסיק להיות מכריעה.
אם כל הפרטים בקבוצה מעדיפים את על וכל שאר הפרטים בחברה מעדיפים את על והחברה כולה מעדיפה את על אז הקואליציה של קבוצת הפרטים , נקראת קואליציה מכריעה עבור כנגד .
תהי פונקציית רווחה חברתית ותהיינה שתי אפשרויות שונות.
הקואליציה נקראת מכריעה עבור כנגד (ביחס ל־) אם לכל
הקואליציה נקראת מכריעה (ביחס ל־) אם קיים זוג אפשרויות שהיא מכריעה עבורו.
לקואליציה מכריעה יש חשיבות רבה בהוכחת משפט ארו (Arrow, 1951).בעזרת מושג זה מוכיחים מספר משפטי עזר חשובים המהווים בסיס להוכחת המשפט.
קוֹאִיצִ'ירוֹ גֶמְבָּה (ביפנית: 玄葉 光一郎; נולד ב-20 במאי 1964) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר החוץ של ממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.
גמבה נולד בעיר טמורה, שבמחוז פוקושימה, והוא בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת סופיה.
הוא נבחר לבית הנבחרים לראשונה ב-1993, לאחר שהשלים כהונה אחת באספה של מחוז פוקושימה.
בספטמבר 2011 התמנה גמבה לשר החוץ תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2012.
קואלה בלייט (במלאית: Kuala Belait, בג'אווי: کوالا بلايت) היא העיר השנייה בגודלה בברוניי לאחר הבירה בנדר סרי בגוואן והיא בירת מחוז בלייט.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 27,819 תושבים.
קואלה בלייט שוכנת קרוב לגבול המערבי של ברוניי עם מדינת סראוואק שבמלזיה.
מרכז העיר השוכן בצפונה גובל עם חוף ים סין הדרומי.
מדרום וממערב לעיר זורם נהר בלייט.
בראשית המאה ה-20 הייתה קואלה בלייט כפר דייגים קטן.
בעבר הייתה בירת המחוז העיר קואלה בלאי (Kuala Balai) השוכנת במעלה נהר בלייט, אך עם גילוי הנפט בסביבה הוחלט להעביר את הבירה למקום יותר נגיש מבחינה תחבורתית.
בשנות השלושים קיבלה קואלה בלייט מעמד של עיירה.
במלחמת העולם השנייה הייתה העיירה תחת כיבוש יפני.
בשנות החמישים והשישים העיר שגשגה וחלה בה תנופת בנייה.
לאחר קבלת העצמאות ב-1984 נבנו בה בנייני ממשלה.
בראשית המאה ה-21 נבנו בה בתי מלון רבים.
קואטליקו ("חצאית הנחשים"), הידועה גם בכינוי "טיטיאו אינאן" ("אם כל האלים"), היא אלה במיתולוגיה האצטקית אשר ילדה את הירח, הכוכבים ואת אל המלחמה הויצילופוצ'טלי.
האלות טוקי וצ'יוקואטל נתפסו כהיבטים נוספים שלה.