tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטקסטים שמופיעים בגיליון ויחסי הגומלין ביניהם רוויים מגעים וקשרים, הזמנה להפנות את הקשב אל קולו של בעל החיים, אל דממת העץ, אל המלמול בלשונות הים, אל חוקי האדמה: הרוח, הגשם והאש.
הגיליון מכנס יחד יצירות שמתבוננות החוצה מבעד לזגוגית, אך מכירות בקיומו של החלון: סיפורים קצרים, שירה ומסות של קולות חדשים ורעננים, לצד קולות ספרותיים מבוססים יותר שהיחס שלהם אל "כתיבת הטבע" הוא מפתיע ולא טריוויאלי.
רבים מהקולות מתפרסמים בו לראשונה בעברית ובכך משלימים חוסרים רבים על מדף כתיבת הטבע בעברית.
את היצירות מלוות עבודות אמנות של אמנים ואמניות מקומיים.
דימוי כריכת הגיליון: איגור רבליס
גרנט הולוואי הוא אתלט אמריקאי, האלוף האולימפי (פריז 2024), סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020) ו-3 פעמים ברציפות אלוף העולם (דוחה 2019, יוג'ין 2022 ובודפשט 2023) בריצת 110 מטר משוכות.
פעמיים ברציפות אלוף העולם באולם (בלגרד 2022 וגלאזגו 2024) ושיאן העולם באולם בריצת 60 מטר משוכות.
הולוואי נולד וגדל בצ'ספיק, וירג'יניה.
באליפות המכללות שנערכה באולם בברמינגהאם, אלבמה במרץ 2019 זכה הולוואי ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד.
מדליות זהב בריצת 60 מטר בשיא אישי חדש של 6.50 שניות ובריצת 60 מטר משוכות בשיא ארצות הברית ובתוצאת השנה בעולם של 7.35 שניות.
מדליות ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר (3:05.24 דקות).
באליפות המכללות שנערכה באוסטין, טקסס בתחילת יוני אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי, בשיא אליפות ובתוצאת השנה בעולם של 12.98 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר (37.97 שניות).
מדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:59.60 דקות תוך כדי שהוא קובע שיא אישי בספליט של 43.75 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.72 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה בסוף יוני אותה שנה, שגם שימשה את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם הוא זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.36 שניות אחרי דניאל רוברטס (13.23 שניות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה ב-2 באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.10 שניות, לפני סרגיי שובנקוב, אתלט נייטרלי מורשה (13.15 שניות) ופסקל מרטינו-לגרד מצרפת (13.18 שניות).
בתחרות שנערכה באולם בפאייטוויל, ארקנסו ב-24 בינואר ניצח הולוואי בריצת 60 מטר משוכות בהשוואת שיאו האמריקאי, 7.35 שניות.
שבועיים לאחר מכן, ב-9 בפברואר בתחרות שנערכה בליוואן, צרפת בריצה זו הוא ניצח בשיא אמריקה חדש של 7.32 שניות.
בתחרות שנערכה באולם במדריד, ספרד ב-24 בפברואר 2021 ניצח הולוואי בריצת 60 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 7.29 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן 27 השנים של קולין ג'קסון מבריטניה (7.30 שניות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו ביוג'ין, אורגון ביוני אותה שנה הוא ניצח בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 12.96 שניות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 12.81 שניות, מאית השנייה משיא העולם והתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים.
במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.09 שניות, אחרי האנסל פרצ'מנט (13.04 שניות) ורונלד לוי (אתלט) (13.10 שניות), שניהם מג'מייקה.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.39 שניות, לפני פסקל מרטינו-לגארד מצרפת (7.50 שניות) ובן ארצו ג'ארט איטון (7.53 שניות).
בשלב חצי הגמר הוא השווה שת שיאו העולמי (7.29 שניות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב
בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.04 שניות, לפני טריי קנינגהם מארצות הברית (13.08 שניות) ואסייר מרטינס מספרד (13.17 שניות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב
בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 12.96 שניות, לפני האנסל פרצ'מנט מג'מייקה (13.07 שניות) ודניאל רוברטס (13.09 שניות).
בתחרות באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-16 בפברואר 2024 הוא שיפר בריצת 60 מטר משוכות את שיאו העולמי והעמיד אותו על 7.27 שניות.
פעם שנייה ברציפות אלוף עולם באולם
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ אותה שנה, הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בשיא אליפות חדש של 7.29 שניות, לפני לורנצו סימונלי מאיטליה (7.43 שניות) וג'אסט קוואו-מתיי מצרפת (7.47 שניות).
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית זהב בריצת 110 משוכות בזמן של 12.99 שניות, והקדים את בן ארצו דניאל רוברטס שסיים בזמן של 13.09 שניות.
גרנט אנדרו לונג הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1988–2003. ממוצעיו הכוללים לאורך 15 עונותיו ב-NBA הם 9.5 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 1.7 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק.
במקביל אליו שיחקו ב-NBA דודו ג'ון לונג, ובן דודו טרי מילס עמו אף שיתף פעולה בדטרויט פיסטונס.
לונג נולד בעיר ויין שבמישיגן, וגדל ברומולוס הסמוכה.
בין השנים 1984–1988 למד באוניברסיטת מזרח מישיגן, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 12.9 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק.
בעונת 1987/1988 הוביל את הקבוצה להעפלתה הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות, בו הודחה כבר במשחק הראשון מול אוניברסיטת פיטסבורג.
בסיום אותה עונה זכה בתואר שחקן העונה של מחוז MAC, לאחר שקלע 23.0 נקודות והוריד 10.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1988 נבחר לונג בבחירה ה-33 על ידי מיאמי היט, לקראת עונת הבכורה של הקבוצה.
כבר בעונת הרוקי שלו שימש כשחקן חמישייה קבוע, והיה הקלעי השלישי של ההיט עם 11.9 נקודות ממוצע למשחק.
ב-4 העונות הבאות המשיך להציג יכולת סולידית כשחקן פותח במיאמי, עם ממוצעים של 11.5 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק.
בנובמבר 1994, בתחילת עונתו השישית עם ההיט, הועבר יחד עם סטיב סמית' בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה לקווין ויליס.
עד לסיום עונת קלע 12.4 נקודות ואסף 8.6 ריבאונדים בממוצע למשחק עבור ההוקס.
ביולי 1996 נשלח יחד עם סטייסי אגמון בטרייד לדטרויט פיסטונס, בתמורה ל-4 בחירות דראפט עתידיות.
במהלך תקופתו בדטרויט הפך לשחקן ספסל, ובשתי עונותיו בקבוצה קלע 4.4 נקודות למשחק בלבד.
בעונת חזר לשחק עבור אטלנטה הוקס, וסייע לה להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי.
בין השנים 1999–2002 שיחק עבור ונקובר/ממפיס גריזליס, אשר רשמה לאורך אותה תקופה מאזן כולל של 68 ניצחונות ו-178 הפסדים.
בעונתו האחרונה בקריירה, , שיחק בבוסטון סלטיקס אשר הודחה מהפלייאוף בחצי גמר המזרח.
גרנט גרין היה גיטריסט ומלחין ג'אז אמריקאי.
גרין הקליט בעיקר עבור חברת התקליטים בלו נוט גם כמנהיג וגם כנגן ליווי.
וניגן במגוון סגנונות כגון ההארד בופ, ג'אז נשמה, ביבופ, וג'אז לטיני - לאורך כל הקריירה שלו.
המבקרים מייקל ארלוויין ורון ווין כתבו: "נגן מוערך מאוד במהלך חייו.
גרנט גרין הוא אחד מגיבורי הג'אז הגדולים והבלתי מושמעים.
הנגינה של גרין מזוהה מיד - אולי יותר מכל גיטריסט אחר." המבקר דייב האנטר תיאר את הצליל שלו כ"מתוח, רופף, מעט בלוזי ובהחלט גרובי".
פעמים רבות הופיע גרין כחלק משלישיית ג'אז בתוספת אורגן ומתופף.
מלבד הגיטריסט צ'ארלי כריסטיאן, חלק ניכר מההשפעות על גרין היו נגני סקסופון, ובמיוחד צ'ארלי פארקר, ומכאן סגנון הנגינה שלו הייתה כמעט אך ורק ליניארית ולא אקורדית.
לפיכך, לעיתים נדירות הוא ניגן גיטרת קצב אלא רק כשהוא ליווה אלבומים שהובלו על ידי מוזיקאים אחרים.
הפשטות והנגישות של הנגינה של גרין, נבעו מניסיונו המוקדם בנגינת קצב ובלוז, ואף על פי שבשיאו הוא שילב סגנון זה עם בי בופ, הוא היה למעשה בבסיסו גיטריסט בלוז וחזר לנגן בסגנון זה בלבד בשלהי הקריירה שלו.
גרין נולד בסנט לואיס, שבמיזורי.
הוא הופיע לראשונה במסגרת מקצועית בגיל 13 כחבר בהרכב מוזיקת גוספל.
הוא הושפע מצ'ארלי כריסטיאן, צ'ארלי פארקר ולסטר יאנג.
הוא ניגן לראשונה בסגנון בוגי ווגי לפני שעבר לג'אז.
ההקלטות הראשונות שלו בסנט לואיס היו בשיתוף עם הסקסופוניסט טנור ג'ימי פורסט.
המתופף בלהקה הזו היה אלווין ג'ונס, לימים חלק מחטיבת הקצב של נגן הסקסופון ג'ון קולטריין.
גרין הקליט עם אלווין שוב בתחילת שנות ה-60. לו דונלדסון גילה אותו מנגן בבר בסנט לואיס.
ולאחר שהם הופיעו יחדיו גרין, מצא עצמו בניו-יורק של סוף שנות ה-50.
לו דונלדסון הציג את גרין בפני אלפרד ליאון מבעלי חברת התקליטים בלו נוט.
ליאון התרשם מאוד מנגינתו ובמקום לשבץ את גרין כנגן מלווה, הוא הפך אותו מיד לנגן ראשי.
עם זאת, בגלל הבוסריות של גרין, אותה הקלטה ראשונית שוחררה רק בשנת 2001 First session.
למרות גניזתה של ההקלטה הראשונה שלו, גרין הפך לאומן המוקלט ביותר בבלו נוט.
אלבומו הראשון של גרין כמנהיג היה Grant's First Stand.
ומיד אחריו שוחררו שלושה אלבומים נוספים ברצף.
גרנט נבחר לתואר הכוכב החדש בסקר מבקרי דאון ביט, בשנת 1962. לעיתים קרובות הוא הופיע לצד המוזיקאים החשובים האחרים ב- Blue Note כגון האנק מובלי, אייק קוויבק, סטנלי טרנטרין והאורגניסט לארי יאנג.
Sunday Mornin ''', The Latin Bit ו-Feelin' the Spirit - כולם אלבומי קונספט, כאשר כל אחד מהם מייצג סגנון מוזיקלי שונה: גוספל, ג'אז לטיני וספיריטואלז בהתאמה.
בתקופה זו גרנט שילב הצלחה אומנותית עם הצלחה מסחרית שהומחשה באלבום המוערך שלו.
Idle Moments בו מנגנים ג'ו הנדרסון ו-בובי האצ'רסון, ו-Solid שני האלבומים הללו מתוארים על ידי מבקרי ג'אז מקצועיים כמו שתי ההקלטות הטובות ביותר של גרין.
בשנת 1966 עזב גרין את בלו נוט והקליט עבור חברות תקליטים אחרות, כולל ורב רקורדס.
בשנים 1967 עד 1969 גרין לא היה פעיל בגלל בעיות אישיות והתדרדרות בריאותית עקב התמכרותו הממושכת להירואין.
בשנת 1969 חזר גרין עם להקה חדשה שניגנה בהשפעות של פאנק.
הקלטותיו מתקופה זו כוללות את Green Is Beautiful המצליח מבחינה מסחרית ואת הפסקול לסרט The Final Comedown''.
גרין עזב את בלו נוט שוב ב-1974 וההקלטות שהקליט עבור חברות אחרות היו שנויות במחלוקת: יש הרואים בו כחלוץ האסיד ג'אז (הקלטותיו המאוחרות נדגמו על ידי אמנים כגון US3, A Tribe Called Quest ו-פאבליק אנמי), בעוד שאחרים חשבו שאלבומים אלו מיותרים וללא ערך אומנותי.
גרין שהה חלק ניכר משנת 1978 בבית החולים, ובניגוד לעצת רופאיו, חזר להופיע בדרכים על מנת להתפרנס.
בעודו בניו יורק כשהוא מוזמן לנגן בטקס האירוסין של ג'ורג' בנסון, הוא התמוטט במכוניתו מהתקף לב ומת ב -31 בינואר 1979. הוא נקבר בבית העלמין בגרינווד בעיר הולדתו סנט לואיס, שבמיזורי, והשאיר אחריו שישה ילדים.
מאז מותו של גרין, הוא קיבל הערכה מחודשת וקיימים היום הרבה אוספים שמאגדים את יצירתו לאורך כל שלבי הקריירה המגוונת שלו.
גרנט דין ויליאמס הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
ויליאמס נולד ביוסטון, טקסס, גדל בשארלוט שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 2016–2019 למד באוניברסיטת טנסי.
בעונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "טנסי וולונטירס" – הוביל אותה יחד עם אדמירל סקופילד וג'ורדן בון לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות, עם ממוצעים של 18.8 נקודות, 7.5 ריבאונדים, 3.2 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
במשחק שמינית הגמר קלע ויליאמס 21 נקודות, אך טנסי הפסידה בתוצאה 94–99 מול אוניברסיטת פרדו, בה בלט קארסן אדוארדס.
בסיום אותה עונה זכה בתואר השחקן המצטיין של מחוז SEC בפעם השנייה ברציפות, ואף נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצדם של זאיון ויליאמסון, ג'ה מוראנט, אר.
באפריל 2019 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2019 נבחר ויליאמס בבחירה ה-22, על ידי בוסטון סלטיקס.
ב-20 בדצמבר 2019 קלע ויליאמס שיא עונתי של 18 נקודות בניצחון הסלטיקס מול דטרויט פיסטונס.
גרנט מוריסון, MBE הוא קומיקסאי, סופר, תסריטאי, ומחזאי סקוטי.
הוא מוכר בזכות הנרטיבים הלא-ליניאריים שלו ובנטיותיו לתרבות-הנגד בריצותיו על הכותרים אנימל מן, דום פטרול, באטמן, גרין לנטרן, פלאש וסופרמן אצל די.סי.
קומיקס, "The Invisibles" בהוצאת ורטיגו, אקס-מן החדשים בהוצאת מארוול, וכן תרומותיו ל-"2000AD" .
מוריסון אף שימש כעורך הראשי של מגזין הקומיקס "Heavy Metal" וכיום משמש כיועץ למגזין.
מוריסון הוא שותף ליצירה של סדרת הטלוויזיה "האפי!" של ערוץ SYFY בכיכובם של כריסטופר מלוני ופאטון אוסוולט המבוססת על הקומיקס באותו השם שיצר עבור אימג' קומיקס, וכן סדרת הטלוויזיה עולם חדש מופלא על פי ספרו של אלדוס האקסלי.
מוריסון הוא גם שחקן מזדמן, כשהופעתו האחרונה הייתה הופעת אורח קצרה כשדר חדשות בסרט אימה "Mom and Dad" משנת 2017, בה כיכבו ניקולס קייג' וסלמה בלייר.
גרנט מוריסון נולד בגלאזגו שבסקוטלנד בשנת 1960. הוא התחנך בבית הספר של אלן גלן שם תיק העבודות הראשון שלו נדחה על ידי המורה להדרכת קריירה, שעודד אותו לעבוד בבנק במקום.
עבודותיו שפורסמו לראשונה היו רצועות של "Gideon Stargrave" ל"Near Myths" בשנת 1978 (כשהיה כבן 17), אחד הקומיקסים האלטרנטיבים הראשונים בבריטניה.
עבודותיו הופיעו בארבעה מתוך חמשת הגיליונות של "Near Myths" והוא קיבל זריקת עידוד למצוא עבודות נוספות בתחום הקומיקס.
זה כלל רצועת קומיקס שבועי, קפטן קלייד, גיבור-על מובטל שבסיסו בגלאזגו, עבור "The Govan Press", עיתון מקומי, וכן גליונות שונים של "Starblazer" של הוצאת DC Thomson, גרסת מדע בדיוני לכותר "Commando" של אותה הוצאה.
מוריסון בילה חלק גדול מתחילת שנות השמונים בסיור והקלטות עם להקתו "The Mixers", וכתב מדי פעם את "Starblazer" עבור DC Thomson ותרם לכותרי אינדי שונים בבריטניה.
בשנת 1982 הוא הגיש הצעה לדי.סי קומיקס שכללה את ליגת הצדק ואת האלים החדשים של ג'ק קירבי שכותרתה "הביאה השנייה", אך היא לא הוזמנה.
לאחר שכתב את "The Liberators" עבור הוצאת Warrior בשנת 1985, הוא החל לעבוד עבור מארוול בריטניה בשנה שלאחר מכן.
שם הוא כתב מספר רצועות קומיקס למגזין "דוקטור הו", האחרון שלו בשיתוף פעולה עם בריאן היץ', כמו גם ריצה על רצועת "Zoids" ב"ספיידרמן וזוידס".
בשנת 1986 פורסם גם העבודה הראשונה של מוריסון על "Future Shocks" עבור 2000AD.
הסדרה הרצה הראשונה של מוריסון החלה בשנת 1987, כאשר הוא וסטיב יואל יצרו את "Zenith" עבור 2000AD.
עבודתו של מוריסון על "Zenith" הביאה אותו לידיעת עורכי DC Comics, שביקשו ממנו לעבוד עבורם.
הם קבלו את ההצעות של מוריסון עבור אנימל מן דמות לא מאוד מוכרת מן העבר של DC שהופעתו האחרונה הבולטת הייתה קמע במשבר בעולמות אינסופיים, ובגיליון באטמן.
אנימל מן העמיד את מוריסון על המפה, בקנה אחד עם מה שמכונה לעיתים "הפלישה הבריטית" של קומיקס אמריקאי, יחד עם סופרים כמו ניל גיימן, פיטר מיליגן, ג'יימי דלאנו ואלן מור, שפתח ב"פלישה" עם עבודתו על היצור מן הביצה.
לאחר שהרשים עם עבודתו על אנימל מן, התבקש מוריסון לקחת לידיו את דום פטרול, והחל את התפנית הסוריאליסטית שלו על ז'אנר גיבורי העל איתם עם גיליון מספר 19 בשנת 1989. בריצתו של מוריסון על דום פטרול הוא הציג מושגים כמו דאדאיזם ואת כתביו של חורחה לואיס בורחס בגליונות הראשונים.
פרסמה גם את "Arkham Asylum: A Serious House on Serious Earth" בשנת 1989 כרומן גרפי בן 128 עמודים שצויר על ידי דייב מקין, "פולש" בריטי נוסף.
היסטוריון הקומיקס לס דניאלס ציין בשנת 1995 כי "ארקהם אסיילום הייתה להצלחה חסרת תקדים, הספר מכר 182,166 עותקים בכריכה קשה ועוד 85,047 בכריכה רכה."
בזמן שעבד עבור DC קומיקס באמריקה, מוריסון המשיך לתרום לכותרי אינדי בריטיים, וכתב את "St.
העיסוק בקומיקס שהיה אנטי-מרגרט תאצ'ר היו שנויים במחלוקת, ועוררו פולמוס בעיתונות ותלונה רשמית מצד חבר הפרלמנט השמרני טדי טיילור.
המחלוקת נמשכה עם פרסום "הרפתקאותיו החדשות של היטלר" במגזין המוזיקה והלייף סטייל הסקוטי "Cut" בשנת 1989, בשל השימוש בו עושה מוריסון בגרסה בדיונית של אדולף היטלר כדמות ראשית.
הקומיקס לא הסתיים כאשר הוצאת Cut נסגרה, והסדרה הודפסה מחדש והושלמה בספין אוף של 2000AD מהוצאת Fleetway בשם "Crisis".
מוריסון חזר לבאטמן עם קשת הסיפור "גותי" בגיליונות 6–10 של הכותר "באטמן: אגדות האביר האפל".
בתחילת שנות התשעים ניצח מוריסון על העדכון מחדש של "Kid Eternity" עבור DC עם האמן דאנקן פרידו, ו-"Dan Dare", עם האמן ריאן יוז עבור Fleetway.
מוריסון צבע את עתידו הבהיר של Dare עם תאצ'ריזם.
בשנת 1991 כתב מוריסון "Bible John-A Forensic Meditation" עבור Crisis של Fleetway, בהתבסס על ניתוח המניעים האפשריים לפשעיו של הרוצח הסדרתי Bible John.
הקומיקס עוסק בנושאים דומים ליצירתו של אלן מור ואדי קמפבל "From Hell", בעבודה יש שימוש בטכניקות חיתוך, עם לוח סיאנס וקולאז' במקום פאנלים קונבנציונלים כדי לספר את הסיפור.
ב-1993 התבקשו מוריסון, וחבריו סופרי הקומיקס מגלזגו מארק מילר וג'ון סמית להמריץ מחדש את 2000AD בריצה בת שמונה שבועות שנקראה "מתקפת הקיץ".
מוריסון כתב את השופט דרד ו-"Really and Truly" וכתב יחד עם מילר את "ביג דייב" השנוי במחלוקת.
חברת DC קומיקס השיקה את חותמה למבוגרים "ורטיגו" בשנת 1993, ופרסמה בה מספר פרויקטים בבעלות יוצרים של מוריסון, כמו מיני סדרת סטימפאנק בשם "סבסטיאן O" והרומן הגרפי "The Mystery Play".
בשנת 1995 יצא לאור "Kill Your Boyfriend", שיצר מוריסון עם האמן פיליפ בונד.
בשנת 1996 מוריסון כתב את "Flex Mentallo", ספין-אוף של דום פטרול עם אמנות מאת פרנק קוואיטלי.
באותה שנה גם חזר בקצרה ליקום גיבורי העל של DC עם הסדרה קצרת הימים "Aztek", שכתב יחד עם מארק מילר.
בשנת 1996 חידש מוריסון את ליגת הצדק בכותר "JLA", סדרת קומיקס שאספה את "שבע הגדולים" של יקום DC לצוות אחד.
ריצה זו הייתה פופולרית מאוד והחזירה את הכותר לראש טבלת המכירות.
מוריסון כתב כמה מהגיליונות של הפלאש עם מארק מילר, כמו גם את אירוע הקרוסאובר של DC בשנת 1998, "DC One Million".
עם שלושת הכרכים "The Invisibles" שבבעלות היוצרים, מוריסון התחיל את העבודה הגדולה ביותר ואולי החשובה ביותר שלו.
"The Invisibles" שילב אזכורים פוליטיים, פופיים ותת-תרבותיים.
היצירה הושפעה מהמתח שלפני המילניום, ומכתיבתם של רוברט אנטון וילסון, אליסטר קראולי וויליאם ס.
בורוז, והתרגול של מוריסון במה שמכונה "כישוף כאוס" במסגרת "Thee Temple ov Psychick Youth" .
בשנת 1998 מוריסון פרסם את קטע הפרוזה "I am a Policeman" באוסף הסיפורים הקצרים של שרה צ'מפיון "דיסקו 2000"; אף על פי שלא נוצר קשר מפורש ל-The Invisibles, ישנם קשרים תימתיים חזקים בין שתי היצירות.
בנאום שנשא ב-"DisinfoCon" בשנת 1999 אמר מוריסון כי חלק ניכר מהתכנים ב"Invisibles" זה מידע שנמסר לו על ידי חייזרים שחטפו אותו כאשר בילה בקטמנדו, שאמרו לו להפיץ את המידע הזה לעולם באמצעות ספר קומיקס.
מאוחר יותר הוא הבהיר כי לחוויה שהוא תייג כ"חוויית חטיפת חייזרים בקטמנדו" אין שום קשר לחייזרים או לחטיפה, אלא שהייתה חוויה שחווה בקטמנדו שה"Invisibles" הוא ניסיון להסביר.
הכותר לא היה להיט מסחרי תחילה (באחד מדפי המכתבים בגליונוצ הראשונים של הקומיקס, מוריסון אף ביקש מקוראיו להשתתף ב"וונקאתון" תוך התמקדות בסמל קסום, "סיגיל", במטרה להגביר את המכירות עם האנרגיה המינית).
כאשר הכותר הושק מחדש בכרך שני, הדמויות עברו לאמריקה.
הכרך שלישי הופיע עם מספרים סידוריים בספירה לאחור, מה שהצביע על הכוונה לסיים את הסדרה עם תחילת האלף החדש בשנת 2000. בשל איחור הכותר, הגיליון האחרון שלה יצאה לאור רק באפריל 2000.
לסרט ה"מטריקס" משנת 1999 יש אלמנטים רבים אשר יוחסו על ידי המבקרים להשפעתם של יוצרי הסרט מה-"Invisibles" של מוריסון.
מוריסון עצמו נדהם מיד מהדמיון לעבודתו כשראה את הסרט לראשונה.
בשנת 2000 יצא הרומן הגרפי של מוריסון JLA: Earth 2 עם אמנות מאת פרנק קוויטלי.
זו הייתה עבודת המיינסטרים האחרונה של מוריסון עבור DC במשך זמן מה, לאחר שעבר למארוול קומיקס.
בהיותו במארוול, כתב מוריסון מיני-סדרת מארוול בוי בת שישה חלקים, ואת ארבעת המופלאים: 1234. ביולי 2001 הוא החל לכתוב את הכותר הראשי של האקס-מן, ששמו שונה ל-"New X-Men" למשך הריצה שלו, כאשר קוויטלי סיפק הרבה מהאומנות.
שוב, חידושו של מוריסון בצוות גיבורי על גדול התגלה כהצלחה מסחרית, כשהכותר קפץ למספר אחת בטבלת המכירות וביססה את מוריסון כמותג ששמו בכותר יבטיח מכירות.
הקשת הלפני אחרונה שלו על אקס-מן "פלאנט אקס" תיארה את הנבל מגנטו שחדר והביס את האקס-מן במסווה של הדמות החדשה "זורן" ופיתח התמכרות לסם המשפר-כוחות "קיק".
בשנת 2002 השיק מוריסון את הפרויקט בבעלות היוצרים הבא שלו בוורטיגו: "The Filth", שציירו כריס ווסטון וגארי ארסקין, מיני סדרה בת 13 חלקים.
בשנת 2004 ורטיגו הוציאה לאור שלוש מיני-סדרות של מוריסון.
מוריסון חזר לליגת הצדק עם הסיפור הראשון בסדרת אנתולוגיה חדשה, "JLA Classified".
הסדרה כללה 4 מיני-סדרות מתחברות עם 2 כרכים להתחלה ולסוף, ובסך הכל 30 חוברות.
דן דידיו, סגן נשיא המערכת של DC Comics, התרשם מהרעיונות של מוריסון להחיות מחדש את הדמויות הזוטרות של DC.
במתן לו את התואר הבלתי רשמי "revamp guy", דידיו ביקש ממנו לסייע במיון היקום של DC בעקבות המשבר האינסופי.
מוריסון היה לאחד הכותבים ב-"52", סדרת קומיקס שבועית בת שנה שהחלה במאי 2006 והסתיימה במאי 2007.
החל מנובמבר 2005 פרסמה DC את All-Star Superman, קשת סיפור בת 12 גיליונות מאת מוריסון ופרנק קוויטלי.
הסדרה מציגה סופרמן "איקוני" מחוץ לרציפות המתאימה לקוראים חדשים.
אולסטאר סופרמן זכה בפרס אייזנר לסדרה החדשה הטובה ביותר בשנת 2006, בפרס הסדרה הממשיכה הטובה ביותר לאייזנר בשנת 2007 ובמספר פרסי איגל בבריטניה.
היא זכתה בשלושה פרסי הארווי בשנת 2008 ובפרס אייזנר לסדרה הממשיכה הטובה ביותר בשנת 2009. באותה שנה עבדו מוריסון וקוויטלי על אלבומו "Intensive Care" של כוכב הפופ רובי ויליאמס, וסיפקו עיצובים מורכבים של כרטיסי טארוט לאריזת ועטיפת התקליטור.
בשנת 2006 מוריסון נבחר כמס' 2 מבין כותבי הקומיקס אהובים בכל הזמנים על ידי האתר Comic Book Resources.
באותה שנה החל מוריסון לכתוב את באטמן לדי.סי עם גיליון מס' 655 בו הציג מחדש את דמותו של דמיאן וויין ובכך סימן את תחילתה של ריצה בת שבע שנים על הדמות על פני מספר כותרים.
הוא כתב את ההשקה המחודשת של "The Authority" ו-".WildC.A.T.S".
עם האמנות של ג'ין הא וג'ים לי בהתאמה לחותם Wildstorm של די.סי.
אולם ".WildC.A.T.S" בוטלה לאחר גיליון אחד, ו-"The Authority" הופסקה לאחר שתיים.
התזמון של "The Authority" התנגש עם הריצה על "52" ומוריסון לא היה מרוצה מהביקורות: "ואז ראיתי את הביקורות לגיליון הראשון ופשוט חשבתי 'לעזאזל עם זה'." בסופו של דבר הכרך זכה להמשך ללא מעורבותו של מוריסון בכתיבתו של קית' גיפן "The Authority: The Lost Year".
בקומיק-קון, סן דייגו בשנת 2007 הודיעה חברת DC כי מוריסון יכתוב את המשבר האחרון, מיני-סדרה בת שבע גליונות המיועדת לצאת לאור בשנת 2008 עם אמנות מאת ג'יי.גי.
מוריסון הודיע כי בשנת 2008 יפורסם את ההמשך ל-"Seaguy" משנת 2004 בשם "Seaguy 2: The Slaves of Mickey Eye".
במאי 2008 הוא יצר "צוות סופר יאנג".
בקומיקס קון בניו יורק ב-2008 הודיע מוריסון כי הוא יעבוד עם וירג'ין קומיקס כדי לייצר "פרקי רשת" (סיפורי אנימציה קצרים) המבוססים על המהאבאראטה ; זה לא יהיה עיבוד ישיר אלא, "כמו שהביטלס לקחו מוזיקה הודית וניסו ליצור צלילים פסיכדלים...
אני מנסה להמיר את סגנון סיפור הסיפורים ההודי לסגנון מערבי עבור אנשים שגדלו עם סרטים, קומיקס ומשחקי וידאו." באוגוסט 2009 השיקו מוריסון ופרנק קוויטלי את סדרת "באטמן ורובין".
באטמן מס' 700 (אוגוסט 2010) ראה את חזרתו של מוריסון לכותר ושיתוף פעולה עם צוות אמנות שהורכב מטוני דניאל, פרנק קוויטלי, אנדי קוברט ודייוויד פינץ'.
הסיפורים הנפרדים קשורים זה לזה כדי להמחיש כי מורשתו של באטמן אינה נגמרת, ותשרוד גם בעתיד.
בסן דייגו קומיק-קון 2010 הוכרז כי גרנט מוריסון יעזוב את "באטמן ורובין" עם גיליון מס' 16 וישיק סדרה חדשה שכותרתה "Batman Incorporated" עם צוות אמנים מתחלף החל מיאניק פקט.
ספר באטמן המכוון יותר לסיפורי קבוצות בהשראת סדרת האנימציה "Batman: The Brave and the Bold", סדרה זו התבססה על עבודתו של מוריסון החל מ"באטמן ובנו" והמשבר האחרון, כאשר ברוס וויין יצר זיכיון באטמן בינלאומי בכל רחבי העולם.
הסדרה סבלה מתזמון פרסום איטי והסתיימה לאחר שמונה גליונות בזמן שהיקום של DC אותחל מחדש בשנת 2011; כדי לגשר על הפער שוחרר ספר בגרסה מהודרת שהציג שני גליונות יחד עם תקציר של הסיפור עד כה.
באמצע 2012 הושק כרך שני של הקומיקס עם כריס ברנהאם על האמנות, שמתוכנן ל-12 גליונות.
מוריסון עזב את כותר באטמן ב-2013. הוא הרג את הדמות של דמיאן וויין ב-"Batman Incorporated" מס' 8 (אפריל 2013) והגיליון האחרון שלו היה מס' 13 (ספטמבר 2013).
מוריסון חזר לעבודה על יצירות בבעלות היוצרים בשנת 2010 עם סדרת ורטיגו בת שמונה הגיליונות "ג'ו הברברי", שהושקה בינואר עם האמן שון מרפי.
במקור הסדרה תוכננה לשש גליונות, מוריסון הרגיש שהסיפור ירוויח משני גליונות נוספים.
הסיפור מספר על ג'ו, ילד צעיר סוכרתי שמתחיל להזות עולם פנטזיה המאוכלס בצעצועיו ובדמויות פנטזיה אחרות כשהוא מפסיק ליטול את התרופות שלו.
בעקבות סגירתה של וירג'ין קומיקס, ההוצאות Dynamite Entertainment ו-Liquid Comics הודיעו על שיתוף פעולה לפרסום כריכה קשה של תסריטים מאוירים של פרויקט האנימציה של גרנט מוריסון על המאהבהרטה, בשם "18 ימים", עם איורים של האמן מוקש סינג, שיצא באוגוסט 2010.
מוריסון הוא מושא הסרט התיעודי באורך מלא שכותרתו "Grant Morrison: Talking with Gods".
הסרט הדוקומנטרי מציג ראיונות נרחבים עם מוריסון וכן מספר אמני קומיקס, עורכים ואנשי מקצוע שעבדו איתו בצמוד.
Talking with Gods הופק על ידי ארגון Sequart ויצא בשנת 2010 בקומיק קון בסן דייגו.
ביוני 2011, כחלק מההתחדשות המסיבית של DC Comics בכל קו גיבורי העל שלהם, הוכרז כי מוריסון היה הכותב בסדרת ה-"Action Comics" מספר 1 החדשה, יחד עם האמן ראגז מוראלס, וסימן את חזרתו של מוריסון לדמותו של סופרמן לאחר סיום אולסטאר סופרמן.
ביולי 2011 יצא לאור הניתוח של מוריסון על גיבורי העל, "Supergods: Our World in the Age of the Superhero", על ידי רנדום האוס בארצות הברית וג'ונתן קייפ בבריטניה.
מוריסון מונה לחבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE) ב-2012 עבור שירותו ליצירה קולנועית וספרותית.
בספטמבר 2012 התקיימה "מוריסוןקון" במלון והקזינו הארד רוק בלאס וגאס.
כינוס קטן זה, שאצר מוריסון, הציג מספר אורחים בֿמתעשיית הקומיקס, ביניהם רוברט קירקמן, דאריק רוברטסון, ג'ייסון אהרון, ג'ים לי, ג'רארד ויי, ג'ונתן היקמן, פרנק קוויטלי, ג'יי ויליאמס השלישי וכריס ברנהאם.
באותה שנה החל לפרסם מספר סדרת בהוצאת אימג' קומיקס: "!Happy" עם האמן דאריק רוברטסון, ו-"Nameless" עם האמן כריס ברנהם, שיצא רק ב-2015 לבסוף.
של מוריסון פורסם ב-2014 וב - 2015. מטא-סדרה של תשע חוברות חד-פעמיות שמוקמו בחלק מ-52 העולמות במולטי-יקום של DC, היא כללה את הכותר הראשי Multiversity שכללה את חזרתו של הנשיא קלווין אליס, הסופרמן השחור מכדור הארץ 23 שהופיע במקור ב-Action Comics כרך 2 מס' 9, והיווה את המסגרת לכל הסדרה.
נושאים אחרים כוללים את "The Society of Super-Heroes" גרסת פאלפ לדמויות די.סי.; "The Just" - על עולם צעירים מפורסמים; "פאקס אמריקנה", שצויר על ידי פרנק קוויטלי, "עולם הרעם" - ספר קפטן מארוול; "The Multiversity Guidebook" ;"Mastermen" - הכוללת גרסה פשיסטית של ליגת הצדק.
ב-2015 יצאה סדרה בשם Annihilator של מוריסון בהוצאת לג'נדרי קומיקס.
בשנת 2016 הפך מוריסון לעורך הראשי של מגזין המדע הבדיוני והפנטזיה, "Heavy Metal" במשך מספר חודשים.
באותה שנה החל לכתוב את "Klaus" עבור הוצאת Boom, עיבוד על סיפורו של סנטה קלאוס השואל מהמיתולוגיה הקדם-נוצרית האירופית ומסגנון הסיפור של גיבורי על.
כל שנה מוריסון מוציא חוברת נוספת לקראת חג המולד.
בנובמבר 2018, מוריסון והאמן ליאם שארפ השיקו ספר חדש של גרין לנטרן שכותרתו "The Green Lantern", עבור די.סי.
בעקבות הצלחת העונה הראשונה של גרין לנטרן, הוכרזה על עונה שנייה, שתפורסם בשנת 2020 אך לפני כן הייתה מיני סדרה של "Blackstars" העוסקת בסיום העונה הראשונה, שהושקה בנובמבר 2019. העונה השנייה החלה בשנת 2020.
מוריסון כתב את התסריטים ל-"Knights Sleepless" עבור דרימוורקס ו-"WE3" לניו ליין סינמה.
הוא כתב את העיבוד של משחק הווידאו לקונסולות ביתיות "Area 51" עבור Paramount בפיתוח CFP Productions.
מוריסון כתב תסריט לסרט "Sinatoro".
בשנת 2011 הם עבדו על התסריט " דינוזאורים נגד חייזרים" עבור חברת ההפקה של סם וורת'ינגטון, Full Clip Production, ואמר שהוא מתכנן לעבוד איתם שוב על תסריט המבוסס על סיפור "Rogue Trooper" מ-2000AD.
מוריסון כתב שתי הצגות שהעלה ה-Oxygen House בפסטיבל הפרינג' באדינבורו.
"Red King Rising" (1989) היה על מערכת היחסים (הבדיונית בחלקה) בין לואיס קרול ואליס לידל.
"Depravity" (1990) היה על איש תורת הנסתר המפורסם אליסטר קראולי.
ההצגות זכו ביניהן בפרס פרינג' ראשון, בפרס התיאטרון העצמאי לשנת 1989 ובפרס ה-Evening Standard לדרמה חדשה.
שתי ההצגות נכללו באוסף הפרוזה של מוריסון, "Lovely Biscuits" שפורסם בשנת 1999.
בשנת 2017, מוריסון יצר עם שותף את סדרת הטלוויזיה "האפי!" בכיכובם של כריסטופר מלוני ופאטון אוסוולט עבור רשת SYFY.
עונתה השנייה שודרה בשנת 2019.
מוריסון הוא כיום כותב ומפיק בסדרת הטלוויזיה "העולם החדש מופלא " עבור שירות הסטרימינג Peacock, לאחר שעיבד את הספר לטלוויזיה.
גרנט מוריסון הופיע לראשונה כדמות קומיקס בהופעת קמע באנימל מן מס' 11 ו-14. הוא הופיע במלואו בסוף גיליון מס' 25 בשנת 1990, ובילה את רוב גיליון מס' 26 בשיחה ארוכה עם אנימל מן.
דמותו הופיעה בשנה שלאחר מכן ב"חוליית המתאבדים" מס' 58, שנכתב על ידי ג'ון אוסטרנדר, כאחת מכמה דמויות משנה שנהרגו באחת ממשימות ההתאבדות של הסדרה.
במיני-סדרה של "Seven Soldiers" של מוריסון משנת 2005–2006, קבוצה של שבעה "מהנדסי מציאות" נראית כמותו.
דמות שמינית עוזבת את הקבוצה, והופכת לדמות הנבל הוותיקה Zor, שנראית כמו מוריסון בתחפושת של קוסם אך עם שיער כהה וזקן.
הדמות מובסת ומוריסון עצמו, כשהוא לבוש קליפ לעניבה עם הלוגו של DC Comics, הופך לאחר מכן לדמות המספר בפרק האחרון.
הוא הופיע בגיליון "משפחת סימפסון", בו נלחם עם מארק מילר על התואר "כותב אקס-מן".
במיני-סדרה לא יאומן כי יסופר "Tales of the Unexpected" מופיעים הסופרים מוריסון, ג'ף ג'ונס, גרג ראקה, ומארק וייד.
ב-"DC: The New Frontier" של דרווין קוק, מוריסון הוא המודל הפיזי של קפטן קולד.
מוריסון חי ועובד הן בסקוטלנד והן בלוס אנג'לס.
בראיון שנערך עם Mondo2000 ב-2020, מוריסון ציין כי הוא "א-בינארי, קרוס-דרסר, ג'נדרקוויר מגיל 10, אך המושגים הזמינים למה שעשיתי ואיך הרגשתי לא היו בנמצא." באנגלית מוריסון משתמש בכינויי הגוף "they/them", כפי שאושר על ידי Comic Book Resources זמן קצר לאחר שיצא מוריסון מהארון.
שנה כותרת מבוסס על 2010 ליגת הצדק: משבר בשני עולמות JLA: Earth 2 2011 אולסטאר סופרמן סרט קומיקס עם אותו שם 2014 הבן של באטמן Batman and Son
!Happy 2019 סיירת האבדון סיירת האבדון 2020 עולם חדש מופלא עולם חדש מופלא מאת אלדוס האקסלי
בנוסף כתב גליונות למספר קומיקסים מפורסמים, ביניהם סופרמן, אקס-מן, ואקשן קומיקס, ועוד רבים.
גרנט הארווי הוא שחקן אמריקאי ודוגמן עבר.
הארווי ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור גרנט בסדרה "סודות ההתבגרות" (2013-2010) של רשת ABC, ובזכות הופעתו בתור קולין בסדרה "ממלכת החיות" (2019) ברשת TNT.
הארווי נולד ב-30 ביוני 1984 בהות'ורן, נבדה, בנם של דבי וג'ון הארווי.
הוא היה דוגמן לפני שהחל לעסוק במשחק ועבד במילאנו, פריז, לונדון וארצות הברית.
הארווי הוא בוגר תואר ראשון בעיתונאות מאוניברסיטת נבדה ברינו.
תפקידו הראשון של הארווי היה תפקיד זעיר בסדרה "האוס" בשנת 2007. לאחר מכן שיחק במספר סרטים קצרים לפני שלוהק לתפקיד של גרנט בסדרת הטלוויזיה "סודות ההתבגרות" בהפקת רשת ABC.
הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות בהן, "מצויד", "בונז", "CSI: ניו יורק", "הסקס של מאסטרס", "על טבעי", "לוציפר", "CSI", NCIS" ו"מחשבות פליליות".
הארווי שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "The Neighbors" של דן פוגלמן.
בשנת 2017 שיחק הארווי בסרט דרמת-הפשע "בילי בוי" ובסרטו של ג'ורדן רוס "Thumper".
באפריל 2018 הופיע הארווי בתפקיד החוזר של רוי ארונסון בסדרת המתח והמדע-בדיוני "מעבר לזמן" ברשת ABC.
בשנת 2019 שיחק בדמותו של קולין, בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "ממלכת החיות" המשודרת בערוץ TNT.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה והמשטרה של רשת FOX, "מוקד 911: טקסס" בתור האנק.
באותה שנה לוהק למיני-סדרה "דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר"; שנוצרה על ידי היוצרים ראיין מרפי ואיאן ברנן עבור שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ומגוללת את סיפורו של אחד הרוצחים הסדרתיים הידועים לשמצה ביותר באמריקה, ג'פרי דאהמר, שידוע גם בכינוייו "הקניבל ממילווקי".
המיני-סדרה עלתה לשידור בספטמבר 2022.
גרנט שאפס הוא פוליטיקאי יהודי-בריטי, שכיהן כשר התחבורה, שר הפנים וכשר ההגנה של בריטניה, מטעם המפלגה השמרנית, וייצג בפרלמנט הבריטי בין 2005 ל-2024 את מחוז וולווין האטפילד.
שאפס נולד ב-14 בספטמבר 1968 בקרוקסלי גרין במחוז הרטפורדשייר בנם של בריל וטוני שאפס.
שאפס למד בבית ספר יסודי פרטי לבנים בווטפורד, ולמד לימודים גבוהים בלימודי עסקים ופיננסים.
בשנת 1989 היה מעורב בתאונת דרכים בקנזס, שהותירה אותו בתרדמת למשך שבוע.
שאפס מגיע ממשפחה יהודית וכיהן כראש ארגון הצעירים היהודי נוער לנוער.
הוא נשוי לבלינדה גולדסטון, יהודייה אף היא, והשניים מקיימים אורח חיים יהודי הכולל שמירה על כשרות.
לאחר שהחליט להיכנס לחיים הפוליטיים, כתב שאפס לחבר הפרלמנט השמרני מטעם מחוז ווטפורד, טריסטן גארל-ג'ונס, שהזמין אותו לבית הנבחרים וייעץ לו.
ב-1990 הפך שאפס למועמד מטעם השמרנים למועצת העיר מנצ'סטר, אך הפסיד הפסד מוחץ למועמד הלייבור המכהן.
ב-1994 התמודד שאפס כמועמד מטעם השמרנים בבחירות המקומיות ברובע ברנט בלונדון, אך לא הצליח להיבחר והלייבור זכו בניצחון דחוק בשני המושבים של הרובע במועצה.
ב-1997 שוב כשל שאפס בהתמודדות על מושב בפרלמנט מטעם מחוז צפון סאת'רק וברמונדסי בבחירות הכלליות כמועמד המפלגה השמרנית.
גם בבחירות הכלליות של 2001 לא הצליח שאפס להיבחר כשהתמודד במחוז וולווין האטפילד.
בבחירות הכלליות של 2005 נבחר שאפס לפרלמנט מטעם המפלגה השמרנית במחוז וולווין האטפילד, לאחר שגבר על מועמדת הלייבור והשרה לבריאות הציבור, מלאני ג'ונסון.
ב-2007 קודם לראשונה לקבינט הצללים כשר הצללים לשיכון ולתכנון.
שאפס תמך בפומבי במועמדותו של דייוויד קמרון למנהיגות המפלגה השמרנית, ובבחירות הכלליות של 2010 נבחר מחדש ברוב של 57% מהקולות במחוז.
לאחר כניסתו של דייוויד קמרון לתפקיד ראש הממשלה ב-2010, מונה שאפס לשר השיכון והשלטון המקומי.
בסבב המינויים הממשלתי ב-2012 הצטרף שאפס לקבינט כיו"ר סיעת המפלגה השמרנית וכשר בלי תיק.
במאי 2015 עזב את הקבינט אך נשאר בממשלה בתפקיד שר לפיתוח בינלאומי.
בנובמבר אותה שנה נאלץ שאפס להתפטר מתפקידו כיו"ר הסיעה בשל הטיפול הלקוי שלו בהאשמות על בריונות פנים-מפלגתית.
שאפס התנגד לפרישתה של בריטניה מהאיחוד האירופי לפני משאל העם ב-2016 והצביע בעד הישארות באיחוד.
עם זאת, לאחר משאל העם הודיע כי יתמוך בתוצאה ויצביע להפעלת "סעיף 50", וקרא לשאר חברי הפרלמנט התומכים לנהוג כמותו.
באוקטובר 2017 קרא שאפס להתפטרותה של תרזה מיי, ואמר כי המפלגה לא יכולה "לטמון את ראשה בחול" בעקבות הבחירות ביוני.
שאפס אמר כי 30 חברי פרלמנט ו"שר אחד או שניים" הסכימו איתו שתרזה מיי צריכה להתפטר.
מיי נשארה בתפקיד והתפטרה שנתיים לאחר מכן.
בבחירות הכלליות של 2019 נבחר שאפס ברוב של 52.6% מהקולות.
לאחר שתמך במועמדותו לראשות המפלגה השמרנית של בוריס ג'ונסון ב-2019, מינה אותו ג'ונסון לשר התחבורה.
שאפס קידם צעדים משמעותיים בתחום משרדו - הלאמה בפועל של זכיין הרכבת Northern Trains, הגבלות התנועה בתקופת הקורונה בכניסה לבריטניה וממנה, ותוכנית הרכבות המשולבת שפורסמה בשנת 2021, המגדירה את האסטרטגיה ארוכת הטווח לרכבות בצפון אנגליה ובמידלנדס.
בספטמבר 2022 החליפה ליז טראס את ג'ונסון בראשות הממשלה, פיטרה את שאפס מתפקיד שר התחבורה, והוא חזר לכהן כחבר פרלמנט מן המניין.
באוקטובר 2022, על רקע המשבר הממשלתי, מינתה טראס את שאפס לשר הפנים במקום סואלה ברוורמן.
כהונתו בת ששת הימים זיכתה אותו בשיא המפוקפק של שר הפנים בעל הכהונה הקצרה ביותר בהיסטוריה הפוליטית הבריטית.
לאחר שרישי סונאק נבחר לראשות הממשלה הועבר שאפס לתפקיד שר לענייני עסקים, אנרגיה ואסטרטגיה תעשייתית, והחליף בתפקיד את ג'ייקוב ריס-מוג.
ב-31 באוגוסט 2023 מינה אותו סונאק לתפקיד שר ההגנה של בריטניה, לאחר שהשר המכהן בן וולאס הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
בבחירות 2024 הפסיד את מושבו בפרלמנט לאנדרו לואין מהלייבור.
גראנט ובלינדה נשואים מאז 1997 ולזוג יש שלושה ילדים.
בשנת 1999 אובחן שאפס עם לימפומת הודג'קין, עבר כימותרפיה והקרנות והחלים מהמחלה בשנה שלאחר מכן.
כתוצאה מהשפעות הכימותרפיה, ילדיו נולדו בהפריה חוץ גופית.
בשל הטיפולים שעבר נכלל שאפס באוכלוסיות שנמצאו בסיכון גבוה במהלך מגפת הקורונה, ובפברואר 2021 היה חבר הקבינט הבריטי הראשון שקיבל את החיסון נגד COVID-19. למרות זאת, בפברואר 2022 הוא חלה בקורונה.
אחיו של גרנט, אנדרה שאפס, הוא קלידן שהיה חבר בשנות ה-90 בלהקה Big Audio Dynamite (BAD).
בן דודם מיק ג'ונס היה דמות מפתח בפאנק רוק (Punk rock) של סוף שנות ה-70, ואחד מחברי הקלאש ו-Big Audio Dynamite.
גרנט ואהל היה עיתונאי ספורט אמריקאי ופרשן ספורט ברשת CBS Sports.
והאל נולד בעיר מישן שמדינת קנזס ארצות הברית ומנעוריו היה אוהד של קבוצת הכדורגל המקומית.
הוא למד מדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון וסיים את לימודיו בשנת 1996, אז החל את עבודות ככתב בשבועון הספורט ספורטס אילוסטרייטד.
והאל פוטר מתפקידו ב-20 באפריל 2020 וב-5 באוקטובר 2021 הצטרף ככתב ל-CBS Sports.
הוא התלווה לנבחרת ארצות הברית במונדיאל 2022 בדוחה שבקטר.
במהלך הטורניר נעצר בשל חולצה שלבש ועליה ציור של קשת בענן כתמיכה בקהילה הגאה, ועיתונאי נוסף של הניו יורק טיימס שניסה לדווח על התקרית נעצר גם הוא.
ב-9 בדצמבר 2022 מת ואהל בנסיבות לא ידועות בעת שכיסה את משחק רבע גמר מונדיאל 2022 בין נבחרות ארגנטינה והולנד בדוחה שבקטר.
אחיו אריק סיפר כי ואהל התמוטט באצטדיון ובוצעה בו החייאה, והוא מת בבית החולים.
עוד סיפר אחיו כי ואהל קיבל איומים על חייו בשל תמיכתו בקהילה הגאה, וכי הוא מאמין כי הוא נרצח.
ב-14 בדצמבר באותה שנה פורסם כי סיבת מותו נגרמה בשל מפרצת באבי העורקים.
גרנט-לאון ראנוס (בארמנית: Հրանտ-Լեոն Ռանոս, בגרמנית: Grant-Leon Ranos; נולד ב-20 ביולי 2003 בגהרדן שבגרמניה) הוא כדורגלן ארמני-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה ובנבחרת ארמניה.
ראנוס גדל במחלקות הנוער של פ.צ.
בנינגסן, הנובר 96, בורוסיה דורטמונד ובאיירן מינכן.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן, במדיה ערך 43 הופעות ליגה והבקיע 20 שערים.
ב-24 במאי 2023 חתם ראנוס על חוזה לארבע שנים בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.
ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 7-0 על ברזנביק במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני לעונת .
ב-28 במרץ 2023 ערך ראנוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארמניה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת קפריסין במשחק ידידות.
ב-16 ביוני 2023, בניצחון 2–4 על נבחרת ויילס במסגרת מוקדמות יורו 2024, שהיה הופעתו השנייה במדי הנבחרת, הבקיע ראנוס צמד שערים נוספים.
גרנט מק'ראקן הוא אנתרופולוג קנדי וסופר הידוע בעבודתו על תרבות, צרכנות, מסחר ועסקים.
הוא היה המייסד והמנהל של המכון לתרבות עכשווית של המוזיאון המלכותי של אונטריו.
הוא קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת שיקגו.
הוא הגה את המונח אפקט דידרו , על שמו של הפילוסוף הצרפתי דני דידרו.
גֵּרַנְיוֹן הָאַרְגָּמָן (שם מדעי: Geranium purpureum Vill) הוא צמח חד-שנתי או דו-שנתי, ממשפחת הגרניים המגיע לגובה של 15 עד 40 ס"מ.
מין זה הוא מן הצמחים היחידים המעטים הגדלים בשולי חורש, בצל עצי החורש והאלונים בחבל הים-תיכוני.
הוא נפוץ ברחבי אירופה, בחלקים גדולים ממערב אסיה ובאזורים מועטים בצפון אפריקה, כמו כן הוא נחשב למין פולש בצפון אמריקה.
בארץ ישראל, המין נפוץ כמעט בכל צפון ומרכז הארץ ובפרט בגליל, במישור החוף הצפוני ובהרי ירושלים.
ניתן למצוא אותו צומח בשולי הדרכים ושכיח במפוזר, ולא בכל החורשים של הגליל, הכרמל, הרי יהודה והשומרון.
האו פורח לרוב ממרץ עד יוני.
אודות השם גרניון ראה בערך גרניון.
ישנה אי-הסכמה בעניין שיוכו של גרניון הארגמן בישראל למין המדעי.
גרניון הארגמן הוא צמח עשבוני חד-שנתי או דו-שנתי שגובהו 15 עד 40 ס"מ.
הגבעולים, שרועים או מזדקפים, דו-קרניים ושעירים.
העלים נגדיים, מורכבים, גזורים כעין כף-היד, ומתאר היקפם דמוי משולש.
הטרף אינו ארוך מרוחבו, גזור לאונות ובעל עירוק כעין כף יד.
התפרחות חיקיות נישאים על עוקץ בכל תפרחת בדרך כלל שני פרחים הנישאים על קוצים משלהם.
עוקץ התפרחת ועוקץ הפרחים מתארכים לאחר הפריחה.
הפרחים קטנים, דו-מיניים, נכונים, בעלי עטיף כפול, מפורדי עלי כותרת ועלי גביע וצבעם בגוונים של ורוד וסגול בהיר.
הגביע בעל 5 עלים מפורדים, צמודים זה לזה וקודקודם מאורך מאוד כזנב שחופף מעט את עלה הכותרת שמעליו.
הכותרת בעלת 5 עלים מפורדים שאינם עולים באורכם על ס"מ אחד.
עלי הכותרת תמימים בעלי ציפורן ארוכה וניכרת, קודקודיהם תמימים, קהים (מעוגלים) או קעורים קמעא, ובסיסיהם אינם ריסנים (בשונה מגרניון רך, גרניון נאה, וגרניון גזור שעלי הכותרת שלהם מפורצים עמוקות בקודקודם ובסיסם על פי רוב ריסני).
האבקנים הפוריים, שמספרם 10 כולם נושאי מאבקים (בשונה ממקור-חסידה שיש לו מאבקים רק ל-5 אבקנים).
השחלה עילית ובה 5 עלי שחלה מאוחים ומעורים בעמוד המרכזי של הפרח (המשכה של מצעית הפרח ו-5 מגורות בעלות 1 או 2 ביציות בכל אחת.
גובהו 20 ס"מ, הגבעוליו ירוקים אדמדמים ושעירים, ואינם מבריקים כמו גם גביעי הפרחים.
העלה בעל צורת משולש, אך לעיתים קשה להבחין בכך, שכן אלה שסועים מספר פעמים בצורת ככף-יד לאונות או לעלעלים עד בסיסם.
לפרחיו יש 5 עלי גביע, 5 עלי כותרת, 10 אבקנים פורים.
עלי הכותרת שלו שלמים, לעומת מיניו הקרובים שכל אחד מעלי הכותרת שלהם שסוע ל-2. עלי הגביע שעירים ומעורקים לאורכם, אך העורקים אינם בולטים.
הפרח הוא נקבי תחילה, היינו הצלקות מבשילות לפני האבקנים.
הצמחים מכילים ברקמותיהם חומרי הגנה בפני מזיקים, ובהם בורסן ושמנים אתריים.
גֵּרַנְיוֹן רַךְ (שם מדעי: Geranium molle) הוא צמח עשבוני חד-שנתי נפוץ ממשפחת הגרניים (Geraniaceae), שמקורו באזורי האקלים הים-תיכוני והאירו-סיבירי.
גבעוליו שעירים, פרחיו סימטריים וצבעיהם נעים בין ורוד לסגול.
פירותיו מוארכים ודמויי מקור, ערוכים בזוגות על גבעול דו-קרני.
מין זה משתייך לסוג הגרניון, הכולל 362 מינים ברחבי העולם, והוא הנפוץ ביותר מבין תשעת מיני הגרניון הגדלים בישראל.
גרניון רך נפוץ כמעט בכל אזורי ישראל פרט לחבלי המדבר בדרומה.
ההבדלים בין גרניון רך לקרוביו
גרניון רך דומה למינים נוספים במשפחת הגרניים, ובפרט לגרניון נאה (Geranium columbinum), מין נדיר מאוד.
לשני המינים עלים קטיפתיים ורכים, ומתארם הכללי עגול.
עם זאת, ההבדל הבולט ביניהם הוא בצורת עלי הכותרת: בגרניון רך כל עלה כותרת מחולק לשתי אונות צרות באמצעות מפרץ עמוק, כך שמרחוק הפרח נראה כאילו יש לו עשרה עלי כותרת.
לעומתו, בגרניון נאה ובגרניון נוצץ המפרץ בראש עלי הכותרת רדוד יותר או תמים, והם אינם מחולקים באופן כה מובהק.
נוסף על כך, בגרניון רך הגבעולים מכוסים שערות לבנות זקורות, בעוד שבגרניון נאה הגבעול מקריח או בעל שערות הדוקות.
גם מבנה העלים שונה: עלי גרניון רך שסועים פעם אחת בלבד, עד למחצית או שני שלישים מאורך הרדיוס, ואילו עלי גרניון נאה מחולקים לרוב פעמיים ל-5 עד 7 אונות עיקריות, שכל אחת מהן מחולקת ל-2 עד 3 אונות צרות או מוארכות.
בבית גידולו של גרניון רך נפוץ גם גרניון עגול (Geranium rotundifolium).
אף ששני המינים חולקים עלים בעלי מתאר עגול, העלים של גרניון עגול שסועים עמוק יותר, עד מחצית או שני שלישים מאורך הרדיוס.
נוסף על כך, לעלי הכותרת של גרניון עגול קצה מעוגל, ואילו הפרודות שלו חלקות ושעירות, וזרעיו מרושתים.
לעומת מינים אלה, גרניון הארגמן (Geranium purpureum) וגרניון גזור (Geranium dissectum) מתאפיינים בעלים בעלי מתאר משולש, המחולקים לאונות גזורות בעלות מפרצים עמוקים עד בסיס העלה.
בגרניון הארגמן טרף העלה גזור כעין כף-היד, הגבעול שעיר, עלי הגביע חסרי קרין, ועלי הכותרת בעלי ציפורן ארוכה וניכרת וראשם מעוגל.
תפוצתו משתרעת בכל אגן הים התיכון ומאירופה ועד איראן.
מין זה, בדומה לגרניון גזור, התפשט גם לצפון ודרום אמריקה, לאפריקה (פרובינציות הכף, אריתריאה), לאוסטרליה ולאוקיאניה, וגם ליפן ולקוריאה במזרח אסיה, וכן לאירלנד ולבריטניה באירופה.
בישראל גרניון רך נפוץ כמעט בכל אזורי ישראל פרט לחבלי מדבר בדרומה.
גֵּרַנְיוֹן רַךְ (שם מדעי: Geranium molle) הוא צמח עשבוני חד-שנתי נפוץ, משתרע, גובהו 10 עד 20 ס"מ, לעיתים רחוקות 5 ס"מ.
הגבעולים, שאורכם 10 עד 45 ס"מ מסועפים בצורה מפוזרת מהבסיס ומחורצים.
גבעולי המשנה, הצדדים, זקופים או שרועים.
הלוואים קיימים ואורכם 2 עד 4 מ"מ.
העלים נגדיים, מורכבים, גזורים כעין כף-היד עד 2/3-1/2 מאורך הרדיוס, ומתאר היקפם עגול עד דמוי כליה.
הטרף אינו ארוך מרוחבו אורכו 1 עד 3 ס"מ, גזור פעם אחת לאונות, בדך כלל האונות בעלות 3 אונות משנה בקודקודם.
עירוק הטרף כעין כף יד.
התפרחות נגדיים לעלים (לא בחיקם) ונישאים על עוקץ.
בכל תפרחת בדרך כלל שני פרחים הנישאים על עוקצים משלהם שדומים לעוקץ התפרחת.
החפים קרומיים ואורכם מ"מ אחד עד שניים.
הפרח פתוח לרווחה, עלי הכותרת נפתחים בבוקר ונשרים בשעות הצהריים, כלומר הפרח הוא בן יום אחד.
הגביע בעל 5 עלים מפורדים, צמודים זה לזה, ניצבים בין כל 2 עלי כותרת.
קודקודם אינו מאורך מאוד כזנב (בדומה לגרניון הארגמן) אלא מסתיים במען פיטם.
הם נפרשים עם הזמן אך לא במלואם כבמקור-חסידה חלימתי.
עלי הכותרת בעלי ציפורן קצרה ביותר, מפורצים עמוקות בקודקודם או דמוי לב הפוך ובסיסם על פי רוב ריסני (בשונה מגרניון הארגמן, גרניון עגול וגרניון נוצץ שעלי הכותרת שלהם תמימים או קעורים קמעא בקודקודם ובסיסם אינו ריסני).
הפרח בעל 5 עלי הכותרת המפורצים עמוקות נראים כאילו יש לו 10 עלי כותרת (סימן מבחין מובהק יחד עם צורת העלה ומספר האבקנים).
הצופנים 5, הצופן קבוע בין כל 2 עלי כותרת.
האבקנים הפוריים, שמספרם 10, כולם נושאי מאבקים (בשונה ממקור-חסידה שיש לו מאבקים רק ל-5 אבקנים).
בקודקוד כל עמוד שחלה צלקת קצרה וסגולה.
הפרודות מקומטות מאוד (מגובששות), הזרעים חלקים.
גרנט ג'קסון פישר הוא אתלט אמריקאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), מקום רביעי באליפות העולם (יוג'ין 2022), סגן אלוף ארצות הברית (2022) ושיאן ארצות הברית בריצת 10000 מטר.
זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), שיאן עולם באולם, מקום שישי באליפות העולם (2022), אלוף ארצות הברית (2022) ושיאן ארצות הברית בריצת 5000 מטר.
שיאן עולם באולם בריצת 3000 מטר.
גרנט נולד בקלגרי באלברטה שבקנדה לסוניה ודן פישר.
יש לו אחות גדולה, היילי, ואח צעיר, מארק , שחקן כדורגל.
הוא גדל בגרנד בלאן, מישיגן ולמד באוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, קליפורניה.
הוא מתאמן בהדרכתו של מייק סקנל.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט 2021 סיים במקום חמישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:46.39 דקות ובמקום תשיעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:08.40 דקות.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 הוא סיים במקום רביעי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:28.14 דקות, 17 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום שישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:11.65 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי זכה במדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 26:43.46 דקות, אחרי ג'ושוע צ'פטגאי מאוגנדה שקבע שיא אולימפי חדש של 26:43.14 דקות, לפני בריהו ארגאווי מאתיופיה (26:43.44 דקות).
בתחרות שנערכה באולם בניו יורק, ארצות הברית ב-8 בפברואר 2025 הוא קבע בריצת 3000 מטר של 7:22.91 דקות, שיפור לשיא בן בשנתיים של לאמצ'ה גירמה מקניה (7:23.81 דקות).
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבוסטון ב-14 בפברואר הוא קכע בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 12:44.09 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 21 השנים של קנניסה בקלה מאתיופיה (12:49.60 דקות)
גרנוליט הוא שמו של פציאס, כלומר משפחה של סלעים מותמרים, שהמכנה המשותף שלהם הוא המראה.
הגרנוליט מתאפיין בכך שהוא נוצר בלחץ גבוה ובטמפרטורה גבוהה.
מסיבה זו ניתן למצוא גרנוליט באזורים בהם קיימת או התקיימה פעילות טקטונית במעמקים.
מקור השם מעורב מלטינית ויוונית granulum – גרגר בלטינית ואילו λίθος ("ליתוס") ביוונית הוא סלע.
הגרנוליט נוצר בטמפרטורה של כ־800 מעלות ובלחץ של כעשרת אלפים אטמוספירות.
התנאים האלו מתקיימים בדרך כלל בעומקים גדולים, מכאן שסביבת ההיווצרות האופיינית של הסלע היא התמרה אזורית, כלומר תנועות ולחצים של שכבות ולוחות בקנה מידה גדול, שהם בדרך כלל תוצאה מטקטוניקה, אבל גם יכולים להיווצר כתוצאה של המסה מהירה של קרחונים.
המראה של הגרנוליט, יכול להזכיר מאוד סלעי יסוד כמו גרניט או דיוריט, אך בגרנוליט לא קיימים כמעט גבישים אידיומורפים, אותם ניתן לזהות בבדיקה מיקרוסקופית.
סלעי אב (פרוטולית) והרכב מינרלי
לגרנוליט מגוון רחב של סלעי אב, מטבע הדברים הם שייכים לסוגי הסלעים שאינם יציבים בתנאי ההתמרה האופייניים לגרנוליט.
סלעי אב יכולים להיות סלעי משקע כמו פצלים וחוואר או סלעי יסוד כמו גרניט.
התנאים להיווצרות הגרנוליט גורמים להפרדה של גזים והידרוקסידים מהסלע ולכן בגרנוליט לא צפויים להימצא מינרלים שמכילים הידרוקסידים כמו האמפיבול, אלא מינרלים צפופים ומלוכדים כמו קוורץ, אלומוסיליקטים ופירוקסנים.
נהוג להגדיר גרנוליטים בעלי תכולה של למעלה משלושים אחוז של מינרלים מקבוצת הפירוקסן כ"גרנוליטים מאפיים"
הגרנוליטים מצויים באזורים יבשתיים יציבים, בדרך כלל פרקמבריים, כמו בהרי האלפים ובדרום הודו.
לעיתים מצוי גרנוליט בסמוך למרבצי צ'רנוקיט, מה שמביא חוקרים לחשוב כי גם האחרון מותמר.
גרנט מסארו אימהרה (Grant Masaru Imahara; 23 באוקטובר 1970 – 13 ביולי 2020) היה מהנדס חשמל, מומחה לרובוטיקה ומנחה טלוויזיה אמריקאי.
בתחילת הקריירה שלו הוא עבד ב"אינדסטריאל לייט אנד מג'יק", שם הוא לקח חלק ביצירת האפקטים המיוחדים של סרטי קולנוע רבים, כולל סרטים בזיכיונות מלחמת הכוכבים, המטריקס, פארק היורה ושליחות קטלנית.
הוא נודע בעיקר בזכות עבודתו בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "מכסחי המיתוסים", במסגרתה הוא תכנן, בנה והפעיל רובוטים מורכבים רבים ששימשו לבדיקת מגוון גדול של מיתוסים במהלך התוכנית.
גרנט אימהרה נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה ב-1970 למשפחה אמריקנית ממוצא יפני.
אימהרה למד באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל.
המומחיות שלו ברובוטיקה ובאנימטרוניקה תרמו לכך שהוא הפך באותה התקופה לאדם בולט בתעשיית הבידור האמריקנית בכל הנוגע לתכנון, בנייה והפעלה של רובוטים/מודלים מורכבים.
אחת מהפרויקטים הבולטים ביותר בהם הוא עבד היו סרטי הפריקוול של מלחמת הכוכבים בהם הוא היה מעורב בין היתר בהפעלת הרובוט R2-D2.
בין השנים 2005 עד 2014, היה אימהרה חבר קבוע בצוות תוכנית הטלוויזיה מכסחי המיתוסים של ערוץ דיסקברי, בה הוא השתתף במעל ל-200 פרקים.
בתוכנית אימהרה היה אחראי בעיקר על תכנון, בניית והפעלה של רובוטים ודגמים מורכבים על מנת לבדוק מגוון גדול של מיתוסים.
היו לו גם מספר הופעות אורח בעונות מאוחרות יותר של התוכנית.
בשנת 2016, כיכב אימהרה בסדרה "פרויקט הארנב הלבן" של נטפליקס, יחד עם שני מארחים לשעבר בתוכנית מכסחי המיתוסים – ו.
בדומה לתוכנית מכסחי המיתוסים, גם בתוכנית זו צוות התוכנית חקר מגוון רחב של נושאים כולל עקרונות מדעיים שונים, טכנולוגיות שונות ואירועים היסטוריים שונים.
בנוסף לקריירה הטלוויזיונית לאורך השנים אימהרה יצר ותפעל גם רובוטים שונים בתחרויות קרבות רובוטים, כולל אלו שהתקיימו בתוכנית הטלוויזיה .
כמו כן אימהרה היה מעורב לאורך השנים גם בעיצוב מערכות רובוטיות ואנימטרוניקה לפרסומות, ולפארקי שעשועים.
בשנת 2010 אימהרה עיצב את ה"שלד רובוט" האנימטרוני אשר שימש כסיידקיק של המנחה קרייג פרגוסון בתוכנית האירוח .
אימהרה נפטר במפתיע ב-13 ביולי 2020, בגיל 49, כתוצאה ממפרצת מוחית.
בשנת 2016, התארס אימהרה עם מעצבת התלבושות והשחקנית ג'ניפר ניומן.
גֵּרַנְיוֹן גָּזוּר (שם מדעי: Geranium dissectum) הוא צמח עשבוני חד-שנתי לא מצוי, ממשפחת הגרניים.
ים-תיכוני ואף אירו-סיברי, בעל פרחים נכונים, ורודים עד סגולים ופירותיו בעלי מקור קצר.
המין נפוץ באזורים ים-תיכוניים ואירו-סיביריים, ותפוצתו הטבעית משתרעת מאירופה דרך אגן הים התיכון ועד איראן.
מין זה הוא אחד מ-362 מינים מסוג גרניון ממשפחת הגרניים ואחד מבין 9 מינים הגדלים בר בישראל.
גרניון גזור דומה למינים אחרים במשפחת הגרניים, במיוחד לגרניון נאה (Geranium molle) ולגרניון רך (Geranium pusillum).
גרניון גזור דומה לגרניון נאה (Geranium molle), אך נבדל בכך שהפרודות שלו שעירות, בעוד שבגרניון נאה הן קירחות, עלי הכותרת של גרניון גזור מפורצים קלות, לעומת עלי הכותרת של גרניון נאה המפורצים עמוקות לשתי אונות צרות, מה שגורם לפרח להיראות כאילו יש לו עשרה עלי כותרת.
גרניון גזור מתנשא לגובה של 15 עד 50 ס"מ.
הגבעולים עגולים, שרועים עד זקופים ומסתעפים באופן מפוזר.
הם מכוסים זיפים כפופים מטה, ולעיתים מפרקי הגבעולים תפוחים, ובכל מפרק מופיעים קשקשים אדומים ומשולשים.
העלים מסורגים, גזורים פעמיים, באורך של 1 עד 2.5 ס"מ ולעיתים רחוקות עד 3.5 ס"מ והם בעלי עלי לוואי באורך 3 עד 8 מ"מ, בצורת ביצה עד מוארכים עם קצה מחודד-קוצני.
פטוטרות העלים התחתונים יכולות להגיע עד 20 ס"מ.
הטרף לעיתים קרובות בעל מתאר עגול עד משולש, גזור ככף יד ל-5 עד 7 אונות.
האונות דמוי יתד, מחולקות ל-3 אונות מוארכות-צרות, קהות, עם חוד קצר, ושפתן תמימה עד מפורצת.
העלים העליונים גזורים עמוק יותר, לעיתים עד לנקודה בה נפגשים העורקים העיקריים, ובכך הם בעלי מתאר משולש.
העלים בעל עירוק כעין כף יד.
כלומר, העורקים בגודל דומה מסתעפים מנקודה אחת אל האונות העיקריות של העלה.
התפרחות בדרך כלל נושאות 2 פרחים ועוקצי התפרחת באורך 0.5 עד 3 ס"מ.
החפים באורך 1 עד 3 מ"מ עם קצה מחודד-קוצני.
הפרחים דו-מיניים, נכונים, בעלי שחלה עילית ועטיף כפול, עלי כותרת ועלי גביע מפורדים.
עוקצי הפרחים נעים בין 0.5 ל-2 ס"מ, מתפשקים או נוטים מטה לאחר הפריחה.
הגביעים מורכבים מ-5 עלי גביע מפורדים, רעופים ודמויי ביצה-אזמל.
קודקודם קהה עד מוארך מאוד, כזנב (מלען) שאורכו עד 2 מ"מ.
הגביעים באורך 3 עד 6 מ"מ, מתארכים מעט בפרי, ולפני ההבשלה מקבלים גוון אדמדם.
הכותרת מורכבת מ-5 עלי כותרת מפורדים באורך 4 עד 6 מ"מ, בצבע ורוד עד סגול.
עלי הכותרת מפורצים קלות עד עמוקות בראשם, בעלי ציפורן קצרה וריסנית, כלומר, השוליים שעירים בבסיס.
האבקנים הפוריים, שמספרם 10, כרגיל כולם נושאים מאבקים (בשונה מהמינים מהסוג מקור-חסידה שבהם מאבקים מופעים רק ב-5 אבקנים מתוך 10).
השחלה עילית, ובה 5 עלי שחלה מאוחים ומעורים בעמוד המרכזי של הפרח, שהוא המשך מצעית הפרח.
בכל אחת מ-5 המגורות יש 1 או 2 ביציות.
5 עמודי שחלה קצרים, מאוחים, קירחים ודמויי מקור מחודד, כשבקודקוד כל עמוד שחלה יש צלקת קצרה.
בעת ההבשלה, הם מתכופפים כלפי מעלה בצורת קשת או קפיץ.
הפרי הוא מפרדת בעלת מקור, הנגלל כלפי מעלה בעת ההבשלה ונפרד לחמש פרודות בעלות מקור, הניתקות מהעמוד המרכזי שהוא המשך מצעית הפרח.
במילים אחרות, חלקו החיצוני של העמוד המרכזי נפרד לחמישה מלענים ארוכים.
המלענים נגללים מהבסיס כלפי מעלה, אך אינם מסתלסלים בחלקם התחתון.
המין מפיץ את הזרעים על ידי הסתלסלות המקור כקפיץ או התקשות מהירה.
הפרי נישא על עוקץ קצר שאורכו אינו עולה על 12 מ"מ.
הפרודות מכילות שני זרעים, נפתחות בצדן הפנימי (המופנה אל העמוד), וחסרות גומות בראשן.
יחידת ההפצה היא הזרע בלבד, ללא דופן הפרודה או איבר נוסף.
הפרודות באורך 2 עד 3 מ"מ, חלקות ושעירות, בעלות שיער רך ומפושק.
מקור הפרי קצר, עד 1.8 ס"מ, ומכוסה בלוטות.
תפוצתו הטבעית של גרניון גזור רחבה, והיא משתרעת באזורים ממוזגים באירופה, מערב ומרכז אסיה וצפון אפריקה.
הצמח התפשט גם לצפון ודרום אמריקה, לאפריקה (פרובינציות הכף, אריתריאה), לאוסטרליה ולאוקיאניה, וגם ליפן ולקוריאה במזרח אסיה, וכן לאירלנד ולבריטניה באירופה.
בישראל, הוא גדל בבתי גידול טבעיים לחים, בשדות בור וקרקעות לחות, באזורי השפלה, ההר, הבקעה הצפונית והמרכזית, עמק יזרעאל והגולן.
העלווה מלבלבת בתחילת נובמבר ונותרת עד אמצע מאי.
הפריחה מתרחשת בין סוף ינואר לתחילת מאי.
הפירות מופיעים בסוף פברואר, והפצתם מתחילה מאמצע אפריל ועד אמצע יוני.
גרנט זהו ספר ביוגרפיה משנת 2017 על יוליסס ס.
גרנט, הנשיא ה־18 של ארצות הברית, מאת ההיסטוריון והביוגרף האמריקאי רון צ'רנאו.
גרנט, שהיה גנרל בצבא האיחוד במלחמת האזרחים, כיהן שתי קדנציות בשנים 1869–1877. צ'רנאו טוען כי הן פיקודו על מערכות האוברלנד והן נשיאותו הוצגו שלא בצדק באור שלילי.
צ'רנאו כתב קודם לכן ביוגרפיות על שניים מהאבות המייסדים של ארצות הברית: אלכסנדר המילטון (2004) ו־ג'ורג' וושינגטון (2010).