tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדוגמה, "אם מספר ראשוני מתחלק ב-6 אז הוא כפולה של 10".
הטענה נכונה, מכיוון שאין ראשוניים שמתחלקים ב-6.
נכונותו הפורמלית של השימוש ב"באופן ריק" נובעת מתכונתו של קשר הגרירה בלוגיקה.
קשר הגרירה , שפירושו "אם A אז B" מקבל ערך "שקר" אך ורק כאשר A אמת ואילו B הוא שקר.
למשל, הטענה "אם אתמול היה יום שני אז היום יום רביעי" היא שקר אך ורק אם טענה A: "אתמול היה יום שני" היא אמת, אך טענה B, "היום יום רביעי" היא שקר.
אם נאמר את הטענה ביום חמישי, למשל, היא תהיה נכונה, שכן אתמול לא היה יום שני.
אם כן, טענה מתקיימת באופן ריק אם היא מנוסחת בצורה אך A אינו מתקיים.
מבחינה מתמטית אין בכך כל דופי, אך הדבר עלול להיראות כעומד בסתירה לאינטואיציה.
דרך נוספת ושקולה לראות טענה המתקיימת "באופן ריק" היא על ידי כך שחושבים עליה כעל טענה שמתקיימת רק עבור קבוצה ריקה של עצמים.
למשל, הטענה "כל הקרנפים ההולכים רק על שתיים הם שקרנים ואין לסמוך עליהם" מתקיימת באופן ריק, שכן אין קרנפים שהולכים רק על שתי רגלים.
למעשה, אפשר להגדיר את הקבוצה הריקה עצמה באמצעות תנאי ריק, למשל כקבוצת כל האיברים שאינם שווים לעצמם.
הגדרה זו חיונית להבנה של אלגוריתמים רבים במדעי המחשב.
למשל, באלגוריתם מיון מיזוג, חוצים את המערך שוב ושוב עד לקבלת מערכים בעלי איבר אחד, שהם ממוינים באופן ריק, שכן, לא קיימים במערך כזה זוג איברים שסותרים את המיון, מכיוון שלא קיימים במערך זה זוג איברים כלל.
באופן כללי, באלגוריתמים רקורסיביים מתבססים על נכונות באופן ריק פעמים רבות.
באופן קבוע וחד פעמי הוא אלבום המתעד מופע שהועלה על ידי המוזיקאים יוני רכטר ויהודית רביץ בשנת 1979. האלבום הוקלט כהופעה חיה (ללא קהל) ב"אולפני טריטון".
הצגת הבכורה נערכה בצוותא, כ"ט באב תשל"ח.
שם האלבום נלקח ממילות הפתיחה של "שיר הפוך" שכתב יוני רכטר בנעוריו עם האחים יובל וגיל דור (שלימים הפכו מוכרים מהכל עובר חביבי ומאחינועם ניני, בהתאמה).
יוני רכטר כתב כי דודו אלהרר יזם את המפגש ביניהם, שהיה "ערב שירים שלו ושלה" (כותרת המשנה של המופע).
רכטר ניגן בפסנתר, רביץ בגיטרה, וביחד ביצעו 12 קטעים, מהם ארבעה מקוריים: "נעימת פתיחה" ב"לה לה לה" שהלחינה יהודית רביץ; דואט בשם "שיר הפוך" – שיר הנושא של המופע; "מי לאהבה" שיר סולו של יהודית שהופיע באלבום זה וגם באלבום הבכורה שלה, ו"נמלים לוחשות" – קטע ג'אז אינסטרומנטלי של רכטר.
כמו כן שרה רביץ סולו שני שירים מוכרים שכתבו אחרים – "לילה" (שלום חנוך) ו"עין גדי".
האלבום המקורי יצא בתקליט בשנת 1979 בחברת CBS (לימים NMC).
גרסת התקליטור הראשונה יצאה ב-1993 במסגרת "סדרת התפוז" המוזלת של NMC.
בשנת 2009 יצא התקליטור בהוצאת מחודשת במסגרת סדרת "סימני דרך" של NMC וצורף לו DVD עם צילום המופע מארכיון הערוץ הראשון.
יוני רכטר: שירה, פסנתר, פסנתר חשמלי, ניהול מוזיקלי ועיבודים (מלבד "מי לאהבה" – עיבוד: מתי כספי).
יהודית רביץ: שירה, גיטרה, תופי קונגה.
מערכת הגברה ותאורה: הפקות "בטי-בם".
עוזרי הפקה:עפרה קיבי, יעקב גלעד.
טכנאי הקלטה: יעקב מורנו, אורית (דרדא) זולוטוב.
הפקה, איסוף ועריכה: ליאור מזרחי, עוזי פרויס.
אחראית מטעם רשות השידור: צביה יששכר.
הפקת DVD: די.וי.די מאסטר – יוני עזריה.
עיצוב: סטודיו חץ – אמילי.
באופן מילולי היא תוכנית רדיו יומית ישראלית המשודרת בתחנת הרדיו גלי צה"ל, בהגשתו של הלשונאי ד"ר אבשלום קור, ועוסקת בנושאי לשון עברית ובלשנות בליווי שירים עבריים ודוגמאות מחיי היום יום בישראל.
הפינה הושמעה לראשונה בשנת 1977 ביוזמת מפקד התחנה דאז, ד"ר מרדכי נאור.
התוכנית משודרת מדי יום בשעות הבוקר מספר דקות לפני השעה 06:00 ואחר־הצהריים, מספר דקות לפני השעה 15:00. הפינה הקנתה לאבשלום קור פרסום רב כמומחה לענייני לשון וכמרצה מבוקש.
בעקבות הצלחת הפינה הרדיופונית ולאחר שזכה קור בפרס סוקולוב לתקשורת אלקטרונית, צולמה בסוף שנות ה-80 גם גרסה טלוויזיונית לערוץ הראשון בשם "הגיע זמן לשון".
בשנת 2014 אמר קור בתוכנית אמירות שנתפסו כגזעניות.
בעקבות תלונות שהתקבלו, הובהר לקור שעליו לדבר בפינתו רק על ענייני לשון.
עד שנות האלפיים שודרו עשרת אלפים פינות לפחות.
בפברואר 2010 הוסרו מאתר גלי צה"ל יותר מ-300 פרקים, ומאז מועלות הפינות ביוזמת פורום גלי צה"ל לאתר הפודקאסט הישראלי.
אות הפתיח של הפינה הוא פתיחת השיר "במזרח זורח ורד", בביצוע חבורת שירי תנועות הנוער.
השיר, שנכתב על ידי נתן אלתרמן ב־1934, הולחן שנה לאחר מכן, על ידי דניאל סמבורסקי.
באונדרי פארק הוא מגרש הכדורגל הגדול בעיר אולדהאם, אנגליה ומגרשה הביתי של אולדהאם אתלטיק אשר משחקת בליגה השלישית באנגליה.
המגרש נחשב לקר ביותר בין מגרשי כדורגל ברחבי אנגליה והשני בגובהו אחרי 'האוטורנס', מגרשה הביתי של וסט ברומיץ' אלביון.
כמות הצופים הגבוהה ביותר שנרשמה באצטדיון הייתה 47,671 במשחק גביע מול שפילד ונסדיי עוד כשהיו באצטדיון יציעי עמידה.
מאז 1994 נבנו כיסאות בכל היציעים.
בשנת 2006 הציגה הנהלת אולדהאם אתלטיק את התוכניות העתידיות שלהם לגבי המגרש.
התכנון הוא לבנות יציע נוסף ולאחר השלמת בניתו יהיו 16,000 מושבים.
בנוסף מתכננת ההנהלה לבנות מלון 4 כוכבים בתחומי האצטדיון, בריכת שחיה ומועדון כושר.
באוסקה (לטבית: Bauska, ביידיש: בויסק) היא עיירה בדרום לטביה, השוכנת באזור ההיסטורי זמגלה.
העיירה ממוקמת במרחק שישים ק"מ מעיר הבירה ריגה ובמרחק עשרים ק"מ מגבול המדינה עם ליטא.
שני נהרות תוחמים את באוסקה: ממלה ומוסה, כאשר במערב העיירה הם נשפכים לנהר הליולופה.
בעבר התגוררו בה קהילה יהודית וקהילה גרמנית אשר פרסמוה ברבים.
המתיישבים הראשונים באזור באוסקה היו הסמיגאליאנים (Semigallian), עם בלטי קדום אשר שלט בדרום לטביה של היום.
בשנת 1400 החלה בנייתה של טירת באוסקה שבמערב העיירה, על ידי גרמנים מהמסדר הליבוני, ובשנת 1705 נהרסה.
בשנות השבעים של המאה הקודמת שוחזר המבנה ומהווה מוזיאון בימינו.
כיום האוכלוסייה בבאוסקה מורכבת מהקבוצות האתניות הבאות:
הקהילה היהודית בבאוסקה החלה לגדול מאוד במאה ה-19. בשנת 1850 הגיעה לשיא כאשר היוותה למעלה ממחצית אוכלוסיית העיירה כולה.
עם זאת, כבר ב-1920 התכווצה לכדי שישית מגודלה בימי תפארתה.
באוסקה הייתה בית לרבנים רבים.
מבין אלה היו גם הרב מרדכי אליאשברג והרב אברהם יצחק הכהן קוק, אשר שימש כרבה הראשי של העיירה בין השנים 1895–1904, אז עלה ארצה.
לימים היה לרב הראשי של ארץ ישראל.
יהודים החלו לעזוב את באוסקה שנים ספורות לפני תחילת השואה.
הם היגרו לאזורים נידחים מעבר לנהרות המקיפים את העיירה.
הגרמנים תפסו ורצחו את מרבית אלה שלא עזבו, כך שרוב הקהילה היהודית בעיירה הושמדה במהלך המלחמה.
ב-15 באוקטובר 2017, נחנכה בבאוסקה אנדרטה לזכר הקהילה היהודית שנספתה בשואה על אדמת בית הכנסת המרכזי, שנהרס בשנת 1941.
באולינג לקולומביין (במקור: Bowling for Columbine) הוא סרט תיעודי משנת 2002 אותו כתב, ביים הפיק וקריין מייקל מור.
הסרט עוקב אחר בחינתו של מור אודות טענתו כי הגורמים לאירוע הטבח בתיכון קולומביין הם מעשי אלימות אחרים, בהם מעורבים כלי ירייה.
מור מתמקד ברקע ובאווירה שבה התרחש הטבח וכן בעמדות הציבור אודות נושאים קשורים.
הסרט בוחן את טבעה של האלימות בארצות הברית.
הסרט הביא את מור, אז במאי בראשית דרכו, לתשומת לב בינלאומית וזכה בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר, פרס פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ועוד.
הסרט קיבל ביקורות אוהדות באופן כללי.
הסרט זכה לציון 96% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 161 ביקורות; אתר האינטרנט Metacritic, אשר מקצה דירוג מנורמל בטווח 0-100 בהתבסס על חוות דעת המבקרים המרכזיים הבולטים, חישב עבור סרט זה ציון ממוצע של 72%, בהתבסס על 32 ביקורות.
מייקל ווילמינגטון, מבקר הסרטים של העיתון היומי "Chicago Tribune", כתב: "הוא (הסרט) מעצבן, מגרה, צפוי לעורר כעס וצער על שני הצדדים הפוליטיים, ומעל לכל - הוא מצחיק מאוד".
הסרט זכה ב-32 פרסים, ביניהם:
2003 - פרסי האוסקר - זוכה פרס האוסקר לסרט התעודה הטוב ביותר - הוענק למייקל מור, מייקל דונובן.
2003 - פרסי איגוד עורכי הקולנוע האמריקאי - זוכה פרס "אדי" בקטגוריה העריכה הטובה ביותר של סרט תעודה - הוענק לקורט האנגפהר.
2002 - פסטיבל הקולנוע אמסטרדם לסרטים תיעודיים - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
2002 - פסטיבל הקולנוע "אטלנטיק" (הליפקס) - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
2002 - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי ברגן - זוכה פרס חביב הקהל - הוענק למייקל מור.
2004 - פרסי "בודיל" (דנמרק) - זוכה פרס "בודיל" בקטגוריה הסרט האמריקאי הטוב ביותר - הוענק למייקל מור.
2003 - פרסי איגוד מבקרי הקולנוע - זוכה פרס בחירת המבקרים בקטגוריה סרט התעודה הטוב ביותר.
2003 - פסטיבל הקולנוע בקאן - זוכה פרס "55th Anniversary Prize" - הוענק למייקל מור.
ל-7 פרסים הסרט היה מועמד, אך ללא זכייה, בהם:
2003 - פרסי המכון האוסטרלי לקולנוע - מועמדות בקטגוריה הסרט הזר הטוב ביותר - צ'ארלס בישופ, ג'ים קזרנצי, מייקל דונובן, קתלין גלין, מייקל מור.
2003 - פסטיבל הקולנוע בקאן - מועמדות לפרס דקל הזהב - מייקל מור.
מחוז באוקאו (בטטום: Baukau) הוא מחוז בחוף הצפוני בחלק המזרחי של המדינה מזרח טימור.
האוכלוסייה במחוז מונה 100,326 אנשים שחיים בשטח של 1,494 קמ"ר.
המחוז גובל במחוזות לאוטם מכיוון מזרח, ויקקה מדרום ומנטוטו ממערב.
מלבד השפות הלאומיות הרשמיות המדוברות ברחבי המדינה (טטום ופורטוגזית), מרבית התושבים מדברים בשפה בשם מקסה (ממשפחת השפות האוסטרונזיות).
בעוד שרוב תושבי המחוז הם קתולים, גם מוסלמים בודדים חיים שם.
המחוז מחולק ל-6 גזרות מרכזיות והן:
ונילאלי (לשעבר ידוע בתור וילה ויסוסה )
בבאוקאו יש את החקלאות המפותחת ביותר במזרח טימור.
לבד מאורז ותירס, באוקאו מייצרת קטניות, בוטנים, בטטות (תפוחי אדמה מתוקים), קופרה ומניהוט.
באוקאו (בטטום: Baukau) היא עיר הבירה והעיר המרכזית במחוז באוקאו השייך למדינה מזרח טימור וממוקם בחלקה המזרחי.
העיר ממוקמת 122 ק"מ מצפון־מזרח לדילי (הבירה הלאומית) ויש בה אוכלוסייה של כ־15,000 תושבים.
בתקופת הכיבוש הפורטוגזי במזרח טימור המחוז היה ידוע בשם וילה סלזר (Vila Salazar) אך לאחר מכן שונה שמו לבאוקאו.
חלק גדול מהתשתיות של העיר וסביבתה נפגעו או נהרסו במהלך המהומות שלאחר המשאל על העצמאות בשנת 1999. עם זאת, בחלק הישן של באוקאו נשארו כמה שרידים מהתקופה הקולוניאלית הפורטוגזית, כגון בתים גדולים הבנויים בסגנון קולוניאלי, כנסיות ומבני ציבור.
אחד מאלה הוא פאוסאדה דה באוקאו, בית מלון ורוד וגדול שמהמסעדה שלו ניתן לראות את האוקיינוס.
בבאוקאו יש כיום בית חולים, בית ספר לאחיות וברכה שחייה שבבעלות פאוסאדה דה באוקאו.
6 קילומטרים מהעיר נמצא שדה התעופה בעל המסלול הארוך ביותר במדינה והוא אחראי לקבלת המטוסים שאינם יכולים לנחות בשדה התעופה של דילי.
שדה זה שימש כשדה התעופה הראשי של המדינה לפני הפלישה האינדונזית ב-1975.
באופק אחר הוא אלבום האולפן התשיעי של זמר הרוק הישראלי אהוד בנאי.
האלבום כולל שירים ישנים ומוכרים של בנאי, בעיבודים חדשים של פסנתר וכלי מיתר.
האלבום הופק על ידי עמי רייס אשר היה אחראי על העיבודים באלבום ובהופעות שקדמו לאלבום.
רייס נודע בעבודתו עם כנסיית השכל.
למרות שהאלבום כולל שירים ישנים, האלבום גם כולל שני שירים חדשים: "הסביבה הזמן והמצב" ו"על דרך שיר".
בתחילת 2013 הגיע האלבום למעמד של אלבום זהב.
הכוכב של מחוז גוש דן
באוהאוס הוא שמה של להקת רוק אנגלית שהוקמה ב-1978 בנורת'האמפטון, אנגליה.
הלהקה הורכבה מפיטר מרפי (סולן), דניאל אש (גיטרה), קווין הסקינס (תופים) ודייוויד ג'יי (גיטרת בס).
הלהקה נקראה במקור "באוהאוס 1919", אך השמיטה את המספר משמה כשנה לאחר שהוקמה.
בזכות המראה והצליל האפלים והמדוכדכים של הלהקה, היא נחשבת לרוב לאחת מלהקות הרוק הגותי הראשונות, ולחלוצה בסגנון.
באוהאוס הופיעה בקולנוע דן בתל אביב במאי 1983, באותה שנה גם התפרקה לראשונה.
פיטר מרפי פתח בקריירת סולו, בעוד חברי הלהקה האחרים המשיכו תחת השם Tones on Tail ולאחר מכן Love and Rockets.
שני ההרכבים זכו ליותר הצלחה מסחרית בארצות הברית מבאוהאוס, אבל נעלמו מהמצעדים בבריטניה.
הלהקה התאחדה לסיבוב הופעות ב-1998 ולאחר מכן התאחדה שוב ב-2005,הוציא לאור אלבום בשם "Go Away White", והודיעה על פירוק ב-2008.
דניאל אש, והאחים דייוויד ג'יי וקווין הסקינס ניגנו ביחד בלהקות שונות מגיל צעיר.
אחת מאותן להקות הייתה The Craze, שהופיעה מספר פעמים ברחבי נורת'המפון ב-1978. לאחר פירוקה, אש ניסה לשכנע את חברו מהלימודים פיטר מרפי להצטרף אליו בזכות מראהו החיצוני.
מרפי, שעבד במפעל דפוס, הסכים לנסות למרות שמעולם לא כתב מוזיקה או שירה לפני כן.
במהלך החזרה הראשונה של הלהקה הוא היה שותף לכתיבת השיר In the Flat Field.
קווין הסקינס הצטרף לשניים כמתופף, אך אש באופן מכוון לא הזמין את דייוויד ג'יי להצטרף ללהקה מהחשש שהוא "ישתלט" עליה כפי שהיה בלהקות הקודמות בהם היו חברים.
עם זאת, אחרי מספר שבועות אש הזמין את הסקינס להחליף את הבסיסט כריס ברבר.
הסקינס היה אמור לצאת לסיבוב הופעות בבסיסי חיל אוויר אמריקאיים עם להקה אחרת, אבל החליט שיהיה "נכון יותר" להצטרף ללהקה של חבריו.
ארבעת חברי הלהקה, שבשלב זה הייתה חסרת שם, הופיעו לראשונה בפאב בוולינגבורו בערב השנה החדשה של 1978.
הלהקה בחרה בשם "באוהאוס 1919" כרפרנס לתנועת האמנות הגרמנית באוהאוס משנות ב-20, בגלל "ההקשרים והמשמעויות הסגנוניות שלה", לפי דייוויד ג'יי.
הלהקה בחרה להשתמש גם בפונט בו נעשה שימוש על מבנה מכללת הבאוהאוס בדסאו, גרמניה.
כשישה שבועות לאחר שהוקמה, באוהאוס נכנסה לאולפני בק בוולינגסבורו כדי להקליט דמו.
הלהקה הקליטה חמישה שירים – אחד מהם, Bela Lugosi's Dead הנמשך מעל 9 דקות, יצא כסינגל הבכורה של הלהקה באוגוסט 1979 דרך חברת תקליטים עצמאית בשם Small Wonder תחת השם באוהאוס (בלי המספר 1919).
הסינגל זכה לביקורות חיוביות ושהה במצעד העצמאי בבריטניה במשך שנתיים.
השיר נוגן רבות בתחנת הרדיו Radio 1 של ה-BBC ובתוכנית של השדרן ג'ון פיל, אליה הוזמנה הלהקה כדי להקליט אותו מחדש ב-3 בינואר 1980.
הלהקה הוציאה שלושה סינגלים נוספים, Dark Entries, Terror Couple Kill Colonel ו-Telegram Sam השייך במקור להרכב הגלאם רוק טי.
רקס, ולאחר מכן שחררה את אלבום הבכורה In the Flat Field ב-1980 דרך הלייבל 4AD.
המגזין NME תיאר את האלבום כ"רומנטיקה גותית פוסט-דקדנטית".
למרות שזכה לביקורות שליליות, האלבום הגיע לראש מצעד המצעד האינדי והשתחל גם למקום ה-73 במצעד הפופ הבריטי.
ההצלחה הגוברת של באוהאוס לא התאימה למשאבים המוגבלים של 4AD, על כן הלהקה עברה ללייבל-האב Beggars Banquet.
הלהקה הוציאה את אלבומה השני, Mask, באוקטובר 1981 ושילבה בו יותר קלידים וכלי נגינה אחרים על מנת להוסיף גיוון להקלטה.
באופן לא קונבנציונלי, הלהקה צילמה קליפ לשיר הנושא של האלבום ככלי לפרסום הלהקה עצמה ולא לשיר ספציפי מתוך האלבום.
הסינגל הבא ששחררה הלהקה היה השיר Spirit, אשר האמינו שייכנס ל-30 הגדולים במצעד.
הסינגל הגיע למקום ה-42 בלבד, ובעקבות האכזבה החליטה הלהקה להקליט אותו מחדש ולהוציא אותו שוב עם אלבומה השלישי, The Sky's Gone Out, ב-1982. באותה שנה הוציאה באוהאוס את הלהיט הגדול ביותר שלה, קאבר לשיר זיגי סטארדרסט של דייוויד בואי שהוקלט ב-BBC.
השיר הגיע למקום ה-15 במצעד הבריטי וזיכה את הלהקה בהופעה בתוכנית הטלוויזיה טופ אוף דה פופס.
בזכות הצלחת הסינגל, האלבום החדש של הלהקה זכה להצלחה גדולה והגיע למקום הרביעי במצעדים.
באותה שנה הופיעה הלהקה בסרט האימה הרעב וביצעה את השיר Bela Lugosi's Dead במהלך כתוביות הפתיחה.
השוט האחרון בסצנה התמקד במרפי, שבאותה תקופה דגמן בפרסומת פופולרית לחברת האלקטרוניקה מקסל, וגרר תרעומת בקרב חברי הלהקה האחרים.
לפני הקלטת האלבום הרביעי, Burning From the Inside ב-1983, פיטר מרפי חלה בדלקת ריאות אשר מנעה ממנו לתרום לאלבום באופן מלא.
דניאל אש ודייוויד ג'יי לקחו את המושכות, הובילו את ההקלטות ואף הקליטו את השירה בחלק מהשירים.
הסינגל הראשי מתוך האלבום, She's in Parties, הגיע למקום ה-26 במצעד וזיכה את באוהאוס בהופעה השלישית והאחרונה שלהם בטופ אוף דה פופס.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי לקידום האלבום, עם הופעות ברחבי אירופה והמזרח הרחוק.
בלילה לפני שהלהקה הייתה אמורה להופיע בהאמרסמית' פאלאס בלונדון חבריה החליטו להתפרק.
הופעת הפרידה של הלהקה נערכה ב-5 ביולי 1983 בהמרסמית' פאלאס.
חברי הצוות של המופע המליצו למעריצים האדוקים שלא להחמיץ את ההופעה מבלי לגלות להם שהיא עומדת להיות האחרונה.
אחרי הדרן ארוך שכלל כמה מהשירים המוקדמים, דייוויד ג'יי עזב את הבמה עם המילים "rest in peace" – נוחו על משכבכם בשלום.
האלבום Burning from the Inside יצא שבוע לאחר מכן, זכה לביקורות חיוביות לרוב והגיע למקום ה-13 במצעדים.
באוהאוס הוציאה את הסינגל Sanity Assassin בכמות מוגבלת כמתנת פרידה לחברי מועדון המעריצים של הלהקה.
ב-1989 יצא לאור אלבום אוסף כפול, שהכיל הקלטות מחמישה סשנים, שערכה הלהקה בשנים 1983-1980 עבור תוכניות הרדיו של ג'ון פיל ב-BBC.
לאחר פירוק הלהקה פיטר מרפי המשיך בקריירת סולו מצליחה, הוציא לאור 12 אלבומי אולפן והופיע בישראל פעמים רבות.
באוהאוס התאחדו לסיבוב הופעות ב-1998, בו ביצעו שיר חדש בשם The Dog's Vapour שנכלל בפסקול הסרט Heavy Metal 2000. אלבום הופעה בשם Gotham שהוקלט במהלך הסיבוב יצא כשנה לאחר מכן וכלל הקלטת אולפן של השיר Severance השייך במקור ל-דד קן דאנס.
באוהאוס התאחדו בשנית ב-2005 והופיעו בפסטיבל קוצ'לה בקליפורניה, ארצות הברית.
ההופעה נפתחה בירידתו של פיטר מרפי לבמה קשור עם רגליו מעל ראשו בעודו שר את Bela Lugosi's Dead.
לאחר מכן המשיכה הלהקה בסיבוב הופעות בצפון אמריקה, מקסיקו ואירופה, וחבריה ציינו כי הם רוצים להקליט חומרים חדשים בעקבותיו.
אלבום האולפן הראשון של באוהאוס מ-1983 יצא לאור ב-2008 תחת השם Go Away White ולא זכה לסיבוב הופעות לקידומו בעקבות החלטת הלהקה להתפרק פעם נוספת.
המתופף קווין הסקינס אמר בראיון, כי "היחסים בינינו היו ממש בסדר, אבל משהו קרה".
כתוצאה מכך, "חלקנו הרגשנו שאנחנו לא רוצים להמשיך לעבוד כקבוצה".
בראיון אחר, אמר הבסיסט דייוויד ג'יי על הפירוק, כי "יש לך מבחנה, ואתה שופך לתוכה כימיקל אחד, וכימיקל אחר, ומשהו קורה.
אתה מכניס כימיקל נוסף, והתסיסה מתגברת.
אתה מוסיף כימיקל רביעי, והתסיסה מתחילה להיות אלימה עד שזה מתפוצץ.
פיטר מרפי טען בראיון אחר, כי הוא היה "מרוצה מהחיבור ברמה הרגשית.
היה טוב לעבוד ביחד ולשים את העבר מאחורינו וזה היה מאוד חיובי.
התוצאה הייתה מהירה, אז זה היה מרגש ומאד מהנה", אבל בסוף "האופי הרעוע הופיע ואני חושב שהיה נכון לסיים את זה".
באוהאוס שילבו מספר השפעות, ביניהן פאנק, גלאם רוק, קראוט רוק, ואפילו Fאנק ודאב כדי ליצור צליל עגמומי שמשך מאזינים רבים שהתפכחו מז'אנר הניו ווייב שצמח לאחר מותו של הפאנק.
הצליל והסגנון הקודר של הלהקה קיבל לבסוף את השם רוק גותי, שהמרכיבים הבולטים שלו הם קולו העמוק של פיטר מרפי, צליל הגיטרה המשונן של דניאל אש, ונגינת הבס של דייוויד ג'יי שהושפעה מסגנון הדאב.
באוצן היא בירת מחוז באוצן שבמדינת סקסוניה שבגרמניה.
העיר שוכנת על גדות נהר השפרה.
על שמה של העיר נקרא אסטרואיד בשם 11580 Bautzen.
מקובל להתייחס לבאוצן כבירתה הבלתי רשמית, אך ההיסטורית, של , והיא אחד המרכזים התרבותיים של העם הסורבי.
באוצן שוכנת על גדות נהר השפרה במרחק של כ-50 ק"מ ממזרח לדרזדן, מדרום לרמות לוזטיה ובלב האזור של לוזטיה העילית.
מצפון לה משתרע מאגר המים של באוצן, שב-1974 הוצף.
חלקה העתיק של באוצן שוכן על רמה מעל נהר השפרה, כשהנקודה הגבוהה ביותר היא מצודת אורטנבורג (Ortenburg).
בתקופה מאוחרת יותר התפשטה העיר מזרחה אל מעבר לנהר.
עם זאת, החלק שממערב לשפרה נותר קטן יחסית עד היום.
בשנות השבעים של המאה ה-20 הוקמו בבאוצן שכונות חדשות ולאחר 1990 סופחו אליה כמה כפרים שכנים.
במאה השלישית לספירה התקיימו באזור יישובים שהיו מאוכלסים בשבטים גרמאניים מזרחיים, אך חפירות ארכאולוגיות מעידות כי נוכחות אנושית הייתה באזור כבר בתקופה הנאוליתית.
העדות הכתובה הראשונה על קיומה של העיר היא משנת 1002. בשנת 1018 נחתם שלום באוצן בין היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבין בולסלב הראשון, דוכס פולין.
ההסכם הותיר את באוצן תחת שלטון פולני.
ב-1033 הועברה העיר לידיה של האימפריה הרומית הקדושה, ב-1319 לבוהמיה וב-1635 לסקסוניה.
במהלך ימי הביניים הייתה באוצן חברה בברית לוזטיה, שכללה את באוצן, גרליץ, קאמנץ (Kamenz), לובאן (Lubań), לבאו (Löbau) וציטאו (Zittau).
בשנת 1813, במהלך המלחמות הנפוליאוניות, הייתה העיר מקום התנהלותו של קרב באוצן.
בתקופת השלטון הנאצי ובמהלך מלחמת העולם השנייה שכן בעיר מחנה משנה של מחנה הריכוז גרוס-רוזן.
לפני שהועבר לבוכנוואלד היה ארנסט תלמאן כלוא במחנה המשנה.
בין ה-21 באפריל ל-30 באפריל 1945 התנהל בעיר קרב בין הצבא האדום לבין צבא גרמניה.
בתקופת השלטון הקומוניסטי של גרמניה המזרחית הייתה באוצן ידועה בשל בתי הסוהר שלה.
בית הכלא באוצן 1 שימש כבית סוהר רשמי וכונה "הסבל הצהוב" (Gelbes Elend) ובית הכלא הסודי באוצן 2 שימש לכליאתם של אסירים פוליטיים.
באוצן 1 עדיין משמש כיום כבית כלא פעיל ובאוצן 2 משמש כאתר זיכרון מאז 1993.
בשנת 2002 חגגה באוצן אלף שנים לייסודה.
המרכז ההיסטורי של באוצן קטן וזוכה לשימור נאות.
בעיר פזורים כנסיות רבות ומגדלים וחומת העיר שוכנת על הגדה התלולה של נהר השפרה.
מפעל המים של העיר שנבנה ב-1558 הוא אחד ממפעלי המים העתיקים שהשתמרו בצורה נאותה במרכז אירופה.
באונטי הוא חטיף שוקולד המיוצר על ידי חברת מרס ונמכר ברחבי העולם.
החטיף הופיע לראשונה בשנת 1951 בממלכה המאוחדת ובקנדה, בהתחלה רק בציפוי שוקולד חלב.
חטיף הבאונטי הוא בעל מילוי קוקוס המצופה בשוקולד חלב (הנמכר באריזה כחולה) או בשוקולד מריר (הנמכר באריזה אדומה) ובדרך כלל נמכר כשני חטיפים באריזה אחת.
מאז 2006, גרסה בטעם דובדבן של החטיף נמכרת באוסטרליה.
טעם זה נמכר בהתחלה כמהדורה מוגבלת, אך מכירתו נמשכה עד שנת 2013. באירופה, מהדורה מוגבלת בטעם מנגו נמכרה בין השנים 2004 -2005 וברוסיה ואוקראינה ב-2010. מהדורה בטעם אננס נמכרה ברוסיה במהלך 2014.
למרות שהחטיף כבר לא משווק על ידי מרס בארצות הברית (חטיפים דומים של חברת הרשי עדיין נמכרים), ניתן למצוא אותו במחלקות הבינלאומיות (הכוללות בעיקר מוצרים מיובאים) של מרכולים רבים.
בשנת 2013, מרס רשמה את צורתו של חטיף הבאונטי כסימן מסחרי באיחוד האירופי.
חברת "לודוויג שוקולדה", חברת ממתקים גרמנית, ערערה על רישום זה.
בשנת 2009, בית המשפט בערכאה ראשונה האירופי בלוקסמבורג אישר את הערעור, בקביעתו "המאפיינים הייחודיים לכאורה, כלומר הקצוות המעוגלים של החטיף ושלושת החצים או הקווים בצורת 'V' שעליו, לא יכולים להיחשב כמאפיינים היכולים להבדיל אותו בצורה מובהקת מצורות חטיפים נפוצות אחרות".
באומקוכן היא סוג של עוגה חלולה גרמנית.
העוגה, בנגזרותיה השונות, פופולרית ברחבי אירופה וכן נחשבת לחטיף ולקינוח ביפן.
טבעות העוגה, המזכירות טבעות עצים הם המקור לשם העוגה בגרמנית, "באומקוכן" מילולית פירושה עוגת עץ.
מקורותיה של עוגת הבאומקוכן נתונים במחלוקת.
לפי תושבי מחוז בוואריה, העוגה נאפתה במחוזם עוד מהמאה ה-19. לפי מקור אחר, העוגה נגזרה מעוגת הקורטוש ההונגרית שהייתה בעברה עוגת חתונה.
שף גרמני בשם מרקס רומפולט הדפיס ספר בישול ובו היה מתוכן לעוגה כבר בשנת 1581. רומפולט היה שף בהונגריה ובבוהמיה.
בנוסף לאמור לעיל, העוגה הייתה מוכרת עוד בימי יוון העתיקה ורומא העתיקה.
הרומאים שכבשו את השטח שהיום נחשב לגרמניה, הביאו עימם שיטה לאפיית עוגות על גבי בולי עץ מעל אש פתוחה.
את שכבות הבאומקוכן מורחים על מוט עץ או ברזל ארוך, לאחר מכן מגלגלים את המוט מעל מקור חום, לרוב מדורת עצים.
כל שכבה בעוגה חייבת להתקשות ורק לאחר מכן מצפים את המוט בשכבה נוספת ושוב חושפים את המוט המסתובב לחום.
כאשר מוציאים את המוט ופורסים את העוגה ניתן להבחין בטבעות בהירות וביניהן טבעות בגוון זהוב המזכירות טבעות של עץ גדום.
עוגת באומקוכן ממוצעת מורכבת מ-15 עד 20 טבעות של בצק.
העוגה יכולה להגיע לממדים גדולים ומשקל נכבד בקלות: שפים המתמחים בהכנת העוגה יצרו עוגות עם 25 שכבות ובמשקל של יותר מ-50 קילוגרמים.
האפייה על מוט מאפשרת לעוגה גם להגיע לגובה מרשים, עוגה ממוצעת מגיעה לגובה של כמטר שלם.
מרכיבי העוגה הם חמאה, ביצים, סוכר, וניל, מלח וקמח.
לעיתים נעשה שימוש גם באבקת אפייה, אך היא לא נחשבת למרכיב מסורתי בעוגה.
היחס בין הקמח לחמאה לביצים הוא 1:1:2 (כלומר על 100 גרם של קמח מוסיפים לעוגה 100 גרם חמאה ו-200 גרם ביצים).
ניתן לשנות את המתכון הישן ולהוסיף לעוגה אגוזים, דבש, מרציפן, נוגט וברנדי, לתבליל או למילוי העוגה.
כמו כן, ניתן לצפות את העוגה בסוכר או בזיגוג שוקולד.
ישנם מתכונים לעוגה לפיהם מצפים קודם את העוגה במרמלדה או בריבה ורק לאחר מכן בציפוי שוקולד.
באומקוכן היא מהמאפים הפופולרים ביותר ביפן שם היא נקראת "באאמוקוהן" (ביפנית: バームクーヘン).
הפופולריות של העוגה עלתה בשנים האחרונות ביפן מאחר שהיא משמשת כעוגת חתונות.
העוגה נחשפה לראשונה לעם היפני על ידי הקונדיטור הגרמני קארל יוזף וילהלם יואכים.
צ'ינגדאו בעת מלחמת העולם הראשונה, עת בריטניה ויפן פלשו לעיר.
יואכים ואשתו נלקחו למעצר באוקינוואה.
בשנת 1919 הוא אפה את העוגה והציג אותה ביריד גרמני בעיר הירושימה.
לאחר המלחמה, החליט להשתקע ביפן.
הצלחתו ממכירת העוגה אפשרה לו לעבור לעיר יוקוהמה ולפתוח בה מאפייה, אך היא נחרבה ברעידת האדמה והצונמי בקאנטו (1923), והוא העביר את עסקיו לעיר קובה, בה פעל עד לסוף מלחמת העולם השנייה.
לאחר מספר שנים אשתו חזרה ליפן וסייעה לחברה יפנית לפתוח רשת של מאפיות תחת השם "יואכים", הרשת סייעה להפיץ את העוגה ברחבי יפן.
באוקה מולמה (בהולנדית: Bauke Mollema; נולד ב-26 בנובמבר 1986) הוא רוכב אופני כביש הולנדי בקבוצת לידל - טרק.
מולמה ניצח בקלאסיקה סן סבסטיאן ב-2016 ובג'ירו די לומברדיה ב-2019. בנוסף לכך, למולמה ניצחון בקטע בטור דה פראנס (2017), ובוואלטה אספנייה (2013), למולמה פודיום אחד מגרנד טור, כאשר סיים שלישי בוואלטה אספניה 2011.
לאחר שרכב בקבוצת הפיתוח שלה, הצטרף מולמה לקבוצה הראשית של רבובנק (נקראה בהמשך "בלקין" וכיום נקראת "יומבו–ויסמה").
הוא סיים שביעי בטור של גרמניה, ושישי בוואלטה קסטיליה לאון.
מולמה סיים 16 כללי ב, וסיים במקום ה-17 הכללי במרוץ הגראן פיימונטה.
2010: השתתפות ראשונה בגרנד טור
מולמה סיים במקום החמישי הכללי בוואלטה של אנדלוסיה.
הוא נבחר לראשונה לגראנד טור, כאשר התחרה בג'ירו ד'איטליה וסיים במקום ה-12 הכללי, 19:41 אחרי איוואן באסו האיטלקי.
מולמה סיים תשיעי במרוץ פריז - ניס ובוולטה אה קטלוניה.
הוא סיים שני בוואלטה קאסטיליה לאון, וסיים חמישי בטור דה סוויס ובאליפות הולנד באופני כביש.
הוא התחרה לראשונה בטור דה פראנס, וסיים שני בקטע ה-17, שרק אדוואלד בואסון האגן הנורווגי מקדים אותו.
בסופו של דבר, סיים במקום ה-68 הכללי.
הוא התחרה גם בוואלטה אספנייה, ושם רשם הופעה הרבה יותר מוצלחת, עם מקום שני אחד בקטע התשיעי, פעמיים מקום שלישי (בקטעים 17 ו8) ומקום שלישי כללי במרוץ, 1:50 דקות אחרי כריסטופר פרום המנצח.
(בפועל, מולמה סיים רביעי במרוץ, וחואן חוזה קובו ניצח בו, אך בשל פסילתו של קובו עלה מולמה למקום השלישי)
2012: חמישי בקלאסיקה סן סבסטיאן ושלישי בטור של חבל הבסקים
מולמה סיים שלישי בטור של חבל הבסקים, וסיים שני בקטע נגד השעון האישי.
הוא סיים במקום העשירי במרוץ אמסטל גולד, שביעי בלה פלש ואלון, ושישי בלייז'–בסטון–לייז'.
הוא השתתף בטור דה פראנס, אך פרש במהלך הקטע ה-11. הוא סיים חמישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה, וסיים שישי בקטע ה-3 וה-19, וסיים בסופו של דבר במקום ה-28 הכללי.
את העונה הוא סיים עם מקום שביעי במרוץ ג'ירו די לומברדיה.
2013: שישי בטור דה פראנס וניצחון בקטע בוואלטה אספנייה
מולמה פתח את העונה עם מקום שישי כללי בטור של מדיטראנין, ומקום שלישי בוואלטה של אנדלוסיה.
הוא סיים שני במרוץ החד יומי, וואלטה מורסיה.
ורביעי במרוץ קריטריום אינטרנשיונל, הוא סיים עשירי במרוץ אמסטל גולד, ותשיעי בלה פלש וואלון.
הוא סיים רביעי כללי בטור של נורווגיה, וניצח את הקטע השני בטור דה סוויס וסיים במקום השני הכללי, 1:02 אחרי רוי קושטה הפורטוגלי.
מולמה המשיך את יכולתו הטובה גם בטור דה פראנס, כאשר סיים במקום השישי הכללי (11:42 דקות אחרי כריסטופר פרום), וסיים שלישי בקטע ה-13, ורביעי בקטע ה-8. הוא סיים תשיעי בקלאסיקה סן סבסטיאן, ובוואלטה אספנייה, ניצח את הקטע ה-17 וסיים במקום ה-52 הכללי.
הוא סיים במקום ה-11 באליפות העולם.
2014: שני בקלאסיקה סן סבסטיאן, שלישי בטור דה סוויס ועשירי בטור דה פראנס
מולמה סיים שישי בוואלטה של אנדלוסיה ושביעי במרוץ אמסטל גולד.
הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור של נורווגיה, וסיים במקום השלישי הכללי.
הוא סיים שלישי כללי בטור דה סוויס, וסיים שני בקטע התשיעי והאחרון.
מולמה סיים עשירי בטור דה פראנס, 21:15 דקות אחרי וינצ'נצו ניבאלי, המנצח במרוץ.
הוא סיים שני בקלאסיקה סן סבסטיאן, 14 שניות אחרי אלחנדרו ולוורדה.
2015: ניצחון בטור של אלברטה, ושני בטירנו - אדריאטיקו
מולמה הצטרף לקבוצת טרק פאקטורי-רייסינג (כיום טרק סגפרדו) וסיים שני במרוץ טירנו - אדריאטיקו, 18 שניות אחרי נאירו קינטנה המנצח.
בטור דה פראנס, סיים במקום השביעי הכללי, 15:14 דקות אחרי כריסטופר פרום.
הוא סיים שישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, וניצח את הטור של אלברטה לאחר שהקדים את אדם ייטס בשמונה שניות.
מולמה ניצח גם את מרוץ גביע יפן החד יומי.
2016: ניצחון בקלאסיקה סן סבסטיאן
מולמה סיים שלישי בוואלטה אנדלוסיה, ותשיעי בטירנו - אדריאטיקו, הוא סיים במקום ה-14 במרוץ אמסטל גולד, ובמקום התשיעי בלייז'–בסטון–לייז'.
הוא סיים תשיעי בטור דה רומאנדי.
עד קטע 19, מולמה היה ממוקם במקום השני, בפער של 3:52 מכריסטופר פרום שהוביל, אך בקטע ה-19 סיים במקום ה-23, בפער של 4:26 דקות ממנצח הקטע, רומן בארדה.
ובשל כך ירד למקום ה-10. בקטע ה-20, איבד עוד זמן וירד למקום ה-11. הוא ניצח את מרוץ קלאסיקה סן סבסטיאן, לאחר שהקדים את טוני גלופן ואלחנדרו ולוורדה ב-17 שניות.
הוא סיים במקום ה-17 במקצה אופני הכביש באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וניצח את הקטע הרביעי בטור של אלברטה, ובסופו של דבר סיים במקום השני.
2017: ניצחון בקטע בטור דה פראנס, וניצחון בוואלטה סן חואן
מולמה ניצח את וואלטה סן חואן, לאחר שהקדים את אוסקר סביליה ב-14 שניות, ואת רודולפו אנדראס טורס ב-16 שניות.
הוא סיים רביעי בטור אבו דאבי, ותשיעי בטירנו - אדריאטיקו.
מולמה התחרה בג'ירו ד'איטליה, וסיים במקום השביעי, 3:41 דקות אחרי טום דימולן המנצח.
בטור דה פראנס, מולמה ניצח את הקטע ה-15 לאחר בריחת סולו.
הוא סיים במקום ה-17 הכללי אך לא היה חלק משמעותי מהמאבק בדירוג הכללי.
הוא סיים שלישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, חמישי בגרנד פרי קוויבק, ושני בטור של גואנשי.
2018: ניצחון במרוץ גראן פרמיו ברונו בגלי
מולמה סיים רביעי בוואלטה או אלגראב.
הוא ניצח את הקטע השני במרוץ קופי אה בארטלי, וסיים שני כללי.
הוא סיים שביעי בטור של חבל הבסקים, וסיים במקום ה-12 בטור דה סוויס.
הוא סיים במקום ה-26 בטור דה פראנס, שני בקלאסיקה סן סבסטיאן, ובמקום ה-30 בוואלטה אספנייה.
הוא ניצח את מרוץ גראן פרמיו ברונו בגלי.
2019: ניצחון בג'ירו די לומברדיה ואלוף אירופה במקצה מעורב
מולמה פתח את העונה עם מקום שלישי במרוץ טרופאו סס סאלינס, ושלישי במרוץ טרופאו אנדראטקס, הוא סיים רביעי כללי במרוץ אטואל דה בסז'.
בקלאסיקות האביב, מולמה סיים במקום השנים עשר במרוץ אמסטל גולד ובמקום השישי בלה פלש ואלון.
הוא סיים חמישי בג'ירו ד'איטליה, 5:43 דקות אחרי ריצ'רד קאראפז המנצח.
הוא השתתף בטור דה פראנס, ותוצאתו הבכירה הייתה מקום רביעי בקטע ה-17, וסיים במקום ה-28. הוא סיים חמישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, וזכה במדליית זהב באליפות אירופה ביחד עם נבחרתו (הולנד) במקצה נגד שעון מעורב.
בסיום העונה ניצח במונומנט ג'ירו די לומברדיה לאחר בריחת יחיד.
מולמה פתח את עונת 2020 עם מקום שמיני בוואלטה או אלגארבה, 1:31 דקות מרמקו אוונפול המנצח.
הוא התחרה בשני מרוצים חד יומיים בצרפת, קלאסיקת פאון-ארדש וקלאסיקת רויאל ברנר דרומה, אך בשניהם לא סיים את המרוץ.
המרוץ הבא בו התחרה מולמה התקיים חמישה חודשים מאוחר יותר, בשל פגרת הקורונה המאולצת, והיה הרוט ד'אוקסיטניה, בו סיים חמישי, 1:09 דקות מאיגן ברנל המנצח.
גם המרוץ הבא של מולמה היה בצרפת ושימש כמרוץ הכנה לטור דה פראנס, הטור דה ל'אן, וסיים בו שישי, 2:24 דקות מפרימוש רוגליץ' המנצח.
מולמה זינק לג'ירו די לומברדיה, במטרה להגן על תוארו, הוא הלידר של טרק-סגפרדו במרוץ הזה ששלחה סגל למרוץ שכלל גם את ג'וליו צ'יקונה ווינצ'נצו ניבאלי, אך מולמה סיים רק רביעי את המרוץ, 1:19 מיאקוב פוגלסן המנצח.
בטור דה פראנס, מולמה היה חלק ממאבקי הדירוג הכללי ודורג במקום ה-13 לפני הקטע ה-13, שבמהלכו הוא התרסק וסבל משבר בכף היד, שגם סיים את עונתו.
דגם "באולונג פגסוס" התבסס (ברישיון) על דגם "Mitsubishi Delica" (דור רביעי, היה קרוי "Delica Space Gear") מתוצרת מיצובישי מוטורס.
5 דלתות, 2 דלתות צד אחוריות דלתות הזזה.
סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
באוזר ג'וניור הוא דמות ממשחקי וידאו, שמופיעה בזיכיון סופר מריו של נינטנדו כאנטגוניסט.
הוא הבן של האנטגוניסט הראשי של הזיכיון, באוזר.
מאז ההופעה הראשונה שלו, במשחק Super Mario Sunshine, הוא הפך לדמות שמופיעה שוב ושוב במשחקים מהזיכיון וגם בכמה ספין-אופים, כגון "Mario Superstar Baseball", "Mario Strikers Charged", "Super Smash Bros.
הוא תומך ברצונו של אביו לחטוף את הנסיכה פיץ' ולנצח את מריו.
באוזר ג'וניור לא נחשב לחלק מהקופאלינגים.
באוזר ג'וניור הוא קופא בעל עור צהוב ושזוף הדומה לאביו, כמו גם ראש ירוק בהיר וקוקו כתום-אדום המוחזק על ידי עניבה שחורה.
יש לו שן אחת קטנה בפה וחוטם גדול, כמו גם עיניים קטנות ומעגליות בצבע שחור.
הקונכייה שלו מצופה מעטפת ירוקה עם דוקרנים לבנים קטנים.
הוא לובש בדרך כלל בנדנה לבנה, מעוטרת בניבים מצוירים ונלבשת כמו מסכה (עם זאת היא נעדרת ב-"Mario Strikers Charged", והוא לבש מסיכה כחולה עם שפמו של מריו ב"סופר מריו סאנשיין").
בנדנה זו נלבשת לעיתים קרובות על בטנו.
לבאוזר ג'וניור יש גם שני סרטי יד ממתכת, ואילו באוזר עונד ארבעה שכולם ממוסמרים.
כמו אביו, באוזר ג'וניור יכול לנשוף אש והוא חזק פיזית למרות הגוף הקטן שלו.
הגודל המדויק שלו משתנה ממשחק למשחק; אף על פי שבאופן כללי הוא בהדרגה גבוה יותר, מהיותו הקטן ביותר "בסופר מריו סאנשיין" ועד להיותו גדול יותר מהנסיכה פיץ' ב"סופר מריו גלקסי".
לפי המשחק "Mario Kart Wii", באוזר הבן ירש את מזג אביו ואת היחס הרע שלו, ניכר במוטו שלו ("חייך ותישא בזה.
כשזה לא עובד, חייך ותמעוך את זה.").
הוא גם שברירי ומפונק ועם זאת נחשף כבודד.
הוא רוצה לעזור לאביו ו"לשחק כגיבור", כמו שנאמר על ידי באוזר במשחק "Mario Party: Island Tour".
בלבול שכיח הוא בין באוזר ג'וניור לבייבי באוזר, גרסת התינוק של באוזר כפי שמופיעה במשחק "Super Mario World 2: Yoshi's Island".
הקול של באוזר ג'וניור הושמע על ידי דולורס רוג'רס בין השנים 2007-2002. לאחר מכן, קאטי סאגיאן קיבל לידיו את התפקיד הקולי.
בסופו של דבר התברר לו כי פיץ' היא לא באמת אמו, אך בכל זאת רצה לנקום במריו.
מאוחר יותר הופיע באוזר ג'וניור ב-".New Super Mario Bros", בתפקיד הדומה לבום בום מ-"האחים סופר מריו 3", בתור הבוס (היריב בקרב האחרון) של כל מגדל (נקודת האמצע בכל אחד מעולמות המשחק) כמו גם בקרב האחרון עם אביו.
באוזר ג'וניור מופיע ב"Super Mario Galaxy", מסייע לאביו בקרב, כמו גם שיש לו שלושה עולמות משלו.
לצד הקופאלינגים, באוזר ג'וניור מופיע שוב במשחק ההמשך "New Super Mario Bros.
הוא מופיע גם ב"Super Mario Galaxy 2", באותו אופן כמו "בגלקסי" המקורי.
U Deluxe" לצד אביו, הקופאלינגים ובום בום.
for Nintendo 3DS and Wii U באוזר ג'וניור הוא דמות גם במשחקי הספין-אוף השונים של "מריו" כגון:"Mario Kart: Double Dash", "מריו קארט Wii" ו-"Mario Kart 8 Deluxe" וגם במשחקי הספורט של "מריו".
הוא גם מופיע בתור מיני-בוס ב-"Mario Party 9" והוא המארח של הלוח שלו, שבו הוא קורא תיגר שני שחקנים לשחק איתו במיני-משחקים.
הוא גם דמות הניתנת לשחק במשחק "Mario Party: Island Tour".
הוא מופיע גם בסדרת "מריו וסוניק" כחבר צוות מריו, החל מ"Mario and Sonic at the Olympic Games".
באוזר ג'וניור ערך את הופעת הבכורה שלו בסדרת המשחקים "Super Mario RPG" במשחק "Paper Mario: Sticker Star" (בתור.Paper Bowser Jr) כאחד הבוסים.
הוא הופיע גם ב-"Mario & Luigi: Dream Team" כבוס בונוס בטבעת הקרב.
באוזר ג'וניור פוגש את מקבילו לנייר, .Paper Bowser Jr, במשחק "Mario & Luigi: Paper Jam".
הוא הופיע גם במשחק "Mario & Luigi: Bowser's Inside Story + Bowser Jr.'s Journey" כדמות שאפשר לשחק איתה ב"מסעו של בוז'ר ג'וניור", סיפור צדדי להרפתקה שלו עם הקופאלינגים.
הוא מופיע גם כדמות הניתנת למשחק במשחקים "Super Smash Bros.
Ultimate, בהם הוא נלחם על מכונית הליצן שלו.
כל אחת מהתלבושות החלופיות שלו מחליפה אותו באחד מהקופאלינגים.
באוזר ג'וניור מופיע בגם במשחק "Super Mario Maker 2" לא סתם כבוס שמריו יכול להילחם בכל סגנונות המשחק, אלא גם כתלבושת של "פטריות מסתוריות" בסגנון "האחים סופר מריו".
הוא מופיע גם במשחק "Super Mario Maker 2".
באוזר ג'וניור מופיע יחד עם אביו בסרטון מצגת אנימציה רשמי המקדם את אפליקציית "בקרת ההורים" של ה"נינטנדו סוויץ'".
מאז הצגתו של באוזר ג'וניור "בסופר מריו סאנשיין", קבלת הפנים לדמות הייתה חיובית.
הוא דורג במקום השישי ברשימת GameDaily של 10 הדמויות המובילות של נינטנדו שצריכות לקבל משחקים משלהן.
הם גם רשמו אותו כאויב ה-18 הטוב ביותר של "מריו", וקראו לו ולבאוזר "התפוח לא נופל רחוק מהעץ".
במאמר סאטירי שכתב סופר קוטאקו בשם צ'י לי, הושווה באוזר ג'וניור למנהיג קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און, והשווה את היחסים של צפון קוריאה ודרום קוריאה עם היחסים בין ממלכת הפטריות הבדיונית וממלכת קופא.
קוטאקו גם החשיב את באוזר כאחד האבות הגרועים ביותר במשחקי הווידאו, משום שאיפשר לבאוזר ג'וניר והקופלינגים להסתובב עם ספינות פיראטים ו"מדפי זנב".
GameSpy התלוננו כי באוזר ג'וניור היה "ממשיך דרכם" של קופלינגים שאהבו יותר, ואמר כי יש להם "הרבה יותר קסם" בהשוואה לבאוזר ג'וניור.
1UP.com ציינו את פופול כדמות שהם היו רוצים עוד בסדרה "Mario Kart" ולא את באוזר ג'וניור ווולויג'י.
הם טוענים ש"למרבה הצער, במקום לחקור את העומק האמיתי של הדמויות בסדרה ולהביא דמויות כמו פופול ממריו ולואיג'י, אנחנו מקבלים את באוזר ג'וניור וולויג'י.
כן, נהדר." מגזין נינטנדו הרשמי של אוסטרליה רשם את באוזר ג'וניור כאחת הדמויות שהם רוצים ב-"Super Smash Bros.
4", מכיוון שהוא יהיה "תוספת פנטסטית".
"באור גדול" הוא סינגל של הזמרים הישראלים אייל גולן ועדן חסון, אשר יצא לאור ב-11 בפברואר 2021, כסינגל מתוך אלבומו ה-24 של גולן, "להיות מאושר".
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי חסון עצמו, יחד עם יעקב למאי והצמד דולי ופן.
בסמוך לצאתו, פרסם חסון על השיר: "בכל אחד מאיתנו יש פיסה של אור.
אחרי 120 שנים, האור שקיבלנו חוזר למעלה, לאותו מקום שהגיע.
הוא יכול לשוב ולדבוק מעלה בחזרה רק אם הוא נקי, כביום שקיבלנו אותו.
לכן עלינו לעבוד על המידות שלנו.
החשובות שבהן - הן לבחור בטוב, לא לכעוס ולא לפחד.
הזמן הזה הוא בדיוק השלב בו העולם נבחן על המידות האלו.
אז בואו נעמוד במבחן הזה ביחד, ויחד נהיה אור גדול!".
את מנגינת השיר תיאר כ"מלודית, קליטה, בנויה בצורה הנכונה של בית מתון המכין את הקרקע לפזמון מפוצץ ששובה את הלב למן השמיעה הראשונה וזוכה להרמוניות נהדרות בין השניים, שמתאימים זה לזה ככפפה ליד".
אתר פרוגי פרסם ביקורת חיובית לשיר, בה נאמר כי "הדואט של שני זמרי הענק בתעשייה המקומית יצא אותנטי, אמיתי, מרגש ועוצמתי.
שיתוף הפעולה הזה הוא בהחלט אור גדול עבורנו!".
הווידאו קליפ לשיר הוצג בשידור בכורה בערוצו של גולן ביוטיוב בסמוך לצאת הסינגל.
הקליפ בוים על ידי דורון סרי ומשתתף בו השחקן ישראל אטיאס.
נכון לאוגוסט 2025, לשיר יש למעלה מ-16 מיליון צפיות ביוטיוב.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם11 בפברואר 2021סטרימינג • הורדה דיגיטליתליאם הפקות • שרית הפקות
"בְּאוּלָם מֶלֶךְ הָהָר" הוא קטע מוזיקה קלאסית שהלחין אדוורד גריג בשנת 1875 כמוזיקה לסצנה השישית של המערכה שנייה במחזה "פר גינט" של המחזאי הנורווגי הנריק איבסן.
המוזיקה המיוחדת והקלה לזיהוי סייעה לקטע המוזיקלי להשיג מעמד מיוחד בתרבות הפופולרית, והוא זכה לעיבוד על ידי אמנים רבים.
היצירה מנוגנת כשהדמות הראשית, פר גינט, נמצאת בפנטזיה חלומית ונכנסת לאולם 'דֹבְרֵגוּבֵּנְס' (מלך הטרולים ההרריים).
ההקדמה של הסצנה נמשכת: "יש קהל רב של טרולים, גמדים וגובלינים.
דברגובן יושב על כס המלכות שלו, עם כתר ושרביט, מוקף בילדיו וקרוביו.
פר גינט עומד לפניו, יש סערה אדירה באולם".
שורות אלה הן השורות הראשונות בסצנה.
הסולם הראשי של היצירה הוא סי מינור.
הנושא מתחיל לאט ובשקט, ברגיסטרים הנמוכים של כלי התזמורת – הצ'לו, הקונטרבס והבסון.
לאחר שהתבסס, הנושא המרכזי מתפתח בעזרת כמה צלילים עולים, ואז מועתק מעלה בקווינטה זכה (טרנספוזיציה לסולם הדומיננטה, פה דיאז מז'ור, אך עם דרגה שישית מונמכת) ומנוגן בכלים נוספים.
שתי קבוצות הכלים מקפצות בין אוקטבות שונות עד שלבסוף מתכנסות לאותו גובה צליל.
המפעם מאיץ בהדרגה לפרסטיסימו (מהיר ביותר), והיצירה נעשית רועשת ותזזיתית.
טקסט היצירה מושם בפיהם של דמויות שונות, המאיימות להעניש את פר גינט בעונשים שונים ומשונים:
באולופוס (שם מדעי: Baeolophus) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הירגזיים בו חמישה מינים החיים באמריקה הצפונית.
כל בני הסוג הם ירגזים בינוניים בגודלם עם גוף אפרפר וציצה קטנה; הגב, הכנפיים והזנב כהים מהגחון; קשתית העין מאוד כהה.
חברי הסוג נוהגים להחביא זרעים לקראת החורף, בו קשה יותר למצוא מזון.
כל מיני הסוג במצב שימור ללא חשש.
השם מורכב משתי מילים יווניות, באיוס ולופוס, שמשמעותן היא קטן וציצה, בהתאמה.
על כן, משמעות השם היא "קטן-ציצה".
במספר אזורים, תפוצת ירגזי הערער מתלכדת עם זו של ירגזי הרסן.
באזורים אלו, ירגזי הרסן חי בסבכי אלון צפופים, בעוד שירגזי הערער חי בחורשי אלון וערער פתוחים.
מיני הסוג באולופוס סווגו בעבר בסוג ירגזי.
מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג באולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ITIS, ו-IOC.
לפי גיל ואחרים, האב הקדמון של בני הסוג הגיע אל אמריקה הצפונית לפי 4 מיליון שנים.
הירגזי הדו־גוני והירגזי הטקסני התפצלו לפני 250,000 שנים.
מינים אלו מכליאים לעיתים קרובות ונחשבו בעבר למין אחד.
הצאצא בן הכלאיים הוא בעל ציצה אפורה ומצח אפרפר חום.
הירגזי הטקסני והירגזי הדו־גוני הוכרו כמינים נפרדים בשנת 2002. כמו כן, המין ירגזי הערער נכלל בעבר כחלק מהמין ירגזי חדגוני עד שפוצל ממנו ב-1996.
העץ הפילוגנטי של הסוג באולופוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
העץ הפילוגנטי של משפחת הירגזיים על פי יוהנסון ואחרים (2013):
כלאי ירגזי דו-גוני וירגזי טקסני
המינים ירגזי דו-גוני (Baeolophus bicolor) וירגזי טקסני (Baeolophus atricristatus) מזדווגים בטבע באזורי החפיפה בדרום ארצות הברית.
מינים אלו התפצלו לפני 250,000 שנים.
הירגזי הדו-גוני הוא בעל ציצה אפורה בהירה ומצח שחור, ואילו הירגזי הטקסני הוא בעל ציצה שחורה ומצח לבן.
בני הכלאיים דומים במראם יותר לירגזי הדו-גוני.
אינדקס הכלאיים המקורי של מינים אלה מסווג את הפרטים לפי נוצות הציצה והמצח בקנה מידה מ-0 (ירגזי דו-גוני) עד 6 (ירגזי טקסני) על ידי שילוב ערכי צבע של הציצה (0 עד 3) והמצח (0 עד 3).
כמה מבני הכלאיים שרים שיר שונה מהשיר של הירגזי הדו-גוני ומשיר של הירגזי הטקסני.
במחקר שפורסם בשנת 2014, נבדקו שני אזורי הכלאה, בצפון-מרכז טקסס ובדרום-מערב אוקלהומה, בהשוואה לתיעודים קודמים משנות ה-90 של המאה ה-20. אזור ההכלאה בצפון-מרכז טקסס לא השתנה בהרבה (שינוי מזערי בשטח, תזוזה כ-3 קילומטר מזרחה), אם כי אזור ההכלאה בדרום מערב אוקלהומה במגמת ירידה.
מוערך כי הוא עתיד להתרחב ולהתייצב כתוצאה משיווי משקל בין התרחקות מקינים והתפשטות וברירה זוויגית.
באוזר (ביפנית: Koopa" ,クッパ" באנגלית: Bowser), אשר מכונה גם המלך קופה , הוא דמות בדיונית, והאנטגוניסט העיקרי בסדרת משחקי הווידאו מריו של חברת נינטנדו היפנית, בו הוא האויב המושבע של גיבור הסדרה מריו.
ביפן הוא נושא את התואר "דאיימאו" (大魔王, "מלך השדים הגדול").
באוזר הוא המנהיג של גזע היצורים דמוי הצבים הקרויים "קופה".
באוזר חותר תמיד לנסות לחטוף את הנסיכה פיץ' ולהביס את האחים מריו ולואיג'י במטרה לכבוש את ממלכת הפטריות.
לבאוזר מראה מפלצתי עם אלמנטים של דרקון וצב, שאגה אימתנית, יכולת לירוק אש ואישיות אכזרית.
באוזר הופיע לראשונה במשחק הווידאו האחים סופר מריו משנת 1985 בו הוא היה יריבו של מריו והבוס האחרון.
במקור היוצרים תכננו לעצבו כשור בהשראת דמותו של מלך השוורים בסרט האנימציה של חברת טואי "אלאקאזאם הגדול", אך המעצב של נינטנדו טאקאשי טאזוקה ציין שהדמות דומה יותר לצב מאשר לשור.
קנת' ג'יימס הוא המדבב הנוכחי שמדבב את באוזר.
מדובבים אחרים שדיבבו את קולו לאורך השנים כוללים את סקוט ברנס, שהיה הראשון שדיבב את קולו של באוזר במשחק וידאו, אריק ניוסום, שדיבב אותו פעם אחת במשחק "Mario & Sonic at the Olympic Games", וצ'ארלס מרטינט, שסיפק אפקטים ווקאליים לבאוזר במשחק "Super Mario 64" ובגרסה המחודשת למשחק עבור נינטנדו DS.
לאורך השנים דמותו של באוזר שולבה גם במשחקים בז'אנרים שונים כגון משחקי תפקידים ממוחשבים כמו המשחקים "Paper Mario" ו-"Mario & Luigi", ומשחקי ספורט כמו "Mario Kart" ו-"Mario Tennis".
באוזר נחשב לאחד מהנבלים המוכרים ביותר בתולדות משחקי הווידאו.
בַּאוֹזי (בסינית מפושטת: 包子, פין-יין: bāozi) או בּאוֹ (סינית מפושטת: 包, פין-יין: bāo, יוטפנג: baau1), לעיתים מכונה באן על ידי דוברי עברית, הוא סוג של לחמניית שמרים ממולאת, והיא נפוצה במטבחים סיניים שונים.
הבאוזי ממולא מגוון רב של מליות, הן בשריות והן צמחוניות, ומגוון גם בשיטות הבישול והקיפול, אם כי הצורה הנפוצה ביותר של המאכל מבושלת באידוי.
הבאוזי דומים למנטו מצפון סין.
ניתן למצוא שני סוגי באוזי ברוב חלקי סין ואינדונזיה: דאבאו (סינית: 大包, פין-יין: Dàbāo; "לחמנייה גדולה"), בגודל של קוטר בן כעשרה סנטימטרים, המוגש כיחידה, ובדרך כלל נרכש לטייק אווי.
הסוג השני, שיאבַּאוֹ (סינית: 小包, פין-יין: Xiǎobāo – "לחמנייה קטנה"), בגודל של קוטר בן חמישה סמנטימטרים.
הלחמניות הקטנות מוגשות בדרך כלל בישיבה במסעדות ובכני אידוי ייעודי המכילים 3–5 יחידות, ולצידם צלוחית חרסינה למטבלים, הכוללת בדרך כלל חומץ סיני שחור ורוטב סויה, אך ניתן לרכוש גם אותם לטייק אווי.
בנוסף מוגשים סוגים שונים של משחות פלפל חריף ושום, כוסברה טרייה וכרישה, שמן שומשום, ותבלינים נוספים.
הבאוזי פופולריים ברחבי סין ועשו את דרכם למטבחים של מדינות רבות אחרות באמצעות הגירה סינית.
בשנת 2018 סטודיו ההנפשה פיקסאר פרסם את הסרט "באו" בבימויה של דומי שי שזכה בפרסים רבים, ביניהם בפרס האוסקר לסרט הקצר.
הסרט עוסק בחוויותיה של מהגרת סינית בקנדה ובמערכת היחסים המתוחה שלה עם בנה המתבטאת דרך לחמניות הבאוזי שהיא מכינה לו.
כדי לקדם את הסרט, הבמאית פרסמה את המתכון הנהוג במשפחתה ללחמניות באוזי בצורת חוברת מאוירת ובה שיחות עם אמה.
באונד פור גלורי (2006) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של מגוון מתאבקים מידע ארגון Total Nonstop Action Wrestling תאריך 22 באוקטובר 2006 עיר פלימות' טאונשיפ, מישיגן אולם קומפיווייר ספורטס ארנה מספר צופים 3,600 סדרת אירועי שלם וצפה של TNAנו סרנדרבאונד פור גלורי(2006)ג'נסיס סדרת אירועי באונד פור גלורי2005באונד פור גלורי(2006)2007
באונד פור גלורי (2006) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling.
האירוע נערך ב-22 באוקטובר 2006, בקומפיווייר ספורטס ארנה בפרוורי דטרויט של פלימות' טאונשיפ, מישיגן.
האירוע היה האירוע השני בסדרת אירועי באונד פור גלורי.
זה הוא היה אירוע השלם וצפה הראשון של TNA שהתקיים במיקום אחר מנאשוויל, טנסי או אורלנדו, פלורידה, לראשונה מאז שני אירועי השלם וצפה השבועיים ביוני 2002, שהתקיימו בהאנטסוויל, אלבמה.
בקרב המרכזי, סטינג ניצח את ג'ף ג'ארט וזכה באליפות העולם במשקל כבד של NWA בקרב שאם סטינג היה מפסיד, הוא היה מחויב לפרוש מהיאבקות.
ג'יימס וקיפ ג'יימס) והנטורלס (אנדי דאגלס וצ'ייס סטיבנס) (עם שיין דאגלס) קרב זוגות מרובע 07:02 4 סמואה ג'ו ניצח את אביס (עם ג'יימס מיטשל), בראדר ראנט ורייבן קרב מונסטר בולג'ייק רוברטס שימש כשופט המיוחד.
15:11 (א) - מתייחס למתאבק/מתאבקים שהגיעו לקרב כאלוף/אלופיםP - מציין שהקרב התקיים במופע המקדים לאירוע
סדר הכניסות וההדחות בקרב הגונטלט באטל רויאל
באולינג גרין היא עיר בקנטקי שבארצות הברית.
העיר נוסדה על ידי חלוצים בשנת 1798, והייתה הבירה הזמנית של קנטקי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.
נכון למפקד האוכלוסין של 2020, בעיר גרים כ-72,294 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה במדינה (לאחר לואיוויל ולקסינגטון).
במטרופולין של באולינג גרין גרים 179,240 תושבים, והוא הרביעי בגודלו בקנטקי.
כיום יש בבאולינג גרין תעשייה ענפה הכוללת בין השאר את מפעלי ג'נרל מוטורס ויצורן של המכוניות שברולט קורבט.
בבאולינג גרין נמצאים גם אוניברסיטת ווסטרן קנטקי ומוזיאון הקורבט הלאומי.
האירופים הראשונים שהגיעו לאזור עשו זאת בסביבות 1775. עד 1778, המתיישבים הקימו את תחנת מקפאדן בגדה הצפונית של נהר הבארן.
העיירה באולינג גרין התאגדה רשמית על ידי חבר העמים של קנטקי ב-6 במרץ 1798. בשנה זו כבר נבנו מבני ציבור בעיירה.
בשנת 1810 התגוררו בבאולינג גרין 154 תושבים.
הצמיחה במסחר באוניות קיטור והקרבה לנהר הבארן הצמיחו את כלכלת העיירה.
בשנת 1832 העיירה חוברה אל רשת המסילות.
באולינג גרין הכריזה על עצמה כנייטרלית בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית.
הן האיחוד והן הקונפדרציה רצו לשלוט בעיר לאור המשאבים באזור ומיקומה האסטרטגי.
רוב התושבים דחו את שני המשטרים.
ב-18 בספטמבר 1861, כ-1,300 חיילים מצבא הקונפדרציה (בפיקודו של הגנרל סיימון בוליבר באקנר) הגיעו מטנסי כדי לכבוש את העיר.
בנובמבר 1861 באולינג גרין הפכה לבירתה של קנטקי.
ב-14 בפברואר 1862,הקונפדרציה נסוגה מבאולינג גרין, לאור הישגיו של צבא האיחוד בהנהגת הגנרל המפקד יוליסס ס.
כוחות הקונפדרציה הרסו גשרים על פני הנהר, את מחסן הרכבת, ומבנים חשובים אחרים שיכלו לשמש את האויב.
העיר הייתה נתונה לשיבושים ופשיטות לאורך שארית המלחמה.
במהלך קיץ 1864, גנרל האיחוד סטיבן ג'י ברברידג' עצר 22 מאזרחי העיר וסביבתה באשמת בגידה.
תקרית זו ויחס קשה מצד הרשויות הפדרליות הובילו למרירות כלפי האיחוד בקרב תושבי באולינג גרין ואף הגביר את האהדה כלפי הקונפדרציה.
לאחר מלחמת האזרחים אזור העסקים של באולינג גרין גדל והתפתח ביותר.
בשנת 1868, בנתה העיר את מפעל המים הראשון שלה.
בית המשפט המחוזי שבעיר נחנך באותה השנה.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-90 החלו להופיע מכוניות בדרכי העיר.
בשנת 1906 נפתח בית החולים המקומי.
רחובות מרכז העיר הפכו לעמוסים ביותר מבחינה תחבורתית.
בשנת 1949 נחנך כביש עוקף למרכז העיר.
בשנות ה-60 צורת המסחר השתנתה ונבנו מרכזי מסחר ורבים בפרברי העיר.
בשנת 2014, מגזין פורבס הגדיר את באולינג גרין כאחד מ-25 המקומות הטובים ביותר לפנסיונרים בארצות הברית.
בבוקרו של 11 בדצמבר 2021, שתי סופות טורנדו הרסניות תקפו את באולינג גרין.
כ-17 איש נהרגו, ונגרם נזק למבנים.
צפיפות האוכלוסין היא 630.5 נפש לקמ"ר.
גודל משק הבית הממוצע הוא 2.28 נפשות, וגודל המשפחה הממוצע הוא 2.99. הנשים מהוות 51.7% מהאוכלוסייה, לעומת 48.3% גברים.
הגיל החציוני הוא 27.6 שנים.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר היא 33,362 דולר (למשפחות – 45,287 דולר).
לגברים ההכנסה חציונית היא 35,000 דולר לעומת 28,916 דולר לנשים.
כ-19.4% מהמשפחות ו-27.7% מהתושבים חיים מתחת לקו העוני, ובהם 30.9% מהילדים ובני הנוער.
למרות עברה התעשייתי, הכלכלה המקומית מאופיינת כיום בהייטק ובתעשיות עתירות-ידע.
בזכות האוניברסיטה והמכללה הטכנית המקומית, באולינג גרין משמשת כמרכז חינוך לאזור דרום-מרכז קנטקי.
בנוסף על כך, העיר היא המרכז הרפואי והמסחרי המוביל באזור.
בעיר פועלים גם משרדי החברה Holley.
נכון לשנת 2019 המעסיקים המובילים בעיר הם האוניברסיטה המקומית, ג'נרל מוטורס וכן מערכות החינוך והבריאות המקומיות.
באור האמת הוא סרט טלוויזיה בריטי ששודר לראשונה ב-BBC Two ב-17 במאי 2022. בישראל, הסרט משודר באמצעות שירות הסטרימינג yes VOD.
הסרט מבוסס על סיפורו של אנדי וודוורד, כדורגלן עבר בריטי שבשנת 2016 חשף כי הוא היה קורבן להתעללות מינית כילד, על ידי מאמנו בארי בנל.
את וודוורד הבוגר מגלם ג'רארד קירנס ואת דמותו של וודוורד הצעיר מגלם, בהופעת הבכורה שלו על המסך מקס פלטשר.
את בנל מגלם ג'ונאס ארמסטרונג .
הסרט זכה לשבחים רבים בזכות המשחק המרשים של שלושת השחקנים הראשיים, ובזכות הדרך בה הצליח להעביר את הכאב הרגשי של התעללות מבלי להראות אותה על המסך.
אנדי וודוורד הצעיר הוא מגן מוכשר בקבוצת הכדורגל המקומית שמושך את תשומת ליבו של מאמן הכדורגל בארי בנל.
בנל, שעבר ממנצ'סטר סיטי לקרו אלכסנדרה, נחשב לאחד ממאמני הנוער הטובים ביותר בענף.
בארי באמצעות כריזמה יוצאת דופן, משכנע את הוריו של וודוורד לצרפו לקבוצה אותה מאמן, ומבטיח שיעשה את הילד עשיר ויוציא את משפחתו ממעגל העוני.
וודוורד ונערים נוספים נשארים לישון בביתו של המאמן בנל.
בנל מסביר שוודוורד חייב לישון איתו באותה המיטה מאחר שאין מיטות נוספות מלבד המיטות של חבריו.
במיטה, בנל יוזם משחק המסתיים בכך שוודוורד הצעיר נוגע באיבר המין שלו.
בנל ממשיך את מעגל ההתעללות שלו על וודוורד על ידי הקפאתו מהשתתפות במשחקים בכל פעם שהוא דוחה את נסיונותיו לקיום יחסי מין.
בסוף שנות ה-90, וודוורד משחק עבור קבוצת בורי תחת המנהל ניל וורנוק, כאשר בלשי המשטרה פונים אליו.
בנל אמור לחזור לבריטניה לאחר ריצוי עונש על תקיפה מינית שביצע בקטין נוסף בארצות הברית, והמשטרה רואה בוודוורד עד מפתח לחקירתו.
וודוורד הבוגר מגיש תלונה אנונימית, שמובילה לכליאתו של בנל באנגליה.
בריאותו הנפשית של וודוורד מתדרדרת כתוצאה משחזור הטראומה, והקריירה המקצועית שלו מתפרקת.
הוא מבקר את בנל בכלא, ומספר לו על כוונתו לתבוע את קרו אלכסנדרה.
בנל מאשים את וודוורד ברדיפה אחר בצע הכסף בעקבות הקריירה הכושלת שלו, ומתרץ בכך שוודוורד לא התלונן על ההתעללות באותם ימים.
בהמשך הסרט וודוורד מפוטר ממשטרת מנצ'סטר רבתי בגלל מערכת יחסים מינית עם אישה שהסבתכה.
הוא יוצר קשר בפייסבוק עם חבר מקבוצת הכדורגל בילדות כדי לדבר איתו על ההתעללות שחווה, אבל כאשר מקבל בקשת חברות מבנל שהשתחרר מהכלא, הוא מנסה להתאבד.
וודוורד יוצר קשר עם כתב בעיתון הגרדיאן, דניאל טיילור, ומספר שברצונו לחשוף את סיפורו בעילום שם.
טיילור משכנע אותו שיוכל להציל חיים אם יחליט לפרסם את הסיפור בפומבי.
ג'רארד קירנס מגלם את אנדרו וודוורד.
ג'ונאס ארמסטרונג מגלם את בארי בנל.
מורבן כריסטי מגלמת את ג'ין וודוורד.
מקס פלטשר מגלם את וודוורד הצעיר.
סטיב אדג' מגלם את טרי וודוורד.
ניל בל מגלם את הבלש הלופורד.
מארק הולגייט מגלם את הבלש בלייקפילד
אנטוני בירן מגלם את ניל וורנוק.
קריסי בוהן מגלם את רב-בלש בייקוול.
דיסי גרייס ג'סיקה מגלמת את באגלו.
וודוורד אמר שהוא העריץ את הסרט ספוטלייט על מקרי ההתעללות המינית בכנסייה הקתולית, אבל מאמין שהוא מתמקד יותר מדי בעיתונאים ולא בקורבנות.
ולכן הוא עבד עם התסריטאי מאט גרינהלג כדי ליצור סרט המתמקד במסע הרגשי של הקורבנות של התעללות המינית.
ג'ונאס ארמסטרונג נבחן עבור התפקיד של וודוורד אבל הסוכן שלו שכנע אותו לקחת את התפקיד של בנל.
ארמסטרונג אמר שהיה צריך להציג את הכריזמה של בנל שהקסימה את ההורים והילדים, אבל גם את "השד שבתוכו".
וודוורד אמר שהמשחק של ארמסטרונג כל כך דומה לבנל שאחותו - שבחיים האמיתיים נישאה למאמן - הייתה חולה מזה.
למרות שהסרט מתאר כיצד וודוורד נאלץ לגעת באיבר המין של בנל, לא מוצגת בו כלל התעללות בפירוט גרפי.
גרינהל הסביר שלמרות שאין תיאור מדויק של האירועים, הצופים ידעו בדיוק מה קורה, בנוסף ציין שהוא לא יכל לצפות בסדרה שלוש בנות של ה-BBC על התעללות מינית בילדים ברוצ'דייל בגלל התוכן הגרפי.
סטיוארט ג'פריס מהגרדיאן העניק לסרט ארבעה כוכבים מתוך חמישה, ושיבח את משחקם של ארמסטרונג, פלטשר וקירנס.
הוא מתח ביקורת על הקצב של סוף הסרט, וציין שלדעתו הוא סקר מהר מדי את הקריירה של וודוורד לאחר שפרש מהכדורגל.
שון אוגריידי מעיתון האינדיפנדנט דירג את הסרט בצורה זהה, וציין כי החזות של ארמסטרונג בתור דמותו בנל הספיקה כדי לאיים על הקהל מבלי שתוצג התעללות ממשית על המסך.
הסרט זכה לביקורות חיוביות נוספות מהדיילי טלגרף, הטיימס, ה-i (חמישה כוכבים) והפייננשל טיימס.
בָּאוֹטוֹאוּ (במונגולית: /Бугат - בוּגָאט; בסינית מפושטת: 包头; בסינית מסורתית: 包頭; בפין-יין: Bāotóu) היא נציבות עירונית במחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית שבצפון הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-2.7 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.26 מיליון בחמישה מתוך שישה רבעים.
העיר באוטואו הוקמה במקור כעיירת מסחר במאה ה-19. במהלך השנים, היא התפתחה בשל מיקומה האסטרטגי ליד הנהר הצהוב.