tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תוך גילוי תחום העניין המשותף החדש שלהם, ריצ'רדס וג'אגר חידשו את ידידותם, וריצ'רדס הצטרף אל הלהקה מיד אחר-כך.
במהלך השנים הבאות התפתחה הלהקה לרולינג סטונז, אשר הופיעו לראשונה באופן רשמי על במה בקיץ 1962 (בזמן זה ריצ'רדס עזב את בית הספר).
הגירושים הובילו לתקופה ארוכה של ניכור בינו לבין אביו, שהסתיימה רק בשנת 1982 ובה גם התקרב מאוד לאמו.
בשנת 1963 הקימו ג'אגר וריצ'רדס, יחד עם חבריהם בריאן ג'ונס, ביל ויימן, איאן סטיוארט וצ'ארלי ווטס את להקת הרולינג סטונז (האבנים המתגלגלות).
סטיוארט נופה בסופו של דבר מההרכב מאחר שלא תאם לתדמית שרצה מנהל הלהקה, אנדרו לוג אולדמן.
אולדמן היה זה שהסיר את ה "ס" משם משפחתו של ריצ'רדס כדי לדמות את השם לשמו של כוכב הפופ קליף ריצ'רד; ריצ'רדס השיב מאוחר יותר את ה "ס" לשם משפחתו.
בהתחלה נגנה הלהקה גרסאות כיסוי ללהיטי רית'ם אנד בלוז ישנים, ולאט לאט האבנים הוסיפו חומר מקורי פרי עטם של ג'אגר וריצ'רדס.
לצמד לקח קצת זמן ותרגול על מנת להתפתח לכותבי שירים באיכות מקצועית, ומשנת 1965 הם נכנסו לשותפות בכתיבה.
(I Can't Get No) Satisfaction הפך אותם לכוכבים בארצות הברית, כמו גם בבריטניה, והשיר התפאר באחד מ"ריפי" הגיטרה הגדולים של הרוק בכל הזמנים.
עם התדמית המינית האגרסיבית המאיימת שלהם, האבנים הפכו ליעד תכוף עבור המשטרה הבריטית במלחמתה על ההגינות הציבורית.
בשנים הבאות, זכו חברי הלהקה להכרה בזכות התדמית השערורייתית שלה, לרוב בהקשר להוללות מינית ושימוש ניכר בסמים.
השנים 1968–1972 היו שנות השיא של הלהקה, בהן הוציאה את ארבעת האלבומים המצליחים ביותר שלה: Beggars Banquet, Let It Bleed, Sticky Fingers ו-Exile On Main Street המצליח שנחשב עד היום לאלבום הטוב ביותר של הלהקה.
אולם, ב-1969 הרגלי השימוש בסמים של ג'ונס החלו לפגוע בלהקה, כאשר כמעט ולא היה יכול היה לתפקד או לנגן.
בסופו של דבר, סולק ג'ונס מהלהקה ביוני 1969 וכעבור פחות משבוע, נמצא מת בברכת ביתו ככל הנראה מטביעה.
קולות הליווי של ריצ'רדס נשמעים בכל אלבום של האבנים, והחל מהאלבום משנת 1969 Let It Bleed, כל אלבום של האבנים כלל בדרך-כלל שיר אחד בו ריצ'רדס הוא הזמר המוביל.
מלבד נגינה בגיטרה, תרם מדי פעם גם תפקידי בס, קלידים וגיטרת סלייד.
ריצ'רדס היה מעורב תמיד בתהליך ההקלטה, בדיסקים של הלהקה, בדרך כלל בשיתוף פעולה עם מיק ג'אגר ומפיקים חיצוניים.
כך המשיכו האבנים להוציא אלבומים ששלטו במקומות ראשונים במצעדים ובמכירות בכל רחבי העולם במשך שנות ה-70 עד תחילת שנות ה-80. אלבום השיא היה Some Girls ב-1978 שזכה לביקורות הטובות ביותר מאז 1972. בשנות ה-80, ריצ'רדס וג'אגר הסתכסכו על הכיוון המוזיקלי של הלהקה.
ג'אגר רצה לעבור לכיוון של פופ ודאנס ואילו ריצ'רדס רצה להישאר נאמן לשורשיה של הלהקה בבלוז ורוקנרול.
בשנת 1986, הלהקה הוציאה את האלבום Dirty Work.
בשנת 1989 הוציאו האבנים המתגלגלות את האלבום המצליח Steel Wheels ויצאו למסע הופעות מצליח אחרי שלא יצאו כשבע שנים ברציפות.
בשנות ה-90 התאחדו האבנים המתגלגלות והוציאו את האלבום Voodoo Lounge, ויצאו למסע הופעות בינלאומי נרחב נוסף.
בשנת 1997, האבנים התארגנו מחדש לאלבום חדש, Bridges to Babylon, ומסע הופעות של אצטדיונים מלאים ברחבי העולם.
בשנת 2005, יצא האלבום A Bigger Bang שגם הוא לווה במסע הופעות עצום, ובו 1.5 מיליון מעריצים צפו בהופעה בחוף קופקבנה ב-2006, מה שהפך אותה להופעת הרוק הגדולה ביותר אי פעם.
במסגרת סיבוב הופעות זה, הופיעו 144 פעמים בין 2005 ל-2007, והוא גרף 558.2 מיליון דולר והיה לסיבוב ההופעות המכניס בהיסטוריה עד שב-2011 גבר עליו סיבוב ההופעות 360° של להקת U2.
איאן סטיוארט טוען שריצ'רדס הוא מנהיג הלהקה של הרולינג סטונז, ואילו ריצ'רדס טוען שעבודתו היא להיות "שימון המכונות".
ביל ויימן ורוני ווד אמרו שברוב הלהקות בדרך כלל עוקבים מוזיקלית אחר התופים כמובילים, אך ברולינג סטונס אין אפשרות שלא לעקוב אחרי הגיטרה של ריצ'רדס כמובילה.
ריצ'רדס שאב רבות מסגנונו המוקדם של צ'אק ברי, שעבודת הגיטרה שלו נשארה אבן בֹּחַן בהמשך הקריירה של ריצ'רדס.
בזמן שהאבנים המתגלגלות נחשבו כלהקת רית'ם אנד בלוז, ריצ'רדס היה אחראי במידה רבה להיכרות של הלהקה עם הרוקנרול של בו דידלי וצ'אק ברי.
ביחד עם הגיטריסט ומייסד הלהקה בריאן ג'ונס, ריצ'רדס פיתח סגנון בו הוא וג'ונס התחלפו ביניהם בתפקיד הליווי - שאחראי על ההרמוניה; וההובלה - שאחראי על המלודיה.
ריצ'רדס שיבח את עצמו על-כך שהצליל שנוצר מהחלפת התפקידים בין שתי הגיטרות הוא אחד מההישגים החשובים של הלהקה.
ג'ונס הוחלף בשנת 1969 בנגן הגיטרה הווירטואוז מיק טיילור, שתרם לכמה מהקלטותיה המוערכות ביותר של הלהקה, אך צירוף זה גם גרם להפרדה מוחלטת בין תפקיד הגיטרה המובילה לתפקיד הגיטרה המלווה.
טיילור הוחלף בשנת 1975 בנגן הגיטרה רון ווד, ששם דגש רב יותר על נגינה קצבית.
נגינת הגיטרה של ריצ'רדס בולטת בכיוון הפתוח, בשימוש התכוף בסינקופות, והאקורדים המצלצלים בכמה מהלהיטים הבולטים ביותר של האבנים, ביניהם: Honky Tonk Women ,Brown Sugar ו-Start Me Up.
הוא עדיין משתמש בכיוונים רגילים, אך ריצ'רדס ציין את האימוץ של הכיוון הפתוח כנקודת מפנה בנגינת הגיטרה שלו.
אף על פי שבשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 הוא השתמש באפקטים לגיטרה לעיתים קרובות, מאז הוא בקושי משתמש באפקטים.
ריצ'רדס מחשיב את הגיטרה האקוסטית כבסיס לכל טכניקת הנגינה שלו, ולהיטים רבים של האבנים כוללים חלקים אקוסטיים, ביניהם: Street Fighting Man ,Brown Sugar ו- (I Can't Get No) Satisfaction.
בעבר הוא השתעשע ברעיון לפתוח מוזיאון לגיטרות כי "אין לי גם ככה זמן לנגן בכולן".
בעקבות הדוגמה של לנון-מקרטני מהביטלס - ודירבון בידי מנהל הלהקה אנדרו לוג אולדהם, שראה מעט עתיד בלהקה שמבצעת גרסאות כיסוי לשירי רית'ם אנד בלוז, ושזיהה את האפשרויות הגלומות בזכויות על שירים מקוריים - החלו ג'אגר וריצ'רדס לכתוב שירים ביחד.
לאבנים היו מספר להיטים פרי עטם של הצמד בשנים 1964–1965, אך היה זה הסינגל משנת 1965 (I Can't Get No) Satisfaction שביסס את מעמדה של הלהקה, כאשר הוא מגיע למקום הראשון במצעדים רבים בעולם.
במשך שנות ה-60 השותפות של ג'אגר-ריצ'רדס התרחבה מעבר לבלוז, רית'ם אנד בלוז ורוקנרול, כאשר הם גם מתעניינים גם במוזיקת נשמה, מוזיקה עממית, פופ, קאנטרי, גוספל, רוק פסיכדלי, ופרשנות חברתית שבוב דילן הבליט.
עבודתם החל משנות ה-70 שילבה אלמנטים של פאנק, דיסקו, קליפסו, רגאיי ופאנק.
עם יוצאי דופן שמפוזרים פה ושם, כל אלבומיהם של האבנים המתגלגלות החל משנת 1966 הכילו שירים עליהם היו חתומים ג'אגר/ריצ'רדס.
הקרדיט לשירים שכתבו שניהם עבור האבנים ניתן לשניהם באופן שווה בלי התחשבות במידת שיתוף הפעולה שלהם.
עבור הקלטות הסולו שלו, ריצ'רדס תמיד מעניק קרדיט למשורר שותף, בדרך כלל למתופף סטיב ג'ורדן.
אחרי שג'אגר מנע מהאבנים לצאת למסע הופעות כדי לקדם את אלבומם הטרי, Dirty Work, ריצ'רדס ייסד את X-Pensive Winos בשנת 1988. ההרכב כלל גם את המתופף סטיב ג'ורדן, שניגן בתופים ב-Dirty Work, ובקונצרט שחגג יום הולדת 60 לצ'אק ברי, יחד עם אמנים נוספים.
הייסוד של X-Pensive Winos היווה הכרה בכך שהאבנים עלולים שלא להקליט או להופיע במשך זמן מסוים.
ריצ'רדס התנגד ליוזמות פרטיות מחוץ ללהקה, כי חשש שהן עלולות לגרום להידרדרותה.
כתוצאה מכך, הקלטות הסולו שלו מועטות מאלו של ג'אגר, צ'ארלי ווטס, ואפילו של רון ווד.
אלבומה הראשון של הלהקה נקרא Talk is Cheap, ואף על פי שאף אחד מהסינגלים שיצאו ממנו לא הגיע למקום גבוה ממקום ארבעים במצעד כלשהו, הביקורות היו מאוד מחמיאות.
הוא קיבל מעמד של אלבום זהב והמשיך להימכר באופן קבוע.
זו הייתה הצלחה גדולה בהרבה מ-primitive Cool של ג'אגר באותה התקופה.
האלבום לווה בסיבוב הופעות בארצות הברית - אחד משני סיבובי ההופעות שריצ'רדס קיים אי-פעם כאומן יחיד.
מסע זה מתועד באלבום Live at the Hollywood Palladium, December 15, 1988. בשנת 1992 יצא האלבום Main Offender שלווה גם הוא בסיבוב הופעות בדרום וצפון אמריקה, כמו גם באירופה.
קריירת סולו והופעות סולו לא סיפקו את ריצ'רדס כפי שהוא חווה יחד עם שותפו, ג'אגר.
בסופו של דבר, ג'אגר וריצ'רדס התכנסו בברבדוס והתחילו לכתוב שירים חדשים לאלבום הבא של האבנים Dirty Work.
ריצ'רדס - שציין את המחויבות שלו ושל חברי להקת X-Pensive Winos אחרים ללהקותיהם הנוכחיות כמכשול לאיחוד - לא הוציא אלבום סולו מאז שהאבנים חזרו לפעול בשנת 1994.
ריצ'רדס השתתף ב"האמנים מאוחדים נגד אפרטהייד" פרויקט צדקה, והשתתף בקונצרטי צדקה רבים יותר מאז.
בשנות ה-90 המוקדמות, ריצ'רדס הפיק וניגן בדיסק עבור ג'מקיינים ראסטפארניים.
הדיסק נקרא The Wingless Angels ויצא בחברת התקליטים הפרטית שלו.
הוא גם הקליט עם טום וייטס שיר שנקרא That Feel.
הקלטות נדירות וכאלו שלא יצאו בכלל
האבנים הוציאו ב-2006 את האלבום Rarities, שכולל שש-עשרה הקלטות נדירות ומוגבלות.
ריצ'רדס כינה את ההוצאה הזו "קצה הקרחון".
שירים רבים שלא יצאו ואלתורי אולפן שלהם, כולל ההקלטות שלהם ברשת ה-BBC משנות ה-60, הן בין ההקלטות הכי מבוטלגות בהיסטוריה של הרוקנרול.
מאחר שהקלטות שכאלו יוצאות בדרך-כלל בסוף הקריירה של האמן, או לאחר מותו, מסחר בהקלטות האלו מתבצע לעיתים קרובות ברשתות קצה לקצה כמו קאזה וביטורנט.
לציבור הרחב, ריצ'רדס ידוע יותר בשל התדמית של פורע החוק המסומם מאשר בשל יכולת ההלחנה.
ריצ'רדס והאבנים טיפחו תדמית מנוונת ואנטי-תרבותית במשך שנות ה-60 וה-70, ווידויו גלוי-הלב שהוא משתמש בסמים, שהפכו אותו לדמות לחיקוי עבור מתבגרים ומבוגרים שחיפשו מפלט - כפי שריצ'רדס מבטא בשירו Before They Make Me Run - "במשקאות חריפים וגלולות ואבקות".
בראיון מפורסם בשנת 1971 למגזין רולינג סטון, הוא דן בשימוש בסמים.
עשר שנים מאוחר יותר, בראיון נוסף למגזין, הוא הביע צער מועט על ההתמכרות להרואין, שתועדה היטב, וכמעט הרסה את הקריירה המוזיקלית שלו ואת חייו.
עד היום, ריצ'רדס עונד צמיד שמדמה צמד מטפחות, כתזכורת לכך שהוא לא רוצה להיעצר פעם נוספת.
הוא עונד גם טבעת בדמות גולגולת של אדם ללא לסת, מתנה שקיבל מחבר תכשיטן; הוא הסביר שהטבעת מייצגת את העובדה "שהיופי עמוק רק כמו העור".
שני מעצרים מפורסמים התרחשו במרחק של עשר שנים אחד מהשני.
הראשון היה בשנת 1967, כאשר ריצ'רדס וג'אגר נעצרו והואשמו באחזקת סמים, לאחר חיפוש משטרתי מתוקשר בבית הכפר של ריצ'רדס, כשבנוסף, הזמרת וזוגתו לחיים של ג'אגר באותה תקופה, מריאן פיית'פול, נמצאה עירומה לחלוטין עטופה בשטיח פרווה.
ריצ'רדס וג'אגר הורשעו, והושת עליהם גזר דין קשה: מאסר ועבודות כפייה.
חומרת העונש גרמה להד רב ולזעם ציבורי.
המעצר השני אירע בפברואר 1977, במלון בטורונטו שבקנדה.
ריצ'רדס נרשם במלון בשם בדוי - "רדלנדס" - אך משטרת קנדה הצליחה למצוא אותו ולעצור אותו בעוון אחזקת הרואין וקוקאין.
ברשותו נמצאו שתי אונקיות מכל אחד מהם.
הוא הואשם ביבוא של סמים לקנדה, עבירה עליה העונש הנמוך ביותר הוא שבע שנות מאסר לפי החוק הקנדי.
בשלוש השנים הבאות חי ריצ'רדס באיום מתמיד של ענישה, כאשר הוא מנסה להיגמל מסמים במרכז רפואי בארצות הברית למכורים להרואין.
לאחר שבית המשפט אישר את עונשו המקורי של ריצ'רדס - קונצרט צדקה עבור המכון הלאומי הקנדי למען העיוור - ריצ'רדס יצא ממוסד הגמילה בריא ומאוהב בדוגמנית ניו יורקית צעירה.
פטי הנסן הייתה דוגמנית-על כאשר היא וריצ'רדס נפגשו.
ריצ'רדס ראה אותה רוקדת במועדון סטודיו 54 והזמין אותה לשמפניה, אבל הדוגמנית לא גילתה עניין.
עם זאת, תשעה חודשים לאחר מכן נענתה להזמנתה של ג'רי הול (לבקשתו של ריצ'רדס), אז חברתו של מיק ג'אגר, והגיעה למסיבת יום ההולדת ה-36 של סולן הלהקה.
ריצ'רדס ניצל את ההזדמנות, והשניים הפכו לזוג.
לאמה של הנסן הבטיח שהוא ישמור עליה וידאג תמיד שהיא תאכל מספיק, כך היא סיפרה בראיון למגזין באזאר, בנובמבר 2011. הם נישאו בעיר החוף קאבו סן לוקאס במקסיקו, ב-18 בדצמבר 1983, יום הולדתו הארבעים.
היום הם מתגוררים באחוזה רחבת ידיים בקונטיקט.
יש להם שתי בנות, תיאודורה ואלכסנדרה שגם הן דוגמניות.
ריצ'רדס מעולם לא התרחק מאמם של שלושת ילדיו הראשונים, אניטה פלנברג, ולעיתים קרובות מתייחס לעניין כאילו יש לו שתי נשים, אף על פי שהוא ופלנברג מעולם לא נישאו באופן רשמי.
הוא החל לנהל רומן עם פלנברג במהלך חופשה של האבנים במרוקו כאשר הייתה חברתו של בריאן ג'ונס.
הרומן של קית' ואניטה לא היה התאהבות קצרה, הם נשארו יחד במשך עשר שנים.
יש להם בן משותף, מרלון ריצ'רדס, שנקרא כך על שם מרלון ברנדו, ובת נוספת בשם אנג'לה (על שמה נכתב השיר Angie).
הילד השלישי, שנקרא על שם חברו הקרוב של ריצ'רדס, טרה בראון, נפטר ממוות בעריסה מספר שבועות אחרי לידתו בשנת 1976.
ריצ'רדס לא היה אב רגיל, וילדיו מפלנברג גדלו גם הם מחוץ למסגרת סדירה.
הם הסתובבו איתו ברחבי העולם במשך סיבובי ההופעות של האבנים המתגלגלות, כאשר הם נחשפים לפרסום הכרוך בכך.
בנוסף, ריצ'רדס התנהג אל מרלון כאל חבר.
הוא הודה שהסביבה בה גדלו לא הייתה סביבה טובה לגדול, וציין את הנזק שנעשה להם מכך כסיבה עיקרית לכך שנגמל מהרואין.
ב-27 באפריל 2006, בזמן שריצ'רדס היה בחופשה באי פיג'י, הוא נפצע בראשו.
האבנים הכריזו על לוח זמנים מתוקן למסע ההופעות שלהם, שכלל הכרזה על שתי הופעות מבוטלות ודחייה של עוד מספר הופעות.
בהכרזה הייתה כלולה התנצלות קצרה מריצ'רדס על כך שהוא "נפל מהעץ".
באוגוסט 2006 הוענקה לריצ'רדס חנינה בידי מושל ארקנסו מיק הוקבי, על כך שבשנת 1975 נהג ברשלנות.
ריצ'רדס מבצע הופעת אורח כאביו של קפטן ג'ק ספארו (שמשוחק בידי ג'וני דפ בשודדי הקאריביים: סוף העולם ובשודדי הקאריביים: זרמים זרים).
דפ הצהיר שהוא ביסס את גינוניו של ספארו על אלו של ריצ'רדס.
ריצ'רדס ידוע כקורא נלהב ובעל עניין רב בהיסטוריה.
נכון ל-2024 הונו עומד על כחצי מיליארד דולר.
קיתנוס הוא אי יווני במערב האיים הקיקלאדיים, בין קיאה ובין סריפוס, מרחק 56 קילומטרים מנמל פיראוס ושעה ו 40 דקות מנמל לבריון.
מבחינה מנהלית שייך האי לאזור האגאי הדרומי ומאז המאה ה -12 הוא ידוע גם בשם "תרמה".
שטחו 100 קמ"ר ואורך קו החוף שלו כ-100 קילומטרים.
באי מצויים למעלה מ-70 חופים, אשר רבים מהם נגישים לרכב.
ראוי לציון מיוחד מצר היבשה דמוי הסהר בקולונה, בו יכולים משתזפים לנוח כשגלי הים לוחכים את שני צדיו של החוף החולי.
באי כ-1600 תושבים, המתרכזים בשני כפרים.
הכפר מסריה (הקרוי גם קיתנוס, או מכונה פשוט חורה, χώρα, כפי שמכנים יושבי האיים את המרכז הכפרי שלהם) והכפר דריופיס או דריופידה.
חורה ידוע גם בשל הכנסייה האורתודוקסית בו.
האי ידוע גם בשל מעיינות חמים בשטחו.
ג'וזף קית' קלוג הבן (.Joseph Keith Kellogg Jr; נולד ב-12 במאי 1944) הידוע בשם קית' קלוג, הוא לוטננט גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית אשר כיהן כראש מטה המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
כיהן כממלא מקום ליועץ לביטחון לאומי, לאחר פרישתו של מייקל פלין.
בעבר שימש כאחראי על צוות המעבר הנשיאותי של דונלד טראמפ במשרדי ההגנה, ולפני כן גם שימש כיועץ מדיניות החוץ של טראמפ עוד בהיותו מועמד לנשיאות.
קלוג נולד וגדל בדייטון, אוהיו.
בעל תואר ראשון מאוניברסיטת סנטה קלרה.
עם סיום לימודיו בשנת 1967 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, הוסמך כצנחן וסיים את קורס הסיירים בבית הספר לחי"ר של הצבא האמריקני בפורט בנינג, ג'ורג'יה.
קלוג שימש כמפקד מחלקת סיור בדיוויזיה המוטסת ה-101, לחם במלחמת וייטנאם ועוטר על גבורתו בכוכב הכסף.
בהמשך שימש כיועץ לכוחות המיוחדים של צבא קמבודיה.
בהמשך שימש כקצין מבצעים, קצין אג"ם בחטיבה הראשונה של הדיוויזיה המוטסת ה-82 ובשנים 1980–1983 שימש כמפקד הגדוד הראשון ברגימנט המוצנח ה-504.
במבצע מטרה צודקת פיקד על החטיבה השלישית בדיוויזיית החי"ר השביעית.
במלחמת המפרץ שימש כראש מטה הדיוויזיה המוטסת ה-82 ובשנת 1996 מונה למפקדה.
לאחר כיבוש עיראק בידי כוחות הקואליציה שימש בשורה של תפקידי מטה בפיקוד כוחות הקואליציה והממשלה הזמנית, בהם האחראי על המבצעים.
בשנת 2003 פרש לגמלאות ועבד כיועץ חיצוני למחלקת ההגנה של ארצות הברית.
בשנת 2017 מינה אותו הנשיא דונלד טראמפ לראש מטה המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
באותה שנה כיהן זמן קצר כממלא מקום היועץ לביטחון לאומי בעקבות התפטרותו של מייקל פלין ומייד לאחר מכן מונה לראש הסגל של המועצה לביטחון לאומי.
בשנת 2018 הוא מונה ליועץ לביטחון לאומי של סגן הנשיא, והוא עזב את תפקיד לטובת ננסי מקאלדוני עם סיום כהונת מייק פנס.
בשנת 2024 לאחר ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית מינה הנשיא הנבחר את קלוג לתפקיד השליח המיוחד של ארצות הברית באוקראינה וברוסיה.
קית' פראצי הוא סופר, יזם ומייסד אמריקאי, ומנכ"ל חברת הייעוץ והמחקר 'פראצי גרינלייט' שהקים בלוס אנג'לס ובקליפורניה.
הוא כתב את רבי המכר "אל תאכל לבד" ו"מי שומר על הגב שלך?".
הוא למד תואר ראשון באוניברסיטת ייל, שם הוא ייסד את אחוות "סיגמא צ'י".
תואר שני למד בבית הספר לעסקים של הרווארד.
לאחר סיום לימודיו בהרווארד, הוא הצטרף ניהול חברת הייעוץ דלויט כאנליסט מתחיל והתקדם לתפקיד סמנכ"ל שיווק (CMO).
בגיל 32, הוא נשכר על ידי Starwood Hotels לתפקיד דומה, סמנכ"ל השיווק הצעיר CMO בדירוג החברות של כתב העת Fortune בזמנו.
בשנת 2000, הוא עזב וייסד את חברת YaYa, חברת בידור ושיווק, שנמכרה לחברת השקעות אמריקאית ב-2003.
פראצי עזב את חברת YaYa, כדי לייסד את 'פראצי גרינלייט', חברת ייעוץ אסטרטגי שהקים בלוס אנג'לס ומשויכת למכון המחקר גרינלייט.
החברה ומכון המחקר עוסקים בחשיבות של קשרים חברתיים חיוביים להצלחה עסקית.
קית' צ'ארלס פלינט היה זמר, מוזיקאי ורקדן בריטי, הזמר והרקדן של להקת "הפרודיג'י", וסולן להקת "פלינט", הקרויה על שמו.
היה חובב ספורט מוטורי והבעלים של קבוצת מרוצי אופנועים, שלקחה חלק באליפות הסופרספורט הבריטית.
פלינט נולד בשנת 1969 ברובע רדברידג' של לונדון, בן לקלייב ואיבון פלינט.
הוא גדל במזרח לונדון, ובאמצע שנות ה-70 עבר עם הוריו לספרינגפילד שבמחוז אסקס במזרח אנגליה.
בגיל 15 עזב את הלימודים בתיכון, עבר לבריינטרי ועבד בבניית גגות.
לקראת סוף שנות ה-80 פגש פלינט את ליאם האולט במועדון רייב מקומי, והעריך מאוד את סגנונו המוזיקלי.
לאחר שקיבל מיקסטייפ מהאולט, התעקש פלינט כי האולט ישמיע את המיקסטייפ על הבמה, בעוד הוא וחברו לירוי ת'ורנהל רקדו על הבמה.
השלושה הקימו את להקת "הפרודיג'י", שהוציאה את אלבום הבכורה בשנת 1992. במקור שימש פלינט כרקדן בלהקה, אך במהלך העבודה על האלבום "The Fat of the Land", החל גם היות מעורב בשירה.
הסינגל הראשון בו שר היה "Firestarter", שהיה לשיר הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
בווידאו קליפ המלווה את השיר, חשף פלינט את מראהו הפאנקיסט, שהפך למזוהה עימו.
פלינט המשיך לשיר גם בסינגל הבא של הלהקה, "Breathe", כמו גם במספר שירים נוספים שנכללו באלבום.
לאחר הפסקה של חמש שנים, הוציאה הלהקה בשנת 2002 את הסינגל "Baby's Got A Temper", בו מבצע פלינט את השירה והקולות.
באלבום "Always Outnumbered, Never Outgunned" שיצא בשנת 2004 שב לתפקיד הרקדן בלבד.
הוא שב לשירה באלבום החמישי של הלהקה "Invaders Must Die", שיצא חמש שנים מאוחר יותר.
במקביל לפעילותו בלהקת הפרודיג'י, הקים את להקת "פלינט", שנשאה את שמו.
הלהקה הוציאה בשנת 2003 שלושה סינגלים.
האלבום שתוכנן לצאת באותה שנה, נגנז בסופו של דבר.
בשנת 2012 הוציא את הסינגל "War" בשיתוף עם אומן הדאבסטפ הבריטי Caspa.
פלינט היה חובב ספורט מוטורי בכלל ומרוצי אופנועים בפרט.
בשנת 2007 רכב על אופנועו 1,500 מיל מלונדון עד חרס דה לה פרונטרה שבדרום ספרד על מנת לצפות במרוצי אופנועי גרנד פרי שהתקיים כחלק מאליפות ה-Motogp.
הוא הקים את קבוצת המרוצים "Traction Control", המתחרה באליפויות הסופרספורט והסופרבייק הבריטיות.
בשנת 2015 זכה רוכב הקבוצה בשני מרוצים במסגרת אירועי Isle of Man TT.
בבוקר 4 במרץ 2019, בעקבות פניות של שכנים לשירותי הרווחה, פרצו שוטרים לביתו ומצאו את פלינט מת.
בהודעה מטעם הלהקה שפרסם האולט נמסר שסיבת המוות היא התאבדות.
פלינט ניהל קשר רומנטי במהלך שנות ה-90 עם מגישת הטלוויזיה הבריטית גייל פורטר.
השניים נפרדו בשנת 2000. בשנת 2006 נישא לתקליטנית היפנית מאיומי קאי.
קית' כריסטופר רוולי (; נולד ב-24 באוקטובר 1949) הוא פוליטיקאי אשר מכהן מאז ספטמבר 2015 כראש ממשלת טרינידד וטובגו.
בשנים 2010–2015 הנהיג רוולי את האופוזיציה במדינה.
הוא מכהן בבית הנבחרים מאז שנת 1987.
בעבר כיהן כשר החקלאות, המקרקעין והים (בפרלמנט הרביעי), שר התכנון והפיתוח ושר השיכון (בפרלמנט השמיני) ושר המסחר והתעשייה (בפרלמנט התשיעי).
בנוסף על העיסוק הפוליטי, רוולי הוא ד"ר לגאולוגיה ומתמחה בגאוכימיה.
למד באוניברסיטת איי הודו המערבית, שם סיים תואר ראשון בגאולוגיה (הצטיינות מדרגה ראשונה), ובגאוגרפיה (הצטיינות מדרגה ראשונה).
את התואר השני בסטרטיגרפיה וולקנית רכש באוניברסיטת UWI, סנט אוגוסטין.
כמדען מחקר מילא תפקידים של עמית מחקר ואחר כך ראש היחידה למחקר סייסמי באוניברסיטת הודו המערבית, סנט אוגוסטין.
הוא היה גם המנהל הכללי של חברת המחצבות הלאומיות שבבעלות המדינה.
בבחירות שנערכו בשנת 2020 מפלגתו זכתה ב-52% מהקולות.
רוולי הוא אב לארבעה ילדים- שני בנים ושתי בנות.
קית' קרלוק הוא מתופף ג'אז אמריקאי, שניגן עם טוטו, וויין קרנץ, סטילי דן, ג'יימס טיילור, דונלד פגן, וולטר בקר, טל וילקנפלד, ג'ון מאייר, סטינג וכריס בוטי.
הוא חבר בהיכל התהילה של מוזיקאי מיסיסיפי.
קרלוק נולד בקלינטון, מיסיסיפי, ולמד באוניברסיטת צפון טקסס.
באוקטובר 2009 הוא הוציא סרט הדרכה על גבי DVD בשם: "The Big Picture: Phrasing, Improvisation, Style, and Technique" (בתרגום חופשי: "התמונה הגדולה: ביטויים, אימפרוביזציה, סגנון וטכניקה).
הוא ניגן בכל רצועות האלבום "Toto XIV" ווניגן בטור ההופעות שלהם באפריל – מאי 2014.
קרלוק משתמש בסט תופים של חברת Gretsch, עורות של חברת Evans, מצלות של חברת Zildjian, ומקלות תופים של Vic Firth.
קית' רנסום-קהלר הייתה בהאית ממוצא אמריקאי, שמונתה על ידי שוגי אפנדי להיות ידי אמונת האל, והיא נחשבת למרטירית האמריקאית הראשונה בדת הבהאא'ית.
נולדה עם השם נאני קית' בין (Nanie Keith Bean) בדייטון שבקנטקי וחיה עם משפחתה באזור קינקינטי עד שנת 1889. בשנה זו, משפחתה עברה למעגן סיינט ג'וזף-בטון שבאזור דרום-מערב משיגן, שם אביה נחשב לחלוצי הבנייה והפיתוח של האזור לאור הבאת טכנולוגיות חדשות למקום.
בשנת 1901 בגיל 25 קית' התחתנה עם צייר בשם ראלף רנסום וחיה זמן מה בפריז בשל לימודיו.
בשנת 1907 קית' ילדה את בתה ג'וליה אך כשנה לאחר מכן בעלה נפטר ממחלת השחפת.
בשנת 1910 קית' התחתנה בפעם השנייה עם ג'יימס האוורד-קהלר ובהמשך נכנסה גם להיריון, אולם העובר נולד כשהוא מת ולבסוף לקית' וג'יימס לא היו ילדים משותפים.
השניים חיו לא מעט זמן בפריז, שם ככל הנראה קיץ' למדה בפעם הראשונה על הדת הבהאא'ית.
ב-1923 קית' התאלמנה שוב ומאותו הרגע התפנתה להשקיע זמן רב יותר בדת הבהאא'ית.
קית' החליטה לשמור על כל שמות המשפחה שלה ולכן נקראת קית' רנסום-קהלר.
קית' למדה במכללת ואסר שבמדינת ניו-יורק ובשנת 1898 סיימה את לימודי התואר הראשון שלה בפסיכולוגיה של ילדים.
ב-1904 קיץ' כבר סיימה את לימודי התואר השני במכללת אלביון שבמישיגן, והחלה ללמד ספרות אנגלית במישיגן.
לאחר שקית' התחתנה בפעם השנייה היא זכתה למעמד חברתי גבוה ויצרה קשרים עם אנשים משפיעים.
במסגרת קשרים אלו קית' הפכה לחברה בארגון הליגה הבינ"ל לנשים לשלום וחירות, וכן בארגון הנשים בנות המהפכה האמריקאית.
קית' פגשה את בהאא'-אללה בלונדון בשנת 1911 אך הפכה לבהאא'ית רק בשנת 1921. כאמור, לאחר שהפכה לאלמנה ב-1923 קית' השקיע זמן רב יותר מחייה בשביל הדת הבהאא'ית ובהמשך הפכה לאישיות דומיננטית בקהילה הבהאא'ית שבארצות הברית.
בהמשך שנות ה-20' וה-30' קית' שימשה כדוברת בהאא'ית בכנסים ובמוסדות בהאא'ים רבים.
במהלך שנותיה כפעילה בהאא'ית נלהבת היא טיילה בעולם והרצתה בהמון מקומות.
הרצאותיה נחשבו למלומדות ומבוססות, ועל כן שמה הולך לפניה בתור אחת הדוברות הבהאא'יות בהיסטוריה של הדת.
במהלך שנות פעילותה במסגרת הדת הבהאא'ית, קית' המשיכה לפעול למען קידום האישה.
במהלך שנות ה-20' קית' נסעה אל האזורים הקדושים שבארץ ישראל, שהייתה אז תחת המנדט הבריטי, ופגשה בשוגי אפנדי.
קית' נדהמה מדמותו הכריזמטית של אפנדי והושפעה ממנו רבות.
בשנת 1931 קית' קיימה מסע עולמי נרחב שבו הרצתה בקהיליות הבהאא'יות השונות והפיצה את הדת.
כשנה לאחר מכן ב-1932, שוגי אפנדי ביקש ממנה לבוא לחיפה ולהתכונן לקראת משימה – לנסוע לאיראן כדי לשכנע את השאה, רזא ח'אן פהלווי, לבטל את האיסור על הפצת הדת הבהאא'ית וספרי הדת.
במהלך שהותה של קית' בחיפה עם שוגי אפנדי, האחרון לימד אותה המון על האסלאם ועל המצב באיראן.
קית' נסעה בתור הנציגה של הוועידה הרוחנית הלאומית של הבהאא'ים בארצות הברית ושהתה באיראן כשנה.
במהלך השנה באיראן היא נסעה לערים שונות ובין היתר שלחה כ-7 מכתבים ארוכים לשאה אך השאה לא השיב לה.
קית' אמנם היא לא הצליחה במשימתה באיראן אך זה לא מנע משודי אפנדי לבקש ממנה לנסוע גם לאירופה.
בשנת 1933 בזמן שהותה באצפהאן היא מתה כתוצאה ממחלת אבעבועות שחורות ובשנת 1940 שוגי אפנדי מינה את קית' כאחת משלוש גיבורות הדת הבהאא'ית אשר תרמו רבות, יחד עם מאי מקסוול ומרתה רוט.
קיתֵירה הוא אחד מהאיים היוניים, בקצה הדרום־מזרחי של חצי האי פלופונסוס כאשר מצר קיתרה מפריד ביניהם.
קיתרה הייתה בתקופות קדומות תחת השפעה כנענית – באי נחשף כלי שעליו כתובת מצרית מוקדשת לאל רע מן המאה ה־25 לפנה"ס (אולם ייתכן שהכלי הובא לשם מאוחרת יותר), וכן כתובת באכדית מהמאה ה־18 לפנה"ס המוקדשת לאלוהות לחיי מלך אשנונה האמורי נרם־סין.
ייתכן שה"כפסלנים" המוזכרים בכתבי אוגרית הם תושבי נמל כַּפְּסֶלִי באי.
קסנופון (המאה ה־4 לפנה"ס) מתאר מקום שנקרא "מפרץ הפיניקים בקיתרה".
שמו של האי הוא גלגול יווני של השם הפיניקי "אי־כתר" (שכן ביוונית קדומה הועתקה האות הפיניקית כ' לקפא, והאות ק' לקופא).
הרודוטוס (המאה ה־5 לפנה"ס) כתב שפולחן אפרודיטה־אוראניה נפוץ לאי מאשקלון (שמקדשה שם היה העתיק ביותר), דרך קפריסין, ואף המקדש בקיתרה נבנה על־ידי פיניקים מאזור אשקלון.
גם פאוסניאס (המאה ה־2) מציין שהפיניקים מאשקלון לימדו את פולחנה בקיתרה.
פולחן זה הוא הצורה היוונית לפולחן הפיניקי של עשתרת־שמים ("עשתרת שמם" הנזכרת בכתובת אשמנעזר), ובין מקדשיה העתיקים נמנה מקדשה בקיתרה .
בקרקעית הים בקרבת האי (ושכנו אנטיקיתרה) נמצא מנגנון אנטיקיתרה, מכונת חישוב אנלוגית קדומה.
קית' איאן קאראדין הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, זמר וכותב שירים אמריקאי שזכה להצלחה על הבמה, הקולנוע והטלוויזיה.
קאראדין נולד בסן מטאו, קליפורניה.
הוא בנם של השחקנית והאמנית סוניה סורל (לבית הניוס) והשחקן ג'ון קאראדין.
אחיו הם כריסטופר ורוברט קאראדין, כולם שחקנים.
אחיו למחצה מצד אביו הם ברוס ודייוויד קאראדין.
אחיו למחצה מצד אמו הוא מייקל בוון.
סבא רבא מצד אמו היה הביוכימאי מקס הניוס, וסבתא רבתא מצד אמו הייתה אחותו של ההיסטוריון יוהאן לודוויג הייברג.
קאראדין הצהיר שאביו היה שותה לשוכרה ואמו "הייתה קטטונית סכיזופרנית דיכאונית - היה לה הכל." הוריו התגרשו בשנת 1957, כשהיה בן שמונה.
מאבק משמורת מר הביא לכך שאביו קיבל משמורת עליו ועל אחיו, כריסטופר ורוברט, לאחר שהילדים בילו שלושה חודשים בבית לילדים במחלקות בית המשפט.
קית' אמר על החוויה, "זה היה כמו להיות בכלא.
היו סורגים על החלונות, והותר לנו לראות רק את הורינו דרך דלתות זכוכית.
היינו עומדים שם משני צידי דלת הזכוכית ובוכים." הוא גדל בסן מטאו בעיקר על ידי סבתו מצד האם, ולעיתים נדירות הוא ראה את אחד מהוריו.
אמו לא הורשתה לראותו במשך שמונה שנים לאחר הסדר המשמורת.
קאראדין למד בבית הספר "אוג'אי ואלי", שם היה פעיל במגמת התיאטרון של בית הספר, והופיע בהפקות בית ספריות.
לאחר התיכון חשב קאראדין את המחשבה להפוך לשומר יער, ונרשם לאוניברסיטת המדינה של קולורדו בפורט קולינס.
הוא שינה את המגמה לדרמה לאחר ההרשמה, אך נשר לאחר סמסטר אחד וחזר לקליפורניה, ועבר לגור עם אחיו הבכור, דייוויד, שעודד אותו להמשיך בקריירת משחק, שילם עבור שיעורי המשחק שלו.
כנער, לקאראדין היו הזדמנויות להופיע עם אביו על הבמה בהפקותיו של האחרון של שייקספיר.
לפיכך, היה לו רקע כלשהו בתיאטרון כאשר לוהק למחזמר "שיער" המקורי בברודוויי (1969).
באותה הפקה הוא התחיל כזמר במקהלה והתקדם עד שקיבל תפקיד ראשי.
הוא גילם את ווף וקלוד.
לדבריו, על מעורבותו ב"שיער", "באמת לא תכננתי לערוך אודישנים.
פשוט הלכתי יחד עם אחי, דייוויד, וחברתו באותה תקופה, ברברה הרשי, ושניים מחבריהם.
פשוט התכוונתי לנגן עבורם בפסנתר בזמן שהם שרו, אבל אני זה שהצוות התעניין בו."
הוא היה מועמד על הופעתו פרס טוני עבור השחקן הטוב ביותר (מחזמר) על משחקו במחזמר זוכה פרס טוני, "The Will Rogers Follies" בשנת 1991. הוא זכה בפרס המבקרים על משחקו במחזה "פוקספייר", שם שיחק לצד יום קרונין וג'סיקה טנדי, והופיע כלורנס בהצגה "נבלות מלוכלכות" בתיאטרון אימפריאל.
בשנת 2008 הופיע בתפקיד ד"ר פרקהאר באוף ברודוויי ב-"Mindgame", מותחן מאת אנטוני הורוביץ, בבימויו של קן ראסל.
במרץ ובאפריל 2013 הוא שיחק בהפקת "ברנדווי" של Hands on a Hardbody.
הוא היה מועמד לפרס טוני ולפרס הדראמה דסק על משחקו.
בשנת 1972 הופיע קאראדין לזמן קצר בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "קונג פו" ,בה כיכב אחיו דייוויד.
קית' שיחק גרסה צעירה יותר של דמותו של דייוויד, קוואי צ'אנג קיין.
בשנת 1983 הופיע במיני-סדרה בטלוויזיה "Chiefs", המבוסס על ספרו של סטיוארט וודס.
הופעתו בסדרה זו זיכתה אותו במועמדות לפרס פרס אמי בקטגוריית "שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה".
קרדין גם כיכב בסיטקום "Complete Savages", והוא שיחק את ביל היקוק הפראי בסדרת הטלוויזיה דדווד.
הוא שיחק בכמה סרטים יוצאי דופן של בן טיפוחיו של אלטמן, אלן רודולף, בסרט "בחר בי" (1984), ב"צרות בראש" (1985), ואמן ובסרט "המודרניים" (1988).
בשנת 1987 הוא כיכב במיני סדרה "Murder" הופעות טלוויזיה אחרות כוללות "את אבי בני" (1988), סרט טלוויזיה.
הוא הופיע עם האחים דייוויד ורוברט כאחים הצעירים בסרטו של וולטר היל משנת The Long Riders" 1980".
בשנת 1994 היה לו תפקיד קמע כוויל רוג'רס בסרטו של רודולף על דורותי פארקר, "גברת פארקר והחוג המרושע".
הוא כיכב יחד עם דריל האנה בתפקיד הסוציופת הרצחני ג'ון נתרווד במותחן משנת The Tie That Binds" 1995".
ב-1997 שיחק בסרט "רסיסים של חיבה" לצדה של ג'סיקה לאנג.
בין השנים 2004-2003 קאראדין קריין את הסדרה התיעודית "Wild West Tech" בערוץ ההיסטוריה, לפני שהעביר את התפקיד לאחיו דייוויד.
בשנת 2011 שיחק בסרט "הפלישה למערב", סרט מדע בדיוני אמריקאי שביים ג'ון פאברו, בו כיכבו גם דניאל קרייג, האריסון פורד ואוליביה ויילד.
בשנת 2013 הוא כיכב בסרט "Ain't Them Bodies Saints", שזכה בפרס פסטיבל סאנדנס 2013 על צילום קולנוע.
בשנת 2016 גילם את אדוארד דיקינסון, אביה של אמילי דיקנסון, בסרט "A Quiet Passion", סרט ביוגרפי שביים וכתב טרנס דייוויס על חיי המשוררת האמריקנית.
בשנת 2016 חזר קאראדין לככב בסרטו הרביעי של אלן רודולף "ריי פוגש את הלן" לצד השחקנית סונדרה לוק.
אחיו, דייוויד, אמר בראיון כי קית יכול לנגן על כל כלי שירצה, כולל חמת חלילים וקרן יער.
כמו דייוויד, קית שילב את כשרונותיו המוזיקליים עם הופעות המשחק שלו.
בשנת 1975 ביצע שיר שנכתב, "I'm Easy", בסרט "נאשוויל".
זה היה להיט פופולרי, קאראדין זכה בגלובוס הזהב וכן באוסקר עבור פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
זכייה זו הובילה לקריירת שירה קצרה.
הוא חתם על חוזה עם Asylum Records והוציא שני אלבומים - "I'm Easy" בשנת 1976 ו-"Lost & Found" בשנת 1978. בשנת 1984 הופיע בקליפ לסינגל "Girl Girl של מדונה.
בראשית שנות התשעים שיחק בתפקיד הראשי במחזמר זוכה פרס טוני "וויל רוג'רס".
הוא הופיע במיני סדרה משנת 2005, "למערב", בהפקת סטיבן ספילברג ודרימוורקס.
הוא גילם קרדין את ריצ'רד הנרי פראט.
במהלך העונה השנייה והרביעית של סדרת הטלוויזיה דקסטר, הופיע פעמים רבות כסוכן המיוחד של ה-FBI, פרנק לונדי.
קאראדין הופיע בתפקיד אורח פעמיים בדרמת המתח מחשבות פליליות, בתור הרוצח הסדרתי הפסיכופתי פרנק ברייטקופף.
סדרות נוספות בהן הופיע כוללות את המפץ הגדול (בתפקיד אביה של פני) ובמסע בין כוכבים: אנטרפרייז בפרק "הטיסה הראשונה".
קאראדין גם הופיע בתפקיד אורח בNCIS בשנת 2014. כמו כן בשנת 2014, היה לו תפקיד חוזר בתור לו סולברסון בסדרה "פארגו", ותפקיד חוזר כנשיא "קונרד דלטון" בסדרה "מזכירת המזכירה".
בשנת 2012 נתן קאראדין את קולו למשחק הווידאו "Hitman: Absolution", תפקיד קול של האנטגוניסט הראשי בלייק דקסטר.
בשנת 2021 שיחק בסרטה של ג'יין קמפיון "כוחו של הכלב", ששודר בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
בשנת 2024 שיחק בסרט האימה "Afraid" של כריס וייץ.
שיחק גם בעונה הרביעית של הסדרה "חוק וסדר: פשע מאורגן" בתור השופט קליי בונר.
קאראדין נפגש עם שחקנית שלי פלימפטון ששיחקו במחזמר שיער בברודוויי.
היא הייתה נשואה לשחקן סטיב קארי, למרות שהם היו פרודים היא וקאראדין ניהלו רומן.
לאחר שקאראדין עזב את ההצגה והיה בקליפורניה נודע לו שפלימפטון בהריון עם בתו מרתה פלימפטון.
קאראדין התחתן עם סנדרה וויל ב-6 בפברואר 1982. הם נפרדו בשנת 1993, לפני שוויל הגישה בקשה לגירושין בשנת 1999. לזוג נולדו שני ילדים: קייד ריצ'מונד קאראדין (נולדה ב-19 ביולי 1982) וסורל יוהנה קאראדין (נולדה ב-18 ביוני 1985).
בתאריך 18 בנובמבר 2006 התחתן קאראדין עם השחקנית היילי דומונד בטורינו, איטליה.
קית' קפלן הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר.
קפלן נולד וגדל במנלפן, ניו ג'רזי.
הוא התאמן בקבוצת השחייה של ימק"א.
הוא קבע שיא אוניברסיטת הרווארד במשחים ל-50 יארד חופשי ול-100 יארד חופשי.
קפלן התאמן בשחייה בקבוצת מערב הוליווד - "WH2O" ושימש כאחד מהמנהלים שלה.
ב שנערכו באמסטרדם, הולנד בשנת 1998 הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא משחקים חדש לגיל 30–34 של 24.20 שניות, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא משחקים חדש לגיל 30–34 של 53.96 שניות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בשיא משחקים חדש לגיל 30–34 של 26.38 שניות.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר.
קית' אלן רניירי הוא מנהיג כת אמריקאי שהורשע בשורה של מעשי סחיטה ושחיתות וכן בסחר בבני אדם, עבירות מיניות והונאה.
רניירי הוא אחד המייסדים של הכת "נקסיום" שבתחילה הציגה עצמה כתוכנית שיווק רשתי המתמקדת בעזרה עצמית ומציעה קורסים בהתפתחות אישית ובסיסה באולבני, ניו יורק.
הכת פעלה החל מ-1998 ועד 2018 ומנתה כ-700 חברים וביניהם סלבריטאים ואנשי העשירון העליון.
בתפקידו בנקסיום, רניירי כונה "החלוץ" ("Vanguard").
מספר רב של אנשים בעלי שם בתחום הדת, החוק והסוציולוגיה תיארו את נקסיום ככת.
מומחים לבריאות הנפש וכן חוקרי כתות כדוגמת , דיאן בנסקוטר ו כינו את רניירי כמנהיג כת ששולט על מאמיניו בכוחניות בעזרת מניפולציות.
מספר נשים טענו שהן חוו התעללות מינית על ידי רניירי, כששלוש נשים אף היו קטינות בזמן ביצעו המעשים.
בשנת 2018, דיווחים שעוסקים בהתעללות הקשורים לארגון סתרים הפועל בתוך נקסיום בשם "דוס" או "הנדר" הובילו למעצרו של רניירי וחמישה חברים נוספים בנקסיום..
ב-19 ביוני 2019, חבר המושבעים בבית המשפט בניו יורק פסק שרניירי אשם באינוס קטין, סחר במין וקיום עבודות כפייה בתוך הכת.
בית המשפט קיבל את עדותן של יותר ממאה נשים ובהן תיאורי מעשיו של רניירי.
ב-27 באוקטובר 2020, השופט פסק את עונשו של רניירי: מאסר של 120 שנה וקנס בשווי 1.75 מיליון דולר.
רניירי נולד ב-26 באוגוסט 1960 בברוקלין, ניו יורק והוא בנם היחיד של ג'יימס רניירי (1932–2020), מנהל פרסום במקצועו ושל ורה אושיפקו (1931–1978) שהייתה מדריכת ריקודים סלוניים.
כשרניירי היה בן 5, משפחתו עברה להתגורר ב וכאשר היה בן 8, הוריו נפרדו.
רניירי למד בבית הספר התיכון בסופרן עד כיתה ט' ולאחר מכן עבר לבית הספר ברוקלנד קאונטי בפרבר .
רניירי סיים את לימודיו התיכוניים ביוני 1978, חודשיים לפני יום הולדתו ה-18. כמבוגר, רניירי סיפר שהוא קרא את ספרו של אייזק אסימוב "המוסד האחר" בגיל 12 והודה שהספר השפיע על עבודתו בנקסיום.
בשנת 1982, רניירי סיים את לימודיו במכון הפוליטכני רנסלר עם ממוצע ציונים של 2.26 (שווה ערך ל-"בלתי מספיק" בישראל), אף על פי שהוא כמעט ונשר מהמוסד והחמיץ מספר רב של שיעורים.
רניירי הועסק כמתכנת מחשבים ב.
בשיחה עם חברה של אביו ועם שותפתו העסקית לשעבר, ברברה בוצ'י, היא תיארה את השינוי שחל ברניירי: "[ג'יימס] סיפר לקית' כמה מוכשר וכשרוני הוא היה.
והוא אמר שזה היה בדיוק כמו מתג שהוזז.
בכך, בין לילה, [רניירי] התייחס לעצמו כישו [וחשב] שהוא מרומם מאדם, כאילו הוא קדוש.
[ג'יימס] אמר שהמשפט הזה חלחל באופן מידי לראשו של רניירי".
לפי דבריה של בוצ'י, אמו של רניירי דיווחה שהיא "שמעה עשרות נשים צעירות...
אמר לכל אחת את אותו הדבר: אני אוהב אותך.
את מיוחדת, את חשובה, את היחידה בחיי ואני אוהב אותך".
ורה (אמו של רניירי) הוסיפה: "הוא אמר את זה לכל הבנות.
הוא שיקר בבירור כי אף אחת מהן לא הייתה מיוחדת!".
ספר השיאים של גינס משנת 1989 (המהדורה האחרונה שכללה בתוכה קטגוריה הבודקת את מנת המשכל) תיאר את "Mega Society" כ-"האחווה הכי אקסקלוסיבית שמקדשת חברים בעלי מנת משכל גבוהה" ומהדורת הספר משנת 1989 כללה את רניירי, מרילין ווס סוואנט ואריק הארט כחברים בעלי מנת המשכל הכי גבוהה בארגון.
במהלך שנות ה-80, רניירי הועסק על ידי חברת השיווק הרשתי "".
בשנת 1990, רניירי הקים חברת שיווק רשתי משלו וקרא לה בשם "Consumers' Buyline Inc." (או CBI בקיצור), מועדון לקוחות שמציע ללקוחותיו הנחות בחנויות שונות בתמורה לגיוס של חברים חדשים.
במהלך פגישת שיווק, רניירי הכיר אישה בשם טוני נטלי, שיחד עם בעלה דאז הפכה לאשת מכירות מובילה בארגון.
נטלי ובנה עברו להתגורר ב, ניו יורק במטרה להיות קרובים לרניירי.
לאחר מכן, נטלי התגרשה וזמן מה לאחר מכן החלה לצאת עם רניירי למשך שמונה השנים הבאות.
בשנת 1993, CBI החלה לקרוס וצוותי חקירות מ-20 מדינות פתחו בחקירה נגד החברה.
מערכת המשפט במדינת ניו יורק הגישה תביעה נגד הארגון וכינתה אותו "תרמית פירמידה".
בשנת 1994, רניירי הקים חברה חדשה בשם "National Health Network", שמטרתה היא מכירת ויטמינים בכמויות מסחריות.
החברה קרסה 3 שנים לאחר פתיחתה.
בשנת 1996, רניירי חתם על הסדר טיעון במסגרתו החקירה נגד CBI הופסקה.
מבלי להודות באשמה, רניירי הסכים לשלם קנס בשווי 40 אלף דולר.
בסופו של דבר, רניירי שילם רק 9,000 דולר למדינה, אף על פי שנטען ששוויו של רניירי עומד על מיליון דולר.
רניירי הצהיר שאין ביכולתו לשלם את שאר הקנס.
הסדר הטיעון מנע מרניירי לגייס או לקדם חברים חדשים לארגון ובית המשפט הכריז על הארגון כתרמית.
בשנת 1998, נטלי פגשה את , שהייתה במקצועה אחות, מומחית להיפנוזה ול-NLP.
רניירי וזלסמן הקימו ביחד תוכנית להכשרת מנהלים שנועדה להעניק ללקוחותיה כלים לשיפור עצמי.
מספר שנים לאחר מכן, התכנית שינתה את שמה לשם "נקסיום".
רניירי, שאימץ את הכינוי "החלוץ" כמחווה למשחק הווידאו האהוב עליו, תיאר את הכינוי כ-"השמדתו של האויב מחזקת את כוחו של האדם".
רוב שיטות הלימוד בנקסיום התבססו על שיטות הלימוד של איין ראנד, שהייתה אחת הסופרות האהובות על רניירי.
כבר ב-2003 נרשמו לשיעורי הארגון כ-3,700 אנשים, בהם סטיבן קופר, מנכ"ל חברת האנרגיה אנרון, איש העסקים הקנדי-יהודי אדגר ברונפמן ובנותיו ו, השחקניות האמריקאיות גרייס פארק ולינדה אוונס ואף אנה כריסטינה פוקס, בתו של נשיא מקסיקו לשעבר, ויסנטה פוקס ועוד מספר אנשים.
בשנת 2006, פרסם פורבס מאמר על האחיות ברונפמן, בו צוין כי נטלו מסגרת אשראי להלוואת 2 מיליון דולר לארגון, הניתנות לפירעון באמצעות אימונים אישיים והתייעצויות טלפוניות עם זלצמן.
בנוסף דיווח העיתון "ניו יורק פוסט" כי הוא מחזיק סרטון מ-2009, המציג את רניירי מדבר עם קבוצת נשים החברות בארגון, שהתעמתו עמו לפני שעזבו את הקבוצה, והוא אמר להם בתגובה: "כבר קרה שדאגתי למותם של אנשים בגלל אמונותי – או בגלל אמונותיהם".
בשנת 2006, בעקבות עזיבתה של השחקנית הקנדית קריסטין קרוק את "נקסיום" זמן קצר לאחר הצטרפותה, נסעה זלצמן לוונקובר שבקנדה וגייסה את השחקנית האמריקנית אליסון מאק.
מאק נשארה והפכה לפעילה בכת, ואף שכנעה את הוריה ללמוד חלק מהקורסים שהציעה חברת הקש של הכת.
ב-2011 עברה מאק לקלפיטון פארק שבניו יורק כדי להיות קרובה לבסיס הראשי של הכת באולבני.
ביוני 2017, דיווח העיתונאי החוקר פרנק פארלאטו, אודות "דומינוס אובססיבוס סורוריום" – DOS (Dominus Obsequious Sororium), "אחוות סודית" שקמה בשנת 2015 במסגרת נקסיום, שבה החברות נקראו שפחות.
קַל וָחוֹמֶר (בראשי תיבות: ק"ו) היא שיטה לוגית להֶחָלַת והעברת דין ממקרה אחד למשנהו, כאשר המקרה האחד קל יחסית, והשני חמור ממנו; או להפך.
שיטה זו היא אחת מהמידות שהתורה נדרשת בהן לשם פרשנות התורה והסקת הלכות.
מידה זו השתרשה כמטבע לשון בעברית, שמשמעותה היא "על אחת כמה וכמה".
לעיתים, כדי לציין קל וחומר חזק במיוחד משתמשים בביטוי קל וחומר בן בנו של קל וחומר, למרות שהמשמעות המקורית של ביטוי זה היא דווקא "קל וחומר" חלש, מאחר שמקור ההשוואה עצמו נלמד ב"קל וחומר".
מידה זו נמצאת באופן מפורש לא רק בפרשנות חז"ל, אלא אף בטקסט המקראי גופו.
היא כלולה בשבע המידות של הלל הזקן ובשלוש עשרה המידות של רבי ישמעאל.
העברת דין ממקרה קל למקרה חמור, או להפך.
כאשר יש שני עניינים, שאחד מהם חמור מחברו, הרי דבר שחייבים לעשותו (או נאסר לעשותו) בקל מבין השניים, מובן מאליו שחייבים לעשותו (או אסור לעשותו) גם בחמור מביניהם.
באופן דומה, בנויה גם ההקבלה ההפוכה: דבר שהותר לעשותו בחמור מבין השניים, מובן מאליו שמותר לעשותו גם בקל מביניהם.
בלשון חז"ל מכונה מידה זו גם "דין", וכאשר דבר מסוים עשוי להלמד גם בקל וחומר, הם אומרים "והלא דין הוא" (משנה פסחים ו, ב ורבים נוספים).
שימוש במידה זו מצוי כבר בתנ"ך.
במדרש בראשית רבה צב מופיעים מפי רבי ישמעאל עשרה לימודי קל וחומר המצויים כבר בתורה (הכוונה היא לתנ"ך).
בפירוש "יפה תואר" על בראשית רבה עמד הרב שמואל יפה אשכנזי על כך שניתן למנות במקרא הרבה יותר מעשרה מקרים של שימוש בקל וחומר, ונתן הסבר מדוע רבי ישמעאל מנה רק את עשרת הקל וחומרים שמנה.
להלן מספר דוגמאות לשימוש במקרא במידה זו:
בדברי ההגנה של אחי יוסף הם אומרים: "הן כסף אשר מצאנו בפי אמתחותינו השיבנו אליך מארץ כנען, ואיך נגנוב מבית אדוניך כסף או זהב?" (בראשית מד, ח).
משה נשלח לדבר עם פרעה אך אומר לה': "הן בני ישראל לא שמעו אלי ואיך ישמעני פרעה" (שמות ו' יב)
עונשה של מרים, לאחר שדברה דברי זלזול כלפי משה רבנו, ונענשה בצרעת.
נפסק דינה לשהות מחוץ למחנה שבעה ימים, והנימוק: "ואביה ירוק ירק בפניה הלא תכלם שבעת ימים", הרי לנו לימוד בדרך קל וחומר: כשם שאם אביה היה נוזף בה הייתה מתביישת שבעה ימים, כשהקב"ה נוזף בה על אחת כמה וכמה.
לפני מותו כותב משה ספר תורה ונותן אותו ללויים לשמור כדי שיהיה עדות בעם כשיחטאו.
ואז הוא אומר: "הן בעודני חי עמכם היום ממרים הייתם עם ה' ואף כי אחרי מותי" (דברים ל"א כז).
שמשון ענה לאשתו אשר בקשה לדעת את התשובה לחידה שהציג בפני הפלשתים: "הנה לאבי ולאמי לא הגדתי ולך אגיד?" (שופטים י"ד טז).
אנשי דוד אמרו לו על כוונתו ללכת לקעילה: "הנה אנחנו פה ביהודה יראים ואף כי נלך קעילה אל מערכות פלשתים".
דוד אומר לרוצחי אישבשת אשר קיוו לקבל פרס על שהרגו אותו: "כי המגיד לי לאמר הנה מת שאול והוא היה כמבשר בעיניו ואחזה בו ואהרגהו בצקלג אשר לתתי לו בשורה.
אף כי אנשים רשעים הרגו את איש צדיק בביתו על משכבו, ועתה הלוא אבקש את דמו מידכם." (שמואל ב' ד' י-יא)
שלמה אומר בתפילתו: "הנה השמים ושמי השמים לא יכלכלוך אף כי הבית הזה אשר בניתי" (מלכים א' ח' כז)
לאחר שיהוא הרג את יורם מלך ישראל ואת אחזיהו מלך יהודה הוא שולח מכתב לשרי יזרעאל ומזמין אותם להילחם נגדו.
הם פחדו מאוד ואמרו: "הנה שני המלכים לא עמדו לפניו ואיך נעמוד אנחנו" (מלכים ב' י' ד).
בתגובה לדברי ירמיהו "מדוע דרך רשעים צלחה?" הוא נענה: "כי את רגלים רצתה וילאוך ואיך תתחרה את הסוסים, ובארץ שלום אתה בוטח ואיך תעשה בגאון הירדן".
כלומר, ירמיהו נענה שאם במצב הנוכחי הוא מתקשה, מה הוא יעשה כשיהיה יותר גרוע.
הנביא יחזקאל ממשיל את בני ישראל לעץ הגפן ואומר: "הנה בהיותו תמים לא ייעשה למלאכה, אף כי אש אכלתהו ויחר - ונעשה עוד למלאכה?"
בסוף ספר יונה ה' אומר לו "אתה חסת על הקיקיון אשר לא עמלת בו ולא גידלתו, שבין לילה היה ובין לילה אבד, ואני לא אחוס על נינוה העיר הגדולה אשר יש בה הרבה משתים עשרה ריבו בני אדם אשר לא ידע מימינו ושמאלו ובהמה רבה?!"
במשלי () נאמר" הן צדיק בארץ ישולם אף כי רשע וחוטא".
שימושים של חז"ל במידה זו
אצל חז"ל נעשה שימוש נרחב במידה זו, בלימוד ההלכה, ויש לכך דוגמאות רבות:
בספר שמות נאמר: "כי תפגע שור אויבך או חמורו תועה, השב תשיבנו לו".
התורה עוסקת רק בשור וחמור של האויב, ומקל וחומר למדו חז"ל שיש לנהוג כך אף בשור וחמור של ידיד.
אך השימוש בקל וחומר אינו מוגבל להלכה, והוא משמש אף באגדה.
חז"ל אומרים שחנניה, מישאל ועזריה החליטו שעליהם לסרב לגזירת המלך במחיר הכנסתם לכבשן האש, בקל וחומר מהצפרדעים בעשר המכות.
אם הצפרדעים שאינן מחויבות במצוות נכנסו לתנורים כדי להציק לפרעה ולמצרים, אף על פי שכל צפרדע יכלה לקרקר במקום אחר ולאו דווקא בתנור, הרי שבני האדם החייבים במצוות מצווים למסור נפשם להיות מוכנים להיכנס לתנור כאשר הם מצווים שלא להשתחוות לפסל (מסכת פסחים נג:).
מסופר בסוף מסכת מכות שכשרבי עקיבא ראה את הרומאים שמחים ועולזים הוא שחק ואמר שאם כך נהנים עוברי רצונו של ה' על אחת כמה וכמה ישמחו עושי רצונו.
הגבלות על שימוש במידה זו
הכלל של "דיו" תקף גם לגבי הדין שמהווה את הצד החמור המאפשר לימוד של קל וחומר.
כלומר, לא ניתן ללמוד בעזרת קל וחומר דין יותר חמור מאשר הדין שנושאו הוכרז כחמור יותר.
דוגמה לכך מובאת במשנה בבא קמא פרק ב' משנה ה'.
מקורו של כלל "דיו" זה, הוא מהפסוק בתורה: , שמשמעותו: מכיוון וה' נזף במרים עליה להיות מסוגרת שבעת ימים.
שכן אם אביה היה נוזף בה – ודאי הייתה נזופה למשך שבוע, קל וחומר כלפי נזיפתו של ה' שתהיה שבוע.
אופן הלימוד מהפסוק הוא משום שלכאורה לפי קל וחומר זה היה על מרים להיות מסוגרת על כל פנים שבועיים, ומכך שהתורה הורתה על הסגרתה למשך שבוע בלבד – הרי ש"דיו לבא מן הדין להיות כנדון".
הקל וחומר נחשב כתקף רק אם ה"חומר" באמת חמור מהקל בכל ההיבטים הרלוונטיים.
כלומר אם יש היבט שבו ה"קל" חמור מה"חמור", המקרה אינו תקף להיות "קל וחומר".
ישנה מחלוקת תנאים בנוגע לשאלה האם עונשין מן הדין או אין עונשין מן הדין.
להלכה נפסק שאין עונשין מן הדין (ספר מצוות גדול לאוין מ).
משמעות הדבר היא שהשימוש בקל וחומר לא יכול להוות מקור לענישה.
מקור הכלל הוא מהפסוק: , ודרשו חז"ל כי המילים ערות אחותו גילה באו לחייב בעונש על אחות משני הורים בנוסף על אחות מאחד הצדדים כמפורש בפסוק.
על גבי דרשה זו הקשו, מדוע יש צורך לכתוב זאת, הרי היה ניתן ללמוד בקל וחומר מהעונש על אחות מצד אחד, ומכאן הסיקו שקל וחומר לא יכול ללמד על עונש.
יכולת השימוש במידת קל וחומר
הכלל הוא שבעוד אין אדם דן גזירה שווה מעצמו, הרי שאדם דן קל וחומר מעצמו.
עם זאת, כיוון שכאמור לעיל, הקל וחומר נחשב כתקף רק אם ה"חמור" באמת חמור מהקל בכל ההיבטים הרלוונטיים, יש מקום לדון מהו היבט רלוונטי, ומהו היבט שאינו רלוונטי.
מועדון הכדורגל המלכותי קלאב ברוז' (בהולנדית: Club Brugge Koninklijke Voetbalvereniging), המכונה בקיצור קלאב ברוז', הוא מועדון כדורגל בלגי מהעיר ברוז', אשר נוסד בשנת 1891, והוא אחד המועדונים הגדולים בבלגיה.
אצטדיון הבית של הקבוצה הוא אצטדיון יאן בריידל, שמכיל 29,472 מקומות ישיבה.
הקבוצה היא שיאנית הזכיות בגביע הבלגי עם 12 זכיות, ושיאנית הזכיות בתואר הסופר קאפ הבלגי עם 17 זכיות.
לזכות הקבוצה 19 אליפויות בלגיה, שנייה במספר רק לאנדרלכט.
במהלך ההיסטוריה, קלאב ברוז' השיגה הצלחה יחסית במפעלים האירופיים, כששיחקה בשני משחקי גמר.
היא הגיעה לגמר גביע אופ"א ב-1976 ולגמר גביע אירופה לאלופות 1978, והפסידה לקבוצת ליברפול בשני הגמרים.
מאמן הקבוצה בתקופה זו היה ארנסט האפל.
קלאב ברוז' הוא המועדון הבלגי היחיד ששיחק בגמר גביע אירופה לאלופות (או ליגת האלופות).
בנוסף, הגיעה הקבוצה פעמיים למשחקי חצי גמר אירופיים, כשבעונת המועדון הגיע לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הפסיד לקבוצת ורדר ברמן מגרמניה, ובעונת הפסידה הקבוצה בחצי גמר גביע אופ"א לאספניול הספרדית.
הקבוצה מחזיקה בשיא ההופעות הרצופות בגביע אופ"א, עם 16 הופעות רצופות.
מועדון קלאב ברוז' נוסד בשנת 1890 בעיר ברוז' על ידי קבוצת סטודנטים משני בתי ספר בעיר.
כעבור שנה המועדון נוסד מחדש, ותאריך הייסוד מחדש נקבע כתאריך הייסוד הרשמי של המועדון.
בשנת 1912 החלה הקבוצה לשחק באצטדיון בשם De Klokke (הפעמון).
בשנת 1914 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הבלגי לראשונה בתולדותיה אך רשמה הפסד במשחק.
כעבור שש שנים, זכתה הקבוצה בתוארה הראשון בהיסטוריה, אליפות בלגיה, הראשונה מתוך 16 זכיות, הישג שני רק ליריבתה אנדרלכט.
בשנת 1926 החלה התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית לחלק מספר סידורי לכל מועדון הנרשם בשורותיה.
קלאב ברוז' קיבלה את המספר 3. בנוסף, באותה שנה הוסף הכינוי Koninklijke (בהולנדית: מלכותי) לשמה של הקבוצה.
באותה התקופה ניתנה הזכות למועדונים הקיימים מעל ל-25 שנים להוסיף את הכינוי "מלכותי" לשמם, כיום הזכות ניתנת למועדונים בני 50 שנה ומעלה.
בשנת 1928 ירדה הקבוצה לליגת המשנה לראשונה בתולדותיה, ומיד לאחר מכן חזרה לליגה הבכירה.
בשנת 1930 נשיא הקבוצה דאז, אלברט דיסרינק, הכריז על המועדון כמוסד ללא כוונת רווח, תואר המלווה אותו עד היום.
ב-9 בפברואר 1931 נהרג דיסרינק בתאונת דרכים.
במועדון הוחלט להחליף את שם האצטדיון הביתי ולקרוא לו על שם הנשיא המנוח, אלברט דיסרינקסטדיון (אצטדיון אלברט דיסרינק).
בשנת 1933 שוב ירדה הקבוצה לליגת המשנה, ללא הישגים משמעותיים בשנותיה בליגה הבכירה מאז עלתה.
מאז הספיקה לעלות ולרדת שוב בעונה האחרונה שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
במהלך השנים 1946-1959, הקבוצה בילתה רק ארבע עונות בליגה הבכירה, כשבשאר הזמן היא משחק בליגת המשנה.
בשנת 1959 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה פעם נוספת, ומאז ועד היום לא ירדה עוד לליגת המשנה.
הפעם היא הציבה קבוצה חזקה יותר מבחינה טקטית והגנתית, תחת הובלתו של המאמן הרומני, נורברטו הפלינג, ששימש כמאמן הקבוצה החל משנת 1957. בשנים אלו החלה ברוז' להתנהל בסטנדרטים מקצועניים לראשונה בתולדותיה.
בעונת החזרה לליגה הצליחה ברוז' לשרוד בה בזכות נקודה אחת בלבד מעל יריבותיה לתחתית.
בהמשך הצליחה הקבוצה להתייצב כקבוצת מרכז טבלה, עד הגעתו של לואיס דופאל, המאמן הצרפתי-צ'כוסלובקי, בשנת 1965. יחד איתו, סיימה הקבוצה במקום השני בליגה בשנת 1967, הישג השיא שלה מאז האליפות בשנת 1920. בזכות הישגיו בעונה זו עבר דופאל לאמן בסטנדרד ליאז', מה שהחזיר את נורברטו הפלינג לתפקיד המאמן.
הפלינג שיחזר את הישגיו של קודמו כששוב הוביל את הקבוצה למקום השני, אך הוסיף לכך תואר היסטורי למועדון, שזכה בשנת 1968 בפעם הראשונה בתואר הגביע הבלגי.
בשנת 1970 השיגה הקבוצה את הגביע השני בתולדותיה, ושוב סיימה כסגנית האלופה, בפעם השלישית בתוך ארבע עונות.
בזכות הזכייה בגביע השתתפה הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע של שנת 1971, והצליחה להגיע עד לשלב רבע הגמר, שם הודחה על ידי צ'לסי, שהמשיכה עד לזכייה בטורניר.
בסיום העונה התמנה לאו קניאלס הבלגי לתפקיד המאמן, וב־1973, לאחר שלוש סגנויות רצופות, כשהאחרונה שבהן הוכרעה על פער שערים בלבד, וחמש סגנויות בתוך שש שנים, השיגה קלאב ברוז' את תואר האליפות, 53 שנים לאחר הזכייה הראשונה.
תקופת השיא של קלאב ברוז' החלה בשפל כלכלי.
הנהלת הקבוצה, שסיימה את ההתקשרות עם קניאלס בסיום עונת האליפות, הוציאה כסף רב על מנת להשיג תארים נוספים, ולבסוף על מנת להימנע מפשיטת רגל, פנתה הקבוצה לעיריית ברוז' לקבלת עזרה.
הקבוצה זכתה בזכות העירייה לתרומות מאנשי עסקים מקומיים, ובשנת 1975 אף זכתה בעזרת העירייה להקמת אצטדיון חדש, בו התחלקו קלאב ברוז' ויריבתה העירונית סרקל ברוז'.
האצטדיון החדש נקרא בשם אולימפיסטדיון, וכיום נקרא אצטדיון יאן בריידל.
תחת המאמן האוסטרי ארנסט האפל הגיעה הקבוצה לתקופת השיא בהיסטוריה שלה.
המאמן, שהגיע לקבוצה ב-21 בינואר 1974, הדריך אותה בעונת , בה סיימה הקבוצה במקום הרביעי המקנה מקום בגביע אופ"א.
בעונה שאחריה זכתה ברוז' באליפות בלגיה, ובמקביל הפכה למועדון הבלגי הראשון שמגיע לגמר טורניר אירופי.
במהלך מסעה בגביע אופ"א, הדיחה ברוז' את אולימפיק ליון, איפסוויץ' טאון שניצחה אותה במשחק הראשון 0-3 אך נוצחה על ידה 0-4 במשחק הגומלין, האיטלקיות רומא ומילאן, ולבסוף עלתה על חשבונה של המבורג לגמר המפעל.
בגמר נעצרה הקבוצה והפסידה את התואר לליברפול האנגלית.
ברוז' בהדרכתו של האפל השיגה בשנת את הדאבל הראשון בתולדותיה.
באותה עונה, במקביל לזכייה באליפות, ניצחה הקבוצה בגמר הגביע את אנדרלכט בתוצאה 3-4, וזאת לאחר שאנדרלכט הובילה בתוצאה 1-3 בסיום המחצית הראשונה.
במקביל, הקבוצה הגיעה עד לרבע גמר הטורניר האירופי הבכיר ביותר, גביע אירופה לאלופות, שם הודחה על ידי ריאל מדריד.
בעונה שלאחר מכן, הקבוצה של האפל הצליחה לזכות באליפות שלישית ברציפות, הפעם באופן דרמטי עם נקודה בלבד מעל אנדרלכט, ובמקביל הפכה לקבוצה הבלגית היחידה עד כה בהיסטוריה שמעפילה לגמר גביע אירופה לאלופות, או במתכונתו החדשה ליגת האלופות.
לאחר שהדיחה בין היתר את אתלטיקו מדריד ויובנטוס, שוב מצאה את עצמה מנוצחת בגמר על ידי ליברפול, כשהפסידה באצטדיון ומבלי 0-1 משער של קני דלגליש.
עונה לאחר מכן, בעקבות פתיחת עונה חלשה מאוד, סיים האפל את תפקידו מספר חודשים מפתיחת העונה.
לאחר עונה חלשה ללא תארים, חזרה הקבוצה וזכתה באליפות, בפעם השישית בתולדותיה, בשנת 1980. בסיום העונה נפרדה הקבוצה מחלוץ הקבוצה, ראול למברט, מגדולי שחקניה בכל הזמנים.
לאחר תקופת השיא של המועדון, הגיעה הירידה ביכולת, שהובילה את הקבוצה כמעט עד לירידת ליגה בשנת 1982, שהסתיימה בהישרדות במחזור הסיום של העונה.
הגעתו לקבוצה של המאמן הגרמני, ג'ורג' קסלר, עונה אחר כך, שיפרה משמעותית את הקבוצה.
בעונתו הראשונה הוביל את הקבוצה למקום החמישי, והיא פספסה במעט את המקומות המובילים לאירופה, וכן הפסידה בגמר הגביע.
בעונה שלאחריה הוביל קסלר את הקבוצה עד למקום השלישי והבטיח השתתפות באירופה, אך בחר לעזוב לטובת אולימפיאקוס היוונית והוחלף בהנק הווארט.
הווארט הוביל את הקבוצה לשתי סגנויות רצופות, כשבעונה השנייה זכתה בגביע על חשבון סרקל, היריבה העירונית.
לאחר עונה נוספת בצמרת, הפעם במקום השלישי, הגיעה האליפות הראשונה של הקבוצה מאז 1980. בנוסף לאליפות, בשנת 1988 הגיעה ברוז' עד לחצי גמר גביע אופ"א.
במסגרת המפעל, קבוצתו של הווארט הצליחה למחוק שלושה הפסדים במשחקי חוץ עם ניצחונות ביתיים מול יריבותיה.
היא הפכה הפסד חוץ 0-2 מול זניט לנינגרד עם ניצחון ביתי 0-5, הפסד 1-3 מול הכוכב האדום בלגרד עם ניצחון ביתי 0-4, והפסד חוץ לבורוסיה דורטמונד 0-3 עם ניצחון ביתי של 0-5. בחצי הגמר היא הודחה מול אספניול, שניצחה אותה 0-3 בספרד לאחר שהפסידה לה 0-2 בברוז'.
העונה הכושלת שבאה לאחר מכן סימנה את סיום דרכו של הווארט בקבוצה.
מחליפו של הווארט היה שחקן העבר של הקבוצה, ג'ורג' ליקנס.
הוא הוביל את הקבוצה לאליפות כבר בעונתו הראשונה, , כשאת טבלת הכובשים מוביל החלוץ האוסטרלי פרנק פארינה, עם 24 שערים.
בעונה שלאחריה, הוסיפה ברוז' תואר נוסף, כשזכתה בגביע הבלגי.
בסיום שתי העונות המוצלחות של ליקנס, החליט המאמן לעזוב את הקבוצה, ובמקומו התמנה מאמן נוסף שהיה בעברו שחקן הקבוצה, הוגו ברוס.
גם לברוס הייתה עונת פתיחה מוצלחת, כשהוביל את ברוז' לזכייה נוספת בתואר האליפות, ועד לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, שם הודחה על ידי ורדר ברמן, שהמשיכה עד לזכייה בתואר.
בסיום העונה פרש אחד מסמליה של הקבוצה, יאן קולמנס, ובמקומו הוחתם החלוץ הצעיר של היריבה הגדולה אנדרלכט, גרט ורהיין, שהפך במרוצת השנים לאחד מסמלי הקבוצה בעצמו, כששיחק בה עד לפרישתו מכדורגל.
הקבוצה זכתה בדאבל לעונת , כשאת האליפות היא מבטיחה בהפרש ניכר מיריבותיה.
לקראת עונת מונה אריק גרטס לתפקיד המאמן, והוביל את הקבוצה לאליפות בהפרש של 18 נקודות מהמקום השני.
לאחר סגנות וגביע נוסף בעונה שלאחריה, עזב גרטס לטובת אימון פ.ס.וו.
כבר בתחילת תקופתו השיגה הקבוצה את תואר הסופר קאפ הרביעי ברציפות.
למרות ההתחלה הטובה, ברוז' לא הצליחה לחזור ולזכות באליפות מאז, כשהתואר היחיד שאספה מאז היה הגביע של שנת 2007. היא החליפה שבעה מאמנים בשמונה שנים, בהן הצליחה להתקרב אל תואר האליפות רק פעם אחת, כשסיימה כסגנית אלופה בעונת , תחת אימונו של כריסטוף דאום הגרמני.
במרוצת שנים אלו השיגה ברוז' הישג נוסף מחוץ למגרש, כשהייתה הקבוצה הבלגית הראשונה שמקימה ערוץ טלוויזיה משלה.
הערוץ עלה לשידור בשנת 2006. בשנת 2015 זכתה בגביע הבלגי הודות לבישול ושער ניצחון של הקשר הישראלי ליאור רפאלוב במשחק הגמר.
בעונת זכתה באליפות לראשונה לאחר 11 שנה.
בעונת 2021 במדי הקבוצה החל לשחק נואה אמבמבה בהיותו בן 16 בלבד.
בעונת 2021/2022 הצליחה הקבוצה לזכות באליפות שלישית ברציפות וה-18 בתולדות המועדון, למרות שבמרבית העונה הייתה במקום השני אחרי רויאל אוניון סן-ז'ילואז.
בעונת 2022/2023 רשמה הקבוצה הצלחה גדולה בליגת האלופות כשעלו לשמינית הגמר מהמקום השני בבית ב', אותו חלקה עם פורטו, לברקוזן ואתלטיקו מדריד.
בשמינית הגמר הקבוצה הודחה על ידי בנפיקה ליסבון.