tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וילפריד סלרס, אמפיריציזם ופילוסופיה של הנפש, 1956
ג'ון סרל, התכוונות רוג'ר פנרוז, הקיסר החדש של המוח רות מיליקן, שפה, מחשבה, וקטגוריות ביולוגיות אחרות.
ג'רי פודור, דימויים ולשון המחשבה ג'רי פודור, את המודולריות של הנפש אנדי קלארק, שדרוג המוח טיילר המבורג, אנטי-אינדיבידואליזם ואת הנפש פול צ'ורצ'לנד, מטריאליזם אלמיניטיביסטי ועמדות פרופוזיציונליות ספן סטיך, מפסיכולוגיה עממית למדע קוגניציה דייוויד ק.
לואיס, ויכוח על זהות התאוריה פילוסופיה של הפסיכולוגיה
ויליאם ג'יימס, עקרונות הפסיכולוגיה דונלד דייווידסון, הרעיון של תוכנית רעיונית פילוסופיה של הדת
ויליאם ג'יימס, החוויה הדתית לסוגיה 1902
אלווין פלאנטינגה, אלוהים ומחשבות אחרות, 1967
אלווין פלאנטינגה, "האם אמונה באלוהים היא יסוד ראוי", 1981
ריצ'רד סווינבר, קיומו של אלוהים, 1979
ויליאם ליין קרייג, הטיעון הקוסמולוגי של הכלאם, 1979
דאווי צפניה פיליפס, "דת ללא הסבר'
ל שלנגברג, היחבות אלוהית ותבונה אנושית, 1993
ויליאם רואו, הטיעון הוודאי מן הרֹעַ: מבט שני, 1996
קרל פירסון, הדקדוק של המדע, 1892
נלסון גודמן, עובדה, בדיה ותחזית, 1954
קרל פופר, היגיון התגלית המדעית - תורת-הידיעה של מדע הטבע המודרני, 1959
תומאס קון, המבנה של מהפכות מדעיות, 1962
הנס רייכנבאך, עלייתה של פילוסופיה מדעית פול פייראבנד, נגד המתודה, 1975
לואיס, איך להגדיר תנאי תאריתי, 1970.
באס ואן פראסן, התמונה המדעית, 1980
לארי לאודן, מות בעיית התיחום, 1983
הנס רייכנבאך, הפילוסופיה של החלל והזמן ג'ון סטיוארט בל, על פרדוקס איינשטיין-פודולסקי-רוזן, 1964
אליוט סובר, טבע הבחירה ארווין שרדינגר, מהם חיים?
ההיבט הפיזי של תאים חיים, 1945
רות מיליקן, שפה, מחשבה, וקטגוריות ביולוגיות אחרות דניאל דנט, רעיונו המסוכן של דרווין פילוסופיה של הכימיה
ג'ואן ואן בראקל, הפילוסופיה של הכימיה, 2000.
מרטין היידגר, מקורה של יצירת האמנות ולטר בנימין, יצירת האמנות בעידן השעתוק הטכני ר"ג קולינגווד, עקרונות האמנות נלסון גודמן, שפות האמנות: גישה לתאוריה של סמלים, 1968
ארתור דנטו, עולם האמנות ארתור דנטו, אחרי סוף האמנות תאודור אדורנו, תאוריה אסתטית אתיקה
אנסקום, פילוסופיה מודרנית של המוסר
פיליפה פוט, מידות טובות ומידות רעות, ואלוהות טבעית דייוויד גות'ייר, מוסר בהסכמה אלן גרווית', תבונה ומוסר אלן גרווית', לחשוב איך לחיות סוזן הארלי, סיבות טבעיות שלי קגן, גבולות המוסר.
כריסטין קורסגארד, מקורות הנורמטיביות ג'ון מקדואל, ערכים ואיכויות משניות אלסדייר מקינטאייר, מעבר למידה הטובה ג'ון ל.
מקיי, אתיקה: המצאת נכון ושגוי ג.
מרתה נוסבאום, השבריריות של אלוהים דרק פרפיט, סיבות ואנשים דרק פרפיט, על מה שחשוב פיטר ריילטון, עובדות, ערכים, נורמות ויליאם דייוויד רוס, הישר והטוב תומאס מ.
סקנלון, מה אנחנו חבים אחד לשני סמואל שפלר, הדחייה של התוצאתנות פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה מיכאל א.
סמית, הבעיה המוסרית ברנארד ויליאמס, אתיקה וגבולות הפילוסופיה מטא-אתיקה
פיטר סטרוסון, חופש ותרעומת ביואתיקה
ג'ודית ג'רביס תומסון, "הגנה על הפלה"
מקאן, המוסריות של העסק (2007)
קנת' ארו, בחירה חברתית וערכים אינדיבידואלים לודוויג פון מיזס, סוציאליזם
אנדרסון, ערך אתיקה וכלכלה פרידריך האייק, הדרך לשעבוד מילטון פרידמן, קפיטליזם וחירות פילוסופיה של החינוך
פרדריק סקינר, וולדן השני ג'ון דיואי, דמוקרטיה וחינוך פאולו פריירה, פדגוגיה של מדוכאים פילוסופיה של ההיסטוריה
ר"ג קולינגווד, מושג ההיסטוריה קרל לווית', משמעות בהיסטוריה: ההשלכות התאולוגיות של הפילוסופיה של ההיסטוריה פרנסיס פוקויאמה, קץ ההיסטוריה והאדם האחרון יובל נח הררי, קיצור תולדות האנושות פילוסופיה של המשפט
ג'ון פיניס, טבעי החוק ואת זכויות טבעיות ה.ל.א.
פולר, מוסריות של החוק רונלד דבורקין, אימפריית החוק יוסף רז, סמכות החוק, 1979 (The Authority of Law: Essays on Law and Morality)
מקס ובר, הפוליטיקה בתורת מקצוע, 1917
קרל פופר, החברה הפתוחה ואויביה, 1945
ג'ון רולס, תאוריה של צדק, 1971
רוברט נוזיק, אנרכיה, מדינה ואוטופיה, 1974
ישעיה ברלין, שני מושגים של חירות, 1958
מייקל סנדל, ליברליזם - קשרים, הקשרים, ביקורות
ג'ודית באטלר, צרות של מגדר
תולדות הפילוסופיה והיסטוריה של הרעיונות
ברטרנד ראסל, תולדות הפילוסופיה המערבית
מישל פוקו, תולדות השיגעון בעידן התבונה
מישל פוקו, הארכאולוגיה של הידע
מישל פוקו, תולדות המיניות - הרצון לדעת
ישעיה ברלין, שני מושגים של חירות
ירמיהו יובל, שפינוזה וכופרים אחרים
רשימה זו של איברי רבייה זכריים ונקביים הקשורים זה לזה מציגה את הקשרים בין איברי הרבייה הזכרים והנקביים והתפתחות מערכת הרבייה, וכיצד הם חולקים אופן התפתחותי משותף.
זה הופך אותם להומולוגים ביולוגיים.
איברים אלה מובדלים באיברי המין אצל גברים ואצל נשים.
איברי המין החיצוניים של גברים ושל נשים הם ממקור כמעט זהה.
מקורם מהתלולית הגניטלית היוצרת קדמי לחפת הביבי.
התלולית הגניטלית של עובר בן שמונה שבועות זהה בשני המינים.
לשניהם אזור העטרה, שיימשך ליצירת עטרת הדגדגן (אצל נקבות) או עטרת הפין (אצל זכרים), חפת וחריץ אורוגניטליים, ותלולית אנאלית.
עד השבוע העשירי לערך, איברי המין החיצוניים עדיין דומים.
זוהי רשימה של כל טיסות החלל המאוישות לאורך ההיסטוריה.
טיסת חלל מאוישת מתרחשת כאשר צוות אנושי טס בחללית אל החלל החיצון.
ישנן שתי הגדרות לטיסת חלל.
הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה מגדירה את הגבול שבין אטמוספירת כדור הארץ לחלל החיצון ב-100 קילומטרים מעל גובה פני הים.
גבול זה מכונה קו קרמן.
נוסף על כך, ארצות הברית מעניקה כנפי אסטרונאוט לאישים מוסמכים אשר הטיסו טיסת חלל מעל 80 קילומטרים.
רשימה זו מתייחסת למוסכמה הבינלאומית המקובלת של הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה וכוללת את כל טיסות החלל שהגיעו לגובה של 100 ק"מ ויותר או ששוגרו עבור מטרה זו אך כשלו.
נכון ל-13 באוקטובר 2021, עת שוגרה טיסת NS18 של בלו אוריג'ין, נעשו 339 ניסיונות שיגור של טיסות חלל מאוישות; 336 מתוכן הגיעו לחלל (326 טיסות מסלוליות ו-10 טיסות תת-מסלוליות).
שלושה שיגורים לא עברו את קו קרמן (100 ק"מ) ולכן לא נחשבות כטיסות חלל.
טיסות אלו הן; אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר ושתי טיסות סויוז (T-10a ו-MS-10) אשר בוטלו בעת טיסה.
שלוש טיסות נוספות אשר הגיעו לחלל נגמרו באובדן הצוות בעת חזרתם לכדור הארץ.
טיסות אלו הן סויוז 1, סויוז 11 ואסון מעבורת החלל קולומביה.
טיסות תת-מסלוליות מסומנות בדגש (טיסות בגובה של מעל 100 ק"מ אשר לא השלימו הקפה של כדור הארץ).
טיסות קטלניות שנגמרו באובדן הצוות מסומנות בכוכבית.
טיסות שמטרתם הייתה להגיע לחלל אך כשלו לעשות זאת מסומנות בכתב נטוי.
מאז שנת 1961, שלוש מדינות (ברית המועצות/רוסיה, ארצות הברית וסין) ביצעו טיסות חלל מאוישות באמצעות שנים עשר רכבי חלל שונים.
Specially Designated Nationals and Blocked Persons List, הידועה גם בשם רשימת SDN, היא רשימת של ממשלת ארצות הברית שכוללת טרוריסטים שפועלים נגד ארצות הברית, פקידים, נציגי ממשל בכירים ועבריינים בינלאומיים.
הרשימה מנוהלת על ידי המשרד לבקרה על נכסים זרים (OFAC).
מחבלים ברשימה מוגדרים כ"מחבל עולמי שהוכרז באופן מיוחד".
רשימת ה-SDN מכילה עשרות אלפי חברות ארגונים ויחידים שזוהו כאיום על ביטחון המדינה ומדיניות החוץ והכלכלה של ארצות הברית., אזרחים ועסקים בארצות הברית אינם רשאים לעשות עסקים עם אנשים מהרשימה השחורה.
סנקציות פיננסיות כוללות איסור על השקעה במניות החברות בהן לאנשים ברשימה השחורה יש גרעין שליטה, ואיסור הלוואות חדשות (כולל כל ניירות ערך כגון אג"ח, זיכויים, שטרות חליפין וכו').
לאחר משבר קרים, ארצות הברית יצרה רשימה שחורה של חברות רוסיות והטילה עליהם סנקציות.
כמעט לכל מדינה יש יצוג ברשימה, לסין יש כ-250 איש ברשימה.
קארי לאם - מושלת הונג קונג.
וואן קוק-קוי - המנהיג לשעבר של כנופיית הטריאדים 14K ממקאו.
כריס טאנג - מזכיר משרד ההגנה בהונג קונג.
פאטו בנסודה - התובעת הראשית בבית הדין הפלילי הבינלאומי.
סנקציות הוטלו על ידי ממשל טראמפ והוסרו באפריל 2021 על ידי ממשל ביידן.
חן קוואנגו - חבר הלשכה הפוליטית של במפלגה הקומוניסטית הסינית (המק"ס).
וואנג צ'ן - חבר הלשכה הפוליטית של המפלגה הקומוניסטית הסינית.
ז'אנג שיאומינג - פוליטיקאי סיני, לשעבר השר לענייני הונג קונג ומקאו.
סלובודן מילושביץ' - נשיא סרביה שהואשם בפשעי מלחמה.
בי סידי סולימנה - מנהיג המיליציה החמושה 3R שבמרכז אפריקה.
יואו קוואן - ראש מחלקת העבודה הקדמית המאוחדת של המק"ס.
ולדימיר פוטין - נשיא רוסיה
סרגיי שויגו - שר ההגנה של רוסיה
סרגיי לברוב - שר החוץ של רוסיה
רשימה קצרה היא רשימת ביניים אשר נוצרה לאחר צמצום רשימה ארוכה יותר של מועמדים לפרס או למשרה.
השימוש במונח הפך פופולרי החל משנות השישים של המאה העשרים בשפה האנגלית.
מספר המועמדים ברשימה הקצרה משתנה מרשימה לרשימה, ובחלק מהפרסים מוענק פרס כספי למועמדים שנכנסו לרשימה הקצרה, בנוסף למענק אותו מקבל הזוכה הסופי.
לעומת זאת, בפרס ויטברד למשל, מוציאים לאור שספריהם עומדים להיכלל ברשימה הקצרה לפרס, נדרשים לשלם עמלה בסך 5,000 ליש"ט לצורכי שיווק והוצאות טקס הפרסים.
מושג הרשימה הקצרה בתהליך לבחירת אנשים, שיאיישו משרות פוליטיות, נפוץ בעיקר בבריטניה, שם רוב המפלגות הגדולות מבצעות סינון מכלל המועמדים לרשימת המפלגה לפרלמנט, ומתוך הרשימה המצומצמת נבחרים נציגי המפלגה לפרלמנט על ידי חברי המפלגה.
בישראל, תהליך בחירתם של עובדי מדינה מתבצע גם הוא בשיטה זו.
שיטה זו נהוגה גם בתהליך בחירת שאלות למבחנים וחידונים.
מקרה פופולרי נוסף הוא הפפאביל, מונח המתאר אדם שהוא מועמד טוב להיבחר למשרת האפיפיור.
רשימות היחש של יהודה המופיעות ב ו הן המפורטות ביותר מסוגן אשר נמצאות במקרא, ויש להן חשיבות רבה בחקר ההיסטוריה והגאוגרפיה ההיסטורית של יהודה.
הטקסט של הרשימות נראה משובש ביותר, במידה המקשה על הבנת הקשר בין המשפחות (או אבותיהן האפונימיים).
גם תיארוך הרשימות שנוי במחלוקת, ונע בין ראשית תקופת המלוכה ואף קודם לכן, לבין שלהי תקופת המלוכה ואף לאחר מכן, עד ימי שיבת ציון.
למרות כל זאת, המידע שניתן להפיק מהרשימות חיוני להבנת ההיסטוריה והמהות של המשפחות, בתי האב והיחידות השבטיות שהרכיבו את יהודה המקראית.
עיקר רשימות היחש המקראיות של יהודה נמצא ב ו.
חלק קטן שלהן, המתייחס ליהודה, לבניו ולשניים מנכדיו מופיע גם במעשה תמר (), וכן בתיאור הירידה מצרימה () והיציאה ממנה ().
לפי כולן, ליהודה כמה בנים, אך חשיבות מיוחדת נודעת לפרץ ולבנו חצרון, המופיעים בכולן.
למעשה, כמעט כל הרשימות מסתעפות מחצרון בן פרץ בן יהודה, ולא ישירות מיהודה כפי שניתן היה אולי לצפות.
בני חצרון הם ירחמאל הבכור, כלב/כלובי/כלוב, אשחור, וכן רם אבי שושלת בית דוד, ושגוב.
לירחמאל בכור חצרון יש בנים מאשתו הראשונה, שאין מהם השתלשלות משפחתית מפורטת, ומאשתו האחרת עטרה, אשר לה שושלת מסועפת יותר.
השושלת של ירחמאל נבדלת משאר השושלות העיקריות בכך שאין בה דמויות המהוות האנשה של יישובים, ומכאן רמז להיותה נוודית גם בימי ממלכת יהודה, עת קבוצות נוודיות אחרות כגון הקיני התיישבו, לפחות בחלקם, ביישובי קבע.
לכלב אחי ירחמאל, המזוהה עם כלובי בן חצרון, גם כן שושלת מפורטת, שחלק ניכר ממנה הן דמויות הנושאות שמות יישובים, בעיקר במרכז ובדרום הר יהודה: חברון, זיף, תפוח, מעון, ירקעם, בית צור, וכן בני מרשה המתייחס אולי לשפלה.
כך לפי פרשנויות מקובלות, במסורת ובמחקר, אך הנוסח המשובש מאפשר גם פרשנויות אחרות.
ייתכן כי גם שעף נחשב לבן כלב מפילגשו מעכה, ובשושלתו הקטנה נכללת גבעא שבדרום-מזרח החלק המרכזי של הר יהודה, ומדמנה שבגבול דרום ההר והנגב המקראי.
לכלב בן יפונה, המזוהה עם כלב אחי ירחמאל ובן חצרון, שושלת הכוללת שמות זהים לאלו שבשושלת כלב אחי ירחמאל, ועליהם נוספו עוד שמות הכוללים גם יישובים בדרום ההר: אשתמוע, זנוח ושוכו (מההקשר נראה כי הכוונה לזנוח ולשוכו שבהר ולא לזנוח ולשוכו שבשפלה).
קבוצת משנה חשובה, היא זו של עתניאל בן קנז; נישואיו לעכסה בת כלב מעמידים את עתניאל ואת משפחת הקנזים כזוטרים וכפופים לבני כלב, כפי שעולה גם מהמסורת על כיבוש דביר, אותה מעניק כלב לעתניאל בן קנז.
מקובל לפסול את הייחוש של כלב עצמו על הקנזים, אשר מופיע רק ברבדים המאוחרים של מסורות כלב.
לאשחור בן יהודה שושלת פחות מסועפת, ובה בין היתר תקוע.
בתיאור נוסף של שושלת חור נוספים על בית לחם גם עיטם, גדור (המופיעה גם בשושלת כלב, ואולי זהה לבית גדר שלעיל), וכן יזרעאל שבספר המדבר הדרומי של הר יהודה.
למרות הפרשנויות השונות והמסופקות הכלולות ברשימות, הענפים העיקריים העולים מכולן הם בהתאם לשושלות שלעיל.
תרשימים סכמתיים של הרשימות, לפרשנויותיהן השונות, ניתן למצוא באנציקלופדיה המקראית, בספרות ענפה של מחקר ופרשנות, וכן באתרים מקוונים רבים.
חוקר המקרא הידוע יוליוס ולהאוזן, בעבודת היסוד בנושא רשימות היחש של יהודה (1870), עמד על כך שרשימות יחש בחברה השבטית שבמקרא, ומחוצה לו כגון בחברה הערבית והבדואית ובחברות שמיות נוודיות אחרות, מבטאות קשרים בין משפחות, בתי אב ושבטים.
קשרים אלו ייתכן שאכן נובעים מדמויות היסטוריות שייסדו את אותן קבוצות, אך במקרים רבים ברור שמדובר בהאנשה של היחידה החברתית, וכן של יישובים ואף של חבלי ארץ.
הקשרים בין הקבוצות מבטאים את הקשר או ההיררכיה ביניהן: כך, האבות האפונימיים של קבוצות שוות מעמד עשויות להיות מוצגים כאחים, בריתות או התמזגות יוצגו כנישואין, האפונים של קבוצה בכירה יופיע כאב של קבוצה זוטרה יותר, וכן הלאה.
אשר לרשימות שביהודה, ולהאוזן שחזר מהן מקור קדום הכולל רק את שושלות כלב (בהקשרים של מרכז ודרום ההר) וירחמאל.
משפחות ירחמאל עודן נוודיות, כי אינן כוללות יישובים; משפחות כלב ישבו במרכז ובדרום לפני שאזורים אלו הפכו לאדומיים, וקשרי כלב לאפרת וליישובי הצפון מבטאים את עקירתו צפונה לאחר חורבן בית ראשון.
פרשני מקרא גרמניים רבים במאה ה-20 המשיכו טענות בסיסיות אלה, תוך ניתוחים מפורטים יותר, הרחבת-מה של המקור הקדום ואבחנת שלבי ביניים.
לעומתם, מרטין נות (1932) משחזר מקור קדום נרחב בהרבה, ומייחסו למאות 9–10 לפסה"נ.
תוך תוספות ותיקונים מפליגים לטקסט המקראי, הוא יוצר 4 אילנות יחש עיקריים ביהודה: שלה בשפילה; חור בהר; אשחור באזור תקוע; שאר בני כלב בדרום ובמרכז ההר (עד בית-צור).
ויליאמסון (1979) מעמיד שיטה משלו, שגם לפיה חלק ניכר מהחומר קדום, הגם שלוקט ממספר מקורות.
גרשון גליל (תשמ"ג) מציג גישה מקסימליסטית (הנשענת על מינימום תיקונים בטקסט) לפיה רוב הנוסח שבידינו משתייך למקור קדום, כפי שעודכן בימי דויד.
אהרן דמסקי (1986/7) בדיונו על האפרתים רואה את הרשימות כמשקפות תהליכים שהחלו בהתנחלות ונסתיימו בשיבת ציון, לרבות הגירת הכלבים צפונה בשלהי התקופה – הנחה אותה הוא מנסה לאשש בטענות חדשות.
למרות חדות הבחנותיו של ולהאוזן, הרי מבקריו טענו כי התהליך ההיסטורי שהוא משחזר הוא ספקולטיבי למדי, ממש "מדרש" לפי שמואל קליין (1927), וכן רודולף (1955), וכי חלק מממשיכי דרכו דבקו בתיאור הבסיסי שלו ללא אישוש מספיק ובהסתמכם על האוטוריטה של קודמם.
אשר לנות, הרי תיקוניו המופלגים לטקסט נתפשו אף הם כספקולטיביים ובמידה רבה בלתי מנומקים, ועלו השגות על אימוץ מסקנותיו בידי חוקרים אחרים.
ארגון היוחשין הן על ידי גליל והן על ידי דמסקי מתבצע, לעומת זאת, תוך שינויים מזעריים בטקסט או בפשוטם של הכתובים וללא השערות מפליגות – אך מסקנותיהם מנוגדות.
הבנת הרקע ההיסטורי של הרשימות.
תאריכן ו'מקומן בחיים' נותרה אם כן פתוחה.
לפיכך נעשו ניסיונות להוציא מהרשימות מידע שאינו תלוי בכרונולוגיה ובמבנה הפנימי של היוחשין, שהבנתם שנויה במחלוקת, אלא לנסות לתארכן בעקיפין על סמך התמונה המשפחתית והיישובית העולה מהן, והקבוצות ההיסטוריות המשתקפות בהן.
הקבוצות ההיסטוריות העיקריות הנזכרות ברשימות
למעשה, עיקר הרשימות מתייחשות על חצרון בן פרץ בן יהודה, ולכן יחסי הגומלין בין הקבוצות השונות הם לפי מקומן בשושלות היוצאות מחצרון.
מצבו הנוודי מרמז למיקומו בנגב או בספר המדבר, כפי שעלה גם ממסורות דוד ביחס לירחמאלי.
כלב קשור ישירות רק ביישובים במרכז ובדרום ההר, ובראשם חברון.
בצירוף מסורות ההתנחלות אודותיו, יש בכך עדות ברורה להתיישבות בני כלב באזור זה, כפי שעולה בבירור מתוך כלל מסורות כלב.
לפי חוקרים רבים, כל משפחות הצפון מתייחשות על חור, שהוא בכור אפרתה.
כך ולהאוזן וההולכים אחריו, נות וההולכים אחריו, שמואל ייבין וגרשון גליל – וזאת אף על פי שבעצם הבנת יחש זה נחלקו אותם חוקרים.
לדעת מיעוט של קליין (1930) ודמסקי (1986/7) חור הוא אחיהם של שובל, שלמא וחרף ולא אביהם, וכל הארבעה הם בני אפרת (ה).
מעבר לחילוקי הדעות ישנן שתי נקודות המשותפות לחוקרים השונים בהקשר זה.
האחת היא כי על שלמא אבי בית-לחם מתייחשות נטופה, עטרות בית-יואב ומנחת ('חצי המנחתי'), היינו גוש יישובי צפוני.
נקודה שנייה המוסכמת היא צפוניותם המובהקת של בני אפרת, העשויה להתאים להשערה כי ה'אפרתים' אינם אלא 'אנשי (ארץ) אפרים' שהגיעו מצפון, השערה אותה העלה נדב נאמן (1984).
קשרי משפחות יהודה עם משפחות שמחוץ ליהודה ומשמעותם
השוואת שמות המשפחות שברשימות היחש היהודאיות לאוצר השמות המקראי של שבטים ועמים אחרים מעלה תמונה מפתיעה, עליה עמד כבר ולהאוזן ואחריו חוקרים נוספים.
10 עד 13 מהשמות זהים לשמות שהמקרא קושר עם אדום והאדומים, וזאת מתוך כ-46 שמות משפחות ובתי אב מאדום, כלומר כ-25% מהם ויותר.
עוד 3 מהשמות נמצאים גם ברשימות 16 בני קטורה וצאצאיהם; ישראל אפעל הראה כי שמות בני קטורה מיצגים יחידות אתניות או שבטיות מגוונות במרחבי הסהר הפורה.
כמו כן יש אחוזים גבוהים של זהויות לשמות משפחות ביהודה מבין השמות המתייחשים על שמעון, ראובן ומנשה.
לעומת זאת אחוז הזהויות מבין השמות המתייחשים על בנימין ולוי הוא נמוך יחסית, נתון מפתיע לאור הקרבה ביניהם לבין יהודה והעובדה שנכללו יחד לאורך מאות שנים בממלכה אחת, ממלכת יהודה, ולכך השלכות בסוגיית תיארוך הרשימות.
מכל מקום נראה שלאוכלוסייה שהתיישבה ביהודה היתה, בשלבים הקדומים של קיומה ואף בטרם התיישבה, מערכת זיקות מסועפת עם אוכלוסיות בדרום הארץ ובעבר הירדן, בעיקר בדרומו (אדום) אך גם בחלקים צפוניים יותר בעבר הירדן ובהר המרכזי (מנשה), ואולי גם עם אוכלוסיות רחוקות יותר שנתקיימו ברחבי הסהר הפורה ובעיקר בספר המדבר שלו.
פלגים של יחידות שבטיות לא מעטות שהסתובבו במרחבי ארץ ישראל וסביבותיה התמזגו בסופו של דבר בתוך יחידות אזוריות או שבטיות ואף לאומיות שונות.
זהו תהליך מורכב שרשימות היחש של יהודה מאפשרות בעקיפין לעמוד עליו, דרך זהות השמות כמו גם ההיבטים היישוביים של המשפחות ובתי האב השונים.
תיארוך הרשימות והתהליכים המשתקפים בהן
חוקרים החל מולהאוזן ואילך נטו להניח כי הרשימות משקפות מצבים שונים ושינויים לאורך פרק זמן ארוך, החל מגרעין קדום המשקף את תקופת ההתנחלות ועד ימי שיבת ציון.
נות ואחרים בעקבותיו סברו כי הגרעין הקדום של הרשימות הוא מהמחצית הראשונה של תקופת המלוכה, ואילו גליל הציג גישה מקסימליסטית לפיה הנוסח שבידינו הוא בעיקרו של מקור קדום, אולי מתקופת ההתנחלות, ועודכן בימי דויד כחלק מארגון ממלכתו.
יש להודות כי אין בידינו הוכחות חותכות לזמנן המדויק של הרשימות; הדעה הנפוצה במחקר היא כי יש בהן גרעין קדום המשקף את ראשית תקופת המלוכה או אף קודם לכן, אך הן גם משקפות שינויים שחלו ביהודה לאורך תקופת המלוכה ואולי אף עד תקופת שיבת ציון.
לעיקר המשפחות הנמנות בהן שורשים קדומים בהיסטוריה של יהודה, לאור קשריהן המסועפים עם משפחות מחוץ ליהודה ואף מחוץ לישראל; בכך משתקפת תקופה הקודמת להתגבשות יהודה, ומכאן שהיא קודמת לתקופת המלוכה, שבה כבר הסתיים עיקרו של תהליך זה.
אמנם יש לקבל את ההנחה כי גם חלק קדום זה הועלה על הכתב לכל המוקדם בראשית ימי המלוכה, ואולי אף מאוחר יותר.
חולשת הקשר עם משפחות בנימין, ועם משפחות לוי שרבות מהן מימי בית שני, מחזקת את ההנחה כי עיקרה של התמונה המשפחתית העולה מהרשימות אינה מאוחרת, שכן אחרי מאות שנים של השתייכות לאותה ממלכה קטנה, סביר להניח כי הקשר היה מתחזק יותר.
הממצא הארכאולוגי מפריך את הדעה כי עיקר הרשימות כמות שהן בידינו משקף תקופה קדומה לתקופת המלוכה, שכן מרבית היישובים הנמנים בהן לא התקיימו בתקופת ההתנחלות.
הממצא מאפשר תיארוך למחציתה הראשונה של תקופת המלוכה (מאות 10 עד 9 לפנה"ס), וגם למחציתה השנייה (מאות 8 עד 7 לפנה"ס).
היישוב היחיד הנזכר בהן ושהתקיים במהלך תקופת המלוכה רק החל משלהי המאה ה-8 לפנה"ס הוא בית צור.
שילוב השיקולים ההיסטוריים והארכאולוגיים מתאים להנחה כי עיקר הרשימות התגבש במחצית הראשונה של תקופת המלוכה, אולי בהקשר של מיסוד ההסדרים השבטיים והמשפחתיים בממלכת יהודה המתגבשת.
עם זאת נראה שהן משקפות שינויים שחלו בתקופת המלוכה, כפי שמעיד הממצא הארכאולוגי מבית צור, אלא שלא ניתן לדעת מה היקפם של שינויים אלו.
השלב האחרון בגיבוש הרשימות הוא כנראה ימי שיבת ציון, לאור תהליכי ההגירה לצפון יהודה אשר משתקפים בהם, בהתאמה להפיכת דרום ומרכז ההר לאדומיים בתקופה זו.
רשימה משותפת לבחירות (המכונה גם בלוק טכני, הסכם אלקטורלי דו-מפלגתי, קואליציה אלקטורלית או גוש אלקטורלי) היא התאגדות של מפלגות פוליטיות או יחידים פוליטיים הקיימת בעיקר מתוך מטרה להתמודד בבחירות ברשימה אחת.
לכל אחת מהמפלגות בתוך הברית יש מדיניות וסדר יום משלה, אך היא בוחרת באופן זמני להניח בצד את ההבדלים לטובת מטרות ואידאולוגיה משותפות כדי לאחד את תמיכת הבוחרים של המפלגות החברות ברשימה ולהצליח להיבחר.
לעיתים, רשימה כזו עשויה להיווצר על ידי מפלגות בעלות מטרות מדיניות שונות מאוד, המסכימות לאגד משאבים כדי למנוע ממועמד או מפלגה מסוימת אחרים לצבור כוח.
במקרים רבים השותפים מתכוונים גם להמשיך בשיתוף הפעולה לאחר הבחירות, אבל אין הכרח ששיתוף הפעולה יימשך.
ישנם מצבים בהם הסכם להקמת רשימה כזו נערך בין מפלגה גדולה ויציבה יותר ובין מפלגה קטנה, כאשר המפלגה הקטנה משלבת את מועמדיה ברשימת המפלגה הגדולה.
במצב כזה, המפלגה הקטנה עשויה להשפיע על מצע הבחירות של המפלגה הגדולה יותר.
יש כמה דוגמאות מובהקות לסוגים שונים של רשימה משותפת בישראל.
דוגמה מסוג אחד היא זו של יהדות התורה, המקיימת איחוד בין דגל התורה ובין אגודת ישראל.
שני הצדדים אמנם מרכיבים מפלגות נפרדות, אך במרבית שנות פעילותם הם פועלים כמפלגה אחת גם במהלך הפעילות הפרלמנטרית עצמה ולא רק במהלך הבחירות.
לאורך השנים התחוללו כמה משברים ביניהם, אך בפועל מאז הרכבת הרשימה המשותפת הן לא רצו בנפרד.
דוגמה מסוג אחר היא הרשימה המשותפת של המפלגות הערביות, שרצה בהרכבים משתנים בכמה מערכות בחירות, ונועדה להתמודד עם סוגיית אחוז החסימה ועם אחוז ההצבעה הנמוך במגזר הערבי.
במקרה הזה מרכיבי הרשימה לא היו קבועים, ולא תמיד הם שיתפו פעולה ביניהם במהלך כהונת הכנסת שלאחר הבחירות.
דוגמה שלישית היא זו של הציונות הדתית שהתמודדה בבחירות לכנסת העשרים וחמש ברשימה משותפת שכללה גם את עוצמה יהודית ואת מפלגת נעם, מתוך מטרה למנוע שריפת קולות מתחת אחוז החסימה, אך מיד לאחר הבחירות נפרדו מרכיבי המפלגה וכל אחד מהם ניהל משא ומתן קואליציוני באופן עצמאי.
דוגמא אחרת הן המפלגות הליכוד והמערך, שהוקמו על מנת ליצור מפלגות גדולות יותר ולהקים את הממשלה.
הליכוד הוקמה ב־1973 על בסיס גח"ל (גוש חרות–ליברליים) וסיעות נוספות על מנת להוות אלטרנטיבה לשלטון המערך של מפלגת העבודה הישראלית ומפלגת הפועלים המאוחדת.
המפלגות השונות בליכוד התאחדו למפלגה אחת בשנות התשעים, בעוד המערך התפרק למרכיביו בשלהי שנות השמונים, וחלקם הקימו את הגוש הפרלמנטרי מרצ, שהפכה אף היא למפלגה אחת.
אוקראינה - היה גוש של כמה מפלגות שרצו יחד בתמיכה ביוליה טימושנקו.
איטליה - שני גושים מרכזיים בפרלמנט האיטלקי הם ו והם רצים בהרכבים משתנים במערכות הבחירות, במסגרת חיבורים אלקטורליים.
ארגנטינה - החזית של כולם הייתה קואליציה של מפלגות ואגודות פוליטיות פרוניסטיות וקירשנריות שהוקמה ב-2019. כך גם ביחד לשינוי הייתה קואליציה מ-2015 שהורכבה מכמה מפלגות ליברליות.
בלגיה - בבלגיה מצב כזה מכונה קרטל והוא נפוץ בפוליטיקה הבלגית, ובין השאר במפלגות כמו המפלגה הדמוקרטית-ליברלית הפלמית והתנועה הרפורמיסטית.
דנמרק - הייתה איחוד אלקטורלי של כמה מפלגות שמאל דניות מ-1989.
הודו - בשנות התשעים המאוחרות הוקמה הברית הדמוקרטית הלאומית, ברית אלקטורלית של כמה מפלגות מרכז-ימין בהובלתה של מפלגת העם ההודית.
מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי הקימה ב־2004 את הברית הפרוגרסיבית הלאומית שפעלה עד 2023, כשהוחלפה ב־I.N.D.I.A.
הולנד - מאחר שחלוקת הקולות בהולנד מחושבת לפי שיטת ג'פרסון המעניקה יתרון למפלגות גדולות, קיימים בפוליטיקה ההולנדית לא מעט חיבורים שנעשים לצורך הגדלת הייצוג הפרלמנטרי בין מפלגות עם אג'נדה קרובה.
עם זאת, ב-2017 בוטלה האפשרות לנהוג כך באופן רשמי.
הממלכה המאוחדת - במספר דוגמאות בבריטניה רצו מפלגות במסגרת איחוד אלקטורלי, כשהן מסכמות מראש איזו מפלגה תציב מועמד בכל אזור בחירה.
טורקיה - איחוד אלקטורלי בפוליטיקה הטורקית הוא תופעה נפוצה, בין השאר במפלגות כמו , , , ו.
יוון - מפלגת סיריזה הוקמה בתחילה כברית אלקטורלית, אך בהמשך אוחדו מרכיביה למפלגה אחת.
במתמטיקה, ובפרט בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי, פונקציה קדומה של פונקציה כלשהי היא פונקציה שהנגזרת שלה היא פונקציה זו.
על פי המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי, האינטגרל של פונקציה כלשהי הוא הפונקציה הקדומה שלה.
רשימה זו כוללת פונקציות קדומות של פונקציות שימושיות במתמטיקה.
מאחר שכמות הפונקציות היא אינסופית, רשימה זו בהכרח לא תוכל להכיל את כל הפונקציות הקדומות באשר הן.
אנו מזמינים משתמשים להוסיף פונקציות קדומות נוספות לרשימה זו על פי הצורך ועל פי שיקול דעת.
בכל הנוסחאות למטה ו- הם משתני האינטגרציה, ו- הן פונקציות ממשיות וכל שאר הפרמטרים הם מספרים ממשיים, אלא אם כן צוין אחרת.
ישנן פונקציות אלמטריות שהפונקציה הקדומה שלהן איננה אלמנטרית.
עבור פונקציות אלו, הפונקציה הקדומה מוגדרת באמצעות האינטגרל של הפונקציה האלמנטרית.
הרשימה הבאה מכילה כמה פונקציות כאלו בעלות חשיבות רבה במתמטיקה:
הפונקציות הקדומות של פונקציות אלו הן:
האפיפיור עומד בראש הכנסייה הקתולית.
המונח "אפיפיור" משמש בכנסייה הקתולית, בכנסייה היוונית האורתודוקסית ובכנסייה הקופטית כתיאור למנהיג הרוחני העליון.
בימינו מתייחס התואר בדרך-כלל לראש הכנסייה הקתולית.
התואר עצמו משמש בכנסייה הקתולית הרומית מאז כהונתו של סיריקיוס בסוף המאה הרביעית.
מניין האפיפיורים הרשמי עומד על 267 או 268 אפיפיורים (תלוי אם מונים את האפיפיור הנבחר סטפנוס).
האפיפיור מחזיק גם בתארים נוספים כמו בישוף רומא, ממלא מקומו של ישו הנוצרי, יורשו של פטרוס הקדוש, נסיך השליחים, הפונטיף העליון של הכנסייה העולמית (הקתולית), פטריארך המערב, הפרימוס (ראשון) של איטליה, ארכיבישוף ובישוף מטרופוליטני של הפרובינקיה המקומית, ומשרת משרתי האל.
מאז שנת 1929 תוארו הרשמי של האפיפיור במדינת הוותיקן, מחוץ לתפקידו הדתי, הוא הריבון.
האפיפיורים הראשונים נקראו בשמם מלידה.
בימי הבינים המאוחרים החלו חלקם לאמץ שם חדש עם הכתרתם.
משנת 1555 כל האפיפיורים אימצו שם חדש עם הכתרתם.
את שמות האפיפיורים מקובל לתעתק ולהגות באופן שונה משפה לשפה.
שמות האפיפיורים נלקחים ברוב המקרים מרשימה סגורה, ולכל שם צורת תעתיק והגייה שונה בשפות שונות.
גם בעברית מקובל "לתרגם" את השם לגרסתו העברית, שהיא: "יוחנן פאולוס".
בשמות אחרים, שאין מסורת הגייה מושרשת ביחס אליהם, מתבסס תעתיק השם על תוארם בשמם הרשמי וכללי התעתיק מלטינית.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות פטרוסשמעון פטרוס 33–67 בית ציידא, טטרארכיית הבשן, האימפריה הרומית על-פי המסורת הנוצרית, מתלמידי ישו ממנו קיבל את מפתחות שערי גן עדן.
לינוסלינוס 67–76 טוסקיה, איטליה, האימפריה הרומית לפי המסורת, מת מות קדושים (מרטיר).
אנקלטוסאנקלטוס 76–88 רומא, איטליה, האימפריה הרומית מרטיר, יום חגו 26 באפריל.
קלמנס הראשוןקלמנס 88–99 רומא, איטליה, האימפריה הרומית מרטיר, יום חגו 23 בנובמבר.
אווריסטוסאווריסטוס 99–105 בית לחם, יהודה, האימפריה הרומית לפי המסורת, מרטיר.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות אלכסנדר הראשוןאלכסנדר 105–115 רומא, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו 16 במרץ.
סיקסטוס הראשוןסיקסטוס 115–125 רומא, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו 6 באפריל.
טלספורוסטלספורוס 125–136 טרנובה, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו 5 בינואר.
היגינוסהיגינוס 136–140 אתונה, יוון, האימפריה הרומית לפי המסורת, מרטיר.
פיוס הראשוןפיוס 140–155 אקוויליה, איטליה, האימפריה הרומית מרטיר בחרב.
הגדיר את הפסחא להחגג ביום ראשון.
אניקטוסאניקיטוס 155 – 20 באפריל 166 אמסה (חומס), סוריה, האימפריה הרומית לפי המסורת, מרטיר.
סוטרסוטריוס 166–174 פונדי (לטיום), איטליה, האימפריה הרומית לפי המסורת, מרטיר.
אלאוטריוסאלאוטריוס 174–189 ניקופוליס, יוון, האימפריה הרומית לפי המסורת, מרטיר.
ויקטור הראשוןויקטור 189–199 אפריקה, האימפריה הרומית האפיפיור הראשון מאפריקה, ולפי המסורת, מרטיר.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות זפירינוסזפירינוס 199 – 20 בדצמבר 217 רומא, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו, 26 באוגוסט.
קליקסטוס הראשוןקליסטוס 217–222 רומא, איטליה, האימפריה הרומית מרטיר, יום חגו 14 באוקטובר.
אורבנוס הראשוןאורבנוס 222 – 23 במאי 230 רומא, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו 25 במאי.
פונטיאנוספונטיאנוס 21 ביולי 230 – 28 בספטמבר 235 רומא, איטליה, האימפריה הרומית התפטר עקב הגלייתו על ידי הקיסר לסרדיניה.יום חגו 13 באוגוסט.
אנטרוסאנטרוס 21 בנובמבר 235 – 3 בינואר 236 פטיליה, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו 3 בינואר.
פביאנוספביאנוס 10 בינואר 236 – 20 בינואר 250 רומא, איטליה, האימפריה הרומיתיום חגו 20 בינואר.
קורנליוסקורנליוס 6 או 13 במרץ 251 – יוני 253 רומא, איטליה, האימפריה הרומית מרטיר.
לוקיוס הראשוןלוקיוס 20 ביוני 253 – 5 במרץ 254 רומא, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו 5 במרץ.
סטפנוס הראשוןסטפנוס 12 במאי 254 – 2 באוגוסט 257 רומא, איטליה, האימפריה הרומית מרטיר בעריפה; יום חגו 2 באוגוסט.
סיקסטוס השניסיקסטוס 31 באוגוסט 257 – 6 באוגוסט 258 אתונה, יוון, האימפריה הרומית מרטיר בעריפה.
דיוניסיוסדיוניסיוס 22 ביולי 259 – 26 בדצמבר 268 טרנווה, איטליה, האימפריה הרומית יום חגו 26 בדצמבר.
פליקס הראשוןפליקס 5 בינואר 269 – 30 בדצמבר 274 רומא, איטליה, האימפריה הרומית אאוטיכיאנוסאאוטיכיאנוס 4 בינואר 275 – 7 בדצמבר 283 לוני, איטליה, האימפריה הרומית קאיוסגאיוס 17 בדצמבר 283 – 22 באפריל 296סלונה, דלמטיה, האימפריה הרומיתמרטיר.
מרקלינוסמרקלינוס 30 ביוני 296 – 1 באפריל 304 רומא, איטליה, האימפריה הרומיתיום חגו 26 באפריל.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות מרקלוס הראשוןמרקלוס 27 במאי 308 – 16 בינואר 309 רומא, איטליה, האימפריה הרומיתהוגלה על ידי הקיסר.
אוסביוסאוסביוס 18 באפריל 309 או 310 – 17 באוגוסט 309 או 310 סרדיניה, האימפריה הרומית גם כן הוגלה מרומא על ידי הקיסר.
מילטיאדסמילטיאדס 2 ביולי 311 – 10 בינואר 314 אפריקה, האימפריה הרומית האפיפיור הראשון לאחר סיום רדיפת הנצרות באימפריה הרומית.
סילבסטר הראשוןסילבסטר 31 בינואר 314 – 31 בדצמבר 335 אבלינו, איטליה, האימפריה הרומית המערבית יום חגו 31 בדצמבר.
מרקוסמרקוס 18 בינואר 336 – 7 באוקטובר 336 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית הראשון שהחל לכתוב את תולדות האפיפיורים הקודמות לו.
יוליוס הראשוןיוליוס 6 בפברואר 337 – 12 באפריל 352 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית תמך בדעה האריאנית.
ליבריוסליבריוס 17 במאי 352 – 24 בספטמבר 366 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית האפיפיור הראשון שלא הוגדר כקדוש על ידי הכנסייה הקתולית.
דמסוס הראשוןדמסוס 1 באוקטובר 366 – 11 בדצמבר 384 לוסיטניה, פורטוגל, האימפריה הרומית המערבית סיריקיוססיריציוס דצמבר 384 – 26 בנובמבר 399 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית כתביו הם העתיקים ביותר אשר נכתבו על ידי הכס הקדוש ונשתמרו.
יום חגו 26 בנובמבר אנסטסיוס הראשוןאנסטסיוס 27 בנובמבר 399 – 19 בדצמבר 401 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית
סיקסטוס השלישיסיקסטוס 31 ביולי 432 – 18 באוגוסט 440 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית לאו הראשון (הגדול)לאו 29 בספטמבר 440 – 10 בנובמבר 461 טוסקנה, איטליה, האימפריה הרומית המערבית שכנע את אטילה ההוני שלא לכבוש את איטליה.
הילריוסהילריוס 19 בנובמבר 461 – 29 בפברואר 468 סרדיניה, איטליה, האימפריה הרומית המערבית סימפליקיוססימפליקוס פברואר 468 – 2 או 10 במרץ 483 טיבולי, איטליה, האימפריה הרומית המערבית פליקס השלישיפליס 13 במרץ 483 – 1 במרץ 492 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית למעשה – האפיפיור השני הנושא את השם פליקס.
גלסיוס הראשוןגלסיוס 1 במרץ 492 – 19 בנובמבר 496 קביליה, אפריקה, האימפריה הרומית המערבית האפיפיור האחרון שנולד ביבשת אפריקה.
אנסטסיוס השניאנסטסיוס 24 בנובמבר 496 – 19 בנובמבר 498 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית סימכוססימאכו 22 בנובמבר 498 – 19 ביולי 514 סרדיניה, האימפריה הרומית המערבית
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות הורמיסדסהורמיסדס 20 ביולי 514 – 6 באוגוסט 523 פרוסינונה, האימפריה הרומית המערבית אביו של האפיפיור סילבריוס.
יוחנן הראשוןג'ובאני 13 באוגוסט 523 – 18 במאי 526סיינה, טוסקנה, איטליה, האימפריה הרומית המערבית פליקס הרביעיפליקס 12 ביולי 526 – 22 בספטמבר 530 סמניום, ממלכת איטליה לפעמים נקרא פליקס השלישי.
בוניפקיוס השניבוניפציו 22 בספטמבר 530 – 17 באוקטובר 532 רומא, ממלכת איטליה יוחנן השנימרקוריו 2 בינואר 533 – 8 במאי 535 רומא, איטליה, האימפריה הרומית המערבית האפיפיור הראשון שנמנע משימוש בשמו האמיתי.
אגאפטוס הראשוןאגיפטו 13 במאי 535 – 22 באפריל 536 רומא, ממלכת איטליהשני ימי חגו 22 באפריל ו-20 בספטמבר.
סילבריוססילבריוס 8 ביוני 536 – מרץ 537 צזנו, איטליה, הממלכה האוסטרוגותית הודח.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות סאביניאנוססאביניאנוס 13 בספטמבר 604 – 22 בפברואר 606 בלרה, איטליה, הממלכה האוסטרוגותית בוניפקיוס השלישיבוניפציו 19 בפברואר 607 – 12 בנובמבר 607 רומא, איטליה, הממלכה האוסטרוגותית בוניפקיוס הרביעיבוניפציו 25 בספטמבר 608 – 8 במאי 615 מרסיה, איטליה, האימפריה הביזנטית האפיפיור הראשון עם שם זהה לקודמו.
מרטינוס הראשוןמרטינו 21 ביולי 649 – 653 טודי, איטליה, האימפריה הביזנטית האפיפיור האחרון הנחשב למרטיר.
אאוגניוס הראשוןאווג'ניו 10 באוגוסט 654 – 2 ביוני 657 רומא, איטליה, דוכסות רומא ויטאליאןויטליאנו 30 ביולי 657 – 27 בינואר 672 סגני, איטליה, דוכסות רומא אדאודטוס השניאדאודטוס 11 באפריל 672 – 17 ביוני 676 רומא, איטליה, דוכסות רומא חבר במסדר בנדיקטים.
דונוסדונו 2 בנובמבר 676 – 11 באפריל 678 רומא, איטליה, דוכסות רומא אגתואגת'ו 26 ביוני 678 – 10 בינואר 681 פלרמו, איטליה, האימפריה הביזנטית יום חגו 20 בפברואר.
לאו השנילאו 17 באוגוסט 682 – 28 ביוני 683 סיציליה, איטליה, האימפריה הביזנטית יום חגו 3 ביולי.
בנדיקטוס השניבנדטו יולי 684 – 8 במאי 685 רומא, איטליה, דוכסות רומא יום חגו 7 במאי.
יוחנן החמישיג'ובאני 23 ביולי 685 – 2 באוגוסט 686 סוריה, האימפריה הביזנטית קונוןקונון 21 באוקטובר 686 – 21 בספטמבר 687 תראקיה, יוון, האימפריה הביזנטית סרגיוס הראשוןסרג'יו 15 בדצמבר 687 – 8 בספטמבר 701 פלרמו, איטליה, האימפריה הביזנטית
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות יוחנן השישיג'ובאני 30 באוקטובר 701 – 11 בינואר 705 אפסוס, יוון, האימפריה הביזנטית יוחנן השביעיג'ובאני 1 באוקטובר 705 – 18 באוקטובר 707 רוסנו, איטליה, האימפריה הביזנטית סיסיניוססיסיניוס 15 בינואר 708 – 4 בפברואר 708 סוריה, חליפות ראשידון היה אפיפיור רק 20 יום.
קונסטנטינוסקונסטנטינוס 25 במרץ 708 – 9 באפריל 715 סוריה, חליפות אומיה האפיפיור האחרון עד ל-2001 שביקר ביוון בעודו בתפקיד.
גרגוריוס השניגרגוריו 19 במאי 715 – 11 בפברואר 731 רומא, איטליה, דוכסות רומא יום חגו 11 בפברואר.
גרגוריוס השלישיגרגוריו 11 בפברואר 731 – 28 בנובמבר 741 סוריה, חליפות אומיה האפיפיור האחרון עד ל-2013 שלא נולד באירופה.
זכריהזכריוס 3 או 5 בדצמבר 741 – 22 במרץ 752 קלבריה, איטליה, האימפריה הביזנטית יום חגו 15 במרץ.
האפיפיור הנבחר סטפנוססטפנו 752 לעיתים מכונה סטפנוס השני.
אינו מצוין בחלק מהרשימות הרשמיות משום שמת שלושה ימים אחרי בחירתו ולפני שקודש כאפיפיור.
לא נחשב לאפיפיור על ידי הכנסייה הקתולית.
סטפנוס השניסטפנו 26 במרץ 752 – 26 באפריל 757 רומא, איטליה, דוכסות רומא לעיתים מכונה סטפנוס השלישי.
פאולוס הראשוןפאולו 29 במאי 757 – 28 ביוני 767 רומא, איטליה, דוכסות רומא אחיו של סטפנוס השני.
סטפנוס השלישיסטפנו 7 באוגוסט 768 – 1 בפברואר 772 סירקוזה, סיציליה, דוכסות רומא לעיתים מכונה סטפנוס הרביעי.
אדריאנוס הראשוןאדריאנו 1 בפברואר 772 – 25 בדצמבר 795 רומא, איטליה, דוכסות רומא לאו השלישילאו 27 בדצמבר 795 – 12 ביוני 816 רומא, איטליה, מדינת האפיפיור החל את מה שלימים יהפוך לאימפריית רומא הקדושה.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות סטפנוס הרביעיסטפנו 22 ביוני 816 – 24 בינואר 817 רומא, מדינת האפיפיור לעיתים מכונה סטפנוס החמישי.
יוהנה 853–855 אנגליה לפי מסורת, שאמיתותה לא ברורה, אשה שהתחפשה לגבר בשם יוהאן אנגליקוס, ונבחרה לכס האפיפיור בדמותה הגברית.
לאחר מותה וגילוי זהותה נמחקה מרשימות הוותיקן.
לפי דעה אחרת, לא התקיימה והופיעה לראשונה כדמות אגדית במאה ה-13. בנדיקטוס השלישיבנדטו 29 בספטמבר 855 – 17 באפריל 858 רומא, מדינת האפיפיור ניקולאוס הראשון (הגדול)ניקולו 24 באפריל 858 – 13 בנובמבר 867 רומא, מדינת האפיפיור החל במיסיונריות נוצרית.
פורמוסוספורמוסו 6 באוקטובר 891 – 4 באפריל 896 אוסטיה, מדינת האפיפיור בוניפקיוס השישיבוניפציו 11 באפריל 896 – 26 באפריל 896 רומא, מדינת האפיפיור היה בתפקיד 15 ימים בלבד.
סטפנוס השישיסטפנו 22 במאי 896 – אוגוסט 897 רומא, מדינת האפיפיור לעיתים מכונה סטפנוס השביעי.
רומנוסרומנו אוגוסט 897 – נובמבר 897 גלסה, מדינת האפיפיור תאודורוס השניתאודורו דצמבר 897 רומא, מדינת האפיפיור היה בתפקיד 20 יום.
יוחנן התשיעיג'ובאני ינואר 898 – ינואר 900 טיבולי, מדינת האפיפיור חבר במסדר הבנדיקטים.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות בנדיקטוס הרביעיבנדטו 1 בפברואר 900 – 30 ביולי 903 רומא, מדינת האפיפיור לאו החמישיליאון יולי 903 – 904 ארדאה, מדינת האפיפיור.
יוחנן האחד עשרג'ובאני מרץ 931 – דצמבר 935 רומא, מדינת האפיפיור לאו השביעיליאון 3 בינואר 936 – 13 ביולי 939 רומא, מדינת האפיפיור סטפנוס השמיניסטפנו 14 ביולי 939 – אוקטובר 942 רומא, מדינת האפיפיור לעיתים מכונה סטפנוס התשיעי.
הודח על ידי הקיסר אוטו כדי שלאו השמיני יישאר בכס.
לאו השמיניליאון 23 ביוני 964 – 1 במרץ 965 רומא, מדינת האפיפיור הפך רשמית לאפיפיור לאחר הדחתו של בנדיקטוס החמישי.
יוחנן השלושה עשרג'ובאני 1 באוקטובר 965 – 6 בספטמבר 972 רומא, מדינת האפיפיור נקרא לאחר מותו האפיפיור "הטוב".
בנדיקטוס השישיבנדיקטו 19 בינואר 973 – יוני 974 רומא, מדינת האפיפיור הודח ונרצח.
בנדיקטוס השביעיבנדיטו אוקטובר 974 – 10 ביולי 983 רומא, מדינת האפיפיור יוחנן הארבעה עשרפיאטרו קנפאנובה נובמבר 983 – 20 באוגוסט 984 פאביה, דוכסות רומא יוחנן החמישה עשרג'ובאני אוגוסט 985 – 1 באפריל 996 רומא, מדינת האפיפיור האפיפיור הראשון שהגדיר קדוש.
גרגוריוס החמישיברונו 3 במאי 996 – 18 בפברואר 999 דוכסות סקסוניה, האימפריה הרומית הקדושה האפיפיור הגרמני הראשון.
סילבסטר השניגרברט 2 באפריל 999 – 12 במאי 1003 בליאק, אוברן, צרפת האפיפיור הצרפתי הראשון.
סילבסטר השלישיג'ובאני 20 בינואר 1045 – 10 במרץ 1045 רומא, מדינת האפיפיור תוקף הוועדה הוטל בספק, הודח לאחר 56 יום.
בנדיקטוס התשיעיתיאופילטו 10 במרץ 1045 – 1 במאי 1045 רומא, מדינת האפיפיור כהונה שנייה.
הודח עקב אי אמון בוועדה לאחר 52 יום.
גרגוריוס השישיג'ובאני 1 במאי 1045 – 20 בדצמבר 1046 רומא, מדינת האפיפיור אולץ להתפטר.
קלמנס השניזידגר פון מורסלבן 25 בדצמבר 1046 – 9 באוקטובר 1047 הורנבורג, דוכסות סקסוניה, האימפריה הרומית הקדושה התמנה על ידי היינריך השלישי (ולא על ידי ועדה).
היינריך הוכתר על ידו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בנדיקטוס התשיעיתיאופילטו 8 בנובמבר 1047 – 17 ביולי 1048 רומא, מדינת האפיפיור כהונה שלישית.
דמסוס השניפופו 17 ביולי 1048 – 9 באוגוסט 1048 פילדנאו, דוכסות בווריה, האימפריה הרומית הקדושה נפטר לאחר 23 ימים.
לאו התשיעיברונו 12 בפברואר 1049 – 19 באפריל 1054 אגושיים, אלזס, דוכסות שוואביה, האימפריה הרומית הקדושההודח ונודה מהכנסייה.
ויקטור השניגברט השני 13 באפריל 1055 – 28 ביולי 1057 דוכסות שוואביה, האימפריה הרומית הקדושה סטפנוס התשיעיפרדריק 3 באוגוסט 1057 – 29 במרץ 1058 דוכסות לורן, האימפריה הרומית הקדושה לעיתים מכונה "סטפנוס העשירי".
ניקולאוס השניג'רארד 24 בינואר 1059 – 27 ביולי 1061 נסיכות סאווי, האימפריה הרומית הקדושה בזמנו הוגדרה הוועדה הבוחרת את האפיפיורים – הקונקלווה.
אלכסנדר השניאנסלמו 1 באוקטובר 1061 – 21 באפריל 1073 מילאנו, האימפריה הרומית הקדושה אישר את הכיבוש הנורמני של אנגליה.
גרגוריוס השביעיאידבראנדו 22 באפריל 1073 – 25 במאי 1085 סובנה, טוסקנה, האימפריה הרומית הקדושה חבר במסדר הבנדיקטים.
הגדיר את המושג "פאפא" לאפיפיורים.
ויקטור השלישידופריו מאי 1086 – 16 בספטמבר 1087 בנוונטו, איטליה, האימפריה הרומית הקדושה חבר במסדר הבנדיקטים.
אורבנוס השניאודו דה לאז'רי 12 במרץ 1088 – 29 ביולי 1099 שמפניה, צרפת הגה את רעיון היציאה למסע צלב בוועידת קלרמון.
פסקליס השנירניירו רניירי 13 באוגוסט 1099 – 21 בינואר 1118 טוסקנה, איטליה, האימפריה הרומית הקדושה חבר במסדר הבנדיקטים.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהתקופת כהונהמקום לידההערות גלסיוס השניג'ובאני 24 בינואר 1118 – 29 בינואר 1119 גאטה, איטליה, האימפריה הרומית הקדושה חבר במסדר הבנדיקטים.
קליקסטוס השניגי דה בורגונדי 1 בפברואר 1119 – 13 בדצמבר 1124 קוינגי, צרפת.
אנסטסיוס הרביעיקוראדו 8 ביולי 1153 – 3 בדצמבר 1154 רומא, איטליה, האימפריה הרומית הקדושה אדריאנוס הרביעיניקולאס 4 בדצמבר 1154 – 1 בספטמבר 1159 הרטפורדשיר, ממלכת אנגליה.
העביר את אירלנד להנרי השני, מלך אנגליה.
קלמנס השלישיפאולו סקולארי 19 בדצמבר 1187 – 20 במרץ 1191 רומא, מדינת האפיפיור סלסטינוס השלישיג'אצ'ינטו בובונה 30 במרץ 1191 – 8 בינואר 1198 רומא, מדינת האפיפיור אינוקנטיוס השלישילוטריו דאי קונטי די סגני 8 בינואר 1198 – 16 ביולי 1216 גביגנאנו, מדינת האפיפיור יזם את מסע הצלב הרביעי.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהשלטתקופת כהונהמקום לידההערות הונוריוס השלישיסנסיו סוולי 18 ביולי 1216 – 18 במרץ 1227 רומא, מדינת האפיפיור יזם את מסע הצלב החמישי.
גרגוריוס התשיעיהוגולינו די קונטי 19 במרץ 1227 – 22 באוגוסט 1241 אנגני, מדינת האפיפיור יזם את האינקוויזיציה הצרפתית ואת מסעי הצלב הצפוניים.
סלסטינוס הרביעיג'יופרדו דה קסטיליונה 25 באוקטובר 1241 – 10 בנובמבר 1241 מילאנו, האימפריה הרומית הקדושה.
אינוקנטיוס הרביעיסיניבלדו פיאסקי 25 ביוני 1243 – 7 בדצמבר 1254 ג'נובה, הרפובליקה של ג'נובה, האימפריה הרומית הקדושה אישר עינויים של חוטאים וכופרים.
אלכסנדר הרביעירינלדו די ג'נה 12 בדצמבר 1254 – 25 במאי 1261 ג'נה, מדינת האפיפיור הקים סופית את האינקוויזיציה הצרפתית.
אורבנוס הרביעיז'אק פנטליאון 29 באוגוסט 1261 – 2 באוקטובר 1264 טרואה, שמפיין, צרפת קלמנס הרביעיגואי פוקואי 5 בפברואר 1265 – 23 בנובמבר 1268 ממלכת צרפת גרגוריוס העשיריתאובלדו ויסקונטי 1 בספטמבר 1271 – 10 בינואר 1276 פיסנצה, האימפריה הרומית הקדושה לפניו לא היה אפיפיור 3 שנים עקב חוסר הסכמה בין הקרדינלים.
אינוקנטיוס החמישיפייר דה טרנטיאזה 21 בינואר 1276 – 22 ביוני 1276 דוכסות סבויה, האימפריה הרומית הקדושה חבר המסדר הדומיניקני.
סלסטינוס החמישיפייטרו אנג'לריו 5 ביולי 1294 – 13 בדצמבר 1294 ממלכת סיציליה, האימפריה הרומית הקדושה לפניו לא היה אפיפיור במשך שנתיים עקב חוסר הסכמה בין הקרדינלים.
בוניפקיוס השמיניבנדיטו קייטני 24 בדצמבר 1294 – 11 באוקטובר 1303 אנגני, מדינת האפיפיור
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהשלטתקופת כהונהמקום לידההערות בנדיקטוס האחד עשרניקולו בוקסיני 22 באוקטובר 1303 – 7 ביולי 1304 טרוויזו, איטליה, האימפריה הרומית הקדושה חבר במסדר הדומיניקנים.
קלמנס החמישיברטרנד דה גו 5 ביוני 1305 – 20 באפריל 1314 וילנדרה, ממלכת צרפת ישב באביניון שבצרפת.
יוחנן העשרים ושנייםז'אק ד'אוז 7 באוגוסט 1316 – 4 בדצמבר 1334 קאור, ממלכת צרפת ישב באביניון שבצרפת.
בנדיקטוס השנים עשרז'אק פורנייר 30 בדצמבר 1334 – 25 באפריל 1342 סוורדון, ממלכת צרפת ישב באביניון.
קלמנס השישיפייר רוג'ר 7 במאי 1342 – 6 בדצמבר 1352 ממלכת צרפת ישב באביניון.
אינוקנטיוס השישיאטיין אובר 18 בדצמבר 1352 – 12 בספטמבר 1362 לימוזין, ממלכת צרפת ישב באביניון.
אורבנוס החמישיג'וליאמה דה גרימו 28 בספטמבר 1362 – 19 בדצמבר 1370 גריזאק, ממלכת צרפת, האימפריה הרומית הקדושה ישב באביניון.
גרגוריוס האחד עשרפייר רוג'ר 30 בדצמבר 1370 – 27 במרץ 1378 מאומונט, ממלכת צרפת האחרון שישב באביניון.
אורבנוס השישיברתולומאו פריניאנו 8 באפריל 1378 – 15 באוקטובר 1389 נאפולי, ממלכת נאפולי האפיפיור האחרון שנבחר שלא במסגרת הקונקלווה.
בוניפקיוס התשיעיפיאטרו טומאצלי 2 בנובמבר 1389 – 1 באוקטובר 1404 נאפולי, ממלכת נאפולי
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהשלטתקופת כהונהמקום לידההערות אינוקנטיוס השביעיקוזימו דה מיורטי 17 באוקטובר 1404 – 6 בנובמבר 1406 סולמונה, ממלכת נאפולי גרגוריוס השנים עשראנג'לו קורר 30 בנובמבר 1406 – 4 ביולי 1415 ונציה, הרפובליקה של ונציה התפטר בעת ועידת קונסטנץ על מנת לשים קץ לקרע המערבי.
מרטינוס החמישיאודון קולונה 14 בנובמבר 1417 – 20 בפברואר 1431 רומא, מדינת האפיפיור נבחר לאחר שנתיים ללא אפיפיור.
אאוגניוס הרביעיגבריאל קונדולמר 11 במרץ 1431 – 23 בפברואר 1447 ונציה, הרפובליקה של ונציה חבר במסדר האוגוסטינים.
ניקולאוס החמישיתומאסו פרנטוצלי 6 במרץ 1447 – 24 במרץ 1455 סרזנה, הרפובליקה של ג'נובה חבר במסדר הדומיניקנים.
קליקסטוס השלישיאלפונסו דה בורז'ה 8 באפריל 1455 – 6 באוגוסט 1458 קנלס, כתר אראגון האפיפיור הספרדי הראשון.
הורה על פתיחתו מחדש של המשפט של ז'אן ד'ארק.
פיוס השניאניה סילוויו 19 באוגוסט 1458 – 14 באוגוסט 1464 פיינצה, הרפובליקה של סיינה פאולוס השניפיאטרו בארבו 30 באוגוסט 1464 – 26 ביולי 1471 ונציה, הרפובליקה של ונציה הקים את ארמון סאן מרקו ברומא.
הכניס את השימוש במכונות דפוס למדינת האפיפיור.
סיקסטוס הרביעיפרנצ'סקו 9 באוגוסט 1471 – 12 באוגוסט 1484 קלה ליגורה, הרפובליקה של ג'נובה חבר במסדר הפרנציסקני.
אינוקנטיוס השמיניג'ובאני בטיסטה 29 באוגוסט 1484 – 25 ביולי 1492 ג'נובה, הרפובליקה של ג'נובה מינה את טרקוומאדה לאינקוויזיטור הגדול.
אלכסנדר השישירודריגו דה בורז'ה 11 באוגוסט 1492 – 18 באוגוסט 1503ולנסיה, כתר אראגון אחיינו של קליקסטוס השלישי.
חילק את העולם בין ספרד לפורטוגל.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהשלטתקופת כהונהמקום לידההערות פיוס השלישיפרנצ'סקו טודסקיני פיקולומיני 22 בספטמבר 1503 – 18 באוקטובר 1503 סיינה, הרפובליקה של סיינה אחיינו של פיוס השני.
יוליוס השניג'וליאנו דלה רוברה 1 בנובמבר 1503 – 21 בפברואר 1513 אלביסולה סבונה, הרפובליקה של ג'נובה אחיינו של סיקסטוס הרביעי.
ישב בראש הוויעוד הלטרני החמישי ב-1512. לאו העשיריג'ובאני דה לורנזו 9 במרץ 1513 – 1 בדצמבר 1521 פירנצה, הרפובליקה של פירנצה הדיח מהכנסייה את מרטין לותר.
אדריאנוס השישיאדריאן 9 בינואר 1522 – 14 בספטמבר 1523 אוטרכט, האימפריה הרומית הקדושה האפיפיור ההולנדי היחיד.
קלמנס השביעיג'וליו די ג'וליאנו דה מדיצ'י 19 בנובמבר 1523 – 25 בספטמבר 1534 פירנצה, הרפובליקה של פירנצה אסר על הנרי השמיני להתגרש, מהלך שבעקבותיו עזב הנרי את הכנסייה הקתולית והקים את הכנסייה האנגליקנית.
פאולוס השלישיאלסנדרו 13 באוקטובר 1534 – 10 בנובמבר 1549 קנינו, מדינת האפיפיור הדיח מהכנסייה את הנרי השמיני מלך אנגליה.
יוליוס השלישיג'ובאני מריה 7 בפברואר 1550 – 23 במרץ 1555 רומא, מדינת האפיפיור מרקלוס השנימרסלו קרוויני 9 באפריל 1555 – 1 במאי 1555 מונטפנו, מדינת האפיפיור פאולוס הרביעיג'ובאני פייטרו קראפה 23 במאי 1555 – 18 באוגוסט 1559 קפריגליה אירפינה, ממלכת נאפולי הורה על כתיבת רשימת הספרים האסורים.
פיוס הרביעיג'ובאני אנג'לו 25 בדצמבר 1559 – 9 בדצמבר 1565 מילאנו, דוכסות מילאנו פיוס החמישיאנטוניו ג'יסליירי 7 בינואר 1566 – 1 במאי 1572 בוסקו, דוכסות מילאנו חבר במסדר הדומיניקנים.
נידה את אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה ככופרת.
ארגן ועמד בראש "הליגה הקדושה" שפעלה נגד התפשטות האימפריה העות'מאנית.
גרגוריוס השלושה עשרהוגו בונקומפני 13 במאי 1572 – 10 באפריל 1585 בולוניה, מדינת האפיפיור הקים את לוח השנה הגרגוריאני.
סיקסטוס החמישיפליס פרטי 24 באפריל 1585 – 27 באוגוסט 1590 גוטאמרה, מדינת האפיפיור חבר במסדר הפרנציסקני.
אורבנוס השביעיג'ובאני בטיסטה קסטניה 15 בספטמבר 1590 – 27 בספטמבר 1590 רומא, מדינת האפיפיור היה בתפקיד זמן קצר ביותר, 12 יום.
במהלכם הספיק לאסור על עישון בקרבת כנסיות בעולם.
גרגוריוס הארבעה עשרניקולו ספונדראטי 5 בדצמבר 1590 – 16 באוקטובר 1591 מילאנו, דוכסות מילאנו אינוקנטיוס התשיעיג'ובאני אנטוניו 29 באוקטובר 1591 – 30 בדצמבר 1591 בולוניה, מדינת האפיפיור קלמנס השמיניאיפוליטו אלדוברנדיני 30 בינואר 1592 – 3 במרץ 1605 פאנו, מדינת האפיפיור איחד את הממלכות הקתוליות נגד האימפריה העות'מאנית.
אינוקנטיוס האחד עשרבנדטו אודסקלצ'י 21 בספטמבר 1676 – 12 באוגוסט 1689 קומו, דוכסות מילאנו אלכסנדר השמיניפיאטרו ויטו אוטובוני 6 באוקטובר 1689 – 1 בפברואר 1691 ונציה, הרפובליקה של ונציה אינוקנטיוס השנים עשראנטוניו פיניאטלי 12 ביולי 1691 – 27 בספטמבר 1700 ספינזולה, ממלכת נאפולי
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהשלטתקופת כהונהמקום לידההערות קלמנס האחד עשרג'ובאני פרנצ'סקו 23 בנובמבר 1700 – 19 במרץ 1721 אורבינו, מדינת האפיפיור אישר את החפירות הארכאולוגיות הראשונות ברומא.
אינוקנטיוס השלושה עשרמיכלאנג'לו דה קונטי 8 במאי 1721 – 7 במרץ 1724 פולי, מדינת האפיפיור בנדיקטוס השלושה עשרפיאטרו פרנצ'סקו 29 במאי 1724 – 21 בפברואר 1730 גרבינה אין פוליה, ממלכת נאפולי חבר במסדר הדומיניקנים.
קלמנס השנים עשרלורנצו קורסיני 12 ביולי 1730 – 6 בפברואר 1740 פירנצה, דוכסות טוסקנה הקים את מזרקת טרווי ברומא.
בנדיקטוס הארבעה עשרפרוספרו לורנצו למברטיני 17 באוגוסט 1740 – 3 במאי 1758 בולוניה, מדינת האפיפיור הקים אקדמיות לאומנות, דת ומדעים ברחבי שליטתו.
קלמנס השלושה עשרקארלו טורה די רוזניצו 6 ביולי 1758 – 2 בפברואר 1769 ונציה, הרפובליקה של ונציה קלמנס הארבעה עשרג'ובאני וינצ'נצו אנטוניו 19 במאי 1769 – 22 בספטמבר 1774 סנטרקנגלו די רומגנה, מדינת האפיפיור חבר במסדר הפרנציסקנים.
פיוס השישיהדוכס ג'ובאני אנג'לו בראסקי 15 בפברואר 1775 – 29 באוגוסט 1799 קסנה, מדינת האפיפיור יצא נגד המהפכה הצרפתית.
הוגלה מרומא בשנת 1798 על ידי החיילים הצרפתים.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהשלטתקופת כהונהמקום לידההערות פיוס השביעיהדוכס ברנברה ניקולו מריה לואיג'י 14 במרץ 1800 – 20 באוגוסט 1823 קסנה, מדינת האפיפיור חבר במסדר הבנדיקטים.
פיוס התשיעיהדוכס ג'ובאני מריה מאסטיה פררי 16 ביוני 1846 – 7 בפברואר 1878 סניגליה, מדינת האפיפיור הקים את מדינת הוותיקן לאחר הקמת הממלכה האיטלקית.
תקופת משילותו הייתה השנייה באורכה אחרי פטר הראשון.
לאו השלושה עשרג'אוצ'ינו וינצ'נזו רפאלה 20 בפברואר 1878 – 20 ביולי 1903 רומא, מדינת האפיפיור הגן על הדמוקרטיה האיטלקית כנגד הקומוניזם.
יוחנן פאולוס הראשוןאלבינו לוצ'יאני 26 באוגוסט 1978 – 28 בספטמבר 1978 קנלה דה אגורדו, ממלכת איטליה יוחנן פאולוס השניקארול יוזף וויטילה 16 באוקטובר 1978 – 2 באפריל 2005 ודוביצה, פולין האפיפיור הראשון ממוצא סלאבי.
שם בתור אפיפיורשם פרטיתמונהשלטתקופת כהונהמקום לידההערות בנדיקטוס השישה עשריוזף אלויס רצינגר 19 באפריל 2005 – 28 בפברואר 2013 בוואריה, גרמניה התפטר מכס האפיפיור עקב מצב בריאותי רעוע.
פרנציסקוסחורחה מריו ברגוליו 13 במרץ 2013 – 21 באפריל 2025 בואנוס איירס, ארגנטינה האפיפיור הראשון שנולד מחוץ ליבשת אירופה מאז גרגוריוס השלישי; האפיפיור הראשון מיבשת אמריקה; האפיפיור הישועי הראשון.לאו הארבעה עשר רוברט פרנסיס פרבוסט 8 במאי 2025 –מכהןשיקגו, אילינוי, ארצות הבריתהאפיפיור הראשון שנולד באמריקה הצפונית.
יצירות שוברט ברשימת דויטש מסודרות לפי "מספרי D" בגרסה המעודכנת של הקטלוג הכרונולוגי של יצירות פרנץ שוברט בעריכת אוטו אריך דויטש.
ד' 1 פנטזיה בסול מז'ור לשני פסנתרים
ד' 2 רביעיית מיתרים בסול מז'ור קטע
ד' 2a אוברטורה ברה מז'ור לתזמורת; לשעבר ד' 996
ד' 2b קטע מסימפוניה ברה מז'ור; לשעבר ד' 997
ד' 2c קטע מרביעיית מיתרים ברה מינור/פה מז'ור; לשעבר ד' 998
ד' 2d שישה מינואטים לפסנתר; לשעבר ד' 995
ד' 2e פנטזיה בדו מז'ור לפסנתר; לשעבר ד' 993
ד' 2f טריו של מינואט בדו מז'ור, סקיצה
ד' 3 פרקים לרביעיית מיתרים יצאו לאור ב-1978
ד 5 שיר Hagar Klage ("קינת הגר")
ד' 8 אוברטורה לחמישיית מיתרים בדו מינור, יצאה לאור בשנת 1970
ד' 8a אוברטורה לרביעיית מיתרים בדו מינור, עיבוד של ד' 8
ד' 9 פנטזיה בסול מינור לשני פסנתרים
ד' 11 אופרטה Der Spiegelritter מערכה ראשונה בלבד, לא גמורה
ד' 12 אוברטורה ברה מז'ור לתזמורת
ג' 13 פוגה ברה מינור, לא יצאה בדפוס
ד' 14 אוברטורה לפסנתר, אבדה
ד' 15 שיר Der Geistertanz שתי סקיצות חלקיות
ד' 17 מוזיקה ל-Quel' innocente figlio לקולות שונים (תרגילים לאנטוניו סליירי)
ד' 18 רביעיית מיתרים מס' 1 (בסולמות מעורבים), אבדה
ד' 19 רביעיית מיתרים (בסולמות מעורבים), אבדה
ד' 19a רביעיית מיתרים (בסולמות מעורבים), אבדה
ד' 19b ואלסים ושיר לכת, אבדה
ד' 20 אוברטורה לרביעיית מיתרים בסי במול
ד' 21 שש וריאציות במי במול, אבדו
ד' 22 שנים-עשר מינואטים עם טריו, אבדו
ד' 24 וריאציות בפה מז'ור, לא יצאו לאור
ד' 24a פוגה בדו מז'ור (לעוגב?)
ד' 24b פוגה בסול מז'ור (לעוגב?)
ד' 24c פוגה ברה מינור (לעוגב?)
ד' 24d פוגה בדו מז'ור לפסנתר, קטע
ד' 25 תרגילים בקונטרפונקט, לא יצאו בדפוס
ד' 25c פוגה בפה מז'ור לפסנתר, קטע
ד' 26 אוברטורה ברה מז'ור לתזמורת
ד' 27 "סאלבה רג'ינה" בפה מז'ור לסופרן, תזמורת ועוגב
ד' 28 טריו בסי במול מז'ור, נקרא סונאטה לפסנתר, כינור וצ'לו
ד' 29 אנדנטה בדו מז'ור לפסנתר, עיבוד של רביעיית מיתרים מס' 3
ד' 31 קיריה למיסה ברה מינור למקהלה, תזמורת ועוגב
ד' 32 רביעיית מיתרים מס' 2 בדו מז'ור
ד' 34 מוזיקה ל-Te solo adoro לארבעה קולו מעורבים, תרגיל לסליירי
ד' 35 מוזיקה ל-Serbate, o Dei custodi לקולות שונים, תרגיל לסליירי
ד' 36 רביעיית מיתרים מס' 3 בסי במול מז'ור
ד' 37a סקיצות פוגליות בסי סמול מז'ור; לשעבר ג' 967
ד' 39a שלושה מינואטים וטריו, אבדו
ד' 40 רביעיית מיתרים במי במול מז'ור, אבדה, ייתכן שזהה ל-ד' 87
ד' 41 מינואטים עם טריו לפסנתר, "בסגנון קל"
ד' 41a פוגה במי מינור לפסנתר, קטע
ד' 45 קיריה בסי במול מז'ור
ד' 46 רביעיית מיתרים מס' 4 בדו מז'ור
ד' 47 שיר למקהלה מעורבת עם סולני טנור ופסנתר Dithyrambe, קטע
ד' 48 פנטזיה בדו מינור לשני פסנתרים, נקראת "סונאטה גדולה".
ד' 49 קיריה ברה מינור למקהלה ותזמורת, קטע
ד' 52 שיר Sehnsucht גרסה ראשונה.
הגרסה השנייה היא ד' 636
ד' 56 סנקטוס, קאנון לשלושה קולות בסי במול מז'ור
ד' 66 קיריה בפה מז'ור למקהלה, תזמורת ועוגב
ד' 68 רביעיית מיתרים מס' 5 בסי במול מז'ור, שני פרקי אלגרו, השאר אבדו כנראה
ד' 71a קאנון "הללויה" בפה מז'ור
ד' 71b פוגה במי מינור לפסנתר, קטע
ד' 71c קטע מפרטיטורה תזמורתית ברה מז'ור; לשעבר ד' 966a
ד' 72 מינואט ופינאלה בפה מז'ור מתוך שמינייה לכלי נשיפה מעץ
ד' 74 רביעיית מיתרים מס' 6 ברה מז'ור
ד' 75 שיר שתייה לבס סולו עם מקהלת גברים ופסנתר
ד' 77 שיר Der Taucher גרסה ראשונה.
גרסה שנייה היא ד' 111
ד' 80 קנטטה zur Namensfeier des Vaters לשלושה קולות גברים וגיטרה
ד' 81 שיר Auf den Sieg der Deutschen בליווי שני כינורות וצ'לו
ד' 82 סימפוניה מס' 1 ברה מז'ור
ד' 84 אופרה Des Teufels Lustschloss עשרים ושלושה קטעים
ד' 85 אופרטוריו בדו מז'ור, קטע, לא יצא בדפוס
ד' 86 מינואט ברה מז'ור לרביעיית מיתרים
ד' 87 רביעיית מיתרים מס' 10 במי במול מז'ור
ד'87a אנדנטה בדו מז'ור (לרביעיית מיתרים?)
ד' 89 חמישה מינואטים עם שישה טריו לרביעיית מיתרים
ד' 90 חמישה "ריקודים גרמניים" עם קודה ושבעה טריו לפסנתר, לא יצאו לאור
ד' 91 שני מינואטים וארבעה טריו לפסנתר, לא יצאו לאור
ד' 92 קאנון לשני קולות, אבד
ד' 93 שלושה שירים של דון גייזרוס
ד' 94 רביעיית מיתרים מס' 7 ברה מז'ור
ד' 94a קטע תזמורתי בסי במול מז'ור
ד' 94b חמישה מינואטים ושישה מחולות גרמניים עם טריו, אבדו
ד' 96 רביעייה בסול מז'ור לחליל, גיטרה, ויולה וצ'לו (עיבוד של נוקטורן של ונצל תומאס מאטיקה לחליל, ויולה וגיטרה, אופוס 21)
ד' 103 רביעיית מיתרים בדו מז'ור
ד' 106 סלבה רג'ינה בסי במול מז'ור לטנור, תזמורת ועוגב
לבס סולו ומקלה עם תזמורת
ד' 111 שיר Der Taucher גרסה שנייה, הראשונה היא ד' 77
ד' 111a טריו מיתרים בסי במול מז'ור, קטע, אבד
ד' 112 רביעיית מיתרים מס' 8 בסי במול מז'ור
ד' 118 שיר "גרטכן ליד הכישור" אופוס 2
ד' 121 שיר Schäfers Klagelied אופוס 3 מס' 1, שתי גרסאות
ד' 123 שיר Sehnsucht, שתי גרסאות