tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מקטע זה מהווה אלטרנטיבה מהירה וקצרה למחלף יגור לנוסעים מאזור צפון מזרח (עכו, נהריה והקריות) לכיוון מרכז הארץ.
וכמובן גם לנוסעים ממרכז הארץ לכיוון צפון.
בקטע שבין מחלף שער העמקים ועד מחלף סומך מהווה כביש 6 חוצה צפון חלופה לכביש 70 הקיים.
כביש 70 הורחב בחלקים נרחבים משניים לשלושה נתיבים במסגרת הפרויקט.
הפרויקט כולל כ-10 ק"מ של מנהרות, 5 מחלפים חדשים ו־9 גשרים באורך כולל של כ-4.5 ק"מ.
גשר הוויאדוקט מחבר את הקטע החדש עם כביש 77.
חברה "כביש 6 חוצה צפון" נמצאת בבעלות משותפת של שפיר הנדסה, קרן נוי ולאומי פרטנרס.
כביש 561 הוא כביש רוחב עתידי בישראל, המיועד לשמש את תושבי אזור השרון ואמור לחבר בין כביש 4 לכביש 2.
בשלב הראשון על פי התכנון, הכביש ייסלל ממחלף גשר השלום בנתניה, עד מחלף אילנות העתידי בכביש 4. במסגרת הפרויקט יורחב הגשר ותורחב גם כן ההפרדה המפלסית מעל מסילת החוף העוברת בסמוך לתוואי הכביש העתידי.
בשלב השני התכנון הוא להשלים את הקטע החסר בין כביש 4 לכביש 562.
משרד התחבורה הקצה לפרויקט כ-350 מיליון שקלים, והוא נכלל בתוכנית החומש של חברת נתיבי ישראל.
הפרויקט הוא שיתוף פעולה בין עיריית נתניה והמועצה המקומית אבן יהודה.
אחת ממטרות הכביש היא לאפשר למועצה המקומית קדימה-צורן לפתח את אזור התעשייה אילנות, הנמצא בסמוך למיקום המחלף העתידי.
במסגרת הפרויקט להקמת הכביש תוקם דרך נופית, תשודרג צומת הדסים ויוקם מסוף תחבורה ציבורית.
עקב התכנון לפיו תוואי הכביש יעבור ביער אילנות, עתרו המועצה המקומית קדימה-צורן וחברת קק"ל לבית המשפט המחוזי כנגד ההחלטה לסלול את הכביש.
לטענתם, הכביש נועד לעבור דרך שטחים בעלי ערך נופי וסביבתי חשוב, ביניהם יער אילנות, ולכן יפגע בטבע ובנוף.
לבסוף הושגה בין הצדדים פשרה בה סוכם כי הכביש יעבור בשוליים הדרומיים של היער.
בנוסף למאבק בנושא יער אילנות המתנגדים קראו גם להתנות את התוכנית בסלילת כביש 561 מזרח וכן הוספת כביש שיחבר את השכונות הדרומיות של קדימה-צורן ישירות לכביש 553 בטענה כי החיבור הנוכחי אינו עומד בגודש התנועה.
באפריל 2018 החלו עבודות הסלילה של דרך האילנות, העתידה להתחבר אליו מכיוון צפון.
ביולי 2019 דווח כי המקטע הראשון של הכביש אושר בוועדת התכנון המחוזית.
באוקטובר 2022, הועבר תקציב של 40 מיליון ש"ח לסלילת הכביש.
במרץ 2023, החלו העבודות להקמת הכביש.
כביש 557 הוא כביש רוחב אזורי המתחיל בצומת שער אפרים, בסמוך לעיר טייבה, ומוביל מזרחה לשכם ויישובי הסביבה ומסתיים בצומת סמוך לשבי שומרון.
הכביש משמש כציר תנועה מרכזי לתושבי האזור ומקשר בין יישובי מערב השומרון למזרחו.
הכביש משמש לציר נסיעה פתוח גם לאזרחים ישראלים, לכיוון נתניה וכביש 6 במקום קודמו, כביש 57, שבחלקו המרכזי עובר בשטחי הרשות הפלסטינית וחסום לאזרחים ישראלים.
כביש 557 נחשב כציר תנועה ישן מאוד.
הכביש הוא צר ומפותל עם נתיב אחד בלבד לכל כיוון, כמעט ללא תאורה ועם שוליים צרים ברוב חלקיו.
לאורך השנים בוצעו בכביש שיפורים מינוריים: הרחבת שוליים בחלק מהקטעים והנחת אספלט חדש, אך לא טופלו העיקולים הקשים ולא הותאמה תשתית הכביש לנפח התנועה הגדל ועומסי התנועה.
בעיה נוספת לאורך הכביש היא היעדר קליטה סלולרית בחלקים ממנו.
הכביש אינו מוגדר כ"כביש אדום" (הגדרה למסוכן במיוחד) על ידי משרד התחבורה, בין היתר בשל שיטת ספירת תאונות הדרכים, הכוללת רק תאונות שבהן מעורבים ישראלים ולא תאונות שבהן מעורבים רק תושבים פלסטינים.
אורכו של הכביש הוא 18.26 ק"מ, והוא חד מסלולי לכל אורכו.
לפי נתוני הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בעשור שקדם לשנת 2018 התרחשו בכביש 557 שש תאונות קטלניות, תשע תאונות קשות, ונהרגו בו תשעה אזרחים ישראלים.
לאורך השנים התרחשו גם מספר אירועי טרור לאורך כביש 557.
בנובמבר 2023 אירע פיגוע באזור שבין עינב לאבני־חפץ, בו נהרג אדם שהיה בדרכו הביתה משירות המילואים.
כביש 611, הידוע בתור "עוקף חריש", הוא כביש רוחב אזורי המשמש ככביש הגישה העיקרי והיחיד לעיר חריש.
בעבר, מספור הכביש מצומת חריש ועד הכניסה לחריש סומן כ"כביש 6353", אולם בהמשך מוזג קטע זה עם כביש 611. כביש זה משמש כמו כן כניסה נוספת להתנחלות ריחן שבשומרון.
בעבר הכביש היה מתחיל מהיציאה המזרחית מחריש, ורובו של הכביש היה בשטחי יהודה ושומרון (4.7 ק"מ).
עד למיזוג הכביש הקטע מצומת חריש ועד היציאה המזרחית סומן ככביש מקומי, ומוספר ככביש 6353.
לאור התוכנית שהוציא משרד התחבורה ב-2018, נכון ל-2021 מוזג הכביש עם הקטע של כל כביש 6353. הקטע המקומי התווסף לכביש 611. בעקבות מיזוג הכביש כיום אורכו של הכביש הוא כ-10.6 ק"מ, מתוכן 4.7 הם בשטחי יהודה ושומרון.
כביש 5504 הוא כביש אזורי המחבר את כפר סבא לכביש 6 ומסתיים בצומת אייל.
בקטע בן 1.5 ק"מ באזור מחלף אייל, לכביש מקטע משותף עם כביש 551.
כביש 5504 נסלל אז כדרך עוקפת לכביש 444, אשר מקטעו בין צומת נווה ימין לצומת אייל נסגר עקב כך שעבר דרך קלקיליה, וגם מתוך חשש לחייהם של ישראלים אשר עברו בכביש זה.
הכביש שנסלל נוצר ככביש מפותל, אשר בגלל חיבורו במחלף אייל והניתוק מכביש 444, יצרו לא עומסי תנועה ותאונות דרכים במקטע זה.
ב-29 בספטמבר 2022, לאחר פתיחת המקטע החדש של כביש 444, פחתה חשיבותו של כביש זה.
באוגוסט 2023 החלו עבודות להרחבת הכביש והוספת נתיבי תחבורה ציבורית.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 5504 מדרום לצפון0צומת כפר סבא מזרחליד נווה ימין0.1צומת ללא שםכפר סבאכניסה לאזור התעשייה של כפר סבא0.6צומת בית העלמיןכביש גישה לבית עלמין ולחניון אוטובוסים1.6צומת ניר אליהוליד ניר אליהו3צומת ללא שםליד מחלף איילכביש גישההקטע הממוזג (1.5 ק"מ) - כביש 5504 הופך ל4מחלף איילליד אייל5צומת איילאייל
כביש 562 הוא כביש אורך ארצי באזור השרון.
הוא מתחיל בצומת עם כביש 553 בתחומי המועצה המקומית תל מונד ומסתיים בצומת עם כביש 57 בתחומי העיר כפר יונה.
הוא מקשר בין כביש 57 (בעיקר מכיוון נתניה) והעיר כפר יונה למועצות המקומיות תל מונד וקדימה-צורן, אך גם בין יישובי המועצה האזורית לב השרון.
בעבר, אורך הכביש היה 4.8 קילומטרים, והוא נמשך מתל מונד בדרום ועד לצומת גאולים בצפון – מעגל תנועה עם כביש 5613, ליד המושב גאולים.
בעקבות התפחתותה של העיר כפר יונה לכיוון מזרח, הוחלט על הארכת הכביש, כך שיעקוף את העיר ממזרח.
כמו כן, הוחלט להוסיף לעיר שתי כניסות ממעגלי תנועה בתוואי הכביש החדש.
העבודות להארכת תוואי הכביש החלו במרץ 2017 והסתיימו בשנת 2018. בשנים 2016–2017 שופר תוואי הכביש מקדימה-צורן בדרום ועד צומת גאולים בצפון.
בחודש מרץ 2024 החל לפעול צומת מרומזר הכולל תאורה בכניסה מכביש 562 ליישוב קדימה.
הצומת החליף מעגל תנועה באותה נקודה, אשר לפי הבקשה לשינוי נועד להפחית עומסי תנועה.
+קילומטריםשםצומתמיקוםדרכים מצטלבותכביש 562 מדרום לצפון0צומת ללא שםתל מונד0.6כיכר ללא שםקדימה-צורןרחוב הזית1.4צומת ללא שםשדרות הדקלים, רחוב ברבור (כביש גישה לעין שריד)3.4כיכר ללא שםצורןדרך לב השרון (כביש גישה לצורן)4.8צומת גאוליםליד גאולים5.7כיכר ללא שםכפר יונהשדרות מנחם בגין6.8רחוב האושר7.6צומת כפר יונה מזרח
כביש 555 הוא כביש רוחב אזורי המתחיל בצומת יצהר הגדול, כהמשך של כביש 552 (כביש 60 הישן לפני סלילת כביש לב השומרון), ומוביל מזרחה לאיתמר ואלון מורה.
בשנת 1996 נסלל על אדמות הכפר דיר אל-חטב כביש עוקף לאלון מורה.
הנסיעה על הכביש אסורה לתושבי הכפר ונמנעת מהם הגישה אל אדמות הכפר שמעבר לכביש.
אורכו של הכביש הוא 14.8 ק"מ, והוא חד מסלולי לכל אורכו.
כביש 585 הוא כביש רוחב אזורי בשומרון.
עובר במקביל לנחל חדרה מצפון לו, ובחלקו המזרחי המשתפל דרומה של הכביש הוא חוצה את הנחל.
חלקו של הכביש משתייך לשטחי C אך לא כולו.
על הכביש ישנם מעת לעת מספר מחסומים.
בעבר אירעו בו מספר פיגועים והוא נחסם ברובו למשך תקופות שונות לתנועת פלסטינים.
מתחיל מהיציאה של הכפר באקה א-שרקייה במערב ומסתיים בצומת דותן על כביש 60 ליד הכפר מרכה במזרח.
אורכו של הכביש הוא 15.4 ק"מ, והוא חד מסלולי לכל אורכו.
באקה א-שרקייה – יישוב המשתייך לרשות הפלסטינית בשטחי A-B.
חוצה מספר כבישים המגיעים ליישובים פלסטיניים כגון קפין וא-נזלה אל-ווסטא.
חורבת פרסין – באתר ממצאים מתקופת הברזל בהם מקווה המעידים על יישוב יהודי גדול במקום באותה תקופה.
נמצאו במקום ממצאים גם מהתקופה הפרסית, מהתקופה הרומית ביזאנטית, מימי הביניים ומהתקופה העות'מאנית.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 557 ממערב למזרח0 כניסה לבאקה א-שרקייה באקה א-שרקייה כניסה לכפר3.9 צומת חרמש חרמש כניסה ליישוב6.2 צומת מרייכה (צומת אפס)9.7 צומת מבוא דותן מבוא דותן כניסה ליישוב15.4 צומת דותן (צומת עראבה) מִפקדת חטיבת מנשה לשעבר, עראבה
כביש 5503 הוא כביש מקומי המחבר בין כביש 5504 (צומת ניר אליהו) לכביש 554 (צומת בית ברל).
בעבר, נהגים שנסעו בכביש נאלצו לעבור דרך הקיבוץ עצמו.
לאחר מאבק תושבים, באפריל 2018, חברת נתיבי ישראל סיימה לסלול כביש עוקף לקיבוץ, באורך של כקילומטר ובהשקעה של 10 מיליון שקלים.
זמן קצר לאחר פתיחת הכביש, הוא נסגר לתנועת כלי רכב בעקבות דרישה של משטרת ישראל ומשרד התחבורה להצבת רמזור בצומת עם כביש 5504, שמוביל לכביש 6 דרך מחלף אייל.
לצורך הצבת הרמזור, נדרש להרחיב את הצומת ולהזיז קו מתח גבוה של חברת החשמל.
הכביש העוקף נפתח לתנועה ב-27 באוקטובר 2020.
בעתיד יוקם כביש 541 על בסיס תוואי כביש 5503 מצומת ניר אליהו לצומת בית ברל.
הכביש יקשר בין שכונת "פרויקט הצעירים" בכפר סבא לרעננה, לכביש 4 ולכביש 20.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 5503 ממזרח למערב 0 צומת ניר אליהו ליד ניר אליהו כביש 5504 0.1 צומת ללא שם ליד ניר אליהו כניסה לקיבוץ ניר אליהו, כניסה לתחנת דלק 1.0 צומת ללא שם ניר אליהו כניסה לקיבוץ ניר אליהו 3.0צומת ללא שםבית ברלכניסה לבית ברל 3.6צומת בית ברלליד בית ברל
כביש 552 (ידוע גם בשם: ציר חווארה ובעבר גם כמסדרון חווארה) הוא כביש אורך אזורי ב, העובר בתוך העיירה חווארה ומתחת לזעתרה.
הכביש חשוב מאוד עבור תושבי צפון השומרון הערבים, בעיקר בקרבת שכם, שכן הוא הציר המרכזי עבורם לתנועה דרומה לשאר יהודה ושומרון.
בעבר היה חלק מכביש 60, ובו היה הציר המרכזי שחיבר את צומת תפוח לגב ההר, באזורים הסמוכים לצפון חווארה, והיה העורק הראשי ליישובים שם: יצהר, הר ברכה, אלון מורה, איתמר, סנה יעקב ומספר רב של מאחזים.
קצה הציר הדרומי הוא במעגל תנועה 200 מטרים מזרחית לצומת תפוח, על כביש 505. מעגל התנועה מחבל בין שני הכבישים האלה לכביש 5052, המתחבר לכפרים יתמא וקבלאן תוך עקיפת רחלים, ומחבר אותם מדרום לכביש 60. עד פתיחת כביש עוקף חווארה התחבר כביש 552 ישירות לצומת תפוח.
קצהו הצפוני של הציר הוא במחלפון יצהר, והמשכו לצפון הוא כביש 555, המחבר אליו את אלון מורה, איתמר, הר ברכה וסנה יעקב.
הכביש, שהיה דרך מרכזית עבור כל תושבי האזור, היה ציר משותף עבור יהודים וערבים עד פתיחת כביש לב השומרון בנובמבר 2023, ובאותה תקופה נסעו בו אלפי יהודים בכל יום.
מאז פתיחת הכביש העוקף, שנועד להפריד את תנועת האוכלוסיות השונות.
הכביש, כחלק מציר כביש 555־ציר חווארה־כביש 5052, מהווה את הציר המרכזי לתנועת ערבים באזור, בין שכם וצפון השומרון לשאר יהודה ושומרון, כאשר הציר של ציר גלעד־עוקף חווארה־אזור מחלף רחלים עד גוש שילה מהווה את הציר המרכזי לתנועת יהודים בין אותם אזורים.
אורכו של הכביש 5.6 קילומטר.
הכביש מתחיל במעגל תנועה התחבר אותו עם כבישים 505 ו-5052, כ-200 מטרים מזרחית לצומת תפוח.
משם הוא עולה צפונה ומקיף ממערב את הכפר זעתרה.
בהמשך, עובר מתחת למחלפון של כביש לב השומרון, העוקף אותו מצומת תפוח לכיוון מזרח.
מיד אחר כך נכנס הציר לשטח הבנוי של חווארה, וכ-500 מטרים אחר כך מגיע לצומת הביתות, שהוא מעגל התנועה המחבר אותו לביתא ממזרח, דרך כביש אחר העובר תחת מחלפון של כביש לב השומרון.
כקילומטר ו-300 מטרים אחר כך נמצאת כיכר עינאבוס: מרכז העיירה חווארה ומעגל תנועה בתחילת כביש 5076 למערב, המוביל לעינאבוס וג'מאעין, ומתחבר לאחר מכן לכביש 505. אז ממשיך הכביש כ-1.7 קילומטרים נוספים כשיוצאות ממנו מספר דרכים המחברות מזרחה, תחת מחלפונים של הכביש העוקף, לביתא, אודלה ועוורתא.
אז מגיע הכביש לקצהו הצפוני, מחלפון יצהר, שהיה בעבר הכיכר הצפונית של חווארה ולפני זה צומת בלתי מרומזרת.
במחלפון ניתן להמשיך ישר דרך שני מעגלי תנועה לכביש 555, עבור הגעה ליישובים הר ברכה, איתמר, אלון מורה וסנה יעקב, וכן לעיר שכם ואזורה, או פנייה לכביש 60 לציר גלעד, לטובת הנוסעים לכיוון יצהר, קדומים וצפון השומרון הרחוק יותר.
ניתן גם לעלות על כביש העוקף לדרום, שמחזיר ישירות לנקודת תחילת ציר זה.
קטע הכביש בן ה-4 קילומטרים העובר בחווארה נוטה להיות פקוק, בעיקר במרכזו, ויוצאות ממנו מספר דרכים ורחובות פנימיים של העיירה.
עם השנים, נפח התנועה בכביש גדל משמעותית, עם צמיחת האוכלוסייה של היישובים היהודיים והערבים באזור והעיר שכם.
הכביש נעשה עמוס יותר ויותר, עם פקקים ועומסי תנועה שהגיעו לעיתים לאורך של שעות.
כמו כן, היות שהכביש עובר בלב העיירה חווארה ובסמוך לכפר ביתא, אירעו בו מספר רב של אירועי יידוי אבנים ופיגועי ירי על יהודים הנוסעים בכביש, כולם בקטע בן ה-4 קילומטרים שבתוך הכפר.
יעד מועדף במיוחד לפיגועים היה כיכר עינאבוס, מאחר שפקקים משתרכים בקרבתה, מה שהופך את הישראלים בה למטרה נייחת.
עקב הפיגועים הרבים הוקם כביש לב השומרון שעוקף את חווארה ממזרח.
בדצמבר 2015, במהלך אינתיפאדת הסכינים, דקרו שני מחבלים חייל צה"ל סמוך לציר ופצעו אותו קל.
במאי 2017 ניסו מחבלים מקומיים לבצע לינץ' בתושב איתמר שנסע בכביש.
במאי 2020 ניסה מחבל לפתוח באש על רכב שעמד בפקק, בו ישבו שני ילדים בני 14. הנהג יצא מן הרכב והניס את המחבל בעזרת ירי באוויר.
במהלך מאי 2022 עלתה המתיחות בחווארה: עימותים החלו בתליית דגלי אש"ף לאורך הכביש, והמשיכו עם אלימות ויידוי אבנים על תושבי האזור היהודים, בכביש ובשאר האזור.
באחד המקרים נפצעו אב ושני ילדיו הקטנים באורח בינוני מיידוי אבנים שבוצע על רכבם בעת שנסעו בכביש.
בספטמבר 2022 ירו מחבלים פלסטינים לעבר כלי רכב ישראלים בכביש, בקטע שבחווארה, בכמה אירועים שונים.
ב-2 בדצמבר 2022 דקר מחבל פלסטיני קצין מג"ב בקטע שבחווארה וניסה לחטוף את נשקו, ולאחר מאבק בין השניים הצליח הקצין להרוג את המחבל.
ב-4 במאי 2023 התרחש פיגוע דקירה נוסף, הפעם בכיכר עינאבוס, בו נדקר גבר ישראלי על ידי מחבלת פלסטינית ונפצע קל.
ב-26 בפברואר 2023 רצח מחבל פלסטיני באמצעות נשקו שני צעירים תושבי הר ברכה שנסעו בקטע העובר בחווארה.
לפי מקורות אחרים ארבעה נפצעו קשה, ועוד כ-100 נפגעו משאיפת עשן.
ב-19 במרץ, שלושה שבועות לאחר מכן, ירה מחבל פלסטיני נוסף על רכב ישראלי בציר שבחווארה, ופצע אזרח ישראלי-אמריקאי באורח קשה, ואת אשתו באורח קל.
ב-25 במרץ מחבל פלסטיני ביצע פיגוע ירי מרכב חולף על רכב ישראלי בציר שבחווארה ופצע קשה ובינוני שני חיילי צה"ל.
ב-5 ביוני ביצע מחבל פלסטיני בכיכר עינאבוס שבחווארה פיגוע דריסה ופצע שני חיילים, ומאוחר יותר נתפס בשכם.
בתחילת אוקטובר 2023, סוכות ה'תשפ"ד, הייתה פעילות ביטחונית מוגברת בציר.
מחבלים ערבים ביצעו בו מספר פיגועי יידוי אבנים לעבר כלי רכב ישראליים, כאשר באחד מהם נפגעה ילדה יהודית בת שלוש ופצעו אותה קל.
רק ב-4 באוקטובר ביצעו מחבלים מספר פיגועים במקום, אחד מהם פיגוע יידוי אבנים לעבר אוטובוס בסמוך לכיכר עינאבוס.
ב-4 באוקטובר 2023 סגר צה"ל את הציר לתנועת ערבים במטרה למנוע חיכוך, אך בעקבות לחץ מצד הרשות, ששולטת אזרחית בקטע הכביש שעובר בחווארה, נפתח הציר כעבור שלוש שעות.
ב-5 באוקטובר ירה מחבל לעבר מכונית ישראלית, סמוך לכיכר עינאבוס, וחוסל לאחר קרב.
כתגובה לפיגוע, הקים ב-6 באוקטובר חבר הכנסת צבי סוכות סוכה על הציר, במקום הפיגוע.
כ-200 ישראלים התכנסו לסוכתו ולמדו בה בהושענא רבה.
במקום הייתה מהומה, ויידוי אבנים בין היהודים לערבים, בהם ישראלי נפצע קל.
במהלך היום השליך מחבל בלוק לעבר רכב ישראלי, צה"ל הגיב בירי.
הוחלט על סגירת החנויות לאורך הציר.
בצהרי אותו היום נסגר הכביש המרכזי לתנועת ישראלים לשש שעות.
התושבים הישראלים, שציר זה נחוץ להם, היו בזמן זה תחת מצור, כאשר סיבת חסימת הכביש הייתה לטובת הלוויה למחבל שביצע את הפיגוע ביום שלפני, וחוסל.
עשרות מתושבי האזור מחו על זאת בכניסה הצפונית לעיירה והתפללו בה מנחה, חלקם עם בגדים לבנים לכבוד החג, כאשר הם נצורים ביישוביהם בשעות שלפני חג שמחת תורה.
למחרת, ביצע חמאס את טבח שבעה באוקטובר.
בעקבות הטבח והמתקפה נפתחה מלחמת חרבות ברזל, והציר נסגר לתנועה ערבית.
בנוסף נסגרו גם החנויות בו, ששימשו מחבלים על מנת לבצע פיגועים.
נאסר על יהודים לנסוע דרך הציר רק ב-11 בנובמבר בערב, עם פתיחת הכביש העוקף, אך אפשרות זו נפתחה בפניהם מחדש בעקבות מחאה של תושבי האזור היהודים.
צה"ל נפרס לאורך הציר, ונסגרו מחדש כלל החנויות שלאורכו.
כביש 5575 הוא כביש הנמצא בהר עיבל, בשומרון, ומהווה את כביש הגישה הישראלי היחיד להר עיבל, ולכן מכונה גם כביש הגישה להר עיבל.
הכביש עובר בצמוד לנחל שכם.
הכביש מתחיל מצומת הכניסה האחורית שבי שומרון, בחיבור עם כביש 60, ומסתיים בכניסה לבסיס הר עיבל שבפסגת ההר.
ישראלים רשאים להשתמש בכביש רק בתיאום עם כוחות הביטחון ובזמנים מוגדרים, כאשר צבא הגנה לישראל פותח את הציר עבור מטרה זו.
מהכביש ניתן לראות נוף מרשים של שכם, הנמצאת מתחתיו, ושל תוואי השטח עד למישור החוף.
ניתן לראות ממנו את כל שכם, הנמצאת מתחתיו, ומהשטח שהוא מנקז במזרח, ניתן לצפות על מחנות הפליטים הסמוכים לשכם.
בנוסף, לכביש חשיבות אסטרטגית במניעת התפשטות שכם להר עיבל, ובפיקוח הישראלי על הנעשה בה.
כביש זה הוא כביש הגישה הישראלי היחיד למזבח הר עיבל, והוא מוקף בשטחי A ו-B מכל עבריו, למעט מכיוון שבי שומרון.
הכביש מתחיל מצומת הכניסה האחורית לשבי שומרון, שם הוא מחובר גם עם כביש 60. מעט לאחר מכן יוצא ממנו כביש גישה לא-נאקורה, כפר שהוא עובר בינו ובין דיר שרף.
לאחר שהוא עובר בין כפרים אלה, הוא פונה סביב להר ומגיע לפאתי שכם.
מנקודה זו נשקף נוף העיר שכם ממערב.
לאחר מכן פונה הכפר צפונה ואז מזרחה, כשהוא מקיף את זואתא ואת השטחים החקלאיים שלו.
בכל קטע זה נמצא הכביש בצלע הר.
לאחר הקפת זואתא, הכביש ממשיך לאורך נחל שכם, ומגיע לאחר מרחק של קילומטר וחצי להר עיבל.
שם הוא מתחבר לפרק קצר עם כביש 5715, כביש מקומי בין שכם לפרבריה הצפוניים עד סבסטיה.
הכבישים נפרדים לאחר כ-500 מטרים, כשכביש 5715 פונה לכיוון שכם, וכביש זה ממשיך לטפס את הר עיבל.
לאחר מכן עולה ההר על שתי פניות חדות המטפסות על ההר.
מעט לאחר שתי פניות אלה ניתן לראות ולצפות על כל שכם מתוואי הכביש עצמו, נוף שנשמר עד לסוף הכביש, כשני קילומטרים אחר כך, במחנה הר עיבל, שבפסגת הר עיבל.
2.5 קילומטרים נוספים בכביש, שכבר לא מסומן ככביש 5575, ניתן להגיע למזבח הר עיבל.
כביש זה ממשיך כקילומטר אחד על הפסגה, ואז יורד באופן תלול.
הכביש נסלל ככביש עוקף למחנה הר עיבל בעקבות הסכם אוסלו ב'.
שני חיילי צבא הגנה לישראל נפצעו על הציר ב-2001 בפיגוע מטען חבלה שהוסתר תחת הכביש.
הפיגוע בוצע על ידי חמאס, שפרסם תיעוד של הפיגוע, בו נראה הג'יפ של החיילים ברגע פיצוץ המטען.
בשנת 2012 הניחה חוליה של חמישה מחבלים שלושה מטעני חבלה בציר כמארב לכוח צה"ל, בסמוך למחנה הר עיבל.
כביש 596 הוא כביש אורך אזורי בשומרון שעיקר שימושו קישור בין גוש יישובי שקד ויישובי עמק דותן.
הציר מתחיל בצומת תענך, בסמוך לתל תענך בתיעניכ, עמק יזרעאל, על כביש חיפה–ג'נין, ממשיך לכיוון דרום־מערב ועולה על רכס אמיר, עובר ביערות יישובי שקד ואז יוצא מהגוש, ומתחבר לכביש 585 בצומת אפס.
כביש זה הוא עורק החיים של היישובים הישראליים בעמק דותן.
הציר חוצה את גדר ההפרדה פעמיים, ובהתאם ניתן לחלק את הכביש לשלוש חלקים:
החלק הצפוני, בין גדר ההפרדה לתל תענך, אינו נמצא בשליטת ישראל ועובר בשטח B.
בקטע זה עובר הציר בעיקר בשטחים פתוחים, כאשר בתחילתו תיעניכ ובסופו עאנין.
הוא עובר לאורך נחל תענך.
הקטע המרכזי, שנמצא בתוך גוש שקד, מהווה חלק מציר הגישה הראשי לגוש.
קטע זה נמצא כולו בצד המערבי של גדר ההפרדה.
הקטע הדרומי, הקצר, מקשר את גוש שקד לכביש 585, כביש עמק דותן.
הוא מהווה עורק חיים ליישובים אל נוה, חרמש, מעוז צבי ומבוא דותן.
בקטע זה קיים צומת עם כביש 6115
ב-2019 התסיימו עבודות שדרוג בחלקו של הכביש המהווה חלק מציר הגישה לגוש שקד.
אורכו של הכביש הוא 21.1 ק"מ.
להלן רשימת הצמתים והיישובים לאורך הכביש:
לקראת סופו של הכביש לדרום, הוא עולה על רכס תלפית ויורד ממנו אל עמק זבאבדה.
בעבר, קישר הכביש את היישובים גנים וכדים ואת הבסיס מחנה בזק לישראל הריבונית דרך מעבר ג'למה.
אולם, בעקבות האינתיפאדה השנייה החליט ראש ממשלת ישראל אריאל שרון על תוכנית ההתנתקות, בה פונו היישובים והבסיס.
הכביש נשאר מוגדר כשטח C, אך מאז הציר לא משמש עוד לתנועת אזרחים ישראלים, אלא לתנועת כוחות צבא הגנה לישראל בעת ביצוע מבצעים צבאיים באזור ג'נין.
הכביש חוצה את נחל הקישון ואת נחל חדרה במספר נקודות.
שמונת הקילומטרים המהותיים של הכביש נסללו בשנים 1996–1995 על ידי מ.
בנימין, על מנת לאפשר לתחבורה של גנים, כדים ומחנה בזק לעקוף את העיר ג'נין העוינת.
עד ביצוע תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 קישר הציר אל גנים, כדים ומחנה בזק.
במהלך האינתיפאדה השנייה בוצעו בציר מספר פיגועים:
ב-8 באוקטובר 2000 זרקו מחבלים בקבוקי תבערה לעבר כוח צה"ל שנסע בציר.
ב-23 באוקטובר 2000 נרשמו עימותים בין כוחות צה"ל לפלסטינים בציר.
ב-28 באוקטובר 2000 ביצעו מחבלים ירי לעבר כוחות צה"ל על הציר.
ב-28 בנובמבר 2000 ביצעו מחבלים ירי לעבר הציר.
ב-4 בדצמבר 2000 התנהלו חילופי אש על הציר בין צבא הגנה לישראל למחבלים.
ב-4 במרץ 2001 ביצעו מחבלים ירי לעבר כוחות צה"ל על הציר.
ב-31 במרץ 2001 התנהלו חילופי אש על הציר בין צבא הגנה לישראל למחבלים.
ב-1 בפברואר 2001 בפיגוע ירי לעבר מכונית ליד צומת עוקף ג'נין נרצח ישראלי.
ב-24 ביוני 2001 ביצעו מחבלים פיגוע ירי לעבר רכב ישראלי שנסע בציר.
לא היו נפגעים, אך הרכב ניזוק.
ב-28 ביוני 2001 נרצחה בכביש יקטרינה ויינטראוב, וחברתה נפצעה.
ארגון המרצחים פת"ח נטל אחריות על הפיגוע.
ב-15 בינואר 2002 הופעל מטען חבלה כלפי אוטובוס שנסע בציר.
נרשם נזק לאוטובוס, ללא נפגעים בגוף.
ב-29 באוקטובר 2003 ירו מחבלים לעבר רכב ישראלי שנסע לציר, ופצעו קשה וקל את יושביו, בעת שנסעו לביתם בכדים.
זכריא זביידי לקח אחריות על הפיגוע ואמר שמדובר בנקמה על חיסול אחד מפעיליו.
בשנת 2005 פונו היישובים והבסיס.
הכביש נשאר מוגדר כשטח C, אך לא הייתה בו תנועת אזרחים ישראליים.
ב-22 בנובמבר 2022 נכנס טירן פרו, תושב היישוב הדרוזי דאלית אל-כרמל, עם חברו, שניהם תלמידי כיתה י"ב, דרך מעבר גלבוע לכפר ברטעה, שחציו מצוי בשטח ישראל וחציו בשטח הפלסטיני, במטרה לערוך קניות.
השניים היו מעורבים בתאונת דרכים קשה בציר, ופרו פונה לבית חולים בג'נין.
גופתו הושבה לישראל לאחר כ-30 שעות.
ב-21 ביוני 2023 חיסל צבא הגנה לישראל באמצעות כלי טיס בלתי מאויש חוליה של מחבלים שנסעה על הציר, לאחר שביצעה בתקופה שקדמה פיגועי ירי לעבר יישובים ישראליים ביהודה ושומרון.
צה"ל משתמש בציר מעת לעת במבצעיו הצבאיים באזור ג'נין.
מאחר שהאזור מלא במחבלים, הצבא נוסע בציר זה בכלי רכב צבאיים ומשוריינים בלבד.
ב-11 בדצמבר 2025 אושרה בקבינט המדיני־ביטחוני הקמתם מחדש של היישובים גנים וכדים, שהגישה אליהם הייתה דרך הציר הזה.
כביש 588 הוא כביש אורך אזורי במזרח השומרון המהווה הכביש המרכזי במחומש הכפרים ומחבר אותם צפונה לאזור ג'נין ודרומה לאזור שכם.
אורכו של הכביש 27.7 קילומטרים.
רובו המוחלט נמצא בשטח A, בעוד קטע קצר ממנו בעמק תרצה נמצא בשטח B וקטע קצר בעמק זבאבדה נמצא בשטח C.
משום כך, כניסת ישראלים לציר נחשבת על פי חוקי מדינת ישראל לאסורה.
מאז הסכמי אוסלו שקבעו חלוקה זו והוציאו את הכביש מאחריותה של ועדת מספור הכבישים הישראלית מסומן קטע הכביש העובר בשטח C כ"כביש 6259".
קטע זה קצר מאוד, וכולו בקטע שבין קבאטיה לזבאבדה.
כביש זה נצמד לתוואי המקורי ההיסטורי שלו, ובניגוד לכביש המקביל והמרכזי יותר בשומרון כביש 60, בכביש זה מעולם לא נבנו קטעים עוקפים.
בהתאם, הכביש עובר במרכזי כפרים פלסטיניים רבים, והם, מצפון לדרום: קבאטיה, זבאבדה, אל-עקבה וטובאס.
כמו כן הוא מהווה כביש גישה למות'לת' א-שוהדא, טמון, פארעה ותיאסיר, אך לא עובר דרכם.
בעבר, שכן בסמוך לכביש מחנה בזק של חטיבת גולני, סמוך לצומת מחנה בזק, אולם הוא פונה וננטש ב-2005.
הכביש חוצה במהלכו את נחל חדרה, נחל מלחה, ונחל תרצה.
אורכו של הכביש הוא 27.7 ק"מ.
כביש 548 הוא כביש אורך אזורי בשומרון המהווה כביש מרכזי באזור שכם, המחבר את מזרח האזור צפונה לכיוון מחומש הכפרים, מזרחה לכיוון בקעת הירדן ודרומה לכל חלקי יהודה ושומרון.
אורכו של הכביש 15.1 קילומטרים.
קטעו הדרומי נמצא בשטח C ושאר הכביש נמצא בשטח B, על פי החלוקה שקבעו הסכמי אוסלו.
עם זאת, כלל הכביש נמצא מאחורי שלט שטח A, האוסר על ישראלים את התנועה עליו ומצהיר כי הכביש מוביל לשטח A.
מאז חתימת ההסכמים, שהוציאו את הכביש מאחריותה של ועדת מספור הכבישים הישראלית, מסומנים קטע הכביש העובר בשטח C כ"כביש 5486".
קטע זה הוא הקטע שבין צומת ברכה לצומת תל א-נג'מה.
הכביש הוא ציר מרכזי בשומרון וחלק מציר התנועה צפון־דרום בחבל.
התנועה ממנו דרומה ממשיכה דרך כביש 555 למחלף יצהר, ומשם ממשיכה לכביש 60 המרכזי.
בנוסף, כביש זה משמש ככביש טבעת עבור שכם ופרווריה, ובפרט עבור כפר קליל, רוג'ייב, בלאטה, עסכר, סאלם, עזמוט, עסכר ודיר אל-חטב.
בקטעו הצפונית עובר הכביש סמוך לאל-באד'אן.
הכביש נסלל על ידי הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי בשנות ה-80 של המאה ה-20, ונתפח לתנועה ב-1986. הוא היה חלק מכביש 60 עד סיום סלילת כביש עוקף שכם ב-2002 שהחליף אותו.
בשנים אלו, הייתה התנועה בכביש הראשי עוברת דרך דרומו של ציר זה אל תוך הרחוב הראשי של שכם, ושם נפגשת עם כבישים 55 ו-57. חלקו הצפוני של הכביש היה אז חלק מכביש 57, אולם לאחר סלילת כביש העוקף הופסק סימון כבישים אלו בתוך שכם.
אורכו של הכביש הוא 15.1 ק"מ.
כביש 90, כביש ארצי ישראלי אורך מזרחי, הוא הכביש הארוך ביותר בישראל, אורכו 478.7 קילומטר והוא נמשך ממעבר טאבה בדרום ועד מעבר מטולה (שער פאטמה) בצפון.
תוואי הכביש עובר תחילה לאורך חופיו של מפרץ אילת ולאחר מכן לכל אורכה של הערבה.
לאחר מכן הוא ממשיך צפונה לאורך חופי ים המלח ולכל אורכם של בקעת הירדן ועמק הירדן.
הוא עוקף את הכנרת ממערב דרך טבריה, וממשיך דרך אצבע הגליל ועמק החולה לאורך המורדות המזרחיים של הרי נפתלי, בשוליו המערבים של עמק החולה.
118.5 קילומטר מסך אורכו של הכביש עוברים בשטחי יהודה ושומרון (צפון ים המלח ומזרח בקעת הירדן, הנמצאים בשטח C).
הכביש אינו מתבסס על תוואי היסטורי של דרכי האורך של ארץ ישראל (דוגמת דרך הים, דרך ההר או דרך המלך), אלא מתבסס על צירוף של כבישים מקומיים, שלא היו קשורים זה לזה.
למעשה התגבש לכלל כביש אורך אחד, החוצה את ארץ ישראל, רק בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, לאחר שנסלל המקטע האחרון בצפון ים המלח.
סלילת מקטע זה אפשרה נסיעה רציפה מאילת למטולה.
בראשית שנות ה-80 ניתן לכביש מספרו (90), ואז הוא הוכר רשמית ככביש אחד.
המקטע מטבריה למטולה (ומשם ללבנון) הוא המקטע הוותיק ביותר, שנסלל כדרך עפר כבושה עוד בתקופת האימפריה העות'מאנית.
למקטע הציר המתחיל בקריית שמונה ישנה חשיבות רבה כציר תעבורה מצפון לדרום.
בציר זה עברה בכל התקופות ההיסטוריות, ועוברת גם כיום, הדרך מבקעת הלבנון לבקעת כינרות, לגליל התחתון ולעמק יזרעאל.
המקטע מקריית שמונה לחצור הגלילית עובר ברצועה צרה בשוליו המערביים של עמק החולה – רצועה שתחומה ממערב בהרי נפתלי ובעבר הייתה תחומה ממזרח בביצות החולה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 סלל גדוד העבודה את המקטע שעובר מטבריה לצמח.
באמצע שנות ה-20 נסלל גם הכביש מראש פינה למטולה.
בימי המנדט הבריטי הוארך הכביש עד לבית שאן ודרומה.
מלחמת העצמאות הביאה לחסימת הכביש בין טבריה לבית שאן, כיוון שקטע של מספר קילומטרים בסביבות נהריים הוחזק בידי ממלכת ירדן.
בקיץ 1950 אומנם נסלל כביש 7188 בין גשר ומנחמיה שעקף את נהריים, אולם כביש זה היה קשה לתנועה ולא היה ניתן להעביר עליו משאיות עמוסות.
השימוש בכביש 90, בין בית שאן וטבריה, היה על כן מצומצם ותחזוקת הקטע הדרומי שבין בית שאן לגשר הייתה ירודה.
בשנים 1963–1964 נסלל הקטע אשדות יעקב – גשר, שחיבר מחדש את כביש טבריה – בית שאן.
עם זאת, הגשר הישן ליד מנחמיה נותר ברוחב שלושה מטרים בלבד, והיווה צוואר בקבוק של הכביש.
באותן שנים חודשו ונסללו מחדש באופן ישר יותר גם הקטע מדרום לבית שאן שהוביל לשדי תרומות ורוויה והקטע מצפון לטבריה עד מגדל וטבחה.
בתקופת המנדט הבריטי נסלל כביש הבקעה מבית שאן עד לצפון ים המלח (לאתר קלי"ה), כדרך כבושה (דרך קיץ).
התנועה בכביש בחורף בימים גשומים נאסרה מחשש לתאונות והרס הכביש.
מנחם תלמי תיאר כך את הכביש: "משעול קדומים שסללוהו וריפדוהו מעט והפכוהו לכביש דוחק, שרק שני מסלולים צרים שבו מזופתים.
תנועת כלי רכב יהודיים כמעט לא נודעה בו.
ורכב כוחות הביטחון המנדטוריים נע בו רק כשאנשיו מזוינים ונכונים לכל הפתעה".
במצב זה נותר הכביש עד שנת 1967. בשנת 1968, לאחר מלחמת ששת הימים, חודש כביש הבקעה, רוחבו הורחב משלושה מטרים לשישה, והוא נסלל באספלט לכל אורכו.
לאחר הירצחו של השר רחבעם זאבי הוחלט לקרוא לכביש הבקעה "דרך גנדי" לזכרו.
בעקבות הסכם עזה ויריחו תחילה במאי 1994 החלה סלילית קטע עוקף ליריחו באורך כ־17 קילומטר.
בשנת 1931, בעקבות התחלת פעילותם של מפעלי ים המלח, נסלל כביש מאזור יריחו לצפון ים המלח.
עד תחילת שנות ה-50 ההגעה לעין גדי הייתה אך ורק דרך הים.
בעקבות הקמת קיבוץ עין גדי, נפרצה דרך ג'יפים מסדום לעין גדי.
בשנות ה-50 נסלל כביש ים המלח הדרומי, בקטע שהיה בשליטה ישראלית, מצומת הערבה ועד לעין גדי והוא נחנך באוגוסט 1962. אורך הכביש מסדום לעין גדי היה 52 קילומטר ורוחב הכביש ארבעה מטרים.
שלטונות ירדן הוסיפו לכביש הבקעה קטע קצר בצפון ים המלח, עד עינות צוקים.
בסוף מרץ 1968 הוחל בפריצת הדרך מעין פשחה לעין גדי במאמץ הנדסי מורכב, שכלל חציבה בתוך ההר, לאור המפלס הגבוה של ים המלח באותה עת שהגיע עד למצוק.
עד דצמבר 1968 נפרצו 15 קילומטרים מהדרך.
ובשנת 1969 הושלמה פריצת הדרך כולה והוחל בעבודות עפר להנחת מצע לכביש.
בפריצת הכביש שותף לראשונה בישראל אדריכל נוף.
בפריצת הדרך יובשו קטעים מים המלח ונבנו 40 גשרים ומעבירי מים.
רוחב הכביש היה 6 מטרים עם שוליים של 2 מטר בכל צד.
בספטמבר 1970 הוחל בזיפות הכביש באספלט.
בסוף אפריל 1971 נפתח הכביש לנסיעה.
עם השלמת הכביש התאפשרה נסיעה רציפה ממטולה לאילת ושארם א-שייח'.
בשנות ה-90 נבנה קטע חדש בן שבעה קילומטרים בסמוך לנווה זוהר ועין בוקק.
קטע זה מכונה לפעמים כביש עוקף מלונות ים המלח, ואף כביש עוקף 90. התוואי החדש הוסט כמה מאות מטרים מערבה והחליף את התוואי המנדטורי שעבר כמה מטרים מקו החוף.
במסגרת התוואי החדש נבנה גשר זוהר מעל נחל זוהר ונבנו מעבירי מים רבים שמונעים את חסימת הכביש בעת שיטפונות בזק.
התוואי החדש אף סייע להרחבת שטחו של אזור בתי המלון.
באזור ים המלח נפערים מעת לעת בולענים בעומק של עד 20 מטר.
קיים חשש גבוה מהיווצרות בולען מתחת לכביש בזמן שרכב ייסע מעליו.
בנוסף באזור יש תנועה של יעלים החוצים לפעמים את הכביש, לאורך הכביש הוצבו שלטים המזהירים מהתנגשות בהם.
בשנת 2018 התרחשה בכביש תאונה קטלנית.
רובו של כביש הערבה, ממעלה עקרבים דרומה, נסלל כדרך עפר בימי המנדט הבריטי.
לאחר מלחמת העצמאות נסלל הקטע הדרומי של כביש הערבה (מצומת קטורה לאילת) באספלט, כהמשך לכביש שהוביל מבאר שבע לאילת דרך מצפה רמון (חלקו הדרומי של כביש 40 מאז 1980).
דרך זו הייתה הדרך הראשית לאילת.
בשנים 1964–1967 נסלל כביש הערבה באספלט לכל אורכו, והפך לדרך הראשית שמובילה לאילת.
במהלך שנות ה־50 נחשב הכביש למקום מסוכן, במקום אירעו מספר פיגועי ירי שגבו נפגעים רבים, והתנועה בו התנהלה בליווי צבאי.
חלקו הדרומי של כביש 90, כביש הערבה, גבה קורבנות בתאונות דרכים קטלניות, בין השאר בשל היותו חד־נתיבי, ארוך, חד-גוני, חסר תאורה וחסר הפרדה בין הנתיבים.
עקב כך, החלה בשנת 2008 החברה הלאומית לדרכים בישראל בהרחבת הכביש לדו־נתיבי.
בינואר 2011 נחנך קטע מורחב בן 18 קילומטר בין אזור התעשייה שחורת שעל-יד מחסום המכס (בכניסה לאילת) לבין מכרות תמנע.
הקטע כולל הפרדה קשיחה בין הנתיבים, למעט כשני קילומטר שבהם אין הפרדה קשיחה, כדי לאפשר לבעלי החיים באזור לחצות את הכביש.
בקטע זה הוסט תוואי הכביש כדי להגן על מושבת חרדוני הצב הנדירים הסמוכה לכביש, ועל עצי השיטה שבאזור.
קטע הכביש שהורחב משרת את נמל התעופה רמון.
בשנת 2010 התבצעו גם עבודות להרחבת הקטע בין תמנע לקיבוץ יטבתה (כ-16 קילומטר).
קטע זה נחנך ביוני 2011. בדצמבר 2011 התפרסם כי משרד האוצר נתן את אישורו לביצוע פרויקט הרחבת הכביש מצומת יטבתה עד צומת הערבה.
נכון לשנת 2025 הכביש מורחב עד למעבר נחל שיטה ועובדים להרחבה עד צומת מנוחה.
בינואר 2023 החלו עבודות שיפוץ והרחבה ל-19 ק"מ של כביש מצומת קטורה ועד מעבר נחל שיטה, צפונית לקיבוץ יהל.
העבודות אמורות להימשך כשנתיים וחצי, שבסיומן הקטע יהפוך לכביש דו-מסלולי דו-נתיבי עם הפרדה קשיחה בין המסלולים.
בינואר 2025 חברת נתיבי ישראל פרסמה מכרז לביצוע עבודות להרחבת ושדרוג הבטיחות בכביש הערבה, בקטע דרך באורך של 19 ק"מ, מנחל שיטה ועד צומת מנוחה..
בשנים 1968–1971 סללה מע"צ בסיני את המשכו הדרומי של הכביש, כביש אילת–אופירה, שנחצב בחלקו בתוואי בראשית.
באופירה התחבר הכביש למערכת הכבישים הקיימת של סיני ומצרים.
קטע זה הועבר לשליטה מצרית בשנת 1982 בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים כחלק מנסיגת צה"ל מסיני.
| align="center" | כביש גישה למלון הנסיכה
| align="center" | כניסה למצפה התת-ימי
| align="center" |כיכר הבונים החופשיים
| align="center" | כניסה לחוף אלמוג, רחוב איזמרגד
| align="center" | גישה לחוות היען ולחוות הגמלים
| align="center" | כניסה דרומית לנמל אילת
| align="center" | כניסה צפונית לנמל אילת
| align="center" |כניסה לשכונת שחמון, כניסה לחוף הדקל, חוף החשמל והחוף של מוש
| align="center" |כיכר המצפה התת-ימי
| align="center" | רחוב הבז, רחוב הפלמ"ח
| align="center" | דרך יותם, רחוב דרבן
| align="center" | שדרות התמרים
| align="center" | כיכר דוד בן-גוריון
| align="center" | רחוב מבצע עובדה
| align="center" | כיכר יגאל אלון
| align="center" | שדרות ששת הימים, דרך המלונות
| align="center" | כניסה לאילות
| align="center" | למעבר יצחק רבין, כניסה לאילות
| align="center" | מחסום מכס – אזור סחר חופשי
| align="center" | כביש גישה לבאר אורה
| align="center" | כניסה לנמל התעופה רמון
| align="center" | כניסה למכרות תמנע
| align="center" | כביש גישה למכרות תמנע
| align="center" | צומת בקעת תמנע
| align="center" | כביש גישה לאליפז ובקעת תמנע
| align="center" | כביש גישה לסמר
| align="center" | כביש ליטבתה, ולמנחת יטבתה
| align="center" | כניסה לגרופית
| align="center" | כניסה לקטורה
| align="center" | כניסה לפונדק ה-101
| align="center" | כביש גישה לפארן
| align="center" | כניסה לצוקים
| align="center" | כביש גישה לצוקים
| align="center" | כביש גישה לצופר
| align="center" | כביש גישה לספיר
| align="center" | כניסה למנחת ספיר
| align="center" | כביש גישה למנחת ספיר
| align="center" | כניסה לעין יהב
| align="center" | כביש גישה לעין יהב
| align="center" | כביש גישה לחצבה
| align="center" | כניסה לעין חצבה
| align="center" | כביש גישה לעין חצבה
| align="center" | צומת עין חצבה
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 90 – ים המלח ובקעת הירדן (מדרום לצפון)
| align="center" | כניסה לנאות הכיכר
| align="center" | כניסה לנאות הכיכר ולעין תמר
| align="center" | כניסה דרומית למפעלי ים המלח
| align="center" | כביש למפעלי ים המלח
| align="center" | כניסה צפונית למפעלי ים המלח
| align="center" | כניסה לנווה זוהר
| align="center" | כביש גישה לנווה זוהר
| align="center" | כניסה לאזור מלונות ים המלח
| align="center" | כביש לאזור מלונות ים המלח
| align="center" | כניסה לעין בוקק
| align="center" | כביש גישה לעין בוקק
| align="center" | כביש גישה לתחנת הרכבל מצדה
| align="center" | כניסה למנחת בר יהודה
| align="center" | כביש גישה למנחת בר-יהודה
| align="center" | כניסה למרחצאות עין גדי
| align="center" | כביש גישה למרחצאות עין גדי
| align="center" | כניסה לקיבוץ עין גדי
| align="center" | כביש גישה לעין גדי
| align="center" | כניסה לשמורת עין גדי
| align="center" | שמורת עין גדי
| align="center" | כביש גישה לשמורת עין גדי
| align="center" | צומת מצפה שלם
| align="center" | כביש גישה למצפה שלם
| align="center" | צומת מצוקי דרגות
| align="center" | , מעבר מצוקי דרגות/מצפה שלם|-
| align="center" | כביש גישה לאבנת
| align="center" | כניסה לעינות צוקים
| align="center" | כביש גישה לעינות צוקים
| align="center" | כביש גישה לקלי"ה
| align="center" | כביש גישה לים המלח (צפון-מזרח), תחנת דלק "הלידו"
| align="center" | צומת בית הערבה
| align="center" | כביש גישה ליישוב בית הערבה
| align="center" | כביש גישה לקדם ערבה
| align="center" | כניסה לדיר חג'לה
| align="center" | מנזר דיר חג'לה
| align="center" | כביש גישה למנזר דיר חג'לה
| align="center" | צומת מחנה נבו
| align="center" | כביש גישה למחנה מול נבו ולבית חגלה
| align="center" | קאסר אל-יהוד (מעברות הירדן)
| align="center" | כביש גישה לקאסר אל-יהוד (מעברות הירדן)
| align="center" | צומת גשר אלנבי
| align="center" | כביש 4375, כביש גישה ליריחו
| align="center" | כביש גישה להיאחזות הנח"ל הנטושה נח"ל צרי
| align="center" | כניסה לגילגל ולנתיב הגדוד
| align="center" | כביש גישה לגלגל ונתיב הגדוד
| align="center" | כביש גישה לתומר
| align="center" | כניסה לכפר פסאיל
| align="center" | כביש גישה לפסאיל
| align="center" | כניסה לאנדרטת הבקעה
| align="center" | כביש גישה ליפית
| align="center" | כניסה לשלומציון
| align="center" | כביש גישה לשלומציון (המרכז האזורי בבקעת הירדן)
| align="center" | כביש 5790 – כביש גישה למוצב אל מוסטרה ולחניון הנערים למרגלות סרטבה
| align="center" | כביש גישה למשואה ולמחנה אריה (מפח"ט הבקעה)
| align="center" | כביש גישה לארגמן
| align="center" | כניסה לזובידאת
| align="center" | כביש גישה לזובידאת
| align="center" | כניסה למרג' נעג'ה
| align="center" | כביש גישה למרג' נעג'ה
| align="center" | כביש גישה לבתרון(החווה של מנחם גושן)
| align="center" | כביש 5788 – מעלה שי(לכיוון אום זוקא – פלס נח"ל)
| align="center" | כניסה לברוש הבקעה
| align="center" | כביש גישה למחנה ברווז
| align="center" | צומת שדמות מחולה
| align="center" | כביש גישה לשדמות מחולה
| align="center" | כניסה למחולה
| align="center" | כביש גישה למחולה
| align="center" | כניסה לתל אל בידה ולתל אל שמסיה
| align="center" | כביש לעין אל-בידה, תל אל שמסיה
| align="center" | כניסה לברדלה וכרדלה
| align="center" | כביש גישה לברדלה וכרדלה
| align="center" | מדרום לשדי תרומות
| align="center" | רחוב בשדי תרומות
| align="center" | רחובות בשדי תרומות
| align="center" | דרומית לרחוב
| align="center" | כניסה לרוויה
| align="center" | כניסה לביכורה, שדי תרומות ולתל תאומים
| align="center" | רחובות היישוב
| align="center" | כיכר העצמאות
| align="center" | כניסה לחמדיה
| align="center" | כביש גישה לחמדיה
| align="center" | כניסה לירדנה ובית יוסף
| align="center" | ירדנה, בית יוסף
| align="center" | כביש גישה לירדנה ובית יוסף
| align="center" | כניסה לנווה אור
| align="center" | כביש גישה לנווה אור
| align="center" | צומת כוכב הירדן
| align="center" |, כביש גישה לגן לאומי כוכב הירדן
| align="center" | כביש גישה לגשר
| align="center" | כניסה למנחמיה
| align="center" | כביש 7188, כביש גישה למנחמיה
| align="center" | כניסה לאשדות יעקב איחוד
| align="center" | אשדות יעקב איחוד
| align="center" | כביש גישה לאשדות יעקב איחוד
| align="center" | כניסה לאשדות יעקב מאוחד
| align="center" | אשדות יעקב מאוחד
| align="center" | כביש גישה לאשדות יעקב מאוחד
| align="center" | כניסה לאפיקים
| align="center" | כניסה גישה לאפיקים
| align="center" | כביש 7589, כביש למסדה ולשער הגולן
| align="center" | כניסה לבית זרע
| align="center" | כביש 7579, כביש לבית זרע
| align="center" | כניסה למרכז אזורי צמח
| align="center" | כניסה לדגניה א' ודגניה ב'
| align="center" | כביש גישה לדגניה א' ולדגניה ב'
| align="center" | כניסה לקבוצת כנרת
| align="center" | כביש גישה לקבוצת כנרת
| align="center" | כניסה לאוהלו ובית ירח
| align="center" | כביש גישה לאוהלו ולתל בית ירח
| align="center" | צומת האכסניה
| align="center" | (שדרות אלחדיף)
| align="center" | כביש גישה למנזר מגדלא
| align="center" | כביש גישה למגדל
| align="center" | כביש גישה לאזור התיירות של גינוסר
| align="center" | כניסה לגינוסר
| align="center" | כביש גישה לגינוסר
| align="center" | כביש גישה לכרי דשא
| align="center" | צומת כפר נחום
| align="center" | כניסה לכורזים
| align="center" | כביש גישה לכורזים ( לכיוון צפון)
| align="center" | כניסה לעמיעד
| align="center" | כביש גישה לעמיעד
| align="center" | צומת בכניסה לאליפלט
| align="center" | כביש גישה לאליפלט ולמחנה יפתח – כביש 8652 (חלק מתוואי כביש 90 הישן)
| align="center" | חצור הגלילית
| align="center" |צומת איילת השחר
| align="center" | מחלף איילת השחר
| align="center" | צומת יסוד המעלה
| align="center" | כביש 9119, כביש גישה לשדה אליעזר
| align="center" | מרכז מסחרי גומא
| rowspan="2" align="center" | מפעלים אזוריים גליל עליון
| align="center" | כביש גישה למועצה אזורית הגליל העליון
| align="center" | כביש גישה למפעלים אזוריים גליל עליון
| align="center" | כביש 9779, רחוב דוד סלינג'ר
| align="center" | צומת המצודות
| align="center" | כביש גישה לאזור תעשייה תל-חי ולמכללת תל-חי
| align="center" | כביש 9977, כביש גישה מכללת תל-חי
| align="center" | כביש גישה ליובל
| align="center" | אזור תעשייה מטולה
חלקים ניכרים מהכביש הם חד-מסלוליים ולא מופרדים במפרדה קשיחה, מה שמאפשר התרחשות של תאונות חזיתיות.
במחקר שנעשה במרכז המחקר והמידע בכנסת על החלק הדרומי של הכביש במקטע המכונה "כביש הערבה" נמצא כי בשנים 2010–2021 היו בסך הכול 142 תאונות, מהן 24 קטלניות, שגבו את חייהם של 35 בני אדם.
השנה הקטלנית ביותר הייתה 2011 שבה נהרגו 8 בני אדם.
על פי נתוני הלמ"ס בין השנים 2003 עד מחצית 2023, התרחשו בכביש 90 2,715 תאונות דרכים עם נפגעים, שבהן נהרגו 285 בני אדם ונפצעו קשה 859.
+סיכום תאונות דרכים (לפי הלמ"ס)שניםמספר תאונותהרוגיםפצועים קשהפצועים קלהולכי רגל שנפצעו2003–20232,7152848597,57194
בשנת 2014 שודרה סדרה תיעודית של מודי בר-און וענת זלצר הנקראת "כביש 90".
בסדרה זו מתעד בר-און מסע בן כשבועיים לאורך כביש 90, וביקור ביישובים ואתרים שנמצאים לאורך הכביש.
במתחם צומת מחניים ישנה מסעדת המבורגרים הנושאת את השם "כביש 90".
כתב העת "מוטיב" הקדיש את גיליון מס' 90 שלו לכביש 90, והזמין יוצרים לכלול בו שירים וסיפורים שמתרחשים לאורך ולצד הכביש, כדי להציג באופן סמלי מסע גאוגרפי ורגשי.
כביש 89 הוא כביש רוחב בגליל העליון, בצפונה של ישראל באורך של 58 ק"מ.
כביש זה מקשר בין צומת נהריה צפון בנהריה, שם הוא נפגש עם כביש 4, עובר דרך מעלות תרשיחא ונפגש עם כביש הצפון בצומת חירם.
הכביש מקיף את הר מירון מצפון ועוקף את העיר צפת מדרום, קטע בו הוא מכונה "כביש עוקף צפת".
בעבר חצה הכביש את העיר והגיע לראש פינה, אך כיום מסומן קטע זה ככביש 8900. כביש 89 מסתיים במחלף אליפלט סמוך ליישוב אליפלט, שם הוא פוגש את כביש 90 ו-8652.
חלקו המזרחי של הכביש, מראש פינה ועד לצפת נסלל במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי פועלים שגויסו לעבודות בכפייה בידי השלטון העו'תמאני.
בראשית תקופת המנדט הבריטי, נסלל קטע הכביש שבין צפת למירון בידי יהודי צפת, לצורך העלייה המסורתית למירון בל"ג בעומר.
חלקו המערבי של הכביש נסלל לראשונה בימי המנדט כדי לקשר בין נהריה לצפת דרך המשטרה במעונה.
עד שנת 1932 הגיע הכביש ממערב רק עד תרשיחא.
בשנה זו נסלל גם כביש המשך מתרשיחא (צומת חוסן) לפקיעין (כביש 864 של ימינו).
הכביש במתכונתו הסופית נסלל עד לצומת מירון דרך ג'ש ועין זיתים בין 1935 ל-1940. בצומת מירון התחבר הכביש עם כביש עכו-צפת שנסלל קודם אליו.
הכביש נסלל ככביש צר בעל נתיב נסיעה אחד (ששימש לנסיעה בשני הכיוונים), וללא שוליים.
במהלך השנים כונה הכביש במספר שמות: "כביש תרשיחא", "כביש נהריה-תרשיחא", "כביש נהריה-מעונה", "כביש נהריה-סאסא" ו"כביש נהריה-צפת".
תוואי הכביש יצא מנהריה לכיוון כאברי, עלה עד תרשיחא בשלוחה שבין נחל שעל לנחל געתון, ירד לצורך חציית את נחל פקיעין ועלה לכיוון הר צוריאל, וירד לאפיק נחל כזיב לצורך חציית הנחל בסמוך לצומת אלקוש.
מנחל כזיב עלה הכביש לכיוון חורפיש, ומשם המשיך בתוואי נחל חירם ונחל מורן עד צומת סאסא, צומת המפגש עם כביש הצפון.
משם המשיך הכביש מזרחה לג'יש, ודרומה עד צומת מירון, שם התחבר הכביש עם כביש עכו - צפת, שחצה את נחל עמוד, עלה לצפת וירד מזרחה עד ראש פינה וכביש 90.
קטע הדרך שבין נהריה לכאברי עבר בתקופת המנדט במסלול מפותל מאוד, למרות שעבר במישור.
כפר כאברי (דאז, הערבי) התפרס ממורד הגבעה שבו נמצא היישוב היהודי כיום ועד לנחל געתון.
בעלי שדות רבים שיחדו את המהנדסים כדי שהכביש לא יעבור בחלקותיהם.
זאת הסיבה שדבק בכביש הכינוי דרך הבקשיש (=שוחד בערבית).
הפיתולים הרבים בנקודה זו הפכו למלכודת מוות לשיירת יחיעם, לה הוצב מארב בסמוך לבית הקברות של כאברי.
במהלך מבצע חירם שימש הכביש כציר התקדמות של כוחות צה"ל, שיצאו מצפת וכבשו את הכפרים הערביים ממערב (ממירון ועד סעסע), ושל כח שיצא מנהריה לכיוון מערב וכבש את תרשיחא וחורפיש.
מצבו העגום של הכביש בין כברי ומעלות נמשך גם לתוך שנות ה-60. בשנת 1965 היה הכביש צר מאוד ברוחב של 4-3 מטר, וללא שוליים בגובה הכביש, כך שבעת מפגש מכוניות היה צורך שאחת המכוניות תרד לשוליים.
בעת אירועים מיוחדים, כדוגמת חגיגות ל"ג בעומר במירון, הוסב הכביש לנתיב חד-סטרי.
בסוף 1966 הוחל בהרחבת הכביש ויישורו.
הקטע הראשון מנהריה לכברי, נסלל מחדש בתוואי אחר שעקף את מושב בן עמי מצפון, והכביש הישן גורד, נחרש ושטחו הועבר לצורך עיבוד למושב בן עמי.
קטע זה של הכביש נפתח בשנת 1968. באותה שנה בוצעו עבודות להרחבת הכביש בין כברי למעלות לרוחב 7 מטר, ויושרו חלק מפיתוליו.
במהלך העבודות הכביש היה סגור והתנועה הועברה על כביש 8833 דרך עין יעקב.
בשנת 1967 הורחב הכביש בין גוש חלב וסאסא.
באחת מפעולות הרחבת הכביש נסלל כביש עוקף מצפון לקטע הדרך העובר בתוך תרשיחא, בהרחבה נוספת נבנה מחלף 'יפה נוף' בכניסה המזרחית למעלות.
בעשור האחרון של המאה ה־20 בוצע שיפוץ מקיף בקטע הדרך שבין חורפיש לסאסא, וב־2004 נבנה גשר חדש מעל נחל כזיב, גשר שהחליף גשר קודם מתקופת המנדט הבריטי, שלא איפשר מעבר של יותר מרכב אחד בו זמנית על גביו.
בספטמבר 2020 נפתח מקטע חדש של כביש 89 החל מצומת כברי, צפונית למרכז הרפואי גליל מערבי ועד לצומת נהריה החדשה בכביש 4, על מנת להקל את עומסי התנועה בדרך לעיר נהריה, ובעיקר לבית החולים.
המקטע הישן של כביש 89 העובר דרומית למרכז הרפואי גליל מערבי ועד לשדרות הגעתון הפך לכביש מקומי שמספרו 8912.
ב-29 בספטמבר 2021 נהרגו 5 אנשים ונפצעו עוד כ-50 בני אדם בעקבות תאונה במעורבות אוטובוס וכלי רכב נוספים ליד המועצה המקומית חורפיש.
בשנת 1993 יצא אלבומו של הזמר אייל בוחבוט, כביש מספר 89, על שם הכביש המוביל למעלות, מקום בו גדל הזמר.
את השיר כתב אהוד מנור והלחין ארקדי דוכין.
17.1 צומת תרשיחא מעלות תרשיחא כביש 8835, כניסה לתרשיחא
כביש 85 הוא כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל.
הכביש מוביל מעכו במערב לצומת עמיעד במזרח, שם הוא נפגש עם כביש 90. אורכו של הכביש 47 קילומטר.
בתחומי העיר עכו נושא הכביש את השם רחוב בן-עמי.
שמו העממי של הכביש הוא 'כביש עכו-צפת', בעקבות מסלולו הישן של הכביש קודם להארכתו ב־1980.
עד סוף שנות ה-70 הגיע הכביש מעכו רק עד צומת חנניה.
כביש זה עבר על דרך עתיקה העוברת בתוואי הנוח של בקעת בית הכרם, המסמנת את הגבול בין הגליל התחתון מדרום והגליל העליון מצפון.
עם סלילת כביש 866 בראשית שנות ה-30, עלה חשיבותו של הכביש שכן הוא היה לחלק המערבי של כביש עכו-צפת, הדרך הקצרה ביותר מחיפה לצפת וליישובי אצבע הגליל.
הכביש עבר באזור ערבי, ועל כן נחשבה למסוכנת ביטחונית והיו שהעדיפו לנסוע בדרך צפת – ראש פינה – טבריה – חיפה.
בתקופת המרד הערבי הגדול אירעו בו פיגועי טרור שונים, כדוגמת רצח 6 נוסעי מונית מחיפה לצפת.
בשל השתתפותם של כפרים ששכנו בצידי הכביש בהתקפות ובחבלות על הכביש והנוסעים בו, הוטל באוקטובר 1938 קנס קיבוצי על מספר רב של כפרים לאורכו.
במהלך עבודות התכנון להקמת גדר הצפון, נבחנה אפשרות להקים את הגדר לאורך הכביש, אך לבסוף הוחלט להקים אותו בתוואי צפוני יותר, לאורך כביש הצפון.
הכביש היה קו הגנה עורפי לגדר הצפון, ולאורכו נבנו שתי מצודות טגארט (במג'ד אל כרום, בראמה וסמוך למושב שפר).
על פי תוכנית החלוקה יועד הכביש, שאז הגיע רק עד צומת חנניה, לעבור בשטח המדינה הערבית.
שטחו המרכזי של הכביש נכבש במהלך מבצע חירם בסתיו 1948, והכביש נפתח מחדש לתנועה אזרחית בראשית 1949.
לאחר קום המדינה שופץ הכביש בשנת 1950.
בשנות ה־50 הוקמו בצד הכביש היישובים אחיהוד ושזור, ובשנת 1964 הוקמה העיר כרמיאל בצד הכביש.
תוואי הכביש עבר בעבר דרך האזור הבנוי של מג'ד אל כרום וראמה, אך מעקפים נסללו בקטעים אלה במשך השנים.
החל מהקמת מדינת ישראל ועד לסוף שנות ה־70 הייתה דרך עכו-צפת הדרך העיקרית שחיברה בין צפון רמת הגולן, קריית שמונה, עמק החולה וראש פינה לאזור כרמיאל, עכו ומפרץ חיפה, כאשר החלופות האחרות היו נסיעה דרך טבריה, או בכביש הצפון.
עם זאת, השימוש בדרך במסלול זה חייב עלייה תלולה ומפותלת לצפת, בשני כיווני הנסיעה.
הצורך בכביש שיחבר את צומת חנניה ישירות לכביש 90, שיחליף את המעבר דרך צפת, הועלה כבר בשנת 1957, אז דובר על החשיבות של כביש חלופי לצורך העברת עפרות ברזל ממכרה הברזל מנרה לקריית הפלדה בעכו.
תוכנית החומש של מע"ץ ב-1962 כללה את הרחבת הכביש מעכו עד פרוד, ופריצת הקטע מפרוד לעמיעד, שכן מע"ץ ייחס חשיבות רבה לכביש להתפתחות יישובי אצבע הגליל.
פתרון זה נבחר בין השאר משיקולים ביטחוניים, בשל פגיעותו של גשר להפצצה אווירית, בהשוואה לסוללת עפר.
דבר זה פגע בנחלים, מאחר שחילק אותם לשני חלקים, מנע מעבר מטיילים ובעלי חיים, והותיר מעבר מצומצם בתחתית האפיק לזרימת המים.
הכביש נסלל ככביש עם נתיב נסיעה אחד לכל כיוון, וללא הפרדה בין מסלולי הנסיעה.
במהלך שנות ה־90 שונה התוואי של צומת חנניה כך שמסלול הכביש הישר הוא בין כרמיאל לעמיעד (קודם לכן היה המסלול הישר מכרמיאל למירון), וב־2008 שונה צומת עמיעד, כך שכביש 85 מתחבר ישירות לחלקו הצפוני של כביש 90, ללא צורך בפניה בצומת.
בין השנים 2013–2015 שודרג הקטע המזרחי בכביש 85, בין צומת נחל עמוד לצומת עמיעד.
במסגרת העבודות בפרויקט, שודרג הכביש לכביש דו-מסלולי עם הפרדה בין כיווני הנסיעה, והוקם מחלף חדש בצומת נחל עמוד, מערבית לצומת שבוטל.
כמו כן, הוקמה הפרדה מפלסית באמצעות מחלפון בכניסה למושב כחל, ונבנו גשרים חדשים במקום סוללות העפר שעל נחל עמוד ונחל עכברה.
בתקופה זו הוחל גם בסלילת מסילת עכו-כרמיאל, העוברת מעט מדרום לתוואי הכביש בין עכו לכרמיאל.
ב-2019 הוחל בהקמת מחלף כרמיאל מערב.
זהו מחלף יהלום, עם שני גשרים לכיוון (אחד למסילת הרכבת עכו–כרמיאל ואחד לרכבים), 3 ניצבים, שני מפתחים ומעבר חקלאי.
המחלף נפתח לתנועה בשנת 2020 והחליף את הצמתים כרמיאל מערב ודיר אל-אסד.
בשנת 2020 החל פרויקט הרחבת הכביש בין צומת כרמיאל מזרח לצומת חנניה, לכביש דו-מסלולי ושדרוג הצמתים לאורכו.
ההרחבה צפויה להיפתח בתחילת 2023. על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל – מתוכנן כי המקטע ממחלף עכו מזרח עד צומת תל עכו ינותק מהכביש, ויוגדר כדרך עירונית.
ב-3 ביוני 2024 התרחשה שריפה גדולה על יד הכביש כתוצאה מתקיפה חזבאללה.
ב- 23 בדצמבר 2025, נחנך המקטע המשודרג בין כרמיאל לצומת חנניה.
במסגרתו, המקטע הורחב לשני נתיבים לכל כיוון, שופרו מספר צמתים: צומת ביג בכרמיאל, צומת סאג'ור, צומת שזור, צומת ראמה וצומת מורן.
כביש 92 הוא כביש אורך ארצי בצפונה של ישראל, הנמתח לאורך חופה המזרחי של הכנרת מצומת צמח בדרום ועד לצומת יהודיה בצפון.
חלקו הדרומי של הכביש, מצמח לעין גב, נסלל מיד לאחר תום מלחמת העצמאות במסגרת המאמצים של ישראל לקבוע עובדות בשטחים המפורזים על פי הסכמי שביתת הנשק בין ישראל לסוריה, ונחנך ביוני 1950. הכביש נסלל על ידי סולל בונה, שליש ממנו מבטון והשאר באספלט.
בסוף 1969 הוארך הכביש מעין גב עד כורסי, במסגרת סלילת כביש 789 מכורסי לצומת אפיק.
כבר אז תוכנן לסלול את כביש 87 שיעלה מצומת כפר נחום לגולן וכביש 92 תוכנן להתחבר לכביש זה, באופן שהכנרת תוקף בכביש.
בקעת בית צידה ותל בית צידה
כביש 87 הוא כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל, הנמתח לרוחבם של בקעת כינרות ומרכזה של רמת הגולן, מצומת כפר נחום במערב ועד לצומת בשן במזרח.
אורכו של הכביש הוא 35 ק"מ.
העבודות על הכביש החלו במחצית השנייה של שנת 1970 והכביש תוכנן להיות ציר הגישה המרכזי לגולן.
ביולי 1972 נחנך גשר אריק על הירדן שנבנה במסגרת הכנת הכביש, אולם בסוף 1972 הוא היה עדיין ללא שימוש, למרות שכוסה אספלט, בגלל שקטע הכביש שממערב לירדן, עד כפר נחום לא נפרץ.
במרץ 1973 הודיע דובר מע"ץ שהעבודות על הכביש יחלו בימים הקרובים.
על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל, צפוי כביש 87 לשנות את מספרו לכביש 900 בקטע שבין צומת יהודייה לצומת כפר נחום.
בקעת בית צידה ושמורת הטבע בית צידה
שמורת יער יהודיה ונחל יהודיה
חורבת חושניה ושמורת אירוס חושניה
כביש 91 הוא כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל, הנמתח לרוחבם של עמק הירדן ומרכזה של רמת הגולן, מצומת מחניים במערב ועד לצומת זיוון הסמוכה לעין זיוון במזרח.
הכביש יצא במקור מצומת חצור, ועבר דרך קיבוץ מחניים, אולם בהמשך הוסט הכביש מעט צפונה משם, מצומת מחניים לכיוון רמת הגולן.
אתר הנצחה למושבה משמר הירדן
אנדרטה לחללי אגד ארטילרי 212
גן ראובן - גן לאומי עין צנובר (בסמוך לבסיס צבאי צנובר)
כביש 80 הוא כביש אורך בנגב, המוביל מצומת ערערה בנגב ועד ליישוב מצדות יהודה.
אורך הכביש הוא 34 קילומטרים.
הכביש מתוכנן להיות חלק מציר אורך מגבול מצרים, הנגב ולאורך מזרח יהודה ושומרון.
מטרתו להוות כביש ראשי שיעקוף את אזור היישוב הצפוף של קו שכם-חברון ויאפשר מעבר מהיר בין אזורים אלו מבחינה תחבורתית.
מבחינה מדינית הכביש אמור לקשר בין צפון ודרום יהודה ושומרון על-פי תוכנית אלון, וגם יאפשר, במסגרת הסדר מדיני, מעבר בטוח לסחר בין יהודה ושומרון למצרים.
בהתאם להסכם וואי בשנת 1998, הוחלט לסלול את קטע כביש 80 החוצה את מדבר יהודה ולקשר את קטע הכביש הקיים בדרום עם כביש אלון בצפון, אך תוכנית זו לא התממשה.
במסגרת תוכנית אב לתחבורה ביהודה ושומרון, המתוכננת להתחבר לתמ"א 1, פורסם ב-2020 כי כביש 80 ייכנס להליכי תכנון ככביש חלופי לכביש 60.
בנוסף על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שפורסמה בסוף שנת 2018, צפוי כביש 80 לעבור שינוי במספור: למספר 314
תוכנית הכביש אושרה על ידי מועצת התוכנית העליונה להפקדה וכן קיימת החלטת ממשלה לחישוף תוואי הכביש ותפיסת חזקה לאורכו.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבות כביש 80 מדרום לצפון 0 צומת ערערה בנגב ערערה בנגב כביש 25 21 צומת תל ערד כסייפה כביש 31 34 צומת סמוך למצדות יהודה מצדות יהודה כביש 316
כביש 73 הוא כביש רוחב בעמק יזרעאל בצפונה של ישראל.
הכביש מוביל מצומת נהלל במערב אל צומת עדשים במזרח ואורכו 12 קילומטר.
תוואי הכביש שימש את הנוסעים מירושלים ומתל אביב לחיפה כדי לעקוף את נצרת.
אולם הדרך הייתה שמישה רק בקיץ ובימות הגשמים הייתה חסומה בגלל הבוץ.
עם הקמת גבת ושריד והתיישבות באזור של קבוצת השרון וקבוצת עיינות (שהקימו אחר כך את רמת דוד) בשנת 1926, החלו נציגי היישובים לדרוש מהממשלה את סלילת הכביש שיחבר את היישובים החדשים לכביש עפולה נצרת ולכביש חיפה נצרת.
קטע ראשון של הכביש, שחיבר את כביש 60 עם גניגר, נסלל ב-1930.
לקראת סוף 1934 הושגה הסכמה בין הממשלה והיישובים בסביבה על סלילת הכביש בין גניגר לנהלל, אולם ביולי 1935 הודיע מושל מחוז נצרת שהסלילה תתעכב מסיבות תקציביות.
חיים גבתי העלה את ההשערה שאי סלילת הכביש נובעת מהרצון למנוע את הסטת התנועה לחיפה מלעבור דרך נצרת באופן שעלול לפגוע במסחר בעיר.
עבודות מקדימות לסלילת הכביש החלו בתחילת 1936. עם פרוץ המרד הערבי הגדול גבר הלחץ מצד היישוב היהודי לסלילת הכביש, בגלל התקפות על כלי רכב של יהודים שעברו בנצרת ובאוגוסט 1936 פרסם הנציב העליון הודעה רשמית שהכביש הוגדר כפרויקט ציבורי לצורך הפקעת קרקעות.
בתחילה דובר על סלילת כביש ברוחב של 3 מטר בעלות של 3000 לא"י, ושהיישובים ישתתפו במחצית העלות.
אולם בהמשך הוחלט על כביש ברוחב 5.5 מטר בעלות של 17,500 לא"י והממשלה דרשה שהיישובים ישתתפו ב-5000 לא"י.