tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחר כך לימדה היסטוריה ותאולוגיה נוצרית במשך שלוש שנים באוניברסיטת פיטסבורג, כפרופסור בדרגה גבוהה יותר (Associate Professor) ומ-1990 היא מכהנת כמרצה ופרופסור להיסטוריה ותאולוגיה נוצרית קדומה באוניברסיטת בוסטון.
בשנים האחרונות היא מרצה ומלמדת גם בישראל, כחברת סגל באוניברסיטה העברית וכמרצה אורחת גם באוניברסיטאות אחרות בארץ.
תחום התמחותה הוא היסטוריה של הנצרות הקדומה ומערכת היחסים בין היהדות, הנצרות ועובדי האלילים, בעולם היווני - רומי.
חברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים החל מ-2013.
בעלה הראשון של פרדריקסן היה ההיסטוריון והסופר, פרופסור (אוניברסיטת בוסטון) ריצ'רד לנדס ולזוג יש שלוש בנות.
לאחר גירושיהם היא נישאה לפרופסור לרפואה ולפילוסופיה של המדע (אוניברסיטת בוסטון), הסופר אלפרד טאובר.
היא גרה, נכון ל-2020, בארצות הברית (ניו המפשייר) ובישראל (ירושלים), לסירוגין, כחצי שנה בכל מדינה.
פרדריקסן משמשת כיום (2013) כעורכת במספר ירחונים או רבעונים מקצועיים: Journal of Early Christian Studies (החל מ-2009), Jewish Quarterly Review (החל מ-2002), Studies in Christianity and Judaism (קנדה) (החל מ-1990), והוצאת אוניברסיטת מישיגן (החל מ-1991).
שימשה כיועצת לעניינים היסטוריים והופיעה כמומחית לעניינים אלה בהפקות, תוכניות או מהדורות מיוחדות של ה-BBC ,PBS, ABC, NBC, ניוזוויק, וושינגטון פוסט, דיסקברי, U.S.
News & World Report, נשיונל ג'יאוגרפיק, ערוץ ההיסטוריה בארצות הברית, הטלוויזיה הציבורית בצרפת, ועוד.
כתבה עשרות רבות של מאמרים מקצועיים בהיסטוריה ובתאולוגיה, הן לעיתונות המקצועית והן לעיתונות הפופולרית.
בשנים 2001 - 2003 הייתה הכותבת הקבועה בתחומי מומחיותה בוושינגטון פוסט ובניוזוויק ועד 2006 הייתה הכותבת הקבועה בתחומים אלה בניו ריפבליק.
סיפרה From Jesus to Christ זכה ב-1988 בפרס אוניברסיטת ייל (Yale Governors' Award for Best Book, 1988) על הספר הטוב ביותר לאותה שנה.
הספר שימש לאחר מכן בסיס לסדרת סרטי טלוויזיה דוקומנטריים שהופקה ב-1998 במסגרת Frontline ואשר נקראה באותו שם.
פרדריקסן עצמה הייתה הקריינית בסדרה זו.
סיפרה Jesus of Nazareth, King of the Jews, שפורסם בשנת 1999, זכה באותה שנה בפרס הלאומי לספרים יהודיים (National Jewish Book Award) בארצות הברית, בנוסף לפרס מטעם אוניברסיטת בוסטון.
סיפרה (עורכת וגם אחד הכותבים) On The Passion of the Christ: Exploring the Issues Raised by the Controversial Movie, מ-2006, הוקדש כולו למחלוקת ולהאשמת סרטו של מל גיבסון מ-2004, "הפסיון של ישו", באנטישמיות.
(יצא גם במהדורה שנייה ב-2000, בניו יורק ובלונדון - Vintage Books ,Macmillan Publishers).
פאולה פרדריקסן (תרגם: יפתח בריל), כשהנוצרים היו יהודים, הוצאת מאגנס, 2021.
פולונקה (בבלארוסית: Палонка; בפולנית: Połonka (נהגה: פּוֹוֹנקה)) הוא כפר במחוז-משנה ברנוביץ' במחוז ברסט, בלארוס; 22 קילומטרים סמוך לברנוביץ'.
הכפר פולונקה ידוע גם בקרבתו לקרב קאלץ, בו המלך אלכסנדר הראשון הביס בקרב את הפלישה הטטרית בשנת 1506. במהלך מלחמת רוסיה-פולין, התרחש ב-28 ביוני 1660 בסמוך לכפר, קרב פולונקה .
קיימת סברה, לפיה נגזר שם המשפחה המזרח-אירופי משם הכפר.
פולונקה מצוינת לראשונה ב-1623 בספר המיסים של ליטא, ונראה כי יהודים החלו לגור שם לאחר הזמנת נסיכות רדזיוויל ליהודים להתיישב בשטחה.
לאחר פרעות מרד חמלניצקי התושבים קיבלו הקלה במיסים לאור הפיחות במספר התושבים.
ב-1673 מתועד כי החלו בבניית בית כנסת בכפר.
לקראת סוף המאה ה-18 במהלך חלוקת פולין השנייה האזור בו שכן הכפר סופח לאימפריה הרוסית, כחלק ממחוז מינסק.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא נחשב חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה.
בסוף המאה ה-19 מתועד כי האוכלוסייה היהודית בעיר מנתה 550 איש, והיוותה כ-85% מכלל האוכלוסייה.
רוב התושבים היהודים היו אנשי מסחר, ובעיקר נגרים ובוני ארונות.
לקהילה היהודית היה בית ספר עברי, בית קברות וספרייה ומספר ארגוני חסד כמו "לינת צדק" ו"קופת גמ"ח".
בספטמבר 1939, עם תחילת מלחמת העולם השנייה הכפר סופח לברית המועצות, ושכנו בו כ-200 יהודים, אשר היוו מחצית מכלל האוכלוסייה.
זרם הפליטים היהודים מהאזור הביא את מספר התושבים היהודים לכ-300.
ב-26 ביוני 1941 בו נכבשה על ידי המשטר הנאצי.
הנאצים בזזו את הבתים, התעללו ביהודים ואסרו עליהם לערוך מסחר עם האוכלוסייה באזור.
בספטמבר 1941, היהודים נאלצו להקים יודנראט אשר נדרש לגייס יהודים לעבודות כפייה באזור ולספק דמי כופר.
יהודי פולונקה נדרשו ללבוש טלאי צהוב, והוטלו מספר מגבלות על תנועתם.
חלק מיהודי הכפר, כולל משפחות שלמות, נרצחו במהלך החודשים הראשונים.
לאחר הקמת הגטו, הורעו תנאי היהודים בפולונקה.
בשבת, 18 באפריל 1942, ריכזו הגרמנים כ-300 איש, ובינם החזן, השוחט ואשתו של הרב.
ביוני 1942, ריכזו את האיכרים מסביב לחפירת בור גדול.
חלק מצעירים ניסו לשכנע את התושבים לברוח, אולם הם חששו מתגובת הנאצים על כלל האוכלוסייה.
ב-12 באוגוסט 1942, אנשי ה-SS והמשטרה הבלארוסית הקיפו את הכפר, ריכזו את שוכני הגטו והרגו את כולם בבור ענק, כולל 7 ילדים יהודים שהוחבאו במנזרים סמוכים.
כ-10 אנשים הצליחו לברוח ליערות ולהצטרף לפרטיזנים.
לפי דו"ח של מפקד המשטרה במיר, מתאריך 26 באוגוסט 1942, העיירות מיר ופולונקה "נקיות" מיהודים, ונורו 719 איש.
בקיץ 1944 הצבא הסובייטי שחרר את האזור.
ידוע רק על 4 ניצולים מתוך הכפר.
פולוהי (באוקראינית: Пологи) היא עיר במחוז זפוריז'יה שבאוקראינה.
נכון לשנת 2025, בעיר מתגוררים כ־4,000 תושבים.
פולוהי הוקמה בסוף המאה ה-19 בזמן בניית מסילת רכבת שנועדה לחבר את נמל ים של ברדיאנסק עם דונבס וחרקוב.
ב-1928 שמו של היישוב שונה לצ'ובריבקה, על שמו של אחד הפעילים האוקראינים של המפלגה הקומוניסטית.
ב-1937 ליישוב הוחזר השם הקודם פולוהי, שנה לאחר מכן קיבלה מעמד של עיר.
ב-5 באוקטובר 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים, שוחררה על ידי הצבא האדום ב-17 בספטמבר 1943. בזמן הכיבוש בעיר נרצחו כ-700 אנשים (165 מתוכם ילדים), כאלף איש נלקחו לעבודות כפייה בגרמניה.
פולונֶה (אוקראינית: Полонне; ידועה גם כפולנאה, פולונויה (Polonnoye)) היא עיר במחוז חמלניצקי אוקראינה.
היהודים הגיעו למקום בשלהי המאה ה-18. בתקופת השואה נרצחו מרבית יהודי העיירה.
העיר מוזכרת לראשונה בצו של ולדימיר הראשון, אז הועברה פולונה לבעלות של כנסיית המעשר.
כדי להתגונן מפני פשיטות של שבטים נוודים בעיר הוקמה טירה, ב-1169 הקומנים ניסו לפלוש לעיר, אך ללא הצלחה.
הטירה כנראה נהרסה בפלישה המונגולית ב-1240. לאחר ייסוד נסיכות גאליץ'-וולין היה היישוב תחת שליטת הנסיכות.
פולונה קיבלה מעמד של עיר ב-1938.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-6 ביולי 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-9 בינואר 1944. בזמן השואה נרצחו בעיר 7,670 יהודים.
פעילות הקהילה היהודית בעיר התחילה בשלהי המאה ה-18.
פולונה היא עיר השוכנת על נהר התמיר והיא נחשבת לאחת העתיקות ביותר בווהלין.
כשהייתה תחת שלטון הפולנים והשתייכה למחוז לוצק שכנו בה כ-12 אלף יהודים.
בקהילה היו מספר דמויות מרכזיות שהשפיעו על החברה:
המקובל רבי שמשון מאוסטרופולי נולד בקוריץ בווהלין בשנת ה'ש"ס (1600) בערך, ונרצח ב- ג' באב בעת פרעות ת"ח 1648 בעיר פולנה.
רבי יעקב יוסף כ"ץ היה אחד מראשי החסידים, תלמיד מובהק של הבעש"ט ומפיץ תורתו: רב בשארינדאד, ראשקוב, נעמירוב ובאחרית ימיו בפולונה.
נולד בראשית המאה ה-18, ונפטר בערך בשנת 1782.
רבי יהודה לייב מפולנאה המכונה "המוכיח מפולונה" (כ"א בטבת ה'תק"ל, 1769) היה מראשוני תלמידי הבעל שם טוב ומגדולי מפיצי שיטתו.
היהודים בקהילה עסקו בעיקר בחקלאות, סביב לה שדות בר, שטחי מרעה וגני פרי.
בנוסף חלקם היו סוחרים שהצליחו מאוד, בנוסף היהודים היו בוניה העיקריים של פולונה, והם אלה שפיתחו במרצם ובחריצותם את מסחרה ותעשייה הענפה בחבל כולו.
גורם חשוב לקידום העיר והתפתחותה שימש מצבה הגאוגרפי הנוח והכביש הראשי קייב-בריסק החוצה את העיר.
היא שימשה מרכז לעיירות ולכפרים שבסביבה.
מספר די גדול של יהודים היו עסוקים בעבודה בבורסקאות, שנמצאה בפרבר מיוחד מחוץ לעיר.
רב היה בתי המלאכה לתעשיית בגדים, כובעים, נעליים ורהיטים, שהיו מספקים את תוצרתם לעיר ולסביבה הקרובה.
פרבר מיוחד במורד ההר ליד הנהר סלוץ' היה מיושב באנשי "עמך" שעבדו במתכת, נפחים, פחחים, היו גם הרבה פועלים שעסקו במלאכת הבניין לכל ענפיה.
מראה פני העיר ואנשיה העידו, כי רוב תושביה הם אנשי עמל.
הגרמנים כבשו את פולונה בשנת 1941. רציחות החלו באוגוסט 1941 ובהמשך הוקם גטו.
לעיירה הובאו יהודים מעיירות בסביבה דוגמת פונינקה.
אחרי נסיגת הגרמנים חזרו לעיירה 13 יהודים שחזרו לרוסיה ביחד עם הצבא האדום.
הם מצאו את עיירתם פולונה חרבה ושרופה.
כיום לא ידוע אם ישנם יהודים במקום.
שינוי אוכלוסייה של פולונה לאורך השנים:
פרץ מרקיש - סופר ומשורר יידי.
שמואל מיקוניס - פוליטיקאי ישראלי, ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית הישראלית.
ד"ר גדליה מזל - רופא ופעלתן חסידי ידוע בירושלים.
רבי גדליה רבינוביץ מליניץ - אדמו"ר חסידי.
פולו היה ענף במשחקים האולימפיים בחמש אולימפיאדות בין אולימפיאדת פריז (1900) לאולימפיאדת ברלין (1936).
באולימפיאדת פריז (1900) השתתפו חמש קבוצות, אך רק אחת מהן הייתה נבחרת לאומית, נבחרת מקסיקו.
יתר הקבוצות היו מועדוני פולו, שבשניים מהם שיחקו שחקנים אמריקאים ובריטים, באחד שחקנים בריטים וצרפתים ובמועדון נוסף שחקנים בריטים בלבד.
שתיים מהקבוצות החלו בשלב רבע הגמר, ושלוש הנותרות בשלב חצי הגמר.
במשחק הגמר גבר מועדון פוקסהאנטרס הרלינגהאם הבריטי-אמריקני על מועדון BLO, אף הוא בריטי-אמריקני, בתוצאה 1-3. הקבוצות שהפסידו בחצי הגמר, נבחרת מקסיקו והמועדון הצרפתי-בריטי בגאטל פולו קלאב דה פריז, זכו במדליות ארד.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) לא נערך טורניר פולו, והמשחק חזר לתוכנית האולימפית באולימפיאדת לונדון (1908).
רק שלוש קבוצות נרשמו לטורניר - שני מועדונים בריטים, וכן נבחרת אירלנד, שהייתה עדיין באותה העת חלק מבריטניה.
הטורניר כלל שני משחקים בלבד - במשחק הראשון התמודדו מועדוני רוהמפטון והרלינגהאם, ולאחר שרוהמפטון ניצח, הוא המשיך למשחק נוסף מול נבחרת אירלנד.
לאחר שניצח גם במשחק זה, זכו שחקני המועדון במדליית זהב, ושחקני שני המועדונים האחרים זכו במדליות כסף.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) שוב לא נערך טורניר פולו, ורק באולימפיאדת אנטוורפן (1920) נכלל מחדש במשחקים.
הפעם השתתפו רק נבחרות לאומיות, ארבע במספר, שהתחרו בשיטת נוקאאוט שהחלה בשלב חצי הגמר.
נבחרת בריטניה ניצחה בגמר 11-13 את נבחרת ספרד, והייתה לנבחרת הלאומית הראשונה שזוכה בתואר האולימפי.
במשחק על המקום השלישי גברה נבחרת ארצות הברית 3-11 על נבחרת בלגיה, וזכתה במדליית הארד.
באולימפיאדת פריז (1924) התחרו 5 נבחרות בבית אחד, ושיחקו כולן זו מול זו.
נבחרת ארגנטינה ניצחה בכל משחקיה וזכתה במדליית הזהב.
לאחר היעדרות של 12 שנים, הושב הפולו למשחקים בפעם האחרונה באולימפיאדת ברלין (1936).
גם בטורניר זה השתתפו 5 נבחרות, שסווגו ל"נבחרות חזקות" (ארגנטינה, בריטניה ומקסיקו) ו"נבחרות חלשות" (גרמניה והונגריה).
הנבחרות החזקות שיחקו אחת מול השנייה, ובעקבות משחקים אלה זכתה נבחרת ארגנטינה במדליית הזהב, ונבחרת בריטניה במדליית הכסף.
נבחרת מקסיקו, שהפסידה בשני משחקים אלה, המשיכה למשחק על מדליית הארד מול המנצחת בטורניר "הנבחרות החלשות", הונגריה, וניצחה בו.
פּוֹלְהַיְים ("בית בקוטב") היה השם שנתן רואלד אמונדסן למחנה שלו (הראשון מאז ומעולם) בקוטב הדרומי.
הוא הגיע לשם ב-14 בדצמבר 1911 עם עוד ארבעה חברים ממשלחתו, משלחת הקוטב הדרומי: הלמר האנסן, אולאף ביאלאנד, אוסקר ויסטינג וסוורה האסל.
במיקום הראשון של הקוטב הדרומי, כפי שהעריך אז, הצהיר אמונדסן, "הנה אנו מציבים אותך, דגל יקר, על הקוטב הדרומי ומעניקים לשטח שעליו הוא שוכן את השם רמת המלך האקון השביעי." לצד דגל נורווגיה הוצב גם דגל פראם.
מחמת המחלוקות ההיסטוריות על התביעות שהציגו חוקרי קוטב לפני משלחת אמונדסן, בייחוד התביעות הסותרות של פרדריק קוק ורוברט פירי, שכל אחד מהם טען לראשוניות בקוטב הצפוני, נקט אמונדסן משנה זהירות בתצפיות הקוטב שלו.
ככל שמתקרבים אל הקוטב הדרומי הגאוגרפי (או הקוטב הצפוני) הולכים המרידיאנים של קווי האורך ומתלכדים, עד שלבסוף מאבדת מדידת קו האורך כל משמעות, כיון שמעלת האורך הולכת וקטנה.
בקוטב עצמו, אם המיכשור של המודד מדויק דיו, נפגשים כל המרידיאנים.
אמונדסן הגיע למסקנה, שאפשר לוותר על המאמץ הנוסף הדרוש להשגת קו האורך ולהתמקד בקו הרוחב.
אמונדסן אימץ אסטרטגיה זו אחרי ששמע בנובמבר 1909 בחברה הגאוגרפית המלכותית בלונדון הרצאה שנשא האסטרונום והגאוגרף ארתור רוברט הינקס.
בהרצאה שנשא על סקרי מדידה וקרטוגרפיה באוניברסיטת קיימברידג' הציג הינקס את התאוריה הזו כשדן בסוגיה של קביעת מיקום סמוך לקוטב.
בעזרת המכשירים שעמדו לרשותו, העריך אמונדסן שביכולתו לקבוע את מיקום הקוטב בסטייה של כמייל ימי (1.850 ק"מ).
כדי לוודא שלא יהיה שום ספק בכך, שמשלחתו אכן הגיעה אל הקוטב הדרומי, החליט להקיף, או לתחם, את הקוטב.
שלושה מחברי המשלחת נשלחו לעברים שונים מנקודת המיקום המשוער של הקוטב, האחד בהמשך הכיוון שבו הגיעה המשלחת והשניים האחרים בזוויות ישרות לאותו כיוון.
כל אחד מגולשי הסקי המשיך בדרכו לאורך 18.5 ק"מ (10 מיל ימי) ובהגיעו לנקודת הסיום תקע שם מגלש מזחלת מיותר ועליו דגל שחור ופתק לרוברט פלקון סקוט, אם וכאשר יגיע.
עוד למעלה מחודש חלף עד שסקוט הגיע לקוטב ומצא את הפתק, שבו צוין מיקום המחנה של אמונדסן.
בעוד גולשי הסקי תוקעים את נקודות הציון סביב הקוטב, ערך אמונדסן מדידות של גובה השמש אחרי קביעת מיקומו.
הואיל והתאודוליט שלו ניזוק, נעשו התצפיות בסקסטנט, כשהשמש מקיפה את המחנה לאיטה במשך 24 שעות ולעולם אינה שוקעת.
על פי חישובים אלה קבע אמונדסן, שמיקומם הנוכחי נמצא כ-10 ק"מ מנקודת הקוטב הדרומי המתמטי.
נקודה זו הוקפה ונתחמה על ידי גולשי הסקי.
ב-17 בדצמבר התקדם אמונדסן אל מיקום הקוטב הדרומי על פי הערכתו, וניהל תצפיות נוספות במשך 24 שעות.
בכל משמרת תצפית הציב שני אנשים, שכל אחד מהם אישר בחתימתו את תצפיות חברו בספרי הניווט.
דבר זה נעשה כדי לוודא, שלא יהיה כל ספק בכך שהמשלחת אכן הגיעה אל הקוטב.
ארבעה מחמשת האנשים בקבוצת הקוטב הוכשרו לעסוק בניווט; רק אולאף ביאלאנד לא הוכשר לכך.
על פי חישובים אלה נקבע, שהם רחוקים עדיין 2.7 ק"מ מן הקוטב, ושני אנשים נשלחו לתקוע דגלונים נוספים.
לבסוף, הוסיף אמונדסן עוד דגלוני-סימון לכיסוי השטח הנותר.
באופן כזה תוחם הקוטב שלוש פעמים בסך הכל.
המצלמה הרשמית של המשלחת ניזוקה בדרך לקוטב, כך שהתמונות היחידות שצולמו שם נעשו במצלמת החובבים שהביא עמו חבר המשלחת אולאף ביאלאנד.
ב-18 בדצמבר 1911 עזבה משלחתו של אמונדסן את פולהיים.
היא השאירה שם את האוהל הרזרבי של אמונדסן, ובו מכתב לסקוט ומכתב שסקוט התבקש להעביר למלך הוקון השביעי במקרה שאמונדסן לא ישוב ממסעו.
שני המכתבים נמצאו עם גופותיהם של סקוט וחבריו והיוו ראיה נוספת לכך, שאמונדסן הגיע אל הקוטב הדרומי.
כשאומתו חישוביו של אמונדסן נמצא, שהמחנה הסופי שלו נמצא במרחק 2.3 ק"מ מן הקוטב הדרומי המתמטי, הישג נכבד בהתחשב במכשירים שעמדו לרשותו.
נוסף לכך, נקבע בוודאות, שחבר המשלחת הלמר האנסן - אחד האנשים שהתוו מתכונת רשת בגלישתם בין סמני התיחום - עבר באחד ממסלולי הגלישה שלו במרחק 180 מטרים מן הקוטב הדרומי המתמטי.
האחרונים שראו את האוהל היו אנשי קבוצת הקוטב של סקוט, בינואר 1912. לשם קביעת מיקומו הנוכחי של האוהל של אמונדסן יש לקחת בחשבון את מידת דיוק הניווט של אמונדסן בשנת 1911, זרימת הקרח מאז, וכמות השלג שהצטבר מעל האוהל במשך השנים.
מיקומו הנוכחי של האוהל חושב ל- דרום, מזרח, בסטייה של כ-300 מ' של חוסר ודאות במיקום.
האוהל קבור ככל הנראה בעומק 17 מ' מתחת לפני השלג הנוכחיים.
פולה וילקוקס היא שחקנית אנגלייה.
היא ידועה בעיקר מתפקידיה בתוכניות טלוויזיה כגון "Girlfriends", הסיטקום "Upstart Crow", "משפחה וצרות אחרות", "Boomers", "אמרדייל", "The Smoking Room", הסדרה "The Queen's Nose", והסיטקום "Man About the House".
היא זכתה להכרה כשהייתה חברה בתיאטרון הלאומי לנוער, אליו הצטרפה כשהייתה בת 17. ב-1969 שיחקה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בתפקיד ג'ניס אחותו של ריי לנגטון.
התפקיד הגדול הראשון שלה היה בסיטקום של טלוויזיית גרנדה "The Lovers" בהפקת ITV שכתב ג'ק רוזנטל ובכיכובו של ריצ'רד בקינסייל.
לסדרה היו שתי עונות, וסרט באורך מלא.
ב-1972 הופיעה וילקוקס בפרק בסדרה "המופע של בני היל".
וילקוקס לוהקה לאחד התפקידים הראשיים בסיטקום "Man About the House", ששודר מ-1973 עד 1976) בדמות כריסי פלאמר לצדו של ריצ'רד או'סאליבן בתפקיד רובין, השותף שלה לדירה.
הסדרה שודרה במשך שש עונות, וצוות השחקנים הראשי השתתף גם בסרט הספין אוף.
בשנים 1977 ו-1978 שיחקה בתפקיד אם חד-הורית בסדרה "מיס ג'ונס ובנה".
ב-1991 חזרה וילקוקס להופיע בקומדיית מצבים בתפקיד רוס וסט בסיטקום בשם "Fiddlers Three" לצדו של פיטר דייוויסון.
אחר כך שיחקה בתפקיד אייווי סנדפורד בפיילוט של פרנק סיקנר "Blue Heaven" בערוץ 4. ב-1992 הפך הפיילוט לסדרת טלוויזיה.
וילקוקס הופיעה במספר עונות של הסדרה "The Queen's Nose" (בשנים 1995 עד 2001), ובתפקידים קטנים בסרטי קולנוע בהם "Higher Mortals" (מ-1993) וסרטו של וודי אלן "סקופ" (מ-2006).
ב-27 באוקטובר 2006 הופיעה וילקוקס בסדרת הספין אוף של "על שוטים ואנשים" בשם "הדשא ירוק יותר" בתפקיד אחותה של מרלין.
היא שיחקה בתפקיד נוסף ביקום של "על שוטים ואנשים", במיני-סדרה "אבנים וחטיפים" בדמות ויולט אשתו של אדוארד טרוטר (הסבא).
ב-2007 הצטרפה וילקוקס לקאסט של הסדרה "אמרדייל" בתפקיד הילרי פוטס, אמה של לורל תומאס (בגילומה של שארלוט בלאמי).
ב-2008 גילמה וילקוקס את דמותה של בטי דייוויס במחזה "Whatever Happened to the Cotton Dress Girl?".
ב-2010 שיחקה בתפקיד אמו של גיי במחזה "Canary".
בנובמבר 2010 הופיעה וילקוקס בתפקיד ראשי במחזה הרדיופוני של ה-BBC בשם "Following from the Front" ששודר לראשונה בנובמבר 2010, ובשידור חוזר בינואר 2015.
ב-2011 החלה וילקוקס לגלם את דמותה של פולין ג'ונסון, אמו של דן, בסדרת הדרמה הקומית של ערוץ Sky1 "משפחה וצרות אחרות".
היא הופיעה בסדרה עד לסיומה ב-2017.
וילקוקס שיחקה בתפקיד אורח בסדרות טלוויזיה כגון "נשות הכדורגלנים", "הולבי סיטי" ו"עם הרגליים על הקרקע".
היא לוהקה לתפקיד ליליאן בסיטקום "The Smoking Room" של ערוץ BBC Three.
ב-2014 כיכבה וילקוקס בסדרה הקומית "Boomers", ובשנה שאחר כך שיחקה בפרק בסדרה "עדיין פתוחים ברציפות".
ב-2017 החלה וילקוקס להופיע בעונה השנייה של סדרת הדרמה הקומית הבריטית "Living the Dream", בה משפחה מיורקשייר מגלה שהצלחה בחיים בארצות הברית מאתגרים יותר ממה שציפו.
בראשית אותה שנה השתתפה וילקוקס בעונה השלישית של הסיטקום השייקספירי "Upstart Crow" בכיכובו של דייוויד מיטשל שכתב בן אלטון.
ב-2017 שיחקה וילקוקס בפרק האחרון של הסדרה "משפחה וצרות אחרות" אחרי שבע שנים בה גילמה את דמותה של פולין ג'ונסון.
בתיאטרון שיחקה וילקוקס במחזה "What Shadows" מאת כריס האנן.
ההצגה הועלתה בברמינגהם רפ, בתיאטרון ליסאום באדינבורו ובתיאטרון פארק בלונדון ב-2016 וב-2017.
עוד הופיעה בהפקות תיאטרון: "תקוות גדולות" (תיאטרון וודוויל); "Canary" (תיאטרון אברימן בליברפול / תיאטרון המפסטד); "Dreams of Violence" (תיאטרון סוהו) ובמחזה "כלוב העליזים" (תיאטרון פלייהאוס).
וילקוקס הייתה נשואה לשחקן דרק סיטון משנת 1969 ועד למותו ב-1979. בהמשך התחתנה עם נלסון "סקיפ" רידל, בנו של המוזיקאי נלסון רידל.
תפקידים שונים סרט טלוויזיה 1981 Crown Court לאונורה דייוויס בפרק "Leonora" 1985 The Bright Side סינתיה ברייט סדרת טלוויזיה 1985 Mrs.
פולה קול היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
הסינגל שלה, "Where Have All the Cowboys Gone?", הגיעו לעשרת הגדולים של מצעד בילבורד הוט 100 ב-1997, וב-1998 היא זכתה בפרס גראמי לאמן החדש הטוב ביותר.
השיר שלה "I Don't Want to Wait" שימש כשיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה "דוסון קריק".
קול גדלתי ברוקפורט, מסצ'וסטס; אמא שלה, סטפני קול, הייתה מורה לאמנות בבית ספר יסודי, ואבא שלה, ג'ים קול, היה פרופסור לביולוגיה ואקולוגיה בסיילם סטייט קולג' וניגן בס בלהקת הפולקה "Johnny Prytko and The Connecticut Hi-Tones".
היא למדה בתיכון רוקפורט, שם נבחרה כנשיאת המחזור בכיתה י"ב, והופיעה בהפקות תיאטרון של בית הספר כגון "South Pacific".
קול המשיכה ללימודים גבוהים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, שם למדה שירת ג'אז ואלתור.
הוצע לה חוזה הקלטות על ידי לייבל ג'אז, אך היא דחתה את ההצעה.
קול השיגה את ההזדמנות המקצועית הגדולה הראשונה שלה כשהוזמנה להופיע בסבב ההופעות העולמי של פיטר גבריאל ב-94–1993. זמן קצר אחרי זה, היא חתמה עם הלייבל הראשון שלה, Imago Records, והוציאה את האלבום הראשון שלה, "Harbinger", בשנת 1994. בתוך שנה מצאת האלבום, Imago פשטה את הרגל.
ב-1995, היא חתמה עם האחים וורנר.
הלייבל הוציא מחדש את "Harbinger" בסתיו 1995.
סיבוב ההופעות "Secret World Tour" של פיטר גבריאל
קול הצטרפה לשני החלקים האחרונים של סבב ההופעות של פיטר גבריאל, כדי להחליף את שינייד או'קונור שעזבה.
סרט וידאו של סיבוב ההופעות יצא בכותרת "Secret World Live", ובו קול שרה את כל קטעי השירה הראשיים לקול אישה, ומשתתפת בדואטים עם גבריאל, במיוחד בשיר האייקוני משנת 1986, "Don't Give Up", שבו היא שרה את החלק של קייט בוש.
הסרט זכה בפרס גראמי לשנת 1996 עבור הקליפ המוזיקלי הארוך הטוב ביותר.
קול הופיעה בתפקיד ראשי זה גם באלבום של סיבוב ההופעות.
סיבוב ההופעות העניק לקול חשיפה בינלאומית, כמו גם ניסיון בהופעות מול קהל גדול.
קול הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Harbinger", ב-1994. היא הופיעה באותה שנה עם מליסה אתרידג' בדואט בערוץ המוזיקלי VH1 על אף שלא הייתה עדיין ידועה מאוד.
"Harbinger" כלל שירים על עצבותה של קול, ומחשבותיה על אפליה ואומללות.
השירים היו עשירים מבחינה מוזיקלית, אך בעלי אופי קודר.
הלייבל שלה, Imago, קידם את האלבום רק באופן מוגבל, דבר שכפי הנראה השפיע על מחירו.
יצא מהאלבום סינגל אחד, "I Am So Ordinary".
לקראת סוף 1996, קול הוציאה את האלבום השני שנה עם הלייבל החדש, האחים וורנר.
קול הפיקה את כל האלבום, "This Fire", בעצמה.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Where Have All the Cowboys Gone?", הגיע למס' 8 במצעד הפופ של מגזין בילבורד.
הסינגל הבא, "I Don't Want to Wait", הגיע למס' 11, והפופולריות שלו גברה כשנבחר לשמש כשיר הנושא של סדרת דרמת הנעורים הפופולרית, "דוסון קריק" אשר שודר לראשונה שנה אחרי צאת האלבום.
הסינגל "Me" (מס' 35 במצעד ההשמעה ברדיו) יצא כסינגל לרדיו בלבד.
השיר "Hush, Hush, Hush", דואט עם פיטר גבריאל, מדבר על איידס, ועל צעיר שגוסס בזרועותיו של אביו המנחם.
"Feelin' Love" היה סינגל שנכלל בפסקול של הסרט "City of Angels".
קול תיירה עם Lilith Fair (פסטיבל מוזיקת נשים) של שרה מקלכלן.
קול הייתה מועמדת למספר פרסי גראמי ב-1997, בהם "מפיק השנה" (קול היא האישה השלישית אי פעם להיות מועמדת בקטגוריה זו, אחרי ג'נט ג'קסון בשנת 1990, ומריה קארי ב-1992); היא לא זכתה בפרס זה, אך כן לקחה את פרס "האמן החדש הטוב ביותר".
קול לקחה הפסקה כדי לגדל את הבת שלה.
בשנת 1999 קול הוציאה את האלבום "Amen" עם הלהקה שהקימה, "להקת פולה קול".
סינגל הבכורה של האלבום "I Believe In Love" לא היה בתחילה להצלחה, אבל כשיצא רמיקס על ידי המפיק ג'ונתן פיטרס הוא זכה להצלחה כשיר ריקודים.
האלבום, אשר היו בו הופעות אורח של די ג'יי פרמייר, והאוהד הוותיק של קול טיון וטקינס, כלל קצת השפעות R&B והיפ-הופ, אך לא הגיע להצלחה של "This Fire".
היא הקליטה אלבום רביעי עם יו פדמן, אבל חברת התקליטים סירבה להוציא אותו; ב-2005 קול העלתה לאתר האינטרנט שלה את אחת מהרצועות של האלבום, "Singing Out My Life", רק כדי לוודא שיישמע.
היא גם הקליטה שיר בשם "It's My Life" במהלך הקלטות אלה, אשר שימש מאוחר יותר בפרסומות של מכוניות מרקורי.
קול גם הקליטה בביתה שיר מחאה נגד הנשיא בוש והמלחמה בעיראק שכותרתו: "My Hero, Mr.
President!", אשר גם הוא פורסם לציבור באתר האינטרנט שלה.
קול חזרה ביוני 2007 עם אלבום האולפן הרביעי שלה "Courage", אשר יצא בלייבל Decca והופק על ידי בובי קולומבי באולפני קפיטול בהוליווד.
האלבום החמישי של קול, "Ithaca", יצא ב-21 בספטמבר 2010. היא כתבה והפיקה בשיתוף את כל השירים באלבום.
קול אמרה שהאלבום "מייצג את הכוח הפנימי שלי ואת המסע שלי."
"Raven" הוא אלבום האולפן השישי של קול.
הוא מומן על ידי קמפיין Kickstarter שנמשך מ-22 בספטמבר 2012 עד 29 באוקטובר 2012 וגייס $75,258. האלבום יצא ב-23 באפריל 2013 בלייבל של קול, 675. קול כתבה את 11 שירי האלבום, כולל שניים משלב מוקדם יותר בקריירה שלה, "Imaginary Man" ו-"Manitoba".
אמא שלה שמרה את השירים האלה בקלטות.
רוב האלבום הוקלט בשבוע אחד באסם במסצ'וסטס.
הנגנים כללו המפיק-שותף/מתופף בן ויטמן, הגיטריסט קווין בארי והבסיסט טוני לוין.
היא עבדה עם ויטמן ובארי מאז שהיא בת 19.
"7" הוא אלבום האולפן השביעי של קול, והוא יצא ב-23 במרץ 2015 באמצעות אתר המכירות הרשמי של קול, ובערוצי מכירות מקוונים נוספים ב-10 באפריל 2015. קול מתארת את האלבום כ"אוסף של שירים אשר הגיעו בפתאומיות ובדחיפות.
השירים דרשו להיכתב ולצאת, כאילו התת-מודע שלי היה צריך להגיע אלי, לספר לי מה הוא חושב על כל מה שאני עוברת.
הקלטתי את האלבום הזה חי, כרביעייה אקוסטית.
זה נשמע כמו אלבום רך ומלא רגש שנעשה בשנות ה-1960, והשירים מדברים בעד עצמם."
ב-18 ביולי 2016, קול הודיעה כי היא מכרה את האלבום החי החדש שלה, "This Bright Red Feeling" באופן בלעדי ב-CD בהופעות החיות שלה ובאתר שלה, אך שבכוונתה להעלות אותו למכירה דיגיטלית בעתיד הקרוב.
האלבום הוא הקלטה של הופעה חיה בניו יורק ב-1 במאי 2016, וכולל גם חידושים של שניים מלהיטיה הגדולים.
קול הודיעה על קמפיין Kickstarter חדש ב-16 ביוני 2016 עבור אלבום האולפן של שירי קאבר, "Ballads".
הקמפיין גייס $76,899, והאלבום יצא ב-11 באוגוסט 2017. הסינגל הראשון מהאלבום, קאבר לשירה של בילי הולידיי, "God Bless the Child", יצא ב-1 ביוני 2017.
קול היא חברה בארגון הצדקה הקנדי "אמנים נגד גזענות" (Artists Against Racism) ועבדה אתם על הודעת שירות לרדיו.
מאז 2013, קול משמשת כחברה בסגל במחלקת הקול במכללת ברקלי למוזיקה, בזמן שהיא ממשיכה בקריירת ההופעות וההקלטות שלה.
פולהוגדה (בנורווגית: Polhøgda) היא אחוזה בין ליסאקר ובין פורנבו בברום, בנורווגיה.
פירוש השם בנורווגית הוא "פסגות הקוטב".
במקור הנכס היה שייך לחוות פורנבו, אבל הופרד מהחווה בשנת 1897. בנייה על הנכס התקיימה בשנים 1900 ו-1901. זה היה ביתו של פריטיוף ננסן ושל אוה ננסן מ-1901. הבן שלהם, מוזר ננסן, נולד וגדל במקום זה.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל היאלמר ולהאוון, בן דודה של אוה, יחד עם פריטיוף ננסן.
למקום הייתה חשיבות אזורית, כי אירח חוג חברתי-אומנותי, שנודע בשם Lysakerkretsen.
אוה ננסן ערכה במקום קונצרטים.
פולה פוקס הייתה סופרת אמריקאית, שכתבה נובלות למבוגרים ולילדים ושני ספרי זיכרונות.
על תרומתה כסופרת ילדים זכתה בפרס הבינלאומי של הנס כריסטיאן אנדרסן, בשנת 1978, ההכרה הבינלאומית הגבוהה ביותר ביוצר ספרי ילדים.
פולה פוקס נולדה בניו יורק.
אמה, אלסי דה סולה הייתה קובנית ועסקה בתסריטאות.
אביה, פול הארווי פוקס , עסק גם הוא בתסריטאות.
הוריה של פוקס לא רצו לגדל אותה, ועם היוולדה הם מסרו אותה לבית אומנה במנהטן.
זמן קצר לאחר מכן, אספה סבתה אותה אליה, וגידלה אותה עד גיל 5, אז פגשה את אמה בפעם הראשונה זה שנים.
פגישה זו הייתה טראומתית בשבילה.
היא סיפרה בראיון שאמה התייחסה אליה כאל "שבויית מלחמה": "הרגשתי שאם היא יכלה להסתיר את המעשה, היא הייתה הורגת אותי" (מתוך ראיון בניו יורקר).
לאחר המפגש היא החלה לחיות עם הוריה בפעם הראשונה, בהוליווד, אך סידור זה החזיק מעמד רק שבועיים.
אמה הכריחה את אביה למסור את פולה לבית מאמץ אחר.
פוקס עברה מקומות ובתים רבים במהלך ילדותה, ביניהם, קובה, ניו-יורק, פלורידה, ואחר כך בניו המפשייר.
מאוחר יותר, למדה שנה בבית ספר במונטריאול שבקנדה.
בשנת 1944 התגוררה פוקס בביתה של מורת המשחק המפורסמת סטלה אדלר (Stella Adler) והתיידדה עם תלמיד אחר של אדלר שהתגורר שם.
היא הרתה ולאחר הלידה מסרה את התינוקת לאימוץ.
בתה, לינדה קרול, הפכה לסופרת ופסיכותרפיסטית.
בתה היא המוזיקאית קורטני לאב.
האמנית החזותית פרנסיס בין קוביין היא נינה של פוקס.
לאחר שעבדה כמה שנים כמורה, פוקס נישאה בפעם השנייה, לריצ'רד סיגרסון, לו ילדה שני בנים.
הם התגרשו בשנות ה-30 המוקדמות של חייה.
לבסוף היא השתקעה עם בעלה השלישי, מרטין גרינברג, שאותו הכירה לאחר שדחה את הסיפור שהיא הגישה עבור מגזין.
לאחר שסיימה את בית הספר, פולה פוקס עבדה כמורה לכתיבה יצירתית באוניברסיטת פנסילבניה, כמדריכה לילדים במצוקה וככתבת בשירות חדשות באירופה, שם שהתה לפני שהתחילה ללמוד באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק (1955-1958).
אף על פי שהייתה קוראת וכותבת מסורה מאז ילדותה, פוקס לא פרסמה את יצירותיה עד אחרי שנות ה-40 לחייה, בשנות ה-60, אז פרסמה את ספרה הראשון -Poor George") 1967") .
שני הספרים המפורסמים ביותר שלה לילדים הם "רקדנית העבדים" (זוכה מדליית ניוברי) ו-"One Eyed Cat" (ספר כבוד ניוברי).
פוקס כתבה גם כמה ספרי מבוגרים כמו "נפשות אבודות" (Desperate Characters).
עד 1978 תרומתה לספרות ילדים הייתה כה רבה, עד שהמועצה הבינלאומית לספרי ילדים (IBBY) העניקה לה את פרס כריסטיאן אנדרסן, הפרס היוקרתי בעולם לספרות ילדים ונוער.
פוקס זכתה במספר פרסים נוספים לספרי ילדים שכתבה, כולל מדליית ניוברי, בשנת 1974, עבור הרומן שלה "רקדנית העבדים"; פרס הספר הלאומי לשנת 1983 בקטגוריית סיפורת ילדים עבור "מקום אחר"; ואת פרס דויטשר יוגנדלייטרפטרייס בשנת 2008, עבור ספרה "דיוקן של איוון" (1969) במהדורה הגרמנית שלו "Ein Bild von Ivan".
בשנת 1990, בזמן שהייתה בירושלים, פוקס נפגעה בראשה כתוצאה מניסיון גנבה, מה שגרם לה למחסום בכתיבה של סיפורים ארוכים.
במקום, היא החלה לעבוד על ספרי זכרונות וסיפורים קצרים.
2001 Borrowed Finery (כמעט יתומה, זמורה ביתן, 2003, בתרגום דפנה לוי)
1970 Desperate Characters (נפשות אבודות, זמורה ביתן, 2003, בתרגום דפנה לוי)
פולה מוזס (14 במאי 1923 – 22 במרץ 1994) הייתה אשת תקשורת, כיהנה כמו"ל ידיעות אחרונות לאחר מות בעלה.
מוזס הייתה בתו של ר' נחמן הייפלר, שנרצח בשואה עם משפחתו.
היא הייתה פרטיזנית בשנות ה-20 לחייה וניצלה בזכות שהותה ביערות, ומהיום שנמלטה לא ראתה את הוריה ואחיה שנרצחו.
פולה הייתה חברת ההגנה בתל אביב, והשתייכה לגדוד החברות:: נח מוזס הוריש את חלק הארי בעיתון לבנו נוני (וחלקים קטנים יותר לבנותיו, ג'ודי ותמי).
מרבית המניות היו בידי הצאצאים של ארבעת בני יהודה מוזס, נח ואחיו.
לאחר מות בעלה, הייתה פולה בעלת מעט מניות בעיתון, היא השתתפה בישיבות של בעלי המניות (בשנים שעדיין לא היה דירקטוריון לעיתון), עם זאת, על פי עדי מרקוזה-הס, מחברת הספר "העיתון" על "ידיעות אחרונות", נראה, שהשפעתה המעשית של מוזס בעיתון, הייתה קטנה ולא הייתה לה שליטה.
מוזס הייתה חברת המועצה לישראל יפה, ואף זכתה להוקרה על פועלה בארגון.
היא ארגנה תצוגות אופנה ועוד.
מוזס ובעלה היו מעורבים חברתית.
בין היתר הם אירחו בביתם את אייבי נתן לאחר שחרורו מהכלא.
בני הזוג נהגו להזמין לביתם את עובדי המערכת בשבתות ודאגו לתת להם הרגשה משפחתית, שכללה מתן הלוואות בשעת משבר, טיפול רפואי אצל מיטב המומחים ועוד.
נכדה, נמרוד ניר פרסם, שסבתו פולה הייתה מודל: "כשסבתא התעוררה ומצאה פורץ בבית, היא נעלה את הדלת, ישבה עם הפורץ כמה שעות ומצאה לו עבודה בעיתון.
פעם חזרתי גמור ממסיבת טראנס בגיל 15, בחמש בבוקר.
זה היה איש משאית זבל.
הוא אומר לי שמע, סבתא שלך פולה שכבר מתה, בכל שבוע הייתה קמה בחמש בבוקר, מכינה לנו קפה ומקשיבה לצרות".
מוזס נישאה לנח מוזס בשנת 1948.
בנם, גלעד, יליד שנת 1950, נהרג מפגיעת אוטובוס בגיל שמונה.
ארנון "נוני" מוזס - יליד 1953, ירש את הבעלות על עיתון "ידיעות אחרונות" לאחר מות אביו והוא הבעלים העיקרי, המוציא לאור והעורך האחראי של העיתון ידיעות אחרונות.
ג'ודי שלום ניר מוזס - השלישית מבין ילדי המשפחה, ילידת 1958. היא אשת תקשורת, מנחת טלוויזיה, שדרנית רדיו ועיתונאית ישראלית.
נקראת על שם סבה יהודה מוזס.
בעלה הראשון, ממנו התאלמנה, היה עמירם ניר, ובעלה השני, ממנו התגרשה, הוא סילבן שלום, אשר היה ח"כ ושר.
תמי מוזס - בת הזקונים, ילידת 1960. תמי היא אשת עסקים ישראלית, בעלת שליטה ובעלת עניין בחברות ישראליות, בפרט בתחום תקשורת ההמונים.
בעלה, נח מוזס, נהרג ב־7 באוקטובר 1985, מפגיעת אוטובוס כשחצה את הכביש מול בית ידיעות אחרונות.
מוזס נפטרה ממחלת הסרטן ב-22 במרץ 1994.
ב-1994, זכתה מוזס בפרס יקיר ישראל היפה
מיזם תחרות הסיפור הקצר ע"ש פולה מוזס, הושק בשנת 2017, ומתקיים אחת לשנה.
התוכנית לכתיבה יוצרת על שם פולה ונח מוזס, אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לספרות
פולה קבלו (בספרדית: Paula Kabalo; נולדה ב-9 בינואר 1963) היא היסטוריונית, וחוקרת חברה אזרחית שייסדה ועומדת בראש מרכז עזריאלי ללימודי ישראל (מעל"י) במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
פולה קבלו נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה ועלתה לישראל עם הוריה בשנת 1968.
פרופ' פולה קבלו כיהנה במשך כעשור כמנהלת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנים 2011–2016 היא הקימה ועמדה בראש התכנית הבין לאומית בלימודי ישראל (תואר שני) ע"ש וודמן ושלר והחל משנת 2017 היא עומדת בראש מרכז עזריאלי ללימודי ישראל (מעל"י) הפועל במכון בן-גוריון.
מעל"י מאגדת צוותי מחקר סביב שאלות ליבה בחקר החברה הישראלית והרעיון הציוני לגווניו.
במעל"י חברים תלמידי ותלמידות מחקר, עמיתי ועמיתות בתר דוקטורט וכן חברי וחברות סגל בכיר ממכון בן-גוריון וממוסדות נוספים ברחבי הארץ והעולם.
מעל"י פונה גם לציבורים שמחוץ לאקדמיה וחותרת להנכחת שיח מעמיק ומורכב על התופעה הישראלית בקרב אנשי מקצוע ופעילי שטח כמו גם קובעי מדיניות.
בשנים 2021-2022 לימדה כפרופסור אורח במחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
פרופ' קבלו מתגוררת עם משפחתה במדרשת בן-גוריון החל משנת 1995.
מחקריה של פרופ' פולה קבלו, עוסקים בהיסטוריה של התאגדויות אזרחים וחברה אזרחית בישראל ובקהילה היהודית הארצישראלית בשנים שקדמו להקמת המדינה ובמדינת ישראל בשלושה העשורים הראשונים.
בנוסף היא בוחנת את מערכת היחסים שהתקיימה בין דוד בן-גוריון למגזרים שונים בחברה הישראלית, בקהילות היהודיות בעולם ובקהילייה הבין לאומית בכללותה.
לשם כך היא נשענת על תיאוריות של יחסי מנהיגים מונהגים (Leadership-Followers).
מחקריה הנוכחיים עוסקים בתופעת החוסן הקהילתי (community Resilience), תופעה שעליה היא מצביעה בספרה האחרון, Israeli Community Action: Living Through the War of Independence שיצא לאור בסתיו 2020 בהוצאת אוניברסיטת אינדיאנה (Indiana University Press).
הספר זכה ומאז זכה בפרס יונתן שפירא של האגודה ללימודי ישראל לספר הטוב ביותר בלימודי ישראל לשנת 2020.
מחקר רחב היקף שעליו היא שוקדת בימים אלו מתמקד בתופעת ועדי השכונות בישראל בשלושת העשורים הראשונים למדינת ישראל.
פרס נשיא המדינה וראש הממשלה לחקר מורשתו של בן-גוריון (יחד עם עדי שרצר ועדי פורטוגז), 2023
פרס שפירו לספר מצטיין מטעם האגודה ללימודי ישראל, 2020
מענק מחקר קרן עזריאלי, 2017
פרס ישראל גלילי המרכז לחקר כוח המגן, 2007
קרן אב"ג לעידוד מחקר חוקרים צעירים, 2005
מלגת הצטיינות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1986
פולה קבלו, שורת המתנדבים: קורותיו של ארגון אזרחים, הוצאת עם עובד בשיתוף אוניברסיטת תל אביב, 2007.
פולה קבלו, "'שורת המתנדבים' ומיסוד הביקורת הציבורית בישראל", בספר: דבורה הכהן ומשה ליסק (עורכים), צומתי הכרעות ופרשיות מפתח בישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל, 2010.
פולו מוגובאני היא שחקנית דרום אפריקאית.
ב-2016 היא זכתה בפרס עבור השחקנית הטובה ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע.
מוגובאני נולדה בעיירה תוהויאנדו בפרובינציית לימפופו של דרום אפריקה.
היא למדה תיאטרון מוזיקלי באוניברסיטת צוואנה לטכנולוגיה, שם אביה לימד, וסיימה את לימודיה בשנת 2011. היא נישאה לבחירת ליבה, טימי מודיבדי, שעובד כדי ג'יי וכמפיק מוזיקלי, ביוני 2018.
בשנת 2012, מוגובאני הצטרפה להפקה בינלאומית של המחזמר מלך האריות על ידי דיסנילנד הונג קונג בדמות של נלה, ולצורך המופע גרה בהונג קונג לשנה וחצי.
בשנת 2013, היא שיחקה בפעם הראשונה בטלוויזיה במיני-סדרה Remix, וגם שיחקה באופרת הסבון Scandal!.
בשנת 2015, מוגובאני כיכבה כדמות הראשית בסרט איינדה בבימוי שרה בלצ'ר.
בגין תפקיד זה זכתה לתהילה רבה ובעיקרה זכייה בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
בנוסף היא זכתה בפרס קרן הזהב של פרסי דרום אפריקה בקולנוע ובטלוויזיה בקטגוריית שחקנית הקולנוע הטובה ביותר וכן בפסטיבל סרטי אפריקה הבינלאומי בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
בטקס פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" היא הייתה מועמדת בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בדרמה, אך לא זכתה.
בשנת 2017, מוגובאני שיחקה באופרת הסבון Isidingo, של רשת SABC3, בתפקיד חוזר.
בנוסף, באותה השנה, היא כיכבה בתפקיד ראשי באופרת הסבון Ring of Lies בדמות של רנדאני שממרה את פי אביה המסורתי כדי להגשים את חלומה להיות מתאגרפת.
בשנת 2020, לאחר הפסקה של שנה, היא כיכבה בסדרה Still Breathing, בו גילמה בפעם הראשונה אמא, ובסרט הקומדיה הדרום אפריקאי Seriously Single.
מוגובאני אומרת שיש הבדל בין להופיע בתיאטרון ובקולנוע, כאשר יש צורך בשליטה שונה על עוצמת הקול, מה שהביא לאתגר במעבר מתיאטרון לקולנוע והקשה עליה לאחר המעבר למצוא עבודה בתיאטרון.
2016 – זכייה בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
2016 – זכייה בפרסי דרום אפריקה בקולנוע ובטלוויזיה בקטגוריית שחקנית הקולנוע הטובה ביותר.
2016 – זכייה בפסטיבל סרטי אפריקה הבינלאומי בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
2016 – מועמדת לפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בדרמה.
טאורוס טרמני ברטלט , הידוע בשם הבמה פולו ג'י (Polo G), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
ברטלט נולד באזור העיר העתיקה שבשיקגו.
השיר הראשון של ברטלט שהוקלט אי פעם נקרא "ODA".
עם הקמת חשבון ה-SoundCloud שלו בשנת 2018, פרסם פולו ג'י את השיר "Gang With Me", שזכה במהירות למיליוני השמעות.
הוא המשיך לצבור הצלחה עם שיריו "Welcome Back" ו-"Neva Cared".
במחצית השנייה של שנת 2018, הוציא את השיר "Finer Things", שיר שכתב במהלך שהותו במעצר.
בתחילת 2019, הוציא את "Pop Out", בהשתתפות ליל טיג'יי , שהגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ של השיר זכה למעל 200 מיליון צפיות באתר יוטיוב, והוביל אותו לחתום על חוזה הקלטות עם קולומביה רקורדס.
ברטלט הוציא גם קליפים לשיריו, "Deep Wounds", "Through Da Storm", ו-"Dyin' Breed", מתוך אלבום הבכורה שלו, Die a Legend, שיצא ב-7 ביוני 2019, זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד 200. מאוחר יותר באותה השנה, הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "Heartless", בהפקתו של מאסטרד.
ב-14 בפברואר 2020 הוציא פולו ג'י את השיר "Go Stupid", בהשתתפות הראפרים סטאנה 4 וגאס ו-NLE צ'ופה.
השיר הופק על ידי מייק ויל מייד איט וטיי קית' .
השיר הפך לשיר השני של פולו ג'י שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהגיעה בשיאו למקום ה-60. ב-15 במאי 2020 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, The Goat.
האלבום הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד אלבומי הראפ.
ביולי 2020 יצא האלבום Legends Never Die של הראפר ג'וס וורלד לאחר מותו, בו השתתף פולו ג'י בשיר "Hate the Other Side", שהגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר של פולו ג'י שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד.
ב-11 באוגוסט 2020, נכלל פולו ג'י ברשימת ה-Freshman Class השנתית של המגזין XXL.
מאוחר יותר באותו החודש, פרסם את הווידאו קליפ לסינגל "Martin & Gina", שהגיע למקום ה-61 במצעד הבילבורד הוט 100. בספטמבר הוציא את הסינגל "Epidemic", שהגיע בשיאו למקום ה-47 במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-9 באפריל 2021 הוציא את הסינגל "Rapstar", מתוך אלבומו השלישי.
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. במאי 2021 יצא הסינגל "Gang Gang" מתוך האלבום, בהשתתפות הראפר ליל ויין.
ב-21 ביולי 2023, השתתף בסינגל "Heartbroken" של דיפלו עם ג'סי מורף.
ב-18 באוגוסט הוציא את הסינגל "Barely Holdin' On".
לברטלט בן אחד, בשם טרמני, שנולד ב-6 ביולי 2019. ב-12 באוגוסט 2019 הוא אושפז וכמעט איבד את חייו, לאחר שככל הנראה סבל ממנת יתר במסיבה.
פולוניה (בפולנית: Polonia) היא ההתגלמות המדינית והלאומית הרשמית של פולין, מרכיב חשוב בזהות הלאומית הפולנית, שבאה לידי ביטוי בספרות, ביצירות אמנות ובתרבות הפופולרית.
המונח מגיע מהשם הלטיני עבור פולין ("פולוניה") ומשמש גם ביחס לפזורה הפולנית.
המונח "פולוניה" הופיע לראשונה בשנת 1564 ביצירתו של סטניסלב אוז'צ'ובסקי, כאישיות של ממלכת פולין.
בעבודה זו הוצגה פולוניה כאישה הניצבת על כתפי האפיפיור והמלך הפולני.
התיאור הסמלי של פולין בדמות אישה התגבש לבסוף במאה ה-19 בהקבלה לתיאורים דומים של גרמניה, הלווטיה, רוסיה, בריטניה והיברניה.
לאופולדו מורין גרזה (בספרדית: Polo Morín נולד ב-3 בנובמבר 1990, סלאייה, גואנחואטו, מקסיקו), הידוע יותר בשם פולו מורין, הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ודוגמן מקסיקני.
מורין נולד בסלאייה, גואנחואטו, מקסיקו ב-3 בנובמבר 1990. הוא למד כלכלה ועסקים באוניברסיטת אנאחאק.
הוא למד משחק בקזאזול, קאסה דל דיזמו ובכמה סדנאות באוניברסיטת אנאחואק.
מורין החל את דרכו כשחקן בסדרה "La rosa de Guadalupe" בשנת 2010. בשנת 2011 הוא גילם את אוסוולדו רוצח הופיע בפרק "Cuidar el amor", בשנה שלאחר מכן זכה בפרס על הביצוע הטוב ביותר בטקס פרסי בראבו 2012. בשנת 2012 השתתף בסדרת הטלוויזיה של MTV בשם "Ultimo año", עם מרטין ברבה.
בשנת 2013 הוא השתתף בסדרה "Como dice el dicho" בפרק 4 של עונה 3: "Al mal paso".
באותה שנה שיחק דמות של גיי בסדרה "אחת שיודעת: אקפולקו".
בשנת 2014 נבחר על ידי חואן אוסוריו לגלם את "ננדו" בטלנובלה, "Mi corazón es tuyo".
בשנת 2015 הוא זכה בפרס "השחקן המועדף" בטקס פרסי הבחירה לילדים במקסיקו.
מאוחר יותר בשנת 2014, הופיע לראשונה בסרט קולנוע בשם, "Fragmented" בבימויו של דאגלס אלפורד שצולם במקסיקו בנובמבר 2013.
בשנת 2015 הצטלם לסרט "Sobre tus huellas", שהוקרן לראשונה במקסיקו בשנת 2016. בסוף שנת 2015 נבחר שוב על ידי חואן אוסוריו להשתתף בטלנובלה "Sueño de amor", שהוקרנה לראשונה במקסיקו ב־22 בפברואר 2016, בטלנובלה גילם מורין דמות שסבלה מסוכרת.
בסוף 2016, לאחר האודישן לקראת הליהוק הסופי של הטלנובלה של "אל ביאנמדו", נבחר על ידי ניקנדרו דיאז גונזלס לגלם את דמותו של ג'ורדי דה אובנדו.
בחודש דצמבר 2016 מורין היה מעורב בשערורייה על נטייתו המינית, בשל תמונות שפורסמו על ידי האקר.
מורין אישר כי הצילומים אמיתיים.
פולו הודיע שהוא ולמבדה גרסיה היו בקשר רומנטי אבל ביולי 2019 הודיע שהם נפרדו.
כותרת שנה תפקיד הערות Fragmented 2014 מלצר סרט בכורהSobre tus huellas 2018 Matías אקדמיית קרנסטון: אזור המפלצות 2020 דני דיבוב, גרסה ספרדית Escuela para seductores TBA חואן
שנה כותרת תפקיד הערות 2010–2011 La rosa de Guadalupe אוסוואלדו / פביאן 2 פרקים 2012 Último año ניקולאס "ניקו" מונטס 2013 Como dice el dicho תפקיד לא ידוע פרק: "אל מאל פאסו.
חוזה מריה הצעירתפקיד ראשי (3 עונות); 23 פרקים2024Mujeres asesinasאדוארדופרק: "Aurora"
פולו & פאן (Polo & Pan) הם צמד המוזיקאים הצרפתים פול "פולוקורפ" ארמנד-דלי ואלכסנדר "פיטר פן" גרינשפן.
הצמד הוקם בשנת 2013, ומוכר בזכות הסגנון הייחודי שלהם, המשלב בתוכו מוזיקה אלקטרונית, טרופיקל, סינת'פופ ומוזיקת עולם.
חברי הצמד, ארמנד-דלי וגרינשפן, הכירו בשנת 2012 בבר "הברון" שבפריז, שם עבדו השניים כתקליטנים.
בראשית עבודתם יחד, עסקו ביצירת מיקסים לשירים ולאחר מכן בהלחנה.
באותה השנה הוציאו את המיני-אלבום הראשון שלהם, Rivolta, ומיד לאחריו את המיני-אלבום השני, Dorothy.
בשנת 2016, הוציאו את המיני-אלבום הרביעי שלהם, Canopée, וכן הסינגל "éponyme".
בשנת 2017, הצמד שיתף פעולה עם המוזיקאי ז'אק, והוציאו את השיר "Jacquadi".
ב-19 במאי באותה השנה, הוציאו את אלבומם הראשון, Caravelle, מתוכו יצא הסינגל "Cœur Croisé".
האלבום זכה לתשבחות רבות מצד מבקרי המוזיקה.
בקיץ 2018, הוציאו השניים את האלבום Caravelle (Deluxe), המהווה גרסה מחודשת לאלבום המקורי.
באוקטובר של אותה השנה הוציאו את המיני-אלבום החמישי שלהם, Mexicali.
בספטמבר 2018 יצאו לסבב הופעות בינלאומי שנמשך כארבעה חודשים.
ביולי 2019, הוכרז אלבומם Caravelle כאלבום זהב, וכן הסינגל "Nanã" הוכתר בתואר הזהב.
זמן קצר לאחר מכן, יצא המיני-אלבום השישי שלהם, Gengis, המכיל בתוכו שני רמיקסים.
בשנת 2020, הוציאו הצמד את הסינגל "Feel Good", וכן את המיני-אלבום ,du même nom, המכיל בתוכו ארבעה שירים.
בשנת 2021, הוציאו את הסינגל "Ani Kuni", המבוסס על שיר עם אינדיאני.
השיר אף הגיע למצעדי הלהיטים בישראל.
במקביל, הוציאו שני סינגלים נוספים ושמותיהם "Tunnel" ו-"Les jolies choses".
פולה צ'ודס הוא משחק טלוויזיה סובייטי ורוסי, המשודר מדי יום שישי בערב בערוץ הראשון.
מ-1990 ועד 2021, התוכנית הייתה אנלוגית לא-רשמית לתוכנית האמריקאית "גלגל המזל" והופקה ללא הסכם מול בעלי הזכויות המקוריים.
מאז ינואר 2022, מהווה גרסה רוסית רשמית לתוכנית הטלוויזיה האמריקאית.
מנהל אמנותי ומגיש התוכנית הוא ליאוניד יעקובוביץ' .
התוכנית משודרת בערוץ הראשון בימי שישי בשעה 19:45.
מפיק התוכנית משנת 1990 עד סוף 2021 הייתה חברת הטלוויזיה "VIDgital" .
בשנת 2021 היה נודע שהערוץ הראשון הפסיק את התקשרותו עם VIDgital משיקולים כלכליים, ובחר לרכוש את הזכויות המלאות לתוכנית האמריקאית.
בהתחלה חשבו לשנות את שם התוכנית ל-"נאשה פולה צ'ודס" מ-1 בינואר 2022 ולאמץ את הפורמט האמריקאי המקורי, אך בסוף הוחלט רק להעביר את ההפקה לידי מחלקת ההפקות הפנימית של הערוץ.
ארכיון התוכנית גם הוא יעבור לידי הערוץ הראשון.
יעקובוביץ' ענה לשאלת העיתונאים לגבי המעבר להפקה פנימית והכריז שהכל יישאר כמו שהוא.
למרות האמירה הזו, עדיין לא ידוע האם יהיו שינויים וכמה.
פולה סקודי היא אסטרונומית אמריקאית, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת וושינגטון בתחום האסטרונומיה, המתמחה בחקר מערכות כוכבים כפולות.
מחקריה עוסקים בניתוח סוגים שונים של מערכות כפולות הכוללות העברת מסה בין ננסים לבנים.
בשנת 1978, זכתה סקודי בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה, המוענק לחוקרות מתחום האסטרונומיה והאסטרופיזיקה מאז יוני 2020 היא מכהנת כנשיאת האגודה האסטרונומית האמריקאית.
סקודי נולדה בעיר דטרויט, במדינת מישיגן שבארצות הברית לג'וליאן ופאולין סקודי.
היא התחנכה בבית ספר פרטי לבנות במישיגן.
ב-1970 היא קיבלה את התואר הראשון שלה באסטרופיזיקה מאוניברסיטת מישיגן בשנת 1972 סיימה תואר שני באסטרונומיה באוניברסיטת וושינגטון.
ב-1975 מונתה לפרופסורית מן המניין באוניברסיטת וושינגטון.
פרופ' סקודי משתמשת בשיטת ניתוח בשם "אורכי גל מרובים".
בשיטה זו מנתחים סוגים שונים של אורכי גל על מנת לזהות תכונות שונות של כוכבים מרחוק.
נושא המחקר העיקרי של פרופ' סקודי הן CV (Cataclysmic Variable Star) – מערכות שמתרחשת בהן העברה פעילה של מסה מן האובייקט המרוחק אל מרכז המערכת.
בימים אלו המחקר שלה מערב קרינה אולטרה סגולה ואת טלסקופ החלל האבל בנוסף לטלסקופים ארציים מרחבי העולם.
מטרת מחקרה נכון לשנת 2021, הוא לאתר מערכות CV עדינות וחלשות, על מנת לבחון את הטבע של העברת מסה והצטברותה לננסים לבנים ודסקיות ספיחה.
נוסף על כך פרופ' סקודי חוקרת פליטת קרני רנטגן, עטרה כוכבית ואת ההשפעות של קרינה על השכבות העליונות של אטמוספירות מערכות הכוכבים.
משנת 2000 סקודי לוקחת חלק פעיל בפרויקט SDSS (Solan digital sky survey) למיפוי וניתוח השמיים בכלים אופטיים.
בשנת 2019 נבחרה סקודי להיות נשיאת החברה האסטרונומית האמריקנית.
היא נכנסה לתפקידה ביוני 2020. בנוסף, היא מילאה וממלאת תפקידים נוספים: חברת ועדת פרסומים, חברה בצוות ספרים אלקטרוניים, סגן נשיא, חברת צוות משימה עיתונאית, עורכת מדעים, חברת ועדת הפרסים ויועצת.
סקודי מילאה תפקידים רבין גם באגודה האמריקנית לצפייה בכוכבי משתנים.
היא כיהנה כנשיאת האיגוד בין השנים 2007 ל-2009 וכיהנה גם בתפקיד סגנית נשיאה וחברת מועצה.
נוסף על כך סקודי כיהנה כחברת המועצה לצפייה בכוכבי משתנים, בעלת כיסא במועצה, חברת המועצה לצפייה ואבחון סולארי, NASA senior review, חברת הוועידה לייעוץ אסטרונומי אסטרופיזיקאי והעורכת הראשית של כתב העת של החברה האסטרונומית הפסיפית.
פרופ' סקודי פרסמה לאורך השנים יותר מ-600 מאמרים.
מרבית מאמריה בשני העשורים האחרונים עוסקים בפרויקט המיפוי SDSS (Sloan Digital Sky Survey) ובמידע שהתקבל ממנו.
דוגמה למאמריה שלא מתוכנית SDSS הם המאמרים הללו:
פרופ' סקודי נשואה לאסטרופיזיקאי ויש לה ילדים ונכדים.
היא אוהבת לצאת לטיולי שטח ולחתור בקיאק.
פּוֹלוֹנַארוֹוַה (בסינהלית: පොළොන්නරුව; בטמילית: பொலன்னறுவை) היא העיירה הראשית ב במחוז צפון-מרכז בסרי לנקה.
העיירה המודרנית פולונארווה ידועה גם בשם "העיירה החדשה", והחלק השני של פולונארווה נשאר כעיר המלוכה העתיקה של .
פולונארווה הייתה הממלכה השנייה הוותיקה מכל ממלכות סרי לנקה, והוקמה לראשונה כעמדה צבאית על ידי הממלכה הסינהלית.
שמה שונה ל"ג'אנאנאתמנגאלם" (Jananathamangalam) על ידי שושלת צ'ולה לאחר פלישתם המוצלחת לבירת המדינה של אז, אנוראדאפורה, במאה ה-10. ב-1980 הוכרזה העיר העתיקה פולונארווה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
פולונארווה המודרנית עוברת פרויקט פיתוח גדול המכונה "ההתעוררות של פולונארווה", בראשותו של הנשיא לשעבר מייטריפלה סיריסנה.
הוא צופה את הפיתוח של כל המגזרים בפולונארווה, כולל כבישים, חשמל, חקלאות, חינוך, בריאות וסביבה.
השם פולונארווה הוא ממקור לא ידוע והוא אומץ על ידי הנוסע בן המאה ה-19. צורתו הטמילית, "פולאינארי", מוזכרת בכתובות טמיליות שנמצאו בפולונארווה של תקופת שושלת צ'ולה.
השם היה אולי קיצור של שמו העתיק פולאטי נקארם (Pulatti nakaram) או פולאסטייה נגארה (Pulastya nagara) שפירושו העיר של החכם ההינדי .
תחת שלטון צ'ולה שונה שם המקום ל"ג'אנאנאתמנגאלם" המקום נודע מאוחר יותר בשם ויג'ייאראג'פורם (Vijayarajapuram), שכנראה נגזר משמו של .
פולונארווה הוקמה לראשונה כמוצב צבאי על ידי הממלכה הסינהלית.
ושם זה שונה ל"ג'אנאנאתמנגאלם" על ידי שושלת צ'ולה לאחר פלישתם המוצלחת למדינה במאה ה-10. בתקופה זו התרחש הרס שיטתי של הציוויליזציה הבודהיסטית במישורים הצפוניים של סרי לנקה.
משושלת צ'ולה בנה את ואנאוואן מאהדאוויסוורם (Vanavan Mahadevisvaram), מקדש שיווה בפולונארווה הקרוי על שם מלכתו, אשר ידוע כיום בשם סיווה דוואלה (Siva Devale).
המקדש הכיל, בין היתר, פסלי ארד של גנש ופרוואטי.
החלקים הצפוניים והמרכזיים של סרי לנקה נשלטו בתקופה זו תחת ישירות כפרובינציה של צ'ולה.
עם זאת, לאחר שנת 1070 לספירה הסתיים שלטון הצ'ולה באי, ופולונארווה נכבשה על ידי מפולונארווה הידוע גם בשם ויג'ייבאהו הגדול (שלט 1055–1110).
ויג'ייבאהו הראשון החל במסע הכיבושים ממהאנאגקולה (Mahanagakula) ושילח שלושה כוחות צבאיים לתקוף את פולונארווה משלוש חזיתות.
כוח אחד נשלח לאורך החוף המערבי של המדינה לנמל מהאטיטה כדי לטפל בכל תגבורת שעלולה להגיע מדרום הודו.
לאחר מכן, חלק מכוח זה נע לעבר פולונארווה ותקף מצפון-מערב.
כוח שני נשלח ממזרח מעבר למאגאמה (Magama) כדי לתקוף את פולונארווה ממזרח.
הכוח השלישי והעיקרי התקדם ברחבי הארץ, בראשות המלך.
מוקף בשלושת כוחות אלו הייתה פולונארווה תחת מצור במשך שבעה חודשים לפני שכוחותיו של המלך ויג'ייבאהו נכנסו לעיר.
בשנת 1070 הפך ויג'ייבאהו לשליט פולונארווה.
באותה תקופה סרי לנקה הייתה ידועה בשם ת'מבאפאני.
המסחר והחקלאות שגשגו תחת חסותו של הנכד המפורסם של המלך ויג'ייבאהו הראשון מפולונארווה, המלך פראקראמבהו הגדול, שהיה נחוש ששום טיפת מים שנופלת מהשמים לא תבוזבז, וכל אחת מהן הייתה אמורה לשמש לפיתוח של האדמה.
לפיכך, נבנו בתקופת שלטונו של פראקראמבהו מערכות השקיה עדיפות בהרבה מאלו של עידן אנוראדאפורה, מערכות המספקות עד היום את המים הדרושים לגידול אורז במהלך העונה היבשה הלוהטת במזרח הארץ.
הגדולה מבין המערכות הללו היא פאראקרמה סמודרה (Parakrama Samudra) או ים פאראקרמה אשר שימש גם כמעגן גדול של ספינות ים דרך נהר מאהאוולי.
ממלכת פולונארווה הייתה עצמאית לחלוטין בתקופת שלטונו של המלך פראקראמבהו.
למעט יורשו המיידי, , המלכים האחרים של פולונארווה לא הפגינו כישורי שלטון ובחצר המלכות שלהם פרצו מדי פעם עימותים.
הם גם המשיכו ליצור בריתות נישואים יותר עם ממלכות דרום הודו החזקות יותר עד שקשרי נישואים אלו החליפו את השושלת המלכותית המקומית.
זה גרם לפלישה של המצביא בשנת 1214 ולהרס המוחלט של הערים הגדולות אנוראדאפורה ופולונארווה בשריפה.
עד שהובס הספיק קאלינגה מאגה להרוס את הציוויליזציה הבודהיסטית בצפון סרי לנקה.
בשנת 1284 הייתה פלישה נוספת, הפעם של , מה שאילץ את העברת הבירה ל.
העיר העתיקה פולונארווה נותרה אחת מהשרידים הארכאולוגיים הטובים ביותר במדינה של ערים המתוכננות היטב.
יופיה שימש גם כרקע לסצנות מצולמות עבור הקליפ של דוראן דוראן עבור השיר Save a Prayer בשנת 1982. ב-1980 הוכרזה העיר העתיקה פולונארווה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
ליד העיר העתיקה ישנה עיירה קטנה עם מספר בתי מלון וכמה חנויות יקרות.
ישנם מוסדות ממשלתיים באזור שנבנה לאחרונה בשם "העיירה החדשה", במרחק של כ-6 קילומטרים מהעיר ומהכביש הראשי.
בית הספר הגדול ביותר במחוז, ממוקם בעיירה החדשה.
פולונארווה היא העיר השנייה בגודלה במחוז צפון-מרכז, אך היא ידועה כאחת הערים הנקיות והיפות במדינה.
הסביבה הירוקה, המבנים העתיקים המרשימים, פאראקרמה סמודרה (Parakrama Samudra, אגם ענק שנבנה בשנת 1200), ומלונות תיירות אטרקטיביים הופכים אותה למוקד תיירותי.
אטרקציה נוספת לתיירים היא אוכלוסיית מקוק הכיפה בעיר.
הקופים חיים בהריסות מאז ההתיישבות האנושית והמשיכו לשגשג שם הרבה אחרי שבני האדם עזבו.
אתר פולונארווה משתרע על פני כ-1,220 דונם ויש בו הרבה מונומנטים שמורים היטב.
באופן כללי, הסגנון האדריכלי מושפע מהסגנון ההינדי.
רוב המונומנטים דתיים, אבל יש גם שרידים של מונומנטים זמניים כמו חדר המועצה המלכותית.
האתר עצמו מחולק למספר אתרי משנה.
הגאל ויהרייה הפכו את פולונארווה למפורסמת.
אלו הם שלושה בודהות גדולים חצובים על פני סלע.
הראשון יושב במדיטציה, השני עומד כשזרועותיו שלובות על החזה, הצורה שבה הגיע, ולבסוף השלישי שוכב.
בודהה השוכב הגדול, שהגיע לנירוונה, הוא גם המושלם ביותר וגם המסתורי ביותר מבין הפסלים העתיקים של סרי לנקה.
הוא נחשף לפני מאה שנים באתר הארכאולוגי.
אורכו 15 מטרים, הבודהה חצוב מתוך הסלע.
פולופ (באסטונית: Puuluup) הוא צמד פולק פסיכדלי אסטוני, שהוקם ב-2014 על ידי רמו טדר ומרקו וייסון.
הם מנגנים על לופר ועל כלי נגינה בלטיים מסורתיים.
בנובמבר 2023 חברה הלהקה ל-5מינוסט, ויחד הן זכו בתחרות Eesti Laul, עם השיר "".
לאחר זכייתם בתחרות נבחרו לייצג את אסטוניה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר איתו זכו ב-Eesti Laul.
הפולונז בלה במול מז'ור (מקוטלג כאופוס 53, ידוע גם כ"פולונז הגבורה") היא יצירה קצרה לפסנתר מאת פרדריק שופן שהולחנה בשנת 1842. היצירה מוכרת הייטב ברפרטואר הפסנתר ודורשת טכניקות נגינה גבוהות בשביל לבצע אותה.
היצירה הוקדשה לבנקאי הגרמני אוגוסט לאו, שהיה מידידיו הקרובים של שופן.
כתב היד המקורי של היצירה שמור בספריית מורגן.
ראשיתו של ריקוד הפולונז הוא במאה ה-16. זהו ריקוד עממי פולני שאהוד במיוחד בחברה הכפרית הפשוטה, והוא חל בחגיגות כגון חתונות ופסטיבלים.
בשנת 1795, איבדה פולין את עצמאותה והזהות הלאומית הפולנית השתמרה דרך אמנות ותרבות.
בשנת 1830,בעקבות מרד נובמבר, התקוממות העם הפולני כנגד השלטון הרוסי במדינה, פולנים רבים, ושופן ביניהם עברו אל פריז ונהנו מפריחה תרבותית בעלת סממנים לאומיים (גלות זו, וכן הזעזוע העמוק מהמלחמה שפרצה אחר כך, תרמה לשופן להלחנת אטיוד אופוס 10 מס' 12,המכונה "המהפכה").
הגעגוע הלאומי למולדתו נתנה לשופן את הרצון להביע זאת באמצעות יצירותיו, ובהם הפולונזים.
יש הסבורים כי מקור הכינוי "פולונז הגבורה" הוא באביב העמים של שנת 1848. ז'ורז' סאנד, שהייתה במערכת יחסים עם שופן לתקופה והביעה תמיכה במחאה ובאופיה הלאומי, כתבה לשופן לאחר ששמעה את היצירה במכתבה כך:
ללא ספק זוהי כוחה של המהפכה הצרפתית.
מעתה והלאה פולונז זה הוא סמל, סמל הגבורה"
למרות חוסר רצונו של שופן לתת כינויים ליצירותיו, חוקרים ומומחים למוזיקה עדיין קוראים ליצירה בשם זה.
היצירה משקפת את רוח הלאומיות הפולנית ונחשבת מהיצירות הבולטות בתקופה הרומנטית במוזיקה.
פולחן (מהשורש הארמי פל"ח, המקביל לשורש העברי עב"ד; בלועזית: ריטוּאָל) הוא מכלול הפעולות שאנשים מצווים או נוהגים לבצע במהלך טקס דתי או טקס מסורתי כלשהו.
הפולחן יכול לכלול צורה קבועה מראש לביצוע עבודת האל בדת מסוימת או בכת דתית.
הפולחן יכול להתבטא כחלק מדוקטרינה חברתית רחבה או כאמונה אישית.