tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יותר משנה לפני עליית הסרט לאקרנים, החלו להתפשט מספר ממים אינטרנטיים הכוללים חומר פרסומי של הדמויות, הפניות ממטיות שבמרכזן רכישת כרטיסים לסרט והשוואות לסרט המתחרה בו בקופות, "ברבי", במדיות חברתית, ובעיקר בטוויטר וב-TikTok.
התחרות הובילה לתופעת אינטרנט שמכונה "ברבנהיימר".
הסרט הפך לסרט הביוגרפי המרוויח ביותר בכל הזמנים, לאחר שעקף את השיא הקודם, בו החזיק הסרט "רפסודיה בוהמית" מ-2018.
הסרט הפך לסרט הרווחי ביותר של נולאן ביותר מ-50 מדינות, בהן ערב הסעודית, גרמניה, ברזיל, הודו והממלכה המאוחדת.
ברטון, ריצ'רד קינג, קווין אוקונל וגארי א.
ריזוהאפקטים הוויזואליים הטובים ביותרדייב דרזבייצקי, סקוט ר.
אופנה גותית היא אופנה וסגנון לבוש המשויך לזרם התרבותי הגותי.
סגנון זה מאופיין במראה אפל ולעיתים מורבידי, ומשתמש רבות בצבעי שחור בבגדים שיער ובאיפור.
האופנה הגותית כוללת לרוב שיער צבוע בשחור או אדום-ג'ינג'י, בגדים שחורים, איפור כבד הכולל אייליינר כהה, לק ציפורניים שחור ושפתון כהה, ומראה דרמטי וייחודי.
סגנונות הלבוש הגותי שואבים השראה מתקופות כמו התקופה האליזבתנית והוויקטוריאנית, וכן ממוטיבים השאובים מעולם ה-BDSM.
האופנה הגותית מזוהה בעיקר בזכות שימוש נרחב בבגדים כהים, כולל קטיפה שחורה, תחרה, רשתות ועור, ובצבעים כמו ארגמן וסגול.
לעיתים קרובות, משולבים בה פריטים כמו מחוכים, כפפות, נעלי עקב גבוהות ותכשיטי כסף המעוטרים בסמלים דתיים או אוקולטיים (כגון צלב נוצרי או ענח' מצרי).
נשים לרוב לובשות שמלות כאשר הנפוצות שבהן הן שמלות קטיפה ארוכות ושמלות שחורות קצרות או חצאית מיני, לעיתים קרובות מעור.
סגנון זה מבטא את התחכום, המסתורין והמורכבות של תת-התרבות הגותית.
בין הדמויות המשפיעות ביותר על סגנון הלבוש הגותי נמנית סוזי סו, סולנית להקת "סוזי והבנשיז", שהשפיעה רבות על הופעת סצנת הרוק הגותי.
בנוסף, דמויות כמו רוברט סמית', מלהקת "הקיור", מוסידורה, בלה לוגוסי, דייוויד בואי, רוז ויליאמס, בטי פייג', מורטישה אדמס וונסדיי אדמס מזוהות גם הן עם הסגנון הגותי והפכו לאייקונים בתחום זה.
המוזיקה הגותית של שנות ה-80 של המאה ה-20, שהתפתחה בעיקר בלונדון, היוותה חלק חשוב בעיצוב האופנה הגותית.
להקות רוק גותי כמו "באוהאוס", "הקיור", "סוזי והבנשיז" ו"סיסטרס אוף מרסי" השפיעו על המוזיקה ועל סגנון הלבוש של תת-התרבות הגותית.
זמרות מטאל גותי, ולעיתים קרובות גם מטאל סימפוני, מתלבשות אף הן בסגנון גותי, בעיקר בהופעות ובצילומים.
הרשתות החברתיות הגבירו את המודעות לאופנה הגותית והפכו אותה לנגישה יותר לקהל הרחב.
עם זאת, נוצרה גם תופעה של "גותיות ראווה", שבה אנשים מציגים את סגנונם הגותי בעיקר לצורך צילום תמונות או סרטונים, ולא בהכרח כאורח חיים.
הדבר הוביל לביקורת מצד חברי הקהילה הגותית המסורתית, אשר רואים בתופעה זו ניסיון שטחי לשייך את עצמם לתרבות הגותית ללא הבנה אמיתית של מהותה.
אופני אבולוציה מהירים הוצעו על ידי כמה ביולוגים בולטים לאחר שצ'ארלס דרווין הציע את תאוריית האבולוציה על ידי ברירה טבעית.
בספרו "מוצא המינים" (1859), הדגיש דרווין את האופי ההדרגתי של השתלשלות המינים זה מזה, וכתב:
אפשר לומר שהברירה הטבעית בוחנת מדי יום ושעה, בכל העולם, כל וריאציה, אפילו הקטנה ביותר; דוחה את זו שרעה, משמרת ומצרפת את כל הטוב; פועלת בשקט ובצנעה, בכל פעם ובכל מקום שמציעה ההזדמנות, בשיפור של כל ישות אורגנית ביחס לתנאי החיים האורגניים והאי-אורגניים שלה.
איננו רואים דבר מהשינויים האיטיים הללו בהתקדמות, עד שיד הזמן סימנה את חילופי העידנים הארוכים, וכל כך לא מושלמת היא ראייתנו את העידנים הגאולוגיים שחלפו, עד שאנו רואים רק שצורות החיים שונות כעת מכפי שהיו בעבר.
אופני אבולוציה מהירים נצפים באבולוציה ניסויית.
מחקר בביולוגיה התפתחותית זיהה מנגנונים דינמיים ופיזיקליים של מורפוגנזה של רקמות, שעשויים לעמוד בבסיס מעברים מורפולוגיים פתאומיים.
כתוצאה מכך, התחשבות במנגנונים לא הדרגתיים של שינוי פילוגנטי נפוצה יותר ויותר בתחום הביולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית, במיוחד במחקרים על מקור החידוש המורפולוגי.
תיאור של מנגנונים כאלה קיים בכרך Origination of Organismal Form .
מנגנונים מוצעים לאבולוציה מהירה כוללים אבולוציה קוואנטית (Quantum evolution) , שיווי משקל מקוטע וקפיצות.
אופציה (Option) היא חוזה בין שני צדדים: כותב האופציה (הנקרא גם מוכר האופציה) ורוכש האופציה.
כותב האופציה מעניק לרוכש האופציה זכות לרכוש או זכות למכור נכס כלשהו ("נכס בסיס", או Underlying Asset) תמורת מחיר קבוע מראש ("מחיר מימוש" או strike price) במועד קבוע מראש או לפניו ("מועד פקיעת האופציה" או Expiration date).
אופציה המקנה את הזכות לרכוש את נכס הבסיס נקראת אופציית רכש (call).
אופציה המקנה את הזכות למכור את נכס הבסיס נקראת אופציית מכר (Put).
המחיר שבו יימכר נכס הבסיס בין שני הצדדים לעסקה (הקונה והמוכר) נקרא מחיר המימוש (Exercise price, או Strike price).
כשמחזיק אופציית הרכש מממש את האופציה שברשותו, הוא רוכש את נכס הבסיס מכותב האופציה במחיר המימוש.
כשמחזיק אופציית המכר מממש את האופציה שברשותו, הוא מוכר את נכס הבסיס לכותב האופציה במחיר המימוש.
המועדים בהם יכול בעל האופציה לממשה תלויים בסוג האופציה.
קיימים שני סוגי אופציות עיקריים: אופציות אמריקאיות ואופציות אירופאיות.
אופציות אמריקאיות מקנות למחזיק האופציה את הזכות לממש את האופציה בכל עת שירצה לפני פקיעת תוקף האופציה, בעוד שאופציות אירופאיות מקנות את הזכות לממשן רק ביום פקיעת תוקפה של האופציה.
קיימים סוגים אחרים של אופציות, כמו אופציות קנאריות, אופציות ברמודיות, ואחרים, אך השימוש בהם מצומצם ומוגבל.
אופציית רכש היא "בתוך הכסף" (In The Money או ITM) כאשר מחיר השוק של נכס הבסיס גבוה ממחיר המימוש, שכן מימושה במועד הפקיעה כדאי למחזיק האופציה: הוא זכאי לקנות את הנכס במחיר נמוך ממחירו העכשווי בשוק.
באופן מקביל, אופציית רכש היא "מחוץ לכסף" (Out The Money או OTM) כאשר מחיר השוק של נכס הבסיס נמוך ממחיר המימוש, שכן מימושה בתנאים אלה לא יקנה למחזיק האופציה כל יתרון כלכלי.
היפוכו של דבר באופציות מסוג מכר: כאשר מחיר השוק של נכס הבסיס נמוך ממחיר המימוש, אופציית המכר היא "בתוך הכסף", וכאשר מחיר השוק של נכס הבסיס גבוה ממחיר המימוש, אופציית המכר היא "מחוץ הכסף".
אופציית הרכש ואופציית המכר הן "בכסף" (At The Money או ATM) כאשר מחיר המימוש ומחיר השוק של הנכס זהים או קרובים מאוד זה לזה.
מחיר האופציה נקבע על-פי היצע וביקוש.
קיימים מודלים מתמטיים (כמו למשל מודל בלק ושולס) המאפשרים תמחור תאורטי של האופציה על ידי שקלול של גורמים שונים -- מחיר נכס הבסיס, רמת התנודתיות שלו (Volatility), הציפייה של השוק בדבר תנודתיות הנכס בעתיד (Implied volatility), הזמן שנותר עד לפקיעת תוקפה של האופציה ושער הריבית חסרת הסיכון.
האופציות שייכות לסוג ניירות ערך סחירים הנקראים "נגזרים", שכן מחירי האופציות נגזרים ממחירו ומהתנהגות השוק של נכס הבסיס.
יש להבדיל בין האופציות הנדונות במאמר זה לבין כתב אופציה (warrant), שהוא נייר ערך המהווה אופציית רכש למניות של החברה שהנפיקה אותו.
למרות השימוש במונח "אופציה", כתב אופציה לרכישת מניות אינו "נגזר", אלא מהווה חלק ממצבת ניירות הערך של החברה שהנפיקה אותו.
הוא מקנה לבעליו זכות משפטית כלפי אותה חברה (לא כלפי "כותב" האופציה, מושג שאינו קיים כלל בכתבי אופציה).
הזכות הגלומה באופציה היא בעלת ערך כלכלי למחזיק האופציה כל עוד האופציה לא פקעה, גם אם האופציה היא מחוץ לכסף.
זאת משום שבמהלך תקופת האופציה עשוי מחיר השוק של נכס הבסיס לעלות או לרדת ולכן תמיד קיים סיכוי כלשהו שהאופציה תפקע בתוך הכסף.
אם האופציה פוקעת מחוץ לכסף, עדיף לבעל האופציה למכור/לרכוש את הנכס בשוק החופשי מאשר לממש את האופציה.
רכישת האופציה מגנה על הרוכש משינויים במחיר נכס הבסיס אם הם אינם לטובתו.
למשל, אופציית המכר מבטיחה שהוא יוכל למכור את נכס הבסיס במחיר שאינו נופל ממחיר המימוש (אם מחיר השוק של נכס הבסיס עולה על מחיר המימוש, בעל האופציה לא יממשה אלא יעדיף למכור את נכס הבסיס בשוק).
רכישת אופציה היא לפיכך העברה של הסיכון לשינויים במחיר הנכס מרוכש האופציה לכותב האופציה, ומהווה מעין ביטוח.
לכן משלם רוכש האופציה תמורה (המכונה "פרמיה", בדומה לתשלום עבור ביטוח) עבור הסיכון שלוקח כותב האופציה, בכך שהוא מתחייב לקיים את תנאי הרכש/מכר אם בעל האופציה יחליט לממשה.
הערך הכלכלי שיש לאופציה הופך אותה לנכס עצמאי, בנפרד מנכס הבסיס.
כותב האופציה מקבל תמורה (המכונה "פרמיה") עבור עצם ההתחייבות הכרוכה בהענקת זכות הברירה לצד השני, כולל אלמנט הביטוח הגלום בה.
בעל האופציה משלם את הפרמיה בגין היתרונות שגלומים עבורו באופציה.
לאופציה, לפיכך, ישנו מחיר שוק, המבטא את שוויה.
בעל האופציה קונה אותה מכותב האופציה בשל שווי זה.
יתרון נוסף הגלום באופציות רכש (Call), נגזר בכך שמחיר האופציה קטן באופן משמעותי ממחיר הנכס.
רכישת האופציה מאפשרת לרוכש להבטיח את הרכישה אך לדחות את מועדה עד לפקיעת תוקף האופציה ובינתיים להשקיע את הכסף שמיועד לרכישה בהשקעה אחרת ולקבל עליו תשואה, כגון ריבית).
הבסיס להערכת שווי האופציה בזמן נתון מתבסס על חמישה פרמטרים:
הזמן שנותר עד לפקיעת האופציה (תקופת המימוש)
תנודתיות המניה (במניה תנודתית הפרמיה גבוהה יותר)
שקלול נתונים אלה לפי נוסחאות מקובלות מאפשר לחשב את ערכה של האופציה ומכאן את הפרמיה הראויה תמורתה.
את שווי האופציה ניתן לחשב בעזרת מודל בלק ושולס (Black–Scholes).
מובן, שמחיר האופציה (הפרמיה, להבדיל מערכה הכלכלי המחושב) נקבע על ידי כוחות השוק.
קיימות ארבע אסטרטגיות בסיס בהשקעה באופציות:
Long call – קניה של אופציית רכש.זוהי האסטרטגיה הבסיסית והפשוטה ביותר.
משקיע הקונה אופציית רכש מעוניין בהשקעה המושפעת חיובית מנכס הבסיס.
המשקיע משלם את שווי האופציה בלבד, וזוהי חשיפתו המקסימלית.
בדיאגרמה שמשמאל מוצג מצבו של קונה האופציה.
על הציר האופקי מוצג מחיר המניה ועל האנכי – הרווח מהפוזיציה.
כל עוד מחיר המניה נמוך מתוספת המימוש, קיים הפסד בגובה הפרמייה ששולמה.
ההפסד מתקזז ואף מתחיל להפוך לרווח עם העלייה במחיר המניה.
Short call – כתיבה של אופציית רכש.משקיע הכותב אופציית רכש עושה זאת בדרך כלל כחלק מפוזיציה כוללת, למשל החזקת המניה.
פוזיציה זו נקראת "כתיבת call מכוסה" (Covered call), משום שהכותב מחוסן מהפסד כתוצאה מעלית המניה – הוא מכוסה דרך החזקת המניה.
כתיבת call ללא כיסוי חושפת את הכותב להתחייבות בלתי מוגבלת.
פוזיציה זו נקראת "call עירום" (Naked call), ואיננה מקובלת בדרך כלל.
Long put – קניה של אופציית מכר.
Short put – כתיבה של אופציית מכר.
בנוסף לכך, קיימות עשרות אסטרטגיות אחרות (כגון אסטרטגיית אוכף) שמורכבות מצירופים שונים של אסטרטגיות בסיסיות אלה.
אופציות רכש ומכר וקשרי הגומלין ביניהן
קיים קשר מתמטי בין אופציות רכש ומכר.
קשר זה נקרא "Put–call parity" (שוויון רכש ומכר).
הוא נכון רק לגבי אופציות בעלות אותה תוספת מימוש ואותה תקופה למימוש.
(C(t – מחיר אופציה call בזמן t
(P(t – מחיר אופציה put בזמן t
(S(t – מחיר נכס הבסיס בזמן t
K – מחיר המימוש מהוון לזמן t.
ערך אופציית רכש שווה למחיר נכס הבסיס בניכוי ערכה המהוון של תוספת המימוש בתוספת ערכה של אופציית מכר.
בישראל נוסחה זו שימושית מאוד בשוק מטבע חוץ.
בימי ראשון אין מסחר במטבע חוץ, אך מתקיים מסחר באופציות.
לפי הנוסחה ניתן לדעת בקירוב טוב את שער הדולר במסחר.
סוגי אופציות לפי נכס בסיס
אופציות למניות מקנות זכות לרכישה או מכירה עתידית של מניות, בשער שנקבע בעת הנפקת האופציות.
אופציות על מדדים הן האופציות הסחירות ביותר בשוקי ההון (למעט אופציות על מט"ח).
הן מאפשרות למשקיע למנף את השקעתו או להגן על השקעתו, תלוי באסטרטגית ההשקעה.
בישראל, האופציות המקובלות ביותר הן אופציות על מדד תל אביב 35. אופציות אלו נסחרות במסלקת הבורסה בתל אביב כאשר הבורסה היא זו שקובעת את מחירי המימוש השונים ותאריכי המימוש בהם כל משקיע יוכל לקנות ולמכור.
לכן משקיע לא יוכל למצוא אופציה על מדד המעוף ליותר משלושה חודשים.
כמו כן, לאופציות אלו ישנו מקדם אשר קובע את מספר יחידות נכס הבסיס שנגזר מהאופציה, לדוגמה: אופציה על מדד המעו"ף היא אופציה בגין 100 יחידות מדד, ואופציה על שער הדולר היא אופציה בגין 10,000 יחידות מדד.
בנוסף לכך, במידה ומשקיע מעוניין לרכוש או למכור אופציה על מדד המעו"ף בעלת מועד מימוש של חצי שנה, הרי הבורסה אינה מציעה מכשיר כזה, הוא יוכל לגשת לשוק ה-OTC (Over the Counter) הנמצא בחדרי העסקאות של הבנקים הגדולים ושם הוא יוכל להרכיב לעצמו כל אופציה שרק יבחר.
אופציות במטבע חוץ (מט"ח) מקנות זכות לקניה או למכירה עתידית של מט"ח בשער קבוע מראש, ומשמשות להגנה מפני שינויים בשער המט"ח.
אדם קנה דירה שמחירה נקוב בדולר, והתחייב לממן רכישה זו בתשלומים שייעשו במשך שנה ממקורות שקליים שונים.
כדי להגן על עצמו מפני שינוי חריג בשער הדולר, רוכש הקונה אופציית רכישה (Call) על שער הדולר.
יצואן מוכר מוצרים לקונים באירופה, במחיר שנקבע באירו.
לשם ייצור המוצרים הוא משלם שכר בשקלים.
כדי להגן על עצמו מפני ירידה תלולה בשער האירו, היצואן רוכש אופציית מכירה (Put) על שער האירו.
אופציות בשוק הסחורות מקנות זכות לקניה עתידית או למכירה עתידית של סחורות מסוימות, כגון נפט, זהב ותוצרת חקלאית.
בדומה לאופציות במטבע חוץ, גם אופציות בשוק הסחורות נועדו לספק ליצרנים ולצרכנים הגנה מפני תנודות מחירים חריפות, וכך לתכנן את צעדיהם בעולם יציב יותר.
סוגי אופציות לפי אופי המימוש
קיימת חלוקה של סוגי האופציות השונים לפי אופי המימוש.
אופציה אמריקאית – ניתן לממשה לנכס הבסיס לאורך כל חיי האופציה.
אופציה אירופית – ניתנת למימוש רק בסוף התקופה.
קיימים מספר סוגים נוספים של אופציות, אך השימוש בהם מוגבל ומצומצם.
אופציה אקזוטית היא אופציה הכוללת תנאים נוספים המובנים בה, מלבד האפשרות הבסיסית לקנות או למכור את נכס הבסיס במחיר ידוע.
קיימים סוגים רבים של התניות אקזוטיות ולכל אחת מאפיינים שונים של התנהגות ערך האופציה בתרחישים השונים.
מאפיינים אלה אינם פשוטים וברורים כאלה של אופציה רגילה (המכונה בז'רגון המקצועי "אופציית וניל" – Vanilla option), ומכאן שמן של האופציות האקזוטיות.
אופציות אקזוטיות משמשות את הבנקים כדי לגבות את הפיקדונות המובנים ושאר המוצרים המורכבים שהם משווקים ללקוחותיהם.
בחלק ניכר מהאופציות מתקיים מסחר בבורסות השונות, חלקו לשם הגשמת המטרות המנויות לעיל, ומרביתו כחלק מהפעילות הכללית בשוק ההון, על ידי אנשים המאמינים ביכולתם ליצור רווחי הון באמצעות קניה ומכירה של אופציות (בדומה למסחר בניירות ערך אחרים, כגון מניות ואיגרות חוב).
התנודות במחירן של האופציות הן תנודות חריפות יחסית לתנודות במחירם של המוצרים שעליהם מבוססת האופציה.
שינוי קל בשערה של מניה, למשל, מביא לשינוי גדול יותר בשער האופציה למניה זו, בייחוד אם מועד פקיעת האופציה קרוב.
תכונה זו הופכת את המסחר באופציות למסוכן יחסית למסחר במניות או במט"ח, ובמקביל צופן בחובו הזדמנות לרווחים גדולים יותר על סכום השקעה נתון.
באופציית קניה, בעל האופציה מרוויח כאשר מחירו של נכס הבסיס עולה, ואילו באופציית מכירה בעל האופציה מרוויח כאשר מחירו של נכס הבסיס יורד.
שימוש נוסף באופציות הוא לצורך ביטוח כנגד עליה או ירידה של מחירי המניה.
כך לדוגמה אדם שיש ברשותו 100 מניות של XYZ יכול לקנות אופציה שבמקרה של ירידה בערך המניה, יוכל למכור בערך קבוע מראש ובכך לקבל יותר שליטה על הפסדיו במחיר ה"ביטוח".
בישראל מתנהל מסחר ער באופציות בשוק המעו"ף, כחלק מהבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מימוש האופציה יכול להתבצע בשתי דרכים שונות, בהתאם לסיכום המקורי בין כותב האופציה לקונה:
מסירה פיזית או סילוק ברוטו, משמעה שאם בחר הקונה לממש את הזכות אותה רכש, עליו לבצע טכנית את הקניה או המכירה (בהתאם לסוג האופציה) של נכס הבסיס.
לדוגמה, אם מדובר במימוש אופציה מסוג רכש על נפט, רוכש האופציה ימסור לכותב האופציה את המחיר עליו הוסכם מראש ובתמורה יועברו לרשותו חביות נפט.
מסירה כספית או סילוק נטו היא השיטה הנפוצה יותר, לפיה מתבצעת סליקה כספית בלבד בין הכותב לקונה בהתאם להפרש בין מחיר השוק של נכס הבסיס במועד מימוש האופציה לבין מחיר המימוש.
אופַניים הם כלי תחבורה יבשתי בעל שני גלגלים (אופנִים), המונע בכוח שריריו של אדם, ובדגמים מסוימים בכוחו של מְנוע עזר.
האופניים הוצגו לראשונה בשנת 1818 ומאז התפתחו דגמים שונים, בעלי עיצוב, תנוחת ישיבה וצורת הנעה שונים.
אופני טנדם הם אופניים המונעים על ידי יותר מרוכב אחד (לרוב שניים).
נסיעה או רכיבה על אופניים הן אחת מצורות התנועה המרכזיות בחלקים מסוימים של העולם.
במדינות מתפתחות זהו כלי תחבורה נפוץ מטעמי עלות, ואילו במטרופולינים רבים באירופה וצפון אמריקה האופניים הם כלי תחבורה מהיר ונוח בתנועה הסואנת.
אופניים משמשים גם כלי עבודה, להסעת משא או אנשים (למשל ריקשות), או למופעים אקרובטיים מול קהל.
רכיבה על אופניים היא גם צורת בילוי וספורט נפוצה.
מדי שנה נערכים מרוצי אופניים מקצועניים, שהמפורסמים שבהם הם הטור דה פראנס והג'ירו ד'איטליה לאופני כביש, ותחרויות אחרות לאופני הרים או אופני BMX.
דגמי אופניים מיוחדים מתאימים גם לתחרויות במסגרת ספורט נכים, כמו אופני יד.
במהלך מאות השנים האחרונות תרמו ממציאים ומפתחים מספר לפיתוח האופניים.
לאופניים קדמו הוולוסיפד, ודגמים אחרים של כלי רכב המונעים בכוח האדם.
הדגם הראשון המתועד של אופניים הוצג לציבור בפריז בשנת 1818 על ידי הברון הגרמני קארל פון דרייס.
אופניים אלה הונעו על ידי דחיפה של רגלי הרוכב כנגד הקרקע, ונודעו כ"אופני דחיפה", או דרייסין על שם ממציאם.
לאופני הדחיפה היו שני גלגלים אשר נעו באותו קו, ואשר חוברו על ידי מסגרת עץ.
הרוכב ישב בפיסוק בין שני הגלגלים כשכפות רגליו מגיעות אל הקרקע ודוחפות את האופניים, בעוד שההיגוי נעשה בגלגל הקדמי.
או (מרכב בעל שני אופנים אשר ירכב עליו האדם ויניעו ברגליו).
לאות על זה הוא כי לבד מתו .
רוכבי האלה, לבד אשר מרוכבים האלה נפצעו במשך ההיא פצעים אנושים, וגורלם תלוי עוד ועומד."
בשנת 1839 תרם הנפח הסקוטי קירקפטריק מקמילן לשכלול האופניים, כאשר יצר גל ארכובה להנעת הגלגל האחורי, ובכך למעשה יצר את האופניים המודרניים הראשונים.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 פנו הצרפתים ארנסט מישו ופייר ללמן לכיוון חדש בעיצובם של אופני ה-Boneshaker (מטלטל העצמות) אשר היו האופניים הראשונים שהכילו דוושות.
דגם אופניים זה היה עשוי כולו מעץ, ובהמשך הכיל צמיגי מתכת.
הכינוי "מטלטל עצמות" התייחס לכך שהנסיעה בכלי התחבורה הייתה מאוד לא נוחה.
במהלך 1870 הממציא האנגלי ג'יימס סטארלי (James Starley) החל לייצר את דגם האופניים "אופני פני-פרת'ינג", אשר התבסס במידה רבה על דגם ה-boneshaker הצרפתי.
אופניים אלה היו קשים לרכיבה, המיקום הגבוה של המושב יצר חלוקת משקל גרועה, וסיכן את הרוכב בנפילה מגובה רב.
אופני הפני-פרת'ינג זכו להצלחה רבה עד לשנות ה-90 של המאה ה-19 כאשר סוג האופניים הדומיננטי החל להיות אופני הבטיחות אשר הכילו שני גלגלים שווים ושרשרת הנעה.
כמה מן החסרונות של אופני הפני-פרת'ינג תוקנו ב"אופני הבטיחות", מבלי להתפשר על מהירותן, וזאת על ידי הקטנת קוטר הגלגל הקדמי, הוספת הילוכים והזזת המושב לאחור.
עם זאת, השילוב של דיווש והיגוי דרך הגלגל הקדמי נותר בגדר בעיה.
בעיה זו נפתרה על ידי סטרלי, לאוסון ושרגולד על ידי פיתוח הנעה באמצעות שרשרת.
בזכות המושב הנמוך וחלוקת המשקל המשופרת, האופניים מדגם רובר של סטרלי, משנת 1885, מתוארים בדרך כלל כאופניים המודרניים הראשונים.
זמן קצר אחר כך פותחה השלדה המשולשת הכפולה המוכרת עד היום באופניים.
העיצובים החדשים תרמו לנוחות הנסיעה ולהרחבת השימוש באופניים עד כי שנות התשעים של המאה ה-19 כונו "עידן הזהב של האופניים".
בשנת 1888 הסקוטי, ג'ון בויד דאנלופ הציג לראשונה את הצמיג המנופח באוויר ואשר הפך חיש מהר לצמיג המקובל בעולם.
זמן קצר אחר כך פותח מנגנון הגלגל החופשי, המאפשר לגלגל להסתובב בעוד הדוושות נחות, פיתוח זה תרם רבות לבטיחות הנסיעה.
פיתוח זה הוביל מצידו אף לפיתוחים נוספים, כגון הילוכי דריילר (המכילים גלגלי שיניים במספר גדלים) וכן לפיתוח מעצורים המופעלים בידית.
פיתוחים אלה אומצו רק בהדרגה ולאורך השנים, על ידי רוכבי האופניים.
תחילת המאה העשרים הביאה לפריחה של מועדוני אופניים משני עברי האוקיינוס האטלנטי.
עד מהרה התפתח גם ספורט מרוצי האופניים וזכה לאהדה רבה בציבור.
בראייה היסטורית מתברר כי ייצור אופניים הפך לקרקע נוחה לצמיחת תעשיות אחרות, והוביל להתפתחויות משמעותיות בהליכי עיבוד מתכות, עבור שלדת האופניים ועבור חלקים אחרים כגון מיסבים כדוריים, ברגים, גלגלים ועוד.
פיתוחם של הליכי ייצור אלה אפשרו לבעלי מקצוע מיומנים ליישם חלקים אלה אף בפיתוחם וייצורם של הדגמים הראשונים של המכונית והמטוס.
החברה שהקים מפתח האופניים סטרלי בסוף המאה ה-19, חברת האופניים רובר בע"מ, הפכה מאוחר יותר ליצרן כלי הרכב רובר.
יצרני כלי הרכב מוריס (באנגליה) וסקודה (בצ'כיה) החלו דרכן בייצור אופניים, כך גם הנרי פורד.
גם לחלק מאבות התעופה, כמו האחים רייט וריצ'רד פירס, היה רקע של ייצור אופניים.
כמה ממועדוני האופניים הלאומיים ואגודות רוכבי אופניים בעולם המערבי, היו מן התומכים הבולטים בפיתוח כבישים וכבישים מהירים.
בארצות הברית "הליגה האמריקאית של רוכבי האופניים" בלטה בפעילותה לשיפור הכבישים בסוף המאה ה-19 וייסדה את "התנועה הלאומית לכבישים טובים".
באופן אירוני, הנהנית העיקרית מפעילותם הפוליטית ומפיתוח הכבישים הייתה תעשיית כלי הרכב הממונעים.
עד לשנים האחרונות, יצרני האופניים בעולם המערבי היו בונים בעצמם את שלדת האופניים ומשתמשים בחלקים שיוצרו על ידי אחרים כדי לבנות את האופניים בשלמותן, אף שיצרני אופניים גדולים מאוד (דוגמת ראלי למשל) ייצרו בעצמם כמעט את כל חלקי האופניים.
בשנים האחרונות שינו יצרנים אמריקאיים ואירופיים את שיטות הייצור.
היום חברות אופניים רבות אינן עוסקות בייצור החלקים כלל, אלא בהרכבת האופניים בלבד, בעוד שהייצור נעשה על ידי יצרנים אחרים.
חברות אופניים חדשות, או קטנות רבות, אינן עוסקות כלל בייצור או בהרכבה, אלא בעיצוב האופניים בלבד, כאשר הייצור מתנהל על ידי חברות אחרות.
בימינו, כשישים אחוז מכלל הייצור העולמי של אופניים נעשה בסין.
זאת בשל עלויות הייצור הנמוכות במדינה זו.
אופניים מתוצרת חברת יונה מעופפת הסינית הם כלי הרכב הנמכר ביותר בהיסטוריה עם מעל חמש מאות מיליון זוגות שנמכרו.
חשוב לתחזק את האופניים הן מסיבות בטיחותיות והן כדי לחסוך בהוצאות על תיקונים יקרים.
הפעולות שמומלץ לבצע כדי לשמור על תחזוקה הולמת של אופניים:
ניקיון, הסרת שומן ובוץ והלכלוך שהצטברו על מערכת ההנעה של האופניים.
שימון מערכת ההנעה של האופניים מפחית את החיכוך וכך מאריך את חייה.
כיוון ההילוכים מחדש באופן תקופתי
החלפת חלקי אופניים שבלו או נשחקו כמו צמיגים, רפידות בלמים ושרשרת.
לדעת סוציולוגים שונים האופניים תרמו לגיוון הגנטי של תושבי אזורים נידחים, בכך שאפשר להם להגיע בקלות למקום היישוב הקרוב ולהגדיל את "מעגל החיזור".
בערים, סייעו האופניים להפחית את הצפיפות במרכזי הערים על כך שאפשרו לפועלים להתגורר בפרברים ולהגיע לעבודתם ביעילות ובמהירות.
האופניים הפחיתו גם את התלות בסוס כאמצעי תחבורה.
האופניים אפשרו גם לתושבי הערים לנסוע להנאתם במרחבי הכפר, זאת בזכות היותם של האופניים יעילים וחסכוניים באנרגיה הרבה יותר מהליכה ברגל ואף מהירים יותר.
ישנן ערים שמעודדות את השימוש באופניים על ידי בניית נתיבים ייעודיים לאופניים.
יש מועצות אזוריות שמקצות שבילי רכיבה (סינגל) בטבע.
ישנן עיריות שמספקות ערכה לטיפול באופניים (הברגות ומילוי אויר) כשירות חינם לתושבים ועוברי אורח.
עם המצאת האופניים נידונה בהלכה היהודית סוגיית השימוש באופניים בשבתות וחגים.
הרב השיב שהדבר מותר בתוך העיר ובסייגים נוספים, אולם רוב הרבנים חולקים עליו ואוסרים זאת מטעמים שונים, בין היתר משום שזהו "מעשה של חולין" וממילא אינו מתאים לכבוד השבת.
גם בימי חול נתפסת הרכיבה באופניים בקרב חלקים מהחברה החרדית בישראל כשעשוע לילדים בלבד והיא אינה נפוצה אצל מבוגרים.
זאת בניגוד לקהילות אחרות, בהן יהדות אנטוורפן שבה אברכים הרוכבים על אופניים הוא מחזה נפוץ.
נושא רכיבת אופניים וצניעות הוא נושא נוסף בו דנו פוסקי ההלכה היהודים בדורות האחרונים: האם ברכיבה של נשים יש משום חוסר צניעות?
בסופו של דבר קבעו הפוסקים שצניעות ברכיבה היא תלוית מנהג המקום וכן הלבוש אותו ניתן ללבוש בשעת הרכיבה.
במקומות בהם נשים נוהגות לרכוב על אופניים אין ברכיבה משום חוסר צניעות וזאת בתנאי שצניעות הלבוש נשמרת.
גם לקביעה זו יש חולקים בקבוצות דתיות שונות ובחברה חרדית הקביעה הזו לא התקבלה.
האוּפַּנִישַׁדוֹת (מסנסקריט: उपनिषद्, IPA: upəniʂəd) הן חלק מכתבי הקודש ההינדיים, ה"שרותי", העוסקות בעיקר בפילוסופיה ובמדיטציה ונחשבות כתורה דתית על פי רוב האסכולות בהינדואיזם.
האופנישדות הן פירושים על הוודות, סופן ותכליתן, ולכן חלקן ידועות כ"ודאנטה" = "סוף הוודות".
המושג "אופנישד" מגיע מהמלים בסנסקריט "אופה" (ליד), "ני" (למטה), ו"שד" (לשבת), כלומר, "לשבת ליד" מורה רוחני על מנת ללמוד ממנו תורה במסורת הגורו-שישייה או פרמפרה.
המורים והתלמידים מופיעים במגוון מצבים (בעל שעונה לאשתו על שאלות לגבי האלמוות, נער שלומד מיאמה (הדמות המייצגת את המוות), וכו').
לפעמים החכמים הן נשים ולעיתים התורות מתבקשות על ידי מלכים.
אופנישדות שונות הן פירושים או הוספות על כל אחת מארבע הוודות (ריגוודה, יג'ורוודה, סאמאוודה ואתרווה-וודה).
האופנישדות הארוכות ביותר הן הבריהאדאראניאקה והצ'אנדוגיה.
על פי המסורת הן הועברו בעל פה ולבסוף נכתבו על ידי וייאסה.
המלומדים חלוקים לגבי זמן כתיבתן, וההערכות הן בין המאה ה־16 למאה ה־7 לפנה"ס.
רוב החוקרים מסכימים כי רבות מהאופנישדות המוקדמות נכתבו לפני זמנו של בודהה.
בתחילה היו יותר ממאתיים אופנישדות, אך הפילוסוף שאנקרה החשיב רק כחמש עשרה מהן כמקוריות וראשוניות.
מתוך 123 הספרים שנחשבים חלק מהאופנישדות, 12 נחשבים על ידי כל ההינדים כראשוניים.
12 האופנישדות הללו הן: בריהאדאראניאקה, צ'אנדוגיה, טייטריה, אייטאריה, קאוסיטאקי, קנה, קאתה, איישה, סווטאסואטארה, מונדאקה, פראסנה ומאנדוקיה.
האופנישדות לא נכתבו כולן עד ל־1656, כאשר דארה שיקו ציווה לכותבן.
פרקים פילוסופיים ומדיטטביים אלה מהווים את עמוד השדרה של ההגות ההינדית.
חוקרים רואים את ארבע הוודות כתפילות פואטיות, הקרויות "מאנטרות" או "סאמהיטות", הערצה ותחינה לרעיון מוניסטי או הנותאיסטי של אלים/אלות ולסדר הכולל (רטה) שנעלה אפילו על האלים ומגיע ממקור אחד עליון.
הברהמנות היו אוסף של הוראות ריטואליות, ספרים שפירטו את תפקידיהם של הכהנים (שבתחילה היו זכותם של האנשים, ולאחר מכן נתקבעו כזכות ברהמינית ייחודית).
לאחר מכן מגיעים האופנישדות, שכוללות את האראנייאקות ואת האופנישדות.
באראניאקה ("מהיער") אנו מוצאים דחייה עדינה של הברהמנות; הם מפרטים פעולות של מדיטציה יוגית, חשיבה על האחד המיסטי ועל העקרונות הרבים שנובעים ממנו.
האופנישדות למעשה מבטאים את כל הרעיונות המיסטיים המוניסטיים והאוניברסליים שהתחילו במזמורים הוודיים המוקדמים יותר, והשפיעו באופן עמוק ביותר על כל שאר הפילוסופיה ההודית וההינדית.
אולם, חסידיהן אינם רואים בהן פילוסופיה בלבד, אלא גם הוראות מעשיות למדיטציה ופעולות אחרות.
באופנישדות אין כל רמז לזמן ולזהות של כותבן.
אנונימיות זו מדגישה את הנצחיות של האמיתות הכלולות בהן.
לעיתים קרובות, מבקרים של המסורת ההינדית/וודית ישתמשו במושג "ברהמיני" כשהם מדברים על קארמה-קאנדה, או צורת הפולחן הריטואלית, מילה כוהנית שמנותקת מהרוחניות העמוקה יותר.
אולם, כולם מקבלים כי יש להניח שאלה שכתבו את האופנישדות היו גם הם ברהמינים.
ה"טאיטיריה אופנישד" אומר כך בפרק התשיעי:
"זה שיודע את האושר של ברהמן, היכן שהמלים יחד עם השכל אינם יכולים להגיע?
הוא אינו מפחד מאף דבר.
הוא אינו מדאיג את עצמו במחשבה: למה לא עשיתי את הטוב?
כל מי שיודע זאת מחשיב את שניהם כאטמן, ואוהב את שניהם כאטמן.
זהו, אכן, האופנישד, הידע הסודי של ברהמן".
האופנישדות עוסקות באמונות ההינדיות הבסיסיות, כולל האמונה בנשמה עולמית ואוניברסלית, ברהמן, ונשמה אינבידואלית יותר, אטמן.
ישנו מגוון של אלים אחרים שנחשבים כהיבטים של האלוהות הכוללת, ברהמן.
ברהמן הוא האולטימטיבי, הטרנצנדנטי והאימננטי גם יחד, הקיום האינסופי המוחלט, הסכום הכולל של כל מה שהיה, הווה ויהיה.
עבור הפילוסופים של האדווייטה, ברהמן אינו אל במובן המונותאיסטי, מכיוון שהם אינם מגדירים אותו בשום מאפיינים, אפילו לא בקיום או אי-קיום, דבר שמשתקף בכך שבסנסקריט המילה ברהמן אינה זכר או נקבה, אלא נייטרלית.
פילוסופיית הדווייטה טוענת כי ברהמן הוא באופן אולטימטיבי אל אישי, וישנו או קרישנה.
"מיהו היודע?" "מה גורם לשכל לחשוב?" "האם יש לחיים משמעות, או שהם נשלטים בידי הגורל?" "מהו הגורם והסיבה ליקום?" חכמי האופנישדות ניסו לענות על השאלות האלה ולהגיע להבנה של המציאות שמעבר לידע הפשוט.
הם גם עוסקים במצבי הכרה, בחלום ובשינה.
בשל טבען המיסטי והפילוסופי והדחייה של כל ריטואל, יש לאופנישדות תחושה אוניברסלית שהביאה לכך שהן פורשו באופנים רבים, וכך נוצרו שלוש האסכולות של הוודנטה.
הפילוסוף המוניסטי אדי שנקרה סיכם את כל האופנישדות במשפט אחד "טאט טוואם אסי" (אתה הוא זה) ואמר כי בסופו של דבר, הברהמן האולטימטיבי, חסר הצורה והבלתי נתפס זהה לנשמתנו, האטמן.
עלינו רק להבין זאת על ידי חדירה דרך המאיה – הגורם המבדיל והממסך בקיום.
ישנו ציטוט מהאופנישדות, המייצג את הקריאה להכרה והגשמה עצמית:
האופנישדות גם כוללות את ההסבר הראשון והסמכותי ביותר של "אום" כמילה אלוהית, הוויברציה הקוסמית שבבסיס של כל הקיום והכוללת קיומים ועקרונות רבים בעצמיותה.
"אום שאנטי שאנטי שאנטי" - גם משפט זה מופיע במקורו באופנישדות, הקריאה לשלווה, לדממה אלוהית, לשלום נצחי.
דארה שיקו, הסופי המוסלמי שהיה בנו של הקיסר המוגולי שאח ג'אהן, תרגם את האופנישדות לפרסית כדי למצוא בהן אלמנטים של מונותיאיזם שיוכלו להכין את הדרך לשפה מיסטית משותפת לאסלאם ולהינדואיזם.
אופספרינג (הצאצא – The Offspring) היא להקת פאנק רוק (Punk rock) אמריקאית שהוקמה בקליפורניה.
בתחילת דרכה הייתה ידועה בשירי הפאנק האגרסיביים שלה, אך לקראת סוף שנות ה-90 מיתנה את סגנונה והשתלבה במיינסטרים.
אופספרינג הוקמה בשנת 1984 תחת השם Manic Subsidal כאשר דקסטר הולנד וגרג קריסל נפגשו, אך רבים מייחסים את תחילת הקריירה של הלהקה לשנת 1987 שבה הקליטה הלהקה בפעם הראשונה, תחת השם החדש The Offspring.
באותה שנה הצטרפו ללהקה הגיטריסט קווין "נודלס" ווסרמן והמתופף רון וולטי.
הלהקה החלה את דרכה כאשר היא מושפעת מהתרבות והמוזיקה של הפאנק הפרוע בשנות ה-70, ובעיקר מהסקס פיסטולס ומהחונקים, אשר מהם גם שאבו את מנהגם להתלבש בשחור כמעט אחיד.
האלבום הראשון של הלהקה, שנקרא על שמה של הלהקה "The Offspring", יצא בשנת 1989. את האלבום קנו בעיקר חברים של הלהקה.
האלבום הבא של הלהקה, שנקרא "Ignition" ("התלקחות"), יצא בשנת 1992. האלבום מתאפיין במוזיקת פאנק מהירה, גסה ואלימה, עם מלל בהתאם, המושפעת במידה רבה מלהקת הפאנק/מטאל האמריקאית אנתרקס.
האלבום הצליח יותר מהאלבום הקודם של הלהקה אך עדיין ההצלחה שלו לא הייתה מרובה.
הפריצה של הלהקה הגיע עם אלבומה השלישי "Smash" ("התנפצות") שיצא בשנת 1994, ומחזיק עד היום בשיא המכירות לאלבום שהוקלט בחברת הקלטות עצמאית, עם 11 מיליון עותקים.
הלהיט מתוך האלבום "Come Out and Play" ("צא החוצה לשחק") זכה להצלחה במצעד הפזמונים בארצות הברית ולבסוף גם שודר הקליפ שלו בערוץ MTV.
הלהיט הגדול ביותר של האלבום היה "Self Esteem" ("הערכה עצמית"), בו הדובר בשיר מספר איך חברתו מנצלת אותו.
הצלחתה הגדולה של הלהקה ה"לא חינוכית" בקרב הנוער עוררה את דאגתם של הורים רבים, אשר שברו את הדיסקים של ילדיהם ושלחו לחברי הלהקה את הדיסקים השבורים כאות מחאה.
האלבום הבא של הלהקה "Ixnay on the Hombre" (בשפת סתרים: לדפוק את האיש או נגד הסמכות) יצא בשנת 1997. האלבום יצא בחברת תקליטים הגדולה "קולומביה", שהחתימה את הלהקה.
המעריצים, שלא אהבו את הרעיון שאופספרינג מאבדת את הערכים המחתרתיים שלה ועוברת להקליט אצל חברות גדולות, החלו לנטוש אט אט את הלהקה.
האלבום זכה לביקורת טובה אך לא נמכר כמו האלבום הקודם.
בכל זאת, סיפק האלבום להיטים שהושמעו ונוגנו בתחנות הרדיו והטלוויזיה.
האלבום הבא של הלהקה יצא בשנת 1998 ונקרא "Americana".
ב"אמריקאנה" ניכרת בבירור תופעה של התמסחרות – ירידה באופיים הגס והפסימי של השירים לטובת פזמונים קלילים וקליטים.
האלבום שילב בתוכו אלמנטים של היפ הופ ופופ.
השיר מתוך האלבום "Pretty Fly (for a White Guy)" זכה להצלחה עצומה במצעדי הפזמונים ואף הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים בבריטניה.
כמו כן, האלבום כולל גרסת כיסוי בסגנון פאנק לשיר הפופ הקלאסי "Feelings" של מוריס אלברט.
אופספרינג שינו לא רק את הסגנון המוזיקלי של השיר, אלא גם את המילים: בעוד השיר המקורי דיבר על אהבה, בגרסה החדשה הוא מדבר על שנאה.
האלבום הבא של הלהקה "Conspiracy of One" ("קנוניה של אחד") יצא בשנת 2000. מבחינה סגנונית, היווה האלבום במידה רבה חזרה לסגנון הפאנק המסורתי של הלהקה.
הלהקה רצתה שהאלבום יהיה ניתן להורדה בחינם מהאינטרנט אך חברת התקליטים של הלהקה לא איפשרה זאת.
רק סינגל אחד מתוך האלבום, "Original Prankster", הוצע להורדה בחינם מהאתר הרשמי של הלהקה.
בין כל הגולשים אשר הורידו את השיר הוגרל פרס של מיליון דולר.
בשנת 2003 פרש המתופף רון וולטי מהלהקה.
באותה שנה הוציאה הלהקה את אלבומה "Splinter" שבו ניגן המתופף ג'וש פרז, שלא היה באמת חבר בלהקה.
את מקומו בלהקה של רון וולטי תפס בסופו של דבר המתופף אטום ווילרד.
בשנת 2012 שחררה הלהקה את האלבום Days go by ועשור לאחר מכן הקליטה ושחררה אלבום נוסף בשם Let the bad times roll, שמתייחס בעקיפין למשבר הקורונה ולתחלואי החברה האמריקאית.
בנוס, הודיעה הלהקה על יציאה לסיבוב הופעות עולמי, הכולל הופעה בתל אביב ביולי, 2023.
באפריל 2021, ועל רקע משבר הקורונה, שחררה הלהקה את האלבום Let the bad times roll.
הגם שהאלבום הכיל שירי פאנק-רוק ברמה הגבוהה, הקצבית והאנרגטית המאפיינת את הלהקה, האלבום "זכה" לביקורות בינוניות-שליליות.
שכן, האלבום היה קצר במיוחד וכלל שמונה שירים חדשים בלבד, ובכלל זה את הסינגל Coming for you שפורסם כבר בינואר, 2015.
במקביל לקריירה המוזיקלית, סולן ומנהיג הלהקה, דקסטר הולנד, פצח בקריירת לימודים אקדמיים.
הוא למד תואר ראשון ושני בביולוגיה באוניברסיטת דרום קליפורניה, כתב עבודת דוקטורט בנושא של ביולוגיה מולקולרית, השלים תואר שלישי (Ph.D.) ואף היה לנואם המרכזי בטקס הסיום של האוניברסיטה.
ביולי, 2023 הופיעה הלהקה לראשונה בישראל, במתחם אקספו תל אביב, לעיני כ-9,000 צופים.
בריאן "דקסטר" הולנד – גיטרה ושירה (חבר משנת 1984).
קווין "נודלס" ווסרמן – גיטרה (חבר משנת 1985).
ברנדון פרצבורן - תופים (חבר משנת 2023).
ג'ונה נימוי - קלידים, קולות רקע (חבר משנת 2023).
אוּפְּסִילוֹן (אות גדולה: , אות קטנה: ) היא האות העשרים באלפבית היווני.
בספרות יווניות היא שקולה למספר 400.
מקורה של האות באות הפיניקית / שמית וו.
ביוונית מודרנית נקראת "אִיפְּסִילוֹן" (ύψιλον).
ביוונית קלאסית השתמשו באות לייצוג תנועה קדמית, סגורה, מעוגלת.
צליל זה הוא כחיריק אך בשפתיים מעוגלות.
ביוונית מודרנית האות מייצגת את התנועה תנועה קדמית, סגורה, בלתי-מעוגלת.
ביוונית מודרנית הצירוף ου נהגה כשורוק.
הצירוף αυ נהגה כ'אַף' או 'אַב', והצירוף ευ נהגה כ'אֶף' או 'אֶב'.
ארבע אותיות שונות באלפבית הלטיני התפתחו מאות זו: V, Y, U, ו-W (בשלב מאוחר יותר).
באלפבית הקירילי התפתחה ממנה האות У ("אוּ").
כיום מקובל להעתיק אופסילון לעברית כתנועת חיריק מלא.
בפיזיקת חלקיקים האות היוונית מייצגת את חלקיק המזון מסוג אופסילון.
באסטרונומיה אופסילון קטנה מציינת את הכוכב ה20 בבהירותו במערכת כוכבים.
אופסילון הוא דגם של מותג הרכב האיטלקי לנצ'יה.
במיתולוגיה הרומית, אוֹפּס (לטינית: Ops) היא אלה ואשתו של סטורן.
לכן יש המזהים אותה עם האלה היוונית ריאה (אשתו של קרונוס, מקבילו של סטורן במיתולוגיה היוונית).
ולפי מסורת מאוחרת היא אימה של יונו.
במקור, אופס הייתה אלת השפע של העם הסביני.
באומנות משורטטת אוֹפּס לרוב כשהיא כורעת, בידה האחת שרביט או שיבולת, ובידה השנייה מחזיקה את קרן השפע.
הפירושים הלטיניים למילה אוֹפּס הם: הרבה (opis), אושר, טוּב, שפע והדר.
המילה גם מקורבת למילה אופוּס (opus) שפירושה בלטינית הוא עבודה, במובן של עבודת אדמה.
מסיבה זו יש המזהים אותה כמקבילה הרומית לאלה היוונית "מָאיה" - אלת ההרים והשדות, אשר על שמה נקרא חודש מאי.
במקורות הלטיניים הקדומים לא מופיעה צורת היחיד "אופס" אלא הצורה "אופיס" בלבד.
המילה הלטינית אופס פירושה "עושר, סחורה, שפע, מתנות, נימוס".
המילה קשורה גם לאפוס, שפירושה "עבודה", במיוחד במובן של "עבודה על האדמה, חרישה, זריעה".
פעילות זו נחשבה לקדושה, ולעיתים קרובות השתתפו בה טקסים דתיים שנועדו להשיג את רצונם הטוב של אלים כתוניים כמו אופס וקונסוס.
אופס קשורה גם למילה בסנסקריט ápnas ("סחורה, רכוש").
על פי המסורת הרומית, פולחן אופס הוקם על ידי טיטוס טאטיוס, אחד ממלכי רומא הסאבינים.
עד מהרה הפכה אופס לפטרונית של עושר, שפע ושגשוג.
לאופס היה מקדש מפורסם בקפיטוליום.
במקור, פסטיבל התקיים לכבודה של אופס ב-10 באוגוסט.
בנוסף, ב-19 בדצמבר (יש האומרים ב-9 בדצמבר), נחגגה האופליה.
אופיסונסיביה היה שם נוסף ששימש לאופס, המציין מתי נזרעה האדמה.
פסטיבלים אלו כללו גם פעילויות שנקראו קונסואליה, לכבוד קונסוס, בת זוגה.
אופנסיבה D היא מפלגת שוליים גרמנית שפעלה בין השנים 2000–2007.
אופנסיבה D נוסדה בהמבורג בשנת 2000 ואף ישבה בממשלת מדינת המבורג בין השנים 2001 ו-2003. אף על פי שהמפלגה טוענת שלא ניתן לשייכה לשמאל או לימין, היא נתפסת כמפלגת מחאה הנוטה ימינה.
היא תומכת בכלכלה ליברלית, הגברת ביטחון הפנים, צמצום ההגירה לגרמניה וביטול זכותם של פליטים למקלט מדיני בגרמניה; היא מתנגדת לכניסתה של טורקיה לאיחוד האירופי.
בעבר ראתה עצמה המפלגה כ-"CDU של הצפון" (היות שבדרום גרמניה נמצא המעוז הראשי של ה-CDU).
מאז 2004 רואה עצמה המפלגה כמממשת דרכו של הפוליטיקאי האוסטרי השנוי במחלוקת יורג היידר, ראש ממשלת קרינתיה.
בבחירות לפרלמנט של המבורג ב-2001 זכתה המפלגה להצלחה גדולה: כ-20% מהקולות.
את המפלגה ייסד רונלד שיל (Ronald Schill), שופט בבית המשפט המחוזי בעיר.
שיל נודע בעונשים הכבדים והמוגזמים לעיתים שנתן לעבריינים, והוא נהג לבקר את היד הרכה מדי לטעמו בה נהגו שופטים אחרים וממשלת המבורג.
לאחר הבחירות הוקמה קואליציה של אופנסיבה D, ה-FDP (המפלגה הליברלית הגרמנית) וה-CDU; שיל (ססמת הבחירות שלו הייתה "Ich will Schill", "אני רוצה את שיל", והוא התחייב להפחית את שיעור הפשע בהמבורג במחצית תוך 100 ימים) מונה לסגן ראש העיר ולשר הפנים.
בתקופתו חלה ירידה מסוימת בפשע, אך הדעות חלוקות בנוגע לתרומתו של שיל לירידה.
אחד מצעדיו הידועים היו החלפת המדים והניידות של משטרת המבורג מהצבע הירוק המקובל בכל גרמניה לכחול.
שיל טען שהצבע הירוק נתפס בציבור כמגוחך ופוגע בתדמית המשטרה.
הפרויקט מומן באמצעות תרומות של אנשים פרטיים וחברות, ולא מכספי משלם המסים.
שיל תמך במשך כהונתו בלגליזציה של סמים קלים או לפחות באי-אכיפה.
ב-2002 חולל שיל סערה בגרמניה לאחר שנאם בבונדסטאג.
בזמן זה סבלו מדינות מזרח גרמניה משיטפונות גדולים אשר השאירו אלפי אנשים ללא קורת גג.
שיל הטיל ביקורת חריפה על התמודדות הממשלה עם מצב החירום, והביע מורת רוחו מכך שיותר כספים מועברים לקליטת מהגרים מאשר לדאגה לקורבנות השיטפון.
"רק אב מתעלל מסוגל לתת לבנו לגווע בחדרו בעת שהוא מגיש כיבוד לאורחים", קרא שיל מעל לדוכן הנואמים.
סגנית נשיא הבונדסטאג נאלצה לנתק את המיקרופון שלו לאחר שחרג מ-15 הדקות שהוקצבו לו ללא סיום נראה לעין.
ב-2003 הסתבך אחד ממקורביו של שיל, אשר עבד עמו במשרד הפנים, בפרשת שחיתות.
ראש ממשלת המבורג, אולה פון בויסט התכוון לפטרו; לאחר מכן טען ששיל ניסה למנוע את הפיטורין באמצעות ניסיון סחיטה: שיל, כך פון בויסט, איים כי יחשוף שבין ראש הממשלה ובין שר המשפטים קיים קשר אהבים.
פון בויסט פיטר את שניהם (לאחר זמן קצר חשף אביו של פון בויסט כי ראש הממשלה אכן הומוסקסואל; לאחר מכן יצא מן הארון גם שר המשפטים), פירק את הקואליציה והכריז על בחירות חדשות, בהן מפלגתו (ה-CDU) זכתה לרוב מוחלט בהמבורג.
שיל סולק מאופנסיבה D, הכריז על פרישה מהחיים הפוליטיים ועבר לגור בקובה.
לאחר זמן קצר החליט לעמוד בראש מפלגת Pro DM, מפלגת שוליים הדוגלת בביטול מטבע האירו ובהחזרת המארק הגרמני.
אופנסיבה D בהנהגתה החדשה הפכה לחסרת משמעות, ובבחירות הכלליות בגרמניה ב-2005 זכתה המפלגה ב-3,342 קולות בלבד - והייתה בכך למפלגה החלשה ביותר בגרמניה.
בספטמבר 2007 התפרקה המפלגה בשל תוצאות נמוכות בבחירות ובעיות פיננסיות.
אופסין הוא חלבון ממברנלי ממשפחת הקולטנים המצומדים לחלבוני G המשמש כקולטן עצבי רגיש לאור ביצורים חיים (פוטורצפטור).
נכון לשנת 2005, זוהו למעלה מאלף אופסינים שונים, שישה מתוכם זוהו בתאים קולטי אור ברשתית העין האנושית.
כל האופסינים מכילים קבוצה פונקציונלית בשם רטינל, נגזרת כימית של ויטמין A, הרגישה לאור.
ישנן שתי קבוצות של אופסינים שאינן הומולוגיות זו לזו, אך הן בעלות תפקוד ומבנה דומה.
אופסינים מטיפוס I מצויים בפרוקריוטים, בעוד אופסינים מטיפוס II נמצאים בבעלי חיים.
לא ידוע על קיום אופסינים בקבוצות אחרות של אורגניזמים כגון צמחים ופטריות.
ניתן לסווג את האופסינים מטיפוס II לשש קבוצות נבדלות על פי רצף חומצות האמינו שלהם.
קבוצות אלו חולקות ביניהן פחות מ-20% מרצפי החלבון.
הרשתית האנושית מכילה מערך צפוף של תאים קולטי-אור, המסווגים לפי האופסינים שהם מכילים:
רודופסין - קולטן המצוי בתאי קנים, המסייעים במיוחד בתנאי תאורה לקויה.
פוטופסינים - ארבעה קולטנים שונים המצויים בתאי מדוכים, המסייעים להבדלה בין צבעים שונים.
מלאנופסין - קולטן המצוי בתאי גנגליון קולטי אור ברשתית, המסייעים להתאמת קוטר האישון והמקצב היממי של השעון הביולוגי לרמות התאורה השוררות בסביבה.
המונח קולט אור (פוטורצפטור) משמש בערבוביה הן עבור הקולטנים העצביים הרגישים לאור והן עבור תאי הרשתית המכילים אותם - קנים, מדוכים ותאי גנגליון רגישי-אור.
תאים קולטי אור נבדלים מתאי עצב אחרים במתח החשמלי הנשמר על פני קרומם.
מרבית סוגי תאי העצב שומרים על מתח מנוחה של כ־70- מיליוולט, אשר עשוי לנסוק לכ־50+ מיליוולט בהשפעת גירויים שונים.
לעומת זאת, תאים קולטי אור שומרים על מתח מנוחה גבוה יותר, שדי בו לחולל דחפים עצביים באופן שוטף.
מתח המנוחה פוחת בהשפעת סדרת תגובות שמתניעה בליעת הפוטון באופסין, כך שלקליטת האור השפעה מעכבת על פעילותם העצבית של תאים קולטי אור.
גם מערכת השמיעה נשענת על משטר ממתחים חשמליים חריגים בקולטנים שבאיבר קורטי ותכונה זו עשויה לתרום לרגישות מערכות חושיות אלה.
הרודופסין מצוי בתאי הקנה שברשתית.
הוא מורכב מהחלבון סקוטופסין הקשור קוולנטית למולקולת רטינל הנמצאת במרכזו.
מולקולת הרטינל מתפקדת ככרומופור וגורמת לשינוי מבני בסקוטופסין בתגובה לקליטת פוטון.
שינוי מבני זה מפעיל את החלבון טרנסדיוצין אשר מעביר את האות הלאה בתא הקנה וממנו למרכז הראיה במוח.
חלבון הרודופסין משמש כמערכת מודל לחקר קולטנים נוספים ממשפחת קולטנים מצומדי חלבון G, עליה הוא נמנה (באאוקריוטים).
הרודופסין ממוקם בקרומים פנימיים בתא הקנה, בעלי מבנה של דסקיות הערומות באופן צפוף זו על זו (כ-2000 דסקיות בכל תא).
הרודופסין בנוי משני מרכיבים: מפפטיד בן 348 חומצות אמינו בשם סקוטופסין (Scotopsin) וממולקולת רטינל, נגזרת אלדהידית של ויטמין A, המשמשת ככרומופור.
החלבון סקוטופסין שייך למשפחת קולטנים מצומדי חלבון G, אשר מפעילים מסלולי בקרה תוך תאיים בתגובה לאותות חיצוניים.
הפעלה של חלבונים במשפחה זו על ידי אות חיצוני גורמת לשינוי מבני בצד התוך תאי של הקולטן ומאפשרת קשירה והפעלה של חלבון G מתאים.
האותות החיצוניים מגוונים ויכולים להיות יונים, חומצות גרעין, פפטידים, הורמונים ומולקולות טעם וריח ועוד.
במקרה של הרודופסין האות הוא אור הנקלט ברטינל, ומאפשר את תחילתו של תהליך הראייה.
בדומה לכלל החלבונים במשפחת הקולטנים המצומדים לחלבון G, הסקוטופסין, המרכיב החלבוני של הרודופסין, מכיל שבעה סלילי אלפא חוצי-ממברנה, שלוש לולאות בצד התוך-תאי ושלוש לולאות בצד החוץ-תאי.
כך שניתן לחלק את הסקוטופסין לשלושה אזורים מבחינת יחסי תפקוד-מבנה: האזור התוך-תאי/ציטוסולי (קצה קרבוקסילי), האזור החוץ-תאי (קצה אמיני) וביניהם האזור הקרומי.
האזור התוך-תאי מאופיין, בנוסף לשלוש הלולאות שבו, בסליל אלפא שמיני קצר, סמוך לזנב הקרבוקסילי, בעל אופי אמפיפילי.
צירו של סליל האלפא השמיני כמעט מקביל לקרום והוא קבור בו בחלקו.
בנוסף הוא מעוגן לקרום בקצהו על ידי קשירתן של שתי קבוצות פאלמיתוייל (palmitoyl) לציסטאינים 322 ו-323 באופן המבטיח את סמיכותו של הסליל לקרום.
סליל 8 מפגין שמירות אבולוציונית ונראה כי יש לו תפקיד, יחד עם הלולאות הפנימיות 2 ו-3, בקשירתו של טרנסדיוצין בשלב ה-מטא2.
האזור החוץ-תאי של הסקוטופסין חשוב לקיפול נכון של החלבון, לעיבודו הנכון בתא ולתעבורתו בתא אל ממברנות הדסקיות.
בהתאם לכך מוטציות בלולאות החוץ התאיות גורמות להיתקעות של הסקוטופסין ב-רטיקולום האנדופלזמטי, וליצירת תצמידים (קומפלקסים) של הסקוטופסין עם חלבונים סוככים.
דוגמה לחשיבות של אזור זה ליציבות החלבון היא קשר דו-גופריתי (די-סולפידי) המקשר בין לולאה חיצונית 2 לסליל 3. קיומו של הקשר הדו-גופריתי חשוב בייצוב מבנה כיס-הקשירה של רטינל.
מאפיין נוסף של אזור זה הוא סוכרים הקשורים בזנב האמינו של החלבון על אספרגינים 2 ו-15 ברצף החלבון ודרושים להפעלה תקינה של טרנסדיוצין בתגובה לאור.
האזור הקרומי מכיל את הכיס הקושר את הרטינל.
באזור זה אינטראקציות רבות המייצבות את מצב היסוד של הרודופסין ומאפשרות לו בכך יציבות גבוהה בחשכה.
ארבע רשתות של קשרי מימן מקשרות בין הסלילים השונים באזור זה.
בקרבת אזור המגע עם הציטוזול, בקצהו הקרבוקסילי של סליל 3 (שיירים 106 עד 139), מצוי מוטיב ה-E(D)RY (שיירים 134 עד 136).
זהו מוטיב נפוץ מאוד בקולטנים מצומדי חלבון G (אם כי בדרך-כלל הרצף הוא DRY) ובעל תפקיד בבקרת הקשר עם חלבון ה-G.
במצב הלא פעיל של רודופסין מוטיב זה נמצא באינטראקציה יונית עם גלוטמט 247. קשר יוני זה נשבר בשלב שפעול החלבון כתוצאה מאיזומריזצית הרטינל הגורמת לתזוזת סליל 6. תזוזה זו חושפת את המוטיב לציטוזול ומאפשרת לו להגיב עם חלבון ה-G.
סליל מרכזי נוסף הוא סליל 7 אשר מכיל את ליזין 296, השייר היוצר את בסיס השייף עם הרטינל.
הקצה הקרבוקסילי של סליל 7 מכיל את מוטיב ה-NPXXY, אשר אופייני גם הוא בקולטנים מצומדי חלבון G.
מוטיב זה יוצר מספר אינטראקציות עם סליל 2 ועל כן חשוב ביציבות המבנה של הקולטן.
מוטציות ברצף של גן הסקוטופסין גורמות בדרך כלל לניוון ראייתי חמור דומיננטי ואוטוזומלי בשם רטיניטיס פיגמנטוזה.
לעומת זאת מוטציות המוחקות לחלוטין את הגן או מונעות מהגן להיות משועתק או מתורגם לחלבון גורמות רק לפנוטיפ רצסיבי של המחלה.
בעוד, בהטרוזיגוטים למוטציות כאלו ניכרת רק ירידה חלקית בתפקוד הראייה.
עובדות אלו מדגימות את החשיבות של כמות הפיגמנטים בתא הקנה והחיוניות של תפקודם התקין של כלל הקולטנים.
הפוטון הנקלט ברטינל גורם לסדרה של שינויים מבניים ברודופסין.
שינויים מבנים אלו גורמים להפעלת חלבון G בשם טרנסדיוצין (transducin) או Gt.
תהליך זה ידוע כ"תהליך ההלבנה", מכיוון שרודופסין מאבד את צבעו במהלכו.
זהו תהליך מהיר ומרגע עירור הכרומופור על ידי פוטון ועד להפעלת הרודופסין משך הזמן הוא מסדר הגודל של מילישניות בודדות.
מערכת הרודופסין נוחה להפעלה מלאכותית ומדויקת באמצעות אור ולכן אפיון פיזיקלי של תפקודה במימד הזמן הוא נוח, כמו כן תהליך הבידוד של הרודופסין בכמויות גדולות מרשתיות של בקר הוא פשוט.
על-כן מערכת זו הפכה למערכת מודל נוחה בפענוח מנגנון הראייה בפרט ופעילות קולטנים מצומדי חלבוני G בכלל.
הבנה מעמיקה של התנהגות הכרומופור והשפעתו המבנית והאנרגטית על רודופסין בכללו, היא צעד מפתח בכך.
הרודופסין נחקר במגוון שיטות ספקטרליות, גנטיות, ביוכימיות ואף נקבע מבנהו התלת-ממדי בעזרת התאבכות קרני רנטגן.
טרנסדיוצין הוא חלבון ה-G המצומד לרודופסין.
טרנסדיוצין הוא בעל שלוש תת-יחידות: α, β ו-γ.
לאחר הפעלת הרודופסין מתבצעת החלפה של GDP ל-GTP ביחידת האלפא של טרנסדיוצין.
החלפה זו מפעילה את טרנסדיוצין, אשר מפעיל את cGMP-phosphodiesterase.
הפעלה זו גורמת לירידה בריכוז ה-cGMP בתא.
הירידה בריכוז ה-cGMP גורמת לסגירת תעלות יונים תלויות cGMP ובכך לקיטוב של התא, אשר גורם ליצירת פוטנציאל פעולה בתא ולהפעלת הסינפסה.
קיים מנגנון "כיבוי" למצב-הפעיל ברודופסין.
לאחר הפעלת הרודופסין מתבצע בו זירחון בשלוש עמדות סרין (334, 338, 343) על ידי חלבון בשם רודופסין-קינאז (Rhodopsin-Kinase).
אל הרודופסין המזורחן נקשר החלבון ארסטין (arrestin), אשר "מכבה" את הרודופסין הפעיל.
ארסטין נקשר בספציפיות ובמהירות גבוהה ובכך גורם לדעיכה מהירה של האות.
כל האופסינים מכילים קבוצה פונקציונלית בשם רטינל, המשנה את סידורה המרחבי כאשר היא בולעת פוטון בודד של אור.
מידת הרגישות של הקולטן לתדרים אלקטרומגנטיים שונים מושפעת על ידי החלבון הקשור לרטינל.
רגישות הרודופסין היא מרבית עבור פוטונים באורך גל 498 ננומטר.
הפוטופסינים, המצויים בתאי מדוכים, מורכבים משייר חלבוני הנבדל בחומצות אמינו בודדות מהסקוטופסין המרכיב את קולטן הרודופסין.
רשתיותיהם של מרבית בני האדם מכילות שלושה פוטופסינים שונים שרגישותם מרבית לאורכי הגל 420, 534 ו-564 ננומטרים.
המדוכים המכילים פוטופסינים אלה מכונים מדוכים רגישי אורך-גל קצר (Short Wavelength Sensitive, בקיצור SWS או S), בינוני (M) וארוך (L).
כפי שניתן ללמוד מן האיור, עקומי ההיענות של צבעני M ו-L (העקומים הירוק והאדום) דומים למדי.
מקצת הנשים מבטאות סוג רביעי של צבען ברשתיותיהן, הנבדל מצבען L בחומצת אמינו יחידה.
בגן המקודד פוטופסין רביעי זה התחלף הקודון TCT, המקודד לסרין, ב-GCT המקודד לאלנין.
שינוי זה גורם להזחה צנועה של 3–4 ננומטרים בעקום ההיענות של הצבען הרביעי.
בניסויים נמצא כי תפיסת הצבע של נשים אלו עשירה מזו של נשים וגברים אחרים.
גברים, מנגד, מועדים יותר ללקות בעיוורון צבעים מסוגים מגוונים, היות שהם נושאים העתק יחיד של כרומוזום X, ורבים מהגנים הקשורים בראיית צבעים מצויים על כרומוזום זה.
אם כי זה כולל גם דלתוניזם (הסוג הנפוץ ביותר של עיוורון הצבעים באדם), שאינו קשור לביטוי פוטופסינים ברשתית, אלא לעיבוד הראשוני של מידע הצבע, בגנגליוני תאי העצב, ברשתית.
לאור הדמיון התורשתי בין הפוטופסינים השונים לבין הרודופסין, היה זה אך טבעי לשער כי מקורם של הפוטופסינים במוטנטים של רודופסין שהתפלגו ממנו במהלך ההתפתחות האבולוציונית של בעלי חוליות.
מנגד הציע גורדון וולס (Gordon Lynn Walls) בשנת 1942 כי תאי הקנים בעלי הרודופסין הם שהתפתחו מהמדוכים, לצורך שיפור רגישותם לאור קלוש.
השערה זו, שנשענה על מחקריו על רשתית דג הלאמפרי (Pouched lamprey, חסר לסתות ממשפחת הצמדיים ), נתקלה בספקנות מצד הקהילה המדעית.
במפתיע, העלה חקר הקירבה התורשתית בין בעלי חוליות שונים ממצאים התומכים בהשערתו של וולס.
נמצא כי עוד בעידן הקמבריון לפני 540 מיליון שנים בוטאו 4 פוטופסינים שונים בבעלי חוליות, בטרם התפצלו אלה לחולייתנים לסתניים ולחסרי לסתות.
פוטופסינים קדומים אלה הסתעפו לשש קבוצות המכילות למעלה מאלף מינים של אופסינים, בהם הרודופסין המצוי בתאי קנים אנושיים.
בעלי החוליות של ימינו מבטאים חמישה גנים שונים של אופסינים ברשתיותיהם, המקודדים לקולטנים הפורשים את מקטע הספקטרום האלקטרומגנטי לו רגיש היצור.
חלקם מבטאים יותר מצבען אחד באותו תא קולט אור.
שלושת סוגי המדוכים ברשתית האנושית מפוזרים באופן אקראי לכאורה ברחבי הרשתית.
מספר המדוכים מסוג M ו-L במרכז הרשתית משתנה באופן ניכר מאדם לאדם וניתן לשער כי גם תפיסת הצבע משתנה מאדם לאדם.
מכיוון שמדוכים שונים מגיבים במידה שונה לפוטונים באורך גל נתון, ניתן להבחין בין שטף האור לבין אורך הגל שלו על ידי השוואת תפוקותיהם של מדוכים מסוגים שונים.
בדומה לרודופסין קיים מגוון רחב של צבענים במשפחת האופסינים, בעלי רגישות לתחומים שונים של הספקטרום האלקטרומגנטי, לרבות אורכי גל בתחום העל סגול והתת אדום שהעין האנושית אינה רגישה להם.
קיים דמיון מבני ותורשתי רב בין האופסינים השונים.
הכרומופור בכל האופסינים הוא נגזרת אלדהידית של ויטמין A, לכן מחסור בוויטמין A עלול לגרום לעיוורון.
מלאנופסין הוא סוג של אופסין הנמצא בתאי גנגליון קולטי אור ברשתית של בעלי חוליות.
מלאנופסין מעורב בקביעת המקצב היממי של השעון הביולוגי בהתאם לרמות התאורה השוררות בסביבה, בשליטה ברפלקס האישון ובתגובות אחרות של הגוף לאור.
מלאנופסין נבדל מאופסינים אחרים בבעלי חוליות וניכר בו דמיון רב דווקא לאופסינים בחסרי חוליות, הן ברצף חומצות האמינו המרכיבות אותו והן בשרשרת הולכת האותות הקשורה לפעולתו.
הרטינל היא מולקולה ממשפחת הקרטינואידים הנוצרת מחמצון של ויטמין A.
היא בעלת מערכת מצומדת של קשרים כפולים הגורמת לבליעת אור בתדרי אור נראה.
תחום אורכי הגל הנבלעים תלוי בסביבה הכימית הנוצרת בפנים החלבון, ולכן הומולוגים של הרודופסין בולעים בטווח צבעים שונה.
בליעה של פוטון גורמת לעירור של הרטינל ולאיזומריזציה של הקשר הכפול בין פחמנים 11 ו-12 מציס לטרנס.
שינוי קונפיגורציה זה גורם לשינויים אלוסטריים בחלבון ובכך להפעלת הרודופסין.
הרטינל קשור קוולנטית לסקוטופסין באמצעות בסיס שיף הנוצר עם שייר ליזין 296 השמור אבולוציונית.
שייר זה ממוקם בחלק הקרומי של הקולטן על סליל האלפא השביעי.
בסיס השייף קשור לפרוטון, ועל מנת לייצב את המטען החיובי של הפרוטון, נמצא בסמוך לו שייר קרבוקסילי טעון שלילית, של שייר גלוטמט 113, השמור אבולוציונית אף הוא.
הטבעת ההידרופובית של הרטינל יוצרת אינטראקציה עם כיס הידרופובי פנימי ברודופסין.
משמע, הרטינל מקובע בשלושה סוגי קשרים שונים לאופסין ומשני קצותיו.
אופן קשירה זה מאפשר לרטינל לגרום לשינויים אלוסטריים מקיפים ברודופסין בעת האיזומריזציה.
תהליך שפעול הרודופסין ניתן לחלוקה למספר תהליכי-ביניים.
ה"תהליך הראשוני" מוגדר כמעבר ממצב מעורר ראשוני, גבוה אנרגטית, חומר-ביניים אנרגטי נמוך יותר, הנקרא "באתו-רודופסין" (Batho-Rhodopsin).
התהליך הראשוני מאופיין בהסטה לאדום של אזור מקסימום הבליעה ל-543 ננומטר.
האיזומריזציה של מלקולת הרטינל מתרחשת לאחר כ-200 פמטושניות מרגע קליטת הפוטון ומיד לאחר מכן נוצר חומר-הביניים באתו.
בתהליך הראשוני נקבעת הניצולת הקוונטית של בליעת הפוטון, ועל כן הבנתו היא מרכזית בחקר הרודופסין.
המהירות הכבירה של תהליך זה אפשרית בשל הסביבה הכימית הייחודית השוררת בתוך הרודופסין, והיא מהתגובות המהירות ביותר הידועות בכימיה.
האיזומריזציה מהירה מכדי לאפשר שינוי משמעותי בסידור המרחבי של מולקולת הסקוטופסין, לכן האיזומריזציה כולה מתרחשת בתוך אתר הקשירה המקורי של הציס-רטינל.
מנגנון זה מאפשר שימור מרבית האנרגיה של הפוטון (נצילות אנרגיה של כ-67%).
אנרגיה זו משתחררת על ידי הרפיית המתח הסטרי באמצעות שינויי הדרגתיים במבנה המרחבי, במספר שלבי ביניים (לומי ומטא1).
זאת עד להגעה למצב הפעיל של הקולטן, מטא2.
בסופו של תהליך ההלבנה משתחררת אנרגיית הפוטון כולה והטרנס-רטינל מתנתק מהחלבון.
אנרגיית השפעול הגבוהה למעבר ממטא1 למצב הפעיל, מטא2, מגדילה את האדישות הכימית הכמעט-מוחלטת של הרודופסין בחשכה מכיוון שהיא גבוהה בהרבה מהאנרגיה התרמית של הסביבה לפי התפלגות בולצמן.
מנגנון זה הוא דוגמה מצוינת לאיזון התרמודינמי והקינטי העדין הקיים במערכות ביולוגיות.
הנצילות הגבוהה של הקולטן יחד עם אנרגיית השפעול הגבוהה של חומר-הביניים הפעיל נחוצה להגדלת יחס אות לרעש של המערכת.
כל זאת בנוסף לרגישות של מערכת זו, עד כדי כך שבתנאים מיטביים הקולטן מסוגל להגיב גם להגעת פוטון בודד.
אופסלה (בשוודית: ) היא עיר במרכז שוודיה, 70 קילומטר צפונית לסטוקהולם.
היא העיר הרביעית בגודלה בשוודיה, וב-2019 עמד מספר תושביה על כ-177,000 תושבים בעיר, ועוד כ-50,000 תושבים בפרבריה.
אופסלה היא בירת מחוז אופסלה ומקום מושבו של הארכיבישוף של שוודיה מאז 1164. העיר ידועה במיוחד בזכות אוניברסיטת אופסלה שנוסדה בשנת 1477, האוניברסיטה הפעילה הוותיקה ביותר בסקנדינביה.
על פי עדותו מימי הביניים של ההיסטוריון הגרמני אדם מברמן, אופסלה הייתה מרכז של עבודת אלילים בשוודיה, ובמקדשה שכנו פסלים של אלי האסיר.
בשנת 1164 הפכה אופסלה למקום מושבו של סטפן, הארכיבישוף הראשון של אופסלה.
באותה תקופה, אופסלה הנוכחית נקראה אֶסְטרה אָרוס ("ארוס המזרחית").
בשנת 1274 לערך עבר מרכז הכובד מאופסלה לאסטרה ארוס.
כשנשרפה הקתדרלה של אופסלה הישנה, נבנתה קתדרלת אופסלה הנוכחית, בסגנון גותי, ונחנכה בשנת 1435.
אוניברסיטת אופסלה נחנכה ב-1477, והיא האוניברסיטה הפעילה הוותיקה ביותר בסקנדינביה.
בין אנשי האוניברסיטה חתני פרס נובל, כגון נתן סודרבלום חתן פרס נובל לשלום לשנת 1930 וסוונטה אוגוסט ארהניוס, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1903. בתחומי האוניברסיטה תיאטרון אנטומי שנבנה ב-1660 לערך, מהעתיקים שהשתמרו, המשמש היום כמוזיאון.
העיר נפגעה קשות בשריפה בשנת 1702. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, רבים מבתיה העתיקים של אופסלה נהרסו בהליך בינוי מואץ של העיר.
עדיין נשארו בניינים רבים מתקופות קדומות בעיר.
אופסלה מרוכזת סביב האוניברסיטה הנמצאת בעיר, ויש בה מחקר רפואי וביוטכנולוגי ניכר.