tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרובע השמיני של פריז הוא רובע בפריז, אחד מעשרים הרבעים של פריז, והוא נמצא בגדה הימנית.
יחד עם הרובע השני והרובע התשיעי, הוא מאכלס את אחד ממרכזיה העסקיים של העיר, שמקובצים סביב האופרה גרנייה.
אתרים מרכזיים רבים ממוקמים באזור, בהם השאנז אליזה, שער הניצחון וכיכר הקונקורד.
הרובע העשירי של פריז , הממוקם בגדה הימנית, הוא אחת מעשרים הרבעים של פריז, צרפת.
ברובע נמצאות שתיים משש תחנות הרכבת הגדולות של פריז: גאר דו נור וגאר דה ל'אסט.
הרובע האחד-עשר של פריז , הממוקם בגדה הימנית, הוא הרובע בעל צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר מבין עשרים הרבעים של פריז, צרפת, והשני בצפיפותו באירופה.
הרובע השנים-עשר הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת.
הרובע עבר שינויים משמעותיים בעשור האחרון, בעיקר בסביבות קור-סנט-אמיליון וברסי, שכעת שוכנים שם משרד האוצר הצרפתי והארנה של ברסי.
ברובע נמצאת שכונת הצ'יינהטאון העיקרית של פריז, אזור בו מרוכזים בנייניי מגורים גבוהים, בדרום-מזרח הרובע השלושה-עשר.
הרובע כולל חלק גדול מאזור מונפרנאס, שהיה בעבר אזור משכנם של אמנים רבים וכן של קהילת ברטאן.
גורד-השחקים של פריז, מגדל מונפרנאס, ותחנת מונפרנאס הסמוכה, מצויים בגבול שבין הרובע החמישה-עשר והרובע הארבעה-עשר.
הרובע השישה-עשר של פריז , הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת.
ברובע נמצאת שדרות פוש היוקרתית, שהיא השדרה הרחבה ביותר בפריז, וכן את אזור המגורים המרכזי של מחוז אוטיי ופאסי.
ברובע זה נמצא מספר השגרירויות הבין-לאומיות הגדול ביותר בצרפת.
יער בולון נכלל ברובע זה.
הרובע התשעה-עשר של פריז (צרפתית: XIXe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת.
ברובע נמצאים האזורים הקוסמופוליטיים מנילמונטן ובלוויל, שקלטו גלים רבים של מהגרים מאז אמצע המאה ה-19. כיום, בבלוויל מצוי רובע הצ'יינטאון השני בגודלו בפריז.
רובעי רומא (באיטלקית: Rioni di Roma - "ריוני די רומא", מלטינית: "regio - "אזור") הם 22 האזורים האדמיניסטרטיביים להם מחולקת העיר רומא בירת איטליה.
חלוקת רומא לרבעים החלה בעת העתיקה, במאה הרביעית לפנה"ס.
חלוקה נוספת בוצעה בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס, והעיר חולקה שוב בימי הביניים ובעת החדשה.
החלוקה הראשונה של רומא לרבעים אדמיניסטרטיביים בוצעה במאה הרביעית לפנה"ס על ידי סרוויוס טוליוס.
בחלוקה זו, חולקה העיר לארבעה רבעים שנקראו regiones (וביחיד: regio - "רג'יו").
בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס, בשל גידולה של העיר, חולקה העיר ל-14 רבעים, מהם 12 בצידו המזרחי של הנהר, ורובע טרסטוורה בצידו המערבי של הנהר.
עם נפילתה של האימפריה הרומית ירדה אף העיר רומא מגדולתה.
ה התכופות על ידי השבטים הברברים הביאו לנפילת כלכלת העיר ולקיטון אוכלוסייתה.
הפיחות המשמעותי באוכלוסייה הביא למצב בו התייתרה חלוקת העיר לרבעים.
במהלך המאה ה-12, בשלהי ימי הביניים החלה שוב אוכלוסיית העיר לגדול, והעיר חולקה ל-12 רבעים, אולם הדבר בוצע מטעמים של מנהג ונוחות התושבים (אשר קראו לרבעים השונים בשמם) ולא לאור החלטה מנהלתית כלשהי.
רבעים אלה נקראו "רג'יו" כמו בתקופה הרומית, אולם גבולותיהם היו שונים.
במהלך המאה ה-13, חולקה העיר רשמית ל-13 רבעים.
גבולות הרבעים לא הוגדרו במפורש, מאחר שהתושבים התגוררו בסמוך למרכז של כל רובע ורובע, ובשטחי הפריפריה בין הרבעים לא התגוררו תושבים.
העת החדשה (חלוקה אדמיניסטרטיבית מאז הרנסאנס)
במהלך תקופת הרנסאנס גדלה העיר בשטחה ובתושביה, דבר שדרש שהעיר תעבור רה-ארגון מנהלתי.
בשנת 1586 האפיפיור סיקסטוס החמישי הוסיף רובע נוסף לעיר (רובע בורגו).
בשנת 1747 החליט האפיפיור בנדיקטוס ה-14 לארגן מחדש את העיר מבחינה מנהלתית, ארגון שנדרש בשל העובדה שגבולות הרבעים לא הוסדרו.
האפיפיור מינה את הרוזן ברנרדיני לחלק מחדש את העיר - חלוקה שנותרה בתוקפה עד שנת 1921. העיר חולקה ל-12 רבעים (בסוגריים שם הרובע המקביל כיום):
טרמה (Terme) (חלק מרובע מונטי של ימינו);
סובורה (Suburra) (חלק מרובע מונטי של ימינו);
קווירינלה (Quirinale) (חלק מרובע טרווי של ימינו);
מרטה (Marte) (כיום קאמפו מרציו);
פומפאו (Pompeo) (כיום רגולה ופאריונה);
פנתאון (Pantheon) (כיום הרבעים פיניה וסנטאנג'לו);
קמפידוליו (Campidoglio) (כיום קמפיטלי וריפה);
ותיקנו (Vaticano) (כיום קריית הוותיקן ובורגו);
לאחר כיבוש העיר על ידי נפוליאון בונפרטה חולקה העיר לשמונה רבעים שנקראו "ג'וסטיזי" (באיטלקית: Giustizie - "שופטים"):
נפוליאון היה הראשון למעשה שהסדיר את הגבולות שבין הרבעים.
לאחר תבוסתו של נפוליאון, הושבה החלוקה של ברנרדיני.
עם הקמת ממלכת איטליה, במסגרת ארגון של כל חלקי הממלכה והפיכת רומא לבירתה, בוצע ארגון מחדש של העיר רומא - ארגון שנדרש לאור הגידול הרב באוכלוסיית העיר בשלהי המאה ה-19, וגדילתה מעבר לחומות אורליאנוס.
בשנת 1874 נוסף רובע מספר 15 לעיר (רובע אסקווילינו, שחלקו נלקח מרובע מונטי).
גידול העיר בשטחה ובאוכולוסייתה הביא לחלוקה מחודשת לרבעים בשנת 1921 - במסגרת חלוקה זה מספר הרבעים הוגדל ל-22.
בשל גדילתה של העיר, בוצעה רפורמה נוספת בשנת 1972, במסגרתה חולקה העיר רבתי ל-20 רבעים שנקראו "צ'ירקוסקריזיוני" (circoscrizioni), ובהמשך שונה שמם ל"מוניצ'יפי" (municipi).
מרבית רובעי המקוריים של העיר (למעט שלושת הרבעים בגדתו המערבית של נהר הטיבר) שייכים כיום למוניצ'יפי I.
בשנת 7 לפנה"ס הורה הקיסר הרומי אוגוסטוס על חלוקה מנהלתית של העיר רומא, בירת האימפריה הרומית ל-14 רבעים שכונו "רגיונס" וכל אזור חולק לרובעי משנה.
מספרם של רובעי המשנה בזמן אוגוסטוס לא ידוע.
החלוקה הייתה חלק מארגונה מחדש של העיר, מטרתה הייתה להגדיר במדויק כל חלק מחלקי העיר וכך להקל על עריכת הקנסוס ועל פעילותם של מכבי האש.
אוגוסטוס קרא לכל רובע במספר, ובהמשך החלו תושבי הרובעי לכנות אותם בשמות שונים.
בחגי הקומפיטליה היו תושבי הרבעים השונים עורכים משתאות ציבוריים גדולים.
I פורטה קאפנה - "שער קאפנה": רובע זה נקרא על שם פורטה קאפנה, שער ממנו יצאה ויה אפיה.
II קאילימונטיום - רובע זה היה באזור גבעת קאיליוס (mons Caelius).
III איסיס אט סראפיס - רובע זה קרוי על שם מקדש איסיס שעמד בו, וכלל את האזור בו נמצא כיום הקולוסיאום, וכן את גבעת אופיאן והגבעה האסקווילינית.
IV טמפלום פאקיס - רובע זה נקרא על שם מקדש השלום שנבנה על ידי הקיסר אספסיאנוס, וכלל את העמק שבין גבעת אסקווילינוס לבין גבעת וימינליס, בו ניצבו הפורומים הקיסריים, באזור בו עוברת כיום הוויה דאי פורי אימפריאלי.
V אסקוויליאי - רובע זה נקרא על שם גבעת אסקווילינוס שנכלל בה וכן חלק מגבעת אופיוס (collis Oppius) וגבעת קיספיוס (collis Cispius).
VI אלטה סמיטה - רובע זה נקרא על שם הדרך שעברה בראש גבעת הקווירינאליס.
הרובע כלל את גבעת הקווירינאליס ואת גבעת וימינאליס.
VII ויה לאטה - רובע זה נקרא על שם הויה פלמיניה - דרך שעברה בין חומת סרוויוס לבין המקום בו לימים תעבור חומות אורליאנוס.
דרך זו עברה במקום בו עובר כיום הויה דל קורסו.
הרובע כולל את חלקו המזרחי של שדה מרס וכן את גבעת הורטולורום (collis hortulorum, גבעת הגנים), הנקראת גם mons Pincius.
VIII פורום רומנום - הרובע כלל את מרכז רומא העתיקה, ובכלל זה את הפורום רומנום, על שמו נקרא הרובע, את גבעת הקפיטולין ואת גבעת וליה (mons Velia), האזור בו נמצאים שער טיטוס ומקדש ונוס ורומא.
IX קירקוס פלאמיניוס - הרובע נקרא על שם הקירקוס פלאמיניוס שהיה ממוקם בו, בקצה הדרומי של שדה מרס, בגדתו הצפונית - מזרחית של נהר הטיבר, למול אי הטיבר.
הרובע כלל את חלקו הדרומי של שדה מרס, ממערב לוייה לאטה.
X פאלאטיום - הרובע כלל את גבעת הפלטין ועל שמה נקרא.
XI קירקוס מקסימוס - הרובע נקרא על שם הקירקוס מקסימוס שהיה במו, בעמק בין גבעת הפלטין לגבעת האוונטין.
ברובע היו הפורום בואריום והפורום הוליטוריום.
XII פיסקינה פובליקה - רובע זה נקרא על שם הפיסקינה פובליקה - אנדרטה שעמדה ברובע במקום בו ניצבת כיום כנסיית סן סבה, ברובע נמצאו מרחצאות קרקלה.
XIII אוונטינוס - רובע זה כלל את גבעת האוונטין, את המישור הסמוך לה על גדת נהר הטיבר, והנמל על גדת הנהר.
XIV טרנסטיברים - רובע זה כלל את אי הטיבר וכן את חלקי העיר רומא שבגדתו הדרומית - מערבית של נהר הטיבר (האזור בו נמצא רובע טרסטוורה של ימינו.
העיר תל אביב-יפו מחולקת ל-9 מחוזות מנהליים, לפי המספרים מצפון לדרום.
כל מחוז כולל מספר שכונות.
החלוקה למחוזות באה לידי ביטוי בעיקר בטיפול ובנהלים של עיריית תל אביב-יפו בתיקים פנים-עירוניים וכן בהוצאת תוכניות מתאר שונות.
שכונות עבר הירקון ממוקמות מצפון לנחל הירקון, והן מחולקות על ידי נתיבי איילון לשני רבעים - רובע מס' 1 (צפון-מערב) ורובע מס' 2 (צפון-מזרח).
רובע 1 כולל את כל השכונות שמצפון לנחל הירקון וממערב לנתיבי איילון, ובחלקו הצפון-מערבי הוא גובל בעיר הרצליה.
צוקי אביב (כולל אזורי חן, ג' החדשה, מגדלי נאמן, סי אנד סאן וגלילות)
שדרות קק"ל (החלק המזרחי שייך לרובע 2)
דרך נמיר (החלק הדרומי שייך לרובע 4)
רובע 2 כולל את כל השכונות שמצפון לנחל הירקון וממזרח לנתיבי איילון, והוא גובל בצפונו בעיר רמת השרון.
ברובע שכונות מגורים בלבד, למעט מתחם ההייטק קריית עתידים ואזור תעשייה עבר הירקון השוכנים ליד רמת החייל.
שדרות רוקח - החלק המזרחי
מרכז תל אביב מחולק ל-4 רבעים התחומים בין חוף הים במערב ונתיבי איילון במזרח, נחל הירקון בצפון ומדרום קו הרחובות של רחוב הרכבת-דרך בגין-דרך יפו-רחוב אילת.
בין הרבעים 3 ו-5 (הצפון הישן ולב העיר) במערב לבין רבעים 4 ו-6 (הצפון החדש ואזור העסקים) במזרח מפריד קו אבן גבירול-קרליבך.
רובע 3 מוכר גם כ"צפון הישן של תל אביב", על אף שמושג זה מתייחס לרוב רק לחלק הצפוני של הרובע, ולעיתים, בטעות, גם לרובע 4. הרובע תחום בין חוף הים לרחוב אבן גבירול, ובין נחל הירקון מצפון לקו הרחובות בוגרשוב-שדרות בן ציון-מרמורק מדרום.
מרבית שטחו של הרובע משמש למגורים אולם פזורים בו אתרי תעסוקה, מסחר ובילוי רבים, ובראשם רצועת בתי המלון לאורך החוף ורחוב הירקון, ומתחם נמל תל אביב.
ברובע 3 גם מספר גדול של אזורים ומוקדים ציבוריים קטנים יותר הפזורים לאורכו.
מרבית רובע 3 הוא השטח שנבנה בשנות ה-30 וה-40 במסגרת תוכנית גדס לפיתוח העיר תל אביב.
כמו כן, חלק הארי של שטח ההכרזה של העיר הלבנה, על פי הגדרות אונסק"ו, נמצא ברובע זה.
חלק קטן יותר משטח זה נמצא גם ברובע 5.
כיכר דיזנגוף ומתחם דיזנגוף סנטר
מתחם הבימה (נושק מדרום לרובע 5)
הרובע כולל גם את השכונות שבין דרך נמיר לנתיבי איילון.
ברובע 4 נבנו שכונותיה החדשות של תל אביב לאחר הקמת המדינה.
תוכניות המתאר לאזור זה הוכנו עוד קודם בהשראת תוכנית גדס, אולם היצע הקרקעות שלפני מלחמת העצמאות איפשר בנייה מוגבלת ביותר באזור זה.
מרבית הבנייה בו היא בנייני מגורים בני 4-5 קומות, בדומה לאזוריה הוותיקים יותר של העיר, אולם ניכרת בו באופן משמעותי בנייתם של מגדלי מגורים, החל משנות ה-80 ובמידה ניכרת גם היום, וכן בתים צמודי קרקע במספר שכונות קטנות ורחובות מסוימים.
תוכניות המתאר כיום מייעדות את כל הרצועה המזרחית של הרובע, הסמוכה לנתיבי איילון, למגדלי מגורים בני כ-40 קומות ואף יותר, בדומה לאלו בפארק צמרת.
דרומו של הרובע, בסמוך למתחם הקריה בשדרות שאול המלך וברחוב ויצמן, הוא חלק ממע"ר תל אביב שעיקרו נמצא ברובע 6.
תחנת הרכבת תל אביב מרכז ומסוף 2000
מתחם מוזיאון תל אביב: המשכן לאמנויות הבמה, בית אריאלה והיכל המשפט תל אביב
דרך נמיר (החלק הצפוני שייך לרובע 1)
רחוב אבן גבירול (הגבול עם רובע 3)
רחוב ארלוזורוב (החלק המערבי שייך לרובע 3)
רחוב ז'בוטינסקי (החלק המערבי שייך לרובע 3)
שדרות שאול המלך (הגבול עם רובע 6)
רחוב דובנוב (החלק הדרומי שייך לרובע 6)
רובע 5 הוא האזור ההיסטורי של העיר תל אביב הכולל בעיקר את אזור לב העיר וכן את השכונות הוותיקות.
בתחום אזור זה נמצא שטחה של אחוזת בית, השכונה שהפכה לתל אביב וסיפחה אליה את שאר השכונות.
כמו כן המושג "תל אביב הקטנה" מתייחס לעיר שגבולותיה היו דומים לאלה של רובע 5. הרובע תחום בין חוף הים לציר קרליבך-דרך בגין-יהודה הלוי במזרח, גובל בצפון הישן בקו הרחובות בוגרשוב-שדרות בן ציון-מרמורק, ומדרום תוחם אותו ציר דרך יפו-רחוב אילת.
נווה צדק (כולל שכונת שבזי)
מתחם הבימה (נושק מצפון לרובע 3)
כיכר מגן-דוד וסביבתו: שוק הכרמל, שוק בצלאל, מדרחוב נחלת בנימין ואזור שינקין
רובע 6 מוגדר כאזור העסקים של תל אביב.
גבולותיו הם בין שדרות שאול המלך בצפון, נתיבי איילון ממזרח, רחוב הרכבת בדרום, וציר אבן גבירול-קרליבך-דרך בגין ממערב.
הרובע כולל מספר מתחמים ואזורי תעסוקה שונים ושכונת מגורים אחת - שכונת מונטיפיורי.
במספר מקומות נוספים ברובע נמצאים בנייני מגורים אך רובו הגדול נושא אופי של אזורי מסחר ותעשייה קלה.
לאורך כל רובע 6 עוברת דרך בגין ולאורכה גם עובר הקו האדום של הדנקל.
כחלק מתוכניות הפיתוח של האזור מתוכננים להיבנות ברובע 6 עוד עשרות גורדי שחקים.
שכונת הרכבת (כיום אין בה מגורים)
תחנת הרכבת תל אביב השלום
רחוב דובנוב (החלק הצפוני שייך לרובע 4)
רחוב קרליבך (הגבול עם רובע 5)
רחוב החשמונאים (החלק המערבי שייך לרובע 5)
רחוב יצחק שדה (החלק המזרחי שייך לרובע 6)
רחוב הרכבת (הגבול עם רובע 8)
דרום תל אביב (על פי חלוקת הרבעים.
הגדרתה הרחבה של "דרום תל אביב" משתנה ונתונה לפרשנות) נמצאת מדרום לרבעים 5 ו-6 וממערב לנתיבי איילון, וכוללות במסגרת הגדרה זו את כל שטחה של יפו.
רובע 7 כולל בעיקר את שטח יפו על כל שכונותיה ואת אזור נווה עופר ואבו כביר הקשור היסטורית לעיר יפו.
ביפו פועלת מאז 1999 המישלמה ליפו הפועלת כמנהלה מקומית תחת העירייה.
הרובע תחום בין דרך יפו-תל אביב מצפון לבין העיר בת ים מדרום, וממזרח תוחמים אותו ציר שלבים-בן-צבי ורחוב תל גיבורים.
דרך בן-צבי (החלק המזרחי שייך לרובע 8)
רובע 8 כולל את כל האזור של דרום תל אביב שתחום בין יפו ואבו כביר לבין ציר דרך יפו-יהודה הלוי-הרכבת מצפון.
תחנת הרכבת תל אביב ההגנה (נושק ממזרח לרובע 9)
דרך יפו (הגבול עם רובע 5)
רחוב הרצל (החלק הצפוני שייך לרובע 5)
רחוב הרכבת (הגבול עם רובע 6)
רובע מזרח תל אביב כולל את כל שטח העיר שממזרח לנתיבי איילון, ומדרום לנחל הירקון.
והוא גובל בצפונו ובמזרחו בגבעתיים ורמת גן.
הרובע כולל מספר רב של שכונות מגורים (חלקן שכונות בתוך שכונות), והוא הרובע הגדול ביותר מבחינת כמות תושבים.
חלקו הצפון מערבי של הרובע כולל גם אזור תעשייה ותעסוקה גדול.
תחנת הרכבת תל אביב ההגנה (נושק ממערב לרובע 8)
רחוב יצחק שדה (החלק המערבי שייך לרובע 6)
דרך הטייסים (הגבול עם רמת גן)
מבחינה מנהלית מונקו מחולקת ל-10 רבעים .
מונקו מחולקת ל-10 רבעים, ומכילה 2 "אזורים מוגנים" (Secteur réservé): מונקו ויל, וסן דבוטה.
נכון ל-2016, אזור חדש נבנה על פני הים בשם "לה פורטייה".
גודלו המתוכן של האזור הוא 6 הקטארים.
ארבעת הרבעים המקוריים של מונקו הם:
לה קונדמין: ליד נמל הרקול
מונטה קרלו: אזור מגורים ומלונות
פונוויל: רובע שהוקם על השטח המיובש ב-1971
בהתאם לחוקה משנת 1911 המדינה חולקה ל-3 רבעים: מונקו ויל, מונטה קרלו וקונדמין.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוקם על השטח המיובש הרובע הרביעי – פונויל.
העיר חיפה מחולקת לתשעה רבעים מנהליים.
כל אחד מהרבעים מחולק לתתי-רובע המחולקים מצדם לשכונות.
החלוקה לרבעים בוצעה בידי עיריית חיפה בשנות ה-70 ומשמשת לצרכים סטטיסטיים.
על פי נתוני העירייה נכון ל-2015 החלוקה של רובעי העיר היא כדלהלן:
+ חיפה בחלוקה לרבעים מס' רובע רובע שטח בקמ"ר מספר תושביםצפיפות אוכלוסין
רובע קריית חיים – קריית שמואל
ברובע מתגוררים 32,600 תושבים המהווים 12.3% מתושבי העיר.
הרובע מחולק לשתי "קריות": קריית שמואל וקריית חיים.
תת-רובע קריית שמואל – שכונה בעלת אופי דתי המונה כ-5,650 תושבים, המהווה חלק מגוש "הקריות".
השכונה מוקפת על ידי קריית חיים המערבית בדרום ובמערב, והערים קריית ים וקריית מוצקין בצפון ובמזרח.
קריית שמואל הוקמה בשנות ה-30 של המאה ה-20 כשכונה לפועלים דתיים.
יש בה שלושה בתי ספר יסודיים – ממלכתי דתי אהרון הרא"ה (על שמם של הצייר הרמן אהרן שטרוק, אשר התגורר בחיפה והקדיש את הונו לטובת מוסדות חינוך ותרבות בעיר, ועל שמו של הרא"ה), תלמוד תורה של חב"ד ובית ספר שמנהלו היה רב השכונה עקיבא הכרמי.
כמו כן בשכונה ישיבה תיכונית: ישיבת בני עקיבא פרחי אהרן.
רוב בנות השכונה לומדות באולפנת "סגולה" בקריית מוצקין.
בשנת 2005 עברה מכללת שאנן – המכללה האקדמית הדתית לחינוך מנווה שאנן אל השכונה.
תת-רובע קריית חיים מזרחית – משכונותיה המזרחיות של חיפה, המהווה חלק מגוש "הקריות", ובגודל אוכלוסייתה אינה נופלת מן הקריות האחרות.
היא נקראת על שם חיים ארלוזורוב, איש תנועת העבודה שנרצח בתל אביב.
גבולותיה: כביש עכו-חיפה במזרח, קריית מוצקין בצפון, קריית חיים מערבית במערב ואזור התעשייה של מפרץ חיפה בדרום.
"ועד קריית חיים", שמבחינה פורמלית הוא אגודת מים, מתפקד כמינהלת מקומית של היישוב.
קריית חיים הוקמה בראשית שנות ה-30. סגנון בנייתה וחיי תושביה המחישו את האידיאלים של הסוציאליזם האוטופיסטי ובכך הייתה השכונה לספינת הדגל של "העיר האדומה" כולה.
במוסדות שצמחו בה ומזוהים איתה נכללים הפועל חיפה, בית העם – שהפך עם השנים לתיאטרון הצפון, בית מפלגת העבודה ההיסטורי, קואופרטיב מזון ואגודת המים; שני קנים גדולים של השומר הצעיר ושל הנוער העובד והלומד, וחורשת אקליפטוס גדולה שדוללה בינתיים.
תת-רובע קריית חיים מערבית – נבנה על הדיונה שלחוף הים, עם בוא העליות של שנות ה-50. מסילת רכבת מפרידה את קריית חיים המערבית משכנתה המזרחית המבוססת.
מצפון לה – קריית שמואל וקריית ים, ובדרומה משתרעת חוות מכלי דלק.
בין שתי השכונות קיימים הבדלים סוציואקונומיים, אך את שתיהן מאפיינת בנייה נמוכה וצנועה.
תת-רובע לב-המפרץ הקרוי על שם קניון לב המפרץ, כולל בסמוך לקניון את תחנת הרכבת מרכזית המפרץ, הקרויה גם היא על שמו, ואת מסוף האוטובוסים "מרכזית המפרץ".
כן מצויים ברובע מפעלי התעשייה "חיפה כימיקלים" ו"הזרע", סדנאות של רכבת ישראל ומוזיאון הרכבת, אזור תעשייה בחוף שמן הכולל תחנת כוח של חברת החשמל, תחנת כיבוי אש אזורית ומוזיאון השמן בשטחו של מפעל שמן.
החלק הדרומי של תת-הרובע הוא הצ'ק פוסט, שנקרא כך על שם הצומת שבמרכזו, שבעבר שימש כנקודת בידוק של הצבא הבריטי (Check Post).
בעשור השני של המאה ה-21 צפויים לפעול בצומת הצ'ק פוסט מיזמי תחבורה שיכללו את המטרונית ותחנת רכבל.
תת-רובע נמל חיפה – נמל הקישון, בתת-רובע זה כלולים מפעלי תעשייה, נמל התעופה חיפה והמכללה הטכנולוגית של חיל האוויר ולידה אגודת צער בעלי חיים של חיפה, מספנות ישראל, מספנות חיל הים, נמל הקישון – כולל מעגן הדייג ומעגן היאכטות, ונמל חיפה.
בשולי הרובע ממגורות דגון ומוזיאון הדגן.
בעבר היה ברובע אתר הטמנת הפסולת המרכזי של חיפה.
האתר נסגר ב-1999 אולם הוא עדיין בולט בשטח.
בגבול תת-הרובע עם תת-הרובע לב המפרץ נמצא תל אבו הואם.
העיר התחתית או "העיר", הוא שמו של הרובע התופס את חלקו התחתון, המרכזי, של הכרך, ומאגד רצף של שכונות מרכזיות ואת חלקה הגדול של הפעילות הכלכלית של חיפה.
זהו גם מיקומן של מרבית ההתפתחויות ההיסטוריות של העיר לדורותיה עד לקום המדינה, עוגן אדריכלי, היסטורי וימי, ומשכנה של קריית הממשלה המחוזית.
בעיר התחתית מתגוררים כ-12,600 נפש המהווים כ-5% מכלל תושבי חיפה, מתוכם כ-70% הם ערבים בני דתות שונות.
העיר העתיקה של חיפה, שבמובנים היסטוריים היא למעשה "העיר החדשה", שכנה מאז אמצע המאה ה-18 על שפת המים בין ואדי סאליב וכיכר פריז של ימינו.
במהלך המאה ה-19 התפתחו שכונות סביב לאותה עיר, שבהן התיישבו גרמנים, ערבים ויהודים.
בראשית המאה ה-20 חנך השלטון העות'מאני את תחנת הרכבת הראשונה של חיפה, לימים תחנת מזרח.
עם בוא האנגלים באה מודרניזציה של העיר התחתית, שבשנות ה-30 הפכה למע"ר של מטרופולין הולכת וגדלה.
בכפיפה אחת עם בנייתו של הנמל העמוק, נסללה דרך העצמאות, שחוצה את העיר ממערב למזרח.
מאורעות הקרב על חיפה במלחמת השחרור לא פסחו על אף חלק מחלקיה של העיר התחתית.
במהלך השנים הבאות הוסיף האזור לתפקד כמרכז עירוני, תעסוקתי ומוסדי, בעיקר בהקשר עם פעילות הנמל; אולם משנות ה-70 ירדה קרנו בהדרגה, ולקראת תום המאה הוא הוזנח כליל.
בתחילת המאה ה-21 ננקטו צעדים שונים שמטרתם לשוב ולחזק את המרכז הישן של העיר ואת האזורים שסביב הנמל, שבעצמו עבר תמורות משמעותיות.
רובע העיר התחתית החל מותח את פניו ומגלה סימני חיים במאבק מול הקניונים ושכונות הפרוורים.
חלוקת משנה של הרובע היא:
תת-רובע העיר התחתית מזרח, כאן נמצאים השוק הסיטונאי, המועצה הדתית, בית הספר של החינוך העצמאי "שערי תורה", ומטה מרחב חיפה של המשטרה.
בתת-הרובע גרים 2,790 נפש ב-1,539 יחידות דיור, רובם ערבים.
חלוקת משנה של תת-הרובע היא: בר יהודה, ארד אל-יהוד, ואדי סאליב.
תת-רובע העיר התחתית מרכז, כאן בנה דאהר אל-עומר את גרעין העיר "חיפה החדשה".
כאן נמצאים שער פלמר, שהוא שער הכניסה ההיסטורי לנמל חיפה, ואזור המסחר והעסקים הצמוד אליו; קריית הממשלה ובניין "חלונות הסיטי" ועיקר מבני המשרדים, כיכר פריז עם תחנת הכרמלית, ותחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה.
תת-רובע העיר התחתית מערב, בו נמצאות השכונות: המושבה הגרמנית וואדי ניסנאס, התשעים ושלוש, שכונת בית הגפן, האיטלקים.
כאן נמצאים מוזיאון העיר חיפה, מוזיאון חיפה לאמנות, בית הגפן, מכללת ויצו, ארכיון העיר, המרכז לקידום למידה, בית הספר המחוזי להשתלמויות עובדי הוראה, המק"מ לקידום המחשוב בחינוך, הקונסרבטוריון למוזיקה, בית החולים האיטלקי, בתי ספר ומרכזים לגיל השלישי.
מערב חיפה הוא הרובע המשתרע לאורך חופה המערבי של חיפה מכף הכרמל בצפון ועד לגבול שטח השיפוט העירוני בדרום, וכולל את השכונות היושבות במישור לרגלי הר הכרמל לחוף הים התיכון.
במערב חיפה מתגוררים כ-39,100 תושבים ושטחו 9.76 קמ"ר.
בתחום הרובע נכסי טבע ובהם ראש הכרמל – מקום המפגש בין ההר והים, כף הכרמל, וחופי הים; ואתרים היסטוריים וארכאולוגיים חשובים ובראשם תל שקמונה וחיפה אל עתיקה.
חלוקת משנה של רובע מערב חיפה היא:
תת-רובע חוף בת גלים – קריית אליעזר.
תת-רובע זה נחצה על ידי דרך יפו ושדרות ההגנה המפרידות בין בת גלים לקריית אליעזר; שכונות נוספות בתת-רובע זה הן קריית אליהו ותחנת הכרמל הכוללת את חיפה אל-עתיקה, בית הקברות הטמפלרי, בית הקברות הצבאי הבריטי, בית הקברות האנגליקני ובית העלמין היהודי הישן של חיפה.
בתחומי תת-הרובע נמצאים בית החולים רמב"ם, מרכז רפואי לין, מערת אליהו, המוזיאון הלאומי הימי, מוזיאון ההעפלה וחיל הים, תחנת רכבל חיפה, תחנת הרכבת חיפה בת גלים, אצטדיון קריית אליעזר, בית הקברות הבהאי ושני חופי רחצה.
תת-רובע חוף שקמונה, השכונות בתת-רובע זה הן: עין הים הכוללת את תל שקמונה והמכון הלאומי לאוקיינוגרפיה, נווה דוד, שער העלייה וקריית שפרינצק.
כן נמצא בו פארק הכט.
תת-רובע החוף הדרומי, זוהי הכניסה הדרומית לחיפה.
כאן נמצאים מת"ם, מסוף תחבורה ציבורית הכולל את תחנת הרכבת חוף הכרמל ומרכזית חוף הכרמל ובסמוך כניסה למנהרות הכרמל, חופי רחצה, מלון "לאונרדו", חורבת קסטרא, בתי עלמין, מרכז שיקום ואחזקה 7200, קניון חיפה ומבנה המשרדים של חברת החשמל.
שטחו הוא כ-7.86 קמ"ר המהווים כ-12% מכלל השטח העירוני, והוא הרובע המאוכלס ביותר בחיפה, עם כ-45,220 תושבים המהווים כ-17% מכלל תושבי העיר.
חלוקת משנה של רובע הכרמל היא:
תת-רובע כרמליה – ורדיה – החלק הדרומי, בו נמצאות השכונות כרמליה, ורדיה והרחובות ביניהן.
כרמליה ממוקמת על שלוחת רכס מערבית של הר הכרמל, וורדיה על שלוחה מזרחית.
את שתיהן מאפיינת בנייה חדשה יחסית, והן עשירות בזוויות נוף.
תת-רובע כרמל מרכזי ומערבי, החלק הוותיק – כאן נמצאות השכונות כרמל מערבי, כרמל מרכזי וכבאביר.
הכרמל המרכזי – שבו נמצא "מרכז הכרמל" – הוא העוגן של ההתיישבות בהר החל מתחילת המאה ה-20, ובו אתרי תרבות ופנאי רבים.
הכרמל המערבי נבנה לאורך דרך הים החל משנות ה-30. כבאביר החל ככפר אחמדי בשנות ה-20 וכיום הוא שכונה יהודית-ערבית מבוססת.
תת-רובע כרמל צרפתי, בקצהו הצפוני של הרכס, בו נמצאת שכונת הכרמל הצרפתי ורחובות על ציר טשרניחובסקי-הציונות.
תת-הרובע הוא משכנו של מתחם הצליינות והתיירות סטלה מאריס.
אף שהרובע הוא אזור מובחן למדי, אנשים רבים משתמשים בשם "כרמל" כ'שם גנרי' גם להתייחסות לשכונות שאינן נמצאות ברובע הכרמל, כמו אלו שנמצאות באחוזה או בציר אבא חושי.
הדר, או הדר הכרמל, הוא רובע מגורים המחולק לתת-הרבעים: "הדר הכרמל" (הדר מרכז), "הדר עליון", "הדר מערב" ו"הדר מזרח".
שטח הרובע 2.863 קמ"ר המהווים 4.4% מהשטח העירוני של חיפה, מספר התושבים הוא 36,600 תושבים המהווים כ-13.8% מכלל תושבי העיר.
ברובע אחוז גבוה (35.3%) של עולים חדשים, רובם ממדינות ברית המועצות לשעבר, ושיעור משמעותי (24.2%) של ערבים.
הרובע שוכן במרכז המדרון הצפוני של הכרמל, מתחתיו נמצא רובע העיר התחתית, מעליו רובע הכרמל וממזרח לו, מופרד על ידי אפיק נחל הגיבורים, נמצא רובע נווה שאנן.
השכונה הראשונה שנבנתה בהדר היא הרצליה, שבנייתה החלה ב-1907.
תת-רובע הדר מערב, בתת-הרובע מתגוררים 7,960 תושבים, מתוכם כ-66% ערבים וכ-20% עולים חדשים.
בלב תת-הרובע נמצאים הגנים הבהאיים.
המקדש הסמוך, אשר נבנה בשנות ה-50, הוא אחוזת קברם של מייסדי הדת הבהאית.
תת-רובע הדר עליון, בתת-הרובע מתגוררים 10,260 תושבים.
הדר עליון הוקמה בשנות ה-30 של המאה ה-20, והיא משתרעת על המדרון התלול המחבר את הכרמל המרכזי עם הדר.
כאן נמצא המרכז הרפואי בני ציון.
תת-רובע הדר מרכז, בתת-הרובע מתגוררים 9,040 תושבים שקרוב למחציתם (47.1%) עולים חדשים וכשליש (31.3%) ערבים.
מרכז הדר הוא החלק ההיסטורי והצפוני של הרובע, שבמרכזו עוברים הרחובות הרצל, החלוץ ובלפור, שכונת הרצליה, "שכונת הטכניקום" וגוש הרחובות, שתוכנן כ"עיר גנים", שמשתרע ממזרח לרחוב בלפור ובמרכזו התיאטרון העירוני, מדרחוב נורדאו וגן בנימין.
תת-רובע הדר מזרח, בתת-הרובע מתגוררים 9,350 תושבים, בהם חרדים רבים וריכוז עובדים זרים.
תת-הרובע מחולק לשכונות יל"ג, גאולה ורמת ויז'ניץ הכוללת גם את מעונות גאולה.
נווה שאנן – יזרעאליה הוא רובע ששטחו כ-3 קמ"ר, המהווים כ-4.7% מהשטח העירוני.
ברובע מתגוררים 36,330 תושבים, המהווים 13.7% מכלל תושבי העיר.
הרובע קרוי על שם שכונת נווה שאנן שנוסדה ב-1920, והוא מתחלק לתת-הרבעים:
תת-רובע מורדות נווה שאנן, כולל את השכונות הוותיקות חליסה ותל עמל, לצד השכונות נוה יוסף, נוה פז, ורחובות שנסללו על מורדותיו הצפוניים של הכרמל וממשיכים רחובות ותיקים של נווה שאנן.
קרוב למחצית מתושבי תת-הרובע הם עולים חדשים וכ-15% מתושביו ערבים.
תת-רובע נווה שאנן, כולל את שכונת נווה שאנן הוותיקה ורחובות המסתעפים ממנה.
תת-רובע יזרעאליה, נבנה החל בשנות ה-60, רחובו הראשי הוא רחוב אבא הילל סילבר.
תת-רובע זיו – רמת אלון, בו נכללות השכונות זיו, רמת אלון וקריית הטכניון.
תת-רובע רמז – ספיר, בו נכללות השכונות רמות רמז, רמת ספיר ורמת חן.
מתגוררים בו 39,800 תושבים המהווים כ-15% מכלל תושבי העיר.
הרובע התחיל בשכונת אחוזה, וממנה התרחב לכל הכיוונים.
תת-רובע רוממות, כולל את רוממה הישנה, רוממה החדשה ומספר שכונות נלוות.
אתר העתיקות "ראש מיה" נמצא בתחום תת-הרובע.
תת-רובע אחוזה – אחוזה (או בשמה המלא אחוזת שמואל) קרויה על שם הנציב הראשון, סר הרברט סמואל.
השכונה הוקמה בשנות ה-20 וה-30 כהתרחבות של היישוב היהודי בחיפה, בעיקר על ידי עולים מגרמניה.
אחוזה היוותה את גרעין ההתיישבות על הרכס, וסביבה התפתחו השכונות הנוספות.
זוהי שכונה מבוססת, שגובלת מדרום ברמת-בגין ורמת גולדה, ממזרח ברוממה ומצפון בשמבור ובכרמליה.
ציר התחבורה המרכזי שלה הוא שדרות מוריה ורחוב חורב שבמרכזם כיכר חורב.
במערב השכונה בית חולים כרמל – השלישי בגדלו בחיפה, ומצפון – כיכר דוד הכהן (כיכר ספר) שבה מקומות בילוי רבים.
תת-רובע ציר חורב ממשיך את אחוזה דרומה וכולל את הבתים שלאורך רחוב חורב וכן את השכונות רמת אשכול, רמת בגין וגבעת דאונס.
את צפון תת-הרובע מציינת כיכר חורב, ובדרומו שוכן קמפוס בית בירם.
סביב בית הספר "איינשטיין" ניטשה מחלוקת ארוכת שנים, שסביבה היו אף מאבקי-הורים לאורך שנות ה-90, בשל האנטנה הצה"לית הגבוהה הניצבת בסמוך למבנה שנטען כי היא פולטת קרינה המסכנת את הילדים ואת תושבי האזור כולו.
תת-רובע ציר אבא חושי נבנה בהמשכה של אחוזה החל משנות ה-60 כאזור-מגורים ובו שכונות יוקרה שונות.
הוד הכרמל (דניה) כוללת את שתי השכונות הרצופות המוכרות כדניה א' ודניה ב'.
דניה א' היא שכונת וילות.
השם שדבק בה, ונגזר משם חברת הבנייה שבנתה אותה בשנות ה-60 וה-70, "דניה", נותר על כנו אף שבשלטים רשמיים היא מכונה לעיתים "הוד הכרמל".
מאוחר יותר יוחס השם לדנמרק ונקבע כשם הרחוב הראשי של השכונה, אליו נוספו רחובות המציינים מדינות ידידותיות נוספות.
בתי השכונה גדולים ומצטיינים בגינות מרהיבות ודייריהם מתאפיינים ברמה סוציו-אקונומית גבוהה.
דניה ב' כוללת בעיקר דופלקסים ווילות, שנבנו כהמשך של דניה הוותיקה על שלוחה שפורצת מערבה ונושקת לטירת כרמל.
בשכונה קאנטרי קלאב ומרכז מסחרי.
רבים מתושביה הם עובדי היי-טק.
רמת אלמוגי ורמת גולדה – צמד שכונות קטנות לאורך שדרות אבא חושי; משני עברי השדרה, בעלות מאפיינים כמעט זהים.
בנייתן בשנות ה-90 השלימה את ניצול השטחים הפתוחים לאורך "הציר" בין דניה והכרמל הצפוני.
האדריכלות בהן היא פרטית, נמוכה ברובה ומאופיינת בקובייתיות פונקציונליסטית עם שימוש רב במוטיבים קלאסיים, בכך, גולדה-אלמוגי מהווה חוליה המשכית בין רמת בגין לדניה א'.
רמת אדי ("סביוני דניה", או, לפי העירייה: "סביוני הכרמל") – בנייתה החלה בשנות ה-80 בשטח תלול מצדן המזרחי של שדרות אבא חושי, ובעשור העוקב באה תנופה של בניית מגדלי מגורים, שגובלים באלו של העיר נשר.
השכונה מתאפיינת באוכלוסייה מבוססת ומבוגרת יחסית, של מבוגרים משפרי-דיור.
קריית האוניברסיטה (רמת אבא חושי) – הקמפוס של אוניברסיטת חיפה משתרע לאורך רצועה של כקילומטר לתוך פארק הכרמל, וכולל את הפקולטות ואת מרבית השירותים האקדמיים כמו גם מגורי סטודנטים.
ב-2006 יצא המוסד עם תוכנית שאפתנית להרחבת אזור המגורים במורד המדרון מזרחה, תוך הוספת מתקנים אקדמיים.
רמת אבא חושי היא הנקודה הטופוגרפית הגבוהה ביותר בתחומי חיפה המוניציפלית, שהיא גם הדרומית ביותר.
אשדוד היא העיר המתוכננת הגדולה והוותיקה בישראל.
היא מחולקת ל-17 רובעי מגורים מינהליים, ו-4 רבעים מעורבי שימושים – גם מגורים וגם מסחר, המע"ר (מרכז עסקים ראשי), המרינה, קריית התרבות, רובע פארק לכיש והרובע המיוחד (קריית פרס).
רבעי המגורים בעלי שמות בספרות עבריות (למשל: רובע ח'), והשאר נקראים על שם תפקידם (כגון המע"ר, ורובע המרינה הממוקם סביב למרינה אשדוד).
בנוסף, שניים מן הרבעים בעלי ייעוד ספציפי – קריית פרס שבדרום נועדה לשירותים מיוחדים, דוגמת בית חולים ואוניברסיטת אשדוד העתידית, ורובע פארק לכיש מיועד לשמש קריית ספורט.
בצפון העיר קיימים גם שלושה אזורי תעשייה גדולים – אזורי התעשייה הקלה (קריית חלוצים), הכבדה (קריית איתנים), והצפוני, וכן נמל אשדוד, שהם נפרדים מרובעי המגורים.
הפרדת השימושים באשדוד, בין התעשייה למגורים באשדוד, מושתת על משטר הרוחות באזור, ולכן התעשייה נמצאת מצפון ולא מדרום – כדי למנוע זיהום מרבעי המגורים.
החלוקה בעיר באה לידי ביטוי בעיקר בטיפולה ובנהליה של עיריית אשדוד בעניינים הפנים-עירוניים, וכן בנושא תוכניות מתאר שונות.
כל רובע בעיר מתפקד כיחידה אורבנית עצמאית, ולכן ברבעים השונים קיימים השירותים היומיומיים של התושבים באותם רבעים כמו מרכזים קהילתיים, בתי ספר וגני ילדים, וקופות חולים.
מאז 2011, ניהול רבעי המגורים מופקד בידי מינהלות הרבעים, שתפקידן לשמש זרוע ביצועית של גופי העירייה לתושב ברמה הפנים-רובעית.
בשונה מערים אחרות בישראל, רובעי אשדוד לא מחולקים פנימית לשכונות.
בין כל רובע ורובע מפרידות שדרות רחבות, המצטלבים בזוויות ישרות ומהוות רשת ("גריד") של שתי וערב.
צורת העיר הקיימת כמעט זהה לתכנון המקורי שלה בסוף שנות ה-50, עם שינויים שהתרחשו בשנות ה-90, בעקבות גל העלייה מברית המועצות לשעבר.
במהלך השנים, העיר התפתחה דרומה, דבר שהוביל להבדלי מראה בולטים בין רובעי העיר הצפוניים לאלו הדרומיים, עם סוגי בנייה שונים בהתאם לגלי העלייה והאדריכלות הישראלית ששלטה באותה תקופה.
כמו כן, למרבית הרבעים נושא ייחודי לשמות הרחובות (למשל: סופרים עבריים, פרחים ושמות תנ"כיים), בשונה מהרבעים הוותיקים שאינם אחידים בנושא זה.
נכון להיום, אשדוד טרם מיצתה את בנייתה המתוכננת.
רובע א' הוא הרובע הראשון שהחל להיבנות בעיר, עת נוסדה ב-1956. בנייתו הסתיימה במהלך שנות ה-70, והוא היה הרובע המרכזי באשדוד עד הקמתו של רובע הקריה.
הרובע ממוקם בחלק הצפון מערבי של העיר, ותחום מצפון על ידי שדרות בן-גוריון, מדרום בשדרות יצחק הנשיא, ממזרח בשדרות הרצל, וממערב ברחוב הטיילת ובחוף הים.
בתחומי החוף של הרובע פועלים שני חופים מוכרזים, חוף "מי-עמי" ו"חוף לידו", מהוותיקים בעיר.
ברובע גרים כ-16 אלף תושבים, והחתך הסוציו-אקונומי מדורג בדירוג בינוני-נמוך.
ברובע אין נושא אחיד לשמות הרחובות, שכן רובם ניתנו בשנותיה הראשונות של העיר, רובם נלקחו כדוגמה מערים אחרות או ניתנו כמחווה לתורמים למפעל בנייתה של אשדוד (דוגמת רחוב רוגוזין על שמו של ישראל רוגוזין).
הפארק המרכזי של הרובע הוא "גן אלישבע", הקרוי על שמה של אלישבע קפלן, אשת ראש הממשלה אשכול, אשר תרם רבות לפיתוחה של אשדוד בשנותיה הראשונות ועל שמו קרויה גם תחנת הכוח בעיר.
בתחומי הגן נמצא היד לחללי חיל הים.
בשטחו הצפוני של הרובע מתנשאת גבעת יונה, בה מצויים שרידים ארכאולוגיים רבים ותצפית פנורמית על העיר ונמל אשדוד.
כמו כן, שוכן בה מגדלור אשדוד ששימש את הנמל בעבר.
במפגש הרחובות רוגוזין–שבי ציון, נמצאת כיכר עירונית ובה אנדרטת הנר, שעיצבה מתילדה הלפרין, תושבת העיר, לזכר בנה שנפל במלחמת ההתשה ולכל חללי מערכות ישראל.
בשנים הראשונות להקמת העיר, התגוררו בשטחו הצפוני של הרובע עשרות משפחות ממרוקו, ממצרים ומרומניה במבנים ארעיים.
שכונת הקבע הראשונה של אשדוד הוקמה ב-1958, ונקראה "שיכון עובדי חברת החשמל".
עובדי תחנת הכוח אשכול התגוררו בתחילה ביישובי האזור, ועם סיום הקמתה של תחנת הכוח, עברו להתגורר ברובע א'.
עד לשנות ה-80, הרובע היה האזור המסחרי העיקרי של העיר.
עשרות עסקים, חנויות ובתי קפה לאורכם של רחובות רוגוזין ושבי ציון שהם הרחובות הראשיים של הרובע.
ואלו משכו לרובע מדי יום תושבים מרחבי העיר, בין המוסדות הכלל עירוניים שקמו ברובע אפשר למנות את אצטדיון הכדורגל הרשמי של אשדוד, אצטדיון הי"א.
התחנה המרכזית הישנה של אשדוד, וקולנוע "דגון".
במהלך השנים, חשיבות הרובע פחתה משמעותית, עם הקמתו של הרובע המרכזי בעיר, הקריה, וכן כתוצאה מהזדקנות האוכלוסייה ברובע.
ברובע פועלים שלושה בתי ספר ממלכתיים ("גאולים", "יהל"ם" ו"אילנות"), בית הספר הטכנולוגי קציני-ים אורט אשדוד, כפר הילדים והנוער מל"י "נווה גלים", ושני מרכזים קהילתיים ("עוזיאל" ו"אחווה").
הבנייה ברובע מעורבת, וכוללת שיכונים נמוכים, צמודי קרקע ורבי קומות.
במהלך העשור השני של המאה ה-21, הרובע החל לעבור התחדשות עירונית, עם הוצאתם לפועל של עשרות פרויקטי תמ"א 38 לחיזוק וחידוש מבנים, וכן פרויקט פינוי בינוי ראשון באשדוד.
בתחומי הרובע פועלים גם בית ויצו, מרכז קליטה בית קנדה (בתכנונם של האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן שהוכרז כמבנה לשימור), בית אמני אשדוד על שם אריה קלנג, ובית המלון הראשון בעיר ברמת אירוח יוקרתית הנקרא "West".
ברחוב הטיילת ברובע, הנושק לחוף הים, החלה לפעול החל מהעשור השני של המאה ה-21 שדרת חיי לילה מרכזית בעיר, ובה מסעדות, פאבים ואולמות אירועים רבים.
בחניית חוף "לידו" הסמוך מתקיים בימי רביעי "השוק הפתוח", אחד מהשווקים הגדולים באזור הדרום.
בנובמבר 2024 אושרה תוכנית להתחדשות עירונית במרכז הרובע, בתכנון האדריכל גיל מינסטר.
בנייתו של רובע ב' החלה גם היא בשנותיה הראשונות של אשדוד, במקביל לבנייתו של רובע א'.
בנייתו הסתיימה בסוף שנות ה-60. הרובע ממוקם בצפון העיר, ותחום מצפון בציר ז'בוטינסקי, מדרום בשדרות יצחק הנשיא, ממזרח בשדרות בני ברית, וממערב בשדרות הרצל.
ברובע גרים כ-10 אלף תושבים, והחתך הסוציו-אקונומי מדורג בדירוג נמוך.
ברובע משתרע הפארק הגדול בעיר – פארק בן-גוריון המכונה בפי התושבים גם "פארק המשטרה" על שם תחנת המשטרה ששכנה מדרומו בעבר, אשר בתחומו נמצא האצטדיון הרב-תכליתי, וכן בית משפט השלום.
במרכז הרובע, פארק מרכזי נוסף שנקרא "גן הלוחמים", ובו שוכנת הספרייה העירונית על שם יוסף מאירהוף.
מרבית הרחובות ברובע קרויים על שם אישים חשובים בהיסטוריה היהודית, ועל שם חיות וציפורים.
את הרובע מחלקים שלושה רחובות מרכזיים – קיבוץ גלויות (אשר מחבר את הרובע עם רובע ה'), רמב"ם (בו מתרכז המסחר הרובעי בעיקר) ויוספטל.
בהיעדר רובע מע"ר בעיר בעשרות שנותיה הראשונות, ובדומה לרובע א', רובע ב' הפך גם הוא לרובע מרכזי ומסחרי בעיר.
במרכז הרובע הוקם מבנה משרדים ומסחר גדול, ובצמוד לו השוק העירוני, אשר משכו גם הם אלפים מתושבי העיר מדי יום.
בצפון הרובע נוסדו גם שני התיכונים הראשונים של העיר – מקיף א' הממלכתי, ומקיף ב' הממלכתי-דתי, הפועלים עד היום.
במקביל לרובע א', גם חשיבותו של רובע ב' התנוונה עם השנים, והוא עובר תהליך של הזדקנות.
הבנייה ברובע מתאפיינת בבנייה נמוכה, של שיכונים עד גובה 4 קומות.
גם רובע זה החל לעבור במאה ה-21 תהליך התחדשות עירונית.
ברובע פועלים שלושה בתי ספר ממלכתיים ("ניר", "מוריה" ו"אחדות") ושני מתנ"סים ("תקוותנו" והמרכז העירוני לנוער ע"ש קופף).
ברובע שוכנים גם בית קהילת יוצאי אתיופיה "אנדנת", המועצה הדתית של העיר, תחנת כיבוי האש העירונית, ואשכול פיס עירוני, וכן גם בתי עמותות הרפואה עזר מציון, עזרה למרפא, יד שרה ואיחוד הצלה.
בצפון הרובע שוכן מתחם ההשכלה הגבוהה של העיר, בו פועלים שלוחות של המכללה למנהל, האוניברסיטה הפתוחה והמכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון (SCE).
בגבול שבין הרובע לאזור התעשייה הכבדה, פועל פאוור סנטר מבין הגדולים בארץ, ה"סטאר סנטר", ובו למעלה מ-100 חנויות, מסעדות ובתי קפה.
רובע ג' החל להיבנות במהלך שנות ה-60 .בתחילת שנות ה-70 התרחב הרובע עם הגעתם של אלפי עולים מגאורגיה לאשדוד.
הרובע ממוקם בצפון-מזרח העיר, ותחום מצפון בשדרות בן-גוריון, מדרום בשדרות יצחק הנשיא, ממזרח בשדרות משה סנה, וממערב בשדרות בני ברית.
ברובע גרים כ-24 אלף תושבים, הרובע הוא בעל מספר התושבים הגבוה מבין רובעי העיר.
והחתך הסוציו-אקונומי מדורג בדירוג נמוך.
כמחצית מאוכלוסייתו של רובע זה היא מהמגזר החרדי, והשאר מורכב מאוכלוסייה מעורבת של ותיקים, חילונים ועולים חדשים.
הפארק המרכזי של הרובע הוא גן "נווה יהונתן", על שמו של יוני נתניהו, והרחוב הראשי שלו הוא שדרות הפלמ"ח.
הבנייה ברובע מעורבת, אך ברובה מורכבת משיכונים נמוכים.
גם ברובע זה אשר החלו הליכי התחדשות עירונית.
מחצית מהרחובות קרויים בנושא מלחמת העצמאות (חטיבות צה"ל, מבצעים וכו'), והיתר על שמות רבנים מההיסטוריה של עם ישראל.
ברובע ממוקמים מוסדות דת רבים של הקהילה החרדית בעיר, ביניהם ישיבת גרודנא, וילקומיר, קדוש יעקב של הזרם הליטאי, מוסדות חסידות גור, חסידות פיטסבורג וחסידות בעלז, וסניף בית חב"ד.
ברובע פועלים גם שלושה בתי ספר ממלכתיים ("המגינים", "מעלות", ו"עלומים"), ישיבת אמי"ת אשדוד וכן מתנ"ס נווה יהונתן.
במרכז הרובע פועל סניף מיון קדמי של טרם.
בדרום-מזרח הרובע נמצא מתחם המפעלים הראשי של חברת אלתא מערכות, חברת בת של התעשייה האווירית, אשר עברה לאשדוד ב-1965. מזרחית לרובע נמצא בית העלמין של אשדוד.
ברובע מתוכנן לעבור "גשר הקשתות" המיועד למעבר הולכי רגל מעל ציר התחבורה שדרות משה סנה ולאפשר מעבר בטוח להולכי רגל לבית העלמין.
רובע ד' החל להיבנות בשנות ה-70, ובנייתו נמשכה עד לתחילת שנות ה-90. הוא ממוקם במערב העיר, ותחום מצפון בשדרות יצחק הנשיא, מדרום בשדרות ירושלים, ממזרח בשדרות הרצל, וממערב בשדרות משה דיין וחוף הים.
רובע ד' התהווה גם הוא עד לשנות ה-90 כאחד הרבעים המרכזיים בעיר, ובניין העירייה והתחנה המרכזית של העיר אף שכנו בו, עד מעברם לרובע הקריה בתחילת שנות האלפיים.
אלה, הסבו עצמם לבניין משרדים ומרכז מסחרי גדול ופעיל.
ברובע גרים כ-16 אלף תושבים, והחתך הסוציו-אקונומי מדורג בדירוג בינוני.
אוכלוסיית הרובע הטרוגנית, ומורכבת מאזרחים ותיקים, משפחות וזוגות צעירים וכן עולים חדשים משפרי דיור.
הבנייה ברובע מורכבת מבנייה רוויה ומשיכונים רבים, יחד עם שכונת צמודי קרקע גדולה בסמוך לחוף.
הרחובות המרכזים ברובע הם רחוב רוגוזין, אשר ממשיך את מסלולו מרובע א', רחוב חיים משה שפירא, בו מתרכז המסחר הרובעי, ורחוב קרן היסוד, אשר מחבר את הרובע עם הקריה.
הרחובות ברובע בחציים קרויים על שמם של חברי הכנסת משנותיה הראשונות של המדינה, ועל שם מושגים הקשורים לים.
בעבר, נחשב הרובע ליוקרתי באשדוד בשל קרבתו לים, וכן בזכות בניית דירות גדולות ובתים צמודי קרקע.
עם הקמת הרבעים הדרומיים, איבד הרובע מיוקרתו, אך עדיין נחשב לרובע מבוקש בקרב משפרי דיור ומשפחות.
ברחבי הרובע מפוזרים מספר פארקים, שהמרכזי שבהם הוא פארק "התאומים", אשר הוקם כאות זיכרון לפיגועי 11 בספטמבר.
בסמוך לרובע נמצא גם פארק אשדוד-ים (על שם העיר העתיקה), הפארק המרכזי בעיר, אשר הוקם בשנת 2013 ומכיל אטרקציות רבות, ביניהם אמפי אשדוד, אך הוא אינו משתייך לרובע מסוים.
ברובע פועל גם המוזיאון לתרבות הפלשתים, אשר מציג את ההיסטוריה של אשדוד כאחת מחמש ערי פלשת הגדולות.
כמו כן, ברובע פועלים שלושה בתי ספר ממלכתיים ("שחר", "ארזים" ו"רעים"), תיכון מקיף ג', מרכז ההעשרה למחוננים ומצטיינים מרחבי העיר "מרו"ם", והמרכז הקהילתי "גולדי" בו שכן התיאטרון העירוני "ברמוזה" אליו עבר מקניון לב אשדוד עם סגירתו ב-2023.
ברובע זה מתקיימת התחדשות עירונית מסיבית, לאור גמר עתודות הקרקע לבנייה בו.
בנייתו של רובע ה' החלה בשנות ה-70, כאשר מרביתו נבנה רק במהלך שנות ה-90. הרובע ממוקם במרכז העיר, ותחום מצפון בשדרות יצחק הנשיא, מדרום בשדרות ירושלים, ממזרח בשדרות בני ברית, וממערב בשדרות הרצל.
בדומה לרובע ד', האוכלוסייה ברובע מגוונת מאוד, וכך גם הבנייה, אשר ברובה מורכבת מרבי קומות, וכן משיכונים וצמודי קרקע.
שני רחובות מרכזיים חוצים את הרובע לארבעה חלקים, רחוב משה אבן עזרא ורחוב יהודה הלוי, אשר במרכזם שכן קניון לב אשדוד, אשר הוקם בתחילת שנות ה-90 ובעבר היה הקניון הגדול בעיר.
ממזרח לרובע משתרעים פארק יגאל אלון וגן הפסלים, אשר ממשיכים את הריאה הירוקה של פארק "בן-גוריון" מרובע ב'.
הרחובות ברובע קרויים על שם משוררים, סופרים ויצירות עבריות.
כמו כן, ברובע שוכן בית האבות המרכזי של העיר, ע"ש שאול בן שמחון.
בעבר פעלה ברובע גם תחנת המשטרה העירונית, אשר נסגרה בשנת 2014, ובמקומה נפתחה תחנת מרחב לכיש ברובע י'.
בשטחה מתוכנן לקום מתחם מגורים.
כמו כן, מרפאת "ביקורופא" העירונית, ותאגיד המים העירוני "יובלים" שהתרכזו בעבר ברובע החליפו מקומם ועברו לאזור התעשייה הקלה ולרובע א' בהתאמה.
רובע ו' החל להיבנות באמצע שנות ה-60, ובנייתו הסתיימה בשנות ה-70. הרובע ממוקם במזרח העיר, ותחום מצפון בשדרות יצחק הנשיא, מדרום בשדרות ירושלים, ממזרח בשדרות הרב לוין, וממערב בשדרות בני ברית.
ברובע גרים מעל 14 אלף תושבים, והחתך הסוציו-אקונומי בו מדורג נמוך.
הרובע הוקם במהירות לאור כמויות העולים הגדולות בשנים אלה, ולכן מורכב ברובו המוחלט משיכונים נמוכים.
בשנים האחרונות קיימת מגמת התחרדות גדולה ברובע, כשאוכלוסייה חרדית קובעת בה את משכנה, דבר שהתבטא בבניית בתי כנסת ומבני ציבור ייעודיים לאוכלוסייה זו.
שני הרחובות המרכזיים ברובע הם רחוב שלמה בן-יוסף, המחבר את הרובע עם רובע ג', ורחוב דב גור, הקרוי על שמו של ראש המועצה הראשון של אשדוד.
הפארק המרכזי של הרובע נקרא על שמו של אבנר לביוב, חסיד חב"ד.
הרחובות ברובע קרויים על שם אישים רבים מההיסטוריה היהודית, מנהיגי קהילות יהודיות, ולוחמים על תקומת המדינה.
ברובע פועלים ארבעה בתי ספר ממלכתיים ("הראל", "יד שבתאי", "שילה" ו"גלים"), ומתנ"ס מרכזי וקאנטרי "בית לברון", אשר פועלים בו גם בריכה עירונית, ומגרשי טניס.
בבית לברון פעל בעבר גם סינמטק.
ברובע שוכן שוק עירוני הכולל מעל 80 חנויות, לשכת רווחה בין-רובעית, מועדון לוותיקי מלחמת העולם השנייה (וטרנים), "בית העולה" ליוצאי אתיופיה וברית המועצות לשעבר ממוקמת שלוחה שכונתית למרכז הצעירים העירוני, כיוונים בשכונה, וכן שלוחה של הספרייה העירונית לדוברי רוסית.
ברובע שוכן הרחוב היחיד בעיר הקרוי על שמו של חלל צה"ל, נתן אלבז.
הורים של נופלים נוספים, שהיו בני העיר, דרשו גם הם את אזכור בניהם בעיר אך אלו לא הונצחו ברחובות עקב מספר הרב שהקשה לתת הנצחה ראויה.
הבקשה להנציח את אלבז ברחוב בעיר הגיעה מממשלת ישראל.
מדי שנה מאז 2017 מתקיים ברובע פסטיבל VAV, פסטיבל ההיפ הופ הגדול בישראל.
הפסטיבל מארח את מיטב אמני הז'אנר, ומקיים תחרויות ראפינג וברייקדאנס בהן גם הציבור הרחב משתתף.
ברובע זה מתקיימת התחדשות עירונית מסיבית בדמות תמ"א 38 ופינוי בינוי.
בתחילת 2022 הודיעה עיריית אשדוד על שיפוץ השוק ברובע בתקציב של 12 מיליון ש"ח.
רובע ז' החל להיבנות במהלך שנות ה-90 וממוקם במזרח העיר.
תחום מצפון בשדרות יצחק הנשיא וברחוב רבי שמעון בן שטח, מדרום בשדרות ירושלים, ממזרח בשדרות משה סנה, וממערב בשדרות הרב לוין.
ברובע גרים כ-22 אלף תושבים, והחתך הסוציו-אקונומי בו מדורג נמוך.
ברובע זה מתגוררת אוכלוסייה חרדית בלבד, ועל כן, בחרה עיריית אשדוד להעניק לרוב רחובות הרובע שמות של תנאים ואמוראים.
ברובע גרים האדמורי"ם מנעשכיז, טאלנא, טשארנוביל, שומרי אמונים.
ופועלים מוסדות דת רבים, ובניהם מוסדות חסידי גור, בעלזא, ויז'ניץ, ישיבת עטרת צבי, מוסדות נחלת מאיר, ת"ת אבן ישראל, ת"ת חניכי הישיבות, בית יעקב 'שרייבר' ומוסדות חינוך רבים של החינוך העצמאי.
הפארק המרכזי של הרובע קרוי גם הוא על שמו של הרב לוין.
צפונית לרובע ממוקם מתחם מפעלי "אלתא מערכות" של התעשייה האווירית לישראל.
רובע ז' סגור למכוניות בשבתות ובחגים .
רובע ח' הוקם בשנות ה-70. כל שמות הרחובות ברובע זה הם שמות הקשורים לפרחים.
ברובע גרים כ-16 אלף תושבים, והחתך הסוציו-אקונומי בו מדורג נמוך.
הרובע בעל אוכלוסייה מגוונת של חילונים, חרדים ועולים חדשים.
מקומות ציבוריים ברובע: בניין הדיור הציבורי "עמיגור" במתחם "פלדות" ששימש בעבר מרכז קליטה, מכון רפואי של בית החולים "אסותא" במרכז "כלניות", מועדון "הדס" לוותיקי מלחמת העולם השנייה המכיל גם את מוזיאון הגבורה היהודית במלחמה מול הנאצים והשואה ומתנ"ס "חרצית" ובו בריכה עירונית וחדר כושר עירוני.
רובע ט' הוקם בתחילת שנות ה-90. ברובע קיימים אזורים רבים עם בתים צמודי קרקע.
שמות הרחובות ברובע זה הם שמות של רבנים ושל יישובים שהוקמו עם העליות הראשונות לארץ ישראל.
ברובע גרים בצוותא עולים מברית המועצות, ותיקים ואוכלוסייה דתית – בסך הכל 10 אלף תושבים.
מקומות ציבוריים ברובע: פארק הוורדים, אולפנה, בית יעקב החדש-שרייבר, מרכז ייעוץ לנוער ומשרדי התאחדות עולי ברית המועצות (בתוך המרכז המסחרי).
רובע י' הוקם בתחילת שנות ה-90, כדי לתת מענה לעלייה ממדינות ברית המועצות לשעבר.
רוב שמות הרחובות ברובע זה הם שמות הקשורים לנביאי עם ישראל ושמות הקשורים לראשית התנועה הציונית.
לאור המצב המיוחד, בניית הרובע אושרה ונעשתה במהירות ותוך לחץ רב של שר השיכון אריאל שרון וראש העיר צבי צילקר.
ברובע גרים תשעת אלפים תושבים.
מקומות ציבוריים ברובע: מדרחוב הנביאים, מרכז יום לקשיש "בית אביב", בית כנסת ובית מדרש לעולי ברית המועצות של ארגון "הדור הרביעי", ישיבת ההסדר "נוה דקלים", בית העולה העירוני "איתן" ובו גם ספרייה לקוראי רוסית (בדומה לבית העולה ברובע ו') ומתנ"ס "דיונה" ובו אולם מופעים.
ברובע ממוקמת גם תחנת המשטרה החדשה של אשדוד, אשר נחנכה בשנת 2015 לאחר המעבר מהתחנה ברובע ה', ומשמשת גם כמטה מרחב לכיש של משטרת ישראל.
ברובע ממוקם גם מדרחוב הנביאים, שהוא המדרחוב המהותי היחיד בעיר, בתכנונם של דן ואילנה אלרוד.
רובע י"א הוקם באמצע שנות ה-70. שמות הרחובות ברובע זה קרויים על שמם של נחלים בארץ ושמות של הרים בארץ.
ברובע גרים מעל 19 אלף תושבים.
הרחוב המרכזי ברובע קרוי על שם ימת כנרת.
מקומות ציבוריים ברובע: בית הספר התיכון מקיף ו', בית ספר אמי"ת י' מועדון גמלאים "מרגלית" לדוברי רוסית וספרדית, קן של השומר הצעיר, סניף של בני עקיבא, מכון כושר פרטי ומתנ"ס "עם-שלום" ובו חדר כושר עירוני לילדים אולם כדוריד ומגרשי טניס עירוניים; הרב מרדכי מנשה לאופר הוא רב הרובע.
רובע י"ב הוקם בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. שמות הרחובות בצפון רובע זה נקראים על שמם של חודשים עבריים ובדרום הרובע על שמותם של שבטי ישראל.
ברובע גרים 16 אלף תושבים.
במרכז הרובע שוכן בניין מוסדות שובה ישראל של הרב יאשיהו פינטו, מרכז ייעוץ למניעת אלימות במשפחה ומתנ"ס "ספרא".
מקיף ט' נמצא ברובע, ובו נמצא מגרשה הביתי של קבוצת הכדוריד הפועל אשדוד.
רובע י"ג הוקם בתחילת שנות ה-90 ביחד עם הקמת רובע י', וגם הוא, לשם קליטה מהירה של עולים ממדינות ברית המועצות לשעבר.
רוב שמות הרחובות ברובע זה קרויים על שמם של המלכים ששלטו בממלכות יהודה וישראל.
מקומות ציבוריים ברובע: לשכת רווחה בין־רובעית, מרכז ייעוץ לנוער, בית הספר התיכון מקיף ח', קן של תנועת הנוער העובד והלומד, בית מדרש של חב"ד "אשל אשדוד" עבור דוברי רוסית, מתנ"ס "דיונה" המשותף גם לרובע י', בית לעולה – "בית איתן" וקאנטרי קלאב שבנייתו התעכבה שנים רבות, ונפתח לבסוף בקיץ 2024.
ברובע פועלים 2 בתי ספר יסודיים ממלכתיים – "רתמים" ו"שקד".
רובע י"ד הוא רובע בהליכי בנייה, שאינו מאוכלס.
שטחו חולש על פארק החולות והדיונה הגדולה.
ברובע זה מתוכננת עתה שכונת מגורים חדשה באשדוד.
עד לאחרונה הוא נחשב לרובע הנעלם, הרובע החסר היחיד שהופיע עוד בתוכנית החלוקה המקורית של העיר לרבעים ולא נבנה.
מאחר ששטחו של הרובע חולש בסמוך לדיונה הגדולה, אחת משמורות החול האחרונות שנשארו בישראל, הוחלט בשנת 1996, במועצת העיר אשדוד לבטל את תוכניות הבנייה ברובע ולקבוע אותו כפארק חולות שאינו מיועד לבנייה.
אך 20 שנה לאחר החלטה זו - בשנת -2016, בעקבות תחקיר שביצע אייל בן שמחון בעלי אתר אשדוד נט, על רזרוות הבניה האחרונות בעיר אשדוד, הוא הופתע לגלות שלמרות ההחלטות הקודמות, ניתן לבנות באשדוד רובע שלם חדש, רובע י"ד וקטע נוסף בט"ז (מזרחית לרובע י"ג).
גילוי זה הפתיע את כל אנשי המקצוע, מאחר שגורמים מקצועיים בעירייה ובמשרד השיכון היו משוכנעים שההחלטה מ-1996 הנה בתוקף ומכך שכל תוכנית העיר התבססה על העובדה שלא נותרו באשדוד שטחים פנויים לבניית שכונות חדשות.
תחושת הבטן של בן שמחון, אשר כיהן כחבר מועצת העיר ב-1996 כאשר ההחלטה לביטול הרובע התקבלה, הביאה אותו לבצע את התחקיר בו התגלה שבעקבות פעולה טכנית שככל הנראה במקרה לא בוצעה (חתימת השר הממונה בממשלה מחויבת בחוק התכנון והבניה, תשכ"ה–1965 סעיף 109(א).
) מכאן שההחלטות שהתקבלו ב-1996 לביטול הרובע, אינן בתוקף.
לאור תמיכה נרחבת במועצת העירייה ב-2022, אושרה בנייתו בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה.
רובע ט"ו הוא הרובע הגדול באשדוד מבחינת השטח.
הרובע בנוי ברובו ממבנים פרטיים דו-קומתיים וכן רבי קומות אחדים.
פיתוחו ובנייתו חולקה לארבעה שלבים, השלבים הראשונים נבנו באמצע שנות ה-80 והאחרונים בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. ברובע גרים כ-11 אלף תושבים.
ברובע זה שוכן מגדל עתיק המכונה "המיצדית".
שמהווה שריד ליישוב אשדוד ים ששכן במקום במשך אלפי שנים.
המיצדית שימשה בזמן הכיבוש הערבי על ארץ ישראל כמגדל איתות המקשר עם העיר הערבית רמלה על מנת לנטר אויבים המנסים לחדור לארץ מחוף ימה של אשדוד.
ברובע ט"ו פועל מחנה של המחנות העולים, וכן מתנ"ס "דקל" בשטח בית הספר היסודי "אופק".
ברובע ממוקמת גם כיכר עין השמש ("היובל") – מעגל התנועה השני בגודלו בישראל, אחרי כיכר המדינה בתל אביב – וכן כיכר ינקה קופלה.
ברובע נמצא מסוף האוטובוסים הגדול בדרום העיר – מסוף ריביירה.
רובע ט"ז הוקם בעשור הראשון של המאה ה-21. על מנת לנצל את שטחו הקטן יחסית (בעקבות שימור הדיונה הגדולה); רובו בנוי רבי קומות.
הרחובות וגני הילדים ברובע זה קרויים על שמם של פירות.
ברובע פועלים בית הספר היסודי "רימונים" ובית הספר "גוונים" לחינוך מיוחד.
ברובע גרים מעל שבעת אלפים תושבים.
רובע י"ז הוקם בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. הוא בנוי ברובו מבתים פרטיים.
הרחובות ברובע זה קרויים על שמם של אבני חן.
ברובע זה פועל בית הספר היסודי הממלכתי "שירת הים" ומקיף י"א.
ברובע גרים מעל חמשת אלפים תושבים.
הרובע גובל עם רובע ט"ו בשדרות תל חי.
רובע הקריה ("הסיטי") החל להבנות בסוף שנות ה-90 ונכון לשנת 2024 בנייתו כמעט הושלמה.
הקריה הוא הרובע המאוכלס ביותר באשדוד עם מעל ל-22 אלף תושבים.
הרובע מחולק לפי ייעודי שימוש: מגורים, מע"ר (מרכז עסקים ראשי), וקריית התרבות.
בשנת 2013 החל להבנות חלקו של הרובע הקרוי מע"ר דרום.
רובע זה מצטרף לרבעים א', ב' ו-ד' ויוצר ביחד איתם את מרכז העיר.
נמצאות באזור גם לשכות מוסדות ממשלתיים רבים, כגון משרד הפנים, משרד העלייה והקליטה, שירות התעסוקה, רשות המסים.
קריית התרבות ע"ש צבי צילקר
מרכזי התרבות הראשיים של העיר ממוקמים בקריית התרבות.
ב-2018 החליטה עיריית אשדוד לקרוא לה על שמו של צבי צילקר, שהיה ראש העיר שכיהן בה לתקופה הארוכה ביותר, ונחשב למזוהה איתה ועם התפתחותה לעיר תעשייה גדולה.
בקריה ממוקמים מוסדות ציבוריים רבים, וביניהם בית עיריית אשדוד, קניון "סימול", בית יד לבנים בו שוכן הארכיון לתולדות אשדוד, היכל התרבות העירוני "המשכן לאמנויות הבמה הפיס", המרכז הפדגוגי פסג"ה, והמרכז לאמנויות "מונארט" בו שוכנים מוזיאון אשדוד לאמנות והקונסרבטוריון העירוני "אקדמא".
כמו כן, הוא ממוקם בסמוך למרכז הקניות "גן העיר", וביניהם ממוקמת כיכר הנושאת את אותו השם.
ב-2019 הודיעה עיריית אשדוד כי תקים ספרייה חדשה בקריה שתתמקד בעולם הדיגיטלי, לצד הספרייה הוותיקה ברובע ב'.
רובע הקריה מע"ר הוא מרכז העסקים הראשי בעיר, ממוקם במערב רובע הקריה, והוא מחולק לשני מתחמים לא רציפים, המופרדים על ידי קריית התרבות ע"ש צבי צילקר – דרום וצפון.
החלק הצפוני, הגובל ברובע ד' בשדרות ירושלים וב"סיטי" בשדרות הרצל, ונמצאים בו בעיקר מתחמי מסחר ומשרדים, ביניהם "מרכז הקריה" במערב, ובצפון מגדל דמרי ומגדלי K מעורבי השימושים.
החלק הדרומי גובל ברובע הסיטי, רובע י"א והמרינה.
הרובע תוכנן להיבנות מבניינים רבי קומות.
חלק מהבניינים כבר בנויים וחלקם נבנים.
הרחוב הראשי ברובע קרוי "כינור" וממנו מסתעפים שאר הרחובות, הקרויים על שמם של אמנים בישראל.
רובע המרינה הוא רובע שבנייתו החלה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. בסמוך למרינה של אשדוד.
ולכן המקומות העיקריים ברובע קשורים למרינה.
רציפי חנייה לכלי שיט, המרכז לחינוך ספורט ימי, מועדון שיט, תחנות איסוף של אוניות הלוקחות נוסעים לשיט תיירותי בים.
הרובע מתפרש על פני 803 דונם וגרים בו מעל 2,500 מתושבי העיר.
במבוא הרובע ממוקמת כיכר יהודי סלוניקי ("המפרשים"), ובה פסל המפרשים בעיצוב ישראל הדני.
ב-2019 עיריית אשדוד אישרה מיזם להקמת אגם מלאכותי לנוי ולספורט ברובע שיתפרש על פני 57 דונם, ויכלול בתחומו מרכז מסחרי שיהיה פתוח בכל שעות היממה ובו בתי מלון, פאבים ובתי קפה.
האתר מיועד להיפתח במהלך 2023.
הרובע המיוחד הוא רובע מעורב-שימושים הממוקם בדרומה של העיר, ובסמוך לתחנת הרכבת "עד הלום" על שם משה בר כוכבא.
הרובע מכיל כיום מוסדות ציבוריים כגון: תחנת מגן דוד אדום העירונית, המשמשת גם כמטה ניהול, שליטה ולוגיסטיקה של מרחב לכיש במגן דוד אדום ומאכלסת בתוכה את מוקד המבצעים של המרחב (אשר ממשיך לתפקד גם בעיתות לחימה עקב היותו ממוגן ירי) ובית החולים האוניברסיטאי אסותא ציבורי אשדוד.
הרובע ממוקם דרומית לרובע ט' ומזרחית לרובע י'.
ב-2021 הוחלט לקרוא לרובע המיוחד על שמו של שמעון פרס, שהיה אזרח כבוד של העיר משנת 1986. מתוכננת בו הקמה של קריה אקדמית וכן תעשיית היי-טק לצד מבני מגורים.
ב-2012 אושרה תוכנית להקמת קמפוס אקדמי ירוק ברובע בתקציב של 300 מיליון ש"ח, שישתרע על שטח בגודל 150 דונם בקרבת "הדיונה הגדולה" ממזרח ומדרום.
ב-2018 הונחה אבן הפינה הראשונה במקום, והודיעה עיריית אשדוד על תוכנית המקום, הכוללת מרכז של מכללה להנדסה ע"ש סמי שמעון (שתעבור מרובע ב') הצפויה להיות המוסד הראשון שיקום באתר ותשתרע על 46 דונם.
ביתר שטח הקמפוס מתוכננים לקום מוסדות להשכלה גבוהה ואוניברסיטה.
המקום מתוכנן לכלול מעונות עבור 10,000 סטודנטים, מגורי סגל וכ-3,000 יחידות דיור.
פארק ההיי-טק הוא מתחם מעורב-שימושים ברובע המיוחד, בו מתוכננים לקום מגדלי משרדים, וכן אזורי מסחר ומגורים הצפויים לשמש את מתחם הקריה האקדמית.
ב-2021 החלה החלה בנייתו של מפעל "אלבטק" (אלתא), שהוא הראשון לקום בפארק.
רובע פארק לכיש הוא רובע בשלבי הקמה ראשוניים.
ברובע מתוכננת להיבנות שכונת מגורים חדשה שתמנה 2,700 יחידות דיור, שטחי מסחר ותעסוקה, קריית ספורט ובה בריכה אולימפית ואצטדיון אשדוד העתידי.
הרובע ממוקם בחלקה הצפוני של אשדוד, מזרחית לנמל, כשהוא נתחם ממערב לנחל לכיש וממזרחית לשדרות הרצל.
הרובע יתפרש על כ-617 דונם.
עבודות הפיתוח של הרובע, שיעמוד כחיץ בין העיר אשדוד לפארק לכיש, החלו בסוף שנת 2021. ביולי 2023 הונחה אבן הפינה למתחם המגורים הראשון שצפוי להיבנות ברובע.
להלן נתונים סטיסטיים אודות אוכלוסיית אשדוד לפי רבעים, העדכניים ל-2022.
רובר אנטלם (צרפתית: Robert Antelme; 1917–1990) היה סופר צרפתי, לא יהודי, ניצול מחנות הריכוז בוכנוואלד ודכאו במלחמת העולם השנייה.
אנטלם נולד בעיירה Sartène בדרום קורסיקה.
ב-1929 סיים לימודי תיכון בעיר באיון בדרום מערב צרפת וב-1936 עבר לפריז.
שם התוודע לסופרת מרגריט דונדייה שנודעה לימים בשם העט מרגריט דיראס.
הם נישאו ב-1939 ונולד להם בן שנפטר בלידתו ב-1942.