tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קצין בצבא ארצות הברית שהוצב במזרח התיכון, חוזר לבוסטון בעונה השלישית אך נפרד מג'יין עקב פציעות שהותירו אותו משותק חלקית מתחת למותניים.
הוא חוזר בפרק הראשון של העונה הרביעית לאחר ניתוח מוצלח ומציע נישואין לג'יין, אך כשהוא מקבל הצעה לקידום לדרגת קולונל, הוא מחליט להישאר בצבא ומשאיר את ג'יין מאחור.
דריל אלן ריד - רונדו, אדם בעל גישה למידע מעולם הפשע שהופך למודיע סודי של ג'יין.
בילי בורק - גבריאל דין, סוכן FBI שנראה לעיתים קרובות עובד עם בלשי מחלקת הרצח של בוסטון ועם משרד הבוחן הרפואי.
מאוחר יותר הוא מתחבר לג'יין, אך היא מסיימת את מערכת היחסים הזו כשהוא מנסה להשתמש בה כחלק מתוכנית ללכידת פאדי דויל, מה שאילץ את ג'יין לירות בפאדי.
צ'אז פלמינטרי - פרנצ'סקו "פרנק" ריזולי האב, אביהם של ג'יין, פרנקי וטומי.
הוא הבעלים ומנהל עסק אינסטלציה בשם ריזולי ובניו.
הוא ואנג'לה נפרדים ומתגרשים לאחר העונה הראשונה.
מאוחר יותר הוא מנסה לבטל את נישואיהם כדי שיוכל להינשא בשנית בטקס קתולי.
הוא חוזר כדי להודיע שיש לו סרטן הערמונית בשלב 2; למרות החדשות, משפחתו מתקשה להתעלם מעברו.
מתיו דל נגרו - ג'ובאני גילברטי, חברה לשעבר לכיתה של ג'יין, כיום מכונאי רכב.
מייקל מאסי - צ'ארלס הויט, רוצח סדרתי סדיסטי שחטף ודקר את ג'יין בשתי ידיה וממשיך לאיים עליה, אפילו מאחורי סורג ובריח.
שרון לורנס - ד"ר הופ מרטין, אמה הביולוגית של מאורה, אשר פאדי דויל סיפר לה שמאורה נפטרה כתינוקת.
היא רופאה ידועה עם בת נוספת, צעירה בהרבה, קיילין.
אמילי וואלאס - קיילין מרטין, בתה של הופ ואחותה למחצה של מאורה.
למרות עוינותה הראשונית של קייטלין, מאורה תרמה מאוחר יותר כליה לקיילין כדי להציל את חייה.
אלכסנדרה הולדן - לידיה ספארקס, אישה צעירה וסוערת שנמצאת בהריון מתקדם כאשר אנג'לה מתיידדת איתה.
עד מהרה מתגלה שאבי ילדה הוא או בנה של אנג'לה, טומי, או בעלה לשעבר של אנג'לה, פרנק.
לבסוף, בדיקה מאשרת שטומי הוא האב, והילד מכונה TJ, שמשמעותו "טומי ג'וניור".
ג'אז סינקלייר - טאשה וויליאמס (עונה 5), תלמידת תיכון שהייתה עדה לירי וניצלה מהיורה על ידי ג'יין
באוגוסט 2013, ההפקה של העונה הרביעית הושעתה כאשר אחד השחקנים לי תומפסון יאנג נמצא מת בדירתו בלוס אנג'לס מפצע ירי עצמי.
במחצית השנייה של העונה החמישית, הוצגה דמות חדשה, אנליסטית זירות הפשע נינה הולידיי, בגילומה של אידרה ויקטור.
מפיק הסדרה יאן נאש הצהיר כי נינה לא תחליף את דמותו של יאנג, פרוסט.
במקום זאת, הדמויות הקיימות זכו ל"דינמיקה חדשה", לדברי נאש.
לדוגמה, ג'יין וקורסאק עובדים על יותר מקרים יחד, ופרנקי מעורב יותר בפתרון מקרים.
שנה ארגון קטגוריה שחקנים תוצאה 2012 פרסי אמן צעיר ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה – אורח בכיכובו של שחקן צעיר בגילאי 18–21 קמרון מונאהן 2014 פרסי בחירת הקהל שחקנית טלוויזיה בכבלים אהובה אנג'י הארמון 2015 דרמה אהובה בטלוויזיה בכבלים ריזולי ואיילס 2016 שחקנית טלוויזיה בכבלים אהובה סשה אלכסנדר
ריח פועלים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2011 בבימוים של גד (גודיס) שניידר ושונית אהרוני, עם אושרי סהר, ריקי בליך ועמיאל שפירא בתפקידים הראשיים.
התסריט של שניידר מתאר צילומי סרט במשך חמישה ימים בחוות בקר ברמת הגולן.
סיפוריהם האישיים של השחקנים משולבים בצילומי הסרט.
גודיס מביים הסרט העלילתי ושונית אהרוני אחראית על צילום היחסים האמיתיים בין השחקנים.
גם השחקנים וצוות ההפקה של הסרט נאבקים בקשיים בעבודה ובזוגיות.
כדי להתעודד, או לפחות להתנחם, כולם שואבים השראה משיריו של מאיר אריאל ובעיקר מהאלבום "רישומי פחם" (1995)".
הסרט הוא למעשה מחווה למאיר אריאל ושם הסרט הוא מתוך "שיר התעסוקה" מאלבום זה אותו שר בסוף שלומי שבן.
הסרט זכה בפסטיבל הסרטים חיפה 2011 בפרס אביר הפרינג' (במסגרת פרינג'ידר).
עומר (אושרי סהר) עובד בחוות בקר של אביו וגם רוצה להיות שחקן.
גיורא (עמיאל שפירא) הוא תסריטאי מובטל.
הם גרים באוטובוס נטוש, מבשלים לעצמם ומאזינים לשירים של מאיר אריאל.
מצטרפת אליהם יעל (ריקי בליך) שעומדת לפני גירושין ומשחקת בסרט.
שתי נשים מצטרפות אליהם, ענת (נעמה דותן) חברתו של עומר שהיחסים ביניהם יודעים מעלות ומורדות, וחברתה אלה (קרן ברי) שמתחברת לגיורא.
בסיום הצילומים ביום החמישי מגיע שלומי שבן למקום ושר את "שיר התעסוקה" של מאיר אריאל כשהוא מלווה את עצמו בפסנתר צעצוע...
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאושרי סהרעומרריקי בליךיעלעמיאל שפיראגיוראנעמה דותןענתקרן בריאלהגד (גודיס) שניידרגודיסבתפקיד עצמושונית אהרונישוניתבתפקיד עצמהשלומי שבןשלומיבתפקיד עצמו
ריחאנה בנת זיד הייתה אישה יהודיה משבט בני נדיר, ולאחר מכן, במסגרת נישואיה, הייתה גם חלק משבט בני קוריט'ה.
בעלה היהודי נהרג במהלך קרב השוחה שהתקיים בשנת 627 לספירה, ובעקבות כך היא נלקחה בשבי והפכה בהמשך לפילגש של מוחמד, למרות שישנם המחשיבים אותה כאחת מנשותיו של מוחמד.
לא נולדו לה ילדים כולשהם ממערכת היחסים עם מוחמד ומערכת היחסים ביניהם הסתיימה עם מותה של ריחאנה באל-מדינה בשנת 631 לספירה.
בשנת 627 צרו מוחמד וכוחותיו על בני שבט קוריט'ה באזור ית'רב במשך 25 ימים, ולבסוף נערך במקום קרב השוחה.
במהלך הקרב ולאחריו נהרגו או הוצאו להורג כל הגברים, ואילו הנשים והילדים נלקחו בשבי, ולאחר מכן נמכרו לעבדות.
בין הנשים שנלקחו בשבי הייתה ריחאנה בנת זיד, אלמנתו של גבר בשם אל-חכים.
מוחמד הציע לה להתאסלם ולהשתחרר מהשבי אך היא סירבה, אך לאחר זמן לא רב הסכימה להתאסלם ולהתחתן עם מוחמד.
הנישואים המיידים היו בניגוד להוראות הקוראן, המצווה על אלמנה להמתין כארבעה חודשים בטרם תינשא מחדש, כדי להבטיח שאינה בהריון מבעלה הקודם.
ההיסטוריון הערבי בן המאה ה-9 אבן סעד ציין בכתביו שריחאנה נישאה למוחמד לאחר שהיא התאסלמה.
חוקר הדת הפרסי בן המאה ה-11 אבו אסחאק א-ת'עלבי הסכים שהיא הפכה לאחת מנשותיו של מוחמד וכראייה לכך ציין שמוחמד שילם עבורה מוהר (נדוניה).
חוקר הדת המצרי בן המאה ה-15 אבן חג'ר ציין שמוחמד העניק לריחאנה בית לאחר נישואיהם.
בדומה למעמדה של האישה המצרית מאריה אל-קבטיה - שיחד עם אחותה סירין בנת שמעון, הוענקה למוחמד על ידי המושל המצרי אל-מוקאווקיס בשנת 628 - אין הסכמה אוניברסלית בין החוקרים המוסלמים באשר לשאלה האם ריחאנה הייתה באופן רשמי אחת מנשותיו של מוחמד.
ריחאנה נפטרה בשנת 631 באל-מדינה, אחד עשר ימים לאחר החג' ושנה לפני מותו של מוחמד.
היא נקברה בבית הקברות אל-באקי בעיר, בדומה לאחרים ממשפחתו של מוחמד.
רִיזוֹפוֹרִיִּים (שם מדעי: Rhizophoraceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים טרופיים או סובטרופיים בסדרת המלפיגאים.
היא כוללת כ-147 מינים ב-15 סוגים של עצים ושיחים ירוקי-עד.
אף על פי שמשפחת הריזופריים ידועים במיני המנגרובים שלה, רק הסוגים מתחת ל-Rhizophoreae גדלים בבתי הגידול של המנגרובים והחברים הנותרים חיים ביערות בפנים הארץ.
משפחה זו ממוקמת כעת בסדרת המלפיגאים, אם כי תחת (הקרויה על שם יוצרה, ארתור קרונקויסט) הם יוצרים סדרה משל עצמם (Rhizophorales).
זוהי קבוצת אחות של המשפחה .
היחסים של הסוגים בתוך השבט ה-Macarsiae אינם מובנים במלואם.
בתוך שבט המנגרובים Rhizophoreae, ישנם ארבעה סוגים: , , ו-}.
Bruguiera הוא הסוג הבסיסי ו-Rhizophora הסוג הנגזר ביותר בשבט.
Rhizophora הוא הסוג הטרופי היחיד המופץ לאורך אזורי הגאות והשפל של אזורי הודו-מערב האוקיינוס השקט (IWP) וגם באזור האטלנטי-מזרח האוקיינוס השקט (AEP).
שאר סוגי המנגרובים מוגבלים לאזור IWP.
העלים רובם נגדיים או כפולים (שני זוגות של עלים), בחלק ממיני ה-Cassipourea, שלושה עלים בדור על הענפים.
העלים על עוקץ אזמליים וגלדניים; בעלי שוליים שלמים או בעלי קצוות חרוקים, משוננים או משוריים.
אופייניים עלי לוואי גדולים הצומחים בין הפטוטרות, בעלי תוספות בלוטות באזור התחתון בצד הפונה לענפים.
הפרחים בודדים או שנוצרים בתפרחת מסוימת באשכול או במקבצים דמויי תפרחת.
הפרחים הדו-מיניים נכונים רב-סימטריים עם עטיף כפול.
עלי הגביע הגלדניים או הבשרניים בדרך כלל מקיפים את הניצן בלי חפיפה.
עלי הכותרת בדרך כלל שעירים, ולעיתים קרובות יש להם בליטות דמויות ריסים.
כל עלה כותרת מקיף אבקן אחד או יותר.
יש בפרח בין 8 ל-40 אבקנים שאינם מאוחים לעלי הכותרת.
האבקנים יכולים להיות מאוחים בבסיסם.
בין 2 ל-5 (לעיתים נדירות 20) עלי שחלה גדלים יחד כדי ליצור שחלה עילית או תחתית.
יש בדרך כלל שתי ביציות בכל לשכה של שחלה.
עמוד העלי מסתיים בצלקת דו-אונתית או דמוית כרית.
הפרי הוא ענבה או הלקט עסיסי מוצק.
השרצה מתרחשת במיני המנגרובים .
שבט ה-Macarisieae מאופיין בכמה מאפיינים שאינם קיימים בשאר המשפחה, כגון שחלה עילית, נוכחות של ספח לזרע והיעדר שורשי נשימה.
בתוך Gynotrocheae הסוג Crossostylis נבדל מורפולוגית מסוגי Gynotrocheae אחרים בכך שיש לו פירות בצורת הלקט המתפצלים עם הבשלת הזרע וספח על זרע בוגר.
בנוסף, ל-Crossostylis יש ארכיספוריום רב-תאי בביציות בדיוק כמו המינים בשבט ב-Macarisieae, בעוד שהארכיספוריום הוא חד-תאי במיני ה-Gynotrocheae האחרים.
בין מיני ה-Rhizophoreae, ישנם שלושה מאפיינים ייחודיים הידועות כתכונות ההסתגלות לבתי הגידול של המנגרובים: השרצה, סבילות גבוהה למלח ושורשי אוויר.
השרצה: העובר של Rhizophoreae מתחיל לנבוט ללא תרדמה.
הוא צומח מתוך קליפת הזרעים והפרי בעודו מחובר לצמח האם.
אף על פי שתכונת העוברים החיים נמצא בסוגים של מנגרובים בלתי קשורים, כגון Avicennia (משפחת הקוציציים), Nypa (משפחת הדקליים) ו-Pelliciera (משפחת Tetrameristaceae), הם רק שוברים את קליפת הזרע אך לא את קיר הפרי לפני שהם מתפצלים.
עוברים חיים ב-Rhizophoreae כוללים מספר מאפיינים: (1) צמיחה פעילה של מריסטמה היפוקוטילית בגוף הפסיג, עם גלישת אנדוספרם משק העובר.
הצמיחה של אנדוספרם יכולה לפתוח את פומת הביצית בכוח, כך שהעובר יתפתח מחוץ למעטה הביצית.
2) התפתחות פסיגים כגוף גלילי.
(3) התפתחות של עובר אחד בלבד, כאשר ביציות אחרות מנוונות לאחר אַנְתֶּזִיס.
אנטומיה של העצה: לריזופוריים יש עורקים צרים וצפופים.
מבני עץ אלו שומרים על מוהל העצה במתח גבוה לספיגת מים, וכתוצאה מכך ריכוז נתרן כלורי גבוה ופוטנציאל אוסמטי גבוה.
מינים יבשתיים של Rhizophoreae לא יכולים לשרוד באזור הגאות והשפל מכיוון שהפוטנציאל האוסמטי במי הים יהיה גבוה בהרבה מזה שבמוהל העצה של העץ, וכתוצאה מכך לאובדן מים והפרעה בתפקוד התאים.
שורשי אוויר: במקום שורשים שיפודיים עמוק מתחת לאדמה, מפתחים מיני ה-Rhizophoreae שורשים המסתעפים מהגבעול במרחק מה מעל פני הקרקע.
שורשים תת-קרקעיים, כמו כל רקמות הצמח, דורשים חמצן לנשימה.
בקרקעות תת-קרקעיות של בתי גידול יבשתיים מתרחשים חילופי גזים בנקבוביות הביניים בין חלקיקי הקרקע.
בקרקעות ספוגות מים, קצב הדיפוזיה של החמצן נמוך ביותר.
מיני ה-Rhizophoreae מסתגלים לקרקעות אנאירוביות על ידי שורשים נרחבים מעל פני הקרקע אשר מגדילים את שטח הפנים לחילופי גזים.
פני השטח של שורשי האוויר נושאים נקבוביות חילופי גזים רבות הנקראות עדשיות, שדרכן יכול החמצן להתפזר לתוך הרקמות התת-קרקעיות עם חללים מלאי אוויר.
האב הקדמון של הריזופוריים חווה שני אירועי שכפול גנום שלם.
אירוע השכפול הראשון תואם לשכפול המשותף בין בעלי הפרחים.
אירוע השכפול השני תוארך ל-74.6 מיליון שנה בערך (למ"ש).
בסביבות 66 למ"ש, כוכב הלכת עבר את הכחדת קרטיקון-פלאוגן.
ואז בסביבות 56.4 למ"ש, שושלת המנגרובים התפצלה מקרוביה היבשתיים.
ההתפצלות התרחשה במסגרת הזמן עם אירוע ההתחממות הגלובלית הקיצונית, (PETM).
במהלך תקופת זמן זו, יש מעבר מסביבה יבשתית לימית, שעלולה להיות אנוקסית (חסרת חמצן), סביבת משקעים, מה שמרמז על עליית פני הים.
לאחר תקופת ההתחממות הגלובלית הדרמטית, מיני המנגרובים בתוך הריזופוריים התגוונו בתוך 10 למ"ש, שהוא קצר יחסית במובן האבולוציוני.
במהלך תקופת ההתחממות הגלובלית של PETM, אבותיהם הקדמונים היבשתיים של ריזופוריים החיים קרוב לחוף נאלצו להיכנס לאזור הגאות והשפל בגלל עלייה בקנה מידה גדול של מפלס הים.
שינוי זה בגובה פני הים הפעיל לחץ סלקטיבי מסוים על אבותיהם של הריזופוריים ואלה שהותאמו בהצלחה לאזור הגאות והשפל התפצלו מקרוביהם היבשתיים והתיישבו בבית גידול חדש זה.
בסופו של דבר, בתי גידול דיפרנציאליים בתוך אזור הגאות והשפל הביאו להתמיינות בתוך שושלת המנגרובים של הריזופוריים.
רִחוּפִית (שם מדעי: Orthetrum) היא סוג של שפיריות במשפחת הטיסניתיים, בעל מינים רבים הנפוצים במרבית העולם הישן.
גודלם של הבוגרים נע בין גדול לקטן; במינים האפריקאיים, מוטת הכנפיים נעה בין 22 ל-50 מ"מ.
צבע גופן של נקבות בוגרות ושל צעירים צהוב עד חום עם דוגמה שחורה; הדוגמה מהווה לעיתים קרובות סימן זיהוי למין.
זכרים בוגרים, לעומת זאת, מפתחים צבע כחול-אפור על רוב גופם, ובמקרים רבים קשה מאוד לזהות מינים בשטח ללא לכידת פרט ובדיקה של צורת ההמולה (hamule).
Calvert, 1892אפריקה שמדרום לסהרה, ירדן ותימן.Orthetrum africanum
(Rambur, 1842)אנגולה, בנין, בורקינה פאסו, קמרון, חוף השנהב, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה-ביסאו, קניה, ליבריה, מאלי, ניגריה, סנגל, סיירה לאון, סודן, טוגו, אוגנדה, זמביה ואולי גם טנזניה.Orthetrum austeni
(Kirby, 1900)אנגולה, בנין, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, גבון, גאנה, גינאה, ליבריה, ניגריה, סיירה לאון, טנזניה, טוגו, אוגנדה וזמביה.Orthetrum austrosundanum
(Fonscolombe, 1837) – ריחופית עבת-בטןאירופה עד מונגוליה וצפון אפריקהOrthetrum caffrum
(Burmeister, 1839)אנגולה, קמרון, צ'אד, חוף השנהב, אתיופיה, גינאה, קניה, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, סיירה לאון, דרום אפריקה, סודן, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה, אולי בורונדי ואולי גמביהOrthetrum caledonicum
(Linnaeus, 1758) – ריחופית שחורת-קצהגאורגיה, גרמניה, יוון, הונגריה, הודו, אירלנד, איטליה, קזחסטן, קירגיזסטן, לטביה, ליטא, לוקסמבורג, מלטה, מולדובה, מונגוליה, מונטנגרו, הולנד, צפון מקדוניה, נורווגיה, פולין, פורטוגל, רומניה, רוסיה, סרביה, סלובקיה, סלובניה, ספרד, שוודיה, טג'יקיסטן, טורקיה, שווייץ, טורקיה, טורקמניסטן, אוקראינה, אוזבקיסטן וחלק מבריטניהOrthetrum capense
Ris, 1909אנגולה, בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, אתיופיה, גבון, גאנה, גינאה, קניה, ליבריה, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, ניגריה, סנגל, סיירה לאון, סומליה, דרום אפריקה, טנזניה, טוגו, אוגנדה, זמביה, זימבבואה ואולי גם בורונדיOrthetrum guptai
Schmidt, 1951אנגולה, בנין, בוצואנה, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, אתיופיה, גאנה, גינאה, גינאה-ביסאו, קניה, ליבריה, מלאווי, מאלי, מוזמביק, נמיביה, ניגריה, סנגל, סיירה לאון, דרום אפריקה, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה ואולי גם בורונדיOrthetrum icteromelas
Ris, 1910אנגולה, בוצואנה, קמרון, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גמביה, גאנה, גינאה, קניה, מדגסקר, מלאווי, מאוריציוס, מוזמביק, נמיביה, ניגריה, סיירה לאון, דרום אפריקה, סודן, טנזניה, טוגו, אוגנדה, זמביה, זימבבואה ואולי גם בורונדיOrthetrum japonicum
Kirby, 1900אנגולה, בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, אתיופיה, גבון, גמביה, גאנה, גינאה, קניה, ליבריה, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, ניגריה, סאו טומה ופרינסיפה, סנגל, סיירה לאון, דרום אפריקה, סודאן, טנזניה, טוגו, אוגנדה, זמביה, זימבבואה, אולי בורונדי, ואולי מדגסקרOrthetrum kollmannspergeri
Longfield, 1955אנגולה, בוצואנה, קמרון, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, סיירה לאון, דרום אפריקה, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה ואולי גם בורונדיOrthetrum macrostigma
Longfield, 1947הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מוזמביק ואולי זמביהOrthetrum malgassicum
Ris, 1911אנגולה, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, גבון, גאנה, גינאה, גינאה-ביסאו, קניה, ליבריה, מאלי, ניגריה, סיירה לאון, סודאן, טנזניה, אוגנדה וזמביהOrthetrum migratum
Schmidt, 1951אנגולה, בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, חוף השנהב, אתיופיה, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה-ביסאו, קניה, ניגריה, סיירה לאון, טנזניה, אוגנדה וזמביהOrthetrum nitidinerve
(Selys, 1841)צפון אפריקה, חצי האי האיברי, סרדיניה, נאפולי וסיציליהOrthetrum poecilops
(Brauer, 1865) – ריחופית מדבריתסהרה המערבית, סודאן, ניז'ר, צ'אד, אלג'יריה, איראן, ישראל, ירדן, מצרים, עומאן, איחוד האמירויות הערביותOrthetrum robustum
Pinhey, 1966קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גמביה, טוגו, אוגנדה וזמביהOrthetrum sagitta
(Burmeister, 1839)אנגולה, בנין, בוצואנה, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, גמביה, גאנה, גינאה, קניה, ליבריה, מלאווי, מאלי, מוזמביק, נמיביה, ניגריה, סאו טומה ופרינסיפה, סיירה לאון, סודן, טנזניה, טוגו, אוגנדה, זמביה, זימבבואה ואולי גם בורונדיOrthetrum taeniolatum
(Burmeister, 1839)הודו, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים, סינגפור ותאילנד.Orthetrum translatum
(Selys, 1841) – ריחופית אגמיםאלג'יריה, אנגולה, בוטסואנה, בורקינה פאסו, קמרון, חוף השנהב, ישראל, מצרים, אתיופיה, צרפת (קורסיקה), גמביה, גאנה, איטליה (סיציליה וסרדיניה), קניה, לוב, מדגסקר, מלאווי, מאלי, מרוקו, מוזמביק, נמיביה, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סומליה, דרום אפריקה, טנזניה, טוגו, אוגנדה, זמביה, זימבבואה ואולי גם בורונדיOrthetrum villosovittatum
רִחוּפִית אֲגַמִּים (שם מדעי: Orthetrum trinacria) היא מין של שפירית ממשפחת הטיסניתיים.
היא נפוצה באפריקה, חלקים מאירופה והמזרח התיכון, ונחשבת לאחת הריחופיות הגדולות ביותר.
בישראל זהו מין נפוץ למדי.
עם אורך גוף של כ-51–67 מ"מ ומוטת כנפיים של למעלה מ-72–86 מ"מ, ריחופית האגמים היא אחד המינים הגדולים ביותר במשפחת הטיסניתיים.
הזכרים קלים יחסית לזיהוי בשל השילוב של גודלם, צורתם הצרה וצבעם הכהה.
העיניים בצבע טורקיז עמום, הופכות חומות בחציין התחתון.
החזה בצבע כחול-שחור כהה אחיד (כהה יותר מרוב הריחופיות האחרות באזורנו).
הבטן הארוכה והמחודדת בצבע צהוב עם פסים חומים בצדדים שמתכהים עד שכמעט ונעלמים עם הגיל.
אין סימונים על S8-S10. התוספתנים ארוכים.
גם נקבות ניתנות לזיהוי בקלות ויש להן את הצורה המובחנת של הזכרים, אבל בסך הכל הן צהובות בהירות, עם קווי אורך שחורים בולטים.
הרגליים צהובות עם סימנים שחורים.
הכנפיים שקופות, כאשר חלק מהעורקים הקטנים והעורק הקוסטלי (, העורק בשפת ההתקפה של הכנף) צהבהבים.
העיניים המורכבות כמעט נוגעות זו בזו, אך מרוחקות מעט יותר זו מזו אצל זכרים מאשר אצל נקבות.
ריחופית האגמים נפוצה ברוב חלקי אפריקה, למעט באזורי יערות הגשם הטרופיים.
תחום התפוצה שלה מתרחב גם לחלקים בדרום אירופה, כולל דרום ספרד, סיציליה, סרדיניה, מלטה וקורסיקה.
היא מצויה גם באזור המזרח התיכון, במיוחד בקפריסין.
בתי הגידול המועדפים עליה כוללים נהרות, ביצות, אגמי מים מתוקים ומלוחים, וגופי מים זמניים.
זהו מין גמיש שיכול להתקיים באזורים פתוחים ומוארים בקרבת מים.
היא סתגלנית למליחות גבוהה (עד 150% מזו של מי הים).
תקופת הזחל קצרה כך שמין זה מסוגל להתרבות בהצלחה במקווי מים זמניים.
היא ידועה בתעופה החזקה שלה ובהתנהגותה הטריטוריאלית.
זכרים נצפים לעיתים קרובות מסיירים לאורך מקווי מים ומגנים על טריטוריה מפני יריבים.
היא טורפת, וניזונה מחרקים קטנים יותר, כולל שפיריות אחרות.
היא נחה לעיתים קרובות, אך תעופף בכל פעם שתרגיש תחת איום.
שפיריות אלו נחות על הקרקע או בצמחייה, ושומרות על כנפיהן מופנות קדימה מעל החזה.
באופן כללי, זהו מין יציב, אך הן יכולות לשוטט ולנדוד מבריכות הרבייה שלהן.
הרבייה מתבצעת על ידי הטלת ביצים במים, שם יתפתחו הנימפות עד להגחתן כבוגרים.
לפי הרשימה האדומה של IUCN, מין זה מסווג במצב שימור "ללא חשש", בשל תפוצתו הרחבה והאוכלוסייה הגדולה המשוערת.
כיום, אין איומים משמעותיים הידועים שעשויים להוביל לירידה באוכלוסייה.
ריח מתוק של הצלחה הוא סרט דרמה פילם נואר סאטירי אמריקאי משנת 1957, בבימויו של אלכסנדר מקנדריק, על פי תסריט מאת קליפורד אודטס וארנסט להמן.
הסרט מבוסס על נובלה מאת להמן, שפורסמה לראשונה במגזין קוסמופוליטן בשנת 1950. בתפקידים הראשיים מככבים ברט לנקסטר, טוני קרטיס, סוזן הריסון ומרטין מילנר.
הסרט מתאר את עולמם האפל של עיתונאי רכילות ויחצ"נים בניו יורק של שנות ה-50, ומתמקד בקשר המורכב בין עיתונאי רב-השפעה לסוכן יחסי ציבור שאפתן.
הסרט צולם בלוקיישנים אמיתיים בניו יורק, והציג סגנון צילום נוארי בולט של הצלם ג'יימס וונג האו.
הפסקול הולחן על ידי אלמר ברנשטיין, וכולל גם קטעי ג'אז בביצוע חמישיית צ'יקו המילטון.
תקציב ההפקה עמד על כ-3.4 מיליון דולר, אך הסרט הכניס רק כ-2.25 מיליון דולר בארצות הברית, ונחשב לכישלון קופתי בעת יציאתו.
בשנת 1993, הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס, בשל חשיבותו התרבותית, ההיסטורית והאסתטית.
הסרט עוקב אחר סידני פלקו, סוכן יחסי ציבור חסר מצפון, המנסה להחזיר לעצמו את מקומו בקרבתו של ג'יי.
הנסקר מבקש מפלקו לסייע לו להפריד בין אחותו הצעירה, סוזן, לבין בן זוגה, נגן ג'אז בשם סטיב דאלאס, שאותו הוא רואה כבלתי ראוי.
פלקו, מתוך שאיפה לקדם את הקריירה שלו, מסכים לבצע מניפולציות שונות כדי להשיג את מטרת הנסקר.
העלילה מתפתחת לחשיפת עולם עיתונאי מושחת, שבו הגבולות בין אמת לשקר מטושטשים, והשאיפה להצלחה גוברת על המוסר.
הנסקֶר, עיתונאי רכילות רב-השפעה, אכזרי ומניפולטיבי.
טוני קרטיס – סידני פלקו, סוכן יחסי ציבור שאפתן וחסר מצפון.
סוזן הריסון – סוזן הנסקֶר, אחותו הצעירה של ג'יי.
מרטין מילנר – סטיב דאלאס, נגן ג'אז צעיר, בן זוגה של סוזן.
סם לווין – פרנק דאלאס, אביו של סטיב, מוזיקאי מנוסה.
ברברה ניקולס – ריטה, מזכירתו של פלקו, המעורבת בתככים.
בעת יציאתו, הסרט לא זכה להצלחה קופתית, והקהל התקשה לקבל את הדמויות הראשיות בתפקידים שליליים.
עם השנים, הסרט זכה להערכה מחודשת ונחשב כיום לקלאסיקת נואר.
סקוט מהניו יורק טיימס כתב בשנת 2002: "באדיבות ארנסט להמן וקליפורד אודטס, דיאלוג רחוב מעודן שאף ניו יורקר אמיתי לא דיבר כך, אך כל ניו יורקר אמיתי היה רוצה שיוכל."
ריזום (בצרפתית - Rhizome), הוא מושג בחשיבה פוסט סטרוקטורליסטית המתאר אסמבלאז' רעיוני המאפשר חיבור בין כל אחד מרכיביו, באופן מקרי ולא סדיר.
זהו מושג מרכזי בהגותם של ההוגים הצרפתים ז'יל דלז ופליקס גואטרי.
דלז וגואטרי משתמשים במושג "ריזום" ו"ריזומטי" (מיוונית עתיקה - ῥίζωμα, מקבץ של שורשים) לתאר "דשא, רשת, סבך של קווים, הסתעפויות והצטלבויות, שאין לו התחלה
עוד קווים שמתחברים ואין לו סוף והוא צומח בכל הכיוונים בו בזמן, ומכל קו אפשר לשרטט
ומסתעפים לעוד קווים." המונח הופיע לראשונה בספרם "קפקא - לקראת ספרות מינורית" שיצא לאור ב-1975 טיעונם בספר הוא כי כתיבתו של קפקא אינה מוגבלת במרחב נרטיבי ליניארי, וניתן להיכנס אליה מכל נקודה שהיא, ולמפות את הקשרים בין כל נקודה לכל נקודה - "איך נכנסים ליצירה של קפקא?
לא חשוב מאיזה קצה ניכנס; אף אחד מן הקצוות איננו חשוב יותר מהאחר, לשום כניסה אין עדיפות, גם אם זה כמעט מבוי סתום" המושג מבואר בהרחבה רבה יותר בספרם של דלז וגואטרי "אלף מישרים" (Mille Plateaux) שיצא לאור בשנת 1980.
תכונות הריזום מנוגדות לתכונות שורשי העץ.
דלז וגואטרי כותבים ב"אלף מישרים" על תכונתו של העץ (arborescent) המתבססת על היררכיה וסדר.
הריזום, לעומתו, אינו היררכי, ואין בו סדר קבוע מראש.
ב"אלף מישרים" כותבים דלז וגואטרי כי הריזום עצמו לובש צורות שונות, ולכן על מנת להבהיר את מהותו יש לנות את מאפייניו.
1 ו-2: עקרונות של קישוריות והטרוגניות.
כל נקודה של הריזום יכולה, ואף חייבת, להיות מקושרת לכל דבר אחר.
זה שונה מאוד משורש העץ המסמן נקודה, ומסדיר סדר.
3. עקרון הריבוי: רק כאשר הרבים מטופלים באופן אפקטיבי כמהות, "ריבוי" הם חדלים מהיחס שלהם אל היחיד, כסובייקט או אובייקט.
ניתן לשבור אותו בכל נקודה נתונה, והוא יצמח שוב.
5 ו-6 עקרון הקרטוגרפיה והדקלומניה.
הריזום אינו מחויב לכל מבנה או אופן התחדשות ויצירה.
הרעיון של ציר גנטי או מבנה עמוק זר לו.
הנראות כחומקות מניתוח בכלים יותר קשוחים."
ההוגה הצבאי, מקים המלת"ם, שמעון נוה עשה שימוש רב בתורתם של דלז וגואטרי, וניסה לבסס תורת לחימה מערכתית על בסיס הגותם.
ריחאנה ג'בארי הייתה אישה איראנית שהפכה לסמל בינלאומי למאבק נגד עוולות מערכת המשפט באיראן, לאחר שהוצאה להורג כשהייתה בת 26, בשנת 2014 באשמת רצח של אדם שלטענתה ניסה לאנוס אותה.
ג'בארי הורשעה ברצח מורטזה עבדולאלי סרבאנדי, שהיה סוכן לשעבר של משרד המודיעין האיראני.
היא הייתה בכלא משנת 2007 ועד להוצאתה להורג בתלייה באוקטובר 2014 בגין הריגת האנס לכאורה שלה.
היא פרסמה את זיכרונותיה מהאירועים בזמן שהייתה בכלא.
עורך הדין הראשון שייצג אותה היה מוחמד מוסטפאי, שפרסם את סיפורה בבלוג שלו.
על פי החוק האיראני, לאחר שאשמתה הוכחה והוחלט שהטענה שלה להגנה עצמית אינה נכונה, רק למשפחת הקורבן הייתה הזכות לעצור את ההוצאה להורג; למרות מאמצי הפרקליטות, משפחת הקורבן התעקשה להמשיך בהוצאה להורג.
בשנת 2007 כשהייתה בת 19 ועבדה כמעצבת פנים, היא פגשה בבית קפה את סרבאנדי, והוא שכנע אותה לבקר במשרדו כדי לדון כביכול בהזדמנות עסקית.
בעת ששהתה במשרדו הוא ניסה לאנוס אותה.
ג'בארי דקרה אותו בסכין, ואז נמלטה מהמקום והוא נפטר.
לאחר מעצרה, הוחזקה ג'בארי בבידוד במשך חודשיים ללא גישה למשפחתה או לייעוץ משפטי.
במהלך תקופה זו, היא הוכרחה למסור הודאה כוזבת תחת עינויים ואיומים מצד החוקרים לפגוע באחותה.
בשנת 2009 נידונה למוות על ידי בית משפט בטהרן.
התביעה טענה שג'בארי שלחה הודעה לחברתה על תוכניתה להרוג את סרבאנדי וכי היא רכשה את הסכין יומיים לפני שהרגה את סרבאנדי.ההגנה טענה שג'בארי עשתה זאת כתוצאה מתחושת חוסר ביטחון כללית ולא כהכנה לרצח מתוכנן של סרבנדי.
היא העידה כי חשה מאוימת וכי הסכין נועדה להגנה עצמית בלבד במקרה של תקיפה.
על פי דיווחו של אחמד שאהיד, הכתב המיוחד של האו"ם לזכויות אדם באיראן, ג'בארי נשכרה על ידי סרבאנדי לעיצוב מחדש של משרדו, אך הוא לקח אותה לדירה שבה ניסה לתקוף אותה מינית.
לטענת ארגון אמנסטי אינטרנשיונל, ג'בארי הודתה כי דקרה את סרבאנדי בגבו כדי להתגונן, אך טענה כי הוא נהרג בידי אדם שלישי שהיה נוכח בדירה, בשם "שיחי".
היא העידה כי הסכין שבה השתמשה לא הייתה הנשק הקטלני היחיד באירוע, אך מערכת המשפט האיראנית סירבה לחקור את מעורבותו של אותו אדם.
ארגוני זכויות אדם בינלאומיים רבים ביקשו שוב ושוב משפט חוזר עקב חששות עזים לשחיתות וטיפול כושל חוזר ונשנה בתיק מצד הרשויות האיראניות.
מספר ארגונים, אמנסטי אינטרנשיונל, האומות המאוחדות והאיחוד האירופי פעלו למען הצלת חייה.
ב-29 בספטמבר 2014 הוכרז כי הוצאתה להורג קרובה.
ב-1 באוקטובר 2014 דווח כי התוכנית להוציאה להורג נעצרה.
ברשתות החברתיות הושקו קמפיינים לעצירת הוצאתה להורג אך במקביל עלו דיווחים שקרובי משפחתו של ג'בארי לא הצליחו לקבל את הסכמת משפחת הקורבן להקלה בעונש.
ג'בארי הוצאה להורג בתלייה ב-25 באוקטובר 2014 עם שחר בכלא גוהרדשט, מצפון לעיר כרג'.
היא השאירה לאמה הודעה אחרונה מוקלטת בה התחננה בפניה להבטיח את תרומת איבריה באופן אנונימי.
ההודעה הופצה באופן נרחב ברשתות החברתיות ותרם רבות להפיכתה לסמל.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל ציין כי ג'בארי הורשעה בעקבות חקירה שעלו בה פגמים רבים, וכן שטענותיה שמי שהרג את סרבאנדי היה אדם אחר שנכח בבית באותה עת ולא היא, לא נחקרו כראוי.
דאריו פו האיטלקי, חתן פרס נובל לספרות האיטלקי הקדיש לג'בארי ציור בשם דיוקן של ריהאנה ג'בארי.
בשנת 2023 יצא לאקרנים הסרט הדוקומנטרי של הבמאית הגרמנייה סטפי נידרזול: "שבעה חורפים בטהרן" שעקב אחרי הפרשה.
באותה שנה, אמה של ג'בארי, שולה פקראבן, פרסמה את הספר "איך הופכים לפרפר: חייה הקצרים והאמיצים של בתי ריחאנה ג'בארי", המציע פרספקטיבה אישית על סיפורה של בתה.
ריטה ג'האן-פרוז (נולדה ב-24 במרץ 1962, י"ח באדר ב' ה'תשכ"ב), המוכרת בשמה הפרטי ריטה, היא זמרת, פזמונאית ושחקנית ישראלית, זוכת תואר "זמרת השנה" ארבע פעמים.
ריטה יהאן-פרוז (במקור – ג'האן-פרוז) נולדה בטהראן שבאיראן.
אביה שמואל היה מורה ואמה שרונה, ספרית.
בשנת 1970, כשהייתה בת 8, עלתה לישראל עם משפחתה; גדלה והתחנכה ברמת השרון.
לאורך השנים הוציאה סינגלים ואלבומים רבים שזכו להצלחה בישראל ומחוצה לה.
רמי קלינשטיין, בעלה לשעבר, כתב והלחין רבים משיריה.
ריטה נוהגת להתראיין באופן תדיר בכלי התקשורת השונים, ובהם קול ישראל בפרסית וכלי תקשורת איראנים נוספים, ערוץ 2 ועוד.
החל מ-2010 ריטה התחברה לשורשיה האיראנים והנפיקה מספר גרסות כיסוי לשירים פרסיים נוסטלגיים, דבר שהקנה לה פופולריות רבה בקרב קהילת יוצאי איראן.
בשנת 2025 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
את דרכה המוזיקלית החלה בשנת 1978 בתוכנית הרדיו של רבקה מיכאלי, ופריצתה החלה בלהקה הצבאית "צה"ל 80" בשנת 1980, לצד בעלה לעתיד רמי קלינשטיין והזמרות שלווה ברטי וחני דינור.
בשנת 1982 החלה ללמוד בבית הספר למשחק "בית צבי".
באותה תקופה יצרו קלינשטיין וריטה קשר עם סמנכ"ל חברת CBS, רוני בראון, אשר הזמין אותם לשיר בפסקול הסרט "הפנימייה".
באפריל 1985 עזב בראון את CBS והקים את חברת "הליקון", תוך התחלת עבודה על אלבומי סולו של קלינשטיין ושל ריטה.
בסוף 1985 יצא לתחנות הרדיו השיר הראשון של ריטה, "בגידה", שהלחין קלינשטיין למילים של יעל טבת בו הושקעו מעל 120 שעות אולפן.
ריטה הייתה אז עדיין תלמידה בבית ספר למשחק "בית צבי" כשהשיר זינק לראש מצעדי פזמונים ברשתות רבות.
הוא שהה שם במשך יותר מחודשיים וצבר השמעות רבות מאוד, הישג חסר תקדים באותה עת.
אחריו יצא הסינגל "שיר אהובת הספן", שכתב יאיר לפיד על בסיס הספר "ים המוות" של הסופר הברזילאי ז'ורז' אמאדו שגם הוא זכה להצלחה רבה.
בתחרות קדם-אירוויזיון 1986 שרה ריטה את השיר "שביל הבריחה" שכתבה מיכל ברנט והלחין קלינשטיין.
השיר זכה במקום הרביעי בתחרות, ולמרות זאת היה לאחד הלהיטים הגדולים בישראל באותה שנה, וזכה בתואר שיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'.
הופעתה שכללה ז'קט צהוב שנשמט וחשף את כתפה עוררה התעניינות רבה והפכה אותה לדמות מדוברת מאוד.
באפריל 1986 הוציאה את אלבומה הראשון, שנקרא בפשטות "ריטה", בהוצאת הליקון.
האלבום זכה להצלחה גדולה, נמכר בלמעלה מ-150,000 עותקים, ועד היום נחשב לאלבום הבכורה הנמכר ביותר בישראל.
בנוסף ל"שביל הבריחה", "בגידה" ו"שיר אהובת הספן", בלטו באלבום השירים "עבד של הזמן" שריטה כתבה בעצמה, וביצוע לשירו של חיים נחמן ביאליק "הכניסיני תחת כנפך" בלחן עממי, שקצבו היה איטי מאוד.
פרט ל"עבד של הזמן", כתבה ריטה גם את "לךָ" ואת "עוד איש בודד".
קלינשטיין עיבד את כל שירי האלבום, והלחין את כולם פרט ל"הכניסיני תחת כנפך" עם הלחן העממי.
במצעד הפזמונים השנתי זכתה ריטה בתואר זמרת השנה.
בנוסף, ריטה השתתפה באותה שנה בדואט עם קלינשטיין "שבועה", שהופיע באלבומו "ביום של הפצצה".
בשנת 1987 הוציאה ריטה את האלבום Breaking Those Walls, אשר כלל גרסאות באנגלית לשירי אלבומה הראשון, בנוסף לחידוש לשירם של להקת הפוליס "Roxanne".
האלבום כלל גם שלושה שירים חדשים, שיר הנושא, השיר "Slow Down" (לו צולם אף קליפ מושקע ב-"סיבה למסיבה") ואת "Mirror of Love", שתורגם מאוחר יותר לעברית על ידי יעקב גלעד, והפך ל"נוצה ברוח".
במרץ 1988 הוציאה את אלבומה העברי השני, "ימי התום", בהפקה של קלינשטיין ובעיבודים של קלינשטיין, אלון הלל, נאור דיין ובנצי גפני.
גם "ימי התום" זכה להצלחה גדולה, והגיע למעמד אלבום זהב תוך יומיים.
בסך הכל נמכרו ממנו כ-120,000 עותקים.
למהדורת הדיסק של האלבום נוספו כבונוס השירים "העלמות אסורה" ו"תחת ירח ערבי" ו"העלמות אסורה", שהיו אמורים להופיע באלבום אחר שריטה עבדה עליו לפני "ימי התום" אך נגנז.
בשנת 1989 זכתה ריטה בפעם השנייה בתואר זמרת השנה.
לאחר הוצאת "ימי התום" יצאה ריטה לסיבוב הופעות, שבמהלכו הקליטה את השיר "מחול מטורף" שכתבה מירי פיגנבוים.
השיר הפך ללהיט, אבל יצא רק על גבי תקליט שדרים ולא נכלל באף אחד מאלבומיה חוץ מהאוסף שיצא לה בעתיד.
בשנת 1990 לא התקיימה תחרות הקדם-אירוויזיון, וריטה נשלחה לייצג את ישראל באירוויזיון 1990 שנערכה ביוגוסלביה, עם השיר "שרה ברחובות" שהלחין רמי קלינשטיין למילים של צרויה להב.
השיר הגיע למקום ה-18 בלבד בתחרות, אך בישראל זכה להצלחה במצעדי הפזמונים.
בשנת 1991, ריטה שיתפה פעולה עם דודו פישר במופע המוזיקלי "הערב מחזמר" שכלל שירים מהמחזמר "קול נדרי" שהולחנו על ידי המלחין הבינלאומי לאלו שיפרין, וכן מבחר שירים ממחזות מפורסמים, בהם, "מצחיקונת", "סיפור הפרברים" ועוד.
"הערב מחזמר" תועד על גבי אלבום באותו שם.
באותה שנה זכתה ריטה במקום הראשון בתואר "זמרת השנה" בתחרות "תפוח הזהב" של רשות השידור.
בשנת 1992 עבדה ריטה על אלבום שלישי, בהפקת קלינשטיין.
ממנו יצאו שני תקליטי שדרים לחניו של קלינשטיין לשירים "חיזיון מקומי" (למילים של אהוד מנור) ו"תחנה של זמן" (למילים של אסתר שמיר), אך האלבום נגנז ושיריו הופיעו מאוחר יותר על גבי אלבום אוסף של ריטה.
שיר נוסף שהוקלט לאלבום הוא "אני בחורה פשוטה", שכתב מאיר גולדברג והלחין עובד אפרת, אבל נפסל על ידי מפיקיה מסיבה לא ידועה ולא יצא מעולם.
אפרים שמיר כלל באלבומו השני מאותה שנה את השיר, ששמו שונה ל"אני אוהב נשים" ועם מילים חדשות, גם הן של גולדברג.
באותה שנה יצא באירופה, בעיקר בצרפת ובבלגיה, סינגל לשיר "Roxanne" מתוך האלבום Breaking Those Walls שכבש את מצעדי הפזמונים למשך זמן ניכר.
הסינגל זכה גם להצלחה קופתית מרשימה ונמכר שם ב-140,000 עותקים.
באותה שנה השתתפה במופע צדקה, "Let Freedom Ring", עבור "החברה הלאומית למשפחות של אסירים אמריקאים ונעדרים בדרום מזרח אסיה", שהתקיים באקדמיה למוזיקה בפילדלפיה.
בשנת 1994, שש שנים לאחר אלבומה הקודם, החלה ריטה לעבוד על אלבום חדש בשם "ערים בלילה", אך בדומה לקודמו גם הוא נגנז בסופו של דבר.
בסוף אותה שנה חזרה עם אלבומה השלישי, "אהבה גדולה", שתפס את מקומו של "ערים בלילה".
הקליפ זכה בערוץ MTV בתואר הווידאו קליפ הזר הטוב ביותר של השנה.
בעקבות האלבום יצאה ריטה לסיבוב הופעות מצליח שנמשך כארבע שנים.
בשנת 1994 זכתה פעם נוספת בפרס "תפוח הזהב" לזמרת השנה.
אגב, סמל השם "ריטה", אשר מופיע על גבי עטיפת האלבום, יופיע בחלק מאלבומיה הבאים.
בשנת 1996 סיכמה חברת הליקון עשר שנים לפעילותה של ריטה באלבום האוסף "תחנות בזמן", שכלל שירים שלא הופיעו באלבומיה הקודמים, כ"מחול מטורף", "חיזיון מקומי", "שרה ברחובות", "שירת הסירנה (אל תפחד)" מתוך הסרט "שירת הסירנה", "אגדת השמש והירח", חידוש לשירה של ג'וזי כץ "תני לי להחליט" מתוך פסטיגל 1994 ועוד.
האלבום כלל גם שלושה שירים חדשים: "עד שתעזוב" שכתבה בעצמה, "ארץ מולדת" שכתב יהונתן גפן, אותו הקליטה בשנת 1987 ולא פרסמה אותו, ו"הולכת אליך" שכתב מאיר אריאל והלחין קלינשטיין עם זאב נחמה ותמיר קליסקי.
האלבום הצליח מאוד ומכר למעלה מ-150,000 עותקים.
באותה שנה השתתפה ריטה בדואט בשיר הנושא של אלבומו של שלמה ארצי "שניים".
השיר היה ללהיט גדול, וזכה בתואר שיר השנה ברשת ג', בעוד ארצי זכה בתואר זמר השנה וריטה בתואר זמרת השנה.
בשנת 1998 יצא מארז של אהבה גדולה – ההופעה שכלל קלטת וידאו של ההופעה ותקליטור עם חמישה שירים שלא נכללו באלבומים הקודמים שלה.
בשנת 1999 הוציאה ריטה אלבום כפול בשם "תפתח חלון", אלבום זה הוא היקר ביותר של ריטה מבחינת תקציב ההפקה ועלותו הגיע לכמיליון דולר.
תהליך הכנתו היה מורכב, תחילה בשל ההקפדה המיוחדת על איסוף ובחירת הטקסטים ולאחר מכן, בעבודה האולפנית שנמשכה כשנה וחצי.
אלבום זה זכה גם הוא להצלחה גדולה כאשר 20,000 עותקים ממנו נמכרו בתוך 24 שעות מרגע שחרורו לחנויות ובתוך חודשים ספורים מכר יותר מ-85,000 עותקים.
את שירי האלבום עיבדו משה לוי ולואי להב, ופרט לרמי קלינשטיין השתתפו בלחנים גם אתי אנקרי, אסתר שמיר, לאה שבת ושלמה ארצי.
שיר הנושא של האלבום, שכתבה ריטה והלחין קלינשטיין, היה למצליח ביותר מתוכו.
פרט לו בלטו גם השירים "או שכן, או שלא" שכתבה עירית לינור, "המכתב הראשון" שכתב יאיר לפיד ו"לא יודעת מה עובר לך בראש", שכתב שלמה ארצי והתפרסם כאשר ביצע אותו בעצמו בדואט עם יעל דקלבאום כעבור שנה.
לרצועת האודיו של שיר זה חוברה כרצועה נסתרת גרסת כיסוי קצרה (בת 43 שניות) לשיר "Dust Dust Na Raha", מתוך פסקול הסרט ההודי "סאנגם".
האלבום כלל שני דואטים עם קלינשטיין, "בערב יום העצמאות" ו"זמן", וכמו כן מספר שירים מתורגמים, מפרסית (שפת אמה של ריטה), מפורטוגזית ומספרדית.
ריטה חיזקה את הצלחתו של האלבום כאשר חזרה לסיבוב הופעות שתוכנן מראש לחמש עשרה הופעות בלבד בשל הריונה השני.
בשנת 2000 הוציאה ריטה את אלבומה השני באנגלית, "Time for Peace", בעיבודים והפקה מוזיקלית של קוראדו רוסטיצ'י האיטלקי שעבד בין היתר עם ויטני יוסטון, אלטון ג'ון, ג'ורג' מייקל ורבים אחרים, האלבום הופץ בהשקה מיוחדת בצרפת בלבד ולאחר כמה חודשים החלה מכירתו גם בישראל.
עד היום נמכר האלבום בכ-28,000 עותקים, מהם כשליש בישראל.
באותה שנה היא שרה את השיר "תגיד את זה" עם קלינשטיין, שהיה לשיר הנושא של אלבומו.
בשנת 2001 יצאו ריטה ורמי לסיבוב הופעות מצליח, מתוכו יצאו לרדיו כסינגלים הגרסאות החדשות ל"ימי התום" ו"שביל הבריחה".
בשנת 2001 הופיעה ריטה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של אשר פיש ב"קונצ'רטו לריטה ולתזמורת".
לראשונה יצאה ריטה במופע המבוסס על רפרטואר קלאסי, שכלל בעיקר אריות ושירים קלאסיים של פוצ'יני, ביזה וגרשווין, לצד עיבודים סימפוניים ללהיטים מוכרים.
עד היום ממשיכה ריטה להופיע במתכונת זו במספר הופעות מצומצם ביותר, בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2001, ריטה גם התארחה באלבומו של יוסי בנאי "לאט", בדואט "ציור של אהבה", שכתב רפי קינן והלחין יונתן בר גיורא.
בשנת 2002 ריטה הופיעה במופע אינטימי וקטן, "ריטה והפסנתר" במסגרת "פסטיבל הפסנתר".
המופעים נערכו במרכז ענב לתרבות שבתל אביב.
לריטה, שמאז ראשית דרכה הופיעה רק באולמות והיכלי ענק הייתה זו ההתנסות הראשונה מול קהל קטן ובהרכב נגנים כה מצומצם.
במרץ 2003 הוציאה ריטה את האלבום "חמצן".
האלבום הצליח פחות מקודמיו, ואף על פי שהגיע למעמד אלבום זהב עם מכירות של כ-30,000 עותקים, היה לאלבום הפחות נמכר מאלבומיה של ריטה, וזכה בעיקר לביקורות פושרות מצד המבקרים.
השיר המצליח ביותר באלבום היה "לאלף נמר", שכתבה צרויה להב והלחין קלינשטיין.
פרט לו בלטו גם "מלבד אהבה" שכתבה להב, "תשקר לי" שהלחין ארקדי דוכין למילים של ריטה ו"אתה בכל זאת" ("עלית לי בזיכרון") שכתב מאיר אריאל, וזכה להצלחה מחודשת כשבוצע כעבור שנה על ידי דודו טסה.
בין כותבי האלבום נכללו גם מוזיקאי רוק ופופ, כארקדי דוכין, אביב גפן, שלמה ארצי ומיקה קרני.
את השירים עיבדו קלינשטיין, אבי סינגולדה וטל פורר.
בעקבות אלבום זה יצאה ריטה לסיבוב הופעות בשם "ריטה ההופעה – Live 2003".
סיבוב ההופעות התקיים במהלך 2003 ו-2004 והסתיים באוגוסט 2004. במופע, שנשא אופי יותר אנרגטי עם צוות רקדנים, ריטה ביצעה שירים מאלבומה האחרון "חמצן" לצד מיטב להיטיה.
בשנת 2004 יצאה גרסת הדי.וי.די לקלטת המצליחה של המופע "אהבה גדולה - ההופעה" מ-1998. באותה שנה גם הקליטה עם עברי לידר גרסה חדשה לשיר "סינדרלה רוקפלה" של אסתר עופרים, עבור פסקול הסרט "ללכת על המים".
בשנת 2005 יצאה ריטה ל"מופע חורף", מעין "המשך" למופע "ריטה והפסנתר".
אלא שהפעם הצוות המוזיקלי הורחב ללהקה בת 4 נגנים.
המופע נשא אופי חורפי מעודן שעיקר כוחו היה במפגש הקרוב עם הקהל.
הרפרטואר כלל שירים רבים שנאספו במהלך השנים יחד עם ביצוע מיוחד ל"ירושלים של זהב" של נעמי שמר.
על המופע זכתה ריטה בתואר "אשת השנה בבמה" ב"טקס אנשי השנה" של שידורי קשת.
הוא אף תועד על גבי DVD ואלבום שיצאו באותה שנה.
בתחילת שנת 2007 יצאה ריטה לסיבובי הופעות בצרפת ובישראל בשם "ריטה בהיכל", אשר זכו להצלחה גדולה.
בפברואר 2007 נפרדה מנעמי אלשייך, מנהלתה האישית, שעבדה איתה ועם קלינשטיין במשך 20 שנה.
בתחילת 2007 פרץ סכסוך בין ריטה ורמי ובין חברת "הליקון", והשניים החליטו להפסיק את התקשרותם עם "הליקון" ולעבור לחברת התקליטים "הד ארצי".
באוקטובר 2007 הוציאה ריטה את הסינגל הראשון "אחרי שאהב" שהלחין קלינשטיין למילים של יהונתן גפן מתוך אלבום חדש.
בינואר 2008 הוציאה ריטה את האלבום "רמזים", בהפקתו המוזיקלית של עברי לידר.
האלבום יצא אחרי שנה קשה לריטה, שכללה פרידה מחברת התקליטים "הליקון" וכן פרידה מתוקשרת מבעלה רמי.
עם צאתו של האלבום התראיינה ריטה בספיישל מיוחד בערוץ השני, בו היא דיברה בגילוי לב נדיר על אחת השנים הטעונות בחייה, הראיון זכה לנתוני רייטינג גבוהים.
האלבום "רמזים" התאפיין בקו שקט, מאופק ועדין שלא אפיין את תקליטיה הקודמים.
כסינגלים ראשונים יצאו השירים "אני גרה מול המים" שכתב יוסי בנאי והלחינה ענבל סמדר, "אחרי שאהב" שהלחין קלינשטיין למילים של יהונתן גפן, "הפעם" שכתב והלחין לידר, ו-"מחכה" שהלחין עידן רייכל למילים שלה.
"מחכה" זכה להצלחה גדולה והיה תקופה ארוכה השיר המושמע בישראל ועמד בראש כל מצעדי תחנות הרדיו, בהמשך יצאו גם "האם היית" שהלחין קלינשטיין למילים של נועה גולנדסקי, "סוף העונה" שכתבו אלי מורנו ועילי בוטנר ו"היינו גדולים" שכתבה רחל שביט והלחין קלינשטיין.
בתוך שבועיים בלבד הגיע האלבום למעמד אלבום זהב וכחודשיים מרגע צאתו הגיע למעמד אלבום פלטינה עם מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים, נתון נדיר לתעשיית המוזיקה הישראלית של השנים האחרונות.
האלבום לווה בסיבוב הופעות גדול ומצליח שכלל יותר ממאה הופעות בכל רחבי הארץ.
ביולי 2008 במסגרת תוכנית סיום העונה של חדשות הבידור Y בעשר, הוכתרה ריטה כאשת השנה בעקבות ההצלחה הגדולה והשינוי בחייה האישיים והמוזיקליים.
בסוף אותה שנה נבחרה ריטה לזמרת השנה בארבעה מצעדי תחנות רדיו שונים.
כמו כן, פורסם כי "רמזים" הוא האלבום הנמכר ביותר בישראל בשנת 2008 ושהיא האמן המושמע ביותר ברדיו בישראל בשנת תשס"ח.
במאי 2009 ביצעו ריטה ושלומי שבן באופן בלעדי את השיר "מותק את אצלי בראש", שירו של בוב דילן, באנגלית "Mama, You Been On My Mind", אותו תרגם וביצע שבן באלבומו, במסגרת פסטיבל "הבמה הגדולה" במתחם סוזן דלל בתל אביב.
באוקטובר 2009 עלה מופע משותף של ריטה עם כנסיית השכל במסגרת פסטיבל תל אביב הראשון במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב.
במאי 2010 יצא השיר "קול זיכרון חוזר" שהקליטה ריטה עם עילי בוטנר שאת מילותיו כתבה בשיתוף עם בוטנר.
השיר נכלל באלבומו של בוטנר "עילי בוטנר".
בדצמבר 2011 הוציאה ריטה את אלבומה "השמחות שלי", בהפקת רן אלמליח ועמי רייס מלהקת "כנסיית השכל".
בפברואר 2013 יצא סינגל חדש של ריטה, הנקרא "מים צלולים", שיר אותו כתבה ריטה ללחן של עינן פרל.
בשנת 2014, במלאת 20 שנה למופע "אהבה גדולה", חזרה ריטה עם סיבוב הופעות "20 שנה לאהבה גדולה" שכלל את להיטיה הגדולים.
במאי 2015 הוציאה אלבום בין-לאומי בשם "Heaven Sent", שכולל גרסאות באנגלית לשירים מאלבומה "ימי התום".
באוגוסט 2015 יצא אוסף כפול בן 34 שירים בשם "ריטהאוסף", הכולל להיטים שליוו את ריטה בשלושת העשורים האחרונים.
בנובמבר 2016, ריטה הופיעה באירוע ההתרמה השנתי של עמותת אנוש לרגל חודש בריאות הנפש הישראלי.
ביוני 2017 התארחה ריטה בהופעתו של רוד סטיוארט בפארק הירקון ושרה איתו את "Sailing".
וגם יצא השיר "חבר של פעם" כסינגל ראשון מתוך אלבום חדש.
באוגוסט 2017 יצא השיר "מזמן" כסינגל שני מלווה בקליפ וגם יצא אלבומה "ניסים שקופים".
בספטמבר 2017, כחודש מצאת האלבום, הוא הגיע למעמד אלבום זהב ומכר 20,000 עותקים.
באוקטובר 2017 יצא הסינגל השלישי "קחי לך" שהוא דואט של ריטה עם בתה משי.
בדצמבר 2017 יצא הסינגל "עליי" שהוא שיתוף פעולה שלישי עם המפיק המוזיקלי עופר ניסים מתוך אלבומו "LOVE".
בינואר 2018 יצא הסינגל הרביעי "לא מוותרת" מתוך האלבום.
במאי 2018 יצא הסינגל החמישי "ניסים שקופים" שהוא שיר הנושא של האלבום.
בשנת 2019 במלאת 30 שנה לאלבום "ימי התום", חזרה ריטה לסיבוב הופעות "ימי התום 2019" שכלל את שירי האלבום ולהיטים נוספים.
ביוני 2019 יצא הסינגל השישי "באתי אליך".
בפברואר 2020 העלתה שני מופעים "ערב כחול עמוק" לכבוד הוולנטיין דיי.
באפריל 2020 בשיתוף פעולה עם יוסי אזולאי יצא לאור גרסת כיסוי לשיר "The Prayer".
עוד באותו חודש, בשיתוף פעולה עם עופר ניסים, במיוחד ליום העצמאות, יצא לאור גרסה אלקטרונית להמנון "התקווה", הגרסה כוללת הקלטה של ברברה סטרייסנד משנת 1978 בשידור טלוויזיוני חי בלוס אנג'לס, בערב הצדעה לישראל והקלטה חדשה של ריטה.
במאי 2020 יצא לאור הקליפ "I'm Standing with You" בהשתתפות 17 אמנים מרחבי העולם וביניהם ריטה שהופק בחסות האומות המאוחדות לגיוס תרומות למאבק בנגיף הקורונה.
ביוני 2020 הוציאה לאור את הסינגל "בלעדיך".
בספטמבר 2020 יצא לאור גרסת כיסוי לשיר "אל נבקש" של זהר ארגוב במסגרת "צו השעה" לתמיכה בתרבות הישראלית שנפגעה במשבר הקורונה.
ביוני 2021 יצאה לסיבוב הופעות משותף יחד עם רמי קלינשטיין.
ב-14 באוגוסט 2023 יצא לאור הסינגל "So Happy", שיתוף פעולה עם ELK.
באפריל 2024, ריטה שחררה את השיר "חיים שלי".
חגיגות העצמאות למדינה ויחסי חוץ
בשנת 1998, בחגיגת "פעמוני היובל" לציון יובל להקמתה של מדינת ישראל, נבחרה ריטה לשיר את ההמנון הלאומי של ישראל, "התקווה", אולם פרסומים על הכוונה לשלם לה 70,000 ש"ח עבור ביצוע ההמנון עוררו ביקורת קשה.
ריטה נפגעה מהביקורת הזו והחליטה לפרוש מהחגיגות.
לבסוף, הצליח ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בשיחת טלפון אישית, לשכנעה לחזור בה, ואת הכסף שקיבלה הודיעה שתתרום לצדקה.
במאי 2008, במסגרת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, נבחרה ריטה לזמרת השישים בהצבעה שערכה "שידורי קשת" במסגרת ערוץ 2.
בפברואר 2010 הופיעה ריטה מול ראש ממשלת איטליה, ברלוסקוני, בארוחת ערב חגיגית שנערכה לרגל ביקורו בישראל במשכן הנשיא פרס.
ריטה שרה את ביצועה המוכר לשירו של ביאליק, "הכניסיני תחת כנפך" ואריה באיטלקית, "הצוענייה".
באוקטובר 2010 קיימה ריטה שתי הופעות בביתן הישראלי בתערוכת אקספו 2010 בשאנגחאי, סין, בהזמנת משרד החוץ הישראלי, לרגל היום הלאומי של סין.
במרץ 2013 הופיעה ריטה במופע בן כשעה בשם "מנגינות למען השלום" במטה האומות המאוחדות שבניו יורק אל מול מזכ"ל האו"ם, באן קי-מון, שנתן את ברכתו למופע וקהל הנציגים, בהם גם כאלו שבדרך כלל אינם אוהדי ישראל, שהריעו לריטה.
ריטה שרה בשלוש שפות באותה הופעה: פרסית, עברית ואנגלית.
באותו חודש הופיעה ריטה בארוחת הערב הממלכתית במשכן הנשיא שמעון פרס בעת ביקורו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בישראל, שם שרה את "ירושלים של זהב".
בדצמבר 2013 ביקרה ריטה בבית הלורדים הבריטי כאורחת הכבוד של שגריר ישראל דניאל טאוב, במסגרת האירוע "נשים במוזיקה" שעסק בהעצמה נשית.
בשנת 2017 ריטה ביצעה את השיר "ירושלים של זהב" בטקס הדלקת המשואות ה-69.
בנובמבר 2018 הופיעה ביפן ושרה בחמש שפות לרגל חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל מטעם שגרירות ישראל ביפן.
בשנת 2022, הדליקה ריטה משואה בטקס הדלקת המשואות של יום העצמאות ה'תשפ"ב.
בשנת 1986 השתתפה במחזמר "גבירתי הנאווה", ובאותה השנה היא השתתפה במופע לילדים "הפסטיבל בצבעים טבעיים" שבו שרה את השיר "רגע פרטי", שהלחין קלינשטיין למילים של אהוד מנור ושזכה במקום השלישי, ובנוסף ביצעה עוד שני שירים בפסטיבל, ביניהם "שיר אהובת הספן".
בסוף שנת 1989 השתתפה בשנית ב"פסטיבל בצבעים טבעיים", בו שרה את השיר "כובע קסמים" שהלחין קלינשטיין למילותיה של לאה גולדברג ושזכה במקום הראשון.
בשנת 1992 השתתפה ריטה בהצגה "אילוף הסוררת" בתיאטרון באר שבע ובהצגת המופת האמריקאית "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס, בתיאטרון הבימה.
ריטה גילמה את דמותה של גיבורת ההצגה, מגי, לצידם של השחקנים יוסי פולק וברוך דרור.
באותה שנה זוכה ריטה בתואר "תפוח הזהב" לזמרת השנה מטעם רשות השידור.
בשנת 1994 השתתפה בשנית בפסטיגל וחידשה בו את שירה של ג'וזי כץ "תני לי להחליט".
בשנת 2004 התקיימה הצגת הבכורה של המחזמר "שיקגו", אחד השלאגרים הגדולים בהיסטוריה של ברודוויי.
ריטה גילמה את תפקידה של רוקסי הארט וזכתה לשבחים רבים.
המחזמר עלה לארבעים הצגות בלבד בתיאטרון בית ליסין ובהמשכן לאומנויות הבמה וזכה להצלחה גדולה.
בשנת 2010 דיבבה את הציפור בהצגת הילדים "לג'ירפה נתפס הצוואר" בהפקת התיאטרון שלנו, בדצמבר של אותה שנה השתתפה בפסטיגל 2010, "לילה מטורף בפסטיגל".
באוגוסט 2015 הופיעה למספר מוגבל של הצגות, במחזמר 'גבירתי הנאווה' בתיאטרון הבימה.
בדצמבר 2020 השתתפה בפעם הרביעית במופע הפסטיגל "My פסטיגל" לציון 40 שנות קיום המופע וחידשה לצד סטטיק ובן אל תבורי, איתם ביצעה את השיר "אגדת השמש והירח" אותו ביצעה בפסטיגל 1990 עם אתניקס.
בשנת 1989 השתתפה בסרט הקולנוע "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" לצידו של יוסי פולק, עליו זכתה בתואר "שחקנית השנה" בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע.
בשנת 1995 השתתפה ריטה בדיבוב סרט האנימציה "פוקהונטס" של חברת וולט דיסני, בו דיבבה את פוקהונטס, הדמות הראשית, כמחווה לבתה הבכורה, משי.
ריטה שרה את רוב שירי פסקול הסרט, הבולטים שבהם "צבעי הרוח" ו"שם מעבר לנהר".
בספטמבר 2011 זכתה ריטה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הקצרים בסן פרנסיסקו על הופעתה בסרט "בן חוזר הביתה".
בשנת 2018 ריטה שבה לדבב את דמותה של פוקהונטס לצד בתה, משי קלינשטיין, שמדבבת את דמויותיהן של מואנה ורפונזל בסרט ראלף שובר את האינטרנט בגרסתו העברית.
בשנת 1999 הוקרן בערוץ 2 סרט תעודי על חייה של ריטה, "חודאדד - סיפורה של ריטה", בהפקת שלמה פז ויעל בראון ובבימויה של שירי שחר.
הסרט הקצר (50 דק') צורף כתוספת ל־DVD "אהבה גדולה - ההופעה" משנת 2004 בהוצאת הליקון.
בספטמבר 2013 ריטה שימשה כשופטת בעונה הראשונה של תוכנית הריאלטי "הכוכב הבא", שהמשיכה את "כוכב נולד", לצד צביקה הדר, מוקי ורני רהב.
בפברואר 2015 ריטה נבחרה לשמש כפרזנטורית של רשת התכשיטים והשעונים "ROYALTY".
הקמפיין כלל סרטון פרסומת לצד מודעות בעיתונים ובאינטרנט.
ריטה החליפה בתפקיד את מירי בוהדנה שדגמנה עבור הרשת במשך עשור.
בשנת 2018 דורית רבליס החליפה אותה.
בשנת 2018 הופיעה בתפקיד הראשי בסדרה "מלכות"; היא שרה את שיר הנושא שלו "נפרדנו כך", קאבר לשיר של אבנר גדסי
בשנת 2022 ריטה השתתפה בתוכנית זהו זה!
ביוני 2010 יצא לאור ספר ילדים פרי עטה, "הלב של שירז" בהוצאת כנרת זמורה ביתן ובעריכת צרויה להב.
את הספר איירה ולי מינצי.
הסיפור מתמקד בילדה יתומה בשם שירז שאיבדה את כדור הצמר שלה.
אמה של ריטה סיפרה לה את הסיפור בילדותה, וכשבגרה סיפרה ריטה את הסיפור לבנותיה, הרחיבה אותו והוסיפה פרטים שונים.
כתיבת הספר ארכה יום אחד, שכן הסיפור עצמו כבר היה קיים בעל-פה, אך תהליך הפקתו נמשך כשנה.
במאי 2013 הספר עובד למחזה על ידי צרויה להב בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער; הוא בוים על ידי משה קפטן ועוז מורג.
בשנת 2021 הוציאה את ספרה השני, "צ'אדור נוטף מי גשם" בהוצאת מודן, המספר על משפחתה וילדותה.
בשנת 1979 הכירה לראשונה את המוזיקאי רמי קלינשטיין.
השניים נפגשו בעיר הנוער כשקלינשטיין, אז נער בן שש עשרה, הופיע עם חבר על הבמה, וריטה הייתה בקהל.
השניים הפכו לזוג ולשותפים לעשייה המוזיקלית.
בשנת 1992 נולדה בתם הבכורה, משי, וב-2001 נולדה בתם השנייה, נועם.
בין השנים 2009- 2010 ריטה הייתה בזוגיות עם העיתונאי רונן ברגמן, ובין השנים 2017- 2022 עם השחקן והעורך דין צ'רלי בוזגלו.
אחייניתה היא השחקנית והזמרת לירז צ'רכי.
בת דודה היא חוקרת התרבות הפרסית של איראן והאמנית חנה ג'האן פרוז.
משנת 2024 ריטה בזוגיות עם יניב ינקוביץ', גרוש ואב לשלושה ילדים.
מתגוררת בשכונת תל ברוך בתל אביב.
רֵיחָן היא התנחלות ומושב עובדים קהילתי, חילוני, השוכן בגוש שקד שבצפון השומרון, באזור קציר.
היישוב שייך למועצה אזורית שומרון.
היישוב נקרא על שם יער ריחן, שעל שמו נקרא גם הכפר אום א-ריחאן הסמוך, שניהם על שם התבלין ריחן (בזיליקום.
ההתיישבות עלתה על הקרקע כהיאחזות נח"ל על ידי גרעיני הנח"ל סנונית ואלעד ב-11 בספטמבר 1977. בעת ההקמה עלו טענות של ערבים לבעלות על האדמות עליהן היא הוקמה וסגנית פרקליט המדינה, פליאה אלבק יצאה לשטח לוודא שמדובר באדמות מדינה.
ריחן אוזרח ביוני 1979, עת הפך למושב שיתופי.
היישוב היה ראשון היישובים בגוש יישובי שקד, והוקם על מנת ליצור התיישבות ישראלית בין צפון-מערב השומרון לבין כביש ואדי עארה, אזור בו מושב מי עמי היה יישוב יהודי בודד.
בתחילה היישוב היה קטן מאוד ותואר כ"כמה מתיישבים, כמה אשקוביות וכמה אזבסטונים".
היישוב שוכן על רכס המשתפל למערב, בגובה 387 מטרים מעל הים.
מצפון למורדות היישוב נחל נרבתא ומדרום ואדי לחף אל-חספה.
שטח השיפוט של ריחן 13,442 דונם, ממוצע של 74 דונם לנפש.
ביישוב פועל לול תרנגולות ומטע זיתים המשווק זיתים למאכל מזן פישולנד ופיקואל ושמן מזן לצינו וקורוטינה.
ביישוב מיזמי תיירות המארחים מכל הארץ, ביניהם עגלת קפה חדשה, בשם "זאת העגלה" הנמצאת על הרכס למול נוף שמורת יער ריחן.
יישובים ישראליים סמוכים הם שקד, חיננית וטל מנשה.
יישובים פלסטינים סמוכים הם אום א-ריחאן, ח'רבת טורה אל-ע'רביה, זבדה וברטעה.
מצפון ליישוב מצויה שמורת הטבע יער ריחן.
על שם היער קרוי היישוב.
היישוב נמצא בצידה המערבי של גדר ההפרדה, יחד עם היישובים הסמוכים לו.
ביישוב שתי אגודות האחת חקלאית שיתופית (חמישה חברים) והשנייה קהילתית.
ביישוב כ-115 משפחות בעלות אופי חילוני, חלקן מסורתיות.
הוועד המנהל של היישוב מורכב מחמישה בעלי תפקידים המנהלים את האגודה הקהילתית, מנכ"ל האגודה משותף לוועד המקומי.
רבי יום טוב בן אברהם אַשֵּׂבִילִי (או אַלְשֵׂבִילִי, כלומר בן העיר סביליה; בראשי תיבות ריטב"א; ה'י', 1250 – ה'ץ', 1330) היה מגדולי רבני ספרד בתקופת הראשונים.
חידושיו ידועים בחריפותם ובלשונם הבהירה והברורה, והם משמשים אחד המקורות החשובים בלימוד התלמוד בעיון.
נולד ב-1250 בעיר סביליה שבספרד.
למד תורה בברצלונה אצל הרא"ה (ר' אהרון הלוי), רבו המובהק שאותו הרבה להזכיר בהערצה, וכן אצל הרשב"א (ר' שלמה בן אדרת).
והיה במשא ומתן עם רבי דן אשכנזי שבא לספרד והרבה להתכתב עם הרשב"א.
הריטב"א חי במקביל לרמב"ן במשך כעשרים שנה אך כנראה לא הכיר אותו.
עוד בחיי רבותיו נודע כתלמיד חכם מובהק ומורה הוראה.
ב-1280 שימש כדיין בקהילת סרגוסה.
כשנתיים לפני היוולדו כבשו הנוצרים את העיר סביליה מידי המוסלמים ובכל תקופת חייו הייתה ליהודים תקופה שקטה.
גם בחיי רבותיו, הרשב"א והרא"ה, פנו אליו בני דורו בשאלותיהם הרבות, שכן מספר פעמים הוא מזכיר את הרשב"א והרא"ה.
בנוסף לכך, ענה חלק מתשובותיו רק לאחר פטירתם.
מלבד אנשים פרטיים, פנו אליו בשאלות גם בתי הדין של הערים והמחוזות השונים.
רבני דורו כינו את בית דינו "בית דין הגדול והיפה".
הריטב"א הקדיש מזמנו ללמוד ספר "מורה נבוכים" לרמב"ם.
בחידושיו על התלמוד ניכרת השפעתם של הרמב"ן והרי"ף מחד, ומאידך גיסא דברי בעלי התוספות.
כאשר הוא כותב בחידושיו "תוספות" סתם כוונתו בדרך כלל לתוספות רבינו פרץ.
כמו כן מביא הרבה מפסיקות מורו ורבו הרא"ה וכן שיטות ראשונים מתלמידי הרמב"ן כדוגמת הרשב"א.
הריטב"א רחש כבוד רב גם לרמב"ם וגם לרמב"ן, אך השתדל לא לטשטש את הגבולין בין "דרך האמת" שבה הלך הרמב"ן לבין דרך "חכמת ההיגיון" של הרמב"ם.
הוא מביע דעתו, שדרך רמב"ם "נכונה היא מאוד לפי דרכו" ודרך הרמב"ן "היא נכונה יותר לפי דרכו", כאשר את הרמב"ן הוא מכנה לעיתים "רבנו הגדול".
הרבה פעמים ניתן לקרוא אותם החידושים הכתובים בספריו גם בחידושי רמב"ן, רשב"א, הנימוקי יוסף והר"ן.
חידושיו על התלמוד נחשבים לספר יסוד בשיטת הלימוד המקובלת בעולם הישיבות, והוא נחשב בעל סמכות הלכתית בדברי הבית יוסף.
כמו כן מפורסם השו"ת שלו, ובנוסף חיבר ביאור להגדה של פסח.
במסגרת הפילוסופיה של ההלכה מייצג הריטב"א את הגישה לפיה המחלוקות הנמצאות בתלמוד אינן תאונה היסטורית או נובעות מחוסר הבנה וירידת הדורות ואינן פרי הפרשנות האנושית היוצרת (כדעת הרמב"ם), אלא הן טמונות כבר בהתגלות עצמה.
כבר התורה שנמסרה למשה בסיני כוללת בחובה את הפרשנויות הסותרות.
לדבריו בפרשנותו למסכת עירובין: "כשעלה משה למרום לקבל תורה הראו לו על כל דבר מ"ט פנים לאיסור ומ"ט פנים להיתר...
ואמר (הקב"ה) שיהא זה מסור לחכמי ישראל שבכל דור ויהיה הכרעה כמותם".
כך, התלמוד, על המחלוקות המתועדות בו, מהווה שיקוף של ההתגלות עצמה.
בנוסף, כיוון שכל דעה, גם דעת מיעוט, נמסרה למשה בסיני, קיימת סמכות לבתי הדין בכל דור ודור לברור את הדעה המתאימה לדורו ולעניינו.
הריטב"א השתמש בעיקר בשפה העברית, אך לעיתים גם בערבית ובספרדית.
חידושי הריטב"א - הריטב"א חיבר פירוש על רוב מסכתות התלמוד, פורסמו בדפוס חידושיו לכ-20 מסכתות.
רוב חיבוריו שהגיעו לידינו עוסקים בהלכות הנוגעות למעשה ולא על מסכתות מסדר זרעים, קדשים וטהרות.
החידושים נכתבו בשתי מהדורות לפחות.
בהתחלה מהדורה ארוכה ולאחריה מהדורה מקוצרת.
פירוש על הלכות נדרים לרמב"ן
הלכות ברכות מהדורת משה יהודה בלוי
שאלות ותשובות (ירושלים תשי"ט) מאתר Hebrew Books
ספר הזיכרון - להגנת מורה נבוכים מפני השגות הרמב"ן בפירושו לתורה.
פירוש על הלכות הרי"ף בכתב יד, ממנו נשאר לנו רק על מסכת תענית.
ספר מדרש שמואל מזכיר פירוש למסכת אבות מהריטב"א, אך כותב שיש האומרים שהוא מתלמיד הריטב"א.