tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שני עותקים של כתובות על מבנים מציינות את פעילות הבנייה שלו בעיר Luḫaia, עיר שנוסדה על ידי חמורבי על גדת תעלה מצפון לבבל.
כתובת המציינת את שמו נמצאה על עין מאבן שוהם שהוקדשה לאלה ניגאל, אשתו של אל הירח נאננה במיתולוגיה השומרית.
שמו מופיע בטביעות חותם רבות של חותמי גליל.
בתקופת שלטונו פלשה עילם עם מלכה כותורנחונתא הראשון והרסה שלושים ערים.
אברהם (אבי) אדרי (נולד ב-1967) הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת ניצב.
אדרי שירת בצה"ל כלוחם בחטיבת גולני.
התגייס למשטרת ישראל ב-1990, שירת בתחנת זבולון, שימש מפקד תחנת זכרון יעקב ומפקד תחנת עכו.
ב-2010 מונה למפקד קורס קצינים במרכז ללימודי משטרה.
באוקטובר 2012 מונה למפקד תחנת חיפה.
באפריל 2016 מונה למזכיר הביטחוני של השר לביטחון הפנים וקודם לדרגת תת-ניצב.
בספטמבר 2018 קודם לדרגת ניצב.
במרץ 2019 מונה לראש אגף התנועה.
במאי 2020 סיים את תפקידו ופרש משורות המשטרה.
אדרי בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה.
רבי אַבְטַלְיוֹן בֶּן שְׁלֹמֹה מִקּוֹנְסִילְיוֹ (~ה'ש', 1540 - י"ג בתשרי ה'שע"ז, 24 באוקטובר 1616) היה רב איטלקי במאה ה-16, אשר התפרסם בשל פרשת המקווה ברוויגו שהסעירה בשעתו את העולם הרבני באיטליה.
רבי אבטליון היה תלמידו המובהק של רבי שמואל יהודה קצנלבוגן מפדובה, ואף הציב את תמונתו בבית מדרשו.
הוא היה משוללי שיטת הפלפול.
בשנת ה'שמ"ט, 1589, עורר את פולמוס המקווה ברוויגו כאשר פסל בפסק הלכה מנומק את המקווה העירוני.
המקווה שכן בביתו ונוהל על ידו במשך עשר שנים תוך הקפדה על שיטת הפעלה מסוימת, אך כשעבר לרשות אחיו, ר' יקותיאל, שונתה שיטת ההפעלה ולדעתו נפסל המקווה לשימוש.
פסילת המקווה עוררה סערה בדעת הקהל, סערה שהתעצמה כאשר רבנים אחדים חיוו דעתם להיתר, ורבנים אחרים גיבו את פסקו של ר' אבטליון.
שלושה ספרים נדפסו אז בעטיו של פולמוס זה.
הספר "פלגי מים" (ונציה שס"ח) מיוחס לו בידי חלק מן המקורות.
נולד לרב מרדכי (מרקו) ממודנה המתואר כ"גאון, רופא ושר", והיה תלמידו של המהר"ם מפאדובה.
במשך שנים הנהיג את קהילת יהודי בולוניה ומאוחר יותר עקר לפרארה.
בתו פילביה נישאה לרב יהודה סלטארו מפאנו, מחבר "מקוה ישראל".
אחיינו הרב יהודה אריה ממודנה כתב עליו כי .
רבי עזריה מן האדומים למד אצלו בפרארה ומזכיר אותו רבות בספרו הגדול "מאור עיניים".
בשנת ה'שמ"א (1581), על רקע עלילה על התלמוד הבבלי, היה שליח קהילות איטליה לאפיפיור גרגוריוס השלושה עשר ונפגש עמו מספר פעמים.
סופר כי נאם לפני מועצת חשמנים במשך שעתיים בלטינית שוטפת, הגן על התלמוד והשיג את מבוקשו בביטול צו שעמד לצאת נגדו.
בשנת ה'שס"ד (1604) היה מעורב בפרשיית המקווה ברוויגו שהעסיקה את העולם הרבני באיטליה, תשובתו ההלכתית בנושא זה נדפסה בספר "פלגי מים" הסוקר את הפרשה.
הניח אחריו לפחות עשרה פיוטים, שלא נדפסו.
אָבִי אוֹחָיוֹן (נולד ב-11 בינואר 1978) הוא פזמונאי ומלחין ישראלי, אשר כתב והלחין שירים ולהיטים רבים לזמרים בולטים בישראל.
זכה ארבע פעמים בפרס אקו"ם.
אוחיון הוא שמונה שנים ברציפות הפזמונאי המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל.
את שירותו הצבאי עשה כטבח בבה"ד 10 ששכן אז בצריפין.
לאחר שחרורו, עבד כמדריך לריקודים לטיניים ועם נישואיו עבר לעבוד כסוכן מכירות.
עד גיל 30 לא כתב אוחיון מוזיקה.
עם השנים, הפך אוחיון לאחד מכותבי הלהיטים הנחשבים והבולטים בישראל, עם למעלה מ-400 שירים.
בשנת 2014 כתב את השיר "דרך השלום" שאותו מבצע הזמר פאר טסי.
השיר זכה להצלחה רבה ואוחיון החל לכתוב שירים לזמרים נוספים דוגמת איל גולן, הראל סקעת, דודו אהרון, משה פרץ, עומר אדם, איתי לוי, יואב יצחק, אגם בוחבוט, שלומי שבת, גד אלבז, ישי לוי, מרגלית צנעני ועוד.
שיריו של אוחיון צוברים עשרות מיליוני צפיות באתר יוטיוב.
בשנת 2016 זכה בפרס אקו"ם על "דרך השלום" שאותו כתב והלחין.
בשנת 2017 זכה בפרס פעם נוספת, על השיר "אחרי כל השנים" שכתב והלחין עבור עומר אדם.
בנוסף, לפי אקו"ם, אוחיון הוא הפזמונאי השני המושמע ביותר לשנת 2015 (אחרי אהוד מנור), וכן זכה עם השיר המושמע ביותר לשנת 2015 ("טרמינל 3").
בשנת 2019 זכה אוחיון פעם נוספת בפרס אקו"ם כמחבר השנה.
במרץ 2018, כתב והלחין את השיר "שב" לשרית חדד.
השיר נכלל באלבומה ה-23 שרה שרה.
באותה השנה השתתף בהלחנת וכתיבת מרבית שירי האלבום "לומדת ללכת" של נסרין קדרי.
אוחיון כתב יחד עם המוזיקאי עקיבא תורג'מן את השיר "שלמים" של עידן רפאל חביב, והלחין אותו יחד עם תורג'מן ועם המפיק מתן דרור.
השיר שיצא ביולי 2020 זכה להצלחה גדולה ונבחר לשיר השנה במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תש"ף.
כמו כן, ביולי 2020 פורסם השיר "רסיסים" של רביב כנר, שאוחיון כתב והלחין יחד עם קרן פלס.
במצעד הרשמי של גלגלצ שהה השיר במקום הראשון במשך 11 שבועות, מתוכם שבעה רצופים.
בנוסף, הוא הגיע למקום הרביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
במצעד הישראלי השבועי של ספוטיפיי, הגיע השיר בשיאו למקום הראשון.
במצעד הישראלי השנתי לשנת תשפ"א של רדיו תל אביב, ynet ומאקו נבחר רסיסים לשיר השנה.
בנוסף, כתב יחד עם יובל דיין את השיר "שרק תחייך" בשנת 2020, שזכה להצלחה רבה וזכה במצעד של גלגלצ, ואת השיר "קרוב בינינו" שיצא בשנת 2021, וזכה גם הוא להצלחה.
בפברואר 2023 נמשך שיתוף הפעולה שלו עם עידן רייכל עם פרסום שירהּ של אופק נחמן "ציפור בלי שמיים", שבו השתתף רייכל עם אוחיון בכתיבה ובהלחנה.
ביוני של אותה השנה יצא אלבומו השביעי של עומר אדם, סוף העולם, מתוכו כתב את השירים "חייל מלבנון" ו"רחוב החרדות".
בדצמבר 2023, כתב והלחין את השיר "בסוף הכל יהיה בסדר" של ליאור נרקיס, לצד אופיר כהן.
ב-17 בפברואר 2024 נבחר השיר Hurricane שכתב והלחין אוחיון יחד עם קרן פלס לזמרת עדן גולן על ידי הוועדה המקצועית לייצג את ישראל באירוויזיון.
מלהיטיו הבולטים בשנת 2025 ניתן למצוא את 3 כוסות מרטיני של רותם חן, מגנט של ששון שאולוב, חולמת ואליס של אודיה, היא לא יודעת למה של פאר טסי, פרויקט האילנות 41 ואצלנו זה ככה של יסמין מועלם ובן צור.
אוחיון נשוי ליפעת ואב לשלושה ילדים.
אבי אחמד עלי (נקרא בשמו הפרטי, אבי או אביי, כיוון ששמותיו הנוספים הם פטרונים; באמהרית: አቢይ አሕመድ ዓሊ; נולד ב-15 באוגוסט 1976) הוא פוליטיקאי אתיופי, המכהן כראש ממשלת אתיופיה החל מאפריל 2018. אבי משמש גם כיו"ר מפלגת השלטון וכחבר הפרלמנט.
עם כניסתו לתפקידו החל אבי ברפורמות פוליטיות, מדיניות וכלכליות, שהבולטת שבהן היא חתימה על הסכם שלום היסטורי עם אריתריאה ושחרור אסירים פוליטיים.
בשנת 2019 נבחר על ידי המגזין TIME לאחד מ-100 האנשים המשפיעים בעולם.
זוכה פרס נובל לשלום לשנת 2019.
באוקטובר 2021 הושבע אבי אחמד רשמית לכהונה שנייה לתקופה בת 5 שנים.
אבי נולד וגדל בעיירה בשאשה, מערבית לבירת אתיופיה, אדיס אבבה, לאב מוסלמי ולאם נוצרייה אורתודוקסית, שניהם מבני האורומו הוא עצמו פרוטסטנטי פנטקוסטלי.
הוא הבן השלושה עשר של אביו והשלישי של אמו, אחת מארבע נשותיו של אביו.
את לימודי התיכון עשה בעיר הסמוכה אגארו.
סיים תואר ראשון בהנדסת מחשבים בקולג' באדיס-אבבה (2001), ותואר שני בהצטיינות בלימודי מנהיגות מעצבת בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת גריניץ' בלונדון בשיתוף המוסד למנהיגות בינלאומית באדיס אבבה (2005).
הוא בעל תואר שני נוסף במינהל עסקים מקולג' לידסטאר באדיס אבבה בשיתוף אוניברסיטת אשלנד (2013).
אבי השלים את עבודת הדוקטורט שלו בשנת 2017 באוניברסיטת אדיס אבבה.
נושא המחקר שלו היה "הון חברתי ותפקידו בפתרון סכסוכים באתיופיה".
מאמר שכתב בנושא זה התפרסם בגיליון מיוחד של כתב העת "קרן אפריקה" שעסק במאבק באלימות של קיצוניים.
את שירותו הצבאי החל בשנת 1991, כנער שהצטרף לפעולות המחתרת כנגד השלטון הרודני של מנגיסטו היילה מריאם, שהודח באותה שנה מתפקידו.
מאוחר יותר, בשנת 1993, התגייס לצבא האתיופי, בו שירת 17 שנה בתפקידי מודיעין ותקשורת.
בשירותו הצבאי הוא השתתף במלחמת אתיופיה-אריתריאה ובכוח שמירת השלום של האו"ם ברואנדה.
לאחר מכן הוא שימש בתפקידים בכירים יותר כאחראי על השכנת שלום בסכסוכים דתיים באזור הולדתו וכראש הסוכנות לאבטחת מידע ברשת.
בשנת 2006 הוא הקים הסוכנות לביטחון סייבר באתיופיה.
אבי סיים את שירותו הצבאי בשנת 2010 בדרגת לוטננט קולונל.
פעילותו הפוליטית של אבי החלה בהצטרפותו בשנת 2010 למפלגת ה-OPDO (ארגון האורומו העממי דמוקרטי), סיעה בתוך מפלגת השלטון באתיופיה משנת 1991 שהייתה תחת דומיננטיות של המיעוט התיגרי.
במהרה נהיה חבר בוועדה המרכזית של המפלגה ובאותה שנה אף נבחר לפרלמנט האתיופי.
במסגרת תפקידו הוא היה שותף לייסוד ה"פורום הדתי לשלום" שפעל לקידום פתרונות בדרכי שלום של סכסוכים בין נוצרים למוסלמים באזור הבחירה שלו – אגארו.
אבי נבחר לכהונה נוספת בפרלמנט בשנת 2015. בכהונתו השנייה הוא התבלט במאבקו כנגד השתלטות אלימה על קרקעות בייחוד בסביבות אדיס-אבבה, שגבתה קרבנות בחיי אדם.
בפעילות זו הוא זכה לחשיפה ציבורית רבה שסייעה בהתבססות הקריירה הפוליטית שלו.
באוקטובר 2015 התמנה אבי לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה, אולם הוא עזב את משרתו לאחר שנה אחת.
מאוקטובר 2016 הוא שימש בתור סגן הנשיא של מחוז אורומיה, המחוז המאוכלס ביותר באתיופיה וניהל את המשרד לתכנון ופיתוח עירוני של המחוז, כל זאת תוך כדי המשך כהונתו בפרלמנט.
במהלך כהונתו במחוז הוביל רפורמה כלכלית שכללה שינוי במדיניות הקרקע, ההשקעות ובתעסוקת צעירים.
במסגרת תפקידו גם פעל ליישוב מחדש של מיליון מבני האורומו שעזבו בשנת 2017 את אזור סומלי בעקבות המהומות שהתחוללו בשל סכסוך גבולות.
באוקטובר 2017 התמנה אבי לתפקיד מזכיר מפלגת ה-OPDO.
הוא הוביל לברית מחודשת בין קבוצות האורומו והאמהרה המהוות יחדיו כשני שלישים מאוכלוסיית אתיופיה.
לאחר שלוש שנים של מחאה פוליטית, הודיע היילמריאם דסלן, ראש ממשלת אתיופיה על פרישתו מהתפקיד וכיוצא בכך גם על פרישתו מתפקיד יו"ר קואליציית ארבע מפלגות (על בסיס אתני) השלטון, ה-EPRDF (החזית העממית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית), החולקות ביניהן את השלטון באתיופיה.
החוק הבלתי כתוב של הפוליטיקה האתיופית קובע שראש הקואליציה של מפלגות אלו הוא גם ראש הממשלה.
ועל כן עפארים סומאלים ואחרים למעשה לא יכלו לכהן במישרה זו.
אבי נבחר בפברואר 2018 כמועמד מפלגתו לראשות הקואליציה (וכראש הממשלה), אולם בשל העובדה שבגוף הבוחר היו 45 נציגים של כל אחת מארבע המפלגות המרוץ נראה פתוח.
הצעד שהכריע את הכף ותרם לבחירתו במרץ 2018 היה פרישתו ברגע האחרון של מתחרהו הבולט, דמקה מקונן (מאמהרה), שהתפרש כתמיכה באבי.
בבחירות הפנימיות השיג אבי ניצחון חד-משמעי כשהוא מקבל 108 קולות לעומת 58 קולות שקיבל שיפרוו שיגוטה (עמי הדרום) שהגיע למקום השני, ודברה-ציון גברה-מיכאל (תיגראי) שהגיע למקום השלישי עם 2 קולות בלבד.
כתוצאה מכך, בתחילת אפריל 2018 נבחר אבי על ידי הפרלמנט לראשות ממשלת אתיופיה.
מדיניות פנים, רפורמה בחוקה ומדיניות כלכלית
עם כניסתו לתפקיד הודיעה ממשלת אבי על שחרור 7,600 אסירים פוליטיים ועל קידום החופש הפוליטי באתיופיה.
זמן קצר לאחר מכן, בחודש יוני, אישר הפרלמנט ביטול מידי של חוקי מצב החירום במדינה.
באותו חודש הודיע אבי על הקמת ועדה שתבחן את מודל הבחירות המחוזיות והמקומיות המביא לשליטה של קבוצות אתניות על אזורים וערים ומנציח את השסעים האתניים בין הקבוצות.
בממשלה שהקים היה יצוג לקבוצות אתניות ודתיות שונות, יצוג שווה לנשים וגברים ולראשונה באתיופיה גם מונו נשים לתפקידים בכירים, כגון נשיאת המדינה, שרת ההגנה, ונשיאת בית המשפט העליון.
אבי תיווך במשא ומתו המוצלח לאיחוד הפלגים של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, שהתפצלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 לשני סינודים – "סינוד בגלות", שבראשו עמד ראש הכנסייה האתיופית הקודם אבונא מרקוריוס, וסינוד באתיופיה בראשות הפטריארך אבונא פאולוס.
תומכיו של מרקוריוס, שהתיישב בסופו של דבר בארצות הברית, טענו שהוא הודח בידי ההחזית העממית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית ואילו מתנגדיו טענו שהוא התפטר.
אבי סייע בגישור בין הצדדים, שהכריזו רשמית על הסכם פיוס הכולל חלוקת סמכויות בין מרקוריוס וממשיך דרכו של פאולוס, אבונא מתיאס.
הוא נכח בטקס החתימה על ההסכם בוושינגטון ביולי 2018. לאחר מותו של מרקוריוס ב-2022, התפקיד ממולא בידי מתיאס עם מלוא הסמכויות.
בספטמבר 2020 הודיעה ממשלת אתיופיה על החלפת שטרות הכסף של הביר האתיופי.
אנשים שמחזיקים בשטרות ישנים נדרשו להחליפם בתוך שלושה חודשים.
לטענת אבי המהלך נועד להציל את הכלכלה האתיופית ונגיד הבנק המרכזי האתיופי אמר שהמהלך יסייע לממשלה למנוע שחיתות, אגירה של מזומנים וזיוף.
ביוני 2018 הודיעה ממשלת אתיופיה על כוונתה לקדם הפרטה בתחומים שונים, ובהם תחום התקשורת והתעופה.
על פי התוכניות, מניותיה של אתיופיאן איירליינס, חברת התעופה הגדולה באפריקה יונפקו למשקיעים בינלאומיים ומקומיים, הגם שממשלת אתיופיה תמשיך להחזיק במרבית המניות.
עם זאת, התוכניות המשמעותיות ביותר הוקפאו בהמשך.
באוקטובר 2020 הוקפאה התוכנית להפריט חלקית את אתיופיאן איירליינס, והתוכנית למכור 40% מהמניות את חברת התקשורת הממשלתית אתיו טלקום נדחו.
הממשלה ניסתה לפתוח את תחום התקשורת להשקעות זרות, אך המכרזים בתחום הניבו תוצאות פחות חיוביות מהצפוי, בין השאר בגלל חשש המשקיעים מאי-יציבות בעקבות מלחמת תיגראי.
בתחומים אחרים כמו הפעלת רכבות, ייצור סוכר, פארקים תעשייתיים ומלונאות עתידה להיות הפרטה מלאה.
בהקשר זה, הודיע אבי על כוונתו להקים בורסה באתיופיה, כדי לשנות את המצב הנוכחי בו אתיופיה היא המדינה הגדולה בעולם (במספר תושביה) שאין לה בורסה פעילה.
יוזמה נוספת שזו כבר השנה הרביעית היא "המורשת הירוקה"(, green legacy አረንጓዴ አሻራ) יוזמה בהישתתפות מיליוני אזרחים לשתילת מיליארדים של שתילי עצים בכל שנה עם תחילת הגשמים באתיופיה.
בנובמבר 2020, בהמשך למחלוקת על דחיית הבחירות בעקבות התפרצות מגפת הקורונה ובתגובה להתקפה של החזית העממית לשחרור תיגראי על הצבא האתיופי במקלה, פרצה מלחמת אזרחים בצפון המדינה.
כעבור שנה, הוכרז מצב חירום בבירה אדיס אבבה בשל איום המורדים על העיר.
בנובמבר 2022, המלחמה הסתיימה בהסכם שלום אתיופיה-תיגראי.
אחת מבעיותיה העיקריות של אתיופיה היא העדר גישה לים, בעיה שהיוותה מניע מרכזי למלחמה הארוכה עם אריתריאה.
זמן קצר לפני כניסתו של אבי לתפקיד, הודיעה ממשלת אתיופיה על הסכם להחזקה של 19% בבעלות על הנמל של העיר ברברה, ברפובליקה הלא מוכרת של סומלילנד.
במאי 2018 חתמה ממשלת אתיופיה על הסכם עם ג'יבוטי על שותפות בניהול הנמל של העיר ג'יבוטי ובתמורה קיבלה ממשלת ג'יבוטי אפשרות לרכישת מניות בחברות אתיופיות שיופרטו.
ימים ספורים לאחר מכן, חתמה ממשלת אתיופיה על הסכם דומה עם ממשלת סודאן ביחס לנמל סודאן.
וכן על הקמתו מחדש של חיל הים האתיופי.
מלחמת אתיופיה-אריתריאה היוותה אחת מן המלחמות העקובות מדם באפריקה בשלהי המאה ה-20 ובמאה ה-21. בשנים האחרונות שרר באזור מצב של אי לוחמה בפועל המלווה במתיחות ביטחונית ממושכת.
בחודש מאי הודיעה ממשלת אתיופיה על נכונותה לוותר על העיר בדמה ולהעבירה לאריתריאה.
בכך הוביל אבי תפנית דרמטית במדיניותה של אתיופיה בסכסוך לאורך השנים, שבה התמידה בסרבנותה להוציא לפועל את הבוררות הבינלאומית שקבעה בשנת 2000 (בתקופת מלס זינאווי התיגרי) שהעיר היא חלק מאריתריאה.
צעד זה היווה פתח לפתרון הסכסוך בין המדינות.
זמן קצר לאחר מכן, ביולי 2018 נחת אבי באסמרה בירת אריתריאה ושם חתם בתום ועידת פסגה עם נשיא אריתריאה על הסכם שלום מקיף בין המדינות.
ההסכם כולל את סיום סכסוך הגבולות, הקמת נציגות דיפלומטית הדדית, יצירת קשרי תעופה, תחבורה ותקשורת, היתר לשימוש אתיופי בנמלים האריתריאים.
בספטמבר 2018, נפתחו לראשונה מזה 20 שנה הגבולות בין שתי המדינות.
ועדת פרס נובל הנורווגית החליטה ב-2019 להעניק לאחמד פרס נובל לשלום.
בהודעת הוועדה צוין שהפרס מוענק לאבי על מאמציו לקידום שלום ושיתוף פעולה בינלאומי, ובמיוחד על יוזמתו לפתרון סכסוך הגבולות בין אתיופיה לאריתראה.
אביו של אחמד מוסלמי ואימו נוצרית אורתודוקסית.
נשוי לזנאש תייאצ'אוו מאמהרה, אותה הכיר במהלך שירותם המשותף בצבא האתיופי, ואב לשלוש בנות.
הוא דובר אורומו, אמהרית ותיגרינית, שלוש השפות הנפוצות ביותר באתיופיה, ושולט כמו כן באנגלית.
אבי אדרי (נולד ב-13 באוקטובר 1968) היה יושב ראש איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות, ויו"ר האגף להתאגדות עובדים.
אדרי נולד לשלום (איש עסקים) ומסודי אדרי.
בין השנים 1990–2007 עבד באגף המכס ומע"מ תחילה כעובד מכס באולם הנוסעים בנתב"ג בתקן בודק בכיר ולאחר מכן כמעריך טובין בכיר.
בין השנים 2000–2007, כיהן כיו"ר הוועד הארצי של עובדי המכס ומע"מ.
בשנים אלו שמו עלה לכותרות ובעיקר בשל המאבק אותו הוביל במכס בדצמבר 2003, במהלכו הנחה את העובדים במסלול הירוק לבדוק את כל אחת ממזוודות החוזרים מחו"ל במשך כ-100 ימים רצופים - מה שגרר לתורים ארוכים ולשיבושים כבדים בנמל התעופה בן-גוריון.
מהלך זה, שכלל בדיקות מדוקדקות, הניב תפיסות רבות של סמים, כדורי אקסטזי, תכשיטים ונשק, לצד הצלת עובדי מדינה מפיטורים המוניים.
בשנת 2003 זומן אדרי לוועדת חוקה חוק ומשפט של הכנסת, אז בוצע ניסיון להאשימו בכליאת שווא של נוסעים.
הוועדה התרשמה מהיקף התפיסות אותן הציג אדרי, היועמ"ש אליקים רובינשטיין הבהיר כי השביתה חוקית, ומנגד התבקש אדרי להפחית את עוצמת הבדיקות.
בשנת 2007 מונה אדרי ליו"ר איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות, וביולי 2015 נבחר לתפקיד פה אחד על ידי כלל הוועדים בענפי התחבורה השונים בוועידה הראשונה של האיגוד.
בצל משבר הקורונה, אדרי מתמודד עם משברים מורכבים ביותר בחברות התעופה הישראליות ובענף ההיסעים הפרטיים.
המשבר המורכב ביותר הוא המשבר בחברת אל על שבו נדרשו העובדים לבצע התייעלות שנתית בגובה של כ-275 מיליון דולר ולפיטורי צמצום של כ-2,000 עובדים.
במהלך תקופת הקורונה הוביל אדרי לצד יו"ר ההסתדרות ארנון בר-דוד את המשא ומתן לחתימת ההסכמי ההתייעלות שנדרשו לצורך קבלת ההלוואות להן נזקקה חברת התעופה אלעל.
באוגוסט 2014 השתתף אדרי בכנס הבינלאומי לאיגודי תחבורה שהתקיים בסופיה שבבולגריה ובנאומו, מנע חרם על מוצרים ישראליים מצד איגודי תחבורה בארצות הברית ובאירופה.
באוקטובר 2018 הוא גרם למהומה בעת שהביע הערכה מקצועית לנירמין אל שריף (מנהיגת פועלים מלוב), במהלך נאום אותו נשא בכנס איגוד עובדי התחבורה הבינלאומי שהתקיים בסינגפור ובעמוד הפייסבוק הפרטי שלו.
בשנת 2019 מונה אדרי ליו"ר האגף להתאגדות עובדים בהסתדרות.
הוא סיים את עבודתו בהסתדרות בשנת 2022.
יו"ר ועד עובדי המכס באולם הנוסעים בנתב"ג (2000–2007)
חבר הנהלת העמותה לקידום מקצועי חברתי של עובדי המדינה (2000–2007)
חבר הנהלת ביטוח הדדי של עובדי המדינה (2000–2007)
חבר הנהלה ומייסד קרן סיוע רפואית לעובדי אגף המכס ומע"מ (ק.ס.מ) (2000–2007)
חבר מזכירות מועצת פועלים במרחב שפלה (2000–2007)
דירקטור בארגון הצרכנות של עובדי המדינה "נכון" (2000–2007)
חבר בוועדה לתיאום וביצוע של האגף לאיגוד מקצועי (2007)
חבר ועדה הפיננסית של קרן השביתה של ההסתדרות (2008)
חבר הקואופרציה ליצרנות, תחבורה ושירותים בישראל (2008)
חבר בוועדת משמעת של ההסתדרות (החל מ־2007)
חבר בוועדת תקנונים של ההסתדרות (החל מ־2007)
אדרי מתגורר בשוהם, נשוי לדגנית, אדריכלית ומעצבת פנים ולהם 3 ילדים.
"אבטליון" הוא ספר שחובר על ידי אהרן בן וואלף (אהרן וולפסון-האלה) ויצא לאור בחודש ניסן תק"ן (1790), בברלין.
לפי חוקר ספרות הילדים ד"ר אוריאל אופק, הספר מבשר את ראשיתה של ספרות הילדים המודרנית.
החיבור הוא חוברת המכילה 94 עמודים, שנדפסה בדפוס "חברת חנוך נערים", ושימשה כמקראה ראשונה עבור תלמידי בתי הספר היהודיים החדשים, בראשית תקופת ההשכלה במרכז אירופה.
החיבור נקרא על שם אבטליון (מקורו בארמית), שהיה אחד מחכמי תקופת בית שני, ומשמעותו לפי הפרשנות המקובלת "אב-קטנים".
זו הייתה כוונתו של אהרן וולפסון-האלה – להנגיש את סיפורי התנ"ך בצורה קלה לילדים הצעירים.
אהרן וולפסון-האלה היה מורה בברלין ובבית הספר הממלכתי הווילהלמי לילדי ישראל בברסלאו.
לאחר מותו של המנהל הקודם, קיבל על עצמו לנהל את בית הספר.
בשנות עבודתו הראשונות הגיע וולפסון-האלה להכרה ולדעה, כי למורים קשה ללמד את הילדים הצעירים את פרקי התנ"ך, ואילו לילדים קשה ללמוד ולקרוא אותם.
לפיכך, החליט לכתוב ספר לימוד בשפה העברית, שיהיו בו פרקי קריאה קלים לקריאה ולהבנה.
ביטאון "המאסף", שוולפסון-האלה שימש אחד מעורכיו, הודיע במדור "בשורת ספרים חדשים", כי החיבור ייצא לאור לאחר חג הסוכות תק"ן, והוא ייקרא "מבוא הלימוד".
בנוסף, פרסם באותו מדור את תוכן החיבור, והדגיש כי יודפס על נייר איכותי ויפה.
בשולי ההודעה, רשם את רשימת הקונים שיגיעו מארצות שונות (איטליה, צרפת, אוסטריה, הולנד, דנמרק ועוד) והבטיחו לרכוש את הספר.
הואיל ו"אבטליון" נועד להיות מעין שלב מעבר ללימוד התנ"ך, אך למעשה ללימוד עברית, הקפיד וולפסון-האלה לכתוב את פרקי הספר בלשון מקראית, ושיבץ בפרקי החיבור השונים מילים המופיעות בתנ"ך.
נוסף על כך, הוא שילב בחיבור מספר מילים בודדות שאינן מופיעות בספר הספרים, כגון "ספוג", "סרטן" ו"עכבר".
בבדיקת תוכנו של הספר, מבנהו ודרך הצגתו, נחשפת גישתו הפדגוגית המודרנית של וולפסון-האלה, אשר מטרתו הייתה להקל על התלמידים הצעירים, לעורר בהם את יצר הקריאה ולחבב עליהם את הלשון העברית.
זאת ועוד, בחירת הפרקים נעשתה כדי להביא לידיעת הילד הצעיר, את הנושאים שהוזכרו בתורה ובנביאים בצורה קלה שמתאימה לגילו ולהבנתו.
העמוד הראשון בחיבור הוא עמוד השער, ועליו נכתב: "אבטליון, והוא מבוא הלמוד לנערי בני ישראל ולכל החפצים בלשון עבר".
העמוד השני מוקדש לזכר תלמידו של וולפסון-האלה – חיים בן ר' יוסף בר"פ בברלין, המכונה "נער שעשועים".
העמוד השלישי הוא הקדמה שנכתבה על ידי אהרון האלה עצמו.
בסופה הוא חותם את שמו – אהרן האללי.
ההקדמה כתובה באותיות מעוגלות המכונות כתב רש"י.
אחרי הקדמתו של אהרן האלה, מופיעה הקדמה והמלצה על הספר כמקובל באותם ימים, שנכתבה על ידי חברו, דוד פרידלנדר, גם היא כתובה בכתב רש"י.
הספר מחולק לפרקים קצרים מאוד וכל פרק מוקדש לנושא אחד: סיפורים מעובדים מהתורה והנביאים, משלי מוסר, אמרות בשבח המידות הטובות, מידע בסיסי על העולם ועוד.
בסוף כל פרק, ישנם הסברים דקדוקיים ביהודית-אשכנזית.
חלקם מקוריים וחלקם אסף וליקט אהרן וולפסון-האלה מספרי מדקדקים קודמים.
לעיתים הוסיף לפרקים השונים הנחיות למורה, כיצד יש לדון עם התלמידים על הפרק (לדוגמה: בפרק על חלום פרעה).
המקראה מכילה חמישה מדורים: (1) המדור הראשון – תוכנו ההיסטוריה מבראשית ועד גלות בבל.
התלמיד עובר להכרת העולם שנברא על ידי האל: שמים (מאורות, עננים, גשם), אדמה (מחצבים), עונות השנה, בעלי חיים, האדם וחושיו.
וכשאהרן וולפסון נוגע באדם, הוא מוסיף פרקי מוסר קצרים המדברים בשבח יראת אלוהים ובשבח האהבה שבין אדם לחברו, בקשת החוכמה, כיבוד הורים ושאר מידות טובות.
בפרקים הבאים במדור זה, מוצגות דמויות מופת מקראיות, כמו אברהם אבינו, יוסף ומשה, גדעון, שמשון ודלילה, שאול ואחרים.
כמו כן, הוא מתאר את יציאת מצרים.
כל כותרת פרק נלקחה מתוך פסוק מקראי.
במדור השני, שהוא מדור "הסיפורים", הוא מאפשר לילד הרך לנסות ולהבין את החוכמה.
כדוגמה הוא מביא את הסיפור על משפט שלמה.
המדור השלישי הוא מדור המשל, סגנון שהיה מקובל אצל משכילי גרמניה.
במדור הרביעי רשם אהרן וולפסון-האלה מכתמים הומופניים (שווי צליל ושוני משמעות), כחומר קריאה ולימוד לילדים.
המכתמים לא רבים, אולם בעקבותיהם היו מחברים שחִבְּרוּ קבצים הומופוניים במיוחד עבור ילדים.
לרוב המכתמים בחיבור קיים רעיון חינוכי מוסרני, וחלקם הם עיבודים של פתגמים מקראיים.
המדור האחרון, שהוא המדור החמישי בחיבור, הוא מילון עברי-גרמני.
הואיל והחיבור מיועד לתלמידים ששפת אמם גרמנית או יידיש, הוסיף אהרן וולפסון-האלה בסופו מילים שפירשו את רוב המילים הקיימות במקראה.
אבי אדם אבורומי (נולד ב-16 בינואר 1996) הוא זמר-יוצר ושחקן ערבי-ישראלי.
נולד למשפחה ערבית-מוסלמית בשם אבראהים אבו רומי (إبراهيم ابورومي).
וגדל באילת, שבה הוריו עברו להתגורר משפרעם ומנצרת.
בהיותו בן 14 אביו מת ממחלת הסרטן, ובעקבות כך אבורומי הצעיר החל לעבוד על-מנת לסייע בפרנסת משפחתו.
באילת, נאלץ להתחנך במסגרות דוברות עברית, אם כי ערבית ספרותית למד מאוחר יותר.
סיפר כי לא נחגגו בביתם כל חגי האסלאם.
עם הגיעו לגיל גיוס ביקש להתגייס לצה"ל.
תחילה הוצע לו להתנדב בלבד, עקב מוצאו הערבי והדת המוסלמית של משפחתו, אך הוא התעקש להתגייס כרגיל, הוא שירת בחיל הלוגיסטיקה ולאחר מכן שירת כמ"כ של חיילי מקא"ם בבסיס משמר הנגב.
בעת שירותו, סיפר כי עבר תהליך גיור צבאי באמצעות קורס נתיב, ועם סיום התהליך הוא אימץ שם נוסף אדהם (أدهم) לפי בקשת אמו.
אבורומי החל את דרכו המוזיקלית בשנת 2014, הוא העלה סקיצות של שירים שכתב והלחין לאתר יוטיוב, כשביוני 2015 הוא העלה לראשונה לרשת את השיר "תדעי לך" ובספטמבר 2016 הוציא אותו בגרסת אולפן.
בשנת 2021 הוציא את אלבום הבכורה שלו "סיבה לנשום", כששירי האלבום יצאו כסינגלים בין השנים 2015–2021. באלבום זה נכלל גם השיר "לאהובי" שהוקדש לעמית בן-יגאל שנפל בפעילות מבצעית ב-12 במאי 2020.
בשנת 2022 הוציא את הלהיט "ספרי להם הכל", שהיה שיר הפריצה שלו והגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים השנתי העשירייה של תחנת הרדיו כאן גימל, מבית תאגיד השידור.
במצעד זה אף זכה בקטגוריית פריצת השנה.
בנוסף, זכה בתואר זה גם בפרסי נבחרי השנה של פרוגי, מבית ynet וקבוצת ידיעות אחרונות.
באותה השנה הוציא את השיר "מה עובר לך בראש", שזכה גם הוא להצלחה.
ב-2023 הוציא בשיתוף פעולה עם הזמרת מור רביעי את הסינגל "אין אותנו יותר".
השיר זכה להשמעות רבות, ואף הגיע לצמרת מצעד העשירייה של תחנת הרדיו כאן גימל, מבית תאגיד השידור.
ביוני 2023 זכה בפרס אקו"ם ליצירה ישראלית, בקטגוריית מלחין השנה.
בנימוקי הזכייה, שיבחו שופטי התחרות את להיטיו הרבים שהוציא במהלך שנים בודדות.
ב-30 ביולי הוציא את הסינגל "איפה את?" עם הזמר רביב כנר, שהגיע למקום ה-73 במצעד היטליסט שבאתר מאקו, מבית שידורי קשת.
ב-10 בספטמבר הוציא את השיר "שקוף" יחד עם הזמרת שירי מימון, שהגיע למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-1 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "אם אני לא אחזור" בו שיתף פעולה בשנית עם מור רביעי.
ב-13 בפברואר הוציא לאור את החלק הראשון של אלבומו השני, הכולל שישה שירים והוציא מתוכו את הסינגל "אחת המטורפות", בו שיתף פעולה עם יונתן קלימי ותמר יהלומי.
מאוחר יותר, יצא מתוך אלבום זה הסינגל השיווקי "אנשים חשובים".
ב-23 ביוני 2024 הוציא את הסינגל "קראתי לך בית".
ב-29 ביולי 2024 השתתף בפרויקט הסברה מוזיקלי שנוצר על-ידי שרי גבעתי בשיתוף עמותת The Jewish Future; הפרויקט מציג קליפ שנועד להעלות את המורל ולחזק את הפטריוטיות הישראלית; כשבין משתתפי בפרויקט ניתן למנות את מונטנה טאקר, אסתר רדא, אברהם טל, שרי גבעתי, משה ראובן, יוסף חדאד ואבי אבורומי.
הקליפ כולל ביצוע לשירו של בוב מארלי "Iron Lion Zion"', וכל ההכנסות מפרויקט זה נתרמו לעמותת אחים לחיים.
ב-27 באוגוסט 2024 הוציא סינגל בשם "תעזבי אותי".
ב-19 בדצמבר יצא לאור אלבומו התשיעי של הזמר הישראלי עברי לידר, "חלק לא נפרד מאחרים", בו אבורומי משתתף ברצועה "מה יש בחיים".
ב-16 בינואר 2025, לכבוד יום הולדתו, אבורומי הוציא שיר בשם "עדיין מוזר לי" עם קליפ מלווה שעוסק באהבה נכזבת.
ב-3 באפריל אבורומי הוציא את השיר "הנסיך שלך".
ב-2022, החל מעונתה הרביעית של סדרת דרמת הפעולה והריגול "פאודה" מבית yes, בה הוא משחק בתור מוחמד טוואלבה, אחיהם של מאיה (לוסי איוב) ועומאר (אמיר בוטרוס).
בשנת 2023 שיחק בסדרת הנוער הדו-לשונית (דוברת ה-ערבית והעברית) המוזיקלית והרומנטית "תלאתה" ("ثلاثة"), בערוץ TeenNick למנויי HOT.
בחנוכה 2024 הוא השתתף לראשונה במופע ה"פסטיגל".
בינואר 2025 שיחק תפקיד אורח בתור עצמו בסדרה "הסוכן" בערוצים TeenNick וניקלודיאון ישראל למנויי Yes.
בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, אך הודח בהדחה האחת-עשרה.
בינואר 2025 הוכרז כי אבורומי החליף את סטטיק כפרזנטור של המותג "אורבניקה".
(חלק מתאגיד השידור)פריצת השנהאבי אבורומיפרסי נבחרי השנה של פרוגיynet
(חלק מידיעות אחרונות)פריצת השנה במוזיקהשיר השנה"ספרי להם הכל"2023פרס אקו"םתחרות ישראלית בתחום היצירהמלחין השנהאבי אבורומיזכייה
אבי אלפסי (נולד ב-18 בדצמבר 1980) הוא כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת קשר ופרש בשנת 2014. הוא שיחק בעבר במכבי נתניה, בהפועל כפר סבא, בהפועל עכו ומועדון מכבי אום אל פאחם.
החל מעונת 2010/11 הוא שיחק בליגות אזוריות ופרש לאחר עונת 2013/14.
כיהן כפרופסור במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.
בשנים 1967–1971 למד במחלקה לעיצוב גרפי בבצלאל וסיים את לימודיו בהצטיינות.
עם סיום לימודיו זכה במלגת הצטיינות מטעם בצלאל, המועצה לישראל יפה ועיריית ירושלים, במסגרתה ביצע עיצוב גרפי תדמיתי לרחוב יפו בירושלים, שהוגשה לראש העיר טדי קולק.
ב-1973 החל לעבוד כמעצב גרפי במשרד פרסום ובמקביל החל לעסוק בהוראת העיצוב.
מ-1981 פועל כאמן בתחום הרישום והציור.
נשוי לנורית איזנשטיין ואב לשניים, מתגורר בתל אביב.
בשנים 1973–1975 עבד כארט דיירקטור במשרד הפרסום בינג-ליניאל בתל אביב.
בשנת 1975 הקים יחד עם שמעון זנדהאוז, ששימש מנהל הקריאייטיב של המשרד, סטודיו לעיצוב בשם "זנדהאוז-איזנשטיין".
הסטודיו התמחה בעיצוב תדמית לחברות כגון אל־על, טמבור, סוויסאייר, גדעון אוברזון, במסעות פרסום ובעיצוב ספרים, קטלוגים ומגזינים.
הם עיצבו תדמית כוללת להוצאת עם עובד, עטיפות לספרי ספריה לעם ולספרית אפקים בסוגת מדע בדיוני וספרות מקור.
בהשראת מגמות עיצוביות שהתפתחו בעולם באותה תקופה, הם היו הראשונים בארץ לעצב סדרה של עטיפות ספרים בעלות מבנה עיצובי אחיד.
עיצבו את המגזין מוניטין שיצא לאור בשנת 1979 ואת מערכת הבחירות של מפלגת המערך בשנת 1981.
ב-1981 פרש איזנשטיין מהשותפות במשרד והתמקד בהוראת העיצוב ובאמנות.
בשנים 1973–1975 לימד בטכניון במחלקה ללימודי חוץ.
במקביל החל בשנת 1973 ללמד במחלקה לעיצוב גרפי בבצלאל (שם המחלקה שונה ב-1997 למחלקה לתקשורת חזותית).
ב-1986 יצא לאור ספרו "יסודות בעיצוב טיפוגרפי - שיטות לימוד" בהוצאת בצלאל.
בספר מוצגת תפיסתו להקניית יסודות הטיפוגרפיה בתהליך הוראה הדרגתי המעודד מעורבות פעילה של התלמידים.
הספר משמש עד היום כבסיס להוראת יסודות הטיפוגרפיה ב"בצלאל" ובכל מוסדות לימודי העיצוב בישראל.
בשנת 2010 יצא לאור ספרו השני - "סימנים בתקשורת חזותית", בהוצאת "בצלאל".
הספר מציג תהליך לימוד הדרגתי המשלב היבטי תוכן וצורה כבסיס לעיצוב סמל, סימן ולוגו.
בספר מגדיר איזנשטיין את קווי היסוד של שיטת הלימוד שפיתח: השיעורים הם סביבה ניסויית המתבססת על תהליכי העשייה העיצובית ועל הקניית יסודות של עיון, דיון ומחקר, דיאלוג מתמיד בין המרצה לסטודנטים, ובינם לבין עצמם, התמקדות בנושאי מהות ולא בתכתיבי שוק אופנתיים, ומעורבות אישית של הסטודנטים ונקיטת עמדה הנובעת מתפיסת עולמם.
עבודותיו של איזנשטין מתאפיינות בציורי אקריליק מופשטים, גדולי ממדים בשחור לבן (למעט סדרה של ציורי זהב שיצר בין השנים 2012–2016) ורישומי מכחול של אקריליק מדולל על נייר.
הוא שואב השראה מהמסורת הציורית של אמנות הזן ותפיסת העולם בציור היפני המסורתי, המתייחסת לחותם הזמן וחוסר השלמות שבטבע, ומתכתב עם המושג "ואבי-סאבי" (הרמוניה והתפתחות הזמן) שמבטא השקפה המתרכזת בקבלת הארעיות וחוסר השלמות.
נקודת המוצא בעבודותיו של איזנשטיין היא האור, עוצמתו או היעדרו, והיא מהווה בסיס לקיום הדיאלוג הציורי עם משטח הבד הריק.
הבחירה בפלטה הקבועה של שחור ולבן באה לבחון את המתח בין הלא נודע והנסתר לבין הגלוי ולייצר שאלה תמידית לגבי סיום תהליך היצירה.
בשנת 1989 הציג את עבודותיו בתערוכות קבוצתיות בגלריה וינברגר בקופנהגן ובמוזיאון ישראל בירושלים.
בשנת 1990 הציג לראשונה תערוכת יחיד של ציוריו ב"גלריה גבעון", אשר נשאה את השם "קיר".
ב-1994 הציג תערוכת רישומים במוזיאון ישראל באצירת מאירה פרי-להמן.
במהלך השנים הציג בגלריות בינלאומיות ונמנה עם ציירי הגלריה "Tendance" בפריז שבה הוצגו בקביעות עבודותיו.
בשנת 2005 הציג תערוכת יחיד בשם ECHOES ב-"Fondazione Mudima" במילאנו.
לרגל התערוכה יצא לאור בהוצאת המוזיאון ספר אמן, המקיף את עשר שנות עבודותיו בתחומי הרישום והציור.
משנת 2012 מיוצג בישראל בגלריה "קונטמפוררי בי גולקונדה" בתל אביב.
בשיחה עם תמי-מנור פרידמן על התערוכה "ונותר המקום" שהציג בגלריה בשנת 2012, אמר איזנשטיין שציוריו הם ציורי נוף מופשטים המבטאים זיכרונות ילדות שלו של סיורי שטח שקיים באזור הכרמל כאשר התלווה אל אביו בעבודתו.
2016 - גלריית קונטמפוררי-תל אביב, "דיוקן עצמי", ציורים ורישומים.
2012 – גלריה קונטמפוררי-תל אביב, "ונותר המקום", ציורים ורישומים.
1994 – "אבי איזנשטיין רישומים 1992–1994", "המחלקה לרישומים והדפס - מוזיאון ישראל", ירושלים, אוצרת: מאירה פרי-להמן.
2011 – "צבע טרי", תערוכת יחיד, גלריה קונטמפוררי.
2004 – Gallery Gil, לוס אנג'לס, פורמטים קטנים.
2003 – Gallery Gil, לוס אנג'לס, ציורים.
1993 – אוסף ברטה אורדנג - רישומים, בחסות דפנה נאור, ירושלים.
1989 – מוזיאון ישראל, ירושלים - "דימוי עצמי".
1989 – גלריה WEINBERGER, קופנהגן.
איזנשטין אבי, יסודות בעיצוב טיפוגרפי: שיטת לימוד, ירושלים: בצלאל - אקדמיה לאמנות ועיצוב - המחלקה לעיצוב גרפי, 1987.
איזנשטין אבי, סימנים בתקשורת חזותית, ירושלים: בצלאל - אקדמיה לאמנות ועיצוב - המחלקה לתקשורת חזותית, 2008.
אברהם (אבי) אבן (נולד ב-13 במרץ 1976) הוא איש כדורסל ישראלי, ששימש כמנהל הספורטיבי ומנהל מערך הסקאוטינג של מועדון הכדורסל מכבי תל אביב, במשך 18 שנים.
בעבר שימש כמאמנה של הקבוצה בין פברואר ליוני 2022.
נולד וגדל בלוד, ובהמשך עבר עם משפחתו לחולון, שיחק במחלקת הנוער של הפועל חולון וכן בנבחרות הקדטים והנוער של ישראל.
לאחר שירותו הצבאי נרשם ללימודי הוראה בסמינר הקיבוצים וסיים תואר בהוראת חינוך גופני.
במקביל אימן כדורסל ביבנה ולאחר מכן עבד כמאמן הנוער, המנהל המקצועי ועוזר המאמן בקבוצת הבוגרים של בני הרצליה.
באותה תקופה אף אימן את נבחרת הקדטים של ישראל, עוזר מאמן בנבחרת הנוער, נבחרת העתודה וסקאוט של הנבחרת הבוגרת באליפות אירופה.
אבן החל את דרכו במכבי תל אביב במחלקת הנוער בשנת 2006, ובהמשך שימש עוזר מאמן שני לצביקה שרף, פיני גרשון ודייוויד בלאט וכן עוזר מאמן ראשון לגיא גודס.
בהמשך גם מונה לראש מחלקת הסקאוטינג ולראש מערך פיתוח השחקנים.
מספר פעמים לאורך שנותיו במכבי תל אביב שימש אבן כממלא מקום המאמן על הקווים.
תחילה בנובמבר 2015, לאחר פיטוריו של גיא גודס ובטרם מינויו של ז'אן טבק למחליפו הקבוע.
אז שימש בתפקיד 8 ימים בהם הפסידה הקבוצה לדרושאפקה ביורוליג וניצחה שני ניצחונות בליגה הישראלית.
מאוחר יותר בעת תקופתו של יאניס ספרופולוס כמאמן הקבוצה, שימש מדי פעם אבן כממלא מקומו של ספרפולוס על הקווים, למשל כאשר ספרופולוס חלה בקורונה.
לאחר שפוטר ספרופולוס מתפקידו כמאמן הקבוצה ב-16 בפברואר 2022, מונה אבן לממלא מקומו עד לסוף העונה.
כמאמן הקבוצה הוביל את הקבוצה לפלייאוף היורוליג לראשונה מאז עונת 14/15, שם הקבוצה הפסידה בסדרת רבע הגמר בתוצאה 0:3 לריאל מדריד.
בליגה הודח בסדרת חצי גמר בתוצאה 1:2 לבני הרצליה.
מונה למנהל הספורטיבי של המועדון בתחילת עונת 2023/2024. בספטמבר 2024 סיים את תפקידו כמנהל הספורטיבי.
אבי אילסון (נולד ב-3 בנובמבר 1992) הוא זמר חרדי ישראלי.
אילסון נולד ב-1992 בירושלים, בצעירותו למד בישיבה קטנה "אמרי נועם" ובישיבה גדולה למד בישיבת תורת זאב ובישיבת מיר.
אילסון נשוי לדוראל אמנית, ילידת נתניה, בתו של הזמר שמואל גלבר, והוא אב לשלושה ילדים.
בינואר 2018 הוציא את סינגל הבכורה שלו - "חתן וגם כלה", אותו הלחין והפיק שמואל יפת.
באוגוסט 2019 הוציא את הסינגל "שיבוא", אותו הלחין איצי ברי.
סרטון הווידאו-קליפ של השיר צבר 3 מיליון באתר יוטיוב.
באוגוסט 2020 הוציא את הלהיט "תן לי אור", אותו כתב והלחין היוצר אלחנן אלחדד.
סרטון הווידאו-קליפ של השיר צבר 3.8 מיליון צפיות באתר יוטיוב, וזכה במקום החמישי בקטגוריית "קליפ השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר כיכר השבת.
בשלהי 2020 פורסמה בקשת 12 כתבה על נער פלסטיני חולה כליה שהתחבר לשיר "תן לי אור" ושמע אותו רבות, כיוון שלדבריו השיר עוסק במצבו ומעודד אותו להמשיך בטיפולים הרפואיים אותם הוא צריך לעבור.
עמותת "תקווה ומרפא" הפגישה בין אילסון לנער והשניים הקליטו דואט בינלאומי לשיר, בעברית ובערבית.
באוגוסט 2021 הוציא את הסינגל-קליפ "יש לי הכל", אותו כתב והלחין אלחנן אלחדד.
סרטון הווידאו-קליפ של השיר צבר 1.6 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
החל מינואר 2023 אילסון שופט בתוכנית הריאלטי "המאסטרו", שמשודרת ברדיו קול חי.
ביוני 2023 הוציא דואט עם הזמר איציק דדיה לשיר "שבילים", שכתב והלחין אלחנן אלחדד.
בספטמבר של אותה שנה, בטור לסיכום שנת תשפ"ג במוזיקה החרדית, שיבח מבקר המוזיקה נתנאל לייפר את הדואט וכתב
בנובמבר 2023 הוציא את הסינגל "הכל יעבור", שכתב והלחין אלחנן אלחדד.
נתנאל לייפר שיבח את הסינגל וכתב
באוגוסט 2024 הוציא את הסינגל-קליפ "ארץ ישראל", שכתב והלחין אלחנן אלחדד.
קליפ השיר זכה בתואר "קליפ השנה" במצעד המוזיקה השנתי של כיכר השבת.
לפי מבקר המוזיקה החרדי נתנאל לייפר, אילסון יושב על התפר בין המוזיקה החסידית והישראלית, בחיי היומיום הוא זמר חתונות חסידי מצליח, אך למרות זאת רוב שיריו בעברית ישראלית צחה.
חתן וגם כלה – לחן, עיבוד והפקה - שמואל יפת.
אשריך – לחן - אלי קליין, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי.
זמן חופה – לחן - שמואל יפת, עיבוד והפקה - יואלי דיקמן.
שיבוא – לחן - איצי ברי, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי.
תן לי אור – מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי.
מחילה – מילים - יאיר שובל ואלי אליאך, לחן - יאיר שובל, עיבוד והפקה - אלי איכילביץ'.
יש לי הכל – מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה - אייל ויאיר שריקי.
מקום לחלום – מילים, לחן עיבוד והפקה מוזיקלית - אלי קליין ואיצי ברי.
הכל יעבור – מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה מוזיקלית - דוד איכילביץ'.
יצא בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל.
אורה ושמחה – לחן, עיבוד והפקה - אייל ויאיר שריקי.
ארץ ישראל - מילים ולחן - אלחנן אלחדד ואבי אילסון, עיבוד והפקה מוזיקלית - שמואל כהן.
יפה ותמה – עם משה לוק, מנדי ג'רופי, מקהלת ידידים, ועמי כהן ותזמורתו.
כנגן המנגן – סינגל לרגל ארבע שנים לתחנת הרדיו "קול חי מיוזיק", עם זמרים רבים נוספים.
לחן - אלי קליין, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי.
מחרוזת חנוכה LIVE – עם דביר כהן ותזמורתו.
יצא בדצמבר 2022, חג החנוכה תשפ"ג.
שבילים – עם איציק דדיה.
מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה - אייל ויאיר שריקי.
תפילת הילדה - גרסת כיסוי לשירו של ישי לפידות.
יצא בנובמבר 2018 לרגל הולדת בתו של אילסון.
הלוואי – גרסת כיסוי לשירו של בעז שרעבי, במסגרת פרויקט "אחים אנחנו" של כאן מורשת.
פרויקט מוזיקלי בימי התפרצות נגיף הקורונה בישראל, בו אבי אילסון ודביר כהן ותזמורתו ביצעו גרסאות כיסוי לשירים מוכרים.
רפואה – גרסת כיסוי לשירו של ברוך לוין.
מלך העולם – גרסת כיסוי לשירו של חיים ישראל.
רחם – גרסת כיסוי לשירו של יעקב שוואקי.
אלוקים נתן לך במתנה – גרסת כיסוי לשירו של איתן מסורי.
אבטספט , נמכרת תחת השם המסחרי אורנסיה , היא תרופה ביולוגית מדכאת חיסון אנטי-דלקתית.
התרופה משמשת לטיפול בדלקת פרקים ראומטית, דלקת פסוריאטית, דלקת פרקים אידיופתית של הילדות ומחלת השתל נגד המאכסן.
התרופה מפחיתה כאבי מפרקים ונפיחות ומשפרת טווח תנועה.
כמו כן, התרופה מפחיתה את הסיכון לנזקים כרוניים.
תרופה זו מבוססת על חלבון כימרי אשר מעכב הפעלת לימפוציטים מסוג תאי T.
תאי חיסון אלו הם בעלי תפקיד חשוב במערכת החיסון הנרכשת וכחלק מתפקידם אחראים על הפעילות הדלקתית המאפיינת דלקת פרקים ראומטית.
מתן טיפול מסוג זה יגרום לדיכוי התגובה הדלקתית בגוף אשר תביא להטבה בסימפטומים של המחלה אך לצד זה המטופל חשוף לזיהומים שונים.
אורסניה ניתנת כתרופה בודדת או בשילוב עם תרופה נוספת למשל מתוטרקסט.
קיים שימוש נוסף בתרופות אלו בקרב מושתלי תאי גזע.
אבטספט הוא חלבון כימרי המדכא את התגובה החיסונית על ידי עיכוב הפעלתם של תאי לימפוציטים מסוג T.
החלבון נקשר ל-CD80 ו-CD86 המצויים על גבי תאים מציגי אנטיגן ובכך מונע את קישורם ל-CD28 המצוי על גבי תאי לימפוציטים מסוג T.
כתוצאה מכך סיגנל הפעלתם של תאי T הדרוש בכדי שתתרחש תגובה חיסונית מדוכא.
תגובה של מערכת החיסון היא זו שיוצרת דלקת לכן כאשר התגובה החיסונית מדוכאת התהליך הדלקתי מדוכא גם כן.
תופעות לוואי השכיחות הן כאבי ראש, בחילות, נזלת וצינון, זיהום בדרכי נשימה העליונות, דלקת גרון, סחרחורת, שיעול, כאבי גב, יתר לחץ דם, דלקות חוזרות בדרכי השתן, פריחה.
תופעות לוואי פחות שכיחות כוללות לוקמיה לימפוציטית אקוטית, אנאפילקסיה, צלוליטיס, דיספנאה, תת-לחץ דם.
כמו כן, ייתכנו התפרצויות הרפס, שחפת והפטיטיס B בקרב הנשאים.
מתחת לגיל שנתיים לא הוכחו בטיחות ויעילות.
ניתן להשתמש בתרופה להתוויות המתאימות לטיפול בילדים מעל גיל שנתיים במתן תת-עורי לפי התאמת המינון למשקל.
במתן תוך ורידי לא הוכחו בטיחות ויעילות מתחת לגיל 6.
בארץ לרוב לא משתמשים בתרופה בילדים מתחת לגיל 6.
אין מידע על בטיחות התרופה בהריון משום שלא נעשו מחקרים שהציגו תוצאות משמעותיות קלינית בנושא.
לא ידוע אם התרופה יכולה לחצות את השלייה ולהגיע לעובר.
לא ידוע אם התרופה עוברת בהנקה לחלב האם.
פריחה עורית, נפיחות השפתיים, בפנים, בלשון או בעפעפיים, קושי נשימתי ותת לחץ דם.
אין להמשיך להשתמש בתרופה כאשר מופיעים סמנים אלרגיים ואנפילקסיס.
נטילת התרופה יחד עם אנטגוניסטים של TNF יכולה להביא לזיהומים בשל היחלשות של המערכת החיסונית.
ישנם מקרים בהם יש להימנע משימוש בתרופה בזמן נטילת תרופות אחרות כגון אדלימומאב, אטנרספט, אנקינרה, אינפליקסימאב, טוסיליזומב, אפדסיטיניב.
ישנו איסור להתחסן בחיסונים המבוססים על וירוסים חיים עד שלושה חודשים לאחר סיום הטיפול באורסניה.
התרופה יכולה לפגוע ביעילות יתר החיסונים.
אביגיל "אבי" אנדרסון היא דמות בדיונית המופיעה במשחק הווידאו "The Last of Us Part II" מאת Naughty Dog.
את דמותה של אלי מגלמת השחקנית לורה ביילי באמצעות לכידת תנועה ודיבוב; במשחק זה, מופיעה דמותה של אבי כחיילת של "חזית לשחרור וושינגטון" (WLF), המבקשת לנקום את מות אביה באמצעות הריגת ג'ואל מילר.
בשלב מסוים, נאמנותה ל"חזית" מתערערת כשהיא מתיידדת עם שני חברים לשעבר ב"סרפטייס", כת דתית-קנאית שאיתה נמצא הארגון במלחמה.
אבי היא אחת משתי הדמויות הראשיות שניתן לשחק במשחק, לצד דמותה של אלי.
את דמותה של אבי הגו ניל דרוקמן והאלי גרוס, תסריטאי "The Last of Us Part II".
מעבר השחקן לגילום דמותה של אבי נעשה על מנת להעמיק את אישיותה ומורכבותה של הדמות; דרוקמן רצה שהשחקנים ישנאו את אבי בשלב מוקדם של המשחק, אבל מאוחר יותר ייאלצו להזדהות איתה דרך פגמיה והפעולות בהן היא נוקטת בדרכה לגאולתה העצמית.
במקור, דרוקמן העדיף להימנע מליהוקה של ביילי לתפקיד בגלל ריבוי התפקידים שלה, אך לבסוף התרשם מקלטת האודישן שלה, בו הציגה את פגיעותה של אבי.
ביילי התאמנה לקראת התפקיד, ואף ילדה את בנה הראשון במהלך ההפקה.
בנוסף, התכוננה ביילי באמצעות מחקר על אנשים שהיו מעורבים במלחמות ועל מנגנוני ההתמודדות שלהם.
פניה של אבי עוצבו על פי ג'וסלין מטלר, אמנית אפקטים חזותיים שעבדה בעבר בחברת "Naughty Dog", בעוד שעיצוב גופה התבסס על מראה החיצוני של האתלטית קולין פוטש.
דמותה של אבי זכתה לשבחי הביקורות, ומבקרים רבים ציינו כי קשת הגאולה שלה הוצגה בצורה אמינה שהפכה את הדמות לחביבה עד לסיומו.
עם זאת, הפרקים בהם נאלצו השחקנים לגלם את דמותה זכו לביקורות שליליות בקרב קהילות גיימרים, ובעקבותם הפכה ביילי למטרה לאיומי מוות מקוונים; מבקרים אחדים ציינו כי הדמות מושמצת בצורה לא הוגנת, ושהביקורות על מבנה גופה השרירי נבעו כתוצאה מהיעדר גיוון ייצוג הגוף החיובי במשחקי וידאו.
על גילום הדמות זכתה ביילי לשבחים רבים ולפרסים.
דמותה של אבי מתוארת כבעלת "נוכחות צבאית", ומבנה גופה הפיזי משקף את שנות האימונים והקרב שעברה עיצוב דמותה עבר מספר גרסאות, במטרה להציג אותה כ"מוכשרת, תועלתנית וחזקה".
במהלך האודישנים עבור ליהוק דמותה, רצה הבמאי היצירתי, ניל דרוקמן, להימנע במיוחד מליהוקה של לורה ביילי לתפקיד בשל ריבוי התפקידים; ובמקור היה מעוניין ללהקה לדמותה של דינה.
עם זאת, כשסקר את קלטת האודישן שלה, התרשם דרוקמן מהאופן שבו הדגישה ביילי את פגיעותה של אבי, בעוד ששחקניות אחרות הדגישו את כעסה.
ביילי רואה את המשחק כחשוב לה באופן אישי, שכן במהלך הפקת המשחק ילדה את בנה הראשון.
טרם היריונה, התאמנה ביילי לקראת התפקיד; ובמהלך תקופת ההיריון, ניסתה להסתיר את הליכתה הכבדה במהלך גילום הדמות.
בנוסף, ביילי התכוננה לתפקיד על ידי מחקר אנשים שהיו מעורבים במלחמות ומנגנוני ההתמודדות שלהם.
בזמן ביצוע הסצנה שבה הורגת אבי את ג'ואל – שגולם על ידי ידידה של ביילי, טרוי בייקר – דאגה ביילי לוודא ללא הרף את שלומו בשל עוצמת הסצנה.
עיצוב פניה של אבי מבוססות על פניה של ג'וסלין מטלר, אמנית אפקטים חזותיים שעבדה בעבר בחברת "Naughty Dog", בעוד שעיצוב מבנה גופה מבוסס על גופה של האתלטית קולין פוטש.
בטיוטה מוקדמת של עלילת המשחק, הייתה אבי הצעירה עדה להתקפה על בני קבוצתה מצד ג'ואל וטומי, שהיו ציידים באותה תקופה (ב-20 שחלפו בין הפרולוג לתחילת העלילה במשחק הראשון), ונשבעת לנקום בשניים.
עם הסתעפות העלילה והתמקדותה באלימות בתור תמה מרכזית, הבינו התסריטאים כי דמותה של אבי תקבל עומק ונפח שחסר לה אילו אביה נהרג על ידי השחקן במשחק הראשון, ומוות זה יהיה קשור ישירות למעשיו של ג'ואל.
המעבר לדמותה של אבי בפרק הראשון של המשחק נעשה על מנת לבסס את אישיותה ופגיעותה, ולהימנע מהצגתה כאנטגוניסטית גנרית.
דרוקמן נמנע מלכתוב את דמותה כ"מושלמת", ובמקום זאת בחר לעורר את האמפתיה כלפיה באמצעות פגמיה וניסיונותיה לגאול את עצמה.
במהלך פיתוח המשחק, הורה דרוקמן לביילי להימנע מלחייך, בנימוק שעליה להרגיש כאילו עצם חיוכה הוא פרס.
במהלך עלילת המשחק, נחשף כי אחת מנקודות התורפה הבולטות ביותר של אבי היא פחד גבהים משתק.
חלק מסצנות הפלשבק של המשחק בנעליה של אבי הציגו את הצטרפותה ל"חזית לשחרור וושינגטון", על אף שזו הייתה החלטה לא מודעת מטעמה, שכן מנהיג הארגון היה חבר בקבוצתה הקודמת ששימש עבורה כדמות אב.
מטרתה של אבי להרוג את ג'ואל ניזונה מרצונה לחזור לעולם לפני מות אביה, אבל היא מגלה שזה בלתי אפשרי.
לאחר שהייתה עדה לסירובו של אוון לוותר על חיפוש "אור" בעולם של חושך, היא מוצאת מטרה משלה בהגנה על יארה ולב, ולדעת דרוקמן, מטרה זו שימשה כהשתקפות לקשת הגאולה שעבר ג'ואל במשחק הראשון.
בנוסף, דמותו של אוון ייצגה את הרגש בעולמה הפסימי של אבי.
המכשולים שהיא מתגברת עליה בעת איסוף ציוד רפואי במטרה להציל את חייה של יארה ממחישים את מאמציה לעזור לשני האחים ולגאול את עצמה.
מרגנאו ציינה כי אבי קיבלה השראה לנתק את קשריה מהארגונים אליהם השתייכה לאחר שהייתה עדה לאופייו המרדני של לב.
סצנת תחינתה של אבי בפני כנופיית "הרעשנים" בסנטה ברברה לחוס על חייו של לב נכתבה כהקבלה מכוונת לתחינתה של אלי לחוס על חייו של ג'ואל.
במהלך צילומי החלק האחרון של הקרב בין אבי לאלי, שבו מנסה אלי להטביע את אבי על ידי תפיסת גרונה לפני שבסופו של דבר מחליטה לחוס עליה, ביילי עצרה את נשימתה במשך כל צילום הקטע; אשלי ג'ונסון, המגלמת את אלי, הרפתה ממנה לאחר שהבינה ששפתיה של ביילי מכחילות.
ביילי חשה שאבי הבינה את רגשותיה של אלי עד סוף המשחק, לאחר שהתמודדה עם מותו של אביה.
בפלשבק לאירועי "The Last of Us", מתגלה כי המנתח שעבד עבור "הגחליליות" ושאותו הרג ג'ואל הרג בסוף המשחק על מנת להציל את אלי, היה למעשה אביה של אבי, ג'רי אנדרסון.
חמש שנים לאחר מכן, בהיותה בשנות העשרים המוקדמות לחייה, מצליחה אבי להתחקות אחר מיקומו של ג'ואל בג'קסון, ויומינג, שם היא מכה אותו למוות.
כשהיא שבה לבסיסה בסיאטל, מגלה אבי כי בן-זוגה לשעבר, אוון, נעלם בזמן שחקר את "הסרפטייס", כת דתית-קנאית הנמצאת במלחמה עם "החזית לשחרור וושינגטון" (WLF), מיליציה בה אבי חברה.
מנהיג ה-WLF, אייזק דיקסון, מאמין כי אוון ערק, ומתכנן לתקוף את בסיסם של "הסרפטייס" באי הסמוך.
בחיפוש אחר אוון, נתפסת אבי ועדה להתעללותם של "הסרפטייס" בסרפייטית סוררת בשם יארה.
לאחר שחולצו על ידי אחיה הצעיר של יארה, לב, השלושה מגיעים לאקווריום, שם אבי מוצאת את אוון ומגלה כי בכוונתו להפליג לסנטה ברברה, קליפורניה, שם "הגחליליות" מתקבצות מחדש לכאורה.
לב בורח חזרה אל בסיס "הסרפטייס" במטרה לשכנע את אמם לעזוב את הכת; ואבי ויארה רודפות אחריו ובדרך מתחמקות ממתקפה של טומי, אחיו הצעיר וחדור-הנקמה של ג'ואל.
בבסיס "הסרפטייס", מגלות השתיים שלב הרג את אמו האדוקה מתוך הגנה עצמית.
בזמן ש"החזית" תוקפת את הבסיס, יארה הורגת את אייזק ומקריבה את עצמה על מנת לאפשר לאבי וללב לברוח.
אבי ולב שבים לאקווריום, שם הן מוצאות את גופותיהם של אוון ובת-זוגו ההריונית, מל, ומפה המובילה למיקום מחבואה של אלי בתיאטרון הסמוך.
בתיאטרון, הורגת אבי את ג'סי ומשתקת את טומי.
במאבק מולן, אבי גוברת על אלי ודינה, אך לאחר שנודע לה שדינה בהיריון, היא מרפה מהן בהתעקשותו של לב ומזהירה אותן להתרחק מסיאטל.
זמן מה לאחר מכן, מגיעים אבי ולב לסנטה ברברה בחיפוש אחר "הגחליליות", אך נתפסים על ידי "הרעשנים", כנופיית שודדים העוסקת בסחר עבדים.
לאחר שנחלשו משבועות של עינויים, השניים לבסוף ניצלים על ידי אלי; שמאיימת להרוג את לב ומאלצת את אבי להילחם בה.
אלי גוברת על אבי, אך נותנת לה לחיות.
כשהיא מותירה מאחוריה את אלי השבורה, אבי מפליגה משם עם לב לכיוון בסיס "הגחליליות" בסנטה קטלינה.
דמותה של אבי וביצועיה של ביילי זכתה לשבחי הביקורות.
ג'ון סאודרה מהאתר "Den of Geek" שיבח את ביילי על שהפיחה חיים בדמותה של אבי וגרמה לשחקן להזדהות איתה.
בנוסף, סאודרה שיבח את רגשות האחווה והנאמנות של הדמות לחבריה, במיוחד לדמותו של מני.
קייטלין גליז-רו מהאתר "VG247", ציינה כי קשת הגאולה של אבי אמינה וחשובה אף יותר מקשתות עלילה אחרות במשחק.
ג'ייסון שיהאן מהאתר "NPR" כתב כי חווית העלילה דרך נקודת מבטה של אבי הוכיחה שנקמתה זוכה להכרה בדיוק באותה מידה כמו נקמתה של אלי.
קאט ביילי מהאתר "USgamer", ציינה לחיוב את שאיפת המפתחים לגרום לשחקן להחליף את עורו, אך העירה מנגד כי הקונספט "בקושי" הצליח.
דין טקהאשי מהאתר "VentureBeat", סיכם למסקנה כי אבי זכתה לגאולתה בכך שחסה על חייה של אלי ושיבח את יכולתה של "Naughty Dog" להפוך את הדמות לחביבה ובעלת יכולת להזדהות עמה.
רפאל מוטמאיור מהאתר "Observer" ציין כי סיפורה של אבי מעניין באותה המידה לשל אלי, וכי השימוש בו בתוך עלילת המשחק הפך את אלי גם לדמות טובה יותר.
ג'ס ג'והו מהאתר "Mashable" החשיבה את סיפורה של אבי לבעל ניואנסים אמיתיים ומשכנעים יותר, אך ביקרה את שתי הדמויות על כך שהסתמכו יותר מדי על מערכות היחסים שלהן עם אבותיהן; וציינה כי עלילת המשחק נמצאת בשיאה במהלך הסצנות בין אבי ולב.
הפרקים במשחק בהם נאלצו השחקנים להיכנס לנעליה של אבי זכו לביקורות שליליות בקרב קהילות גיימרים, שציפו לשלוט בדמותה של אלי במשך רוב המשחק.
במאמר שכתב עבור "קוליידר", העיר דייב טרומבור שדמותה של אבי הושמצה שלא כהוגן על ידי השחקנים, וציין שהם לא הצליחו להבין את המסר ואת הסאבטקסט של עלילת המשחק.
בנוסף, הפכה ביילי למטרה לאיומי מוות מקוונים על גילום הדמות; מ-"Naughty Dog" פורסמה הצהרה המגנה את האיומים, וביילי זכתה לתמיכה ממפורסמים אחרים, בהם ג'יימס גאן וקרייג מאזין.
בפברואר 2022, הצהירה ביילי כי היא עדיין ממשיכה "לראות את שרידי האיומים באינטרנט".
על תפקידה במשחק, זכתה ביילי בקטגוריות "ההופעה הטובה ביותר" בטקס פרסי המשחקים 2020 ומ-"IGN", "פרפורמרית בתפקיד ראשי" בטקס פרסי האקדמיה הבריטית ה-17, וב""הביצועים המצטיינים ביותר של שחקן ראשי במשחק דרמה" בטקס פרסי האקדמיה הלאומית למבקרי שוק משחקי הווידאו (NAVGTR).
בנוסף, דמותה של אבי הייתה מועמדת בקטגוריית "ההישג היוצא מן הכלל באפיון דמות" בטקס האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים ה-24.
אבי אברמוביץ' (ברומנית: Avy Abramovici; 15 בדצמבר 1935 – 27 ביוני 2025) היה כנר ומורה למוזיקה ישראלי יליד רומניה.
אבי אברמוביץ' נולד ב-1935 בעיר גאלאץ ברומניה כבן להורים יהודים, מקס אברמוביץ' ופאולינה לבית בלטר.
בגיל שש התחיל ללמוד נגינה בכינור אצל המורים אדריאן ליבוביץ' ואחר כך ס.
הוא ניגן בתזמורות ילדים וכסולן במופעים מוזיקליים שונים בקהילה היהודית בעיר הולדתו.
מאוחר יותר המשיך את פעילותו המוזיקלית ככנר בתזמורת הסימפונית הצעירה של גאלאץ בהדרכתו של גאורגה איסאילה (Isăilă).
ב-1951 עזב אברמוביץ' את לימודיו בתיכון "ואסילה אלכסנדרי" בגאלאץ כדי להמשיך בלימודים בתיכון למוזיקה בבוקרשט, שם סיים את לימודיו ב-1953.
הוא המשיך לאחר מכן בלימודים בקונסרבטוריון למוזיקה בבוקרשט בכיתת הכינור של יונל ג'אנטה.
ב-1958 הוא סיים שם בהצטיינות את לימודיו לתואר שני,
וזכה למלגה על שם ג'ורג'ה אנסקו.
ב-1958–1960 ניצח על תזמורת הסטודיו של הקונסרבטוריון צ'יפריאן פורומבסקו בבוקרשט.
החל מ-1960 במשך 24 שנים ניגן אברמוביץ' ככנר ראשי, והחל מ-1971 כקונצרטמייסטר, של הפילהרמונית "ג'ורג'ה אנסקו" של בוקרשט.
במקביל לימד החל מ-1962 כפרופסור באקדמיה למוזיקה בבוקרשט.
וניצח על התזמורת הקאמרית של הפילהרמונית.
הוא התיישב בירושלים, בה כיהן כפרופסור בקונסרבטוריון המקומי ובאקדמיה למוזיקה בירושלים, שם כיהן כראש המחלקה לכלי מיתרים.
אברמוביץ' לימד גם בבית הספר למוזיקה מהטה-בוכמן באוניברסיטת תל אביב.
הוא פעל גם בארגון כיתות אמן ובחבר השופטים של תחרויות בינלאומיות בארצות שונות באירופה.
בירושלים תרם אברמוביץ' להקמתן ולהדרכתן של הרביעייה הירושלמית (1993), שהורכבה מחניכיו במרכז למוזיקה ירושלים: הויולן עמיחי גרוס, הכנרים אלכסנדר פבלובסקי וסרגיי ברסלר והצ'לן קיריל זלוטניקוב, כמו כן של רביעיית אביב (1997 – בהרכב חדש ב-2002), רביעיית אריאל (1998),רביעיית כרמל ותזמורת הקונסרבטוריון גבעתיים.
עם תלמידיו נמנו אלכסנדר פבלובסקי, סרגיי ברלסר, יונה צור, אמיר ואן דר האל, בוז'ור פרליפצ'אנו ואחרים.
אבי אברמוביץ' התחתן בנובמבר 1961 עם החלילנית ויקטוריה סוזנה רומן.
לזוג נולדו שלושה בנים: דניאל לוי, גבריאל לוי ומיכאל לוי.
מיכאל אברמוביץ', המתגורר בברלין הוא פסנתרן.
מלגת אנסקו – בגיל 17
2004 – הפרס The Art of Teaching (אמנות ההוראה) מטעם קרן יצחק פרלמן
הפרס מוענק בטקס המתקיים במרכז לינקולן.
- כלל הסונטות לכינור ולפסנתר של יוהאן סבסטיאן באך, Avy Abramovici - יחד עם מרתה ז'ורה בצ'מבלו - חברת ההקלטות הממלכתית הרומנית, אלקטרקורד", 2 x LP ויניל, ST-ECE 01347/01348
שטפן ניקולסקו - איסון - הרכב "ארס נובה" מקלוז'-נפוקה, כינור סולו: אבי אברמוביץ'
LP ST-ECE 7861 חברת "אלקטרקורד"
| מקור = קטע מתחילת השיר
| מאת = עודד אבישר
"אבי אבי" הוא שיר לחנוכה שכתב עודד אבישר והלחין משה וילנסקי.
השיר ידוע בעיקר בביצוע של אסתר עופרים.
חג החנוכה זכה למעמד מיוחד בקרב חוגים ציוניים בארץ ישראל ובגולה.
הציונים ראו את עצמם כממשיכי דרכם של המכבים, ולכן שמו דגש על נושאים כגון גבורה, לוחמה יהודית, מעטים מול רבים, ומעל לכל עצמאות וריבונות.
שירים רבים, כגון "מי ימלל", "אנו נושאים לפידים", ואפילו "ימי החנוכה", ביטאו הלך רוח זה.
מצד שני, שירים אלו עוררו התנגדות בקרב חלק מהחוגים הדתיים.
בשיר, מאדיר אבישר את מאבקם וגבורתם של המכבים הלוחמים אשר נפלו על חרבם למען אמונתם, כשם שהחלוצים בני-דורו נאבקו על עצמאות העם ועל הגשמת ערכי הציונות.
אסתר עופרים, מתוך האלבום "אסתר רייכשטט – בשירי ילדים (1961)".
אופירה גלוסקא, מתוך "שוב יוצא הזמר", סדרת תוכניות בעריכת גיל אלדמע, חנוכה (תשל"ג - 1973).
רבקה זהר ואופירה גלוסקא, מתוך התכנית "ימי החנוכה - שירים לחג - 1975".
רוחמה רז, הקלטה משנת 1976.
צילה דגן, מתוך "שוב יוצא הזמר", סדרת תוכניות בעריכת גיל אלדמע, חנוכה (תשל"ח -1977).
עירית בולקא, מתוך תוכנית טלוויזיה משנות ה-70.
עוזי חיטמן, מתוך תוכנית טלוויזיה משנות ה-70.
עמי ויינברג ושלומית הגואל-טריגר, מתוך תוכנית הטלוויזיה בנושאי חגים ומועדים משנות ה-80 "קשת וענן'''".
אבי (אברהם) אלקיים הוא פרופסור באוניברסיטת בר-אילן, ראש המחלקה למחשבת ישראל וראש מרכז שלמה מוסיוף לחקר הקבלה בפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטה.
חוקר פילוסופיה יהודית וקבלה, מתרגם שירה ערבית מיסטית מימי הביניים ושירה ערבית מודרנית ונמנה עם מייסדי עמותת "דרך אברהם" לדיאלוג רוחני בין יהודים ומוסלמים.
מצד סבתו הוא דור תשיעי בארץ ישראל.
סבא רבא שלו נסים אלקיים (1864–1930) נולד במרקש, מרוקו לרב משה אלקיים (שם המשפחה במקור, היה: אלקאיים), שבשנת 1866 מכר את כל נכסיו במרוקו ועלה לארץ ישראל יחד עם משפחתו.
היה סוחר, ממקימי היישוב היהודי בעזה, באר שבע וחוות רוחמה ובהשפעתו של אליעזר בן-יהודה הקים בשנת 1910 בית ספר עברי בעיר עזה.
סבו, אברהם אלקיים, יליד הארץ, גדל בעזה ובבאר-שבע, הוסמך לרבנות בירושלים, התגייס לצבא הבריטי והיה חייל בגדוד נהגי הפרדות ונפצע בגליפולי.
כשחזר לארץ, פיקד על יחידת פועלים מצריים שסללו את מסילות הברזל מתעלת סואץ מערבה, כחלק ממאמצי הצבא הבריטי לכיבוש ארץ ישראל מהטורקים.
לימים התיישב בחווה בודדת, מצפון מערב לבאר שבע ונרצח, בקיץ שנת 1950, על ידי מסתננים שהגיעו מאזור חברון.
אלקיים למד בבית הספר היסודי, ממלכתי דתי ביל"ו בתל אביב ובבית הספר התיכון, עירוני דתי ב' - צייטלין.
הוא למד תלמוד, הן בשיטה הליטאית מפי הרב שמעון פרידלנדר ובשיטה הספרדית מפי הרב יצחק טאויל, בנו של ראש הישיבה האחרון בעיר חלב שבסוריה, חכם משה טאויל.