tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שנה פרס מטעם קטגוריית הפרס תוצאה 2010 פרס חביב הקהל של אתר האינטרנט Broadway.com הפקת מופע אוף ברודוויי הממושכת ביותר האהובה ביותר פרס Off-Broadway Alliance הפקת מופע הממושכת ביותר הטובה ביותר
בחוץ לפני הדלת הוא מחזה שנכתב בשמונה ימים על ידי הסופר הגרמני וולפגנג בורכרט.
ההנחה היא שהיצירה חוברה בין סתיו 1946 לינואר 1947. ב-13 בפברואר 1947 היא שודרה לראשונה כתסכית ברדיו הצפון-מערבי (Nordwestdeutscher Rundfunk), ובעקבותיו התקיימה הצגת הבכורה של היצירה כמחזה לבמה ב-21 בנובמבר 1947 בתיאטרון הקאמרי של המבורג (Hamburger Kammerspiele).
המחזה נותר בצד טקסטים קצרים בפרוזה יצירתו העיקרית של וולפגנג בורכרט, שנפטר יום אחד לפני הצגת הבכורה בגיל 26.
במרכז העלילה ניצבת דמותו של בקמן, החייל הגרמני השב לביתו, שלאחר שלוש שנים בשבי שוב אינו מצליח להיקלט בחברה, המדחיקה את המלחמה ואת האידאולוגיה הנציונל-סוציאליסטית.
השיבה הביתה, לה ייחל בקמן בחום משך תקופה כה ארוכה, הופכת לגביו לאכזבה מרה ולחווייה מנכרת.
ובמקום שמחת ההתראות המחודשת הוא מתענה ברגשות אשם מהם לא עולה בידו להשתחרר.
בתחנות אותן הוא עובר בחיפושיו אחר מקום בחברה הבתר-מלחמתית מציב בקמן תביעות למוסריות ולאחריות בפני דמויות ייצוגיות שונות, וביניהן גם אלוהים והמוות.
בסופו של דבר הוא מוצא את עצמו מנודה מהחברה ואינו זוכה למענה על שאלותיו.
הן השידור הרדיופוני והן הבכורה הבימתית של בחוץ לפני הדלת – לרבות כותרת המשנה "מחזה שאף תיאטרון אינו מעוניין לשחק ושום קהל אינו מעוניין לראות" – היו להצלחות ענקיות והפכו את בורכרט הבלתי מוכר למפורסם.
רבים מבני דורו יכלו להזדהות עם גורלו של בקמן.
מחזהו של בורכרט נתפס כזעקה של הדור הצעיר ששתק עד אז, ונחשב עד היום לאחד מהמחזות הבתר-מלחמתיים החשובים ביותר.
בורכרט סבל מנחת זרועו של המשטר הנאצי ונכלא בשל תוכנם של מכתבים, שאותם שלח הביתה בהיותו חייל.
למרות זאת, ועל אף שבורכרט שירת בחזית המזרחית, על כל מוראותיה, כתיבתו עוסקת דווקא בסבלם של הגרמנים, כולל החיילים הפשוטים – שלגישתו היו קורבנות המשטר – ומתעלמת לגמרי מהשואה ומהסבל והרצח ההמוני במחנות הריכוז וההשמדה.
במחזה מגיע היבט זה לידי תמיהה רבתי.
המחזה מתאר כאמור את שובו של החייל בקמן לבית הוריו, מהחזית הרוסית, כשהוא נכה ומובס.
להפתעתו, על דלת הבית נמצא השלט "קרמר" במקום "בקמן".
החייל מצלצל אפוא בדלת על מנת לברר מה קרה להוריו, לאחר שלושים שנים שבמהלכן התגוררו שם.
והנה, הגברת קרמר פותחת את הדלת ומספרת לחייל את סיפור התאבדותם בגז של הבקמנים, כפי שתיארה מבקרת הספרות גיטה אבינור:
למרבה האבסורד, במחזה מזדעזע החייל בקמן דווקא מהאטימות והציניות של הגברת קרמר בכך שאינה מתאבלת על מות הוריו הזקנים – אשר לא עשו רעה לאיש ורק רצו לגרש את היהודים לפלסטינה – אלא מתלוננת על בזבוז הגז.
המחזה עלה בהפקת בכורה בעברית בשנת 2017 בתיאטרון תמונע, כשהוא נושא את הכותרת המתורגמת המקורית בחוץ לפני הדלת.
הבמאי היה מתיאס גהרט, שביים את המחזה קודם לכן בתיאטרון קרפלד-מנכנגלאדבאך בשנת 2014. בהפקה הישראלית, המתבססת באורח הדוק על תפיסתו המקורית של גהרט, עבד הבמאי עם השחקנים הישראליים של תיאטרון תמונע.
התרגום העברי של גד קינר (קיסינגר) למחזה הוזמן ונתמך על ידי מכון גתה ישראל.
בגרמניה הועלה בחוץ לפני הדלת מאז 1947 למעלה מ-350 פעם בתיאטראות שונים, ותורגם לכ-40 שפות.
המחזה הוצג במרכזי תיאטרון חשובים באירופה, יפן, וארצות הברית, והוצא לאור במהדורת כיס תחת הכותרת בחוץ לפני הדלת וסיפורים נבחרים", שנמכרה ביותר מ-2,25 מיליון עותקים.
המוסלמים קראו להם יהוד אל-ערב.
לרוב היו שבטים יהודים אלה נתונים תחת חסותם של שבט ערבי גדול יותר.
ישנה סברה כי ה"בחוצים" הם כנראה צאצאים של הברברים המתייהדים בזמנה של הכוהנת דאהייה אל כאהינה, המלכה הברברית בת לשבט הג'ראוה שבראשו עמדה, שבט זה השתייך לאחד משבטי זנאטה שהתייהדו במאה ה-7.
בחור קשוח הוא סרט פעולה בכיכובו של ג'קי צ'אן משנת 1997. הסרט מתרחש במלבורן שבאוסטרליה.
עיתונאית הטלוויזיה האוסטרלית דיאנה (גבריאלה פיצפטריק), מתעדת עסקת קוקאין בין המאפיה האיטלקית לבין כנופיית רחוב בשם "השדים" שמשתבשת ומביאה לכך שמנהיג "השדים" נהרג על ידי ראש המאפיה ג'יאנקרלו (ריצ'רד נורטון).
דיאנה מתגלה על ידי המאפיה ובורחת, והם רודפים אחריה כדי להשיג את קלטת התיעוד.
במהלך הבריחה היא נתקלת בג'קי (ג'קי צ'אן) שהוא למעשה שף בתוכנית בישול בטלוויזיה.
ג'קי מסייע לה להימלט מן הרודפים אחריה, ובמהלך המרדף היא בטעות מחליפה את קלטת הווידאו באחד מקטעי הבישול של ג'קי.
ג'קי נפרד ממנה ומגיע לארוחה אצל חבירו רומיאו המכהן כקצין המשטרה של העיר, שם הוא משאיר את הקלטת בלי לדעת שזו הקלטת עם התיעוד.
ילדיו של רומיאו צופים בסרטון בלא להיות מודעים למשמעותו.
בינתיים דיאנה חוזרת לביתה ומתכוננת לתוכניתה בערב שתחשוף את הפשע המתועד, אך הכנופיה מגיעה לביתה של דיאנה ומאלצת אותה לתת להם את הקלטת, מהר מאוד הם מבינים שהקלטת שאצלה אינה זאת עם התיעוד, ולשאלתם היא עונה שהקלטת נמצאת אצל ג'קי.
הם לוקחים אותה איתם אבל היא מצליחה להסיח את דעתם ולברוח.
בינתיים חברתו של ג'קי מיקי (מיקי לי) מגיעה לבקרו והיא מתלווית אליו לאירוע צדקה שבו הוא משתתף כשף, במהלך האירוע המאפיה מגיעה ותוקפת אותו.
ג 'קי נמלט עם חברתו מהמאפיה הרודפת אחריו, ולבינתיים דיאנה נכנסת לביתו לחפש את הקלטת, לקישה העוזרת בית מגלה אותה ותוקפת אותה.
ג'קי, שבינתיים מגיע הביתה מסלק את דיאנה מהבית אך היא חוזרת מיד ומספרת שהתוקפים מתקרבים, ג'קי אוסף את כולם ליציאה מהגג והם מצליחים להימלט ברגע האחרון.
הם מחליטים להסתתר בביתה של לקישה, אבל כנופיית השדים מצליחה לאתר אותם ולחטוף את מיקי, הם הופכים אותה לבת ערובה עבור הקלטת.
ג'קי בשיתוף עם המשטרה קובע איתם פגישה כדי לעשות חילופין, אך ברגע האחרון ה"שדים" שמים לב לנוכחות המשטרה ונמלטים מהמקום.
ג'קי, כועס על התנהגותם הבלתי מקצועית של השוטרים, ופותח במרדף אחרי ה"שדים", אבל הם מצליחים לחטוף אף אותו ומכניסים אותו לתוך הטנדר שלהם.
ה"שדים" מתקשרים לג'יאנקרלו ומבשרים לו שהם מוכנים לעסקה נוספת של סמים, ואף יש להם את הקלטת בידם, ג'יאנקרלו שמח לשמוע זאת ומזמין אותם לביצוע העסקה.
לאחר שהם מסיימים לשוחח, ג'קי מצליח לתקוף את ה"שדים" ולהימלט מהטנדר שגרם לתאונת שרשרת רצינית, והוא משיג מידע מהם שמיקי נמצאת באתר בנייה.
בינתיים המשטרה מגיעה, ועוצרת את כל החברים.
ג'קי מבקש מהמשטרה שלא יפריעו לו להציל את חברתו.
לקישה דיאנה וג'קי הולכים לאתר בניה, ג'קי נכנס לבדו לחלץ את מיקי, ובאותו זמן ג'יאנקרלו וחבריו מגיעים לסיים חשבונות עם כנופיית ה"שדים", הם מחסלים את הכנופיה מלבד אחת מחברות הכנופיה המצליחה להימלט, ולוקחים את הקוקאין ואת מיקי, דיאנה, ולקישה איתם, ולאחר קרב ארוך הם לוקחים אף את ג'קי איתם.
באותו זמן רומיאו קצין המשטרה מגלה את בנו צופה בקלטת המבוקשת, שם הוא מגלה שג'יאנקרלו קשור לכל העניין.
בבית של ג'יאנקרלו, ג'קי נאלץ להשתתף במאבק לא הוגן שבו ידיו ורגליו תפוסות בחבלים המוחזקים על ידי חברי המאפייה.
לאחר המאבק ג'יאנקרלו פוקד על אנשיו להרוג את ג'קי ואת הנשים באתר הבנייה שמחוץ לביתו, ג'קי מצליח לתקוף את שוביו ולהיכנס לרכב מכרה ענק השוקל 120 טון.
עם הרכב הוא נוסע לעבר ביתו של ג'יאנקרלו והורס את כולו, המשטרה ורומיאו שמגיעים למקום ומגלים את הקוקאין בביתו של ג'יאנקרלו, מחליטים לציין כי הם לא היו עדים לשום דבר וכי זה היה רק קרב כנופיה, ובכך ג 'קי אינו נעצר בעוד המאפיונרים נעצרים על החזקת קוקאין.
קמרון דאגלס - האיש של ג'יאנקארלו
הסרט עלה לאקרנים בראש השנה הסינית בשנת 1997 בהונג קונג, והיה לשובר קופות עם הכנסות שהגיעו ל-HK $ 45,420,457. בצפון אמריקה ההצלחה הייתה פחות מרשימה, שם היא נפתחה ב-20 במרץ 1998 ב-1,463 בתי קולנוע.
"בחום של תל אביב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד.
השיר יצא לאור ביולי 2004, כסינגל השני מתוך אלבומה ה-12 חגיגה, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג', והראשון במצעד של גלגלצ.
השיר נכתב על ידי עברי לידר, הולחן על ידי הנרי והופק על ידי שי ראובני.
השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הדאנס-פופ, בדומה לשאר השירים שנכללו באותו האלבום, חגיגה.
השיר הפך לשיר ה"תל אביבי" המושמע ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 עם 5,034 השמעות בסך הכל.
השיר נקרא בתחילה "פרחה במרצדס", אך השם שונה, אם כי השורה הכוללת את הביטוי נותרה מזוהה עם השיר.
הפרחה הבליינית שתיאר אסי דיין בשנות ה-70 של המאה ה-20 ב"שיר הפרחה" קיבלה מספר מאפיינים של שנות ה-2000 כגון מכונית מרצדס עם מושבי עור, אך עדיין נותרה הבחורה קלת הדעת, המעוניינת בבילויים ובבחורים, ומתלוננת "הוי מה אתם רוצים, אנשים מסובכים".
הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר, פורסם לראשונה ביוטיוב ב-26 באוגוסט 2010. הקליפ הוא מעין הופעה שצולמה בקיסריה, אותה ביצעה שרית חדד כחלק ממסע הופעות שקיימה באותה התקופה.
ההופעה יצאה בהמשך כקליפ הרשמי של השיר.
הקליפ גם מופיע באלבום חגיגה .
נכון ל-11 באוגוסט 2018, מונה הצפיות של הקליפ והאודיו שפורסמו עבור השיר, עומדים על כמיליון וחצי צפיות.
בין שנת 2008 לשנת 2009, הקליטה הזמרת והשחקנית יומיקו צ'נג את השיר "בחום של תל אביב", בשפה הסינית.
לדברי מקורות בסין, השיר זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים וההשמעות שבסין והונג קונג, והושמע ללא הרף במועדונים רבים בתוכן.
בנוסף לכך, צילמה צ'נג קליפ מלא לשיר.
בחדזאורוס (שם מדעי: Bajadasaurus; משמעות השם: "הלטאה ממורד הגבעה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד שחי בקרטיקון התחתון באזור שכיום מוכר כצפון חבל הארץ פטגוניה שבארגנטינה.
הוא תואר מדעית לראשונה ב-2019 על בסיס של פרט יחיד שהתגלה ב-2010 (ממצא MMCh-PV 75, שמשמש גם כהולוטייפ של המין), שכלל גולגולת שלמה ברובה וחלקים מן הצוואר.
הסוג שויך למשפחת הדיקראוזאוריים, קבוצה של זאורופודים קטנים יחסית בעלי צוואר קצר.
התכונה הכי בולטת באנטומיה של הבחדזאורוס היא סדרה של קוצי עצם ארוכים שהזדקרו בזוגות מהחלק העליון של חוליות הצוואר והתעקלו קדימה.
קוצים דומים נתגלו גם אצל האמרגזאורוס, אך בסוג זה הם פונים למעלה ומעט אחורה.
הסברים רבים הוצעו לקיום הקוצים אצל שני הסוגים, כאשר המאמר מ-2019 שתיאר את הבחדזאורוס לראשונה הציע שהם סיפקו הגנה על צוואר החיה מפני טורפים.
המאובן היחיד עד כה של הסוג התגלה ב-2010 על ידי קבוצת פלאונטולוגים השייכת ל-CONICET, הסוכנות המדעית של הממשלה הארגנטינאית.
המאובן התגלה בתצורת "בחדה קולוראדה", באתר אשר נמצא כ-40 ק"מ דרומה לעיר פיקון לאופו, ליד הגדה המערבית של נהר הלימאי בפטגוניה.
שיניו של הפרט היו החלק יחיד שבלט מבעד לסלע, מה שאפשר לפלאונטולוג הארגנטינאי פבלו גלינה לזהותו.
מכיוון שמאובנים מאזור זה הם לרוב שבירים מדי עבור כלים שנלקחים לעבודת שטח, הסלע שהכיל את המאובן נלקח בשלמותו למעבדה שבה הפלאונטולוגים יכלו להוציא בעדינות את העצמות.
המאובן נמצא נכון להיום במוזיאון המוניציפלי ע"ש ארנסטו בכמן שבווילה אל צ'וקון בפרובינציית נאוקן, תחת השם "MMCh-PV 75".
pronuspinax תוארו מדעית על ידי פבלו גלינה ועמיתיו כאשר ממצא MMCh-PV 75 משמש כהולוטייפ.
השם "בחדזאורוס" נגזר מהלחם של המילה הספרדית "בחדה", שפירושה מורד גבעה ומתייחסת לשם התצורה בה הסוג התגלה, עם המילה היוונית "זאורוס", שפירושה לטאה.
המילה "pronuspinax" נגזרת מהלחם של המילה היוונית "פרונוס", שפירושה מכופף קדימה, והמילה "ספינאקס" שפירושה עמוד שדרה.
בחדזאורוס סווג כחבר במשפחת הדיקראוזאוריים.
כמו זאורופודים אחרים, דיקראוזאוריים היו חיות גדולות צמחוניות שהלכו על ארבע רגליים, עם זנבות וצווארים ארוכים וראשים קטנים.
התכונות שמבדילות דיקראוזאוריים מזאורופודים אחרים הן צוואר יחסית קצר (לעומת זאורופודים אחרים), גודל קטן יותר (גם כן יחסית לזאורופודים אחרים, שכן הם הגיעו לגודל של פילים אסייאתים בני ימינו), וסדרה של "קוצי שדרה" (neural spines) שהזדקרו בזוגות מהחוליות שלהן.
חוסר השלמות של מאובן הבחדזאורוס אינה מאפשרת לדעת את המידות המדויקות שלו, אך השוואתו לדיקראוזאוריים אחרים מרמזת על אורך בין 10 ל-13 מטר, וגובה של שני מטר בירכיים.
גולגולתו של הבחדזאורוס הייתה בנויה כך ששתי עיניו פנו קדימה בצורה כזו שהחיה יכלה לראות מה קורה מולה אפילו כאשר הראש הורד קרוב מאוד לקרקע.
מיקום העיניים בגולגולת מרמז על כך שחוש הראייה של הסוג דמה מאוד לחוש הראייה של בני אדם- כלומר המוח קיבל שתי תמונות שונות משתי העיניים, והמיר אותם לתמונה אחת שמביעה את הצורה התלת-ממדית של דברים בתמונה באופן טוב יותר.
שיניו של הבחדזאורוס היו מוגבלות לחלק הקדמי של הלסתות, כאשר הלסת העליונה הכילה 24 שיניים והתחתונה הכילה 20. השיניים הן בצורת עיפרון, כאשר הכותרות ישרות לגמרי או מתעקלות מעט לכיוון פנים הפה.
שיניים אלו אפשרו לחיה "לקצור" צמחים מבלי ללעוס אותם, כאשר אבנים שנבלעו על ידי החיה שומשו לטחינת הצומח שנאכל בקיבה.
תכונת הגוף הכי בולטת אצל הבחדזאורוס היא "קוצי השדרה" הארוכים מאוד שקיימים בצוואר.
המאובן המקורי הכיל שניים מקוצים אלו שהתפצלו מהזיז הקוצני של אחת מהחוליות (השוואה למאובנים של דיקראוזאוריים אחרים מצביעה על כך שמדובר בחוליה החמישית מן הראש).
כמו בדיקראוזאוריים אחרים, הזיז הקוצי של החוליות מתפצל לשני מבנים דקים דמויי קוצים, אך שלא כמוהם (פרט לאמרגזאורוס), הקוצים ארוכים מאוד ובלטו ככל הנראה מעורה של החיה.
זוג הקוצים שנמצאו היו באורך של 58 ס"מ, אך השוואה לצוואר האמרגזאורוס מעידה על כך שקוצים של חוליות שקרובות יותר למרכז הצוואר יכלו להיות ארוכות כמעט כפליים.
אצל האמרגזאורוס, הקוצים היו בעלי סדרות סימנים שמעידים על כך שהקוצים היו מכוסים בשכבה של קרטין, ולמרות שאין מספיק קוצים במאובן הבחדזאורוס על מנת לקבוע זאת, גלינה וצוותו הניחו שאותו הציפוי היה קיים גם בסוג זה.
מחקר שפורסם ב-2007 הגיע למסקנה שבין הקוצים בצוואר של דיקראוזאוריים היו שקי אוויר שהיו מחוברים למערכת הנשימה, שאפשרו להם לנצל הרבה יותר ביעילות חמצן מתהליך הנשימה.
גלינה ועמיתיו תמכו בתאוריה זו וקבעו שמבנים דומים היו קיימים בין קוצי השדרה של הבחדזאורוס.
אורכם וצורתם הייחדיות של קוצי השדרה אצל האמרגזאורוס והבחדזאורוס הוסברה על ידיהם כאמצעי הגנה כנגד טורפים, כאשר הקוצים הגנו על ראש החיה בעודה היא מרכינה את ראשה על מנת לשתות או לאכול צמחים נמוכים.
הכיפוף של הקוצים וציפוי הקרטין שלהן הקנה להם יציבות וקשיחות, ומנעו מפגיעה בהם לגרום לנזק בחוט השדרה.
העובדה שהקוצים הופיעו לראשונה אצל הבחדזאורוס ועדיין היו קיימים אצל האמרגזאורוס כ-15 מיליון שנה לאחר מכן מעידה על כך שאסטרגיית ההגנה הנ"ל הייתה אפקטיבית מאוד כנגד טורפים.
המאובן היחיד של הסוג בחדזאורוס נמצא בתצורת "בחדה קולוראדה", אזור שכיום הפך לצפון פטגוניה.
ניתוח הרכב התצורה מצביע על כך שגילה הוא בין 140 ל-134 מיליון שנה לפנה"ס, ושהיו בה מישורים שהכילו נהרות שהתפצלו להרבה נחלים קטנים וקרובים (בדומה לדלתות בנות ימינו).
בתור דיקראוזאור, הבחדזאורוס ניזון ככל הנראה מצמחים חשופי זרע שהיו בגובהו או נמוכים ממנו.
הבחדזאורוס חלק את סביבתו עם הדיפלודוק ליינקופל, ועם דינוזאורים תרופודים שונים (למרות שעוד לא הוגדר סוג רשמי מהתצורה, נמצאו בה שרידים ששייכים ככל הנראה לאבליזאוריים ולדיינוניכוזאורים).
בחברה להגנת הטבע הוא פזמון שנכתב והולחן על ידי שמוליק צ'יזיק.
השיר התפרסם בביצועו של הזמר אריאל זילבר בשנת 1983.
השיר נכתב על ידי שמוליק צ'יזיק בשנת 1980. הוא הוקלט תחילה על ידי עופר אקרלינג ולהקתו "ליפסטיק" אך לא פורסם.
אריאל זילבר הקליט את השיר, ועיבד אותו עם איתן גדרון.
השיר נכלל באלבומו השלישי "אריאל זילבר".
לדברי אריאל זילבר השיר הוצע תחילה לדויד ברוזה, דני סנדרסון ואריק איינשטיין, אך כולם סירבו להקליטו.
השיר כולל חלקים שונים אשר לכאורה אין קשר ביניהם.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשמ"ג (1983) של רשת ג' ושל גלי צה"ל הגיע השיר למקום השני.
מאז חזר זילבר בתשובה הוא מחליף בהופעותיו את המילים "משיכה מינית" בשיר ב"משיכה פנימית", כך שהביטוי "משיכה פנימית" מושר פעמיים ברצף.
בחורים רעים הוא סדרת סרטי קומדיה ופעולה שיצר ג'ורג' גאלו.
בסרטים כיכבו ויל סמית' ומרטין לורנס כשני בלשים במחלקת המשטרה של מיאמי, מייק לאורי ומרקוס ברנט.
סדרת הסרטים גרפה עד כה למעלה מ-800 מיליון דולר.
בחורים רעים: הכל או כלום (2024)
באוקטובר 2017 הודיעו אולפני סוני כי סדרת טלוויזיה בשם "L.A.'S Finest" שבמרכזה דמותה של גבריאל יוניון, הייתה בפיתוח על ידי ברנדון מרגוליס וברנדון סוניר.
בהמשך אותו חודש רשת NBC הזמינה פרק פיילוט של הסדרה.
עד מרץ 2018 לוהקה ג'סיקה אלבה לצדה של גבריאל יוניון.
בנוסף ליוניון, ג'ון סלי גם שב לתפקידו כפלטצ'ר, האקר מחשבים שעוזר למייק ומרקוס בסדרת הסרטים.
בחודש שלאחר מכן נחשף שם הסדרה Finest Finest של LA, כשג'רי ברוקהיימר משמש כמפיק בפועל של הסדרה.
בהמשך אותו חודש, NBC ויתרה על הפיילוט והסדרה נשלחה לרשתות אחרות.
הבוס של NBC, בוב גרינבלט, טען שהסדרה לא השתלבה עם לוח הזמנים המתוכנן של הרשת.
ביוני 2018, חברת Bell Media הקנדית הסכימה להפיק 13 פרקים.
ביוני 2019 חודשה הסדרה לעונה השנייה.
מולדון רוג'ר ברטון ברוס ב.
פירס חברות הפקה סרטי דון סימפסון / ג'רי ברוקהיימר סרטי ג'רי ברוקהיימר 2.0 בידור אוברברוק בידור הפצה סרטי קולומביה השקה אפריל 1995 יולי 2003 ינואר 2020 משך הסרט 119 דקות 147 דקות -
סרטי קולנוע Rotten Tomatoes Metacritic CinemaScore בחורים רעים 42% (מתוך 62 ביקורות) 41 (מתוך 24 חוות דעת) - בחורים רעים II 22% (מתוך 181 ביקורות) 38 (מתוך 34 חוות דעת) - סדרת טלוויזיה עגבניות רקובות Metacritic CinemaScore L.A.'s Finest (עונה 1) 10% (מתוך 10 ביקורות)
Bad Boys: Miami Takedown, הוא משחק וידאו שיצא בשנת 2004 על בסיס סרט ההמשך Bad Boys II.
הוא יצא בתחילת 2004 לאחר יציאת ה-DVD של הסרט.
בחדר הסמוך (או מחזה הוויברטור) ) הוא מחזה משנת 2009 מאת שרה רוהל, שעוסק בהיסטוריה המוקדמת של הוויברטור, כאשר רופאים השתמשו בו כמכשיר קליני להביא נשים לאורגזמה כטיפול בהיסטריה לכאורה.
נושאים אחרים כוללים בורות ויקטוריאנית בנוגע לתשוקה מינית נשית, אימהות, הנקה וקנאה.
ההצגה הייתה מועמדת לשלושה פרסי טוני לשנת 2010 ולפרס פוליצר לדרמה.
קתרין גיבינגס – אשתו של ד"ר גיבינגס ואמא ללטיטיה (לוטי), אישה מלאת חיים בסוף שנות העשרים שלה, אך מתוסכלת מינית מנישואיה.
ד"ר גיבינגס – בעלה של קתרין, גבר בשנות הארבעים לחייו ומומחה בהפרעות גינקולוגיות והיסטריות.
סברינה דאלדרי – מטופלת של ד"ר גיבינגס, פסנתרנית בתחילת שנות השלושים לחייה הנאבקת בהיסטריה ובפוריות.
ליאו ארווינג – חולה נוסף של ד"ר גיבינגס, אמן אנגלי בשנות העשרים או השלושים לחייו.
אנני – עוזרת המיילדת של ד"ר גיבינגס, אישה בסוף שנות השלושים לחייה.
אליזבת – עוזרת בית אפרו-אמריקאית, ואחר כך מיינקת, בשנות השלושים המוקדמות לחייה.
דיק דאלדרי – בעלה של סברינה דאלדרי, גבר בשנות הארבעים או החמישים לחייו.
ד"ר גיבינגס, מדען חשמל, גר עם אשתו קתרין ובתם התינוקת, לטיציה (לוטי), בצפון מדינת ניו יורק בסוף המאה ה-19. עם החידוש האחרון של כניסת חשמל לבתים אמריקאים, גיבינג רותם אותו ליצירת מכונה המיועדת לריפוי היסטריה נשית על ידי גרימת "פרוקסיזמות" – ובכך ממציא בתמימות את הוויברטור.
הוא מטפל במטופליו באולם ניתוחים בביתו, בשם "החדר הסמוך", לצד עוזרתו ומיילדתו אנני.
בעוד הוא מאמין שגופה של אשתו אינו מייצר די חלב כדי להזין את בתם, קתרין אינה מרוצה מינית מבעלה, שמוקסם מחשמל ומתקשה עם אינטימיות.
בסוף נובמבר מביא הרופא מטופלת חדשה, סברינה דולדרי, ובעלה דיק, שמתוסכל מהקשיים הנובעים מההיסטריה של אשתו.
בעוד גיבינגס מטפל בסברינה עם הוויברטור, מר דאלדרי וקתרין מטיילים בגשם.
כשמר דאדלי חוזר, הוא שמח לראות שיש הבדל ניכר בבריאותה של סברינה.
קתרין חושפת בשוגג את קשייה בהנקת לטיטיה, ומר דאלדרי מציע לשכור את עוזרת הבית שלהם, אליזבת, אישה אפרו-אמריקאית, כמיינקת, מכיוון שאיבדה לאחרונה את בנה היילוד שחלה בכולרה.
כאשר הם לבדם בביתם, בני הזוג גיבינגס דנים בחששותיה של קתרין מפני הכנסת אדם זר להניק את לטיטיה.
למחרת ד"ר גיבינגס עורך לאליזבת בדיקה רפואית, וקובע שהיא תהיה מיינקת בריאה.
קתרין מתבוננת בה מאכילה את התינוקת ומגיבה רגשית; היא מנסה להסביר לבעלה על חוסר הביטחון האמהי שלה, אך ד"ר גיבינגס מעוניין יותר בתרופות לגברת דאלדרי עם סיבוב נוסף של טיפול חשמלי בחדר הסמוך.
עם זאת, כאשר אנני העוזרת שלו נעדרת, לסברינה קשה הרבה יותר להגיע לפרוקסיזם, ולאחר שהוא מנסה לעורר אותה במתח גבוה יותר, מתרחשת הפסקת חשמל.
אנני מגיעה ועורכת טיפול ידני לסברינה, מה שגורם לה לשפיכה נשית, בזמן שד"ר גיבינגס פועל להחזרת החשמל בבית.
אליזבת מתכוננת לחזור הביתה למשפחתה שלה ונשאלת על ידי קתרין אם היא מתכננת להביא עוד ילדים לעולם, לפני שהיא מגלה את הפחדים האישיים שלה מלידה ואת הכאב הגדול שחשה כאשר לטיטיה ניסתה לינוק ממנה לראשונה.
בינתיים אנני מציגה את הידע שלה בפילוסופיה יוונית בפני גברת דאלדרי, שמבקשת ממנה להתחיל להעביר לה שיעורים פרטיים.
לאחר שכולם עזבו, בני הזוג גיבינגס מתאמצים לייצר אינטימיות מינית בסלון, אך מופרעים על ידי גברת דאלדרי שחזרה לקחת את כובעה ונראית חלשה.
הרופא מחליט לטפל בה שוב באמצעות הוויברטור, למורת רוחה של אשתו, אך כאשר היעדרותה של אנני מקשה עליה להגיע לפרוקיזם בשנית, הוא משתמש בהצלחה במה שהוא מכנה "עיסוי פות" בנוסף למכשיר.
קתרין, שצותתה מעבר לדלת, דורשת מבעלה לבצע בה טיפול חשמלי, אך הוא מגנה את הרעיון כבלתי ראוי ולא מקצועי.
גברת דאלדרי שוב עוזבת, וד"ר גיבינגס, שהולך וחושד באשתו, נועל את החדר הסמוך לפני שעוזב להשתתף במועדון של מדענים אקדמאיים.
סברינה חוזרת לבית גיבינגס בפעם השלישית, הפעם כדי להחזיר את כפפותיה, ומתארת לקתרין המסוקרנת את תחושות הוויברטור.
הסקרנות משתלטת על קתרין, והיא פורצת את המנעול למעבדת בעלה, וסוף סוף רואה את המכשיר.
גברת דאלדרי מציעה להשתמש במכשיר על גברת גיבינגס, אבל יש לה תגובה שלילית מאוד אליו.
היא מציעה להעביר את הטיפול לסברינה, ולמרות התעקשותה כי ד"ר גיבינגס צריך להיות היחיד שייקח אחריות כזו, היא מסכימה את ההצעה.
הווילון יורד כשלגברת דאלדרי יש את הפרוקסיזמה השלישית שלה באותו היום.
עברו שבועיים מאז הרפתקאותיהם של קתרין וסברינה עם הוויברטור וד"ר גיבינגס רואים מטופל חדש – ליאו ארווינג, מקרה נדיר של היסטריה גברית.
ליאו, צייר, מספר על מקור התסמינים ההיסטריים שלו, שלדעתו הם שברון לב אותו קיבל מאישה שבה התאהב בפירנצה.
ד"ר גיבינגס חושף את המצאתו האחרונה, שתוכננה במיוחד לטיפול בהיסטריה בגבר; מכשיר המוחדר לפי הטבעת, אותו הוא מכנה "ויברטור צ'אטאנוגה".
בינתיים בסלון קתרין מתקשה להתחבר לתינוקת שלה, שהייתה בעבר מחייכת וקשובה לאליזבת.
לאחר טיפול מהיר ומוצלח, ליאו פוגש את קתרין בדרכו החוצה, ומקסים אותה בנטיותיו המיושנות והעדפה משותפת לאור נרות על פני מנורות חשמליות.
לאחר מכן קתרין משוחחת עם סברינה על המשך חקירת הוויברטור על דעת עצמן מאחורי גבו של בעלה, אך הרופא מפריע להן ומכניס את סברינה לחדר הטיפולים.
מר ארווינג חוזר לבית גיבינגס, לאחר ששכח את צעיפו, ומתאהב באליזבת כשהוא פוגש אותה.
הוא מתעקש שעליו לצייר אותה מניקה את לטיטיה, ולייצר מדונה של אחרי מלחמת האזרחים.
אחרי הצעות נדיבות לתשלום, היא מסכימה, אבל רק אם קתרין יושבת בחדר במהלך הציור כדי להרגיש שהדבר לא כל כך פסול.
מר דאלדרי מגיע ללוות את אליזבת ואשתו חזרה לביתם, וכשכולם נעלמים, קתרין מגלה לבעלה על חששותיה להמשיך להעסיק את אליזבת, מפני שהיא תיקשר מדי ללטיטיה.
שיחתם הופכת במהירות לוויכוח מכיוון שקתרין טוענת שהיא איננה בריאה נפשית ומתחננת לקבל טיפול בחדר הסמוך, וד"ר גיבינגס מניח שזה בגלל עודף חלב.
בחוסר רצון, הוא מסכים לרפא אותה באמצעות הוויברטור.
בחדר הניתוחים, ד"ר גיבינגס מנסה לערוך טיפול באשתו כפי שהיה עושה עם כל מטופלת אחרת, אך הניסוי הופך במהירות למיני שכן קתרין מתעקשת שהם יתנשקו בזמן שהוא מטפל בה.
קתרין מתוסכלת כשהוא מסרב לעשות זאת, היא מתלבשת כדי לעזוב, ומספרת על איך כשפגשה את הרופא לראשונה כנערה צעירה, היא כתבה את שמה בשלג מחוץ לחלונו בתקווה שהוא יבחין בה.
היא בורחת מהבית בזעם בעוד ד"ר גיבינגס, בפרץ יצירתיות, מזמן את אנני כדי לעזור לו לנסח תוכניות לוויברטור עשוי מים, שנועד לטפל בחולים נסערים במיוחד, כמו אשתו.
קתרין מופיעה שוב עם ליאו לאחר שנתקלה בו במהלך השלג הראשון של העונה, ומפלרטטת איתו בגלוי, למרות אי נוחותו.
היא מבקשת ממנו להראות לה היכן בעלה הציב את הוויברטור בפגישתם מוקדם יותר, וכשהיא מניחה את ידה על לחיו, ד"ר גיבינגס יוצא מחדר הניתוחים.
מר ארווינג, נבוך, יוצא במהירות, וגברת גיבינגס לוחצת על הרופא להגיב האם הוא מקנא בכך שידה על לחיו.
לטענתו, בגלל ריבוי הגוונים והסוגים של האהבה, הרגע היה לא רלוונטי ולא חשוב.
קתרין, פגועה, מגלה שהיא קיוותה שהוא יקנא, ויתאמץ יותר בעבודה על היחסים ביניהם.
שבוע חולף, וליאו צייר באופן קבוע את אליזבת מניקה תוך שהוא דוחה את המחוות הרומנטיות של קתרין.
יום אחד, ד"ר גיבינגס חוזר הביתה ומגלה את הציור, אך מסתיר את סלידתו.
הוא עורך במהירות טיפול חשמלי עם ליאו ומכריז שהוא נרפא, ובכך מפסיק את הטיפולים שלו לצמיתות.
בהמשך היום, מר וגברת דאלדרי מגיעים לטיפול של סברינה.
קתרין וסברינה מסיחות את דעתם של דיק בכך שהן שולחות אותו לגן החורף של בני הזוג גיבינגס, בזמן שהן דנות עם אליזבת בתחושות המשונות והדיכוטומיות של הוויברטור.
אליזבת, מבולבלת, מאמינה שהתחושות הן תוצאה של יחסי מין עם בעליהן, אך גברת דאלדרי טוענת שרגשות כאלה במהלך יחסי מין יהיו מביכים להפליא – בעלה מקפיד לקיים איתה יחסי מין בשקט בחושך מוחלט.
מר אירווינג עוזב את ביתו של גיבינגס, לאחר שנרפא ככל הנראה, ואליזבת חוזרת בחוסר נוחות לדירתה.
סברינה נלקחת לחדר הסמוך לטיפול כשבעלה חוזר מהגן.
בעוד שהיא עוברת עיסוי ללא הצלחה עם המכשיר, מר דאלדרי מנסה לנשק את קתרין, והיא סוטרת לו בקול רם ושולחת אותו בכרכרה לביתו.
אנני מציעה לתפעל את הכלי מכיוון שהטיפול לוקח זמן רב מהרגיל, וד"ר גיבינגס משתמש בזה כתירוץ להתעמת עם אשתו על הסטירה ששמע מהסלון.
לפני שעוזב למועדון, הוא רומז בעדינות על ההשערות שלו שהיא בוגדת בו עם הגברים בחייה.
בחדר הסמוך, גברת דאלדרי ואנני מתחילות בשיעור יוונית בעקבות הצלחתן עם הוויברטור.
סברינה שואלת מדוע היא לא נשואה, כפי שאמר תאלס לאמו: היא התעוררה יום אחד וגילתה שמאוחר מדי.
לפני יציאתה, גברת דאלדרי מנגנת בפסנתר לבדה בסלון; אנני מגיעה ולאחר שהיא מסיימת את השיר מנשקת אותה בלהט.
סברינה המומה, עוזבת וקובעת שטוב ביותר אם הן תפסקנה להתראות.
קתרין עונה לפעמון הדלת לאליזבת שחזרה להודיע שהיא מתפטרת מתפקידה כמניקה, מכיוון שבעלה זקוק לה בבית כדי לעזור עם ילדיהם האחרים.
כשקתרין מהרהרת איך היא תמות מצער אם התינוקת שלה תמות, אליזבת הנלהבת מסבירה כי בהתחלה היא חשה טינה רבה כלפי לטיטיה על כך שהיא לקחה את החלב שנועד לבנה המת.
אך כשראתה כמה היא אסירת תודה על כך היה קשה להאמין שהתחושה היא אחרת מאשר אהבה.
לפני עזיבתה, היא מפצירה בקתרין לשמור את לטיטיה קרובה ולזכור את בנה שהשאיר אותה בחיים.
פעמון הדלת מצלצל שוב, וליאו מגיע להיפרד, כשהוא עובר לפריז.
קתרין מתחננת שייקח אותה איתו, ומסבירה כיצד הוא פיתה אותה בשיחותיו על יופי ומין.
מר ארווינג מתוודה שהוא מאוהב באליזבת, שדחתה את רגשותיו מוקדם יותר בערב כשליווה אותה אל ביתה.
קתרין מבקשת בפעם האחרונה בכך שהיא חושפת את בדידותה, אך הוא מבטל את חיבתה ומזכיר לה שהיא לא יכולה להרגיש כל כך בודדה כשהיא שייכת למשפחה שאוהבת אותה.
ליאו עוזב, וקתרין, בודדה מתמיד, מנסה להשתמש בוויברטור על עצמה אך עדיין לא מרגישה דבר מהנה.
ד"ר גיבינגס חוזר הביתה ונבהל לראות אותה משתמשת בכלי, אך עד מהרה הוא מודה בקנאתו כשהיא מודה שהיא התאהבה בליאו.
קתרין מתעמתת איתו בנוגע לכוונותיו לקשר ביניהם; לאהוב אותה ולעודד את הכמיהה להנאה, או להיות רק רופא ולגרום לה להרגיש טוב יותר.
הרופא מודה שהוא היה רוצה לאהוב אותה אך אינו יודע כיצד, ובז'רגון הרפואי, רושם ומנשק את תווי פניה היפים ביותר.
קתרין מתרגשת מהפגיעות שלו, ומובילה אותו לגן.
השניים מתפשטים ועושים מלאכי שלג בגופם החשוף.
הווילון נופל כשקתרין מטפסת על גבי בעלה ועולה עליו, מגיעה לתנוחה מינית בה היא העליונה ובכך סוף סוף מתאפשר לה להגיע לסיפוק מיני.
הסט מחולק בין שני חדרים, סלון ומשרד רופא.
בשיא המחזה, השחקנים חוצים דרך הקיר הדמיוני המחלק את החדרים כדי ליצור את הסצנה השלישית והאחרונה, בחוץ בשלג הנופל.
בשיחה עם הבמאי לס ווטרס הוא טען כי ההצגה נכתבה בהשראת הספר "טכנולוגיית האורגזמה: היסטריה, הוויברטור וסיפוק מיני של נשים" מאת רייצ'ל פ'מיינס.
רוהל מצטטת את ספרה של מיינס, "AC/DC: סיפור הפרא של מלחמת התקנים הראשונה" (טום מקניכול) "והיסטוריה חברתית של מיינקות באמריקה" (ג'נט גולדן) כספרים שקראה או שהשפיעו עליה כשכתבה את המחזה.
המחזה הוזמן על ידי התיאטרון הרפרטואר ברקלי, שקיבל פרס מחזה אמריקאי חדש של קרן אדגרטון לקראת הפקת המחזה.
לס ווטרס, המנהל האמנותי העמית אמר בין השאר: "הפרס הזה מספק לנו את המותרות הנדירות של תקופת חזרות ממושכת להצגה חדשה.
שרה הפכה לאחת הכותבות החשובות במדינה, וכבוד כי תיאטרון ברקלי מילא תפקיד חיוני בקריירה שלה."
ההצגה הוצגה בבכורה בתיאטרון הרפרטוארי בברקלי ב-5 בפברואר 2009, עד 15 במרץ 2009, בבימויו של לס ווטרס.
ההפקה בברודוויי, שהוצגה על ידי תיאטרון לינקולן סנטר, החלה בתצוגות מקדימות בתיאטרון ליסאום ב-22 באוקטובר 2009, נפתחה רשמית ב-19 בנובמבר ונסגרה ב-10 בינואר 2010 לאחר 60 הופעות סך הכל.
צוות השחקנים כלל את לורה בננטי, מייקל סרבריס, קווינסי טיילר ברנסטין, מריה דיזיה, תומאס ג'יי ראיין, ונדי ריץ' סטטסון וצ'נדלר ויליאמס.
הפקה זו הייתה מועמדת לשלושה פרסי טוני.
בישראל ההצגה הופקה לראשונה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין ב-10 במרץ 2012 בתרגומה של עינת ברנובסקי ובבימויו של ניר ארז.
ההצגה גרפה שלוש מועמדויות לפרס טוני לשנת 2010:
שחקנית המשנה הטובה ביותר בהצגה – מריה דיזיה
עיצוב התלבושות הטוב ביותר להצגה – דייוויד זין
ההצגה הייתה מועמדת לפרס דרמה דסק לשנת 2010 על עיצוב תלבושות מצטיין.
ההצגה הייתה מועמדת לפרס פוליצר לדרמה לשנת 2010, אך הפסידה למחזמר "כמעט נורמלי".
בחורים טובים הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה קומית-רומנטית, המבוים על ידי הבמאי ארז תדמור ונוגע בנושא מוסד השידוכים בחברה החרדית בישראל.
הסרט עלה לאקרנים ב-15 בספטמבר 2022.
מוטי ברנשטיין, בחור ישיבה הנחשב לעילוי גדול ובן למשפחה אשכנזית מיוחסת, מגיע לתקופה בה עליו להתחיל לצאת לשידוכים.
כמי שנחשב לשידוך הנחשק והרצוי ביותר במגזר החרדי, מוטי מתחיל להיפגש עם מיטב בנות המגזר בישראל ומחוצה לה.
במקביל, אביה של נחמי עזיזה-ביטון, חברה טובה של אחותו של מוטי, מאלץ אותה להיפגש עם אשכנזים בלבד, גם אם יש בהם פגמים.
כשמוטי נתקל בנחמי, הבחורה היחידה איתה הוא לא יוכל להשתדך בשל מוצאה המזרחי, הוא מתאהב בה ומבקש מברוך אוירבך – רווק מזדקן ועוזרה האישי של השדכנית – לעזור לו להגיע אליה.
אוירבך מבהיר לו כי בשל מעמדו, אין סיכוי שהוא ייפגש ויינשא לבחורה ממוצא מזרחי וכשמוטי מתעקש ואומר שהוא רוצה להינשא לה אוירבך אומר לו כי האפשרות תיתכן אם הוא יהיה עיוור.
מוטי שומע את הדברים ומספר לכולם שלקה בעיוורון זמני.
לאחר כמה ימים הוא נפגש עם נחמי ובמהלך הפגישה מתגלה שהוא לא עיוור ומוטי מספר לה שהוא מאוהב בה.
הם מתקדמים וסוגרים "וורט", למרות התנגדותם העזה של הוריו של מוטי שמודיעים לו על ניתוק הקשר עמו.
במסיבת הוורט בביתה של נחמי מוטי חושף שהוא לא עיוור, אביה של נחמי מתרגז ומכריז שעדיף משאש דובר אמת ולא ברנשטיין שקרן - ומפוצץ את השידוך.
מוטי יוצא מהבית, שם הוא רואה את הוריו שהחליטו לבסוף לבוא לוורט, ומסביר להם שביטון ביטלו את השידוך.
אביו של מוטי מתרגז ומתחיל להתווכח עם אביה של נחמי, ויכוח שמחריף לטונים גבוהים והאשמות הדדיות.
הקטע נגמר כשמוטי מכריז כי נחמי היא האישה היחידה שאיתה הוא רוצה להתחתן.
נחמי מסכימה איתו, והסבתא פוצחת בקריאות "קולולו" מסורתיות.
עמית רהב – מוטי ברנשטיין, בחור ישיבה המתחיל לשמוע הצעות שידוכים, אך מתאהב בנחמי.
ליאנה עיון – נחמה "נחמי" עזיזה ביטון, בחורה ממוצא מזרחי, בה מוטי מתאהב.
מאור שוויצר – ברוך אוירבך, רווק מזדקן ועוזרה האישי של השדכנית, העוזר למוטי לחזר אחר נחמי.
עירית קפלן – מלכי לוין, שדכנית מנוסה ומעסיקתו של ברוך.
יקי רייסנר – רפאל לוין, בעלה של מלכי.
גיא לואל – יוסי ברנשטיין, אביו של מוטי.
נטע שפיגלמן – רחל ברנשטיין, אמו של מוטי.
רועי אסף – רחמים ביטון, אביה של נחמי.
בעל חנות פיצוחים וממתקים בבני ברק "פיצוחי רחמים".
ריימונד אמסלם – אילנה ביטון, אמה של נחמי.
הייתאם עומארי – אחמד, טבח הישיבה, וחבר של הבחורים.
טל גרושקה – אלי, חברו של מוטי מהישיבה.
עדי ביטי – רותי, בחורה איתה נפגש מוטי באחת מהצעות השידוכים שלו.
נאיה פדרמן - אלישבע, אחות של מוטי וחברה של נחמי.
עמית מורשת - מאיר, בחור ישיבה, חבר של מוטי, סובל מאסתמה ובגלל זה קשה לו בשידוכים.
מרני שמרוט - נעמי פרידלנדר, בחורה ממוצא אמריקאי שלה רוצים הוריו של מוטי שיינשא.
עודד מנסטר - אבא של מאיר.
יערה פלציג - האקסית של ברוך.
ניר רון - רופא עיניים.
ב-9 בנובמבר 2020, פורסם לראשונה כי יזם הנדל"ן החרדי יקי רייסנר שוקד על פיתוח סרט שיעסוק במוסד השידוכים בעולם החרדי, שיבוים על ידי ארז תדמור וייכתב על ידי רייסנר, תדמור והתסריטאית חוה דיבון.
צילומי הסרט התעתדו להתחיל ב-3 בינואר 2021, אך נדחו בעקבות הידבקות של אחד מחברי הצוות בקורונה, והחלו במקום זאת ב-18 בינואר.
במקביל לדווח על פיתוח והפקת הסרט, דווח כי השחקן מאור שוויצר לוהק לתפקיד ראשי בסרט.
ב-23 בנובמבר 2020, דווח על ליהוקה של הזמרת עדי ביטי לסרט.
ב-8 בדצמבר 2020, דווח על ליהוקם של עמית רהב, ליאנה עיון, עמית מורשת ונאיה פדרמן לסרט.
הסרט היה אחד מעשרת הסרטים הנצפים בישראל בשנת 2022. והסרט הישראלי הנצפה ביותר באל על ב-2023.
"בחורים טובים" קיבל ביקורות חיוביות ברובן.
המבקרים שיבחו את התסריט, המשחק וההפקה.
רבים השוו את הסרט לז'אנר סרטי הבורקס, ולרפרנסים מיצירות דומות, כגון שטיסל.
אבנר שביט ממעריב שיבח את הסרט על העלילה האנושית, התסריט הרגיש והבימוי המדויק, אבל הצביע על בעיה משמעותית בליהוק: רוב השחקנים הראשיים אינם מהעולם החרדי, ולצופים קל לזהות את הפער הזה — במיוחד כשאותם שחקנים מופיעים לאחר הסרט ברשתות החברתיות בסגנון חיים חילוני מובהק.
דבר שקצת פוגע בתחושת האותנטיות החרדית, גם אם לא הורס לגמרי את החוויה.
יאיר רוה מכלכליסט רואה את הסרט כשילוב של קומדיה רומנטית נוסח שנות ה־70 עם הצצה לעולם החרדי הליטאי.
רוה מודה שההומור לעיתים ממוחזר ונדוש, אך מציין שהוא עובד היטב בזכות ביצוע קומי מדויק, טיימינג מוצלח וליהוק חכם.
הסרט אמנם עושה שימוש בתבניות ישנות של קומדיות עדתיות ואהבות בלתי אפשריות; , אך מצליח לרענן אותן בהקשר החרדי.
רוה מדגיש שהסרט, למרות שמרנותו, מצליח לייצג בכבוד את העולם החרדי מבלי ללעוג לו — אלא לצחוק איתו, באופן כמעט אנתרופולוגי אך גם חם ומקומי.
זהו סרט שמצליח להצחיק בלי להתנשא, גם כשהוא בוחן פרדוקסים ודקויות מתוך העולם שהוא מתאר.
יעל שוב מטיים אאוט, מציינת כי "בחורים טובים" היא קומדיה מהנה עם ליהוק ובימוי מוצלחים, שמציעה הצצה מכבדת ומצחיקה לעולם השידוכים החרדי.
היא רואה בסרט מעין גלגול מודרני של קומדיות הבורקס המסורתיות עם נגיעות ייחודיות לעולם החרדי הליטאי.
עם זאת, היא מבקרת את חוסר ההסבר לשורש ההתאהבות של מוטי בנחמי ואת הזנחת קו העלילה של חברו הנוירוטי, ומוסיפה שהסרט מפספס הזדמנות להוסיף עומק רגשי וייאוש אמיתי בדרך אל ההפי אנד.
בנוסף, חלק מהבדיחות והדמויות משעשעות אך לא מתפתחות מעבר למוקד הראשוני שלהן.
בשנת 2025 הועלתה בתיאטרון בית ליסין ההצגה "בחורים טובים" מאת אורן יעקובי ובבימוי רועי שגב.
ההצגה מבוססת על עלילת הסרט.
בתפקידים הראשיים שיחקו תומר בן רובי כמוטי ברנשטיין וכרמל בין כנחמה.
ב-23 בינואר 2023, נמסר כי לאור הצלחת הסרט בקופות, הוחלט על פיתוחו של סרט המשך העתיד לעלות לאקרנים בשנת 2024. הסרט בחורים טובים 2 יצא לאור באוקטובר 2024.
בחורות יפות הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1996.
ווילי, פסנתרן ניו יורקי חוזר לעיירת הולדתו במסצ'וסטס עבור פגישת מחזור העומדת להתקיים כעשור לאחר שסיים את התיכון, הוא שוהה בבית אביו ואחיו הצעיר.
הוא מתאחד מחדש עם חבריו מבית הספר: מו, איש משפחה נשוי, בעוד פול וטומי, המחזיקים ביחד בעסק למפלסת שלג הם בעלי בעיות בזוגיות ומערכות יחסים.
פול נזרק לאחרונה על ידי חברה שלו ג'אן לאחר שסירב לתנאי שלה לנישואים.
טומי בוגד בחברתו שרון עם דריאן, חברתו מהתיכון הנשואה כעת.
ווילי פוגש את שכנתו, ילדה בת שלוש עשרה בשם מרטי ונקשר ביניהם קשר מיוחד, ווילי נמצא במערכת יחסים עם חברתו טרייסי אך הוא אינו בטוח שהוא מעוניין להתחתן איתה.
הוא חושב להתחיל לעבוד כאיש מכירות אך מו מתעקש שלא יעזוב את המוזיקה שלו ועיסוקו בתחום זה.
פול מציע נישואים לג'אן אך היא דוחה אותו.
שרון מודעת לאי נאמנותו של טומי כלפיה ומתייעצת עם חברותיה כיצד לנהוג.
חברתה ג'ינה מייעצת לה להיפרד ממנו, אך עם זאת שרון מנסה להציל את מערכת היחסים ביניהם על ידי ארגון מסיבת הפתעה.
כאשר אנדרה, בחורה יפה ומושכת מגיעה אל העיירה משיקגו, הבחורים בעיירה מתחרים על תשומת לבה.
אחרי כן ג'ינה מדברת עם ווילי וטומי על הציפיות הלא מציאותיות של גברים מנשים המערבות דמות של דוגמנית על עם פורנוגרפיה, ווילי חש קנאה כשהוא רואה שלמרטי יש חבר.
דריאן באה למסיבת ההפתעה שנערכת לכבוד יום הולדתו של טומי ומנסה לפתות אותו, מה שמשאיר את שרון שבורת לב.
טומי מסיע את דריאן טרמפ הביתה אך מסרב להתקדמות הקשר ביניהם, בעוד הוא מנסה לתקן את מערכת היחסים עם שרון.
ווילי מספר למו על רגשותיו כלפי מרטי אך מו מזכיר לו את עובדת היותה ילדה קטנה בשבילו וכי הוא פשוט לא רוצה להתבגר.
ווילי פוגש שוב את מרטי והיא מספרת לו שעזבה את חבר שלה מפני שהיא רוצה אותו, היא מבקשת ממנו לחכות חמש שנים עד שהיא תהיה בת שמונה עשרה ואז יוכלו להיות ביחד.
ווילי מסרב ואומר לה שהיא תגדל ותשתנה וכך גם הרגשות שלה אליו ישתנו.
פול יוצא עם אנדרה במטרה לגרום לג'אן לקנא, כשפול מנסה לנשק את אנדרה היא סוטרת בו ועוזבת את המקום.
ווילי נוזף בפול על חיבתו היתרה ואף אובססיבית לדוגמניות על, הוא מגיב על כך כי בחורות יפות מייצגות תקווה והבטחה לעתיד טוב.
טומי מסיים את היחסים עם דריאן אך בכל זאת היא מצהירה שהיא מעוניינת להיות איתו.
אנדרה ניגשת אל ווילי, היא מסרבת לפלירטוטים שלו אך היא מלווה אותו לבקתת הקרח של טומי, שם הם מדברים על מערכות היחסים שלהם.
ווילי מתגעגע לרגשות שחווים באהבה חדשה, אך אנדרה מרגישה שטוב לה עם החבר שלה והיא חוזרת לשיקגו ביום למחרת.
טרייסי מגיעה אל העיירה מניו יורק, ורגשותיו של ווילי כלפיה צפים מחדש, מרטי נהיית עצובה מכך אך הוא מבטיח לה שהיא תגדל ותעשה ותחווה דברים מדהימים.
במהלך פגישת המחזור דריאן מתעמתת עם בן כיתה שלה אשר היא הציקה לו והוא היה קורבן לביריונות שהפגינה כלפיו, הוא אומר לה שהיא הייתה יפהפייה אך "מרשעת כנחש".
טומי מוותר על לבוא לפגישה וזאת על מנת להימנע מלהתראות עם דריאן, אך נתקל בבעלה סטיב ובחבריו בבר.
סטיב חושף על כך שהוא מודע אודות הרומן שהתנהל בין טומי לאשתו.
מתפתחת ביניהם קטטה וטומי מוכה קשות.
כשדבר זה נודע, טומי והחבורה ממהרים ללכת לביתו של סטיב על מנת להתעמת איתו.
סטיב מתקשר לחבריו אך ווילי דוחף את מכוניתם של ערימת שלג תוך כדי שהוא משתמש בציוד השלג של פול.
מו בא להכות את סטיב אך עוצר מלעשות זאת כשבתו של סטיב מגיעה לדלת, דריאן מגיעה הביתה לאחר העימות, טומי מטופל בבית חולים לאחר ששבר שתי צלעות, שרון נשארת להיות לצידו בלילה בבית החולים.
פול המוצף ברגשות מנקה את שביל הגישה לחנייה של ג'אן.
ביום למחרת ווילי נפרד מכולם ומחליט לחזור לניו יורק ולא לקחת את עבודת המכירות אותה שקל לקחת.
פול מכריז כי ג'אן וויקטור, קצב העובד באטליז בעיירה, מאורסים, פול מציג לטרייסי את מרטי.
הוא מנשק את מרטי על הלחי לפני שנפרד ממנה.
בחולצת פסים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עברי לידר.
הוא יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים הליקון, באפריל 1999, ונכלל באלבום האולפן השני של הזמר, יותר טוב כלום מכמעט, כרצועה הראשונה.
השיר נכנס למצעד הסינגלים השבועי של רשת ג' ב-16 במאי 1999, במקום השביעי.
"בחולצת פסים" הגיע לשיאו במצעד ב-6 ביוני אותה השנה כשדורג במקום הראשון.
הוא ניצב בפסגת המצעד שלושה שבועות רצופים, ושהה בעשרים השירים הפותחים 14 שבועות רצופים.
כמו כן, הוא הגיע למקום ה-17 במצעד השירים לשנת ה'תשנ"ט.
בחור ושמו ג'ו הוא סרט מלחמה דמיוני אמריקאי בשחור-לבן משנת 1943 בבימויו של ויקטור פלמינג, עם ספנסר טרייסי, איירין דאן וואן ג'ונסון בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי דלטון טרמבו והוא מבוסס על סיפור של צ'נדלר ספרגיו ודייוויד בוהם.
העלילה היא סיפור אהבה בין טייס לטייסת במלחמת העולם השנייה שנמשך גם לאחר שהטייס נופל בקרב, מופיע בדמות של רואה ובלתי נראה ומשפיע בדרך תת-הכרתית על האנשים החיים.
במהלך הצילומים נפגע ואן ג'ונסון בתאונת דרכים וספנסר ודאן דרשו להפסיק את הצילומים ולהמתין עד שישוב לאיתנו.
סטיבן ספילברג סיפר שראה את הסרט בילדותו וזה השפיע עליו לביים את הרימייק שלו בסרט "תמיד" ("Always") בשנת 1989 בכיכובם של ריצ'רד דרייפוס והולי האנטר שבו הופיעה גם אודרי הפבורן בפעם האחרונה בקולנוע.
בוהם וספרגיו היו מועמדים לפרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לסדרת 100 שנים...
של מכון הסרטים האמריקאי - מאה שנים...
הסרט הצליח מבחינה מסחרית והיה לריווחי ביותר בשנת 1943.
פיט סנדיג' (ספנסר טרייסי) הוא טייס אמריקאי במפציץ B-25 מיטשל.
הוא מטיס את המפציץ בניגוד להנחיות וננזף על ידי מפקדת הטייס קולונל "נייל" קירפטריק ששולח אותו לנוח כטייס סיור בסקוטלנד ביחד עם חברו אל יאקי (וורד בונד).
פיט נמצא בקשר רומנטי עם דורינדה דרסטון (איירין דאן) שמטיסה מטוסים אזרחיים בשירות חיל האוויר הבריטי.
היא חרדה לחייו ודורשת ממנו לקבל את ההצעה לחזור אתה לארצות הברית כמדריך טייסים.
פיט מתנגד לכך כי הוא רוצה להישאר קרבי אבל לאור האולטימטום שלה הווא מסכים.
לפתע הוא מקבל משימה להפציץ נושאת מטוסים גרמנית.
במשימה הוא נפגע ממטוסים גרמניים ומתרסק לים.
הוא עולה השמימה ונפגש שם עם חברו דיק ראמי (בארי נלסון) הם מתייצבים אצל הגנרל (ליונל ברימור) שפוקד עליהם לרדת בחזרה ארצה ולהדריך טייסים בבסיס של חיל האוויר באריזונה.
הם רואים ואינם נראים ופיט מתחבר לטייס הצעיר טד (ואן ג'ונסון), יושב אתו בתא הטייס ומדריך אותו באופן תת-הכרתי איך לשפר את הביצועים.
הטייסים מועברים לחזית היפנית לטייסת לוקהיד P-38 לייטנינג ופיט ודיק "מצטרפים" אליהם.
למקום מגיעה גם דורינדה ומתפתח קשר רומנטי בינה לטד עד שטד מציע לה נישואין.
דורינדה מסכימה אך לבסוף מגיעה למסקנה שהיא אוהבת עדיין את פיט המת ומבטלת את הסכמתה.
טד מקבל משימה מסוכנת להפציץ עמדת תותחים יפנית.
דורינדה מפחדת שגם הוא ייהרג, מתגנבת למפציץ וממריאה למשימה כשפיט "יושב" לידה ו"מדריך" אותה.
היא מבצעת את המשימה בדייקנות ואז פיט אומר לה שהוא משחרר אותה לאהבתו של טד.
המטוס נוחת, טד מגיע והם מתחבקים כשפיט מתבונן בהם מרחוק.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותספנסר טרייסיפיט סנדיג'טייסאיירין דאןדורינדה דרסטוןטייסתואן ג'ונסוןטד ראנדלטייסוורד בונדאל יאקיטייסג'יימס גליסוןבריגדיר קירפטריקמפקד טייסתליונל ברימורהגנרלבשמיםבארי נלסוןדיק ראמיטייס בשמייםאסתר ויליאמסאלן ברייטמארחת במועדון חיילים
בחורות אחרונות הוא סרט קומדיית אימה אמריקאי משנת 2015, שביים טוד סטראוס-שולסן , על פי תסריט מאת מ' א' פורטין וג'ושוע ג'ון מילר .
בתפקידים הראשיים משחקות טאיסה פרמיגה ומולין אוקרמן, ולצידן אנסמבל הכולל את אלכסנדר לודוויג, אדם דווין, נינה דוברב, עליה שאוקת, תומאס מידלדיץ' ואנג'לה טרימבר.
זהו מטא-סרט העושה מחווה לסרטי הסלאשר של שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, ומציג באופן היתולי דמויות סטריאוטיפיות ומוטיבים המאפיינים סוגה קולנועית זו, תוך התמקדות בקלישאת "הנערה האחרונה".
הקרנת הבכורה התקיימה ב-13 במרץ 2015 במסגרת פסטיבל הקולנוע "SXSW", והסרט קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל.
סרט הסלאשר "מחנה מרחץ הדמים" משנת 1986, מספר על הנער בילי מרפי, שבמהלך שהות במחנה קיץ בשנת 1957, הסתתר בתא השירותים מנערים שהציקו לו, והמדריכים זרקו פנימה זיקוקים בוערים כהלצה.
אחרי שהחלים, בילי חזר למחנה כשהוא עוטה מסכה, ורצח כנקמה שמונה מדריכים, כמניין חודשי האשפוז שלו.
לפי אגדה אורבנית שנפוצה, הוא חי באסם סמוך למחנה, ושב לרצוח מדריכים בכל קיץ.
השחקנית אמנדה קרטרייט התפרסמה כמלכת צרחות בתפקיד המדריכה ננסי.
כעבור עשרים שנה, אמנדה היא אם יחידנית לנערה מקסין ("מקס"), ומתקשה לעשות קאמבק בגלל טייפקאסטינג.
אחרי עוד מבחן בד כושל, הן נוסעות הביתה.
בדרך מתרחשת תאונת דרכים, ואמנדה נהרגת.
שלוש שנים אחר כך, מקס לומדת לבחינה עם חבריה גרטי וכריס.
אחיה החורג של גרטי, דנקן, סמזכ"ל מועדון מעריצי "מחנה מרחץ הדמים", מצטרף ומשכנע את מקס לבוא להקרנה כפולה בה יוצגו הסרט וההמשכון שלו, "מחנה מרחץ הדמים 2: קיץ אכזרי", בסרטי 35 מ"מ המקוריים, לציון יום השנה למות אמנדה.
לדאבונה של מקס, להקרנה באה גם ויקי, חברתו לשעבר הרכושנית של כריס, שהייתה גם חברתה הטובה ביותר של מקס.
במהלך ההקרנה מתרחשת תאונה מוזרה, ושריפה פורצת באולם.
כדי להימלט דרך היציאה האחורית, מקס קורעת עם מצ'טה חור במסך, והחבורה עוברת דרכו.
מקס, גרטי, כריס, ויקי ודנקן מוצאים את עצמם בתוך יער, ולנגד עיניהם מתרחשת סצנת הפתיחה של הסרט: מגיע ואן צהוב ובו קורט וטינה, שני מדריכים במחנה הקיץ, המבררים איך להגיע למחנה.
הוואן ממשיך לנסוע, אך חוזר שוב ושוב כעבור 92 דקות.
דנקן, שמכיר את הסרט על בוריו, מבין שהם עברו לתוכו.
בפעם הבאה שהוואן עובר, הם מתחזים למדריכים החדשים, ומצטרפים לנסיעה למחנה.
ננסי מתעוררת מתנומתה במושב האחורי, ומקס פוגשת פנים אל פנים את אמא שלה (שלא יודעת שזו הבת שלה לעתיד לבוא).
במחנה הם מתוודעים למדריכים בלייק ומימי.
החבורה המבוהלת תוהה איך יוכלו לחזור הביתה, ודנקן מסביר שלמעשה, בשנת 1986 הם עדיין לא נולדו, ואין להם לאן לחזור.
ויקי מציעה לגנוב את הוואן ולברוח, ומבקשת מקורט את המפתחות, אך הלה משליך את מפתחות הוואן ליער "שילכו לחפש".
מימי הולכת ליער ללקט תותי שדה.
כצפוי, היא פוגשת מטייל, והשניים מתפשטים כדי לעשות סקס.
מכיוון שידוע שמי שעושים סקס – נרצחים, מופיע בילי מרפי ורוצח אותם, ואז עומד ובוהה בחבורה.
הם מניחים שהוא לא ירצח אותם, משום שהם לא חלק מהסרט.
דנקן מסביר שמכיוון שהכל מתנהל לפי התסריט, צריך לחכות עד אחרי שהנערה האחרונה תהרוג את הנבל, ויוקרנו כתוביות הסיום.
הוא מנסה לצלם סלפי עם בילי, אך הלה מטיח בו את המצ'טה.
הנותרים בורחים, אך מגלים שהם נמצאים בלולאת זמן, ולא יכולים לעזוב.
כולם מתכנסים באכסניית המחנה, וגרטי לוחשת שצריך להזהיר את המדריכים מבילי, אחרי שדנקן מת.
ויקי, שחוששת למות כדמות בסרט, עונה שצריך למצוא את כלי הנשק, כי היא רוצה "מסורים חשמליים וסכינים כאן ועכשיו".
הגלגל הראשון מסתיים, ובתחילת הגלגל השני מגיעה למחנה פולה, שהיא "הנערה האחרונה" שאמורה לחסל את בילי.
ויקי מנסה לברר איתה היכן המסורים החשמליים.
החבורה מחליטה למנוע מהדמויות מלהתפשט, כדי שלא ימותו.
ויקי נצמדת לפולה (כי הנערה האחרונה לא נרצחת), מקס נצמדת לננסי כדי למנוע ממנה לעשות סקס עם קורט, כריס מסיח את דעתו של קורט מעיסוקו האובססיבי בסקס, וגרטי מוצמדת לבלייק וטינה.
כאשר מתברר שבילי מרפי נמצא בקרבת האכסניה,החברים נאלצים להסביר למדריכים שבילי אמיתי.
ננסי מתעקשת שמדובר באגדה ותו לא, או-אז מתרחש פלשבק לאירועי 1957, והמדריכים משתכנעים שבילי חי וקיים.
פולה וקורט מנסים לברוח במכונית של פולה, אך דנקן, עדיין חי, מופיע מולם, המכונית דורסת אותו, מתנגשת בעמוד שער המחנה, והשלושה נהרגים.
מאחר שהנערה האחרונה (פולה) מתה, הם נאלצים להסביר לננסי שהיא דמות בסרט אימה, ובילי באמת רוצה לפגוע בכולם, אבל אין מי שתהרוג אותו.
מקס ממונה להיות הנערה האחרונה החדשה, מכיוון שהיא הבתולה היחידה.
ויקי משלימה עם העובדה שבהיותה הנערה המרושעת מסרטי האימה של שנות ה-80, נגזר גורלה למות, וכבר מחצית הסרט חלפה, יותר ממה שהגיע לה לשרוד.
ננסי מזכירה שגם היא עדיין בתולה, מכיוון שלא הספיקה לשכב עם קורט, והיא מבכה את מותה הצפוי.
מקס מעודדת אותה ומעלה אפשרות לסייע לננסי לשרוד ולחזור איתה הביתה כשהסרט ייגמר.
החבורה מתכננת לפתות את בילי לבוא לאכסניה כדי להוציא את המצ'טה מידיו, ומקס תוכל להרוג אותו.
טינה מולבשת בחגורת הצלה וכפפות אגרוף כדי שלא תוכל להתפשט לפני מסיבת הפיג'מות המתוכננת.
הם ממלכדים את האכסניה בדרכים שונות ומשונות, ובשעה היעודה, טינה נשלחת לעשות סטריפטיז בכניסה לאכסניה.
בילי מופיע וטינה נבהלת, נתקלת בתיל ממעיד , וראשה נמחץ בתוך מלכודת דובים.
הם מפעילים את המלכודות, אך כמקובל בסרטים כאלה, בילי מסרב למות, והורג את בלייק בדיוק כאשר גרטי מגלה שהיא מאוהבת בבלייק.
גם חיצים בוערים המשוגרים לעברו – לא מועילים.
ויקי וגרטי נמחצות מתחת לארון שקרס, אך ויקי, ברגעיה האחרונים, הופכת על בילי דלי עם נוזל דליק, החדר מתפוצץ והאכסניה עולה באש.
מקס, ננסי וכריס מספיקים לברוח דרך החלון, בילי יוצא לרדוף אחריהם בעודו בוער, דוקר את כריס וחוטף את ננסי.
מקס מוצאת את ננסי כלואה באסם המסתור של בילי, ומשחררת אותה.
השתיים נאבקות בבילי שדוקר אנושות את מקס, אך הן מצליחות להימלט אל הכנסייה של המחנה.
מתוך הבנה שהיא גוססת, מקס מגלה לננסי שלאמיתו של דבר היא, ננסי, השחקנית אמנדה קרטרייט, ומקס היא הבת שננסי תמיד רצתה שתהיה לה.
ננסי נותנת למקס צמיד ידידות ויוצאת להקריב את עצמה בעבורה, מפתה את בילי ונרצחת.
מקס מתמוטטת, אך בתוקף תפקידה החדש כנערה האחרונה, היא מתעשתת ויוצאת להילחם בבילי, מוציאה את המצ'טה מידו ועורפת את ראשו.
כריס הפצוע מצטרף אליה, הם מתנשקים וצופים יחד בכתוביות הסיום המתגלגלות על רקע הזריחה, עד שמוקרנת שקופית סיווג הצפייה, הגלגל מסתיים והם נזרקים מן הסרט.
מקס מתעוררת בבית חולים כשעל פרק ידה צמיד הידידות של ננסי, ופוגשת את כריס, גרטי, ויקי ודנקן, כולם מאושפזים לידה.
דנקן מציג לה את פצע פגיעת המצ'טה במותנו, כראיה לכך שהיא לא חלמה חלום.
בעוד החבורה חוגגת את האיחוד, נשמעת מוזיקת הרקע המתריעה על נוכחותו של בילי מרפי, ומתברר שהם נמצאים בקדימון של סרט ההמשך.
בילי מתפרץ לבית החולים דרך שמשת זכוכית, רוצח רופא ואחות המפלרטטים במסדרון, והסרט מסתיים בהצגת הכותרת: "מחנה מרחץ הדמים 2: קיץ אכזרי".
בנובמבר 2011 רכשה חברת "ניו ליין סינמה" את התסריט שכתבו מילר ופורטין, והסרט תואר כשילוב של "בחזרה לעתיד" עם "יום שישי ה-13".
אולם אחרי שההפקה לא התקדמה, נרכשו הזכויות על ידי חטיבת הרכישות הבינלאומיות (SPWA) בחברת "סרטי סוני" , באמצעות המותג "Stage 6" של "סרטי סוני".
על ההפקה הופקדו מייקל לונדון וג'ניס ויליאמס, באמצעות חברת "גראונדסוול הפקות" שבבעלותם, והבימוי נמסר לידי טוד סטראוס-שולסן, עם טאיסה פרמיגה ומולין אוקרמן בתפקידים הראשיים כאם ובתה, אמנדה ומקס קרטרייט.
אביו של התסריטאי ג'ושוע ג'ון מילר, השחקן ג'ייסון מילר, גילם את דמות הכומר דמיאן קאראס בסרט "מגרש השדים" (1973).
מילר סיפר שהוא גדל תוך שהוא רואה את אביו מת שוב ושוב, והיה בכך, לדבריו, משהו מכשף, מוזר, מבלבל ולא טבעי.
לכן, לצורך כתיבת "בחורות אחרונות" הוא ופורטין ניסו לנתח את ההשפעות של חוויה כזו, ומה אם אדם יקבל הזדמנות שנייה, אבל כזו שמתרחשת בתוך סרט, והתסריט נכתב בחלקו בהשראת "מגרש השדים".
מ' א' פורטין הוסיף שבכתיבת הסרט לא הייתה אפשרות להתעלם מ"בחזרה לעתיד", שנחשב לסרט מסע בזמן עם מבנה מושלם, ושני ציוני דרך קולנועיים נוספים ששימשו כהשראה, היו "שושנת קהיר הסגולה" שביים וודי אלן, ו".Sherlock Jr" (1924) של באסטר קיטון.
לצידן של פרמיגה ואקרמן, במהלך אפריל 2014 לוהקו לתפקידי משנה השחקנים תומאס מידלדיץ', אלכסנדר לודוויג, נינה דוברב, אדם דווין, עליה שאוקת, קלואי בריג'ס ואנג'לה טרימבר.
שלב הצילומים התקיים בבאטון רוז' ובסנט פרנסיסוויל , לואיזיאנה, התחיל ב-22 באפריל 2014, והסתיים ב-25 במאי באותה שנה.לצורך הצילומים, מפיקי הסרט ביקשו מעל 200 ניצבים, תלמידי בתי ספר תיכוניים ומכללות מעל גיל 18.
ב-2 באוקטובר 2014 התקיימה לעיני בני נוער בלוס אנג'לס הקרנת מבחן של גרסה ערוכה, שבעקבותיה זומנו השחקנים לצילומים חוזרים וצילומי פיק-אפ קלים.
ב-23 בדצמבר 2014 הודיע סטראוס-שולסן שהפקת הסרט הסתיימה.
את המוזיקה המקורית לסרט חיבר המלחין והמפיק המוזיקלי גרגורי ג'יימס ג'נקינס, שזה לו הסרט באורך מלא הראשון, אחרי מספר שנים של שיתוף פעולה עם סטראוס-שולסן בפרויקטים קודמים.
לדברי ג'נקינס, אחד האתגרים הגדולים ביותר, היה ליצור מוזיקה שתהיה נטועה עמוק בשנות ה-80, ועם זאת – להציע משהו חדש, מעין שילוב של רטרו עם מוזיקה מודרנית.
המוזיקה נוצרה באמצעים אלקטרוניים, תוך שימוש בסינתיסייזרים אנלוגיים.
אלבום הסרט הופץ על ידי חברת "Varèse Sarabande" , ב-3 בנובמבר 2015 – להורדה דיגיטלית ובפורמט בלו-ריי, וב-4 בדצמבר שלאחר מכן – בתקליטור.
הקרנת הבכורה הרשמית התקיימה ב-13 במרץ 2015, במסגרת פסטיבל פסטיבל הקולנוע "SXSW", כאשר הסרט פתח את ערב ההקרנות באותו תאריך.
ב-2 במאי באותה שנה נבחר הסרט לנעול את פסטיבל סטנלי לסרטי אימה באסטס פארק , קולורדו.
בכורת גאלה חגיגית התקיימה ב-16 ביוני 2015, במסגרת פסטיבל הקולנוע של לוס אנג'לס, ובמהלך ספטמבר-אוקטובר באותה שנה, הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבל הקולנוע של סיטגס בספרד.
ב-9 באוקטובר הופץ הסרט לצפייה על פי דרישה, ובמקביל הופץ למספר מוגבל של בתי קולנוע בארצות הברית, על ידי החברות "Stage 6" , חברה בת של "סרטי סוני", ו"ורטיקל אנטרטיינמנט"
במאגר ביקורות הקולנוע "Rotten Tomatoes", זוכה הסרט לדעות חיוביות בשיעור 74%, עם דירוג משוקלל של 6.3/10. סיכום הביקורות הוא שהסרט מציע מחווה חביבה לדימויי סלאשר, ומוסיף רובד מרגש ומפתיע ההולם את המטא-בידור.
באתר "Metacritic" עומד ציון הסרט על 59/100, בשקלול 13 ביקורות המוגדרות כמעורבות או ממוצעות.
מגזין התרבות הפופולרית "רולינג סטון", דרג את הסרט במקום העשירי ברשימת עשרת סרטי האימה הטובים ביותר לשנת 2015, ובאתר "BuzzFeed" דורג הסרט במקום התשיעי ברשימת 19 סרטי אימה הטובים ביותר באותה שנה.
בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1987 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבום האולפן השני של אולארצ'יק, "שעשועי כאילו".
את השיר כתב, הלחין והפיק אולארצ'יק.
הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-22 בדצמבר 1987. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-13. ב-19 בינואר עלה למקום התשיעי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע.
ב-16 בפברואר יצא מהדירוג השבועי לאחר שצעד בו במשך שבעה שבועות רצופים.
בחאר (בספרדית: Béjar) היא עיר במחוז סלמנקה שבקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון בספרד, כ-215 ק"מ ממערב לעיר הבירה מדריד, ו-197 ק"מ דרום מזרח לעיר ואיאדוליד, שהיא בירת הקהילה האוטונומית אראגון.
העיר הגדולה הקרובה ביותר אליה היא סלמנקה, במרחק של כ-73 ק"מ.
העיר שוכנת באזור הררי ועובר בה כביש שמתחבר לאחד הכבישים הראשיים לפורטוגל.
בקרבה לגבול הצפוני של הקהילה האוטונומית של אקסטרמדורה.
העיר מוקפת מכל עבריה, למעט הכיוון הצפוני והצפון מזרחי, בשטחים מוגנים.
מדרום לה ריכוז גדול במיוחד של שטחים מוגנים.
השטח העירוני של העיר מוקף בחומה שנבנתה על ידי המוסלמים במאה ה-11 והורחבה במאה ה-12 לבקשת המלך אלפונסו השמיני.
החומה נשתמרה היטב, בעיקר בחלקה המערבי, ממנו הייתה הכניסה לעיר בימי הביניים, דרך השערים פיקו וסן פדרו.
החומה השנייה עמדה על תילה עד למאה ה-19, עת נפרצה בהדרגה על מנת לפנות מקום לכבישים ובתים חדשים, אך יש לה עדיין שרידים בבתי וגני העיר.
נכון לשנת 2018, מנתה אוכלוסיית העיר 12,961 תושבים.
שטח השיפוט שלה הוא כ-46 קמ"ר.
שטחה העירוני של העיר עצמה עומד על 1,000 דונם לערך (1 קמ"ר).
הראשונים שישבו את אזור בחאר החל מהמאה ה-5 לפני הספירה היו הוֶטוֹנִים Vettones, שבט קלטי-איברי Celtiberians.
האזור נכבש על ידי הרומאים במאה ה-2 לספירה, על ידי המורים במאה ה-8 לספירה, ולבסוף על ידי ממלכת קסטיליה במאה ה-12 לספירה.
במאה ה-13 תעשיית הטקסטיל של העיר החלה לפרוח, והעיר הייתה ידועה בה.
היישוב קיבל הכרה כעיר בשנת 1208 וקיבלה כתב זכויות פוארו Fuero רק לאחר מכן, בשנת 1333. במקור הייתה העיר ממוקמת מדרום למיקום הנוכחי של העיר, אך האוכלוסייה העתיקה את מקומה צפונה במחצית הראשונה של המאה ה-14. לאחר מכן גדלה העיר במהרה, הודות לתעשיית הבקר שלה.
העיר עברה לעיתים קרובות בין דוכסות לשליטה ישירה של בית המלוכה.
בעיר ארמון, בו ישב במאה ה-16 הדוכס מבחאר.
אחד מבני חסותו הידועים היה מיגל דה סרוואנטס, שכתב את עלילותיו של דּוֹן קִיחוֹטֶה.
קשר היסטורי זה אף בא לידי ביטוי בשמו של מרכז התרבות העירוני Teatro Cervantes de Béjar.
במאה ה-19 הגיעה תעשיית טקסטיל הענפה בעיר לשיאה אך זו דעכה לאיטה במהלך המאה ה-20, וכיום מרבית התושבים אינם מתפרנסים ממנה.
העדות הראשונה להתיישבות יהודים בבחאר היא מצבה המתוארכת לסוף המאה ה-12. בעיר חיו יחדיו מוסלמים, יהודים ונוצרים במשך מאות שנים.