tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כדי לפתוח את טואודסוורת, השחקן חייב לנקות את כל שמונת השלבים במצב האתגר של רמת המומחה.
טואודסוורת היא דמות שאפשר לשחק בה.
במצב אתגר הוא חבר בצוות של הנסיכה פיץ', Peach Monarchs.
טואודסוורת משתמש באופן ייחודי בווריאציה גדולה של המקל שלו בתור מחבט בייסבול.
טואודסוורת הוא שחקן שדה מיומן מאוד ובעל מגרש נהדר, למרות שהחבטה שלו היא הולכת לאט לאט מתחת לממוצע, הוא לא זז מהר, והכושר שלו נמוך.
למרות הנתונים הסטטיסטיים הטובים שלו, המגרשים של טואודסוורת נוטים לנוע לאט יותר ממה שרוב הטואודים יכולים לבצע.
יש אנשים שמשתמשים ביוזו ומתקנים מודים במשחקים כדי להכניס את טואודסוורת למשחקים שהוא לא נמצא בהם.
הטואדים היו במקור האוכלוסייה בעל השפעה של ממלכת הפטריות ונשלטו על ידי הנסיכה פיץ' היפה.
עם זאת, באוזר הגיע כדי להשתלט על הממלכה, הוא חיסל רבים משומרי הפטריות על ידי הפיכתם לחפצים שונים כגון לבנים ומקטרות באמצעות קסם שחור.
בשבעת העולמות הראשונים, בסוף כל רמת טירה, מריו או לואיג'י נתקלים במשמר הפטריות לאחר שהביסו סרבל שווא.
טואוד כיכב בתור הדמות הראשית ב־Wario's Woods, שם היה אמור לעצור את ווריו וחניכיו להשתלט על ממלכת הפטריות.
המשחק התנהל בצורה דמוית טטריס וטואוד היה צריך לערום פצצות ססגוניות כדי להביס את המפלצות במשחק.
הכוח העל-אנושי חוזר במשחק הזה מכיוון שהוא מסוגל לשאת ערימות גדולות של אויבים או פצצות בקלות.
במשחק, טואודים נאטמו מאחורי חומות הטירה ויכלו לספק רק טיפים שיעזרו למריו במסעו.
עם זאת, כמה טואודים הצליחו לתת כוכבי כוח שהם מצאו.
בגרסה המחודשת של המשחק הזה Super Mario 64 DS, הטואודים מילאו את אותו תפקיד משנה.
עם זאת, הטואודים נותנות לדמויות הערות ספציפיות כמו פיטוריו של לואיג'י כאילו הוא מריו בבגדים ירוקים או אפילו לא לסמוך על וואריו במסע החיפושים.
הוא גם מחזיר את הכובע של הדמות אם הם איבדו אותו בעולם אחד במקרים מסוימים.
טואי מלילה (1777 – 19 במאי 1965) היה צב שנטען כי קפטן ג'יימס קוק העניק למשפחת המלוכה של טונגה.
טואי הייתה נקבת צב קרינתי ממדגסקר.
על אף שהאמינו כי היה זכר במהלך חייו, בדיקה שנערכה לאחר מותו של הצב גילתה כי מדובר בנקבה.
טואי מלילה היה אחד מזוג הצבים שניתנו על ידי קפטן קוק למשפחת המלוכה הטונגנית בביקורו בטונגה ביולי 1777. על פי הדיווחים, הצב השני מת זמן קצר לאחר ביקורו של קוק.
הסיפור הזה זכה להנחה על בסיס שקוק לא הזכיר את האירוע ביומנו, למרות שהוצע כי ייתכן שהצב היה מתנתו של חבר הצוות של קוק במקום זאת.
לפי מקורות אחרים, ג'ורג' טופו הראשון השיג אותה מכלי בשם להאפאי במחצית הראשונה של המאה ה-19.
הצב נלקח ל-Muʻa, שם הוחזק במתחם בשם מלילה, ומכאן הוא קיבל את שמו.
בסביבות 1921, סאלוטה טופו השלישית העבירה את הצב לארמון המלכותי.
למרות שסוס בעט בו ודרס אותו מספר פעמים, הצב המשיך בחייו, אם כי נותר עיוור ועם פציעה קשה בצד ימין.
במהלך הסיור המלכותי של המלכה אליזבת השנייה בטונגה בשנת 1953, טואי מלילה הייתה אחת החיות הראשונות שהוצגו למלך בביקורה הרשמי במדינת האיים.
הצב הופיע בסרטון חדשות צבעוני של פאת' הבריטי, בו נראים הילדים המלכותיים מאכילים אותו.
טואי מלילה היה רשום במשך זמן מה בספר השיאים של גינס בתור הצב העתיק ביותר הידוע.
בשנת 2006, צב בשם Adwaita נתבע על ידי גן חיות הודי להיות בן 255 בגיל מותו, אך הדבר מעולם לא אושר רשמית.
בשנת 2022, ג'ונתן, צב שחי באי סנט הלנה שבדרום האוקיינוס האטלנטי, עבר את גילה המדווח של טואי מלילה והוא עדיין חי נכון ל-2024.
שליחת רויטרס של הצב מופיעה כאפיגרף בספרו של פיליפ ק.
טואלטין היא עיר הממוקמת ברובה במחוז וושינגטון במדינת אורגון, ארצות הברית.
חלק קטן מהעיר ממוקם גם במחוז קלאקמאס הסמוך.
זהו פרבר דרום-מערבי באזור המטרופולין של פורטלנד, הממוקם מדרום לטיגארד.
אוכלוסייתה מנתה 27,942 נפשות במפקד האוכלוסין של 2020.
שם העיר לקוח מנהר טואלטין, הזורם לאורך רוב גבולה הצפוני של העיר.
זוהי כנראה מילה אינדיאנית שמשמעותה "עצלן" או "איטי", אך ייתכן שמשמעותה "מישור חסר עצים" עבור המישור הסמוך לנהר או "מזלג" עבור יובליו הרבים.
על פי שמות גאוגרפיים של אורגון, סניף דואר עם האיות "טואליטין" ("Tualitin") הוקם ב-5 בנובמבר 1869, והאיות שונה ל"טואלטין" בשנת 1915.
בשנות ה-50 של המאה ה-19, היישוב נקרא לראשונה גאלברית' על שם מייסדו סמואל גאלברית'.
בשנת 1853, גאלברית' בנה את הגשר הראשון מעל נהר טואלטין, והעיירה נודעה בשם ברידג'פורט.
בשנות ה-80 של המאה ה-19, ג'ון סוויק תכנן עיירה סביב תחנת הרכבת החדשה, וקרא לעיירה טואלטין.
היא נוסדה כעיר טואלטין בשנת 1913.
בשנת 1962 נחפר מאובן של מסטודון (Mammut americanum) במה שהפך מאוחר יותר לחניון של פרד מאייר.
הוא מוצג בלובי של ספריית טואלטין הציבורית.
בשנת 1972 נחשפו מאובנים ליד נחל פאנו, אשר נקבעו כשלד חלקי של עצלן הרלן (Paramylodon harlani).
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיר הכולל הוא 21.32 קמ"ר.
טואלטין מכילה את רוב "כפר ברידג'פורט", אזור קניות יוקרתי שנפתח בתחילת 2005. (החלק הצפוני של כפר ברידג'פורט נמצא בטיגארד).
ברידג'פורט, שנבנה באתר של מחצבה לשעבר, תוכנן להזכיר חווית קניות בסגנון אירופאי תחת כיפת השמיים.
הוא כולל אולם קולנוע עם 18 מסכים, מספר מסעדות רשת לאומיות ואזוריות, וחנויות רשת רבות.
ישנם מפעלים רבים בצד הדרומי של העיר, כולל מפעל גדול של Lam Research המייצר כלי שיקוע אלקטרוכימיים לייצור מוליכים למחצה.
יצרניות הסכינים CRKT ו-KAI USA, המחזיקות בסכינים Kershaw ו־Zero Tolerance, וכן Shun Cutlery ממוקמות בטואלטין.
מטה Al Mar Knives ממוקם בטואלטין, אם כי הייצור מתבצע ביפן.
אורגון סיינטיפיק, יצרנית של מוצרי אלקטרוניקה ביתית, ממוקמת גם היא בטואלטין.
טוּבָּא-זַנְגָרִיָּה הוא יישוב בדואי במחוז הצפון בישראל, השוכן ברמת כורזים שבמזרח הגליל, ממזרח לראש פינה.
היישוב מנוהל בידי מועצה מקומית מאז שנת 1988. כלל אוכלוסייתה הבדואית של טובא-זנגרייה הם ערבים-מוסלמים.
הכפר טובא הוקם בשנת 1908 על ידי בדואים משבט ערב אל-הייב המונה כמה עשרות אלפי בדואים בכפרים בישראל, בסוריה, בלבנון ובעיראק.
הכפר הוקם בסמוך למעיין עין טובא.
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל התגוררו בכפר 590 תושבים ושטחו היה 15,992 דונמים (מתוכם 2,307 דונם בבעלות יהודית).
סיפורי הכפר ושבט ערב אל הייב נאספו בשנות 1930–1932 על ידי טוביה אשכנזי בספרו "סיפורי הבדואים" שם הוא מספר כיצד הסתתרו בני השבט מפני רשמי הטאבו הטורקיים ואילו שייח' מוחמד עלי הגיע מג'יש, איים ברובהו על הרשם ודרש ממנו להסביר מהו המעשה.
הרשם שכנע אותו שמדובר ביתרון לבדואים.
השייח' החליט בו במקום לרשום את אדמות טובא על שמו.
במלחמת העצמאות הגיע יגאל אלון אל הכפר ושכנע את ראש השבט השייח' אבו יוסף להתגייס לפלמ"ח, מאחר שזאת הייתה הערובה שלא יאונה לכפר כל רע ושצה"ל יגן על הכפר.
המנהיג הסכים ו-45 מבני הכפר יצאו לשרת בכוחות הפלמ"ח, ביחידה שנודעה כ"פלהיב" טובא-זנגריה בפיקודו של יצחק חנקין.
הם שרתו ולחמו במערכה על חיפה.
לאחר קום המדינה, צורפו אל טובא אנשי הכפר זנגריה שישב עד אז סמוך למקום בו נמצא כיום מושב אליפלט.
בשנת 1988 שונה מעמד היישוב למועצה מקומית.
במהלך העשורים האחרונים גילו מנהיגי היישוב עמדה פטריוטית ביחס למדינה ולממסד.
מי שנתן לכך טון בולט היה חוסיין אל-הייב, נכדו של מנהיג היישוב משנות הקוממיות שהיה ממייסדי יחידת הגששים.
חוסיין אל-הייב היה מנהל בית ספר, וכן פעיל במפלגת העבודה, ואחר כך התמנה לראש המועצה המקומית וליו"ר הפורום של יישובי הבדואים בצפון.
הוא אירח בביתו את כל מנהיגי המדינה והמערכות הביטחוניות בעשור האחרון.
בטובא, כאמור, קיימו קבלת הפנים חגיגית ולבבית לראש הממשלה נתניהו ולשרים, עד כדי כך שבעיתונות הערבית כינו את ראש המועצה בכינויי גנאי כגון "הרצל" ו"ציוני".
בהתנהגותו זאת זכה אל-הייב להערכה מראשי המדינה.
בעקבות פיזור המועצה הנבחרת, מינה משרד הפנים בדצמבר 2007 ועדה קרואה לניהול היישוב, בראשות צבי פוגל.
הוא תיאר את היישוב כ"מחסן נשק אחד גדול" ויצא כנגד אוזלת ידה של המשטרה.
בערב יום הכיפורים ה'תש"ע, אלמונים שרפו את מכוניתו וירו אל משרדו שבעירייה, אך לא פגעו בו.
ב-3 באוקטובר 2011 הוצת מסגד ביישוב והושארו על קירותיו כתובות "תג מחיר".
ההצתה גונתה על ידי גורמים מכל הקשת הפוליטית וביישוב פרצו הפגנות אלימות שכללו יידוי אבנים, שריפת מבני ציבור ואף ירי באש חיה, החשד נפל על פעולת תג מחיר; צבי פוגל טען שמדובר בפעולה של תושבי היישוב, והתפטר מתפקידו בעקבות המהומות מחשש לחייו.
אש נורתה גם על ביתו של תושב היישוב שחזר על הטענה.
ב-23 במאי 2014 תקפו והציתו תושבים מהיישוב את רכבם של שלושה יהודים שביקרו במרפאת שיניים מקומית, לאחר שחשדו בהם שבאו לבצע תג מחיר.
חקלאים מהסביבה סובלים מפשיעה חקלאית שמקורה ביישוב.
בשנת 2017 חשפה המשטרה כי עשרות מתושבי הכפר עסקו בפעילות עבריינית במסגרת כנופיה, וסחטו במשך שנים מיליוני שקלים ממאות מתושבי הצפון, בעיקר חקלאים, כדמי פרוטקשן.
לאחר הבחירות המוניציפליות ב-2018 בהן נבחר ויסאם עומר, עלו באש משרדי המועצה המקומית שלוש פעמים בתוך כחודש.
לאחר מספר אירועי אלימות, התקיימה סולחה בין עומר לאל הייב, בליווי ראש ועדת המעקב מנסור עבאס.
במאי 2023, עקב התגברות הפשיעה בצפון הארץ המתבצעת על ידי תושבי הכפר, הושם הכפר בסגר על ידי המשטרה והצבא.
טוּבָּה היא כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה ממתכת.
הטובה מפיקה את הצלילים הנמוכים ביותר במשפחת כלי הנשיפה מהמתכת בפרט, ובתזמורת בכלל, ומשמשת בדרך כלל לנגינת תפקידי בס.
לטובה צליל רך יחסית לכלי נשיפה אחרים, וניתן לנגן בה בעוצמה רבה.
הטובה המודרנית הומצאה בשנת 1835 בגרמניה, והחליפה במהירות כלי נשיפה נמוכים כהליקון, בומברדון, אופיקלאידה וסרפנט.
לעיתים משמש השם "טובה" כשם כללי לכלי נשיפה נמוכים, במיוחד במוזיקה עתיקה.
מקור השם הוא המילה הלטינית Tuba, שמשמעותה "חצוצרה".
כך נקראה חצוצרה נטולת שסתומים ששימשה בצבא הרומי וכנראה דמתה לחצוצרת בארוק .
שמה של החצוצרה הרומאית בא מהמילה הלטינית לצינור - Tubus.
הטובה עשויה פליז, המצופה לכה או כסף.
צינור הטובה מתרחב בהדרגתיות מן הפייה ועד לפעמון.
לטובה שלושה עד חמישה שסתומים, ולעיתים רחוקות אף שישה או שבעה, המשמשים להארכת הצינור ושינוי גובה הצליל.
נגנים מקצועיים מנגנים בדרך כלל בטובה בעלת ארבעה שסתומים לפחות, בעוד טובות בעלות שלושה שסתומים משמשות בעיקר תלמידים וחובבים.
שלושה שסתומים בשילובים שונים מאפשרים להפיק מכלי נשיפה ממתכת סולם כרומטי - כל צליל המשמש באופן מסורתי במוזיקה המערבית.
השסתום הנוסף (הרביעי), הנקרא גם שסתום באס, או שסתום קוורטה, מאפשר להאריך את צנרת הטובה כדי לנגן צלילים הנמוכים בקוורטה.
שימוש נוסף הוא העלמת בעיות כיוון (זיוף) בעזרת איצבועים חלופיים (שילובי שסתומים שונים המפיקים אותו צליל בכיוון מעט שונה).
שסתומי הטובה יכולים להיות ישרים או סיבוביים.
הנגינה בטובה מתבצעת בדרך כלל בישיבה בגלל משקלה הגדול.
הנגן מניח את הכלי על ברכיו ומפעיל את השסתומים בעזרת יד ימינו.
נגנים מרקע קלאסי נוהגים לשנות את אורכי הצינורות המחוברים לשסתומים בעזרת יד שמאל כדי לשפר את הכיוון של צלילים מסוימים.
ישנם כלים הדורשים שימוש ביד שמאל להפעלת חלק מהשסתומים.
במקרים בהם מתבקשת נגינה בעמידה, כמו בעת נגינת תפקיד סולו, נגינה כחלק מתזמורת צועדת, או בהופעות מוזיקה פופולרית, נהוג להשתמש ברצועה או מנשא ולבחור בטובה קלה וקטנה יחסית.
מחוץ לעולם המוזיקה הקלאסית, מקובל הסוזאפון ככלי לנגינה בעמידה.
הטובה משמשת בסגנונות והרכבים מוזיקליים מגוונים: מוזיקה קלאסית תזמורתית וקאמרית, ג'אז, מוזיקה עממית, מארש, ואף בפאנק (Funk) ורוק.
בתזמורת הסימפונית, בה החלה את דרכה, יש בדרך כלל טובה אחת, המנגנת תפקידי בס, מתפקדת ככלי נשיפה בסקציה וככלי סולני.
ריכרד וגנר (שהמציא גם טובה וגנריאנית) הרבה לכתוב לטובה, בין השאר במנגינת "Ride of the Valkyries"האזנה שצוטטה רבות בתרבות הפופולרית, כמו בסרט אפוקליפסה עכשיו.
קונצ'רטי לטובה נכתבו בידי המלחינים המודרניים ראלף ווהן ויליאמס, אדוורד גרגסון (Edward Gregson), ג'ון ויליאמס, רוברט פלמינג (Robert Fleming) גרי קולשה (Gary Kulesha) ויוסף הורוביץ (Josef Horovitz).
הטובה משמשת בהרכבים קאמריים, שהבולטים בהם הם רביעיית טובות האזנה וחמישיית כלי נשיפה ממתכת, הכוללת שתי חצוצרות, טרומבון, קרן יער וטובה.
בתחילת המאה העשרים תפסה הטובה (או גרסתה הנוחה לנשיאה, הסוזאפון) מקום משמעותי בעולם הג'אז ככלי בס נייד וחזק שירש הז'אנר המתפתח מהתזמורות הצועדות.
בהדרגה הוחלפה הטובה בקונטרבס, ונגנים רבים ניגנו בשני הכלים, בהתאם לנדרש.
גם כיום מקובל להשתמש בטובה בנגינת דיקסילנד ג'אז.
גם כשהלכה ונעלמה מנוף הג'אז המשיכה הטובה להחליף את הקונטרבס בהקלטות, מכיוון שציוד ההקלטה באותה תקופה לא היה יכול לקלוט את צלילו העדין והלא כיווני.
באותו זמן פותחה ה"טובה להקלטה" (Recording Tuba), שפעמונה פנה לפנים כדי להקל לקלוט את צלילה.
בשנות השלושים, עידן הסווינג, כבר לא הייתה הטובה כלי ג'אז מקובל.
אחרי היעדרות של כשלושים שנים מהזרם המרכזי של הג'אז, בהן שימשה בעיקר בהרכבי דיקסילנד ג'אז, חזרה הטובה לבמה בעיבודיו של גיל אוונס, שמצא עניין בעושר התזמורי שהציעו לג'אז כלים המזוהים עם המסורת הקלאסית כקרן יער, בסון, אבוב, חליל צד וטובה.
אוואנס השתמש בטובה באופן המושפע מהמסורת הקלאסית - לא ככלי בס רועם, אלא ככלי נשיפה בעל צליל עמוק, ששימש כחלק מחטיבת כלי הנשיפה וניגן קווים מלודיים בעלי אופי לירי ותפקידים הרמוניים.
במקביל להתפתחויות בזרם המרכזי של הג'אז, היו תמיד הטובה או הסוזאפון כלי הבס בתזמורת כלי נשיפה בסגנון ה-Second Line, שנולד בניו-אורלינס ומאפיין אותה, אך נפוץ במקומות רבים בעולם.
תזמורות אלה מנגנות באירועים משמחים, לוויות וקונצרטים.
הסוזאפון משמש גם בתזמורות Shout Band, האופייניות לכנסיות השחורות בארצות הברית ומורכבות מטרומבונים רבים, בריטון תופים וסוזאפון.
בתזמורות כלי נשיפה בלקניות מקובל השימוש בסוג של טובה הנקרא הליקון.
הטובה היא כלי הבס המקובל בתזמורות נוער, תזמורות כלי נשיפה, תזמורות צועדות כמו תזמורות קולג' ותזמורות משטרה וצבא, כמו תזמורת צה"ל.
בניגוד להרכבים אחרים, בתזמורות אלו מקובל שיותר מנגן אחד מנגן בטובה.
בתזמורות גדולות במיוחד יכולים להשתתף אפילו עשרות נגני טובה או סוזאפון.
טובה בסי במול (BBb) היא הטובה הנפוצה ביותר, והיא משמשת נגנים חובבים ומקצועיים בסיטואציות מוזיקליות מגוונות.
מקובלת מאוד בתזמורות כלי נשיפה.
טובה בדו (CC) מקובלת בתזמורות קלאסיות, במיוחד בארצות הברית וכך גם בישראל.
משמשת לעיתים גם לנגינה סולנית.
טובה במי במול משמשת גם היא בתזמורות כלי נשיפה, בעיקר באנגליה, בהן היא מנגנת אוקטבה גבוה יותר את תפקיד הטובה בסי במול או מנגנת תפקיד עצמאי.
משמשת לעיתים גם ככלי סולני.
טובה בפה משמשת נגנים מקצועיים לנגינה סולנית ולביצוע תפקידים גבוהים ביצירות תזמורתיות קלאסיות.
השימוש בה נפוץ במיוחד בתזמורות גרמניות.
טובה וגנריאנית היא כלי נגינה נדיר, אשר משלב אלמנטים טוניים של קרן יער וטרומבון.
הכלי הומצא על ידי ריכרד וגנר ונקרא על שמו.
לראשונה נעשה בו שימוש במחזור האופרות טבעת הניבלונגים, ומאז השתמשו בו מלחינים רבים וביניהם ברוקנר בסימפוניה מספר 7 ומספר 8 שלו וריכרד שטראוס בסימפוניית האלפים.
הסוזאפון הוא גרסה של הטובה העוטפת את גוף הנגן ויושבת על כתפו.
כיום, הוא משמש בעיקר לנגינה בצעידה.
רוב הסוזאפונים הם בסי במול.
ההליקון הוא אביו של הסוזאפון.
הוא קטן ממנו ועוטף גם הוא את גוף הנגן ויושב על כתפו.
מקובל להשתמש בהליקון במזרח אירופה, ובפרט בתזמורות כלי נשיפה בלקניות.
מימין לשמאל: טובת קונטרבס בסי במול, טובת בס במי במול, אופוניום, בריטון ואלט הורן.
בדומה למשפחת הסקסופונים, השם 'טובה' משמש גם למשפחת כלים הבנויים באופן דומה לטובות שתוארו למעלה, אך מנעדם גבוה יותר.
עם משפחה זו נמנים הכלים בסעיף הקודם, וכן הכלים הבאים:
המלופון הנקרא לעיתים אלט אופוניום.
האופוניום הדומה במנעדו לקרן הבריטון (בנוסף למנעד הבריטון, יכול לרדת עוד אוקטבה וקוורטה זכה מטה), אך מתאפיין בצליל רך ועמוק יותר.
גרסה מוקדמת יותר של הכלי נקראה גם טובת טנור.
הפלוגלהורן, הוא בעצם אופוניום אוקטבה מעלה (או טובה שתי אוקטבות מעלה).
האופוניום והפלוגלהורן מיוצרים כמעט ללא יוצא מן הכלל בסי במול.
המלופון, מיוצר על פי רוב בפה.
המנעד המקסימלי של כל הכלים ממשפחת האופוניום (משפחת הטובה) ללא פלג'אולטים (צלילי צפצוף) הוא 4 אוקטבות וספטימה גדולה.
הכלי קרן הבריטון, והכלי אלטהורן, אינם ממשפחת הטובות.
קיימים הבדלי מנעד בין הטובות השונות.
קל יותר להפיק צלילים נמוכים במיוחד מטובה בסי במול או בדו, במיוחד אם צנרת הכלי רחבה; בהתאמה, קל יותר להפיק צלילים גבוהים מכלים קטנים כטובה בפה או במי במול.
עם זאת, מנעד הנגינה תלוי מאוד בנגן ומיומנותו, יש נגנים המרחיבים את המנעד המקובל מעלה ומטה, בעוד נגנים חובבים רבים לא יוכלו להפיק מן הכלי את כל המנעד המקובל.
בניגוד לרוב כלי הנשיפה, טובות הבס והקונטרבס הן כלים ללא טרנספוזיציה, על נגן הטובה להכיר את האצבועים המתאימים לטובות השונות.
בעוד בדרך כלל מעיד שם צליל הנלווה לשם הכלי על הטרנספוזיציה שלו, כמו במקרה של חצוצרה בסי במול או סקסופון במי במול, שם הצליל הנלווה לשמה של הטובה מעיד על הצליל הנמוך ביותר שהיא מפיקה ללא שימוש בשסתומים.
אין מוסכמה גורפת בנוגע לטרנספוזיציה לאלטהורן, הבריטון והאופוניום, ותפקידים נכתבים עם או ללא טרנספוזיציה, בהתאם להחלטת המעבד או המלחין והמוסכמות באזורם או תחומם המוזיקלי.
רביעיית הטובות סוטו ווצ'ה קטעים מתוך הקלטות בתחתית העמוד.
Canadian Brass חמישיית כלי נשיפה ממתכת.
בתחתית דף הפתיחה מימין ניתן לבחור בין מספר הקלטות מלאות.
Ride of the Valkyries להאזנה בפרויקט גוטנברג.
טוּבָאלוּ היא מדינת איים באוקיינוס השקט.
אוכלוסיית המדינה מפוזרת בין תשעה איים סמוכים, חמישה מהם אטולים.
אוכלוסיית טובאלו מונה כ-12 אלף נפש, ושטחה של טובאלו הוא 26 קמ"ר.
האיים מגיעים לרום מרבי של 5 מטרים מעל פני הים ונמצאים לפיכך בסכנת הצפה במקרה של עליית גובה פני הים.
טובאלו יושבה ככל הנראה בגל ההגירה באוקיינוס השקט שהחל לפני כ-3000 שנה.
לפני הגעת אירופאים לאזור, היו הפלגות קאנו תכופות בין האיים הקרובים יותר, כולל סמואה וטונגה.
עדויות אפשריות לשריפות מעשה ידי אדם במערות ננומנגה מצביעות על כך שהאיים היו מיושבים במשך אלפי שנים.
האירופאים הראשונים הגיעו לאיים עם ספינתו של אלברו דה מנדניה אי נירה מספרד בשנת 1568. בשנת 1892 הפכו האיים לאיי חסות של בריטניה בשם איי גילברט ואיי אליס, כאשר "איי אליס" מתייחס לטובאלו, ובשנת 1915 הפכה החסות לקולוניה.
חילוקי דעות בין קבוצות אתניות בקולוניה גרמו בשנת 1974 לפולינזים של איי אליס להצביע על הפרדה ממיקרונזיה של איי גילברט (בשלב מאוחר יותר קיריבטי).
בשנים הבאות הפכו איי אליס למושבה בריטית נפרדת בשם טובאלו.
טובאלו קיבלה את עצמאותה בשנת 1978, ויום העצמאות שלה נחגג ב־1 באוקטובר.
טובאלו היא מונרכיה חוקתית בחבר העמים הבריטי, כאשר צ'ארלס השלישי הוא ראש המדינה.
המלך מיוצג במדינה על ידי המושל הכללי אשר ממונה על פי עצתו של ראש ממשלה.
המדינה מקיימת בחירות דמוקרטיות כל ארבע שנים.
במדינה אין מפלגות פורמליות עקב מספר התושבים המצומצם העומד על 11,636 איש.
הפרלמנט המקומי אשר נקרא גם אספת העם (בשפה המקומית - Fale I Fono) מיוצג על ידי 15 נבחרי ציבור אשר נבחרים על ידי האזרחים לתקופה של ארבע שנים.
חברי הפרלמנט אחראיים על בחירת ראש הממשלה ושרי הממשלה.
טובאלו נעדרת אוצרות טבע, וכלכלתה מצומצמת ביותר.
רוב התושבים עוסקים בחקלאות בסיסית לצורכי קיום ובדייג, והשאר עובדים בשירות הממשלה.
כמה מאות מתושבי טובאלו מועסקים כאנשי צוות באניות סוחר.
מקור ההכנסה העיקרי של הממשלה הוא בסיוע חוץ, במכירת בולים ובמתן היתרים ליזמי אינטרנט להשתמש בסיומת האינטרנט שהוקצתה למדינה, tv.
בגלל נידחותה של טובאלו, התיירות היא בהיקף מצומצם מאד.
המטבע הנהוג במדינה הוא הדולר האוסטרלי אך גם הדולר הניו זילנדי נמצא לעיתים בשימוש.
באפריל 2025 הותקן בטובאלו הכספומט הראשון.
המכשיר נמצא במטה הבנק המרכזי של טובאלו, בכפר ואיאקו שבאי המרכזי של טובאלו, פונאפוטי.
טובאלו היא אחת המדינות הקטנות בעולם (הרביעית).
היא מורכבת מתשעה איים, מהם חמישה אטולים.
שטחו של האי הגדול ביותר, ואיטופו, הוא 4.9 קמ"ר.
הנקודה הגבוהה ביותר באיים היא בגובה של 5 מ' מעל פני הים.
רוב הקרקעות בטובאלו לא מתאימות לחקלאות ויש בה מעט מקורות מים ראויים לשתייה.
עליית מפלס פני הים והשלכות נוספות של ההתחממות העולמית עלולות להוות איום ממשי על עצם קיומה של המדינה בעשורים הקרובים.
גם כיום גורם שינוי האקלים לנזקים ניכרים לקרקע, לאלמוגים, לדגים ולחוף.
עליית פני הים גרמה להמלחת מי התהום, כך שהתושבים תלויים במי גשם לקיומם, אך הבצורות נעשו תדירות יותר.
גם הקרקע נעשתה מליחה ברמה שפוגעת ביבולים.
פיג'י ואוסטרליה העלו הצעות לפנות לשטחן את תושבי טובאלו, אך הממשלה מתנגדת לכך.
מומחים משערים שבעקבות ההתחממות הגלובלית האיים עלולים להיעלם.
בנובמבר 2023 הגיעו אוסטרליה וטובאלו להסכם לפיו 11,000 אזרחי טובאלו יוכלו להפוך לתושבי אוסטרליה עקב הסכנה הקיומית לאיים ולתושבים בשל שינוי האקלים.
המוצא האתני של רוב תושבי טובאלו הוא פולינזי והם קרובים לתושבי סמואה וטונגה.
כ-97% מהתושבים משתייכים לכנסייה הטובאלית, שהיא כנסייה פרוטסטנטית נוצרית שהתבססה בקרב האוכלוסייה על ידי המסיונרים בימים עברו.
היא כוללת תערובת של מנהגים מקומיים ואמונה נוצרית.
השפה הטובאלואנית היא השפה המדוברת ביותר במדינה, ושפת קיריבטי (גילברטית) מדוברת על ידי מספר מועט של אנשים.
השפה האנגלית מוגדרת גם היא כשפה הרשמית אולם היא לא מדוברת ביום-יום.
אוכלוסיית האיים הוכפלה מאז שנות ה-80. קיים חשש שקצב גידול האוכלוסייה עלול לגרום לאסון אקולוגי באיים.
רפובליקת טוּבָה או טִיבָה ; בטובאנית: Тыва Республика) היא אחת מהרפובליקות המרכיבות את הפדרציה הרוסית.
קיזיל היא בירתה של רפובליקה.
היא ממוקמת בחלק הדרומי ביותר של סיביר, וגובלת ברפובליקת אלטאי ממערב, רפובליקת חאקסיה, מחוז קרסנוירסק ומחוז אירקוטסק מצפון, רפובליקת בוריאטיה ממזרח, ומונגוליה מדרום.
טובה, הידועה גם כטאנו אוריאנחי (Tannu Uriankhai), נשלטה על ידי המונגולים מהמאה ה-13 ועד המאה ה-18, ואז על ידי שושלת צ'ינג הסינית מ-1757 ועד 1911. בחלקה השני של המאה ה-19 החלה חדירה של רוסים לאזור, תחילה כסוחרים ואחרי כן כתושבי קבע.
במהלך מהפכת 1911 בסין, טיפחה האימפריה הרוסית תנועת בדלנות בין בני טובה ושטחם הפך עצמאי לכאורה, לפני שנעשה שטח חסות של רוסיה ב-1914.
התוהו ובוהו ששרר לאחר המהפכה הרוסית של 1917 אפשר לבני טובה להכריז שוב על עצמאותם.
ב-1921 ייסדו הבולשביקים את "הרפובליקה העממית של טובה", שכונתה "טאנו טובה" (Tannu Tuva).
הסובייטים הגבירו בהדרגה את שליטתם במדינה העצמאית לכאורה, בתהליך שהסתיים בסיפוחה המלא לברית המועצות ב-1944 כאזור אוטונומי וראשת המדינה לשעבר חרטק אנצ'ימה-טוקה השתלבה במנגנון השלטון החדש.
ב-1961 ניתן לטובה מעמד של רפובליקה אוטונומית.
הרפובליקה שותפה לחתימה על ההסכם מ-31 במרץ 1992 שיצר את הפדרציה הרוסית.
הרפובליקה הסינית מעולם לא הכירה רשמית בתביעה הרוסית לשטח, ומפות המודפסות בטאיוואן כוללות את טובה כמו גם את "מונגוליה החיצונית" (מונגוליה) כחלק מסין, אך כיום אין מתייחסים ברצינות לתביעה זו.
האזור הוא אגן הררי בגובה ממוצע של 600 מ', מוקף ברכסי ההרים שיאן וטאנו-לה.
החלק המזרחי גבוה יותר ומיוער והמערבי הוא שפלה יבשה.
האזור כולל את חלקו העליון של הנהר יניסיי.
באזור קיימים כמה אגמים, תוצאה של הפשרת קרחונים.
בני טובה (או טיבה), קבוצה אתנית טורקית, בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2021 מהווים כ-88.7% מן התושבים.
כ-10% מן התושבים הם רוסים.
מלבדם קיימים מיעוטים קטנים של חאקסים, בני עם טורקי הקרוב לבני טובה מבחינה אתנית, קומי, וקבוצות נוספות.
שיעורם היחסי של הרוסים באוכלוסייה ירד ברציפות בעשורים האחרונים, ומספרם אף קטן בערכים מוחלטים מהמצב בעת מפקד האוכלוסין הקודמים, ב-1989. הרוסים מרוכזים כמעט כולם באזורים העירוניים, בעיקר בבירה קיזיל.
הקטנת האוכלוסייה הרוסית היא תוצאה ממעברה לשטחי רוסיה ורמת ילודה נמוכה.
בניגוד למרבית העמים הטורקיים, ובדומה למונגולים, בני טובה משתייכים לדת הבודהיסטית, שיחד איתה הם מקיימים פולחנים שמאניים מקומיים.
טובאנית (טיבאנית), שפה טורקית עם השפעות ממונגולית ומרוסית, היא השפה הרשמית ברפובליקה, לצד רוסית.
השפה נכתבת כיום באלפבית קירילי.
חלק מבני טובה מקיימים עד היום אורח חיים נוודי למחצה.
הרשות המחוקקת היא "החוראל העליון של רפובליקת טובה" שכולל 32 חברים.
בבחירות שנערכו בשנת 2024 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-25 מושבים.
בראש הרפובליקה עומד "ראש הרפובליקה" (עד לשנת 2002 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים.
בשנת 2021 הבחירות הישירות בוטלו ומאז ראש הרפובליקה נבחר על ידי החוראל העליון מרשימת מועמדים שאושרה על ידי נשיא הפדרציה הרוסית.
בשנת 2021 לתפקיד נבחר ולדיסלב חודאליג.
מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת 2 ערים בעלי מעמד מיוחד ו-17 ראיונים.
טובה הדפיסה בולים בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. פילטליסטים רבים ובהם הפיזיקאי הידוע ריצ'רד פיינמן הוקסמו על ידי טובה הרחוקה והמסתורית בשל בולים אלה.
טובה היא מרכז חשוב של שירה גרונית.
הסרט "ג'ינגיס בלוז" עוסק בסוג שירה זה ומתרחש ברובו על רקע נופי טובה.
טובה טרם חוברה לרשת מסילות הברזל הרוסית.
העבודות להקמת קו רכבת שיחבר את הרפובליקה עם מחוז קרסנויארסק (רכבת קוראגינו - קיזיל, ברוסית: Железная дорога Курагино — Кызыл) באורך של כ-411 ק"מ החלו בשנת 2012 ומתוכננות להסתיים בשנת 2020.
בעיר קיזיל פועל נמל התעופה קיזיל שנפתח בשנת 1946. ממנו יוצאות טיסות למוסקבה, נובוסיבירסק, קרסנויארסק וליישובים בסביבה.
בשנת 2016 החלו בשיפוץ נמל התעופה על מנת להפוך אותו לנמל תעופה בינלאומי.
דרך הגישה היבשתית היחידה לרפובליקה הוא הכביש הפדרלי "יניסיי" מספר Р-257 שבדצמבר 2017 שונה מספרו ל-М-54.
טוב (במונגולית: Төв аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה.
האיימאג ממוקם במרכז המדינה ובירתו היא זונמוד.
בירת מונגוליה, אולן בטור, נמצאת במרכז המחוז, אך היא בעלת מעמד מיוחד ואינה שייכת אליו.
בגלל הקרבה לאולן בטור, שהיא גם העיר הגדולה והמפותחת במונגוליה, נחשב מחוז זה כבעל תשתיות מפותחות יחסית.
טוב לנו יחד הוא אלבום הסולו הראשון של זמר הרוק הישראלי מאור כהן.
הוא יצא ב-1999, תשע שנים מתחילתה של הקריירה המוזיקלית של כהן, בחברת התקליטים קדמא.
האלבום הופק על ידי ניצן זעירא והוקלט באולפני נויז במהלך 1998.
האלבום "טוב לנו יחד", המושפע ממוזיקת הרוק של שנות השישים, עובד והופק מוזיקלית בידי פיטר רוט, שגם שר ב"זה אני זה אתה".
הלהיטים מתוך האלבום הם "מה ידוע על היום הזה", "הכי יפה בעולם" ו"את עוד תראי".
מאור כהן מספר כי ההשראה לשיר "הכי יפה בעולם" הייתה הדוגמנית קרן מיכאלי, עוד עבדו על האלבום יובל קיינר מ"זקני צפת", דן תורן וטל שגב.
הסינגל "יום", שהוא דואט של כהן עם יהלי סובול שעבד גם הוא באותה תקופה על אלבום הבכורה שלו, צורף לאלבום כבונוס.
הגשתו הפסיכדלית של השיר האחרון "אבדו חיי" מזכירה מאוד את זו של שירי האלבום של צמד ראות (פרויקט משותף של כהן ורע מוכיח) שיצא שנה לאחר מכן, ושל כמה משיריה המאוחרים של זקני צפת.
לאחר מה שנדמה כסיומו של השיר מתחילה ערבוביה הזויה בת כ-6 דקות של קטעי נגינה ושירה.
עבור "את עוד תראי" צולם וידאו קליפ בכיכובם של כהן וטינקרבל.
קטע משיר הנושא שימש כקטע מעבר לפרסומות בערוץ 2.
מילים ולחנים: מאור כהן, מלבד "אפור" ו"היו ימים".
מילים: מאור כהן ודן תורן.
"חבר'ה" - לחן: מאור כהן ויהלי סובול.
מה ידוע על היום הזה
טובאנית (тыва дыл [טִיבַֿה דִיל], ידועה גם כטוביאנית, טיבאן או טובין) היא אחת השפות הטורקיות.
כ-200,000 איש מנתיני הרפובליקה של טובה שבדרום־מרכז סיביר דוברים שפה זו.
מילים רבות בשפה זו שאולות מהמונגולית ומעט מילים מרוסית.
את השיטה המקורית לכתיבת טובאנית תכנן בשנות ה-30 של המאה ה-20 נזיר בודהיסטי בשם לופסאן-צ'ימיט שנעלם לאחר מכן בתקופת טיהורי סטלין.
על-פי שיטתו נכתבה השפה באלפבית הלטיני בתוספת אותיות מיוחדות המציינות את הצלילים הייחודיים בה.
כמה ספרים הודפסו בשיטת כתב זו, כולל מדריכים שנועדו ללמד מבוגרים קרוא וכתוב.
האלפבית של לופסאן-צ'ימיט הוחלף מאוחר יותר בכתב מבוסס האלפבית הקירילי הנמצא בשימוש כיום, ואילו הכתיב המקורי נמחק מספרי ההיסטוריה.
בעידן שלאחר ברית המועצות החלו מלומדים טובאנים ואחרים להתענײן מחדש בהיסטוריית האותיות הטובאניות ובהוצאת האמת לאור.
האלפבית הטובאני הנוכחי הוא גרסה מתוקנת של הכתב הקירילי בתוספת שלוש אותיות נוספות: האות ң (בכתיב לטיני "ng" או ב-IPA מסומן [ŋ]), האות Өө (כתב לטיני "ö", IPA: [ø]), האות Үү (כתב לטיני "ü", IPA: [y]).
סדר האותיות זהה לסדר בקירילית כש־Ң מצויה אחרי הקירילית Н, Ө אחרי О, ו-Ү אחרי У.
לאות ң אין אות ראשית כיוון שאינה מופיעה בראש מילה.
+פונמות בטובֿאנית וילוני חכי בתר־מכתשי מכתשי שפתי(־שִנִּי) אפיŋnm סותםɡktʰpʰ מחוכךʧʦ חוכךxʒʃzsʋf מקורב(צדי)jl מקישɾ* פונמות במילים שאולות מרוסית
תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט (רוב הדוברים);מיעוטם מחליף בקוליים /b d/ תחת הנישוף
בטובה קיימת מסורת עשירה של סיפורים ואגדות עם בשפה הטובאנית שהועברו מפה לאוזן, והכוללים סוגות רבות.
החל מחידות קצרות מאוד ופתגמים, ביטויים קשי הגייה, סיפורי קסמים, אגדות גיבורים, סיפורי אימה וכלה באפוסים ארוכים שנדרשות שעות רבות לדקלמם.
כמה דוגמאות וחלקים מתוך סוגת האפוס כדוגמת "בוֹקטוּ-קיריש, בורה-שילאי" הודפסו.
צורת אמנות זו מצויה בסכנה שכן מספרי הסיפורים המסורתײם שײכים לדור ההולך ומזדקן ואין צעירים המוכנים להחליפם.
טוב הוא דבר או מצב רצוי, מהנה, נחשק או כזה המוגדר כעדיף מבחינה מוסרית על דבר או מצב אחר.
היפוכו של טוב הוא רע.
לעיתים דבר או מצב טוב מוגדר באופן יחסי לדברים או מצבים אחרים, או שהגדרתו תלויה בהקשר של זמן, מרחב ויחסים בין בני אדם.
לדוגמה, ישנם אנשים המגדירים נישואים דבר טוב, אך אותם אנשים יגדירו נישואים דבר רע אם הנישאים יהיו צעירים מגיל מסוים, או שאחד הנישאים יהיה נשוי לאדם אחר בעת הנישואים, או כאשר טקס הנישואים לא יבוצע באופן המועדף עליהם.
טענה מקובלת אצל המאמינים בדתות שונות היא כי במסגרת דתית, ניתן להגדיר דברים או מצבים מסוימים כטובים באופן מוחלט, לא אישי ואובייקטיבי.
טענת מוחלטות זו שואבת את כוחה מן הטענה כי ישנה ישות על, המתווה ציר מוסרי מוחלט המגדיר כ"טוב" או כ"רע" את מה שנמצא משני עבריו של הציר.
טיעון נלווה לטיעון זה הוא הטיעון כי ההוכחה לכך שמידת הטוב והרע הדתית היא מוחלטת, מצויה בטיעון כי ישנה מערכת תגמול אלוהית למי שעושה את הטוב או למי שעושה את הרע.
טיעונים הם לגמול שיבוא במקום שאינו ניתן לבדיקה (מדעית) (קיום "גן עדן" או "גיהנום").
בפילוסופיה היהודית מבואר שהטוב הוא הטוב האלוהי וההידבקות ברצון האלוהים.
ולכן, ביחס לאדם הטוב הוא קיום רצון ומצוות אלוהים, והרע הוא היפוכן.
זהו בדרך הפשט, בתורת החסידות ובקבלה מבואר שהעניינים מורכבים יותר ובתוך הרע ישנם ניצוצות שנוצרו משבירת הכלים, והעלאתם למקורם הטוב הוא תיקון הרע.
כמו כן ישנו עניין ה"רשע שחוזר בתשובה מאהבה כל עבירותיו נהפכים לו לזכויות".
כלומר היחס אל הרע הוא לא כרע מוחלט העומד בפני עצמו, אלא גם הוא נברא על ידי האלוהים ומשמש חלק בתיקון עולם.
הגדרה אחרת של טוב, כפי שהייתה קיימת אצל האפיקוראים, גורסת כי הטוב הוא מה שמעורר תחושות של הנאה או סיפוק אצל בני אדם, או שהוא נחשק אצל רבים בגלל הסברה שהוא יכול לעורר תחושות כאלו.
לפי הגדרה זו, הטוב הוא המהנה.
גם כאן, הניסיון לקבוע נקודה מוחלטת של טוב (ושל ניגודו, הרע) נסמכת על ההשערה כי הגדרות המהנה או המספק משותפות לכל בני האדם וכי בתנאים מסוימים הן מוחלטות.
הבעיה העיקרית בהגדרה זו היא כי קשה להגדיר את המהנה או המספק באופן מוחלט, משום שכל הגדרה כזו נותרת תלויה תמיד בנסיבות.
כך, לדוגמה, האמירה כי אוכל טעים הוא טוב משום שאכילתו מהנה את רוב בני האדם, לא תהיה נכונה עבור אותו חלק מן האנושות שסיים כרגע את ארוחתו, עבור כאלו המצויים בתהליך של הרזיה, או עבור כל מי שאינו מסכים עם מה שמוגדר "אוכל טוב" בעיני אלו שהגדירוהו כך במקור.
נוסף על-כך, הגדרת הטוב כמהנה אינה כוללת מנגנון הסברי כלשהו, המבאר מדוע המהנה הוא טוב, לבד מהסבר מעגלי בנוסח: המהנה הוא טוב כי מה שטוב מהנה.
הגדרה שלישית של טוב נסמכת על התועלת: הטוב מוגדר כמה שמניב תועלת.
ג'רמי בנת'ם הגדיר את המועיל כמה שמניב את ה"אושר הרב ביותר למספר הגדול ביותר" של אנשים.
בנתהם גרס כי ניתן לבנות חישוב הדוני שיקבע מהי מידת האושר שמניב כל מעשה, ועל פיה לקבוע את מידת הטוב המוסרי (או, התועלת) שלו.
הגדרה זו של טוב מבוססת על כמה הנחות.
הראשונה שבהן היא כי הידיעה מהו הדבר המניב את האושר הרב ביותר למספר הגדול ביותר של אנשים מצויה בידי אדם כלשהו באופן שאינו סובייקטיבי.
כלומר, שידיעה זו אינה ידיעתו הסובייקטיבית, החלקית והמוטה של אדם מסוים, אלא ידיעה אובייקטיבית, על-אנושית.
טיעון זה שווה ערך לטיעון שבידי בני אדם מסוימים יכולת לרכוש להם ידע אלוהי, על-אנושי, ושהם מממשים את היכולת הזו.
כמו ביחס לטיעון הדתי, גם כאן, עבור מי שאינו מכיר בכך שלבני אדם מסוימים יכולת לרכוש ידע אלוהי אין להגדרה כל משמעות.
הנחה נלווית להנחה הראשונה היא שלא רק שלבני אדם מסוימים דרך לרכוש ידע אלוהי, הם גם מצוידים ביכולת אלוהית לממש את הידע הזה כך שהגדרת הטוב והרע שלהם אכן תביא לכך שתיווצר כמות האושר הגדולה ביותר עבור המספר הגדול ביותר של אנשים.
העדויות שהמציאו חסידי התועלתנות למסלול מימוש כזה הן, לפי שעה, דלות למדי.
טוּבַּאס היא עיר פלסטינית במזרח השומרון, על כביש 588 כ-19 ק"מ מדרום־מזרח לג'נין.
העיר משמשת מרכז מינהלי של נפת טובאס ומחומש הכפרים.
גובהה הממוצע הוא כ-360 מ' מעל פני הים.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך ב-2017 בידי הלמ"ס הפלסטינית, אוכלוסיית טובאס הייתה 21,431 איש.
בטובאס פועל ארגון הטרור גדוד טובאס, המוציא פיגועים נגד ישראל.
יש המזהים את טובאס עם תבץ המקראית, העיר שבה מצא את מותו אבימלך בן גדעון מידי אישה שזרקה עליו פלח-רכב.
אדם זרטל סבור שהעיר תבץ הייתה על התל הסמוך לעיר מדרום מזרח – תל עיינון.
פרופ' אברהם מלמט זיהה בו את טַבָּֽת, שמוזכר ב.
ביישוב נמצאים שרידים ארכאולוגיים מן התקופה הישראלית ואילך.
בפי התושבים סברה שהמילה טובאס באה מהמילה הכנענית "טוּבָּה-סְיוֹס" (Tuba Syoys), או "הכוכב המאיר" או "ברק" ובתקופה הרומית העיר נקראה "תֶפָּאס" (Thepas).
שרידים ארכאולוגיים בכפר ובסביבתו, כמו קברים חצובים וגתות, מצביעים על כך שבמקום היה יישוב בתקופה הרומית בארץ ישראל.
לפני כמה מאות שנים הגיעו לטובאס משפחות משבט א-דראע'מה (الدراغمة) שחיו בבקעה, בשטחים הסמוכים לנהר הירדן.
בהמשך, הגיעו לטובאס משפחות מחצי האי ערב, מירדן, מסוריה וכן מאזורי שכם וחברון.
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בטובאס בשנת 1870, וכתב שיושבים בה כ-2,500 איש.
בזמנו, העיירה התחלקה לשלושה רבעים, שבראש כל אחד מהם עמד שייח'.
בתים רבים חרבו ברעידת האדמה של שנת 1837, שהרגה רבים מתושבי העיירה, ולא נבנו מחדש.
הוא ציין כי כמה מאות גרים במערות שנכרו בסלע מתחת לאדמה, וכי סקר מחוץ לעיירה מספר קברים עתיקים חצובים בצלע, "אך כולם שדודים, אחדים חסומים, ואחרים – הכניסה לתוכם הוגדלה מאוד כדי שיוכלו לשמש כמחסה לעיזים, לכבשים ואף לשוורים".
בשנת 1887 ביקר במקום קיצ'נר, מצוות הסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל, ובין היתר ציין שתושבי הכפר שילמו שוחד לפאשה של שכם כדי למנוע את גיוס צעיריהם לצבא הטורקי הנלחם בקרים.
על פי מסורת שומרונית שתועדה במאה ה-19, הדמות המקראית אשר, בנו של יעקב, נקבר ב"נבי טובא" שבטובאס.
בשנת 1917 כבשו הבריטים את ארץ ישראל מהעות'מאנים וטובאס הייתה תחת המנדט הבריטי.
במהלך המרד הערבי הגדול היו כמה פעילים מהכפר ומכפרים אחרים שפעלו בסביבת הכפר נגד הבריטים.
עקב פעילות זו, נכנס הצבא הבריטי לטובאס בפברואר 1938 והטיל עוצר על הכפר.
במהלך מלחמת העצמאות בשנת 1948, פאוזי אל-קאוקג'י הגיע עם 750 חיילים של צבא ההצלה (ALA) מעבר הירדן והקים שם בסיס, שפעל נגד יהודים, לאורך כל המלחמה.
במהלך מלחמת ששת הימים נמלטו רבים מתושבי העיירה לממלכת ירדן, ורובם חזרו אליה לאחר המלחמה.
מייד לאחר המלחמה סייעו שלטונות צה"ל בקציר החיטה בטובאס, מה שהיה ניצן ראשון של שיתוף פעולה בין ישראל לאוכלוסייה הערבית ביהודה ושומרון.
בהמשך טובאס הייתה אחת העיירות הראשונות ביהודה ושומרון שבהן נשבר החרם נגד פתיחת בתי ספר, וכן העיירה הראשונה שהממשל הצבאי התקין בה רשת מים זורמים.
באופן כללי בטובאס היו מעט הפגנות נגד ישראל, יחסית למקומות אחרים ביהודה ושומרון, וראש העיר אף קרא לשיתוף פעולה עם השלטונות.
לאחר זמן, מטובאס החלו לצאת מחבלים ופיגועים, וכיום פועל בה גדוד טובאס, גדוד טרור המסונף לג'יהאד האסלאמי.
מתוך כלל השטח, השטח הבנוי היה 204 דונם, 117,076 דונם שימשו לחקלאות ועוד 195,903 דונם היו אדמות בּוּר.
מאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 הופקעו אדמות רבות של טובאס לצורך הקמת היישובים רועי ובקעות.
בעקבות עתירה לבג"ץ נגד ההפקעה, ניתן תצהיר לגבי החשיבות הביטחונית של הקמת יישובים באזור טובאס:
המגזר הכלכלי העיקרי בטובאס הוא חקלאות.
האדמה פורייה, אך יש מחסור במים להשקיה.
החקלאים מסתמכים על משקעים, בורות אגירה ועל מי מעיין אחד.
בשנת 2005, על 49% מהקרקע הניתנת לעיבוד, גידלו גידולי שדה, מטעי פרי היו על כ-40% מהקרקע וכ-11% שימשו לגידול ירקות.
לרבים מתושבי טובאס יש "משק חי", בעיקר כבשים.
בשנת 2006 נוסדה בטובאס מחלבה בשם Golden Sheep Dairy ("כבשי הזהב"), בעזרת הארגון האיטלקי UCODEP (ארגון חברתי, לא ממשלתי).
המפעל מתמחה בייצור גבינות איטלקיות, כמו מוצרלה, פקורינו וריקוטה, ומכוון בעיקר לצרכנים קוסמופוליטיים ברמאללה, בית לחם וירושלים, וכן עובדים ודיפלומטים בין-לאומיים המתגוררים בגדה המערבית.
נכון ל-2005, עסקו כ-17% מהתושבים בשירותים ציבוריים, כ-10% במסחר וכ-8% עבדו בתוך ישראל.
בשנת 2008 נחנך בניין משטרת (מחוז) טובאס בכפר, בנוכחות מפקד המשטרה הפלסטינית.
מים: טובאס מחובר לרשת המים מאז 1968.
חשמל: משנת 1963 עד 1997 סיפקה העיר טובאס את צורכי החשמל שלה (גנרטורים).
ב-1997 העיר חוברה לרשת חשמל אזורית בשיתוף הפעולה עם חברת החשמל הישראלית.
ביוב: אין בטובאס רשת ביוב.
משקי בית מפנים את מי השפכים שלהם לבורות ספיגה (אחד ממקורות הזיהום העיקריים למי התהום).
בית הקברות לחללי הצבא הירדני: חללים, בעיקר מיחידת שריון, שנפלו באזור במהלך מלחמת ששת הימים.
נמצא ביציאה מטובאס לצד הכביש לכיוון העיר ג'נין.
הטוארג הם שבטי רועים נודדים המתגוררים בעיקר במדבר סהרה שבצפון אפריקה.
בני שבטי הטוארג מכנים עצמם "קל טאמאשק" או "קל טאמג'אק" - דוברי שפת הטאמאשק , אימוהח', אימאזאח'ן או אימאשאג'ן (האנשים החופשיים).
השם טוארג ניתן להם על ידי מגלי ארצות והיסטוריונים מימי ליאו אפריקנוס.
כיום הטוארג נפוצים בעיקר במערב אפריקה.
יש להם כתב עתיק אשר שימש אותם במשך מאות שנים אשר נקרא תיפינאג.
מקור השם "טוארג" ומשמעותו נידונו רבות.
ככל הנראה המילה Twārəg היא כינוי הרבים של Tārgi, שמשמעותה בעבר הייתה "תושב טארגה" - אזור המיוחס לאזור פאזן שבלוב.
בני הטוארג לובשים בעיקר גלימות כחולות ולכן מכונים גם האנשים הכחולים.
הטוארג הם צאצאי הברברים שחיו באזור של לוב של ימינו.
הרודוטוס הזכיר בכתביו עם עתיק באזור זה שנקרא "גרמנטים".
עדויות ארכאולוגיות לכך נמצאו בחורבות גרמה.
עם זה התפשט אחר כך דרומה אל הסאהל.
במשך אלפיים שנה הפעילו הטוארג את מסחר השיירות באמצעות גמלים במדינות שמדרום לסהרה.
הם קישרו בין הערים הגדולות של דרום הסהרה לחוף הדרומי של הים התיכון באמצעות חמישה נתיבי סחר מדבריים.
הטוארג אימצו את תרבות הנוודות מרועי גמלים ערביים והסתמכו על גמלים כמקור תנועה, מזון ומשאבים.
שבויים שנלקחו במהלך פשיטות או מלחמות היו הופכים לעבדים שהיוו את כוח העבודה העיקרי.
טרום הפלישה הצרפתית לאפריקה היו שבטי הטוארג מאורגנים במספר קונפדרציות אשר כל אחת מהן כללה כתריסר שבטים.
לכל קונפדרציה היה מנהיג מסורתי שנקרא "אמנוקל" שעמד בראש מועצת ראשי השבטים.
שמות הקונפדרציות: "קל אחגר", "קל אג'ר", "קל אייר", "אדראר אנ פוגאס", "איוולמדן" ו"קל גרס".
בסוף המאה ה-19 התנגדו הקונפדרציות לפלישה הצרפתית למולדתם במרכז הסהרה כחלק מהפרויקט הקולוניאליסטי הצרפתי.
החרבות רחבות הלהב של הטוארג לא הצליחו להתמודד עם הנשק הטכנולוגי של הצרפתים ולאחר מספר מקרי טבח משני הצדדים,, הוכנעו הטוארג ואולצו לחתום על אמנה במאלי ב-1905 ובניז'ר ב-1917. בדרום אלג'יריה נתקלו הצרפתים בהתנגדות הגדולה ביותר מקונפדרציית האחגר.
האמנוקל, מוסה אק אמאסטאן, נלחם מספר רב של קרבות בהגנה על האזור.
לבסוף, הצרפתים הצליחו להשתלט על אדמות הטוארג והקונפדרציות השבטיות פורקו ואורגנו מחדש תחת השלטון הצרפתי.
עצמאותן של המדינות האפריקאיות בשנות השישים של המאה ה-20 הביאו לחלוקה מלאכותית של שטחי הטוארג למדינות המודרניות ניז'ר, מאלי, אלג'יריה, לוב ובורקינה פאסו.
חברת הטוארג היא היררכית ומחולקת לפי אצולה ואריסות.
כל שבט (טוואשט) בנוי ממספר חמולות ומונהג על ידי הצ'יפים המאחדים אותם הנקראים "אמגאר".
סדרה של שבטים יכולים להתאגד תחת אמנוקאל וליצור קונפדרציית "קל".
עבודת המרעה יוחדה והוגבלה בהתאם למעמד החברתי.
האצולה הגבוהה הייתה של לוחמים אריסטוקרטיים אשר ניהלו את הגנת השבטים, את ההתקפות ואת המסחר ארוך הטווח.
תחתיהם היו מעמדות הביניים בעלי משלחי היד והמלאכות.
בני הטוארג מכסים שטח גדול הכולל את רוב מרכז ומערב המדבר סהרה וחלקו המרכזי של צפון הסאהל.
בני הטוארג אינם רואים את הסהרה כמדבר אחד אלא כמדבריות רבים ולכן הוא נקרא על ידם "טינאריוון" (המדבריות).
טובגו הוא אי שבשליטת מדינת טרינידד וטובגו שנמצאת בין האוקיינוס האטלנטי לבין הים הקריבי.
כריסטופר קולומבוס הגיע לאי ב-1498. בין 1650 ל-1814 החליף האי ידיים 33 פעמים בין מדינות קולוניאליסטיות, בהן הולנד, בריטניה, צרפת, שוודיה וספרד וכן הניסיון הקולוניאליסטי היחיד של דוכסות קורלנד וסמיגליה, ששלטה באי משנת 1654 ועד 1691. הסכם פריז העניק את האי לשלטון בריטי.
ב-1963 נפגע האי קשות על ידי הוריקן פלורה.
האי שני בגודלו במדינה גם במספר התושבים וגם בשטח אחרי טרינידד הממוקם דרום מערבית לו.
בירת האי היא סקרבורו ובה 17,000 איש.
בין שנת 1990 לשנת 2000 גדלה אוכלוסיית האי בכ-11.28 אחוז, אחד האזורים הגדלים במהירות הרבה ביותר במדינה מבחינת אוכלוסייה.
לעומת טרינידד, שבו חברה רב-אתנית, באי יש רוב של אפריקאים.
בשנת 1963 הוכה האי על ידי הוריקן פלורה ובשנת 2004 נפגע האי על ידי הוריקן איבן שגרם לנזק מועט יותר מההוריקן שבשנת 1963.
"טוב למות בעד ארצנו" היא אמרת כנף, אתוס וסיסמה בתרבות הישראלית, המבוססת על דבריו האחרונים של יוסף טרומפלדור, לפי עדויות רבות של מגינים שלחמו לצידו בקרב תל חי.
טרומפלדור היה אחד מאנשי המופת והמנהיגים הציוניים בראשית המאה ה-20, ובעקבות מותו בקרב תל חי זכתה הסיסמה לתהודה רבה.
טרומפלדור היה לוחם יהודי, חלוץ ומנהיג ציוני סוציאליסטי בולט בתפוצות וביישוב היהודי בארץ בזמנו.
טרומפלדור נפצע אנושות בקרב תל חי (י"א באדר תר"ף, 1 במרץ 1920), שבו הוביל את ההגנה היהודית כנגד קבוצת בדואים בראשות כאמיל אפנדי.
שולמית לסקוב מתארת את גבורתו, קור רוחו ותפקודו בקרב תל חי, לאחר פציעתו הקשה: "במשך כל אותו יום שכב טרומפלדור על הרצפה מבלי להטריד איש, כאילו אמר לסלק מתודעת האנשים את העובדה שהוא פצוע קשה וזקוק לטיפול...לא הביעו פניו כאב או צער.
עדויות רבות, שהתפרסמו מיד לאחר קרב תל חי, מאמתות את אמרתו של טרומפלדור, בעת הקרב.
פצוע נוסף שנכח ליד טרומפלדור באותה עת סיפר ש"כשהרופא גרי שאל לשלומנו אמר 'טוב למות בעד ארצנו'".
ב-8 במרץ 1920, הובאה האמרה "טוב למות בעד ארצנו" בעיתון הארץ, ברשימה לא חתומה שעסקה באירועי תל חי, וכן בהספד מאת ז'בוטינסקי, שהדגיש את המילים שקדמו לאמרה - "אין דבר" - כמייצגות את רוחו של טרומפלדור:
יוסף חיים ברנר במאמרו "תל חי" שהתפרסם בכתב העת "האדמה" שבעריכתו, בחודש אדר תר"ף, עשרה ימים לאחר הקרב, תיאר את טרומפלדור כ"סמל הגבורה הטהורה" ושאל:
הסיסמה "טוב למות בעד ארצנו" הפכה לאמירה מרכזית בסיפור קרב תל חי בפרט, ובתודעת ההקרבה למען היישוב ולמען מדינת ישראל לאחר מכן.
דמותו של טרומפלדור הפכה לנערצת ביישוב היהודי בארץ ישראל ובעם היהודי על רוב זרמיו, וכך גם השימוש בדבריו האחרונים.
ב-1934 נחקקה האמרה על פסל האריה השואג שהוצב בבית הקברות בתל חי לזכר שמונת ההרוגים בקרב.
בנאום שנשא דוד בן-גוריון בעצרת נוער על קברם של טרומפלדור וחבריו באדר תש"ג (1943) על רקע הידיעות הראשונות על מותם של לוחמי מרד גטו ורשה, התייחס לנכונות למוות המובעת במילותיו של טרומפלדור:
גם הרב החרדי-ציוני, הרב ישכר שלמה טייכטל, כותב בספרו אם הבנים שמחה בשבח הציונות, וכראיה לכך הוא מביא את דברי טרומפלדור:
המימרה 'טוב למות בעד ארצנו' הוזכרה בכמה מ"שירי תל חי" שנכתבו במהלך השנים ותיארו את תל חי, את הקרב ואת דמותו של יוסף טרומפלדור.
בין השאר הוזכרה בשירים "ביום י"א באדר" של אנדה עמיר-פינקרפלד, "אבא בא מהגליל" של פניה ברגשטיין ו"יוסף הגלילי" של שרה לוי-תנאי.
גם בהמנון הלח"י "חיילים אלמונים" שכתב מייסדו אברהם שטרן נרמזה המימרה: "לא גויסנו בשוט כהמון עבדים, / כדי לשפוך בנכר את דמנו./ רצוננו: להיות לעולם בני חורין, / חלומנו: למות בעד ארצנו".
בשלושים שנותיה הראשונות של המדינה צוין יום י"א באדר באופן בולט במערכת החינוך הישראלית.
בעשורים מאוחרים יותר, היו אשר התייחסו לביטוי גם באופן מפקפק, סאטירי או מלגלג.
דוגמה אחת לכך היא הסרט "בלוז לחופש הגדול" (1987), המתאר את קורות הקיץ האחרון לפני גיוסם של נערים בתקופת מלחמת ההתשה.
אחד השירים המושמעים במהלך החזרות להצגת הסיום של בית-ספרם הוא "טוב למות".
ב-1992 הצטלם הזמר אביב גפן, כשעל חזהו הכתובת "טוב למות בעד עצמנו" בצבע אדום נוזל, במסגרת קריאתו להימנע מגיוס לצה"ל.
אזכור מאוחר יותר הוא בשיר "גבי ודבי" של להקת ההיפ הופ הישראלית "הדג נחש", בו מצוטט טרומפלדור כאומר "טוב למוחטה על ארצנו", כהד לטענה כי דבריו האחרונים היו קללה ברוסית.
בשירו של זאב טנא נעשה שימוש באמרה באופן המתריס כנגד הנוסח המקורי: "טוב לחיות בעד ארצנו".
הדיון הציבורי על אמיתות האמירה
שנים לאחר מכן, היו שהטילו ספק באמיתות אמירת המילים הללו על ידי טרומפלדור לפני מותו, ונוצרה אף גרסה אחרת לפיה כל שפלט טרומפלדור לפני מותו היה קללה ברוסית בעת שנאנק מכאבים.
נטען כי האמירה היא המצאה מאוחרת של הממסד הפוליטי והחינוכי, והיא חסרת בסיס היסטורי.
אחרים הביעו התנגדות למסר העולה מהמילים, בין אם נאמרו ובין אם לא.
בתגובה לטענות אלה, שלא התבססו על אף עדות או ראיה, העידו שוב חבריו של טרומפלדור לקרב, פנחס שניאורסון, זלמן בלחובסקי ונתן זהבי, כי גם הם שמעו את טרומפלדור אומר את הדברים בעברית.
בנוסף, העיד מרדכי ברוורמן כי אף על פי שטרומפלדור שירת כקצין בצבא הרוסי: "הוא היה איש עדין, שלא הוציא מילה גסה מימיו".
לדבריו, הוא הרבה לחזור על הביטוי "אין דבר" שהיה אחד הביטויים הראשונים שלמד בשפה העברית, וגרסתו של ד"ר גרי היא הנכונה.
ההיסטוריונית שולמית לסקוב טענה בביוגרפיה שכתבה על טרומפלדור, כי במרוצת השנים הלך וגדל השימוש של טרומפלדור במילים ומשפטים בעברית, ועל כן אין זה תמוה שדיבר עברית ברגעיו האחרונים.
בנוסף, ציינה לסקוב כי ד"ר גרי לא ידע רוסית והשפה המשותפת היחידה שלו עם טרומפלדור הייתה עברית.
לסקוב העירה, כי דברים ברוח דומה השמיע טרומפלדור גם בכמה הזדמנויות קודם לנפילתו, במכתביו לאחיו ולארוסתו:
לדברי ההיסטוריונית יעל זרובבל, הערעור על האמירה אינו מתבסס על המחקר ההיסטורי שדווקא מאשש את הגרסה המקורית, בנוסח זה או אחר, אלא משקף הלכי רוח ומגמות חברתיות שהשתנו במשך השנים בחברה הישראלית.
האמירה שהתקבלה ללא ערעור בתקופה שבה היא תאמה את האידאולוגיה והסנטימנטים הקיבוציים, נתפסה כלא אמינה בשנים שלאחר קום המדינה ובפרט לאחר מלחמת יום כיפור, ומאוחר יותר בעקבות מלחמת לבנון הראשונה והאינתיפאדה.
המלחמות והפעילות הצבאית שהמשיכו לתבוע חיי אדם יצרו "משבר ערכים" בחברה הישראלית וגרמו לקושי ביכולת להזדהות עם קבלת המוות בסגנון של "טוב למות בעד ארצנו".
דברים ברוח דומה כתב גם מאיר אביזוהר כבר ב-1961.
ההיסטוריון מרדכי נאור, שחקר רבות את מאורעות תל חי, הצביע על כך שדבריו האחרונים של טרומפלדור ראו אור לראשונה ב-8 במרץ בעיתונים הארץ בהספדו של זאב ז'בוטינסקי ובדואר היום, בגרסה המוכרת: "טוב למות בעד ארצנו".
לטענתו של פרופ' מרדכי גילולה, אמר טרומפלדור את הביטוי בלטינית, כאשר ציטט פסוק באודה השנייה בספר השלישי של האודות מאת המשורר הרומי הורטיוס.
באודה נאמר: "כמה מתוק ומכובד למות עבור המולדת", או "מַה-טּוֹב וּמַה-נָּעִים לָאָדָם, כִּי יָמוּת בְּעַד הַמּוֹלֶדֶת!", לטינית: "dulce et decorum est pro patria mori".
האמרה מתנוססת עד היום על רבות מהמצבות לזכר הנופלים במלחמת העולם הראשונה.
טובה אברמוב (נולדה בשנת 1963) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.
אברמוב התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל חולון/בת ים.
בהמשך היא התאמנה במסגרת פנימיית המחוננים בווינגייט בהדרכתו של יוסף טלקי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר 1977 זכתה אברמוב ב-7 מדליות, 4 זהב ו-3 כסף.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה אברמוב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
בתחרות שחייה לנוער שנערכה בדרמשטט, גרמניה ביולי 1979 קבעה אברמוב במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:08.03 דקות, שיא זה נישבר על ידי נטע יוסף (1:07.64 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש נוסף של 2:31.20 דקות, שיפור לשיא של שוש עזרתי (2:34.21 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכתה אברמוב ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף.
מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:33.97 דקות, אחרי ליאור בירקאן (2:32.05 דקות) ולפני מירב הדר מהפועל שפיים (2:35.54 דקות).
טובאלו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
היא שלחה למשחקים אלה שני אתלטים ומרים משקולות אחד.
איש מהם לא הגיע להישג משמעותי.
גם לאולימפיאדת לונדון (2012) שלחה טובאלו משלחת בהרכב דומה.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה המשלחת מטובאלו הקטנה שבמשלחות, עם אתלט אחד בלבד.
במשחקי החורף לא השתתפה טובאלו מעולם.
הקיסר טוֹבָּה (ביפנית: 鳥羽天皇; 24 בפברואר 1103 - 20 ביולי 1156) היה קיסר יפן ה-74 לפי הרשימה המסורתית של קיסרי יפן.
בנם של הקיסר הוריקאווה ופוג'יווארה נו אישי.
לאחר מות אביו בגיל 29, ב-9 באוגוסט 1107, עלה טובה לכס הקיסרות.
עד עלייתו לכס הקיסרות היה שמו הפרטי מונהיטו-שינו (宗仁親王).
במהלך השנים הראשונות לשלטונו של טובה הייתה השליטה נתונה למעשה בידיו של סבו, הקיסר-לשעבר שירקאווה, בהתאם למסורת בה הקיסר מפנה את כסאו ליורשו, אך ממשיך לשלוט במדינה.
בשנה השבע עשרה לשלטונו, ב-25 בפברואר 1123, נאלץ טובה לוותר על כסאו בהוראת סבו.
כס הקיסרות עבר לבנו אקיהיטו, שהיה לקיסר סוטוקו.
טובה היה רק בן 21 כשנאלץ לוותר על הכס, אך כבר שלט במשך שש עשרה שנים.
טובה נשא שלוש נשים ולקח מספר פילגשים, שהולידו לו 14 בנים ובנות.
ב-1129, עם מות הקיסר-לשעבר שירקאווה, החל טובה לכהן כקיסר-לשעבר, תפקיד בו נשא לאורך תקופת שלטונם של שלושה קיסרים: סוטוקו, קונואה וגו-שירקאווה.
טוֹבָּה (ברומנית: Toba) היא מין נקניק רחב מאוד המיוצר מבשר חזיר.
את הטובה מייצרים בעת שחיטת החזיר על ידי מילוי הממברנה של קיבת החזיר עם ג'לטין של חזיר, חתיכות קטנות של בשר חזיר, במיוחד האוזניים, הזנב וחלקים בשר מהרגליים וגם חתיכות שומן וחלקים פנימיים קצוצים, כבד, כליות ותבלינים.
באם מוסיפים גם דם של החזיר, לפני שנקרש, תהיה זאת "טובה דמית".
את הטובה דוחסים היטב ומבשלים.
הנקניק הנוצר כך הוא בעל קוטר של כעשרה סנטימטרים וקשה לפרוס ממנו פרוסות דקות.
הטובה דומה בהרכבה לקלטבוש, אך מכילה יותר בשר.
אפשר להכין טובה גם מבשר תרנגול הודו.
טוב ויפה, ג'יבס הוא ספר מאת הסופר הבריטי פ.
וודהאוס, אשר ראה אור לראשונה ב-1934 באנגליה ובארצות הברית, והוא חלק מסדרת הספרים והסיפורים על ג'יבס וברטי ווסטר, ושלל הדמויות שמתלוות אליהם.
זהו הספר השני שבו מופיעות הדמויות המוכרות של ברטי ווסטר האריסטוקרט החביב ורפה השכל, והבאטלר שלו ג'יבס, מופת התבונה והתושיה.
הספר מגולל את "הפרשה הסבוכה של גאסי פינק-נוטל, מדלן באסט, הדודנית אנג'לה, דודה דהליה, הדוד טום, טאפי גלוסופ, והטבח אנטול".
העלילה מתרחשת בברינקלי קורט, מעונה של הדודה דהליה, באנגליה אידילית ונטולת דאגות, שבה הבעיות הגדולות הן מחלוקת על הלגיטימיות של מקטורן לבן קצר - הצעקה האחרונה בקאן - ואיך למנוע מטבח צרפתי חם מזג להתפטר.
כבכל ספריו של וודהאוס הספר שופע המצאות קומיות ושפה רבת רבדים שנשענת על ציטוטי התנ"ך שוודהאוס למד בבית הספר (ברטי זכה בפרס על בקיאות בכתבי הקודש, זכייה שהוא מזכיר לא אחת), שירה אנגלית, שילוב של שפה מרוממת עם שפת יומיום בפיו של ברטי ווסטר, ובתוספת סלנג אנגלי ואמריקאי תקופתי.
ברטי ווסטר חוזר ללונדון אחרי מספר שבועות בקאן, שם בילה עם דודתו דהליה ובתה אנג'לה.
בהיעדרו של ברטי, גאסי פינק-נוטל, חברו מבית הספר, פונה אל ג'יבס עקב בעיה שנתקל בה.
גאסי בעל פני הדג שמתנזר מאלכוהול ומכור לטריטונים, מאוהב במדלן באסט, אבל הוא ביישן מכדי לדבר איתה.
הוא מבקש את עצתו של ג'יבס שנודע ביכולתו לפתור מצבים בעייתיים בחיים.
ברטי כועס על חברו שמחשיב את ג'יבס כיותר אינטליגנטי ממנו, ומודיע שמעתה הוא לוקח לידיו את הטיפול הבלעדי במקרה גאסי.
מדלן שגאסי מאוהב בה היא חברה של בת הדודה אנג'לה.
ברטי מתאר אותה כנוזלית-בלונדינית בעלת עיני צלחת: "אינני רוצה לגרום עוול לאיש", הוא אומר, "ולכן לא ארחיק לכת לומר שהיא ממש כתבה שירה, אבל כשנערה שואלת אותך בלי שום אזהרה אם אתה חושב שהכוכבים הם מחרוזת המרגניות של אלוהים, אתה מתחיל לחשוד".
מדלן מתארחת באותו זמן בברינקלי קורט, מעונה הכפרי של דודה דהליה.
הדודה דהליה דורשת מברטי לבוא כדי לשאת נאום בעת טקס חלוקת הפרסים בבית הספר היסודי, מטלה שברטי מחשיב כמחרידה, לכן הוא שולח את גאסי במקומו, גם כדי שתהיה לו הזדמנות לחזר אחרי מדלן, וגם כדי שייקח על עצמו את הג'וב הלא נעים של חלוקת הפרסים.
אבל אז מגיע מברק מדודה דהליה המודיע שבתה אנג'לה ביטלה את אירוסיה עם טאפי גלוסופ, וברטי מרגיש מחויב לבוא בעצמו כדי לעודד אותה, כי בנוסף לדאגתה בגלל ביטול האירוסין, היא הפסידה 500 פאונד בקזינו בקאן, ועכשיו צריכה לבקש כסף מבעלה טום כדי לממן את המגזין שהיא עורכת "בודואר הגברת".
ברטי מייעץ לדודה דהליה לפרוט על נימי לבו של טום על ידי כך שתעמיד פנים שאיבדה את התיאבון מרוב צרות.
הוא משיא את אותה עצה לטאפי כדי לרכך את אנג'לה, וגם לגאסי כדרך להפגין את אהבתו למדלן.
כולם מקבלים את עצתו, והמנות שמושבות למטבח מבלי שאכלו מהן גורמות לטבח העילוי הרתחן של ברינקלי קורט, השף אנטול, להגיש מכתב התפטרות.
דודה דהליה, לא בלי צדק, מאשימה את ברטי באסון.
כשברטי מנסה לבחון את רגשותיה של מדלן כלפי גאסי, היא מפרשת את הגישושים שלו כהצעת נישואין.
לשמחתו היא אומרת לו שאינה יכולה להתחתן איתו כי התאהבה בגאסי.
ברטי מוסר לגאסי את החדשות הטובות, אך אפילו עם גיבוי זה גאסי חושש להציע נישואין, וברטי מחליט לחשל את רוחו על ידי מהילת אלכוהול במיץ התפוזים שלו.
אלא שגם ג'יבס נוקט בשיטה זו כדי לחזק את גאסי, ובסופו של דבר המיץ של גאסי מכיל יותר אלכוהול ממה ששניהם התכוונו.
בעזרת האלכוהול גאסי עובר בהצלחה את הצעת הנישואין למדלן, ולאחר מכן נושא נאום שיכורים שערורייתי בפני התלמידים בטקס חלוקת הפרסים.
מדלן המזועזעת מבטלת את האירוסין איתו ומחליטה במקום זה להיענות לברטי.
הרעיון לבלות את חייו עם מדלן באסט מחריד את ברטי, אך קוד האבירות של בני ווסטר לא מתיר לו לתקן את הרושם שנוצר בה.
בינתיים גאסי, עדיין שיכור, נוקם במדלן על ידי הצעת נישואין לאנג'לה, שמקבלת אותה כדי להרגיז את טאפי.
טאפי רודף אחרי גאסי בכל הבית בהתקף קנאה כדי לתלוש לו את הראש.
לנוכח הכאוס ברטי מודה בחוסר יכולתו לטפל במצב, ובצר לו פונה אל ג'יבס.
ג'יבס מארגן היעדרות של ברטי לכמה שעות, ובזמן הזה פותר בגאוניות כתמיד את הבעיות, מוודא שאנג'לה וטאפי ישלימו, גאסי ומדלן יתארסו שוב, אנטול יבטל את ההתפטרות, ודוד טום ייתן לאנג'לה צ'ק על 500 פאונד.
ברטי לומד לקח ומחליט להבא לתת לג'יבס לטפל בעניינים.
הספר פורסם לראשונה באנגליה ב-1934, ובאותה שנה בארצות הברית בשם 'אחוזת ברינקלי'.
בעברית הוא יצא לאור רק ב-2005, שבעים שנה אחרי שנכתב, בחרגול הוצאה לאור, בתרגומה של ג'וד שבא, וזהו התרגום הראשון לעברית של פ.
וודהאוס, שספריו נחשבים קשים לתרגום.
הספר עובד למחזות וסדרות טלוויזיה, הסדרה האנגלית ג'יבס וווסטר מבוססת בין השאר על פרקים מ'טוב ויפה, ג'יבס'.
סטיבן פריי מגלם בסדרה את הבאטלר ג'יבס ויו לורי את ברטי ווסטר.
סטיבן פריי כתב על נאום חלוקת הפרסים של גאסי: "הפרק הגאוני שבו גאסי פינק-נוטל מחלק את הפרסים בבית הספר היסודי נכלל פעמים רבות באסופות של ספרות קומית גדולה, ולא אחת תואר כקטע המצחיק ביותר בשפה האנגלית.
אבל אני מפציר בכם לגשת לספרייה או לחנות הספרים ולקנות את 'טוב ויפה, ג'יבס', שם תכירו את כל ההקשר ותראו שהוא קם בצורה אפילו עוד יותר מצחיקה לחיים".
ג'ון לה קארה מונה את 'טוב ויפה, ג'יבס' בין הספרים האהובים עליו ביותר.