tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מונחים כמו הוגנות, אחריות תאגידית, אזרחות תאגידית, יזמות חברתית, קיימות, פיתוח בר – קיימא, דיווח עסקי – כלכלי, חברתי וסביבתי של ארגונים (TBL- Triple Bottom Line), אתיקה עסקית וממשל תאגידי נכנסים לשיח העסקי בישראל.
בעולם התעשייתי ובמדינות מתפתחות רבות מתרחשת עלייה בציפיות מתאגידים באשר לתפקיד שעליהם למלא בחברה בה הם פועלים.
עסקים מתמודדים עם דרישות הולכות וגדלות לדאוג לא רק לבעלי המניות אלא לכלל מחזיקי העניין.
התהליך הוא הדרגתי והוא מסמן כיוון ומעודד עסקים לקחת בחשבון מיוזמתם שיקולים חברתיים וסביבתיים בצמתי קבלת ההחלטות על מנת להבטיח הצלחה גם בטווח ארוך.
דוגמאות להתפתחות השיח האתי העסקי בישראל
מדד מעלה "הפועל לקידום נושאים של אחריות תאגידית ולפיתוח הסטנדרטים של ניהול אחראי בישראל"
מדד מעלה מדרג מדי שנה חברות ישראליות לפי קריטריונים של הוגנות ואחריות: התנדבות, גיוון והכלה, סביבה, שקיפות, אתיקה ועוד.
אביב ניהול קרנות: קרן מניות פרטית בבעלות ארז צדוק אשר משקיעה רק בחברות שעומדות בתנאי הוגנות מחמירים בתחומי ממשל תאגידי תקין, יחס לעובדים ולספקים, שכר בכירים שאינו מוצדק, אחריות סביבתית, יחס לבעלי מניות מיעוט ועוד.
בסנאט של ארצות הברית ישנם 100 חברים.
להלן רשימת הסנאטורים המכהנים של ארצות הברית החברים בסנאט של ארצות הברית בקונגרס ה-119 של ארצות הברית.
מפלגהסה"כ חבריםהמפלגה הרפובליקנית53המפלגה הדמוקרטית45עצמאיים2סה"כ: 100 סנאטורים
+הנהגה על-מפלגתיתמשרהמפלגהנושא המשרהבתפקיד מאזנשיא הסנאטג'יי.
ואנס20 בינואר 2025הנשיא הזמני של הסנאטצ'אק גראסלי3 בינואר 2025
מס"דמדינהסנאטורתאריך לידהמשרה קודמתתאריך כניסה לתפקיד1ברני מורנו14 בפברואר 1967ללא תפקידים פוליטיים קודמים3 בינואר 20252ג'ון יוסטד25 באוגוסט 1967סגן מושל אוהיו
חבר בית הנבחרים של איווה3 בינואר 19818ג'וני ארנסט1 ביולי 1970חברת הסנאט של איווה3 בינואר 20159מייק קראפו20 במאי 1951חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר הסנאט של איידהו3 בינואר 199910ג'ים ריש3 במאי 1943מושל איידהו
הנשיא הזמני של הסנאט של איידהו3 בינואר 200911דיק דרבין21 בנובמבר 1944חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 199712תמי דקוורת'12 במרץ 1968חברת בית הנבחרים של ארצות הברית
עוזרת המזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית
המנהל הכללי סניף המפלגה הרפובליקנית בדקוטה הדרומית3 בינואר 200528מייק ראונדס24 באוקטובר 1954מושל דקוטה הדרומית
חבר הסנאט של דקוטה הדרומית3 בינואר 201529ג'ון הובן13 במרץ 1957מושל דקוטה הצפונית3 בינואר 201130קווין קריימר21 בינואר 1961חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 201931בריאן שץ20 באוקטובר 1972סגן מושל הוואי
חבר בית הנבחרים של הוואי26 בדצמבר 201232מייזי הירונו3 בנובמבר 1947סגנית מושל הוואי
חברת בית הנבחרים של הוואי
חברת הסנאט של הוואי3 בינואר 201333פטי מארי11 באוקטובר 1950חברת הסנאט של וושינגטון3 בינואר 199334מריה קנטוול13 באוקטובר 1958חברת בית הנבחרים של ארצות הברית
חברת בית הנבחרים של וושינגטון3 בינואר 200135ג'ון באראסו21 ביולי 1952חבר הסנאט של ויומינג25 ביוני 200736סינתיה לומיס10 בספטמבר 1954חברת בית הנבחרים של ארצות הברית
חברת בית הנבחרים של ויומינג3 בינואר 202137רון ג'ונסון8 באפריל 1955ללא תפקידים פוליטיים בעבר3 בינואר 201138תמי בולדווין11 בפברואר 1962חברת בית הנבחרים של ארצות הברית
חברת האספה הכללית של ויסקונסין3 בינואר 201339מארק וורנר15 בדצמבר 1954מושל וירג'יניה
יושב ראש סניף המפלגה הדמוקרטית בווירג'יניה3 בינואר 200940טים קיין26 בפברואר 1958מושל וירג'יניה
ראש עיריית ריצ'מונד3 בינואר 201342שלי מור קפיטו26 בנובמבר 1953חברת בית הנבחרים של ארצות הברית
חברת בית הנבחרים של וירג'יניה המערבית3 בינואר 201541ג'ים ג'אסטיס27 באפריל 1951מושל וירג'יניה המערבית14 בינואר 202543ברני סנדרס8 בספטמבר 1941חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
ראש עיריית ברלינגטון3 בינואר 200744פיטר ולץ'2 במאי 1947חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 202345מרשה בלקברן6 ביוני 1952חברת בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 201946ביל הגרטי14 באוגוסט 1959שגריר ארצות הברית ביפן
נציב המחלקה לפיתוח כלכלי וקהילתי של מדינת טנסי3 בינואר 202147ג'ון קורנין2 בפברואר 1952השופט המחוזי בסן אנטוניו
שופט עמית בבית המשפט העליון של טקסס1 בדצמבר 200248טד קרוז22 בדצמבר 1970עוזר המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית
פרקליט המדינה של טקסס3 בינואר 201349מייק לי4 ביוני 1971עוזר התובע הכללי של ארצות הברית3 בינואר 201150ג'ון קרטיס10 במאי 1960חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 201951ביל קסידי28 בספטמבר 1957חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר הסנאט של לואיזיאנה3 בינואר 201552ג'ון נילי קנדי21 בנובמבר 1951גזבר מדינת לואיזיאנה3 בינואר 201753סטיב דיינס20 באוגוסט 1962חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 201554טים שיהי18 בנובמבר 1985ללא תפקידים פוליטיים קודמים3 בינואר 202555ג'וש האולי31 בדצמבר 1979התובע הכללי של מיזורי3 בינואר 201956אריק שמיט20 ביוני 1975התובע הכללי של מיזורי
חבר הסנאט של מיזורי3 בינואר 202357סוזן קולינס7 בדצמבר 1952סגנית גזבר מדינת מיין3 בינואר 199758אנגוס קינג31 במרץ 1944מושל מיין3 בינואר 201359איימי קלובשר25 במאי 1960תובעת מחוז הנפין3 בינואר 200760טינה סמית'4 במרץ 1958סגנית מושל מינסוטה3 בינואר 201861רוג'ר ויקר5 ביולי 1951חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר הסנאט של מיסיסיפי31 בדצמבר 200762סינדי הייד-סמית10 במאי 1959נציבת מחלקת החקלאות והמסחר של מיסיסיפי
חברת הסנאט של מיסיסיפי9 באפריל 201863גרי פיטרס1 בדצמבר 1958חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר הסנאט של מישיגן3 בינואר 201564אליסה סלוטקין10 ביולי 1965חברת בית הנבחרים של ארצות הברית
עוזרת מזכיר ההגנה של ארצות הברית לעניינים בין-לאומיים3 בינואר 202565אליזבת וורן22 ביוני 1949מנהלת הפיקוח על תוכנית הסיוע לנכסים בעייתיים
יועצת מיוחדת ללשכה הפיננסית להגנת הצרכן3 בינואר 201366אד מרקי11 ביולי 1946חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר בית הנבחרים של מסצ'וסטס16 ביולי 201367כריס ואן הולן10 בינואר 1959חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר המועצה המוניציפלית של ניוארק31 באוקטובר 201374אנדי קים12 ביולי 1982חבר בית הנבחרים של ארצות הברית8 בדצמבר 202475מגי האסן27 בפברואר 1958מושלת ניו המפשייר
חברת הסנאט של ניו המפשייר3 בינואר 201776ג'ין שאהין28 בינואר 1947מושלת ניו המפשייר
חברת הסנאט של ניו המפשייר3 בינואר 200977צ'אק שומר23 בנובמבר 1950חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר האספה הכללית של ניו יורק3 בינואר 199978קירסטן ג'יליברנד9 בדצמבר 1966חברת בית הנבחרים של ארצות הברית
יועצת מיוחדת למזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית26 בינואר 200979מרטין היינריך17 באוקטובר 1971חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר מועצת העיר של אלבקרקי3 בינואר 201380בן ריי לוהאן7 ביוני 1972חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 202182ריק סקוט1 בדצמבר 1952מושל פלורידה9 בינואר 201981אשלי מודי28 במרץ 1975התובעת הכללית של פלורידה21 בינואר 202583ג'ון פטרמן15 באוגוסט 1969סגן מושל פנסילבניה
ראש עיריית בראדוק3 בינואר 202384דייוויד מקורמיק17 באוגוסט 1965תת מזכיר האוצר של ארצות הברית לעניינים בין-לאומיים
סגן היועץ לביטחון לאומי לעניינים כלכליים בין-לאומיים3 בינואר 202585מייקל בנט28 בנובמבר 1964מפקח מערכת בתי הספר בדנוור22 בינואר 200986ג'ון היקנלופר7 בפברואר 1952מושל קולורדו
ראש עיריית דנוור3 בינואר 202187ריצ'רד בלומנטל13 בפברואר 1946התובע הכללי של קונטיקט
חבר בית הנבחרים של קונטיקט
חבר הסנאט של קונטיקט3 בינואר 201188כריס מרפי3 באוגוסט 1973חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר הסנאט של קונטיקט3 בינואר 201389אלכס פדייה22 במרץ 1973מזכיר המדינה של קליפורניה20 בינואר 202190אדם שיף22 ביוני 1960חבר בית הנבחרים של ארצות הברית8 בדצמבר 202491ג'רי מורן29 במאי 1954חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר הסנאט של קנזס3 בינואר 201192רוג'ר מרשל9 באוגוסט 1960חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 202193מיץ' מקונל20 בפברואר 1942עוזר המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית3 בינואר 198594ראנד פול7 בינואר 1963ללא תפקידים פוליטיים בעבר3 בינואר 201195לינדזי גרהאם9 ביולי 1955חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית3 בינואר 200396טים סקוט19 בספטמבר 1965חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית
חבר מועצת מחוז צ'ארלסטון2 בינואר 201397תום טיליס30 באוגוסט 1960יושב ראש בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית3 בינואר 201598טד באד21 באוקטובר 1971חבר בית הנבחרים של ארצות הברית3 בינואר 202399ג'ק ריד12 בנובמבר 1949חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
חבר הסנאט של רוד איילנד3 בינואר 1997100שלדון וייטהאוס20 באוקטובר 1955התובע הכללי של רוד איילנד
תובע פדרלי ברוד איילנד3 בינואר 2007
נמל התעופה בן-גוריון הוא שער הכניסה האווירי הראשי של מדינת ישראל.
מאז שנות ה-90 הנמל שופץ והוגדלה הקיבולת שלו על מנת שיוכל לעמוד בגידול היקף הנוסעים העוברים בו.
בעקבות הסכם "שמים פתוחים" בין ישראל והאיחוד האירופי, הותר לחברות תעופה מהאיחוד האירופי לפתוח קווי טיסה ישירים לישראל ללא הגבלה.
ההסכם הביא לגידול משמעותי בהיקף הטיסות, בעיקר של חברות תעופה לטיסות חסך.
שני טרמינלים משרתים את נוסעי נתב"ג בימי שגרה, כאשר שימוש בטרמינל 1 מביא איתו עלויות תפעוליות נמוכות יותר ולכן הוא מיועד בעיקרו לחברות לטיסות חסך ובנוסף לכלל הפעילות הפנים ארצית לנמל התעופה רמון.
טרמינל 3 משרת את מרבית חברות התעופה הפועלות בנתב"ג, לרבות חברת הדגל אל על.
עם זאת, טרמינל 1 משמש רק טיסות בינלאומיות יוצאות, בעוד שכל הנוסעים מהטיסות הבינלאומיות גם אלו שממריאות מטרמינל 1 מנותבים לטרמינל 3.
לפי נתוני רשות שדות התעופה, בין אוקטובר 2022 לספטמבר 2023 עברו בנמל התעופה 24,508,257 נוסעים בטיסות בינלאומיות, ו-859,043 נוסעים בטיסות פנים: סה"כ יותר מ-25 מיליון נוסעים.
הנתונים נכונים ל-9 בינואר 2026
חברת התעופהיעדיםטרמינלאג'יאן איירליינסאתונה, לרנקה, סלוניקי
עונתי: איביזה, רודוס, מיקונוס, הרקליון, קורפו, טיווט, פודגוריצה, זנזיבר, פלובדיב, טירנה1, 3אתיופיאן איירליינסאדיס אבבה3בלאביהמינסקבולגריה איירסופיה3בלו בירד איירווייזאתונה, בודפשט, ברצלונה, ברלין, וינה, לרנקה, סופיה, פראג
טיסות עונתיות: הרקליון-כריתים, קוס, פאפוס, רודוס3בראסלס איירליינסבריסל3בריטיש איירווייזלונדון-הית'רו 3ג'ורג'יאן איירווייזטביליסי
טיסות עונתיות: בתומי3דלתאניו יורק-JFK3האינאן איירליינסשנג'ן, בייג'ינג-קפיטול3הייסקייבודפשט, קישינב3ויז איירבודפשט, לרנקה, לונדון-לוטון, בוקרשט, מילאנו-מלפנסה, וינה, סופיה, רומא, יאשי, אתונה, וילנה, ורשה-פרדריק שופן, קרקוב, קטוביץ', ורנה, הרקליון, רודוס, קלוז'-נאפוקה נאפולי, סלוניקי, ונציה, לונדון גטוויק, דברצן (חוזר ב-31 במרץ)
עונתי: הרקליון, רודוס, 1, 3טאפ פורטוגלליסבון (חוזר ב-29 במרץ)3טארוםבוקרשט3טראנסאוויה צרפתפריז-אורלי, טולוז, ליון, מרסיי1טוס איירווייזלרנקה, וינה, סופיה, נאפולי
טיסות עונתיות: פאפוס, רודוס, פרבזה/לפקדה3יונייטד איירליינסניוארק, שיקגו- אוהייר, וושינגטון דאלס3יורווינגסדיסלדורף, המבורג 3ישראייראילת-רמון, בתומי, דובאי, רומא, אתונה, בודפשט, ליסבון, ליובליאנה, לונדון-לוטון, פאפוס, טביליסי, סלוניקי, ורנה, זנזיבר, באקו, פראג, ברלין, ונציה, נאפולי, קטניה, מאלגה, ורונה, זלצבורג, ורשה-פרדריק שופן
עונתי: קורפו, רודוס, טיווט, טירנה, חאניה, שטוטגרט1, 3לוט פוליש איירליינסורשה-פרדריק שופן, קרקוב3לופטהנזהפרנקפורט, מינכן3נאוסטיסות שכר: ורונה, מילאנו מלפנסה, ליסבון3סאן דור
(מופעל על ידי אל על)קרקוב, קישינב, ורשה, סלוניקי, פורטו, בלגרד, לרנקה, טביליסי
טיסות עונתיות: ליון, טיווט, בתומי, קפלוניה, הרקליון, פאפוס, רודוס, סנטוריני, מיקונוס, טירנה1, 3סוויסציריך 3סייפרוס איירווייזלרנקה
חברהיעדיםאל עלניו-יורק-JFK, לייז', סיאול-אינצ'וןאסטרל תעופה ניירובי-ג'ומו קניאטהDHL תעופהלייפציגלופטהנזה קרגופרנקפורטEasy Charterלייז'My Freighter Airlines טשקנטUPSקלן/בון, לרנקהסילק ויי איירליינסבאקופדקסאתונה, קלן, מינכן, פריז-דה גולצ'אלנג' איירלינסניו יורק - JFK, לייז', לרנקה, הונג קונג
חברות התעופה המובילות בנפח תנועת הנוסעים בשדה בטיסות בינלאומיות
חברון בן קהת היה אחד מארבעת בניו של קהת בן לוי.
בניו של חברון, על פי המתואר בספר דברי הימים הם: .
משפחת חברון בהיותה נצר למשפחת קהת, הייתה מהלווים, שתפקידם היה לשאת את כלי הקודש של המשכן.
בני משפחת חברון היו גיבורי חיל שסייעו לדוד המלך.
למה לא הוזכרו בניו בתורה
הרשב"ם שאל, מדוע ברשימת בני קהת שבספר שמות מוזכרים שמות בני קהת האחרים, ורק שמות בני חברון לא הוזכרו.
תירוצו הוא שהוזכרו רק בניהם של בני קהת שיש עילה מיוחדת לספר על חלק מהם: בני עמרם בגלל משה, אהרן ומרים, בני יצהר בגלל קֹרח, ובני עוזיאל בגלל מישאל ואלצפן.
בפרשת וארא מסופר שלקהת ארבעה בנים ושנים עשר נכדים, ועליהם עוד נוספו צאצאיהם של משה ואהרון.מאידך, בפרשת במדבר נמנים מספר הזכרים בבני קהת, בראשית השנה השנייה ליציאת מצרים, והם מנו אז לא פחות מ-8600 נפש.
השד"ל, בפירושו מציע ליישב את הסתירה בכך שעמרם לא היה בנו של קהת, אלא היו ביניהם כמה דורות, וכנ"ל לגבי יצהר, חברון ועוזיאל, ובדורות ה'מדולגים' התרבו משפחות השבט מאד.
והסיבה שהתורה דילגה עליהם היא משום שהתורה התמקדה בדמויות החשובות לסיפור יציאת מצרים.
"חברות שלך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם.
השיר יצא לאור ב-20 במרץ 2018, כסינגל השלישי מתוך אלבומו השישי של אדם, Omer.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי אלעד טרבלסי ומאור תיתון.
השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו גם את הסגנון הים-תיכוני.
הדובר בשיר פונה לאהובתו המעדיפה המתוארת כבעלת אופי "חנוני".
היא מעדיפה להישאר בבית על פני יציאה לבילויים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ח (2018) הגיע השיר למקום החמישי.
במצעד השנתי של כאן גימל דורג השיר במקום העשירי.
לפי נתוני שירות המוזיקה ספוטיפיי, "חברות שלך" דורג במקום השני ברשימת הישירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי בשנת פעילותה הראשונה בישראל.
במצעד העברי השבועי של מדיה פורסט דורג השיר במקום הראשון.
נכון לאוגוסט 2025 לשיר זה יש מעל ל-40 מיליון צפיות.
חברות שלך 2 הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם.
השיר יצא לאור ב־10 בפברואר 2019, כסינגל התשיעי מתוך האלבום השישי של אדם, Omer, על ידי חברת התקליטים NMC.
השיר הוא המשך לשירו של אדם "חברות שלך", בגרסה זו, הבחורה המתוארת פרודה מהדובר, בניגוד לגרסה הראשונה, בה הוא נמצא במערכת יחסים עימה.
חברו של ויגנר הוא ניסוי מחשבה בפיזיקה קוונטית תאורטית, שנהגה לראשונה על ידי הפיזיקאי יוג'ין ויגנר בשנת 1961, והתפתח לניסוי מחשבה על ידי דייוויד דויטש בשנת 1985. התרחיש כולל התבוננות עקיפה במדידה קוונטית: צופה W צופה בצופה אחר F שמבצע מדידה קוונטית במערכת פיזיקלית.
שני המשקיפים מגבשים הצהרה על מצבה של המערכת הפיזיקלית לאחר המדידה בהתאם לחוקי תורת הקוונטים.
עם זאת, ברוב הפרשנויות של תורת הקוונטים, הצהרותיהם המתקבלות של שני הצופים סותרות זו את זו.
זה משקף חוסר התאמה לכאורה של שני חוקים בתורת הקוונטים: התפתחות הזמן הדטרמיניסטית והרציפה של מצבה של מערכת סגורה והקריסה ההסתברותית והאי רציפה של מצב המערכת במדידה.
לכן חברו של ויגנר מקושר ישירות לבעיית המדידה במכניקת הקוונטים עם פרדוקס "החתול של שרדינגר" המפורסם.
הוצעו הכללות והרחבות של "חברו של ויגנר".
שני תרחישים כאלה הקשורים למספר חברים יושמו במעבדה, תוך שימוש בפוטונים במקום חברים.
בניסוי המחשבתי חבר של ויגנר נמצא במעבדה, ומאפשר לחבר לבצע מדידה קוונטית במערכת פיזיקלית (שיכולה להיות מערכת ספין או משהו מקביל ל"").
ההנחה היא שמערכת זו נמצאת בסופרפוזיציה של שני מצבים נפרדים, למשל, מצב 0 ומצב 1 (או "מת" ו"חי", במקרה של "החתול של שרדינגר").
כאשר חברו של ויגנר מודד את המערכת על בסיס 0/1, על פי מכניקת הקוונטים, הם יקבלו אחת משתי התוצאות האפשריות (0 או 1) והמערכת קורסת לאותו מצב.
כעת ויגנר עצמו מדגמן את התרחיש מחוץ למעבדה, בידיעה שבפנים חברו יבצע בשלב כלשהו את מדידת 0/1 במערכת הפיזית.
על פי הליניאריות של המשוואות המכניות הקוונטיות, ויגנר יחשיב את כל המעבדה כמערכת (כלומר גם המערכת הפיזיקלית וגם החבר).
מצב הסופרפוזיציה של המעבדה הוא שילוב ליניארי של "המערכת במצב 0 / החבר מדד 0" ו־"המערכת במצב 1 / החבר מדד 1".
כעת ויגנר מבקש מחברו את תוצאת המדידה: לא משנה מה התשובה שהחבר נותן (0 או 1), ויגנר יבחר עבור המעבדה בין המצב "המערכת במצב 0 / חבר נמדד 0" למצב "המערכת במצב 1 / חבר מדד 1" בהתאם לתשובה.
לכן, רק בזמן שהוא שומע על התוצאה של חברו, מצב הסופרפוזיציה של המעבדה קורס.
עם זאת, אלא אם כן ויגנר נחשב בעמדה עדיפה כ"משקיף אולטימטיבי", נקודת מבטו של החבר חייבת להיחשב תקפה באותה מידה, וכאן נכנס לתמונה פרדוקס לכאורה: מנקודת מבטו של החבר, תוצאת המדידה נקבעה הרבה לפני שוויגנר שאל על כך, ומצב המערכת הפיזיקלית כבר קרס.
האם היה זה כאשר החבר סיים את מדידתו, או כאשר המידע על תוצאתו נכנס לתודעתו של ויגנר?
נניח עבור הפשטות שהמערכת הפיזיקלית היא מערכת ספין דו־מצבית עם מדינות ו , המתאים לתוצאות המדידה 0 ו־1.
ונמדד על ידי חברו של ויגנר () על בסיס .
בהסתברות , ימדוד 0 ובהסתברות , ימדוד 1.
מנקודת מבטו של החבר, הספין קרס לאחד ממצבי הבסיס שלו עם מדידתו, ומכאן שהוא יקצה לסיבוב את המצב המתאים לתוצאת המדידה שלהם: אם הוא קיבל 0, הוא יחליט שמצב הסחרור הוא , ואם הוא קיבל 1, הוא יחליט שהמצב הוא .
ויגנר () יימדל כעת את המערכת המשולבת של הספין יחד עם חברו (המערכת המשותפת ניתנת על ידי מכפלת הטנזור ).
בכך הוא לוקח נקודת מבט מחוץ ל־ המעבדה, שנחשבת מבודדת מהסביבה.
מכאן, שעל פי חוקי מכניקת הקוונטים למערכות מבודדות, מצב המעבדה כולה מתפתח באופן ייחודי בזמן.
לכן, התיאור הנכון של מצב המערכת המשותפת כפי שהוא נראה מבחוץ הוא מצב העל
כאשר מציין את מצב החבר כאשר הוא מדד 0, ו מציין את מצב החבר כאשר הוא מדד 1.
למצב התחלתי שֶׁל , המצב עבור יהיה לאחר המדידה של , ולמצב התחלתי , המצב של יהיה .
על ידי הליניאריות של משוואות התנועה הקוונטיות של שרדינגר, מצב התחלתי עבור מביא לסופרפוזיציה עבור .
שידור הבכורה של הסרט היה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-27 באוגוסט 1988, כאשר הוא נמנה ברשימת סרטי הבכורה של הערוץ.
בישראל שידור הבכורה של הסרט היה בשנת 1991 בערוץ הראשון.
הסרט הופץ גם להקרנה ביתית על ידי Buena Vista Home Video, כאשר בהפצה הביתית בישראל נקרא הסרט ידידות נצחית.
אורך הסרט הוא כ-100 דקות.
הסרט צולם כולו במיקום בבודפשט, עיר הבירה של הונגריה, אף על פי שעלילתו מתרחשת בווינה, עיר הבירה של אוסטריה.
כמו כן, זו הייתה הפעם הראשונה שערוץ דיסני הפיק סרט מאחורי מסך הברזל.
הסרט מתרחש בשנת 1938 ועוקב אחר שתי חברות טובות בנות 13, ליז מולר הקתולית ואינגה דורנוולד היהודית, אשר מתגוררות בווינה, עיר הבירה של אוסטריה, בחודשים שלפני ובמהלך האנשלוס.
הצרות מגיעות כאשר אביה של ליז, אוהד הנאציזם, נוסע לגרמניה ומצטרף לאס אה, כאשר הוא מביא איתו את אשתו ובנו הבכור.
כמו כן הוא אוסר על ליז להיפגש עם אינגה, כמו שהוריה של אינגה אוסרים עליה להיפגש עם ליז.
למרות האיסורים מהוריהם, הבנות נפגשות בסתר מחוץ לקתדרלה, כנסייה נוצרית, וממשיכות את הידידות שלהן.
במהלך הסרט רואים כיצד הבנות שומרות על קשר למרות הקשיים הרבים, עד שלבסוף אינגה עוזבת את אוסטריה למחוץ לאירופה ונפרדת מליז.
קמי הארפר – ליז מולר
ג'ני לואיס – אינגה דורנוולד
אדוארד אסנר – אופה אוסקר רייקמן
סטיבן מאכט – פרנץ דורנוולד
רוזמרי פורסיית' – המורה של ליז ואינגה
ג'יין אלכסנדר – האנה דורנבלד
חברי הכיתה של אנה פרנק, הוא סרט תיעודי ישראלי שהועלה לאקרנים בשנת 2008 בהפקתו ובימויו של אייל בורס.
יוזמי הסרט הם מפתחי המשחקים תיאו ואורה קוסטר.
תיאו היה בן כיתתה של אנה פרנק והצליח לשרוד את השואה לאחר שהסתתר כנוצרי אצל זוג הולנדים חשוכי ילדים.
הוא היה מרצה על כך בבתי ספר עד שאשתו העלתה את הרעיון של הפקת הסרט.
בסרט מעלים החברים את זיכרונותיהם מאנה פרנק לצד סיפורי הישרדותם האישיים.
אלברט גומז דה-מסקיטה מאיינדהובן, שהסתתר בעשרה מקומות שונים עד תום המלחמה.
חנה (האנלי) גוסלר, ששרדה את זוועות ברגן-בלזן פגשה שם את אנה פרנק והצליחה לזרוק לה קצת אוכל.
ננט בליץ-קוניג, ששרדה את המלחמה שכולה שלד ועצמות.
פגשה בברגן בלזן את אנה והצליחה לשוחח עמה ימים אחדים בטרם מתה ממחלת הטיפוס.
היא בחרה לעזוב את הולנד ולהגר עם בעלה לברזיל.
לני דאוזנד, שהסתתרה ביערות, נהייתה רופאה ועבדה זמן מסוים בישראל.
ז'קלין ון מרסן, אביה היה יהודי ולכן נאלצה ללמוד בבית ספר יהודי עם אנה פרנק וניצלה הודות לתושייתה של אמה הקתולית.
היא פרסמה חמישה ספרים על חברותה עם אנה פרנק.
הסרט מוקדש לברנד וסוז ואן בייק בעבור האומץ והאהבה שלהם בכך שהצילו את תיאו ואמו תוך סיכון חייהם.
בסרט משובצים צילומים וקטעים דוקומנטריים על אנה פרנק וחבריה.
הסרט שודר בערוץ הראשון והוקרן בעשרות פסטיבלי קולנוע בינלאומיים, ביניהם פסטיבל הקולנוע הבינלאומי דקינו ברומניה, פסטיבל הקולנוע האירופאי העצמאי בפריס, פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של לאס וגאס, פסטיבל הקולנוע היהודי של סאו פאולו ועוד.
בתחילה מגיע תיאו לביתה של חנה גוסלר בקריית משה.
הם משוחחים על אנה פרנק וחנה קוראת מהיומן את הקטע בו כותבת עליה אנה (בשם ליס).
חנה מתארת את פגישתה עם אנה בברגן בלזן זמן קצר לפני שנפטרה.
הם מטיילים לטחנת הרוח בימין משה וחנה מספרת לו שאוטו פרנק אמר לה שמרגוט רצתה להיות אחות בפלשתינה ואנה רצתה להיות סופרת בהולנד.
תיאו מתקשר לננט בליץ-קוניג הנמצאת בסאו פאולו ומזמין אותה לפגישת חברים באמסטרדם והיא נענית בחיוב.
באמסטרדם נפגשים תיאו, ז'קלין, לני, ננט ואלברט ומעלים זיכרונות וז'קלין קוראת מפנקס הזכרונות שלה את הזיכרון שאנה כתבה לה.
ננט מספרת על פגישתה עם אנה בברגן בלזן בפברואר 1945 ועל מצבה הקשה של אנה אז.
אנה סיפרה לה שהיא ממשיכה לכתוב אך רוצה לפרסם את היומן כבסיס לספר לאחר המלחמה.
תיאו מציין ש-102,000 מיהודי הולנד נספו בשואה: כ-80% מהקהילה היהודית בהולנד.
לבסוף מגיע תיאו לכפר Vassen בו הסתיר אותו מנהל בית הספר הנוצרי ואן בייק ואשתו כאחיינו של מר בייק.
בבניין התגוררו גם שני אנשי אס אס.
עם הזמן הצטרפה אליו אמו ובבית גרו שני יהודים, שני נוצרים ושני אנשי אס אס.
לפי הצעתו של מר ואן בייק הוא החליף את שמו ממוריס לתיאו.
תיאו נפגש עם תושבת הכפר שזוכרת אותו ומגלה לו להפתעתו כי כל תושבי הכפר ידעו שהוא יהודי אך לא הסגירו אותו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותתיאו קוסטרבתפקיד עצמואלברט גומז דה מסקיטהבתפקיד עצמוחנה גוסלרבתפקיד עצמהננט בליץ קוניגבתפקיד עצמהלני דאוזנדבתפקיד עצמהז'קלין ואן מרסןבתפקיד עצמה
חברות בפיג'מה הוא ספר ילדים מאת הסופרת הבריטית ג'קלין וילסון, שהתפרסם לראשונה בשנת 2001. האיורים לספר נעשו על ידי ניק שרת.
הספר עוסק בחייהן של חמש בנות ובחברות המתפתחת ביניהן דרך מפגשי לינה הנערכים בבתיהן.
עלילת הספר משלבת נושאים כמו חברות, קבלה חברתית, משפחה והתמודדות עם שׁוֹנוֹת, ומציעה לקוראים הצעירים שיעור רגיש על כוחה של תמיכה הדדית במערכות יחסים.
הסיפור עוסק בדגנית וחברותיה בבית הספר החדש שבו החלה ללמוד: אסנת, בלה, גליה, דגנית והדס (המכונות "בנות האלף-בית").
לכל אחת מהן יש יום הולדת שמתקרב, והן מחליטות לערוך מסיבות פיג'מות לכבוד כל אחת מהן בתורה (לפי הסדר: אסנת, בלה, הדס, גליה ודגנית).
כולן חברותיות ונעימות, אך גליה מפונקת מאוד ומשתלטת על התוכניות שלהן.
גליה מטרידה במיוחד את דגנית החוששת ממנה שתטריד את לילי בת ה-11, אחותה הבכורה ובעלת מוגבלות.
במסיבת הפיג'מות של אסנת, נהנות הבנות ממשחקים, שירים וצביעת ציפורניים.
במסיבה של בלה, הן שוחות ואוכלות עוגת יום הולדת בצורת בריכת שחייה.
במסיבה של הדס, גליה דוחפת את דגנית וגורמת לפציעתה, בעוד הדס מנסה לנחם אותה.
בהגיע תורה של גליה לארח, היא ניסתה למנוע מדגנית להשתתף, אך שאר הבנות התעקשו להזמינה.
במהלך המסיבה, גליה גורמת לדגנית להרגיש לא בנוח, בכך שהיא מקלקלת לה את הפיצה ומראה את פגיעותה כשהיא נתקלת באירוע מביך שמשנה את הדינמיקה החברתית.
כאשר מגיע מועד יום ההולדת של דגנית, היא חוששת לערוך לעצמה מסיבת פיג'מות.
היא חוששת שהבנות, ובעיקר גליה, תַּרְגֵּשְׁנָה אי נוחות בגלל לילי.
היא מתיעצת ומספרת על חששה לאביה, שמציע לה לא להזמין את גליה.
אבל אִמָּהּ מתעקשת ואומרת שיש להיות הוגנים ולהזמין את גליה, הואיל והשתתפה במסיבה של גליה.
הבנות מתנהגות ללילי באדיבות ובחום, פרט לגליה, המתנהגת בגסות ואף עוזבת את המסיבה מוקדם.
אחרי המסיבה, מנסה גליה לפגוע בדגנית בבית הספר, בכך שהיא מנסה להפיץ שמועות על לילי בבית הספר.
אך אסנת, בלה והדס מגינות על דגנית ולילי, הן מתנתקות ומתרחקות מגליה.
דגנית מוצאת את מקומה בקבוצה וזוכה בחברות אמת.
הסיפור מסתיים בנימה חיובית, תוך שהוא מדגיש את כוחה של חברות אמיתית ואת חשיבות קבלת השונה.
דגנית – הדמות הראשית בסיפור, ילדה נחמדה מאוד, חדשה בבית הספר, אוהבת אמנות.
יוצרת את קבוצת "הבנות מהאלף-בית" עבור הבנות.
בנוסף, מגוננת מאוד על אחותה לילי בעלת המוגבלות.
אסנת – ילדה מתוקה שאוהבת לרקוד ולאפר.
בלה – ילדה כיפית שאוהבת שוקולד ועוגות.
היא אף פעם לא מרגישה רע אפילו כשאוכלת המון.
גליה – האנטגוניסטית הראשית בסיפור, ילדה מפונקת שנהנית מתשומת הלב המלאה של הוריה הגאים.
היא מתוארת בסיפור כבריונית אכזרית ושתלטנית המאמינה כי היא יכולה להשיג כל דבר שתחפוץ.
גליה אינה אוהבת את דגנית ומרבה להציק לה, היא מכנה אותה "דגנית דידום".
הדס – ילדה מנומסת שאוהבת כדורגל.
בתחילה הייתה חברה טובה של גליה, אבל בהמשך העלילה היא מתקרבת לדגנית.
לילי – אחותה הגדולה של דגנית, שמוחה נפגע בלידה ובעקבות הפגיעה המוחית היא אינה יכולה ללכת או לדבר.
היא החלה ללמוד בבית ספר חדש מיוחד, מצב שגרם להורים להעביר גם את דגנית ללמוד בבית ספר חדש.
חברותיה של דגנית יודעות שהיא ומשפחתה נאלצו לעבור לגור במקום חדש, כדי לאפשר ללילי ללמוד בבית הספר המיוחד.
בתחילה הרגישה דגנית תסכול כלפי לילי, אך היא אוהבת את לילי ודואגת לה מאוד.
הילדים בבית הספר הקודם שבו למדה דגנית היו נוהגים לכנות את לילי בשמות גנאי כאשר היו רואים אותה ברחוב (הם נהגו לקרוא גם לדגנית בשמות גנאי).
לילי פחדה מאוד מדובוני פנדה.
בן – האח הצעיר של הדס.
אסלין – האחות הגדולה של אסנת.
אביגיל – האחות השנייה, בגילה של אסנת.
"חברות אמיתית היא לא תמיד מושלמת, אבל היא תמיד שם כשצריך אותה."
הציטוט משקף את המסר המרכזי של הספר, המעלה את נושא מערכות היחסים בין חברים שהן לא תמיד פשוטות, אבל יכולות להיות מלאות בכוח ובתמיכה.
לאורך הסיפור, לומדת דגנית שהחֲבֵרוּת שלה עם שאר הבנות לא תמיד קלה, אך הן תמיד מצליחות להסתדר ולתמוך האחת בשנייה כאשר יש צורך.
הציטוט מדגיש את ערך הנאמנות וההבנה ההדדית, גם כאשר לא תמיד הדינמיקה החברתית בקבוצה היא מושלמת.
וילסון מעבירה לקוראים הצעירים שיעור חשוב על חֲבֵרוּת אמיתית – כזו המצליחה להתמודד עם קשיים וחילוקי דעות.
"הגרדיאן": הספר "Sleepovers" הוא סיפור הרפתקאות כיפי ומרגש.
הדמויות מעניינות והסיפור מצחיק ומלא ברגעים מרגשים.
"אהבתי את העובדה שכל דמות בסיפור מציגה רגשות שונים, מה שעושה את הדמויות מציאותיות ונוגעות ללב".
הדמות של גליה מכעיסה מאוד, וקיימים רגעים רבים בהם היא מעוררת תחושה של כעס כלפי הקוראים.
אחד הרגעים המשעשעים בסיפור הוא כשהיא נתפסת במצב לא נעים, וזה מרגיש כמו רגע של נקמה קטנה מצד הסיפור.
הסיפור עוסק גם בחֲבֵרוּת ותהליך ההשתנות שלה עם הזמן, במיוחד כשהדמויות בעלילה מגלות מי הן באמת החברות הטובות ומי לא.
דגנית מבינה לבסוף מהי המשמעות של חברות אמיתית.
היא גם מבינה את השונות שבאחותה והיא מעריכה אותה.
הקשר בין שתי האחיות משתפר בהדרגה, על אף תלונותיה הרבות של דגנית על אחותה לאורך העלילה.
ג'קלין וילסון היא סופרת מעולה, והספר מהווה דוגמה מצוינת לכישרונה לטוות סיפור מעניין וליצור דמויות המעוררת הזדהות.
בסך הכל, אני מעניק לספר ¾9 מתוך 10.
אתר "סימניה": הביקורת שפורסמה באתר "סימניה" מתארת את הספר כיצירה יוצאת דופן ומלאה, עם עלילה הבנויה היטב ועם דמויות עמוקות המעוררות הזדהות.
המבקרת מדגישה את המסרים הברורים, אך הלא מתחנפים של הספר, ואת האיזון בין התקווה והרצון להבנה עמוקה של מציאות מורכבת.
הספר מתאר את ההתמודדות של ילדה עם אחות בעלת צרכים מיוחדים, תוך שהוא נוגע בנושאים כמו אהבה, שנאה, חברות ומאבק חברתי.
בין היתר הוא עוסק בקשיים למציאת חברים ובמאמץ להשתלב מבחינה חברתית תוך שמירה על גבולות אישיים ומשפחתיים, כמו הרצון להפוך לכוכבת פופ או להתאפר, מול הגבולות שמציבה המשפחה ואותם יש לכבד.
מבקרת הספר, מציינת כי הדמויות – מגיבורה שקל להזדהות איתה ועד גיבורה אנטגונסטית המעוררת תחושת שנאה – הופכות את הקריאה לחוויה מרגשת ומלאת משמעות.
לדברי המבקרת, ג'קלין וילסון עוסקת ביצירה באופן רגיש בנושאים של חריגות חברתית, משפחתית ופיזית, תוך התבוננות מנקודת מבטו של החריג ומנקודת המבט של סביבתו.
היא מצליחה להאיר את האתגרים והמורכבויות במצבים אלה, לצד תיאורי רגעים של חום ומעוררי תקווה.
הספר מצליח להותיר בקורא רושם עמוק בכך שהוא משלב בין עוצמה רגשית לנחמה.
אתר Goodreads: הביקורת מ-Goodreads מתארת את "חברות בפיג'מה" כסיפור מרגש על 5 בנות – דגנית, אסנת, גליה, הדס ובלה, הנפגשות למסיבות פיג'מה בימי ההולדת שלהן.
דגנית, הילדה החדשה בבית הספר, חולמת להיות החברה הטובה ביותר של הדס, אך נאלצת להתמודד עם יחס עוין מצד גליה, המעמידה אותה במצבים לא נעימים ומשאירה אותה לעיתים בצד.
כאשר מגיע תורה של דגנית לארח את חברותיה במסיבת הפיג'מות שלה, מקבלת העלילה תפנית.
חברותיה של דגנית פוגשות את לילי, שהיא ילדה עם צרכים מיוחדים ואחותה של דגנית.
רוב הבנות מתייחסות כלפיה ברגישות ובאדיבות פרט לגליה, שנשארת עוינת.
במסיבה מתרחש אירוע בלתי צפוי המאלץ את דגנית להתמודד עם פחדיה ועם תחושת מבוכה אישית, ומשנה את הדינמיקה החברתית בקבוצה.
בעקבות זאת, משתנה גם מעמדה החברתי בית הספר.
הביקורת משבחת את הספר על המסרים העמוקים שהוא מעביר, כמו קבלת השונה, כוחה של חברות, והאומץ להתגבר על אתגרים חברתיים ורגשיים.
ג'קלין וילסון היא סופרת בריטית שכתיבתה מתמקדת בנושאים חברתיים ורגשיים, במיוחד בנוגע לנוער.
וילסון נולדה וגדלה בבריטניה, ובמשך השנים עבדה כעורכת וסופרת.
בשנת 1991 פרסמה את ספרה הראשון "The Suitcase Kid", שהצליח מאוד והציב אותה כאחת הסופרות המובילות בתחום ספרות הילדים והנוער.
היא כתבה אינספור ספרים העוסקים בנושאים שונים כמו בעיות משפחתיות, קשיים חברתיים, זהות מינית, בריונות בבית הספר, והיחסים בין בני נוער להוריהם.
סגנונה הספרותי ישיר ומרגש, והיא מצליחה לגעת בלב הקוראים הצעירים.
ספריה תורגמו לשפות רבות וזכו להצלחה עולמית.
היכולות של וילסון להציג נושאים רגישים בצורה נגישה ומבינה מרשימות.
ספרים רבים של ג'קלין וילסון תורגמו לעברית: הסיפור של טרייסי ביקר, נערות בלחץ, ילדות רעות, סודות, מופע זוגי ומתוקות קטנות.
"חברי הפינגווין" הוא סרט הרפתקאות משפחתי ביוגרפי משנת 2024 בבימויו של דייוויד שורמן.
את התסריט כתבו פאולינה לגודי אולריך וקריסטן לזריאן, ובסרט מככבים ז'אן רנו ואדריאנה בראסה.
הסרט מבוסס על סיפורם האמיתי של הדייג ז'ואאו פריירה דה סוזה ודינדים הפינגווין, שהפך ויראלי בשנת 2016. הסרט זכה לרוב בביקורות חיוביות.
הדייג הברזילאי ז'ואאו פריירה דה סוזה מגלה פינגווין פצוע שנסחף לבדו באוקיינוס, מכוסה בשמן שנשפך וחייו בסכנה.
ז'ואאו מציל את החיה ומשקם אותה, ונוצרת ביניהם חברות בלתי שגרתית לכל החיים.
ז'אן רנו כז'ואאו פריירה דה סוזה
ב-19 באפריל 2022 דווח כי ג'ונתן לים השיק את חברת ההפקות האמריקאית City Hill Arts, וכי סרטם הראשון יהיה "הפינגווין והדייג", בבימויו של דייוויד שורמן ובכיכובו של ז'אן רינו.
הסרט שונה מאוחר יותר לשם "חבר הפינגווין שלי".
ב-14 באוקטובר 2022 דווח כי אדריאנה בראזה הצטרפה לקאסט, כאשתו של ז'ואאו, מריה.
"חברי הפינגווין" צולם בעיקר בחופים הטרופיים של ברזיל ובקרב מושבה של כמעט מיליון פינגווינים בפטגוניה, ארגנטינה..
ההפקה הסתיימה בפברואר 2023, והפוסט-פרודקשן התקיים במדריד, ספרד.
הסרט הופק על ידי ג'ונתן לים, רובין ג'ונאס, סטיבן פ.
וגנר, אנדראס וונץ, ניקולס ויינברג, שקד ברנסון ופטריק אוואלד.
ב-15 בפברואר 2024 הוכרז כי זכויות ההפצה בארצות הברית נרכשו על ידי Roadside Attractions.
הטריילר יצא לאקרנים ב-17 במאי 2024. הסרט יצא לראשונה בצרפת ב-7 באוגוסט 2024, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-16 באוגוסט 2024.
בארצות הברית ובקנדה הכניס הסרט מיליון דולר ב-1,083 בתי קולנוע בסוף השבוע הראשון שלו.
חברים היא קומדיית מצבים אמריקאית, ששודרה לראשונה ברשת NBC בין השנים 1994–2004, וכללה עשר עונות שידור.
יוצרי הסדרה הם מרתה קאופמן ודייוויד קריין.
בסדרה מככבים מת'יו פרי, קורטני קוקס, מאט לה-בלאנק, ליסה קודרו, דייוויד שווימר וג'ניפר אניסטון, המגלמים, בהתאמה, שישה חברים קרובים: צ'נדלר בינג, מוניקה גלר, ג'ואי טריביאני, פיבי בופה, רוס גלר ורייצ'ל גרין.
הסדרה במרכזה עוקבת אחר עלילותיהם של שישה חברים וחברות טובים במנהטן שבניו יורק.
הסדרה שודרה בערוצי טלוויזיה ברחבי העולם, ושידוריה החוזרים נמשכים עד היום.
לאורך שידורה, זכתה "חברים" לביקורות טובות.
מדרוג הצפייה הגבוה של הסדרה מיקם אותה באורח קבוע בעשירייה הפותחת של רשימות הרייטינג והיא אחת מקומדיות המצבים הפופולריות ביותר ברשת NBC.
הסדרה זכתה במספר רב של פרסי טלוויזיה והייתה מועמדת ל-63 פרסי אמי.
לסדרה יש השפעה תרבותית גדולה.
לדוגמה, בית הקפה "סנטרל פרק", שהופיע באופן בולט בסדרה, נתן השראה לבתי קפה בכל רחבי העולם ושימש מקור לחיקויים רבים.
כל עונותיה של הסדרה יצאו במארזי DVD.
לאחר סיום הסדרה, נוצרה סדרת-הבת "ג'ואי" בכיכובו של מאט לה-בלאנק.
פרק איחוד רשמי לסדרה צולם כשני עשורים לאחר סיום הסיטקום המקורי, ועלה לשידור ב-27 במאי 2021, בשירות הסטרימינג של HBO Max.
בישראל, הסדרה שודרה בעת שידורה המקורי בערוץ 3 (עונות 1-8) וערוץ 2 של הזכיינית קשת (עונות 9 ו-10).
פרקי הסדרה שודרו במהלך השנים בשידורים חוזרים בהוט קומדי סנטרל, yes Comedy ובערוץ ביפ.
הסדרה היתה זמינה בנטפליקס עד 2024, ומינואר 2026 זמינה בשירות HBO max עם עלייתו בישראל
יוצרי הסדרה החלו לפתח את הרעיון לסדרה בנובמבר 1993, תוך שימוש ב-"Insomnia Cafe", כלומר, בית קפה ששמו "נדודי שינה".
הם הציגו את הרעיון לקווין ברייט, שאיתו כבר עבדו בעבר, וביחד הם הגישו את תקציר התסריט של הסדרה ל-NBC.
אחרי מספר שכתובי תסריט ושינויים, הסדרה נקראה לבסוף "Friends", "חברים", ושודרה בימי חמישי בשמונה וחצי בערב.
הסדרה צולמה באולפני האחים וורנר בברבנק שבקליפורניה שבארצות הברית, לפני קהל חי.
לאחר שעזבה את ארוסה ביום חתונתם, רייצ'ל עוברת לגור בניו יורק כשותפתה לדירה של מוניקה.
אחיה של מוניקה, רוס, מתבשר כי אשתו קרול היא לסבית, והיא עוזבת אותו בעודה בהיריון עם בנו.
רוס מאוהב בסתר ברייצ'ל, אך מתקשה לחשוף בפניה את אהבתו.
בפרק סיום העונה, בעוד רוס נמצא בסין במסגרת עבודתו, צ'נדלר מגלה בטעות בפני רייצ'ל שרוס מאוהב בה.
היא מבינה שהיא מרגישה אותו הדבר, ונוסעת לשדה התעופה על מנת להפתיע אותו ולספר לו על כך.
רוס חוזר מסין עם בת-זוג חדשה, ג'ולי (לורן טום), אך נפרד ממנה לאחר שהוא מגלה שרייצ'ל מאוהבת בו, והם מתחילים לצאת ביחד ונכנסים לקשר רומנטי ממושך.
ג'ואי, שעד כה היה שחקן כושל, מקבל תפקיד באופרת הסבון "ימי חיינו", אך דמותו נהרגת והוא מפוטר מעבודתו.
מוניקה מתחילה לצאת עם ריצ'רד (טום סלק), גרוש טרי המבוגר ממנה ב-21 שנים וחבר קרוב של אביה.
בסוף העונה הם מחליטים להיפרד מאחר שריצ'רד לא רוצה להביא עוד ילדים ומוניקה כן.
רייצ'ל עוזבת את עבודתה כמלצרית ומתחילה לעבוד בבלומינגדיילס, ורוס מתחיל לקנא בעמיתה לעבודה, מארק.
רוס ורייצ'ל מחליטים לקחת הפסקה בקשר שלהם, אך כאשר רייצ'ל מתקשרת לרוס כדי להתנצל, רוס שומע את מארק ברקע וחושב שהיא בוגדת בו.
מתוך כעס, ובגלל היותו שיכור, הוא שוכב עם קלואי, בחורה שעובדת בחנות צילום (אנג'לה פת'רסטון ), ובכך גורם לרייצ'ל להיפרד ממנו (מה שגם מתחיל את הוויכוח הידוע בסדרה כשרוס טוען "We were on a break").
אף על פי שחשבה שמשפחתה היחידה היא אחותה התאומה, אורסולה, פיבי מגלה את אחיה-למחצה פרנק ג'וניור, ואת אימה הביולוגית, פיבי.
ג'ואי מפתח מערכת יחסים עם שחקנית שעובדת איתו, קייט, ומוניקה מתחילה לצאת עם מיליונר, פיט בקר (ג'ון פאברו), אך נפרדת ממנו.
רוס ורייצ'ל מפלרטטים, ושוקלים לחזור להיות ביחד.
לאחר שרוס נפרד מחברתו, רייצ'ל נותנת לו מכתב ארוך שהיא כתבה אך הוא נרדם ומסכים לדרישה המובעת בסוף המכתב בלי לדעת מה תוכנו, וכך, רוס ורייצ'ל חוזרים זה לזה, אך נפרדים שוב במהרה.
פיבי הופכת לאם פונדקאית עבור אחיה-למחצה ואשתו.
מוניקה ורייצ'ל נאלצות להחליף דירות עם ג'ואי וצ'נדלר לאחר שהפסידו בהתערבות, אך מצליחות להתחלף בחזרה בתמורה לכרטיסי-עונה למשחקים של הניקס, ונשיקה ביניהן.
רוס מתחיל לצאת עם אישה אנגלייה בשם אמילי (הלן בקסנדייל), ופרק סיום-העונה מציג את חתונתם בלונדון.
צ'נדלר ומוניקה מבלים את הלילה ביחד כאשר מוניקה שיכורה ועצובה לאחר שאיש שיכור בחתונה חשב שהיא אמו של רוס.
רייצ'ל מחליטה לבוא לחתונתם של רוס ואמילי ובמהלך הטקס רוס מתבלבל, ובמקום לומר את שמה של אמילי כאשתו העתידית, הוא אומר את שמה של רייצ'ל.
אמילי בורחת מהחתונה לאחר טעותו של רוס בטקס הנישואין, ולאחר שהיא לא נענית לבקשה לבוא לירח הדבש שלהם ולשכוח ממה שקרה, רוס מזמין את רייצ'ל לבוא איתו לירח הדבש שלו במקום.
לבסוף אמילי באה, נעלבת, ולאחר מספר פרקים השניים מתגרשים.
מוניקה וצ'נדלר מנסים להסתיר את מערכת היחסים ביניהם מפני חבריהם, אך כל אחד מהם מגלה בדרך אחרת.
פיבי יולדת את השלישייה של אחיה בפרק המאה של הסדרה.
היא יולדת בן, פרנק ג'וניור ג'וניור, ושתי בנות: לזלי וצ'נדלר.
ההורים מחליטים לשמור על השם צ'נדלר אף על פי שבחרו אותו כשחשבו שעומדים להיוולד להם שני בנים.
פיבי מתחילה לצאת עם שוטר בשם גארי (מייקל רפפורט).
מוניקה וצ'נדלר מגלים לכל את דבר היחסים ביניהם, להפתעת חבריהם.
בעת טיול ללאס וגאס, ביום השנה שלהם, הם מחליטים להתחתן, אך מחליטים לוותר על כך לאחר שהם רואים את רוס ורייצ'ל השיכורים יוצאים מהחופה.
נישואיהם של רוס ורייצ'ל מוגדרים כטעות של שיכורים, ולבסוף הם מתגרשים.
מוניקה וצ'נדלר מחליטים לעבור לגור ביחד, ורייצ'ל עוברת לגור עם פיבי.
דירתן של פיבי ורייצ'ל נשרפת, ורייצ'ל נאלצת לעבור לגור עם ג'ואי בשעה שפיבי עוברת לגור עם מוניקה וצ'נדלר.
רוס מתחיל לעבוד כמרצה באוניברסיטת ניו יורק, וגם מתחיל לצאת עם סטודנטית שלו, אליזבת (אלכסנדרה הולדן).
רייצ'ל מתחילה לצאת עם אביה של אליזבת, פול (ברוס ויליס).
ג'ואי מקבל תפקיד בסדרת טלוויזיה בכבלים, שם הוא מככב לצד רובוט.
צ'נדלר מחליט להציע נישואין למוניקה, אך כשריצ'רד, חברה לשעבר של מוניקה, פוגש אותם במקרה דקות לפני הצעת הנישואין, צ'נדלר דוחה את ההצעה וגורם לה לחשוב כי הוא איננו מעוניין להתחתן, על מנת להפתיע אותה.
בעקבות זאת מוניקה שוקלת לחזור לריצ'רד, שמתוודה כי הוא עדיין אוהב אותה ומציע לה נישואין, אך לבסוף מוניקה מגלה את האמת ונענית להצעת הנישואין של צ'נדלר.
העונה עוקבת בעיקר אחר הכנותיהם של מוניקה וצ'נדלר לקראת חתונתם.
הסדרה בכבלים שבה ג'ואי מככב מתבטלת, אך מציעים לו את תפקידו הקודם ב"ימי חיינו".
דירתה של פיבי עוברת שיפוץ והיא חוזרת לגור בה, אך רייצ'ל נשארת לגור עם ג'ואי.
פרק סיום העונה מציג את חתונתם של מוניקה וצ'נדלר, ובסיומו נחשף בפני הצופים כי רייצ'ל בהיריון.
ארבעת הפרקים הראשונים סובבים סביב זהותו של אבי התינוקת של רייצ'ל, ולבסוף מתגלה כי זהו רוס.
רייצ'ל ורוס מחליטים שיגדלו ביחד את התינוק, אך לא מחדשים את הקשר הרומנטי ביניהם.
ג'ואי מתחיל לפתח רגשות כלפי רייצ'ל, אך היא לא מרגישה כמוהו.
רייצ'ל יולדת את התינוקת אמה בפרק סיום העונה.
בסיום הפרק, ג'ואי מרים מהרצפה טבעת שאמו של רוס הביאה לרוס כדי שזה יציע נישואין לרייצ'ל (אף על פי שהוא בעצמו לא רצה לעשות זאת).
רייצ'ל חושבת שג'ואי למעשה מציע לה נישואין, ומשיבה בחיוב.
רוס ורייצ'ל גרים ביחד כשותפים ומגדלים את אמה.
מוניקה וצ'נדלר מחליטים להיכנס להיריון, אך מגלים שהם לא יכולים עקב מגבלות בריאותיות.
פיבי מתחילה לצאת עם מייק האניגן (פול ראד), ומעדיפה אותו על פני חברה לשעבר דייוויד (האנק עזריה).
פיבי ומייק נפרדים לתקופה אך חוזרים בסיום העונה.
רייצ'ל ואמה עוברות לגור עם ג'ואי באמצע העונה, ורייצ'ל מתחילה לפתח רגשות כלפיו.
הקבוצה טסה לברבדוס בפרק הסיום, כדי לשמוע את נאומו של רוס בכנס לפלאונטולוגים.
ג'ואי וחברתו צ'ארלי (איישה טיילר), נפרדים, והיא מפתחת קשר רומנטי עם רוס.
כשג'ואי רואה את רוס וצ'ארלי מתנשקים, רגשותיו כלפי רייצ'ל חוזרים, ופרק הסיום נגמר בנשיקה ביניהם.
העונה האחרונה סוגרת קצוות עלילתיים רבים.
ג'ואי ורייצ'ל מגלים שהכימיה ביניהם פגה, ומחליטים להישאר רק ידידים.
פיבי ומייק מתחתנים, וצ'ארלי נפרדת מרוס.
מוניקה וצ'נדלר מחליטים לאמץ תינוק לאחר שמתברר ששניהם לא מסוגלים להביא ילדים לעולם ופוגשים את אריקה (אנה פריס), שיולדת תאומים בפרק הסיום, מה שמפתיע את מוניקה וצ'נדלר ואפילו את אריקה כי כולם חשבו שרק עובר אחד ברחמה.
מוניקה וצ'נדלר עוברים לגור בפרוורים עם התאומים.
ג'ואי מתעצב לנוכח השינויים הרבים בחיי חבריו, הוא נשאר רווק.
רייצ'ל מסכימה להצעת עבודה בפריז אך במהלך פרק הסיום של העונה העשירית רוס מחליט לנסוע לשדה התעופה ולהגיד לה שהוא עדיין מאוהב בה, רייצ'ל מחליטה להישאר בניו יורק ולוותר על העבודה לטובת חידוש מערכת היחסים עם רוס.
קורטני קוקס הייתה בהריון בעת צילום העונה האחרונה בעת שהדמות אותה היא משחקת, "מוניקה גלר", מתמודדת עם העובדה שהיא אינה יכולה להיכנס להריון.
העונה האחרונה ופרק הסיום מסתיימים בפינוי הדירה של צ'נדלר ומוניקה לטובת מעבר לבית בפרוורים.
את המשפט האחרון בסדרה אומר צ'נדלר כתגובה סרקסטית להחלטה ללכת לשתות קפה, כאשר הוא שואל "איפה?".
זאת מאחר שמובן מאליו שמדובר בבית הקפה "סנטרל פרק" מתחת לדירתם, שהיה חלק משמעותי מהעלילה עוד מהפרק הראשון.
הסדרה הציגה שש דמויות עיקריות לאורך העונות, עם מספר דמויות משנה שחזרו והופיעו במשך עשר העונות.
שחקני הצוות הראשי היו מוכרים לצופי הטלוויזיה לפני תפקידם ב"חברים", אך לא נחשבו ככוכבים.
במהלך שידור עשר העונות, הפכו כל השחקנים הראשיים בסדרה לכוכבי טלוויזיה והיו לידוענים.
ג'ניפר אניסטון שיחקה את דמותה של רייצ'ל גרין, מעריצת אופנה ואופרות סבון, וחברתה הטובה ביותר של מוניקה גלר עוד מימי התיכון.
רייצ'ל באה ממשפחה עשירה והיא הייתה רגילה לחיי תענוגות.
היא הגיעה בפרק הראשון לאחר שברחה מחתונתה.
בין רייצ'ל ורוס הייתה מערכת יחסים שהפסיקה וחזרה לאורך העונות.
הקשר בין השניים כלל נישואים (כתוצאה משכרות, כאשר רוס ורייצ'ל לא היו זוג) והולדת בת משותפת, אמה – שאותה החליט הזוג לגדל באופן משותף.
משרתה הראשונה של רייצ'ל הייתה מלצרית ב"סנטרל פרק", אך לאחר מכן היא הפכה לעוזרת-קניין בבלומינגדייל'ס, ובעונה החמישית הפכה לקניינית בראלף לורן.
גונת'אר הבעלים של בית הקפה מאוהב בה.
קורטני קוקס שיחקה את דמותה של מוניקה גלר, ה"אמא" של הקבוצה, בעלת חיבה לסדר וניקיון ואופי תחרותי.
פעמים רבות מוניקה נעקצת על כך שהייתה כבדת משקל בימי ילדותה, במיוחד על ידי אחיה רוס.
מוניקה היא שפית, והחליפה מספר מקומות עבודה במהלך הסדרה.
בעונה השביעית נישאה לחברה הטוב משכבר הימים צ'נדלר בינג.
בסוף עונה 9 מגלים השניים כי הם אינם מסוגלים להרות, בפרק האחרון בסדרה הם מאמצים תאומים – ג'ק ואריקה.
ליסה קודרו שיחקה את דמותה של פיבי בופה, מסז'יסטית ומוזיקאית אקסצנטרית.
פיבי גדלה אצל מי שהחשיבה כאמה ואצל אביה החורג (אביה של פיבי נטש אותה ואת אחותה התאומה כשהיו תינוקות), ובגיל 14 הפכה לחסרת בית לאחר שאמה התאבדה ואביה החורג נכנס לכלא.
בסוף העונה ה-3 פוגשת פיבי את חברתה הטובה ביותר של מי שהחשיבה כאמה ומגלה שהיא אמה הביולוגית, ובאמצע עונה 5 היא נפגשת עם אביה הביולוגי.
על אף שהיא נחשבת תימהונית ורחפנית, עדיין יש בה מ"חוכמת הרחוב" מימי נערותה.
קודרו שיחקה בעבר את דמותה של אורסולה בופה בסדרה "משתגעים מאהבה", ושיחקה את דמותה שוב מספר פעמים ב"חברים", שבה הופיעה כאחותה התאומה של פיבי.
מאט לה-בלנק שיחק את דמותו של ג'ואי טריביאני, שחקן מתקשה ממוצא איטלקי וחובב-מזון (במיוחד פיצה וסנדוויצ'ים), המתפרסם בזכות תפקידו באופרת הסבון "ימי חיינו" כד"ר דרייק רמורה.
ג'ואי הוא גם רודף שמלות, והיו לו חברות רבות לאורך העונות.
הוא אף התאהב בידידתו רייצ'ל בעונה 8, והשניים יצאו מספר פרקים בעונה 10. ג'ואי נחשב לידיד טוב ונאמן אבל נחשב לפחות משכיל מבין כל החברים.
ג'ואי מקיים קשר חזק במיוחד עם פיבי, בשל העובדה ששניהם היחידים מבין החברים ללא כל סוג של השכלה גבוהה.
בעונות הראשונות של הסדרה היו ג'ואי וצ'נדלר שותפים לדירה, והידידות ביניהם צוירה לעיתים קרובות באופן קומי כמערכת יחסים בין זוג נשוי.
בסופו של דבר, ג'ואי הוא החבר היחידי שכמעט ולא התפתח במהלך הסדרה, והוא מסיים אותה באותה נקודת התחלה כשחקן כושל ללא כל מערכת יחסים רצינית.
מת'יו פרי שיחק את דמותו של צ'נדלר בינג, מנהל במשרד גדול ובין-לאומי לניתוח סטטיסטיקה ועריכת מידע.
צ'נדלר עזב את עבודתו והיה לקופירייטר מתחיל בחברת פרסום במהלך העונה התשיעית.
צ'נדלר ידוע בחוש ההומור הסרקסטי והציני שלו, ידוע במערכות יחסים הכושלות שלו ובפחד מהתחייבות עד שלבסוף התחתן דווקא עם חברתו הטובה מוניקה.
בסוף עונה 9 מגלים השניים כי הם אינם מסוגלים להרות, ובסוף עונה 10 מאמצים תאומים – ג'ק ואריקה.
דייוויד שווימר שיחק את דמותו של ד"ר רוס גלר, פלאונטולוג העובד במוזיאון להיסטוריה פרה-היסטורית, ומאוחר יותר כמרצה לפלאונטולוגיה באוניברסיטת ניו יורק (ייתכן שמדובר במחווה לדמותו של הפלאונטולוג האמיתי ששמו דייוויד שווימר).
במהלך הסדרה עבר רוס שלושה נישואים כושלים (דבר המוביל לבדיחות רבות על חשבונו, כולל מצד עצמו), והיה מעורב ביחסים עם רייצ'ל, שכללו את הולדת בתם המשותפת (השנייה שלו – בסוף העונה הראשונה נולד בן, בנו הראשון מנישואיו הראשונים עם קרול, אך נפרדו לאחר שגילתה כי היא לסבית).
רוס היה גם במערכת יחסים עם אמילי וולת'הם – הם נפרדו מכיוון שבמהלך טקס החתונה, תחת החופה במקום להגיד את שמה של אמילי, הוא אמר את שמה של רייצ'ל.
יוצר הסדרה דייוויד קריין רצה שכל שש הדמויות תהיינה שוות ובולטות באותה מידה, ועל כך שובחה הסדרה, שהיא "תוכנית האנסמבל (הרכב) האמיתית הראשונה".
חברי הצוות עמדו על כך שרעיון האנסמבל יישמר ולא הרשו לדמות אחת לבלוט קדימה: הם העמידו את עצמם ביחד לפרסי הטלוויזיה ולא כיחידים, העדיפו לנהל משא ומתן על שכרם כקבוצה ולא כיחידים, וביקשו להופיע ביחד על שערי מגזינים בעונתה הראשונה של הסדרה.
השחקנים הפכו לחברים טובים גם מאחורי הקלעים, וכוכב אורח אחד, טום סלק, העיד שלפעמים הרגיש מחוץ לתמונה.
גם לאחר סיום הסדרה נשארו השחקנים חברים, במיוחד קוקס ואניסטון; אניסטון הייתה הסנדקית של ביתה היחידה של קוקס, קוקו.
בספר הפרידה וההנצחה הרשמי, "חברים עד הסוף", העיד כל אחד מהשחקנים בראיונו האישי כי צוות השחקנים הפך למשפחתו.
בחוזים המקוריים לעונה הראשונה השתכר כל שחקן 22,500 דולר לפרק.
בעונה השנייה קיבל כל שחקן בצוות שכר שונה, החל מ-20,000 דולר ועד ל-40,000 דולר לפרק.
לפני שהחלו הדיונים על השכר לעונה השלישית החליטו השחקנים כי ידונו בהם כקבוצה אחת, בניגוד לעמדת חברת ההפקה, האחים וורנר, שהעדיפה לדון עם כל שחקן בנפרד.
התוצאה הייתה ששכר כל אחד מהשחקנים השתווה לשכר הנמוך ביותר שניתן לאחד מחברי הצוות, כלומר שכרם של אניסטון ושווימר קוצץ.
השחקנים השתכרו 75,000 דולר לפרק בעונה השלישית, 85,000 דולר בעונה הרביעית, 100,000 דולר בעונה החמישית, ו-125,000 דולר בעונה השישית.
חברי הצוות קיבלו משכורות בסך 750,000 דולר לפרק בעונות מספר שבע ושמונה, ובעונות האחרונות, תשע ועשר, כל שחקן השתכר במיליון דולר לפרק.
החל מהעונה החמישית, קיבל צוות השחקנים גם כספי תמלוגים על שידורים חוזרים.
שלל ידוענים הופיעו בסדרה בהופעות אורח, להלן רשימה חלקית שלהם.
"הסדרה הזו עוסקת בסקס, אהבה, יחסים, קריירה, הזמן בחיים שלך בו הכל אפשרי.
והיא גם עוסקת בידידות, כי כשאתה רווק בניו-יורק, החברים שלך הם המשפחה שלך".– תקציר התסריט המקורי בו השתמשו קריין, קאופמן וברייט כשהגישו את הסדרה ל-NBC
קריין וקאופמן הציגו את הרעיון לשותפם להפקה קווין ברייט, ששימש כמפיק בפועל בסדרת הטלוויזיה שלהם, "Dream On", ששודרה ב-HBO.
הרעיון לסדרה עלה כשקריין וקאופמן החלו לחשוב על הזמן שבו הם סיימו את המכללה והחלו לחיות לבדם בניו יורק, ובו, לדברי קאופמן, "העתיד היה רק סימן שאלה אחד גדול".
הם מצאו את הקונספט מעניין, שכן לטענתם "כולם מכירים את ההרגשה הזו", ומשום שהרגישו קשר בין סיפורי הדמויות לאותו שלב בחייהם הפרטיים.
הצוות קרא לסדרה בשם "Insomnia Cafe", והגישו את תקציר התסריט ל-NBC בדצמבר 1993.
בו בעת, וורן ליטלפילד, שהיה מנכ"ל NBC בידור באותו זמן, חיפש קומדיה העוסקת באנשים צעירים החיים במשותף וחולקים בהוצאות.
ליטלפילד ראה בחזונו קבוצה של אנשים שמשתפים תקופות משמעותיות בחייהם עם חבריהם, שיהפכו ל"בני משפחה חדשים, חלופיים".
בכל אופן, ליטלפילד התקשה להוציא לפועל את הרעיון, ומצא את התסריטים הראשוניים שפותחו על ידי NBC נוראיים.
כשקאופמן, קריין וברייט הגישו את "Insomnia Cafe", ליטלפילד התרשם מן העובדה שהכותבים כבר ידעו בפרוטרוט את דמויותיהם הראשיות.
NBC קנתה את הרעיון כ"פיילוט השמה", שמשמעו שהרשת הסתכנה בחובות כלכליים כבדים אם הפיילוט לא היה הופך לסדרה.
קאופמן וקריין החלו לכתוב את תסריט הפיילוט (הפרק הראשון) לסדרה שנקראה כעת "Friends Like Us, חברים כמונו", במשך שלושה ימים.
ליטלפליד רצה שהסדרה תייצג את דור ה-X ותחקור את הסוג החדש של החיבור והקשר השבטיים, אך השלישייה לא הייתה שותפה לחזונו.
קריין טען כי הסדרה אינה מיועדת רק לדור אחד, והוא רצה להפיק סדרה שכולם יהנו לראות.
NBC אהבה את תסריט הפיילוט והזמינה את הסדרה תחת שם-כותרת אחר, "Six Of One, שישה מאחד", בעיקר מפני הדמיון לשם סדרה אחרת, של ABC, שנקראה בשם "These Friends Of Mine, החברים האלה שלי".
ברגע שהיה ברור כי הסדרה הפכה ל"פרויקט מועדף" של NBC, ליטלפילד סיפר שהוא קיבל טלפונים מכל סוכן-שחקנים אפשרי בעיר, בקשר לתפקיד בסדרה ללקוחותיהם.
אודישנים לתפקידים המרכזיים נערכו בניו-יורק ובלוס אנג'לס.
מנהל הליהוק צמצם מרשימה של 1,000 שחקנים שהגישו מועמדות לכל תפקיד, רשימה של 75 שחקנים לכל תפקיד.
אלו שעברו שלב זה ערכו אודישן נוסף מול קאופמן, ברייט וקריין.
עד סוף מרץ (הסדרה התעתדה לעלות לאוויר בספטמבר), מספר המועמדים לכל תפקיד צומצם לכשלושה – ארבעה שחקנים לדמות, ואלו ערכו עוד אודישן בנוכחות לס מונבס, שהיה אז נשיא חטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר.
מכיוון שכבר עבדו בעבר עם דייוויד שווימר, יוצרי הסדרה כתבו את דמותו של רוס בשבילו, והוא היה השחקן הראשון שלוהק.
המפיקים רצו את קורטני קוקס בתפקיד רייצ'ל, אך קוקס סירבה וביקשה לשחק את מוניקה.
קאופמן אמרה כי לקוקס הייתה "אנרגיה משמחת, חיובית" שלא עלתה בקנה אחד עם איך שהם ראו את דמותה של מוניקה.
בעת האודישן של קוקס, המפיקים הופתעו מהכיוון החדש שאליו לקחה את דמותה של מוניקה וליהקו אותה לתפקיד.
כשמאט לה-בלנק נבחן לתפקיד של ג'ואי, הוא שינה במקצת את הדמות.
הכותבים לא תכננו במקור שג'ואי יהיה מעין כסיל, אדם מעומעם קמעה, אך מצאו את זה כמקור מרכזי לקומדיה.
לה-בלנק במבחנו גם הכניס הרבה יותר רגש בדמותו של ג'ואי מכפי שהכותבים התכוונו.
אף על פי שקריין וקאופמן לא רצו את לה-בלנק לתפקיד בזמנו, הרשת הכריחה אותם ללהק אותו.
ג'ניפר אניסטון, מת'יו פרי וליסה קודרו לוהקו לתפקיד על פי האודישן שלהם.
עוד מספר שינויים הוכנסו בעלילת הסדרה על פי הליהוקים הסופיים שלה.
המפיקים נוכחו לדעת כי הם צריכים לשנות במעט את הדמויות על מנת שיתאימו לשחקניהם, ותהליך הגילוי הסופי של אופי הדמויות נמשך בכל העונה הראשונה.
קאופמן הכירה בכך שדמותו של ג'ואי הפכה "למשהו חדש לגמרי", וגם ש"עד שלא עשינו את פרק חג ההודיה הראשון, לא קלטנו כמה ההפרעות הנפשיות של מוניקה מצחיקות".
הסדרה מפורסמת גם בהופעות האורח המגוונות והמפתיעות שלה, את רשימת המופיעים ניתן למצוא לעיל.
בשבועות שלאחר ההודעה בציבור כי NBC מוציאה לפועל את "חברים", קיבלו וסקרו קריין, קאופמן וברייט תסריטים שנשלחו אליהם על ידי כותבים, שבמקור הכינו אותם לסדרות אחרות, ובעיקר קיבלו פרקי סיינפלד שלא יצאו אל הפועל.
קאופמן וקריין שכרו צוות של שבעה כותבים צעירים, מכיוון ש"כשאתה בן ארבעים, כבר פשוט אין לך את זה.
הרשתות והאולפנים מחפשים צעירים שהרגע יצאו מהמכללות".
היוצרים הרגישו כי שימוש בשש דמויות מרכזיות שוות, במקום להבליט אחת או שתיים מהן, יוביל ל"מספר עצום של קווי עלילה, שיהפכו את הסדרה לסיפור הצלחה".
את רוב סיפורי העלילה הגו הכותבים, אף על פי שגם השחקנים הוסיפו רעיונות.
במקור, הכותבים תכננו סיפור אהבה גדול בין ג'ואי ומוניקה, מכיוון שבטיוטת הסדרה, שתי הדמויות הללו היו המיניות ביותר מבין החבורה.
הרעיון ליחסים רומנטיים בין רוס ורייצ'ל עלה בזמן שקאופמן וקריין כתבו את פרק הפיילוט.
במהלך הפקת הפיילוט, ביקשה NBC לשנות את התסריט כך שיכיל סיפור עלילה אחד מרכזי, וכמה משניים, אך הכותבים סירבו, ברצונם לשמור על שלושה קווי-עלילה שווים במשקלם.
NBC גם חשבה שצוות השחקנים צעיר מדי, ודחפה יצירת דמות מבוגרת שתוכל לתת למבוגרים הצעירים עצות.
קריין וקאופמן הסכימו בעל כורחם, וכתבו טיוטה לפרק מוקדם שכלל את "פאט השוטר" (Pat the Cop – משחק מילים באנגלית שמשמעו "לטף את השוטר").
קריין חשב שהדמות הזו נוראית, ובסופו של דבר NBC חזרה בה והדמות בוטלה.
בכל קיץ, כתבו המפיקים בכלליות את קווי העלילה לעונה הבאה.
לפני שפרק כלשהו נכנס לתהליכי הפקה, קריין וקאופמן היו משכתבים את התסריט – שנכתב על ידי כותב אחר – בעיקר אם היה אלמנט כלשהו שהרגיש זר לסדרה או לדמויות.
שלא כמו סיפורי עלילה אחרים, על סיפור האהבה בין ג'ואי ורייצ'ל הוחלט ממש באמצע העונה השמינית.
היוצרים לא רצו שרוס ורייצ'ל יחדשו את הקשרים ביניהם כל כך מהר, ובשעה שחיפשו קווי-עלילה שיהוו מכשול לרומנטיקה ביניהם, אחד הכותבים הציע שלג'ואי יהיה עניין רומנטי ברייצ'ל.
קו העלילה הזה שולב בסדרה, אך השחקנים חששו שסיפור האהבה הזה יידחה אצל הצופים וייצור ניכור בקרב הקהל לדמויותיהם, ולכן הכיוון הרומנטי הזה הופסק, ורק עלה מחדש בפרק סיום העונה.
בעונה התשיעית, הכותבים לא ידעו כמה מקום בעלילה יש לתת לבתה התינוקת של רייצ'ל, מכיוון שמצד אחד לא רצו שהסדרה תעסוק בתינוקות, אך מצד שני לא רצו שיורגש כאילו התינוקת לא קיימת.
קריין סיפר כי לקח להם זמן להסכים להפקת עונה עשירית, ולבסוף החליטו לצלם אותה מכיוון שנשארו להם מספיק קווי-עלילה להכניס כדי להצדיק את העונה.
קאופמן וקריין לא היו מסכימים לעוד עונה, 11 במספר, גם אם כל צוות השחקנים היה רוצה להמשיך.
העונה הראשונה צולמה באולפן 5 באולפני וורנר ברוס בברבנק, קליפורניה.
מנהלי NBC דאגו שתפאורת בית הקפה הייתה חדשנית מדי, וביקשו שמוקד ההתרחשות יהיה במזנון מהיר, ולא בבית קפה, אך לבסוף הסכימו עם קונספט בית הקפה.
קליפ הפתיחה של הסדרה צולם במזרקה שהייתה בחוות וורנר ברוס, בשעה 4:00 בבוקר, והיה זה בוקר קר במיוחד.
בתחילת העונה השנייה, ההפקה עברה לאולפן 24 הגדול יותר, ששינתה את שמה ל"במת חברים" לאחר סיום הסדרה.
צילומי הסדרה החלו בקיץ של שנת 1994 אל מול קהל חי, שלהם ניתנו תקצירים והסברים על הסדרה כדי שירגישו בנוח ויכירו יותר את שש הדמויות המרכזיות.
במהלך ההפסקות בין הסצנות, נשכר סטנדאפיסט שיבדר את הקהל וישאיר אותו במצב רוח טוב.
תהליכי הצילום של כל פרק, שנמשך בערך 22 דקות, נמשכו כשש שעות, פי שניים ממשך צילומי פרק בסדרת סיטקום רגילה, בעיקר בשל צילומים חוזרים ושכתובים רבים לתסריט הסדרה.
אף על פי שהמפיקים רצו שחלקים ניכרים מהסדרה ייערכו בניו יורק עצמה, "חברים" אף פעם לא ערכה בעיר צילומים.
ברייט טען כי צילומי-חוץ יהפכו את הסדרה לפחות מצחיקה מכיוון שלטענתו הקהל החי הוא חלק אינטגרלי מהתוכנית.
כשהסדרה קיבלה ביקורות על כך שאינה מציגה כראוי את ניו-יורק, מכיוון שזה לא הגיוני שקבוצת חברים המתקשה מבחינה כלכלית תרשה לעצמה לגור בדירות גדולות שכאלה, ברייט העיר שהאולפן היה חייב להיות גדול מספיק בשביל המצלמות, אביזרי התאורה, ובשביל "הקהל, שיראה מה הולך".
הדירות גם היו צריכות להיות בגודל שיספיק לשחקנים לבצע תסריטים מצחיקים מסוימים.
פרק-הסיום הכפול של העונה הרביעית צולם בלונדון, משום שהמפיקים ידעו על בסיס המעריצים הגדול של הסדרה שהיה שם.
הסצנות צולמו בשלושה אולפנים, שבכל אחד מהם היה קהל של 500 אנשים, הגדול ביותר שהיה לסדרה בכל עונותיה.
פרק-הסיום של העונה החמישית, שהתרחש בלאס וגאס, צולם באולפני וורנר ברוס, אף על פי שאנשים רבים היו בטוחים שהוא צולם בעיר עצמה.
לאחר שהפיילוט שהופק עמד בציפיותיהם של מנהלי NBC הושקה הסדרה ב-22 בספטמבר 1994 תחת השם חברים, ושודרה בשעת שידור פופולרית – 20:30 בימי חמישי.
פרק הפיילוט שודר בין הסדרות משתגעים מאהבה וסיינפלד, ונצפה על ידי כמעט 22 מיליון צופים אמריקאים.
לסדרה הייתה הצלחה עצומה לאורך שידורה, והיא היוותה מרכיב מרכזי בלוח השידורים של NBC לערבי חמישי, שאותו קידמה ופרסמה הרשת תחת הסלוגן "Must See TV" – טלוויזיה שחייבים לראות.