tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הנסיך המדליק מבל אייר היא קומדיית מצבים אמריקאית, אשר שודרה במקור בערוץ NBC מ-10 בספטמבר 1990 עד 20 במאי 1996. לסדרה צולמו שש עונות, שכללו 148 פרקים בסך הכול.
בישראל שודרה התוכנית החל מ-1993 בטלוויזיה החינוכית (ערוץ 2) ובהמשך בערוץ הילדים וזכתה לפופולריות רבה.
ב-1 ביולי 2019 כל עונות הסדרה עלו לשירות נטפליקס בישראל, אולם הוסרו מהשירות ב-1 בדצמבר 2020. החל מ-1 באפריל 2025 היא משודרת בערוץ הקומדיות הקלאסיות.
בחודש אוגוסט 2015 דווח כי ויל סמית', כוכב הסדרה המקורית, יפיק גרסה מחודשת לסדרה.
ב-18 בנובמבר 2020 שודר ספיישל איחוד של הסדרה ב-HBO Max, לרגל 30 שנה לשידורה הראשון.
הספיישל הלא מתוסרט איחד את רוב שחקני הסדרה המקוריים.
הספיישל כלל מחווה לשחקן ג'יימס אייברי (הדוד פיל), אשר נפטר כשבע שנים קודם לכן.
עלילת הסדרה מתמקדת בוויליאם "ויל" סמית' (מגולם על ידי ויל סמית'), נער אפרו-אמריקני עני משכונות מצוקה בפילדלפיה.
לאחר שוויל מסתבך בקטטה, אימו מחליטה לשלוח אותו לחיות עם דודיו המבוססים באחוזתם המפוארת בשכונת היוקרה בל אייר שבלוס אנג'לס, על מנת שירכוש השכלה טובה ויתרחק מחיי הפשע של שכונות המצוקה במערב פילדלפיה.
לאורך הסדרה ויל לומד להסתגל לסביבה החדשה, על אף שהתנהגותו ושגרת חייו שונים באופן מהותי מאלה של בני משפחתו שבבל אייר.
רוב ההומור בסדרה נובע מהפער בין השכונה ממנה בא ויל למקום הכל כך שונה אליו הגיע, אבל לסדרה גם פן רציני יותר והיא עוסקת גם בנושאים עמוקים יותר כמו יחסים בין גזעיים, מצב השחורים בחברה האמריקאית, אחריות, חיפוש עצמי ועוד.
ויליאם "ויל" סמית' (מגולם על ידי ויל סמית') - הדמות הראשית של הסדרה.
עבר מפילדלפיה לבל אייר שבלוס אנג'לס.
מכנה את דודיו "דוד פיל", ו"דודה ויו".
פיליפ בנקס (מגולם על ידי ג'יימס אייברי) - דודו חם המזג של ויל.
עורך דין מצליח ובוגר אוניברסיטת פרינסטון.
ויל תמיד יורד על זה שהוא שמן.
שונא את החבר של ויל ג'אז.
נבחר להיות שופט בבית המשפט העליון.
ויויאן סמית'-בנקס (מגולמת על ידי ג'נט הוברט-ויטן בעונות 1–3 ועל ידי דפני מקסוול ריד בעונות 4–6) - דודתו של ויל.
בעונה השלישית נכנסה להיריון ולקראת סוף העונה יולדת וקוראת לילד ניקי.
הילרי בנקס (מגולמת על ידי קארין פרסונס) - בת דודתו היומרנית והמפונקת של ויל.
רוב הזמן היא קונה דברים בשביל מראה עיניה.
התכוונה להתחתן עם בן זוגה טרבור (בריאן סטוקס מיטשל), אולם הוא נהרג בתאונת באנג'י בעת הצעת הנישואים.
קרלטון בנקס (מגולם על ידי אלפונסו ריביירו) - בן דודו הפדנטי של ויל.
ויל תמיד יורד על זה שהוא נמוך מאוד.
בקרלטון יש גם צד נשי שבו לפעמים צורח כמו בחורה.
חלומו הוא להתקבל לאוניברסיטת פרינסטון ואכן גם מתקבל לשם.
אשלי בנקס (מגולמת על ידי טטיאנה עלי) - בת דודתו של ויל, ואחותם של הילרי וקרלטון.
בעונה הראשונה היא בת 12, והיחידה בבית שמסתדרת עם ויל.
בין עונה 4 ל-5 הופכת לנערה מתבגרת.
בסוף הסדרה עוברת עם הילרי לניו יורק.
ניקי בנקס (מגולם על ידי רוס בייגלי בעונות 5–6) - בנם הצעיר של משפחת בנקס אשר נולד לקראת סוף העונה השלישית.
ג'פרי ברברה באטלר (מגולם על ידי ג'וזף מארסל) - משרתם הבריטי של משפחת בנקס.
ג'אז (מגולם על ידי די ג'יי ג'אזי ג'ף) - חברו החצוף אך החביב של ויל אשר מתגורר בעיר קומפטון בדרום מזרח קליפורניה ומגיע לביקורים תכופים בבית המשפחה בבל אייר.
המשפחה (במיוחד הדוד פיל) תמיד זורקת אותו מהמרפסת כשהוא מגזים בירידות שלו עליהם.
ויולה סמית' (מגולמת על ידי ורני ווטסון ג'ונסון) - אימו של ויל.
תמיד יורדת על אנשים (במיוחד על דוד פיל).
ליסה וילקס (מגולמת על ידי ניה לונג) - חברתו של ויל בעונה החמישית.
הלן סמית' (מגולמת על ידי ג'ניפר לואיס) - אחותה הקולנית של ויויאן, היא התגרשה מבעלה כמה פעמים ויש לה בן בשם בובי שהמשפחה רואה כגורם בעיות רציני במיוחד.
ג'ניס סמית' (מגולמת על ידי שרלין וודארד) - אחותה הצעירה של ויויאן, נשואה לפרנק, המשפחה הייתה מופתעת שהם ראו שפרנק הוא לבן.
ג'קי "ג'קלין" איימס (מגולמת על ידי טיירה בנקס) - חברת ילדות של ויל.
קלוג "קורנפלייק" ליברבאום (מגולם על ידי מייקל ויינר) - חבר לכיתה של ויל וקארלטון בתיכון בל אייר.
שיר הפתיחה נכתב על ידי ויל סמית' וקווינסי ג'ונס השלישי (בנו של בעל חברת ההפקה של הסדרה, קווינסי ג'ונס) ובוצע על ידי די ג'יי ג'אזי ג'ף והפרש פרינס.
הגרסה המלאה שלו הופיעה בשלמותה בתוכנית רק לעיתים נדירות.
בפרקים הראשונים של הסדרה, הושמעו שלושת הבתים הראשונים של השיר וכן הבית השישי והשביעי בפתיחת התוכנית; עם זאת, החל מפרק מס' 9, רק שני הבתים הראשונים ושני הבתים האחרונים הושמעו, על מנת להאריך את הפרקים עצמם.
בעונה הראשונה ובתחילת העונה השנייה, גרסה אינסטרומנטלית של השיר הושמעה יחד עם כתוביות הסיום, על רקע תמונות מהפרק עצמו.
מאוחר יותר, את המוזיקה והתמונות החליפו קטעים מצחיקים מצילומי הפרק.
בעונה החמישית חזרו להופיע השיר והתמונות, עקב שינויים שנעשו באותו זמן בשידורי רשת NBC.
באוגוסט 2020 נודע כי כוכב הסדרה, ויל סמית', ומורגן קופר בתהליכי פיתוח של גרסה מחודשת לסדרה.
עלילת המשחק מתמקדת בסיפורו של נסיך מפרס שעל ממלכתו של אביו השתלטו יצורים מסוכנים המכונים "יצורי החול" (במקור: Sand Creatures) ההופכים בני אדם ליצורי חול, או הורגים אותם.
גרסה מחודשת למשחק (Remake) נועדה לצאת ב-18 במרץ 2021 למערכת ההפעלה Microsoft Windows ולקונסולות המשחקים Xbox One, Xbox Series X/S, פלייסטיישן 4 ופלייסטיישן 5. נכון ליולי 2022 המשחק לא שוחרר, ואין כעת תאריך יציאה משוער.
בשנת 2025, מגזין רולינג סטון דירג את המשחק במקום ה-21 ברשימת 25 משחקי הפלייסטיישן 2 הגדולים של כל הזמנים.
המשחק מתרחש בפרס במאה התשיעית לספירה.
הנסיך מגיע לחדר הכניסה של הארמון ונתקל בשלושה משבויי המלחמה שהצבא של אביו תפס, שבורחים משני יצורים אפורים, גדולים, חזקים ומפלצתיים לבושים בשריון של הצבא של אביו של הנסיך (צבא פרס).
לפתע, שני הגברים הבורחים זוהרים באור חזק וצבע עורם משתנה לאפור - הם הפכו לאנשי חול.
פארה בורחת והנסיך נשאר כדי להילחם ביצורים, אחרי שהוא פגע באחד מאנשי החול בחרבו, לאיש החול נשארה שריטה גדולה מאוד שאינה מדממת והפצע נסגר מהר.
פארה מסבירה לנסיך שעל מנת להביס את אנשי החול הוא צריך לשאוב את חולות הזמן שלהם בעזרת הפיגיון.
אחרי שהנסיך מביס את אנשי החול הוא רואה עמוד של חול יוצא מהאדמה, הוא נכנס לתוכו ורואה את העתיד הקרוב שלו, אחרי כן הוא מתעורר ליד עמוד החול.
הוא מתחיל לרוץ לכיוון שאליו ברחה קודם פארה ומחפש אותה, כשהוא מוצא אותה הם מתחילים לדבר, לפתע, מופיעות 3 חיפושיות ענקיות ושחורות השחקן נלחם גם בהן.
אחרי הקרב הנסיך מגלה שהאישה נעלמה ויוצא לחפש אותה.
הנסיך יוצא למרפסת ורואה נשרים ענקיים מחזיקים שעון חול שבתוכו יש עכשיו פחות חולות זמן מפני שהנסיך שחרר את החולות החוצה.
הנסיך מבין כי עליו למצאו את השעון.
לאורך המשחק הוא פוגש את פארה מספר פעמים ומבצע חלק מהמשימות בשיתוף איתה.
לעיתים דרכהם נפרדות והוא מבצע את המשימות לבדו.
אחרי שהשחקן נלחם בעוד אנשי חול הוא מוצא חרב חדשה, הוא לוקח אותה ומשתמש בה במקום בחרבו הישנה.
הוא מסתובב ברחבי הטירה ומגלה חור גדול בקיר, הנסיך נכנס לתוכו ומוצא את עצמו על גשר ארוך מאוד, הוא מגיע לצידו השני ורואה שם קערה מלאה במים, שותה את המים ומתעורר ליד המקום שבו היה פעם החור בקיר ולפי דבריו הוא מרגיש חזק יותר משהיה קודם.
הוא מגלה שהפגיון הוא אחד משלושה חפצים קסומים שמגנים על הבעלים שלהם מחולות הזמן.
החפצים הם: המטה של הוזיר, התליון והפגיון שלו, לכן הם היו שלושת בני האדם (והיצורים החיים בכלל) היחידים בממלכה שלא הפכו ליצורי חול.
הנסיך פוגש באחד מהניצולים שהסתתר בחדר גדול מאוד ואטום לכן גם הוא לא הפך ליצור חול,
הוא מטיל על הנסיך משימה: להפעיל את מערכת האבטחה של הארמון (מלכודות שמוצבות ברחבי הארמון) כדי שיצורי החול לא יוכלו לתקוף עוד אנשים ולא לצאת מהארמון, על השחקן לעקוב אחרי ההוראות של האיש ולמלא את המשימה, אחרי שמערכת האבטחה מופעלת, פורצים לחדר אנשי חול והורגים את האיש שדיבר עם הנסיך.
הנסיך בורח ומגלה שאנשי החול לא יכולים למות ולכן המלכודות לא יכולות להרוג אותם.
הנסיך, אחרי שהביס עוד כמה אנשי חול וחיות חול, מגיע שוב לחדר הכניסה של הארמון ומוצא שם צבא של אנשי חול שבראשו עומד איש חול גדול לבוש בבגדי מלך: אביו של הנסיך.
הנסיך קופץ מהקומה השנייה לתוך אולם הכניסה ומתחיל להילחם באנשי החול, אחרי שהביס את כל אנשי החול השחקן נלחם נגד אביו של הנסיך, אחרי סוף הקרב הגדול והקשה הזה הנסיך שוב רואה את עמוד החול שיוצא מרצפת האולם ונכנס אליו, הוא שוב רואה את העתיד והולך משם, עצוב.
הנסיך נכנס לחדר ענק ושומע מישהו קורא לו לבוא, החדר היה מלא כולו בווילונות הוא נכנס לכל וילון ויוצא שוב באותו החדר.
על השחקן לגלות איזה וילון מוביל לקול שקורא לנסיך, אחרי שהשחקן מוצא את הווילון הנסיך מגיע לחדר גדול יותר מהחדר הקודם שבמרכזו הייתה בריכה, ליד הברכה ישבה האישה שברחה מהנסיך.
היא והנסיך שוחים ביחד בבריכה ואז הנסיך מתעורר כשהוא שוכב על קבר, החרב שלו והפגיון נעלמו!
האישה ברחה שוב והפעם, עם כלי הנשק של הנסיך.
הנסיך בורח מצבא של אנשי חול ומוצא חרב חזקה יותר והוא ממשיך להשתמש בה עד סוף המשחק.
הנסיך נכנס בפעם האחרונה לעמוד החול וראה את העתיד: הכל היה שלו, לא היו יצורי חול בעתיד.
הנסיך התעורר שוב ליד העמוד של החול ואז נכנס הווזיר.
הנסיך קפץ על שעון החול, הווזיר ניסה לעצור אותו אבל הוא לא הספיק: הנסיך הכניס את הפגיון לתוך שעון החול.
הנסיך התעורר בחדרו בארמון של אביו, הוא הבין מה קרה: שעון החול החזיר אותו (ואולי גם את הווזיר) אחורה בזמן לפני שהכול התחיל.
הנסיך רץ כל הלילה עד שהגיע לביתה של האישה, שכנראה הייתה ביתו של המלך של הממלכה השנייה, הוא נכנס לחדרה אבל מפני שהם עוד לא נפגשו היא לא הכירה אותו, לפתע נכנס הווזיר והתחיל להילחם בנסיך, אחרי שהשחקן סיים את הקרב, הנסיך מעיף את הווזיר למרפסת והורג אותו שם.
הנסיך, אחרי שסיים לדבר עם הנסיכה (האישה) פונה ללכת אבל אז הנסיכה עוצרת אותו ושואלת מי הוא, הוא אומר לה את שמו והולך.
המשחק, כמו גם משחק ההמשך שלו "הלוחם שבפנים" מכיל מסע בזמן שמשנה את המציאות.
בתרשים הבא מובאים צירי זמן של מצאויות שונות בטרלוגית המשחקים הנסיך הפרסי: חולות הזמן.
יצורי החול מתחלקים לשתי קבוצות:
אנשי החול הם אפורים, גדולים, ומעוותים.
חיות החול נראות כמו חיות רגילות, אך גדולות ומסוכנות יותר.
יצורי החול נוצרים כשחולות הזמן נוגעים בבשרו החשוף של הקורבן שלהם.
פגיון הזמן - שייך לנסיך
המקל המכושף - שייך לוזיר
הוזיר - הנבל הראשי במשחק
במהלך המשחק על השחקן להילחם במספר אויבים:
אנשי הממלכה השנייה - הראשונים שנלחמים נגדם
אנשי החול - המפלצות שנגדן נלחמים במהלך רוב המשחק
חיות החול - יצורי חול, בדומה לאנשי החול.
אביו של הנסיך - בוס, מפקד על צבא של אנשי חול, האויב השני בכוחו במשחק
וזיר - בוס, האויב החזק ביותר במשחק נלחמים נגדו בשלב האחרון, הוא מופיע גם במשחק הנסיך הפרסי: שני כיסאות המלכות (Prince of Persia: The Two Thrones)
להלן תרשם הדמויות בסדרת המשחקים "הנסיך הפרסי: חולות הזמן"
הנסיך הפעיל את המלכודות שבארמון כדי לעצור את יצורי החול, המלכודות לא עבדו ועכשיו הן יכולות להזיק רק לנסיך.
במהלך המשחק על השחקן להתחמק מהמלכודות, המלכודות הן:
מטוטלת - סכינים שמתנדנדים מהתקרה.
רצפה מתמוטטת - רצפה שנופלת ברגע שמשהו נוגע בה.
דוקרנים - קוצים שיוצאים מהרצפה כשמשהו עובר מעליהם.
סכינים מסתובבים - סכינים שיוצאים מהקיר וחותכים כל מה שעומד בדרכם.
עמודי סכינים - עמודים מסתובבים שיוצאים מהרצפה, מחוברים אֶליהם סכינים.
מקומות גבוהים - הנסיך לא יכול לשרוד נפילה ממקום גבוה מדי לכן צריך להיזהר ולא ליפול.
המלכודות מבוססות על המלכודות מהסדרה המקורית.
גרסה מחודשת למשחק (Remake) נועדה לצאת ב-18 במרץ 2021 למערכת ההפעלה Microsoft Windows ולקונסולות המשחקים Xbox One, Xbox Series X/S, פלייסטיישן 4 ופלייסטיישן 5.
לאחר שיוביסופט שחררו קדימון המציג את המשחקיות והגרפיקה, מעריצים רבים התלוננו שהגרפיקה אינה תואמת את הסטנדרטים הנוכחיים.
בעקבות זאת, החברה ביטלה את יצירת המשחק הנוכחי ומתכננת אותו מחדש.
כמו כן, החברה הסירה את האפשרות להזמין את המשחק בהזמנה מוקדמת והחזירה לאלו שהזמינו את כספם בחזרה.
במקביל, חברת יוביסופט שחררו קדימון למשחק חדש בשם "Prince of Persia: The Lost Crown" (בעברית: "הנסיך הפרסי: הכתר האבוד"), הנראה כשילוב בין משחקי "הנסיך הפרסי" הישנים לבין הגרפיקה של המשחק משנת 2008.
הנסיך הפרסי הוא משחק וידאו שיצא לשווקים בשנת 1989.
המשחק היווה אבן דרך בהתפתחות משחקי הווידאו.
לימים שם המשחק הפך לזיכיון שכלל את סדרת המשחקים "הנסיך הפרסי" ואת הסרט הנסיך הפרסי.
הסולטאן נמצא הרחק במלחמה והיועץ ג'אפר רוצה להשתלט על כיסאו.
ג'אפר כולא את הנסיכה ונותן לה שעה אחת לבחור האם ברצונה להינשא לו או למות (בגרסת ה-SNES - שעתיים).
תקוותה היחידה של הנסיכה הוא צעיר שמאוהב בה.
ג'אפר, שידע על קיומו של הצעיר, משליך אותו לצינוק בארמון כדי שלא יוכל ליעזור לנסיכה.
השחקן נכנס לנעליו של הצעיר ומשימתו לברוח מן הצינוק.
לשם כך עליו להתגבר על השומרים והמלכודות שבדרכו ולבסוף, להגיע אל הארמון, להילחם בג'אפר ולזכות בנסיכה לפני תום הזמן הקצוב.
המשחק הוא משחק פלטפורמה בו השחקן מגלם דמות שרצה במבוך דו-ממדי; מאוזן ומאונך, כך שהמשחק מושפע מגרביטציה.
בכל רגע נתון השחקן רואה "מסך" אחד - חלק קבוע כלשהו מהמבוך המשתרע לגובה של שלוש קומות ואורך של כ-10 מטר.
המעבר ממסך למסך מתרחש באופן לא רציף כשהשחקן יוצא מהמסך בו הוא נמצא.
במהלך המשחק, על השחקן להתמודד עם אויבים ומלכודות ולמצוא את דרכו במבוך.
המשחק מורכב מ-13 שלבים כאשר כל שלב הוא מבוך נפרד, המעבר בין השלבים (למעט מקרה אחד), מתבצע באמצעות שער סיום השלב שמכוון לממד השלישי "לתוך המסך".
יוצא דופן הוא המעבר בין שלב 6 לשלב 7 בו המעבר מתבצע באמצעות נפילה.
בניגוד למקובל במשחקים אחרים, בעת הפצתו, המשחק היה לזמן קצוב: לשחקן הייתה בדיוק שעה לסיים את המשחק (או שעתיים בגרסת ה-SNES), מבלי שיוכל לשמור את התקדמותו.
בניגוד למשחקים דומים, בהם לגיבור יש מספר "פסילות" לפני שיסתיים המשחק, כאן יכלה דמותו של הגיבור למות ללא הגבלה כל עוד לא הסתיימה השעה - אך בכל פעם שבה מת, היה צריך להתחיל את השלב מחדש (ובשלבים ארוכים במיוחד, כגון שלב בשם "מאורת הקבורה" - מאמצע השלב).
נקודה נוספת שבה נבדל המשחק מהדומים לו היא השימוש ב-"power bar".
בניגוד לרוב משחקי הארקייד שהסתמכו על מספר פסילות מוגבל, במשחק זה הדמות לא תמיד מתה מוות מיידי ומאבדת "פסילה" - לשחקן אבדה נקודת חיים אחת אם נפגע ממכת חרב, נפילה קטנה או משיקוי כחול (רעל).
אם השחקן נפל מגובה רב או נפגע כשלא היה חמוש, הוא נהרג ומאבד "פסילה".
השחקן יכול לשתות שיקויים אדומים במימייה על מנת לשחזר נקודת חיים אחת, או בכד כדי לעלות ברמת החיים המקסימלית.
מאפיין יוצא דופן נוסף במשחק הוא סגנון הקרבות בו: עד אז, הקרבות במשחקי הפלטפורמה נערכו באמצעות כלי נשק ארוכי טווח, דוגמת אקדחים ורובי לייזר.
ב"הנסיך הפרסי", לעומת זאת, הלוחמה מתבצעת באמצעות חרבות בקרבות פנים אל פנים.
הגרפיקה במשחק היא ריאליסטית וחיה בהשוואה למשחקים בני זמנו (ואף משחקים מעט חדשים יותר כמו קומנדר קין).
התנועה של הנסיך מוצגת על ידי מספר רב של תמונות היוצרות אנימציה ברמה שקרובה יותר לסרט מצויר מאשר למשחקים של אותה התקופה.
גם לאויבים מוקדש מספר לא קטן של פריימים ואפילו לחלק מהתפאורה (כמו למשל ללהבות בלפידים) יש מספר פריימים.
מאידך, המשחק לא הצליח להתגבר על מגבלה טכנולוגית מרכזית במשחקי הפלטפורמה בתקופתו: המסכים הם סטטיים והמעבר ביניהם הוא דיסקרטי ולא רציף.
היו משחקים מוקדמים יותר שהצליחו להתגבר על מגבלה זו (למשל סופר מריו), אולם הגרפיקה שלהם הייתה פשוטה בהרבה.
מגבלה זאת משפיעה על אופן המשחק ויוצרת אתגרים מעניינים.
לדוגמה, לעיתים על מנת לדעת מה יש במסך הבא השחקן צריך לקפוץ לשם ללא ידיעה האם הדבר יוביל למותה של הדמות.
בגרסת המשחק ל-DOS, ניתן היה להוסיף את המילה הסודית "Megahit" לאחר שם הקובץ כאשר מפעילים את המשחק, ובכך לאפשר שימוש בצ'יטים כגון היכולת לרחף, להרוג את היריב באמצעות לחיצה אחת, להוסיף "חיים" ועוד.
הנסיך - בחור צעיר שמאוהב בנסיכה.
נשלח לצינוק אך מנסה להציל את הנסיכה ולהילחם בג'אפר - גיבור המשחק.
הנסיכה - מאוהבת בנסיך ולא מעוניינת בג'אפר המנסה להכריח אותה להינשא לו.
במהלך המשחק הנסיכה שולחת את עכבר המחמד שלה לעזור לנסיך לברוח מתא ההרעבה.
עכבר - חיית המחמד של הנסיכה.
במהלך המשחק הנסיכה שולחת אותו לעזור לנסיך לברוח מתא ההרעבה.
סולטאן - אביה של הנסיכה.
בתחילת המשחק הוא יוצא למלחמה ושב ממנה רק בסוף המשחק.
השומרים - השומרים שבצינוק ובארמון הופכים להיות עושי רצונו של ג'אפר לאחר שהוא משתלט על כיסאו של הסולטאן.
עם ההתקדמות בשלבים השומרים מיומנים וחזקים יותר.
נקודות החיים שיש לשומרים מתרבות במהלך המשחק.
השומרים בשלב הראשון - שומרים אלה קלים יותר להבסה כי אלגוריתם הבינה המלאכותית שלהם פשוט יותר.
השומר השמן - שומר בכיר בארמון המוצג כשמן במיוחד.
ברוב הגרסאות יש לשומר השמן 5 נקודות חיים ונלחמים בו בשלב 6, ובגרסת ה-SNES יש לו 8 נקודות חיים ונלחמים בו בשלב 9. בגרסת ה-XBOX השומר השמן הוחלף בענק עם אלה ששומר על מגדל שבתחתיתו יש מרתף יינות.
בגרסאות ה-XBOX וה-SNES נלחמים בשומר השמן פעם נוספת בשלב האחד לפני האחרון (שלב 13 ב-XBOX ושלב 19 ב-SNES), כאשר הנסיך מגיע אל ג'אפר וג'אפר מזמן את השומר השמן כדי שהוא יהרוג את הנסיך.
הקרב עם השומר השמן מאתגר יותר מיתר הקרבות.
השומר בתחילת שלב 8 - שומר זה מאתגר במיוחד כי בשונה מהשומרים האחרים הוא אינו תוקף אותך בלי שהיה לו יתרון מובהק.
השלד -שלד של אדם שכושף.
השלד "קם לתחיה" בשלב מסוים במשחק ותוקף את הנסיך.
לשלד אין נקודות חיים וכדי להיפטר ממנו צריך לדחוף אותו לתוך בור בעזרת החרב.
נלחמים בשלד בשלב 3. בגרסת ה-SNES מתווספים למשחק עוד ארבעה שלדים שכושפו בידי ג'אפר.
עם שניים מהם נלחמים בשלבים 12 ו-19, בעוד שהשניים האחרים שומרים על שיקוי מוסיף חיים בשלבים 3 ו-18. בשלב 10 של גרסת ה-SNES הנסיך נלחם בשלדים מכושפים המשמשים כשומרי הגיהנום.
איש הצל - בשלב 4, כשהנסיך עובר דרך ראי מכושף נוצר איש הצל שהוא מעין בבואה של הנסיך.
איש הצל פועל כנגד הנסיך: הוא גונב לנסיך שיקוי מוסיף חיים, ולאחר מכן הוא גם גורם לנסיך להתעכב בדרכו אל הנסיכה, כאשר הוא משליך אותו למזווה שמצא בתחתית הארמון, ולכן על הנסיך לעשות שוב את דרכו למעלה.
בגרסת ה-SNES איש הצל משליך את הנסיך לגיהנום, ולכן על הנסיך למצוא את הדרך החוצה מהגיהנום אל תוך טירה עתיקה שמקשרת בין הגיהנום לעולם החיים, ורק לאחר מכן הוא יצליח לחזור לארמון.
בסופו של דבר איש הצל מגיע להילחם בנסיך.
הנסיך אינו יכול להרוג את איש הצל מכיוון שאם הוא יעשה זאת גם הוא בעצמו ימות.
לכן על הנסיך להתאחד חזרה עם איש הצל.
פעולת איחוד זו גם תיצור לנסיך גשר קסום שיעזור לו לחצות את התהום שמפרידה בינו לבין ג'אפר.
ג'אפר - דמות הרשע העיקרית במשחק, והאויב המיומן ביותר.
בתחילה היה היועץ של הסולטאן, ולאחר שהסולטאן יצא למלחמה הוא מנסה להשתלט על כיסאו, כולא את הנסיכה ונותן לה שעה (או שעתיים בגרסת ה-SNES) לבחור האם להינשא לו או למות.
כמו כן, כאמור, הוא כולא את הנסיך בצינוק כדי שלא יוכל להציל את הנסיכה.
בשלב 8 (בגרסת ה-SNES) הוא נלחם בנסיך.
לאחר מכן, בשלב 12 (15 בגרסת ה-SNES), ג'אפר הורס גשר שהנסיך יכול לעבור רק לאחר שישיב אל גופו את החלק השני של נשמתו שנגזל ממנו.
בגרסת ה-XBOX נלחמים נגד ג'אפר פעמיים.
בגרסה זו ובגרסת ה-SNES ג'אפר הוא גם מכשף.
לג'אפר יש 6 נקודות חיים ובגרסת ה-SNES יש לו 7 נקודות חיים כמכשף ולאחר שהוא מאבד 6 מנקודות אלה, הוא מאבד את כוחות הקסם שלו ומתחיל להילחם בחרב (כמו כל השומרים) כשברשותו יש 15 נקודות חיים.
אויבים המופיעים רק בגרסת ה-SNES
אמזונה (שלבים 6 ו-19) - בעלת 6 נקודות חיים.
אביר עם גלימה אדומה (שלב 16) - בעל 10 נקודות חיים.
אביר עם גלימה כחולה (שלבים 18 ו-19) - בעל 12 נקודות חיים.
שומר עם גלימה אפורה (שלב 19) - בעל 8 נקודות חיים.
חרב - כלי הנשק של הנסיך.
בשלב הראשון של המשחק הנסיך צריך למצוא את החרב.
בעזרת החרב הנסיך יוכל להילחם בג'אפר ובעושי רצונו.
שיקוי מרפא - כשיש לנסיך מחסור בנקודות החיים שלו, לגימה משיקוי זה תחזיר לנסיך נקודת חיים אחת.
שיקוי מחליש - בצבע כחול.
לגימה משיקוי זה תוריד לנסיך נקודת חיים אחת, ובמקרה שיש לנסיך רק נקודת חיים אחת, לגימה משיקוי זה תגרום לנסיך מוות באופן מיידי.
שיקוי מוסיף חיים - לגימה משיקוי זה תחזיר לנסיך את כל נקודות החיים שחסרות לו והיא גם תוסיף לו עוד נקודת חיים אחת.
שיקוי מאט נפילה (שלב 7 או 12 ב-SNES) - לגימה משיקוי זה תיתן לנסיך את היכולת להאט את נפילתו כאשר הוא יהיה באוויר.
בעזרת יכולת זו הנסיך יוכל לקפוץ ממקומות גבוהים ולנחות על הקרקע מבלי להיפגע.
לאחר שהנסיך ישתה משיקוי זה, ההשפעה של השיקוי על הנסיך תהיה רק לזמן קצר.
שיקוי הופך מסך (שלב 9 או 14 ב-SNES) - לגימה משיקוי זה תגרום למסך להתהפך.
במהלך המשחק מופיעים שני שיקויים כאלו הנמצאים באותו שלב.
אם הנסיך ישתה שיקוי אחד כזה, יהיו לו שתי ברירות: ברירה אחת היא למצוא את השיקוי השני ולשתות אותו ובכך המסך יחזור לקדמותו, וברירה שנייה היא לסיים את השלב כשהמסך הפוך, ואז המסך יחזור לקדמותו רק בשלב הבא.
שיקוי לנשיאה (רק בגרסת הסלולרי): שיקוי מרפא שהנסיך יכול לשאת איתו ולהשתמש בו בשעת חרום.
שיקויים המופיעים רק בגרסת ה-SNES
שיקוי מקצר דרך (שלב 16) - לגימה משיקוי זה תעתיק את הנסיך מהמקום שבו הוא שתה את השיקוי, למקום מתקדם יותר בשלב.
שיקוי רעיל (שלב 18) - לגימה משיקוי זה תוריד לנסיך את כל נקודות החיים שברשותו, ובכך היא תגרום לנסיך מוות באופן מיידי.
שערים - בצינוק ובארמון נמצאים שערים רבים שיחסמו את הדרך.
כדי לפתוח את השערים נמצאים גם מתגים הפותחים את השערים.
מתגים אלו מופיעים כבלטות ברצפה שבדריכה עליהם השער נפתח כלפי מעלה.
מהרגע שבו השער נפתח באופן מוחלט הוא יישאר כך למשך זמן קצר ואז הוא יתחיל לרדת באופן איטי עד שהוא ייסגר לגמרי, אך שער יכול להיסגר לגמרי באופן מיידי אם דורכים על מתג של סגירה שגם הוא מופיע כבלטה ברצפה.
שער יכול להישאר פתוח באופן קבוע כל עוד מתג הפתיחה שלו יישאר לחוץ, וזה יכול לקרות בעזרת הפלת בלטה על מתג הפתיחה של השער.
בלטות נופלות - בלטות ברצפה הנמצאות באוויר ללא תמיכה כלשהי.
כאשר מישהו יגע בהן הן יפלו וישברו.
נפילת בלטה על הראש של הנסיך תגרום לו לאיבוד נקודת חיים אחת, אלא אם כן הנסיך יתכופף בזמן נפילת הבלטה.
כאשר הנסיך רץ על בלטות נופלות הוא צריך להיזהר שלא לעצור על פניהן מכיוון שאז הוא יפול יחד איתן.
כאשר בלטה תיפול על מתג של שער היא תגרום לשער להיות פתוח באופן קבוע וכאשר בלטה תיפול על קוצים או על אבק קסמים (מופיע רק בגרסת ה-SNES) היא תגרום להם להיעלם.
בורות - בדרך כלל הבורות יהיו בעלי עומק רב ונפילה לתוכן תסתיים כמעט תמיד במוות.
הבורות יהיו בעלי גדלים שונים: לפעמים מספיקה קפיצה מהמקום כדי לעבור אותם אך לפעמים צריך ריצה ותנופה בשביל כך.
קוצים - סכינים בצורת קוצים הנמצאים בתוך חורים ברצפה וכאשר מישהו עובר מעליהם הם מתרוממים במהירות ודוקרים את העובר.
קיימות שתי דרכים להתמודדות עם הקוצים: דרך ראשונה היא לחלוף על פניהם באיטיות ודרך שנייה היא להפיל עליהם בלטה אשר תגרום להם להיעלם.
גיליוטינה - זוג סכינים משוננים הנסגרים זה מול זה שוב ושוב וחותכים לשניים את כל מי שעובר דרכם.
מראת קסמים (שלב 4 או 5 ב-SNES) - המראה מופיעה באופן קסום במקום בו היא חוסמת את התקדמותו של הנסיך.
כדי להמשיך הוא חייב לעבור דרכה.
כאשר הנסיך עובר דרכה מופיעה איש צל שהוא מעין בבועה של הנסיך.
איש הצל ממשיך להפריע לנסיך בדרכו עד השלב האחרון בו הוא מתאחד איתו.
תא הרעבה (שלב 8 או 13 ב-SNES) - חדר מיוחד שג'אפר כולא בתוכו את הנסיך.
מי שעוזר לנסיך לברוח משם הוא עכבר המחמד של הנסיכה שנשלח על ידה לעזור לנסיך.
גשר מתמוטט (שלב 12 או 15 ב-SNES) - גשר מיוחד שג'אפר גורם לו להתמוטט רגע לפני שהנסיך חוצה אותו.
כדי לחצות את התהום שנוצר בעקבות הגשר שהתמוטט, הנסיך יצטרך להחזיר אל גופו את החלק השני של נשמתו שנגזל ממנו, ואז כאשר הוא יתחיל לחצות את התהום, ייווצר שם גשר קסום שיעזור לו לחצות את התהום מבלי ליפול אליו.
מכשולים המופיעים רק בגרסת ה-SNES
אבן (שלבים 3, 4 ו-16) - אבן גדולה היורדת מהתקרה לרצפה בעזרת שרשרת מברזל.
האבן מרסקת את כל מי שעובר דרכה.
מסוע (שלבים 9, 13 ו-14) - מופיע כמכשיר מיוחד ברצפה שמסיע קדימה או אחורה את כל מי שעומד עליו.
לבת הגיהנום (שלב 10) - המקום שבו נשרפות לנצח הנשמות שנמצאות בגיהנום.
במהלך המשחק הנסיך נזרק ללבת הגיהנום על ידי החצי של נשמתו שנגזל ממנו, וכדי לא ליפול לשם הוא צריך לתפוס בחתיכת סלע מעופפת ולטפס עליה.
על הנסיך גם להיזהר שלא ליפול ללבת הגיהנום גם לאחר מכן כאשר הוא מנסה למצוא את הדרך החוצה מהגיהנום.
אם הנסיך יפול ללבת הגיהנום הוא לא רק ימות, אלא גם החצי של נשמתו שנשאר ברשותו ישרף בלבת הגיהנום לנצח.
להביור (שלב 11) - מופיע כחריצים ברצפה שמתוכם יוצאות להבות ששורפות את כל מי שעובר דרכם.
שער מכושף (שלב 15) - מעל לכל שער כזה יש שלט עם סימן מסוים.
שני שערים בעלי אותו סימן מעבירים מאחד לשני.
סכין משולשת (שלבים 16 ו-18) - סכין בצורת חצי מעגל היורדת מהתקרה לרצפה בעזרת שרשרת מברזל.
הסכין חותכת לשניים את כל מי שעובר דרכה.
מקל (שלב 17) - מקל הנמצא בקיר ומכה את כל מי שעובר דרכו.
קבלת מכה מהמקל גורמת לאיבוד נקודת חיים אחת.
המקל גורם לחסימת הדרך וכדי לעבור דרכו הנסיך צריך ללכת כפופים.
אבק קסמים (שלב 18) - אבק קסום שמעלים את כל מי שעובר דרכו.
האבק הוא המכשול היחיד שאין שום דרך לעבור דרכו, והדרך היחידה להתמודדות איתו היא להפיל עליו בלטה אשר תגרום לו להיעלם.
בשנת 2020 נתן יוצר המשחק, ג'ורדן מכנר, ראיון מפורט המתאר את היסטורית הפיתוח של המשחק.
מכנר החל לפתח את המשחק בשנת 1985 לאחר שפיתח כבר משחק מצליח אחד - קראטקה.
הוא בחר לפתח את המשחק עבור אפל 2 שהייתה באותה העת פלטפורמה מתקדמת למדי.
לשם כך, כמו שעשה קודם לכן בקראטקה, השתמש מכנר בטכניקה שנקראת רוטוסקופינג.
הטכניקה כללה צילום וידאו ויצירת אנימצה בהתבסס עליו.
טכניקה זאת הייתה מקובלת בסרטי אנימציה, אבל חדשה בעולם הדיגיטלי ובפרט במשחקי וידאו.
באותה העת לא היו כלים מתקדמים לגרפיקה דיגיטלית, והעבודה כללה שלבים ידניים רבים.
מכנר ביים וצילם את אחיו רץ ומבצע פעלולים שאותם הנסיך הפרסי מבצע במשחק.
על פי התכנון ההתחלתי של מכנר המשחק היכיל מבוכים ומלכודות אך לא אויבים וקרבות.
מעין אנטיתזה לא אלימה למשחקו הקודם קראטקה שהכיל רק קרבות.
כאשר החל להראות טיוטות של המשחק לקולגות שלו, אחת מהם, טומי פירס, העירה שבמשחק חסרים קרבות ובלעדיהם המשחק לא יהיה מהנה.
מכנר לא רצה לקבל את הביקורת שלה ובמקום זה הכניס רכיבים חדשים למשחק בתקווה שכך המשחק יהיה מהנה גם בלי קרבות.
בסופו של דבר הוא השתכנע מעיקשותה של פירס והחל לחשוב שכדאי להכניס אויבים וקרבות למשחק.
כאן נתקל מכנר בבעיה טכנולוגית.
כדי שכל שהמשחק יזרום היה צורך לטעון את כל הרכיבים הגרפיים שיוצגו בשלב מסוים לזיכרון המחשב בתחילת השלב.
הזיכרון של אפל 2 היה קטן למדי, ומכנר ניצל כבר את כולו עבור המשחק במתכונתו ללא אויבים.
פירס הציעה למכנר מספר רעיונות איך לפתור בעיה זאת.
מכנר דחה אותם, כי הם לא התאימו לו מבחינה עלילתית-אומנותית אך אלה הובילו אותו לחשוב על רעיון חדש - להזיז את התמונה של הנסיך הפרסי בפיקסל אחד לאחד הצדדים ולבצע פעולת XOR על שתי התמונות.
פעולה זאת יוצרת בבואה אפלה וחמקמקה של הנסיך.
את הפעולה ניתן לבצע בזמן ריצה ואין צורך להכין את הפריימים מראש בתחילת השלב.
בעצתו של רוברט קוק, קולגה נוסף של מכנר שעבד איתו במשרד, הוסיף מכנר ראי שממנו יצא איש הצל.
כך נולד איש הצל -- רכיב מרכזי בעלילה -- מתוך אילוצים טכנולוגיים.
איש הצל התקבל באהדה על ידי הקולגות של מכנר.
הדבר דרבן אותו להכניס אויבים נוספים.
מכנר הצליח להשמיש עוד 12K זיכרון של המחשב ושילב אויבים נוספים במשחק.
אומנם למשחק נוספו מספר סוגי אויבים (מבחינה גרפית), אולם, בכל שלב נוסף רק סוג אחד של אויבים.
כך לא היה צורך להעלות גרפיקה של יותר מאויב אחד לזיכרון בו זמנית (לא כולל איש הצל שממילא לא תפס זיכרון).
לצורך יצירת הפריימים של קרבות הסיום השתמש מכנר מסצנת סייף מהסרט רובין הוד משנת 1938.
כל תהליך פיתוח המשחק לקח 4 שנים.
בזמן זה אפל 2 הפך לפלטפורמה מיושנת.
כאשר המשחק יצא לשוק ב-1989 חשש מכנר שהמשחק לא יהיה פופולרי בגלל שהפלטפורמה מיושנת מדי.
אולם תוך זמן קצר נכתבו למשחק גרסאות המתאמות אותו למגוון פלטפורמות מודרניות מה שהשאיר את המשחק רלוונטי למשך זמן רב.
הנסיך הפרסי פותח למגוון רחב של מחשבים אישיים ופלטפורמות משחק: קומודור, אמיגה, Amstrad CPC , אפל 2, אפל מקינטוש, DOS, NES, גיימבוי, SNES, Sega Master System, Sega Genesis, ZX Spectrum ו-SAM Coupé.
המשחק הצליח לחדש ולהפתיע את השחקנים, אף על פי שממבט ראשון נראה שהוא חוזר על עצמו.
הגרסה השכיחה ביותר היא זו של 13 שלבי לחימה ועוד שלב שבו פוגשים את הנסיכה.
גרסה זו פותחה למחשב, לגיים בוי ול-NES.
בגרסת הגיים גיר המסך זז עם הגיבור.
גרסת הסגה מגה דרייב דומה, אם כי הגרפיקה מפורטת יותר, וארבעה שלבים נוספו- שניים בין שלבים 5–6, אחד בין שלבים 9–10 ואחד בין שלבים 11–12.
גרסת ה-XBOX היא בעלת גרפיקה שמדמה תלת-ממד, אבל דו-ממדית.
בגרסה זו שמות השלבים (אותם מכירים מהגרסאות הישנות) מתאימים: בשלב שביעי למשל, מרתף היינות, נראות ברקע חביות.
בנוסף לכך, גם במסך הארבעה-עשר (קומת הנסיכה) צריך להילחם- נגד ג'פר.
יש לו שרביט קסמים במקום חרב.
גרסת ה-SNES היא ארוכה יותר, 20 שלבים.
אפילו השלבים הקלאסיים מהמשחק המקורי הוארכו.
מלכודות חדשות ואויבים חזקים יותר נוספו.
בשתי גרסאות אלו לג'אפר יש כוחות קסם.
גרסת הטלפון הסלולרי קצרה יותר- 10 שלבים, ובה ישנם נקודות שמירת משחק בכל שלב ("checkpoint"), בנוסף לזו שנמצאת (בשאר הפלטפורמות) בשלב השלישי.
בנוסף, אפשר גם לאסוף מטבעות ומפות שידריכו אותך לסיום השלב, אם כי הן חבויות.
חידוש נוסף ניתן במשחק הזה שבכל שלב ישנו שיקוי מוסיף חיים, וחלק מהחדרים בשלבים שונו מעט מהמקור כדי ליצור מעברים סודיים בשביל מפות ושיקויים.
המשחק יצא גם לאנדרואיד בגרסת מגע.
לשחקן מוקצים 60 דקות לסיים את המשחק.
לאחר סיום המשחק נרשם הזמן שנותר על השעון בטבלת ההשגים של המשחק.
בפועל, אחרי שהורגים את ג'אפר, המשחק לא נפסק אם השחקן לא מת, כך שניתן לגמור את המשחק עם זמן שלילי על השעון.
במרוצת השנים ניסו רבים לסיים את המשחק במהירות המרבית.
ישנם שני סוגי ריצות זמן: ריצה אחת רציפה, בה השחקן משחק את המשחק בפעם אחת, וריצת זמן המבוססת שמירות, בה השחקן משחק בגרסה של המשחק שמאפשרת שמירת ההתקדמות, משחק כל מקטע של המשחק מספר פעמים ושומר רק את המוצלחת ביותר.
שחקן מיומן יכול בקלות יחסית לסיים את המשחק בכ-30 דקות.
במשחק מדויק במיוחד ניתן לסיים משחק שלם בכ-20 דקות.
כדי להגיע לתוצאות טובות מכך יש לנצל באגים במשחק שמאפשרים לעשות דברים שבבירור לא תוכננו מראש.
לדוגמה, כדי לעבור את שלב 1 צריך להביס שומר.
לשם כך על הנסיך למצוא חרב.
ניתן להערים על השומר ולעברו בלי החרב.
אם מצליחים לעשות זאת, עדיין לנסיך יש חרב בשלב השני.
דגמאות קיצוניות יותר כוללות מעבר דרך קירות ושערים נעולים במקומת מסוים תך כדי ניצול באגים של גלישת מספר ובאגים נוספים שמאפשרים מעברים אלה.
לאורך השנים נמצאו באגים רבים כאלה.
בשנת 2021 פורסם וידאו שעושה שימוש בבגים רבים ומסיים את המשחק בריצה רציפה אחת בפחות מ-12 דקות ועשר שניות.
הנסיך הגדול היה תואר של ראש הנסיכות הרוסית והחל מהמאה ה-17 היה תואר של הצאצאים הישירים של הצאר.
בדוכסות הגדולה של ליטא זה היה תואר של ראש המדינה, המתורגם בדרך כלל כדוכס הגדול עם הקמת האיחוד הפולני-ליטאי לראש האיחוד היה תואר מלך פולין, הנסיך הגדול או הדוכס הגדול של ליטא.
תחילה, התואר הנסיך הגדול היה שייך רק לנסיך קייב.
כל הנסיכויות הרוסיות היו כפופות לנסיך קייב.
במהלך המאה ה-12, עם התפרקות רוס של קייב, הוקמו 4 נסיכויות גדולות נוספות: נסיכות ולדימיר, נסיכות גליץ', נסיכות צ'רניגוב ונסיכות ריאזן.
כל אחד מהן הייתה עצמאית.
כמו כן, היו מספר נסיכויות זוטרות שכפופות לנסיכות הגדולה.
הנסיך הגדול היה ממנה נסיכים לנסיכויות הזוטרות.
החל ממחצית המאה ה-13, הנסיכים הגדולים היו כפופים לחאן של אורדת הזהב ואספו מיסים לחאן מהנסיכים האחרים.
בתקופה זו נסיכות סמולנסק קבלה סטאטוס של נסיכות גדולה.
החל מתחילת המאה ה-14 הנסיך ולדימיר הוסיף לתואר שלו "נסיך רוסיה" בשביל לייצג את העליונות של נסיכות ולדימיר.
במחצית המאה ה-14 הוקמו נסיכויות גדולות בסוזדל ובטבר.
העיר ולדימיר למרות שנשארה באופן פורמלי להיות מרכז הנסיכות הגדולה הועברה לשליטת נסיכי מוסקבה.
עם סיום ריכוז האדמות הרוסיות סביב מוסקבה, רק נסיך מוסקבה היה רשאי לשאת בתואר הנסיך הגדול - זאת בנוסף לדוכס הגדול של ליטא.
בשנת 1547 הנסיך הגדול של מוסקבה איוואן הרביעי קיבל על עצמו תואר צאר ובשנת 1721 הצאר פיוטר הראשון החל להיקרא "קיסר רוסיה".
יחד עם זאת, התואר הנסיך הגדול נשאר כחלק של השם המלא של ראש המדינה במסגרת רשימה של אדמות שבשליטתו "...
צאר קאזאן אסטרחן וסיביר, הנסיך הגדול של סמולנסק וטבר..."
החל משנת 1797 ילדים ונכדים של קיסר רוסיה היו מקבלים תואר הנסיך הגדול, לעיתים קרובות מתורגם בשפות זרות כ"דוכס הגדול" (הנסיכה הגדולה או בהתאמה, הדוכסית הגדולה).
לפי החוקים, הם היו רשאים לרשת את הקיסר.
בשנת 1917 היו 17 נסיכים או דוכסים גדולים, 9 מהם נהרגו בשנים 1918–1919 במהלך המהפכה.
אחרון הנסיכים או הדוכסים הגדולים - אנדרי ולדימירוביץ', נכדו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, נפטר בפריז בשנת 1956.
הנסיך ויליאם מדנמרק ונורווגיה, דוכס גלוסטר , היה בנם היחיד של הנסיך ג'ורג' והנסיכה אן מדנמרק ומנורווגיה ששרד את גיל הינקות.
אמו, אן, הפכה ב-8 במרץ 1702 למלכת אנגליה, סקוטלנד, ואירלנד.
עם לידתו היה ויליאם לשני בסדר הירושה לכתר האנגלי והסקוטי, לאחר אמו, הוא היה אמור לרשת אותה בשלב כלשהו בעתיד.
מיד לאחר שנולד העניק לו דודו באמצעות נישואים (אך עדיין בעל קרבת דם) המלך ויליאם השלישי את תואר דוכס גלוסטר (אך לא יצר עבורו דוכסות בפועל), וביולי 1696 הפך אותו לאביר מסדר הבירית בווינדזור.
בגיל תשע הוקם עבורו משק בית עצמאי.
לאורך כל חייו הוא סבל מבריאות רעועה.
הוא סבל מפרכוסים זמן קצר לאחר שנולד, והוריו חששו כי הוא ימות.
הוא התאושש מההתקף, ואן הורתה להעביר אותו לבית קאמפדן שליד קנזינגטון, בו האוויר נחשב נקי יותר.
גם עם הגיעו לגיל שלוש הוא לא דיבר או הלך, וגם בשנים שלאחר מכן לא היה יכול לטפס במדרגות בלי עזרה.
למרות חולשתו הפיזית הוא נחשב כבעל מחשבה צלולה, ונחשב לבוגר יחסית לגילו.
ויליאם חלה יום אחד לאחר מסיבת יום הולדתו האחד-עשר.
הרופאים חשדו כי מדובר באבעבועות שחורות, וביצעו את הטיפול המקובל באותה תקופה, שהיה בלתי יעיל ואף מסוכן.
ויליאם מת ימים אחדים לאחר מכן.
בנתיחה שלאחר המוות התברר כי הוא סבל מהידרוצפלוס, דבר שהסביר את חוסר יכולתו לשמור על שיווי משקל.
מותו של ויליאם זירז את החתימה על חוק ההסדר משנת 1701, שנועד להבטיח את המשך השלטון הפרוטסטנטי, ובכך הוביל באופן עקיף להעברתם של הכתר הבריטי והכתר האירי לבית הנובר ב-1714.
הרחוב הראשי בוויליאמסבורג שבווירג'יניה, שנוסדה ב-1699, קרוי על שמו של הנסיך.
רחוב הדוכס מגלוסטר הוא שדרה רחבה המשתרעת מבניין הקפיטול, עוברת דרך ארמון המושל, ומסתיימת במכללת ויליאם ומרי.
הנסיך הפרסי: חולות הזמן הוא סרט פעולה-פנטזיה-הרפתקאות אמריקאי משנת 2010 בבימויו של מייק ניואל המבוסס באופן רופף על עלילת משחק הווידאו משנת 2003 באותו השם.
בסרט מככבים בתפקידים הראשיים ג'ייק ג'ילנהול, בן קינגסלי, ג'מה ארטרטון ואלפרד מולינה.
הסרט, אשר הופק בתקציב של 150 מיליון דולרים, גרף מעל ל-336.4 מיליון דולרים והוא היה העיבוד הקולנועי של משחק וידאו שזכה להצלחה המסחרית הגדולה ביותר עד לשנת 2016 כאשר יצא לאקרנים העיבוד הקולנועי של סדרת משחקי הווידאו וורקראפט.
העלילה, אשר מתרחשת בממלכת פרס במאה השישית לספירה, מתמקדת בהרפתקאותיו של פרחח רחוב בשם דאסטן (מגולם על ידי ג'ייק ג'ילנהול) אשר אומץ על ידי המלך שרמאן לאחר שהוא גילה אומץ רב.
לאחר שהמלך שרמאן נרצח דאסטן מופלל ברצח ובעקבות כך עליו לברוח ולנסות להוכיח את חפותו.
דאסטן מחליט לשתף פעול עם הנסיכה תאמינה (מגולמת על ידי ג'מה ארטרטון) אשר בבעלותו פגיון מיסטי שמסוגל להעניק לבעליו את היכולת לחזור בזמן ולשנות את העבר.
בהמשך הוא מגלה שדודו ניזאם הוא זה שרצח את המלך ומעוניין להשתמש בפיגיון על מנת לשנות את העבר ובאופן זה להשתלט על הממלכה.
דסטאן, ילד רחוב מפרס, מאומץ על ידי המלך שרמאן לאחר שגילה אומץ רב.
חמש-עשרה שנים לאחר מכן, אחיו של המלך, ניזאם, מביא ראיות לנסיכים – דסטאן ובניו הביולוגיים של המלך, טוס וגארסיב – כי העיר הקדושה אלאמות זייפה כלי נשק עבור אויבי פרס.
טוס מוביל את הצבא הפרסי כדי לכבוש את אלאמות.
במהלך ההתקפה, דסטאן מביס שומר מלכותי ולוקח ממנו פגיון קדוש.
אלאמות נופלת לידי הפרסים, אך הנסיכה תאמינה מכחישה כי יש בעיר נפחיות נשק.
טוס מבקש ממנה להינשא לו כדי לאחד את שתי הממלכות, והיא מסכימה רק לאחר שראתה את הפגיון ברשותו של דסטאן.
במהלך משתה החגיגות, טוס מבקש מדסטאן להעניק לאביהם גלימה רקומה.
עם זאת, הגלימה מורעלת ושורפת את שרמאן למוות.
גארסיב מאשים את דסטאן ברצח המלך.
דסטאן נמלט עם תאמינה, וטוס מתמנה למלך ומכריז על פרס כספי למי שילכוד את דסטאן.
בעת מחבואם, תאמינה מנסה להרוג את דסטאן ולגנוב את הפגיון, ובמהלך המאבק ביניהם, דסטאן מגלה שהפגיון מאפשר למחזיק בו לחזור אחורה בזמן.
כשהוא מאמין כי טוס פלש לאלאמות עבור הפגיון, דסטאן מחליט להתעמת עם אחיו.
בדרכם, השניים נלכדים על ידי שודדים-סוחרים בהנהגת השייח' עמר, שמחפש את כספי הפרס, אך הם מצליחים להימלט.
לאחר שהגיעו לעיר אבראת, דסטאן מנסה לשכנע את ניזאם בחפותו.
כשהוא מבחין בכוויות על ידיו של ניזאם, דסטאן מבין שניזאם תכנן את רצח המלך.
דסטאן נאלץ לברוח שוב, וניזאם שולח את ההאססאסים, קבוצת לוחמים חשאית, להרוג את דסטאן ולמצוא את הפגיון.
מאוחר יותר, תאמינה מספרת לדסטאן כי בעבר הרחוק, האלים שחררו סופת חול הרסנית כדי להשמיד את האנושות, אך התרככו בעקבות התנדבותה של נערה צעירה להקריב את עצמה במקום האנושות, ולכדו את "חולות הזמן" בשעון חול גדול.
תאמינה היא שומרת הפגיון הנוכחית, שניתן לנערה הצעירה בידי האלים, והפגיון יכול לחדור לשעון החול ולהשמיד את העולם.
ניזאם מתכוון לחזור לילדותו, למנוע מעצמו להציל את שרמאן מתקיפת אריה ולהפוך למלך פרס במקומו.
עמר לוכד את השניים שוב, אך דסטאן מציל את אנשיו של עמר ממתקפת האססאסים באמצעות הפגיון.
הדבר משכנע את עמר ללוות אותם למקדש הסמוך להינדו-כוש, שם תאמינה תוכל להחזיר את הפגיון לאבן ממנה נשלף לראשונה.
במקדש, גארסיב מופיע, ודסטאן משכנע אותו בחפותו.
עם זאת, האססאסים תוקפים אותם במארב, הורגים את גארסיב וגונבים את הפגיון.
הקבוצה של דסטאן חוזרת לאלאמות כדי להשיב את הפגיון ולהזהיר את טוס מפני ניזאם.
יד ימינו של עמר, ססו, נהרג כשהוא מחזיר את הפגיון לדסטאן, שמדגים את כוחותיו בפני טוס ומשכנע אותו באמת.
ניזאם קוטע אותם, הורג את טוס ולוקח בחזרה את הפגיון.
תאמינה מצילה את דסטאן ממוות, והשניים ממהרים למנהרות הסודיות מתחת לעיר שמובילות לשעון החול.
הם מגיעים לניזאם, שמנסה לדקור את דסטאן וזורק אותם מצוק.
תאמינה מקריבה את עצמה ומשחררת את ידו של דסטאן, וצונחת אל מותה.
הדבר מאפשר לדסטאן להילחם בניזאם.
ניזאם דוקר את עמוד שעון החול, ודסטאן תופס את ידית הפגיון יחד עם ניזאם; ככל שהחול משתחרר מהשעון, הזמן חוזר אחורה לרגע בו דסטאן מוצא את הפגיון.
הוא מוצא את טוס וגארסיב וחושף את בגידתו של ניזאם.
ניזאם מנסה להרוג את דסטאן, אך דסטאן מביס אותו בקלות.
ניזאם מתעשת ומנסה לתקוף שוב אך טוס מכניע והורג אותו.
טוס מתנצל בפני תאמינה על הפלישה ומציע לחזק את הקשר בין שתי האומות על ידי נישואי הנסיכה לדסטאן.
דסטאן מחזיר את הפגיון לתאמינה כמתנת אירוסין ואומר לה שהוא מצפה לעתיד המשותף שלהם.
ג'ייק ג'ילנהול - הנסיך דאסטן, הגיבור הראשי בסרט.
דאסטן היה ילד רחוב יתום אשר אומץ בילדותו על ידי מלך שראמן לאחר שהוא גילה אומץ רב.
לאורך השנים הוא הפך ללוחם אמיץ ומיומן.
לאחר שהוא מוצא פגיון מיסטי שמסוגל לאנשים המחזיקים בו לחזור אחורה בזמן, ובעקבות כך הוא חייב להגן על הפיגיון מפני אלה שמעוניינים להשתמש בו לרעה.
ג'מה ארטרטון - הנסיכה תאמינה, הנסיכה היפהפייה של אלמות.
מחליטה בהמשך לשתף פעולה עם הנסיך דאסטן על מנת להגן על הפגיון המיסטי מהאנשים שמעוניינים להשתמש בו לרעה.
בן קינגסלי - ניזאם, הנבל הראשי של הסרט.
ניזאם הוא אחיו השאפתן של המלך שראמן ודודו של דאסטן.
הוא מונע על ידי חמדנות ותאוות כוח, והוא מעוניין להשתמש בפיגיון על מנת לשנות את העבר ובאופן זה להשתלט על הממלכה.
אלפרד מולינה - השייח עמאר, איש עסקים ממולח אשר הופך לבעל ברית של דאסטן.
טובי קבל - גארסיב, אחיו המאמץ של דאסטן ולוחם אכזרי.
נאמנותו למשפחת המלוכה מובילה אותו לעימות עם דאסטן מכיוון שבתחילה הוא מאמין שדאסטן רצח את המלך.
ריצ'רד קויל - טוס, בנו הבכור של המלך שראמן ויורש העצר.
במרץ 2008 נבחר הבמאי מייק ניואל (הארי פוטר וגביע האש) לביים סרט המבוסס על משחק הווידאו "הנסיך הפרסי: חולות הזמן".
הצילומים החלו במרוקו ובלונדון ביולי 2008 והסרט נועד להיות הסרט הראשון בסדרת הסרטים של "הנסיך הפרסי".
הסרט זכה לביקורות מעורבות אבל הצליח בציבור.
נחשב להצלחה בז'אנר הסרטים המבוססים על משחקי מחשב, ביחס לאחרים בתחום וזכה להצלחה רבה במיוחד בקופות כשהכניס ברחבי העולם 450 מיליון דולר.
אלאניס מוריסט הלחינה את שיר הנושא של הסרט ששמו "I Remain".
פסקול הסרט נכתב על ידי המלחין הארי גרגסון ויליאמס.
הנסיך הפרסי: חולות הזמן - פסקול הסרט המקורי
הנסיך הקטן הוא בית קפה וחנות לספרי יד שנייה שנקרא על שם ספרו של אנטואן דה סנט-אכזופרי, "הנסיך הקטן".
בית הקפה פעל בסמטה פלונית בתל אביב ומשך אליו סופרים, משוררים ואנשי רוח רבים והיה למוקד של חיי תרבות בתל אביב.
'הנסיך הקטן' נוסד ברחוב קינג ג'ורג' בשנת 2001 על ידי נעים כהן, בנו של סוחר ספרים, ופעל בתחילה כחנות ספרי יד שנייה בלבד.
לאחר כשנתיים של פעילות בחנות הספרים החליט כהן להרחיב את פעילותו ולפתוח בסמטה פלונית הסמוכה בית קפה המשולב עם חנות ספרים תחת אותו השם.
בתחילה נתון היה המקום בקשיים, אולם לאחר הרחבת הפעילות למתכונת של 24 שעות ביממה, צבר פופולריות.
על רקע הסמטאות הציוריות ביניהן הוא ממוקם ומדפיו עמוסי הספרים המצהיבים, הפך הנסיך הקטן למקום מפגש מרכזי של אנשי רוח ותרבות בתל אביב.
פרופ' גבריאל מוקד אמר על המקום:
במהלך שנות פעילותו נהג בית הקפה לקיים ערבי הקראת שירה מגוונים, אירועי השקת ספרים ואף אירח את חתונתה של השחקנית ריקי בליך, מהלקוחות הקבועים של בית הקפה.
גלריה מתחלפת של יצירות צילום ורישום הוצגה על קיר חדר הכניסה ויותר מעשרת אלפים ספרים משומשים למכירה ולמסירה עיטרו את קירות המקום.
בסוף שנת 2010, בעקבות הגבלת שעות פעילות המקום על ידי עיריית תל אביב ומחלוקת עם בעלי הבניין, נסגר בית הקפה.
לקראת סגירתו ערכו יושביו הקבועים ערב שירה לפרידה מן המקום והקדישו לו משיריהם שנכתבו במיוחד לכבודו.
לקראת סגירתו, יהודה ויזן כתב על בית הקפה ב"טיוטה להספד":
ב-2013 בית הקפה נפתח מחדש ברחוב המלך ג'ורג' 19.
"הנסיך הקטן" (ידוע גם כ"הנסיך הקטן מפלוגה ב") הוא שיר עברי שנכתב על ידי יהונתן גפן, הולחן על ידי שם טוב לוי וגם בוצע לראשונה על ידו במסגרת אלבומה היחיד של להקת "קצת אחרת" ב-1975.
השיר נכתב על חייל, שכינויו היה "ציפציף" עקב מראהו הצנום וגובהו הנמוך, ששירת לצד יהונתן גפן, כותב השיר, ונהרג בתאונת אימונים כתוצאה מירי דו צדדי.
השיר מתייחס לחייל כאל דמותו של "הנסיך הקטן" מספרו של אנטואן דה סנט-אכזופרי.
כרקע לשיר הופיע במסגרת טור הקבוע של יהונתן גפן בעיתון "מעריב" ב-21 באפריל 1972 סיפור קשה, ספק אמיתי ספק בדיוני, על החייל ציפציף.
השיר עצמו התפרסם בטורו של גפן ב"מעריב" כשנתיים לאחר מכן, ושם טוב לוי קרא אותו ובחר להלחינו.
מאז פרסום השיר סירב גפן למסור פרטים על זהותו האמיתית של מושא השיר.
וכך גפן התבטא במאמר שכתב ב-2007:
בריאיון ב-2010 אמר את הדברים האלה:
השיר זכה לחידושים רבים, בהם של הזמרים גידי גוב, זהבה בן, רוני דלומי, אביב גפן (בנו של יהונתן גפן שביצע את השיר בצוותא עם אביו), רונית אופיר ונינט טייב ואף לחידוש של להקת "שפיות זמנית" בתוכנית ששודרה בערוץ הראשון בערב יום הזיכרון ב-1992.
בעונה השנייה של תוכנית הסאטירה "היהודים באים" (2016) הוצג הקטע "הנסיך הקטן בפעילות מבצעית בשטחים", ובו קצין צה"ל שהוא כביכול הנסיך הקטן (יניב ביטון) מבקש מפלסטיני מבוגר (מוני מושונוב) לצייר לו כבשה, בהתאם לדמותו של הנסיך הקטן בספרות.
הנסיך המאושר ואגדות אחרות (The Happy Prince and Other Tales) הוא אוסף סיפורי ילדים מאת אוסקר ויילד שפורסמו לראשונה במאי 1888. הקובץ שאויר בידי וולטר קריין וג'ייקוב הוד, מכיל חמישה סיפורים, "הנסיך המאושר", "הזמיר והשושנה", הענק וגנו, "הידיד המסור", "הזיקוקית שאין כמותה".
הספר וסיפוריו תורגמו ועובדו לעברית פעמים רבות.
עם מתרגמיו ומעבדיו של הספר המלא נמנים סיגל אדלר, אהרון בר, רפאל אלגד, שלמה סקולסקי.
עם מאיירי הגרסאות העבריות נמנים ליאת בנימיני-אריאל, זהבית כרמל, צ'ארלס מוזלי, וצבי מלבנצ'יק.
במרכז הסיפור סנונית המגיעה אל פסלו של "הנסיך המאושר", בתוך הפסל שוכנת נשמתו של הנסיך המקורי, שמת בלי שהספיק לחוות צער אמיתי.
מעל כנו הגבוה רואה הפסל את סבלם של תושבי העיר העניים, והוא מבקש מן הסנונית, שנשארה לחרוף בעיר אחרי שלהקתה נדדה אל מצרים החמה, לעקור את האבנים היקרות ואת ציפוי הזהב שעליו ולחלק אותם לעניים.
עם בוא החורף, מתה הסנונית מקור ואת הפסל העלוב למראה מפרקים אנשי העיר בצו ראש העיר, שפסלו יחליף את זה של הנסיך המאושר.
שרידי הפסל וגופת הסנונית נזרקים לאשפה, משם אוסף אותם מלאך, הרואה בהם את הדברים היקרים ביותר בעיר, ומעלה אותם השמיימה.
ציפור זמיר שומעת סטודנט המתלונן כי בתו של הפרופסור שלו מסרבת לרקוד איתו, מכיוון שהוא אינו יכול להעניק לה ורד אדום.
הציפור מבקרת את כל העצים בגן הוורדים, ואחד מהוורדים אומר לה שיש דרך לייצר ורד אדום, אבל רק אם היא מוכנה לשיר שיר מתוק במשך כל הלילה כשאל ליבה לחוץ קוץ ובכך להקריב את חייה.
לאחר שהזמיר רואה את דמעותיו של הסטודנט ומעריכה את חיי האדם שלו מעל לחיי הציפור שלה, היא מבצעת את הטקס.
היא תוקעת בליבה קוץ מענפי הורד כך שהדם של ליבה מכתים אותו.
לאחר מכן, הסטודנט לוקח את הורד לבתו של הפרופסור, אך היא דוחה את חיזוריו מכיוון שגבר אחר שלח לה תכשיטים, ואומרת לו כי כולם יודעים שתכשיטים עולים יותר מפרחים.
הסטודנט משליך את הפרח בכעס לביוב וחוזר ללימודי המטפיזיקה ומחליט לא להאמין יותר באהבת אמת.
במרכז הסיפור ענק ולו גן יפיפה שילדי הסביבה נוהגים לפקוד אותו ולשחק בו.
לאחר שהוא חוזר משהות ארוכה של שבע שנים מחוץ לביתו, הוא מגלה את הילדים ומגרשם מן הגן.
האנְס הגנן הוא חברו המסור של טוחן עשיר.
על סמך ידידותם החבר העשיר מרשה לעצמו לקחת פרחים מגינתו של האנס, ומבטיח לו בתמורה לתת לו מריצה ישנה ושבורה שתחליף את זו שהאנס נאלץ למכור כדי שיוכל לקנות בכספה אוכל.
עבור ההבטחה מחייב אותו הטוחן לסדרה של סידורים מפרכים.
בערב סערה הטוחן מבקש מהאנס לקרוא לרופא עבור בנו החולה, בשובו מהרופא האנס הולך לאיבוד בביצות וטובע בברכה.
לאחר הלווייתו של האנס רגשות הצער של הטוחן נובעים רק מאי יכולתו להפטר מהמריצה הישנה.
הסיפור מסופר על ידי חוחית לחולדה אינטלקטואלית הסבורה כי היא מבקרת ספרותית, אך היא אוהדת את הטוחן ולא את האנס ועוזבת את השיחה בכעס כאשר החוחית מידעת אותה שיש לסיפור מוסר השכל.
הסיפור עוסק בזיקוקית אחת מני רבים שיועדה להידלק בחתונתם של נסיך ונסיכה.
הזיקוקית מלאה בתחושת חשיבות עצמית ומשמיצה את שאר זיקוקין הדי-נור, ולבסוף פורצת בבכי בו היא מפגינה את רגשותיה.
בשל הבכי היא נרטבת ולא מצליחה להדלק ולמחרת היא נזרקת לתעלה.
היא עדיין מאמינה שהיא מיועדת לפעילות ציבורית חשובה ומתייחסת בבוז לצפרדע, שפירית וברווז שהיא פוגשת בדרכה.
שני נערים מוצאים אותה ומשתמשים בה כדלק למדורתם.
לבסוף היא מאירה ומתפוצצת, אך איש לא מביט בה והאפקט היחידי שהיא מייצרת הוא הפחדתו של אווז על ידי פתילה שנופל מהשמיים לאחר שהודלקה.
הנסיך המאושר, תרגם שלמה סקולסקי, אייר צבי מלבנצ'יק, הוצאת אל המעיין, תל אביב, 32 עמודים, תש"ט 1949
הנסיך המאושר: אגדות וסיפורים, תרגום קודם, עברית - רפאל אלגד, ציורים - צ'ארלס מוזלי, הוצאת יבנה, תל אביב, 173 עמודים, 1982
הנסיך המאושר, תרגם אהרון בר, ציירה ליאת בנימיני-אריאל, הוצאת מודן תל אביב, 31 עמודים, 1988
הנסיך המאושר, תרגמה סיגל אדלר, איירה זהבית כרמל, הוצאת כרמל, ירושלים, 118 עמודים, 2008
הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר (הנרי ויליאם פרדריק אלברט, באנגלית: Prince Henry, Duke of Gloucester; 31 במרץ 1900 – 10 ביוני 1974) היה איש צבא ובנם השלישי של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת והמלכה מרי.
עם עלייתו לכס המלוכה ב-1936 של אחיו ג'ורג' השישי, הוא מונה להיות העוצר האפשרי לנסיכה אליזבת (לימים, המלכה אליזבת השנייה).
עקב כך הוא נדרש להישאר בתחומי הממלכה המאוחדת עד להגעתה של הנסיכה לבגרות במקרה שאביה ימות והיא תעלה לכס המלוכה כקטינה.
הנסיך הנרי שירת כאיש צבא רוב חייו.
בין השנים 1945–1947 הוא שירת כמושל הכללי האחד עשר של אוסטרליה.
במותו ב-1974 הוא היה היה האביר האחרון של מסדר פטריק הקדוש והאחרון מבין ילדיהם של המלך ג'ורג' החמישי והמלכה מרי שנותר בחיים.
הנסיך הנרי נולד בקוטג' יורק שבבית סאנדרינגהאם.
אביו היה דוכס יורק (לימים, המלך ג'ורג' החמישי), הבכור מבין בניו של נסיך ויילס (מאוחר יותר המלך אדוארד השביעי) שהיו אז בחיים.
אמו הייתה הנסיכה מרי מטק, בתם היחידה של פרנסיס, דוכס טק ושל הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג'.
ב-1898 הוציאה המלכה ויקטוריה, מכתב הרשאה שהעניק לילדיהם של הדוכס והדוכסית מיורק את התואר "הוד מעלתו/מעלתה המלכותית" (Royal Highness).
לפיכך, עם לידתו נקרא הנסיך הוד מעלתו המלכותית, הנסיך הנרי מיורק.
ב-17 במאי 1900 הוא הוטבל בקפלה הפרטית בטירת וינדזור, על ידי רנדל דווידסון, בישוף וינצ'סטר.
סנדקיו היו: המלכה ויקטוריה (סבתו הגדולה), וילהלם השני, קיסר גרמניה (בן דודתו של אביו), ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת (אחות סבו), דוכסית קמברלנד (אחות סבתו, נסיכת ויילס, שייצגה אותה בטקס ההטבלה), גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק (בן דודו של אביו), הנסיכה מוד מוויילס, (דודתו), הנסיך אלכסנדר מטק (דודו) ופילדמרשל פרדריק רוברטס.
בחוג משפחתו הוא כונה באופן בלתי רשמי בשם "הארי".
הנסיך הנרי התחנך בבית הספר סנט פיטר ובאיטון קולג' החל מספטמבר 1913 ובמהלך מלחמת העולם הראשונה.
שלא כמו אחיו, התגייס הנסיך הנרי לצבא הבריטי במקום לצי המלכותי.
הוא עבר את הכשרתו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט ב-1919. מאוחר יותר הוא שירת ברגימנט הרובאים המלכותי וברגימנט הפרשים המלכותי העשירי, לפני שפרש משירות פעיל ב-1937.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא הצטרף לחיל המשלוח הבריטי, והתמנה כקצין קישור ראשי ב-4 בספטמבר 1939. הוא נפצע באופן קל ב-1940 כאשר הרכב בו נסע הותקף מהאוויר.
באותה שנה הוא מונה לסגן מפקד הבריגדה המשוריינת ה-20. הוא קיבל דרגת פילדמרשל ב-1955 ודרגת מרשל של חיל האוויר המלכותי ב-1958.
ב-31 במרץ 1928 העניק לו אביו את התארים דוכס גלוסטר, רוזן אלסטר, וברון קלודן, שלושה תארים שקשרו אותו לשלוש ארצות הממלכה המאוחדת: אנגליה, צפון אירלנד וסקוטלנד.
לפני נישואיו, שאיפתו הגדולה ביותר של הנרי הייתה לפקד ביום מן הימים על הרגימנט שלו, רגימנט הפרשים המלכותי העשירי, או לכל הפחות לבלות זמן רב ככל האפשר בשירות צבאי.
למרות שהוא היה קצין מוכשר, כבנו של המלך נמנע ממנו להצטרף לרגימנט בפעילותו מעבר לים, ופירוש הדבר היה שהוא התקבל כזר בקרב חבריו לקצונה.
לתסכולו הרב נוספה העובדה שעליו היה למלא תפקידים מלכותיים שהוטלו עליו על ידי אביו.
ב-1929 הוא נסע ליפן כדי להעניק לקיסר הירוהיטו את תואר אביר מסדר הבירית, ושנה מאוחר יותר הוא נכח בטקס ההכתרה של היילה סלאסי, קיסר אתיופיה באדיס אבבה.
ב-1934 העניק לו אביו (כמלך אירלנד) את תואר אביר מסדר פטריק הקדוש.
באותה שנה הוא נסע לביקור באוסטרליה ובניו זילנד, שם הוא התקבל על ידי הציבור בהתלהבות ראויה לציון.
לאחר שובו מהביקור באוסטרליה ובניו זילנד, ובלחץ הוריו, החליט הנסיך הנרי כי הגיע הזמן להתמסד והציע נישואים לאליס קריסטבל מונטגיו דאגלס סקוט, אחותו של אחד מחבריו הטובים ביותר של הנרי, לורד ויליאם מונטגיו דאגלס סקוט.
שנים רבות לאחר מכן סיפרה הנסיכה כי הצעת הנישואים לא הייתה רומנטית, שכן "זאת לא הייתה דרכו".
תחת זאת, הוא רק "מלמל זאת כאשר טיילנו יחד".
השניים נישאו ב-6 בנובמבר 1935. טקס הנישואים תוכנן מלכתחילה להיערך במנזר וסטמינסטר, אך הועבר לקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס, הצנועה יותר, עקב מותו של אביה של אליס, זמן קצר לפני החתונה.
לאחר החתונה הוענק לאליס התואר דוכסית גלוסטר.
לזוג נולדו שני בנים: הנסיך ויליאם מגלוסטר (1941–1972) והנסיך ריצ'רד, דוכס גלוסטר (נולד ב-1944).
הנרי ואליס התגוררו בתחילה בביתן המלכותי באלדרשוט, ליד המחנה של הרגימנט בו שירת הנסיך.
בזיכרונותיה סיפרה הדוכסית: "הייתה זו בקתה פשוטה מאוד, והדבר המלכותי היחידי בה הייתה נוכחותו של בעלי".
לאחר מות אביו, הקדיש הנרי את חלק הארי של ירושתו ברכישת אחוזת ברנוול.
היה זה בית כפר גדול בנורת'האמפטונשייר שהיה שייך לאבותיה של אשתו.
כביתם בלונדון ניתן להם בית יורק בארמון סנט ג'יימס.
בסוף שנת 1944 מונה הנסיך הנרי באופן בלתי צפוי לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה.
התפקיד הוצע קודם לכן לאחיו הצעיר, הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, אך זה נהרג בהתרסקות מטוס בסקוטלנד.
ככלל, נקטה מפלגת הלייבור האוסטרלית בראשותו של ראש ממשלת אוסטרליה, ג'ון קרטין, במדיניות של מינוי אזרחים אוסטרלים לתפקיד המושל הכללי.
בנסיבות המלחמה החליט קרטין שלמינוי מושל כללי מקרב חברי בית המלוכה יהיו שלושה יתרונות: חיזוק המחויבות של בריטניה להגנת אוסטרליה, אישור מעמדה של אוסטרליה כמדינה שאינו כפופה לארצות הברית ובסופו של דבר הייתה זו בחירה נייטרלית מבחינה פוליטית, שזכתה לברכתה של האופוזיציה.
ביקורו של הנסיך הנרי באוסטרליה ב-1934 היה מוצלח.
בשל ביישנותו, הוא נראה לעיתים כנוקשה ופורמלי, אך יחד עם הדוכסית הוא ביקר ברחבי אוסטרליה כשהוא משתמש במטוסו האישי.
לאחר מותו של קרטין ב-1945, מינה הדוכס את פרנק פורד כמחליפו.
הנסיך הנרי עזב את אוסטרליה ב-1947 לאחר שנתיים בתפקיד, עקב הצורך לתפקד כיועץ המדינה במהלך ביקורם של המלך ג'ורג' השישי ושל הנסיכות אליזבת ומרגרט בדרום אפריקה.
כמתנת פרידה הוא העניק את מטוסו לשימושה של ממשלת אוסטרליה ושל עמה.
הנסיך הנרי נכח בטקס ההכתרה של אחייניתו, אליזבת השנייה ב-1953. הדוכס והדוכסית מילאו כמה תפקידים מלכותיים, כולל כמה ביקורים מחוץ לבריטניה.
בשנותיו האחרונות התדרדר מצבו הבריאותי של הדוכס והוא סבל משורה של אירועים מוחיים.
עקב כך לא התאפשר לו להיות נוכח בהלווייתו של אחיו, דוכס וינדזור ב-1972. באותה שנה נהרג בנו הבכור, הנסיך ויליאם, בתאונת מטוס.
הדוכס היה במצב בריאותי כה קשה, עד כי הדוכסית התלבטה אם להודיע לו על הבשורה.
הנסיך הנרי היה האחרון מבין ילדיהם של המלך ג'ורג' החמישי ושל מרי מטק שנותר בחיים.
הוא מת ב-10 ביוני 1974 ונקבר באחוזת הקבר המלכותית בווינדזור.
בנו השני, הנסיך ריצ'רד, דוכס גלוסטר, ירש את תוארו.
הדוכסית קיבלה אישור מהמלכה אליזבת לשאת את התואר הנסיכה אליס, דוכסית גלוסטר, כדי להבדילה מאשתו של ריצ'רד.
היא הלכה לעולמה ב-2004, פחות מחודשיים לפני יום הולדתה ה-103, והאריכה ימים יותר מכל בני משפחת המלוכה מאז ומתמיד.
הנסיך הקטן הוא סרט אנימציה צרפתי בשפה האנגלית בבימויו של מארק אוסבורן.
אירנה בריגנול כתבה את תסריט הסרט אשר מבוסס על עלילת ספר הילדים "הנסיך הקטן" משנת 1943 מאת אנטואן דה סנט-אכזופרי.
זהו העיבוד הקולנועי המונפש הראשון של הספר "הנסיך הקטן".
הסרט משתמש באנימציית סטופ-מושן, ובנוסף גם אנימציית מחשב לסיפור המסגרת הנוסף.
בדיבוב המקורי באנגלית לקחו חלק ג'ף ברידג'ס, רייצ'ל מקאדמס, פול ראד, מריון קוטיאר, ג'יימס פרנקו, בניסיו דל טורו, ריקי ג'רווייס, באד קורט, פול ג'יאמאטי, אלברט ברוקס ומקנזי פוי.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה במאי 2015, במסגרת פסטיבל קאן ה-68.
עלילת הסרט מתמקדת בילדת פלא חסרת פחד וסקרנית אשר חיה יחד עם אמה, אשת אקדמיה מוכשרת.
לאחר שהילדה עוברת עם אימה לשכונה חדשה היא מכירה את השכן הזקן, האקסצנטרי והשובב שגר בבית הסמוך.
בהמשך, היא מגלה את סיפורו של הנסיך הקטן, סיפורו של טייס שמתרסק במדבר שבו הוא פוגש נער אצילי מכוכב מרוחק, סיפור שמביא את הילדה והטייס יחד להרפתקה יוצאת דופן.
ב-14 באוקטובר 2010, עוזר המנהל של הסרט "קונג פו פנדה", מארק אוסבורן, החל לביים את הסרט המבוסס על הספר מ-1943 "הנסיך הקטן" שנכתב על ידי אנטואן דה סנט-אכזופרי.
אטון סאומאץ ודימיטרי ראסאם מפיקים את הסרט עם תקציב של 57 מ'€ שישוחרר למסכים בשנת 2015. ב-5 ביוני 2013, הוכרז כי ג'יימס פרנקו, מריון קוטיאר, רייצ'ל מקאדמס וג'ף ברידג'ס הצטרפו לסרט.
אלברט ברוקס הצטרף גם הוא לצוות ב-12 בספטמבר בתור הקול של איש העסקים.
ב-10 בדצמבר 2014, הוכרז כי הנס צימר ילחין את המוזיקה לסרט.