tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת שנות ה-90 פורסם דו"ח טיילור בעקבות אסון הילסבורו והמליץ על שדרוג אצטדיוני הכדורגל לכל-מושביים.
היציע הצפוני, שהיה מקום מושבם הקבוע של האוהדים ה"שרופים", נהרס בשנת 1992 ופינה את מקומו ליציע כל-מושבי שבנייתו הושלמה ב-1993. במהלך בנייתו היה במקום ציור קיר של אוהדים מעודדים, למתן אשליה שהשחקנים בועטים לעבר קהל ולא לאתר בנייה.
הציור זכה בתחילה לביקורות מכיוון שלא היו בו אוהדים שחורים ותוקן במהרה.
בינתיים שופץ היציע הדרומי ובשנת 1989 הותקנו בו מושבים, גג וסוויטות אח"מים (Executive Boxes).
לאחר פרסום דו"ח טיילור הוגבלה תכולת האצטדיון לכ-38,500 מקומות ומגבלות נוספות כגון היותו של היציע המזרחי מבנה המיועד לשימור, הקשו על הרחבות עתידיות.
בסופו של דבר, החליטה ארסנל לעזוב את הייבורי לטובת אצטדיון האמירויות הסמוך, אשר נפתח בחודש יולי 2006. בעונתה האחרונה בהייבורי (2005-06) ארסנל פתחה במספר מסעי פרסום לשימור מסורת האצטדיון.
עוצב לוגו הנצחה שכלל את סמל האר דקו המסורתי מימי הרט צ'אפמן.
הלוגו הוצג לראווה באצטדיון וכן בפרסומי המועדון, באתר האינטרנט, בכרטיסי המנויים וכן בסחורה (Merchandise).
על המגרש, ארסנל זנחה זמנית את החולצות האדומות בעלות השרוול הלבן ואימצה את החולצה האדמדמה שבה השתמשו בעונתם הראשונה בהייבורי.
המועדון גם הקדיש מספר משחקים להנצחת ההיסטוריה שלו כאשר משחקי הבית הנציחו מאורע מפורסם או דמות חשובה בהיסטוריית המועדון.
כך למשל קוימו "יום (ארסן) ונגר" ו"יום דניס ברגקאמפ".
משחקה האחרון של ארסנל באצטדיון היה משחק הפרמייר ליג ב-7 במאי 2006 מול ויגאן אתלטיק בו ניצחו 2-4, כאשר מלך השערים של ארסנל בכל הזמנים, תיירי הנרי, הבקיע שלושער.
לאחר סגירת האצטדיון ערכה ארסנל מכירה פומבית למכירת חלקי האצטדיון, לרבות פיסות מהדשא, קורות השער וגם שולחנו של המאמן לשעבר ג'ורג' גרהאם.
מכירת מושבי האצטדיון בוטלה לאחר שנמצאו בהם שרידי המתכת הרעילה קדמיום.
לאחר מעברו של המועדון לאצטדיון האמירויות, הפך אצטדיון ארסנל לפרויקט דירות הידוע בשם "פארק הייבורי" (Highbury Square).
היציע הצפוני והדרומי נהרסו ושעון האצטדיון הותקן באצטדיון החדש.
חזיתות היציע המזרחי והמערבי שומרו ושולבו בנוף החדש.
מגרש הדשא הפך לגן ציבורי.
בנוסף לביתה של ארסנל, שימש הייבורי לעיתים גם כמגרשה הביתי של נבחרת אנגליה.
בסך הכול שוחקו 12 משחקים בינלאומיים בהייבורי בין השנים 1920 ו-1961, רובם משחקי ידידות.
משחקים אלו כללו את "קרב הייבורי", ניצחונה המפורסם של אנגליה בתוצאה 2-3 על אלופי העולם איטליה, כאשר 7 שחקני ארסנל היו בהרכב הפותח של הנבחרת המקומית.
הייבורי אירח גם שני משחקי כדורגל במסגרת אולימפיאדת לונדון ב-1948 (משחק בסיבוב הראשון ומשחק רבע גמר), למרות שלא אירח משחקים במסגרת גביע העולם ב-1966 או יורו 1996 שהתקיימו על אדמת אנגליה - כאשר בזמן היורו נפסל המגרש בשל היותו קטן מדי למשחקים בינלאומיים.
הייבורי אירח 12 משחקי חצי-גמר גביע ההתאחדות כמגרש נייטרלי, הראשון ב-1929 והאחרון ב-1997, למרות שבין השנים 1984 ו-1992 היה מחוץ לרשימת האצטדיונים המאושרים של ההתאחדות האנגלית, זאת בשל סירובה של ארסנל להתקין גדרות בעקבות כניסתם של אוהדי אברטון למגרש במשחק חצי הגמר מול סאות'המפטון.
הייבורי אירח גם את משחקה הביתי של לונדון בחצי גמר גביע ערי הירידים של 1955-58 מול לוזאן, בו ניצחה לונדון 0-2 ו2-3 בסיכום המשחקים.
במהלך שהותה בת 93 השנים של ארסנל באצטדיון, הייבורי לא תמיד אירח את משחקיה הביתיים של הקבוצה.
במהלך מלחמת העולם השנייה האצטדיון שימש כתחנת ניטור תקיפות אוויריות והופצץ על ידי הגרמנים.
ארסנל אירחה את משחקי הבית שלה בוייט הארט ליין, ביתה של יריבתה המרה טוטנהאם, עד לפתיחתו המחודשת של הייבורי ב-1946. משחקי הבית של ארסנל במסגרת ליגת האלופות בעונות 1998-99 ו-1999-00 שוחקו באצטדיון ומבלי, מכיוון שהיה צורך לצמצם את תכולתו הקטנה גם כך של הייבורי לטובת הפרסומים המחויבים במסגרת התחרות.
מאזנה של ארסנל בוומבלי לא היה מרשים (2 ניצחונות, תיקו ו-3 הפסדים) והקבוצה חזרה להייבורי אחרי שתי עונות, גם בשל סגירתו של ומבלי באוקטובר 2001 לבנייה מחדש.
הייבורי אירח גם מספר משחקי קריקט ובייסבול, ובשנת 1966 נערך בו קרב האגרוף על אליפות העולם במשקל כבד בין הנרי קופר למוחמד עלי (בו עלי ניצח).
האצטדיון גם הוזכר בשני סרטי קולנוע - "תעלומת אצטדיון ארסנל" וקדחת המגרש.
אצטדיון אנטוניו וספוצ'יו ליברטי המוכר יותר בכינוי המונומנטל הוא אצטדיון כדורגל בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
המונומנטל משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הארגנטינאית ריבר פלייט וכמגרש הלאומי של נבחרת ארגנטינה בכדורגל, והוא האצטדיון הגדול ביותר באמריקה הדרומית.
האצטדיון נבנה במהלך השנים 1936 עד 1938 ונחנך רשמית ב-25 במאי 1938 במשחק בין ריבר פלייט לפניארול מאורוגוואי בו ניצחה ריבר פלייט 1:3. במהלך השנים עבר האצטדיון שיפוצים והרחבות כשהבולטים ביניהם היו לקראת משחקי מונדיאל 1978 שנערכו בארגנטינה וכן בשנים האחרונות במסגרתו מימנה חברת "קוקה-קולה" את השיפוצים תמורת הענקת חסות.
בשנת 2020 עם השבתת הליגה בעקבות מגפת הקורונה בארגנטינה, הוחל בשיפוץ רב שלבי של האצטדיון.
קרקע המשטח הונמכה, נשתל דשא חדש (95% טבעי ו-5% סינתטי) ובוצעו שינויים ביציעים, כך שהוגדלה כמות המושבים.
מסלול האתלטיקה שהקיף את הדשא בוטל והיציעים התחתונים מגיעים כעת עד לגובה הקרקע.
במהלך העבודות גדל מספר המקומות אל מעבר ל-86 אלף, אך עם סיום התקנת המושבים החדשים כמות המקומות צפויה להגיע ל-84,567.
האצטדיון מכיל 72,054 מקומות ישיבה ונחשב לגדול מבין אצטדיוני ארגנטינה.
במהלך משחקי מונדיאל 1978 עמדה תכולת האצטדיון על 76,600 בזכות יציעי עמידה שבוטלו מאוחר יותר בשל תקנות בטיחות.
קומפלקס האצטדיון מכיל בנוסף גם מגרשי טניס, כדורסל וענפי ספורט נוספים.
בנוסף, הקומפלקס כולל גם מגורים לשחקני מחלקות הנוער של ריבר פלייט, תיאטרון, מוזיאון וחנויות.
בנוסף לקיום משחקי כדורגל, האצטדיון משמש גם את נבחרת הרוגבי הארגנטינאית (המכונה "הפומות" - Los Pumas).
האצטדיון גם מארח קונצרטי מוזיקה גדולים.
במהלך משחקי מונדיאל 1978 אירח האצטדיון 9 משחקים ביניהם משחק הפתיחה, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר.
המארחת ארגנטינה שיחקה 4 ממשחקיה במגרש בה זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע העולמי בכדורגל.
אצטדיון ארנסט האפל הוא אצטדיון כדורגל בווינה שהיה ידוע בשם אצטדיון פראטר לפני 1992. האצטדיון נבנה בין 1929 ל-1931 עבור אולימפיאדת הפועלים השנייה, ותוכנן על ידי האדריכל הגרמני אוטו ארנסט שווייצר.
האצטדיון נקרא על שמו של ארנסט האפל לאחר מותו ב-1992. ב-29 ביוני 2008 נערך בו גמר יורו 2008.
אצטדיון זה הוא הגדול ביותר באוסטריה, והוא מגרש הבית של נבחרת אוסטריה.
משחקי המועדונים שנערכים באצטדיון הם בדרך כלל משחקי גביע מקומיים ומשחקים במסגרת תחרויות בינלאומיות של אחת מהקבוצות הבכירות בווינה, אוסטריה וינה וראפיד וינה, שהאצטדיונים הרגילים שלהם קטנים מדי בהשוואה לתקן שנקבע למשחקי ליגת האלופות וגביע אופ"א.
משחקי דרבי מקומיים בין אוסטריה לראפיד וינה נערכים גם כן באצטדיון.
מספר הצופים הגבוה ביותר היה 92,706 במשחק נגד נבחרת ברית המועצות, אך מספר המושבים הופחת מאז.
למרות שתכולת האצטדיון הנוכחית היא רק 49,825 מושבים, האצטדיון זכה לדירוג של חמישה כוכבים באופ"א.
דירוג זה מוענק בדרך כלל לאצטדיונים של למעלה מ-50,000 מושבים, ומשחק הגמר של ליגת האלופות יכול להיערך רק באצטדיונים בעלי דירוג זה.
מספר המושבים הוגדל ל-53,008 עבור משחקי יורו 2008, כאשר משחק הגמר של התחרות נערך באצטדיון.
בנוסף, במסגרת משחקי היורו נערכו באצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים, שני משחקים בשלב רבע הגמר ואחד ממשחקי חצי הגמר.
גמר ליגת האלופות 1995: אייאקס אמסטרדם 1 - מילאן 0
גמר גביע אירופה לאלופות 1990: מילאן 1 - בנפיקה 0
גמר גביע אירופה לאלופות 1987: פורטו 2 - באיירן מינכן 1
גמר גביע המחזיקות 1970: מנצ'סטר סיטי 2 - גורניק זאבז'ה 1
גמר גביע אירופה לאלופות 1964: אינטר מילאן 3 - ריאל מדריד 1
במסגרת משחקי יורו 2008 נערכו באצטדיון שבעה משחקים: שלושה בשלב הבתים, שניים ברבע הגמר, אחד בחצי הגמר ומשחק הגמר עצמו.
אירועי ספורט הנערכים באצטדיון כוללים תחרויות אתלטיקה, רכיבה על אופניים וטניס.
בשנת 1950 נכחו 35,000 צופים בקרב היאבקות במשקל כבד, וב-1995 הוצבה באצטדיון בריכה זמנית שבה נערכה אליפות אירופה בשחייה.
באצטדיון נערכו מספר קונצרטי רוק, כאשר במקרים מסוימים הגיעו כ-56,000 צופים להופעות של רובי ויליאמס, מייקל ג'קסון, בון ג'ובי, שלושת הטנורים, הרולינג סטונז, U2, Guns N' Roses, פינק פלויד וטינה טרנר.
אצטדיון אליאנץ, המוכר גם כאצטדיון יובנטוס, הוא אצטדיון כדורגל בטורינו שאיטליה.
הוא משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת יובנטוס, ונבנה על הריסותיו של הסטאדיו דלה אלפי, אצטדיונה הקודם של הקבוצה.
בנייתו של האצטדיון בן 41,507 המושבים החלה בשנת 2009 והסתיימה בשנת 2011. עלות בניית האצטדיון עומדת על כ-150 מיליון אירו.
בסמוך לאצטדיון נבנה מגרש חנייה אשר מכיל כ-4,000 מקומות חנייה.
האצטדיון נחנך ב-8 בספטמבר 2011 במשחק ראווה בין יובנטוס לנוטס קאונטי האנגלית, אשר מדיה היוו השראה ליובנטוס ואומצו על ידיה בתחילת דרכה כקבוצה.
ב-2 באוקטובר 2012 נערך המשחק הראשון במסגרת ליגת האלופות מול שחטאר דונצק האוקראינית.
אותו משחק נגמר בתוצאה 1-1 (לאונרדו בונוצ'י כבש ליובנטוס וטשיירה לשחטאר).
בעונת 2013/14 האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית בין סביליה לבנפיקה ליסבון.
בשנת 2017 נחתם הסכם בין יובנטוס לחברת אליאנץ העולמית, אשר רכשה את זכויות שיום האצטדיון ל-5 עונות תמורת 75 מיליון יורו.
ב-1 ביולי 2017 שונה שמו באופן רשמי ל"אצטדיון אליאנץ".
אצטדיון אליס פארק , הידוע גם בשם נותנת החסות שלו כ"פארק קוקה-קולה", הוא אצטדיון ספורט ביוהנסבורג אשר בדרום אפריקה.
האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל ורוגבי יוניון ואף אירח את משחק גמר גביע העולם ברוגבי ב-1995 ואירח חלק ממשחקי מונדיאל 2010. בעבר האצטדיון אירח משחקי קריקט.
בנוסף מתרחשים מעת לעת אירועי תרבות שונים באצטדיון.
האצטדיון מכיל כיום 60,000 מקומות והוא האצטדיון הרביעי בגודלו במדינה, ומהווה את משכנה של התאחדות הרוגבי יוניון של דרום אפריקה.
האצטדיון הוקם בתחילה כדי לשמש את קבוצת הרוגני יוניון גולדן ליונס, אשר נאלצה לחלוק את אצטדיונה המקורי עם קבוצות שונות.
הקבוצה פנתה לעירייה וקיבלה הסכמה מחבר מועצת העיר ג'יי.
Ellis) אישור לבנות אצטדיון על שטח בן 53 קמ"ר (13 אקר).
הבנייה החלה ב-1927 וארכה 8 חודשים.
ב-1928 נחנך האצטדיון וביוני אותה שנה כבר ערכה גולדן ליונס את משחקה הראשון בו - כנגד נבחרת ניו זילנד ברוגבי יוניון.
החל מאותה שנה האצטדיון אירח משחקי רוגבי רבים והפך למזוהה עם הספורט במדינה.
בתחילת שנות ה-80 עבר האצטדיון שיפוצים במהלכם נבנה מחדש בהתאם לסטנדרטים מודרניים, בהם התכנון הישן לא עמד עוד.
האצטדיון המחודש כלל למעלה מ-60,000 מושבים.
על אף השיפוצים ב-2001 אירע אסון באצטדיון במהלך משחק כדורגל בין אורלנדו פיירטס והקייזר צ'יפס.
לחץ הקהל, אשר עלה על תכולת האצטדיון, הביא למותם של 43 אנשים אשר נרמסו למוות.
ב-2005 מועדון הגולדן ליונס מכר את השליטה באצטדיון, וזה הפך לאצטדיון הראשון בבעלות שחורים בדרום אפריקה, לאחר שנקנה על ידי חברת אינטרצה לסגו (Interza Lesego).
אצטדיון אלידה (בשוודית: Eleda Stadion; לשעבר סוודבנק) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מאלמה שבשוודיה, המשמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל מאלמה.
האצטדיון בעל 24,000 מקומות (מתוכם 18,000 מקומות ישיבה ו-6,000 מקומות עמידה) או 21,000 מקומות במשחקים בינלאומיים, נתון ההופך אותו לאצטדיון הרביעי בגודלו בשוודיה.
האצטדיון נפתח בשנת 2009 והחליף את אצטדיון מאלמה כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל מאלמה.
עלות האצטדיון היא כ-695 מיליון קרונה.
אצטדיון אָנוֹאֶטַה (בספרדית: Estadio de Anoeta), שכיום מוצג גם בשם רֵאָלֶה ארנה (בספרדית: Reale Arena) מטעמי חסות, הוא אצטדיון בסן סבסטיאן שבחבל הבסקים בספרד.
האצטדיון מכיל 39,500 מושבים, משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת ריאל סוסיאדד המקומית, והוא האצטדיון ה-11 בגודלו בספרד.
החל משנת 2005 מארח האצטדיון לעיתים גם משחקי רוגבי יוניון של קבוצות ביאריץ אולימפיק ואבירון באיון הצרפתיות.
כמו כן, נערכו באצטדיון מספר הופעות ובהן של להקות פינק פלויד, יו טו, דפש מוד, האבנים המתגלגלות ועוד.
מאז שנת 2004 הועלו על ידי גורמים במועדון ריאל סוסיאדד מספר הצעות לרכישת האצטדיון על ידי המועדון, הרחבתו והוספת בית מלון ומרכז קניות, אך אלו לא יצאו אל הפועל ולא אושרו במועצת העיר.
בשנת 2015 הכריז מועדון ריאל סוסיאדד שהאצטדיון יעבור מתיחת פנים בשנת 2016 הכוללת בין היתר את הרחבת תכולת הצופים באצטדיון על ידי ביטול מסלול האתלטיקה שהקיף את המגרש, וכן את החלפת המעטפת החיצונית של האצטדיון.
בסופו של דבר החלו העבודות במאי 2017 והסתיימו בתחילת עונת 2019/2020. בתום העבודות עלתה תכולת האצטדיון ל-39,500, ועם אפשרות להרחבה לכ-42,300 מקומות ישיבה.
עלות הפרויקט מוערכת בכ-47 מיליון אירו אשר ימומן על ידי מועדון ריאל סוסיאדד, ממשלת חבל הבסקים והמועצה המחוזית גיפוסקואה.
אצטדיון אל סדאר (בספרדית: Estadio El Sadar) הוא אצטדיון כדורגל בפמפלונה אשר בנווארה, ספרד.
האצטדיון נחנך בשנת 1967, ומשמש מאז כמגרשה הביתי של קבוצת אוססונה המקומית.
האצטדיון נקרא על שם נחל סדאר, העובר בשטחו של מחוז פמפלונה.
משנת 2005 ועד שנת 2011, בהתאם להסכם בין ממשלת נווארה לבין המועדון, נקרא האצטדיון בשם "ריינו דה נווארה" (מילולית: ממלכת נווארה), שם המותג באמצעותו משווקת נווארה לתיירים.
משחק הבכורה באצטדיון, תחת שמו החדש, נערך ב-29 בדצמבר 2005, בין נבחרת סין לבין נבחרת נווארה.
בשנת 2020 עבר האצטדיון שיפוץ כללי במסגרתו הוגדלה תכולת האצטדיון ל-23,576 מקומות ישיבה ושופצה המעטפת החיצונית של האצטדיון.
האצטדיון העירוני אל מולינון (בספרדית: Estadio Municipal El Molinón) הוא אצטדיון כדורגל בחיחון אשר בספרד, המשמש כמגרשה הביתי של קבוצת ספורטינג חיחון המקומית, ומכיל 30,000 מושבים.
האצטדיון נבנה סביב מגרש כדורגל שהיה קיים במקום מאז שנת 1908, והוא מגרש הכדורגל המקצועני העתיק בספרד.
ספורטינג חיחון החלה להשתמש באצטדיון כמגרשה הביתי בשנת 1915, והמשחק הרשמי הראשון נערך בו בשנת 1917. בשנת 1920 נערך באצטדיון גמר הגביע הספרדי, בו ניצחה ברצלונה את אתלטיק בילבאו.
בשנת 1924 רכשה ספורטינג חיחון את האצטדיון, אך בשנת 1944 נמכר האצטדיון בחזרה לידי עיריית חיחון בשל קשיים כלכליים אליהם נקלע המועדון.
בשנת 1968 הותקנו באצטדיון עמודי תאורה שאפשרו עריכת משחקים בשעות החשכה, ובשנת 1969 הושלם הגג מעל היציעים, ובכך הפך אל מולינון לאצטדיון הראשון בספרד בו כל המושבים מקורים.
בשנת 1998 נערך שיפוץ נוסף באצטדיון במסגרתו הוסבו כל היציעים ליציעי ישיבה, בהתאם לתקנות אופ"א ופיפ"א, בעקבותיו ירדה תכולתו מ-38,000 צופים לכ-26,000 צופים בלבד.
בשנת 2010 הושלמה הרחבה של האצטדיון, במסגרתה גדלה תכולתו לכדי 30,000 מושבים.
לאורך שנותיו אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרות בינלאומיות, הראשון שבהם נערך בשנת 1928 בין נבחרות ספרד ואיטליה.
בנוסף, האצטדיון אירח מספר משחקים בינלאומיים נוספים של נבחרת ספרד, משחקי בית של ספורטינג חיחון במסגרת גביע אופ"א, שלושה משחקים במסגרת מונדיאל 1982 (ביניהם חרפת חיחון) ואף משחקי ידידות של נבחרת אסטוריאס.
פרט למשחקי כדורגל, משמש האצטדיון מעת לעת לקיום מופעי מוזיקה, ובין היתר הופיעו בו בון ג'ובי, פול מקרטני, האבנים המתגלגלות, ברוס ספרינגסטין, סטינג, טינה טרנר ואמנים נוספים.
אצטדיון ארטמיו פרנקי (איטלקית: Stadio Comunale Artemio Franchi) הוא אצטדיון כדורגל בפירנצה, איטליה.
ומשמש כאצטדיונה הביתי של פיורנטינה.
האצטדיון נחנך בשנת 1931 ומכיל 47,290 מקומות ישיבה.
האצטדיון ממוקם בצפון מזרח פירנצה.
האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי פייר לואיג'י נרווי (Pier Luigi Nervi), ונקרא במקור סטאדיו קומונלה (Stadio Comunale).
ב-13 בספטמבר 1931 נחנך האצטדיון משחק בין פיורנטינה לאדמירה וואקר (0-1).
אצטדיון נקרא על שמו של נשיא פיורנטינה לשעבר, ארטמיו פרנקי, החל משנת 1991.
האצטדיון לקח חלק באירוח משחקי מונדיאל 1934 ומונדיאל 1990 אשר לקראתו עבר מתיחת פנים שכללה בין היתר את הרחבת קיבולת האצטדיון וביטול מסלולי האתלטיקה.
כמו כן, אירח האצטדיון משחקים משלב הבתים של טורניר הכדורגל של אולימפיאדת רומא.
ב-25 בנובמבר 1984 נרשם שיא הצופים למשחק באצטדיון כאשר 58,271 צופים נכחו במשחק בין פיורנטינה לאינטר מילאנו.
נבחרת איטליה שיחקה באצטדיון, המשחק הראשון היה ב-7 במאי 1933 בניצחון 2-0 על צ'כוסלובקיה.
האצטדיון אירח שני משחקי מוקדמות יורו 2012.
אצטדיון אל-בית , הידוע גם כ"אצטדיון אל-ח'ור", הוא אצטדיון כדורגל שנבנה בקטר לכבוד משחקי גביע העולם בכדורגל 2022. בניית האצטדיון החלה ב-2015 והסתיימה בסוף שנת 2019. האצטדיון נחנך בפברואר 2020.
אצטדיון אל-ח'ור תוכנן על ידי שארמיין ואלדי, בצורת אוהל בדואי מסורתי, כדי שהגג יעמוד בדיוק מעל הכיסאות.
האצטדיון יחובר עם כמה מערכות תחבורה.
החניון באצטדיון יוכל לאפשר חנייה לכ-7,000 מכוניות, בחניון יהיו כ-1,000 חניות שמורות למוניות, 350 לאוטובוסים ו-150 למיניבוסים.
כמו כן, האצטדיון מתוכנן לאכלס כ-46,000–45,000 אנשים ביציעי האוהדים ו-1,000 עיתונאים ביציע העיתונות.
בסופו של דבר נזנחו התוכניות הראשוניות והאצטדיון הוגדל ב-15,000 מקומות, הוא מכיל 60,000 מושבים.
בזמן גביע העולם האצטדיון אמור להכיל בתוכו מלון סוויטות עם מרפסות המשקיפות אל הדשא.
אצטדיון אל-ג'נוב הוא אצטדיון רב-תכליתי באל-וכרה שבקטר, שמשמש בעיקר עבור משחקי כדורגל ומונדיאל 2022. הוא נחנך במאי 2019.
לאחר המונדיאל, האצטדיון יהפוך למשכנה של קבוצת "מועדון ספורט אל-וכרה".
האצטדיון מתוכנן להיות בעל קיבולת ישיבה של 45,120 מושבים.
עיצוב האצטדיון הוצע על ידי זהא חדיד, העיצוב הרעיש והגעיש את הזירה הבינלאומית שטענו שהאצטדיון דומה בצורתו לאיבר המין הנשי.
בשנת 2015, הגיעה זהא חדיד לפשרה בתביעת דיבה נגד המגזין "ניו יורק רוויו אוף בוקס" והמבקר מרטין פילר.
על פי הסכם הפשרה, משכה חדיד את תביעתה, והמגזין ופילר התנצלו ושילמו פיצוי כספי.
במאמר שפרסם במגזין כתב פילר כי באתר הבנייה של האצטדיון מצאו את מותם יותר מ-1,000 מהגרי עבודה, בעת בנייתו.
בכתב־התביעה שהגישה נטען שהעבודות באתר האצטדיון עדיין לא החלו ושום פועל לא נפגע.
פילר הודה ששגה והתנצל מיד אחרי פרסום המאמר ואמר שאכן הפועלים נהרגו באתרי בנייה אחרים בקטר, מלבד בבניית אצטדיון זה.
אם כי לאחר תחילת העבודות אכן נהרגו פועלים בעת בניית האצטדיון.
אצטדיון ארתור אש הוא אצטדיון הטניס המרכזי של מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג בניו יורק.
האצטדיון מכיל 23,771 מקומות ישיבה והוא אצטדיון הטניס הגדול ביותר בעולם.
האצטדיון קרוי על שם הטניסאי ארתור אש, הנחשב לאחד הטניסאים החשובים בעולם, והטניסאי האפרו-אמריקאי הבולט הראשון בכל הזמנים.
האצטדיון נפתח בשנת 1997 והחליף את המגרש המרכזי במרכז - אצטדיון לואיס ארמסטרונג.
אירוע הבכורה של האצטדיון התקיים ב-25 באוגוסט 1997 ובו הזמרת ויטני יוסטון שרה את השיר One Moment in Time.
ב-19 ביולי 2008 נערך לראשונה משחק כדורסל באצטדיון.
המשחק במסגרת ליגת ה-WNBA היה בין ניו יורק ליברטי לבין אינדיאנה פיבר (משחק גמר), ובמשחק אינדיאנה ניצחה את ניו יורק ליברטי 55–71
האצטדיון מארח כל שנה חלק ממשחקי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.
אצטדיון אל-ח'דר הוא אצטדיון כדורגל הממוקם
בעיירה אל-ח'דר, סמוך למחסום המנהרות בכביש 60 ולבית לחם.
האצטדיון נחנך בשנת 2007, מכיל 6,000 מושבים ונבנה במימון ממשלת פורטוגל.
המגרש עומד בתקן הבינלאומי ובכל דרישות פיפ"א.
אורכו 106 מטר ורוחבו 76 מטרים.
באצטדיון משחקות קבוצות ואדי א-ניס ושבאב אל-ח'דר מליגת העל הפלסטינית.
אצטדיון נמסיו קמאצ'ו אל קמפין (בספרדית: Estadio Nemesio Camacho El Campin) הוא אצטדיון כדורגל בעיר בוגוטה שבקולומביה, אשר מונה 36,343 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון הרביעי בגודלו במדינה אחרי אצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס שבברנקייה, אצטדיון פלמסקה שבקאלי ואצטדיון אטנאסיו חירארדוט שבמדיין.
האצטדיון משמש בתור מגרשן הביתי של קבוצות מיונאריוס ואינדפנדיינטה סנטה פה ולעיתים רחוקות גם של לה אקידד.
האצטדיון הוקם ב-10 באוגוסט 1938 ותכולתו הייתה 10,000 מקומות.
המניע להקמה היו המשחקים הבוליבאריאנים, שנערכו לראשונה בבוגוטה ובקראקס.
עם השנים האצטדיון עבר הרחבה וכאשר היה ללא מקומות ישיבה מסומנים, הכיל לעיתים 50,000 ואף 60,000 צופים בשיאו, כגון בגמר הקופה אמריקה 1975. ב-2011 עבר שינוי נוסף לקראת המונדיאליטו שנערך בקולומביה ולפי הרישומים של פיפ"א, התכולה הסופית של האצטדיון היא 36,343 מקומות.
השדרוג עלה כ-15 מיליון דולר.
אצטדיון הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1958, מוקדמות מונדיאל 1962, מוקדמות מונדיאל 1970, מוקדמות מונדיאל 1974, מוקדמות מונדיאל 1978, מוקדמות מונדיאל 1982, מוקדמות מונדיאל 1986, מוקדמות מונדיאל 2002, מוקדמות מונדיאל 2010.
אירוח המשחקים הקדם אולימפיים למקסיקו 1968, מינכן 1972 ומוסקבה 1980
אירוח הגמר של קופה אמריקה 1975 וקופה אמריקה 2001
בין היתר נערכו באצטדיון מספר קונצרטים והופעות של זמרים ולהקות מפורסמים כמו Guns N' Roses ב-1992 ו-2022, ג'ון בון ג'ובי ב-1995, פול מקרטני וליידי גאגא ב-2012, ג'סטין ביבר ב-2013, ואן דיירקשן ב-2014, פו פייטרס ב-2015, קולדפליי ורולינג סטון ב-2016.
האצטדיון העירוני איפורואה (בספרדית: Ipurua Municipal Stadium) הוא אצטדיון בעיר אייבר שבספרד.
האצטדיון משמש כאצטדיון הביתי של קבוצת אייבר מליגת המשנה הספרדית ומכיל 8,164 מקומות ישיבה.
האצטדיון נפתח בתאריך 14 בספטמבר 1947, במשחק בין אייבר לבין יריבתה המקומית, אלגויבר.
עם חזרתה של אייבר לליגה השנייה בספרד בשנת 1989, עבר האצטדיון שיפוץ ראשון.
בקיץ 2014 עלה המועדון לראשונה בהיסטוריה לליגה הבכירה, ומיד החלו תוכניות להרחבת האצטדיון.
האצטדיון עומד בקריטריונים של אופ"א לאירוח משחקים.
אצטדיון ארסנל, או בשמו הרשמי האצטדיון המרכזי ארסנל, הוא אצטדיון הממוקם במרכז העיר טולה, משמש כמגרש הבית של קבוצת ארסנל טולה.
האצטדיון נחנך באוגוסט 1959 תחת השם "לוז'ניקי של טולה" (Тульские Лужники ברוסית)
שמו שונה מספר פעמים והוא נקרא בעבר אצטדיון "עמל" ואצטדיון "חמישים שנה לקומסומול".
ב-1996 שופץ מחדש על מנת להתאימו לתקני אופ"א.
הוחלף הדשא ומערכות החימום והותקנה תאורה חדשה.
מושבי העץ הישנים הוחלפו במושבי פלסטיק ונבנו חדרי הלבשה מופרדים.
בסתיו 2014 הותקן מסך אלקטרוני חדשוהאצטדיון שופץ שוב, בעקבות העפלת הקבוצה לליגת העל הרוסית בכדורגל
אצטדיון אקדמיית "קרסנודר" הוא אצטדיון בעיר קרסנודאר, המשמש כמגרש הבית של מועדון הכדורגל "קרסנודאר-2", "קרסנודאר-3" וקבוצת הנוער של "קרסנודר".
האצטדיון הוא בעל קיבולת של 3,500 צופים.
נפתח בשנת 2011 וכולל מערכות חימום ומיזוג ליציעים.
ביולי 2021 נחנך אצטדיון חדש לאקדמיית קרסנודאר, המכיל 7,458 מושבים.
אצטדיון אמריקו מונטניני (בספרדית: Estadio Américo Montanini) הוא אצטדיון כדורגל בעיר בוקרמנגה שבקולומביה, אשר מונה 30,000 מקומות, ומשמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אתלטיקו בוקרמנגה.
נושא את שמו של נשיא קולומביה לשעבר, אלפונסו לופס פומחרו, שכיהן בשנים 1934-1938 ו-1942-1945.
האצטדיון נפתח ב-12 בדצמבר 1941 ובנייתו נעשתה בעיקר בשביל המשחקים הלאומיים של קולומביה והחל משנת 1949 הפך למגרשה הביתי של אתלטיקו בוקרמנגה.
האצטדיון נפתח עם תכולה של 10,000 מקומות, אך עם השנים עבר מספר שינויים, שיפוצים והרחבות, מה שהגדיל את התכולה שכיום עומדת על כ-30,000.
הוא היה האצטדיון הראשון בקולומביה שבו הוחלף משטח הדשא בדשא מלאכותי בשנת 2006, ונחנך במשחק ידידות בין אתלטיקו בוקרמנגה והקבוצה הפרגוואית, קלוב אולימפיה.
לאחר 10 שנים של משטח מלאכותי, הוחזר הדשא הטבעי וכן בוצעו שינויים נוספים באצטדיון כמו שיפור התאורה והתקנת מושבים.
כמו כן, נבחנה ב-2017 האפשרות להחליף את שמו שלך האצטדיון להרמן אסרוס, שהיה אחד משחקניה הבולטים של ושל אתלטיקו בוקרמנגה.
עם פטירתו של אסרוס ב-2018, הועלה העניין שוב לדיון.
מארחת המשחקים הלאומיים בשנים 1941 ו-1996
אירוח אליפות דרום אמריקה עד גיל 20 בכדורגל נשים בשנת 2010
אירוח משחקי ידידות של נבחרת קולומביה
אצטדיון אלברטו גריסאלס (בספרדית: Estadio Alberto Grisales) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ריונגרו שבקולומביה ומכיל כ-14,000 מקומות.
הוא משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת אגילס דוראדס מאז 2015.
הבכורה על המשטח החדש הייתה ב-24 בפברואר 2016 מול מיונאריוס וריונגרו ניצחה 1-2.
מאז 2017 מארח האצטדיון גם את משחקי הקבוצה בטורניר הקופה סודאמריקנה.
האצטדיון העירוני הבינלאומי אל-בירה הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בפאתי העיירה אל-בירה.
באצטדיון כ-8,000 מקומות ישיבה בשני יציעים, יציע מערבי ראשי ויציע צפוני מאחורי אחד השערים.
משטח הדשא הוא סינתטי, עקב מצוקת המים ברשות הפלסטינית.
בניית האצטדיון החלה בשנת 2006 במימונה של פיפ"א, כחלק מתוכנית לעידוד הכדורגל הפלסטיני.
ממשלות צרפת וגרמניה השתתפו במימון בניית היציעים ויו"ר פיפ"א ספ בלאטר הניח את אבן הפינה לאצטדיון.
ב-11 באוקטובר 2009, מספר חודשים לפני שבנייתו הושלמה, הוציא המנהל האזרחי צו להפסקת העבודה על היציעים מטעם מועצת התכנון העליונה של יהודה ושמרון, מאחר שהבנייה במקום מתבצעת "ללא רישיון".
ב-2 בנובמבר 2009, הגישו התנחלות פסגות ועמותת רגבים עתירה לבג"ץ הדורשות מהמדינה להרוס את האצטדיון.
העותרים טענו נגד האצטדיון שיש סכנה שבסופו של כל משחק כדורגל האוהדים יתקיפו באבנים את היישוב.
העתירה נדחתה כשהתברר שתוכנית המתאר לאזור אושרה כבר ב-1981 והאצטדיון נחנך ב-2010. המשחק הרשמי הראשון ששוחק באצטדיון היה גמר גביע פלסטין.
שחקן נבחרת צרפת לשעבר ליליאן תוראם בעט את בעיטת הפתיחה במשחק.
אצטדיון אל לאנג הוא אצטדיון ספורט בן 7,500 מושבים במרכז העיר סנט פטרסבורג, פלורידה, המהווה את המגרש הביתי הנוכחי של טמפה ביי רודיס מליגת הכדורגל המאוחדת (USL).
הוא שימש כמעט אך ורק כפארק בייסבול במשך למעלה מ-60 שנה.
עם זאת, מאז שעברו הרודיס למתקן בשנת 2011, הוא הוגדר מחדש כדי לארח משחקי כדורגל.
אצטדיון אל לאנג נבנה בשנת 1947 באתר של מתקן ישן יותר המכונה פארק אתלטיק סנט פטרסבורג.
לפני הרייס, האצטדיון שימש בין היתר את היאנקיז, סנט לואיס קרדינלס, ניו יורק מטס ואת בולטימור אוריולס.
האצטדיון אירח את משחק האימונים האחרון שלו במרץ 2008 והיה אתר לבייסבול חובבני ותערוכות מדי פעם בשנים הבאות.
טמפה ביי רודיס עברו לאצטדיון בשנת 2011, ובעקבות כך עבר האצטדיון שינוי מיגרש בייסבול למתחם כדורגל.
מאז אוקטובר 2014, הסכם בין המועדון לעיר סנט פטרסבורג הפך את האצטדיון למתקן לכדורגל בלבד, והבעלים של הרודיס ערכו שיפוץ נרחב בתחילת 2015. בשנת 2016, הציע בעל המניות של הרודיס, ביל אדוארדס, להרחיב מאוד את תכולתו של האצטדיון ל-18,000 מושבים כחלק מהצעה שמועדונו ישתתף בליגת MLS.
במאי 2017 עבר משאל עם מקומי אשר אישר לעיר סנט פטרסבורג לשאת ולתת עם הקבוצה על חוזה שכירות לטווח ארוך כדי לאפשר את הפרויקט.
באוקטובר 2018, הרודיס נרכשו על ידי טמפה ביי רייס, אשר העניקו למועדון הבייסבול את השליטה באצטדיון אל לאנג באמצעות העברת החוזה הקיים עם העיר סנט פטרסבורג לידיהם.
אצטדיון אניו טרדיני (באיטלקית: Stadio Ennio Tardini, או פשוט "איל טרדיני") הוא אצטדיון הממוקם בפארמה שבאיטליה.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל של פארמה מהסרייה א' החל מפתיחתו בשנת 1923 ועד היום, כמעט ברצף, ונקרא על שמו של אחד הנשיאים הקודמים של המועדון אניו טרדיני.
האצטדיון הוא ה-19 בגודלו באיטליה, והשני בגודלו במחוז אמיליה-רומאניה, וכולל 22,352 צופים.
בנוסף הוא גם השישי הכי עתיק באיטליה, שעדיין בשימוש.
האצטדיון עבר שיפוץ כללי מקיף בתחילת שנות ה-90, והוגדל מ-13,500 מקומות ל-29,050. אולם ב-2006 תכולתו הופחתה ל-27,906, מתוכם רק 21,473 מקומות מאושרים לישיבה.
לאצטדיון היו תוכניות להרחבה אם היה מארח את יורו 2016, לכ-31 אלף צופים, אבל לבסוף לא נבחר לארח את הטורניר.
אצטדיון אקספלוריה הוא אצטדיון כדורגל במרכז העיר אורלנדו שבפלורידה.
האצטדיון מכיל 25,500 מושבים והוא משמש כאצטדיון הביתי של אורלנדו סיטי מליגת ה-MLS, שהצטרפה לליגה כקבוצת הרחבה בשנת 2015, ושל קבוצת הנשים אורלנדו פרייד מה-NWSL, ליגת כדורגל הנשים הלאומית.
האצטדיון הושלם בזמן עבור משחק הבית הראשון בעונת 2017 של אורלנדו סיטי נגד ניו יורק סיטי ב-5 במרץ, בו ניצחה אורלנדו סיטי 1–0 משער של קאייל לארין שכבש את השער הראשון תולדות האצטדיון.
האצטדיון הפך לאצטדיון היחיד שאירח קבוצות MLS, NWSL, ו-USL באותה השנה.
במקור נקרא אצטדיון אורלנדו סיטי , אך ב-4 ביוני 2019 הוכרז כי "Exploria Resorts" רכשה את הזכויות לשם האצטדיון.
האצטדיון ממוקם לצד רחוב "ווסט צ'רץ'" בשכונת "פאראמור" ממערב למרכז אורלנדו.
אצטדיון אַלִיגַ'אנְט הוא אצטדיון מקורה הממוקם בפרדייז במדינת נבדה, שבארצות הברית.
אצטדיון אליג'אנט משמש כאצטדיון הביתי של קבוצת לאס וגאס ריידרס מליגת הפוטבול הלאומית, ושל קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס, UNLV רבלס פוטבול.
האצטדיון משתרע על שטח של כ-250 דונם (מערבית למפרץ מאנדליי) ב"דרך ראסל" ו"שדרת האסיאנדה" ובין "שדרת פולריס" ל"דין מרטין דרייב", מעט מערבית לכביש המהיר 15. בניית האצטדיון בעלות 1.8 מיליארד דולר החלה ב-13 בנובמבר 2017, והסתיימה ב-31 ביולי 2020, בסמוך לפתיחת עונת 2020 של ה-NFL.
בינואר 2016 התפרסמו דיווחים כי חברת לאס וגאס סנדס שוקלת לבנות אצטדיון בשיתוף עם Majestic Realty ו-אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס (UNLV), באתר של 170 דונם (42 אקרים) ב"שדרת טרופיקנה" שבבעלות UNLV.
UNLV חיפשה אצטדיון חדש שיחליף את אצטדיון סם בויד מאז שנת 2011 לפחות.
בעלי האוקלנד ריידרס, מארק דייוויס, ביקר בלאס וגאס ב-29 בינואר כדי לסייר במקום ולהיפגש עם יו"ר ה"סנדס" שלדון אדלסון ואישים מקומיים אחרים.
הריידרס, שניסו לבנות אצטדיון חדש לקבוצה מאז שנות ה-80, בדיוק החמיצו את המעבר ללוס אנג'לס באותו החודש, כאשר נקבע כי הסנט לואיס ראמס והסן דייגו צ'רג'רז יעברו לאצטדיון חדש באינגלווד שבקליפורניה והריידרס נשארו תקועים במבוי סתום באוקלנד.
על מנת שהקבוצה תעבור ללאס וגאס, נדרש אצטדיון חדש, מכיוון שאצטדיון סם בויד היה קטן מהגודל המתאים עבור ה-NFL, ולא היו עוד אצטדיונים מקצועיים ברמה הדרושה בנבדה.
ב-21 במרץ 2016, כשנשאל על לאס וגאס, אמר דייוויס, "אני חושב שהריידרס אוהבים את תוכנית לאס וגאס", ו"זו תוכנית מאוד מאוד מסקרנת ומרגשת".
דייוויס נפגש גם עם מושל נבדה בריאן סנדובל בנוגע לתוכנית האצטדיון.
ב-1 באפריל 2016, דייוויס נפגש עם גורמים רשמיים ב-UNLV וסייר באצטדיון סם בויד כדי להעריך האם הוא יכול לשמש כבית זמני לקבוצה.
ב-28 באפריל 2016, דייוויס אמר שהוא רוצה להעביר את הריידרס ללאס וגאס והתחייב לשלם 500 מיליון דולר לשם הקמת האצטדיון המקורה בשווי 2.4 מיליארד דולר.
"ביחד נוכל להפוך את מדינת הכסף (כינוי למדינת נבדה) למדינת הכסף והשחור (צבעי הריידרס)", אמר דייוויס.
באביב 2016 דחה דירקטוריון "לאס וגאס סנדס" את הצעת האצטדיון של אדלסון.
אדלסון החליט להתקדם עם האצטדיון כהשקעה אינדיבידואלית, תוך שהוא משעבד 650 מיליון דולר מהונו האישי לפרויקט.
הכדאיות של האתר ב"שדרת טרופיקנה" נקבעה בסימן שאלה רציני ביוני 2016, כאשר סאות'ווסט איירליינס התנגדה למיקום מכיוון שקרבתו לקצה הצפוני של אחד ממסלולי ההמראה של נמל התעופה הבינלאומי מקארן עלולה להשפיע לרעה על הבטיחות והיכולת של התנועה האווירית בשדה התעופה.
רשימת המיקומים הפוטנציאליים התרחבה עד מהרה לתשעה מועמדים, ביניהם אתרי "קזינו ויילד ויילד וסט", "מסלול הגולף וין", "קזינו ריביירה", "פארק הפסטיבל בלאס וגאס" ו"מרכז קשמן".
עד ספטמבר הצטמצמה הרשימה לשתי אפשרויות: מועדון הגולף באלי האי, דרומית למפרץ מאנדליי, ומגרש פנוי ב"דרך ראסל", מעט מערבית לכביש Interstate 15.
ב-25 באוגוסט 2016 הריידרס הגישו בקשה לרשום את "לאס וגאס ריידרס" כסימן מסחרי, ובאותו היום שוחררו המצגות המדמות את עיצוב אצטדיון.
ב-15 בספטמבר 2016, הוועדה לתשתיות תיירות בדרום נבדה הצביעה פה אחד להמליץ ולאשר 750 מיליון דולר לתוכנית האצטדיון בלאס וגאס.
Majestic Realty חשפה באוקטובר 2016 שהיא נסוגה מפרויקט האצטדיון.
באוקטובר 2016 קרא המושל סנדובל לישיבה מיוחדת של בית המחוקקים בנבדה לשקול את האצטדיון והצעות אחרות הקשורות לתיירות.
הצעת המימון לאצטדיון אושרה בהצבעה של 16–5 בסנאט ועל ידי 28–13 באספה, ונחתמה לחוק על ידי סנדובל ב-17 באוקטובר.
הצעת החוק אפשרה למחוז קלארק להעלות את מס המלונות שלו כדי לגייס את המימון בסך 750 מיליון דולר.
הריידרס הגישו מסמכי רילוקיישן ב-19 בינואר כדי לעבור מאוקלנד ללאס וגאס.
ב-26 בינואר 2017 הגישו הריידרס הסכם שכירות מוצע לאצטדיון.
דווח כי הריידרס בחרו באתר ב"דרך ראסל" כמיקום האצטדיון, הקבוצה תשלם דמי שכירות של דולר אחד, וכי היא תוכל לשלוט בזכויות השיום הן לאצטדיון והן לרחבה ובנוסף לשמור על ההכנסות מחסות השילוט.
ימים אחדים לאחר ההצעה שהודיעו הריידרס, אדלסון יצא מפרויקט האצטדיון ומשך את תשלום ה-650 מיליון דולר שהציע לפרויקט.
זמן קצר לאחר הודעה זו, קבוצת גולדמן זקס, שתכננה לממן חלק מהפרויקט, נסוגה גם היא.
כתוצאה מכך, הריידרס הוצרכו להגדיל את תשלומם מ-500 מיליון דולר ל-1.15 מיליארד דולר.
ב-6 במרץ, הריידרס חשפו שבנק אוף אמריקה ילווה 650 מיליון דולר כדי להחליף את חלקו של אדלסון מהמימון.
בעלי ה-NFL הצביעו לאשר את הרילוקיישן של הריידרס ברוב של 31–1 ב-27 במרץ.
למחרת החלו הריידרס ו"רשות אצטדיון לאס וגאס" לקבל פיקדונות למינויים עונתיים לאצטדיון החדש.
הריידרס הודיעו כי הם מתכוונים להישאר באוקלנד עד להשלמת האצטדיון.
הריידרס סגרו את עסקת רכישת האדמות לאצטדיון באתר "דרך ראסל" ב-1 במאי.
מחיר הרכישה שדווח היה 77.5 מיליון דולר.
ב-11 במאי הוכרז כי במיזם משותף, "מורטנסון בנייה" ו"מקרתי בנייה" תהינה חברות הבנייה של האצטדיון.
מורטנסון עבדה בעבר באצטדיון יו.
רשות האצטדיון אישרה את הסכם שכירות האצטדיון עם הריידרס ב-18 במאי.
החכירה היא למשך 30 שנה עם ארבע אפשרויות הארכה רצופות של חמש שנים כל אחת.
ב-18 בספטמבר החלה פעילות בנייה באתר האצטדיון בהכנת האתר.
טקס התחלת הבנייה נערך ב-13 בנובמבר.
בטקס השתתפו נציב ליגת ה-NFL רוג'ר גודל, בעלי הריידרס מארק דייוויס, אמו קרול דייוויס, אגדות ריידרס שונות ובהן האוי לונג, ג'ים פלאנקט, טום פלורס וריי גאי, פוליטיקאים בלאס וגאס ונבדה כמו המושל בריאן סנדובל, ראש עיריית לאס וגאס, קרולין גודמן, נציב מחוז קלארק סטיב סיסולאק וראש רשות האצטדיון סטיב היל.
את האירוע אירח ג'ורג' לופז וכלל ידוענים נוספים כמו קרלוס סנטנה, אייקון וגאסי ותיק ויין ניוטון, והאווי דורו וניק קרטר מהבקסטריט בויז.
כמו כן הוצג מחווה לקורבנות הטבח בסטריפ של לאס וגאס בשנת 2017, כולל מופע של ג'ודית' היל ו"מקהלת הבשורה של בית הבלוז של לאס וגאס" בביצוע השיר "Rise up" והדלקת 58 קרני אור, המסמלות את 58 הקורבנות שנהרגו בירי.
בינואר החלו צוותי הבנייה לפוצץ סלע נארי עם דינמיט כדי לחפור וליצור את צורת הקערה של האצטדיון.
ב-3 בפברואר, הריידרס פתחו מרכז תצוגה מקדימה של האצטדיון בשטח של 700 מ"ר (7,500 רגל רבוע) ב"טאון סקוור", הנמצא כמה קילומטרים מאתר האצטדיון, ובו תערוכות אינטראקטיביות ומזכרות קבוצתיות, עם תוכניות להדמיות זווית הראייה ממושבים בודדים ודגם של האצטדיון בקנה מידה גדול.
ב-27 באוגוסט, מחוז קלארק קבע לאצטדיון כתובת חדשה, הכתובת שונתה מהכתובת המקורית "דין מרטין דרייב 5617", ל-"דרך אל דייוויס 3333" ("שדרת אלדברן" לשעבר).
ב-24 במאי 2019 הוכרז כי יתווספו לאצטדיון 20 סוויטות נוספות באזור הקצה הדרומי, כאשר שש סוויטות נמצאות במתחם הסוויטות הראשי ו-14 סוויטות במפלס הסוויטות התחתון, קטע אחד מעל המתחם הראשי.
הסוויטות נוספו במאמץ להפוך את האצטדיון לאטרקטיבי יותר לאירוח הסופרבול.
האירוע המתוכנן הראשון באצטדיון החדש היה הופעה של גארת' ברוקס ב-22 באוגוסט 2020, אך הוא נדחה ל-2021 בשל מגבלות מגפת הקורונה.
האירוע הראשון שהתקיים בפועל באצטדיון זה היה משחק העונה הסדירה הראשון שהתקיים ביום שני בלילה בין הריידרס לניו אורלינס סיינטס ב-21 בספטמבר 2020.
לאצטדיון אליג'אנט, מארק דייוויס שמר על אותה חברת אדריכלות, MANICA Architecture, שתכננה את "אצטדיון קרסון" שהוצע בעבר ליד לוס אנג'לס.
דייוויס שמר על חלק ניכר מהמראה מאצטדיון קרסון מכיוון שהוא "התאהב בעיצוב הכללי של זה".
האצטדיון הוא אצטדיון כיפתי בגובה 10 קומות, עם גג ETFE (סוג של פולימר פלסטי) שקוף, קירות חיצוניים בצבעים שחור וכסף (כצבעי הריידרס) עם רצועות תאורה לבנות בקצוות הקירות שהותקנו על ידי "YESCO", וחלונות צד גדולים הניתנים להזזה המהווים את הכניסה הראשית לאצטדיון ומספקים נוף אל עבר לאס וגאס סטריפ.
באזור הקצה הצפוני מול החלונות הנפתחים ממוקם לפיד גדול המכיל להבה מלאכותית לכבוד אל דייוויס, הבעלים המנוח של הריידרס, ואבא של מארק.
גובה הלפיד יהיה 26 מטר (85 רגל) וכשיושלם, יהיה האובייקט המודפס התלת-ממדי הגדול ביותר בעולם.
באצטדיון מגרש דשא טבעי המונח על משטח הזזה הדומה לזה שבאצטדיון סטייט פארם בגלנדייל שבאריזונה.
בעוד שהריידרס ישחקו על המגרש, UNLV רבלס העדיפו לשחק על משטח דשא מלאכותי.
הדשא המלאכותי יונח ישירות על רצפת הבטון של האצטדיון, והמשטח עליו מונח מגרש הדשא הטבעי מתוכנן כך שהוא יכול להתגלגל פנימה והחוצה מבלי להרוס את הדשא המלאכותי שמתחתיו.
תקציב פיתוח האצטדיון מוערך בכ-1.8 מיליארד דולר.
מתוכם הוצאו 78 מיליון דולר לרכישת האדמה, ההערכה היא כי 1.33 מיליארד דולר הושקעו על הבנייה, 123 מיליון דולר על ריהוט, אביזרים וציוד, 234 מיליון דולר על תכנון והנדסה ו-31 מיליון דולר על שירותים ותשתיות.
כמה דוחות אחרים העריכו תקציב של 1.9 מיליארד דולר, שכלל גם 100 מיליון דולר לבניית מתקן האימונים הנפרד של הריידרס.
המימון לפרויקט צפוי להגיע בצורה של 750 מיליון דולר ממימון ציבורי ו-1.1 מיליארד דולר מהריידרס.
השלטון המקומי לא יכול לקבל כל דמי שכירות או חלוקת הכנסות מהאצטדיון, מכיוון שהסדר כזה לא יהיה תואם למעמד הפטור ממס של איגרות החוב.
התומכים טענו במקום זאת כי המימון הציבורי יהיה מוצדק על ידי הפעילות הכלכלית המוגברת וההכנסות ממסים הקשורות לאצטדיון.
המבקרים טענו כי התחזיות הכלכליות התבססו על הנחות אופטימיות מדי.
סך של 645 מיליון דולר באג"ח לבנייה נמכרו תוך 90 דקות באפריל 2018, מה שמייצג את תשלום מחוז קלארק לפרויקט מעבר למסי החדרים שכבר גבו.
ב-5 באוגוסט 2019 הריידרס הודיעו כי הקבוצה הגיעה להסכם עם הבעלים של חברת החסך אליג'אנט אייר, חברת ".Allegiant Travel Co", לגבי מכירת זכויות שיום האצטדיון למשך שלושים שנים החל משנת 2020.
אצטדיון אליג'אנט יחליף את אצטדיון סם בויד וישמש כביתם של הריידרס וגם של UNLV רבלס.
משחק הפוטבול הראשון של UNLV רבלס באצטדיון מתוכנן נגד קליפורניה גולדן ברס ליום שבת, 29 באוגוסט 2020.
ב-24 ביולי 2019, הודיע ארגון Pac-12 Conference כי משחק האליפות בפוטבול של ה-Pac-12 בשנים 2020 ו-2021 ישוחקו באצטדיון אליג'אנט, לאחר שהיו משוחקים באצטדיון ליווייס לפני כן.
האצטדיון יארח את ה-Las Vegas Bowl השנתי שעובר מאצטדיון סם בויד.
המשחק מפגיש בין קבוצה מה-Pac-12 המתמודדת נגד קבוצה מה-Big Ten Conference או מ-Southeastern Conference.
תאריךאמןביצוע הפתיחהשם המופעקהלהכנסותהערות 22 באוגוסט 2020 גארת' ברוקס The Garth Brooks Stadium Tour לא הוכרז לא הוכרז המופע הראשון באצטדיון אליג'אנט
ב-3 במרץ 2020 הוכרז כי גארת' ברוקס יעמוד בראש המופע הגדול באצטדיון אליג'אנט, שיתקיים ב-22 באוגוסט 2020. על פי אתר האינטרנט של ברוקס, כל 65,000 המושבים אזלו תוך 75 דקות ב-13 במרץ 2020. נכון ל-26 במאי 2020 המופע לא נדחה, למרות מגפת נגיף הקורונה.
דייוויד בקהאם ביקר בלאס וגאס בשנת 2016 כדי לדאוג לאצטדיון שישמש כבית אפשרי לקבוצת ההרחבה עתידית שלו בליגת ה-MLS, למרות שבסופו של דבר בקהאם הודיע על השקת הקבוצה עם אצטדיון במיאמי.
בשנת 2019 נחשף כי הבעלים של וגאס גולדן נייטס, ביל פולי, החל במגעים עם ה-MLS כדי להקים קבוצת הרחבה שתשחק באצטדיון אליג'אנט.
האצטדיון הוגש כאתר פוטנציאלי לאירוח משחקים במסגרת מונדיאל 2026, אך מאוחר יותר נשלל מהשיקול.
אצטדיון אלפרדו די סטפנו (בספרדית: Estadio Alfredo Di Stéfano) הוא אצטדיון רב-תכליתי השוכן באזור ולדבבאס שבעיר מדריד, בירת ספרד.
האצטדיון נקרא על שם אלפרדו די סטפנו, כדורגלן ריאל מדריד בשנות ה-50 וה-60 הנחשב לאחד מהכדורגלנים הטובים בהיסטוריה.
האצטדיון משמש לאירוח משחקי הבית של ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של המועדון.
כמו כן הקבוצה הבוגרת וגם קבוצת המילואים משתמשות באצטדיון בזמן אימוניהן.
החל מבמהלך עונת 2020, עם פרוץ מגפת הקורונה, העתיקה ריאל מדריד הבכירה את משחקיה הביתים לאצטדיון, זה לאור העובדה שהמשחקים נערכו ללא קהל, והיות ובמגרשה, אצטדיון סנטיאגו ברנבאו נערכו שיפוצים.
האצטדיון הוא חלק מסיאודד ריאל מדריד (Ciudad Real Madrid), מתחם האימונים החדש (נבנה בשנת 2005) של המועדון הנמצא באזור ולדבבאס מחוץ למדריד, בסמוך לנמל התעופה מדריד-בראחס.
קיבולת היציע הראשי במערב היא 4,000 מושבים, ביחד עם 2,000 מושבים נוספים ביציע המזרחי, מה שמקנה לאצטדיון קיבולת כוללת של 6,000 מושבים.
כמו כן, קיבולת האצטדיון יכולה להתרחב עד ל-25,000 אם יבנו שאר היציעים.
בכניסה לאצטדיון ישנו פסל בדמות אלפרדו די סטפנו, שגובהו יותר מ-2 מטרים ומשקלו יותר מ-400 קילוגרמים.
הפסל הוצג ב-17 בפברואר 2007 ונעשה על ידי פדרו מונטס.
ביום שלישי ה-9 במאי 2006 נחנך אצטדיון אלפרדו די סטפנו בעיר מדריד בה מתאמנת ריאל מדריד בדרך כלל.
משחק חנוכת האצטדיון היה בין ריאל מדריד לסטאד ריימס, לזכר גמר גביע אירופה בשנת 1956 בו ניצחה ריאל מדריד.
ריאל מדריד ניצחה במשחק החנוכה 6–1 עם שערים של סרחיו ראמוס (שכבש את השער הראשון בתולדות האצטדיון), אנטוניו קסאנו (2), חוסה מנואל חוראדו ורוברטו סולדדו (2).
המשחק הרשמי הראשון ששוחק באצטדיון על ידי הקבוצה הביתית, ריאל מדריד קסטיליה, היה ב-21 במאי 2006, במשחק במסגרת המחזור ה-38 של הסגונדה דיוויסיון נגד מאלגה ב'.
תוצאת הסיום הייתה 4–1 לטובת הקסטיליה, עם שערים של חאבייר בלבואה ורוברטו סולדדו, שכבש שלושער, כשהראשון היה השער הרשמי הראשון שכבש באצטדיון.
בעקבות מגפת הקורונה, ממשלת ספרד אסרה התקהלויות המוניות ועל קיום אירועי ספורט עם קהל, ומשחקי הליגה הופסקו בחודש מרץ.
בחודש מאי, לקראת חידוש משחקי הליגה, ריאל מדריד אישרה כי הקבוצה הבוגרת תשחק את שארית משחקי הבית שלה בעונת 2019/2020 באצטדיון אלפרדו די סטפנו, ולא באצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
במשחק עצמו ניצחה ריאל מדריד 3–1 את אייבר.
בדצמבר 2004 היה אמור להיערך באצטדיון טקס מטעם החמאס לציון 17 שנה להיווסדו של הארגון אך בגלל חשש לתקיפה ישראלית הוחלט לבטל את האירוע.
האצטדיון נפגע קשות בעת מבצע עופרת יצוקה ובעקבות כך הוחלט לשפץ אותו, לאחר השיפוץ נחנך האצטדיון בהשתתפות ראש ממשל חמאס ברצועת עזה, אסמאעיל הנייה.
ב-2009 בעת שתושבי הרצועה חגגו את עיד אל-פיטר לקראת חידוש המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים נאם באצטדיון אסמאעיל הנייה ותקף את ממשלו של נשיא ארצות הברית החדש, ברק אובמה ואמר בהצהרה לתקשורת "לאף אחד אין זכות לוותר על ירושלים או על הפליטים.
לא אש"ף ולא שום גורם אחר רשאי לחתום על הסכם הפוגע בזכויות הפלסטיניות ובעקרונותיו.
כל הסכם כזה שיושג הוא בטל ואינו מחייב את עמנו".
במאי 2011 הנייה נפצע במהלך משחק כדורגל ששיחק במקום, הניה משחק באופן שגרתי באצטדיון עם מספר שחקני כדורגל ותיקים שגרים ברצועה.
במבצע עמוד ענן ניזוק החלק הדרומי של האצטדיון וכן היציע המזרח שלו כתוצאה מתקיפה של חיל האוויר הישראלי, גם באוקטובר 2018 תקף חיל האוויר את האצטדיון.
בסוף אוקטובר 2024 הוסב האצטדיון למאהל בו שוכנות משפחות שנעקרו מצפון רצועת עזה בעקבות המלחמה.
אצטדיון אייר אלבניה (באלבנית: Stadiumi Air Albania), הידוע גם בשם ארנה קומבטארה (באלבנית: Arena Kombëtare; נהגה [aɾɛna komˈbətaɾɛ]), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בטירנה, בירת אלבניה אשר נבנה על חורבותיו של אצטדיון כמאל סטפא.
לאצטדיון קיבולת של 22,500 מקומות ישיבה והוא האצטדיון הגדול ביותר באלבניה.
האצטדיון נמצא בבעלות התאחדות הכדורגל האלבנית (FSHF) וממשלת אלבניה באמצעות חברת שוקריה ספורטיב קוק אה זי שה (Shoqëria Sportive Kuq e Zi Sh.A), חברת בת שהוקמה לצורך בנייה, ניהול ותחזוקה של המבנה.
במאי 2022 האצטדיון אירח את גמר הקונפרנס ליג הראשון בהיסטוריה בין רומא לפיינורד.
האצטדיון ממוקם במרכז העיר טירנה.
בכיכר איטליה שנמצאת לצד אחת משתי הכיכרות המרכזיות של העיר, כיכר ננה תרזה, הקרויה על שם האם תרזה ילידת אלבניה.
האזור כולו, כולל אצטדיון כמאל סטפא הישן, תוכנן ונבנה בתקופת ממלכת אלבניה ומאוחר יותר בתקופת הכיבוש האיטלקי על ידי האדריכלים ומתכנני הערים, גררדו בוסיו, ארמנדו ברסיני ופלורסטנו די פאוסטו.
האצטדיון מוקף במבני ציבור נוספים כמו אוניברסיטת טירנה, ארמון הקונגרס, המוזיאון הארכאולוגי, האוניברסיטה לאמנויות, הארמון הנשיאותי ועוד.
במשך יותר מ-60 שנה מאז בנייתו, שימש אצטדיון כמאל סטפא כאצטדיון הראשי של אלבניה, והיווה ביתה של נבחרת אלבניה, וכן אכסניה למספר תחרויות ספורט ואירועים אחרים.
בעקבות הידרדרות במצבו של האצטדיון כתוצאה מהתיישנות, בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו התאחדות הכדורגל האלבנית (FSHF) וממשלת אלבניה לדון באפשרות לשפץ את המתקן, או לבנות אצטדיון חדש באותו מקום.
ב-19 באוקטובר 2010, לאחר פגישה עם מישל פלאטיני נשיא אופ"א, הכריז ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, כי הממשלה שוקלת ברצינות בניית אצטדיון חדש.
זמן קצר לאחר מכן, בישיבת הקבינט של אלבניה ב-2 בפברואר 2011, התקבלה החלטה שלכבוד יום השנה ה-100 לעצמאות אלבניה, שיחול בשנת 2012, ייבנה אצטדיון לאומי חדש בטירנה.
בתכנון הראשוני דובר על בנייתו של אצטדיון בעל 33,000 מקומות ישיבה עם חזית חיצונית המייצגת את גבולות מדינת אלבניה ואת צבעי הדגל שלה.
המימון היה אמור להגיע כולו מקופת המדינה, מה שהפיל לבסוף את התוכנית מפני שהמדינה לא יכלה לשאת בהוצאות.
הממשלה וההתאחדות הגיעו להסכמה על יצירת מיזם משותף שיטפל במכרז, הקמה ולאחר מכן ניהול האצטדיון החדש, בתנאי שלא ישונה יעוד הקרקע ויישאר מתקן הספורט.
וב-26 במרץ 2011, הוקמה חברת בת של ההתאחדות האלבנית לכדורגל תחת השם Qëndra Sportive Kuq e Zi Sh.A לה ניתנו 70% מהחזקת המניות של האצטדיון כש 25% מהמניות הלכו לממשלת אלבניה באמצעות משרד הספורט האלבני.
בנובמבר 2013, נשיא התאחדות הכדורגל האלבנית, ארמנד דוקה הצהיר כי אופ"א לא תאפשר עוד לתחרויות אירופאיות כמו ליגת האלופות, הליגה האירופית ומשחקים בינלאומיים אחרים להתקיים באצטדיון כמאל סטפא או בכל אצטדיון אחר באלבניה, מכיוון שאף אחד מהם אינו עומד בסטנדרטים של אופ"א.
כתוצאה מכך, נבחרת אלבניה וקבוצות ליגת העל האלבנית המשתתפות בתחרויות בינלאומיות הסתכנו בכך שלא יוכלו לארח משחקים באלבניה.
זמן קצר לאחר מכן, ההתאחדות לכדורגל בשיתוף עם הממשלה החדשה שנבחרה, נקטו צעדים למימון שחזור אלבסאן ארנה כדי לאפשר אירוח משחקים באלבניה, ובכך ניתן זמן לבניית אצטדיון לאומי חדש בטירנה.
ב-2015 נעשו מאמצים נוספים, אך הפעם נוסו צורות מימון חדשות מבלי להכביד על תקציב המדינה.
החברה האיטלקית סרניסימה קונסטרוציוני (Serenissima Costruzioni) בשיתוף עם מניקה אריכטיקטים (MANICA Architecture) ו-CMR פרוגטו (Progetto CMR) כמעצבת, הציגה את הפרויקט שלה לאצטדיון.
בתכנון שהוצג הוצעה העברת הבעלות על כל שטחי הספורט והמסחר לטובת החברה וכן הקמת מגדל בצד אחד של האצטדיון שיהיה גם בבעלות החברה.
ניסיון זה נכשל גם הוא במהלך המשא ומתן בין הממשלה למשקיע, מכיוון שהחברה ביקשה מהממשלה להעמיד ערבויות בנקאיות להלוואות שתקבל החברה במהלך הבנייה.
ניסיון אחרון נעשה בחודש שלאחר מכן על ידי פתיחה מחדש של קול קורא לבניית האצטדיון כאשר חברה בשם אלבסטאר ש.פ.ק (AlbStar Sh.pk) הציגה הצעה קונקרטית.
בהשוואה לפרויקטים קודמים, אלבסטאר הציגה פרויקט עם קיבולת מופחתת של 22,500 מקומות ישיבה.
הפרויקט תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי מרקו קסאמונטי והציע אצטדיון מלבני בעל חזיתות הקשורות בקו מעוקל.
צורה שהייתה קשורה לסמליות של מפת אלבניה בעלת צורה מלבנית דומה מצפון לדרום עם כמה חתכים מעוקלים בקצוות המדינה.
החזית החיצונית שהוצגה בתוכניות הייתה מכוסה בלוחות מתכת שחורים ואדומים משולבים כצבעי הדגל האלבני.
ב-21 באפריל 2016, הפרויקט הוצג רשמית על ידי נשיא ההתאחדות האלבנית ארמנד דוקה, וראש הממשלה אדי רמה.
בשלב התכנון ובמהלך הצגתו, הפרויקט קיבל את השם "ארנה קומבטארה", (האצטדיון הלאומי) שהפך לשם הנפוץ והיה בשימוש נרחב לאורך כל בנייתו.
העלות המוקדמת של הבנייה נאמדה בתחילה ב־50 מיליון אירו, אך לאחר מכן הוגדלה ל-60 מיליון, ולפי הערכות של פקידי ההתאחדות, העלות הסופית חצתה את ה-75 מיליון אירו.
החוזה שנחתם קבע כי ברוב עלות הבנייה תשא חברת אלבסטאר עצמה (כ־40 מיליון אירו), וההפרש של 10 מיליון אירו יכוסה על ידי תוכנית הסיוע HatTrick של אופ"א.
כמו כן, אם יהיו עלויות נוספות מעבר ל-50 מיליון אירו שקשורים בבנייה עצמה החברה תישא בהן.
בתמורה תתוגמל אלבסטאר בבעלות על כל החלקים של האצטדיון שאינם ספורטיביים ועל המגדל שייבנה במקביל בפינה אחת של המבנה, וכן תקבל החברה פטור מתשלומי מע"מ על כל עבודה שנעשתה הקשורה לפרויקט.
מצד שני, בכל עלות הקשורה במרחבים הספורטיבים תשא ההתאחדות לכדורגל בשיתוף הממשלה.
כמו כן ההתאחדות תשלם עבור עיצוב הפנים של חללי הספורט כגון חדרי ההלבשה, חדרי ישיבות וכו'.
כמו גם על הדשא הטבעי למגרש, המושבים, התאורה, וכן מסך גדול שיותקן על גג היציע המרכזי.
ב-22 במאי 2016 לאחר שאופ"א הכריזה סופית שאצטדיון כמאל סטאפה לא עומד בתקנים שלה, נערך בו המשחק האחרון, גמר הגביע האלבני בין קוקסי ללאצ'י.
וב-9 ביוני 2016 החלה רשמית הריסת האצטדיון.
בתחילה נאמר כי לפחות שטחי הספורט של האצטדיון יושלמו תוך שנתיים מתחילת הבנייה, אך לאחר תחילת העבודות היו בעיות במערכת הביוב של העיר שעברה ממש מתחת לאצטדיון הישן, מה שגרם לעיכוב העבודות עד למציאת פתרון בשיתוף עם העירייה.
בהמשך היו מספר דחיות נוספות שגרמו לכך שהבנייה הסתיימה רק בנובמבר 2019.
התאחדות הכדורגל האלבנית הודיעה בתחילה כי ככל הנראה האצטדיון ייחנך ב-11 ביוני 2019, בתנאי שיקבל את אישורה של אופ"א.
עם זאת, החנוכה נדחתה עקב העיכוב בעבודות.
לבסוף הוכרז שמשחק המבחן הראשון ייערך ב-3 בנובמבר 2019, אך הוא נדחה בשבוע עקב גשמים עזים.
ורק ב-10 בנובמבר נערך משחק המבחן הראשון באצטדיון בין קבוצות הנשים ק.פ.פ.
אפולוניה פייר, בו ניצחה וולאזניה בתוצאה 2–0, כשאת השער הראשון אי פעם באצטדיון הבקיעה ארביונה ביירקטארי.
האצטדיון הלאומי, שקיבל את השם הרשמי החדש שלו אצטדיון אייר אלבניה, נחנך רשמית בטקס ב-17 בנובמבר 2019, 1,274 ימים לאחר המשחק האחרון באצטדיון הישן.
המשחק הראשון, היה משחק במסגרת מוקדמות יורו 2020 שנערך בין נבחרות אלבניה וצרפת, בו הפסידה הנבחרת המארחת 0–2. קהל של יותר מ־21,000 צופים נכח במגרש.
לטקס הוזמנו אנשי ציבור רבים מתחום הספורט, הפוליטיקה והאמנות, כשביניהם נשיא אופ"א אלכסנדר צ'פרין וראש ממשלת אלבניה אדי רמה.
מאז 1946, עת הושלמה בניית האצטדיון לראשונה, הוא נקרא אצטדיון כמאל סטפא על שמו של כמאל סטפא, גיבור מלחמת העולם השנייה ומייסד המפלגה הקומוניסטית האלבנית, שהייתה בשלטון לאחר המלחמה.
האצטדיון הישן החזיק בשם זה עד 9 ביוני 2016, היום שבו החלה הריסתו רשמית.
במהלך טקס שנערך להצגת הפרויקט הזוכה וחתימת ההסכם לבניית האצטדיון החדש, התייחס ראש ממשלת אלבניה, אדי ראמה, לאצטדיון החדש בשם האצטדיון הלאומי (Arena Kombëtare).
וכינוי זה דבק באצטדיון לאורך כל תהליך עבודות הבנייה.
עם זאת, מחלוקת גדולה התעוררה במהלך הבנייה האם האצטדיון צריך לשמור על שמו הישן "כמאל סטפא", החדש "ארנה קומבטארה" או שיש לקרוא לו על שמו של שחקן כדורגל אלבני בולט שיכבד אותו, כמו גם את ההיסטוריה של הכדורגל באלבניה.
הדמות המדוברת ביותר הייתה זו של פאנאיוט פאנו, חלוצה לשעבר של פרטיזני ונבחרת אלבניה שנחשב לאחד מהכדורגלנים האלבנים הגדולים בכל הזמנים.
אולם לקראת סיום העבודות, ההתאחדות רמזה כי האצטדיון ייקרא על שם חברה פרטית מטעמי חסות.
לטענת ההתאחדות, אצטדיון כזה ידרוש מימון שוטף עקב תחזוקה והדבר מחייב ניצול הזדמנויות חסות כלשהן.
מה שהוביל לפתיחת מכרז לשם האצטדיון החדש ב-8 באוגוסט 2019, חודשים ספורים לפני טקס חנוכת האצטדיון.
כמה חברות מקומיות וזרות התעניינו במכרז, כולל חברות נפט, תקשורת, ביטוח וחברות תעופה.
ב-15 בנובמבר 2019, חברת קוק אה זי שה פרסמה הודעה לעיתונות שבה הודיעה ששתי חברות, אייר אלבניה ובולב אויל (Bolv Oil) הן המועמדות הסופיות שעלו לשלב האחרון במכרז, כשאייר אלבניה הוכרזה כזוכה עם ההצעה הטובה ביותר.
כאשר העסקה שנחתמה קבעה כי בחמש השנים החל ממועד החתימה, שם האצטדיון החדש יהיה "אצטדיון אייר אלבניה".
כמו כן הוחלט שלכל יציע יהיה שם משלו.
היציע הראשי ייקרא - יציע כמאל סטפא, על שם הגיבור וכן על שם האצטדיון שנהרס שהיה באותו מקום.
היציע המזרחי ייקרא - יציע פאנאיוט פאנו, על שם שחקן העבר של פרטיזני.
היציע הצפוני ייקרא - יציע פאטמיר פראשרי, על שם שחקן קיי אף טירנה לשעבר.
היציע הדרומי ייקרא - יציע וסילאק זרי, על שם שחקן דינמו טירנה לשעבר.
אצטדיון SC-Stadion, הידוע בשם אצטדיון אירופה-פארק (Europa-Park Stadion) מטעמי חסות, הוא אצטדיון כדורגל בפרייבורג, גרמניה.
האצטדיון משמש בעיקר כאצטדיון הביתי של קבוצת פרייבורג מהבונדסליגה, והחליף את האצטדיון הקודם של המועדון, השוורצוואלדשטדיון.
הוא ממוקם באזור בעיר שנקרא Brühl, ממערב לשדה התעופה פרייבורג.
האצטדיון ששימש את קבוצת פרייבורג עד לבניית אירופה פארק היה השוורצוואלדשטדיון, שנפתח ב-1954, האצטדיון לא עמד יותר בדרישות של אצטדיון מודרני עקב מידותיו (100.5 מ' × 68 מ').
ב-1 בפברואר 2015 הצביעו תושבי פרייבורג בעד בניית האצטדיון החדש בוולקסווינקל עם 58.2 אחוזים מהקולות.
התקציב הסתכם ב-76 מיליון אירו.
המועדון קיבל את היתר הבנייה לבניית אצטדיון חדש ב-16 בנובמבר 2018. וכבר באותו החודש החלו העבודות.
בנייתו צפויה הייתה להסתיים בתחילה באוגוסט 2020 עם תחילת עונת 2020/2021. באפריל 2020, סמנכ"ל הכספים של המועדון, אוליבר לקי, חשף בריאיון ל-Kicker, מגזין ספורט גרמני, שתאריך מקורי זה לא יתקיים עקב ההשפעות של מגפת הקורונה.
זו הסיבה שבגללה נרשם השוורצוואלדשטדיון כמקום נוסף עבור המועדון לעונה זו.
ב-2 באוקטובר 2020, כביש הגישה החשוב ביותר - Suwonallee (על שם העיר התאומה הדרום קוריאנית סוואן) - נפתח לתנועה.
הכביש עובר בין אזור האימונים של האצטדיון לרצועת הנחיתה של שדה התעופה של פרייבורג (EDTF) הסמוך.
באוקטובר 2021 שיחקה הקבוצה את משחקה הראשון באצטדיון.
אצטדיון איה סופיה , הידוע גם בשם OPAP Arena מטעמי חסות וכ - AEK Arena, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנאה פילדלפיה, שבפרברי אתונה, בירת יוון.
האצטדיון מכיל 32,500 מקומות וזהו האצטדיון השלישי בגודלו ביוון, לאחר האצטדיון האולימפי באתונה ואצטדיון קאראיסקאקיס בפיראוס, והשני בגודלו באתונה.
האצטדיון נבנה על חורבותיו של אצטדיון ניקוס גומאס ונפתח באוקטובר 2022. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של א.א.ק.
אתונה המשחקת בליגת העל היוונית, לעיתים הוא מארח את משחקיה של הנבחרת הלאומית של יוון.
שמו המקורי של האצטדיון, הוא איה סופיה, על שם קתדרלת איה סופיה שם שנועד לבטא את שורשי המועדון של א.א.ק.
אתונה מהעיר איסטנבול (בזמן שנקראה קונסטנטינופול).
קנתה את זכויות השיום למשך חמש שנים, החל משנת 2022.
בשנת 1926 נתרמו קרקעות בנאה פילדלפיה שבפרברי אתונה שהופרשו במקור לטובת שיכון פליטים כמגרש אימונים לפליטים היוונים.
ובשנת 1930, נבנה במקום אצטדיון בשם "ניקוס גומאס", שהפך למגרשה הביתי של א.א.ק.
באותה תקופה יאניס גרניצס דחף להריסת האצטדיון הישן כדי להקים במקומו אצטדיון חדש בטענה שהאצטדיון ניזוק קשות מרעידת האדמה באתונה ב-1999 התוכנית שלו הייתה להקים אצטדיון חדש באותו מקום, שיכלול גם אולם כדורסל מקורה וקניון.
המטרה הייתה שהאצטדיון יהיה מוכן עד אולימפיאדת אתונה 2004. עם זאת, זמן קצר לאחר תחילת העבודות, בניית האצטדיון החדש הופסקה על ידי בית המשפט, שקבע כי תוכניות הבנייה של האצטדיון מנוגדות לחוקה היוונית.
בשנת 2005, הציג דימיטריס מליסאנידיס שהיה מועמד לנשיאות א.א.ק.
תוכנית לבניית אצטדיון באזור ניקוס גומאס, הנושא את השם איה סופיה.
עם זאת, הוא הפסיד בבחירות לנשיאות והתוכנית לא יצאה לפועל.
אתונה דמיס ניקולאידיס, החל בתכנון פרויקט לבניית אצטדיון בעל קיבולת של 50,000 מקומות בפרבר אנו ליוסיה.
אך התוכנית בוטלה עקב מחסור בתמיכת אוהדים ובתקציב.
ב-3 באוקטובר 2022 נערך משחק הבכורה באצטדיון בו ניצחה א.א.ק אתונה 4–1 את איוניקוס במסגרת המחזור השישי של עונת 2022/2023 בליגה היוונית.
ב-7 במרץ 2023 הכריזה ההתאחדות היוונית על איה סופיה כאצטדיונה הביתי של נבחרת יוון במוקדמות יורו 2024. ב-28 ביוני 2023 הוכרז כי האצטדיון יארח את משחק הגמר של עונת 2023/2024 בקונפרנס ליג.
במאי 2024 אירח האצטדיון את גמר הקונפרנס ליג בין אולימפיאקוס היוונית (שזכתה בתואר) ופיורנטינה.
אצטדיון ארקי (באיטלקית: Stadio Arechi) הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם בסלרנו, שמחוז קמפניה באיטליה.