tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אפופיליט-(KOH) נתגלה לראשונה ב-1978 במכרה הנחושת אור-נוב (Ore Knob Mine) שבמחוז אש (Ash) שבקרוליינה הצפונית שבארצות הברית.
אפופיליט-(NaF) נתגלה לראשונה ב-1981 במכרה סמפו ליד העיירה טקאהשי (高梁市) במחוז אוקיאמה באזור צ'וגוקו שבאי הונשו ביפן.
מקור השם מיוונית ופירושו "עלה מתקלף", מתייחס לתכונה של המינרל להשיר פתיתים בחימום בשל איבוד המים בחום.
השם אפופיליט ניתן במקור (1808) למינרל בודד ורק ב-1978 התבצעה הגדרתו מחדש כקבוצה, וניתנו שמות למינרלים המוכלים בה, כשב-2008 שונו השמות.
שמות הסוגים של המינרלים, הן השמות הקודמים, והן השמות החדשים משנת 2008 מתייחסים לתכולת היסודות במינרל.
אפופיליט-(KF) (פלואוראפופיליט) מתייחס לתכולת האשלגן והפלואור, אפופיליט-(KOH) (הידרוקסיאפופיליט) מתייחס לתכולת האשלגן וההידרוקסיל, ואפופיליט-(NaF) (נתרואפופיליט) לתכולת הנתרן והפלואור.
האפופיליט מכונה גם "אבן עין הדג".
אפופיליט הוא מינרל מבוקש בקרב אספני מינרלים.
הפופולריות שלו נובעת ממספר גורמים, כולל שפע הדגימות, הגוונים השונים בהם הוא מופיע, והגבישים המושלמים שלו המסתיימים בפירמידות שאור העובר דרכן נשבר לצבעי הקשת בענן.
האפופיליט-(KF) והאפופיליט-(KOH) הם מינרלים משניים בחללים הנוצרים בבזלת שמקורם בבועות גזים שנלכדו בלבה שממנה התמצק הסלע, שבשל צורתן קרוי הסלע בזלת שקדית (אמיגדלואידית) או בדרוזות (צבר של קלציט הנוצר בחלל מסוג זה).
כמו כן בחללים בגרניט בטקטיט ובסלעים מותמרים אחרים.
האפופיליט-(NaF) הוא תוצר של התמרת מגע ומצוי בסלעי סקארן המצויים בשכבות בין סלעי גרניט לשיש.
האפופיליט-(KF) הוא הנפוץ מבין המינרלים בקבוצת האפופיליט, אך על מנת להבדיל בינו לבין האפופוליט-(KOH) נדרשת בדיקת מעבדה.
בין המקומות בהם ניתן למצוא את דוגמאות יפות של המינרל: טייגרהורן (Teigarhorn) בברופיורד (Berufjord) באיסלנד; באחו הגבוה ביותר באירופה – אלפה די סיאוסי (Alpe di Siusi) שבמחוז האוטונומי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה; זנקט אנדראסברג (St.
Andreasberg) בהרי הארץ בגרמניה; ובהר סנט-אילר שבדרום הפרובינציה של קוויבק שבקנדה.
דגימות יפות במיוחד מגיעות מפונה במדינת מהאראשטרה שבהודו; גבישים גדולים במיוחד מצויים בסמוך לבנטו גונשלבס (Bento Gonçalves) במדינת ריו גראנדה דו סול שבברזיל.
את האפופיליט-(KOH) ניתן למצוא במכרה הנחושת אור-נוב (Ore Knob Mine) שבמחוז אש (Ash) שבקרוליינה הצפונית (שם נתגלה לראשונה), ובאתר המינרלים פרנקלין במחוז סאסקס בניו ג'רזי שבארצות הברית; ובקימברלי שבדרום אפריקה.
האפופיליט-(NaF) הוא מינרל נדיר וניתן למצוא אותו במכרה סמפו 10 ק"מ מהעיירה טקאהשי (高梁市) במחוז אוקיאמה באזור צ'וגוקו שבאי הונשו ביפן (שם נתגלה לראשונה).
בישראל ניתן למצוא אפופיליט בתצורת חתרורים שבאזור מדבר יהודה.
אפוסטולוס קאלדארס (יוונית: Καλδάρας Απόστολος; 7 באפריל 1922 – 4 ביולי 1990) היה מלחין, משורר, נגן גיטרה ובוזוקי יווני, שנחשב לאחד מהמלחינים והמשוררים הפורים והפופולרים ביוון לאחר מלחמת העולם השנייה.
אמו הייתה פליטה כתוצאה ממלחמת יוון–טורקיה.
הוא נסע לסלוניקי ללמוד חקלאות אך נטש את לימודיו.
בשנת 1945 התיישב בפיראוס ולאחר מכן באתונה, ואז החל לכתוב את שיריו הראשונים.
בשנת 1972 כתב שיר אודות אסיה הקטנה יחד עם פיתגורס פאפאסטמטיו.
הוא נפטר בשנת 1990. במהלך הקריירה כתב ב-1,200 שירים.
בנו, קוסטאס, הוא גם זמר.
בין שיריו שזכו לפרסום בגרסה עברית:
"רעיה" וכן "כמו שיכור" - בביצוע זוהר ארגוב
"רוחות מלחמה" - בביצוע יהודה פוליקר באלבום "עיניים שלי"
"די לי" בביצוע ארז לב ארי והחליפות.
אפוקליפס הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Factor #5 מיוני 1986, ונוצרה על ידי הכותבת לואיז סימונסון והמאייר וולטר סימונסון.
כדמות מהעידן המודרני של הקומיקס, אפוקליפס הופיע במספר כותרים של אקס-מן כולל סדרות ספין אוף ומהדורות מוגבלות.
אפוקליפס הוא האלטר-אגו של עין סבאח נור, מהמוטאנטים העתיקים ביקום מארוול.
אפוקליפס היה היריב העיקרי של קבוצת אקס פקטור באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, עד שנהרג ככל הנראה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הוא חוזר כחלק מאירוע הקרוסאובר "אקס-מן: שירת התליין", אך בסוף הקרוסאובר דמותו נחשבת למתה בשנית.
בשנת 1995 פורסמה קשת הסיפור הפופולרית "עידן אפוקליפס", המספרת על ציר זמן חלופי בו אפוקליפס כבש את רוב העולם, אשר מחליף זמנית את יקום מארוול הראשי.
במהלך אירוע הקרוסאובר "אקס-מן: סאגת אונסלוט", אפוקליפס קם לתחייה פעם נוספת.
דמותו של אפוקליפס מדורגת במקום ה-24 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים, לפי IGN.
את דמותו של אפוקליפס גילם בהופעת קמע בסצנה שאחרי הכתוביות בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: העתיד שהיה" השחקן ברנדן פדר, ובתפקיד מלא בסרט "אקס-מן: אפוקליפסה" היה זה השחקן אוסקר אייזק.
מקור, הזמנים העתיקים עד לעידן המודרני
עין סבאח נור נולד בעקבה העתיקה לפני כ-5000 שנים ביקום מארוול, ונחשב לאחד מן המוטאנטים הראשונים, אם לא הראשון.
הוא נולד עם עור אפור ושפתיים כחולות, מה שגרם לשבטו לנטוש אותו והוא נמצא בידי נוודים, אשר מנהיגם זיהה את הפוטנציאל שבו.
מנהיגם העניק לו את שמו "עין סבאח נור" או "הראשון", וגידל אותו לפי כללי הישרדות החזקים.
בזמן זה, קאנג הכובש נסע אחורה בזמן למצרים העתיקה והשתלט עליה כפרעה ראמה-תות.
הוא שולח את הגנרל אוזימנדיאס להביא אליו את עין סבאח נור, הבורח עם שבט הנוודים מאוזימנדיאס.
לפני מותו, מנהיגם מגלה במערה טכנולוגיה השייכת לגזע "השמימיים" החוצני והעתיק.
עין סבאח נור נשבע לנקום ונכנס לבירתו של ראמה-תות במסווה של עבד, ומושך את תשומת לבה הרומנטית של אחותו של אוזימנדיאס.
כאשר היא רואה את עורו ושפתיו ובורחת להגנת אחיה, זעמו של עין סבאח נור גרם לו לשנות צורה לצורה ענקית ולגלות את יכולותיו המוטאנטיות המלאות.
ראמה-תות ברח ועין סבאח נור השתמש בטכנולוגיית השמימיים כדי לשעבד את אוזימנדיאס כחוזה עתידות עיוור עשוי אבן, ומכריז על עצמו כאפוקליפס.
אפוקליפס עזר לקבוצת "אחוות המגן" הנוסעים בזמן להביס את פלישת גזע הברוד החוצני לצד האווטאר הראשון של אל הירח ח'ונסו.
באלף השנים הבאות הוא נסע ברחבי העולם, שכנע תרבויות שונות כי הוא אל ותמרן אותם למלחמות.
צאצאיו הפכו לשבט אקבה, והוא פגש את גזע "הנצחיים" האלמותי ואת חבריו איקריס וסרסי שהתייחסו אליו ביראה ובכבוד.
הוא נלחם באסגרדי תור בשנת 1013 עם גלגולם הראשון של פרשי אפוקליפס, וזאת לאחר שקיבל מידע מראמה-תות כי תור יגרום לו צרות בעתיד.
הוא פגש את סרסי שוב במאה ה-12, ועורר את כוחותיו המוטאנטיים של הצרפתי בנט דופרי/אקסודוס.
הוא הביס את המצביא ולאד צפש במהלך המאה ה-15, וצפש נעשה למלך הערפדים דרקולה.
בשנת 1859, אפוקליפס עובר לאנגליה פוגש את המדען הבריטי נתניאל אסקס, ולומד ממנו על טבע המוטאנטים.
אפוקליפס משתמש בטכנולוגיית השמימיים כדי להפוך את אסקס למיסטר סיניסטר העוצמתי, וכופה עליו ועל מועדון הלפייר לעזור לו בתוכניתו לכיבוש העולם.
סיניסטר מתנגד לאפוקליפס, וכולא אותו בתרדמת.
דרקולה תקף את שבט אקבה בשנת 1897 כנקמה על תבוסתו, והם העירו את אפוקליפס שהביס אותו בעזרת אברהם ואן הלסינג.
הוא חזר לתרדמתו וקיווה להישאר בה כמאתיים שנה, עד שאוכלוסיית המוטאנטים בעולם תעלה.
אַפּוֹפְּלַסְט היא מערכת דפנות התאים הרצופה, העוברת דרך הצמח כולו ומשמשת כמרחב דיפוזי מחוץ לממברנה.
בקרה על המעבר הדיפוזי של מים ומומסים מתבצעת על ידי פסים כספרים בשורשי הצמח, מרווחי אוויר והקוטיקולה של הצמח.
מים הנקלטים על ידי השורשים יעברו במסלול האפופלסטי עד הגיעם לפסים הכספרים, הנמצאים בשכבת האנדודרם המקיפה את צרורות ההובלה.
הפסים הכספרים שאינם חדירים למעבר מים מתעלים את המים למסלול הסימפלסטי, מסלול המאפשר הולכה מבוקרת של מים.
האפופלסט בנוי כדופן חיצונית מקשרת של תאים סמוכים, תוך יצירת רקמת מעבר דיפוזי, הדומה באופייה לסימפלסט (SYMPLAST).
ההובלה האפופלסטית מאפשרת מעבר של מים ומומסים על פני רקמה או איבר.
במעבר חומרים מהאפופלסט אל המערכת הסימפלסטית, עוברים החומרים דרך מערכת בקרה פנימית של הצמח.
חשיבות האפופלסט באה לידי ביטוי במספר אופנים:
- באינטראקציית הצמח עם סביבתו-
לדוגמה: פחמן דו-חמצני מוכרח לעבור תהליך התמוססות באפופלסט לפני המעבר לכלורופלסט לצורך ביצוע פוטוסינתזה.
באופן דומה, כל מולקולות במצב צבירה גזי הנחוצות לקיום הצמח חייבות לעבור דרך האפופלסט.
דוגמה לכך היא במצב של חוסר חמצן מקומי בצמח, יכול התא להעביר אות אזהרה לתאים סמוכים.
בנוסף, תוך דקות יכול לעבור המסר ליתר גוף הצמח ולעורר את ההגנה הנחוצה.
ביולוגיה של התא- מולקולה אברן ותא
אפופה (בספרדית: Apopa) היא עיר במחוז סן סלוודור באל סלוודור.
העיר נמצאת במרחק של כ-13 קילומטרים מהעיר סן סלוודור, בירת אל סלוודור, והיא חלק מהמטרופולין שלה.
אפופה קיבלה מעמד של עיירה ב-7 במרץ 1874 ומעמד של עיר ב-7 ביוני 1921.
הנהרות אסלוואטה, לאס קניאס, גואייקומה וטומאיאטה חוצים את אפופה.
אפוס לאומי הוא סוג של יצירה ספרותית, בדרך כלל מבטאת כחלק משירה אפית או פואמה, בעלת היקף לשוני נרחב.
היצירה יכולה ללכוד ולבטא את רוחה של אומה מסוימת, לאו דווקא מדינת לאום, אלא גם קבוצה אתנית בעלת שאיפות, לאימפריה, ציוויליזציה וכדומה.
אפוס לאומי מתייחס לרוב למקורה של אומה, לחלק מההיסטוריה שלה, או לאירועים מכריעים בהתפתחות הזהות הלאומית שלה.
במדינות ותרבויות רבות ברחבי העולם נהוג ליחס יצירה ספרותית אחת או יותר, כמקור הספרותי או כאירוע ההיסטורי המכונן שהשפיעה רבות על התרבות של אומה מסוימת.
כך למשל בקרב דוברי עברית, התנ"ך נחשב ליצירה הספרותית והלשונית החשובה ביותר בתרבות הציונית והיהודית, הן בשל תוכנו והן בשל צורת כתיבתו.
כך גם בתרבות הערבית יחס זהה קיים לגבי הקוראן, אשר תופס ממד חשוב כיצירה לשונית הצחה ביותר בשפה הערבית.
דוגמאות נוספות: באיטליה "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי.
בגאורגיה עוטה עור הנמר של שותא רוסתוולי.
ביוון האיליאדה והאודיסאה מאת הומרוס שנחשבים לאבני היסוד של התרבות היוונית ולסמלים תרבותיים ולאומיים.
אפוסים לאומיים עשויים להתגבש בתקופות של התהוות לאומית או שינוי חברתי דרמטי.
חוסר יציבות פוליטית מייצרת צורך ביצירת סיפורי יסוד כדי לאחד את העם סביב זהותו.
כך קרה ביוון וברומא העתיקות.
לעיתים גם בתקופות של התעוררות תרבותית- לאומית.
למשל, בתקופת הרומנטיקה הלאומית הפינית פרסם לנרוט את הקאלוואלה במטרה לפתח שפה ותרבות פינית עצמאית
אפוס לאומי נכתב גם אחרי מלחמות וקשיים רבים במטרה לשמר זיכרון לאומי.
לדוגמה: אפוס פרסי שכתבו השאהנאמה המתאר את תולדות איראן מבריאת העולם ועד הכיבוש המוסלמי.
אפוס זה הפך לאפוס הלאומי של העולם דובר הפרסית.
האפוס הלאומי מציג מיתוסים מרכזיים של העם: יצירת העולם, סיפורי קדמוניות או יסודות תרבותיים, אך הוא לא רק משחזר את העבר, אלא גם מעצב שפה משותפת של סמלים ולקסיקון לאומי.
רשימה של מבחר אפוסים לאומים ספרותיים
איליאדה ואודיסאה מאת הומרוס (יוון)
איניאס מאת ורגיליוס (רומא העתיקה)
עוטה עור הנמר מאת שותא רוסתוולי (גאורגיה)
לנבל מאת מארי דה-פרנס (אנגליה)
סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר (אנגליה)
הקומדיה האלוהית מאת דנטה איילגריי (איטליה)
קאלוואלה מאת אליאס לנרוט (פינדלנד)
שירת היוואתה מאת הנרי וואדסוורת' לונגפלו (ארצות הברית)
אדה פואטית ואדה פרוזאית מאת ברוניולפר סוויינסון (איסלנד)
מיאוריצה מאת סילה אלכסנדרי ואלקו רוסו (רומניה)
מסע המלחמה של איגור (רוסיה)
אפוסטולוס וליוס הוא כדורגלן יווני, המשחק בעמדת החלוץ בנאה סלמיס פמגוסטה.
וליוס התחיל את הקריירה המקצועית שלו באירקליס סלוניקי.
ב-26 באפריל 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–4 נגד סקודה קסנתי במחזור האחרון של עונת .
ב-7 בנובמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק הליגה אולימפיאקוס.
בינואר חתם באברטון מהפרמייר ליג לארבע שנים תמורת 250 אלף פאונד לאחר שדחה הצעות מפולהאם, אולימפיאקוס, א.א.ק.
ב-2 באפריל 2011 ערך וליוס את הופעת הבכורה שלו באברטון במשחק הליגה נגד אסטון וילה.
ב-17 בספטמבר 2011 הבקיע וליוס את השער הראשון שלו באברטון בניצחון 1–3 נגד ויגאן את'לטיק.
למרות זאת, את רוב שנותיו באברטון העביר בקבוצת המילואים של המועדון.
במרץ הושאל לבלקפול עד לסיום העונה.
ב-10 במאי 2014 הודיע על סיום דרכו באברטון באמצעות חשבון הטוויטר שלו.
ביולי חתם לשנתיים בלירסה מליגת העל הבלגית.
ב-26 בינואר 2015 הושאל וליוס לוסטסילאנד עד לסיום העונה, ובכך הפך לכדורגלן היווני הראשון שמשחק בליגת העל הדנית.
ב-15 ביולי 2015 חזר וליוס לקדנציה שנייה באירקליס, כאשר חתם לשנתיים.
ב-26 בספטמבר 2015 הבקיע את שערו הראשון מאז חזר למועדון במשחק הליגה נגד סקודה קסנתי.
ב-26 באוקטובר 2015 השווה וליוס את שיא העשור בליגה היוונית כאשר הבקיע בארבעה משחקים רצופים.
ב-2 בינואר 2016 הבקיע שלושער ראשון בקריירה בניצחון 0–3 נגד א.א.ל.
קאלוני, ושלושער ראשון של שחקן אירקליס מזה 15 שנים.
ב-29 ביוני 2016 חתם וליוס לארבע שנים בנוטינגהאם פורסט תמורת 950 אלף פאונד.
ב-12 באוגוסט ערך וליוס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לברייטון אנד הוב אלביון.
ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בפורסט בתיקו 2-2 נגד אסטון וילה.
ב-31 באוגוסט 2018 הושאל לואסלנד-בוורן.
ב-21 ביוני 2019 חתם וליוס באטרומיטוס מליגת העל היוונית.
ב-24 בספטמבר 2020 חתם וליוס באסקולי מהסרייה ב'.
ב-7 ביולי 2021 הצטרף וליוס לאקדמיקה קליניקן מליגת העל הרומנית.
בצעירותו שיחק וליוס בכל הנבחרות הצעירות של יוון.
ב-29 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון במשחק ידידות נגד .
אביו של וליוס, קוסטס, היה כדורגלן בעברו באירקליס סלוניקי.
ב-17 בנובמבר 2015 השתתף וליוס בקמפיין גיוס כספים עבור ניקוס קיזרידיס, בעבר שחקן אריס סלוניקי היריבה העירונית אשר נאבק במחלת הסרטן.
(ביפנית: wasabi mame ;わさび豆) היא חטיף פופולרי שמקורו ביפן המורכב מאפונים מצופים בוואסאבי.
את אפונת הוואסאבי מייצרים באמצעות קלייה של אפונים ירוקים וציפויים בבלילה שמרכיביה הם לרוב עמילן, שמן, מלח, סוכר וואסאבי – ממרח יפני חריף עשוי משורש החזרת היפנית.
לעיתים התערובת מכילה גם צבעי מאכל ומונוסודיום גלוטמט.
החטיף הוא חטיף מודרני שמקורו ביפן אך הוא נפוץ בשוקי אסיה ובעשורים האחרונים הפך לפופולרי גם במערב.
ביפן קיימת גרסה דומה של החטיף העשויה משעועית.
האפונים שמהם מכינים אפונת ואסאבי הם אפונים ירוקים שנקטפים בשלב מאוד מאוחר, לאחר שכבר התייבשו באופן טבעי בשדה.
החטיף התעשייתי, בדומה לממרחי ואסאבי בסושיות רבות במערב, בדרך כלל אינו מכיל ואסאבי אמיתי אלא תחליף המורכב מחומרי טעם וריח.
זאת, בשל מחירו הגבוה יחסית של ואסאבי טבעי.
על אף שאפונת ואסאבי עשויה מירק ומכילה סיבים תזונתיים וחלבון, ערכה הקלורי גבוה והיא עתירת נתרן ולכן אינה מומלצת לצריכה מרובה.
לפי מאגר המידע הלאומי של מחלקת החקלאות האמריקאית, 100 גרם אפונת ואסאבי מכילים כ-430 קלוריות.
אֶפּוֹק טיימס הוא עיתון יומי, השייך לגוף התקשורת הבינלאומי, "אפוק מדיה גרופ", המקושר לפאלון גונג.
הקבוצה מוציאה לאור מאמרים בדפוס ובאינטרנט בכשלושים וחמש מדינות ובעשרים שפות.
המותג אפוק טיימס הוקם על ידי קבוצה של סינים-אמריקניים בשנת 2000, שהחלו להפיצו בשפה הסינית ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2003 החל לצאת בשפה האנגלית.
אפוק טיימס הוא מהדורת החדשות הגדולה ביותר בשפה הסינית, מחוץ לסין, הן כעיתון מודפס והן באינטרנט.
ברחבי העולם הוא מופץ בעיקר בקרב דוברי השפה הסינית (ובעוד 20 שפות נוספות).
העיתון מביע בדרך כלל דעות שמרניות ותומך בימין בארצות הברית, למשל בנושאי המלחמה העולמית בטרור, מלחמת עיראק, עידוד תרבות מסורתית, חשיפת פשעי הקומוניזם ברחבי העולם ועוד.
נחשב לתומך מובהק בנשיא דונלד טראמפ כמו גם במועמדים של מפלגות ימניות באירופה.
מתנגדי העיתון טוענים כי הוא תומך בתאוריות קונספירציה כולל התנגדות לחיסונים.
"תשעת הדיונים", ספר בהוצאת מערכת האפוק טיימס שיצא לאור בשנת 2004, פורסמו לראשונה בגרסה הסינית של עיתון ה"אפוק טיימס" בנובמבר 2004. מאוחר יותר, המאמרים תורגמו לאנגלית, הובאו לדפוס והתפרסמו באינטרנט.
כיום ניתן להשיג את "תשעת הדיונים" ב-20 שפות.
תשעה דיונים אלו הם בעיקרם תשעה נושאי ביקורת נגד המפלגה הקומוניסטית הסינית והם מתהדרים בכותרות כגון "איך המפלגה הקומוניסטית היא כוח המתנגד ליקום" (דיון מס' 4) או "על הטבע הנבזי של המפלגה הקומוניסטית הסינית" (דיון מס' 9).
בהקדמה לספר מובהרת עמדתו: "במשך למעלה מ-80 שנות קיומה, כל דבר בו נגעה המפלגה הקומוניסטית הסינית (מק"ס) הושחת בשקרים, מלחמות, רעב, עריצות, טבח וטרור.
אמונות וערכים מסורתיים הושמדו באלימות.
מושגים מוסריים מקוריים, ומבנים חברתיים התפוררו תחת אלימות.
אמפתיה, אהבה והרמוניה בין אנשים עוותו למאבק ושנאה".
לטענת מפרסמיו, תשעת הדיונים אחראים לפרישה של למעלה מ-307 מיליון איש מן המפלגה הקומוניסטית.
הנתונים מופיעים באתר "טואי-דאנג" (退党 "פרישה מהמפלגה" בסינית).
העיתון זכה במספר פרסים על חשיפותיו בנושאי זכויות אדם, ובכללם מן "החברה הבינלאומית לזכויות אדם"; ובפרס הראשון של "ארגון העיתונאים האסיאתי-אמריקני" בארצות הברית.
בנוסף, הופקה על פי הספר סדרה של סרטים דוקומנטריים על ידי תחנת הטלוויזיה הבינלאומית בסינית ובאנגלית "NTDTV".
תיאוריות קונספירציה ומידע מוטעה לטובת טראמפ
האפוק טיימס קידמו מערך של תיאוריות קונספירציה שמרניות, בעיקר לטובתו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, והעיתון עצמו ידוע כאחד מבעלי בריתו הקרובים ביותר לטראמפ.
אפוק טיימס הרוויח כלכלית מקידום קונספירציות על טראמפ, והגדיל את הכנסותיו כמעט פי ארבעה במהלך שלוש השנים הראשונות בהן טראמפ היה בשלטון (מ-3.9 מיליון דולר ב-2016 ל-15.5 מיליון דולר ב-2019), שכן, הוא כיוון למצביעי ומעריצי טראמפ, ושיווק את עצמו באמצעות פרסום ממוקד ברשתות חברתיות.
אפוק טיימס פרסם מגוון תאוריות קונספירציה במסגרת סדרת סרטונים ביוטיוב הנקראת "Edge of Wonder", והפיץ את תאוריית הקונספירציה הימנית הרדיקלית האמריקאית, QAnon.
דיווח ב-NBC News מצא כי שניים מהמארחים של סדרת הסרטונים Edge of Wonder היו מנהלים קריאייטיבים ועורכי תמונות ראשיים מטעם אפוק טיימס.
בספטמבר 2019, במהלך פרשת טראמפ-אוקראינה, ערך הוויקיפדיה האנגלי של האנטר ביידן כלל טענות מפוקפקות לגבי עסקיו באוקראינה ומניעיו של אביו, ג'ו ביידן, לרדוף אחר תובע אוקראיני; אותם הטענות הגיעו לאפוק טיימס ולניו אמריקן.
האפוק טיימס קידם את תאוריית הקונספירציה הזאת, שעל פיה, ג'ו ביידן ניצל את כוחו לרעה בשנת 2016 כדי להגן על האינטרסים העסקיים של האנטר באוקראינה.
במהלך הבחירות הדמוקרטיות של איווה בפברואר 2020, האפוק טיימס שיתף ידיעות שגויות מטעם הקבוצה השמרנית Judicial Watch, שטענה כי חלק נרחב מההצבעות זויפו.
הידיעה השגויה, שהפכה לוויראלית בפייסבוק, הופרכה על ידי תחקירנים ועל ידי שר החוץ של איווה.
מומחה לתקשורת של הרווארד שצוטט על ידי NBC News אמר כי האפוק טיימס השתמש ב-"טקטיקת דיסאינפורמציה קלאסית" המכונה "מסחר במעלה השרשרת" , טקטיקה שבה סיפורים שקריים משותפים מחדש ממקורות מידע מוטעים.
לאחר שטראמפ הפסיד בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020, האפוק טיימס הטיל ספק רבות בתוצאותיו של הבחירות.
אפוק טיימס הפיקו סרטון באורך 93 דקות שבו נטען כי תוצאות הבחירות הן תוצאה של הונאה; אחד המרואיינים, עורך הדין לין ווד, טען בטעות שסין קנתה מוכר בחירות אמריקאי.
גרסאות של הסרטון ביוטיוב, באתר אפוק טיימס ובאתר NTD נצפו מאות אלפי פעמים.
האפוק טיימס פתחו שבעה ערוצי יוטיוב חדשים, כדי להפיץ מהם מידע מוטעה לגבי הבחירות ועל מנת להפיץ טענות שווא וקונספירציות אחרות, ביניהן גם קונספירציה על הפיגוע בנאשוויל.
רק אחד משבעת ערוצי היוטיוב חשף את קשריו לאפוק טיימס או לפאלון גונג.
חודשיים וחצי לאחר יצירתם של ערוצים אלו, הם צברו עשרות מיליוני צפיות ולפחות 1.1 מיליון מנויים.
אחד הערוצים, ("Eye Opener With Michael Lewis"), מציג את עצמו כ-"ערוץ של כמה חברים שמרגישים שהאמת מתה".
לאחר שהערוצים דווחו ליוטיוב, יוטיוב הסירה כמה מהסרטונים בהתאם למדיניות האתר נגד מידע מוטעה בזמן בחירות.
העיתון פרסם את עצרת טראמפ ב-6 בינואר 2021 בוושינגטון, שהובילה בסופו של דבר להסתערות על הקפיטול.
לאחר ההסתערות, אחד מכותבי הטור טען שההסתערות הייתה במסגרת אסטרטגיית "דגל כוזב", וערוץ היוטיוב המקושר לאפוק טיימס, "Eye Opener With Michael Lewis", הדהד את אותה הקונספירציה, וטוען שהמתקפת הקפיטול תוזמנה על ידי אנטיפה כחלק מתוכנית "טקטיקה קומוניסטית ישנה."
בהמשך היה קושטה ראש ממשלה עם הכרזת המלחמה הגרמנית על פורטוגל, שעירבה את המדינה במלחמת העולם הראשונה.
ב-11 בדצמבר 1917 הודח קושטה בהפיכה צבאית בהנהגתו של סידוניו פאיש.
קושטה ייצג את פורטוגל בוועידת השלום בפריז ב-1919 ומאוחר יותר נחשב להיות קול מרכזי באופוזיציה הרפובליקנית למשטרו הסמכותני של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר.
קושטה נולד ב-1871 בסייה, ממלכת פורטוגל, והיה הילד הצעיר משלושה.
בשנת 1883 נרשם ללימודים תיכוניים בגוארדה (Guarda) ובשנת 1886 נרשם ללימודים במכללה בפורטו.
בשנת 1888 החל בלימודי משפטים באוניברסיטת קוימברה.
ב-1895 השלים את לימודיו ושנה מאוחר יותר היה לפרופסור באוניברסיטה.
עוד באותה העת פיתח קושטה אידיאלים רפובליקנים שקראו לסיום המלוכה הפורטוגזית.
קושטה התפרסם בשנת 1897 בהתנגדותו להלאמה של מסילות ברזל בידי הממשלה.
בשנת 1899, ההתמודדות של הממשלה עם התפרצות דבר הבלוטות בפורטו הובילה לעלייה בתמיכה האזרחית בתנועה הרפובליקנית ובבחירת קושטה לחבר בפרלמנט מטעם העיר.
חברותו בפרלמנט החזיקה פחות משנה עד לנפילת הממשלה ב-1900. קושטה נבחר מספר פעמים נוספות אל הפרלמנט של המונרכיה החוקתית והיה לנואם רפובליקני מוכר נגד מוסדות המלוכה.
עם מהפכת אוקטובר בפורטוגל ב-1910 שהפילה את המלוכה, הוזמן קושטה לקחת חלק בממשלתו הזמנית של תיופילו בראגה.
קושטה העביר מספר חקיקות בממשלה הרפובליקנית הזמנית להפרדת הדת מהמדינה, התרת גירושים וחוקי משפחה לפי קוד אזרחי חילוני.
בתקופת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה היה קושטה פוליטיקאי רב השפעה.
ב-29 באוגוסט 1911 הכריז על הקמתה של 'המפלגה הפורטוגזית הרפובליקנית'.
ב-9 בינואר 1913 נקרא בידי הנשיא מנואל דה אריאגה להקים ממשלה חדשה שתונהג בידי המפלגה הרפובליקנית.
הממשלה התקיימה במשך שנה וחודש והתקשתה להסדיר יציבות כלכלית.
בשנת 1915 התמנה קושטה לשר האוצר של פורטוגל ובסוף נובמבר אותה השנה התמנה פעם נוספת לראש ממשלה עד לנפילת ממשלתו במרץ 1916. קושטה כיהן בתור ראש ממשלה למשך תקופה בת חודש אחד בלבד בשנת 1916 ועקב המשבר הפוליטי המתמשך הוא נקרא פעם נוספת להנהיג ממשלה באפריל 1917.
ממשלה זאת הייתה היציבה ביותר מכל ממשלותיו של קושטה, בעיקר עקב העובדה שהייתה ממשלת אחדות אשר הוקמה עבור טיפול בהתנהלות פורטוגל לנוכח מלחמת העולם הראשונה.
עקב יחסיה החמים של פורטוגל עם האימפריה הבריטית, היא נענתה לדרישה הבריטית לעצור אוניות של הצי הקיסרי הגרמני אשר חנו בחופיה.
בתגובה, הקיסרות הגרמנית הכריזה מלחמה על פורטוגל, מה שהוביל להתערבותה של האחרונה במלחמת העולם.
ב-7 באוגוסט אישר הפרלמנט הפורטוגזי את הקמתו של חיל משלוח אשר נשלח אל החזית המערבית בצרפת, בכדי להילחם לצד מדינות ההסכמה נגד הקיסרות הגרמנית.
במקביל נשלחה משלחת צבאית נוספת להסדיר את הסמכות השלטונית הפורטוגזית במושבת מוזמביק, אשר נפלשה בידי הגנרל הגרמני פאול פון לטו-פורבק.
המלחמה גררה אחריה שפל כלכלי כבד עבור פורטוגל והתמרמרות על ההתנהלות הממשלתית מתוך שורות הצבא הפורטוגזי.
בדצמבר התקיימה הפיכה צבאית שהדיחה את קושטה והקימה במקום ממשלתו חונטה בהנהגת סידוניו פאיש.
בסיומה של המלחמה, לאחר נפילת החונטה הצבאית, קושטה נקרא לייצג את פורטוגל בוועידת השלום בפריז שהתקיימה ב-1919. ב-28 ביוני חתם קושטה על חוזה ורסאי מטעמה של ארצו.
על פועלו הוענק לו המסדר הצבאי של המגדל והחרב מידי הנשיא ז'ואאו דו קאנטו אה קאשטרו.
לאחר ההפיכה הצבאית של 28 במאי 1926, קושטה התנגד נחרצות אל הדיקטטורה הלאומית ששלטה עד 1932, עת החל שלטונו הסמכותני של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר.
קושטה היה מתנגד נחרץ גם למשטר המדינה החדשה של סלזאר ובהמשך יצא לגלות בצרפת, ממנה המשיך לייצג את התנועה הרפובליקנית כקול מרכזי באופוזיציה למשטר הקיים בליסבון.
אפוקליפטו הוא סרט הרפתקאות היסטורי אפי אמריקאי משנת 2006 שהופק, נכתב ובוים על ידי מל גיבסון.
ממלכת המאיה הגדולה עומדת בפני התפוררות וכיבוש, ומנהיגיה מתעקשים שהדרך היחידה להציל אותה היא לרצות את האלים - בעזרת עוד מקדשים ועוד ועוד קורבנות אדם.
"כפת יגואר" (רודי יאנגבלאד) הוא גבר צעיר שנבחר להיות קורבן אדם כזה.
אבל הוא לא מוכן להיכנע לגורלו, והוא בורח רחוק ככל האפשר.
כל השבטים והעמים האתניים המתוארים בסרט היו מאיה.
בדומה לסרטו הקודם של גיבסון "הפסיון של ישו", כל דיאלוג הוא בקירוב מודרני של השפה העתיקה של הסביבה.
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה בדצמבר 2006 וגרף בסוף השבוע הראשון 14.2 מיליון דולר.
הבמאי המקסיקני, חואן קטלט, הגיש תביעה נגד גיבסון בטענה כי גנב את רעיונותיו לסרט ממנו.
קטלט טען כי גיבסון השתמש בסצנות מתוך סרטו 'בחזרה לאצתלן' משנת 1991 כבסיס לסרט.
גם צאצאי בני המאיה, תושבי גואטמלה, יצאו נגד הסרט בטענה שהוא יצירה גזענית.
הם קובלו על כך, ששפיכות הדמים המתוארת בו מוגזמת, ומתארת את בני המאיה כפראים וכברברים רצחנים, שיכלו להיוושע רק על-ידי הספרדים.
אפוסטולוס כריסטו הוא שחיין יווני, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (דוחה 2024) ואלוף אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-100 מטר גב ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (רומא 2022 ובלגרד 2024) במשחה ל-50 מטר גב.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 הוא סיים במקום 24 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.50 שניות ובמקום 31 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.10 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.12 שניות ובמקום 24 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.78 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.62 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.14 שניות ובמקום 15 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.75 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 54.68 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.88 שניות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.04 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 53.55 שניות ועלה מהמקום השישי לשלב חצי הגמר.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.36 שניות, לפני תומאס צ'קון מאיטליה (24.40 שניות) ואולה בראונשווייג מגרמניה (24.68 שניות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.24 שניות, אחרי תומאס צ'קון (52.21 שניות) ויוהאן נדוי ברואר מצרפת (52.92 שניות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה קטר בפברואר 2024 זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.36 שניות, אחרי האנטר ארמסטרונג מארצות הברית (52.68 שניות) והוגו גונזלס מספרד (52.70 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה ביוני אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.39 שניות, לפני קסאוורי מאשוק מפולין (24.63 שניות) ובן ארצו אוונגלוס מקריאניס (24.74 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.23 שניות, לפני אוונגלוס מקריאניס (52.83 שניות) וקסאוורי מאשוק (53.56 שניות).
מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:13.73, אחרי סרביה בשיא לאומי חדש של 3:12.90 דקות ופולין בשיא לאומי חדש של 3:13.25 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.82 שניות.
באולימפיאדת פריז, זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי של 1:54.82 דקות, והפך ליווני הראשון שזוכה במדליה אולימפית בשחייה מאז אתונה 1896. סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.41 שניות, 3 מאיות השנייה איטי מראיין מרפי שזכה במדליית הארד (52.39 שניות).
נוסף לכך, סיים במקום 13 במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:46.40 דקות.
אפונת השלג היא סוג של אפונה בעלת תרמילים שטוחים להם קירות תרמילים דקים.
אפונת השלג נאכלת בשלמותה, מבושלת או חיה גם עם הזרעים וגם עם התרמיל, כשהיא עדיין לא בשלה.
פרחי אפונת השלג לבנים - ורודים.
נראה שהשם הנפוץ אפונת שלג הוא שם שגוי שכן עונת השתילה של אפונה זו אינה מוקדמת מזו של סוגי אפונה אחרים.
שם נפוץ נוסף, אפונה סינית, קשור כנראה לבולטות שלו במטבח הסיני המוגש במערב.
היא מכונה לעיתים קרובות מנג'טאוט ("לאכול הכל") באיים הבריטיים, אבל שם זה ניתן לעוד סוגים של אפונה.
אפונת שלג שייכת לקבוצת מקרוקרפון המבוססת על הזן Pisum sativum var.
התרמיל של האפונה האנגלית מרופד מבפנים בקרום דק, קשה וקשיח שמתכווץ עם הבשלת התרמיל ומתייבש, מה שגורם לתרמיל להיפתח, להתפתל ולפזר את הזרעים שלו.
לעומת זאת, לתרמילים של אפונת שלג אין את הממברנה הזו והם אינם נפתחים כשהם בשלים.
אפונת שלג ניתן לאכול מבושלת, מוקפצת ונהוג להשתמש במנות מהמטבח הסיני.
בנוסף היא טעימה כירק חי.
כמו ברוב הקטניות, אפונת השלג מארחת חיידקים מועילים, ריזוביה, בקשריריות השורש, המגדילים את כמות החנקן באדמה ולכן הם צמח נלווה שימושי במיוחד לגידול בשילוב עם ירקות ירוקים ועליים, הנהנים מתכולת חנקן גבוהה באדמתם.
אפונת שלג ניתנת לגידול בשדות פתוחים בעונות קרירות וכך ניתן לגדל אותה בעונות החורף והאביב.
את אפונת השלג יש לאחסן עם פולימתילפנטן (סוג של פולימר) בטמפרטורה של 5 מעלות צלסיוז ואוויר מבוקר עם ריכוז חמצן ופחמן דו-חמצני של 5 פסקל מה שמגדיל את חיי המדף של הצמח.
אפוסטולוס פאפאסטאמוס הוא שחיין יווני, אלוף אירופה (בלגרד 2024) וזוכה מדליית ארד באליפות אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2023) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
פאפאסטאמוס נולד וגדל בחאניה שביוון.
אלוף הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בגיור שבהונגריה ביולי זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש של 4:21.92 דקות.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ביולי זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:17.44 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת ביולי סיים במקום 16 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:20.43 דקות, ובמקום 26 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.55 דקות.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בקאזאן שברוסיה ביולי זכה בשתי מדליות זהב: במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.93 דקות, ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.18 דקות.
באליפות העולם לנוער שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם לנוער ושיא יוון חדשים של 4:11.93 דקות.
בנוסף, זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 1:59.62 דקות.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בגלאזגו שבדצמבר סיים במקום 27 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:25.38 דקות, במקום 43 במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 57.79 שניות, ובמקום 46 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.82 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט במאי סיים במקום 18 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.15 דקות, ובמקום 27 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.49 דקות.
בנוסף, סיים במקום 13 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:18.10 דקות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 14 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:12.50 דקות, ובמקום 35 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.38 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני סיים במקום 24 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.06 דקות, ובמקום 33 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:06.14 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.52 דקות.
מדליית ארד באליפות אירופה בבריכת 25 מטר
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן שברומניה בדצמבר זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:05.19 דקות, אחרי אלברטו ראצטי מאיטליה (3:57.01 דקות) ודנקן סקוט מהממלכה המאוחדת (4:00.17 דקות).
בנוסף, סיים במקום עשירי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.72 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר נפסל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, וסיים במקום 27 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.56 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה ביוני זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא יוון חדש של 4:10.83 דקות, לפני באלאז' הולו (4:11.51 דקות) וגאבור זומבורי (4:11.70 דקות), שניהם מהונגריה.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 15 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.32 דקות, ובמקום 16 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.02 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט בדצמבר סיים במקום 21 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 1:55.90 דקות.
במוקדמות משחה ל-400 מטר מעורב אישי קבע שיא אישי חדש של 4:04.24 דקות.
אפוסטומוס הוא שם המופיע במסורת התלמודית.
המשנה כוללת את "שריפת התורה על ידי אפוסטומוס" בין חמישה אסונות שאומרים שפקדו את היהודים ביום שבעה עשר בתמוז.
בשל אזכור מעורפל זה, קיימות דעות שונות רבות לגבי זהותו של אפוסטומוס.
במבט ראשון הוא עשוי להיות קשור לאחד משני האירועים הבאים:
יוסף בן מתתיהו מספר שבסביבות שנת 50, חייל רומי תפס ספר תורה, ושרף אותו בפומבי, תוך שימוש בשפה גסה ולעגנית.
אירוע זה כמעט והביא למהפכה; אך הנציב הרומי ונטידיוס קומאנוס פייס את האוכלוסייה היהודית על ידי עריפת ראשו של העבריין.
האירוע השני של שריפת התורה, שהתרחש בזמן רדיפות אדריאנוס, מסופר בספרי.
רבי חנניה בן תרדיון, נעטף בספר תורה ונשרף.
בהקשר לכך, "פילוסוף" מסוים מוזכר כמי שהיה התליין של חנניה.
נסיבות מסוימות מעניקות סבירות לרעיון שהשם הוא שיבוש.
על פי התלמוד הירושלמי, אפוסטומוס שרף את התורה במעבר הצר של לוד (או, כפי שדיווח אחר מספר, בטרלוסה, שכנראה לא הייתה רחוקה מלוד); וידוע שחנניה היה אחד מ"קדושי לוד".
יתר על כן, מסורת מאוחרת יותר נותנת את תאריך מותו של חנניה בכ"ז בתמוז - הפרש של כמה ימים בלבד מהתאריך שיועד לפשע של אפוסטומוס.
המשנה המוזכרת מוסיפה את האמירה הבאה לתיאורה על שריפת התורה: "והעמיד צלם בהיכל".
התלמוד הבבלי מכיר רק את הגרסה "העמיד" במשנה, כפי שמוכיחה הערת הגמרא, לפיה "השיקוץ המשומם", שעליו מדבר דניאל, נקשר לפסל שהועמד בבית המקדש.
בביטוי זה ניתן להתייחס רק לפסל של זאוס אולימפיוס שהקים אנטיוכוס אפיפנס.
הקריאה המצויה ברש"י ובכתב היד של מינכן נלקחה בפשטות מהתלמוד הירושלמי.
אך האמירה בתלמוד הבבלי, שמקור המשנה בנוגע לאפוסטומוס הוא גמרא (מסורת), מראה שלפי המסורות הבבליות, לא ניתן למקם את תאריך אפוסטומוס מאוחר יותר מתקופת המכבים, שכן "גמרא" היא מונח טכני המשמש בתלמוד לציון אמרות תנאיות הקשורות לאירועים או חוקים מקראיים שאינם מוזכרים ולא נרמזים בכתובים, בניגוד לאלה הנגזרים מהטקסט המקראי.
אם כן, קשה להניח שמדובר בצלם שעמיד מנשה, שהעמדתו מפורשת בפסוקים, או לאירוע שהתרחש קרוב לזמן כתיבת המשנה - עליו לא היה נאמר המונח "גמרא".
יש אם כן להתייחס לאפוסטומוס ככינוי לאנטיוכוס אפיפנס.
למעשה, שמו שונה אפילו על ידי סופרים פגאניים ל"אפימנס" = "המשוגע".
כפי שסופר במקבים א', ספרי תורה נשרפו במהלך הרדיפות של אנטיוכוס אפיפנס.
משמעות השם "אפוסטומוס" אינה ברורה.
אוואלד (בספרו "היסטוריה"), בהתייחסו לקטעים מסוימים בתנ"ך ובספרים החיצוניים, בהם ישנה התייחסות לפיו המתרברב של אנטיוכוס אפיפנס, גוזר את "אפוסטומוס" מהמילים αἰπύς ("גדול") ו-στόμα ("פה").
הכינוי "פה גדול" בהחלט מתאים, אך αἰπυς היא מילה נדירה, המשמשת רק בשירה.
סביר יותר אולי שגיזרתו של יסטרוב היא הגרסה של "אפוסטומוס" מ-ἐπιστομίζω (לסתום, או לסתום את הפה) ו-ἐπιστίμος ("כל מה שסותם את הפה"), אשר עשויה להיות קשורה לביטוי התלמודי ("עפרא לפומיה"), הנאמר בתלמוד על אדם שדיבר בצורה בוטה נגד האלוהות.
מרקוס יסטרוב מציע שמדובר בשיבוש של ἀπόστολος ("שגריר"), ומתייחס לשליח עליו מדובר לפי הצעה זו, השם מתייחס לשליח שמוזכר בספר מקבים ב', כמי שחילל את המקדש.
הוכשטדטר רואה ב"אפוסטומוס" צורה פגומה של ἀποστάτης ("כופר") ומזהה אותו עם הכהן הגדול אלקימוס.
שוורץ ודרנבורג רואים ב"אפוסטומוס" את שמו של החייל הרומי אליו התייחס יוספוס.
שמו של החייל ששרף את ספר התורה היה סטפנוס, אשר, מכיוון שנכתב בעברית, ייתכן שהשתבש.
בריל מקשר אותו עם קורנליוס פאוסטוס, אשר תחת פומפיוס היה הראשון שטיפס על חומת ירושלים.
אפוסטסיות (ביוונית עתיקה: ἀποστασία: בתרגום מילולי: כפירה, עריקה, התקוממות) הוא מושג המתאר יציאה מהדת, או התכחשות לה על ידי הפרט.
ניתן להגדיר את המונח גם בהקשר רחב יותר, כאימוץ דעה המנוגדת לאמונות הדתיות שבהן החזיק האדם בעבר.
סוציולוגים משתמשים במונח על מנת לתאר אנשים אשר נמצאים בתהליך של עזיבה מהדת.
לעיתים קרובות, המונח נמצא בשימוש מטפורי על מנת לתאר נטישה שאינה על רקע דתי, לדוגמה במקרי עזיבה של מפלגות פוליטיות, תנועות חברתיות או קבוצות ספורט.
בכנסייה הקתולית נעשה שימוש במונח גם כדי לתאר נטישה של המעמד הכנסייתי או הנזירי, מבלי לעזוב את הדת עצמה.
מעטים מהחילונים והאתאיסטים מתארים את עצמם כאפוסטסים מכיוון שלמילה קונוטציה שלילית.
האפוסטסים נענשו לאורך ההיסטוריה, לעיתים כחלק ממדינות רשמית של חברי הדת.
עונשים אלו כללו נידוי, חרם, התעללות מילולית, אלימות פיזית ואף הוצאה להורג.
הוצאה להורג על אפוסטסיות עדיין קיימת במדינות מוסלמיות מסוימות כגון איראן וערב הסעודית.
קוזר (בהשראת הפילוסוף היהודי-גרמני מקס שלר) הגדיר את האפוסטסיות לא רק כאדם שעבר שינוי דרמטי באמונותיו, אלא כ"אדם שגם במצבו החדש, אינו חי מבחינה רוחנית בתוכן של אותה אמונה, או במרדף אחר מטרות המתאימות לה, אלא רק במאבק נגד האמונה הישנה ולמען שלילתה."
ברומלי הגדיר את תפקיד האפוסטט (מבצע האפוסטסיות) באופן הבא: "תפקיד המוגדר במצבים של קיטוב גבוה, שבו חבר בארגון מבצע שינוי מוחלט של נאמנויות על ידי חבירה למרכיב אחד או יותר בקואליציה אופוזיציונית, וזאת ללא הסכמת הארגון או תחת פיקוחו."
כבר במאה ה-3 לספירה, אפוסטסיות בדת הזורואסטרית באימפריה הסאסאנית הוגדרה כפשע.
הכהן הגדול, קידיר, יזם פוגרומים נגד יהודים, נוצרים, בודהיסטים ובני דתות אחרות, במטרה לבסס את אחיזתה של הדת הזורואסטרות המדינה.
כאשר הנצרות אומצה כדת האימפריה הרומית, האפוסטסיות הוגדרה כפשע במשפט הרומי, בפרט בקודקס תאודוסיאנוס (311-437) וקורפוס יוריס קיוויליס (529-534).
קודקס תאודוסיאנוס היווה את הבסיס החוקי ברוב מערב אירופה במהלך ימי הביניים, ולכן אפוסטסים נרדפו לאורך תקופה זו ועד לראשית העת החדשה.
כתות מסוימות כגון התנועה הוולדנסית נחשבו לאפוסטסיות.
ב-1976, נציבות האו"ם לפליטים (UNCHR) קבעה כי כפירה או שינוי דת היא זכות אדם המוגנת מבחינה משפטית על ידי האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות (ICCPR):
בנצרות, המושג אפוסטסיות נמצא בשימוש נפוץ ומתאר "דחייה של ישו שהיה נוצרי".
המילה מוזכרת פעמיים בברית החדשה, במעשי השליחים פרק כ"א פסוק כ"א ובתסלוניקים פרק ב' פסוק ג'.
על פי מילון הדימויים המקראיים (Dictionary of Biblical Imagery), יש כ-4 הגדרות לקונספט של אפוסטסיות, וכולם מתארים עריקה מכוונת מהדת: Rebellion (התמרדות), Turning Away (התרחקות), Falling Away (הידרדרות) ו-Adultery (ניאוף).
ביהדות, אפוסטסיות נקראת יציאה בשאלה, אם כי גם המונחים כופר ומומר נמצאים בשימוש תדיר.
יציאה בשאלה היא תהליך שבו יהודי שומר מצוות עוזב את אורח החיים הדתי, ולעיתים גם את הקהילה שחי בה, ועובר באופן מלא או חלקי לאורח חיים חילוני ולהשקפת עולם חילונית.
המונח נגזר על דרך ההיפוך מהביטוי חזרה בתשובה שפירושו התהדקות מהיבט האמונה בדת ואימוץ אורח החיים הדתי.
מונח נוסף שנמצא בשימוש הוא משומד, המתאר יהודי שהמיר את דתו מהיהדות לדת אחרת.
המונח "יצא לתרבות רעה" היה נפוץ בתקופת התנאים לתיאור אדם שעזב את דרך החיים של התורה.
באסלאם, אפוסטסיות נקראת בשם רידה (ردة) ומתארת מוסלמי שנטש את דת האסלאם.
אפוסטט בדת האסלאם נקרא מורת'אד (مرتدّ).
בעוד שהפיקה, המשפט המוסלמי, קורא להוציא להורג אפוסטסים שלא חזרו בהם, ישנה התנגדות רבה לכך מתוך תנועות ליברליות באסלאם.
עשרה מדינות מוסלמיות מוציאות אפוסטסים להורג, אך לרוב הדבר לא מגיע לכדי מימוש.
רוב ההוצאות להורג נעשות באופן מאולתר בידי ארגונים ג'יהאדיסטים ותכפירים כגון אל-קאעדה והמדינה האסלאמית.
עלולה להוות עבירות פליליות במדינות הבאות:
– נחשבת לעבירה פלילית על פי סעיף 1 לחוק העונשין האפגני; דינה עונש מוות.
– נחשבת לעבירה פלילית על פי סעיף 112(1) לחוק העונשין השרעי של ברוניי; דינה עונש מוות.
– בעוד שאין חוק המגדיר את האפוסטסיות כעבירה פלילית, עזיבה של הדת דינה עונש מוות בהתאם לסעיף 167 בחוקה האיראנית.
– המרת דת נחשבת לעבירה פלילית פדרלית בשש מתוך שלוש-עשרה מדינות: קלנטן, מלאקה, פהנג, פנאנג, סבה וטרנגנו.
בקלנטן ובטרנגנו המרת דת עלולה להוביל לעונש מוות, אך עונש זה אינו ניתן לאכיפה בשל מגבלות בחוק הפדרלי.
– נחשבת לעבירה פלילית על פי סעיף 1205 לחוק העונשין המלדיבי; דינה עונש מוות.
– נחשבת לעבירה פלילית על פי סעיף 306 לחוק העונשין המאוריטני; דינה מוות.
– נחשבת לעבירה פלילית על פי סעיף 1 לחוק העונשין הקטרי; עלולה להוביל לעונש מוות.
– בעוד שאין חוק המגדיר אפוסטסיות כעבירה פלילית, המרת דת דינה עונש מוות תחת הדין השרעי הסעודי.
– נחשבת לעבירה פלילית על פי סעיף 158 לחוק העונשין של איחוד האמירויות הערביות; עלולה להוביל לעונש מוות.
– נחשבת לעבירה פלילית על פי סעיף 259 לחוק העונשין התימני.
אפור הוא צבע נפוץ בטבע.
הוא נוצר על ידי ערבוב חומרים לבנים ושחורים או על ידי שילוב אורות אדומים, ירוקים וכחולים, בפרופורציות שוות.
העין האנושית רואה לעיתים עצמים בצבעים מגוונים כאפורים, בשל תנאי התאורה.
המילה העברית "אפור", היא תואר שם, שהוא גיזרון, של שם העצם, "אֵפֶר".
"חיים אפורים" מציינים חיים משעממים, ללא מטרה או תועלת.
אפור היה צבע מדי חיילי קונפדרציית המדינות של אמריקה במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, בניגוד לכחול שהיה צבע מדי חיילי הצפון.
"אפור", או גוני האפור, משמשים כביטוי למנעד בין נקודות קיצון, כניגוד לדיכוטומיה החדה של שחור ולבן.
"החיים זה לא רק שחור ולבן.
יש גם הרבה אפור באמצע"
בדיונים על מוסר, אפור או "שטח אפור" מסמל תחומים שאינם ניתנים להכרעה ברורה.
אפור מקושר גם לסתיו, מזג אוויר סגרירי, ועצבות.
שיערם של אנשים מבוגרים נוטה להלבין בהדרגה כך שהשילוב של השיערות הלבנות עם השיערות בצבע המקורי, בעיקר אם הן שחורות יוצר אשליה שהשיערות אפורות כשלב מקדים להפיכתו המלאה ללבן של השיער, על כן אפור מסמל גם הזדקנות לעומת הלבן שמסמל כבר זקנה.
המונח "השוק האפור" מתייחס להלוואות שאינן נלקחות בבנק, ואשר ניתנות בדרך כלל ללווים אשר הבנק מסרב להלוות להם כסף, משום שהוא רואה בהם סיכון.
"חינוך אפור" הוא העשרה בתשלום שמקבלים ילדים להורים אמידים, באופן מוסדר על ידי בית הספר, אף על פי שקיים חוק חינוך חובה חינם.
"עבודה אפורה" היא עבודה משעממת וחסרת תהילה.
בשבטי ישראל, הצבע האפור מסמל את שבט גד.
בצה"ל, אפור בהיר (כסוף) הוא צבע הכומתה של חיל ההנדסה הקרבית ואפור כהה הוא צבע הכומתה של חיל האוויר.
שני צבעים ייחשבו משלימים אם ערבובם יוצר את הצבע האפור.
צבעים משלימים נוספים הם למשל:
אפור הוא המשלים של עצמו.
בדמות גרר, אותה ניתן לראות לאחר שמביטים בתמונה למשל כ-30 שניות, הצבעים יהפכו למשלימים שלהם.
ייצוג תחום הצבעים האפורים משתנה משיטת צביעה אחת לאחרת:
בשיטה זו כל גוני האפור הם הצבעים בהם מתקיים , כלומר כמות ההארה של כל צבעי היסוד היא שווה.
בשיטה זו גוני האפור הם הצבעים בהם מתקיים כאשר K לא מוגבל, כלומר משתמשים רק בדיו השחור ולא משתמשים בכלל בצבעי היסוד האחרים.
באופן תאורטי, אפשר להגיע לצבע אפור עם דיו מושלם גם כאשר ובנוסף
בשיטה זו כל גוני האפור הם הפתרונות של אי-השוויון: כאשר .
אפוקסי (Epoxy; נקרא גם פוליאפוקסיד) הוא פולימר אפוקסידי תרמוסטי שמתקשה כאשר הוא מעורבב עם חומר מקשה או זרז.
השרפים האפוקסיים הנפוצים ביותר נוצרים מתערובת של אפיכלורוהידרין וביספנול A.
הניסיונות הראשונים להפקת שרפים אפוקסיים מאפיכלורוהידרין החלו ב 1927 בארצות הברית, אך ההצלחה המסחרית הראשונה הייתה של ד"ר פייר קסטן השווייצרי וד"ר גרילני האמריקאי, בשנות השלושים.
חברת Ciba השווייצרית קנתה את רישיונות היצור מקסטן, והפכה לאחת משלוש יצרניות האפוקסי הגדולות בעולם.
תעשיית האפוקסי העולמית נאמדת במחזור של כ־15 מיליארד דולר בשנה.
כ־50-100 יצרנים מייצרים חומרים אפוקסיים.
הגדולים מביניהם הם "רזולושן", לשעבר חלק מ"של", דאו כימיקלים והנטסמן, Ciba לשעבר ו"ויואסיטי" האוסטרלית.
יתר החברות פועלות בשווקים מקומיים בלבד, מייצרות רק מקשים לאפוקסי או מוצרים מיוחדים בעלי נתח שוק קטן.
החברות שהוזכרו לעיל בדרך כלל אינן מייצרות אפוקסי הניתן לשימוש על ידי צרכני הקצה, ולכן ישנן חברות אחרות המעבדות את האפוקסי הגולמי באמצעות הוספת מלאנים כטלק, צורן ותחמוצת אלומיניום; באמצעות הוספת מדללים, חומרי צבע והגמשה, חומרים מגבירי דביקות וכדומה.
תוספים אלו מוזילים את המוצר, מקלים על העבודה איתו ומשפרים את ביצועיו.
חברות אלו משווקות בדרך כלל מאות ואף אלפי סוגים של תערובות אפוקסי שונות המותאמות לצרכים נבדלים.
השימושים של חומרים אפוקסיים הם רבים: ציפויים, דבקים, ייצור חומרים מרוכבים מסיבי פחמן ופיברגלס וחומרי מילוי.
כולם מצטיינים בכוח הדבקה רב, עמידות לחום וקורוזיה, עמידות מכנית ובידוד חשמלי מעולה - אך כמעט כל תכונה שכזו ניתנת לשינוי (למשל, קיים אפוקסי מעורב באבקת כסף בעל מוליכות חשמלית מצוינת)
צבעים על בסיס אפוקסי משמשים לרוב במדיחי כלים, מכונות כביסה ומכשירי חשמל "לבנים" אחרים בשל עמידותם המצוינת בפני רטיבות ושחיקה.
צבעי יסוד אפוקסיים רווחים גם בתעשיית הרכב וביישומים ימיים על משטחי מתכת בשל עמידותם לקורוזיה והתחברותם הטובה לצבעים עליונים.
גם פחיות שימורים מצופות בדרך כלל בציפוי אפוקסי פנימי למניעת חלודה, בפרט כאשר המזון הוא חומצי (למשל בשימורי עגבניות).
משתמשים באפוקסי גם להדבקת ועיצוב אריחי רצפה, וליצירת ציפוי עמיד על רצפות בטון יצוק.
דבקים על בסיס אפוקסי מהווים דבקים חשובים (יחד עם חומרים אקריליים, ציאנואקרילט ופוליאוריתן) המשמשים במטוסים, כלי רכב, אופניים, מגלשי סקי ובאינספור יישומים אחרים בהם נדרש חוזק רב של ההדבקה.
ניתן להדביק באמצעות דבק אפוקסי כמעט כל חומר, ובכלל זה מתכת, עץ, אבן, זכוכית ופלסטיק.
ניתן לייצר את הדבק שקוף או אטום, גמיש או קשיח ובמגוון של מהירויות התקשות.
דבקי אפוקסי הם הדבקים בעלי העמידות הגבוהה ביותר לחום ולתקיפה כימית, והתקשותם אינה תלויה באוויר (אלא בזרז) - לכן ניתן להקשותם גם מתחת לפני המים ובמקומות קשים לגישה.
בתחום יציקת התבניות משתמשים רבות בשרף אפוקסי ליצירת דגמים, תבניות, תושבות וכדומה.
היותו של האפוקסי נוח לעיבוד ולמזיגה, ובעל יכולת התקשות מהירה בטמפרטורת החדר הביאו להעדפתו על פני יציקות מתכת או עיבוד שבבי של עץ.
משתמשים באפוקסי גם ליצירת חומרים מרוכבים על בסיס סיבי פחמן או פיברגלס.
מחירו של האפוקסי גבוה משל שרפי פוליאסטר או ויניל, אך ניתן ליצור ממנו חומרים מרוכבים חזקים יותר ועמידים יותר בפני חום.
מוצרי אפוקסי שונים נמכרים בחנויות "עשה זאת בעצמך" רבות, בדרך כלל כערכה המכילה שני חומרים אותם יש לערבב.
אלו לרוב דבקים חזקים או "פלדה נוזלית" - אפוקסי המכיל אבקת מתכת ומשמש לתיקון סדקים שנוצרו במעברי מים ברכב, באגן השמן או ברדיאטור.
התפתחה תעשיית רהיטים שמשלבים אפוקסי, בעיקר שולחנות עץ טבעי שחריציו מולאו באפוקסי או שהורכבה צורה הכוללת עץ ויציקת אפוקסי.
פעמים רבות האפוקסי, שצבעו המקורי שקוף, יעורבב עם צבע.
כמו בדבק אפוקסי, ישנם שני חלקים ליציקה - האפוקסי עצמו וה"מקשה" שיעורבבו על פי הנחיית היצרן.
אפוקליפסה עכשיו הוא סרט מלחמה אפי אמריקאי משנת 1979, שעלילתו מתרחשת במהלך מלחמת וייטנאם.
הסרט מתאר מפגש בין שני קצינים בפיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית.
האחד, קפטן בנג'מין וילארד, בגילומו של מרטין שין, נשלח אל הג'ונגלים שעל גבול וייטנאם וקמבודיה כדי להרוג את האחר, קולונל וולטר אי.
קורץ, בגילומו של מרלון ברנדו, קצין מורד שהקים צבא פרטי.
הסרט הופק ובוים על ידי פרנסיס פורד קופולה על פי תסריט שכתבו קופולה וג'ון מיליוס.
התסריט מבוסס על ספרו של ג'וזף קונרד, "לב המאפליה", אך הוא שואב אלמנטים רבים מיצירות אחרות (למשל, "שדרים").
על אף הצלחתו הקופתית של הסרט והביקורות הטובות שלהן זכה, הפקת הסרט נודעה לשלילה כהפקה ארוכה, מסובכת ועתירת קשיים, חרגה באופן ניכר מהמסגרת התקציבית ומלוחות הזמנים המתוכננים, וגבתה מחיר אישי כבד מהמעורבים בה.
הסרט הופץ במספר גרסאות, ובהן "גרסת הבמאי" (הנקראת: Apocalypse Now Redux) שכללה מספר סצנות ארוכות שלא שולבו בסרט המקורי.
הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב.
הסרט נחשב לאבן פינה בתולדות הקולנוע, וליצירת מופת ייחודית, משיאי יצירתו של קופולה.
הסרט נפתח בחדר במלון בסייגון בשנת 1969, בשיאה של מלחמת וייטנאם.
וילארד (מרטין שין), איש הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, שוהה בחדר זה מספר ימים וממתין לקבלת משימה חדשה.
קריינות הרקע בקולו של וילארד, המלווה את כל הסרט, מספרת כי וילארד שב לווייטנאם לאחר שלא השתלב בחברה האזרחית.
הוא שותה לשוכרה, ובהתקף שכרות פוגע בארון זכוכית ופוצע את ידו.
אל החדר מגיעים שני אנשי מודיעין צבאי, מוצאים אותו במצבו העלוב, ומוסרים לו כי עליו להתייצב בפני הממונים עליו במודיעין הצבאי לשם קבלת משימה.
וילארד מתייצב בפני שני קצינים ואזרח.
הקצינים, לוטננט גנרל קורמן וקולונל לוקאס (האריסון פורד באחת מהופעותיו הראשונות בקולנוע), מתחקרים את וילארד על משימות קודמות שביצע, אך הוא מכחיש שהשתתף בהן.
לאחר מכן הם מטילים עליו משימה - לעלות במעלה נהר הנאנג (נהר בדיוני, הקיים רק בסרט, אך קרוי על שמה של קבוצה אתנית אמיתית בווייטנאם) אל מעבר לגבול קמבודיה, ולאתר שם את הקולונל וולטר אי.
קורץ (מרלון ברנדו), בעברו איש הצנחנים והכוחות המיוחדים.
מהחומר המודיעיני שנמסר לווילארד עולה כי קורץ, בעברו קצין למופת, איבד את שפיות דעתו, ומפקד כיום על צבא של בני שבטים ילידים בג'ונגלים בקמבודיה הנייטרלית.
הקצינים משמיעים לווילארד הקלטות שבהן מדמה קורץ את עצמו ל"חילזון הזוחל על חודו של תער".
וילארד נדרש לנקוט את כל האמצעים על מנת להפסיק את פיקודו של קורץ על צבאו הפרטי, או בלשונו של האזרח שבצוות התדרוך (שנרמז שהוא סוכן ה-CIA), "להפסיק בתוקף את העסקתו, בלא אפשרות לעיון נוסף" (Terminate with extreme prejudice).
מוטל על וילארד להגיע אל קורץ בשיט בסירת משמר במעלה הנהר נאנג, על מנת לאסוף בדרכו מידע ומודיעין.
וילארד מצטרף לצוות סירת משמר, כאשר יעדה הסופי של הנסיעה ידוע רק לווילארד עצמו אך לא לצוות הספינה.
מפקד סירת המשמר הוא ג'ורג' פיליפס (אלברט הול), הנוקט גישה צבאית ופורמלית, ואנשי צוותה הם לאנס ב.
כדי לעלות במעלה הנהר נאנג על הסירה לעבור דרך אחת משתי נקודות כניסה אפשריות בדלתה של הנהר, ששתיהן מוחזקות בידי הווייטקונג.
על מנת לאפשר לסירה להיכנס לנהר חוברים וילארד ואנשי צוות הסירה לגדוד חיל רגלים מוטס במסוקים מדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת), שמפקדו הוא לוטננט קולונל ביל קילגור (רוברט דובאל).
קילגור הוא גבר בשנות הארבעים לחייו, בעל התנהגות מוחצנת ומוזרה.
הוא מתרוצץ באזורי הקרב ללא פחד, גם כשאש נורית לעברו, כשהוא לבוש בכובע רחב שוליים הנראה מתקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית.
מסתבר שקילגור הוא גולש גלים נלהב, המזהה את לאנס ג'ונסון ומתלהב מנוכחותו.
משיחה עם אנשיו לומד קילגור שהחוף ליד אחת מנקודות הכניסה האפשריות מתאים לגלישה, ומחליט לאפשר את כניסת הסירה מנקודה זו.
אנשיו של קילגור מזהירים אותו כי הנקודה מבוצרת היטב ונשלטת בידי האויב, אך למרות זאת מורה קילגור על כיבוש הנקודה מתוך רצון לנסות ולגלוש בחוף.
היחידה מגיעה למקום בצי של מסוקי בל UH-1, שאחד מהם נושא את הסירה וצוותה.
המסוקים מתקיפים את החוף, ועם התקרבותם מורה קילגור על השמעה ברמקולים של הקטע המפורסם "דהרת הוולקירות" מתוך האופרה "הוולקירה" של ריכארד ואגנר, וזאת בטענה שמדובר בלוחמה פסיכולוגית.
כיבוש נקודת הנחיתה עולה בקורבנות רבים, חלקם חיילי הווייטקונג, חלקם אזרחים וחלקם מאנשיו של קילגור.
כאשר הקרב מסתבך ואש מרגמות נורית על התוקפים, מורה קילגור על ירי פצצות נפלם על מעבה היער שממנו נורות המרגמות.
לאחר שהיער עולה בלהבות, נואם קילגור נאום שהפך למפורסם, ולאחד החלקים המצוטטים והידועים מהסרט:
לאחר הפצצת היער, מתחילים חייליו של קילגור לגלוש במים, אך מדי פעם נורית אש לעברם.
לאנס ג'ונסון מסרב לגלוש וטוען שההפצצה יצרה משב אוויר שקלקל את תנאי הגלישה.
קילגור מפציר בו לחכות עוד מספר דקות, אך וילארד גונב את הגלשן של קילגור ובורח, יחד עם שאר אנשי הצוות, והסירה מתחילה את מסעה במעלה נהר הנאנג.
בגרסת הבמאי מופיעה סצנה שבה מחפש קילגור אחר הסירה באמצעות מסוקים, ומשמיע ברמקולים הקלטה חוזרת של הודעה, שלפיה הם מתבקשים להחזיר את הגלשן.
אני רק רוצה את הגלשן שלי...
הוא גלשן טוב", אך לבסוף הוא מתייאש, והסירה ממשיכה בדרכה במעלה הנהר.
המסע במעלה הנהר נאנג הופך לסיוט, כאשר הקבוצה נתקלת באירועים מוזרים וסוריאליסטיים יותר ויותר, ככל שהיא עולה במעלה הנהר ומתקרבת אל קורץ.
התקריות שהסירה נקלעת אליהן כוללות טיגריס המתקיף את השף ואת וילארד, שירדו מהסירה לסייר בחוף בחיפוש אחר מנגו, הופעה של שפנפנות פלייבוי בפני המון חיילים שהופכת להשתוללות המונית, ותקריות נוספות.
ב"גרסת הבמאי" ישנה סצנה ארוכה נוספת, שבה מחליף וילארד שתי חביות של סולר תמורת שעה של התייחדות של השפנפנות עם אנשי הצוות.
לאנס והשף מקיימים יחסי מין עם שתיים מהשפנפנות, אך הדיאלוג ביניהם ובין החשפניות מראה על נתק מוחלט בתקשורת.
תקרית חמורה במיוחד מתרחשת כאשר צוות הסירה עוצר סמפאן שעליו אזרחים, ומחפש האם הסמפאן נושא אמצעי לחימה.
פיליפס מתעקש לעצור את הסמפאן על אף התנגדותו של וילארד.
כאשר מתבצע החיפוש, עושה אחת האזרחיות שעל הספינה תנועה פתאומית לכיוון אחת החביות.
קלין נבהל, ויורה באזרחים שעל הספינה, הורג את כולם ופוצע אחת מהן קשה.
מסתבר שבחבית הסתתר כלבלב קטן לבן.
פיליפס דורש לפנות את האזרחית הפצועה לקבלת טיפול רפואי, אך וילארד יורה בה למוות באקדחו, מתוך ידיעה שהדבר יביא לניכור בינו ובין הצוות.
לאנס לוקח עמו את הכלבלב ומאמץ אותו.
כאשר הסירה מגיעה לעמדה האמריקאית האחרונה על הנהר נאנג, גשר דו לונג, יורדים וילארד ולאנס, המסומם מ-LSD, לבחון את המתרחש על החוף.
הם מוצאים בעמדה המוני חיילים הנמצאים תחת מתקפה של הווייטקונג, מתרוצצים אנה ואנה, יורים ללא הפוגה, אך ללא כל הנהגה או מערך פיקודי כלשהו.
כאשר וילארד מבין שמדובר במצב שהידרדר ויצא מכלל שליטה, הוא חוזר לסירה ומורה לפיליפס להמשיך במסע במעלה הנהר.
בגשר דו לונג מקבלים אנשי הצוות דואר.
וילארד מקבל עדכון מודיעין שלפיו נשלח אל קורץ לפני מספר שבועות קצין נוסף בשם קולבי (סקוט גלן) במטרה להורגו, אך במקום להרוג את קורץ הוא הצטרף אליו.
קלין קיבל הקלטה של קולה של אמו.
בעודו משמיע את ההקלטה, נפתחת אש על הסירה, הכלבלב בורח וקלין נהרג.
מנקודה זו מגלה פיליפס, שחש רגשות אבהיים כלפי קלין, יחס של עוינות כלפי וילארד.
ב"גרסת הבמאי" ישנה, בשלב זה, סצנה ארוכה נוספת, שבה נפגשים אנשי הצוות עם קבוצת חוואים צרפתים קולוניאליסטים ומתארחים בחוותם.
בעל החווה, השייך למשפחה המתיישבת בהודו-סין מזה שבעים שנה, מותח ביקורת חריפה על המעורבות האמריקנית בווייטנאם, ואחת מבנות המשפחה, אלמנה בשם רוקסאן, לוקחת את וילארד לחדרה, ומסבירה לו כי כמו בעלה המנוח יש בו שני צדדים - הצד ההורג והצד האוהב.
כאשר הספינה מתקרבת אל מחנהו של קורץ, מתקיפים כפריים משבטים מקומיים פרימיטיביים את הסירה, ויורים עליה חיצים וחניתות.
פיליפס נפגע, וכאשר וילארד בוחן את מצבו, מנסה פיליפס להרוג אותו באמצעות דקירתו בחוד החנית הבולט מחזהו.
וילארד נאלץ לחנוק את פיליפס במו ידיו.
המסע במעלה הנהר נאנג מביא את אנשי צוות הסירה ששרדו בחיים למקום שבו נמצאות חורבות של מקדש עתיק.
הם מוקפים בבני שבטים פראיים, המאופרים בכל גופם בצבע לבן.
במקום נמצאים אנשים רבים, וייטנאמים וקמבודים, לבושים במגוון מדים ופרטי לבוש.
כמו כן נמצאים במקום מספר אמריקנים, כמו צלם עיתונות מטורף (דניס הופר) או הקצין קולבי שנשלח לרצוח את קורץ.
קולבי אינו מסוגל לדבר, ונראה כבמצב קטטוני.
הצלם אינו מפסיק לדבר ולשבח את קורץ.
לאחר סיור במקום, הנראה כתופת גיהנום, כשבכל פינה פזורות בו גוויות המוצגות לראווה, וראשי אדם המושלכים בצדי המדרגות, מצטרף לאנס ג'ונסון, המצוי תחת השפעת סמים, לאנשיו של קורץ, ואילו וילארד והשף שבים לסירה.
וילארד מסביר לשף שבכוונתו לרצוח את קורץ, ומורה לו להתקשר למפקדה ולהזמין תקיפה אווירית על מחנהו של קורץ אם זה לא ישוב עד לשעה עשר באותו ערב.
וילארד שב למחנה, נתפס ומובא בפני קורץ.
לאחר מכן הוא נכלא במכלאה עשויה מבמבוק.
מאוחר יותר משליך קורץ אל המכלאה את ראשו של שף.
בימים שלאחר מכן מתחיל קורץ בשיחות עם וילארד.