tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המחלקה הפכה לאוטונומית ב-1990, בעקבות החלטה אירופאית שנועדה ליצור תחרות חובה בשירותים הציבוריים החל מ-1 בינואר 1998. הצעת החוק שהוגשה ב-2 ביולי 1990 הפכה את פראנס טלקום למפעיל ציבורי, כאשר מרסל רולט היו"ר הראשון.
החברה הופרטה ב-1 בינואר 1998, על ידי ראש ממשלת צרפת ליונל ז'וספן.
ממשלת צרפת ממשיכה להחזיק ב-27% ממניות החברה.
מניות החברה הונפקו פעמיים בבורסה, ב-1997 וב-1998. אלה היו ימי בועת הדוט-קום.
בנוסף היא נכנסה לשותפות עם דויטשה טלקום הגרמנית, אך היא בוטלה כאשר דויטשה טלקום הודיעה במפתיע כי תחל פרויקט משותף עם טלקום איטליה, ללא ידיעה מראש של פראנס טלקום.
ביולי 1991 רכשה האצ'יסון טלקום, חברה בת בריטית של התאגיד הבינלאומי ההונג קונגי האצ'יסון ומפואה, את השליטה בחברת מיקרוטל תקשורת הבריטית, שלה היה רישיון מפעיל סלולרי בבריטניה.
האצ'יסון שינתה את השם של מיקרוטל לאורנג' שירותי תקשורת אישיים בע"מ, וב-28 באפריל 1994 הושק המותג אורנג' בשוק הסלולר של בריטניה.
מבנה של חברת החזקות אומץ ב-1995 עם הקמת אורנג' plc.
באפריל 1996 הונפקה אורנג' בבורסה לניירות ערך בלונדון ובנאסד"ק.
רוב המניות היו בבעלות האצ'יסון (48.22%) ובריטיש אירוספייס (21.1%).
ביוני 1996 היא הייתה לחברה הצעירה ביותר שנכנסה למדד FTSE 100, בשווי של 2.4 מיליארד לירות שטרלינג.
ועד יולי 1997, אסטרטגיית הצמיחה השתלמה ואורנג' הגיעה למיליון לקוחות ועם שיעור הנטישה הנמוך ביותר בהשוואה למתחרים.
באוקטובר 1999 רכש התאגיד הגרמני Mannesmann AG את אורנג' בכ-36 מיליארד דולר, מחיר ששיקף שווי של 7,900 ליש"ט ללקוח.
הרכישה גרמה לוודאפון לבצע השתלטות עוינת על החברה הגרמנית, ובפברואר 2000 רכשה וודאפון את Mannesmann תמורת 183 מיליארד דולר ונאלצה למכור אורנג', שכן הנציבות האירופית הציבה לוודאפון תנאי: מכירת חטיבת אורנג'.
באוגוסט 2000 רכשה פראנס טלקום את אורנג' plc מידי וודאפון בסכום של 39.7 מיליארד אירו.
במהלך זה הפכה פראנס טלקום למפעיל הגלובלי הרביעי בגודלו בעולם.
פעילות הסלולר של אורנג' plc התמזגה עם רוב פעילות הסלולר של פראנס טלקום, ויצרה קבוצה החדשה בשם אורנג' SA.
בפברואר 2001 הונפקה החברה ב-Euronext במחיר של 95 אירו למניה.
במאי 2001 נכנסה אורנג' SA למדד CAC 40 כאחת מ-40 החברות הגדולות ביותר בצרפת במונחי שווי שוק.
בפברואר 2005 מונה תיירי ברטון לשר הכלכלה של צרפת והוחלף בתפקיד המנכ"ל על ידי דידייה לומבארד.
ביולי 2005 רכשה פראנס טלקום מפעילת סלולר בספרד ונכנסה לפעול גם בשוק זה.
ביולי 2006 רכשה ממשלת ירדן את השליטה בחברת התקשורת הלאומית "ג'ורדן טלקום".
תוכנית השיקום והמיתוג מחדש של אורנג' (מ-2006)
תוכנית NeXT הייתה תוכנית שיקום והתאוששות של פראנס טלקום, שנועדה בין השאר להפחית עלויות, ובמיוחד עלויות שכר, הוצאה לפועל של מדיניות התכנסות במוצרים ושירותים וקיבוץ כל המותגים יחד תחת מותג אחד, למעט הקווים הנייחים שנשארו תחת פראנס טלקום.
כתוצאה מכך נעלמו מספר מותגים.
החל מה-1 ביוני 2006 ניסתה פראנס טלקום לשווק את כל המוצרים שלה תחת מותג עולמי אחד, ובכך להציג מותג אחד לשירותי האינטרנט, הטלוויזיה והסלולר במרבית המדינות בהן פעלה אורנג'.
אורנג' שירותים לעסקים הפך למותג עבור לקוחות עסקיים בכל העולם ובכך החליף את המותג Equant.
ביוני 2007 רכשה את רשת הסלולר האוסטרית One ומיתגה אותה מחדש כאורנג' אוסטריה.
ב-2012 החברה נמכרה להאצ'יסון 3G והמותג אורנג' אוסטריה בוטל.
בנובמבר 2008 אורנג' השיקה חמישה ערוצי טלוויזיה, כדי לעשות זאת רכשה החברה זכויות בלעדיות מהאחים וורנר, בנוסף רכשה אורנג' את זכויות השידור של ליגת העל הצרפתית בכדורגל.
חברת Free האשימה את אורנג' בהתניית שירות בשירות, בכך שערוצי הטלוויזיה הם למנויי אורנג' בלבד.
בספטמבר 2009 הודיעה על מיזוג בין חטיבת טי-מוביל הבריטית של דויטשה טלקום וחטיבת אורנג' הבריטית שלה, כדי ליצור את מפעילת הסלולר הגדולה בבריטניה, עם 29 מיליון מנויים ונתח שוק של 38%.
לצורך המיזוג הוקמה בשותפות שווה בין החברות מותג חדש EE והמותג אורנג' חדל לפעול בבריטניה בה החל את דרכו במקור.
בפברואר 2015 רכשה את EE, תמורת 12.5 מיליארד ליש"ט, חברת התקשורת בריטיש טלקום.
ב-28 באוקטובר 2009 אורנג' החליפה את שמה של חברת תקשורת לוקסמבורגית לאורנג'.
ב-5 בנובמבר 2009 אורנג' השיקה שירותי סלולר בארמניה.
ב-11 בדצמבר 2009 הרגולטור המצרי אישר לפראנס טלקום לרכוש את Mobinil המצרית, במרץ 2012 העסקה יצאה לפועל ואורנג' רכשה 93% מהחברה המצרית.
ב-2010 אורנג' החליפה את המנכ"ל ודידייה לומבארד הוחלף על ידי סטפן רישאר.
החברה גם עברה ארגון מחדש, בעיקר עם הגעתו של שר התרבות לשעבר כריסטין אלבאנל ומינויו כמנהל התקשורת לקבוצה.
באפריל 2010 אורנג' בריטניה הכריזה שתעביר את הניהול של רשת הפס הרחב שלה למיקור חוץ באמצעות בריטיש טלקום.
במרץ 2012 עזב את החברה דידייה לומבארד, שהיה יועץ מיחד לסטפן רישאר.
העזיבה שלו הייתה בצל שמועות כי הוא תכנן להישאר בחברה עד שתשתקם ואז למכור את כל האופציות שהיו ברשותו.
ב-28 במאי 2013 נערך כינוס בעלי המניות של החברה, בעלי המניות אישרו את שינוי שם הקבוצה ל-Orange S.A.
השינוי נכנס לתוקף ב-1 ביולי 2013.
בעלי המניות העיקריים נכון ליוני 2015 הם: קרן השקעות Bpifrance Participations שמחזיקה 11.6% ממניות החברה, ממשלת צרפת שמחזיקה 13.45% ועובדי אורנג' - 5.08%.
אורנג' הוא המותג היחיד לשיווק הפעילות הסלולרית של החברה.
נכון ל-2011, לאורנג' 150 מיליון מנוי סלולר ברחבי העולם, 17.9% מהם בצרפת.
נכון ל-2011, אורנג' צרפת הוא מפעיל הסלולר המוביל בצרפת עם נתח שוק של 42%.
מדינהמפעילמניותנתח שוקצרפתאורנג'100%42%הממלכה המאוחדתEE50%37%ספרדאורנג'99.85%21.1%ארמניהאורנג'100%43%בלגיהאורנג'50.2%32.7%בוטסואנהאורנג'73.67%קמרוןאורנג'99.5%42%הרפובליקה המרכז-אפריקאיתאורנג'100%הרפובליקה הדמוקרטית של קונגואורנג'100%חוף השנהבאורנג'85%42.5%הרפובליקה הדומיניקניתאורנג'100%מצריםאורנג'99.39%51.9%ירדןאורנג'51%33.7%מדגסקראורנג'65.9%63.2%מאליאורנג'70.2%80%מאוריציוסאורנג'40%59%מולדובהאורנג'94.3%64.6%פוליןאורנג'50.21%30.5%רומניהאורנג'96.8%43.6%סלובקיהאורנג'100%49.7%קניהאורנג'51%5%אוגנדהאורנג'53%תוניסיהאורנג'49%8%גינאה המשווניתאורנג'40%ונואטוטלקום ונואטו50%גינאהאורנג'90%גינאה ביסאואורנג'90%עיראקקורק טלקום20%לוקסמבורגאורנג'100%ניז'ראורנג' ניז'ר82.66%
שם המותג אורנג' ניתן במסגרת רישיון למספר מפעילים בעולם, אך הם אינם בשליטת אורנג' עצמה:
השתמשה בשם "המותג אורנג'" מאחר שהייתה בשליטת חברת האצ'יסון ומפואה, אולם הפעילות בישראל הוחזקה באמצעות חברת הבת "האצ'יסון טלקומיוניקיישנס אינטרנשונל" שלא נמכרה לפראנס טלקום.
עם זאת הוחלט שהיא תמשיך להשתמש בשם "המותג אורנג'" בהסכם רישוי.
ביוני 2015 אורנג' הודיעה כי היא מתכננת לנתק את קשריה עם המותג הישראלי.
ב-16 בפברואר 2016 ניתקה פרטנר את קשריה עם אורנג' העולמית, ומיתגה את עצמה מחדש כפרטנר.
ליכטנשטיין - אורנג' ליכטנשטיין, חברה בת של אורנג' שווייץ.
באפריל 2015, אורנג' שווייץ נרכשה על ידי תאגיד Iliad S.A, ושינתה את שמה ל-"Salt".
אורנג' השתלטה על הפעילות הקווית של פראנס טלקום ב-2006. מאז אורנג' הוא המותג היחיד של פראנס טלקום לשירותי טלפוניה ופס רחב בכל העולם.
שירותי האינטרנט מסופקים באמצעות נתב בשם Livebox.
נכון ל-2011, לאורנג' 13.7 מיליון מנוי ADSL ברחבי העולם, 67% מהם בצרפת.
בתחילת 2003, האסטרטגיה של אורנג' התמקדה ברכישה, יצירה והפצת תוכן.
ב-2004 אורנג' אפשרה גישה לתכנים באמצעות סלולרי.
ב-2008 השיקה אורנג' מספר ערוצי טלוויזיה הזמנים למנוי החברה בכל מקום ומכל מכשיר.
בין ינואר 2008 לאפריל 2011 התאבדו יותר מ-60 עובדי פראנס טלקום.
חלקם השאירו מכתבים בהם מתארים מצוקה ולחץ בעבודה.
באוקטובר 2009 גל ההתאבדויות הוביל את המשנה למנכ"ל, לואיס-פייר וויניס, להתפטר מתפקידו בעקבות לחץ שהפעילו עליו איגודי העובדים, הוא הוחלף על ידי סטפן רישאר.
החברה המשיכה להתמודד עם התאבדויות ורישאר קודם לתפקיד מנכ"ל בפברואר 2010, בעוד שדידייה לומבארד נשאר כיו"ר.
בפברואר 2010 נכתב דו"ח מיוחד על ידי פקחי משרד העבודה הצרפתי, בדו"ח נקבע כי החברה התעלמה מאזהרות מצד רופאים לגבי מצבם הנפשי של עובדים מסוימים.
וכי תוכנית הארגון מחדש של החברה, במסגרתה קוצצו במשך מספר שנים 50 אלף משרות, הייתה בעלת השפעה מהותית על מצב הרוח של העובדים.
ביולי 2012, נחקר דידייה לומבארד בעקבות גלי ההתאבדויות, בעקבות כך שהיה מנכ"ל החברה בשנים 2008–2009. איגודי העובדים טענו כי המנכ"ל לשעבר קבע יעדים שלא היו ניתנים לביצוע וכפה העברת עובדים מתפקידם.
שיעור ההתאבדות בקרב 102,000 עובדי פראנס טלקום היה 15.3 לשנה, בעוד הממוצע בצרפת עומד על 14.7 לכל 100,000 אנשים, כלומר גבוה במקצת מבחינה סטטיסטית.
במרץ 2014, פורסם כי 10 עובדים של אורנג' התאבדו מאז תחילת השנה, רובם מסיבות הקשורות ישירות בתפקידם, כך לפי האחראי בחברה על הבריאות הנפשית של העובדים.
תפקיד זה נוצר לאחר גל ההתאבדויות בשנים הקודמות.
האשמות על חרם נגד ישראל
בישראל שימש המותג אורנג' את חברת פרטנר תקשורת, מאז שהחברה הייתה בבעלות האצ'יסון ומפואה.
ב-3 ביוני 2015 הודיע מנכ"ל אורנג' סטפן רישאר, במהלך מסיבת עיתונאים בקהיר: "אני הייתי מוכן לוותר על (פרטנר הישראלית) כבר מחר בבוקר".
בהמשך דבריו הבהיר כי "הדבר נעשה בהתאם לאסטרטגיית פיתוח המותג שלה, שכן אורנג' אינה מעוניינת להמשיך את נוכחות המותג במדינות שבהן היא אינה, או חדלה להיות, מפעילת סלולר.
בהקשר זה, ובהתאם להסכמים הקיימים, הקבוצה מעוניינת בסופו של דבר לסיים את הסכם רישוי המותג שלה".
המהלך גרר תגובות רבות בישראל, ראש הממשלה בנימין נתניהו דרש כי ממשלת צרפת תגיב ותגנה את הצהרת אורנג'.
נשיא המדינה ראובן ריבלין הצטרף לקריאה של ראש הממשלה.
מנכ"ל פרטנר הנכנס איציק בנבנישתי אמר כי הוא כועס על ההחלטה של אורנג' והחברה תשקול את צעדיה, בין היתר תביעה על הנזק שנגרם למותג בישראל.
ב-6 ביוני 2015 הצהיר רישאר כי דבריו הוצאו מהקשרם וכי החברה מתכוננת להישאר בישראל.
ב-13 ביוני הגיע רישאר לישראל, נפגש עם ראש הממשלה נתניהו, והנשיא לשעבר שמעון פרס, אך לא נפגש עם בכירי פרטנר.
בביקורו חזר והתנצל על האירועים.
ב-16 בפברואר 2016 החליטה פרטנר להפסיק את השימוש במותג אורנג' וקיבלה 50 מיליון יורו פיצוי מבעלת המותג חברת "Orange S.A".
בשנת 1997 החזיקה פראנס טלקום 10% ממניות חברת "ברק אי.טי.סי בע"מ", שזכתה במכרז הממשלתי לספקית שלישית של שירותי טלפוניה בינלאומית אחרי בזק בינלאומי וקווי זהב.
בשנת 1999 החלה לספק "ברק" גם לספק שירותי אינטרנט.
בתחילת 2007 נרכשה על ידי חברת נטוויז'ן.
החל משנת 1999 השקיעה פראנס טלקום בחברות הזנק, תחילה דרך קרן הון הסיכון הישראלית JVP ואחר כך גם ישירות.
באותה שנה גם רכשה 26% ממניות חברת "סאטלינק" הישראלית, שעסקה במתן שירותי תקשורת לוויינית.
בינואר 2005 הצטרפה החברה לקבוצה שהקים איש העסקים בנימין אלג'ם, שהתמודדה במכרז להפרטת חברת "בזק", אולם השב"כ המליץ על הוצאתה מהמכרז בשל החזקותיה בחברות תקשורת הפעילות במדינות ערב.
בנוסף, לפני ההידרדרות ביחסי ישראל–צרפת, לאורנג'/פראנס טלקום היו שיתופי פעולה רבים עם חברות מישראל והקבוצה רכשה ציוד ותוכנה בישראל.
בין השאר: ציוד לקווי ADSL מ־ECI Telecom, פתרונות Wimax של חברת אלווריון, ציוד של חברת אודיוקודס להעברת קול ברשת האינטרנט, תוכנה של חברת קומברס וורינט מערכות.
מועדון הכדורגל אוֹרֶנבּוּרג הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אורנבורג שבדרום הרי אורל.
מתמודד בליגת העל הרוסית בכדורגל.
המועדון הוקם ב־1 בינואר 1976 בשם "גזוביק".
המועדון זכה בשתי אליפויות הליגה הרוסית הראשונה בכדורגל והישג השיא שלו היא הגעה למקום 13 בליגת העל, הבכירה יותר, והעפלה לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2014/2015. המועדון מארח את משחקי הביתה באצטדיון גזוביק המכיל 10,046 מושבים.
קבוצת לוקומוטיב, שקדמה לאורנבורג, הוקמה לראשונה בשנת 1937 והתמודדה בטורנירי הכדורגל של פדרציית הכדורגל הסובייטית.
התקיימה עד 1976 ובכל שנותיה התמודדה ב.
קבוצת גזוביק הוקמה בשנת 1976 כקבוצת "גזוביק אורנבורג", על בסיס קבוצת לוקומוטיב אורנבורג שפורקה.
לאורך מרבית שנות קיומה הקבוצה התמודדה בליגות הנמוכות.
בעונת 2010 אף העפילה לליגת המשנה הרוסית אך בעונת 2011/12 הודחה לליגה הרוסית השנייה.
ב-2015 הקבוצה העפילה לחצי גמר הגביע הרוסי בכדורגל אך הודחה על ידי לוקומוטיב מוסקבה.
בסיום עונת 2015/16 הקבוצה זכתה באליפות ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה והבטיחה העפלתה לליגה הרוסית הבכירה, לראשונה בתולדותיה.
באותה שנה (2016) שונה שם הקבוצה ל"מועדון הכדורגל אורנבורג".
בתום העונה, הקבוצה סיימה את עונת הבכורה שלה במקום ה-13 והודחה מליגת העל בטורניר ההישרדות וחזרה לליגת המשנה.
בעונת 2020/2021 התמודדה בליגת המשנה ופתחה את העונה עם 11 משחקים ללא הפסד, במה שהיה לשחזור השיא של חימקי, עונה קודם לכן.
ברם אף על פי שסיימה את העונה במקום השלישי בליגה, התמודדה בטורניר הישרדות מול אופה והצליחה להעפיל לליגת העל הרוסית בכדורגל אחרי ניצחון 3-4 בסיכום הכולל.
אורנבורג מארחת את משחקיה באצטדיון גזוביק בעיר המכיל 10,046 מושבים.
אף שהקבוצה אירחה בו בעונת הבכורה שלה בליגת העל, בעונת 2019/2020 לא הותר לה להמשיך לארח בו בשל חוסר עמידה בתנאי הליגה לאחזקת אצטדיון והקבוצה אירחה בקוסמוס ארנה שבעיר סמרה.
בשנת 2021 האצטדיון שופץ כך שיכיל למעלה מ-10 אלף מושבים, לאחר שקודם היו בו רק כ-7,000 מושבים.
מתקני האימונים של הקבוצה נמצאים בכפר רוסטושי ובכפר סאמורודובו במחוז אורנבורג.
אורנבורג מפעילה קבוצת בת בשם "אורנבורג-2" המתמודדת בליגה המקצוענית.
אורנה בן-עמי (נולדה ב-1953) היא פסלת ישראלית, המתמחה בפיסול בברזל.
בן-עמי נולדה ברחובות וגדלה באשדוד.
בשנת 1971 התגייסה בן-עמי לצה"ל ומונתה לכתבת הצבאית הראשונה בגלי צה"ל.
בתום שירותה הצבאי שימשה כתבת ועורכת חדשות ב"קול ישראל".
בשנת 1988 החלה בלימודי צורפות ועיצוב תכשיטים במרכז להכשרה טכנולוגית בירושלים.
היא המשיכה את לימודיה בשנת 1990 במכללת קורקורן בוושינגטון, שם למדה פיסול.
בשנת 2003 הוצגה תערוכתה "רך-פיסול בברזל" בשבעה מוזיאונים ברחבי ארצות הברית, במוזיאון בטייוואן, ובגלריות בפריז וברומא.
פיסלה משנת 2005, "שורשים", ייצג את מדינת ישראל בתערוכה הבינלאומית לציון 60 שנה לאו"ם בז'נבה.
בשנת 2017 הוצגה תערוכה של פסליה בבניין מטה האו"ם בניו יורק ובארמון האומות בז'נבה.
התערוכה, שנקראה "חיים שלמים באריזה", עסקה במצוקת הפליטים העולמית.
התערוכה שילבה פיסול בברזל על גבי צילומים מקוריים של סוכנות הידיעות "רויטרס" המתעדים פליטים.
בן-עמי נשואה לעיתונאי ואיש התקשורת עודד בן-עמי ולהם שלושה ילדים, ובהם העיתונאי והסופר יובל בן-עמי והשחקנית תמר לבני.
האורנג אוטן הטפנולי (שם מדעי: Pongo tapanuliensis) הוא אחד משלושה מיני האורנג אוטנג החיים כיום.
הוא חי רק בדרום טפנולי שבאי סומטרה שבאינדונזיה.
עד שנת 2017 היו ידועים רק שני מיני אורנגאוטן: האורנג אוטן הסומטרי אשר גם הוא חי באי סומטרה באזור צפוני יותר, והאורנג אוטנג הבורנאי, אך מחקר שפורסם בשנת 2017 הוכיח שהאורנג אוטן הטפנולי הוא מין נפרד מהאורנג אוטן הסומטרי, השוכן גם הוא באי סומטרה.
זו הייתה הפעם הראשונה שזוהה מין חדש של קוף אדם מאז זיהויו של הבונובו בשנת 1929.
האורנג אוטן הטפנולי מונה רק כ-800 פרטים החיים בשטח של כ-1,000 קמ"ר, ומוגדר כנתון בסכנת הכחדה חמורה.
אורנג אוטנג טפנולי דומה לאורנג אוטנג סומטרי יותר מאשר לאורנג אוטנג בורנאי במבנה גוף ובצבע פרווה.
עם זאת, שערותיו מקורזלות יותר, ראשו קטן יותר ופניו שטוחות יותר.
ה"קריאה" של זכרי אורנג אוטנג טפנולי היא בעלת תדר גבוה יותר מזו של האורנג אוטנג הסומטרי, והיא ארוכה יותר ובעלת מספר פעימות גדול יותר מאשר זו של האורנג אוטנג הבורנאי.
התזונה של האורנג אוטנג הטפנולי ייחודית לו - הוא ניזון בדרך כלל מזחלים ומאצטרובלים.
גילויו של המין וקביעתו כמין נפרד
אוכלוסייה מבודדת של אורנגאוטנים בדרום טפנולי דווחה לראשונה על ידי משלחת שעברה באזור בשנת 1997, אך אוכלוסייה זו לא הוכרה כמין נפרד (מהאורנגאוטן הסומטרי) באותה העת.
האורנג אוטנג הטפנולי הוכר כמין נפרד רק בשנת 2017, בעקבות מחקר פילוגנטי.
המחקר אסף דגימות גנטיות מ-37 פרטים, וכן ביצע בדיקות מורפולוגיות עבור 33 פרטים בוגרים זכרים.
מרכיב מרכזי של המחקר היה שלד של זכר בוגר אשר מת לאחר שנורה ונפצע על ידי תושבים מקומיים (שלד שנהפך כיום להולוטייפ בעקבות ההכרה בו כמין נפרד).
בחינת השלד הובילה למסקנה שישנם הבדלים ברורים במאפיינים הפיזיים בין השלד לבין הפרטים של אורנג אוטנג סומטרי שנבחנו, במיוחד בהקשר של הגולגולת והשיניים.
המחקר הגנטי הראה גם שהאוכלוסייה בדרום טפנולי צריכה להיחשב כמין נפרד, כיוון שמבחן בשיטת ניתוח גורמים ראשיים על שתי דגימות שנלקחו מאוכלוסייה ושתי דגימות של אורנגאוטנים סומטרים, הוכיח שהם שונים זה מזה באופן מובהק.
מחקרי השוואה גנטית הראו שהאורנגאוטנים הבורנאי והטפנולי התפצלו מהאורנגאוטן הסומטרי לפני כ-3.4 מיליון שנים.
לאחר מכן התפצלו האורנג אוטנג הבורנאי והאורנגאוטן הטפנולי לפני כ-674,000 שנים.
עד אז יכלו האורנגאוטנים לעבור בין האיים בורנאו וסומטרה אשר היו מחוברים זה לזה על ידי גשרים יבשתיים בתקופות קרח בהן גובה הים היה נמוך יותר.
עד להתפרצות טובה שהתרחשה לפני 75,000 שנים, היו האורנאוטנים הטפנולים והסומטרים במגע רציף אחד עם השני, וגם לאחריו הם המשיכו להיות בקשר שאינו סדיר עד לפני 20,000-10,000 שנים.
עם רק כ-800 פרטים, המצויים כולם בשטח של כ-1,000 קמ"ר, האורנגאוטן הטפנולי הוא קוף האדם הנדיר ביותר.
מצב זה הוביל לסיווגו המיידי כנתון בסכנת הכחדה קריטית, על אף שהוא טרם נבחן ביסודיות על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע.
סכנות לקיומו של המין כוללות בירוא יערות, ציד, סכסוך עם תושבים מקומיים, סחר בבעלי חיים, ובאופן ספציפי פרויקט להקמת תחנת כוח הידרואלקטרית באמצע אזור המחיה שלהם.
עקב האוכלוסייה הקטנה ושטח המחיה הקטן, סיכוי גבוה לזיווג בין קרובי משפחה הוא בעיה נוספת שעלולה לפגוע בסיכוייו של המין לשרוד.
אורנג' היא עיר במחוז אורנג', קליפורניה, ארצות הברית הממוקמת כ-4.8 ק"מ מצפונית לסנטה אנה.
אוכלוסיית העיר נאמדה בשנת 2016 בכ-140,000 תושבים.
11.8% מהאוכלוסייה חיה מתחת לקו העוני הפדרלי.
מבחינה גזעית, החלוקה היא: 67.1% לבנים, 11.3% אסייתים, 1.6% אפרו-אמריקאים, 0.7% אינדיאנים, 15.4% מגזעים אחרים וכ-4% משני גזעים או יותר.
אורנה (ארנה) בנאדו אופיר (9 באפריל 1950, סופיה, בולגריה – 11 בינואר 2014, תל אביב) הייתה רופאה ומנהלת רפואית של "אסותא מרכזים רפואיים", חברת הנהלה וחברת דירקטוריון ב"מכבי שירותי בריאות" ודירקטורית חיצונית בחברת איתוראן.
אופיר נולדה ב-9 באפריל 1950 בשם ארנה בנאדו בסופיה שבבולגריה, לאם רופאה ואב כלכלן.
בשנת 1952 עלתה לישראל עם הוריה, שהשתקעו ברמלה, ובגיל 10 עברה עם משפחתה לתל אביב.
אופיר למדה בתיכון עירוני ד', ואת שירותה בצה"ל עשתה בגרעין השל"ת בקבוצת שילר בשנים 1968–1970.
למדה רפואה וקיבלה תואר MHA במינהל מערכות בריאות מאוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודי הרפואה, עבדה כאחות בבית החולים הדסה תל אביב.
בשנת 1976 החלה התמחות ברפואה פנימית.
הייתה רופאה בכירה במחלקתו של הפרופ' שאלתיאל קבילי.
בשנת 1988 מונתה לרופאת בית בבית החולים אסותא בתל אביב.
בשנת 1995 מונתה לסגנית מנהל בית החולים אסותא תל אביב.
ב-1987 הייתה שותפה להקמת המלר"ם (סקר מנהלים) במרכז הרפואי תל אביב, ומאוחר יותר הקימה וניהלה את מכון הסקר באסותא מרכזים רפואיים.
בשנת 1991 נבחרה לחברת הנהלה וחברה בוועדת הכספים של מכבי שירותי בריאות.
בשנת 2001 הקימה וניהלה את בית החולים השיקומי-גריאטרי בבת ים "מגדל הזהב".
בשנת 2004 התמנתה למנהלת אגף הרפואה של אסותא מרכזים רפואיים.
היא אף הייתה שותפה להקמת בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד.
בשנת 2010 מונתה למנהלת בית החולים אסותא רמת החייל.
במשך השנים הדריכה והרצתה בפקולטה לרפואה ובפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב, במסגרת לימודי תואר שני במנהל מערכות בריאות, לימודי עבודה, ניהול תפעול וסיעוד.
באוקטובר 2012 אובחנה כחולה בסרטן הלבלב.
הייתה נשואה לד"ר יוסי אופיר, מנהל יחידת עור ומין בבית החולים וולפסון, ולהם שלושה בנים.
ג'יימס סיפרלי , הידוע יותר בשם הבמה שלו, אורנג' קסידי, הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
בארגון זה, הוא משויך לצמד הבסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט בארטה).
סיפרלי החל להתאבק תחת שם הבמה הנוכחי שלו בשנת 2009, כשביסס את הגימיק שלו בהשוואה לדמותו של ראיין גוסלינג בסרט דרייב: דמות רפויה ולא ידידותית אשר סובלת מתופעות של הנגאובר, מרכיבה משקפי שמש ולובשת ג'קט וג'ינס דהויים בנוסף לחולצת טי עם תמונה מודבקת שלו.
גימיק זה שנוי מאוד במחלוקת: מעריצי ההיאבקות השמרנים מתעבים את הדמות, בעוד שמעריצים אחרים מריעים לה.
את הופעת הבכורה שלו בארגון קסידי ערך באוגוסט 2019, כשנחלץ לעזרת בסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט) כנגד התקיפה של הדארק אורדר.
באירוע Revolution, שנערך ב-29 בפברואר 2020, קסידי הפסיד לפאק כתוצאה מהכנעה.
הוא רשם את קרב הבכורה שלו בתוכנית השבועית Dynamite, כשהוא גבר על ג'ימי האבוק.
ב-12 במאי, קסידי הוכרז כאחד המשתתפים בקרב קזינו הסולם של האירוע Double or Nothing, כאשר המנצח בקרב זה יקבל קרב עתידי על אליפות העולם של AEW.
ב-20 במאי, קסידי נחל הפסד לריי פיניקס.
שלושה ימים לאחר מכן באירוע Double or Nothing, הוא לא צלח במשימתו, כאשר בקרב זה בריאן קייג' הוא זה שיצא עם ידו על העליונה.
לאחר שקסידי ניהל פיוד עם כריס ג'ריקו במשך אמצע שנת 2020, הוא הפסיד לאחרון בלילה השני של הספיישל Fyter Fest, שנערך ב-8 ביולי.
ב-12 באוגוסט, קסידי הצליח לנצח את ג'ריקו בקרב החוזר ביניהם.
בקרב השלישי והמכריע בין השניים אשר התקיים באירוע All Out ונערך ב-5 בספטמבר, קסידי גבר על ג'ריקו במסגרת קרב מימוזה מייהם.
בתוכנית השבועית העוקבת של Dynamite, קסידי גבר על אנחליקו.
ב-23 בספטמבר, קסידי כשל בניסיונו לזכות באליפות TNT של AEW לאחר שהפסיד לאלוף, ברודי לי.
ב-14 באוקטובר, הקרב בין קסידי לקודי הסתיים בתיקו עקב חריגה מגבולות הזמן המוקצב וכתוצאה מכך קודי שמר על אליפות TNT של AEW.
קודי התמודד מול קסידי בקרב חוזר על אליפות TNT של AEW, שהיה מסוג קרב חוטבי עצים ב-28 באוקטובר, ובו קודי יצא עם ידו על העליונה ושמר על תוארו.
באירוע Full Gear, שנערך ב-7 בנובמבר, קסידי גבר על ג'ון סילבר מקבוצת הדארק אורדר.
ב-18 בנובמבר, קסידי ניצח את קיפ סביאן.
בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, קסידי ו-MJF היו האחרונים שנשארו בקרב הבאטל רויאל על טבעת היהלום של דינאמייט וכתוצאה מכך הם העפילו לקרב יחידים ביניהם שהתקיים שבוע לאחר מכן ובו MJF ניצח וזכה בטבעת היהלום בפעם השנייה.
באירוע Revolution, שנערך ב-7 במרץ 2021, קסידי וצ'אק טיילור הפסידו בקרב זוגות לקיפ סביאן ומירו.
ב-31 במרץ, סקסידי וצ'אק טיילור ניצחו את מירו וקיפ סביאן בקרב אנרכיית משחקי ארקייד.
ב-28 באפריל, קסידי גבר על פנטה אל זרו מיידו.
בספיישל Road Rager, שנערך ב-7 ביולי, קסידי וקריס סטטלנדר ניצחו בקרב זוגות מעורב את הבלייד והבאני.
בלילה השני של הספיישל Fyter Fest, שנערך ב-21 ביולי, קסידי גבר על הבלייד.
ב-25 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, קסידי ניצח את מאט הארדי.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, קסידי גבר על ג'ק אוואנס.
במופע המקדים לאירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, בסט פרנדס (אורנג' קסידי, צ'אק טיילור ווילר יוטה) וג'וראסיק אקספרס (ג'ונגל בוי ולוצ'סאורוס) ניצחו את הארדי פאמילי אופיס (מאט הארדי ופרייבט פארטי (אייזיאה קסידי ומארק קוון)) וההייבריד 2 (אנחליקו וג'ק אוואנס).
ב-1 באוקטובר בפרק של התוכנית Rampage, קסידי השיג ניצחון על פני ג'ק אוואנס בקרב שיער נגד שיער, שבו המפסיד היה חייב לגלח את שיערות ראשו.
ב-22 באוקטובר בפרק של התוכנית Rampage, קסידי השיג ניצחון על פני פאוורהאוס הובס במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר ההדחות על המועמדות לאליפות העולם של AEW.
לעומת זאת, הוא הודח מטורניר זה בשלב חצי הגמר לאחר שהפסיד למירו בקרב שהתקיים ב-3 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite.
ב-12 בנובמבר בפרק של התוכנית Rampage, קסידי נחל הפסד למאט הארדי בקרב חוטבי עצים.
בלילה הראשון של פרק הספיישל Holiday Bash, שנערך ב-22 בדצמבר, קסידי הפסיד לאדם קול.
ב-25 בפברואר בפרק של התוכנית Rampage, קסידי גבר על אנתוני בואנס מהצמד The Acclaimed והעפיל לקרב סולם פני המהפכה של האירוע Revolution.
ב-8 ביולי בפרק של התוכנית Rampage, קסידי ניצח את טוני ניס.
במסגרת פרק הספיישל Blood and Guts של התוכנית השבועית Dynamite, שנערך ב-29 ביוני 2022 בפרק של התוכנית Dynamite, קסידי ניצח את אית'ן פייג'.
קסידי כשל בניסיונו לזכות באליפות TNT לאחר שהפסיד לוורדלו ב-13 ביולי בפרק של התוכנית Dynamite.
ב-3 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, קסידי הפסיד לג'יי לית'ל.
ב-12 באוגוסט בפרק של התוכנית Rampage, קסידי גבר על ארי דבארי.
ב-12 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, קסידי ניצח את פאק וכתוצאה מכך זכה באליפות האול אטלנטית של AEW, אליפות היחידים הראשונה שלו בארגון.
האליפות הבינלאומית של AEW (פעמיים)
הישגים בארגון ההיאבקות Alpha-1 Wrestling
אליפות Zero Gravity של A1 (פעם אחת)
אליפות הזוגות של GBW (פעמיים) - עם דני רייג'
הישגים בארגון ההיאבקות F1RST Wrestling
PWI דירג אותו במקום ה-84 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הגימיק הטוב ביותר של השנה (2020)
אורן שמר (נולד ב-12 באפריל 1968) הוא כדורסלן עבר ישראלי.
שמר נולד וגדל בקיבוץ גבת.
הוא החל את הקריירה בהפועל גבת, ושיחק בנבחרת העתודה למכבייה.
בשנת 1989 עבר להפועל גליל עליון.
בגליל סבל מפציעות ולא הרבה לשחק ובתום העונה עזב את הקבוצה.
לאחר מכן עבר לשחק בנצרת מהליגה השנייה.
בעונת 1992/1993 עבר שמר לבני הרצליה מהליגה הראשונה וקלע בממוצע של 2.8 נקודות למשחק, זהו הייתה עונתו האחרונה של שמר בליגה הבכירה ולאחר מכן שיחק בקבוצות בליגות נמוכות.
שמר רשם 9 הופעות במדי נבחרת ישראל.
לאחר הפרישה אימן שמר את קבוצת כדורסל הנשים של הפועל גליל עליון.
וכן את הפועל פתח תקווה.
אורנה אלרואי-שטיין (נולדה ב-20 באפריל 1957) היא גנטיקאית מולקולרית ישראלית ופרופסור אמריטה בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן ובבית הספר סגול למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב.
את לימודיה האקדמיים לתואר ראשון בביולוגיה השלימה בטכניון בשנת 1980 ובאותה שנה המשיכה ללימודי תואר שני בהנדסה גנטית.
את לימודיה לתואר שלישי בהנדסה גנטית, ביצעה במכון ויצמן למדע בהנחיית פרופ' יורם גרונר, שמעבדתו עסקה בהבנת התהליכים המולקולריים שגורמים לתסמונת דאון (טריזומיה של כרומוזום 21).
עבודת הדוקטורט שהגישה בשנת 1988 הוכיחה שביטוי יתר של הגן SOD1 שנמצא על גבי כרומוזום 21 הוא הגורם לחוסר האיזון של פעילות מוליכים עצביים, על אף שהוא למעשה מקודד לאנזים חיוני לנטרול רדיקלים חופשיים של חמצן.
לאחר מכן, יצאה אלרואי-שטיין למרילנד, ארצות הברית, ושהתה במשך שלוש שנים כעמיתה בתר-דוקטורית במחלקה למחלות ויראליות במכון הלאומי לאלרגיה ומחלות מידבקות (NIAID), במעבדתו של ד"ר ברנרד מוס.
בשנים אלה פיתחה מערכת מלאכותית לייצור מוגבר של חלבונים לצרכים רפואיים ותעשייתיים תוך ניצול יתרונות אלמנטים גנטיים של וירוסים הרותמים את מערכת התרגום באופן מקסימלי.
באוקטובר 1991 שבה לישראל וזכתה במלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים.
היא הקימה מעבדת מחקר העוסקת בבקרת תרגום בבריאות ומחלה במחלקה לחקר התא ואימונולוגיה בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב.
מחקריה תרמו להבנת מנגנון אלטרנטיבי להתחלת תרגום דרך רצפים גנטיים הנקראים IRES Elements.
בשנים 2000–2001 שימשה כחוקרת אורחת במעבדה לביטוי גנים איקריוטיים במכון הלאומי לבריאות הילד ולפיתוח אנושי (NICHD) על שם יוניס קנדי שרייבר במרילנד.
בשנת 2009 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין, ובשנה שלאחר מכן מונתה לראש המחלקה לחקר התא ולאימונולוגיה, וכיהנה בתפקיד זה עד לשנת 2013.
בשנים 2014–2015 התארחה במחלקה לנוירוביולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 2019 הופקדה אלרואי-שטיין על הקתדרה על שם דניאל ס' אברהם לוויסות תהליכים מולקולריים.
אלרואי-שטיין נשואה ואם לשניים, מתגוררת בתל אביב.
מחקרה של אלרואי-שטיין מתקשר לבקרת הביטוי של גנים בתאי יונקים תוך מתן דגש על ויסות תרגום mRNA לחלבונים, ומתמקד בשני אפיקים עיקריים:
האחד, הוא ויסות של סינתזת חלבונים בתהליך יצירת מיאלין ובתיקונו, כמו גם בתפקודי מוח כוללים.
אלרואי-שטיין חוקרת את מכלול הסיבות המובילות למחלת היעלמות החומר הלבן (VWM), שהיא מחלה נוירו-דגנרטיבית גנטית הנגרמת ממוטציות בפקטור התרגום eIF2B הידוע כחיוני להתחלת התרגום ולוויסותו בתגובה לתנאי עקה פיזיולוגיים.
אלרואי-שטיין וקבוצתה פיתחו את מודל העכבר הראשון למחלה שמאפשר מחקר בתאי גלייה מוטנטים.
המחקר הוביל לפענוח הקשר המולקולרי בין המוטציה ב-eIF2B לבין תפקוד לקוי של נשימה תאית על ידי המיטוכונדריות שגורם לעקה מטבולית.
בנוסף לחקר בסיסי של המנגנונים המולקולריים והתאיים המובילים למחלה, המעבדה עוסקת בחיפוש תרופה תרפויטית עבורה.
השני, הוא ויסות סינתזת חלבונים במהלך מחזור התא עם דגש על שלב חלוקת התאים (מיטוזה).
לצורך אנליזה מדויקת של אוכלוסיות ה-mRNA שעוברות תרגום אקטיבי בכל זמן נתון, פותחה במעבדתה שיטה ייחודית בשם (PUNCH-P (Puromycin-associated nascent chain proteomics, שמאפשרת את פענוח זהות החלבונים המתורגמים בכל שלב.
לאלרואי-שטיין ותק רב בביולוגיה תאית ומולקולרית, בפרט בבקרת ביטוי גנים בתאי יונקים.
מחקרה כולל שאלות העוסקות בוויסות של סינתזת חלבונים בתנאים נורמליים ובתנאי דחק, כמו גם שינויים בקצבי תרגום של תתי-מחלקות של mRNA ותרומה של פקטורים ייחודיים לוויסות התרגומי, הן במחזור התא בהקשר לסרטן והן במוח בריא או חולה.
מחקרה של אלרואי-שטיין משלב גישה אינטגרטיבית רב-תחומית בדגש על אנליזות כמותיות הקשורות לוויסות גנים, הכוללות בדיקות של טרנסקריפטום (אנ'), translatome (אנ') ופרוטאום במצבים פיזיולוגיים משתנים.
לאלרואי-שטיין שלושה פטנטים וכן כתבה פרקים בתשעה ספרים.
היא חברה בסגל העורכים של כתבי העת Cells ו-RNA Biology.
חברה בוועדות אד-הוק של מענקי המחקר במסלול הביולוגיה המולקולרית של הקרן הלאומית למדע (מאז 2000)
חברת הוועד המנהל של BMBS action BM0604 (MYELIENT) מטעם התאגיד האירופי למדע וטכנולוגיה (2007–2011)
הנציגה הישראלית לאספה הכללית של מועצת FEBS, אתונה, יוון (2007)
המזכירה הכללית של האגודה הישראלית לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית (2007–2011)
פרס הצטיינות במחקר מטעם חברת טבע תעשיות פרמצבטיות (2008)
יועצת של הקרן הדו-לאומית ישראל-ארצות הברית למדע (2011–2012)
מופקדת הקתדרה על שם דניאל ס' אברהם לוויסות תהליכים מולקולריים (2019)
אורנג' בול הוא טורניר טניס בינלאומי יוקרתי לגילאי נוער, המדורג כטורניר "Grade A" על ידי הפדרציה הבין-לאומית לטניס (ITF).
הטורניר מתקיים מדי שנה בחודש דצמבר בפלורידה, ארצות הברית
, ונחשב לאבן דרך חשובה בקריירה של שחקני טניס צעירים רבים.
הטורניר נוסד בשנת 1947 על ידי אדי הר (Eddie Herr) במיאמי ביץ', פלורידה, במטרה לספק הזדמנויות תחרותיות לשחקני נוער במהלך חודשי החורף.
הטורניר הראשון נערך במרכז הטניס פלמינגו (Flamingo Tennis Center) במיאמי ביץ', שם התקיים במשך 51 שנים.
בשנת 1998 הועבר הטורניר לקרנדון פארק בקי ביסקיין, ובשנת 2011 עבר למרכז הטניס פרנק ולט'רי (Frank Veltri Tennis Center) בפלנטיישן, פלורידה, שם הוא מתקיים עד היום.
שחקנים חייבים להיות בני 13 לפחות כדי להתחרות, אלא אם הם מתחרים בגילאי 12 ומטה.
טורניר אורנג' בול נחשב לאחד מטורנירי הטניס החשובים והיוקרתיים ביותר ברמות הגיל הצעירות, והוא מהווה אבן דרך משמעותית בהתפתחותם של שחקנים צעירים בדרך לקריירה מקצוענית.
מאז נוסד ב-1947, שימש הטורניר קרש קפיצה לדור של כוכבי טניס עולמיים, כולל שחקנים כמו רוג'ר פדרר, אנדרה אגסי, ביורן בורג וכריס אוורט, שזכו בתארים באורנג' בול עוד לפני פריצתם לתודעה העולמית.
חשיבותו של הטורניר נובעת הן מהרמה הגבוהה של המשתתפים, אשר מגיעים מכל רחבי העולם, והן מהחשיפה שהוא מעניק לשחקנים צעירים מול סקאוטים, מאמנים ונציגים של ארגוני טניס בינלאומיים.
תוצאות הטורניר נתפסות לעיתים קרובות כמדד מוקדם לפוטנציאל עתידי, והוא נחשב ל"גראנד סלאם של הנוער".
במהלך השנים השתתפו בטורניר שחקנים ושחקניות רבים שהפכו לכוכבים בינלאומיים, ביניהם:
אוּרָנוּס (בלועזית: Uranus; השם העברי: אוֹרוֹן) הוא כוכב הלכת השביעי במרחקו מן השמש, והוא מצוי במרחק ממוצע של 19.1914 יחידות אסטרונומיות ממנה.
נמנה עם ארבעת ענקי הגזים ומסווג בתת-הקטגוריה "ענק קרח".
מורכב בעיקר ממימן ומהליום, ובמרכזו ליבה מותכת של ברזל וסיליקטים, המוקפת בשכבה עבה של קרח, מתאן ואמוניה.
מעבר לשכבות המוצקות משתרעת האטמוספירה העבה, המורכבת ממימן ומהליום.
אוּרָנוּס נצפה פעמים רבות לפני שהוכרז רשמית ככוכב לכת, לרוב הוא הוגדר (בטעות) ככוכב.
התצפית הידועה המוקדמת ביותר הייתה בשנת 1690 כאשר האסטרונום האנגלי ג'ון פלמסטיד (John Flamsteed) צפה בו שש פעמים וקטלג אותו עם ציון פלמסטיד 34 בשור.
לאחר חצי מאה, צפה בו בשנים 1750–1769 האסטרונום הצרפתי פייר שארל לה-מונייר (Pierre Charles Le Monnier) לפחות תריסר פעמים, כשאחת מהן נמשכה ארבעה ימים ברציפות.
סר ויליאם הרשל צפה בכוכב הלכת ב-13 במרץ 1781, לראשונה בעזרת טלסקופ, אך הוא דיווח על התצפית לחברה המלכותית ב-26 באפריל 1781 ובדיווח הוא סיווג את התגלית כשביט.
הרשל דיווח לנוויל מסקלין אודות הגילוי, וקיבל מכתב תשובה ב-23 באפריל בו כתב לו נוויל שלדעתו מדובר בכוכב לכת ולא בשביט בגלל מסלולו המעגלי סביב השמש ואי הימצאות זנב המאפיין שביטים.
בעוד הרשל המשיך להציג את התגלית החדשה שלו כשביט, החלו אסטרונומים אחרים לחשוב אחרת.
האסטרונום השוודי אנדרס יוהאן לקסל היה הראשון שחישב את מסלולו של הגוף, ומסלולו הכמעט מעגלי הוביל אותו למסקנה כי מדובר בכוכב לכת ולא שביט.
האסטרונומים מרחבי העולם החלו לאמץ את הקביעה כי מדובר בכוכב לכת ועד מהרה קיבל הגוף החדש מעמד אוניברסלי של כוכב לכת.
עד 1783 הכיר סר ויליאם הרשל עצמו בעובדה כי מדובר בכוכב לכת ולא בשביט.
כהוקרה על תרומתו, העניק לו ג'ורג' השלישי, מלכה של הממלכה המאוחדת באותה עת, מלגה בסך 200 פאונד, בתנאי שיעבור לווינדזור על מנת לאפשר למשפחת המלוכה להתבונן בגרמי שמיים באמצעות הטלסקופ שלו.
נוויל מסקלין שאל את ויליאם הרשל באיזה שם הוא החליט לקרוא לגוף החדש.
בתגובה כתב לו הרשל כי הוא בחר את השם גאורגיאם סידאס (הכוכב של ג'ורג') על שמו של המלך ג'ורג' השלישי, הפטרון החדש שלו.
הצעת השם של הרשל לא הייתה פופולרית מחוץ לבריטניה ושמות חלופיים החלו להופיע.
האסטרונום הצרפתי ז'רום לאלנד הציע את השם הרשל על שם המגלה.
האסטרונום השוודי אריק פרוספרין (Erik Prosperin) הציע את השם נפטון אשר נתמך על ידי אסטרונומים אחרים אשר תמכו ברעיון להנצחת הניצחון של הצי המלכותי הבריטי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית בכך שיקראו לכוכב הלכת החדש אפילו נפטון ג'ורג' השלישי או נפטון בריטניה הגדולה.
אולם יוהאן אלרט בודה העדיף את השם אוּרָנוּס, הגרסה הלטינית של שמו של אל השמיים מהמיתולוגיה היוונית - אוּרָנוּס.
הצעה זו התקבלה על ידי מרבית הגופים והאישים המשפיעים בתחום.
ההצעה הפכה לאוניברסלית בשנת 1850, ואילו השם "נפטון" - אף הוא על שם אל במיתולוגיה הרומית, נפטון - התקבל מאוחר יותר לכוכב הלכת שנתגלה ב-1846, הוא נפטון.
ב-2009, לרגל סיום שנת האסטרונומיה הבינלאומית, הכריזה האקדמיה ללשון העברית על שמו העברי של אוּרָנוּס - אוֹרוֹן.
משמעות השם 'אור קטן' והוא מרמז על האור החיוור של כוכב הלכת כפי שהוא נראה מכדור הארץ בשל מרחקו הרב מן השמש, והוא קרוב בצלילו לשם הלועזי.
אוּרָנוּס הוא השלישי בגודלו מבין ארבעת ענקי הגזים במערכת השמש שלנו וקוטרו הוא כ-51,118 ק"מ.
תנועתו של אוּרָנוּס סביב השמש היא חריגה למדי ביחס לשאר כוכבי הלכת במערכת השמש.
כמו נוגה, הוא סובב סביב צירו בכיוון ההפוך (retrograde) יחסית לכיוון שבו סובבים יתר כוכבי הלכת סביב צירם.
משך השנה שלו הוא 84.01 שנות ארץ, וכל עונה, או מחצית "שנה", אורכת 42 שנים.
נטיית ציר סיבובו סביב עצמו היא זווית של 97.86 מעלות יחסית למישור הקפתו את השמש.
נטייה זו מביאה לכך שתנועתו סביב צירו היא כמעט מאונכת לתנועתו סביב השמש, לכן כל קוטב מואר ברציפות במשך חצי שנת אוּרָנוּס - 42 שנות ארץ - וחשוך במשך 42 השנים הבאות, ורק אזורים בקרבת קו המשווה של כוכב הלכת רואים שינויים מהירים של אור וחושך, בהתאם למהירות הסיבוב.
עובדה זו גורמת לשינויים קיצוניים ביותר בין העונות.
אוּרָנוּס נע במסלולו סביב השמש במהירות ממוצעת של 6.81 ק"מ לשנייה.
בשנת 2018 נמצא בהדמיות מחשב כי נראה עיצובו מחדש של ציר הסיבוב של אורנוס אירעו תוך שעות ספורות בעקבות התנגשות עם גוף אחר.
לאוּרָנוּס יש אטמוספירה צפופה של מימן, הליום, ומתאן, ומעטפת של מים, אמוניה וקרח מתאן.
המסה של אורנוס היא בערך פי 14.5 מזו של כדור הארץ, מה שהופך אותו לפחות מסיבי מכוכבי הלכת הענקיים.
הקוטר שלו גדול מעט מזה של נפטון, בערך פי ארבעה מזה של כדור הארץ.
הצפיפות של 1.27 גרם/סמ"ק הופכת את אורנוס לכוכב הלכת השני הכי פחות צפוף, אחרי שבתאי.
ערך זה מצביע על כך שהוא עשוי בעיקר מגושי קרח שונים, כגון מים, אמוניה ומתאן.
המסה הכוללת של הקרח בחלק הפנימי של אורנוס אינה ידועה במדויק, כנראה בין 9.3 ל-13.5 ממסת כדור הארץ.
מימן והליום מהווים רק חלק קטן מהכלל, עם בין 0.5 ל-1.5 מסות כדור הארץ.
שאר המסה הלא-קרחית (0.5 עד 3.7 מסות כדור הארץ) מקורה בחומר סלעי.
הדגם הסטנדרטי של המבנה של אורנוס הוא שהוא מורכב משלוש שכבות: ליבה סלעית (סיליקט/ברזל-ניקל) במרכזה, מעטפת קפואה באמצע ומעטפת מימן/הליום גז חיצונית.
הליבה קטנה יחסית, עם מסה של 0.55 ממסת כדור הארץ בלבד ורדיוס של פחות מ-20% מאורנוס; המעטפת כוללת את עיקרה, עם כ-13.4 ממסת כדור הארץ, והאטמוספירה העליונה יחסית חסרת משקל, שוקלת כ-0.5 ממסת כדור הארץ ומשתרעת על פני 20% האחרונים מרדיוס אורנוס.
צפיפות הליבה של אורנוס היא בסביבות 9 גרם/סמ"ק, עם לחץ במרכז של 8 מיליון בר (800 GPa) וטמפרטורה של כ-5000 קלווין.
מעטפת הקרח אינה מורכבת למעשה מקרח במובן המקובל, אלא מנוזל חם וצפוף המורכב ממים, אמוניה וחומרים נדיפים אחרים.
נוזל זה, בעל מוליכות חשמלית גבוהה, נקרא לפעמים אוקיינוס מים-אמוניה.
הלחץ והטמפרטורה הקיצוניים בעומק אורנוס עלולים לפרק את מולקולות המתאן, כאשר אטומי הפחמן מתעבים לגבישי יהלום הממטירים גשם דרך המעטפת כמו אבני ברד.
תופעה זו דומה לגשמי יהלומים שלפי תיאוריה מדענים קיימים על צדק, שבתאי ונפטון ניסויים בלחץ גבוה מאוד במעבדה הלאומית של לורנס ליברמור מצביעים על כך שבסיס המעטפת עשוי להכיל אוקיינוס של פחמן נוזלי מתכתי, אולי עם 'גלגי יהלום' מוצקים.
טמפרטורת פני השטח של אוּרָנוּס עומדת על מינוס 214 מעלות צלזיוס.
הרוחות באטמוספירה של אוּרָנוּס נושבות במהירות של 500 קמ"ש.
לאוּרָנוּס מערכת של 29 ירחים, כולם נקראים על שם דמויות ממחזות של ויליאם שייקספיר ואלכסנדר פופ.
הירחים מחולקים לשלוש קטגוריות: 5 ירחים בעלי מסה גדולה, 14 ירחים פנימיים ו-10 הם ירחים לא שגרתיים, כלומר ירחים במסלול נטוי, אליפטי, ובסיבוב המנוגד למסלול כוכב הלכת אותם הם מקיפים.
חמשת הירחים הגדולים היו יכולים להחשב ככוכב לכת ננסי אם הם היו מקיפים את השמש:
14 הירחים הפנימיים הם ירחים אשר המסלול שלהם קרוב לטבעות של אוּרָנוּס, ורדיוס מסלולם קטן ממסלול מירנדה.
הירחים הפנימיים ביותר הם קורדיליה ואופליה.
שאר הירחים הפנימיים הם ביאנקה, קרסידה, דסדמונה, ג'ולייט, פורשיה, רוזלינד, קיופיד, בלינדה, פאק, מאב וS/2025 U1.
הירחים הלא-שגרתיים הם פרנסיסקו, קליבאן, סטפאנו, טרינקולו, סיקורקס, מרגרט, פרוספרו, סטבוס, פרדיננד וS/2023 U1.
שני הירחים האחרונים שהתגלו, התגלו בנובמבר 2023 ובפברואר 2025.
לאוּרָנוּס מערכת של 13 טבעות דקות - הראשונות שבהן נתגלו בשנת 1977 כאשר הן מסתירות את כוכב הלכת.
אורנוס הוא כוכב הלכת הראשון שהתגלה בעקבות המצאת הטלסקופ.
הגשושית וויאג'ר 2 הצליחה, בשל סידור גאומטרי נדיר של כוכבי הלכת שמתרחש אחת ל־175 שנה לעבור גם ליד אוּרָנוּס.
המעבר הקרוב ביותר של הגשושית בקרבת אוּרָנוּס התרחש ב־24 בינואר 1986. הגשושית גילתה עשרה ירחים חדשים וחקרה את האטמוספירה הייחודית של כוכב הלכת (בשל הטיית הציר של אוּרָנוּס, בסך 97.77 מעלות) ואת מערכת הטבעות שלו.
אורנה פורת (6 ביוני 1924 – 6 באוגוסט 2015) הייתה שחקנית תיאטרון ובמאית ישראלית.
כלת פרס ישראל לתיאטרון לשנת תשל"ט (1979) ופרס א.מ.ת.
בין השאר, הקימה את התיאטרון לילדים ולנוער הקרוי על שמה בתל אביב.
פורת נולדה בשם אירֶנֶה קליין בעיר קלן שבגרמניה ב-1924 למשפחה גרמנית נוצרית.
אביה וילי קליין היה בן למשפחה קתולית, בעוד אמה, אליזה, נולדה במשפחה פרוטסטנטית-לותרנית, אך בחרה להיות אתאיסטית והתעניינה ברעיונות סוציאליסטיים.
בגיל עשר עברה עם משפחתה לעיר פורץ (Porz; כיום חלק מהעיר קלן), שם התקבלה לאגודת הנערות הגרמניות (ארגון לנערות המקביל ל"נוער ההיטלראי"), למרות הסתייגות מפורשת של הוריה.
בתום לימודי התיכון, בשנים 1940–1942, למדה משחק בבית ספר לתיאטרון בקלן.
דעותיה הושפעו באותה תקופה מקריאת ספרים "אסורים" מאת תומאס מאן, פרנץ ורפל ויאקוב וסרמן.
ב-1942 התקבלה לתיאטרון מקצועי בשלזוויג, שם התוודעה לראשונה לגורל היהודים באותה עת:
לאחר סגירת התיאטרון במהלך המלחמה, נשלחה לעבוד בתעשייה הצבאית הנאצית, והפעילה זרקורים על מנת לגלות מטוסי אויב.
לאחר המלחמה, בהשפעת פועלי הכפייה הרוסים והפולנים שפגשה שם, ביקשה להגר לרוסיה.
עקב בקשתה נחקרה במודיעין הצבא הבריטי אצל קצין דובר גרמנית בשם יוזף (יוסף) פרוטר, חייל הבריגדה היהודית שמוצאו בעיר קלן.
הם התאהבו, והיא החליטה לעלות עמו לארץ ישראל.
בשנת 1947 עלתה פורת ארצה יחד עם יוסף, וקשרה את גורלה עם ישראל.
צעד זה זכה לתהודה חיובית ביישוב, שקלט אותה בזרועות פתוחות.
השניים השתקעו תחילה בקיבוץ חצור.
ב-1948, זמן קצר לאחר עלותה ארצה, הצטרפה פורת לתיאטרון הקאמרי.
תפקידה הראשון בקאמרי היה בהצגה "כזאת הייתה אמא".
היא ביצעה תפקידים גם במסגרת תיאטרון הבימה, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון באר שבע, תיאטרון יידישפיל ותיאטראות מחוץ לישראל.
ב-1951 השתתפה לראשונה בסרט קולנוע, ב"עיר האוהלים" של אריה להולה.
ב-1954 שיחקה בסרט נוסף של להולה, "אבן על כל מיל".
היא שימשה גם כבמאית, בין היתר בהצגות "אנה פרנק" ו"ז'אן ד'ארק".
בשנת 1984 שיחקה בסרטו של איתן גרין "עד סוף הלילה", לצידם של יוסף מילוא ואסי דיין.
ב-1997 שיחקה בסרט "אהבה אסורה".
בשנת 1999 שיחקה בסרט "שקרים לבנים" לצד שרון אלכסנדר וסמדר קילצ'ינסקי.
בשנת 2010 שיחקה בסרט "התפרצות X" בבימויו של איתן צור.
מלבד היותה שחקנית מוכרת, פורת הקימה וניהלה את התיאטרון לילדים שליד "הקאמרי" שפעל בשנים 1965–1970, ולאחר סגירתו הקימה ב-1970 תיאטרון לילדים ולנוער הנושא את שמה ופועל עד היום, וכיהנה עד למותה כנשיאת התיאטרון.
הייתה ממייסדי ארגון אסיטז' העולמי (המרכז לתיאטרון ילדים ונוער) והקימה את הסניף הישראלי של הארגון.
כמו כן, זכתה בתוארי דוקטור לשם כבוד מטעם מכון ויצמן למדע, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת תל אביב ועוד שורה של פרסים ועיטורים שהוענקו לה על ידי מוסדות בישראל ובמדינות נוספות.
בשנת 1979 הופק על ידי הטלוויזיה הישראלית הסרט "אורנה" - סרט תעודה בן 50 דקות על חייה של פורת בת ה-55, שהפיק איציק קול וביים יגאל שילון.
בסרט השתתפו גם שמעון פינקל, חנה מרון, מרים ברנשטיין-כהן ועוד.
הסרט שודר בינואר 1980 במסגרת תוכניות התעודה של הטלוויזיה הישראלית.
אורנה ויוסף לא הצליחו להביא צאצאים לעולם, וביקשו לפתוח בתהליכי אימוץ.
היה חשש שלא יאשרו לאם שאינה יהודייה לאמץ ילדים יהודים, ולכן החליטה פורת לעבור תהליך גיור (אותו סיימה ב-1957).
בתום תהליך זה הם אימצו שני ילדים.
אורנה פורת נפטרה בביתה ב-6 באוגוסט 2015, בגיל 91, והובאה למנוחות לצד בעלה במושב חדיד.
פורת השאירה אחריה בת ובן.
אורנוס הוא דמות במיתולוגיה היוונית המסמלת את השמיים.
על פי המיתולוגיה היוונית, אורנוס היה השליט הראשון של היקום.
הוא מסמל את היצירה והבריאה, שבעזרת חום השמש ומי הגשמים מפרים את האדמה (גאיה) ויוצרים חיים.
על פי המיתולוגיה גאיה (האדמה) היא בו-זמנית גם אמו וגם אשתו של אורנוס, וביחד הם הדור הראשון של האלים במיתולוגיה היוונית.
אורנוס וגאיה יצרו או ילדו את המפלצות הקדומות: הקיקלופים, ההקאטונכרים, הטיטאנים ומפלצות נוספות שקדמו לאלים האולימפיים.
על פי המסופר במיתולוגיה, אורנוס - שלפי גרסה אחת התבייש בילדיו, ולפי גרסה אחרת פחד מהם -החביא את ילדיה של גאיה, ההקאטונכרים, ואת הקיקלופים, בטרטרוס (בטן האדמה), למען לא יראו אור יום.
הדבר הכאיב לגאיה במשמעות כפולה: גם כיוון שכאבה את סבל בניה, וגם כיוון שטרטרוס היו למעשה קרביה, והימצאות בניה בם הכאיבה לה פיזית; לכן היא יצרה סלע חלמיש אפור, ומזה חצבה חרמש.
את החרמש נתנה גאיה לטיטאנים, ופקדה עליהם לעזור לה.
היחיד שציית לה היה קרונוס, (אל הזמן, צעיר הטיטאנים) שתקף את אביו אורנוס בעזרת החרמש, בזמן שזה הזדווג עם גאיה, וסירס אותו.
אורנוס הפגוע נרתע מגאיה, ומאז נוצר החלל בין השמים לארץ.
מהדם שניתז על האדמה נולדו האריניות, אלות הזעם והנקמה שתפקידן לרדוף רוצחי קרובי משפחה, הגיגנטים הענקים וחלק מן הנימפות.
לפי גרסה אחת, מאשכי אורנוס שהושלכו לים, ומקצף הגלים סביבם וזרעו השפוך של אורנוס נולדה אפרודיטה, אלת האהבה היוונית.
חרף שיתוף הפעולה שלו עם גאיה, כשעלה קרונוס לשלטון הוא גירש את ההקאטונכרים ואת הקיקלופים חזרה לטרטרוס.
הדמות המקבילה לאורנוס במיתולוגיה הרומית הוא קיילוס.
אורנה לביא-פלינט (נולדה ב-14 באוקטובר 1953) היא חוקרת טלוויזיה, ובעברה שחקנית, מדבבת, מפיקה ועורכת.
לביא-פלינט דיבבה דמויות במספר סדרות הנפשה, ביניהן "הקוסם מארץ עוץ" (בתפקיד דורותי), "נילס הולגרסון" (המפקדת אקה ועוד אווזות), "גברת פלפלת", "רכבת ההפתעות", "פרפר נחמד", "טאו טאו", "המומינים", "אמא אווזה" ו"סיפורי מוש", אשר שודרו בטלוויזיה החינוכית.
מאוחר יותר הפכה לביא-פלינט לעורכת ומפיקה.
הסדרות שבעשייתן לקחה חלק היו: "מסיבת גן", "המחסן של כאילו", "גינת ההפתעות" ו"זבנג" אשר מבוססת על הקומיקס הישראלי אותה יזמה, יצרה, ערכה והפיקה.
לביא-פלינט משמשת כקריינית בספרייה המרכזית לעיוורים.
לביא-פלינט היא בעלת תואר שני בספרות עברית, ותואר דוקטור בנושא מחקר העוסק בדרמה הישראלית בטלוויזיה.
המחקר נעשה במסגרת התוכנית הבין תחומית בפקולטה לאומנויות של אוניברסיטת ת"א.
דרמה ישראלית בטלוויזיה 1998-1968 (הוצאת מאגנס).
לביא-פלינט נשואה לאדריכל אילן פלינט, ואם לבן ובת.
ב-27 בפברואר 2001 התאבד בנה בעת שירותו הצבאי.
יש לה שלושה נכדים - ליאם, אנה, וטומי (טום)
אורנה כץ (נולדה ב-15 במאי 1965) היא שחקנית, מתרגמת, במאית דיבוב ומדבבת ישראלית, זוכת שני פרסי פסטיבל עכו.
אורנה כץ היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב.
שיחקה בתיאטראות רבים, בהם - תיאטרון החאן, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון הקאמרי, תיאטרון חיפה ותיאטרון אנסמבל הרצליה.
בהם שיחקה בהצגות "וויצק", "המלט", "לס מואה ט'מה", "ארוחה עם חברים", "ריגוש", "רומיאו ויוליה", "מפלצת מקסימה שלי", "פרפר ברשת", "רצח", "מבזק חדשות", "אהובתי הנשואה", "האישה שבישלה את בעלה", "קומדיה של טעויות", "ירמה", "איש ואישה אחת" ועוד.
במהלך עבודתה בדיבוב פגשה את אלי לולאי וכתוצאה מזה החלה לשתף איתו פעולה ביצירת אלבום הסולו שלו "סובב", בו היא כתבה או השתתפה בכתיבת מילות כל השירים ותרגמה לעברית את סדרת הקומיקס של אווטאר כשף האוויר האחרון.
בנוסף, השתתפה בסרט "הגרעין הקשה" של ענר פרמינגר (1999) וגילמה את סמדר בטלנובלה "האלופה" בערוץ הוט 3 (2005).
ב-2016 שיחקה בסדרה "בנות הזהב" ששודרה בערוץ 10. ב-2023 גילמה את דמותה של רחל בסרט הקולנוע "המנצחים".
כץ זכתה פעמיים בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל עכו - בשנים 1989 ו-1996. לפני כן, זכתה בתואר "תגלית השנה" בעיר הנוער בתל אביב ב-1986.
בנותיה הן עלמא והללי היבש, אף הן מדבבות.
רנדולף דנארד אורנט קולמן, ידוע כאורנט קולמן היה סקסופוניסט ומלחין אמריקאי.
קולמן הוביל והשפיע על התפתחות הג'אז החופשי משנת 1960.
קולמן נולד וגדל בפורט וורת' שבמדינת טקסס, שם החל להופיע בסגנון אר נ' בי (R&B) ובי בופ.
תחילה ניגן בסקסופון טנור ואחר כך עבר לנגן בסקסופון אלט, כלי שנשאר הכלי המרכזי שלו.
הטון והסאונד של קולמן קלים לזיהוי: צליל חריף וחד, "מחקה בכי", אשר מושפע מאוד מסגנון הבלוז.
לסאונד הייחודי תרם גם השימוש שעשה קולמן בסקסופון פלסטיק בהקלטותיו המוקדמות.
מאוחר יותר טען שהצליל יבש מדי, ובהקלטות המאוחרות החל להשתמש בסקסופון מתכת.
קולמן עבר ללוס אנג'לס בתחילת שנות ה-50. הוא התפרנס ממגוון עבודות, ובכללן נער מעלית, בעודו ממשיך לנגן ולהתפתח כמוזיקאי.
המוזיקה והסאונד שלו היו "לא רגילים" כבר מלכתחילה, והוא היה עסוק יותר בטון מאשר בהתאמתו למוזיקה.
הידע שלו בהרמוניה ובמהלכי אקורדים לא היה נרחב כמו של חבריו המוזיקאים שניגנו סווינג ובי בופ.
למעשה, מוזיקאי ג'אז רבים מאזור לוס אנג'לס טענו ורגזו על כך שקולמן מנגן "מחוץ למסגרת" והוא התקשה במציאת פרטנרים לנגינה.
פול בליי היה אחד מתומכיו הראשונים של קולמן.
בשנת 1958 הנהיג קולמן סשן הקלטות לתקליט "Something Else".
ההרכב שאיתו הקליט כלל את החצוצרן דון צ'רי, המתופף בילי היגינס, הבסיסט דון פיין והפסנתרן וולטר נוריס.
שנת 1959 הייתה שנת מפנה ביצירתו של קולמן.
הוא הוציא את הפסנתר מהרכביו, הקליט את האלבום "Tomorrow is The Question" ואז חבר אל הבסיסט צ'ארלי היידן, המתופף בילי היגינס והחצוצרן דון צ'רי להקלטת האלבום "The Shape Of Jazz To Come".
אף שהיצירות שבאלבום מבוססות במידת מה על מאפייני סאונד ומלודיה הקשורים במסורת הבלוז, מבנה הקטעים וההרמוניות בו יוצאי דופן.
גם ההרכב עצמו היה "עוף מוזר" בשמי הג'אז, שכן לא היה בו כלי הרמוני (מלבד קונטרבס) וכן משום שקולמן ניגן בסקסופון מפלסטיק ואילו דון צ'רי - בחצוצרת כיס.
היעדרו של כלי שינגן אקורדים אפשר לסולן לאלתר לפי רצונו ולפתח את ההרמוניה על בסיס תפקידו של הבס (מאפיין זה ניכר מאוד בקטע "Lonely Women", שאף היה למעין סטנדרט שבוצע לימים גם בידי אמנים אחרים).
האלבום יצא בחברת אטלנטיק, שהחתימה את קולמן על חוזה לכמה אלבומים.
לפי מבקר הג'אז סטיב היואי, האלבום היה קו פרשת מים בהיווצרותו של סגנון הג'אז האוואנגרדי.
ככלל, תגובות הביקורת אליו היו מעורבות.
היו שטענו שקולמן חסר כישרון לחלוטין, ואילו אחרים הכתירו אותו לגאון בתחומו.
הרביעייה של קולמן הופיעה רבות במועדונים נחשבים בניו יורק, ואמנים רבי מוניטין כרביעיית הג'אז המודרני", ליאונרד ברנשטיין וליונל המפטון אהדו אותה מאוד וחיזקו את מעמדה של הרביעייה בנוף הניו יורקי.
למרות האהדה הרבה מצד אמנים מסוימים, הדעות לגבי קולמן, הרביעייה שלו וסגנון הנגינה שלו היו חלוקות מאוד.
מיילס דייוויס, לדוגמה, הצהיר בפומבי כי לדעתו קולמן "דפוק מהיסוד" (ושנים אחר כך חזר בו ואף ציין את השפעתו של קולמן על אלבומיו שלו משנות השבעים).
רוי אלדרידג', לעומת זאת, סיפר כי לאחר שהקשיב לקולמן בעודו מסומם ובעודו פיכח, וגם ניגן איתו, הוא מצא שקולמן בחור "מאוד ג'אזי".
בשנת 1960 הקליט קולמן את האלבום "Free Jazz: A Collective Improvisation" בהשתתפות שתי רביעיות שבכל אחת מהן סקסופון, חצוצרה, קונטרבס ותופים.
כל הרכב הוקלט בערוץ נפרד, ליצירת תוצר סטריאו.
האלבום מכיל קטע של כמעט 40 דקות, שהיה קטע הג'אז הארוך ביותר שהוקלט עד אז.
המרקם המוזיקלי מאופיין במקצבים שונים שמנגנים שני המתופפים (לדוגמה, אחד מנגן "Straight" בעוד האחר מנגן "Double Time") אלתורים ספונטניים בתוספת ליווי חופשי של שאר הנגנים, שמוזמנים "להתפרץ" באלתור משלהם לפי ראות עיניהם.
התוצאה היא אלתור סימולטני בידי שמונה נגנים.
קולמן תכנן לקרוא לאלבום בפשטות Free Jazz, אבל המוניטין שזכה להם בשלב זה כבר הפכו את המונח Free Jazz לשמו של סגנון בפני עצמו, למורת רוחו של קולמן.
אחת הסיבות שבגינן קולמן העדיף לא להגדיר את המוזיקה שלו כ"ג'אז חופשי" היא שהיצירות שלו הסתמכו במידת מה על הלחנה מוקדמת.
למעשה, ה"מילון" המלודי שלו הזכיר את הלחנים שצ'ארלי פארקר "הלביש" על סטנדרטים שונים, וכמה מן הקטעים שהלחין הסתמכו על מבנים הרמוניים כגון אלה של I Got Rhythm ו-Out Of Nowhere.
עם זאת, יש לציין כי קולמן מיעט לנגן סטנדרטים והתרכז בביצוע לחניו המקוריים.
לאחר תקופת ההקלטות לחברת אטלנטיק, המוזיקה של קולמן פנתה לכיוונים בלתי קונבנציונליים יותר ויותר.
הרביעייה שכללה אותו, את היידן, את היגינס ואת צ'רי התפזרה, והוא הקים טריו עם הבסיסט דייוויד איזנסון והמתופף צ'ארלס מופט (היידן הצטרף אליהם לפרקים, ואז ניגנו כרביעייה עם שני נגני בס).
בתקופה זו צירף אליהם קולמן לעיתים גם נגני כלי קשת כמלווים.
הוא עצמו החל לנגן אז גם בחצוצרה ובכינור, בתחילה בטכניקה בסיסית למדי; חברותו עם אלברט איילר השפיעה על התפתחותו בכלים אלה.
בשנים 1965–1967 הקליט כמה אלבומים עם הטריו שלו בחברת התקליטים בלו נוט, ובכללם "At The Golden Circle Stockholm".
באותה תקופה הרכיב קולמן גם רביעייה נוספת ובה אלווין ג'ונס בתופים, הסקסופוניסט דיואי רדמן (אביו של הסקסופוניסט ג'ושוע רדמן, שביצע לימים קטעים של קולמן באלבומיו שלו), שניגן לרוב בסקסופון טנור, וצ'רלי היידן וג'ימי גאריסון שניגנו לסירוגין בבס.
כמו מיילס דייוויס לפניו, בשלב זה של הקריירה שלו החל גם קולמן להשתמש בכלי נגינה חשמליים בהרכביו, וכן במקצבי רוק ופאנק (Funk), מה שלעיתים כונה Free Funk.
עם זאת, המלודיות עצמן נותרו בלתי קונבנציונליות וחופשיות מאוד, והאלתור נותר סימולטני - מה שג'ו זאווינול כינה "אלתור של אף אחד - אלתור של כולם".
בשנת 1985 הקליט קולמן את הדיסק "Song X" עם הגיטריסט והמוזיקאי פאט מת'יני, וכן פסקול לסרטו של דייוויד קרוננברג "ארוחה עירומה".
באמצע שנות התשעים, בשנים 1995–1996, הקליט והוציא ארבעה אלבומים.
בתקופה זו גם החל לשלב בהרכביו נגני פסנתר ובהם ג'רי אלן ויואכים קאן.
בספטמבר 2006, לאחר עשור שבו לא הוציא אלבומים חדשים, הוציא קולמן את האלבום "Sound Grammar", עם רביעייה שכוללת את בנו דנרדו על תופים ושני בסיסטים.
האלבום הוקלט בגרמניה בשנת 2005, היה מועמד לגראמי בשנת 2006 ובשנת 2007 היה לאלבום הג'אז הראשון אי-פעם שזכה בפרס פוליצר למוזיקה.
קולמן ניגן והקליט בין היתר עם לואי ארמסטרונג, ג'קי מקלין (אלבום שבו ניגן בחצוצרה), סאני רולינס ופול בליי.
אף שמיעט בשיתופי פעולה עם מוזיקאים שלא הגיעו מתחום הג'אז, קולמן הקליט והופיע עם יוקו אונו, ג'ו הנרי ולו ריד, ובשלהי הקריירה שלו ניגן לא פעם עם מוזיקאים צעירים מתרבויות שונות.
ב-11 בפברואר 2007 קיבל קולמן פרס גראמי על מפעל חיים.
הוא נפטר ב-11 ביוני 2015 לאחר שלקה בלבו.
אורנה רב-הון היא משוררת ישראלית, המתמחה בתורת הקבלה.
רב-הון נולדה בישראל בשם ארנה ויסוקר.
החלה לפרסם בשנות ה-80. בשנים 1980–2000 ראו אור ארבעה ספרי שירה פרי עטה – "כעוף החול" (הוצאת דביר, 1980); "נגיעות של כוכבים" (ספרית מעריב); "ציפור האש" (Firebird; ספר דו-לשוני שפורסם בניו יורק, 1996) ו"ברוכה אני שעשיתי עצמי אישה" (הוצאת ביתן, 2000).
כחלק מפועלה הספרותי, נבחרה רב-הון פעמים רבות לוועד המרכזי של אגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל ושימשה בתפקידים רבים ומגוונים באגודה: יו"ר ועדת קשרי חוץ, גזברית, עורכת, מפיקה ומגישת אירועים מיוחדים באגודה.
בשנת 2007 נבחרה שוב לתפקיד חברת ועד והיא שימשה גם כיו"ר הוועדה למיזמים מיוחדים של האגודה.
בשנת 2011 פרשה מן האגודה.
עד לשנת 2000 הייתה רב-הון פעילה פוליטית במפלגת מרצ ושימשה במספר תפקידים מרכזיים, ביניהם נציגת מרצ בהסתדרות העובדים הכללית החדשה ובנעמת וחברת צוות ההסברה של המפלגה.
רב-הון חדלה מפעילות זו, לאחר שראה אור ספרה הרביעי והאחרון בשנת 2000, אז החלה לעסוק בתחומי הרוח והמיסטיקה היהודית.
תחילה, הצטרפה לתנועה רוחנית הקרויה "סידהה יוגה" (היוגה של הקדושים) ובהמשך למדה גם קבלה ובכלל כך את ספר הזוהר וכתבי האר"י.
בעקבות זאת, החלה רב-הון לפרסם באופן תדיר באתר News1 מחלקה ראשונה שיר או מספר שירים בהשראת פירוש ספר הזוהר לפרשת השבוע.
כחלק מפעילותה במקביל באגודת הסופרים, היא ארגנה גם סדרת מפגשים דומה, בשם "זוהר, שירה ופרשת השבוע".
נשואה לעוזי רב-הון, מהנדס תשתיות ותקשורת, אם לארבעה ילדים.
הבכור, האמן ניב רב-הון, נפטר בשנת 2023 לאחר מחלה קשה.
שלושת ילדיה האחרים הם גל רב-הון, נגר אמן, עידו רב-הון, חוקר דתות ופילוסוף, ענבל רב-הון, עובדת במשרד ההנדסה המשפחתי.
אורנה יקיר (22 במאי 1964 - 28 במאי 2008) הייתה שדרנית רדיו, מחזאית וסופרת ילדים ישראלית.
יקיר נולדה בנתניה בשם אורנה כשר כבת בכורה מתוך שלוש אחיות.
אביה היה הפרופסור להיסטוריה אריה כשר.
היא הייתה בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
ב-1985 נישאה לעיתונאי יותם יקיר.
יקיר עברה טיפולי הפריה, ללא הצלחה.
השניים אימצו תינוקת בשנת 1995. ב-2002 פרסמה ספר ילדים בשם "העולם שבקצה החוט", שאייר אלכס פירלי.
הסיפור נכתב לילדים, אך עוסק בטרגדיה משפחתית של מוות של אחד מקרובי המשפחה.
באותה שנה התגרשה מבעלה, לאחר שבע עשרה שנות נישואים.
יקיר כתבה ספר נוסף בנושא אימוץ.
היא פנתה להוצאות ספרים רבות, אך הן סירבו להוציא את הספר מכיוון שקהל היעד שלו קטן.
לאחר 11 שנים, הספר פורסם בשנת 2007 בהוצאת יסוד.
ב-2007 יצא לאור ספר הילדים השני שכתבה, "איך נרקם סיפור אהבה".