tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך אותה התקופה סבלו תושבי האי ממה שנקרא אז "הטרור הלבן" - דיכוי פוליטי חריף שהונהג על ידי ראשי המפלגה.
מוסדות המפלגה הועתקו מהעיר נאנג'ינג שביבשת, אל הבירה החדשה טאיפיי (באופן רשמי הם הועברו "זמנית", כיוון שטאיפיי היא בירה זמנית עד לכיבושה מחדש של נאנג'ינג).
המפלגה בראשות הרפובליקה אף שימשה כחברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם עד להחלפתה ברפובליקה העממית של סין (סין היבשתית) ב-1971.
ב-1970 התירה המפלגה לראשונה קיום בחירות "משלימות" לפרלמנט שנועדו לבחור נציגים חדשים שיחליפו את נציגי המפלגה המזדקנים.
למרות האיסור לקיום פעילות פוליטית שמהווה אופוזיציה למפלגה, הותר לנציגי ה"טאנגוואי" (מילולית: "מחוץ למפלגה") לקיים פעילות פוליטית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה המפלגה להפוך את המפה הפוליטית ממפה חד-מפלגתית למצב דמוקרטי רב-מפלגתי.
שינוי זה הביא את המפלגה לראשונה בתולדותיה להתמודדות מול מפלגות אחרות בבחירות שנערכו בטאיוואן ב-1996, בחירות שבהן ניצחה הקוומינטנג.
המערכת שהתפתחה בטאיוואן כוללת כמה מפלגות, המאוגדות בשני מחנות פוליטיים - המחנה הכחול, שהקוומינטג היא המפלגה העיקרית בו, והמחנה הירוק, שבמרכזו המפלגה הדמוקרטית-פרוגרסיבית.
אחת המחלוקות העיקריות בין המחנות היא שאלת היחס לסין העממית, והאפשרות של הכרזת עצמאות רשמית לטאיוואן.
לעומת יריבתה, הרואה בטאיוואן אזור עצמאי ללא קשר הדוק לסין ולכן נוטה לתמוך בעצמאות טאיוואן ומפגינה יחס מרוחק כלפי סין העממית, הקוומינטנג רואה בטאיוואן חלק מסין השלמה, ולפיכך מתנגדת להכרזת עצמאות, ותומכת כיום בהידוק הקשרים עם סין העממית ואף באיחוד איתה במסגרת "מדינה אחת, שתי שיטות".
בבחירות שנערכו בשנת 2000, הפסידה המפלגה לראשונה את השלטון למפלגה הדמוקרטית בפער ניכר.
ב-2004 הפסידה שוב, אך הפער בינה ליריבתה הצטמצם, ובבחירות הבאות, שנערכו ב-2008, זכתה המפלגה ברוב גדול בבית הנבחרים ומנהיגה מא יינג-ג'יו נבחר לנשיא ברוב של 58%.
פובליוס סולפיקיוס קוויריניוס (לטינית: Publius Sulpicius Quirinius) היה קונסול ומצביא רומאי שנשלח על ידי אוגוסטוס קיסר לארגן את יהודה לקראת שלטון הנציבים הרומאים, בשנת 6 לספירה, לאחר תקופת שלטונו הכושל של ארכלאוס, בנו של הורדוס.
העמדת מצבה המשפטי והפוליטי של יהודה ככפופה, כמעט במישרין, לרומאים, נבעה גם מבחינה מחודשת של הנסיבות הפוליטיות בגזרה המזרחית של האימפריה הרומית ומאווירה מרדנית ביהודה ובגליל, שאפיינה את שלהי שלטון הורדוס.
אין להוציא גם מכלל אפשרות שבמהלך זה התכוונה רומא להשתלט על הנכסים הקרקעיים והכספיים של בית הורדוס.
כחלק בלתי נפרד והכרחי מתהליך הפיכתו של אזור מסוים לפרובינקיה (שלטון רומי ישיר), הורה קוויריניוס לערוך "קנסוס" (מפקד אוכלוסין ושמאות קרקע ונכסים) ביהודה.
מהלך זה, מעבר להיותו סמל לשעבוד הרומי, נועד לאפשר את גביית כספי המיסים לשלטונות הרומיים, על סמך שמאות הנכסים של המקומיים.
המפקד עורר זעם והתנגדות בעם והחלה מרידה ברומאים בהנהגתם של יהודה הגלילי, איש גמלא, וצדוק הפרושי.
יוספוס פלאביוס מזכיר זאת בספרו קדמוניות היהודים (ספר 18, פרק א, א).
על פי יוספוס, יהודה הגלילי היה מנהיגה של 'הכת הפילוסופית הרביעית' שדגלה בחירות ובכך שאין לכנות שום אדם בשם אדון אלא את האלוהים לבדו.
הם התנגדו לשלטון רומי וטענו שהמפקד אינו מוביל לשום מקום אלא לעבדות גלויה.
המרד הסתיים לאחר שיועזר, הכהן הגדול, שכנע את העם בדברים.
אחרי שסיים את המפקד ומכר את נכסיו של ארכלאוס מלך יהודה, מינה קוויריניוס את חנן בן שת לכהן גדול, במקומו של הכהן הגדול יועזר מבית ביתוס.
קְווּן טוֹנְג (בסינית: 觀塘區) הוא תחום מנהלי בקאולון שבהונג קונג.
שטחו הכולל 11.26 קילומטר רבוע.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2021 אוכלוסייתו מנתה 673,166 תושבים.
זהו האזור הצפוף ביותר בהונג קונג, עם 59,800 איש לקמ"ר אחד.
נכלל בו גם אזור תעשייה רחב, שנבנה בשנות ה-50 של המאה ה-20. כ-50% מהאוכלוסייה מתגוררת בדיור ציבורי שנבנה על ידי הממשלה.
קוויקירה השלישי הגדול (בגאורגית: კვირიკე III დიდი, קוויריקה III דידי) (מת ב-1029) היה שליט ממלכת קאחתי-הרתי שבמזרח גאורגיה משנת 1010 (מלך משנת 1014) ועד למותו בשנת 1029.
קוויריקה ירש את השלטון בנסיכות קאחתי מאביו, דוד מקאחתי, הנסיך והכורבישוף של קאחתי.
אולם בגרט השלישי מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת שבה אותו וכבש את הנסיכות.
עם מותו של בגרט, בשנת 1014, נזדמנה לקוויריקה ההזדמנות לחזור לשלטון בנסיכות.
קוויריקה חזר לנסיכות והשתלט גם על המחוז השכן, הרתי והכריז על עצמו כמלך קאחתי והרתי - ממלכת הקאחים והראנים.
בתקופת שלטונו של קוויריקה שגשגה הממלכה וצברה כוח פוליטי.
בשנת 1027 הצטרף קוויריקה לצבא המשותף של בגרט הרביעי, שונהגה על ידי ליפריט הרביעי, דוכס קלדקארי ואיוון אבאזאסדזה, האמיר אמירות טביליסי, אלי בי.
בערך באותו זמן, קוויריקה השלישי השמיד כוח פולש שהונהג על ידי המלך האלאני, אורדורה, שחצה את הרי הקווקז לתוך קאחתי רק בשביל להיהרג במערכה נטושה.
בשנת 1029, בשיא שלטונו ויוקרתו, נרצח קוויריקה בהתנקשות בעת ציד.
על פי ההיסטוריון הגאורגי, וחושטי, בוצעה ההתנקשות בידי העבדים האלאנים שרצו לנקום את מותו של המלך אורדורה.
עם מותו של קוויריקה נכבשה הממלכה זמנית בידי הממלכה הגאורגית המאוחדת.
קוויריקה הרביעי (בגאורגית: კვირიკე IV) (נפטר ב-1102) היה מלך הממלכה המזרח גאורגית - ממלכת קאחתי-הרתי משנת 1084 ועד למותו בשנת 1102.
קוויריקה ירש את אביו, אר'סרתן הראשון, עם מותו, בשנת 1084. בתקופת שלטונו הייתה ממלכתו כפופה לסלג'וקים והעלתה לה מס.
כמו אביו, הוא התנגד למלך הגאורגי האנגרטי, דוד הבנאי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, ששאף להגמוניה על כל הקווקז.
קוויריקה הצליח לשמור על כל השטחים שהוריש לו אביו מלבד מנזר זדאזני, שאותו הפסיד לדוד הבנאי.
קוויריקה נפטר בשנת 1102 ובנו אר'סרתן ירש אותו.
בפיזיקה, קוונטיזציה (קְוַנְטִיזַצְיָה) הוא התהליך שבו נבנית מכניקת הקוונטים ממכניקה קלאסית או תורת שדות קוונטית מתוך תורת שדות קלאסית.
ניתן גם לדבר על "קוונטיזצית שדה", כגון במשפט "קוונטיזציה של שדה אלקטרומגנטי", כאשר כאן מתייחסים לפוטונים כאל ה"קוונטים" של השדה.
תהליך הקוונטיזציה הוא תהליך יסודי בפיזיקת החלקיקים, פיזיקה גרעינית, פיזיקת החומר המעובה ואופטיקה קוונטית.
הנחת הקוונטיזציה הראשונה הופיעה ב-1900, על ידי הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק.
שלא בכוונה, גרם פלאנק למהפכה של ממש בפרדיגמה של המכניקה של הגופים הקטנים ביותר, אותם גופים אשר החושים האנושיים לא מסוגלים למדוד.
מהפכה זאת החלה בהנחת חלוקת האנרגיה: פלאנק טען כי האנרגיה מחולקת למנות בדידות קטנות סופיות, ושכל אנרגיה מגיעה כמספר של מנות קטנות אלו.
למנות קרא קוונטות, ובעזרת עיקרון זה פתר את בעיית קרינת הגוף השחור:
בשנת 1859–1860 הגדיר גוסטב קירכהוף, פיזיקאי פרוסי, את מודל "הגוף השחור".
גוף שחור אידיאלי הוא גוף אשר סופח אליו כל קרינה אלקטרומגנטית אשר מגיעה אליו ופולט אותה לסביבה באופן אחיד, כתלות בטמפרטורת הגוף בלבד.
לאחר מכן, בשנת 1879, הפיזיקאי ג'וזף סטפן הציע פתרון תרמודינמי לצפיפות האנרגיה, בעיית תיאור ספקטרום הפליטה: עוצמת הקרינה כתלות באורך הגל עבור גוף בטמפ' קבועה - נותרה ללא מענה.
בשנת 1896, ויליאם וין (Wein) ניסח הצעה לפתרון שפותחה מתוך סכימה אינסופית (אינטגרל) על האנרגיות:
כאשר היא צפיפות ההסתברות לפי התפלגות בולצמן.
מתוך כך הגיע וין לנוסחתו :
(הנוסחה מוצגת בסימון מודרני; בכתביו המקוריים של וין לא היה אזכור לקבוע פלאנק, כמובן, אלא סימון אחר α ששילב בין קבוע פלאנק לקבוע בולצמן).
נוסחת וין מהווה פריצת דרך אדירה, משום שלעומת חוק ריילי-ג'ינס, נוסחתו של וין התמודדה עם הקטסטרופה באולטרה-סגול ובנוסף הניבה התאמה אמפירית עבור λT גדולים.
עם זאת, בשנת 1899, צמד הנסיינים לומר ופרינגשיים במעבדתם שבמכון לחקר הקרינה בברלין מדדו את ספקטרום קרינת הגוף השחור בטמפרטורות שונות.
במדידות אלו התברר כי כאשר נוסחת וין מתאימה ל-λT גדולים, עבור תדרים גבוהים (λT קטנים) יש סטייה של התיאוריה מתוצאות הניסוי.
מקס פלאנק החל בניסיון תיקון המשוואה של וין, תוך התמקדות באנטרופיה של אוסילטור.
פלאנק הניח הנחה פורמלית בלבד (אליה התייחס פלאנק בתור "טריק מתמטי") אשר מניח כי חלוקת האנרגיה מתבצעת באופן בדיד ולא רציף.
בניגוד לווין אשר ביצע אינטגרל על כלל האנרגיות, פלאנק הניח כי האנרגיה מגיע במנות מינימליות של ומכאן:
מכאן הוא גזר את נוסחת פלאנק לפתרון בעיית גוף שחור:
פתרונו של פלאנק לבעיית הגוף השחור התאימה באופן מלא לתוצאות הניסוי של לומר ופרינגשהיים.
פתרונו המדויק של פלאנק הוביל אותו להרהר במהות ההנחה על מנות האנרגיה הבדידות.
במקור, פלאנק התייחס לחוסר הרציפות שיצר באנרגיית האוסילטור כהשערה מתמטית זמנית בלבד, ואין לייחס לו חשיבות פיזיקלית.
ב-1900, כאשר פלאנק פרסם את פתרנו המהפכני, שלימים יתגלה בתור הנחה פיזיקלית בסיסית חשובה ויפהפייה, לא התייחסו להנחתו של פלאנק בצורה הזאת, אפילו לא פלאנק.
פתרונו המדויק ראה שימוש ב-1902, והקהילה המדעית ראתה בו כפתרון המוסכם לבעיית קרינת הגוף השחור.
יחד עם זאת, מעטים מאוד המדענים שבחרו להתייחס לשאלה "מדוע פתרונו של פלאנק נכון?".
האפקט הפוטואלקטרי והמעבר של אנרגיה בפוטון
בשנת 1905, איינשטיין פרסם מספר עבודות, אשר לימים יקראו Annus mirabilis papers, בעיתון מדעי גרמני Annalen der Physik.
בעבודתו: "Über einen die Erzeugung und Verwandlung des Lichtes betreffenden heuristischen Gesichtspunkt" - איינשטיין גזר מתוך נוסחת וין והנחות הלקוחות ממכניקה סטטיסטית את מנת האנרגיה המינימלית (quanta), כאשר כל האנרגיה של הגז מרוכזת בחלק קטן משמעותית מנפח המערכת.
חישוב זה הוביל לתוצאה זהה לתוצאות של פלאנק, אך מתוך הנחות שונות.
הנחות אלו הובילו את איינשטיין להאמין כי לקרינה יש אופי חלקיקי, משמע היא נישאת על גבי חלקיקים אותם איינשטיין כינה פוטונים.
הנחה כי קרינה עוברת על גבי חלקיקים היא מחשבה מהפכנית באופייה, משום שבתקופה זאת למודל הגלי של הקרינה הוכחות וקבלות רבות.
ניסויים כמו "ניסוי שני הסדקים" של יאנג ותופעות גליות אחרות כמו עקיפה הראו כי לקרינה יש אופי גלי מובהק.
איינשטיין היה מודע היטב לתיאוריות אלו, והיה נחוש להציג את התיאוריות שלו כ"נקודת מבט יוריסטית" והיה נחוש להראות את היתרון האמפירי של נקודת המבט שלו ולהוכיח את יעילה האמפירית של התיאוריה.
איינשטיין הסביר את האפקט הפוטואלקטרי חמוש במודל החלקיקי של האור, תוך חיזוי של הקשר אשר לא נמדד בניסויים של פיליפ לנארד ב-1902.
מודל בוהר שפורסם ב-1913 בPhilosophical magazine בשלושה חלקים, טמן בחובו שתי הנחות קוונטיות משמעותיות.
הראשונה שבהן היא ההנחה כי קיימים מצבים שהם סטציונארים, משמע שמרחקו של האלקטרון מהקליפה קבוע.
נוסף על ההנחה הראשונה, פלאנק קבע כי פליטה ובליעה של קרינה בספקטרום נגרמת בעקבות מעבר של אלקטרונים בין אותם מצבים סטציונארים.
בוהר הצביע על חוסר ההתאמה בין גישתו לגישה הקלאסית, משום שכאן קיים איסור של האלקטרון להופיע במצב ביניים, ולא ידוע מה קורה במעבר בין המצבים.
בוהר מנמק זאת בעזרת טענת הכרחיות על מנת להסביר תופעות אמפיריות שונות אשר מתרחשות בעקבות מבנה האטום.
עוצמתו של מודל בוהר היא שהפרש האנרגיות של האלקטרון קובע את תדר הקרינה הנפלטת, ומתקיים קשר בהשראת גיליו של פלאנק ואיינשטיין:
בשנת 1914, לימן אישש את קווי הפליטה של אטום מימן עבור n=1 בעזרת מודל האטום של בוהר.
בנוסף, בוהר הצליח לחזות בעזרת המודל שלו את הסטיות בקווים הספקטרליים בפליטה מכוכבי לכת, כאשר בוהר הסביר את המקורם בהליום ולא במימנים.
בזכות התחזיות המדויקות של מודל האטום של בוהר בנושאי ספקטרוסקופיה, יציבות האטום ורטרודיקציה של תופעות עבר כמו ניסוי גייגר-מרסדן, הפך מודל בוהר למודל אשר אין הסכמה על הנחותיו, אך אמפירית מוכח כמודל המצליח לחזות מגוון רחב של תופעות באופן מדויק.
קשיים בקוונטיזציה במכניקת קוונטים ישנה
אפקט זימן, אשר התגלה בשנת 1896 על ידי פיטר זימן וקיבל בזכותו פרס נובל, הוא אפקט של שינוי בקווי ספקטרום כפונקציה של השדה המגנטי הפועל על האטום.
זימן הראה ששינוי זה פרופורציונלי לשדה ומאפשר בעזרת שינוי בשדה המגנטי למדוד בדיוק רב את קווי הספקטרום ולהפך.
למכניקת הקוונטים הישנה היה לא פשוט להסביר זאת אך עם התחשבות בתנע הזוויתי של האלקטרון כחלק מההמילטוניאן המערכת כאשר יש שדה מגנטי התקבל גם בעזרת הנחות קוונטיות ישנות, אך לאפקט זימן האנומלי - אשר התרחש באטומים גדולים יותר כמו הליום - לא היה היה הסבר כלל בעזרת תאוריית הקוונטים הישנה.
בשנים 1920 עד 1924 מספר רב של פיזיקאים וביניהם לנדא, זומרפלד, פאולי ואיזנברג, ניסו לפתור את הבעיה, אך אף אחד מהם לא הצליח להסביר אותה במונחים קוונטיים ובאופן אשר יספק הסבר לכלל האטומים.
ניסוי קומפטון, אשר נערך ב-1923 על ידי הפיזיקאי הניסונאי ארתור קומפטון, אישש את טענתו הקוונטית של איינשטיין לגבי תנע ואנרגיית הפוטון.
טענה זאת סתרה את התיאוריה למבנה האטום של בוהר, אשר מהרו לפתח תיאוריה מקבילה אשר מבוססת על עקרון האוסילטורים הווירטואליים.
תיאוריה זאת ביטלה את עקרון שימור האנרגיה באופן מוחלט והפכה אותו לחוק סטטיסטי.
בנוסף, התיאוריה אינה סיבתית בזמן ובמרחב.
תיאוריה מהפכנית זו נסתרה ב-1925 על ידי גייגר וווטלר, אשר הראו חוסר הסכמה עם ניסויים אמפיריים.
למרות חוסר נכונותה, תיאוריה זאת שימשה השראה להייזנברג.
כבר בשנת 1924, הטרידו את קהילת הפיזיקאים הן הצטברות של ניסויים אנומליים והן התפשטות חוסר הסיפוק בקונספטים שהסבר להם או המבנה הלוגי שלהם לקו בחסר.
מתוך כך האמון של הפיזיקאים בתאוריית הקוונטים הישנה הלך ופחת.
תהליך זה, לצד הרצון להשתמש בעקרונות הקוונטים שמצאו בוהר, פלאנק ודה ברולי, גרם לקהילה המדעית – ובראשה הייזנברג ושרדינגר – לנסח מחדש תורה קוונטית אשר עקרונותיה ברורים ומובילה לפתרון הוליסטי של אותם אפקטים לא מוסברים.
מודל הייזנברג, אשר פרסם ורנר הייזנברג בשנת 1925 בכתב העת Zeitschrift fur Physik הוא "רה-אינטרפרטציה" של המכניקה הקלאסית.
הוא לא קל לניסוח, ומבוסס על הגישה הפוזיטיביסטית שהייזנברג נקט בה.
הגישה הפוזיטיביסטית מתרכזת רק בקשרים בין גדלים מדידים, ולא מייחסת משמעות לאף גודל אותו לא ניתן למדוד.
בראש ובראשונה, מודל הייזנברג הוא מודל מתמטי סגור, המבוסס על מספר הנחות לוגיות ועל מספר קטן מאוד של הנחות פיזיקליות יסודיות אשר מחברות את המודל המתמטי אל התופעות הפיזיקליות אותן הוא מנסה לתאר.
בתחילת דרכו, בגלל מורכבותו המתמטית והשימוש בכלים ושפה שלא היו נפוצים בתוך קהילת הפיזיקאים המתעניינים במכניקת הקוונטים, המודל של הייזנברג לא עניין את מרביתם של הפיזיקאים למרות יתרונותיו.
למודל הייזנברג היו מספר הנחות מתמטיות אשר התבטאו בהנחת הקוונטיות - חוסר רציפות.
המודל של הייזנברג מגדיר לכל מערכת פיזיקלית מצבים במרחב הילברט, אופרטורים מדידים ופונקציונלים.
לכל גודל פיזיקלי יש אופטור מדידה הרמיטי, והערכים שאפשר לקבל במדידה הם הערכים העצמיים של אופרטור המדידה.
הנחות אלו מצמצמות את מרחב המצבים האפשריים למדידה, שכן לכל ערך עצמי שעשוי להמדד יש מצב עצמי אליו פונקציית הגל קורסת בעת המדידה.
בשנת 1926, פרסם ארווין שרדינגר בכתב העת Annalen der Physik, תחת השם "Quantization and Eigenvalue Problem" את משוואת הגלים היסודית (אשר לימים נקראה משוואת שרדינגר).
שרדינגר התבסס על תגליותיו של דה ברולי, אשר קשר את אורך הגל לתדר ואנרגיית החלקיק, ועומד על הקשר בין גל לחלקיקים.
משם שרודינגר הניח כי האלקטרון נמצא במצב של גל עומד הוא יציב והאנרגיה שלו היא רמת אנרגיה אותה אנחנו יודעים למדוד.
בנוסף, שרדינגר הציע דרך לחשב את פונקציית הגל של האלקטרון בעזרת המשוואה הפונדמנטלית שלו כאשר מציבים: .
למודל של שרדינגר יתרונות רבים על המודל של הייזנברג, כאשר שמשמעותי ביותר הוא ביסוס התיאוריה על עקרונות גליים, ושימוש בכלים מתמטיים שהיו מוכרים באותה תקופה לפיזיקאים תאורטיים ולכן היה משמעותית יותר קל עבורם להשתמש במשוואה על מנת להגיע לתוצאות.
למודל שרדינגר היו מספר חסרונות, כאשר המשמעותי ביותר בהם היה הקושי של שרדינגר לחשב את משוואת הגל היחסותית.
חישובו של שרודינגר היה שגוי משום שלא הצליח לחזות את קבוע המבנה הדק של זומרפלד (ושרדינגר החליט שלא לפרסם את נוסחאתו היחסותית בגלל קושי זה).
נוסף על החסרון של הסבר יחסותי, שרדינגר התקשה להסביר מה משמעות אותה פונקציית גל אותה אנחנו מקבלים ממשוואתו.
שרדינגר הציע כי היא פונקציית צפיפות המטען.
פיתוח של בורן מסביר את כפונקציה הסתברותית, אשר הוא הסיכוי של האלקטרון להופיע בחתיכת נפח במיקום .
פיזיקאים רבים וביניהם פאולי, זורדן ודיראק אימצו גישה זאת.
שילוב משמעות פונקציית הגל ועקרון אורך הגל של דה ברולי מכילים את המודל של שרדינגר באופן פורמלי בתוך המודל של הייזנברג, אך הדרך בה גזר שרדינגר את משוואתו שונה מדרכו של הייזנברג.
עקרון ההתאמה מסביר מדוע עקרונות קוונטים עליהם כל התופעות האטומיות מבוססים עליהם לא משפיעים על עולמנו המקרוסקופי ומדוע המכניקה הקלאסית תקפה למרות ההנחות הקוונטיות.
קוונטום של נחמה הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי וה-22 בסדרת סרטי ג'יימס בונד.
הסרט יצא לאקרנים ב-31 באוקטובר 2008 בממלכה המאוחדת, ב-6 בנובמבר 2008 בישראל וב-14 בנובמבר 2008 בארצות הברית.
הסרט, שאותו ביים מארק פורסטר, הוא סרט המשך ישיר לקודמו "קזינו רויאל" משנת 2006. דניאל קרייג חוזר לגלם את דמותו של בונד, ועמו מככבים מתייה אמלריק, אולגה קורילנקו וג'ודי דנץ' בין היתר.
הסרט מתחיל בדיוק לאחר אירועי קודמו כאשר ג'יימס בונד (דניאל קרייג) נוסע מאגם גארדה לסיינה, איטליה עם מר ווייט (ג'ספר כריסטנסן) החטוף בתא המטען של הרכב וחומק בדרך ממכוניות הרודפות אחריו.
בונד ו-M (ג'ודי דנץ') חוקרים את ווייט, ומגלים כי הוא חלק מארגון בשם קוונטום, ארגון צללים בעל קשרים בכל מקום בעולם.
שומר הראש של M, קרייג מיטשל, מתגלה כסוכן כפול ועוזר לווייט לחמוק.
בונד רודף אחרי מיטשל ברחבי סיינה והורג אותו בסופו של דבר.
חיפוש בדירתו של מיטשל מגלה שטרות מסומנים החושפים קשר להאיטי.
בונד מוצא את איש הקשר של מיטשל, אדמונד סלייט, והורג אותו לאחר קרב פנים-מול-פנים אכזרי.
בהמשך הוא לומד כי סלייט נשלח לחסל את קמי מונטז (אולגה קורילנקו) על ידי שותפהּ, דומיניק גרין (מתייה אמלריק), יו"ר ארגון "גרין פלאנט".
בונד עוקב אחרי קמי שעה שהיא נפגשת עם גרין.
הוא מגלה שגרין משתף פעולה עם גנרל מדראנו (אשר רצח את משפחתה של קמי), מתוך כוונה לחולל הפיכה בבוליביה.
בתמורה לעזרתו של מדראנו, גרין מבקש חלק גדול ממדבר שומם בבוליביה.
גרין בוגד שוב בקמי ומוסר אותה לגנרל.
בונד מציל את חייה של קמי, למרות שזו מסרבת להנצל.
בונד משאירה בהאיטי, שם מעקב על הטלפון של אחיו של גרין, ועוקב אחרי השניים לשדה תעופה פרטי.
גרין טס לברגנץ, אוסטריה, ובזמן הטיסה נפגש עם סוכני ה-CIA, פליקס לייטר (ג'פרי רייט) וגרג בים (דייוויד הארבור).
ממשלת ארצות הברית מבטיחה לתמוך בגרין, אם תקבל שליטה על הנפט בבוליביה.
אנשי ארגון קוונטום, כולל את גרין ומר ווייט, נפגשים בחשאי בזמן האופרה "טוסקה" של ג'אקומו פוצ'יני בחוף האוסטרי של ימת קונסטנץ.
חברי הארגון דנים בפרויקט סודי בשם "טיירה", בעוד בונד מאזין לשיחה.
הוא מאלצם לעזוב את הפגישה החשאית ומצליח לצלם כמה מאנשי הארגון ולשלוח למִפקדת MI6 את התמונות.
בונד עוזב את המקום ופוגש את גרין ואנשיו.
קרב יריות מתפתח ביניהם, שבסופו בונד תופס את שומר ראשו של יועץ ראש ממשלת בריטניה, שגם הוא חבר בארגון הסודי, ומשליכו מהגג.
אנשיו של גרין יורים בשומר הראש למוות.
M מניחה שבונד חיסל אותו ומורה לבטל את הדרכון ואת כרטיסי האשראי שלו.
בונד נוסע לאיטליה, כדי לגייס לעזרתו את בן בריתו רנה מאת'יס (ג'אנקרלו ג'אניני).
מאת'יס זכה להגנה מידי MI6, לאחר שהארגון חשד בו שהוא חפרפרת עבור קוונטום.
מאתיס מסכים לשתף פעולה עם בונד, והשניים נוסעים ללה פאס, בוליביה.
את השניים פוגשת בשדה התעופה הסוכנת פילדס (ג'מה ארטרטון), שמטרתה להחזיר מיד את בונד ללונדון.
בונד מפתה אותה והם מקיימים יחסי מין.
באותו לילה, בונד מגיע למסיבה אשר גרין מקיים עבור "גרין פלאנט".
קמי חוזרת, וגרין מנסה להרוג אותה שוב אך היא ניצלת בשנית על ידי בונד והשניים עוזבים יחד.
בדרך הם נעצרים על ידי משטרת בוליביה, וכאשר השוטרים מבקשים מבונד לפתוח את התא אחורי של מכוניתו, מתגלה שם מאת'יס כשהוא חבול ומוכה עד זוב דם.
בונד נאבק בשוטרים, ובמהלך קרב היריות מאת'יס נורה בגבו מכדור שנועד לפגוע בבונד.
בזמן שמאת'יס גוסס, הוא מבקש מבונד לסלוח לו, לסלוח לווספר לינד, ומעל הכל לסלוח לעצמו.
ביום המחרת בונד וקמי יוצאים לסקור את השטח שגרין מתכנן לקנות מממשלת בוליביה.
הם טסים מעל המדבר במטוס תובלה DC-3 דקוטה, אך מתרסקים לתוך מערה לאחר קרב אווירי עם מטוס קרב ומסוק.
בונד מגלה על עברה הטראומטי של קמי.
מסתבר שהגנרל הרג ואנס את כל משפחתה של קמי.
מתברר להם שפרויקט טיירה לא עוסק בנפט, אלא במים טריים, אשר ארגון קוונטום גונב לעצמו.
השניים חוזרים ללה פאס, שם בונד פוגש את M, אשר עדיין חושדת בו.
בונד גם מגלה שקוונטום הטביעו את פילדס בנפט ורצחו אותה.
M משעה את בונד, אך הוא מצליח לברוח כמעט מיידית.
לאחר הפגישה, בונד חוזר ל-M ואומר לה שהוא עוד לא סיים את החקירה שלו.
בונד נפגש עם פליקס לייטר, אשר מגלה לו את מקום הימצאו של גרין.
בונד חומק בדיוק כשאנשי ה-CIA מסתערים על הבר בו השניים נפגשו.
הוא וקמי מגיעים למלון אשר גרין הקים באמצע המדבר.
יחד הם מסתערים על המקום, כאשר בונד הורג את כל מי שעומד בדרכו.
הוא זוכה לנקום את מותו של מאת'יס בהורגו את מפכ"ל משטרת בוליביה אשר בגד במאת'יס.
בונד גורם לפיצוץ אדיר אשר מרעיד וכמעט משמיד את המלון.
קמי נוקמת בגנרל מדראנו, ובונד תופס את גרין לאחר מאבק.
לאחר שבונד חוקר את גרין, הוא עוזב אותו באמצע המדבר עם מכל שמן מנועים.
בונד מסיע את קמי לתחנת רכבת, שם הם מתנשקים ונפרדים.
שם הוא עוצר את חברהּ לשעבר של וספר, יוּסף קבירה, חבר בארגון קוונטום אשר מפתה נשים רמות דרג.
קבירה מנסה לעשות אותו דבר לסוכנת קנדית, אך בונד מספר לה על גורלה של וספר, ואומר לה להזהיר את הסוכנות שלה מחפרפרות.
הוא משאיר את יוסף בחיים.
בונד פוגש את M, אשר מופתעת מכך שהוא לא הרג את קבירה.
היא מספרת לו שלייטר קודם בדרגה, לאחר שחשף את הקנוניה של שותפו ושל גרין.
גרין עצמו נמצא במדבר, לאחר שנורה בראשו פעמיים ובקיבתו נמצא שמן מנועים.
M מחזירה את בונד לסוכנות, בונד עונה לה שמעולם לא עזב.
הוא משליך את השרשרת שניתנה לווספר על ידי קבירה על השלג וחותם את הפרשייה.
לפני הקרדיטים מופיע סיקוונס הירייה המפורסם שהופיע עד קזינו רויאל בתחילת כל סרט בסדרה.
כאשר קזינו רויאל היה עוד בשלבי הפקה, הוחלט כי המשכו יהווה המשך ישיר, ויתאר את רגשותיו של בונד בעקבות מותה של וספר לינד.
בעוד נושא הסרט הקודם עסק בטרור, סרט זה עוסק בסביבתנות.
התסריט לסרט ההמשך נכתב על ידי ניל פרביס ורוברט וייד, עם שכתוב מחודש של פול האגיס.
ביוני 2007 אושר כי מארק פורסטר ("למצוא את ארץ לעולם לא", "מונסטר בול") ישמש כבמאי.
פורסטר, שלא היה מחובבי סרטי בונד, שינה את דעתו לאחר צפייה בקזינו רויאל.
לטענתו, סרט זה האניש את דמותו הקרה והמנוכרת של בונד.
הבמאי מצא כי קזינו רויאל היה ארוך למדי (144 דקות), ורצה שסרט ההמשך יהיה "מהיר וקצבי יותר, כמו קליע".
דמותה של קמיל נכתבה כדמות נשית המקבילה לבונד ואשר אינה רק מושא אהבתו, כמו יתר נערות בונד.
האגיס מיקם את נקודת השיא של הסרט בהרי האלפים, אולם פורסטר התעניין יותר במיקום שימחיש את קיומם של ארבעת היסודות: ארץ, מים, אוויר ואש.
הוא בחר במדבר לצורך סצנת הסיום מתוך כוונה לתאר את רגשותיו המאובנים של בונד.
פורסטר הוסיף מחווה לסרט גולדפינגר בסצנת מותה של פילדס, כאשר טען שנפט החליף את הזהב כמחצב היקר ביותר.
שם הסרט נלקח מאוסף הסיפורים הקצרים של איאן פלמינג, "לעינייך בלבד".
לאחר מכן, השם "קוונטום" ניתן לארגון הסודי שהוצג לראשונה ב"קזינו רויאל".
לאחר ששביתת התסריטאים הסתיימה, הושכר התסריטאי ג'ושוע זטומר על מנת ללטש את התסריט הסופי.
צוות צילום ראשון החל את הצילומים ב-16 באוגוסט 2007 בפאליו של סיינה.
אתרי צילומים נוספים כללו את מדריד, באחה קליפורניה (לצילום המרדף האווירי), אגם גארדה, ובעיירות מלצ'זינה, לימונה סול גארדה וטלמונה אשר באיטליה.
צוות שני החל לצלם ב-3 בינואר 2008 באתרים כאולפני פיינווד, בסיס חיל האוויר בפנמה סיטי, בניין האופרה בברגנץ אוסטריה (סצנה שדרשה 1,500 ניצבים), צ'ילה ובמדבר אטקמה.
הצילומים הסתיימו ב-21 ביוני 2008.
מעצב התפאורות פיטר למונט, שהיה חבר צוות ב-18 סרטי בונד קודמים, פרש לאחר קזינו רויאל.
במקומו נבחר דניס גזנר, שעבד בעבר על הסרטים "הדרך לפרדישן" ו"מצפן הזהב".
דניאל קרייג ציין, כי עיצוביו של גזנר יקבלו השראה מעיצוביו של קן אדם, מעצב התפאורות בסרטי בונד המוקדמים.
וילסון, עיצוביו של גזנר הם "מבט פוסטמודרניסטי על המודרניזם".
פורסטר הוסיף ואמר כי הוא נהנה לראות את התוצאות בשילוב עם סגנון צילומו, מה שיצר מראה ייחודי.
עיצוב החליפות של בונד, בשונה מסרטי בונד של שנות ה-90, נועד לתת לבונד מראה מחויט יותר, המשרה אווירת שנות השישים.
אקדחו של בונד, בשונה מ"קזינו רויאל", הוא וולטר פי.פי.
קיי, כדי להמשיך עם ציר הזמן המקורי של הסדרה.
הסרט, שנעשה בתקציב של 230 מיליון דולר, זכה להכנסות של 4.9 מיליון פאונד (8 מיליון דולר) בהקרנת הבכורה שלו.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו סכום הכנסותיו הגיעו ל-15.5 מיליון פאונד (25 מיליון דולר), ובכך עבר את הארי פוטר וגביע האש.
בצרפת נוספו להכנסות כ-10.6 מיליון פאונד, ובכך נשבר שיא ההכנסות לכל סדרת סרטי בונד.
נכון לאוגוסט 2009 זכה הסרט להכנסות של מעל 586 מיליון דולר ברחבי העולם.
אתר האינטרנט Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון 64% לפי שקלול של 245 ביקורות (158 מהן "טריות" ו-87 "רקובות"), בציינו כי הסרט הוא "אלים וחסר נשימה, שמעביר רגשות מחממות לב יחד עם פעולה קצבית, אינו טוב כמו קודמו קזינו רויאל, אך עדיין כניסה מרשימה לזיכיון של בונד".
הסרט קיבל ביקורות חיוביות, בעיקר על גילומו של קרייג את בונד ועל סצנות הפעולה.
אולם, נמתחה ביקורת על המראה המחוספס והרציני של הסרט, שעסק בנקמה והיה נטול הומור לחלוטין.
קים ניומן ממגזין "אמפייר" נתן לסרט ציון 4/5, באומרו כי "הסרט לא גדול יותר וטוב יותר מקזינו רויאל, ואולי זהו צעד נבון, משום שעדיין יש תחושה בסוף הסרט שבונד עוד לא החל.".
ביקורת ממגזין הגארדיאן מציינת כי "קרייג הפך את התפקיד של סוכן-שהפך-למחסל לשלו, בכך שמנסה לאחות את שברי ליבו ולהדחיק את זעמו בקור רוח...
האלגנטיות שאותה הפגין קרייג בקאזינו רויאל הופחתה לטובת אקשן בלתי פוסק."
קוולאר הוא סימן רשום והשם הנפוץ לסיב סינתטי עשוי פרה-ארמיד.
החומר פותח בחברת דופונט בשנת 1965 על ידי הכימאית סטפני קוולק, ונעשה בו שימוש לראשונה בתחילת שנות ה-70 של המאה העשרים כתחליף לפלדה בצמיגי מכוניות מרוץ.
בדרך כלל הוא משמש ליצירת חבלים ויריעות שניתן להשתמש בהם כמו שהם או ליצירת חומרים מרוכבים.
מוכר בעיקר בזכות השימוש בו באפודי מגן.
פולי-פרפנילן טרפתלאמיד (K29) – מותג קוולאר – הומצא על ידי הכימאית האמריקאית סטפני קוולק בזמן שעבדה בדופונט, בתקופה בה היה צפוי מחסור בבנזין.
בשנת 1964 החלה קבוצתה לחפש סיב חזק וקל משקל חדש שישמש לצמיגים קלים, אך חזקים.
הפולימרים שעמם עבדה, פולי-p-פנילן-טרפתאלט ופוליבנזמיד, יצרו גבישים נוזליים בתמיסה, דבר ייחודי לפולימרים באותה תקופה.
התמיסה שיצרה קוולק לא עמדה בסטנדרטים שביקשה החברה ולפיכך נועדה להיזרק לפח.
עם זאת, היא שכנעה את הטכנאי, צ'ארלס סמולן, לבדוק אותה ונדהמה לגלות כי הסיב שנוצר מהתמיסה לא נשבר, בניגוד לניילון.
המנחה ומנהל המעבדה שלה הבינו את משמעות התגלית שלה ותחום חדש של כימיה פולימרית קם במהירות.
בשנת 1971 הוצג קבלר המודרני.
עם זאת, קוולק לא הייתה מעורבת במיוחד בפיתוח היישומים של קוולאר.
בשנת 1971, לסטר שובין, שהיה אז מנהל המדע והטכנולוגיה של המכון הלאומי לאכיפת חוק וצדק פלילי, הציע להשתמש בקוולר כדי להחליף ניילון באפודי מגן.
לפני השימוש בקוולאר, "מעילי פלאק"(אנ') עשויים ניילון סיפקו הגנה מוגבלת הרבה יותר.
מאוחר יותר נזכר שובין כיצד התפתח הרעיון: "קיפלנו אותו כמה פעמים וירינו עליו.
קוולאר מסונתז בתמיסה מהמונומרים 1,4-פנילן-דיאמין (פארא-פנילאנדיאמין) וטרפתלואיל כלוריד בתגובת עיבוי המניבה חומצה הידרוכלורית כתוצר לוואי.
התוצאה היא בעלת התנהגות נוזלית-גבישית, ושרטוט מכני מכוון את שרשראות הפולימר לכיוון הסיב.
הקסמתילפוספורמיד (HMPA) היה הממס ששימש בתחילה לפילמור, אך מטעמי בטיחות, דופונט החליפה אותו בתמיסה של N-מתיל-פירולידון וסידן כלורי.
ייצור קוולאר יקר בגלל הקשיים הנובעים משימוש בחומצה גופרתית מרוכזת, הדרושה כדי לשמור על הפולימר הבלתי מסיס במים בתמיסה במהלך הסינתזה והטווייה שלו.
קיימות מספר דרגות של קוולאר:
Kevlar K-29 – ביישומים תעשייתיים, כגון כבלים, החלפת אסבסט, צמיגים ודפנות בלמים.
Kevlar K49 – מודולוס גבוה המשמש במוצרי כבלים וחבלים.
Kevlar K100 – גרסה צבעונית של קוולאר
Kevlar K119 – התארכות גבוהה יותר, גמישה ועמידה יותר בפני עייפות
Kevlar K129 – עמידות גבוהה יותר ליישומים בליסטיים
Kevlar K149 – עמידות גבוהה ביותר עבור יישומים בליסטיים, שריון וחלל
Kevlar AP – חוזק מתיחה גבוה ב-15% מ-K-29
Kevlar XP – שרף קל משקל יותר ושילוב של KM2 בתוספת סיבים
Kevlar KM2 – התנגדות בליסטית משופרת ליישומי שריון
המרכיב האולטרה סגול של אור השמש גורם לפירוק של הקוולאר, בעיה הידועה בשם פירוק UV, ולכן לעיתים רחוקות הוא בשימוש בחוץ ללא הגנה מפני אור השמש.
מכיוון שהסיב חסין אש, חסין בפני קליעים ועמיד בפני חתכים, הוא משמש לאריגת בגדי מגן כגון אפודי מגן (שכפ"צים), כפפות מגן, קסדות ועוד.
לקוולאר שימוש צבאי נרחב לצורכי מיגון, הן מיגון אישי והן מיגון לכלי רכב.
אפודי מגן נגד התנקשויות עשויים לרוב מקוולאר, בעוד שאפודי מגן צבאיים כוללים שכבה נוספת של לוח קרמי על מנת להגן גם מפני תחמושת רובים שחזקה יותר מתחמושת אקדחים.
שימושים אזרחיים כוללים חוטבי עצים המשתמשים בכפפות קוולר כדי להגן על ידיהם, צמיגים רדיאליים, רכבי חלל, מכלי דלק של מכוניות פורמולה 1. מארז גוף דגם מכונית הספורט ה"GTA ספאנו" בנוי מיציקת סיבי פחם בתוך גוף הרכב, שזורים עם טיטניום וקוולאר.
לחלק מהטלפונים הסלולריים (כולל משפחת מוטורולה RAZR, מוטורולה דרואיד Maxx, OnePlus 2 ופוקופון F1) יש לוח אחורי עשוי קוולאר, שנבחר על פני חומרים אחרים כגון סיבי פחמן בשל עמידותו וחוסר הפרעה להעברת אותות.
קבלר 149, הסיב החזק ביותר והגבישי ביותר במבנהו, הוא חלופה בחלקים מסוימים של בניית מטוסים, זאת כיוון שהוא נוטה פחות להישבר בהתנגשויות ציפורים מאשר סיבי פחמן או זכוכית .
קווליה הוא מונח בפילוסופיה של הנפש אשר מתייחס לחוויית התודעה הסובייקטיבית כישות עצמאית אשר מושפעת מהמוח, אך אינה המוח עצמו, וכמכילה ידע שלא ניתן לאמוד בכלים פיזיקליסטיים (כמו עצם החוויה של ראיית צבעים).
לארווין שרדינגר הייתה הגישה האנטי-מטריאליסטית הבאה: "תחושת הצבע אינה ניתנת להסברה על ידי תמונת גלי האור האובייקטיבית של הפיזיקאי.
האם הפיזיולוג יכול היה להסביר אותה, לו היה לו יותר ידע על התהליכים ברשתית והתהליכים העצביים שהודלקו על ידה בקבוצות העצבים האופטיים ובמוח?
הגדרה נוספת היא "המאפיין של 'כמו מה זה' למצבים נפשיים.
לקווליה יש חשיבות רבה בדיונים בפילוסופיה של הנפש מכיוון שזהו מרכיב מרכזי בהסברים מטריאליסטים של בעיית גוף-נפש.
דייוויד צ'אלמרס טוען כי אם נשבט אדם, ונשלול ממנו את התודעה, הוא יהיה מסוגל לדבר, להתחמק מסכנות, ללכת, לאכול, אך לא תהיה לו תחושת זמן או חוויה נפשית (קווליה) כלשהי.
כל זה אפשרי רק אם הגוף והנפש באמת נפרדים.
טיעון הידע (knowledge argument) הוא אחד הטיעונים המוכרים בפילוסופיה של התודעה, הטוען לנכונות דואליות תודעתית.
הטיעון הוצג לראשונה באמצעות ניסוי מחשבתי פילוסופי שניסח פרנק ג'קסון במאמרו "קווליה אפיפנומנלית" (Epiphenomenal Qualia) נגד פיזיקליזם.
עוצמתו טמונה בעיקר בעובדה שקבלת מסקנותיו היא אינטואיטיבית במידה רבה (אך לא מוכחת ריגורוזית).
מרי היא מדענית שיודעת כל מה שניתן לדעת פיזיקלית על צבעים, אבל היא מעולם לא חוותה ראיית צבעים.
השאלה שמעלה ג'קסון היא: ברגע שהיא רואה לראשונה צבעים, האם היא לומדת משהו חדש?
האם היא יודעת לזהות את הצבעים?
לפי אינטואיציה, אף על פי שכל הידע הפיזיקלי קיים ברשותה, היא אינה מסוגלת לזהות את הצבעים.
לפיכך, התנסות בצבע (או קווליה) היא תופעה שאינה ניתנת להסבר מדעי; באופן דומה גם כאב וריח.
בפיזיקה, קוונטום (ברבים: קוונטה) הוא הכמות המינימלית של ישות פיזיקלית כלשהי באינטראקציה.
ביסודו של המונח עומד הרעיון שגודל פיזיקלי (לדוגמה אנרגיה, תנע, וכו') עשוי לקבל את ערכו רק מתוך קבוצה בת מנייה של ערכים.
הנחה זו נקראת "הנחת הקוונטיזציה", ואומרים אז שהגודל מקוונטט.
לדוגמה, פוטון הוא קוונטום בודד של אור, ומתייחסים אליו כמנת אור בדידה.
כמו כן, האנרגיה של אלקטרון שקשור לאטום היא מקוונטטת, מה שגורם ליציבות האטום.
רעיון הקווינטוט מהווה אחד הבסיסים של מכניקת הקוונטים הנקראת על שמו, ונדרשת על מנת לתאר את העולם בקני מידה קטנים מאוד (קנה מידה של חלקיקים).
רעיון הקוונטיזציה של קרינה הוצע על ידי מקס פלאנק בשנת 1900. פלאנק חקר את קרינתם של גופים שחורים.
באמצעות ההנחה שהאנרגיה יכולה להיבלע או להיפלט רק כמנות קטנות ובדידות (שלהן קרא "אלמנטי אנרגיה") מצא פלאנק הסבר שלם לפליטת האנרגיה (ושינוי הצבע) של גופים כאשר מחממים אותם.
ממצאיו של פלאנק נקראו חוק פלאנק על שמו, ובפרט, נקרא על שמו קבוע פלאנק, שפלאנק חזה את קיומו, ואף מדד את ערכו.
על תאוריה זו קיבל פלאנק פרס נובל בשנת 1918.
במאמרו משנת 1902, חקר פיליפ לנארד את תכונותיהן של הקרניים הקתודיות, והסביר כמה מהתופעות שהקרניים מפגינות בעזרת הטענה שהן מורכבות מ"קוונטה של חשמל" (שייקראו לימים אלקטרונים).
בשנת 1905, בתגובה לעבודתם של פלאנק ושל לנארד, הציע אלברט איינשטיין שקרינה מורכבת מסכום של מנות בדידות, שלהן הוא קרא "קוונטה של אור" (בגרמנית, "Lichtquant").
המילה קוונטום מגיעה מהמילה הלטינית quantus, שמשמעה היא "כמה".
במאמרו של לנארד, הוא השתמש במילה קוונטה (כקיצור של "קוונטה של חשמל"), ונתן קרדיט להרמן פון הלמהולץ על השימוש במילה בתחום החשמל.
עם זאת, השימוש במילה קדם לכך, למשל בביטוי "Quantum Satis" (הכמות הדרושה)..
כמו כן, יוליוס פון מאייר השתמש במילה "קוונטום" במכתב שכתב ב-1841, אגב ניסוח של החוק הראשון של התרמודינמיקה.
בעבודותיו, השתמש מקס פלאנק במילה קוונטה כדי לתאר קוונטה של חומר וחשמל, גז וחום.
קוונטיזציה ראשונה של מערכת פיזיקלית הוא טיפול סמי-קלאסי במכניקת הקוונטים, שבאמצעותו מערכות פיזיקליות מיוצגות על ידי פונקציית גל, אך סביבתן (לדוגמה, בור פוטנציאל, או שדה אלקטרומגנטי) מטופלים באופן קלאסי.
קוונטיזציה ראשונה עוזרת לטיפול במערכת קוונטית יחידה הנמצאת בסביבה מבוקרת הגדולה מספיק כדי שהמכניקה הקלאסית תתאים לתיאורה.
הרעיון הוצע לראשונה ב-1925 על ידי ורנר הייזנברג.
ב-1926 נוסח באופן שונה על ידי ארווין שרדינגר.
נקודת הפתיחה היא הרעיון של מצבים קוונטיים וערכים ברי מדידה של מערכת.
תורת הקוונטים מניחה שכל המצבים הקוונטים מיוצגים על ידי וקטורי מצב במרחב הילברט, וכן שכל הערכים ברי המדידה מיוצגים על ידי אופרטורים הרמיטיים הפועלים במרחב הזה.
וקטורי מצב מקבילים מייצגים את אותו המצב הקוונטי, ועל כן לרוב מתייחסים אל וקטורי מצב מנורמלים.
לכל אופרטור הרמיטי קיים סט של מצבים עצמיים שהם אינווריאנטים לפעולת האופרטור עד כדי פקטור ממשי .
הפקטורים הממשיים הללו נקראים ערכים עצמיים של האופרטור.
משפט בסיסי לגבי מרחב הילברט קובע כי קבוצת כל המצבים העצמיים של אופרטור הרמיטי כלשהו מהווים בסיס שלם למרחב הילברט.
באופן כללי, המצבים העצמיים ו- של שני אופרטורים הרמיטיים שונים ו- שונים.
בנוסף, על ידי מדידת , המצב הקוונטי נקבע להיות מצב עצמי שלו.
המצב יכול להתבטא גם על ידי הבסיס של המצבים העצמיים , על ידי .
בעת מדידת ערך תצפית של אופרטור , לא ניתן לצפות מראש מה תהיה תוצאת המדידה בוודאות, אלא להשתמש באמצעים הסתברותיים.
ההסתברות למדידת כתוצאת המדידה של האופרטור נתונה על ידי הערך המוחלט של המקדם הרלוונטי, בריבוע: .
תוצאה לא רגילה זו של מכניקת הקוונטים ידועה גם כקריסת פונקציית הגל.
ההתפתחות בזמן של וקטור מצב נתונה על ידי האופרטור המרכזי במכניקת הקוונטים, ההמילטוניאן , באמצעות משוואת שרדינגר התלויה בזמן:
באופן כללי, מערכת חד חלקיקית ניתנת לתיאור על ידי סט שלם של מספרים קוונטים המסומנים באות .
לדוגמה, שלושת המספרים הקוונטיים מתארים אלקטרון הנע תחת השפעת פוטנציאל קולומבי, כדוגמת אטום המימן, ויוצרים סט שלם (בהתעלם מהספין).
ניתן לקבל ייצוג של הפונקציה במקום על ידי ההטלה .
כל הווקטורים העצמיים של אופרטור הרמיטי יוצרים בסיס שלם, ועל כן ניתן לכתוב כל מצב בצורה ובכך לקבל כלל שלמות:
כלל התכונות של החלקיק יכולות להיות ידועות באמצעות וקטורי הבסיס.
במעבר למערכות N-חלקיקיות, כדוגמת מערכת המכילה N חלקיקים זהים (חלקיקים המאופיינים על ידי אותם מספרים קוונטים, כגון מסה, מטען חשמלי וספין) נדרש המעבר מפונקציית מצב של חלקיק יחיד , לפונקציית מצב של N-חלקיקים ..
הבדל יסודי בין מכניקה קלאסית למכניקת הקוונטים מדבר על העיקרון של חוסר הבחנה בין חלקיקים זהים.
לפי מכניקת הקוונטים קיימים רק שני זנים של חלקיקים, בוזונים, ופרמיונים, המקיימים את הכללים הבאים עבור החלפת שתי קואורדינטות :
פונקציית הגל הכללית ניתנת על ידי דטרמיננטת סלייטר ותורת החלקיקים הזהים.
על ידי הבסיס הזה, ניתן לפתור כל בעיית מערכות רב חלקיקיות.
בתורת הקוונטים, קוונטיזציה שנייה היא פורמליזם לניתוח מערכות קוונטיות מרובות גופים.
הרעיונות המרכזיים בה הוצגו בשנת 1927 על ידי פול דיראק, ופותחו, בעיקר על ידי ולדימיר פוק ופסקואל יורדן מאוחר יותר.
לפי גישה זו, מערכות קוונטיות מרובות גופים ניתנות לתיאור על ידי בסיס של מצבי פוק, הנבנים על ידי הכנסת מספר החלקיקים הזהים בעלי מצב קוונטי מסוים למצב הפוק הרלוונטי.
פורמליזם הקוונטיזציה השנייה משתמש באופרטורי היצירה וההשמדה כדי לבנות ולנהל את מצבי פוק, ומספק כלי יעיל ושימושי על מנת לפתור בעיות של מערכות קוונטיות מרובות גופים.
נקודת הפתיחה של פורמליזם הקוונטיזציה השנייה היא הרעיון של חלקיקים בלתי ניתנים להבחנה במכניקת הקוונטים.
בשונה ממכניקה קלאסית, בה לכל חלקיק יש תכונה ייחודית של וקטור המקום וקונפיגורציה שונה של וקטורי הבסיס שמתאימה למערכת מרובת גופים, במכניקת הקוונטים החלקיקים זהים, כך שההחלפה אינה משפיעה על המצב הקוונטי של המערכת.
על כן פונקציית המצב הקוונטי של מערכת מרובת גופים צריכה להיות אינווריאנטית (עד כדי פקטור פאזורי) להחלפה בין שני חלקיקים.
לפי סטטיסטיקה של חלקיקים, מערכת מרובת גופים יכולה להיות סימטרית או אנטיסימטרית תחת החלפת חלקיקים:
אם החלקיקים הם בוזונים ,
סימטרית החילוף הזו מטילה מגבלה על פונקציית הגל של מערכות מרובות גופים.
בכל פעם שחלקיק נוסף או מוסר מהמערכת, על פונקציית הגל לספק את מגבלת הסימטריה הזו.
בפורמליזם הקוונטיזציה הראשונה, מגבלה זו מובטחת על ידי הצגת פונקציית הגל כצירוף ליניארי של פרמננטות (עבור בוזונים) או דטרמיננטות (עבור פרמיונים) של מצבים של חלקיק בודד.
בפורמליזם הקוונטיזציה השנייה, נושא הסימטריה מטופל באופן מיידי על ידי אופרטורי היצירה וההשמדה, דבר שהופך את הסימון לפשוט יותר.
קוונטיזציה ראשונה של מערכות רב גופיות
נסתכל על בסיס שלם של פונקציות גל של חלקיק בודד, (כאשר יכולה להיות שילוב של כמה מספרים קוונטיים).
פונקציית הגל המייצגת מצב N-חלקיקי היא:
כאשר החלקיק ה-i מיוצג על ידי המצב .
פונקציית הגל לא סימטרית או אנטי-סימטרית, ולכן באופן כללי לא מתאימה לתיאור של מערכת רב גופית עבור חלקיקים זהים.
למרות זאת, ניתן להעביר אותה להצגה הסימטרית שלה על ידי אופרטורי הסימטריזציה שלה, המסומנים .
עבור בוזונים, פונקציית הגל תהפוך לסימטרית:
בעוד שעבור פרמיונים, פונקציית הגל תהפוך לאנטי-סימטרית:
כאשר הוא איבר בחבורת הפרמטוציות על N-גופים (או חבורת הסימטריות), , המבצע פרמוטציה בין המצבים , וכן מצביעה על סימן הפרמוטציה.
מסמן את אופרטור הנורמליזציה, המנרמל את פונקציית הגל.
קוונטיזציה שנייה של מצבי פוק
קוונטיזציה ראשונה של פונקציות גל כוללת סימטריזציה מסובכת, היות שהשפה של קוונטיזציה ראשונה היא גדושה בחלקיקים שבלתי ניתנים להבחנה ביניהם.
בשפה של קוונטיזציה ראשונה, מערכת רב גופית מתוארת על ידי שאילת שאלות כגון "איזה חלקיק נמצא באיזה מצב", אך אלה לא שאלות פיזיקליות, כיוון שהחלקיקים הם זהים, וזה בלתי אפשרי להבחין איזה חלקיק נמצא באיזה מצב.
המצבים הלכאורה שונים וכן הם למעשה יתירות של אותו המצב של המערכת הרב גופית.
על כן, הסימטריזציה (או האנטי-סימטריזציה) צריכה להוריד את היתירות הזו שנוצרה בתיאור של קוונטיזציה ראשונה.
בשפה של קוונטיזציה שנייה, במקום לשאול שאלות בסגנון "איזה חלקיק נמצא באיזה מצב", השאלות נהיות "כמה חלקיקים נמצאים בכל מצב".
היות שתיאור זה לא מתייחס לאינדקס החלקיקי, הוא לא מכיל מידע מיותר, ולכן מביא לתיאור פשוט ומדויק יותר של המערכת הרב גופית.
בגישה זו, מערכת רב גופית מיוצגת על ידי בסיס מספרי אכלוס, כאשר מצב בסיס מסומן על ידי מספרי האכלוס, כלומר:
אומר שישנם חלקיקים במצב .
מספרי האכלוס מסתכמים למספר החלקיקים הכולל, כלומר .
עבור פרמיונים, מספר אכלוס יכול להיות 0 או 1, לפי עקרון האיסור של פאולי, בעוד שעבור בוזונים, הוא יכול להיות כל מספר שלם אי-שלילי.
מצבי מספרי האכלוס נקראים גם מצבי פוק.
כל מצבי פוק יוצרים בסיס שלם של מרחב הילברט עבור מערכת רב גופית, שנקרא מרחב פוק.
כל מצב במערכת רב גופית קוונטית גנרית ניתן לתיאור על ידי צירוף ליניארי של מצבי פוק.
מצב פוק בו כל מספרי האכלוס הם אפס נקרא מצב הריק, והוא המצב עם האנרגיה הנמוכה ביותר, והוא מסומן .
מצב פוק עם ערך אחד שונה מ0 נקרא מצב בעל מוד יחיד, ומסומן .
במונחים של פונקציות גל של קוונטיזציה ראשונה, מצב הריק הוא היחידה של המכפלה הטנזורית.
מצב של חלקיק יחיד מצומצם לפונקציית הגל שלו: .
בעבור מצב כללי של אופן יחיד של מערכת רב גופית, נקבל את המכפלה הטנזורית של פונקציות הגל של האופן הזה, כגון: .
בעבור מצבים בעלי אופנים מרובים, פונקציית הגל של קוונטיזציה ראשונה דורש סימטריזציה המתאימה לסטטיסטיקה החלקיקית, כגון: עבור מצב בוזוני, ו- עבור מצב פרמיוני.
במקרה הכללי, הנרמול יהיה , כאשר N הוא המספר הכולל של חלקיקים.
קוויקרור היא תת-תרבות פאנק להט"בית מחתרתית שהחלה להתפתח באמצע שנות ה-80 מתוך סצנת הפאנק בארצות הברית ובבריטניה.
תת-תרבות הקוויקור מתבטאת לרוב בסגנון DIY, דרך פנזינים, מוזיקה (לרוב מוזיקת פאנק), אמנות, קולנוע וכתיבה.
תרבות הקווירקור חולקת השפעות עם תרבות הריוט גירל והאנרכו-פאנק.
כסוגה מוזיקלית, להקות קווירקור רבות מנגנות בסגנון הארדקור פאנק, אך מושפעות גם מסגנונות האינדי רוק, אינדסטריאל, פאוור פופ ועוד.
מילות השירים המשתייכים לזרם הקוויקור עוסקות לרוב בסוגיות הנוגעות לנטייה מינית, זהות מגדרית ולשחרור מגדרי של הפרט, ומבקרים מבנים חברתיים הטרוסקסיסטיים.
במתמטיקה ובעיבוד אותות דיגיטלי, קְוַּנְטִיזַצְיָה (בעברית: כִּמּוּי), היא תהליך מיפוי של ערכי קלט רבים לערכי פלט מועטים.
קוונטיזציה גם מהווה את הליבה של אלגוריתמי דחיסה מאבדת נתונים.
ההפרש בין הערך הנקלט והערך הדגום שלו נקרא שגיאת קוונטיזציה.
התקן (או פונקציה אלגוריתמית) שמבצע קוונטיזציה נקרא קוונטייזר.
ממיר אנלוגי-לדיגיטלי הוא דוגמה לקוונטיזר.
בתקשורת, קוונטיזציה היא חלק משרשרת הקליטה והשידור של אות המכיל מידע (סיגנל).
כאשר נע האות דרך הרכיבים בשרשרת, מתווסף אליו רעש כתוצר לוואי.
את הרעש שמוסיף הקוונטייזר בשרשרת ממדלים כרעש קוונטיזציה.
איכות האות במוצאו נמדדת ביחס אות לרעש קוונטיזציה (SQNR).
על מנת לייצג פתרון של פונקציה רציפה (בעלת מספר אינסופי של ערכים) בסביבה ספרתית (דיגיטלית, ממוחשבת), מתבצעת קוונטיזציה, אשר ממירה את נתוני האות הרציף לתחום הערכים שמאפשר המחשב (אות בדיד).
ממיר אנלוגי לדיגיטלי (ADC; Analog to Digital Converter) עשוי לבצע שני תהליכים: דגימה וקוונטיזציה.
דגימה ממירה אות מתח (כפונקציה של זמן) לאות בדיד (רצף של מספרים ממשיים).
קוונטיזציה בוחנת את המספר הממשי הנדגם, ומחליפה אותו בערך מקורב, מתוך הקבוצה הסופית של הערכים הבדידים (רמות) אותה מאפשרת המערכת.
תהליך הקוואנטיזציה הכרחי לאחסון ולעיבוד מידע מספרי (נומרי), והוא כרוך באיבוד חלקי של מידע באופן בלתי נמנע.
בסביבות בינאריות ממוחשבות, הרמות האפשריות הנפוצות לייצוג ערכי האות ("אורכי המילה") נשענות על חזקות של שתיים: 8 סיביות (256 רמות), 16 סיביות (65,536 רמות), 32 סיביות (4.3 מיליארד רמות לערך), וכן הלאה.
ככל שהמילה ארוכה יותר (מכילה יותר סיביות) כך עולה מידת הדיוק של הייצוג, ושגיאת הקוונטיזציה קטנה בהתאם.
עם זאת, אורכי מילה גבוהים מחייבים הקצאה רבה יותר של זיכרון, וניצול רב יותר של משאבי העיבוד במערכת.
מבחינה מתמטית טהורה, ניתן לבצע קוונטיזציה בכל בסיס מספרי.
סר קוונטין בלייק הוא מאייר וכותב ספרי ילדים בריטי.
הוא נודע בעיקר בזכות איוריו המופיעים ברוב ספריו של רואלד דאל.
בלייק נולד בסידקאפ, קנט, שבדרום-מזרח בריטניה.
הוא פונה למערב המדינה במהלך מלחמת העולם השנייה.
במהלך שנות בגרותו הוא יצר קשר והושפע מהצייר והקריקטוריסט אלפרד ג'קסון שהיה בעלה של המורה שלו ללטינית.
כשהיה בן 16 ג'קסון עודד אותו להגיש את הפרסום הראשון שלו לשבועון הסאטירי פאנץ'.
בלייק היה מורה בקולג' המלכותי לאמנות ובין השנים 1978–1986 ניהל את מחלקת האיור.
בלייק צבר מוניטין כמאייר הומוריסטי של למעלה מ-300 ספרי ילדים, כולל כמה שנכתבו על ידי ג'ואן אייקן, אליזבת בואן, רואלד דאל, נילס-אולוף פרנז'ן, ויליאם סטייג וד"ר סוס.
הוא כתב ואייר את הסיפור "כינור הפלא" שדודו זר סיפר ב"פרפר נחמד" בפרק "שקט בבקשה".
עד לשנת 2006 בלייק אייר 323 ספרים, אשר 35 מתוכם הוא עצמו כתב ו-18 מהם כתב רואלד דאל.
בשנת 2002 זכה בפרס אנדרסן למאיירים.
בשנת 2005 בלייק מונה למפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) עבור שירותיו לתחום ספרות הילדים.
בשנת 2002 הוא מונה לאביר מסדר האמנויות והספרות בצרפת והועלה לדרגת קצין בשנת 2007.
בשנת 2013 קיבל תואר אבירות, ובמרץ 2014 הוענק לו תואר לגיון הכבוד.
קווליטסט היא חברת בדיקות תוכנה והבטחת איכות ישראלית שהוקמה ב-1998 על ידי אלי מרגולין ואייל זילברמן.
היא נחשבת כיום לחברת ה-QA הגדולה ביותר בעולם עם כ-1,500 עובדים בישראל ומזרח-אירופה ועוד כ-3,000 עובדים בעולם.
בנוסף לפעילותה בישראל, לחברה סניפים בארצות הברית, אנגליה, רומניה והודו והיא מעסיקה מעל 3,000 עובדים.
2012 - רכשה את חברת הבדיקות ההולנדית Four Oaks
2013 - רכשה את חברת הבדיקות הבריטית TCL
נובמבר 2016 - רכשה את Test Direct הבריטית
בספטמבר 2016 רכשה קרן ההשקעות האמריקנית מרלין אקוויטי פרטנרס את השליטה בחברת קווליטסט.
מרלין רכשה 75% ממניות החברה לפי שווי חברה של 300 מיליון שקל
יולי 2017 - רכשה את Experior הבריטית
יולי 2019- נרכשת על ידי קרן ההשקעות הפרטית Bridgepoint בסכום שמוערך בקרוב לחצי מיליארד דולר.
קְווֹן הְיוּק-בִּין (בהנגול: 권혁빈 תרגום מילולי: המסתורי, באנגלית: Kwon Hyuk-Bin) הוא מיליארדר דרום-קוריאני שייסד את חברת המשחקים, Smilegate, יצרנית המשחק הפופולרי CrossFire, שהפך למשחק הירי בגוף ראשון המצליח בהיסטוריה.
הוא מחזיק ב 100% המניות של Smilegate, שהקים ב-2002.
קוון היה מעורב בהקמת "החווה הכתומה", חברת ההנבטה הפרטית הגדולה בדרום-קוריאה ותרם מעל 5 מיליון דולר לבניית בתי ספר בווייטנאם ובסין.
הוא גם תרם מעל 2 מיליון דולר לאוניברסיטת סוגאנג שבה למד.
לקוון תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת סוגאנג והיה ראש מועדון התכנות של האוניברסיטה בעת לימודיו.
לאחר חברת הזנק שלא צלחה בתחום החינוך בשם 4Csof, וסירוב למשרת מתכנת בסמסונג, פנה קוון לתחביב שלו של פיתוח משחקי מחשב.
הוא הקים את SmileGate בשנת 2002, שלוש שנים לאחר סיום לימודיו, בדרום קוריאה, קידם אותה עד שהייתה לאחת מחברות המשחקים המצליחות ביותר במדינה, וחבר לענקית התוכנה Tencent בשנת 2008 כדי לפרוץ לשוק הסיני.
בנובמבר 2012 חתמה החברה שלו על חוזה עם Disney Interactive על פיתוח משותף של משחק מקוון רב-משתתפים תחת השם "Project PK".
ביוני 2018 הוערך הונו בכ-4.3 מיליארד דולר.
קוון זכה פעמיים (2014, 2016) בפרס "מגדל הייצוא" (Tower of Export) שמוענק על ידי KITA , איגוד הייצואנים הבינלאומי של קוריאה.
היוק-בין נשוי, לו שני ילדים והוא מתגורר בסיאול.
קוון גרנט לוני הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
ניחן במוטת ידיים ארוכה במיוחד של 2.24 מטרים.
לוני נולד וגדל בעיר מילווקי שבוויסקונסין.
בשנתו האחרונה ב"תיכון אלכסנדר המילטון" הוביל את קבוצת הכדורסל שלו לזכייה באליפות התיכונים של ויסקונסין, עם ממוצעים של 27.9 נקודות, 12.7 ריבאונדים, 7.0 אסיסטים ו-8.0 חסימות למשחק.
במהלך אותה עונה נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, ובסיומה זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין בוויסקונסין ("Wisconsin Mr.
בשנת 2015 החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), ובעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה העפיל עמה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen").
בסיום העונה, במהלכה קלע 11.6 נקודות למשחק, נבחר לחמישייה השנייה של העונה ב"מחוז Pac-12".
בדראפט ה-NBA 2015 נלקח לוני בבחירה ה-30 על ידי גולדן סטייט ווריורס, אלופת העונה הקודמת.
לפני תחילת העונה עבר לוני ניתוח ארתרוסקופיה בירך רגלו הימנית אשר השבית אותו ממשחק עד ינואר 2016, ובאפריל נאלץ לעבור ניתוח דומה ברגלו השמאלית בגינו החמיץ את כל משחקי הפלייאוף של קבוצתו.
לאורך העונה הספיק להשתתף בחמישה משחקים בלבד במדי הווריורס, וב-12 משחקים עם קבוצת הבת שלהם מליגת הפיתוח – סנטה קרוז ווריורס.
באותה עונה רשמה גולדן סטייט את מאזן העונה הסדירה הטוב ביותר אי פעם, 73–9, אך הפסידה בסדרת גמר ה-NBA מול קליבלנד קאבלירס, בתוצאה 3–4.
בעונת שותף לוני ב-53 וקלע 2.5 נקודות למשחק עבור הווריורס, אשר ניצחו 67 משחקים בעונה הסדירה וזכו באליפות ה-NBA החמישית בתולדות המועדון.
לוני עצמו לא שותף באף אחד ממשחקי הפלייאוף של קבוצתו, בשל פציעה בירך רגלו השמאלית.
בעונה העוקבת, במהלכה שיתף פעולה עם בן דודו ניק יאנג, קלע לוני 4.0 נקודות למשחק וסייע לווריורס לזכות באליפות שנייה ברציפות.
לוני שותף בכל 21 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ורשם לאורכו ממוצעים של 4.1 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת חתם על הארכת חוזה בגולדן סטייט לעונה נוספת, עבור כ-1.5 מיליון דולר.
במשחק השני של פלייאוף 2019, מול לוס אנג'לס קליפרס, נפצע סנטר הקבוצה דמרקוס קאזינס, ובהיעדרו קלע לוני שיא קריירה של 19 נקודות.
במהלך המשחק השני של סדרת גמר ה-NBA 2019, מול טורונטו ראפטורס, נפצע לוני בעצם הבריח, ודווח שהוא לא צפוי לחזור לשחק עד לסיום הסדרה.
עם זאת, הפתיע לוני כשחזר לשחק כבר במשחק הרביעי.
בסופו של דבר הפסידו הווריורס בסדרת הגמר, בתוצאה 2–4.
ביולי 2019 חתם לוני על הארכת חוזה בגולדן סטייט ל-3 עונות נוספות, עבור כ-15 מיליון דולר.
בעונת שותף לוני ב-20 משחקים בלבד, בשל פציעה בשרירי מיתר הברך.
קוונט אובנינסק הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר אובנינסק שבמחוז קלוגה.
המועדון נוסד בשנת 1962. קיבל מעמד מקצועני בשנת 2018. מעונת 2018/2019 מתמודד באליפות ליגת הכדורגל המקצוענית ובגביע רוסיה.
מועדון הכדורגל הוקם בשנת 1962 מתלמידי בית הספר לספורט "קונט" באובנינסק, שנוסד בשנת 1959.
בעונת 2018/2019 העפיל לליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
קוון פרייטר הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ.
פרייטר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הארבור וייו, ובעונת , הצטרף לקבוצה הבוגרת.
בעונת , הושאל לריאל מונרכס מאליפות ארצות הברית בכדורגל.
בשנתיים לאחר מכן, שיחק גם בקולורדו ספרינגס סוויצ'באקס ופיניקס רייסינג.
לקראת עונת , שוחרר מהארבור וחתם בניו מקסיקו יונייטד, במדיה רשם את עונת השיא שלו עם 14 שערים ב-30 משחקים.
ב-12 בפברואר 2020, הצטרף לבנגלור מליגת העל ההודית.
ב-6 ביולי 2020, פרייטר חתם במכבי נתניה מליגת העל.
ב-23 ביוני 2021 חתם פרייטר בהפועל נוף הגליל.
קוונגאן הוא כינוי לקהילת צמחים ייחודית של בתה הנמצאת בעיקר במישורי החוף של דרום-מערב יבשת אוסטרליה, ומהווה חלק חשוב מהנקודה החמה הביולוגית של דרום-מערב אוסטרליה.
הקוונגאן מתאפיין במגוון ביולוגי פרחוני עצום ובנוכחות גבוהה מאוד של מיני צמחים אנדמיים.
השם קוונגאן או קוונגקאן, מקורו בשפת הנונגאר של האבוריג'ינים במערב אוסטרליה, ומשמעותו "מישור חול"; כינוי זה אומץ על ידי בוטנאים וזואולוגים מערביים לתיאור הפלורה הייחודית של מישורי החול בדרום מערב אוסטרליה, בפרט באזור החוף.
בתוך ממלכת הצומח האוסטרלית שמתשרעת על כל היבשת, הקוונגאן מופיע באזור פיטוגאוגרפי בקצה הדרום-מערבי של היבשת הקרוי האזור הפרחוני של דרום-מערב אוסטרליה (The Southwest Australian Floristic Region; מכונה לעיתים בעצמו "אזור הקוונגאן") ומהווה נקודה חמה ביולוגית.
האזור הפרחוני מחולק ל-3 מחוזות בוטניים: המחוז הבוטני בדרום-מזרח החוף (Southeast Coastal Botanical Province), מחוז בוטני עתיר-גשמים (High Rainfall Botanical Province), ומחוז בוטני מעבר-גשמים (Transitional Rainfall Botanical Province) שגובל במדבריות צחיחים למחצה.
בעבר, הקוונגאן התרחש ברוב המחוזות הבוטניים; כיום, כתוצאה מפעילות אנושית ושינויי אקלים, הוא מצוי בעיקר בשני המחוזות הראשונים, ונותרו שרידים מעטים שלו במחוז השלישי.
אזור דרום-מערב אוסטרליה מחולק גם ל-6 אזורים אקולוגיים: האזור הביולוגי של וורן, יערות ג'רה, מישור חוף סוואן, מישור אספרנס-מאלי, הסוואנה הדרום-מערבית ויערות קולגרדי.
הקוונגאן התרחש בעבר ברובם, אולם כיום נוכח בעיקר במישור אספרנס-מאלי, האזור הביולוגי של וורן, מישור חוף סוואן ויערות ג'רה.
הקוונגאן מוגדר כאדמת שיחים וסבכים המתאפיינת בשכבת שיחים קטנים וסקלרופיליים ושיחים שגובהם פחות ממטר, לצד שיחים גבוהים יותר דמויי עצים.
עצי אקליפטוס נוכחים גם הם, אך מפוזרים בדלילות.
הקוונגאן נמצא באזור האקלים הים-תיכוני בקווי הרוחב הממוזגים, ונשלט על ידי מיני צמחים ממשפחת הפרוטאיים, ההדסיים והאברשיים.
הקוונגאן צומח בעיקר על מישורי חול – בפרט לאורך קו החוף הדרומי והמערבי של היבשת, אך גם על גבעות גרניט ואבן גיר בפנים היבשת.
הקרקע החולית של הקוונגאן עניה בזרחן ובחומרים מזינים אחרים, היא חומצית, ומכילה צורן דו-חמצני וברזל; הרכב זה מונע התפתחות של אקליפטוסים ושיחים שאינם סתגלתנים ושומר על הייחודיות של הצמחייה.
לשריפות הטבעיות התכופות יש השפעה מרכזית על הרכב הצמחים, והן אחראיות ליצירת פירופיטים: צמחים שמתרבים ומתפשטים באמצעות שריפות.
המחסור בחומרים מזינים בקרקע מקשה על הצמחים באזור לייצר עלים חדשים בכל עונה, ומאלץ אותם לפתח עלווה ירוקת-עד.
צמחים רבים בקוונגאן מאובקים לא רק על ידי חרקים אלא אפילו על ידי חולייתנים גדולים כעופות ויונקים, ומפיקים לצורך כך כמויות ניכרות של צוף; כמו כן, מינים רבים מפיצים את זרעיהם באמצעות "זריעת נמלים" (Myrmecochory).
לקוונגאן יש קווי דמיון לקהילות צמחים אחרות השוכנות באזור האקלים הים-תיכוני: הפינבוס בדרום אפריקה, המאקי באזור הים התיכון, הצ'פארל בקליפורניה, והמטוראל הצ'יליאני.
הוא נבדל מהמאקי והצ'פראל בצפיפות נמוכה יותר של שיחים, והמאפיין העיקרי שמבדיל אותו מהפינבוס הדרום אפריקני הוא השפע היחסי של מיני צמחים חד-שנתיים.
הדלות של הקרקעות בזרחן, מותירה בלב כיסי הסבך העבותים כתמי אדמה פנויים המאפשרים התפתחות של צמחים נוספים.
עדות לעושר הפרחוני של הקוונגאן באה לידי ביטוי מול יחידת שטח באזור: ב-100 מטר רבוע יש בממוצע 90–350 מיני צמחים.
בקוונגאן יש גם את אוכלוסיות הבר האחרונות של הנומבט, נמיית כיס מערבית, פסקוגל אדום-זנב ובטונג זנב-מברשת שהיו נפוצים בעבר באזורים נרחבים באוסטרליה ונעלמו משם כתוצאה מהשפעות האדם.
היונקים הגדולים ביותר באזור שאינם אנדמיים הם קנגורו אפור מערבי והדינגו.
מבין העופות ניתן למנות 6 תוכאים אנדמיים: שלושה ממשפחת הדרראים ושלושה ממשפחת הקקדואיים; כמו כן יש שלושה מינים אנדמיים ממשפחת הדבשניים – ציפורים שמתמחות ביניקת צוף ואבקה מפרחים.
לכל אחת ממשפחות ציפורי השיר הבאות יש נציג אחד אנדמי לקוונגאן: סבכיי פיות, אכנתיזיים, מעובי ראש, ציפורי שיחים, פסופודיים, אסטרילדיים ואדומי-חזה אוסטרליים.
העוף הגדול ביותר באזור הוא האמו.
בין בעלי החיים האחרים שאנדמיים לאזור ניתן למנות 2 מיני צבים, פתן אגם קרונין, 8 מיני צפרדעים ממשפחת המיובטרכיים, 9 לובסטרים ו-6 דגים.
הקוונגאן התרחש בעבר על פני כ-27% מהאזור הביוגאוגרפי של דרום-מערב אוסטרליה כולל באזורים נרחבים בפנים היבשת.
הידלדלות הקוונגאן עשויה להשפיע ישירות על בעלי החיים התלויים באופן חלקי או מלא בקהילת הצמחים הזאת שמספקת להם צוף ואבקה לאורך השנה כולה.
קוון היוק-קיו (בקוריאנית: 권혁규; נולד ב-13 במרץ 2001) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק כקשר בקבוצת נאנט.
ב-2021, היוק-קיו הושאל לגימצ'ון סאנגמו בגלל שירותו הצבאי.
הוא שיחק במדי גימצ'ון סאנגמו במשך עונה אחת, והופיע ב-25 משחקים בכל המסגרות.
ב-24 בינואר 2023, היוק-קיו חתם על חוזה לחמש שנים בסלטיק.
ב-12 בינואר 2024 הושאל לסנט מירן.
קוון היוק-קיו שיחק בנבחרות הנוער של דרום קוריאה מ-2016 עד 2019. הוא הבקיע 5 שערים ב-21 משחקים.