tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לימוד קולטני GABA_A - הזיהוי של ליגנדים רדיואקטיביים בעלי זיקה גבוהה לאתר הקישור של פיקרוטוקסין (כמו [³H]dihydropicrotoxin ו-[³⁵S]TBPS) הוביל למחקרים רבים החוקרים את הפרמקולוגיה של אתר קישור זה
מודלים של אפילפסיה - הזרקה תת-עורית של פיקרוטוקסין בעכברים גורמת לעוויתות קלוניות והיא משמשת לסקר תרופות נגד התקפים פוטנציאליות
מודל התקפים ב-Drosophila - האכלת זבובים בפיקרוטוקסין משמשת כמודל התקפים לסקר תרופות נוגדות עוויתות בתפוקה גבוהה
נוגד להרעלת ברביטורטים - במיוחד בהרעלות יתר
קוטל חרקים וקוטל כינים - למרות שאינו נפוץ, פיקרוטוקסין יעיל כקוטל חרקים
הוספה לבירה - במאה ה-19, נעשה שימוש בפיקרוטוקסין בהכנת "hard multum", שהתווסף לבירה כדי להפוך אותה למשכרת יותר.
מכינה זו הוצאה מאז מחוץ לחוק>
משפר ביצועים בסוסים - למרות רעילותו הפוטנציאלית ליונקים במינונים גדולים, פיקרוטוקסין משמש לעיתים גם כמשפר ביצועים בסוסים.
מחקרים הראו שמגוון רחב של חומרים בעלי מבנים מגוונים מאוד יכולים לפעול באותו אתר בחלבון הקולטן GABA_A בתוך תעלת היונים:
דוגמאות לחומרים הפועלים באתר פיקרוטוקסין:
קוטלי חרקים - דילדרין (dieldrin), לינדן (lindane), פיפרוניל (fipronil) - חומרים שהופצו בכמויות עצומות לסביבה עם השפעה כלכלית חקלאית משמעותית
טוקסינים טבעיים - תוג'ון (thujone), מרכיב בשמן לענה הנמצא במשקה האבסינט
t-butyl bicyclophosphorothionate (TBPS) - כלי מחקר מרכזי המשמש למדידת קולטני GABA_A באמצעות קישור רדיוליגנד
פיקרוטוקסין נחשב לדוגמה מצוינת למודולציה אלוסטרית, שהיא חשובה ביותר בתפקוד חלבונים באופן כללי ובמיוחד עבור קולטני GABA_A.
התקדמות עדכנית במודלים מבניים של קולטני GABA_A עקבית עם פעולת פיקרוטוקסין ועוויתות אנלוגיות כאנטגוניסטים לא-תחרותיים.
מחקר על אתרי קישור משניים
מחקר משנת 2013 זיהה אתר קישור משני אפשרי לפיקרוטוקסין על הקולטן GABA_A, הממוקם בממשק בין התחום הקושר-ליגנד לבין התחום הטרנסממברני.
פִּיר שַׁאלְיָאר ( בכורדית: زەماوەندی پیر شالیار; תרגום: חתונתו של פיר שאליאר; נקרא בקיצור: שאליאר) הוא שמן של חגיגות טקסיות מסורתיות עתיקות, המתקיימת מדי שנה בכפר אוראמאן תח'ת (בפרסית: اورامان تخت), שבאזור אוראמאן (בפרסית: اورامان), בכורדיסטן האיראנית.
החגיגה הראשונה מתקיימת ביום ה-40 של החורף והשניה ביום ה-40 של האביב.
כל חגיגה נמשכת שלושה ימים רצופים ומגיעים עשרות אלפים, רובם כורדים.
אוראמאן (בכורדית: ه۾ورامان, בפרסית: اورامان) הוא אזור הררי הממוקם במחוזות כורדיסטן וקרמנשאה במערב איראן ובצפון מזרח כורדיסטן העיראקית.
הערים מריוון (Marivan) ופווה (Paveh) ממוקמות בצד האיראני ואזור כורדיסטן העיראקית והעיר חלבג'ה ממוקמים בצד העיראקי.
המקומיים מאמינים שאוראמאן תח'ת הייתה בעבר עיר הבירה ובעלת משמעות פוליטית לאומה הכורדית, וזו הסיבה לקבלת הסיומת "תח'ת" שמשמעותה "מרכז שלטון".
רוב תושבי האזור דוברים את הניב החווארמי, שהוא חלק מהניב הגוראני, ענף של השפה הכורדית.
לחגיגות יש תיעוד ספרותי, ה"עתיק ביותר", בכורדית, לפני האסלאמיזציה של כורדיסטן.
על מקור השם יש כמה גרסאות:,שעיקרן הוא: "פיר" פירושו קדוש או מגי ו"שאליאר" הוא אחד המקדשים ההיסטוריים הממוקמים באזור אוראמאן.
על פי המסורת המקומית, פיר שאליאר היה בנו של מנהיג רוחני בשם ג'מאסב.
אין מידע היסטורי, אמין, על זמנו וחייו והסיפורים השונים, הקיימים, עברו מדור לדור, עד שנכתבו.
יש הסוברים שאין זו אלא אגדה והאיש כלל לא היה קיים, יש שייחסו אותו לתקופה הפרתית, יש הסוברים שפיר חי בשנת 150 לפנה"ס ויש שרואים בו אחד הכוהנים הזורואסטרים של סוף התקופה הסאסאנית.
בנוסף, יש חוקרים הסבורים שאכן פיר שאליאר הראשון היה זורואסטרי, אך החגיגה מיוחסת למוסטפא פיר ח'ודאדאד (مصطفى پیر خداداد), המכונה פיר שאליאר השני, שלאחר שראה בחלומו את הנביא מוחמד, התאסלם ושינה את ספרו של סבו פיר שאליאר הראשון, "ספר הידע", בהתאם לחוקי האסלאם.
על פי המסורת בתו החירשת והאילמת של מלך בוכרה, "שאה בהר ח'תון", הובאה אל פיר שאליאר כדי שירפא אותה.
בדרך נס, הוא הצליח להחזיר לה את שמיעתה ויכולת הדיבור וכגמול, נשא אותה לאשה בכפר אוראמאן תח'ת.
מאז חוגגים תושבי האזור את טקס החתונה של פיר שאליאר.
החגיגה נמשכת שלושה שבועות ונחלקת לשלושה שלבים עיקריים:
מתחיל בסמוך לסיום מחצית הראשונה של החורף הראשונה (ה"שיטפון הגדול") ותחילת המחצית השנייה (ה"שיטפון הקטן"), בחודש בהמן (חודש פרסי-כורדי, המקביל בערך לפברואר).
בעבר, מועד החג נקבע על ידי שומר מקדש פיר שאליאר, שהיה מתבונן במיקום השמש בנקודה מסוימת בהרים המשקיפים על הכפר אוראמאן תחת.
בהמשך נקבע שהשלב הראשון מתחיל ביום שישי הראשון שלפני ה-15 בחודש בהמן.
גנני הגן שסביב מקדש פיר שאליאר מכריזים בכפר על תחילת החגיגה והאימאם מזכיר זאת בדרשות תפילת יום שישי.
זמן קצר לאחר מכן, שומרי הקבר מחלקים אגוזי מלך מהגן, באופן שווה לכל משקי הבית בכפר, באמצעות ילדים ובני נוער.
בתמורה, בעלי הבתים נותנים להם כסף, חיטה, קמח או תרומות אחרות לשימוש בחגיגה.
במקביל, צעירים יוצאים לכפרים הסמוכים ומכריזים על תחילת החגיגות.
מתחיל בערב יום שלישי שלאחר מכן, בטקס "כותה כותה" (کوته کوته; מכות או דפיקות).
הצעירים צובעים את פניהם, עוטים מסכות מוזרות ודופקים בקול רם על דלתות הבתים.
כשבני הבית (בעיקר הנשים) פותחים, הצעירים מנסים להפחיד אותן.
לעיתים הגברים רודפים אחריהם, ואם נתפסים – "מענישים" אותם בצחוק ונותנים להם מתנות סמליות.
עם שחר יום רביעי, מתחיל שחיטת בעלי חיים, כקרבנות, מול מקדש הפיר.
בעבר, נשחטו רק כבשים ובהמשך החלו לה הקריב גם עיזים, עגלים ופרות.
בעלי החיים נשלחים מראש על ידי תושבי אורמן טכט וכפרים סמוכים בסוף הסתיו, ונשמרים באורווה ובמרעה של הפיר.
שומרי המקדש מחלקים את הבשר, באופן שווה בין תושבי הכפר, חלק ניתן לאורחים, והשאר משמש להכנת מאכלים מיוחדים.
לאחר הארוחה, המשתתפים אוחזים ידיים, רוקדים ורוקעים במעגל.
בתחילה רוקדים הגברים והדרווישים בעלי שיער ארוך, ובאז מצטרפים הצעירים והנערים.
לאחר זמן, הדרווישים נכנסים לטראנס, מתירים שערם הארוך, שרים, תוך כדי חזרה מדיטטיבית על המלה "אללה" ומניעים ראשיהם בקצב, מעלה, מטה, בעוד המשתתפים האחרים מניעים את גופם ורגליהם קדימה ואחורה, בקצב איטי, מלֻווים בנגינת חלילים ותופים.
על פי המסורת, איכר הגיע אל פיר שאליאר וביקש ממנו שיברך את יבולו ופרנסתו והציע לו דולמה (עלי גפן ממולאים).
פיר שאליאר הורה לו להכות עם אבן על סלע ולקחת את השברים כחפץ מקודש.
מאז, חוגגים באביב את הקומסאי (Komsay), בבית הקברות שבו טמון פיר שאליאר.
ממונה מטעם האימאם מכה בפטיש קטן על סלע המוצב שם והתושבים לוקחים את הנתזים לביתם, למזל טוב, לרפואת בני המשפחה ולשלום בין התושבים.
במהלך החגיגות מגישים דולמה, מעל קברו של פיר שאליאר, לזכר אותו אירוע.
חגיגת הקומסאי היא בת חמישה שלבים:
האימאם של מסגד אוראמאן שליד מקדש פיר שאליאר, נושא נאום על שלום ודו-קיום.
חברי המועצה, הבקיאים במספר ובגודל הגנים באזור כולו, מקבלים החלטות באשר לחלוקת מכסות המים, בשנה החקלאית הקרובה.
שבירת הסלע שהוצב מול מקדש פיר שאליאר.
התושבים מאמינים ש: (א) הסלע יישבר רק עם כולם יסכימו עם ההחלטות שיתקבלו ואין "מקופחים".
(ב) לאחר שבירתו, יחזור הסלע לגודלו המקורי, בכל שנה.
(ג) ניתן לשבור את הסלע, רק ביום שנקבע לה.
ביום טקס קומסאי, נבחרים יושב ראש המועצה, סגן יושב ראש המועצה וחברי המועצה, בהצבעה הנערכת באמצעות ספירת פירות יבשים המונחים על ידי התושבים בסלים, בקברו של פיר שאליאר וכל סוג של פרי יבש מייצג מועמד.
בזמן ארוחת הצהריים, עורכים המשתתפים פיקניק באזור הקבר דולמה או ממולאים אחרים מהמטבח התרבותי הכורדי.
לאחר ארוחת הצהריים, נערכים מופעי שירה וריקוד של הגברים.
זמרים, נגני דף (תופי מסגרת גדולים) ומשוררים מופיעים והקהל, הלבוש בתלבושות כורדיות מסורתיות, משתתף בריקודים ובחגיגות.
פִּירַה היא דמות במיתולוגיה היוונית, בתם של אפימתאוס ופנדורה ואשתו של דאוקליון.
באחת מן הפעמים, כאשר זאוס התהלך על הארץ במסווה של נווד אביון, הוא גילה כי אנשי ארקאדיה מתנהגים בדרך כה אכזרית ומרושעת, עד שהחליט להוריד מבול על כל בני האדם.
באותו הזמן דאוקליון מלך פתיה ביקר את אביו פרומתאוס בקווקז; הוא ניסה לגרש את ציפור הטרף שניקרה בו, אבל זו שבה וחזרה בכל פעם.
פרומתאוס, שידע לחזות את העתיד, הזהיר את דאוקליון מפני המבול הצפוי.
דאוקליון החליט אז לבנות לו תיבה, והעביר אליה עדרים של חיות ממשק ביתו ואת שאר רכושו, ואז עלה בעצמו ועימו רעייתו פירה.
רוח גדולה באה אז מדרום, והגשם ירד במפלים.
נהרות גאו וסחפו ערים ומקדשים, והטביעו את כל שחיו שם.
התיבה נישאה אז מעל העצים והמים המשיכו לעלות.
לבסוף רק פסגות הרים בודדות בצבצו מעל פני המים, והנה פסק הגשם.
התיבה נסחפה לה תשעה ימים, עד שנעצרה על פסגת הר אותריס שבתסאליה, לא הרחק מפתיה.
אז ירדו דאוקליון ופירה, והעלו קורבן אייל לזאוס.
כשהחלו המים לסגת, הם גם גילו מקדש מכוסה אצות ופסולת, ושם התפללו למען בני האדם.
זאוס שמע את תפילתם ושלח אלהם את הרמס שהודיעם: "הסירו דאגה מלבכם.
כסו את ראשיכם והשליכו את עצמות אמכם מאחוריכם."
מאחר שלדאוקליון ולפירה היו אמהות שונות, ושתיהן קבורות עתה במקומות מוצפים, הם ניחשו שהכוונה הייתה לאמא-אדמה.
הם כיסו ראשיהם והשליכו אבנים לאחור, ואלה, משפגעו בארץ, הפכו לגברים ונשים.
מספר בני אדם אחרים ניצלו גם הם; פארנאסוס, בנו של האל פוסידון, נעור לקול יללות זאבים, ובא בעקבותיהם לפסגת ההר שקרוי על שמו.
גם מגארוס, בנו של זאוס, נעור לקול צווחות העגורים, ובא בעקבותיהם לפסגת הר גראניה.
כך הצליחו להציל את עצמם ואת משפחותיהם.
פִּירוּבָט הוא תרכובת אורגנית קטנה בעלת חשיבות עליונה בכל היצורים החיים.
פירובט הוא יון של חומצה פירובית (pyruvic acid).
זוהי חומצת קטו: חומצה קרבוקסילית המכילה, בנוסף לקבוצת הקרבוקסיל (COOH), גם קבוצת קרבוניל (CO).
חומצה פירובית מכילה שלושה אטומי פחמן, והיא לפיכך נגזרת של חומצה פרופנואית (CH3CH2COOH).
שמה הכימי של חומצה פירובית (לפי IUPAC) הוא 2-חומצה אוקסופרופנואית ונוסחתה הכימית: CH3COCOOH.
פירובט הוא יון שלילי הנוצר כשחומצה פירובית מאבדת אטום מימן בודד: -CH3COCOO.
ברוב המקורות מצוין "פירובט" בהקשר של המסלולים שלהלן, אך מקורות מעטים מציינים "חומצה פירובית".
פירובט משתתף כחומר ביניים במסלולים מטבוליים רבים בכל התאים :
פירובט הוא התוצר הסופי של הגליקוליזה.
מולקולת גלוקוז אחת, בעלת שישה פחמנים, מתפרקת לשתי מולקולות פירובט, ומשחררת אגב כך אנרגיה, בה התא יכול להשתמש לשם ביצוע פעולותיו השוטפות.
ביצורים אווירניים (ארוביים) חלק מהפירובט שנוצר בגליקוליזה עובר למעגל קרבס.
שם מפורק הפירובט בין השאר לפחמן דו-חמצני; זהו מקורו של הפחמן הדו-חמצני שאנו פולטים מהריאות בכל נשימה.
פירובט הוא לעיתים חומר המוצא בתהליך ההפוך לגליקוליזה, גלוקונאוגנזה.
בחלק מהיצורים האנארוביים - אלו המבצעים תסיסה - מומר הפירובט לשלל תרכובות אחרות: חומצה לקטית (חומצת חלב), אתנול, חומצה בוטירית (חומצת חמאה), חומצה אצטית (חומץ) ועוד.
מוצרי תסיסה רבים משמשים את האדם בייצור מזון.
גלוקוז הוא אינו התרכובת היחידה שפירוקה מביא לקבלת פירובט.
השומנים (וליתר דיוק: הטריגליצרידים) שאנו צורכים במזון מתפרקים בגוף לגליצרול ולשלוש חומצות שומן; הגליצרול, כוהל תלת-פחמני, מומר בסדרת תגובות לפירובט, אשר נכנס ישירות למעגל קרבס.
חומצות האמינו אלנין וסרין, שתיים מהחומצות השכיחות ביותר בחלבונים, הן היחידות המורכבות מ-3 אטומי פחמן, בדומה לפירובט; הן מומרות בתא לפירובט באופן ישיר, באמצעות מסירה של קבוצת האמינו שלהן לתרכובת אחרת.
הפירובט המתקבל נכנס ישירות למעגל קרבס.
תגובה חשובה זו מאפשרת לתאים לנצל חומצות אמינו (כלומר: חלבונים) לשם הפקת אנרגיה.
פֿירדוסי (בפרסית: فردوسی; 940–1019 או 1025) הוא הכינוי הספרותי שקיבל המשורר הלאומי הפרסי, חכים אבואלקאסם פירדוסי טוסי (בפרסית: حکیم ابوالقاسم فردوسی طوسی; 934–1020), מחבר האפוס הנודע השאהנאמה.
מעט מאוד ידוע על פירדוסי ועל קורות חייו.
מקורות שונים מציינים עבורו שמות שונים, אך נראה שהמדויק והאמין שבהם מובא אצל פתח בן עלי בונדארי, שתרגם את השאהנאמה לערבית ב-1223: "אל-אמיר אל-חכים אבו אל-קאסם מנצור בן אל-חסן אל-פירדוסי א-טוסי".
גם מקורו של שם העט "פירדוסי" אינו ידוע בוודאות.
באחד מכתבי היד של השאהנאמה (כ"י פלורנס) מובאת אגדה לפיה כאשר ביקר פירדוסי בחצרו של סולטאן מחמוד מע'זנה, הסולטאן התרשם עמוקות מן המשורר וכינה אותו "איש גן העדן" (= פירדוסי).
פירדוסי נולד בכפר טוס שליד משהד לאב עשיר בעל קרקעות, והשתייך למעמד המכובד של "דהקאנים".
הוא היה נשוי ואב לבן אחד, שנולד בשנת 970. בשנת 1006 נפטר בנו, כפי שפירדוסי עצמו מציין בשאהנאמה.
יחסיו של פירדוסי עם סולטאן מחמוד ידעו עליות ומורדות.
הסולטאן מעולם לא היה הפטרון הרשמי של פירדוסי, אך הסכים להעניק לו תמורה כספית עבור יצירתו.
הסכום שהובטח לו בתחילה היה גבוה יחסית (60,000 דינאר) אך בפועל פירדוסי קיבל ממנו סכום נמוך בהרבה - 20,000 דרהם.
פירדוסי חילק את מעט הכסף הזה לבלן בית המרחץ ולנער המוזג ואז ברח להראת.
אחרי כחצי שנה בהראת, פירדוסי עבר להתגורר בטברסתאן ושם נפטר.
מסופר כי לפני מותו של פירדוסי, הסולטאן מחמוד התחרט על יחסו המשפיל אל המשורר וביקש להעביר לו פיצוי נדיב; שיירת הגמלים נושאת המתנות הגיעה בדיוק כאשר מסע ההלוויה של פירדוסי עזב את העיר.
עוד מסופר כי בגלל שהיה שיעי, סירבו לקבור אותו בבית הקברות המוסלמי בעיר, ופירדוסי נקבר לבסוף במטע העצים של משפחתו.
פירדוסי התחיל לכתוב את השאהנאמה בשנת 77–976, לאחר מותו של המשורר הנודע אבו מנצור דקיקי.
בזכות פטרון נדיב בטוס, יכול היה פירדוסי להתחיל לכתוב בעיר הולדתו ולא להזדקק לתמיכת חצר המלך.
כתיבת היצירה נמשכה כ-35 שנים, עד שנת 1010.
פירדוסי נודע בכתיבתו בשפה הפרסית וניסיונו לקרוא תגר על התרבות הערבית, תוך שימוש במילים שמקורן פרסי במקום במילים ערביות שנכנסו בזמנו לשפה הפרסית.
בגיל 23 מצא רשימה של מלכי פרס ובעקבות זאת כתב פואמה אפית ארוכה, שכללה 60,000 בתי שיר מחורזים, בשם "רישומים מלכותיים" (שאהנאמה אשר משמעו רישומים בעלי חשיבות ממעלה עליונה ולא כפי הנהוג לחשוב "רישומי מלכים").
הפואמה מספרת את תולדותיהם של 50 מלכי פרס, כשהאחרון ביניהם הוא הנביא מוחמד.
הספר נכתב במסגרת מאמציהם של הפרסים להחדיר את תרבותם לתרבות המוסלמית, שעד אז אופיינה בהגמוניה ערבית, במסגרת תנועת השעוביה.
הפואמה נכתבה במשך 30 שנות עבודה אשר לאחריהן הגיש פירדוסי את עבודתו לשליט מחמוד מע'זנה.
הלה לא גילה עניין רב בשיר, ואכזב את פירדוסי בסכום המועט שהיה מוכן לשלם עבורו.
למעשה, המשורר החיה את השפה הפרסית בעידן של כיבוש ערבי-מוסלמי שבו אט-אט דעכה כמעט השפה הפרסית.
כפי שכתב בשורות: "بسی رنج بردم در این سال سی عجم زنده کردم بدین پارسی" - "רבות סבלתי בשלושים השנים ובזו הפרסית החייתי הפרסים".
בנוסף, ישנה אמירה מפורסמת נוספת שלו, שיש הרואים בה רלוונטית לימים אלה ולשלטון באיראן אחרי המהפכה האסלאמית:
"دریغ است ایران که ویران شود کنام پلنگان و شیران شود" - בתרגום חופשי: "כה חבל שאיראן תחרב, תהפוך לגוב נמרים ואריות".
לאחר מותו, הפואמה זכתה לפופולריות רבה, ובמאות האחרונות תורגם הספר לשפות שונות ובהן גם עברית.
מלבד השאהנאמה, מיוחס לפירדוסי גם חיבור פואמה סאטירית, הג'ו נאמה (هجونامه), בעיקר על ידי המשורר ומחבר הביוגרפיה של פירדוסי נט'אמי ערוצ'י.
לפי טענה זו, לאחר שפירדוסי קיבל מהסולטאן סכום פעוט, פירדוסי חיבר שיר לעג סאטירי כנקמה.
לפי המסורת, פירדוסי נקבר בחצר משפחתו בטוס, ולמרות נזק רב שספגה העיר לאורך השנים, הקבר של פירדוסי נותר עומד ללא פגע.
בשנת 1934 נחנך מאוזוליאום גדול לזכרו של פירדוסי על מבנה הקבר הישן.
את הרעיון להקמת המאוזוליאום יזמו קבוצת אנשי רוח והוגים לאומיים, שקראו לרזא ח'אן לפעול להקמת המבנה.
קירות המאוזוליאום מעוטרים בקליגרפיה ובכתובות, בעיקר ציטוטים מתוך השאהנאמה.
בשנת 1966 עבר המבנה שיפוץ גדול, שכלל גם שיפוץ והרחבה של החצר המקיפה, ופיתוח הסביבה לתיירות.
בשנת 1934 צוין באיראן מילניום להולדתו של פירדוסי.
החגיגות נערכו בערים משהד, טוס וטהראן ונמשכו כחודש.
בין המוזמנים היו חוקרים ידועי שם מרחבי העולם, ביניהם יאן ריפקה, ולדימיר מינורסקי, ועוד רבים.
אחד המכתשים על פני כוכב חמה נקרא על שמו של פירדוסי.
ה-14 במאי נקבע באיראן כ"יום פירדוסי", ביום זה עורכים כנסים אקדמיים ועממיים לזכר המשורר הלאומי.
מקומות ומוסדות הקרויים על שם פירדוסי
היינריך היינה, כמחאה על קמצנותו של דודו, כתב את השיר "המשורר פירדוסי" (Der Dichter Firdusi), שבו הוא מתאר בפרוטרוט את כפיות הטובה של מחמוד מע'זנה כלפי המשורר (על פי השיר, מחמוד הבטיח לשלם לו במטבעות זהב, אך נתן לו מטבעות של כסף, והמשורר מת משברון-לב).
פיראנְיה (שם מדעי: Piranha; מפורטוגזית) הוא שבט של דגים טורפים המשתייכים למשפחת הפיראניים.
בעבר היו משויכים למשפחת החריתיים.
מקור השם "פיראניה" בשפה אמריקאית מקומית – ככל הנראה מטופי עתיקה, והתרגום המילולי של השם הוא "דג-שטן", או מגוארני, ופירוש השם הוא "דג-שיניים".
דגים אלו הם קרובי משפחתם של דגי הפאקו , שבהם נמצא דג הטמבקוי, שהוא אחד מן הגדולים שבדגי האמזונאס.
דגי הפיראניה נפוצים באגמיה ובנהרותיה של דרום אמריקה – בעיקר באזור אגן האמזונאס וביערות הגשם הטרופיים.
הם דגי מים מתוקים, ומקווה המים שבו הם חיים צריך להיות חמים יחסית, ולכן הם חיים באזורי אקלים טרופי.
לעיתים דגי הפיראניה זורמים עם הנהר גם לאזורים קרים יותר, אולם לרוב אינם שורדים בחורף באזורים אלו.
גופו של הפיראניה צר, ורוחבו כמה סנטימטרים.
אורך פרט בוגר בין 15 ל-25 ס"מ לערך, אף שנתפסו פרטים גדולים יותר שאורכם כ-40 ס"מ.
משקל פרט בוגר כמה מאות גרמים.
פיו של הפיראניה קטן יחסית והוא נפתח כחתך צר.
ככלל גופו של הפיראניה אפור או כסוף או חום.
במינים מסוימים אזור הזימים והפה צבוע בצבע עז – גוני אדום, כתום, ירוק או כחול.
לפיראניה שלושה סנפירים שצורתם החדה מסייעת לו בתמרונים זריזים.
הפיראניות חיות בקבוצות של עשרות פרטים, השוחים במהירות רבה ובסמיכות זה לזה.
תזונתן מתבססת בעיקר על דגים אחרים, ציפורים וחיות קטנות הנופלות למים.
כשמזדמן להן טרף, קבוצת הפיראניות שוחה אליו בזריזות רבה ונושכת אותו.
בדרך כלל אין הן הורגות את טרפן מייד אלא רק 'נוגסות' ממנו נגיסה אחת.
לאחר נשיכת הטרף הדם הזורם מן הקורבן ממריץ את הפיראניות ומושך פרטים נוספים לאזור הטרף.
הפיראניות ניזונות גם מנבלות, ובכך הן תורמות לשמירת הניקיון וההיגיינה בסביבתן.
כמה מיני פיראניה הם צמחוניים לחלוטין, וניזונים בעיקר מצמחי מים ומאצות.
בדרך כלל משקלו של דג פיראניה צמחוני גדול יותר ממשקלו של דג פיראניה טורף.
יש המגדלים את הפיראניה באקווריום ביתי, אולם גידול כזה אינו נפוץ בשל המוניטין הרע שיצא לפיראניות, ולכן הפיראניות חיות בשבי בעיקר בגני חיות ובאקווריומים מקצועיים.
יתרה מכך, השגת פיראניות לגידול ביתי קשה מאוד, ולרוב כרוכה בייבוא בלתי חוקי.
גם החוק הישראלי אוסר ייבוא, החזקה ומכירה של דגי פיראניה.
האיסור החוקי במקומות רבים בעולם על גידול דגי פיראניה נובע מן הסיכוי שישוחררו במזיד או בשוגג למקורות מים מקומיים, יתחרו במינים מקומיים ויהוו סכנה לאדם הבא במגע עם מקור המים.
דגי הפיראניה ידועים בעיקר בשל שיניהם החדות, שהוציאו להם מוניטין של אוכלי בשר רצחניים; זהו מיתוס הנכון רק בחלקו: רק לעיתים נדירות (בעיקר כשהמים רדודים והמזון נדיר) יתקפו פיראניות אדם בריא המסוגל לנוע.
בכל זאת תועדו מקרים של פיראניות הטורפות אדם חי (בריא).
פיראניים (שם מדעי: Serrasalmidae) היא משפחת דגים טרופיים מסדרת החריתאים החיים רק בנהרות ואגמים באמריקה הדרומית.
בעבר הם שויכו למשפחת החריתיים הענקית אך הופרדו ממנה.
דגים אלה כוללים את דגי הפיראניה התוקפניים וכן את דגי הפאקו ואת הטמבקוי שהוא מהגדולים שבדגי האמזונס.
הם בעלי גוף דמוי חבית, סנפירים בשרניים גדולים ושיניים חדות המזכירות מעט שיניים אנושיות.
דגים אלה ניזונים ביערות המוצפים או בנהרות מדגים אחרים, זרעים ופירות שנופלים למים או גם מחיות גדולות.
להקה של פיראניות יכולה להפשיט חיה גדולה מבשרה תוך שעה.
עם זאת רוב הפיראניות אוכלות מזון קטן יותר.
Piaractus - בו המין פאקו אדום בטן
פירוג או פירוגה הוא כלי שיט צר וארוך, המיוצר מגזע עץ אחד.
את הפירוג/ה מייצרים על ידי כריתת גזע עץ, ללא ענפים ושורשים, יצירת חלל על ידי הוצאת החלק הפנימי של הגזע (לרוב בעזרת אש) ועיצוב חיצוני מתאים.
הפירוג היה מכלי השיט המוקדמים ביותר בשימוש האדם והשימוש בו נמשך עד ימינו בפולינזיה, בדרום-מזרח אסיה, באפריקה ובאזורים מסוימים באמריקה.
פירובט דהידרוגנאז הוא קומפלקס אנזימטי בעל שלושה אנזימים, וגם שמו של האנזים הראשון בקומפלקס (תת יחידה E1), המזרז ריאקציה בין פירובט לקואנזים A, שבמהלכה משתחרר אחד הפחמנים של הפירובט כפחמן דו-חמצני, והשארית של הפירובט מתחברת בקשר תיו-אסטרי עתיר אנרגיה לקואנזים A ליצירת אצטיל-קואנזים A.
במהלך הריאקציה מחוזרת מולקולה אחת של +NAD לצורתה המחוזרת NADH ומשתחרר יון מימן +H לתמיסה.
קומפלקס אנזימטי זה מקשר בין תהליך הגליקוליזה לבין מעגל קרבס בתהליך הזרחון החמצוני שבנשימה התאית.
לאחר שהפירובט נכנס למיטוכונדריה דרך חלבון מסוג 'נשא פירובט מיטוכונדריאלי' (Mitochondrial pyruvate carrier), הוא עובר ב-PDC, אשר מזרז תגובה כימית שתוצרה העיקרי הוא אצטיל קואנזים A.
תוצר זה הוא המגיב הראשון במעגל קרבס.
הקומפלקס פירובט דהידרוגנאז בנוי מ-60 תתי יחידות, של שלושה אנזימים E1, E2, E3.
E1, האנזים פירובט דהידרוגנאז מזרז הסרה של פחמן מפירובט, הנפלט לתמיסה כפחמן דו-חמצני, בד בבד עם חמצון של קבוצת הידרוקסיל (OH) הנותרת על המולקולה לקרבוניל, כך שנוצר אצטיל.
אנזים זה הוא דימר, הבנוי משתי תתי יחידות זהות או שונות (ב-Escherichia coli, שתי תתי היחידות זהות).
האנזים משתמש ביון מגנזיום, המבצע ארבע קשרים קואורדינטיבים.
שלושה מהקשרים הם עם שיירי חומצות אמינו פולאריות (Asp, Asn, and Tyr) והרביעי הוא עם הקבוצה הפרוסטטית תיאמין-פירופוספט (TPP; ויטמין B1 המחובר לשתי מולקולות זרחה).
קבוצה פרוסטטית זו מעורבת באופן ישיר בביצוע הסרת הפחמן מהפירובט בריאקציה אותה מזרז הקומפלקס, ומתקשרת קוולנטית לאצטיל שנשאר מהפירובט במהלך הריאקציה.
בסוף הריאקציה האצטיל מועבר לאנזים E2, וה-TPP חוזר למצבו המקורי.
E2, האנזים דיהידרוליפויל טרנסאצטילאז משתמש באלקטרונים אשר נאספו על ידי E1 בחמצון ההידרוקסיד על מנת לחזר על גבי שייר ליזין חומצה ליפואית, מולקולה ארוכה המכילה קשר דיסולפידי (S-S) בין שני אטומי גופרית.
בריאקציה המזורזת הקשר הדיסולפידי של החומצה הליפואית מתפרק ואחד מאטומי הגופרית מתקשר קוולנטית למימן והשני לאצטיל שנותר מהפירובט.
לאחר מכן האנזים מזרז קישור בין קואנזים A לבין האצטיל, ליצירת אצטיל קואנזים A, כך שהחומצה הליפואית נותרת עם שתי קבוצות גופרית מחוזרת (SH).
E3, האנזים דיהידרוליפויל דהידרוגנאז מזרז ריאקציית חיזור של החומצה הליפואית של E2, כך ש-E2 יחזור למצבו המקורי ויהיה פעיל שוב.
אנזים זה הוא חלבון פלאביני, כלומר הוא משתמש בפלאבינים כקבוצה פרוסטטית, ובאופן פרטני במולקולה פלאבין אדנין דינוקלאוטיד (FAD).
FAD קולטת אלקטרונים בריאקציית החיזור של החומצה הליפואית, והופכת לגרסתה המחוזרת FADH2. מולקולה זו מחומצנת בתורה על ידי המולקולה ניקוטין אדנין דינוקלאוטיד (NAD+), אשר הופכת למולקולת NADH בריאקציה אשר פולטת יון מימן לתמיסה.
בתאים אאוקריוטים, הדה-קרבוקסילציה של פירובאט מתרחשת במיטוכונדריה, אחרי כניסתו של הסובסטרט, פירובאט, מהציטוזול ומתקבלים התוצרים של הריאקציה: אצטיל קואנזים A ופחמן דו-חמצני.
ריאקציה בלתי הפכית זו גורמת לכך שאצטיל קואנזים A ילכד במיטוכונדריה.
הפחמן הדו-חמצני יוצא בדיפוזיה אל מחוץ למיטוכונדריה ומשם אל מחוץ לתא.
פעילות האנזים פירובט דהידרוגנאז (E1) מעוכבת על ידי זרחון (פוספורילציה) (על ידי האנזים פירובט דהידרוגנאז קינאז, או בקיצור PDK).
בקרה זו הפיכה בזכות האנזים פירובט דהידרוגנאז פוספטאז המזרז את הידרוליזת הקשר הפוספואסתרי.
בקרות נוספות של הקומפלקס PDC
NADH מעכב אלוסטרית את E3 במנגון של עיכוב בהיזון חוזר.
אצטיל-קואנזים A, בריכוז גבוה, מעכב את E2
ADP (המסמן רמה אנרגטית נמוכה בתא).
ההורמון וזופרסין מעודד את פעילות הקומפלקס על ידי עלייה ברמת הקלציום הציטוסולית, שבתורה מעלה את רמת הקלציום המיטוכונדריאלי.
עלייה בקלציום המיטוכונדריאלי משפעלת את הקומפלקס על ידי עידוד פעילות הפוספטאז.
אינסולין גם מעודד הפיכת פירובט לאצטיל-קואנזים A על ידי עידוד הדהפוספורילציה של הקומפלקס.
פירובט קרבוקסילאז הוא אנזים הנמצא במיטוכונדריה ונמנה עם הסוג ליגאז (קבוצת אנזימים המזרזים תגובות איחוי בין שתי מולקולות) המזרז את התגובה בה מצורפת קבוצת קרבוקסיל (קרבוקסילציה) למולקולת הפירובט, תהליך שבסופו הופך הפירובט לאוקסלואצטט (OAA).
האנזים כולל בתוכו קופקטור בשם ביוטין, המשמש כוויטמין, שלצורך פעילותו זקוק למגנזיום או מנגן, אצטיל קו-אנזים A ו-ATP.
אוקסלואצטט הוא תוצר ביניים חשוב במעגל קרבס, המהווה חלק מתהליך הנשימה התאית.
הבקרה על רמת הפעילות של האנזים היא בקרה אלוסטרית.
כאשר בגוף מצטברת כמות גבוהה מדי של התוצר ADP היא גורמת לעיכוב בפעילות של האנזים באמצעות שינוי הזיקה של האנזים לסובסטרט שלו.
לעומת זאת, כאשר יש כמות גבוהה יחסית של אצטיל קו-אנזים A, התגובה הכימית יותר מהירה.
אחת ההשלכות של מחסור בפירובט קרבוקסילאז היא חמצת לקטית, הנגרמת מעודף של חומצה לקטית בדם, כיוון שבמצב רגיל הלקטט מתחמצן והופך לפירובט הנכנס לתהליך הגלוקונאוגנזה (המסלול המטבולי המאפשר יצירת גלוקוז מפירובט תוך השקעת אנרגיה).
לגלוקונאוגנזה יש תפקיד חשוב בבקרה על רמת הסוכר בדם, ולכן מחסור בפירובט קרבוקסילאז עשוי לגרום בין היתר להיפוגליקמיה.
פירה קנטר (נולדה ב-1951) היא שחקנית ישראלית.
בין השנים 1967–1971 למדה משפטים באוניברסיטת מוסקבה.
בשנים 1972–1976 למדה תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
בין השנים 1976–1980 למדה לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בין השנים 1984–1987 למדה סנדאות משחק בישראל ובאיטליה אצל רנה מירבסקה בשיטת יז'י גרוטובסקי.
בתיאטרון חיפה שיחקה בהצגה מאת ובבימויה של גורן אגמון "ארצה".
בתיאטרון באר שבע: השתתפה בהצגה "סכסוכים", וב-1982 השתתפה במחזה מאת שון או'קייסי "יונו והטווס".
בתיאטרון המדרגות שהקים אשר צרפתי שיחקה לצד יונתן צ'רצ'י בהצגה "סרסור להמונים".
במרכז התיאטרוני בנווה צדק שיחקה בהצגה "סוסי שוקולדה" שכתב וביים מוטי אברבוך.
בתיאטרון הקאמרי השתתפה ב-1992 בהצגה "תפילה" שביים מארק זכארוב.
בתיאטרון הסימטה: שיחקה בהצגות שביים ניקו ניתאי "סינים, סינים", "עצמאות", "המפסיד מנצח" ובהצגה "החגיגה של ג'וקו" לצד ג'וש שגיא.
ב-1985 שיחקה בקומדיה "טריו שינקין" מאת טובה רוגל שעלתה במועדון "צוותא".
ב-1993 הפיקה וכיכבה בהצגת הילדים "כיככזה".
בתיאטרון גשר: ב-2008 השתתפה בהצגה שעיבד וביים יבגני אריה וכתב רועי חן ע"פ סיפור מאת יצחק בשביס-זינגר "שונאים – סיפור אהבה" לצד אפרת בן צור וסשה דמידוב; וב-2009 השתתפה לצד לאורה ריבלין ולוסי דובינצ'יק בהצגה "הרפר ריגן" שביים עודד קוטלר, ובהצגה "טרטיף" מאת מולייר שתרגם יהושע סובול וביים יבגני אריה.
ב-2014 שיחקה בפהקת "הנפש הטובה מסצ'ואן" מאת ברטולט ברכט.
ב-2017 השתתפה בהפקה של "מקבת" מאת ויליאם שייקספיר, כגרסה ללא מילים.
ב-1982 שיחקה בסרט הראשון שביים אורי ברבש "אות קין" (מאת ערן פרייס), וגילמה את לנה - התפקיד הראשי בסרטו של איתן גרין "לנה" המספר את סיפורה של עולה חדשה מברית המועצות הנאבקת לשחרור בעלה אסיר ציון, אך בינתיים מתפתח קשר בינה לבין גבר אחר.
על תפקידה בסרט זה זכתה בפרס שחקנית השנה מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע, פרס ורד הכסף לשחקנית השנה מטעם "מעריב", ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל אורליאן בצרפת.
ב-1998 שיחקה לצד עזרא כפרי בסרטם של סלבה ולינה צ'פלין "אגף ההפלות".
בין השנים 1999–2005 גילמה עובדת סוציאלית בשם פרידה בסדרת הטלוויזיה שביים חיים בוזגלו "זינזאנה".
ב-2002 גילמה את אימו של אלכס (אלכסנדר סנדרוביץ') בסרטם עטור הפרסים של סלבה ולינה צ'פלין "חצוצרה בואדי"; וגילמה לצד יוסף אבו ורדה את אימו של החוקר בני לוי (דני גבע) בסדרת הטלוויזיה שיצרו רשף לוי ושי כנות "תיק סגור".
ב-2003 גילמה את שורה ב"היה או לא היה" - סרט טלוויזיה ישראלי בבימויים של סלבה ולינה צ'פלין המגולל את סיפור אהבתם של המשורר אלכסנדר פן ושחקנית תיאטרון הבימה חנה רובינא והחלה לגלם לצד עמוס לביא את השדכנית חווה-פרומה בטלנובלה החסידית שיצר דניאל טאוב וביים אבי כהן "החצר".
באותה שנה השתתפה לצד שמואל שילה והוגו ירדן בסרטו של אמיר וולנסקי "דברים שלא אמרתי לך" ששודר בראשון בדרמה בערוץ 3, ועל משחקה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה.
ב-2004 גילמה את דיטה בטלנובלה "מיכאלה" ששודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים "הוט" וגילמה את נחמה בסרט "אהבה קולומביאנית" בבימויו של שי כנות על פי תסריט של רשף לוי.
ב-2005 גילמה את כרמלה בסרט הטלוויזיה שביים דוד דרעי "חתה יסבח סבח"; גילמה את אמא של עילי (זהר ליבה) בטלנובלה "טלנובלה בע"מ"; גילמה את צביה בסרטו של אמיל בן שמעון "עד מדינה" ששודר ב-HOT.
וגילמה את קלודט, אמה של מיכל (טלי שרון) בסרטה של מיה דרייפוס "ביקור חולים".
ב-2006 גילמה את פרופסור אלקלעי בסרטו של יהודה ג'אד נאמן "נוזהת אל-פואד".
ב-2007 גילמה את אמה של זוהר (דניאלה קרטס) בסדרת הטלוויזיה "מסכים"; גילמה את ברוריה בסרט הטלוויזיה שביים לאון פרודובסקי "כמו דג בלי מים" ששודרה בערוץ 2, והחלה לגלם את עדנה פלדמן, אמו החורגת של נדב (יהודה לוי) בסדרת הטלוויזיה "הבורר" שיצרו שי כנות ורשף לוי.
ב-2009 גילמה את נחמה בסדרת הטלוויזיה "סוזנה הבוכייה" שביימו סלבה ולינה צ'פלין ושודרה בהוט; השתתפה בסרטם של סלבה ולינה צ'פלין "מוקי בוערה"; השתתפה בסרטו של רוני ניניו "היו לילות" והשתתפה בסדרת הטלוויזיה שביים חיים בוזגלו "לחיות מחדש" המספרת את סיפורם של עולי ספינת המעפילים הראשונה ממרוקו "יהודה הלוי" בשנת 1947.
ב-2010 גילמה את גלינה בסדרת הטלוויזיה שביים איתן ענר "טקסי דרייבר".
ב-2011 גילמה את אמו של נוח (שרון אלכסנדר) בסדרת הטלוויזיה "החולמים"; גילמה את רבקה לצד אנחל בונני, רודריגו גונזלס וולדימיר פרידמן בסרטו של יוחנן ולר "סלסה תל אביב" והשתתפה בסרטו של עידו פלוק "אף פעם לא מאוחר מדי" לצד עמי ויינברג.
ב-2012 גילמה את אמו של איתמר (אייל אהרונוביץ') בסרטו של חיים בוזגלו "סרק סרק", וגילמה את מלכה בסדרת הטלוויזיה שביים רני סער וכתבה דניאלה לונדון דקל "יום האם".
בשנת 2014 גילמה את לודה, אמה של מרינה (ליאת אזר) בסדרה הדרמה קומית "70 מיליון סיבות לעושר" שכתב שמוליק לוי וביים אופיר בביוף.
בשנת 2023 שיחקה בסדרה "סובייצקה" בתפקיד מאשה, סבתה של ענת.
ב-2024 שיחקה בסרט "סודה" בתור זקנה מאושפזת במוסד.
פיראס מוגרבי הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
בגיל 15 וחצי עבר למחלקת הנוער של מכבי נתניה.
ב-12 בנובמבר 2008, כשהיה בן 17 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–2 על בית"ר ירושלים בגביע הטוטו, בו כבש את שערו הראשון בקריירה.
ב-30 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על הפועל תל אביב במחזור האחרון של עונת 2008/2009.
בעונת 2009/2010 צורף מוגרבי לסגל הקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה, ורשם מעל 30 הופעות בכל המסגרות.
בעונת 2010/2011 הרבה מוגרבי לכבוש ולבשל שערים והיה גורם חשוב בהגעה של נתניה לחצי גמר גביע המדינה ולפלייאוף העליון בליגה.
גם בעונת 2011/2012 היה מוגרבי ממצטייני הקבוצה שסיימה במקום הרביעי.
ביולי 2012 הוזמן מוגרבי למבחנים בסנט אטיין הצרפתית, אך לבסוף הוחתם בלאנס הצרפתית שהתרשמה ממנו במשחק אימון שקיימה נגד סנט אטיין.
לאנס שילמה תמורתו כ-400 אלף אירו בנוסף ל-25% מסכום מכירתו העתידית, והוא חתם על חוזה לשלוש שנים תמורת 150 אלף אירו לעונה.
ב-18 בנובמבר 2012 ערך מוגרבי את הופעת הבכורה שלו בלאנס, בניצחון 3–0 על לה לילה החובבנית במסגרת הגביע הצרפתי.
את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה הצרפתית ערך מוגרבי ב-11 בדצמבר 2012, בתיקו 0–0 עם טורס.
לאחר חצי עונה בלאנס בה ערך הופעת ליגה אחת בלבד, הושאל מוגרבי בינואר 2013 בחזרה למכבי נתניה.
מוגרבי לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה לליגה הלאומית, ובתום תקופת השאלתו שוחרר מלאנס.
ב-16 באוגוסט 2013 חתם מוגרבי לשנתיים בקבוצת בני סכנין.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים בליגת העל והוסיף שני בישולים.
בעונת 2014/2015 רשם תשעה שערים ותשעה בישולים, ובעונת 2015/2016 כבש תשעה שערי ליגה והוסיף חמישה בישולים.
ביוני 2016 חתם מוגרבי במכבי חיפה.
ב-30 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול עירוני קריית שמונה בגביע הטוטו.
בסך הכל ערך מוגרבי 18 הופעות בכל המסגרות במדי מכבי חיפה, וכבש ארבעה שערים בגביע הטוטו.
ב-29 בדצמבר 2016 שוחרר מהמועדון.
ב-3 בינואר 2017 חזר לבני סכנין וחתם על חוזה לשלוש וחצי שנים במועדון.
עד תום העונה כבש שני שערי ליגה במדי בני סכנין, ובעונת 2017/2018 כבש תשעה שערים.
בתחילת עונת 2018/2019 כבש שלושה שערי ליגה, אך בנובמבר 2018 נפצע ולא חזר לשחק בעונה זו, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-23 בינואר 2020 חתם בהפועל חדרה חוזה לשנתיים.
ב-27 ביולי 2020 מוגרבי התיר את חוזהו ועזב את הפועל חדרה עקב פציעה ממושכת שממנה סבל.
ב-5 באוגוסט 2020 חתם מוגרבי בקבוצת איחוד בני שפרעם מליגה ב'.
ב-11 בפברואר 2021 חזר מוגרבי לבני סכנין.
ב-5 ביולי 2021 פרש מכדורגל והתמנה למאמן איחוד בני שפרעם.
ב-14 באפריל 2023 רשם עם הקבוצה שתי עליות ליגה ברציפות והעפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-6 באוקטובר מונה בשנית למאמן איחוד בני שפרעם לאחר שעודד קוטר עזב את הקבוצה, וב–10 בינואר 2024 התפטר מהאימון של הקבוצה.
ב–15 באוקטובר 2025 חתם כמאמן בקבוצת הפועל מגדל העמק אך לאחר כחודשיים, בדצמבר 2025 פרש מהקבוצה, והחל לאמן את קבוצת הפועל ניר רמת השרון, משם פוטר לאחר כחודש.
מוגרבי שיחק גם בנבחרות הנערים והנוער של ישראל, ובמדי נבחרת ישראל הצעירה רשם שש הופעות.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה הייתה ב-17 בנובמבר 2010, בניצחון 2–1 במשחק ידידות נגד נבחרת בלארוס הצעירה.
באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל הבוגרים של נבחרת ישראל, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018, אך לבסוף לא-ערך הופעה רשמית במדי הנבחרת הבוגרת.
פירגון הוא מונח לא רשמי בעברית מודרנית, ומושג נפוץ בתרבות הישראלית, שמתאר פעולה חיובית של אהדה, עידוד ותמיכה באדם, שנועדה לחזק את הרגשתו הטובה.
מטרת הפירגון היא להפגין נדיבות רוח, חיבה, אמפתיה ושמחה אמיתית כלפי האדם, לרוב בגין משהו שהוא עשה או קרה לו או עתיד לקרות.
צורת הפועל של המילה, "לפרגן", מתארת פעולה, שמטרתה לגרום למישהו להרגיש טוב ולתת לו חיזוק בלי מניעים נסתרים והעדר שליליות.
במילונים ולקסיקונים לעברית חדשה מוצעות מספר הגדרות למונח פירגון.
במילון ספיר, למשל, מתואר המונח כ"מחווה של חוסר קנאה, ראייה בעין טובה, אהדה".
ב"מילון הצירופים" יש התייחסות לפירגון עצמי - "פירגן לעצמו.
יזם עבור עצמו אירוע מהנה, רכישה נחשקת או בילוי ...
השימוש הוא בדרך כלל בהוראת תמיכה או עידוד של הזולת".
חלופות עבריות המוצעות במילונים למילה "לפרגן", הן 'לראות בעין טובה' (לעומת 'לראות בעין צרה או רעה'), 'לדרוש בטובתו של...', 'לקבל באהדה', 'לשמוח בהצלחה או הישג של אדם', וכדומה.
מקור המילה על-פי האקדמיה ללשון העברית - הפועל 'פרגן' ושם הפעולה 'פירגון' - מיידיש, המילה "פארגינען" (ההגייה farginen), ומכאן גם הפ"א הרפה בראש המילה.
המקור הרחוק יותר הוא המילה הגרמנית Vergönnen, משם לקחה אותו היידיש, ומשם היא אומצה לעגה (סלנג) העברית.
בשנת 2014, עמותת Made In JLM פעלה ליצירת "יום הפרגון הבינלאומי", יום אשר מצוין בתאריך ה-17 ביולי בכל שנה.
ביום זה אנשים בוחרים לחלק מחמאות ושבחים לאנשים אחרים במדיה החברתית.
כדי לקדם את האירוע, ארגנה העמותה במשך יממה האקתון, כאשר אחד התוצרים שלו הוא ה"פירגונטור" - כלי אשר מחולל מחמאות במספר שפות.
פיראצטם או פירצאטאם (piracetam) היא תרופה ממשפחת הרצטאמים, המשתייכת לקבוצת התרופות נואוטרופיות, כלומר תרופות שמשפרות יכולות קוגניטיביות, כמו זיכרון פרוצדורלי, ריכוז ומוטיבציה.
מנגנון הפעולה של התרופות האלו אינו ידוע באופן מדויק, אבל ידוע שפיראצטאם עובד כמודולטור אלוסטרי חיובי (כלומר מגביר בעקיפין את פעילות הליגאנד הטבעי) של רצפטורי AMPA ומבצע מודולציה במערכות הכולינרגיות במערכת העצבים המרכזית.
פיראצטם הופק לראשונה על ידי קורנליו ג'ורג'ה.
הגברת ייצור ATP בתאי המח ושיפור המטבוליזם התוך תאי של הנוירונים.
הגברת תהליכי חמצון חיזור בסביבתו.
הגברת גליקוליזה וזרימת הדם באזורים האיסכמיים של המח.
השפעה נוירופרוטקטיבית על תאי המח מנזק של חמצון נמוך.
סטימולציה של חילוף חומרים פוספוליפידי.
פיראצטם נספג היטב במתן פומי (95%), מתפזר ברקמות השונות ובמערכת העצבים המרכזית, לא עובר שינויים מטבוליים משמעותיים, ומתפנה על ידי כליות.
זמן מחצית החיים כ-4.5 שעות מרקמות הגוף וכ-7.7 שעות ממערכת העצבים המרכזית.
שיפור מטבוליזם בקורטקס הצרברלי במחלות מע"מ הקשורים להפרעות וסקולריות.
שיקום לאחר טראומת ראש קשה.
מחלה אפילפטית פעילה או עבר של אפילפסיה, פרקינסון, אי ספיקת כליות (לעיתים אפשר להתאים מינון), מחלות לב.
יש לציין שתרופה זאת לא עברה אישור FDA עקב חוסר הוכחה מחקרית מובהקת אך יחד עם זאת התרופה נמצאת בשימוש בחלק ממדינות מזרח אירופה, רוסיה, אוקראינה, מולדובה- נמכר ללא מרשם, רומניה, הונגריה, ובריטניה (נמכר רק עם מרשם רפואי).
אין לראות במידע זה ייעוץ או המלצה, יש להיוועץ ברופא המטפל לפני השימוש
פירה היא הבירה המודרנית של האי האגאי היווני סנטוריני.
השם פירה הוא שיבוש לשוני שנוצר במהלך הזמן לשם "תירה" (Thíra), השם העתיק של האי עצמו.
פירה היא יישוב עם בתים לבנים השוכנים בגובה 400 מטר בצד המערבי של הקלדרה.
פיראס נסאר הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ערבי-ישראלי.
מוכר בזכות גילומו את נידאל עוודאללה "אל מקדסי" בסדרת הטלוויזיה "פאודה".
נסאר נולד וגדל בנצרת, למשפחה ערבית-נוצרית.
בגיל צעיר החל לשחק תפקידי אורח בתיאטרון.
בשנת 2013 החל ללמוד במסלול התלת-שנתי בבית ספר למשחק על שם ניסן נתיב, שם סיים את לימודיו בשנת 2016.
בשנת 2017 קיבל את תפקידו המשמעותי הראשון בסדרת המתח המצליחה "פאודה" כשהצטרף לעונה השנייה וגילם את המחבל הבכיר נידאל עוודאללה המכונה אל-מקדסי.
ב-2017 החל לשחק בתיאטרון גשר במחזה "במנהרה" מאת רועי חן ובבימויו של עירד רובינשטיין את אחד משלושת התפקידים הראשיים: החמאסניק הישאם.
ההצגה רצה במשך יותר מ-200 הופעות בארץ ובניו יורק בין היתר.
באותה שנה שיחק בסרטי הקולנוע "נדיה (שם זמני)" של טובה אשר, "לא פה, לא שם" של מייסלון חמוד ו-"פוקסטרוט" זוכה 8 פרסי אופיר של שמוליק מעוז.
ב-2018 החל לשחק בתיאטרון גשר במחזה "רודף העפיפונים" מאת מתיו ספנגלר על פי חאלד חוסייני בבימויו של נועם שמואל בתפקיד עסאף.
באותה שנה החל לשחק באותו תיאטרון במחזה "מקבת גרסה ללא מילים" בתפקיד מקבת', במקביל לאבי אזולאי.
ב-2019 הצטרף לעונה השלישית בסדרת המתח "בתולות" ב-HOT3, שם גילם את מוראד.
בשנת 2020 שיחק לצד למיס עמאר ומונא חוא בסרט "בין גן עדן לאדמה" בבימויה של הבמאית הפלסטינית נג'ווא נג'אר, ונאסר אף זכה בפרס על תפקידו.
בשנת 2021 החל לגלם דמות ראשית בסדרת המדע בדיוני האמריקאית "פלישה" שיצר סיימון קינברג לרשת אפל TV פלוס.
בשנת 2023 שיחק בעונה השנייה של סדרת המתח "השוטרים".
בשנת 2024 שיחק בסדרה "טיפול לילי".
שנהסרטתפקידהערות2015נדיה - שם זמניריפעאת2016לא פה, לא שםרביע2017פוקסטרוטג'מאל2018צ'יקומאדרהסאלחסרט קצר 2020Between Heaven and Earthתאמרסרטה של נג'ווא נג'אר2022סלמהסרט קצר 2024גבוליוסךסרט קצר
+שנהסדרהתפקידערוץפרקים2017–2018פאודהנידאל אל מקדסיYesעונה שנייה; 12 פרקים2019בתולותמוראדHOTעונה שלישית; 8 פרקים2021–הווהפלישהאחמד מאליקאפל TV פלוס10 פרקים2023השוטריםשאדי טומאניקשת 12פרק אחד 2024טיפול ליליכאריםYes6 פרקים
פירואט הוא תנועה גופנית בתחום הריקוד של סיבוב שלם של הגוף המתבצע על רגל אחת כשהרגל השנייה מורמת מהרצפה.
משמעות המונח בצרפתית הוא להסתחרר או להסתובב.
פירואט יכול להתבצע לשני כיוונים, כלפי פנים וכלפי חוץ: פירואט כלפי פנים מבוצע לכיוון הרגל התומכת, ופירואט כלפי חוץ מבוצע לכיוון הרגל המורמת.
פירואט מתחיל בדרך כלל מעמידה רביעית, חמישית או שנייה.
הרגל המורמת מהרצפה יכולה להיות בפוזיציות שונות: עראבסק, אטיטיוד, סור לה קודה פייה, פאסה ועוד.
קיימים מספר הסברים למקור השם.
אפשרות אחת היא שבעבר, כאשר נערכו קרבות בין בני אדם הרוכבים על סוסים, שימש המונח כסיבוב על המקום עם הסוס.
בדרך זו הרוכב יכול היה למנוע מעצמו להיות מותקף מאחור מכיוון שהוא נשאר כשפניו מופנות לעבר היריב, כך הוא שלט בתנועה.
שליטה בפירואט הייתה חשובה בשביל לשרוד בקרב.
בתקופת הבארוק הפכה הרכיבה לאומנות ומיומנויות של סוס ורוכב הודגמו בפירואט.
האפשרות השנייה היא שהמילה פירואט באה מהמילה האיטלקית "פירולו" שפירושה: יתד קטנה.
הסיבוב סביב רגל אחת דומה לסיבוב של יתד.
לכל סיבוב נדרשת הכנת הגוף לקראת הסיבוב.
בהכנה לפירואט שתי הרגליים מכופפות ב"פלייה" כששתי כפות הרגליים מנוגדות זו לזו.
העקבים שוקעים אל הרצפה כדי שיהיה אפשר "לקחת" תנופה.
בתנועה זו, משקל הגוף על שתי הרגליים שווה, הידיים נפתחות מעמידה שלישית לשנייה כדי לקחת תנופה.
הכוח לסיבוב בא מהידיים הנסגרות מעמידה שנייה.
בתנועת הפירואט מרכז הגוף צריך להיות מעל הרגל התומכת, תוך כדי החזקת הגב, הכתפיים והמותניים בקו אחד.
על הגוף לנטות מעט קדימה, ואסור שיטה אחורה, הראש צריך להיות מעל הכתפיים והכתפיים צריכות להיות מורדות ולהיות בדיוק מעל המותניים.
על הרלווה (עמידה על כריות כפות הרגליים כשהעקבים מורמים כלפי מעלה) להיות גבוה ככל האפשר.
כאשר הרגל בפאסה (הרגל מכופפת כך שאצבעות הרגל בגובה הברך של הרגל התומכת) צריך להיזהר לא לעבור עם הרגל המורמת את קו הרגל התומכת או להשאיר מרחק גדול ביניהן.
בפאסה הרגל גם צריכה להתרומם כמה שיותר גבוה.
בביצוע פירואט יש צורך ב"פוקוס"- הראש נשאר במבט קדימה בזמן שהגוף מתרחק מהחזית עד שהוא כבר לא יכול להישאר באותו המצב ולכן הוא צריך להסתובב במהירות, "לרדוף" אחר הגוף ולהגיע לחזית בחזרה לפני הגוף.
פירוגי הן סוג של כיסון העשוי מבצק אותו ממלאים במילוי מלוח או במילוי מתוק ומבשלים אותו במים חמים או שמטגנים אותו במחבת.
הפירוגי נפוץ בעיקר במטבחים הסלאביים במזרח ומרכז אירופה דוגמת המטבח הפולני, המטבח ההונגרי, המטבח הרומני, המטבח האוקראיני, היהודי-אשכנזי ואף במטבח הרוסי ובמטבח של המדינות הבלטיות.
המילה פירוגי היא קוגנט של המילה פירוז'ק, ובכל זאת מדובר בכיסונים שונים, כאשר השם האוקראיני של פירוגי הוא ורניקי.
לרוב, את הפירוגי ממלאים בתפוח אדמה, כרוב כבוש, בשר טחון, גבינה או פירות.
נהוג לצפות את הפירוגי בחמאה, שמנת חמוצה, בצל מטוגן או בשילובים שונים שלהם.
את הפירוגי ממלאים (לא דווקא במילוי יחיד) במחית תפוחי אדמה, בצל מטוגן, גבינה קשה, כרוב, כרוב כבוש, בשר, פטריות, תרד, גבינה לבנה או במילויים אחרים.
ניתן להגיש את הפירוגי גם בתור מנת קינוח, במקרה זה ממלאים את הפירוגי בגבינה עם תוספת מתוקה או בפירות מתוקים דוגמת דובדבנים, אוכמניות, תותים, תפוחים או שזיפים.
באזורים מסוימים מגישים את הפירוגי כמנה אחרונה עם שזיפים מיובשים או עם ריבה.
כדי לעדן את טעם המילוי נהוג להוסיף לו (או לצפות את הפירוגי) שמנת חמוצה.
פיראניה הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1978 בבימויו של ג'ו דנטה, עם ברדפורד דילמן והת'ר מנזיס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על שבט דגי פיראניה שעברו שינוי גנטי שהפך אותם למסוכנים ביותר, שחודרים לנהר ומפילים אימה וקורבנות בקרב אזרחים בכפר נופש ובמחנה קיץ.
הסרט נוצר בהשראת סרט האימה מלתעות של סטיבן ספילברג.
הסרט הצליח מאוד והפך לסרט פולחן ובעקבותיו הופק סרט המשך ב-1981 סרטי רימייק ב-1995 ו-2010 (בשם "פיראנה 3D") וסרט המשך ב-2012 .
הסרט זכה בפרס סאטורן על העריכה והיה מועמד לפרס סאטורן לסרט האימה הטוב ביותר.
זוג מטיילים צעירים נכנס לבריכה במם מגודר שהכניסה אליו אסורה.
הם מתפשטים ונכנסים לבריכה אבל כעבור זמן קצר הם נתקפים ונטרפים על ידי דגים, הבריכה מאדימה והם נעלמים.
החוקרת מגי מקיואן (הת'ר מנזיס) נשכרת לגלות מה עלה בגורלם.
היא מגיעה בג'יפ למקום בו נראו לאחרונה - Lost River Lake.
היא פוגשת שם בפול גרוגן (ברדפורד דילמן) שגר בקרבת מקום עם בתו סוזי שנמצאת כעת במחנה קיץ לחוף הנהר.
הוא מנסה לעזור לה ולוקח אותה למפעל צבאי נטוש שבו יש בריכת מים מלוחים.
מגי פותחת את המגוף כדי לרוקן את הבריכה אבל אז הם מותקפים על ידי אדם שמנסה למנוע זאת.
הבריכה מתרוקנת והם מוצאים את שלדי בני הזוג.
הזר מתעורר בינתיים, גונב את הג'יפ אך לבסוף מתהפך.
הם לקוחים אותו לביתו של פול.
כשהוא מתעורר הוא מגלה ששמו ד"ר רוברט הוק (קווין מקארתי) וכי במתקן הזה פיתח מוטציה מסוכנת של דג פיראניה במסגרת פרויקט סודי של צבא ארצות הברית שמטרתו לזהם את כל מקורות המים של וייטנאם בדגים האלה.
בינתיים הסתיימה מלחמת וייטנאם, והצבא נטש את המקום ורק הוא נשאר.
לדבריו בגלל ריקון הבריכה יגיעו הפיראניה הטורפים לנהר וייטרפו כל מי שנמצא שם.
הם לא מאמינים לו אך למחרת הם שטים ברפסודה בנהר ונתקלים בידידו של פול, ג'אק (קינן ווין) מוטל על החוף ללא רוח חיים לאחר שרגלו נאכלה.
הם חוזרים לנהר ומבחינים בסירה קטנה עליה ילד זועק לעזרה לאחר שאביו טבל את ידו במים ונאכל על ידי הדגים.
ד"ר הוק מתקרב לילד ומצליח להעביר אותו לרפסודה אבל בינתיים נטרף על ידי הפיראניה שמכלים זעמם ברפסודה ומתחילים לכרסם את החבלים שלה.
ברגע האחרון, לפני שהרפסודה מתפרקת, הם מצליחים להגיע לגדה.
פול מצליח למנוע את פתיחת סכר בנהר ומזעיק את המשטרה.
כוח צבאי בפיקודו של קולונל וקסמן (ברוס גורדון) מגיע למקום ביחד עם הביולוגית ד"רה מנגר (ברברה סטיל) שהייתה בעבר בת זוגו של ד"ר הוק לחיים ולמחקר.
הם מחליטים להרעיל את הדגים בנהר אך פול חולק עליהם ואומר כי יש יובל שעוקף את הסכר והפריניה יכולים להגיע דרכו למחנה הקיץ ולכפר הנופש.
הקולונל וד"ר מנג'ר מזהירים את פול ומגי לא לגלות דבר על הפרויקט הסודי הזה.
פול חרד לגורל בתו שנמצאת במחנה קיץ ויודע שיש דרך לדגי הפיראניה לעקוף את הסכר.
הוא ומגי מצליחים לברוח אך נעצרים על ידי המשטרה ונכלאים.
מגי מצליחה להשתלט על הסוהר והם נמלטים במהירות ברכב משטרתי לעבר מחנה הקיץ.
הילדים נכנסים לשחות בנהר ולפתע מותקפים על ידי הפיראניות.
המדריכה בטסי (בלינדה בלסקי) נטרפת וכן ילדים נוספים ופצועים רבים.
פול ומרגי מגיעים למקום מאוחר אך פול נרגע כשרואה את בתו שלמה כי לא רצתה להיכנס למים.
פול מתקשר למנהל כפר הנופש היוקרתי (דיק מילר) ומזהיר אותו אך זה דוחה אותו וגם קולונל וקסמן דוחה את החששות.
לפתע מותקפים כל הרוחצים על ידי הפיראניות ורבים נטרפים או נפצעים קשה.
קולונל וקסמן מנסה לעזור אך נטרף גם הוא.
פול יודע שהפיראניה האלה יכולים לחיות גם במים מלוחים וייזהמו גם את האוקיינוס.
ליד שפך הנהר נמצא מפעל מתכת ובמרתפו מכלים עם פסולת רעילה.
פול ומגי מגיעים למקום בסירת מרוץ ופול צולל למכלים ללא מסיכה, קשור בחבל לסירה כדי לפתוח אותם.
בדרכו הוא נפגע על ידי פיראניות.
מגי סופרת עד 100 ומושכת אותו לסירה.
הפסולת הרעילה נשטפת לנהר וד"ר מנג'ר מרגיעה את העיתונאים כי אין כעת סכנה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותברדפורד דילמןפול גרוגןהת'ר מנזיסמגי מקיואןקווין מקארתיד"ר רוברט הוקחוקר ביולוגקינן וויןג'קחבר של פולברברה סטילד"ר מנג'רחוקרת ביולוגיתברוס גורדוןקולונל וקסמןבלינדה בלסקיבטסישנון קולינססוזי גרוגןבתו של פולדיק מילרבאק גרדנרמנהל אתר נופש
המועצה לביקורת סרטים ומחזות התירה את הצגת הסרט בישראל עם הגבלת צפייה מגיל 16 ולאחר הסרת קטעים מהסרט שבהם מוצגים איברים מרוטשים.
פיראס אבו עקל הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בעירוני טבריה.
אבו עקל נולד באום אל-פחם, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית.
אבו עקל החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי ברקאי.
בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר טוברוק.
בקיץ , אבו עקל חתם בהפועל אום אל-פחם מליגה א' צפון.
ב-8 בספטמבר, אבו עקל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 להפועל רובי שפירא חיפה.
ב-16 במרץ 2018, אבו עקל הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד מ.ס.
בקיץ , אבו עקל חתם בהפועל אכסאל מהליגה הלאומית.
אבו עקל, רשם במדי הקבוצה 29 הופעות, ללא שערים.
בסיום העונה, אכסאל ירדה לליגה א'.
ביולי , אבו עקל נבחן במ.ס.
אשדוד מליגת העל וב-8 באוגוסט 2019, אבו עקל חתם בקבוצה.
ב-24 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד הפועל חדרה.
ב-5 ביולי 2022 חתם בקבוצת גבאלה מהליגה באזרבייג'ן.
ב-10 ביוני 2024 חתם בקבוצת עירוני טבריה מליגת העל הישראלית.
ב-15 ביוני 2025 חתם במכבי בני ריינה.
ב-21 בספטמבר 2025 חזר לעירוני טבריה.
פֵּרוּא (בכתיב מלא: פירוא; באנגלית: Rewilding) הוא סוג של שיקום סביבתי-אקולוגי שמטרתו להגדיל את המגוון הביולוגי ולשקם תהליכים טבעיים.
הוא שונה מצורות אחרות של שיקום אקולוגי מכיוון שמטרתו העיקרית היא להפחית את ההשפעה האנושית על מערכות אקולוגיות.
בעוד שצורות אחרות של שיקום אקולוגי, מדגישות שיקום קבוצות ספציפיות מבחינה גאוגרפית של אינטראקציות ותפקודים אקולוגיים שקיימו מערכות אקולוגיות לפני ההשפעה האנושית, פירוא תומך בהקמת מערכות אקולוגיות חדשות או מתפתחות הכוללות מינים חדשים ואינטראקציות חדשות.
המאפיין המרכזי של פירוא הוא ההתמקדות בהחלפת המעורבות האנושית בתהליכים טבעיים.
פירוא מאפשר החזרת קבוצות יונקים גדולות ושלמות, כדי לקדם את שיקום הרשתות של שרשרת המזון.
בתהליך זה, נוצר שיקום טבעי על ידי החדרה או החדרה מחדש של יונקים גדולים כדי לקדם מערכות אקולוגיות עמידות, המווסתות את עצמן ומאפשרות קיימות עצמית.
היונקים הגדולים יכולים להשפיע על מערכות אקולוגיות על ידי שינוי מסלולים ביו-גיאו-כימיים, מכיוון שיש להם תפקידים אקולוגיים ייחודיים.
הם בעלי חשבות בעיצוב המבנה וההרכב של בתי גידול טבעיים.
קיימות מחלוקות בדבר יעילותן ונחיצותן של היוזמות הללו, ועם זאת באו"ם הגדירו זאת כאחד היעדים ההכרחיים לצורך שיקום נרחב של מערכות אקולוגיות, שהארגון שואף לממש עד 2030.
המונח נטבע במקור על ידי חברי ארגון כדור הארץ תחילה!, והופיע לראשונה בדפוס בשנת 1990. הוא קיבל הקשר מדעי במאמר שפורסם בשנת 1998 על ידי הביולוגים סולה ונוס (Michael Soulé and Reed Noss).
על פי המאמר, פירוא מבוסס על אזורי ליבה מוגנים גדולים, המקושרים ביניהם במסדרונות אקולוגיים שבהם טורפים גדולים מסדירים את פעילות המערכות האקולוגיות.
המסדרונות מאפשרים לטורפים לנוע במרחב לצורך מילוי תפקידם.
בתוך אזורי הליבה תתקיים הגבלה מחמירה על פיתוח אנושי, ובמיוחד סלילת כבישים.
פארקים לאומיים ושמורות טבע הם הסוגים הנפוצים ביותר של אזורי ליבה.
בספרם Continental Conservation קובעים סולה והביולוג טרבו (John Terbough) שגודלו של המסדרון האקולוגי אינו אחיד ויש להתאים ממדיו ומבנהו למינים השונים המתקיימים בסביבה.
כך למשל, מסדרונות צרים וליניאריים עשויים להתאים למינים קטנים יותר, אך במטרה לעודד את תנועתם של טורפים גדולים, יש להפוך את המסדרונות לרחבים מספיק אשר יאפשרו מעבר יומי ועונתי של עדרי הטרף ולהקות הטורפים.
חידוש הטבע הפראי פותח כשיטה לשימור מערכות אקולוגיות פונקציונליות במטרה להפחית את אובדן המגוון הביולוגי, תוך שילוב מחקרים בנושאי ביו-גאוגרפיה של סביבה אקולוגית ייחודית-אי אקולוגי, ובתפקידם האקולוגי של טורפים גדולים.
בשנת 1967, קבעו מקארתור ווילסון בספרם "תאוריית הביו-גאוגרפיה של האיים" (The Theory of Island Biogeography - Robert H.
Wilson)את חשיבות הגודל והקיטוע של אזורי שימור חיות בר, וקבעו כי מינים ואזורים מוגנים יישארו בסכנה להכחדה אם האוכלוסיות יוותרו קטנות ומבודדות.
עם הקמת האגודה לביולוגיה של שימור בשנת 1985, אנשי שימור החלו להתמקד בהפחתת אובדן וקיטוע של בתי גידול.
תומכי היוזמות לחידוש הטבע הפראי הם בעלי הרכב מגוון.
יש בהם יחידים, בעלי קרקעות קטנים, ארגונים לא ממשלתיים מקומיים, רשויות מקומיות, ואף ממשלות וארגונים לא ממשלתיים בין-לאומיים.
עם זאת, הפופולריות הגוברת של רעיון חידוש הטבע הפראי, מעוררת מחלוקת במיוחד ביחס לפרויקטים גדולים.
ביקורת מושמעת הן מצד אקדמאים ואנשי שימור פעילים, והן מצד אנשי ממשל ואנשי עסקים.
במשך השנים התנהלה פעילות פירוא באזורים גאוגרפים שונים בהיקפים ודרכי יישום שונים ובלתי אחידים.
בשנת 2021 פרסם כתב העת Conservation Biology מאמר שכותרתו "עקרונות מנחים להברה מחדש".
המאמר נכתב בהשתתפות 33 חוקרים מרחבי העולם במטרה ליצור תיאור מאחד הכולל עשרה עקרונות מנחים לחידוש הטבע הפראי:
שימוש בחיות הבר כדי לשקם אינטראקציות בשרשרת המזון.
תכנון נופי, של אזורי ליבה, מסדרונות אקולוגים מקשרים ודו-קיום.
שיקום תהליכים אקולוגיים, אינטראקציות ותנאים המבוססים על המערכות האקולוגיות הקיימות.
הכרה כי מערכות אקולוגיות הן דינמיות ומשתנות באופן קבוע.
התחשבות בהשפעות שינויי האקלים, ובמידת האפשר לשמש ככלי ממתן להשפעות אלה.
התהליך דורש את קיומה של מעורבות ותמיכה מקומית.
התהליך מבוסס על מדע, ידע אקולוגי מסורתי וידע מקומי אחר.
שינוי הטבע הוא תהליך הסתגלותי מתמשך ותלוי בניטור ובמשוב.
קיים ערך פנימי לכל המינים והמערכות האקולוגיות.
מתבססת על השקפת עולם המכירה בקיום משותף של בני אדם וטבע.
פירוא יכול להיות בעל השפעות חיוביות על תהליכי שינויי האקלים בדרך טבעית.
בעלי חיים ממלאים תפקידים בעלי חשיבות במערכות אקולוגיות, כגון רעייה, מחזור חומרים מזינים והפצת זרעים, ובכך יכולים להשפיע על כמות הפחמן שקרקעות וצמחים (ימיים ויבשתיים) לוכדים.
אוכלי עשב צורכים צמחייה, מטמיעים פחמן בתוך הביומסה שלהם ומשחררים פחמן על ידי נשימה ועשיית צרכים לאחר עיכול.
פעילות מסוג זה תורמת להגדלת אחסון הפחמן בעצים ובקרקע.
האצת מיחזור חומרי הזנה באמצעות רעייה ושיטוט עשויה להגביר את הפרודוקטיביות של הצמחים המקומיים ובכך לשמור על פרודוקטיביות של כלל המערכת האקולוגית.
בנוסף, ההערכה היא כי רעייה ושיטוט מתחת לעצי היער, מפחיתים את הסיכון לשריפות פרא שהן תורמות משמעותיות לפליטות גזי חממה ועשן שלהן יכול לשנות את האלבדו של כדור הארץ.
השפעת הפירוא על האלבדו אינה נובעת רק מהפחתה פוטנציאלית של עשן משריפות יער, אלא גם מהשפעות הרעייה עצמה.
על ידי צמצום כיסוי הצמחייה כתוצאה מהשיטוט, אוכלי עשב גדולים חושפים יותר משטח קרקע ובכך מגבירים את אפקט האלבדו, מורידים את טמפרטורות פני השטח המקומית ויוצרים אפקט קירור נטו של פני השטח במהלך האביב והסתיו.
צורות אחרות של שיקום אקולוגי כחלק מתהליך הפירוא יכולות גם הן לסייע בהפחתת שינויי האקלים.
כך למשל, ייעור והרטבת שטחי כבול מחדש, יכולים לתרום לקיבוע פחמן, שיכול לאפשר קיזוז פחמן ומסחר בפחמן כדרך להרוויח כסף מפירוא .
שיקום תהליכים טבעיים של המערכת האקולוגית באמצעות הפסקה מקסימלית או אפילו מוחלטת של ניהול אנושי ישיר של הנוף.
מונח כולל למגוון גישות לניהול פירוא הכרוכות במעורבות אנושית.
הן כוללות בין היתר השבת מינים או העברתם, הנדסת בתי גידול טבעיים באמצעות הסרת מבנים מעשה ידי אדם וסילוק מינים פולשים שהוכנסו אליהם .
חידוש שרשרת המזון היא אסטרטגיית שיקום אקולוגי המתמקדת בשיקום אינטראקציות מורכבות בין טורף על שולט, לאוכלוסיית הטרף באמצעות החדרה מחדש של מינים, במטרה לקדם מערכות אקולוגיות בעלות כושר ויסות עצמי ובעלות מגוון ביולוגי.
הטענה העיקרית המועלית בהקשר של פירוא בהיקפים גדולים הדורשת יצירה של אזורים מוגנים נרחבים שבהם מתקיימת אכיפה קפדנית על פעילות בנייה, סלילה, כרייה וכדומה, עלולה להגביל את יכולתם של אנשים להתפרנס באופן בר קיימא.
לעניין זה מושמעת דעה חלופית הטוענת כי הגברת התיירות האקולוגית יכולה לספק תעסוקה.
ביקורת על תהליך הפירוא בהקשר זה טוענת כי פעילות זו עלולה לכלול קונפליקטים בין סיפוק העדפות האדם לבין רווחתם של בעלי חיים שאינם אנושיים.
סטנדרטים של פראיות המוטלים על בעלי חיים על ידי בני האדם הם שרירותיים ואינם עולים בקנה אחד עם ההנחה שיש להעניק לחיות בר ריבונות על השטחים שהם מאכלסים ואת הזכות לקבל החלטות על חייהם.
על מנת לפתור את הקונפליקט מוצע לאפשר לבעלי החיים לפעול באזור הרלוונטי כרצונם או לקחת אחריות מלאה על הטיפול בבעלי חיים שהוחזרו.
טענה נוספת המועלית נגד תהליכי פירוא היא כי הם מגבירים שלא לצורך את סבלם של חיות בר, הם יקרים, ועדיף היה להשקיע את הכספים במקום אחר.
הועלתה הטענה כי תהליך הפירוא כפי שהוא קיים כיום, מוחק ההיסטוריה של הפעילות האנושית ואת המעורבות שלו באדמה, בצמחייה ובבעלי החיים, וכי ניסיון כזה לפיצול בין טבע לתרבות עלול להתברר כלא פרודוקטיבי ואף מזיק.
יש ליצור תהליך פירוא אחר שיהיה כוללני יותר כדי להילחם בכך.
מנגד יש הטוענים כי העולם האנושי והעולם הלא-אנושי שזורים זה בזה באופן בלתי נפרד.
חלק מהחקלאים מתחו ביקורת על תהליכי פירוא הגורמים לדעתם לנטישת אדמות חקלאיות פוריות וכי חיות טרף המוחזרות לאזורים כאלה מסכנות גם את חיות המשק הרועות בשטחים פתוחים ובכך גורמים לנזק כלכלי ישיר.
אנשי שימור הביעו דאגה כי שינויים בטבע עלולים לגרום להחלפת ההגנה המסורתית על מינים נדירים בשמורות טבע קטנות, ובכך להוביל לעלייה בפיצול בתי גידול ואובדן מינים.