tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התומכים היו מטענים במגנים הקודמים של מדינת באדן ומדינת וירטמברג, אך ניתן לראות מספר שינויים שנעשו בהם.
כך לדוגמה הגריפון לא מפנה את ראשו החוצה כפי שהיה מוצב בסמל באדן הישן.
התומכים עומדים על חלקה של זהב ושחור, הצבעים הלאומיים, אשר לא מפורטת בחוק שלטי האצולה של באדן-וירטמברג.
בשלט האצולה הקטן יש את המגן ועליו כתר המעוצב מעלים.
הכתר מסמל את ריבונות העם, שהתקבלה לאחר ביטול המונרכיה בגרמניה.
הסמל הקטן משמש את כל הסמכיות אשר לא משתמשות בסמל הגדול ובנוסף גם את הנוטריונים עובדי הציבור.
המגן של בית ולדבורג מראה שלושה אריות שחורים פוסעים על רקע זהב, אשר שונים מאילו בסמל של באדן- וירטמברג רק בכיוון ראשם.
עוד סמל דומה הוא סמלם של בית הוהנשטאופן.
ניתן להסביר את הדמיון שבין סמלי שני הבתים בכך שלפעמים אנשים מבית וולדברג היו שרים בשירות בית הוהנשטאופן (שטאופן).
יש המניחים כי מוטיב שלושת האריות האזורי נשאב מבית באדנברג השוואבי, והמוטיב חוזר על עצמו גם במגן הדני וגם במגן האנגלי.
החותם הגדול של מדינת אלבמה שמו של חותם המדינה של מדינת אלבמה בארצות הברית.
הסמל עוצב לראשונה ב-1817 על ידי ויליאם וויט ביב, מושלה הראשון של הטריטוריה אלבמה ומושלה הראשון כמדינה.
כשאלבמה הפכה למדינה בשנת 1819, מחוקק המדינה אימץ את הסמל כסמל הרשמי של אלבמה.
בסמל נראים נהר ועץ, מהמשאבים העיקריים ביותר של אלבמה אז.
הסמל הוחלף ב-29 בדצמבר 1868 לסמל דמוי עיט אשר החזיק בפיו סרט בו כתוב: "כאן אנו נחים".
עיצוב זה עדיין בשימוש על ידי משרד העבודה של אלבמה.
ב-1939, לבקשתו של המושל המכהן, הרעיון של עיצוב מפה הוחזר.
הסמל הוחלף בטקס חגיגי שנערך על ידי המושל.
החותם הגדול של מדינת ארקנסו או סמל ארקנסו הוא סמלה של מדינת ארקנסו שבארצות הברית.
הסמל אומץ בשנת 1864 ושונה לצורתו הנוכחית ב-23 במאי 1907.
סביב הסמל מופיע הכיתוב "החותם הגדול של מדינת ארקנסו" באנגלית בצבע לבן על רקע כחול.
בחלקו העליון של הסמל מופיע אלת החסד, ובחלקו התחתון עיטם לבן-ראש (סמל ארצות הברית), שמימינו חרב המסמלת צדק ומשמאלו אלת החירות.
העיטם אוחז בפיו מגילת קלף שעליה המוטו בלטינית: "שלטון העם" (Regnat Populus).
עד שנת 1907 הכיתוב היה: "Regnant Populi".
בחזית העיטם מופיע מגן שעליו ספינת קיטור, מחרשה, כוורת דבורים ושיבולת חיטה – המסמלים את החקלאות, התעשייה והמסחר עליהם מבוססת כלכלת המדינה.
סמל בוואריה הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית בוואריה והוא קיים בשתי גרסאות, גדולה וקטנה.
הסמל עוצב בצורתו הנוכחית ב-1946 והוכרז בחוק ב-5 ביוני 1950.
המגן מחולק לארבעה רבעים כאשר הרבע הראשון (הקנטון) מוטען באריה זהוב בעל טפרים ולשון אדומים, העומד זקוף על שדה שחור.
חלק זה מסמל את המחוז המנהלי פפאלץ עילית (גרמנית: Oberpfalz), מכיוון שזה סמלו ההיסטורי מ-1214. הרבע השני הוא סמלו של המחוז ההיסטורי פרנקוניה והוא מכונה המגרפה הפרנקונית.
הוא מחולק לשני חצאים בצבעי אדום ולבן כאשר שלושת ה"שיניים" הלבנות מייצגות את שלושת מחוזות פרנקוניה: עילית, תחתית ומרכזית.
מקורו של הסמל מבישוף וירצבורג שהיה גם דוכס פרנקוניה.
הרבע השלישי מציג פנתר כחול בעל טפרים זהובים ולשון אדומה, העומד זקוף על רקע לבן ומייצג את מחוזות בוואריה העליונה והתחתונה.
הרבע הרביעי מוטען בשלושה אריות שחורים פוסעים ברקע זהב המייצגים את מחוז שוואביה.
המגן שבמרכז צבוע כדוגמת דגל בוואריה במעוינים אלכסוניים בצבעי תכלת ולבן.
מקורו של סמל זה ברוזני העיר בוגן ולאחר מכן הוא אומץ על ידי בית ויטלסבאך, מושלי בוואריה מהמאה ה-12. כיום מסמל המגן המרכזי את בוואריה כולה.
הציצה היא "כתר העם" המורכב מרצועת זהב מעוטרת באבני חן שעליה חמישה עלים מקושטים.
הכתר התווסף לסמל ב-1923 כדי לסמל את שלטון העם שהחליף את שלטון (כתר) המלוכה.
התומכים הם שני אריות זהב זקופים.
כשהמגן המרכזי מוצג לבדו במסגרת זהב ומוכתר בכתר העם, הוא מהווה את הגרסה הקטנה של הסמל.
הסמל השתנה רבות במהלך השנים בהתאם לתהפוכות השלטון שעברו על בוואריה: דוכסות בחסות פרנקית ואחר כך בחסות האימפריה הרומית הקדושה, נסיכות, ממלכה (ממלכת בוואריה) ולבסוף מדינה גרמנית.
עם זאת, המוטיבים המרכזיים - דגל בוואריה והאריה הזהוב הופיעו בכמעט כל גלגול של הסמל.
סמל אנדלוסיה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבספרד.
הסמל מציג את גיבור המיתולוגיה היוונית הרקולס, לבוש בעור האריה מנמאה ולרגליו שני אריות מזהב.
מצידיו שני עמודים איוניים בצבע כסף שכותרותיהם זהב, המייצגים את עמודי הרקולס, מוטיב המופיע גם בסמל ספרד.
מעל שני העמודים מופיעה קשת בצבעי דגל אנדלוסיה, ירוק, לבן וירוק שעליה כתובת לטינית בזהב: "DOMINATOR HERCULES FUNDATOR", דהיינו הרקולס, השליט המייסד.
האמרה מסמלת את הסיפור המיתולוגי על הרקולס שיצר את החיבור בין הים התיכון ובין האוקיינוס האטלנטי.
בתחתית נמצאת במה מוזהבת שעליה דגל אנדלוסיה ועליו מוטו בספרדית: "ANDALUCÍA POR SÍ, PARA ESPAÑA Y LA HUMANIDAD", כלומר, אנדלוסיה לעצמה, לספרד ולמען האנושות.
הסמל מבוסס על סמלה של העיר קדיס והוא אומץ בעצרת רונדה שהתקיימה ב-1918 בעיר רונדה ונקבע בחוק ב-1982.
סמל אראגון הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אראגון שבספרד.
הסמל מעוצב כמגן מחולק לרבעים שמבוססים על הסמלים ההיסטוריים של מחוזות אראגון.
הרבע השמאלי העליון (הקנטון) הוא סמלו של אזור סובררבה (Sobrarbe) והוא מציג שדה זהב שעליו עץ אלון עם שבעה שורשים בצבעים טבעיים.
מעל העץ, צלב לטיני אדום.
הרבע השני מייצג את אזור הפירנאים עם שדה כחול שבו צלב איניגו אריסטה (Iñigo Arista) כסף.
הרבע השלישי מציג את צלב גאורגיוס הקדוש וסביבו ארבעה ראשים כרותים של מורים.
סמל זה נקרא צלב אלקורס (Alcoraz) על שם קרב אלקורס שהתרחש במהלך הרקונקיסטה ליד וסקה ובו ניצחו הנוצרים את המורים לאחר שהתפללו לעזרתו של גאורגיוס הקדוש.
הסמל משמש גם כסמלה של סרדיניה שהייתה תחת שלטון ממלכת אראגון בימי הביניים (כמו כן, קורסיקה הייתה תחת שלטון אראגון וגם היא מציגה את הראש המורי בדגלה).
הרבע הרביעי הוא סמלה ההיסטורי של ממלכת אראגון, והוא מציג ארבעה פסים מאונכים אדומים על שדה זהב.
מעל המגן מותקן כתר בעל שמונה פרחי חבצלת ושמונה פרחים מעוטרים בפנינים.
הסמל ידוע כבר מאז 1499 ונקבע בחוק כסמל רשמי ב-1978.
סמל אסטוריאס הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד.
המגן הוא "ספרדי" והוא מעוצב כשדה כחול שבו מוטען צלב הניצחון, צלב היסטורי בספרד שקצות זרועותיו מפוצלות לשלושה.
הצלב עשוי זהב והוא מקושט באבני חן.
משתי זרועותיו האופקיות תלויות האותיות אלפא ואומגה, בזהב גם הן.
בשוליו הימניים והשמאליים של המגן מופיע כיתוב זהב בלטינית: , כלומר: סמל זה נתן ניצחון על האויב, סמל זה הגן על המאמין.
העיצוב כולו מסמל את ניצחון הנוצרים על המוסלמים המורים במהלך הרקונקיסטה.
על פי המסורת, נשא מושל אסטוריאס פלאגיוס את הצלב בעת הקרב הראשון נגד המוסלמים.
כיוון שהקרב והרקונקיסטה כולה הוכתרה בניצחון הנוצרים, נחשב הצלב לאחד מגורמי הניצחון.
כרבים מסמלי האוטונומיות בספרד, מעל הסמל מותקן כתר ממלכת ספרד.
הסמל אומץ ונקבע בחוק ב-27 באפריל 1984.
סמל אקסטרמדורה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אקסטרמדורה שבספרד.
הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" מחולק במאוזן, והחלק העליון מחולק בניצב.
הרבע השמאלי העליון הוא שדה זהב שבו אריה אדום זקוף.
זהו סמלה של ממלכת לאון ההיסטורית ששלטה באזור בעבר.
הרבע הימני העליון הוא שדה אדום ובו טירת זהב בעלת שלושה צריחים, חלונותיה ודלתה כחולים וקווי המתאר של הלבנים, בשחור.
זהו סמלה של ממלכת קסטיליה ההיסטורית שממנה מצחה לבסוף ספרד.
החצי התחתון הוא שדה כחול שבו עמודי הרקולס בזהב, וביניהם מגילה שעליה המוטו של ספרד בלטינית: "PLUS ULTRA", כלומר עוד מעבר.
תחת העמודים ארבעה גלים לבנים.
העמודים, המוטו והגלים נלקחו מסמל ספרד.
באמצע הסמל נמצא מגן קטן, לבן, שעליו עץ שעם שעליו ירוקים והוא מסמל את תעשיית השעם המקומית, שתופסת מקום חשוב בכלכלת המדינה.
מעל המגן מותקן כתר זהב בעל שמונה פרחים מעוטרים בפנינים שבסיסו מקושט בפנינים, אבני אודם וברקת.
הכתר הוא למעשה בסיסו של כתר ממלכת ספרד ללא הקשתות והכיפה.
הסמל נקבע בסמל רשמי בחוקה ב-3 ביוני 1985.
סמל בורגנלנד הוא סמלה הרשמי של מדינת בורגנלנד שבאוסטריה.
הסמל מעוצב כמגן מעוגל בתחתיתו (ספרדי) שבו שדה זהב מוטען בעיט אדום המביט שמאלה, מוכתר בכתר זהב ורגליו ומקורו זהובים.
כנפיו של הנשר פרושות והוא ניצב על גבי סלע שחור.
על חזהו של הנשר מגן ובו שתי רצועות (פאלה) אדומות ושתיים עם פרווה לבנה.
בשתי הפינות העליונות, צלב יווני שחור.
הנשר לקוח מסמלם של רוזני מטרסבורג (עיר בבורגנלנד, לשעבר מטרסדורף) מימי הביניים, וסמל החזה שלו היה סמלם של רוזני גינץ (בגרמנית Güns; כיום קסג (Kőszeg) שבהונגריה).
שתי הרוזנויות היו הכוחות הבולטים באזור בימי הביניים, והסמל מייצג את איחוד השטחים שהיו בידיהם.
בזמן אימוץ הסמל השתנה צבע העיט מלבן לאדום כדי שהסמל יציג את צבעי המחוז - אדום וזהב.
המדינה עברה מרשות הונגריה לאוסטריה ב-1921, וב-1922 נקבע הסמל.
ב-1990 נקבע הסמל בחוק הרשמי של המדינה.
סמל בוגנוויל הוא סמלו רשמי של האזור האוטונומי של בוגנוויל בפפואה גינאה החדשה.
הסמל מתאר תוף גרמוט מסורתי, מקלות תיפוף וכיסוי הראש המסורתי אופה , המופיע גם בדגל בוגנוויל.
הוא אומץ בתחילה ב-1978 עבור מחוז צפון שלמה, ונשאר בשימוש גם כשהאזור האוטונומי של בוגנוויל נוצר ב-2002.
סמלים אלכימיים שימשו עד המאה ה-18 לציון יסודות כימיים ותרכובות, כמו גם מנגנונים ותהליכים אלכימיים.
אף על פי שהסימון היה סטנדרטי בחלקו, הסגנון והסמל השתנו בין אלכימאים שונים.
האלכימאי השווייצרי פאראצלסוס (1541-1493), מנה שלושה מרכיבים יסודיים מהם לפי התורה האלכימית, ניתן להרכיב כל חומר שקיים בעולם:
+ Tria Prima שם המרכיב שם נוסף אחראי על העיקרון סמל גופרית נשמה הבעירה 🜍 כספית נפש ההתכה והנדיפות ☿ מלח גוף אי-בעירה ואי-נדיפות 🜔
האלכימיה המערבית עושה שימוש בארבעת היסודות הקלאסיים: אוויר, אדמה, אש, ומים.
הסמלים המשמשים את ארבעת היסודות הם:
+ ארבעת היסודות שם היסוד סמל אוויר 🜁 אדמה 🜃 אש 🜂 מים 🜄
מאז התקופה הקלאסית, היו מוכרות שבע מתכות, שהיו קשורות לשבעת כוכבי הלכת הקלאסיים, דבר שהשפיע במידה רבה על הסמלים האלכימיים.
זהב נקשר מאז ומעולם לשמש, כסף נקשר לירח, ועופרת נקשרה לשבתאי.
עם זאת, לגרמי שמיים אחרים, נקשרו לעיתים מתכות שונות.
לכוכב חמה (מרקורי) שנע במהירות רבה סביב השמש, נקשרו מתכות בעלות תכונה של נוזליות או צמיגות גבוהה וגוון מבריק, כגון כספית, אלקטרום (סגסוגת טבעית של זהב וכסף), או ארד (סגסוגת של נחושת ובדיל).
למאדים (מארס), שסימל מלחמה, נקשרו מתכות שמהן נהגו לייצר כלי מלחמה, כגון ברזל או נחושת.
הקשרים הללו בין כוכבי הלכת למתכות התקיימו בין המאה ה-7 למאה ה-15, והחלו להתפרק עם גילויין של מתכות חדשות, כגון אנטימון, ביסמוט ואבץ במאה ה-16.
אלכימאים נהגו לכנות את המתכות בשמות כוכבי הלכת שלהן, למשל הם קראו לעופרת בשם "סטורן", ולברזל קראו "מארס".
עד היום, המתכת כספית, נקראת באנגלית "מרקורי" (על שם שליח האלים הרומי מרקוריוס).
המגנום אופוס האלכימי היא סדרה של פעולות כימיות, שבסיומה ניתן להמיר מתכת פשוטה לזהב.
לפי התורה האלכימית המוקדמת, היו ארבעה או שבעה שלבים בתהליך.
מספר סמלים אלכימיים מציינים יחידות זמן:
+ יחידות זמן יחידת זמן סמל חודש 🝱, xXx יממה 🝰 שעה 🝮
בלוק התווים שבין U+1F700 עד U+1F77F של תקן יוניקוד, מוקדש לסמלים אלכימיים .
2.^ אזורים אפורים מציינים מספרי קוד שלא הוקצה עבורם סימן
סמל בנגלדש (בבנגלית: বাংলাদেশের জাতীয় প্রতীক) הוא סמלה הרשמי של הרפובליקה העממית של בנגלדש.
הסמל אומץ זמן קצר לאחר קבלת העצמאות בשנת 1971, והוא מורכב מעיגול ואשר בתוכו מספר אלמנטים אומנותיים המסמלים את המדינה.
מאגר המים בא לסמל את הנהרות הרבים שזורמים בבנגלדש.
לצידי מאגר המים יש שני צרורות של אורז, ומטרתם לסמל את האוכל והחקלאות של המדינה.
בראש הסמל מופיעים 4 כוכבים ונבט של פרח.
סמל ברוניי מוצג באופן בולט בדגל ברוניי.
הוא אומץ באופן רשמי בשנת 1932, ועל פי האתר הממשלתי הרשמי יש בו חמישה מאפיינים עיקריים:
בראש הסמל ישנו הדגל - מסמלי המשפחה המלכותית.
מתחתיו המטריה המלכותית - מסמלי המשפחה המלכותית.
תחתיה הכנפיים- מסמלות הגנה של צדק ושלום.
בצידי הסמל ידיים מושטות לעזרה - מסמלות את תפקיד הממשלה - להגן על אזרחיה.
באמצע ממוקם סהר - סמל האסלאם שהיא הדת הרשמית במדינה.
עליו רשום בערבית המוטו הלאומי של המדינה ("תמיד בשירות בהדרכת האל").
כמו כן בתחתית ממוקמת כרזה עליה רשום בערבית שמה של המדינה - "ברוניי, בית השלום".
סמל בורקינה פאסו בנוי ממספר סמלים כאשר במרכזו נמצא המגן שעוצב בקווי דגל בורקינה פאסו, הצבע האדום מסמל את המהפכה הסוציאליסטית, הירוק את עושרה של המדינה, והצבע הצהוב של הכוכב מסמל את האור המוביל את המהפכה.
הסמל מחוזק על ידי שתי חניתות המסמלות את מקור העם האפריקאי, ובשני צדדיו יש שני סוסים שתפקידם לתמוך במגן.
מעל הסמל פרושה כרזה הנתמכת על ידי החניתות ועליה חרוט שמה של המדינה "בורקינה פאסו".
בתחתית הסמל ישנה כרזה נוספת ועליה חרוט בצרפתית המוטו הלאומי של המדינה "אחדות, קידמה, צדק".
סמל בלגיה הוא סמל אחד המורכב מכמה וכמה סמלים קטנים יותר.
שילובם של הסמלים מבטאים את הזהות הבלגית.
בסמל ניתן להבחין בגלימה מלכותית, המהווה רקע ונועדה לסמל את המונרכיה (מלכות) במדינה.
בראש הגלימה מצוי הכתר המלכותי שמטרתו לסמל שבראש המדינה עומד מלך.
מאחורי הגלימה עולים הדגלים של המחוזות השונים שמרכיבים את הממלכה הבלגית.
בתוך הגלימה מצויים שני אריות (שנקראים גם "האריות הבלגים") וכל אחד מהם מחזיק את דגל בלגיה.
האריות מהווים את האחדות הלאומית של המדינה ומטרתם לתמוך במגן שנמצא במרכז הגלימה.
המגן וציור האריה שמוטבע עליו הוא הסמל המסורתי.
לרגלי המגן ישנה כרזה ועליה רשום המוטו הלאומי של בלגיה "אחדות מעניקה כוח", בצרפתית (בתמונה) או בפלמית, בהתאם למקום הצגת הסמל.
סמל גמביה מציג שני אריות אשר מחזיקים מגן שעליו מצוירים שני גרזנים מוצלבים.
בראש המגן נמצא קישוט עם קסדה של האביר ומעליו דקל.
בתחתית הסמל קיימת כרזה ועליה כתוב המוטו הלאומי של המדינה "קידמה, שלום, שגשוג".
מטרתם של האריות היא לסמל את ההיסטוריה הקולוניאלית של גמביה כחלק מהאימפריה הבריטית, הגרזנים המוצלבים והקישוט מסמלים את חשיבות החקלאות למדינה וכן לסמל את שתי הקבוצות האתניות הגדולות במדינה: המנדינקה והפולאני.
הדקל בראש הסמל הוא גם עץ לאומי חשוב.
סמל ברזיל נוצר ב-19 בנובמבר 1889, ארבעה ימים אחרי שברזיל הפכה לרפובליקה.
הסמל הברזילאי מציג מספר אלמנטים המייצגים את המדינה: שיחי קפה וטבק המקיפים את הסמל משני צדדיו הם שני היבולים העיקריים של ברזיל.
הכוכב הגדול שצבוע בצבעי ירוק-צהוב (צבעי הדגל הברזילאי) במרכז מייצג את המחוז הפדרלי של ברזיל.
ואילו 26 הכוכבים הנוספים בטבעת שסביב העיגול הכחול המרכזי מייצגים את 26 המדינות של ברזיל.
בתוך העיגול הכחול במרכז הסמל ניתן לראות 5 כוכבים המייצגים את "הצלב הדרומי", אשר מופיע בדגלי מדינות רבות בחצי הדרומי של כדור הארץ מכיוון שהוא נראה רק בשמי חצי הכדור הדרומי.
העיטור הכחול מכיל את השם הרשמי של ברזיל (República Federativa do Brasil - הרפובליקה המאוחדת של ברזיל), בשורה הראשונה.
בשורה השנייה כתוב תאריך הקמת הרפובליקה 15 בנובמבר 1889.
סמל גואטמלה זהה לציור שבמרכז דיגלה.
הוא מורכב מהציפור הלאומית, קורוקו הדור (קצאל), שהיא סמל לחופש, והתאריך 15 בספטמבר 1821, התאריך בו זכתה מרכז אמריקה לעצמאות מספרד.
כמו כן, מופיעים בסמל רובים מוצלבים וחרבות מוצלבות, המסמלים את מוכנותה של גואטמלה להגן על עצמה במידת הצורך במלחמה, ועלי זית, כסמל לשלום הנכסף.
סמל גינאה המשוונית הוצג לראשונה ב-21 באוגוסט 1979. הסמל מורכב ממגן ובתוכו עץ המנגרובה.
מתחת למגן מופיע המוטו הלאומי "Unidad, Paz, Justicia" ("אחדות, שלום, צדק" בספרדית), ומעליו מופיעים שישה כוכבים משושים צהובים.
סמל גרמניה או הסמל הפדרלי הוא סמלה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
הסמל הוא מגן בצבע זהב המוטען במרכזו בעיט.
העיט מיוחס כבר שנים רבות לשבטים הגרמאניים, משום שזוהי הציפור של האל אודין.
עוד בשנת 1200 הוכר העיט כסמלו של קרל הגדול.
לאחר מספר שינויים והחלפות של צורת העיט בהתאם לשינויים בשלטון, נקבעה הצורה הרשמית, עיט הרייך, והיא המוצגת על כל המסמכים הרשמיים של המדינה, וכן על הדגל במקרים מסוימים.
העיט מעטר גם את אולם המליאה בבונדסטאג ואת מטבעות גרמניה.
הסמל עוטה את צבעי דגל גרמניה.
סמל גרמניה הנאצית מציג את עיט הרייך, ניצב מעל צלב קרס הנתון בזר דפנה ונושא מבט לימינו.
למרות שמוצאו מימי הביניים, המונח "עיט הרייך" (Reichsadler) מזוהה בעיקר עם תקופת שלטונה של גרמניה הנאצית.
בשנת 1933 הנאצים השתלטו על סמלה של רפובליקת ויימאר, העיט הקיסרי, והוסיפו לו את צלב הקרס וזר הדפנה.
בשנת 1935 הוא נהפך לסמלו הלאומי של הרייך השלישי (Hoheitszeichen) בצו של אדולף היטלר.
המפלגה הנאצית השתמשה בסמל דומה מאוד, "העיט של המפלגה" (Parteiadler).
ההבדל ביניהם הוא כיוון מבטו של העיט (ניתן לראות את ההבדלים כאן).
למראהו של העיט ניתנה חשיבות מיוחדת.
לפי התאוריה הפופולרית ביותר, עיט המפלגה מייצג את "גבו" של העיט הקיסרי.
בהתחשב בתפיסה הטוטליטרית ועקרון המנהיגות של המשטר הנאצי, באופן סמלי, עיט המפלגה ועיט הרייך מציגים שני חצאים תלויים: המפלגה והמדינה.
בהתאם לכך, שניהם התאחדו תחת דמותו של הפיהרר, במהלך הגלייכשאלטונג.
המגן הפדרלי (Bundesschild) הוא גרסה מוקטנת של סמל גרמניה.
מגן זהב זה מציג בתוכו עיט שחור בעל רגליים, מקור ולשון אדומים - כצבעיה הלאומיים של גרמניה.
צורתו של המגן מעוגלת בתחתיתו.
בניגוד לסמל הלאומי, מופיע המגן הפדרלי רק על דגל השירות של הרשות הפדרלית, על דגל השירות של הצי הגרמני ועל דגל ראש המטה הכללי של הבונדסוור.
דגל השירות של הרשות הפדרלית נועד לשימושה הבלעדי של הממשלה הפדרלית של גרמניה וכל שלוחותיה, וכל שימוש אחר אסור.
מי שמשתמש בדגל עלול לספוג קנס.
סמל גיברלטר הוא שלט אצולה שהוענק לגיברלטר לראשונה עם הרשאה מלכותית בטולדו, ב-10 ביולי 1502, על ידי איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה בתקופת השלטון הספרדי על גיברלטר.
שלט האצולה מורכב ממגן ותיאור של מבצר בעל שלושה מגדלים אדומים מעל מפתח מזהב התלוי מהפתח הקדמי של המבצר.
שלט האצולה מתואר בהרשאה המלכותית של המלכה איזבלה הראשונה כך:
הסמל הוא שלט אצולה הכולל מגן הצבוע בשני השלישים העליונים בלבן (ארז'ן) ובתוכו מתוארת טירה אדומה בת שלושה מגדלים.
השליש התחתון צבוע אדום (גולס) ובמרכזו תלוי מפתח בצבע זהב (אור) אשר תלוי ממרכז הטירה.
שלט האצולה של גיברלטר יונק את שורשיו מההרלדיקה של ממלכת קסטיליה, הממלכה הגדולה והחשובה ביותר בספרד של ימי הביניים, בה הייתה המלכה איזבלה הראשונה.
בפתיחה להרשאה המלכותית לשלט האצולה של גיברלטר נאמר כך:
הרעיון שגיברלטר היא המפתח לספרד או לים התיכון מקורו עוד לפני הכיבוש הספרדי.
על ממשיכיו של המפקד המוסלמי ברברי טאריק בן זיאד, שפלש לספרד דרך גיברלטר בשנת 711, נאמר שהם אימצו את הסמל של המפתח בעת שהתיישבו בגרנדה.
הסמל שונה מהחותם הרשמי של גיברלטר המכיל את צוק גיברלטר ולפניו ספינה שטה.
לא ידוע מתי נוצר החותם הרשמי.
החל משנת 1982 שימש הסמל גם כדגל גיברלטר וכן כדגל מושל גיברלטר.
סמל ממשלת גיברלטר זהה לסמל הממלכה המאוחדת עם סמל גיברלטר בתחתיתו.
סמל ברמודה הוא שלט אצולה שעליו אריה אדום המחזיק בידיו שלט אצולה נוסף המתאר ספינה טובעת.
האריה האדום מסמל את אנגליה ואת קשריה של ברמודה לאנגליה.
הספינה הטובעת היא ספינת ה"סי ונטשור" - ספינת הדגל של חברת וירג'יניה, אשר נטרפה על החוף של ברמודה במכוון בשנת 1609 על ידי האדמירל סר ג'ורג' סומרס, על מנת למנוע טביעתה בסופה.
כל תושבי הספינה ניצלו והתיישבו באי.
הסמל מופיע על דגל ברמודה שהוא דגל היוניון ג'ק שעליו סמל ברמודה, וכן על דגל מושל ברמודה.
סמל גאורגיה אומץ ב-1 באוקטובר 2004 והוא מבוסס על הסמל הגיאורגיאני מימי הביניים - סמל בית המלוכה של בגרטיוני.
הסמל מורכב משני אריות עומדים כתומכים המחזיקים שלט אצולה ועליו גאורגי הקדוש - הקדוש של גאורגיה, הורג דרקון.
מעל מגן האבירים מופיע כתר בית המלוכה של גאורגיה ומתחתיו המוטו של המדינה, הרשום באלפבית הגאורגי: ძალა ერთობაშია ("דזאלה אֶרתוֹבּאשיה" - "באחדות הכוח").
סמל זה החליף את סמל הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה שהיה בשימוש בין 1918–1921 ולאחר תום העידן הסובייטי החליף את הסמל הסובייטי בשנת 1991.
סמל ברבדוס אומץ, עם מתן עצמאות לאי בשנת 1966 על פי צו מלכותי של מלכת בריטניה - המלכה אליזבת השנייה.
מעל שלט האצולה מצוי אגרוף של תושב האיים המחזיק בידו שני מקלות קנה סוכר הדומים בצורתם לצלב אנדרו הקדוש.
קני הסוכר מסמלים את חשיבות תעשיית הסוכר לכלכלת ברבדוס, וצורתם מסמלת את יום העצמאות של האי - ביום אנדרו הקדוש.
מגן האבירים בצבע זהב, ועליו שני הפרחים הלאומיים של המדינה - גאוות ברבדוס ועץ תאנה.
התומכים הם שקנאי ורעמתן כחלחל המייצגים את האי שקנאי ואת התבססות כלכלת האי על ענף הדיג בהתאמה.
מתחת לשלט מצוי מוטו האיים - "גאווה ותעשייה".
סמל גרנדה אומץ בשנת 1974, לאחר שהאי קיבל את עצמאותו.
הסמל הוא בסגנון שלט אצולה, והוא מורכב ממגן המחולק לארבעה רבעים על ידי צלב מוזהב.
במרכז הצלב דמותה של ספינתו של כריסטופר קולומבוס - "סנטה מריה".
ברביעים הראשון (ימין עליון) והרביעי (שמאל תחתון) מצוירים אריות בריטיים על רקע אדום, המסמלים את הקשר לבריטניה, ואילו ברביעים האחרים חצי ירח, שמתוכו צומח פרח החבצלת.
מעל מגן האבירים מצוי כתר מוזהב ועליו שיחי בוגנוויליה.
מעל הכתר זר של שבע שושנים אדומות, המסמלות את שבע הקהילות של גרנדה.
למגן שני תומכים - ארמדילו העומד לפני צמח תירס ויונה העומדת לפני צמח בננה, שמסמלים את כלכלת האי ואת בעלי החיים בה.
מתחת למגן האבירים מופיע מוטו האי: "בהיותנו מודעים תמיד לאל, אנו שואפים, בונים ומתקדמים כאומה אחת" ("Ever conscious of God we aspire, build and advance as one people").
סמל גינאה ביסאו הוצג לראשונה מעט לאחר קבלת העצמאות מפורטוגל בשנת 1973. הוא מציג באופן בולט כוכב שחור, המסמל את אפריקה.
הצדף המאגד שני ענפי זית בתחתית מסמל את קרבתה של המדינה לים.
במרכז מופיע המוטו של המדינה, בפורטוגזית - Unidade, Luta, Progresso (איחוד, מאבק, קדמה).
סמל בלארוס הוצג בשנת 1995. הוא כולל סרטים בצבעי דגל בלארוס, מפת המדינה, אלומות חיטה וכוכב אדום.
סמל זה מבוסס על סמלה של בלארוס הסובייטית, ומוטיבים רבים נלקחו מסמל ברית המועצות והשינוי העיקרי הוא החלפה של הפטיש והמגל במפת המדינה.
לאחר קבלת העצמאות מברית המועצות הציגה בלארוס כסמלה את הסמל של הדוכסות הגדולה של ליטא, שבלארוס מהווה כיום את מרבית שטחה.
שמו של הסמל Pahonia (מרדף) והוא מהווה גם את סמל ליטא.
ב-1995 ביקש הנשיא לוקשנקו לבטלו בטענה ששימש את הבלארוסים ששיתפו פעולה עם הנאצים במלחמת העולם השנייה.
ב-14 במאי 1995 נערך משאל עם והצעת לוקשנקו להחליף את הסמל התקבלה ברוב של 75% על-פי התוצאות הרשמיות.
האופוזיציה הבלארוסית והממשלה הבלארוסית הגולה לא מכירים בתוצאות משאל העם ובסמל החדש ומוסיפים להציג את ה-Pahonia.
סמל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס
סמל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס עד שנת 1938 כלל את הכיתוב "פועלי כל העולם התאחדו" בבלארוסית, ביידיש, ברוסית ובפולנית.
לאחר מכן הוסרו היידיש והפולנית.
סמל בחריין עוצב בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי צ'ארלס בלגרייב, יועץ בריטי של מלך בחריין.
הסמל דומה בעיצובו לדגל בחריין.
סביב המגן מצוי זר עלי דפנה.
בעוד שבסמל הנוכחי ישנם חמישה "עמקים" לבנים, בסמל המקורי, כפי שניתן ללמוד בתמונות משנות ה-30, היו ארבעה עמקים, ככל הנראה בשל טעות של היועץ.
עמקים אלה מייצגים את חמשת עיקרי האסלאם.
סמל בליז אומץ רשמית עם קבלת עצמאות המדינה.
הסמל שונה במעט מהסמל של המושבה הבריטית בליז.
הסמל מורכב משלט אצולה לו שני תומכים, שציצתו היא עץ מהגוני (Swietenia macrophylla).
סביב שלט האצולה והתומכים זר המורכב מעשרים וחמישה עלים.
בשני השלישים העליונים של שלט האצולה מצוירים כלי העבודה של חוטב עצים, ובשליש התחתון מצוירת ספינה.
סמלים אלה מסמלים את חשיבות עצי המהגוני בכלכלת המדינה ושימושם בייצור ספינות.
התומכים הם שני חוטבי עצים - השמאלי, אדם לבן עור, מחזיק בידו גרזן, והימני, אדם שחום עור, מחזיק בידו משוט של סירה - שני התומכים מסמלים את שני ענפי הכלכלה העיקריים של המדינה.
בתחתית הסמל, על גבי קלף מופיע מוטו המדינה "SUB UMBRA FLOREO" שמשמעותו "תחת מחסה (סוכך) אני משגשג".
הסמל מופיע במרכז דגל בליז.
סמל בנין הנוכחי אומץ מחדש כסמל רשמי של בנין בשנת 1990 לאחר שהוחלף בשנת 1975.
הסמל הוא שלט אצולה לו שני תומכים.
ציצת הסמל מורכבת משתי קרני תאו אפריקני המוצגות כקרני שפע ומלאות תירס והמסמלות שפע.
שלט האצולה מחולק לארבעה רבעים.
הרביע השמאלי עליון מתאר טירה בסגנון סומבה המסמל את ההיסטוריה של ממלכת בנין.
הרביע הימני עליון מציג את כוכב בנין - הכבוד הגבוה ביותר שניתן לאזרח המדינה.
הרביע הימני התחתון מציג ספינה, המייצגת את הגעת המתיישבים האירופאים לבנין, והרביע השמאלי התחתון מציג עץ דקל המסמל את כלכלת המדינה.
התומכים הם שני נמרים - החיה הלאומית של בנין.
מתחת הסמל רשום מוטו המדינה בצרפתית - "אחווה, צדק, עבודה".
סמל גיאנה אומץ רשמית ב-25 בינואר 1966 על ידי בית הנבחרים של המדינה לאחר שהסמל הוענק למדינה ב-21 בינואר על ידי מלכת בריטניה, המלכה אליזבת השנייה.
בחלקו העליון סמל של לבוש ראש האופייני לתושבי המדינה.
שני יהלומים בשני צידי הכובע הייחודי מסמלים את חשיבות הכרייה בכלכלת המדינה.
הציצה מסמלת את בית המלוכה, ושני התומכים של הסמל הם יגוארים, שכל אחד מהם מחזיק גרזן, קנה סוכר וענף אורז המסמלים את תעשיות הסוכר והאורז במדינה.
על שלט האצולה מופיעים פרח הוויקטוריה המלכותית - הפרח הלאומי של המדינה, שלושה קווים כחולים המסמלים את שלושת נהרות המדינה, והציפור הלאומית - הואצין.
סמל גבון משמש כסמלה הרשמי של המדינה מאז ה-15 ביולי 1963. הסמל עוצב על ידי מעצב הסמלים השווייצרי לואי מילמן (Louis Mühlemann) אשר עיצב גם את סמל הרפובליקה של קונגו.
בחלקו הירוק שלוש דיסקיות (עיגולי) זהב המסמלים את עושרם של מחצבי המדינה.
בתחתית שלט האצולה ספינה המסמלת את תנועתה של גבון לעבר עתיד טוב יותר.
לסמל שני תומכים - פנתרים שחורים המסמלים הן את אומץ תושבי המדינה והן את בעלי החיים במדינה, וציצת הסמל היא עץ אוקומה המסמל את הסחר בעצים המהווה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה.
הסמל יוצא דופן בכך שיש בתחתיתו שתי רצועות קלף עם מוטו המדינה בשתי שפות - ברצועה מתחת למגן רשום המוטו בצרפתית: UNION, TRAVAIL, JUSTICE (איחוד, עבודה, צדק).
הסמל מופיע גם כחלק מדגל נשיא גבון.
סמל גאנה הוענק רשמית למדינה ב-4 במרץ 1957 על ידי מלכת בריטניה, המלכה אליזבת השנייה.
הסמל הוא שלט אצולה כחול, המחולק לארבעה רביעים על ידי צלב ג'ורג' הקדוש בעל קצה מוזהב.
במרכז הצלב מצוי אריה מוזהב המסמל את הממלכה המאוחדת, ואת הקשר בין גאנה לבין מדינות חבר העמים הבריטי.
הרביע הראשון (השמאלי העליון) מכיל חרב המכונה "אוקיאמה" המשמשת בטקסים מקומיים.
חרב זו מסמלת את הממשל המקומי בגאנה, בעוד שהרביע הימני העליון מציג טירה על שפת הים – טירה זו מייצגת את ארמון המלוכה באקרה לחופי מפרץ גינאה – טירה זו מסמלת את הממשל הלאומי של גאנה.
הרביע השלישי (השמאלי התחתון) מציג עץ קקאו המסמל את העושר החקלאי של גאנה.
הרביע הרביעי (הימני התחתון) מציג מכרה זהב המסמל את עושר המחצבים של המדינה.
מעל הדגל חרוזים בצבעי הלאום של גאנה: אדום, ירוק וזהב (צבעי דגל גאנה) ומעליהם כוכב בן חמישה קצוות עם גבול מוזהב המסמל את חירות מדינות אפריקה.
לסמל שני תומכים – עיטים שלצווארם רצועה בצבעי המדינה, ואליה מחוברים כוכבים שחורים.
העיטים מחזיקים קלף שעליו רשום מוטו המדינה באנגלית: FREEDOM AND JUSTICE ("חירות וצדק").
סמל ג'יבוטי הוא סמלה הרשמי של רפובליקת ג'יבוטי, הסמל אומץ לאחר שהמדינה קיבלה את עצמאותה ב-25 ביוני 1977.
הסמל כולל חנית אנכית מאחורי מגן מסורתי.
מתחת למגן שתי ידיים הנושאות כל אחת סכין גדולה.
שתי הידיים מסמלות את שתי הקבוצות האתניות המרכיבות את המדינה (בני העיסא ובני העפרים).
את הסמל מקיפים עלי דפנה.
סמל ברית המועצות (ברוסית Государственный герб СССР) הוא שלט אצולה המורכב מכמה חלקים:
תבואת חיטה המקיפה את הסמל: החיטה שימשה בעבר כסמל למעמד הפועלים והעובדים.
סרט אדום: הלופף את שיבולי החיטה, ועליו כתובה הסיסמה הקומוניסטית "פועלי כל העולם, התאחדו!" בשפות השונות של ברית המועצות.
הגלובוס: מציג את אחד מעקרונותיה של ברית המועצות, עקרון הגלובליות, ברית המועצות שאפה להשליט את הקומוניזם בכל העולם ובכך ליצור שוויון מוחלט בין בני האדם.
זריחה: בתחתית הסמל מצוירת זריחה המרמזת על עתיד טוב יותר, הפצעתו של יום חדש ואת אביב העמים.
הפטיש והמגל: בחזית הסמל מוצבים פטיש ומגל, סמל הקומוניזם, הם מסמלים את החיבור בין הפועלים והאיכרים.
הסמל אומץ בשנת 1923 והיה לסמלה הרשמי של ברית המועצות עד להתפרקותה בשנת 1991 תוך ביצוע מספר שינויים מינוריים בהתאם למספר הרפובליקות של ברית המועצות.
סמל גרמניה המזרחית (הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, בגרמנית: Staatswappen der Deutschen Demokratischen Republik), מורכב מפטיש ומחוגה, המוקפים בצמד אלומות חיטה.
הפטיש מסמל את הפועלים, המחוגה מסמלת את המלומדים והחיטה מסמלת את החקלאים.
העיצוב הראשוני של הסמל היה ללא המחוגה.
ב-26 בספטמבר 1955 הסמל אומץ כסמלה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית באופן רשמי, בשנת 1959 הסמל הוסף לדגל גרמניה המזרחית, השימוש בסמל כסמלה של גרמניה המזרחית בוטל רשמית על ידי הפולקסקאמר ב-31 במאי 1990 אחרי התמוטטות המשטר הקומוניסטי.
הצגתו הפומבית של הסמל בגרמניה המערבית היה אסור על פי חוק עד שנת 1969 שאז בעקבות מדיניות האוסטפוליטיק גרמניה המערבית הקלה את החוקים האנטי-קומוניסטים.
סמל ג'מייקה הוענק לג'מייקה בשנת 1661 תחת צו מלכותי, והוא נחשב להורשה מהבריטים.
מאוחר יותר נעשו בסמל מספר שינויים קטנים.
הסמל המקורי עוצב על ידי ויליאם סנקרופט, הארכיבישוף מקנטרברי בזמנו.
בעת נתינת שיקול הדעת אודות צורתו של סמל הולם לג'מייקה החופשית, גם הממשל וגם האופוזיציה הגיעו להסכמה על העיקרון הבא: הסמל הקיים יהווה "סמל של משמעות היסטורית רבה ללאום שצריך להישמר".
כל ציור על הסמל מציג את ג'מייקה בהיבט שונה: האננס - כַפּרי הילידי, הטאינויים - כתושבים הראשונים והתנין - כזוחל הילידי של המדינה.
השימוש בקסדה מלכותית ובמעטה הוא כבוד ייחודי התואם את ג'מייקה.
בנוסף הוכרז שהסמל המקורי נוצר בפברואר בשנת 1662 ולא בשנת 1661. שנת 1661 היא שגיאה שמתייחסת לשינוי שנעשה בשנת 1752 מהסגנון הישן של התיארוך לסגנון חדש (השנה החדשה התחילה ב-24 במרץ כך שמה שבזמנו היה 1661 הוא 1662 כיום).
סמל ג'מייקה עבר כמה שינויים קטנים, אך רק שלושה מהם נרשמו כרשמיים.
סמל גרנזי עשוי מגן אדום ועליו שלושה אריות בצבע זהב פוסעים וכשמבטם מופנה אל הצופה (צרפתית passant guardant - "עוברים בסך (ו)שומרים").
מעל למגן ענף קטן עם עלים.
הסמל דומה מאוד לסמל ג'רזי, סמל אנגליה וסמל נורמנדיה.
סמל ג'רזי עשוי מגן אדום ועליו שלושה אריות בצבע זהב פוסעים וכשמבטם מופנה אל הצופה (צרפתית passant guardant - "עוברים בסך (ו)מסתכלים").
הסמל הוענק לאי ב-1279 על ידי אדוארד הראשון מלך אנגליה.
מאז 1981 מופיע הסמל גם על דגל ג'רזי.
הסמל דומה מאוד לסמל גרנזי, סמל אנגליה ולסמל נורמנדיה.
סמל גינאה הנוכחי אושר בשנת 1993. הגרסה הראשונה הייתה משנת 1958 והשנייה משנת 1984.
הוא מתאר יונה המחזיקה ענף של זית.
בחלק התחתון - סרט עם המילים "עבודה", "צדק", "אחווה".
סמל גואם הוא סמל בעל צורה אליפטית המופיע במרכז דגל גואם.
צורת הסמל מקורה באבנים שתושבי האי הקדומים, לוחמי החמורו, נהגו להשתמש בהן כאבני קלע.
הסמל מציג את מפרץ האגאטנייה הסמוך לעיר האגאטנייה שבגואם.
במרכז המפרץ מוצגת סירת פרואה האופיינית לאזור, המסמלת את תושבי האי ואת התבססותם על הים, וכן את הגעתם אל האי בסירות אלה, ועל החוף דקל קוקוס המסמל את צמחיית האי ואת כלכלת הטריטוריה.
סמל העיר ברלין הוא שלט אצולה שמשמש כסמל הן את העיר ברלין והן את מדינת ברלין.
לכל אחד מרובעי ברלין ישנו סמל משלו.
כיום, במרכז הסמל, מתואר דב שחור, אולם הדב המסמל את העיר כיום לא סימל אותה לאורך ההיסטוריה.
לאחר קבלת חוקת מדינת ברלין הפך הדב לסמל רשמי של העיר והמדינה.
הדב המתואר על הסמל מביט לשמאל הסמל, על רקע כסוף או לבן.
לדב לשון אדומה וציפורניי כפות ידיים ורגלים אדומות.
ערים רבות שהוקמו בשלהי ימי הביניים (המאות ה-12 וה-13) קיבלו סמל רשמי אשר שימש כחותם על מסמכים רשמיים.
העיר ברלין והעיר קלן הסמוכה לה (אין מדובר בקלן של ימינו) נשלטו על ידי המארקגראפים של ברנדנבורג שסמלם היה עיט אדום - וסמל זה ניתן לעיר (כמו גם לערים רבות אחרות לאורך נהרות השפרה וההאבל.
החתום הקדום ביותר של העיר שנשמר עד ימינו מקורו מ-1253 והוא מתאר את סמל ברנדנבורג - עיט וכנפיו פרושות, הנצב בראש קשת בצורת תלתן.
מתחת לעיט הופיע הכיתוב בלטינית: SIGILLVM DE BERLIN BVRGENSIVM (חותם תושבי ברלין).
תושבי העיר התנגדו לסמל הברנדנבורגי ורצו סמל משלהם.
לא ברור מדוע נבחר דווקא הדב, אולם ייתכן שמדובר בכינוייו של אלברכט הראשון שכונה "הדב" ואשר ייסד את ברנדנבורג.
הסבר אחר הוא ההנחה שמקור שמה של העיר ברלין במילה "דב" - הנחה שגויה מבחינה היסטורית ואטימולוגית (משמעות שם העיר הוא למעשה "מקום בביצה").
החותם הגדול של מדינת ג'ורג'יה או סמל ג'ורג'יה הוא סמל מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית.
הסמל אומץ בשנת 1799 כחלק מחוקת המדינה, ושונה מספר פעמים מאז עיצובו הראשוני.
בחזית הסמל מופיעה קשת הניצבת על שלושה עמודים קורינתיים.
הקשת מסמלת את חוקת המדינה, וכל אחד מהעמודים מסמל את אחת משלוש רשויות השלטון: הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והרשות השופטת.
מוטו המדינה באנגלית: "חכמה, צדק, מתינות" (Wisdom, Justice, Moderation) כתוב על גבי מגילת קלף המלופף סביב העמודים.
בין העמודים ניצב איש מיליציה (לוחם שהשתתף במהפיכה האמריקאית שחרבו מונפת.
הלוחם מייצג את הגנת המיליציה המדינתית על חוקת המדינה.
סביב הסמל מופיע שם המדינה באנגלית: State of Georgia בחלקו העליון של הסמל, ושנת הכרזת העצמאות של ארצות הברית - 1776. בעת שאומץ הסמל, בשנת 1799 הופיעה שנה זו, אולם בשנת 1914 שונתה השנה שעל הסמל.
חלקו הקדמי של החותם משמש כסמל המדינה.
בחלקו האחורי של החותם מצויר קו החוף של המדינה שלמולו מפליגה ספינה הנושאת את דגל ארצות הברית.
הספינה מסמלת את הסחר בטבק וכותנה שהיוו את עיקר יצוא המדינה.
בסמוך לספינה מצוירת סירה המסמלת את הסחר הפנימי במדינה.
ברקע הסמל מופיע דמות של אדם חורש ועדר כבשים.
סביב הסמל רושמות המילים: "חקלאות ומסחר" ("agriculture and commerce") המסמלים את כלכלת המדינה בראש הסמל, ושנת 1776 בתחתיתו.
מזכיר מדינת ג'ורג'יה משמש, על פי חוק, כשומר חותם המדינה; כאשר כל המסמכים הרשמיים נחתמים בחותם זה.
הסמל הופיע במשך שנים רבות על דגל המדינה (למעט בין השנים 1879–1902.
דגם של הסמל עשוי ברזל יצוק ניצב בכניסה הצפונית של אוניברסיטת ג'ורג'יה מאז שנת 1858.
סמל ברנדנבורג (כינויו בגרמנית: Märkischer Adler, נשר המרקיז) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית ברנדנבורג.
הסמל הנוכחי נבחר ב-1991 והוא מבוסס על סמלה ההיסטורי של המדינה.
הסמל מורכב ממגן בצבע לבן שעליו מוטען עיט אדום, מביט ימינה.
כנפיו מעוטרות בגבעולי תלתן זהב ומקורו וטפריו זהובים אף הם.
על פי המסורת, סמל הנשר האדום אומץ על ידי הנסיך גֶרוֹ שליט נסיכות ברנדנבורג, במאה ה-10, או על ידי אלברכט ה"דב", מרקיז ברנדנבורג מהמאה ה-12. ב-1415 קיבל בית הוהנצולרן את השליטה בברנדנבורג והפך אותה למדינה חשובה במסגרת האימפריה הרומית הקדושה.
שליט ברנדנבורג היה לנסיך בוחר של הקיסר ולכבוד כך, עוצב סמל המשפחה מחדש כאיחוד של סמלה המקורי, סמל נסיכות נירנברג וסמל הנשר של ברנדנבורג.
ככל שהנסיכות גדלה והפכה לממלכה תוך שהיא מספחת לשטחה נסיכויות וערים שכנות, אוחד והועמס סמלה בפרטי סמליהן ונוספו לו חלקים שהעידו על עוצמתה של הממלכה.
כשהנסיך הבוחר פרידריך השלישי לקח לעצמו את התואר פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ב-1701, הוא שינה משמעותית את הסמל, הסיר את שלטי האצולה הקטנים והדגיש את הנשר האדום.
לאחר מלחמת העולם השנייה, עם התפרקותה הסופית של פרוסיה נזנח הסמל המסורתי וסמל חדש עוצב בברנדנבורג ללא כל אזכור לישן.
אולם סמל זה שהראה את זריחת השמש מאחורי עץ אלון, עם צבעי אדום ולבן בתוספת מגן כחול, ירוק ולבן, לא זכה לפופולריות רבה.
עם זאת, עיצוב דגל העיר ברנדנבורג הושפע ממגן זה.
ב-1990, לאחר איחוד גרמניה נבחר סמל הנשר ללא עיטורים נוספים לסמלה של המדינה.
סמל ברמן הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית ברמן והוא קיים בשלוש גרסאות, גדולה, בינונית וקטנה.
הסמל נכנס לשימוש ב-1366 והוא מציג מפתח לבן על שדה אדום.
המפתח מייצג את פטרוס, פטרון קתדרלת ברמן.
האישור הרשמי הראשון שניתן לעיר להשתמש בסמל היה ב-1811 על ידי נפוליאון.
סמל זה הכיל את המפתח של פטרוס, שלוש דבורים על גבי צבעי נפוליאון, אדום וזהב.
לפני נפוליאון הצבעים הדומיננטיים של העיר היו אדום ולבן, צבעיה של ברית ערי הנזה.
ב-1568 הוחלפו תומכי הסמל ממלאכים לאריות, כפי שהם כיום ונוסף הכתר.
כיום משמש המפתח לבדו סמל מוקטן של הרשויות.
סמל גליסיה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית גליסיה שבספרד.
המגן מעוצב כשדה כחול שבו מוטען גביע כסף המסמל את הגביע הקדוש.
מעל הגביע מופיע עיגול לבן המסמל את לחם הקודש המסמל את מעמדה המיוחד של הקתדרלה בלוגו שבה מוצג כל העת לחם הקודש (ולא רק בזמן הסקרמנט).
מסביב נמצאים שבעה צלבים כסופים, שלושה בכל צד ואחד למעלה והם מסמלים את שבעת המחוזות ההיסטוריים שהרכיבו את גליסיה.
מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.
סמל ממלכת גליסיה הקדום ביותר שידוע, כנראה מהמאה ה-13, היה שדה כחול שבו שלושה גביעי זהב.
לאחר זמן השתנה הסמל לשדה כחול ובו גביע אחד מכוסה והצלבים נוספו לדגל במאה ה-16.
הסמל לא היה בשימוש במהלך שלטונו הרודני של פרנסיסקו פרנקו שניסה לאחד את כל חלקי ספרד ולא התיר גילויי ייחודיות ועצמאות.
הוא עוצב מחדש באקדמיה המלכותית של גליסיה ב-1972 ונקבע בחוק ב-29 במאי 1984. מוטיבים מתוך הסמל מופיעים גם בחלק מסמלי המחוזות והערים בגליסיה, כגון סנטיאגו דה קומפוסטלה.
סמל גיאנה הצרפתית מורכב מ-מחומש הפוך שבשני צדיו דובי נמלים ובראשו שתי ציפורים.
בתוכו נמצאים שלושה מלבנים, ומעליהם כתר של זהב ובו שני עצים.
במלבן הראשון- שלוש חבצלות זהובות והמספר 1643. במלבן השני - ניתן לראות סירה אפורה מלאה בזהב בנהר אדום.
במלבן השלישי - חבצלות מים בין גלים קטנים לבנים בתוך נהר ירוק.
המלבן הראשון מסמל את השנה 1643 בה השתייכה המדינה לצרפת
המלבן השני מסמל את עושר המדינה והזהב שבה.
סמל גרינלנד הוא הסמל הרשמי של ממשלת גרינלנד האוטונומית.
סמל הכולל דוב קוטב מזדקף הוצג רשמית לראשונה על ידי דנמרק ב-1666 בתקופת שלטונו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק.
הגרסה בה משתמשת כיום ממשלת גרינלנד תוכננה על ידי האמן הגרינלנדי ינס רוסינג ואומצה ב-1 במאי 1989 על ידי הפרלמנט של גרינלנד.
סמל בצלאל הוא כינוי להדפס שעיצב יעקב שטארק בשנים 1907–1915, ופורסם כגלויה.
יעקב שטארק, תלמיד המחזור הראשון של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות בירושלים, יצר את העבודה כנראה באזור 1908, אז עבר בית הספר ממשכנו בבית הקיסרית טאיתו ל"בתי בצלאל" המתוארים בו.
היא פורסמה על ידי יעקב בן דב כגלויה בטכניקה של הדפס אבן בשנת 1926, כחלק מאגדן גלויות שיצא לאור לרגל 20 שנה לבצלאל.
עיצובו של שטארק בנוי במבנה של טריפטיכון.
במרכז העבודה מופיעה דמותו של בוריס שץ, מייסד בית הספר.
מאחוריו תיאור ראש פסלו של בוריס שץ - "מתתיהו החשמונאי" (1894) וארון הברית, שעליו עומדות שני מנורות.
תיאור זה של הארון מבוסס על עיצובו של אפרים משה ליליין לסמל בית-הספר.
שני חלקיו הקיצוניים של הטריפטיכון מציגים ניגודיות, האופיינית ליצירות בצלאל המוקדמות, שהושפעו מעיצוביו של ליליין.
ניגודיות זו מציגה את "בצלאל" כביטוי לגאולה ולציונות.
בצד אחד מופיע תיאור של כישור ונול, ומאחוריהם תיאור של ירושלים ושל "בתי בצלאל" באור הבוקר.
לעומת זאת, בצדו השני של הטריפטיכון מתוארת שורת כפות ידיים מושטות לעזרה בתוך נוף לילי.
סביב הטריפטיכון מופיעה מסגרת ובה ציטוט מתוך ספר שמות (לא) ובו תיאור בניית המשכן על ידי בצלאל בן אורי.
סמל גגאוזיה הוא סמלה של גגאוזיה, אזור אוטונומי בדרום-מזרח רפובליקת מולדובה.
הוא מופיע גם לצד סמליה הרשמיים של מולדובה.
הסמל מורכב ממגן הרלדי, בחלקו התחתון חצי עיגול בצבע זהב, המסמן את השמש העולה עם עלות השחר, על רקע כחול.
הקישוטים הלאומיים מונחים באופן סימטרי בצידי המגן, ושזורות בהם שיבולים זהובות העטופות בדגל גגאוזיה.
בדגל צבעים אופקיים: החלק העליון עבה יותר ובצבע כחול, ומתחתיו פסים בצבע לבן ואדום.
הצבעים מייצגים את הסדר השבטי ומעידים על מוצאם של הגגאוזים.
כל צבע מתייחס לאב הקדמון: הפצ'נגים, הקימצ'קים, והטורקים-אוג'וזים.
בחלקו התחתון של המגן יש עלי גפן וענבים, המסמלים את מה שהרפובליקה מתקיימת ממנו.
שלושה כוכבים זהובים מסודרים בצורה של משולש שווה-צלעות ממש מעל המגן.
הכוכבים הללו נמצאים גם בדגל גגאוזיה ומייצגים את העבר, ההווה, והעתיד, או לחלופין, את שלוש הרשויות המרכיבות את גגאוזיה: הקומרט, צ'אדיר לונגה, וולצ'נשטי.
באזור השמש הכיתוב "GAGAUZ YERI" שפירושו "רפובליקת גגאוזיה".
הסמל מושפע מסמל ברית המועצות.
מעצב סמלה של גגאוזיה הוא האמן פיודור דולוגלו, והוא אושר בשנת 1994.
סמל דרום אפריקה הראשון היה בשימוש רשמי מאז שנת 1910. הסמל הוחלף בעיצוב חדש ביום החופש ב-27 באפריל 2000. המוטו על הסמל, ǃke e: ǀxarra ǁke בשפת הסן פירושו: "עמים שונים התאחדו".
תהליך עיצובו של הסמל החל בשנת 1999 כאשר משרד האמנות, התרבות המדע והטכנולוגיה פנה אל הציבור בבקשות לרעיונות עבור סמל חדש למדינה.
שפע הרעיונות אשר הגיעו למשרד לצד תגובות מהקבינט היוו את הבסיס לעיצוב הסמל.
עשרה עיצובים שונים הוצגו בפני הקבינט ולבסוף נבחר עיצובו של איאן בקר.
בסמל מופיע הכיתוב בשפת סן "עמים שונים התאחדו" על רקע ירוק, ושני חטי פילים עולים ממנו בכל אחד מצדדיו.
ביניהם מופיעים שיבולת חיטה ומגן מוזהב שבו נראות שתי דמויות בני אדם המברכות זו את זו, ואשר מקורן באומנות הסלע הבושמנית.
מעל למגן מופיעים כידון ואלה, פרח פרוטאה, ציפור לבלר ושמש.
סמל דרום אפריקה הישן היה בשימוש משנת 1910 ועד שנת 2000. הסמל היה למעשה שילוב של אלמנטים משלטי ארבע המדינות והמושבות אשר שולבו באיחודה של דרום אפריקה.
הרבע הראשון מכיל את גברת התקווה הטובה מתוך סמל מושבת הכף.
שני הגנואים הכחולים ברבע השני לקוחים מתוך סמל מושבת נטאל.
ברבע השלישי מופיע מוטיב עץ מתוך סמל מדינת אורנג' החופשית וברבע הרביעי מופיעה העגלה מתוך סמל טראסנוול.
התומכים (ראם הצבי והדלגן) לקוחים מתוך סמל מושבת הכף וסמל מושבת נהר אורנג'.
האריה אשר בציצה אוחז בארבעה מטות קשורים יחדיו כסמל לאחדותן של ארבע המושבות והמדינות לשעבר.
המוטו בתחתית השלט כתוב בלטינית: Ex Unitate Vires ומשמעותו "כוח באמצעות אחדות".
לכל סולטאן ששלט באימפריה העות'מאנית היה סמל משלו, שנקרא "טורה".
סמל מודרני, המושפע בצורתו מהסמלים של מדינות אירופה, נוצר רק בסוף המאה ה-19, ביוזמתו של הסולטאן עבדול חמיד השני.
הסמל הפך רשמית לסמל האימפריה ב-17 באפריל 1882.
על הסמל מופיע ה"טורה" בתוך עיגול המייצג את השמש.
תחתיו שני דגלים: האחד, דגל האנטוליה ושאר מדינות אסיה הכולל חצי סהר וכוכב על רקע אדום - סמלים אלה נשארו בסמל טורקיה עד היום, והשני, דגל הרומליה - דגל ירוק שעליו שלושה חצאי סהר.
בצדו הימני של הסמל חקוקים רובים ותותח (סמלי הכוח), ובצדו השמאלי - מאזני צדק (סמל המשפט) וקרן שפע.
סמל הונגריה הוצג ביולי 1990 עם נפילת הקומוניזם אף שנעשה בו שימוש עוד לפני כן, עם או בלי הכתר.
מקורם של אלמנטים מסוימים בסמל הוא בימי הביניים.
הסמל מורכב ממגן חצוי לאורכו.
חלקו השמאלי הוא שדה אדום עם שלושה הרים ירוקים, כשעל האמצעי כתר זהב.
מעל לכתר צלב פטריארכלי לבן.
בחלק הימני שדה אדום ובו ארבעה פסים לבנים, כשביניהם פסים לבנים.
הדעה הרווחת היא כי שלושת ההרים הירוקים מייצגים את שלושת רכסי ההרים העיקריים בהונגריה: טָטְרָה, מָטְרָה ופָטְרָה; ואילו ארבעת הפסים הלבנים מייצגים את הנהרות הגדולים בהונגריה: הדנובה, הטיסה, הדרבה והסאבה.
אין לדעה זו אישור רשמי.
האלמנט העתיק ביותר בסמל הוא הצלב הפטריארכי, שמצביע על השפעת האימפריה הביזנטית.
בשלבים מאוחרים יותר הופיעו גם הכתר וההרים מתחת לצלב.
מקור הפסים האדומים והלבנים הוא בחותם המלך אימרה מ-1202.
סמל מדינת דלאוור אומץ ב-17 בינואר 1777. בסמל נערכו מספר שינויים במהלך השנים, והסמל, כפי שהוא כיום אומץ ב-29 באפריל 2004.
במרכז הסמל נמצא שלט אצולה שעליו שלושה פסים: אדום בחלקו העליון, כחול במרכז, ולבן בחלקו התחתון.
על הפס האדום מצוירת אלומת חיטה וכן קלח תירס, ועל הפס הלבן מצוי שור העומד על עשב.
מעל המגן מצוירת ספינה ואת המגן מחזיקים שני גברים - חקלאי מצד שמאל של המגן וחייל מצידו הימני.
מתחת למגן כתוב מוטו המדינה.
אלומת החיטה לקוחה מסמל מחוז ססקס ומסמלת את פוריותה של הקרקע של המדינה.
קלח התירס לקוח מסמל מחוז קנט ומסמל את ענף החקלאות של המדינה.
הפס הכחול שבסמל מסמל את נהר דלאוור - עורק התחבורה והמסחר העיקרי של המדינה בעת הקמתה.
השור מסמל את חשיבותו הכלכלית של ענף גידול הבקר במדינה.
הספינה מסמלת את ענף תעשיית בניית הספינות במחוז ניוקסל ואת המסחר הימי המהווה מרכיב חשוב מכלכלת המדינה.
החקלאי מסמל את ענף החקלאות והחייל מסמל את ההכרה בחשיבות החייל המתנדב להגן על החירויות של ארצות הברית.
סביב הסמל נמצאת הכתובת: "החותם הגדול של מדינת דלאוור" והתאריכים 1704, 1776 ו- 1787.
בשנת 1793 הוצאו מהסמל דמויות החקלאי והלוחם.
בשנת 1847 הם הושבו ונוסף מוטו המדינה "חירות ועצמאות" (Liberty and Independence).
סמל דנמרק הוצג לראשונה כסמל דנמרק המודרני בשנת 1819, בתקופת מלכותו של פרדריק השישי שהחליט על מספר קבוע של תשעה לבבות ועל כך שהחיות בסמל הן אריות והם לא מסתכלים אל פני הצופה.
מופיעים בו שלושה אריות כחולים שלשונם אדומה, פוסעים על מגן זהב, וכתר זהב על ראשם.
מעל כל אריה מופיעים שלושה לבבות אדומים.
מעל המגן מוצג הכתר של מלכי דנמרק.
השימוש הראשון הידוע בסמל זה התרחש עוד בשנת 1194 בחותם של קנוט השישי.
השימוש הראשון בסמל שגם צבעיו זהים לאלה המקובלים היום היה בשנת 1270. בסמל ההיסטורי האריות פנו אל הצופה ולא שמאלה ומספר הלבבות לא היה קבוע ויכול היה להיות גבוה הרבה יותר מהיום.
היסטוריונים מאמינים שאת מקומם של הלבבות תפסו בתקופות מסוימות בעבר פרחי נופר אך השימוש בהם ננטש במהרה בגלל החותמים הגסים שהיו מקובלים בשימוש בימי הביניים.
צו מלכותי משנת 1972 הכריז שצורות אלה הן פרחי נופר אך בחברה הדנית נהוג להתייחס אליהם כאל לבבות.
קיימת גרסה נדירה מימיו של אריק מפומרניה בה שלושת האריות מחזיקים יחדיו את דגל דנמרק בדומה לסמלו של המחוז דרום יילן שבדנמרק.
עד שנת 1960 היו בשימוש בדנמרק "סמל גדול" ו"סמל קטן" בשיטה יוצאת דופן הדומה לזו הנהוגה עד היום בשוודיה.
הסמל הקטן היה בשימוש נרחב בעיקר במשרדים ממשלתיים וכן במשרד החוץ של דנמרק.
מאז הפך הסמל להיות סמל משפחת המלוכה בלבד והמדינה נותרה עם סמל רשמי אחד בלבד.
הכתר הנמצא בסמל הוא זה שחבש כריסטיאן החמישי ולא הכתר שחבש כריסטיאן השישי, כפי שלעיתים טועים לחשוב.
ההבדל בין הכתרים טמון בעובדה שהאחרון משובץ ביהלומים בעוד זה שנמצא בשימוש היום משובץ בפנינים.
שני הכתרים נמצאים בטירת רוזנבורג הנמצאת בפרברי העיר קופנהגן.
הסמל דומה מאוד לסמל האסטוני ולסמל הבירה האסטונית טאלין.
הקשר בין הסמלים טמון בשלטונו של ואלדמאר השני בצפון אסטוניה בשנים 1219-1346. ההבדל בסמלים הוא שבזה האסטוני אין כתרים על ראשי האריות, הם מכונים "נמרים", הם פונים אל הצופה ולא קדימה ואין לבבות בסמל.
סמל טאלין זהה כמעט לסמל אסטוניה אך בגרסתו הישנה האריות חבשו כתרים זהובים כמו בסמל הדני.
יש קשר בין הסמלים לריצ'רד לב הארי ולסמלה של המדינה באדן-וירטמברג שבגרמניה.
הסמל היווה השראה גם לממלכה ההיסטורית שלזוויג שהייתה פרובינציה דנית ובסמלה היו שני אריות כחולים בתוך מגן זהוב.
הלבבות מופיעים גם בסמל המחוז הגרמני ליונבורג.
ב-20 בדצמבר 2024 שינה פרדריק העשירי את הסמל המלכותי, אשר שונה לאחרונה על ידי אמו ב-1972. בגרסה הנוכחית, גרינלנד ואיי פארו קיבלו יותר מקום.
הסמל כולל דוב קוטב וכבש, שמסמלים את גרינלנד ואיי פארו השייכים לדנמרק.
בגרסה העדכנית של הסמל, השניים הובלטו.
סמל הולנד מבוסס על סמלהּ של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שאומץ עם הקמתה ב-1815. בסמל מופיע אריה מוזהב שטפריו ולשונו אדומים ובידו חרב, על גבי מגן כחול עם משבצות מוזהבות.
במגן תומכים שני אריות זקופים, ומעליו מופיע כתר הולנד.
מתחת למגן מופיע המוטו ההולנדי, בצרפתית: "Je maintiendrai" (אני אתגבר).
ברקע הסמל - גלימה מלכותית שצדה החיצוני ארגמן, צדה הפנימי פרוות סמור, וכתר נוסף בראשה.
סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי הוענק לטריטוריה בשנת 1990.
הסמל הוא שלט אצולה, במרכזו המגן שברבעו העליון מופיע היוניון ג'ק, בחצי האמצעי עץ דקל וכתר אדוארד הקדוש, וברבע התחתון שלושה קווים גליים לבנים המייצגים את האוקיינוס ההודי.
שני התומכים של השלט הם צב ים ירוק וצב ים קרני המייצגים את בעלי החיים של הטריטוריה.
בראש השלט ישנו כתר וטירה שעליה דגל הטריטוריה.
מתחת המגן רשום מוטו הטריטוריה: In tutela nostra Limuria - "למוריה בחזקתנו".
הדקל והכתר המלכותי מופיעים גם על דגל הטריטוריה.
סמל האי מאן הנוכחי נקבע בשנת 1996.
הסמל כולל שלט אצולה שעליו טריסקליון (שלוש רגלים מכופפות מחוברות) על רקע אדום.
הטריסקליון מסמל את האי מאן.
תומכי המגן הם בז ועורב.
הבז הוא בעל חשיבות היסטורית לאי מאז נתן הנרי הרביעי את האי מאן לסר ג'ון סטנלי הראשון בתנאי שיתן שני בזים לו ולכל מלך אנגליה עתידי ביום הכתרתו.
נוהג זה נשאר בתוקף עד הכתרת ג'ורג' הרביעי בשנת 1822.
העורב מופיע באגדות מקומיות רבות של האי.
בראש המגן מופיע כתר, המייצג את בית המלוכה הבריטי הריבון של האי.
מתחת למגן רשום מוטו האי, בשפה הלטינית: Quocunque Jeceris Stabit - "להיכן שלא תזרוק אותו, הוא יעמוד".
הסמל מהווה חלק מדגל האי מאן.
סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה הוענק לטריטוריה בשנת 1952 עת הייתה שטח חסות של איי פוקלנד (יחד עם איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים).
הסמל הוא שלט אצולה שבמרכזו לפיד בוער על רקע גלים המייצגים את הים.
התומכים הם אריה מוזהב המסמל את הממלכה המאוחדת ופינגווין קיסרי המייצג את בעלי החיים של הטריטוריה.
האריה עומד על קרקע עשב, והפינגווין על מדף קרח.
על הכתר מופיעה "דיסקברי" – אוניית המחקר של רוברט פלקון סקוט וארנסט שקלטון במסעם הראשון לאנטארקטיקה.
מתחת למגן האבירים מופיע המוטו של המשלחת הבריטית האנטארקטית "מחקר וגילויים" (Research and Discovery).
המוטו מופיע על דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
סמל הטריטוריות הצפון-מערביות הוא הסמל הרשמי של הטריטוריה הקנדית, הטריטוריות הצפון-מערביות.
סמל זה ניתן בצו מלכותי של מלכת בריטניה המלכה אליזבת השנייה ב-7 בפברואר 1957.
הסמל כולל שני חדשנים מוזהבים השומרים על שושנת הרוחות המסמלת את הקוטב הצפוני.
חלקו העליון של שלט האצולה צבוע לבן, ומסמל את קרחוני הקוטב הצפוני והאוקיינוס הארקטי הצפוני.
הקו הגלי הכחול מסמל את המעבר הצפון-מערבי.
הקו האלכסוני המפריד בין החלקים האדומים והירוקים המצויים בחלקו התחתון של שלט האצולה מסמל את גבול העצים.
החלק הירוק מסמל את היערות שדרומיים לקו זה, והחלק האדום מסמל את הטונדרה הצפונית לו.
ראש השועל הלבן מסמל את ענף הפרוות ומטילי הזהב מסמלים את המינרלים הרבים בטריטוריה - הענפים העיקריים עליהם מתבססת כלכלת הטריטוריה.
סמל הודו הוא עיבוד של כותרת עמוד אשוקה, אשר נמצאת במוזיאון בעיירה סרנאט הסמוכה לורנאסי.
עמוד אשוקה, שהמיר דתו לבודהיזם בהיותו מלך במאה ה-3 לפנה"ס הוצב בגן הצבאים כדי לציין את המקום בו סדהארתה גאוטמה (הבודהה) הטיף בראשונה לחמשת תלמידיו הראשונים אודות הדרך של ארבע האמיתות הנצחיות, ה"דהרמה" והסנגהה.
ארבעת האריות עומדים גב-אל-גב, מעל סמלי כוח של פיל, סוס דוהר, שור ואריה, המופרדים ביניהם בציור פרח הלוטוס.
בהשטחת הסמל לדו-ממד, האריה הרביעי, האחורי, מוסתר, ולכן נראים רק שלושה אריות.
סמל זה מסמל כוח, אומץ וביטחון, אבל יותר מכל מסמל את התקופה היחידה לפני הקולוניאליזם הבריטי, שהודו הייתה מאוחדת תחת שליט אחד.
גם גלגל הצ'אקרה המופיע בדגל הודו מקורו באותו עמוד, כשבמקור היה מוצב מעל האריות וחלקים ממנו נמצאים באותו מוזאון בו נמצאים האריות.
הלוטוס עליו עומדים האריות, מסמל בדתות המזרח את מקור החיים, כששורשיו בסחי וראשו בשמיים.
מתחת לסמל, חקוק המוטו הלאומי של הודו, בסנסקריט - सत्यमेव जयते (סאטימבה ג'איאטה, האמת לבדה מנצחת), ציטוט מספרי הקודש ההינדים, האופנישדות.
הסמל מוצג על כל המסמכים הרשמיים של ממשלת הודו, המטבעות והשטרות.
סמל האיטי הראשון אומץ בשנת 1807. מאז עבר הסמל מספר שינויים.
צורתו הנוכחית נוצרה בשנת 1986.
הסמל מורכב משישה דגלי האיטי, שלושה מכל צד של עץ דקל.
כמו כן מכל צד של הדקל, על פני מדשאה מצויים תותח, תוף, חצוצרה, רובה ועוגן.
מעל הדגל מוצבת מצנפת פריגית המסמלת חירות.
בתחתית הסמל מופיע על קלף מוטו האי בצרפתית: L'Union Fait La Force ("איחוד משמעו כוח").
הסמל מופיע על דגלה הצבאי והמדיני של האיטי, אך לא על הדגל האזרחי.
השימוש העתיק ביותר בסמל להאיטי ידוע מאז 1807. הסמל הורכב משני תותחים ועצי דקל.
הנשיא דאז, אנרי כריסטוף, הכריז על עצמו כמלך האיטי ואימץ סמל מלכותי.
הסמל הורכב ממגן צהוב, שבתוכו עוף חול עולה באש שלו ומסביבו 26 כוכבים, ושני אריות מחזיקים את המגן.
על המגן היה סרט לבן עליו היה כתוב את המילים Je renais de mes cendres, שפירושם "אני קם לתחייה מהאפר של עצמי".
בתחתית הסמל נכתב המוטו Dieu ma cause et mon épée - "אלוהים, מטעמי וחרבי".
בשנת 1814, הסמל השתנה בכך שהאריות הוסרו והמוטו שבתוך המגן שונה ללטינית.
שינוי נוסף לסמל היה בשנת 1849, בו הוצגו שני תותחים ועוף החול הוחלף לנשר.
הרקע שונה לסגול והמוטו בתחתית הסמל שונה ל-ma patrie et mon épée - "אלוהים, ארצי וחרבי".
מאז, הסמל עבר עוד מספר שינויים.
סמל האיחוד האפריקאי הוא סמל עגול, בהיקפו מצויים ענפי עץ דקל (כפות תמרים), המסמלים שלום.
במרכז, בצבע זהב מצויה מפת אפריקה.
צבע הזהב מסמל את עושרה של אפריקה ואת עתידה, והצבע הירוק של כפות התמרים מסמל את התקווה של אפריקה לעתיד טוב יותר.
המפה אינה מציגה את גבולות המדינות, וזאת על מנת לסמל את השאיפה לאחדות.
הטבעות האדומות בבסיס הסמל משולבות זו בזו.
הצבע האדום מסמל את הדם שנשפך במאבק לחירות של מדינות אפריקה מעול הקולוניאליזם ושילוב הטבעות מסמל הסולידריות של המדינות האפריקאיות.
סמל דומיניקה בצורתו הנוכחית אומץ ב-21 ביולי 1961. הוא מורכב ממספר חלקים בעלי משמעויות שונות למדינה קריבית זו.
המגן במרכז הסמל מחולק לארבעה חלקים כאשר בכל חלק מוצג אחד מהסמלים המאפיינים את המדינה: סירת הקאנו, עץ דקל, עץ בננות, וצפרדע הרים.
לצידי המגן נמצאים התוכים (Red-necked Amazon) ששומרים על הסמלים הלאומיים על המגן, ובראשו נמצא האריה השואג התומך בהגנה על המגן.
הכרזה בתחתית המגן מכילה את המשפט "אחרי אלוהים באה האדמה" (Après Bondie C'est La Ter) המהווה את המוטו הלאומי של דומיניקה.
סמל מדינת הוואי הנוכחי מקורו בסמל רפובליקת הוואי שאף הוא מתבסס על סמל ממלכת הוואי.
הסמל הנוכחי התקבל עם סיפוחה של הוואי לארצות הברית בשנת 1900. באותה עת נכתב בראש הסמל "טריטוריית הוואי" במקום שמה של הרפובליקה.
עם הפיכתה של הוואי למדינה שונה הכיתוב ל"מדינת הוואי" .
במרכז הסמל מגן המחולק לארבעה רביעים.
על הרביע השמאלי העליון, והימני התחתון מופיעים פסים בצבעי אדום, לבן וכחול.
בכל אחד משני רביעים אלה ארבעה פסים, וביחד שמונה פסים המסמלים את שמונה האיים העיקריים של הוואי.
הרביע הימני העליון והשמאלי התחתון צבועים בצהוב ומכילים מוט המסמל שלטון וסמכות.
מוט זה היה המוט שנישא לפני המלך וסימל את שלטונו וסמכותו.
במרכז הסמל מצויר כוכב המסמל את הכוכב החמישים שנוסף לדגל ארצות הברית עם הצטרפות הוואי כמדינה.
משני צידי מגן האבירים שני תומכים - משמאל, המלך קמהאמהא הגדול אשר איחד את איי הוואי תחת שלטונו, ומימין הנפשה של ה"חירות", המחזיקה בידה את דגל הוואי.
שני תומכים אלה מסמלים את השלטון שהיה בהוואי בעבר (השלטון המלוכני) והשלטון הנוכחי בהוואי (הדמוקרטיה).
מעל המגן מופיעה שמש זורחת - המסמלת את "הולדת" המדינה החדשה ורשומה שנת קבלתה של הוואי כמדינה לארצות הברית - 1959. מתחת המגן - עוף החול העולה מתוך עלי טארו, בננה ושרך.
עוף החול מסמל את עלייתה של המדינה החופשית המודרנית מתוך המדינה המלוכנית הישנה.
העלים מסמלים את הצמחייה הנפוצה באי.
בתחתית הסמל מופיע מוטו המדינה: "אואה מאו קה אאה או קא איינא אי קא פונו" - "החיים של האדמה מבוססים על הצדיקות".
מוטו זה נקבע על ידי המלך קמהאמהא השלישי בשנת 1843 לאחר שנכשל ניסיון של הצי המלכותי הבריטי לכבוש את האיים.
סמל הונדורס משלב מרכיבים המייצגים את ההיסטוריה והגאוגרפיה של המדינה.
בראש הסמל אשפת חצים המסמלת את הילידים האינדיאנים של הונדורס, ומתחתיה שתי קרנות שפע ובתוכן פירות ופרחים.
החלק האליפטי האמצעי לקוח מדגל ההפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, שהונדורס הייתה אחת מהן,