tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גל חקר גם חלק מהארגונים הגדולים הלא-ציוניים (להבדיל מאנטי-ציוניים) כמו ארגון האחווה ההמוני בני ברית בעיקר בהנהגת הנרי (צבי) מונסקי, והראה איך גם זה שילב סוג של 'ציוניזציה' אותנטית נוסח אמריקה עם דבקות בערכים דמוקרטיים.
התנועה הציונית בהנהגת דוד בן-גוריון
גל חקר את התנועה הציונית בהנהגת דוד בן-גוריון (אשר בשונה מהזרם שבהנהגת חיים ויצמן ה'פילו-בריטי') שהעצימה אחרי השואה את יהדות אמריקה, התחברה איתה בצינורות רבים ומגוונים, והביאה להקמת מדינת ישראל.
בכך דן גם ספרו 'דוד בן-גוריון והמדיניות האמריקאית לקראת מדינה יהודית', בו נפרס (בפרק 7) דיון בכנס בילטמור הציוני-אמריקאי במאי 1942, בו הוחלט בהנהגת בן-גוריון בעיקר על תביעת הקמת מדינה יהודית, תוך זיקה על ארצות הברית ויהדותה, עם תום מלחמת העולם השנייה.
תביעה היסטורית זו אושררה בוועידת יהדות אמריקה באוגוסט-ספטמבר, 1943 בה בלטו הנרי (צבי) מונסקי ואבא הלל סילבר.
המדיניות הלאומית בהשראת בן-גוריון הייתה שזורה הדוקות בחזון חברתי-דמוקרטי.
המינוח באנגלית היה לעיתים כי הציונות שואפת להקים בארץ-ישראל Jewish Commonwealth ולאו דווקא מדינה (state).
האסטרטגיה הציונית הייתה של הישענות על כוחות אוהדים בעיקר בעולם הדמוקרטי-פלורליסטי דובר האנגלית.
מגילת העצמאות של מדינת ישראל מצהירה – ברוח מדינית-חברתית זו – מחויבות לדמוקרטיה ולשוויון אזרחי מלא.
בהארת חלקו של בן-גוריון בהחלטות הגורליות של כנס בילטמור (של 1942) וועידת יהדות אמריקה (1943) מתרחק אלון גל מתיאור בנוסח דאוס אקס מכינה, ובמקום זאת מראה כיצד החל מ-1938 שקד על פעילות מאומצת בקרב יהדות ארצות הברית וגופים פוליטיים אמריקאיים.
כן גל מפנה בעבודותיו לאתוס היהודי ולזיכרון ההיסטורי הקולקטיבי כפי שהתבטאו בתנ"ך ובספרות לאומית-מסורתית אחרת.
אלון יגאל דור-און (נולד ב-1984) הוא שחקן כדורסל כיסאות גלגלים בישראל ובאירופה, קפטן נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים ומאמן כדורסל.
דור-און הוא נינו של מרדכי אלון, ראש מועצת בנימינה, אחיו של יגאל אלון.
גדל בבנימינה ובגיל 15 דור-און נפגע בתאונת עבודה במשק החקלאי של משפחתו.
במהלך פריקה של סחורה הוא נפגע וכף רגלו נקטעה.
במסגרת פעילות שיקומית החל לשחק כדורסל כיסאות גלגלים והיה חבר קבוצת קסם חדרה ובהמשך שיחק גם בארצות הברית בקבוצת מכללת ווייטווטר, בצרפת כחבר בנבחרת מו ובספרד כחבר בנבחרת ואיאדוליד.
עד סוף 2021 היה דור-און שותף לזכייה בארבע אליפויות הארץ, שמונה אליפויות אירופה והיה חבר נבחרת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008).
שלוש פעמים זכה עם הנבחרת באליפות המכללות של ארצות הברית ובשנת 2014/15 היה חבר בנבחרת זוכת אליפות צרפת.
במשחקים הפאראלימפיים דורגה נבחרת ישראל במקום השישי.
בארצות הברית שיחק בנבחרת המכללה שבה למד והוא בוגר תואר בדיפלומטיה ויחסים בין-לאומיים.
משנת 2016 דור-און מאמן את קבוצת בית הלוחם בתל אביב ותחתיו זכתה הנבחרת בגביע המדינה בשנת 2019 ובשנת 2022.
במערכת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש התמודד במקום השלישי ברשימת זכויותינו בקולנו.
דור-און תושב בנימינה, נשוי ואב לשלושה בנים.
בבעלותו פאב בזכרון יעקב שפעל עד 2023.
אלון כץ הוא לוחם טאקוונדו ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג.
באליפות ישראל זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 74 ק"ג.
באליפות ישראל זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 68 ק"ג.
באליפות אירופה שנערכה בסופיה שבבולגריה באפריל הפסיד בסיבוב הראשון בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג לאנדריי קנאייב מרוסיה.
אלון גושן גוטשטיין הוא חוקר בתחום מדעי היהדות, תאורטיקן ופעיל בתחום הדיאלוג הבין-דתי.
מאז שנת 1997 הוא משמש כמייסד ומנהל מכון אליהו לדיאלוג בין-דתי.
תחום התמחותו הוא גישור בין המימד התאולוגי-אקדמי לבין יוזמות מעשיות שונות, בדגש על מעורבות הנהגות דתיות מרחבי העולם.
על פועלו זכה בפרס ירושלים לחקר ההלכה בשנת 2023.
אלון גושן גוטשטיין הוא בנו של משה גושן גוטשטיין – פרופסור לחקר היהדות, בלשן, חוקר מקרא ותאולוג – ושל אסתר גושן גוטשטיין, פסיכולוגית קלינית.
הבית הירושלמי שבו גדל גושן גוטשטיין היה פתוח לתלמידים בני דתות שונות, וכן לאנשי דת שביקרו בישראל.
אלון גושן גוטשטיין נשוי לתרז (לבית אנדרבון), שותפה קרובה לפעילותו הבין-דתית.
לזוג שני בנים – אלישע ונריה.
אלון גושן גוטשטיין עבר הכשרה דתית והוסמך לרבנות בשנת 1978. במשך שלושים השנים שלאחר מכן שירת כרב צבאי במילואים בצה"ל, אך לא שימש כרב קהילה בפועל.
אלון גושן גוטשטיין למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם התמקד בתחומי התלמוד והמחשבה היהודית.
בנוסף, למד נצרות ודתות באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1986 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית.
עבודת הדוקטור שלו עסקה בנושא "אלוהים וישראל כאב ובן בספרות התנאית", בהנחיית פרופסור אפרים אורבך.
הוא לימד במוסדות אקדמיים שונים בישראל, עמד בראש המכון לחקר הספרות הרבנית, ולימד במכללת בית מורשה שבירושלים בין השנים 1997 ל־2013, במהלכן ניהל כנסים ופרסומים בתחום.
אלון גושן גוטשטיין היה חבר במכון שלום הרטמן במשך כעשור.
במסגרת זו עסק בסוגיות אקזיסטנציאליות עכשוויות, ורכש ניסיון משמעותי בדיאלוגים בין-דתיים בזירה הציבורית.
במשך מספר שנים שימש כאחראי על תחום זה מטעם מכון הרטמן.
מעבר להכשרתו האקדמית, אלון גושן גוטשטיין שואב השראה גם ממקורות יהודיים ולא-יהודיים נוספים.
הוא מקיים קשרים עם מספר קהילות חסידיות, והושפע באופן עמוק מתורת החסידות ומהרוחניות שהיא מציעה.
גושן גוטשטיין גם פרסם חיבורים בתחום זה.
הכשרתו הרוחנית של אלון גושן גוטשטיין כללה קשרים מעצבים עם מורים רוחניים שאינם יהודים, וכן קשרים מעמיקים עם מגוון רחב של קהילות נזיריות נוצריות.
הוא שותף לחיים הרוחניים של קהילות נוצריות והינדואיסטיות, ונהנה מחברות, חוכמה והכוונה של מורים מהמסורות הבודהיסטית והאסלאמית.
ניסיונו האישי של אלון גושן גוטשטיין הוביל אותו לייסד בשנת 1997 את מכון אליהו לדיאלוג בין-דתי, אשר החל את דרכו כקונסורציום של שלוש-עשרה מכללות אקדמיות לתאולוגיה הפועלות בירושלים.
בהמשך, התפתח המכון לפורום עולמי של מנהיגים דתיים (מועצת מנהיגי הדתות של מכון אליהו) וחוקרים.
הרקע של גושן גוטשטיין בהנהגה דתית ובהכשרה אקדמית אפשר לו להנחות תהליכי למידה ושותפות ציבורית רחבה, תוך שיתוף של אנשי דת וחוקרים כאחד.
התעניינותו האישית ברוחניות בין-דתית ורשת הקשרים האישיים הרחבה שפיתח, עיצבו יוזמות ייחודיות של המכון, בהן פרויקטים מחקריים ופרסומים שעסקו בנושאים כמו "גאונות דתית" (חקר דמויות מופת רוחניות בדתות השונות), חברות בין-דתית, וחקר המיסטיקה והחיים הרוחניים.
יכולתו של אלון גושן גוטשטיין לשלב בין מנהיגות דתית למחקר אקדמי, ולהנגיש את שניהם לציבור הרחב תוך הצגת תובנות וגישות חדשניות, הפכה אותו לקול מוביל בזירה העולמית בנושאים הקשורים ליחסים בין דתות.
הוא הופיע בתוכניות טלוויזיה במדינות שונות, פרסם מאמרי דעה בעיתונים ובכתבי עת במספר שפות, ובמקביל פרסם גם בלוגים אישיים.
תרומתו של אלון גושן גוטשטיין לתחום הדיאלוג הבין-דתי זכתה להכרה על ידי המועצה הפולנית לנוצרים וליהודים, שהעניקה לו את התואר "דמות של פיוס".
לצד עיסוקו האקדמי והבין-דתי, אלון גושן גוטשטיין הקליט גם מוזיקה חסידית.
יצירותיו פורסמו תחת המותג האיטלקי "Amiata Records".
אלון גני (נולד ב-1944) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון.
אלון גני נולד ב-1944. הוא בעל תואר ראשון בהנדסה כימית (1968), תואר שני (1971) ותואר שלישי (1975) בהנדסת אוירונוטיקה וחלל, כולם מהטכניון.
את הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת פרינסטון בשנים 1976–1979.
ב-1979 הצטרף לסגל הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל, והיה מחזיק הקתדרה בהנדסה אוירונוטית על שם לנה ובן פורמן.
המלווה והיועץ האקדמי לתכנון והבנייה של המרכז להנעה רקטית על שם פיין בטכניון, מעבדה יחידה מסוגה באקדמיה בארץ, ועמד בראשו 18 שנים, החל מ-1999. בשנים 2000–2002 שימש גם כדקאן הסטודנטים בטכניון.
כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון, שם גם לימד קורסי הסמכה ומוסמכים.
בשנת שבתון נוספת ב-1983–1984 היה עמית מחקר בכיר בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים במונטריי, קליפורניה.
זכה בפרסי ינאי, מני וג'קנו על הצטיינות בהוראה וחינוך אקדמי.
בשנת 2012 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
תחומי המחקר העיקריים שלו הם הנעה אוירונאוטית (הנעה רקטית, מגח סילון), הנעה תת-מימית חדשנית, חומרים אנרגטיים, שריפה, והפקת מימן ויישום בתאי דלק להפקת אנרגיה חשמלית.
על שמו רשומים כעשרים פטנטים.
נשוי לרותי ולהם שלושה ילדים.
זכה להכרה לאומית ובינלאומית כמומחה ומוביל בתחום ההנעה.
פרס הרשל ריץ' לחדשנות (שלוש פעמים)
פרס מפא"ת לחוקר מצטיין (2025)
פרס וילד להנעה של האגודה האמריקאית לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה (AIAA) (2025).
חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה (IAA)
חבר באקדמיה הלאומית האמריקאית להנדסה (NAE)
חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2025)
עמית באגודה המלכותית הבריטית לארכיטקטורה ימית (RINA)
עמית כבוד באגודה ההודית לחומרים עתירי אנרגיה (HEMSI)
עמית כבוד במכון האוסטרלי לחומרים אנרגטיים
לרגל יום הולדתו ה-75 נערך לכבודו הכנס חידושים בהנעה כימית.
אלון מזרחי (נולד ב-22 בנובמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, כוכב נבחרת ישראל בשנות ה-90. כינויו הוא "האווירון" בהתאם לתנועת האווירון שנהג לעשות אחרי הבקעת כל שער.
מזרחי גדל בקבוצת הנוער של בני יהודה תל אביב ועלה לקבוצה הבוגרת כשזו זכתה באליפות בשנת 1990, אם כי לא היה לו חלק משמעותי בתואר.
כשלא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה, הושאל במהלך עונת 1990/1991 להפועל תל אביב שעלתה בעונה הקודמת בחזרה לליגה הבכירה,שם עשה את צעדיו הראשונים בליגה.
ב-20 באפריל 1991 כבש במדי הפועל תל אביב את שערו הראשון בליגה הישראלית הבכירה, במשחק מול הפועל צפרירים חולון.
בסך הכל כבש ארבעה שערי ליגה ב-18 הופעות במדי הפועל תל אביב, בתום העונה חזר מזרחי לבני יהודה והפך לאחד החלוצים המובילים בליגה כשהוא כובש שערים רבים ומככב בקבוצה לצידם של ניקולאי קודריצקי וחיים רביבו.
לקראת עונת 1993/1994 נרכש מזרחי על ידי יעקב שחר והוחתם במכבי חיפה, עמה זכה באליפות כבר בעונתו הראשונה במועדון, לצידם של אייל ברקוביץ' וראובן עטר.
הקבוצה לא הפסידה אף משחק ומזרחי הוכתר למלך שערי הליגה בפעם השלישית ברציפות.
מזרחי שבר שיא אישי כאשר כבש 28 שערים בליגה באותה עונה והתקרב לשיאו של ניסים אלמליח (30 שערים בעונה).
בעונת 1994/1995 הושאל מזרחי למכבי תל אביב, אך לא הצליח להתאקלם שם והושאל בהמשך העונה לעירוני אשדוד, עמה ירד לליגת המשנה.
מאוחר יותר חזר מזרחי לקדנציות נוספת בבני יהודה ובמכבי חיפה, לה עזר לזכות ב-1998 בגביע המדינה ולהעפיל לרבע גמר גביע המחזיקות בעונה הבאה.
באמצע העונה קיבל מזרחי הצעה מקבוצת ניס מהליגה השנייה בצרפת והתעקש לעזוב, למורת רוחם של מכבי חיפה ואוהדיה, שהאשימו אותו בנטישה באמצע מאבק חשוב.
בעקבות עזיבת מזרחי, איבדה חיפה את המחץ בהתקפה וסיימה את העונה ללא תארים.
מזרחי לא זכה להצלחה בניס אך כבש בניצחון הגדול של נבחרת ישראל 0 - 5 על נבחרת אוסטריה בסוף אותה עונה (1999).
בעונה הבאה נאלץ לעזוב את ניס עקב בעיות כלכליות של המועדון וסכסוך עם הבעלים.
במהלך עונת 1999/2000 חתם מזרחי בבית"ר ירושלים, ובמדיה שיחק עד תום עונת 2000/2001 והבקיע 21 שערים ב-50 משחקים בליגה.
ב-10 בספטמבר 2000 היה שותף מזרחי בזכייתה של הקבוצה ב"גביע השלום", טורניר שנערך בסטדיו אולימפיקו ברומא.
מזרחי הבקיע שני שערים מתוך שבעה שהבקיעה הקבוצה בניצחון 7–0 נגד אלוקאס מירדן במשחק שאורכו היה מחצית אחת, 45 דקות.
מזרחי היה שותף גם לניצחון נגד רומא באותו טורניר.
בהמשך העונה הואשם מזרחי על ידי המאמן אלי גוטמן בהדלפות מחדר ההלבשה של בית"ר ולא שותף במשחקיה מינואר 2001 ועד לעזיבתו של גוטמן, שהוחלף על ידי ניסים בכר.
לאחר שעזב את בית"ר ירושלים שיחק מזרחי במספר קבוצות נוספות, ועד שנת 2005 שיחק במדי הפועל באר שבע, שם שבר את שיא הבקעות השערים והפך למלך השערים של הליגה הישראלית בכל הזמנים.
לפני תחילת עונת 2005/2006, בגיל 34, הודיע מזרחי על פרישה ממשחק פעיל.
למרות זאת, הוא חתם בקבוצת מכבי עמישב פתח תקווה מליגה ב' ונימק את המהלך ממניעים התנדבותיים.
במשחקו הראשון של מזרחי בקבוצה, מול בית"ר כפר סבא, הגיעו כ-1,500 צופים כדי לראותו.
לאחר מספר משחקים במדי עמישב החליט מזרחי לפרוש בטענה שמיצה את הכוונה שלשמה בא מלכתחילה.
מזרחי הוא מלך השערים של הנבחרת הצעירה של ישראל בכל הזמנים, עם 15 שערים אשר כבש ב-13 הופעות.
לזכותו של מזרחי 37 הופעות במדי נבחרת ישראל, בהן כבש 17 שערים.
ב-2 בדצמבר 1992 ערך את הופעות הבכורה שלו בנבחרת, במשחק מול נבחרת בולגריה באצטדיון רמת גן במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. ב-24 במרץ 1993 כבש לראשונה במדי נבחרת ישראל, צמד שערים במשחק ידידות מול נבחרת רוסיה בקריית אליעזר.
במשחקי מוקדמות יורו 2000 היה מזרחי מלך השערים של הנבחרת, עם חמישה שערים בשבע הופעות, כולל צמד בניצחון 3–0 על .
את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך מזרחי ב-2 ביוני 2001, בניצחון 3–0 על במוקדמות מונדיאל 2002.
אלון היה מלך השערים הישראלי בכל המסגרות עם 334 שערים עד ספטמבר 2021, אז ערן זהבי כבש צמד במחצית הראשונה של משחק הנבחרת הלאומית מול איי פארו ובכך הגיע ל-336 שערים בכל המסגרות.
לאחר פרישתו, החל מזרחי לאמן ולשחק בליגה הישראלית בכדורגל חופים.
בעונת חתם מזרחי בהפועל יהוד מליגה ג' והוא שימש כמאמנה עד לחודש מרץ של 2009.
בעונת 2009/2010 עבד אלון מזרחי עם שלומי ארבייטמן על שיפור ההתמצאות ברחבה ויכולת הסיום מול השער.
באותה עונה כבש ארבייטמן 28 שערים במדי מכבי חיפה ובכך השווה את שיאו של מזרחי מעונת 1993/1994.
במאי 2010 מונה מזרחי למאמן החלוצים של מכבי פתח תקווה.
במסגרת תפקידו עבד בעיקר עם הנוער, אך לעיתים גם עם חלוצי הקבוצה הבוגרת.
בפברואר 2011 מונה מזרחי למאמן החלוצים של קבוצת הפועל רמת השרון.
בנובמבר 2012 מונה מזרחי למנג'ר הפועל כפר סבא, ובדרך לאחר החלפת המאמן, גם אימן זמנית את הקבוצה הבוגרת, אך כעבור פחות מחודשיים עזב את תפקידו בשל קשיים בהעברת הבעלות בקבוצה.
בינואר 2013 מונה מזרחי למאמן הפועל פתח תקווה.
מזרחי לא הצליח להוביל את הקבוצה בחזרה לליגת העל, ובתום העונה סיים את תפקידו.
ב-12 בדצמבר 2016 מונה לנציג הבעלים של בני יהודה, ברק אברמוב.
מזרחי סיים את תפקידו לקראת סוף העונה.
בשנת 2006 הנחה מזרחי תוכנית אירוח בטלוויזיה בשם "בסלון עם האווירון" בערוץ אגו ושיחק בטלנובלה "האלופה" בתור מאמן קבוצת הכדורגל הכוח ירושלים.
מזרחי שימש פרשן כדורגל בערוץ הספורט ובהמשך עבר ל-ONE שם הוא כותב טורי דעה באתר וחבר בצוות התוכנית "המנהלת" המשודרת בערוץ ONE.
בנובמבר 2018 השתתף בפרסומת לבזק, לצידם של גידי גוב ועומר אדם.
מזרחי למד בבית הספר היסודי משה הס בתל אביב, בחטיבת הביניים יוסף קלמן ברמת השרון ובתיכון עירוני י"א בתל אביב.
ב-1992 התחתן מזרחי עם ורד.
הם התגוררו ברמת השרון ולהם שלושה ילדים.
בתם האמצעית, סאן, היא דוגמנית בינלאומית.
ב-22 בספטמבר 2008 מזרחי הצטרף למפלגת צדק חברתי ושובץ במקום החמישי ברשימת המפלגה למועצת עיריית תל אביב-יפו.
באפריל 2013 הגיש לבית המשפט בקשה להכריז עליו כפושט רגל.
מלך השערים של ליגת העל בכל הזמנים – 206 שערים
אֵלוֹן מוֹרֶה היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בגב ההר שבשומרון.
היישוב בנוי על רכס כביר הסמוך לעיר שכם וצופה אל תל בלטה, שהוצע לזהותו עם שכם המקראית, ואל בקעת הירדן.
היישוב משתייך למועצה אזורית שומרון ולארגון יישובי אמנה.
הקמת אלון מורה לוותה במאבק ממושך של מייסדיו במשך כחמש שנים ועליות חוזרות ונשנות לאזור, עד לקבלת אישור מממשלת ישראל להקמת היישוב.
במהלך שנים אלו התגבשה תנועת גוש אמונים, שריכזה את הפעילות האזרחית ליישוב יהודים בשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה.
היישוב נקרא על שם האתר המקראי אלון מורה הנזכר פעמיים בתנ"ך, בקרבת העיר שכם, הר עיבל והר גריזים:
שמה של גִּלְגָּל זו השתמר בח'רבת ג'לג'ול שבשיפולי הר גריזים.
בכל שנה בשבת פרשת לך לך (שבה מוזכר "אלון מורה" לראשונה בתורה) מתקיימת באלון מורה שבת אירוח גדולה.
ראשיתה של מסורת זו בימי האינתיפאדה השנייה, שבהם רבו מקרי ירי על ישראלים בצירי התנועה ביהודה ושומרון והתמעטו המבקרים באלון מורה.
אלון מורה ממוקמת על מורדותיו הדרומיים של רכס הר כביר, במרחק קילומטרים ספורים צפונית מזרחית לשכם.
רכס הר כביר נמתח לאורך כחמישה ק"מ מדרום-מזרח לצפון-מערב.
פסגתו המערבית מתנשאת לגובה של 792 מ' מעל פני הים.
אלון מורה ממוקמת מגובה 650 מ' ועד 750 מ' מעל פני הים.
צפון היישוב נמצא על הר תלול ומתנשא כ-600 מטרים מעל סביבתו.
שטחו המתוכנן של היישוב מגיע לכדי 4,000 דונם, חלקם מכוסים בחורש של עצי אורן.
ביישוב ישנם ארבעה בורות מים, וכן מערת נטיפים וגתות רבות.
בכניסה ליישוב נמצא המעיין עין כפיר אשר הוקם לזכרו של , חייל צה"ל תושב אלון מורה, שנהרג בלבנון בדרך לבופור ב-19 במרץ 1997, בעת ששימש חובש קרבי.
למרגלות היישוב מצפון נמצאים עיינות בדן, הנזכרים עוד במקורות חז"ל, עמק תרצה ונחל תרצה, וכן הכביש הראשי שכם-בקעת הירדן המגיע לגשר אדם.
זוהי "דרך מבוא השמש" ההיסטורית, שבה עברו, על פי המסורת, בני ישראל עם כניסתם לארץ בהנהגת יהושע, בדרכם לבנות מזבח בהר עיבל.
לאחר מלחמת ששת הימים הוקמו התנחלויות בחבלי הארץ השונים שנכבשו במלחמה, אולם השומרון נותר ריק מיהודים.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, לצד התגבשות גוש אמונים, הוקם גרעין אלון מורה על ידי מנחם פליקס ובני קצובר במטרה להקים התיישבות יהודית בשומרון ובפרט באזור שכם, העיר המאוכלסת ביותר בשומרון.
הגרעין מנה בתחילתו כמה עשרות משפחות ומספר רווקים ורווקות.
הגרעין ניהל מגעים רבים במטרה להקים יישוב במקומות שונים באזור שכם.
לאחר שנתקלו בסירוב של הממשלה החלו חברי הגרעין לקיים ניסיונות התיישבות במספר נקודות, שפונו על ידי צה"ל.
לבסוף, בעלייה השמינית, לתחנת הרכבת מסעודיה, שהתקיימה בחנוכה ה'תשל"ו, אישרה ממשלת יצחק רבין, להתיישב במחנה "קדום", 11 ק"מ מערבה משכם, וכך הוקם היישוב קדומים, אשר נשא אז את השם "אלון מורה".
לאחר עליית הליכוד לשלטון, ב-1977, הבטיח ראש הממשלה מנחם בגין .
חברי גרעין אלון מורה לא הסתפקו בהתיישבות במחנה קדום ובקשו להקים עיר יהודית בגבעות הטרשיות ממזרח לשכם.
לצורך כך נוהלו מגעים רבים עם גורמים בממשלה.
בספטמבר 1978, בעקבות התחייבות של ראש הממשלה מנחם בגין לנשיא ארצות הברית שלא להקים התנחלויות במשך שלושה חודשים, התיישבו חברי גרעין אלון מורה באזור חווארה.
בדצמבר 1978, לקראת תום שלושת החודשים, דרשו בגרעין אלון מורה להקים את היישוב ממזרח לשכם וב-31 בדצמבר 1978 יצאו במסע עצמאי להר חווארה.
המסע נעצר בידי צה"ל והמשתתפים קיימו במקום שנחסמו בו שביתת שבת תחת הכותרת "המחסום", עד שיורשו להקים את ההתנחלות בסמוך לשכם.
לאחר שמונה ימים הושגה הסכמה עם המתנחלים שהיישוב יוקם בעיתוי ובמקום שהממשלה תקבע, והמפגינים שבו לבתיהם.
במאי 1979 נערך גרעין אלון מורה לחידוש המאבק, לאור ההתמהמהות בהקמת ההתנחלות ליד שכם.
פליאה אלבק, מנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה יצאה לפרויקט איתור אדמות מדינה או אדמות נפקדים שמתאימות להתנחלות, לאחר ששר הביטחון סירב להפקיע אדמות לשם כך.
בעיתונות התפתח ויכוח על נחיצות ההפקעה, אל מול היתכנות הרכישה.
בתחילת יוני 1979 אותרה אדמה מתאימה והיישוב הוקם.
חלק מחברי הגרעין עברו לאתר החדש (היום איתמר), וחלקם נשארו במחנה קדום שהפך ליישוב קדומים.
בישיבת הקבינט הכריז בגין .
בעקבות עתירה לבג"ץ נגד שימוש בקרקעות המופקעות של "רוג'ייב" לצורך הקמת התיישבות, פסק בית המשפט כי ההפקעה אינה חוקית והממשלה החליטה להעביר את היישוב אלון מורה למיקומו הנוכחי בהר כביר.
מרבית המתנחלים הסכימו, לאחר התלבטות ארוכה, לעבור להר כביר ובסוף ינואר 1980 עברו מרבית התושבים להר כביר.
ארבע משפחות ועשרה רווקים סירבו להתפנות ואף הקימו במקום ישיבה עם הרב ישראל אריאל.
הם פונו בכוח בתחילת פברואר 1980. במקביל, פעלו המתנחלים והשר אריאל שרון לרכוש קרקעות באזור רוג'ייב כדי לאפשר את המשך קיום ההתנחלות בסמוך לשטח ממנו פונו.
ואכן, בשנת 1984 הוקמה במקום ההתנחלות איתמר.
מאז 2020 מכהן הרב מרדכי וולנוב, בוגר ישיבת ההסדר במקום, כרב היישוב.
לפניו מילא את התפקיד הרב אליקים לבנון, במשך למעלה משלושים שנה.
ביישוב פועלים שני מעונות לגילאי 0–3, גן לגילאי 3, גני ילדים לגילאי 4–5, תלמוד תורה נחלת צבי לבנים בכיתות א'-ו', בית ספר נחלת צבי לבנות בכיתות א'-ח', ישיבת הסדר ברכת יוסף בראשות רב היישוב הקודם, הרב אליקים לבנון וכן ישיבה תיכונית עם חטיבת ביניים אזורית.
במקום ספרייה, אולם ספורט ובריכת שחייה הפועלת בימי הקיץ.
ישנם חמישה בתי כנסת, מועדון קשישים, ותנועת נוער אריאל.
מכון "חלקת השדה" פעל ביישוב משנת 1982. בקמפוס שעמד לרשותו הוא אירח עד 200 בני נוער להשתלמויות בנושאי יהדות ואמונה ובנושאי ארץ ישראל.
שמו ניתן לו מהאמור בספר בראשית:
אירוח במקום וסיורים בסביבה הקרובה.
אגף הטיולים נסגר בינואר 2016 עקב חובות, מספר עובדים הועסקו ב"מדרשת שומרון" השייכת אף היא לאיגוד 'אשכולות'.
השתלמות לבנות מסיימות אולפנה בנושאי כשרות בבית.
בשנת 2023 הוקם ביישוב "מרכז מורשת" ובו מיצגים וסרטונים המספרים את סיפור חידוש ההתיישבות בשומרון ובאלון מורה.
היישוב מתפרס על פני שטח רב, ובנוי ממספר שכונות.
גבעת הברכה – השכונה השלישית ביישוב, מכונה גם 'שכונה א'.
בעבר התגוררו בה רק ותיקי ומייסדי היישוב, אך כיום האוכלוסייה בה מגוונת.
בשנים 2018–2019 נבנתה למרגלותיה שכונה חדשה בשם 'נוף הדגן', על השטח ששימש כשכונה הראשונה ביישוב.
הקרוואנים בהם התגוררו המייסדים פונו ובמקומם נבנו בתי קבע.
הררי קדם – מכונה גם 'שכונה ב', והיא השנייה שנבנתה ביישוב.
בשכונה שלושה בתי כנסת: מרכזי, ספרדי ותימני, גני ילדים, ויקב הבוטיק 'יקב כביר', המשלב מרכז מבקרים, מסעדה ויקב.
בית הכנסת האשכנזי המרכזי בשכונה, רחמי תרצה, קרוי על שמם של רמי חבה ותרצה פורת, שני ילדים תושבי היישוב שנרצחו על ידי ערבים.
גבעות עולם – השכונה מונה כ-40 משפחות.
מכונה גם בשם "אשדר" על שם החברה שבנתה אותה.
שם השכונה (כמו גם שמה של 'הררי קדם') נלקח מן הברכה שנאמרה ליוסף: , כיוון שהיישוב אלון מורה נמצא בנחלת שבט אפרים שהוא מבניו של יוסף.
רמי: שכונה שנבנתה מעל לשכונת גבעות עולם, במעלה הר כביר, ונקראה על שמו של רמי חבה, בן היישוב שנרצח על ידי מחבלים בהיותו בן שמונה, בשנת 1987.
מצפה תרצה – ממוקמת במרומי היישוב, בנויה מבתים צמודי קרקע דו-משפחתיים.
השכונה נקראת על שמה של תרצה פורת (נערה בת 14 תושבת היישוב, שנרצחה בכפר ביתא ב-1988), ועל שם עמק תרצה הפרוש למרגלותיו הצפוניים של היישוב אלון מורה.
נווה עופרה – שכונה בת עשרים בניינים שנבנתה על גבעה בצדו המזרחי של היישוב.
בשכונה ממוקמים הישיבה הגבוהה-הסדר 'ברכת יוסף', ישיבה תיכונית וחטיבה אזורית.
כמו כן יש בשכונה בית כנסת ומקווה.
השכונה נקראת על שם עפרה פליקס, בתו של הרב מנחם פליקס ממייסדי היישוב, שנרצחה בפיגוע בשנת תשנ"ה (1995).
צל הרים – שכונה בקצהו המערבי של היישוב, למרגלות פסגת הר כביר.
מקור השם מביטוי שהוזכר בספר שופטים סביב מאורעות שקרו באזור שכם:
פסגת צל הרים – שכונה חדשה שנבנתה בשנת 2021. ממוקמת בין צל הרים למצפה תרצה.
נוסף על כך ליישוב משתייכות חמש גבעות:
פורת יוסף (חוות סקאלי) – חוות סקאלי הוקמה על ידי יצחק סקאלי כ-4 ק"מ מזרחית לאלון מורה על רכס הר כביר, בגובה 792 מטר מעל פני הים.
הגבעה נקראת על שמו של פורת יוסף כהן, שהתגורר בה ונפטר בהיותו בן ארבע בשנת 2009. בחווה גרות מספר משפחות בבתי עץ, בתי אבן ומבנים ניידים.
הגבעה היא חווה חקלאית ותושביה מתפרנסים מעיסוק בבנייה, מעדר הכבשים שברשותם וממקצועות חופשיים אחרים.
חוות השקדים – בגבעה מתגוררות מספר משפחות, ובה משק חקלאי הכולל גידול צאן ובקר, גפנים ויקב נחלה.
נחלת יוסף – הגבעה סמוכה לחוות השקדים, ומתגוררות בה כ-10 משפחות.
שתי הגבעות צופות על עמק הדגן, ונמצאות בין היישוב לחוות סקאלי, על מורדות הרכס הדרומיים.
מרום שמואל: חווה שהוקמה על ידי הראל וטליה ליבי הנמצאת מזרחית לפורת יוסף.
חוות דרך אברהם: הוקמה ע"ש אברהם אזולאי, ליד מצפה בניו.
האתר אושר להתיישבות על ידי הקבינט המדיני-ביטחוני ב-11 בדצמבר 2025, שם היישוב הזמני הוא "שלם", על שם העיר המקראית שלם, המזוהה בסאלם הסמוכה.
הר כביר – מצפון לאלון מורה.
על ההר נמצאו שרידי חקלאות קדומה: בורות מים, גתות ובורות סיד.
בפסגת הר כביר ממוקם מבנה מקודש קדום (ולא קבר) לזכרו של השיח' בילאל אבן רבאח.
במרומי הר כביר, הוקם בסיוע הקק"ל "מצפה לונץ" ע"ש תת-אלוף במילואים יוסף לונץ, מושל שכם בעבר, שהיה ידיד ההתיישבות וידיד גרעין אלון מורה.
במצפה לונץ מרפסות הפונות לכל רוחות השמים עם לוחות הסברים, מהם ניתן להשקיף על הגלעד, בקעת הירדן וצפון הארץ עד הר החרמון, במערב הרי השומרון ומדרום הרי בנימין עד להר בעל חצור.
מרכז מורשת אלון מורה - מרכז מבקרים המספר את סיפור חידוש היישוב היהודי בשומרון שאותו הוביל גרעין אלון מורה, ובו סרטים, צילומים, מוצגים, בית קפה ואודיטוריום.
מצפה אילן – בצדו הדרומי של היישוב, מאחורי הישיבה, הוקם בשנת ה'תשס"ז "מצפה אילן" על שם , שנהרג במלחמת לבנון השנייה.
המצפה משקיף על הרי הבקעה ועמק יזרעאל, והותקנו בו שביל גישה נוח עם פנסי תאורה, ספסלי נדנדה ושולחנות פיקניק.
יער אורות – חורשת אורנים וצמחייה פראית הממוקמת בקצה היישוב.
האתר נקרא על שמו של אורי בר-און.
עין כפיר – למרגלות היישוב נמצא עין כפיר (עין אל-כבירה).
המעיין, על שם החייל , בן היישוב שנהרג בלבנון, שופץ בשנת 2010 ונבנתה בו בריכה בעומק של כשני מטרים ולצידה בריכת שכשוך.
מצפה בניו – מצפה מדרום ליישוב שהוקם לזכרו של בן היישוב, בן יוסף לבנת, שנרצח בקבר יוסף.
יקב כביר – יקב בוטיק המשלב מרכז מבקרים ומסעדה.
יקב נחלה – יקב בוטיק.
מרכז מורשת - בו ניתן לצפות בסרטונים על ההיסטוריה של המקום וכן על הטבע והציפורים, ולצפות בתערוכות מתחלפות בנושאים הקשורים להתיישבות.
בתיאום מראש ניתן להזמין הדרכה באזור.
היישוב אלון מורה סבל במהלך השנים ממספר אירועי טרור שגבו גם קורבנות בנפש:
ב-20 במאי 1987, כ"א באייר תשמ"ז, נחטף הילד רמי חבה בן השמונה, כשנסע באופניו ליד בתי היישוב, על ידי מחבלים שרוצצו את ראשו באבנים והטמינו את גופתו במערה הסמוכה ליישוב.
ליד מערה זו ניצבת כיום אנדרטה לזכרו.
ב-6 באפריל 1988, חול המועד פסח תשמ"ח, יצאה קבוצה של כ־20 נערים מאלון מורה בליווי של שני מבוגרים חמושים לטיול באזור הכפר הפלסטיני ביתא.
במהלך הטיול הקיפו אותם מאות פלסטינים תושבי הכפרים באזור, ואילצו אותם להיכנס לתוך הכפר ביתא.
הם תקפו אותם באבנים, וכהתגוננות ירה מלווה הטיול והרג נער פלסטיני.
לאחר שפלסטינית זרקה על ראשו אבן כבדה, המאבטח פלט כדור ופגע בתרצה פורת, שהייתה לאזרחית הישראלית הראשונה שנהרגה באינתיפאדה הראשונה ביהודה ושומרון.
המאבטח נפצע קשה בראשו והיה מוגדר כצמח תקופה ארוכה.
ב-7 באוקטובר 2000, שבת שובה, ח' בתשרי תשס"א, יצא הרב הלל ליברמן מביתו ביישוב בהליכה לכיוון קבר יוסף שבשכם, שננטש על ידי צה"ל באותו בוקר לאחר שבוע של התקפות פלסטיניות על מתחם הקבר במסגרת אירועי האינתיפאדה השנייה.
בדרכו לשם הוא נרצח על ידי פלסטינים, וגופתו נמצאה רק כעבור ארבעה ימים.
ב-28 במרץ 2002, מוצאי יום טוב ראשון של פסח תשס"ב, חדר מחבל לביתה של משפחת גביש ביישוב, ירה ורצח את ההורים דוד ורחל, את הסב יצחק קנר ואת הבן רס"ן אברהם גביש, שהיה קצין בסיירת מטכ"ל.
מאוחר יותר באותו לילה חדר מחבל גם לחוות סקאלי הסמוכה, וברח לאחר חילופי אש בינו לבין תושבי החווה.
בעקבות פיגועים רבים שהיו בישראל באותו חודש, שכונה מרץ השחור, החליטה ממשלת ישראל באותו לילה על יציאה למבצע חומת מגן.
אלון מצוי (שם מדעי: .Quercus coccifera L שם קודם: Quercus calliprinos) הוא עץ נמוך שפירותיו בַּלּוּטִים והוא נמנה עם משפחת האלוניים והוא אחד מחמשת מיני הסוג אלון בישראל .
מוצאו באזורים הסובטרופיים סביב אגן אגן הים התיכון.
האלון המצוי מהווה מרכיב מרכזי בצמחייה הים-תיכונית בארץ ישראל, ופרטים עתיקים שלו קיימים בקרבת מקומות קדושים ברחבי הארץ.
גובהו של אלון מצוי משתנה ממטר אחד (כאשר הוא סובל מרעייה מוגברת של עיזים) ועד שמונה מטרים ויותר במקומות לחים ובמקומות בהם יש הגנה על העץ.
עליו גלדניים (נוקשים) בעלי שפה משוננת, מה שהופך אותם לעיתים לקוצניים, בעיקר בעצים נמוכים באזורי חורש סבוך (ככל הנראה כדי למנוע את אכילתו על ידי בעלי-חיים).
העלים קרחים משני הצדדים, צבעם ירוק כהה ואורכם עד 6 עד 7 ס"מ.
באביב פורח האלון, כשפרחיו הזכריים ערוכים במעין "עגילים" המשתלשלים מבסיס הענפים החדשים, ופרחיו הנקביים בקבוצות קטנות בחלק העליון של ענפים אלו.
ההאבקה נעשית באמצעות הרוח, ומיד אחריה נושרים עגילי הפרחים הזכריים בשלמותם.
הבשלת הפרי איטית ונמשכת כ-18 חודשים לאחר האבקת הפרחים.
הפירות הם בלוטים שאורכם 3–4 ס"מ וקוטרם 2–3 ס"מ, הנתונים בתוך מעטפת קשקשים נוקשה המכונה "ספלול".
הם מבשילים בראשית החורף ומופצים באמצעות מכרסמים, עורבנים ועופות נוספים.
לעומת זמן ההבשלה הממושך, כושר הנביטה שלהם מוגבל, והם יכולים לנבוט רק בחורף הראשון לאחר הבשלתם.
האלון המצוי הוא עץ הבר הנפוץ ביותר בארץ ישראל והמרכיב העיקרי הבונה את החורש בכל אזור ההרים בחבל הים תיכוני.
האלון עמיד למדי בטמפרטורות גבוהות ויובש וכן בתנאים של כריתה ורעייה.
בגליל ובכרמל יוצר האלון המצוי, יחד עם אלה ארץ ישראלית, חורשים סבוכים שקשה לחדור אליהם.
בעבר היו חלקים גדולים מארץ ישראל מכוסים ביער אלון מצוי, אולם בזמן מלחמת העולם הראשונה כרתו העות'מאנים יערות שלמים לצורכי המלחמה, וכך נשארו רק חלקים קטנים יחסית מאותם יערות.
עצי אלון עתיקים נשמרו במקומות שונים בשל קרבתם למקומות קדושים.
מעריכים כי גילם של הפרטים הללו מגיע לכמה מאות שנים, אולם לא ניתן לקבוע את הגיל משום שגזע האלון אינו מייצר טבעות שנתיות.
אחד הפרטים העתיקים ביותר ששרדו היה האלון המכונה "אשל אברהם" במערב חברון, בצד הכביש לתפוח.
יש המעריכים את גילו של עץ זה בכ-850 שנה, ונקשרו אליו מסורות רבות הקשורות באברהם.
ב-1995 נכרת העץ לאחר שהתייבש כליל.
ריכוזים נוספים של עצי אלון עתיקים קיימים בחורשת הארבעים בכרמל, בהר הבתרים וקבר נבי חזורי בחרמון, ועוד.
אלון מצוי הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
בעולם נפוץ האלון המצוי באזור המזרח התיכון, מצפון אלג'יריה ועד טורקיה.
ברפואה הקלאסית שימשו מיני אלון אחדים ובלוטיהם לעצירת שטפי דם, לעצירת דימומים אצל נשים, לריפוי שיעול מדמם ולהשחרת השיער.
בימי הביניים ציינו רופאים ערבים כי בלוטי האלון משמשים תרופה לעצירת שתן, לטיפול בכאבים בגרון, בדלקות ובפצעים, וכן לכיווץ פי העטרה.
רופאים אלו ציינו כי מן הבלוטים מופק גם סם מכווץ, העוצר שטפי דם ושלשולים, וכן סם הסותר רעלים.
ברפואה העממית בימינו משמשים בלוטי האלון המצוי לעצירת שלשול, לטיפול בכאבים ובבעיות במעיים, ובתור סם משתן.
אלון פרידמן (נולד ב-13 ביוני 1980) הוא שחקן ישראלי.
פרידמן, יליד נהריה, נולד לבנימין ולרבקה לבית בקרמן.
למד משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב ועם סיום לימודיו ב-2002, הצטרף ל"סטודיו גשר" של תיאטרון גשר במסגרתו השתתף בהצגות "אופרה בגרוש" (2002), "שושה" (2003), "שאריות של אהבה" (2003) ו"כולם רוצים להוליווד" (2004), שזיכתה אותו בפרס התיאטרון הישראלי כשחקן המבטיח לאותה שנה.
בשנת 2003 השתתף בסרט "היה או לא היה", בשנת 2005 בסדרת הטלוויזיה "אמא'לה" בערוץ 2 ובשנת 2006 גילם את אחת הדמויות הראשיות בסרט "הבועה".
בנוסף, השתתף בפרק אחד בסדרה "החיים זה לא הכל".
ב-2008 הופיע פרידמן בתור דני בסדרה "לה לה לנד" שמשודרת בערוץ הילדים.
ב-2017 שיחק במחזה "קיץ במריאנבד" בתיאטרון גשר וב-2022 גילם את גילדנשטרן בהצגה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים.
מתגורר ביפו עם בן זוגו ובנו.
אלון ליטבק (נולד ב-10 באוגוסט 1982) הוא מנחה טלוויזיה, שחקן, מדבב וזמר ישראלי, זכה לפרסום בעקבות השתתפותו בתחרות השירה "כוכב נולד 2".
ליטבק למד שש שנים נגינה בפסנתר ובצבא שירת בלהקת חיל החינוך.
עבד כברמן ברמת אביב ג' והשתתף בתוכנית "כוכב נולד 2", שבמהלכה ניהל מערכת יחסים מתוקשרת עם משתתפת אחרת בתוכנית, סשה גרישקוב, שהייתה פייבוריטית לניצחון.
בתוכנית עצמה הודח ליטבק בשלב מוקדם, בקרב "ראש בראש" שבו שר את שירו של יהודה פוליקר "פחות אבל כואב".
בקיץ 2004 החל להנחות לצד רוני דואני את התוכנית "ג'ונגל" בערוץ ניקלודאון שנה אחר כך המשיך בערוץ כמנחה התוכנית "מסטיק" לצד רוני דואני, ג'ייסון דנינו-הולט ומורן גרוס.
בנובמבר 2005 הצטרף כמגיש בערוץ מוסיקה 24 והגיש יחד עם רוני הדר את רצועת הקליפים "מכונת הלהיטים", בהגשה יומית.
כמו כן הופיע בעונה השלישית של הדרמה היומית "אהבה מעבר לפינה", בה גילם סטודנט לרפואה שהוא גם הידיד של שירלי (אגם רודברג).
בחורף 2005 שב לשתף פעולה עם רוני דואני, כשהנחה עמה בניקלודאון את העונה השנייה של תוכנית הנוער "אחי!
באותה שנה ליטבק דיבב את דמותו של אקסל מנינג בתוכנית המצוירת "אטום-צוות אלפא על גלגלים", ואף ביצע את שיר הפתיחה של התוכנית יחד עם שירי גדני, ויורם יוספסברג.
בהמשך השנה שיחק במחזמר "במבי" בבימויה של יפה גבאי.
בשנת 2006 ליטבק שיחק בהצגת הילדים "שירי משחק" שנכתבה על ידי דתיה בן דור ובוימה בידי אבי מלכה.
באותה שנה דיבב את דמותם של יוקיטו, ויואה בסרט האנימציה "סאקורה-הקלף הנסתר" המבוסס על תוכנית הטלוויזיה "סאקורה".
במרץ 2007 ליטבק החל להנחות את תוכנית החדשות לילדים "המהדורה" במסגרת רצועת השידור "זאפ לראשון" של הערוץ הראשון.
באותה שנה השתתף בעונה הרביעית של הסדרה היומית "ראש גדול".
בשנת 2008 ליטבק שיחק במחזמר "מסיבת יום ההולדת של פינוקי" בבימויו של אבי דור.
ההצגה מבוססת על סדרת הספרים של אריק היל.
בשנת 2010 השתתף ליטבק במחזמר "100 שירים ראשונים" בבימויו של אביחי אופיר.
כמו כן, השתתף בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים" בבימויו של דובר קוסאשווילי.
ב-2011 שיחק במחזמר "אלאדין" בבימויו של נתן נתנזון.
בשנת 2012 ליטבק החל להשתתף במחזמר "סינדרלה" בבימויו של מקס מרקדו.
ובמקביל משתתף ליטבק במופע המוזיקלי "צ'ייקובסקי SHOW" בבימויו של נתן נתנזון, לצידם של מיכל אמדורסקי, אריה מוסקונה, דובי גל ואסף אברבוך.
אלון נוימן (נולד ב-11 באפריל 1967) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מדבב וסטנדאפיסט ישראלי.
נוימן נולד בחיפה וגדל ברמת השרון.
לאחר סיום שירותו הצבאי בתיאטרון צה"ל, למד משחק בבתי-הספר למשחק "NYU" שבניו יורק, ארצות הברית, וב"" שבלונדון, אנגליה.
נוימן החל את הקריירה שלו בתיאטרון בתחילת שנות ה-90 בצוות "צעירי תיאטרון הקאמרי".
בין הצגות התיאטרון שבהן השתתף לאורך השנים, הצגות תיאטרון הקאמרי "אשכבה", "קברט לוין", "עולמה של איימי", "סיטיזן נחום", "אנטיגונה", "רצח", "מעופפי רשפון", והצגות תיאטרון חיפה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", "יאיר" ו"גשר".
בשנת 1997 היה נוימן בין יוצרי המופע "מיומנה", ממנו פרש לאחר 7 שנים.
בשנת 2006 הופיע עם הצגת היחיד "תום - כמה סיבות לחיות" בצוותא, שזכתה לציון לשבח בפסטיבל תיאטרונטו.
הצגה הייתה גרסה עברית למחזה מאת וויל אינו וזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו ב-2004.
בסוף 2008 שיחק במחזה "אלוהי הקטל" מאת יסמינה רזה בתיאטרון בית ליסין, בבימויו של הלל מיטלפונקט.
בשנת 2014 העלה את מופעי הסטנד-אפ "ללא חומרים משמרים".
בשנת 2017 שיחק במחזה "איש הכריות" בתיאטרון חיפה.
בשנת 1987 השתתף נוימן לראשונה בסרט הקולנוע "לא שם זין" של שמואל אימברמן, באותה שנה השתתף בתפקיד קטן בסרטו של נדב לויתן, "ילדי סטלין".
בשנת 1991 הופיע נוימן לראשונה בתוכנית "בסוד העניינים" בטלוויזיה החינוכית בסיפור "סודה של חנה", בתור אחד הבריונים שגרו במגרש הגרוטאות.
בשנת 1995 הופיע נוימן בתוכנית "שישי וחצי" בערוץ 2 בהגשת עינת ארליך, ובאותה תקופה השתתף במספר פרקים של סדרת הנוער "עניין של זמן" בטלוויזיה החינוכית, בתפקיד סוחר סמים.
בשנת 1997 זכה נוימן לחשיפה הטלוויזיונית הראשונה שלו, בתוכנית ההומור "שערורייה" של הטלוויזיה החינוכית, ובסדרה "מרחב ירקון" בערוץ השני.
באותה שנה השתתף ברט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה" לצדו של אלון אבוטבול.
בשנת 2001 הופיע בתוכנית המערכונים "של מי השורה הזאת?" של "טלעד" בערוץ השני.
בשנת 2004 שיחק בסדרה "מה שלמה?" בערוץ לוגי, שם גם הכיר את עלמה זק, שהפכה לבת זוגו.
בשנים 2005–2006 כיכב נוימן בשתי עונות הסדרה "מילואים" של אורי ברבש, בשידורי "רשת" של הערוץ השני.
בשנת 2006 הנחה את התוכנית "המדריך למתחילים" יחד עם נתי קלוגר בערוץ "ביפ".
בשנת 2007 השתתף בתוכנית ההומור "חדשות מפתיעות" של "קשת" של הערוץ השני, ובתוכנית הסאטירה "עד כאן" של "yes".
בשנת 2008 החל נוימן לככב בטלנובלה "חשופים" של "הוט".
בשנת 2009 הצטרף נוימן לעונה החמישית של סדרת הנוער ראש גדול ובשנת 2010 שיחק נוימן בעונה השנייה בתפקיד פרופסור ורנר בסדרת דרמה מותחת לילדים ונוער "דאוס".
ב-2010 שיחק נוימן ב"עספור" ובאותה שנה באפריל, השתתף בקמפיין של רכבת ישראל נגד חצייה מסוכנת של פסי רכבת.
בשנת 2012 שיחק נוימן בתפקיד אורח בסדרה "המיוחדת", ושיחק בתפקיד דודי בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק".
בנוסף הגיש בערוץ הראשון את התוכנית היומית "בסביבה טובה" יחד עם שרון קנטור.
בשנת 2014 שיחק בעונה הרביעית של "גאליס", בתפקיד רפאל דרור - האבא המזויף של יונתן מיטרני.
באותה שנה החל לשחק בסדרה "70 מיליון סיבות לעושר" בתפקיד צוף ספיצרמן, איש עסקים עשיר שמתחבר לאלי (שמוליק לוי).
בסוף שנת 2014 החל לשחק בסדרה "כוכב הצפון" של ערוץ דיסני למנויי yes, שם גילם את אבא של מאיה (אריאל מורטמן), לצד אפרת בוימולד.
ב-2017 שיחק בתפקיד אורח בעונה הרביעית של אלישע.
ב-2018 השתתף בסדרת האינסטגרם "אינסטה בייב" בתפקיד החוקר, בסדרה "אולי פיל" בטלוויזיה החינוכית" לצד אלמה דישי, ובסדרה שנות ה-80 בתפקיד שמואל כדורסל.
ב-2019 השתתף בסרט הקולנוע "היום שאחרי לכתי" בתפקיד אריה חורש.
ב-2020 שיחק בסרט "שאיפה לחיים" ובסדרה "קפה עמליה" בכאן חינוכית במגוון דמויות, לצד זוגתו עלמה זק.
ב-2021 שיחק בסדרה פגע וברח, שהפיקה נטפליקס, עם ליאור רז.
באותה שנה שיחק גם בסרט הקצר "גירוד" בבימויה של מעיין ריף.
ב-2022 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "צומת מילר".
בשנת 2023 שיחק את מפקח המשטרה מקמרפי בסרט "העיר הזאת", באותה השנה החל לשחק בסדרת הילדים "מולי וצומי", המשודרת בערוץ הופ, כאביו של מולי.
נוימן דיבב את יאקו וורנר בסדרה "אנימניאקס", כדורת (גראונדר) בסדרה "סוניק הקיפוד", מייקל ג'ורדן בסרט "ספייס ג'אם", את באז שנות-אור בסרטי "צעצוע של סיפור" ובסרט הספין-אוף, את מלמן הג'ירף בסדרת סרטי "מדגסקר" ואת בוב פאר ב"משפחת סופר-על 2".
בשנת 2019 דיבב את דמותו של העיט האדיר בסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2".
נוימן משתתף (כמתופף) בהרכב העכבישים מפלוטו, מופע מחווה לזמר דייוויד בואי.
מ-2004 נוימן היה בן זוגה של השחקנית עלמה זק ולהם שתי בנות.
ביולי 2023 הודיעו השניים על פרידה.
אלון מַנדל (נולד ב-23 באוגוסט 1988) הוא שחיין ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בעבר במשחים ל-50 מטר פרפר ול-100 מטר פרפר (במשך כ-10 שנים).
הוא ייצג את ישראל באולימפיאדה (בייג'ינג 2008) ובאליפות העולם בשחייה (רומא 2009).
הוא אלוף ושיאן המכביה במשחה ל-100 מטר פרפר.
מנדל נולד בארצות הברית וגדל בנתניה.
הוא בעל תואר ראשון בהנדסה כימית מאוניברסיטת מישיגן, תואר שני בהנדסת סביבה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני נוסף במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב.
מנדל החל לשחות בגיל 6 והחל להתאמן במועדון הפועל עמק חפר.
בתחילה התחרה בסגנון גב, ואף קבע שיאי נוער במשחים ל-50 מטר ול-100 מטר גב.
בשנת 2006, בגיל 18, הוכר כספורטאי עילוי, והחל ללמוד הנדסה כימית באוניברסיטת מישיגן במקביל לאימונים בנבחרת השחייה של האוניברסיטה יחד עם מייקל פלפס.
במהלך אימוניו במישיגן החליט על הסבה לסגנון פרפר, אם כי בתחרויות שבהן הוא ייצג את האוניברסיטה, הוא התמקד דווקא בסגנון גב.
בישראל התחרה מנדל מטעם מועדון מכבי קריית ביאליק ובקבוצת הפועל דולפין נתניה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן שבהולנד בשנת 2008, קבע מנדל במשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:59.79 דקות, ובכך היה לישראלי הראשון ששחה בזמן מהיר משתי דקות.
מאוחר יותר שיפר מאיר חצבני את שיאו זה ב-11 מאיות נוספות.
כדי להבטיח את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג היה על מנדל לסיים בתחרות זו בין 12 השחיינים הראשונים, אך הוא סיים רק במקום ה-13, כשרק שתי מאיות השנייה מפרידות בינו לבין השתתפות במשחקים האולימפיים.
עם זאת, חודשים ספורים מאוחר יותר התברר כי השחיין היווני שניצח בתחרות השתמש בחומרים אסורים, והושעה.
כתוצאה מכך, נקבע כי מנדל סיים במקום ה-12, והוועד האולימפי אישר את השתתפותו באולימפיאדה.
ביולי 2008 שבר מנדל את השיא הישראלי במשחה ל-100 מטר פרפר, והעמידו על 53.61 שניות.
בזמן שהותו בבייג'ינג, לקראת השתתפותו באולימפיאדה שנערכה בה, התבשר מנדל על מות אביו שנהרג בתאונה בביתו.
לאחר התייעצות עם בני משפחתו, החליט להישאר בסין ולהשתתף בתחרות.
במשחה ל-200 מטר פרפר שבר את השיא הישראלי בשלב המוקדמות והעמידו על 1:59.27 דקות, וסיים במקום ה-28. בהמשך, קבע שיא ישראלי חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בשלב המוקדמות, 52.99 שניות, וסיים במקום ה-36, רחוק בפחות מחצי שנייה מהעפלה לחצי הגמר.
באוניברסיאדה שנערכה בבלגרד, שבסרביה ביולי 2009 קבע מנדל במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 24.27 שניות.
לאחר שובו מבלגרד, בעת שהשתתף בתחרות השחייה של המכביה ה-18 שנערכה במכון וינגייט, הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 פרפר בשיא מכביה חדש של 52.99 שניות.
באוניברסיאדה שנערכה בשנז'ן, שבסין באוגוסט 2011, סיים מנדל במקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא שבאיטליה זמן קצר לאחר מכן, קבע מנדל שיאים ישראליים חדשים במשחים ל-50 מטר פרפר (23.90 שניות, מקום 31) ובמשחה ל-100 מטר פרפר (52.68 שניות, מקום 44).
במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב הוא סיים במקום ה-17 עם הרביעייה הישראלית תוך כדי קביעת שיא ישראלי חדש של 3:36.23 דקות, שיפור של יותר מחמש שניות לשיא הקודם שהושג בשנת 2007. הוא שחה את סגנון הפרפר בזמן של 51.60 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה אותה שנה, נשאר במפתיע מחוץ למשחי הגמר ל-100 מטר פרפר, לאחר שאגר כוחות במשחי המוקדמות וסיים רק במקום התשיעי.
עם זאת, במשחי גמר ב' התעלה על עצמו, וקבע שיא ישראלי ובינלאומי חדש, 52.56 שניות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי בדצמבר אותה שנה, קבע מנדל מספר שיאים ישראלים.
במשחה ל-50 מטר פרפר קבע שיא של 23.39 שניות, סיים במקום ה-19 והחמיץ ב-4 מאיות את שלב חצי הגמר.
במשחה ל-100 מטר פרפר קבע שיא של 52.34 שניות, וסיים במקום ה-30. במשחה ל-200 מטר פרפר קבע שיא ישראלי נוסף (1:56.67 דקות), אך גל נבו ששחה במקצה אחריו שבר את שיאו החדש במאית השנייה.
מנדל סיים במקום ה-24 במשחה זה.
במשחה ל-100 מטר חופשי סיים במקום ה-33.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשצ'צ'ין שבפולין סיים מנדל במקום שביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 23.96 שניות, 3 מאיות השנייה איטי משיאו הישראלי של ברנע, במקום 12 במשחה ל-100 מטר פרפר.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 52.12 שניות, במקום 28 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה 22.40 שניות, התוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה של ישראל ובמקום 33 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.23 שניות.
נוסף לכך, סיים במקום 12, ביחד עם יהונתן קופלב, יהב שחף ואלמוג אולשטיין במשחה שליחים 50x4 מטר מעורב, בשיא ישראלי חדש של 1:37.11 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 סיים מנדל במקום 36 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.31 שניות, במקום 15 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.05 שניות, במקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.57 שניות ובמקום 25 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.02 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יעקב טומרקין, אמרי גניאל ונמרוד שפירא בר אור בתוצאה של 3:37.77 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יונתן קופלב, גל נבו וגיא ברנע בשיא ישראלי חדש של 3:32.43 דקות.
הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 52.80 שניות.
ב-22 ביולי 2013 הודיע מנדל על פרישה משחייה תחרותית, והחל מיוני 2013 נבחר להיות חבר מליאת הוועד האולימפי הישראלי.
אלון פנקס (נולד ב-6 באוגוסט 1961) הוא דיפלומט ויועץ פוליטי ישראלי.
בשנים 2000–2004 שירת כקונסול הכללי של ישראל בניו יורק.
פנקס נולד בתל אביב וגדל ברחובות.
את שירותו הצבאי עשה בחיל השריון.
סיים תואר ראשון במדע המדינה בהצטיינות יתרה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן השלים תואר שני בממשל ופוליטיקה באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון.
שימש כראש מטה שר החוץ במהלך כהונתם של שלמה בן עמי ודוד לוי כשרי חוץ.
לאחר מכן היה יועץ מדיניות חוץ לאהוד ברק ויועץ פוליטי לשמעון פרס.
פנקס התמודד בפריימריז לרשימת מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה ב-2006, אך נבחר למקום לא ריאלי.
בנובמבר 2009 אישרה ועדה פנימית של שירות החוץ את מועמדותו לתפקיד שגריר ישראל באו"ם, אך ראש הממשלה בנימין נתניהו סירב למינוי.
נמנה עם הכותבים הבולטים למגזין הגברים "בלייזר", והוא בעל טור בנושא ארצות הברית באתר ynet.
משמש כפרשן חדשות חוץ לערוץ "פוקס ניוז" האמריקאי ולעיתים מופיע בערוצי החדשות המרכזיים ובתחנות הרדיו בישראל כפרשן בדיונים בנושא ארצות הברית.
שימש כפרשן לענייני ארצות הברית בעיתון "הארץ".
במהלך 2024 פרסם טורים בעיתון "הארץ" שתמכו בתפקידה של קטר כמתווכת בין ישראל לחמאס, וטען שההתקפות עליה מטרתן להסיט אחריות מנתניהו שאינו מעוניין באמת בעסקת חטופים.
באפריל 2025 התפטר מעבודתו בעיתון על רקע החקירות בנושא פרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר ועל מנת שלא ליצור לעיתון ניגוד עניינים, בשל קשריו של פנקס עם הלוביסט הקטרי ג'יי פוטליק, אחד הנחקרים בפרשה.
פנקס קיבל מאות אלפי שקלים מחברה בבעלות פוטליק מינואר 2024 עד מרץ 2025, בזמן שעבד בעיתון, דרך איש העסקים גיל בירגר.
כמה מהמאמרים שפרסם בתקופה זו כללו התבטאויות שתאמו למסרי הקמפיין הפרו-קטרי שנחשף במסגרת פרשת קטרגייט.
פנקס טען בתגובה כי לא היה מודע לקמפיין הפרו-קטרי שגיבש פוטליק.
פנקס גרוש, אב לשתי בנות.
אלון ליאֵל (נולד ב-31 באוקטובר 1948) הוא חוקר יחסים בינלאומיים, ודיפלומט ישראלי.
כיהן כמנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון בשנים 1994–1996, מנכ"ל משרד החוץ במשך כחצי שנה, וכן כיהן כממונה על היחסים בשגרירות ישראל באנקרה, טורקיה, וכשגריר בדרום אפריקה.
נולד בתל אביב בשם אלון לבל כבן הבכור מבין שני ילדים לטרודה דניאלה, ניצולת שואה ילידת גרמניה שעלתה ארצה ב-1945, ולפנחס לבל, יליד גרמניה ואיש העלייה החמישית.
ליאל שירת בצה"ל כקצין בשריון.
בשנת 1968, השתתף כלוחם בפעולת כראמה.
ב-1972 קיבל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ובכלכלה מהאוניברסיטה העברית, וב-1973 קיבל תואר שני מבית הספר לכלכלה של לונדון.
במקביל, החל לעבוד במשרד החוץ.
במהלך כהונתו בשיקגו למד לתואר דוקטור באוניברסיטת שיקגו, אך את הדוקטורט ביחסים בינלאומיים קיבל ב-1986 מהאוניברסיטה העברית.
ב-1979 מונה לתפקידו הראשון מחוץ לישראל, סגן הקונסול בשיקגו.
בהמשך כיהן כמיופה הכוח בטורקיה (1981), סגן מנהל מחלקת המזרח התיכון במשרד החוץ (1984), יועץ למנכ"ל המדיני של משרד החוץ וראש דסק דרום אפריקה (1986), דובר משרד החוץ (1988), קונסול באטלנטה (1990) ושגריר ישראל בדרום אפריקה (1992).
לאחר סיום כהונתו בדרום אפריקה, ב-1994, מינה אותו שר הכלכלה והתכנון שמעון שטרית למנכ"ל משרדו, והוא נשאר בתפקיד זה עד לפירוק המשרד בידי יוסי ביילין ב-1996. ב-1997 הקים את חברת "גלובל קוד", המתמחה בייעוץ ומחקר עבור חברות הפועלות בטורקיה.
במקביל, שימש כיועצו של אהוד ברק לענייני חוץ, בעת שזה כיהן כיו"ר האופוזיציה, וכן עסק כמרצה בחוגים ליחסים בינלאומיים של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב והמרכז הבינתחומי.
הרצאותיו עסקו בעיקר בענייני טורקיה ודרום אפריקה, אך גם ביסודות הדיפלומטיה.
במערכת הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה שימש כיועצו של אהוד ברק, במסגרת זו נקשר גם שמו בפרשת עמותות ברק.
לאחר התפטרותו של דוד לוי מתפקיד שר החוץ בשנת 2000, מינה אותו ראש הממשלה ברק למנכ"ל משרד החוץ.
המינוי נכנס לתוקף בראשית נובמבר 2000, בסמוך למינויו של שלמה בן-עמי לתפקיד שר החוץ.
לאחר הקמת הממשלה ה-29 מונה שמעון פרס לשר החוץ, והוא החליט למנות במקום ליאל את אבי גיל.
המינוי התבצע באפריל 2001. לאחר מכן כיהן ליאל כדירקטור בחברת ההשקעות והנדל"ן "גזית אינק", וכיו"ר מועצת העסקים ישראל-טורקיה.
בשנים 2006–2008 ניהל באופן פרטי (אך בידיעת הממשלה) ערוץ שיחות חשאי עם גורמים סוריים באמצעות ממשלת שווייץ.
בשנת 2009 עמד ליאל בראש התנועה לשלום ישראל-סוריה.
במאמר לעיתון הדרום-אפריקני "ביזנס דיי" ב-2012 קרא ליאל להחרמת מוצרים המיוצרים בהתנחלויות.
מאמר זה עורר ביקורת רבה במערכת הפוליטית והציבורית בישראל.
ליאל גם תמך בהחלטתה של הסופרת אליס ווקר להחרים את ישראל ולא לפרסם בה מחדש את ספרה "הצבע ארגמן".
ב-2015 השתתף בפנייה לממשלת ברזיל בבקשה שלא לאשר את כוונתה של ישראל למנות את דני דיין לתפקיד שגריר ישראל בברזיל.
בדצמבר 2015 חתם על עצומה לחברי הפרלמנט האירופי ובה קראו להם, לאחר ההחלטה של הפרלמנט על סימון מוצרים מיהודה ושומרון ורמת גולן, להחריף את הצעדים המבחינים בין ישראל בגבולות הקו הירוק ובין "השטחים הכבושים".
הוא המליץ לפעילים להפעיל לחץ לחרם בינלאומי שרק הוא יוכל להשפיע על ישראל, כפי שקרה בדרום אפריקה: "אתם ראש החץ שאומר לעולם שהכיבוש הוא בלתי נסבל לנו ובלתי נסבל להם.
זה בלתי נסבל לשני העמים, ואז ברגע שתהיה הכרה שזה בלתי נסבל יתחילו להתגלגל דברים".
עוד המליץ ליאל לפעול להחלטה של מועצת הביטחון שפלסטין היא מדינה חברה, מה שיהפוך את ישראל לכובשת של מדינה חברה באו"ם.
כן הציע ליזום חרם ספורטיבי נגד ישראל.
בתגובה לפרסומים אמר ליאל שהוא מתנגד לחרם על ישראל.
בדצמבר 2019 החל ליאל לקדם "חזית למאבק דמוקרטי ואלקטורלי משותף" של מרצ עם הרשימה הערבית המאוחדת (רע"מ) לכנסת.
מ-2008 עד 2013 שימש כחבר מועצת מבשרת ציון מטעם סיעת "מבשרת ברמה אחרת".
כמו כן שימש יו"ר קבוצת הכדורגל, הפועל אבו גוש/מבשרת ציון.
בנוגע ליחסה של מדינת ישראל למאסרו של יונתן פולארד אמר ליאל: "גם כשהייתי מנכ"ל משרד החוץ אני לא זוכר פעם אחת שעניין פולארד עלה.
לא היה דיון אחד ברמת מנכ"ל שדיברנו על זה".
ליאל חבר בהנהלת עמותת סיכוי, עמותת עיר עמים ובמועצה הציבורית של בצלם, וחבר במפלגת "כל אזרחיה".
ליאל נשוי לרחל ליאל, נשיאת "הקרן החדשה לישראל" מ-2023, ואב לשלושה.
בתו הצעירה, דפנה ליאל, היא כתבת הכנסת ומגישה בחברת החדשות של ערוץ 12. מתגורר בהרצליה.
טורקיה במזרח התיכון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1993
צדק שחור - המהפך הדרום אפריקני, הקיבוץ המאוחד, 1999
טורקיה: צבא, אסלאם ופוליטיקה, הקיבוץ המאוחד, 1999
דמו-אסלאם - משטר חדש בטורקיה, הקיבוץ המאוחד, 2003.
שער שוויון: דרום אפריקה בונה אומה, הקיבוץ המאוחד, 2011.
אלון ליאל ויהודה ליטני, וכיתתו, הקיבוץ המאוחד, 2024.
אלון נתן (נולד ב-26 בינואר 1967) הוא כדורגלן עבר ומנכ"ל ישראלי.
ככדורגלן שיחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי תל אביב, בני יהודה תל אביב ונבחרת ישראל.
נתן, שזכה לכינוי "אלוני", התבלט ביכולתו הטכנית הגבוהה, אך נאלץ לפרוש מכדורגל בגיל צעיר בגלל פציעה.
לאחר פרישתו נכנס לענף הנדל"ן והיה שותף ומנכ"ל חברת הבנייה צ.
אלון נתן הצטרף כבר בגיל 7 לקבוצת הנערים של מכבי תל אביב, ובמדיה התקדם עד שבעונת עלה לקבוצה הבוגרת.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך נתן עוד בטרם מלאו לו 17, כשעלה כמחליף בהפסדה הביתי 2-0 להפועל לוד, ב-1 באוקטובר 1983. הופעתו הראשונה בהרכב נערכה כחודש אחר כך, ובה כבש נתן שער יתרון לזכות קבוצתו במשחק הדרביי שהסתיים בהפסד 2-1 להפועל תל אביב.
עונת הבכורה של נתן הסתיימה עם 22 הופעות ושני שערים.
בעונה שלאחר מכן רשם אלון נתן 26 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים.
שניים משעריו נכבשו במשחקי הדרבי מול הפועל תל אביב, ובסך הכל כבש ארבעה שערים במשחקים אלו במהלך הקריירה.
עונת השיא של נתן הייתה עונת .
הוא כבש במהלכה עשרה שערי ליגה, והוסיף שער נוסף בחצי גמר גביע המדינה מול בית"ר ירושלים.
באותה עונה, חגג נתן תואר ראשון עם מכבי תל אביב, ואף כבש בבעיטות הכרעה בניצחון הקבוצה בגמר הגביע על מכבי חיפה.
עם סיום העונה, ערך נתן את הופעתו הראשונה והיחידה במדי נבחרת ישראל.
הוא עלה כמחליף בהפסד 4-0 ל במשחק ידידות שנערך באצטדיון רמת גן ב-1 ביוני 1987.
גם בעונת זכתה הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על הפועל תל אביב במשחק הגמר, בו נתן לא שותף.
בסך הכל שיחק נתן שבע עונות במכבי תל אביב, שהתאפיינו במספר רב של פציעות.
למרות זאת, על אף תקופה לא מוצלחת של הקבוצה, הצליח נתן להתבלט בכישרונו.
הוא כבש 29 שערי ליגה עבור הקבוצה, ב-150 הופעות.
במהלך עונת , תוך שהוא מתאושש מפציעה, הודיע נתן על פרישה ממשחק, אך לבקשתו גיורא שפיגל הושאל נתן לקבוצת בני יהודה תל אביב אותה אימן.
הוא הספיק לערוך 13 הופעות ליגה במדיה, בהן כבש שער אחד, וכמו כן ארבע הופעות בגביע המדינה בהן כבש ארבעה שערים נוספים.
לאחר שנפצע פעם נוספת, נאלץ נתן לפרוש ממשחק פעיל, עוד לפני שהיה בן 24. החלטתו התקבלה גם עקב רצונו לעזור בעסקים של משפחתו, במפעל "מרס תעשיות, זכוכית ומנורות".
נתן הוסיף לשחק במדי מכבי תל אביב בטורנירי קבוצת הוותיקים של המועדון.
אלון נתן הוא בנו של שלמה (מוני) נתן, שחקנה לשעבר של מכבי יפו.
נשוי לליאת נתן ולהם ארבעה ילדים.
בשנת 2010 מונה אלון נתן לתפקיד המנכ"ל של חברת הבנייה צ.
בקיץ 2014, בעקבות מבצע צוק איתן, הגישה החברה בקשה להקפאת הליכים.
אלון פרידמן (נולד ב-18 במאי 1964) הוא איש צבא ישראלי במילואים, בדרגת תת-אלוף, שירת כראש מטה פיקוד הצפון.
מכהן כמנכ"ל אתר ההנצחה ומוזיאון גולני.
התגייס לצה"ל בשנת 1982 ובחר לשרת בחטיבת גולני.
בגולני עבר פרידמן מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בהמשך מונה למפקד פלוגה בגולני, ובתפקידו הבא שימש כקצין המבצעים של החטיבה.
פרידמן שב לשירות קבע ושימש כסגנו של מפקד גדוד 51, ארז גרשטיין.
פרידמן השתלם בקורס מג"דים ומונה למפקד גדוד 51, בהמשך שימש קצין המבצעים של פיקוד הצפון, בשנים 1998–2000 שימש כמפקד עוצבת ברעם.
לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של פיקוד הצפון.
בהמשך שימש מפקד חטיבת ביסלמ"ח, בין היתר במשימת ההתנתקות.
לאחר ההתנתקות היו חייליו הראשונים שתפסו את קו הגבול החדש בין ישראל לרצועת עזה.
במלחמת לבנון השנייה שימש רמ"ט פיקוד הצפון.
שירת כיועץ לתורת הלחימה בזרוע היבשה.
לאחר שחרורו מונה לראש מינהלת לוחמת חי"ר בתעשייה הצבאית ולאחר מכן מונה למנכ"ל אתר החרמון.
בשירות המילואים משרת כמפקד עורף צפון בפיקוד הצפון.
פרידמן נשוי לקרן, אב לארבעה ילדים וסבא לנכדה.
אֵלוֹן מוֹרֶה או אֵלוֹנֵי מֹרֶה הוא אתר מקראי או עץ אלון או אלה, שהיה בסמוך לשכם המקראית (שהוצע לזהותה בתל בלטה ששמה נגזר אולי מהשם הלטיני: platanus, שמשמעו בעברית: אלון) המוזכר בתנ"ך.
בספר בראשית מסופר כי אלון מורה היה אתר החנייה הראשון של אברהם במסעו מחרן לארץ כנען.
לאחר שהאל ציווה על אברם (כשמו אז) לעזוב את ארץ מולדתו, וכ הובטח לו כי התומכים בו יבורכו והפוגעים בו יקוללו.
כאשר הגיע אל אתר אלון מורה, הסמוך לשכם המקראית, הוא בנה באתר מזבח ואז נראה אליו האל:
בפסוקי ספר דברים נקשר אתר אֵלוֹנֵי מֹרֶה (המזוהה עם אלון מורה) עם הנבואה על הברכה ואל הקללה הגלומים במצוות התורה עבור בני ישראל:
החוקר אברהם נגב, שיער כי האתר אלון מורה נקרא על שם עץ אלון חשוב ומקודש ידוע, בסמוך לשכם.
נגב טען כי ייתכן שאלון מורה זהה עם אֵלוֹן מֻצָּב, או הָאֵלָה הנודעת, עצים אשר שהוזכרו כנמצאים בסביבות שכם, ובסמוך ובהקשר אליהם, אירעו מעשים שסופר עליהם בכתובים:
הטמנת חפצי פולחן אלילי, בספר בראשית:
השם אלון מורה זהה במשמעותו לשם אלון מעוננים.
אלו שמות המכוונים להתגלות האלוהים על ידי אוראקל.
הקמת גלעד על ידי אבן גדולה, בספר יהושע:
מעין המלכה, ולמעשה הכתרתו למנהיג של אבימלך בן גדעון, בספר שופטים:
כמו כן, הציע נגב, כי בסביבות שכם המקראית נמצאו "עצים מקודשים רבים".
ההתנחלות אלון מורה שהוקמה בשנות ה-70 בשומרון, נקראה על שמו של האתר המקראי.
אלון עדר (נולד ב־8 ביולי 1983) הוא זמר-יוצר ומוזיקאי ישראלי.
עדר נולד ב-1983. אימו היא השחקנית מיקי קם ואביו הוא יהודה עדר, גיטריסט שהשתתף בהרכבים "תמוז" ו"דודה" וממייסדי בית ספר למוזיקה "רימון".
בשנות בית הספר היסודי וחטיבת הביניים למד בבית הספר לאומנויות בתל אביב, תחילה במגמת המוזיקה ולאחר מכן במגמת אומנות פלסטית.
בכיתות י'–י"א למד בבית הספר הפתוח הדמוקרטי ביפו.
בכיתה י"ב עבר לתיכון אלון ברמת השרון, למגמת מוזיקה.
שירת בלהקת חיל החינוך והנוער בצה"ל.
מאוחר יותר למד זמן מה במסלול העיוני בבית הספר למוזיקה רימון.
בשנת 2005 חלה בסרטן האשכים ממנו החלים.
בין השנים 2006–2010 עסק בהלחנת מוזיקה לסרטים ולהצגות תיאטרון.
אלבום הבכורה שלו, "אלון עדר", יצא בפברואר 2011 בהוצאה עצמית והכיל 15 שירים שהלחין, עיבד והפיק.
שמונה מתוך שירי האלבום הם שירי משוררים.
בדצמבר של אותה שנה יצא אלבומו השני, "אלון עדר ולהקה", שכלל 13 שירים שאת רובם הוא כתב ושאת כולם הלחין.
בשני האלבומים ניכר סגנון ההלחנה והעיבוד של עדר, המושפע מהרוק המתקדם של שנות השבעים בישראל.
בשנת 2012 יצא המיני אלבום "Casio מטונף", שכלל שישה שירים שכתב והלחין על אורגני "Casio".
בניגוד לאלבומיו הקודמים, הטקסטים באלבום זה הם בעלי אופי חברתי־מחאתי.