tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם תחילת מתקפת הפתע של חמאס ב-7 באוקטובר 2023 קיבל מפקד יחידת הניוד 444, סא"ל א', שנכנס לתפקידו ימים ספורים קודם לכן, דיווח מרפאל חיון על מתקפה רחבת היקף בדרום.
הוא החל לנוע לעבר עוטף עזה, ובמהלך ההתקדמות נתקל באירועי לחימה בצירים הסמוכים לזיקים.
לאחר היתקלות במחבלים וחיסולם הורה על הקפצת כלל כוחות היחידה סדיר ומילואים.
לוחמי היחידה החלו להגיע לבסיס ולנקודות ריכוז נוספות תוך כדי לחימה פעילה.
במהלך המתקפה נפגע בסיס היחידה מירי טילים, שגרם לנזק לתשתיות ולכלי רכב.
חרף הפגיעה התארגנה היחידה בתוך זמן קצר, חימשה את כוחותיה וכוחות נוספים והצטרפה ללחימה בגזרה.
בהמשך נפרסו כוחות היחידה ופעלו בשיתוף פעולה עם מגוון יחידות, בהן חטיבות הקומנדו, גבעתי, גולני, הנח"ל, הצנחנים, שייטת 13, ימ"ס דרום ולוט"ר.
לוחמי היחידה השתתפו בלחימה בצירים מרכזיים וביישובים שאליהם חדרו מחבלים, ניהלו קרבות מול חוליות מחבלים, חסמו צירים ואבטחו אזורים ומוצבים.
במסגרת הלחימה נע כוח של היחידה שכלל שלושה כלי רכב ממוגנים מסוג פנתר ורכב חפ"ק מפקד היחידה מסוג דוד לעבר מוצב פגה.
במהלך ההתקדמות נפגע הפנתר הראשון בשיירה מירי טיל נ"ט מסוג קורנט.
מן הפגיעה נהרג לוחם גדוד 13 של חטיבת גולני, דולב אמויאל, ולוחמים נוספים נפצעו.
חרף האבדות המשיכו הכוחות בלחימה ובהשלמת משימותיהם.
כוח נוסף של היחידה, שפעל באמצעות כלי רכב ממוגנים מסוג טיגריס, זאב ופנתר, נע לקיבוץ בארי, כפר עזה ויישובים נוספים באזור, והשתתף בלחימה ובחילוץ משפחות מבתיהן.
אל הכוח שפעל בטיגריס הצטרפו אל"ם יצחק בן בשט ויאיר הירש.
במקביל נע כוח נוסף בנגמ"שי איתן, יחד עם כוחות מסיירת הנח"ל, לעבר מוצב כרם שלום וקיבוץ כרם שלום, והשתתף בלחימה ובטיהור המוצב והקיבוץ.
בהמשך היום ובימים שלאחר מכן השתתפה היחידה בחילוץ לוחמים פצועים והרוגים, בפינוי אזרחים מיישובים שנפגעו ובסיוע לכוחות שפעלו בשטח.
בשבועות שלאחר מכן המשיכה היחידה לפעול בדרום במשימות טיהור שטח ואיתור חללים, ובמקביל נערכה יחד עם יתר כוחות צה"ל לקראת התמרון הקרקעי ברצועת עזה במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
לוחמי היחידה לקחו חלק נרחב בתמרון הקרקעי בעומק רצועת עזה.
ב-17 בדצמבר 2023 נהרג לוחם היחידה רס"ר (מיל') יוסף אבנר דורן בקרב בצפון רצועת עזה ולוחם נוסף מהיחידה נפצע קשה.
ב-18 במרץ 2024 פשטו כוחות צה"ל, בהובלת כוחות מיוחדים ובשיתוף יחידת הניוד 444 (בלנ"מ), במסגרת מבצע ניתוח מקומי על מתחם בית החולים שיפא בעיר עזה.
הפעולה התבססה על מודיעין שהצביע על שימוש מחודש במתחם כמפקדה מבצעית מרכזית של ארגון חמאס, לאחר נסיגת הכוחות בפעולה הקודמת בנובמבר 2023.
יחידה 444 סיפקה את לוחמי ניוד והכלי רכב בעיקר נגמ"שים משוריינים מסוג איתן – שהובילו את הכוחות המיוחדים (צק"ח 401, שייטת 13, יחידות אמ"ן, שב"כ ויחידות נוספות) אל תוך מתחם בית החולים שיפא בעיר עזה.
תחת תנאי לחימה קשים ביותר – אש נ"ט, מטענים, ירי צלפים, מארבים, צפיפות בנויה ולחץ תקשורתי כבד, לוחמי ניוד מבלנ"מ ביצעו חדירה מהירה ומדויקת, תמרון בתוך שטח צפוף, ניווט לילי חשוך והובלת הכוחות לעומק המתחם תוך שמירה על יתרון טקטי וקטלני.
הפעולה, שבוצעה בהכוונת מודיעין איכותי, אפשרה את טיהור המתחם מפעילות טרור, השמדת עשרות מחבלים, מעצר מאות חשודים ואיתור אמצעי לחימה ומסמכים.
עבור לוחמי היחידה, הפשיטה סימלה קפיצת מדרגה משמעותית בעוצמה המבצעית של היחידה.
ב-20 באוגוסט 2024 השתתף צוות מהיחידה במבצע של צה"ל והשב"כ לחילוץ גופותיהם של החטופים אלכס דנציג יורם מצגר, אברהם מונדר, יגב בוכשטב נדב פופלוול וחיים פרי.
ב-27 באוגוסט 2024 השתתפה היחידה בחילוץ פרחאן קאדי, בו צוות האיתנים של היחידה הסיע את פרחאן קאדי אשר נחטף על ידי החמאס והוחזק במנהרה ברצועת עזה, עד לנקודת האיסוף על ידי מסוק.
ב-3 בפברואר 2025 החל צוותי היחידה להפעיל את נגמ"ש איתן בצפון השומרון.
ב-5 ביוני 2025 השתתף צוות מהיחידה במבצע של צה"ל והשב"כ לחילוץ גופותיהם של החטופים גדי חגי וג'ודי ויינשטיין שנחטפו מביתם בניר עוז.
ב-7 ביוני 2025 השתתף צוות מהיחידה במבצע של צה"ל והשב"כ לחילוץ גופתו של החטוף נטפוג פינטה שנחטף מקיבוץ ניר עוז.
ב-8 ביוני 2025 פשט צוות של היחידה בשיתוף יחידות נוספות על נרחב בית החולים האירופי ברצועת עזה, שבמנהרה תחתיו התחבא מוחמד סינוואר עד שנהרג.
הכוח חשף רשת מנהרות טרור תת-קרקעיות מתחת לבית החולים ובהן אותרו חמ"לים, אמצעי לחימה, כסף בלתי-חוקי וגופות מחבלים, בהן גופתו של מוחמד סינוואר.
ב-11 ביוני 2025 השתתף צוות מהיחידה במבצע של צה"ל והשב"כ לחילוץ גופותיהם של החטופים יאיר יעקב ואביב אצילי, מדרום ח'אן יונס.
ב-21 ביוני 2025 לקח צוות מיוחד ביחידה חלק בחילוץ גופותיהם של יונתן סמרנו, סמ"ר שי לוינסון ועפרה קידר במבצע צבאי.
המלש"בים המיועדים, עוברים גיבוש ליחידה שאורכו יומיים שבסופו נקבע אם התקבלו, בנוסף גם נפלטי יחידות מובחרות יכולים להתמיין ליחידה.
אלו שעוברים את המיון ליחידה ומתקבלים אליה, מתגייסים באחד משלושה מחזורי הגיוס מרץ, אוגוסט ונובמבר, כל מחזור גיוס מכשיר צוות לוחמים אחד בלבד.
מסלול הכשרת הלוחם אינטנסיבי ונמשך יותר משנה, אותו מסיימים הלוחמים ברמת רובאי 07. המסלול מתחיל בטירונות חי"ר ואימון מתקדם מקוצר בפלוגה ייעודית של חטיבת המרום לצד לוחמי עוקץ ולוט"ר בבא"ח צנחנים.
לאחר מכן הטירונים עולים ליחידה שם הם עוברים טירונות יחידה שכוללת ניווטים, קורס צניחה, קליעה, לוחמת פרט וצוות, לוחמה בשטח בנוי, קרב מגע ותכנים נוספים.
בחודשים שלאחר מכן לומדים הלוחמים את יסודות ואלמנטים הניוד המבצעי.
אחר כך ישנם סדרות נוספות במסלול הכוללות מכונאות ותפעול תקלות מורכבות בשטח עוין, תוכני פיקוד והדרכה ועוד.
לאחר מכן הלוחמים עוברים סדרה בה הם מתמקצעים בנהיגת כביש, נהיגת שטח ולוחמת ניוד אורבנית על מגוון הכלים הממוגנים.
בחלק האחרון והמסכם של ההכשרה, הלוחמים עוברים סדרה אחרונה הכוללת בתוכה לוחמה כצוות ניוד אורגני, סדרות מסכמות של פרט וצוות בשלל התכנים השונים שנלמדו, שבוע הפוך ותרגילים מתגלגלים אינטנסיביים בהם מבצעים את כל התוכן שנלמד במסלול.
בסופה של הסדרה הלוחמים מוכשרים כלוחמי ניוד ומשתבצים בצוותי הלוחמים השונים.
+שםתקופת כהונההערותסא"ל אשי אלמוג2005–2008סא"ל חיים (מוקי) פרחייה2008–2012סא"ל ניר יוגב2012–2016מפקד היחידה במבצע שובו אחים וצוק איתן.
לימים ראש מפקדת קצין בטיחות ראשי ומבק"א יבשה.סא"ל רועי אליעז2016–2020קודם לכן שימש כמפקד יחידת הניוד 5515סא"ל ניב אסף2020–2023מפקד היחידה במבצע שומר החומות, מבצע שובר גלים, מבצע עלות השחר, מבצע מגן וחץ, ומבצע בית וגן.סא"ל א'2023–מכהןמפקד היחידה במלחמת חרבות ברזל
יחידת הניוד המטכ"לית (יחידה 5515) היא יחידת קומנדו מיוחדת בעוצבת האש (אוגדה 98).
מומחיותה היא בניוד ובחילוץ כוחות מיוחדים באמצעות כלי רכב גלגליים, ובנהיגת קומנדו מבצעית, בתנאי שטח קשים ובסיטואציות מבצעיות מורכבות.
היחידה נוטלת חלק פעיל במערך המבצעים המיוחדים של צה"ל, תוך כדי שיתוף פעולה עם מעגל היחידות המובחרות ומערכת הביטחון, בשלל הגזרות והחזיתות של מדינת ישראל, ולעיתים אף מעבר לכך בזירות מבצעיות ולחימה רחוקות יותר.
בשנת 1988 הוחלט בצה"ל להקים בעוצבת חצי האש יחידה המתמחה בנהיגה מבצעית, אשר אמונה על פיתוח מקצועי של נהיגת לילה במזג אוויר משתנה, והגעה ליעדים מרוחקים מגבול המדינה, באופן מדויק ומהיר.
החלטה זו הייתה מושתתת על מסורת נהיגה מבצעית מוכחת, כפי שהייתה נהוגה ביחידות מובחרות ומיוחדות אחרות בצה"ל ובצבאות זרים, העוסקות באיסוף מודיעין, פעילות מבצעית כירורגית, ובסימון מטרות בעומק שטח האויב.
בין מייסדי היחידה היו רונן לין, ערן אלון ודודו אשבל אשר שימש מפקדה הראשון.
בשנת 1997 התחדד ייעוד היחידה, וזו מילאה שני תפקידים מרכזיים: מרכז הכשרה לכוחות האוגדה (עוצבת האש), ויחידה מבצעית המורכבת מחיילים בסדיר ובמילואים העובדת בשיתוף פעולה עם היחידות המובחרות בצה"ל.
במהלך השנים התהוותה תרבות יחידת הניוד סביב מסורות הנהיגה המבצעית, אשר התפתחו בצה"ל במהלך מלחמות ישראל ובפעילות המבצעית השוטפת בעיקר בסיירת צנחנים, סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג ויחידת מגלן.
בתקופתו של מפקד יחידת הניוד בשנים 1997–2001, כתוצאה מהשתלבותו כסייר מיוחד בפעילות המבצעית של סיירת מטכ"ל, מודל הניוד המבצעי שאב השראה והושפע במיוחד מתרבות הניוד בסיירת מטכ"ל.
מודל מבצעי, העורך אנלוגיה בין נהיגה מבצעית לטיסה מבצעית בתהליך ההכשרה ובחשיבה האסטרטגית של פעילות מבצעית בסיור מיוחד.
בעקבות השתלבותו של רותם בפלגת הניוד של 'היחידה', נוצר שיתוף פעולה מבצעי בין יחידת הניוד לסיירת מטכ"ל במבצעים ובתהליך ההכשרה של כוח האדם.
יחידת הניוד התרחבה וכללה פלגה מבצעית, פלגת הכשרות, פלגת מחקר ופיתוח, ופלגת מילואים.
בתקופה זו נוצר שיתוף פעולה עם הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת בהתייעצות, ליווי ובבדיקת כלי רכב מבצעיים ההולמים מכנית, גאוגרפית וטופגרפית את צרכי יחידת הניוד בהתאם לאופי המשימה.
לדוגמה, בדיקת רכבים שונים ממשפחת החברה לנד רובר וכדומה.
ייעודה של היחידה התחדד והתגבש לביצוע משימות ניוד מבצעי מיוחד, באמצעות כלי רכב גלגליים בחזית ובעומק.
כתוצאה מכך, ליחידה מיומנויות לחימה מגוונות.
ללוחמים הכשרה ענפה בלוחמת חי"ר, חניכה מקיפה ביחידת הלוט"ר, לוחמה זעירה, סיור מבצעי, איסוף מודיעין, ניווטים רגליים ורכובים, כנהוג ביחידות קומנדו ובסיירות החי"ר.
באופן ייחודי, הלוחמים בה הם בעלי התמחות רחבה בנהיגת שטח מבצעית בתנאים מורכבים בשטח האויב, בכלי רכב גלגליים מסוגים שונים.
ב־2009 הביא מפקד עוצבת האש (אוגדה 98) תא"ל רוני נומה להסדרת היחידה באופן רשמי.
היחידה הוכפפה למפקד אוגדה 98.
במהלך האינתיפאדה השנייה, פעלה היחידה כפלגת ניוד של שייטת 13. במבצע חומת מגן, הצטרפו לוחמי היחידה לפשיטות על בתי מבוקשים יחד עם יחידות מובחרות שונות, ואף סייעו בפעולות והשתתפו בקרבות באזור יהודה ושומרון.
על חלקם בקרבות אלו, קיבלה היחידה צל"ש יחידתי ממפקד פיקוד מרכז.
בספטמבר 2007, זכתה היחידה בצל"ש יחידתי מהרמטכ"ל, רב־אלוף גבי אשכנזי, על פעילותה הנחושה בפינוי נפגעים ונפגעות במהלך מלחמת לבנון השנייה מחשש שייחטפו.
ביניהן, הייתה גופתה של הטכנאית המוטסת קרן טנדלר, אשר חולצה בשיתוף פעולה עם יחידת שלדג ויחידה 669.
במבצע עופרת יצוקה, פעלה יחידת הניוד ביחד עם יחידה 669. אף על פי שזו האחרונה ידועה בפעולות חילוץ מהאוויר, ביצעו שתי היחידות הללו לראשונה שיתוף פעולה יבשתי בחילוצים רכובים מהקרקע.
בעקבות כך, לאחר שהחיבור בין שתי היחידות התברר כמוצלח מאוד, הורחבה הפעילות, כך שבמבצע צוק איתן בשיתוף פעולה הדוק הופעלו כבר עשרה צוותי ניוד, שנטלו חלק ב־125 מבצעים וטיפלו בכ־300 פצועים.
במלחמת חרבות ברזל נוטלת יחידת הניוד חלק מרכזי בלחימה, החל מאירועי ה-7 באוקטובר בקו הגבול של יישובי עוטף עזה.
היחידה הייתה הראשונה להגיע למוקדי לחימה מסוימים, אך פעולות אלו ברובן אסורות בפרסום.
ידוע כי היחידה פינתה מאות פצועים במהלך התמרון הקרקעי בשיתוף פעולה מבצעי עם מעגל היחידות המובחרות בצה"ל, ובמיוחד יחידה 669 ברצועת עזה.
בהמשך לכך, היחידה גם נוטלת חלק פעיל ומרכזי במהלך התמרון הקרקעי בלבנון.
בפעילות מבצעית, בהיתקלות עם כוחות חזבאללה בגבול לבנון, נפלו בקרב שני לוחמים מהיחידה, רס"ב במיל' אביב מגן ורס"ר במיל' איתי אזולאי.
ב-12 בפברואר 2024 במהלך המלחמה, יחדיו עם כוחות מיוחדים נוספים, היחידה לקחה חלק עיקרי בקרב מבצע יד זהב לשחרור שני בני הערובה פרננדו סימון מרמן ולואיס הר מהשבי ברפיח שברצועת עזה.
היחידה פעלה בחשאיות להגעה חשאית ללב מחנה פליטים שאבורה שברפיח, ואף הייתה אחראית על חילוץ הכוח והחטופים מזירת המבצע עד למסוק הפינוי, אשר פינה את החטופים למרכז הרפואי שיבא.
ב-8 ביוני 2024, יחד עם כוחות מיוחדים נוספים של צה"ל, היחידה הייתה שותפה ללחימה ולחילוץ במבצע ארנון ברצועת עזה.
על פי דיווחים בתקשורת לוחמי היחידה נדרשו לחלץ תחת אש רכב שהושבת מאש המחבלים ובתוכו שלושה חטופים.
במבצע שוחררו ארבעה בני ערובה - נועה ארגמני, אלמוג מאיר ג'אן, אנדריי קוזלוב ושלומי זיו.
כל הארבעה, נחטפו בפסטיבל נובה ב-7 באוקטובר כחלק ממתקפת הפתע על ישראל.
הפלגה המבצעית של יחידת הניוד, מבצעת מבצעים מיוחדים בשיתוף פעולה עם יחידות עילית מיוחדות בצה"ל, הימ"מ ושירות הביטחון הכללי בשלל הגזרות והחזיתות של מדינת ישראל.
מבצעים, אשר פרטיהם אסורים בפרסום.
אשר-על-כן, מכאן ניתן להסיק כי על אף העשייה המבצעית הרבה, בעקבות הצורך לשמור על חשאיותה של היחידה, אזכוריה בכלי תקשורת מצומצמים ביותר.
ככלל, מחזיקה היחידה בכוננות מידית לאירועי טרור מתפרצים יחד עם יחידות מיוחדות נוספות, ונותנת מענה ראשוני באירועים שכאלו, כדוגמת אירועי 7 באוקטובר במתקפת הפתע על ישראל, או אירועים פח"עים אחרים.
בראשיתה של היחידה, הגיעו אליה בעיקר לוחמים ממעגל היחידות המיוחדות, ובעיקר: סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג, יחידת מגלן, יחידת אגוז, סיירת צנחנים, ושייטת 13. לוחמים אלו, התמחו בנהיגה מבצעית ביחידות האם שלהם, ולקחו חלק פעיל בחניכת דורות ההמשך ובפעילות המבצעית של היחידה.
עם מיסודה של היחידה כלל לוחמי היחידה הם לוחמי קומנדו.
הלוחמים מגיעים בדרך כלל לאחר מסלול לוחם ביחידת מגלן, יחידת אגוז או סיירת צנחנים.
המלש"בים המיועדים, עוברים גיבוש ליחידות מובחרות ומתגייסים ליחידת אגוז, מגלן או סיירת צנחנים.
לאחר כחצי שנה, הלוחמים עוברים מיון לאיתור נהגים מבצעיים, ואלה שעומדים בתנאי הקבלה, עוברים קורס נהיגה בסיסית במשך שמונה שבועות.
בתום הקורס, הלוחמים שבים אל צוותיהם המקוריים ביחידות האורגניות עד להשלמת מסלול הלוחם בהן.
בתום המסלול, הלוחמים המתאימים מבצעים מיון נוסף כדי להתקבל ליחידת הניוד, ואלה מתוכם שעוברים אותו מתקבלים לסדרת לוחמים מיוחדת במשך 15 שבועות, אשר בסופה הם חותמים על שירות קבע ראשוני לשנה וחצי עם פוטנציאל להאריכו בהמשך.
מתוך קבוצת לוחמי ניוד אלו, בכל מחזור ישנם לוחמים היוצאים גם לקורס קציני חי"ר, ושבים ליחידה לתפקידי פיקוד בפלגות השונות.
לוחמי היחידה משתמשים באמל"ח הייחודי למערך הניוד המבצעי כנהוג בצבאות אחרים בעולם.
לדוגמה, כך באשר לכלי נשק קצרים וארוכים, ביניהם M4A1 פלאט-טופ קומנדו ואקדחים שונים בהתאם לאופי המשימה.
כלי הרכב מצוידים בכלי נשק שונים, בהתאם לצורך המבצעי.
כלי רכב הגלגליים המבצעיים המגוונים המקיימים את היחידה, נבחרים בהתאם לפעילות המבצעית, הגאוגרפיה והטופוגרפיה.
ליחידה הוענקו ארבעה צל"שים יחידתיים: אחד על מבצע חומת מגן, אחד על מלחמת לבנון השנייה ושניים על מבצע שובר גלים.
כמו-כן, היחידה נבחרה פעמיים כיחידה מצטיינת מטעם נשיא המדינה.
לאור תפקודה, בנובמבר 2022, יחידת הניוד קיבלה תעודת הערכה מהרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי, על רצף פעולות מבצעיות לסיכול טרור בגזרת פיקוד המרכז.
בחודש אפריל 2023, קיבלה היחידה צל"ש מאלוף פיקוד המרכז האלוף יהודה פוקס, 'על פעילותה המבצעית לסיכול הטרור בתנאי לחימה מורכבים במהלך במבצע "שובר גלים" בפיקוד המרכז'.
בשנת 2016, בוגרי יחידת הניוד ייסדו עמותה בשם "ידיד נפש" אשר הייתה פעילה עד שנת 2019. בשנת 2022 הוקמה העמותה מחדש על ידי ארבעה מבוגרי היחידה בשם "בשביל הניוד - עמותת יוצאי יחידת הניוד".
יחידת הנצלה ימית הייתה יחידת מילואים בחיל הים אשר פעלה בין 1971 ל-2002, עמדה בכוננות תמידית והופעלה לפי הצורך לחילוץ כלי שיט שעלו על שרטון או טבעו במהלך פעילות בעיקר בקרבת חופים לא מסומנים.
משימה נוספת הייתה איסוף שלל, בעיקר כלי שיט וציוד ימי.
היחידה הורכבה מאנשי מילואים שהיו מהנדסי גוף כלי שיט בהכשרתם וכן בעלי מקצוע בתחום העבודות הימיות.
הכפיפות הפיקודית הייתה לבסיס חיפה, פלגה טכנית.
הצורך ביחידה מיוחדת לטיפול בתקלות לכלי שיט עלה כאשר הרחבת הזירה הימית במלחמת ששת הימים חייבה סיורים במפרץ סואץ ובמים לא מוכרים.
בפעולת קומנדו מצרי במלחמת ההתשה, בליל 5/6 פברואר 1970 טובעה אוניית אספקה אח"י בת גלים בנמל אילת וחסמה את רציף הנמל.
עבודות משייתה נמסרו לקבלן יצחק ברוקמן, אשר התמחה כקבלן בעבודות ימיות ועבד בשדות הנפט בסיני.
לאחר הצלחת הפינוי פנה ברוקמן למפקד חיל הים אברהם בוצר והציע הקמת יחידת מומחים שתהיה בעלת כושר הפעלה מיידי לחילוץ כלי שיט שטבעו או עלו על שרטון.
מפקד חיל הים השתכנע בצורך והטיל על ברוקמן את המשימה.
מועד הקמת היחידה הוא 1971.
למשות כלי שיט טבוע עד סדר גודל דבור בשלב א' ובשלב ב' עד ספינת טילים.
הורדה מעל השירטון של כל כלי שיט בחיל הים.
לשמש כיחידת איסוף שלל חילית.
היחידה, שהורכבה מאנשי מילואים נדרשה לעמוד בכוננות מתמדת של הפעלה ב-12 שעות מקריאה.
לצורך כך הוקמו 6 צוותים בעלי כושר דומה שכללו צוללים, רבי חובלים וקציני מכונה.
לצורך עמידה בכוננות נקרא צוות אחד לשירות מילואים פעיל בתחילת כל חודש.
הצוות קיים אימון ריענון של שבוע ימים ושוחרר לביתו אך מחויב לכוננות קריאה מיידית ביתר ימי החודש כוננות.
יחידת האם הייתה בסיס חיפה בפיקודו של אל"ם יצחק גזית.
הפעלת היחידה למבצע על ידי מחלקת מבצעים של חיל הים.
המתנדבים בעלי מקצועות טכניים ימיים, נבחרו כך שהם גם עוסקים במקצוע באזרחות, ודבר זה חסך הוצאות הדרכה והושגה שמירת רמת כשירות מקצועית.
במהלך קיום היחידה טיפלו אנשיה ב-120 אירועי הנצלה.
חלקם נעשו באחריות מלאה של היחידה ובחלקם השתתפו אנשי היחידה.
בין הנושאים שטופלו במלואם על ידי היחידה:
הורדת הנחתת אח"י בת שבע מהחוף באילת לאחר אסון משאית התחמושת.
חילוץ אנית חופים "מימו" מחוף קריית חיים
הוצאת חלקי הגשרים ששקעו בתעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים.
חילוץ ה"כבאית" הישנה של נמל חיפה ששקעה מספר פעמים בנמל חיפה ובנמל הקישון.
חילוץ דבור ששקע בבסיס חיפה מפיצוץ אדי בנזין.
הצפת גוררת של בסיס אשדוד ששקעה בעומק 50 מטר באזור אל עריש.
חילוץ נחתת 60 מטר שנפגעה משרידי אניה טבועה בחוף זיקים.
הפיכת ספינת מטרה שהתהפכה בים.
הצפת גוררת של בסיס חיפה ששקעה מול עתלית.
אירועים בהם השתתפו אנשי יחידת ההנצלה:
חילוץ ספינת טילים אח"י געש שעלתה על החוף הסעודי
חילוץ דבור שעלה על שרטון צפונית לראש הנקרה.
מבעלי התפקידים ביחידה בלטו רס"ן דני אבינון סגן מפקד.
רס"ן אמנון ריסין מומחה לעבודות ימיות.
והמהנדסים רס"ן שאול פלמון ורס"ן יחזקאל חסידוב.
ציוד שהוכן במיוחד כמו מצנחי הצפה, "מיכלי ברוקמן".
ציוד רב ממקורות שלל כמו גלגלות כבלים, חבלים וגלגלות בקטרים גדולים.
כן הופעלו גם משאבות סילוניות בעלות הספקי ספיקה גדולים מאוד.
יצחק ברוקמן, דני אבינון, שלמה סרד, הנצלה מסביב לשעון, מאמר ב"בין גלים" ביטאון ע' חיל הים.
יצחק ברוקמן, דני אבינון, שלמה סרד, יחידה במינה מאמר ב"בין גלים" ביטאון ע' חיל הים.
יחידת המתאבדים היא קבוצה בדיונית של אנטי גיבורים ונבלי-על המופיעה בחוברות קומיקס ביקום DC קומיקס.
הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת The Brave and the Bold #25 מספטמבר 1959, ונוצרה על ידי הכותב רוברט קניגר והמאיירים רוס אנדרו וג'ון אוסטרנדר.
יחידת המתאבדים הוא צוות משימות מיוחדות, אשר נמצא תחת השגחת סוכנות "כוח משימה אקס".
הצוות המקורי נקרא "טייסת ההתאבדות" והיה מורכב מריק פלאג האב ומחיילים בצבא ארצות הברית שהורשעו בעבירות שונות.
הצוות נקרא כך היות שהוא נשלח למשימות מסכנות חיים אשר נחשבות למשימות התאבדות.
כמו כן, מספר צוותים הקשורים לטייסת ההתאבדות נוצרו במהלך מלחמת העולם השנייה בקו-הזמן של יקום DC.
במהלך פלישתו של דארקסייד ונסיונותיו להפנות את האנושות נגד גיבוריה, אמנדה וולר מכוח משימה אקס שלחה את בנו של פלאג להרכיב צוות נגד דארקסייד וכוחותיו.
הצוות כלל את דדשוט, טיגריס הארד, מכשפת, בלוקבסטר וקפטן בומרנג.
לאחר מותו של בלוקבסטר, וולר פיזרה את הקבוצה, אשר חזרה כדי לחלץ את קפטן בומרנג.
הצוות קיבל הרצה משלו, במהלכה ברברה גורדון נראתה לראשונה כאורקל - וזאת לאחר שנורתה על ידי הג'וקר ברומן הגרפי "באטמן הבדיחה ההורגת" - ועזרה לקבוצה.
מתגלה כי וולר ופלאג החזיקו את נבלי-העל בשליטה, בהבטחה שיקבלו חנינה על פשעיהם.
בין היתר, הצוות נלחם בארגון הטרור הקרוי "הג'יהאד", בפיירסטורם ובפטרול האבדון.
בסיס הקבוצה הוא מתקן הכליאה בל ריב אשר שוכן בלואיזיאנה.
במשך השנים, הרכב הקבוצה השתנה רבות.
כאשר כדור הארץ הותקף על ידי ציידי האדם, באטמן החל לחקור את בל ריב, אשר נעשה ממטרותיהם של ציידי האדם.
יחידת המתאבדים נאלצו להילחם בצבא אנדרואידים וציידי אדם, אך קיבלו עזרה מהספקטר והביסו אותם.
בכאוס שהתחולל, סליפנוט איבד את זרועו וקארין גרייס נהרגה.
באטמן פינה את יחידת המתאבדים, וקפטן אטום חיפה עליהם.
מאוחר יותר הצטרף לצוות קפטן קור, ובהגיעם לאזור האפס, הצטרף לקבוצה גם שייד, האיש המשתנה.
הקבוצה הגנה על כדור הארץ בפלישה נוספת בתיאום עם גנרל וייד איילינג.
לקבוצה הצטרפו גל חום והחרק האורב, ונשלחו למוסקבה כדי להילחם בפלישה לצד השומרים החדשים בין היתר.
הגזע האחראי לפלישה הפעיל פצצת גנום, שגרמה לאסירים בעלי כוחות-על להחל במהומות בבל ריב.
בעזרת אטום, הקבוצה גרמה לדיכוי המהומות.
מאוחר יותר, וזאת לאחר קרבות נגד קוברה וליגת הצדק, וולר פירקה את הקבוצה.
מאוחר יותר, וולר הרכיבה מחדש את יחידת המתאבדים כדי שהם יפילו את קרטל דרקוני הסיליקון בהוואי.
הצוות כלל את דדשוט, קפטן בומרנג, קינג שארק, קנוקאאוט וסיידארם.
סופרבוי התנדב לעזור לקבוצה, שנסעה לבסיס תת-ימי.
בעקבות כך, ליידי דרגון שלחה את סטינגר להרוג אותם.
לאחר שניסה לבגוד בצוות, סיידארם נהרג על ידי קינג שארק.
כאשר נחשף כי קפטן בומרנג עובד עבור ליידי דרגון, דדשוט ניסה להרוג אותו אך סופרבוי - אשר במקביל ניהל קרב נגד ליידי דרגון - הציל את בומרנג.
יחידת המתאבדים פוצצו את הבסיס, אך ליידי דרגון וסטינגר ברחו.
כאשר כדור הארץ אוים על ידי אימפריקס, וולר והמנהל בונס הרכיבו צוות חדש.
הצוות הוצב תחת השגחתו של נשיא ארצות הברית לקס לות'ר, וכלל בין היתר את בלאק מנצ'סטר.
הצוות נשלח להילחם בסופרמן לאימון, וזה האחרון מזהיר את לות'ר כי ההרכבה המחודשת של הצוות אינה רעיון טוב.
בהתעלמות מדבריו, לות'ר מגייס את מונגול וסטיל וממנה את סמל רוק למנהיג שדה.
הם נשלחים לשחרר את דומסדיי ממגדל השמירה של ליגת הצדק, אך דומסדיי הורג את רוב חברי הצוות.
מאוחר יותר, סמל רוק מרכיב צוות חדש, אשר מתפרק כאשר רוב חברי הצוות נהרגים.
כאשר אדם השחור החל לצבור כוחות פוליטיים במזרח התיכון, הממשל האמריקאי ראה אותו כטרוריסט.
וולר ואטום סמאשר הרכיבו צוות חדש של יחידת המתאבדים, אליו צירפו את קפטן בומרנג השני, הרוזן ורטיגו ופלסטיק בין היתר.
באומה בדיונית הממוקמת בין ישראל למצרים, יחידת המתאבדים התעמתו נגד אדם השחור ומשפחת מארוול השחורה - איזיס, אוסיריס וסובק.
כאשר אחד מחברי הקבוצה איים להרוג את איזיס, אוסיריס המפוחד הרג אותו.
לפני ששתי הקבוצות המשיכו בקרב, וולר פקדה על יחידת המתאבדים לסגת בטענה כי יש לה את הדרוש לה.
מתגלה כי היא צילמה את הרצח, מה שהספיק כדי להרוס את המוניטין הפוליטי של אדם השחור.
במהלך מלחמת העולם השלישית אותה אדם יצר, היחידה נשלחו לחסל אותו.
כאשר וולר אמרה לו כי ריק פלאג בחיים, טיגריס הארד חזר לצוות.
במהלך הלילה האפל ביותר, היחידה צוותו לששת הסודיים.
הם הותקפו על ידי חיל הפקחים השחורים, שבין חבריהם נמנו חברי היחידה לשעבר.
באתחול המחודש שעשתה חברת DC קומיקס ביקום DC לאחר אירועי "פלאשפוינט", נראה צוות של יחידת המתאבדים.
הצוות הנוכחי כולל את אמנדה וולר כמפקחת בעוד ריק פלאג משמש כמנהיג בשטח של הקבוצה הראשית, הכוללת את דדשוט, הארלי קווין, קפטן בומרנג, מכשפת, קילר קרוק וקטאנה.
יחידת המתאבדים הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בהפקת האחים וורנר משנת 2016 ומבוסס על חוברות הקומיקס "יחידת המתאבדים" מבית האחים וורנר ו-DC קומיקס.
הסרט מהווה חלק מהיקום הקולנועי של DC והוא השלישי במספר לאחר "איש הפלדה" ו"באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק".
הסרט יצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 2016 בבימויו של דייוויד אייר ובכיכובם של אנסמבל שחקנים כדוגמת ויל סמית', ג'ארד לטו, מרגו רובי, ג'ואל קינמן, ג'יי קורטני, ויולה דייוויס, ג'יי הרננדז ובן אפלק.
צילומי הסרט יצאו לדרך ב-13 באפריל 2015 והושלמו באוגוסט אותה שנה.
הסרט זכה בטקס פרסי אוסקר ה-89 בקטגוריית איפור ועיצוב השיער הטובים ביותר, והוא הסרט השלישי מבית DC קומיקס שזוכה באוסקר כלשהו אחרי האביר האפל ובאטמן.
הביקורות לסרט היו שליליות ביותר וציינו לרעה את התסריט, הבימוי, העריכה ובחירת השירים.
לאחר מותו של סופרמן סוכנת המודיעין אמנדה וולר מקבצת צוות פושעים מסוכנים הכלואים במתקן המעצר בל ריב ומציבה אותם תחת פיקודו של קולונל ריק פלאג, על מנת להשתמש בהם כנכסים חד פעמים לצורך משימות מסוכנות עבור ממשלת ארצות הברית.
לכל אחד מהם הושתלה פצצה קטנה בצווארם על מנת לנטרל אותם אם ימרדו או ינסו להימלט.
אחת מהמגויסות של וולר הייתה אמורה ד"ר ג'וּן מון/מכשפת, ארכאולוגית שגופה נשלט על ידי מכשפה ממימד אחר שהצליחה להשתלט עליה לאחר שנחשפה לפריט מקולל.
המכשפה יוצאת נגד העולם וזוממת להשמיד את האנושות.
היא מתיישבת במידוויי סיטי ומשליטה טרור באמצעות צבא המתים חיים שלה ויוצרת נשק כדי לזמן את אחיה, אינקובוס, על מנת שיסייע לה.
וולר שולחת את יחידת המתאבדים למידוויי כדי לחלצה באמתלה שהעיר נמצאת תחת מתקפת טרור.
עם הגעתם, מצטרפת אליהם קטאנה, לוחמת יפנית המחזיקה בחרב קטאנה מיסטית ומתפקדת כשומרת ראשו של פלאג.
מאהבה של הארלי, הג'וקר, מגלה על מצבה של הארלי והוא מענה את אחד מאנשיה של וולר, גריגס, על מנת למצוא את המתקן שבו הפצצות יוצרו.
הוא מרמה את אחד המדענים המעורבים בתוכנית על מנת לנטרל את הפצצה המושתלת אצל הארלי.
עם הגעתם, המסוק נורה ומתרסק והם נאלצים להמשיך ברגל.
בדרכם, קפטן בומרנג משכנע את סליפנוט שהפצצות הם למעשה בדייה שנועדה לשמור עליהם בשליטה באמצעות פסיכולוגיה.
סליפנוט מנסה לברוח ונהרג מהפצצה שבצווארו בעוד הצוות מותקף על ידי אנשיה של המכשפת.
הצוות מצליח להימלט ומגיע לחדר בטוח שם הם פוגשים את אמנדה וולר.
הצוות מוביל את וולר לגג לצורך פינויה, אך אנשיו של הג'וקר חוטפים את המסוק בעודם יורים על יחידת המתאבדים בעוד הג'וקר עצמו מעלה את הארלי על המסוק.
ברם, אנשיה של וולר מפילים את המסוק והארלי קופצת בעוד הג'וקר לכאורה נהרג והארלי חוברת לצוות שוב.
וולר מפונה על ידי מסוק נוסף אך הוא מופל ומשרתיה של המכשפת מגיעים וחוטפים את וולר.
פלאג ודדשוט בוחרים להמשיך במשימה לנטרול המכשפה והצוות מגלה שהמכשפת נמצאת בתחנת רכבת תחתית מוצפת.
צוות של לוחמי אריות הים בפיקודו של אדוארדס יוצאים עם קילר קרוק מתחת למים כדי להשתיל פצצה תחת לאינקובוס בעוד הצוות עצמו נאבק במכשפה, באינקובוס ובצבאה.
אל דיאבלו משחרר את מלוא כוחותיו והופך ליצור עשוי אש שמעכב את אינקובוס, עד שהפצצה מתפוצצת והורגת את שניהם יחד עם אדוארדס.
בינתיים, כלי הנשק הקסום שמפעילה מכשפת גורם להרס רב בעולם, כולל השמדת תשתיות צבאיות של ארצות הברית בהם לוויין התקשורת המרכזי, בסיסים סודיים ואף נושאת מטוסים.
חברי הצוות לא מצליחים לגבור על המכשפת והיא מציעה להם לממש את משאלותיהם העמוקות ביותר בתמורה להצטרפותם אליה.
הארלי מתרצה כדי שתוכל להתקרב אליה יותר מסיחה את דעתה ואז עוקרת את לבה.
מיד לאחר מכן, קילר קרוק משליך חבילה מלאה בחומרי נפץ ומטעני חבלה בעוד דדשוט יורה בהם וגורם לפיצוצם בזמן שנזכר בזכרונות עם בתו, ובכך משמיד את כלי הנשק של המכשפת.
פלאג נוטל את לבה של המכשפת והורג אותה ובכך משחרר את ג'וּן.
הצוות מוחזר לכלא בל ריב, אך הם זוכים לקיצוץ עשור מעונשם וזכויות מיוחדות.
מיד לאחר מכן, הג'וקר, ששרד את התפוצצות המסוק, מגיע עם אנשיו כדי לחלץ את הארלי מהכלא.
בסצנה שלאחר הקרדיטים, וולר פוגשת את ברוס ויין שמסכים להגן עליה מתגובה חריפה של המכשפת בתמורה לקבלת גישה לתיקי ממשלה ומידע על קהילת המטא-אנושיים, הוא מזהיר אתה שעליה להשבית את יחידת המתאבדים, וולר תוהה מה הוא יעשה אם לא תציית לו והוא משיב לה שהוא וחבריו יעשו את זה במקום.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות ויל סמית' צלף ומתנקש מיומן ואב לבת.
סמית' הצהיר כי לוטון והארלי קווין הם "בני ברית" בסרט אבל הם אינם יודעים מה קורה עם הדמויות האחרות בסרט.
החלום שלו הוא להרוג את באטמן.
ג'ארד לטו הג'וקר הנבל המשני של הסרט.
נבל-על לא שפוי ופסיכופת רצחני, אחד מאויביו הגדולים של באטמן.
בסרט הג'וקר נראה שונה מבסרטים קודמים.
לטו תיאר את תפקידו כ"כמעט שייקספירי" וכ"אסון יפהפה"; על גילום הדמות, הוא אמר כי: "צללתי עמוק למדי לתוך התפקיד אבל זאת הייתה הזדמנות ייחודית ולא יכולתי לדמיין את עצמי עושה את זה.
זה היה כיף, כל המשחקים הפסיכולוגיים הללו.
אבל באותו הזמן זה היה גם מאוד כואב." לטו המשיך לגלם את הדמות לאורך הצילומים, וסמית' אף אמר כי הוא מעולם לא פגש את לטו.
כהכנה לתפקיד, לטו התבודד, האזין למוזיקת גוספל משנות ה-20, וקרא ספרות העוסקת בשמאניזם.
מבין ההשפעות על מראה הדמות נמנים ראשי קרטלי סמים מקסיקניים ודמויות מסרטיו של הבמאי אלחנדרו ג'ורדורובסקי.
מרגו רובי נבלת-על לא-שפויה ואקרובטית, המאהבת ושותפתו של הג'וקר ופסיכיאטרית בעברה עד שהג'וקר הפך אותה למשוגעת כמוהו.
מפיק הסרט ריצ'רד סאקל תיאר את הדמות כ"מצחיקה, משוגעת ומפחידה".
ג'ואל קינמן ריק פלאג קצין צבאי, המשמש כמנהיג היחידה בשטח מטעם סוכנות "ארגוס".
השחקן טום הארדי לוהק לגלם את דמותו של פלאג, אך נאלץ להתפטר מתפקידו עקב התנגשות בלוח-הזמנים של צילומי הסרט "האיש שנולד מחדש".
ויולה דייוויס אמנדה וולר סוכנת ממשלתית, אשר הרכיבה את היחידה ומורה להם לבצע משימות עבורה באמצעות מיקרו-פצצות המושתלות בתוכם.
מתוארת כקרת רוח, נחושה ומנוסה, בעלת תוכניות גדולות שלא מרשה לאף פרט לחמוק ממנה.
ג'יי קורטני דיגר הארקנס/בומרנג שודד אופרטוניסט שאוהב חדי קרן המשתמש בבומרנגים קטלניים ככלי נשק.
קורטני תיאר אותו כ"גס, בלתי-צפוי ופטפטן", וכינה אותו "בוגאן".
ג'יי הרננדז צ'אטו סנטנה/דיאבלו חבר לשעבר בכנופיית רחוב מלוס אנג'לס.
דיאבלו הוא איש בעל כוחות-על המאפשרים לו ליצור להבות אש מידיו.
הוא לא נלהב להשתמש בכוחותיו, לאחר שאלו פגעו במשפחתו ובאנשים שאהב.
הרננדז אמר כי הדמות "מופרדת" משאר חבריה ליחידה, בכך שהוא "רק רוצה להישאר מחוץ לקרב" בעוד רוב חברי היחידה "שמחים להיות בחוץ ולהרוג".
ויילון ג'ונס/קילר קרוק נבל-על חזק וגדול הסובל ממחלת עור הגורמת לו לפתח מאפיינים דמויי-תנין, ומשום כך התנהגו אליו כמפלצת ולכן הפך למפלצת.
אבאג'ה תיאר את דמותו כ"קניבל עם בעיות שליטה בכעסים".
קארה דלווין ג'וּן מון/מכשפת מכשפה רבת-עצמה שמתוארת כמקור רוע עתיק, אשר שוחררה מכלאה בטעות בידי הארכאולוגית ג'וּן מון, חברתו של פלאג והשתלטה עליה אחרי שהגיעה למידווי סיטי ופתחה פסלון ענק ומקולל.
מכשפת היא לא חברה ביחידה, אלא האנטגוניסטית הראשית של הסרט.
קארן פוקהארה טאטסו ימאשירו/קטאנה לוחמת יפנית המיומנת באמנויות לחימה וסיף, המשמשת כשומרת ראשו של פלאג.
נושאת עמה את חרב "לוקחת הנשמות" המיסטית, המסוגלת ללכוד בתוכה את נשמותיהם של קרבנותיה.
היות שהיא מתנדבת ולא פושעת, לא מושתלות בה מיקרו-פצצות.
אבלה על מותו של בעלה.
פוקוהארה אמרה שלדמותה יש "קודים מוסריים, אם כי היא יכולה לחתוך אלפי אנשים בלי לנשום".
אדם ביץ' כריסטופר וייס/סליפנוט מתנקש שנעשה חבר ביחידה, אשר משתמש בחבלים ככלי נשק.
אייק ברינהולטץ גריגס סוהר בכיר בכלא בל ריב.
סקוט איסטווד "GQ" אדוארדס אריה ים שמסייע לפלאג.
אלאין צ'נוין אינקובוס אחיה של המכשפת שמשתלט על גופו של איש עסקים ומסייע לאחותו במזימתה.
ג'ים פארק ג'וני פרוסט חייל של הג'וקר, וקומון מגלם פושע המנהל עסקים עם הג'וקר.
שיילין פייר-דיקסון זואי לאוטון בתו של דדשוט קורינה קלדרון גרייס סנטנה אשתו של דיאבלו אלכס מרז גומז אריה ים.
דייוויד הארבור דקסטר טוליבר סוכן ממשלתי.
בן אפלק ברוס ויין/באטמן עזרא מילר בארי אלן/הפלאש
הפקת הסרט החלה בפברואר 2009 כשאולפני האחים וורנר שכרו את ג'סטין מרקס כתסריטאי לצד דן לין כמפיק.
בספטמבר 2014 דייוויד אייר הוכרז כבמאי.
חודש לאחר מכן דווח כי ויל סמית' וטום הארדי ניהלו מגעים לצורך גילום תפקידים בסרט.
בנובמבר 2014 פורסם כי מרגו רובי לוהקה לתפקיד הארלי קווין, כשג'ארד לטו נבחן לתפקיד הג'וקר בעוד ויל סמית' נבחן לגלם את דדשוט.
בדצמבר 2014 פורסמה רשימת השחקנים המלאה ושלב הליהוק הושלם.
ויל סמית' לוהק כדדשוט, ג'ארד לטו בתור הג'וקר, מרגו רובי כהארלי קווין, וג'ואל קינמן החליף את טום הארדי כריק פלאג וג'יי קורטני כקפטן בומרנג, כשקארה דלווין לוהקה לתפקיד המכשפת.
בנוסף אופרה וינפרי וויולה דייוויס נבחנו לתפקיד אמנדה וולר.
צילומי הסרט התחילו בטורונטו ב-13 באפריל 2015 הושלמו ב-24 באוגוסט אותה שנה, זאת לקראת צאת הסרט ב-5 באוגוסט 2016.
במהלך פאנל יחידת המתאבדים בפסטיבל קומיקון שנערך בסן דייגו, קליפורניה עם צוות השחקנים הוצג הטריילר הרשמי הראשון ונערכה הצצה ראשונה אל הסרט באירוע למעריצים ביולי 2015, כשבמהלך הפאנל שוחרר לא רק הקדימון הראשון לסרטאלא גם הסמליל הרשמי והושק אתר האינטרנט הרשמי.
יחידת המתאבדים עושה שימוש מחוכם בפס-קולו, כאשר מריץ במהלך הסרט 14 שירים שחלקם נכתבו או בוצעו מחדש למענו, וביניהם מצויים להקות ואמנים כמו: Skrillex, Twenty One Pilots, פאניק!
הפסקול יצא לשוק ב-25 באוגוסט 2016 באטלנטיק רקורדס ובוורנר ברוס רקורדס, ובשבוע צאתו הגיע למקום הראשון בבילבורד 200. היה זה האלבום הנמכר ביותר באותו שבוע, והוא מכר 128,000 עותקים.
חודש לאחר צאתו הגיע למעמד אלבום זהב.
+ פרסים שהוענקו לסרט'' מרגו רובי קיבלה את מרב המועמדויות על גילום הארלי קווין.
הסרט זכה בטקס פרסי אוסקר ה-89 בקטגוריית האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר, והוא הסרט השלישי מבית DC קומיקס שזוכה באוסקר כלשהו אחרי האביר האפל ובאטמן.
ג'ארד לטו היה מועמד לפרס הקולנוע של MTV בקטגוריית הנבל הטוב ביותר, על גילום דמותו של הג'וקר.
בנובמבר 2016 יצאה גרסה ארוכה ב-12 דקות מהגרסה הקולנועית.
הבמאי דייוויד אייר אישר שישנה גרסת במאי.
מעריצים מאמינים שבגרסה זו טון הסרט אפל יותר, עם יותר סצנות של הג'וקר, סיפור הרקע של סליפנוט וקשר רומנטי יותר בין דדשוט להארלי קווין.
לאחר ההכרזה הרשמית על יציאת ליגת הצדק: גרסת סניידר בשרתי HBO Max, המעריצים דרשו גם את יציאת הגרסה המלאה של דייוויד אייר ליחידת המתאבדים, לאחר שהבמאי טען כי סצנות רבות שצילם הוסרו בעריכה.
התיוג #ReleaseTheAyerCut החל להיות נפוץ ברשתות החברתיות.
בעקבות ההכרזה על ליגת הצדק של זאק סניידר במאי 2020 עקב קמפיין של תנועת ReleaseTheSnyderCut#, החלו המעריצים בקמפיין חדש בשם ReleaseTheAyerCut#, בו תמך הבמאי והתסריטאי דייוויד אייר.
הוא ביקש עזרה בהבאת החזון שלו ל-HBO Max, שם הופצה הגרסה של סניידר בשנת 2021.
ביולי 2020 הצהיר אייר כיצד שונה חזונו עקב הצלחת הסרט דדפול והביקורת השלילית שקיבל באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק שביים סניידר, והדגיש טריילר ראשוני שבו נראה "מיטב הטון והכיוון" של הסרט שביים, ואמר כי הדרמה הרגשית שלו הפכה לקומדיה.
מאוחר יותר באותו החודש אישר אייר כי גרסת במאי של כיתת המתאבדים "בהחלט קיימת" וביקש מ-AT&T "[לתת] לה לראות את אור השמש".
אייר אישר כי הנובליזציה הרשמית מאת מארב וולפמן קרובה יותר לגרסה המקורית שלו מאשר המהדורה הקולנועית.
כפיל הפעלולים של בן אפלק, ריצ'רד סטרון, אמר שהסרט היה כולל "יותר באטמן".
שחקני צוות רבים ואנשי צוות, ובמאים אחרים של סרטי יקום.
DC או שחקנים, הביעו את תמיכתם בשחרור גרסת הבמאי.
במרס 2021, אן סרנוף, היו"ר והמנכ"לית של אולפני האחים וורנר, אמרה כי אין לחברה כוונות לשחרר את גרסת הסרט של אייר.
הערתה הביאה לכך שאייר פנה לאתר Entertainment Weekly כדי להסביר מדוע סרטו לא יצא לאור כפי שהוא רצה בשנת 2016 "הוא פשוט הפחיד את המנהלים" כדי להשאיר את עניין המעריצים בגרסתו של הסרט בחיים.
למרות דבריה של סרנוף, המעריצים המשיכו בקמפיין למען הגרסה, כשהוא מתגבר בטוויטר עם 80 אלף ציוצים ב-22 במרץ 2021 ושוב ב־16 באפריל 2021 והגיע הפעם למעל 100 אלף ציוצים.
ביולי 2021, אייר שוב מתח ביקורת על הגרסה הקולנועית של יחידת המתאבדים בחשבון הטוויטר שלו לפני ששיבח את סרט ההמשך העצמאי של ג'יימס גאן, וקבע בנחרצות כי "גרסת האולפנים לא הייתה [הסרט] שלו".
שינויים משמעותיים לעומת הגרסה הקולנועית
להלן סקירה של הבדלים עיקריים בין "גרסת אייר" והגרסה הקולנועית של יחידת המתאבדים.
זו אינה רשימה ממצה ודווח על עשרות שינויים גדולים ומינוריים אחרים.
הג'וקר היה אמור להופיע סצנת הקרב האחרונה, במהלכה תוכנן שהוא ינהל משא ומתן עם המכשפת לאפשר לו להפוך למלך של גותהם.
אמנדה וולר הייתה נקשרת לחדר בעוד הג'וקר מקבל שליטה על מתקני הנפץ של היחידה.
הוא היה ניצב לצדה של המכשפות, בעוד הארלי קווין נאלצת להיאבק בו.
סצנה שנמחקה ובה הג'וקר ממתין לעובד ממשלה במיטתו על מנת לקבל את שם מעבדות ואן קריס, כדי שהם יוכלו להשבית את הפצצה בצווארה של הארלי.
סצנת ההפחדה של גריגס הייתה ארוכה יותר, כולל ג'וקר המחבק את חזהו של גריגס ומנשק אותו.
היו מופיעים חברי כנופיית הג'וקר שלא הופיעו בגרסה הקולנועית, ביניהם איש כדור עיניים, האיש הבוכה, איש שריר וגבר חובש בורקה בהירה.
חלקם מוזכרים בנובליזיציה, אך כולם היו נוכחים במהלך הצילומים.
היו סצנות נוספות של הכנופיה של הג'וקר שתקפה את ארקהם אסיילום.
נכללה סצנה המסבירה את סיפור השיניים הפגועות והקעקוע "פגום" על מצחו של הג'וקר; באטמן הכה את הג'וקר בתגובה לרצח רובין ושבר את שיניו, הג'וקר היה מקבל את הקעקוע כתזכורת לבאטמן מהתקופה כשאיבד שליטה.
הארלי לא הייתה רשומה כשותפה לרצח רובין.
הסצנה שבה באטמן רודף אחרי הארלי והג'וקר הייתה ארוכה יותר.
הג'וקר ששחרר את הארלי בסיום הסרט היה מקבל יותר זמן מסך בסרט, אך עם התנהגות יותר אנטגוניסטית, כשאייר פרסם תמונה של הג'וקר צורח בפניה של הארלי בפרופיל האינסטגרם שלו.
הארלי ודדשוט היו מתחברים יותר במהלך המשימה.
קטאנה הייתה נשתלטת על ידי המכשפת במהלך הקרב האחרון, ואז הייתה יוצאת נגד היחידה.
זה הוצג בטריילרים, כשעיניה של קטאנה הופכות שחורות וחוט קסם מחבר אותה לשליטתה של המכשפת כשהיא קורצת לעבר הארלי.
דיאבלו היה שורד את הקרב האחרון.
הייתה מוצגת סצנה המפרטת את מעצרו של סליפנוט.
על פי השמועות, וונדר וומן היא זו שלכדה אותו, אבל היא לא מופיעה בגרסתו של אייר.
מערכת היחסים של ריק פלאג וג'ון מון הייתה מפותחת עוד יותר.
סיפור גילויה של המכשפת היה ארוך יותר.
אמנדה וולר הייתה משחררת את המכשפת בכוונה לבדוק את כוחותיה, במקום שהמכשפת תימלט בכוחות עצמה.
המוזיקה הייתה מבוססת לחלוטין על פסקול מקורי.
במהלך העריכה הפסקול שונה כך שיכלול שירי פופ.
סצנת הפתיחה מציגה את ג'ון כשהיא מגלה ומשחררת את המכשפת במיקום בג'ונגל.
הסצנה הבאה היא תקיפה מורחבת על ארקהם על ידי אנשיו של הג'וקר ואז הוא תוקף את הארלי.
היה יותר ויכוח בין הארלי לג'וקר במכוניתו בעת בריחתם (סצנה זו נכללה גם בגרסה המורחבת שכן שוחררה לציבור).
בגרסה מוקדמת של התסריט, כמו גם באיורים ראשוניים, היו גם מיתרי קסם שנמשכו על ידי סטפנוולף, כשהראשון הפך בני אדם לפרדמונים במקום לעיני היריב, אך הרעיון הוסר לפני תחילת הצילומים, ולכן לא מופיע גם בגרסת סניידר.
אייר הצהיר בטוויטר כי 40 הדקות הראשונות של הסרט נותרו על רצפת חדר העריכה.
במקור, הסרט תוכנן לצאת לאקרנים בשנת 2019. אולם לבסוף הסרט יצא לאקרנים ב-6 באוגוסט 2021 והפקתו החלה בשלהי 2019.
באוקטובר 2018 נודע כי האחים וורנר שכרו את ג'יימס גאן כתסריטאי לסרט ההמשך/האתחול החלקי.
מרבית הלוחמים נהרגו במהלך יולי-ספטמבר 1943 ביערות וישקוב בלחימה נגד חיילים גרמנים, שקיבלו סיוע מתושבים מקומיים ופולקסדויטשה שהסגירו את הלוחמים היהודים.
חלקם נהרגו על ידי חברי המחתרת הפולנית הגדולה, ארמייה קריובה, שהתנגדו לפעילות של כוח פרטיזני חדש, שקשור לארמייה לודובה, באזור שנתון למרותה.
לוחמים יהודים נוספים נהרגו עקב הלשנה במקום מסתור בוורשה.
אחרים נהרגו בלחימה במרד הפולני ב-1944. בסיום המלחמה נותרו 10–20 לוחמים מהיחידה.
היציאה של הלוחמים מגטו ורשה בסיום המרד והמעבר ליערות לומיאנקי
לקראת סיומו של המרד בגטו ורשה, לאחר שמפקדי המרד הגיעו למסקנה שאין כל אפשרות להמשיך ולהילחם בתוך השטח הבנוי ובין הבתים, החליטו הנותרים לחפש דרך לבריחה והצלה ולהמשך המאבק נגד הגרמנים.
הדרך היחידה שנותרה הייתה יציאה אל מחוץ הגטו הבוער דרך תעלות הביוב.
חלקם הצליחו בכך ואילו השאר נספו בלחימה או במהלך המילוט מהגטו.
ב-29 באפריל וב-10 במאי 1943 יצאו מהגטו הבוער שתי קבוצות של לוחמים יהודים, שמנו ביחד כ-80 איש.
הקבוצה הראשונה של כ-40 לוחמים יצאה מהגטו דרך תעלות הביוב ברחוב אוגרודובה ב-29 באפריל, בהנהגתו של דוד נובודבורסקי, והובלה על ידי הקשרים של אי"ל רגינה פודן ושלמה ברצ'ינסקי: "השעה הייתה 9 בבוקר, בעוד שעה עתידים היינו להיכנס למנהרה וממנה לתעלת הביוב.
המלווים לילית (רגינה פודן) ושלמה (ברצ'ינסקי) קבלו פקודה לרדת לתעלה, לסייר בה ולהודיע לנו האם הדרך פנויה.
מזה כמה יממות לא עצמנו עין ולא טעמנו דבר.
התעלה הייתה צרה ונמוכה ומי הביוב הגיעו עד לברכיים.
הריחות חנקו והחולדות קפצו מעל לראשנו ומדי פעם הגיעו מי הביוב עד לראש".
הקבוצה השנייה של כ-34 לוחמים, יחד עם מספר מפקדים מאי"ל שברחו מהבונקר במילא 18 לפני נפילתו - מרק אדלמן, צביה לובטקין, טוסיה אלטמן ואחרים, יצאה ב-10 במאי דרך תעלות הביוב ברחוב פרוסטה על ידי קשר אי"ל, שמחה ראטהייזר רותם (קז'יק).
שתי הקבוצות הועברו במשאיות על ידי חבר המחתרת הפולנית הקומוניסטית ארמייה לודובה, ולאדיסלאוו גאייק (קשאצ'ק), אל יערות לומיאנקי (Lomianki), כ-7 ק"מ צפונית-מערבית לוורשה, והתחבאו בחורשה דלילה שלא היוותה מסתור ראוי.
הניצולים סבלו מקור, תשישות, רעב וצמא.
חלק מהניצולים חזרו לוורשה ולערים אחרות, כדי לסייע ליהודים ואחרים לא היו כשירים ללחימה עקב פציעות ופגיעות במהלך הבריחה בתעלות הביוב, שכן הגרמנים ניסו למנוע את בריחתם על ידי הטלת פצצות גז והזרמת עשן.
אל הניצולים הצטרפו יהודים שהצליחו לברוח באופן עצמאי מוורשה ומעיירות בסביבה.
המעבר ליערות וישקוב והקמת יחידת פרטיזנים יהודית
מפקד אי"ל, יצחק (אנטק) צוקרמן, ניסה למצוא פתרון ללוחמים שרוכזו ביערות לומיאנקי, שכן הוא הבין שזה לא מקום מסתור קבוע עבורם.
הלוחמים היהודים חיפשו דרכים לצאת מיערות לומיאנקי ולחבור לפרטיזנים ביערות, כדי להמשיך בלחימה ובהתנגדות לנאצים כיחידה לוחמת ומלוכדת, בעלת ניסיון קרבי ומחתרתי עשיר בלחימה במרד גטו ורשה במסגרת אי"ל.
לארמייה לודובה לא היו תוכניות לנצל את הלוחמים היהודים בפעולות פרטיזניות באזור זה ולכן לא גילתה עניין בגורלם.
הלוחמים שלחו קשרים לסניפים שונים של המחתרת הפולנית לבקשת סיוע.
צוקרמן קיבל הוראה ממפקד האזור של ארמייה קריובה להוציא את הלוחמים ליערות הפרטיזנים בווהלין במזרח פולין (במערב אוקראינה של ימינו).
צוקרמן השיב שווהלין מרוחקת מאות ק"מ ואין סיכוי ללוחמים היהודים להגיע ליעד בשלום ובנוסף באזור מתנהלת לחימה בין רוסים אוקראינים וגרמנים ולכן אין בה מקום לפרטיזנים יהודים.
רק לאחר שלושה שבועות בחורשה, בסביבות 20 במאי, הסכימה ההנהגה של ארמייה לודובה להעביר את הלוחמים היהודים ליערות וישקוב (Wyszkow), שעל גדות נהר הבוג, כ-60 ק"מ צפונית לוורשה.
זאת כדי להרחיב את השפעתה לאזור זה, שבו פעלה עד אז רק ארמייה קריובה, המחתרת הפולנית הימנית.
בשתי משאיות הועברו כ-80 איש ואילו הרכב השלישי נתפס וקבוצת הלוחמים נהרגה.
28 הרובים שהובטחו לצוקרמן עם פרוץ המרד אך לא נמצאה דרך להכניסם לגטו, ניתנו עכשיו לאלה ששרדו את המרד.
כאשר הלוחמים יצאו מוורשה בדרכם ליערות וישקוב, הם פרצו בשירה ספונטנית של שירי מולדת ושירים בפולנית.
יעקב פוטרמילך העיד: "שירתנו בקעה מתוך גרונותינו מרוב שמחה ונישאה למרחקים.
ידענו שאנו הולכים לקראת משימות של מאבק ביערות, אך שקענו בשיכחה - כה שטפה אותנו ההתלהבות.
שכחנו שאנו עושים דבר שאין לעשותו בשום פנים ושאנו עלולים לשלם על כך בחיינו"..
אם כן, העברת הלוחמים היהודים ליער וישקוב בוצעה מחוסר ברירה ובלחץ זמן, שכן ביערות לומיאנקי לא הייתה להם אפשרות לפעול, היו ללא מזון ומים והיו צפויים להיתפס על ידי הגרמנים בהיעדר מסתור.
מאחר שיחידות הפרטיזנים הפולניות סירבו לקבל לשורותיהן יהודים, והיו אף שהסגירו יהודים לגרמנים, חברו הלוחמים היהודים ל-20 רוסים שברחו מהשבי הגרמני והכירו את היער (חלקם עזבו לאחר מספר ימים) והקימו יחידה פרטיזנית עצמאית, שנקראה יחידת הפרטיזנים על שם מרדכי אנילביץ' – על שם מפקדם הנערץ באי"ל.
במפקדת הפלוגה היו ישראל קאנאל, הירש ברלינסקי, דוד נובודבורסקי ומארק פולמן (עד לחזרתו לוורשה).
בראש הקבוצות עמדו מרדכי גרובס מהשומר הצעיר, שהיה ממפקדי המרד בגטו, דב שניפר, בקבוצתו השתתפו חברי השומר הצעיר, הבונד ו-פ.פ.ר.
הלוחמים הצטיידו ב-23 רובים שנלקחו ממחסן גרמני בתיעוד מזויף.
הם התארגנו בארבע פלוגות בנות 15–20 איש בכל אחת ופעלו בפועל באופן עצמאי ללא פיקוד מרכזי.
שתי פלוגות פעלו בצידו המערבי של נהר הבוג ושתיים בצידו המזרחי, כשהמרחק בין פלוגה לפלוגה כ-15 ק"מ.
החצייה של הבוג הייתה מסוכנת מאוד, עקב השמירה החזקה של הגרמנים באזור ועל המעברים בנהר.
הפלוגות ביצעו מספר פעולות, ביוזמתן וביוזמת המחתרת הפולנית, שכללו חבלה במסילות ברזל והורדת רכבות גרמניות מהמסילה, לקיחת אספקה מהגרמנים והעברת עודפי התוצרת לאיכרים המקומיים, חבלה ברכוש גרמני, כמו חבלה בקוי טלפון ומארב לגרמנים שבאו לתקן את הקו ולקיחת נשקם, הפצת כרוזי תעמולה ופעולות עונשין נגד משתפי פעולה עם הגרמנים.
הפעולות הודרכו ע'י פרטיזנים רוסים מהצבא האדום שברחו מהשבי הגרמני, היו בעלי ניסיון בלחימה ביערות והכירו היטב את הדרכים בתוכם.
יחידת הפרטיזנים היהודית הוכפפה למפקדת ארמייה לודובה במסגרת "הגליל השלישי/מחוז ורשה/פרבר פראגה" והיא סיפקה להם נשק.
זאת במטרה להביא להעברת יחידות צבא גרמניות מחזית הלחימה נגד ברית המועצות לאזורים עורפיים, כדי לתפוס את הפרטיזנים ולאבטח מתקנים צבאיים שונים באזורים שבהם פעלו.
באחד המקרים הועבר לפרטיזנים היהודים משלוח נשק שהונחת ממטוס סובייטי שכלל 36 רובים אוטומטיים, מוקשים אנגליים לפיצוץ רכבות, רימונים וחומרי נפץ.
שני ארגזי נפץ התפוצצו באוויר בעת ההורדה.
חלק מהמשלוח נפל לנהר הבוג ולא נמצא.
במשלוח הייתה גם חבילת כסף בת 25 מיליון זלוטי ותחנת שידור, אולם החבילה הלכה לאיבוד ונמצאה ככל הנראה על ידי איכרה פולנייה שמסרה אותה למשטרה הגרמנית וקיבלה על כך תשלום זעום.
הקשיים של הפרטיזנים היהודים ביער וישקוב (יולי-ספטמבר 1943)
אם כן, יחידת הפרטיזנים של לוחמי אי"ל לא התארגנה באופן ספונטני, כפי שאירע בקבוצות פרטיזניות אחרות של יהודים שברחו מהגטאות, אלא הגיעה ליערות וישקוב כקבוצה מלוכדת בעלת ניסין קרבי עשיר בלחימה נגד הגרמנים.
לכן מבחינת הארגון, המשמעת, הניסיון הקרבי ובזכות הנשק בידיהם היו התנאים של היחידה ע"ש אנילביץ' נוחים במידה ניכרת מהתנאים של מרבית היחידות היהודיות האחרות בראשית פעילותן הקרבית.
על פניו, התנאים האלה יצרו סיכוי טוב להמשך המאבק נגד הגרמנים ביערות, אך היו גורמים שמנעו את מימושן של השאיפות האלה: הפרטיזנים היהודים לא הכירו את האזור, האוכלוסייה - פולנים ופולקסדויטשה - הייתה עוינת ליהודים וכן לא היה שיתוף פעולה, ולו מוגבל, עם תאים אחרים של פרטיזנים.
גרוע מכך, התמיכה של ארמייה לודובה הקומוניסטית בפרטיזנים יהודים, גרמה באופן מיידי לסכסוך של הלוחמים היהודים עם התאים המקומיים של המחתרת הגדולה בפולין, ארמייה קריובה.
זאת עקב יחסי עוינות ומאבק על שטחי השפעה בין שתי המחתרות הפולניות.
למרות זאת, בהתחלה היה יחסם של המקומיים אל הפרטיזנים היהודים תקין והם סיפקו להם מזון ולבוש, אבל בראשית יולי 1943 הסיתו פרטיזנים חברי הארמייה קריובה את האוכלוסייה הכפרית נגד הפרטיזנים היהודים.
זאת כנראה עקב החלטתה של הנהגת הארמייה קריובה לא לאפשר לכוח פרטיזני חדש שקשור לארמייה לודובה לפעול באזור שנתון למרותה.
ייתכן שהחלטה זו גם נבעה מנטיות אנטישמיות.
בעקבות החלטה זו נאלצו הפרטיזנים היהודים לפעול בשתיים או שלוש חזיתות במקביל - הגרמנים, ארמייה קריובה והאוכלוסייה הכפרית המקומית שגילתה בדר"כ עוינות כלפיהם.
בניסיון לשפר את המצב, נשלח זיגמונט איגלה לוורשה, בסיועו של יצחק צוקרמן, מפקד אי"ל, כדי להתלונן במפקדת הארמייה קריובה, אולם הוא לא קיבל מהם הבטחה לבלום את פעילותם העוינת של לוחמי המחתרת נגד הלוחמים היהודים.
גם שמחה רותם (קז'יק) קיבל הוראה מיצחק (אנטק) צוקרמן להיפגש עם נציגי ארמייה קריובה באזור וישקוב.
זאת במטרה להסדיר את היחס העוין של חברי המחתרת הפולנית לפרטיזנים היהודים ולבטל את ההתנכלויות מצידם כלפי חברי אי"ל.
קז'יק הציג עצמו בפגישה עם המפקד המקומי של ארמייה קריובה כחבר של המחתרת בוורשה שפועל 'על דעתם ומטעמם' והסביר שמפקדת ארמייה קריובה מעוניינת בשלומם של חברי אי"ל והוא גם הוכיח אותם על מעשיהם בעבר כלפי חברי אי"ל.
קז'יק קיבל את הרושם שהוא הצליח בשליחותו, שכן נציג המחתרת הבטיח שיעשה הכל למען ביטחונם ושלומם של הפרטיזנים חברי אי"ל וביקש מחברי אי"ל להימנע מלהתנכל לאיכרים בסביבה.
העניינים נרגעו לזמן-מה, מה שיצר הרגשת ביטחון לפרטיזנים היהודים, אבל העוינות של חברי ארמייה קריובה לפרטיזנים היהודים לא התפוגגה.
כך פלוגת מרדכי גרובאס שיתפה פעולה עם לוחמי הארמייה קריובה בפעולת חבלה ברכבת גרמנית ביולי 1943, אך בשלב מסוים נעלמו עקבותיהם, ויש חשש מבוסס שהם נרצחו בסיום הפעולה על ידי אנשי הארמייה קריובה.
הלוחמים היהודים שנרצחו הם: גרובאס מרדכי, ארבוז חיים, טאסנקרויט ברל, זנדמאן אברהם, פוטרליך חגית, קרוטקי ישראל, יוגנהייזר יולק ולבסקי איז'ו.
יצחק צוקרמן כתב: "אחת מפלוגותינו חוסלה בידי ארמייה קריובה.
הוכחתי זאת למפקדה הצבאית של הארמייה קריובה...
היו לי לכך כל הנתונים והמסמכים...."
בשלב מאוחר יותר, מפקד ארמייה קריובה בפולין, תדיאוש בור קומורובסקי, כתב שפרטיזנים יהודים באזור וישקוב הם בחסות ארמייה קריובה.
מכתב זה נשלח על ידי יצחק צוקרמן.
ייתכן שמכתב זה מנע רצח פרטיזנים יהודים על ידי אנשי ארמייה קריובה, אבל החשיד פרטיזנים יהודים בעיני פרטיזנים סובייטים.
נפילת לוחמים בקרב עם הגרמנים בבית היערן ובמצוד באזור נהר הבוג
ב-1 בספטמבר 1943 הוטל על קבוצה בת 12 לוחמים, בפיקודו של יאנק שוורצפוס, לפוצץ רכבת גרמנית בתחנת הרכבת אורלא כ-60 ק"מ מוורשה, על הדרך לתחנת הרכבת במלכיניא.
"הייתה זו אולי הפעולה הגדולה והנועזת ביותר שביצעה היחידה ע"ש מרדכי אנילביץ, כתוצאה מהפעולה נהרסה רכבת צבאית גרמנית עמוסת תחמושת ונהרגו חיילים גרמנים רבים שהיו בדרכם מזרחה".
לאחר ביצוע הפעולה, הסתתרו הלוחמים בביתו של שומר יער פולני ליד הכפר קרבצובינזנא.
שוורצפוס שלח שני לוחמים לסייר ולהעריך את תוצאות הפעולה, ובאותה העת אשתו של שומר היער הצליחה להתחמק מהבית ולהזעיק את המשטרה הגרמנית.
המשטרה הגיעה, הקיפה את הגורן שבו נמצאו הלוחמים, התפתח קרב בין הלוחמים והמשטרה הגרמנית ובמהלכו נהרגו כל 12 הלוחמים, ובהם יאנק שוורצפוס, גוטה טייכלר ומיכאל רוזנפלד, וכן בתו של שומר היער שהוחזקה על ידם כבת ערובה.
על פי מקורות פולניים, לגרמנים היו שני הרוגים ושלושה פצועים באירוע זה.
לאחר כל פעולה ערכו הגרמנים מצוד על יחידות הפרטיזנים, בסיוע התושבים המקומיים שהלשינו והסגירו אותם.
במצוד שערכו הגרמנים על נהר הבוג נפלו לוחמים יהודים נוספים מהיחידה: גוטשטאט ציפורה, יושקביץ' אפרים, ליטמן יוסף, סטולק אברהם, קירשנבוים רחל, רוטמן צבי.
מעבר לוחמים לוורשה ונפילתם בקרב
דוד נובודבורסקי הבין בסוף יוני/ראשית יולי 1943, שבתנאים של הגברת הלחץ הצבאי הגרמני, מזה ועוינות גלויה של חברי הארמייה קריובה לפרטיזנים היהודים, מזה, לא ניתן לפעול באזור כפרטיזנים.
לכן החליט לרכז את שרידי הלוחמים ולארגנם מחדש במקום אחר.
ייתכן שרצה ליצור קשר עם יחידות פרטיזניות גדולות ואף להצטרף אליהן, או שרצה להגיע להונגריה שהייתה אז מדינה בטוחה יחסית ליהודים.
חברי הקבוצה תעו בדרכם ופגשו אחד מהפולקסדויטשה שחיו באזור שהזעיק את הגרמנים.
בקרב נהרגו כל הלוחמים: נובודבורסקי דוד, חברתו שפירשטיין רבקה, דמבינסקא דורקה, קליינוויס חנוך, רומנוביץ' ישראל ושימק שנטל.
כאשר נודע לפרטיזנים היהודים ביער וישקוב על מותו של דוד, שהיה ממפקדי המרד בגטו, התגנב לליבם דיכאון וייאוש על כך שהוא נטש את דרך המאבק המשותף וחיפש פתרון אחר לעצמו.
"האם חש שאין סיכוי למאבק הפרטיזני?".
לוחמים אחרים חזרו לוורשה, הסתתרו בה תקופה ממושכת.
חלקם השתתפו במרד הפולני בחודשים אוגוסט-ספטמבר 1944 ונפלו במהלכו, וביניהם אליהו ארליך וברלינסקי הירש.
עקב האבדות ועזיבת לוחמים, היחידה התפוררה בהדרגה ומהקבוצה המקורית נותרו 13 לוחמים.
אלה המשיכו לבצע פעולות נגד הגרמנים ביערות וישקוב והשאירו כרוזים במקומות שבהם פעלו, שהפעולה בוצעה על ידי "היחידה הפרטיזנית היהודית על שמו של אנילביץ'".
אחרים הצטרפו לאחר זמן לפרטיזנים סובייטים, שהתחילו להופיע באזור.
כאשר שחרר הצבא האדום את האזור באוגוסט 1944, נותרו 10–15 לוחמים יהודים, שקיימו קשר חלקי עם ורשה.
הם נחשדו בשיתוף פעולה עם הגרמנים והועמדו למשפט בפני בית דין של הנ.ק.ו.ד., אבל למזלם הקצין הרוסי שנשלח לחקור אותם היה יהודי, שהציל אותם וגייס אותם כמתורגמנים בשירות המודיעין הרוסי.
בתום המלחמה שרדו 10–20 לוחמים יהודים מהיחידה.
בבית העלמין אוקופובה בוורשה הוקמה אנדרטה לזכרם של הלוחמים מהיחידה הפרטיזנית ע'ש אנילביץ' שנפלו בבית היערן.
האנדרטה כוללת סלע גרניט ועליו נחצבה הכתובת: "פה טמון אפרם של הגיבורים הלוחמים מגטו ורשה, הפרטיזנים של היחידה על שמו של מ.
על 12 לוחות קטנים חרוטים השמות או הכינויים של הלוחמים: יאנק שוורצפוס ביאלה ["הלבן"], מיכאל רוזנפלד ביאלה ["הלבן"], יואל יונגר, איציק יאנקלביץ', יוזף פפיר, שמוליק יושקוביץ', סטפן, רחל'קה, אדק, טולה רבינוביץ, חיים צירניקה, רות'קה.
הערכת פעילותם של הפרטיזנים היהודים
ההיסטוריון ישראל גוטמן הסביר את העובדה שהלחימה הפרטיזנית היהודית בפולין הייתה בהיקף מוגבל על ידי הגורמים הבאים: ראשית, יערות דלילים במרכז פולין, יחסית למזרח.
שנית, המחתרת הפולנית החזקה, ארמייה קריובה, שפעלה בחסות הממשלה הפולנית הגולה, העדיפה להתרכז בהכנות ללחימה נגד הכובש הנאצי בשלבים הסופיים של הלחימה.
לכן היא לא עודדה יהודים לצאת ליערות וברוב המקרים מפקדיה לא היו מוכנים לקבל יהודים אל שורותיהם.
אומנם היו חברי ארמייה קריובה שהגנו על יהודים ביערות, אבל האנטישמיות הייתה נפוצה בקרב חברי הארגון והיא התבטאה גם ברצח של יהודים שברחו ליערות.
שלישית, התנועה הפרטיזנית בגנרלגוברנמן הייתה דלה בשנים 1942–1943 כאשר מסע הרצח של היהודים בגטאות היה בעיצומו.
לכן כאשר גברה התנועה הפרטיזנית באזור לאחר מכן, כבר לא נותרו יהודים במרבית הגטאות.
לדבריו, הקומוניסטים הפולנים היו נוחים יותר ליהודים, שכן הם רצו לפתוח במאבק מיידי נגד הגרמנים, כדי להקל את הלחץ הצבאי הגרמני על "הצבא האדום", והם מצאו ביהודים שותפים טבעיים למהלך כזה.
בנוסף, יהודים קיימו קשרים אמיצים עם קומוניסטים ואנשי שמאל פולנים עוד לפני המלחמה.
הפעילות הפרטיזנית הקומוניסטית החלה באמצע 1942 והתרחבה באופן משמעותי במהלך 1943. הם היו מוכנים לקלוט אל שורותיהם יהודים, כפי שהיה ביחידה של חברי אי"ל ביערות וישקוב, אבל הקפידו ששיעור היהודים לא יהיה גבוה מדי, כדי שלא יטענו שהם ארגון יהודי.
בפועל, ליהודים היה חלק חשוב בגיבוש הכוח הפרטיזני ביוזמת הקומוניסטים, הארמייה לודובה, ויהודים רבים מילאו תפקידי פיקוד במחתרת זו.
מתוך כ-25 אלף פולנים שפעלו בשתי המחתרות באזור הגנרלגוברנמן, רק כ-2,000 יהודים זכו להילחם עם נשק ביד.
עוד כ-3,000 איש שוטטו ביערות ובכפרים.
מנגד, עשרות אלפי יהודים נתפסו, נרצחו או נספו ביערות.
יצחק צוקרמן, מפקד אי"ל החל ממאי 1943, לאחר שמרדכי אנילביץ' נהרג ב"מילא 18", כתב ש"בפולין לא היה מקום לפרטיזניקה יהודית גדולה.
אין פרטיזניקה בלי עורף, בלי כפר, לא תיתכן פרטיזניקה שאיננה מקבלת בכבוד את הלחם מהאיכר, לא תיתכן פרטיזניקה שאיננה יכולה להישען על הילד בכפר, על העובר ביער.
לא תיתכן פרטיזניקה שאינה מלווה באהבה, שאין לה שורשים בארץ, שהשמים לא של אנשיה הם והארץ לא שלהם...
הפרטיזניקה בפולין הייתה חלשה, טרגית ונתחסלה כמעט כולה".
לדבריו, "מבחינת ארמייה קריובה, היינו מיותרים בכל מקום על אדמת פולין,...
היינו מיותרים בשבילם בגטו הלוחם, והיינו מיותרים גם כחוליות לוחמות בצד הארי של ורשה, היינו מיותרים גם בפרטיזניקה - כיהודים, בכל מקום היינו מיותרים.
אומנם הם הציעו שנצא לפרטיזניקה, אבל אחר כך הם הרגו אותנו.....
לא האמנתי באפשרות קיומה של פרטיזניקה יהודית על אדמת פולין.
גם המקום לא היה מתאים, מבחינת נתוניו האובייקטיביים.
זה היה הספר המזרחי על יערותיו וביצותיו.
לא היה שם מקום לפרטיזניקה גדולה.
הבוג איננו יותר מנהר בסדר גודל בינוני...
ברי היה לי שבגלל היחס העוין של האוכלוסייה, אין סיכוי לפרטיזנים יהודים להישרד ללא שום עורף.
ההפך מזה - הסביבה הייתה עוינת....
אנחנו שיתפנו פעולה עם הגורם החלש ביותר שבין הגורמים הפולנים - הקומוניסטים...
כאשר השוויתי את הפעילות הפרטיזנית שלנו לעומת המרד - ברי היה לי שהפרטיזניקה אינה מהווה עלייה, כי אם ירידה טראגית....
חלק מאנשי ארמייה קריובה היו אנטישמיים, במספר תקריות הם לקחו נשק מפרטיזנים יהודים ואף הרגו קבוצת פרטיזנים יהודים, בפיקודו של מרדכי גרובאס, לאחר שביצעו פעולה משותפת נגד הגרמנים.
כך חיילים שהיו בדרך לחזית הלחימה עם ברית המועצות קיבלו משימה – לסרוק את היער ולטהר אותו מפרטיזנים.
כאשר הפרטיזנים היהודים ביצעו מספר פעולות מוצלחות, גבר הלחץ הגרמני והם העבירו לאזור יחידות טובות יותר עם אנשי ס.ס.
לפרטיזנים היהודים הייתה "תחושת בדידות רצופה יום-יומית....
הקשר עם ורשה שהיה מאוד חשוב, אבל קשר לא יכול להחליף כוח ויכולת ארגונית שחסרו לפרטיזנים.
רגשי הבדידות נבעו מהעדר כוח פרטיזני נוסף ביער שעליו יוכלו להישען ולפעול ביחד ולכן הפרטיזניקה באזור לא הפכה לתנועה רחבה יותר, בניגוד לציפיותיהם.