tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מתיאס פליקיגר סיים במקום השישי, ובתחרות הנשים סיימה יולנדה נף במקום השישי, ולינדה אינדרגאנד סיימה במקום השמיני.
נף התחרתה גם במרוץ אופני כביש, וסיימה במקום השמיני.
רוכב אופניים שווייצרי נוסף זכה במדליית זהב, פביאן קנצ'לארה, שהחזיר לעצמו את התואר האולימפי במרוץ נגד השעון.
במרוץ המרדף סיימה הנבחרת השווייצרית במקום השביעי.
מדליית הזהב השלישית הושגה בענף החתירה, בידי רביעיית החותרים בסירה קלה.
ז'נין גמלין סיימה במקום החמישי, ורביעיית החותרים סיימה במקום השביעי.
הטריאתלטית ניקולה שפיריג איבדה את תוארה, אך זכתה במדליית כסף.
הטניסאיות טימאה בצ'ינסקי ומרטינה הינגיס זכו אף הן במדליית כסף, בטורניר הזוגות.
המתעמלת ג'וליה שטיינגרובר זכתה במדליית ארד בקפיצות וסיימה שמינית בתרגיל הקרקע ועשירית בקרב-רב.
הקלעית היידי דיטהלם גרבר זכתה אף היא במדליית ארד, בירי באקדח, ונינה כריסטנסן סיימה שישית בירי בשלושה מצבים.
הרוכב סטיב גרדה סיים במקום הרביעי בתחרות הקפיצות, וכן סיים במקום השישי ביחד עם הנבחרת.
סייף הדקר בנימין שטפן רשם הישג דומה - מקום רביעי בתחרות היחידים ומקום שישי עם הנבחרת.
באתלטיקה סיימה ניקול ביכלר במקום השישי בקפיצה במוט ורץ המרתון יליד אריתריאה טדסה אברהם סיים במקום השביעי.
שייטי הנאקרה 17 מתיאס ביהלר ונטלי ברוגר סיימו במקום השביעי וכדורעפניות החופים יואנה היידריך ונאדין צומקהר הודחו בשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת החורף הראשונה, אולימפיאדת שאמוני (1924), ייצגו את שווייץ 30 ספורטאים.
הם זכו ב-3 מדליות: נבחרת המזחלות ונבחרת הפטרול הצבאי (גרסה מוקדמת של ביאתלון) זכו במדליות זהב, וז'ורז' גטוסקי זכה במדליית ארד בהחלקה אומנותית.
די היה בתוצאות אלה כדי להקנות לשווייץ את המקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי נורווגיה, פינלנד ואוסטריה.
דווקא באולימפיאדה הראשונה אותה אירחה, אולימפיאדת סנט מוריץ (1928), ירדו הישגי הספורטאים השווייצרים, ונבחרת ההוקי קרח הייתה היחידה שזכתה במדליה, מדליית ארד, לאחרי שסיימה במקום השלישי בבית הגמר, אחרי קנדה ושוודיה ולפני בריטניה.
ספורטאים שווייצרים נוספים שבלטו במשחקים כללו את אלכסנדר ברנר, שהגיע למקום החמישי בסקלטון, קופצי הסקי ספ מיהלבאואר וארנסט פויץ שסיימו במקום השביעי והשמיני בהתאמה, ונבחרת המזחלות שהגיעה למקום השמיני.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932) זכו צמד גולשי המזחלות רטו קפדרוט ואוסקר גייר במדליית כסף, ויחד עם האנס אייזנהאט ושארל ז'ני הגיעו למקום הרביעי במקצה הרביעיות.
קופץ הסקי פריץ קאופמן הגיע למקום השישי.
באולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936) זכו השווייצרים בשלוש מדליות, בהן מדליית זהב אחת, ודורגו במקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי נורווגיה, גרמניה, שוודיה ופינלנד.
שתי רביעיות שווייצריות זכו בשני המקומות הראשונים, וצמד שהורכב מז'וזף ברלי מהרביעייה שזכתה במקום הראשון ומפריץ פאייראבנד מרביעייה שזכתה במקום השני.
גולשת הסקי האלפיני ארנה שטוירי סיימה במקום הרביעי במסלול המשולב.
האולימפיאדה השנייה אותה אירחה, אולימפיאדת סנט מוריץ (1948), הייתה מוצלחת מקודמתה עבור השווייצרים.
הספורטאים השווייצרים זכו ב-10 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי נורווגיה ושוודיה.
הענף בו הגיעו השווייצרים להישגים הרבים ביותר הוא הסקי האלפיני (6 מדליות, שתיים מכל סוג).
הדי שלונגר הייתה לשווייצרית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית, בגלישה במורד.
גולשת נוספת, אנטואנט מאייר, זכתה במדליית כסף בסלאלום.
בין הגברים זכה אדי ריינאלטר במדליית הזהב בסלאלום, ואילו קארל מוליטור זכה במדליית הכסף במסלול המשולב, וחלק עם רולף אולינגר את מדליית הארד בגלישה במורד.
פליקס אנדריך ופרידריך ואלר זכו במדליית הזהב במזחלות, והזוכים במדליית הכסף היו אף הם שווייצרים, פאול אברהארד ופריץ פאייראבנד (שרשם את אותו הישג 12 שנים קודם לכן, בגרמיש-פרטנקירכן).
האנס גרשווילר זכה במדליית כסף בהחלקה אומנותית, ונבחרת ההוקי קרח זכתה במדליית הארד, לאחר שדורגה במקום השלישי, אחרי קנדה וצ'כוסלובקיה.
באולימפיאדת אוסלו (1952) ירדו הישגי המשלחת השווייצרית לשתי מדליות ארד.
גולשי המזחלות פריץ פאייראבנד ושטפן וסר זכו במדליית הארד במקצה הזוגות, ויחד עם אלברט מדרין ואנדרה פיליפיני זכו במדליית הארד במקצה הרביעיות.
כן בלטו גולשי המזחלות ורנר שפרינג ופליקס אנדריך שסיימו במקום הרביעי, והיו חברים בקבוצה נוספת שסיימה במקום הרביעי במקצה הרביעיות, וכן גולשי הסקי האלפיני פרדי רובי (מקום הרביעי בגלישה במורד) וז'ורז' שניידר (מקום החמישי בסלאלום ענק).
באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) עלה מספר המדליות לשש, מהן שלוש מדליות זהב, ושווייץ דורגה במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות, אוסטריה ופינלנד.
ארבע מהמדליות הושגו בסקי אלפיני: רנה קוליאר זכתה במדליית הזהב בסלאלום, מדלן ברטו זכתה במדליית הזהב בגלישה במורד, וסגניתה הייתה פרידה דנצר.
ברטו סיימה גם במקום הרביעי בסלאלום הענק.
בין הגברים, זכה ריימונד פלה במדליית הכסף בגלישה במורד.
רביעיית גולשי מזחלות שווייצרית זכתה במדליית זהב, ומקס אנגסט והארי וורברטון זכו במדליית הארד במקצה הזוגות.
רביעייה שווייצרית נוספת סיימה במקום הרביעי.
ספורטאים שווייצרים נוספים שבלטו במשחקים כללו את גולשי הסקי האלפיני רוז'ה שטאוב (מקום רביעי בגלישה במורד) וז'ורז' שניידר (מקום חמישי בסלאלום).
באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) זכו השווייצרים בשתי מדליות זהב, ודורגו במקום השמיני בטבלת המדליות.
בשתי המדליות זכו גולשי סקי אלפיני במקצי הסלאלום הענק - איבון רואג ורוז'ה שטאוב.
שטאוב סיים גם במקום החמישי במקצה הגלישה במורד, בו הגיע וילי פורר למקום הרביעי.
גולשת נוספת, ליזלוט מישל, סיימה במקום החמישי בסלאלום.
אולימפיאדת אינסברוק (1964) הייתה החלשה בהיסטוריה של המשלחות השווייצריות במשחקי החורף.
בפעם הראשונה, והיחידה עד כה, לא זכה אף ספורטאי שווייצרי במדליה אולימפית.
שני גולשי סקי אלפיני היו קרובים לעשות זאת, אך סיימו במקום הרביעי: וילי פאבר בסלאלום ענק ויוס מינש בגלישה במורד.
באולימפיאדת גרנובל (1968) שבו ספורטאים שווייצרים לעמוד על הפודיום, לאחר שזכו בשש מדליות, אם כי אף אחת מהן לא הייתה מדליית זהב.
גולשי הסקי האלפיני צברו שלוש מדליות: וילי פאבר זכה במדליית כסף בסלאלום ענק, ז'אן-דניאל דטווילר זכה במדליית ארד בגלישה במורד ופרנאנד בושאטה הגיעה להישג דומה בסלאלום.
אלואיז קלין זכה במדליית כסף בסקי נורדי משולב, יוזף האס זכה במדליית ארד במרוץ הסקי למרחקים ל-50 ק"מ, ולהישג דומה הגיעה רביעיית גולשי המזחלות.
בנוסף, סיים גולש הסקי האלפיני דומנג ג'ובאנולי במקום הרביעי בסלאלום, ונבחרת הסקי למרחקים, שכללה גם את קלין והאס, סיימה במקום החמישי במרוץ ל-10X4 ק"מ.
באולימפיאדת סאפורו (1972) דורגה שווייץ במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות וגרמניה המזרחית, עם 10 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
שש מהמדליות הושגו בסקי אלפיני.
מארי-תרז נדיג זכתה בשתי מדליות זהב, בגלישה במורד ובסלאלום ענק.
ברנהרד רוסי ניצח בגלישה במורד, וסגנו היה רולאן קולומבן.
בסלאלום ענק זכה אדמונד ברוגמן במדליית כסף וורנר מאטלה זכה בארד.
ולטר טרש זכה במדליית הכסף במסלול המשולב.
ז'אן ויקי ואדי הובאכר זכו במדליית ארד במרוץ המזחלות לזוגות, ויחד עם ורנר קארמיכל והאנס לויטנגר זכו במדליית הזהב במקצה הרביעיות.
רביעייה נוספת סיימה במקום הרביעי.
קופץ הסקי ולטר שטיינר זכה במדליית כסף בקפיצה מגבעה גבוהה ובסקי למרחקים זכתה נבחרת השליחים במדליית הארד.
ספורטאים שווייצרים נוספים שבלטו בסאפורו כללו את גולשי הסקי האלפיני אנדראס שפרכר (מקום רביעי בגלישה במורד) וולטר טרש (מקום שישי בגלישה במורד), ואת ורנר גסר, שהגיע למקום השישי במרוץ הסקי למרחקים ל-50 ק"מ.
באולימפיאדת אינסברוק (1976) זכו השווייצרים בחמש מדליות, בהן מדליית זהב אחת, ודורגו במקום השמיני בטבלת המדליות.
גולש הסקי האלפיני הייני המי זכה במדליית הזהב בסלאלום הענק, וסגנו היה ארנסט גוד.
ברנהרד רוסי זכה במדליית כסף בגלישה במורד.
גולשי המזחלות אריך שרר ויוזף בנץ זכו במדליית ארד במקצה הזוגות, ויחד עם אולריך בכלי ורודולף מרטי זכו במדליית כסף במקצה הרביעיות.
פיליפ רו סיים במקום הרביעי בגלישה במורד, ולטר טרש הגיע להישג דומה בסלאלום, ובסלאלום הענק לנשים סיימו ליסה-מארי מוררו במקום הרביעי ומארי-תרז נדיג במקום החמישי.
קופץ הסקי ארנסט פון גריניגן סיים במקום החמישי בקפיצה מגבעה רגילה, ונבחרת השליחים בסקי למרחקים סיימה אף היא במקום החמישי.
גם באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) זכו השווייצרים בחמש מדליות, ודורגו במקום העשירי.
גולשי המזחלות אריך שרר ויוזף בנץ שיפרו את הישגם מאינסברוק וזכו במדליית הזהב במקצה הזוגות.
יחד עם שותפיהם לרביעייה, בכלי ומרטי, שבו וזכו במדליית כסף.
שלושה גולשי סקי אלפיני זכו במדליות ארד: ז'אק ליטי ואריקה הס בסלאלום ומארי-תרז נאדיג בגלישה במורד.
ליטי סיים גם במקום החמישי בסלאלום הענק.
מספר ספורטאים סיימו במקום הרביעי בתחרויות בהן השתתפו: גולש הסקי האלפיני פיטר מילר (גלישה במורד), המחליקה האומנותית דניס בילמן וגולשי המזחלות ולטר ראהם והאנס הילטברנד.
באולימפיאדת סרייבו (1984) שוב זכו השווייצרים בחמש מדליות, והם דורגו במקום השביעי בטבלת המדליות.
שני גולשי סקי אלפיני זכו במדליות זהב: מקס יולן בסלאלום ענק ומיקלה פיג'יני בגלישה במורד.
סגניתה של פיג'יני הייתה מריה וליסר, וגם פיטר מילר זכה במדליית כסף בגלישה במורד.
במדליה החמישית, מדליית ארד, זכתה רביעיית גולשי המזחלות.
מספר גולשי סקי אלפיני נוספים דורגו במקומות גבוהים: פירמין צורבריגן (מקום רביעי בגלישה במורד), אריאנה אהרט (מקום רביעי בגלישה במורד), אורס רבר (מקום חמישי בגלישה במורד) ואריקה הס (מקום חמישי בסלאלום).
רביעיית גולשי מזחלות נוספת סיימה במקום הרביעי, ושני צמדים סיימו במקום החמישי והשישי.
נבחרת השליחים בסקי למרחקים סיימה במקום החמישי, ונבחרת הנשים סיימה במקום השישי.
באולימפיאדת קלגרי (1988) זכו השווייצרים במספר שיא של מדליות - 15 (חמש מכל סוג), ודורגו במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות וגרמניה המזרחית.
גולשי הסקי האלפיני בלטו מעל כולם עם 11 מהמדליות.
פרני שניידר זכתה בשתי מדליות זהב, בסלאלום ובסלאלום ענק.
בריגיטה ארטלי זכתה בשתי מדליות כסף, בגלישה במורד ובמסלול המשולב, ומיקלה פיג'יני זכתה במדליית כסף אחת, בסופר G.
מריה וליסר זכתה בשתי מדליות ארד, בסלאלום ענק ובמסלול המשולב, וכן סיימה במקום הרביעי בגלישה במורד ובמקום השישי בסופר G.
בין הגברים בלט פירמין צורבריגן, שזכה במדליית זהב בגלישה במורד ובמדליית ארד בסלאלום ענק, וכן סיים במקום החמישי בסופר G.
פיטר מילר היה סגנו של צורבריגן בגלישה במורד, ופאול אקולה זכה במדליית ארד במסלול המשולב.
בסקי נורדי משולב זכה היפוליט קמפף במדליית הזהב, ויחד עם אנדראס שאד ופרדי גלנצמן זכה במדליית כסף במקצה הקבוצתי.
שאד גם סיים במקום החמישי במקצה היחידים.
רביעיית גולשי המזחלות זכתה במדליית הזהב, ושני זוגות שווייצרים סיימו במקומות הרביעי והשישי.
באחרונת המדליות, מדליית ארד, זכה אנדראס גריננפלדר, במרוץ הסקי למרחקים ל-50 ק"מ.
גריננפלדר גם סיים במקום הרביעי עם נבחרת השליחים.
נבחרת השליחות הגיעה אף היא למקום הרביעי, ואחת מחברותיה, כריסטינה גילי-בריגר, סיימה במקום הרביעי במרוץ ל-20 ק"מ.
בנוסף, סיימה נבחרת ההוקי קרח במקום השמיני.
הישגי המשלחת השווייצרית ירדו באופן ניכר באולימפיאדת אלברוויל (1992), ל-3 מדליות בלבד.
גולשי המזחלות גוסטב ודר ודונאט אקלין זכו במדליית הזהב היחידה, ויחד עם לורנץ שנידלהולץ וקרדן מורל זכו במדליית ארד במקצה הרביעיות.
רביעייה נוספת סיימה במקום החמישי.
גולש הסקי האלפיני היחיד שזכה לעמוד על הפודיום היה סטיב לושה, שזכה במדליית הארד במסלול המשולב.
גולשים נוספים שהגיעו להישגים נאים כללו את פאול אקולה (מקום רביעי בסלאלום ענק), פטריק שטאוב (מקום רביעי בסלאלום), שנטל בורניסן (מקום רביעי במסלול המשולב), פרנץ היינצר (מקום שישי בגלישה במורד) ומרקו הנגל (מקום שישי בסופר G).
שנתיים לאחר מכן, באולימפיאדת לילהאמר (1994), שיפרו הספורטאים השווייצריים את הישגיהם, כשזכו בתשע מדליות, 3 מהן מדליות זהב, ודורגו במקום התשיעי.
גולשי הסקי האלפיני חזרו להיות הספורטאים הבולטים במשלחת, במיוחד בזכות פרני שניידר, שהשיבה לעצמה את התואר האולימפי בסלאלום, וגם זכתה במדליית כסף במסלול המשולב ובמדליית ארד בסלאלום הענק.
אורס קלין זכה במדליית כסף בסלאלום ענק.
גולשי המזחלות גוסטב ודר ודונאט אקלין שמרו על תוארם, וגם סגניהם היו שווייצרים, רטו גטשי וגידו אקלין.
ודר ואקלין גם זכו במדליית כסף במקצה הרביעיות, יחד עם קורט מאייר ודומניקו סמרארו.
אנדראס שונבכלר זכה במדליית זהב ראשונה בסקי חופשי, ואת תמונת המדליות השלימה נבחרת הסקי הנורדי המשולב, שזכתה במדליית ארד.
ספורטאיות שווייצריות נוספות שבלטו בלילהאמר כללו את גולשת הסקי החופשי מאיה שמיד (מקום רביעי), גולשת הסקי האלפיני גבי צינגרה (מקום חמישי בסלאלום), נבחרת השליחות בסקי למרחקים (מקום חמישי).
באולימפיאדת נאגנו (1998) זכו השווייצרים בשבע מדליות, בחמישה ענפים שונים.
נבחרת הגברים בקרלינג זכתה במדליית זהב ראשונה בענף זה.
גולש השלג ג'אן זימן זכה במדליית זהב, ועמיתו אולי קסטנהולץ זכה במדליית ארד.
בסקי אלפיני, זכה דידיה קושה במדליית כסף בסופר G, ומיכאל פון גריניגן זכה במדליית ארד בסלאלום ענק.
רביעיית גולשי מזחלות שווייצרית זכתה במדליית כסף, וקולט ברנד זכתה במדליית ארד בסקי חופשי.
ספורטאים שווייצרים נוספים שהיו קרובים לזכייה במדליה, וסיימו במקום הרביעי: גולש הסקי החופשי יורג גריננפלדר (בגלישה במורד), גולשי המזחלות כריסטיאן רייך וסדריק גראן (מקום רביעי), גולש השלג פביאן רוהרר ונבחרת הנשים בסקי למרחקים.
110 ספורטאים שווייצרים השתתפו באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002).
הם זכו ב-11 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, וכל זאת בשבעה ענפים שונים.
הספורטאי הבולט במשלחת היה קופץ הסקי סימון אמאן, שזכה בשתי מדליות זהב, בקפיצות מגבעה גבוהה ומגבעה רגילה.
במדליית הזהב השלישית זכה גולש השלג פיליפ שוך.
גולשת שלג נוספת, פביאן רויטלר, זכתה במדליית ארד.
גולשי המזחלות כריסטיאן רייך וסטיב אנדרהוב זכו במדליית כסף, בעוד מרטין אנן ובאט הפטי זכו בארד.
נבחרת הנשים בקרלינג זכתה במדליית כסף, ונבחרת הגברים זכתה בארד.
נבחרת הנשים בסקי למרחקים זכתה אף היא במדליית ארד.
גרגור שטהלי זכה במדליית ארד ראשונה בסקלטון, וגולשת הסקי האלפיני היחידה שזכתה במדליה הייתה סוניה נף, שזכתה במדליית הארד בסלאלום ענק.
ספורטאים שווייצרים נוספים שרשמו הישגים נאים בסולט לייק סיטי כללו את גולשי הסקי האלפיני מרליס אוסטר (מקום רביעי במסלול משולב), אורס אימבודן (מקום חמישי בסלאלום), קורין ריי-בלה (מקום חמישי בגלישה במורד), דידייה דפאגו (מקום שישי בסופר G) ופאול אקולה (מקום שישי במסלול משולב).
גולשות המזחלות פרנסואז בורדה וקתרינה זוטר סיימו במקום הרביעי ושתי רביעיות הגברים סיימו במקומות הרביעי והשישי.
גולשת הסקלטון מאיה פדרסן הגיעה למקום החמישי וקופץ הסקי אנדראס קיטל סיים במקום השישי בקפיצה מגבעה גבוהה.
באולימפיאדת טורינו (2006) השתתפו 140 ספורטאים שווייצרים.
הם זכו ב-14 מדליות, בהן 5 מדליות זהב, ודורגו במקום השמיני בטבלת המדליות.
גולשי השלג זכו ב-4 מדליות.
דניאלה מוילי, טניה פרידן ופיליפ שוך זכו במדליות זהב, וסגנו של שוך היה אחיו סימון.
בסקלטון, זכתה מאיה פדרסן-ביירי במדליית זהב, וגרגור שטהלי זכה במדליית ארד.
במדליית הזהב החמישית זכתה גולשת הסקי החופשי אוולין לוי.
גולשת הסקי האלפיני מרטינה שילד זכתה במדליית כסף בגלישה במורד, ברונו קרנן זכה במדליית ארד במקצה המקביל לגברים, ואמברוזי הופמן זכה במדליית ארד בסופר G.
סטפן למביאל זכה במדליית כסף בהחלקה אומנותית, ולהישג דומה הגיעה נבחרת הנשים בקרלינג.
מרטין אנן ובאט הפטי זכו במדליית ארד במזחלות, ויחד עם סדריק גראן ותומאס למפרטר זכו במדליית ארד נוספת, במקצה הרביעיות.
ספורטאים שווייצרים נוספים שבלטו בטורינו: גולשי הסקי האלפיני דניאל אלברכט (מקום רביעי במסלול משולב) ונדיה שטיגר (מקום חמישי בגלישה במורד), קופץ הסקי אנדראס קיטל (מקום חמישי בגבעה רגילה ומקום שישי בגבעה גבוהה) וגולשי השלג היינץ איניגר ומלי פרנקון סיימו במקום החמישי בתחרויות בהן השתתפו.
נבחרת הגברים בהוקי קרח סיימה במקום השישי, ונבחרת הנשים סיימה במקום השביעי.
נבחרת הגברים בסקי נורדי משולב סיימה במקום הרביעי ונבחרת הגברים בקרלינג סיימה במקום השישי.
146 ספורטאים שווייצרים השתתפו באולימפיאדת ונקובר (2010).
הם זכו ב-9 מדליות, בהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות.
הספורטאי הבולט במשלחת היה קופץ הסקי סימון אמאן, שכמו באולימפיאדת סולט לייק סיטי זכה בשתי מדליות זהב, בקפיצה מגבעה גבוהה ומגבעה רגילה.
שני גולשי סקי אלפיני זכו במדליות זהב - קרלו ינקה בסלאלום ענק ודידייה דפאגו בגלישה מורד, וגולש שלישי, סילבן צורבריגן, זכה במדליית ארד במסלול המשולב.
ינקה סיים גם במקום הרביעי במסלול המשולב.
מיכאל שמיד זכה במדליית זהב בסקי חופשי, ובמדליית הזהב השישית זכה גולש הסקי למרחקים דריו קולוניה, במקצה ל-15 ק"מ.
גולשת השלג אוליביה נובס זכתה במדליית ארד, וכך גם נבחרת הגברים בקרלינג.
בנוסף, סיימה גולשת הסקי האלפיני פביאן זוטר במקום הרביעי בסלאלום ענק, במקום החמישי בגלישה במורד ובמקום השישי במסלול המשולב.
נדיה שטיגר סיימה במקום השישי בסופר G.
גולשי המזחלות איבו רואג וסדריק גראן סיימו במקום הרביעי, ולהישג דומה הגיע המחליק האומנותי סטפן למביאל.
גולש השלג יורי פודלדצ'יקוב סיים במקום הרביעי וסימון שוך סיים במקום החמישי.
נבחרת הנשים בקרלינג סיימה במקום הרביעי, נבחרת הנשים בהוקי קרח סיימה במקום החמישי ונבחרת הגברים בהוקי קרח סיימה במקום השמיני.
לאולימפיאדת סוצ'י (2014) שלחה שווייץ את המשלחת הגדולה בתולדותיה, שכללה 163 ספורטאים.
הם זכו ב-11 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, ודורגו במקום השביעי בטבלת המדליות.
גולשת השלג פטריציה קומר זכתה במדליית זהב בסלאלום ענק מקביל, ויורי פודלדצ'יקוב זכה במדליית זהב בהאפפייפ.
גולש שלג שלישי, נווין גלבריני, זכה במדליית כסף בסלאלום ענק מקביל.
זינה צנדריאן סיימה במקום הרביעי בסלופסטייל ודוד הבליצל סיים במקום החמישי בהאפפייפ.
בסקי אלפיני, זכתה דומיניק גיסין במדליית זהב בגלישה במורד וסיימה במקום החמישי במסלול המשולב.
לארה גוט-בהראמי זכתה במדליית ארד בגלישה במורד וסיימה במקום הרביעי בסופר G.
פביאן סוטר סיימה במקום החמישי בגלישה במורד ובמקום השביעי בסופר G, ופרנצי אאופדנבלאטן סיימה במקום השישי בסופר G.
אצל הגברים, זכה סנדרו וילטה במדליית הזהב במסלול המשולב, וקרלו יאנקה סיים במקום השישי בגלישה במורד ובמקום השמיני במסלול המשולב.
דריו קולוניה שמר על תוארו במרוץ הסקי למרחקים ל-15 ק"מ, וזכה במדליית זהב גם במרוץ ל-30 ק"מ.
נבחרת השליחים סיימה במקום השביעי.
סלינה גספרין הייתה ביאתלטית השווייצרית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, מדליית כסף במרוץ ל-15 ק"מ.
אחותה הצעירה, אליזה, סיימה במקום השמיני בספרינט.
גולשי המזחלות אלכס באומן ובאט הפטי זכו במדליית כסף, וסיימו במקום השמיני במקצה הרביעיות.
נבחרת הנשים בהוקי קרח זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 3-1 לקנדה, וגברה על שוודיה 3-4 במשחק על המקום השלישי.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכו השווייצריים ב-15 מדליות מהן 5 מדליות זהב.
7 מדליות מהן 2 זהב הושגו בסקי אלפיני, ונדי הולנדר זכתה במדליית זהב עם הנבחרת המשולבת, במדליית כסף בסלאלום וארד במרוץ המשולב.
מישל גיסין זכתה במדליית זהב במרוץ המשולב.
בסקי למרחקים זכה דריו קולוניה במדליית הזהב הרביעית שלו, במקצה ה-15 ק"מ סגנון חופשי, סקי בסגנון חופשי זכתה שווייץ ב-4 מדליות כולל מדליית זהב של שרה הופלין בסלופסטייל.
בגלישת שלג זכה גווין גלמריני במדליית זהב בסלאלום ענק.
נבחרות הקרלינג זו במדליית כסף (זוגות מעורבים) וארד (גברים).
שֲוִויֵּיה או מחשוש (מערבית: محشوش) הוא מאכל תימני ודרום מערב סעודי מסורתי.
הוא אחד ממאכלי העדה התימנית.
זהו תבשיל של צלי בשר שהיה נאכל בשבת ובחגים בעיקר בפסח, במהלך הג'עלה.
נהגו לשתות לצד השווייה שתייה חריפה, כגון ערק.
השתייה הייתה מקילה על בליעתו ועיכולו של התבשיל.
יש שמכינים את השווייה עשויה קוביות בשר מבושלות ומטוגנות עם בצל ותבלינים.
שוויינטוחלוביצה (בפולנית: Świętochłowice, בגרמנית: Schwientochlowitz) היא עיר בחבל שלזיה שבדרום פולין, בסמוך לקטוביץ.
דרך העיר זורם הנהר ראווה.
שוויינטוחלוביצה נמצאת בפרובינציית שלזיה מאז 1999, כאשר לפני כן הייתה חלק ממחוז קטוביץ.
אוכלוסיית העיר עומדת על כ-50,000 תושבים והיא חלק מהאזור המטרופוליני השלזי, המכיל מעל ל-5 מיליון איש.
העיר קיבלה זכויות מגדבורג במאה ה-14. שוויינטוחלוביצה הייתה חלק מגרמניה עד ל-1922 כאשר היא סופחה לפולין למרות שרוב תושביה הצביעו נגד סיפוח זה.
בשנת 1939 כתוצאה מפלישת גרמניה לפולין היא הועברה בחזרה לגרמניה עד לסוף מלחמת העולם השנייה.
בתקופת המלחמה פעל בעיר מחנה העבודה זגודה לאחר המלחמה רוכזו בו גרמנים, שלזים ממוצא גרמני ופולנים.
בראש המחנה עמד היהודי סלומון מורל.
קיימות טענות שמורל ראה בתפקידו כמפקד המחנה אפשרות לנקמה על הריגת יהודים רבים כולל כל משפחתו במהלך מלחמת העולם השנייה.
תקופת ימי הביניים בשווייץ התחילה במאה ה-5 עם שקיעת האימפריה הרומית באזור והסתיימה במאה ה-13 עם הקמת הקונפדרציה הישנה.
בתחילת תקופה זו נשלט האזור בידי האימפריה הפרנקית, ולקראת תומה הוא עבר לידי האימפריה הרומית הקדושה.
בין שתי תקופות שלטון אלו, הייתה תקופה קצרה שהאזור לא ידע שלטון מרכזי.
בשנת 259 פלשו לאזור השבטים האלמנים, אירוע שהפך את שטחה של שווייץ לגבול האימפריה למשך כמאה וחמישים שנה.
בשנת 401 נאלצו הרומים להסיג את חייליהם מהאזור, בשל לחצן של פלישות הגותים.
ימי הביניים המוקדמים: שלטון האימפריה הפרנקית
לאחר מותו של קרל הגדול, חולקה מלכותו בין יורשיו לפי הסכמה שכונתה חוזה ורדן, אליה הגיעו בשנת 843. על פי החוזה קיבל לודוויג הגרמני את מזרחה של שווייץ ואת מערבה קיבל לותאר.
בשנת 879 סופח חלק מדרום המדינה על ידי לומברדיה כחלק מממלכת איטליה (אשר שלטה באזור עד 950) וב-888 השתלט מלך בורגונדיה (אשר שלטה באזור עד 1032) רודולף הראשון על חלק ניכר מן השטחים שנמסרו ללותאר במערב שווייץ.
שיא ימי הביניים: שלטון האימפריה הרומית הקדושה
במהלך המאה ה-12 היו חלקי בורגונדיה שמהווים את החלק המערבי של שווייץ כיום, נחלתם של דוכסי זאהרינגן.
בשנת 1157 נוסדה פריבור, וברן בשנת 1191. עם מותו של הדוכס ברכטולד התשיעי, בשנת 1218 תמה שושלת זאהרינגן.
שווייץ במלחמות העולם שמרה על מדיניות "נייטרלית" ובדלנית, ונמנעה מלהשתתף בהן.
במלחמת העולם הראשונה היא סבלה מקרע פנימי, עקב חלוקתה האתנו-לשונית של שווייץ (שווייץ היא מדינה תלת-לאומית: יש בה רוב גרמני, ומיעוט צרפתי ואיטלקי), אך עם זאת המלחמה היא שאפשרה את צמיחתה של תעשיית הבנקאות השווייצרית.
משברי שנות ה-20 והשפל הגדול לא פסחו על שווייץ, המערכת הכלכלית שלה נפגעה קשות במהלך אותה התקופה וצמחו בה תנועות פאשיסטיות אם כי באופן נמוך יחסית.
במלחמת העולם השנייה שמרה שווייץ על הנייטרליות שלה כמו בזו הראשונה.
עם זאת, במהלך המלחמה מטוסי בעלות הברית חלפו פעמים רבות מעל שטחה האווירי של שווייץ, במטרה לתקוף בעומק השטח הגרמני, ולא פעם, פגעו בשוגג במטרות שווייצריות אזרחיות.
באותה התקופה, קלטה שווייץ מאות אלפי פליטים מהמדינות הסובבות אותה, בשל היותה מדינה נייטרלית.
בשנים שטרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ערכה שווייץ רפורמת בצבאה (ב-1907 וב-1911), ושיפרה את יכולותיו באופן משמעותי.
בעוד שרוב דוברי הגרמנית העדיפו בדרך כלל את ניצחונן של מעצמות המרכז, האוכלוסייה דוברת הצרפתית והאיטלקית העדיפה את ניצחונם של מדינות ההסכמה.
עם זאת, הודות לכך ששווייץ הייתה נייטרלית, המלחמה אפשרה את צמיחתה של תעשיית הבנקאות השווייצרית.
יומיים אחרי סוף המלחמה פרצה שביתה כללית, אך דוכאה בתקיפות על ידי הצבא.
הדבר הביא לחיזוק מעמד הבנקים השווייצרים כמוסד שניתן לבטוח בו, אך היה גם הבסיס לטענות על העלמתם של נכסי קורבנות השואה, שעלו כנגד הבנקים השווייצרים, עשרות שנים לאחר המלחמה.
שווייץ שמרה על הנייטרליות הצבאית שלה אף במהלך מלחמת העולם השנייה על אף שמצאה עצמה מוקפת מכל הכיוונים במדינות הציר והמדינות הכפופות להן, כאי של נייטרליות באירופה הכבושה.
פעילות צבאית בשטח האווירי של שווייץ
בינואר 1944 הפילו מטוסי קרב שווייצריים מטוס קרב גרמני שחדר למרחב האווירי של שווייץ.
לקראת סוף המלחמה הפרו מטוסי בעלות הברית פעמים רבות את ריבונותה האווירית של שווייץ, על-מנת לתקוף ביתר יעילות את גרמניה מדרום; שווייץ נהגה להבליג על פעולות אלו.
תופעה זאת הגיעה לשיאה ב-1 באפריל 1944 - בתקרית אשר במהלכה הפציצו מטוסים אמריקניים בשוגג את העיר השווייצרית שפהאוזן (Schaffhausen) היושבת על גבול גרמניה.
למרות זאת, נמשכו אירועים מעין אלה עד סופה של המלחמה, בנסיבות דומות.
לאחר המלחמה לקחה ארצות הברית אחריות על האירועים, והביעה התנצלות רשמית על ההרוגים.
שיתוף הפעולה הכלכלי והענקת האשראי לגרמניה הנאצית השתנה על פי מידת האפשרות שזו תפלוש לשווייץ, והזמינות של שותפים אחרים לעסקאות הסחר.
כך גילתה ועדת ברז'ייה שהתכנסה בסוף שנות התשעים.
עם זאת, לקשרי הסחר עם שווייץ הייתה תרומה שולית למאמץ המלחמתי הגרמני.
השאר היו אזרחים זרים שנכלאו או הוענקה להם זכות לשהייה זמנית על ידי רשויות הקנטונים, 60,000 מפליטים אלו נמלטו מרדיפות הנאצים, מתוכם 27,000 יהודים.
כ-35,000 פליטים, מתוכם כ-70% יהודים, חויבו לעבוד במחנות עבודה תוך איום בגירוש אל ארצות מוצאם, והם הועסקו בעיקר בסלילת כבישים ודרכים צבאיות.
שווייץ והפליטים היהודים בתקופת השואה
מסתיו 1940 עד אפריל 1942 קיבלו 420 פליטים יהודים מקלט בשווייץ.
בקיץ 1942 החלו יהודים לעבור את הגבול לשווייץ כל יום, בעיקר מצרפת, ממנה החלו גירושים.
המשטרה השווייצרית החליטה לאסור את כניסת הפליטים היהודים.
ב-13 באוגוסט 1942 הוצא צו שהורה למשטרת הגבולות לגרש כל פליט שינסה להיכנס לשווייץ באופן לא חוקי.
יהודים עדיין לא נחשבו פליטים פוליטיים ולכן לא זכו למקלט בשווייץ.
החל מאבק ציבורי, בראשו עמדו ארגוני עזרה לפליטים, ארגוני כנסייה וחוגים סוציאליסטיים.
הם ביקשו להכליל את היהודים בהגדרת "פליט פוליטי" ולעכב את הגרושים, לפחות עד שיתברר שאכן לא נשקפת סכנה למגורשים, כפי שטען היינריך רותמונד , מפקד משטרת הגבולות השווייצרית.
בספטמבר 1942 הוערך כי 2,000 יהודים כבר גורשו.
ב-22 בספטמבר 1942 התקיים בפרלמנט דיון ציבורי שהיווה את שיאו של המאבק הציבורי.
שתי מפלגות האופוזיציה - המפלגה הדמוקרטית והמפלגה הסוציאליסטית - מחו על המדיניות הקשוחה כלפי הפליטים ודחו את הטענה ש"הספינה מלאה".
עקב הלחץ הציבורי צומצמו ממדיה של פקודת הגירוש.
יהודים אמנם עדיין לא נכללו בהגדרת "פליטים פוליטיים" הזכאים למקלט, אבל הופסק גירושם של חולים, נשים בהריון, מבוגרים מעל גיל 65, ילדים מתחת גיל 16 והוריהם.
ב-1943 השתנתה המדיניות לגבי פרסום ידיעות על גורל היהודים.
כמו כן חל שינוי בדעת הקהל בשווייץ.
בפברואר 1943 הופיעה בעיתונים קריאה של קתולים פולנים בשווייץ נגד רצח היהודים.
עוד הופיעו ידיעות כי גטאות פולין רוקנו מיושביהם וכן הערכה כי מתוך למעלה מ-2.8 מיליון יהודי פולין נותרו אולי 650,000. במחצית מרס 1943 הופיעה עדות של גרמני על מחנה ההשמדה בלז'ץ.
בספטמבר 1943 פורסמה בעיתונות השווייצרית ידיעה של סוכנות ידיעות אמריקנית, לפיה ניתן להעריך, על סמך ניתוח של מקורות גרמניים רשמיים, כי 5 מיליון יהודים נרצחו באירופה.
אך המדיניות הרשמית של שווייץ כלפי הפליטים היהודים לא השתנתה עד קיץ 1944. העיתונות המשיכה להתרכז באירועי המלחמה ולא בגורל היהודים.
דעת הקהל המשיכה להתנדנד בין זעזוע וחרדה לבין אי אמון והתכחשות.
הצנזורה המשיכה במדיניות של "נייטרליות", שסיננה והשמיטה ידיעות שנגעו לגורל היהודים.
בינואר 1944 אסרה הממשלה על פרסום עדויות של רופאים שווייצרים שביקרו בחזית המזרחית כבר בסוף 1941 וב-1942 וחזו ביחס הגרמני לשבויים רוסיים וליהודים.
סגלוביץ', ראש סוכנות הידיעות היהודית השווייצרית "יונה", הגדיר זאת לאחר המלחמה, ב-1955, כמדיניות השתקה מכוונת של הצנזורה בכל הנוגע לידיעות על רצח יהודים.
במאה ה-19 שווייץ החלה להתאושש מימי שלטונה של צרפת הנפוליאונית תחת הרפובליקה ההלווטית והקונפדרציה השווייצרית הנפוליאונית.
אך היא לא ידעה שקט לזמן רב, ועד מהרה פרצו בה מעין מלחמת אזרחים - מלחמת הזונדרבונד.
בסיומה המהיר, חזר השקט לאזור עם קבלתה של חוקה פדרלית חדשה שהביאה לסיום את עצמאותם של הקנטונים.
במקביל, שווייץ הפכה למרכז בינלאומי.
בשנת 1800 שווייץ נשלטה בידי צרפת תחת שלטון הרפובליקה ההלווטית.
פלישה מאוסטריה גרמה לחוסר יציבות במדינה שהגיע לשיאו בשנת 1802, וב-1803 נאלצו הצרפתים לשלוח כוחות רבים נוספים בניסיון לשמור על הסדר במדינה המתפוררת.
שווייץ כמדינה נייטרלית וכמרכז בינלאומי
שוויינטה ליפקה (בפולנית: Święta Lipka, בגרמנית: Heiligelinde) הוא כפר בצפון פולין, בחבל ורמיה-מזוריה, 20 ק"מ דרומית-מערבית למאורת הזאב.
עד 1945 היה הכפר בתחום פרוסיה המזרחית.
פירוש השם "התרזה הקדושה", וזהו שמה של הכנסייה המפוארת הסמוכה לו, אשר בזכותה התפרסם הכפר כמרכז דתי ותיירותי.
לפי האגדה עמד במקום עץ תרזה שתחתיו היה פסל עץ של מריה הקדושה, ונסים קרו במקום.
במקום נבנתה כנסייה קטנה, המוזכרת לראשונה בכתבי הטבטונים ב-1491. ב-1525, בתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית, נהרסה הכנסייה ובמהלכה הפך האזור ללותרני.
ב-1605 אושרה האמונה הקתולית במזוריה, וב-1619 בנו הישועים בית תפילה במקום.
הכנסייה הנוכחית נבנתה ב-1693, והקלויסטר נוסף ב-1730.
הכנסייה היא מהמבנים הבולטים של אמנות הבארוק בפולין.
הקירות והתקרה של אולם התווך מכוסים בציורים של טובי האמנים במאה ה-18. במקום יש פסל של עץ תרזה שבתוכו מריה המחזיקה בבנה ישו.
הממצא הבולט בכנסייה הוא עוגב ענק שנבנה ב-1721. נגינה בעוגב יוצרת אפקט של תזמורת שלמה.
בעת הנגינה נעות דמויות של מריה ומלאכים עם פעמונים וחצוצרות.
שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקְיֶה (בפולנית: Świętokrzyskie) היא אחת משש-עשרה הווייוודות של פולין.
היא שוכנת בדרום-מזרח פולין, וגובלת בצפון בווייוודה מזוביה, במזרח בווייוודות לובלין ופודקרפצקיה, בדרום בווייוודה פולין קטן, ובמערב בווייוודות שלזיה ולודז'.
בירתה של שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה והעיר הגדולה ביותר בה היא העיר קיילצה, השוכנת במרכזה.
ערים גדולות נוספות הן אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי וסטרחוביצה.
הוויווידה נקראת על שמם של הרי שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה, רכסי הרים השוכנים במרכז שוויינטוקז'יסקיה.
בפולנית מכונים ההרים świętokrzyskie - צירוף של שתי מילים: Święty, אשר משמעותו "קדושה" או "קדוש"; ו-Krzyż, אשר משמעותו "צלב".
בתרגום חופשי אפשר לתרגם את שם הערים לעברית כ"הרי הצלב הקדוש".
לפי המסורת הנוצרית המקומית, בהרים נמצא לפני כאלף שנה חתיכה קטנה של הצלב עליו צלבו את ישו, אבי הדת הנוצרית.
על אחד ההרים הגבוהים ביותר בהרי שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה, ההר ליסה (Łysa), שוכן גם מנזר בנדיקטי וכנסייה, בזיליקת הצלב הקדוש (Bazylika na Świętym Krzyżu).
היחס אל ההרים כקדושים כנראה קדם להגיעה של הנצרות לאזור, וכבר בראשית ימי הביניים השבטים הסלאבים שבמקום ייחסו להרים משמעות דתית.
במקום מצאו גם שרידים של מה שנראה כאתר פולחן פגני.
שוויינטוקז'יסקיה היא וויווידה הררית יחסית לסביבתה, והדבר בולט במיוחד על רקע מישורי מזוביה הרחבים שמצפון לה, ועל רקע עמק נהר הויסלה המקיף אותה ממזרח ומדרום.
נהר הוויסלה אשר נובע באזור רמת פולין קטן והרי הקרפטים, זורם ממקורו בשטחי ווייוודת שלזיה לכיוון מזרח לאורך קילומטרים רבים מאוד דרומית לשוויינטוקז'יסקיה ואז הוא פונה צפונה, תוחם את שוויינטוקז'יסקיה ממזרח, וממשיך אל מישור מזוביה.
הוויסלה יוצר תנאי שטח מישוריים יותר בגבולותיה הדרומיים והמזרחיים של שוויינטוקז'יסקיה, אשר אלו מתלכדים אל חבל הארץ הגאוגרפי "אגן סנדומייז'".
תנאי השטח הנמוכים יותר שבשולי שוויינטוקז'יסקיה הופכים גבוהים יותר במרכזה, ובכך יוצרים את הר הרי שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה (Góry Świętokrzyskie) - רכסי הרים המתנשאים לגובה בינוני הנע בין 400 ל-600 מטרים מעל גובה פני הים.
מההרים נובעים נחלים ונהרות רבים, אשר רובם מזינים את נהר הוויסלה ונשפכים אליו.
נחלים ונהרות אלו יוצרים עמקים רבים בשוויינטוקז'יסקיה, שם מרוכזת מרבית האוכלוסייה.
העמקים של שוויינטוקז'יסקיה כוללים לצד שטחים עירוניים גם שטחים כפריים רבים, ומרוכזים בהם שדות חקלאיים לרוב.
ההרים והגבעות מכוסים בדרך כלל ביערות, אשר תופסים שטח רב יחסית מוויווידת שוויינטוקז'יסקיה.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בקיילצה, בירת הוויווידה, היא 7.8 מעלות צלזיוס.
החודש הקר ביותר הוא ינואר (עם טמפרטורה ממוצעת של -2.7 מעלות צלזיוס), והחודש החם ביותר הוא יולי (עם טמפרטורה ממוצעת של 18.1 מעלות צלזיוס).
הגשמים יורדים בעיקר בקיץ, כאשר כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 617.7 מ"מ.
בשוויינטוקז'יסקיה יש פארק לאומי (Park Narodowy) אחד, תשעה פארקי נוף (Park krajobrazowe) ו-72 שמורות טבע (Rezerwat przyrody).
ההרים הגבוהים ביותר בשוויינטוקז'יסקיה תמונה שם גובה (במטרים) ליסיצה Łysica 612 ליסה Łysa Góra 595 שְצ'יטניאק Szczytniak 554
בשְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה יש 31 ערים ועיירות.
הערים הגדולות בשוויינטוקז'יסקיה תמונה סמל שם אוכלוסייה (2014) מחוז 1 קיילצה Kielce 199,475 עצמאי 2 אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי Ostrowiec Świętokrzyski 72,001 מחוז אוסטרובייץ 3 סטרחוביצה Starachowice 50,982 מחוז סטרחוביצה 4 סקרז'יסקו-קמיינה Skarżysko-Kamienna 47,354 מחוז סקרז'יסקו 5 סנדומייז' Sandomierz 24,457 מחוז סנדומייז' 6 קינצק Końskie 20,149 מחוז קינצק
בשְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה ישנם 14 מחוזות, מתוכם עיר מחוזית אחת.
שווייבודז'יצה (פולנית: Świebodzice; גרמנית: Freiburg in Schlesien) היא עיירה בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין.
האזכור ההיסטורי הראשון לשווייבודז'יצה הוא מ-1203. בשנת 1293 נכללה העיירה בנסיכות ג'וורסקו שווידניצה וכעבור מאה שנה בצ'כיה.
ב-1427 הוטלו שלושה מצורים על שווייבודז'יצה וב-1745 היא הפכה לחלק מפרוסיה.
כעבור עשרים שנה פרצה שרפה ענקית בעיירה שכילתה אותה כמעט לחלוטין.
אסון נוסף קרה בשנת 2002 כשהחריב את שווייבודז'יצה שיטפון גדול.
העיירה ממוקמת בפרובינציית שלזיה תחתית במחוז שווידניצה.
שוויון פָּרְסֶבַל הוא זהות מתמטית אשר מקשרת בין מקדמי טור פורייה לבין הפונקציה היוצרת אותם.
שוויון זה, אשר נכתב על ידי מארק אנטואן פרסבל, משמש ככלי חשוב באנליזה הרמונית.
בהנדסה, בתחומי התקשורת ועיבוד האותות מייחסים לשוויון את הקשר בין שימור האנרגיה של האות במרחב התדר למרחב הזמן.
כל פונקציה מחזורית בקטע אשר מקיימת תנאים מסוימים (תנאי דיריכלה), ניתנת לייצוג כטור פונקציות אינסופי של "הפונקציות ההרמוניות" היסודיות באופן הבא:
הזהות מציגה את הקשר בין הנורמה של הפונקציה למקדמי טור פורייה שלה באופן הבא: סכום ריבועי הערכים המוחלטים של מקדמי טור פורייה של הפונקציה (בצד שמאל) שווה לאינטגרל (המנורמל) על הפונקציה היוצרת בערך מוחלט בריבוע (בצד ימין).
כאשר הוא מקדם טור פורייה (המרוכב) של הפונקציה ונתון על ידי
זהות זו היא מקרה פרטי של זהות פלנשרל וניתן להוכיחה באמצעות אורתוגונליות.
תנאים מספיקים לקיום השוויון, כלומר סוג של תנאי דיריכלה:
הנגזרת החד צדדית של הפונקציה, הימנית והשמאלית, קיימת בכל נקודה.
בנוסף, קיימת נגזרת שמאלית בנקודת סוף המחזור ונגזרת ימנית בתחילת המחזור.
ובנוסף ערך הפונקציה בתחילת המחזור שווה לערכה בסוף המחזור (כלומר רציפות על פני המחזורים).
האנרגיה של האות במרחב הזמן נשמרת וזהה גם בהצגה של האות העובר התמרת פורייה למרחב התדר :
כאשר בצד שמאל האות במרחב הזמן ובצד ימין האות עובר התמרת פורייה ובמרחב התדר.
בהצגה של האות במרחב התדר כתלות בתדירות הזוויתית להוסיף נרמול בגורם של .
שוויון פרסבל המוכלל: כאשר a0, an ו־bn הם מקדמי טור פורייה של הפונקציה .
עבור מערכת אורתונורמלית שלמה במרחב הילברט , אם איבר כלשהו, אז ניתן להציג את כך: .
שוויון פרסבל עם מכפלה פנימית: .
שוויון פרסבל המוכלל עם מכפלה פנימית: .
שוויון הזדמנויות הוא עיקרון הקובע כי כל אדם זכאי ל כהזדמנות שווה למימוש עצמי וכלכלי, ללא תלות ברקע האישי שלו.
המושג מתייחס למשמעות המהותית ולהעדפה מתקנת.
על פי הגישה המהותית מותר להתחשב בשוני הקיים בין בני אדם, אך רק אם השוני שקיים ביניהם קשור לנושא שעליו מדברים.
למעשה, כדי להגיע לשוויון בין הקבוצות השונות צריך לעיתים להתייחס באופן שונה לקבוצות הנמצאות במעמד נמוך יותר או קבוצות שסבלו מהעדר הזדמנויות ולהכיר בהבדלים המחייבים להכיר בשונותם.
העדפה מתקנת ככלי של המדינה להשגת שוויון הזדמנויות.
לכל בני האדם מגיעה הזדמנות שווה להשיג את מטרותיהם ולהשתלב בחברה.
לכן צריך להתייחס באופן מתקן לאנשים אשר תנאים היסטוריים, חברתיים, גאוגרפיים פגעו בהזדמנויות שלהם לאלה שהתנאים הללו אפשרו להם להשיג חיים מלאים.
"העדפה מתקנת" היא דרך על בסיס חוקי ליצירת שוויון בין הקבוצות השונות בקבלה לעבודה (למשל במשרות ציבוריות), בלימודים.
דוגמאות לאוכלוסיות שזכו להעדפה מתקנת בעולם הן נשים, אפרו-אמריקאים בארצות הברית, מיעוטים אתניים ודתיים ואנשים עם מוגבלויות.
חינוך ככלי ליצירת שוויון הזדמנויות
מערכת החינוך הציבורית בישראל שואפת לייצר שוויון הזדמנויות בין התלמידים ולפתח את היכולות המקצועיות והאינטלקטואליות שלהם כדי לאפשר להן להשתלב בחברה ובעולם העבודה על בסיס יכולותיהם והרצון שלהם להמשיך ולפתח אותן.
גישה זו לחינוך נקראת שוויון זכויות אינסטרומנטלי.
אולם בישראל, כמו במדינות מערביות רבות, מערכת החינוך הפורמלי מתקשה להיות מנוף ליצירת שוויון הזדמנויות בין תלמידיה.
על אף שחוק החינוך הממלכתי התשי"ג-1953 שם לעצמו את שוויון ההזדמנויות כאחת המטרות: "להעניק שוויון הזדמנויות לכל ילד וילדה, לאפשר להם להתפתח לפי דרכם וליצור אווירה המעודדת את השונה והתומכת בו".
שוויון בין המינים משמעותו שנשים וגברים זכאים לאותם זכויות יסוד.
לעיתים קרובות, הנפגעות מאי-שוויון הן הנשים.
כיום יש בישראל מגמה להשוות את מעמדן לזה של הגברים.
מגמה זו מתבטאת בחוקים האוסרים על הפליה ומחייבים גישה שוויונית לנשים.
על פי עיקרון זה, אין להפלות לרעה אישה לעומת גבר בשל מינה, וכמו כן, אסור להפלות לרעה גבר לעומת אישה בשל מינו, אסור להפלות בשל המצב המשפחתי כרווק או רווקה, כאישה נשואה, גבר נשוי או כאם או אב לילדים.
הפליה כזו אסורה על כל רשות ציבורית וגם על מעבידים פרטיים.
כמו כן, אישה וגבר נחשבים שווים בכל זכויותיהם.
בישראל, נשים זכאיות לייצוג הולם במוסדות ממשלתיים כולל חברות ממשלתיות.
כאשר אישה מתחרה מול גבר על תפקיד או משרה, שבהם ייצוגן של נשים נמוך מזה של גברים, וכישורי השניים דומים, יש להעדיף אותה.
כללים אלו נכונים לגבי דירקטוריונים של חברות ממשלתיות ותאגידים ציבוריים ומשרות בשירות המדינה.
בחודש מרץ 1998 התקבל בכנסת חוק שוויון זכיות לאנשים עם מוגבלות, אשר מחזק את העיקרון של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ואוסר להפלות אותם.
הנוסח שהתקבל בכנסת הוא חלקי ואינו כולל, בינתיים, את כל תחומי החיים.
לדוגמה, זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות לגור בקהילה, לנגישות לשירות ציבורי, לפעילות תרבות ופנאי, ועוד.
שוויון הזדמנויות - יהודים וערבים
בישראל, אזרחי המדינה הערבים זכאים, ככל אזרח, למלוא הזכויות, לרבות הזכות לבחור להיבחר לכל מוסד ותפקיד במדינה.
אזרחי המדינה הערבים זכאים לשוויון מלא בכל תחומי החיים, לרבות בהקצאת משאבים ממשלתיים, בחינוך, בתעסוקה ובשירותי רווחה.
מוסדות המדינה חייבים להבטיח ייצוג הולם למיעוט הערבי בקרב העובדים ובקרב מקבלי ההחלטות.
המיעוט הערבי בישראל זכאי לשמור על זהותו הלאומית והתרבותית, לעצבה ולפתחה באופן חופשי וכראות עיניו, ולהנחיל את המורשת התרבותית לדור הצעיר.
בהקשר זה יודגש כי הלשון הערבית היא שפה בעלת מעמד מיוחד בישראל.
אזרחים דוברי השפה הערבית זכאים לקבל מידע בשפתם בפרסומים רשמיים, בשלטים ועוד, מותר להתבטא בערבית באירועים ובמוסדות רשמיים של המדינה.
בנוסף, החינוך הוא כלי מרכזי להנחלת ערכים וזהות לאומית-תרבותית לדור הצעיר.
תוכני החינוך ודגשיו צריכים לבטא את המורשת התרבותית ואת רצונן של המיעוט הערבי.
כמו כן, רשויות השידור חייבות לשדר תוכניות בשפה הערבית, שיש בהן כדי לענות לצורכי האוכלוסייה הערבית ולשקף את מציאות חייה ומגוון הדעות בקרבה, ולסיום, המיעוט הערבי זכאי לתמיכת הרשויות, בין היתר בהקמתם והפעלה של מוסדות תרבות כגון מוזיאונים, תיאטרון וספריות ציבוריות.
כיום קיימים במדינות שונות איסורי אפליה בתעסוקה, במתן שירותים ציבוריים, שאוסרים על אפליה בין בני האדם על פי גיל, דת, לאום, ארץ מוצא, גזע, מין, מצב משפחתי, נטייה מינית, דעה, השתייכות מפלגתית, או מוגבלות גופנית.
שווייץ באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "L'enfant que j'étais" שאותה ביצעה ליס אסיה.
השיר סיים במקום ה-8 עם 5 נקודות.
לקראת אירוויזיון 1957 שווייץ המשיכה באותו הפורמט מהשנה הקודמת ובחרה את המועמד שלה לאירוויזיון באמצעות תחרות קדם עם מספר משתתפים.
המבצעים שהתחרו על הזכות לייצג את שווייץ באירוויזיון הם ליס אסיה (זוכת האירוויזיון הראשון), ג'ו רולנד (שהשתתף גם בתחרות הקדם של 1956) וג'יאני פררסי.
התחרות נערכה ב-11 בפברואר 1957.
שווייץ משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
שווייץ משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער השווייצרים 61 מדליות, מהן עשרים מדליות זהב.
שווייץ אירחה את אולימפיאדת הנוער לוזאן בשנת 2020.
במשחקי החורף מדורגת שווייץ במקום השביעי עם 52 מדליות מתוכן 18 מדליות זהב.
הענף הבולט ביותר הוא סקי אלפיני בו מדורגת שווייץ במקום השני עם 18 מדליות, מתוכן שש מדליות זהב, אחרי .
שווייץ מובילה את טבלת המדליות בענפים סקי הרים עם חמישה מדליות, מהן 3 מדליות זהב, סקי בסגנון חופשי עם ארבעה מדליות, מהן 3 מדליות זהב, וקרלינג עם שתי מדליות, מהן מדליית זהב יחידה.
שווייץ מדורגת במקום השלישי בענף הגלישת שלג ובמקום הרביעי בענף הסקי למרחקים יחד עם .
המשלחת הראשונה של שווייץ למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 22 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים אתלטיקה עם זכייה במדליית כסף בריצת 1000 מטר נערות, מדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות לנערות והעפלה לגמר הטלת כידון לנערות שם דורגה במקום השביעי, בקליעה עם זכייה במדליית ארד בירי ברובה אוויר לנערות למרחק של 10 מטר, ודירוג המקום השמיני בירי באקדח אוויר לנערות.
נבחרת האופניים המעורבת דורגה במקום החמישי.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענף השחייה עם העפלה לשלושה גמרים בהם סיימה במקום השישי במשחה 200 מטר לנערים בסגנון שחיית חזה ומקום שמיני במשחים 100 מטר ו-200 מטר לנערות בסגנון שחייה חופשית.
בענף ההתעמלות ספורטאי המשלחת דורגו במקום השביעי בטורניר הנערות בטרמפולינה.
אולם, בהתעמלות מכשירים המשלחת לא הגיע להישגים.
המשלחת דורגה במקום התשיעי בענפים רכיבה בטורניר היחידים, וחתירה בטורניר היחידים לנערים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים סיף, קשתות ושיט.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 19 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפים.
בענף ההתעמלות המשלחת לא השתתפה בטורניר הטרמפולינה.
אולם, שיפרה את הישגה בהתעמלות מכשירים כאשר דורגה במקום החמישי בתרגיל המקבילים לנערים ובמקום ה-13 בקרב רב לנערים ולנערות.
בענף הקפיצה למים המשלחת דורגה במקום התשיעי בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר לנערים ולנערות.
כמו כן, המשלחת העפילה לרבע גמר בטורניר הנערים בקשתות.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים גולף, כדורעף חופים, טניס וטניס שולחן.
שווייץ השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק.
המשלחת כללה 26 ספורטאים שהתחרו באחת עשרה ענפי ספורט.
המשלחת דורגה במקום השביעי בטבלת המדליות לאחר שזכתה בשמונה מדליות, מהן שלוש מדליות זהב.
הנבחרת המעורבת בקרלינג זכתה במדליית זהב.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענף גלישת שלג עם זכייה במדליית ארד בגלישת מדרון לנערים, בעוד הנערות הגיעו למקום הרביעי, במקום החמישי זכו הנערים בגלישה בחצי צינור.
בענף הביאתלון ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים אולם דורגו במקום הרביעי בתחרות המשלב ביאתלום עם סקי למרחקים.
בענף הסקלטון המשלחת דורגה במקום החמישי בטורניר היחידים לנערים.
ספורטאי המשלחת התחרו בהחלקה אמנותית ודורגו במקום השמיני בטורניר הנערות ובמקום העשירי בטורניר הנערים.
ספורטאי המשלחת דורגו במקום השמיני בענף הלוז' בטורניר הנערים, במקום התשיעי בטורניר היחידים בענף סקי נורדי משולב ובקפיצות סקי.
בענף סקי למרחקים המשלחת קצרה הישגים במירוץ קלאסי לנערות למרחק של 5 ק"מ בה דורגה במקום העשירי ובמירוץ קלאסי לנערים למרחק של 10 ק"מ בה דורגה במקום האחת עשרה.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 48 ספורטאים שהתחרו באחת עשרה ענפי הספורט.
המשלחת דורגה במקום השישי בטבלת המדליות לאחר שזכתה באחת עשרה מדליות, מהן ארבע מדליות זהב.
המשלחת זכתה במדליית ארד בענפים הוקי קרח עם נבחרת הנערות וקרלינג עם הנבחרת המעורבת.
בענף הבובסלי המשלחת דורגה במקום החמישי בטורניר הנערים ובמקום השמיני בטורניר הנערות.
ספורטאי המשלחת לא דורגו במקום גבוה בענפים ביאתלון, החלקה מהירה, סקי למרחקים, סקלטון וקפיצות סקי.
אך, גם לא דורגו בין המקומות האחרונים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששווייץ שלחה עד כה.
המשלחת מנתה 112 ספורטאים שהתחרו ב-15 ענפי ספורט.
המשלחת דורגה במקום השני בטבלת המדליות לאחר שזכתה ב-24 מדליות, מהן עשרה מדליות זהב.
שווייץ באירוויזיון 1956 השתתפה עם השיר "Refrain" ועם השיר "Das alte Karussell", שאת השירים ביצעה ליס אסיה.
זאת הייתה השתתפותה הראשונה של שווייץ באירוויזיון.
השיר "Refrain" זכה במקום הראשון לעומת השיר "Das alte Karussell" שזכה במקום השני.
במסגרת האירוויזיון כל מדינה הייתה צריכה לשלוח נציג אחד עם שני שירים שונים.
בעקבות שווייץ ערכה תחרות לבחירת השירים והנציג.
בתחרות השתתפו 3 מתמודדים ו11 שירים מתוכם: 5 של ליס אסיה, 5 של ג'ו רולאן ו-1 של אניטה טראברסי.
בתום התחרות זכתה ליס אסיה לייצג שווייץ באירוויזיון 1956 עם השירים "Refrain" ו-"Das alte Karussell".
השיר "Das alte Karussell" הופיע שני בסדר על הבמה, אחרי הולנד ולפני בלגיה.
השיר סיים במקום השני יחד עם שאר השירים חוץ "Refrain".
השיר "Refrain" הופיע בסדר ה-9 על הבמה, אחרי הולנד ולפני בלגיה.
השיר סיים במקום הראשון שזכה בתחרות.
שווייץ תשתתף באירוויזיון למקהלות החל מ-2019, כאשר תשלח את מקהלת "Cake O'Phonie" כנציגתה בתחרות.
המקהלות והשירים שייצגו את שווייץ באירוויזיון למקהלות
שוויון מגדרי מתאר מצב בו אין אפליה על רקע מגדרי.
בכלל זה שוויון הזדמנויות, גישה זהה למשאבים, שותפות בכלכלה ובתהליכי קבלת החלטות ויחס חברתי זהה.
על אף הדרישה לשוויון מגדרי, מיליוני אנשים בכל העולם סובלים מאפליה במימוש זכויותיהם האזרחיות, תרבותיות, כלכליות, פוליטיות וחברתיות.
על פי הגדרת יוניסף, "במצב של שוויון מגדרי, נשים וגברים, בנות ובנים – כולם נהנים מאותן זכויות, גישה למשאבים, הזדמנויות והגנות.
זה לא אומר שנשים וגברים הם זהים, או שהם צריכים לקבל את אותו יחס."
כדי להשיג שוויון מגדרי יש לטפל בבעיות רבות הגורמות לפגיעה בזכויות נשים, בהן סחר בנשים, רצח נשים, אלימות נגד נשים, אפליית נשים ופערי שכר מגדריים.
דו"ח של האו"ם מצא כי יחסית לגברים, נשים בעולם סובלות יותר מעוני, אנאלפביתיות ואלימות במשפחה, יש להן פחות גישה למקורות הכשרה ותעסוקה, פחות בעלות על נכסים, פחות אשראי כלכלי ופחות פעילות פוליטית.
אתגר השוויון המגדרי הוא החמישי מתוך שבע עשרה המטרות לפיתוח בר קיימא.
דו"ח הפיתוח האנושי של האו"ם מפרסם מדי שנה מדד של שוויון מגדרי.
קריסטין דה פיזאן ניסתה לקדם שוויון מגדרי בספרה "עיר הגבירות", משנת 1405. בספר היא כותבת שדיכוי נשים מבוסס על דעות קדומות שאינן הגיוניות, ומצביעה על תרומות משמעותיות של נשים לחברה.
השייקרים היו קבוצה של אוונגליסטים בארצות הברית שדגלו בשוויון מגדרי.
הם הסתעפו מקהילת הקווייקרים בצפון מערב אנגליה לפני שהיגרו לארצות הברית בשנת 1774. קהילת השייקרים ניסתה לממש שוויון מגדרי בחיי היום יום, ובין השאר נבחרו גבר ואישה כמנהיגים, ג'וזף מייצ'ם ולוסי רייט.
לאחר מותו של מייצ'ם בשנת 1796, רייט הפכה למנהיגת הקהילה עד למותה בשנת 1821. שוויון מגדרי היה ערך מרכזי אצל השייקרים, וחברי הקהילה השתתפו בפעילויות הגל הראשון של הפמיניזם, בהן תמיכה בזכות בחירה לנשים וזכות הקניין לנשים.
לאחר מלחמת העולם השנייה צברה תאוצה התנועה לשחרור האשה, ובמדינות רבות בעולם עלתה המודעות לנושא השוויון המגדרי.
האו"ם וסוכנויות בינלאומיות אחרות הגדירו אמנות רבות המקדמות שוויון מגדרי.
בין אמנות אלה נמנות ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, האמנה לביעור כל הצורות של אפליה נגד נשים (CEDAW) והחלטה 1325 של מועצת הביטחון של האו"ם.
גם מועצת אירופה קיבלה החלטות דומות.
סקרי דעת קהל בעולם המערבי מצאו שרוב האוכלוסייה מייחסת חשיבות לשוויון מגדרי.
השאיפה לשוויון מגדרי באה לידי ביטוי בתחומים רבים, בהם שוויון תעסוקתי בין המינים ושותפות הוגנת בתפקידי ההורות ובאחזקת הבית.
אחד האתגרים להשגת שוויון מגדרי הוא תפקידן של הנשים בהתאם לחוקי הדתות.
השקפה נפוצה ביהדות, בנצרות ובאסלאם היא שלגברים ולנשים יש תפקידים מוגדרים בחברה, והם משלימים זה את זה.
השקפה זו נוגדת לרוב את ההשקפות והמטרות של שוויון מגדרי.
בנוסף, במדינות לא-מערביות קיימת מחלוקת עמוקה בנושאי שוויון מגדרי.
ברפובליקה העממית של סין נוצר מחסור בנשים באוכלוסייה בגלל תופעה של הפלה על בסיס מגדר ורצח תינוקות בנות.
ביפן קיימת תנועה פמיניסטית שמנסה במשך שנים ארוכות לקדם את השוויון המגדרי, אך עדיין יפן מפגרת בנושא זה ביחס למדינות המערב.
מעמד האישה באסלאם פוגע בשוויון המגדרי במדינות העולם המוסלמי.
בעיה נוספת נובעת מהקושי להגדיר מדד אחיד לשוויון מגדרי במדינה מסוימת, מכיוון שבמדינות רבות קיימת רמה גבוהה של שוויון מגדרי בתחומי חיים מסוימים אך לא בתחומים אחרים.
למשל, בקוסטה ריקה חופשת הלידה לנשים ארוכה יותר מזו שבארצות הברית, ובמדינות אמריקה הלטינית המדיניות לטיפול במקרי אלימות נגד נשים טובה יותר מאשר במדינות הנורדיות.
בנוסף להוגנות, קיימים יתרונות נוספים לשוויון המגדרי.
ככל שהשוויון המגדרי עולה המדינה יותר יציבה ושלווה.
כאשר נשים מעורבות בניהול סכסוכים ובגיבוש פתרון לסכסוכים התוצאה יותר יציבה, הוגנת ובת-קיימא.
מעורבות נשים בהסכמי שלום מעלה סבירות להסכמות ומשפיעה לטובה על עמידות הסכם השלום.
כשהשוויון המגדרי גבוה יותר עולה הסיכוי לפתרון סכסוכים בין לאומיים ללא אלימות וללא הסלמה ואם נעשה שימוש באלימות בסכסוך בינלאומי חומרתו פוחתת.
נמצא גם שככל שיש יותר נשים בכוח העבודה של המדינה הסיכוי לקיום סכסוכים פנימיים בה פוחת.
עלייה בשיעור הנשים בעמדות הבכירות מגדילה את רווחיות החברה.
נשים מצטיינות בסגנון ניהול משנה מציאות (transformational), שיתוף הפעולה בתוך קבוצה גובר עקב נוכחות נשית, נשים עדיפות או שוות ליכולות של גברים ב-7 מתוך 8 המאפיינים הנדרשים לניהול איכותי.
שילוב נשים מאפשר לנרמל פרקטיקות של עבודה גמישה, שמשפרת את הביצועים של כלל העובדים.
בחברות בהם קיים שוויות מגדרי שביעות הרצון של העובדים גבוהה יותר, מידת התחלופה נמוכה יותר ורמת השחיקה נמוכה יותר.
ממחקר של חברת מקינזי עלה שאם נשים בעולם היו משתתפות בשוק העבודה באופן זהה לגברים הדבר היה מוביל לתוספת של 26% לתמ"ג השנתי הגלובלי.
נשים יזמות תורמות באופן ניכר לצמיחה כלכלית ולהפחתת העוני, והן נוטות להשקיע בחינוך, בבריאות ובתזונה של המשפחה יותר מגברים יזמים.
בנוסף לשוויון מגדרי השפעה רבה על האפשרות לניעות חברתית.
קיים מתאם בין רמת האושר לרמת השוויון המגדרי במדינה.
מדינות בהן מדד האושר העולמי גבוה יותר מתאפיינות בשוויון מגדרי גבוה.במחקר שבדק את השפעת השוויון המגדרי על שביעות הרצון בדמוקרטיות המתועשות נמצא כי שוויון מגדרי משפר משמעותית את שביעות הרצון מהחיים הן אצל גברים והם אצל נשים.
אצל הנשים השיפור היה גדול מעט יותר.
שוויון מגדרי משפיע לטובה על רמת הרווחה הנפשית ואת רמת הבריאות הן אצל מבוגרים והן אצל ילדים.
שוויון מגדרי נמצא כמפחית אלימות מצד גברים.
בשנת 2010 הקים האיחוד האירופי את המכון האירופי לשוויון מגדרי בווילנה, ליטא, לקידום שוויון מגדרי ולמאבק באפליה מינית.
בשנת 2015 פרסם האיחוד האירופי תוכנית פעולה בנושאים אלו.
שוויון מגדרי הוא חלק מתוכנית הלימודים בבריטניה ובמדינות רבות אחרות באירופה.
בשנת 2006 גם קזחסטן הוסיפה נושא זה לתוכניות הלימודים במדינה.
שוויון מגדרי בא לידי ביטוי במגוון תחומים, בהם:
מניעת מקרי אלימות נגד נשים ורצח נשים.
שוויון זכויות בין אמהות לאבות במשמורת ומזונות בהורות לאחר גירושין או פרידה.
שוויון בגיל הפרישה מעולם העבודה.
זכויות רבייה, בהן הזכות להפלה מלאכותית.
מיגור מסורות עממיות הפוגעות בנשים, בהן נישואים בכפייה, רצח על חילול כבוד המשפחה, השחתת איבר המין הנשי וייבום.
שוויון בפעילות הכלכלית ובשותפות במקומות עבודה.
שוויון הזדמנויות בחינוך ושוויון בגישה למשאבי מערכת החינוך.
שוויון בייצוג בפוליטיקה ובגופי ממשל.
חלוקת תפקידים שוויונית והוגנת במשפחה.
מיגור תופעות של החפצה מינית בכלי התקשורת.
יידוע נשים וגברים אודות זכויותיהם המגדריות.
באוסטרליה לדוגמה, שינו את חלק מהרמזורים להולכי הרגל לדמויות נשיות לתקופת ניסיון, על מנת לקדם שוויון בין המינים.
ארגון הבריאות העולמי הצביע על פערים גדולים בין גברים לנשים בגישה לשירותי בריאות.
כדוגמה לפערים אלה נמנו נורמות תרבותיות לפיהן נשים לא מורשות לנסוע לבד לבית חולים או לרופא, והימנעות מאמצעי מניעה, הפוגעת בתכנון המשפחה.
כל אלה גורמים נזק משמעותי לנשים.
גם השחתת איבר המין הנשי פוגעת בבריאות האישה, ונחשבת לשיטה של דיכוי נגד נשים.
השחתת איבר המין הנשי נפוצה באפריקה, אסיה והמזרח התיכון.
ארגון יוניסף העריך בשנת 2016 כי 200 מיליון נשים עברו הליך זה.
ביקורת על גישה המקדמת שוויון מגדרי הושמעה כבר בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, כשנוסחה ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם.
האיגוד האנתרופולוגי האמריקאי הזהיר אז כי המסמך מנוסח מתוך נקודת מבט מערבית, ועלול לפגוע במדינות שאינן מערביות.
כמו כן טענו כי מדינות המערב אינן רשאיות להציב סטנדרטים מוסריים למדינות אחרות בעולם, מפני שהן עצמן היו מעורבות בקולוניאליזם ודיכוי.
קידום השוויון המגדרי במדינות שאינן מערביות על פי סטנדרטים מערביים מוצג לעיתים כפעולה של "מושיע לבן" על ידי המבקרים.
חלק מהמבקרים מצביעים על שורת פגיעות בזכויות האישה במדינות העולם המערבי שאינן זוכות לתשומת לב מספקת, בהן תופעות של אונס, רצח נשים ואלימות במשפחה, ואי-שוויון משפטי בדיני המשפחה שהיו נהוגים בשווייץ, יוון, ספרד וצרפת, ובוטלו רק בשנות השמונים.
בראיון משנת 1975 סיפרה סימון דה בובואר על תגובות שליליות כלפי זכויות האישה שהושמעו על ידי אנשי שמאל, שהיא ציפתה שיהיו פרוגרסיביים ויתמכו בשוויון מגדרי ושינוי חברתי.
באותו ריאיון היא גם הביעה ספקנות ביכולתם של ארגונים בינלאומיים להוביל שינויים כאלה.
יש בקהילה הפמיניסטית קולות המביעים ביקורת על ניסיונות להשיג שוויון מגדרי מבלי לאתגר מבנים חברתיים של שליטה גברית.
בנוסף, קיימת ביקורת כלפי מדיניות השוויון המגדרי של האיחוד האירופי, לפיה היא מתמקדת באופן לא פרופורציונלי בניסיון לשלב נשים בפעילות ציבורית, אך מזניחה שילוב נשים במרחב הפרטי.
במקביל להתפתחויות בעולם, גם בישראל נחקקו חוקים שנועדו לקדם את השוויון בין נשים לגברים, בהם חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
כמו כן המשרד לשוויון חברתי פועל לקידום השוויון המגדרי, וגם בכנסת מתקיימים מעת לעת דיונים של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
קיימים שני דירוגים בינלאומיים בנושא שוויון מגדרי ובשניהם נכון לסוף שנת 2023 הציון של ישראל נמוך מאוד.
הראשון הוא מדד SIGI (Social Institutions and Gender Index) של ה-OECD, על פיו דורגה ישראל בסוף 2023 במקום הלפני אחרון מתוך מדינות הארגון.
השני הוא דוח הפער המגדרי של הפורום הכלכלי העולמי על פיו נכון לשנת 2023 ישראל נמצאת במקום האחרון בשוויון בין נשים לגברים במדינות ה-OECD.
הפרמטרים שבהם פערי השוויון משמעותיים ביותר הם אפליה במסגרת המשפחתית ומיצוי חירויות אזרחיות.
על פי מדד השוויון המגדרי של הפורום הכלכלי העולמי (WEF) שמודד את מצב השוויון המגדרי ב-146 מדינות בעולם, ישראל הידרדרה בשנת 2024 ממקום 83 בשנת 2023 למקום ה-91 במדד.
משנת 2022 לשנת 2023 הייתה ירידה חדה נוספת ממקום 60 למקום 83, נסיגה של 31 מקומות בשנתיים.
הסיבה המרכזית להורדת הדירוג הנמוך במדד הייצוג הפוליטי, שבו צנחה ישראל מהמקום ה-61 למקום ה-96 ואז ה-106 בעקבות הירידה בייצוג של נשים בתפקידים בכירים בכנסת ובממשלה.
בשיעור הנשים בתפקיד של שרות בממשלה דורגה ישראל בשנת 2024 במקום ה-122. תמונת מצב זו מנוגדת לחובת הייצוג ההולם בכל תפקיד בשירות המדינה, לרבות בתפקידי ניהול בכירים, מעוגנת בחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט-1959.
קיימים פערים רבים בהם נדרש טיפול יסודי לשם השגת שוויון מגדרי.
אחד מהם הוא פערי שכר מגדריים.
נמצא גם שהנשיאה בנטל גידול הילדים והעדפת מקצועות לפי שיקולי עניין והגשמה עצמית הם שני הגורמים העיקריים להבדלי השכר בין נשים לגברים.