tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כף דחפור זו היא נמוכה יחסית על מנת לא לפגוע בראות של הנהג ולא להפריע לירי התותח שעל הצריח.
מסיבה זו, הספק העבודה של טנק-דחפור נמוך מזה של דחפור כבד, שהכף שלו בדרך כלל גבוהה יותר וגדולה בנפח אותו היא יכולה לדחוף.
לעיתים, מוסר הצריח של הטנק ומוחלף במערכות הנדסיות אחרות (כגון זרוע חפירה של מחפר) והטנק משמש ככלי הנדסי בלבד.
טנקי-דחפור משרתים בדרך כלל לצד דחפורים ממוגנים אמיתיים.
טנקי-הדחפור משמשים בעיקר לפריצה הנדסית ותמיכה הנדסית עבור כוחות שריון מסתערים (בפרט כאשר נדרשת מהירות ונסיעה למרחקים ארוכים), בעוד שהדחפורים משמשים בעיקר לעבודות עפר גדולות ויסודיות יותר (בפרט כאשר לא נדרשת מהירות ונסיעה למרחקים ארוכים).
בצה"ל שירתו טנקי-דחפור על בסיס M4 שרמן ו-M60 פטון, לצד דחפורי קטרפילר D9. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החל צה"ל במיגון הדחפורים, ומאחר שרוב הפעילות המלחמתית עברה ממלחמה כוללת וקרבות הבקעה לעימות מוגבל ולוחמה בשטח בנוי, גברו השימוש וההצטיידות בדחפורים ממוגנים בקרב על פני טנקי-דחפור.
כיום, כלי הצמ"ה העיקרי בשירות צה"ל הוא דחפור די-9 משוריין.
Tencent (שם מלא באנגלית: Tencent Holdings Limited, במנדרינית תקנית: 腾讯控股有限公司, פין-יין: Téngxùn kònggǔ yǒuxiàn gōngsī; נסחרת SEHK:700, NYSE:TCEHY) היא חברת החזקות סינית, אשר מחזיקה בחברות בת שמספקות שירותי תקשורת המונים, בידור, אינטרנט, ושירותי טלפונים ניידים בנוסף לשירות פרסום מקוון.
המטה הראשי של החברה נמצא במחוז נאנשאן שבשנג'ן, סין.
בשנת 2015 החברה השיקה שירות הזרמת מוזיקה "ג'וקס".
נכון לתחילת יולי 2020 הייתה החברה אחת מחמש החברות הגדולות בעולם, הראשונה בתחום המדיה החברתית, והראשונה באסיה, עם שווי שוק של כ-700 מיליארד דולר.
שירותי החברה כוללים רשתות חברתיות שאינן חסומות על ידי "חומת האש הגדולה", פורטלים מקוונים, מסחר מקוון, וכן משחקים מקוונים רבי משתתפים.
בין השירותים המפורסמים שרות מסרונים Tencent QQ, הפורטל הגדול בסין QQ.com ותוכנת צ'אט לניידים WeChat.
אחד האתרים המוצלחים של החברה הוא מנוע החיפוש סוסו, והוא הוגדר על ידי אלקסה כאתר ה-33 בעולם בכניסות וה-10 בסין.
בשנת 2013 טנסנט השקיעה בחברת סוהו 448 מיליון דולר לפיתוח מנוע החיפוש שלה והפסיקה את פיתוח של סוסו.
בשנת 2004 החברה נכנסה לתחום משחקי מחשב באמצעות חטיבה נפרדת של החברה.
כיום חטיבה זו כוללת חמישה אולפנים לפיתוח משחקי מחשב.
בין המשחקים שפותחו על ידי החברה נמנה "Ring of Elysium" ורבים נוספים.
שירות QQ המופעל דרך האתר הפופולרי QQ.com, הוא שירות מסרונים.
בנוסף לפונקציית הצ'אט, מציע Tencent QQ מגוון שירותים בתחום משחקי אונליין, מוזיקה, סרטים, קניות ברשת, מיקרו-בלוגינג וצ'אט קולי.
נכון לסוף שנת 2023, מונה השירות 558 מיליון משתמשים.
WeChat היא אפליקציית הדגל של Tencent.
אפליקציית מסרונים פופולרית בסין לטלפונים חכמים, המשמשת, להעברת מסרים מיידיים, תמונות, קטעי וידאו, קול ואף להעברת כספים לאנשי קשר.
אתר רשת חברתית סינית אשר נוצר על ידי Tencent בשנת 2005. הרשת מאפשרת למשתמשים לכתוב בלוגים, לשמור יומנים, לשלוח תמונות, להאזין למוזיקה, ולצפות בקטעי וידאו.
טנק מסוג 96 (בסינית מפושטת: ZTZ-96主战坦克) הוא טנק מערכה מודרני מתוצרת סין.
למעלה מ-2,000 טנקים נמצאים בשירות פעיל בצבא השחרור העממי והם למעשה מהווים את עמוד השדרה של חיל השריון הסיני.
על בסיס טנק זה תוכנן ופותח האל-חאליד.
הצבא הסיני, שבחן את הקרבות לכל אורך המלחמה, היה מודאג מהתוצאות.
הטנק המתקדם בשריון הסיני, שעליו הוא היה מבוסס היה ה-Type 90 שהיה מקביל וכמעט זהה ביכולתיו לטנק ה-T-72 הסובייטי.
בכירי הצבא הסיני הבינו את הנחיתות המשמעותית של השריון הסיני, והיו מודאגים מתוצאותיו של קרב שריון בין טנקים מערביים לסינים, קרב שבו השריון הסיני יושמד לחלוטין.
בשל כך, ביקש הצבא הסיני לפתח ולהצטייד בטנק מערכה מודרני ומתקדם שיוכל להתמודד מול טנקים מערביים מתקדמים.
בסופו של דבר, פותחו בסין שני טנקים שחולקים מאפיינים דומים ומשותפים רבים.
הראשון שבהם הוא ה-Type 96 והשני שפותח והוא גם המתקדם מביניהם הוא ה-Type 99.
לכן, ישנו יחס מעולה בין משקל הטנק להספק המנוע, דבר המאפשר מהירות נסיעה סבירה של 65 קמ"ש על הכביש.
מזקו"ם הטנק הוא מזקו"ם ויקרס, שאמנם מהירות הנסיעה שלו איטית יותר ממזקו"ם כריסטי המקובל בטנקים סובייטים, אך הוא מאפשר עבירות טובה יותר לטנק בשטח, ובשילוב עם הספק המנוע, הדבר מאפשר עבירות טובה בנסיעה במהירות סבירה בשטח.
טווח הפעולה של הטנק עומד על כ-400 ק"מ, טווח פעולה נמוך יחסית, בשל העובדה כי מכל הדלק קטן יחסית.
ניתן להוסיף מכלי דלק "נתיקים" המאפשרים לטנק להגדיל את טווח הפעולה שלו בכ-200 ק"מ (טווח פעולה מקסימלי של כ-600 ק"מ בסך הכל), אך מכלים אלו פגיעים במיוחד, ומגבילים את תנועת הצריח ולכן יש להשליכם לפני כניסה לקרב.
המיגון הפאסיבי של הטנק הוא שריון מרוכב משופע, עם דגש על צריח הטנק וחזית הטנק, דבר המגביר את המיגון.
לטנק גם מיגון בגג הטנק, מקום שבדרך כלל חסר מיגון מספק.
המיגון עצמו הוא מודולרי, דבר המאפשר להחליף את החלק הפגוע בקלות בשדה הקרב.
בהתאם לדוקטרינת השריון של הגוש המזרחי, צללית הטנק נמוכה במטרה להקטין את חתימת הטנק בשדה הקרב.
בשל כך, הטנק נמוך באופן יחסי לטנקים מקבילים, כמו הלאופרד 2 (שגבוה בעשרות סנטימטרים).
צללית נמוכה זו היא מרכיב נוסף המגדיל את שרידותו של הטנק בשדה הקרב.
עם זאת, המיגון אינו חף מחסרונות.
לדוגמה, הטנק חסר פלטות בזוקה, דבר המתיר את מזקו"ם הטנק פגיע, בשל העובדה כי הוא חסר מיגון בסיסי.
הטנק צויד בעוד מספר אמצעים במטרה להגביר את מיגונו.
בין היתר, הוא צויד במדוכות עשן בצדי הצריח, למטרות מיסוך והטעייה של נזק מונחה לייזר ומערכות בקרת אש של טנקי אויב, בנוסף, לטנק מערכת המגנה על הצוות מפני איומי אב"כ (אטומי ביולוגי כימי) ומערכת כיבוי אש המופעלת באופן אוטומטי.
מיגון ריאקטיבי ומערכת הגנה אקטיבית
מספר חלקים בטנק צוידו בשריון ריאקטיבי, במטרה להעניק לטנק שכבת הגנה נוספת מפני איומי נ"ט (רקטות נגד טנקים וטילים נגד טנקים) המבוססים על מטען חלול.
כל הטנקים צוידו בשריון ריאקטיבי בחלק האחורי של הצריח וחלק מהטנקים צוידו בשריון ריאקטיבי גם בחזית הטנק.
למעשה, שריון ריאקטיבי מתפוצץ במרחק קצר מהטנק בעת פגיעת חימוש בטנק, ומשמיד את האיום.
אולם, במשך השנים פותחו אמצעי נ"ט ופגזי טנקים עם ראש קרב טנדם (דו שלבי) היכול לחדור את השריון הריאקטיבי והפאסיבי.
החימוש העיקרי של הטנק הוא תותח חלק קדח בקוטר של 125 מ"מ, החמוש בסוגים של פגזים למטרות מגוונות.
טווח הירי המקסימלי של התותח עומד על 4 ק"מ והוא מגיע לקצב אש של 6–8 פגזים בדקה הודות למערכת הטעינה האוטומטית.
התותח מיוצב ומכוונן על ידי שני צירים באופן אוטומטי על ידי מערכת בקרת האש של הטנק.
לתותח יכולת לפגוע במטרות רכב קרבי משוריין נעות ונייחות, הן שהטנק נמצא בתנועה והן שהטנק נמצא בעמדת ירי.
מלבד יכולת התותח לירי של פגזים סטנדרטיים מסוגים שונים, התותח מותאם לירי של פגזים מתקדמים בעלי הנחיית לייזר.
אלו הם למעשה פגזים מונחי מטרה, אבל אינם טילים מונחים נגד טנקים.
ובדומה לטנקים רבים מהגוש המזרחי, התותח מותאם לירי של טילים מונחים נגד טנקים מקנה התותח, והטנק חמוש בטילי 9M119 ריפלקס מתוצרת רוסיה.
לטנק חימוש משני סטנדרטי הכולל מקלע מקביל 7.62 מ"מ, מקלע כבד 12.7 מ"מ (0.5 אינץ') לירי כנגד כלי טיס וכן מדוכות עשן (כחלק ממערכת המיגון).
לטנק מערכת טעינה אוטומטית הדומה למערכת הטעינה האוטומטית המותקנת בטנק ה-T-90 הרוסי.
המערכת למעשה מבוססת על מערכת הטעינה האוטומטית שראשיתה בטנק ה-T-72 והיא עברה שדרוגים.
המערכת חוסכת את הצורך בטען ומקטינה את צוות הטנק לשלושה אנשים, ובנוסף, מאפשרת קצב אש מהיר של 6–8 פגזים בדקה.
בסך הכל הטנק חמוש בכ-40 פגזים מסוגים שונים (כולל טילים נגד טנקים).
במקרה זה תקלה או כשל במערכת, יש למפקד הטנק יכולת לטעון את התותח באופו ידני על ידי פגזים הנמצאים לצידו.
עם זאת, המערכת מסובכת ומסורבלת באופן יחסי ולא פשוט לאנשי הצוות לגשת אל מערכת הטעינה האוטומטית באופן עצמאי במטרה לתקן את התקלה.
בהתאם לדרישות הצבא הסיני כי הטנק יוכל להתמודד אל מול טנקי מערכה מערביים מודרניים, נדרש ה-Type 96 למערכת בקרת אש מתקדמת.
ואכן, לType 96 מערכת בקרת אש מודרנית ומתקדמת ומשוכללת.
המערכת משלבת מערכת דימות תרמי, מחשב בליסטי, מד טווח לייזר ומערכת לזיהוי עמית-טורף.
יתר על כן, הטנק מצויד במערכת קשר המקשרת בין הטנק לטנקים נוספים ולגורמים אחרים בצבא, דבר המאפשר שיתוף של מידע טקטי בין מפקדים.
המערכת יכולה לעקוב ולנעול באופן עצמאי על מטרות נייחות ומטרות בתנועה, ובין היתר, גם על מסוקים מנמיכי טוס.
כמו כן, לתותחן כוונת משוכללת הכוללת מערכות אופטיקה ותצפית המאפשרות ראייה גם ביום וגם ראייה במהלך הלילה.
כמו כן, לתותחן מד טווח לייזר ומערכת דימות תרמי.
מערכת בקרת האש אוספת את הנתונים המתקבלים משלל האמצעים ומעבדת את הנתונים במטרה לאפשר לתותח דיוק מקסימלי בעת הירי.
רכיבים אלו מאפשרים לטנק יכולת דיוק ופגיעה גבוהות.
תותח הטנק, המיוצב על ידי שני צירים ומכוונן באופן אוטומטי על ידי מערכת בקרת האש, מאפשר להשיג אחוזי פגיעה ודיוק גבוהים במיוחד בירי כנגד מטרות נעות ונייחות, בדגש על מטרות רכב קרבי משוריין כאשר הטנק בתנועה, כבר בירי של הפגז הראשון.
גרסה זו נצפתה לראשונה ביולי 2016. דגם זה מצויד במנוע משופר בעל קירור מים בהספק של 1,200 כוחות סוס וגם מיגון הטנק שופר ועובה בנקודות חולשה בטנק.
בנוסף למערכת מיזוג, שודרגו בטנק גם מערכות התקשורת והמחשוב, דבר המאפשר למפקד הטנק תקשורת טובה יותר עם גורמים נוספים בצבא.
הטנק כולל גם מזקו"ם משודרג המאפשר עבירות גבוהה יותר.
גרסה זו היא הגרסה הסינית לטנק אל חאליד המבוסס על ה-Type 96. גרסה זו פותחה בשיתוף פעולה בין סין לפקיסטן.
זוהי גרסת הייצוא של ה-Type 96 (להוציא את סודאן שרכשה טנקי Type 96A).
צבא השחרור העממי - הצבא הסיני מפעיל כ-2,000 טנקים מדגם זה, והם מהווים את עמוד השדרה של חיל השריון הסיני.
צבא דרום סודאן - צבא דרום סודאן מפעיל 200 טנקים מסוג זה
צבא מרוקו - הצבא המרוקאי מפעיל החל משנת 2011 54 טנקים ו-96 טנקים נוספים הוזמנו.
צבא סרי לנקה - הצבא של סרי לנקה מפעיל מספר מצומצם של 22 טנקים.
צבא בנגלדש - צבא בנגלדש מפעיל כ-44 טנקים בשירות פעיל.
טנסקאווטאווה היה מנהיג דתי ופוליטי אינדיאני, בן שבט השוני, ואחיו של טקומסה.
טנסקאווטאווה גינה את האמריקנים הלבנים, ויחד עם אחיו ניסה לאחד את השבטים האינדיאנים במערב כדי להילחם בהם.
חלום זה נגוז פעם ראשונה בעקבות קרב טיפקאנו, ופעם שנייה בעקבות מלחמת 1812.
טנסקאווטאווה נקרא במקור "לאלוותיקה" - שם שמשמעו "הוא גורם רעש חזק".
מאוחר יותר הוא שינה את שמו לטנסקאווטאווה - שם שמשמעו "הדלת הפתוחה".
נולד על פי הידוע בחודש ינואר של שנת 1775. אביו היה פוקשינוואה, צ'יף שבט השוני.
הוא נהרג עוד לפני לידתו בשנת 1774 בקרב מול מיליציה של מתיישבים לבנים מווירג'יניה, שהפרו את ההסכם שהיה להם עם השוני והמינגו.
אמו נקראה מאטוטאסקה, וגם עליה ידוע מעט מאוד.
ספקולציות מאוחרות יותר טוענות שהיא הייתה בת לשבט הצ'רוקי, ויש אף הטוענים שהיא הייתה למעשה שבויה לבנה.
הוא נולד באחד מכפרי השוני לאורך נהר המד באוהיו, כחלק משלישייה אשר אחד ממנה מת עוד בשנתו הראשונה.
היו לו בסך הכול שלוש אחיות וארבעה אחים, אשר אחד מהם היה טקומסה.
במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, תמכו בני השוני בכוחות האימפריה הבריטית שלחמו במורדים משלוש עשרה המושבות.
עקב כך, משפחתו של לאלוותיקה ספגה טלטלות רבות ונאלצה לעקור ממקום למקום בשל פעולות תגמול שערכו בני המושבות.
בשנת 1783, כשהיה לאלוותיקה בן 8, הסתיימה המלחמה, ובעקבות כך התגברה חדירת הלבנים לשטחים האינדיאניים.
הוא נמסר להשגחתה של אחותו הגדולה.
במסגרת חוזה פריז (1783), ויתרו הבריטים על שליטתם במושבות האמריקניות, אך בפועל המשיכו לתמוך באינדיאנים של צפון אמריקה כדי שיילחמו באמריקנים.
בשנת 1785 פרצה מלחמה שזכתה לכינוי "מלחמת המערב האינדיאנית", במסגרתה התאדו שבטים רבים באזור הטריטוריה הצפון-מערבית נגד האמריקנים.
שניים אחיו הגדולים של לאלוותיקה, לחמו לצד האינדיאנים כנגד הלבנים, ואחד מהם אף נהרג.
לאלוותיקה לעומת זאת נותר מאחור, בשל יכולותיו הגרועות בלחימה.
הוא אף לא הצליח להגיע להישגים כלשהם כצייד, ואף ניקר בטעות את עינו הימנית באמצעות חץ, ולפיכך זכה לבוז מצד בני השבט אשר פגע בביטחון העצמי שלו.
החמיר את המצב אחיו הגדול טקומסה, אשר נודע כלוחם מעולה וכאתלט מצטיין, וזכה לכבוד בקרב רוב השבט.
לאלוותיקה נודע לשמצה בשל היותו אלכוהוליסט, והיה בודד מאוד.
הוא ניסה לפצות על כך ללא הצלחה באמצעות סיפורים והתפארויות שקריות על כמה הוא חשוב ומוכשר, אולם לשווא.
הוא החליט לנסות להפוך לרופא שבטי.
ב-1794 הוא נכח עם טקומסה בקרב פאלאן טימברס, ושם הוכיח את עצמו כרופא כושל, והפך את תדמיתו בעיני השבט לגרועה אפילו יותר.
בשנת 1795 הסכימו מרבית מנהיגי השבטים לחתום על "אמנת גרינוויל", במסגרתה ויתרו האינדיאנים על מרבית אדמותיהם תמורת מוצרים בשווי 20,000 דולר.
עם זאת, בני השוני בהנהגתו של טקומסה סירבו להכיר בהסכם.
במאי 1805, שתה לאלוותיקה יותר מדי ואיבד את ההכרה.
בני השבט סברו שהוא מת, והחלו להכין את גופו לקבורה.
עם זאת, הוא התאושש בצורה בלתי אפשרית, וסיפר על חזון רב עוצמה שניגלה לו כאשר היה שקוע בתרדמת.
הוא טען שראה שני עולמות שונים, האחד מלא בברכות ושפע עבור אלו שמאמינים ברוח הגדולה ובדרך החיים הישנה של האינדיאנים, והשני מלא טרור וכאב עבור אלו שנהו אחר דרך הלבנים ונטשו את המסורות השבטיות.
דבריו עוררו עניין בקרב השוני, והוא התגלה כמטיף ונואם רב עוצמה.
בהמשך הוא סיפר על חזיונות נוספים שנגלו אליו, אשר כולם קראו לו לשמר את המסורות השבטיות ולהילחם בלבנים אשר לטענתו היו "ילדי רוח הרשע".
הוא נטש לחלוטין את האלכוהול, ושינה את שמו לטנסקאווטאווה - שם שמשמעו "הדלת הפתוחה".
הוא החל לצבור עדת חסידים אשר כינו אותו "הנביא".
טנסקאווטאווה אסר על נישואים בין אינדיאנים ללבנים, לשלם לסוחרים הלבנים רק חצי ממה שדרשו, ולוותר על כל דרכיו של האדם הלבן, כולל בגדים, רובים, מזון, ובעיקר ויסקי.
הוא עודד את שימור התפקידים המסורתיים במשק האינדיאני, הנשים כחקלאיות והגברים כלוחמים וציידים.
הוא התגלה כאכזרי מאוד ביחס לכל אלו שדחו את תורתו, ובמיוחד ביחס לאינדיאנים שהתנצרו.
הוא גם הטיף לציד מכשפות אשר לטענתו היו שליחו הרוח הרעה על פני האדמה, והקים לתחייה סיפורים עתיקים של בני הלנאפי שאבד עליהם הקלח, על אפוקליפסה שתשמיד את הלבנים.
בהמשך, הוא עבר עם חסידיו לאזור חדש ליד הנהר הלבן, באזור העיר גרינוויל כיום.
מושל אינדיאנה האמריקני ויליאם הנרי הריסון, זלזל בטנסקאווטאווה, ושכנע מנהיגים אחרים שמדובר בהונאה.
עם זאת, ב-1806 טנסקאווטאווה הצליח לחזות במדויק ליקוי חמה.
בשנת 1807 נאלץ אחיו טקומסה להיפגש עם נציגים אמריקאים כדי להבהיר להם שבני השוני חפצים בשלום עם הלבנים ורק מקיימים את צו הרוח הגדולה והנביא שלה.
הוא הבטיח שטנסקאווטאווה עתיד לעבור בהמשך עם מאמיניו עמוק יותר לתוך השטח האינדיאני.
טנסקאווטאווה אכן נאלץ לעבור עמוק יותר לתוך אדמות האינדיאנים, לא רק בגלל הרצון להתרחק מהאמריקנים, אלא גם בשל הצורך להאכיל את עדת מאמיניו הגדלה והולכת.
ב-1808 הוא ייסד את העיירה "טיפקאנו" (פרופטסטאון), אשר הפכה למעוז דתי ותרבותי אינדיאני כנגד השפעת המערב ההולכת וגדלה.
העיר כללה בשיאה כ-3,000 תושבים אשר באו מ-14 שבטים שונים.
עם זאת, היא סבלה מבעיות של רעב, מחלות ומתיחויות בין-שבטיות.
במקביל לפעילותו הדתית של טנסקאווטאווה, החל טקומסה במאמצים פוליטיים וצבאיים להקים קונפדרציה גדולה של שבטים שתילחם כנגד הלבנים ("קונפדרציית טקומסה").
חרף העובדה שטנסקאווטאווה היה הסמכות הדתית העליונה של הקונפדרציה, לא ברור אם הנהגתה בפועל הייתה בידיו או בידי טקומסה.
ב-1811 זימן הריסון את טקומסה בעניין מתיישבים אמריקאים שנרצחו בידי אינדיאנים.
טקומסה הצהיר כי האינדיאנים מוכנים לחיות בשלום עם האמריקאים, אולם בעיית האדמות צריכה להיפתר.
שניהם יצאו מהפגישה בהרגשה שמלחמה היא בלתי נמנעת.
טקומסה עצמו נסע דרומה במטרה לנסות לגייס עוד אומות לקונפדרציית השבטים הגדולה שלו.
את צבא השבטים הוא הפקיד בידי טנסקאווטאווה, שביטל את האיסור הדתי על נשק מערבי, והחל לרכוש אותו בכמויות גדולות מידי הבריטים בקנדה.
טקומסה הורה לו לא לנקוט בשום פעולה לפני שובו.
אולם הריסון החליט לנצל את ההזדמנות ששני האחים פועלים בנפרד, כדי לנסת לשים קץ לקונפדרציה האינדיאנית אחת ולתמיד.
הריסון הגיע סמוך לטיפקאנו ב-6 בנובמבר 1811, עם 1,000 חיילי מיליציה, ונפגש עם נציג של טנסקאווטאווה שהציע שביתת נשק זמנית עד למשא ומתן שיתקיים למחרת.
למחרת, ב-7 בנובמבר 1811, בשעה ארבע לפנות בוקר, תקף טנסקאווטאווה את מחנהו של הריסון בקרב טיפקאנו.
הריסון היה זהיר מספיק והציב זקיפים רבים בשטח מחנהו.
כמו כן הורה לחייליו להישאר בכוננות בלילה ולישון בבגדיהם.
התקפת האינדיאנים הביאה לכ-70 הרוגים בקרב חייליו, ולכ-120 פצועים, אך גם האינדיאנים סבלו אבדות כבדות.
ב-8 בנובמבר 1811 פשט צבאו של הריסון על טיפקאנו, וגילה שהעיירה ננטשה.
החיילים העלו את העיירה באש ועזבו את המקום.
חרף העובדה שספג אבדות כבדות יותר מהאינדיאנים, הריסון נחשב למנצח וקיבל את הכינוי "טיפקאנו".
הקרב אכזב מאוד את חייליו של טנסקאווטאווה, שבאחת איבדו את האמון בו וחלקם אף רצו להורגו.
טקומסה חזר לאזור בזמן כדי למנוע זאת, אולם נאלץ לגנוז את חזונו להקמת קונפדרציית שבטים.
טנסקאווטאווה חזר לטיפקאנו ביולי 1812, ועם קומץ חסידים ניסה לשקם את העיר ואת המוניטין האבוד שלו.
כוחות מיליציה אמריקנים אילצו אותם לסגת לקנדה.
באותה שנה פרצה מלחמה חדשה בין ארצות הברית לבריטניה, שזכתה לכינוי "מלחמת 1812".
טקומסה החל ליצור קשרים עם הבריטים, ובהמשך חתם עמם על ברית רשמית.
ברית זו הבטיחה כי בריטניה תפעל להקמת קונפדרציית שבטים אינדיאנים בצפון מערב ארצות הברית, תמורת תמיכת השבטים של טקומסה בכוחות הבריטים.
טנסקאווטאווה התגייס לצבאו של אחיו, אשר חבר עם כוחו של הגנרל הבריטי אייזק ברוק.
באוקטובר 1813 נהרג טקומסה בקרב תיימז.
טנסקאווטאווה נמלט מהקרב על גבי סוס וחזר לקנדה.
בקנדה הוא חי כדמות אנונימית יחסית בקרב בני השוני.
ב-1824 ביקש ממנו לואיס קאס מושל טריטוריית מישיגן לחזור לארצות הברית כדי לסייע בתוכניות הממשל הפדרלי להעברת בני השוני ממערב לנהר המיסיסיפי.
טנסקאווטאווה הסכים להצעה כיוון שקיווה לצבור כך השפעה מחדש.
ב-1826 הוא נסע עם כ-500 מבני השוני לקנזס, וב-1828 הקים שם עיירה באזור שהוא כיום העיירה ארגנטינה.
בשנותיו האחרונות, חי טנסקאווטאווה בבדידות יחסית, מרוחק משאר בני שבטו.
מספר שנים לפני מותו, הוא הסכים לדגמן לפני הצייר האמריקני ג'ורג' קאטלין, אשר צייר אותו בלבוש מסורתי וקרא לציור "השוני הקדוש".
ב-1835 נודע לו שאויבו המושבע מקרב טיפקאנו, ויליאם הנרי הריסון, עומד להתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1836. על פי האגדה, טנסקאווטאווה אמר: "אם הריסון ייבחר להיות צ'יף לבן גדול, הוא וכל צ'יף לבן גדול שייבחר אחריו מדי 20 שנים ימותו במהלך כהונתם.".
בסופו של דבר הפסיד הריסון בבחירות, אולם ניצח בבחירות של 1840. הריסון מת מדלקת ריאות חודש לאחר תחילת כהונתו ב-1841 - היה זה מקרה המוות הראשון של נשיא ארצות הברית בעת כהונתו.
זהו מקור האגדה על "קללת טיפקאנו".
טנסקאווטאווה נפטר במהלך נובמבר 1836. ב-1978 הוקם ציון במקום בו על פי ההערכות נמצא קברו.
טנק מרכבה סימן 1 הוא הדור הראשון של טנק המרכבה.
כבר בטנק זה ניתן לראות את יישום העקרונות המנחים בסדרת טנקי המרכבה: המנוע ממוקם מלפנים, ומשמש כחלק מההגנה על הצוות.
מחשבה רבה הושקעה בעיצוב הפנים והנדסת האנוש שלו איכותית, ביחס לטנקים בני דורו.
סימן הזיהוי הבולט ביותר שלו הוא ה"חצאית" או "האוזניים" - הבליטה המעוגלת בצידי הצריח, בחיבור לתובה.
מאחר שגם למרכבה סימן 2 "חצאית" דומה, קשה להבדיל ביניהם, אך אפשרי לעשות זאת לפי חוליות זחל וכבל גרירה המחוברים ל"חצאית".
סממן חיצוני נוסף המאפשר זיהוי מרחוק הוא העדרם של סלי תובה (סלי חי"ר) וקיומה של מרגמה חיצונית על דופן הצריח בצד המפקד (בשאר סימני המרכבה המרגמה היא פנימית).
מרכבה סימן 1 עבר שינויים רבים בטרם הושק סימן 2. בתחילה מחשב הירי היה ללא מערכת לומדת ואמצעי ראיית הלילה הותקן רק בעמדת המפקד.
תריס הפליטה לגזי המנוע היה בעל שני פתחים משני צידי הטנק והצריח היה כמעט ללא מיגון.
עם השנים חלק מטנקי המרכבה סימן 1 הוסבו למרכבה סימן 2 וקיבלו את השם סימן 1 ב'.
בגרסתו האחרונה, מספר גדודי מילואים השתמשו במרכבה סימן 1 שנערכו בו מספר שינויים: אמצעי ראיית לילה פאסיבי הותקן לתותחן ובחלק מהטנקים הותקן אף אמר"ל תרמי.
מחשב הירי שודרג ומספר מערכות נוספות בתוך הצריח שופרו אף הן.
מספר הפגזים המקורי, 62, הופחת ל-54 לטובת תחמושת נוספת למרגמה; זרקור הקסנון, שהיה אמצעי הכינון בלילה, הוסר.
שערות שולמית הוספו וכיום ההבחנה החיצונית בין סימני 1 ו-2 היא רק על בסיס סלי חי"ר (שאינם קיימים בסימן 1), סל צריח (קטן יותר בסימן 1), כבל גרירה והמרגמה.
חלק מאנשי הצוות ששירתו על מרכבה סימן 2 הוסבו לשירות מילואים על גבי סימני 1.
מרכבה סימן 1 השתתף במבצע שלום הגליל, שכלל לחימה של צבא מול צבא, לחימה של צבא מול גרילה בשטח פתוח ולחימה בשטח בנוי.
בעקבות המלחמה התקבל משוב רב על ביצועי הטנקים ואילו שיפורים ותיקונים יש לבצע בהם.
חלק גדול מהתיקונים והשיפורים בוצע בדגם הבא מרכבה סימן 2 וחלק אחר בוצע בדגם של שנות התשעים: מרכבה סימן 3.
מיגון הטנק שופר משמעותית כבר בעת שירותו: לטנק הוספו פלטות בזוקה (התקני מיגון המגנים על המזקו"ם): בתחילה פלטות פלדה דקות ולאחר מכן פלטות עבות בעלות מיגון מרוכב סודי בהרכבו.
מיגון נוסף הוסף לצריח, ושערות שולמית, שרשראות ברזל היוזמות את הגביש הפיאזואלקטרי ברש"ק חלול, הותקנו בחלקו האחורי של הצריח, בשל הקושי למגן אזור זה.
טנק מרכבה סימן 2 הוא הדור השני של טנק המרכבה.
הטנק הוא תוצאה של לקחים מפעילות המרכבה סימן 1 במבצע שלום הגליל.
כמו לסימן 1, גם למרכבה סימן 2 יש תותח בעל קנה מחורץ בקליבר של 105 מ"מ ו"חצאית" או "אוזניים" - שתי בליטות מעוגלות בצידי הצריח, בחיבור לתובה.
בעבר, סימן 2 נבדל מסימן 1 בכך שיש לו רק תריס פליטה אחד בימין הטנק ואילו לסימן 1 תריס בכל צד.
עוד הבדל הוא הוספת "שערות שולמית", כדורי ברזל הקשורים בשרשראות ברזל, לחלק האחורי של הצריח.
קפיצת המדרגה העיקרית בין סימן 1 לסימן 2 היא במערכת בקרת האש.
מחשב הירי שופר משמעותית: המחשב מתחשב ביותר נתונים בעת קביעת המסלול הבליסטי של הפגז (טמפרטורה, לחות, גובה) מעבר לנתוני החובה (סוג פגז וטווח).
מסלולים בליסטיים עבור פגזים נוספים תוכנתו מראש והוספה מערכת לומדת, המתקנת את המסלול הבליסטי שחושב על ידי הוספת סטייה מסוימת המתקבלת מסכימה של סדרות שפגעו במטרה.
שיפור מהותי נוסף הוא בחטיבת הכוח.
המנוע שופר מעט, אך שיפור מהותי הורגש בממסרת, האחראית על העברת הכוח בין המנוע והזחלים.
לחטיבת הכוח הוספה אפשרות ה"פיבוט" המאפשרת סיבוב של זחל אחד קדימה בעוד השני מסתובב לאחור.
שיפור קל שחל בהרכב בשריון הבסיסי בין סימן 1 לסימן 2 נמצא כלא מספק.
ועד מהרה נוספו לו שכבות נוספות, כחלק מתיקון רחב בתחומי שונים לסימן 2 הבסיסי מה שנתן את השם סימן 2 ב'.
מלבד השיפור שחל בשריון הבסיסי לעומת הדור הקודם ובסימן 2, לימים תוסף האפשרות להתקין תוספת מיגון לצורכי בט"ש בגבול, בעיקר בצדי הצריח ובגחון - מיגון קס"ג (על שם הקו הסגול, לשם היא יועדה) ודגם זה נקרא סימן 2 ד'.
ביולי 2023 התקיים משא ומתן עם מספר מדינות ליצוא טנקים אלה שהיו קודם בשימוש צה"ל.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר, הוקפאה מכירת טנקי המרכבה.
בדומה למרכבה סימן 1, המרכבה סימן 2 נכנס לראשונה לשימוש בגדוד "געש" של חטיבה 7.
בשנת 2016 יצא המרכבה סימן 2 מהיחידות הסדירות, לאחר שחטיבה 7 הוסבה לטנקי מרכבה סימן 4מ.
ביולי 2020 נערך האימון האחרון של טנקי סימן 2 שאחריו הוצאו הטנקים משירות מילואים.
בזמן השירות לקח הטנק חלק בכלל המערכות, וגם לאחר שעבר למערך המילואים השתתף ברגע שזה נקרא למערכה.
חלק מהטנקים הישנים מוסבים לנגמ"שי תומכי לחימה בשם "אופק" שמיועדים לחימוש, פינוי רפואי, לוגיסטיקה ופיקוד.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, חלק מהטנקים שהיו במחסנים והיו אמורים להימכר, הושמשו וממלאים קווים בידי אנשי מילואים בגזרות השקטות.
טנק מרכבה סימן 3 הוא הדור השלישי של טנק המרכבה.
נכנס לשירות ב-1990. ב-1995 נכנס לשירות דגם משופר מרכבה סימן 3ב ב"ז שבו השיפור העיקרי הוא מערכת בקרת אש דיגיטלית משוכללת ברק זוהר (ב"ז) תוצרת אלביט מערכות.
נכון לינואר 2020 הטנק יצא משירות בחטיבות השריון הסדירות, ונותר בשימוש בעוצבות המילואים.
המרכבה סימן 3 כבד מקודמו, הוא חמוש בתותח טנק חלק-קדח בקליבר 120 מ"מ, ומצויד בחטיבת כוח המפיקה 1,200 כוחות סוס.
התותח חלק הקדח - מדגם MG251 - שקוטרו הוגדל לעומת הדגם הקודם, פותח ומיוצר על ידי תע"ש ודומה לתותח 120 מ"מ L44 של ריינמטאל הגרמנית.
התותח מיועד לירות פגזי 120 מ"מ שפותחו על ידי ישראל, אך יכול גם לירות פגזי 120 מ"מ, שמשמשים את מדינות ברית נאט"ו.
גם תכנון הצריח שונה, וה"אוזניים" העגולות שהיו בסימני 1 ו-2 הוסרו.
מאוחר יותר, נוסף לצריח מיגון מודולרי משופע (שריון משופע) בצידי הצריח, מיגון זה נקרא קס"ג על שם הקו הסגול.
למרכבה סימן 3 עבירות גבוהה ביותר והוא נועד לעמוד בתנאי השטח הקשים של רמת הגולן.
בהשוואה לטנקים מתקדמים אחרים במאה ה-21, יתרונותיו היחסיים של הסימן 3 הם:
דגש במיגון הכלי על שרידות הצוות.
המנוע הנמצא בחזית התובה מגן על הצוות מפגיעה חזיתית.
שריון מודולרי המקל על תיקון הטנק ומאיץ השמשת טנקים פגועים.
מזקו"ם המתוכנן להתמודדות עם שטח סלעי.
גישה לתא הצוות מאחור ("מסדרון אחורי") אפשרית בזכות מיקום המנוע.
יכולת זו מספקת יתרון טקטי בעת שיתוף פעולה עם לוחמי חיל רגלים.
מרגמה פנימית בעלת יכולת ירי תחמושת מגוונת כולל פצצות תאורה.
מערכת הירי, התותח והתחמושת שווים פחות או יותר למקבילותיהן האמריקניות והאירופאיות החדישות ביותר.
יחס הכוח/משקל של הטנק אינו גבוה כמו של טנק כדוגמת "אברהמס M1A2" אמריקאי ולכן הוא אטי יותר ומאיץ פחות טוב.
חיסרון זה בא לידי ביטוי במיוחד מול טנק מרכבה סימן 4 כיוון שמשקלו אינו קטן בהרבה אולם המנוע שלו חלש יותר.
המרכבה נועד ללחימה בשטח סלעי (גולן) ואילו הטנקים האירופיים והאמריקאים נועדו לשטח פתוח/מדברי.
חיסרון נוסף הוא העדרם של אמצעי-עזר מתקדמים - כגון מערכת ניווט לוויינית מובנית וכדומה.
בעקבות האינתיפאדה השנייה, הוסבו מספר טנקי מרכבה סימן 3 ללוחמה בשטח בנוי.
השיפורים העיקריים היו הוספת מקלע כבד M2 בראונינג 0.5 מעל קנה התותח שמתופעל כולו מתוך הצריח, מצלמות וידאו לשיפור הניווט, עמדת צלף במסדרון האחורי ורשתות הגנה כנגד רימונים.
הדגם נקרא מרכבה סימן 3 LIC.
כמו כן, במבצע קשת בענן ברפיח ובמלחמת לבנון השנייה הוסבו מספר טנקי מרכבה לאמבולנסים ויכלו לפנות חיילים פצועים תחת אש.
בסוף 2018 ותחילת 2021 החל צה"ל, באמצעות החט"ל ומש"א, בהסבת טנקי מרכבה סימן 2 וסימן 3 שיצאו משירות לנגמ"שים כבדים לתומכי לחימה (כגון חפ"ק, חימוש (טנ"א) ורפואה צבאית), בדגמי אופק ופר"ג.
בנובמבר 2023 בעקבות מלחמת חרבות ברזל והדרישה הגוברת לטנקים בשטח, הוקמו יחידות חדשות וטנקים רבים הוחזרו לשירות ביחידות השונות.
נכון ליולי 2023 מתקיים משא ומתן עם מספר מדינות ליצוא טנקים אלה שהיו קודם בשימוש צה"ל.
בשנת 2023 הוכרזה עסקת מכירת 200 טנקי מרכבה סימן 3 למרוקו.
שווי העסקה מוערך ב-1.2 מיליארד דולר.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל, הוקפאו עסקאות היצוא, וטנקים רבים הוחזרו לשירות, במסגרת יחידת עוף החול.
גרסה ראשונה בסיסית אשר משתמשת במערכת בקרת האש הדומה לזו של המרכבה סימן 2 ונקראת MPS.
השם השגור בפי חיילי השריון לטנק זה הוא מרכבה סימן 3 רמ"ח (ראשי תיבות של "ראש מראה חשמלי", ע"ש הטכנולוגיה).
גרסה זו נכנסה לשימוש בשנת 1990.
גרסת ברק זוהר (ב"ז) על שם מערכת בקרת האש ברק זוהר.
הגרסה נכנסה לשימוש בשנת 1995 והתאפיינה ביכולת ירי משופרת תוך כדי תנועה ונעילה על מטרה בתנועה.
בשנת 1997 נכנסה לשירות גרסה נוספת של הטנק אשר מכילה מזגן המשפר את תנאי הסביבה של אנשי הצוות בימים חמים של השנה.
בשנת 1997 ניתן פרס ביטחון ישראל על פיתוח המערכת.
מרכבה 3 קו סגול (קס"ג) - גרסה המתאפיינת במיגון משופר ומיועדת לזירה הצפונית של ישראל.
המיגון מודולרי וניתן להתקינו גם על גרסאות סימן 3 מוקדמות.
מרכבה סימן 3ד ב"ז - הדגם המתקדם ביותר של סימן 3, שדרוג לדגמי ברק זוהר.
בגרסה זו נוספה מערכת בקרה ושליטה, מיגון משופר (קס"ג), תוספות שריון מודולריות, מערכת מיזוג אוויר והגנה מאב"כ ועוד.
מרכבה סימן 3 LIC(Low Intensity Combat) - מדובר במרכבה סימן 3ד ב"ז שהוסב ללוחמה בשטח בנוי ועימות מוגבל.
הוא כולל מגיני רשת נגד רימוני יד ומטעני צינור, מוטות סימון לתמרון יותר קל לנהג, מקלע כבד M2 בראונינג 0.5 הנשלט מהצריח באמצעות פיקוד חשמלי ועמדה לצלף במסדרון האחורי.
מרכבה סימן 3מ - מרכבה סימן 3ד ב"ז עם מערכת הגנה אקטיבית לטנקים "מעיל רוח" (בפיתוח).
משיקולים תקציביים ולוגיסטיים, הוחלט לבסוף שלא לרכוש את גרסה זו.
אך נשקלת בשנית לאחר עליה בביקוש הטנק וההחלטה למכור גרסאות ישנות של המרכבה למדינות זרות.
טנק מרכבה סימן 4 הוא הדגם הרביעי מסדרת טנקי המרכבה – טנק מערכה ישראלי שפותח ומיוצר בישראל עבור חיל השריון של צה"ל.
המפרט הטכני ויכולותיו של "סימן 4" עולים באופן משמעותי על אלו של קודמיו, וכוללים תותח טנק 120 מ"מ ומנוע דיזל בהספק של 1,500 כוחות סוס.
בשנת 2003 החלה הכנסתו לצבא.
בשנת 2004 החלו טנקי מרכבה סימן 4 בפעילות מבצעית בג'נין.
הדגם הבסיסי עבר מספר שדרוגים ותיקונים כדי לטפל ב"מחלות ילדות" שנתגלו בשירות המבצעי.
ב-2009 החל צה"ל בקליטת דגם משופר – סימן 4מ – הכולל את "מעיל רוח", מערכת הגנה אקטיבית לטנקים תוצרת ישראל, ודגם זה הפך למבצעי כשנה לאחר מכן.
בשנת 2020 החל להיקלט בצה"ל הדגם החדש של סימן 4, מרכבה סימן 4מ 400, הכולל את הדורות החדשים ביותר של מערכת בקרת הירי, מערכת ההגנה האקטיבית "מעיל רוח", ומענ"ק צי"ד "משואה 750".
ב-2023 החל להיקלט בצה"ל מרכבה ברק, הדור הבא של טנק המרכבה.
טנקי סימן 4מ משרתים בכלל החטיבות הסדירות, וסימן 4 ברק משרתים בגדוד 52 של חטיבה 401.
טנקי מרכבה סימן 4 השתתפו במלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע צוק איתן ומלחמת חרבות ברזל (כולל מבצע חיצי הצפון ומבצע חומת ברזל).
הנמ"ר – נגמ"ש מרכבה מבוסס על התובה של טנק מרכבה סימן 4.
מרכבה סימן 4 הוא אחד הטנקים הממוגנים בעולם.
יש לו שריון משופר בחזית הטנק, בצידיו ואפילו בגג הצריח – מקום שנחשב מסורתית לחסר מיגון.
השריון עצמו מודולרי, דבר המאפשר להשמיש בקלות ובמהירות טנקים שנפגעו, מאחר שכאשר הטנק נפגע יש להחליף רק את החלק הפגוע.
שריון הצריח הוא שריון משופע.
הטנק תוכנן בצורה כזו שרכיבי הטנק (כגון מנוע ומכלי דלק) יהוו שכבת מיגון נוספת אם השריון הראשי ייחדר, יספגו את הפגיעה ובכך יגנו על אנשי הצוות.
70% ממערכות הטנק, מבחינת משקל, מגינות על הצוות, לעומת 50% ממוצע בעולם.
למרכבה סימן 4 יש מערכת מיזוג אוויר אינטגרלית המשולבת במערכת הגנת אב"כ.
"מעיל רוח" (Trophy) היא מערכת הגנה אקטיבית לטנקים (APS) נגד איומי נ"ט.
המערכת פותחה על ידי רפא"ל ואלתא.
מכ"ם של המערכת סורק את המרחב שסביב הטנק, ברגע שהוא מזהה איום הוא מנתח אותו (קובע את סוגו, מהירותו וכיוון הגעתו) ומשגר מטען מיוחד שמפרק את האיום בעודו באוויר טרם הגיעו לטנק.
למערכת יש יכולת להתמודד עם מגוון רחב של איומים ומספר התקפות בו-זמנית וכן יכולת לעבוד בתנועה ובכל תנאי מזג אוויר.
ב-2009 החלה הטמעת המערכת בטנקי המרכבה של חטיבה 401 וכיום כל טנקי מרכבה סימן 4 שבחטיבות הסדירות הם מדגם מרכבה סימן 4מ הכולל את "מעיל רוח".
כל טנק מרכבה סימן 4מ שיוצא כיום מפס הייצור כולל את המערכת.
ב-2011 רשמה המערכת הצלחה מבצעית ראשונה כאשר יירטה רקטה נגד טנקים שנורתה לעבר טנק מרכבה סימן 4מ ברצועת עזה וכן הוכיחה את עצמה במבצע צוק איתן.
ב-2014 החלה חטיבה 7 בקליטת טנקי מרכבה סימן 4מ, וקליטתו הושלמה במהלך שנת 2016. בשנים 2019–2021 הוסבה גם חטיבה 188 לטנקי מרכבה סימן 4מ, מסדרה 400.
בתחילת ההצטיידות ב"מעיל רוח" פורסם כי התקנת המערכת דורשת יציקת צריחים חדשים, ושרק טנקים חדשים היוצאים מפס הייצור יקבלו את המערכת.
הטנקים שהותקנה עליהם המערכת קיבלו את הציון סימן 4מ.
בשנים האחרונות התברר שהיה מדובר במהלך דיסאינפורמציה להטעיית מודיעין זר ושניתן להתקין את המערכת גם על טנקים ישנים מדגמי סימן 3ד וסימן 4, שלהם שריון מודולרי, באמצעות החלפת מודול השריון המתאים.
למרות זאת, טנקי סימן 4 שעליהם מותקנת "מעיל רוח" עדיין מכונים "סימן 4מ" גם על ידי צה"ל וגם על ידי כלי התקשורת (כולל אלו העוסקים בצבא וביטחון).
המרכבה סימן 4 חמוש בתותח טנק 120 מ"מ חלק-קדח תוצרת תע"ש-סולתם, מדגם MG253, דור שני ומשופר לתותח המורכב במרכבה סימן 3. התותח מיועד לירות פגזי 120 מ"מ שפותחו על ידי ישראל אך יכול גם לירות פגזי 120 מ"מ שמשמשים את מדינות ברית נאט"ו.
המרכבה סימן 4 מסוגל לירות בין השאר טילי נ"ט להט, פגזי חץ-ח"ש (חודר שריון נגד טנקים), כלנית (פגז רב-תכליתי) וחצב (נגד מבנים וחי"ר מבוצר) בדיוק רב ביותר.
מערכת בקרת האש במרכבה סימן 4 היא מערכת בקרת אש מתקדמת, דור שני לברק זוהר.
המערכת מדויקת ביותר הן כשהטנק נייח בעמדת ירי והן כשהטנק בתנועה.
המערכת מסוגלת להינעל גם על מטרות בתנועה ולעקוב אחריהן ומאפשרת אחוזי פגיעה גבוהים מאוד בירי הפגז הראשון.
המערכת מאפשרת לטנק לפגוע גם במסוקי קרב.
בנוסף המערכת מסוגלת להסתנכרן עם פגזי כלנית ולקבוע את מצב הפעולה שלהם וסוג אפקט הפיצוץ בלחיצת כפתור של התותחן.
בנוסף לתותח הראשי, הטנק חמוש בשני מקלעי מאג ולעיתים גם במקלע כבד M2 בראונינג 0.5 אינץ' (או לעיתים נדירות מקל"ר 40 מ"מ) המתופעל כולו מתוך הצריח ובכך מאפשר לאנשי הצוות לירות במקלע הכבד בלי להיחשף לאש אויב.
אחד משני מקלעי המאג 7.62 מ"מ הוא מקלע מקביל המופעל על ידי התותחן, והשני מותקן על הצריח מבחוץ, ומופעל בידי מפקד הטנק, יש גם אפשרות להתקנת מקלע נוסף לצידו של מקלע המפקד.
בנוסף, הטנק מצויד בדגם חדש של מרגמה 60 מ"מ תוצרת תע"ש-סולתם.
בצריח הטנק מותקן תוף המכיל עשרה פגזים (ומכאן שמו: 10 פ').
הטען יכול לבחור בלחיצת כפתור את סוג הפגז, ולטעון אותו.
שאר הפגזים מאוחסנים במארזים חסיני אש להגברת שרידות הטנק.
בשילוב המסדרון והדלת האחוריים (הקיימים בכל דגמי המרכבה), אפשרות הוצאת מארזי הפגזים לטובת נשיאת חיילים, המרכבה סימן 4 הוא טנק שמתאים במיוחד לשיתוף פעולה עם חיל הרגלים ומכאן ללוחמה בשטח בנוי ולחימה בעצימות נמוכה.
למרכבה סימן 4 ניידות משופרת, המאפשרת תנועה קלה יחסית בשדות הבזלת של רמת הגולן שמקשה על תמרון הטנקים.
המזקו"ם שופר כדי לשרוד תוואי קרקע קשים ולצמצם את תופעת פריסת זחל.
את המרכבה סימן 4 מניעה חטיבת כוח עם מנוע דיזל GD 883 בן 12 צילינדרים בתצורת V מבוקר מחשב ומקורר מים המפיק 1,500 כוחות סוס.
המנוע הוא מבין הרכיבים המעטים של הטנק שלא מיוצרים בישראל: הוא מיוצר על ידי MTU מגרמניה בשיתוף עם ג'נרל דיינמיקס מארצות הברית.
עוד חידוש שהותקן במרכבה היא מצלמת וידאו אחורית המיועדת לאפשר לנהג לנסוע אחורה ללא מכוון חיצוני.
שיפור מהותי הוא התקנת מערכת ניהול קרב (מענ"ק) דיגיטלית המהווה חלק ממיזם צבא יבשה דיגיטלי, שמטרתו למחשב את מערכות התקשוב, הפיקוד, השליטה והבקרה בקרב ולאפשר לכל הכוחות הלוחמים להיות בקשר אחד עם השני, לשתף מטרות ומידע מודיעיני ולקבל תמונה מלאה בזמן-אמת של שדה הקרב.
הפרויקט מבוצע על ידי חברת אלביט מערכות.
מערכת צי"ד מאפשרת למרכבה 4 לכוון למטרות על סמך תצלומי כלי טיס בלתי מאוישים, תצפיות ו-GPS ואף לסמן מטרות לכלי טיס, טילים מדויקים וכוחות ארטילריה.
המערכת מאפשרת להקליט את מהלך הקרב על מנת לבצע תחקיר מבצעי ולנתח טעויות.
המערכת רשמה טבילת אש מבצעית מוצלחת במבצע צוק איתן.
הדגם החדש ביותר של המענ"ק, "משואה 750", מותקן על גבי טנקי מרכבה סימן 4מ 400 של חטיבה 188.
מרכבה סימן 4 – הגרסה הבסיסית של הדור הרביעי.
מרכבה סימן 4ב – תוקנו פגמים בדגם הבסיסי כלל בחלק מהטנקים שכבר יצא מפס הייצור, בין השינויים המרכזיים ניתן להצביע על השיקול להחזיר את הפתח של הטען-קשר.
מרכבה סימן 4מ – נוספו הגנה אקטיבית נגד נ"ט (מה שעד אז היה נקודת התורפה העיקרית של טנקים), שיפור קל במחשב וזיהוי המטרות.
מרכבה סימן 4מ 400 – שיפורים כלליים ובפרט במחשוב ובמערכות זיהוי תוך תיאום ושיתוף נתונים בין המערכות.
מרכבה סימן 4 ברק – ראו להלן.
נגזרות נוספות הם של טנקים שהוסבו למטרות ייעודיות:
מרכבה סימן 4 LIC – מיועד ללוחמה בשטח בנוי.
"טנק-בולנס" מרכבה סימן 4 – טנק המיועד לחילוץ וסיוע לכוחות הרפואה.
רק"מ המבוסס או משלב טכנולוגיה של סימן 4:
במנהלת המרכבה והרק"ם במשרד הביטחון פותח במשך כחמש שנים שדרוג משמעותי לדור הנוכחי של הטנק, שנקרא מרכבה סימן 4 ברק או בקיצור מרכבה ברק (מכונה בצה"ל גם מרכבה דור חמישי).
אחד החידושים המשמעותיים הוא דור חדש של מערכת הגנה אקטיבית לטנקים, שמשפרת עוד יותר את שרידות הטנק, וגם את הקטלניות שלו – המכ"ם מקושר לשאר מערכות הטנק, מזהה מטרות ומסייע להשמיד אותן.
בנוסף זכה הטנק לחיישנים נוספים והוגברה הקישוריות עם גורמים אחרים ומערכת צי"ד.
רכיב משמעותי בטנק הוא שילוב טכנולוגיות בינה מלאכותית לצורכי ניהול קרב, איכון מטרות, איסוף מודיעין קרבי וניווט.
מפקד הטנק מצויד בקסדת היי-טק עם תצוגת קסדה עילית המאפשרת לו מודעות סביבתית רבה מבלי להוציא את הראש מהצריח וכן מציגה נתונים ומידע ממערכת ניהול הקרב.
כלי הנשק של הטנק נשלטים חשמלית ויש לו את היכולת להילחם במדפים סגורים.
הטנק החדש מדויק ועצמאי יותר, במטרה להתמודד טוב יותר בלוחמה בסביבה עירונית, שבה אויב יכול להפתיע, ולהיעלם במהירות.
מערכת הגנה אקטיבית "מעיל רוח" משודרגת עם יכולת איכון איומים לשם ניטרולם.
חיישנים מתקדמים שיאפשרו לו מודעות מצבית ועצמאות ברכישת מטרות ותקיפה מהירה.
בינה מלאכותית ומחשבי עיבוד מידע מתקדמים.
מצלמות 360 מעלות אופטיות ותרמיות שמרחיבות את שדה הראייה של המפקד.
קסדת מפקד בעלת תצוגת קסדה עילית המציגה נתונים ומידע מכל מערכות הטנק.
מסכי מגע ושיפור ממשק משתמש.
שילוב עם הדור האחרון של מערכת צי"ד.
תהליך הפיתוח הוכרז ב-2018, פס הייצור של טנק זה הוקם בתחילת 2022. המרכבה ברק החל להיקלט בגדוד 52 של חטיבה 401 בתחילת 2023 לניסויי שטח, ב-19 בספטמבר 2023 הודיע צה"ל על כשירות מבצעית של הטנק והשקה מבצעית בחטיבה 401.
הוא צפוי להחליף את כל טנקי המרכבה סימן 4מ בחטיבה 401 עד סוף 2025 (אך לא את המרכבה סימן 4מ 400, שצפוי להישאר עוד זמן מה בשירות פעיל ויעבור לשירות המילואים רק ב-2025, ככל הנראה).
טנק היא יצרנית רכבי שטח, שבסיסיה בבאודינג שבמחוז חביי שבסין.
היא הוקמה ב-21 במרץ 2021 על ידי גרייט וול מוטורס כחברת הבת שלה המייצרת עבורה רכבי שטח.
רכבה הראשון טנק 300 יוצר בתחילה על ידי מותג ויי אך זו מייצרת קרוסאוברים ולכן הדגם הועבר למותג טנק.
במסגרת תערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021 הציגה החברה שני דגמים נוספים, טנק 700 וטנק 800, באוגוסט 2021 חשפה עוד מספר כלי רכב, טנק 400, טנק 500 וטנק 600.
טנק 300 הוא רכב שטח במרכב SUV, עם חמישה מקומות ישיבה, שמיוצר על ידי טנק משנת 2020. משנת 2020 עד אפריל 2021 שבה השיקה גרייט וול מוטורס את המותג טנק, הטנק 300 יוצר על ידי ויי תחת השם ויי טנק 300.
הטנק 300 הוצג ביולי 2021 בסין תחת השם ויי טנק 300 ויוצר תחת המותג ויי.
ב-17 בדצמבר 2020 הוא יצא למכירה בסין.
בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021 חשפה גרייט וול מוטורס את כוונתה לשווק את רכבי השטח תחת מותג הנקרא טנק, למעשה הרכב הראשון ששווק על ידי המותג טנק הוא ה"טנק 300", "ויי טנק 300" לשעבר.
הוא מאיץ מ-0 ל-100 בתוך 9.5 שניות ומגיע למהירות מרבית של 170 קמ"ש.
טנק 500 הוא רכב שטח במרכב SUV, בעל שבעה מקומות ישיבה, שמיוצר על ידי טנק משנת 2021. הוא הוצג בסין ב-29 באוגוסט 2021.
הוא הדגם השני של מותג טנק לאחר טנק 300. נכון ל-2021 הוא משווק עם מנוע בנזין V6 בנפח 3.0 ליטר טורבו המספק 350 כ"ס.
הוא כוללת לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ' ומסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 14.6 אינץ'.
היא המתחרה הישירה של טויוטה לנד קרוזר.
טנק (בהונגרית: Tenk) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
הכפר הוקם בשנת 1947 לאחר שבמשך שנים רבות היה חלק מארדטלק (Erdőtelek).
האזור כולו מיושב לסירוגין מהמאה ה-14 עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1310.
באתר יד ושם מוזכר יהודי אחד שנולד בטנק ונרצח בשואת יהודי הונגריה.
בשנת 2001 כמעט 100% מאוכלוסיית היישוב העידו על עצמם כבני האומה ההונגרית ומבחינה דתית 61.8% מחשיבים עצמם כנוצרים קתולים, 3.5% כרפורמים, 0.2% כלותרנים ו-2.7% מחשיבים עצמם כלא דתיים כלל.
טנק חילוץ או רכב חילוץ משוריין (ARV) הוא רכב קרבי משוריין המבוסס בדרך כלל על תובת טנק חזקה או שלדה משוריינת ששונתה לצורך גרירה או תיקון של כלי לחימה משוריינים שניזוקו, נתקעו או הושבתו.
נעשה שימוש גם במונח "רכב תיקון וחילוץ משוריין" (ARRV).
לטנק חילוץ יש בדרך כלל כננות, מנופים ולהבי דחפור כדי לסייע לטנקים.
יש לו ציוד הרמה מיוחד כדי לחליף את הצריח והתותח שנמצאים על טנק מערכה.
רכבי חילוץ עשויים במקרים מסוימים לכלול גנרטורים חשמליים, מסורים, ומשאבות דלק כדי לסייע בפעולות תחזוקה, או חלקי חילוף כדי להקל על תיקונים בשטח.
לחלק מרכבי החילוץ יש כף דחפור כדי לעגן את הכלי כשהוא בגרירה או הרמה.
מכיוון שרוב טנקי חילוץ מבוססים על שלדות טנק או נגמ"ש, יש להם תא צוות ומנוע משוריינים, מה שאומר שניתן להפעיל רכבי חילוץ בתנאי לחימה.
חלק מרכבי חילוץ מופעלים במקביל לדחפורים משוריינים.
רכבי חילוץ בדרך כלל יכולים לגרור רק רכב ברמה מקבילה או כזה שהוא קל יותר במשקל.
כלומר רכב חילוץ המבוסס שלדת נגמ"ש יכול רק לגרור ולחלץ נגמ"ש, אבל לא כלי כבד בהרבה.
בעוד שרוב רכבי חילוץ מיוצרים או מבוססים על שלדת טנק, לעיתים רחוקות יותר, רכב חילוץ עשוי להיות מבוסס על שלדת רכב הנדסי.
לחלק מרכבי החילוץ יש ציוד מיוחד המאפשר להם לפעול בחופים או במים רדודים.
לעיתים רחוקות, רכב חילוץ עשוי להיות חמוש, כגון כמה רכבי M32, בעלי מרגמה 81 מ"מ למטרות מיסוך, ו-M88, בעל מקלע כבד 0.5. חלק מ-M4 שרמנים ממלחמת העולם השנייה עברו הסבה לרכבי חילוץ יש תותח דמה שהותקן במקום שבו הצריח שיש בדרך כלל.
רכבי חילוץ מוקדמים פותחו במלחמת העולם השנייה והיו לעיתים קרובות טנקים שהוסבו, כאשר הצריח והחימוש הוסרו והוחלפו בסוג כלשהו של כננת.
כיום רכבי חילוץ נבנים בדרך כלל מראש כרכבי חילוץ.
למרות זאת, רכבי חילוץ משתמשים לעיתים קרובות בשלדה משותפת המשמשת על כלי קרב אחרים של הצבא, שכן הדבר מקל על תיקון ותחזוקה של רכב חילוץ (מאחר שניתן להשתמש באותם חלקים על רכב חילוץ ועל כלי הרכב שהוא תומך בו).
טנסי טירס הוא צמד מוזיקלי שוודי, המתמחה בסוגת הקאנטרי.
הוא הוקם בשנת 2014 וחברים בו טילדה פאוק ויונאס הרמאנסון.
בשנת 2017 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "I love you whatever".
בנובמבר 2022 נחשף כי השיר "Now I Know", שנכתב על ידי הצמד, תומאס סטנגאארד ואנדרז ורטוב, עתיד להשתתף במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2023. הוא העפיל לשלב גלגל ההצלה לאחר הגעתו בסיבוב ההצבעה השני במקצה השני של התחרות למקום השלישי, שם קיבל 500,652 הצבעות.
בשלב גלגל ההצלה הודח באופן סופי מהתחרות.
טנק מרכבה סימן 4 ברק, ובקיצור מרכבה ברק או 4 מר"ב (מעיל רוח - ברק), הוא הדגם המתקדם ביותר של טנק המרכבה – טנק מערכה ישראלי שפותח ומיוצר בישראל עבור חיל השריון של צה"ל.
טנק זה תואם את הסטנדרטים של הדור הרביעי והעדכני של טנקי המערכה בעולם.
המרכבה ברק מבוסס על המרכבה סימן 4מ, וכולל שורה של שיפורים טכנולוגיים ומיגוניים, כולל שילוב טכנולוגיות מידע עם בינה מלאכותית, חיישנים רבים לאיכון אויב ואיסוף מודיעין קרבי, תצוגת קסדה עילית למפקד ומערכת הגנה אקטיבית "מעיל רוח" מדגם משופר, שמאפשרת בנוסף ליירוט האיום, גם לאכן את מקור האיום ולנטרל אותו.
כמו למרכבה סימן 4, למרכבה ברק יש תותח טנק 120 מ"מ ומנוע דיזל בהספק של 1,500 כוחות סוס.
מנהלת המרכבה והרק"ם במשרד הביטחון פיתחה במשך כחמש שנים את המרכבה ברק.
מפקד הטנק מצויד בקסדת היי-טק עם תצוגת קסדה עילית המאפשרת לו מודעות מצבית רבה מבלי להוציא את הראש מהצריח וכן מציגה נתונים ומידע ממערכת ניהול הקרב.
טנק המרכבה ברק נכנס עד כה לשירות בצה"ל בחיל השריון בגדוד 52 של חטיבה 401 ב-2023 ויחליף בהדרגה את טנקי מרכבה סימן 4מ סדירים שיועברו לחטיבות השריון במילואים.
הטנק רשם טבילת אש מבצעית במלחמת חרבות ברזל.
מערכת הגנה אקטיבית "מעיל רוח" משודרגת עם יכולת איכון איומים לשם נטרולם.
מרכבה ברק הוא אחד הטנקים הממוגנים בעולם והוא בעל שריון משופר המבוסס על זה של המרכבה סימן 4מ 400. הוא בעל שריון מתוגבר בחזית הטנק, בצידיו ואפילו בגג הצריח – מקום שנחשב מסורתית לחסר מיגון.
כמו כן, הטנק תוכנן בצורה כזו שרכיבי הטנק (כגון מנוע ומכלי דלק) יהוו שכבת מיגון נוספת אם השריון הראשי ייחדר, יספגו את הפגיעה ובכך יגנו על אנשי הצוות.
70% ממערכות הטנק, מבחינה משקלית, מגינות על הצוות, לעומת 50% ממוצע בעולם.
למרכבה ברק יש מערכת מיזוג אוויר אינטגרלית המשולבת במערכת הגנת אב"כ.
מרכיב חשוב במיגון הטנק הוא מערכת "מעיל רוח".
"מעיל רוח" (Trophy) היא מערכת הגנה אקטיבית לטנקים (APS) כנגד איומי נ"ט.
במרכבה ברק, המכ"ם של המערכת משמש גם לאיכון מטרות ואיתור איומים.
כאשר איום נורה לעבר הטנק, המכ"ם מאתר את מקורו ושולח את המידע למפקד הטנק והתותחן, דבר שמאפשר סגירת מעגל אש והשמדת האיום.
המרכבה ברק חמוש בתותח טנק 120 מ"מ חלק-קדח תוצרת אלביט מערכות, מדגם MG251-LR, דור שני ומשופר לתותח המורכב במרכבה סימן 3 וסימן 4 שיוצר במקור על ידי תעש מערכות.
התותח מיועד לירות פגזי 120 מ"מ שפותחו על ידי ישראל אך יכול גם לירות פגזי 120 מ"מ שמשמשים את מדינות ברית נאט"ו.
המרכבה סימן 4 מסוגל לירות בין השאר טילי להט, פגזי חץ-ח"ש (חודר שריון נגד טנקים), כלנית (פגז רב-תכליתי) וחצב (נגד מבנים וחי"ר מבוצר) בדיוק רב ביותר.
מערכת בקרת האש במרכבה ברק היא מערכת בקרת אש מתקדמת בשם "לשם" שכוללת כוונת תותחן משופרת.
בנוסף, הטנק מצויד במרגמה 60 מ"מ תוצרת אלביט מערכות.
בשילוב המסדרון והדלת האחוריים (הקיימים בכל דגמי המרכבה), והאפשרות להוציא את מארזי הפגזים כדי לשאת במקומם חיילים, המרכבה ברק הוא טנק שמתאים במיוחד לשיתוף פעולה עם חיל הרגלים ומכאן ללוחמה בשטח בנוי ולחימה בעצימות נמוכה.
למרכבה ברק ניידות משופרת, המאפשרת תנועה קלה יחסית בשדות הבזלת של רמת הגולן שמקשה על תמרון הטנקים.
המזקו"ם שופר כדי לשרוד תוואי קרקע קשים ולצמצם את תופעת פריסת הזחל.
את המרכבה ברק מניעה חטיבת כוח עם מנוע דיזל GD 883 בן 12 צילינדרים בתצורת V מבוקר מחשב ומקורר מים המפיק 1,500 כוחות סוס.
בנוסף למצלמת וידאו אחורית (המיועדת לאפשר לנהג לנסוע אחורה ללא מכוון חיצוני), המרכבה ברק מצויד במצלמות היקפיות 360 מעלות, הן מצלמות אופטיות והן מצלמות תרמיות, המאפשרות מודעות מצבית מקיפה ויכולת ניווט ונהיגה טובה יותר לטנק.
המרכבה ברק הוא טנק עתיר טכנולוגיה ובעל מערכות C4ISTAR (שליטה ובקרה, קשר ופיקוד, תקשורת, מודיעין ורכישת מטרות) מתקדמות ביותר.
על הטנק מותקנים חיישנים וגלאים רבים מסוגים שונים המאפשרים איסוף מודיעין קרבי, מיפוי סביבה, איתור איומים ואיכון ורכישת מטרות.
הטנק כולל גם מערכות לוחמה אלקטרונית.
במערכות ניהול הלחימה של המרכבה ברק משולבת בינה מלאכותית המאפשרת היתוך נתונים ועיבוד מידע רב שנקלט על ידי מערכות הטנק השונות והצגתם בצורה מהירה ואפקטיבית למפקד הטנק על מנת לאפשר לו להגיע להחלטות אופטימליות בפרק זמן קצר.
המערכות מסייעות בניווט, בחירת צירי תנועה בטוחים, איתור איומים אפשריים ועוד.
המידע מוצג למפקד הטנק בתצוגת קסדה עילית המבוססת על קסדת אלביט מערכות.
הקסדה משלבת גם את מערכת Iron Vision המאפשרת למפקד הטנק לתצפת סביבו ב-360 מעלות ללא צורך להוציא את הראש מהצריח ולהסתכן בירי צלפים.
יכולת זו מאפשרת לצוות הטנק לחימה במדפים סגורים.
בנוסף שופר ממשק המשתמש במערכות הטנק והותקנו מסכי מגע ברזולוציה גבוהה המאפשרות תפעול פשוט וקל יותר של הטנק.
המרכבה ברק כולל את הדור האחרון של מערכת ניהול הקרב (מענ"ק) עם משואה 750 הכוללת קישוריות מלאה לצבא יבשה דיגיטלי ומאפשרת חלוקת מודיעין, מטרות ותקשורת עם כל כוחות זרוע היבשה ושאר זרועות צה"ל.
מערכת צי"ד מאפשרת למרכבה ברק לכוון למטרות על סמך תצלומי כלי טיס בלתי מאוישים, תצפיות ו-GPS ואף לסמן מטרות לכלי טיס, טילים מדויקים וארטילריה.
כמו כן, המערכת מאפשרת להקליט את מהלך הקרב על מנת לבצע תחקיר מבצעי ולנתח טעויות.
ב-2012 החל משרד הביטחון במיזם כרמ"ל לפיתוח רכב קרבי משוריין עתידי לצה"ל.
בשנת 2017 התעשיות הביטחוניות החלו להציג מדגימי טכנולוגיות לפי מפרט שקבעו משרד הביטחון וצה"ל, אך מבחינת פלטפורמה מכנית (כלומר: תובה וחטיבת כוח) הם התבססו על נגמ"ש ה-M113 המיושן.
בשלב מתקדם יותר של מיזם הכרמ"ל תפותח פלטפורמה ייעודית לכלי.
כשלב ביניים, החליט משרד הביטחון שהטכנולוגיות שפותחו עבור הכרמ"ל ייושמו על פלטפורמת המרכבה סימן 4מ – הטנק המתקדם ביותר של צה"ל.
ב-2018 החל פיתוח ה"מרכבה 4 ברק": פיתוח משולב של צה"ל והתעשיות הביטחוניות בהובלת מנהלת המרכבה והרק"ם במשרד הביטחון, להטמעת טכנולוגיות C4ISTAR ובינה מלאכותית בטנק המרכבה.
בשנת 2020 החלו ניסויים טכניים ושנה לאחר מכן ניסויים טכנו-מבצעיים.
פס הייצור של טנק זה הוקם בתחילת 2022.
המרכבה ברק החל להיקלט בגדוד 52 של חטיבה 401 בתחילת 2023 לניסויי שטח, ב-19 בספטמבר 2023 הודיע צה"ל על כשירות מבצעית של הטנק והשקה מבצעית בחטיבה 401.
אך החלטה זו קיבלה תפנית חדשה עקב צורכי הצבא לאור מלחמת חרבות ברזל.
טנקי סימן 4 ברק הראשונים מייצור סדרתי נקלטו בספטמבר 2023 בגדוד הבוקעים (52) שבחטיבת עקבות הברזל (401).
פלוגות מגדוד זה השתתפו בתמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
טנץ' פרנסיס ג'וניור היה סוחר, משפטן ואיש ציבור אמריקאי.
הוא נודע כסוכן הראשי של משפחת ויליאם פן בניהול נכסיה במושבת פנסילבניה, כקופאי הראשון של הבנק של צפון אמריקה, המוסד הפיננסי הלאומי הראשון של ארצות הברית, וכאחד ממניחי היסוד למערכת האספקה של הצי האמריקאי.
פרנסיס נולד באחוזת פאוזלי שבמחוז טלבוט, מרילנד, בשנת 1731, בן לעורך הדין הבכיר טנץ' פרנסיס האב ולאליזבת טורבט.
מוצא משפחתו מקרב האליטה המשכילה והאמידה של פילדלפיה הקנה לו השכלה רחבה ונטייה מוקדמת לענייני משפט וכלכלה.
כבר בצעירותו הפגין בקיאות יוצאת דופן במינהל ציבורי ובענייני מסחר, והצטיין בגישתו העניינית ובכושר הארגון שלו.
במהלך שנותיו הראשונות בפילדלפיה מונה פרנסיס לסוכן משפחת פן, בעלי הזיכיון המלכותי על מושבת פנסילבניה, ותחת אחריותו רוכזו ענייני הנכסים, ההכנסות וניהול האחוזות המשפחתיות.
במסגרת תפקידו זה פעל לחיזוק מעמדה הכלכלי של המשפחה ולפיתוח מנגנונים אדמיניסטרטיביים מתקדמים לניהול רכושה במושבה.
בשנת 1781, עם ייסודו של הבנק של צפון אמריקה, הבנק הלאומי הראשון בארצות הברית, נבחר פרנסיס לשמש קופאי הראשי, תפקיד המקביל למנהל הכללי במונחים בני זמננו.
תחת ניהולו התבסס הבנק כעמוד התווך של המערכת הפיננסית של הרפובליקה החדשה, ותרומתו ניכרה בהנחת היסודות למסחר הבין-מדינתי ולניהול האשראי הציבורי.
על פי עדויות בני התקופה, תרם פרנסיס סכום נכבד של 5,000 לירות שטרלינג למימון צבאו של ג'ורג' וושינגטון במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, דבר המעיד על נאמנותו האזרחית ועל מחויבותו לרעיון העצמאות.
בתפקיד זה ייסד למעשה את הבסיס המוסדי של חיל האספקה של הצי (U.S.
Navy Supply Corps), גוף שהפך בהמשך לאחד מהמרכיבים המרכזיים של המערכת הצבאית האמריקאית.
ב-8 בפברואר 1762 נשא פרנסיס לאישה את אן וילינג, בתו של ראש עיריית פילדלפיה צ'ארלס וילינג ושל אן שיפן, ממשפחות האצולה המקומית הוותיקות.
הזוג התגורר בפילדלפיה והשתייך לחוגי החברה הגבוהה, תוך שמירה על מעורבות פעילה בענייני ציבור, תרבות ומסחר.
פרנסיס הלך לעולמו בפילדלפיה ב-1 במאי 1800 ונטמן בבית העלמין של כנסיית כריסט צ'רץ', לצדם של מייסדי העיר ומנהיגיה הראשונים.
ברית המועצות ורוסיה פיתחו וייצרו טנקים רבים.
ייצור הטנקים בברית המועצות החל ב-1919, ונמשך ברוסיה לאחר נפילת ברית המועצות.
הסדרה הבולטת שבטנקים הרוסים היא סדרת ה-T.
הטנק הראשון שיוצר בברית המועצות ב-1919 היה העתק של הרנו FT הצרפתי.
להעתק, שנקרא KS (קיצור משם המפעל המייצר - קרסנויה סוקמובו), נוספו במהלך שנות העשרים העתקים שונים של טנקים קלים נוספים תוצרת צרפת.
כמו כן טנקים בריטיים כמו הוויקרס במשקל של 6 טון ואחרים, שהועתקו ושופרו בברית המועצות.
נקודת מפנה חשובה הייתה ב-1931, כאשר הסובייטים רכשו רישיון למזקו"ם כריסטי.
שיטה זו, שבה הזחל רפוי, אפשרה מהירויות גבוהות יחסית.
כתוצאה מכך פתחו הרוסים בייצור של סדרת ה-BT, או Bistrokhodny Tank - טנקים מהירים.
זו הייתה סדרה של טנקי שיוט חדשניים למדי.
הסדרה יוצרה בכמויות מוגבלות, עד ל-BT-5, שייצורו החל ב-1935. ה-BT-5 וממשיכו, ה-BT-7, היוו מקור לתכנון ה-T-34, הטנק החשוב ביותר של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה.
בעוד דגמי ה-BT הראשוניים נמצאים בפיתוח ושיפור, החלו הסובייטים לפתח טנקים כבדים.
למעשה הם גנבו את תוכניות "A6", פרויקט בריטי סודי, וייצרו גרסה משופרת, שנקראה T-28. אל ה-T-28 נוספו בהמשך טנקים כבדים מרובי צריחים כמו ה-T-35.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה בידי הסובייטים כוח טנקים אדיר בגודלו, אך מורכב ברובו מטנקים מיושנים.
אפילו בעת הפלישה הגרמנית לרוסיה ב-1941 היה הכוח הסובייטי מושתת על טנקים מיושנים דוגמת ה-BT-7. ואולם, היו גם טנקי T-34 ו-KV1. הסובייטים הצליחו להגיע לקצב ייצור אדיר של טנקי T-34, ועד סוף המלחמה נבנו 40,000 מאלו.
בנוסף פותחו IS-2 ו-IS-3, טנקים כבדים מעולים שנקראו על שם יוסיף סטלין.
לאחר המלחמה התמקדו הסובייטים בייצור טנקי מערכה על מנת לבנות כוח שיכריע את המערב במקרה של התלקחות במלחמה הקרה.
סדרת הטנקים הזו ידועה כטנקי ה-T.
טנקי ה-T הם טנקי המערכה העיקריים של ברית המועצות ורוסיה, משנת 1949 ועד היום.
אמינות, פשטות ועלות ייצור נמוכה.
בדגמים המאוחרים: מערכת טעינה אוטומטית.
מה-T-55 ואילך, ערכה המאפשרת צליחת נהרות בעומק של עד 5.5 מטרים.
ייצור הטנקים ברוסיה סובל כיום מבעיות תקציב משמעותיות.
הצבא הרוסי מתקשה לרכוש טנקים חדשים ולכן תוכניות הפיתוח מתעכבות.
בנוסף לכך טנקים מתוצרת הרפובליקה העממית של סין, מדינות מזרח אירופה ואף מדינות המערב תפסו את מקומם של הרוסים ברבות ממדינות הלקוח של ברית המועצות.
למרות כל זאת, יש לציין כי תוכניות רוסיות לפיתוח מיגון וחימוש עיקרי חדשים ממשיכות לפעול, ואף הפיקו דגמים חדשים אשר מתאפיינים בניסיון מעבר לתותחי 135 מ"מ ושילוב של מיגון אקטיבי.
אם וכאשר ימצאו לקוחות לכלים אלה הם יעמדו כקודמיהם כאופציה זולה וזמינה לטנקים המערביים.
בשנת 2015 החל הצבא הרוסי להצטייד בטנקים מתקדמים שנקראים ארמטה.
הטנקים הסובייטים הופעלו על ידי צבאות ערב (בעיקר סוריה ומצרים) כנגד מדינת ישראל.
במהלך מלחמות ישראל השמיד צה"ל אלפי טנקים סובייטים ולקח מאות טנקים שלל.
ברבים מן המקרים צה"ל שיפר את הטנקים הסובייטים על ידי החלפת מערכות בקרת האש או התותח, והכניס אותם לשרותו תחת השם טירן.
כמו כן, תובות טנקי T-54/55 שימשו בסיס לנגמ"ש הכבד אכזרית.
בשאר הטנקים צה"ל השתמש לצורכי חלקי חילוף או כמטרות לאימונים.
טנקים סובייטיים מלפני מלחמת העולם השנייה
T-28 - טנק בינוני עם צריחים מרובים משנות ה-30 שלא עבר לייצור המוני.
KS/T-18 - טנק קל המבוסס על הרנו FT משנות ה-20.
BT - הטנק הסובייטי הראשון בעל מזקו"ם כריסטי.
T-24 - טנק בינוני שיוצרו ממנו 24 יח', הוא היה הטנק הראשון שיוצרו במפעלי BT בחרקוב.
הוא לא זכה לראות קרב, למרות חימושו הכבד לזמנו של תותח 45 מ"מ ושלושה מקלעים.
טנקים סובייטיים ממלחמת העולם השנייה
T-35 - טנק כבד סובייטי עם צריחים מרובים משנות ה-30 שלא עבר ליצור המוני (59 נבנו).
T-34 - הטנק הסובייטי העיקרי של מלחמת העולם השנייה.
KV - סדרת טנקים כבדים שיוצרו בתחילת המלחמה והוחלף בטנקי סטלין.
T-44 - טנק שיוצר בסוף המלחמה ולא עבר ליצור המוני.
T-40 - טנק סיור קל שייצורו החל בתחילת המלחמה ולא עבר לייצור המוני.
T-50 - טנק קל/חי"ר שיוצר בתחילת מלחמת העולם השנייה במטרה להחליף את צי הטנקים הישנים, הטנק היה בעל כמה מאפיינים מתקדמים אבל יקר ומסובך לעומת הצעות טובות יותר.
T-60 - גרסה לא אמפיבית של T-40, יוצר בייצור המוני במהלך המלחמה (כ-6,000 יוצרו).
IS-2 ו-IS-3 (טנקי סטלין) - טנק כבד שיוצר בסוף המלחמה ולקח חלק בקרבות מול טנקי הטיגר והטיגר 2 הגרמניים.
טנקים סובייטיים אחרי מלחמת העולם השנייה
T-54 - הטנק הראשון בסדרת ה-T, שירש את T-34 לאחר המלחמה.
T-62 - המשך ישיר לT-54/55. הטנק הראשון בעולם עם תותח טנק חלק קדח.
T-64 - טנק המערכה הסובייטי הראשון, והראשון בעולם הכולל מערכת טעינה אוטומטית.
T-72 - גרסה מקבילה ל-T-64, המאופיינת בפשטות, אמינות ועלות נמוכה המאפשרים ייצור המוני.
T-80 - פיתוח של T-64. הטנק האחרון שיוצר בתקופה הסובייטית.
טנקים רוסיים לאחר התפרקות ברית המועצות
T-95 - פיתוח של ה-T-90 שמעולם לא יצא לפועל - עד כה נבנה רק אבטיפוס ללא ייצור סדרתי.
עיט שחור - פיתוח של T-90 עם הידע מפיתוח T-95. אף הוא נוצר רק כאבטיפוס וללא ייצור סדרתי.
T-14 ארמטה - פיתוח מחודש על בסיס שני הדגמים האחרונים.
כיום הטנק משרת בצבא הרוסי.