tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, האלבום כלל שלושה שירים מארכיון רשות השידור שלא יצאו עד אז באלבום - "שובי לביתך", ושני דואטים עם מתי כספי - "שיר היונה" ו"אחרי שנסעת" ("ואותך").
בשנה זו הוציאה לאור גם שני וידאו קליפים שביים יזהר אשדות: "אל תבקש לחוף" ו"שיר היונה".
בשנת 2018 יצא פרויקט שירים חדש פרי עטה בשם "ליקוי חמה", בהפקת גיא מוזס ובניהול אומנותי של חיים שמש.
אלבום שירי הפרויקט מציג קו סאונד אלקטרוני אלטרנטיבי חדש, שמושפע מהרכבים ושמות אמנים בינלאומיים כמו סיגור רוס, דייוויד בואי, ביורק, מאסיב אטאק, ורדיוהד.
הסינגל הראשון שיצא מהפרויקט הוא שיר הנושא, "ליקוי חמה".
נתנאלה היא אם ל-2. היא דודתה (אחות אימהּ) של השחקנית סמדר קילצ'ינסקי.
הטיול הקטן (1975) (עם דודו זכאי) - שירי ילדים שכתבו נעמי שמר ואוריאל אופק
Inkognito (1982, הופץ בשוודיה בלבד)
לא דיברנו עוד על אהבה (1995)
נתנאל קוק היה מעצב סט של כלי שחמט, שהפך לסט התקני בתחרויות שחמט.
קוק רשם את העיצוב כפטנט ב-1 במרץ 1849 על פי צו משנת 1842. קוק היה העורך של העיתון "Illustrated London Times", עיתון בו הווארד סטאונטון כתב טור שחמט קבוע.
קוק פנה לסטאונטון בבקשה לפרסם את סט כלי השחמט שעיצב.
סטאונטון עשה זאת בטורו מיום 8 בספטמבר 1849 והסט התפרסם מאז בשם סטאונטון.
לכל סט כלים שנמכר צורפה חוברת שנכתבה על ידי סטאונטון, והוא קיבל אחוזים מרווחי המכירות.
כלי "סטאונטון" הפכו לכלים התקניים שבהם משחקים עד היום בכל התחרויות הרשמיות.
נָתַנְז (בפרסית: نطنز, בתעתיק מדויק: נטנז) היא עיירה בפרובינציית אספהאן באיראן, כ-70 קילומטרים מדרום מזרח לכאשאן במרכזה של איראן.
אוכלוסייתה בשנת 1999 הייתה 39,964 נפשות.
אקלימה הנוח ופירותיה המשובחים, במיוחד אגסי נתנז, ידועים היטב באיראן.
שרשרת הרי קרקאס (קוה-א קרקאס) מתנשאת מעל העיר לרום של 3,899 מטרים ועל פי מסורת המקומיים, בינות הרים אלו נהרג המלך האחמני דריווש השלישי.
בסביבות העיירה קברים קדושים רבים כקברו של השייך הסופי עבד א-סאמאוד מ-1304, שנבנה על ידי תלמידו הווזיר זיין-א-דין מסתרי.
המתקן הגרעיני בנתנז (מכונה: כאשאן) הוא מתקן העשרת האורניום האיראני המרכזי.
המתקן נמצא כ-30 קילומטר צפונית-צפונית-מערבית מהעיר נתנז (33°43′ צפון, 51°43′ מזרח) בסמוך לכביש הראשי.
האתר הותקף ארבע פעמים ותהליכי היצור הגרעיניים נפגעו.
נתנאל תפילינסקי, שנקרא גם רבי נתנאל סופר (תרכ"ו, 1866 - כ"ז באדר תרע"ח, מרץ 1918) היה רב ירושלמי.
הוא התפרסם עקב עיסוקו העיקרי בייצור וכתיבת תפילין ובזכות השיטות המיוחדות שהמציא בתהליך ייצורן וכתיבתן.
הרב תפילנסקי היה גם ממניחי היסוד ללוח היומי ההלכתי בארץ ישראל.
נולד בירושלים לשמואל מווילנא שאביו נתנאל עלה לארץ ישראל מווילנא בשנת תקצ"ט.
הוא נפטר בגיל 52, בכ"ז באדר תרע"ח.
לרב תפילנסקי היו ארבעה ילדים.
הידוע שבהם היה שמואל תפילינסקי (תרמ"ו-תש"ה), שחיבר את "קונטרס הצוואה".
שלושה ילדים נוספים, נקראו בשמות משפחה שונים מחשש לגיוס לצבא הטורקי.
אחד מהם, שמשון ליפשיץ, נפצע קשה ביותר בהתפוצצות מכונית התופת בבנין הג'רוזלם פוסט.
נכדו הוא ממקימי הכפר הטבעוני באמירים שבגליל.
נכד אחר, נתנאל ליפשיץ, הוא סופר ומדריך בנושאי ירושלים.
הרב תפילינסקי עסק בעיקר בעשיית בתי תפילין ובכתיבת פרשיותיהן.
הוא פיתח שיטות חדשניות בעיבוד הבתים, הקלף והדיו, ושיטות אלו הפכו עם הזמן לשיטה הנפוצה ביותר בתעשיית התפילין.
עד לזמנו היו התפילין נעשות מעורות של בהמות קטנות (בהלכה: "בהמה דקה"), כגון כבשים ועיזים.
תפילין אלו היו רגישות ללחץ המופעל עליהן, והיו מתעוותות לעיתים תכופות, דבר העלול לפסול אותן על פי ההלכה.
העורות העדיפים לעשיית תפילין הם עורות של בהמות גדולות (בהלכה: "בהמה גסה"), כגון שוורים ופרות.
עורות אלו הם חזקים בהרבה מעור בהמה דקה, ומשום כך גם היה קשה מאוד לעבד אותם.
נתנאל פיתח שיטות טכניות והלכתיות לעבד את התפילין מצוואר של שור, וכיום מייצרים תפילין בעיקר מעור זה.
בשונה מרוב עושי התפילין, שאינם מייצרים בעצמם את הקלף שעליו נכתבים התפילין, אינם מייצרים בעצמם את הדיו, ואינם כותבים את התפילין במו ידיהם, היה ר' נתנאל יוצר את התפילין מתחילתן ועד סופן בעצמו.
הוא לא סמך על איש שיעשה את העיבוד כראוי, בעיקר משום שרצה לעשות את הכל תוך מחשבה "לשם קדושת תפילין", כנדרש בהלכה.
בנוסף המציא ר' נתנאל שיטות ייצור, המצרפות את כל ההידורים ההלכתיים האפשריים באותן תפילין.
הדיו שייצר ר' נתנאל היה סוד מקצועי, שעד היום לא פוענח.
דיו זה נשאר מבריק וברור גם עשרות רבות של שנים לאחר כתיבתו.
בירושלים נפוצה מסורת שאין צורך לבדוק תפילין אלו לעולם.
גדולי ישראל, שראו את התפילין שמתוצרת ר' נתנאל, שיבחו אותן מאוד.
רבי ישראל מאיר הכהן, הידוע על שם ספרו ה"חפץ חיים", קיבל זוג תפילין מתוצרתו של ר' נתנאל, והתבטא כי הוא כיוון לפי כל הדעות ואין חומרא או הידור שלא מצאו את ביטויים בתפילין אלו.
בין גדולי ישראל שרכשו ממנו תפילין היו: רבי שלמה אלישיב (בעל ה"לשם שבו ואחלמה"), רבי אריה לוין, שקנה זוג אחד עבורו וזוג אחד עבור רבי נתן צבי פינקל (ה"סבא" מסלבודקה), רבי אברהם יצחק קוק, רבי יעקב יוסף הרמן ועוד.
מחמת נדירותן וייחודיותן של תפילין אלו, עלותן היא כשל פריטי אספנות ולא כשל זוגות תפילין מהודרות בנות ימינו.
הפריט מוצע גם באתרים למכירה פומבית.
הרב תפילינסקי עסק גם בבירור מועדם של הזמנים ההלכתיים למעשה.
הוא עסק בתצפיות, מדידות ושרטוטים של זמני הזריחה והשקיעה.
יחד עם הרב עקיבה פרוש הוציא לאור קונטרס בשם "עקבי השמש", ובו פורטו מסקנותיו ההלכתיות בנושא זה.
הם התקינו גם שעון שמש מיוחד, שסייע להם בהתאמת הזמנים ההלכתיים לשעון היומיומי.
כמו כן סייע ר' נתנאל לשען משה שפירא לבנות את שעון השמש המפורסם בבית הכנסת זהרי חמה.
שעון זה קיים עד היום, ובתחילת שנות השמונים עבר שיפוץ על ידי עיריית ירושלים.
בשנת תרע"ב הפיץ ר' נתנאל את הלוחות שערך, בכתב ידו.
הוא הכין לדפוס ספר בשם "'חשבון זריחת החמה והשקיעה על פי אופק ירושלם", אך עקב מלחמת העולם הראשונה שהשפעותיה הורגשו היטב בירושלים, לא הצליח להגשים את שאיפתו.
הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, מחבר "לוח ארץ ישראל" הנפוץ, קיבל את הלוחות מר' נתנאל תפילינסקי.
לרבי נתנאל היו ארבעה בנים ובת, בהם:
בנו, רבי שמואל תפילינסקי רב בירושלים
בין ספריו ה"מייפלאואר" על שם הספינה מייפלאואר, העוסק בתחילת ההתיישבות בארצות הברית.
פילבריק נולד ב-1965 בבוסטון שבמסצ'וסטס.
הוא סיים את חוק לימודיו ב"טיילור אלדרדייס" (Taylor Allderdice High School) בפיטסבורג שבפנסילבניה, קיבל תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת בראון ותואר שני בספרות אמריקאית באוניברסיטת דיוק.
מתגורר בננטקט, נשוי למליסה ד.
נתנִאל פילבריק, בלב הים - סיפור הישרדות.
נתניאל בראון פאלמר היה ימאי, ציד כלבי ים, מגלה ארצות ומתכנן ספינות אמריקאי.
פאלמר נולד בקונטיקט ומגיל צעיר היה קשור לסחר ימי.
בגיל 21 כבר פיקד על מפרשית מדגם סלופ.
המפרשית, 14 מטר בלבד ארכה, נקראה "הארו" (Hero) ובסוף שנת 1820 הפליג פאלמר עמה לאוקיינוס הדרומי, דרומה מאיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים בחיפוש וציד כלבי ים שפרוותם הייתה יקרת ערך והניבה רווחים עצומים.
ב-17 בנובמבר היו פאלמר ואנשיו האמריקאים הראשונים שחזו בחצי האי האנטארקטי, לאחר שהמקום התגלה שנה קודם לכן על ידי האדמירל הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן והבריטים אדוארד ברנספילד וּויליאם סמית.
פאלמר הפליג לאורך חצי האי ממערב וניסה לבדוק אפשרות למעבר בין חצי האי לבין היבשת (מתוך הנחה שזהו אי) אך נתקל בחסימת קרח ולא הצליח להכריע האם מדובר באי או בחצי אי.
ב-1964 אושר השם "ארץ פלמר" על ידי ועדת שמות בינלאומית כשמו הרשמי של דרום חצי האי.
כן היה במסעו זה בין מגלי איי אורקני הדרומיים.
לאחר ששב לארצות הברית עסק בסחר ימי, בעיקר עם סין והפליג בנתיבי שיט רבים של התקופה.
במהלך מסעותיו הכניס פאלמר שכלולים לספינות ותכנן תיקונים שיאפשרו מסע מהיר יותר ויותר.
כך היה בין מפתחי דגם ספינת המפרש המהירה ביותר, ה-"קליפר", שרק ספינות הקיטור היו מהירות ממנה.
ב-1843 היה קברניטה של ספינת הסוחר המהירה "פול ג'ונס" (Paul Jones) שקבעה תחת ניהוגו שיא בהגיעה מבוסטון להונג קונג ב-111 יום בלבד.
פאלמר פרש לביתו בסטנינגטון, קונטיקט, כבעל ספינות סוחר ונפטר בן 78.
בנוסף לדרום חצי האי האטלנטי נקרא על שמו ארכיפלג פאלמר - ארכיפלג האיים הסמוך ממערב לחצי האי, תחנת ניסיונות אנטארקטית (תחנת פאלמר ) ושברת הקרח האנטארקטית RV Nathaniel B.
מפרץ הארו באיי שטלנד הדרומיים נקרא על שם ספינתו.
ביתו הוכרז ב-1996 כאתר מורשת לאומי של ארצות הברית.
נתנאל ששון (נולד ב-17 בספטמבר 1995) הוא זמר-יוצר ומעבד מוזיקלי ישראלי.
ששון מוכר מהצמד "נתנאל ששון ואביב צפדיה מזמרים חדרה צפונה".
נתנאל ששון נולד ב-17 בספטמבר 1995 בטבריה.
אביו הוא הזמר אבי (אבישלום) ששון ששר עם שלומי שבת את הדואט 'מאמא' באלבום 'חברים 2' של שלומי שבת.
ששון התחיל את הקריירה שלו בפרסום קאברים בערוץ היוטיוב שלו וצבר למעלה ממיליון צפיות לארבע גרסאות כיסוי שהוציא, ביניהן השיר 'שקט' של עומר אדם והשיר 'אולי תגידו' של בן אל יושבייב.
ששון יצר כמה משיריו עם השפעות של מוזיקה מערבית לצד מוזיקה מזרחית, והסגנון המוזיקלי של כמה משיריו סווג כרוק מזרחי.
נתנאל ששון כתב חלק מהשירים שביצע, וכן כתב והלחין שיר לאור אדי, יוצאת The Voice, ולאומנים נוספים.
בשנת 2017 השתתף בכתיבת האלבום "שרה שרה" של שרית חדד, ובכתיבת האלבום "שורדים אהבה" של איתי לוי.
בשנת 2024 הפיק את השיר "גברת אגו" של עומר אדם באלבומו "לחנים שבורים".
ששון פרסם שמונה סינגלים מאלבום הבכורה שעתיד לצאת, ובנוסף פרסם סקיצות לחלק מהשירים:
בדצמבר 2013, הוציא את הסינגל הראשון 'מותש ממך'.
בפברואר 2014, הוציא את הסינגל השני 'שוב'.
בינואר 2015, הוציא את הסינגל השלישי 'אל תוותרי'.
ביולי 2015, הוציא את הסינגל הרביעי 'בואי בואי'.
באוקטובר 2015, הוציא את הסינגל החמישי 'מי'.
בדצמבר 2016, הוציא את הסינגל הששי 'מאוהבת'.
במרץ 2018, הוציא את הסינגל השביעי 'לא שפוי'.
באוגוסט 2018, הוציא את הסינגל השמיני 'השטויות שלך'.
נכון לסוף שנת 2018, שיריו המקוריים זכו לכ-17 מיליון צפיות בקירוב בערוץ יוטיוב, כשהשיר 'שוב' מככב עם קרוב ל-8 מיליון צפיות.
נתניאל פארקר הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מתפקידו כהמפקח תומאס "טומי" לינלי בסדרת המשטרה של ה-BBC "חקירות המפקח לינלי".
הוא בנם של איש העסקים סר פיטר פארקר ושל ג'יליאן, ליידי פארקר, רופאה וגננית מומחית שכתבה את הספר "The Purest of Pleasures:Creation of a Romantic Garden".
אחיו של פארקר הוא הבמאי אוליבר פארקר, ואח נוסף שלו, אלן פארקר, הוא יו"ר חברת "Brunswick Group Ltd".
פארקר נשוי לאנה פטריק והם חיים בגלוסטרשייר.
לבני הזוג שתי בנות רפאלה נולדה ב-1998 ואנג'ליקה נולדה ב-1996.
פארקר התחנך בבית הספר היסודי "פוקס" בקנזינגטון שבמערב לונדון, ובשני בתי ספר עצמאיים: "מולספורד פרפ סקול" בכפר מולספורד ליד וולינגפורד שבאוקספורדשייר ובבית הספר "לייטון פארק", פנימייה בעיר רדינג שבברקשייר.
הוא הצטרף ל"תיאטרון הלאומי לנוער", אחר כך למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון והצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית.
פארקר גילם את בסניו בהפקה מ-1989 של פיטר הול למחזה "הסוחר מוונציה" בלונדון וגם בברודוויי, לצידו של דסטין הופמן.
ב-1997 הופיע פארקר בדמות דוד בדרמה לטלוויזיה על חיי דוד המלך.
בשנת 2000 שיחק בתפקיד בוב בהפקה מחודשת של רופרט גולד של המחזה "Speed-the-Plow" מאת דייוויד מאמט שהועלה בווסט אנד.
ב-2007 אמר פארקר בריאיון לרדיו טיימס שהפריצה הטלוויזיונית שלו הייתה ב-1988 כאשר גילם טייס במערכה על צרפת בדרמה בת 6 החלקים "Piece of Cake" של רשת ITV.
תפקיד מוקדם נוסף שלו היה ב"רקוויאם המלחמה", עיבוד קולנועי משנת 1989 ל"רקוויאם המלחמה" מאת בנג'מין בריטן שביים דרק ג'רמן ובו גילם את דמותו של המשורר וילפרד אוון.
בסרט כיכב לורנס אוליבייה בתפקידו האחרון על המסכים, כחייל ותיק.
ארבע שנים אחר כך גילם פארקר את אדוארד רוצ'סטר בסרטו של ג'ון דוויגן "ים סרגסו הרחב" על פי הרומן באותו שם מאת ג'ין ריס.
בסדרה "מרלין" כיכב בתפקיד לורד אגרביין, דודו של ארתור.
מ-2001 ועד 2007 גילם פארקר את דמותו של בלש המשטרה תומאס לינלי בסדרה הנושאת את שמו "חקירות המפקח לינלי".
לצידו כיכבה שרון סמול כעוזרת שלו, סמלת בילוש ברברה הייברס.
באותה תקופה שיחק גם בסרט הקולנוע "הטירה המכושפת" של דיסני בתפקיד אדוארד גרייסי לצד אדי מרפי (2003), גילם את דמותו של אלברט שפר בהפקה של ה-BBC ל-"Nuremberg: Nazis on Trial" ושיחק בתפקיד דנסטן ת'ורן בסרט הפנטסיה "אבק כוכבים (סרט)" (2007).
עוד כיכב פארקר בסרט "St Trinian's" שביים אחיו אוליבר.
פארקר הוא גם קריין ופועל בתחום ספרי שמע.
הוא השתתף בקריאת ספרי הילדים של אואן קולפר בסדרת "ארטמיס פאול", שלושת הספרים הראשונים של סדרת "ג'יימס בונד הצעיר" מאת צ'ארלי היגסון, וכן הספר "The Gardens of The Dead" מאת ויליאם ברודריק.
בנוסף השתתף בקריאת הרומן "A Spot of Bother" מאת מארק האדון עבור תוכנית הרדיו "ספר לפני השינה" של ה-BBC, ושיחק בדמות אקסל ב"מסע אל בטן האדמה" של ז'ול ורן ששודר לראשונה ברדיו ה-BBC בנובמבר 2011 ושוב בנובמבר 2012.
בשנת 2011 הצטרף פארקר לצוות השחקנים של הסדרה "מרלין" וגילם במשך 4 עונות ב-13 פרקים את הדמות של אגרביין.
עוד הופיע בדרמה-קומית "The Perfect Host" לצידו של דייוויד הייד פירס.
ב-2012 לוהק פארקר יחד עם סטיוארט אשן, מבקר ה-YouTube לסדרת המתח והמדע בדיוני "The Proxy" בחסות Alienware.
עוד הופיע בתפקיד, ארמנד גמאש, המפקח הראשי של שירות הביטחון של קוויבק, בעיבוד הקולנועי לרומן של לואיס פני "Still Life", שעלילתו מתרחשת בקוויבק הכפרית.
בסדרה הקומית "אני וגברת ג'ונס" שיחק פארקר בתפקיד השכן טום מרשל.
פארקר גילם את המלך הנרי השמיני בעיבוד לספר "וולף הול" ולספר ההמשך "Bring up the Bodies" בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית ב-2013, וזכה על תפקידו בפרס אוליבייה לשחקן המשנה הטוב ביותר בהפקה הלונדונית.
כשהופיע בניו יורק כשההצגה הועלתה על במות ברודוויי היה פארקר מועמד על תפקיד זה לפרס טוני.
נתנאל "נייט" פיק' הוא סופר, יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית.
השלים תואר ראשון בממשל מטעם אוניברסיטת דארטמות.
במהלך לימודיו השלים קורס קצינים בעתודה האקדמית של חיל הנחתים של ארצות הברית והשלמה כקצין חיל רגלים.
עם סיום לימודיו בשנת 1999 התגייס לנחתים ושימש כמפקד מחלקה בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים ה-1. פיק פיקד על המחלקה במהלך מלחמת אפגניסטן.
עם שובו מאפגניסטן עבר לשרת כמפקד מחלקה בגדוד הסיור הראשון של הנחתים.
פיקודו על המחלקה במלחמת עיראק תועד בספר ובמיני סדרה שהופקה על פיו דור מזוין.
בשנת 2003 פרש מן הנחתים בדרגת קפטן והשלים תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בממשל באוניברסיטת הרווארד.
עם סיום לימודיו פנה לעסקים ומשמש מנכ"ל חברה המספקת פתרונות הגנת סייבר.
פיק כתב ספר על חוויותיו מן השירות הצבאי שהיה לרב מכר.
הרב נתנאל הכהן פריד (1858–1916; ה'תרי"ח – ד' באלול ה'תרע"ו) היה רב וראש ישיבה בקליינווארדיין ובלמזויווארוש, מחבר ספר השו"ת "פני מבין" ועוד.
נולד בכפר שעניע הסמוך לקאשוי שבסלובקיה, למלכה ולרב יחיאל מיכל פריד.
בתרכ"א, כשהיה בן כשנתיים נפטר אביו, ודודו הרב ישכר דוב פרידמן מ אימצו.
למד בשקידה רבה ונודע כ"עילוי".
בשנת תרל"ו שלח אותו הרב דוד לייב זילברשטיין ללמוד אצל הרב אברהם יהודה שוורץ מברגסז והוא נחשב "מגדולי תלמידיו".
לאחר שנה נסע אל הרב חיים צבי מנהיימר מאונגוואר, ונסמך על ידו לרבנות.
בשנת תרל"ט נישא לפעסיל, בתו של הרב יצחק פריד מקליינווארדיין.
הוא ישב בעיר זו במשך כשש עשרה שנה, החזיק בה ישיבה בראשותו ונודע כרב ופוסק.
באייר תרנ"ד (1884) מונה לרב בעיר בלמזויווארוש (באלמאז-אויווארוש), בקהילה בה חיו 500 יהודים, ופתח בה ישיבה בראשו.
בשנות הקרע ביהדות הונגריה גינה בכל תוקף את קהילות סטטוס הקוו.
כן גינה נמרצות את תנועת המזרחי שהשתתפה בתנועה הציונית.
בשנת ה'תרע"ג הדפיס את הספר "פני מבין" – שאלות ותשובות על אורח חיים ויורה דעה.
בספר זה יותר משש מאות תשובות.
יצחק יוסף כהן, חוקר יהדות הונגריה, ציין כי ספר זה "מגולל בתוכו נתח גדול מאירועי התקופה בהונגריה במישור הציבורי והקהילתי בשני עשורים".
לדברי בנו, נותרו בעזבונו של אביו "תילי תילים של חדושים על כל קוץ וקוץ של תורה הקדושה".
לאחר פטירתו נדפסו ספריו "פני מבין" על התורה (ברגסז תרפ"ז, ירושלים תשס"ט), "פני מבין" על סוגיות הש"ס (ברוקלין תשנ"ב), "ילקוט פני מבין" (בני ברק תשנ"ב) ו"כלי גמא" פירוש על ספר "תיבת גמא" לבעל הפרי מגדים (בני ברק תשנ"ב).
בנו הרב יחיאל מיכל (תר"מ-ת"ש) – ממלא מקומו ברבנות ובראשות הישיבה.
בנו הרב עזרא – אב"ד טיסה-ברצל.
חתנו הרב שלמה ישראל קליין (תרמ"ד-תש"ה) – רב וראש ישיבה בסעליש.
גיסו הנשוי לאחות אשתו הרב שמעון סופר מערלוי – ממנהיגי יהדות הונגריה
נתניאל ג'וזף מיטשל בלייק הוא אצן בריטי, אלוף עולם (לונדון 2017) בריצת שליחים 4x100 מטר וסגן-אלוף אירופה (ברלין 2018) בריצת 200 מטר.
נתניאל מיטשל בלייק נולד בלונדון.
בגיל 13 עבר עם משפחתו לג'מייקה, בשל עבודתם של הוריו.
הוא זכה באליפות ג'מייקה לקדטים בריצת 200 מטר בשיא אישי של 21.54 שניות ונבחר לייצג את מולדתו בריצה זו באליפות העולם לקדטים 2011 וסיים חמישי בחצי הגמר שלו.
בשנת 2013 עבר מיטשל בלייק ללמוד באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה.
באליפות אירופה לנוער שנערכה ברייטי, איטליה בשנת 2013 זכה מיטשל בלייק במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 20.62 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4X100 מטר.
בתחילת שנת 2016 הוא שיפר את שיאיו באולם בריצת 60 מטר ובריצת 200 מטר.
הוא קבע בריצת 60 מטר תוצאה של 6.65 שניות ובריצת 200 מטר תוצאה של 20.57 שניות, אותה שיפר והעמיד על 20.51 שניות.
באפריל אותה שנה הוא רץ 100 מטר בשיא אישי חדש של 10.09 שניות, מה שהפך אותו לאצן המהיר בבריטניה באותה שנה.
בתחרות שנערכה בטסקלוסה, אלבמה ב-14 במאי אותה שנה הוא קבע בריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 19.95 שניות, מאית שנייה בלבד מהשיא הבריטי.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ביולי אותה שנה סיים מיטשל בלייק במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.60 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 20.46 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.25 שניות.
בתחרות שנערכה בקולומביה, קרוליינה הדרומית ב-13 במאי 2017 קבע מיטשל בלייק בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.99 שניות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.47 שניות לפני ארצות הברית (37.52 שניות) ויפן (38.04 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.24 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 20.08 שניות ועלה מהמקום השני לשלב חצי הגמר, תוצאה טובה מהמנצח בריצת הגמר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין בשנת 2018 זכה מיטשל בלייק בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר לאחר שרץ בשלב המוקדמות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.04 שניות, אחרי רמיל גולייב מטורקיה (19.76 שניות) ולפני אלכס וילסון משווייץ (20.04 שניות).
נתניאל אנתוני איירס הוא מוזיקאי אמריקאי.
הוא מושאם של טורי עיתון רבים מספור, ספר, וסרט קולנוע, "הסולן" משנת 2009, המבוסס על טורי העיתונים.
קרן הנושאת את שמו הוקדמה בשנת 2008, במטרה לתמוך באנשים בעלי כישרון אמנותי, הסובלים ממחלת נפש.
איירס החל לנגן בקונטרבס בחטיבת הביניים.
הוא למד בבית הספר ג'וליארד בניו יורק כקונטרבסיסט, אבל בשנתו השנייה לקה בהתמוטטות נפשית ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי.
בימים ההם היה איירס בין הסטודנטים השחורים הספורים בג'וליארד.
במשך שנים אחדות חי איירס עם אמו בקליבלנד, אוהיו, שם טופל בנזעי חשמל לריפוי מחלתו, אך ללא הועיל.
אחרי מות אמו בשנת 2000, עבר ללוס אנג'לס, משום שחשב שאביו חי שם.
בהשפעת הסכיזופרניה שהעיבה על חייו, חי איירס כחסר בית וניגן ברחובות לוס אנג'לס.
בעל הטור סטיב לופז פגש את איירס בכיכר פרשינג בלוס אנג'לס בשנת 2005, וגילה את עברו בג'וליארד.
לופז כתב כמה טורי עיתונות על קשריו עם איירס, ועל המעבר האיטי של נתניאל מחיים של חסר בית.
הספר שלופז כתב בהמשך, "הסולן: חלום אבוד, ידידות בלתי סבירה, וכוחה המרפא של המוזיקה", מבוסס על הקשר שלו עם איירס.
הספר עובד לסרט ולמחזה בשם "הסולן", שיצא להקרנה ב-24 באפריל 2009 עם ג'יימי פוקס ורוברט דאוני ג'וניור בתפקידים הראשים.
בסרט, איירס מוצג כצ'לן, ולא כקונטרבסיסט.
הקשר בין איירס ללופז הוצג גם בפרק של התוכנית 60 דקות של CBS ב-22 במרץ 2009.
אחותו של איירס, ג'ניפר איירס-מור, היא יושבת הראש והמייסדת של קרן נתניאל אנתוני איירס.
ראשיתה של הקרן, שנוסדה בשנת 2008, בשאיפתה של ג'ניפר לעזור, כפי שמקווים היא ונתניאל, לאלפי אנשים.
מטרת הקרן היא לסייע להם להעיר בציבור הכרה בנושא בריאות הנפש ולהציבה בקדמת המודעות של אזרחי ארצות הברית.
NAAF תחזק את ההערכה לתועלת שמעניק הביטוי האמנותי לקידום הבריאות והטיפול, תשתף פעולה עם ארגוני בריאות הנפש והאמנויות לזיהוי והצגת יצירות של בעלי כישרון אמנותי, ולמתן מענקים לארגונים ראויים ללא כוונת רווח, המגלמים את שליחות הקרן ומטרותיה.
נתנאל סֶמְרִיק (נולד ב-1 באפריל 1972) הוא סופר, עיתונאי, מוציא לאור, מגיש טלוויזיה, עורך ומגיש רדיו, במאי ויוצר דוקומנטרי ישראלי.
בוגר תואר ראשון בכלכלה וניהול, אוניברסיטת ת"א.
שימש כתב צבאי בגלי צה"ל.
ערך את התוכנית "בוקר טוב ישראל" בהגשת גיא זהר ויעל דן.
ערך את רצועת "נכון להבוקר" בהגשת רפי רשף ואילנה דיין.
ערך והגיש את התוכניות "ישר ללב" (ערוץ 2); "היוצאים לאור", (ערוץ 10).
הפיק וערך את סרט סיקור הבחירות בארצות הברית (חברת החדשות ערוץ 2); "ניו יורק עיר במלחמה", אסון מגדלי התאומים (ערוץ 2); "מי מפחד מצופית גרנט" (ערוץ 10), שישי בגאון, (ערוץ 1); "תראו מי שמדבר" (ערוץ 10); סרט על אודות הצלם יצחק רבין עם סרטי 8 מילימטר (ערוץ 10).
יצר סרטי ראיונות אישיים עם דורון אלמוג, אילן בירן ואסא כשר.
בשנת 2018 הוקמה הוצאת "קונטנטו נאו" המתמקדת גם בשיווק דיגיטלי ובסרטים.
יהונתן בממלכת המחשבלונים, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2008
ישר ללב, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2017
YOU ARE A BEST SELLER, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2019
נתנאלה (נתי) חג'ג' (נולדה ב-7 באוגוסט 1976) היא כדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בליגת הנשים הבכירה מאז הקמתה ב-1998 ועד שנת 2010, ומאמנת כדורגל במחלקת הנוער של קבוצת הנשים מכבי צור שלום.
חג'ג' החלה להתאמן ולשחק כדורגל במסגרת טורנירים בית ספריים בבית הספר התיכון אורט ביאליק בו למדה.
טרם הקמתה של ליגת הנשים בישראל, שיחקה במחוז צפון של ליגת המחוזות.
עם הקמת הליגה, בשנת 1998, הצטרפה חג'ג' למכבי חיפה ושיחקה בשורותיה עד שנת 2003, אז פורקה הקבוצה.
חג'ג' נחשבה לשחקנית מרכזית בחיפה וזכתה עם המועדון בשתי אליפויות ושלושה גביעים.
בעונתה האחרונה בחיפה (2002/2003) סיימה כמלכת השערים של הקבוצה עם 18 כיבושים.
חג'ג' השתייכה לסגל נבחרת ישראל מיום הקמתה בשנת 1997 ועד שנת 2002. לזכותה 14 הופעות בנבחרת, בהן כבשה שער אחד.
בשנים אלה החלה לאמן במקביל להיותה שחקנית פעילה, בעיקר במחלקות נוער ונערות במכבי חיפה, בית הספר לכדורגל ביקנעם, בית הספר לכדורגל של מכבי תל אביב ומחלקות הנוער של מכבי צור שלום.
עוד אימנה את קבוצת הפועל נהריה.
לאחר פירוקה של מכבי חיפה, עברה חג'ג' לשחק בהפועל פתח תקווה עד לשנת 2005, אז עברה לשנה אחת לבנות חיפה.
בעונת 2006/2007 עברה לשורות מכבי צור שלום בה שיחקה שתי עונות, בסופן חזרה לשתי עונות נוספות בהפועל פתח תקווה עד שנת 2010. בשנה זו פרשה ממשחק פעיל ומונתה למאמנת מכבי חולון, איתה זכתה בשני גביעי מדינה – בעונת 2009/2010 ובעונת 2012/2013.
במקביל למכבי חולון אימנה גם את קבוצת הנערות של אס"א תל אביב ואת סגל הזהב של ההתאחדות לכדורגל.
משנת 2015 מאמנת כדורגל במחלקת הנוער של קבוצת הנשים מכבי צור שלום.
נתנאל קאנו (בספרדית: Natanael Cano; נולד ב-1 במאי 2001) הוא זמר-יוצר מקסיקני.
הוא ידוע בעיקר בשל השילוב הייחודי שלו בין קורידו מקסיקני יחד עם מוזיקת טראפ אמריקאית, לו קרא "קורידוס טומבדוס" (corridos tumbados), שהוא גם שמו של אחד מאלבומיו.
הוא התחיל ללמוד לנגן בגיטרה בגיל 13. הוא נשר מבית הספר בגיל 16 והתחיל לטפח את הקריירה המוזיקלית שלו.
כיום הוא מתגורר בארצות הברית.
את דרכו החל בשנת 2019 כשחתם בחברת התקליטים העצמאית ראנצ'ו הומילדה הממוקמת בלוס אנג'לס.
בהתחלה נתנאל התמקד בקורידו, אך בהמשך הסגנון שלו השתנה, עד שיצר ז'אנר מוזיקלי חדש, "מוזיקה אורבנית אזורית", המשלב צלילים של מוזיקה אזורית עם טראפ והיפ-הופ, ובכך שינה את זירת המוזיקה המקסיקנית האזורית וקירב אותה לחדש קהלים צעירים יותר.
אחד הסינגלים הראשונים שלו היה "F1" שיצא בשנת 2018.
בשנת 2019 יצא לאור אלבום הסולו הראשון שלו, Corridos Tumbados.
כחודשיים לאחר מכן יצא לאור המיני-אלבום השני שלו, Mi Nuevo Yo, שהגיע למקום הראשון במכירות במקסיקו.
באוקטובר 2019 גילה הזמר הפורטוריקני באד באני עניין במוזיקה של קאנו, וכך נוצר שיתוף הפעולה בין שני האמנים, ובאד באני ביצע רמיקס לשיר "Soy el diablo" של קאנו.
בשנת 2020 קאנו הוציא את האלבומים Corridos Tumbados, Vol.
הוא היה בין עשרת האמנים הלטיניים המובילים 6 במצעד הבילבורד, בהיותו האמן המקסיקני היחיד.
באוקטובר 2020 קאנו הופיע בתוכנית האירוח האמריקאית "ג'ימי קימל לייב" בהנחיית ג'ימי קימל.
באותה שנה הוא זכה בפרס הנוער בקטגוריית המוזיקה המקסיקנית האזורית של הדור החדש.
כיום המוזיקה של חברת התקליטים ראנצ'ו הומילדה מופצת על ידי וורנר מיוזיק לטינה , וקאנו חתם על שיתופי פעולה עם אמנים כמו Junior H, אובי, סנופ דוג ואוזונה, בין היתר.
לקאנו יש שותפויות עם וורנר ואפל מיוזיק.
שםפרטי האלבוםמיקומי שיאארצות הבריתארצות הברית לטיניתTodo Es Diferente יצא לאור: 21 ביוני 2019
חברת תקליטים: הייפי מיוזיק——Corridos Tumbados יצא לאור: 31 באוקטובר 2019
חברת תקליטים: ראנצ'ו הומילדה1664Corridos Tumbados, Vol.
חברת תקליטים: ראנצ'ו הומילדה—13Soy El Nata יצא לאור: 9 בספטמבר 2020
חברת תקליטים: ראנצ'ו הומילדה—49Las 3 Torres יצא לאור: 18 בדצמבר 2020
חברת תקליטים: וורנר מיוזיק לטינה——
שםפרטי האלבוםמיקומי שיאארצות הברית לטיניתMi Verdad Corridos Tumbados יצא לאור: 22 בנובמבר 2019
חברת תקליטים: LA R Music—Mi Nuevo Yo יצא לאור: 24 בדצמבר 2019
חברת תקליטים: ראנצ'ו הומילדה—Corazon Tumbado יצא לאור: 14 בפברואר 2020
חברת תקליטים: ראנצ'ו הומילדה12Trap Tumbado יצא לאור: 26 ביוני 2020
שנהפרסקטגוריהעבורתוצאהמקור2024פרס המוזיקה של MTV אירופהאמן צפון אמריקה הלטינית הטוב ביותרנתנאל קאנופרס גראמי הלטיניאלבום המוזיקה המקסיקנית העכשווית הטוב ביותרNata Montana
נתנאל קורייר היה ליתוגרף אמריקאי.
הוא עמד בראש חברת Currier & Ives יחד עם ג'יימס איבס.
קורייר נולד ברוקסברי, מסצ'וסטס, לנתנאל וחנה קורייר.
הוא למד בבית ספר ציבורי עד גיל חמש עשרה, ועשה חניכות בבית הדפוס בבוסטון של ויליאם וג'ון פנדלון.
בית הדפוס הזה היה מהליטוגרפים המצליחים הראשונים בארצות הברית, שהביאו את הליתוגרפיה מאירופה.
קורייר למד את התהליך בעסק שלהם.
לאחר מכן הוא עבר לעבוד אצל מ.ד.
בראון בפילדלפיה, בשנת 1833. בשנה שלאחר מכן עבר קורייר לעיר ניו יורק, שם היה אמור לפתוח עסק חדש עם ג'ון פנדלטון.
פנדלון התחרט, והחברה החדשה הפכה לקורייר אנד סטודארט, שפעלה שנה אחת בלבד.
בשנת 1835, קורייר פתח עסק ליתוגרפי משלו כבעל יחיד.
בתחילה עסק בתחומים ליתוגרפיים סטנדרטיים של הדפסת תווי מוזיקה, נייר מכתבים, הצעות מחיר וכו'.
עם זאת, עד מהרה לקח את עבודתו לכיוון חדש, ויצר תמונות של האירועים בימיו.
בסוף שנת 1835 הוציא הדפס המדגים שרפה שהייתה בניו יורק.
התחריט הזה - חורבות בורסת הסוחרים ניו יורק לאחר השרפה של 16 ו-17 בדצמבר 1835 פורסמה על ידי עיתון "הסאן ניו יורק", ארבעה ימים בלבד לאחר השרפה, והייתה דוגמה מוקדמת לחדשות מאוירות.
בשנת 1840 החל קורייר להתרחק מהדפסת עבודות ופרסום דפוס עצמאי.
באותה שנה פרסם את "התפוצצות של אוניית הקיטור לקסינגטון בלונג איילנד", אסון שניספו בו מעל 100 איש.
היה זה תיעוד נוסף של אירוע חדשותי, שלושה ימים לאחר התרחש.
בשנת 1846 הוא יצר ליטוגרפיה "התקדמותו של השיכור".
בשנת 1850 הגיע ג'יימס איבס לעבוד בחברת קורייר כמנהל חשבונות.
כישוריו של איבס כאיש עסקים ומשווק תרמו באופן משמעותי לצמיחת החברה; בשנת 1857 הוא הפך לשותף מלא, והחברה נודעה בשם Currier & Ives.
קורייר ואיבס ידועים בעיקר כיוצרים של הדפסי אמנות פופולריים, כגון סצנות חג המולד, נופים, או תיאורים של נוף עירוני ויקטוריאני.
עם זאת, הפיקה החברה גם כרזות פוליטיות, סצנות היסטוריות חשובות ואיורים מאירועים אקטואליים.
במשך עשרות שנים יצרה החברה כ-7,500 תמונות.
קורייר פרש ממשרדו בשנת 1880, והעביר את העסק לבנו אדוארד.
קורייר התחתן עם אליזה וסט פרנסוורת' בשנת 1840. לזוג נולד ילד אחד, אדוארד וסט קורייר.
אליזה נפטרה בשנת 1843. בשנת 1847 התחתן קורייר עם לורה אורמסבי.
הוא החזיק כמה סוסים בבית מגוריו במסצ'וסטס באורווה שרכש, והעביר לאחוזתו.
הוא נפטר שמונה שנים לאחר פרישתו, ב-20 בנובמבר 1888, בביתו ונקבר בבית העלמין גרין ווד בברוקלין, ניו יורק.
צ'ונה נולד ב-1989 בירושלים וגדל במעלה אדומים.
את אביו הכיר רק בגיל 12, מכיוון שהאב שהה במאסר עקב עבירות סמים ואלימות.
כשהיה בן 13 נפטר אביו ממחלת הסרטן, בעודו במאסר.
בעקבות מותו של האב עזב צ'ונה את הישיבה ואת הדת.
אז נחשף לעולם ההיפ הופ והראפ.
החל לשיר בגיל 14 בהשפעת אמנים כטופאק שאקור ואמינם.
לדברי צ'ונה, חש כעס גדול על העוול שנגרם לאביו ומתוך כעס זה החל לכתוב וליצור.
שנה לאחר מכן, החל להקליט חומרים.
במהלך שירותו הצבאי, חלה הידרדרות במצבו, כאשר כאבים מהם סבל עקב מחלת פרקים, פורשו ככאבים פסיכוסומטיים על ידי הרופאים שנתנו לו כדורי קלונקס.
על כך כתב צ'ונה: "בצבא, הם ירקו, וזרקו, רק נתנו כדורים מרדימים", ותקופה מסוימת צ'ונה אף הוציא שירים תחת הכינוי 'קלונקס'.
בשיריו מספר צ'ונה בפתיחות על חוויות החיים הקשות שעבר: ילדות בבית שיש בו אלימות ("ברגע שבחרת להרביץ לה היא שקעה"), שירות צבאי קשה ("הייתי ילד רגיל, הצבא הזה הרג אותי"), אשפוזים במחלקה פסיכיאטרית סגורה ונטילת כמות גדולה של כדורים פסיכיאטרים ("כמה ליתיום!
ב-2013 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "חזרה כפייתית".
באותה שנה הוציא גם את אלבומו השני, "כניעה אלטרואיסטית".
ב-2014 הוציא את אלבום האוסף, "מחלקה סגורה יום ד'".
ב-10 בדצמבר 2019, שלושה ימים לאחר יום הולדתו ה-30, נפטר לאחר שלקה בדום לב.
ב-29 באוגוסט 2021 יצא לאור האלבום "צ'ונהלוגיה", המבוסס על הקלטות וסקיצות לאלבום חדש שנמצא בעיזבונו.
2018: למדנו איך לשרוד במבוך
נתניאל הארי פיליפס הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בוסט ברומיץ' אלביון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
פיליפס גדל במחלקת הנוער של בולטון וונדררס, ובשנת 2016 הצטרף למחלקת הנוער של ליברפול.
בקיץ 2018 החל פיליפס להתאמן עם סגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, והפך לחלק מהסגל של המאמן יורגן קלופ, אך המשיך לשחק גם בקבוצת המילואים.
ב-7 באוגוסט 2019 הושאל פיליפס לשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה למשך עונה אחת, עונת .
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשנכנס כמחליף במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני נגד הנזה רוסטוק מהליגה השלישית.
ב-17 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה השנייה, במשחק נגד זנקט פאולי.
ב-27 בדצמבר הודיעה ליברפול כי פיליפס יחזור מההשאלה ב-1 בינואר 2020 בשל פציעות רבות של שחקני הגנה בקבוצה.
12 ימים לאחר מכן, לאחר שב-5 בינואר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול במשחק נגד אברטון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג, הוא הושאל בחזרה לשטוטגרט עד לסוף עונת .
בסך הכל הוא ערך 19 הופעות ליגה במדי שטוטגרט, ועזר למועדון להעפיל בחזרה לבונדסליגה.
ב-31 באוקטובר 2020 ערך פיליפס את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשפתח בהרכב בניצחון 1–2 על וסטהאם יונייטד.
ב-10 במרץ 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–2 על ר.ב.
לייפציג במסגרת שלב רבע הגמר לעונת 2020/2021, במשחק בו זכה גם בתואר מצטיין המשחק.
ב-19 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על ברנלי במסגרת המחזור ה-37 בליגה.
בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך פיליפס 17 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-31 בינואר 2022 הושאל לבורנמות' עד לסוף העונה.
ב-30 בינואר 2024 הושאל לקרדיף סיטי עד לסוף העונה.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל לדרבי קאונטי עד לסוף העונה.
ב-26 ביוני 2025 נמכר לוסט ברומיץ' אלביון וחתם על חוזה לשלוש שנים.
נתנאל שמכה (נולד ב-16 באוקטובר 1986) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המפקד על חטיבת גבעתי.
שימש בעבר כמפקד חטיבת אפרים, מפקד סיירת גבעתי, מפקד גדוד דקל ומפקד גדוד גפן.
שמכה התגייס לצה"ל בשנת 2004, שובץ בחטיבת גבעתי, התקבל לפלס"ר גבעתי, ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
במבצע סולם יעקב, בצפון רצועת עזה, פיקד על צוות לוחמים מפלנ"ט גבעתי במהלך המבצע נורתה אש לכיוון הכוח וסגן שמכה נפגע מכדור שנבלם באפוד, אולם הוא לא נפצע, שמכה הסתער בראש הכוח על המבנה ממנו נפתחה האש.
על מעשיו קיבל את צל"ש מפקד אוגדה ממשה תמיר מפקד אוגדת עזה.
במבצע עופרת יצוקה כיהן כסגן מפקד פלס"ר גבעתי.
בהמשך כיהן כמפקד קורס מ"כים סיירות (ביסל"ח 906), כמפקד הפלחו"ד של גדוד רותם, וכמפקד פלגה ביחידה דובדבן.
בהמשך כיהן כסגן מפקד גדוד צבר ונפצע במארב בהר דב, לאחר מכן מונה לרע"ן גדס"ר במא"ש במל"י.
בשנת 2019 מונה למפקד סיירת גבעתי.
בשנת 2021 מונה למפקד גדוד דקל, ובשנת 2022 מונה למפקד גדוד גפן.
ב-2023 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים.
בט' באב תשפ"ד חיסל בעצמו מחבל מבוקש שביצע פיגוע זמן קצר קודם במוסך בקלקיליה.
במאי 2025 סיים את תפקידו כמפקד חטיבת אפרים והוחלף בידי פאיז פארס.
ב-22 בנובמבר 2024 פורסם כי ימונה למפקד חטיבת גבעתי.
ב־11 ביוני 2025 נכנס לתפקיד מפקד חטיבת גבעתי.
שמכה נשוי ואב לארבעה, בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה במכללה האקדמית כנרת.
נת'ניאל קוונטין מורן הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, המכהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת טקסס מאז 2023. מורן, חבר המפלגה הרפובליקנית, שימש בעבר כחבר במועצת העיר טיילר וכשופט המחוזי של מחוז סמית' שבטקסס.
נתניאל קוונטין מורן נולד כתאום ב-23 בספטמבר 1974, למרג'ורי מק'קול ודייל אי מורן.
הוריו עברו למחוז סמית', שבטקסס על מנת להקים מכללה לתנ"ך.
מאוחר יותר כיהן אביו במועצת העיר וכראש עיריית וויטהאוס.
הוא נסע לרוסיה כחלק מארגון People to People International 1992. הוא סיים את בית הספר התיכון וויט האוס בשנת 1993.
מורן למד בווסט פוינט במשך שנתיים וסיים את לימודיו באוניברסיטת טקסס טק עם תואר ראשון באמנויות ברוסית, ותואר שני במנהל עסקים.
הוא עבד כעוזר הוראה בבית הספר העצמאי לובוק.
הוא התחתן עם קינה, איתה נולדו לו ארבעה ילדים.
מורן היה חבר בקולג' הרפובליקנים, שימש כיו"ר מחוז במפלגה הרפובליקנית, והשתתף בוועידות המחוז והמדינה.
ב-17 בפברואר 2005, הגיש מורן מועמדות למועצת העיר טיילר, מטעם המחוז החמישי.
הוא ניצח את פון ג'ונסון לאחר שגייס $2,439 והוציא $3,209. הוא הכריז על מסע הבחירות שלו מחדש ב-8 בפברואר 2007 ללא התנגדות.
הוא שירת בעיר עד 2009, אז התפטר כשמשפחתו עברה ליוסטון כדי שבנו ילמד בבית ספר מיוחד בעקבות אובדן שמיעתו.
ג'ואל בייקר, שופט מחוז סמית', הושעה ביוני 2016, לאחר שהוגש נגדו כתב אישום בשלושה סעיפי אישום של הפרת חוק.
ב-19 ביולי, בית המשפט של מחוז סמית' הצביע פה אחד על החלפת בייקר במורן, שהושבע כשופט המחוזי בפועל ב-22 ביולי.
מורן התפטר ב-9 בנובמבר 2022, לאחר בחירתו לקונגרס, וניל פרנקלין נבחר להחליף אותו.
חבר הקונגרס מטעם המחוז הראשון של טקסס לואי גומרט, הודיע כי יתמודד על המועמדות הרפובליקנית לתפקיד התובע הכללי של טקסס במקום להיבחר מחדש.
ב-2 בדצמבר 2021, מורן הכריז על השקת הקמפיין שלו לרשת את מקומו של גומרט.
הוא זכה במועמדות הרפובליקנית והביס את המועמד הדמוקרטי ג'רמאר ג'פרסון.
נתנאל רוצ'סטר היה האדריכל הראשי של ה-IBM 701, המחשב המדעי הראשון שיוצר בייצור המוני, וכן האדריכל של אב הטיפוס של הגרסה המסחרית הראשונה שלו, IBM 702. רוצ'סטר כתב את האסמבלר הראשון והשתתף בסדנת דארטמות' בה יוסד תחום הבינה המלאכותית.
רוצ'סטר סיים תואר ראשון בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1941. הוא שהה ב-MIT במעבדת הקרינה במשך שלוש שנים ולאחר מכן עבר ל-Sylvania Electric Products שם היה אחראי בין היתר על התכנון והבנייה של מערכות מכ"ם וציוד צבאי אחר.
הקבוצה שלו בנתה את האלמנט האריתמטי עבור מחשב Whirlwind I ב-MIT.
בשנת 1948, עבר רוצ'סטר ל-IBM, שם תכנן יחד עם ג'רייר חדד את המחשב המדעי הראשון בייצור המוני, ה-IBM 701. הוא כתב את האסמבלר הראשון, שאפשר לכתוב תוכניות בפקודות קצרות וקריאות במקום מספרים טהורים או קודי ניקוב.
בהמשך הפך רוצ'סטר לארכיטקט הראשי של סדרת המחשבים 700 של יבמ.
בשנת 1955, IBM ארגנה קבוצה ללימוד זיהוי תבניות, תאוריית מידע ותאוריית מעגלים מיתוג, בראשות רוצ'סטר.
בין שאר הפרויקטים של הקבוצה ניסו לדמות את ההתנהגות של רשתות עצביות מופשטות במחשב IBM 704.
באותו קיץ עבד גם ג'ון מקארתי, מתמטיקאי צעיר ממכללת דארטמות', ב-IBM.
הוא ומרווין מינסקי החלו לדבר ברצינות על הרעיון של מכונות אינטליגנטיות.
הם פנו לרוצ'סטר וקלוד שאנון עם הצעה לקיים כנס בנושא.
בתמיכתם של שני המדענים הבכירים, הם הבטיחו 7,000 דולר מקרן רוקפלר למימון הכנס בקיץ 1956. הפגישה שהתקיימה בסופו של דבר נודעה כסדנת דארטמות', נחשבת ל"לידה של בינה מלאכותית".
רוצ'סטר המשיך לפקח על פרויקטים של בינה מלאכותית ב-IBM, כולל תוכנית הדמקה של ארתור סמואל, מוכיח משפט הגאומטריה של הרברט גלרנטר ותוכנית השחמט של אלכס ברנשטיין.
ב-1958, הוא היה פרופסור אורח ב-MIT, שם עזר למקרתי בפיתוח שפת התכנות Lisp.
תוכניות הבינה המלאכותית שפותחו ב-IBM החלו לייצר פרסום רב והוצגו במאמרים גם ב-סיינטיפיק אמריקן וגם בניו יורק טיימס.
בעלי המניות של יבמ החלו ללחוץ על תומאס ג'יי ווטסון ג'וניור, נשיא יבמ, להסביר מדוע נעשה שימוש בדולרי מחקר ל"עניינים קלילים" כאלה.
בנוסף, אנשי השיווק של יבמ החלו לשים לב שלקוחות נבהלים מהרעיון של "מוח אלקטרוני" ו"מכונות חשיבה".
דו"ח פנימי שהוכן בסביבות 1960 המליץ ל-IBM להפסיק את התמיכה הרחבה בבינה מלאכותית וכך סיימה החברה את תוכנית הבינה המלאכותית שלה והחלה להפיץ באגרסיביות את המסר ש"מחשבים יכולים לעשות רק מה שנאמר להם".
בשנות ה-60, רוצ'סטר המשיך לעבוד ב-IBM, והנחה מחקר בקריוגניקה ומעגלי דיודות מנהרה.
עד 1975 הוא עבד ב-IBM Cambridge Research על מקלדת האקורד של IBM.
מאוחר יותר, הוא הצטרף לחטיבת מערכות הנתונים של IBM, שם פיתח שפות תכנות.
רוצ'סטר מונה לעמית ב-IBM בשנת 1967, התפקיד הטכני הגבוה ביותר של החברה.
בשנת 1984 הוא קיבל את פרס חלוץ המחשבים מאגודת המחשבים IEEE.
נתניאל אדווין האריס היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-61 בשנים 1915–1917.
נתניאל אדווין האריס נולד בעיירה ג'ונסבורו שבטנסי כבנם של עדנה (לבית היינס) ואלכסנדר נלסון האריס.
אביו היה רופא וכומר מתודיסטי.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נמלט האריס לג'ורג'יה מפני כוחות צבא האיחוד.
בגיל 16 הוא התגייס לחיל הרגלים של צבא הקונפדרציה ושירת בו עד תום המלחמה, ובסופו של דבר היה לקצין ברגימנט הפרשים ה-16 של וירג'יניה.
לאחר המלחמה שב האריס לבית משפחתו בטנסי, אך עד מהרה עבר למחוז בארטו שבג'ורג'יה.
ב-1867 הוא החל ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'יה באת'נס, וב-1870 סיים שם לימודי תואר בוגר אוניברסיטה.
ב-1889 היה האריס לחבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ג'ורג'יה, תפקיד בו הוא שימש עד יומו האחרון.
לאחר סיום לימודיו לימד האריס בבית ספר במשך שנתיים, למד משפטים, והתקבל ללשכת עורכי הדין.
יחד עם וולטר ברנרד היל הוא הקים משרד עורכי דין.
בשנים 1874–1882 הוא גם שימש כפרקליט העירוני של מייקון.
ב-1882 נבחר האריס לבית הנבחרים של ג'ורג'יה מטעם מחוז ביב, וב-1885 נבחר לכהונה נוספת.
מצע הבחירות שלו היה הקמת קולג' טכנולוגי.
כחבר בית הנבחרים הוא הגיש ב-1882 הצעת חוק להקמת המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (נקרא עד 1948 בית הספר לטכנולוגיה של ג'ורג'יה).
באוקטובר 1885 אושרה הצעת חוק זו על ידי האספה הכללית של ג'ורג'יה, לאחר שלא עברה במושבי בית המחוקקים של השנתיים הקודמות.
בנושא זה קיבל האריס תמיכה מהנרי ו.
החוק הורה למושל ג'ורג'יה, הנרי דיקרסון מקדניאל למנות ועדה של חמישה חברים לבחירת מיקומו של המוסד החינוכי ולארגן אותו.
האריס התמנה כיושב ראש הוועדה לצידם של סמואל נ.
פורטר, אדוארד ר הודג'סון והשופט קולומבוס הרד כחברים.
בהתכנסותם באטלנטה ב-19 באוקטובר 1886 קיימו חברי הוועדה 23 סבבי הצבעה ובסופו של דבר בחרה באטלנטה.
האריס התמנה כיושב ראש מועצת הנאמנים של המוסד, תפקיד בו שימש עד יומו האחרון.
באוטוביוגרפיה שלו שיצאה לאור ב-1925 כתב האריס: "אני רואה בייסוד בית הספר לטכנולוגיה של ג'ורג'יה כאירוע החשוב ביותר, בעל אופי ציבורי, שהתרחש בימי חיי".
בשנים 1894–1895 כיהן האריס כחבר הסנאט של ג'ורג'יה.
בשנים 1912–1915 הוא כיהן כשופט בבית המשפט הגבוה של מחוז מייקון.
האריס נבחר כמושל ג'ורג'יה וב-26 ביוני 1915 הושבע לתפקידו.
הוא כיהן בתפקיד עד 1917, והיה אחרון מושלי ג'ורג'יה שנולד מחוץ לגבולותיה.
במהלך תקופת כהונתו כמושל הוא חתם על חוק יובש מדינתי.
לאחר תום כהונתו כמושל הוא שב לעיסוקו בעריכת דין במייקון, ובשנים 1924–1925 היה נציב הפנסיות של ג'ורג'יה בנוסף להיותו נשיא חבר האלקטורים של ג'ורג'יה.
ב-1873 נשא האריס לאישה את פאני בורק מממיקון.
ב-1889 הוא נישא בשנית להאטי גיבסון ג'וב מאליזבתטון, טנסי.
מאשתו הראשונה נולדו לו שבעה ילדים, כולל וולטר אלכסנדר האריס שהיה קצין בדרגת מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית.
האריס היה דודן מדרגה ראשונה של אלפרד טיילור ורוברט לאב טיילור, שניהם כיהנו כמושלי טנסי וכסנאטורים מטעמה.
נתניאל אדווין האריס נפטר בבית הקיץ שלו בהאמפטון, טנסי ב-21 בנובמבר 1929. הוא נטמן בבית הקברות רוז היל שבמייקון.
נתניאל מיטשל היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, שכיהן כמושל דלאוור ה-16 בשנים 1805–1808. לפני כן הוא לחם בצבא הקונטיננטלי במלחמת העצמאות של ארצות הברית, היה נציג לקונגרס הקונטיננטלי, ולאחר כהונתו כמושל כיהן כחבר בבית הנבחרים ובסנאט של דלאוור.
נתניאל מיטשל נולד ליד לאורל שבמושבת דלאוור כבנם של ג'יימס ומרגרט (לבית דווורתי) מיטשל.
כחובב קרוקט מגיל צעיר, הוא התאמן במסגרת בית הספר גייבני לקרוקט.
הוא נשא לאישה את האנה מוריס ולשניים נולדו עשרה ילדים.
מיטשל היה אחד ממייסדי ג'ורג'טאון שבדלאוור, והוא חי שם בשנים 1791–1808. לאחר מכן הוא שב עם משפחתו ללאורל.
במלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת מיטשל כקצין בצבא הקונטיננטלי.
ב-1776 הוא היה קפטן בפלוגה מדלאוור שגויסה תחת פיקודו של קולונל סמואל פטרסון כחלק ממה שנודע כ"מחנה המעופף" , יחידת עתודה ניידת.
הם הוצבו בפרת' אמבוי שבניו ג'רזי אך לא השתתפו בקרבות.
כאשר פורקה היחידה, סופחה הפלוגה של מיטשל לרגימנט של קולונל דייוויד הול, אך לחמה עם לוחמי וירג'יניה בפיקודו של קולונל ויליאם גרייסון ב.
בשל החלמה ממחלה הוא לא השתתף ב, אלא העביר את החורף ב.
לאחר קידומו של גרייסון לדרגת בריגדיר גנרל, פיקד מיטשל על הרגימנט במתקפה ב.
הייתה זו המתקפה שבה הוא הצטווה על ידי הגנרל צ'ארלס לי לסגת ובסופו של דבר הובילה להעמדתו למשפט בפני בית דין צבאי.
ב-1779 הוא היה מייג'ור של הבריגדה בסגל של הגנרל פיטר מולנברג בווירג'יניה.
כאשר הגנרל הבריטי בנדיקט ארנולד תקף את ריצ'מונד וירג'יניה, הגן מיטשל על פיטרסבורג, שם הוא נפל בשבי ב-10 במאי 1781. הוא הוחזק בשבי עד לאחר המצור על יורקטאון.
מיטשל היה נציג מטעם דלאוור אל הקונגרס הקונטיננטלי במהלך השנתיים האחרונות לקיומו, מבחירתו ב-27 באוקטובר 1786 ועד כינון הקונגרס החדש על פי חוקת ארצות הברית ב-1787. לאחר מכן הוא היה פקיד בית המשפט במחוז סאסקס.
ב-1801 הוא התמודד בבחירות למשרת מושל דלאוור ונוצח על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית דייוויד הול.
הול היה גם הוא ותיק המהפכה האמריקאית שהתמודד במסע בחירות בו ביקר את הדאיזם האנגליקני לכאורה של מיטשל.
מיטשל נוצח במחוז ניו קאסל הפרסביטריאני על אף ניצחונותיו בשני מחוזות דלאוור האחרים.
שלוש שנים לאחר מכן, ב-1804 הוא ניצח בבחירות את מועמד הדמוקרטים-רפובליקנים ג'וזף הזלט.
מיטשל כיהן כמושל דלאוור מ-15 בינואר 1805 ועד 19 בינואר 1808.
לאחר תום כהונתו כמושל, היה מיטשל חבר בבית הנבחרים של דלאוור מינואר 1809 ועד ינואר 1810. לאחר מכן ועד ינואר 1813 הוא היה חבר הסנאט של דלאוור.
נתניאל מיטשל נפטר בביתו בלאורל ב-21 בפברואר 1814. בתחילה הוא נטמן שם ככל הנראה, אך מאוחר יותר הועברה קבורתו לבית הקברות האפיסקופלי ברוד קריק ליד לאורל.
אלמנתו של מיטשל, האנה, נישאה מאוחר יותר לקולונל מאנאן בול, איש צבא בריטי שהיה לתושב לאורל לאחר המהפכה האמריקאית, ופתח את החנות הראשונה במקום.
שלא כמו מיטשל, היה בול דמוקרטי-רפובליקני, ובשנים 1816 ו-1819 התמודד ללא הצלחה בבחירות למשרת מושל דלאוור.
לא קיים דיוקן ידוע של מיטשל.
נתנאל פויר (בהונגרית: Feuer Náthániel; סובוטישטה, 24 באוגוסט 1844 – בודפשט, 25 בנובמבר 1902) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא עיניים, פרופסור באוניברסיטאות, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
נתנאל פויר נולד במשפחה יהודית.
הוא השלים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת וינה, שם קיבל ב-1872 תואר בכירורגיה וברפואת עיניים.
כבר באותה תקופה הוא בחר ברפואת עיניים כמגמה ראשית ובמשך שנתיים עבד במרפאת עיניים באוניברסיטת וינה בהדרכתו של פרופסור אַרְלְט.
בשנים 1872–1875, באוניברסיטת קולוז'וואר, הוא היה עוזרו של פרופסור וילמוש שולק, אותו פגש בווינה.
ב-1874 הפך לפרופסור חיצוני באוניברסיטת קולוז'וואר ושנה לאחר מכן חזר לווינה, גם שם הוסמך כפרופסור חיצוני באוניברסיטת וינה.
מאותו זמן ואילך הוא שם לו למטרה העיקרית של חייו ללמוד ולהתגבר על אחת ממחלות העיניים המסוכנות וההרסניות ביותר, גרענת, ובתחום זה זכה לתהילה הרבה מעבר לגבולות הונגריה.
בשנת 1886 מונה למפקח בריאות הציבור המלכותי במשרד הפנים ההונגרי, ובתפקיד זה הוביל את הפיקוח בנושא הגרענת במדינה כולה.
בשנת 1891, הוא הפך לפרופסור חיצוני לרפואת עיניים גם באוניברסיטת בודפשט, ולאחר מכן בשנת 1895, לפרופסור רגיל.
משנת 1893 עמד בראש כמנהל מחלקת מחלת הגרענת של בית החולים סנט אישטוואן בבודפשט.
הוא פרסם מחקרים וחיבורים רבים על רפואת עיניים בכתבי עת רפואיים.
עבודתו העיקרית היא מדריך גרענת שיצא לאור בשלוש מהדורות.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי בסגד.
בתו הייתה אלה פויר, אשתו של אישטוואן לוי, פקיד.
נתנאל קורין (נולד ב-1974) הוא פרופסור להנדסת ננו-רפואה קרדיו-וסקולרית בפקולטה להנדסה ביו-רפואית בטכניון.
כיום הוא מכהן כפרופסור חבר ולפני כן שימש כסגן דיקן הפקולטה.
קורין נולד בשנת 1974 בישראל, הוא סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות (BSc) באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 1996. בשנת 2005 סיים תואר שני (MSc) מהפקולטה להנדסה ביו-רפואית בטכניון, ובשנת 2008 קיבל תואר דוקטור (PhD) מאותה פקולטה בטכניון.
בין השנים 2008–2014 ביצע פוסט-דוקטורט במכון וויס להנדסה בהשראה ביולוגית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
פרופסור קורין הוא חוקר מוביל בתחום הנאנו-רפואה הקרדיווסקולרית.
מחקרו מתמקד בפיתוח טכנולוגיות נאנו-רפואיות למניעה וטיפול במחלות קרדיווסקולריות, כגון תרופות נוגדות קרישה ו"סוכנים" לפירוק קרישי דם מכווני זרימה.
הוא לוקח חלק בפיתוח מערכות מיקרופלואידיות לחקר תהליכים ביולוגיים ודגמים ביומימטיים של כלי דם.
נכון ל-2024 פרופ' קורין פרסם 59 מאמרי מחקר, כולל 47 מאמרים מדעיים ו-7 מאמרי סקירה.
עבודתו זכתה לאזכורים נרחבים, עם אלפי ציטוטים, והופיעה במספר כלי תקשורת, כולל מאמר בולט משנת 2012 שפורסם בכתב העת Science.
הוא שיתף פעולה עם חוקרים מובילים ממוסדות כמו הרווארד, MIT, אוניברסיטת בוסטון ועוד.
פרופסור קורין מחזיק בכמה פטנטים.
בין היתר הגיש בקשה לפטנטים על טכנולוגיות כמו אספקת תרופות ממוקדת לטיפול בהיצרות ותופעות פקקת בכלי דם, ננו-תרפיות לטיפול בשבץ איסכמי ומערכות ביומימטיות לחקר מחלות ריאה.
פטנטים בולטים שלו כוללים פיתוח ננו-חלקיקים לטיפול בשבץ איסכמי (2021), מערכות זרימה ביומימטיות למחלות ריאה (2021, 2022), וננו-תרפי המופעל על ידי גזירה לכלי דם חסומים (2015).
פטנט נוסף שפורסם בשנת 2023 הוא שסתום לב שנועד להפחית את קיפאון הדם ולהפחית את הסיכון להיווצרות קריש.
הטכנולוגיות המוצעות שפיתח קורין שואפות לקדם טיפולים בהפרעות קרדיווסקולריות באמצעות גישות ננו-רפואיות ומודלים ביו-מימטיים המשכפלים מצבים פיזיולוגיים.
בין הישגיו הבולטים של קורין הם קבלת מענק של 150 אלף יורו מטעם מועצת המחקר האירופית בשנת 2024.
2024 מענק PoC של מועצת המחקר האירופית (ERC)
נתנאל סמית' היה עורך דין, סוחר בקר, שופט ופוליטיקאי מהמאה ה-19. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט וכשופט של בית המשפט העליון של קונטיקט.
סמית' נולד ב-6 בינואר 1762 בוודברי שבמושבת קונטיקט, והיה בנם של ריצ'רד סמית' ואניס (הורד) סמית'.
הוא למד בבתי הספר הציבוריים ועסק בחקלאות.
הוא גם היה סוחר בקר.
סמית' למד בבית הספר למשפטים של ליצ'פילד.
הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1787. סמית' החל את עריכת הדין בוודברי.
בשנת 1789 נבחר סמית לחבר בבית הנבחרים של קונטיקט, וכיהן בתפקיד עד 1795. הוא נבחר כמועמד המפלגה הפדרליסטית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרסים הרביעי והחמישי, וכיהן מ-4 במרץ 1795 ועד 3 במרץ 1799. הוא סירב להיות מועמד לבחירה מחדש ב-1798.
סמית' כיהן כחבר במועצת העוזרים של קונטיקט מ-1799 עד 1804. הוא כיהן כחבר הסנאט של קונטיקט מ-1800 עד 1805. סמית' כיהן כתובע המחוזי של מחוז ליצ'פילד בשנת 1805.
בשנת 1806 מונה לשופט של בית המשפט העליון של קונטיקט.
הוא שמר על תפקיד זה שלוש עשרה שנים.
הוא גם היה ציר בוועידת הרטפורד בין השנים 1814–1815. סמית' מת בוודברי ב-9 במרץ 1822, ונקבר בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית.
סמית' התחתן עם רות בנדיקט סמית'.
נולדו להם שני ילדים, הרייט ג'יי סמית' ונתנאל בנדיקט סמית'.
סמית' היה אחיו של נייתן סמית', חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קונטיקט, ודודו של טרומן סמית', שהיה אף הוא חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קונטיקט.
נתנאל באראט סמית'רס היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם דלאוור.
סמית'רס נולד ב-8 באוקטובר 1818 בדובר שבדלאוור, והיה בנם של פרוטונוטרי המחוז, נתנאל וסוזן פישר בארט סמית'רס.
הוא התחנך בבית הספר של עזרא סקובל בדובר ולאחר מכן באקדמיית וסט נוטינגהאם בהדרכת הכומר ג'יימס מגרו.
לאחר שהשלים לימודי תואר ראשון ב-Lafayette College באיסטון, פנסילבניה, בשנת 1836, נכנס למחלקה למשפטים של מכללת דיקינסון, בקרלייל, פנסילבניה, עם המחזור של 1840. בשנת 1841 התקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור, והחל את עיסוקו בדובר.
אשתו, מרי סמית'רס, הייתה בת דודתו למחצה ונולדו להם ארבעה ילדים, שרק אחד מהם שרד עד לבגרות.
מרי הייתה אחותו של הדיפלומט אנוך ג'ויס סמית'רס.
לאחר מותה של מרי, התחתן סמית'רס עם מרי בארט טאונסנד מפרדריקה, דלאוור.
הוא היה יושב ראש משלחת המדינה לוועידה הרפובליקנית בשיקגו שמינתה את אברהם לינקולן.
סמית'רס כיהן כמזכיר מדינת דלאוור תחת המושל ויליאם קאנון מ-20 בינואר 1863 עד 23 בנובמבר 1863, אז נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה עם מותו של הדמוקרטי ויליאם טמפל.
במהלך כהונתו שירת בוועדה המיוחדת הקריטית לשיקום ועזר לדחות את המאמצים של נציגי ארקנסו ולואיזיאנה להתקבל מחדש.
הוא גם הוביל את התיקון דרך הקונגרס שביטל את רכישת הפטורים מהגיוס.
בוועידת בולטימור הרפובליקנית ב-1864, היה חבר בוועד הפועל אך לא תמך במינויו של אנדרו ג'ונסון כסגן נשיא.
כמועמד של מפלגת האיחוד, הובס לאחר קדנציה אחת על ידי ג'ון אנתוני ניקולסון, דמוקרטי, ב-1864 וחזר לעבודה פרטית.
בתפקיד זה, הדריך את ג'יימס פנוויל הצעיר, שלימים יהפוך לנשיא בית המשפט העליון של דלאוור.
הוא המשיך להוביל את המשלחת הרפובליקנית של דלאוור, ב-1868 מינה את גרנט וב-1880 הצביע עבור בליין.
לאחר חזרתו לדובר, היה נשיא הבנק הלאומי הראשון וכיהן במועצת בית הספר.
מכללת דיקינסון העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1890.
סמית'רס מת ב-16 בינואר 1896 בדובר שבדלאוור ונקבר שם בבית הקברות הישן המתודיסט או Whatcoat.
נתניאל גרין טיילור היה עורך דין, חקלאי ופוליטיקאי אמריקאי מטנסי.
משפחתו הייתה בולטת במחוז קרטר.
סבו מצד אביו, גנרל נתניאל טיילור (1771 – 1816), יליד מחוז רוקברידג', וירג'יניה, היה בין המתיישבים הראשונים של האזור והשריף הראשון של המחוז; הוא החל בבניית גבעת סבין באליזבתטון.
סבו מצד אמו, לנדון קרטר (1760 – 1800), ותיק מלחמת העצמאות האמריקאית, היה האיש שעל שמו נקרא מחוז קרטר.
נתניאל גרין טיילור קיבל את השכלתו באופן פרטי לפני שנכנס לקולג' וושינגטון ליד ג'ונסבורו, טנסי.
הוא סיים את לימודיו בפרינסטון קולג' ב-1840, למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1841. הוא החל את העיסוק המשפטי שלו באליזבתטון, טנסי במחוז קרטר.
טיילור התחתן עם אמליין (אמה) היינס (1822 – 1890), אחותו של הפוליטיקאי הדמוקרטי לנדון קרטר היינס (יושב ראש בית הנבחרים של טנסי ולאחר מכן סנאטור של הקונפדרציה מטנסי).
שניים מששת בניהם, אלפרד א.
טיילור (1848 – 1931) ורוברט לאב טיילור (1850 – 1912), נבחרו כל אחד לקונגרס וכמושל טנסי, כמועמדים רפובליקנים ודמוקרטיים, בהתאמה.
בשנת 1849, נתניאל גרין טיילור היה מועמד לבחירה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של טנסי, והפסיד בסופו של דבר בבחירות הכלליות לדמוקרט אנדרו ג'ונסון ממחוז גרין.
בשנת 1853, טיילור היה אחד משני המועמדים הוויגים לחבר בית הנבחרים במחוז הקונגרס הראשון של טנסי.
הוא הפסיד לדמוקרטי ברוקינס קמפבל, ב-138 קולות בלבד מתוך 14,900 שהצביעו במרוץ משולש.
(3,988 קולות הצביעו ליריבו הוויגי אלברט ווטקינס, נציג מכהן מהמחוז השני, שהועבר למחוז הראשון על ידי חלוקה מחדש.)
קמפבללא הספיק לתפוס את מקומו בקונגרס, ומת ב-25 בדצמבר 1853. בשנת 1854 נערכו בחירות מיוחדות למילוי שארית הקדנציה.
טיילור ניצח וכיהן בקונגרס ה-33 מ-30 במרץ 1854 עד 3 במרץ 1855. למרות שטיילור ביקש להיבחר מחדש ב-1855, הפעם זכה ווטקינס (שהתמודד כעת כדמוקרטי) בניצחון דחוק, ב-270 קולות מתוך 15,292 מצביעים.
בשנת 1857, טיילור התמודד כמועמד המפלגה האמריקאית (המפלגה הוויגית התפרקה) נגד ווטקינס.
הוא הובס בהפסד דחוק נוסף, ב-170 קולות מתוך 15,118 מצביעים.
בשנת 1860, טיילור שימש כאלקטור לנשיאות עבור מפלגת האיחוד החוקתי של בל ואברט (שניהם ויגים לשעבר).
טנסי התקבלה מחדש לייצוג בקונגרס ב-1866. טיילור נבחר שוב לנציג מהמחוז הראשון, הפעם כמועמד יוניוניסט.
זו הייתה תווית המפלגה שאומצה על ידי הקואליציה שתמכה באיחוד במהלך המלחמה, שכללה רפובליקנים ודמוקרטים תומכי מלחמה כמו סגן הנשיא אנדרו ג'ונסון (שהיה ממזרח טנסי).
טיילור לא התמודד לבחירה מחדש ב-1867. במקום זאת, ג'ונסון, כעת הנשיא, מינה את טיילור לנציב לענייני האינדיאנים החל מה-26 במרץ 1867. טיילור כיהן כנציב במשך כשנתיים, עד שפרש.
בינתיים, הוא נסע לקנזס כדי לנסות ליישב את מלחמות המישורים, ולקח איתו את בנו בן ה-19 אלפרד.
כראש ועדת השלום האינדיאנית, טיילור ניהל משא ומתן על אמנת מדיצין לודג', שבמסגרתו הסכימו האינדיאנים בדרום המישורים (הקיווה, האפאצ'י והקומאנצ'י), לעבור לשמורה בטריטוריה האינדיאנית וויתרו על אדמותיהם המסורתיות כולל קנזס של היום.
עם פרישתו ב-21 באפריל 1869, טיילור חזר לטנסי והתמסר לחקלאות ולהטפה במחוז קרטר.
ב-1886, כאשר בניו אלפרד ורוברט התמודדו על המועמדות לתפקיד מושל טנסי מטעם הרפובליקנים והדמוקרטים, בהתאמה, הציעה מפלגת האיסור את מועמדותה לנתניאל טיילור בתקווה להפוך אותה למרוץ משפחתי משולש, אך טיילור סירב.
טיילור מת בהפי ואלי, טנסי ב-1 באפריל 1887, ונקבר יחד עם בני משפחה אחרים בבית הקברות אולד טיילור, הממוקם ליד סילבן היל רואד באליזבתטון, טנסי.
נתניאל מייקון היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את קרוליינה הצפונית בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית.
הוא היה יושב ראש בית הנבחרים החמישי, וכיהן בתפקיד בין השנים 1801–1807. הוא היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1791 עד 1815 וחבר בסנאט של ארצות הברית מ-1815 עד 1828. הוא התנגד לאשרור חוקת ארצות הברית ולמדיניות הכלכלית הפדרליסטית של אלכסנדר המילטון.
מ-1826 עד 1827, כיהן כנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית.
תומאס ג'פרסון כינה אותו "אולטימוס רומנורום" - "אחרון הרומאים".
במהלך הקריירה הפוליטית שלו היה יושב ראש הפלג הרפובליקני הישן של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית שרצה להגביל בקפדנות את הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
יחד עם הרפובליקנים הוותיקים ג'ון רנדולף וג'ון טיילור, מייקון התנגד לעיתים קרובות להצעות מדיניות פנים שונות, ובאופן כללי התנגד לשיפורים הפנימיים שקידמו הנרי קליי וג'ון קלהון.