tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההתקפה לא צלחה וחיל האוויר העיראקי הפיל שלושה מטוסים ישראלים, טייס ונווט נהרגו ושני טייסים נפלו בשבי והוחזרו בסוף החודש.
בקרבות אוויר שהתקיימו בהמשך הלחימה הפיל חיל האוויר הישראלי 60 מטוסי אויב.
אלוף ההפלות היה סגן גיורא רום, שהפיל חמישה מטוסי אויב.
ב-7 וב-8 ביוני תקף חיל האוויר הישראלי סוללות טילי קרקע-אוויר מצריות בסיני.
בלחימה הקרקעית בסיני עסק חיל האוויר הישראלי בסיוע לכוחות הקרקע ובתקיפת שיירות שריון וארטילריה מצריות.
במסגרת התוכנית לכיבוש שארם א-שייח' הובילו מסוקי חיל האוויר הישראלי כוח של 170 צנחנים, בפיקודו של אל"ם אהרן דוידי, לשארם א-שייח', ועוד 400 צנחנים הובלו במטוסי נורד.
הכוחות שהגיעו גילו שחיל הים הישראלי הקדים אותם בהשתלטות על האזור, שננטש על ידי המצרים.
ב-9 ביוני הנחיתו מסוקי חיל האוויר הישראלי כוח צנחנים בפיקודו של סא"ל משה לוי באזור ראס סודר.
בימים הראשונים של הלחימה הקרקעית בחזית הסורית, עסקו שני הצדדים בהרעשות ארטילריות, וחיל האוויר הישראלי הפציץ מטרות ברמת הגולן.
החל משעות הבוקר של 9 ביוני תקף חיל האוויר הישראלי את רמת הגולן במתקפה אווירית מרוכזת ומתמדת, והמשיך למחרת במתן סיוע אווירי לכוחות היבשה של צה"ל שפרצו לרמת הגולן.
מסוקים הובילו צנחנים לעומק רמת הגולן, ואלה כבשו את צומת בוטמייה שבדרום רמת הגולן והרחיבו את השטח שכבשה ישראל.
שימוש במטוסי "פוגה מגיסטר" כמטוסי תקיפה
בשל כך הוחלט ש-44 מטוסי הפוגה מגיסטר יוקצו לסיוע אווירי קרוב לכוחות אלה.
ב-8 ביוני בשעות הצהריים גילה צה"ל בים התיכון, מצפון לאל עריש, אונייה שנחשדה כמשחתת מצרית שמפגיזה את כוחות צה"ל.
מפקדת חיל הים הישראלי שלחה מנמל אשדוד שלוש טרפדות ליירוט האונייה.
הספינות התקרבו וקלטו במכ"ם מטרה מתרחקת.
חישוב מהירות המטרה היה שגוי (מעל 28 קשר) חיזק את ההערכה כי מדובר במשחתת.
מפקד פלגת הטרפדות העריך שלא יצליח להשיג את המשחתת המתרחקת וביקש סיוע אווירי.
המטוסים שהוזנקו דיווחו על אונייה צבאית בצבע אפור בעלת שני תרנים, ארובה אחת ושלושה תותחים.
תיאור זה מתאים למשחתת תוצרת בריטית מדגם Z שנמכרה למצרים.
על סמך זיהוי שגוי זה אישר יצחק רהב במפקדת חיל הים לתקוף את האונייה.
בשעה שתיים אחר הצהריים תקפו את האונייה שני מיראז'ים בירי תותחים וברקטות.
לאחר מכן הפציצו אותה מטוסים אחרים בפצצות נפל"ם.
יפתח ספקטור, הטייס שהוביל את התקיפה האווירית הראשונה, סיפר שהוא ובן זוגו לתקיפה לא הצליחו להבחין בדגלים מתנפנפים על הספינה.
בקר הטיסה דיווח לו בקשר שזו אוניית מטען מגויסת של המצרים שתקפה את כוחות צה"ל באל עריש, והורה לו לתקוף ולעצור אותה.
בהמשך תקפו את האונייה גם הטרפדות שנשלחו אליה.
רק לאחר מכן הניפה האונייה את דגל ארצות הברית, והתברר שזו אוניית ביון אמריקאית, "ליברטי".
מתוך 294 ימאים אמריקאיים בצוות ה"ליברטי", נהרגו 34 ונפצעו 171.
לאחר המלחמה שיקמו חילות האוויר הערביים את ציי המטוסים באמצעות רכש נרחב בעיקר מתוצרת סובייטית.
מאחר שמעט טייסים ערביים נהרגו במלחמה, הצליח חיל האוויר המצרי לחזור לגודלו הקודם כבר ביוני 1968 (כשנה לאחר המלחמה).
חיל האוויר הסורי השלים את אבדותיו באמצע שנת 1968 כשנה לאחר המלחמה.
לאחר השיקום החל בישראל תכנון מבצע חדש להשמדת חילות האוויר הערביים שנקרא מבצע לפיד שנמסר לטייסות ב-17 ביולי 1968.
לשישה מטייסי חיל האוויר הישראלי הוענק עיטור העוז על גבורתם במלחמת ששת הימים:
סרן בן-ציון זהר טס במבנה שתקף שדה תעופה באזור תעלת סואץ ב-5 ביוני.
בעת התקיפה הופיעו מטוסי "מיג 21", וסרן זהר נשאר מעל לשדה ותמרן מול ה"מיגים", כדי להסיט אותם מעמיתיו התוקפים.
אחר כך נכנס בעצמו לתקיפת השדה ובדרכו חזרה הצטרף למבנה בתקיפת סוללת טילים SA 2, אף על פי שחסר לו דלק.
ב-5 ביוני הוביל סרן יעקב מורגן רביעיית מטוסי "פוגה-מגיסטר" לתקיפת מטרות קרקע באזור רפיח-אל־עריש.
הגה הגובה של מטוסו נפגע בצאתו מהתקיפה הראשונה, אך הוא הוביל את הרביעייה מחדש לתקיפת המטרה, ורק אחר כך הנחית את מטוסו, בעוד הגה הגובה לא פועל.
ב-7 ביוני 1967, במהלך גיחת תקיפה של מטוסי פוגה מגיסטר נגד טנקים ירדנים ממזרח לירושלים, חג רס"ן אריה בן-אור במטוסו לאחר שתחמושתו אזלה והנחה שתי רביעיות מטוסים נוספות לשטח התקיפה, למרות אש אויב שנורתה נגד מטוסו.
כטייס פייפר ערך סרן אמנון גלעד טיסת תצפית בסיני ב-7 ביוני.
הוא משך אליו ארבעה מטוסי מיג מצריים שניסו לתקוף שיירה של צה"ל והרחיק אותם מהשיירה, ובהמשך חילץ טייס ישראלי שמטוסו הופל.
ב-7 ביוני 1967 נפגע המסוק שהטיס רס"ן כוכב הס מצפון לים המלח.
למרות זאת המשיך רס"ן הס במשימת חילוץ של טייס שצנח בשטח, ועשה זאת בהצלחה תחת אש מרגמות ומקלעים, שנורתה עליו בעת שנחת ליד הטייס שצנח.
ב-7 ביוני 1967 הוזנק סרן יהודה פרי (פריצקר) לחילוץ טייס שנטש מטוסו בשטח אויב.
כשהגיע למקום נורתה עליו אש מהקרקע ומטוסו נפגע.
הוא המשיך לחוג באזור במשך 25 דקות בתנאים קשים של אור אחרון ובתוך ואדיות עד שירדה החשכה, בעוד מטוסו חוזר ונפגע מנשק קל.
הזירה האווירית במלחמת סיני היוותה חלק חשוב במלחמה זו.
פעילות חיל האוויר הישראלי כללה את מבצע תרנגול, מבצע מספריים ומבצע מכבש בתחילת המלחמה וסיוע לכוחות הקרקע בהמשכה.
החשש בישראל מתקיפה מצרית של ערי ישראל הביא להצבתם של מטוסי חיל האוויר הצרפתי בישראל, לשם הגנה על שמיה.
בתחילת המלחמה התנהלו בשמי סיני גם קרבות אוויר בין חיל האוויר הישראלי לחיל האוויר המצרי, אך משהצטרפו בריטניה וצרפת למערכה האווירית, כחלק ממבצע מוסקטר שהתנהל במקביל למלחמת סיני, שותק למעשה חיל האוויר המצרי.
עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית ב-1955 במסגרתה סופקו למצרים מאות מטוסים וטנקים וציוד לחימה רב אחר, שינתה את מאזן הכוחות במזרח התיכון.
בתגובה חתמה ישראל במרץ וביוני 1956 על עסקאות לרכישת ציוד צבאי בצרפת, כולל עשרות מטוסי מיסטר.
לשיפור הקשר בין יחידת השליטה המרכזית של חיל האוויר הישראלי למטוסים הוסבו שני מטוסי דקוטה לתחנות ממסר מוטסות.
באפריל 1956 החלה אספקת מטוסי המיסטר 4 מצרפת לישראל.
12 מטוסים הגיעו בגל הראשון, 12 נוספים באוגוסט, ובאוקטובר, ממש ערב המלחמה, המריאו מצרפת 36 מטוסים במבצע עליו פיקד ראש מחלקת אוויר, שלמה להט (לנדאו).
בדרכם לישראל נחתו המטוסים ותדלקו בברינדיזי שבאיטליה, על מנת למנוע חשד מהאיטלקים, נמסר להם כי מדובר במטוסים שהמריאו מישראל לצרפת לצורך תיקונים, המטס חולק לשני מבנים בני 18 מטוסים כל אחד שנצבעו במספרי זנב זהים, כך שהמבנה השני יצביע על כך שלכאורה מדובר במטוסים שחזרו מהתיקון בצרפת.
סך הכל הגיעו 61 מטוסים (כולל מטוס צילום אחד), חלקם שימשו במלחמה את הטייסת הצרפתית וחלקם לא היו כשירים ללחימה עקב מחסור בחלפים ותחמושת.
גם לאחר הצטיידות זו, מספר מטוסי הקרב שעמדו לרשות חיל האוויר המצרי היה גדול במידה ניכרת ממספרם של מטוסי חיל האוויר הישראלי.
במהלך 1956 הושג הסכם עם צרפת להשאלת 23 מטוסי דקוטה.
על מבצע ההעברה היה אחראי ישעיהו גזית מענף התכנון במטה חיל האוויר.
המטסים בוצעו באוקטובר 1956. ההעברה נעשתה בשלוש קבוצות, קבוצה ראשונה של חמישה מטוסים הוטסה על ידי צרפתים, במסווה של מטוסים אזרחיים שנרכשו על ידי חברת תעופה חדשה.
קבוצה שנייה של שמונה מטוסים הוטסה תחת אותו כיסוי על ידי טייסים ישראלים.
המטס השלישי שהכיל את עשרת המטוסים הנותרים, בוצע בנתיב שונה, גויסו צוותי אוויר מסדיר ומילואים והוטסו לצרפת, שם התחזו לצוותי אוויר צרפתיים, מצרפת טסו דרך ביזרטה שבתוניסיה עד לנחיתתם בעקרון.
בחיל האוויר הישראלי פעלו 176 מטוסים ב-13 טייסות.
המטוסים כללו 64 מטוסי בוכנה (שתי טייסות P-51 מוסטנג, שתי טייסות מוסקיטו, טייסת הרווארד וטייסת מפציצי B-17 מבצר מעופף), 53 מטוסי סילון (טייסת מיסטר, טייסת אוראגן ושתי טייסות מטאור), טייסת תובלה (מטוסי דקוטה ונורד) וטייסת קלה.
צוותי האוויר כללו 80 טייסי בוכנה ו-53 טייסי סילון.
מפקד החיל היה דן טולקובסקי.
מטוסי החיל היו פרוסים בארבעה בסיסי טיסה:
רמת דוד בפיקוד גדעון אלרום,
תל נוף בפיקוד יוסף רענן,
+טייסתתפקודכלי-טיסמפקדמיקוםהערות69 - הפטישיםהפצצהבואינג B-17יעקב בן חייםתל נוף2 מטוסים שירתו בטייסת בפרוץ המלחמה100 - הגמל המעופףתובלה קלהפייפר סופר קאבאמנון גלעדרמלה101 - הקרב הראשונהקרב - סילוןדאסו מיסטר IVבני פלדחצור103 - הפיליםתובלה בינוניתנורד נוראטלס,
דקוטה DC-3אלי מורתל נוף105 - העקרבקרב - בוכנהמוסטנגמשה תדמורחצורמפקד הטייסת משה תדמור נהרג ביומה ה-3 של המלחמה109 - העמקקרב - סילוןדאסו מיסטר IVיצחק דודרמת דודמטוסי הטייסת הוטסו על ידי טייסים צרפתיים,
והוחלף על ידי סגנו עובדיה נחמן.
מטוסי ההארווארד שימשו בשגרה כמטוסי אימון בחיל,
והוסבו למטוסי תקיפה לפני המלחמה.
הטייסת פרסה לשדה תימן במהלך המלחמה147 - האיל הנוגחסיורסטירמןמאיר שפרתל נוףהטייסת הוקמה ערב המלחמה, ונסגרה מיד לאחריה.
מטוסי הסטירמן שימשו בשגרה כמטוסי אימון בחיל,
ושימשו כמטוסי סיור וקישור במלחמה
בחיל האוויר המצרי פעלו 210 מטוסים, מהם 150 מטוסי סילון בטייסות קרב-הפצצה (ארבע טייסות מיג-15 ומיג-17, שלוש טייסות ומפייר, טייסת מטאור, שתי טייסות הפצצה איל-28) ושתי טייסות תובלה.
צוותי האוויר כללו 150 טייסים.
בוועידת סוור, שנערכה ב-22 עד 24 באוקטובר 1956 בהשתתפות נציגים מישראל, מצרפת ומבריטניה דרש ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, לספק לישראל כיסוי אווירי של שתי המעצמות והשמדת חיל האוויר המצרי בעודו על הקרקע על ידי מקבילו - חיל האוויר הבריטי.
בן-גוריון חשש ממתקפה אווירית על ערי ישראל, בעוד צה"ל תוקף בתעלת סואץ, ולכן הוא דרש לקבל התחייבות בכתב מראש הממשלה הבריטי אנתוני אידן, כי חיל האוויר המלכותי יפעל במטרה להרוס כליל את הכוח האווירי המצרי.
לאחר התפשרויות מצד כל המשתתפים בוועידה המשולשת הגיעו הצדדים להסכמה, וחתמו על פרוטוקול הוועידה.
בנוסף לכך, בסיכום הפגישה נרשמו ההתחייבויות של המעצמות כלפי ישראל, להלן אלה הנוגעות לזירה האווירית:
ב-28 באוקטובר, ערב המבצע, תציב צרפת שלוש סיירות נגד-מטוסים ליד הערים תל אביב וחיפה, אליהן יתווספו שתי טייסות של מטוסי יירוט צרפתיים בבסיסי חיל האוויר הישראלי.
הכוח הזה אכן עתיד להשתתף באופן פעיל בהגנתה של ישראל ב-29 וב-30 באוקטובר.
ב-29 באוקטובר אחר הצהריים יצנח כוח ישראלי בקרבת התעלה.
זו תהיה פעולת פרובוקציה, שתהווה עילה בשביל בריטניה וצרפת להגיש אולטימטום למצרים ולישראל, בתביעה לפינוי מיידי של כל הכוחות הצבאיים מרצועה ברוחב של כעשרים קילומטר משני צדי תעלת סואץ, להבטחת שלום השיט הבינלאומי בתעלה.
ישראל תקבל את האולטימטום, כביכול, ותהיה מוכנה לפנות את הכוח שהוצנח.
בהנחה שמצרים תסרב לדרישה, בריטניה וצרפת תפתחנה במלחמה עם מצרים, עם שחר 30 באוקטובר.
שתי המעצמות תתקופנה תחילה את חיל האוויר המצרי במטרה להשמידו, ולאחר שיושג יעד זה, יוכלו הכוחות הצרפתים שהגנו על שמי ישראל, לעזוב במהלך אותו היום.
בהתאם להסכם עם צרפת ובריטניה, הגיעו צוותי אוויר צרפתים לבסיס חיל האוויר ברמת דוד, והקימו בפועל טייסת חדשה, טייסת 201, שכללה 18 מטוסי מיסטר 4A חדישים.
למחרת הוקמה טייסת נוספת, מספר 199, ובה 18 מטוסים נוספים.
טייסת שלישית, שקיבלה את המספר 200, ובה 18 מטוסי ת'נדרסטריק F-84, הייתה בדרכה מצרפת לשדה התעופה בלוד.
כוח אווירי זה נועד להוות משקל נגד למטוסים החדישים שסופקו למצרים בעסקה הצ'כית, ולספק הגנה אווירית על העורף בישראל.
לפחות שניים מהמטוסים הצרפתיים אכן סייעו להגן על ישראל, כאשר במהלך המלחמה סיירו מעל המשחתת המצרית איברהים אל אוול.
מבצעי פתיחה של חיל האוויר הישראלי
במבצע תרנגול של חיל האוויר הישראלי, שנערך ב-28 באוקטובר 1956, הופל מטוס תובלה מצרי מדגם איליושין Il-14, שבו היו אמורים לטוס רמטכ"ל צבא מצרים, עבד אל-חכים עאמר, וקצינים בכירים נוספים בדרכם חזרה מסוריה לפגישת תיאום של כריתת ברית-הגנה בין מצרים, סוריה וירדן.
סמוך לשעה 20:00, יום לפני תחילת מבצע קדש, יצאו יואש צידון (צ'אטו) כטייס והנווט אלישיב ברוש (שיבי) מטייסת 119 ("טייסת העטלף") במטוס מטאור מדגם NF-13 מרמת דוד.
המטוס ששימש למשימה החשאית היה היחיד מבין שלושת המטאורים מדגם זה שהיו כשירים לטיסה בחיל האוויר, ושהיה מיועד למשימות בלילה ובמזג אוויר קשה.
לאחר שמטוס האיליושין זוהה בוודאות ניתן לצוות אישור לפתוח באש ולהפיל אותו, ומטוס האיליושין הופל בירי תותחים.
16 מקציניו הבכירים של צבא מצרים, שהיו על המטוס, נהרגו, אך הרמטכ"ל המצרי עבד אל-חכים עאמר נשאר בדמשק וניצל.
על מנת לאפשר הצנחת כוחות צבאיים בחצי האי סיני ללא שהדבר יעורר הערכות ותגובה מצרית, יצא לפועל "מבצע מספריים" לניתוק קווי הטלפון שחיברו את חצי האי סיני לשאר מצרים.
את המבצע תכנן אמיתי חסון.
ב-29 באוקטובר יצאה רביעיית מטוסי P-51 מוסטנג מטייסת 116 לביצוע המשימה, זוג אחד של מטוסים אותם הטיסו מפקד הטייסת יצחק יבנה ואמיתי חסון נשלח ליעד מערבית למעבר המיתלה וזוג שני של מטוסים אותם הטיסו הארי קרסנשטיין ואריה צייטלין נשלח ליעד מזרחית לעיר סואץ.
הכבלים נתלשו במהלך הטיסה, וחסון נאלץ לנתק אותם בעזרת כנפי מטוסו, גם הזוג השני התקשה בניתוק באמצעות המיכשור המיוחד ונעזר במדחפי המטוסים.
ב-29 באוקטובר 1956, נערך מבצע מכבש, במסגרתו הוצנח גדוד 890 של חטיבת הצנחנים, בפיקודו של רס"ן רפאל איתן, בפתחו המזרחי של מעבר המיתלה, כ-70 קילומטר מזרחית לתעלת סואץ.
המבצע פתח את מלחמת סיני.
הייתה זו הצניחה הקרבית הראשונה והגדולה ביותר בהיסטוריה של צה"ל.
אחר תדרוך שהועבר על ידי מפקד חיל האוויר, דן טולקובסקי, המריאו מבסיס חיל האוויר בתל נוף, 16 מטוסי דקוטה (טייסת תובלה 103) אשר נשאו 395 צנחנים מגדוד 890, בליווי של מטוסי אוראגן ומטאור.
לפי נתיב הטיסה, כפי שתוכנן על ידי מפקד הטייסת יעקב אבישר והנווט הראשי של הטייסת, אייל אחיקר, טסו המטוסים במסלול מבאר שבע למכתש רמון ומשם מערבה במקביל לכביש כונתילה-מיתלה.
בשעה 16:59 הסתיימה ההצנחה הראשונה כפי שתוכננה.
בשעה 21:00, הצניח מטוס דקוטה, בליווי מטוס נורד, מחלקה נוספת מכוח הגדוד.
ההצנחה הושלמה בהצלחה בשעה 2:00.
בימי הלחימה הראשונים נאבק חיל האוויר הישראלי לבדו בשמי סיני כנגד חיל האוויר המצרי.
ב-30 באוקטובר עלו לאוויר מטוסי מיסטר מהדגם 2 הישן על מנת לחפות על הכוח הקרקעי במעבר המיתלה, וכנגדו הוזנקו כ-20 מטוסי קרב מצריים.
בקרב הופל מטוס מיג אחד, ואחרים נפגעו אך לא נפלו.
מטוס פייפר ישראלי שנחת סמוך למעבר המיתלה לשם חילוץ פצוע הושמד על הקרקע בידי מטוסי מיג-15. אחר הצהריים מטוסי מיסטר ישראלים השמידו סוללת מרגמות מצרית וכלי רכב רבים באזור מעבר המיתלה.
בלילה מפציצי איל-28 מצריים הטילו פצצות על כביש באר שבע - תל אביב סמוך למשמר הנגב, על הרכבת לירושלים ליד רמת רזיאל, ובאותו לילה, לאחר חצות, סמוך לרמלה, בקרבת מוצב הפיקוד העליון.
למחרת, ב-31 באוקטובר, זוג מטוסי מיסטר נתקל ברביעיית מטוסי ומפייר מצריים והפילו את כולם בקרב אוויר.
בימים אלה התנהלו קרבות אוויר נוספים.
מטוס מיג-15 מצרי נחת פגוע בימת ברדוויל בצפון סיני, נמשה על ידי כוחות צה"ל והועבר לשטח ישראל.
במשימות של תקיפת כוחות קרקע מצריים הופלו שלושה מטוסים ישראליים וטייסיהם נהרגו.
לאחר קרב המיתלה שמונה מטוסי דקוטה ומטוס נורד פינו מאזור הקרב 120 פצועים של צה"ל.
מטוסי חיל האוויר הישראלי השתתפו בתקיפתה של המשחתת המצרית "אבראהים אל-אוול", שהפגיזה את חיפה.
מירי המטוסים חוסלה מערכת החשמל במשחתת ומעליות אספקת התחמושת הפסיקו לתפקד.
בהמשך נכנעה המשחתת וצורפה לחיל הים הישראלי.
ב-1 בנובמבר הצטרפו חילות האוויר של בריטניה ושל צרפת למערכה, והצליחו לשתק את חיל האוויר של מצרים - 50 מטוסים מצריים הושמדו ו-40 נוספים נפגעו.
בעקבות זאת התמקדו מטוסי חיל האוויר הישראלי במשימות סיוע לכוחות הקרקע.
בתקיפת כוחות הקרקע המצריים השתתפו גם מטוסים צרפתיים שהוצבו בישראל.
ב-2 בנובמבר ערך חיל האוויר הישראלי התקפה אווירית על אזור ראס נצראני ושארם א-שייח', בהשתתפות שני מפציצי B-17 מבצר מעופף, 12 מטוסי P-51 מוסטנג, שמונה מטוסי מוסקיטו ושמונה מטוסי מיסטר.
המטוסים נתקלו באש נ"מ כבדה.
מטוס מיסטר שהוטס בידי בני פלד נפגע מאש נ"מ מצרית בראס נצראני, והוא נטש בעזרת כיסא מפלט בדרום סיני, ובכך היה לטייס הראשון בחיל האוויר שעשה זאת.
פלד הסתתר במדבר, ולאחר מכן חולץ בשלום על ידי טייס פייפר, במבצע עליו קיבל טייס הפייפר אברהם גרינבוים את עיטור העוז.
רביעיית מטוסי P-51 מוסטנג של חיל האוויר הישראלי יצאה לפגוע בשני תותחי חוף בראס נצראני שחסמו שיט אוניות במצרי טיראן.
בשעות הצהרים יורט מטוס המוסטנג שהטיס יונתן אטקס על ידי אש נ"מ מצרית כבדה.
עוד בהיותו באוויר נפגע קשה ברגלו ונאלץ לבצע נחיתת אונס.
אטקס, שאיבד דם רב והמים במימיתו נגמרו, איבד את הכרתו.
בשעות הערב הגיעו אליו המצרים.
קצין מצרי, סגן אחמד פהמי, לקח אותו בשבי ואסר על חייליו להתנכל לו.
הוא נחקר בבונקר הפיקוד של ראס נצראני ולאחר מכן קיבל טיפול רפואי ראשוני בשארם א-שייח'.
מטוס דקוטה ישראלי, שנשא רמקולים רבי עוצמה, חלף מעל ראס נצראני ושידר למצרים קריאות אזהרה לנהוג בשבוי לפי אמנת ז'נבה.
כעבור יומיים הועבר לקהיר, שם היה שבוי במשך כשלושה חודשים.
הוא היה השבוי הישראלי היחיד במלחמת סיני.
ב-3 בנובמבר נשלחו שתי רביעיות של חיל האוויר הישראלי למשימת סיוע באזור שארם א-שייח', המטוסים הטביעו ספינה מצרית קטנה ותקפו בטעות את אניית המלחמה הבריטית "קריין".
ב-4 בנובמבר יצאו מטוסי F-84 ת'אנדרג'ט צרפתיים, שהוצבו בשדה התעופה לוד, להפציץ את שדה התעופה לוקסור, שאליו הועברו מטוסי איל-28 מצריים.
בתקיפה הושמדו על הקרקע 18 מטוסים מצריים.
ב-6 בנובמבר, עם סיום מסדר הניצחון בשארם א-שייח', יצא מפקד פיקוד הדרום, אסף שמחוני במטוס קל לא-טור לביקור ביחידות ולתדלוק.
נראה שעקב תנאי מזג אוויר קשים וראות לקויה סטה המטוס ממסלולו, והתרסק באזור מצודת עג'לון שבשטח ירדן (כ-25 ק"מ דרומית מזרחית לבית שאן).
לשלושה מטייסי חיל האוויר הישראלי הוענק עיטור העוז על גבורתם במלחמת סיני:
סמל משה בוקעי: בהיות מטוסו הקל על הקרקע, הותקף על ידי שני מטוסי מִיג-15 של חיל האוויר המצרי לפני המראתו עם פצוע.
מטוסו עלה באש והאש אחזה גם בבגדיו ובגופו של סמל בוקעי.
הוא קפץ ממטוסו, כיבה את האש בבגדיו, ולמרות הכוויות בפניו, ידיו ורגליו, חזר למטוס וחילץ מתוכו את הפצוע, שהיה משולל כושר תנועה.
סג"ם אברהם גרינבוים: על חילוצו של הטייס בני פלד, שצנח לאחר שמטוסו נפגע ליד ראס נצראני.
החילוץ נעשה בתנאי שטח קשים, סמוך לחיילי אויב חמושים.
סרן בנימין כהנא: כטייס קישור ששמר על קשר עם יחידת סיור ישראלית בסיני הבחין בשני מטוסי מיג-15 מצריים שבאו לתקוף את יחידת הסיור.
הוא משך את תשומת לבם ובמשך 15 דקות הסיט אותם ממשימתם העיקרית תוך שהתחמק מהם, עד שהופל בידי אחד מהם ונהרג.
לשניים מלוחמי חיל האוויר הוענק עיטור המופת:
סמ"ר פלטיאל סירוטקין: במהלך מערכת אום כתף - אבו עגילה, ירו שני גדודי שריון של צה"ל זה אל זה, וגרמו לנפגעים רבים.
הטייס סמ"ר סירוטקין נצטווה להמריא לכיוון הכוחות ולהפסיק את האש ביניהם.
לאור דחיפות המצב המריא במטוס מבלי שהספיק לסמנו בסימני זיהוי של צה"ל, נחת על כביש צר בתוך ואדי ליד הכוח התוקף, והודיע למפקד הכוח שעליו להפסיק את האש.
לאחר מכן המריא שוב, טס בין שני הכוחות, ודיווח להם על התקרבותם זה לזה, עד שנפגשו.
סרן יקותיאל (קותי) אלון (אלטמן): בתפקידו כפקח אוויר נמנה עם הצנחנים שצנחו במעבר המיתלה, וכיוון בדיוק רב את מטוסי חיל האוויר שהגישו סיוע קרוב לכוח המוצנח, בהיותו תחת אש טורדנית של האויב.
הַזִּיז הַוָּוִי של הלסת התחתונה הוא זיז עצם שבחלקו הקדמי והעליון של הענף של הלסת התחתונה.
הזירה האווירית במלחמת ההתשה התאפיינה בפעולות תקיפה רבות של ישראל ובפעולות התגוננות של מצרים.
העליונות האווירית של ישראל הובילה לשימוש נרחב בחיל האוויר הישראלי, משום שבלחימה הקרקעית, שכללה ירי ארטילרי ופשיטות קומנדו, נמצאה ישראל בעמדת נחיתות.
בחודשים הראשונים של המלחמה מול מצרים נמנעה ישראל מהכנסת מערך התקיפה של חיל האוויר ללחימה אינטנסיבית, אך ריבוי ההרוגים בקרב החיילים שבקו תעלת סואץ הביא לשינוי מדיניות זו.
פעילות חיל האוויר הישראלי כללה הפצצות אוויריות, קרבות אוויר, הובלות פשיטות מוסקות והטלת אימה על אזרחים במצרים באמצעות בום על קולי.
חיל האוויר המצרי ערך פעולות הפצצה מעטות, ורבים ממטוסיו שיצאו לקרבות אוויר הופלו.
עיקר המאמץ המצרי בזירה האווירית התמקד חיזוק מערך טילי קרקע-אוויר בסיוע אינטנסיבי של ברית המועצות, שאלפים מחייליה השתתפו בלחימה במצרים.
במקביל למלחמה העיקרית בחזית המצרית התקיימה גם מלחמת ההתשה בבקעת הירדן.
גם בה היה לחיל האוויר הישראלי חלק עיקרי, בדמות הפצצות אוויריות ופשיטות מוסקות.
במהלך המלחמה ביצע חיל האוויר הישראלי 12,850 גיחות, שבהן הוטלו יותר מ-50,000 פצצות.
חיל האוויר המצרי איבד 92 ממטוסיו, ולחיל האוויר הישראלי אבדו 15 מטוסים.
המעורבות הנרחבת של ברית המועצות בהגנה האווירית המצרית, ואמצעי הלחימה הרבים שסיפקה ארצות הברית לחיל האוויר הישראלי, הפכו את מלחמת ההתשה למלחמה באמצעות שליח בין שתי המעצמות (או לפחות בין הטכנולוגיות של כל אחת מהן), ללא עימות ישיר ביניהן.
מפקדים נוספים בחיל האוויר הישראלי:
מפקד מחלקת אוויר: תא"ל יחזקאל סומך
מפקד מחלקת המודיעין: אל"ם ישעיהו (שייקה) ברקת ואחריו אל"ם שמואל שפר (שטופר)
מפקד מחלקת הציוד: תא"ל ישראל רוט.
מפקד בסיס חצרים: אל"ם ג'ו אלון
מפקד בסיס חצור: אל"ם יעקב (יאק) נבו, ואחריו אל"ם רפי הר-לב
מפקד בסיס תל נוף: אל"ם שמואל שפר (שטופר)
מפקד בסיס רמת דוד: אל"ם יעקב אגסי.
מפקד בסיס רפידים: ישעיהו (שעיה) לזרסון ואחריו יואל דן
במצרים הובילו את הלחימה נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, שר ההגנה, מוחמד פאוזי, מפקד צבא מצרים, עבד אל-מונעם ריאד שנהרג בתחילת המלחמה, ומחליפו אחמד איסמאעיל עלי.
מפקד חיל האוויר המצרי בתחילת מלחמת ההתשה היה מוסטאפה שאלבי אל חינאווי.
בעקבות בום על-קולי של מטוס ישראלי מעל קהיר הוא הודח, ובמקומו מונה עלי מוסטפא בגדאדי.
בתחילת מלחמת ההתשה התבסס חיל האוויר הישראלי בעיקר על המטוסים מתוצרת צרפת ששימשו אותו במלחמת ששת הימים.
מרבית מטוסים אלה היו מיושנים, ואלה שהתאימו לזירת הלחימה במלחמת ההתשה היו מטוס הקרב מיראז' 3 ומסוק הסער סופר פרלון.
מעט לפני מלחמת ההתשה החל החיל להצטייד במטוסים מתוצרת ארצות הברית.
ב-29 בדצמבר 1967 הגיעו לישראל לראשונה מטוסי תקיפה מדגם סקייהוק.
מטוסי הסקייהוק השתתפו בכל חזיתות המלחמה, בהפצצת מטרות במצרים, בירדן, ובסוריה.
ב-5 בספטמבר 1969 הגיעה לישראל רביעייה ראשונה של מטוסי פנטום.
היו אלה מטוסים מדגם F-4E שהיוו פריצת דרך בחיל: המטוס היה מהיר יותר מהמיראז' 3, נשא כמעט פי 6 יותר חימוש, צויד במערכות מכ"ם מתקדמות ביותר, היה לו מגוון נרחב טילי אוויר–אוויר וטווח הטיסה שלו היה כמעט כפול מזה של המיראז'.
השם שניתן למטוס בחיל האוויר הישראלי הוא "קורנס" והטייסת הראשונה שהוקמה הייתה טייסת 201, בפיקודו של שמואל חץ.
כחודש לאחר מכן יצאו מטוסי הפנטום הישראליים לתקיפה הראשונה שלהם - סוללת SA-2 ליד פורט סעיד.
בהמשך המלחמה נשלחה שמיניית פנטומים למשימת התקיפה הארוכה ביותר שידע עד אז חיל-האוויר הישראלי, לראס-בנאס במצרים, סמוך לגבול סודאן.
המסוק העיקרי של חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה היה איירוספסיאל SA 321 סופר פרלון, שנקלט בחיל החל משנת 1966.
ב-26 באוקטובר 1969הגיע לישראל מסוק ראשון מדגם סיקורסקי CH-53 סי סטליון, שכונה בחיל האוויר "יסעור", ובעקבותיו הגיעו שישה נוספים עד ינואר 1970. המסוקים הוצבו תחילה בגף בטייסת 114, שהפעילה באותה עת מסוקי סופר פרלון, ולפיכך כונתה אז "טייסת הסופר פרלון" (מאוחר יותר הוחלף שמה לטייסת "מובילי הלילה").
הגף הפך לטייסת עצמאית ב-6 באוגוסט 1970, טייסת 118 ("דורסי הלילה").
המסוקים הופעלו במבצעים שונים במהלך המלחמה.
החל מסוף 1967 נקלטו בטייסת 124 ובטייסת 123 מסוקים מדגם בל 205, שנועדו לתובלה כללית, פינוי נפגעים, חיפוש והצלה, ומשימות תובלת סער בשיתוף עם יחידות מובחרות.
עוד סיפקה ארצות הברית לחיל האוויר טילי אוויר-אוויר, טילי אוויר-קרקע, מערכות מכ"ם ואמצעי לוחמה אלקטרונית.
מערך הנ"מ הישראלי היה מפוצל בין שני חילות: טילי MIM-23 הוק הופעלו על ידי חיל האוויר ואילו תותחי נ"מ הופעלו על ידי חיל התותחנים.
ביוזמה בעת מלחמה, הרכיב חיל האוויר תותחי 20 מ"מ שהורדו ממטוסי אורגן ישנים על משוריינים שהיו בבסיסי חיל האוויר ומהם הקים את סוללת תותחי הנ"מ המתנייעים הראשונה בצה"ל.
מטוס הקרב העיקרי של חיל האוויר המצרי היה מיג 21. כמפציצים שימשו מטוסי טופולב Tu-16 ואיליושין Il-28, שלקחו חלק בגיחות תקיפה וצילום מעל שטח ישראל והופעלו בתגובה למבצעים ישראליים.
במהלך המלחמה קיבל חיל האוויר המצרי שלושה מטוסי מיג 25 ששימשו לטיסות סיור מעל סיני, בלי שלחיל האוויר הישראלי הייתה יכולת לירטם.
בנוסף היה חיל האוויר המצרי מצויד במסוקי מיל מי-8.
ההגנה האווירית המצרית כללה מערכים משולבים של סוללות טילי קרקע-אוויר SA-2 נייחות, ששימשו את מצרים מתחילת שנות ה-60, וסוללות SA-3, שהגיעו מצרים בפברואר 1970 ודילגו מאתר לאתר וביצעו מארבי טק"א.
המערכת הצליחה במספר מקרים ליירט מטוסים של חיל האוויר הישראלי ולצמצם את חופש הפעולה שלו באזור תעלת סואץ.
מערכת SA-3 נפרסה בשלב ראשון סביב קהיר.
זמן קצר לפני הגעתה החלו המצרים בהקמת מחפורות לסוללות בסמוך ממערב לתעלת סואץ שצורתן שונה מהמחפורות המוכרות של סוללות טילי SA-2. מפקד חיל האוויר הישראלי, מרדכי הוד ביקש בישיבת מטכ"ל לתקוף את הסוללות ולהשמידן מהאוויר אך בקשתו נדחתה מחשש לפגיעה בצוותים הסובייטיים שהפעילו אותם.
ב-1 במרץ 1970 החל חיל האוויר הישראלי בתקיפת תחנות מכ"ם החטיבתיות שעמן עתידות לפעול הסוללות וכן הופצצו המחפורות שהיו בבניה.
לקראת סוף מלחמת ההתשה הגיעו למצרים גם סוללות טילי קרקע-אוויר ניידות מדגם SA-6, ואלה הופעלו לראשונה נגד מטוסי חיל האוויר הישראלי במבצע "שיער 265".
תקיפות אוויריות של חיל האוויר הישראלי בזירת מצרים
פעילות חיל האוויר היוותה את עיקר הפעילות ההתקפית של צה"ל במלחמת ההתשה, בעוד שבלחימה היבשתית בקו התעלה קיים צה"ל מגננה סטטית.
בחודשים אפריל עד אוגוסט 1969 ערך צה"ל את סדרת מבצעי בוסתן, של פשיטות בעומק מצרים שנועדו לפגוע במטרות צבאיות או אסטרטגיות ובכך להביא לרגיעה בחזית התעלה:
ב-29 באפריל נערך "מבצע בוסתן 22" במהלכו המריא מסוק סופר פרלון ובו כוח מסיירת צנחנים מא-טור שבסיני.
הכוח הונחת סמוך לעיר לוקסור שבמצרים, כ-300 ק"מ מגבול ישראל, הניח מטעני חבלה בשישה עמודי מתח גבוה שהובילו חשמל מסכר אסואן לעמק הנילוס ולקהיר וכן חיבל באנטנת קשר.
לאחר שהכוח הצמיד את חומר הנפץ לעמודים כמתוכנן, נשלח מסוק אחר לפנותו.
תוצאות המבצע היו הריסת ששת עמודי המתח הגבוה, שיבושים בזרימת החשמל באזור הדלתא של הנילוס והרס של אנטנת הקשר.
ב-30 ביוני נערך "מבצע בוסתן 22", שבו הוביל מסוק סופר פרלון כוח של סיירת הצנחנים לאזור נגע חמאדי.
הכוח הרס חמישה עמודי מתח גבוה שהובילו חשמל מסכר אסואן צפונה לעמק הנילוס ולקהיר, וגרם להפסקות חשמל באזור הדלתא ובקהיר.
מסוק סופר פרלון אחר החזיר את הכוח לישראל.
ב-1 ביולי נערך "מבצע בוסתן 25א" – פשיטה של שלושה כוחות צנחנים של צה"ל, מוטסים במסוקי סופר פרלון, על נקודות משמר מצריות בכביש ראס זעפרנה שבמצרים.
אל הכוח התלוו שני מסוקי בל 205 מטייסת 124 לחיפוי.
הכוחות הרגו 12 חיילים מצריים, השמידו מתקנים, פוצצו שני עמודי טלפון והטמינו במקום מטענים ממולכדים.
כתוצאה מהחבלה בקווי הטלפון נותק הקשר בין מפקדת הגזרה הצפונית של פיקוד ים סוף לבין מפקדת הגדוד בראס זעפרנה.
במהלך הטיסה חזרה לישראל נתגלו המסוקים על ידי המצרים.
כ-20 דקות לאחר הגילוי ניתנה במצרים התראת חדירה כוללת ולאחר כ-18 דקות נוספות הוזנק מיג 21 משדה תעופה מנצוריה ולאחר זמן מה מיג 21 נוסף ומטוס איליושין Il-28. במקביל הזניק חיל האוויר זוג מטוסי מיראז' 3 אך לא נוצר מגע בין המטוסים.
ב-2 ביולי נערך מבצע המשך, "מבצע בוסתן 38", שבו פשטו לוחמי צה"ל על שלושה מוצבי משמר בחוף ראס אסרן וראס אבו באכר, על הכביש הראשי המוליך ממצרים לסודאן.
בפשיטה נהרגו 13 חיילים מצריים ואחד נשבה.
בליל 27 באוגוסט נערך "מבצע בוסתן 39", שבו הובילו שלושה מסוקי סופר פרלון כוח של צנחנים וגולני מצויד במרגמות כבדות 120 מ"מ, לשם הפגזת הבסיס הצבאי העורפי הגדול "מנקבאד" שבו שכנה מפקדת פיקוד המרכז המצרי ושירתו בו כאלפיים חיילים.
ההפגזה נמשכה 25 דקות ובמהלכה נורו 62 פצצות מרגמה לעבר המחנה.
מספר מבנים במחנה נהרסו, מערכת החשמל ניזוקה וקווי הטלפון נותקו.
ב-26 בדצמבר 1969 נערך מבצע תרנגול 53, שבו נגנב המכ"ם המצרי החדש P-12, שהיה ממוקם ק"מ אחד מראס-ערב אשר לחוף מפרץ סואץ.
כוח הצנחנים שהשתתף במבצע הובל בשלושה מסוקי סופר פרלון, וקרונות תחנת המכ"ם הועברו לישראל במסוקי "יסעור".
ב-22 בינואר 1970 נערך "מבצע רודוס", שבמסגרתו כבש כוח צנחנים ישראלי, שהונחת ממסוקים, את האי שדואן שבמפרץ סואץ, מדרום לשרם א-שייח', תוך גרימת אבדות כבדות למצרים.
מטוסי תקיפה ישראלים הטביעו שתי טרפדות ואוניית עזר מצרית.
בלילה שבין 21 ל-22 במאי 1970 ערך צה"ל את מבצע רובינזון וששת, שנועד להשיג מודיעין טכנולוגי על טילי קרקע-אוויר מדגם SA-3, שהפילו אחדים ממטוסי חיל האוויר הישראלי.
ישראל פנתה לארצות הברית בבקשה לקבלת מודיעין טכנולוגי אודות מערכת SA-3, אולם גם האמריקאים לא הכירו את המערכת, שלא השתתפה במלחמת וייטנאם.
לנוכח הקושי באיסוף מודיעין אודות הטילים החדשים ממקורות אחרים, ובעיקר היעדר נתונים אלקטרוניים, ביקש חיל האוויר לבצע פשיטה שבה יובאו לישראל חלקים מהמערכת, מסמכים ולשבות מפעילים שלה.
ביצוע הפשיטה הוטל על סיירת מטכ"ל ונבחרה סוללה מבודדת באזור ספאגה, דרומית לע'רדקה במצרים.
שני צוותים יצאו בשני מסוקי סופר פרלון למשימה של מיקוש כביש צפונית לספאגה ופיצוץ חמישה עמודי טלפון בסמוך, לשם עיכוב בהגעת תגבורת אל הסוללה המותקפת.
צוות שלישי יצא במסוק יסעור אל סוללת ה-SA-3, אך הוחזר ללא ביצוע המשימה לאחר שעלה חשש שהתגלה על ידי המצרים.
בארבעת החודשים הראשונים של מלחמת ההתשה, עד יולי 1969, היה חיל האוויר הישראלי מעורב בפשיטות מוסקות למצרים, אך לא עסק בהפצצות אוויריות במצרים.
ביולי 1969 החלה מעורבות נרחבת של החיל בהפצצות במצרים, וזו נמשכה עד סוף המלחמה.
בנוסף להפצצות טקטיות באזור התעלה עסק חיל האוויר הישראלי בהפצצות אסטרטגיות בעומק מצרים, שנועדו להביא לסיום הלחימה.
ב-20 ביולי 1969 החל מבצע בוקסר, שנמשך עד 28 ביולי וכלל תקיפה מסיבית של חיל האוויר הישראלי על יעדים לאורך התעלה, בהם סוללות טילי קרקע-אוויר, סוללות תותחי נ"מ, מתקני מכ"ם, סוללות ארטילריה, מוצבים וטנקים.
כ-300 חיילים מצרים נהרגו בתקיפה זו, שבה החלה מעורבותו ההולכת וגוברת של מערך התקיפה של חיל האוויר הישראלי במלחמה זו, עד להפיכתו לגורם העיקרי הנושא בעול הלחימה.
תקיפות אלה הביאו לצמצום ניכר במספר הנפגעים בכוחות היבשה של צה"ל.
בסוף 1969 יזם המטכ"ל הסלמה בלחימה, בדמות הפצצות בעומק מצרים.
לאחר שתוכנית ההפצצות בעומק מצרים אושרה במטכ"ל, היא הובאה לאישור ועדת השרים לענייני ביטחון, ולאחר דיון אושרו שתי התקיפות הראשונות.
כצעד מקדים נערכה ב-25 בדצמבר תקיפה גדולה של חיל האוויר הישראלי, שבמהלכה הושמדו שתים עשרה סוללות של טילי קרקע-אוויר ששימשו להגנה על אזור קהיר.
ב-7 בינואר 1970 החלה ישראל בסדרת "מבצעי פריחה".
ההפצצה האחרונה בסדרה זו נערכה ב-13 באפריל 1970. בסך הכל ביצע חיל האוויר עשרים "מבצעי פריחה" שבמסגרתם נערכו 80 גיחות של מטוסי פנטום מטייסת 69 ומטייסת 201 ושמונה גיחות של מטוסי סקייהוק.
במבצעים הופצצו 16 בסיסים עורפיים של צבא מצרים.
בכל בסיס נבחרו היעדים בעלי ההשפעה המרבית על הצבא המצרי או כאלה בעלי השפעה ישירה על הלחימה בתעלה.
חלק מהבסיסים הותקפו מספר פעמים.
בנוסף הותקפו שש מערכות מכ"ם ושלוש סוללות טילי קרקע אוויר.
ב-6 בפברואר 1970 תקפו 18 מטוסי סקייהוק את הנמל המצרי בע'רדקה, במסגרת מבצע זיקוקית ב, והטביעו מקשת מצרית, כתגובה על מבצע של הקומנדו הימי המצרי בנמל אילת יום לפני כן, שבה נפגעו אוניות חיל הים הישראלי אח"י בת גלים ואח"י בת שבע.
ב-12 במאי 1970, במהלך גיחת הפצצה באזור הר דב, הצליח סגן-אלוף עזרא דותן להפיל שני מטוסי מיג 17 סוריים מעל לבנון, אחד מהם באמצעות רקטות נגד טנקים והשני באש תותחים.
ב-16 במאי 1970 ביצע חיל האוויר הישראלי, בתגובה לטיבוע ספינת הדיג אורית, את מבצע קשת אווירי שבו הופצץ נמל ראס בנאס והוטבעו משחתת מצרית מדגם סקורי וספינת טילים מצרית.
ב-30 במאי 1970 חדרה יחידת קומנדו מצרית לצד הישראלי של התעלה, ובשתי היתקלויות נהרגו 18 חיילי צה"ל ושלושה נשבו.
בתגובה הפציץ חיל האוויר במשך שלושה ימים ובמאות גיחות מטרות מצריות רבות בגזרה הצפונית והמרכזית של תעלת סואץ, ניתק את פורט סעיד מתעבורה יבשתית ופגע קשה בכוחות קרקעיים שבגזרה.
כאקורד סיום של המלחמה ערכה ישראל ב-3 באוגוסט 1970 את מבצע "שיער 265" לתקיפת סוללות טילים מצריות וסובייטיות.
המבצע שהיה האחרון מסוגו במהלך מלחמת ההתשה ובו הופל מטוס פנטום אחד ואחר נפגע, הוכיח כי לחיל האוויר הישראלי אין מענה טקטי למערך הנ"מ הצפוף שהוקם לאורך במצרים בהתאם לדוקטרינה הסובייטית.
ב-7 באוגוסט 1970 נענתה ישראל בחיוב להצעת ארצות הברית להפסיק את האש, והפסקת האש נכנסה לתוקף למחרת.
דקות לפני כניסת האש לתוקף, הופצצו מספר יעדים במצרים ובהם גשר פירדאן.
כמה ממטוסי חיל האוויר הישראלי אבדו במשימות אלה, בהם מטוס סקייהוק של מפקד טייסת 102, רס"ן ניסים אשכנזי, שהופל ב-19 באוגוסט 1969 במהלך הפצצת מטרות מצריות בתעלת סואץ.
ב-30 במאי 1970 הופלו שני מטוסי F-4 פנטום ישראלים באמצעות טילי קרקע-אוויר, ולאחר מכן הופלו מטוסים נוספים.
ב-18 ביולי 1970, באחד מניסיונות התקיפה של סוללות הנ"מ שנעשה תוך שימוש בפודי לוחמה אלקטרונית ובמבנה תקיפה מיוחד, הופל מטוס פנטום של מפקד טייסת 201, שמואל חץ, שנהרג, ומנחם עיני, שנפל בשבי.
במהלך יולי 1969 יזם חיל האוויר הישראלי סדרה של קרבות אוויר באזורים שאינם מוגני טילים מצפון למפרץ סואץ באמצעות פטרול של מטוסי מיראז' מעל אדמת מצרים שפיתו הזנקת מיגים וזאת במטרה לשחוק את חיל האוויר המצרי.
בקרבות אלה, שכונו קרבות טקסס ואריזונה, הופלו 20 מטוסי מיג מצריים לעומת שני מטוסי מיראז' 3 ישראליים.
בקרב אוויר הראשון בסדרה זו, ב-2 ביולי נרשמה הפלה מבצעית ראשונה באמצעות טיל אוויר-אוויר שפריר 2. בקרבות אוויר אלה נקבעה שליטתו של חיל האוויר הישראלי בתחום האווירי בעומק של 30 ק"מ ממערב לתעלה.
ב-11 בספטמבר 1969, בתגובה למבצע רביב, יזמו המצרים סדרה של הפצצות של יחידות צה"ל במערב סיני באמצעות כ־60 מטוסי קרב.
כנגדם הזניק חיל האוויר מטוסי ירוט.
בקרבות האוויר שהתפתחו הופלו 11 מטוסים מצריים ומטוס ישראלי אחד.
בקרבות אוויר שנערכו בחודש מרץ 1970 הופלו לפחות 11 מטוסי מיג מצריים.
ב-23 ביולי 1970 נענתה מצרים בחיוב להצעת ארצות הברית להפסיק את האש, אך בפועל המשיכה בהפגזותיה.
כאקורד סיום ללחימה נערך ב-30 ביולי 1970 מבצע "רימון 20" – קרב אוויר באזור התעלה שבו הפילו טייסי חיל האוויר הישראלי חמישה מטוסי קרב שטייסיהם רוסים.
ב-17 ביוני 1969 ביצעו שלא במתכוון מטוסי מיראז' 3 שהיו במשימת צילום מעל קהיר בום על קולי וגרמו לנזק למבנים ולניפוץ שמשות באזורי המגורים.
זעם על אירוע זה, ולאחר דיון עם מפקדי הצבא הדיח את מפקד חיל האוויר מוסטאפה שאלבי אל חינאווי, שהספיק לכהן כשמונה חודשים בלבד, ומינה במקומו את עלי מוסטפא בגדאדי.
הוא הדיח מפקדים נוספים ובהם מפקד ההגנה האווירית, חסאן כאמל, והעניש אחרים.
מפקד חיל האוויר הישראלי, מוטי הוד, ראה אירוע זה כאמצעי נוסף להפעלת לחץ על המצרים, ולכן יזמה ישראל הרעשות דומות מעל קהיר, שנעשו במטוסי פנטום שהיו גדולים יותר מהמיראז'ים ולכן גרמו להדף חזק יותר, וגרמו נזק רב למבנים ברובעי היוקרה של קהיר.
תקיפות אוויריות של חיל האוויר המצרי
פעילות התקיפה של חיל האוויר המצרי הייתה מצומצמת מאוד יחסית לזו של חיל האוויר הישראלי.
בסוף ספטמבר 1969 חדרו שני מסוקי מיל מי-8 מצריים לסיני ותקפו מבנים נטושים, האחד ממזרח לבלוזה והאחר בחוף מפרץ סואץ, בלי שגרמו נזק.
ב-21 בינואר 1970 תקף מטוס Il-28 מצרי את כוחות צה"ל אשר כבשו את האי שדואן במבצע רודוס, ומטוס נוסף הוזנק לחיפוש אחר כוחות צה"ל במסגרת מבצע בוסתן 25א, בין 1 ל-2 ביולי של אותה שנה.
בתגובה למבצעי פריחה, תקיפות העומק של חיל האוויר בעומק מצרים ב-1970, ביצעו מטוסי Il-28 מצריים שתי תקיפות עומק בסיני: בליל 23 באפריל הפציץ מטוס בודד באזור נח"ל ים ופצצותיו נפלו באזור חולי ולא גרמו לנפגעים או לנזק.
הפצצה של זוג מטוסים באל עריש בליל 25 באפריל שפגעה בבית חרושת לקרח והרגה כ-30 ראשי צאן, הסתיימה בהפלתם על ידי מטוס F-4 פנטום (בהפלה ראשונה של מטוס מצרי בטיל "לביד") ומטוס מיראז' 3 של חיל האוויר הישראלי.
ב-15–16 במאי 1970 נערכו תקיפות אחדות של מטוסי מיג 17 בקו התעלה.
ארבעה מהמטוסים התוקפים הופלו בקרבות אוויר.
ב-21 ביולי 1969 הופלו שני מטוסי חיל האוויר המצרי על ידי אש תותחי נ"מ של צה"ל.
ב-11 בספטמבר 1969, במהלך יום קרב אווירי שהתחולל לכל אורך אותו היום, יירטו כוחות הנ"מ של צה"ל שלושה מטוסים מצריים, אחד מהם על ידי סוללת הוק.
בפברואר 1970 התרחבה המעורבות הישירה של ברית המועצות לצד מצרים, בדמות כוחות נ"מ (ובהם טילי קרקע-אוויר מתקדמים מדגם SA-3), שלוש טייסות יירוט של מטוסי מיג-21 וארבעה מטוסי סיור מדגם מיג-25, שהוצבו על אדמת מצרים והשתתפו באופן פעיל בלחימה.
הכוחות הסובייטיים הוצבו בעומק מצרים, באזורי קהיר, אלכסנדריה וסכר אסואן, והביאו להפסקת ההפצצות הישראליות בעומק מצרים.
לאחר מכן החלו לקדם את מערך טילי הנ"מ מזרחה, לכיוון התעלה, תוך שהם מצמצמים את השליטה הישראלית במרחב האווירי.
חיל האוויר השקיע מאמץ רב בעצירת התקדמותם של טילי הנ"מ, ובהפצצותיו נהרגו 4,000 פועלים שעסקו בהקמת עמדות הטילים.
כאמור לעיל, ב-30 ביולי 1970 ערכה ישראל את מבצע "רימון 20" – קרב אוויר באזור התעלה שבו הפילו טייסי חיל האוויר הישראלי חמישה מטוסי קרב שטייסיהם רוסים.
קידום סוללות טילים בסיום הלחימה
סעיף 3 בהסכם הפסקת האש קבע: "שני הצדדים יימנעו מלשנות את הסטטוס קוו הצבאי בתוך האזורים המשתרעים 50 קילומטר מזרחה ומערבה לקו הפסקת האש.
אף צד לא יכניס או יקים מתקנים צבאיים חדשים כלשהם באזורים אלה".
סעיף זה הופר על ידי מצרים מיד ביום כניסתו לתוקף , בצורת קידום סוללות טילי קרקע-אוויר לקרבת התעלה.
צעד זה נתן למצרים ביטחון ביכולתם לחצות את תעלת סואץ מבלי שיופרעו על ידי חיל האוויר הישראלי, ואיפשר להם להתקדם בתכנון מלחמת יום הכיפורים.
סגן הרמטכ"ל, האלוף ישראל טל, סיכם מלחמה זו:
עם זאת, שמואל גורדון עמד על המהפך שהביאה המעורבות הסובייטית:
תקיפות אוויריות של חיל האוויר הישראלי בזירת ירדן
הפעילות ההתקפית של צה"ל במלחמת ההתשה בבקעת הירדן הייתה בדרך של הפצצות אוויריות ופשיטות רגליות ומוסקות מעבר לנהר הירדן.
21 במרץ 1968 - פעולת כראמה: זו הייתה בעיקרה פעולה קרקעית, שחיל האוויר פעל בה בפעולות סיוע.
החיל ערך במהלך יום הקרב 360 גיחות תקיפה ו-40 גיחות מסוקים (מתוכן, 19 גיחות לפינוי נפגעים).
הנשק היחידי שהופעל כנגד חיל האוויר הישראלי היה ירי ממקלעי נ"מ (שאינם מונחי רדאר).
למרות שליטתו האווירית המוחלטת בזירה לא הצליח חיל האוויר הישראלי להביא לידי ביטוי את עדיפותו.
הוא פעל למעשה כחיל תותחנים אווירי אך לא הצליח לעצור את טנקי חטיבה 60 הירדנית ולא הביא לשינוי במהלכי הקרבות.
גם פעולת המסוקים שהנחיתו את סיירת צנחנים התבצעה באיחור של חצי שעה, דבר שהביא לנחיתת המסוקים באזור שהיה מאויש כבר במחבלים שנסוגו מכראמה עוד בטרם הגיעו אליה כוחות צה"ל.
בפעולה איבד חיל האוויר 2 מטוסים: מטוס אוראגן ישראלי שנפגע מאש ירדנית התרסק ליד ג'נין, וטייסו, יצחק דוד, חולץ.
כמו כן, מטוס מיראז' 3 שנפגע נחת נחיתת ריסוק.
1 בדצמבר 1968 - מבצע אירון - פשיטה שבה הובילו מסוקי בל 205 כוח של חטיבת הצנחנים שפוצץ שני גשרים על כביש ומסילת ברזל המובילים לרבת עמון, כ-60 ק"מ בעומק ירדן.
תחילת דצמבר 1968 - הפצצת סוללות תותחים, שריון ומכ"ם עיראקיים ליד מפרק.
10 באוגוסט 1969 הפצצת תעלת הע'ור ליד עדאסיה.
1 בינואר 1970 הפצצת תעלת הע'ור.
10 ביולי 1970 הפצצת מפקדה באירביד, תקיפה דומה נוספת ב-14 באוגוסט 1970.
הזיכיון האוסטרו-הונגרי, על שטח של 108 דונם, היה אחד הזיכיונות הקטנים מבין הזיכיונות הזרים בטיינג'ין שנתנה שושלת צ'ינג לאומות המנצחות.
זאת בשל ההשתתפות הקטנה יחסית של האימפריה האוסטרו-הונגרית בכוח המשלוח הבין-לאומי: ארבע סיירות ו-296 חיילים.
גבולות שטח הזיכיון היו, על גדת הנהר האי במערב, מעבר לגשר מעיר טיינג'ין, עד מסילת הרכבת ג'ינגשאן במזרח, ונהר ג'ינז'ונג (בטיינג'ין של המאה ה-21, רחוב שיזילין, מחוז הביי), יובל של נהר האי מצפון.
מעבר לנהר נמצא בניין צרפתי בן מאה שנה, הקתדרלה הישנה של גבירתנו של הניצחונות, במחוז הביי.
שטח הזיכיון גובל בשטח הזיכיון האיטלקי בטיינג'ין שנמצא גם הוא במחוז הביי.
בניגוד לאופן שבו נהגו המעצמות האירופיות האחרות, האימפריה האוסטרו-הונגרית העניקה אזרחות לכל התושבים בשטח.
הממשל הופקד בידי מועצה שהורכבה מאצילים מקומיים, הקונסול הקיסרי ומפקד חיל המצב הצבאי שכלל 40 מלחים מהצי האוסטרו-הונגרי ו-80 שוטרים סינים אשר כונו "שימבו".
לשני הנציגים האוסטרו-הונגרים היה הכוח להכריע בהצבעה בישיבות המועצה.
מערכת החוק שהוחלה בבית המשפט היה החוק באימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשטח הזיכיון נבנו תיאטרון, ספא, בית ספר, בית עבוט, קסרקטינים, כלא, בית חולים ובית קברות.
על אף הנוכחות הקצרה יחסית, כ-14 שנים, השליטה האוסטרו-הונגרית הותירה בשטח עקבות של הסגנון ההבסבורגי אותם ניתן למצוא עד היום באותו אזור של העיר.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, סין הצטרפה למלחמה לצד ההסכמה המשולשת נגד מעצמות המרכז, כבשה מיד את שטחי הזיכיון האוסטרו-הונגריים והגרמנים והכריזה על ביטולם ב-14 באוגוסט 1917.
בתום מלחמת העולם הראשונה, עם פירוק אוסטרו-הונגריה, היה צורך בשתי אמנות נפרדות כדי לאשרר את ביטול הזיכיון.
אוסטריה ויתרה על זכויותיה בזיכיון ב-10 בספטמבר 1919 עם חוזה סן-ז'רמן, הונגריה ויתרה עליהן ב-4 ביוני 1920 עם חוזה טריאנון.
ביוני 1927 אוחד שטח הזיכיון עם הזיכיון האיטלקי בעקבות שורה של עימותים בין פלגים סיניים מנוגדים.
הסחר של האימפריה האוסטרית-הונגרית עם סין עצמה היה מוגבל ביותר, והזיכיון היה ממוקם בקצה הצפוני של נהר האי, עובדה שהגבילה תעבורה ימית.
לפיכך, שטח הזיכיון לא הפך למוקד פיננסי ומסחרי.
עם זאת, שטח הזיכיון היה ממוקם בין העיר העתיקה לתחנת הרכבת של טיינג'ין.
זמן קצר לאחר קביעת גבולות הזיכיון, הקימה חברת החשמל והחשמל שיצ'אנג הבלגית קו חשמלית מהשער המזרחי של העיר העתיקה לתחנת הרכבת, ובמקביל בנתה מחדש את גשר המצופים ג'ינטאנג, מזרחית לגשר ברזל.
במקום קם רחוב מסחרי עם עסקים קמעונאיים סיניים מרוכזים לאורך הכביש הראשי (במאה ה-21 כביש ג'יאנגו במחוז הביי) שבו עברו חשמליות ואשר נקרא על שם הגשר החדש.
הזירה הוא שעשועון טריוויה טלוויזיוני ישראלי בהנחיית רשף לוי, המבוסס על הפורמט ההולנדי "The Floor" .
במסגרת השעשועון, 49 מתמודדים מתחרים על שליטה בלוח משחק ענק על ידי הדחת יריבים בקרבות בנושאי ידע כללי, עד שנותר רק מתמודד אחד שזוכה ב-250,000 ש"ח.
התוכנית משודרת החל מ-13 באפריל 2025 בכאן 11.
השעשועון נערך באולפן בו רצפה המחולקת ל-49 משבצות.
על כל משבצת עומד מתמודד לאחר שבחר קטגורית ידע בה הוא מתמחה.
מטרת כל מתמודד היא להדיח את המתמודדים האחרים על ידי ניצחון בקרבות טריוויה והשתלטות על המשבצות שלהם.
במסגרת הקרבות, כל אחד משני המתמודדים יצטרך בתורו לזהות את המושג המוצג על מסך מולו הם עומדים.
התמונות וההיגדים המוצגים הם במגוון נושאים.
לכל מתמודד 45 שניות בסך הכל, והשעון מתחיל לספור את השניות אחורה עבור כל מתמודד ברגע שהתור עובר אליו.
אם זיהה את המושג, התור עובר למתמודד השני והשעון שלו מתחיל לחשב את השניות מהמקום בו הפסיק בתור הקודם.
כאשר נגמר הזמן לאחד המתמודדים, הוא מודח מיידית ויריבו זוכה במשבצת עליה הוא עמד.
בסוף כל תוכנית, שני המתמודדים שלרשותם כמות המשבצות הגדולה ביותר, מתחרים ראש בראש על 20 אלף ש"ח, ללא הדחה, בנושא שבוחר המחשב.
המתמודדים שלא הודחו ממשיכים מתוכנית לתוכנית, עד לאחרונה בעונה, בה יישאר על הזירה רק מתמודד אחד.
הוא זה שהשתלט על כל המשבצות ויזכה ברבע מיליון שקלים.
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1דוד סלומון1אירועים היסטורייםלביא מידניק1 2ליאת רז1מוצרי תינוקותרוני סוורדלו שחף13איגור גרינברג1משחקיםשרה חלבי14איגור גרינברג2לוגואים בין-לאומייםטופז אבדנג1 5טופז אבדנג3חטיפיםרם עמרם1 6רז שורר1מקצועותבילי שינגריט1סיבוב הגמררם עמרם–אגדותבילי שינגריט
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1רומי רביץ1פירותדותן תבין12מורן זיסר1זמרים ישראליםטל רינגל13רומי רביץ2כלי תחבורהטל רינגל24טל רינגל4חגים וחגיגותאליהו אליצור15ג'ונתן אלחורי1מאכלים מהעולםרם עמרם46עדי זוסמן1פוליטיקה אמריקאיתרם עמרם5סיבוב הגמרעדי זוסמן–סרטי קולנועטל רינגל
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1אבירם וזנה1פרטי לבושאנאיה ג'ייד12טל שיש1חיות מפורסמותשני לוזון13טל שיש2פחמימותעדי זוסמן6 4אריה שירן ברש1כלי אמבטיהאלן ריבין1 5אריה שירן ברש2ראשי עריםטל רינגל5 6אריה שירן ברש7דגליםדניאל סהלו1סיבוב הגמרטל שיש–סרטים ישראליםאריה שירן ברש
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1נאוה לוי זקין1אתרים מפורסמיםאילנה אלוני1 2דנה ברנס1ציטוטיםדקלה שושן1 3דקלה שושן2תבלינים ורטביםשרון אייזיק1 4אסף אפרתי1עשו היסטוריהמוטי נפתלי1 5אלעד ברגר1כלי נגינהאריה שירן ברש8 6נמרוד רגב1פתגמיםאריה שירן ברש9סיבוב הגמרטל שיש–להקותנמרוד רגב
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1כרמל קרזנר1זמרים ים תיכונייםאנאיה ג'ייד2 2אורן חלפון1אגדות כדורגליותם עזר1 3יותם עזר2עריםבילי שינגריט2 4מירב שפיר1חרקיםטל שיש8 5רוני ברנסקי1מיליארדריםיותם עזר4 6שחר עדוי1קופה ראשיתמירב שפיר9סיבוב הגמרמירב שפיר–אנשי חדשותנמרוד רגב
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1מירב שפיר10ישראל באירוויזיוןבת שבע הס1 2ג'אבר חביש1זוגות מפורסמיםשרון אייזק3 3יואב שהם1סופרים ומשורריםנמרוד רגב10 4רן ברק1סמלי מכוניותג'אבר חביש4 5רן ברק5תנ"ךבת שבע הס11 6אנה גורוביץ'1טיולים בארץנמרוד רגב11סיבוב הגמרנמרוד רגב–מנהיגים ומדינאיםרן ברק
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1אילון ברלס1ישראלים באולימפיאדהרן ברק16 2איתמר להב1ציוד ספורטנאוה לוי זקין2 3אליה לויתן1עצים ופרחיםיותם עזר5 4ניר פוגל1כנסת ישראלאיתמר להב3 5גליה קורקט1משיאי משואותרן ברק17 6לביא מידניק2נשים פורצות דרךנמרוד רגב12סיבוב הגמרלביא מידניק–שמות בשיריםרן ברק
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1כרמל קרזנר3סמלי צה"לאסף אפרתי2 2רוני סוורדלו שחף2דיוותניר פוגל4 3רן ברק18שחקניות הוליוודיותאליה לויתן6 4לביא מידניק14ספרים רבי מכררן ברק24 5רוני סוורדלו שחף6מחשבים וגיימינגאסף אפרתי5הקרב האחרוןאסף אפרתי11סוגי כלביםלביא מידניק38
צילומי העונה השנייה נערכו יחד עם צילומי העונה הראשונה.
העונה שודרה החל מ-6 ביולי עד 16 ביולי 2025 וכללה 8 פרקים.
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1מאי מוריה מורן1חיות ברליהי פרץ לוין1 2מאי מוריה מורן2קומיקאים ישראליםרואי מימרן13סהר שמש1חפציםעדי קליינר1 4עדי קליינר2ירקותאריאל עייני1 5לי שי סלמאן1סלוגנים ישראלייםצור גולן1 6כרמל סלע1אייקוני אופנהעדי קליינר3סיבוב הגמרכרמל סלע–ג'אנק פודרואי מימרן
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1מוניקה בליצר1אטרקציות תיירותיותתמי ליבנת1 2חמי ארלנגר1מדינותאיתן אדמוני13דנדן בולוטין1בעלי חיים ימייםבנימין עליאש1 4בנימין עליאש2מסביב לגלובוסניב גפטר1 5מונדה קופלב1שירי ילדיםרואי מימרן3 6רואי מימרן4דוגמנים ודוגמניותירין פרי1סיבוב הגמרכרמל סלע–סדרותרואי מימרן
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1רואי מימרן5זמרות ישראליותניצן קליין1 2אור אביטבול1נוסטלגיהמוניקה בליצר23מוניקה בליצר3אירועים היסטורייםנאדין נועה מלכה1 4מאור גלבוע לין1להקות ישראליותנאדין נועה מלכה4 5צור גולן2שמות שיריםמאור גלבוע לין5 6שיר מרום1שחקנים הוליוודיםרואי מימרן6סיבוב הגמרמאור גלבוע לין–כלי מטבחשיר מרום
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1שיר גליק1טלוויזיה ישראליתאילת שנהר1 2מאור גלבוע לין1לוגואים בספורטגל מלמד73אלירון פרץ1גוף האדםויקטוריה שר1 4כרמל סלע4זוכי אוסקרלאורה מורנו1 5כרמל סלע5ערי בירהויקטוריה שר2 6מעיין מישין שובי1אפליקציותאוריאל אספור1סיבוב הגמרויקטוריה שר–אנגליתגל מלמד
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1איתן אדמוני2כלי עבודהשגב וייסמן1 2ליאור ורמיאס1המצאות ותגליותאנטון ליטביננקו שטרן13עירית שלו1קומיקאים מהעולםיעל ברונשטיין1 4יעל ברונשטיין2משקאותגל מלמד7 5שחר בן אור1לוגואים ישראלייםאנטון ליטביננקו שטרן2 6יונתן וולף1קינוחיםמור בן אבי1סיבוב הגמריעל ברונשטיין–אייקוניםויקטוריה שר
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1יונתן וולף2מקומות בשיריםיעל ברונשטיין10 2יעל ברונשטיין12סלבסשיר מרום73שיר מרום19ציוד משרדיויקטוריה שר7 4ויקטוריה שר26החללמעיין מישין שובי2 5מעיין מישין שובי28ציוד רפואיאנטון ליטביננקו שטרן3 6שמוליק מזרחי1ילדים שלשיר גליק2סיבוב הגמרשמוליק מזרחי–צמדיםמעיין מישין שובי
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1שמוליק מזרחי3שריםאיתן אדמוני3 2עמית גורן1בעלי כנףתפארת כהן13בן כהן1אגדות ספורטאיתן אדמוני6 4מעין מישין שובי31חברות כנסתאיתן אדמוני7 5איתן אדמוני38ספורט אולימפיתפארת כהן2 6אסתר בר-אילן1דמויות היסטוריהאיתן אדמוני40סיבוב הגמראסתר בר-אילן–מוצרי חשמלבנימין עליאש
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1מתן רוב1אייטיזמשה רובין1 2צוף צימרינג1נשות החדשותאסתר בר-אילן413משה רובין2ספרי הילדיםאסתר בר-אילן42 4רן קר פה פרינס1זמרי היפ הופאסתר בר-אילן44 5עידן שורברגר1שמות סרטיםאסתר בר-אילן45הקרב האחרוןעידן שורברגר46קדם אירוויזיוןבנימין עליאש3
העונה השתתפו 64 מתמודדים לעומת 49 מתמודדים בעונות הקודמות.העונה נוסף כלל חדש, מי שמנצח 3 דו קרבים ברצף זוכה ב5 שניות ספייר לכל דו-קרב שיבחר.העונה הצטרף בונוס חדש - בין כל המתמודדים יש מתמודד שהוא הג'וקר, גאון בהסוואה שיבחר מתי לחשוף את עצמו
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1גבריאלה טנאי1כוכבות פופאורן אידלמן1 2רובי טשרניחובסקי1סיבה למסיבהעדי מירון1 3ארנון אנגל1משחקי כדוריהונתן רייטבלט1 4ארנון אנגל2צה"לסאמי ביבר1 5פיטר פאר1אנשי החדשותענבל כהן1 6ענבל כהן2שחקנים הוליוודיםאביגיל קאהן17ענבל כהן3צירופי מיליםבר נימני1סיבוב הגמרסאמי ביבר–שחור לבןבר נימני
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1בר נימני4סרטים מצויריםשירלי פנקר אברהם1 2שני פרקש1נוסטלגיהעוז ארד1 2 - דו-קרב חוזרשני פרקש1זוכי אוסקרעוז ארד13עוז ארד2בגינת השעשועיםיהודה טמיר1 4צוף ישראלי1תחפושותעמרי שמיר1 5אריה שירן-ברש1פרסי אופיריצחק מרציאנו1 6יצחק מרציאנו2כלי נגינהמאיה קרן שטרן17יוסי קומר1ציטוטיםסאמי ביבר3סיבוב הגמרשירלי פוקר אברהם–סדרות טלוויזיהיוסי קומר
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1בסי רסקין1כיסויי ראשספיר חיים1 2בסי רסקין2יהדותאליה עתאלי13בסי רסקין3הצליחו בחו"לשלוי סער1 4אליה שלזינגר1בגדים ואקססוריזקארין רינגל1 5אליה שלזינגר2נשנושיםעדי מירון2 6יהונתן בר סלע1בחופשהשירלי פנקר אברהם57ירדן נוסבאום1אריק איינשטייןיצחק מרציאנו3סיבוב הגמריהונתן בר סלע–סיפורים ואגדותבסי רסקין
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1אחינועם פורת1קומדיותיוסי קומר4 2יוסי קומר5סיקסטיזרויטל רודצקי13יוסי קומר6מחזות זמרגל דרורי1 4אלינה קרייב1זוכי פרס נובלאליה שלזינגר4 5ליאם פישר1NBAישראל איטח1 6אורן ברט1בלונה פארקמתן צינמון17מיה מוטולה1מותגיםשגית בוקה1סיבוב הגמריוסי קומר–בריטים מפורסמיםיהונתן בר סלע
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1אלון כהן1אוכל איטלקיבסי רסקין4 2דני מייזנר1סרטי קולנועאליה שלזינגר53אליה שלזינגר6שירי חגיםעוז ארד3 4אומן בן אור1דגליםיהונתן בר סלע6 5אביאל אביטבול1מנחי טלוויזיהאורי לורנצי1 6אורי לורנצי2להקות צבאיותיוסי קומר77אלעד שלזינגר1ערים בישראלעוז ארד9סיבוב הגמרעוז ארד–אדוםיוסי קומר
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1אורן מיידניק1מתוקיםמור שרגא1 2אלעד בר1צרפתסטפן בלג'ו13יובל לבון1משתתפי ריאליטיירדן נוסבאום4 4ירדן נוסבאום5משפחות מפורסמותאורן אידלמן2 5ירדן נוסבאום7דמויות קולנועיותליאם פישר2 6שון אורלוביץ1בעלי חיים במיםיהונתן בר סלע77יהונתן בר סלע8ארוחות בוקררומי בן זאב1סיבוב הגמרעוז ארד -ערביתיהונתן בר סלע
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1עדן דוד1אתרים בעולםמור שרגא2 2גבי סרגוסטי1בעלי חייםיהונתן בר סלע93קורן סולומון1קווי רקיערוני אלדר1 4אפרת אוריאלי1בחורףמיה מוטולה2 5אייל חיות-מן1בעלי חיים בתנ"ךעדן דוד3 6אייל חיות-מן4אלופים בצה"לעוז ארד107עידית פלג1משחקים וצעצועיםסטפן בלג'ו2סיבוב הגמרעוז ארד–להקות בין-לאומיותיהונתן בר סלע
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1עידית פלג3שמות ספריםעוז ארד14 2עוז ארד17כדורגל ישראליליאם פישר93כליל ליפשיץ1ביוטימיה מוטולה3 4נתנאלה מולונה1סיפורי התנ"ךעוז ארד26 5שיר הורביץ רביב1יצירות אומנותאלון כהן5 6ירדן עמית1תמרוריםיהונתן בר סלע107שחר צפניה1ספרי ילדים ונועריהונתן בר סלע11סיבוב הגמרעוז ארד–מספריםיהונתן בר סלע
סדרהמתחריםכמותמשבצותתחוםתוצאה 1אורן ברט2תעמולת בחירותיהונתן בר סלע12 2קורן סולומון2מיליארדריםעוז ארד273צוף ישראלי2במאי קולנועיוסי קומר9 4יוסי קומר11חוק ומשפטקורן סולומון29 5אלון כהן6טלונבלות ישראליותקורן סולומון40 6אורן ברט14שדה תעופהקורן סולומון46הקרב האחרוןקורן סולומון60פוליטיקה אמריקאיתמיה מוטולה4
ביוני 2025 נפתחה ההרשמה לעונה השלישית והרביעית של התוכנית.
באפריל 2024 פורסם שתאגיד השידור הישראלי רכש את הזכויות להפקת גרסה מקומית של השעשועון "The Floor".
ב-21 במאי 2024 פורסם על תחילת צילומי השעשועון.
בנוסף פורסם שהשעשועון יקרא "הזירה" וינחה אותו הקומיקאי רשף לוי.
גיא לייבה מעיתון "ידיעות אחרונות" כתב על התוכנית שהיא .
עם זאת, הוא ציין שהבעיה העיקרית של התוכנית היא .
בנוסף, לייבה ציין לטובה את הנחייתו של רשף לוי וכתב
שהוא ועל כן הוא .
דורון ברוש מאתר "מעריב" נקט בגישה ביקורתית מאוד, וטוען כי השעשועון סובל מגרפיקה מיושנת ופורמט מסובך.
רועי אבן ממאקו מתמקד בביקורתו על התאמת השעשועון מפורמט עולמי לישראלי, דבר שלדעתו פגע בפורמט המקורי.
במקום להתמקד בטריוויה עצמה, הגרסה הישראלית שמה דגש על המשתתפים, מה שמוביל לפחות שאלות ידע ויותר שיחות חולין, .
בנוסף, המבקר מציין כי ישנם שינויים דחופים שצריכים להתבצע, כמו שיפור הקצב והבהירות של המשחק.
הזירה הוא מחזמר עם ספר מאת טרנס מקנאלי, מילים מאת פרד אב, ומוזיקה מאת ג'ון קנדר – שיתוף הפעולה העשירי של הצמד קנדר ואב.
המחזמר מתמקד באנָה, בעלת זירת גלגיליות מתפוררת הממוקמת על טיילת בעיירת נופש חופית מוזנחת, שהחליטה למכור אותה ליזמים.
את תוכניותיה מסבכת בתה, אנג'ל, ששבה לעיר במטרה להתחבר מחדש עם האנשים והמקומות שנטשה מזמן.
באמצעות סדרת פלאשבקים, גילויים ועלילה שמתקדמת במינימום, השתיים מתמודדות עם עברן בניסיון להתפייס ולהמשיך הלאה בחייהן.
המחזמר החל כמחזמר קטן באוף-ברודוויי, עם מוזיקה מאת קנדר ואב, ספר מאת אלברט אינאוראוטו ובימוי מאת ארתור לורנס.
הוא התמקד באם איטלקייה-אמריקאית ובבתה המנוכרת.
מאחר שהפרויקט לא התקדם כראוי, הובא טרנס מקנאלי לכתוב את הספר ולורנטס עזב.
במקום מחזמר אינטימי, נוספו מקהלה גברית קטנה ותפאורות גדולות.
המחזמר עלה לראשונה בברודוויי ב־9 בפברואר 1984 בתיאטרון מרטין בק, ורץ במשך 204 הצגות ו־29 הצגות מקדימות.
אנטון, הכוריאוגרפיה הייתה של גרסיאלה דניאלה, עיצוב התפאורה – פיטר לרקין, עיצוב התלבושות – תיאוני ו.
אלדרדג', עיצוב התאורה – מארק ב.
וייס, עיצוב הסאונד – אוטס מונדרלו, והניצוח המוזיקלי – פול ג'מיניאני.
על אף נוכחותן של כוכבות כמו לייזה מינלי (בתפקיד אנג'ל) וצ'יטה ריברה (בתפקיד אנה), ההפקה לא הצליחה להתגבר על הביקורות השליליות ברובן.
הקאסט כלל גם את ג'ייסון אלכסנדר (לינו/לני/פאנק/דוד פָאוּסטו), קים האוזר (הילדה הקטנה), מל ג'ונסון ג'וניור (באדי/היראם/גברת ג'קסון/צ'ארלי/מחזר/ג'וניור מילר), סקוט הולמס (גאי/דינו/האב רוקו/דבי דוברמן), סקוט אליס (לאקי/שוגר/פאנק/ארני/מחזר/בובי פרילו/דני/זמר נוסף), פרנק מאסטרוקולה (טוני/טום/פאנק/מחזר/פיטר ריילי), רון קרול (בן/אביו של דינו/האחות פילומנה), ורוב מרשל (זמרים נוספים).
סטוקארד צ'אנינג החליפה את לייזה מינלי החל מ־14 ביולי 1984.
המחזמר הועלה בווסט אנד בתיאטרון קיימברידג', שם נפתח ב־17 בפברואר 1988 ורץ עד 19 במרץ 1988, בסך הכל 38 הצגות.
ג'וזפין בלייק ודיאן לנגטון גילמו את אנה ואנג'ל.
ההפקה, שבוימה על ידי פול קריסון, לא הצליחה בתיאטרון הגדול בלונדון, אך זכתה להצלחה מלאה באולם הקטן פורום במנצ'סטר ב־1987, שם הוארכה ריצתו.
ביום שבו פורסם שההצגה תיסגר, ערכו השחקנים, התזמורת והצוות ישיבת מחאה בתוך תיאטרון קיימברידג' בטענה שמספרי הקהל הנמוכים נבעו משיווק גרוע ומעורבות תקשורתית חלשה מצד המפיקים.
בלייק ולנגטון אף הופיעו בתוכנית הטלוויזיה היומית של אלן טיצ'מרש כדי לעורר מודעות למופע.
ב"", המבקר פרנק ריץ' שיבח את ריברה אך תיאר את ההצגה כ"נפוחה" ו"חמוצה", מלאה ב"תוכן מזויף ולעיתים מרושע" וב"יומרות ריקות".
על הספר הוא כתב, "מר מקנאלי הוא מחזאי חכם ושנון, אך לא ניתן להבין זאת מן המאמץ הסינתטי הזה.
הדיאלוג שלו בנאלי, והדמויות שלו הן דמויות רפאים".
בתגובה לביקורות השליליות, מלחין המחזמר, ג'ון קנדר, אמר שההצגה הייתה "המימוש המלא ביותר" של כוונותיו מכל הפקה שעשה.
הפזמונאי פרד אב הסכים, וטען כי "כל רכיב ורכיב בה היה בדיוק כפי שדמיינו.
על הבמה עמדו שתי החברות הטובות ביותר שלי, ליזה וצ'יטה.
זו הייתה חוויה מציפה; וכאשר לא התייחסו אליהן בכבוד, זה היה כאילו הותקפנו ברחוב...
ההצגה הזו פגעה בי יותר מכל הצגה שכתבתי...
Not Enough Magic – דינו, אנג'ל, אנה, שוגר, היראם, טום, לני ואביו של דינו