tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא התמנה לעוזר האסטרונום במצפה הצי האמריקני שבוושינגטון הבירה בשנת 1862, ומונה לפרופסור תוך שנה בלבד מיום שהגיע.
ללא ידיעתו, הייתה זו אשתו ששכנעה את מעסיקיו למנות אותו כפרופסור.
ומ-1868 הוא היה אחראי על טלסקופ זה.
במהלך תצפיותיו עקב אחרי כוכבי שביט ואסטרואידים.
בשנת 1869 הול נסע לסיביר, כדי לצפות בליקוי החמה שם, ושנה לאחר מכן, נסע לסיציליה, כדי לצפות בליקוי חמה נוסף.
בשנת 1874, היה אחראי על משלחת לוולדיסטוק כדי לעקוב אחר מעבר כוכב נוגה על פני השמש.
בעיות בציוד הצילום ובמזג האוויר, הפריעו לתצפיות.
בשנת 1875 התמנה לתפקיד האחראי על טלסקופ ה-62 ס"מ, הגדול בעולם באותה עת.
הול הבחין בנקודה על פני צדק, בה השתמש כסימון למדידת זמן הסיבוב של כוכב הלכת.
בין עוזריו היה האסטרונום הנרי פריצ'ט
באוגוסט 1877, בזמן שהמרחק היחסי של מאדים מכדור הארץ היה קטן, הוא החל לחפש את הירחים של מאדים.
החיפוש היה קשה, והוא אמר שללא עידודה של אשתו, והסיוע שנתנה, הוא לא היה מצליח.
ב-11 באוגוסט 1877 גילה את פובוס, ירחו של מאדים, ולאחר מספר ימים את ירחו השני של מאדים, דימוס.
בשנת 1884 הראה הול כי מיקום מסלולו של אחד מירחי שבתאי, היפריון, משתנה ב-20 מעלות מדי שנה.
הוא עסק בחקר היסטים כוכביים ומיקומם של כוכבים בצביר הפלאידות.
הול פרש ממצפה הצי בשנת 1891. הוא החל ללמד אסטרודינמיקה ומכניקת מסלולים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1896,ולימד שם עד לפרישתו בשנת 1901.
להול וסטיקני נולדו ארבעה בנים, אותם סטיקני לימדה בבית, וכולם התקבלו ולמדו לאחר מכן באוניברסיטת הרווארד.
הבכור, אסף הול ג'וניור (בפועל, אסף הול הרביעי), (נולד ב-6 באוקטובר 1859) היה מנהל מצפה הכוכבים בדטרויט בשנים 1892–1905. בנם השני, סמואל, היה סוכן ביטוח.
בנם השלישי, אנג'לו הול, כתב את הביוגרפיה של אודות אנג'לין הול.
בנם הרביעי, פרסיבל הול (1872–1953) היה הנשיא השני של אוניברסיטת גאלדט לחירשים בשנים 1910–1946 (אם כי הוא עצמו לא היה חירש).
אנג'לין סטיקני הול נפטרה מהתקף לב בצפון אנדובר, מסצ'וסטס בגיל 61. בשנת 1901, עם פרישתו של הול לגושן, קונטיקט, עיר הולדתו, הוא התחתן בשנית עם מרי גות'ייר.
הול זכה בפרס לאלנד של האקדמיה הצרפתית למדעים ב-1878, זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה בשנת 1879, והוכתר כאביר לגיון הכבוד ב-1896.
מכתש הול שעל פני הירח ומכתש הול על פובוס קרויים על שמו.
מצוק הול באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה קרוי על שמו.
אסף ארליך (נולד ב-1 באוגוסט 1973) הוא זמר-יוצר ומוזיקאי ישראלי.
כאשר עבר ארליך מנהריה לתל אביב החל לכתוב ולהלחין בעצמו.
בסוף שנות ה-90 הוא נפגש עם חמי רודנר, אשר צירפו לסבב ההופעות של אלבומו "גאולה".
באותו הזמן החלו השניים לעבוד על שיריו של ארליך, כאשר רודנר משמש כמפיק המוזיקלי.
ארליך הוחתם בחברת "עננה" אשר הפיקה את שלושת אלבומיו.
האלבום "טוקשואו" הלך ונבנה, ובמהלך 2001 יצא הסינגל הראשון מתוכו, "אני הולכת".
לאחר מכן יצאו "עד הסוף" ו-"כמה מדרגות".
בפברואר 2002 יצא האלבום המלא אשר זכה להערכת המבקרים, אולם לא משך קהל להופעות ולא הושמע ברדיו.
לאחר מספר הופעות מצומצם חדל ארליך להופיע.
בתחילת 2004 חזר להופיע שוב עם חומר חדש.
באותה תקופה החל לעבוד עם הגיטריסט עידו אגמון שגם ליווה אותו בהופעות.
כשהחלו הקלטות האלבום שימש אגמון גם כמפיק המוזיקלי.
הקלטות האלבום השני, "חדשות מהמגירה", הסתיימו באוגוסט 2006, ובו השתתפו אגמון (גיטרות והפקה מוזיקלית), אורן לאור (בס, קונטרבס, וקולות), ואורן רביב (תופים וכלי הקשה).
הרכב זה ליווה את ארליך גם בהופעות.
ארבעת חברי ההרכב היו שותפים יחד בעיבודים.
ב-15 באוקטובר 2006 יצא לתחנות הרדיו הסינגל הראשון מתוכו, "חדשות מהמגירה", ולאחריו יצאו "עשרה ימים", "נשבר", "אמצע החיים" ו-"לילות בלי חג".
האלבום כולו יצא לאור ב-9 במרץ 2007.
בדומה לאלבום הקודם, "חדשות מהמגירה" זכה לביקורות חיוביות ביותר אך לנוכחות דלילה יחסית בהופעותיו.
בתקופה זו זכה לכינוי "הזמר הטוב ביותר שאתם לא מכירים".
לאחר הפוגה בת כשנה, חזר ארליך להופיע במהלך 2009 עם שירים משני אלבומיו הראשונים לצד חומר חדש שהציג לראשונה.
זאת תוך הכרזה על הקלטת שירים לקראת אלבום שלישי.
באוקטובר 2011 יצא לאור האלבום תחת השם "שקט עכשיו".
האלבום המשיך את הצליל של קודמו וגם הפעם היה עידו אגמון המפיק המוזיקלי.
הלהקה שליוותה את ארליך בהקלטות ובהופעות לא השתנתה וכללה את אגמון, אורן לאור ואורן רביב.
עומר קליין - פסנתר ב"פנים"
דן ויינשטיין - צ'לו ב"סוס משוגע"
אדי שפירו - כינור ב"סוס משוגע"
בשנת 2014 החל ארליך לעבוד על פרויקט שירים באנגלית, ממנו הושק הסינגל "Too slow" ואחריו הסינגל "Sunny Day".
בשני השירים היו שותף ארליך עם ניר דנן על ההפקה המוזיקלית.
למרות הפרסומים האלבום לא יצא בסופו של דבר.
בשנת 2015, יצא הסינגל "תיכון עמל", שבו כתב ארליך הן את המילים והן את הלחן והסינגל "יעל" אותו הלחין ואת המילים כתב אודי שרבני.
שני השירים הופקו על ידי ארליך ודנן.
בשנת 2018 יצא הסינגל "בין הזיכרון לזיקוקים" שאותו הלחין והפיק ארליך ואת המילים כתב אודי שרבני.
בשנת 2020 הוציא את השיר "ככה בטוח", אותו הפיק רון בונקר.
בשנת 2021 הוציא את הסינגל "כל פעם שאני מאבד את הראש", אשר הופק אף הוא על ידי רן בונקר.
אסף אשתר (נולד ב־8 בדצמבר 1964) הוא שחקן, תסריטאי, מחזאי, כוכב ילדים, מדבב וקומיקאי ישראלי.
מוכר גם בשם הבמה והדמות שלו ככוכב הילדים אספון.
אשתר נולד בחדרה, נכדם של עולים מתימן אשר השתקעו בעיר.
למד בבית הספר התיכון "עמל חדרה" במגמת אלקטרוניקה.
את שירותו הצבאי עשה בחיל הקשר, השתחרר מהשירות בדרגת סגן, והועלה במהלך שירות המילואים שלו עד לדרגת רב-סרן.
לאחר שחרורו מצה"ל למד משחק בבית צבי במחזור 1991. ואחרי לימודי המשחק החל להופיע במופעי בידור בבית ציוני אמריקה.
פריצתו הגדולה לתודעת הציבור התרחשה כאשר שיחק במשך שלוש עונות בצוות הקבוע של תוכנית הטלוויזיה הקומית המצליחה "הקומדי סטור" בשנים 1994–1997, שם גילם דמויות רבות, שהזכורות ביותר בהן: "יש לי יש לי יש לי", "וואו עם מ.
יפית), השוטר שוראני (שוטר לא-יוצלח שסיסמתו היא "משטרת ישראל תטפל בבעיה"), שאול המשורר (שר שירי תועבה על שוודיות בלונדיניות ושופעות חזה) ויהוקמץ בן פסיק (דוקטור ללשון).
בעקבות הצלחת התוכנית הופיע אשתר יחד עם הצוות הקבוע של "הקומדי סטור" ברחבי ישראל במופע ששילב סטנד-אפ, מערכונים ואינטראקציה עם הקהל.
אחרי הקומדי סטור השתתף בסדרה "שמש" יחד עם צביקה הדר, רובי דואניאס ויואב צפיר כתסריטאי, קריין ושחקן אורח.
השתתף בסדרות לילדים בערוץ הילדים: "האוניברסיטה הקטנה" (ששודרה בין השנים 1996–1997), "בעקבות הסיפורים הקסומים", וכן בתוכניות "פרה פרה" ו"מוטרף".
בשנים 2002–2003 וב-2005 שימש כשופט בתחרות זיהוי השירים של התוכנית "לא נפסיק לשיר" אותה הנחו צביקה הדר וגלית גיאת.
בתוכנית זו הפגין את בקיאותו הרבה במילות השירים העבריים.
בשנים 2003–2013 השתתף בתפקיד אורח בתוכנית "הפיג'מות".
אשתר ידוע בעיקר גילום דמותו של נחשון בסדרות הטלוויזיה "דפנה ודודידו" ו"נחשון כל יכול" בערוץ הופ!.
בשנת 2004 החל לדבב את הזקן החכם ("המאסטרו") בשתי עונות של התוכנית "היה היה" ("היה היה – הממציאים" ו"היה היה - כדור הארץ"), המשודרת בערוץ לוגי.
דיבב גם את קולו של המשורר ברל'ה זמר במשחק המחשב "בתככי הרייטינג" ב-1996.
בתיאטרון באר שבע השתתף בהצגות "אחים לנשק", "זינגר", "פאל ג'ואי", "בית מלאכה", "קיץ ועשן", "נוכלים ואוהבים" ו"אצבע אלוהים"; בתיאטרון לילדים ולנוער השתתף בהצגה "שבועת אדרה", בתיאטרון הבימה השתתף בהצגה "המכשפה"; בתיאטרון בית ליסין השתתף בהצגה "התאומים מוונציה".
כמו כן השתתף בהצגות ילדים ונוער ובמופעים שונים, בהם ההצגות "שלושת המוסקטרים" "עלי בבא וארבעים השודדים" "הברווזון" "נסיך האגדות" ובפסטיגלים 1999 ו-2006, וכתב את הצגות הילדים "אלאדין" (לצידו של ליאור כלפון), "עלי בבא וארבעים השודדים", "שכחו אותי בבית", "סינדרלה", "שלגיה והצייד", "מאה ואחד כלבים וגנבים", "המכבים", "המכבים הקרב האחרון", ועוד.
בשל בקיאותו הרבה בשירים עבריים מגיש אשתר מדי שבוע ברשת ג' תוכנית רדיו בשם "ציפורי שיר עם אסף אשתר" ובה הוא מביא את הסיפורים מאחורי השירים המושמעים בתוכנית.
בשנים 2011–2013 כיכב אשתר בסדרות של כוכב הילדים הדוד חיים (חיים אוסדון) "המכולת של דוד חיים" (בתפקיד שפי שף הטבח), "מחנה הקיץ של דוד חיים" (בתפקיד אספון איש המילים ושפי שף הטבח) והסדרה האחרונה של דוד חיים "מה מי מו" (בתפקיד אספון איש המילים) ב-yes vod.
בשנת 2017 גילם שוב את דמותו של אספון בתוכנית "התוכנית היומית של רוני וג'קי" לצד רוני נדלר (בתפקיד אורח) ובסדרת רשת בשם "אספון – גיבור האלף בית".
באותה שנה השתתף בסרט הקולנוע של אלון גור אריה, "מבצע ביצה".
בשנת 2018 השתתף בתפקיד אורח בסדרת הקומדיה של חבורת אנדרדוס, ישיבת הנהלה.
השתתף בתוכנית הישרדות VIP עונה 2, שעלתה בשנת 2019 ברשת 13 והודח ביום ה-25 למשחק.
הגיע למקום השמיני והיה למושבע השלישי.
בחנוכה 2021 גילם שוב את דמותו של אספון בתוכנית "כוכבים מדליקים" ששודרה בערוץ הכוכבים וביוקיד לצידם של כוכבי הילדים הדוד חיים (חיים אוסדון), פיקו (ליאור דטאוקר), קוגומלו (לביא קגן), רוי בוי (רועי עוז) ומני ממטרה (מני צוקרל).
בשנת 2022 שיחק בסדרה "לצאת ולטייל ברכבת ישראל" בכיכובו של חיים אוסדון, בתור שמוליק המדריך, ובשנת 2025 גילם שוב את דמותו של אספון בסדרת סרטונים עבור רכבת ישראל הנקראת "המילון של הקרון עם אספון".
בשנת 1990 נישא לכוכבה ולהם שתי בנות.
הוא אחיו הגדול של השחקן אדר אשתר.
אסף אמדורסקי (נולד ב-30 בינואר 1971) הוא זמר, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
זוכה "פרס אופיר" בקטגוריית "המוזיקה המקורית הטובה ביותר לסרט" (2008).
אמדורסקי נולד וגדל בתל אביב.
הוא בנם של מרים (מיקי) והזמר בני אמדורסקי.
בכיתה י"א נשר מבית הספר ולא השלים בגרות.
לאחר מכן, החל להתמקד במוזיקה ולא התגייס לצה"ל.
אמדורסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בסוף שנות ה-80 בלהקת "תערובת אסקוט" שבה היה הסולן והגיטריסט לצד הבסיסט עמיר "ג'נגו" רוסיאנו והמתופף ירמי קפלן.
הלהקה הוציאה בשנת 1991 אלבום אחד שנשא את שמה וזכה לביקורות טובות ולהשמעות רבות ברדיו.
אמדורסקי כתב והלחין את רוב שירי האלבום יחד עם ג'נגו.
אמדורסקי נחשב לחבר המוביל בלהקה, בין היתר בזכות היותו הסולן בלהיטים "ואולי תבוא איזו נחמה" ו"החדר האינטימי שלי".
לאחר הוצאת אלבומה היחיד התפרקה הלהקה וחבריה פנו לקריירות סולו מצליחות, אם כי שונות בסגנונן.
ב־1994 הוציא אמדורסקי את אלבום הסולו הראשון שלו, שנשא את שמו.
לאלבום היה צליל רוקיסטי עם נגיעות של ג'אז ומוזיקה אלקטרונית.
בשירה, בנגינה ובכתיבה באלבום השתתפו מוזיקאים ישראליים צעירים בולטים: קרני פוסטל, זוהר פרסקו, אמיר צורף, ורד קלפטר, עמיר רוסיאנו, חברי להקת רעש: חיים לרוז, רע מוכיח וג'וני שועלי וכן השחקן שולי רנד.
אמדורסקי עצמו ניגן בשלל כלים: גיטרות, קלידים, כלי הקשה, מפוחית, תופים, חצוצרה וסימפולים (כולל הנשיפות בשיר).
בין השירים הבולטים באלבום: "יקירתי", "אהבה חדשה" (שתמונה מתוך הקליפ שלו מופיעה על עטיפת האלבום), "חרש, ביבבה", "העיר הגדולה" ו"רבים הימים".
ב־1995 התארח אמדורסקי באלבום הבכורה של הצמד ביקיני – חיים לרוז וקרני פוסטל – שם תרם קולות, קלידים וחצוצרה לשיר "דם זורם".
באותה שנה הקליט אמדורסקי את אלבום הסולו השני, שאופיין בצליל אחיד ורגוע וזכה לביקורות ולמכירות טובות.
שיריו הבולטים היו "השמים הכחולים", "אל תדאגי", "מעיין" ו"הוא האמין לה".
ב־1999 הוציא אמדורסקי את אלבום הסולו השלישי – "מנועים שקטים" אשר ראה אור בלייבל סאנשיין רקורדס בבעלותו של חיים שמש.
האלבום היה אלקטרוני יותר מקודמיו וזכה לביקורות משבחות וכן להצלחה במכירות.
הלהיטים הבולטים מתוכו היו "15 דקות", "רוך וקושי", "במערבולת", "חלום כהה" הכולל הקלטת קולה של ענבל פרלמוטר, ועוד.
באלבום התארחו בין השאר יהלי סובול, אביתר בנאי, אפרת בן צור והחצוצרן אבישי כהן.
באותה שנה הקליטה להקת קרח תשע את שירה האחרון בשם "אסף אמדורסקי", אותו נהג לשלב בסיבוב ההופעות של האלבום.
בשנת 2003 הפיק, עיבד וניהל אמנותית את האלבום שסימן את חזרתו של הזמר אריק סיני אל הבמה.
האלבום, שנקרא "נאהב עד שנמות", הכיל שני שירים בלחניו של אמדורסקי.
כמו כן ניגן באלבום בקלידים, אקורדיאון, בס, כלי הקשה, גיטרות וביצע תכנותים.
באותה שנה הוציא אמדורסקי את גרסאותיו לשירי שלמה ארצי באוסף הכפול "שירי אהבה שלי".
בין השירים הבולטים באוסף שלהם העניק אמדורסקי נופך חדש: "אף פעם לא תדעי", "ירח", "שניים", "את אינך יודעת", "פעם תורי ופעם תורך" ו"גבר הולך לאיבוד".
כמו כן ביצע עם אושיק לוי את שירו "יונתן סע הביתה", לאלבומו "אבל כולם - אושיק לוי וחברים".
כמו כן יצא אלבום האוסף של אסף באותה שנה "15 הדקות של אסף אמדורסקי".
בשנת 2004 עיבד והפיק מוזיקלית את הלהיט "השיר הזה" בביצוען של הצמד שרונה ודניאלה פיק.
בשיר זה ניגן אמדורסקי גם בגיטרות, בבס ובתופים לצד שרונה פיק שניגנה בקלידים ואף הלחינה את השיר למילותיה של אמה, הפזמונאית מירית שם אור.
באותה שנה עמל אמדורסקי על אלבום האולפן הכפול שלו עצמו, שיצא שנה לאחר מכן.
כטעימה לאלבום ההולך וקרב הפיק אמדורסקי מופע ענק עתיר באורחים שהתקיים באולם האנגר 11 בנמל תל אביב.
המופע שנקרא "דאונטאון תל אביב" הציג את הכיוון שאליו משך אמדורסקי לקראת אלבומו החדש "קדימה אחורה": גרסאות כיסוי למוזיקה ישראלית של שנות ה-80. במופע זה ליוו את אמדורסקי שבעה נגנים ושתי זמרות ליווי ביותר משלושים שירים.
בין אורחי המופע היו שלמה ארצי, אביב גפן, ברי סחרוף, קרני פוסטל, שרונה ודניאלה פיק, מיכל אמדורסקי, ג'וני שועלי, פושטק וירמי קפלן.
חלקו השני של האלבום כלל גרסאות אינסטרומנטליות ברובן לשירים שבחלק הראשון.
באלבום התארחו טובי הנגנים לתקופה: תום מוכיח, החצוצרן אבישי כהן, הטרומבוניסט יאיר סלוצקי וכן שרון רוטר ועוד.
ב-2 בספטמבר 2008 הוציא אמדורסקי את האלבום "הרי את".
לאלבום קדמו הסינגלים "רכבת לצפון", "גולשים" ו"בראשית", ואחריו יצאו גם "יש לך מקום" ו"סיני".
האלבום הופץ גם במהדורה כפולה עם חמישה שירים נוספים, ובהם השיר "ביחד", שיצא כסינגל כבר בשנת 2006. במרץ 2009 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב.
עוד באותה שנה השתתף אמדורסקי בהקלטות אלבומו של שולי רנד "נקודה טובה", בנגינה על כלים שונים, כגיטרות, קלידים, סקסופון וכלי הקשה.
בנוסף, הפיק מוזיקלית את המופע "נקודה טובה" המבוסס על אותו אלבום, בו שימש גם כקלידן וביצע בדואט עם שולי רנד את שיר הנושא "נקודה טובה".
בשנת 2009 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "טינופת" ב"הוט 3".
כמו כן המשיך במקביל במסע הופעות לקידום אלבומו "הרי את" שהגיע למעמד אלבום זהב ואלבומו של שולי רנד "נקודה טובה" שזכה בראשית השנה באלבום פלטינה.
ב-22 באוקטובר 2009 השיק אסף אמדורסקי את המופע "שרים הדודאים", בו הוא וישראל גוריון מבצעים משירי צמד הדודאים, כאשר אסף מחליף את אביו המנוח, בני אמדורסקי.
בתחילת שנת 2010 החל בשיתוף פעולה עם עברי לידר.
באפריל הוציאו השניים סינגל משותף, "לא יכול לישון", ובמקביל הופיעו ביחד.
בינואר 2011 הוציא אמדורסקי את האלבום "צד א'".
הסינגל הראשון שקדם לו היה "איפה את היום".
הסינגל השני מהאלבום היה "זוג משמיים".
האלבום נפתח בשיר "הרחובות ממריאים לאט", למילים של דוד אבידן.
השיר יצא גם כקליפ, שאותו יצר אמדורסקי באופן עצמאי.
בסוף אותה שנה החל לעבוד על אלבום משותף עם ישראל גוריון.
האלבום "שרים הדודאים" שיצא ב-2013 ולווה במסע הופעות, כלל 18 שירים שרובם הוקלטו בעבר על ידי צמד הדודאים וכן שירים שהוקלטו לראשונה על ידי אסף אמדורסקי וגוריון.
בהקלטות השתתפו בין השאר מתי גוריון - בנו של ישראל גוריון, אהובה עוזרי, חבורות זמר ואנסמבל כלי פריטה שפיה.
האלבום זכה להגיע למעמד של אלבום זהב.
מהאלבום הצליחו החידושים "הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר" ו"העולם בשחור לבן".
שנה מאוחר הקליט אסף גרסת כיסוי לשיר "פגישה לאין קץ" שגם היא זכתה להצלחה.
באותה שנה (2013) יצא EP בשם "15 דקות - הרמיקסים", שכלל ארבעה עיבודים אלקטרוניים לשיר "15 דקות" שהופיע במקור באלבום "מנועים שקטים".
במאי 2014 הוציא אלבום הופעה שני, הפעם במשותף עם המוזיקאית קרני פוסטל.
בסוף אותה שנה הפיק ועיבד את שירו של המוזיקאי עדי מדנס "הייתי מעדיף שיתקעו בי סכינים".
אמדורסקי גם ניגן בתופים, קלידים, גיטרה וסינתיסייזר וביצע קולות רקע.
ב-2015 הקליט אמדורסקי את השיר "בלדה לאשה" (תרצה אתר/משה וילנסקי) שהיה לשיר הנושא של הסרט הדוקומנטרי "תרצה אתר – ציפור בחדר".
בתחילת 2016, במקביל לפרסום הקליפ "מגדלים" כסינגל ראשון מתוך האלבום "פה", פתח אמדורסקי בגיוס מימון המונים להוצאתו.
באוקטובר 2016 הצטרף לפאנל השופטים של העונה הרביעית של הכוכב הבא לאירוויזיון, והחל את הצילומים בנובמבר באותה שנה וממשיך בתפקיד זה עד היום.
בפברואר 2017 יצא אלבומו של יהלי סובול ריצות ארוכות אותו הפיק ועיבד אמדורסקי וכן ניגן על תופים ובס.
בקיץ 2018 יצא אלבום נוסף משותף לאמדורסקי וישראל גוריון, המהווה המשך לאלבום שרים הדודאים.
באלבום זה שמתאפיין בהפקה עשירה יותר, התארחו מוזיקאים כמו יהודה פוליקר, יהודית רביץ, שלומי שבן ומארינה מקסימיליאן.
בשנת 2019 הופיע במסגרת פסטיבל "יערות מנשה" לצד טל פרידמן, אלה רונן, פלורה, מירב הלינגר, נדב הולנדר, אביגיל קובארי, גיל בר הדס, יעל קראוס ואחרים.
במהלך מגפת הקורונה הוציא אמדורסקי שני שירים חדשים: "שום דבר", לחן של אמדורסקי לשירו של המשורר נתן זך שנפטר כשבועיים לפני הוצאת השיר ו"את ואני נוסעים לאט", אשר זכה לשתי גרסאות וידאו: הראשונה מבוססת על רישומים שצייר היוצר בעצמו והשנייה היא סרטון עלילתי בהשתתפות השחקנים אבי פניני וחלי גולדנברג.
את הקליפ ביים אמדורסקי במשותף עם היוצרת יערה עגנון.
זהו שיתוף פעולה שני של השניים, לאחר הקליפ "שפה אחרת", אותו ביימו במשותף ב-2017, כחלק מקמפיין האלבום פה.
בתחילת 2021, בערב יום הולדתו ה-50, הוציא את האלבום "MEFORAK: Remixes" המורכב מ-11 רצועות המעניקות פרשנות שונה ועדכנית לשירים שהקליט לאורך השנים.
באלבום משתתפים יוצרים חדשים וותיקים כאחד: רונה קינן, red axes, רייסקינדר, אבישג כהן רודריגז, יותם אבני, rejoicer ועוד.
את עטיפת האלבום צייר אסף אמדורסקי בעצמו.
ב-29 ביולי 2021 הוציא את השיר "רצינו פלא" שכתב והלחין.
ב-30 באוגוסט 2021 הוציא את האלבום "432", שמונה שירים אותם כתב והלחין על חוף מבודד בסיני.
גם עטיפת האלבום החדש צוירה על ידי אסף אמדורסקי.
חמשת הציורים שמופיעים בעטיפת התקליט (אקריליק על קנבס בגודל מטר על מטר) נמכרו ונתרמו לעמותת בית השנטי.
ב-30 בינואר 2022 הוציא את הסינגל "על מאתיים".
ב-1 בספטמבר הוציא לאור את גרסת הכיסוי שלו לשירו של איתי לוי, "שתישרף האהבה", אותה ביצע במהלך "הכוכב הבא".
ב-22 בספטמבר 2022 הוציא לאור, יחד עם אלה לי ורד אקסס גרסת כיסוי לשירו של צביקה פיק, "מרי לו", כחלק מהמצעד השנתי של גלגלצ.
ב-15 בינואר 2023 הוציא את הסינגל "יונה לבנה" יחד עם ההרכב רד אקסס.
ב-8 במאי 2023 הוציא את הסינגל "הורגת", שיתוף פעולה יחד עם נינט טייב וההרכב Garden City Movement.
אמדורסקי, יוני שרוני וטייב החליטו בספונטניות לעבוד יחד לאחר שהבינו שלא שיתפו פעולה קודם לכן.
באותה השנה השתתף בעונה השלישית של הזמר במסכה בתור השבלול, וזכה במקום השלישי.
ב-30 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "יותר מדי פרחים", שנכתב עם רונן בן חורין.
השיר נוצר בהשראת אירועים שהתרחשו במהלך טבח שבעה באוקטובר ויצא ביום הולדתו ה-53 של אמדורסקי.
ב-19 במרץ יצא לאור השיר "עדן", שיתוף פעולה של הילה רוח יחד עם אמדורסקי.
את הגרסה המקורית של השיר ביצעו דייוויד ברן וטינה ויימאות' (בסיסטית להקת Talking Heads) עבור הסרט והאלבום "Stop Making Sense", שחגג 40 שנה להיווסדו.
לאורך השנים הלחין והקליט אמדורסקי מוזיקה לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה.
בין השאר הלחין והפיק פסקולים לסרטים "אהבה קולומביאנית", "אבא שחור לבן", "איים אבודים", "תרצה אתר – ציפור בחדר", "דרייבר" וכן את פסקול סרטו של שבי גביזון "האסונות של נינה".
פסקול הסרט (בהשתתפות שלומי שבן, יעל קראוס, קרני פוסטל, ושרון רוטר) יצא כאלבום בשנת 2003. בשנת 2007 הלחין והפיק את פסקול הסדרה "הבורר".
בשנת 2023 יצר את מוזיקת הסדרה אבירם כץ ששודרה בכאן 11.
ב־1995, אחרי היכרות קצרה, נישא למיכל אמדורסקי.
ב־2014 אמדורסקי נישא בשנית להדר ג'וזפין ג'בוטרו.
ב-19 בנובמבר 2025 פורסם שאמדורסקי החל זוגיות עם חומי פולק, סטייליסטית.
דודניתו של אמדורסקי מצד אביו היא הזמרת קרן פלס (אביה של קרן פלס הוא בן דודו של אסף אמדורסקי).
מנועים שקטים (1999) (אלבום זהב)
קדימה אחורה (2005), אלבום גרסאות כיסוי
שרים הדודאים - במשותף עם ישראל גוריון (2013) (אלבום זהב)
שרים הדודאים 2 - במשותף עם ישראל גוריון (2018)
אסף אמדורסקי וקרני פוסטל בהופעה (2014)
הופעות חיות במפעל הפיס (2022)
15 הדקות של אסף אמדורסקי - אוסף שירים (2003)
האסונות של נינה (2003), פסקול הסרט האסונות של נינה, בשיתופו של שלומי שבן.
אסף גולדשטיין (נולד ב-16 באפריל 1979) הוא שחקן ותסריטאי ישראלי.
גולדשטיין למד משחק בלונדון וחי שם כשש שנים.
השתתף במספר הצגות בלונדון ובהן "השחף", "ג'ק והאפונים" ו"שלגיה ושבעת הגמדים", "Babes In Arms" ו-"Children Of Eden".
בישראל השתתף בהצגות ובמחזות זמר של תיאטרון הספרייה: "שרים סינטרה וחברים" ו"קופהקבנה", שיחק בלהקה "השכנים של צ'יץ'" וכן בהצגות "ביי ביי ברדי", "רובין הוד" ו"פאנטאזי - התיאטרון השחור בישראל".
בתיאטרון הבימה השתתף במחזמר "מרי לו" בתפקיד פרדי בראון, ובתיאטרון הקאמרי השתתף בהצגות "שירת הקאמרי" "המלט", "האב" בתפקיד נויד, "עוץ לי גוץ לי" בתפקיד שר האוצר ולאחר מכן גם בתפקיד עוץ לי גוץ לי ומלך.
בנוסף, השתתף בהצגות "זהר", "ינטל" "בעל אידיאלי", ב-2014 שיחק בקאמרי בהצגה "הפושעים החדשים", מאת ובבימוי עדנה מזי"א.
בנוסף, השתתף בהצגות "גורודיש" ו"קזבלן".
בשנת 2004 השתתף בעונה הראשונה של הטלנובלה "השיר שלנו" בתפקיד ליאור, בן זוגו של רועי.
כמו כן, ב-2008 התמודד על תפקיד דני זוקו בתוכנית "גריז", והודח בתוכנית השביעית.
בשנת 2010 גילם את אבשלום בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "סרוגים" ששודרה בYes.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "זוג יונים" לצידה של טל טלמון, בבימויו של דובר קוסאשווילי.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "ברזיל אהובתי" בבימויו של חורחה גורביץ'.
ב-2019 השתתף בסרטו של טומי לנג, "מריונטה".
השתתף בשנת 2020 בסדרה "בת השוטר".
אסף גָבְרוֹן (נולד ב-21 בדצמבר 1968) הוא סופר, מתרגם ויוצר מוזיקלי ישראלי, ולשעבר עיתונאי ואיש הייטק.
זוכה פרס ברנשטיין (2013) על ספרו "הגבעה", פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים (תשע"א), פרס גפן (2009) ופרסים נוספים מחוץ לישראל.
כמה מספריו תורגמו למספר שפות.
גברון נולד בשנת 1968 בערד וגדל במוצא עילית.
הוריו עלו מאנגליה: אביו, דניאל גברון, היה עיתונאי בקול ישראל באנגלית וב"ג'רוזלם פוסט", ואימו הייתה מורה לילדים עיוורים.
זאב יעבץ היה סבה של סבתו של גברון.
בשנים 1991–1994 למד לתואר ראשון בתקשורת באוניברסיטת לונדון, וב-1997 למד ניו מדיה בוונקובר שבקנדה.
בשנות ה-90 עסק בכתיבה עיתונאית בישראל, בעיקר בנושאי תרבות ובידור.
בשנים 2000–2004 עבד כמנהל קריאייטיב בחברת הייטק שעסקה בתחום הסלולרי.
משנת 2016 עובד בתחום הבינה המלאכותית ב-Project Debater של IBM.
לימד כתיבה יוצרת בישראל (אוניברסיטת בר-אילן, בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים, מכללת ספיר בשדרות ואוניברסיטת בן-גוריון) ובארצות הברית (אוניברסיטת נברסקה באומהה, אוניברסיטת המדינה של סן דייגו).
מתגורר בצפון הישן של תל אביב, גרוש ואב לשתיים.
גברון כתב, ערך ותרגם יצירות רבות.
ספריו מגוונים, ועוסקים בישראליות כיום ובעתיד.
ב-1997 פרסם את רומן הביכורים שלו, "אייס", שפרק ממנו ("מול המים, 2031") זכה בתחרות סיפורי מדע בדיוני של "ידיעות אחרונות".
ב-1999 ערך קובץ סיפורים קצרים של סופרים ישראלים צעירים שונים, בשם "אוטוטו".
ב-2000 ראה אור "מין בבית העלמין" – קובץ סיפורים, שאחד מהם ("האדישה והרגוע") עובד לתיאטרון והועלה בהצגה "זוגיות" ב"הבימה" (2001).
ב-2009 יצא "אוכל בעמידה", קובץ טורים על מזללות אוכל מהיר בירושלים שפורסמו במקור בשבועון "כל העיר" בשנות ה-90. בשנת 2025 התפרסם הרומן מפרי עטו "האם אינך רוצה בי".
נוסף על יצירה מקורית ועריכה, גברון מתרגם ספרי פרוזה ועיון מאנגלית לעברית.
בין תרגומיו הבולטים: "הכול מואר" מאת ג'ונתן ספרן פויר; "תשעה סיפורים" מאת ג'יי די סלינג'ר; התסריט "ספרות זולה" מאת קוונטין טרנטינו; "מה מעיק על פורטנוי" מאת פיליפ רות; "אשתו של הנוסע בזמן" מאת אודרי ניפנגר; "כיסא פנוי" מאת ג'יי קיי רולינג; המסות ב"ילדה עם שיער מוזר" מאת דייוויד פוסטר וולאס.
יחד עם אתגר קרת תרגם את אוסף הסיפורים הקצרים "על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אנה פרנק" מאת נתן אנגלנדר.
גברון הוא היוצר העיקרי בלהקת "הפה והטלפיים".
הוא היה הכותב העיקרי של משחק המחשב "PeaceMaker".
כמו כן, היה המייסד והקפטן של נבחרת הסופרים של ישראל בכדורגל, ששיחקה בשנים 2008–2016 נגד הנבחרות המקבילות של גרמניה, איטליה, אנגליה ושוודיה.
בשנת 2014 ערך יחד עם אתגר קרת את אנתולוגיית הסיפורים הקצרים "תל אביב נואר" מאת סופרים ישראלים, בהם קרת וגברון עצמם, גדי טאוב ושמעון אדף, בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
הספר יוצא לאור במקביל בארצות הברית.
ב-2010 זכה גברון במלגה מטעם שירות החילופין האקדמי הגרמני לחיות ולכתוב בברלין למשך שנה.
באותה שנה (תשע"א) נמנה עם זוכי פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים; בנימוקי השופטים נכתב כי ספריו מציעים "תערובת ייחודית של נגיעה באקטואליה מקומית קשה ואלימה עם הפלגות ברוח המדע הבדיוני ויש בהם מיפוי של 'הדור האבוד', צעירים ישראלים בפתח המאה העשרים ואחת".
הרומן "הידרומניה" זכה בשנת 2009 בפרס גפן (ספר המדע בדיוני/פנטזיה הטוב ביותר), בדצמבר 2012 בפרס ויצו הולנד וב-2014 בפרס אדאי-ויצו (ADEI-WIZO) באיטליה.
הרומן "תנין פיגוע" זכה ב-2012 בצרפת בפרס הספר המתורגם של המגזין Courrier International וכן ב"ספר העיר" של קלן שבגרמניה.
ספרו "הגבעה" זכה ב-2013 בפרס ברנשטיין (בקטגוריית ספר עברי מקורי מחיי הארץ), וכמו כן היה מועמד ברשימה הארוכה לפרס ספיר וברשימה הארוכה לפרס דבלין הבינלאומי לספרות (2016).
בשנת 2025 זכה ספרו, האם אינך רוצה בי, לציון לשבח בפרס ברנר.
אייס: רומן, עורכת: לאה ששקו, תל אביב: גוונים, תשנ"ז 1997.
מין בבית העלמין: סיפורים קצרים, עורכת ניצה בן-ארי, תל אביב: זמורה-ביתן ('עמודים לספרות עברית'), תש"ס 2000. (4 סיפורים תורגמו לרוסית; הסיפור "האדישה והרגוע" עובד להצגה בתיאטרון הבימה)
מובינג: רומן מתח, עורכת: הילה בלום, אור יהודה: זמורה-ביתן, תשס"ג 2003. (תורגם לגרמנית)
תנין פיגוע: רומן, עורך: יגאל שוורץ, אור יהודה: זמורה-ביתן, 2006. (תורגם לגרמנית, הולנדית, איטלקית, אנגלית (אנגליה, ארצות הברית וקנדה), צרפתית, יוונית, בולגרית וצ'כית)
הידרומניה: רומן, עורכת נועה מנהיים, אור יהודה: כנרת, 2008. (תורגם לגרמנית, הולנדית ואיטלקית)
אוכל בעמידה; עורכים: איתמר ב"ז, איתמר ויינר, ירושלים: אוגנדה, 2009. (כל הטורים ממדורו השבועי במקומון הירושלמי "כל העיר", 1995–1997)
הגבעה: רומן; עורך: חנן אלשטיין, תל אביב: ספרי עליית הגג וידיעות ספרים ('מנורת קריאה'), 2013. (תורגם לגרמנית, הולנדית, איטלקית, צרפתית, אנגלית (ארצות הברית ואנגליה), שוודית וצ'כית)
שמונה-עשרה מלקות: רומן; עורך חנן אלשטיין, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2017. (תורגם לגרמנית ואיטלקית)
הַמֶּלֶט: נובלה עורך: שמעון אדף, חיפה: פרדס הוצאה לאור, 2023.
האם אינך רוצה בי, רומן; ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2025.
אוטוטו: 28 סיפורים, עורך אסף גברון, תל אביב: זמורה-ביתן וספריית מעריב, תשנ"ט-1999 - קובץ סיפורים קצרים מאת סופרים ישראלים צעירים.
תל אביב נואר, עורכים: אתגר קרת ואסף גברון, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, תשע"ד-2014 - קובץ סיפורים קצרים מאת סופרים ישראלים צעירים (תורגם לאנגלית ופולנית)
גברון תרגם מאנגלית לעברית 23 ספרי פרוזה ועיון.
אָסַף גִּיל (נולד ב-3 באוגוסט 1962) הוא מפיק טלוויזיה, מייסד ומנהל חברת "גיל הפקות".
אסף גיל הוא בנו של הבמאי חיים גיל.
כנער, שיחק בתיאטרון הנוער של החאן עם ענת וקסמן, והיה פעיל בתנועת הנוער השומר הצעיר.
בתיכון למד בבית הספר בויאר, ובצבא שירת כקצין במודיעין.
לאחר השירות הצבאי נסע גיל ללונדון ועבד תחילה כקצין ביטחון באל על.
אחר כך למד משחק ובימוי בבית הספר למשחק "The Poor School" .
במהלך לימודיו שיחק בתפקיד ראשי במחזה "חיי גליליאו" מאת ברטולט ברכט בתיאטרון שוליים מקומי.
בתחילת 1989 חזר לישראל, תרגם וביים את המחזה "גוף להשכיר" שעלה בתיאטרון הספרייה.
ב-1990 החל לשחק בתיאטרון העירוני בחיפה והשתתף במחזה הלילה השנים עשר מאת ויליאם שייקספיר בבימוי רוני פינקוביץ', במחזה "המעברה ליד חדרה נסגרת" מאת יוסי הדר, ובמחזה "שבת, ראשון, שני" שביים עודד קוטלר.
ב - 1989 עם שובו מלונדון, עבד גיל ככותב ומנחה במסגרת טלעד שהיו אחראים על שידורי המקור על ערוץ הילדים של הכבלים שנוסדו בשנה זו.
קצת אחרי כן התמנה למפיק שידורים אלה אך בחר להתמקד במשחק ועזב את תחום ההפקה.
זאת עד ל-1992, בגיל 29, אז החליט להקים את חברת "גיל הפקות" יחד עם אביו, הבמאי חיים גיל.
מ-1994 מנהל גיל הבן את החברה, המתמקדת בייבוא פורמטים (בעיקר בריטיים) לישראל.
ההפקות הראשונות שלו היו: "אותותו" ששודר בכבלים, "למה מי?" ששודר בערוץ 2 הניסיוני בהנחייתו של גיל, ו"התקדם וזכה" בטלוויזיה הכללית.
בשנים 1993–1995 הפיק גיל את "המטמון" ו"אהבה ראשונה" בחינוכית 2.
ב-1996, כפעיל בוועד אגודת ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטראנסקסואלים בישראל, היה שותף להפקה היחידה (עד היום) של מגזין טלוויזיוני בהנחיית רבקה נוימן שעסק בציבור ההומו-לסבי ואשר שודר בערוץ הקהילתי בכבלים - "גאים להציג".
תוכניות נוספות שהפיק בין 1996–2001 כללו את: "קזינו עולמי" ברשת, "החצי השני" ו"מסיבות MTV" עבור ICP, "תופסים קו" לחינוכית 2, "כן או לא" לרשות השידור, "של מי השורה הזאת?" עבור טלעד ו"הסצנה" עבור ערוץ 3 בכבלים.
עד שנת 2005 הפיק את סרטי התעודה: "משחקים עליזים", "I love Ori" "עדויות" ואת הסרטים: "סיבת המוות הומופוביה" ו"אחרוני העדים".
כמו כן, ב-1998 הקים את מועדון הסרט הוורוד שייבא סרטי איכות בנושא הומוסקסואליות, והקרין אותם בסינמטקים ברחבי הארץ.
המועדון פעל עד שנת 2001. באותה שנה פתח גיל את "קולנוע לונדון" שפעל עד שנת 2004 - שנה שבה הפסיק לפעול בתחום הפצת הסרטים והחליט להתמקד בהפקת תוכניות איכות.
את הפריצה המרכזית שלו לפריים טיים בערוץ 2 ביצע בשנת 2004 בתוכניות "דייט לסטרייט" (טלעד), תוכנית השידוכים של אביעד קיסוס, ועם קומדיית מערכונים "קצרים" ((פורמט של ערוץ ITV בגרסה ישראלית), שגם נמכרה גם להפקה במדינות ברית המועצות לשעבר בשותפות עם גיל.
בהמשך עסק גיל ביצירה והפקה של פורמטים טלוויזיוניים של שעשועונים ותוכנית מציאות, כולל: "גריז", "רוקדים עם כוכבים", "בוס בהסוואה", "גומרות הולכות", "אינסטינקט בסיסי", "קצרים", "תוצאות האמת", "שחקו אותה בגדול", "חכמים בריבוע" ו"כפיות" (רשת); מאסטר שף, "תמיד נישאר אבא ואמא", "הצילו!
ב-2009 זכתה התוכנית "קצרים" בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית תוכנית המערכונים הטובה ביותר.
בשנת 2010 הפיק גיל את משדר קדם האירוויזיון עם הראל סקעת ששודר ברשת, ובאוקטובר 2010 עלו למסך הטלוויזיה במקביל התוכניות "מתלהבת" עם מיה דגן בערוץ עשר, העונה השישית של "רוקדים עם כוכבים" ברשת, "מאסטר שף" בקשת ו"שחקו אותה בגדול" ברשת.
גמר העונה הרביעית הייתה התוכנית הנצפית ביותר מאז תחילת מדידת הרייטינג בישראל, שיותר ממחצית מהאוכלוסייה צפתה.
בתחילת 2013 עלתה העונה הראשונה של הסדרה "בוס בהסוואה" ברשת בהפקתו של גיל, התוכנית זכתה לממוצע רייטינג של 34.1%.
בתחילת 2014 עלתה הפקה חדשה של גיל - "בייבי בום" בערוץ עשר.
במהלך השנה הפיק גיל גם את "קול מן העבר", פורמט מקורי, בערוץ הראשון, וכן את "הצילו!
אני לא יודע לבשל", פורמט מקורי נוסף, בקשת.
בשנה זו הפיק את התוכנית הנצפית ביותר בשנה בערוץ 2 ("מאסטר שף") ובערוץ 10 ("בייבי בום") גם יחד.
בינואר 2015 זכה גיל בפרס הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה על תרומתו ארוכת השנים לנראות להט"בית בערוצי המדיה השונים.
באוגוסט 2015 הקים גיל חברה חדשה בשם "גיל פורמטס" שמתמחה ביצירת ומכירת פורמטי טלוויזיה בעולם.
בחודש זה זכה גיל גם בשני פרסי אקדמיה לשנת 2015 - לתוכנית הריאלטי הטובה ביותר (מאסטר שף) ולתוכנית הדוקו-ריאלטי הטובה ביותר (בייבי בום).
במהלך 2017 עלתה עונתה הראשונה של הסדרה "החיפוש" בהנחיית ענת גורן, שיזם והפיק עבור ערוץ 10. באוקטובר עלתה העונה הראשונה של התוכנית "חתונה ממבט ראשון" שגיל יזם את יבוא הפורמט שלה לישראל והפיק אותה.
בפברואר 2018, הושקה מחדש בקשת 12 בהפקת גיל הסדרה "הכרישים", ששתי עונות שלה הופקו על ידי גיל יותר מעשור לפני כן בערוץ 10.
בסוף 2018 השלים גיל עסקה למכירת הפורמט "הכלב של המדינה" לפייסבוק שמופקת בארצות הברית תחת השם "World's Most Amazing Dog".
זו עסקת התוכן האודיו-ויזואלית הראשונה של גוף ישראלי לפייסבוק.
ב-19 באוגוסט 2019 שודרו בו זמנית שלש תוכניות של גיל בשלושת הערוצים בפריים טיים - מאסטר שף בקשת 12, בואו לאכול איתי בכאן 11 וארבע חתונות ברשת 13. בשנה זו כמו גם ב-2020 שודרו גם עונות נוספות של חתונה ממבט ראשון, הכרישים בהפקת גיל.
מאסטר שף זכתה בשנה זו בפרס האקדמיה לתוכנית המציאות הטובה ביותר וחתונה ממבט ראשון בפרס האקדמיה לתוכנית הדוקו ריאליטי הטובה ביותר.
ב-2020 עלתה לאוויר העונה הראשונה של הזמר במסכה בקשת 12, תוכנית שגיל יזם את הבאת הפורמט שלה לישראל והפיק אותה.
עונה זו הייתה לעונה הנצפית ביותר מאז פיצול ערוץ 2 עם ממוצע רייטינג של 25.3%.
גם ב-2021 עלו עונות המשך לכל התוכניות האלה ושוב זכה גיל בשני פרסי אקדמיה לתוכנית המציאות הטובה ביותר, הפעם עבור הפקת בואו לאכול איתי ולתוכנית הדוקו ריאליטי הטובה ביותר עם חתונה ממבט ראשון.
ב-2022 עלתה לאוויר התכנית רואים את הקול בקשת 12 המבוססת על פורמט קוריאני בהפקת גיל ובשנה זו זכה שוב גיל בפרס האקדמיה לתוכנית הדוקו ריאליטי הטובה ביותר עבור חתונה ממבט ראשון.
ב-10 באוקטובר 2023 הייתה אמורה לעלות לשידור ברשת 13 התכנית פקין אקספרס שגיל ייבא לישראל והפיק, אך בשל מלחמת חרבות ברזל נדחתה עלייתה עד לפברואר 2024. התכנית נחלה כישלון של רייטינג יחסית לתוכניות מציאות ששודרו ברשת 13 עד למועד זה, ייתכן כי שודרה במלואה בשיא תקופת המלחמה.
ב-21 באפריל 2025 עלתה ב-Yes הסדרה המתוסרטת הראשונה של גיל, "הגרמני", עליה עבד לדבריו במשך 11 שנים עד שהצליח לגייס את הכסף להפקתה.
הסדרה מומנה על ידי אולפני לייונסגייט ו-yes וזכתה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הסדרות הבינלאומי סיריס מאניה בצרפת.
הסדרה מבוססת על רעיון מקורי שלו, וגיל אף רשום כאחד משלושת היוצרים ביחד עם רונית ויס ברקוביץ ומשה זונדר.
במהלך 2025 עלו לשידור גם עונה 7 של חתונה ממבט ראשון ועונה 4 של הזמר במסכה בהפקתו.
גיל הוא הומוסקסואל, רווק, ולו שני בנים.
אסף אמדורסקי או אסף אמדורסקי (הראשון) הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי שיצא ב־1994.
ב־2009, ולאחר מספר שנים שלא היה זמין בחנויות, יצא האלבום במהדורה מיוחדת עם דיסק בונוס שכולל קטעי מולטימדיה ושירים נוספים.
האלבום זכה להצלחה ולמספר להיטי רדיו, בהם "יקירתי", "אהבה חדשה" ו"רבים הימים".
בפרויקט "60 האלבומים הישראלים הטובים בכל הזמנים" של נענע 10, דורג האלבום במקום ה־37. במצעד "500 השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית" של ידיעות אחרונות, שנערך ב־2009, דורג השיר "אהבה חדשה" במקום ה־64, והשיר "יקירתי" במקום ה־167.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אסף אמדורסקי, מלבד השירים המצוינים לעיל.
"העיר הגדולה" (מילים: אמדורסקי ושולי רנד) - 4:57
"ליד עצמך" (מילים: דן תורן ואמדורסקי) - 4:14
"משהו שאני לא יכול" (מילים: אמדורסקי ושולי רנד) - 4:29
"העיר לאט" (לחן: אמיר צורף ואמדורסקי) - 3:27
"שיר ילדים (בית של ג'וק)" (מילים: מיכאיל גרובמן) - 3:08
"שיחה עם אלונה" (מילים: אמדורסקי ואלונה הרפז, לחן: אמדורסקי) - 2:14
"מה קורה" (מילים: אמדורסקי ושולי רנד, לחן: אמדורסקי) - 6:09
אסף אמדורסקי - שירה, דגימות, קלידים, גיטרות, חצוצרה, כלי הקשה, גיטרת בס, מפוחית
קרני פוסטל - צ'לו, שירה
ורד קלפטר - שירה, נשימות ב"יקירתי"
חיים לרוז - גיטרה בס
תום מוכיח - גיטרה בס
יואב חזקיה - גיטרה בס
ז'אן פול זימבריס - כלי הקשה אלקטרוניים
רועי מלצר - גיטרה חשמלית
ג'וני שועלי - מחשב, קלידים
זהר פרסקו - כלי הקשה
אלון פלכסר - קולות רקע
אסף אמדורסקי או "אסף אמדורסקי (השני)" הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי הישראלי אסף אמדורסקי, אשר יצא בשנת 1996.
האלבום מכיל 7 שירים בלבד, ומורכב מבלדות רוק אלקטרוני ארוכות, כשאורכו הממוצע של כל שיר כ־6 דקות.
זאת בניגוד לאלבום הבכורה של אמדורסקי, שכלל שירים קצרים וקיצביים יותר.
את האלבום הקליט במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 1995 באולפנים במגרשי התערוכה, "ליד גלידה מונטנה" ובאולפני טריטון.
אמדורסקי כתב את כל המילים והלחנים ובעיבודים השתתפו גם שאר הנגנים שהשתתפו בהקלטות: יובל אורי, משה קופ, כרמל ליפשיץ ורונן בן חורין.
בשנת 2009, ולאחר מספר שנים שלא היה זמין בחנויות, יצא האלבום, יחד עם אלבום הבכורה, במהדורה מיוחדת עם שני שירי בונוס: "חרש, ביבבה" בהופעה חיה, ו"הוא האמין לה" בגרסה חלופית.
במסגרת שיתוף פעולה בין אמדורסקי ל־MTV ישראל, תורגם השיר "הוא האמין לה" לצרפתית ויצא בפברואר 2010.
ידיעות אחרונות דירג את האלבום במקום ה־27 במצעד "100 האלבומים הישראליים של כל הזמנים".
הלהיט הבולט מהאלבום הוא שיר הפתיחה "השמיים הכחולים".
אסף אמדורסקי - עיבודים, גיטרות, פסנתר בשירים "אל תדאגי", "שיעברו הימים" ו"אל תצטערי"
יובל אורי - עיבודים, בס, כלי הקשה בשיר "אל תצטערי", כלי מיתר בשיר "הוא האמין לה"
משה קופ - עיבודים, תופים ומצילות, שירה ב"אל תצטערי"
כרמל ליפשיץ - עיבודים, פנדר רודס, אקורדיון, פסנתר בשירים "השמיים הכחולים", "מעיין" ו"הוא האמין לה"
רונן בר-חורין - עיבודים, סינטיסייזר ודגימות, שירה ב"אל תצטערי"
ליליאן שוץ - הפקה וניהול אומנותי
חיים שמש - מפיק מטעם הד ארצי
קובי כהן - צילום עטיפה
פיצי כהן - עיצוב עטיפה
אסף אגמון (נולד ב-4 בספטמבר 1945, כ"ו באלול ה'תש"ה) הוא שחיין פאראלימפי ישראלי.
אגמון נולד בקיבוץ בית הערבה בצפון ים המלח.
במלחמת העצמאות ננטש הקיבוץ, ובעקבות זאת עבר אגמון עם משפחתו לקיבוץ גשר הזיו.
הוא שירת בצה"ל בהנדסה קרבית בתקופת מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה, ובשנת 1970 נפצע בחזית תעלת סואץ ונותר משותק בפלג גופו התחתון.
בשנת 1978 השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה עם שמואל כרמלי ועמית דרור במדליית כסף במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב אישי.
במסגרת עיסוקו בספורט נכים התחרה אגמון כשחיין חמש פעמים ב.
לאחר שהשתתף ב והמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976), אגמון התחרה ב ולקח חלק בחמישה משחים אישיים, מהם בארבעה זכה במדליות (2 כסף ו-2 ארד), ובשני משחי שליחים בהם זכה במדליית זהב ובמדליית כסף.
ב זכה במשחי שליחים בזהב ובכסף.
נכון לשנת 2010 פעיל אגמון בעמותת אתגרים ועוסק בשיט מפרשיות, טייס ונהיגת רכב שטח.
כמו כן הוא שחקן בתיאטרון הפתוח ומשמש דובר התיאטרון, ומשתתף בחבורת הזמר של בית הלוחם תל אביב.
אסף אגמון (נולד ב-14 במאי 1948) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כטייס ומפקד בחיל האוויר.
לאחר שחרורו מצה"ל עמד בראש חברה ועמותות והוא פעיל במחאה נגד הרפורמה המשפטית.
אגמון (במקור אייכהורן) נולד בחיפה, גדל בקריית חיים והוא בוגר מחזור מ"ז (1966) של בית הספר הריאלי.
התגייס לצה"ל בשנת 1966, במסגרת גרעין נח"ל של תנועת הנוער העובד והלומד, ושירת בנח"ל המוצנח.
במלחמת ששת הימים לחם בקרבות באזור ירושלים וחברון.
לאחר המלחמה, עבר עם הגדוד הסבה לחרמ"ש.
אגמון כתב מכתב לעזר ויצמן, מפקד חיל האוויר לשעבר ואז ראש אג"ם, ובו ביקש להתנדב לקורס טיס.
בשנת 1967 החל בקורס, אותו סיים ב-1969 במגמת טייסי קרב.
אגמון לחם במלחמת ההתשה כטייס אוראגן וסקייהוק.
בעקבות פציעה קשה שעבר במהלך טיסת אימון, עבר הסבה לטייס מטוסי תובלה.
במלחמת יום הכיפורים לחם כטייס משנה בטייסת 120 של מטוסי דקוטה וסטרטוקרוזר.
שימש סגן מפקד טייסת ועבר הסבה למטוסי OV-1 מוהוק ("עטלף") בטייסת 122, היה שותף בהקמת גף מטוסי סיור ימיים באמצעות מטוסי שחף.
ב-1977 הטיס את משה דיין למרוקו לפגישה חשאית עם המלך חסן השני ובהמשך את המשלחת הישראלית לשיחות השלום עם מצרים.
בהמשך, שימש מדריך בקורס מג"דים.
ב-1978 מונה למפקד טייסת 122, "טייסת הדקוטה" וב-1981 למפקד טייסת 131 שהפעילה מטוסי קרנף.
כמפקד הטייסת, השתתף בינואר 1981 כטייס מוביל במבצע חשאי שהתקיים במדינת אויב במרחק מאות קילומטרים מישראל, במהלכו ביצע תדלוק אווירי מורכב למסוק יסעור, אותו הטיס בועז פלג, שאחד ממנועיו הושבת כתוצאה מהתנגשות עם ציפורים.
על חלקו במבצע, עוטר בציון לשבח ממפקד חיל האוויר.
במלחמת לבנון הראשונה השתתף ב-11 גיחות מבצעיות.
משנת 1982 השתתפה הטייסת בפיקודו במבצעים האוויריים החשאיים להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן.
אחר כך, עבר אגמון השתלמות בבית הספר הגבוה למטה של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
בשנים 1984–1986 שירת במחלקת המבצעים של חיל האוויר כראש ענף מבצעים מיוחדים וראש ענף מבצעים משולבים, והשתתף בתכנון והוצאה לפועל של מבצע משה.
ב-1987 מונה למפקד בסיס שדה דב וב-1989 למפקד בסיס חיל האוויר לוד.
במסגרת זו היה ממפקדי מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה.
ב-1991 מונה למפקד היחידה לשיתוף פעולה.
בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש בשנים 1993 עד 1996 כנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון ביפן ובקוריאה הדרומית.
השתחרר ב-1997, המשיך לטוס בשירות המילואים ולהדריך בבית הספר לטיסה ובפרויקט מחצבי"ם של חיל החינוך עד 2012.
לאחר שחרורו מצה"ל היה מנכ"ל חברת הייעוץ KPMG סומך חייקין ישראל, ושותף/מייסד של חברת סולגוד תקשורת.
בשנים 2003 עד 2015 עמד כראש מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל.
היה חבר הנהלת עמותת פידל לחינוך ושילוב חברתי של יוצאי אתיופיה ועמד בראש פרויקט FIRST Israel.
בשנת 2018 הקים את החוג הרעיוני "מהפך בשביל ישראל" במסגרת מפלגת העבודה.
בשנים 2020–2022 היה אגמון מראשי המחאה נגד בנימין נתניהו, ונפצע באחת ההפגנות.
אגמון מתנגד לרפורמה המשפטית ופעיל במחאה נגדה.
במסגרת המחאה הביע תמיכה בהפסקת ההתנדבות של טייסי חיל האוויר במילואים, ואמר כי מצב הכשירות של חיל האוויר "הוא אסוני".
אגמון הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים (בהצטיינות) מאוניברסיטת תל אביב, מוסמך במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובוגר בית הספר הגבוה למטה של חיל האוויר המלכותי.
ב-20 בנובמבר 2024 שכל את נכדו בן 20 ממושב ניר בנים, לוחם בגדוד 13 בחטיבת גולני, שנהרג מירי חזבאללה בדרום לבנון, בעת שאבטח סיור של זאב ארליך.
במהלך הלוויה דיבר בחריפות כנגד ראש הממשלה בנימין נתניהו אותו כינה "הצורר העריץ", נגד קצינים בכירים המתערבבים עם פוליטיקאים, רבני שקר ומשיחי שווא, ונגד הרמטכ"ל הרצי הלוי שלא מעז לומר לדרג המדיני: עד כאן.
בינואר 2025 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "למי קראתם בוגד".
אסף בימרו (נולד ב-18 באוגוסט 1969) הוא אתלט ישראלי.
בעבר, ייצג את ישראל ב-6 אליפויות עולם (גטבורג 1995, אתונה 1997, אדמונטון 2001, פריז 2003, הלסינקי 2005 ואוסקה 2007), באולימפיאדה אחת (אתונה 2004) ובשתי אליפויות אירופה (מינכן 2002 וגטבורג 2006) בריצת מרתון.
בימרו נולד באתיופיה ועלה לישראל בשנת 1984. הוא התאמן בקבוצת הפועל חולון בהדרכתו של רפי וישניצר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995, הראשונה שבה השתתף לא הצליח בימרו לסיים את ריצת המרתון.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 הוא סיים במקום 59 בריצת מרתון בתוצאה של 2:37:45 שעות ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 הוא סיים במקום 20 בריצת מרתון בתוצאה של 2:22:36 שעות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 סיים בימרו במקום 18 בריצת מרתון בתוצאה של 2:17:30 שעות.
שנה לאחר מכן, במרתון הכנרת שנערך בחודש ינואר הוא סיים במקום שני בשיא אישי חדש של 2:15:46 שעות, שנייה איטי מהשיא הישראלי של דב קרמר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 27 בריצת מרתון בשיא ישראלי חדש של 2:14:52 שעות.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים בימרו במקום 59 בריצת מרתון בתוצאה של 2:25:20 שעות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים בימרו במקום 47 בריצת מרתון בתוצאה של 2:23:58 שעות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג בשנת 2006 הוא סיים במקום 25 בריצת מרתון בתוצאה של 2:19:40 שעות ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 הוא סיים במקום 40 בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:34 שעות.
גור נולד בשם אסף גרזובסקי בסתיו תרנ"ה–1894 בעיר יפו, הבכור מחמשת ילדיהם של הבלשן, המחנך והמילונאי העברי יהודה גור (גרזובסקי) ורחל בת מרדכי ניימן.
התחנך בבית ספר בעירו, ולאחר מכן החל ללמוד חקלאות באוניברסיטה האמריקנית בביירות והמשיך באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
התמחה במטעים ועצי פרי, וסיים תואר בוגר ותואר מוסמך במדעים (M.Sc).
בשנת 1918 התנדב לגדודים העבריים ושירת בהם עד 1920, בדרגת סרג'נט (סמל).
מחודש יולי 1920 עבד במחלקת החקלאות והיערות (Department of Agriculture and Forests) של ממשלת המנדט.
בשנת 1924 נישא לדבורה רבינוביץ, ילידת יפו אף היא, כנרת בוגרת בית הספר למוזיקה שולמית, בתם של פניה לבית שטיין, מיילדת (ואחותו של הרופא ד"ר מנחם שטיין), ובוריס רבינוביץ, סוחר.
בני הזוג היו הורים לשלושה.
בתחילת דרכו עסק בייעור, ומ-1920 כיהן כמפקח הייעור בארץ.
לזכותו נזקף חלק חשוב מייעור הארץ (במסגרת תפקידו היה אחראי בין השאר על נטיעת היער בשער הגיא).
בסתיו 1929 הועבר למחלקת הפירות וכיהן כקצין הראשי למטעים ומזכיר הוועדות הממשלתיות להורטיקולטורה ולפרי הדר בארץ.
שימש בתפקידו עד הימים האחרונים של שלטון המנדט.
פרסם מאמרים רבים, בהם מחקר והדרכה, בכל העיתונות החקלאית, ובפרט בכתב העת של החקלאים היהודים בארץ ישראל, "השדה", למן הופעתו ב-1920 ובמשך עשרות שנים, ובמחלקה להתיישבות חקלאית של ההסתדרות הציונית.
נשלח בשליחויות רשמיות לחו"ל וכציר לקונגרסים בין-לאומיים להורטיקולטורה.
הוכתר כחבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE) וכקצין מסדר אורנז'-נאסאו.
זמן קצר לאחר קום המדינה מינה אותו השר אהרן ציזלינג להמשיך את עבודתו מימי המנדט ולעמוד בראש המחלקה למטעים (לימים אגף המטעים) במשרד החקלאות.
הוא כיהן בתפקיד זה מ-1948 ועד 1963. תחת שרביטו הושם דגש מיוחד על קליטתם של זנים חדשים של פירות בארץ.
מ-1963 שימש כיועץ למשרד החקלאות עד פרישתו לגמלאות בסוף שנות ה-60.
בנוסף למאמריו, לאורך שנות פעילותו היה שותף לחיבורים רבים על פירות (רובם בהוצאת האגף לחינוך חקלאי, חלקן בספריית השדה): על זני הזית, השזיף והתמר בארץ, סדרה של חוברות מונוגרפיות על פירות שונים (החבוש, התאנה, הרימון, החרוב, השקד, הזית, התפוח, המשמש, השזיף, האפרסק).
התגורר ברח' אוסישקין שבשכונת רחביה בירושלים.
בשנות ה-70 חלה במחלה קשה, שהגבילה את פעילותו באופן ניכר.
ילדיו: מרים (נישאה לעמנואל ורדי), חולדה (רז), מתן גור.
בנו מתן גור היה בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
היה מורה לביולוגיה בבית הספר התיכון החקלאי, כיהן כמנהל הפדגוגי וכסגן מנהל בית הספר ומשנות ה-70 כמנהלו.
מ-1969 כיהן כסגן וממלא-מקום קבוע של ראש המועצה המקומית פרדס חנה-כרכור.
בתו חולדה רז הייתה מורה לתנ"ך בגימנסיה העברית בירושלים.
נכדתו היא פרופ' תמר רז-נחום, נשיאת מכללת עזריאלי.
שני אחיו של אסף גור פנו אף הם לחקלאות: ד"ר עמיהוד גור (1888–1982) היה יערן בעל שם עולמי, שכיהן במשך שנים רבות כמנהל מחלקת הייעור הממשלתית, עד למיזוגה עם מחלקת הייעור של קרן קיימת לישראל.
נישא לשפרה, בתו של משה סמילנסקי.
אחיו ד"ר שי גור היה מנהל השירותים הווטרינריים של מדינת ישראל.
נישא לצלה, בתו של טוביה זיסקינד מילר, מראשי עסקני התאחדות האיכרים.
אחותו הדסה סמואל נישאה ל, בנו הבכור של הנציב העליון הבריטי הראשון, הרברט סמואל (שאותו הכירה דרך אחיה עמיהוד, ששירת כסמל בגדודים העבריים).
זני הזית בארץ-ישראל, תל אביב: ספרית השדה, תש"ח.
אסף גור, זלמן רפפורט, פירות הארץ: קובץ ידיעות שמושיות, תל אביב: ספרית-שדה, תש"ט.
אסף גור, זלמן רפפורט, זני השזיף המקומי בארץ ישראל, תל אביב: משרד החקלאות – מחלקה למטעים – ענף עצי פרי וגפן, תש"ט 1949. (19 ע')
שמואל סטולר, אסף גור, זני-תמר בישראל; בעריכת ש"ד יפה, אביב: ספרית השדה, תשי"ג.
אסף גור, יעקב ליברמן, החבוש; בעריכת ש"ד יפה, תל אביב: ספרית השדה, תשי"ג.
התאנה; בעריכת יעקב עצמון, תל אביב: משרד החקלאות – אגף למטעים, האגף לחינוך חקלאי (המדור לפרסומים חקלאיים), תשט"ו 1955. (67 ע')
אסף גור, יעקב ליברמן, הרימון; בעריכת יעקב עצמון, תל אביב: משרד החקלאות – האגף למטעים, האגף לחינוך חקלאי, תשט"ז.
אסף גור, יחזקאל טיכו, ישראל גרמי, החרוב; בעריכת יעקב עצמון וי[עקב] ליברמן, תל אביב: משרד החקלאות – האגף למטעים, האגף לחינוך חקלאי, תשי"ח.
פירות ישראל, תל אביב: משרד החקלאות – האגף למטעים: האגף לחנוך חקלאי, תשי"ט.
אסף גור, יעקב ליברמן, השקד; בעריכת י[עקב] עצמון, תל אביב: משרד החקלאות – האגף למטעים: האגף לחנוך חקלאי, תש"ך 1960. (81 ע')
אסף גור, פנחס שפיגל, [חיים] גרטש, הזית; בעריכת יעקב עצמון, תל אביב: משרד החקלאות – האגף למטעים: האגף לחנוך חקלאי, תש"ך.
אסף גור, פנחס שפיגל, ח' אופנהימר, י' פת, ש[מואל] סטולר, גידול פירות; ערך: י"מ מרגלית, תל אביב: ספרית השדה, תשכ"ב 1961. (מדריך אנציקלופדי) (500 ע')
אסף גור, פנחס שפיגל, דוב ברק, התפוח; בעריכת יעקב עצמון, תל אביב: משרד החקלאות – אגף למטעים, משרד החינוך והתרבות – אגף לחינוך חקלאי, תשכ"ב.
אסף גור, זלמן רפפורט, פנחס שפיגל, המשמש; בעריכת יעקב עצמון, תל אביב: משרד החקלאות, משרד החינוך והתרבות, הסוכנות היהודית – המחלקה להתיישבות, אגף למטעים, אגף חינוך חקלאי, מינהל ההדרכה, תשכ"ה 1964. (105 ע')
תולדות הבננה (המוז) בארץ ישראל בכל התקופות, תל אביב: משרד החקלאות, הסוכנות היהודית – המחלקה להתיישבות, ארגון מגדלי בננות, תשכ"ה.
אסף גור, ישראל גרמי, פנחס שפיגל, השזיף; בעריכת יעקב עצמון, תל אביב: משרד החקלאות, משרד החינוך והתרבות – אגף לחינוך חקלאי, הסוכנות היהודית – המחלקה להתיישבות, האגף למטעים, תשכ"ו.
תולדות האתרוג (פרי עץ-הדר) בארץ ישראל בכל התקופות, תל אביב: משרד החקלאות, משרד הדתות, תשכ"ו.
אסף גור, דב ברק, בהשתתפות: ז' ארנשטיין, א' לודין, ז' סמיש, ש' פאפו, י' קרייפין, האפרסק; בעריכת יעקב עצמון, תל אביב: משרד החקלאות – שירות ההדרכה והמקצוע משרד החינוך והתרבות – האגף לחינוך חקלאי, תשכ"ח 1967. (144 ע')
תולדות הוורד בארץ ישראל, תל אביב: משרד החקלאות – שירות ההדרכה והמקצוע, תשכ"ט 1969. (123 ע') (ראה אור בתרגום לאנגלית מאת מקס נורוק ב-1981)
פירות ארץ ישראל: תולדות ומקורות; ערכו: שמואל סטולר, אהרן מאירוביץ, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ד.
אסף גבעון (נולד ב-8 ביולי 1994) הוא שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי ומאמן שחמט ישראלי.
בשנים 2012 ו-2014 היה אלוף ישראל לנוער עד גיל 20 ובשנת 2013 אלוף ישראל הפתוחה.
נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום ה-53 בישראל לפי מד כושר.
אביו בעל עסק לפרסום ואמו מהנדסת, ולו אחות המבוגרת ממנו.
גבעון למד בגיל 6 לשחק שחמט.
מאמניו הבולטים לאורך השנים היו רב-אמן קונסטנטין לרנר ואמן בינלאומי איליה בוטוויניק.
הוא למד בתיכון "הרצוג" בכפר סבא, שירת כספורטאי מצטיין בצה"ל.
החל משנת 2010 עובד כמאמן שחמט במועדונים שונים בישראל ובאופן עצמאי.
עובד בשיתוף פעולה עם שחמטאים בכירים, ביניהם רב-אמן טל בראון.
משחק בשורות מועדון הפועל כפר סבא בליגה הלאומית.
היה שותף לזכיית קבוצת המועדון בליגה העילית לנוער בין השנים 2011–2013.
2008 – זכה במקום ראשון במבחנים לייצוג ישראל באליפות העולם או אליפות אירופה עד גיל 14, שנערכו בצורן, בתוצאה של 8 נקודות מ-9 אפשריות.
2011 – זכה באליפות כפר סבא והיה השחקן המצטיין בליגה העילית לנוער, שניהם בתוצאה מרבית (9 נקודות מ-9 אפשריות ו-10 נקודות מ-10 אפשריות, בהתאמה).
2012 – בגיל 18 זכה באליפות ישראל לנוער עד גיל 20, בתוצאה של 5.5 נקודות מ-7 אפשריות (האליפות נערכה בתל אביב).
2012 – סיים במקום 8 באליפות אירופה עד גיל 18, שהתקיימה בפראג, בתוצאה של 6 נקודות מ-9 אפשריות.
2013 – בגיל 19 זכה באליפות ישראל הפתוחה שנערכה באשדוד.
גבעון צבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
2014 – סיים במקום השביעי באליפות ישראל.
2014 – זכה בגמר אליפות ישראל עד גיל 20, בפעם השנייה.
2015 – זכה במקום הראשון באליפות הרצליה, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
גבעון צבר שני ציונים לדרגת רב-אמן (כדי להשיג את התואר, עליו להשיג ציון נוסף ולהגיע למד כושר 2500).
אסף אלקנה גרניט (נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא שף, מסעדן, איש עסקים ומנחה טלוויזיה ישראלי, ובעל כוכב מישלן אחד במסעדת "שבור" שבפריז.
גרניט נולד בשכונת רסקו שבירושלים, הוריו צברים ממוצא פולני ויקי, שעברתו את שם משפחתם "גוטריימן".
גדל בשכונת ניות, ולמד בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק שבעיר הולדתו.
גרניט שירת בתחילה בשירותו הצבאי כלוחם בחטיבת הצנחנים.
בעקבות פציעה במהלך אימון, עבר הסבה לשרת כמדריך חובשים בבה"ד 10 במחנה צריפין.
גרניט החל לעבוד כטבח לאחר סיום שירותו הצבאי במטבחי המסעדות המובילות בירושלים – בהן "קבליר", "לבן בסינמטק", "קולוני", ו"אדום", שבה הפך לשף.
באותה תקופה יצא להשתלמויות מקצועיות במסעדות ברומא ובלונדון.
בשנת 2009 הקים, יחד עם אורי נבון ויוסי אלעד (שפרש לאחר מכן), את מסעדת מחניודה בסמוך לשוק מחנה יהודה.
מאוחר יותר, היה שותף לפתיחת מסעדות נוספות בירושלים, בהן הבר-מסעדה "יודלה" בצמוד ל"מחניודה", מסעדת "מונא" הממוקמת בבית האמנים בירושלים, מסעדת "הסדנא" בעלת סגנון ה"סטייק-האוס" המשפחתי, ו"טלביה" - בית קפה בשעות היום ובר-יין בשעות הערב.
בשנת 2015 פתח עם קבוצת מחניודה מסעדה בלונדון בשם "פאלומר", שזכתה פעמיים בתואר "המסעדה הטובה ביותר בלונדון", ופעם אחת בתואר "המסעדה הטובה ביותר בבריטניה".
אחר כך פתח בלונדון מסעדה נוספת בשם "ברברי".
באותו השנה, נבחרה מסעדתו "פאלומר" שבלונדון כמסעדה הטובה ביותר בעיר על ידי מגזין GQ.
הקבוצה עזבה את ניהול המסעדות בשנת 2017.
בקיץ 2016 הגיעה מסעדת "הברברי", בה הוא שותף, למקום השלישי מתוך מאה המסעדות הטובות ביותר בלונדון ובקיץ 2018 הגיעה למקום הראשון על ידי המגזין הלונדוני Time Out.
בקיץ 2017 נפתחה המסעדה הראשונה של השף בצרפת, מסעדת "בלאגן" שבפריז בירת צרפת, ואחר כך פתחה הקבוצה בירושלים את המסעדה השישית של אסף וקבוצת מחניודה "דקל 3".
באוגוסט 2018 הודיע על פתיחת מסעדה שלישית בלונדון בשם "קואל אופיס".
מסעדת "שבור" - כוכב מישלן
בספטמבר 2019 נפתחה מסעדת "שבור" בפריז שבינואר 2021 זכתה בכוכב מישלן.
בכך הייתה למסעדה הראשונה הזוכה בעיטור זה על הגשת מנות מהמטבח הישראלי.
בנוסף גם ב-2022 וב-2023 זכתה המסעדה שוב בכוכב מישלן.
בתחילת 2020 נפתחה לראשונה מסעדה צמחונית לקבוצת מחניודה ולגרניט – מסעדת "צמח" הסמוכה למחניודה ויודלה.
ב-2020 קבוצת מחניודה זכתה להיות אחראית למערך ההסעדה של חברות ההייטק Wix, ראפיד ולייטריקס הירושלמית.
באמצע שנת 2021 פתח גרניט עם קבוצת מחניודה את מסעדת לוטה (LOTTE) שהייתה המסעדה הכשרה הראשונה שלו, לצד הכנרת בבית מלון חדש בטבריה.
ב-2022 פתח השף את המסעדה "סלע" הנמצאת בסן ברתלמי, בקריביים, ואת מסעדת ברטה (ע"ש סבתו) בברלין.
בשנת 2023 עם שינוי המיתוג של חברת אלעל גרניט הפך לשף של החברה.
בשנת 2024 קבוצת מחניודה פתחה לראשונה מלון בוטיק בשכונת רחביה בירושלים (מלון רמב"ן) עם שתי מסעדות כשרות חלבית ובשרית.
בשנת 2025 סבלו חלק מהמסעדות של הקבוצה בחו"ל מפרץ הפגנות ואירועים אנטישמיים.
ב-2008 גרניט הפסיד בעונתה השנייה של התוכנית "קרב סכינים" בערוץ 10, וייצג את ישראל בגרסה האמריקאית של התוכנית.
החל מינואר 2014 גרניט משמש כשופט בתוכנית המציאות הקולינרית של "רשת", "משחקי השף" בערוץ 13.
החל מ-2015 גרניט הוביל את תוכנית הדוקו-ריאליטי "מהפכה במטבח" בערוץ 2, שהיא גרסה ישראלית לתוכנית הבריטית "בעזרת השף" ("Kitchen Nightmares") עם השף גורדון רמזי.
בשנה שלאחר מכן, שודרה העונה השנייה של התוכנית.
במרץ 2017 החל שידורה של התוכנית "משחקי השף: אוטו אוכל", בה השתתף גרניט יחד עם השפים מאיר אדוני ומושיק רוט.
בשנת 2021 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "מצולמים" המשודרת בהוט 3.
ב-24 בינואר 2022 החל לשמש כשופט בתוכנית המציאות "המסעדה הבאה" ברשת 13, לצד השפים מושיק רוט, יוסי שטרית ורותי רוסו.
בשנת 2022 השתתף כשחקן אורח בעונה השנייה של הסדרה לבד בבית.
ב-2014 היה שותף בהוצאת הספר "אוטואוכל: טעימה מירושלים" שעסק בתרבות האכילה בירושלים.
גרניט היה נשוי לבמאית מורן איפרגן, ולהם בן, ליאו גרניט.
השניים התגרשו .כמו כן, היה בזוגיות עם אנה ארונוב ושלמור שטרוזמן.
מיולי 2025 נמצא בזוגיות עם לי בן חמו.
אָסָף בֶּן בֶּרֶכְיָהוּ הוא דמות מקראית מהלויים המשוררים.
אסף השתתף בהעלאת ארון הברית לירושלים בימי דוד המלך.
שמו מופיע בספר דברי הימים ומיוחסים לו שנים-עשר מזמורים בספר תהילים.
בספר דברי הימים מתואר אסף אשר עומד מימינו של הימן: .
רשימה זו לפי הסדר הימן, אסף ואיתן מופיעה בספר דברי הימים, בסיפור העלאת ארון הברית לירושלים.
כמו כן מופיעה רשימה זו בסיפור טקס חנוכת בית המקדש הראשון בימי שלמה.