tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסוכנות האירופאית לענייני סביבה טוענת כי יותר מ-65% מכלל סוגי דגי המאכל באזור הם בתוך טווח הסכנה ביולוגית, וסוכנות המזון והחקלאות באו"ם מדווחת כי סוגי הדגים החשובים ביותר כגון טונת אלבקור, טונה כחולת סנפיר, דג החנית, דג חרב, מולית אדומה (ברבוניה) וספרוסיים (כגון סרגוסים ודניס) נמצאים בסכנת קיום.
רק בישראל לבדה, דייגים ישראליים שולים מדי שנה לאורך חופי הים התיכון כ-3,500 טון דגים.
לאורך ערים שונות באגן הים התיכון, כמו צור, צידון תל דור ועוד, התפתחה תעשיית ייצור צבע הארגמן, אשר נחשבה לאחת מתעשיות היוקרה הבולטות של העולם העתיק.
צבע הארגמן הופק מבלוטת צבע תת-זימיות של מספר מיני חילזון ימי מן הסוג ארגמון ארגמונית אדומת-פה, ארגמון חד קוצים וארגמון קהה קוצים.
תופעת הכרישים בחדרה היא תופעה בה כל שנה בעונת החורף, מתקבצים כמה עשרות, לרוב 20–30, כרישים במים הרדודים שסביב תחנת הכוח אורות רבין שבחדרה.
בנוסף לכרישים אלו, ישנן תצפיות נוספות של צבי ים, תמנונים ובטאים, כדוגמת אברתן רחב שן, המגיעים במסגרת התופעה.
דולפין מצוי קצר-חוטם (Delphinus delphis)
פטישן כד-חרטום (Sphyrna lewini) - מופיע באופן נדיר ביותר בחופי הים התיכון.
כריש לווייתני (Rhincodon Typus) - מזדמן נדיר ביותר עם כשלוש תצפיות בלבד בים התיכון.
סלפית צהובת פסים (Sarpa salpa)
כרומית ים תיכונית (Chromis chromis)
עקרבנון קטן קשקשים (Scorpaena porcus)
לגינון נודד (Lagocephalus guentheri) - היגר לים התיכון מהים האדום.
יולית ים תיכונית (Coris julis)
מורנה ים תיכונית (Muraena helena)
סוסון-ים מהגר (Hippocampus fuscus) - היגר לים התיכון מהים האדום.
לוליגו אילתי (Sepioteuthis lessoniana) - היגר לים התיכון מהים האדום.
בכנרת חיים למעלה מ-44 מינים של בעלי חיים, בניהם 16 מיני דגים, שני מיני חלזונות, למעלה משלושה מיני סרטנאים, שלושה מיני דו-חיים, מין זוחל אחד מזדמן ועוד.
בעבר חיו בה מינים נוספים כדוגמת: מיני הדגים, טברנון סימון חולתי וטברנון לסתני; מיני הזוחלים, צב רך מצוי וצב ביצות אירופי ועוד.
כמו כן, במרוץ השנים, הובאו לכנרת כ-8 מינים מיובאים של דגים (מתוך 16 מינים החיים בה כיום בסך הכול) כמו טרוטת עין-הקשת על מנת שיגדילו את תפוקת הדייג, וכן, פלשו לתוכה מינים פולשים כמו החילזון Thiara scabra.
בנוסף על המינים החיים במי הכנרת, מינים רבים נוספים חיים למרגלות חופיה, ניזונים מהחי בתוכה ועוד.
בין מינים אלו ניתן למנות את הקורמורן הגדול, הקורמורן הגמדי, הטבלן, צולל הביצות, הפרפור העקוד, השלדג הגמדי, שלדג לבן-החזה ועוד הניזונים מדגת הכנרת.
בכנרת הוגדרו יותר מ-200 מינים של אצות והן שמייצרות חומר אורגני שממנו ניזון עולם החי של האגם.
טברנון סימון כנרתי (Tristramella simonis simonis) - נעלם מהכנרת מאז שנת 2013
טברנון סימון חולתי (Tristramella simonis intermedia) - נכחד מהעולם בערך בשנות ה-50
טברנון לסתני (Tristramella sacra) - לא נצפה מאז 1990, כנראה נכחד עקב התייבשות הכנרת
בינית גדולת קשקש (barbus canis)
לבנון הכנרת (Acanthobrama terraesanctae) - המין הנפוץ ביותר בכנרת, ומהווה כ-80% מסך כל הדגים באגם
קרפיון מצוי (Cyprinus carpio) - מין מיובא
גמבוזיה מצויה (Gambusia affinis) - מין מיובא
טרוטת עין-הקשת (Oncorhynchus mykiss) - מין מיובא
(Mesocyclops ogunnus) - מהווה כ-90% מכלל הביומסה של השטרגליים בכנרת.
צפע מצוי (Daboia palaestinae) - נצפה שוחה לעיתים נדירות במי הכנרת.
צב רך מצוי (Trionyx triunguis) - פרטים בודדים נצפו בעבר בכנרת.
צב ביצות אירופי - נכחד בארץ.
תיעוד אחרון שנראה בכנרת היה בשנת 1912.
בדיקות מראות כי הוא מהווה כיום מעל ל-90% מכלל החלזונות בכנרת.
בין הבעיות האקלוגיות עימן מתמודדים בעלי החיים בכנרת נמנים: ירידה ועליית מפלס הכנרת, מינים פולשים, זיהום מי הכנרת ודיג יתר.
הסרט כנרת – ים של חיים הוא סרט טבע תיעודי ישראלי, העוקב אחר החי בכנרת.
הפאונה של ארצות הברית כוללת מגוון מינים בעלי חיים ילידים החיים לאורך 48 מדינות סמוכות בנוסף להוואי, אלסקה והטריטוריות של ארצות הברית, המופרדות משאר המדינות.
הרבה מהחיות בה הן אנדמיות לאזורים קטנים או מקיפים.
לעומתן מינים רבים חיים לאורך כל מדינות היבשת הרציפות וחלקם אף התרגלו לחיים לצד האדם.
ישנם ע"פ הערכות מעל 295 מיני דו-חיים, 311 זוחלים, 432 יונקים, 800 מיני עופות מקומיים,
מינים אלה חיים בין אזורי הקטבים, דרך הפרריה של מרכז ארצות הברית ועד לדרום המדברי או לביצות של פלורידה.
עקב המגוון הגדול הקיים בה, הוקמו בארצות הברית פארקים לאומיים רבים, כולל הפארק הלאומי הראשון בעולם – ילוסטון בויומינג שהוקם ב-1872. בשנת 2013, היו בארצות הברית מעל 6,770 פארקים לאומיים ואזורים מוגנים, שכללו יחד יותר מ-1,006,619 מ"ר.
בתוך 48 המדינות הרציפות של ארצות הברית מצויים מרבית החיות והפארקים.
לאורך מערב ארצות הברית ישנם שטחים גדולים פתוחים בין רכס קסקייד בו ריכוז קרחונים עתיקים מאוד ועד למדבר האגן הגדול הכולל את האזורים החמים והיבשים במדינה.
לצידם ישנם חיים של אזורים ממוזגים ביערות, ערבות נמוכות ובקרבת החוף המערבי ישנם גם יערות סקויות.
ישנה פאונה ייחודית באיי התעלה שלחופי קליפורניה.
במרכז ארצות הברית ישנן ערבות עשב רחבות מרעה כמו הפרריות של המישורים הגדולים, בהן נמצאות לעיתים קרובות מחילות של נובחניות.
הצמחייה שופעת יותר למורדות הרי הרוקי.
במזרח ארצות הברית האקלים לח יחסית מהחוף המזרחי עד למורדות הרי האפלצ'ים והוא מכיל יערות וביצות רבות.
ככל שמדרימים נפוצות יותר חיות המתאימות לאקלימים חמימים וביצתיים.
בדרום ארצות הברית האקלים לח ושופע מדרום האפלצ'ים עד המיסיסיפי והוא הולך ומתייבש ככל שמתרחקים מהחוף.
לאורך פלורידה יש ביצות גדולות כמו האוורגליידס אך גם ביצות מלח ואף מדבריות.
לאורך חופי פלורידה מצויים בעלי חיים רבים.
בין היונקים ישנם ביזון אמריקאי, אייל קנדי, אייל פרדי, אייל קורא, אנטילוקפרה וכבש גדול קרניים החיים בערבות וטורפים כמו הזאב, הקויוט, דוב גריזלי, דוב שחור אמריקאי, פומה, שונרים, גירית אמריקאית, לוטרות, שועלים, בואשיים ודביבון כשטורפים ימיים נפוצים לאורך החופים.
מכרסמים כמו מרמיטה, נובחנית ועוד סנאיים, ירבועניים, סמרן מקריס, בונה קנדי והאונדטרה.
ישנם מספר ארנביים ואוכלי חרקים כמו חפרפרת ככובת אף או חדף קצר-זנב אמריקני.
מספר יונקים אנדמיים לאמריקה כוללים את אופוסום וירגיניה, תחש נהרות קריבי וארמדיל טאטו.
מהעופות ישנם עופות רבים שחלקם חולפים לאורך כל 48 המדינות, כמו עיטם לבן ראש שהוא הציפור הלאומית של ארצות הברית.
עקב אדום-זנב מעופף לאורך כל המדינה היבשתית והוא הנפוץ בדורסים שבה, לעומתו הקונדור הקליפורני אנדמי לקליפורניה ומצוי בסכנת הכחדה גדולה.
מבין הזוחלים מצוי אליגטור אמריקאי, החי בשמונה מדינות דרומיות ונדיר יותר תנין אמריקאי.
מספר רב של צבים, לרבות צבי ים, צבי יבשה, צבים ביצתיים, צבים מבאישים וצבים נשכניים חיים לאורך המדינות הדרומיות והמזרחיות, לטאות רבות כולל ההלודרמה הארסית ונחשים כמו נחש גופר, מוקסין המים, עכסנים ונחש בירית.
מבין הדו-חיים כמו סלמנדרת ענק אמריקאית, צפרדע שור אמריקאית, צפרדע העץ ומיני חפריתיים אמריקאים.
מבין דגי הנהרות במדינה ישנם מיני קרפיוניים שונים, שפמנונאים כמו שפמנון כחול, חדקניים שונים, סלמוניים וחמנוניים.
לאורך החופים ישנה פאונה ימית שופעת בייחוד לאורך כרי הקלפ או לאורך החופים החמימים.
בכמה אזורים ישנו דיג עשיר עקב פוריות הדגים.
באלסקה ישנו אקלים קר ובצפונה קוטבי והיא נחשבת ל"אזור הספר האחרון" לבעלי חיים ולאדם, כשמינים המצויים בסכנה בשאר המדינות משגשגים לעיתים באלסקה.
באלסקה ישנם יערות עבותים, ערבות עשב, טונדרה, הרים וקרחונים רחבים.
בשטחי הקרח נראים דוב קוטב, ניבתן וכלבי ים וכן נראים כבש מושק, שועל שלג, זאבים, גרגרן, דוב קודיאק, דוב שחור, שונר קנדי, אייל קורא, אייל צפון, ארנבת שלג, בונים ולמינג.
מבין העופות נראים מושבות רבות של עיטמים, עופות יער וחופמיים נודדים.
בים נראים גם לווייתנים גדולים.
לאורך האיים האלאוטיים ישנן מושבות צפופות של עופות ים כמו תוכי ים ואלקיים.
הוואי היא ארכיפלג באוקיינוס השקט ופדרציית האי היחידה בארצות הברית והחי בה שונה משאר המדינה, כשמעל 90% מהמינים אנדמיים.
התנאים בהוואי טרופיים ולחים וישנם הרי געש פעילים.
רוב החיות כוללות עופות כמו פרושי הוואי וברנטה הוואית כשמספר קטן של יונקים כמו נשפון כפור מאפיר וכלב ים נזירי הוואי התיישבו באי.
עם זאת ישנם מינים פולשים רבים שהובאו לאיים והם פוגעים בחיות האנדמיות, מה שגרם להרבה מהן ובעיקר לעופות להיכחד.
ישנם גם מספר זוחלים ולחופים עולים צבי ים המטילים ביצים.
במים שסביב הוואי ישנן שוניות אלמוגים גדולות המכילות למעלה מ-5,000 מינים ש-25% מהם אנדמיים לארכיפלג.
הפאונה הטבעית של הודו היא בעלת מגוון מינים רב ביותר והיא מגיעה למקום ה-8 בעולם מבחינת מגוון ביולוגי.
היא מכילה מעל 102,718 מינים של בעלי חיים, אשר 23.39% מהם מצויים תחת יערות וכיסויי עצים, נכון לשנת 2020. קרוב ל-5% משטח הודו שייך לאזורים מוגנים כמו פארקים לאומיים.
הודו מדינה בעלת גיוון גדול מאוד ואחת מ-17 המדינות המגדיברסית .
בעבר, בעיקר במשך הקרטיקון הודו הייתה אי באוקיינוס ההודי שהייתה קשורה לסרי לנקה, איי סיישל ומדגסקר, עד שהופרדה והתנגשה באסיה, מה שהרים את רכס ההימלאיה.
משום כך מספר מינים בעלי דמיון למינים ממדגסקר או אפריקה, כשהנציגה העיקרית לטיעון זה היא צפרדע סגולה שקרוביה חיים באיי סיישל.
גם מספר מאובני דינוזאורים הוכיחו קירבה זו.
הודו כוללת 4 אזורי נקודות חמות ביולוגיות: אזור ההימלאיה שבצפון (בגובה של מעל 2,000 עד 2,500 מטר), רכס הרי גהט המערביים במערב, האזור האינדו-בורמי שבמזרח וחבל סונדאלנד לרבות איי ניקובר בדרום.
למעט ההימלאיה שהיא חלק מהאזור הפלארקטי, שאר הודו שייכת לאזור האינדומלאי.
האקלים לאורך הודו הוא טרופי וחם וכן לח וגשום עקב רוחות המונסון הנפצות.
הדבר מסייע ליצירת יערות עבותים ולשגשוג מינים רבים.
הודו כוללת גם מיני מגה-פאונה רבים ומגוונים ונראים בה בין השאר הגדולות שבחיות אסיה: פיל אסייתי (מתת-המין ההודי), קרנף הודי, גאור, תאו מים הודי, דוב שחור אסייתי, דוב חום ההימלאיה, דוב שפתני והרבה חתולים גדולים: טיגריס בנגלי, אריה הודי, נמר הודי, נמר השלג והנמר הערפילי.
נראים בה גם מינים רבים של אייליים, יעלים ואנטילופות כמו הנילגאי, חזיריים שונים כלביים גדולים כמו הזאב והדהול וגם צבוע מפוספס.
גם זוחלים ענקיים נראים בהודו ביניהם גדול הזוחלים: תנין ים, תנין הביצות, גוויאל הודי - המין האחרון במשפחה נדירה המתבססת על דגים, פיתון הודי, פיתון מרושת, רב-פתן מלכותי וכוח המים הגדול.
השפעת האדם על המדינה הובילה מצד אחד לקרבה של מספר חיות לאזורים עירוניים, שם הם חיים לצד האדם ומצד שני לפגיעה במינים טבעיים מתחרות עם האדם.
כיום כ-2.9% מהחי - יותר מ-39 מיני יונקים, 72 מיני עופות, 17 מיני זוחלים, שלושה מיני דו-חיים, שני מיני דגים ומספר רב של פרפרים, עש וחיפושיות נמצאים בסכנת הכחדה בהודו וישנם גם מספר חיות שנעלמו ממנה כליל.
בשל כך הוקמו פארקים לאומיים רבים במדינה.
לאורך מערב המדינה בקרבת חופיה עם האוקיינוס ההודי עוברים הרי הגהט, אשר מקבלים מהאוקיינוס זרם לח מונסוני בנוסף על אקלימם הטרופי הנוח, מה שגורם לשגשוג ההרים ביערות נשירים לחים עד ליערות גשם, בהם מינים מגוונים מאוד.
האזור מאופיין גם באנדמיות גבוהה מאחר ש-77% מהדו-חיים ו-62% ממיני הזוחלים אנדמיים לאזור זה.
אזור ההימלאיה המזרחי כולל את האזורים של צפון-מזרח הודו ואת גבולותיה עם בהוטן ועם נפאל.
באזור זה אקלים קר יותר מחמת הגובה של ההימלאיה וצמחייה הנפוצה באזורים ממוזגים, אף שבמורדות עדיין האקלים טרופי.
המגוון נמוך יותר מאשר בהרי הגהט והג'ונגלים של המזרח ועדיין ישנם בעלי חיים רבים, בעיקר בשמורות הגדולות.
לאורך הקרבה למזרח ישנם אזורי דלתות נהרות גדולים ובהם הבראהמאפוטרה והגנגס העצומים וכן מישור הביצות העצום סונדרבאנס.
הפאונה של אזורים אלה מגוונת ודומה לאלה של דרום-מזרח אסיה והיא כוללת אזורים לחים, יערות טרופיים וערבות לחות.
לאורך חופי דרום הודו של מפרץ בנגל וים אנדמן ובהם מספר איים כמו איי אנדמן וניקובר, המעוטרים ביערות לחים ונשירים, ביערות גשם וביערות מנגרובים והחיים בהם דומים לאלה של מספר איים באינדונזיה ואיי דרום-מזרח אסיה עם מספר חיות אנדמיות כמו יונת ניקובר.
הפאונה של רוסיה היא מגוונת ומתפרסת לאורך המדינה הגדולה בעולם, בה 12 אזורי זמן שונים בין הטונדרות המזרחיות של קמצ'טקה ומערבה עד ליערות הרי הקווקז שעל הגבול עם מדינות אירופה.
היערות של רוסיה גדולים ביותר, מכילים מעל 70% מהמדינה וכוללים 33% מהיערות הממוזגים בעולם ו-22% מכלל היערות בעולם.
עם זאת הם ממוזגים ומכילים מעט יחסית מינים ביחס לגודלם.
רוסיה נמצאת כולה בתוך האזור הפלארקטי ומכילה בעיקר מינים ממוצא אסייתי או מינים המותאמים לאקלים ממוזג/קר וכמה מהמינים אף מתאימים לאקלים קוטבי הנפוץ בצפון.
מרבית שטח רוסיה כולל אדמת טונדרה הנפוצה מחופי האוקיינוס הארקטי בצפון וככל שמדרימים נפוצות יערות טייגה עצומים הנפוצים בעיקר בסיביר כשישנם גם מספר נהרות כמו הוולגה ואדמים גדולים כמו אגם באיקל ובדרום ישנם גם ערבות רחבות (סטפה) של עצים סמוך לגדות מים.
ישנם שלושה בתי גידול ייחודיים ברוסיה: הקווקז בדרום רוסיה, חבל קמצ'טקה העשיר באזורים וולקניים ופרימוריה שבדרום-מזרח, בה מינים הדומים לאלה של דרום-מזרח אסיה הטרופית יותר מאשר לסיביר.
שטחי רוסיה כוללים מעל 13 אזורים ביולוגים ובהם 101 שמורות טבע (Zapovednik) ועוד 38 פארקים לאומיים בגודל 82.7 מיליון דונם.
עדיין ישנם חיות רבות בסכנת הכחדה ברוסיה הכוללות 266 מיני יונקים ו-780 מיני עופות המצויות תחת הגנה.
הצמחייה ברוסיה נדירה באזור הטונדרה, מאחר שהקרקע חשופה וקפואה במשך תשעה חודשים מהשנה והיא כוללת בעיקר טחבים, חזזיות ועשבים הפורחים בקיץ.
בטייגה ישנם מחטניים ובעיקר עצי אשוח, אשוחית, אורן וארזית כשעל הקרקעית צומחים עשבים, חזזיות, פירות יער ופטריות כשבערבות צומחים עשבים וגידולים שונים ובגדת הוולגה פורחים פרחים רבים כמו לוטוס.
אזור הקווקז הדרומי יותר מכיל מעל 6,000 מיני צמחים.
רוב בעלי החיים ברוסיה מותאמים לאקלים קוטבי או ממוזג וחלקם חיים בטונדרה ובקוטב הצפוני, ביניהם ישנם את דוב הקוטב, אייל הצפון, כבש המושק וכן זאבים ארקטים, שועל לבן ובחופים ישנם ניבתנים ושאר טורפים ימיים ולווייתנים.
ישנה גם כמות רבה של למינגים ושל עופות ימיים על החופים.
ביערות הטייגה הדרומיים יותר ישנו גיוון בבעלי החיים כשנראים שם זאבים, אייל אציל וקנדי, דוב חום, שונר, גרגרן, דלק סיבירי ושועלים.
בערבות הסטפה ישנם גם חזירי בר, ביזון אירופי, איילים והסאיגה הנדירה וכן עזי בר כמו המופלון ויעל סיבירי.
בקווקז ישנם חיות הרריות כמו יעל קווקזי מזרחי ויעל קווקזי מערבי, נמר פרסי, דובים ופרסים.
בקמצ'טקה ישנם יערות פוריים מאוד עקב ההתפרצויות הוולקניות ונהירת דגי סלמון מושכת דובים חומים ליערותיה וכן את עיטם שטלר, הגדול שבעיטמים.
החבל פרימוריה מכיל מינים ממוצא אינדומלאי הדומים למינים מדרום-מזרח אסיה, ביניהם נראים טיגריס סיבירי ונמר אמור - שני טורפי-על של המדינה המצויים בסכנת הכחדה גדולה.
מימי רוסיה גם מכילים מינים רבים, לרוב בדרום כשישנם סביב החופים לוטרות ים, לווייתנים שונים ומיני דגים כמו חדקניים (שהגדול מביניהם הוא הבלוגה, מהגדולים שבדגי הגרם) וישנן פסיפי וכן עופות ים שונים כמו אלקיים ושחפיים ומיני ברווזיים וברבורים.
כמה אגמים כמו באיקל מכילים פאונה ייחודית הכוללת את כלב הים היחיד של מים מתוקים - פוסה באיקלית ומיני דגים אנדמיים ואף ספוגיים הנפוצים לרוב בים.
הפאונה של קנדה כוללת מגוון מינים של בעלי חיים ממוצא נארקטי, שלרוב מותאם לחיים באקלים הממוזג, לסביבות טונדרה או אף לאקלים קוטבי ובימים הפאונה הן של האוקיינוס האטלנטי, של האוקיינוס השקט ושל האוקיינוס הארקטי.
עם זאת למרות גודלה (המדינה השנייה בעולם אחרי רוסיה), הפאונה בה כוללת מעט יחסית מינים ביחס למדינות אחרות.
רוב בעלי החיים שייכים גם לפאונה של ארצות הברית, למעט האזורים הדרומיים.
בקנדה ישנם 200 מיני יונקים טבעיים, מעל 460 מיני עופות, 43 מיני זוחלים, 43 דו-חיים ו-1,200 מיני דגים.
לפי הסקר הביולוגי של קנדה ישנם גם 55,000 מיני חרקים ו-11,000 מיני עכבישנים.
כ-500 מינים נמצאים בסכנת הכחדה ורשומים כמאוימים ב"חוק המינים הפגיעים" של ממשלת קנדה (Species at Risk Act).
בנוסף ישנם עוד 30 מינים שנכחדו מאז הגעת המתיישבים האירופאים לקנדה.
עם זאת רוב החיות בקנדה (למלה מ-65% מהמינים) נחשבים לבטוחים ואינם בסכנה, חלקם לאחר הצלחה של תוכניות שיקום.
בנוסף לפאונה הטבעית הובאו מספר מינים פולשים, לרוב ממוצא אירו-אסייתי בידי האדם.
בקנדה ישנם 200 יונקים בני שש סדרות (טורפים לרבות טורפים ימיים, מכפילי פרסה, לווייתנאים, מכרסמים, ארנבאים, אוכלי חרקים ועטלפים) נוסף על המין אופוסום וירג'יניה שהוא יונק הכיס היחיד בקנדה (סביב הגבול עם ארצות הברית).
יונקים גדולים מקנדה נפוצים סביב היערות והערבות הטבעיות וכוללים את האייל הקנדי ועדרי ביזונים (למשל ביזון היערות הכבד), אייל הקורא, מספר יעלים, זאבים, דובים חומים, שונרים ופומות.
טורפים נפוצים כוללים את הקויוט, שועלים, גירית אמריקאית, לוטרות וסביב החופים ישנם אריות ים וכלבי ים שונים.
מבין המכרסמים נפוצים מיני מרמיטה ושאר סנאיים, בונה קנדי - אשר נבחר ליונק הלאומי של קנדה (לצד סוס קנדי), סמרן מקריס והאונדטרה.
יונקים רבים בקנדה מתאימים לתנאי הטונדרות או אף הקטבים, ביניהם יש את שועל השלג, גרגרן, אייל הצפון, זאב ארקטי, ניבתן, כבש מושק והרבה יונקים ימיים כמו הניבתן, החדשן או הלבנתן וכן דוב הקוטב, הגדול שבטורפי היבשה.
ישנם 460 עופות שונים, הדומים לעופות אזורי צפון אירואסיה למעט של בני מספר משפחות אמריקאיות (קוליבריים, קונדוריים, פזאיים, טירניים, שלווים אמריקנים, חקייניים, סבכי העולם החדש וקרדינליים).
מבין העופות בולטים מיני חופמאים, ציפורי שיר שונות, ברנטה קנדית, מספר ברבורים וינשופים כמו לילית שלג החיה בצפון הרחוק.
עופות כמו עגור קנדי היו נדירים בקנדה אך הוקמו עבורם מספר אזורי שימור, ביניהם הפארק הלאומי ווד באפלו.
בקנדה ידועים שלושה עופות, המתרבים רק בקנדה: אווז רוס, עגור קנדי והמין Zonotrichia querula, וייתכן שגם המין הנכחד ברווז לברדור.
בקנדה יש רק 43 מיני זוחלים ומספר שווה של דו-חיים, זאת מאחר שהאקלים הקר מקשה עליהם להתפשט.
למעשה ישנם מספר מחוזות בצפון שאין בהם כלל זוחלים ודו-חיים.
מבין הזוחלים ישנם מינים קטנים יחסית ואין כלל תנינים או נחשי ענק, אף שמספר צבי ים מקננים על החופים.
המין Charina bottae מתת-משפחת החנקוניים הוא הנציג היחיד של החנקיים בקנדה ומצוי רק בדרומה.
לאורך המדינה ישנם מספר זעמניים כמו נחש בירית ונחש מים צפוני וכן כמה צפעיים כמו העכסן הפסיפי, המצוי לאורך קולומביה הבריטית.
בקנדה ישנם רק 6 מיני לטאות ו-12 מיני צבים שהנפוץ מביניהם הוא צבגון מצויר.
מבין הדו-חיים ישנם מספר סלמנדרות, סלמנדרות חפרפרת כמו סלמנדרה צפון-מערבית וכמה חסרי זנב בני 5 משפחות (קרפדיים, צפרדעיים, אילניתיים, חפריתיים אמריקאים ואסקפיים).
צפרדע העץ היא מהמינים המותאמים ביותר לקרה והמצפינה שביניהם.
לאורך האגמים והנהרות של קנדה ישנם מספר דגים, נוסף על מינים ימיים החיים לאורך 3 אוקיינוסים.
מבין הדגים הבולטים בנהרות כוללים את הסלמוניים כמו טרוטת עין-הקשת, אלתית אטלנטית, צ'אר ארקטי ועוד דגים כמו חמנוניים, חדקניים שונים וזאב נהרות מושקי.
סביב הימים ישנם דגי מליח פסיפי, ורדוניים, בקלה אטלנטית ודגי לשונון גדולים.
עם זאת דיג מופרז ממוטט לעיתים את הדגה וכן הבאת מינים פולשים מאיימים כמו צמדאים, קרפיון שיכול להעביר מחלות והצדפה Dreissena polymorpha הגורמת לזיהום המים.
הפאונה של ברזיל כוללת מגוון מינים של בעלי חיים ממוצא נאוטרופי.
ברזיל היא המדינה בעלת המגוון הביולוגי הגדול בעולם, בזכות הימצאות 60% מיער האמזונאס השופע בה, בו מעל עשירית ממיני היבשה כיום כשמינים רבים חיים רק באזור הטרופי.
בברזיל הכמות השנייה בגודלה של מינים אנדמיים לאחר אינדונזיה אך היא מכילה הכי הרבה מינים למדינה של צמחים (55,000 מינים), דגי מים מתוקים (3,000 מינים) ויונקים (689 מינים).
היא נמצאת במקום השני לכמות הזוחלים (744 מינים) והשלישי בכמות העופות (1,832 מינים).
עם זאת הפאונה האנדמית עלולה להיות בסיכון עקב בירוא יערות מיערות הגשם למטרות הסקה, בניית כבישים וגידול קני סוכר לשימוש בדלק אתנול.
חמישית מעצי יער האמזונאס נכרתו כשסיכון גבוה יותר מצוי ביער האטלנטי בו 93% מהעצים נכרתו כשעל כל 202 מינים ביער 171 מצויים בסכנת הכחדה.
ברזיל כוללת 6 ביומות יבשתיות שונות ועוד ביומה ימית לחופי האוקיינוס האטלנטי (הביומה הימית הברזילאית, המושפעת ממתאר החופים סביבה).
כולן מצויות סביב האזור הטרופי או האזור הסובטרופי.
הגדולה שבביומות היא יער האמזונאס, שהוא הגדול ביערות הגשם ובו מגוון ביולוגי גדול ביותר.
יערות אלה מהווים כ-60% משטחי הטבע בברזיל, אף שכיום הם מצויים בסכנה.
הסראדו הממוקם ברמות של מרכז ברזיל מכסה 21% מהשטח וכולל מגוון שטחים של סוואנה טרופית ובה מישורים של ערבות עשב עד לשטחים מיוערים דלילים יחסית ליערות גשם.
היער האטלנטי בעבר היה רחב יותר אך לאחר כריתת עצים מסיבית נשארו בו רק 8% מהשטח המקורי.
אזור זה כולל יערות גשם פתוחים יחסית וכן ביצות ויער מנגרובים.
יער זה גובל בחופי האוקיינוס האטלנטי ובו סביבה ייחודית של צמחייה וחיות.
הקאטינגה (Caatinga) היא שטח יבש בצפון-מזרח ברזיל הכולל 12% משטחה.
זהו שטח של עצים מותאמי יובש כמו מיני סוקולנטים, צבריים, טבוריתיים ודקליים מותאמי יובש כמו Attalea, Copernicia ו-Acrocomia.
הפמפס של דרום ברזיל מכיל ערבות עשבוניות טרופיות במישורים פתוחים או רמות, לעיתים מנומרות במספר יערות כמו של עצי אראוקריה וסוואנות.
הפנטנל בדרום ברזיל הוא אזור סחף של נהר פרגוואי המוצף והופך לאזור הביצות והערבות המוצפות הגדול בעולם, בו מגוון גדול של צמחים וחיות.
סביב ביצות אלה ישנם משטחים חוליים וסוואנות טרופיות.
לאחר ההצפה העונתית האזור מתחיל להתייבש.
היונקים הבולטים בברזיל (המכילה יותר יונקים מכל מדינה) כוללים את היגואר, טורף-על בעל נשיכה מרסקת עצמות, פומה ועוד חתולים קטנים כמו היגוארונדי והאוצלוט, לוטרה ענקית, טאירה וטורפים קטנים יותר כמו שועלים כמו שועל הסרטנים ושועל קטן-אוזן, זאב היער, זאב הרעמה המשוטט בערבות הפמפס ומספר ראקוניים כמו חוטמן.
ישנם מעט יחסית פרסתנים הכוללים את הטפיר הברזילאי, הגדול שביונקי היבשת, פקאריים, אייל הביצות ואייל הפמפס.
בברזיל ישנם גם אופוסומיים שונים ומספר גדול של דלשינאים כמו עצלנים, ארמדילאים ודוב נמלים גדול.
ישנם גם קופים רחבי אף המשוטטים בצמרות, ביניהם הקפוצ'ין, קוף סנאי, סאקי, טיטי, מורוקי, צמרן וקוף עכביש.
ישנה גם פאונה של מכרסמים גדולים כמו הקפיברה (הגדול שבמכרסמים), פאקה וסמרניים והמין קביה ברזילאית ממנו בוית השרקן.
ישנם עטלפים אוכלי חרקים גדולים כמו עטלף הבולדוג או ערפד חקיין הניזונים מציד של חולייתנים קטנים ועטלף הערפד הטפיל.
בנהרות מצויים גם דולפיני נהרות כמו האיניים, דולפין הנהרות ותחש נהרות קריבי.
מבין הזוחלים ישנה פאונה ייחודית (השנייה בעולם) של לטאות ונחשים כמו צפעוני גומה וחנקיים וכן קיימנים שהגדול שבהם הוא קיימן שחור, טורף-על באמזונאס לצד האנקונדה הכהה - הגדול שבנחשים היכול לבלוע חזיר שלם.
ישנם גם כמה צבים כמו צב אראו הכבד והמטאמטה או צב אדום רגליים.
סביב האיים ישנם כמה נחשים אנדמיים כמו גומצן אינסולאריס, המצוי בסכנת הכחדה.
מבין הדו-חיים הכוללים מעל 500 מינים, מגוון רב של צפרדעים כמו אילניתיים, קרפדות כמו קרפדת המפל והדנדרובטיים הרעילים.
העופות בברזיל מגוונות וכוללים מספר מינים גדול, שלישי בגודלו בעולם לאחר קולומביה ופרו.
הגדול שבעופות הוא ננדו מצוי - הגדול בעופות אמריקה ולצידו חסידת יאבירו ומיני קונדוריים וכן עיט הרפיה הכבד.
לאורך היערות והביצות שלל עופות טרופיים כמו הוקיים, חצוצרניים, פלמינגויים, קוליבריים, טנגריים, טרוגוניים, טוקניים, מינים רבים של תוכים כמו ארה או קוניור, סופית שמש, מגלנים, עופות דורסים וינשופיים.
לעיתים נראה סביב החופים גם פינגווין מגלן.
מבין חסרי החוליות ישנו מגוון עצום של חרקים ייחודיים ליערות (מספרם נאמד ב--70,000 עד 15 מיליון מינים) מביניהם בולטים המורפו הכחול ונמלים שונות כמו נמלי גדוד או נמלת הקליע (Paraponera clavata), מעל 1,107 מיני רכיכות יבשתיים ועכבישים כמו עכביש נודד ברזילאי והגדול שבעכבישים - תראפוזה בלונדי.
ביער מצויים גם מינים קטלניים כמו הזחל לונומיה אובליקווה שנודע בשם "הזחל המתנקש", טורפניתיים המחוללים את מחלת צ'אגאס ועקרב צהוב ברזילאי.
בברזיל מעל 3,000 דגי מים מתוקים הכוללת דגים גדולים כמו הארפאימה והפיראיבה, חריתאים גדולים כמו הטמבקוי ודוראדו זהוב.
בנהרות מספר דגים ידועים כמו אמנוניים כמו הדיסקוס, גמבוזאים שונים, צלופח חשמלי, טריגוני נהרות, פיראניה אדומת בטן והקנדירו, שפמנון ערפדי.
בברזיל ישנו גם דג ריאות ייחודי ולעיתים שוחה בנהרות גם כריש שורי.
ברזיל מכילה גם 15% מדגי המערות בעולם עם 25 מינים, החיים במספר מערות ייחודיות.
הפאונה של ארגנטינה כוללת מגוון מינים של בעלי חיים ממוצא נאוטרופי, אף שחלקם עברו מאמריקה הצפונית עם ההחלפה האמריקאית הגדולה.
זוהי מדינה גדולה בעלת אחד המגוונים הביולוגים הגדולים בעולם כשאלה מתרחשים במספר גדול של ביומות וסביבות מחיה שונות ב-15 אזורים יבשתיים, 2 אזורים ימיים (חוף האוקיינוס השקט וחוף האוקיינוס האטלנטי) וחבל של האזור האנטארקטי (כמו באיי פוקלנד), בין האקלים הטרופי עד לאקלים הקוטב הדרומי.
המדינה מכילה מגוון מינים עם שיא של מספר צמחים ובעלי חיים:
9,372 מיני צמחים וסקולריים (במקום ה-24 בעולם)
375 מיני יונקים (במקום ה-12 בעולם)
338 מיני זוחלים (במקום ה-16 בעולם)
162 מיני דו-חיים (במקום ה-19 בעולם)
סביבת ארגנטינה מכילה גם פארקים לאומיים ושמורות טבע רבות (מעל 35) במגוון אזורים ביולוגיים.
ואולם השפעת האדם על נופי ארגנטינה גרמה להיעלמות אזורים רבים והכחדת חיות רבות.
כיום רבע מבעלי החיים בארגנטינה מצויים בסכנת הכחדה כשיערות רבים נכרתים, נהרות מזוהמים וערבות מבוראים לשימוש חקלאי.
אפילו הקרחונים של פטגוניה והרי האנדים נפגעים מההתחממות הגלובלית ובנוסף הגעת מינים פולשים כמו בונה קנדי, עופות שונים וחתולים או כלבים פוגעים בפאונה הטבעית.
לפי "מדד שלמות נוף היער" או "FLII" ארגנטינה עומדת על דירוג 7.21 והיא נמצאת במקום ה-47 מתוך 172 מדינות.
מבין היונקים הבולטים לאורך ארגנטינה ישנם את טורפים כמו הפומה והיגואר - טורפי-העל בארגנטינה לצד שאר חתוליים, לוטרה ענקית ולוטרה דרום אמריקאית וכמה כלביים כמו זאב היער, זאב הרעמה ושועלים מקומיים.
ישנם גם מיני סמוריים כמו גריזון או טאירה, חוטמנים ובואשיים.
לחופי האוקיינוס נמצאים מושבות של דובי ים, אריות ים ואף פילי ים.
מבין הפרסתנים נמצאים הגואנקו והויקוניה, קרוביה של הלמה לצד טפיריים, פקאריים, אייל הביצות, הפודו הקטן ואייל האנדים.
ביערות נמצאים מיני פרימטים כמו קפוצ'ין, קוף סנאי ומורוקי דרומי ולצידם שלל מכרסמים ביניהם הקפיברה הענקית, אופוסומיים ודלשינאים מקומיים.
יונקים נוספים כוללים עטלפים כמו זיזפיים, תחש נהרות וכמה דולפיני נהרות ובימים ישנם לווייתנים גדולים המגיעים להתרבות בחופים, מספר פוקניים או הקטלן.
עופות רבים חיים בארגנטינה ביניהם כמה מיני פלמינגו החיים במורדות האנדים, דורסים שונים כמו ההרפיה החזקה, קונדור האנדים שהוא מהגבוהים שבעופות אמריקה לצד היאבירו וננדו מצוי, הכבד שבעופות היבשת.
ביערות נמצאים תוכים שונים, טוקניים, פרושיים וטנגריים, יוניים, שלווים אמריקאיים והוקיים, קוליבריים, טינמיים וקמיקיים.
סביב האגמים ישנם כמה טבלניים, ברווזיים וכמה אווזים, ברבור שחור צוואר וברבור קוסקורובה.
חלק מהעופות הימיים מצויים סביב ארץ האש והאיים הסוב-אנטאקטיים כמו שחפית האינקה ועוד שחפיתיים, קורמורניים שונים, שקנאי פרואני, אלבטרוסיים, יסעור ענק, חמסניים וכמה פינגווינים כמו פינגווין מלכותי.
מבין הזוחלים ישנם סביב האזורים הצפוניים והלחים יחסית מיני צבים שונים כמו צב הלוטרה וצב אראו, קיימנים, לטאות שונות ביניהם טגו ארגנטינאי ואיגואניים שונים ונחשים שונים עד לגודל של אנקונדה כהה, הכבד שבנחשים במשקל 200 ק"ג.
ישנם גם דו-חיים רבים חיים בצפון ארגנטינה ביניהם קרפדות, אילניתיים, דנדרובטיים, צפרדע הפקמן, תלמטוביים וקרפדות חדק.
ישנם גם מספר חרקים ועוד פרוקי-רגליים סביב ארגנטינה, ביניהם טרמיטים בוני נחילים, נמלים קוצרות עלים , כמה חיפושיות כמו חיפושית דרווין , פרפראים שונים הנחים על גדות הנהר וטרנטולות גדולות.
מיימי ארגנטינה הם ביתם של דגים שונים שוכני מים מתוקים כמו שפמנונאים גדולים כמו פיראיבה ושפמנון זהוב, הארפאימה, חריתאים שונים כמו הפיראניה, כמה אמנוניים וגמבוזאים.
ישנם גם טריגוני נהרות ואף כריש שורי השוחים במעלה הנהר.
האדם הפיץ גם דגי לא טבעיים בארגנטינה, למשל אלתית גמלונית.
לאורך החופים ישנם דגים רבים מהאזור הטרופי עד לדרום ארגנטינה שבו הם דומים לדגים השוכנים באנטארקטיקה, ביניהם מסריים כמו פוגוניאס קרומיס, הדג דיסוסטיצ'וס אלגינאידס, מספר גדול של סרדיניים, קולייסיים, צינוניים, אזרינופסידיים, כרישים וטחנאים.
בימים הקוטביים נפוצים הקריל שופע המפרנס בתורו לווייתנים גדולים.
הפאונה של אינדונזיה היא פאונה אינדו מלאית בעלת מגוון ביולוגי גדול ביותר והכי הרבה מינים במדינה האנדמיים לארכיפלג טרופי בדרום-מזרח אסיה.
פאונה בולטת באינדונזיה היא הפאונה של בורנאו , האי השלישי בגודלו בעולם.
החיות באינדונזיה נחלקות לשניים: בעלי קרבה אסייתית החיים במערב הארכיפלג למשל בסומטרה בחבל סונדאלנד, ובעלי קרבה אוסטרלית, החיים במזרחו כמו המינים של מערב גינאה החדשה, אשר במקור היו חלק מאוסטרליה.
אלה מופרדים בידי הקו הדמיוני קו וולאס סביב וואלסיה .
הפאונה באינדונזיה מחולקת למגוון של מערכות אקולוגיות ביניהם: יערות גשם טרופיים, מורדות הרים, סוואנה טרופית, מנגרובים, ביצות ושפכי נהרות, חופים חוליים ובמים, שוניות אלמוגים, ערוגות אצות וצמחי מים, ועוד.
בכמה אזורים ישנו מגוון ביולוגי רב, עקב זרמים המתאחדים בנקודת המפגש של האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט.
עם זאת האדם פגע בטבע באינדונזיה למטרות חקלאות, עיור, ציד וזיהומים שונים, וכן בשל הפצת מינים פולשים.
יערות רבים באינדונזיה נכרתו ובעלי חיים רבים מצויים כיום בסכנת הכחדה, נוסף על היותם אנדמיים לאיים.
בנוסף נכחדו מספר בעלי חיים למשל טיגריס ג'אווה.
נכון ל-2003 ישנם בסכנת הכחדה 143 מיני יונקים, 114 עופות, 91 מיני דגים ושני מיני חסרי חוליות.
להגנה הוקמו 54 פארקים לאומיים ששישה מהם הם אתרי מורשת עולמית ו-5 שטחי ביצות בעלי חשיבות בינלאומית לפי אמנת רמסר.
סונדאלנד הוא השטח המערבי של אינדונזיה (ממערב לקו וואלאס שבין מצר מקאסאר למצר לומבוק), בו איים אשר נפרדו מאסיה בעבר, כשבעידן הקרח הקטן פני הים הירודים איפשרו למינים מהיבשת לנדוד מזרחה ושם הם התפתחו.
האיים בה כוללים את בורנאו (שבחלקה שייכת למלזיה ולברוניי), סומטרה וג'אווה וכן מספר איים קטנים יותר לאורך האוקיינוס ההודי.
בסונלאנד ישנם מינים אסייתיים המכילים כמה חיות גדולות יחסית כמו פיל אסייתי, קרנף סומטרה וג'אווה הנדירים, תאו אסייתי, טפיר אסייתי, דוב מלאי, אייליים שונים, כמה חזירים כמו חזיר מזוקן, טיגריס סומטרה שהוא הקטן מבין הטיגריסים, נמר ערפילי ונמרים.
ישנם גם 3 מיני אורנגאוטן ומספר גדול של גיבונים, האנדמיים כולם לאינדונזיה ומצויים בסכנת הכחדה גדולה.
סך הכל ישנם בסונדאלנד 381 מיני יונקים, מתוכם 173 מינים אנדמיים.
מבין העופות ישנם 771 מינים בסונדאלנד מתוכם 146 אנדמיים, ביניהם עופות טרופיים שונים כמו עיטים, עיטם לבן חזה, תוכיים, חסידתיים, קלאוניים, ברווזיים, חופמיים, פסיוניים כמו פסיון מצויץ וארגוס גדול, כמה נקראים וציפורי שיר כמו צופיתיים, זרזיריים, פיטיים, רחבי-מקור וזהבניים.
מבין הזוחלים ישנם לפי ההערכות 449 מינים בסונדאלנד ש-249 מהם אנדמיים ואלו כוללים תניני ים ותנין בורנאו, גוויאל חקיין, צבים שונים כמו צבים רכים ענקיים ופיתוניים כמו פיתון מרושת שאורכו 8 מטרים והוא הארוך שבנחשים לצד נחשים ארסיים כמו קוברה, גומצן, קרייט וקרייט ימי.
3 משפחות אנדמיות לאזור: אנומוכיליים, קסנופידידיים ולנתנוטיים ומהדו-חיים ישנם כ-242 מינים ש-172 מהם אנדמיים, שרבים מהם מכילים חסרי רגליים.
באזור ישנם כנראה מעל 1,000 דגי מים מתוקים כמו שפמנון הליקופטר, דגי ארואנה, גוראמיים וראשנחשיים.
בוואלסיה ישנה פאונה של מינים בעלי קירבה אוסטרלית, אשר בעבר היו חלק מהלוח של גינאה החדשה עם קשר לאוסטרליה.
אלה כוללים מספר איים קטנים יחסית ומופרדים אחד מהשני, ביניהם איי סונדה הקטנים, סולאווסי, איי מאלוקו, טימור, קומודו, פלורס, סראם, בורו, צפון מלוקו, באלי, סומבה ואיים נוספים שרובם מצויים באוקיינוס השקט.
מאחר שהאיים פזורים וקטנים יותר ומוצאם מאוסטרליה המרוחקת המינים באזור קטנים יותר מסונדאלנד.
מבין היונקים ישנם 223 מינים, ש-126 מהם אנדמיים ביניהם בולטים מקוקים, אייל טימור והבבירוסה והתאו הננסי אנואה.
ישנם גם מכרסמים שונים, עטלפי פרי ואף כמה יונקי כיס כמו קוסקוסיים וטורפי כיס קטנים.
מהעופות ישנם 650 מינים מתוכם 265 אנדמיים, הכוללים עופות ממוצא אוסטרלי כמו דגרתליים, קקדואיים, עדניים, סוכיים ואכנתיזיים.
מהזוחלים 222 מינים, מתוכם 99 אנדמיים, ביניהם תנין הים, כוח ענק מקומודו שהוא הגדול שבלטאות, שממיות ופתני ים.
מהדו-חיים ישנם 58 מינים מתוכם 32 אנדמיים.
מדגי המים המתוקים ישנם 310 מינים בנהרות והאגמים מתוכם 75 אנדמיים.
ישנם גם מספר גדול של פרפרים גדולים כמו כנף הציפור של המלכה אלכסנדרה או דבורת וואלאס שהיא הגדולה שבדבורים.
באיים ישנם מספר רכיכות, סרטנים ופרוקי-רגליים אנדמיים שונים.
הפאונה של מערב גינאה החדשה ושל האיים הקטנים סביבה דומה לזו של פפואה ניו גיני השכנה.
היא כוללת מגוון אנדמי טרופי הקשור לאזור האוסטרלי ואינו דומה לפאונה של אסיה.
יש בה מגוון ביולוגי גדול ביותר המכיל כ-8% מהחולייתנים בעולם, ביניהם כ-4% מהלטאות והיונקים בעולם וכ-10% ממיני הדגים בעולם.
מבין החיים במערב גינאה שלל יונקי כיס כמו קוסקוסיים, קנגוריים, קיפודן חרטומני וכמה עטלפים, נוסף לכלב דמוי-דינגו שהופץ בידי האדם .
העופות דומים לאלה של צפון אוסטרליה וכוללים את הקזואר המצוי, עדניים, סוכיים, ארטמיים, אכנתיזיים, דגרתליים ועוד עופות אוסטרליים לצד מספר קטן של עופות אסייתיים כמו קלאו זהוב.
הזוחלים כוללים את תנין גינאה החדשה, כמה צבי נהרות, כוח תניני, גואנות ונחשים שונים ביניהם פתן שחור פפואני ונחשי ים.
הפאונה של דרום אפריקה היא פאונה בעלת מגוון ביולוגי רב, בה מינים אנדמיים רבים, השוכנת באפריקה הדרומית שבאזור האפרוטרופי (וישנו גם עולם צומח אופייני לה -ממלכת אזור הכף, בה 9,000 מיני צמחים ש-70% מהם אנדמיים).
היא מגיעה ברשימת ה"מגה-מגוון ביולוגי העולמי" למקום השישי מתוך 17 מדינות במדינה פארקים לאומיים רבים ופעילות שימור רחבה (כשהעתיק מכולם הוא הפארק הלאומי קרוגר), אף שישנם בעלי חיים נדירים רבים המתקרבים לסכנת הכחדה וישנו אף ציד לספורט המותר בכמה פארקים.
בדרום אפריקה מספר אזורי מחיה של מדבר צחיח או צחיח למחצה במדבר נמיב בצפון-מערב, שטחי הקארו במערב ומדבר קלהרי בצפון-מרכז.
האקלים במרכז המדינה הוא לח יותר, בעל אופי של ערבות עשב פתוחות, סוואנות, שטחי ולד או שיחיות סוקולנטים ובכמה אזורים ישנם יערות (למשל לאורך הכף המערבי ובמורדות הרי דראקנסברג) וישנם גם נהרות (ביניהם נהר אורנג' ולימפופו.) וביצות.
למזרח דרום אפריקה נמצאת רמות ממוזגות בעלי בתות, חורשים ים תיכוניים ואזור ה"פינבוס" בו מגוון צמחים נדיר ואנדמי לאורך הכפים הגדולים או סבך אלבני סביב החוף הדרומי.
חופי דרום אפריקה משיקים הן לאוקיינוס האטלנטי והן לאוקיינוס ההודי ובנקודות המפגש נוצרים שטחים פוריים ביותר בהם מתלכדים זרמים עשירים והפלנקטון משגשג.
לאורך החופים ישנם גם יערות קלפ רחבים ובאזורים הצפוניים גם שוניות אלמוגים.
בדרום אפריקה ישנם 297 מיני יונקים, 858 מיני עופות, 447 מיני זוחלים ו-132 מיני חסרי זנב (הנציגים היחידים של דו-חיים במדינה), מתוכם 50% אנדמיים לה.
גם עולם החי הימי מגוון וכולל דגים אנדמיים רבים ומספר לווייתנאים המבקרים בה.
מבין היונקים נפוצים מינים ידועים משאר היבשת, ביניהם חמשת הגדולים - פיל אפריקני, קרנף לבן ושחור, תאו אפריקני אריה ונמר אפריקני.
מינים אלה נפוצים לאורך המדינה, למעט באזורים היבשים ביותר או סביב החופים והרמות הגבוהות.
מהטורפים נפוצים גם כלביים כמו תנים והזאב הטלוא הנדיר, צבועיים כמו צבוע חום וצבוע מנומר, חתולים קטנים כמו הברדלס, חתול בר אפריקני וקרקל ומספר של טורפים קטנים יותר כמו גחניים, נמייתיים, לוטרות, גירית הדבש, שועל אוזנן ועוד.
לאורך החופים ישנם מושבות רבייה של טורף הים היחיד באזור - דוב ים איוני.
מבין הפרסתנים בולטים הזברות, הן המצויה והן ההרים ומגוון של פריים במגוון גדלים מתאו אפריקני עד לאנטילופה איילית, דוקרנים וצביונים קטנים.
ישנם גם מספר חזיריים כמו חזיר יבלות וחזיר הסבך, ג'ירף דרום אפריקני וגם אוכלוסייה של היפופוטמים לאורך הנהרות ולעיתים נדירות גם בחופים.
עוד פרסתנים כוללים את השנבוב, כמה שפניים ולווייתנים המחפשים לאורך החופים (למשל אורקה, דולפין דרום-אפריקני, דולפינן אנקולי, דולפין הכף ודולפין מזנק ולווייתני מזיפות כמו לווייתן גדול-סנפיר ולווייתן בריד).
יונקים נוספים כוללים פרימטים כמו בבונים וקוף ורווט.
ישנם גם כמה מכרסמים נפוצים כמו עכבריים, פדטיים, מכרתניים ודורבן הכף, ארנביים ילדים כמו ארנב הנהרות, פנגולין הכף ועוד.
מבין העופות ישנם מינים רבים החיים לאורך כל המדינה, בעוד אחרים חיים רק ליד מקווי מים (ביניהם נכללים ברווזיים, פלמינגו, שקנאיים, כפניים, אנפתיים, עיטם קולני ועוד רבים) או אף במדבריות (למשל עוזניית הנגב וקטיים).
עופות רבים חיים לאורך הערבות כמו דורסי יום שונים ביניהם נשרים ועיטים גדולים כמו עיט לוחם או ינשופיים גדולים כמו אוח הכף, שתאים ושאר אורגיים, פנינייה, פרנקולין, טוקוסים וחובתיים לרבות חובת קארו האנדמית או חוברה אפריקנית הגדולה שבעופות המעופפים במדינה והשנניה בגודלה בעופות המדינה לאחר יען מצוי.
מספר עופות אנדמיות לדרום אפריקה ביניהם כמה צופיתיים, קפצני הסלע, ציפורי סוכר, סולת הכף וקורמורן הכף והמין היחיד של פינגווין באפריקה - פינגווין שחור-רגל.
מבין הזוחלים בולטים תנין היאור, פיתוניים גדולים כמו פיתון סלעים אפריקני, נחשים ארסיים כמו ממבה, קוברת הכף, ביטיס ועוד צפעיים ונחש העפאים וכמה לטאות כמו חרדוניים, קורדיליים, זיקיות וכוחיים.
ישנם גם צבים רבים כמו צב נמרי, צב משונן שריון, צב כף מנומר - הקטן בצבים, צב קשותי, צב קסדה אפריקני וצבי ים.
מבין הדו-חיים מגוון גדול של צפרדעים אנדמיים לדרום אפריקה כמו צפרדע קצרת ראש, צפרדע סוף צבועה ומיני קרפדיים, פיקסיספלידיים, המיסוטיים ורקופוריים.
מבין הדגים ישנם שלל דגים הנוהרים אחרי הפלנקטון השופע (ביניהם להקת ענק של סרדין דרום אמריקני המתרבה לאורך החופים) או חיים בין אצות הקלפ ובחופי צפון המדינה גם בשוניות אלמוגים.
דגים אלה כוללים מגוון של כרישים ובטאים ביניהם כריש לווייתני ועמלצים לבנים הצדים גורי דובי ים סביב החופים וטריגונים קצרי-זנב.
ישנם גם מקריני סנפיר רבים כמו דקראים שונים, סרדינאים, צלופחאים ועוד וגם לטימריה אפריקנית, דג קדום שהיה מאבות החולייתנים היבשתיים והוא הנציג היחיד במדינה של בעלי סנפירים בשרניים.
עולם החי בירדן כולל את כל בעלי החיים החיים בשטחה של ירדן.
ירדן נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ומזרח אפריקה כשתועדו בה בסך הכל עד היום כ-426 מינים של עופות.
כמו כן, לירדן יש רצועת חוף צרה במפרץ אילת אשר בעל מגוון מינים גדול במיוחד.
בין היונקים הטורפים החיים בירדן נמצאים: צבוע מפוספס, קרקל, חתול ביצות, חתול חולות, חתול בר אפריקני, זאב ערבי, תן זהוב, פנק, שועל ערבי, שועל צוקים, שועל החולות, נמייה מצויה, חמוס השלגים, גירית מצויה, גירית הדבש ולוטרה אירופית.
בירדן חיים כעשרים מינים של עטלפים ומספר דומה של מכרסמים בניהם: סנאי זהוב, נמנמן סלעים מצוי, ארנבת אירופית, ארנבת מצויה, דורבן מצוי, אלקטגה, חולד מזרח-תיכוני, נברן, מריון, עכבר, חולדה, קוצן, גרביל ואוגר.
יונקים אחרים החיים בירדן הם: ראם לבן, חזיר בר, שפן סלע, קיפוד מצוי, קיפוד חולות מצוי וקיפוד המדבר.
בירדן תועדו כ-426 מיני עופות.
רבים מהם מגיעים פעמים נדירות או בשוגג, ואחרים הם עופות הנודדים במהלך הנדידה ועוברים בירדן.
מינים אחרים הם מינים חורפים ואחרים מקננים.
חלק מהמינים נמצאים בסכנת הכחדה עולמית כמו: צחראש לבן, מגלן מצויץ צפוני, אוח פרעוני, עוזניית הנגב, נשר מקראי, רחם, עיט שמש, עיט צפרדעים, עיט ערבות, עיט זהוב, תנשמת לבנה, בז ציידים, קיווית להקנית, עגור סיבירי, חוברת מקווין, ברווז משויש ובזבוז לבנון.
ארבעה דורסים גדולים החיים בשמורה הביוספרית מוג'ב הם: עיט ניצי, בז מדברי, עקב עיטי, חיוויאי הנחשים, והמין המאוים עולמית, בז אדום, מתרבה בשמורה.
מיני עופות אחרים הנפוצים בירדן כוללים את: טריסטרמית, קוקייה אירופית, דוכיפת, עורבני שחור-כיפה, עורב אפור, עורב הודי ובולבול צהוב-שת.
כחמישה מיני צבים חיים בירדן כמו גם מגוון מיני נחשים, בעיקר זעמניים וצפעיים, אך עם נציגים של כשבע משפחות נחשים.
זוחלים אחרים החיים בירדן כוללים את: כוח אפור, חרדוניים, חומטיים, גקו ועוד.
מספר מיני הדו-חיים בירדן הוא מצומצם וכולל את טריטון הפסים וארבעה מינים של צפרדעים וקרפדות.
מספר מיני דגי המים המתוקים החיים בירדן מוגבל אך ישנם כ-25 מינים של דגים מקומיים משמונה משפחות שונות החיים בנהר הירדן ובאגמים וסכרים שונים.
דניס הירדן הוא מין אנדמי לנהרות ולאגמים של אגן נהר הירדן.
בין מרכזי השימור בירדן נמצאים מרכז הצפרות בעקבה, והשמורה הביוספרית דאנא שהיא שמורת הטבע הגדולה ביותר בירדן.
בשמורה חיים מספר רב של מיני בעלי חיים כש-25 מתוכם מצויים בסכנת הכחדה.
מבין בעלי חיים יצוינו חתול חולות, זאב סורי, חרדון צב, יעל נובי ושועל צוקים.
מבין מיני הציפורים זהו בית גידולם של בזבוז לבנון ובז אדום.
מושבת בזבוזי לבנון באזור היא הגדולה ביותר בעולם.
בעקבה הוקמה שמורת הטבע הימית של עקבה שהוכרזה בשנת 1997, ומשתרעת לאורך 8.5 ק"מ מדרום לעיר.
הראם הלבן הוא החיה הלאומית של ירדן.
עולם החי בסוריה כולל את כל בעלי החיים החיים בשטחה של סוריה.
בעבר חיו בה מינים גדולים כמו אריות ונמרים, אך עם הזמן הם נכחדו מן האזור.
כמו כן, סוריה נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ואפריקה כשתועדו בה בסך הכול עד היום כמעט כ-400 מינים של עופות.
כמו כן, לסוריה רצועת חוף בים התיכון אשר בעל מגוון מינים גדול.
במשך השנים, פעילות אנושית השפיעה על המגוון הביולוגי של סוריה.
בעבר חיו באזור האריה האסייתי, הברדלס האסייתי, הנמר (מתת-המינים נמר ערבי ונמר אנטולי), אך אלו נכחדו מן האזור, ולכן הדוב החום הסורי והזאב האפור הם הטורפים הגדולים ביותר שנותרו באזור.
מינים מקומיים אחרים הם: השועל המצוי, הצבוע המפוספס, התן הזהוב, הנמייה המצויה, חמוס השלגים, הסמור המשויש, גירית הדבש, הגירית המצויה והלוטרה האירופית.
משפחת החתולים מיוצגת על ידי הקרקל, חתול ביצות, חתול חולות וחתול בר.
הפרסתנים כוללים את הצבי הארץ-ישראלי, צבי הזפק, אייל הכרמל, עז הבר, היעל הנובי והראם הלבן.
עשרה מינים של לווייתנים תועדו מול חופי סוריה וכן כלב ים נזירי מצוי.
תועדו ארבעה מינים של צבי ים, כשהנפוץ ביותר הוא צב הים החום, וכן כ-295 מינים של דגים ימיים תועדו במי סוריה.
כמעט כ-400 מיני ציפורים תועדו במדינה.
החיה הלאומית של סוריה היא דוב חום סורי.
עולם החי בלבנון כולל את כל בעלי החיים החיים בשטחה של לבנון.
בעלי החיים בלבנון סובלים מבעיות שונות בניהן ציד יתר, רעיית יתר של חיות משק ושטחי המחיה שמצטמצמים.
עם זאת, עדיין חיים בלבנון מספר מינים גדולים כמו יעל נובי, זאב אפור, צבוע מפוספס, חזיר בר ועוד.
כמו כן, לבנון נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי כשתועדו בה בסך הכל עד היום למעלה מ-250 מינים של עופות.
החולד המזרח תיכוני ונברן השדה נמצאים בשדות חקלאיים ונחשבים כמזיקים.
שפן הסלע חי בבתי גידול סלעיים בהרים גבוהים.
מינים מעטים של יונקים גדולים חיים בלבנון בגלל ציד, רעיית יתר של חיות משק ושטחי החקלאות ההולכים וגדלים על חשבון השטחים הטבעיים.
בין מינים אלו נמצאים היעל הנובי, אייל הכרמל והיחמור הפרסי.
ייתכן כי הצבי המצוי עדיין קיים באזורים מרוחקים בדרום לבנון, וכן, ישנם אזורים מוגנים שבהם ניתן להחזירו.
את חזיר הבר ניצן למצוא באזור בקאע בלהקות של עשרים פרטים בממוצע.
באשר לטורפים גדולים, ניתן למצוא את הזאב האפור בשמורה הביוספרית אל-שוף, בשמורות טבע וביערות בלבנון.
הצבוע המפוספס הוא החיה הלאומית של לבנון והוא נצפה לעיתים רחוקות.
הוא נכחד באזורים מסוימים, אך משגשג באזורים אחרים בהם הוא אוכל בעלי חיים ואשפה מהכפרים.
כמו כן, הצבוע צד ארנבות, סנאים, חולדות, עכברים, ולעיתים רחוקות צבאים או עיזים.
הוא ביישן ביותר, ולכאורה לא יתקרב לאף אדם.
עם זאת, לאחרונה ב-2018 היו תצפיות מאושרות על ידי תושבי אזור עמק קדישא, כאשר ציידים מקומיים טוענים שהם ירו והרגו צבועים מפוספסים.
השועל המצוי והתן הזהוב גם כן נפוצים למדי, חיים בכל האזורים, ואוכלים בעיקר מכרסמים, חיות משק ואשפה.
הדוב החום הסורי נחשב לנכחד בלבנון לאחר שהחלו להיכחד מהאזור בתחילת המאה העשרים ונרשמו תצפיות שלהם עד שנות ה-80. בדצמבר 2016 אירעה תצפית בודדת של דוב משוטט בשלג סמוך לגבול סוריה, שתועד בווידאו על ידי מתבונן מהצד עם טלפון נייד.
ממשלת לבנון הגנה על האזור בו נצפו הדובים למען פרטיות נוספת מבני אדם.
בעלי חיים אחרים ילדי לבנון כוללים את: חתול הבר, נמייה מצויה, חמוס השלגים, דלק הסלעים, הלוטרה המצויה, הגירית המצויה, גירית הדבש, הסמור המשויש, הקרקל, הדורבן המצוי והסנאי הזהוב.
ביצת עמיק היא שמורה ביוספרית בעמק בקאע והיא אזור הביצות הגדולה במדינה, המשתרע על פני שטח של כ-620 דונם של ביצות ואגמים.
זהו אתר חשוב לציפורים נודדות ולמעלה מ-250 מינים של עופות תועדו בו, כולל מינים נדירים כמו: צולל ביצות, בז אדום ועיט צפרדעים.
בהרי השוף הסמוכים חיים מינים כמו בזבוז לבנון, אוח, חוגלת סלעים ועקב עיטי.
כ-31 מינים של זוחלים ודו-חיים נמצאים באזור זה, כולל צבים, זיקיות, נחשים, לטאות, צפרדעים וקרפדות.
אגם יאמונה הוא ביתו של הדג האנדמי היחיד במדינה, Pseudophoxinus libani .
בין הגורמים המסכנים את עולם החי בלבנון נמצאים ציד יתר, רעיית יתר של חיות משק ושטחי החקלאות ההולכים וגדלים על חשבון השטחים הטבעיים.
שמורת איי פאלם היא קבוצה של שלושה איים סלעיים קטנים ונמוכים הממוקמים 5.5 קילומטרים מחוף הים הסמוך.
השמורה הוגדרה כאזור ציפורים חשוב, מכיוון שהיא מהווה נקודת עצירה לעופות מים נודדות.
בין 156 המינים שתועדו שם ניתן למנות את לוחם, אנפה אפורה, נחליאלי לבן ושחף דגים.
החופים משמשים לרבייה של צב הים החום וצב הים הירוק, ונצפה כאן כלב הים הנזירי המצוי המצוי בסכנת הכחדה.
החיה הלאומית של לבנון היא הצבוע המפוספס.
עולם החי במצרים כולל את כל בעלי החיים החיים בשטחה של מצרים.
בעבר חיו בה מינים גדולים כמו היפופוטמים, פילים ואריות, אך עם הזמן הם נכחדו מן האזור.
כמו כן, מצרים נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ומזרח אפריקה וכמאתיים מינים של מינים חולפים עוברים בה פעמיים בשנה, כשתועדו בה בסך הכל עד היום כ-480 מינים של עופות.
כמו כן, למצרים רצועות חוף ארוכות במיוחד בים התיכון ובים סוף, ובמהלך השנים נצפו בהם בעלי חיים רבים.
ציורי קברים עתיקים במצרים מציגים ג'ירפות, היפופוטמים, תנינים ויענים, ופטרוגליפים בסילווה בהרי שבנילוס העליון מציגים פיל סוואנה אפריקאי, קרנף רחב שפה, צבי ג'ירפי ויענים – עולם חי הדומה לזה של מזרח אפריקה של ימינו.
כמו כן, אין במצרים מינים אנדמיים רבים, אלה כוללים את הסמור המצרי, גרביל חיוור, גרביל מקיליגין (העשוי להתפרש גם אל תוך סודאן) ועוד.
מספר יונקי המדבר המערבי התמעט עם השנים, והדישון וראם הסהרה נכחדו מן המדינה, וכן, גם האריה הברברי ככל הנראה נכחד מן האזור.
היונקים הנותרים כוללים את: צבי רים, צבי הנגב, כבש הרעמה, שועל החולות, ירבוע מצוי וגרביל.
למדבר המזרחי במצרים יש מגוון שונה למדי של בעלי חיים ויש לו הרבה מן המשותף עם חצי האי סיני, מה שמראה על חשיבותו של הנילוס הרחב בהפרדה בין שני אזורי המדבר.
באזור זה ניתן למצוא את: הצבוע המפוספס, היעל הנובי, יפה זנב, קוצן זהוב, שועל צוקים ושועל חולות.
להרים הסלעיים הגבוהים של גבל אלבה בדרום יש מגוון ייחודי של בעלי חיים, כולל צבועון הרעמה, בואש אפריקני, גחן מצוי וייתכן כי חי עדיין באזור זה הערוד.
עופות מצוים בשפע במצרים במיוחד בעמק הנילוס ובאזור הדלתא של הנילוס.
העופות הדורסים כוללים נשרים, עיטים, נצים, בזים וינשופיים.
עופות אחרים כוללים חסידות, פלמינגואים, אנפות, שקנאים, שלווים וצופייתים.
עד היום תועדו במצרים כ-480 מינים של עופות, כאשר בסכנת הכחדה עולמית נמצאים ברנטה אדומת-חזה, צחראש לבן, רחם, נשר דרומי, בז ציידים ועוד.
מצרים נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ומזרח אפריקה וכמאתיים מינים של מינים חולפים עוברים פעמיים בה בשנה.
עופות בולטים במדבר המערבי במצרים כוללים את קטה סנגלית, אלימון ואת סלעית שחורת בטן.
כשלושים מיני נחשים חיים במצרים, כמחציתם ארסיים.
אלה כוללים את הקוברה המצרית, נחש כיפה ועכן.
ישנם גם מינים רבים של לטאות.
מעל סכר אסואן, חופי אגם נאצר עקרים ברובם, אך באגם אכן חיים תניני היאור האחרונים שנותרו במצרים וכן גם הצב הרך האפריקאי.
למעלה ממאה מיני דגים חיים באזור הנילוס והדלתא של הנילוס.
למצרים יש גם תעשיית חקלאות ימית גדולה המגדלת אמנון בבריכות דגים.
החיה הלאומית של מצרים היא עיט הערבות.
החיה במערה הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ.
לאבקרפט אשר נכתב בין השנים 1904–1905 כאשר היה הלה בן ארבע עשרה, ופורסם לראשונה ב-1918 בכתב העת המשוטט.
הסיפור מגולל את תולדותיו של מטייל המאבד את דרכו במערה עמוקה ואפלה, ולאחר שלפידו נכבה נאלץ להילחם באימה לא ידועה.
העלילה נפתחת באנחת ייאוש מבשרת רעות מפיו של מספר אלמוני, המעיד כי הלך לאיבוד במבוך העמוק שבתוככי מערת המאמות'.
הוא אינו נתקף בהיסטריה, עם זאת, וטוען כי על אף שמרבית האנשים היו משתוללים באימה במקומו, השנים הרבות שהקדיש מחייו עבור לימודי פילוסופיה סייעו לו לשמור על קור רוח.
הרהוריו המשונים חושפים בפני הקוראים אורח מחשבה של רוגע יותר מאשר ייאוש, והמספר טוען כי המערה הקסומה היא .
אנשים מסוימים עשויים היו לאבד את דעתם תחת אותם התנאים, לדבריו, אך הוא מניח כי יהיה זה הרעב אשר יביא עליו את סופו.
בזמן שהלפיד שבידו בוער את להבותיו האחרונות, מתוודה המספר כי האשמה במר גורלו שייכת לו בלבד, היות שאיבד את המטיילים ואת המדריך אליהם חבר בתחילת הדרך, וכעת, לאחר ששוטט לאיטו ברחבי המערה במשך יותר משעה, לא הצליח לשוב על עקבותיו.
בעודו בוחן את הנסיבות המדויקות של מותו הקרב, נזכר הלה כי שמע בעבר על קבוצת חולי שחפת אשר החליטה להקים מושבה בתוך המערה הגדולה, במטרה לבוא באורח חיים בריא יותר בידי חשיפה ממושכת לאוויר הנקי, הטמפרטורה האחידה והשקט הדומם של המקום.
בניסיון נואש אחרון מתחיל המספר לצעוק בכל הכוח המצוי בגרונו בתקווה שאחד מחברי הקבוצה ישמע את זעקתו ויבוא לעזרתו.
להפתעתו הוא שומע קול צעדים קל מתקרב לעברו כעבור מספר רגעים, ובתקווה מחודשת מכין את עצמו לצעוק שוב, אך שמחתו הופכת במהרה לפחד משתק, כאשר נופלת עליו ההבנה שהצעדים אינם אנושיים, וכי הם אינם מגיעים בתדירות של שתי רגליים, אלא של ארבע.
מבוהל, עוצר המספר במקומו מתוך מחשבה שאולי בעל החיים או היצור לא יבחין בנוכחותו, ומתחמש באבן הגדולה ביותר שעולה בידו למצוא.
כאשר רעש הצעדים מגיע לקרבתו משליך אותה הלה בכל כוחו ופוגע בחיה המסתורית, אשר מתמוטטת ארצה.
לאחר שהוא גומר אומר בדעתו להתקרב בכדי לבחון אותה ביתר שאת נשמעים לפתע רעשים מתכתיים, והמספר מבחין באור האבוקה של מדריך הקבוצה אשר הצליח לעלות על עקבותיו.
יחדיו מחליטים השניים לבדוק לפשר היצור, אך לתדהמתם חושף אור הלפיד לעיניהם קוף ענק דמוי אדם, בעל פרווה לבנה.
המדריך שולף את נשקו מתוך כוונה לירות ביצור, אך כאשר הם הופכים את גווייתו מזדעזעים השניים לגלות את עיניו השחורות שקועות בעומק ארובות גולגולתו, ואת שפתיו נפתחות באנחה בטרם הוא נושם את נשימתו האחרונה ומת.
היצור שהרג המספר היה, הלכה למעשה, בן אדם.
המספר: אלמוני אשר הצטרף לקבוצת מטיילים שהגיעה לבקר במערת המאמות' ותעה מהדרך.
מעט ידוע על רקעו, למעט שהקדיש חלק ניכר מחייו עבור לימודי פילוסופיה ובשל כך רכש שליטה נפשית חזקה ברגשותיו.
המדריך: ראש קבוצת המטיילים ממנה נפרד המספר, כעבור זמן מה מבחין בהיעלמותו ויוצא בעקבותיו על מנת לחלצו.
החיה: אדם מעוות בעל פרווה לבנה אשר חי במשך זמן רב בתוך מערת מאמות' האפלה.
המספר מניח תחילה כי מדובר בקוף לבן וגדול, אך כאשר הוא מצליח להבחין בפניו לראשונה מבין הלה כי מדובר למעשה באדם.
הוא מציין כי בעבר התיישבה קבוצה של חולי שחפת במערה בניסיון למצוא תרופה למחלתם, וייתכן כי במרוצת השנים החל גופם להתעוות בצורה זו.
לאבקרפט בילה זמן רב ב בחיפוש אחר מידע שעשוי היה לעזור לו לפתח את הרקע העלילתי של הסיפור, ובייחוד אותנטיות התיאורים של מערת מאמות' וסביבתה.
מאחר שהסיפור נכתב במהלך שנות נעוריו של לאבקרפט לא הספיק הלה עדיין לפתח את עולמו הבדיוני באופן מלא, כפי שהוא מסתמן לאורך כתביו המאוחרים יותר בדמות אלמנטים עלילתיים משותפים היוצרים מרבד מציאותי אחיד עם רמיזותיהם זה לזה.
המוטיב היחיד ביצירה הנוכחית, אפוא, עשוי להיות החיה, המתוארת תחילה בתור עם ; בסיפורו עובדות הנוגעות לארתור ג'רמין המנוח ולמשפחתו מ-1921 מזכיר לאבקרפט , כאשר בסוף מתגלה כי אחד מאבותיו של הפרוטגוניסט נישא לקופה לבנה.
מבקר הספרות טען כי כתיבת הסיפור היא השלכה ישירה לעצם כך שלאבקרפט החל לקרוא ספרים בגיל מוקדם מאוד.
לדבריו, הסיפור מכיל סימני חובבנות בין כל אחת משורותיו, אך בה בעת מספק אינדקציה טובה על הפוטנציאל העתידי של מחברו.
הסופר כתב כי הסיפור המוקדם כבר מצביע על כמה מהמאפיינים הסגנוניים העתידיים של לאבקרפט, כגון הדגש על מזג רוחה של הדמות והאווירה בה היא נמצאת יותר מאשר על המתרחש, וכן טען כי השפעתו של אדגר אלן פו ניכרת על הסיפור בכבדות.
בנוסף הציע כי האובססיה של לאבקרפט עם מערות וחללים תת-קרקעיים נחשפת לראשונה בסיפור.
לאבקרפט עצמו ביקר את הסיפור בשנים מאוחרות יותר, וכינה אותו .
סרט קצר בשם "החיה במערה של ה.פ.
לאבקרפט" בבימויו של שודר ב-2016.
הסיפור פורסם לראשונה בכתב העת המשוטט ביוני 1918, ופעם נוספת במגזין בספטמבר 1943. לאחר מכן הודפס בשנית ופורסם בעשרות מהדורות שונות, וכמו כן תורגם לארבע שפות: גרמנית, איטלקית, פורטוגזית, וצרפתית.
הפאונה של אקוודור כוללת מגוון מינים של בעלי חיים ממוצא נאוטרופי בעלת מגוון ביולוגי רחב ביותר, כתוצאה ממספר גורמים מייצבים כמו הרי האנדים, השפעת זרמי האוקיינוסים, הטמפרטורה היציבה ומספר בתי הגידול הגדולים, ביניהם גם יער האמזונאס.
מסביב לאקוודור ישנם אוכלוסיות של בעלי חיים אנדמיים, ביניהם גם באיי גלאפגוס.
אזורי הגידול באקוודור משתנים בין חוף האוקיינוס השקט הנוטה להיות מדברי במקצת, לעבר הרי האנדים הגבוהים והקרים ובמרכז מישורים ויערות גשם טרופיים באגן האמזונאס ולאורך הקצה הדרומי ישנם גם נהרות רחבים הזורמים לאורך פרו.
לאורך אקוודור ישנם הרי געש, ביצות, כרי דשא ויערות ממוזגים.
באיי גלאפגוס הנוף העיקרי הוא חופים והרי געש ולעיתים גם מדבריות או יערות.
אף שלא נספרו כולם (תועדו מעל 15 אלף מינים) ישנם כנראה כ-300 אלף מינים שונים של חרקים, כאשר רובם הגדול מצוי ביער האמזונאס העצום.
לפי מחקר מ-2008 של "Pontifical Catholic University of Ecuador" נרשמו בקפידה מספר רב של מיני חרקים, ביניהם מעל 8,305 מיני חיפושיות, 3,598 פרפרים, 1,283 דבוראים ו- 1,805 מיני זבובאים.
בנוסף ישנו מגוון גדול של מיני עכבישאים שונים ושל רכיכות ביער ובחופים.
בנהרות ובביצות ישנם דגים מקריני סנפיר שונים וגם טריגוני נהרות ורבים מהם אנדמיים לה, ביניהם חריתאים, שפמנונאים, גרום-לשונאים וגמבוזאים שונים.
דגים רבים חיים לאורך החופים, סמוך לזרמים קרים וכן לחופי גלאפגוס.
באקוודור יש ריכוז רחב ביותר של דו-חיים שמרביתם צפרדעים, למעשה השלישי בגודלו, עם מעל 635 מינים מוכרים, 304 מתוכם אנדמיים למדינה.
עם זאת 57% מהם (363 מינים) מצויים בסכנת הכחדה.
בני הסוג Pristimantis מפגינים אנדמיות גבוהה מאוד, כשהם חיים בעיקר למורדות האנדים.
גם מבין הזוחלים ישנה כמות רבה של מינים - 497 ואלה כוללים 35 מיני צבים, 5 תנינאים (תנין אמריקאי וקיימנים), 206 לטאות, 248 נחשים ו-3 טבעונים.
מינים רבים של זוחלים מצויים לאורך הביצות ויערות הגשם, בהם הם נפוצים הכי הרבה וחלקם כמו כמה נחשים נפוצים גם בקרבת יישובים.
במספר אזורים מצויים גם זוחלים ימיים רבים.
באיי גלאפגוס ישנם מגוון זוחלים אנדמיים וכך גם ביערות.
כמות העופות באקוודור היא הרביעית באמריקה הדרומית ובה 1,691 מינים, 41 מהם אנדמיים.
בנוסף ישנם 354 מינים הנתונים בסכנת הכחדה, 3 מהם במצב קריטי.
רבים מהעופות הם שוכני יער או ביצה, אך גם לצד החופים וחלקם נודדים מעליה ועוצרים רק למנוחה קצרה.
בין השאר נצפים באקוודור מינים של פסיוניים, עגוראים שונים, דורסי לילה ודורסי יום גדולים כמו הרפיה, קוליבריים, נקראים, טרוגונאים ותוכאים שונים.
יש בה גם מגוון ציפורי שיר כמו הטנגריים, טירניים, קוטינגיים, מנקיניים ועוד.
מבין היונקים ישנם באקוודור457 מינים של יונקים, מתוכם 53 נחשבים אנדמיים וחלקם מצויים בסכנת הכחדה.