tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסבך או המהמורות שבדרך (undergrowth) מסמלים את הדברים שמפריעים לאדם להתקדם בחייו, דברים שמקשים על החלטותיו.
עלים שאף צעד עוד לא השחירם (in leaves no step had trodden black) מעידים שמעט מאוד אנשים הלכו בדרך הזאת, או בחרו בבחירה מעין זו.
ישנן שתי סיבות אפשריות לכך שבדרך הנבחרת לא צעדו אחרים והדשא עוד לא נרמס.
ייתכן שנדרשים לשם כך אומץ והעזה רבים יותר; אך ייתכן גם כי דרך זו אינה ראויה או אינה מובילה למקום בטוח.
השיר מדבר על דרכים מתפצלות, כאשר כל בחירה גוררת אחריה עוד בחירה.
הכותב מצטער על הדברים שהיה יכול לחוות אילו היה בוחר בדרך השנייה, בה הלכו יותר.
שם השיר, המציין דווקא את הדרך שלא נבחרה (The Road Not Taken), עשוי להדגיש כי בכל מהלך ממהלכי חיינו, בכל בחירה, קיימות אינספור אפשרויות אחרות, נעלמות מן העין, אותן הפסדנו ולא נחווה עוד.
נשאלת השאלה, האם הכותב מאושר בבחירתו, או מבכה על הדברים שהפסיד, הדברים שלא חווה ולא יוכל עוד לחוות, בדרך שבה לא בחר.
את שם השיר ניתן לפרש לשתי משמעויות: המשמעות הראשונה היא שהדרך שלא נבחרה היא הדרך שהכותב לא בחר בה, והמשמעות השנייה היא שהיא הדרך שהלכו בה פחות, שאותה הכותב בחר.
בסופו של דבר המשורר מרוצה, כנראה, מהדרך שבחר בה כמטייל, הדרך "שהלכו בה פחות".
אך ניכר שלאורך השנים מלווה אותו תחושת החמצה בלתי נמנעת, בשל הדרך שבה לא בחר ושלא הלך בה, דרך שאת טיבה, מרכיביה ויעדה הסופי לא ידע לעולם.
כשירים אחרים של רוברט פרוסט, מאופיין גם שיר זה בתיאור יפהפה של נופים קדומים, וכן בסגנון פשוט, ישיר ונוקב.
השיר מסתיים באווירה של אגדת ילדים (I shall be telling this with a sigh
Somewhere ages and ages hence) אולם למעשה, יש הרואים בסיום קסום זה טעם מתוק-מריר.
המטייל שלם עם הבחירה שעשה בעבר באותו יער.
הוא מצדיק, בחוכמה שבדיעבד, את בחירתו, ואף מוצא צידוקים כדוגמת "בחרתי בדרך שהלכו בה פחות", כלומר הלכתי בדרכי שלי ולא בתלם שכבשו האחרים.
אך האנחה שבשיר, והעצב המריר המלווים את הקביעה הזאת, וגם שמו של השיר, מזכירים לנו שיש דרך שלא נבחרה ולא נוסתה, המותירה אחריה שובל של ויתור והחמצה.
The Resistance הוא אלבומה החמישי של להקת הרוק הבריטית מיוז.
האלבום יצא באירופה ב-14 בספטמבר 2009 ובארצות הברית ב-15 בספטמבר 2009. עם שחרורו הגיע האלבום למקום הראשון ב-19 מדינות.
הסינגל הראשון מהאלבום "Uprising" יצא ב-7 בספטמבר 2009. הסינגל השני הוא "Undisclosed Desires" שיצא ב-16 בנובמבר 2009 ובינואר 2010 הודיעו שהסינגל השלישי הוא "Resistance".
ב-2007 בזמן סיבוב ההופעות של Black Holes and Revelations דיברו על כך שהלהקה תחל בקרוב לעבוד על אלבום חדש.
ב-22 במאי 2008 מגזין NME דיווח שהלהקה החלה לכתוב שירים לאלבום החדש.
השמועות על האפשרות של שיר באורך של 15 דקות הופיעו בתקופה שמיוז החלו להקליט.
הלהקה הוציאה לאור שלושה קליפים של עשיית האלבום, כולל חלק שצולם בשירותים.
במרץ 2009 פורסם שמיוז מתעתדים לצאת לסיבוב הופעות בסתיו ושיופיעו כלהקת החימום של להקת U2 בכמה הופעות בארצות הברית בספטמבר, דבר שרמז לסיום עבודה על האלבום.
רוב השבחים לאלבום כוונו ליצירה בת 13 דקות "Exogenesis"' שכדי ליצור אותה השתמשו ב-40 נגנים.
ביקורות רבות ביקרו את האלבום שהוא חסר מקוריות, במקרים מסוימים אפילו טענו שזה קריקטורה של רוק פרוגרסיבי.
מגזין רולינג סטון אמרו שuprising מראה ש"מיוז עדיין יודעים לשאוג" אבל ביטל את כל שאר האלבום כקלישאה וששאלו בלי בושה מלהקות כמו רדיוהד וקווין.
גיטריסט קווין בריאן מיי הילל את השילוב של מוזיקה שהושפעה על ידי קווין באלבום.
הוא אמר ב-BBC "אני אוהב את זה, אני חושב שזה חומר מצוין." הוא תיאר את United States Of Eurasia כיצירה שנעשתה בגאוניות.
The Rose That Grew from Concrete הוא אלבום שמבוסס על השירה של הראפר האמריקאי טופאק שאקור, ויצא לאור בשנת 2000. האלבום כולל צוות משתתפים גדול של ידוענים שקראו את הכתיבה של שאקור וסוג השירה שלו, הרבה ברוח המילים המסורתיות המדוברות של האלבום שלו.
בין משתתפי הצוות והעורכים נמצאים מוס דף, QD3, דני גלובר, מלקולם-ג'מאל וורנר ועוד.
האלבום מכר 262,672 עותקים בארצות הברית.
2 הוא אלבום המבוסס על השירה של הראפר טופאק שאקור.
אלבום זה כולל הקלטות של שירתו של טופאק המבוצעת על ידי אמנים ידועים אחרים, כגון Bone Thugs-n-Harmony, לודאקריס ועוד.
שיריו של טופאק מצוטטים ומשמשים השראה בכל שיר באלבום.
זה האלבום השני המבוסס על שירתו של טופאק ששוחרר.
אלבום השירה הראשון (The Rose That Grew from Concrete) בוצע על ידי אמנים מוזיקליים אחרים.
Black Woman (על ידי ג'מאל ג'וסף)
The Remix (בעברית: "הרמיקס") הוא אלבום הרמיקס הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא.
אלבום הרמיקסים קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה, אך הם ציינו איך גאגא מצליחה למכור שירים מאלבומה The Fame Monster בדרכים חדשות.
האלבום הגיע לפסגת המצעדים ביוון, רוסיה, ומצעד אלבומי הדאנס של ארצות הברית.
במדינות נוספות נכנס לעשרת המובילים בבלגיה, יפן, צ'כיה, ניו זילנד, בריטניה, אירלנד, מקסיקו קנדה, ומצעד הבילבורד 200 של ארצות הברית.
בברזיל ויפן האלבום הגיע לתואר פלטינה ותואר זהב בקנדה, בלגיה, ורוסיה.
ברחבי העולם מכר נכון לאוגוסט 2019 מעל 1.4 מיליון עותקים ובכך נכלל במקום החמישי ברשימת אלבומי הרמיקסים הנמכרים בכול הזמנים.
ב-15 באפריל 2010 העיתון The Guardian הודיע כי מספר אמנים הכוללים את, Marilyn Manson, rock musicia, Passion Pit, Pet shop Boys החלו לעבוד על אלבום רמיקסים של ליידי גאגא בשם "The Remix".
הרמיקסים שנכללו בחבילה פורסמו בעבר לצד גרסאות סינגלים יחידות של גאגא בשנים האחרונות.
האלבום הוצא סופית ביפן ב-3 במרץ 2010 וכלל כ-16 רמיקסים.
הגרסה המתוקנת של האלבום שכלה רמיקס נוסף יצאה לאור ב-3 במאי 2010 במקסיקו.
האלבום יצא בהממלכה המאוחדת ב-10 במאי 2010 בכריכת אלבום שונה משאר העולם.
בארצות הברית חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס הודיעה על יציאת האלבום ביוני 2010 ויצא ב-3 אוגוסט 2010 בכריכת אלבום שונה כפי שיצא בבריטניה.
ביציאתו האלבום קיבל ביקורות מעורבות אך טובות ביקר.
באתר "Metacritic" הוא קיבל 54 נקודות מתוך 100. סיימון קייג מהעיתון היומי "Daily Express" נתן לאלבום 3 מתוך 5 כוכבים ואמר כי "זה מרגיש שהיא מנצחת...
הכישרון האמיתי של גאגא טמון במכירות האלבום שוב ושוב.
Considine בעת שסקר את האלבום לעיתון הקנדי "The Globe and Mail" שיבח את גרסת הפסנתר והקול של גאגא בעת השיר "Poker Face" והוסיף "זהו השיר החכם ביותר באלבום, הוא מרגיש כאילו היא מוציאה את אלטון גון הפנימי שלה וגם המהלך הזה כנראה עוד ניהול תמונות מחושב...
אבל זה לא עושה זאת פחות מבריק".
מבקר נוסף מהאתר "Digital Spy" שיבח את הרמיקסים באלבום ואמר "הם חיוניים לשמירה על איכות המוזיקה של גאגא, כמו גם דימויה העצמי".
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic הכתיר את האלבום ב-3 כוכבים מ-5 והרגיש ש"רשימת ההשמעה יכלה להיות קצרה יותר" אך שיבח חלק מהרמיקסים בייחוד את אלו של, Pet Shop Boys ו-Space Cowboy.
מארק ביץ מהעיתון "Phoenix New Times" אמר "השירים מקבלים ברק משירם של מדונה ברמיקסים של Pet Shop".
מוניקה הררה מהבילבורד שיבחה את האלבום בכך שהוא מביא "אוסף של שירים מוכשרים שיותר מרגישים שירי דאנס מאשר ב-"The Fame" ו-"The Fame Monster".
מבקר מוזיקה מהמגזין "רולינג סטון" נתן לאלבום 3 מתוך 5 כוכבים וציין "הרצף לא אחיד בין רצועות הרמיקסים, אך הרמיקס ל-"Telephone" הוא הטוב ביותר באלבום".
ביפן, האלבום הופיע בהוצאתו במקום התשיעי במצעד האלבומים היפני.
ב-17 במאי 2010 האלבום עלה למקום השביעי במצעד והגיע לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של יפן, לאחר שמכר מעל 250,000 עותקים.
באוסטרליה The Remix הגיע למקום ה-12 במצעד האלבומים האוסטרלי ביציאתו ב-16 במאי 2010 ונשאר במצעד כחמישה שבועות.
בבריטניה האלבום נכנס ביציאתו למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי ומכר מעל 166,440 עותקים במדינה ובכך הוכתר כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי.
ברחבי אירופה האלבום נכנס למיקום השביעי במצעד "100 האלבומים המובילים באירופה" של הבילבורד.
The Remix הגיע לפסגת מצעד אלבומי יוון ורוסיה ומוקם בעשרת המובילים בבלגיה, (בפלנדריה וולניה) אירלנד, צ'כיה, הולנד, וניו זילנד.
בארצות הברית, The Remix נכנס לראשונה למצעד הבילבורד 200 במקום השישי ב-21 באוגוסט 2010 לאחר שמכר כ-39,000 עותקים.
ובכך הפך לאלבומה השלישי להיכנס לעשרת המובילים במצעד, האלבום גם הגיע למקום הראשון במצעד אחר של הבילבורד בשם "מצעד אלבומים הדאנס\אלקטרוני והפך לאלבומה השלישי בפסגת המצעד.
באותו השבוע אלבומיה הקודמים, The Fame ו-The Fame Monster הגיעו למקום השני והשלישי במצעד.
בנוסף מנהל המצעדים של הבילבורד, קית קולפילד ציין כי גאגא הפכה לאמן הראשון בכול הזמנים אשר החזיק בשלושה אלבומים במקום הראשון השני והשלישי בו זמנית.
במצעד הבילבורד 200 אלבומיה המשיכו לשהות במצעד, The Fame במקום ה-12 ו-The Fame Monster ב-27. נכון לחודש אפריל 2016 האלבום מכר מעל 314,000 עותקים בארצות הברית.
בקנדה האלבום התמקם במספר החמישי במצעד האלבומים הקנדי ביציאתו ב-22 במאי 2010 ושהה בו כעשרה שבועות.
The Remix מכר מעל 1,450,000 עותקים ברחבי העולם נכון לאוגוסט 2019, ונחשב למקום החמישי ברשימת אלבומי הרמיקסים הנמכרים בכול הזמנים.
שנהטקסקטגוריהתוצאהמקור2011פרסי המוזיקה של בילבורדאלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר
מקוםתאריםמספר עותקיםבלגיה (BEA)זהב15,000ברזיל (Pro-Música Brasil)פלטינה40,000יפן (RIAJ)פלטינה250,000רוסיה (NFPF)זהב5,000בריטניה (BPI)זהב166,440ארצות הברית (RIAA)—315,000סיכוםבכל העולם—1,450,000
מדינהתאריךפורמטחברת תקליטיםיפן 3 במרץ 2010תקליטורהורדה דיגיטליתיוניברסל מיוזיק גרופאינטרסקופ רקורדסמקסיקו 27 באפריל 20104 במאי 2010אוסטרליה30 באפריל 2010פוליןקנדה 4 במאי 2010קולומביההפיליפיניםאיטליהברזיל5 במאי 2010גרמניה7 במאי 2010ישראל8 במאי 2010תקליטורהד ארציאנגליה10 במאי 2010תקליטורהורדה דיגיטליתפולידוריוניברסל מיוזיק גרופארצות הברית3 באוגוסט 2010תקליטורהורדה דיגיטליתסטרימלייןאינטרסקופקון לייבצ'ריטרי רקורדס
"The Scientist" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קולדפליי.
השיר יצא בתור הסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, A Rush of Blood to the Head.
השיר בנוי סביב בלדת פסנתר, כשמילות השיר מספרות על הרצון של בן אדם לאהוב ולהתנצל.
השיר, שנכתב על ידי כל חברי הלהקה, הגיע למקום ה-10 במצעד הסינגלים הבריטי והופץ בארצות הברית בשנת 2003 בתור הסינגל השלישי מתוך האלבום.
הקליפ לשיר שמופיע גם באלבום ההופעה של הלהקה Live 2003, זכה בשלושה פרסי VMA.
כריס מרטין, סולן הלהקה, אמר כי כתב את The Scientist לאחר שהקשיב לשירו של ג'ורג' האריסון, All Things Must Pass.
השיר הוא בלדה המונחית על ידי פסנתר שמתנגן בריף.
בסוף השיר ניתן לשמוע גם גיטרה חשמלית.
מילות השיר מרמזות את חוסר האונים של האדם אל מול האהבה.
מהשיר משתמע כי אותו אדם רוצה "לחזור להתחלה" ("take me back to the start").
בהערות שבאלבום A Rush of Blood to the Head צוין כי "המדען" (The Scientist) הוא דן קילינג, האמן והרפרטואר שהחתים את הלהקה בחברת התקליטים פארלופון.
איימי מאן ביצעה גרסת כיסוי ששוחררה במהדורה מיוחדת מתוך אלבומה, Lost in Space.
בין האמנים שביצעו את השיר הם נטשה בדינגפילד, אימון ואבריל לאבין, שביצעו את השיר בתחנת הרדיו של ג'ו הילי.
כמו כן, גם הזמרת בלינדה קרלייל ביצעה את השיר בתוכנית הטלוויזיה Hit Me Baby One More Time שבערוץ ITV1. האקורדים לשיר שוכפלו על ידי הלהקה סם 41 בשירה Pieces.
בפרק הרביעי בעונה הרביעית של "Glee" בוצע שיר זה.
בשנת 2014, כחלק מסיבוב ההופעות שלה, ביצעה הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס גרסת כיסוי לשיר זה.
The Red Light District הוא אלבום הסטודיו הרביעי של הראפר האמריקאי, לודאקריס.
יצא לאור בדצמבר 2004 והגיע למעמד אלבום פלטינה כפול.
הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם יותר מ-322,000 מכירות בשבוע הראשון.
שם האלבום מתייחס לרובע באמסטרדם (עיר בה הזנות חוקית) שמכיל את רוב בתי הזונות: רובע החלונות האדומים, ובהשאלה לרובעי הזנות, מועדוני הימורים ומועדוני חשפנות בערים רבות אחרות.
האלבום מכר מעל 2,100,000 עותקים בארצות הברית.
ג'יימס אוון סאליבן (9 בפברואר 1981 - 28 בדצמבר 2009) היה מוזיקאי אמריקאי הידוע בשם הבמה "The Rev".
סאליבן היה מתופף להקת Avenged Sevenfold, והסולן והפסנתרן בלהקת "Pinkly Smooth".
סאליבן גדל בהנטינגטון ביץ', קליפורניה, ומגיל צעיר ניגן על תופים.
בגיל ארבע קיבל סאליבן מקלות תופים, ובגיל אחת עשרה מערכת תופים.
בתיכון החל לנגן במספר להקות, ולבסוף עבר לנגן בלהקת Avenged Sevenfold, שאיתה הקליט את אלבומו הראשון כשהיה בן 18. ב-Avenged Sevenfold בנוסף לתפקידו כמתופף היה זמר רקע, כותב שירים ופסנתרן.
לפי דבריו השפעותיו היו פרנק זאפה ולהקת קינג קרימזון.
סאליבן מת ב-28 בדצמבר 2009, בעקבות מנת יתר של תרופות ואלכוהול.
לאחר מותו זכה בפרס המתופף הטוב ביותר, בתחרות Revolver Golden God Awards.
חברי להקתו Avenged Sevenfold הספידו אותו בהצהרה רשמית:
אחרי מותו של סאליבן, חברו ללהקה סיניסטר גייטס כתב והקדיש לו את השיר "So Far Away", שהפך ללהיט מצליח.
The Revelers (מאנגלית: המתהוללים) היה אנסמבל ווקאלי אמריקאי, שביצע בטכניקה של "הרמוניה צפופה" ופעל בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20. חברי ההרכב המקורי משנת 1925 היו הטנורים אנקלין באור, לואיס ג'יימס, הבריטון אליוט שאו, הבאס וילפרד גלן והפסנתרן אד סמייל.
בשנת 1926 הוחלף סמייל בפרנק בלאק.
בשנת 1927 הופיע הלהקה בסרט קצת בשם The Revelers.
ההרכב שימש כהשראה להקמת האנסמבל הקולי הידוע קומדיאן הרמוניסטס.
The Ronettes הייתה להקת בנות אמריקאית מניו יורק.
הלהקה כללה את האחיות ורוניקה בנט ואסטל בנט, ובת דודתן נדרה טלי.
הלהקה זכתה להצלחה כבירה בתחילת שנות ה-60, עם להיטים כמו: "Be My Baby" ו"Baby, I Love You" אשר הצליחו מאוד במצעדי הבילבורד.
את אלבומן היחיד "Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica" הרולינג סטון דירג במקום ה-422 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
בשנת 2004 הן נבחרו להיכלל בהיכל התהילה של קבוצות ווקאליות.
בשנת 2007 הן נבחרו להיכלל בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.
שלוש הבנות גדלו במשפחה אפרו-אמריקאית במנהטן, ובעודן צעירות נהגו לשיר ביחד בבית סבתן.
ורוניקה הקימה את הקבוצה, אשר עשתה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים אמריקאים קלסיים.
בשנים הראשונות, הלהקה זכתה להצלחה מינורית, כאשר הופיעה בעיקר באירועים ובמועדונים מקומיים.
בשנת 1963, כאשר הלהקה מאסה בחוסר ההצלחה ובחברת ההקלטות שלהן, הן יצרו קשר עם המפיק פיל ספקטור אשר הסכים לבחון אותן.
לאחר שהתרשם מביצועיהן והבחין בפוטנציאל, חתם איתן על חוזה הקלטות ושנה לאחר מכן יצא לאור האלבום "Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica" אשר זכה להצלחה והתאפיין בסגנון קצבי יותר.
בשנת 1965, יצא הסינגל "I Can Hear Music" אשר כוסה על ידי הביץ' בויז בשנת 1969 וזכה להצלחה מרובה.
בשנת 1966 הצטרפו הרונטס לסיבוב הופעות של הביטלס ברחבי אמריקה, ובכך הפכו ללהקת הבנות היחידה אשר הופיעה ביחד עם הביטלס.
לאחר סיבוב ההופעות, אשר לא השפיע רבות על הצלחתן, חברות הלהקה החליטו על פירוק ההרכב.
בשנת 1968, נישאו פיל ספקטור וורוניקה בנט.
The Righteous Brothers (הרייצ'ס ברדרס) היו צמד מוזיקלי אמריקני המורכב מביל מדלי ובובי הטפילד.
הצמד ביצע הקלטות שונות בין השנים 1963 עד 1975 ולאחר מכן המשיך להופיע עד מותו של הטפילד ב-2003.
בשנת 2003 הצמד נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
הקריירה המוזיקלית של מדלי והטפילד החלה בשנת 1962, כאשר החלו לשיר בלהקה "The paramours".
בעקבות ההצלחה הראשונית הם חתמו בהמשך על חוזה הקלטות בחברת התקליטים Moonglow Records.
במהלך 1963 הצמד הוציא לשווקים שני אלבומים, אשר מתוכם שני שירים זכו להצלחה מתונה - "Little Latin Lupe Lu" ו-"My Babe".
הצמד בחר את השם "Righteous Brothers" לאחר שאחד מהמעריצים שנכח בהופעה שלהם צעק לעברם בסוף המופע "That was righteous, brothers".
במהלך 1965 הצמד הוציא את הלהיט אשר הופק על ידי פיל ספקטור.
זה היה אחד מהסינגלים בז'אנר הפופ שזכו להצלחה הרבה ביותר באותה העת, זאת על אף שהשיר לא היה באורך הסטנדרטי של השירים שנוגנו ברדיו בתקופה זו.
לפי BMI, הוא השיר המושמע ביותר בתולדות הרדיו עד היום.
בשנת 1987 ביצע ביל מדלי בדואט, יחד עם הזמרת ג'ניפר וורנס, את שיר הנושא מהסרט "ריקוד מושחת", "(I've Had) The Time of My Life".
הסינגל הפך לרב מכר בינלאומי.
הטפילד מת ממנת יתר של קוקאין ב-5 בנובמבר 2003.
The Reel Me (בעברית: אני האמיתית) הוא מיני-אלבום ואלבום וידאו של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז.
המיני אלבום יצא לאור ב-18 בנובמבר 2003, תחת חסותם של אפיק רקורדס.
האלבום כולל את מיטב להיטיה של הזמרת מאלבומה הראשון On the 6, ועד לאלבומה, This Is Me...
האלבום הגיע למקום ה-69 במצעד הבילבורד 200, למקום ה-84 במצעד האלבומים הצרפתי ולמקום ה-7 במצעד אלבומי הווידאו.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב7,500ארצות הברית (RIAA)פלטינה 3×300,000בריטניה (BPI)זהב25,000
The Remixes (בעברית: הרמיקסים) הוא אלבום הרמיקס הראשון של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, אשר יצא לאור ב-21 באוקטובר 1997, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק, וקולומביה רקורדס.
האלבום מכיל בתוכו רמיקסים בסגנון הפופ לטיני והדאנס, שנעשו על שירים מתוך אלבומה השלישי, Pies Descalzos.
מבחינה מסחרית, זכה The Remixes להצלחה בינלאומית, ומכירותיו העולמיות מסתכמות בכמיליון עותקים, דבר אשר הופך אותו לאלבום הרמיקס החמישי הנמכר ביותר בכל הזמנים, ולאלבום הרמיקס הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים.
האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד אלבומי הפופ הלטיניים, וה-21 במצעד האלבומים הלטיניים.
אלבום הרמיקס הופק על ידי שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה.
הרמיקסים שנכללו באלבום נעשו על ידי מרצ'לו "ממה" מנסור, חבייר גרזה, פאבלו פלורז ופבלו פלורס.
האלבום מכיל רמיקסים שנעשו עבור שירים שנכללו באלבומה השלישי של שאקירה, Pies Descalzos.
הרצועה הפותחת מתוך אלבום הרמיקסים "Shakira DJ Memêgamix", היא "רמיקס משולש", המאגד בתוכו את שלושת השירים "?Estoy Aquí", "", ו-"Pies Descalzos, Sueños Blancos".
אך על פי שמרבית הרמיקסים מתוך האלבום הוקלטו בשפה הספרדית, הקליטה שאקירה שניים גם בשפה הפורטוגזית, במטרה לשלב את שתי השפות.
כלפי אלבום הרמיקס הפנו מבקרי המוזיקה ביקורות מעורבות, אשר מהן היה ניתן למנות גם כמה חיוביות.
מ-AllMusic, נמסר כי אלבום הרמיקס זכה לדירוג של כ-2.5 כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
בשונה משאר אלבומיה של שאקירה, לא נכתבה עליו ביקורת.
אתר המוזיקה דיסקוגס, נתן לאלבום הרמיקס דירוג של כ-4 כוכבי זהב מתוך חמישה, על סמך 7 הצבעות בסך הכל.
אלבום הרמיקס זכה להצלחה מסחרית רבה בעיקר באמריקה הצפונית.
במצעד האלבומים הלטיניים שבארצות הברית, הגיע בשיאו למקום ה-21, שם שהה 20 שבועות.
במצעד אלבומי הפופ הלטיניים הנמצא בארצות הברית גם כן, הגיע למקום ה-9, שם שהה 16 שבועות בסך הכול.
בספטמבר 2002, הכריז איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי כי אלבום הרמיקס זכאי לתואר פלטינה לטינית כפולה, על מכירות של כ-200 אלף עותקים במדינה.
מכירותיו של אלבום הרמיקס בברזיל, מסתכמות בכ-300 אלף עותקים.בעולם, מכירותיו של אלבום הרמיקסים מסתכמות בכלמעלה ממיליון עותקים, דבר אשר הופך אותו לאחד מאלבומי הרמיקס הנמכרים ביותר בכל הזמנים ולאלבום הרמיקסים הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים.
שאקירה – הלחנה, אמן ראשי, שירה
תלמה ריבירו – עיצוב גרפי
לואיס פרננדו אוצ'ואה – הלחנה, מבצע, אמן ראשי
מרצ'לו "ממה" מנסור – רמיקסים
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה 2× (לטיני)200,000סיכוםבכל העולם1,000,000
אזורתאריך יציאהחברת תקליטיםפורמטקטלוגעולם21 באוקטובר 1997סוניהורדה דיגיטלית • תקליטור489264
The Revivalists הם להקת רוק אמריקאית שנוסדה בניו אורלינס, לואיזיאנה בשנת 2007. פירוש שם הלהקה באנגלית הוא "התחייה".
הלהקה הוקמה כאשר הזמר הראשי דייוויד שו פגש את הגיטריסט זאק פיינברג כאשר הוא נסע על אופניו.
פיינברג, מצא את עצמו רוכב על פני שו, ששר שיר בשם "Purple Heart".
השניים החלו לשוחח והחליטו להיפגש מאוחר יותר באותו יום כדי לנגן ביחד.
הצמד התחיל לנגן עם אנדרו קמפנאלי, מתופף שפיינברג הכיר.
לאחר שבוע, הגרסה המוקדמת ביותר של הלהקה ניגנה את המופע הראשון שלהם.
כאשר יש הייתה להם הזדמנות להופיע כמה שבועות מאוחר יותר, הם בחרו לקרוא ללהקה "The Revivalists".
אלבום הבכורה שלהם, Vital Signs, שוחרר ב -3 במרץ 2010, והופק על ידי כריס פיני.
כיום הלהקה כוללת את אד וויליאמס, רוב אינגראהם, ג'ורג' ג'אקס ומייקל ג'יררדוט.
אד וויליאמס- גיטרת פדל סטיל
The Red Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
סיבוב ההופעות נועד לעזור בקידום אלבום האולפן הרביעי שלה Red, משנת 2012. הוא החל ב-13 במרץ 2013, באומהה והסתיים ב-12 ביוני 2014 בסינגפור, בהיקף של 86 הופעות.
במהלך סיבוב ההופעות ביקרה סוויפט במקומות כמו אמריקה הצפונית (ארצות הברית וקנדה), אירופה (בריטניה וגרמניה), אוקיאניה (אוסטרליה וניו זילנד) ואסיה (סין, יפן, אינדונזיה, הפיליפינים, סינגפור ומלזיה).
את התאריכים לסיבוב ההופעות פרסמה בשנת 2013.
סיבוב ההופעות תוכנן במשך כמה חודשים והוא ספג ביקורות חיוביות רבות מטעם מבקרי המוזיקה.
רשימת השירים כללה ברובה שירים מ-Red אך הכילה גם שירים מאלבומיה הקודמים של סוויפט, אם כי שירים אלו עברו עיבודים כך שיתאימו יותר לצליל המוזיקלי של Red.
בחלק מההופעות היא גם הופיעה עם שירים אקראיים שלה משנים קודמות, עימם לא הופיעה בשאר ההופעות.
בהרבה מההופעות סוויפט הזמינה אורחים כמו נגנים, שחקנים, ספורטאים וזמרות כמו ג'ניפר לופז, אמילי סאנדיי, ושר לויד.
ב-25 באוקטובר 2012 אישרה סוויפט בתוכנית All Access Nashville with Katie Couric – A Special Edition of 20/20 את היציאה לסיבוב ההופעות "The Red Tour" וחשפה כי הוא יתקיים באמריקה הצפונית, אוקיאניה, אירופה ואסיה.
בהמשך, טענה שהוא יחל בתחילת 2013. בנוסף לכך, אמרה כי הוא לא יהיה כמו סיבובי ההופעות הקודמים שלה.
בריאיון לבילבורד סוופיט דיברה על רשימת השירים שתבצע בסיבוב ההופעות.
היא אמרה כי רובה תורכב משירים מ-Red אך הוסיפה שהרשימה תשתנה בהתאם לתגובות של הקהל לשירים השונים שתבצע.
בנוסף לשירים מקוריים שלה, ביצעה סוויפט גם גרסת כיסוי לשיר "American Woman" של הזמר-יוצר והמפיק מוזיקלי האמריקאי לני קרביץ.
בהמשך לכך, היא ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Ho Hey" של להקת הלומינירז אותו שילבה עם השיר "Stay Stay Stay" הלקוח מ-Red, האלבום עליו התבסס סיבוב ההופעות עצמו.
סוויפט הפכה לאמנית הסולו שמכרה הכי הרבה כרטיסים באוסטרליה וניו זילנד ב-20 שנה שקדמו להופעות שהתקיימו במסגרת "The Red Tour".
הישג שלא נראה מאז "The Girlie Show World Tour" של מדונה משנת 1993. היא הופיעה בסידני אל מול קרוב ל-41 אלף איש ובכך הפכה לאמנית הראשונה בהיסטוריה שהצליחה למלא את כל האצטדיון מאז פתיחתו.
בנוסף לכך, "The Red Tour" הפך לסיבוב ההופעות הרווחי ביותר בהיסטוריה עבור אמן קאנטרי, כאשר גרף רווח של למעלה מ-150 מיליון דולרים בניגוד לסיבוב ההופעות של פיית' היל וטים מקגרו "Soul2Soul II Tour", שגרף 141 מיליון דולרים.
בשנת 2015 יצאה סוויפט ל-"The 1989 World Tour" במסגרתו הרוויחה למעלה מ-250 מיליון דולרים.
להלן רשימת השירים של סיבוב ההופעות ב-27 במרץ 2013. ייתכן שבמהלך סיבוב ההופעות התרחשו שינויים אחדים.
סוויפט הפתיעה את המעריצים לאורך כל סיבוב ההופעות עם אורחים מיוחדים, שביצעו עימה דואטים שונים.
+ רשימה מלאה של תאריכי הופעות שבוטלו תאריךעירמדינה מיקום סיבה 9 ביוני 2014 בנגקוק תאילנד אימפקט ארנהמתיחות פוליטית
The Residents (בתעתוק לעברית: הרזידנטס, בתרגום חופשי: התושבים) היא להקת אוונגרד וקולקטיב אמנותי מארצות הברית, הפועלת משנת 1969 עד היום, ומוציאה לאור אלבומים מוזיקליים וסרטוני מולטימדיה המתלווים אליהם.
הלהקה ידועה בסודיות חבריה (המופיעים תמיד כאשר הם חובשים מסיכות ותלבושות, במקור מסיכות בצורת גלגלי עיניים גדולים, ולובשים חליפות טוקסידו), ובהופעות החיות הסגנוניות שלה.
לא ידועים פרטים רבים על הרזידנטס, אך חברי הלהקה פועלים מבאטון רוז', לואיזיאנה.
ב-1969 החליטו להגר לסן פרנסיסקו, אך לאחר שהמשאית שלהם התקלקלה ונתקעה באמצע הדרך החליטו להישאר בלואיזיאנה שבדרום ארצות הברית.
הלהקה התחילה לשתף פעולה עם המוזיקאים פיליפ לית'מן (שהיה גיטריסט בריטי וכינה את עצמו סנייקפינגר), והמלחין הגרמני נ' סנאדה (עד היום לא ידוע מה זהותו האמיתית, אך משערים שהוא אינו אדם אמיתי אלא שם מומצא למוזיקאי האוונגרד קפטן ביפהארט).
אלבומי הלהקה נחלקים לשני סוגים: חלקם הם פרודיה ושכתוב של שירים מפורסמים, וחלקם הם אלבומי קונספט מסובכים.
הלהקה ידועה בסגנון הנסיוני שלה, ובווידאו קליפים הסוריאליסטיים והמוזרים שלה.
במאי 2014 הופיעה הלהקה בישראל, בבמועדון בארבי בתל אביב.
בשנת 2018 פורסם רשמית כי המפיק והמלחין העיקרי של הלהקה היה הארדי פוקס, שנמנה עם מייסדיה, ועזב אותה ב-2015. החשיפה ארעה לאחר מותו של פוקס (1945–2018).
The Runaways (בתרגום חופשי, הנמלטות או הבורחות, התייחסות לבני ובנות נוער שבורחים מהבית) הייתה להקת נשים אמריקאית, שהופיעה והקליטה במחצית השנייה של שנות 1970. חברות להקת הרוק היו בנות נוער, והלהקה, אשר הוציאה ארבעה אלבומי אולפן ואלבום הופעה, הייתה חלוצה בתחום רוק נשים.
בין השירים הידועים ביותר שלהן: "Cherry Bomb", "Hollywood", "Queens of Noise" וגרסת כיסוי של הוולווט אנדרגראונד, "Rock & Roll".
The Runaways, על אף שמעולם לא הגיעו להצלחה גדולה בארצות הברית, הפכו לסנסציה בחו"ל, בעיקר ביפן, בזכות הלהיט "Cherry Bomb".
להקת The Runaways קמה בשלהי 1975 על ידי המתופפת סנדי וסט והגיטריסטית ג'ואן ג'ט אחרי שהן הכירו באמצעות המפיק המוזיקלי קים פאולי.
פאולי גם סייע לשתיים למצוא עוד מצטרפות ללהקה שהחליטו להקים.
שנים מאוחר יותר, הוא אמר, "אני לא יסדתי את The Runaways, היה לי רעיון, להן היו רעיונות, נפגשנו כולנו, היה בעירה ומתוך חמש גרסאות שונות של הקבוצה הגיעו חמש הבנות שהיו אלו שאנשים אהבו."
הן התחילו כשלישייה יחד עם הזמרת/בסיסטית מיקי סטיל, והיו מופיעות במסיבות ומועדונים לוס אנג'לס.
במהירה הצטרפה הגיטריסטית ליטה פורד, שבמקור נבחנה לנגן בס.
סטיל פוטרה, והוחלפה על ידי הבסיסטית פגי פוסטר, שעזבה אחרי חודש בלבד.
הזמרת שרי קארי נמצאה וגויסה במועדון נוער מקומי בשם "the Sugar Shack", ואחריה הצטרפה ג'קי פוקס (שהיה במקור נבחנה על גיטרה) על הבס.
The Runaways נחתמו על ידי Mercury Records ב-1976 ואלבום הבכורה שלהן, The Runaways, יצא לאחר זמן קצר.
הלהקה יצאה לסיבובי הופעות בארצות הברית, והופיעו במספר הופעות סולד-אאוט.
הן פתחו עבור מופעים מובילים של התקופה, ביניהם Cheap Trick ו-Tom Petty and the Heartbreakers.
האלבום השני שלהן, Queens of Noise יצא בשנת 1977, והלהקה יצאה לסיבוב הופעות עולמי.
The Runaways הפכו במהרה למזוהה עם תנועת הפאנק רוק הגדלה.
הלהקה, אשר כבר הייתה חלק מבוסס מסצנת הפאנק בחוף המערבי, יצרה שיתופי פעולה עם להקות גברים מעולם הפאנק כמו הראמונס ו-"the Dead Boys" האמריקאים, והשתלבו גם בסצנת הפאנק הבריטית כשהחלו להתרועע עם להקות כמו the Damned, Generation X והסקס פיסטולס.
בקיץ של שנת 1977, יצאה הלהקה ליפן, שם הם הופיעו בסדרת הופעות סולד-אאוט.
The Runaways היו המופע הזר מספר ארבע ביפן באותו הזמן, מאחורי אבבא, קיס ולד זפלין מבחינת מכירות אלבומים ופופולריות.
חברות הלהקה לא היו מוכנים למתקפת האוהדים אשר קיבלה את פניהן בשדה התעופה.
ג'ט השוותה את ההיסטריה ההמונית ל"ביטלמניה".
ביפן, היה ללהקה ספיישל משלהן בטלוויזיה, בנוסף למספר הופעות בתוכניות טלוויזיה קיימות, והוציאו את אלבום ההופעה Live in Japan שהגיע לסטטוס זהב.
גם ביפן, פוקס עזבה את הלהקה זמן קצר לפני שהן היו אמורות להופיע בפסטיבל המוזיקה של טוקיו.
פוקס אמרה בריאיון לעיתון טלגרף שמערכת היחסים שלה עם הלהקה התדרדרה אחרי שפאולי אנס אותה מול חדר מלא באנשים.
ג'ט לקחה באופן זמני את תפקיד הבס.
כאשר הקבוצה חזרה הביתה, הן החליפו את פוקס בוויקי בלו.
קארי אז עזבה את הקבוצה אחרי פיצוץ עם פורד בסתיו 1977.ג'ט, שהתחלקה בשירה עם קארי, הפכה לסולנית הלהקה.
The Runaways אז הוציאו את אלבומן הרביעי, Waitin' for the Night, ויצאו לסיבוב הופעות עולמי עם החברים שלהן, הראמונס.
קארי הוציאה אלבום סולו, Beauty's Only Skin Deep, אותו הפיק קים פאולי, ויצאה לסיבוב הופעות נפרד בארצות הברית, יחד עם התאומה הזהה שלה, מארי.
מרקורי בחרו שלא להוציא את אלבומה של קארי בארצות הברית, אך היה ניתן להשיגו כפריט ייבוא (יקר) מצרפת.
ב-1980, הוציאו האחיות אלבום משותף דרך קפיטול רקורדס, Messin' with the Boys, אותו הפיק סטיב לוקאתר, שהיה מאורס ומאוחר יותר נישא למארי קארי.
שרי חוותה הצלחה מסוימת אחרי שעזבה את The Runaways, והסינגל שלה עם מארי, "Since You Been Gone", הגיע במצעדים בארצות הברית למספר 95.
בשל חילוקי דעות על כסף ועל ניהול הלהקה, The Runaways וקים פאולי נפרדו ב-1977. הקבוצה שכרה הנהלה חדשה, טובי מאמיס, שעבד גם עבור בלונדי וסוזי קואטרו.
כשהקבוצה עזבה את פאולי, הן גם נפרדו מחברת התקליטים שלהן Mercury/Polygram.
על פי הדיווחים, חברות הלהקה בילו זמן רב בהנאות הקיצוניות של סגנון החיים של עולם הרוק.
הן חברו לג'ון אולדקוק, מפיק להקת Thin Lizzy, כדי להקליט את האלבום האחרון שלהן And Now...
בלו עזבה את הלהקה בשל בעיות רפואיות והוחלפה למשך זמן קצר על ידי לורי מקאליסטר בנובמבר 1978. מקאליסטר הופיעה על הבמה עם The Runaways בהופעות האחרונות שלהן בקליפורניה במהלך השבועות האחרונים של דצמבר 1978 והיא עזבה את הלהקה כעבור זמן קצר, בינואר 1979.
חילוקי הדעות בין חברות הלהקה כללו את הסגנון המוזיקלי; ג'ואן ג'ט רצתה שהלהקה תיקח כיוון חדש, מהארד רוק לפאנק רוק (Punk rock)/גלאם רוק בעוד שליטה פורד וסנדי וסט רצו להמשיך לנגן הארד רוק/הבי מטאל.
הצדדים לא הצליחו להגיע להסכמה.
לבסוף, הלהקה הופיע במופעה האחרון בערב השנה החדשה ב-1978 בסן-פרנסיסקו, והלהקה התפרקה באופן רשמי באפריל 1979.
אחרי הפירוק, ג'ט פיתחה קריירת סולו, ועבדה יחד עם המפיק המוזיקלי, חבר להקת The Shondells, קני לגונה.
לאחר שנדחו על ידי 23 חברות תקליטים, הם יצרו לייבל משלהם, Blackheart Records, ב-1980. בכך, ג'ט הפכה לאחת הנשים הראשונות להקים (בתור אמנית הקלטות) חברת תקליטים משלה.
הלייבל ממשיך להוציא אלבומים של להקת The Blackhearts, וגם של להקות מבטיחות אחרות.
ההצלחה המסחרית הגדולה הראשונה של ג'ט הייתה עם השיר/סינגל "אני אוהב רוקנרול", אחריו באו הצלחות נוספות, עם להיטים כגון "Crimson and Clover", "שם רע" ו-"I Hate Myself for Loving You".
ג'ט גם כיכבה בסרט משנת 1987 Light of Day עם מייקל ג'יי פוקס, והופיעה בשנת 2000 בחידוש הברודוויי של "מופע האימים של רוקי" בתפקיד קולומביה.
ג'ט כלולה ברשימת רולינג סטון מגזין "100 הגיטריסטים הגדולים של כל הזמנים".
ב-2013, היא הוציאה אלבום אולפן חדש שכותרתו Unvarnished אשר הגיע למספר 47 במצעד האלבומים בארצות הברית.
ב-2015, הלהקה The Blackhearts הוכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
היא ממשיכה להופיע ברחבי העולם.
וסט המשיכה את הקשר שלה עם ג'ון אולדקוק גם אחרי שהלהקה התפרקה.
היא ופורד ניסו להקליט ביחד, אבל שום דבר לא התממש.
היא הקימה את להקת סנדי וסט ויצאה לסיבובי הופעות ברחבי קליפורניה במהלך שנות ה-1980 וה-1990, לפעמים יחד עם שרי קארי.
היא עשתה עבודות סשן עם ג'ון אנטוויסל מלהקת מי והייתה למורה לתופים.
וסט אובחנה עם סרטן ריאות בשנת 2005, ולאחר טיפולים רבים, נפטרה מהמחלה באוקטובר 2006. הופעת מחווה לזיכרונה נערכה בלוס אנג'לס, בהשתתפותה של סנדי וסט ולהקתה, שרי קארי, הבאנגלס, ה-Donnas, וקרמיין ווויני אפייס, בין אחרים.
סטיל הצטרפה ללהקת הבאנגלס בתחילת שנות ה-1980, והצליחה עם שירים כמו "Manic Monday", "Walk Like an Egyptian" ו-"Eternal Flame".
לפני שעזבה את The Runaways, קארי הוציאה ב-1978 אלבום סולו בשם Beauty's Only Skin Deep, ומאוחר יותר, ב-1980, את אלבום הדואט עם אחותה מארי קארי, Messin' with the Boys, שבו ליוו את הצמד רוב חברי הלהקה טוטו.
השיר של שרי ומארי קארי "מאז שעזבת" הגיע במצעדים בארצות הברית למספר 95. היא גם הופיעה במספר סרטים, ביניהם Foxes עם ג'ודי פוסטר.
במשך שנות ה-1990, קארי עבדה בתור יועץ סמים עבור בני נוער מכורים וכמאמנת כושר.
היא נישאה לשחקן רוברט הייז; יש להם בן משותף, ג'ייק הייז.
קארי עדיין מופיעה ומקליטה, אך התשוקה החדשה שלה היא פיסול עץ במסור חשמלי.
יש לה גלריה לאמנות בצ'טסוורת, קליפורניה, בה עבודותיה מוצגות.
היא גם תחת חוזה עם הלייבל של ג'ט, Blackheart Records.
ב-2012, היא הקליטה שירים שנכתבו במשותף עם בנה ג'ייק, בהפקתו של סטיב לוקאתר.
הפרויקט הוקפא כשלוקאתר יצא באותו הקיץ לסיבוב הופעות עם רינגו סטאר.
אחרי זה, הקליטה קארי חומר חדש עם ליטה פורד, אשר יצא ב-2013 כסינגל לחג המולד, וב-2016 כאלבום, Reverie.
פורד חזרה לחברת Polygram בתור אמנית סולו בשנת 1980, אצלם הוציאה מספר אלבומים לפני שחתמה עם שרון אוסבורן כמנהלת.
היא ראתה הצלחה עם שירים כמו, "Kiss Me Deadly" ו-"Close My Eyes Forever" (דואט עם אוזי אוסבורן).
היא הייתה נשואה לכריס הולמס מלהקת W.
P., ולחבר להקת ניטרו לשעבר, הזמר ג'ים ג'ילט, איתו מי יש לה שני בנים.
לאחר הפסקה ארוכה, פורד עשתה קאמבק, והתחילה להופיע במועדוני ופסטיבלי הארד רוק במהלך הקיץ של 2008. היא הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה מזה 14 שנה, Wicked Wonderland, ב-6 באוקטובר 2009. במהלך 2009, פורד הופיעה כאורחת בסיבוב ההופעות של Queensrÿche.
פורד גם הופיעה במספר תוכניות בטלוויזיה, ביניהם Rock 'n Roll Fantasy Camp של VH1, That Metal Show, ובתפקיד אורח בסדרת ניקלודיאון ביג טיים ראש.
ב-2012, פורד התחילה להקליט חומר חדש עם שרי קארי, ואחר כך הוציא עמה אלבום ויצאה עמה להופעות.
פוקס חזרה להזדהות בשם הלידה שלה, Fuchs.
היא סיימה תואר ראשון בבלשנות ואיטלקית מאוניברסיטת קליפורניה בהצטיינות יתרה, ומשם המשיכה לתואר JD במשפטים מהרווארד, תוך התמקדות במשפט בידור.
היא התגוררה תקופה בחו"ל, והיא גם צלמת חובבת.
פוקס צילם הרבה שחקנים מפורסמים, ביניהם ג'יימס מקאבוי וג'ורג' קלוני.
היא כתב במשותף עם טישלר-בלו את "Delilah's Scissors", והייתה המפיקה בפועל וכן משתתפת בסרט התיעודי של טישלר-בלו, Edgeplay, משנת 2005. היא כותבת טור על חתולים עבור Examiner.com, ומדי פעם תורמת ל-Listverse.com.
היא כתבה לפחות שני ספרים, שעוד לא ראו אור.
היא הופיעה בתור מתחרה בשעשועון של ABC Who Wants to Be a Millionaire?
ביולי 2015, לאחר מותו של פאולי, פוקס חשפה בפומבי שהיא נאנסה על ידי פאולי בערב השנה החדשה ב-1975 באפטר-פארטי לאחר הופעה של The Runaways במועדון אורנג' קאונטי.
היא הייתה אז בת שש-עשרה, ולקחה כדורי סם ממישהו שהיא חשבה שהוא בצוות המופע, ובזמן שהיא הייתה בחוסר תפקוד, פאולי אנס אותה.
קארי אמרה שהיא התנגדה למעשיו של פאולי, אבל הוא סירב לעצור, והיא יצאה ברוגז מהחדר.
ויקי בלו נודעת כיום בשם ויקטורי טישלר-בלו.
לאחר שעזבה את The Runaways, היא שינתה כיוון להפקת קולנוע וטלוויזיה, ובסופו של דבר הפיקה וביימה מספר תוכניות ראליטי ומגזין, כולל Entertainment Tonight, Access Hollywood ו-Real Stories of the Highway Patrol—ואף הייתה מועמדת לפרס אמי.
Edgeplay זכה בפרסים רבים והיה סרט הרוק התיעודי עם הרייטינג הגבוה ביותר ברשת Showtime.
בשנת 2005, טישלר-בלו ביימה את הסרט Naked Under Leather, סרט דוקומנטרי על עמיתתה הרוקרית סוזי קואטרו.
בנוסף, טישלר-בלו ופורד שיתפו פעולה בהקלטת מוזיקה עבור El Guitarrista, סדרת אנימציה של חברת ההפקה שלה.
מקאליסטר הצטרפה ללהקת בנות אחרת של פאול, The Orchids, אשר' הוציאו אלבום יחיד ב-1980. מקאליסטר לבסוף פרשה מתעשיית המוזיקה ועבד בתור טכנאית וטרינרית ביוג'ין, אורגון.
מקאליסטר מת מסיבוכים של התקף אסתמה ב-25 באוגוסט 2011. היא הייתה בת 54.
ב-DVD של ספיישל הסטנד-אפ של מרגרט צ'ו, I'm The One That I Want "Cherry Bomb" מתנגן בזמן כניסתה לבמה.
בסיטקום אבא חורג, אמא חורגת, פרק אחד נקרא על שם שיר של The Runaways, "School Days"
בדרמת הנעורים "The O.C.", בעונה 3, מריסה עושה כניסה לבית ספרה של קייטלין לצלילי "Cherry Bomb", לבושה באופן פרובוקטיבי בתלבושת תלמידת בית הספר.
בפרק אחר של הסדרה, בעונה 1, השיר "Wait for Me" של The Runaways מופיע.
בשנת 2007 בסרט "ג'ונו", הדמות הראשית מזכירה את שלוש הלהקות האהובות עליה, כשאחת מהן היא The Runaways.
ברומן משנת 2007 Derby Girl, מאת שונה קרוס, לאוליבר יש פוסטר של ג'ואן ג'ט "מימיה ב-The Runaways".
הלהקה גם מוזכרת בשם אחד הפרקים.
ברומן משנת 2008 Lonely Werewolf Girl, מאת מרטין מילר, The Runaways היא הלהקה האהובה של הדמות הראשית.
- גרסת כיסוי של "Cherry Bomb" זמין להורדה במשחק הווידאו המוזיקלי Rock Band.
השיר הוקלט מחדש על ידי שרי קארי וג'ואן ג'ט ב-2010 להכללה במשחק Guitar Hero: Warriors of Rock.
ההצלחה של The Runaways סללה את הדרך עבור זמרות ואמניות ולהקות נשים רבות במרוצת העשורים האחרונים, כולל the Go-Go's, Sahara Hotnights, L7, the Donnas, ו-Vixen, בעולם הרוק אשר בשליטה גברית למכביר.
הם נמנות כהשפעה של מוזיקאים ומוזיקאיות כאחד, כולל הג'רמס, קורטני לאב, Adolescents, טיילור מומסן, White Flag, ו-Rhino Bucket אשר נתנו קרדיט ל-The Runaways כמשפיעים על המוזיקה שלהם, ואף השתתפו בהופעת המחווה והזיכרון לחברת הלהקה המנוחה, סנדי וסט.
The Runaways - סרט ביוגרפי אודות הלהקה, בהשראת ספר זיכרונותיה של קארי, יצא ב-2010. ג'ט הייתה אחת המפיקות בפועל בסרט.
השחקניות קריסטן סטיוארט ודקוטה פנינג כיכבו כג'ט וקארי, בהתאמה.
מייקל שאנון שיחק את פאולי.
אף אחת מנגניות הבס של הלהקה לא הופיעה בסרט: פוקס לא רצתה שום חלק בסרט, וביקשה שככל שדמותה תיוצג בסרט, ישונה שמה.
המחליפה הבדיונית שלה בסרט היא הדמות רובין רובינס.
את הסרט כתבה וביימה פלוריה סיגיסמונדי, והוא יצא בהפצה מוגבלת ב-19 במרץ 2010.
הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי, ומחזיק כיום בדירוג של 69% באתר Rotten Tomatoes.
בראשית שנות ה-1980, גיילוולש, נערה שאפתנית בת 13 מניו זילנד, כתבה והקליטה את השיר "Day of Age".
השיר מצא את דרכו לפאולי, אשר התלהב.
הוא עדיין החזיק בזכויות על השם The Runaways, והוא מיהר להקים להקת בנות חדשה בשם זה, עם ולש במרכזה.
חברות אחרות כללו את מיסי בונילה, קתרין דוברובסקי, ודניס פריור.
כולן היו מארצות הברית, כך שבסוף ולש הופיעה רק בהקלטות, ורק בשיר אחד באלבום שיצא לבסוף, והיה ללהיט מינורי.
(The Roof (Back in Time (בעברית: הגג (לחזור בזמן)) הוא סינגל של הזמרת מריה קארי בשיתוף הרכב ההיפ-הופ מוב דיפ מתוך אלבומה Butterfly.
השיר יצא כסינגל השלישי מהאלבום באירופה ב-20 במרץ 1998, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-15 במצעד שירי ה-R&B.
בדומה לסינגלים אחרים באלבום השיר קיבל שחרור מוגבל בעולם בשל הסכסוך של קארי עם חברת התקליטים שלה באותה תקופה.
השיר נכתב על קארי עצמה, צמד המפיקים טארק מסטר וקורי רוני והופק על ידי קארי עצמה וטראק מסטר.
לירית השיר מספר סיפור של זוג אוהבים אשר נפגשו בפעם הראשונה על גג של בניין ועל הזיכרונות מאותו מפגש.
מוזיקלית השיר ממשיך את קו ההיפ-הופ בו דבקה קארי באלבום ומשלב בתוכו גם R&B.
השיר מבוסס על סמפול מתוך השיר Shook Ones part II של מוב דיפ ולכן יש להם קרדיט בביצוע השיר.
בקליפ לשיר נראית קארי בדומה למילים של השיר מעלה זיכרונות ממפגש רומנטי על גג בניין בינה לבין בין זוגה.
קארי קידמה את השיר במספר תוכניות טלוויזיה ביפן ובנוסף בצעה אותו גם בסיבוב ההופעות לקידום האלבום.
בשל השחרור המוגבל של השיר בעולם השיר לא זכה להצלחה רבה ונכנס למצעדים של הולנד ובריטניה בלבד במקומות נמוכים.
בשנת 2008 קארי שחררה את אלבום אוסף הבלדות שלה The Ballads ובו השיר נכלל.
The Remix Collection (בעברית: אוסף הרמיקסים) הוא אלבום רמיקס של הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד.
אלבום הרמיקס יצא לאור ב-13 בדצמבר 1993, על ידי חברת התקליטים MCA רקורדס.
השיר "Kids in America 1994", יצא לאור כסינגל הראשון והיחיד מתוך אלבום הרמיקס.
האלבום הגיע למקום ה-64 במצעד האלבומים של אוסטרליה.
אלבום הרמיקס הופק על ידי ריקי ויילד, אשר הפיק עבור קים ויילד במהלך הקריירה שלה אלבומי אולפן ושירים רבים.
אלבום הרמיקס יצא לאור בשנת 1993, והכיל בתוכו רמיקסים למרבית להיטיה של ויילד, כדוגמת "Kids in America" ו-"You Keep Me Hangin' On".
אלבום הרמיקס מכיל בתוכו שירים שונים, בסגנון המוזיקה האלקטרונית.
The Remixes (בעברית: הרמיקסים) הוא אלבום הרמיקסים הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, אשר יצא לאור ב-3 באוקטובר 2003, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס, וירג'ן רקורדס ואיילנד רקורדס.
האלבום מכיל רמיקסים ללהיטים של קארי מכל השנים והוא מכיל שני דיסקים, כאשר הדיסק הראשון מכיל רמיקסים בסגנון מועדונים ואילו הדיסק השני מכיל רמיקסים בסגנון היפ-הופ בשיתוף עם זמרי ראפ והיפ-הופ.
בין שירי האלבום ניתן למצוא את "My All", "" ו-"Fantasy".
הרמיקסים לשירים "Honey" ו-"Fantasy" יצאו כסינגלים מתוך האלבום.
בדומה לאלבום האוסף הקודם שלה אלבום זה זכה לקידום מועט אם כי כאשר טומי מוטולה, בעלה לשעבר ומנהל קולומביה רקורדס פוטר מתפקידו מריה זכתה לקבל יותר החלטות לגבי האלבום והתראיינה יותר בטלוויזיה על מנת לקדם אותו.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האלקטרוניים של ארצות הברית ושהה שם 8 שבועות.
הוא פתח עם מכירות של 40,697 עותקים בארצות הברית ונחת במקום ה-26 במצעד האלבומים הרשמי של ארצות הברית.
נכון לנובמבר 2018 האלבום מכר 289 אלף עותקים בארצות הברית.
The Remix (בעברית: הרמיקס; מעוצב כ-アリアナ・グランデ: THE REMIX) הוא אלבום הרמיקס הראשון של הזמרת אריאנה גרנדה.
האלבום יצא לאור ב-27 במאי 2015 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
האלבום כולל 15 רמיקסים לסינגלים משני אלבומיה הראשונים.
הוא יצא לאור ביפן בלבד והגיע שם למקום ה-32.
מדינה תאריך פורמט חברת תקליטיםיפן 25 במאי 2015 הורדה דיגיטליתריפבליק 3 ביוני 2015תקליטור
The Sailor Song (בעברית: שיר המלח) הוא שיר של הצמד הדני Toy-Box.
הוא הסינגל השלישי מהאלבום Fantastic שיצא באוגוסט 1999. למרות שהשיר לא הצליח כמו שירים אחרים של הצמד, השיר הפך להיות פופולרי.
לשיר נעשו גם כמה גרסאות רמיקס.
"The Ride" (בעברית: "הנסיעה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הפולני רפאל בז'וזובסקי.
השיר יצג את פולין באירוויזיון 2021.
ב-23 בפברואר 2020, אליציה שמפלינסקה זכתה בקדם הפולני לאירוויזיון 2020 עם השיר "Empires".
בניגוד לשאר המדינות אשר תכננו להשתתף באירוויזיון 2020, פולין לא הצהירה דבר בנוגע לנציג הפולני הבא.
ב-12 במרץ 2021, רשות השידור הכריזה כי בז'וזובסקי נבחר לייצג את פולין באירוויזיון.
ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי פולין תופיע במחצית הראשונה של חצי הגמר השני של התחרות.
ב-20 במאי 2021, בז'וזובסקי ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשל בניסיון להעפיל לגמר.
The Right Combination • Burning the Midnight Oil הוא האלבום המשותף השביעי של דולי פרטון ופורטר ווגונר, אשר יצא לאור ב-3 בינואר 1972 על ידי חברת התקליטים RCA ויקטור.
הסינגל הראשון מתוכו "The Right Combination" הופץ במאי 1971.
ב-4 בינואר 2019 האלבום הופץ בשנית לשירותים הדיגיטליים.
האלבום הגיע למקום השישי במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום ה-26 במצעד אלבומי הקאנטרי הקנדיים.
הסינגל הראשון מהאלבום, "The Right Combination" הופץ במאי 1971 והגיע למקום ה-14 במצעד שירי הקאנטרי ולמקום ה-106 במצעד האמריקאי הרשמי.
הסינגל השני מהאלבום "Burning the Midnight Oil" הופץ באוקטובר אותה שנה והגיע למקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי ולמקום ה-9 במצעד שירי הקאנטרי הקנדי.
"The Saints of Violence and Innuendo" (בעברית: "הקדושים של האלימות והרמיזות") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון.
השיר היה השני שיצא מהאלבום Planet Zero שיצא ביולי 2022. הוא שוחרר כסינגל שיווקי ב-25 במרץ 2022.
השיר מעביר מסר שבבסיסו התנגדות לחשיבה קיבוצית ולמסרים שקריים, בהתייחס לעודף המידע המוטה ששטף את העולם בתקופת מגפת הקורונה.
כפי שמרמז שמו של השיר, הלהקה מתייחסת לאנוכיות שמרעילה את האקלים הציבורי, כמו גם למוסדות שאינם מעריכים כנות, ומשתמשים במקום זאת בחצאי אמיתות, פרשנויות שגויות ורמיזות במטרה לדחוף אג'נדות שלא עולות תמיד בקנה אחד עם טובת הציבור.
לדברי גיטריסט הלהקה, זק מאיירס, השיר מתייחס גם לאנשים שיוצאים לרחובות, כביכול לטובת הכלל, אך בעצם אינם מזדהים עם המטרות לשמן הם צועדים כביכול ברחובות, אלא עושים זאת רק במטרה להשתתף באירועי אלימות.
מאיירס רמז בין השאר לצעירים עשירים ולבנים שהתפרעו ברחובות במהלך אירועי המחאה שלאחר רצח ג'ורג' פלויד, אך בפועל לא חשו הזדהות עם מטרת המחאה והשתתפו בהן רק כדי להגיד שנכחו בהן.
כבר בימים שלאחר שיצא ועוד בטרם דורג במצעדים, ציין צוות האתר Loudwire את השיר כאחד המשמעותיים שיצאו במהלך חודש מרץ 2022.
המשחקיות משלבת נהיגה, ירי, לחימה פנים מול פנים ופיצוצים.
שחקנים יכולים להשתמש בשלל יכולות וכלי נשק במטרה להילחם באויבים או לחקור את פריז בעזרת כישורי הפארקור של שון, שעוזרים לו לטפס על בניינים ברחבי העיר בשניות ספורות.
המשחק מציג עולם פתוח הכולל את פריז והאזורים הכפריים סביבה.
רוב מפת המשחק כבושה על ידי כוחות נאציים ואזורים שבהם יש שליטה נאצית גבוה מאויירים בגווני אפור.
לאחר שהשחקן משלים מספר משימות ראשיות וצדדיות באזורים מסוימים בעיר, האזור ששון שחרר חוזר לצבעיו הטבעיים.
המשחק קיבל ביקורות מעורבות: למרות הביקורות הטובות על איכות הסאונד, הגרפיקה והעיר החיה, מבקרים רבים ביקרו את המשחק לרעה על אורך העלילה ובעיות טכניות שונות.
המשחק הושווה למשחק אחר בשם Velvet Assassin שהוא בעל עלילה דומה ושוחרר באותה השנה.
השוואות דומות נעשו למשחקים Grand Theft Auto ו-Assassin's Creed שהם בעלי אלמנטים דומים.
המשחק היה המשחק האחרון שפותח על ידי האולפון Pandemic Studios לפני שנסגר לצמיתות באותה השנה.
המשחק הוא משחק אקשן והרפתקאות המתרחש בעולם פתוח ומשוחק מנקודת מבט של גוף שלישי (השחקן רואה את הדמות מאחורי גבה).
השחקן יכול לחקור את פריז הכבושה, חלק מהאזורים הכפריים שבה וחלק קטן מגרמניה.
אלמנט הצבע הוא אלמנט מפתח במשחק: אזורים שעליהם שולטים כוחות רבים של נאצים מאויירים בצבעי אפור, מלבד אישוני הדמויות, אורות הרחוב, דם, הסמל של המחתרת הצרפתית (צבוע בכחול) וחלק מהסמלים הגרמניים (צבועים באדום ועליהם צלב קרס).
באזורים הכבושים ישנו מספר גדול של חיילים נאציים, מה שמקשה על השחקן להתגנב ולבצע פעולות בחשאי.
על מנת "להעניק השראה" לתושבי האזור, על השחקן להחליש את הכוחות הנאציים השולטים על האזור.
כתוצאה מכך, אזרחי האזור מתמלאים מחדש בתקווה והאזור מתמלא בצבעים רגילים.
הנאצים באזור זה לא ייעלמו לחלוטין, אבל לשחקן תהיה אפשרות יותר גדולה לברוח מהם או להסתתר.
בנוסף, החיילים הנאצים באזור ששוחרר לא יפטרלו באזור במספרים גדולים, אלא ירוכזו בבסיסים ובמגדלי תצפית מסביב.
האנשים ששון שחרר ייקחו חלק פעיל בקרב.
לדוגמה, אם שון נכנס לקטטה עם חייל נאצי באזור צבוע לחלוטין, המחתרת הצרפתית, המאקי ואפילו אזרחי פריז ייתערבו בקרב ויעזרו לשון.
במהלך המשחק, שון יכול לשדרג את היכולות שלו בעזרת "הטבות" לדוגמה, דיוק יותר גבוה בשימוש ברובה צלפים, יותר תחמושת לנשק, יכולת לבצע נזק יותר גבוה ועוד.
הטבות ניתנות לשחקן לאחר ביצוע פעולות מסוימות כגון בריחה מאזעקות, צליפה במטרות או הריסה של מספר מוצבים גרמניים.
לשחקן יש יכולת לטפס על גגות הבניינים ולעיתים למצוא שם תיבות ציוד מהצבא הבריטי או עבור שימוש ברובה צלפים והריגת מטרות שונות.
מוסכים רבים זמינים ברחבי מפת המשחק בהם השחקן יכול לשמור רכבים שאסף או לתקן רכבים שניזוקו.
השחקן יכול להתחיל קרב אגרופים שמעורר רעש או להשתמש בהתגנבות וללבוש תחפושת של חייל נאצי כהסוואה.
אם השחקן ימות במהלך שיטוט חופשי במפת המשחק, כל הנשק והרימונים שנאספו ילכו לאיבוד.
השחקן יכול לקנות נשקים, תחמושת, מטעני חבלה, מפות ושאר דברים שימושיים מהשוק האפור שפרוש ברחבי העיר.
לאחר שהשחקן רכש נשק מסוים, הוא יכול להשתמש בו בכל עת שיחפוץ.
שחקנים שרכשו עותק של המשחק עבור ה-Xbox 360 או הפליסטיישן 3 מקבלים במתנה קוד אותו הם מזינים במשחק ומקבלים איתו תוכן נוסף למשחק.
שחקני המחשב האישי שרכשו עותק מקורי של המשחק קיבלו את התוכן כבר מובנה במשחק בלי צורך בהזנת קוד.
התוכן הנוסף עבור המשחק שוחרר בהמשך לחנויות של Xbox ופלייסטיישן.
התוכן הנוסף מעניק לשחקנים גישה לבתי בושת ובתי מסתור נוספים.
בנוסף, משחקון חדש נוסף למשחק ובו השחקנים יכולים להרוויח חפצים נדירים שלא מופיעים במפה הרגילה כגון מכוניות נדירות.
התקנה של התוכן הנוסף מציגה את נשות בתי הבושת בעירום חלקי, אך לשחקנים עדיין ניתנת האפשרות להסתיר את העירום בהגדרות המשחק.
הפיצ'ר גרר אחריו תגובות זועמות בשנה שבה המשחק יצא.
שון דבלין הוא נהג מרוצים ומכונאי רכב שתיין מאירלנד שהיגר לצרפת כדי לברוח מעברו העברייני.
בפריז, שון מצטרף לצוות נהיגת מכוניות מרוץ הכולל את ויטורי מוריני, ג'ולס רוסו (שיהפוך לחברו הטוב ביותר) ואחותו של ג'ולס, ורוניק.
הקבוצה יוצאת לעיר זארבריקן שבגרמניה כדי להתחרות בגרנד פרי של שנת 1940. במהלך שהותם בעיר, שון פוגש את בת זוגו ההפכפכה סקיילר סנט קלייר ומסתכסך עם נהג בשם קורט דירקר, נהג מרוצים מוכשר שמתחרה מטעם גרמניה הנאצית.
במהלך המרוץ, דירקר יורה באחד מגלגליו של שון ובכך מנצח.
למרות אזהרותיה של סקיילר, שון וג'ולס פורצים אל מפעל דופלסייג בו דירקר עובד כדי לחבל במכונית המרוץ שלו כנקמה.
השניים נתפסים על ידי דירקר, שחושף את עצמו בתור מפקד יחידת SS המאמין שהשניים הם מרגלים בריטים.
דירקר מענה את ג'ולס למוות, אבל שון מצליח לברוח ומבין שהפלישה הגרמנית לצרפת כבר החלה.
שון מצליח להציל את ויטורי ו-ורוניק מהנאצים והשלושה בורחים בחזרה לפריז.
שם, שון מספר להוריהם של ורוניקס וג'ולס מה קרה לבנם ונשבע לנקום בדירקר.
כמה חודשים לאחר מכן, שון מתגורר במועדון קברט בשם "לה בל דה נוט" השייך להוריהם של ורוניק וג'ולס.
סופר בשם לוק גאודין ומושא אהבתה של ורוניק ניגש אל שון ומציג עצמו בתור המנהיג של המחתרת הצרפתית בפריז ומשכנע את שון להצטרף לשורות המחתרת במטרה להרוג קצינים נאציים ולהשמיד כמה שיותר בסיסים ומתקנים השייכים לנאצים.
בזכות פעולותיו עבור המחתרת, שון בונה לעצמו מוניטין של איש מכובד בקרב אנשי המחתרת, אך הנאצים מבחינים בכך ובמהרה הם מזעיקים מגרמניה את אחד הקצינים הבכירים שלהם, המתגלה להיות דירקר.
שון פוגש את סקיילר בשנית, החושפת בפניו שהיא מרגלת הבריטית העובדת עבור מנהלת המבצעים המיוחדים (SOE) והיא לוקחת את שון אל המפעיל שלה.
השניים שולחים אותו למספר עבודות עבורם וביניהן גניבה של תיבה בעלת תוכן לא ידוע מהנאצים.
שון נשלח על ידי המחתרת לגייס לשורותיה מדען גרמני בשם דוקטור קסלר ומתברר לשון שמפעל דופלסייג (בו דירקר עבד בעבר) משמש ככיסוי עבור ייצור פצצת אטום אותה קסלר נאלץ לייצר.
לאחר שקסלר מחולץ, הוא מסרב לשתף פעולה עם המחתרת עד שבתו מריה תחולץ מידי הנאצים.
שון מחלץ את מריה ומחזיר אותה לבסיס המחתרת, אך המקום מותקף על ידי נאצים והמחתרת נאלצת לסגת אל עבר הקטקומבות.
במהלך בריחתם, ורוניק נתפסת והולכת להיות מוצאת להורג בקתדרלת נוטרדאם.
לוק, שלא רוצה לבזבז כוח אדם בחילוץ של ורוניק, מתנגד לבקשתו של שון לחלץ אותה.
שון לאחר מכן מחלץ את ורוניק בעצמו.
לוק מתכנן תוכנית לפיה במהלך מרוץ מכוניות שנתי שהנאצים מארגנים, נהג עם מכונית תופת יפוצץ את המנהיגות הנאצית.
לאחר ששון מצליח לנצח במרוץ והורג את רוב הגנרלים הנאצים, דירקר שורד ותופס פיקוד על הנאצים האחרונים שנשארו.
הנאצים הורסים את המועדון "לה בל דה נוט" (בו שון מתגורר), הורגים את הוריה של ורוניק ואת ויטורי.
שון ממהר חזרה לבסיס המחתרת בקטקומבות שמותקף על ידי הנאצים ומצליח לגרום להם לסגת.
במהלך הקרב, חלק מגופו של לוק נמחץ תחת ההריסות ו-ורוניק נאלצת להרוג אותו על מנת שלא ייכלא בחיים בידי הנאצים.
למרות מאמצי ההתגוננות של המחתרת, הנאצים מצליחים ללכוד את דוקטור קסלר ואת מריה בשנית.
שון, ורוניק וסקיילר מתאחדים על מנת לפלוש למפעל דופלסייג במטרה להציל את קסלר ואת מריה.
לאחר שקסלר ניצל, הוא ושון מפעילים את הפצצה שמשמידה את המפעל בזמן בריחתם.
לאחר שהמפעל נהרס והקסלרים שוחררו, שון ו-ורוניק חוזרים לפריז ומבחינים שתושבי העיר החלו להתנגד לנאצים.
ורוניק הופכת למנהיגה החדשה של המחתרת.
לאחר שורוניק ושון מתנשקים, שון יוצא אחר דירקר ורודף אחריו עד מגדל אייפל, שם הוא רואה את דירקר מוציא להורג את אנשיו שלא הצליחו להתנגד לאזרחי פריז.
שון מתעמת עם דירקר בראש מגדל אייפל ולשחקנים יש בחירה האם לירות בדירקר או לחכות שדירקר ייכנע ויקפוץ למותו.
לאחר שדירקר מת, ורוניק שואלת את שון אם הכל נגמר ושון עונה לה שהעבודה שלהם רק התחילה.
המשחק היה "שירת הברבור" של האולפן, כיוון שלאחריו האולפן נסגר לצמיתות.
אומן הקונספט של המשחק, ג'ייסון הלזרו הצהיר שתוכן שלם ואזורים שונים נחתכו ממפת המשחק בשלבי העריכה, כגון אזור הררי עליו קיים מתקן שמאחסן בתוכו טיל נאצי ענקי בשם "ולהל", מטוס נאצי בשם "XJ-05" שהיה אמור לשמש כקרב בוס וכן מטוס קטן יותר בשם "JX-07" אותו יכלו השחקנים להטיס.
לאחר שהמשחק יצא לאור, שחקנים רבים שבמחשב שלהם מותקן כרטיס מסך מסוג "ATI" לא הצליחו לשחק בכלל.
חלק מהחנויות שמכרו את המשחק, ביניהם גם החנות Direct2Drive כתבו אזהרה באתר החנות לפיה המשחק לא יציב על חלק מהמחשבים.
פתרון חלקי לבעיה דרש מהשחקנים לכבות את אחד המעבדים שלהם במחשבים עם שתי ליבות, מה שאמנם הפעיל את המשחק, אבל בביצועים מאוד נמוכים.
עובדי האולפן שעלו על הבעיה שחררו טלאי (פאץ') שתיקן את הבעיה באופן חלקי .
לפי האתר Metacritic, גרסת המחשב האישי קיבלה ביקורות יחסית אוהדות, בזמן שגרסאות ה-Xbox 360 והפלייסטיישן 3 קיבלו ביקורות מעורבות.
"The Rhythm of the Night" (בעברית: קצב הלילה) הוא סינגל הבכורה של להקת היורודאנס האיטלקית, קורונה, שיצא, על ידי חברות התקליטים DWA, וורנר מיוזיק גרופ ו-ZYX מיוזיק , ב-1993. השיר הופיע באלבום האולפן הראשון בעל אותו השם .
השיר נכתב על ידי פרנצ'סקו בונטמפי, אן לי, ג'ורג'יו ספניה, פיט גלניסטר ומייק גאפי, והופק על ידי פרנצ'סקו בונטמפי.
בשיר מופיעה (ללא קרדיט) הזמרת האיטלקייה, ג'ני בי .
גרסה של השיר, שבוצעה על ידי אולטרה-קלאב 90, מופיעה ב-Just Dance 2019.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000צרפת (SNEP)זהב273,000גרמניה (BVMI)זהב250,000איטליה (FIMI)זהב35,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000
ב-2 ביוני 2012, להקת היורודאנס הגרמנית, קסקדה ביצעה את השיר באירוע פתיחה של בר.
השיר יצא באופן מסחרי ב-22 ביוני.
השיר מופיע באלבום האוסף של הלהקה, The Best of Cascada .
"The Rivers of Belief" הוא שיר של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה.
הוא פורסם ב-7 באוקטובר 1991 כסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבום הבכורה שלהם, (1990).
גרסת הסינגל של השיר מתחילה עם דגימה של הקדמה לטוקטה ופוגה ברה מינור מאת באך וקטע בביצוע סנדרה.
במרוצת השנים זכה "The Rivers of Belief" להצלחה והצליח לצבור בספוטיפיי למעלה מ-8.5 מיליון השמעות בסך הכול.
שני המיקומים של הקליפ הם אירופה מימי הביניים והודו הכפרית.
הוא מתחיל עם מספר תמונות דמויות מסע צלב, ובהמשך מציג ילד הודי קופץ לתוך נהר צהוב.
The Rise and Fall of a Midwest Princess (בעברית: "עלייתה ונפילתה של נסיכה מהמערב התיכון") הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית צ'אפל רואן.
האלבום יצא לאור ב-22 בספטמבר 2023 תחת הוצאת חברת איילנד רקורדס.
עם צאתו זכה האלבום לשבחים רבים אך מכר 77,000 עותקים בלבד עד סוף שנת 2023. בשנת 2024 האלבום הגיע למקום השני במצעד בילבורד 200 ומכר 1.88 מיליון עותקים שווי-ערך בארצות הברית.
ביוני 2024 רואן השיגה הישגים משמעותיים במצעד האלבומים של בילבורד 200 האלבום.
The Rise and Fall of a Midwest Princess טיפס למקום העשירי לאחר 12 שבועות, על ידי נוכחות מוגברת במדיה החברתית ופעילות סטרימינג, יחד עם הצלחת הסינגל שלה "" שלא נכלל באלבום.
מומחים שדנו במשמעות ההישג הזה ובמגמות נוספות במצעד, כמו הצלחת האלבום Brat של צ'ארלי XCX, ציינו את ההתמדה והעלייה של רואן כאמנית קווירית בפופ.
פריצת הדרך של רואן נזקפת לזכות ההופעות החיות המשכנעות שלה, במיוחד במהלך סיבובי הופעות ופסטיבלים גדולים, חיזוק המותג של האלבום שלה וחיזוק מעמדה ככוכבת פופ.
ההצלחה בו-זמנית של אמנים שזכו לשבחים כמו רואן, צ'ארלי XCX וטינשיי מרמזת על שינוי במגמות מוזיקת הפופ לסגנונות מגוונים ואינדיבידואליסטים יותר, הרחק מהנורמות המיינסטרים.
"The Scarecrow" (בעברית: "הדחליל") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד מתוך אלבום הבכורה שלהם משנת 1967, The Piper at the Gates of Dawn, אם כי הוא הופיע לראשונה כבי-סייד של הסינגל השני שלהם "See Emily Play" (בשם "Scarecrow") חודשיים לפני כן.
השיר נכתב על ידי סיד בארט והוקלט במרץ 1967. שיר זה היה אחד מכמה שירים שהוצעו להופיע באלבום האוסף של הלהקה Echoes: The Best of Pink Floyd.