tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קמלה דווי האריס היא פוליטיקאית ומשפטנית אמריקאית אשר כיהנה כסגנית נשיא ארצות הברית ה-49 תחת הנשיא ג'ו ביידן.
הייתה המועמדת לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024, אך הפסידה בהן לדונלד טראמפ, מועמד המפלגה הרפובליקנית.
קודם לכן כיהנה כסנאטורית מטעם קליפורניה מאז 2017 וכן כתובעת הכללית של קליפורניה.
האריס, חברת המפלגה הדמוקרטית, היא האישה הראשונה בתולדות ארצות הברית שכיהנה כסגנית הנשיא.
בנוסף, היא האדם הראשון בתפקיד ממוצא אפרו-אמריקאי וממוצא דרום-אסייתי.
היא נולדה באוקלנד שבקליפורניה ולמדה באוניברסיטת הווארד בוושינגטון ובמכללת הייסטינגס למשפטים שבאוניברסיטת קליפורניה.
היא החלה את דרכה כעורכת דין במשרדו של התובע המחוזי (DA) של , ובהמשך הצטרפה למשרד התובע של מחוז סן פרנסיסקו.
בשנת 2003 נבחרה לתפקיד פרקליטת מחוז סן פרנסיסקו.
ב-2010 וב-2014 נבחרה לשמש כתובעת הכללית של קליפורניה ובכך הייתה לתובעת הכללית הראשונה אי פעם של קליפורניה שאינה גבר לבן.
בבחירות לסנאט של ארצות הברית בקליפורניה ב-2016 היא ניצחה את לורטה סנצ'ז והפכה לאישה האפרו-אמריקאית השנייה והאמריקאית הדרום-אסייתית הראשונה שכיהנה בסנאט.
כסנאטורית דגלה האריס בהקלה על הליכי הוצאת אזרחות למהגרים, בחוקי פיקוח על נשק ובביצוע רפורמה במערכת הבריאות והמיסוי.
האריס התמודדה על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ב-2020, אך בדצמבר 2019, טרם הבחירות, פרשה מהמרוץ.
ביידן מינה אותה לעמיתתו למרוץ בבחירות לנשיאות ארצות הברית, ובבחירות הם גברו על דונלד טראמפ ועל מייק פנס.
ב-20 בינואר 2021 הושבעה לתפקידה.
האריס נולדה באוקלנד שבקליפורניה לאם טמילית (ילידת מדראס שבהודו) ולאב יליד ג'מייקה ממוצא אפריקאי שלמדו באוניברסיטת סטנפורד.
אמה בחרה את שמה, שפירושו הוא "לוטוס" וכן שמה הנוסף של האלה ההינדית לקשמי, המסמלת בין היתר העצמה נשית, וזאת כדי לבטא את מוצאה ההודי.
אביה, דונלד האריס (יליד 1938), היגר מג'מייקה לארצות הברית ב-1961 כדי ללמוד לדוקטורט בכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ובהמשך כיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד.
אמה, שיאמלה גופלאן (1938–2009), הייתה חוקרת סרטן השד.
כשהייתה האריס בת שבע התגרשו הוריה, והיא עברה להתגורר עם אמה בברקלי ובמונטריאול, שם סיימה את לימודיה בתיכון וסטמאונט.
להאריס אחות אחת, מאיה האריס, משפטנית ופעילה פוליטית.
היא סיימה תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה בשנת 1986 באוניברסיטת הווארד שבוושינגטון, והייתה חברת באחוות אלפא קפא אלפא.
בשנת 1989 סיימה תואר במשפטים (J.D.) במכללת הייסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה.
בשנים 1990–1998 עבדה כסגנית-התובע המחוזי של מחוז אלמידה (הכולל את הערים אוקלנד וברקלי) שבקליפורניה.
בהמשך הצטרפה למשרד התובע של מחוז סן פרנסיסקו, וכן שירתה כראש המחלקה לענייני ילדים ומשפחה במחוז זה.
ב-2003 נבחרה לתפקיד פרקליטת מחוז סן פרנסיסקו לאחר שניצחה בבחירות את הפרקליט המכהן.
היא נבחרה מחדש ב-2007 ושירתה בתפקיד עד שנת 2011. בנובמבר 2010 נבחרה לתובעת הכללית של קליפורניה, והחליפה בתפקיד את ג'רי בראון, שנבחר שוב למושל קליפורניה לאחר הפסקה של עשרות שנים.
היא החלה את כהונתה בינואר 2011, ונבחרה לכהונה שנייה בנובמבר 2014.
בינואר 2015 הכריזה על התמודדות לסנאט של ארצות הברית בבחירות 2016 מתוך כוונה לרשת את כסאה של הסנאטורית הדמוקרטית הפורשת, ברברה בוקסר.
ביוני 2016 זכתה במקום הראשון בפריימריז הפתוחים בקליפורניה, שיטה שבמסגרתה התקדמו לבחירות הכלליות שני המסיימים הראשונים, ללא קשר למפלגתם.
במסגרת שיטה זו התמודדה האריס נגד חברת בית הנבחרים הדמוקרטית לורטה סנצ'ס, שסיימה במקום השני.
בבחירות הכלליות ניצחה האריס, וב-3 בינואר 2017 החלה את כהונתה.
בתחילת 2018 החלה לכהן כחברת ועדת המשפטים של הסנאט הודות לניסיונה כתובעת הכללית של קליפורניה.
ב-21 בינואר 2019 הצהירה האריס שהיא תתמודד בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. בסקר שפורסם ב-CNN ביולי 2019, זכתה האריס לתמיכה של כ-17% מתומכי המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות המקדימות במפלגה.
בהמשך ירד מעמדה בסקרים, והיא זכתה בבחירות לתמיכה מעטה.
היא הכריזה על פרישתה מהמרוץ ב-4 בדצמבר 2019, סיסמת הקמפיין שלה בבחירות המקדימות הייתה "למען העם (במקור "For The People"), וזאת בהשראתה של חברת הקונגרס האפרו-אמריקאית הראשונה, שירלי צ'יזהולם.
בשנת 2019 פרסמה ספר אוטוביוגרפי האמת שאנו מחזיקים: מסע אמריקני.
לאחר שביידן והאריס פתחו כל אחד את מסע הבחירות שלו לנשיאות במאי 2019, טענו בכירים בשדולה השחורה של הקונגרס האמריקאי כי כרטיס נשיאותי של ביידן-האריס יהיה שילוב אידיאלי להביס את דונלד טראמפ ומייק פנס.
בשלהי פברואר 2020 זכה ביידן בניצחון מוחץ בפריימריז שהתקיימו בקרוליינה הדרומית הודות לתמיכתו של ג'ים קלייבורן, מה שהוביל למספר רב של ניצחונות גורפים בסופר טיוזדיי.
בראשית מרץ הציע קלייבורן לביידן שיבחר אישה אפרו-אמריקאית כעמיתתו למירוץ, וציין כי "יש לתגמל נשים אפרו-אמריקניות על נאמנותן".
בחודש מרץ התחייב ביידן לבחור אישה בתור עמיתתו למירוץ.
ב-17 באפריל 2020 הגיבה האריס להשערות שהועלו באמצעי התקשורת ואמרה שלכבוד יהיה לה לחבור לביידן כמועמדת לסגנית הנשיא.
בשלהי חודש מאי, על רקע רצח ג'ורג' פלויד, ניצב ביידן שוב בפני קריאות לבחור אישה שחורה כעמיתתו למירוץ, תוך נימוק הרקע של ואל דמינגס והאריס עם רשויות אכיפת החוק.
ב-12 ביוני דווח בעיתון "הניו יורק טיימס" כי האריס היא המועמדת המובילה לתפקיד סגנית הנשיא של ביידן משום שהיא האישה הלא-לבנה היחידה עם הניסיון הפוליטי המתאים לתפקיד כה בכיר.
מועמדות אחרות היו אליזבת וורן, ואל דמינגס וקיישה לאנס בוטומס.
ביידן הודיע על בחירתה ב-11 באוגוסט 2020. האריס היא האישה הלא-לבנה הראשונה שקיבלה את המועמדות לתפקיד סגן נשיא מטעם אחת משתי המפלגות, והאישה השלישית (אחרי ג'רלדין פררו ושרה פיילין) שהיו מועמדות לתפקיד מטעם אחת משתי המפלגות הגדולות.
ב-20 בינואר 2021 הושבעה לתפקידה כסגניתו של הנשיא ביידן.
בעקבות כך ונכון ל-2022, האריס היא האישה בעלת הדרג הבכיר ביותר בהיסטוריה של הממשל האמריקאי, לפניה החזיקה בתואר יושבת ראש בית הנבחרים, ננסי פלוסי.
האריס ערכה את מסעה הבינלאומי הראשון כסגנית הנשיא ביוני 2021, כשביקרה בגואטמלה ובמקסיקו בניסיון להבין ולנתח את הסיבות לעלייה בהגירה ממרכז אמריקה לארצות הברית.
בשנת 2020 הופיעה ברשימה השנתית של מגזין טיים של האנשים המשפיעים ביותר בעולם, טיים 100.
כסגנית נשיא האריס הייתה גם נשיאת הסנאט, והיא יכולה להצביע בסנאט כקול שובר שוויון.
היות שמושבי הסנאט התחלקו כמעט שווה בשווה לאורך כהונתה – 50–50 בין דמוקרטים ועצמאיים לבין רפובליקנים אחרי הבחירות בשנת 2020, ו-51–49 לאחר הבחירות ב-2022 – האריס הרבתה יחסית להשתמש בכוח זה.
ב-5 בדצמבר 2023 הצביעה האריס בפעם ה-32 וה-33, ובכך שברה את השיא הקודם, שקבע ג'ון קלהון, סגן הנשיא בשנים 1825–1832.
ב-21 ביולי 2024 הודיע נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על פרישתו מייצוג המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024 ותמיכתו במועמדותה של האריס לתפקיד.
ב-21 באוגוסט 2024 קיבלה באופן רשמי את מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית.
בבחירות עצמן, הפסידה האריס לטראמפ.
האריס קיבלה 226 אלקטורים, בעוד טראמפ קיבל 312 אלקטורים.
האריס הפסידה בכל שבע המדינות שהוגדרו כמדינות המתנדנדות בבחירות אלו.
לאחר הפסדה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב־2024, שמרה האריס על פרופיל ציבורי נמוך.
ביולי 2025 הודיעה כי לא תתמודד לתפקיד מושלת קליפורניה בבחירות 2026, אף ששקלה זאת בחודשים שקדמו להכרזה.
בהצהרתה מסרה כי "בשלב זה המנהיגות והשירות הציבורי שלי לא יהיו כנבחרת ציבור", והוסיפה כי תפרט על תוכניותיה הפוליטיות בעתיד הקרוב.
פרשנים העריכו כי ההחלטה עשויה לאפשר לה לשקול התמודדות נוספת לנשיאות ב־2028.
האריס תמכה בהסכם הגרעין בין המעצמות לאיראן וגינתה את יציאת ארצות הברית מההסכם תחת ממשל טראמפ, בטענה כי ההסכם אמנם אינו מושלם, אך הוא מנע מאיראן נשק גרעיני, ויציאה ממנו ללא תוכנית חלופית הוא מעשה חסר אחריות.
האריס התייחסה ליחסים המורכבים בין איראן לארצות הברית פעמים רבות נוספות.
כך היה כאשר הביעה חשש שתתרחש הסלמה לאחר חיסולו של קאסם סולימאני.
בשנת 2017 נשאה האריס נאום ציבורי למשתתפי כנס AIPAC, שבו אמרה: .
האריס ציינה כי "ההחלטה הראשונה שאותה יזמתי כסנאטורית הייתה להילחם בהטיה אנטי-ישראלית באו"ם", כשהיא מתייחסת להחלטה של הסנאט שחגגה 50 שנה לאיחוד ירושלים.
באותו נאום היא הביעה את תמיכתה בפתרון שתי המדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני שיושג במשא ומתן בהסכמת שני הצדדים.
בשל כך האריס מתנגדת לסיפוח יהודה ושומרון ואף כתבה ביוני 2020 לטראמפ, כי הסיפוח "יפגע בסיכויים להשגת פתרון של שתי מדינות באמצעות משא ומתן".
עם זאת, היא לא הצטרפה למכתב שעליו חתמו סנאטורים אחרים, אשר קבע כי סיפוח יפגע ביחסים בין ארצות הברית לישראל.
האריס ציינה כי היא מתנגדת לקמפיין החרם "BDS", וגם לאיסור חרם על ישראל.
בסוף 2017 הגיעה לישראל, נפגשה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, וביקרה בכותל, ביד ושם ובבית המשפט העליון.
מנכ"לית "המועצה היהודית הדמוקרטית באמריקה" (JDCA) האלי סויפר, שכיהנה בעבר כיועצת לביטחון לאומי של האריס, אמרה על האריס: .
בשנת 2018, בנאום נוסף ל-AIPAC, חזרה על תמיכתה בישראל והזכירה חוויות מילדותה בנוגע לאיסוף כספים לנטיעת עצים בישראל עבור הקרן הקיימת לישראל.
גינתה את האנטישמיות לאחר הטבח בבית הכנסת "עץ חיים – אור לשמחה" בפיטסבורג, אשר גבה את חייהם של 11 מתפללים במהלך תפילת הבוקר בשבת.
היא הייתה מיוזמי החלטת הסנאט שהביעה התנגדות להחלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, שגינתה את בניית ההתנחלויות הישראלית בשטחים הפלסטינים הכבושים כהפרה של החוק הבינלאומי.
בריאיון שקיימה ב-2022 אמרה כי ממשל ביידן יחזיר את הסיוע לפלסטינים אותו עצר הנשיא דונלד טראמפ מאחר שטען שהוא משמש גורמי טרור, בנוסף לכך הבטיחה כי הממשל יחזיר את הסיוע ההומניטרי לרצועת עזה, ויפתח מחדש את הקונסוליה האמריקאית ששכנה במזרח ירושלים עד שטראמפ החליט לסגור אותה.
במהלך מלחמת חרבות ברזל התראיינה מספר פעמים - הביעה זעזוע ממתקפת החמאס ומעשי התקיפה וגם מהמצב בעזה אחרי חודשי המלחמה.
על המפגינים הפרו-פלסטינים באוניברסיטאות באמריקה אמרה: "הם מראים בדיוק מהו הרגש האנושי שנדרש בתגובה לעזה.
יש דברים שחלק מהמפגינים אומרים שאני דוחה לחלוטין, אז אני לא תומכת בטענות שלהם לגמרי.
אבל אנחנו צריכים לנווט את זה.
אני מבינה את הרגש מאחורי זה."
בתחום ההגירה האריס בעד הרחבת של מתן אשרות שהייה למהגרים וכן בעד מתן אזרחות לילדים של מהגרים שהובאו לארצות הברית באופן לא חוקי עוד שהיו קטינים, כמו כן היא ביקרה רבות את הנשיא טראמפ ואת המדיניות שלו בעניין מהגרים "מדיניות ההפרדה המשפחתית" ואף הפגינה נגדה.
באחד מנאומיה דיברה האריס על יחס האומה האמריקאית למיעוטים שבארצה ואמרה כי "לווירוס (ובכך התייחסה לנגיף קורונה) אין עיניים, אך הווירוס מראה לנו איך אנחנו מתייחסים זה לזה ואיך אנחנו רואים אחד את השני.
ותבינו, אין שום חיסון נגד גזענות, עלינו לעשות את עבודת התיקון עבור פלויד (ג'ורג' פלויד, שרציחתו הציתה את גל המחאות בארצות הברית מיד לאחר מכן), עבור הילדים שלנו, עלינו להגיע לצדק משפטי תחת החוק.
אף אחד מאיתנו לא יהיה חופשי עד שכולנו נהיה חופשיים".
האריס תומכת בזכויות להט"ב ואף הגיעה למצעד הגאווה של 2019 שנערך בסן פרנסיסקו על מנת להביע תמיכה בקהילה הגאה במקום.
לאחר שנבחרה כתובעת הכללית של מדינת קליפורניה סירבה להגן על חוק אשר הגדיר נישואים רק ככאלה שמתקיימים בין גבר לאישה.
כלי תקשורת רבים בארצות הברית מתייחסים להאריס כמייצגת גישת ה"חוק וסדר" במפלגה הדמוקרטית.
האריס תומכת בהקשחה של החוקים שנוגעים לנשיאת נשק בארצות הברית וכאשר התמודדה בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 2020 הכריזה כי אם תיבחר לנשיאות היא תעביר תקציב לקונגרס שיתן לדבריה "מאה ימים להתעשת ולהראות את האומץ הדרוש לחוקק חוקי נשק סבירים".
היא תומכת בחוקיות השימוש במריחואנה ברחבי המדינה.
האריס תומכת בחקיקה להגנת הסביבה ולטיפול במשבר האקלים.
כתובעת בקליפורניה היא פעלה נגד חברות מזהמות.
ב-2019, כסנאטורית, היא הציגה יחד עם אלכסנדריה אוקסיו-קורטז את הצעת החוק שקיבלה את הכינוי "הניו דיל הירוק".
היא תמכה במדיניות הניו דיל הירוק גם במהלך התמודדותה בבחירות המקדימות לנשיאות בשנת 2020. במהלך הקמפיין היא הביעה גם תמיכה בחקיקה שתמנע שימוש בסדיקה הידראולית להפקת נפט.
בתקופת כהונתה כסגנית הנשיא היא הצביעה בסנאט, כקול שובר שוויון, בעד "החוק להפחתת האינפלציה" , שכלל השקעה המיועדת לטיפול במשבר האקלים, בהקף הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית עד אז.
כשנשאלה בעת המרוץ לנשיאות ב-2024 האם היא תנסה לקדם את הניו דיל הירוק, אמרה האריס שהיא תתמקד ביישום החוק להפחתת האינפלציה.
האריס נשואה לדאגלס אמהוף, עורך דין יהודי-אמריקאי.
אין לה ילדים משלה, והיא אימצה את שני ילדיו של אמהוף מנישואיו הראשונים (קול ואלה).
בעלה היה בן הזוג הגבר הראשון של סגן נשיא ולפיכך נקרא "האדון השני של ארצות הברית" (על משקל "הגברת השנייה של ארצות הברית") והוא גם היהודי הראשון במעמד זה.
דן מוריין, קמלה האריס - הדרך שלה (ביוגרפיה), הוצאת משכל-ידיעות אחרונות, 2021, 256 עמודים
קמילה האריס - 107 ימים.הוצאת Simon & Schuster, ספטמבר 2025.
קמליה - Camellia הוא צופן בלוקים סימטרי שפותח בשנת 2000 בשיתוף פעולה של מיצובישי ו-NTT על ידי צוות קריפטוגרפים בראשות מיצורו מצואי .
הוצע לגופי תקינה רבים, נכלל ברשימת הצפנים המומלצים של פרויקט NESSIE האירופאי משנת 2003 ופרויקט CRYPTREC של ממשלת יפן, הוצע במזכר של IETF כתוספת ל-IPSec, אושר על ידי ארגון התקינה הבינלאומי בתקן ISO/IEC 18033-3 ונכלל בפרוטוקולי אבטחה פופולריים רבים, ביניהם SSL, OpenPGP ו-S/MIME.
ספריות אבטחה רבות מספקות תמיכה לקמליה, ביניהן Crypto++, GPG, OpenSSL.
קמליה מוגן בפטנט והותר על ידי NTT לשימוש ברישיון חופשי.
הצופן מקבל בלוק מידע בגודל 128 סיביות ומפתח הצפנה בשלושה גדלים אפשריים 128, 192 או 256 סיביות והפלט הוא בלוק מוצפן בגודל 128 סיביות.
הצופן בעל סגנון ייחודי - מעין רשת פייסטל רקורסיבית, בשמונה-עשר או עשרים וארבעה סבבים בהתאם לאורך המפתח ופועל ברמה של בתים.
הפונקציה הפנימית מתנהגת כרשת החלפה-תמורה על שמונה בתים, שכבת ההחלפה מתבצעת במקביל באמצעות שמונה תיבות החלפה (S-box) בגודל 8x8 סיביות ושכבת התמורה היא קומבינציה של XOR בין בתי הקלט.
בנוסף, בדומה לMISTY ו-KASUMI כולל גם שכבת טרנספורמציה ליניארית תלוית מפתח שמופעלת אחת לשישה סבבים.
צופן קמליה קיבל הכרה כצופן מודרני בטוח ואינו נופל ברמתו מ-AES.
הוא זוכה לפופולריות רבה גם עקב פשטותו ויעילותו הרבה הן בחומרה והן בתוכנה.
ההתקפות הטובות ביותר הידועות נגד הצופן הן התקפה שנקראת Square Attack על גרסה מצומצמת (תשעה סבבים) בסיבוכיות של הצפנות ועם טקסטים מוצפנים.
התקפה אחרת שנקראת Rectangle Attack של Shirai מצליחה לשבור את הצופן בעשרה סבבים בסיבוכיות של קריאות זיכרון עם טקסטים נבחרים.
התקפה נוספת שהיא סוג של התקפה דיפרנציאלית אינה טובה משמעותית מכוח גס.
בכללות אילו התקפות תאורטיות שאינן מסכנות את ביטחון הצופן.
יש לציין שהטרנספורמציה הליניארית הנוספת (להלן), אחראית בין היתר על חוזקו.
צופן קמליה (על שם צמח התה) הוא ממשיכו של E2 שהיה מהמועמדים ל-AES והסגנון הייחודי שלו מבוסס עליו במידה רבה.
הפעולות בצופן הן בעיקר פעולות החלפה ופעולות לוגיות OR, XOR ו-AND על מילים או בתים.
כאשר המרות ממילים לבתים וההפך הן לפי סדר בתים גדול (למשל אם המילה מכילה את הערך 0x01234567 (בבסיס הקסדצימלי) בהמרה לבתים הבית הראשון יכיל 0x01, השני 0x23, השלישי 0x45 והרביעי 0x67).
בגרסת מפתח 128 סיביות, בלוק המידע עובר 18 סבבים של טרנספורמציה במבנה פייסטל בנוסף לשכבות הטרנספורמציה הליניארית והטרנספורמציה ההופכית לאחר הסבב השישי והסבב השנים-עשר (כמתואר בתרשים משמאל).
פונקציית הרחבת המפתח מקבלת את המפתח הסודי המסופק על ידי המשתמש ומייצרת ממנו תת-מפתחות מורחבים לכל הסבבים שהם ארבעה מפתחות הלבנה המסומנים כאשר , שמונה עשר מפתחות סבבים כאשר וכן ארבעה מפתחות (עבור הפונקציות הליניאריות) כאשר , כולם מילים באורך 64 סיביות.
תחילה בלוק הטקסט מחובר ב-XOR (המסומן כאן ב-) עם שני המפתחות הראשונים בהתאמה, פעולה זו נקראת הלבנה.
התוצאה מחולקת לשני חצאים ו- ואז הפעולות הבאות מבוצעות פעמים כאשר למעט הסבבים 6 ו-12:
עבור הסבבים 6 ו-12 מבצעים כדלהלן:
לבסוף התוצאות האחרונות ו- עוברים שוב הלבנה עם המפתחות בהתאמה.
במילים אחרות פלט הצופן הוא .
כאשר נבחר מפתח באורך 192 או 256 סיביות יחולו השינויים הבאים.
יהיו שישה מפתחות עבור הפונקציות הליניאריות כלומר נוספו שני מפתחות .
יהיו 24 מפתחות במקום 18 וכן קוראים לטרנספורמציה הליניארית והטרנספורמציה ההופכית שלה שלוש פעמים; בסבבים 6, 12 ו-18. כל היתר זהה.
הפענוח בקמליה זהה להצפנה למעט היפוך סדר תת-המפתחות.
אם המפתח הוא באורך 128 סיביות, תחילה מבטלים את ההלבנה על ידי חיבור ב-XOR עם המפתחות בהתאמה ומתקבלים החצאים מהסבב האחרון של ההצפנה ואז מבצעים עבור עד בסדר יורד למעט הסבבים 13 ו-7 כדלהלן:
אם המפתח הנבחר הוא באורך 192 או 256 סיביות, ההבדלים הם שמתבצעים בסך הכול 24 סבבים בסדר יורד והטרנספורמציה הליניארית מתבצעת בסבבים 19, 13 ו-7.
הכנת המפתח נעשית באמצעות גרסה מצומצמת של רשת פייסטל כמתואר בתרשים משמאל.
תחילה מגדירים שני משתנים מקומיים באורך 128 סיביות כל אחד בהם מציבים את המפתח המסופק על ידי המשתמש.
לכל משתנה אפשר להתייחס כאל מילה אחת באורך 128 סיביות או שתי מילים באורך 64 סיביות המייצגים את שני החצאים של משתנה האב, צד ימין של ייקרא וצד שמאל וכן לגבי , בסך הכול ארבעה רבעים ו- באורך 64 סיביות כל אחד.
כאשר המפתח המסופק על ידי המשתמש הוא באורך 128 סיביות מציבים אותו ב- ואילו המילה .
את המפתח המסופק על ידי המשתמש טוענים למשתנים הפנימיים כך שהכללים הבאים מתקיימים:
עבור מפתח 128 סיביות; המפתח בחצי השמאלי ואילו החצי הימני .
שים לב ש- ו- מכילים את שני חצאי בהתאמה.
עבור מפתח 192 סיביות; המפתח מחולק כך ש-.
הסמל הוא המשלים ל-1 של (אותו אפשר לקבל על ידי חיבור XOR עם וקטור של 64 אחדים).
המפתח מתפרס על פני ומחצית מ- - כלומר ואילו החלק האחרון מכיל את המשלים של .
עבור מפתח 256 סיביות; המפתח מחולק כך ש-.
עבור כל המפתחות; וכן .
בנוסף מגדירים שני משתנים ו- באורך 128 סיביות כל אחד, אותם מאתחלים כדלהלן.
תחילה מבצעים , את התוצאה מצפינים בהצפנה מקוצרת ברשת פייסטל בשני סבבים עם הפונקציה המתוארת להלן כאשר הערכים מתוך הטבלה להלן משמשים כמפתחות הצפנה.
את התוצאה מחברים ב-XOR עם ושוב מצפינים עם ו- והתוצאה האחרונה תהיה .
את מחברים שוב ב-XOR עם ומצפינים עם והתוצאה האחרונה היא .
ערכי הקבועים הם 16 ספרות החל מהספרה השנייה ועד הספרה ה-17 של הייצוג ההקסדצימלי של חלק השבר של השורש הריבועי של ששת המספרים הראשוניים הראשונים.
מתוך המשתנים גוזרים תת-מפתחות כל אחד באורך 64 סיביות.
כל מפתח נגזר מהחלק השמאלי או הימני של הזזה מעגלית של אחד מהמשתנים האמורים לפי הטבלה הבאה.
למשל אם המפתח הנבחר הוא 192 או 256 סיביות אזי לפי הטבלה הימנית, ערכו של תת-המפתח עבור הסבב השמיני הוא החצי הימני של המסומן בטבלה לאחר הזזה מעגלית 30 פוזיציות לשמאל.
הביטוי פירושו כאן הזזה מעגלית של במספר סיביות המצוין על ידי בגבולות מילה באורך 64 סיביות.
היות שכל מפתח כאמור הוא תוצאה של הזזה מעגלית של אחד המשתנים האמורים, אפשר להכין את מפתחות הסבבים תוך כדי ריצה במקום לאחסן את כל הטבלה בזיכרון ובכך לחסוך מקום.
להלן תיאור הפונקציות המרכיבות את הצופן מהגדול לקטן.
הפונקציה המופיעה בתרשים משמאל מוגדרת כדלהלן:
הפונקציה מקבלת שני פרמטרים, ערך וקטע מתאים מהמפתח המורחב באורך 64 סיביות כל אחד ומחזירה את גם הוא באורך 64 סיביות תוך שימוש בפונקציות ו- המייצגות החלפה ותמורה בהתאמה בנוסף לחיבור עם .
הפונקציה הליניארית מקבלת שני פרמטרים; באורך 64 סיביות המחולק לצד ימין וצד שמאל ו- בהתאמה ואת המחולק גם הוא לשני חצאים ומחזירה את באורך 64 סיביות כדלהלן:
הסימן מייצג את האופרטור הלוגי AND והסימן מייצג את האופרטור הלוגי OR.
התרשים משמאל מתאר את שתי הפונקציות הליניאריות.
פונקציית ההחלפה מקבלת קלט באורך 8 בתים ונעזרת בארבע טבלאות החלפה ו- להלן כדי להחליף את ערכי הבתים בבתים שבטבלה לפי אינדקסים - בכל טבלה בסך הכול 256 ערכים אפשריים.
לדוגמה אם ערכו של הבית , התוצאה לפי הטבלה הראשונה היא .
תיבות ההחלפה של קמליה (s-box) הן ערכי שקילות אפינית של פונקציות הופכיות מעל השדה .
הפונקציה היא צירוף ליניארי של סיביות הקלט לפי הנוסחה:
כאשר מקיים וכן הוא אלמנט בשדה המקיים .
הפונקציה מוגדרת בסיביות עבור הקלט כך:
אפשר לראות שערכי התיבות ו- למעשה נגזרות מהתיבה הראשונה.
לכן אם הזיכרון מוגבל כמו בכרטיס חכם, אפשר לאחסן בזיכרון רק את הטבלה הראשונה ולחשב את ההחלפה במקום על ידי הנוסחאות המתוארות.
למשל אם החלפה של לפי טבלה 3 היא: .
הפונקציה מקבלת מערך של שמונה בתים ומחזירה את התמורה שלהם לפי:
דרך אחרת להציג זאת היא על ידי כפל מטריצות:
להלן קוד שלם בשפת ++C של הצפנת קמליה לפי :
קמנג'ה או כינור אנדלוסי הוא כלי נגינה שבמקור הוא כלי קשת בעל שלושה עד ארבעה מיתרים.
בניגוד לכינור האירופאי מנגנים עליו באמצעות קשת כשהוא מונח על הברך במקום מתחת לסנטר.
אחת התיאוריות למקור השם "קמנג'ה" (או "כַּמְל-גַ'ה" במקור) במוזיקה האנדלוסית היא שמשמעותו היא "המשלים הגיע".
זאת כיוון שהכינור האירופאי, שהובא למרוקו, השלים את הרכב כלי הנגינה בתזמורת, והחליף כלי מיתר קדום יותר דוגמת הרבאב.
השימוש בקמנג'ה נמצא יותר במוזיקה האנדלוסית הקלאסית ובמוזיקה המרוקאית.
כיוון המיתרים בקמנג'ה שונה מכיוון המיתרים של הכינור המערבי, אבל על ידי כיוון מחדש של הכינור אפשר גם לנגן עליו מוזיקה מערבית.
הקמנג'ה הוא כלי קדום שממנו התפתחו הרבה כלי נגינה מערביים והוא נחשב לאחד מאבותיו של הכינור המערבי.
בתזמורת האנדלוסית הישראלית, בתזמורת ירושלים מזרח ומערב ובתזמורת ירושלים החדשה נעשה שימוש פופולרי בכלי.
בישראל היו יוסי שריקי וישועה אזולאי נגני קמנג'ה ידועים.
על שם האחרון מתקיימת תחרות הכינור והקמנג'ה.
קמלה פאנט היא פמיניסטית, פוליטיקאית ופעילת זכויות נשים מאוטראקהאנד, שבהודו.
היא ידועה גם בשל עבודתה בתנועת אוטראקהאנד, אשר הביאה לכך שאוטראקהאנד הוכרזה כמדינה הודית בשנת 2000.
פאנט נולדה למשפחת ממעמד הפועלים, בצ'אמולי, גרהוואל (אוטראקהאנד).
יש לה תואר שני באומנות, וכן תואר במשפטים מאוניברסיטת קומאון.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 היא עבדה כעורכת דין בקומאון, אחת הנשים היחידות במחוז במקצוע.
פאנט הייתה אחת המנהיגות של תנועת הצ'יפקו.
התנועה, אשר קמה ב-1973, התחילה כארגון לשימור הסביבה, ובפרט היערות באוטראקהאנד, ובהמשך נהייתה גורם מרכזי בהתנגדויות לעשרות פרויקטי פיתוח ובניה, והפכה למודל למחאה לא-אלימה.
הפעילות של פאנט הגיעה לנקודת שיא כאשר היא צמה במשך 11 ימים במסגרת מחאת נאשה נאהי רוג'גאר דו (Nasha Nahi Rojgar Do) אותו הנהיגה.
המחאה קמה נגד העלייה בשיעורי האלכוהוליזם בקומאון, שהוחרפו עקב האבטלה הגוברת.
נשים היו לעיתים קרובות הקורבנות לאלימות מצד גברים בתנאים אלו, והתארגנות רחבה קמה בדרישה מהמדינה להגביל את הזמינות של אלכוהול, ולייצר מקומות עבודה.
היא פעלה גם למען זכויותיהם של חקלאים אריסים במחוז טראי, ולקידום זכויות נשים, כאשר סחר בנשים היה נושא שהתמקדה בו במיוחד.
ב-1990, פאנט, יחד עם אומה בהאט, שילה רג'ואר, ובסאנטי פתאק, יסדה את המגזין הראשון במדינת אוטראקהאנד שמתמקד נשים ונושאים חברתיים, אוטארה (Uttara), שפירושו "של הצפון".
המגזין, אשר חגג את יום השנה ה-25 לפרסומו ב-2015, נתן לראשונה קול לנשים רבות במדינה, והתעקש על שוויון זכויותיהן.
בשנת 1992, היא הייתה אחת המייסדות של המאהילה מאנץ' של פראגטישיל (Pragatisheel Mahila Manch), ארגון נשים כלל-אזורי במחוז דהראדון.
המאנץ' היה אינסטרומנטלי בתהליך האיחוד של תנועות מרובות - סביבתניות ואחריות - לכדי תנועת אוטראקהאנד, שמטרתה הייתה להפוך למדינה נפרדת ועצמאית מאוטר פרדש.
ב-1 באוקטובר 1994, קבוצה של פעילי תנועת אוטראקהאנד היו בדרך לדלהי כדי לערך מחאה לא-אלימה.
כשהם עברו בראמפור טיראהה, כוחות משטרתיים ירו עליהם, ושישה פעילים נהרגו.
בנוסף, השוטרים אנסו מספר פעילות.
האירוע דרבן נשים מכל עברי אוטראקהאנד ומארגונים שונים להתאחד למאהילה מאנץ' (ארגון נשים חברתי) שמטרתו הממוקדת היא עצמאות מדינית.
הארגון היה יחיד במינו לא רק מבחינת היקף פעילותו, אלא כי הוא היה אחד מארגוני העצמאות היחידים בעולם שכולו נשים.
בהנהגתה של פאנט, נוסחה הדרישה שגיירסיין, עיירה קטנה במרכז שני המחוזות האתנו-גאוגרפיים העיקריים של אוטראקהאנד (קומאון וגארהוואל), תהא לבירת המדינה שתוכרז.
ב-9 בנובמבר 2000, הוכרזה אוטראקהאנד כמדינה ה-27 של הודו.
אך הארגונים החברתיים התאכזבו מההתפתחויות הפוליטיות לאחר ההכרזה.
לשלטון עלו בעלי כוח שלא היו חלק מתנועות המחאה והעצמאות שהביאו להקמת המדינה, ורבים מהנושאים החברתיים, הסביבתיים והכלכליים עבורם נלחמו לא השתפרו.
כך שהארגונים המשיכו לפעול, במגוון נושאים שכוללים התנגדות לאלכוהול, מיגור סחר בנשים, רפורמות בחינוך, והעצמת הגראם סאבהות (מועצות כפריות).
פאנט ממשיכה לפעול בתנועה הפוליטית סוואראג' אבהיאן (Swaraj Abhiyan), שמטרתו שחרור מכל סוגי הדיכויים, והפיכת הודו למדינה שוויונית וצודקת.
היא גם מקדמת את רווחתן של נשים זקנות, והביאה להשקת תוכנית תלושי מזון לנזקקות.
ב-2012, פאנט הובילה מחאה מאסיבית בעקבות מותה של סטודנטית מדהראדון, שעברה אונס קבוצתי בניו דלהי.
המוחות דרשו מהממשלה עונש מוות לאנסים, ונקיטת אמצעים בטיחותיים מוגברים לטובת נשים.
הן ביקשו מתושבי העיר לבטל את חגיגות השנה החדשה, ופאנט הצהירה שאונס הוא הצורה המזוויעה ביותר של ניצול, ושלמרות 65 שנים של עצמאותה של הודו, נשים עדיין חיות בפחד.
היא גם קראה ליצירת בתי משפט מיוחדים שיטפלו באופן זריז ואפקטיבי במקרי אונס.
בין הדרישות, שבתי המשפט יחויבו לתת החלטה וגזר דין תוך זמן מוגדר, והזכירה את המקרה ברמפור, שבו נאנסו עשר נשים, ואף על פי שמספר גברים הורשעו, הם עדיין לא ריצו את עונשם, גם כעבור מספר שנים.
ב-2015 היא התנגדה למינויה של אישה טרנסג'נדרית כסגנית-יו"ר ועדת הנשים של מדינת אוטראקהאנד, בהצהרה שלדעתה אין ביכולתה של טרנסג'נדרית "להבין ולהזדהות עם בעיות של נשים".
קמלה פרסד-ביססר כיהנה כראשת ממשלת טרינידד וטובגו בשנים 2010–2015. הייתה האישה הראשונה בתפקיד ועמדה בשנים 2010–2011 בראש חבר העמים הבריטי.
פרסד-ביססר נולדה בדרום האי טרינידד להורים ממוצא הודי.
היא בוגרת לימודי חינוך ומשפטים ובעלת תואר שני במנהל עסקים.
בשנת 1995 נבחרה לפרלמנט טרינידד וטובגו כנציגת מחוז סיפאריה בשנת 1999 מונתה לשרת החינוך וכיהנה בתפקיד שנתיים.
בשנת 1995 ובשנת 2001 כיהנה תקופת קצרות כיועצת המשפטית לממשלה.
בשנת 2006 נבחרה על ידי מפלגות האופוזיציה בפרלמנט לשמש בתפקיד ראש האופוזיציה לאחר שקודמה בתפקיד הושעה.
היא החזיקה בתפקיד כשנה וחצי.
בשנת 2010 ניצחה מפלגתה בבחירות, ופרסד-ביססר הרכיבה את הממשלה וכיהנה כראש הממשלה, תפקיד אותו מילאה עד להפסד בבחירות 2015. לאחר הבחירות הכלליות מונתה לראש האופוזיציה.
היא הוחלפה בראשות הממשלה על ידי קית' רוולי.
מחוז משנה קמניץ (בבלארוסית: Камянецкі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר קמניץ.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קמניץ 39,143 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 83.2% בלארוסים, 7.4% אוקראינים, 6.7% רוסים, ו-1.7% פולנים.
קָמֶלּיה מְרוּשֶׁתֶת (שם מדעי: Camellia reticulata) היא מין צמח בסוג קמליה, שמקורו במחוזות סצ'ואן ויונאן בדרום מערב הרפובליקה העממית של סין.
תחום התפוצה של אוכלוסיות הבר של מין זה מוגבל ליערות הררים מעורבים בדרום ובמרכז יונאן.
קמליה מרושתת היא הפרח המחוזי של יונאן.
מקור האפיתט של השם המדעי ברשת העורקים של העלה.
קמליה מרושתת היא שיח מסועף בצורה דלילה או עץ קטן ירוק-עד, שיכול לגדול לגובה בין 10 ל-15 מטרים (המין הגבוה ביותר בסוג קמליה).
אורך הפטוטרת של העלים 6 עד 13מילימטרים.
אורך הטרף בין 5 ל-11 סנטימטרים ורוחבו בין 4 ל-5.5 סנטימטרים.
המרקם של העלים דמוי עור, גונם: בחלק העליון ירוק עמום, בחלק התחתון ירוק עמוק מבריק ונטול פלומה.
הם מוארכים, סגלגלים עד מלבניים.
העורק המרכזי בגוון ירוק צהבהב, מורם מפני העלה ומתחברים אליו 6 עד 8 עורקים משניים.
שפת העלים משוננת וקצה העלים מחודד.
הפרחים גדלים מתחת לקצה הענף או בזווית.
פרח בודד או בקבוצה של עד 3 פרחים.
קוטרם של הפרחים בין 7 ל-10 סנטימטרים (עד ל-20 סנטימטרים בחלק מהזנים המתורבתים).
גונם בין ורוד רך לוורוד עמוק ולעיתים נדירות כמעט לבן, עם 5–7 עלי כותרת, או יותר בחלק מהזנים המתורבתים, דמויי ביצה הפוכה באורך 4 עד 6 סנטימטרים וברוחב 3 עד 4.5 סנטימטרים (יותר בחלק מהזנים).
אורך האבקנים 3 עד 4 סנטימטרים.
השחלה כדורית בקוטר 3 עד 4 מילימטרים והעלי באורך 2.5 עד 3.5 סנטימטרים.
הפרי הוא הלקט כדורי עד כדורי פחוס בן שלוש עד 5 קשוות בגוון חום בהיר, בקוטר של כ-5 סנטימטרים.
בכל קשווה יש זרע אחד או שניים כדוריים עד כדוריים למחצה בגוון חום.
עונת הפריחה היא בין ינואר למרץ, והפירות מבשילים בין ספטמבר לאוקטובר.
המין יכול לחיות 600 שנים.
קמליה מרושתת גדלה באופן טבעי בסין, בסמוך לגבול בין המחוזות יונאן וסצ'ואן, שם היא מכונה "נָאנְשָׁאנְצָ'ה" (南山茶) שפירושו "הקמליה של ההר הדרומי".
צמחי הקמליה המרושתת גדלים בגובה בין 1,800 ל-2,500 מטרים באזור הררי זה.
העלים בעלי הגוון העמום המכוסים שעווה (מחזיר טוב יותר רמות גבוהות של אור אולטרה סגול) מרמזים על כך שצמח זה מותאם היטב לגובה רב יותר.
הקמליה המרושתת גדלה ביערות פתוחים שבהם אלונים ירוקי-עד ונשירים מהווים חלק חשוב מחופת היער יחד עם כמה מיני אורנים.
במקומות שהם היער נכרת הופכת הקמליה המרושתת וקרובי משפחתה להיות חופת היער.
סוגי הקרקע משתנים בכל האזור, אך האדמה שאפשר לצפות למצוא ביער, רופפת, חומצית ואורגנית, היא הסוג המועדף על ידי הקמליה.
באזור יונאן שבמערב סין יש אקלים מתון, עם חורפים חמימים ויבשים.
הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר היא 7.8°C מעלות, וביולי 19.9°C.
המשקעים השנתיים הם קרוב ל-1,000 מילימטרים; עיקר הגשם יורד בחודשי הקיץ ממאי עד ספטמבר, כשבמהלך תקופת הפריחה בראשית השנה לא יורד כלל גשם.
האוכלוסייה בבר הולכת ומצטמצמת כתוצאה מקטיף יתר ופגיעה בבית הגידול, ועם זאת המין לא נחשב נדיר.
לצמח יש היסטוריה ארוכה של גידול וטיפוח הן להפקת שמן תה מהזרעים, והן בשל ערכו כפרח נוי.
האזכור הראשון של הקמליה המרושתת בסין מולדתה הוא בשנת 590 בטקסט שמתייחס לצמחי תבלין, כך על פי סטירלינג מקובוי (Stirling Macoboy) בספרו "מילון הצבעים של קמליות" (Colour Dictionary of Camellias).
קולונל דורנט, בהרצאה שנשא בשנת 1967 על המין, תיארך את הטיפוח הסיני של הקמליה המרושתת למאה התשיעית במחוז יונאן.
עד המאה האחת עשרה טופחו שבעים ושניים זנים.
הקמליה המרושתת העתיקה ביותר שעדיין חיה נבטה זמן קצר אחר כך.
צמח אחד של הזן "מָאיֵה-טָאוחונְג" שגדל בחצר מנזר פָּאנְלונְג תוארך לשנת 1347. נראה כי שיא ההתלהבות הסינית מהמין היה בתקופת שושלת מינג (1368 עד 1644), אז היה עניין רב ושפע של כתבים המזכירים אותו.
התחדשותה של ההתעניינות הסינית במין העלתה את המספר הכולל של הזנים שטופחו בסין ל-120.
התיעוד המוקדם ביותר של קמליה מרושתת מחוץ לסין נובע מזן תרבותי יחיד.
'טו-צובאקי', שהגיע ליפן מסין בסוף המאה השבע-עשרה (שושלת צ'ינג).
'קפטן רואס' (Captain Rawes), כפי שכונה לימים זן זה, היה גם הקמליה המרושתת הראשונה שהגיעה לעולם המערבי.
ב-1820 הביא ריצ'רד ראוס (Richard Rawes), קברניט הספינה "וורן הסטינגס" (Warren Hastings), זן זה לאנגליה.
למעשה, השם המדעי של מין זה ניתן על ידי הבוטנאי הבריטי ג'ון לינדלי (John Lindley) על סמך דגימה של 'קפטן רואס'.
הקמליה המרושתת היחידה שיכול היה ולטר למרטס (Walter Lammerts) למצוא בקליפורניה כדי לאמת את האותנטיות של ייבוא זנים חדשים של קמליה מרושתת בשנת 1948 הייתה דגימה של 'קפטן רואס' בגן הבוטני של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
צמח זה עדיין קיים בברקלי, ובמקומות אחרים, אבל דווקא בסין מולדתו הזן נכחד.
הוא הוחזר לסין בשנת 1974, שלוש מאות שנים לאחר שעזב, וקיבל את השם 'גְווֵיְשְׂיָה' ('כבוד מוחזר').
כמה זנים אחרים מצאו את דרכם לעולם המערבי לפני אמצע המאה העשרים.
הזן "סונְגְדְזְה-לִין" שקיבל במערב כמה שמות, בהם "רוברט פורצ'ן" (Robert Fortune), הובא לאירופה במהלך המאה התשע-עשרה, אף על פי שהתאריך המדויק עדיין שנוי במחלוקת.
ג'ורג' פורסט (George Forrest) היה האדם המערבי הראשון שאסף קמליה מרושתת בטבע בתחילת המאה העשרים.
הצמחים בעלי הפרחים הבודדים שאסף פורסט היו שונים בבירור מהזן "קפטן רואס" בעל הפרחים הכפולים שעל בסיסו תיאר לינדלי את המין, מה שהוביל את הבוטנאי ג'.
רוברט סיילי (J Robert Sealy) לכנות את צורת הבר של הקמליה המרושתת בשם C.
Reticulata forma simplex במונוגרפיה שלו שפורסמה בשנת 1958.
השינוי הגדול קרה ב-1948 כאשר ולטר למרטס מרנצ'ו דל דסקנסו (Rancho del Descanso, כיום גני דסקנסו) ייבא במקביל לראלף פיר (Ralph Peer), חובב קמליות נוסף בהוליווד, קבוצה של עשרים זנים של קמליה מרושתת.
אף על פי שהשניים ייבאו את הצמחים בנפרד, הם למדו במהרה האחד על השני.
קמנשהגייס (בהונגרית: Kemeneshőgyész) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקמנשהגייס מספר התושבים נמצא בירידה.
בקמנשהגייס חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
קמנשמיהאיפה (בהונגרית: Kemenesmihályfa) הוא כפר במחוז ואש, בנפת צלדמלק.
הכפר שוכן מצפון-מערב לצלדמלק, בין שלושה כפרים קטנים, והוא מוזג כמעט לחלוטין איתם.
הכפר מחובר לצלדמלק בכביש 8452, לטקרץ' בכביש 8453, ולקמנששמיין ולוונצק בכביש 8454. היישוב יושב על קו הרכבת סקשפהרוואר-סומבטהיי, שיש לו נקודת עצירה במקום.
היישוב וסביבתו מיושבים מאז התקופה הנאוליתית.
בשטחו נמצאו גם ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל.
המקום הוזכר לראשונה באיגרת בשנת 1272, בה יש דיווח על שני כפרים הרוסים: אול וצ'פ.
הראשון תואם ליישוב Csöngé, והשני ל-Mihályfa.
השם צ'פ מוזכר גם בפנקס הכנסייתי של סומבטהיי משנת 1409. שם היישוב הוזכר בארכיון שופרון מאז שנת 1466 בשם Myhályfalva.
מהמאה ה-15 מוזכר בשם קמנשמיהאיפלבה.
השם Mihály נקרא על שם Mihály Ostffy, שהיה ככל הנראה בעל האדמה (ולפי מקורות גם מילא תפקיד ביישוב מחדש של המקום לאחר שצ'פ Csép נחרב).
התוספת של המילה "כפר" (falva) לשם המקום התבררה כארוכה מדי.
בשנות ה-1700 כבר כתבו את קיצור הסיומת "פה" כלומר "fa" במקום falva.
בשנת 1869 האוכלוסייה הייתה כדלקמן: 513 גברים, 533 נשים, כך שהאוכלוסייה הכוללת הייתה 1046. היו קורבנות גם מהכפר במהלך מלחמות העולם.
זכרם הונצח בשנת 1968 על גבי לוח שיש על קיר בית בית הלוויות הנוצרי.
יהודים ישבו במקום במספרים לא גבוהים, אך אין תיעוד על כך למעט יליד אחד במקום.
הכנסייה על שם המרטיר הראשון של סנט סטפן הוזכרה לראשונה בשנת 1439. לאחר הרפורמציה המקום שימש את הלותרנים עד 1732, אז נלקחה מהם בכוח מזוין והוחזרה לקתולים במהלך של אנטי-רפורמציה.
משפחת דמלקי נקברה בקריפטה שלה.
כנסייה נוספת בכפר היא הכנסייה הלותרנית, אשר נבנתה בשנת 1817.
משפחת וידוש מהיישוב קולטה בנתה את הטירה.
היא משפחה אצילה ותיקה של מחוז ואש, שאבות אבותיה הועלו לדרגת אצולה בשנת 1272 על ידי המלך אישטוואן החמישי.
המשפחה מתוארכת כבעלת אחוזות באזור כבר במאה ה-16. הטירה נבנתה בצורתה הראשונה על ידי ז'יגמונד וידוש במאה ה-19. ברבע הראשון של המאה הזו, בסגנון הקלאסיציסטי.
בנו, דניאל, שהפך לסגן המושל של מחוז ואש, שיפץ והרחיב אותה בשנת 1870 בסגנון היסטורי (אקלקטי).
שם נשמרו הארכיונים העתיקים של המשפחה, שהכילו כמה מסמכי קלף ישנים.
צורת ה-L המוגדלת של היום ניתנה לטירה במהלך השחזור בשנת 1911. אז נבנתה הקומה הראשונה על האגף הקצר יותר, והמגדל מעל הטרסה, בו נוצר חדר מגדל.
בקצה האגף הארוך יותר הפונה לרחוב נמצאת מרפסת, אליה מוביל גרם מדרגות מעוטר במעקה מברזל יצוק.
באותה תקופה תוכננו חדרי המגורים במרתף.
חזיתות הטירה קיבלו אדריכלות אר נובו חדשה לחלוטין במהלך השיפוץ.
מיהאי רווס, במקור מיקשה רייזנר (בהונגרית: Révész Mihály; קמנשמיהאיפה, 16 בדצמבר 1884 – בודפשט, 18 במאי 1977) היה עיתונאי, עורך, היסטוריון, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי יהודי-הונגרי.
קמלה (בהונגרית: Kömlő) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
האזור מיושב לסירוגין מהמאה ה-13 עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1261.
יהודים חיו בקמלה במאה ה-18 ובמאה ה-19.
קמלה קאן , הידועה גם בכינויה מיס מארוול (Ms.
Marvel), היא דמות בדיונית המגולמת על ידי השחקנית אימאן ולאני בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
קמלה היא נערה מוסלמית-אמריקאית ממוצא פקיסטני שמעריצה את קרול דנברס.
היא בעלת כוחות אנרגיה קוסמית רדומים מממד אחר אשר מתעוררים.
נכון לשנת 2023, קמלה הופיעה בתפקיד ראשי בסרט גיבורות-העל "המארוולס".
הדמות הופיעה קודם לכן בתפקיד המרכזי במיני-סדרה "מיס מארוול" העוסקת בתחילת דרכה של ח'אן.
קמלה היא מוסלמית אמריקאית ממוצא פקיסטני, בת להורים מהגרים – מוניבה ויוסוף קאן.
לקמלה אח גדול בשם אמיר.
היא מתגוררת בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי.
קמלה גדלה להעריץ את הנוקמים, במיוחד את קפטן מארוול (קרול דנברס).
היא לומדת בתיכון האקדמי קולס יחד עם חבריה נאקיה וברונו.
בזמנה הפנוי, קמלה יוצרת תוכני מעריצים שונים של הנוקמים כמו ספרות חובבים, אמנות וקוספליי.
היא גם מנהלת ערוץ יוטיוב משלה בשם Sloth Baby Productions, המתמקד בגיבורי על.
בשנת 2025, קמלה יוצרת תלבושת של קפטן מארוול על מנת להשתתף בתחרות קוספליי בכנס החובבים של הנוקמים הקרב ובא.
אולם, היא מתקשה לקבל אישור מהוריה להשתתף בכנס ובמקום זאת מתכננת להתגנב החוצה עם חברה ברונו במטרה ללכת לכנס.
קמלה מוסיפה לתלבושת הקוספליי שלה צמיד, שסבתה סנה שלחה, על מנת להשלים את התלבושת.
בכנס, קמלה עונדת את הצמיד אשר גורם לה להקרין מבנה של אנרגיה קוסמית הגורמת בשוגג להרס.
היא מצילה את זואי צימר, חברתה לכיתה, בעזרת מבנה אנרגיה בצורת יד.
לאחר התקרית, ברונו מאיץ בקמלה לחזור הביתה ולמחרת עוזר לה לשלוט בכוחותיה.
ברונו מסיק שהצמיד מפעיל את כוחותיה של קמלה.
מאוחר יותר, ברונו, קמלה ונאקיה משתתפים במסיבה שזואי ארגנה ופוגשים את קמראן, התלמיד החדש בשכבת הבוגרים.
קמראן מוצא חן בעיניי קמלה, והיא מפסיקה להתאמן עם ברונו.
קמלה מתחילה לראות חזיונות של אישה מסתורית ותוהה כיצד נעלמה איישה, סבתא רבתא שלה, בחלוקת הודו.
קמלה שואלת על כך בזמן חגיגת חג הקורבן.
בחגיגה, בזמן שנאקיה רצה למסגד, ילד צעיר מתחיל להחליק ממרפסת אך קמלה מצילה אותו בעזרת "כוח הלילה שלה".
קמלה נסוגה לסמטה ונרדפת על ידי מל"טים וסוכנים של המחלקה לבקרת נזקים (DODC), בהובלתה של הסוכנת סיידי דיוור.
קמראן מציל את קמלה ומציג אותה בפני אמו נג'מה, אשר קמלה מזהה כאישה המופיעה בחזיונות שלה.
נג'מה מסבירה שהיא וקמראן שייכים לקבוצה של ישויות משופרות הידועות בשם "החשאיים" (Clandestines) – ג'ינים אשר הוגלו ממימד הנור, ושאיישה הייתה אחת מהם.
בנוסף, נג'מה חושפת שהצמיד יכול לעזור להם לשוב למימד הנור, ומבקשת את עזרתה של קמלה.
קמלה מסכימה, אך ברונו מזהיר אותה שהמסע הבין-ממדי יכול להיות מסוכן.
קמלה מבקשת מקמראן זמן נוסף על מנת לוודא שיוכלו לבצע את המסע בבטחה.
קמראן מסכים, אבל נג'מה מסרבת לחכות ומחליטה להכריח את קמלה לעזור להם.
אמיר – אחיה של קמלה – מתחתן עם טיישה ארוסתו.
קמראן מגיע לחתונה כדי להזהיר את קמלה לפני ששאר החשאיים מגיעים.
החשאיים מכניעים את קמלה, ברונו וקמראן בזמן שנג'מה מנסה להשתמש בצמיד, פעולה שמעוררת חיזיון של רכבת.
נאקיה רואה את קמלה משתמשת בכוחותיה כשקמלה וברונו נמלטים.
סנה יוצרת קשר עם קמלה, מגלה שגם היא ראתה את חיזיון הרכבת ומתעקשת שמוניבה וקמלה יבקרו אותה בקראצ'י.
קמלה ומוניבה נוסעות לקראצ'י ומתאחדות עם סנה.
סנה חושפת שהצמיד מנסה להעביר מסר דרך חיזיון הרכבת.
למחרת, קמלה עטוית המסכה הולכת לתחנת הרכבת על מנת לחקור, אך מותקפת על ידי כארים – חבר בקבוצת הפגיונות האדומים – שבתחילה חשב שהיא אחת מהחשאיים.
כארים לוקח את קמלה למקום המחבוא של הפגיונות האדומים.
קמלה לומדת ממנהיגם ואליד שהחשאיים מנסים לשבור את מעטה מימד הנור, המפריד בין המימד של החשאיים לעולם האנושי, כדי להתרחב ולהשתלט על העולם האנושי.
קמלה מתחילה להתאמן עם הפגיונות האדומים כדי לשלוט בכוחותיה, אך הם מופסקים על ידי החשאיים.
מתפתח מרדף, במהלכו ואליד הורג את החשאיים אך נדקר אנושות על ידי נג'מה.
כשקמלה וכארים הודפים את החשאיים, כארים הורג את אחד מהם ונג'מה דוקרת בטעות את הצמיד – שולחת את קמלה לחלוקת הודו בשנת 1947.
קמלה יוצרת קשר עם איישה, שמבקשת ממנה לפני מותה להדריך את סנה.
קמלה יוצרת הקרנה של כוכבים על מנת להוביל את סנה אל אביה, מבינה שהיא זו שאיחדה אותם מחדש.
כשקמלה שבה להווה, היא מגלה שהתקיפה של נג'מה פתחה את המעטה, אך המעטה מאדה את כל מי שבא איתו במגע.
נג'מה מעבירה את כוחה לקמראן לפני שהיא מקריבה את עצמה כדי לסגור את המעטה.
סנה ומוניבה מוצאות את קמלה ומוניבה משלימה עם כוחותיה של בתה.
לאחר שקמלה חזרה לעיר, חנות הנוחות של ברונו, Circle Q, התפוצצה והסוכנת סיידי דיוור הורתה על סגירת החנות.
קמלה יוצרת הסוואה באמצעות הבד מהמתנה של מוניבה וכארים לפני שהיא מתאחדת עם הבנים.
בעזרתם של נאקיה, אמיר וזואי, הקבוצה מעכבת את סוכני בקרת נזקים.
קלירי מורה על נסיגה, אך דיוור מתעלמת ממנו ומובילה פלגת סוכנים להסתערות על בית הספר בו מסתתרים קמלה וחבריה, ועוצרת את כולם פרט לקמלה ולקמראן, שמתעמת עם דיוור.
דיוור תוקפת אותו, אבל קמלה נלחמת בסוכנים ומאפשרת לחבריה לברוח.
דיוור בורחת ומאוחר יותר היא משוחררת מתפקידה על ידי קלירי.
קמלה הופכת לדמות אהובה בקהילה שלה ומקבלת מאביה את שם גיבורת העל "מיס מארוול".
שבוע לאחר מכן, ברונו אומר לקמלה שיש לה מוטציה גנטית.
מאוחר יותר, הצמיד של קמלה פולט זוהר מוזר בחדר השינה שלה, והיא פתאום מחליפה מקום עם קרול דנברס.
מתגלה שהצמיד של קמלה הוא אחד מזוג הצמידים הקוונטיים כאשר דאר-בן, המנהיגה החדשה של הקרי, משיגה את הצמיד השני בחלל ורותמת את כוחו של הצמיד.
דאר-בן מצמידה את המטה שלה לצמיד ומשתמשת בו כדי לקרוע נקודת קפיצה בחלל.
החריגה שנוצרה מתגלה על ידי .S.W.O.R.D.
החקירה של דנברס ומוניקה רמבו מובילה לכך ששתיהן וקמלה נשזרות קוונטית.
שזירה זו גורמת לשלוש להחליף מקומות באמצעות התעתקות כאשר לפחות שתיים מהן משתמשות ביכולות מבוססות אור שלהן בו זמנית.
החילוף גורם לשלוש להילחם באויבי קרי של השנייה, ומותיר את בית משפחת קאן הרוס.
כששלוש הנשים שבות למקומן המקורי, ניק פיורי ורמבו מבקרים אצל קמלה בכדור הארץ, כשלבסוף דנברס מצטרפת אליהם.
לאחר מכן, השלוש מצטרפות למושבת פליטים של הסקרולים על כוכב הלכת טרנקס.
שם, דאר-בן קורעת נקודת קפיצה נוספת, אשר שואבת את האטמוספירה של טרנקס לתוך כוכב הלכת הלה על מנת לנסות לשקם את האוויר של הלה.
לאחר מאמץ חפוז לפנות את המושבה, דנברס, רמבו וקמלה מקימות צוות המכונה באופן לא רשמי "המארוולס" על ידי קמלה.
דנברס מודיעה לאחרות על האגדה שהצמידים הקוונטים שימשו ליצירת רשת התחבורה של נקודות הקפיצה.
השלוש נשזרו בשל הקשר ההדדי שלהן עם האנרגיה של הרשת כאשר דאר-בן שיבשה אותה.
הקריעה החוזרת ונשנית של נקודות הקפיצה על ידי דאר-בן גורמת לחוסר יציבות נוסף לרשת ומסכנת את היקום.
השלוש רודפות אחר דאר-בן אל אלאדנה, כוכב לכת עשיר במים, ולאחר מכן אל השמש של כדור הארץ.
דאר-בן מתמקדת במקומות חשובים לדנברס לאיסוף משאבים במשימתה לשקם את הלה.
המארוולס נלחמות בדאר-בן ומכניעות אותה בספינתה ליד השמש, אבל היא גונבת את הצמיד של קמלה ומשתמשת בשני הצמידים יחד כדי לקרוע חור נוסף בחלל.
הניסיון לעשות זאת הורס את דאר-בן ומשאיר פתח לרב-יקום.
לאחר שקמלה מחזירה לעצמה את הצמידים, היא ודנברס משתמשות בכוחות המשולבים שלהן כדי להמריץ את רמבו – מאפשרות לה לסגור את החור מהצד השני, פעולה המשאירה אותה תקועה.
קמלה ומשפחתה עוזרים לדנברס לעבור לביתה הישן של אמה המנוחה של רמבו, מריה.
הצוות קצר הימים נותן השראה לקמלה לחפש גיבורים צעירים ולהקים קבוצה חדשה.
קמלה מתחילה בגיוס קייט בישופ, שמסכימה.
שנהפרויקטפרסקטגוריהתוצאההערות שוליים2022מיס מארוולפרס סאטורןההופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר בסדרת הזרמת מדיה2023פרסי הסופר של בחירת המבקריםהשחקנית הטובה ביותר בסדרת גיבורי עלהמארוולסאגודת מבקרי הסרטים מאזור וושינגטון די.
ההופעה הצעירה הטובה ביותרחוג מבקרי הסרטים של לאס וגאסהנערה הטובה ביותר בסרטפרסי איגוד עיתונאי הקולנוע של אינדיאנהפריצת השנה
קָמֵעַ (גם קָמִיעַ) הוא חפץ שמיוחסים לו כוחות סגוליים.
לרוב יהיה הקמע פיסת נייר או קלף שעליה כתובה ברכה כלשהי, צירופי אותיות של פסוקים, שמות מלאכים או שמות קדושים אחרים.
את הקמע נושא אדם על גופו או מניח בביתו כדי להבטיח את שלומו, לשמירה מעין הרע או משדים ורוחות רעות.
השורש האטימולוגי של השם "קמע", לדעתו של בעל הערוך הוא משורש "קמע" שפירושו בארמית קשר, מכיוון שהיו עונדים אותו על הגוף; וכך מקובל בקרב חוקרי הלשון כיום.
לדעתו של רבי אליהו בחור, הוא מן המילה הארמית "קימעא", שפירושה "מעט", כיוון שהיו כותבים בקמע מילים מועטות.
קיימות עדויות על שימוש בקמעות מזה שנים רבות.
בכל התקופות, בני דתות ותרבויות רבות, נשאו עימם קמעות.
ציורים בדמות עינו של הורוס נמצאו כבר על קברים קדומים המצרים, לצידם של מומיות.
קמעות כתובות נמצאו אף הן בחפירות ארכאולוגיות המתייחסות לתקופות חיים מאוחרות יותר.
עד ימינו, נפוץ השימוש בקמעות בתרבויות שונות.
במקרים רבים ישנה השפעת גומלין בין תרבויות, ועל קמעות הנמצאות בשימוש רב בין היהודים, נטען כי מקורן בתרבויות לא יהודיות.
כך ידוע שמקורה של החמסה הוא בתרבות האסלאמית.
ישנם הטוענים שרעיון הקמעות כולו נכנס ליהדות בהשפעת הבבלים, בתקופת גלות בבל.
מחקר שערכה ד"ר חגית מטרס הראה כי השימוש בקמעות נפוץ גם אצל רציונליסטים מערביים, בעיקר בעתות צרה ומצוקה.
הקמעות הם חלק בלתי נפרד מחייו של המאמין הנוצרי ובעיקר הקתולי וזאת בשל העובדה שהנצרות היא רק דת, ולא בעלת הגדרה גם תרבותית מעמיקה יותר, מקומם של הקמעות בנצרות אינו חד משמעי.
לפיכך באזורים מסוימים ישמשו קמעות בהתאם לתרבות המקומית, כמו למשל "זנבות של בעלי חיים" בצפון גרמניה, מכשפת מטבח בתרבות הסקנדינבית ו"אלמוג אדום" שמשמש קמע נוצרי בתרבות של חצי האי האיברי.
עם זאת לצד שלל הקמעות והסמלים שקיימים בתרבויות שונות בתוך העולם הנוצרי, ישנם גם קמעות שהם "אוניברסליים", והנצרות הקתולית רואה בהם סקרמנטלים נוצריים, דהיינו מביאי חסד קטן.
מקורם של הקמעות בנצרות הוא עוד מראשית דרכה ובמהלך השנים הלך והתרבה השימוש בקמעות ככל שהחל וגדל מספר חסידיה של הנצרות.
בין הקמעות הראשונים של הנצרות שהגיעו עוד מהנצרות הקדומה אפשר למנות את הצלב, הקרוספיקס וגם את מחרוזת תפילה, האיקונין ושרידי קדושים.
התרחבות משמעותית של סקרמנטלים בנצרות החלה במאה ה-14 לאחר מגפת המוות השחור, שהובילה לפריחה בדת העממית בקרב פשוטי העם, תופעה שנקראת כיום "וולגריזציה של הדת הנוצרית", דהיינו הפיכת הנצרות לעממית יותר ונגישה לעם הפשוט.
תהליך הוולגריזציה התרחש מפני שמספר יודעי הקרוא וכתוב עלה בקרב האוכלוסייה הנוצרית, ואלה החלו לקרוא את כתבי הקודש הנוצריים ולפרשם כראות עיניהם.
בכך החלה תופעה חדשה של נוצרים שהופכים את הפולחן הנוצרי להיות אישי יותר ולא מרוחק כבעבר, אשר התבטא בבנייתן של קפלות ומזבחות אישיים בבתיהם של מאמינים נוצרים רבים.
כמו כן, קמעות חדשים הצטרפו בשנים אלו לצד הקמעות הישנים, והם ביטאו את הפרשנות החדשה שנוצרה לכתבי הקדוש עם תחושת ההזדהות האינדיבידואלית של המאמין עם קדושי הנצרות.
"פולחן הלב הקדוש" - התפתח במאה ה-14 מדגיש את קורבן הלב של ישו ומריה ואהבתם האין סופית לאנושות הוא מיוצג בציורי אומנות, מיסות, תפילות, חפצי פולחן שונים ופסטיבלים דתיים.
נזר הקוצים - כתר הקוצים שלבש ישו על ראשו במהלך הפסיון.
מים קדושים - מים המקודשים בידי איש דת ונחשבים למגנים ובעלי סגולה, את המים הקדושים נוהגים
לשים באגני טבילה לצורכי טקסי הטבלה או טהרה לפני כנסייה לכנסייה, וישנם נוצרים השמים מים קדושים באגני הטבילה קטנים בבית להיטהר לפני תפילה מול המזבח הביתי.
מדליה שמשה בנצרות גם לציון של קדוש מגן וברכה החרוטה על המדליה.
המדליה המוכרת ביותר היא של בנדיקטוס הקדוש אשר משלבת צלב יחד עם ברכת הקדוש ובדרך כלל נמצאת בתוך צלבים או שרשרות.
מחרוזת תפילה של מיכאל הקדוש - מחרוזת תפילה שמקודשת למלאך מיכאל הקדוש.
גלימת הקדוש קטנה - משמשת בפולחן וטקסי זיכרון למתים.
עם פריחת דת האסלאם במאה ה-7 לספירה בעקבות הכיבושים של הח'ליפים הראשונים, הושפעה הדת הצעירה כמו ברוב המקרים בהיסטוריה, מהתרביות הקדומות אותם היא כבשה.
אחד הקמעות הנפוצים ביותר באסלאם הוא החמסה, שבתרבות הערבית היא ידועה בשם "ידה של פאטמה", בִּתו של הנביא מוחמד, ומסמלת בקרב מוסלמים את חמשת עמודי האסלאם.
לצד החמסה גם צבעים וסמלים מסיומים קיבלו נפח מיסטי באמונה המוסלמית כך למשל הצבע הכחול נחשב לקמע המגן מפני עין רע ובתרבות הטורקית נוהגים להשתמש "בנאזירי" שהם עיניים כחולות המגינות מפני עין רע.
קמעות נוספים הם הכתב הערבי, שבו כותבים את פסוקים מהקוראן הנחשבים מקודשים שמגינים על הבית או בית העסק ומגנים עליו.
הבדווים מאמינים בקיום רוחות, שדים ועינא בישא.
הדרך להילחם בהם היא באמצעות קמיעות, החל בקמיע הנושא את שם אללה ונביאו, המשך בפסוקים מן הקוראן, וכלה בקמיעות של רזים והשבעות.
יש קמיעות שבהם המילים כתובות על נייר או על עור וכאלה הרקועים על כסף או על נחושת.
מהם שעשויים מחלוקי אבן, מחרוזים, מאבר מן החי ועוד.
הבדווים מייחסים חשיבות מיוחדת לדברים שיצאו מפי הנביא: "הריפוי שלכם בשלושה: לגימה מהדבש, כוויה באש ופסוק מהקוראן", כנאמר בשפת העם "תמרה וג'מרה ואיה מן אל קוראן" - תמרה וגחלת ופסוק מהקוראן.
מאסכה - קמיע נגד הפלה.
טאסת רג'ה - צלחת לזעזוע והלם.
קובלה: אבן אדומה שצורתה כצורת כבד.
אישה גרושה נושאת אותה על גופה כסגולה שבמהרה תינשא.
מדוס - אבן ארוכה ירוקה.
נושאת אבן זו "אתדוס רג'להא" - "תדרוך על בעלה" עד שיהיה מציית לה בכל.
קמיע לאהבה - כשאדם רוצה להבטיח שאישה מסוימת תאהב אותו, הוא בא אל איש יודע דבר, הכותב עבורו קמיע.
הקמיע נכתב בדם של הודהוד (דוכיפת), אותה ציפור ששידכה בין שלמה המלך ובלקיס מלכת שבא.
פעמון על צווארו של הילד (קול הפעמון מגרש מהילד רוחות רעות ושדים).
פעמון להגנת האוהל (יש ציפור שנקראת הייגכנכנג (לילית?), המבשרת חורבן והרס.
כשהציפור נוחתת על האוהל, הפעמון משמיע צלצול המבריח אותה).
שמירה מעין רע - תולים על האוהל פרסה, טלף או רגל של חמור.
תולים מחרוזת או חרוז כחול על צוואר הסוסה או הגמל.
חואיה לריפוי הכחשת נחש, קמיע בצורת נחש דו ראשי עשוי נחושת.
קושרים קמיע זה מעל מקום ההכשה, לאחר ששפשפו בו קלות את מקום ההכשה והחולה מבריא.
חרוז מיוחד שנקרא חואיה, שהוא חלק וצבעוני כבטנו של הנחש, ושמים על מקום ההכשה.
הבדווי המסורתי בדרך כלל יפנה אל הדרווישים למצוא תרופה לסוג מסוים של מחלות ודאגות.
חלק מתרופות אלה הן הקמיעות.
תליית קמיע על הגוף היא אחת הדרכים להישמר או להירפא ממחלה או כישוף.
לדוגמה: תלית חרוזים בצבע תכלת על ראש התינוק.
החרוזים נקראים "קושאש" (המילה "קוש" פירושה לגרש את עין הרע, את המחלה או את מעשי הכישוף).
המבוגרים תולים קמיעות על גופם, בפרט כאשר הם חשים מאוימים על ידי יריביהם.
מגן הקמיע נכתב בדיו על נייר, ולאחר מכן הוא מקופל לצורת משולש ונעטף בבד או בעור ונתלה על הגוף.
אם נושא הקמיע סובל ממחלה הנגרמת על ידי שדים מן האדמה, הקמיע יונח מתחת לכרית השינה.
חלק מהקמיעות מכיל צירופי אותיות, מילים, סמלים, מספרים, פסוקים מהקוראן וכדומה, אשר רק כותב הקמיעות יודע את מובנם.
הקמעות זכו ליחס שונה בין ההוגים.
בתלמוד מוזכרים קמעות שונים (כמו במסכת שבת ס, ב ובבכורות ל, ב), עובדה המראה
שדעתם של חכמי התלמוד לא שללה קמעות כלל.
בדברי גאונים מסוימים יש גם התייחסות מפורשת חיובית לקמעות:
האמונה בקמעות רווחה ביותר בימי הביניים, ובעיקר בזמן מסעות הצלב.
יחסו של הרמב"ם לקמיעות מורכב.
מחד, מבוטאת שלילתו את הקמעות שהכיר בצורה הברורה ביותר בספרו מורה הנבוכים:
מאידך, הרמב"ם עצמו בספרו ההלכתי משנה תורה הביא הלכות פסוקות מן התלמוד באשר להיתר טלטול מרשות לרשות של קמעות "מומחים" (היינו שכבר הוכח ששמרו על האדם שלוש פעמים) בשבת, וכיוצא בזה, הנובעים מייחוס ממשי לקמעות.
יחסו זה של הרמב"ם מבטא את השקפת עולמו המדעית-אמפירית, הגורסת כי יש לשפוט דברים לפי הוכחת יעילותם בפועל, ולא לפי דעות קדומות שיש לנו עליהם.
פרשנים רבים סברו כי לדעת הרמב"ם דרך הפעולה היחידה שבה הקמיעות פועלים והיא יכולה להיות פסיכולוגית גרידא, או כוח טבע שאיננו מכירים בלבד, דבר המשתלב עם גישתו הרציונלית-שכלתנית המובהקת, ולדעתם ההיתר לטלטול קמעות בשבת אינו אלא מחמת ההשפעה על החולה, בדומה לאפקט הפלצבו.
יחסם של חכמי הקבלה לקמעות
גם בין חכמי הקבלה נמצאו כאלו שהסתייגו מהשימוש בקמעות, אף שלדעתם הקמעות המקוריים אכן מכילים כוחות על טבעיים.
לדעתם, על פי מסורת מהאר"י, במשך השנים הלך ופחת הידע הנכון לעשיית הקמעות, ו"שמות" הכתובים בספרים שונים לכתיבה בקמעות שונו בכוונה כדי שלא ישתמשו בהם אנשים שאינם ראויים להשתמש בהם, ולכן לדעתם אין להשתמש בקמעות בזמננו.
אך יש בין חכמי הקבלה של הדור האחרון שטענו למסורת ברורה על קמעות מועילים, והם הרבו להשתמש בקמעות.
ביניהם נמנו הרב יצחק כדורי ,
נטען שהבעל שם טוב לא התנגד לשימוש ב"שמות קדושים" בקמעות, והראיה היא שנמצאו בכתבים המיוחסים אליו (כתבים שמקורם בגניזה החרסונית המפוקפקת) מכתבים לבתו אדל, ובהם בקשה שתשלח לו על ידי שליח את ספר השמות הקדושים בדחיפות כשהיה במסע.
בחלק מהקמעות שכתב הופיע שמו בלבד.
היו מבין החוקרים שזיהו קשר בין המזוזה לקמע עתיק.
יחסם של רבים ביהדות אל המזוזה הוא אכן כאל קמע, רעיון שהרמב"ם מתנגד לו בחריפות.
קמעות רבים רוכזו בספר רזיאל המלאך.
קמעות שונים נפוצים עד זמננו אצל שומרי מסורת, בעיקר בביתן של יולדות כסגולה ללידה קלה.
קמע נפוץ ביותר הוא החמסה.
בישראל הפיצו אנשי מפלגת ש"ס, במערכות בחירות שונות, קמעות שונות כדי לענדם, במיוחד ביום הבחירות.
בעקבות תופעה זו תוקן, בשנת 2000, סעיף 122 לחוק הבחירות לכנסת, ונקבע שהמשדל אדם להצביע או להימנע מלהצביע באמצעות מתן קמע, עונשו מאסר חמש שנים או קנס.
קמפ דייוויד הוא מעון נופש של נשיא ארצות הברית הנמצא במדינת מרילנד.
המעון נמצא כ-100 ק"מ מצפון-מערב לוושינגטון די.
בלב פארק לאומי בשלוחה של הרי האפלצ'ים, סמוך לעיירה תורמונט הסמוכה לפנסילבניה.
באופן רשמי, המעון הוא מתקן צבאי ושמו הרשמי הוא "מתקן תמך של הצי האמריקני ת'ורמונט" (Naval Support Facility Thurmont) והוא מאויש על ידי אנשי הצי האמריקני וחיל הנחתים של ארצות הברית.
המעון נבנה כמחנה נופש לעובדי הממשל האמריקני ומשפחותיהם.
הבנייה החלה בשנת 1935 כחלק ממפעל הניו דיל והושלמה בשנת 1938. בשנת 1952 הוסב המקום למעון נשיאותי על ידי הנשיא ה-34 דווייט אייזנהאואר, אשר קרא למקום על שמם של אביו ונכדו, אשר שניהם נקראו דייוויד.
המקום סגור לגישת הציבור הרחב ואף אינו מופיע על מפות הפארק הלאומי שבתחומו הוא נמצא.
כל נשיאי ארצות הברית מאז דווייט אייזנהאואר השתמשו בקמפ דייוויד:
בחודש מאי 1953 דווייט אייזנהאואר אירח במקום את וינסטון צ'רצ'יל.
קנדי ומשפחתו הרבו לבלות חופשות במקום.
הנשיא קנדי אף התיר לרבים מאנשי הבית הלבן ומשפחותיהם לבלות במקום בשעה שהוא נעדר ממנו.
לינדון ג'ונסון היה נועץ עם עוזריו בקמפ דייוויד ואף אירח במקום את ראש ממשלת אוסטרליה, הרולד הולט, ואת ראש ממשלת קנדה, לסטר פירסון.
ריצ'רד ניקסון בילה רבות בקמפ דייוויד ודאג לשיפור ומודרניזציה של המתקנים בו.
ג'רלד פורד נהג לרכב במקום על אופנוע שלג ואף אירח בקמפ דייוויד את נשיא אינדונזיה, סוהארטו.
ג'ימי קרטר אירח במקום, בספטמבר 1978, את ועידת קמפ דייוויד, במסגרתה גובשו הסכמי קמפ דייוויד, הסכמי מסגרת לשלום במזרח התיכון, אשר נחתמו על ידי נשיא ארצות הברית, נשיא מצרים אנואר סאדאת וראש ממשלת ישראל מנחם בגין, וסללו את הדרך לחתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים במרץ 1979.
רונלד רייגן הרבה לבקר בקמפ דייוויד יותר מכל נשיא אחר.
בשנת 1984 אירח רייגן במקום את מרגרט ת'אצ'ר, ראש ממשלת בריטניה.
ג'ורג' הרברט ווקר בוש ערך במקום את טקס נישואי בתו דורותי, בשנת 1992.
ביל קלינטון אירח במקום את ועידת קמפ דייוויד, בין ה-11 ל-25 ביולי 2000, במסגרתה נערך משא ומתן בין ראש ממשלת ישראל, אהוד ברק ליושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, בחסותו של הנשיא.
קלינטון אף אירח במקום את ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר ומספר רב של אורחים ידועים אחרים.
ג'ורג' ווקר בוש אירח במקום ראשי מדינות שונים ובהם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, בשנת 2003, וראש ממשלת בריטניה גורדון בראון, בשנת 2007.
ברק אובמה קיים במקום, בשנת 2012, את הכינוס ה-38 של "ארגון המדינות המתועשות" (G8).
בשנת 2012 הנשיא אף אירח במקום את ראש ממשלת רוסיה, דמיטרי מדבדב.