tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינואר 2022 נודע כי החלה בקשר רומנטי עם דרור צינמן, תאורן אשר השתתף בהפקת סרטים וסדרות.
נַטְלָה (גם אַנְטָל) היא כלי המשמש לנטילת ידיים.
על פי ההלכה, כדי שנטילת ידיים לסעודה תהיה כשרה יש צורך בנטילה דווקא מכלי ובכוח גברא.
לרוב, הנטלה היא מעין כוס גדולה בעלת שתי ידיות.
עם השנים התפתחה והפכה הנטלה לאחד מתשמישי מצווה בכל בית יהודי-דתי, עשויה בצורה דקורטיבית מחומרים וקישוטים שונים ואף מכסף וזהב.
בתלמוד נעשה שימוש במילה נטלא כאחד מהשמות לכלי שמשתמשים בו לנטילת ידיים:
הסביר רש"י שנטלא הוא שמו של כלי לנטילת ידיים מזכוכית, ואילו כוזא הוא שמו של כלי דומה מחרס.
במשנה מבואר שיש צורך בכלי לנטילת ידיים.
וכתב בה"ג 2 אפשרויות למקורו של חיוב זה:
חכמים הסמיכו את תקנת הנטילה למצוות הזאת מי חטאת שבה נאמר .
חכמים למדו את החיוב מכך שהתורה ציוותה את הכהנים ליטול את ידיהם ורגליהם מהכיור.
הכלי ממנו נוטלים ידיים אינו חייב להיות מיועד לכך, אלא יכול להיות גם כוס, קערה וכל כלי אחר.
עם זאת, כבר בתלמוד מתוארים כלים ייעודיים לנטילת ידיים.
המשנה קובעת שאין צורך בכלי העשוי מחומר מיוחד: .
בתלמוד מבואר שהכלי צריך להיות בנפח של רביעית, גם כאשר נוטלים ידיים בפחות מרביעית מים.
בהלכה ידוע ההבדל בין נקב , שהמים יוצאים דרכו מכלי, לבין נקב , שהוא יותר רחב ויכולים גם להיכנס דרכו מים (כאשר משקיעים את הכלי בתוכם).
בתלמוד נקבע שניתן ליטול ידיים בכלי שנסדק כך שהוא מוציא משקה, אך אסור ליטול ידיים אם הוא ניקב בכונס משקה.
כתבו חלק מהאחרונים שאם בכלי יש סדק המוציא את המשקה ברציפות של טיפה אחר טיפה - הוא בוודאי מספיק רחב כדי להיחשב כונס משקה, ואסור ליטול מהכלי.
כתבו הרא"ש והטור שהכלי פסול לנטילת ידיים גם אם נותר בו נפח רביעית שאינו סדוק, כי כל מה שמעל הנקב כבר לא נחשב כלי והנטילה דרכו אינה כשרה.
הסמ"ק ורבי יוסף קארו סוברים ששיעור כונס משקה רלוונטי דווקא לכלים המיועדים לשתייה, שנקב בגודל כזה כבר מספיק כדי לבטל מהם תורת כלי לעניין קבלת טומאה.
אך בכלי המיועד למאכל ניתן לטבול גם כאשר יש בו נקב ברוחב כונס משקה, ורק כשהנקב יהיה רחב בשיעור שיכול להוציא כזית הכלי ייפסל לנטילת ידיים.
לעומתם, הטור סובר ששיעור כונס משקה לנטילת ידיים רלוונטי לכל סוגי הכלים, ואינו תלוי בהגדרת הכלי לעניין קבלת טומאה.
נטילה דרך נקב או זרבובית
במשנה מבואר שאין להשתמש ביד כתחליף לכלי בנטילת ידיים: .
ועל פי זה כתב הרשב"א שכל נטילה צריכה להיות אופן ישיר מכלי.
אמנם, מהתוספתא משמע שהאיסור להשתמש ביד הוא דווקא כשהמים לא הגיעו בתחילה מכלי: .
על פי זה כתב רבנו תם שניתן ליטול יד אחת מכלי ואז להעביר את המים ממנה ליד השנייה.
בשולחן ערוך הובאה דעתו של הרשב"א כ'סתם' ודעת רבנו תם כ'יש מתירים'.
והרמ"א כתב שהמנהג להקל אך הלכה כמו הרשב"א ולכן יש להחמיר.
מקרים בהם אין צורך בנטלה
בטבילת ידיים במעיין או במקווה אין צורך להשתמש בכלי, כיוון שהידים נטהרות מהטבילה עצמה.
ואפילו שלא יהיה 40 סאה במעין עדיין כשר.
עם זאת, כתב השולחן ערוך שטוב להקפיד על נטילה מכלי גם בנטילת ידיים של שחרית.
נטלה כסמל על קברי לויים
נהוג לציין את קברותיהם של לויים בסמל של נטלה, בגלל זכותו של הלוי ליטול את ידיהם של הכהנים לפני ברכת כהנים.
בבית הכנסת האיטלקי בירושלים, המשמש גם מוזיאון ליהדות איטליה, יש נטלת כסף מהמאה ה-14 המשמשת לנטילת ידי הכוהנים כיום.
ככל הידוע, זוהי הנטלה (כלי נטילת הידיים) היהודית הידועה העתיקה ביותר בעולם.
נטלי דו טואה (Natalie du Toit; נולדה ב-29 בינואר 1984) היא שחיינית דרום אפריקאית, שזכתה ב-10 מדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008) ואלופת אפריקה במשחה ל-800 מטר חופשי (אבוג'ה 2003).
נוסף לכך, היא השתתפה במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
דו טואה נולדה וגדלה בקייפטאון.
היא החלה להתאמן בשחייה בגיל צעיר, וב-1998, בגיל 14, אף השתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקואלה לומפור.
בפברואר 2001 נפגעה בתאונת דרכים לאחר שרכב פגע בה בעת שרכבה על קטנוע בדרכה מאימון שחייה.
בעקבות התאונה, נאלצו הרופאים לקטוע את רגלה השמאלית, מתחת לברכה.
בתוך שלושה חודשים, עוד בטרם החלה ללכת על רגליה, שבה דו טואה לבריכת השחיה, והמשיכה באימוניה.
בשנת 2002 שבה דו טואה לזירה הבינלאומית, כשהשתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר, וזכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-50 ול-100 מטר בסגנון חופשי לבעלי מוגבלויות.
באחרון אף קבעה שיא עולם.
היא לא הסתפקה במשחים אלה, והתחרתה במשחה הרגיל ל-800 מטרים, בו העפילה לגמר.
בכך, הייתה לספורטאית הנכה הראשונה שמעפילה לשלב הגמר במסגרת זו.
בשנת 2003 המשיכה דו טואה להתחרות במסגרות הרגילות, ואף קצרה הישגים לא מעטים.
במשחקי אפריקה שנערכו באבוג'ה, ניגריה זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר, ובמשחקים האפרו-אסיאתיים שנערכו בהיידראבאד, אנדרה פרדש שבהודו זכתה במדליית כסף במשחה זה ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר.
חרף הישגיה, לא הצליחה להשיג את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת אתונה (2004).
היא השתתפה במשחקים הפאראלימפיים, וזכתה ב-5 מדליות זהב, במשחים ל-50, 100 ו-400 מטרים בסגנון חופשי, 100 מטרים בסגנון פרפר ו-200 מטר בסגנון מעורב.
כן זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר בסגנון גב.
בשנת 2006 שמרה דו טואה על שני תואריה ב-50 וב-100 מטרים בסגנון חופשי במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן.
ב-2008 סיימה במקום הרביעי במשחה ל-10,000 מטרים באליפות העולם בשחייה במים פתוחים
הישג זה אפשר את השתתפותה באולימפיאדת בייג'ינג.
הוועד האולימפי של דרום אפריקה בחר בה לשאת את דגל המדינה בטקס הפתיחה של המשחקים, ובכך הייתה לספורטאית הנכה הראשונה הנושאת דגל בטקס פתיחה של אולימפיאדה.
בתחרויות עצמן סיימה במקום ה-16. עם סיום המשחקים, השתתפה דו טואה גם במשחקים הפאראלימפיים.
היא זכתה במדליית זהב בכל חמשת המשחים בהם זכתה גם באתונה.
בשנת 2008 זכתה דו טואה בתואר שחיינית הנכה של השנה.
נטלי מארי אנדרי ביי היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון צרפתייה.
לאחר שרכשה השכלה בדרמה ובריקוד, החלה ביי להופיע ב-1970. היא שיחקה בלמעלה משבעים סרטים וזכתה בארבעה פרסי סזאר על תפקידיה בסרטים: הילוך איטי (Sauve qui peut (la vie (1980), Une étrange affaire (1981), זעם בסמטאות (La Balance) (1982), ו-Le Petit Lieutenant (2005).
היא הייתה מועמדת לפרס חמש פעמים נוספות.
נטלי ביי נולדה במנוויל, אר, נורמנדי לזוג הציירים קלוד ביי ודניז קוסטה.
בגיל 14 היא הצטרפה לבית הספר לריקוד במונקו.
שלוש שנים אחרי כן עברה לארצות הברית.
עם שובה לצרפת היא המשיכה לרקוד אבל נרשמה גם לבית הספר למשחק Cours Simon והתקבלה לקונסרבטוריון הלאומי הגבוה לאמנויות הדרמה, אותו היא סיימה ב-1972 כשהיא קטפה את הפרס השני בקומדיה, קומדיה דרמטית ובתיאטרון זר.
הופעתה השנייה בקולנוע הייתה בסרט Two People (1973), בבימויו של רוברט וייז.
היא זכתה לפרסום בשל תפקידה כנערת התסריט בסרט לילה אמריקאי בבימויו של פרנסואה טריפו.
במהלך שנות השבעים היא שיחקה בקולנוע ובטלוויזיה בתפקידי בת הזוג הטובה או הנערה הכפרית החביבה.
ב-1981 היא זכתה בפרס סזאר הראשון שלה, לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט הילוך איטי (Sauve qui peut (la vie של ז'אן-לוק גודאר.
אחריהם הגיעו שובו של מרטין גר וזעם בסמטאות (La Balance).
היא זכתה בשני פרסי סזאר נוספים כשחקנית הטובה ביותר בסרט Une étrange affaire, וכשחקנית הטובה ביותר בסרט זעם בסמטאות (La Balance) מ-1982. מערכת יחסים בת ארבע שנים עם ג'וני האלידיי הפכה את השניים לזוג ידוענים.
בתם לורה היא השחקנית לורה סמט.
אחרי שעברה לתפקיד מסוג חדש כשגילמה את דמותה של יצאנית בסרט זעם בסמטאות (La Balance), היא הרחיבה את מגוון התפקידים שלה לדמויות פחות ברורות, כמו בסרטים J'ai épousé une ombre ו-En toute innocence.
ב-1986 היא שבה לתיאטרון והופיעה בתפקיד אדריאנה מונטי.
ב-1999 היא נבחרה לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה עבור תפקידה בסרט יחסים פורנוגרפיים (Une liaison pornographique), על אישה המחליטה לממש פנטזיה מינית, ומפרסמת מודעה בעיתון.
היא נענית ומיפגש אחד בבית המלון מוליד מיפגשים נוספים.
בין שני הזרים מתפתחת מערכת יחסים.
בשנת 2000 כיכבה בסרט זוכה הפרסים "ונוס ביוטי" (Venus beauté) שביימה טוני מרשל.
בה כיכבה לצד, סמואל לבהיאן, בול אוז'ייה, מתילד סינייה ואודרי טאטו.
הסרט, שזכה בארבעה פרסי סזאר, עוקב אחר הרפתקאות רומנטיות ומיניות של שלוש עובדות במכון קוסמטיקה, ודרכן סיפורים על התבגרות ואהבה.
באותה שנה שיחקה לצד בנואה מאז'ימל בסרט הדרמה "על פי מתייה".
בשנת 2002 שיחקה בסרט "תפוס אותי אם תוכל" דרמת מתח בבימויו של סטיבן ספילברג, בכיכובם של לאונרדו דיקפריו, טום הנקס וכריסטופר ווקן.
בשנת 2003, כיכובה בסרט "פרח הרוע", סרטו של קלוד שברול.
בשנת 2004, שיחקה בסרט "מחכה לך", דרמה רומנטית שהייתה סרטו הראשון של תיירי כליפה, עיתונאי ומבקר קולנוע ותיק שהחליט לעבור לעבוד מאחורי המצלמה.
בשנת 2006 שיחקה במותחן "אל תגלה", המבוסס על רומן מאת הרלן קובן.
בשנת 2007 כיכבה בסרט "לאהוב את מישו", דרמה היסטורית על מלחמת העצמאות של אלג'יריה.
בשנת 2009, שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "ג'יגולו צרפתי", על אישה מבוגרת ומצליחה שנוהגת לשכב עם זונות ממין זכר, ומתאהבת באחד מהם
בשנת 2017 שיחקה בסרט "אליבי.
בשנת 2022 תשחק בסרט הבריטי "אחוזת דאונטון 2: עידן חדש"; אשר מבוססת על הדרמה התקופתית אחוזת דאונטון.
בשנת 1972, בגיל 24, ביי שיחקה בהופעת הבכורה שלה בקולנוע ופגשה את אהבתה הגדולה הראשונה, פיליפ ליוטארד, שעזב את אשתו וילדיו עבורה.
בני הזוג נפרדו בשנת 1982.
בתוכנית טלוויזיה באפריל 1982 פגשה את ג'וני האלידיי, הרומן שלהם הפתיע את הסובבים אותם.
בנובמבר 1983 נולדה בתם לורה סמט, שהייתה בת שנתיים כשהוריה נפרדו.
בשנות התשעים היא הייתה בת זוגו של ז'אן לואי בורלו, שהיה אז ראש עיריית ולנסיין.
1981: מועמדת לפרס הסזאר לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט Une semaine de vacances
1981: זוכת פרס הסזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט הילוך איטי (Sauve qui peut (la vie
1982: זוכת פרס הסזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט Une étrange affaire
1983: זוכת פרס הסזאר לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט זעם בסמטאות (La Balance)
1984: מועמדת לפרס הסזאר לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט J'ai épousé une ombre
1991: מועמדת לפרס הסזאר לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט Un week-end sur deux
1999: פסטיבל ונציה - גביע וולפי - השחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט יחסים פורנוגרפיים Une liaison pornographique
2000: מועמדת לפרס הסזאר לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט ונוס ביוטי (Venus Beauté (institut
2004: מועמדת לפרס הסזאר לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט Les sentiments
2006: זוכת פרס הסזאר לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט Le petit Lieutenant
2006: פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן - פרס צדף הכסף - השחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט Mon fils à moi
2009: אבירת פרס לגיון הכבוד
נטלי אן מרצ'נט היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית אמריקאית סיציליאנית.
בשנים 1993–1981 הייתה הסולנית של להקת "10,000 מניאקים", ולאחר מכן המשיכה בקריירת סולו.
מרצ'נט נולדה בג'יימסטאון, ניו יורק, השלישית מבין ארבעת ילדיהם של אנתוני ואן מרצ'נט.
שם משפחתו של סבה מצד אביה, לפני שהיגר לארצות הברית מסיציליה, היה מרקנטה.
כל שנות ילדותה ונעוריה עברו עליה בג'יימסטאון.
הוריה התגרשו בהיותה בת 8, ואמה התחתנה לאחר מכן בשנית.
בגיל 16 עזבה את בית הספר התיכון והחלה לעבוד בחנות לממכר מזון בריאות.
ב-1981, בהיותה סטודנטית במכללה הקהילתית של ג'יימסטאון, החלה לשיר עם להקת "Still Life".
לאחר מספר חודשים הלהקה שינתה את שמה ל-"10,000 מניאקים".
בשנים 1993 - 1981 שימשה מרצ'נט כסולנית הלהקה וכתבה את המילים למרבית משיריה.
בתקופה זו הוציאה הלהקה שישה אלבומי אולפן, הבולטים שבהם היו "In My Tribe" מ-1987, שהגיע בארצות הברית למעמד של אלבום פלטינה כפול, ו-"Blind Man's Zoo" מ-1989, שהגיע למעמד של אלבום פלטינה.
באוגוסט 1993 הודיעה מרצ'נט על עזיבתה את הלהקה, לטובת קריירת סולו.
מרצ'נט ציינה בראיונות שנתנה, כי לאחר שעזבה את "10,000 מניאקים" היא הייתה כה להוטה להתחיל ולכתוב שירים עבור עצמה, שבאותו היום שבו עזבה את הלהקה הלכה הביתה וכתבה את השיר "I May Know The Word", שנועד במקור להיכלל בפסקול הסרט "פילדלפיה".
השיר לא נכלל בסופו של דבר בפסקול הסרט, אך הוא נכלל באלבום הסולו הראשון שהוציאה מרצ'נט, "Tigerlily".
האלבום יצא ב-20 ביוני 1995 בהוצאת "אלקטרה רקורדס", חברת התקליטים שהוציאה גם את אלבומיה של "10,000 מניאקים".
מרצ'נט כתבה והלחינה את כל שירי האלבום, ומאחר וביקשה לקבל חירות אמנותית, היא אף מימנה והפיקה אותו בעצמה.
האלבום זכה לביקורות מעורבות, כשרבים ממבקרי המוזיקה שיבחו את סגנון כתיבתה האישי והחושפני של מרצ'נט, בעוד אחרים ביקרו את סנטימנטליות היתר שלה.
האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה בארצות הברית, הגיע בשיאו למקום ה-13 במצעד האלבומים, וזכה למעמד של אלבום פלטינה מחומש, על מכירות של למעלה מחמישה מיליון עותקים.
זהו אלבומה המצליח ביותר של מרצ'נט עד כה.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Carnival", הגיע למקום העשירי במצעד הסינגלים האמריקאי.
השיר "River" הוא מחווה לשחקן ריבר פיניקס, שנפטר כשנתיים לפני יציאת האלבום.
בעקבות האלבום יצאה מרצ'נט לסיבוב הופעות נרחב והופיעה בתוכניות אירוח רבות, כולל ב"סאטרדיי נייט לייב".
אלבום הסולו השני של מרצ'נט, "Ophelia", יצא ב-19 במאי 1998, אף הוא בהוצאת "אלקטרה רקורדס".
האלבום הוקלט בניו יורק ובלונדון, בהשתתפות 30 מוזיקאים שונים, וגם אותו הפיקה מרצ'נט בעצמה.
למרות שהאלבום אינו אלבום קונספט במובנו המסורתי, קיים חוט מקשר בין שיריו: שם האלבום ושיר הנושא שלו מתייחסים לדמותה של אופליה מתוך מחזהו של שייקספיר "המלט", שמשתגעת ולבסוף מתאבדת.
שירי האלבום מתארים סדרה של נשים שונות, כאלה שיצאו נגד הפטריארכליות ושילמו על כך מחיר אישי, ומעבירים מסר של קריאה להכרה בזכויות נשים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Kind & Generous", שיר שמח שאינו מאפיין את האלבום כולו, זכה להשמעות רבות בערוץ המוזיקה VH1, והגיע ל-"10 הגדולים" במצעד האמריקאי.
האלבום עצמו הגיע בשיאו למקום השמיני במצעד האמריקאי וזכה למעמד של אלבום פלטינה פחות משנה לאחר צאתו.
השיר "King of May" שהופיע באלבום נכתב כמחווה למשורר אלן גינסברג.
סיבוב ההופעות שהתקיים לאחר צאת האלבום הסתיים ב-1999 במספר הופעות שנערכו והוקלטו בברודוויי.
הופעות אלה כללו גרסאות כיסוי לשירים של דייוויד בואי וניל יאנג, והן נערכו לאלבום הופעה חיה שיצא באותה שנה ונקרא "Natalie Merchant: Live in Concert".
ב-13 בנובמבר 2001 יצא אלבומה השלישי של מרצ'נט, "Motherland".
גם הפעם היא כתבה והלחינה בעצמה את כל שירי האלבום, והפיקה אותו ביחד עם טי-בון בארנט.
האלבום הוקדש לקורבנות פיגועי 11 בספטמבר, אם כי הקלטתו הסתיימה יומיים לפני הפיגועים, כך שאין בו התייחסות ישירה אליהם.
האלבום הגיע למקום ה-30 במצעד האמריקאי וזכה למעמד של אלבום זהב.
שיר הנושא של האלבום זכה לגרסת כיסוי של ג'ואן באאז.
מרצ'נט יצאה לסיבוב הופעות עולמי שנמשך שנה וחצי, כדי לקדם את האלבום.
לאחר שחוזה ההקלטות שלה עם "אלקטרה רקורדס" הסתיים ב-2002, היא החליטה לא לחדש אותו ולא לחתום על חוזה חדש עם אף לייבל מסחרי גדול.
את אלבומה הבא, "The House Carpenter's Daughter", שיצא בספטמבר 2003, הוציאה בלייבל עצמאי שהקימה בעצמה ונקרא "Myth America Records".
האלבום, בסגנון פולק, הכיל שירים מסורתיים וגרסאות כיסוי לשירי פולק מודרניים, ולא זכה להצלחה מסחרית.
באפריל 2010 הוציאה מרצ'נט את אלבום האולפן החמישי שלה, "Leave Your Sleep", בהוצאת "Nonesuch Records".
זהו אלבום קונספט כפול, שעוסק כולו בילדות וכולל אוסף של שירים שאומצו ממוזיקה בריטית ואמריקאית מהמאות ה-19 וה-20 ועסקו בילדות.
מרצ'נט הקדישה את האלבום, שהגיע למקום ה-17 במצעד האמריקאי, לבתה.
מרצ'נט נשואה לדניאל דה לה קאלה, ולבני הזוג בת בשם לוסיה.
חלק מציוריה ניתנים לצפייה באתר האינטרנט הרשמי שלה.
1995 - Tigerlily (אלבום פלטינה מחומש)
1998 - Ophelia (אלבום פלטינה)
1999 - Live in Concert (אלבום הופעה חיה)
נטלי ווד הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ווד החלה לשחק בסרטים בהיותה בת ארבע בלבד, ובגיל שמונה כבר הופיעה בסרט "נס ברחוב 34" (1947).
משחקה בגיל 17 לצידו של ג'יימס דין בסרט "מרד הנעורים" (1955), זיכה אותה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, ותרם למעבר מתפקידי ילדה-שחקנית לתפקידים של שחקנית בוגרת.
ככזו היא כיכבה בסרטים המוזיקליים "סיפור הפרברים" (1961) ו-"ג'יפסי" (1962).
היא גם הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור הופעותיה בסרטים "זוהר בדשא" (1961) ו-"Love With the Proper Stranger" (1963).
ווד המשיכה לנחול הצלחה בקריירה שלה עד שנות השישים המאוחרות בסרטים כמו "בוב וקרול וטד ואליס" (1969).
לאחר מכן הפחיתה בהופעותיה, והקדישה את זמנה למשפחתה.
במהלך שנות השבעים הופיעה ווד רק בשני סרטי דרמה.
היא הייתה נשואה למפיק ריצ'רד גרגסון, ופעמיים לשחקן רוברט וגנר, ונולדה לה בת אחת מכל אחד מהם: נטשה גרגסון וקורטני וגנר.
בנוסף לסרטים היא כיכבה במספר הפקות טלוויזיה, בכללן המהדורה המחודשת של הסרט "מעתה ועד עולם" (1979), שעליה היא זכתה בפרס גלובוס הזהב.
מותה של ווד עורר סימני שאלה ונחקר במשטרה.
היא טבעה בסמוך לסנטה קטלינה שבקליפורניה בגיל 43. האירוע התרחש לפני שהשלימה את צילומי סרטה האחרון, דרמת המדע הבדיוני "סערת מוחין" (1983), לצידו של כריסטופר ווקן, שיצא לאקרנים לאחר מותה.
הוריה של ווד, מריה סטפאנובה (לבית זודילובה) וניקולאי זאקרנקו,
היו מהגרים רוסיים-אוקראיניים, שגדלו הרחק ממולדתם.
אביה התגורר בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה, בעוד אמה גדלה בעיר הסינית חרבין.
זמן קצר לאחר לידתה בסן פרנסיסקו, הם עברו צפונה למחוז סונומה וגרו בסנטה רוזה, קליפורניה, שם התגלתה ווד במהלך צילומי סרט במרכז העיר סנטה רוזה.
אמה העבירה במהרה את משפחתה ללוס אנג'לס במטרה לקדם את הקריירה של בתה.
בהיותה בת ארבע נקראה נטליה נטשה גורדין.
בדומה להורים רבים של ילדים שחקנים, ניהלה אמה את הקריירה של הנערה הצעירה והשגיחה עליה בקפדנות.
אביה תואר בידי הביוגרפים של ווד כאלכוהוליסט פסיבי.
בהתאם לדרישת האולפן, שונה שמה של נטליה גורדין לנטלי ווד בעת ששיחקה עוד כילדה בחברת הסרטים האחים וורנר.
בגיל שבע גילמה ווד את דמותה של יתומה גרמנייה לצידם של אורסון וולס וקלודט קולבר בסרט "Tomorrow Is Forever".
וולס אמר על ווד לאחר מכן שהיא נולדה מקצוענית, "כל כך טובה, שזה מפחיד".
הופעתה בסרט הקלאסי של חג המולד משנת 1947 "נס ברחוב 34", הפכה את ווד לאחת מהילדים הכוכבים המובילים בהוליווד.
היא שיחקה בלמעלה מ-20 סרטים כילדה, והופיעה לצדם של כוכבים כמו ג'ין טירני, ג'יימס סטיוארט, מורין או'הארה, בטי דייוויס ובינג קרוסבי.
אחותה סווטלנה גורדין, שנודעה בשם הבמה לנה ווד (Lana Wood), נעשתה גם היא שחקנית, וזכורה במיוחד בשל תפקידה כנערת ג'יימס בונד.
לאחיות ווד יש אחות למחצה, אולגה.
בהיותה בת 16 עברה ווד מתפקידי ילדה לתפקיד של נערה תמימה, כששיחקה בסרטו הנודע של ניקולס ריי "מרד הנעורים", לצדם של ג'יימס דין וסאל מינאו.
הופעתה זיכתה אותה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1955), ובזכייה ב"פרס גלובוס הזהב לשחקנית החדשה הטובה ביותר של השנה" (1957).
לאחר מכן, היא הופיעה בתפקיד קטן אך משמעותי במערבון של ג'ון פורד "המחפשים", בכיכובו של ג'ון ויין; בסרט שיחקה גם אחותה של ווד, לנה, שגילמה את הנערה בצעירותה בסצנות המוקדמות של הסרט.
ווד סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "Van Nuys" ב-1956. היא הייתה חתומה בחברת האחים וורנר, והמשיכה להופיע בשנות החמישים בתפקידים רבים כ"בת הזוג" של הגיבור - תפקידים שלא השביעו את רצונה.
האולפן ליהק אותה בשני סרטים לצידו של טאב הנטר, בתקווה שהצעד יהפוך את שניהם לפופולריים, אך תקוותם התבדתה.
בין סרטיה האחרים באותה תקופה היו "מלכים הולכים קדימה" לצד פרנק סינטרה, ותפקיד ראשי בסרט שהוסרט על פי ספרו הפופולרי של הרמן ווק, "מרג'ורי מורנינגסטאר".
לאחר שהופיעה בכישלון הקופתי "קניבלים צעירים ונאים" לצד בעלה, רוברט וגנר, חלה תפנית משמעותית בקריירה שלה, כשלוהקה לסרטו של איליה קאזאן "זוהר בדשא" (1961), לצידו של וורן בייטי.
התפקיד זיכה אותה במועמדות לפרסי אוסקר, פרס גלובוס הזהב ובאפט"א.
בשנת 1961 גילמה ווד את מריה בסרט "סיפור הפרברים" של ג'רום רובינס ורוברט וייז.
הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה ולתשבחות המבקרים.
ווד יועדה לשיר את שירי המחזמר בעצמה, אבל בסופו של דבר דובבה בידי הזמרת מארני ניקסון.
לעומת זאת, היא שרה בעצמה כשכיכבה בסרט המוזיקלי "ג'יפסי" ב-1962. ווד דובבה בידי ג'קי וורד בקומדיית הסלפסטיק "המירוץ הגדול" (1965).
היא הייתה מועמדת בשלישית לפרס אוסקר וגם לפרס גלובוס הזהב עבור תפקידה בסרט "Love with the Proper Stranger" בשנת 1964.
אף כי רבים מסרטיה של ווד גרפו רווחים, לעיתים קרובות היא קיבלה על משחקה ביקורות שליליות.
ב-1966 היא זכתה בפרס "Harvard Lampoon" כשחקנית הגרועה ביותר של השנה.
ווד הייתה השחקנית הראשונה בתולדות הפרס שהסכימה לקבל אותו בעצמה, והעיתון הרווארד קרימסון כתב על כך שהיא "התנהגה בספורטיביות".
בניגוד לדעתם של המבקרים, התבטא הבמאי סידני פולאק: "כשהיא התאימה לתפקיד, לא היה טוב ממנה.
היא הייתה שחקנית יוצאת מן הכלל."
סרטים מפורסמים אחרים בהם כיכבה בשנות השישים היו "דייזי" (Inside Daisy Clover) (1965) ו"בית זה עומד להיהרס" (1966), בשניהם היא שיחקה לצידו של רוברט רדפורד, והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב כשחקנית הטובה ביותר.
בשני הסרטים, שעלילתם נסובה על תקופת השפל הגדול, גילמה ווד נערה מעיירה קטנה עם חלומות גדולים.
עם תום הקרנת הסרטים סבלה ווד מקשיים רגשיים משמעותיים וחיפשה עזרה מקצועית; בתקופה קשה זו עבורה, היא סירבה להצעה לשחק בסרט "בוני וקלייד", מכיוון שלא רצתה להיפרד מפסיכואנליטיקאי שלה.
ב-1969 גילמה ווד את דמותה של בליינית בסרט העוסק בשחרור מיני, "בוב וקרול וטד ואליס".
לאחר צאתו לאקרנים של הסרט היא הפחיתה את עבודתה, כדי להקדיש עצמה למשפחתה.
במהלך שנות השבעים שיחקה רק לעיתים רחוקות: היא הופיעה בתפקיד עצמה ב"המועמד" (1972), שוב לצידו של רוברט רדפורד.
היא גם הופיעה מחדש על המסך עם בעלה רוברט וגנר ב-"The Affair" (1973), רימייק טלוויזיוני של הסרט הידוע "חתולה על גג פח לוהט" (1976) של טנסי ויליאמס.
ווד הופיעה גם בתפקידי אורח בתוכניות "Switch" ו"הארט ואשתו".
מאוחר יותר היא הגבירה את קצב הופעותיה, כשבתה הגיעה לגיל בית הספר.
בין תפקידי הסרטים אותם דחתה נטלי ווד ניתן למנות את אלו של אלי מק'גרו ב"היה שלום קולומבוס" (על פי ספרו של פיליפ רות), מיה פארו ב"גטסבי הגדול" (על פי ספרו של סקוט פיצג'רלד) ופיי דאנאוויי ב"המגדל הלוהט".
במקום זאת בחרה ווד לככב בסרטים שנחשבו לכישלונות קופתיים, כמו "Disaster film Meteor" (1979) ובקומדיית הסקס "The Last Married Couple in America" (1980).
לעומת זאת, היא הצליחה יותר בהופעותיה בטלוויזיה, וזכתה לשיעור צפייה גבוה ולתשבחות מהמבקרים ב-1979, עבור תפקידה ב-"The Cracker Factory", ובמיוחד במיני-סדרה "מעתה ועד עולם", המבוססת על סרט קלאסי בשם זה.
הופעתה של ווד בתפקידה האחרון זיכתה אותה בפרס גלובוס הזהב כשחקנית הטובה ביותר לשנת 1980. מאוחר יותר באותה שנה, היא כיכבה ב-"The Memory of Eva Ryker", שהייתה בדיעבד ההפקה האחרונה אותה השלימה.
מותה של נטלי ווד התרחש בעת צילומיה לסרט המדע בדיוני "סערת מוחין" (1983).
היא גם יועדה לככב בהפקה הדרמטית "אנסטסיה", ובסרט "Country of the Heart" בתפקיד סופרת גוססת שניהלה רומן עם מתבגר אותו גילם טימותי האטון.
בשל מותה בטרם עת, בוטלו שני הפרויקטים האחרונים שלה, וסיום הסרט "סערת מוחין" נכתב מחדש.
בסצנות חשובות שנועדו לווד, שיחקה ממלאת מקום שנעזרה בקול דומה.
ווד הופיעה ב-56 סרטים בקולנוע ובטלוויזיה.
לאחר מותה כתב מגזין טיים, שעל אף שהביקורת לא העתירה עליה שבחים רבים במרוצת הקריירה שלה, "תמיד הייתה לה עבודה."
שתי תקופות נישואיה של נטלי ווד לשחקן רוברט וגנר זכו לפרסום נרחב.
ב-30 במאי 1969 נישאה ווד למפיק הבריטי ריצ'רד גרגסון.
בני הזוג יצאו יחדיו במשך שנתיים וחצי קודם לנישואיהם.
הייתה להם בת, נטשה (נולדה ב-29 בספטמבר 1970).
הם נפרדו באוגוסט 1971 אחרי שווד שמעה באקראי שיחת טלפון לא הולמת בין מזכירתה לגרגסון.
הליך הגירושין הסתיים באפריל 1972.
בראשית 1972 חידשה ווד את מערכת היחסים הרומנטית שלה עם וגנר.
הזוג נישא מחדש ב-16 ביולי 1972, חמישה חודשים אחרי שהתפייסו ושלושה חודשים אחרי שהתגרשה מגרגסון.
בתם, קורטני וגנר, נולדה ב-9 במרץ 1974. הם נותרו נשואים עד מותה של ווד ב-29 בנובמבר 1981.
הביוגרפית סוזאן פינסטד טוענת שבגיל 16 קיימה ווד יחסים אינטימיים עם הבמאי ניקולס ריי בן ה-43, כדרך לנסות לזכות בתפקיד הראשי בסרט "מרד הנעורים".
בשנות העשרה שלה יצאה ווד לפגישות רומנטיות שארגן לה האולפן עם גברים מבוגרים ממנה, בכללם השחקנים טאב האנטר וניק אדמס.
היא גם ניהלה ידידות ארוכה עם המחזאי מארט קראולי.
בין חבריה הידוענים היו השחקנים מרגרט או'בריאן, קרול לינלי, סטפאני פאוורס וג'יל סנט ג'ון, שנישאה לרוברט וגנר לאחר שהתאלמן מנטלי ווד, בשנת 1990.
בנובמבר 1981 בילו נטלי ווד ורוברט וגנר בראלי, בעת שווד שיחקה בסרט המדע הבדיוני "סערת מוחין".
ווד הצטלמה לסצנות עם כריסטופר ווקן ושחקנים נוספים באולפן ההסרטה של MGM בקאלוור סיטי.
יום אחרי חג ההודיה נסעו ווד, ואגנר, וווקן לסנטה קטלינה שבקליפורניה לסוף השבוע, ובליל 28 בנובמבר עגנה היאכטה שלהם (Splendour) באיסתמוס קוב.
על הסיפון היה גם קברניט הספינה, דניס דוורן (Dennis Davern), שעבד עבור הזוג שנים רבות.
ככל הנראה ניסתה נטלי ווד לעזוב את היאכטה או להרחיק סירה קטנה מלהיתקל בגוף הספינה, ואז החליקה במקרה ונפלה למים.
אישה ששהתה ביאכטה סמוכה שמעה קריאות לעזרה בסביבות חצות.
הצעקות נמשכו במשך 15 דקות ונענו בידי מישהו אחר שאמר: "תיקחי את זה בקלות.
לדברי העדה, "זה נאמר בנינוחות...
לא הייתה שום דחיפות בקולותיהם." חקירה שערך חוקר מקרי המוות של מחוז לוס אנג'לס תומאס נוגוצ'י הסתיימה בדו"ח רשמי שקבע שזו הייתה תאונה.
נוגוצ'י הסיק שווד שתתה "שבע או שמונה" כוסות יין והייתה שתויה כשנפטרה.
היו סימנים של חבורות על גופה, שנוגוצ'י שיער כי ייתכן שנגרמו כתוצאה מהנפילה.
מאוחר יותר כתב נוגוצ'י שאילולא ווד הייתה שתויה, היא הייתה מבינה שהמעיל הכבד וספוג המים שלה וסוודר הצמר שלה משכו אותה מתחת למים, והייתה מסירה אותם.
נוגוצ'י גם כתב שהוא מצא שריטות מציפורניה של ווד בצידי סירת הגומי, המצביעים על כך שהיא ניסתה להיכנס לתוכה.
ואולם במשך השנים שבה אחותה והביעה חשדות שרוברט וגנר היה מעורב במותה.
בשנת 2018 התוודה קברניט הספינה כי שיקר בעדותו בפרשה, ועקב כך שבה ונפתחה חקירה נגד וגנר.
נטלי דדון (נולדה ב-24 ביוני 1983, י"ג בתמוז ה'תשמ"ג) היא דוגמנית, מנחת טלוויזיה ופעילת ימין ישראלית.
דדון נולדה וגדלה בקריית ביאליק למשפחה ממוצא מרוקאי.
הוריה בעלי מסעדת דגים ומועדון לילה.
כשהייתה בת 12, התגרשו הוריה.
לדדון אחיות בשם דבי ושירן, אח נוסף מנישואיה השניים של אמה, ואח מנישואיו השניים של אביה.
דדון החלה בלימודי הוראת המתמטיקה במכללת אורנים אך עזבה בשלב מוקדם.
בתחילת שנות האלפיים פתחה בקריירת דוגמנות.
תחילה השתתפה בתחרות מלכת היופי 2002. בשנת 2008 נבחרה להשתתף בתוכנית הריאליטי "הדוגמניות", בה הייתה אחת המתמודדות הבולטות וסיימה במקום הרביעי.
לאחר התוכנית, השתתפה בכמה פרסומות, וחזרה למסך כשהשתתפה בתוכנית "לילה בכיף" (בפינת "הבכיפיות") בערוץ ביפ.
בהמשך הנחתה בביפ תוכנית בשם "קומדי בר", שבה התארחו קומיקאים בתחילת דרכם.
בנוסף, כיכבה עם אמה בסדרה הדוקומנטרית "חלומות מפלסטיק" בהוט בידור ישראלי.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות VIP" בערוץ 10. בהמשך, הגישה את התוכנית "לייק בישראל" בערוץ 24. בנובמבר 2014 הנחתה את טקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל לצדו של ג'ייסון דנינו-הולט.
ב-2019 השתתפה בתוכנית "האח הגדול VIP עונה 3" ברשת 13, ובגמר התוכנית הגיעה למקום הרביעי.
במרץ אותה שנה, עם סיום דרכה ב"האח הגדול", הצטרפה לפאנל התוכנית "הדו"ח היומי" ברשת 13.
דדון מתבטאת בנושאים חברתיים ופוליטיים בתקשורת וברשתות החברתיות ובשדולה לחיזוק הזהות היהודית בכנסת.
במרץ 2024 הייתה פרזנטורית למסע פרסום של אגודת אפרת.
עד ספטמבר 2025, ניהלה זוגיות עם אבי בנה, עמית פרליס.
נטלי אוסמן , הידועה יותר בשם הבמה שלה סקיילר מון , היא מתאבקת מקצועית עבור הארגון WWE.
היא מתחרה ב-FCW, ליגת הפיתוח של הWWE.
אוסמן הופיעה בעיקר בארגוני היאבקות צדדים רבים בדרום קליפורניה.
בתחילת 2012, אוסמן התחרתה בקרב חושך (קרב לא משודר בטלוויזיה) נגד המתאבקת AJ בתוכניות Raw וסמאקדאון.
היא עשתה את הופעת הבכורה שלה ב-20 ביוני 2012 בתחרות ביקיני.
יום למחרת היא חתמה על חוזה פיתוח עם ה-WWE.
ב-14 ביולי, היא התחרתה בעוד תחרות ביקיני.
כעבור שבוע היא ערכה את הופעת הזירה הראשונה שלה, כאשר הצטוותה עם סאמר רה בקרב זוגות נגד סופיה קורטז ופייג'.
ב-10 באוגוסט, היא קיבלה את שם הבמה הרשמי שלה "סקיילר מון".
אוסמן הופיעה לראשונה בתוכנית NXT בתאריך ה-16 באוגוסט תחת שם הבמה שלה סקיילר מון, והיא נלחמה עם רחל דיאז נגד פייג' ואמה בקרב זוגות נשים והצמד של אוסמן ניצח.
ב-17 באוגוסט בהאוס שואו של NXT הצטוותה עם פייג' והן הפסידו לאמה ואודרי מרי.
דווח כי נטלי שוחררה מהחוזה שלה בתאריך ה-11 בינואר.
אליפות הנשים של PWD (פעם אחת)
נטלי זי היא שחקנית אמריקאית.
ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור גוון הוצ'קינס ווינת'רופ באופרת הסבון "תשוקות" ברשת NBC, תפקידה בתור ווינונה הוקינס בסדרה "צדק פרטי" ברשת FX ובזכות הופעתה בתור קלייר מת'יוס בסדרה "The Following" של רשת פוקס.
זי נולדה במחוז האריס, טקסס בארצות הברית וגדלה והתחנכה במחוז ווקד בטקסס.
בשנת 1995 זי החלה את לימודיה באקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה (אנ') בניו יורק.
ובשנה זו גם שיחקה בסרט הקצר "בנים אינם בוכים", דמות שגילמה מאוחר יותר קלואי סביני בגרסה המלאה של הסרט.
היא גם הופיעה בפרסומות רבות ביניהם לדאב, סניקרס וסלטי הלמן.
זי החלה את קריירת המשחק שלה בתיאטרון אוף ברודוויי בין היתר במחזות "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב ו-"חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר.
בשנת 2005 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "Eyes", דרמת פשע מבית ABC, בו גילמה את טריש אגרמייר.
בשנת 2007 החלה לשחק בסדרת הדרמה "כסף, דארלינג" ברשת ABC, את דמותה של קארן דארלינג, ביתו של פטריק (דונלד סאת'רלנד).
ב-2008 שבה לשחק בעונה השנייה.
בשנת 2010, זי החלה לככב בשלוש העונות הראשונות של סדרת דרמת "צדק פרטי" ברשת FX Networks, ועם עליית העונה הרביעית, שבה לתפקיד חוזר.
היא שיחקה את התפקיד של וינונה הוקינס, אשתו לשעבר של ריילן גיבנס.
זי הייתה במקור כוכבת אורחת בפיילוט של הסדרה, אך הפכה לדמות קבועה מיד לאחר הפיילוט עם חוזה לשנתיים.
בקולנוע, לזי היה תפקיד משנה בקומדיה "החבר'ה האחרים" משנת 2010.
בשנת 2011 היא שיחקה יחד עם שון פטריק פלאנרי במותחן העצמאי "InSight", ולאחר מכן בסרט הטלוויזיה של ערוץ לייפטיים "Burden of Evil" משנת 2012.
לצד תפקידה הקבוע ב"צדק פרטי", מ-2012 עד 2013, היה לזי את התפקיד החוזר בדרמה הקומית "קליפורניקיישן" ברשת שואוטיים, כמושא אהבתו החדשה לדמותו של דייוויד דוכובני.
בשנת 2013, זי כיכבה בתפקיד הראשי של ד"ר קלייר מת'יוס, אשתו הפרודה של רוצח סדרתי בסדרת הדרמה "המעקב" מבית רשת FOX.
היא שבה עם תפקידה לעונה השנייה על תקן תפקיד חוזר.
כמו כן, ב-2013, היה לה תפקיד חוזר בתור מקסין סיגרייב, מנהיגת הסמים וההימורים, בעונה הראשונה של הסדרה "בתוך הבועה" ברשת CBS.
ב-4 באוגוסט 2014, הוכרז שזי לוהקה לדמות הראשית באופרת הסבון של ABC, "Members Only", שםהיא גילמה את התפקיד של מיקי הולמס-האריס, "החברה הכי משכילה ומלוכדת במשפחה שהקימה את הקאנטרי קלאב שסביבו מתרכזת ההופעה.
"Members Only"בוטלה על ידי ABC לפני הקרנת הבכורה.
בשנת 2024 גילמה את ג'קי נלסון בעונה העשירית של סדרת הדרמה הרפואית "שיקגו MED" שיצר דיק וולף עבור רשת NBC.
ביוני 2013, לאחר עשר שנות זוגיות, הודיעה על אירוסיה לשחקן טראוויס שולדט, שכיכב לצדה ב"תשוקות".
הזוג התחתן ב-16 ביולי 2014 בהוואי.
באוקטובר 2015 ילדה בת בשם רייגן.
+שנהסרטתפקידהערות1999Macbeth in Manhattanסמנת'הLucid Days in Hellנעמי2008From a Place of Darknessברנדה2010החבר'ה האחריםכריסטינית'2011InSightקייטלין2013Sweet Talkדלילה2016Too Late מארי מאלר2017Grey Ladyמליסה ריינולדס2020קריסטן2021באושרקארן
+שנהסדרהתפקידהערות2000 - 2002תשוקותגוון הוצ'קינס ווינת'רופ 220 פרקים2001CSIנידרה פאנוויפרק: "Gentle, Gentle"2002MDsרוח רפאיםפרק: "R.I.P."2004המגןלורן ריילי5 פרקים2005שני גברים וחציקוליןפרק: "We Called It Mr.
Pinky"Eyes טריש אנג'רמיירתפקיד ראשי; 12 פרקים2006פרדיסאליפרק: "Freddie and the Hot Mom"ללא עקבותג'ניפר ניקולספרק: "Crossroads"Just Legalלילי רייןפרק: "The Rainmaker"2007 - 2009כסף, דארלינגקארן דארלינגתפקיד ראשי (2 עונות); 23 פרקים2009מצוידג'מה4 פרקיםמדיוםסופי קולאןפרק: "Deja Vu All Over Again"2010הסנגורים (אנ')מרדית' קרמר3 פרקיםחוק וסדר: לוס אנג'לסשרה גודוויןפרק: "Hondo Field"2010 - 2015צדק פרטיוינונה הוקינסתפקיד ראשי (עונות 3-1)
תפקיד חוזר (עונות 6-4); 49 פרקים2011פרנקלין ובאשאיזבלה קפלוויץפרק: "She Came Upstairs to Kill Me"רופא להשכירג'ודי ווינדלנדפרק: "Traffic"מבוקשדיאן הנסוןפרק: "Pilot"2012Burden of Evilקייטלין קונורסרט טלוויזיה של Lifetime2012 - 2013קליפורניקיישןקארי4 פרקים2013 - 2014המעקבקלייר מת'יוסתפקיד ראשי (עונה 1)
תפקיד חוזר (עונה 2); 23 פרקים2013בתוך הבועהמקסין סיגרייב3 פרקים2016 - 2019העיקוףרובין רנדלתפקיד ראשי (4 עונות); 42 פרקים2017מפורסם כמו לבןאיימי וון גץ4 פרקים2020מוקד 911: טקססזואי2 פרקים2020 - 2021שאנון9 פרקים2021 - הווהלה בראהקלייר האריסתפקיד ראשי; 10 פרקים2023Justified: City Primevalוינונה הוקינספרק: "The Question"2024שיקגו MEDג'קי נלסון4 פרקים
נטלי דורמר היא שחקנית אנגלייה, אשר מוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור אן בולין בסדרת הדרמה ההיסטורית "שושלת טיודור" של רשת שואוטיים, ובשל דמותה בתור מרג'רי טיירל בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של רשת HBO.
בקולנוע גילמה את לוריין בסרט "קפטן אמריקה" ואת קרסידה בסרטי "משחקי הרעב".
נטלי דורמר נולדה ברידינג, ברקשייר, אנגליה שממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית ממוצא אנגלי, ולשי, ונורווגי.
בתם של גארי דורמר ורעייתו קלייר ריצ'רדס.
היא למדה בתיכון צ'ילטרן אנד, ולאחר מכן בבית הספר המעיל הכחול ברידינג (Reading Blue Coat School).
היא גדלה עם אימהּ, אביה החורג, אחותה סמנתה ואחיה מארק.
בבית הספר הייתה מדריכה ומצטיינת, סגנית-קפטן של נבחרת הנטבול, וכן בקבוצת דיון.
בזמן לימודיה בתיכון, למדה גם בבית ספר לריקוד.
היא הייתה מועמדת ללימודי היסטוריה באוניברסיטת קיימברידג', אך ציוניה לא הספיקו.
תחת זאת, החלה ללמוד באקדמיית ובר דגלאס לאמנויות הדרמטיות בלונדון.
שישה חודשים לאחר סיום לימודיה, דורמר ביצעה אודישן וזכתה בתפקיד ויקטוריה בסרט קזנובה עם הית' לדג'ר.
הסרט, שהיה הראשון בו השתתפה, יצא לאקרנים בשנת 2005. במאי הסרט, לאסה הלסטרם, התרשם עמוקות מכישוריה הקומיים של דורמר, והרחיב את תפקידה בסרט.
ב-2006, הופיעה בפרק בסדרה הסקוטית, Rebus.
בין השנים 2007–2008, גילמה את דמותה של אן בולין בשתי העונות הראשונות של הסדרה שושלת טיודור.
על תפקידה זה זכתה לביקורות אוהדות רבות.
דורמר היא צאצאית של ג'יין דורמר מן המאה השש עשרה, שהייתה יועצת למרי הראשונה, מלכת אנגליה, בתו של הנרי השמיני, בעלה של אן בולין אותה גילמה דורמר.
בשנת 2008, שיחקה בסרט של מיס מארפל ובמספר סרטים נוספים.
בשנת 2010 החלה להופיע בתיאטרון בהצגות Sweet Nothings בתיאטרון ויק בלונדון במשך שישה חודשים.
לאחר מכן שיחקה את דמותה של אליזבת, המלכה האם בסרט ".W.E" ואת הבלשית לוריין בסרט קפטן אמריקה.
בשנת 2010 חזרה לגלם את אן בולין בעונתה הרביעית של שושלת טיודור.
ביוני 2011 לוהקה לתפקיד מרג'רי טיירל בסדרת הפנטזיה של HBO, "משחקי הכס".
במרץ 2012 חזרה לשחק בתיאטרון יאנג ויק בהצגה "After Mis Julie" בתפקיד הראשי.
גם על הופעתה זו קיבלה ביקורות מהללות.
בשנת 2013 שיחקה בסרט הדרמה והספורט "Rush" בבימויו של רון הווארד על פי תסריט מאת פיטר מורגן, המבוסס על סיפור היריבות הספורטיבית בין ג'יימס האנט, נהג מרוצי הפורמולה 1 הבריטי וניקי לאודה, נהג המרוצים האוסטרי.
בשנת 2024 החלה לשחק בדרמת המתח הדרום-אפריקאית "שקרים לבנים" המגלמת עיתונאית חוקרת שאחיה נרצח בפרבר יוקרתי של קייפטאון ומגלה כי שני אחייניה בני העשרה חשודים ברצח.
באוגוסט של אותה השנה יצא לאור הסרט "The Wasp" בבימויו של גיום מוראלס המתמקד בשתי חברות לשעבר, בגילומן של נעמי האריס ודורמר, שנקלעות למשחק של חתול ועכבר מלא באלימות ואיומים.
דורמר מגלמת את קרלה, קופאית עם ארבעה ילדים, חמישי בדרך, ובעל מהמר חסר תקווה.
מאז 2018, דורמר נמצאת במערכת יחסים עם השחקן דייוויד אוקס, אותו פגשה בזמן שהופיעו במחזה "ונוס בפרווה".
היא ילדה את בתם הבכורה בינואר 2021.
היא מעידה על עצמה כאוהבת פוקר, והשתתפה בטורניר פוקר עולמי לנשים בשנת 2008 שנערך בלונדון במקצה למפורסמים והגיעה למקום השני אחרי אמה קנדי.
היא מעידה כי השחקנית קייט בלאנשט מהווה לה השראה.
כשנשאלה על אמונות בעל טבעי, אמרה: "אני בעלת ראש פתוח.
אני אתאיסטית, אבל לא אתנגד אם תבקר אותי רוח רפאים".
דורמר חברה באקדמית הסיף של לונדון.
דורמר מזהה את עצמה כפמינסטית, ואמרה בעבר, "מעציב אותי שהדור הצעיר של הנשים מחשיב את המילה 'פמינסטית' כמילה מלוכלכת.
שנה סדרה תפקידהערות 2005 Distant Shores אישה ניידתפרק: "#1.1"2006 ריבוס פיליפה בלפורפרק: "The Falls" 2007 - 2008; 2010 שושלת טיודור אן בוליןתפקיד ראשי (עונות 2-1)
שנה מחזה תפקיד תיאטרון2003קומדיה של טעויותאדריאנהThe Cliveden Open Air Theatre 2010 Sweet Nothing מיצייאנג ויק, לונדון 0.45 פאט תיאטרון המפסטד, לונדון 2012 After Miss Julie מיס ג'ולי יאנג ויק2017ונוס בפרווהונדה ג'ורדןתיאטרון היימרקט
הנטלה היא צעיף בד המיוצר בעבודת יד ונלבש על ידי נשים אתיופיות.
הנשים מתעטפות בנטלה לכיסוי הראש והכתפיים כאשר הן לובשות בגדי שיפון, במיוחד בעת ביקורים בבית הכנסת.
הנטלה עשויה משתי שכבות של בד, בניגוד לגאבי העשוי מארבע שכבות.
הגרסה הגברית של הנטלה היא הקוטה.
ישנם כ- 4 דרכים מסורתיות ללבוש את הנטלה.
הדרך הראשונה כשאשר מכפלים את 2 השכבות של הנטלה והקצוות נופלים על הכתפיים.
השנייה כאשר שניהם בצד הימין של הכתף.
השלישית היא כאשר הנטלה מכסה את הכתפיים והצוואר - זהו לרוב סימן לאבל או תקופת אבלות.
הדרך הרביעית היא כאשר קצוות הנטלה בצד שמאל של הכתפיים ולרוב היא מסמלת פנאי.
נטלי בנט היא עיתונאית ופוליטיקאית בריטית ילידת אוסטרליה.
בנט עמדה בראש מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס מספטמבר 2012 עד ספטמבר 2016.
נטלי בנט נולדה בשנת 1966 בסידני שבאוסטרליה.
היא נולדה להורים מתבגרים בני המעמד הפועלים, אמה הייתה מזכירה במשרד חלקית ואביה נגר מתלמד.
בזכות מלגה בנט למדה בבית ספר פרטי בניו סאות' ויילס והמשיכה לתואר ראשון בחקלאות מאוניברסיטת סידני, תואר ראשון בלימודי אסיה מאוניברסיטת ניו אינגלנד ותואר שני בתקשורת המונים מאוניברסיטת לסטר.
היא הייתה הראשונה מבני משפחתה שלמדה באוניברסיטה.
את הקריירה העיתונאית שלה החלה בניו סאות' ויילס, שם עבדה במקומונים אחדים.
בשנת 1995 עברה לתאילנד, שם עבדה תחילה בארגון סיוע, שממנו עברה לעבוד כעורכת חדשות חוץ בעיתון "בנגקוק פוסט".
החל משנת 2006 הייתה בעלת טור בעיתון "הגרדיאן".
מדצמבר 2007 ועד מרץ 2012 הייתה סגנית עורך ולאחר מכן עורכת של השבועון The Guardian Weekly.
עבדה גם בעיתונים הלונדוניים "אינדפנדנט" ו"הטיימס".
ב-1 בינואר 2006 הצטרפה למפלגת הירוקים של אנגליה וויילס.
ב-2006 וב-2010 הייתה מועמדת המפלגה בבחירות למועצת רובע קמדן בלונדון, אך לא נבחרה.
בשנת 2010 התמודדה בבחירות לפרלמנט, אך לא נבחרה.
כפמיניסטית הקימה את קבוצת הנשים של מפלגת הירוקים.
ב-3 בספטמבר 2012 נבחרה לעמוד בראש המפלגה.
בשנת 2015 התמודדה פעם נוספת על מקום בפרלמנט, אך לא נבחרה לאחר שסיימה שלישית במניין קולות המחוז.
נטלי קווסטמברט בלבן היא ביופיזיקאית ישראלית, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית.
זכתה לפרסום ב-2004 כשפרסמה מחקר בנושא חיידקים מתמידים, בו הראתה כי אחת הדרכים בהן חיידקים שורדים טיפול אנטיביוטי, היא האטת או עצירת החלוקה.
מחקריה כיום עוסקים, בין השאר, באסטרטגיות השונות שחיידקים מפתחים כדי לשרוד טיפולים אנטיביוטיים.
מחקריה נחשבים פורצי דרך בתחום הביופיזיקה והרפואה ותגליותיה נחשבות למהפכנית.
בלבן נולדה בפריז שבצרפת לג'רארד, דוקטור לרדיולוגיה, ולמדלן מומצ'וגלו, דוקטור באימונולוגיה, רוקחת שחקרה את תכונות הסמבוק השחור והמציאה את הסמבוכל וכיום משתתפת במחקר הארכאולוגי של חורבת קייאפה.
נטלי היא השנייה משלושה ילדים.
הצטיינה בבית הספר וכבר מגיל צעיר אהבה מתמטיקה ואף בסוף לימודיה התיכוניים הביעה רצון להתעמק בפיזיקה.
עם התנסותה בלימודים אקדמאיים הבינה כי תרצה לעסוק במדע במשך כל חייה.
בשנת 1974 עלתה לישראל יחד עם משפחתה, ושירתה בצה"ל.
היא למדה פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית והמשיכה לתואר שני ולדוקטורט בפיזיקה במכון ויצמן למדע.
החליטה לעבור לתחום הפיזיקה הביולוגית ושימשה כחוקרת פוסט-דוקטורט במכון ויצמן במדע ולאר מכן במעבדתו של פרופסור סטן לייבלר, באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק.
עם חזרתה ארצה בשנת 2004 פתחה קבוצת מחקר במכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה העברית, אותה היא מנהלת עד היום.
היא זכתה שלוש פעמים (ב-2010, ב-2015 וב 2022) במענקי המחקר היוקרתיים של ה־European Research Council (ERC).
בשנת 2014 נבחרה על ידי המגזין ליידי גלובס לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל.
בלבן נשואה לעמיר ומתגוררת במבשרת ציון, לזוג שני ילדים.
בלבן מרבה לעסוק בשונויות הקיימות באוכלוסיות אחידות של חיידקים ושל תאים.
בין השאר היא חוקרת את ה"חיידקים המתמידים" ונחשבת לאחת המובילות בתחום, במחקר ובפיתוח כלי מחקר.
בשנת 2015 הראתה בלבן, יחד עם הדוקטורנט עפר פרידמן, כי חיידקים יכולים לפתח מנגנון להשהיית החלוקה שלהם, כדי לשרוד טיפול אנטיביוטי ובשנת 2017 הראתה, יחד עם הדוקטורנטית עירית לוין-רייזמן כי מנגנון ההשהיה שהחיידקים מפתחים מאפשר להם בהמשך לפתח ביתר קלות עמידות לאנטיביוטיקה, לתגלית זו חשיבות קלינית רבה.
בשנת 2015 פרסמה בלבן, יחד עם הדוקטורנטית סיון מזרחי-פרל, מחקר המציע מתודה מתמטית חדשה הלקוחה מתחום הכאוס.
הן מדדו חלוקות של לימפוציטים סרטניים במהלך מספר דורות והראו כי בעזרת ניתוח קורלציות בעץ המשפחתי ניתן לזהות תהליכים הנשלטים על ידי גורמים דטרמינסטיים.
בלבן פרסמה מספר שיטות מחקר חדשות שפותחו במעבדתה.
ביניהן ScanLag – מעקב אחרי שונות בגידול חיידקים בעזרת סורק משרדי פשוט, TDtest- שיטה פשוטה לאפיון חיידקים מתמידים בקליניקה ובמעבדה.
ו־MDK- מדד כמותי להערכת רמת הטולרנטיות של חיידק.
בנובמבר 2021 התפרסם בכתב העת "Nature" מאמר מאת בלבן והחוקרים איתם עבדה, ובו תיאור של מחקר שערכו.
במחקר התגלה מצב קיום חדש של חיידקים, שמכונה "המצב הכאוטי".
מצב רביעי זה מתווסף לשלושה מצבים ידועים בהם נמצאים חיידקים: גדילה, מוות או תרדמת.
את המחקר הובילו בלבן ודוקטורנט בשם יואב קפלן ממכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה העברית.
במחקר התגלה כי במצבי קיצון, כאשר מגנוני ההגנה של החיידק אינם מצליחים להתמודד עם תנאים סביבתיים קשים, החיידק מפסיק להתחלק.
הפסקת חלוקת התאים אינה נעשית באופן מתוכנן, כמו בכניסה למצב תרדמת, אלא בשל קריסת מערכות.
לגילוי זה עשוי להיות השפעה על המאבק בחיידקים באמצעות טיפול אנטיביוטי, המבוסס לפעמים על פגיעה במנגנון החלוקה של התאים בחיידק.
החיידקים ששורדים טיפול אנטיביוטי כזה, הם אלו שאינם מתחלקים.
הם מסוגלים לחזור ולהתחלק כאשר מופסק מתן האנטיביוטיקה.
עד למחקר, ההשערה המדעית הייתה שכניסה למצב של אי חלוקה היא מנגנון הגנה של החיידק.
אולם מכיוון שהמחקר גילה שהמצב הכאוטי אינו מאורגן, אין גן שפגיעה בו תאפשר למנוע מהחיידקים להיכנס למצב כאוטי זה של הפסקת חלוקת התאים.
לכן דווקא חיידקים אלו מוגנים מטיפול אנטיביוטי.
כמו כן, במחקר זה מצא הצוות של בלבן, יחד עם פרופסור עודד אגם, מומחה לפיזיקה סטטיסטית, דרך להבדיל בין חיידקים בתרדמת לחיידקים במצב הכאוטי.
דרך חישובית זו שייכת לתחום הנקרא "תאוריה של מערכות בלתי מסודרות", תחום עליו קיבל הפיזיקאי ג'ורג'ו פאריזי את פרס נובל בפיזיקה בשנת 2021.
קרן וולף להצטיינות במחקר מדעי, העניקה לבלבן את פרס קריל ב-2009 על הצטיינותה בביו-פיזיקה.
ב-2016 הוענק לבלבן הפרס לקידום המדע ע"ש קלצ'קי
כתבי העת היוקרתיים "Nature" ו-"Science" פרסמו את מחקריה של פרופ' בלבן.
האוניברסיטה העברית בחרה בבלבן להיות החוקרת המצטיינת לשנת 2022 בכל תחומי המחקר.
בלבן מאמינה בחינוך למדע כבר מגיל צעיר.
כדי לקדם השקפת עולם זו בלבן יזמה והקימה, יחד עם פרופסור ערן שרון, את תוכנית "מורים חוקרים", המשלבת חוקרים באוניברסיטאות כמורים למדעים בבתי ספר.
נטלי ג'יין אימברוליה היא זמרת, דוגמנית ושחקנית אוסטרלית-בריטית.
בתחילת שנות התשעים שיחקה באופרת הסבון האוסטרלית "שכנים שכנים".
לאחר מכן פצחה בקריירה כזמרת, והצליחה במיוחד עם הלהיט "Torn" ("קרועה"), ואף הייתה מועמדת לשלושה פרסי גראמי בשנת 1999.
אלבומה "Left of the Middle" שיצא בשנת 1997 נמכר ב-7 מיליון עותקים ברחבי העולם, ואלבומיה האחרים נמכרו בכ-10 מיליון עותקים.
אימברוליה נולדה בסידני שבאוסטרליה, בת שנייה מתוך ארבע בנות, לאב איטלקי-סיציליאני ולאם ממוצא בריטי.
המשפחה גרה במספר ערים באוסטרליה ובשנת 1990 השתקעה בסידני, שם למדה אימברוליה מחול ובלט.
בגיל 15 החלה אימברוליה להופיע בפרסומות בטלוויזיה האוסטרלית, בין השאר לקוקה-קולה ולחטיפים שונים.
בגיל 16 הוצע לה תפקיד באופרת הסבון "שכנים שכנים" והיא עזבה את בית הספר על מנת להתמקד בקריירת משחק.
בגיל 19 עזבה את הסדרה ועברה ללונדון, שם הקליטה דמו בן ארבעה שירים, ביניהם "Torn".
חברת תקליטי RCA התרשמה מהדמו, ובתוך זמן קצר חתמה אימברוליה חוזה עם ברטלסמן מיוזיק גרופ.
בשנת 1997 הוציאה אימברוליה את הלהיט "Torn", שיר שנכתב ב-1993 על ידי להקת האינדי רוק Ednaswap, וזכה למספר גרסאות כיסוי.
השיר הפך ללהיט עולמי, והתקליטון נמכר במיליון עותקים בבריטניה ובכמות דומה בעולם, וזכה להשמעות רבות ברדיו.
בדצמבר 1997 יצא אלבומה הראשון "Left of the Middle" ("שמאלה מהמרכז") שנמכר ב-7 מיליון עותקים ברחבי העולם, ויצאו ממנו מספר להיטים נוספים.
בתוך ארבעה שבועות מצאתו לאור זכה האלבום לתואר "אלבום פלטינה כפול".
אימברוליה קיבלה את פרס הווידאו-קליפ של MTV לאמן החדש הטוב ביותר לשנת 1998. בשנת 1999 הייתה מועמדת בשלוש קטגוריות לפרס גראמי, וזכתה בשני תארים בפרסי המוזיקה הבריטית – האמן הבין-לאומי הטוב ביותר, והזמרת הבין-לאומית הטובה ביותר.
האלבום הבא של אימברוליה, "White Lilies Island" ("אי השושנים הלבנות"), יצא בשנת 2001, ונשא את שם המקום בו התגוררה, אי בנהר התמזה בסמוך לברקשייר.
אימברוליה השתתפה בכתיבת כל שירי האלבום, תהליך שנמשך כשלוש שנים.
השירים היו בסגנון שונה מעט מהאלבום הראשון, נוטים מעט לרוק ומילותיהם נסובות סביב נושאים אישיים יותר.
האלבום נמכר במיליון עותקים והפיק את הלהיט "Wrong Impression" ומספר סינגלים נוספים.
לאחר אלבום זה הקליטה אמברוליה אלבום עם שירי רוק, אך חברת התקליטים סירבה להוציאו בטענה שהוא לא מסחרי מספיק.
באפריל 2005 יצא האלבום השלישי של אימברוליה, "Counting Down the Days" ("סופרת את הימים") ובו הלהיט "Shiver".
ב-2007 יצא אוסף להיטים, ובאוקטובר 2009 יצא האלבום "Come to Life" בהוצאה עצמית של אימברוליה.
באלבום זה שיתפה פעולה עם כריס מרטין מלהקת קולדפליי ועם מספר מוזיקאים נוספים.
ביולי 2015 הוציאה אימברוליה את האלבום Male המכיל רק גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אחרים, ביניהם דאפט פאנק, Death Cab for Cutie, הקיור, פיט טאונסנד, ניל יאנג, טום פטי וקט סטיבנס.
בסוף שנת 2009 עברה אימברוליה ללוס אנג'לס ופיתחה קריירת משחק.
היא שיחקה במספר סרטים, בין השאר בתפקיד משני בסרט "ג'וני אינגליש" ובתפקיד ראשי בסרט "סגור לחורף" משנת 2009.
בשנת 2010 השתתפה כשופטת אורחת בתוכנית הכישרונות הבריטית "The X Factor", וכן, בשנת 2011 הצטרפה כשופטת לעונה השלישית של הגרסה האוסטרלית של התוכנית, שם שימשה כשופטת ומנטורית במשך 4 עונות עד שעזבה בשנת 2014.
בשנת 2014 השתתפה בהצגת תיאטרון "Things We Do for Love" בלונדון.
אימברוליה כיכבה בקמפיין פרסומי של חברת לוריאל והשתתפה במספר פרסומות נוספות, חלקן למטרות צדקה, ביניהן גיוס תרומות לחקר סרטן השד, לארגון אמנסטי אינטרנשיונל, לארגון אוקספם ולהעלאת המודעות לבעיותיהם של חולי דיכאון קליני.
בנובמבר 2024, הדמות "בלובל" נחשפה בתוכנית האמריקאית "הזמר במסכה" והתגלה שהיא אימברוליה.
הדמות ביצעה את השיר "Do You Love Me" של The Contours לפני שנחשפה.
נטלי אימברוליה היא אחותה של לורה אימברוליה, זמרת-יוצרת בסגנון האינדי רוק.
בסוף שנות ה-90 הייתה במערכת יחסים עם השחקן האמריקאי-יהודי דייוויד שווימר.
לאחר מכן יצאה עם דניאל ג'ונס, סולן להקת סילברצ'ייר.
לאימברוליה מספר קעקועים: כתובת בסנסקריט "Shreya" ("בת מזל") על צווארה, הכתובת "אומץ" בסינית על רגלה השמאלית, וסמל המנטרה "אום" על הגב התחתון.
ב-2013 התאזרחה בתור בריטית, בנוסף לאזרחות האוסטרלית שלה מלידה.
בשנת 2014 נסעה לאתיופיה על מנת לקדם את נושאי בריאות האישה במדינה, והפיקה סרט תיעודי על כך.
בקיץ 2016 הייתה אימברוליה אמורה להופיע בישראל וביטלה את הופעתה בשל מכירת כרטיסים דלה במיוחד.
ארגוני החרם מיהרו לזקוף את הביטול לזכותם, בטענה שהם אלה כביכול ששכנעו את אימברוליה שלא להופיע בישראל.
בקיץ 2019 הודיעה אימברוליה בחשבון האינסטגרם שלה שהיא בהריון ראשון עם עובר מתרומת זרע והפריה חוץ גופית.
נטלי כהן וקסברג (נולדה ב-1983) היא שחקנית, מחזאית ואמנית אנרכיסטית ישראלית.
נטלי כהן נולדה ברמת גן להורים אמנים.
אביה, עמוס כהן, היה מפיק תיאטרון ולאחר מכן ניהל מסעדות וברים.
אמה היא הזמרת והשחקנית תמי גל (וקסברג), שהייתה חברה בלהקת "האחים והאחיות", ושיחקה בכמה תפקידים בסרטים.
בגיל 7 החלה לכתוב שירה, ובגיל 17 עברה לכתיבת מערכונים, מחזות וסיפורים קצרים בעלי גוון סאטירי, פוליטי וחברתי.
"אני חושבת שכיוון שעברתי חרמות, בידוד ויחס עוין בילדות, התפתח אצלי צד מאוד רגיש ל'אחר', לקורבן, לחלש.
זה מוטיב שחוזר בכל המחזות שלי".
בגיל 14 הצהירה כהן וקסברג שהיא אל-הורית.
כהן וקסברג לא התגייסה לצה"ל, ולדבריה צה"ל פטר אותה מגיוס עקב עודף בנות בצבא.
בגיל 18 למדה משחק בסטודיו לאמנויות הבמה - תיאטרון חולון וב"בית הספר לכתיבת דרמה" בתל אביב.
לאחר מכן שיחקה במספר הצגות ופרסמה מאמר בשם "מלכודת שחקנים" נגד הופעות תיאטרון בהתנחלויות.
משנת 2010 עלו לבמה מספר מחזות סאטיריים פרי עטה.
"משורה משחרר רק המוות" (2010) בבימויו של ג'ייסון דנינו-הולט.
כהן וקסברג: "המחזה מספר על שני חיילים שמגיעים לגייס זקנה ניצולת שואה בדיוק ברגע שבו היא מתה בשירותים." ההצגה עלתה בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר, בעכו העתיקה ולאחר מכן גם בתיאטרון הסימטה.
"צפירמיהו" (הוצג בפסטיבל עכו בשנת 2011 וב"תיאטרון הפתוח"), הצגה שבסופה גיבור המחזה מוכנס לתנור ונאכל על ידי הוריו.
"איך הייתם מסתדרים בלי השואה" (2013), הופעה במסגרת אירועי "לילה לבן" בתל אביב - "פסטיבל ניסוי כלים".
"העץ של היטלר" (2015) - כתיבה, בימוי ומשחק של נטלי כהן וקסברג; הוצג במסגרת פסטיבל "לצאת מהקרון".
כמו כן השתתפה והופיעה בסימפוזיון "ממש" בפסטיבל עכו ב-2012, ובאירועי תרבות שונים.
כהן וקסברג הרצתה והופיעה בתיאטרון השחור בנורווגיה, והוזמנה להופיע בפסטיבל תרבות במינכן, אך הופעתה בוטלה ברגע האחרון מחשש לתגובתם של מבקרי הפסטיבל.
בשנת 2011 החלה לפרסם סרטוני וידאו פרובוקטיביים-אנרכיסטיים באתר הטלוויזיה החברתית באינטרנט וב-YouTube.
הסרטונים עוררו תגובות חריפות, וחלקם הורדו מהאתר.
סרטוניה הבולטים באותה שנה היו "איך הייתם מסתדרים בלי השואה" ו"פנטזיה על אחמדינז'אד".
שנת 2013 פרסמה את הסרטון "היציאה הסודנית של מאירה לפידות" שבו היא מוחה על יחסה של מדינת ישראל לפליטים מאפריקה.
ביולי 2013 השתתפה בתוכנית המציאות "האח הגדול" בה הופיעה במשימת "הבית המזויף" כאחת השחקניות שכביכול מתמודדות בעונה.
בתוכנית קראה שלא להתגייס לצבא, וחשפה את העובדה שהיא לא מסירה את שערות בית השחי.
פרט זה הובלט גם בתוכנית "שי בשישי" בהנחיית שי שטרן בערוץ 10, שהוקדשה לנשים שלא מורידות שערות מבית השחי.
כהן-וקסברג פרסמה סרטון יוטיוב בנושא זה באותה השנה, בשם "נשים שלא מגלחות".
בתחילת 2014 פרסמה סרטון בשם "ביקור השואה ביד ושם" שצולם מתחת להעתק האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה שב"יד ושם", בו טענה שמדינת ישראל מנצלת את השואה לצרכיה.
הסרטון הועלה גם באתר של עומרי חיון בערב יום השואה, ועורר תגובות נזעמות.
נושא השואה חוזר במספר סרטונים של כהן וקסברג.
באוגוסט 2014 פרסמה את הסרטון "קקי במקום דם", שבו היא מצולמת יחד עם חברתה יסמין וגנר, כשהן עושות את צרכיהן על כ-40 דגלים של מדינות שונות בעולם, בהם גם דגל ישראל והדגל הפלסטיני, על רקע צלילי יצירה מוזיקלית של פרדריק שופן.
בנוסף לסרטון זה שהתפרסם במיוחד, כהן וקסברג ווגנר פרסמו סדרת סרטונים בהם הן עושות צרכיהן על דגלי מדינות שונות, לצלילי המנוניהן.
באוקטובר 2014 פרסם "הצל" את הסרטון בפייסבוק וקרא לתומכיו להתלונן במשטרה.
כהן וקסברג אמרה על הסרטון: "הוא התפרסם ביום הכניסה לעזה במבצע צוק איתן והתזמון הזה לא היה מקרי.
זה נראה לי זמן טוב לפרסם סרטון מחאה נגד סמלים, נגד לאומנות ונגד לאומיות".
מפקד משטרת מחוז תל אביב, ניצב בנצי סאו, הגדיר את הסרטון כ"בוטה באופן קיצוני" וב-2 בנובמבר הורה לעצור את כהן וקסברג בחשד לביזוי סמלי דת ושלטון ופגיעה ברגשות הציבור.
לאחר החקירה היא נשלחה למעצר בית בדירת אחותה בתל אביב, השופט אסר עליה לגלוש באינטרנט במשך 30 יום והוחרמו המחשב, הטאבלט והטלפון הנייד שלה.
בחודשים שלאחר מכן נעצרה ונחקרה כהן וקסברג על ידי המשטרה כמה פעמים.
בתגובה למעצרה פרסמה כהן וקסברג נגד המשטרה סרטון פרובוקטיבי בסגנון סרטוני עריפת הראשים של דאעש.
בינואר 2016 הודיעה המשטרה כי היא צפויה להגיש כתב אישום נגד כהן וקסברג, בחשד לעבירה על חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה.
סרטוניה של כהן וקסברג צוינו בתוכניות מחוץ לישראל, בין השאר ב-BBC ובפוקס ניוז.
אתר אמנות בחר בה כאחת מעשר האמניות החזקות בעולם, יחד עם ה"פוסי ריוט".
בשנת 2016 זכתה כהן וקסברג בפרס "יצירה במאבק" של כתב העת מעין יחד עם המשוררת דארין טאטור.
אוהדיה פתחו עמוד פייסבוק בשם "נטלי כהן וקסברג - עמוד מעריצים" המציג את יצירותיה, וחלקם גם הציעו לה תמיכה כלכלית ומימון הוצאות משפטיות.
יצחק לאור הגדירה "אמנית אנרכיסטית מצוינת".
מאידך נפתח גם דף פייסבוק בשם "נטלי כהן וקסברג לדין" ובו מופיעות נאצות כלפיה, ביניהן ייחולים למותה ולכך שתיאנס.
נטלי אוגל היא שחקנית אנגלייה.
אוגל הרבתה להופיע בטלוויזיה ובתיאטרון בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים.
היא גילמה את לטי מונדי בסדרת הטלוויזיה המצליחה "We'll Meet Again".
עוד השתתפה בדרמות תקופתיות אחדות בהן "דייוויד קופרפילד", "גאווה ודעה קדומה" ו"בית ממכר עתיקות" בתפקיד נל הקטנה.
בקולנוע שיחקה אוגל בתפקיד פאני גודוויל בסרט "ג'וזף אנדרוז" משנת 1977, ובדמות מדי בסרט "The Stud" מ-1978 בכיכובה של ג'ואן קולינס.
אוגל נשואה לשחקן קלייב פרנסיס ולהם שני ילדים.
נטלי מוראלס-רודס היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה אמריקאית.
מוראלס נולדה בטאיפיי שבטאיוואן לאם ברזילאית ולאב פוארטו ריקני.
היא בוגרת תואר בעיתונאות ולימודי אמריקה הלטינית מאוניברסיטת ראטגרס.
מוראלס החלה לעבוד ככתבת של תחנת חדשות בקונטיקט ושם סיקרה בין היתר את הבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2000.
היא הגישה את הסרט התיעודי "Save Our Sound" שהיה מועמד לפרס אמי, בין השנים 2002–2006 שימשה חלק מצוות ערוץ MSNBC ושם סיקרה בין היתר את אולימפיאדת אתונה.
ב-2006 החלה להנחות את תוכנית הבוקר הידועה "Today".
ב-2010 הנחתה את תחרות מיס ארצות הברית וב-2010 ו-2011 הנחתה את תחרות מיס תבל.
נטלי הורלר (נולדה ב-23 בספטמבר 1981 בגרמניה) היא זמרת פופ, היפ הופ ושחקנית טלוויזיה.
היא הזמרת המובילה בלהקת קסקדה ואחת ממייסדיה.
הורלר נולדה בבון להורים בריטים שהיגרו לגרמניה שנה קודם, אביה מוזיקאי ואמה מורה לשפות, מגיל צעיר החלה לעסוק במוזיקה באולפן של אביה.
בנערותה שרה בברים ובבתי קזינו, בהיותה בת שמונה עשרה החלה לעבוד עם מספר תקליטנים.
ב-2004 ייסדה ביחד עם חבריה את להקת קסקדה.
באוגוסט 2011 הייתה על גיליון פלייבוי.
היא השתתפה עם להקת קסקדה באירוויזיון 2013 עם השיר "Glorious", שהגיעה למקום 21 עם 18 נקודות בלבד.
נטלי מרכוס (ב-6 בספטמבר 1981) היא תסריטאית, במאית ויוצרת טלוויזיה ישראלית, יוצרת הסדרות "היהודים באים", "צפוף" ו"הנחלה".
נולדה בשם נטלי בר בגבעתיים, שם גם גדלה.
בוגרת לימודי תואר ראשון בפילוסופיה ומדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב.
לאחר מכן למדה תסריטאות בבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי, והיא גם בוגרת לימודי תקשורת ופרסום ב-ACC, המכללה למקצועות הקריאייטיב.