tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באוגוסט 2015 שירות הזרמת המדיה של אמזון - פריים וידאו, פרסמה פרק פיילוט ל- Sneaky Pete, סדרת קומדיה ודרמה שחורה שנוצרה במשותף על ידי שור ובריאן קרנסטון.
העונה הראשונה של הסדרה עלתה בשלמותה לפלטפורמה ב-13 בינואר 2017.
קרפס הוא כלכלן אמריקאי, פרופסור אמריטוס בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד.
תחומי המחקר שלו הם תורת המשחקים ותאוריית המידע בכלכלה.
קרפס מוכר בזכות תרומתו המשמעותית להבנת קבלת החלטות בתנאי אי-ודאות והשפעת המידע על התנהגות כלכלית.
קרפס נולד בניו יורק, סיים תואר ראשון במתמטיקה בדארטמות' קולג' ב-1972 בהצטיינות.
לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת סטנפורד, אותו השלים ב-1975, תוך התמקדות ביישומים של תורת ההחלטות בכלכלה.
לאחר השלמת הדוקטורט, הצטרף קרפס לסגל בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד ובשנת 1980 מונה לפרופסור מן המניין במוסד.
הוא כיהן גם כחוקר אורח באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת אוקספורד והמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ושימש עמית במכון הישראלי ללימודים מתקדמים.
עבודתו המחקרית מתמקדת בניתוח התנהגות כלכלית במצבים של מידע חלקי, תוך שימוש בכלים מתמטיים מתקדמים.
קרפס תרם לפיתוח תורת המשחקים, במיוחד בתחום המשחקים הדינמיים והמשחקים עם מידע לא מלא.
הוא פיתח מודלים המסבירים כיצד שחקנים מקבלים החלטות כאשר הם חסרים מידע מלא על כוונות או פעולות של שחקנים אחרים.
עבודתו על "שיווי משקל המשכי" (Sequential Equilibrium), בשיתוף עם רוברט וילסון, סיפקה כלי אנליטי חשוב לניתוח אסטרטגיות במשחקים דינמיים.
קרפס חקר את השפעת המידע על התנהגות כלכלית, במיוחד בתחום האיתות (Signaling).
הוא בחן כיצד שחקנים משתמשים באיתות, כמו השכלה או פרסום, כדי להעביר מידע על איכותם או כוונותיהם.
בנוסף לתרומותיו בתורת המשחקים, קרפס חקר את הדינמיקה של ארגונים ואת האופן שבו מידע ותמריצים משפיעים על קבלת החלטות בתוך חברות.
הוא מחברם של ספרי לימוד ועיון רבים בתחומי מיקרו-כלכלה ותורת המשחקים.
קרפס זכה במלגת גוגנהיים ב-1988, במדליית ג'ון בייטס קלארק ב-1989, פרס נמרס לכלכלה ב-2018 ופרס ג'ון ג'יי קרטי לקידום המדע ב-2018. הוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית והאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
נשוי לכלכלנית הישראלית-אמריקאית ענת אדמתי ולהם שלושה ילדים.
דייוויד מייקל קרופט , המכונה קרופטי, הוא שדרן טלוויזיה בריטי של סקיי ספורטס.
הוא הפרשן הראשי של סיקור פורמולה 1 של סקיי ספורטס, תפקיד אותו ממלא מאז 2012. הוא נולד וגדל בסטיבנייג', אנגליה.
קרופט החל את קריירת השידור שלו ברדיו של בית חולים ברדיו פיירפילד.
הוא בילה שלוש שנים בעבודה ב־BBC Three Counties Radio, תחילה ככתב ספורט ולאחר מכן כעורך ספורט.
הוא עבר ל־BBC Radio 5 Live בדצמבר 1998. במהלך תקופתו בתחנה הוא סיקר את מונדיאל 2002 ואת אולימפיאדת הקיץ באתונה 2004.
ב-7 בדצמבר 2011 הודיעה סקיי ספורטס כי קרופט יהיה הפרשן הראשי לסיקור פורמולה 1 לעונת 2012, ויצטרף לאנתוני דיווידסון, טד קרביץ, נטלי פינקהאם ומרטין ברונדל.
קרופט חגג את הגרנד פרי ה-250 שלו כפרשן פורמולה 1 בגרנד פרי אזרבייג'ן 2019.
ב-22 בפברואר 2024, הודיע קרופט כי לא יפרשן עבור Sky Sports F1 בשלושה מהמרוצים במהלך אליפות העולם בפורמולה 1 2024, אשר מתוכננת לכלול 24 סבבים.
הארי בנג'מין החליף את קרופט בגרנד פרי אמיליה-רומאניה באותה שנה במאי, בגרנד פרי אוסטריה ביוני ובגרנד פרי אזרבייג'ן בספטמבר.
זה היה כדי לנהל את עומס העבודה שלו ולבלות יותר זמן עם משפחתו, כולל חתונתו ללורה בראדלי.
זו הייתה הפעם הראשונה שקרופט החמיץ את הפרשנות על מרוץ מאז הגרנד פרי האירופי 2007, והפעם הראשונה מסוגה שלא פרשן מרוץ עבור Sky Sports F1 מאז הקמתה ב-2012.
קרופט אישר ב-13 במרץ 2025 כי יחמיץ שוב שלושה מרוצים באליפות העולם בפורמולה 1 2025, ביניהם גראנד פרי אמיליה רומאניה.
הוא ידוע בקהילת הפורמולה 1 בזכות המשפט המפורסם שלו "It's Lights Out And Away We Go!", אותו אומר בתחילת כל מרוץ.
משנת 2013 ואילך, קרופט עבד כמגיש ופרשן מזדמן בסיקור אירועי תאגיד החצים המקצועי של סקיי ספורטס.
שני סבבים של אליפות העולם ב-FIA GT1 2010 ואליפות אירופה ב-FIA GT3 בברנו ובפורטימאו, כמו גם סבב אחד של עונת אליפות העולם ב-FIA GT1 2011 ואליפות אירופה ב-FIA GT3 2011, שניהם בסילברסטון.
איגרוף עבור פרמייר ספורט כולל קרב מוקדם של טייסון פיורי
איגרוף עבור סטנטה ספורטס כולל הקרב המקצועי האחרון של ג'ו קלזגה נגד רוי ג'ונס ג'וניור במדיסון סקוור גארדן
אליפות העולם בריצה חופשית 2008 ו-2009
רד בול טראק אטאק עבור ITV
תחרות F1 בבתי ספר, עבור אירועי הגמר העולמיים
מגיש פרסי המיתוג העולמיים לשנים 2014 ו-2016
דייוויד אייקן ריד היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, אשר ייצג את פנסילבניה בסנאט של ארצות הברית בשנים 1922–1935.
הוא היה אחד ממחברי חוק ההגירה של 1924, הידוע גם בשם חוק ג'ונסון–ריד.
דייוויד אייקן ריד נולד ב־21 בדצמבר 1880 בפיטסבורג שבפנסילבניה, לג'יימס היי ריד, עורך דין ושופט פדרלי, ולקתרין ג'ונס (אייקן) ריד.
בשנת 1896 השלים את לימודיו באקדמיית שיידי סייד, בית ספר תיכון יוקרתי בפיטסבורג.
לאחר מכן למד באוניברסיטת פרינסטון, שם קיבל תואר ראשון בשנת 1900. הוא השלים תואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פיטסבורג בשנת 1903, ובאותה שנה הוסמך כעורך דין.
בשנים 1903–1917 עסק ריד בעריכת דין בפיטסבורג, ובמקביל שימש כיו"ר הוועדה לפגיעות תעשייתיות של פנסילבניה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כמייג'ור ביחידת ארטילריית שדה עד שנת 1919, ולאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין.
במהלך שירותו הצבאי עוטר במדליית הניצחון, במדליית השירות המצוין ובצלב האבירים של לגיון הכבוד הצרפתי.
ריד, חבר המפלגה הרפובליקנית, מונה לסנאט של ארצות הברית ב־8 באוגוסט 1922 כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות מותו של הסנאטור ויליאם קרואו.
ב־7 בנובמבר 1922 נבחר לכהן את יתרת כהונתו של קרואו וכן לכהונה מלאה של שש שנים מטעמו, שהחלה במרץ 1923.
יחד עם חבר הקונגרס היה ריד ממחברי חוק ההגירה של 1924, שמטרתו הייתה להגביל את ההגירה ממזרח ומדרום אירופה לארצות הברית ולאסור לחלוטין הגירה מאסיה.
במהלך כהונתו שימש כיו"ר הוועדה להוצאות במחלקות המבצעות וכיו"ר ועדת העניינים הצבאיים.
הוא נבחר מחדש בשנת 1928, אך נכשל בניסיון להיבחר מחדש בשנת 1934. מתוך תסכול מחוסר המעש של הקונגרס נוכח השפל הגדול, אמר ריד בנאום בסנאט ב־1 ביולי 1932:
ריד היה גם חבר בליגת החירות האמריקאית.
כהונתו בסנאט הסתיימה עם תום תקופתו ב־3 בינואר 1935.
לאחר שעזב את הסנאט חזר ריד לעסוק בעריכת דין בפיטסבורג עד מותו ב־10 בפברואר 1953 בסרסוטה שבפלורידה.
הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון במחוז ארלינגטון, וירג'יניה.
דוד (דייוויס) טְרִיטְשׁ – 31 בינואר 1935, כ"ז בשבט תרצ"ה, רמתיים, פלשׂתינה-א"י) היה סופר ופעיל ציוני מקסימליסט, שהאמין ביכולת הקליטה של ארץ ישראל.
טריטש נולד בדרזדן, בירת ממלכת סקסוניה (שמאז 1871 נכללה בקיסרות הגרמנית).
התפרנס מכתיבת ספרים ומאמרים בשטחי הכלכלה.
לאחר מסע ברחבי אירופה התגורר בניו יורק בארצות הברית בין השנים 1893-1899, שם למד את בעיית נדידת היהודים.
כפתרון הציע התיישבות יהודית בקפריסין ובאל עריש עוד בשנת 1895 לפני שהרצל הציג את הציונות המדינית.
השתתף בקונגרסים הציוניים למן הקונגרס הראשון, וכתב ספרים רבים וקונטרסים על בעיות הציונות.
על רקע הצעתו ליישב יהודים בצפון סיני, מספר שנים לפני שהרצל ניסה לרכוש שטחים בסיני מידי הבריטים, הוא ניהל עם הרצל ויכוחים חריפים.
היה חבר הפרקציה הדמוקרטית, סיעת האופוזיציה הצעירה שהציגה אלטרנטיבה לדרכו של הרצל.
בתקופת הצעת אוגנדה, שב והציע את קפריסין, שהייתה מושבה בריטית בת כמאתיים אלף נפש, כמקלט לעם היהודי במקום אוגנדה.
ייסד וערך את כתב העת Ost und West (גרמנית: "מזרח ומערב") בברלין (1901–1902), בשיתוף עם לאו וינץ (Wintz), היה בין מייסדיה של ההוצאה לאור יודישער פערלאג והיה גם עורך מגזין Palästina.
במלחמת העולם הראשונה השתכר יפה מפרסומיו וקיים על חשבונו ועל חשבון בני משפחתו משרד לתעמולה ציונית.
הוא האמין שהתעשייה והמסחר יהיו הבסיס הכלכלי להתיישבות היהודים בארץ ישראל.
את פתרון הדיור ראה בעיר גנים, בה בית קטן עם גן פרי וירק יספק את צורכי המשפחה.
את רעיונותיו לפיתוח תעשייתי של א"י בשילוב הקמת ערי גנים הוא קידם בקונגרסים הציוניים ובביטאונו "עם וארץ" (ברלין, 1919).
הוא האמין כי בסיוע מועט, ניתן ליישב בארץ מאות אלפי יהודים שיתקיימו ברמת חיים שאינה נופלת מזו שבמזרח אירופה.
אחד מחסידיו, אריך דב מוזס, הקים לפי הנחיותיו את המושבה רמות השבים שבשרון, שבבית העלמין שלה נקבר טריטש.
בנו, עמנואל טריטש, היה מתכנן מפעלי מים בישראל, ולפני קום המדינה - בכיר עוזריו של שמחה בלאס.
על שמו קרוי גן קטן ברמות השבים, ברחוב הכרם.
נכדו, אורי ירמיאס, הוא "אורי בורי", הבעלים והשף ממסעדת הדגים בעכו.
דייוויס ריצ'רד קליבלנד הוא שחקן עבר אמריקאי, המוכר במיוחד על תפקידו בתור פלין ג'ונס בסדרה של ערוץ דיסני, "שייק".
נולד בשם דייוויס ריצ'רד קליבלנד ב-5 בפברואר 2002, ביוסטון, טקסס.
הוא היה מעורב בפעילות צדקה בסיוע בגיוס כספים למציאת תרופה לסיסטיק פיברוזיס באמצעות אירוח צעדות וארגוני צדקה שונים.
בשנת 2021, קליבלנד החל ללמוד בבית הספר לרפואת שיניים של אוניברסיטת טקסס A&M, וסיים את לימודיו בשנת 2024.
קליבלנד התחיל בפרסומות למקדונלד'ס, ומשם המשיך בתפקידו הראשון ב"האנה מונטנה לנצח" כילד במזח.
לאחר מכן הצטרף לסדרה "שני מלכים" שם שיחק ילד בשם צ'ונסי.
והמשיך לסדרה "שייק" בה הוא מגלם בתפקיד הראשי את פלין ג'ונס.
קליבלנד השתתף גם ב"גוד לאק צ'ארלי" בתפקידו מהסדרה שייק.
+שנהסרטתפקידהערות2013Alone for Christmasדילון מתאוס רוחאס
שנה סדרה תפקיד הערות2008מחשבות פליליותריקיפרק: "Masterpiece"איך פגשתי את אמאאנדיפרק: "The Fight"2009הלוחשת לרוחותטיילר הרמוןפרק: "Birthday Presence"עקרות בית נואשותג'פריפרק: "The Story of Lucy and Jessie"2010–2013שייק פלין ג'ונס
הוא שחיין אוסטרלי בעבר, אלוף אולימפי פעמיים ברציפות (מלבורן 1956 ורומא 1960) ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר גב.
לאחר מכן הוא הפך למנתח מוביל ומנהל רפואי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה תייל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:02.2 דקות, לפני בן ארצו ג'ון מונקטון (1:03.2 דקות) ופרנק מקיני מארצות הברית (1:04.5 דקות).
באולימפיאדת רומא (1960) זכה תייל בשתי מדליות זהב וכסף.
מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:01.9 דקות, לפני פרנק מקיני (1:02.1 דקות) ורוברט בנט (1:02.3 דקות) שניהם מארצות הברית ובכך הגן על תוארו.
מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם טרי גתרקול, נוויל הייס וג'ף שיפטון בתוצאה של 4:12.0 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 4:05.4 דקות ולפני יפן (4:12.2 דקות).
בשנת 1968 זכה תייל להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
דיווידאס שמבראס (בליטאית: Deividas Šemberas; נולד ב-2 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת המגן הימני והקשר האחורי.
שמבראס התחיל את הקריירה שלו בז'לגיריס וילנה.
בינואר עזב לדינמו מוסקבה הרוסית.
כעבור 3 עונות חתם בצסק"א מוסקבה והפך לאחד השחקנים החשובים במועדון וזכה איתה בכל תואר מקומי אפשרי ואף בגביע אופ"א בעונת , לאחר שעלה כמחליף בדקות הסיום במשחק הגמר מול ספורטינג ליסבון.
בשנת עזב לאלניה ולדיקווקז, וכעבור עונה וחצי חזר לז'לגיריס וילנה.
ב-28 בנובמבר 2015 ערך את הופעתו האחרונה בקריירה ופרש ממשחק פעיל.
שמבראס מדורג שני בטבלת שיאן ההופעות של נבחרת ליטא עם 82 הופעות בנבחרת.
הכדורגלן הליטאי של השנה: 2005
דייוויד ג'ון תרלפול הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ובמאי אנגלי.
הוא שיחק בתפקיד פרנק גלאגר בסדרה "לגדול בלי בושה".
הוא גם ביים פרקים אחדים מהסדרה.
באפריל 2014 גילם את דמותו של הקומיקאי טומי קופר בסרט טלוויזיה בשם "Tommy Cooper: Not Like That, Like This".
עוד ב-2014 כיכב לצדו של ג'וד לאו בסרט המתח "Black Sea".
תרלפול נולד בבורנייג', פרוור של העיר מנצ'סטר שבלנקשייר לטומי וג'ויס תרלפול.
ההיכרות שלו עם התיאטרון נוצרה בבית הספר בו למד, בית הספר התיכון וילברהאם, על ידי שני מורים לאנגלית.
בעידודם הופיע בתפקיד ראשי בהפקות של בית הספר למחזה "Rising Generation" מאת אן ג'ליקו שהוצגו ב-1971. בדצמבר אותה שנה שיחק בדמות ג'ון פרוקטור בהפקה של בית הספר של המחזה "ציד המכשפות".
אחר כך הצטרף לתיאטרון לנוער במנצ'סטר.
הוא למד בקולג' לאמנות בשפילד במשך שנה אחת בלבד.
אחר כך אחרי תקופה של כמה חודשים בהם עבד נרשם לבית הספר לדרמה "Manchester Polytechnic School of Drama".
מאז 1977 צבר לזכותו קרדיטים רבים בסרטי קולנוע ובטלוויזיה.
הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה בגרסה הטלוויזיונית של הסרט "Scum" בתפקיד ארצ'ר.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה כוללים את טרוור בסרט הטלוויזיה "Kiss of Death" של מייק לי ב-1977, לזלי טיטמוס במיני-סדרה "Paradise Postponed", אדגר בהפקה של "גרנדה" למחזה "המלך ליר" (1983) לצדו של לורנס אוליבייה בתפקיד הראשי.
הוא שיחק בקומדיות המצבים "Nightingales" ו-"Men of the World", והופיע בתפקידי אורח בסדרות דרמה כמו "קצוות מפוצלים", "The Knock", "CI5: The New Professionals" ובסדרה "ספוקס".
בסרט "דיאנה: סיפור אמיתי" (מ-1993) גילם תרלפול את הנסיך צ'ארלס, ובסרט הטלוויזיה "The Queen's Sister" שיחק בתפקיד אביו של צ'ארלס, הנסיך פיליפ.
בסדרה של פול אבוט "לגדול בלי בושה" שיחק בתפקיד קבוע בדמות פרנק גלאגר, במשך 11 עונות מ-2004 עד 2013.
בדרמה "הפתרון הסופי" של BBC/HBO, המספר את סיפורה של ועידת ואנזה, גילם תרלפול את דמותו של פרידריך קריצינגר .
ב-2006 שיחק בתפקיד הבעל של נלה לאסט בדרמה הטלוויזיונית "עקרת בית, 49".
בקולנוע הופיע תרלפול בין השאר בסרטים "בית רוסיה" על פי רומן מאת ג'ון לה קארה, "משחקים פטריוטים", "אדון ומפקד: הצד הרחוק של העולם", "אליזבת: תור הזהב" בכיכובה של קייט בלאנשט, ובסרט "נער משום מקום" בו שיחק בתפקיד ג'ורג', דודו של ג'ון לנון.
ב-2006 הופיע תרלפול בתפקיד קטן בסרט "נתיחת החייזר".
ב-2007 שיחק בדמות מרטין בלואר בסרט "שוטרים לוהטים" לצדם של סיימון פג וניק פרוסט.
עוד הופיע בתפקיד ראשי בפרק בדוקו-דרמה של ה-BBC על רומא העתיקה "Ancient Rome: The Rise and Fall of an Empire" בדמות הקיסר קונסטנטינוס.
תרלפול דיבב את יאגו בהפקת אודיו של המחזה "אותלו".
עוד שיחק בדמות הבלש פאולו באלדי בתסכית "באלדי" של רדיו 4 של ה-BBC.
הוא היה הקריין של הספר "לב המאפליה" מאת ג'וזף קונרד בעיבוד רדיופוני.
בשנת 1980 הופיע בתפקיד סמייק במחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", עיבוד תיאטרלי בן שמונה שעות של רומן "באותו שם", עבור הלהקה השייקספירית המלכותית בהצגות בלונדון ובניו יורק.
בתיאטרון שיחק בין השאר במחזות "Riddley Walker", "אדיפוס", "מקבת'", "Your Home In The West" ו"פר גינט" בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג במנצ'סטר, בולינגברוק במחזה "ריצ'רד השני" ואורגון במחזה "טרטיף" בתיאטרון הלאומי בלונדון.
ב-1989 שיחק בתפקיד ג'ק במחזה "When the Whales Came" לצדם של פול סקופילד והלן מירן.
ב-2010 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "Have I Got News for You".
ב-2013 שיחק בדמות לן הרפר, בלש לונדוני בגמלאות, בדרמת המתח של ה-BBC "שרידים".
במרץ 2016 שיחק בתפקיד הראשי במחזה "דון קישוט" בתיאטרון סוואן בסטרטפורד עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1995 התחתן תרלפול עם השחקנית הבוסנית בראנה באז'יק .
השניים הכירו כשהופיעו יחד במחזה "הרוזן ממונטה כריסטו" בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' במנצ'סטר.
ב-15 ביולי 2013 הוענק לתרלפול תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת מנצ'סטר מטרופוליטן.
תרלפול הוא אוהד של מנצ'סטר סיטי מאז ילדותו.
בלאקי, "The Sons of Light" מאת דייוויד רודקין עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון "The Other Place" בסטרטפורד-אפון-אייבון (1977)
ג'ייק, "A&R" מאת פיט אטקין עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון ורהאוס, לונדון (1978)
פיץ, "Savage Amusement" מאת פיטר פלאנרי עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון ורהאוס, לונדון (1978)
מייק, "Shout Across The River" מאת סטיבן פוליאקוף עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון ורהאוס בלונדון (1978)
מרקוס אנטוניוס, "יוליוס קיסר" בתיאטרון רויאל שייקספיר בסטרטפורד-אפון-אייבון (1979)
סלנדר, "נשות וינדזור העליזות" בתיאטרון רויאל שייקספיר בסטרטפורד-אפון-אייבון (1979)
ויקטור, "המתאבד" מאת ניקולאי ארדמן עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון The Other Place בסטרטפורד-אפון-אייבון (1979)
סמייק, "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי" עיבוד מאת דייוויד אדגר עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון אלדוויץ' בלונדון ואחר כך בתיאטרון פלימות' בניו יורק (1980)
בולינגברוק, "ריצ'רד השני" בתיאטרון הלאומי בלונדון (1985)
רידלי ווקר, "רידלי ווקר" מאת ראסל הובן בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' במנצ'סטר (1986)
"המלט" עם אוקספורד פלייהאוס בפסטיבל אדינבורו (1986)
אדיפוס, "אדיפוס" מאת סופוקלס בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג במנצ'סטר (1987)
"The Traveller" מאת ז'אן קלוד ואן איטלי בתיאטרון היימרקט בלסטר ואחר כך בתיאטרון אלמיידה (1987)
מקבת' במחזה "מקבת'" בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג במנצ'סטר (1988)
"Bussy D'Ambois" מאת ג'ורג' צ'פמן בתיאטרון אולד ויק (1988)
איאן, "Over a Barrel" מאת סטיבן ביל בתיאטרון פאלאס בווטפורד (1989)
גרגור וורלא, "ברווז הפרא" מאת הנריק איבסן בתיאטרון פיניקס בלונדון (1990)
מיקי, "Your Home in the West" מאת רוד וודן בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' במנצ'סטר (1991)
הרוזן, "הרוזן ממונטה כריסטו" בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' במנצ'סטר (1994)
לוובורג, "הדה גאבלר" מאת הנריק איבסן בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר (1996)
נורמן נסטור, "Odysseus Thump" מאת ריצ'רד הופ בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס בלידס (1997)
גארי אסנדיין, "Present Laughter" מאת נואל קאוורד בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' מנצ'סטר (1998)
"פר גינט" מאת הנריק איבסן בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' במנצ'סטר (1999)
אורגון, "טרטיף" מאת מולייר בתיאטרון הלאומי לונדון (2002)
רוברט "Blue/Orange" מאת ג'ו פנהול בתיאטרון הדוכסית בלונדון (2001)
"סקליג" מאת דייוויד אלמונד בתיאטרון יאנג ויק בלונדון (2003)
מייקל, "Someone Who'll Watch Over Me" מאת פרנק מקגינס בתיאטרון אמבסדור בלונדון (2005)
דון קישוט, "דון קישוט" בעיבודו של ג'יימס פנטון מהרומן מאת מיגל דה סרוואנטס בתיאטרון סוואן בסטרטפורד-אפון-אייבון (2016)
האי דייוויס הוא אי ארוך, הממוקם בתעלה בין האי בראבנט לאי לייז', בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
מעבר זלוגוש מפריד בין האי דייוויס לבין האי לייז' שמצפון לו, ומעבר סומר מפריד בין האי דייוויס לחצי האי אלבנה באי בראבנט שמדרום לאי דייוויס.
אורכו של האי דייוויס 3.7 קלומטרים.
האי צולם ומופה באופן גס על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את האזור בין השנים 1897–1899).
שמו של האי ניתן לו על ידי ז'אן-באטיסט שארקו, שעמד בראש המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה (שחקרה את האזור בשנים 1903–1905).
האי נקרא על שמו של וולטר ג.
Davis) שעמד בראש המשרד המטאורולוגי של ממשלת ארגנטינה, בעת מסע המחקר של המשלחת הצרפתית.
דייווידאס סירווידיס (בליטאית: Deividas Sirvydis; נולד ב-10 ביוני 2000 בוילנה) הוא כדורסלן ליטאי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד והקלע בויסקונסין הרד מליגת הפיתוח של הNBA.
סירווידיס החל את הקריירה המקצענית שלו בקבוצת ריטאס וילנה כאשר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתאריך 29 במאי 2017 כשהוא בן 16 בלבד ועוקף את יונאס ולנצ'יונאס כשחקן הצעיר ביותר שמשחק עבור מועדון בליגה הליטאית.
בתאריך 5 בדצמבר 2017, ערך את הופעתו הראשונה ביורוקאפ כששיחק במדיה של ריטאס וילנה וסיים את העונה כשרשם ממוצעים של 6.6 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
בשנת 2019, הועמד לדראפט של ליגת ה-NBA ונבחר במקום ה-37 על ידי קבוצת דאלאס מאבריקס אך הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס אותה ייצג במסגרת ליגת הקיץ של ה-NBA.
בתאריך 23 במאי 2020, חתם על חוזה ארוך-טווח עם בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.
לקראת עונת חתם סירווידיס על חוזה בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA.
דייוויס (באנגלית Davis) היא עיר באזור חקלאי בצפון קליפורניה, ארצות הברית, השוכנת לצד הכביש בין סן פרנסיסקו לסקרמנטו.
העיר דייוויס הייתה ידועה כבר לפני שנת 1907 בשם דייוויסוויל, היא העיר המאוכלסת ביותר במחוז יולו.
אוכלוסייתה מנתה 69,413 תושבים משוער בשנת 2019, לא כולל את אוכלוסיית הקמפוס באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, שמנתה מעל 9,400 (לא כולל משפחות סטודנטים) בשנת 2016. נכון לשנת 2019 נרשמו 38,369 סטודנטים לאוניברסיטה.
אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס היא אחד מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה.
היא נמנית עם עשר האוניברסיטאות הציבוריות המובילות, ונחשבת מקבילה ברמתה לאוניברסיטאות ליגת הקיסוס הפרטיות.
העיר דייוויס יושבת על אדמות שהשתייכו במקור לבני שבט האינדיאנים פטווין, שהיו ענף דרומי של אנשי ווינטו.
שמם ומעלילהם נודע במערב מספריו של הסופר קרל מאי שביקר בצפון אמריקה בשנת 1908 ואסף מידע אודות האינדיאנים.
גיבורי ספריו הם וִינֶטוּ, האינדיאני, יד הנפץ (Old Shatterhand), חברו הלבן, יד האש ודמויות נוספות.
אנשי שבט פעווין נהרגו או נאלצו לנטוש את אדמותיהם בשנות ה-30 של המאה התשע עשרה כתוצאה מהכיבוש של הספרדים והלבנים האמריקאים בקליפורניה, מגפת אבעבועות שחורות ומחלות אחרות, ושנים של עבדות האינדיאנים על ידי המקסיקנים והאמריקאים.
שטחי קבורה של בני שבט פטווין נמצאו ברחבי דייוויס.
לאחר הריגתם וגירושם של בני פטווין, השטח הפך בסופו של דבר לדייוויס לאחר מאבקים משפטיים שנמשכו שנים.
בשנת 1868 הוקמה תחנת הרכבת בעיירה שנקראה "דייוויסוויל" על שם ג'רום סי דייוויס שנלחם במשך השנים על האחיזה בשטח בבית המשפט ובקונגרס האמריקאי.
אבל בשנת 1907, סניף הדואר בדייוויסוויל קיצר את שם העיירה ל"דייוויס".
השם דייוויס נקלט ברשומות וכעבור 10 שנים התאגדו תושבי העיירה לעיר ב־28 במרץ 1917.
מאז הקמת העיר וכקהילה חקלאית, דייוויס ידועה בתרומתה לחקלאות האמריקאית, לצד הטיפול והטרינרי וגידול בעלי חיים.
בעקבות ההחלטה בסנט של קליפורניה בשנת 1905 שאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס תהפוך אוניברסיטה חקלאית, בחר המושל ג'ורג' פארדי את דייוויס מבין 50 אתרים אחרים כביתו.
באוניברסיטת קליפורניה, בדייוויס נפתחה רשמית לסטודנטים בשנת 1908.
דייוויס ממוקמת במחוז יולו, בקליפורניה, 18 ק"מ מערבית לסקרמנטו, 113 ק"מ צפונית-מזרחית לסן פרנסיסקו, בצומת הכביש המהיר 80 והכביש הפדרלי 113. העיירות השכנות כוללות את דיקסון, וינטרס, וודלנד ומערב סקרמנטו.
דייוויס שוכנת בעמק סקרמנטו, בחלק הצפוני של העמק המרכזי, בצפון קליפורניה, בגובה של 16 מטר מעל פני הים.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית כולל שטחה של העיר 27.1 קילומטרים רבועיים, מהם מים 0.1 קילומטרים רבועיים שהם 0.19%.
הטופוגרפיה של השטח שטוחה, דבר שפרסם את דייוויס כאזור מועדף לרוכבי אופניים.
האקלים בדייוויס דומה לזה של סקרמנטו הסמוכה והוא אופייני לאזור האקלים הים תיכוני של עמק המרכזי בקליפורניה: חם ויבש באביב, בקיץ ובסתיו, וקריר ורטוב בחורף.
ימי הקיץ חמים, ונעים בין 29°C ל-41°C, אך הלילות הופכים קרירים, כמעט תמיד יורדים מתחת ל־21°C.
טמפרטורות חורף בדרך כלל מגיעות בין 7°C ל־18°C אחר הצהריים; בלילות בממוצע בין 2°C ל־4°C מעלות צלזיוס.
בחודשים דצמבר-ינואר הטמפרטורות הממוצעות הן כ־8°C, בחודשים יולי-אוגוסט הטמפרטורות הממוצעות הן כ־24°C.
טמפרטורות של 47°C היו ב־17 ביולי 1925 והטמפרטורות הנמכות ביותר של -11°C היו ב־11 בדצמבר 1932.
ערפל קרקע עבה הנקרא ערפל טולה מתיישב בדייוויס בסוף הסתיו והחורף.
ערפל זה יכול להיות צפוף עם ראות כמעט אפסית.
כמו באזורים אחרים בצפון קליפורניה, ערפל העבה הוא הגורם המוביל לתאונות דרכים בעונת החורף.
ממוצע הגשמים בשנה הוא כ־510 מ"מ.
עיקר הגשם יורד בין אמצע נובמבר לאמצע מרץ, ובדרך כלל לא יורדים משקעים מאמצע יוני ועד אמצע ספטמבר.
התפתחות האוכלוסייה בדייוויס בין השנים 1880–2019 על פי
על פי הדו"ח הכספי השנתי המקיף של העירייה לשנת 2019, המעסיקים המובילים בעיר הם:
אופניים הם אמצעי תחבורה פופולרי בדייוויס במשך עשרות שנים, במיוחד בקרב ילדים בגיל בית הספר והסטודנטים של UC דייוויס.
בשנת 2010 דייוויס הפכה לעיר האופניים של ארצות הברית.
בשנות השישים של המאה העשרים תשתיות האופניים הפכו לסוגיה פוליטית, שהגיעה לשיאה בשנת 1966 בבחירות למועצת העיר.
בתחילת שנות ה-70, דייוויס הפכה לחלוצה ביישום שבילי הרכיבה.
כתוצאה מכך, תושבי דייוויס נהנים מרשת רחבה של מסלולי אופניים, שבילי אופניים ומעברי אופניים המופרדים מיתר התנועה.
השטח המישורי והאקלים הממוזג תורמים גם לענף רכיבת האופניים.
שוק האיכרים של דייוויס מתקיים בכל יום רביעי בערב ובשבת בבוקר.
האיכרים המשתתפים מוכרים מגוון פירות וירקות, מוצרי מאפה, מוצרי חלב ובשר (לרוב מחוות אורגניות מוסמכות), צמחי נוי ופרחים.
מאפריל עד אוקטובר מארח בשוק אירוע פיקניק בפארק, עם אירועים מוזיקליים ואוכל שנמכר מדוכני המסעדות.
שוק האיכרים של דייוויס זכה במקום הראשון בשנת 2009, ובמקום השני בשוקי האיכרים האהובים על אמריקה בשנת 2010 שהוחזק על ידי חברת Trustland Farmland Trust בסיווג שוק האיכרים הגדול.
אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס הוא אחד מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה, הנמצא בדייוויס, עיר באזור חקלאי בצפון קליפורניה, לצד הכביש בין סן פרנסיסקו לסקרמנטו.
האוניברסיטה נוסדה כחווה ללימודי חקלאות של אוניברסיטת קליפורניה ב-1905. ב-1959 הפכה לקמפוס עצמאי של האוניברסיטה, בהתאם לתוכנית האב של ההשכלה הגבוהה בקליפורניה שעיצב נשיא האוניברסיטה, קלארק קר.
בסתיו 2019 למדו באוניברסיטה 38,369 סטודנטים.
בדייוויס נמצאת שלוחה של מכללת סקרמנטו סיטי.
בנייני השלוחה ממוקמים ברובע ווסט וילג'.
האזור שנבנה על ידי UC דייוויס כדי לאכלס סטודנטים ואחרים הלומדים באוניברסיטה.
מערכת בתי הספר הציבוריים של דייוויס מנוהלת על ידי בתי הספר המחוזיים המאוחדים של דייוויס.
בעיר יש תשעה בתי ספר יסודיים ציבוריים.
בשנת 1866 הוקם בית הספר הציבורי המאוחד של דייוויס.
לדייוויס יש בית ספר אחד ללימודים עצמאיים (בית הספר דייוויס ללימוד עצמאי), שלוש חטיבות ביניים ציבוריות, בית ספר תיכון מרכזי אחד, בית ספר תיכון חלופי אחד.
בממוצע גודל הכיתה הוא כ־25 תלמידים למורה אחד.
דייוויס לאנד, , הוא שמו של אי תעתוע שהאמינו שהיה ממוקם באוקיינוס השקט, ליד דרום אמריקה.
הוא נקרא על שמו של איש העסקים והפיראט האנגלי אדוארד דייוויס, שראה אותו לכאורה ב-1687 ותיעד את קיומו.
האי מעולם לא נמצא שוב.
לימים הועלתה סברה על ידי ויליאם דמפייר שזיהוי זה היה עשוי להיות החוף של טרה אוסטרליס אינקוגניטה.
בשנת 1687 הבחין באי אדוארד דייוויס.
דייוויס היה פיראט שביצע פשיטות על יישובים ספרדיים לאורך חופי מקסיקו, פרו וצ'ילה, בזמן שהפליג באוקיינוס השקט דרומה מאיי גלאפגוס לכיוון כף הורן.
לפי הדיווח של דייוויס, הוא ראה אי חולי נמוך ומרחוק, גבעות המשתרעות לצפון-מזרח.
דייוויס לא ניסה לחקור יותר, מאחר שהיה מעוניין יותר להמשיך את מסעו הביתה.
התגלית המשוערת של דייוויס – האי החדש, היה ממוקם לאורך קו הרוחב הדרומי של 27 עד 28 מעלות.
באותו זמן רווחה הסברה כי ניתן למצוא זהב במקומות אחרים לאורך קו הרוחב הזה, ואכן מכרות זהב באי קופיאפו שבשליטת ספרד, הנמצאים באותו קו רוחב, היו מוכרים באותו זמן.
לכן, עם היוודע החדשות על ארץ דייוויס, מספר נווטים קיבלו הוראה לחפש אותו במסעותיהם.
בשנת 1767 יצא החוקר הצרפתי ז'אן פרנסואה דה סורוויל מפונדיצ'רי בהודו הצרפתית למסע חקר ומסחר שאחת ממטרותיו הייתה לאתר את ארץ דייוויס ולהקים בה עמדת מסחר.
הוא התעודד מהשמועות על הגילוי האחרון על ידי סמואל וואליס, על "אי עשיר, המיושב על ידי מתיישבים יהודים".
למעשה, זו הייתה טהיטי, אבל הצרפתים עירבו את גילוי "הארץ של וואליס" עם ארץ דייוויס.
בסופו של דבר סורוויל גילה מחדש את איי שלמה, עשה את דרכו אל החוף הצפוני של ניו זילנד ולאחר מכן אל פרו, שם טבע בחיפוש אחר עזרה לצוותו החולה.
בשנת 1770 מצא פליפה גונזלס דה אהדו את אי הפסחא וקרא לו "איסלה דה סן קרלוס" (Isla de San Carlos) או "דה דוד" (de David).
עקב טעויות כתיב שונות, תורגם שם זה לאנגלית כ"האי של דייוויס".
(Davis's Island), מה שחיזק את ההשערה כי "ארץ דייוויס" קיימת.
אף על פי שמעולם לא נמצא, גם החוקר האנגלי ויליאם דמפייר, שהפליג באזור, סבר במשך זמן מה שראה את דייוויס לאנד.
בכתביו כתב כי בהמשך סבר שיש אפשרות שזהו החוף של טרה אוסטרליס הלא ממופה עדיין.
במשך כמאה שנים, היה האי "דייוויס לאנד" רשום במפות השונות.
רק בשנות השבעים של המאה ה-17, כשהאוקיינוס השקט היה מוכר וממופה יותר, החלו קרטוגרפים להסיר את דייוויס לאנד מהמפות שלהם.
דייוויס אלקינס היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית.
אלקינס נולד ב-24 בינואר 1876 בוושינגטון די.
סי., למד בבית הספר לורנסוויל, באקדמיית פיליפס באנדרובר שבמסצ'וסטס, ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד.
במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד התגייס כטוראי ברגימנט המתנדבים הראשון של וירג'יניה המערבית, והתקדם לדרגת עוזר גנרל בשנת 1898.
אלקינס היה תעשיין עם אינטרסים ברכבות, בנקאות, תשתיות וכריית פחם.
הוא מונה כסנאטור מטעם המפלגה הרפובליקנית כדי למלא את מקום אביו, סטיבן אלקינס, שנפטר, וכיהן בתפקיד מ-9 בינואר עד 31 בינואר 1911, עד שנבחר מחליף.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כמייג'ור בדיוויזיה השביעית של צבא ארצות הברית בצרפת, בשנים 1917–1918. לאחר מכן נבחר שוב לסנאט וכיהן מ-4 במרץ 1919 עד 3 במרץ 1925. הוא לא היה מועמד לבחירה מחדש ב-1924. במהלך כהונתו בסנאט כיהן כיו"ר ועדת ההוצאות במשרד המסחר (הקונגרס ה-66).
דייוויס אלקינס נפטר בריצ'מונד שבווירג'יניה, ב-5 בינואר 1959, ונטמן בבית הקברות Maplewood שבאלקינס, וירג'יניה המערבית.
אביו של דייוויס אלקינס, סטיבן אלקינס, וסבו, הנרי דייוויס, היו שניהם סנאטורים מווירג'יניה המערבית.
הוא היה נשוי למרי רייגן אלקינס והיו להם שלושה ילדים.
אחותו, קתרין הלי "קיטי" אלקינס (14 בינואר 1886 – 3 בספטמבר 1936), הייתה מאורסת לזמן מה לנסיך לואיג'י אמדאו, דוכס אברוצי (1873–1933), בן דודו של מלך איטליה.
דייזי דאק (באנגלית Daisy Duck) היא דמות הנפשה של ברווזה מואנשת של חברת וולט דיסני.
היא נוצרה כהעתק נשי ובת זוגו של דונלד דאק, הופיעה לראשונה בתוכנית המצוירת "דוד דונלד" בשנת 1937. הפעם הראשונה בה הוזכר שמה ונשמע קולה היה בתוכנית "מר דאק צועד החוצה" בשנת 1940. קולה דובב על ידי קלרנס נאש, שהיה גם המדבב של דמותו של דונלד דאק.
דונה דאק הופיעה בסרט קצר אחד, "דון דונלד" (1937), בבימויו של בן שרפסטין.
הסרט היה הפרק הראשון בסדרת סרטי "דונלד דאק" כמו גם הפעם הראשונה שלדונלד הוצג מושא אהבה.
בסיפור, דונלד נוסע למקסיקו כדי לחזר אחר ברווזה שהיא במידה רבה גרסה נשית של עצמו.
היא מתוארת עם אותו מזג עצבני ואף גם היא דובבה על ידי קלרנס נאש (שהיה אז המדבב הבלעדי של דונלד).
בסוף הסרט היא עוזבת את דונלד בכעס לאחר שמכוניתו מתקלקלת.
בעוד שלדונה לא נעשה שימוש נוסף בסרטים לאחר הופעתה היחידה, היא הפכה להשראה ליצירתה של דייזי.
ב-1951, דונה הופיעה ברצועות הקומיקס של דיסני והוצגה כיריבתה (שלא מדעת) של דייזי על חיבתו של דונלד.
דמויות אחרות של דיסני, כמו גופי, הוצגו תחת שמות שונים והופעות שונות, מה שהוביל כמה היסטוריונים למסקנה שדונה ודייזי הן אותה הדמות.
עם זאת, במקרים אחרים אלה, בדרך כלל התפתחו שינויים עם הזמן, שבמהלכם הדמות נשארה בשימוש.
לעומת זאת, דונה הופיעה רק פעם אחת, ועברו מספר שנים עד שעוצבה מושא אהבה נשית חדשה לדונלד.
היו הבדלים משמעותיים רבים בין שתי הדמויות באישיות, לאום, שם ולבוש.
על פי אנציקלופדיית סרטי ההנפשה הקצרים של דיסני ומאגר הנתונים המצוירים הגדול , "דון דונלד" נחשב להופעת הבכורה של דייזי.
בשנת 1999, חברת וולט דיסני הוציאה סיכות אספנים כחלק מסדרת "Countdown to the Millennium", שבה נכתב "Daisy Duck debuts as Donna Duck 1937" (דייזי דאק מופיעה לראשונה בתור דונה דאק 1937).
דייזי דאק דובבה עד שנות ה-2000 על ידי הבמאית שפרירה זכאי ואחר כך על ידי הזמרת לימור שפירא.
מאז שנת 2009 ממלאת תפקיד זה עדי קוזלובסקי ואחר כך הדר שחף-מעיין משנת 2014. בסדרה "דונלד דאק וצוות קוואק" דייזי דובבה על ידי אורית אמיר.
דייט (מאנגלית: Date) היא פגישת היכרות בין שני אנשים על מנת להעריך את מידת ההתאמה של הצד השני כשותף פוטנציאלי לזוגיות.
דייט אופייני עשוי להיות כרוך בארוחה משותפת במסעדה, בצפייה בסרט בקולנוע וכדומה.
מקרה פרטי ונפוץ של דייט הוא פגישה עיוורת , דייט בין בני זוג פוטנציאליים שמעולם לא ראו זה את זה קודם לכן.
בתרבויות שונות נהוג שצד שלישי יוזם את הדייט – גורם אשר עשוי להיות בן משפחה, מכר או שדכן מקצועי.
בשנים האחרונות הפכו אתרי ההיכרויות באינטרנט לכלי פופולרי לשם מטרה זו.
אתר היכרויות: אתרי אינטרנט אשר מאפשר למצוא בני זוג באמצעות בחירתם מתוך מאגר מידע הכולל פרופילים אישיים רבים.
בדרך זו ניתן לסנן מראש את בני הזוג הפוטנציאלים על פי גיל, אזור מגורים, תחומי עניין משותפים ועוד.
ספיד דייטינג: מפגש של קבוצת אנשים במשך שעות אחדות.
במהלך המפגש ניתן למשתתפים משך זמן מוגדר אשר במהלכו ניתן לדבר ולהכיר כל אחד מהמשתתפים לפני שעוברים למשתתף הבא.
מפגשי פנויים פנויות: מפגש שבו המשתתפים לוקחים חלק במגוון פעילויות במטרה לפגוש אנשים חדשים.
אירועים מסוג זה יכולים לכלול מסיבות, טיולים, סדנאות ומשחקים שונים.
דייט בחשיכה היא תוכנית מציאות ישראלית המשודרת החל מ-13 באוקטובר 2012 בערוץ 2 בזכיינית רשת בהנחיית ירון ברובינסקי.
התוכנית מבוססת על התוכנית ההולנדית "Daten in het Donker", שעלתה לשידור לראשונה בהולנד בשנת 2007 ברשת RTL 5.
התוכנית מבוססת על הפורמט ההולנדי, שבו 3 גברים ו-3 נשים גרים בווילה מפוארת.
הגברים והנשים חיים באגפים נפרדים באותו הבית ונפגשים זה עם זו רק בחדר אשר מוחשך באופן מוחלט.
למשתתפים בתוכנית יש שלושה ימים להכיר זה את זה רק באותו החדר המוחשך, כאשר הם מצולמים בכל העת במצלמות אינפרא אדום.
העונה הראשונה זכתה לאחוזי צפייה גבוהים.
לקראת סוף התוכנית כל המשתתפים נחשפים באור.
לאחר שהם נחשפים, כל המשתתפים בוחרים אם הם רוצים להמשיך את מערכת היחסים שלהם עם מושא אהבתם או אם הם מעדיפים לעזוב את הווילה.
לאורך עונות הסדרה, הופיעו בה גם מפורסמים, כמו נתן בשבקין (הישרדות) וקארין כהן.
בפרק הראשון של העונה השלישית, מנחה התוכנית, ירון ברובינסקי, השתתף כאחד המתמודדים בתוכנית.
בתפקיד המנחה באותו פרק הייתה ירדן הראל.
בעונה השלישית, פרק אחד הוקדש לקהילה הגאה ולגיל הזהב.
דייזי ג'אז איזובל רידלי היא זמרת, מדבבת ושחקנית אנגלייה.
היא כיכבה בדמותה של ריי בטרילוגיה "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר", "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי" ו"מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר".
רידלי נולדה בווסטמינסטר, לונדון שבממלכה המאוחדת.
בתם של הצלם כריסטופר רידלי ושל לואיז פוקנר קורבט, שעובדת בתקשורת פנימית בבנק מקומי.
אחי סבה ארנולד רידלי (Arnold Ridley) היה השחקן והתסריטאי בסיטקום "Dad's Army".
יש לה שתי אחיות גדולות, קיקה רוז ופופי סופיה; ויש לה גם שתי אחיות-למחצה בוגרות ממנה מנישואין הקודמים של אביה.
רידלי זכתה במלגה לבית הספר לאמנויות הבמה טרינג פארק (Tring Park School for the Performing Arts) בהרטפורדשייר, בו למדה מגיל תשע עד גיל שמונה עשרה.
לאחר מכן למדה ציוויליזציה קלאסית בבירקבק, אוניברסיטת לונדון, לפני שנשרה כדי להתמקד בקריירת המשחק שלה.
לפני שלוהקה לסרט "מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר", רידלי עבדה במשך כמעט שנתיים כברמנית בשני פאבים שונים בלונדון.
בשנת 2016, היא החלה ללמוד לתואר ראשון במדעי החברה באמצעות קורסים מקוונים באוניברסיטה הפתוחה.
רידלי הופיעה בסדרות הטלוויזיה "Youngers", "עדות אילמת","מר סלפרידג'" ו-"נפגעים", והופיעה גם בסרט הקצר "Blue Season", שהשתתף באתגר ה-48 שעות "Sci-Fi-London".
היא גילמה את התפקיד הראשי בסרט השלישי של "Lifesaver", סרט אינטראקטיבי שהיה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע של האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה.
היא הופיעה גם בוידאו קליפ לשיר "Lights On" של הראפר Wiley .
רידלי לוהקה לתפקיד ריי בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" בפברואר 2014. ליהוקה לתפקיד נראה כמהלך מצדו של הבמאי ג'יי ג'יי אברהמס, לחזור על הליהוק של שחקנים יחסית לא מוכרים לתפקידים הראשיים, כפי שעשה ג'ורג' לוקאס בסרט "מלחמת הכוכבים" הראשון בשנת 1977.
באוקטובר 2015, הושקה בבריטניה סדרת בולים של שירות הדואר המלכותי הבריטי, שעליהם דמויות מסדרת סרטי "מלחמת הכוכבים" ובהן גם רידלי כריי.
בדצמבר 2015 פרסם הדיילי מייל כי שכרה של רידלי על תפקידה בסרט מסתכם ב-300 אלף ליש"ט (448 אלף דולר) בלבד, ובנוסף, אחוז קטן מהכנסות מכירות הכרטיסים לסרט, לאחר שאלו יעברו את המיליארד דולר.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הפשע הבלשי של קנת בראנה "רצח באוריינט אקספרס", המבוסס על ספר באותו שם מאת אגאתה כריסטי.
באותה שנה שבה לגלם את דמותה של ריי בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי".
בנובמבר 2024 צפוי לצאת לאור הסרט המתח-אימה והישרדות "We Bury the Dead" בבימויו של זק הילדיץ' בו רידלי מככבת בתור ויג'ילנטית.
הסרט יוקרן בבכורה עולמית ויוצג בהקרנה מיוחדת בפסטיבל הסרטים של אדלייד באוסטרליה בנובמבר.
בסרט, רידלי מגלמת אישה נואשת המצטרפת לצוות לאיסוף גופות, בתקווה למצוא את בעלה בחיים לאחר ניסוי צבאי הרסני שהחריב את אוכלוסיית טסמניה.
במהלך חיפושיה, היא מגלה שגופות רבות אינן לגמרי מתות.
במרץ 2025, פורסם כי רידלי ואלדן ארנרייך יככבו בקומדיה הרומנטית "The Last Resort", בבימויו של דונלד פטרי.
משפחת רידלי מחזיקה בית בווסטמינסטר, לונדון.
בשנת 2016, דייזי שיתפה ברשתות החברתיות שהיא סובלת מאנדומטריוזיס (endometriosis) ותסמונת שחלות פוליציסטיות (polycystic ovary syndrome) במשך שנים רבות.
משנת 2017 היא יוצאת עם השחקן טום בייטמן (Tom Bateman), אותו הכירה במהלך צילומי הסרט "רצח באוריינט אקספרס" בשנת 2016. בשנת 2023 דייזי אישרה שהיא וטום התחתנו.
שנה הצגה דמות class ="unsortable | הערות
סיליה דייזי מורנה הגרד היא שחקנית בריטית.
היא בתו של במאי הקולנוע פירס הגרד ואשתו אנה סלובסקי.
היא גדלה בדאליץ' שבדרום לונדון ולמדה בבית הספר לבנות "ג'יימס אלן".
סבה היה השחקן סטיבן הגרד ואביו היה אחיין של הסופר הנרי ריידר הגרד.
הופעת הבכורה של הגרד בטלוויזיה הייתה בשנת 1996 בפרק מסדרת סיפורי המסתורין של רות רנדל ברשת ITV, שביים אביה.
פירס הגרד ביקש מבתו לעזור לו במבחני בד, והציע שתקרא יחד עם הנבחנים.
לאחר מכן סיפרה שמכיוון שהיא דיסלקטית "הוא היה צריך לעבוד איתה כך שלא תקלקל את הבחינה עבור השחקן שקורא איתה".
במהלך הבחינות רצה המפיק לבחון את הגרד עצמה, על אף התנגדותו של אביה שלא רצה שבתו תעסוק במשחק.
אחרי כן למדה הגרד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
היא הופיעה בתוכנית המערכונים של ערוץ BBC Three בשם "Man Stroke Woman" ובסיטקום של ערוץ 4 "מחלקה אלטרנטיבית" שיחקה בתפקיד אמי.
עוד הופיעה בתפקיד אחות בפרק בסדרה "פיפ שואו" ובקומדיה "פסיכוויל" פרי עטם של כותבי "ליגה של גברים" סטיב פמברטון וריס שירסמית', בתפקיד שחקנית פנטומימה.
בסיטקום "The Persuasionists" של ערוץ BBC2 שיחקה בתפקיד אֵמָה.
ב-2008 שיחקה הגרד בתפקיד מיס סטיל, אחותה הבכורה של לוסי סטיל, במיני-סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד לרומן מאת ג'יין אוסטן.
עוד ב-2008 הופיעה בתפקיד דונה מיטשל בפרק בעונה השנייה של הסדרה "אפר לאפר".
בקולנוע השתתפה הגרד בשניים מסרטי הארי פוטר בתפקיד קול המעלית במשרד הקסמים, ב"הארי פוטר ומסדר עוף החול" ובסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות".
ב-2010 הופיעה הגרד בסרט הטלוויזיה "Abroad" של CBC בתפקיד פופי יאנג.
הגרד שיחקה בתפקיד סופי בפרק "הדייר" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" (לצדו של ג'יימס קורדן).
היא גילמה שוב את הדמות בעונה השישית של הסדרה בפרק "Closing Time".
ב-2010 כיכבה הגרד בסרט העצמאי הבריטי "Honeymooner".
היא שיחקה לצדם של בן וילבונד ולורה סולון בסרט הקצר "Tooty's Wedding" שהוקרן ב-2012 בפסטיבל הסרטים סאנדנס.
ב-2011 החלה להופיע בסדרה הקומית "אפיזודס" בהפקת ה-BBC ושואוטיים.
עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בפרק "Echoes of the Dead" בסדרה "רציחות במידסומר", ובספיישל חג המולד של הסדרה "Outnumbered".
על במת התיאטרון שיחקה הגרד בין השאר בתיאטרון המלכותי הלאומי, ובתפקיד בקי שו במחזה באותו שם מאת ג'ינה ג'ונפרידו בתיאטרון אלמיידה.
ביולי 2012 החלו שידור הסדרה "Parents" בערוץ Sky1 בה שיחקה הגרד בתפקיד כריסי, אחותה של הדמות הראשית ג'ני (בגילומה של סאלי פיליפס).
ב-2013 שיחקה הגרד בקומדיה הרומנטית הבריטית "שנה גג" לצדה של רוז ביירן, וגילמה את לינדה, קולגה של נאט.
ב-2012 החלה לשחק בתפקיד סם בסיטקום "הדוד" של ה-BBC.
היא המשיכה לשחק בעונה השנייה של הסדרה, כמו גם בעונות הבאות של הסדרה "אפיזודס".
גם יוצרת ותסריטאית 2020–הווה הורים בקושי Breeders אלי גרנט תפקיד ראשי (2 עונות); 30 פרקים 2021 הִילדה ומלך ההר Hilda and the Mountain King ג'והאנה דיבוב
דייזי פואנטז (בספרדית: Daisy Fuentes; נולדה ב-17 בנובמבר 1966) היא מנחת טלוויזיה ודוגמנית קובנית-אמריקאית.
פואנטז נולדה בקובה לאם ספרדייה ולאב קובני ולה אחות אחת.
כשהייתה בת שלוש עברה עם משפחתה לספרד ומיד לאחר מכן לניו ג'רזי.
היא החלה לדגמן בבית הספר התיכון וכשלמדה בקולג' החלה להגיש את תחזית מזג האוויר בסניף של ערוץ טלמונדו בניו יורק.
ב-1988 החלה להנחות תוכנית של מוזיקה ספרדית בערוץ MTV (היא המגישה הלטינית הראשונה בערוץ) ואת תוכנית האופנה "בית הסגנון".
היא דגמנה עבור רבלון, שמפו פנטן, אמריקן אקספרס ועוד.
הנחתה את טקס פרסי המדיה הלטינית אמריקאית, ואת תחרויות מיס תבל, מיס ארצות הברית ומיס הנוער של ארצות הברית.
היא שיחקה תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, בין היתר ב"משמר המפרץ".
מ-1991 עד 1995 הייתה נשואה לשחקן טימותי אדמס.
דייזי טרנר הייתה מספרת סיפורים ומשוררת אמריקאית.
היא נולדה בגרפטון שבורמונט לעבדים משוחררים והתפרסמה בהמשך חייה תודות להקלטות של סיפורי משפחתה ששורשיהם באנגליה ובאפריקה.
ביתה, שבו גדלו 13 ילדים, ממוקם על "דייזי טרנר לופ", שהוא מסלול אופניים ליד גריפטון.
הוריה היו סאלי ואלכסנדר טרנר.
אביה שהיה עבד, ברח מהמטע שלו בתחילת מלחמת האזרחים האמריקאית, והצטרף לחיל הפרשים הראשון של ניו ג'רזי בצבא האיחוד.
באביב 1863 הוביל טרנר את הגדוד שלו למטע שבו עבד, בפורט רויאל, וירג'יניה, והרג את המעביד שלו.
לאחר השירות הצבאי חזר לניו אינגלנד, שם עבד כחוטב עצים.
הוא ואשתו סאלי בנו בית בגריפטון שבורמונט וגידלו 16 ילדים.
מלבד עיסוקה כמספרת סיפורים מחוננת, הייתה טרנר היסטוריונית משפחתית.
דייזי טרנר פעלה רבות לתיעוד מורשתה, החל מילדותה ועד מותה בגיל 104.
טרנר מעולם לא נישאה, באחד מסיפוריה היא מספרת איך תבעה את הגבר שהבטיח להתחתן איתה וחזר בו, וניצחה בתביעה.
סיפוריה של טרנר הוקלטו ונשמרו, והיוו השראה לעבודות רבות אחרות.
אחד הסיפורים האישיים שטרנר סיפרה לעיתים קרובות, היה על תחרות בית ספר שנערכה כשהייתה בת שמונה בערך.
בתחרות, מורתה הורתה לטרנר לדקלם שיר עם בובה שחורה, אבל ברגע האחרון טרנר התנגדה והמציאה שיר משל עצמה.
סיפור זה הפך בהמשך לנושא של ספר ילדים מאת מייקל מדיריס ואנג'לה שלף מדריס, שמוזכר גם בספר Racial Innocence: Performing American Childhood from Slavery to Civil Rights מאת רובין ברנשטיין.
ניתן לראות אותה מדקלמת שירה בגיל 104 בסרטו התיעודי של קן ברנס - "מלחמת האזרחים".
בשנת 2016 התפרסם ספר על חייה, סיפוריה ופועלה "Daisy Turner's Kin" מאת הפולקלוריסטית ג'יין בק.
הסיפור של דייזי טרנר ממשיך למשוך תשומת לב רבה כחלק מהמאמץ לשמר את ההיסטוריה העממית של ורמונט בארצות הברית.
דייזי ח'אן היא מפיקת קמפיינים ורֶפורְמָטוֹרית מוסלמית אמריקאית.
הייתה מנכ"לית של יוזמת הנשים האסלאמית לרוחניות ושוויון (WISE).
היא הנהיגה ארגון מחויב בשלום, שוויון, צדק עבור המוסלמים בכל רחבי העולם.
ח'אן היא פרשנית מדיה שמופיעה באופן תדיר בנושאים כגון זכויות הנשים המוסלמיות, האסלאם באמריקה, אסלאמופוביה, וקיצוניות אלימה.
דייזי ח'אן נולדה במרגלות הרי ההימלאיה במדינת ג'אמו וקשמיר.
ח'אן גדלה בבית מוסלמי שהיה מסורתי, שבו החינוך היה מוערך מאוד.
היא השתתפה בבית ספר מיסיונרי נוצרי, שנקרא St.
בתוך סביבה מעורבת עם הינדים, סיקים, מוסלמים.
סבה של ח'אן, גולאם חסן ח'אן, היה בעל ההשפעה החזקה ביותר על חייה של דייזי.
גולאם היה המהנדס הראשי של מדינת קשמיר, הוא למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת הרווארד בשנת 1920, ועודד את ילדיו ואת נכדיו להמשיך את הלימודים בעלי הרמה הגבוהה ללא קשר במקום הלימודים, אביה של דייזי, נד'יר ח'אן כדורגלן שעבר, עודד אותה להתאמן ולהקדיש את זמנה באימוני ספורט במטרה להשתתף במשחקי אולימפיאדה.
בגיל 16 ובתמיכת ההורים שלה, ח'אן עזבה את ארצות הברית כדי להמשיך בלימודים באמנות ובעיצוב.
היא הגיעה ללונג איילנד, והתגוררה עם דודיה.
לאחר התיכון, היא זכתה בתואר מבית הספר לעיצוב פנים בניו יורק.
בתחילת שנות ה-20 לחייה, היא נסעה למנהטן והתחילה את חייה המקצועיים, עבדה למשך 80 שעות בשבוע בתור מעצבת אדריכלית.
בתקופה זו עברה ח'אן לסופיזם.
הפרויקט הגדול הראשון שלה היה לעזור בעיצוב המרכז האסלאמי של לונג איילנד שנוסד על ידי דודה.
ח'אן עסקה בפרויקטים להקמת מקדשים ובתי תפילה של דתות שונות.
ח'אן המשיכה לעבוד כמנהלת פרויקטים אצל שיירזון ליהמן ברדרס בקומה ה-106 של מרכז הסחר העולמי.
אחרי שיירזון היא עבדה אצל ההוצאה לאור "פרימדייה", שם היא פיקחה על עיצוב של שבעה עשר כתבי עת משרדיים, ומאוחר יותר הצטרפה לחברת תקשורת.
על מנת לקדם את החזון שלהם על אסלאם הרמוני ופרוגרסיבי שאוהב קידמה וחדשנות, בשנת 1997 הזוג הקים ללא כוונת רווח קבוצה אשר נקראת כעת את החברה האמריקאית לקידום המוסלמים, מקום הקבוצה הזאת איפה שח'אן שירתה בתור מנכ"לית במשך 17 שנים.
באמצעות "אסמא" ח'אן הקדישה את זמנה בחיזוק הביטוי על האסלאם שהיה מבוסס על תרבות והרמוניה דתית באמצעות שיתוף פעולה בין הדתות, טיפוח הדור הבא של המנהיגים, קידום זכויות הנשים, ובניית גשרים באמצעות תרבות ואומנות.
במאמץ להבליט את המשותף בין מסורות הדתות האברהמיות, ח'אן יצרה הצגות תיאטרון על נושא הדתות בשם "Same Difference", ו"Cordoba Bread Fest.
על מנת לתת עדיפות לקידום הנשים המוסלמיות ולתת סמכות לבני נוער בכל רחבי העולם, ח'אן השיקה שתי תוכניות במטרה ליצור פלטפורמה אשר מגדילה את ההשפעה הקולקטיבית של סוכני השינוי החברתי.
בשנת 2004, הוקמה הרשת "המנהיגים המוסלמים של מחר", על מנת לטפח ולהעצים את הרשת העולמית של המנהיגים המוסלמים הצעירים.
היא הרשת הגדולה ביותר של מנהיגים מוסלמים צעירים בכל רחבי העולם.
כמו כן, ב-2006, יוזמת הנשים האסלאמית לרוחניות ושוויון נוסדה כדי לבנות תנועה עולמית מגובשת של נשים מוסלמיות במטרה לקדם זכויות נשים ולאפשר לנשים לבחור בחירה מכובדת ולאפשר להם גם להשתתף באופן מלא ביצירת הצדק ובבניית חברות משגשגות.
ח'אן הוטרדה יותר ויותר מההתעללות (סקילה באבנים, רצח על רקע כבוד המשפחה, נישואים בכפייה) בנשים מוסלמיות בכל רחבי העולם.
בשנת 2008, יוזמת הנשים האסלאמית השיקה את מועצת השורא הכללית של נשים מוסלמיות על מנת לספק חוות דעת דתיות בסוגיות שנמצאות במחלוקת החשובות במיוחד לנשים מוסלמיות, בהסתמך על המומחיות של חבריה בשתי תורות המשפט האסלאמי, ובתחומים כגון היסטוריה, מדע המדינה, תאולוגיה וסוציולוגיה.
מועצת השורא פרסמה את ההצהרה הראשונה שלה ב-2009 ג'יהאד "נגד אלימות", גינוי של קיצוניות אלימה.
את המועצה העולמית המוסלמית של הנשים שנקראת השורא הצהירה הצהרות נגד אלימות במשפחה, קיצוניות אלימה, השחתת איבר המין הנשי, ועל האימוץ.
אקטיביזם של פלורליזם וחופש הדת
במהלך התפתחות האסלאמופוביה בארצות הברית , ח'אן פרסמה מאמר ב"הגרדיאן" שכותרתו "אסלאמופוביה היא האויב הגדול ביותר של אמריקה".
ח'אן מרצה באופן קבוע בארצות הברית ובעולם.
היא הופיעה במספר רב של כלי תקשורת, כגון CNN, אל ג'זירה, וה-BBC.
היא כיהנה כיועצת, ותורמת למגוון של סרטים תיעודיים בהם הסרט מוחמד: מורשתו של הנביא מוחמד, נשיונל ג'יאוגרפיק בפנים מכה, ושל ערוץ הולמרק מקשיב האסלאם.
היא הייתה הנמענת הראשונה של צ'ארלס אנסבאכר, לפי הקרן לצוד חלופות, 2012.
היא אחת מבין "10 נשים מוסלמיות שכל אדם צריך לדעת," לפי האפינגטון פוסט בלוג של דת, 2012.
@DaisyKhan היא אחת מ-140 משתתפי הטוויטר הטובים ביותר ב-2013 .
@DaisyKhan היא אחת מ-"7 הנשים שאתה חייב לעקוב בטוויטר," לפי המגזין גלמור, 2012.
ידועה בבניית הגשרים באמצעות דיאלוג בין דתי, לפי IQRA קרן החינוך הבינלאומי, 2011.
זכתה בפרס אלינור רוזוולט לזכויות האדם, לפי ועדת השירות המאוחדת ב-2011.
זכתה בפרס השלום של אדינבורו - העיר של אדינבורו, אדינבורו דתי האגודה, פסטיבל של רוחניות, שלווה, ואת הישיבות של אדינבורו מנהיגים דתיים, 2011.
זכתה בפרס הקול הנבואי, לפי שלום מרכז, 2011 .
היא מחויבת לפעולה, לפי יוזמת קלינטון העולמית, 2010.
היא זכתה בפרס של האישה שמהווה מקור השראה, לפי מרכז תמיכת המשפחה הערבייה האמריקאית.
דייזי ח'אן היא אחת מ-21 המנהיגים של המאה ה-21: שבעה שהפילו הטירנים, לפי העיתונות המקוונת של הנשים, 2008.
זכתה בפרס הבין-דתי של ג'יימס פארקס מורטון, לפי מרכז ניו יורק שמתייחס לדתות שונות, 2006.
זכתה בפרס מחויבות של החיים, לפי הסמינר התאולוגי הערמוני, 2005.
דייזי דאורה הייתה שחקנית גרמנייה.
ב-1931 נבחרה למיס גרמניה בטקס שנערך בבית מלון בברלין, היא ייצגה את גרמניה בתחרות היופי הבינלאומית, שם הגיעה לאחד המקומות הראשונים.
היא נישאה לפוליטיקאי חבר המפלגה הנאצית אוסקר שליטר, היא הרבתה להתלוות אליו במהלך ביקוריו הדיפלומטיים, לזוג נולדו שני ילדים, בן, אלכסנדר ובת, מריון שליטר פון קראם (1933–1984).
ב-1955 גרמה דאורה לתקרית דיפלומטית בעת ששימש בעלה כשגריר בפועל בלונדון, כאשר במהלך קבלת פנים אותה ניהלה בשגרירות התייחסה לבריטניה כאל ארץ אויב של מדינתה.
דייזי פאולר קנדי הייתה כנרת קונצרטים ילידת אוסטרליה.
קנדי נולדה בבורה בורה, 160 ק"מ צפונית לאדלייד, להורים ממוצא סקוטי ואירי.
קנדי, היה מנהל בית ספר יסודי ונשיא איגוד המורים של בתי הספר הציבוריים בדרום אוסטרליה" במשך שלוש שנים למדה בקונסרבטוריון אלדר באדלייד אצל הרמן הייניקה.
בהמשך למדה שנה באופן פרטי אצל אוטאקר סבצ'יק בווינה והמשיכה לעוד שנתיים במֵייְסְטֶר-שוּלֶה בווינה.
קנדי הופיעה בלונדון בשנת 1911 והרבתה במסעות קונצרטים באירופה, בארצות הברית, באוסטרליה ובניו זילנד.
ב-15 באפריל 1914 נישאה לפסנתרן היהודי יליד אוקראינה בנו מויסביץ'.
בתם, תפאורנית התיאטרון טניה מויסביץ' נולדה בדצמבר של אותה שנה.
לאחר גירושיה ממויסביץ', נישאה קנדי למחזאי והמשורר האנגלי ג'ון דרינקווטר.
קנדי הייתה דודנית של הצ'לן לורי קנדי, ולפי כך היא קשורה גם אל בנו של לורי, הצ'לן ג'ון קנדי, ואל נכדו, הכנר נייג'ל קנדי.
דייזי הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1965 בבימויו של רוברט מאליגן, עם נטלי ווד, כריסטופר פלאמר, רות גורדון ורוברט רדפורד בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי גאווין למברט והוא מתבסס על הרומן שלו "Inside Daisy Clover" משנת 1963 שעוסק בנערה המתנהגת כ"טומבוי" ושואפת להיות שחקנית וזמרת.
כן עוסק הספר בהומוסקסואליות ובתסריט זה עודן ושונה לביסקסואליות לפי דרישתו של רוברט רדפורד.
הפסקול הולחן על ידי אנדרה פרבין שהלחין גם את שני השירים ששרה נטלי ווד בדיבוב של הזמרת ג'קי וורד .
דייזי קלובר (נטלי ווד) היא נערה בת 15 שגרה עם אימה (רות גורדון) בצריף קטן בטיילת של חוף הים בסנטה מוניקה.
האב עזב את הבית לפני שנים והאם עוסקת בקריאה בקלפים השנה 1936 ודייזי רוצה להיות זמרת ושחקנית ולצאת מחיי העוני האלה.
היא שולחת הקלטה שלה לאולפני סוואן ומקבלת הזמנה להופיע לאודישן.
היא שרה "אתם עוד תשמעו ממני" ובעל האולפן, ריימונד סוואן (כריסטופר פלאמר) מתרשם ממנה ומתכוון להפוך אותה לכוכב.
לשם זה הוא "בונה" את סיפור חייה.
את האם הוא שולח בעזרת אחותה גלוריה (בטי הרפורד), לאשפוז במוסד סגור למרות התנגדותה של דייזי.
הסרט של דייזי מצליח והיא הופכת לכוכבת.
אחד משחקני האולפן, ווייד סאנד (רוברט רדפורד) מתחיל לחזר אחריה והיא נענית לו.
הוא מציע לה נישואים והיא מסכימה.
הם יוצאים לירח דבש והוא משאיר אותה לבד במוטל באמצע המדבר בנבדה.
דייזי חוזרת המומה ללוס אנג'לס ומילורה סוואן, (קתרין בארד) אשתו של ריימונד, מגלה לה שהוא למעשה ביסקסואל.
דייזי רוכשת בית על חוף הים ומביאה לשם את אימה מהמוסד הסגור.
האם מתה ודייזי מקבלת התמוטטות עצבים.
סוואן מארגן לה אחות צמודה בתקווה שתתאושש ותגמור את הפקת הסרט שהשקיע בו הון.
כשדייזי עדיין שוכבת במיטה הוא מאיים שייתבע אותה ומפטר את האחות.
דייזי מנסה להתאבד על ידי הכנסת ראשה לתנור הגז אך מופרעת על ידי צלצולי טלפון.
לבסוף היא מדליקה אש במטבח עזבת את הבית וצועדת בחוף.
הבית עולה באש ועובר אורח שואל אותה "מה קורה כאן"?
והיא עונה – "מישהו הכריז מרד".
שם השחקן/יתשם הדמותהערותנטלי וודדייזי קלובררות גורדוןלוסיל קלובראמא של דייזיכריסטופר פלאמרריימונד סוואןמפיק סרטיםרוברט רדפורדווייד לואיסשחקןרודי מקדואלוולטר ביינסעוזר של סוואןקתרין בארדמילורה סוואןאשתו של סוואןבטי הרפורדגלוריהאחותה של דייזי
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי – נטלי ווד
פרס גלובוס הזהב לשחקן חדש של השנה – רוברט רדפורד
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע – רות גורדון
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר – רות גורדון
דייזי ג'סיקה אדגר-ג'ונס היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור אמילי גרשם בסדרה "מלחמת העולמות" ברשת FOX, ובזכות תפקידה בתור מריאן שרידן במיני-סדרה "אנשים נורמלים"; עבורו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר.
דייזי אדגר-ג'ונס נולדה באיזלינגטון, לונדון, אנגליה, בתם של וונדי ילידת צפון אירלנד ולפיליפ אדגר-ג'ונס יליד סקוטלנד, ראש מחלקת הבידור של רשת הטלוויזיה סקיי.
היא גדלה במוסוול היל, הארינגיי בצפון לונדון.
היא החלה לשחק לראשונה בהצגות בבית הספר היסודי.
היא למדה בבית הספר העצמאי "The Mount School for Girls" ו-"Woodhouse College" לפני שהתקבלה לתיאטרון הלאומי לנוער.
לאחר מכן היא למדה באוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2016, בגיל 17, לוהקה אדגר-ג'ונס לתפקיד אוליביה מרסדן בדרמה הקומית של רשת ITV "רגליים קרות" לצד ג'יימס נסביט.
בשנת 2017 היא שיחקה בהפקה הלאומית של תיאטרון הנוער של "פונדמנטליסט בעל כרחו".
שנה לאחר מכן, היא הופיעה בסדרת הטלוויזיה "עדות אילמת", ובסרט הקולנוע העצמאי "Pond Life" בבימויו של ביל באקהרסט.
בשנת 2019 שיחקה אדגר-ג'ונס בתור דליה רוסון בסדרת הטלוויזיה "ג'נטלמן ג'ק".
באותה שנה החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "מלחמת העולמות" לצד גבריאל ביירן ואליזבת מקגאוורן.
בשנת 2020 החלה אדגר-ג'ונס לככב בתפקיד הראשי במיני סדרה "אנשים נורמלים", עיבוד לרומן מאת סאלי רוני.
המיני-סדרה שודרה ברשת BBC Three בהממלכה המאוחדת וברשת הולו בארצות הברית.
אדגר-ג'ונס זכתה לשבחים על תפקידה ואף הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה ולפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר.
בפברואר של אותה שנה שיחקה במחזה "אלביון" בתיאטרון אלמיידה, שהוקלט ושודר מאוחר יותר בערוץ ה-BBC באוגוסט אותה שנה.
באוגוסט פורסם כי אדגר-ג'ונס לוהקה לתפקיד ראשי בסרט "שירת סרטני הנהר", עיבוד הקולנועי לרומן באותו שם מאת דליה אוונס ולתפקיד במיני סדרת הטלוויזיה העתידית "תחת נס השמיים", עיבוד לספרו של ג'ון קראקאוור בעל אותו השם.
בתחילת שנת 2022 הוקרן סרט המתח "Fresh" בהשתתפותה בבכורה בפסטיבל סאנדנס של אותה שנה.
בספטמבר של אותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "שירת סרטני הנהר", בתור נערת הביצות קתרין "קאיה" קלארק.
בשנת 2025 היא החלה להצטלם בסרט "תבונה ורגישות".
במאי 2025 פורסם כי אדגר-ג'ונס תככב בסרט השוד Here Comes the Flood של נטפליקס.
שנה סרטתפקיד הערות 2018Pond Life קאסי 2022Fresh נואהשירת סרטני הנהר קתרין "קאיה" קלארק2024טוויסטרסקייט קופר2025להמר על אהבה מיוריאל2026תבונה ורגישותאלינור דשוודTBABad BridgetHere Comes the Floodקדם-הפקה
שנה מחזה תפקיד הערות 2017פונדמנטליסט בעל כורחואפריל תיאטרון החצר, לונדון 2020 אלביון זארה תיאטרון אלמיידה, לונדון
מאז ספטמבר 2023 יוצאת עם הצלם בן סיד.
דייזי ג'ונס והסיקס היא מיני-סדרת דרמה מוקומנטרי אמריקאית המבוססת על ספר באותו השם שנכתב על ידי טיילור ג'נקינס ריד, אותו היא ביססה בשראה חלקית מחוויותיה כמתבגרת ומצפייה בהופעותיה של להקת "פליטווד מק" בטלוויזיה.
על אף הצגתה בסגנון מוקומנטרי, העלילה לוכדת את מהות היצירתיות בעולם הפראי והבוהמי של שנות ה-70.
המיני-סדרה כוללת עשרה פרקים, והיא עלתה לשירות "פריים וידאו" ב-3 במרץ 2023.
עלילת המיני-סדרה עוקבת אחר קורותיה של להקת הרוקנרול "דייזי ג'ונס והסיקס" בשנות ה-70, מעלייתה המטאורית בסצנת המוזיקה של לוס אנג'לס ועד להפיכתה לאחת הלהקות המפורסמות בעולם, וחוקרת את הסיבה מאחורי התפרקותה בשיא הצלחתה."
ריילי קיאו – דייזי ג'ונס
סם קלאפלין – בילי דאן
קמילה מורון – קמילה דאן