tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ג'ק נבחר על ידי דנוור נאגטס בבחירה ה-22 בדראפט ה-NBA לשנת 2005. כבר בערב הדראפט נשלח ג'ק לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה ללינאס קלייזה וריקי סאנצ'ס - הבחירות ה-27 ו-35 בדראפט, בהתאמה.
בעונת הרוקי שלו שימש כמחליפם של הגארדים סטיב בלייק וסבסטיאן טלפייר, ושיחק רק כ-20 דקות בממוצע למשחק.
בעונה הבאה, , נשלחו בלייק וטלפייר בטריידים שונים, ובהיעדרם קודם ג'ק לתפקיד הרכז הפותח של הקבוצה ושיפר את ממוצעיו ל-12.0 נקודות ו-5.3 אסיסטים ב-33.6 דקות למשחק.
בעונת חזר סטיב בלייק לפורטלנד, מה שפגע במעמדו של ג'ק והפחית את חשיבותו לקבוצה.
ב-9 ביולי 2008 נשלח לאינדיאנה פייסרס, יחד עם ג'וש מקרוברטס וברנדון ראש, בתמורה לג'ריד ביילס ואייק דיוגו.
בעונתו היחידה באינדיאנה פתח ג'ק ב-53 משחקים מתוך ה-82 של הקבוצה, ורשם ממוצעים של 13.1 נקודות ו-4.1 אסיסטים למשחק.
ב-20 ביולי 2009 חתם כשחקן חופשי בטורונטו ראפטורס על חוזה ל-4 שנים עבור כ-20 מיליון דולר.
במהלך עונת , לאחר עונה וחצי בטורונטו, נשלח ג'ק לניו אורלינס הורנטס, יחד עם דייוויד אנדרסן ומרכוס בנקס, בתמורה לפג'ה סטויאקוביץ' וג'ריד ביילס.
עד סיום אותה עונה תפקד ג'ק כמחליפו של שחקן האולסטאר כריס פול, והציג יכולת בינונית עם 8.5 נקודות למשחק.
בעונה הבאה, לאחר מעברו של פול ללוס אנג'לס קליפרס, רשם ג'ק עונת פריצה כרכז הפותח של הקבוצה והעמיד ממוצעי שיא של 15.6 נקודות ו-6.3 אסיסטים למשחק.
ב-21 במרץ 2012 השיג ג'ק טריפל דאבל ראשון בקריירה, כשרשם 17 נקודות, 10 ריבאונדים ו-11 אסיסטים בהפסד קבוצתו לגולדן סטייט בתוצאה 101-92.
ב-11 ביולי 2012 נשלח לגולדן סטייט ווריורס כחלק מטרייד משולש, במסגרתו נשלח דורל רייט (מהווריורס) לפילדלפיה 76'.
בגולדן סטייט חזר ג'ק לגבות מהספסל את כוכב הקבוצה, כשהפעם היה זה סטפן קרי.
בהצבעה לתואר השחקן השישי של העונה סיים ג'ק במקום השלישי, אחרי הזוכה ג'יי אר סמית' וג'מאל קרופורד.
בפלייאוף נעצרו הווריורס בסיבוב השני, כשהפסידו לסן אנטוניו ספרס בתוצאה 4-2, למרות יכולת מצוינת של ג'ק שקלע 15.5 נקודות למשחק לאורך הסדרה.
ב-12 ביולי 2013 חתם כשחקן חופשי בקליבלנד קאבלירס על חוזה ל-4 שנים עבור כ-26 מיליון דולר.
לקראת עונת הועבר לברוקלין נטס כחלק מטרייד משולש שבמסגרתו הועברו מרכוס ת'ורנטון (מברוקלין) וטיילר זלר (מקליבלנד) לבוסטון סלטיקס.
ב-30 בינואר 2015 קלע ג'ק שיא קריירה של 35 נקודות בהפסד קבוצתו לטורונטו ראפטורס בתוצאה 127-122. ב-3 בינואר 2016, לאחר 32 משחקים בעונת , הודיעה הקבוצה כי ג'ק יחמיץ את המשך העונה בעקבות קרעים ברצועה הצולבת הקדמית ובמיניסקוס התיכון של רגלו הימנית.
לקראת עונת חתם ג'ק על חוזה לעונה אחת באטלנטה הוקס, עבור כמיליון דולר, אך הוא שוחרר מהקבוצה עוד בטרם תחילת העונה עקב פציעה בברכו הימנית.
ב-24 בפברואר 2017, לאחר שהחלים מפציעתו, חתם על חוזה ל-10 ימים בניו אורלינס פליקנס.
ג'ק הספיק להשתתף בשני משחקים בלבד במדי הקבוצה בטרם סבל מקרע במניסקוס ברכו הימנית ושוחרר מהקבוצה.
ב-15 בספטמבר 2017 חתם על חוזה לעונה אחת בניו יורק ניקס, עבור כ-1.5 מיליון דולר.
במרץ 2019 חתם על חוזה בקבוצת סו פולס סקייפורס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
במשחקו היחיד בקבוצה סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית, ונאלץ להחמיץ את המשך העונה.
בינואר 2021 חתם על חוזה בג'י ליג איגנייט, אף היא מליגת הפיתוח.
ג'רום היידן "ג'יי" פאוול הוא בנקאי אמריקאי המכהן כיושב ראש הפדרל ריזרב מאז פברואר 2018. מכהן גם כחבר במועצת הנגידים של הפדרל ריזרב של ארצות הברית משנת 2012.
בשנת 2020 הופיע ברשימת 100 האנשים המשפיעים השנתית של מגזין טיים, טיים 100.
פאוול נולד ב-4 בפברואר 1953 בוושינגטון די.
אביו היה עורך דין במגזר הפרטי וסבו מצד אמו היה דקאן בית הספר למשפטים קולומבוס של האוניברסיטה הקתולית של אמריקה שבוושינגטון די.
הוא סיים את בית הספר התיכון הישועי "המכינה של ג'ורג'טאון" בשנת 1971, והמשיך בלימודיו באוניברסיטת פרינסטון שם סיים תואר ראשון במדע המדינה בשנת 1975. הוא המשיך בלימודי המשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון והיה העורך הראשי של כתב העת המשפטי ג'ורג'טאון ג'ורנל.
הוא סיים את לימודיו ב-1979.
לאחר סיום לימודיו בבית הספר למשפטים, הוא עבד כבנקאי השקעות בבנק ההשקעות "דילון, ריד ושות'".
פאוול כיהן במשרות שונות במחלקת האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ורג' בוש, תחת מזכיר האוצר ניקולס בריידי, מנהלו מתאגיד "דילון ריד ושות'".
ב-1992 מונה לתת מזכיר האוצר המופקד על מדיניות המוסדות הפיננסיים, שוק חוב האוצר והתחומים הקשורים לנושאים אלו.
לאחר כהונתו במחלקת האוצר הוא שב לוול סטריט ובין היתר ניהל את "בנקרס טראסט" עד שספגה הפסדים גדולים עקב מסחר בנגזרות.
פאוול מונה למועצת הנגידים של הפדרל ריזרב על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ביחד עם ג'רמי סי.
שטיין כדי לסייע לגייס תמיכה דו-מפלגתית לשני המועמדים.
קודם לכן מינויו של שטיין עבר פיליבסטר.
פאוול מונה לכהונה נוספת בינואר 2014, יחד עם סטנלי פישר ולאל בריינרד.
עבודתו של פאוול התמקדה לעיתים קרובות ברגולציות הפיננסיות.
ב-1 בנובמבר 2017 הודיע הנשיא טראמפ על בחירתו ליו"ר הבא של הבנק הפדרלי לאחר תום כהונתה של ג'נט ילן, בפברואר 2018.
מועמדותו אושרה בוועדת הסנאט לבנקאות כשהמתנגדת היחידה הייתה אליזבט וורן.
הסנאט אישר אותה ברוב של 84-13. לימים מתח עליו טראמפ ביקורת והביע צער על מינויו אך פאוול הודיע כי לא יתפטר אף אם טראמפ יבקש זאת ממנו.
לקראת סוף שנתו הראשונה בבית הלבן החליט הנשיא ג'ו ביידן להציע לפאוול כהונה שנייה, והסנאט אישר זאת ב-12 במאי 2022 ברוב של 80 תומכים מול 19 מתנגדים.
בעקבות התגברות האינפלציה, העלה פאוול את הריבית בעקביות עד שביולי 2023 הגיע שיעורה לגבוה ביותר מאז 2001.
פאוול נחשב נגיד נייטרלי בהשקפותיו המוניטריות, זאת על אף שיש הטוענים כי הוא נוטה יותר לכיוון יוני.
פאוול נחשב כתומך בחוק דוד-פרנק שהטיל מגבלות על המסחר בוול סטריט, על אף שאמר כי ראוי לעשות בו תיקונים.
בנאום שנשא ב-2013 התייחס לרגולציה פיננסית ולסופה של התקופה שבה הבנקים היו "גדולים מכדי ליפול".
פאוול תומך בהעלאת ריבית בצורה הדרגתית, בהתאם להתפתחותה הכלכלית של ארצות הברית, ומנגד בהקטנה הדרגתית של מאזן הבנק שהגיע ל-4.5 טריליון דולר.
בראיון מיוני 2017 ל-CNN צוטט פאוול כאומר "קשה לי לראות את המאזן קטן מ-2.5 טריליון דולר, בוא נגיד, 2.5 עד 3 טריליון דולר", וכי "זה במקרה שתהיה נורמליזציה של המאזן בחמש השנים הבאות ונחזור להיקף קטן יחסית של יתרות מט"ח".
פאוול התייחס לאינפלציה הנמוכה ואמר כי "זה עניין מסתורי, היית מצפה, בהתחשב בשוקי העבודה, שהאינפלציה תהיה גבוהה יותר".
בנאום שנשא ביוני 2017 אמר כי הוא מצפה שהכלכלה תמשיך לצמוח בכ-2% בשנה ולייצר משרות רבות.
ירידה קלה נוספת בשיעור האבטלה עשויה לדעתו לגרום לעלייה מסוימת בשכר.
לאחר תחילת כהונתו השנייה של דונלד טראמפ כנשיא ארצות הברית הזהיר פאוול כי ההשפעה הכלכלית של תוכנית המכסים של טראמפ צפויה להיות משמעותית בהרבה מהערכות קודמות, וכי הבנק המרכזי נדרש לוודא שהדבר לא יוביל להחמרת בעיית האינפלציה, וציין שהפדרל ריזרב לא ימהר להוריד את הריבית.
טראמפ זעם על דבריו ואמר כי הוא מעוניין לפטרו, אף שצעד זה אסור על פי החוק.
פאוול נשוי ואב לשלושה ילדים.
ב-2017 דיווח כי שווי נכסיו נטו, נע בין 19.7 מיליון דולר ל-55 מיליון דולר – סכום שעושה אותו העשיר מבין חברי מועצת הנגידים של הבנק.
ג'רט אלן הוא שחקן כדורסל אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA.
אלן שיחק בקולג' עבור טקסס לונגהורנס, ובעונת הבכורה שלו העמיד ממוצעים של 13.4 נקודות ו-8.4 ריבאונדים למשחק.
בסיום העונה העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA 2017.
אלן נבחר במקום ה-22 בדראפט ה-NBA 2017, על ידי ברוקלין נטס.
ב-20 ביולי חתם את חוזה הרוקי שלו עם הנטס.
אלן היה בן 19 ו-182 ימים כאשר ערך את משחק הבכורה שלו ב-20 באוקטובר, ובכך הפך לשחקן השני הצעיר ביותר שמשתתף במשחק עבור הנטס, אחרי דריק פייבורס.
הוא סיים את משחקו הראשון עם תשע נקודות, שני ריבאונדים וחסימה אחת.
ב-25 בינואר שיחק אלן לראשונה בחמישייה הפותחת של הנטס, והשיג שיאי קריירה של 16 נקודות ו-12 ריבאונדים בניצחון קבוצתו על פילדלפיה 76'.
ב-17 בנובמבר 2018 קבע שיא קריירה של 24 נקודות (מול לוס אנג'לס קליפרס), ב-16 בינואר 2019 קבע שיא קריירה של 24 ריבאונדים (מול יוסטון רוקטס), וב-13 בפברואר 2019 קבע שיא קריירה של 6 חסימות (מול קליבלנד קאבלירס).
את עונתו השלישית בליגה, , סיים במקום השלישי ב-NBA באחוזי קליעה מהשדה, עם 64.9%.
ב 13 בינואר 2021 הועבר אלן לקליבלנד קאבלירס, כחלק מטרייד מרובע במסגרתו קיבלה ברוקלין את ג'יימס הארדן (מיוסטון).
ג'רט קולבר הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
קולבר נולד וגדל בעיר לאבק שבטקסס, ובשנתו האחרונה ב"תיכון קורונאדו" המקומי קלע 30 נקודות בממוצע למשחק כשחקן קבוצת הכדורסל שלה.
בשנת 2017 החל קולבר ללמוד באוניברסיטת טקסס טק.
בעונת 2017/2018 היה שותף להעפלתה הראשונה אי פעם של קבוצת האוניברסיטה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), בו הודחה על ידי האלופה שבדרך, אוניברסיטת וילאנובה.
לאורך אותה עונה היה קולבר הקלעי השלישי של קבוצתו, עם ממוצע של 11.2 נקודות למשחק.
בעונתו השנייה בטקסס טק ניצל את עזיבתם של קינאן אוואנס וזאיר סמית' ל-NBA, והפך לשחקן המוביל של הקבוצה.
במשחק הראשון של טורניר אליפות המכללות התעלה על עצמו עם 29 נקודות, 8 ריבאונדים ו-7 אסיסטים בניצחון על אוניברסיטת צפון קנטקי.
במשחק שמינית הגמר קלע קולבר 22 נקודות מול אוניברסיטת מישיגן, וברבע הגמר הוביל את קבוצתו לניצחון מול אוניברסיטת גונזגה העדיפה, בה שיחק רוי הצ'ימורה, עם 19 נקודות.
בכך העפילה טקסס טק לשלב הפיינל פור, לראשונה בתולדותיה.
במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן התקשה קולבר כשקלע 3 בלבד מתוך 12 הזריקות שלקח, אך קבוצתו ניצחה בתוצאה 61–51 והעפילה לגמר טורניר המכללות.
במשחק הגמר שוב הציג קולבר יכולת חלשה, כאשר קלע 15 נקודות ב-22.7% בלבד מהשדה (5 מ-22), וקבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת וירג'יניה בתוצאה 77–85.
לאורך אותה העונה הוביל את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (18.5), ריבאונדים (6.4) ואסיסטים (3.7) למשחק, ובסיומה זכה בתואר שחקן העונה של "מחוז ה-BIG 12" ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות.
באפריל 2019, לאחר שתי עונות בטקסס טק, עזב קולבר את האוניברסיטה והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2019 נלקח קולבר על ידי פיניקס סאנס בבחירה השישית, ומיד הועבר למינסוטה טימברוולבס בתמורה לדריו שאריץ' וקמרון ג'ונסון.
לאורך עונת הרוקי שלו פתח ב-35 מתוך 64 משחקי קבוצתו, וקלע 9.2 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2021 הועבר עם חואן הרננגומס בטרייד לממפיס גריזליס, תמורת פטריק בוורלי.
ב-12 בספטמבר 2022 חתם באטלנטה הוקס.
ג'רום קרסי היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.3 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק.
בשנותיו הראשונות ב-NBA נחשב לאחד המטביעים המרשימים בליגה, והשתתף 4 פעמים בתחרות ההטבעות.
בפברואר 2015 נפטר קרסי, בגיל 52, כתוצאה מתסחיף ריאתי.
קרסי נולד בעיר קלארקסוויל שבווירג'יניה, ובין השנים 1980–1984 למד באוניברסיטת לונגווד אשר בפארמוויל הסמוכה.
ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1984 נלקח קרסי בבחירה ה-46 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אשר בחרו באותו הדראפט גם את סם בואי (לפני מייקל ג'ורדן).
לאחר 3 עונות כשחקן ספסל, פרץ קרסי בעונת עם שיאי קריירה של 19.2 נקודות ו-8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בשנים הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד קלייד דרקסלר, טרי פורטר, באק ויליאמס וקווין דאקוורת', אשר הובילו אותה למעמד גמר ה-NBA בעונות ו-.
החל מעונת ועד לסיום הקריירה שימש בעיקר כשחקן מחליף.
בעת עזיבתו את הטרייל בלייזרס בשנת 1995 ניצב במקום השני בתולדות המועדון במספר משחקים (831), בריבאונדים (5,078) ובחסימות (622), וכן במקום השלישי בנקודות (10,067) ובחטיפות (1,059).
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר קרסי על ידי טורונטו ראפטורס, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה וחתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס.
בעונת שיחק עבור לוס אנג'לס לייקרס, ובעונה העוקבת עבר לסיאטל סופרסוניקס.
לקראת עונת המקוצרת הצטרף לסן אנטוניו ספרס, וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA כמחליפו מהספסל של שון אליוט.
בעונת העפיל לגמר האזור המזרחי כשחקן מילווקי באקס, ובסיום העונה פרש ממשחק, בגיל 38.
בעונת שימש קרסי כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת טרי פורטר עמו שיתף פעולה כשחקן בפורטלנד.
לאחר עונה אחת בלבד עזב את התפקיד.
ב-18 בפברואר 2015 נפטר קרסי במפתיע, בגיל 52, כתוצאה מקריש דם אשר נסחף לריאותיו וגרם לתסחיף ריאתי.
תרנגול ג'רזי ג'איינט הוא גזע של תרנגול מבוית שנוצר במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית בשלהי המאה ה-19.
הגזע נוצר על ידי ג'ון ותומס בלאק, במטרה להוות תחליף לתרנגול הודו ששימושו היה בעיקר בתעשיית הבשר.
הגזע הוא תוצר של הכלאות של תרנגול ג'אווה שחור, לאנגשאן שחור וברהמה כהה.
גזע תרנגול הג'רזי ג'איינט הוא מבין התרנגולים הגדולים ביותר בעולם.
משקל הנקבה הוא 4.5 ק"ג ואילו הזכר מגיע עד למשקל של 6 ק"ג.
התרנגול נמצא במיקום שלושת הגדולים (תרנגולי הבית הגדולים בישראל),יחד עם הגזעים קוצ'ין, ברהמה.
למרות גודלו המרשים, הכרבולת קטנה יחסית, אצל הנקבה כמעט ובלתי ניתן להבחין בה.
אצל הזכר ניתן להבחין בכרבולת, וניתן לראות 5 זיזים כאשר 3 מהם בולטים.
המקור שלו שחור כתום, ורגליו שחורות גם הן.
התרנגול נמצא בצבע עיקרי אחד (שחור).
התרנגולות הנקבות אינן מטילות מרשימות ביותר מבחינת כמות הביצים, והן מטילות 180–220 ביצים בשנה אבל עם זאת, יכולות ההטלה שלהן טובות גם בחורף, ואין הבדל משמעותי בין מספר הביצים בחורף לבין מספר הביצים בקיץ ובאביב.
למרות הכמות המועטת של הביצים, הביצים דווקא די גדולות ומשקלן נע בין 65 ל-75 גרם.
צבע קליפת הביצים חום בהיר.
הג'רזי ג'איינט נחשבים לתרנגולים מצוינים לגידול ביתי, אף על פי גודלם המרשים הם שקטים, חברותיים מאוד והם בין היתר התרנגולים בעלי המזג הכי רגוע לגודל שלהם.
בשל משקלם, הם לא מסוגלים לעוף או לקפוץ גבוה, ולרוב הם לא רצים.
בשל המזג העדין והרגוע של תרנגולי הג'רזי ג'איינט, הם הפכו בשנים האחרונות ליותר ויותר נפוצים.
ג'רום מאיירס היה אמן וסופר אמריקאי, המזוהה עם אסכולת אשקאן, וידוע במיוחד בזכות תיאורי הנוף העירוני ואנשיו.
הוא היה אחד המארגנים העיקריים של תערוכת הארמורי ב-1913, שהציגה את המודרניזם האירופי בפני אמריקה.
ג'רום מאיירס, נולד ב-20 במרץ 1867 בפטרסבורג שבווירג'יניה, כאחד מחמשת ילדיהם של אברם וג'וליה הילמן מאיירס.
אחיו, גוסטבוס מאיירס, הפך לימים לעיתונאי בולט, פעיל סוציאליסטי והיסטוריון.
מכיוון שאביהם נעדר לעיתים קרובות, ילדי מאיירס גודלו על ידי אמם ובסופו של דבר חיו בטרנטון שבניו ג'רזי ובפילדלפיה שבפנסילבניה.
מדי פעם האחים הופנו לבתי אומנה כאשר אמם הייתה חולה.
לאור תלאות משפחתיות אלה, מאיירס החל למלא תפקידים משפחתיים בגיל צעיר, כשהוא מתגורר בבולטימור שבמרילנד, לפני שעבר לעיר ניו יורק.
מאיירס הגיע למנהטן בשנת 1886 בגיל תשע-עשרה, ועבד מספר שנים כצייר סצנות ובהמשך בחברת "חריטות מוס", שם העתיק תשלילי תצלומים.
במהלך תקופה זו החל להשתתף בשיעורי אמנות בערב בקופר יוניון ובליגת הסטודנטים לאמנות.
כבר אז ניכר העניין שלו בנושאים עירוניים.
ציור השמן הוותיק ביותר של מאיירס, "בחצר האחורית" (1888), נחשב לאחד הציורים הראשונים שמדגימים את נושאי אסכולת אשקאן באמריקה.
באופן דומה, בסביבות 1893, לאחר שצייר סירת תעלה במהלך טיול יומי לאורך תעלת מוריס ואסקס, ביצע מאיירס את מכירתו הראשונה לאישה שהתגוררה בסירה.
בשנת 1895 מצא מאיירס עבודה במחלקת האמנות בטריבונה של ניו יורק.
עם חסכון של מאתיים וחמישים דולר מעבודה הזו, הוא נסע לפריז בשנת 1896. עם שובו לעיר ניו יורק, כשנותרו לו רק עשרים דולר, הוא שכר, בשבעה דולרים בחודש, סטודיו ברחוב 14 מערב מספר 232, בבניין בין חמש קומות, שהוסב לשימוש על ידי אמנים.
שכנו הסמוך היה אדוארד אדם קרמר, צייר מבוגר ממנו רק בשנה.
בעוד שההכשרה לאמנות של מאיירס הוגבלה לתקופות קצרות בקופר יוניון ובליגת הסטודנטים לאמנות, הוא רכש את השכלתו במרכזי האמנות האירופאיים במינכן, בברלין ובפריז.
קרמר היה זה שהביא את מאיירס לעולם של האמנות המקצועית.
יום אחד, כאשר סוחר האמנות ויליאם מקבת הגיע לסטודיו של קרמר כדי לצפות בעבודות, כיוון אותו קרמר לסטודיו של מאיירס.
מקבת רכש ממאיירס במקום שני ציורים קטנים של סצנות הרחוב המוקדמות שלו בניו יורק, ובמקביל המליץ לו לסיים יצירה נוספת.
מקבת התלהב משני הציורים הללו, לקח אותם לגלריה שלו, ומכר אחד מהם לבנקאי, ג'יימס ספייר.
רכישה זו פתחה בפני מאיירס את עולם האמנות המקצועי.
מקבת גם הציע למאיירס לוותר על הרישום בעיפרון ובפסטל ולפנות לציורי שמן.
בשנים שלאחר 1902 מכר מאיירס עבודות דרך גלריית מקבת והציג בתערוכות קבוצתיות במקומות אחרים.
במרץ ובאפריל 1903, כאשר "המועדון הקולוניאל" בניו יורק ערך את תערוכת האמנות השנתית שלו, בין עשרים האמנים היו רוברט אנרי, ג'ון סלואן ומאיירס, שהציגו את עבודותיהם יחד לראשונה.
עבור ג'רום מאיירס, הקיץ במנהטן סיפק הזדמנויות מיוחדות לתאר את חיי המהגרים בנוף האורבני.
מזג האוויר החם הוציא את דיירי הדירות אל הרחובות והפארקים של העיר.
עד יולי 1906, המוניטין של מאיירס כאמן המתאר את חיי האנשים בלואר איסט סייד היה כזה שכתב של "ניו יורק טיימס" ליווה אותו, החל משעה חמש בבוקר, כדי לראות את האמן מייצר תמונות של המבוגרים בעבודה וילדים במשחק.
כדי לעבור דרך האיסט סייד עם מאיירס, ציין הכתב, "פונה לכאן ושם להביט באיזה בית או קבוצה מסוימת של אנשים, ...כדי להתרשם מהחיים השמחים שהיו באוויר הפתוח, כמו שחיו אנשים בקיץ באירופה - מכיוון שבתיהם אינם נוחים כמו הרחובות".
תגובות אינדיבידואליות לנוכחותו של הצייר מאיירס בשכונה, התבססו על ההבדלים התרבותיים.
בעוד שתושבי השכונות האיטלקיות התבוננו באמן ובפעילותו בהתרגשות ובסקרנות, תושבי הרובע היהודי, שמסורותיו אוסרות לעיתים קרובות הפקה של דימויים ייצוגיים, מחו והתרחקות מטווח הראייה של האמן".
מאיירס זכה בפרסים אחדים על ציורי הרחובות שלו בשנים 1931, 1937, ובשנת 1931 ושוב בשנת 1937 וקיבל מדליית זהב ע"ש איזידור בשנת 1938. בשנת 1934 רכש מוזיאון המטרופוליטן לאמנות את הציור "קבוצה ברחוב".
ה"הראלד טריביון" בניו יורק דיווח:
הציור של מר מאיירס הוא של קבוצת נשים העומדות ומשוחחות ברחוב קודר, עם ילדים שמשחקים לידם.
מר מאיירס מחשיב את הציור כאופייני ליצירתו, ואומר שזו הסצנה שהוא הכי נהנה לצייר.
"רחובות ישנים ובתים ישנים והאנשים שגרים בהם", הסביר.
"אני מנסה לתפוס את ניו יורק שעובדת", אמר.
"ציירתי את זה ברחוב דלנסי לפני שבע או שמונה שנים ומאז הסצנה ברחוב השתנתה.
אני רוצה לנציח אותה לפני שהיא תיעלם".
22 שנה קודם לכן, בשנת 1912, רכש המטרופוליטן ציור של מאיירס לראשונה.
בעלון המוזיאון המטרופוליטן ביוני 1913 נכתב:
לא רק שהמכירה למטרופוליטן הייתה אז כבוד גדול, אלא שהיא גם סיפקה לו מספיק כסף כדי להעביר את משפחתו מהסטודיו הקטן שלהם לאולם מרווח יותר בקרנגי החדש.
במהלך השנים, אף על פי שהלך לאולפנים שונים, הוא תמיד חזר לקרנגי כבית האמיתי שלו.
מאיירס נפטר באולפן קרנגי שלו ב-19 ביוני 1940 לאחר סדרה של מחלות מפציעה שנפגע מנפילה.
הוא היה בן 73. מוקדם יותר באותה שנה הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "אמן במנהטן".
באפריל – מאי 1941 ערך מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בעיר ניו יורק את תערוכת הזיכרון של ג'רום מאיירס, עם למעלה מ־90 מציוריו, רישומיו ותחריטיו שהושאלו על ידי מוזיאונים ברחבי ארצות הברית וכן אספנים פרטיים.
ציורי השמן שהוצגו נעו בין השנים 1905 לדיוקן עצמי שהושלם בשנת 1939, שנה לפני מותו.
מאיירס הותיר אחריו אשתו ועמיתתו האמנית אתל מאיירס שאיתה התחתן בשנת 1905 ובתם הרקדנית וירג'יניה מאיירס.
לאחר מות בעלה הקדישה אתל חלק ניכר מזמנה לקידום המוניטין האמנותי שלו.
היא הרצתה על עבודתו ברחבי ארצות הברית, בחסות הפדרציה האמריקאית לאמנויות בשנים 1941–1943, ותחזקה את גלריית הזיכרון של ג'רום מאיירס בעיר ניו יורק במשך מספר שנים.
ג'רום בארי ויליס היה שחקן תיאטרון וקולנוע בריטי.
הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "המובחרים" של רשת ITV בדמות מתיו פיל.
בסדרה "Z Cars" גילם את פקד בילוש ריצ'רדס.
עוד הופיע בסדרת "Within These Walls" בתפקיד צ'ארלס ראדלי, ובסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" השתתף במיני-סדרה "The Green Death".
הוא גילם את מקרו, מפקד במשמר הפרטוריאני בסדרה "הקיסרים" של ITV.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בסדרת הטלוויזיה לילדים "Freewheelers" בתפקיד פרופסור נרו המטורף, וכן בסדרת המשטרה "Space Precinct" בתפקיד קפטן פודלי.
ב-2002 הופיע ויליס עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזה "פריקלס" שהועלה בתיאטרון ראונדהאוס שבלונדון.
ויליס נפטר בינואר 2014 בווימבלדון.
ג'רום פוסטר השני הוא אקטיביסט סביבתן אמריקאי.
פוסטר הוא אחד מהמזוהים עם המאבק למען האקלים בארצות הברית בפרט ועם המאבק העולמי בכלל.
הוא הקים שני מיזמים בינלאומיים לשיתוף פעולה בין צעירים ממדינות שונות - The Climate Reporter, אתר חדשות בנושא אקלים, ו-OneMillionOfUs, לעידוד הצבעה בקרב צעירים.
פוסטר גדל בוושינגטון והיה מעורב בנעוריו במאבקי אקלים.
בשנת 2017 הקים את The Climate Reporter, אתר חדשות בנושא אקלים בו כותבים צעירים ממדינות שונות.
עם התפתחות המאבק בו השתתף פוסטר, התפתח גם האתר ונכון לשנת 2020 כותבים צעירים מ-11 מדינות.
בשנת 2017 עסק פוסטר ביזמות והקים חברת מציאות מדומה בשם TAU VR.
פוסטר החל להתפרסם בתקשורת החל משנת 2018 כאשר היה בין המארגנים של השלוחה האמריקאית של שביתת בתי הספר למען האקלים.
בשנת 2019 ביצע שיתופי פעולה נוספים עם גרטה טונברי.
לאחר שצבר פרסום ביצע מספר שיתופי פעולה אקטיביסטים גם עם גרינפיס ועם ג'יין פונדה, שמובילה מאבק להפסקת קידוחי נפט באזורים רגישים סביבתית.
בשלב זה של פעילותו החל פוסטר להיות מזוהה גם עם מאבק האקלים העולמי, והוא נפגש עם מספר מנהיגים פוליטיים ונאם בפני נציבות האו"ם לזכויות אדם .
פוסטר החל לכתוב טורים בעיתונות האמריקאית ולהתראיין באופן קבוע בכלי תקשורת רבים.
פוסטר השתתף בתכנונו של חוק האנרגיה המתחדשת של וושינגטון שנחקק בשנת 2019, והיה חוק שאפתני במיוחד בהשוואה לחוקים דומים בעולם באותה התקופה.
בשנת 2020 החל את לימודיו ב-MIT בלימודי מדעי כדור הארץ.
באותה שנה היה הפרזנטור של מותג הילדים והנוער של גאפ.
על רקע התקרבותן של הבחירות בארצות הברית באותה השנה, יזם את OneMillionOfUs, ארגון בינלאומי לעידוד הצבעה בקרב צעירים, בו משתפים פעולה יחד מספר ארגונים שפועלים לקידום אג'נדות שונות.
בשנת 2021, לאחר היבחרו של ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית, מונה פוסטר כחבר במועצה המייעצת לצדק סביבתי של הבית הלבן.
2017 - זכה במקום השלישי ב-World Series of Entrepreneurship של וושינגטון ליזמים צעירים.
2019 - אמנסטי אינטרנשיונל העניק לפוסטר את "פרס שגריר המצפון", לצד גרטה טונברי ומנהיגים נוספים של המחאה העולמית.
2019 - פרס "מגן המדע" מטעם איגוד המדענים המודאגים .
2020 - פרס "Youth Environmental Champion" של האגודה הנטורליסטית של אודובון .
ג'רום רובינסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בגולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA.
רובינסון נולד וגדל בעיר ראלי שבקרוליינה הצפונית, ובשנת 2015 החל ללמוד בבוסטון קולג'.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ובשתי העונות הבאות הפך לשחקן המוביל של ה"איגלס", עם ממוצעים כוללים של 19.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.
ב-6 בפברואר 2018 קלע שיא קריירה של 46 נקודות במשחק מול אוניברסיטת נוטרדאם.
בסיום עונתו השלישית, בה נבחר לחמישיית העונה של מחוז החוף האטלנטי (ACC), עזב את האוניברסיטה לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר רובינסון על ידי לוס אנג'לס קליפרס, בבחירה ה-13. לאורך עונת הרוקי שלו מיעט לשחק ב-NBA, ונשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת הבת של הקליפרס מליגת הפיתוח – אגווה קליינטה קליפרס.
בתקופתו בליגת הפיתוח שיחק ב-24 משחקים, ותרם 18.9 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-16 בנובמבר 2019 קלע שיא קריירה ב-NBA של 21 נקודות, בניצחון קבוצתו מול אטלנטה הוקס.
ב-6 בפברואר 2020, לאחר כעונה וחצי עם הקליפרס, הועבר לוושינגטון ויזארדס כחלק מטרייד משולש במסגרתו מרכוס מוריס נשלח לקליפרס, ומוריס הארקלס הועבר לניו יורק ניקס.
ב-21 משחקיו עם הוויזארדס עד לסיום עונת הציג רובינסון יכולת מעודדת, עם ממוצע של 9.4 נקודות למשחק.
ג'רום דיו דון מיינסי הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר בעירוני נס ציונה.
מיינסי נולד וגדל בבאטון רוז' שבלואיזיאנה.
הוא למד ושיחק כדורסל בבית הספר התיכון מקינלי, כשבעונתו האחרונה הוא העמיד ממוצעים של 18.5 נקודות, 11 ריבאונדים, 5 חסימות ו-3 אסיסטים למשחק.
מיינסה שימש כקפטן נבחרת התיכון ונבחר לחמישייה השנייה של המחוז.
מיינסה שיחק בנבחרת המזרח במהלך משחק האולסטאר של כוכבי התיכון.
לאחר התיכון, מיינסי החל לשחק באוניברסיטת וירג'יניה, כשב-89 משחקים בהם שיחק במכללה, הוא העמיד ממוצעים של 3.4 נקודות ו-2.5 ריבאונדים ב-12.7 דקות.
מיינסי החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2010, ושיחק עם כמה מועדונים בארגנטינה וברזיל.
בינואר 2013, שוחרר מיינסה מסנטרו חובנטוד סיוניסטה וחתם ברגטאס קוריינטס.
הוא התחבר במהירות לקבוצה, ובמאי זכה עימה באליפות.
בעקבות שליטתו בשפה הפורטוגזית וההסתגלות המהירה שלו לתרבות הברזילאית, מיינסה היה חביב האוהדים בפלמנגו.
הוא זכה לכינוי "הגדול" על ידי האוהדים, והיה אחד משחקני הכדורסל הפופולריים ביותר בברזיל באותה תקופה.
מיינסה חווה הצלחה בפלמנגו וזכה במספר תארים איתם.
בשנת 2016, הצטרף מיינסה לסן לורנסו וזכה איתה בליגה הארגנטינאית.
ב-2017, הוא חתם באתנאס דה קורדובה.
ב-22 בנובמבר 2020, חתם בעירוני נס ציונה מהליגה הישראלית.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את סטאל אוסטרוב מפולין 74:82. הוא העמיד במדי הכתומים ממוצעים של 14.2 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-1.2 חסימות למשחק.
משחק השיא שלו באותה עונה היה במשחק מס' 2 ברבע גמר הפלייאוף נגד הפועל חולון, כרשם 28 נקודות, 14 ריבאונדים ו-48 נקודות מדד - שיא מועדון בליגת העל - בניצחון נס ציונה על חולון בתוצאה 75:86.
בעונת 2021/22 חתם במועדון סנדאי מהליגה היפנית השנייה.
בעונת 2022/23 חזר לעירוני נס ציונה וחתם לעונה אחת במועדון.
בעונה זו העמיד ממוצעים 14.0 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק - כשבקטגוריית החסימות היה מדורג במקום השני בליגת העל.
לאחר סיום עונת 2022/23 האריך מיינסי את חוזהו לעונה אחת בעירוני נס ציונה.
נכון לתאריך 29 בינואר 2024, מיינסי מדורג השישי בכל הזמנים במדי נס ציונה במשחקים, רביעי בנקודות, שלישי בריבאונדים ושני בחסימות.
ג'רון סמואל בלוסומגיים הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד במונקו.
בלוסומגיים למד בבית הספר התיכון צ'אטאוצ'י בג'ונס קריק, ג'ורג'יה.
בעונת הג'וניור שלו, הוא נבחר לקבוצה הראשונה של המחוז ולקבוצה השנייה בכל המדינה לאחר שהעמיד ממוצעים של 24 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק.
בעונתו האחרונה, בלוסומגיים עזר לתיכונו לסיים את העונה עם מאזן של 5–25, מה שעזר להם להעפיל לפלייאוף, שם הפסידו לדרום מערב דקאלב.
בשנת 2011, בלוסומגיים הצטרף לקבוצה של ג'ורג'יה באיגוד האתלטים החובבים והוביל אותה עם 15.7 נקודות למשחק.
באותה שנה, בלוסומגיים שבר את רגלו לאחר ניסיון לא מוצלח להטביע באימון.
בלוסומגיים בחר לשחק באוניברסיטת קלמסון, אך בעקבות הפציעה הוא החליט להוריד את עונתו הראשונה מהזכאות.
לאחר שתי עונות בהן השתפר, בלוסומגיים נהנה בעונתו השלישית מעונת פריצה.
בלוסומגיים העמיד ממוצעים של 18.7 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק, מה שעזר לו להיבחר לקבוצה הראשונה של המחוז ולשחקן המשתפר של העונה.
בתום העונה, בלוסומגיים הכריז על התמודדותו בדראפט ה-NBA 2016 והוזמן לדראפט קומביין.
בסופו של דבר בחר בלוסומגיים לוותר על התמודדותו וחזר לקלמסון עבור עונתו האחרונה.
בלוסומגיים נבחר לקבוצה הראשונה של טורניר קדם העונה.
הוא העמיד ממוצעים של 17.7 נקודות ו-6.3 ריבאונדים, אשר הובילו את מכללתו לטורניר הלאומי, והוא נבחר לקבוצה השלישית של העונה.
בתום העונה, בלוסומגיים הוזמן לדראפט קומביין, ובכך הפך לאחד השחקנים הראשונים שאי פעם הוזמנו לאירוע יותר מפעם אחת.
בלוסומגיים נבחר בדראפט במקום ה-59 על ידי סן אנטוניו ספרס.
בלוסומגיים שיחק בקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA.
בנובמבר 2017, הצטרף בלוסומגיים לקבוצת הבת של הספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אוסטין ספרס.
באפריל 2018, הוא עזר לאוסטין לזכות באליפות כשהוא נבחר לחמישייה השלישית של העונה.
ב-24 בספטמבר 2018, בלוסומגיים נכלל בסגל של הספרס במחנות האימונים, אך שוחרר ב-8 באוקטובר לאחר ששותף בשלושה משחקי קדם עונה.
ב-22 באוקטובר חזר בלוסומגיים לאוסטין ספרס.
ב-19 בנובמבר 2018, הועבר בלוסומגיים בטרייד מאוסטין ספרס לקאנטון צ'ארג' בתמורה לג'ון הולנד.
לאחר עשרה משחקים בקבוצה בהם העמיד 20.9 נקודות ו-7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, בלוסומגיים חתם בקבוצת האם של קאנטון מליגת ה-NBA, קליבלנד קאבלירס.
ב-5 בדצמבר 2018, בלוסומגיים ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA כשעלה מהספסל בהפסד 105–129 לגולדן סטייט ווריורס, בו הוריד ריבאונד.
חמישה ימים לאחר מכן, ב-10 בדצמבר, בלוסומגיים רשם דאבל דאבל כשעלה מהספסל בהפסד 92–108 למילווקי באקס, עם 11 נקודות, 10 ריבאונדים, 2 אסיסטים וחסימה.
ב-23 ביוני 2019, בלוסומגיים עזב את קליבלנד והפך לשחקן חופשי.
ב-27 בספטמבר 2019, בלוסומגיים חתם על חוזה אימונים ביוסטון רוקטס.
לאחר ששוחרר מהקבוצה, ב-24 באוקטובר הוא חתם בריו גראנדה ואלי וייפרס.
ב-1 בפברואר 2020, בלוסומגיים עבר בטרייד לוינדי סיטי בולס.
ב-13 באוגוסט 2020, בלוסומגיים חתם בעירוני נהריה מהליגה הישראלית.
ב-21 ביולי 2021 חתם בלוסמגיים ברטיופארם אולם הגרמנית.
ויליאמס הוא קצין בדרגת אדמירל משנה בצי ארצות הברית המשרת כקצין אג"ם של פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית.
ויליאמס סיים תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה ב-1993 מהאקדמיה הימית של ארצות הברית.
הוא התגייס לצי, והתנדב ליחידת אריות הים ושירת בה בתפקידי לוחמה, פיקוד והדרכה.
כמו כן מילא תפקידים בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים, בכוח המשימה המיוחד במבצע נחישות טבועה, במפקדת המבצעים המיוחדים של פיקוד אירופה, בפיקוד המבצעים המיוחדים ובמטה הצי.
בשנים 2017 עד 2018 היה נציג הצי במועצה ליחסי חוץ.
ב-2020 מונה לסגן לענייני מבצעים מיוחדים ולוחמה בטרור של ראש אגף מבצעים במטות המשולבים.
ביולי 2022 מונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד האינדו-פסיפי באוגוסט 2025 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המבצעים המיוחדים.
ויליאמס בעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי.
לאורך שירותו עוטר שלוש פעמים בכוכב הכסף.
ג'רי-שואו ג'רי-שואו כאלופי הזוגות המאוחדים של ה-WWE צמד חברי הצמד ביג שואו / פול וייטכריס ג'ריקו שם/שמות ג'רי-שואוכריס ג'ריקו והביג שואוכריס ג'ריקו ופול וייט גבהים ביג שואו: 2.13 מטרג'ריקו: 1.83 מטר משקל כולל 323 ק"ג תאריך הקמה 26 ביולי 2009 שנות פעילות 2009–20102012201420162023–היום
פול וייט וכריס ג'ריקו הידועים יותר בשם הבמה שלהם, ג'רי-שואו הם צמד מתאבקים, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
בעבר, השניים הופיעו בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, שבו וייט הוכר יותר בשם הבמה, (ה)ביג שואו.
השניים ערכו את הופעת הבכורה שלהם כצמד באירוע השלם וצפה, לילה של אלופים, שהתקיים ביולי 2009, ובו ג'ריקו החליף את שותפו, אדג' שנפצע, בביג שואו בהגנה על אליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE (כשחגורות אליפות הזוגות העולמית ואליפות הזוגות של ה-WWE אוחדו באופן רשמי).
במשך מה שנותר משנת 2009, השניים היו מעורבים בפיודים, כשהגנו על אליפות הזוגות ואף התחרו על אליפות העולם במשקל כבד.
ג'רי-שואו השתתפו בנוסף בקרב המרכזי של האירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות בדצמבר 2009, שבו הפסידו את חגורות האליפות לצמד D-Generation X (שון מייקלס וטריפל H).
לאחר שחרורם מה-WWE, בשנים 2019 ו-2021, בהתאמה, ג'ריקו חתם על חוזה ב-AEW כאחד המתאבקים הראשונים בו, בעוד שביג שואו (שעתה נודע בשם פול וייט) הצטרף אליו שנתיים לאחר מכן.
באירוע The Bash, שנערך ב-28 ביוני 2009, ג'ריקו ושותפו באותה התקופה, אדג', כששתיהן בדמויות הנבלים, זכו באליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE (שהורכבו מאיחוד של אליפות הזוגות העולמית ואליפות הזוגות של ה-WWE).
כשאדג' קרע את גיד אכילס זמן קצר לאחר מכן, פציעה שהשביתה אותו מפעילות בזירה, ג'ריקו ניצל פרצה בחוזה אשר אפשרה לו לבחור שותף חדש שיחליף את אדג' מבלי שתקופת כהונתו כאלוף תיפגע תוך כדי שג'ריקו העליב את אדג' על עצם היותו פצוע.
ב-26 ביולי באירוע לילה של אלופים, ג'ריקו חשף את ביג שואו כשותפו החדש לקרב ההגנה על התואר, כשהשניים גברו על חברי קבוצת לגאסי (קודי רודס וטד דיביאסי) והגנו בהצלחה על חגורות האליפות.
שמירה זו על התואר אפשרה לביג שואו (שהיה במותג Raw) ולג'ריקו (שהיה במותג סמאקדאון) להופיע בשני המותגים.
לאחר מכן, ג'רי-שואו נקלעו לפיוד עם הצמד קריים טיים (JTG ושאד גספארד), שהסתכם בקיום קרב באירוע סאמרסלאם ב-23 באוגוסט, שבו ג'רי-שואו ניצחו.
השניים הגנו בהצלחה על חגורות האליפות שלהם גם נגד הצמד The World's Strongest Tag Team (מונטל וונטביוס פורטר ומארק הנרי) באירוע ברייקינג פוינט, שהתקיים ב-13 בספטמבר.
אז, ג'רי-שואו נכנסו לפיוד עם בטיסטה, שבאותה התקופה התמודד על אליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE עם יריבו של ג'ריקו, ריי מיסטריו באירוע גיהנום בכלוב, ב-4 באוקטובר, שגם בו ג'ריקו וביג שואו הגנו באופן מוצלח על התואר.
ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, ג'רי-שואו פתחו בפיוד עם שון מייקלס וטריפל H מהצמד D-Generation X לאחר שהפסד לאחרונים בקרב שאינו היה על חגורות האליפות שלהם.
לקראת האירוע בראגינג רייטס, ג'ריקו הוגדר כקפטן משותף (לצד קיין) של קבוצת סמאקדאון בעוד שביג שואו הצטרף לקבוצת Raw, שהקפטנים שלה היו DX.
באירוע זה, שנערך ב-25 באוקטובר, ביג שואו בגד בקבוצת Raw כאשר הוא תקף את חבריו לקבוצה, קופי קינגסטון וטריפל H, תקיפה שג'ריקו ניצל לטובתו כדי להעניק לקבוצת סמאקדאון את הניצחון בקרב בין המותגים.
ביג שואו חשף שהמניע שלו לבגוד בקבוצתו ולסייע לקבוצת סמאקדאון לנצח היה כדי שהוא יקבל קרב על אליפות העולם במשקל כבד של סמאקדאון מול אנדרטייקר, בעוד שג'ריקו הכניס את עצמו גם לקרב על תואר זה לאחר שגבר על קיין, ובכך קרב היחידים על חגורת האליפות הפך לקרב משולש.
באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-22 בנובמבר, אנדרטייקר שמר על תוארו לאחר שג'ריקו וביג שואו התעמתו זה עם זה למרות שעבדו בשיתוף פעולה לאורך רוב הקרב.
לאחר מכן, הצמד המשיך את הפיוד שלהם עם DX באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שנערך ב-13 בדצמבר, בקרב TLC שבו הם הפסידו את אליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE ל-DX, הפסד שסיים תקופת כהונה באורך 140 ימים.
ב-14 בדצמבר בפרק של התוכנית Raw, ג'רי-שואו זכו בפרס הסלאמי בקטגוריית "צמד השנה", כשבאותו הלילה הם מימשו את סעיף קבלת הקרב החוזר על חגורות אליפות הזוגות מול DX; לעומת זאת, השניים פסלו את עצמם במהרה באופן מכוון, פסילה שהותירה את התואר אצל DX.
כתוצאה מכך, ג'ריקו, מהמותג סמאקדאון חדל להופיע במותג Raw, משום שהוא לא כיהן יותר כאלוף הזוגות המאוחד של ה-WWE.
אלופי הזוגות העניקו לג'רי-שואו קרב חוזר נוסף על אליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE, כשהתניה נוספת נקבעה ולפיה אם ג'רי-שואו יפסידו בקרב, ג'ריקו ייאלץ לעזוב את Raw לתמיד.
בקרב ביניהם בפרק השנה החדשה של התוכנית Raw ב-4 בינואר 2010, ג'רי-שואו הפסידו ובעקבות זאת ההתניה נכנסה לתקופה, דבר שלבסוף הוביל לפירוק הצמד.
אדג' החליט לממש את הזכייה שלו לקרב על אליפות העולם במשקל כבד של ג'ריקו, אך באירוע רסלמניה, הוא הפסיד לג'ריקו בקרב על התואר.
מנגד, באותה התקופה, ביג שואו זכה פעם נוספת באליפות הזוגות המאוחדת של ה-WWE בחזרה מהצמד DX עם שותף חדש, המיז, בצעד שהקים את הצמד שואומיז.
ג'ריקו לבסוף הועבר למותג Raw כחלק מהדראפט של שנת 2010.
ב-9 ביולי 2012 בפרק של התוכנית Raw, ג'רי-שואו, בדמויות הנבלים, התאחדו באופן חד פעמי כדי להתמודד מול ג'ון סינה וקיין בקרב זוגות, שבו הפסידו כתוצאה מפסילה.
ב-5 בספטמבר 2014 בפרק של התוכנית סמאקדאון, ג'רי-שואו, בדמויות החביבות על הקהל התאחדו פעם נוספת לקרב חמישה נגד חמישה אשר כלל בנוסף להם את ג'ון סינה, מארק הנרי ורומן ריינס והם התמודדו מול קיין, סת' רולינס ומשפחת וויאט (בריי וויאט, אריק רואן ולוק הארפר).
קרב זה הסתיים בניצחון לקבוצת ג'רי-שואו כתוצאה מפסילה לאחר שמשפחת וויאט תקפה באופן חוזר ונשנה את סינה.
ב-28 בינואר 2016 בפרק של התוכנית סמאקדאון, ביג שואו נחלץ לעזרת ג'ריקו, ריינס ודין אמברוז מתקיפה של משפחת וויאט.
ג'ריקו חתם על חוזה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW) בשנת 2019, כשבפברואר 2023, הוא הגיש בקשה לקבלת זכויות יוצרים על שם הצמד.
במהלך ראיון של ג'ריקו עם רנה פאקט ב-25 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite לאחר שהוא הותקף על ידי פאוורהאוס הובס, ג'ריקו טען ש"בזמן שדון קאליס אולי איבד חברי משפחה, ג'ריקו איבד המון חברים, כולל כאלה שהם גדולים יותר", אמירה שהתייחסה לגודלו של ביג שואו.
האחרון חתם על חוזה בארגון זה ב-24 בפברואר 2021, תחת שם במה חדש, פול וייט, שהוא למעשה שם לידתו; חתימה זו יצרה ציפייה על איחוד בין השניים.
ב-1 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite, ג'ריקו וקני אומגה (שהוכרו יחדיו בשם "The Golden Jets") התעמתו עם קאליס ואיתגרו את משפחת דון קאליס לקרב רחוב ארבעה נגד ארבעה שבועיים לאחר מכן.
אומגה חשף שחברו לצמד ה-Golden Lovers, קוטה איבושי יהיה אחד המשתתפים בקרב זה, בעוד שג'ריקו הכריז שווייט יהיה המתאבק הרביעי בקבוצתם; בשורה שלמעשה איחדה את הצמד, לראשונה מזה שבע שנים.
בקרב בין הקבוצות, שהתקיים ב-15 בנובמבר, קבוצתם גברה על משפחת דון קאליס.
כריס ג'ריקו ופול וויט הופיעו גם כן כג'רי-שואו ב-30 בינואר 2014 כחלק מאירועי הקרוז, שאותם כריס ג'ריקו מקיים.
אליפות הזוגות העולמית (פעם אחת)
אליפות הזוגות של ה-WWE (פעם אחת)
גביע בראגינג רייטס (2009) - ביחד עם קבוצת סמאקדאון (קיין, מאט הארדי, פינלי, R-טרות', דייוויד הארט סמית' וטייסון קיד)
ג'רזי בויז הוא מחזמר להיטים המבוסס על ספר מאת מרשל בריקמן ו.
העלילה מוצגת בפורמט בסגנון סרט תיעודי, המתאר את הקמתה, הצלחתה והתפרקותה של להקת הרוק אנד רול "ארבע העונות" משנות ה-60. המחזמר בנוי כארבע "עונות", כל אחת מסופרת על ידי חבר אחר בלהקה המעניק את נקודת המבט שלו על ההיסטוריה והמוזיקה שלה.
המחזמר עלה לראשונה ב בשנת 2004 והוצג בברודוויי בין השנים 2005 ל-2017. מאז הופעת הבכורה שלו, המחזמר השתתף בשני סיבובי הופעות ארציים באמריקה הצפונית ובשני סיבובי הופעות ארציים בבריטניה ובאירלנד.
המחזמר הוצג בבווסט אנד של לונדון, לאס וגאס, שיקגו, טורונטו, מלבורן וערים אוסטרליות אחרות, סינגפור, דרום אפריקה, הולנד, יפן, דובאי וסין.
המחזמר זכה בארבעה פרסי טוני בשנת 2006, כולל פרס המחזמר הטוב ביותר, ובפרס פרס לורנס אוליבייה למחזמר החדש הטוב ביותר בשנת 2009.
בשנת 2014 עלה לאקרנים עיבוד קולנועי של המחזמר.
ג'רום באנדי צ'אפי היה יזם אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קולורדו.
מחוז צ'אפי בקולורדו נקרא על שמו.
צ'אפי נולד ב-17 באפריל 1825 בקמבריה שבניו יורק.
בשנת 1844 עבר לעיר אדריאן שבמישיגן, שם עבד כמורה עד סוף שנות ה-40 של המאה ה-19, אז פתח עסק לממכר מוצרי טקסטיל.
בשנת 1852 עבר לסנט ג'וזף שבמיזורי, ובהמשך לאלמווד שבטריטוריית קנזס, שם עסק בבנקאות ובהשקעות נדל"ן.
בשנת 1860 עבר לאזור המשתייך בימינו לקולורדו, כדי להשקיע במכרות.
הוא היה ממייסדי העיר דנוור וב־1865 ייסד בה את הבנק הלאומי הראשון של דנוור.
במקביל נכנס לפוליטיקה ונטל חלק בארגון טריטוריית קולורדו, ואף כיהן כיו"ר בית המחוקקים הראשון שלה.
בשנת 1870 נבחר לכהן כנציג הטריטוריה בקונגרס של ארצות הברית.
לאחר שקולורדו התקבלה לאיחוד כמדינה בשנת 1876, נבחר צ'אפי לסנאט של ארצות הברית.
הוא כיהן שם עד 1879, אך לא ביקש להיבחר מחדש בשל בריאותו הרופפת.
בשנת 1884 נבחר ליו"ר המפלגה הרפובליקנית במדינת קולורדו.
בתו היחידה שנותרה בחיים, פאני ג'וזפין (1857–1909), נישאה ליוליסס ס.
גרנט הבן – בנו של נשיא ארצות הברית לשעבר יוליסס ס.
לשניים נולדו חמישה ילדים, ביניהם יוליסס ס.
צ'אפי נפטר ב־9 במרץ 1886 בבית משפחת גרנט בסיילם סנטר שבניו יורק, ונקבר בבית העלמין באדריאן שבמישיגן.
ג'רזי קלאב הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת דאנס אלקטרונית שמקורו בניוארק, ניו ג'רזי בסוף שנות ה-1990 ותחילת שנות ה-2000.
באופן דומה לבולטימור קלאב, ג'רזי קלאב הוא סגנון אגרסיבי המוגדר על ידי גרוב מהיר וקופצני בקצב של 130–140 פעימות לדקה, אם כי הוא יותר בולט בשימוש בסטקטו, דגימות קצוצות ותבניות טרסילו כבדות או טריולה מעורבת עם שמיניות סווינג.
בנוסף לכך, יצירות מהז'אנר מכילות לעיתים קרובות דגימות מרמיקסים של יצירות ראפ ו-R&B עכשווי.
יצירות אלו מופיעים לעיתים קרובות בתחרויות דאנס תחרותיים.
ג'רזי קלאב מוגדר כ-"מוזיקת דאנס מהירה ואגרסיבית" עם שורשים בפיוז'ן של סצנת המועדנים של בולטימור עם מוזיקת האוס והיפ הופ.
בהשוואה לבולטימור קלאב, מפיקי ג'רזי קלאב מעדיפים צלילי קיק קשים יותר ודגימות קצוצות יותר.
ה-"קופצניות" הייחודית של הסגנון היא תוצאה של תבנית הטריולה של הז'אנר, שלעיתים קרובות מיוחסת ל-"Dikkontrol" של טאפ.
יצירות מהז'אנר לעיתים קרובות מכילות את צלילי הבס של Roland TR-808 , ודגימות מהשיר "Think (About It)" של זמרת הנשמה האמריקאית לין קולינס .
בנוסף לכך, הליריקה של השיר לעיתים מכילה אזכורים לתרבות הפופולרית.
מפיקי הז'אנר לעיתים משתמשים ב-"טריולה של תופי קיק גדולים וקטעי שירה שקוראים לרקוד, או דגימות קצוצות משירי ראפ ו-R&B מובילים", בעת בנייה על "כל דבר, החל מ-MP3 ועד לפטיפונים וסטריאו".
חבר להקת בריק בנדיטס, דירטי סאות' ג'ו ציין כי "השירה קצוצה, מקוטעת ומונחת בשכבות מעל קיקי בס כבדים בשביל לפרק ולעבד מחדש את הדגימה המקורית עבור רחבת הריקודים".
הוא כינה את הז'אנר "אגרסיבי, אך מלודי וסקסי".
המגזין בילבורד תיאר את הז'אנר כ-"[ז'אנר ש]חוזר על עצמו ורועש [...] הוא נוחת איפשהו בין ווגינג של ניו יורק לג'וק של שיקגו עם קצת מהבס המגעיל של מיאמי בס".
DJ Sliink סיכם את הז'אנר כ-"גרסה עירונית יותר למוזיקת דאנס עם שירה קצוצה וברייקים".
ג'רי לואיס היה קומיקאי, שחקן, מפיק ובמאי קולנוע יהודי-אמריקני.
נודע בזכות הומור הסלפסטיק שלו ומבצעי ההתרמה הטלוויזיוניים שערך.
לואיס זכה בכמה פרסים יוקרתיים למפעל חיים, כדוגמת פרסי הקומדיה האמריקאיים, ארגון מבקרי הקולנוע בלוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים של ונציה, וכן שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד.
לואיס נולד ב-16 במרץ 1926, בבית החולים בית ישראל בניוארק, ניו ג'רזי, בשם יוסף לויץ', להורים יהודים רוסיים.
אביו, דניאל לויץ' (1902–1980), היה עורך-מנחה טקסים ובדרן וודוויל שהשתמש בשם המקצועי דני לואיס.
אמו, רחל ("ריי") (לבית ברודסקי) לויץ', הייתה פסנתרנית בתחנת רדיו.
לואיס החל להופיע בגיל חמש ולעיתים קרובות הופיע לצד הוריו בחגורת הבורשט במדינת ניו יורק.
בגיל 15 הוא פיתח את "חוק ההקלטות" שלו, שבו הוא חיקה בצורה מופרזת את המילים לשירים על פטיפון.
הוא השתמש בשם המקצועי ג'ואי לואיס אך עד מהרה שינה אותו לג'רי לואיס כדי למנוע בלבול עם הקומיקאי ג'ו א.
לואיס ואלוף האגרוף במשקל כבד ג'ו לואיס.
בכיתה י' נשר מבית הספר התיכון ארווינגטון .
הוא היה פרחח בשנות העשרה שלו, ביצע מעשי קונדס בשכונה שלו כולל התגנבויות לתוך מטבחים כדי לגנוב עוף מטוגן ופשטידות.
במלחמת העולם השנייה נדחה משירות צבאי בגלל אוושה לבבית, ובגיל 20 החל לצבור פרסום ראשוני יחד עם הזמר דין מרטין, כשהופיעו יחדיו במועדוני לילה ומאוחר יותר בסרטים ובתוכנית הטלוויזיה "שעת הקומדיה של קולגייט" ב-NBC.
הם המשיכו להופיע יחד גם בטלוויזיה עד לשנת 1956, בה נפרדו דרכיהם.
בשנת 1976 נפגשו השניים לאחר 20 שנות פירוד בתוכנית ההתרמות של ג'רי, וזאת ביוזמתו של הזמר פרנק סינטרה שהתארח בתוכנית.
מאז שנת 1949 השתתף ג'רי לואיס בלמעלה מ-40 סרטי קולנוע, 12 מהם ביים בעצמו.
בזמן הפקת "נער המעלית" פיתח לואיס טכניקת צילום לפיה יוכל לפקח על עבודת הבימוי תוך כדי משחק.
מאז 1966 הצלחת סרטי הקומדיות שלו דעכה בגבולות ארצות הברית.
אך לואיס התפרסם מחוץ לגבולותיה, בעיקר בצרפת, שם נחשב לגאון קולנועי.
במרץ 2006 שר התרבות הצרפתי העניק ללואיס את "אות לגיון הכבוד" וקרא לו "הליצן המועדף על העם הצרפתי".
ב-1972 יצר את הסרט "היום שבו בכה הליצן".
הסרט נגנז ומעולם לא הוקרן.
לואיס שחתום גם על התסריט ערך שינויים מפליגים בסיפור המקורי שעליו היה מבוסס.
לצד הבימוי גילם את הדמות הראשית, ליצן קרקס גרמני, הלמוט דורק, שנאלץ ללוות חבורה של ילדים יהודים בדרכם לתאי הגזים באושוויץ.
בניגוד לסרטיו הקומיים מדובר בדרמה אפלה.
הסרט נודע בהיסטוריה של הקולנוע כסרט המפורסם ביותר שמעולם לא הוקרן.
עותק מהסרט נמסר לספריית הקונגרס האמריקני ויצא להקרנה חד פעמית בלתי מסחרית באולם הספרייה לא לפני 2024. הקרנות נוספות, אם יהיו, יותרו רק באישור בעלי עיזבונו של לואיס.
במאי 2007 סיים כתיבת גרסה בימתית ל"הפרופסור המטורף", שעלה בסן דייגו בסתיו 2007 וכן בברודוויי, ניו יורק בשנת 2008.
ב-25 בנובמבר 2008 יצא סרט המשך מונפש ל"הפרופסור המטורף", ובו שב לואיס לדבב את דמותו של הפרופסור ג'וליוס קלפ.
ב-2016 גילם את התפקיד הראשי בסרט "מקס רוז".
ג'רי לואיס עזר להקמתו של ארגון למען הסובלים ממחלת ניוון שרירים בשנת 1952, ואף כיהן כיו"ר הארגון, ומאז שנת 1966 ערך מבצע התרמה טלוויזיוני מדי שנה, תוך שהוא מגייס מפורסמים להופיע בתוכניתו.
מאמציו סייעו להתרמה של למעלה משני מיליארד דולר.
ב־1977 היה מועמד לפרס נובל לשלום.
בשנת 1985 הוענק לו אות הצטיינות לשירות ציבורי מטעם מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
בספטמבר 2005 הוענק לו אות הצטיינות על שידורי ההתרמה השנתיים שערך, בידי "אקדמיית אומנויות הטלוויזיה והמדע".
במבצע ההתרמה השנתי ה-40, שנערך בשנת 2005, ג'רי לואיס עזר להתרמת כספים לצבא הישע (עבור נפגעי הוריקן קתרינה).
ג'רי לואיס סבל במשך שנים מבעיות גב קשות כתוצאה מתרגילי הנפילות שלו, כחלק ממערכוני הסלפסטיק שערך, וכמעט נותר משותק.
לאחר שנהג ליטול כדורי פרקודן להרגעת הכאבים, הושתל בגבו מכשיר אלקטרוני נסיוני, שפותח בידי חברת Medtronic, שעוזר לו בהרגעת הכאבים.
לואיס נלחם גם בסרטן הערמונית, סוכרת, ומחלת ריאות.
טיפולים רפואיים למחלת הריאות גרמו לו לעלות במשקלו באופן ניכר, וביוני 2006 עבר התקף לב.
ג'רי לואיס היה נשוי פעמיים.
בשנת 1944 התחתן עם הזמרת פטי פאלמר, והתגרש ממנה ב-1980. ב-1983 התחתן עם הרקדנית סן די פיטניק.
היו לו שישה בנים ובת מאומצת בשם דניאל.
כמו כן ללואיס בת נוספת בשם סוזן מחוץ לנישואים.
ג'רי לואיס היה חבר באחוות היהודים אלפא אפסילון פאי.
ג'רלד (ג'רי) קינג גולדסמית' King Goldsmith; 10 בפברואר 1929 - 21 ביולי 2004), היה מלחין סרטים אמריקאי יהודי, שנודע בעיקר כמלחין של פסקול סרטי "מסע בין כוכבים".
ג'רי גולדסמית' החל את הקריירה הענפה שלו, הכוללת מאות סרטים וסדרות טלוויזיה, עוד בשנות ה-50 המוקדמות.
הוא נולד בלוס אנג'לס ולמד מוזיקה עם יעקב גימבל והפסנתרן-מלחין-מוזיקאי מריו קסטלנואובו טדסקו.
הוא התאהב בהלחנת מוזיקה לאחר צפייה בסרט 'Spellbound' ("בכבלי השיכחה"), ב-1945. את לימודיו עשה באוניברסיטת דרום קליפורניה אצל מיקלוש רוז'ה זוכה האוסקר.
ב-1950 התקבל לעבודה ובתחילה עבד כפקיד הקלדה ב-CBS אך בהמשך התקדם לעבודה בשידורי רדיו חיים, והלחין תסכיתים.
בהמשך החל להלחין פסקולים לסדרות טלוויזיה ובהם ל"אזור הדמדומים" (1959).
גולדסמית' היה חדשן ובעבודתו שילב אלקטרוניקה שהעניקה לעבודתו רב צדדיות רבה שזכתה להצלחה, לדוגמה בסרט "כוכב הקופים" המקורי שיצא ב-1968. בנוסף נהג להלחין מוזיקה קצבית, עם הרבה כלי נשיפה ותופים, דבר שהיקנה לפסקוליו ממד מאיים ומסתורי, בשל כך נודע גולדסמית' כמלחין של סרטי מדע בדיוני וסרטי מלחמה.
18 מועמדויות לפרס האוסקר (זכייה אחת על "אות משמיים", ב-1977)
9 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב
4 זכיות בפרס אמי (מתוך 4 מועמדויות)
14 זכיות ב-BMI Film & TV Awards (מתוך 14 מועמדויות)
אות משמיים (1976) שכלל שיר Ave Satani
ג'רום אלן וסט היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע, ונחשב לאחד מטובי השחקנים בתולדות לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
היה שותף להעפלת הקבוצה לתשע סדרות גמר של הליגה, מתוכן ניצחה הקבוצה רק באחת (1972).
הוא השחקן היחיד שזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר בעודו משחק בקבוצה המפסידה.
וסט נודע ביכולות הקליעה וניהול המשחק שלו, כמו גם ביכולת העילאית שהפגין ברגעים המכריעים של משחקים, שבזכותה קיבל את הכינוי "מיסטר קלאץ'".
וסט נבחר 12 פעמים לאחת מחמישיות העונה של הליגה, הופיע 14 פעמים במשחק האולסטאר, וכן נבחר חמש פעמים לאחת מחמישיות ההגנה של העונה, על אף שהתואר נוצר לקראת סיום הקריירה שלו.
הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל ב-1980, נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA ב-1996 ונבחר לקבוצת השנה ה-75 של ה-NBA ב-2021.
לאחר פרישתו ממשחק כיהן וסט כמאמן הלייקרס במשך שלוש שנים, ומאוחר יותר שימש כצייד כישרונות.
בין 1982 ל-2002 הוא כיהן בתפקיד הג'נרל מנג'ר של המועדון, והיה שותף לבניית הקבוצה שזכתה בשבע אליפויות.
לאחר מכן שימש בתפקיד זהה בממפיס גריזליס, והוליך אותה להופעתה הראשונה במשחקי הפלייאוף.
בשנת 2014 בחר בו עיתון הארץ כשחקן הכדורסל הלבן השני הטוב ביותר אי פעם, לאחר לארי בירד.
בספטמבר 2019 העניק נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לווסט את מדליית החירות הנשיאותית.
וסט נולד בצ'ליין שבמערב וירג'יניה למשפחה ענייה, והיה החמישי מבין שישה ילדים.
אמו, סשיל סו, הייתה עקרת בית ואביו, הווארד סטיוארט, עבד כחשמלאי במכרה פחם.
בשל מבנה גופו הקטן והשברירי הוא קיבל הזרקת ויטמינים בילדותו, ונאלץ להתרחק ממשחקי הספורט של חבריו כדי שלא להיפגע.
כאשר גדל הוא בילה זמן רב בפעילויות ספורט אישיות, בייחוד בכדורסל, ונהג לזרוק לסל עד שעות הערב המאוחרות, גם בתנאי מזג אוויר קשים.
ב-1952 החל וסט ללמוד בתיכון "איסט בנק" (East Bank) שבמדינת הולדתו, ושיחק בנבחרת הכדורסל של בית הספר.
בשל קומתו הנמוכה הוא שותף מעט על ידי המאמן, דיוק שאבר, במשך שנתו הראשונה בקבוצה.
אולם, בהמשך פיתח בעזרתו של שאבר את הקשיחות ומשחק ההגנה, ובקיץ 1953 גדל עד לגובה של 1.83 מטרים.
דברים אלו תרמו לשיפור מעמדו של וסט בקבוצה, והוא הפך לבסוף לסמול פורוורד הפותח שלה.
בשנים הבאות הפך וסט לאחד מכדורסלני התיכונים הבולטים במדינה.
ב-1956 נבחר ל"אול-אמריקן", נבחרת השחקנים המצטיינים בתיכוני ארצות הברית, ולשחקן השנה של מערב וירג'יניה.
באותה שנה הפך לשחקן התיכונים הראשון בתולדות המדינה שקולע למעלה מ-900 נקודות בעונה, והשיג 32.3 נקודות בממוצע למשחק.
הוא נודע ב"ג'אמפ שוט" היעיל שלו שאפשר לו לקלוע סלים רבים, גם בעת לחץ הדוק מצד השחקנים היריבים.
הוא הצעיד את איסט בנק לזכייה באליפות המדינה לעונה זו, וכהוקרה על הישגיו שינה בית הספר את שמו ל"ווסט בנק" (West Bank) מדי שנה ב-24 במרץ, יום הזכייה, עד לסגירתו בשנת 1999.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ב-1956, התעניינו למעלה משישים אוניברסיטאות בצירופו של וסט לקבוצת הכדורסל שלהן, אך הוא בחר באוניברסיטת מערב וירג'יניה הקרובה למקום הולדתו.
לאחר שהציג יכולת מרשימה במדי קבוצת ה"פרשמן" (תלמידי שנה ראשונה) התקדם וסט לקבוצה הסדירה של האוניברסיטה, תחת הדרכת המאמן פרד שאוס, והפך לאחד משחקניה הבכירים.
כבר בעונתו הראשונה פתח בחמישייה בכל אחד ממשחקי הקבוצה והשיג ממוצעים של 17.8 נקודות ו-11.1 ריבאונדים למשחק.
על אף מאזן מרשים בתום העונה, הקבוצה הודחה כבר בסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות.
בעונת 1958/1959 המשיך וסט את הצטיינותו והוביל את מערב וירג'יניה להעפלה לגמר אליפות המכללות.
לאורך הטורניר, שנערך אז במתכונת של חמישה שלבים, הוא קלע 160 נקודות (32 בממוצע למשחק) - כמות שיא באותה תקופה.
במשחק הגמר, בו הפסידה קבוצתו לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, קלע 28 נקודות והוריד 11 ריבאונדים, ונבחר לשחקן המצטיין בפיינל פור הטורניר.
באותה שנה זכה וסט במספר תארים אישיים יוקרתיים, ובהם נבחרת ה"אול-אמריקן" של ליגת המכללות ושחקן השנה של החטיבה הדרומית (SoCon).
וסט הפגין קשיחות יוצאת דופן במשחקיו, וכראייה לכך, במשחק מול אוניברסיטת קנטקי המשיך לשחק גם לאחר ששבר את אפו והוביל את קבוצתו לניצחון.
בעונתו האחרונה באוניברסיטה, 1959/1960, הגיע וסט לשיאים חדשים עבורו והעמיד ממוצעים סטטיסטיים מרשימים במיוחד של 29.3 נקודות, 16.5 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק.
במשך אותה עונה השיג "דאבל דאבל" כמעט בכל משחק שבו שותף.
הוא סיים את תקופתו באוניברסיטת מערב וירג'יניה עם שנים עשר שיאים שונים בתולדותיה, ובהם מספר הנקודות ומספר הריבאונדים הכולל.
עוד בטרם פנה לקריירה מקצוענית, השתתף וסט עם נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת רומא.
הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים בנבחרת וכיהן כקפטן לצדו של אוסקר רוברטסון, וסייע לה לזכות במדליית הזהב תוך שניצחה בכל משחקיה.
הנבחרת האמריקאית של אותה אולימפיאדה נחשבת לגדולה ביותר בתולדות כדורסל החובבים, והונצחה לימים בהיכל התהילה של הכדורסל.
וסט הגיש את מועמדותו לדראפט ה-NBA ב-1960, ונבחר במקום השני על ידי לוס אנג'לס לייקרס, מועדון שעבר באותה שנה ממיניאפוליס.
פרד שאוס, שאימן את וסט גם באוניברסיטת מערב וירג'יניה, מונה למאמן הלייקרס והסיט את וסט מעמדת הפורוורד, בה שיחק במכללות, לעמדת הרכז.
על אף שהתקשה בתחילה להסתגל לחיים ב-NBA, הצליח וסט להרשים את חבריו לקבוצה ביכולותיו ההגנתיות, במשחקו האתלטי ובמוסר העבודה הגבוה שלו.
הוא התפתח במהירות לאחד משני השחקנים הבולטים של הלייקרס, לצידו של הסמול פורוורד אלג'ין ביילור.
בעוד שביילור הופקד לרוב על קליעת נקודות מתחת לסל, וסט היה הבחירה הראשונה בקבוצה לזריקה מטווחים ארוכים.
בשל כך כונו השניים "מר פנים" (Mr.
וסט השיג ממוצעים של 17.6 נקודות, 7.7 ריבאונדים ו-4.2 אסיסטים למשחק בעונת הבכורה שלו, ובזכות כך נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה.
הוא סייע ללייקרס לנצח ב-36 משחקים והעפיל עמה למשחקי הפלייאוף, שם הודחה הקבוצה על ידי סנט לואיס הוקס בגמר המערב, בתום סדרה של שבעה משחקים.
במשך חלקים גדולים מעונת חסרה הלייקרס את ביילור, שזומן לשירות מילואים בצבא ארצות הברית והשתתף ב-48 משחקים בלבד.
בהיעדרו לקח וסט את תפקיד הקלע המצטיין של הקבוצה, והשיג ממוצעים של 30.8 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-5.4 אסיסטים שבזכותם נבחר לחמישייה הראשונה של העונה.
הוא החל להתפרסם בזריקות הרבות שקלע ברגעים המכריעים של משחקים, ובשל כך קיבל משדר הרדיו של הקבוצה את הכינוי "מיסטר קלאץ'", שדבק בו מעתה ואילך לאורך על הקריירה.
הלייקרס ניצחה באותה עונה 54 משחקים, והבטיחה העפלה אוטומטית לגמר המערב במשחקי הפלייאוף.
לאחר שגברה על דטרויט פיסטונס בתום סדרה של שישה משחקים, פגשה הקבוצה את בוסטון סלטיקס בסדרת הגמר של הליגה.
שתי הקבוצות חלקו ביניהן את הניצחונות בשני המשחקים הראשונים, ובשניות סיום המשחק השלישי השווה וסט את התוצאה.
שלוש שניות לסיום הוא חטף את הכדור מסם ג'ונס, וקלע את סל הניצחון במשחק עם השמעות הבאזר.
עם זאת, בוסטון השוותה את תוצאת הסדרה על 3-3 לאחר המשחק השישי, וגררה משחק שביעי ומכריע שנערך בביתה.
הלייקרס פיגרה לאורך כל אותו משחק, אך וסט ופרנק סלבי קלעו זריקות חשובות והצליחו להשוות את התוצאה על 100:100. לאחר מכן החמיצה הקבוצה מספר הזדמנויות לנצח במשחק, ולבסוף הוביל ג'ונס את בוסטון לניצחון בהארכה.
סדרת הגמר של אותה שנה פתחה יריבות ארוכת-שנים בין שתי הקבוצות, אשר נחשבת ליריבות הגדולה בתולדות ה-NBA.
בעונת , כשהוא משחק שוב באופן קבוע לצידו של ביילור, השיג וסט ממוצעים של 27.8 נקודות, 7 ריבאונדים ו-5.8 אסיסטים למשחק, ונבחר פעם נוספת לחמישיית העונה הראשונה.
עם זאת, הוא החמיץ את שבעת השבועות האחרונים של העונה הסדירה, בשל פציעה במיתר הברך.
הלייקרס העפילה פעם נוספת לסדרת הגמר מול בוסטון, אך סבלה מכושרו הלקוי של וסט שטרם החלים מפציעתו באופן מלא, והפסידה בסדרה לאחר שישה משחקים.
בעונת 1963/1964 השיג וסט לראשונה את ממוצע הקליעות הגבוה בקבוצתו, עם 28.7 נקודות למשחק, לעומת 25.4 של ביילור, אשר העיד כי הוא סובל מבעיות בברכיו.
הלייקרס הציגה יכולת חלשה לאורך העונה, ניצחה 42 משחקים בלבד, והודחה על ידי סנט לואיס הוקס כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון.
בעונת השיג וסט שיא אישי בעבורו של 31 נקודות בממוצע למשחק, שני בליגה רק לוילט צ'מברלין.
לאחר שסיימה את העונה הסדירה עם 49 ניצחונות, פגשה הלייקרס את בלטימור בולטס בגמר המערב; אולם, ביילור נעדר מהסדרה בעקבות פציעה קשה במיוחד בברכו, והותיר לווסט את תפקיד מנהיג הקבוצה.
אף שהלייקרס הוכתה בתדהמה בעקבות פציעתו של ביילור, קלע וסט 49 נקודות במשחק הראשון בסדרה והוליך את הקבוצה לניצחון.