tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתערוכת הרכב הבינלאומית בז'נבה במרץ 2013 חשפה רנו מתיחת פנים נוספת לקנגו, במסגרתה עוצבה מחדש חזית הרכב, תא הנוסעים עודכן ונוספה מערכת בקרת יציבות משודרגת.
באפריל 2019 חשפה רנו דגם קונספט מקדים לקנגו החדשה, וב-1 במאי 2021 נחשפה גרסת הייצור שלה, עם עיצוב חדש לחלוטין ומודרני בהרבה ומערכות בטיחות מתקדמות, כאשר הגרסה המסחרית של הדגם קיבלה את השם "רנו אקספרס".
היצע יחידות ההנעה בדור החדש כולל מנוע טורבו-בנזין בנפח של 1.3 ליטר עם הספקים של 100 ו-130 כוחות סוס לצד תיבת הילוכים אוטומטית עם 7 הילוכים, ומנוע דיזל בנפח של 1.5 ליטר בהספקים של 75, 95 ו-115 כוחות סוס, לצד אותה תיבה אוטומטית.
הגרסה המסחרית "אקספרס" מוצעת עם תיבת הילוכים ידנית בלבד עם שישה הילוכים.
הדור החדש גדל משמעותית בממדים:
בנובמבר 2021 הציגה רנו את הגרסה החשמלית של הקנגו, עם מנוע חשמלי המספק 120 כוחות סוס וטווח נסיעה של כ-300 קילומטרים.
במבחני הבטיחות שערך ארגון הבטיחות Euro NCAP קיבלה הקנגו 4 כוכבי בטיחות מתוך 5.
רנורמליזציה היא אוסף שיטות מתמטיות המשמשת בתורת השדות הקוונטים (QFT) ופיזיקה סטטיסטית לצורך חישובים והערכות של גדלים מדידים, כאשר ההנחה היא שהם בעלי ערך סופי אינה תקפה עוד בחישובים (מתקבלים ערכים אינסופיים).
רנורמליזציה הופיעה לראשונה באלקטרודינמיקה קוונטית ובין המובילים של הפיתוח של שתי אלו היו הפיזיקאים ריצ'רד פיינמן, ג'וליאן שווינגר ושינאיצ'ירו טומונאגה, שזכו יחדיו בפרס נובל בפיזיקה בשנת 1965. תחילה לא היה ביסוס מתמטי לתהליך זה, אך אחרי עבודה בתחומי תיאורית השדה האפקטיבי וחבורות רנורמליזציה התקבלה כחלק בסיסי מעבודת החישוב.
כיום שיטה זו מבוססת היטב ומאפשרת חישובים שאומתו בניסויים ברמת דיוק גבוהה.
הרנורמליזציה למעשה "מחביאה" את התוצאה האינסופית בתוך הקבועים הבסיסיים (כמו מטען חשמלי ומסה) כך שהקבועים שנכתבים במשוואה המקורית הם אינסופיים, אבל הם מדידים וסופיים אחרי רנורמליזציה.
רקע: אינסופים ורגולריזציה בתורת השדות הקוונטית
רגולריזציה היא דרך "לכמת" את האינסוף המתקבל בחישובי תורת השדות הקוונטית.
בתהליך בוחרים גודל פיזיקלי שהוא הרגולטור, ומשנים את ערכו לערך שרירותי כך שתוצאת החישוב תהיה סופית.
בגבול שבו אותו הגודל מקבל את ערכו הפיזיקלי, החישוב חוזר לאינסוף.
הדרך הקלה ביותר לבחון את התופעה היא באמצעות דיאגרמת פיינמן, שהיא שיטת החישוב בתורת ההפרעות של תורת השדות הקוונטית.
אנליזה זו תואמת בדיעבד גם טיפול באינסופים בשיטות חישוב אחרות.
החישוב של המשרעת של דיאגרמת לולאה אחת באלקטרודינמיקה קוונטית מכיל את האיבר
כאשר הוא התנע ה-4-ממדי של החלקיקים בלולאה, הוא אינו נקבע על פי תנאים חיצוניים ולכן יכול לקבל כל ערך ממשי.
משרעת זו היא אינסופית, עקב גבולות האינטגרציה שהם אינסופיים - בעיה זו נקראת התבדרות UV.
הפתרון הפשוט ביותר הוא לקבוע קיטעון (cutoff) לתנע, כלומר לבצע את האינטגרציה בין במקום אינסוף.
הרגולריזציה הזו שקולה למקרה שבו התהליך והחוקים הפיזיקליים נכונים עד כדי סקאלה .
התלות של התוצאה ברגולטור מאפשרת לקבל תובנות רבות ערך על התהליך הפיזיקלי, ונותנת רמזים על מהותה של פיזיקה אפשרית שטרם נתגלתה באנרגיות גבוהות יותר.
אם החלקיקים בלולאה הם חסרי מסה, , אזי תהיה התבדרות לאינסוף הנגרמת כתוצאה מהאינטגרל סביב 0 - התבדרות IR.
במקרה זה קיטעון לא משמש כרגולטור, ופתרון מתאים יכול להיות הוספת מסה לא אמיתית קטנה לחלקיקים, כך שנקבל חזרה את הביטוי למעלה.
שיטת רגולריזציה שהפכה לתורה בפני עצמה היא כרומודינמיקה קוונטית על סריג.
המרחקים בין הנקודות בסריג משמשים כרגולטור UV, עקב הקשר ההפוך בין מרחק לתנע בתורת הקוונטים, ובאופן דומה הגודל הסופי של הסריג (באופן טיפוסי כמה עשרות מרחקי סריג) מהווה רגולטור IR.
כך כל חישוב בתורה זו יוצא סופי וניתן לטיפול על ידי מחשב.
רגולריזציה ממדית - מתוארת בהרחבה בפרק #רגולריזציה ממדית באלקטרודינמיקה קוונטית.
שיטות אלו מאפשרות כאמור לכתוב גודל שהוא אינסופי באמצעות גדלים סופיים, שבגבול מסוים חוזרים לערכם הפיזיקלי האינסופי.
הרנורמליזציה משתמשת בגודל עם הרגולטור ומתאימה אותו לגודל סופי שאינו תלוי ברגולטור.
הרגולטור לכן אינו נראה באופן ישיר בתוצאה הפיזיקלית הסופית, אלא "מוחבא" בתהליך, אך עדיין משפיע עליו.
לכן כל תוצאת חישוב נדרשת גם לדיווח תהליך הרגולריזציה לשם שלמות והשוואה עם תוצאות אחרות ותוצאות ניסיוניות.
בתורת אלקטרודינמיקה קוונטית אופן החישוב המקובל הוא באמצעות דיאגרמות פיינמן (תורת ההפרעות), שהן פיתוח לטור על פי קבוע האינטראקציה, כאשר כל איבר בטור מתואר על ידי דיאגרמת פיינמן.
המשרעת (אמפליטודה) של התהליך כולו, שקשורה להסתברות של התהליך, היא סיכום החישוב על פי כללי פיינמן של הדיאגרמות.
כאשר קיימות לולאות בדיאגרמה, נדרש אינטגרל על פני התנע של החלקיקים המדומים בלולאה, ותוצאת האינטגרל היא לרוב אינסופית.
את האינסוף ניתן לכמת, על ידי רגולריזציה (עליה מורחב בהמשך), כלומר הכנסת גודל לא פיזיקלי, שהוא הרגולטור, אשר מחליף את אחד מהגדלים באינטגרל כך שהאינטגרל סופי, ובגבול הפיזיקלי (ערכו האמיתי) של הרגולטור האינטגרל שווה לערכו המקורי, לאינסוף.
הרגולטור הנפוץ ביותר הוא הממד, שבמציאות הוא 4 - תורת השדות מחשבת גדלים במרחב-זמן ה-4 ממדי, אך ניתן לחשב את הדיאגרמות עם ממד d כללי.
אחרי החלפת הממד ל-d, חישוב של לולאה אחת מכיל איברים יחסיים ל-, אשר בגבול שואפים לאינסוף.
תהליך הרנורמליזציה הוא שיטה מסוימת שהופכת גודל (אמפליטודה) שתלוי ברגולטור ושואף לאינסוף בערך הפיזיקלי של אותו רגולטור, לגודל סופי שאינו תלוי ישירות ברגולטור.
סכמת החיסור המינימלי (Minimal subtraction scheme, MS-bar, ) היא הנפוצה ביותר עבור דיאגרמות פיינמן ורגולריזציה ממדית.
בשיטה זו יוצרים איברי-נגד (counterterms) בפעולה שמחסרים מהתוצאה בדיוק את החלקים שמתבדרים עם .
התוצאה תהיה תלויה בפולינום של , שכל איבריו מלבד הראשון מתאפסים כאשר מוסר הרגולטור באמצעות: .
האינסופים בתורה הנורמלית "מוחבאים" באיברי הנגד.
RI/MOM (Regularization Independent MOMent scheme) - שיטה בה משווים את תוצאת החישוב (מסדר ראשון בתורת ההפרעות או תוצאה לא הפרעתית, סריג) לתוצאה מסדר אפס (סדר-עץ) בתורת ההפרעות, באנרגיה מסוימת, כפול קבוע רנורמליזציה.
תוצאת סדר אפס היא סופית תמיד, וכך כפל בקבוע (שהוא עצמו תלוי ברגולריזטור, ואינסופי בערכו הפיזיקלי) יוצרת גודל שהוא סופי ואינו תלוי ברגולריזטור.
האינסופים בתורה הנורמלית "מתחבאים" בקבוע הרנורמליזציה.
רֶנֶט ל'אוֹראַנֶז , הוא שם הבמה של סולטנה דאוד (سلطانة داود), זמרת יהודיה ונגנית עוד של מוזיקה אנדלוסית-מוגרבית.
סולטנה דאוד נולדה בעיר טִיאַרֵט שבצפון מערב אלג'יריה.
אביה היה רב ממוצא מרוקאי.
בגיל שנתיים התעוורה כתוצאה ממחלת אבעבועות שחורות קשה.
היא הושמה במוסד לעיוורים עד גיל 12, שם למדה לקרוא ולכתוב כתב ברייל.
אמה, שהייתה נחושה להקנות לה מקצוע שיאפשר לה להיות מאושרת, רשמה אותה ללימודים אצל מסעוד אל מדיוני, זמר וכנר שהיה בקיא באמנות ההוזי (סגנון שנגזר מהמוזיקה הערבית-אנדלוסית).
תוך זמן קצר הראתה רנט הקטנה הצטיינות בלימודיה, פיתחה את קולה, למדה לנגן בעוד, והחלה לעבוד כזמרת בבית-הקפה שבבעלותו של מסעוד אל מדיוני ברובע היהודי של אוראן.
סעוד היה מי שהמציא את הכינוי שהפך לשם הבמה המוכר, "רנט ל'אוראנז" .
במשך כעשר שנים הופיעו היא ומסעוד אל מדיוני כצמד ברחבי אלג'יריה וגם הוציאו את תקליטם הראשון.
בשנת 1938 החליט מסעוד אל מדיוני לפתוח בית-קפה מוזיקלי בפריז שבצרפת, כשרנט נוסעת בעקבותיו, אך עד מהרה חזרה לאלג'יריה.
תקופה מסוימת היא הופיעה לצד פדילה דז'יריה ואחותה.
בזמן הכיבוש הנאצי נתפס מדיוני בפשיטה בעיר מרסיי ונשלח למחנה ריכוז, משם לא חזר.
רנט המשיכה את הקריירה שלה באלג'יריה ותפסה מקום של כבוד בין גדולי הזמרים המוסלמים והיהודים במדינה, לצידה של הזמרת המפורסמת אליס פיטוסי מהעיר קונסטנטין (אלג'יריה), שיחד איתה הפיחה חיוּת בחתונות וחגיגות יהודיות אחרות רבות.
באחת מחגיגות אלה היא פגשה את בעלה לעתיד, הכנר ז'ורז' נסים לאיאני (Georges Nessim Layani) (1926–2003), שגם כונה "העיניים שלה", ושנהג ללוות אותה בהופעותיה בדרבוקה.
אחד מהשירים המפורסמים ביותר אותו ביצעה הוא שיר החתונה "אַבּיָאדִי יָאנַא" (הידוע גם בכינוי היותר עממי טִי פּארִי פּאטִי על שום הפזמון החוזר והקליט שבו).
להלן מילות השיר כפי שנקלטו משמיעה של אחת מגרסותיה (ייתכנו לכן שיבושים קלים):
מילות השיר בערבית מוגרבית תרגום חופשי לעברית אַבּיָאדִי יָאנַא עַלַא סָבּאח אל יוםאַ סבּאחנַא פרחַנִין וּאלעָדוֹ סָבּאח מהמום
וּבּיתנַא בּלהַלַא אל לִיל וּמטוֹלוֹא לִפרחנַא פהַד אל ערוֹסָאוּקבּאל מַא נרדוֹלוֹ
פערסךּ יא אל ערוסירבּחו בּיךּ יִידַךּ
וּרָנִי כּיף נחנִי לךּוּבּאבּאךּ ישקִי אל כּאס
אַבּיָאדִי יָאנַא אל בּארח וּלִילַאהַד אל עַם ערוֹסָא עַם אַכוֹר תּעמל מִילַה בת מזל אני, בבוקרו של יוםהתעוררנו שמחים, והאויב התעורר מוטרד
וישננו בהמולת השמחה לאורכו של הלילששימח אותנו בכלה הזאתשנזכה להחזיר לו
בחתונתך יא חתןשתצליח במעשי ידיך
על כף ידך אשים חינהואביך ימזוג כוס
בת מזל אני אתמול והלילההשנה כלה – שנה הבאה תעשה ברית מילה יָא נָאשׂ יָא נָאשׂ קולו בּרַבוֹעלַא אל ערוֹס וּעלַא סחַבּוֹ
וּפתש א זִין חתַא סַבּוא פרחו לוֹ א זמִיע חבּאבּוֹ
יָא אל חבּאבּ קולו ברבו עלִיהַאלִי כדמת שוּרַה בּידִיהַחתַא ווָאחד מַא עַווּנהַה פִיהַ א...
רבותי רבותי, אימרו הידדלחתן ולחבריו
חיפש את היופי עד שמצאושימחו עבורו כל יקיריו
יא חביבים, אימרו לה הידדהיא שבעבודת כפיה השיגה נדוניהללא עזרה מאישאימרו הידד לבת הכפר
לחיי הוורדים !יָא נאָשּׂ יָא נאָשּׂ מַא תעִייבּוש פִייָאעמרִי מַא גנִית פדניָאלוּכּאן מָא אל ערוֹס וּלערוֹסָא עזָז עלִיָא א...
ה...מָא תשמעושׂ חסּי יָא דָיירִין בּייָא
אָנַא נגנִי מן סרר עיוני א...
יָא נאָשּׂ יָא נאָשּׂ זִית נהנִיהוםלחבּאבּ כּלהום דַיירִין בּיהוםאל וורד וּזהר הוא בן יעבּיהוםא קולו בּרַבוֹ אל ערוֹס וּלערוֹסָא
סור לֵרוז !רבותי רבותי, אל תלעגו לימעודי לא שרתי בציבור
אילולא החתן והכלה יקרים לילא הייתם שומעים את קולי, כל סובבי
אני שרה מתוך חומד לבביאימרו לי כל אוהבי
רבותי רבותי, באתי לברכםכל אוהביהם סובבים אותםפרחים ובשמים ילוו אותםאימרו הידד לחתן ולכלה
בעקבות מלחמת אלג'יריה נאלצה לעבור לגור בצרפת.
תקופה ארוכה הופיעה שם בעיקר בחגיגות של היהודים שבאו מצפון אפריקה.
אחרי שבשנת 1980 פורסמה כתבה עליה בעיתון "ליברסיון" התעורר העניין בכשרונה ובשירתה גם בקרב הקהל הרחב.
הוזמנה להופעות באולמות "בטקלן" ו"אולימפיה" ויצאה לסיורים מתוקשרים, בין השאר, באנגליה וספרד.
נפטרה בשנת 1988 והובאה לקבורת ישראל בבית הקברות פאנטן בפריז.
בעלה, שנפטר בשנת 2003 נקבר לצידה.
רֶנְטְגֶּנְיוּם הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר, שסמלו הכימי Rg ומספרו האטומי 111. זהו היסוד השמיני בסדרת היסודות העל כבדים וה-19 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
רנטגניום נוצר לראשונה ב-8 בדצמבר 1994 על ידי המדענים זיגורד הופמן, פטר ארמברוסטר, גוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים (GSI), מכון מחקר בעיר דרמשטט שבגרמניה.
שלושה אטומי 272Rg המשיכו להתקיים, בעקבות היתוך קר בין יוני 64Ni ו-209Bi במאיץ קווי:
בשנת 2001, ארגון ה JWP של IUPAC החליט שאין מספיק ראיות לגילוי היסוד בשנת 1994. צוות ה-GSI חזר על הניסוי בשנת 2000 וגילה שלושה אטומים נוספים.
בעקבות דיווח הצוות בשנת 2003 אודות הניסוי השני שביצע, ה JWP החליט שצוות ה GSI יוכר כמגלה היסוד.
השם רנטגניום הוצע על ידי צוות ה GSI והתקבל כשם קבוע ב-1 בנובמבר 2004 כהוקרה לפיזיקאי הגרמני וילהלם רנטגן, על שמו היסוד נקרא.
לפני כן, היסוד נקרא אונונוניום, על פי Systematic element name, Uuu.
רן (רני) בלייר (נולד ב-8 ביוני 1962) הוא במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.
בלייר כיהן כיו"ר איגוד הבמאים בישראל.
נולד באופקים ליוסטה בלייר, יליד בודפשט, ולסימה לבית אלקבץ ילידת קזבלנקה, שעלו בעליית הנוער.
בגיל שלוש עברה משפחתו להתגורר במושב ישע שבנגב המערבי.
אביו היה מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל בשנות ה-2000.
באמצע שנות השמונים סיים בלייר לימודיו בחוג לקולנוע וטלוויזיה בפקולטה לאמנויות ע"ש דוד ויולנדה כץ באוניברסיטת תל אביב.
בתחילת דרכו ביים קליפים מוזיקליים לברי סחרוף באלבומיו "חם על הירח" ו"סימנים של חולשה".
באותה תקופה החל לביים כתבות טלוויזיה בערוץ הראשון ובערוץ 8.
בשנים 1999–2004 כתב וביים, לצד ענת אסולין ואורי סיון את סדרת הטלוויזיה "שבתות וחגים", אשר שודרה במשך 5 עונות בערוץ 3 בכבלים (כיום - הוט).
עבור ערוץ זה בשנת 2006 ביים וכתב ביחד עם ענת אסולין וארי פולמן את הסדרה "פרשת השבוע", אשר שודרה במשך 3 עונות עד 2009.
ב-2008 החליף את דורון צברי כראש איגוד הבמאים, תפקיד בו כיהן עד מאי 2012, אז החליף אותו יריב הורוביץ.
בשנת 2009 ביים את הסדרה "תיבת נח", אותה יצר שמוליק קלדרון ושודרה בערוץ 2 בזכיינית "רשת".
בלייר גם היה שותף בכתיבת התסריט יחד עם מאיה הפנר.
בשנת 2011 כתב וביים את "אדמה", מיני-סדרה בת 5 פרקים המשודרת בהוט 3.
לאחר מכן יצר וביים את סדרת הדרמה הפוליטית "שביתה", אשר עלתה לשידור ביולי 2012 בערוץ yes Drama.
בשנת 2012 בלייר התמודד לכנסת ה-19, במקום השלישי במפלגת "ארץ חדשה" אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
ב-2014 השתתף בסרטו של דני מנקין, "האם זה אתה?", לצדו של אלון אבוטבול.
ב-7 בינואר 2015 שודר בערוץ 1 הסרט "ההפך", במסגרת המשדר "איסור ונגיעה".
הסרט, המבוסס על ספרו "ההפך" של יהושע גרינברג, מגולל את סיפור האהבה בין בחור ישיבה (איתמר רוטשילד) לבין נערה חולה בסרטן (קרן ברגר).
בלייר משתתף בסרט כשחקן, בתפקיד בחור הישיבה בבגרותו.
את הסרט ביים עמיחי גרינברג.
ב-2017 מונה לראש התוכנית לתואר ראשון בבית הספר לקולנוע במכללת ספיר.
באותה שנה השתתף בסדרת הערפדים ג'ודה שיצר ציון ברוך וחזר לתפקידו בעונה השנייה שעלתה ב-2020.
ב-2021 השתתף בסרט "אל תחכי לי" (שעלילתו מתרחשת בשכונת פרדס כץ של שנות ה-90), בתפקיד אביו ה"לוזר" של הגיבור הראשי, מתן אייזנברג, שאותו מגלם עומר חזן.
ב-2024 שיחק את מוטי קונפורטי בסדרת הטלוויזיה "אינדל".
בשנת 2025 פרסם את הספר "עלעלים", ספר פרוזה, בהוצאת ניב.
רן (רני) אידן (נולד ב-1949) הוא ראש המועצה האזורית עמק חפר לשעבר.
בילדותו עבר להתגורר במושב מכמורת שבמערב עמק חפר, שם הוא מתגורר עד היום.
אידן הוא מוסמך במינהל וחינוך מאוניברסיטת תל אביב.
הוא היה חקלאי, וכן ניהל את כפר הנוער "מבואות ים" הסמוך למכמורת וייסד בו את המגמה לחקלאות ימית.
שימש מפקח ראשי במשרד החינוך.
בשנים 1996–1997 הקים יחד עם אחרים וניהל את המכללה הימית במכמורת.
הוא שימש מנכ"ל המרכז האקדמי רופין משנת 2002 ועד היבחרו לראשות המועצה האזורית עמק חפר.
בתקופה זו הצליח לשקם את המכללה שהייתה על סף פשיטת רגל, ולהביאה לאיזון כלכלי.
היה מועמד מטעם מפלגת העבודה בבחירות לכנסת השמונה עשרה והוצב במקום ה-80 ברשימתה.
באוקטובר 2006, בעקבות פרישתו של נחום איצקוביץ' מראשות המועצה האזורית של עמק חפר (איצקוביץ' מונה למנכ"ל משרד התיירות), אידן התמודד על ראשות המועצה.
הוא התמודד מול שני מועמדים אחרים וניצח ברוב של כ-52 אחוזים מהקולות.
בינואר 2009 נבחר מחדש, הפעם ללא מתמודדים מולו.
בדצמבר 2013 נבחר לכהונה נוספת.
בדצמבר 2017 העניק המרכז האקדמי רופין תואר עמית כבוד לרני אידן.
תואר עמית הכבוד של המכללה הוענק לאורך השנים לדמויות בולטות בחברה בתרבות ובכלכלה, כגון משה (בוגי) יעלון, מוטי קירשנבאום ואוהד נהרין.
כראש המועצה האזורית עמק חפר עסק בפיתוח והרחבת פארק תעשיות עמק חפר, שמונה כיום כ-190 מפעלים, בתי עסק וחנויות.
בתקופת כהונתו הפכה המועצה האזורית עמק חפר לאחת הרשויות הראשונות בישראל שהפעילה תוכנית להפרדה ומחזור, והיא בין המובילות בארץ בתחום; והוקם אגמון חפר באזור בריכות הדגים של קיבוץ עין החורש.
אידן יוזם ומוביל מהלכים של התחדשות וחדשנות בחינוך בבתי הספר בעמק חפר.
בבחירות לראשות המועצה האזורית עמק חפר שנערכו ב-30 באוקטובר 2018 הפסיד רני אידן לד"ר גלית שאול בתוצאה של 55% לד"ר גלית שאול לעומת 32% לרני אידן.
אידן נשוי ליונת ואב לשלושה ילדים, מתגורר במכמורת.
רנטה לינגור היא כדורגלנית עבר גרמנית.
לינגור החלה את הקריירה שלה ב-1981 בקבוצת "SV בלנקנלוץ'", וב-1983 היא הצטרפה לקבוצת הנערות של קרלסרוהה.
בגיל 14, היא התחילה את הקריירה המקצוענית שלה כאשר החלה לשחק ב-"SC קלינגה סקאץ'" מהבונדסליגה לנשים.
אחרי מספר הצעות מקבוצות פאר גרמניות, היא עברה ב-1997 לפרנקפורט, ושם זכתה להכרה בינלאומית רחבה.
לפני שערכה לינגור את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה ב-1995, היא שיחקה 19 משחקים בנבחרת גרמניה עד גיל 20. לינגור היא אחת משחקניות המפתח בנבחרת גרמניה, והיא זכתה עימה בגביע העולם שנערך ב-2003.
רנטגן הוא יחידת מידה (מסומנת ב-R) המשמשת למדידת קרינה מייננת.
היחידה קרויה על שמו של וילהלם רנטגן.
היחידה מוגדרת ככמות הקרינה הדרושה לשחרור מטענים חיוביים ושליליים בגודל של יחידה אחת של מטען אלקטרוסטטי בסמ"ק אחד של אוויר, בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ (STP) - כלומר, 101.3 קילו פסקל, ו- 0°C.
כמות קרינה זו משחררת כ- 109×2.08 זוגות יונים.
במערכת היחידות הבין-לאומית, רנטגן אחד שקול ל-1R = 2.58×10−4 C/kg.
כמות של 500 רנטגן ב-5 שעות היא קטלנית לבני אדם.
בלחץ אטמוספירי סטנדרטי (צפיפות האוויר ~ 1.293 ק"ג למטר מעוקב).
רֶנְט היא אופרת רוק עם שירים (מילים ולחן) מאת ג'ונתן לארסון המבוססת על האופרה "לה בוהם" מאת פוצ'יני.
המחזה מתאר את סיפורם של קבוצת אמנים ומוזיקאים צעירים מרוששים הנאבקים לשרוד וליצור כחלק מהבוהמה המשגשגת בשכונת "אלפא-בית סיטי" שבאיסט וילג', לואר איסט סייד בניו יורק, תוך התמודדות עם מחלת האיידס.
זמן התרחשות עלילת המחזה הוא שנה אחת בדיוק, החל מערב חג מולד אחד ועד לערב חג מולד בשנה שלאחר מכן.
בגרסה הבימתית לא נאמר במפורש כי עלילת המחזה מתרחשת בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, אולם הדבר משתמע משום שאחת הדמויות מתייחסת לסרט "תלמה ולואיז" שיצא בשנת 1991.
המחזמר הועלה לראשונה בשנת 1994 לתקופת ניסיון של 3 שבועות בלבד, בתיאטרון New York Theatre Workshop שבאוף ברודוויי.
אולם תיאטרון זה היה הראשון שהציג את המחזמר, שערב הפתיחה הרשמי שלו היה ב-25 בינואר 1996. היוצר של המחזמר, ג'ונתן לארסון, נפטר באופן פתאומי כתוצאה מקרע בדופן אבי העורקים, שככל הנראה נגרם מתסמונת מרפן לא מאובחנת שלקה בה, בלילה שלפני הבכורה באוף-ברודוויי.
המחזמר זכה בפרס פוליצר, וההפקה הפכה ללהיט.
המחזמר עבר לתיאטרון Nederlander Theatre הגדול יותר, שבברודוויי, ב-29 באפריל 1996.
בברודוויי, זכה המחזמר לשבחים מהמבקרים וכן בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר.
הפקה זו נמצאת במקום האחד-עשר ברשימת ההצגות הנצפות ביותר בברודוויי בכל הזמנים, עם הכנסות של מעל 280 מיליון דולר.
בעקבות הצלחת המחזה בניו-יורק יצאה ההפקה לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית.
בנוסף הועלה המחזה מחוץ לארצות הברית במדינות שונות ברחבי העולם, בהן ישראל.
בשנת 2005 יצא לאקרנים סרט קולנוע באותו השם, עיבוד קולנועי המבוסס על המחזה, שבו כיכבו רוב צוות השחקנים המקורי של ההצגה.
עלילת הסרט הקולנועי מתרחשת החל מערב חג המולד שב-24 בדצמבר 1989, ועד לערב חג המולד בשנה שלאחר מכן.
ב-27 בינואר 2019 שודרה ברשת פוקס האמריקאית גרסת ספיישל טלוויזיונית למחזמר, תחת השם "Rent: Live".
ההשראה של לארסון לתוכן של רֶנְט הגיעה מכמה מקורות שונים.
חלק רב של הדמויות ואלמנטים בעלילה נשאבו ישירות מהאופרה לה בוהם של ג'אקומו פוצ'יני, שעלתה לראשונה בבכורה עולמית של בשנת 1896, בדיוק מאה שנים לפני הבכורה של רֶנְט.
עלילת לה בוהם עסקה בחייהם של אמנים צעירים ועניים.
מחלת השחפת, המגפה של האופרה של פוצ'יני, הוחלפה באיידס ברֶנְט; פריז של המאה ה-19 הוחלפה באיסט וילג', ניו יורק, של שנות ה-80 המאוחרות / שנות ה-90. השמות והזהויות של דמויות של רֶנְט משקפים את אלו של הדמויות המקוריות של פוצ'יני, למרות שלא כולם הם אדפטציות ישירות.
לדוגמה, ג'ואן ברֶנְט מייצגת את דמותו של אלצ'ינדורו בלה בוהם, אבל גם מבוססת בחלקה על דמותו של מרצ'לו.
כמו כן, ג'ואן היא הדמות היחידה ברֶנְט המבוסס על דמות בלה בוהם מהמין הנגדי.
לה בוהם רנט מימי, תופרת חולת שחפת מימי מרקז, רקדנית אירוטית בת 19; שכנתם של מארק ורוג'ר; נשאית HIV; בת-זוגו של רוג'ר, לשעבר בת-זוגו של בני.
רודולפו, משורר רוג'ר דייוויס, מוזיקאי כותב שירים; שותפו לדירה של מארק, לשעבר שותפם לדירה של קולינס, בני ומורין, שכן של מימי; נשא HIV; בן-זוגה של מימי.
מרצ'לו, צייר מארק כהן, יהודי-אמריקאי, במאי קולנוע תיעודי עצמאי; שותפו לדירה של רוג'ר, לשעבר שותפם לדירה של קולינס, בני ומורין, שכן של מימי; לשעבר בן-זוגה של מורין.
מוּזֶטה, זמרת מורין ג'ונסון, אמנית מיצג ביסקסואלית; לשעבר שותפה לדירה של מארק, רוג'ר, קולינס ובני; בת-זוגה של ג'ואן, לשעבר בת-זוגו של מארק.
שוֹנאר, מוזיקאי אנג'ל דומאט שונארד, דראג קווין, נגן כלי הקשה; נשא HIV; בן-זוגו של קולינס.
קולינֶה, פילוסוף טום קולינס, הומוסקסואל אנרכיסט, פרופסור לפילוסופיה ב-NYU; לשעבר שותפם לדירה של מארק, רוג'ר, בני ומורין; נשא HIV, בן-זוגו של אנג'ל.
אלצ'ינדורו, עובד פרקליטות המדינה ג'ואן ג'פרסון, עורכת דין לסבית; בת-זוגה של מורין.
בנואה, בעל הבית בנג'מין (בני) קופין השלישי, בעל בניין הדירות בו מתגוררים מארק, רוג'ר ומימי; לשעבר שותפם לדירה של רוג'ר, מארק, קולינס ומורין; לשעבר בן-זוגה של מימי.
ההצגה מתחילה בדירתם של מארק ורוג'ר בערב חג המולד, כאשר מארק, יוצר סרטים תיעודיים ודמות המספר של ההצגה, מחליט לצלם את הקורה סביבו לצורך סרט תיעודי חדש ומתחיל בצילום רוג'ר מנגן על הגיטרה החשמלית שלו.
תוך כדי הצילומים אמא של מארק מתקשרת, אך הם לא עונים והיא משאירה הודעה על המזכירה האלקטרונית, בה היא מאחלת למארק חג שמח ומשתתפת בצערו, כי חברתו מורין עזבה אותו לטובת מישהי אחרת ויצאה מהארון כביסקסואלית.
טום קולינס, חברם של מארק ורוג'ר ולשעבר שותפם לדירה, מתקשר גם הוא אליהם מטלפון ציבורי בכניסה לבניין הדירות שבו הם מתגוררים ומודיע להם כי חזר לעיר.
הוא מותקף ונשדד על ידי שודדים ברחוב לפני שהוא מספיק להיכנס לבניין.
לאחר מכן שיחת טלפון נוספת - הפעם מבנג'מין (בני) קופין השלישי, לשעבר שותפם לדירה של מארק ורוג'ר, עד אשר התחתן, עזב את הדירה וקנה את כל בניין הדירות באמצעות הכסף של משפחת אשתו.
בני, שהוא למעשה בעל הבית של מארק ורוג'ר, מבשר להם שהוא מגיע לדירה על מנת לגבות מהם את שכר הדירה של השנה החולפת שלא שילמו, וזאת למרות שהבטיח להם שיוכלו להמשיך לגור בדירה בחינם.
במקביל, ג'ואן, חברתה החדשה של מורין, מסיימת הכנות לקראת הופעת המחאה של מורין נגד כוונתו של בני לגרש את כל הדיירים מבניין הדירות ולהפוך את המקום לאולפן הקלטות.
כאשר היא נתקלת בקשיים בתפעול ציוד ההגברה, מורין מתקשרת אל מארק ומבקשת ממנו שיגיע לעזור לה והוא מסכים.
בינתיים, אנג'ל, אמן רחוב ודראג קווין, מבחין בקולינס הפצוע, לאחר שנשדד, וניגש לעזרתו.
השניים מיד מתאהבים זה בזה, ומגלים כי לשניהם יש איידס.
בחזרה בדירה, מארק מספר למצלמה שלו כי חברתו האחרונה של רוג'ר התאבדה, ובמכתב ההתאבדות שלה בישרה לו כי לשניהם יש איידס, ומאז רוג'ר מסתגר בבית וממעט לצאת ולבלות.
מארק מנסה לשכנע את רוג'ר שיצא מהבית ושיצטרף אליו להופעה של מורין.
רוג'ר מנסה לכתוב שיר טוב אחד - להיט שישאיר אחריו לאחר מותו ממחלת האיידס.
דפיקה בדלת מפריעה לו בכתיבה, וכשהוא פותח הוא פוגש לראשונה את מימי, דיירת בבניין, המבקשת ממנו כי ידליק עבורה נר, על מנת להתחמם.
קולינס מגיע בסופו של דבר אל הדירה, ומציג את אנג'ל בפני מארק ורוג'ר.
גם בני מגיע לדירה, ומציע למארק ורוג'ר עסקה - הוא יוותר להם על שכר הדירה והם יוכלו להמשיך ולגור בה בחינם, אם רק ישכנעו את מורין לבטל את הופעת המחאה שלה.
הם מסרבים, ובני עוזב את המקום.
אנג'ל וקולינס מציעים למארק ורוג'ר להצטרף אליהם למפגש של קבוצת תמיכה של נשאי HIV.
מארק מסכים להצטרף, אך רוג'ר מסרב ונשאר לבדו בדירה.
בדרכו אל קבוצת התמיכה, מארק עוצר בדרך אצל ג'ואן, על מנת לעזור לה עם ציוד ההגברה.
תוך כדי עבודתם המשותפת, הם מחליפים חוויות בנוגע לזוגיות עם מורין.
מימי חוזרת אל הדירה של רוג'ר, ומפלרטטת איתו.
רוג'ר דוחה את החיזורים שלה ומבקש ממנה לעזוב.
קולינס מספר למארק ולאנג'ל על חלומותיו לעזוב את העיר ניו יורק הקרה, על מנת לפתוח מסעדה בסנטה פה.
לאחר שמארק עוזב ומשאיר אותם לבד, קולינס ואנג'ל מגלים זה לזה את דבר אהבתם.
בדרכו אל ההופעה של מורין, רוג'ר מבחין ברחוב במימי שמנסה לקנות סמים מסוחר סמים, והוא מתערב ומציע למימי להצטרף אל החבורה לארוחת ערב, לאחר ההופעה.
מורין מבצעת את ההופעה שלה, ובסיומה מתחילות מהומות ברחובות, אותן מצלם מארק במצלמה שלו.
אנשי החבורה מתאחדים שוב בבית קפה מקומי, לועגים לבני, שטוען כי הבוהמה מתה, ועורכים לה טקס אשכבה מדומה.
תוך כדי הטקס, רוג'ר ומימי מגלים זה לזה כי לשניהם יש איידס.
הם מתנשקים, וחוזרים אל שאר החבורה להמשך החגיגה.
המערכה השנייה מתחילה בערב ראש השנה האזרחית, כאשר כולם חוזרים לדירתם, ומגלים כי בני נעל את הבניין בתגובה למהומות שהתרחשו לאחר ההופעה של מורין.
הם פורצים אל תוך הדירה, ומארק שומע במזכירה האלקטרונית הודעה ממפיקת 'בזליין' - תוכנית טלוויזיה צהובה - בדבר הצעת עבודה, לאחר שהתרשמה מהצילומים שלו של המהומות.
בני מגיע אל הדירה, ומציע "הפסקת אש".
רוג'ר מגלה כי בני היה החבר הקודם של מימי.
בהמשך השנה, ביום האהבה, מורין וג'ואן רבות ונפרדות.
רוג'ר ומימי עוברים לגור ביחד, אך הוא חושד בה כי היא בוגדת בו עם בני, ולבסוף הם נפרדים.
מארק מחליט, לאחר התלבטויות, לקבל את הצעת העבודה ב"בזליין".
קולינס סועד את מיטת חוליו של אנג'ל, אשר בסופו של דבר נפטר ממחלת האיידס.
החבורה כולה נפגשת בלוויה שלו.
בעוד שמורין וג'ואן משלימות וחוזרות להיות ביחד, רוג'ר מגלה למימי כי מכר את הגיטרה שלו, וכי הוא עוזב את ניו יורק והולך לגור בסנטה פה.
רוג'ר נפרד ממארק וממימי ועוזב, אך לא מצליח לשכוח ממימי.
רוג'ר חוזר לניו יורק ומצליח לבסוף לכתוב את השיר שלו, בעוד מארק מחליט להתפטר מעבודתו ב'בזליין' על מנת לסיים לצלם ולערוך את הסרט התיעודי שלו.
בערב חג המולד הבא מארק מתכונן להקרנה החגיגית של סרטו.
רוג'ר עצוב כי מימי נעדרת מזה מספר חודשים, והוא לא הצליח למצוא אותה.
קולינס מגיע לבקר עם כסף שהצליח להשיג לאחר שפרץ את קוד האבטחה של הכספומט.
מסתבר כי בני עזב את האזור לאחר שאשתו גילתה על הרומן שלו עם מימי.
לפתע מורין וג'ואן מגיעות עם מימי, כשהיא על סף מוות.
רוג'ר שר לה את השיר שכתב, ומצהיר כי הוא אוהב אותה.
מימי נאנקת, ונדמה כי היא הולכת למות, אך היא מתאוששת, והחבורה צופה ביחד בסרטו התיעודי של מארק, בו הם רואים את עצמם ואת חייהם במשך השנה החולפת.
מארק כהן - במאי קולנוע תיעודי, דמות המספר בהצגה.
לשעבר, שותפם לדירה של רוג'ר, קולינס, בני ובת-זוגו מורין, עד שקולינס ובני עזבו את הדירה, ומורין עזבה את מארק.
רוג'ר דייוויס - שותפו לדירה של מארק.
מוזיקאי נשא HIV, לשעבר מכור לסמים.
שואף לכתוב שיר אחד טוב, לפני מותו.
טום קולינס - אנרכיסט נשא HIV.
חולם לעזוב את ניו יורק הקרה, ולפתוח מסעדה בסנטה פה.
בנג'מין (בני) קופין השלישי - לשעבר שותפם לדירה של מארק ורוג'ר, עד שהתחתן, עזב את הדירה וקנה את כל בניין הדירות באמצעות הכסף של משפחת אשתו.
ג'ואן ג'פרסון - עורכת-דין לסבית ובת-הזוג החדשה של מורין.
אנג'ל דומאט שונארד - דראג קווין ואומן רחוב, נשא HIV.
מימי מארקז - רקדנית מועדונים, נשאית HIV ומכורה לסמים.
מורין ג'ונסון - אומנית ביסקסואלית, חברתו לשעבר של מארק, וחברתה הנוכחית של ג'ואן.
גב' כהן - אמא של מארק.
אלכסי דרלינג - מפיקה של תוכנית חדשות צהובה שמעוניינת להעסיק את מארק, לאחר שהצילומים שלו הגיעו לפריים-טיים.
מר וגב' ג'פרסון - ההורים העשירים של ג'ואן ג'פרסון.
גב' דייוויס - האמא המבולבלת של רוג'ר.
מרבה להשאיר לו הודעות במשיבון: "רוג'ר, איפה אתה?"
גב' מארקז - אמא של מימי.
מר גריי - אבי אשתו של בני, שמעוניין לקנות את הבניין בו גרים מארק, רוג'ר ומימי.
פול - מנחה קבוצת התמיכה Life Support.
גורדון, סטיב, עלי, פאם, סו - משתתפים בקבוצת התמיכה Life Support.
כמו כן ישנם תפקידים רבים של דמויות חסרות-שם, כגון שוטרים, אנשים חסרי בית ועוד.
מרטין מייקל מק'אלרוי ויין בריידי ניקולאס כריסטופראנג'ל דומאט שונארד וילסון ג'רמיה הרדיה ג'סטין ג'ונסטון טלי לינג אמ.ג'יי.
רודריגזג'ואן ג'פרסון פרדי ווקר טרייסי תומאס קורבין רידמורין ג'ונסון אידינה מנזל עדן אספינוזה ניקול שרזינגר אנלי אשפורדבנג'מין (בני) קופין השלישי טיי דיגס רודני היקס קולינס פני אפרים סקייז
בשנת 2009 המחזמר "רנט" הועלה לראשונה בישראל, בהפקה של תיאטרון מרכז הבמה בירושלים.
ההפקה עלתה באנגלית, בבימוי המשותף של רפי פוך ושרה הלוי.
בהפקה השתתפו שחקנים עולים חדשים, ותיקים וצברים.
ההצגה הצליחה מאוד ובמהלך הפגנות המחאה בקיץ 2011 התאחד הקאסט מחדש לביצוע שירים מתוך המחזמר בשדרות רוטשילד בין האוהלים.
בשנת 2010 עלתה הפקה בעברית בכיכובו של תום אבני, בהפקה משותפת של בית צבי ותיאטרון הספרייה, בתרגומו של דניאל אפרת ובבימויו של משה קפטן.
בהפקה השתתפו תלמידי השנה השלישית והשנייה בבית צבי.
בשנת 2015 עלתה בבית מזי"א לתיאטרון שבירושלים הפקה נוספת באנגלית, בבימויו של עלי קפלן-וילדמן.
בשנת 2022 עלתה במרכז ענב שבתל אביב הפקה נוספת בעברית בתרגומם של עמית מינסטר ואסף לוי ובבימויים של אבישי בן גל ושחר פרץ.
תפקיד הפקת תיאטרון מרכז הבמה בירושלים2009 הפקת בית צבי2010 הפקת בית מזיא לתיאטרון2015הפקת מרכז ענב
שנה פרס קטגוריה מועמד/ת תוצאה 1999 פרס אוליבייה המחזמר הטוב ביותר השחקנית הטובה ביותר במחזמר קריסטן קאמינגס שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר וילסון ג'רמיה הרדיה
רנטה פוגל-היינריך היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה.
היא אלופת עולם בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית עולם שהתמחתה בעיקר בסגנון חזה.
פוגל נולדה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ).
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה פוגל במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:24.91 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 4:20.75 דקות ולפני מערב גרמניה (4:26.46 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.87 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בשנת 1973 זכתה פוגל ב-3 מדליות זהב.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה פוגל בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:13.78 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.69 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:12.91 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה בקונקורד, קליפורניה ב-1 בספטמבר אותה שנה קבעה פוגל במשחה ל-100 מטר חזה שיא עולם חדש של 1:12.28 דקות.
בשנת 1979 ברחה פוגל למערב גרמניה דרך הונגריה, שם החלה לעבוד כמאמנת שחייה.
פוגל הייתה מהראשונות שסיפרו על השימוש הלא חוקי בסמים בקרב ספורטאים ולכן הייתה חשופה להתקפות מצד גורמים ממזרח גרמניה.
פוגל שברה 4 שיאי עולם בשחייה, 2 שיאי עולם במשחה ל-100 מטר חזה ו-2 שיאי עולם במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
רֶנֶטָה אִיוָואנוֹבָה אִינְג'וֹבָה (בבולגרית: Ренета Иванова Инджова; נולדה ב-6 ביולי 1953, נובה זאגורה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היא כלכלנית ופוליטיקאית בולגרייה, אשר כיהנה במשך מספר חודשים כרֹאשַׁת הממשלה בממשלת מעבר בבולגריה והייתה האישה הראשונה בתולדות המדינה שכיהנה בתפקיד זה.
אינג'ובה נולדה בנובה זאגורה, ב-1975 רכשה תואר בכלכלה במכון "קרל מרקס" בסופיה ובמשך שנים אחדות הועסקה במכון כמרצה.
בראשית שנות ה-90 מונתה על ידי הממשלה הבולגרית לעמוד בראש תוכנית ההפרטה במשק הבולגרי.
באוקטובר 1994, לאחר נפילת ממשלתו של ליובן ברוב מינה אותה הנשיא ז'ליו ז'לב לעמוד בראש ממשלת מעבר והיא כיהנה בתפקידה עד ינואר 1995.
בבחירות שנערכו בבולגריה זכתה המפלגה הסוציאליסטית ברוב ולאחר כחמש שנות ישיבה באופוזיציה הרכיב ז'אן וידנוב מנהיגה, את הממשלה החדשה.
במהלך 1995 התמודדה אינג'ובה ללא הצלחה לתפקיד ראש עיריית סופיה וב-2001 התמודדה ללא הצלחה לנשיאות בולגריה.
אינג'ובה פרשה מהחיים הפוליטיים, אך המשיכה למלא מספר תפקידים ציבוריים.
רנטה מייסנר-שטכר היא אצנית מזרח גרמנייה, אלופה אולימפית בעלת 6 מדליות (3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד) משתי אולימפיאדות (מינכן 1972 ומונטריאול 1976), אלופת אירופה בעלת 8 מדליות (4 זהב ו-4 כסף) ושיאנית עולם בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
הייתה לאצנית הראשונה בהיסטוריה שרצה בריצת 100 מטר מתחת ל-11 שניות, במדידה ידנית.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכתה שטכר בשתי מדליות, זהב וכסף.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה שטכר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה שטכר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף והייתה לאתלטית המצטיינת בתחרות.
היא זכתה במדליות זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש של 11.07 שניות, לפני רלין בויל מאוסטרליה (11.23 שניות) וסילביה ציבס מקובה (11.24 שניות) ובריצת 200 מטר בשיא עולם חדש נוסף של 22.40 שניות, לפני בויל (22.45 שניות) ולפני אירנה שווינסקה מפולין (22.74 שניות).
מדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.95 שניות, אחרי מערב גרמניה (42.81 שניות) ולפני קובה (43.36 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה שטכר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 42.51 שניות ומדליות כסף בריצת 100 מטר (11.23 שניות) ובריצת 200 מטר.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה שטכר ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא אולימפי חדש של 42.55 שניות, לפני מערב גרמניה (42.59 שניות) וברית המועצות (43.09 שניות), מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.13 שניות, אחרי אנגרט ריכטר ממערב גרמניה (11.08 שניות) ולפני שיאנית העולם היוצאת אינגה הלטן (11.17 שניות) שתיהן ממערב גרמניה.
ריכטר קבעה בשלב חצי הגמר שיא עולם חדש של 11.01 שניות, ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.47 שניות, אחרי בת ארצה ברבל ווקל שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.37 שניות וריכטר (22.39 שניות).
ממסמכים שהתגלו התברר ששטכר ביקשה להפסיק את השימוש בסמים אותן נטלה לאחר אולימפיאדת מינכן, על מנת ללדת ילדים בבטחה.
רלין בויל האוסטרלית שסיימה שנייה בשתי הריצות ל-100 ול-200 מטר אמרה שהיא מרגישה מרומה, אבל ייתכן ושטכר יכלה לנצח גם ללא השימוש באימרוץ.
בסך הכל קבעה שטכר 9 שיאי עולם, 7 שיא עולם בריצת 100 מטר ו-2 שיאי עולם בריצת 200 מטר.
רני גילת (נולד ב-1970) הוא קדר ואמן קרמיקה ישראלי.
בין השנים 1993–2005 היה גילת בעל מעבדת צילום מקצועית וחנות צילום בתל אביב-יפו אשר שרתה בעיקר לקוחות מקצועיים.
בשנת 2006 החל בלימודי קרמיקה במחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל בירושלים.
פרויקט הסיום שלו כלל גופים גדולים, עשויים באבניים, שהוצגו כ"צלמיות" מודרניות.
בעשור השני של המאה ה-21 החל גילת ליצור את מרבית יצירותיו בפורצלן, בטכניקה של שימוש באובנים.
בעבודותיו הוא משלב בעבודתו צביעה בעזרת מלחים, המדגישה את מבנה הכלי.
בשנת 2012 הנחה את "פרויקט גילת", קבוצה של חובבים מטעם "הוועד למלחמה באיידס", עמה יצר פיסול קרמי בטכניקות שונות.
לצד עבודות קדרות זו הוא יוצר גם יצירות אמנות לא שימושיות, העוסקות ביחס שבין האובייקט למסורת האמנות והאומנות.
גילת היה בעבר שותף בגלריית של קואופרטיב הקרמיקאים "רוח כדים" בירושלים וכיום הוא מציג מעבודותיו בגלריה השיתופית "שלוש שלושים", בתל אביב-יפו.
2017 - פורצלן ועוד, 8 ביפו, גלריה לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו
2006 - "כלי פרי כלי", מוזיאון מטולה
2007 - "כלי פרי כלי", גלריית חנקין, חולון
2010 - "אגרטל עכשיו", בית האמנים, תל אביב-יפו
2010 - "חיבור נגיעה", משכן לאמניות הבמה, תל אביב-יפו
2011 - תערוכת קרמיקה בינלאומית, פסטיבל גנגג'ין (Gangjin), קוריאה
2012 - "חומר חיובי", בית בנימיני, תל אביב-יפו [קטלוג]
2013 - "חומר זוכר", הביאנלה ה-7 לקרמיקה, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו [קטלוג]
2014 - "המשתה", בית בנימיני, תל אביב-יפו
2015 - "החומר הלבן, פיסול עכשווי בפורצלן", מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע
2015 - In House, בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו
2015 - "להפוך את הקערה על פיה", שלוש שלושים, גלריה לקרמיקה, תל אביב-יפו
2016 - רטוב/שרוף - הביאנלה השמינית לקרמיקה ישראלית, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו
2018 - לא הכל זהב, המבשלה לאמנויות הקרמיקה, קריית טבעון.
2010-2006 - תואר ראשון בעיצוב קרמי וזכוכית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2010-2012 - תואר שני באמנות בינתחומית, הפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב-יפו.
החל משנת 2004 - מלמד בסטודיו פרטי בתל אביב-יפו
2014-2012 - פורצלן ושריפות מיוחדות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2012 - קורס פורצלן, קדרות ומשטחים, בית בנימיני, תל אביב-יפו.
2012 - מלגת AIDASHED לסדנה בינלאומית בגבעת חביבה.
רנטורציה הוא התהליך ההפוך מדנטורציה.
ברנטורציה, החלבון מתקפל בחזרה למבנה הנטיבי (הטבעי) שלו.
בדרך כלל, רנטורציה מתאפשרת בתנאי מעבדה מיוחדים או במקרם שבהם הדנטורציה של החלבון הייתה חלקית.
חלבונים גלובולריים מעטים, רובם קטנים ובעלי מבנה נטיבי יציב מאוד, יכולים לעבור רנטורציה ספונטנית גם לאחר דנטורציה מלאה ללא עזרת גורם מסייע כגון אנזימים, שפרונים ושפרונינים.
רנטורציה תביא להתקפלות מחודשת של החלבון ולחזרה כמעט מלאה של התפקוד הביוכימי שלו, זאת משום שהאינפורמציה לגבי ההתקפלות של החלבון נמצאת ברצף חומצות האמינו, כלומר במבנה הראשוני של החלבון, אשר לא מושפע מהתהליך הדנטורטיבי.
הראיה הראשונה לכך שהמבנה הראשוני של הפוליפפטיד מכיל את כל המידע הנחוץ להתקפלות למבנה הנטיבי שלו סופקה בדוגמה של אנפינסן, שהראה שהאנזים ריבונוקלאז A יכול לעבור רנטורציה מלאה ללא נוכחות של גורמים מסייעים.
תהליכי הדנטורציה והרנטורציה הם בעלי אופי קואופרטיבי, כלומר יצירה של קשר כימי ראשון, מובילה ליצירת קשרים כימיים נוספים.
רנט הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי המבוסס על המחזמר באותו השם.
הסרט בוים על ידי כריס קולומבוס.
הסרט מתאר שנה בחייהם של שמונה אמנים ומוזיקאים צעירים מרוששים הנאבקים לשרוד וליצור כחלק מהבוהמה המשגשגת בשכונת "אלפא-בית סיטי" שבאיסט וילג', לואר איסט סייד בניו יורק, תוך התמודדות עם מחלת האיידס.
זמן התרחשות עלילת הסרט הוא שנה אחת בדיוק, החל מערב חג מולד של שנת 1989 ועד לערב חג מולד של שנת 1990. שישה מחברי הצוות המקוריים מהפקת הברודוויי חזרו לגלם את דמויותיהם בסרט.
מארק ורוג'ר נפגשים עם בני, שמספר להם כי הוא מתכנן לפנות את חסרי בית מ"עיר האוהלים" הסמוך על מנת לבנות אולפן סטודיו, שעליו ייבנו דירות להשכרה (You'll See Boys).
בני מציע לשניים לקבל דירה בחינם, בתנאי שהם יעזרו לו לשכנע את מורין, האקסית של מארק, לבטל את המחאה שהיא מארגנת נגדו ונגד תוכניותיו, אבל השניים מסרבים.
באותו הזמן, מתופף רחוב ודראג קווין בשם אנג'ל, מוצא את קולינס שותת הדם בסמטה, והשניים מתיידדים, שכן שניהם נשאי איידס.
בדירה, רוג'ר, שהוא עצמו נשא איידס ונרקומן לשעבר, מנסה להלחין שיר אחד שיהפוך ללהיט לאחר מותו (One Song Glory), ולאחר מכן, הוא מקבל ביקור משכנתו מהקומה למטה, מימי מרקז, שהיא רקדנית אקזוטית המכורה להרואין (Light My Candle).
ביום חג המולד, מארק ורוג'ר מקבלים ביקור מקולינס ואנג'ל, שמביאים איתם מתנות (Today 4 U).
השניים מזמינים את מארק ורוג'ר לבוא עימם אל פגישה של "Life Support"", קבוצת תמיכה באיידס.
רוג'ר מסרב, ומארק מסכים, אך בדרך הוא עוצר במקום בו עתידה להתקיים מחאתה של מורין, על מנת לעזור לג'ואן, בת זוגה החדשה של מורין, לתקן את ציוד הסאונד.
בזמן התיקון, מארק לומד להכיר את ג'ואן ודן איתה על מערכת היחסים שלהם עם מורין (Tango: Maureen).
בפגישה של "Life Support", מארק מתעד את הפגישה למטרות הסרט שהוא מכין (Life Support).
לאחר עבודתה במועדון "שריטת החתול" מימי מבקרת את רוג'ר, ומנסה לשכנע אותו לבלות עימה (Out Tonight).
רוג'ר, שזיכרונה של האקסית שלו - שמתה מהאיידס - רודף אותו, נוזף במימי ודוחה את חיזוריה אחריו (Another Day).
למחרת, מתקיימת פגישה נוספת של "Life Support", כשהפעם רוג'ר מצטרף אל מארק, קולינס ואנג'ל (?Will I).
לאחר הפגישה, הקבוצה מדמיינת איך זה יהיה לעבור לסנטה פה (Santa Fe).
רוג'ר ומארק עוזבים על מנת לעזור למורין, ואנג'ל וקולינס נשארים וחושפים את התאהבותם אחד בשני (I'll Cover You).
בליל המחאה, מורין מבצעת שיר המתאר לכאורה את שינוייו של בני לאחר נישואיו, ומאשימה אותו על כך שהוא מנסה לפנות את "עיר האוהלים" (Over The Moon).
שלא ביודעין, מורין מתחילה מהומה, ובני קורא למשטרה על מנת למנוע זאת, אך המחאה מסלימה לכדי אלימות.
לאחר שהמחאה נגמרת, הקבוצה הולכת לבית הקפה וחוגגת את הצלחתו של מארק למכור את תיעוד ההתפרעות שתיעד לתחנת חדשות מקומית, תוך כדי שהיא מתגרה בבני, שטוען כי הבוהמה מתה (La Vie Bohème).
רוג'ר ומימי מתאהבים ומספרים אחד לשנייה כי הם חולים באיידס (I Should Tell You).
השניים חולקים נשיקה וממשיכים לחגוג עם חבריהם (La Vie Bohème B).
בערב יום השנה האזרחית, בני נועל את הדירה, אך אנג'ל שובר את המנעול עם פח אשפה, אך הקבוצה מגלה כי בני לקח את כל חפציהם מהדירה.
במטרה לממן את שכר הדירה, מארק לוקח עבודה ב"בזליין", תחנת החדשות שמכר לה את תיעוד ההתפרעות שלו.
לאחר מכן, מורין וג'ואן מתארסות, אך הקשר מסתיים כאשר מורין מפלרטטת עם אישה אחרת במסיבת האירוסין (Take Me Or Leave Me).
לאחר ששוכנע על ידי מימי, בת זוגו לשעבר, בני מחזיר לקבוצה את דירתם, אך במהלך החודשים החולפים, רוג'ר מאבד את אמונו במימי והקשר שלהם מסתיים (Without You).
במקביל, מצבו של אנג'ל מחמיר והוא מת בזרועותיו של קולינס.
בהלוויה של אנג'ל ((I'll Cover You (Reprise), הקבוצה נפרדת אחד אחד לדרכו לאחר ויכוח מר (Goodbye Love).
רוג'ר מוכר את הגיטרה שלו, קונה מכונית, ועובר לסנטה פה; אך הוא חוזר לניו יורק כמה חודשים לאחר מכן, וזאת מפני שהוא עדיין מאוהב במימי; במקביל, מארק עוזב את העבודה שלו ב"בזליין" על מנת להמשיך בעשיית הסרט שלו (What You Own).
בערב חג המולד 1990, מארק ורוג'ר מתאחדים עם קולינס, שמגלה שהוא תכנת מחדש כספומט להוציא כסף כשמישהו מקליד את הקוד "ANGEL" (אנג'ל, בעברית).
ג'ואן ומורין מוצאות את מימי הגוססת ברחובות, ומחזירות אותה אל הדירה של מארק ורוג'ר.
מימי ורוג'ר מתפייסים, חוזרים להיות זוג והוא שר לה את השיר שכתב בשנה האחרונה (Finale A/Your Eyes).
המצלמה מראה את מימי, לכאורה מתה, אך זאת האחרונה פתאום מתעוררת, ומספרת לשאר הקבוצה שהיא הייתה בדרכה אל האור, אך אנג'ל אמר לה לחזור.
הסרט מסתיים כאשר מארק מראה לקבוצה את הסרט התיעודי שצילם במהלך השנה האחרונה בפעם הראשונה (Finale B).
שחקן/ית דמות הערה רוזריו דוסון מימי מרקז אדם פסקל רוג'ר דייוויס מחברי הצוות המקוריים שהשתתפו בהפקת הברודוויי משנת 1996 אנתוני ראפ מארק כהן אידינה מנזל מורין ג'ונסון וילסון ג'רמיה הרדיה אנג'ל דומאט שונארד ג'סי ל.
מרטין טום קולינס טיי דיגס בנג'מין (בני) קופין ה-III טרייסי תומאס ג'ואן ג'פרסון
האלבום מכיל שני דיסקים הכוללים 28 שירים מתוך המחזמר.
בכל שיר משתתפת לפחות אחת משמונה הדמויות הראשיות.
האתר "Rotten Tomatoes" נתן לסרט את הציון 46% בהתבסס על ביקורות מ-170 מבקרים, עם דירוג ממוצע של 5.8 מתוך 10. המבקרים באתר הסכימו כי "אוהדי המחזמר הבימתי יסלחו לסרט על פגמיו, אך כשלעצמו, לסרט יש כיוון חלש, תחושת מְלָאכוּתִיוּת שאינה נמנעת ויומרנות מעצבנת המונעת לצופי הסרט להתחבר אליו".
באתר "Metacritic", הסרט קיבל ציון של 53 מתוך 100, בהתבסס על 35 ביקורות; דבר המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הסרט צולם בניו יורק, סן פרנסיסקו, סן דייגו, קליפורניה, אוקלנד, וסנטה פה שבניו מקסיקו.
בנוסף לארבע סצנות שנמחקו, גרסת ה-DVD כוללת סיום חלופי, המראה את כל הדמויות הראשיות (כולל בני, שלא נכח החל מהמערכה השנייה ועד סופה) למעט אנג'ל; עומדים בעמדות שבהם הם עמדו במהלך פתיחת הסרט בשיר "Seasons of Love", עומדים שוב בשורה, כשעמדתו של אנג'ל, ריק.
בהמשך, אנג'ל נכנס מהצד והולך לאורך הבמה כדי לתפוס את מקומו, ועוצר לרגע כשהוא חולף על פני קולינס ולוקח את ידו לרגע.
למרות שסצנה זו משמשת בסיומה של המחזמר, הסצנה הושמטה מהסרט מפני החשש שהצופים יתחילו איך אנג'ל חזר או למה הדמויות שוב מסודרות בשורה על הבמה.
בפרשנות הסרט, כריס קולומבוס הוסיף כי הוא לא רצה "שהצופים יחשבו שהכל בסדר ואנג'ל שוב חי".
סצנת השיר "Goodbye Love" צולמה במלואו, אך המחצית השנייה של השיר נחתכה מהסרט משום שהבמאי, קולומבוס, חשב שהשיר מביא לסרט - במידה מסוימת - עומס רגשי, השיר המלא מתנגנן במלואו בגרסת ה-DVD.
הסרט משאיר פרטים מעורפלים על מותה של בת זוגו של רוג'ר, אפריל, שמתה לפני תחילת הסרט.
בסרט, מראים את אפריל קוראת טופס רפואי המאשר כי היא נשאית איידס; ונאמר על ידי רוג'ר בשיר "Light My Candle" שהיא מתה, אך לא יותר מזה.
במחזמר, מארק מספר באופן מפורש לצופים כי אפריל התאבדה באמצעות שיסוף פרקי ידיה באמבטיה, ושלרוג'ר נודע על כך שהוא נשא איידס באמצעות מכתב ההתאבדות שלה.
בפרשנות ה-DVD, כריס קולומבוס הודה כי סצנה שמראה את אפריל שוכבת באמבטיה עם פרקי ידיה החתוכים צולמה, אבל הסצנה נחתכה בסופו של דבר מפני שהוא חשב שהסצנה מביא לסרט עומס רגשי מיותר.
רנטה הוי הייתה שחקנית ודוגמנית אמריקאית ממוצא גרמני, הוכתרה כמיס גרמניה לשנת 1952.
לאחר שנבחרה למיס נירנברג היא זכתה ב-1952 בתחרות מיס גרמניה.
היא נסעה לארצות הברית על מנת להתמודד בתחרות מיס תבל הראשונה (מיס תבל 1952, ושם הגיעה למקום החמישי.
לאחר מכן היא חתמה על חוזה עם חברת סרטי יוניברסל.
ב-1953 היא שיחקה שפחה בסרט המדע הבדיוני "אבוט וקוסטלו נוסעים למאדים".
ב-1954 שיחקה בסרט הגרמני "טירת הברטוס" המבוסס על רומן מאת הסופר "לודוויג גנגהופר".
ב-1955 הופיעה בסרט המלחמה "מרדף הים" העוסק במלחמת העולם השנייה.
ב-1956 שיחקה בסרטו של הבמאי נורמן טאורוג "הציפורים והדבורים".
ב-1958 שיחקה בסרט "חיוך מסוים".
ב-1959 הופיעה בתפקיד קטן של זמרת בסרט "הגבר שהבין אישה" לצד לסלי קארון.
ב-1954 היא נישאה לשחקן האמריקאי ברט האלסי.
נולדו להם שני ילדים, צ'ארלס אוליבר האנד ג'וניור, ובת; טרייסי לי.
הזוג התגרש בשנת 1959. בנה צ'ארלס נרצח בכלא בזמן שריצה 25 שנות מאסר.
בעקבות שביתה של גילדת שחקני המסך ב-1960, פרשה הוי ממשחק.
בשנת 1963, היא התחתנה עם עורך הדין לזכויות האזרח ריימונד סי סימפסון.
לזוג נולד ילד אחד, המוזיקאי ריצ'רד ג'יימס סימפסון, חבר לשעבר בלהקות Invisiblechains ו-Teardrain.
רני (באוקראינית: Рені, ברוסית: Рени, ברומנית: Reni) היא עיר נמל באוקראינה, באזור אודסה, במרחק 22 קילומטרים מזרחית לגאלאץ, על הגדה הצפונית של הדנובה, במרחק 3 קילומטרים משפך הפרוט לדנובה.
העיר שוכנת בקרבת משולש הגבולות אוקראינה-מולדובה-רומניה.
רני מוזכרת לראשונה במסמכים ב-1548, כשהייתה חלק מנסיכות מולדובה.
ב-1621 העיר נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית, שנתנה לה את השם טומארובה.
על פי הסכם בוקרשט (1812) רני הייתה בין היישובים שעברו משליטה עות'מאנית לשליטת האימפריה הרוסית.
בעקבות מלחמת קרים נחתם חוזה פריז (1856) ועל פיו הועברו כמה יישובים מהאימפריה הרוסית לידי נסיכות מולדובה ובהם גם רני.
אחרי איחוד נסיכות מולדובה עם נסיכות ולאכיה נוצרה המדינה הקרויה הנסיכויות הרומניות המאוחדות, שבהמשך הפכה לרומניה ובכך הפכה רני ליישוב רומני.
בעקבות קונגרס ברלין ב-1878 שוב עבר השלטון על רני לידי האימפריה הרוסית.
אחרי המהפכות של שנת 1917 חלה התפרקות באימפריה הרוסית והטריטוריה בה נמצאת רני הכריזה על עצמאות תחת השם הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית ובהמשך התאחדה עם רומניה.
בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, ברית המועצות הציגה ב-1940 אולטימטום לרומניה וזאת נסוגה מהאזור ורני עברה לשליטה סובייטית.
במהלך מלחמת העולם השנייה האזור נכבש על ידי גרמניה הנאצית ורומניה עם רני שבה לשלטון רומני, אך בהמשך, עם התקדמות הצבא האדום שבה לשלטון סובייטי.
עם התפרקות ברית המועצות רני הפכה לעיר אוקראינית.
עד 18 ביולי 2020, רני הייתה המרכז המנהלי של מחוז רני.
המחוז אוחד עם מחוז איזמאיל ביולי 2020 כחלק מהרפורמה המנהלית של אוקראינה, שהפחיתה את מספר המחוזות של אזור אודסה לשבעה.
בלילה שבין 23 ל-24 ביולי 2023, במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה ומטחי הטילים בכל המדינה, נמל רני הותקף על ידי מספר מל"טים רוסים מתאבדים.
נמל רני הוא נמל פנימי של אוקראינה, על נהר הדנובה המהווה את גבולה של אוקראינה עם רומניה, הנמל עצמו שוכן במרחק של חצי קילומטר מהגדה הרומנית של הדנובה.
מלחים רומנים סביב הנמל צילמו את ההפצצות, וספינה רומנית נפגעה במהלך התקיפה.
התקפות דומות כוונו לנמלים הסמוכים איזמאיל וקיליה, שניהם על הדנובה.
ממשלת רומניה אפשרה מיידית לכלי שיט אוקראינים לחצות את הגבול.
רנואר רשת חנויות אופנה בע"מ היא קמעונאית אופנה ישראלית.
הרשת משווקת מוצרי ביגוד, הנעלה, תכשיטים, תיקים ואביזרי אופנה.
תחת הקבוצה פועל גם המותג "Twentyfourseven".
רנואר היא רשת האופנה החמישית בגודלה בישראל.
בשנת 1993 הוקמה קבוצת רנואר על ידי אנשי העסקים אלי ברקוביץ' ויוסי ברוש כרשת אופנה לנשים בלבד.
שנה לאחר מכן, ב-1994 הצטרף אליהם סרג' דרעי, המחזיק 10% מהחברה ומשמש מאז כמנכ"ל הקבוצה.
בתחילת המאה ה-21 נכנסה החברה גם לעולם האופנה לגברים.
בשנת 2002 הודיעה הרשת על השקעה של כ-10 מיליון ש"ח בפתיחת 8 סניפים חדשים, שהצטרפו ל-30 הסניפים הקיימים.
בנוסף, יושקעו 14 מיליון ש"ח בהרחבת שטחי מסחר קיימים ל-8,000 מ"ר במקום 3,000 מ"ר.
שמונת הסניפים נפתחו בקונספט מחודש ובו חנויות רחבות המשתרעות על שטח ממוצע של 150 עד 200 מ"ר.
באותה שנה החלה בגל שיפוצים ושדרוגים לחנויותיה.
כחלק ממיתוגה מחדש של הרשת ובשיתוף המעצב ברוך נאה.
תחילה היא פתחה חנות קונספט בקניון עזריאלי בשטח של 200 מ"ר ובהשקעה של מיליון דולר.
לאחריה נפתחו בשנת 2007 עוד 8 חנויות קונספט בהשקעה של 8 מיליון דולר.
חלק מהחנויות היו חדשות, ואחרות הן שדרוג של סניפים שפעלו זה מכבר.
החנויות שנפתחו היו גדולות במיוחד והשתרעו על שטח של 150–400 מ"ר, לעומת שטח של 100–200 מ"ר שהיה נהוג קודם לכן.
עוד באותה שנה רנואר נכנסה לתחום אביזרי האופנה (אקססוריז).
בשנת 2019 פתחה הרשת מחלקות להום סטייל (עיצוב הבית) בשם "RENUAR & MORE" ב-15 חנויות הקונספט הגדולות של המותג.
אלו מתחרות ברשתות בינלאומיות כמו זארה ו-H&M.
במחלקה נמכרים פריטים לבית כמו כריות, מצעים, כלי נוי ונרות.
לקבוצת רנואר סניפים הפרוסים בפריסה ארצית בקניונים הגדולים בישראל.
הקבוצה מוכרת הן דרך חנויות בבעלותה והן דרך מערך זכיינות.
בשנת 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל והנחיות משרד הבריאות נסגרו סניפי רנואר לחודשים אחדים.
הקבוצה מעסיקה כ-1,300 עובדים; כ-300 עובדים במטה החברה ובמרכז הלוגיסטי אשר בראשון לציון, יתר העובדים מועסקים ב-95 נקודות מכירה ברחבי ישראל.
יחד עם המותג שלה הפונה לצעירים וצעירות, "Twentyfourseven", רנואר היא רשת האופנה החמישית בגודלה בישראל, ומחזור המכירות של הקבוצה עומד על כ-500 מיליון ש"ח.
בשנת 2003 תבעה הדוגמנית בר רפאלי חצי מיליון שקל מ"רנואר" בנימוק שהם ביטלו חוזה עמה לאחר שסירבה להצטלם בעירום.
באותה תקופה הייתה רפאלי קטינה ותלמידת תיכון.
בשנת 2007 הושגה פשרה לפיה תפצה רנואר את רפאלי ב-140 אלף ש"ח, למרות שטענותיה העיקריות נדחו.
בסוף שנת 2004 הוציאה חברת מיקרוסופט בבית המשפט המחוזי בת"א צו מניעה זמני האוסר על רנואר להפר את זכויות היוצרים וסימני המסחר של מיקרוסופט בתוכנות המחשב שלה.
בתביעה טענה מיקרוסופט כי עותקים לא חוקיים של תוכנות מחשב שלה הותקנו בכ־100 תחנות מחשב בחברה ומשמשים אותה לצרכים עסקיים.
בהתאם לכך דרשה מיקרוסופט כ-300 אלף ש"ח.
בית המשפט מינה כונס נכסים שהוסמך לבצע צווי חיפוש ותפיסה אצל רנואר בכל הנוגע לאותן תוכנות.
הסכסוך הסתיים בפסק דין בהסכמה, לפיו התביעה של מיקרוסופט נדחתה אך ניתן צו האוסר על רנואר מלעשות שימוש בתוכנות מחשב פרי פיתוחה.
רנטון היא עיר בוושינגטון, ארצות הברית.
העיר נמצאת במחוז קינג וממוקמת כ-18 קילומטרים דרומית-מזרחית לסיאטל.
העיר משתרעת על החוף הדרום-מזרחי של אגם וושינגטון בשפך נהר סידר.
שערוך האוכלוסייה ב-2019 הוא 101,751 תושבים, ולפי מספר זה היא העיר השישית בגודלה במטרופולין סיאטל והשמינית בגדולה בכל וושינגטון.
רנטון הוקמה בשנת 1875 על ידי מתיישבים אירופאים.
רנטון הוכרזה כעיר בשנת 1901 בזמן שכריית פחם ועיבוד עץ היו התעשיות הכי חשובות באזור.
אוכלוסיית העיר גדלה משמעותית במלחמת העולם השנייה כאשר בואינג הקימה בה מפעל לייצור מטוסי B-29 סופרפורטרס.
פיתוח מחדש של העיר במאה ה-21
עיריית רנטון עודדה פיתוח תעשייתי מחדש של העיר בשנות ה-80. חנות האיקאה הראשונה באזור הפסיפיק נורת' וסט נפתחה ברנטון.
בצפון רנטון נמצא מרכז וירג'ינה מייסון לאתלטיקה (VMAC) שנפתח ב-2008 המשמש מטה ומגרש אימונים לקבוצת הפוטבול סיאטל סיהוקס.
רנטה מאורו' (באיטלקית: Renata Mauro; 17 במאי 1934 – 28 במרץ 2009) הייתה מנחת טלוויזיה איטלקייה.
מאורו נולדה במילאנו, מגיל צעיר החלה לעסוק באמנויות הבמה וגם למדה שירה ופיתוח קול, ב-1962 הופיע במחזה הערב אימפרוביזציה שהועלה בתיאטרון, היא הנחתה את אירוויזיון 1965 שנערך בנאפולי.
ב-1967 הנחתה את פסטיבל סן רמו.
ב-1958 הופיע בסרט "The Naked Maja" העוסק בצייר פרנסיסקו דה גויה, ב-1961 הופיעה בסרט "Il relitto" שהוצג בפסטיבל קאן, ב-1963 הופיע בתפקיד קטן ללא קרדיט בסרט "Il giorno più corto" המהווה פארודיה לסרט היום הארוך ביותר.
רנטו מורדו (Renato Mordo; 3 באוגוסט 1894 – 5 בנובמבר 1955) היה במאי תיאטרון ממוצא יהודי-יווני ויהודי-אוסטרי.
ביים למעלה ממאתיים מחזות ואופרות בתיאטראות צ'כיה, פולין, גרמניה, יוון וטורקיה וכן בתיאטרון הבימה.
נולד בווינה, להורים יהודים (אב מקורפו ואם מווינה) שהמירו את דתם לנצרות פרוטסטנטית.
למד תולדות האמנות וגרמנית באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה.
לאחר שבגר, ב-1917, החל לביים בתיאטרון באוסטי נד לבם (אאוסינג) ובקטוביץ.
ב-1920 עבר לביים בתיאטרון המדינה באולדנבורג, שם היה למנהל האמנותי של התיאטרון ויזם את המודרניזציה שלו, פתיחתו לכל המעמדות ורענון הרפרטואר.
את רעיונותיו ביטא בכתבי העת שייסד - "כתבים דרמטורגיים של תיאטרון המדינה של אולדנבורג" (Dramaturgische Blätter of the Oldenburger Landestheater) ו-Der Ziehbrunnen.
הוא יצר קשרים עם מקס ריינהרדט, שהיה למנטור שלו.
ב-1923, על רקע חילוקי דעות עם הנהלת התיאטרון, לא חודש החוזה שלו.
בשנים 1924–1925 היה מנהלו האמנותי של הפולקסתיאטר (Volkstheater) בווינה.
בשנים 1925–1926 ניהל אמנותית את התיאטרון בברסלאו ובין השנים 1926–1928 עבד בתיאטרון הקומי בדרזדן.
בין 1928 ל-1932 היה מנהל הדרמה והאופרה בתיאטרון המדינה בדרמשטאדט.
מיד עם עליית הנאצים לשלטון עבר לתפקיד דומה בתיאטרון הגרמני בפראג וכן כיהן כמרצה באוניברסיטה הגרמנית למוזיקה ואמנויות הבמה של פראג.
ב-1939 נמלט מצ'כיה ליוון, שם ייסד באתונה את האופרה הממלכתית של יוון, והיה מנהלה.
אחת מהזמרות שגילה וטיפח הייתה מאריה קאלאס.
בשנת 1943 נאסר כיהודי על ידי כוחות הכיבוש הנאצים ונשלח למחנה הריכוז חיידרי.
הוא שוחרר עם נסיגת הכוחות הגרמניים מיוון שנה לאחר מכן.
בעת מלחמת האזרחים ביוון צידד בעמדות הקומוניסטיות, אך לא היה חבר מפלגה.
בין 1947 ל-1951 ביים ולימד אמנויות הבמה בבית האופרה של אנקרה.
בשנת 1952, הוזמן על ידי מכס ברוד לביים בתיאטרון הבימה, בה ביים את ההצגות "הציפור הכחולה" ו"מעשה בחייל".
ב-1952 זכה בחוזה לבמאי האופרה הראשי של תיאטרון המדינה במיינץ, שם נפטר שלוש שנים מאוחר יותר.
ב-1922, בעת שהותו באולדנבורג, המיר דתו לנצרות קתולית ונשא לאישה את השחקנית גרטרוד וסלי.
אמו, רגינה, הלכה לעולמה במחנה ריכוז.
רנוואלונה השלישית או לפי ההיגוי המלגשי - רוונואלו השלישית (במלגשית: Ranavalona fahatelo; 22 בנובמבר 1861 – 23 במאי 1917) הייתה מלכת מדגסקר (ממלכת אימרינה), השליטה הריבונית האחרונה של האי, בין 30 ביולי 1883 ל-28 בפברואר 1897 .
שלטונה התאפיין במאמצים נואשים למנוע את המזימות הקולוניאליות של צרפת בנוגע למולדתה.
בצעירותה, כנסיכה, נמצאה ראויה לרשת את המלכה רנוואלונה השנייה.
בדומה למלכות הקודמות, התחתנה בנישואים פוליטיים עם גבר בן לאליטת הובה, ראינילאיאריווני, שבתור ראש ממשלה היה אחראי על הניהול השוטף של הממלכה ועל מדיניות החוץ שלה.
כדי לנטרל את השפעת צרפת, ניסתה המלכה רנוואלונה השלישית לחזק את הסחר והיחסים הדיפלומטיים עם מעצמות אחרות, אולם מתקפות צרפתיות על ערי הנמל ועל עיר הבירה אנטננריבו הביאו בשנת 1895 לכיבוש הארמון המלכותי על ידי הצרפתים ושמו קץ לריבונות ואחר כך אף לאוטונומיה של המדינה בת המאה.
רנוואלונה וחצרה הורשו תחילה להישאר בתפקידים סמליים, אבל פריצת תנועת ההתנגדות העממית - ההתקוממות מנאלאמבה וחשיפת מזימות אנטי-צרפתיות בחצר המלכה גרמו בשנת 1897 להגלייתה באי ראוניון.
בעלה, ראינילאיאריווני, מת באותה שנה.
בהמשך הועברה רנוואלונה לווילה בעיר אלג'יר, יחד עם כמה מבני משפחתה.
לה, לבני משפחתה ולמשרתים שליוו אותה, הוענקו קצבאות והובטחה להם רמת חיים נאותה, לרבות מסעות מזדמנים לפריז לשם קניות וטיולים.