tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שבע שנים של חפירת שבעת אלפים בורות, ומילוי ארבעת אלפים מהם ב-14 טון דינמיט, ב-24 בספטמבר 1876, מול קהל של אנשים, כולל תושבי בית החולים לחולי נפש באי וורדס, אבל לא האסירים של האי בלקוול (הידוע כיום בשם האי רוזוולט) שנשארו בתאים שלהם, בתו של ניוטון הפעילה את הפיצוץ.
ההשפעה הייתה מידית בירידה במערבולות במיצר, ובפחות תאונות וספינות טרופות.
לשכת המסחר של העיר מסרה כי "שנת המאה תהיה ידועה לעד בדברי ימי המסחר על הרס זה, של אחד מאימת הניווט בנתיבי המים".
פינוי הפסולת מהפיצוץ נמשך עד 1891.
ניוטון החל לחתור תחת Flood Rock, שונית בגודל 36.5 דונם, עוד לפני שהתחיל בשונית האלרט'ס פוינט המוזכרת לעיל, והסיר כ-6,100 מ"ק של סלע מהשונית.
בספטמבר 1885 פוצץ Flood Rock גם כן, עם גנרל מלחמת האזרחים פיליפ שרידן בין הנוכחים, ובתו של ניוטון שהפעילה שוב את הפיצוץ, הגדול ביותר אי פעם עד לאותו תאריך.
לאחר מכן דווחה כפיצוץ מעשה ידי אדם הגדול ביותר עד להופעת פצצת האטום, אם כי הפיצוץ בקרב מסין (1917) בשנת 1917 היה גדול פי כמה.
שנתיים לאחר מכן, היו תוכניות לחפור בשער הגיהנום לעומק עקבי של 7.9 מ'.
מספר סרטים וספר הופקו על הל גייט ביניהם:
סרט דוקומנטרי באורך 50 דקות: "הל גייט: הקבר המימי" (1977), המכסה היבטים רבים של ההיסטוריה של נתיב המים, כולל פינוי הערוץ, בניית גשר הל גייט, והשרפה באונייה גנרל סלוקום.
"מתחת לגשר הל גייט" Under Hellgate Bridge (1999), סרט בבימויו של מייקל סרג'יו, הוא סרט דרמת פשע/מותחן, המתרחש בקווינס, והכולל בעלילתו את הגשר.
"כנופיות ניו יורק" (Gangs of New York" (2002" סרט בבימויו של מרטין סקורסזה; הדמות הראשית, (לאונרדו דיקפריו), נשלח כילד לבית היתומים של הל גייט עם מות אביו.
ברומן הבדיוני ההיסטורי של ג'יימס פנימור קופר "מכשפת המים", (פורסם לראשונה בניו יורק ב-1830), הל גייט משמש כסצנה למרדף מרגש אחר מכשפת המים.
הל אנרג'י (במקור HELL) הוא מותג משקה אנרגיה פופולרי המופץ באירופה ובאסיה.
המותג נוסד בשנת 2006 על ידי חברה פרטית שנוסדה בהונגריה בשנת 2004, אשר קיבלה את השם "Hell Energy Magyarország Kft." (בעברית, "הל אנרגיה הונגריה בע"מ").
תוך שלוש שנים היא הפכה למובילת השוק בהונגריה.
אבן דרך משמעותית בפופולריות של המותג הייתה הסכם חסות לשנתיים עם קבוצת הפורמולה 1 ויליאמס רייסינג, שהחברה הייתה השנייה בענף משקאות האנרגיה שנכנסה לעולם מרוצי הפורמולה 1. הל אנרג'י משווקת בבולגריה, רומניה, סלובקיה, קפריסין, אזרבייג'ן, מקדוניה הצפונית, יוון, קרואטיה, סרביה ובוסניה והרצגובינה וזמינה ביותר מ-50 מדינות ברחבי העולם.
החברה מייצרת את משקה האנרגיה Speedstar עבור רשת המרכולים האירופאית NORMA.
להל אנרג'י יש מטה בהונגריה, רומניה, בריטניה, רוסיה וגם בקפריסין.
חברת הל אנרג'י הקימה את אוולן פארק (Avalon Park), אתר נופש, ספא ומרכז אירועים במישקולצ'טפולצה, אתר נופש השייך למישקולץ.
הפארק זכה במספר פרסים, כולל מדליות זהב בשלוש קטגוריות בטקס פרסי מלונות היוקרה העולמי.
היא קיבלה את הדירוג הבינלאומי של 5 כוכבים בטקס פרסי המלונות הבינלאומיים.
מפעל הל אנרג'י נבנה בשנת 2011 בסיקסו, הונגריה.
יש בו שני קווי מילוי פחיות, בו מייצרים כ-2 מיליון פחיות ביום.
ישנה מעבדה לניטור מתמיד של פרמטרי המשקאות.
למפעל יש את תעודת בטיחות המזון הגבוהה ביותר – FSSC22000 – הקיימת באירופה.
בשנת 2012 המפעל נבחר רשמית לאחד משלושת המפעלים הטובים ביותר באירופה בקטגוריית "ייצור ברמה עולמית וגלובלית" בטקס פרס הייצור האסטרטגי בדיסלדורף, גרמניה.
המפעל מלווה במרכז לוגיסטי אוטומטי לחלוטין בשטח של 6000 מ"ר.
הל אנרג'י מייצרת עבור השוק המקומי והיצוא מאז 2011 במפעל הבקבוקים בסיקשו.
המפעל יכול לעבד 10 מיליארד פחיות משקה מאלומיניום בשנה – לייצר 4,406,400,000 פחיות ולמלא 6,103,176,000 פחיות, וכך הוא יכול לקבל מטלות ולבצע מיקור חוץ של מותגים אחרים.
זה בערך כמו כוס אספרסו אחת.
פחית אחת של הל אנרג'י בנפח 250 מ"ל מכילה כ-27.5 גרם סוכר (11 גרם לכל 100 מ"ל), כמות העולה על המגבלה היומית המומלצת של ארגון הבריאות העולמי (WHO) של 25 גרם סוכר מוסף למבוגרים.
ארגון הבריאות העולמי ממליץ להגביל את צריכת הסוכר המוסף כדי להפחית את הסיכון למצבים כמו השמנת יתר, סוכרת מסוג 2 ומחלות לב.
צריכה קבועה של משקאות עתירי סוכר כמו הל אנרג'י עלולה להוביל לחריגה מהמלצות אלו, דבר שעלול להגביר את הסיכון לתוצאות בריאותיות שליליות.
בשנת 2018 החתימה הל אנרג'י את ברוס ויליס כשגריר המותג שלה.
חברת דיפלומט אחזקות התחילה לייבא את המוצר לישראל באוגוסט 2025, בטעמים "HELL CLASSIC", "HELL STRONG APPLE", ואת הגרסה דלת הסוכר, "HELL ZERO".
הלבנת הון היא ביצוע פעולה ברכוש שמקורו בפשיעה – בעבירות מקור (כגון סחר בסמים, סחיטה, ניהול וארגון הימורים בלתי חוקיים, שוחד, סחר בנשק, סחר בבני אדם וכדומה), וזאת במטרה להסתיר או להסוות את מקורו של הרכוש, את זהות בעלי הזכויות בו, או את מיקומו, להטמיע ברכוש לגיטימי ולהכינו לשימוש חוזר.
בדרך זו ניתן להפוך "הון שחור", שהוא כסף שמקורו בעבירות חמורות, לכסף לגיטימי.
בהתאם לחוק איסור הלבנת הון והצווים מכוחו, הלבנת הון היא עבירה פלילית.
כיום מוסדר תחום איסור הלבנת הון בצורה גלובלית, תוך שיתוף פעולה קפדני בין הרשויות בכל העולם, ועל רקע הדרישות שקבע הארגון הבין-לאומי FATF – Financial Action Task Force שבו שותפה גם מדינת ישראל.
הלבנת הון עלולה לפגוע ביציבות של כלכלת מדינות רבות, יציבות המשטר, סיכונים לסקטור הפיננסי, פגיעה בשוק החופשי, וכן עלולה לגרום ללחץ בין-לאומי על העסקים במדינה, ופגיעה במוניטין של המדינה.
המאבק בהלבנת הון מהווה אמצעי להקטנת המוטיבציה של העבריין לבצע עבירות ומאפשר פעולה נגד ראשי הפשיעה החמורה.
נהוג לזהות בהלבנת הון שלושה שלבים:
שלב ההשמה Placement – השלב בו מוחדר הכסף אל תוך המערכת הפיננסית.
שלב הריבוד Layering – השלב בו נעשות פעולות לטשטוש מקורו של הכסף.
שלב ההטמעה Integration – השלב בו נמשך הכסף בצורתו החדשה, ה"מולבנת", על מנת לשמש את העבריין לניהול אורח חיים נורמטיבי.
תחומי הפשיעה העיקריים הם לצורכי ארגוני פשיעה, שוחד ושחיתות, זיוף ומרמה, מימון טרור, הימורים, סחר בסמים, ואלימות.
דפוסי הלבנת הון העיקריים הם שימוש במזומן, העברות בין-לאומיות, שימוש בנותני שירותי מטבע (צ'יינג'ים), ושימוש בחברות קש.
כמו כן, שימוש בנדל"ן, הלוואות, ובעמותות וגמ"חים.
הביטוי "הלבנת הון" התפתח כנראה בתקופת האיסור על מכירת משקאות חריפים בארצות הברית (1919–1933).
בעקבות הסחר הלא חוקי הרב שהתנהל באותה תקופה, פותחו שיטות רבות במטרה להסוות את כספי הרווחים מהסחר האסור במשקאות החריפים.
שיטה אחת הייתה הימורים חוקיים במכונות מזל וייחוס ההון לזכייה בהימורים.
עוד עסק שנוצל למטרה זו היה מכבסות, ומשם מקור הביטוי באנגלית Money Laundering – "כיבוס כסף".
בנקים מסחריים, כגופים המשמשים מטבעם להעברת כספים בהיקף נרחב, חשופים לשיתוף פעולה עם הלבנת הון בידיעה ובאי-ידיעה.
בניסיון להילחם בהלבנת הון, נקבע בארצות הברית שעסקה או הפקדה של מזומנים בסכום הגבוה מ-10,000 דולר חייבת להיות מדווחת ל"רשת אכיפת הפשעים הכלכליים" (FinCEN), כמו גם כל פעולה פיננסית חשודה אחרת.
כתוצאה מהפיקוח הנוקשה על הפקדת מזומנים בסכום גבוה, נגרם קושי מסוים בפעולתם של עסקים כשרים, היות שמתעורר חשד ונדרשות אסמכתאות בעת הפקדת מזומן בסכומים גבוהים, וביצוע העברות בנקאיות.
הלבנת הון היא ביצוע פעולה ברכוש שמקורו בפשיעה, במטרה להטמיע אותו בתוך רכוש חוקי, לרבות באמצעות שימוש במערכת הפיננסית.
זאת, כדי שלא ניתן יהיה לזהות את מקור הרכוש, מיקומו וזהות בעלי הזכויות בו.
רכוש שמקורו בפשיעה הוא רכוש שמקורו בעבירות המכונות "עבירות מקור", כגון: סחר בסמים, עבירות מס חמורות, סחיטה, רצח, ניהול וארגון הימורים בלתי חוקיים, מעילות וגניבות, שוחד, סחר בלתי חוקי בנשק וסחר בבני אדם.
בספרות מקובל לראות בהלבנת הון תהליך תלת-שלבי הכולל את השלבים הבאים:
שלב ההשמה – החדרת כסף שמקורו בפשיעה לתוך המערכת הפיננסית.
שלב הריבוד – ביצוע פעולות לטשטוש מקור הכסף, לרבות שימוש בטכניקות ניתוק קשר והסוואה.
שלב ההטמעה – משיכת הכסף בצורתו החדשה, "המולבנת", כדי לשמש את העבריין לניהול אורח חייו, המגיע לעיתים כדי תפיסת עמדות מפתח והשפעה במשק, כאשר העבריין מציג מקור לגיטימי לכאורה, לכספים.
אין הכרח שבהליך הלבנת הון יבוצעו כל השלבים.
למשל, כספים מעבירות המקור יכולים להתקבל בתוך המערכת הפיננסית כך שאין צורך לבצע את שלב ההשמה.
כמו כן, בשלבי ההלבנה יכולים להיות מעורבים גורמים נוספים לעבריין עצמו (Self-Launderer), כגון גורמים בעלי ידע מקצועי או היכרות רבה עם עולם הפיננסים ומשטר איסור הלבנת הון, אשר מסייעים לעבריין באופן מודע להלבין את כספיו – בשפה המקצועית גורמים אלו נקראים מלביני הון מקצועיים (Professional Money-Launderer).
שיטות הלבנת הון הן רבות ומגוונות, והולכות ונעשות מתוחכמות יותר.
המשותף לרובן הוא ניצול היעילות, המחשוב והגלובליזציה של המערכות הפיננסיות העולמיות, לשם החדרת כספים והעברתם ממקום למקום תוך הסוואת מקור הכספים וזהות בעלי הזכויות בהם.
שיטה נפוצה להלבנת הון היא העברת הכסף לגורם ביניים, שמטפל כדרך שגרה בכמות גדולה של כסף מזומן (לדוגמה חנות מכולת).
גורם הביניים יפקיד כסף זה לחשבונו ביחד עם סכום שמקורו בעסקים חוקיים, ויעביר את הסכום שמקורו מפוקפק לבעליו באמצעות המחאה או העברה בנקאית, בניכוי עמלה מסוימת.
כך מופקד הכסף שמקורו מפוקפק באופן המסווה את מקורו ואת הנהנה ממנו, כך שמתעורר פחות חשד.
שיטה אחרת כוללת הקמתו של עסק (חברת קש), כזה שזרימת הכסף אליו לא יכולה להיות מפוקחת, והטמעת הכסף הבלתי לגיטימי בתוך מנגנון לגיטימי – הוא העסק – ותשלום מיסים בגין הרווחים שנוצרו.
הצגת הכסף השחור ככסף שהושג מרווחי הימורים היא דרך נוספת להציג סכומי כסף גדולים כאילו הושגו בדרך כשרה.
בעקבות מחקר שהתפרסם ב-2013 באו"ם על פשיעה ושימוש בסמים, נמצאה שיטה חדשה להלבנת הון.
בשיטה זו, השתמשו בשירות המרת מטבעות שהמיר דולרים למטבעות דיגיטליים ושמו ליברטי ריזרב (Liberty Reserve).
בשירות זה ניתן היה להמיר למטבע דיגיטלי (קריפטוגרפי) ובחזרה לדולרים באנונימיות מוחלטת.
במאי 2013, גופים ממשלתיים בארצות הברית התערבו וגרמו לסגירת ליברטי ריזרב תוך מתן אשמה לבעליו ולעוד מעורבים על הלבנת הון.
הלבנת הון היא תהליך שבו כסף שמקורו בפעילות בלתי חוקית (כגון סחר בסמים, שוחד, שוד, זיוף, הונאה, מימון טרור ועוד) מוסווה כך שייראה כאילו הוא הגיע ממקורות לגיטימיים.
מטרת התהליך להסוות את מקור הכסף האמיתי ולאפשר לעבריינים להשתמש בו מבלי לעורר חשד.
תהליך הלבנת ההון מתבצע בדרך כלל בשלושה שלבים עיקריים:
השמה (Placement): בשלב זה, הכסף שהושג באופן בלתי חוקי מוכנס למערכת הפיננסית.
זה יכול להתבצע בדרכים שונות, כגון:
הפקדת סכומי כסף קטנים: הפקדת סכומים קטנים במגוון חשבונות בנק שונים, כדי להימנע מחובות דיווח על סכומים גדולים.
רכישת מכשירים פיננסיים: רכישת המחאות נוסעים, כרטיסי אשראי נטענים או מטבעות וירטואליים (קריפטו).
הברחת מזומנים: הברחת מזומנים מעבר לגבולות המדינה.
שימוש בעסקים עם תזרים מזומנים גבוה: העברת כספים דרך עסקים לגיטימיים שבהם יש תזרים מזומנים גדול וקשה לפקח עליו, כגון מסעדות, בתי קפה, חנויות קמעונאיות או בתי קזינו.
ריבוד (Layering): לאחר שהכסף נכנס למערכת הפיננסית, מלביני ההון מנסים לטשטש את מקורו על ידי ביצוע סדרה של עסקאות מורכבות ומסועפות, שמטרתן לנתק את הקשר בין הכסף למקורו הבלתי חוקי.
שיטות נפוצות בשלב זה כוללות:
העברות כספים בינלאומיות: העברת כספים בין חשבונות בנקים במדינות שונות, במיוחד במקלטי מס.
הקמת חברות קש (Shell Companies): הקמת חברות פיקטיביות או חברות בעלות פעילות עסקית לגיטימית לכאורה, דרכן מועברים הכספים.
כמו אחוזי בעלות על מעון יום, טיפוח כלבים, מכון פוליגרף או בית עסק אחר.
עסקאות "הלוואה" בדויות: יצירת חוזי הלוואה פיקטיביים בין גורמים שונים, כדי להציג את הכסף כהחזר הלוואה לגיטימית.
קנייה ומכירה של נכסי ערך: רכישת נכסים שניתן לבצע מניפולציה על שוויים, כמו מקרקעין, יהלומים, זהב או חפצי אמנות, ומכירתם מחדש.
ניפוח רווחי הון: דיווח על רווחי הון גבוהים יותר מהאמיתי לרשויות המס.
שימוש בחלפנות כספים: המרת כספים בין מטבעות שונים באמצעות חלפני כספים, לעיתים קרובות ללא תיעוד מספק.
פעילות סחר בינלאומית (יבוא ויצוא): הנפקת חשבוניות מזויפות או בשערוך מנופח של סחורות ושירותים.
הטמעה (Integration): זהו השלב הסופי, שבו הכסף "המולבן" חוזר למערכת הכלכלית ככסף לגיטימי לחלוטין.
בשלב זה, העבריינים יכולים להשתמש בכסף לצורך השקעות, רכישת נכסים, או למימון אורח חיים ראוותני, מבלי לעורר חשד לגבי מקורו.
השקעות בנדל"ן: רכישת נכסי נדל"ן יקרים, שמהווים השקעה לגיטימית.
תביעת ביטוח: בשיתוף גורמים פנימיים.
ביצוע רכישות בחו"ל: עם הכספים בתמורה למיטלטלין, תוך טשטוש עקבות למחיר המוצרים ואפשרות מקורם/קיומם.
השקעות בעסקים לגיטימיים: השקעת הכספים בחברות עתירות ממון עסקי, כמו חברות קבלנות או ביטוח.
הצגת הכספים כרווחי הימורים לגיטימיים.
הפקדת הכספים בחשבון בנק לאחר שבוצעו פעולות טשטוש רבות.
המאבק נגד הלבנת הון בישראל
הכנת החקיקה נגד הלבנת הון בישראל הייתה ממושכת ומלאה תהפוכות.
בסופו של דבר, חוק איסור הלבנת הון אושר על ידי הכנסת באוגוסט 2000, כ-7 שנים לאחר תחילת העבודה עליו במשרד המשפטים.
הממשל האמריקאי וארגונים בין-לאומיים גילו מעורבות עמוקה ומילאו תפקיד מכריע בכל שלבי החקיקה של החוק, תוך הפעלת מכבש לחצים דיפלומטיים וכלכליים כלפי מדינת ישראל.
במקביל ללחצים מבחוץ, תהליך העיצוב והחקיקה של החוק אופיין בעימותים ומחלוקות שהתנהלו בין משרד המשפטים שקידם את הצעת החוק לבין משרדי ממשלה וארגונים מדינתיים אחרים.
גם מספר קבוצות אינטרס, בראשות הבנקים, ניהלו מאבקים גלויים וסמויים נגד השלמת החקיקה.
בעקבות חקיקת חוק איסור הלבנת הון ועל-פי הוראותיו, הוקמה בינואר 2002, במסגרת משרד המשפטים, הרשות לאיסור הלבנת הון.
בסוף 2004 תוקן החוק ושמה הוסב לרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור.
יישום האיסור בהלבנת הון בישראל הוא בתחומים אחדים:
בבנקאות – עקב מורכבות הנושא הוקמו בבנקים יחידות ליישום הציות בבנקאות.
מהבנקים נדרשו דיווחים אשר מעצם מהותם הוא אוטומטי ולשם כך לא נדרש מאמץ מיוחד, די היה בפעולה של עיבוד נתונים ודיווחים הקשורים בשיקול דעת של הפקידים.
על הבנק לדווח על מקבל השרות, ללא ידיעתו, על כל פעולה שלאור המידע המצוי ברשות התאגיד על הלקוח ובהתחשב במכלול הנסיבות, לרבות סכומי הפעולה, נחזית בעיניו כבלתי רגילה או חשודה לעניין מניעת הלבנת הון ומימון טרור.
בעת היציאה או הכניסה לתחומי מדינת ישראל קיימת חובת דיווח על כספים על מי שנכנס ארצה עם 100,000 ₪ או יותר.
יוצא דופן לעניין חוק זה הוא עולה חדש, בכניסתו הראשונה לארץ, בה הוא מורשה להכניס סכום של עד 1.25 מיליון שקלים.
לצורך קביעת עצם הפרת חובת הדיווח אין צורך לקבוע כי ההפרה נעשתה תוך "כוונה" או "מטרה" או כל יסוד נפשי אחר.
די בעצם הקביעה העובדתית שלא קוימה חובת הדווח לפי סעיף 9, כדי להקנות לוועדה את הסמכות לקבוע עיצום כספי.
על פי החוק תוקן חוק הגנת הפרטיות ולפיו ניתן לקיים מאגר מידע על פי חוק איסור הלבנת הון.
פעולות חשודות של הלקוח מדווחות לרשויות ללא ידיעת הלקוח, דבר שלא מאפשר ללקוח להציג הסבר על הפעולה, ולכן הונהגו אמצעי בקרה על מנת שהדיווחים יהיו מבוססים ככל האפשר וימנע מדיווח כאשר סביר כי הפעולה תקינה.
כל אחד מהבנקים מקדיש אתר הסברה לציבור בנושא חובת הציות במטרה להציג לציבור כיצד עליו לנהוג ואיך הוא עלול להיפגע.
"הַלְּבָנוֹן" היה העיתון העברי הראשון בארץ ישראל.
יצא לאור בהפסקות, ובתדירות שונה, בשנים 1863–1886 (20 כרכים שנתיים), בירושלים, בפריז, במיינץ ובלונדון.
עורכו הראשי במשך כל השנים היה יחיאל ברי"ל.
ייסדו את "הלבנון" יחיאל ברי"ל, מיכל הכהן ויואל משה סלומון בירושלים בתרכ"ג והם היו גם עורכיו של העיתון בארץ ישראל.
העיתון הראשון יצא לאור בח' באדר תרכ"ג.
גם יואל משה סלומון וגם יחיאל ברי"ל הרבו לכתוב בעיתון.
"הלבנון" ביטא את דעת העדה האשכנזית-פרושית (המתנגדים) בירושלים, התנגד לרעיון של יישוב ארץ ישראל (ועם זאת תמך בייסוד המושבה מוצא), והיה עוין לעמדת "חבצלת" (כתב עת של ישראל ב"ק שהחל לצאת לאור חמישה חודשים אחרי "הלבנון", וביטא את דעת הספרדים והחסידים שתמכו ברעיון של יישוב ארץ ישראל).
כשנה לאחר צאתו לאור של "הלבנון" סגר השלטון העות'מאני את שני כתבי העת, בעקבות הלשנה.
לאחר כשנה חידש יחיאל ברי"ל את הוצאת "הלבנון" בפריז, שם יצא לאור בשנים 1865–1870, תחילה כדו שבועון ומ-1868 כשבועון, עד שהמצור על פריז במלחמת צרפת–פרוסיה הפסיק את הוצאתו.
הוא עבר למיינץ, ולאחר הפסקה של קרוב לשנה יצא שם "הלבנון" בשנים 1871–1882 כנספח עברי שבועי לעיתון היהודי בגרמנית "דער איזראליט".
בשנים 1871–1881 השתתף בעריכה ד"ר מאיר להמן.
גם במקומות אלה המשיך "הלבנון" להתמקד בענייני ארץ ישראל.
ב-1881 התחיל "הלבנון" לתמוך בחיבת ציון.
בסוף 1882 (תשרי תרמ"ג), בשיא הצלחתו של העיתון, הפסיק "הלבנון" לצאת לאור לתקופה ממושכת עקב פעילותו של יחיאל ברי"ל בענייני העלאת איכרים יהודים מרוסיה לארץ ישראל (הם שייסדו לאחר כשנה את המושבה עקרון, לימים מזכרת בתיה), והמשבר האישי והכספי שעבר בעקבות זאת.
הוא ניסה לחדש את הוצאת העיתון ב-1886, בלונדון, שם יצאו לאור גיליונות ספורים, אבל לא נמצאו להם די חותמים.
לאחר מותו הפתאומי של יחיאל ברי"ל באותה שנה, לא היה ל"הלבנון" המשך.
מכבש הדפוס ששימש את הדפסת העיתון נמצא כיום באוסף סדנת ההדפס ירושלים.
עם צאת גיליונו הראשון של הלבנון, נספח אליו מוסף בשם "כבוד הלבנון" שהיווה למעשה כתב עת תורני ובמה לחידושי תורה והלכה, כמו גם פולמוסים של רבני ירושלים ומזרח אירופה.
בין היתר התפרסמו בכתב העת גם מחקרים וסקירות פרי עטם של אנשי חכמת ישראל ורבנים שונים.
הלבנת אלמוגים (בליצ'ינג) הוא אובדן הצבע המתרחש באלמוגים עקב פגיעה באצות חד-תאיות (זואוקסנטלות) סימביוטיות.
כאשר האלמוגים מכסים את עצמם בשכבה שקופה המגנה עליהם.
במקרים רבים הלבנת האלמוגים מובילה למותם (מרעב) של האלמוגים שנפגעו, ובכך היא מהווה איום גדול על שוניות האלמוגים.
שוניות אלמוגים מהוות כשלושה אחוזים מכלל שטח האוקיינוסים, אבל הן כוללות כרבע מכלל מיני האורגניזמים שבאוקיינוסים.
בשונית האלמוגים קיימת סימביוזה בין האלמוג המאכסן ובין האצות החיות באלמוג.
האצות האלה יכולות לבצע פוטוסינתזה (הטמעה), ובנוכחות אור להפוך פחמן אנאורגני, שאינו זמין לאלמוג, לפחמן אורגני זמין לאלמוג.
נוכחות האצות חשובה לחיי האלמוג מכיוון שמקור התזונה העיקרי שלו הוא תוצרי הפוטוסינתזה של האצות.
כאשר האלמוג מלבין, הוא לא מת.
אלמוגים יכולים לשרוד אירוע הלבנה, אבל הם נתונים יותר ללחץ ונתונים לתמותה.
לא כל אירועי ההלבנה נובעים ממים חמים.
בינואר 2010, טמפרטורות מים קרים בפלורידה קיז, גרמו לאירוע הלבנת אלמוגים שהביא למוות מסוים של אלמוגים.
טמפרטורות המים ירדו ב-6.7 מעלות צלזיוס (12.06 מעלות פרנהייט) והיו נמוכות מהטמפרטורות האופייניות שנצפו בתקופה זו של השנה.
החוקרים העריכו שאירוע לחץ הקור הזה, גרם לאלמוגים להיות רגישים יותר למחלות והלבנה שנגרמה להם התרחשה באותו אופן שבו מים חמים יותר מהטמפרטורה הממוצעת, משפיעים על הלבנת האלמוגים.
בשני העשורים האחרונים התרבו הדיווחים על הופעת מחלה בשוניות אלמוגים הקרויה הלבנת אלמוגים.
הלבנת אלמוגים נובעת מפגיעה במערכת הסימביוטית אלמוג-אצה.
האצות הן צבעוניות, ופגיעה בהן גורמת לאלמוג להיראות לבן, ומכאן שם המחלה.
ללא האצות האלמוג יכול עדיין לצוד באמצעות זרועות הציד שלו, אבל הוא למעשה מורעב, ונמצא בסכנת מוות.
הלבנת האלמוגים מתרחשת באופן מחזורי על פני השנה.
שוניות שנראות בריאות בחורף יכולות להיות לבנות לגמרי עם בוא הקיץ, ונראה שחלק ממנגנוני המחלה קשורים לטמפרטורת המים.
חלק מהאלמוגים מצליח לשרוד בתקופת החום ועם התקררות המים הם מחדשים את הסימביוזה עם האצות, ונראים בריאים עד לגל הבא של המחלה.
חלק מהאלמוגים מת בעקבות ההרעבה הקשורה במחלה.
הלבנת האלמוגים מקושרת להתחממות מי הים בכלל ולהתחממות העולמית בפרט.
בתקופות בהן התחממות המים ארוכה יותר המחלה ארוכה וקשה יותר.
אירוע הלבנה עולמי מוכרז כאשר לפחות 12% מהאלמוגים בכל אחד מאגני האוקיינוסים העיקריים - האוקיינוס השקט, האוקיינוס האטלנטי והודו - חווים לחץ חום ברמת הלבנה תוך תקופה של 12 חודשים.
ההכרזה דורשת גם דיווחים מאושרים על הלבנה.
אירוע ההלבנה העולמי הראשון התרחש בשנת - 1998 כאשר דווח כי 20% מהאלמוגים בשוניות האוקיינוס סבלו מעקת חום שיכולה הייתה לגרום להלבנה, ב-2010 דווח על 35% ובין השנים 2014 ועד 2017 דווח על 56%.
במשך השנים התרחבה מאוד התופעה של הלבנת אלמוגים, ופגעה במערכת האקולוגית בים.
היום המחלה נפוצה בכל שלושת האוקיינוסים הגדולים, והיא פוגעת בשוניות האלמוגים בכחמישים מדינות ברחבי העולם.
יותר מ-50% מהאזורים שבהם יש שוניות אלמוגים סבלו מעקת חום חמורה דיה כדי להלבין אותם.
בארצות רבות שוניות האלמוגים הן אבן שואבת לתיירות, ולכן לשמירה על המערכת הזאת ישנה חשיבות כלכלית, נוסף על החשיבות האקולוגית.
ב-2024 סבלו 80% מהאלמוגים בשונית המחסום הגדולה מעקת חום ברמת הלבנה.
גם בשונית האלמוגים של אילת בים האדום ובאלמוגים בים התיכון נצפתה תופעת הלבנת האלמוגים.
קבוצת חוקרים ישראלית חוקרת בשנים האחרונות את התופעה הזאת בים האדום ובים התיכון בשונית האלמוגים של אילת.
פרופ' טרייסי איינסוורת', סגנית הנשיא של אגודת שונית האלמוגים הבינלאומית, דיווחה בדאגה שההלבנה התרחבה בשנת 2024 לכמה מהמקומות הנידחים ביותר על פני כדור הארץ.
הלבנת פנים היא השפלה נפשית של הזולת.
מקור המונח העברי הוא בכך שכאשר אדם חווה עלבון הוא מחוויר - מלבין.
השפלה היא גרימה לאדם לתחושת אי-נוחות נפשית ובפרט תחושת פגיעה בכבוד, כתוצאה מיחס (אמיתי או מדומה) של אנשים אחרים: אליו, להתנהגותו או למאפיינים כלשהם הקשורים אליו.
עוצמת תחושת ההשפלה קשורה בפער שבין הדימוי העצמי ותחושת הכבוד של המושפל לפני ואחרי שהושפל.
במקרים קיצוניים עלולה השפלה לדחוף את האדם לביצוע פעולות קיצוניות, עד כדי התאבדות.
השפלתו של אדם נעשית מסיבות שונות כמו כדרך של ענישה, עינויים או התעללות ונקמה.
מניע נוסף הוא רצון להביע מחאה, לדוגמה: הטחת עוגה בפניו של מדינאי בעת שהוא מופיע בעצרת עם.
השפלה עלולה להיווצר גם על ידי האדם המושפל עצמו, ללא מעורבות חיצונית, כתוצאה ממעשה או מחדל שלו הפוגעים בכבודו.
בִּיוּש (שֶׁיְימִינְג) הוא פרסום התנהגות שלילית של אדם על מנת לביישו, וכן פגיעה מסיבות דומות במוניטין של מותג או ארגון.
במסכת כתובות מסופר על האמורא מר עוקבא ואשתו שהסתתרו בתנור לוהט, כדי להקפיד על מתן צדקה בסתר ולמנוע מעני שקיבל ממנו נדבה לראות אותו, שמא יתבייש.
על הלבנת פנים נאמר "נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חבירו ברבים" וגם "כל המלבין פני חבירו ברבים כאילו שופך דמים".
במסכת סוטה (דף י') דן התלמוד בהתנהגותה של תמר כפי שהיא מתוארת בספר בראשית.
תמר נמנעה מלומר במפורש שחמיה יהודה הוא שהכניסה להריון כשחשבה לזונה.
תוצאתה של שתיקה זו כמעט הובילה לכך שנגזר עליה מוות בשרפה.
מכאן מסיק רבי יוחנן המביא את דברי רבי שמעון בר יוחאי: "נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חבירו ברבים".
מסקנה זו עומדת בקנה אחד עם תפיסתם של חז"ל שביוש בפרהסיה דומה להריגה.
התוספות תוהה מדוע אין מונים בפירוש את הלבנת הפנים בדברים שהם "ייהרג ואל יעבור" ומשיב שאכן גם הלבנת פנים ראויה להימנות עמהם.
הפוסקים נחלקו ביניהם האם לקבל את מסקנת התוספות, או שמא דברי התלמוד נכתבו כלקח מוסרי, ולא כהלכה למעשה.
הרמב"ם, למשל, אינו מסכים עם התוספות.
הלבירינת של סטרה (באיטלקית: Il labirinto di Strà), או בשמו האחר: "לבירינת האהבה", נמצא בווילה פיזאני (Villa Pisani) הבנויה על שפת התעלה המלאכותית, תעלת ברנטה, המובילה מהעיר פדובה ללגונה של ונציה, באיטליה.
הווילה שוכנת בתוך פארק רחב ידיים, הכולל בין השאר את הלבירינת של סטרה, שהוא אחד משלושת היחידים מסוגו באיטליה.
משנת 1822 הווילה והפארק הם מוזיאון ציבורי.
הלבירינת של סטרה, קרוב לוודאי, שימש השראה לרמח"ל, בבואו לתאר את הזהירות הנדרשת מהאדם במבוך החיים בספרו מסילת ישרים.
במאה ה-16 הפך חלקו האחרון במישור של נהר ברנטה (Il Brenta, או בניב המקומי la Brenta), הזורם מהרי האלפים לחוף האדריאטי, לתעלת ברנטה (Naviglio del Brenta), בה שטו ספינות בין ונציה לבין פדובה.
על גדות התעלה בנו משפחות האצולה מוונציה ארמונות עם גנים מפוארים ובריכות מים.
האזור כונה ריביירה דל ברנטה (riviera dell brenta).
כך יכלו אצילי ונציה ליהנות משהייה בתחומי היבשת כאשר ביקשו להתרחק מהלגונה של ונציה.
הגדול שבארמונות הוא וילה פיזני המכונה גם וילה נציונלה.
היא נבנתה בשנת 1721 בהזמנת שליט ונציה, הדוצ'ה אלוויסה פיזני (Alvise Pisani) ואחיו אלמורה פיזני (Almorò Pisani).
בווילה 114 חדרים; במקרה או לא, הדוצ'ה פיזני היה הדוצ'ה ה-114 של ונציה.
בוילה התארחו נפוליאון בונפרטה, הצאר הרוסי, מלך איטליה וכן התקיים בו בשנת 1934 מפגש בין היטלר ומוסוליני.
בפארק של וילה פיזני מצויה בריכת מים ארוכת ממדים ששימשה לביצוע ניסויים הידראוליים של אוניברסיטת פדובה.
כמו כן, בוצעו בה גם אימונים צבאיים בטורפדו ימי.
הלבירינת, או המבוך, הוא מסלול יחיד בעל כניסה ויציאה ללא התפצלויות או חלקים ללא מוצא.
המסלול עובר בין שיחים גבוהים ואין המהלך בהם יכול להבחין בדרכים המובילות אל מרכזו וממנו אל היציאה מהמבוך.
המהלך בו הולך בפיתולים, מגיע לפרשות דרכים וכל זה במטרה להגיע אל המרכז וממנו ליציאה.
ככל שהמבוך מורכב יותר כן יקשה על המבקר למצוא את היציאה.
בלבירינת של סטרה מקבל כל מבקר דגל ארוך וכאשר הוא מתייאש מהאפשרות למצוא את הדרך למרכז או ליציאה הוא מניף את הדגל.
במרכז המבוך יש מגדל גבוה וממנו ניתן לצפות במניף הדגל, הזקוק לעזרה.
מניף הדגל מקבל מהעומד בראש המגדל הוראות איך לצאת מן המבוך.
סביר להניח שהרמח"ל, אשר נולד בפדובה והיה נוסע לוונציה, הכיר את הלבירינת של סטרה.
יש מעריכים שהוא נעזר בו על מנת להמחיש את הדרך לפיה על האדם לכלכל את התנהגותו בזהירות.
בספרו מסילת ישרים, אשר הפך ליסוד המרכזי והבסיסי בפעילות תנועת המוסר ומשפיע על עולם הישיבות עד היום, הוא מתאר את תפקידו של המבוך - לבירינת, או בלשונו, גן המבוכה:
הלב של מידלות'יאן הוא הרומן השביעי מבין "רומני וייברלי" (Waverley Novels) שנכתב על ידי הסופר הסקוטי סר וולטר סקוט, ולדעתם של רבים גם המשובח ביותר מבין יצירותיו.
הסיפור יצא לאור ב-25 ביולי 1818 בשם "סיפורי אדון אדמותיי - סדרה שנייה" ושם הסופר שהופיע על הכריכה היה "Jedediah Cleishbotham, Schoolmaster and Parish-clerk of Gandercleugh".
אף על פי שזהותו של כותב רומני וייברלי הייתה ידועה באותה התקופה, סר וולטר סקוט עדיין העדיף לכתוב את הספר תחת שמו הספרותי.
הספר יצא לאור רק שבעה חודשים לאחר הצלחתו המסחררת של הספר "רוב רוי".
בעת כתיבת הספר, סקוט החלים ממחלה, וסגנון הספר הוא בנימה "עצבנית" מבדרך כלל.
כשהספר יצא הוא גרף הצלחה רבה יותר אפילו מספרו הקודם של סקוט.
כאות הוקרה לספרו, בעיר מגוריו, אדינבורו, בנו במרכזה של העיר את סמל "הלב של מידלות'יאן" (כמתואר בתמונה בתבנית).
כמו כן, קבוצת הכדורגל המקומית של אדינבורו, הארטס, קיבלה את שמה כהשראה מן הספר.
שמו של הספר מתייחס לבית הכלא "בית תא האגרה הישן" באדינבורו, סקוטלנד, שבאותה תקופה היה בליבו של מחוז מידלות'יאן.
האירוע ההיסטורי שמתקשר למקום זה ידוע בשם "מהומות פרוטאוס".
בשנת 1736, פרצו מהומות בעיר אדינבורו בעקבות הוצאתם להורג של שני מבריחים.
מפקד המשמר העירוני, קפטן ג'ון פרוטאוס, הורה לחייליו לירות אל תוך ההמון הזועם, וגרם למותם של מספר אזרחים.
פרוטאוס נהרג זמן מה אחר כך, בלינץ' שביצעו בו האנשים שתקפו את בית האגרה.
האלמנט השני (והעיקרי) של הסיפור, מבוסס על פי טענתו של סקוט על מכתב לא חתום אותו הוא קיבל.
במכתב נכתב על אחת, הלן ווקר שמה, אשר הלכה ברגל עד ללונדון על מנת לבקש לחון את אחותה הכלואה במגדל, שלטענת הלן, הואשמה על לא עוול בכפה.
במקומה של הלן ווקר, סקוט נתן לדמות בספרו את השם ג'ני דינס, בחורה ממשפחה נוצרית קנאית.
ג'ני הולכת ללונדון במטרה לנסות להשפיע על המלכה לשחרר את אחותה הכלואה, בעזרתו של הדוכס מארגייל.
ג'ני דינס היא האישה הראשונה בסיפוריו של סקוט המופיעה כדמות ראשית, וגם הראשונה המגיעה ממעמד חברתי נמוך.
מרכיב מרכזי נוסף בסיפור הוא החיים בסקוטלנד של תחילת המאה ה-18 (מאה שנה לפני כתיבת הסיפור) ודגש על "יעקוביזם", דבר הנהוג ברוב יצירותיו של סקוט.
עיבוד קולנועי לספר יצא בשנת 1914 ובשנת 1966 הופקה סדרת טלוויזיה המבוססת על הסיפור.
בין השנים 1868–1916, הועלתה אופרה על פי הספר בשם "ג'ני דינס", שהולחנה על ידי המלחין הסקוטי הקלאסי, המיש מק'קאן.
הלבנת שיניים היא טיפול אסתטי להבהרת צבע הבסיס של השן.
בישראל ביצוע הלבנת שיניים מותר רק לרופא שיניים.
המונח הרווח בישראל הוא הלבנת השיניים, אך המונח הרפואי הנכון הוא הבהרת שיניים מאחר שבתהליך השן אינה משנה את גוונה ללבן יותר, אלא בעקבות סילוק צבענים משכבת הדנטין, השן תיראה בהירה יותר בתום התהליך.
הלבנת שיניים אפשרית רק בעזרת ציפויי חרסינה לשן שיתנו צבע לבן.
רקע - השפעות על צבע השן
צבע השן מושפע משני אלמנטים המרכיבים אותה - זגוגית השן (או אמייל השן) ודנטין.
הדנטין הוא השכבה הפנימית של השן וצבעו צהוב כהה.
הזגוגית מצפה אותו וצבעה שקוף, המאפשר העברת אור אך אינו שקוף לגמרי.
כאשר שכבת הזגוגית עבה, פחות צבע צהוב משכבת הדנטין חודר דרכה, והשן נראית בהירה יותר.
צבע השיניים בעת בקיעתן עלול להיות מושפע מגורמים שונים בזמן תקופת היווצרות השיניים.
תקופה זו מתחילה בסוף התקופה העוברית ונמשכת עד גיל 18. השפעה כזו יכולה להיווצר מנטילת תרופות שונות, כגון האנטיביוטיקה טטראציקלין, בתקופה זו, היכולה לגרום לצביעה אפורה של השן בדרגות שונות של חומרה.
פגיעה כזו אפשרית גם בעובר במידה והאם נטלה את התרופה בזמן ההריון או בהנקה.
כמו כן, במידה והילד חולה במחלת חום חריפה, השיניים הנמצאות בתהליך התפתחות עלולות להיפגע.
פגיעה כזו עלולה להיווצר אצל עובר במידה ואמו חולה במחלה כשהיא בהריון מתקדם.
עם השנים, השיניים משנות את צבעם והופכות כהות יותר.
שינוי הצבע יכול להיות פנימי או חיצוני לשן.
וייתכנו מספר גורמים לתופעה זו:
כל הצביעות המוזכרות בסעיף זה ניתנות להסרה בקלות על ידי השיננית או רופא השיניים ובדרך כלל אין צורך בטיפול "הלבנת שיניים" לצורך כך.
התכהות הנוצרת עקב שחיקת שכבת הזגוגית שעל השן עקב וחדירת הצבע הצהוב של הדנטין דרכה.
השחיקה יכולה להיות תקינה (נורמלית או "פיזיולוגית") או כתוצאה מאכילה לא-תקינה ("פתולוגית") כתוצאה משחיקת שיניים (ברוקסיזם), חשיפה ממושכת לגורמי סביבתיים שוחקים (כגון מגורים במדבריות) או אכילה של חומר סיבי שוחק.
טיפולי שיניים: במהלך טיפול רופאי השיניים משתמשים בחומרים שיכולים לגרום לצביעת האמייל והדנטין, לדוגמה שחזורי אמלגם (סתימות כסופות) וכן שיניים לאחר טיפול שורש עלולות להיצבע בגוון אפור או אדמדם בגלל דליפת מרכיבים מהחומר הטיפולי אל רקמת כותרת השן.
לעיתים עלולה שן המקבלת מכה ישירה לקבל גוון אפרפר.
גוון זה נוצר בשל קריעה של כלי דם קטנים בתוך השן, הגורם לדימום לתוך צינורות מיקרוסקופיים הנמצאים בדנטין.
הדם הנקרש באזור הזה משחיר עם הזמן, ונוצר "כתם שחור" המכונה המטומה.
כמו כן, בחבלות במשנן הנשיר מסוג אינטרוזיה (כניסה של השן פנימה לכיוון החניכיים), תיתכן פגיעה בנבט השן הקבועה.
לעיתים הפגיעה תפריע להתסיידות האמייל בצורה תקינה ועל השן הקבועה יכולים להיווצר כתמים לבנים שמעידים על הסתיידות לא מסודרת באזור הפגיעה.
מחקרים מעידים על קיום מולקולות מיוחדות בתוך זגוגית השן שסופחות לתוכן חומרי צבע מתוך חלל הפה.
צבע השן ילך ויכהה עם השנים ככל שחומרי הצבע יתאספו ויקלטו לתוך מולקולות אלו.
יש מספר דרכים לטפל בשינויי צבע בכותרת השן.
מובן, שיש לאבחן את הגורם לשינוי צבע השן לפני הטיפול.
הסרה של אבן שן וכתמי צבע חיצוניים מהשיניים על ידי השיננית או רופא השיניים.
פעולה זו אינה משנה את צבע הבסיס של השן.
טיפול זה חיוני גם לפני ביצוע הבהרה כימית או הבהרה באמצעות לייזר, כדי לנקות את פני השטח ולאפשר חדירה של החומר אל הדנטין.
כמו כן, ישנם מספר תכשירים, כגון משחות שיניים, ומסטיקים, בדרך כלל על בסיס סודיום ביקרבונט ("סודה לאפיה"), אשר יצרניהם טוענים שיכולים לסייע בהסרת כתמים חיצוניים מפני שטח כותרת השן.
הבהרה של כותרת השן באמצעות חומרים כימיים, בדרך כלל על בסיס מי חמצן.
חומר זה מונח על גבי השן וחודר אל הדנטין באמצעות דיפוזיה דרך נקבוביות מיקרוסקופיות שבשן.
ככל שריכוז חומר ההבהרה גבוה יותר, ניתן להחדיר אותו אל השן במהירות גבוהה יותר.
לכן, ניתן לחלק את שיטות ההבהרה לשני סוגים.
בהבהרה מיידית, המתבצעת לרוב במרפאה, משתמשים בחומר הבהרה בריכוז גבוה החודר לשן במהירות.
לפני ההבהרה יש להפוך את חומר ההבהרה לפעיל (שפעול החומר), וזאת נהוג לעשות באמצעות חשיפתו לאור, חימומו או ערבובו בחומר אחר.
בהבהרה ממושכת, משתמשים בחומר הבהרה בריכוז נמוך, שאינו מחייב השגחה רפואית צמודה.
בשיטה זו, מתאים רופא השיניים סד לילה מפלסטיק למטופל, ומספק לו את תמיסת ההבהרה.
המטופל ממלא את הסד בחומר ההבהרה ומניח את הסד בתוך הפה על גבי השיניים.
הסד נשאר בפיו של המטופל בין שעה לעשר שעות (לרוב במהלך הלילה).
בשיטה זו בדרך כלל מגיעים לגוון הרצוי בתוך 4–7 ימים.
יתרונה של שיטת ההבהרה הממושכת הוא בשליטה שיש למלבין בגוון המבוקש.
שכן, אם צבע השן אינו משביע את רצונו ניתן להמשיך את ההבהרה עד להגעה לגוון המבוקש.
חסרונה של שיטת ההבהרה המיידית הוא בכך שקשה יותר לדעת מראש את תוצאות ההבהרה, שכן הן תלויות במבנה השן.
אם שן היא בעלת נקבוביות מרובות, חומר ההבהרה יקל לחדור לשכבות השן העמוקות, וההבהרה תהיה מהירה ויעילה יותר.
רופא השיניים יכול לבחון את מידת נקבוביות השן טרם פעולת ההבהרה, על ידי ייבוש השן ובדיקת צבעה כשזו יבשה.
במידה והבהרה מיידית אינה מניבה את התוצאה הרצויה, אפשר להשלימה באמצעות הבהרה ממושכת עד לגוון הרצוי.
במקרה זה, עקב הסרת השכבה האורגנית מהשן, חומר ההבהרה יחדור לשן במהירות גבוהה יותר, וההבהרה הממושכת תקוצר.
הבהרה של שיניים בודדות שנצבעו בעקבות טיפולי שיניים (שחזור מתכתי או טיפול שורש).
טיפול זה מתבצע על ידי רופא שיניים במרפאה בלבד, בו מונח חומר הבהרה בתוך השן.
בדומה לעצמות אחרות בגוף, השן מורכבת ברובה המוחלט ממינרל קשיח הנקרא הידרוקסי-אפטיט (Hydroxyapatite).
שאר חומר השן הוא חומר רך הקובע את צבע השן, ועליו משפיע חומר ההלבנה.
במחקר משנת 1993 בדקו חוקרים שן שעברה טיפול בהלבנה תחת מיקרוסקופ אלקטרוני סורק.
במחקר נתגלה שחומר השן הקשה לא נפגע, ונפגע רק החומר הרך שסביבו.
פגיעה זו הייתה זמנית ונמשכה כשלושה שבועות, שלאחריהם שחזר הגוף את כל שכבת הציפוי.
הצלחת ההלבנה היא טובה בדרך כלל, אולם השפעתה איננה אחידה ומשתנה מאדם לאדם.
תמיד יש אפקט כלשהו, אולם שינוי הגוון איננו בהכרח לצבע לבן מלא, אלא לגוונים בהירים יותר של צהוב.
למעשה, עדיף לכנות את התהליך לא הלבנת שיניים, אלא הבהרת שיניים.
הסיבה העיקרית לחוסר שביעות הרצון של מטופלים מהתהליך נובע מרמת ציפיות לא ריאלית מלכתחילה.
אנשים רבים מבקשים להידמות לדוגמנים במודעות הפרסומת שבעיתונים, אולם מתעלמים מהעובדה שמה שהם רואים שם הוא בחלקו תולדה של עריכה גרפית, ולא צבע השיניים המקורי של הדוגמנים.
בנוסף, התהליך עשוי אמנם לשפר משמעותית את צבע השיניים, אולם אין לו השפעה על סידור השיניים, או המתאר שלהן.
תופעות הלוואי הסיכונים בהלבנת שיניים הן בעיקר רגישות לחום, קור ולמאכלים מתוקים.
רגישות זו מתפתחת אצל כ-60% מכלל מולבני השיניים והיא תופעת הלוואי העיקרית של ההלבנה.
רגישות זו חולפת תוך יום מסיום הטיפול ואינה מסוכנת.
בנוסף לכך, כשחומר ההלבנה בא במגע עם רקמה רכה, עלולות להיווצר שלפוחיות בצבע לבן, הנעלמות תוך כחצי שעה מתום הטיפול.
שלפוחיות אלה אינן כואבות ואינן מזיקות, להוציא את האי נעימות האסתטית הרגעית.
מרבית היצרנים מבקשים להימנע מביצוע הלבנת שיניים במהלך תקופת הריון.
כמו כן, מומלץ לבצע הלבנת שיניים רק מעל גיל 18 - הגיל המשוער בו מסתיים תהליך בקיעת השיניים.
חשוב להדגיש כי יש לטפל בעששת או בכל מחלת חניכיים אחרת טרם ביצוע ההלבנה.
משך הזמן שבו נותרת השפעת ההלבנה תלוי באורח החיים של האדם.
הרגלי חיים שיכולים לגרום להכתמה חיצונית, כגון עישון או שתייה תכופה של קפה ותה, יכולים לפגום בהלבנה לאורך זמן.
באופן כללי, השפעות ההלבנה דועכות לאיטן במשך כשנה עד שנתיים ואז ניתן לחזור על התהליך שוב.
עם זאת, ישנן עדויות לכך שגם לאחר ארבע ושמונה שנים צבע השן נותר בהיר יותר מצבעה המקורי.
בקומדיית המצבים הפופולרית חברים, יש פרק שבו רוס גלר מלבין בטעות את שיניו עד לרמה מוגזמת שהן מאירות בחושך.
בקומדיית המצבים הפופולרית שני גברים וחצי, יש פרק שבו אלן הארפר קונה ומשתמש בערכה ביתית להלבנת שיניים.
הַלֵּב יוֹדֵע אִם לעֵקֶל אִם לעֲקַלְקַלּוֹת הוא פתגם המובא אצל חז"ל, שמקורו ככל הנראה במאות הראשונות לפני הספירה, ומשמעו במקורו: לגבי מעשה המשתמע לשני פנים, רק לבו של האדם יודע האם מדובר בכוונה לטובה, כוונה זכה (כמו שמן זית זך.
בלשון הפתגם, הכוונה לעקלים של בית הבד - הסלים בהם היו מניחים את הזיתים המרוסקים לצורך כבישת השמן.
ראו בהמשך את הפתגם בהקשרו בסיפור עם ריש לקיש), או לרעה (לעקלקלות=לעיקום).
הפתגם מתועד לראשונה בתוספתא לגבי הלכות שביעית, והוא נשנה במעשה עם האמורא ריש לקיש המופיע בתלמוד הבבלי והירושלמי, ובמעשה עם רבי יוחנן בן זכאי המופיע במדרש.
התוספתא, בה מתועד המונח לראשונה, עוסקת בענייני שמיטה, ובתקנה - שבה, בסופו של דבר, הדבר מסור ללב ולכוונתו של האדם.
ועל כן סיימה התוספתא בפתגם האמור.
נראה כי הן המקור עם ריש לקיש (חי במאה ה-3 לספירה) והן המקור עם רבי יוחנן בן זכאי (חי במאה הראשונה לספירה) - שאבו שניהם את הפתגם מהמקור בתוספתא.
במעשה עם ריש לקיש מופיע "משחק מילים" בין המונח "עקלקלות" לבין המונח "עקל".
עקל היה סל שבו היו מניחים את הזיתים שעברו ריסוק (על ידי גלגול אבן מעגילה) בבית הבד.
העקל הונח בשקע חצוב בסלע (בודידה), ועליו שמו משקולות אשר סחטו את השמן מתוך רסק הזיתים.
ניתוח לשוני של הפתגם מראה, כי ה"א הידיעה הבאה במילים "הלב יודע" מקורה בלשון חז"ל.
תבנית משפט כזו בה משמשים המילים "אם...
אם..." כהוראת ברירה - מתועדת לראשונה בספר בן סירא (מאה 3 לפנה"ס), וכך גם מילת היחס "ל" הבאה לפני גרעין שמני ("לעקל" ...
כל אלו מלמדים שפתגם זה מקורו בתקופה זו של המאות הראשונות שלפני הספירה.
הלבוי הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס של חברת דארק הורס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת מספר 2 בפאנל כנס הקומיקס "קומיק-קון" שנערך בסן דייגו באוגוסט 1993 ונוצרה על ידי הכותב והאמן מייק מינולה.
הלבוי הוא שד שחונך מינקותו לעשיית מעשים טובים.
שמו האמיתי הוא אנונג און ראמה, שמשמעו "חיית האפוקליפסה", והוא הובא לכדור הארץ בידי חוקרים נאצים של תורת הנסתר.
הוא התגלה בידי בעלות הברית ואומץ על ידי ד"ר טרבור ברוטנהולם, שייסד מאוחר יותר את הלשכה למחקר והגנה בעל-טבעי (Bureau for Paranormal Research and Defense).
עם הזמן, הלבוי גדל להיות שד אדום-עור עם זנב וקרניים, אותם חתך בבסיסם, וכן צמד פרסות מבוקעות ויד אבן.
עלילות חוברות הקומיקס נעות בין פולקלור למגזיני פאלפ וספרות אימה.
דמותו של הלבוי מדורגת במקום ה-25 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי IGN וכן במקום ה-35 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
את דמותו של הלבוי בסרטי הלייב אקשן "הלבוי" ו"הלבוי 2" גילם השחקן רון פרלמן; בסרט האתחול הלבוי, שיצא בשנת 2019, גילם את הלבוי דייוויד הארבור.
ג'ק קסי גילם אותו באתחול נוסף בשם הלבוי: האדם העקום (2024).
הלבוי, או "אנונג און ראמה" כפי שהוא כונה, נולד ב-5 באוקטובר 1574, היום בו הייתה אמו הביולוגית, שרה יוז, אישה אנושית, על ערש דווי.
בחייה הייתה שרה מכשפה שרכשה את כוחותיה מהיותה בת זוגו של הארכידמון עזאל, ארכידוכס הגיהנום ואביו ה"ביולוגי" של הלבוי.
כאשר נודע לנסיכי הגיהנום האחרים על מעשיו, עזאל שלח את ילדו השד למחצה בעודו נשלל מכוחותיו ונכלא בקרח (כמו לוציפר ב"קומדיה האלוהית" של דנטה).
הילד זומן בסופו של דבר לכדור הארץ בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה על ידי ה"נזיר המטורף" גריגורי רספוטין באי טרמגאנט, מול חופי סקוטלנד, לאחר שהוזמן על ידי הנאצים לשנות את גאות המלחמה האבודה ("פרויקט ראגנה רוק").
כתוצאה ישירה מטקס זה, הילד מופיע על פני כדור הארץ בכדור אש ליד מה שנשאר מכנסיית ברומיץ' ההרוסה ב-23 בדצמבר 1944, ככל הנראה מונחה שם על ידי רוחות הרפאים של ילדיה האחרים של אמו.
משהוכח שהוא לא שטן, במובן המסורתי, אלא יצור דמוי שטן, הילד זכה לכינוי "הלבוי" מפרופסור טרבור "ברום" ברוטהולם.
לאחר שהוא נלקח על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית לבסיס חיל האוויר בניו מקסיקו, הלבוי מגודל על ידי פרופסור ברוטהולם בסביבה ביתית קתולית רגילה, וצבא ארצות הברית שם הוא מוצג בפני הלשכה למחקר והגנה בעל טבעי (BPRD), ארגון פרטי המוקדש למאבק באיומי הנסתר.
בשל הצלחת משימתו הראשונה בשנת 1952, הלבוי זוכה למעמד של דמות כבוד על ידי האו"ם והופך לחבר בלשכה למחקר והגנה בעל טבעי כ"חוקר הגדול בעולם בתחום העל טבעי".
ככזה, הלבוי מקיים אינטראקציה קבועה עם בני אדם, בעיקר גורמי אכיפת חוק, צבא, אנשי דת קתוליים ו"מלומדים מוזרים", שרובם אינם מוצגים כמגיבים בגלוי למראהו המוזר.
במהלך אחת המשימות המוקדמות שלו הוא הציל בחורה צעירה בשם אליס מונאהן, שהוחלפה בפיות עם מחליף בשם גרואגאץ'.
הוא גם נסע לרוסיה וירה בעינה של המכשפה באבא יאגה.
גרואגאץ' ובאבא יאגה שניהם נשאו טינה לכל החיים להלבוי בגלל התקריות הללו.
בהיותו מבוגר, לאחר שהתבגר פיזית תוך שנים אך הזדקן לאט נפשית עם נפש מתבגרת, הלבוי הופך לסוכן העיקרי של הלשכה, לצד סוכנים אנושיים ודמויי-אנוש אחרים כמו קייט קוריגן, פרופסור לפולקלור באוניברסיטת ניו יורק; אייב סאפיין, דו-חיים דמוי אדם (Ichthyo sapiens); וליז שרמן, פירוקינטית צעירה.
דברים משתנים באופן דרמטי עבור הלבוי במהלך אירועי הקומיקס "זרע ההרס" כאשר הוא מחפש את פרופסור ברוטהולם לאחר שנעלם במהלך משלחת באזור הארקטי.
הוא מוצא את אביו המאומץ רק כדי לראות את מותו בידי מפלצת צפרדע לאוקראפטיאנית.
החיפוש לוקח את הלבוי, אייב וליז לאחוזת קוונדיש הול, שהיא מלכודת שהקים רספוטין כדי לפתות את הלבוי לחיבוק של "גורלו", בסיועו של סאדו-הם; אחד מ-369 השרצים של האוגדרו ג'האד.
נשלט על ידי רוחו של אחד מאנשי קוונדיש הקדמונים, אייב משפד את רספוטין.
סופת האש של ליז שורפת את גופתו של רספוטין והורסת את קוונדיש הול.
זמן קצר לאחר מכן, במהלך ביקור בכנסיית ברומיץ', הלבוי מקבל הצצה להתעברות שלו לפני 300+ שנה ולומד שיש לו שני אחים למחצה אנושיים; נזירה וכומר שרוחם רודפת את הכנסייה לאחר מותם, בניסיון למנוע מעזאל לתבוע את שרה.
האשמה בגניבה מתגלה כאילזה האופסטין, אחת החברות שנותרו בחיים בפרויקט הנאצי ממלחמת העולם השנייה, שקמה לתחייה ולאחר מכן סייעה בתחייתו של ג'ורסקו.
הלבוי לומד שמקור הלידה מחדשהוא האלה הקדומה הקטה.
למרות שהלבוי הורס את גופה המקורי של הקטה בכך שהוא מכריח אותה להיכנס לאור השמש, הוא נאבק בה שוב לאחר שרספוטין סיפק לה בלי כוונה את גופתה העטופה של עלמת הברזל של אילסה.
הקטה בולעת את הלבוי ומגלה לו את מטרתו הסופית כהורס העולמות, אך הוא חוזר למציאות שלו, לאחר שהוא מתכחש ומוקיע את גורלו כביכול.
הלבוי: יד ימינו של האבדון, תולעת כובשת
הלבוי לומד מאוחר יותר שליז גוססת לאחר שאיבדה את כוחותיה כאשר היא החייתה בטעות הומונקולוס בזמן שחיפשה מיקום אחר עבור ג'ורסקו, ומצאה את רוג'ר באירועי "הלבוי: כמעט קולוסוס" כשהוא משכנע את ההומונקולוס להציל את חייה של ליז.
בעקבות אירועי "הלבוי: ימינו של האבדון", משיג תובנה לגבי יד האבן שלו והתייחסות אליו כאל מבשר האפוקליפסה, הלבוי מלווה על ידי אייב כדי לצוד את הקוסם איגור ברומהד בתיבה מלאה ברוע.
אבל התברר שזו מלכודת של ברומהד והשד אואלק כדי ללכוד את הלבוי, תוך שימוש בשמו האמיתי, אנונג און ראמה, כדי לרסן אותו, כך שהאחרון יוכל לתבוע את כתר האפוקליפסה הבלתי נראה לרוב של הלבוי כדי להגביר את כוחם.
אבל מעשה זה, לעומת זאת, מוכיח את עצמו כיעיל, מכיוון שהוא מאפשר להלבוי לא להיות נשלט עוד על ידי שמו האמיתי והוא הורג את גופתו התמותה של אואלק לפני השד והכתר נלקח לגיהנום על ידי הארכידמון אסטרות', שמתגלה מאוחר יותר כאביו של הלבוי, דוֹד.
באירועי הקומיקס של "הלבוי: תולעת כובשת", הלבוי נעזר ברוחו של לובסטר ג'ונסון, ורוג'ר ההומונקולוס במניעת הגעתה של ישות חייזרית בשם תולעת כובשת לכדור הארץ.
במהלך הסיפור, הלבוי לומד שה-B.P.R.D השתילה פצצה ברוג'ר ככספת תקלה למקרה שיפנה אליהם.
מאוכזב מהידע הזה ולבסוף מוכן לבדוק לעומק את מקורותיו, הלבוי עוזב את הלשכה למחקר והגנה בעל טבעי.
לאחר זמן מה עם רופא מכשפות באפריקה, הלבוי נתפס על ידי שלישיית אחיות בנות הים ומובא מתחת למים למכשפה המכונה בוג רוש.
בתמורה להלבוי, הבוג רוש מעניקה לכל אחות משאלה.
שתי האחיות הראשונות נהרגות, אבל האחות השלישית חכמה ומקבלת את משאלתה, חלקה חסרה מקברו של אביה.
בזמן שהאחות השלישית חוזרת לקברו של אביה, הבוג רוש מסבירה את תוכניתה להרוס לחלוטין את הלבוי, ובכך למנוע את האפוקליפסה.
ליד הקבר, האחות השלישית מתבשרת על ידי רוחו של אביה שהדרך היחידה לכבד אותו היא להציל את הלבוי.
היא עושה זאת, וכאשר הבוג רוש מבינה שאינה יכולה למנוע את האפוקליפסה, היא מרשה לעצמה להיהרג על ידי הלבוי בקרב שלאחר מכן.
האחות השלישית הופכת לבוג רוש החדשה, ומשחררת את נשמותיהם של מלחים שטבעו מהם שאבה בוג רוש הקודמת את כוחה.
לאחר מכן היא משחררת את הלבוי ומשאירה אותו אבוד בים.
בקומיקס "הלבוי: מקומות מוזרים", לאחר מספר שנים שנסחף בים ובילה בשתייה עם רוחות הרפאים של סיילורס, הלבוי מגיע לאי מסתורי.
הוא נתקל בהקטה, ששוב מתעקשת שהם כרוכים יחד וחייבים להתאחד בהרס העולם, אבל הלבוי, נאמן לערכו ושיכור משהו, מגרש אותה.
הוא נוסע עמוק יותר לתוך האי, ומותקף על ידי היצור סָאדוּ הֶם.
הקרב עם היצור לוקח אותו למקדש במרכז האי, שם היצור דוקר אותו דרך החזה, והורג אותו לכאורה.
בעודו מת, הלבוי מנהל שיחה נוספת עם רופא המכשפות האפריקאי, אשר איכשהו מקים אותו לתחייה.
הלבוי מתעורר ומוצא את דמו השפוך נספג בגופתו של מיסטיקן מת שנהרג במקדש.
דמו של הלבוי מקים אותו לתחייה והופך אותו לגרסה דמונית יותר של הלבוי עצמו.
המיסטיקן מגלה להלבוי את הטבע האמיתי של ידו הימנית של אבדון, שהיא למעשה ידו הכרותה של אחד המלאכים המעורבים ביצירת האוגדרו ג'האד, ולכן הוא הכוח היחיד ביקום המסוגל להחזיר את האוגדרו ג'האד לכדור הארץ.
המיסטיקן מאיים להכריח את כל האנושות לסגוד לו, והלבוי נלחם לעצור אותו.
הלבוי בסופו של דבר מנצח בקרב.
הלבוי מפליג לאנגליה, למורת רוחם של גרואגאץ' ומועצת הפיות ששמרה עליו.
הלבוי: האופל קורא, מרדף פרא, הלבוי בגיהנום
שש שנים מאוחר יותר, החיפוש של הלבוי לוקח אותו לאנגליה, שם הוא מוצא את עצמו באמצע ואקום כוח שנגרם על ידי ברומהד ומבטל את הקטה באיטליה.
כשהוא מסרב לשרת את המכשפות כמלך, הלבוי מגיע לממד המכשפה באבא יאגה.
כשהוא מצליח להביס את קושי'יי בן האלמוות, הלבוי חוזר למציאות שלו ומובל לברומהד לאחר שהפך למפלצתי ומייסורים מניסיונו לקחת את כוחותיו של הקטה לעצמו.
הלבוי חס על ברומהד לפני שהוא חוזר לאנגליה.
הלבוי מקבל הזמנה ממועדון אוזיריס להצטרף אליהם בציד ענקים.
הלבוי מצטרף, אך נבגד על ידי המועדון ונשאר למות.
הוא שורד, ולמרות שניתנה לו הזדמנות לברוח, הוא מחליט להיאבק בענקים בקרב.
הוא גדל יותר צמא דם במהלך הקרב וחוזר לחושיו כאשר כל הענקים מתים.
הוא נמצא על ידי אליס מונאהן, שמאז ניצלה על ידי הלבוי בצעירותה, הפכה לבת זוג קרובה לפיות באנגליה.
היא לוקחת את הלבוי לפגוש את מאב, מלכת הפיות, שרומזת שמוצאה של אמו מזכה אותו בכתר.
לאחר מכן, אליס והלבוי מובלים לתוך מלכודת.
השניים נלקחו לטירה של מורגנה לה פיי כדי להציל את אליס.
כדי להיכנס לטירה, הלבוי חייב להילחם באליגוס, שד גבוה מהגיהנום.
הלבוי מביס את אליגוס בעזרת אחד מעבדיו, בתמורה לכך שהלבוי יזכור את העבד כאשר יהפוך לשליט הגיהנום.
לאחר שנכנסה, מורגנה מגלה להלבוי שמצד אמו, הוא צאצא של מורדרד, שהיה לשליט החוקי של אנגליה.
היא גם מספרת לו על נימוה, מכשפה שנכלאה זמן רב ששוחררה על ידי גרואגאץ' ורוצה לכבוש את אנגליה.
היא לוקחת את הלבוי אל החרב אקסקליבר, אבל הוא לא לוקח אותה.
אליס מנסה לשכנע אותו שכדאי לו, אך לא מצליחה.
זמן קצר לאחר מכן, הוא זוכה לביקור שוב על ידי אסטרות', אשר מגלה לו כי הוא מיועד להרוג את השטן ולהפוך לשליט הגיהנום.
הלבוי נלחם נגד אשליה דמונית שלו, מתפוצץ לכדור אש שהורס חלק מהטירה ולכאורה הורג את אליס.
משוכנע שאליס צדקה, הלבוי לוקח את אקסקליבר ולפתע מוצא את עצמו על ראש גבעה, כשאליס, חיה וקיימת, עומדת לידו.
הלבוי ואליס החלו לנסוע ברחבי אנגליה, לצבור צבא מהמתים האצילים של אנגליה.
עד מהרה, הם מותקפים על ידי אחד החיילים של נימוה.
הלבוי גובר על החייל, אבל בזמן גסיסתו החייל מזהיר את הלבוי שנימוה הפכה למשהו אחר.
השניים עוצרים בפאב, שם הלבוי מחליט שהוא לא רוצה יותר את החרב, ומציע לאליס להשאיר אותה באגם.
הם חולקים נשיקה, והלבוי מבקש מאליס לעבור איתו לאמריקה לאחר שיביס את נימוה.
בדרך למבצר של נימוה להלבוי מתעמת שוב עם אסטרות', שנוזף בו שוב.
לאחר מכן הוא נתקל בבאבא יאגה, שאומרת לו שהוא יוכל להגיע למבצר רק בעזרתה.
בתמורה, הלבוי סוף סוף מקריב את עינו.
בהגיעו אל נימוה, הלבוי רואה שהיא נשלטת לחלוטין על ידי האוגדרו ג'האד וכעת היא מבקשת להרוס את העולם.
השניים נאבקים בזמן שסערות משתוללות ברחבי אנגליה, והלבוי מתגבר עליה באמצעות חרב שניתנה לו מרוח הרפאים של ואסיליסה.
כשהדרקון מתמוטט, רוח הרפאים של נימוה מגיחה ומוציאה את לבו של הלבוי, אל הגיהנום.
הלבוי תקוע בתהום, החלק החיצוני ביותר של הגיהנום, ומותקף על ידי אליגוס.
הוא ניצל על ידי אדוארד גריי, חוקר על-טבעי בריטי שנלכד בגיהנום ומשגיח על הלבוי כבר שנים רבות.
זמן קצר לאחר מכן, הלבוי זוכה לביקור של שלוש רוחות.
הראשונה לוקחת אותו לראות את לידתו בגיהנום ואת מאסרו של אביו.
ואז מראים לו את השטן, אותו הוא רוצח כפי שניבאו לו, אך אינו זוכר שעשה זאת.
לבסוף, מראים לו את צבא הגיהנום הישן שהוא יכול להעיר באמצעות יד ימין שלו.
לאחר מכן, הוא מותקף על ידי אחיו למחצה, לוסק וגמון, אשר מתומרנים על ידי אסטרות'.
שלושתם נהרגים, והלבוי נופל שוב לתהום.
הוא ניצל שוב על ידי גריי, שמשכנע אותו להתחייב לחייו החדשים בגיהנום.
בין עזרה לנשמות אבודות, הלבוי לומד בהדרגה שאצולת הגיהנום כולה הסתתרה או נהרגה על ידי עבדיהם מאז הגעתו, כשהם נבהלים מהמחשבה שהוא עלול להרוג את כולם.
הוא מורעל על ידי רוחות חזקות הנקראות פיות, אשר הועלו עליו על ידי אחותו למחצה גאמורי.
הזעם מתהפך עליה, גוזר עליה את הדין להשמיד את שרידי פנדמוניום, עיר הבירה של הגיהנום.
בסופו של דבר, הלבוי, בצורה דמונית מלאה, צד את שליטי הגיהנום האחרונים שנותרו ומשמיד את כולם בעזרת עבדיהם.
לאחר מכן, הוא חוזר לבית על החוף שם פוגשות אותו שלוש צורות זוהרות.
הוא נלחם לצד חבריו המקוריים, ליז שרמן ואייב סאפיין, נגד היצור סאדו הם וקבוצה קטנה של שדים המבקשים לכבוש את כדור הארץ.
הצוות מביס את השד יומיעאל, אשר מחזיק בנערה צעירה בשם ורוורה.
אולם לאחר שהשתחררה, ורוורה מגלה את עצמה כבת של אויבם הזקן רספוטין, ומחיה אותו לתחייה.
הלבוי ורספוטין נלחמים בפעם האחרונה, שניהם מתים.
כרוח רפאים, מראה הלבוי את הדרך שנותרה לסוף העולם על ידי אדוארד גריי.
סוכני הלשכה למחקר והגנה בעל טבעי מצליחים להציל חלק קטן מהאנושות, להנחות אותם למקלט מתחת לאדמה.
על פני השטח, סאדו הם שולט לזמן קצר לפני שמועדון אוזיריס משתמש ביד הימנית המנותקת של הלבוי כדי לזמן את אוגדרו ג'האד לכדור הארץ ולהרוג אותו.
ברגע שזה נעשה, הלבוי לוקח בחזרה את היד, והורג את מועדון האוזיריס תוך כדי.
לבסוף, הוא רואה את ליז שרמן, איכשהו עדיין בחיים, ומורה לה לשחרר את מלוא היכולות הפירוקינטיות שלה, ולשרוף את העולם.
העולם מתפוגג, הקטה מופיעה לפני הלבוי.
היא מבטיחה לו שאין שום דבר שהוא יכול היה לעשות כדי למנוע את כל זה.
הוא מנסה להילחם בה, אבל מבין כמה הוא עייף מאלימות.
הוא מתמסר להקטה בעוד דמו מחייה את העולם.
הסרט מתאר את הלבוי כחי במטה הלשכה למחקר והגנה מעל טבעי עם תריסר חתולים וגישה מוגבלת לעולם החיצון, שנחשב לאגדה אורבנית על ידי האוכלוסייה הכללית.
סרט המשך, הלבוי 2: הצבא המוזהב, צולם בבודפשט על ידי גיירמו דל טורו ויצא לאקרנים ב-2008, כשפרלמן ובלייר חזרו.
ג'ונס חזר גם לגלם את אייב סאפיין, וגם בשני תפקידים נוספים: מלאך המוות והצ'מברלין.
העלילה מתמקדת בפולקלור, עם נימה אירופאית כבדה.
דמותו של יוהאן קראוס נוספה, בדיבובו של סת' מקפרלן.
הדמות רוג'ר ההומונקולוס לא הוכנסה, אבל הוא נכתב לעלילה כדמות בולטת מאוד בטיוטות מוקדמות של התסריט.
דמותו של הסוכן מאיירס מהסרט הראשון לא חוזרת, היעדרותו מוסברת בכך שליז העירה שהלבוי העביר אותו לאנטארקטיקה מתוך קנאה.
הלבוי גם חושף את עצמו לעולם החיצון בסרט הזה, וליז בהריון עם ילדיו, זוג תאומים.
סרט שלישי היה בפיתוח ב-2009, בשם הלבוי 3: עולמות אפלים.
גיירמו דל טורו היה אמור לחזור כבמאי ותסריטאי.
רון פרלמן, דאג ג'ונס, סת' מקפרלן, סלמה בלייר וג'פרי טמבור היו אמורים לחזור לגלם את תפקידיהם.
בסרט ההמשך, הלבוי יחיה את חייו הרגילים כאבא לשני התאומים שלו שזה עתה נולדו מליז שרמן, אבל גם צריך להתמודד מול אויב חזק ביותר שרוצה לשלוט ולהביא את החושך על כדור הארץ.
ב-2017 פורסם שסרט ההמשך בוטל עקב הקושי לממן את הסרט, ובמקום זאת יבוצע אתחול מחדש.
עם זאת, ביולי 2019, פרלמן אמר שהוא עדיין ישמח לסיים את הטרילוגיה עם דל טורו ושהוא חושב שזה יכול לקרות אם יימצא מימון.
במאי 2017, מייק מיגנולה הכריז על תוכניות של חברת מילניום מדיה לאתחול בדירוג R, בשם "הלבוי: עלייתה של המלכה האדומה", עם דייוויד הרבור כהלבוי וניל מרשל כבמאי לצד אנדרו כתסריטאי, יחד עם כריסטופר גולדן ומיגנולה.
הסרט שואב השראה מספרי הקומיקס "האפלה קוראת", "מרדף פרא", "הסערה והזעם" ו"הלבוי במקסיקו".
הסרט, שנקרא מאוחר יותר בשם הלבוי בפשטות, שוחרר ב-12 באפריל 2019 וספג ביקורות שליליות.
הוא גרף 55.1 מיליון דולר בלבד אל תקציב הפקה של 50 מיליון דולר, כאשר מספר כלי תקשורת הכריזו עליו ככישלון קופתי.
ב־2022, ניל מרשל דחה אפשרות להפקת סרט המשך וכינה את ההפקה "חוויית המקצוע הגרועה ביותר" בחייו בשל שליטה יצירתית שנלקחה ממנו על ידי המפיקים וכי התסריט היה נורא וסיכם כי "אין שום דבר ממני בסרט ההוא".
בפברואר 2023, Millennium Media הודיעה על תוכניות לאתחול נוסף בשם הלבוי: האדם העקום, הראשון בסדרת סרטים פוטנציאלית.
בריאן טיילור נשכר לביים מתסריט מאת מיגנולה וגולדן, המבוסס על הקומיקס באותו שם משנת 2008, עם ג'ק קסי בתפקיד הלבוי.
ב-9 בנובמבר 2005, IDT Entertainment פרסמה הודעה כי החברה קיבלה רישיון לפתח סרט אנימציה המבוסס על הקומיקס הלבוי.
רון פרלמן (הלבוי), סלמה בלייר (ליז שרמן), דאג ג'ונס (אייב סאפיין) וג'ון הרט (פרופסור טרבור "ברום" ברוטהולם) כולם דיבבו את הדמויות שלהם מסרטי הקולנוע.
השחקנית פרי גילפין הצטרפה בתור פרופסור קייט קוריגן.
שני סרטי האנימציה היו באורך 75 דקות, הלבוי: חרב סופות והלבוי: דם וברזל, שודרו ברשת Cartoon Network לפני שיצאו ב-DVD.
הראשון שודר ב-28 באוקטובר 2006, והשני שודר ב-17 במרץ 2007. תוכנן סרט שלישי, בשם "טופר הרוח", אך הפקתו בוטלה.
הלב הרעב הוא סרט קצר (12 דקות) של תום שובל, שנעשה במסגרת שנה ב' ללימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2005. הסרט צולם במצלמת 16 מ"מ.
ניסים הנטוש יעשה מאמץ אחרון בהחלט לשנות את דעתה של אתי, חברתו לשעבר לחזור אליו.
לשם כך הוא מתקשר לתוכנית הרדיו של איריס קול ומבקש את תיווכה.
זוכה פרס התסריט הקצר קרן מיקי אלבין.
השתתף בתחרות וולג'ין, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2005.
הסרט זכה בפרס הראשון בקטגוריית סרטי סטודנטים ובפרס היוצר המבטיח בפסטיבל המפטונס הבינלאומי בניו-יורק 2006.
שם השחקן שם הדמות אסי כהן ניסים רינת גליקו אתי איריס קול בתפקיד עצמה
הלב על השולחן הוא אלבומו ה-16 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-17 במרץ 2013. למחרת היום (ב-18 במרץ) הוא הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של הזמר.
לאחר חודשיים האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה משולשת על מכירות של למעלה מ-120 אלף עותקים.
מרבית שירי האלבום הופקו מוזיקלית ועובדו על ידי יעקב למאי, ותמיר צור, כשהביצוע ל"אשאל אלוהיי" עובד במשותף על ידי ינון יהל, עופר ניסים ואסי טל.
הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "את", בלדה שקטה בניחוח שאנסוני, נכתב והולחן בידי צ'ולי זכאי ואלי קשת לעיבוד והפקה מוזיקלית של יעקב למאי.
השיר הגיע לראש מצעדי ההשמעות ברדיו ובהורדות בסלולרי, וליותר מ-7 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
למצעד השבועי של רשת ג' הגיע למקום ה-2 ובגלגלצ הגיע למקום ה-5. במצעד העשור השני של שנות ה-2000 של תחנת כאן גימל דורג השיר במקום השלישי.
הסינגל השני מהאלבום בשם "סטטוס מאוהב".
את השיר כתב רמי לב והלחין עדי לאון, ועיבוד של טל פורר.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי ב-130 השמעות בשבוע הראשון של צאת השיר, והיה במקום הראשון במשך חודש וחצי.
השיר נכנס למקום ה-9 בגלגלצ ואל המקום ה-1 במצעד של רשת ג' ושהה 4 שבועות בראש.