tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תקופה זו הביאה עימה את לידתה של הרפורמציה והתנועה הפרוטסטנטית שבין מנהיגיה הבולטים היו ההומניסטים, מרטין לותר, ויוהנס רויכלין שהיה אחד ממוריו לעברית של סבסטיאן מינסטר.
הם מתחו ביקורת נוקבת על מנגנוני הכנסייה המנופחים, על מסורת הפולחן הנוקשה והתנגדו לטקסי מחילת העוונות למיניהם (האינדולגנציות), שהתנהלו בתיווכם של הכמרים, הן מכיוון שהם התקיימו בתמורה לתשלום, והם ראו בכך הונאה, והן בשל תפיסת עולמם, לפיה על האדם לפנות במישרין לאל בבקשת מחילה.
הוגי הדעות ההומניסטים הנוצרים יצאו כנגד הפרשנות הדוגמטית המקובלת של הברית הישנה שבעטיה, כך טענו, התרחקה הנצרות מן הדרך הנוצרית המקורית.
על פי השקפתם, "הברית הישנה, היא המקור היחיד של האמת הדתית (sola Scriptura), הנוסח הראשון של ההבטחה למאמינים – המציאות שישו צמח ממנה".
את חיצי ביקורתם הם הפנו גם כלפי "הוולגטה", תרגום התנ"ך, מעברית ללטינית, פרי עמלו של הירונימוס הקדוש (325–420 בערך), שעד היום נחשב על ידי הכנסייה הקתולית, לאחד מפרשני המקרא החשובים ביותר בתולדות הנצרות.
הם טענו כי התרגום משובש ואינו משקף בנאמנות את הטקסט התנ"כי.
בין מנהיגי הפרוטסטנטים הראשונים שפעלו לצידו של מרטין לותר, היו הבראיסטים רבים.
מרביתם היו תלמידיו של רויכלין, שהיה מומחה לשפה העברית, אותה למד מפרשן המקרא והמשנה רבי עובדיה ספורנו.
ידיעת השפה העברית על בוריה, הייתה לדעתם הדרך היחידה להגיע להבנה מלאה של הברית הישנה, מבלי ליפול למלכודות הטמונות בפרשנויות ובשיבושים הקיימים בתרגומים השונים.
הרפורמציה הפרוטנסטנטית התפשטה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16 לדרום מערב גרמניה, והתקבלה באופן רשמי על ידי הנסיך הבוחר אוטו היינריך, שריכז בחצרו בהיידלברג הומניסטים רבים, ביניהם רויכלין, שהשפיע באמצעות הרצאות שנתן, על חיי הרוח באוניברסיטת היידלברג.
סבסטיאן מינסטר, הושפע רבות מהרוחות החדשות שנשבו באירופה ומאנשי הרוח ההבראיסטים שהקיפו את מעגל חייו, הן בתקופת היותו סטודנט והן בתקופת היותו מרצה.
בנסיעתו הראשונה בשנת 1518 לבזל, שהייתה עיר פרוטסטנטית ברובה ומרכז של אינטלקטואלים שהגיעו אליה מכל רחבי אירופה, ספג את האווירה הקוסמופוליטית של העיר ויצר קשרים עם אנשי הרוח שהתקבצו בה.
הוא ורבים מהם, הסתופפו סביב אראסמוס מרוטרדם שהקים שם את ביתו באותה עת.
הם היו קשובים למשנתו, שהטיפה לטיהור הדוקטרינה הפורמליסטית הנוקשה שאפיינה את מוסדות הנצרות בימי הביניים ואת רעיונותיו ביישום המחקר הטהור, שהובילו אותו לסרב לחבור באופן רשמי לתנועה הפרוטסטנטית או לכל תנועה אחרת, על-מנת שיוכל לעסוק במחקריו ללא משוא פנים וללא כל התחייבות לדוקטרינה כלשהי.
כאשר התמנה מינסטר ללמד עברית ופרשנות של המקרא באוניברסיטת היידלברג, הוא הביא עמו למקום את המטען התרבותי שספג בבזל, שהשתלב היטב עם המורשת ההבראיסטית שהותיר אחריו רויכלין, שנים לאחר מותו.
זיקתו לשפת הקודש ולספרות הרבנית
"אם היו עומדים בפני הירונימוס, כתבים יהודים, כגון פירושי אבן עזרא, הרמב"ן ואחרים, גם הוא היה מתרגם ומפרש את המקרא באופן שונה".
טענה זו, אותה פרסם מינסטר בספרו "Hebraica Biblia" (תרגום התנ"ך ללטינית), שמשה עבורו, מעין כתב הגנה על שימושו בפרשנות הרבנית במחקריו.
טענה זו האירה גם את גישתו הביקורתית כלפי הפירושים השרירותיים, שהיו מקובלים על הכנסייה הקתולית ואת מהות תפיסתו, כי הבנת הנוסח העברי של התנ"ך, כרוכה בלימוד יסודי ומעמיק של ספרות רבנית וחיבורי דקדוק עבריים.
תפיסה זו תאמה גם את השינויים שחלו אצל היהודים בתחום לימודי הקודש.
לימוד הדקדוק והמקרא, החל לקבל את ברכתם של אנשי רוח יהודים, שאימצו את רוח הטקסט שכתב קלונימוס בן קלונימוס באיגרת מוסר לבנו: "בני התמד קריאת חכמת הדקדוק ולימודה, כי היא ראשית, חכמה ויסוד כל מדע, ומי שיסכל אותה, לא ימלט מבושת ומפגם בדיבורו ובמכתביו".
העניין המשותף של ההבראיסטים הנוצרים ואנשי הרוח היהודים בדקדוק העברי, גרם לשיתוף פעולה ולדיאלוג פורה ביניהם, מבלי שאחד מהצדדים יוותר על המסגרת הדתית בה הוא נמצא, להוציא מקרים חריגים.
ככל שגברה התעמקותו של מינסטר בדקדוק העברי, כך גדל הצורך שלו במציאת מדריך שיסייע לו בהבנת נפתולי השפה.
עמיתו לעבודה באוניברסיטת היידלברג, זימון גרינאוס (Simon Grynaeus), שהיה פרופסור לשפה היוונית והלטינית, הציג בפניו את עבודותיו של אליהו בחור ששבו את ליבו והניעו אותו ליצור עמו קשר.
משנת 1525, החל לתרגם את ספריו של אליהו בחור מעברית ללטינית ולהוציאם לאור בשתי השפות, ובכך תרם לפרסומו של אליהו בחור בקרב ההבראיסטים הנוצרים.
במהלך השנים קיים עמו סבסטיאן מינסטר גם קשר מכתבים מקצועי, בו זכה להדרכה לא מבוטלת באשר לסוגיות השונות שהעלה בפניו בתחום שפת הקודש.
בשנת 1531 הוציא סבסטיאן מינסטר לאור את הספר מהלך שבילי הדעת, פרי עטו של משה קמחי, שיצא לאור כבר בשנת 1508 על ידי אליהו בחור, שהוסיף לטקסט המקורי פרשנויות משלו.
סבסטיאן מינסטר תרגם את מהדורת אליהו בחור ללטינית והוציא אותה לאור בבזל.
הטקסט שבחר סבסטיאן מינסטר לתרגם, מאשש שוב את השקפתו לגבי הצורך לעמול על מלאכת הדקדוק ואת בחירתו במדקדק משה קמחי, שבטקסט הפתיחה לספרו, קבל על "המדקדקים למיניהם" שהוציאו ספרי דקדוק ללא עיקרי הדברים.
הוא האשים אותם כי הדקדוק בעיניהם הוא מעמסה שמכבידה עליהם להבין את תכליתם של המילים והפעלים בהם הם עוסקים.
תרגום ספר זה, על ידי סבסטיאן מינסטר, עורר שנים מאוחר יותר את מורת רוחו של אליהו בחור, על כך שסבסטיאן מינסטר מעולם לא ביקש את רשותו לתרגם את הספר ולהוציאו לאור.
ביטוי לכך עלה במכתב תשובה שכתב בחור לסבסטיאן מינסטר בשנת 1531, לשאלותיו בנושאים שונים הקשורים בשפה העברית:
בהמשך המכתב מביע בחור את אי הבנתו מדוע ערבב מינסטר "בספרו שילוש לשונות לשונות אחרות שאינן לשון עברי כלל, רק לשון הגרי ופרסי".
כדי לפייס באופן כלשהו את אליהו בחור, עיכב מינסטר את הדפסת הספר, כדי להוסיף בו את מכתבו של אליהו בחור, בו הוא מלין על השגיאות שנעשו בספרו "דקדוק אליהו".
ברוב ספרי הדקדוק שערך הקדיש מינסטר הקדמה הפונה לתלמידי לשון הקודש המבהירה להם הן את מהותם של הספרים והן את המלאכה העומדת לפתחם בבואם ללמוד את שבילי הדקדוק.
בספר שורשים עם נגזרים – Dictionarivm Hebraicum, כתב: "הנה אהוביי, הכרתי לתועלתכם את ספר השרשים, אשר בו שמתי בסדר האלפא ביתא את כל (שרשים) עם שמות הנגזרים מהם, באשר יכולתי למצואם בעשרים (וארבע) ספרים ובשרשי רבי קמחי ז"ל והוספתי לכל אחד ואחד עניינו ופירושו בלשון הרומיים כשרבי הגזבר מתרגם אותם.
גם אביא מקומות אשר בהם זה או זה שורש ומילה נמצא ולא אפיל דבר אחר שנצטרך בספר הזה מאשר תלמידי (הלשון) הקודש, ימצאו הכל שיבקשו, חפץ השם בידי יצלח לתום מעשה הזה עד הסוף".
ובספר מלאכת הדקדוק כתב: ספר הזה שלכם, חמד ורצון ללמוד לשון הקודש, כי בו אלמדכם.
בכחי לקרוא ולדבר ולהבין לשון הזה והודעתיכם כל שבילי הדקדוק בשמות ובפעולות ומלות, ובטעם ובנגינות".
פועל עומד ויוצא – "האחד עומד והאחד יוצא.
העומד, כמו הלך, עמד, ישב ודומיהם.
שהפעולה עומדת בגוף הפועל ולא תצא ממנו לזולתו.
והיוצא, כמו שמר, פקד, הרג ודומיהם, שהפעולה יוצאת ממנו לזולתו ובהרבה דברים נבדלים הפעלים העומדים מהיוצאים".
כללי הניקוד – "הדגש מביא לפניו פתח גדול כמו וַיּאמר וַיּלך".
אותיות מתחלפות – "ומצאנו שלמד ונון מתחלפים כמו שנאמר במלכים לשבח, ובדברי הימים נשבח"
רישום הטעמים והנגינות – "הנה באים הטעמים המוזיקליים לבל יחסר דבר לתאוות הדעת".
שורשי המילים – סבסטיאן מינסטר ערך, את שורשיהן של המילים בסדר אלפביתי תוך כדי שילובם בציטוטי אמרות מפי רבנים שונים.
לדוגמה, לצד השורש אדם, ציטט בעברית ובלטינית מפי משה קמחי: "בני אדם הם המון העמים", משם הפליג לנגזרות השורש: למילה "אדמה", ל"אדמת עפר", ל"עובד אדמה", לצבע ה"אדום", שבלשון רבים הוא "אדומים", ל"פרה אדומה", ל"אודם" וכן הלאה.
לדבריו, האזכור של סטראבון ועזרא מגלם יותר מכל את המשמעות ההומניסטית של עבודתו הן בתחום הגאוגרפיה והן בתחום שפות הקודש ומצביעות על האחריות שנשא על כתפיו עם כניסתו למחלוקות שאפיינו את תקופת הרפורמציה.
כפי שחייו בבזל היו מוקפים בעמיתיו ההומניסטים, כך גם במותו, נטמן מינסטר לצד חבריו מאוניברסיטת בזל שחלקו עמו השקפת עולם זהה: הרפורמטור ג'והן אוקלומדיאוס ראש כנסיית בזל, זימון גרינאוס ויעקב מאיר ראש העיר הראשון של בזל.
"אוגוסטינוס סבר כי רק מי שבקי בחוכמות החיצוניות יכול להגיע אל האמת הרוחנית החבויה בכתבי הקודש, אמת נסתרת מעין המתבונן השטחי.
עבודת הפרשנות נתפסה כמשימה מדעית ולא כפרי השראה על טבעית.
מי שניגש לכתבי הקודש צריך להיות מצויד בידע בסיסי רחב.
עליו להכיר בין השאר, את טבע החיות והצמחייה, את סמליות המספרים, את ההרמוניות של המוזיקה ואת תנועת גרמי השמים", כמו כן סבר כי היהודים הם עדים לאמיתות האמונה הנוצרית ובעלי תפקיד מכריע במהלך ההיסטוריה המדעית.
סבסטיאן מינסטר אימץ תפיסות אלה, וביטא באמצעות עבודותיו בתחום כתבי הקודש והגאוגרפיה את רעיון הפלורליזם העומד מאחורי מסורת ההומניזם שהתבטא בפשרה בין הנצרות לבין התרבות האלילית שקדמה לה בעולם העתיק.
מינסטר הרחיק לכת בעבודתו בתחום ספרות הקודש, בכך שקרא תגר נגד המונוליטיות הדתית.
הכנסייה הקתולית ניסתה לפקח על הידע שבידה ולמנוע מהמון העם את האפשרות לקרוא באופן עצמאי בכתבי הקודש, מחשש לצמיחת דעות של מינות וכפירה וראתה את תרגום כתבי הקודש לשפות הדיבור כפעילות מרדנית נגד הסמכות הכנסייתית.
אמנם את ספרות הקודש ואת החיבורים הרבניים תרגם מינסטר בעיקר ללטינית שהייתה שפתם של המלומדים בלבד, אך עם זאת, הוא תרם לכך ששפות אלה יקבלו לגיטימציה, כשפות לימוד באוניברסיטאות ובכך הרחיב הן את מעגלי הקוראים והן את השאיפה לתרגם אותן לשפות מדוברות.
הוא קיווה כי ספריו יקראו בחופשיות אם בספרד או בכל מקום אחר, כפי שהם נקראים בקונפדרציה של שווייץ.
"טקסט וטריטוריה היוו נושאים לתיקונים קפדניים של הפילולוגיה והמדעים האמפיריים בתקופת הרנסאנס...ומינסטר סבר כי לגאומטריה, לגאוגרפיה ולספרות הקודש יש משמעות זהה".
הגישות הללו באו גם לידי ביטוי בעבודתו גאוגרפיה אוניברסליס ובמפעל חייו קוסמוגרפיה.
הספר גאוגרפיה אוניברסליס, יצא לראשונה לאור בשנת 1540 כמהדורה מתוקנת ומורחבת של הספר שכתב תלמי, בו תיאר את הידע הגאוגרפי של העת העתיקה מתוך נקודת מבט פילוסופית.
תלמי כתב בספרו כי "אף אחד לא יכול לתאר טוב יותר את העולם, אלא אם כן הוא אמן" וכי יש לחקור את המדע של הגאוגרפיה, בדומה לשאר המדעים, מנקודת מבטו של הפילוסוף..." סבסטיאן מינסטר, ערך מחדש את הספר, הוסיף לו מפות, דיאגרמות וטקסטים.
בספר זה מופיעים 27 מפות של העולם העתיק ו-21 מפות מודרניות של העולם, כפי שהיה מוכר בתקופת הרנסאנס, שחלקן "מהוות את המפות המשמעותיות ביותר בהיסטוריה של הקרטוגרפיה".
בספר מוצגים לראשונה מפות מופרדות של ארבע היבשות, המפה המופרדת הראשונה של אנגליה והמפה הראשונה של אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית.
הספר קוסמוגרפיה, נחשב כתיאור הגרמני הקדום של העולם, כמונומנט תרבותי וכמקור לימוד ומחקר של ההיסטוריה, במיוחד זו של המאה ה-16. הוא יצא לראשונה לאור בשנת 1544 במתכונת של 649 עמודים ובמהלך השנים הורחב והודפס ב-35 מהדורות.
המהדורה האחרונה שיצאה לאור בשנת 1628, כוללת 1,750 עמודים.
באחד מפרקי הספר, הגדיר מינסטר את תכליתו:
כדבריו של מינסטר, עוסק הספר בגאוגרפיה, בהיסטוריה, בזואולוגיה, בבוטניקה, באתנוגרפיה ובאסטרונומיה ומלווה בטקסטים ובמאות מפות ואיורים של מדינות וערים ברחבי העולם.
סבסטיאן מינסטר הקדיש בספרו תשומת לב רבה לצמחייה הגדלה במקומות שונים בעולם, לתלבושות המסורתיות שהיו נוהגים ללבוש בתקופות שונות, לתיעוד מלכים ונסיכים, באמצעות ציורי דיוקן, לתיעוד מלאכות, בעלי חיים, מפלצות ויצורים מיתולוגיים, קרבות ואנשים ממעמדות שונים ומתרבויות שונות.
כמו כן נתן ביטוי לפרשנויות השונות של תיאור העולם על ידי סטראבון, קופרניקוס, תלמי ואחרים ולהתפתחות הקרטוגרפיה והאסטרונומיה באמצעות תיאור כלי מדידה ושיטות מתמטיות.
מינסטר התייחס בספרו לנמלי הים, לכפרים, לחוות ולנתיבי הנהרות לא כאל אובייקטים העונים להגדרות יבשות הנובעות מחישובי קנה מידה, מרחקים בין מיקומם בשטח וגודלם, אלא כאל אובייקטים הראויים להתייחסות הנובעת מנקודת מבט הומניסטית והבנה עמוקה של מהות הטבע.
סבסטיאן מינסטר שכר עשרות חוקרים ומלומדים כדי שיצאו למסעות, במטרה לאסוף מידע ולתעד את המקומות בהם ביקרו.
הוא ערך אף בעצמו מסעות מחקר ברחבי גרמניה, אותם תיעד בספרו.
לעיתים הסתייע בתמיכה כספית וחומרית, על-מנת שיוכל לבצע את תוכניתו השאפתנית.
כמו כן, התכתב עם מלכים, בישופים, דיפלומטים, ראשי ערים, כדי לאסוף מידע ומסמכים לצורך יצירת הספר.
בקשותיו למידע, לא תמיד זכו למענה ובאחד ממכתביו משנת 1549, הזכיר את פנייתו החוזרת ונשנית לבישוף של מיינץ: "הבישוף של מיינץ הוא כה חירש.
כתגובה לבקשותיי הוא שלח כלום וכלום".
חלק ניכר מתיאוריו של מינסטר את העולם, התבססו על מקורות מיד שנייה, שלקו באי-דיוקים ובהגזמות, וכן בצורך שלו להשלים פרטים שנבעו מפרי דמיונו ומהשקפותיו הדתיות.
את המונגולים והטטרים, תיאר כבעלי ראש גדול וקול צווחני וכאוכלי כלבים, חתולים ועכברים.
בשל תיאורים בוטים מסוג זה, ספג מינסטר ביקורת נוקבת על היותו מתנשא ובעל דעות קדומות העלולות ללבות פחד ורתיעה מפני הזר והבלתי מוכר.
כמו כן נשלחו כלפיו חיצי ביקורת על היותו ידוע כבעל ביקורת עצמית, אך ללא תוצאות מעשיות.
ביקורת נוספת שהוטחה כלפי מינסטר, נסובה על שימושו באיורים זהים לתיאור ערים שונות, כגון הערים קובלנץ ובזל, ונציה ופרנקפורט, מילאנו ואינגלהיים.
כמענה לביקורת שהוטחה כלפי תיאוריו הבוטים בהתייחסו למונגולים ולטטרים, כתב בשנת 1545: "אם הדיווחים המוזרים הללו הגיעו אלינו, הרי ברור שאנו נאיביים כדי לקבלם, ככל שאנו מרשים לעצמנו".
בשנת 1548 כתב "אני מתוודה על פזיזותי, באשר לביקורת שקיבלתי על הספר", ובשנת 1557 כתב: "אנו יודעים כי בעבודה מסוג זה נדרשות השערות וניחושים הנובעים ממחסור במידע אמין".
מתיו מקלין כתב, כי האמביציה של סבסטיאן מינסטר לתאר באמצעות הספר קוסמוגרפיה את העולם כולו, לא עמדה במבחן התוצאה, שכן בסופו של דבר, מספק הספר תיאור מוגבל של העולם, בהתייחס לאמצעים וליכולות שהיו באותה עת.
בין השנים 1544–1588, יצאו המהדורות של קוסמוגרפיה לאור בשש גרסאות שונות.
מלבד הספר הראשון שעיקר עיסוקו במתמטיקה, אסטרונומיה, גאוגרפיה פיזית וקרטוגרפיה, נערכו שאר הספרים תוך התייחסות למיקומן הגאוגרפי של המדינות.
משנת 1614–1628, נוספו שלוש גרסאות נוספות.
הספרים, שמלכתחילה התמקדו בהיסטוריה, הורחבו באופן משמעותי, כמו כן, מפות רבות שהודפסו במהדורות הקודמות בגוונים אפורים, נצבעו במכחול, תחת ידם המיומנת של אמני התקופה.
במשך הזמן, נוספו למהדורות טקסטים, מפות חדשות של ערים וארצות ותוקנו שגיאות ואי דיוקים.
הספר קוסמוגרפיה, מייצג במידה רבה, את השקפותיו של סבסטיאן מינסטר, את תפיסותיו ההומניסטיות ואת ראייתו את העולם כאדם שנולד מחד, בשלהי ימי הביניים וקנה מאידך, את רוב השכלתו בתקופת העידן המודרני של הרנסאנס.
ביטוי לתפיסות הללו, ניכר בעיקר באיוריו שהתבססו בחלקם על האיקונוגרפיה של ימי הביניים המאוחרים.
סבסטיאן מינסטר התייחס בעבודותיו לא רק לשפת הקודש, אלא גם לארץ הקודש, באמצעות מפות וטקסטים בהן תיעד אותה.
יחסו כלפי ארץ הקודש, בדומה ליחסו כלפי היהדות, התבטא לעיתים בנימה ביקורתית:
המהדורה הלטינית של קוסמוגרפיה, מכילה התייחסויות של מינסטר לארץ הקודש, יותר מכל מהדורה אחרת:
עמוד 101 – תיאור של המזרח התיכון.
עמוד 102 – מפה של סוריה וארץ ישראל.
עמוד 103 – איור של משה אוחז בלוחות הברית, בליווי טקסט בעברית ואיור של "הקבר הקדוש", שם נטמנה גופתו של ישו.
עמוד 114 – מראה של ירושלים.
עמוד 115 – תפילה בעברית המוקדשת לירושלים.
עמודים 1161–1162 – מכתב בעברית, שנשלח על פי האגדה לכומר יוחנן (Priesterkönig Johannes), מלך בדיוני, ששלט על ממלכה נוצרית אבודה, השוכנת בין מדינות האסלאם והפגאנים.
מפות ארץ הקודש, הן לרוב, מפות מצוירות המתעדות באופן אמנותי את ארץ הקודש וחלק מעריה.
בניגוד לקרטוגרפיה המודרנית המבוססת על מדידות, היטלים, שימוש בקנה מידה ושאיפה להגדיר באורח אובייקטיבי את נושאי המיפוי ואת רמת ההכללה של הפרטים, המפות העתיקות, הן יצירות אמנותיות שנוצרו כ"שילוב של אמנות, אומנות ומדע", ללא תלות באמות מידה אובייקטיביות.
המפה הקדומה ביותר המתארת את ארץ הקודש היא מפת מידבא – מפת פסיפס שנוצרה לפי הסברה במאה השישית לפני הספירה.
בעקבות מפה זו, נוצרו מפות רבות, בעיקר על ידי הקרטוגרפים האירופאים שזכו להכרה בכל רחבי העולם, שהידועים ביניהם, הם תלמי, פרנץ הוגנברג, אברהם אורטליוס, סבסטיאן מינסטר והיינריך בונטינג.
המפות נוצרו כאיור לכתבי קודש, כפריט עצמאי או כחלק אינטגראלי בתוך ספרי מסעות, ספרי גאוגרפיה ויומני צליינים.
בחלק מהמפות צלחה ידם של היוצרים לשקף את המציאות בהתאם לידע שהיה באותה עת, כיוון שיוצריהן ביקרו הלכה למעשה באתרים שאותם תיעדו.
אותן מפות של ארץ הקודש, שנוצרו "מרחוק", כמו אלה שצייר סבסטיאן מינסטר, ביטאו בעיקר את מבטו האמנותי ואת דמיונו של היוצר.
רבות ממפות ארץ הקודש כוללות ציורים או רישומים של הרים, נהרות, אנשים העוסקים במלאכתם, בעלי חיים, ספינות ומיניאטורות המתארות מסורות מכתבי הקודש ואלמנטים תנ"כיים, כגון מסלול יציאת מצרים, נדודי בני ישראל במדבר, נחלות השבטים וכן אלמנטים הקשורים לברית החדשה.
הודות להמצאת הדפוס, הופצו המפות הללו בכל רחבי אירופה הנוצרית ובהדרגה נעשה בהן שימוש גם בכתבים יהודיים, כגון בהגדות של פסח ובמהדורות של התנ"ך.
סבסטיאן מינסטר, מעולם לא ביקר בארץ הקודש.
ההשראה לציור המפות בהן תיעד אותה ואת חלק מעריה, ניזונה מהמפות שציירו תלמי, יעקב ציגלר ואחרים, מהתיאורים המילוליים והמצוירים שהופיעו בספרי הקודש וביומני מסע של צליינים, וכן מהשקפותיו הדתיות.
ארבע המפות המוצגות, הן גרסאות של אותה מפה שיצר סבסטיאן מינסטר בטכניקה של חיתוך עץ.
הן יצאו לאור במהדורות שונות של הספר קוסמוגרפיה ונצבעו בידי אמנים שונים.
במפות אלה, ממוקם המערב בחלק העליון שלהן, כך שהים התיכון מופיע בצד ימין.
באותם זמנים, הקרטוגרפים האירופאים ציירו את מפותיהם בכיווני מבט שונים, כאשר הצפון שינה את מיקומו מעת לעת.
במפות אלה מופיעה ארץ הקודש, על עריה, הריה ונחליה.
כמו כן מופיעים בהן, נחלות השבטים, כפריים העוסקים במלאכתם ובעלי חיים.
בצד העליון הימני מופיעה בכולן טבלה, שבה מצוינים חלק משמות המקומות המופיעים במפות.
השוני בין המפות, ניכר בעיקר בצבעוניות ובכיתובים המופיעים בהן.
הכותרות משתנות במקצת, כגון האות U המתהפכת במילה TABULA במפה מס' 2. במפה מס' 3 מופיעה מסגרת, אותה יצר, על פי הסברה, האנס הולביין.
מפת ירושלים, שצייר סבסטיאן מינסטר, מופיעה בליווי טקסטים בלטינית ובעברית ובשינויים קלים, במהדורות השונות של הספר קוסמוגרפיה.
גם במפה זו, ממוקם המערב בחלקה העליון.
כותרת המפה מצביעה על העיר ירושלים, אזור יהודה והקולוניה הטורקית.
ירושלים מופיעה מוקפת בחומה, אותה בנה בן דורו של סבסטיאן מינסטר, סולימאן הראשון, שהיה סולטאן האימפריה העות'מאנית בין השנים 1520 –1566. במפה מצוינים חלק משמות שערי חומת ירושלים: שער הרחמים הנקרא בלטינית Aurea Porta ושער האריות המופיע בשם Rot Port (השער האדום).
בין החומות מצוירים מגדל דוד ומסגד עומר, המצוין בשם מקדש שלמה.
ברקע מופיעים הר ציון והר הזיתים.
סבסטיאן מינסטר תיאר תיאור דמיוני של ירושלים בימי תהילתה, שיש לה קשר מועט לטופוגרפיה הממשית שלה.
הוא התבסס בעיקר על כתבי הקודש ועל עבודותיו של יוספוס פלאביוס.
סבסטיאן מינסטר בחר לצרף לצד תמונת מפת ירושלים, טקסט הלקוח מהברית החדשה, המפאר את סגולותיה:
ב, מופיעים הפסוקים המקוריים, ו-, מהם שאובה הפתיחה של הטקסט:
בספרו קוסמוגרפיה מתייחס סבסטיאן מינסטר לסיפור המקראי של חורבן סדום, כפי שהוא מופיע ב:
סבסטיאן מינסטר הקדיש עמוד בספרו קוסמוגרפיה לעיר עכו, בליווי טקסט ומפה.
בכותרת המפה מצוין שמה העתיק של עכו, פתולמאיס.
סבסטיאן מינסטר היה מושא להנצחה במספר טכניקות שונות:
רשימה חלקית מעבודותיו שהוקדשו ללימוד הדקדוק והשפה העברית
Salomonis proverbia, "משלי שלמה", נכתב במקור על ידי פליקאן קונארד, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1520
Dictionarium Hebraicum, "ספר השרשים עם נגזרים", סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1523.
Institutiones grammatica in Hebraicam linguam , "מלאכת הדקדוק", סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1524.
Grammatica Hebraica absolutissima, "ספר הדקדוק", אליהו בחור וסבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1525.
Sapientis logica, "מילות הגיון" מאת הרמב"ם, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Dictionarium Chaldaicum, "ערוך" – לקסיקון ארמי לטיני, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Kalendarium Hebraicum, "חוכמת המזלות", טקסטים בעברית ובלטינית, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Capitula cantici, אליהו בחור, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Chaldaica grammatica, סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, בזל, 1527.
Dictionarium trilingue, "שילוש לשונות" – מילון ב-3 שפות: לטינית, יוונית ועברית, 1530.
Grammatica, "מהלך שבילי הדעת" – רבי משה קמחי, פרשנויות: אליהו בחור וסבסטיאן מינסטר, בזל, 1531.
Hebraica Biblia, תרגום התנ"ך מעברית ללטינית, בזל, 1534–1535.
Accentuum Hebraicum, "ספר הטעמים וספר מסורת המסורה", אליהו בחור, היינריך פטרי, בזל, 1539.
Opus grammaticum consummatum, "מלאכת הדקדוק השלם", בזל, 1542 – כולל תרגום עברי לספר טוביה.
קיצור סמ"ג, מינסטר תרגם את הספר ופרסמו בבזל 1732, לדעת ראובן אליצור מינסטר הוא לא רק מתרגם אלא כותב.
מספריו בתחום ההיטלים הגנומוניים – Gnomonica
סבסטיאן סימרוטיץ' (בסלובנית: Sebastjan Cimirotič; נולד ב-14 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת החלוץ.
סימרוטיץ' היה חלק מנבחרת סלובניה ושיחק איתה במונדיאל 2002, וכן זכה עם הפועל תל אביב באליפות ישראל בשנת 2000.
סימרוטיץ' החל את הקריירה במועדון המקומי ND סלובן, משם עבר בשנת 1994 לאולימפיה ליובליאנה, אחד ממועדוני הפאר הסלובנים, ובו שיחק סימרוטיץ' במשך רוב הקריירה, בארבע קדנציות שונות, כשביניהן הוא נדד בין קבוצות רבות.
בינואר 1998 הגיע סימרוטיץ' לישראל כשהמאמן אלי כהן החתימו בהפועל תל אביב.
כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש צמד שערים בניצחון 4–1 על מכבי יפו במסגרת גביע המדינה, ועד תום עונת 1997/1998 במדי הקבוצה כבש חמישה שערי ליגה ובישל שלושה שערים נוספים בתוך ארבעה חודשים.
בעונת 1998/1999 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, כבש את השער הראשון של הקבוצה אי פעם בגביע אופ"א במשחק מול פינפה הלסינקי והוסיף עוד שמונה שערי ליגה.
בעונת 1999/2000 זכה עם הקבוצה בדאבל תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן, כשבעונה זו הוא כובש שבעה שערים.
בעונת חזר סימרוטיץ' לאולימפיה ליובליאנה ואחרי עונה מצוינת בה כבש 19 שערים הוחתם בלצ'ה האיטלקית.
אחרי שנתיים חזר שוב לאולימפיה לובליאנה והחל משנת 2005 הושאל למספר קבוצות, כולל גיחה קצרה לקוריאה הדרומית.
בעונת שיחק במדי דומז'אלה מול הפועל תל אביב במסגרת מוקדמות גביע אופ"א.
במשחק הראשון סימרוטיץ' החמיץ בעיטת עונשין מ-11 מטר ובסיכום שני המשחקים הפועל הדיחה את דומז'אלה מהטורניר.
בתום העונה סימרוטיץ' זכה עם דומז'אלה באליפות שלישית בקריירה.
לאחר מכן חזר לאולימפיה ליובליאנה ובשנת 2011 עזב סופית את המועדון ועבר לפ.צ.ליובליאנה.
בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצה האוסטרית נספלד הרמגור, במדיה שיחק עד שנת 2015. לאחר יותר משנתיים שלא שיחק, בקיץ 2017 חתם בקבוצת סט.
ויט מהליגה השלישית באוסטריה ולאחר תקופה קצרה פרש ממשחק פעיל.
סימרוטיץ' הוא שחקנה לשעבר של נבחרת סלובניה.
את הופעתו הראשונה בנבחרת רשם ב-25 במרץ 1998 נגד פולין.
בסך הכל רשם 33 הופעות בנבחרת, בהן כבש 6 שערים, כולל שער אחד במונדיאל 2002, בהפסד הנבחרת 1–3 לספרד, השער הראשון אי פעם של סלובניה במונדיאל.
קולונל סבסטיאן מורן הוא דמות בדיונית ספרותית המופיעה בסדרת ספרי שרלוק הולמס מאת סר ארתור קונן דויל.
הקולונל מורן הוא סגנו ויד ימינו של אויבו הגדול של שרלוק הולמס הפרופסור ג'יימס מוריארטי.
בסיפור "הבעיה הסופית" מופיע הקולונל מורן בלי אזכור של שמו.
כאשר הולמס מגיע לבקר את ידידו ד"ר ווטסון הוא מבקש ממנו לסגור את תריסי החלון ומנמק זאת בחשש מפני התנקשות על ידי רובה אוויר.
בסיפור "תעלומת הבית הריק" מתברר למפרע כי המתנקש הנוהג לעשות שימוש בכלי זה הוא הקולונל מורן.
כמו כן מתברר באותו הסיפור כי מי שהתלווה לפרופסור מוריארטי ברדפו אחרי הולמס היה סגנו של מוריארטי - מורן.
לאחר שהולמס הביס את מוריארטי והשליך אותו לתהום של מפלי רייכנבאך.
מורן, שצפה בהתגוששות מרחוק, ניסה לדרדר סלע לעבר הולמס כדי להשלים את המשימה שנכשל בה מוריארטי.
בסיפור תעלומת הבית הריק מופיע הולמס, להפתעת כל ידידיו ואויביו שהיו בטוחים כי נרצח על ידי מוריארטי, על מנת לפתור את תעלומת הירצחו של צעיר אציל בירייה.
הולמס מכיר בפשע את טביעות אצבעותיו של סגנו של יריבו הישן ולוכד אותו.
הקולונל מורן הוא קצין לשעבר בצבא הוד מלכותה בהודו.
על פי המידע שצבר אודותיו שרלוק הולמס, מורן הוא צאצא של משפחה אצילה וזכה לחינוך מעולה באיטון קולג' ובאוקספורד.
בזמן שירותו הצבאי התפרסם כצייד נמרים וכצלף קר רוח.
הוא השתתף במספר מערכות בזמן שירותו ופרסם אודותיהן שני ספרים.
לאחר שירותו הצבאי איתר אותו הפרופסור מוריארטי וגייס אותו לשירות ארגון הפשע שהקים בלונדון.
על פי חשדותיו של הולמס הקולונל אחראי רק למספר קטן של מעשי פשע היות שמוריארטי הפעיל אותו רק במקרים יוצאי דופן.
דמותו של הקולונל מורן הופיעה בעיבודים נוספים שנעשו על בסיס העלילות שיצר קונן דויל בספרות, בקולנוע ובטלוויזיה.
בחלק מאותן יצירות מופיע מורן כשומר ראשו של מוריארטי, בחלקן הוא מופיע כמי שמנסה להחיות את מפעל הפשע המאורגן של מוריארטי וביצירות מסוימות פוגשים גם את בנו של מורן.
בסרטו של גאי ריצ'י שרלוק הולמס: משחק הצללים מופיע מורן כצלף מצטיין בצבא הבריטי שמגויס לשירותו של מוריארטי.
סבסטיאן סטן (ברומנית: Sebastian Stan; נולד ב-13 באוגוסט 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-רומני.
מוכר בעיקר בזכות גילום התפקיד ג'יימס "באקי" בארנס בתוך היקום הקולנועי של מארוול, תפקיד הכובען המטורף בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה", בתפקיד קרטר בייזן בסדרת הטלוויזיה המצליחה "אחת שיודעת" ובתפקיד טומי לי במיני סדרה דרמה ביוגרפית אמריקאית "פאם וטומי", תפקיד עליו קיבל מועמדות לפרס אמי.
סטן נולד בקונסטנצה שברומניה, למשפחה נוצרית-אורתודוקסית-רומנית.
כשהיה בן שמונה עברו סטן ואמו, ג'ורג'טה אורלוסבקי, לוינה, אוסטריה, בעקבות המהפכה הרומנית, שם הועסקה כפסנתרנית.
ארבע שנים לאחר מכן, הם עברו למחוז רוקלנד, ניו יורק, לאחר שאמו נישאה בשנית למנהל בית ספר בארצות הברית.
סיפר בעבר כי תקופת המעבר לארצות הברית הייתה קשה עבורו בשל בריונות שחווה וכי המשחק והתיאטרון היוו מפלט עבורו.
הוא בן הסנדקות של המיליארדרית האמריקאית-רומנייה, אנסטסיה סוארה .
הוא למד בתואר ראשון באמנויות באוניברסיטת ראטגרס, מה שנתן לו את ההזדמנות לבלות שנה בחו"ל בלימודי משחק בתיאטרון הגלוב בלונדון, אנגליה.
הוא סיים את לימודיו בראטגרס ב-2005. סטן הפך לאזרח ארצות הברית ב-2002.
בשנת 1994, בגיל 12, שיחק בתפקיד קטן בסרט האוסטרי "71 פרגמנטים מכרונולוגיה מקרית" של הבמאי מיכאל הנקה.
בשנת 2003, הופיע לראשונה בטלוויזיה כאשר התארח בפרק בסדרה "חוק וסדר".
ב-2004 שיחק בקומדיה "החתונה של טוני וטינה", בכיכובם של מילה קוניס ואדריאן גרנייה, סרט המבוסס על המחזה באותו שם משנת 1985.
בשנת 2007 החל לשחק את דמותו של קרטר בסדרה "אחת שיודעת".
ב-2008, הוא שיחק בסרט "רייצ'ל מתחתנת" בכיכובה של אן האת'וויי.
בשנת 2010 שיחק בדרמת המתח של דארן ארונופסקי "ברבור שחור", בכיכובה של נטלי פורטמן ובקומדיה "מכונת זמן בג'קוזי" בכיכובו של ג'ון קיוזאק שגם לקח חלק בהפקת הסרט.
בשנת 2011 שיחק את הכובען המטורף, ג'פרסון, בסדרה עד עצם היום הזה.
החל משנת 2011 משחק ביקום הקולנועי של מארוול, הופעתו הראשונה הייתה בסרט "קפטן אמריקה" בתפקיד חברו הטוב של קפטן אמריקה, ג'יימס ביוקאנן "באקי" בארנס.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בסרט האימה "ההתגלות" (The Apparition) בתפקיד בן, תלמיד קולג' שעושה ניסוי בטכנולוגיה מודרנית על מנת לתקשר עם רוחות רפאים יחד עם שלושה מחבריו, ולפתע יצור לא מהעולם הזה תוקף אותם.
שנים לאחר מכן, בן כבר בוגר ונשוי לקלי (אשלי גרין), והיצור הזה חוזר לחייהם ולא רוצה לוותר להם.
בשנת 2014 חזר לשחק בסרט "קפטן אמריקה: חייל החורף", לאחר מכן הופיע ב-2016 בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", וחזר להופעות קצרות בסרטים "הפנתר השחור", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק".
בשנת 2015 השתתף בסרט "ריקי והפלאש" לצד מריל סטריפ, בסרט "מדליית הארד" ובסרט "להציל את מארק וואטני" לצד מאט דיימון.
בשנת 2017 שיחק בקומדיה "לוגאן לאקי" של הבמאי סטיבן סודרברג לצידו של צ'נינג טייטום, ובסרט הדרמה הביוגרפי "אני, טוניה" בתפקיד ג'ף גילולי, בעלה המתעלל של המחליקה האומנותית טוניה הארדינג, תפקיד זה זיכה אותו בשבחים רבים ממבקרים, לצידן של מרגו רובי ואליסון ג'ני.
בשנת 2021 חזר לתפקיד כג'יימס "באקי" ברנס וכיכב לצד אנתוני מאקי במיני-סדרה "הפלקון וחייל החורף" שעלתה בשירות הסטרימינג דיסני+.
בשנת 2022 השתתף סטן בדמותו של ניק פולר בסרט הריגול עטור הכוכבים "יחידה 355" בבימויו של סיימון קינברג על פי תסריט של תרזה ריבק.
באותה שנה החל לגלם את טומי לי מתופף להקת המטאל מוטלי קרו במיני-סדרת הדרמה "פאם וטומי" המבוססת על תקופת נישואיו של טומי לי לשחקנית פמלה אנדרסון.
המיני-סדרה עלתה לשידור בפברואר וכיכבו לצדו בין היתר לילי ג'יימס בדמותה של אנדרסון, סת' רוגן בדמותו של רנד גוטייה וניק אופרמן בדמותו של מייקל מוריסון.
סטן מגלם את דונלד טראמפ בסרט "המתמחה", אשר יצא לאקרנים ב-11 באוקטובר 2024. כדי להתכונן לתפקיד, סטן צפה שוב ושוב בסרטונים של טראמפ ואסף 562 סרטונים מתקופות שונות בחייו של טראמפ, במטרה לחקות את דפוסי הדיבור שלו.
בשביל הסרט, סטן העלה כמעט 7 קילוגרמים כדי לגלם את טראמפ.
סטן תומך בארגוני צדקה רבים, כולל "Our Big Day Out", עמותה שבסיסה ברומניה המסייעת לספק לילדים איכות חיים גבוהה יותר.
בפברואר 2018 הוא הודה למעריצים בחשבון האינסטגרם שלו בשם הארגון על ההשתתפות בגיוס כספים והעלאת המודעות.
בשנת 2020, הוא השתתף בגאלה הווירטואלית הראשונה של הארגון עם עמיתו לאולפני מארוול, אנתוני מאקי.
ארגוני צדקה אחרים בהם הוא לוקח כוללים "Dramatic Need" ו־"Save the Children".
מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט להופעה הראשית הטובה ביותר (אנ') (2025)A Different Manאדוארד זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה (2025)2025ת'אנדרבולטס*ג'יימס "באקי" בארנסקפטן אמריקה: עולם חדש מופלא2026Avengers: DoomsdayTBAThe Brutalist
שנהסדרהתפקידהערות2003חוק וסדרג'סטין קאפשופרק: "Sheltered"2007 - 2010אחת שיודעתקרטר בייזן11 פרקים2009מלכיםג'ק בנג'מיןתפקיד ראשי; 13 פרקים2012עד עצם היום הזהג'פרסון / הכובען המטורף6 פרקיםחיות פוליטיותטי-ג'יי האמונדמיני-סדרההמבוךוויל פרנקליןמיני-סדרה2017מת על הבמהקליי אפוצ'ופרק: "Pilot"2021הפלקון וחייל החורףג'יימס "באקי" בארנסמיני-סדרהמה אם...?דיבוב; 2 פרקים2022פאם וטומיטומי ליתפקיד ראשי; 8 פרקים
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2022)2023באפקיס (אנ')עצמופרק: "IOS"
צ'ארלס סבסטיאן תומאס קבוט היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
הוא זכור בעיקר מתפקידו כמשרת האישי בקומדיית המצבים "משפחה שכזאת" לצדו של בריאן קית'.
עוד הוא מוכר מתפקיד הוואזיר בסרט "קיסמט" ובתפקיד ד"ר קארל הייאט בסדרת הטלוויזיה "Checkmate".
הוא דיבב את בגירה בסרט "ספר הג'ונגל".
תפקידים נוספים שלו בקולנוע היו בסרט "The Spy Killer" מ-1969 והמספר בסרט "הרפתקאותיו של פו הדב" (1977).
בגיל 14 עזב את הלימודים כדי לעבוד במוסך, ושימש כנהג וכמשרת אישי של השחקן הבריטי פרנק פטינגל .
בעבודתו אצל פטינגל הוא התוודע לשחקנים אחרים והחל להתעניין בתיאטרון, וכן נרשם ללהקת תיאטרון רפרטוארי.
כדי להשיג עבודה כשחקן הוא שיקר באשר להופעות קודמות שלו.
בראיון ב-1968 אמר קבוט שהוא חשב שמשחק הוא סוג של שקר, ושהוא רכש מיומנות כששימש כבאטלר של פטינגל.
באותה עת פיתח אהבה לבישול, ובעידודו של אביו הפך לשף.
לאחר שהרס מכונית עזב קבוט את עבודתו במוסך וחיפש עבודה כשחקן.
בתחילה ניסה להשיג עבודה דרך סוכנות שחקנים.
מכיוון שלא הלך לבית ספר למשחק, הוא למד בדרך הקשה.
ממופע בשם "On The Spot" פוטר ביום הראשון לעבודתו.
אבל עם הזמן גבר ביטחונו העצמי בכישורי המשחק שלו, ועד מהרה החל לקבל הצעות עבודה בעצמו.
ב-1935 השתתף קבוט בתפקיד קטן בסרט "Foreign Affaires".
הסרט הראשון שבו הופיע שמו בקרדיטים היה סרטו של אלפרד היצ'קוק "סוכן חשאי" משנת 1936. סרטים בריטיים נוספים בהם השתתף היו "Love on the Dole" (מ-1941), "פימפרנל סמית" (1941), "Old Mother Riley Overseas" ו-"Old Mother Riley Detective" (שניהם מ-1943) והסרט "They Made Me a Fugitive" (מ-1947).
ב-1946 שיחק בתפקיד יאגו בסרט קצר על פי המחזה "אותלו".
אחרי המלחמה שיחק קבוט בסרטים כמו "Third Time Lucky" (מ-1949), "העכביש והזבוב" (1949), בתפקיד הנבל פורוקדה בסרט "Dick Barton Strikes Back" (מ-1949).
ב-1952 הופיע בסרט "אייבנהו", וב-1954 השתתף בסרט "The Love Lottery".
קבוט הופיע בהפקות בינלאומיות כמו ההפקה הספרדית-בריטית-אמריקאית של הקומדיה "Babes in Bagdad" (מ-1952) ובגרסה האיטלקית ל"רומיאו ויוליה" בתפקיד לורד קפולט.
ב-1956 שיחק בהוליווד בסרטי וולט דיסני ו"ג'וני טרמיין" (1957).
ב-1960 שיחק בהפקה של ג'ורג' פאל לספר "מכונת הזמן" מאת ה.
ולס בתפקיד ד"ר הילייר המטיל ספק בנכונות סיפוריו של הנוסע בזמן.
בשנות החמישים של המאה העשרים השתתף בתוכנית רדיו בשם "Horizons West", סדרת תסכיתים בת 13 חלקים המתארת את קורותיהם של אנשי משלחת לואיס וקלארק.
ב-1962 שיחק בתפקיד נוח בהקלטה של המחזה המוזיקלי "המבול" מאת איגור סטרווינסקי.
הוא דיבב דמויות בסרטי דיסני כגון סר אקטור בסרט "החרב באבן" (1963) ובגירה בסרט "ספר הג'ונגל" (1967).
בטלוויזיה הופיע קבוט בסדרות כמו "The Adventures of Hiram Holliday" (בשנים 1956–1957), בסדרה הבלשית "Meet McGraw" של פרנק לאבג'וי (מ-1958), סדרת המערבונים "בוננזה" יחד עם ג'יימס בסט (ב-1960), בסדרה "Pony Express", היה לו תפקיד קבוע בסדרה "The Beachcomber" (מ-1962), ובפרק "A Nice Place to Visit" בסדרה "אזור הדמדומים" (1960).
במשך שנתיים הופיע קבוט באחד התפקידים הראשיים בסדרה "Checkmate" של אריק אמבלר ושיחק בדמות ד"ר קארל הייט (1960–1962) לצדם של אנתוני ג'ורג' ודאג מקלור.
הוא הופיע בתפקיד אריק ויטאקר בפרק "Five O'Clock Friday" בסדרת ההרפתקאות "The Islanders" של רשת ABC.
קבוט היה חבר צוות בשעשועון הטלוויזיה "Stump the Stars".
הוא הופיע בתוכנית הראיונות "Here's Hollywood" של רשת NBC.
ב-1964 היה המנחה של תוכנית הטלוויזיה "Suspense".
בשנים 1966 ועד 1971 שיחק קבוט בתפקיד ג'יילס פרנץ' בסדרה הקומית "משפחה שכזאת" של רשת CBS, לצדם של בריאן קית' וקאתי גארבר.
במהלך שידורי הסדרה "משפחה שכזאת" שיחק קבוט גם בסרטים ובתוכניות טלוויזיה אחרות.
פעם אחת נטל חופשה מהסדרה והחליף אותו שחקן האופי הבריטי ג'ון ויליאמס , שגילם את נייג'ל אחיו של פרנץ'.
קבוט שיחק בתפקיד מארח ב-"Journey to Midnight".
בעיני הצופים הוא היה זכור בעיקר בדמות מר פרנץ' גם אחרי שהסתיימה הסדרה "משפחה שכזאת" בשנת 1971. קבוט הנחה את הסדרה "Ghost Story" מ-1972, אנתולוגיה של סיפורים על טבעיים.
אחרי כן שיחק קבוט בתפקיד קריס קרינגל בהפקה הטלוויזיונית המחודשת של "Miracle on 34th Street" משנת 1973. עוד הופיע קבוט בסרט הטלוויזיה "The City That Forgot About Christmas" ב-1974, והיה המספר בשתי תוכניות נוספות של "פו הדוב", "פו הדב וטיגר גם" ו-"הרפתקאותיו של פו הדב".
ב-1967 הקליט אלבום שבו הוא קורא משיריו של בוב דילן, בשם "סבסיאן קבוט, שחקן / בוב דילן, משורר".
לקבוט ולאשתו קתלין היו שלושה ילדים, שתי בנות ובן: אנט, איבון וכריסטופר.
בשנים האחרונות לחייו חי קבוט בדיפ קוב בפרבר בעיר ויקטוריה בקולומביה הבריטית, קנדה.
הוא נפטר ב-22 באוגוסט 1977 בבית החולים ויקטוריה לאחר שסבל משבץ בפעם השנייה.
גופתו נשרפה ואפרו נטמן בבית הקברות "Westwood Village Memorial Park".
סבסטיאן יונג הוא כדורגלן גרמני המשחק בקרלסרוהה בעמדת המגן הימני.
ליונג הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה.
יונג שיחק כנער באיינטרכט פרנקפורט, ובעונת 2008/09 עלה לקבוצה הבוגרת.
בתחילה שיחק יונג בעיקר בקבוצת המילואים, ובמרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה של איינטרכט פרנקפורט, כשהחליף את פטריק אוקס בתיקו 0-0 מול ארמיניה בילפלד בבונדסליגה.
החל מעונת 2009/10 החל יונג לתפוס מקום בקבוצה הבכירה, והבקיע את השער הראשון שלו בניצחון 2–3 של איינטרכט פרנקפורט בזיגנל אידונה פארק מול בורוסיה דורטמונד, כאשר השווה את התוצאה ל-2-2. בעונת 2010/11 יונג ערך 33 הופעות ליגה במדי פרנקפורט, אך קבוצתו נשרה אל הבונדסליגה השנייה בתום עונה זו.
בעונת 2011/12 השיגו יונג ואיינטרכט פרנקפורט עלייה בחזרה לבונדסליגה כבר לאחר עונה אחת, כשגם בעונה זו יונג מיעט להחמיץ משחקים ואף הבקיע שני שערים.
בעונת 2012/13 יונג ופרנקפורט סיימו באופן מפתיע במקום השישי בבונדסליגה, כשיונג מהווה חלק מחוליית הגנה שכללה את קרלוס סמבראנו, בסטיאן אוצ'יפקה, סטפנו סלוצי, אנדרסון במבה וסבסטיאן רודה.
בזכות הישג זה, פרנקפורט ויונג השיגו כרטיס למפעל הליגה האירופית, ויונג האריך חוזהו בפרנקפורט עד ליוני 2015. בעונת 2013/14 יונג ופרנקפורט סיימו במקום ה-13 בבונדסליגה, ובליגה האירופית צלחו את שלב הבתים והודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי פורטו בשערי חוץ.
בעונה זו המשיך יונג להיות חלק חשוב במערך ההגנה של פרנקפורט.
בתום עונת 2013/14 עזב יונג את איינטרכט פרנקפורט, בה שיחק 16 שנים רצופות, ועבר לוולפסבורג, תמורת דמי העברה של 2.5 מיליון אירו שהועברו לפרנקפורט.
יונג חתם על חוזה עד יוני 2018, והובטח לו שכר של ארבעה מיליון אירו לעונה.
בעונתו הראשונה בקבוצה, 2014/15, ערך יונג 18 הופעות ליגה, והיה שותף לאחת העונות הגדולות בתולדות וולפסבורג.
בעונה זו יונג סיים עם וולפסבורג במקום השני בבונדסליגה, וזכה עם הקבוצה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על בורוסיה דורטמונד, במשחק בו לא שותף.
באותה עונה הגיע יונג עם וולפסבורג לרבע גמר הליגה האירופית, שם הודחה הקבוצה על ידי נאפולי.
במשחק הסופר קאפ הגרמני באוגוסט 2015, בו ניצחה וולפסבורג בבעיטות הכרעה את באיירן מינכן, לא שותף יונג.
בעונת 2015/16 ערך יונג 11 הופעות ליגה בלבד.
וולפסבורג סיימה עונה זו במקום השמיני, והגיעה לרבע גמר ליגת האלופות, שם הודחה על ידי ריאל מדריד.
בעונת 2016/17 וולפסבורג ויונג נקלעו למאבקי תחתית, בעונה בה יונג החמיץ כמעט את כולה עקב פציעה.
בעונה זו ניצלה וולפסבורג מירידה רק לאחר שניצחה בצמד משחקי מבחן מול איינטרכט בראונשווייג.
ב-24 ביוני 2019 חתם בהנובר 96 מהבונדסליגה השנייה.
יונג שיחק בכל נבחרות גרמניה הצעירות, וערך 19 הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. בנובמבר 2012 נקרא יונג לסגל של נבחרת גרמניה הבכירה, בגין פציעותיהם של הולגר באדשטובר וג'רום בואטנג, לפני משחק ידידות מול נבחרת הולנד.
זה היה הזימון הראשון של שחקן איינטרכט פרנקפורט לנבחרת גרמניה, מאז זומן הורסט הלדט בשנת 1999. למרות זאת, יונג לא שותף במשחק זה.
במאי 2014, מעט לפני מונדיאל 2014, נקרא יונג שוב לסגל הגרמני, והפעם למשחק ידידות מול נבחרת פולין.
יונג פתח בהרכב במשחק זה, והוחלף בדקה ה-71 על ידי קווין פולאנד.
נכון לפברואר 2018, יונג לא ערך הופעות נוספות בנבחרת גרמניה.
אנדרס סבסטיאן סוריה קינטנה הוא כדורגלן קטרי-אורוגוואי המשחק במועדון ספורט קטר בעמדת החלוץ.
סוריה התחיל את הקריירה שלו בליברפול מונטווידאו.
בשנת סוריה חתם באל-גארפה מליגת העל הקטרית.
באל-גארפה, סוריה שיחק עונה אחת בה זכה באליפות המדינה כאשר כבש 14 שערים.
בקיץ חתם במועדון ספורט קטר.
בקטר, סוריה שיחק 7 עונות במהלכן כבש 102 שערי ליגה וזכה עם הקבוצה בגביע כתר הנסיך בעונת .
לאחר הזכייה, אודינזה, חטאפה ואתלטיקו מדריד הביעו עניין בסוריה שהחליט להאריך חוזה בקטר.
במהלך המשחק נגד פחטקור טשקנט במסגרת ליגת האלופות האסיאתית שנערך ב-9 באפריל 2013, סוריה הבקיע 9 שניות מפתיחת המשחק, השער המהיר אי פעם במסגרת אסיאתית.
בקיץ , סוריה חתם באל-ערבי.
סוריה נולד באורוגוואי ובשנת קיבל אזרחות קטרית, שאפשרה לו לשחק בנבחרת קטר.
סוריה זכה עם הנבחרת הצעירה במדליית הזהב במשחקי אסיה בשנת .
ב-15 בנובמבר 2006 סוריה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-0 ל.
ב-9 ביולי 2007 סוריה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד במסגרת גביע אסיה בכדורגל 2007. סוריה הבקיע עוד שני שערים במהלך הטורניר ושלושת שעריו היו היחידים של קטר.
כדורגלן העונה בליגת העל הקטרית:
מלך השערים בליגת העל הקטרית:
סבסטיאן לודוויג היילמן , היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
היילמן נולד ב-9 באוגוסט 1903 בווירצבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1921 הוא התגייס לרייכסווהר, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-21 (הבווארי).
ב-1 בפברואר 1935 הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-63, ולאחר מכן הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-91.
היילמן לחם עם פלוגתו במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת כחלק מהדיוויזיה ה-27, ועוטר בעיטור צלב הברזל, וב-1 באוגוסט 1940 הוא התנדב לכוחות הפאלשירמייגר.
ב-27 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הצנחנים ה-3, וב-1 בנובמבר הוא הועלה לדרגת מיור.
במהלך הקרב על כרתים לחם היילמן עם גדודו וספג אבדות כבדות, ועל פעולותיו בקרב עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
בסוף 1941 הועבר רגימנט הצנחנים ה-3 לגזרת לנינגרד, שם עוטר ב-26 בפברואר 1942 בעיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 בנובמבר 1942 הועלה היילמן לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הרגימנט.
ב-1 במאי 1943 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וביולי אותה שנה הוא הועבר עם יחידתו לסיציליה, ולחם עמו נגד פלישת בעלות הברית לסיציליה.
לאחר מכן הוא לחם בחזית האיטלקית, והשתתף בקרב מונטה קאסינו, וב-2 במרץ 1944 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים.
ב-15 במאי 1944 הוא קיבל גם תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים, וב-15 באוקטובר 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-5. ב-1 בדצמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובמהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה כחלק מהארמייה השביעית ומארמיית הפאנצר השישית, וב-5 במרץ 1945 הוא נפל בשבי הבריטי.
באוגוסט 1947 שוחרר היילמן מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר בקמפטן עד למותו ב-26 באוקטובר 1959.
סבסטיאן פיאנה (בספרדית: Sebastián Piana; 26 בנובמבר 1903 - 17 ביולי 1994) היה מלחין, מעבד, פסנתרן, מנצח ומורה למוזיקה ארגנטינאי, שהצטיין בהלחנת מוזיקת טנגו ומילונגה.
מילים לשיריו כתבו משוררים כמו אומרו מאנסי, חוסה גונסלס קסטיו וקטולו קסטיו.
יחד עם הפזמונאי אומרו מאנסי פיתח גישה חדשה לשירי המילונגה.
פיאנה היה פרופסור באקדמיה למוזיקה "מנואל דה פאייה" בבואנוס איירס ונבחר ליושב ראש האקדמיה לעגת לונפארדו של בואנוס איירס.
פיאנה נולד בשנת 1903 בשכונת אלמגרו של בואנוס איירס במשפחה של מהגרים איטלקים.
אביו, סבסטיאנו פיאנה, שהיגר לארגנטינה בגיל 8 מחבל פיימונטה, עבד כספר אך גם היה גם מוזיקאי חובב שניגן במנדולינה, גיטרה ופסנתר.
הוא עודד את בנו לעסוק במוזיקה מילדות והביא לו כלי נגינה שונים במתנה.
בגיל 10 למד פיאנה מוזיקה אצל אביו עצמו.
הוא למד גם במכון למוזיקה בשם אודיאון אצל מורה בשם ד'אגוסטינו.
לקח שיעורי מוזיקה גם אצל הפסנתרן הווירטואוז ארנסטו דרנגוש (1925-1882) ואצל המלחין חואן פרנסיסקו חיאקובה (ג'אקובה) (1990-1907).
בגיל 12 השתתף כבר כחבר בשלישייה של ילדים.
פיאנה התחיל את הקריירה של מוזיקאי מקצוען בגיל 17 כשניגן ואלסים וקטעי אופרות בקולנוע שכונתי.
הוא התחיל להלחין ריקודי טנגו והקים הרכבים מוזיקליים שונים איתם ערך סיורי הופעות בארגנטינה ובחו"ל.
הוא עבד בו זמנית גם כמורה למוזיקה.
בשנת 1922 הופיע לראשונה בשידור רדיו.
כעבור ארבע שנים הכיר את הפזמונאי אומרו מאנסי (Homero Manzi) והתחילו לעבוד כצמד מלחין-פזמונאי למשך השנים הבאות.
בערך בשנת 1930 ביקשה רוסיטה קירוגה ממאנזי לכתוב לה מילונגה ומאנזי פנה לפיאנה בנוגע למוזיקה.
פיאנה הלחין אז בתוך שעה את "המילונגה של 900".
בסופו של דבר מאנזי כתב לה את המילים רק אחרי שלוש שנים נוספות.
ב-1930 יחד עם חוסה גונסלס קסטיז'ו, אומרו מאנסי, פדרו מאפיה וקאטולו קאסטיז'ו הוביל פיאנה מגמה מוזיקלית האחראית לגישה בררנית ומתוחכמת יותר למוזיקת המילונגה.
על מילותיו של מאנסי הלחין פיאנה מילונגות נוספות כמו "Ropa blanca" ("בגדים לבנים")
ביצירותיו שאף פיאנה להחזיר למוזיקה את התפקיד הראשי לעומת המילים.
פיאנה לימד באקדמיה למוזיקה ע"ש מנואל דה פאייה.
הוא המשיך להלחין וללמד עד יום מותו.
פיאנה נפטר בגיל 90 בשנת 1994 בעירו בואנוס איירס.
1985 - דיפלומת הצטיינות של פרסי קונקס בתור "אחד מחמשת מלחיני הטנגו הגדולים בהיסטוריה של ארגנטינה"
סבסטיאן פיאנה הלחין כ-500 יצירות, מהן 4 הוקלטו על ידי קרלוס גרדל.
סבסטיאן זיידל הוא ג'ודוקא גרמני.
זיידל מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (באקו 2015).
בינואר 2012, זכה זיידל לראשונה באליפות גרמניה.
בספטמבר אותה השנה הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'World Cup Rome'.
באוקטובר 2014 הוא זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי אסטנה.
באליפות אירופה 2015 שנערכה בבאקו במסגרת המשחקים האירופיים, זכה זיידל במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
בסיבוב הראשון הוא ניצח באיפון את בנצה זמבורי ההונגרי, בשמינית הגמר הוא ניצח שוב באיפון את יספר לפיבר הבלגי וברבע הגמר הפסיד למיכאל פולייב הרוסי ונשר לקרבות בית הניחומים.
לאחר ניצחון על דזמיטרי שרשאן הבלארוסי, זיידל עלה לקרב על מדליית הארד בו ניצח את סרג'יו אולייניק הפורטוגלי.
זיידל השתתף באולימפיאדת ריו 2016 והודח בסיבוב השני לאחר הפסיד לפאביו באזילה שזכה בזהב.
בפברואר 2018 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי לאחר שניצח בקרב על המדליה את קיליאן לה בלוק הצרפתי המקומי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה זיידל במדליית ארד יחד עם נבחרת גרמניה בתחרות הקבוצתית.
בתחרות האישית בקטגוריית המשקל של עד 66 ק"ג, הוא הודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד ליאקוב שאמילוב הרוסי.
באקו 2015: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
גראנד פרי אסטנה 2014: מדליית ארד
גראנד סלאם אבו דאבי 2014: מדליית ארד
גראנד פרי צ'ינגדאו 2014: מדליית כסף
גראנד פרי זאגרב 2015: מדליית כסף
גראנד פרי בודפשט 2015: מדליית כסף
גראנד פרי מרקש 2019: מדליית ארד
בנגט אולף סבסטיאן לארסון (בשוודית: Bengt Ulf Sebastian Larsson; נולד ב-6 ביוני 1985) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הקשר.
לארסון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסקילסטונה ובגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של ארסנל.
ב-27 באוקטובר 2004 לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת גביע הליגה האנגלי נגד מנצ'סטר סיטי.
ב-1 בפברואר 2006 לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2–3 נגד ווסטהאם יונייטד.
באוגוסט לארסון הושאל לברמינגהאם סיטי עם אופציה לרכישה.
בינואר לארסון חתם על חוזה בקבוצה תמורת מיליון פאונד.
באפריל לארסון הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד שפילד ונסדיי.
עם עלייתה של ברמינגהאם לפרמייר ליג, לארסון נדחק מההרכב וזכה לחזור אליו אחרי מינויו של אלכס מקליש לאימון הקבוצה.
בדצמבר הבקיע את שער הליגה הראשון שלו בפרמייר ליג נגד טוטנהאם הוטספר, שהביא לקבוצתו ניצחון ראשון אחרי שלושה חודשים.
ב-22 ביוני 2011 חתם בסנדרלנד, אליה הגיע בהעברה חופשית.
לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ליברפול, בו גם הביע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-9 באוגוסט 2017 לארסון חתם בהאל סיטי.
3 ימים לאחר מכן, לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–4 נגד בורטון אלביון.
ב-30 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–6 נגד ברמינגהאם סיטי.
ב-11 ביוני 2018 לארסון חזר לשוודיה וחתם במאלמה.
לארסון זומן לראשונה לסגל נבחרת שוודיה באוקטובר .
בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .
לארסון נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008.
ב-29 במרץ 2011 לארסון הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-9 ביוני 2018 לארסון ערך את הופעתו ה-100 במדי נבחרת שוודיה במשחק ידידות נגד .
כדורגלן העונה של ברמינגהאם סיטי:
כדורגלן העונה של השחקנים בברמינגהאם סיטי:
כדורגלן העונה של האוהדים בסנדרלנד:
סבסטיאן לייטנר היה פרשן גרמני ומדען פופולרי.
כסטודנט בווינה, הוא הוחזק במעצר על ידי הנאצים ב-1938 בשל התנגדותו לסיפוח אוסטריה לגרמניה רבתי.
מאוחר יותר הוא עבר לפרנקפורט כדי ללמוד משפטים, אבל הוא גויס על ידי הורמאכט בשנת 1942. אחרי שבילה כמה שנים במחנה שבויים סובייטי, הוא חזר לגרמניה ב-1949 והתחיל בקריירה כפרשן.
אשתו הייתה העיתונאית והסופרת האוסטרית תיאה לייטנר.
תחילה התמקד בנושאים משפטיים וסוציולוגיים, אך לאחר מכן הוא לקח נושאים רפואיים ופסיכולוגיים כנושא שלו.
ספרו So lernt man lernen (איך ללמוד כדאי ללמוד), מדריך מעשי לפסיכולוגיה של הלמידה, הפך לרב מכר.
בספר זה מצוטט לעיתים קרובות תיאור מערכת לייטנר שלו, אשר משתמשת בכרטיסי זיכרון לצורך למידה באמצעות שינון בסירוגין.
Der Weg zum Erfolg (איך ללמוד כדי ללמוד.
So lernt man leben (איך ללמוד לחיות), מנצ'ן 1974, דרואמר קנאור
סבסטיאן גבריאל סובה הוא דוגמן אמריקאי.
סובה נולד במישיגן לאם גרמנייה ואב אמריקאי, בגיל תשע עבר לבון עקב עבודתו של אביו, לאחר מכן עברה משפחתו לאסקס שם למד בפנימייה.
ב-2010 טייל עם חברתו לפני לימודיו באוניברסיטה בשפילד, בהיותו בלוס אנג'לס הוא התגלה ונפגש עם נציגי סוכנות פורד מודלס, אך עקב הלימודים באוניברסיטה לא התאפשר לו לחתום על חוזה עם הסוכנות, אך עם זאת נשלחה המצלה עבורו לסוכנות דוגמנות בלונדון.
צילומיו הראשונים היו למגזין הבריטי "Attitude", את חוויותיו הראשונות מול המצלמה הוא תיאר כך "לא היה לי מושג מה אני עושה!
קפאתי, עמדתי על גג שאני לבוש רק בקילט".
לאחר מכן הוא הופיע במגזינים נוספים כמו GQ ואסקווייר.
הוא עבד עבור מספר מעצבי אופנה וביניהם ורסצ'ה וז'יבנשי.
ב-2012 הופיע בתצוגת אופנה של כריסטיאן לקרואה בפריז.
ב-2016 הוביל את קמפיין ההלבשה התחתונה של חברת "Replay", באותה שנה גם דגמן בשבוע האופנה של ניו יורק.
הוא דורג כאחד מ-50 הדוגמנים המצליחים בעולם על ידי "Models.com"
סבסטיאן פרנקס (בהולנדית: Sebastiaen Vrancx, לעיתים נכתב גם Sebastiaan או Sebastian, וכן Franck או Franks; 22 בינואר 1573 - 19 במאי 1647) היה צייר בארוק פלמי, שידוע בעיקר בזכות סצנות הקרב שלו, ז'אנר שהוא היה החלוץ בו.
הוא גם צייר נופים עם סצנות מיתולוגיות ואלגוריות, סצנות עם שודדים, סצנות כפר וחגיגות בערים.
הוא היה צייר דמויות מחונן שהוזמן באופן קבוע לצייר בקומפוזיציות של ציירים עמיתים.
סבסטיאן פרנקס הוטבל ב 22-בינואר 1573 בכנסיית סנט ג'יימס באנטוורפן.
הוא היה חניך בבית המלאכה של אדם ואן נורט, שהיה גם המאסטר של ציירים בולטים אחרים כגון פיטר פול רובנס, יאקוב יורדאנס והנדריק ואן באלן.
ההערכה היא כי לאחר שסיים את חניכותו, הוא ביקר באיטליה מכיוון שהפך לחבר בגילדת האומנים באנטוורפן רק בשנת 1600.
הוא החל את הקריירה שלו באנטוורפן וזכה להכרה של חבריו האמנים.
הוא הוערך במיוחד כצייר סצנות קרב ופיטר פול רובנס ידוע כי היה בבעלותו סצנת קרב של האמן.
בתפקידו הוא היה רשאי לשאת חרב.
הוא צויר בתנוחה של איש מליציה עם חרב לצידו, על ידי אנתוני ואן דייק.
פרנקס היה חבר בקבוצת רטוריקה וסופרים שהייתה צמודה לגילדת האמנים.
הוא היה מאוד פעיל בתא הרטוריקה וכתב 13 קומדיות ומספר השירים.
וראקס עבד עם יאן ברויגל בן, הנדריק ואן באלון ופרנס פרנקן שני על עיצוב סמל עבור קבוצת הרטוריקה, שעבורו זכה בפרס ראשון 1618.
פרנקס חווה טרגדיה אישית כאשר אשתו וילדתו היחידה ברברה נפטרו כמה חודשים זאת אחר זאת בשנת 1639. הוא עצמו נפטר ב-19 במאי 1647 באנטוורפן.
תלמידיו של פרנקס כללו את פיטר סניירס שהפך לצייר קרב מוביל ובלתאסאר קורטויס, שעבודתו כמעט ולא ידועה.
אין פרטים ברורים על גודל הסטודיו של פרנקס.
במכתב משנת 1634 כתב יאן ברויגל הצעיר לבן זוגו העסקי בסביליה כי: 'לפרנקס יש הרבה מה לעשות אבל הוא מסרב להעסיק עוזרים, מה שאומר שעבודתו נמשכת זמן רב.
סבסטיאן פרנקס ידוע כיום בעיקר בזכות סצנות הקרב שלו, ז'אנר שהוא ככל הנראה היה החלוץ שלו באמנות צפון אירופה.
עם זאת נושאי הציור שלו היו הרבה יותר רחבים מסצנות קרב בלבד.
הוא צייר נופים עם סצנות מיתולוגיות ודתיות, אלגוריות לעונות השנה, נופי עיר, סצנות אירועים, סצנות כפר, סצנות ז'אנר ואפילו ציורים ארכיטקטוניים.
הוא גם הפיק איורים עבור בתי דפוס וההוצאות לאור באנטוורפן.
סבסטיאן פרנקס היה ככל הנראה האמן הראשון בצפון או בדרום הולנד שתיאר סצנות קרב.
ניסיונו כקצין וכקפטן במיליציה האזרחית באנטוורפן אולי מילא תפקיד בהתעניינותו בפיתוח ז'אנר זה.
כמחצית מיצירותיו הידועות מוקדשות למראות צבאיים.
ניסיונו ממקור ראשון בנושאים צבאיים, ככל הנראה, היווה השראה לטיפולו בנושא ותמך במיומנותו בתיאור אירועי פרשים וקרבות במלחמת שמונים השנים.
פרנקס הפך לדמות בעלת השפעה רבה בהתפתחות נושא זה.
החל מהתקופה של 1611–1625 התפתח סגנון הציור שלו כך שנופיו והדמויות בהם קיבלו אופי מיוחד שהוכר כסגנונו הבוגר.
הוא השיג שליטה רבה יותר בייצוג החלל ובקבוצות דמויות גדולות ומורכבות יותר.
בתקופתו המאוחרת משנות ה-1630 ואילך התאפיינו הקומפוזיציות שלו בטונליות חדה יותר ובביצוע דינמי יותר של העצים.
הסגנון הבוגר של פרנקס מציג קבוצות של דמויות מורכבות הפועלות בנופים נרחבים.
אחד הנושאים אליהם חזר באופן קבוע היה "הקרב בין לקרבינטה ודה ברואה".
הנושא שאב את השראתו מאירוע שהתרחש ב־5 בפברואר 1600, כאשר מפקד צבא צרפתי צעיר ובטוח יתר על המידה בשם פייר דה ברואטה, אתגר לדו-קרב את סגן הפרשים הספרדי ג'רארד ואן הובלינג, הידוע בכינויו לקרבינטה לאחר שהוא כביכול הפעיל את פרשיו טוב יותר מהספרדים.
הדו-קרב היה באחו המיוער ליד העיירה ווכט בין העיירה לטחנה.
לכל צד היו 21 פרשים חמושים בחרבות ואקדחים.
לקרבינטה נהרג בתחילת הקרב ביריה מאקדח.
במהלך ההתכתשות ספגו הצרפתים בסך הכל 19 הרוגים.
פייר דה ברואה נתפס ואז נהרג על ידי מתנגדיו.
נושא הקרב הזה הפך לפופולרי באותה תקופה.
נושא הקשור מקרוב לסצנות הצבאיות הוא סצנות ההתקפות של שודדים על נוסעים וסצנות של חיילים השודדים כפרים.
דוגמה לכך היא "התקפת השודדים" ( מוזיאון ההרמיטאז').
בתמונה רואים סצנה של נוסעים על סוסים המנסים להדוף התקפה של שודדים.
רבות מסצנות המארבים שלו משקפות את חוסר האונים של הקורבנות האזרחיים.
לפרנקס היו חסידים רבים בדרום הולנד, ביניהם פיטר מולינר, ז'אק ואן דר ווייגן ואדם פרנס ואן דר מיולן, שהיה תלמידו של פיטר סניירס (תלמידו של פרנקס) שבהמשך עבר לצרפת.
סצנות הפרשים של פרנקס נותרו שמרניות, דומות לאלה של אנטוניו טמפרסטה .
פרנקס יצר סדרות שונות של ציורים המייצגים את ארבע העונות או חודשי השנה.
בתמונות האלגוריות הללו כל חודש או עונה מתאפיינים בשלבי הנוף והפעילויות האנושיות הנלוות אליו.
ציורים אלה היו פופולריים מאוד בציור הפלמי בסוף המאה ה -16 ותחילת המאה ה -17. פיטר ברויל האב ייסד את הז'אנר כקטגוריה עצמאית של ציור עם מעגל החודשים המשפיע עליו שצויר לביתו של פטרונו.
[7] סדרות של שנים עשר פאנלים של חודשים בודדים, של שישה פאנלים שכל אחד מהם מייצג חודשיים, וכן סדרות של ארבע העונות הופקו על ידי מספר אמנים.
בסדרה של ארבע העונות סבסטיאן פרנקס שילב מספר מוטיבים ופרטים יפים בנופים לייצוג העונות.
האביב מציג מסיבת שייט אלגנטית העוסקת באהבה באדיבות ובאיכרים המטפלים בגנים, רועי צאן.
הקיץ מציע נוף פנורמי של פועלים בעבודה, פיקניקים ורחצה בבריכה סמוכה במהלך הבציר.
הסתיו מציג חצר משק שבה עובדים עסוקים בבחירת תפוחים ומסירת שקים מלאי ענבים שנקטפו כדי להפוך ליין.
החורף מיוצג בשלג בפאתי עיר חומה, שם נערך קרנבל ואנשים מחליקים על קרח קפוא.
לאחר שחזר מאיטליה לארץ מולדתו פנה לצייר נושאי ז'אנר.
הוא יצר מספר סצנות כפר ועיר.
כמה סצנות תיארו רעולי פנים, ואולי התבססו על ניסיונו כסופר ושחקן במחזות שהופקו באגודת הרטוריקה.
דוגמה לכך היא "תצפית על אנטוורפן בלילה עם דמויות אלגנטיות" בסצנת הלילה הזו הצליח הצייר לתפוס את ההשפעות אור הירח ואור פנס.
האווירה הלילית נעשית מוחשית עם סצנות נטורליסטיות וצוירו בקפידה כמו דמותם של שני החתולים שבמרכז הציור, המוצגים כצלליות בלבד שעומדים לתקוף אחד את השני.
הקומפוזיציה מדגימה את תשומת הלב ללבוש הדמויות, עניין שבא לידי ביטוי גם בעיצובים של ורנאקס לסדרת הדפסים של פיטר דה ג'וד הראשון, המתארים שמלות של עמים שונים" .
הוא גם צייר את הקומפוזיציה "קופים וחתולים" המציגה דמויות של קופים העוסקים בפעילות אנושית.
בז'אנר הזה היו הקופים לרוב לבושים בתלבושות שהוסיפו מימד קומי שעה שהקופים מבצעים פעולה אנושית ספציפית.
פרנקס שיתף פעולה עם צייר האדריכלות פיטר ניפס האב.
הוא הוסיף דמויות לחללי הפנים בכנסייה של ניף.