tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בניין ב' - בבניין ממוקמים משרדי הנהלה, השירות לשיקום הפרעות בתקשורת, יחידות עזר מקצועיות ומועדון חברתי למטופלים.
במסגרת הטיפול הרפואי-שיקומי, אותו מקבלים המטופלים במרכז הרפואי, נעשה שימוש רחב היקף בטכנולוגיות ובשיטות מתקדמות, בהן:
מערכת Armeo Power - -מערכת רובוטית בתחום שיקום גף עליון, שהוכנסה לשימוש במכון לריפוי בעיסוק.
המערכת כוללת מתקן שאליו מחוברת זרוע רובוטית ועמדת מחשב הכוללת צג, תוכנת תרגילים ומשחקים.
המערכת מיועדת לשיפור הפקת תנועה וחיזוק של גף עליון.
המרכז הרפואי לוינשטיין הוא הראשון שרכש את הטכנולוגיה בישראל.
ReWalk – מכשיר המתבסס על טכנולוגיה רובוטית ומאפשר הליכה עם קביים למטופלים הסובלים משיתוק בפלג הגוף התחתון ורתוקים לכיסא גלגלים.
מדובר בחליפה שהמטופל לובש על גפיו התחתונות, אשר כוללת בין השאר סוללות, מערך חיישנים, מערכת בקרה ממוחשבת ומערכת חירום ובטיחות מתוחכמת.
האנטי גרביטי הוא הליכון, שמפחית את משקל הגוף בעזרת מסוע שעליו המטופל הולך כשהוא לבוש במכנסיים ייעודיים.
לוקומט/ Locomat - מערכת רובוטית לתרגול הליכה שנמצאת בשימוש הפיזיותרפיה.
המערכת, שמשלבת מסוע נע ורובוט המסונכרנים בעזרת מחשב, מאפשרת למאושפזים חיקוי הליכה נורמלית ורציפה כבר בשלבים מוקדמים ביותר של השיקום.
באמצעות המערכת ניתן לטפל במגוון רחב מאוד של מטופלים, עם פגיעות חוט שדרה, עם חבלות ראש, לאחר אירוע מוחי, עם טרשת נפוצה או הסובלים מהפרעות תפקודיות ומקשיים בתנועה על רקע אחר.
פוסטרוגרף - מערכת טכנולוגית ממוחשבת, שמסייעת באבחון הפרעות ביציבות ובשיווי המשקל שנובעות מליקויים אורתופדיים או נוירולוגיים.
הערכת הליקויים מתייחסת למערכת התחושתית ולמערכת המוטורית הרצונית והאוטומטית.
בעזרת הפוסטרוגרף ניתן לבצע הערכת יכולת בתפקודים מגוונים ובהם: הליכה, קימה מישיבה לעמידה ועלייה על מדרגה.
מטרות הטיפול העיקריות הן שיפור שיווי משקל, שיפור יציבה, חיזוק שרירים ולימוד אסטרטגיות שיווי משקל מתאימות.
חדר כושר למוח – בחדר קיימות עמדות מחשב שבכל אחת מותקנת תוכנת MindFit, אשר מובילה בתחום של אימון המוח לשיפור זיכרון וקוגניציה.
השירות לריפוי בעיסוק בלוינשטיין הקים את חדר הכושר למוח עבור מטופלים עם פגיעה מוחית נרכשת והוא הראשון מסוגו בבית חולים שיקומי.
חדר הסנוזילן - חלק ממרחב טיפולי לפעילות המשלבת רגיעה ואקטיביות ובו גרייה רב חושית, של שמיעה, מגע, טעם, ריח ותנועה.
הטיפול בסנוזילן מיועד למטופלים בכל הגילים, הסובלים מלקויות קשות וקשיי תפקוד מורכבים או לאנשים שטיפולים אחרים אינם נגישים להם.
בלוינשטיין נעשה בו שימוש גם למחוסרי הכרה.
מציאות מדומה - שיטת טיפול שבה התרחשות מוקרנת על גבי מסך והמשתמש הצופה בה חווה תחושה של פעילות ונוכחות כאילו היה בעולם האמיתי.
במציאות המדומה, אשר נוצרת על ידי שימוש בטכנולוגיות מתקדמות, המשתמש מזיז חפצים ומקבל משוב ראייתי ושמיעתי כתוצאה מפעולותיו.
סימולטור נהיגה – מכונה שמדמה מצבי נהיגה שונים, בוחנת את תגובות הנהג ומשמשת לשיקום כישורי הנהיגה.
צוות מקצועי ומיומן בשיקום נהיגה מפעילי את הסימולטור עבור מטופלי המרכז הרפואי.
עכבר-ראש (Head Controlled Mouse) – מתקן שכולל סנסור שמודבק על המצח ומשמש כתחליף לעכבר מחשב, עבור מטופלים עם חולשה קשה או שיתוק בארבע גפיים.
בעזרת העכבר-ראש, גם אדם עם חוסר בתנועות רצוניות ונשלטות בידיים, אשר שולט בתנועות הצוואר, יכול ומסוגל לתפעל מחשב.
אמצעי הערכה שפותחו במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין
במרוצת השנים פותחו במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין מספר כלי הערכה למטופל השיקומי אשר כיום מהווים כלי עבודה מרכזי במחלקות ומרכזי שיקום ברחבי העולם.
מטרתה לערוך מבחן המאפשר להעריך את התפקוד הקוגניטיבי של מטופל עם נזק מוחי בזמן קצר יחסית.
SCIM (Spinal Cord Independence Measure) - כלי להערכה תפקודית שפותח במחלקה לשיקום שדרהוכיום נעשה בו שימוש במרכזי שיקום ברחבי העולם.
אומץ על ידי הארגון הבינלאומי לחוט שדרה ככלי להערכה שגרתית של הנפגעים ועל ידי ארגון הבריאות העולמי ככלי הערכה במחקר טיפולים חדשניים להחלמת חוט שדרה.
SCI-ARMI – כלי ייחודי, שהורכב על ידי חיבור מתמטי של ה- SCIM עם כלי להערכה כמותית של החסר העצבי (AMS).
מעריך את התרומה של הטיפול השיקומי עצמו לשיפור התפקודי בנפגעי חוט השדרה, תוך ניטרול השפעת גורמים אחרים, ביניהם ההחלמה הטבעית, על מצב הנפגע אחרי הטיפול.
PALPA - Psycholinguistic Assessment of Language Processing in Adult acquired aphasia - הגרסה העברית פותחה על ידי השירות לשיקום הפרעות בתקשורת במטרה לסייע בבדיקת יכולות עיבוד השפה של מטופלים הסובלים מאפזיה (הפרעה נרכשת בשפה עקב נזק מוחי).
המרכז הרפואי האוניברסיטאי תל אביב (מרת"א) על שם סוראסקי (בית החולים איכילוב) הוא מרכז הרפואי ממשלתי-עירוני, השני בגודלו בישראל אחרי המרכז הרפואי שיבא – תל השומר.
המרכז הרפואי שמשתרע על שטח של כ-257 דונם נמצא בין הרחובות ויצמן, דפנה והנרייטה סולד בתל אביב.
המרכז הרפואי תל אביב כולל חמישה בתי חולים: בית החולים הכללי איכילוב, בית החולים השיקומי על שם אידה סוראסקי, בית החולים ליס לנשים וליולדות, בית החולים דנה-דואק לילדים, ובית החולים לרפואה דחופה על שם סילבן אדמס.
ב-2025 נחתם הסכם בין אוניברסיטת תל אביב לבין המרכז הרפואי איכילוב, שבמסגרתו יוכר רשמית כבית חולים אוניברסיטאי.
בנוסף להיותו בית חולים, הוא משמש מרכז הוראה ומחקר המסונף לפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לרפואה באוניברסיטת אריאל ובית הספר לסיעוד על שם שיינבורן.
מנכּ"ל בית החולים מנובמבר 2024 הוא פרופ' אלי שפרכר אשר החליף את פרופ' רוני גמזו.
בית החולים נוסד בשנת 1914 על ידי ארגון נשות הדסה במבנה קטן בנחלת בנימין.
עם התרחבות העיר עבר למבנה ברחוב בלפור, שהיה מוכר כבית החולים הדסה-בלפור.
בשלהי שנות העשרים של המאה ה-20, כאשר גדלה אוכלוסיית תל אביב וסביבתה, ובעקבות מאורעות תרפ"ט, נוצר צורך רב בבית חולים נוסף לבית החולים הדסה ברחוב בלפור.
בשנת 1934 הקצתה עיריית תל אביב שטח שנרכש בפרדס פורטליס, כיום בניין העירייה, ושלחה משלחת עירונית ובה אדריכל, מהנדס העיר ומנהל בית החולים העירוני למצרים, ללמוד ולתכנן בית חולים מודרני.
אירועי מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות השהו את התכנון והביצוע.
ורק לאחר מלחמת העצמאות הקצתה העירייה שטח חדש באזור המושבה שרונה, בין שדרות דוד המלך לדרך פתח תקווה.
התכנון הופקד בידי האדריכלים אריה שרון וב.
אידלסון, בהתייעצות עם מנהל בית החולים העירוני (הדסה) ד"ר אברמוביץ, והרופא הראשי של בית החולים תל השומר (ולשעבר מנהל בית החולים בילינסון) פרופ' הרי הלר.
אבן הפינה הונחה בשנת 1951, בעת כהונתו של ראש העירייה ישראל רוקח, אולם הבנייה הושלמה רק כעבור 10 שנים ובית החולים נפתח לציבור ב-1 בפברואר 1961, כאשר ראש העיר היה מרדכי נמיר.
ב-1958, עקב מותו בגיל 54 בלבד, נקרא בית החולים על שמו של משה איכילוב, שהיה סגן ראש עיריית תל אביב והאחראי על שירותי הבריאות העירוניים.
ויסמן, וסגניו ד"ר עובד חרמוש וד"ר רפאל סלמה, אורולוגיה בניהולו של ד"ר זאב שמשוני, אף-אוזן-גרון (15 מיטות), מחלקת עיניים בניהולו של ד"ר אפרים סיני, נוירולוגיה בניהולו של פרופ' מקס שטרייפלר (18 מיטות), מחלקה למחלות לב בניהולו של ד"ר ש.
לב (10 מיטות), מחלקת הרדמה והתאוששות בניהולו של פרופ' מרדכי חן, (בקומה השישית), היחידה לכירורגיה מקסילופציאלית בניהולו של ד"ר שלום סלובס, בנק הדם, בניהולו של משה רבינוביץ, מכון רנטגן בניהולו של פרופ' שמואל שור (קומת קרקע), ומכון פתולוגי בניהולו של ד"ר מינארט לבנטאל (ברחוב דפנה).
בשנת 1964 נפתחה מחלקה לנוירוכירורגיה בניהולו של פרופ' אלברט ברטל, בינואר 1965 נפתחה מחלקת כירורגיית ילדים בניהולו של הכירורג פרופ' משה סולובייצ'יק, אשר ניהל את כירורגית ב', בסוף 1965 נפתחה המחלקה לכירורגיית כלי דם בניהולו של הכירורג פרופ' מנדל סטבורובסקי אשר ניהל את כירורגיית ג'.
בשנת 1975 נפתחה המחלקה הגריאטרית בניהולו של ד"ר רפאל שן.
בשנת 1980 הקים הפרופ' ברנרדו וידנה את המחלקה לניתוחי חזה ולב.
ד"ר אריה הראל נתמנה למנהל שלושת בתי החולים העירוניים: איכילוב, בית היולדות הקריה והדסה.
בית החולים איכילוב עדיין לא היה בעל מינוי אקדמי (הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב עדיין לא נפתחה), וחמשת הפרופסורים הוסמכו ברובם באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1980 נפלה החלטה משותפת של שר האוצר ושר הבריאות לאחד את שלושת בתי החולים העירוניים, שפעלו בתל אביב באותו הזמן: בית החולים איכילוב, בית היולדות הקריה (נפתח ב-1951) והמוסד האשפוזי הוותיק ביותר של תל אביב – בית החולים הדסה (תל אביב).
בשנת 1980 נחנך בניין מרכז השיקום ע"ש אידה סוראסקי.
בשנת 1986 הונחה אבן הפינה לבית החולים "דנה" לילדים, שנפתח באוקטובר 1991. בשנת 1992 נסגר סופית מתחם הדסה תל אביב וכל המחלקות הועברו למתחם המרכז הרפואי.
ביולי 1997 הועבר בית היולדות הקריה ונפתח בית החולים "ליס" ליולדות.
בשנת 2001 נחנך מגדל האשפוז ע"ש אריסון ובשנת 2011 הושק בניין הלב ע"ש סמי עופר.
בשנת 2014 קיבל המרכז הרפואי תל אביב, איכילוב, את תו התקן היוקרתי של ארגון "JCI) "Joint Commission International).
ב-2015 נתמנה פרופ' גמזו למנכ"ל בית החולים.
בנובמבר 2018 אושרה תוכנית להקמת בניין מיון נוסף.
לפי התכנון הבניין יכיל כ-3 קומות וקומת מרתף, על מנת לקשר בין המבנה הקיים לזה המתוכנן הוחלט ליצור חיבור בין המבנים במפלס הקרקע של הבניינים.
בשנת 2018 נחנכו מחלקה פנימית גריאטרית, מרכז סגול לרפואה אונקולוגית מותאמת אישית ומחלקת אשפוז יום.
כמו כן הושק מרכז מוריס קאהן למחקר ברפואה מותאמת אישית.
הושק מרכז לטיפול חדשני בחולים בסרטן הדם (T Cells-(CART, נפתחו מרכז חדש לחקר המוח, מרכז לטיפול בהפרעות תנועה, I-Medata מרכז לחדשנות במדע הנתונים, מרכז לסימולציה רפואית – מ.ט.ס, מרכז למחקר, חברת "Ichilov Tech" – חברת החדשנות של בית החולים ליצירת שיתופי פעולה עם התעשייה ועוד.
בנוסף, זכה איכילוב ברישיון לאומי להקמת המרכז הראשון בישראל לטיפול בחולי סרטן באמצעות קרינת פרוטונים.
בשנת 2019 נחנכה המחלקה לקרדיולוגיה התערבותית והמרכז לתרפיה תאית.
מערך הטראומה של בית החולים נקרא על שם יצחק רבין, אשר הובא לבית החולים לאחר ההתנקשות בחייו בעצרת השלום בכיכר מלכי ישראל, ונפטר שם עוד באותו הלילה.
במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל הקים בית החולים מיון ייעודי ומחלקות נפרדות לטיפול בחולי קורונה, המבודדות משאר מחלקות בית החולים.
ב-28 ביולי 2022 נחנך בנוכחות נשיא המדינה יצחק הרצוג וראש הממשלה יאיר לפיד, מיון חדש שהוא בית חולים לרפואה דחופה הנקרא על שם התורם ואיש העסקים סילבן אדמס.
המבנה בשטח כולל של כ-8,000 מ"ר, המתפרסים בארבע קומות, כולל 100 מיטות ועוד 32 מיטות לאשפוז קצר מועד.
נכון ל-2022, מיון איכילוב הוא הגדול בישראל.
המיון כולל רובוטי ניווט ואמצעים דיגיטליים לקבלה עצמית ולניטור מדדים באופן עצמאי.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הוקם בית חולים שיקומי לפצועי מלחמה - בשביל"ם.
בשנת 2023, אישרה עיריית ראשון לציון, הקצאת 5 דונמים משטח מבני ציבור במתחם האלף בדרום-מערב העיר לטובת הקמת סניף שיהווה מערך תמיכה קדמי של איכילוב בעיר.
במרכז הרפואי יוקמו מחלקות דיאליזה, חדרי ניתוח ומחלקות אשפוז כולל חדר מיון ומרפאות.
ההקמה תבוצע בשני שלבים, כאשר בשלב הראשון ייבנו מבנה בן שתי קומות שאחת מהן תת-קרקעית ומבנה בן 6 קומות.
בשלב השני יורחב המבנה הקטן עד כ-15 קומות לגובה עם מחלקות נוספות שייעודן יוחלט בהמשך.
בדצמבר 2025 קיבל המרכז הרפואי תל אביב – איכילוב, את תו התקן היוקרתי של ארגון "JCI) "Joint Commission International) בפעם הרביעית.
במרכז הרפואי תל אביב בית חולים תת-קרקעי המיועד לפעילות בחירום ובו מעל ל-700 מיטות אשפוז.
נכון ל-2025 מוקם בו מרכז סרטן אשר יכלול גם את המרכז הלאומי לפרוטונים ומגדל שיקום רב תחומי, אשר יכלול גם בית חולים תת-קרקעי.
בבית החולים תחומי פעילות ייחודיים כגון רפואת להט"ב, תא לחץ, יישומי תלת מימד בכירורגיה, מרפאה לטיפול בהתמכרויות ומרכז סימולציה.
פעילות המחקר והפיתוח בבית החולים מתקיימת במסגרת מרכז I-NEXT וכוללת עשרות מעבדות מחקר, מרכז דאטה ובינה מלאכותית וכן מרכז חדשנות כירורגית.
במרכז 60 מחלקות אשפוז ובהן 1,523 מיטות אליהן מתקבלים מדי שנה 108,140 מתאשפזים.
רב בית החולים כיום הוא הרב אברהם רזניקוב.
בקמפוס של בית החולים איכילוב, המרכזי הרפואי תל אביב, מספר מבנים:
בניין סוראסקי – הכולל את המחלקות הפנימיות, מרפאות, מכונים וחדרי ניתוח.
מגדל האשפוז על שם תד אריסון – אשר נבנה בתרומתם של תד אריסון ובתו שרי אריסון.
המגדל כולל מחלקות אשפוז, מכונים ומרפאות וכן ספרייה רפואית.
המגדל מתנשא לגובה של 13 קומות, ובראשו מנחת מסוקים.
בניין הלב על שם סמי עופר – הכולל את המערך הקרדיולוגי, היחידה לטיפול נמרץ, המערך הנוירולוגי, מרכז לריצוף גנומי, מרכז מחקר ועוד.
בנין ראשונים – הכולל מרפאות ומכונים.
בניין שיקום – שבו שוכן גם המרכז לסימולציה רפואית מ.ט.ס.
בית החולים דנה דואק – בניין בית החולים לילדים.
בנין הדר דפנה – בו ממוקם מרכז מידע וזימון תורים.
בית הספר האקדמי לאחיות ע"ש שיינברון – עבר ביולי 2022 למגדל מידטאון הסמוך לקמפוס איכילוב.
מלון בייבי ליס – מלונית ליולדות.
מלון ויטל – ממוקם בצמוד לבית החולים, ומיועד למטופלים לאחר אשפוז ולבני משפחותיהם.
בית חולים לשעת חירום – נבנה מתחת לפני הקרקע בקומות החניון.
ממוגן חל"כ וכולל למעלה מ-700 מיטות.
בית החולים לרפואה דחופה ע"ש סילבן אדמס – נפתח בשנת 2022 ומכיל ארבעה אולמות עם כ-100 מיטות.
לקמפוס חמש כניסות להולכי רגל – שלוש מרחוב ויצמן, אחת ממרכז ויצמן ואחת מרחוב הנרייטה סולד, ושתי כניסות לרכב, מרחוב ויצמן ומרחוב הנרייטה סולד.
פרופסור אלי שפרכר אלי שפרכר (2024–מכהן)
המרכז הרפורמי לדת ומדינה (לשעבר: המרכז לפלורליזם יהודי) הוא הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל.
המרכז פועל באמצעים משפטיים וציבוריים לקידום זכויות האדם, שוויון, חופש דת ומצפון, פלורליזם דתי, סובלנות, זכויות הפרט וצדק חברתי בישראל.
המרכז הוקם ב-1987 על ידי הרב אורי רגב, שעמד בראשו עד 2002. מאז 2002 עומדת בראשו ענת הופמן.
בין השנים 2003–2009 כיהן הרב עו"ד גלעד קריב כסגן ראש המרכז.
מנכ"לית המרכז היא עורכת הדין אורלי ארז-לחובסקי, שנכנסה לתפקיד בספטמבר 2021. קודמתה בתפקיד הייתה הרבה נועה סתת.
עמודי התווך עליהם מושתתת פעילות המרכז הם גישה יהודית ליברלית וערכי הדמוקרטיה, והוא פועל ברוח דרכה של התנועה ליהדות מתקדמת: יהדות רבת פנים, המתחדשת ברוח הזמן, המשלבת ערכי מסורת עם תפיסת עולם ליברלית של צדק חברתי ושוויון, ומקיימת שוויון בין גברים לנשים בנישואין, בתפילה, בטקסי החיים ובחיי הקהילה.
המחלקה המשפטית: מנהלת מאבק להכרה בזכויות התנועה הרפורמית, בפעילות רבניה ובגיור הרפורמי, ולהקצאת משאבים באופן שוויוני לקהילות התנועה.
עותרת בשם יחידים וארגונים, במקרים של פגיעה בזכות לחופש דת ובפגיעה בשוויון מטעמי דת, גזע ומין.
המחלקה הציבורית: פועלת למען תקינות חלוקת המשאבים הציבוריים, לקידום ערכי הפלורליזם והשוויון, חופש הדת והמצפון, באמצעות ייזום הצעות חוק ופעילות לקידומן בכנסת, בשיתוף פעולה עם קואליציות של ארגונים חברתיים.
משפיעה על מקבלי החלטות ודעת הקהל באמצעות לובי בכנסת ובמשרדי הממשלה, פרסום ניירות עמדה בנושאים שונים של דת ומדינה ושימוש באמצעים מקוונים.
המרכז לסיוע משפטי לעולים: הוקם ב-1992 כדי לסייע לעולים במכלול הבעיות של התאקלמות בארץ חדשה.
המרכז מסייע לעולים ולבני משפחתם בייעוץ ובייצוג משפטיים בסוגיות הנוגעות לעלייה מתוקף חוק השבות ולמעמד בישראל, בעיקר מול משרד הפנים.
המרכז לנפגעות ונפגעי גזענות: מרכז משפטי שבשנת 2017 כדי לסייע לנפגעי גזענות לעמוד על זכויותיהם החוקיות ולקבל סיוע משפטי ונפשי (בשיתוף עם עמותת "עו"סים שלום"), וכן לתעד את ממדי התופעה.
המרכז מקבל דיווחים מנפגעים ומעדים בשפות עברית, ערבית, רוסית ואנגלית, מפרסם דוחות שנתיים ומטפל בפניות ציבוריות.
מאז הקמתו, טיפל המרכז במעל 200 פניות והעביר את המספר הגבוה ביותר של פניות להיחידה הממשלתית לתאום המאבק בגזענות.
עתירות משפטיות שהגיש המרכז הרפורמי לדת ומדינה
המרכז הרפורמי לדת ומדינה פועל להשגת חופש דת ושוויון לתנועה הרפורמית.
בין הישגיו של המרכז הרפורמי לדת ומדינה בתחום זה ניתן למנות:
בעקבות שורת הליכים משפטיים, הוכר גיור רפורמי וקונסרבטיבי המתבצע בתפוצות לצורך קבלת אזרחות מכוח חוק השבות.
גיור רפורמי וקונסרבטיבי המתבצע בארץ מוכר לצורך שינוי הרישום במרשם האוכלוסין.
בשורת עתירות הכיר בית המשפט העליון בחובה לאפשר את כניסתם של נציגים רפורמיים וקונסרבטיביים למועצות דתיות.
פסק הדין בעניין קהילת ברכת שלום הביא לשינוי התבחינים למימון משכורותיהם של רבנים.
החל משנת 2013 מממנת המדינה את משכורותיהם של רבנים רפורמיים במועצות אזוריות.
בית המשפט העליון הכיר גם בחובת המדינה לממן כיתות הכנה לגיור של התנועה הרפורמית ובחובת המועצות הדתיות לאפשר טבילה במקוואות ציבוריים לגרים רפורמיים וקונסרבטיביים.
פסק דין שהביא לשבירת המונופול של הרבנות הראשית בתחום הכשרות וקבע שמסעדה יכולה ליידע את לקוחותיה בדבר כללי הכשרות הנהוגים במקום – גם אם המקום אינו מושגח על ידי הרבנות הראשית, ובלבד שלא נעשה שימוש במלה "כשר".
הכרעת בג"ץ כי על המדינה לממן הליכי ברית מילה למתגיירים רפורמיים וקונסרבטיביים.
בעקבות עתירה לבג"ץ הוקמה הרחבה השיווניות בכותל, רחבת עזרת ישראל בקשת רובינסון, ובעקבות עתירה נוספת אושר מתווה הכותל.
בעקבות עתירה לבג"ץ, בית המשפט העליון קבע כי גם אלמנות של נכדים זכאי חוק השבות יוכלו לעלות לארץ מתוקף חוק השבות ולהיחשב כ"זכאי שבות", גם לאחר פטירת בן הזוג.
במהלך תקופת הקורונה, יזמה עיריית ירושלים פרויקט שבמסגרתו אפשרה לזוגות להתחתן באתרים ציבוריים בעיר, אולם אפשרה רק לזוגות הטרוסקסואלים שהתחתנו דרך הרבנות להשתתף.
בעקבות עתירה של המרכז הרפורמי לדת ומדינה, באוגוסט 2025 פסק בית משפט השלום בירושלים כי על עיריית ירושלים לפצות שני זוגות שהופלו על ידם - חגי ומור, שנישאו בחתונה רפורמית, ונטע ואפרת שהן זוג לסביות.
באוגוסט 2025, בעקבות עתירה של המרכז הרפורמי לדת ומדינה ולאחר מאבק של למעלה מ-11 שנים, בית המשפט פסק שעיריית חולון תשלים באופן מיידי את הקצאת הקרקע לבניית בית כנסת רפורמי בעיר.
בית המשפט קבע שהחלטת העירייה לבטל את ההקצאה התקבלה משיקולים זרים, פוליטיים ומפלים – ונועדה אך ורק לפגוע בזכויות הקהילה הרפורמית.
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך במאבק בתופעת הדרת נשים והפרדה מגדרית במרחב הציבורי, באמצעות הגשת עתירות לבג"ץ ותביעות אזרחיות לפיצוי לפי חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים.
פסק דין שביטל את ההפרדה המגדרית הכפויה באוטובוסים.
הגשת התביעה הייצוגית הראשונה בתחום של זכויות אדם בכלל והדרת נשים בפרט.
נקבע כי תחנת רדיו שלא אפשרה השמעת קול אשה בשידורים הפרה את החוק.
התחנה חויבה בתשלום פיצוי של 1 מיליון ש"ח, שייועד למימון פרויקטים להעצמת נשים חרדיות.
פסק דין שקבע כי על העירייה להסיר את שלטי הצניעות בעיר בית שמש.
פסק דין שהעניק פיצוי על מניעת אפשרות של אשה לשאת הספד בהלווית אביה.
פסק דין שקבע שהעברת אשה ממקומה במטוס בשל מינה מפר את החוק ומזכה בפיצוי.
משרד הבריאות פרסם בשנת 2013 חוזר שאוסר על מתן שירותים בקופות החולים תוך הפרדה מגדרית בעקבות פרסומי מכתבים לקופות החולים לפעול לפי התקנות האלו של משרד הבריאות על ידי המרכז הרפורמי.
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך במאבק בנגע הגזענות בחברה הישראלית, ובפרט גזענות העושה שימוש בדת היהודית כהצדקה להפליה ויחס מבזה כלפי לא יהודים.
המוטו של המרכז הוא , מתן כבוד לכל אדם באשר הוא אדם ושוויון בין בני האדם.
המרכז הרפורמי עתר לפסילת מועמדותם לכנסת של נציגי עוצמה יהודית: מיכאל בן ארי, ברוך מרזל ובנציון גופשטיין.
זו הפעם הראשונה שבה בית המשפט העליון פסל מועמדים לכנסת מאז פסילת מפלגתו של הרב כהנא בשנת 1992.
בעקבות שורת עתירות של המרכז הרפורמי, הוגש בנובמבר 2018 כתב אישום כנגד בנציון גופשטיין, ראש ארגון להב"ה, בגין התבטאויות שיש בהן הסתה לגזענות, לאלימות ולטרור.
המרכז הרפורמי לדת ומדינה עוקב שנים אחר פעילותו של ארגון להב"ה, והגיש מספר עתירות לבג"ץ בדרישה להעמיד לדין את בנצי גופשטיין, העומד בראשו.
נגזרו עליו 260 שעות שירות לתועלת הציבור ומאסר על תנאי.
ביולי 2024 הפרקליטות ערערה על גזר דינו של גופשטיין, בטענה כי בית המשפט שגה בכך שלא הרשיע אותו בעבירות הסתה לאלימות וטרור.
פסק דין שקבע כי דרישה שהציב אתר אינטרנט מעסקים, שיעסיקו יהודים אם הם מעוניינים לפרסם באתר, מהווה הפליה פסולה.
בעקבות ההליך המשפטי, נסגר אתר האינטרנט המפלה ובעליו חויבו בתשלום פיצוי.
כמו כן, לאחר העברת לוח עבודה עברית למוקד טלפוני, המרכז הגיש עתירה לסגירתו.
באוגוסט 2025 ניתן על ידי בית המשפט המחוזי בירושלים תוקף של פסק דין, להסכם פשרה שנחתם בין המרכז הרפורמי לדת ומדינה לבין מר איתן רבינוביץ – הבעלים של קו טלפון שבאמצעותו הופעל המוקד הטלפוני.
רבינוביץ התחייב לבטל המנוי שברשותו לקו הטלפון שבאמצעותו הופעל המוקד וכן להימנע מלתת למוקד אפשרות להפעיל את המוקד באמצעות שימוש במספר אחר הרשום על שמו כעת או בעתיד.
בג"ץ המרכז הרפורמי לדת ומדינה נגד שרת המשפטים, שבו נפסק שעל שר המשפטים להעמיד לדין משמעתי את הרב שמואל אליהו, עקב התבטאויותיו במהלך השנים.
המרכז הרפורמי ייצג את התביעה בתובענה ייצוגית נגד שירותי "גט מהדרין" של חברת Gett, שבסופו הגיעו לפשרה בה החברה תפצה את הנהגים ונוסעים הערבים ותבטל את שירותי "גט מהדרין".
במהלך מבצע "עם כלביא" (מלחמת ישראל עם איראן ביוני 2025), דווחו מספר מקרים שבהם התרחשה הפליה בכניסה למקלטים ציבוריים על רקע גזעני.
בעקבות פנייה של המרכז הרפורמי לדת ומדינה ליו"ר הרשות המקומית, יו"ר הרשות המקומית הוציא מכתב לכל ראשי הרשויות הדורש לאכוף את מניעת ההפליה ולוודא כי אין מניעת של כניסה למקלט לאף אחד משום סיבה.
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך במתן זכויות שוות לקהילת הלהט"ב.
פסק דין שהורה לעיריית ירושלים להעניק תמיכות לבית הפתוח - הארגון המשרת את הקהילה הלהט"ב בעיר.
ב-2014 החליט משרד הפנים כי בני זוג חד־מיניים של יהודים יוכלו לקבל אזרחות ישראלית, זאת בעקבות פניות של מרכז הסיוע לעולים של המרכז הרפורמי לדת ומדינה.
ב-28 בדצמבר 2023 נתן בית המשפט העליון פסק דין שביטל את האפליה באימוץ כלפי זוגות מאותו מין.
המרכז הרפורמי לדת ומדינה תומך בשילוב הציבור החרדי בתעסוקה.
אכיפת תוכנית הליבה במוסדות החינוך החרדי.
ביטול קצבת הבטחת הכנסה שניתנה באופן מפלה לאברכים אך לא לסטודנטים.
המרכז הרפורמי לדת ומדינה מקדם מינהל תקין ושקיפות.
פסק הדין שבעקבותיו פרסם משרד הפנים את "נוהל הקצאת קרקעות ומבנים ללא תמורה או בתמורה סמלית" הקובע כי הקצאת משאבים עירוניים תיעשה בשקיפות ובשיתוף התושבים.
בעקבות עתירה של המרכז הוחלט להחיל את הוראות חוק שירות המדינה (משמעת) על עובדי המועצות הדתיות.
המרכז הרפואי לגליל (בעבר נקרא "בית החולים לגליל המערבי - נהריה" ו"בית החולים נהריה") הוא בית חולים הממוקם במזרח העיר נהריה.
זהו בית החולים הגדול בגליל, השני בגודלו בצפון ישראל לאחר המרכז הרפואי רמב"ם.
מנכ"ל המרכז הרפואי לגליל, מאז 2007, הוא פרופ' מסעד ברהום.
עם קום מדינת ישראל, סייעו הג'וינט והסוכנות היהודית לפליטי מלחמת העולם השנייה לעלות ארצה.
הג'וינט הקים אז ארגון מיוחד בשם "קרן מלב"ן" לצורך הקמת מוסד לטיפול בעולים נחשלים.
הארגון דאג למחסורם, לקליטתם ולשיקומם של העולים האלה, שרובם היו זקנים, חולים ומוגבלים.
בשנת 1954, בעקבות פניית משרד הבריאות לג'וינט, הוקם, בסיוע הארגון, בית חולים, כחלק מרשת "מלב"ן" (מוסד לטיפול בעולים נחשלים), שמטרתו הייתה לטפל בעיקר באותם פליטים.
בית החולים החדש היה בנוי מתשעה צריפים שוודיים.
הוא נחנך בשנת 1956 וכלל אז מחלקת יולדות ומחלקה כירורגית, ובהן יחדיו, 40 מיטות.
באוגוסט 1957 נקלע בית החולים לקשיים כלכליים, המחלקה הכירורגית נסגרה ועובדיו פוטרו.
באותה שנה הפך מלב"ן לבית חולים ממשלתי.
המחלקות באחריות קרן מלב"ן צומצמו בהדרגה, וב-10 ביוני 1962 הועבר המוסד כולו לידי משרד הבריאות.
האירוע רב הנפגעים (אר"ן) הראשון שבית החולים התמודד איתו התרחש ב-15 במאי 1974, לאחר שמחבלים תקפו בית ספר במעלות.
באירוע טרור זה נרצחו שלושה מתושבי המקום, 22 תלמידים מצפת ששהו בבית הספר במעלות וחייל צה"ל.
פצועי הטרור הועברו לטיפול בית החולים בנהריה.
באוקטובר 1975 נרצח בבית החולים ד"ר גדעון מנליס, מנהל המחלקה הפנימית, על ידי מטופל שירה בו.
עקב קרבתו לגבול הצפון, עובד בית החולים החל משנת 1982, עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה, ב"נוהל קו עימות" לטיפול בנפגעי מלחמה, טרור, ירי קטיושות ומרגמות.
בשנת 1991, לאחר מלחמת המפרץ, הוחל בבניית בניין האשפוז.
לאחר מכן, נבנה בסמוך בניין האגף הכירורגי וזה נחנך ב-2003. בשנת 2001 הוקמה מחלקת לניורולוגיה בניהולה של פרופסור בלה גרוס.
בשנת 2000, בתקופת ניהולו של פרופ' שאול שאשא, נבנה מתחם תת-קרקעי תחת בית החולים.
המתחם הוכיח את עצמו בשנת 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, עת היה זה בית החולים אשר קלט את מספר הנפגעים הגדול ביותר - 1,872 (מספר הכולל אזרחים וחיילי צה"ל).
יותר מ-800 רקטות פגעו בעיר נהריה וסביבתה, ב-28 ביולי 2006, פגע אחד הטילים ישירות במחלקת העיניים וגרם לנזק רב לרכוש.
בזכות פינוי המטופלים למתחם המוגן לא היו נפגעים בנפש.
החדרים שנפגעו, שוקמו ולידם נמצאת פינת הנצחה לאירוע זה.
בקיץ 2008, שנה לאחר כניסתו לתפקיד של ד"ר מסעד ברהום, החל שיפוץ נרחב בבית החולים, הכולל הקמת חדר מיון חדש וכן בניית חניון רב-קומות לשימוש המבקרים במקום.
חדר המיון (המחלקה לרפואה דחופה) נפתח ב-2012. במקביל נפתח מכון MRI קבוע ראשון בגליל ונפתחה מחלקה כירורגית שנייה, המתמחה בניתוחי השמנת יתר, כבד וניתוחי דרכי מרה ולבלב.
בראשית שנת 2013 נפתחה בבית החולים מחלקה לנוירוכירורגיה, הראשונה בבתי החולים בצפון הארץ.
במהלך השנה נפתחו מחלקה פנימית שישית ומחלקה אורתופדית שנייה, המתמחה בעמוד השדרה.
בספטמבר 2013 נפתחה יחידה להפריה חוץ גופית והמכון האונקולוגי עבר למתחם חדש, וכן נפתח בניין הזכוכית "האגף לבריאות האישה", המכיל בתוכו חדרי לידה, תינוקייה, וחדרי אשפוז מחודשים, וכן מכון אונקולוגי.
בשנת 2014 שונה שמו של בית החולים, באישור משרד הבריאות, ל"המרכז הרפואי לגליל".
בעשור השני של המאה ה-21, בית החולים משתרע על פני 133 דונם, מהם 93 אלף מ"ר שטח בנוי.
במשך השנים התפתח המרכז הרפואי ממוסד קטן לקומפלקס רחב ממדים, אשר מכיל עשרות מחלקות ומשרת כ-600 אלף תושבי הגליל המערבי, חיילי צה"ל וכן את חיילי האו"ם השוכנים בקרבתו.
בראשית העשור השני של המאה ה-21, במרכז הרפואי 692 מיטות בתקן בחמישה אגפים: אגף לרפואה פנימית, אגף הכירורגי, אגף לבריאות האישה, אגף ילדים ואגף אמבולטורי.
לחדר המיון שלו פונים כ-400 איש ביממה.
מספר האשפוזים מגיע לכ-60 אלף בשנה, יותר מ-40 אלף טיפולי דיאליזה, כ-14 אלף ניתוחים וכ-5,500 לידות.
המרכז הרפואי מוכר כמוסד אוניברסיטאי המסונף לפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן.
כ-60 אחוזים מהסטודנטים בפקולטה מגיעים להתנסות בעבודה במחלקות בית החולים.
פעילות ייחודית של בית החולים היא קיום כנסים על תחלואה ורפואה בשואה.
פעילות זו החלה ביוזמתו של פרופ' שאשא, שבנוסף לפעילותו הרפואית הוא גם חוקר שואה.
כנסים אלה נערכים בבית החולים פעם בשנה בסמוך לתאריך כניעת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה (8 במאי 1945).
הכנס הראשון נערך בשנת 2000.
בשנת 1996 זכה בית החולים בפרס לאומי לאיכות, והוא היחיד במדינה המוסמך למערכות ניהול ISO 9001.
בשנת 1995 זכה בפרס הלאומי לאיכות במגזר הציבור ע"ש יצחק רבין בתחום הבריאות.
בשנת 1996 זכה במקום הראשון בתחרות "בית חולים נאה בישראל יפה" ובשנת 2009 זכה בפרס הלאומי לאיכות ומצוינות ע"ש יצחק רבין על מצוינות בניהול תהליכים במסלול ארגוני בריאות.
במהלך 2013 החל המרכז הרפואי בהטמעת אקרידיטציה JCI, יחד עם כלל בתי החולים הממשלתיים בישראל.
התקן האמריקאי מציב סטנדרטים בינלאומיים גבוהים לשמירה על איכות ובטיחות המטופל.
תקן זה יחליף את תקן ISO 9001. ביוני 2017 עבר המרכז הרפואי את ההסמכה של ארגון JCI.
ביולי 2014 זכה המרכז הרפואי לגליל בפרס "האריה השואג" של איגוד יועצי התקשורת ויחסי הציבור בישראל, על הקמפיין הארצי והבינלאומי בנושא טיפול צוותי הרפואה של המרכז הרפואי בפצועים הסורים, שליש מהם ילדים ונשים, שהובאו עם פציעות מורכבות וקשות ממלחמת האזרחים בארצם.
המרכז הרפואי לבריאות הנפש ע"ש אַבְּרַבַנְאֵל הוא בית חולים פסיכיאטרי ממשלתי, אחד מהוותיקים והמוכרים במדינת ישראל המספק שירותים אשפוזיים ואמבולטוריים לכמיליון איש באזור תל אביב, יפו, חולון ובת ים בישראל.
בית החולים מסונף לאוניברסיטת תל אביב.
בגלגולו הראשון הוקם המתחם ב-1937 על ידי שלטונות המנדט, בשטח ממשלתי בדרומה של יפו, בין מועצה מקומית בית וגן (בת-ים) לשכונת עם (לימים חולון), כפתרון דיור לכ-600 ערבים מפליטי יפו העתיקה שביתם נהרס בפעולת עונשין בריטית - מבצע עוגן, ימי המרד הערבי.
במפות הבריטיות נכתב שם המתחם 'EL-Qaria EL-Arabiyae', שהיה ל-לבית חולים לחולי רוח, 'EL-Qaria EL-Arabiyae Mental Home'.
ב-1944, החליטו רשויות המנדט הבריטי, ליחד את המוסד לחולי נפש יהודים שאושפזו עד אז בבית לחם ובבני ברק.
בסוף 1944 הועברו אליו החולים מבני ברק.
עם פרוץ מלחמת העצמאות עמד בית החולים בחזית קו האש בין יפו ובת ים.
בראשית פברואר 1948 דרשה הממשלה מהוועד הלאומי לפנות את 175 החולים מבית החולים, בגלל היותם במוקד סכנה, ולפי טענות בעיתונות של היישוב היהודי מתוך כוונה למוסרו לערבים באופן שיהווה חיץ בין חולון ובת ים.
במרץ 1948 פונו חולי בית החולים לבתי חולים אחרים.
באפריל 1948 הסכימו רשויות המנדט להעביר את בית החולים לידי היישוב היהודי, כאשר באופן זמני הוא יהיה בפיקוח הצלב האדום.
בשנת 1951 הועברו לבית החולים 50 מאושפזים מבית חולים פרטי במרכז בת ים, שהוסב לבית נכים.
בין השנים 1972–1955 ניהל את בית החולים הד"ר זאב ירמולוביץ, במהלך 1955 התמנה גם לפסיכיאטר מחוזי – במחוז תל אביב והמרכז.
בשנת 1996 פורסמה בידיעות אחרונות סדרת כתבות על תנאי האשפוז הקשים בבית החולים ועל יחס משפיל שלו זכו המאושפזים.
במסגרת הרפורמה בשירותי בריאות הנפש של הממשלה, לפיה יועברו שירותי בריאות נפש רבים מבתי החולים הממשלתיים אל מרכזים בקהילה, החליט משרד הבריאות ב-2003 על סגירת בית החולים אברבנאל.
ד"ר יהודה ברוך אמר בישיבת כנסת ב-2010: "ניסינו לבדוק את פיצול בית החולים בין וולפסון לאיכילוב.
זה לצערי בלתי אפשרי מכיוון שוולפסון לא יכול לבנות עוד 5 מחלקות.
איכילוב יכול לקלוט אחת או או שתיים, לא יותר, ואז אין מענה לאזור, ולכן להערכתנו בית החולים צריך להישאר על כנו".
בשל אי מציאת מקום חלופי לחולים באזור נקבע כי בית החולים ימשיך לפעול, אך במתכונת מצומצמת.
החלטת הסגירה בוטלה בשנת 2018.
בפברואר 2010 ביקר במקום סגן שר הבריאות יעקב ליצמן ומתח ביקורת על תנאי התברואה הקשים במקום.
בשנת 2015 מונה לבית החולים מנהל חדש, פרופ' יובל מלמד.
סגן שר הבריאות יעקב ליצמן ביקר שוב בבית החולים ב-2016, 2018 וב-2019 וציין לטובה את השינויים הנעשים בבית החולים במטרה לקדמו.
בספטמבר 2018 החליט משרד הבריאות להשקיע בבית החולים 70 מיליון ש"ח בבניית מתחם נוער חדש, שיכלול בין השאר מחלקת נוער על הרצף האוטיסטי, הוסטל, פינת חי, גינה הוליסטית ומגרשי ספורט.
המרכז נקרא על שם דון יהודה אברבנאל, שהיה רב, פילוסוף ורופא יהודי בפורטוגל, ספרד ואיטליה בימי הביניים.
בית החולים מספק שירותי אשפוז ואמבולטוריה לכמיליון איש באזור תל אביב-יפו, חולון ובת ים.
כיום מאושפזים בו כ-300 חולי נפש בגילאים שונים.
המרכז העניק שירותי אשפוז וטיפול ייחודיים לניצולי שואה, ולאחר התמעטות מטופלים אלה, הוסבה היחידה בה הם טופלו ליחידה פסיכוגריאטרית.
בנוסף מאושפזים בו מטופלים הלוקים בהפרעות נפשיות והתמכרויות (תחלואה כפולה), מטופלים כרוניים, בני נוער הלוקים באוטיזם, ונערים באשפוז יום הלומדים בבית ספר לחינוך מיוחד, "שחף", שממוקם במתחם בית החולים.
במרכז פועלות מרפאות קהילתיות למבוגרים, לילדים ולנוער וכן יחידה ניידת היוצאת לביקורי בית אצל מטופלים המתקשים להגיע למרפאות בשל קשיים פיזיים או נפשיים קשים.
המרכז מסונף לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ולחוגים לפסיכולוגיה וקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ותל אביב.
המקום מוכר להתמחות בפסיכיאטריה ובפסיכולוגיה קלינית, ולהכשרת עובדים סוציאליים ועובדי סיעוד.
המרכז הרפואי לבריאות הנפש מעלה הכרמל, שבעבר נקרא "המרכז לבריאות הנפש טירת כרמל", הוא בית חולים פסיכיאטרי ממשלתי הממוקם בטירת כרמל.
המרכז מסונף לפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה.
במרץ 1957 אמר שר הבריאות ישראל ברזילי שמבנה בית החולים בעכו אינו מתאים לתפקידו, אולם לא ניתן לסגור את בית החולים ללא הקמת בית חולים אחר, ושהדבר דורש כסף רב.
בנובמבר 1957 הודיע שר הבריאות שמשרדו פועל להקים בית חולים אזורי גדול לחולי נפש בצפון הארץ.
רעיונות שונים עלו למיקום בית החולים, בהם צפת, נצרת, מצפון לכפר העבודה מזרע, בסמוך למע'אר ועל הר הכרמל.
ד"ר זיגפריד פליגלמן, שהיה אז הפסיכיאטר המחוזי במחוז חיפה והצפון, ניסה לקדם את הקמת בית החולים על הר הכרמל, אולם בשל התנגדות התושבים בסביבה, הרעיון לא צלח.
בספטמבר 1962 התלבטו במשרד הבריאות האם לבנות את בית החולים בחיפה, כך שימצא בקרבת בית החולים רמב"ם, או בעכו, בסמוך למקום בו היה בית החולים בכלא עכו, באופן שיקל לקלוט את עובדיו.
בסוף אוקטובר 1962 הודיע יצחק רפאל, סגן שר הבריאות, שבית החולים יוקם בעכו.
במאי 1963 הודיעו במשרד הבריאות שאותר מגרש בחיפה להקמת בית החולים.
בתחילת יולי 1963 הודיע רפאל שיוקמו שני בתי חולים שבכל אחד 250 מיטות: אחד בעכו ואחד בדרום חיפה, בדרך לטירת כרמל.
ב-20 באוקטובר 1963 הונח אבן פינה לבית החולים בחיפה, ליד כפר זמיר.
בשנת 1965 שונתה התוכנית לבית החולים.
קיבולת בית החולים הוגדלה ל-400 מיטות אשפוז ומיקומו עבר דרומה, אל טירת כרמל.
בשנת 1969, בעת הצגת תוכנית אב של משרד הבריאות לפיתוח האשפוז הפסיכיאטרי, אושרו כבר תוכניות הבניה של בית החולים.
בית החולים תוכנן על ידי אבא אלחנני בצורה של כפר נופש או שכונת מגורים קטנה, עם חדרי מלאכה, תרבות ובידור, מרכז מסחרי קטן ובית כנסת.
הקמת בית החולים עוררה מחלוקת בטירת כרמל בין תומכים, שהדגישו את מקומות העבודה הרבים שיספק בית החולים, למתנגדים, שחששו בתווית שלילית על היישוב.
בתחילת 1971 הודיע סגן-מנכ"ל משרד הבריאות שעומדים להתחיל בבנייה, לאחר שהתנגדות המועצה המקומית הוסרה.
במרץ 1972 פורסם בעיתונות כי באותה עת עומדים להוציא מכרזים לבנייה של בית החולים ובהמשך החודש, פורסם שבית החולים כבר נמצא בבנייה.
הקמת בית החולים הושלמה במאי 1978 והוא נפתח רשמית בתחילת ספטמבר 1978, בנוכחות שר הבריאות.
בית החולים יועד לקלוט את החולים בבית החולים בעכו, אולם העברת החולים עוכבה על ידי צוות בית החולים בעכו, שחשש לפיטוריו עם סגירת בית החולים בעכו.
בנובמבר 1979 טען מנכ"ל משרד הבריאות שמיטות בבית החולים נותרות ריקות בגלל מחסור בתקנים לעובדים, ושחולים המפונים מבית החולים בעכו מועברים לבתי חולים פרטיים.
בעקבות שישה מקרי התאבדות בבית החולים, הוקמה בשנת 1981 ועדת חקירה שמצאה בבית החולים ליקויים מנהליים.
בעקבות זאת, הציעו במשרד הבריאות למנהל בית החולים, מריוס ארדרייך, לעבור לתפקיד אחר.
בשנת 1984 לא ניתנו טיפולים מסוימים לחולים בהיעדר רופא מרדים בבית החולים.
בתחילת שנות ה-2000, בהתאם למדיניות מנהל בית החולים, ד"ר שניידמן, שחולי נפש צריכים להשתקם בקהילה ולא באשפוז, נסגרו שלוש מחלקות בבית החולים.
בשנת 2008, התוכנית "כלבוטק" חשפה מקרי התעללות במטופלים במקום.
בשנת 2014 שונה שם בית החולים במטרה להדגיש את היותו של בית החולים בית חולים אזורי לכל אזור חיפה, ולמתגו מחדש כנותן רמת שירות גבוהה יותר.
בשנת 2015 נפתח בבית החולים חדר מיון חדש.
בשנת 2021 נרצחה ליטל יעל מלניק, בת 17, שהייתה מטופלת בבית החולים.
אח שעבד בבית החולים וקיים קשר אינטימי עם המטופלת נעצר בחשד לרצח.
בעקבות הרצח והקשר האנטימי האסור בין מטפל בבית החולים למטופלת הוחלט להקים ועדה שתחקור את התנהלות בית החולים.
בית החולים מעניק שירותי אשפוז לאוכלוסיית צפון ישראל, כחצי מיליון אנשים, מחיפה והקריות ועד חדרה.
המטרה המרכזית של בית החולים היא שיפור בריאותם הנפשית ותפקודם של החולים, לצד התייחסות וסיוע למשפחותיהם.
הטיפול ניתן במסגרת שבע מחלקות, חלקן סגורות וחלקן פתוחות, בהן מאושפזים נפגעי נפש בוגרים, נוער (במחלקה נפרדת) וקשישים (מחלקה פסיכוגריאטרית).
בנוסף, ניתנים בו שירותי אשפוז יום לחלק מהחולים, הכוללים טיפול יום לנוער, טיפול יום תעסוקתי, מרפאה לילדים ונוער, מרפאה למבוגרים ומרפאה לקשישים.
בבית החולים קיימת גם יחידה לדיור זמני – היחידה למגורים טיפוליים אינטנסיביים, בה מתגוררים מטופלים עם מאפייני תפקוד ופוטנציאל שיקומי להתקדמות למגורים מחוץ לגבולות האשפוז.
במתחם בית החולים פועל בית ספר לחינוך מיוחד בשם "מאור", בו לומדים בני נוער המאושפזים במחלקת הנוער של בית החולים או באשפוז יום.
מסגרת בית הספר משלבת טיפול נפשי, לימודים על פי תוכנית משרד החינוך והכנה תעסוקתית.
הפעילויות הטיפוליות לנוער כוללות גם עבודה התנדבותית בפינת חי ובחממה שבשטח בית החולים.
בית החולים מעניק שירותים במסגרת הקהילה, בשלוחות במתכונת מרפאה, הממוקמות ביישובים טירת כרמל, קריית חיים, קריית מוצקין, קריית ביאליק, קריית ים, קריית אתא, קריית טבעון, נשר, דלית אל-כרמל, עוספיה, בתחנה לטיפול בילדים ונוער בהדר הכרמל בחיפה ובבית המעצר "קישון" לשם בדיקות עצירים עם צו הסתכלות פסיכיאטרית.
בית החולים מסונף לבית הספר לרפואה של הטכניון, ומשמש כמרכז מחקר, הוראה והתמחות בפסיכיאטריה לרופאים מתמחים ולסטודנטים לרפואה.
בנוסף לכך, המרכז מהווה מוקד להתנסויות, התמחויות ופרקטיקום קליני לסטודנטים בתחומי הסיעוד, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה, ריפוי בעיסוק, דרמה-תרפיה וטיפול באמנות, מטעם אוניברסיטת חיפה ומוסדות אקדמאיים אחרים בצפון.
בית החולים שם דגש על גינון ואסתטיקה של המתחם הפיזי וזוכה מדי שנה ב"כוכבי יופי".
ב-2010 זכה ב"דגל היופי" מטעם המועצה לישראל יפה בתחרות "בית חולים נאה בישראל יפה".
בשנות ה-80 עבדו חלק מהחולים בבית החולים בבסיסי צה"ל בסביבה.
עם הקמתו מונה למנהל בית החולים, ד"ר מריוס ארדרייך, שהיה מנהל בית החולים בעכו.
באמצע שנות ה-80 כיהנה כמנהלת בית החולים ד"ר קטיה פילוסוף.
ד"ר מיכאל שניידמן כיהן כמנהל בית החולים במשך 14 שנים, עד צאתו לפנסיה בשנת 2006. בשנים 2006–2008 ניהל את בית החולים ד"ר אלכסנדר גרינשפון.
מסוף 2008 מכהן כמנהל בית החולים, ד"ר יעקב פולאקביץ.
ב-1.11.2020 מונה למנהל המרכז פרופ' איל פרוכטר
המרכז לבריאות הנפש - מזור (מוכר גם בשם בית החולים לבריאות הנפש מזרע), הוא בית חולים פסיכיאטרי הממוקם בעכו, ומספק שירותים פסיכיאטרים לתושבי אזור צפון ישראל - הגליל העליון, הגליל התחתון והגליל המערבי.
בבית החולים 301 מיטות אשפוז ו-60 מיטות ביחידה להכנה לקהילה.
בנוסף מגיעים אליו 25 מאושפזי יום (שאינם ישנים בבית החולים).
המרכז משמש גם להכשרת סטודנטים לסיעוד, לעבודה סוציאלית, לפסיכולוגיה ולריפוי בעיסוק מאוניברסיטת חיפה וסטודנטים לרפואה מהטכניון ומהפקולטה לרפואה בצפת, וכן מתקיימים שיתופי פעולה למטרות טיפול ומחקר עם פקולטות וסטודנטים לקרימינולוגיה, למשפטים ועוד.
בית החולים מפעיל שרות קהילתי הכולל:
מרפאות פסיכיאטריות למבוגרים בערים נהריה, עכו וכרמיאל ומרפאה פסיכיאטרית לילד ונוער בנהריה וכרמיאל.
למרפאות שלוחות הפועלות בערים מעלות (מבוגרים וילד ונוער) ועראבה (מבוגרים).
מרפאת מעקב, בה מופעלת תוכנית ייחודית לטיפול בהתקף פסיכוטי ראשון.
התוכנית מבוססת על מודל שפותח בארצות הברית על ידי המכון הלאומי לבריאות הנפש בארצות הברית.
במטרה לצמצם נזקים שכיחים של פסיכוזה ראשונה ולשנות את מהלכה באמצעות התערבות אינטנסיבית מוקדמת שיטה טיפולית אינטנסיבית.
בית החולים נוסד בשנת 1954 כ"כפר עבודה" לחולים כרוניים – מודל שהיה מקובל אז באירופה וארצות הברית.
הרעיון שעמד מאחורי הקמתו היה לתת מענה לאוכלוסייה גדולה של מטופלים, שרובם הגיעו בגלי העלייה, שבתום הגלים החריפים של מחלתם נזקקו למסגרת שתוכל לקלוט אותם ולסייע להם להשיג את מרב השיפור ולמצות יכולתם בתחומי החיים השונים.
באותה תקופה לא היו קיימות חלופות בקהילה, והחשיבה הייתה להקים כפר כמיני-קוסמוס אוטונומי, שישרת את "התושבים" וגם ייצר מסגרות שונות המאפשרות מגעים טיפוליים מבוקרים.
ה"כפר" הוקם במקום מחנה המעצר מזרעה במבנים ששימשו מחנה צבאי בריטי על שפת הים מצפון לעכו.
הכפר אוכלס בכשלושים נשים, עם מחלת נפש ממושכת, שהועברו מבית החולים עכו הסמוך, התנאים הפיזיים היו ירודים וקשים – ללא חשמל, מים לא נקיים ושירותים מחוץ למבנה.
בודדים מהצוות המטפל היו בעלי השכלה וניסיון פסיכיאטרי.
הצוות היה ברובו לא מקצועי וללא ניסיון בתחום אך עם חזון, תחושת שליחות, מסירות ורצון לנתינה.
הלמידה והתמקצעות היו תוך כדי העבודה כשהמורים הבולטים הם ד"ר פליגלמן ואחריו ד"ר זוסמן והאחות הראשית אנאליז.
מלכתחילה הושם דגש רב על תעסוקה והתפתחו במקום: מתפרה, אריגה, גן ירק, שפניה, חנות למכירת עבודות היד.
המטופלות גם היו שותפות לעבודות אחזקת המקום כניקיון ובישול.
ב-31 באוקטובר 1957 נחנכו מבנים חדשים בבית החולים, שהוסיפו עוד 132 מיטות על ה-200 שכבר היו במקום.
עם השנים הפך המקום לבית חולים מודרני המטפל במגוון מחלות נפשיות ובמצבים פעילים וממושכים.
התפתחו מחלקות סגורות, פתוחות ושיקומיות, והתפתח המערך של מרפאות לבריאות הנפש בגליל המערבי.
צוות המטפלים עבר תהליך של התמקצעות, בבית החולים מכשירים סטודנטים ברפואה ובמקצועות פרה-רפואיים, וצוות בית החולים עוסק גם במחקר.
המרכז הרפואי שיקומי גריאטרי הרצפלד הוא בית חולים שיקומי גריאטרי של שירותי בריאות כללית השוכן בגדרה.
הוא קרוי על שמו של הפעיל הציוני וחבר הכנסת אברהם הרצפלד, אשר יזם את הקמתו.
בית החולים נוסד ב-22 ביוני 1969 במטרה לשמש בית החלמה לטיפול בעולים מבוגרים וקשישים חשוכי-מרפא.
הרצפלד גייס את המשאבים הדרושים, והמועצה המקומית גדרה הקצתה לשם כך קרקע.
מבנה בית החולים תוכנן על ידי האדריכל אברהם יסקי, אשר זכה על כך בפרס רכטר לשנת 1970. מנהלו הראשון של בית החולים היה ד"ר ארנולד רוזין, שעלה מבריטניה לארץ ב-1969 עם משפחתו.
בשנת 1983 הוסב בית ההחלמה לבית חולים גריאטרי, ובשנת 1994 הוא אוחד מנהלתית עם מרכז רפואי קפלן שברחובות.
בהמשך נבנו בו מכוני פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק, והמקום הפך למרכז גריאטרי שיקומי.
בית החולים ממוקם על שטח של 66 דונם, עליהם שטח בנוי בהיקף של 18,000 מ"ר.
במרכז הרפואי פועלות שש מחלקות ובהן 231 מיטות אשפוז וכן יחידה לאשפוז יום שיקומי המטפלת במגוון פגיעות בכל גיל ובכל שלבי השיקום.
לצידן פועלים גם מכוני רנטגן ודיאליזה וחדר כושר טיפולי.
בין השנים 2013 ל-2021 זכה בפרס מנכ"ל הכללית לבית חולים מיוחד מצטיין.
המרכז התיאטרוני בנווה צדק היה תיאטרון שפעל בשכונת נווה צדק בתל אביב בשנות השמונים של המאה העשרים.
המרכז התיאטרוני בנווה צדק נוסד בשנת 1981 בידי עודד קוטלר, שהיה מנהלו בשנים הראשונות.
קבוצת התיאטרון קיבלה מבנה קבע מידי עיריית תל אביב-יפו.
הבניין שוכן ברחוב יחיאלי 6 בשכונת נווה צדק..
המבנה שהיה בעברו בית הספר לבנות היה נטוש ומוזנח.
מיקי ירושלמי היה מעורב אישית בהתנדבות כל השנים, בעזרה ובניהול פעילותו השוטפת של התיאטרון.
מהבניין ששופץ בתרומת משפחת ירושלמי בתחילת שנות השמונים, התפתח מרכז סוזן דלאל של היום.
היה זה קולקטיב יוצר בו שיחקו בין השאר סיני פתר, חוה אורטמן, פביאנה מיוחס, עמי כץ, פטר גדיש ושמיל רובינשטיין.
הקבוצה הופיעה ברחבי הארץ והרבתה לקיים ימי תיאטרון בהפסקות צהרים במקומות עבודה ובמתנ"סים.
כל השחקנים קיבלו שכר שווה וקיבלו החלטות אמנותיות במשותף.
סיני פתר החליף את קוטלר וכיהן כמנהל בשנים משנת 1984 ועד לשנת 1986, אז התפרקה הקבוצה.
ב-1984 עודד קוטלר זכה בפרס יו"ר הכנסת לאיכות החיים על פעילותו בתיאטרון נווה צדק.
התיאטרון הוקם על בסיס קבוצת הפרויקט שהקימה נולה צ'לטון ופעלה במסגרת תיאטרון חיפה, שעסקה במחזאות מקורית, בעיקר תיעודית.
הקבוצה מצאה עצמה ללא מסגרת, מכיוון שבתיאטרון חיפה טענו שהקבוצה מיצתה את נושא המחזאות המקורית וגם בגלל שרוב אנשי הקבוצה התגוררו בתל אביב.
הקבוצה הפסיקה את פעילותה בשנת 1988.
ההצגה הראשונה שפתחה את המרכז הייתה "מסיבת פורים של אדם בן כלב", על פי "אדם בן כלב" מאת יורם קניוק בעריכתה ובבימויה של נולה צ'לטון.
ההצגה סיפרה על מסיבת פורים בבית חולים לחולי נפש ניצולי שואה.
היא הייתה רבת משתתפים, בין השחקנים: גילה אלמגור, עדנה פלידל, נועם כהן, רוני לרנר ועודד קוטלר.
ההצגה גובשה במפגש של השחקנים עם ניצולי שואה.
ההצגה השנייה הייתה "נשים מוכות", שעסקה במתרחש במקלט לנשים מוכות במרכז הארץ ומתארת את עולמן הפנימי והחיצוני.
ההצגה הייתה שיתוף פעולה בין תיאטרון אוניברסיטת תל אביב לקבוצת התיאטרון של נווה צדק.
בהצגה שיחקו מיקי מבורך, נטע אורן, רולנדה קאן, דפנה שניידרמן, דיתה אראל ורבקה שונשו.
השחקניות התארחו במקלט לנשים מוכות בהרצליה.
המחזה מגולל עדויות של הנשים, רובן ממוצא מזרחי, על עברן וקשיי הקליטה בישראל.
ב-1981 הועלה המחזה "מחלקה 3, כיתה 1", מאת דליק ווליניץ, בבימויו של איציק ויינגרטן.
זה היה המחזות הראשונים שהציגו ערבים מהשטחים הכבושים על בימת התיאטרון הישראלי.
באותה שנה העלתה הקבוצה את המחזה "עד מוות", על פי הספר בשם זה מאת עמוס עוז.
ההצגה מתארת מסע הרפתקני של צלבנים לירושלים.
ב-1982 העלתה הקבוצה את המחזה "הפטריוט" פרי עטו של חנוך לוין, בבימויו של עודד קוטלר.
גיבור המחזה הוא להב עשת, ה"פטריוט" שעומד לרדת מהארץ.
בהצגה כיכבו עזרא דגן ורמי ברוך.
ההצגה נפסלה על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות ולמרות זאת התיאטרון העלה אותה.
עקב כך מנהלי התיאטרון, עודד קוטלר ודני טרץ' זומנו לחקירה במשטרה בהאשמה להפרת הסעיפים 3 ו-7 לפקודת הצגות ומחזות משנת 1982 ושוחררו בערבות עצמית.
תנועת בית"ר פנתה במכתב ליועץ המשפטי לממשלה, פרופ' יצחק זמיר על מנת שיורה לאלתר להפסיק קיום "הצגת התועבה הבלתי חוקית".
ועדת הפנים של הכנסת קיבלה את הצעתו של חבר הכנסת עקיבא נוף לקיים דיון בהפרת החוק על ידי התיאטרון.
מזכירות הדור הצעיר של המפד"ל עתרה לבג"ץ נגד שר הפנים והמשטרה ד"ר יוסף בורג, נגד מפכ"ל המשטרה ונגד תיאטרון נווה צדק בדרישה שינמקו למה אינם אוכפים את החלטת המועצה לביקורת סרטים ומחזות לאסור את העלאת המחזה.
במסיבת עיתונאים אמר מפכ"ל המשטרה רב-ניצב אריה איבצן כי התייעץ עם גורמים משפטיים והחליט לא לאסור את קיום ההצגה, אלא להעמיד את האחראים על העלאתה לדין.
הנהלת התיאטרון הודיעה על הפסקת ההצגה ואמרה שבמהלך החזרות הוכנסו במחזה שינויים רבים מנוסח המחזה שעליו קיבלה המועצה את ההחלטה וכי תשלח למועצה את הנוסח החדש על מנת שתדון בה מחדש.
לאחר מכן הוגש ערעור לצנזורה ובעקבותיו ההצגה הותרה פרט לשלושה קטעים, שלאחר מכן גם מצאו דרכם אל הבמה.
ב-1983 הועלה המחזה "גירושים מאוחרים" שכתבה שוש אביגל על פי הספר בשם זה מאת א.ב.
הגיבור הראשי הוא יהודה קמינקא (גבריאל דגן), מחלוצי היישוב, מורה שיצא לגמלאות בגיל 65, שנפרד מאשתו ויורד לאמריקה.
שם מצא אישה חדשה והוא רוצה להתחתן איתה ושב לישראל כדי לבקש ממנה גט.
בהצגה שיחק אריה אליאס, שגילם את דמותו של קלדרון, מנהל בנק, נשוי ואב לשתי בנות גדולות, שמגלה בהיותו בן 56 שהוא הומוסקסואל.
הוא מחזר אחרי צבי, בנו הבכור של יהודה קמינקא (סיני פתר), בלונדיני יפה תואר.
הבן הצעיר באוניברסיטה הוא מרצה להיסטוריה באוניברסיטה (צבי גורן).
בהצגה שיחק גם עודד קוטלר בתפקיד חתנו, עו"ד קדמי, הנשוי ליעל, בתו של קמינקא (בלהה בירמן).
בהצגה שיחקה גם ענת עצמון שגילמה את דמותה של סופרת המתוסבכת מינית.
ב-1983 העלה תיאטרון נווה צדק בשיתוף עם תיאטרון יובל את המחזה "אנדרטה הפוכה" מאת ובבימויו של יוסף מונדי.
המחזה מספר על שריונאי שנשרף ומת במלחמת לבנון הראשונה ומוקם על ידי דמות צינית של סופר שקיבל מפרעה לכתוב מחזה.
בהצגה שיחקו יצחק אלוני, ריטה שוקרון, בת שבע מייזלר, אריאל פורמן, אשר צרפתי וששי סעד.
ב-1984 הועלה המחזה "משחיז הסכינים הסיני", שכתב דניאל הורוביץ על פי "הינשוף" של נסים אלוני.
ב-1985 הועלתה ההצגה "המלך הלך לישון", עיבוד של קובי ניב לספרו של יוסי אלפי, בבימויו של ישראל גוריון.
ההצגה זכתה בפרס כינור דוד אותה שנה.
ב-1985 הועלתה הקומדיה "קרמבו בעורף האויב" מאת קובי ניב בבימויו של ישראל גוריון.
זוהי מעין פרודיה על סרטי רמבו.
ההצגה עסקה בגיבור כל יכול שנחלץ להציל את האומה.
בסוף ההצגה הוא מגלה שבשעה שחולל מעשי גבורה עבור מולדתו, לא היה אלא כלי בידיו של הגנרל אלופי, שרצה להבטיח לעצמו שהמלחמה תימשך לנצח.
ב-1986 התארחה ההצגה בתיאטרון אל-חכוואתי במזרח ירושלים והתלווה אליה תרגום סימולטני בערבית שהוקרן בשקופיות.
ב-1985 העלו את ההצגה "מוכרים בלבד" מאת חגית רכבי וג'ון הולדן, בבימויים של ישראל גוריון ודן צאמלי.
ההצגה מספרת את סיפורה של אתא ושיחק בה חנן גולדבלט.
ב-1986 הועלה המחזה "החוצה" מאת דניאל הורוביץ בבימויו של ג'וזף צ'ייקין.
בהצגה שיחקו שחקנים יהודים – סיני פתר, פטר גדיש ולאה אברהם ושחקנים ערבים – סלווה נקארה ועדנאן טראבשה.
המחזה עוסק ביהודים וערבים, אנשים שעוברים ממקום למקום וחיים כפליטים.
המרכז הרפואי מיימונידיס הוא בית חולים אוניברסיטאי הממוקם בשכונת בורו פארק ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
בבית החולים 711 מיטות אשפוז.
המרכז קרוי על שם הרמב"ם.
ראשיתו של בית החולים במרפאה שנוסדה בשנת 1911 בעיירה ניו אוטרכט, שניצבה בתחומי ברוקלין דהיום.
מרפאה זו ודומות לה התאחדו ב-1919 כדי ליצור את בית החולים ישראל בברוקלין.
שנה לאחר מכן התאחד בית החולים עם בית החולים ציון.
המוסד המאוחד נקרא בית החולים ישראל ציון המאוחד.
ב-1947 התאחד בית החולים עם בית החולים בית משה ושינה את שמו למרכז הרפואי מיימונידיס, אשר נקרא על שמו של הרמב"ם.
ב-1993 אירעה בבית החולים תאונת התפוצצות חמצן עקב פגם במכונת הנשמה.
בתאונה זו נספו שלושה מאושפזים.
ב-1997 נפתח בבית החולים מרכז רפואת חירום חדש.
כמו כן קיימים בו בין היתר מערך קרדיולוגי נרחב, מרכז לטיפול בשבץ מוחי, מחלקת יולדות שבה מתקיימות לידות במספר גדול יותר מאשר בכל בית חולים אחר במדינת ניו יורק, מרכז לטיפול ביילודים ובפגים ומחלקה פסיכיאטרית גדולה.
לבית החולים מחלקות בענפי כירורגיה שונים לרבות ניתוחי לב, אך אין נעשים בו ניתוחים נוירוכירורגיים.
בבית החולים נעשו עם השנים מספר תגליות ופרוצדורות קליניות חשובות וחלוציות.
ב-1961 פותח בו קוצב הלב המסחרי הראשון.
ב-1966 הושתל בו הלב המלאכותי הראשון ושנה אחר כך נעשתה בו השתלת הלב השנייה בעולם והראשונה בארצות הברית.
בית החולים היה שותף לפיתוח משאבת הבלון התוך-אאורטלית ב-1970. ב-1976 היה הקרדיולוג הראשי בבית החולים החוקר הראשי בניסוי שהביא לפיתוח התרופות ממשפחת חוסמי-בטא.
הביופסיה באמצעות מחט הראשונה בארצות הברית נערכה בבית החולים ב-1981. ב-2001 נערך בו הניתוח הרובוטי הראשון בילדים בארצות הברית.
ב-2007 היה המרכז הרפואי בין 50 בתי החולים שבהם שיעור התמותה הנמוך ביותר של חולים שסבלו התקף לב או אי ספיקת לב מתוך 5,000 בתי חולים שנבדקו על ידי מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית.
בשנת 2013 נחתם הסכם סינוף בין המרכז הרפואי לבין בית הספר לרפואה אלברט איינשטיין של ישיבה אוניברסיטה, ועל פיו הפך המרכז לקמפוס ברוקלין של בית הספר לרפואה, בשותפות עם המרכז הרפואי מונטפיורי.
המרכז מסונף לשני בתי ספר לרפואה נוספים בעיר ניו יורק, לרבות זה של המרכז הרפואי הר סיני.
המרכז הרפואי ע"ש פרס בנגב הוא בית חולים, אשר מתוכנן להיבנות בעקבות החלטת ממשלה להקמת בית חולים נוסף בבאר שבע.
בית החולים עתיד לתת מענה לאוכלוסיית הנגב ומטרופולין באר שבע (בנוסף למרכז הרפואי סורוקה) והוא מתוכנן להיפתח בשנת 2031. בית החולים עתיד להקרא ע"ש נשיא המדינה התשיעי שמעון פרס.
התוכנית להקמת בית חולים נוסף בעיר באר שבע הוכרזה על ידי שרת הבריאות יעל גרמן בשנת 2014, בעקבות המלצות מתוך מסקנות "ועדת אפק", בראשות מנכ"ל משרד הבריאות, פרופ' ארנון אפק, שקבעו כי אוכלוסיית הדרום צפויה לגדול באופן משמעותי בשל הריבוי הטבעי, והחלטת הממשלה להליכי פיתוח מואצים בנגב ובבאר שבע.
תהליך הקמת בית החולים נמשך גם בכהונתם של שר הבריאות יעקב ליצמן ומנכ"ל משרדו משה בר סימן טוב.
על פי התוכנית בית החולים צפוי להיות על שטח של כ-1,000 דונם בסמוך למחלף שרה בבאר שבע, ויהיו בו כ-600 מיטות.
על מנת לתת מענה לעובדי בית החולים התוכנית גם כוללת אפשרות לבניית 250–400 יחידות דיור שמיועדות לסגל הרפואי, לסטודנטים ולדיור מוגן ואף שטח של 350 אלף מ"ר שמיועד לחברות טכנולוגיות מתחום הביוטכנולוגיה.
בדצמבר 2019 פורסם כי אושר הפרויקט להקמת בית החולים.
באפריל 2024 נקבע כי התכנון, ההקמה ותפעול בית החולים יהיה במודל משותף לקופות החולים מאוחדת ולאומית, כאשר הבעלות בבית החולים תהיה של קופות החולים, וההפעלה באמצעות בית החולים שיבא.
במאי 2024 אישרה הממשלה באופן סופי את הקמת בית החולים.
בספטמבר 2024 חתמו שרי הבריאות והאוצר על ההיתרים להקמת בית החולים.
בדצמבר 2024 נבחרו האדריכלים אשר יובילו את תכנון הפרויקט.
על פי התכנון, בשלב א ייבנה מרכז רפואי בשטח של 180 אלף מטר רבוע, המכיל כ-600 מיטות.
חדר המיון מיועד להיפתח עד שנת 2031.
איל גבאי, יו"ר קופת חולים מאוחדת, העריך כי עלות הקמתו של בית החולים היא למעלה משלושה מיליארד ש"ח.
בנוסף לבית החולים פרס צפוי לקום גם בית חולים בצומת להבים, מספר דקות נסיעה מבאר שבע.
המרכז הרפואי פלינדרס הוא מרכז רפואי גדול הממוקם באדלייד, אוסטרליה הדרומית.
המרכז משמש כבית חולים וכבית ספר לרפואה.
הוא מהווה חלק מרשת הבריאות המקומית הדרומית של אדלייד (Southern Adelaide Local Health Network - SALHN), הכוללת גם את בית החולים נוארלונגה, שירותי הסמים והאלכוהול בדרום אוסטרליה, ומגוון שירותי בריאות קהילתיים.
בין השנים 2002–2013, עבר המרכז הרפואי פלינדרס תהליך פיתוח מקיף בהשקעה של יותר מ-193 מיליון דולר אוסטרלי מטעם ממשלת אוסטרליה הדרומית.
מטרת ההשקעה הייתה להפוך את המרכז הרפואי פלינדרס לבית החולים הגדול ביותר בפרברי הדרום של אדלייד.
תהליך הפיתוח כלל הקמת אגף דרומי חדש עם יחידות יולדות וגינקולוגיה, בנייה מחדש של חדר המיון, והרחבת היחידה לטיפול נמרץ.
בנוסף, נבנו יחידה חדשה לרפואה דחופה, יחידת טיפולי לב, והותקנו מתקני הדמיה מתקדמים.
אזור חדרי הניתוח הורחב, מחלקת האשפוז לילדים שופצה, ונבנה חניון מקורה.
במקביל, בוצעו שדרוגים משמעותיים בתשתיות ההנדסיות של האתר.
בפברואר 2003, הוקם מבנה חדש לבריאות הנפש במרכז הרפואי, שנקרא על שם מרגרט טובין, לשעבר מנהלת בריאות הנפש שנרצחה במשרדהּ באוקטובר 2002.
לאחר השלמת השלב הראשון של הפיתוח, התחייבה ממשלת אוסטרליה הדרומית להשקעה נוספת של 185.5 מיליון דולר אוסטרלי לשיפור ושדרוג המתקנים ב-FMC.
במסגרת זו, נבנה מרכז שיקום חדש הכולל מיטות שיקום, מכוני כושר ובריכת הידרותרפיה.
כמו כן, הוקם שירות אורתוגריאטרי ייעודי ומרכז חדש לשירותי בריאות הנפש של קשישים.
בניית המתקנים החדשים הסתיימה במחצית השנייה של 2017.
ב-19 ביוני 2017, הכריזה ממשלת ווטריל על תוכניות להמשך פיתוח המרכז הרפואי.
התוכניות כוללות הקמת שני חדרי ניתוח נוספים, הרחבת מחלקת החירום בכ-12 תאי חירום נוספים, והקמת חדר החייאה ייעודי לילדים.
צעדים אלה נועדו להגדיל את קיבולת בית החולים ולשפר את איכות הטיפול הרפואי הניתן בו.
מחלקת הרפואה הדחופה של המרכז הרפואי פלינדרס פועלת 24/7, והיא אחת העמוסות ביותר באוסטרליה הדרומית עם כ-85,000 עד 90,000 ביקורים בשנה.
המחלקה מוכרת על ידי המכללה האוסטרלית לרפואת דחופה.
כחלק ממעמדו של FMC כמרכז רפואי אקדמי, הצוות כולל גם סטודנטים לרפואה ולסיעוד.
המרכז הרפואי של אוניברסיטת טקסס סאות'ווסטרן בדאלאס הוא מרכז מחקרי ולימודי ציבורי בדאלאס, טקסס שבארצות הברית.
בבית החולים יש כמעט 4 מיליון מטופלים בשנה (מה שהופך אותו גם לבית החולים הגדול בטקסס).
רופאי בית החולים מתמקצעים בלמעלה מ-80 התמחויות.
בכל שנה ישנם יותר מ-360,000 פניות לחדרי המיון.
בעבר לימדו או למדו במרכז זוכי פרס נובל מייקל סטוארט בראון, ג'וזף גולדשטיין, יוהאן דייזנהופר, אלפרד גילמן, לינדה באק, ברוס בויטלר ותומאס סודהוף.
בית החולים האוניברסיטאי מדורג בין 25 בתי החולים המובילים בשמונה התמחויות לפי U.S.
News & World Report ומדורג כבית החולים הטוב ביותר במטרופולין דאלאס-פורט וורת'-ארלינגטון.
פורבס דירג את בית החולים כמעסיק שירותי הבריאות המוביל בטקסס.
תקציב התפעול של בית החולים ב-2019 היה יותר מ-3.152 מיליארד דולר, והוא מכשיר מדי שנה כ-3,700 סטודנטים במקצועות הרפואה.
המוסד מתקצב מדי שנה כ-422.6 מיליון דולר ב-5,700 פרויקטים מחקריים.
המימון הפדרלי לבית החולים הוא הגדול ביותר בטקסס – 204 מיליון דולרים.
הלימודים בבית החולים מדורגים במקום ה-48 בדירוג שאנגחאי.
הקרן להקמת בית החולים נוסדה ב-1939. בית הספר לרפואה עצמו נוסד במהלך מלחמת העולם השנייה, שוכן בתחילה בקומץ צריפים נטושים בדאלאס.
בשנת 1949 הפכה המכללה לבית הספר לרפואה של דרום-מערב אוניברסיטת טקסס.
הקמפוס הנוכחי נבנה ונחנך ב-1955.
המרכז לבריאות הנפש שער מנשה הוא בית חולים פסיכיאטרי בקרבת פרדס חנה-כרכור.
בית חולים זה הוא המוסד הרפואי הגדול ביותר בישראל לפגועי נפש.
מטופלים בו מבוגרים מגיל 18 ומעלה.
מנהל בית החולים הוא פרופ' מיקי דודקביץ.