tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ילד ניאנדרטלי הובא להווה בידי ניסוי במסע בזמן.
הוא כלוא בתוך בועת זמן, מאחר שיציאתו משם תעלה כמות אנרגיה אינסופית.
כדי לטפל בו שוכר הארגון מטפלת בשם אדית פלווס.
בתחילה היא נדחית ממראהו של הילד, אך עם הזמן לומדת לאהוב אותו ומבינה שהוא אדם ולא חיית פרא.
היא נותנת לו את השם טימי ומנסה להעניק לו את הילדות הטובה ביותר שיכולה להיות לו בנסיבות אלו.
עם זאת, העיתונות ושאר האנשים מתייחסים אל טימי כאל 'הילד הקוף'.
בסופו של דבר הארגון מחליט להמשיך למיזמים חדשים ולהשיב את טימי לזמנו.
אדית יודעת כי טימי לא ישרוד בזמנו מאחר שהוא חסר כל מיומנויות הישרדות, והיא מנסה להבריח את טימי אל מחוץ לבועת הזמן.
לאחר שהיא נכשלת היא מפעילה את המכשירים ושבה עם טימי לעבר.
הספר מרחיב את הסיפור הקצר ומוסיף לו עלילות משנה.
הספר מתאר ארגון לזכויות הילד הרודף את הארגון ורוצה לשחרר את טימי, וכן מתאר את השבט הניאנדרטלי ממנו נחטף טימי, ואת התמודדותם עם חורף קשה ואויבים, וכיצד הם מגיבים לאבדן הפתאומי של הילד.
ילד על הירח היא להקת אינדי ורוק ישראלי שהוקמה בשנת 2011. חברי הלהקה הם מאור אלוש, זיו זק, לירן פרידמן, טל שטורם ודניאל עצטה.
ילד על הירח הוקמה על ידי מאור אלוש וזיק זק.
בשנת 2011 עברו לתל אביב והחלו לעבוד באולפן על מה שבסופו של דבר ייהפך לאלבום הבכורה של ילד על הירח.
את האלבום יצרו השניים לבד תוך עיסוק בכתיבה, הלחנה, עיבוד, הקלטה ומיקס.
באלבום היו שותפים גם לירן פרידמן, שלימים נהיה קלידן קבוע בהרכב, איגי דיין, מתופף להקת משינה, שניגן תופים ב"השד, אתה והעתיד" ואחרים.
האלבום יצא לאור באוקטובר 2012 ולאחריו החלה הלהקה להופיע ברחבי הארץ עם הצטרפותם של עידו זילברמן על התופים ורון מרקוביץ' על גיטרה בס.
במהלך 2013 קיבלה הלהקה דחיפה משמעותית מהזמר אביב גפן, שהמליץ על שירי הלהקה, וכמו כן הלהקה שימשה כמופע חימום להופעותיו.
ב-2014 רון מרקוביץ' עזב את הלהקה וטל שטורם החליפו, הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני "כאן ועכשיו".
האלבום השני הוקלט בצורה חיה באולפני "קקטוס" ועובד במשך למעלה מחצי שנה על ידי חברי הלהקה.
הסינגל הראשון מתוכו "מנגינה מוכרת" יצא בספטמבר 2014 ונכנס לפלייליסט גלגל"צ, מה שנתן חשיפה גדולה להרכב.
בינואר 2015 יצא האלבום רשמית ונחנך בהופעה מיוחדת.
במהלך אותה תקופה עזב את הלהקה עידו זילברמן והצטרף דניאל עצטה במקומו בתפקיד המתופף.
לקראת סוף 2015 שחררה הלהקה ביצוע משותף עם הזמרת רוני פרי לשירה של להקת מוניקה סקס "דם" שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו השונות והגיע למקום השלישי במצעד של רשת ג'.
אלבום יצא לאור שירים ילד על הירח 6 באוקטובר 2012 הרגע המכריע
הילד שהצליח לנתק מגע עם האדמה
חורף כאן ועכשיו 1 בינואר 2015 רק לך
ילד פוגש עולם הייתה קומדיית מצבים אמריקאית לנוער של רשת ABC, ששודרה בשנים 1993–2000, למשך שבע עונות ו-158 פרקים.
לסדרה סדרת המשך בשם "העולם של ריילי".
קורי (בן סבאג') הוא תלמיד ממוצע, אשר עולה לחטיבת הביניים, ונאלץ להתמודד עם המצבים החדשים, ועליו להיות בוגר יותר.
המורה החדש שלו, פיני (ויליאם דניאלס), מנסה ללמד אותו דברים, אך בעיקר דברים על החיים.
הוא מכיר את שון (ריידר סטרונג), שהופך להיות חברו הטוב.
הוריו, איימי (בטסי רנדל) ואלן (ויליאם ראס), מנסים לעזור לו בפתרון בעיות, לצד גידולם של אחיו האחרים: אחיו הגדול אריק (ויל פרידל), אחותו מורגן (לילי ניקסאיי) ואחיו הקטן ג'ושוע (דניאל ג'ייקובס).
הוא גם מתחיל לחוש את אהבתו הראשונה: טופנגה (דניאל פישל), ילדה חכמה בכיתתו.
לצד אלו, פיני עוזר לו להתמודד בבעיותיו ולפתרונן, בדרכו לשנות את העולם.
קורנליוס "קורי" מת'יוס (בן סבאג') - הדמות הראשית של הסדרה, קורי הוא נער מצחיק ולעיתים עצלן, אך ככל שמתבגר הוא נהיה בוגר וחכם יותר.
המורה שלו, מר פיני, עוזר לו ומייעץ לו לגבי בעיותיו.
חבריו הטובים הם שון האנטר וטופנגה לורנס.
הוריו הם איימי ואלן, ואחיו הם אריק, מורגן וג'ושוע.
הוא לא שלם עם העובדה שקורי זה קיצור של "קורנליוס".
לעיתים הוא מסתדר עם טופנגה ולעיתים לא.
לקראת סוף הסדרה הוא מתחתן עם טופנגה, ובסדרת ההמשך הוא אבא לשני ילדיו עם טופנגה: ריילי ואוגי, והמורה להיסטוריה של ריילי.
ג'ורג' המילטון פיני (ויליאם דניאלס) - המורה של קורי, שון, טופנגה וחבריהם לאורך הסדרה, וכמיטב יכולתו, פיני עושה הכול כדי לעזור ולייעץ להם בבעיותיהם, במיוחד לקורי.
פיני חובב גינון, והוא יליד בוסטון.
פיני הוא השכן של קורי, מה שגורם לסיטואציות מצחיקות רבות.
פיני מככב בסצנה האחרונה של הסדרה, בו נפרד מכיתתו.
הוא ממשיך להופיע בתפקיד אורח בסדרת ההמשך בו נראה כי קורי דואג לשלומו.
קשוח, אך מר פיני לימד את קורי דברים רבים.
קורי שאב ממנו את ההחלטה להיות מורה בחטיבה.
אריק מת'יוס (ויל פרידל) - האח הבכור במשפחת מת'יוס, אריק הוא האח הסטריאוטיפי במשפחה, וידוע לרוב בטיפשותו לעיתים.
אריק היה חבר טוב של הילד טומי.
חזר בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת ההמשך כאשר עוזר לקורי לפתור בעיה בין ריילי למאיה וכאשר אריק מזדקק לילדים להתמודד על תפקיד הסנטור בממשלת ארצות הברית.
אחד סימני ההיכר שלו הוא שהוא אוהב לטבול את ראשו בצלחת דגני שוקולד ולשתות חלב חמאה.
בסדרת ההמשך רואים שהוא מרבה לאהוב ילדים, עקב שהתחרט על אימוצו של טומי.
שון פטריק האנטר (ריידר סטרונג) - חברו הטוב של קורי, קורי מכיר את שון כאשר קורי נתקע במכלאת גן חיות, ושון נחלץ לעזרתו.
ההבדל בין שון לקורי זה ששון יותר נינוח, אמיץ ושלו, ולעומת זאת קורי נוטה להילחץ לעיתים קרובות.
במהלך העונות האחרונות, שון מתחיל לקנא בזוגיות של קורי וטופנגה.
ממשיך להופיע כתפקיד משנה בסדרת ההמשך, כאשר בעונה השלישית מתארס ומתחתן עם אמא של מאיה, הופך להיות אביה החורג של מאיה.
לעיתים, מכיוון שאביו מת, הוא מדבר איתו בדמיונו ומתייעץ עמו בהחלטותיו.
טופנגה לורנס-מת'יוס (דניאל פישל) - אהבתו הראשונה של קורי, טופנגה היא חברתם הטובה של קורי ושון, והיא מתחתנת עם קורי בסוף הסדרה.
טופנגה עוברת שינויים רבים במהלך הסדרה, כדוגמה - בהתחלה הייתה תפקיד אורח, והייתה "סוג של היפית", אך תכונה זו כבר כמעט לא מופיעה בה.
לעיתים היא מסתדרת עם קורי ולעיתים לא.
אמא של ריילי ואוגי בסדרת ההמשך, עורכת דין במקצועה.
לפי דבריה, יש לה שם אמצעי שהוא עוד יותר מביך מאשר "טופנגה".
איימי מת'יוס (בטסי רנדל) - איימי היא אשתו של אלן, ואמם של קורי, אריק, מורגן וג'ושוע.
איימי נוטה להתנהג בנעימות כלפי מורגן, קורי וג'ושוע, אך לא כלפי אריק.
בתחילת הסדרה איימי הייתה סוכנת נדל"ן, ולקראת סוף הסדרה הפכה למארגנת גלריות אמנות.
אלן מת'יוס (ויליאם ראס) - אלן הוא בעלה של איימי, ואביהם של קורי, אריק, מורגן וג'ושוע.
בעל מזג-חם לעיתים, ונותן לספק עצות והנחיות לילדיו.
אלן הראה "דמות אב" גם בחברו הטוב של קורי - שון האנטר (במהלך העונה הראשונה).
מורגן מת'יוס (לילי ניקסאיי עונות 1-2/לינדסי רידג'וויי עונות 3-7) - הבת היחידה במשפחת מת'יוס, מורגן נוטה להיות אתנחתא קומית בשל גילה הקטון והתנהגותה המצחיקה והבוגרת לגילה.
אחותם הקטנה של קורי ואריק ואחותו הגדולה של ג'ושוע.
הבת היחידה במשפחה מלאת בנים (מלבד אמה, איימי).
ג'ושוע "ג'וש" מת'יוס (דניאל ג'ייקובס) - בן הזקונים במשפחת מת'יוס, ג'ושוע נוטה לחלות הרבה.
בסדרת ההמשך, מאיה מתאהבת בג'וש ותעשה הכל כדי להגיד לו זאת.
בסדרת ההמשך הוא מגולם על ידי אוריה שלטון, וג'ושוע לומד באוניברסיטה.
סטיוארט מינקוס (לי נוריס) (עונה 1) - הילד החנון בכיתתו של קורי, מקור המשמש ללעג לשון וקורי.
נוטה להיקרא על ידי כיתתו "מינקוס" (פיני וטופנגה לא נמנים באומרים אלו).
אביו של פארקל מינקוס, אחד מחבריו החברים של בתו של קורי בסדרת ההמשך.
לא הופיע בהמשך הסדרה לאחר מכן, הסיבה הייתה ששיעוריו מוקמו במקום אחר מזה של טופנגה, קורי ושון.
אנג'לה מור (טרינה מקגי-דייוויס) (עונות 5–7) - אנג'לה היא שנונה ומלאת תשוקה, חייכנית, סקרנית ואוהבת הרפתקאות, הייתה חברתו של שון בתקופת הקולג' עד שנפרדה ממנו.
הופיעה בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת-ההמשך בו שאלה את שון האם כדאי לה לעשות ילדים או שלא.
היא מוזכרת על ידי קורי, טופנגה ושון עוד כמה פעמים בסדרת-ההמשך.
רייצ'ל קימברלי מקוויגר (מייטלנד וורד) (עונות 6–7) - אישה שלומדת בקולג', נחמדה, מתוקה וחייכנית, חברתם של אנג'לה, טופנגה, שון, קורי וג'ק.
היא עובדת ביחד עם טופנגה ואנג'לה בזמן שהיא מנסה לחפש עבודה בקמפוס.
הייתה ביחסים קצרים עם ג'ק, אך היא לא מגדירה אותם כחברים.
היא מצטרפת בפרק האחרון לחיל השלום עם ג'ק.
ג'ק האנטר (מת'יו לורנס) (עונות 5–7) - אחיו למחצה של שון, ג'ק ושון שונים מאוד זה מזה, ובדומה לקורי ואריק מת'יוס, הם רבים זה עם זה, בקומיות.
מתברר ששון וג'ק נפגשו לפני כן, אך לא ידעו זאת.
שון ידע שיש לו אח למחצה, ואף שלח לו מכתבים, אך אמו של ג'ק לא הרשתה זו והסתירה מכתבים אלה מפני ג'ק.
ג'ק היה מכור לאלכוהול, אלא שנגמל מזה.
לורן (לינדה קרנדליני) (עונות 5–6) - אהבתו השנייה של קורי, אשר במהלך העונה החמישית המפתחים קשר מסוים וחיבה, ואף מתנשקים, אך דבר זה גרם לפרידה קצרה בין קורי וטופנגה אך קורי וטופנגה חזרו לבסוף.
על אף שקורי נפרד מלורן, הוא עדיין מוצא את עצמו חושב עליה.
ג'ונתן טרנר (אנטוני טיילר קווין) (עונות 2–5) - המורה השני של קורי, שון, טופנגה וחבריהם החל מהעונה השנייה.
יש הטוענים שגישתו נינוחה יותר ללמידה, לעומת מר פיני.
שון מוצא במר טרנר דמות אב במהלך העונה השנייה.
מופיע בתפקיד אורח בסדרת-ההמשך כאשר מלמד את כיתתו של קורי דברים מסוימים.
הפך למפקח בית-הספר שקורי מלמד בו.
אלי ויליאמס (אלכס דסרט) (עונה 3) - מורה אחר של קורי, שון, טופנגה וחבריהם החל מהעונה השלישית, כאשר מר טרנר סידר לו את העבודה בתיכון.
לאחר הופעתו בעונה השלישית הוא לא מוזכר שוב.
ילד טוב ירושלים הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה רומנטית, בבימויו של רועי פלורנטין ועל פי תסריט של רן אפלברג שיצא לאור בשנת 2016, עם עמוס תמם, מלי לוי גרשון ומיטל גל סויסה בתפקידים הראשיים.
הסרט מספר על אדם שגילה שנותר לו זמן קצר לחיות, ובזמן הקצר שנותר לו הוא משנה באופן משמעותי את אורח חייו.
"ילד טוב ירושלים" היה סרטו הראשון של פלורנטין כבמאי, וכן סרטו הראשון של אפלברג כתסריטאי.
הסרט לא נתמך על ידי קרנות הקולנוע, והוא הופק על ידי משקיעים פרטיים (האחים משה ולאון אדרי).
עדי לוי (עמוס תמם) הוא איש משפחה בורגני הנשוי לעורכת דין ואב לילד.
עדי התייתם מאביו בעת שהיה בן 5. לפני שאביו עלה ללבנון הוא ביקש ממנו להיות אדם אחראי והשביע אותו להיות "ילד טוב ירושלים".
בבגרותו עדי לוי הוא אדם שעוזר לסובבים אותו, אך אלה אינם מעריכים אותו בשל כך.
הוא אדם שהולך בתלם, מרצה אחרים ואינו עומד על שלו.
בעת בדיקה שגרתית בקופת החולים, טעות קשה בזיהוי,(כאשר הוא מקבל כרטיס מגנטי של פציינט עם שם משפחה דומה לשלו) גורמת לכך שהוא מתבשר בטעות שהוא חולה בסרטן הלבלב, גופו מלא בגרורות, ונותר לו זמן קצר לחיות.
עם הבשורה מתקשה עדי לחיות.
הוא לא מצליח לספר לאשתו מעיין (מלי לוי גרשון) על מצבו הרפואי.
יתרה מכך, הוא רואה מרחוק את אשתו מתנשקת עם מישהו אחר.
בעת שנסע במכוניתו, מאבד עדי את הריכוז ודורס כלב שמולך על ידי דוגווקרית, ההולכת עם קבוצה של כלבים.
עדי אוסף את הדוגווקרית נטליה (מיטל גל סויסה) לרכבו בדרכם לטיפול רפואי לכלב.
בין עדי לנטליה הרווקה הצעירה מתפתח קשר, תחילה אפלטוני, ולאחר מכן קשר מיני.
עדי מחליט שאין הוא רוצה יותר לרצות אחרים, וכי הגיע הזמן שיעשה את מה שהוא רוצה.
הוא ממשיך בקשר עם נטליה ומנצל הזדמנות לספר לאשתו ואמו על דבר מחלתו.
הוא אף מתעמת עם אשתו שיודעת על הקשר עם האשה האחרת, ומתעמת עם בנו איתו היה לו עד עתה קשר רופף.
עדי משנה את צורתו החיצונית לאופן "חנוני" פחות ומתחיל לעשן.
הוא מתפטר מעבודתו ושורף את המשרד, מתעמת עם אימו וממשיך בקשר עם נטליה.
עדי אף פורץ לבתים בהם חיים כלבים עליהם משגיחה נטליה, וגונב מהם חפצי ערך וכסף.
עדי מתבשר על ידי אמו שלמעשה אביו לא מת כחייל בלבנון, אלא כשעלה על מוקש בעת עסקת סמים בלבנון.
מפגש מקרי עם שוטר שמבקש ממנו להציג רישיונות, מגלה לעדי כי כרטיס קופת החולים שניתן לו הוחלף בטעות.
גילוי זה מביא את עדי לקופת החולים בה הוא מתבשר שאכן נעשתה טעות מצערת של בלבול עם שם דומה, וכי הוא עצמו בריא לחלוטין.
על אף ניסיונות התקרבות מצד רעייתו, וניתוק קשר עם נטליה, עדי לבסוף מספר לאשתו כי ברצונו להתגרש ממנה.
הוא מנסה לחזור אל נטליה, שפוטרה בינתיים מעבודתה בשל פרשת הגנבות, והחלה לעבוד בדוכן גלידות.
עדי מצליח לבסוף לשכנע את נטליה לשוב אליו.
שחקנ/ית דמות עמוס תמם עדי לוי מיטל גל סויסה נטליה מלי לוי גרשון מעיין, אשתו של עדי אוולין הגואל אמו של עדי ארי נשר קים, בנו של עדי מל מלכה דולב, חבר של קים ענת וקסמן מורה של עדי כשהיה ילד ציון ברוך פפו, ניהל בעבר רומן עם נטליה
ילד מחוק הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2018 המבוסס על ספר זיכרונות באותו השם מאת גאררד קונלי שיצא לאור בשנת 2016. את הסרט כתב וביים ג'ואל אדגרטון, שאף הפיק אותו ביחד עם קארי קוהנסקי רוברטס וסטיב גולין.
בסרט מככבים לוקאס הדג'ס, ניקול קידמן, ראסל קרואו ואדגרטון.
הסרט מתאר את סיפורו של בנם ההומוסקסואל של הורים בפטיסטים, שנאלץ לעבור טיפולי המרה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של טליורייד ב-1 בספטמבר 2018, וכן הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
הסרט הופץ בארצות הברית ב-2 בנובמבר 2018, על ידי Focus Features והכניס עד כה מעל ל-7 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע, אשר בעיקר שיבחו את הופעותיהם של השחקנים.
הסרט מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב: עבור השחקן הטוב ביותר בדרמה (הדג'ס) והשיר המקורי הטוב ביותר ("Revelation" - לילנד, טרוי סיון ויונסי).
ג'ארד אימונס (Jared Eamons, השחקן לוקאס הדג'ס) בן ה-18 הוא בנם של מרשל אימונס (ראסל קרואו), סוחר מכוניות ומטיף בפטיסטי, וננסי אימונס (ניקול קידמן), מעצבת שיער, המתגוררים יחדיו בארקנסו.
עלילת הסרט מתחילה עם יומו הראשון של ג'ארד בהליך קבלה לתוכנית "Love In Action" לטיפולי המרה עבור להט"בים בהדרכת המטפל הראשי ויקטור סייקס (ג'ואל אדגרטון).
במהלך הטיפול, ג'ארד נזכר בחייו לפני הטיפול - כיצד נפרד מחברתו זמן קצר לפני שהתחיל ללמוד בקולג', שם התחבר לסטודנט אחר בשם הנרי (ג'ו אלווין), ובהמשך לסטודנט לאמנות בשם חאווייר (תיאודור פלרין).
ערב אחד, הנרי נשאר ללון בחדר המעונות של ג'ארד.
במהלך הלילה, הנרי אונס את ג'ארד ומתוודה בפניו שאף אנס צעיר אחר.
ג'ארד חש בטראומה וחוזר לבית הוריו להתאושש.
הנרי מתקשר לביתו של ג'ארד ומשוחח עם אמו ננסי, מזדהה בפניה כיועץ בקולג' ומוציא מהארון את ג'ארד.
הוריו של ג'ארד מתעמתים איתו, והוא מודה בפניהם שהוא נמשך מינית לגברים.
לאחר התייעצות עם כמרים אחרים, מרשל דוחק בג'ארד לעבור טיפול המרה, וג'ארד מסכים בחוסר רצון.
שבועות לתוך הטיפול שלו, סייקס מאתגר את ג'ארד לקחת חלק בתרגיל, בו עליו להודות שהוא שונא את אביו.
ג'ארד עוזב בזעם את חדר הטיפולים ומזעיק את אמו שתאסוף אותו.
כשהוא חוזר הביתה, אביו מביע את כעסו על כך שג'ארד נשר מהתוכנית ומסרב לדבר איתו.
זמן קצר לאחר מכן, ג'ארד מגלה כי אחד מהמטופלים שהכיר בתוכנית שם קץ לחייו.
ארבע שנים מאוחר יותר, ג'ארד גר בניו יורק ומפרסם מאמר החושף את המציאות של טיפול ההמרה.
הוא חוזר לבית הוריו על מנת לשכנע את אביו לקרוא את המאמר ולקחת אחריות על מעשיו, והשניים מתפייסים.
ב-8 ביוני 2017 פורסם כי נטפליקס, Annapurna Pictures, Focus Features ואולפני אמזון מתחרים ביניהם על זכויות ההפצה של סרט קולנוע בכיכובם של לוקאס הדג'ס, ג'ואל אדגרטון, ניקול קידמן וראסל קרואו, אותו כתב וביים אדגרטון, בהתבסס על ספר זיכרונותיו של גאררד קונלי, ילד מחוק.
ב-21 ביוני 2017 הוכרז כי Focus Features זכתה בסופו של דבר בזכויות ההפצה.
בהודעה לעיתונות, אדגרטון התבטא בגאווה על פרויקט זה, ובין השאר כתב:
באוגוסט 2017, פורסמו שמותיהם של רוב שחקני המשנה.
בספטמבר 2017, גם ג'ו אלווין ומדלן קליין הצטרפו לצוות השחקנים, וצילומי הסרט החלו ב-8 בספטמבר 2017 באטלנטה, ג'ורג'יה.
באפריל 2018 נערכו צילומים נוספים.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של טליורייד ב-1 בספטמבר 2018. הסרט גם הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, לראשונה בהקרנה סגורה לעיתונות ולתעשייה ב-8 בספטמבר 2018, ולאחר מכן לציבור הרחב, ב-11, 12, ו-15 בספטמבר.
במקור, הסרט היה מתוכנן לצאת ב-28 בספטמבר 2018, אך תאריך הפצתו הרשמי נדחה בסופו של דבר ל-2 בנובמבר 2018.
בשבוע הראשון שבו עלה לאקרנים, ילד מחוק הוצג בחמישה בתי קולנוע והכניס 207,057 דולר, ממוצע של 41,411 דולר לכל בית קולנוע - הדירוג החמישי הגבוה ביותר לשנת 2018. בסוף השבוע השני שלו הסרט הכניס 758,173 דולר מ-77 בתי קולנוע.
ילד מחוק הכניס 6.8 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-2 מיליון דולר ברחבי העולם, כך שסך הכנסותיו עמד על 8.8 מיליון דולר.
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט יש דירוג של 80% המבוסס על 184 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7 מתוך 10. על פי דעת הרוב באתר, הסרט "נטוע באמפתיה של התסריטאי-במאי-כוכב ג'ואל אדגרטון, ילד מחוק מוכיח כי הדרך לדרמה מורכבת משוחקת היטב יכולה להיות רצופה בכוונות טובות".
באתר Metacritic, לסרט ציון משוקלל של 71 מתוך 100, המבוסס על 43 ביקורות, ציון המעיד על "ביקורות טובות בדרך כלל".
בסקר שנערך על ידי חברת PostTrak, הנסקרים העניקו לסרט ציון של 95%; 85% מתוך הנסקרים העידו שבוודאות ימליצו לאחרים לצפות בסרט.
ילד טוב ילד רע הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי עומר אדם.
האלבום יצא לאור ב-30 בינואר 2012 על ידי חברת התקליטים NMC.
ילד הזהב הוא סרט ספורט ודרמה רומנטית אמריקאי משנת 1939 בבימויו של רובן ממוליאן, עם ויליאם הולדן וברברה סטנוויק בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על מחזה בשל זה מאת קליפורד אודטס .
הפסקול המוזיקלי של ויקטור יאנג היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
זה היה הסרט הראשון בו שיחק ויליאם הולדן בתפקיד ראשי.
ג'ו בונפרטה (ויליאם הולדן) הוא כנר צעיר שגר עם אביו (לי ג'יי.
קוב), אחותו אנה (ביאטריס בלין) וגיסו סיגי (סם לוין) בדירה אחת המשמשת גם כמכולת ממנה מתפרנס האב.
ג'ו לומד כינור במשך עשר שנים ואביו המתפרנס בדוחק קנה לו כינור יוקרתי ב-1500 דולר ומצפה שבנו יתקדם לדרגה של כנר מקצועי מפורסם.
ג'ו מגיע למסקנה כי מנגינת כינור לא יוכל להתפרנס.
הוא מבקש להיות מתאגרף מקצועי כדי שיוכל להרוויח הרבה כסף ולעזור לאביו ולמשפחתו.
הוא נפגש עם אמרגן האגרוף תום מודי (אדולף מנז'ו), ומשכנע אותו להעסיק אותו.
במשרדו של מודי הוא נפגש עם לורנה מון (ברברה סטנוויק) המשמשת כעוזרת ונערתו של מודי הנמצא בתהליך גירושים.
הוא משכנע את מודי להחתים אותו על חוזה ומצליח יפה בקרבות אגרוף למורת רוחו של אביו שרוצה שימשיך את חייו ככנר.
כשג'ו מגיע לביתו הוא מוצא שם את הכינור היקר שקנה לו אביו.
משהו מתעורר בנפשו והוא מחליט לעזוב את האגרוף.
מודי שולח את לורנה כדי שתשכנע אותו ותפעיל עליו את קסמיה כאישה.
ג'ו מתאהב בה ומחליט לחזור לאגרוף.
בינתיים שמע על "נער הזהב" הזה, הגנגסטר אדי פיוזלי (ג'וזף קליה), ומפתה אותו לעבוד אצלו עם משכורת שמנה וקרב גדול שייערך במדיסון סקוור גארדן נגד Chocolate Drop.
פיוזלי מהמר בסכומים גדולים על ניצחונו של ג'ו ומורה לו להילחם בכל כוחו כדי לנצח.
ג'ו נלחם בכל כוחו וחובט ביריבו שמתמוטט ומת.
הוא מוכרז כמנצח אך הוא שבור מזה שהרג את יריבו.
לורנה מנחמת אותו, עוזבת את מודי ושניהם מחליטים לחזור הביתה ולהתמקד בקריירה של ג'ו ככנר לשמחתו של האב.
ילד יחיד הוא אדם ללא אחאים, המהווה את היילוד היחיד שהביאו הוריו או היחיד שגידלו.
לאורך ההיסטוריה מצב של ילדים יחידים לא היה נפוץ.
החל מאמצע המאה ה-20 ירד שיעור הילודה וממוצע מספר הנפשות במשפחה באופן משמעותי, בשל מספר סיבות, ובהן העלות של גידול ילדים ועליית הגיל הממוצע שבו אישה מביאה לראשונה ילד לעולם.
משפחות עשויות להוליד ילד יחיד מסיבות שונות, הכוללות: העדפה אישית, תכנון משפחתי, בעיות בריאות כלכליות ורגשיות או פיזיות, רצון לטייל, מתח במשפחה, יתרונות חינוכיים, נישואים מאוחרים, יציבות, מיקוד, מגבלות זמן, פחדים מהריון, גיל מבוגר, לידה מחוץ לנישואים, עקרות, גירושים ומוות של אח או הורה.
שכיחות המשפחות עם ילד יחיד בארצות הברית עלתה במהלך השפל הגדול, וירדה בתקופת הבייבי בום שלאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום מלחמת קוריאה 1953 ירדה הילודה במדינה באופן חד, הממשלה הדרום קוריאנית הציעה לאזרחים להביא לעולם ילד אחד או שניים כדי להגביר את השגשוג הכלכלי, מה שהוביל לירידה משמעותית בשיעורי הילודה ולמספר גדול יותר של ילדים יחידים במדינה.
בין השנים 1980 ל-2015 מדיניות הילד היחיד ברפובליקה העממית של סין הגבילה את רוב ההורים לילד אחד בלבד, עד שמדיניות זו שונתה בשנת 2015.
כמחצית (49.4%) מהמשפחות האירופיות מגדלות רק ילד יחיד.
במקום הראשון נמצאת בולגריה עם 62% ולאחריה פורטוגל עם 60% מהמשפחות בהן יש רק ילד אחד (2021).
בישראל קיימים נהלים מיוחדים בצה"ל לשירות של ילדים יחידים.
ילד מסדרון הוא אלבום סולו הבכורה של הראפר הישראלי אביחי נפתלי.
האלבום יצא לאור ב-1 בספטמבר 2019. הוא מורכב מ-10 שירים, ואורכו 30 דקות ו-35 שניות.
מתוך האלבום יצאו כסינגלים "היית לי הכל", "אין מנצחים", "כמה אפסים" ו"חוזרת אליי".
באלבום זה, מתארחים אומנים כמו נומי, ויק אוחנה ורון בוחניק.
כל שירי האלבום הופקו על ידי אביחי נפתלי, שהיה אחראי גם על מרבית המילים והלחן, אף על פי שהיו שותפים בו אומנים אחרים לכתיבה והלחנה של שירים באלבום.
השירים באלבום הכילו עטיפות שונות זו מזו, שעוצבו במיוחד על ידי דניאל וינבוש.
בשנת 2018, נפתלי הודיע שהוא בתהליך יצירת אלבום חדש, שהוא הבכורה שלו כזמר יחיד.
ב-12 במרץ 2019, הוא הודיע שהוא סיים ליצור את אלבום זה, שהוחלט לקרוא לו בשם "ילד מסדרון".
ב-28 באפריל, הסינגל הראשון, "היית לי הכל", מתוך האלבום יצא לאור, לצד וידאו קליפ.
הסינגל השני מתוך האלבום יצא לאור ב-28 במאי גם הוא יחד עם קליפ והוא נקרא "אין מנצחים".
הסינגל השלישי והרביעי, "כמה אפסים" ו"חוזרת אליי", גם הם יצאו לאור לצד קליפים, ב-26 ביוני וב-13 באוגוסט, בהתאמה.
ב-1 בספטמבר 2019, האלבום יצא במלואו בפלטפורמות השונות.
"ילד המחר" הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת הישראלית אילנה אביטל.
את האלבום הוציאה בשנת 1990 לאור חברת התקליטים הד ארצי.
השיר "טוב שבאתם", שהוקדש לעולים מברית המועצות, צעד כ-6 שבועות בראש מצעד הפזמונים של רשת ג', והגיע למקום ה-5 במצעד השנתי תש"ן (1990) של התחנה.
אביטל גם הקליטה אותו ברוסית.
שיר נוסף שהצליח היה "ילד המחר", שמילותיו כללו שמות של עדות שונות, וכן התרגום של אהוד מנור ל"א יידישע מאמע" לזכר אימו.
באלבום נכללו גם שני פיוטים ידועים בעיבוד פופי: "אדון הסליחות" ו"צור משלו אכלנו".
את שירי האלבום עיבד והפיק מוזיקלית אריק רודיך.
"ילד המחר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל.
הוא יצא לאור בשנת 1990, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום "ילד המחר".
השיר נכתב והולחן על ידי אהוד מנור ואביטל והופק על ידי אריק רודיך.
לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם ב-2012 פורסם אודיו לא רשמי שלו ביוטיוב.
ב-7 באוגוסט 1990 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום השמיני.
ב-21 באוגוסט עלה למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר בו דורג.
ב-25 בדצמבר, לאחר תשעה עשר שבועות רצופים, יצא מהמצעד.
במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשנ"א הגיע "ילד המחר" למקום ה-28.
"ילד הכרובית" הוא ספר ילדים מאת היוצר יהונתן גפן.
הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1982 בהוצאת כנרת זמורה דביר ואויר על ידי המאיירת אִטָה מִינֶר.
בשנת 2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לספר.
הסיפור נפתח כאשר דניאל נענה להזמנתו של עץ הפיקוס ומחליט לטפס עליו בשביל להתחבא בו במהלך משחק המחבואים.
מכאן והלאה דניאל נשאר על העץ, למרות הבקשות הבלתי פוסקות של הוריו, חבריו, אנשי הכפר והממשלה.
הוא מחליט להישאר על העץ במשך שנה שלמה, ובמהלכה אנשי הכפר משתנים בזכותו.
כמו כן הם מתחילים לראות את העולם מנקודת מבט שונה.
בסוף הסיפור דניאל מגדל כנפיים, ולאחר מכן מתעופף ונעלם.
בספר ישנו שימוש רב באמצעים האומנותיים של חזרה וניגוד, המופיעים גם כמילים וצירופי מילים.
אלה עוזרים להדגיש ולשמור על המתח בקרב הקוראים בזמן הקריאה, למשל: "זה לא עץ פיקוס רגיל.
בספר ישנם סוגי מבנים שונים.
החל מפרקים קצרים וארוכים וכלה בקטעי שירה ופרוזה, בשימוש באיורים שחור־לבן לצד איורים צבעוניים.
המשותף לכולם הוא שכל מבנה מותאם למסופר באותו העמוד בספר.
בספר נעשה שימוש בעברית פשוטה וברורה, ללא סלנג.
נוסף על זה, הספר מנוקד ומפוסק ומתאים לקוראים צעירים, ונעשית בו פנייה ישירה לקוראים, בין היתר באמצעות שימוש רחב בלשון הציווי.
למשל; "אם אתם עוברים בכפר שלנו, ששמו כפר-קטן - עצרו לרגע ליד עץ הפיקוס הגבוה העומד בדיוק באמצע הככר, מול המגדניה.
עמדו לרגע והביטו למעלה, אל צמרת העץ" (עמוד 8).
הסיפור "ילד הכרובית" עובד למחזה שאותו ביים רועי שגב בשנת 2006. המחזה עלה בתיאטרון בימת הנוער מזכרת בתיה.
בשנת 2011, בפסטיבל ישראל, הועלה מחזה של "ילד הכרובית" שנוצר על ידי נועה קנולר וקבוצתה.
בשונה מן הספר, במחזה התמקדו רק בחמש דמויות וביחסים ביניהן.
"ילד בקרקס" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1975 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה הרביעית באלבומה ה-12 של הזמרת, תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים.
"ילד בקרקס" נכתב והולחן על ידי יהונתן גפן ונתן כהן.
במרכז השיר עומד ילד המופיע בקביעות בקרקס המקומי כפעלולן.
השיר מתפרש לאורך של שלושה בתים, ומיד לאחר כל בית מבוצע פזמון (כל הפזמונים שונים זה מזה).
תחילה מסופר על תחילת דרכו של הילד כפעלולן: כיצד היה הולך יחף על חבלים או טס מעל זירה במתחם.
בבית השני נוחל הילד כישלון באחד מהפעלולים שניסה לבצע.
חבלו נקרע בעודו הוא מתהלך עליו.
הוא נופל לקרקע ונפצע קשות.
בבית השלישי מסופר כי הילד נהרג בתאונה.
הקהל חשב שזהו חלק מהתרגיל, ועל מנת להסיח את דעתו נשלח אליו ליצן ידוע-שם שיבדרו.
בפזמונים הילד נמשל לדמות ציפור, ובזה האחרון הוא עתה עף בשמיים, כמו ציפור (רמיזה למותו).
"ילד קרקס" זכה להצלחה גבוהה במצעדי הפזמונים בישראל.
הוא הגיע למקום השני במצעד השבועי ברשת ג' ולמקום הראשון בדירוג של גלי צה"ל.
"ילד מטריה" הוא סינגל הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית עטרה אוריה.
את השיר הוציאה לאור ב-11 ביוני 2023 חברת התקליטים NMC, כסינגל מתוך אלבום הבכורה "עטרה".
השיר פורסם לראשונה ביוטיוב בספטמבר 2021.
במרכז מילות השיר מסופר על עומר, ילד דחוי וחדש בכיתה שעובר התעללות יומית, ובמסגרתה שברו ילדים אחרים את משקפיו ורוקנו את תכולת קלמרו לאסלה.
המורה החליטה להעבירו לצד עטרה, הזמרת והדוברת ב"ילד מטריה".
נרקמת ביניהם חברות טובה, אך החרם כלפי עומר ממשיך.
לבסוף, הוא מבקש מאלוהים לעשות איתו חסד ו"לקחת אותו מכאן".
ואכן, יום למחרת הוא לא הופיע בכיתה.
עם זאת, בשיר לא מסופרת הסיבה להיעדרותו,
השיר זכה להשמעה בתחנות הרדיו בישראל, וזכה לגרסאות כיסוי ועיבודים רבים ברשתות החברתיות.
על כתיבת השיר סיפרה אוריה:
אוריה הוזמנה לשיר את השיר באירועים רבים, וכן בתוכנית הטלוויזיה "האח הגדול" לאחר שחלק מצופי עונה 13 התלוננו על קידום חרם מצד הפקת התוכנית כנגד הדיירת סתיו קצין עברו הדיירים משחק יזום של "אמת או חובה", בו שיתפו על חיי העבר שלהם.
לאחר המשחק התבקשו הדיירים לעבור לסלון הבית שם חיכתה אוריה וביצעה את "ילד מטריה" בפני דיירי הבית.
ילד ושמו אמיל (בשוודית: Emil i Lönneberga; בגרמנית: Michel aus Lönneberga) היא סדרה שוודית המבוססת על ספרה של אסטריד לינדגרן "ילד ושמו אמיל".
עלילת הסדרה נפרסה לאורך 13 פרקים.
הסדרה היא למעשה פריסה של שלושה סרטים באורך מלא.
שיר הנושא של הסדרה "על אמיל כל אדם שמע" ("Michel aus Lönneberga") הולחן בידי גיאורג ריידל, לצד תמלול של אסטריד לינדגרן.
השיר הושר בידי השחקנית של לינה מוד הנסון, ובעברית בוצע על ידי מיקי קם וגליה ישי (אשר האחרונה דיבבה את לינה).
ב-1976 שודרו פרקי הסדרה בטלוויזיה הישראלית.
בארץ שודרו כל 13 הפרקים.
הסדרה חזרה להרצה חוזרת ואחרונה בשנות השמונים החל מ-6 ביוני 1980 עד 26 בספטמבר 1980
בחוות קטהולט בשוודיה גר ילד קטן ששמו אמיל.
אמיל משתדל מאוד להיות ילד טוב, אבל זה לא תמיד מצליח לו.
ובכך קורה, למשל, שממש בלי כוונה הוא תוקע את ראשו בתוך קערה של מרק, תולה את אחותו הקטנה אידה על ראש תורן ומבהיל מאוד את כל תושבי הכפר לונברגה באמצע משתה חגיגי.
אסטריד לינדגרן/ אסתר סופר - קריינית.
יאן אוהלסן / אריה ירדור - אמיל סוונסון
לינה וויזבורג / לימור הוד - אידה סוונסון, אחותו הקטנה של אמיל
מוד הנסון / גליה ישי - לינה, עובדת משק הבית
אלאן אדוול / גדעון זינגר - אנטון סוונסון, אביו של אמיל
אמי סטורם / שפרירה זכאי - אלמה סוונסון, אימו של אמיל
ביורן גוסטפסון / שלמה וישינסקי - אלפרד, עובד משק הבית
קרסטה לוק / דבורה קידר - דודה מאיה
הסדרה הוקלטה בארץ באולפני זינקו ובוימה תחת ניצוחה של שפרירה זכאי, ששמשה גם כמעבדת ומתרגמת.
מתרגם השיר היה דן זכאי.
ילד ושמו אמיל (בשוודית: Emil i Lönneberga) היא סדרת ספרים לילדים שנכתבו על ידי סופרת הילדים השוודית אסטריד לינדגרן ואוירו במקורם על ידי ביורן ברג.
סדרת הספרים עוסקת בילד השוודי השובב אמיל סוונסון שגר בחווה בכפר לונהברגה אשר בחבל הארץ סמולנד שבשוודיה.
לאורך השנים נכתבו בסך הכל 12 ספרים בסדרה אשר פורסמו ברחבי העולם ב-44 שפות שונות.
הצלחת הסדרה הובילה גם לכך שהסדרה עובדה למספר סרטים וסדרות טלוויזיה.
אמיל סוונסון מתגורר בחווה "קטהולט" (Katthult), הממוקמת בכפר לונהברגה (Lönneberga) שבחבל הארץ השוודי סמולנד בסביבות שנת 1900 יחד עם אחותו הצעירה אידה, אמו אלמה ואביו אנטון.
למשפחה יש גם שני עובדים - אלפרד ולינה.
אמיל נוהג לבצע מעשי קונדס כה רבים עד אשר תושבי הכפר מחליטים לגייס כספים בכדי שאמו של אמיל תשלח אותו לאמריקה, אך היא בתגובה לכך כעסה, סירבה לכך וטענה ש"אמיל הוא ילד קטן ונחמד, ואנחנו אוהבים אותו בדיוק כמו שהוא".
1984 - Stora Emilboken (אוסף של שלושת הספרים הראשונים)
1975–1976 - Michel aus Lönneberga - סדרת טלוויזיה גרמנית-שוודית בת 13 פרקים המבוססת על שלושת הסרטים.
1985 - Emīla nedarbi - סרט טלוויזיה לטבי
ילד נינג'ה היא סדרת ספרי ילדים מאת הסופר האוסטרלי אן דו.
עד כה תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת תכלת ארבעה-עשר מתוך חמישה-עשר ספרי הסדרה.
הספרים כתובים באותיות גדולות, ללא ניקוד, מעט שורות מרווחות בכל עמוד, ואיורים רבים בסגנון קומיקס.
גיבור הספרים הוא נלסון קיין, ילד שגדל בעיירה דאק קריק בה הוא מתגורר עם אמו, סבתו פאט (ממציאה) ובן דודו קני.
אביו של נלסון נעלם בנסיבות מסתוריות, ובהמשך מסתבר כי נחטף על ידי אחיו התאום, ד"ר אנדרו קיין, שהוא הנבל המרכזי בעלילה.
ביום הולדתו העשירי נלסון מגלה כי יש לו כוחות מיוחדים והוא ילד נינג'ה, הנינג'ה האחרון בעולם.
יכולות הנינג'ה מאפשרות לו לקפוץ, לחמוק ולעשות סלטות באוויר.
כאשר נלסון עושה שימוש ביכולות הנינג'ה הוא עוטה מסכה ובכך מחליף דמות ל"ילד נינג'ה", על מנת להסתיר את עובדת היותו נינג'ה, מחשש שד"ר אנדרו קיין ירדוף אחריו ואחרי משפחתו.
בן-דודו קני מחליף אף הוא את דמותו ל"גימ"ל" שזה קיצור של "גאון".
בכל ספר ד"ר אנדרו קיין מנסה להתנכל לאנשי העיירה במטרה להבריח אותם.
מטרת העל שלו היא להגיע לאבנים נדירות, המכונות "אבנים סגולות", המצויות מתחת לקרקע העיירה.
אבנים אלה מאפשרות לשלוט במחשבות של אנשים אחרים.
בכל ספר נלסון בעזרת בן דודו קני, ובעזרת המצאה של סבתא פאט מתגבר על אנדרו ומסכל את המזימה שלו.
נלסון – הוא ילד נינג'ה.
נלסון היה חנון עד יום הולדת עשר שבו הפך לנינג'ה, האחרון בעולם.
ילד נינג'ה נלחם בנבלים, ומסכל את תוכניותיו של ד"ר קיין להשתלט על העיירה דוסון קריק.
לילד נינג'ה יכולות מיוחדות כולל קפיצות, וסלטות באוויר.
הוא מחליף דמות ל"ילד נינג'ה" במטרה להסתיר את זהותו האמיתית.
קני – המכונה גם 'גימל', קיצור של "גאון", הוא בן דודו של ילד נינג'ה והעוזר שלו במשימות.
ידוע כאכלן גדול וכאחד שאינו יכול לשמור סודות.
לא פעם קני כמעט וחושף בטעות את זהותו שלו ושל ילד נינג'ה.
סבתא פט - הסבתא של נלסון.
סבתא פט מנהלת את מגרש הגרוטאות בו המשפחה של נלסון מתגוררת.
סבתא ממציאה המצאות רבות, חלקן עובדות וחלקן פחות.
להמצאות תפקיד חשוב בסיכול המזימה של ד"ר קיין.
אמא של נלסון – עובדת כמנקה.
שרה – ילדה בכיתה של נלסון וקני.
הדמות הפכה מרכזית יותר בספר השני ואילך.
שרה עוזרת לילד נינג'ה ולגימל להביס את הנבלים.
שרה לא יודעת שילד נינג'ה וגימל הם נלסון וקני.
טיפאני - ילדה בכיתה של נלסון וקני.
מצטיינת בעמידת ידיים ונוטה להשתולל.
בדומה לשרה, עוזרת לילד נינג'ה ולגימ"ל להיאבק בד"ר קיין מבלי לדעת את זהותם האמיתית
אבא של נלסון – דמות שבתחילת הסדרה רק מוזכרת בספרים ובהמשך משתתפת בעלילה.
אחיו התאום של ד"ר קיין.
נעלם כאשר נלסון היה תינוק.
בהמשך מתברר כי נחטף על ידי ד"ר קיין ונשלט על ידו באמצעות שבב שהושתל במוחו.
בחלק מהספרים נדמה לנלסון שהוא רואה את אביו, בדמות ה"נינג'ה המושלם".
צ'רלס - הביריון של הכיתה.
מציק לנלסון וקני ולאלו שאן להם כסף.
הוא משויץ הרבה בכסף שלו.
ד"ר אנדרו קיין – הדוד של נלסון, האח של אביו של נלסון.
כשהיה בן עשר, בניגוד לאחיו, לא קיבל את כוחות הנינג'ה ונתקף בקנאה.
כפיצוי, סבתא פט לימדה אותו את כל מה שהכירה בנוגע להמצאות.
ד"ר קיין מופיע בכל ספרים פרט לספר שמונה, ובכל העלילות מנסה להשתלט על דוסון קריק על מנת להרוס אותה ולהשתלט על האבנים הסגולות שנמצאות מתחת לאדמת העיירה.
האבנים מאפשרות לשלוט במחשבות של אנשים אחרים.
לקידום מזימותיו ד"ר קיין עושה שימוש ביכולות ההמצאה שרכש, ליצור יצורים כמו צעצועים מרושעים, חיות מעופפות ותמנון ענק.
איינשטיין – דמות סנאי מרושע שהופיעה לראשונה בספר השלישי.
איינשטיין עובד כעוזרו של ד"ר קיין.
איינשטיין הפך לנבל כאשר פגעה בו קרן הלייזר של המהפכת, והכניסה לתוכו את המהות של ד"ר קיין.
מרגע זה הוא הפך למרושע וקיבל את היכולת לדבר.
האספן - דמות משחק וצעצוע שהתעוררה לחיים בספר השביעי, ובספר השמיני גונבת המון אוצרות ושולטת בחיות העיר.
הנינג'ה המושלם - אבא של נלסון.
שועבד בעזרת שבב אבן סגול על ידי אחיו, ד"ר קיין, ונילחם למענו ומציית לפקודותיו ללא ברירה.
לאורך עלילות הספרים תוארו מספר המצאות, רובן ככולן הומצאו ע"י סבתא פט.
בכל ספר המצאה עיקרית, בה ילד נינג'ה וגימ"ל עושים שימוש על מנת לסכל את המזימה של הנבלים.
בנוסף, בכל ספר מוזכרות המצאות נוספות.
בספר ה-11 בסדרה, השתמשו באופן עלילתי ומדויק שני ההמצאות של הספרים 9, ו־10; שרשרת הנשימה מתחת למים ומצלמת הדמויות, ובסוף ספר זה שרשרת הנשימה נעלמת וסבתא פט מחרימה את מצלמת הדמויות אחת ולתמיד.
מספר הספרהמצאות עיקריותהמצאות נוספות1משחלף שיודע לכווץ דברים לגודל קטןאופנוע המונע על ידי בננות2 אבקה אלקטרונית המכבה את הווירוס תוקף מכשירי חשמל שיצר ד"ר קיין
תרמיל שהופך לחגורת סילון המאפשרת לרחף באוויר.
ילד נינג'ה טס ופיזר את האבקה האלקטרונית על הענניםאופניים חשמליים שפועלים על בננות
מיקסר חשמלי עם שלט רחוק3לייזר מחליף כוחות בין אנשים
המהפכת - מכונה שלוכדת את המהות של דבר ומחליפה את המהות של שני דברים.
הומצאה על ידי נלסון כאשר היו לו כוחות ההמצאה של סבתאמכונת על לניקוי חלונות
משקפיים מיוחדים המאפשרים להציץ מעבר לפינות4קסדה המאפשרת לדבר עם חיותאטבי כביסה מעופפים
כורסא מעופפת5שיבוטים של קני ונלסון שנשלפים מתוך תיק-מזוודה ומתנהגים דומה להם.מכונה דמוית צמח שטורף יתושים
שעון מעורר שבאמת מעורר כשלא קמים בבוקר6אקדח ממיר גדלים המסוגל להגדיל ולכווץמכונת תספורות משפחתית
אסלה שזוהרת בחושך7כפפה שיכולה להפוך חפצים ליצורים חיים.מטרייה שלא מאבדת את בעליה
מתקן עציצים רובוטי שמעביר עציצים למקום המואר בחדר8צמיד שינוי צורה לכלבמברשת צביעה רובוטית
תחתונים חכמים שיודעים את התשובה לכל שאלה9שרשרת שמאפשרת לנשום מתחת למיםסכין טוסטר
דשן צמחים שגורם לירקות לגדול מהר במיוחד
בית נייד על רגליים10מצלמת הדמויות המקימה לחיים דמויות מספריםקסדת אופניים עם מזגן מובנה
כדור העל שאף פעם לא הולך לאיבוד ותמיד חוזר
רובוט ששוטף מכוניות11 מצלמת הדמויות מהספר העשירי
שרשרת המאפשרת לנשום מתחת למים מהספר התשיעי12 טבעת ההיפנוט - מהפנטת אנשים גרבי מסאז'
מערכת המיני-ענן - מורידה גשם לפי דרישה13 אי-צמיד שאם עונדים אותו אפשר להיכנס לתוך משחק וידאו כובע האור האמור לעזור לראות בחושך
מספר הספרשם הספרהוצאה ראשונה לאור1מחנון - לנינג'ה!20192הנינג'ה המעופף!20193חילופי נינג'ה!20194הנינג'ה המדהים!20205פעמיים נינג'ה!20206נינג'ה בענק!20217צעצועי נינג'ה!20218כלבי הנינג'ה!20229דגי הנינג'ה!202210גיבורי הנינג'ה!202311אמני הנינג'ה!202312יהלומי הנינג'ה!202313משחקי הנינג'ה!202414Ninja Buddies!
ילד בולע יקום היא מיני סדרה אוסטרלית של נטפליקס.
הסדרה מלווה את מסע ההתבגרות של איליי בל בפרברי בריזבן.
המבוססת על הרומן הסמי-אוטוביוגרפי בעל אותו השם מאת טרנט דלטון.
הסדרה הופקה על ידי אנדרו מייסון וטרוי לום והתסריט נכתב על ידי ג'ון קולי.
במרכז העלילה סיפורו של איליי בל, ילד שגדל בפרברי בריזבן בשנות ה-80 מתמודד עם מציאות חיים קשה ועם הסכנות שאורבות למשפחתו מכל עבר.
העלילה עוקבת אחר מסע ההתבגרות של איליי בל (פליקס קמרון בתפקיד הילד, זאק בורגס בתפקיד הנער), ילד שגדל אצל אמא מכורה להרואין לשעבר, ואב חורג סוחר סמים בהווה.
אח של איליי, גאס (לי טייגר האלי), לא הוציא מילה בעקבות תאונה מהילדות, אבל הוא מאיית באוויר את המילים שהוא רוצה להגיד, והמילים מופיעות על המסך ב"בלון" של ערפל.
בנוסף גאס רואה קטעים קצרים של נבואות עתידיות.
בתחילת הסדרה רוברט, אביהם האלכוהוליסט של הבנים, לא בתמונה.
האמא שלהם פרנקי נכנסת לכלא בשלב מוקדם של הסדרה בגלל עיסוקו של בן זוגה.
דמות מרכזית נוספת בחיי הנערים הוא סלים האלידיי, אפוטרופוס לא-רשמי של שני הנערים, הוא גבר מבוגר שישב בכלא במשך שנים על רצח שלטענתו הוא לא ביצע.
איליי הוא ילד רגיש שמתמודד עם מציאות מורכבת לא רק בבית המשפחה אלא גם בבית הספר.
ילדים מבוגרים ממנו נטפלים אליו ופוגעים בו.
בהמשך הוא חווה מפגש מבעית עם עבריין-העל של הסדרה, מפגש שמופיע באופן חלקי כבר בסצנה הראשונה של הסדרה ומקבל קונטקסט רחב יותר בהמשך.
המפגש גורם לאיליי נזק פיזי משמעותי וקורע אותו מחלק מבני משפחתו.
לאחריו הוא פונה לקייטלין ספייס, כתבת הפלילים המקומית, ומבקש שהיא תספר את סיפורו.
פליקס קמרון - איליי בל (בגיל 13)
זאק ברג'ס בתפקיד איליי בגיל 17
אודן ריאן בתפקיד איליי בגיל 6
לי טייגר האלי - אוגוסט "גאס" בל, אחיו של איליי
ג'ייק קוקבורן בתפקיד גאס בגיל 8
טראוויס פימל - לייל אורליק, האב החורג של גאס ואיליי
סיימון בייקר - רוברט בל, אביהם הביולוגי של גאס ואיליי
פיבי טונקין - פרנסיס בל, אימם של גאס ואיליי
בריאן בראון - סלים האלידיי, ה"בייביסיטר" של גאס ואיליי, פושע מורשע ואסיר לשעבר המהווה דמות אב לאיליי
אנתוני לפאליה - טייטוס ברוז, מנהל מפעל וסוחר סמים
סופי ווילד - קייטלין ספייס, עיתונאית חוקרת בעיתון המקומי
טובי שמיץ - טים קוטון, חוקר בתפקיד בילוש ושוטר מושחת
כריסטופר ג'יימס בייקר - איבן קרול, סוחר סמים
דבורה מיילמן - פופי בירקבק, יועצת מדריכה
אדם בריגס - אלכס ברמודה, אסיר, חבר-לעט של איליי שכותב ושולח לו מכתבים לכלא
בן או'טול - טדי קאליס, חברו הטוב לשעבר של לייל
זאק ברג'ס - אלי בל
זכויות העיבוד לסדרת טלוויזיה של הספר בשם Boy Swallows Universe מאת טרנט דלטון נרכשו על ידי שלוש חברות הפקה.
נטפליקס הוציאה הודעה ב-4 במרץ 2022, כי הם עובדים על עיבוד של הספר לסדרת טלוויזיה של 8 פרקים, עם המפיקים אנדרו מייסון, טרוי לום, סופי גרדינר, קרי קוהנסקי-רוברטס וטובי בנטלי.
ב-31 באוגוסט 2022 פורסם שפליקס קמרון יגלם את הדמות הראשית בסדרה, איליי בל, וכן פורסם שגם השחקנים האלו לוהקו לסדרה: לי טייגר האלי, טראוויס פימל, סיימון בייקר, פיבי טונקין, בריאן בראון, אנתוני לפאליה, כריסטופר ג'יימס בייקר, דבורה מיילמן, בן אוטול ועוד.
הצלמת הראשית של הסדרה הייתה שלי פרת'ינג-דייו.
שלב הצילומים של הסדרה החל באוגוסט 2022 בבריזבן.
"ילד השדה" הוא שיר שכתבו גדעון כפן וזאב טנא והולחן על ידי גדעון כפן.
השיר הוקלט כסינגל בשנת 1983 בעיבודו של יהודה עדר, ולאחר מכן, באלבום "ילד השדה" של כפן בשנת 1989.
גדעון כפן, יליד קיבוץ שדה נחמיה ויוצא להקת הנח"ל, חזר ב-1983 משהות ארוכה בהולנד.
הוא כתב את השיר עם הפזמונאי זאב טנא, ובהפקתו המוזיקלית של חברו מלהקת הנח"ל יהודה עדר הקליט את השיר.
עם צאתו זכה השיר להצלחה רבה.
השיר הוקלט על ידי הצמד אורנה ומשה דץ, ויצא באלבומם "השישי" בשנת 1996.
השיר בביצוע מחודש של בועז מעודה, שימש כשיר הנושא בסדרת הנוער אליפים, ששודרה בין השנים 2011–2013 בערוץ הילדים.
בשנת 2012 ביצעו השחקנים וכוכבי הסדרה אליפים גיא סלניק ואינה בקלמן את השיר.
בנוסף באותה השנה ביצעו את השיר גם השחקנים אסף הרץ ועומר דרור שהיו גם חלק משחקני הסדרה.
הזמר יהודה אליאס ביצע את השיר בשנת 2020, בעיבודו של משה דעבול, מתוך האלבום "בוקר חדש".
השיר בוצע ב-2021 בידי המתמודד אדר כגן, בדו-קרב מול שי המבר, בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית "הכוכב הבא".
בנובמבר 2023, ביצע את השיר הזמר יגל אושרי בתוכנית הרדיו "העשירייה", מצעד השירים השבועי של כאן גימל.
הזמר נועם דדון, העלה את גרסתו לשיר לערוץ הרשמי שלו במרץ 2024.
במאי 2024 הוציאו הצמד הנשי המוזיקלי "אור", אור קדישזון ואור שחר, גרסה משותפת לשיר.
המתמודד דניאל ווייס, ביצע את השיר בדצמבר 2024, בתוכנית הטלוויזיה "הכוכב הבא לאירוויזיון 2025", וקיבל על הביצוע ציון של 95%.
ילד זין הוא סרט נעורים דרמה-קומי ישראלי בכתיבתו ובימויו של ירדן אגיאן, אשר יצא לאקרנים ב-15 בינואר 2025, עם תובל שפיר, לאה לב, ניב מג'ר, אביעד בנטוב, תומר פישמן, נועם כרמלי ולני כהן בתפקידים הראשיים.
הסרט מחולק לארבעה פרקים, כאשר כל פרק מתמקד ברגעים משמעותיים בחיי הגיבורים, רגע לפני סיום תקופת נעוריהם.
הסרט עוסק בפער הכואב שבין חלומותיהם ושאיפותיהם לבין המציאות האפורה שבה הם חיים.
דרך חוויותיהם, נחשפת התשוקה והריגושים של הדמויות לצד מאבקיהן מול התבניות החברתיות הישנות.
כל פרק שואף להציג את ניסיונות הדור הצעיר לשבור מוסכמות, למצוא דרך חדשה ולהגשים את עצמם בעולם המשתנה שסביבם.
הסרט משלב דרמה וקומדיה עם נגיעות של שפת רחוב וסגנון אישי המערב ניבולי פה.
במושבה הקטנה והציורית מזכרת בתיה מתגוררים רון גלייזר וטל דרייפוס, שני נערים מתבגרים מרדנים ושנונים, החולמים להימלט משגרת חייהם המשעממת דרך להקת הרוק שלהם, "קיל דה היפסטר", אותה הם רואים כדרך לשנות את העולם.
כאשר חברם ללהקה, תומר ויינשטיין, מחליט לנטוש אותם באופן בלתי צפוי, השניים מוצאים את עצמם במסע לא מתוכנן שמעמיד את החברות העמוקה והסוערת שלהם במבחן.
תובל שפיר - רון גלייזר
לאה לב - טל דרייפוס
הפקת הסרט ארכה שבע שנים.
התהליך התחיל מרעיון של ירדן אגיאן שנולד במהלך לימודיו במנשר.
את הדמות המרכזית בנה במהלך שיעור תסריט בהנחיית ליאור נשר בשנה הראשונה ללימודיו.
הסרט צולם בצורה לא שגרתית על ידי צוות חברים קרובים, תוך כדי שיתוף פעולה עם שני שחקנים – תובל שפיר ולאה לב, אשר החלו את דרכם כשחקני סרטי סטודנטים והפכו לחלק בלתי נפרד מעבודת הכתיבה וההפקה של הסרט.
ירדן עצמו מציין כי ההפקה הובילה אותו לשינוי פנימי, במיוחד בצילום החלק הסופי של הסרט.
תובל שפיר החל את השתתפותו בפרויקט בשנת 2019 בסרט קצר שביים ירדן, שהיווה את הבסיס לפיתוח הסרט המלא.
לאורך השנים, ובשיתוף פעולה עם שפיר, התפתח הסיפור לכדי יצירה באורך מלא.
לאה לב סיפרה שבהתחלה קראה את התסריט מתוך נימוס, אך התחברה והזדהתה עם הדמות, מה שגרם לה לרצות לשחק בסרט.
הסרט צולם בהפקה עצמאית קטנה.
החזרות התקיימו בשיחות וידאו בזום במהלך מגפת הקורונה, והצילומים התרחשו בין הבידודים והסגרים.
בהמשך פרצו טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, דבר שהשפיע על הפקת וצילום הסרט.
במהלך השנים הללו, עברו חלק מהמעורבים בהפקה שינויים אישיים, נפרדו, התחתנו, או פרשו.
ירדן עצמו עבר תהליכים קשים, כולל אובדן שני חברים חשובים במהלך העבודה על הסרט, בהם יהב וינר שנרצח ב-7 באוקטובר בביתו שבכפר עזה.
יהב שימש כעוזר במאי ותאורן בסרט.
ילד מוביל סוס הוא ציור שמן על בד מאת פבלו פיקאסו.
הציור מוצג במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
הוא נוצר בתקופת הוורד של פיקאסו, בין השנים 1905–1906, כאשר היה אמן צעיר ועני שחי בפריז.
הציור מהווה מחקר לקומפוזיציה גדולה בהרבה, שפיקאסו מעולם לא השלים.
כאשר פיקאסו יצר את היצירה, הוא היה אמן בוהמייני עני שהתמקם ברחוב ראביניאן שבשכונת מונמארטר בפריז.
יחד עם אמנים נוספים, הוא התגורר בבניין רעוע שנודע בשם "Le Bateau-Lavoir" ("סירת המכבסה").
בתקופה זו החל פיקאסו לעבור לשלב חיובי יותר ביצירתו, הידוע כיום כתקופה הוורודה, המובחנת מתקופתו הקודמת, התקופה הכחולה, שהתאפיינה בטון פסימי יותר
הציור ילד מוביל סוס מתאר דמות עירומה ללא אוכף, המובילה סוס.
הסוס נטול מושכות, והנער אוחז בידו הקפוצה כדי להורות לו להתקדם.
פיקאסו יצר יצירה זו בגוונים עמומים של חום ואפור, עם מעט מאוד פרטים.
פיקאסו תכנן ליצור קומפוזיציה גרנדיוזית בקנה מידה גדול מאוד, שבה היה מופיע הנער מן הציור כשהוא מוביל את הסוס באפסר, לצד מספר פרשים נוספים סביב מקור מים.
קיימים מספר רישומים המתארים דמויות נוספות שיועדו לקומפוזיציה זו, לצד גואש, צבעי מים, רישום ותחריט יבש.
כמה רישומים מתעדים שלבים שונים בהתפתחות הסצנה בציור זה.
הקומפוזיציה הגדולה, שכונתה מקור המים (The Watering Place), הושפעה מיצירתו של הצייר הנאו-קלאסי הצרפתי אנגר, אשר עבודותיו הוצגו בסלון ד'אוטון בשנת 1905. עם זאת, פיקאסו נטש את הרעיון, והציור נער מוביל סוס נותר כשריד היחיד מן הפרויקט המקורי.
רישום הכנה לקומפוזיציה הסופית מוצג כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, תחת השם מקור המים.
רישום זה מתאר מספר נערים עירומים ששוטפים ומשקים את סוסיהם בנוף הררי.
בשנותיו הראשונות כאמן, פיקאסו הושפע רבות מיצירתו של אל גרקו, במיוחד בכל הנוגע לשימוש בצבעים ולעיצוב הדמויות.
ציורו של אל גרקו הקדוש מרטין משתף את אדרתו עם עני (1597–1599), הכולל גם הוא דמות של סוס ומשרת, שונה מאוד מ-נער מוביל סוס, אך מכיל אלמנטים דומים.
הציור היה בבעלותו הראשונה של סוחר האמנות המשפיע אמברואז וולאר.
לאחר מכן, הוא נרכש על ידי האספנים גרטרוד שטיין ולאו שטיין בין השנים 1907–1913. ב-1934 או 1935 נרכש הציור על ידי פאול פון מנדלסון-ברתולדי.
לפני מותו, מכר מנדלסון-ברתולדי את היצירה לגלריה היהודית של ג'סטין טנהאוזר.
טנהאוזר נמלט מגרמניה ושהה ברוב תקופת המלחמה בשווייץ.
בשנת 1936 מכר את הציור לויליאם ס.
פיילי, יו"ר מוזיאון לאמנות מודרנית לשעבר.
פיילי העניק את הציור למוזיאון בשנת 1964
בשנת 2007 הגיש יוליוס שפס, מנהל מרכז משה מנדלסון ללימודים יהודיים-אירופיים באוניברסיטת פוטסדאם, תביעה נגד מוזיאון לאמנות מודרנית בשמה של משפחת מנדלסון-ברתולדי בדרישה להשבת הציור.
רקוף פסק כי מנדלסון-ברתולדי נאלץ למכור את הציור תחת לחץ המשטר הנאצי.
הסכסוך הוסדר מחוץ לכותלי בית המשפט בפברואר 2009, והיצירה נותרה בבעלות המוזיאון.
בספרו של ולדימיר נבוקוב אש חיוורת (1962), מציין הפרופסור קינבוט כי תלה בחדרו "רפרודוקציה של פיקאסו מוקדם ואהוב: נער אדמה מוביל סוס ענני גשם".
ילד וילדה עם חתול וצלופח הוא ציור שמן על לוח עץ מאת הציירת ההולנדית יודית לייסטר.
היצירה מתוארכת לשלהי שנות ה־30 או ראשית שנות ה־40 של המאה ה-17, וכוללת סצנה הומוריסטית־מוסרית שבה שני ילדים מתעללים בחתול: הילד מחזיק בצלופח כדי לפתותו, והילדה מושיטה יד לזנבו.
הציור עשוי לשקף פתגם הולנדי מוסרי כגון "מי שמשחק עם חתולים – נשרט", או "החזקה בצלופח בזנבו אינה ערובה לכך שתפסת אותו", ומשמש כאזהרה מפני קלות דעת או חוסר שליטה.
לפי פרשנות אחת, הילדים ביצירה מהווים הד לאמבלמה מן המאה ה־16 שעסקה בחוסר נאמנות, והם מציגים בלעג התנהגות המוכרת מעולם המבוגרים.
הוא נמצא באוסף הגלריה הלאומית בלונדון.
הפרשנות המקובלת רואה ביצירה שילוב בין בידור משעשע לבין אזהרה מוסרית.
היא עשויה להתבסס על הפתגם ההולנדי "מי שמשחק עם חתולים – נשרט", שפירושו: מי שמחפש צרות – ייפגע.
במקביל, הוצע לקשר את הדימוי לפתגם נוסף: "לא די להחזיק צלופח בזנבו כדי לתפוס אותו", המתאר מצבים חמקמקים או יחסים שאינם יציבים.
בפרשנותו של ניל מקלארן הובאה גם השוואה לתחריט מאת קורנליס דנקרטס שבו מופיעים שני ילדים וחתול, עם כתובת המלמדת על חיים חופשיים מדאגות; החוקרת פ.
הופריכטר הצביעה על כך שההדפס מבוסס על יצירה של לייסטר עצמה.
עוד מציעה הופריכטר לזהות ביצירה הד לזוג סמלי מתוך קובץ אמבלמות מוסריות מאת גיום דה לה פרייר, שראה אור במהדורה הולנדית ב־1554: גבר המחזיק בידו האחת צלופח ובידו השנייה את ידה של אישה, כסמל לחוסר נאמנותה.
לפי פרשנות זו, הילדים בתמונה לועגים לדפוסי התנהגות מבוגרים, תמה נפוצה בציור ההולנדי בן התקופה.
זהות היצור שבידי הילד אינה חד־משמעית: לצד הזיהוי הרווח כצלופח, הופריכטר הציעה שמדובר בשנונית – זוחל חסר רגליים הדומה לנחש – דבר המטיל ספק בתוקפן של חלק מהפרשנויות הסמליות שהוצעו.
היצירה הושוותה לציור אחר בשם "שני בנים וילדה מנגנים" (Two Boys and a Girl making Music), אשר מייצג תיאור טיפוסי של ילדים שובבים ממעמדות נמוכים.
ביצירה זו, הדמויות מוצגות באור אוהד וחביב, חרף מוצאן הפשוט.
לעומת זאת, בציור "ילד וילדה עם חתול וצלופח", הילדים לבושים בלבוש נקי ומהודר, ושערם מסורק ומסודר.
הדבר מעיד על כך שמדובר בילדים ממשפחה אמידה מהמעמד הבינוני, מאפיין שאינו שכיח בז'אנר ההולנדי שתיאר התנהגות שובבה של ילדים.
ילד עם סנאי מעופף הוא ציור שמן על בד מאת האמן האמריקאי ג'ון סינגלטון קופלי, שנוצר בשנת 1765. היצירה, המתארת את אחיו־למחצה של האמן, הנרי פלהם אינה ציור מוזמן אלא נועדה לשמש כהצהרת כוונות אמנותית ולהיבחן בסטנדרטים המקובלים בלונדון.
הציור הוצג בתערוכת אגודת האמנים באנגליה בשנת 1766 וזכה לשבחים ממבקרי האמנות הבכירים של התקופה.
הוא שמור כיום באוסף המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון.
הציור מתאר את הנרי פלהם יושב בפרופיל ליד שולחן, מבטו מופנה שמאלה וחולמני, כאילו שקוע בהרהור.
פניו ממוסגרים בווילון אדום עז, והוא לבוש מעיל כהה עם צווארון משי ורוד ומותאם היטב.
תחת המעיל נראה וסט צהוב, והחולצה הלבנה מציצה בקצה השרוולים והצווארון.
קופלי נתן תשומת לב מיוחדת למשחק האור והצל על קפלי הבד, לרבות הרפלפות בשרוולים, קפלי הצווארון והצללים סביב כפתורי הווסט.
ידו הימנית של פלהם מוארת היטב כנגד בסיס כהה של עמוד, ואצבעותיו מחזיקות ברכות שרשרת זהב המובילה את עין הצופה אל הסנאי המעופף המחמד, הנוגס בגרעין שבידו.
פרוות הסנאי מעובדת בקפידה, עם בטן לבנה בוהקת ועיניים כהות מבריקות.
משטח שולחן המהגוני המלוטש משקף את כוס המים, השרוולים, פרוות הסנאי והאגוז, והופך את הציור להפגנת יכולת מוקפדת לא פחות משהוא דיוקן אישי.
הציור נועד במפורש להציג את כישוריו הטכניים של קופלי ולהרשים את קהל המבקרים בלונדון.
במסגרת מחקר שפורסם בשנת 2025, תיארה פרופ' ג'ניפר רוברטס מאוניברסיטת הרווארד תהליך של התבוננות ממושכת בציור, שנמשך שלוש שעות, כתרגיל בהבנת "כוח הסבלנות".
היא זיהתה ביצירה הקבלות צורניות עדינות אך מכוונות: צורת האוזן של הנער מהדהדת את קו הפרווה בבטנו של הסנאי; אורך האצבעות המחזיקות את השרשרת תואם בדיוק את קוטר כוס המים שמתחתן; וקפלי הווילון ברקע משכפלים את צורת האוזן והעין.
תובנות אלו שימשו בסיס לדיון בתהליכי תפיסה חזותית ממושכת ובקשר האפשרי בין חוויית הצפייה לבין פעילות רשת ברירת־המחדל במוח.
הציור "ילד עם סנאי מעופף" הושווה במהלך השנים לדיוקנאות נוספים מן המאה ה־18, לרבות יצירות של ג'וזף באדג'ר וג'וזף בלקברן.
דיוקן "ג'ון האסקינס" (1759) מאת באדג'ר ודיוקן "קולונל תיאודור אטקינסון" (1760) מאת בלקברן תוארו ככאלה שמציגים פנים קפואים ודמויות חסרות ממשות גופנית, בהשוואה לרמת הריאליזם והחיוניות שבציורו של קופלי.
ביצירתו ניכרים עיבוד מדויק של פני הדמות, רישום מדוקדק של קפלי הבד והשתקפויות ריאליסטיות בכלי הזכוכית והעור.
בנוסף, הציור הושווה לדיוקן מוקדם של קופלי משנת 1758 ובו שתי ילדות, מרי ואליזבת רויאל, המוצגות בלבוש מהודר ובחברת בעלי חיים, יונק דבש וכלב מסוג קינג צ'ארלס ספנייל.
השימוש בווילונות, בעמודים ובחפצים סמלים כמסגרת קומפוזיציונית מופיע גם ביצירה "ילד עם סנאי מעופף", אך בציור המאוחר ניכרת מתינות רבה יותר.
כמו כן, הציור עמד בניגוד ליצירותיו המאוחרות של קופלי באנגליה, בהן פנה לציור היסטורי כגון "ווטסון והכריש" (1778).
בעוד יצירותיו הבריטיות הלכו ונעשו אקדמיות יותר, ציוריו שנוצרו בבוסטון טרם הגעתו לאירופה, ובכללם דיוקן זה, נחשבים לבעלי חיות רבה יותר וחדות ריאליסטית יוצאת דופן.
הציור נוצר על ידי קופלי בשנת 1765 ונשמר ברשותו עד מותו בשנת 1815. אז עבר בירושה לבנו, ג'ון סינגלטון קופלי הבן, לורד לינדהרסט (1772–1863), בלונדון.
בשנת 1864 נמכר הציור במכירה פומבית של אוסף לינדהרסט בבית המכירות כריסטי'ס בלונדון (lot 163), ונרכש על ידי ג'יימס סאליבן איימורי, שהיה נשוי לנכדתו של האמן, מרי קופלי גרין איימורי (1817–1884), תושבת ברוקליין, מסצ'וסטס.
בשנת 1891 לערך עבר בירושה לבנם, פרדריק איימורי (1844–1928), בבוסטון, ולאחר מכן לבת משפחה נוספת – נינת האמן.
בשנת 1978 נמסר הציור כמתנת אותה נינה למוזיאון האמנות של בוסטון, שבו הוא שמור עד היום.
הציור שמור באוסף המוזיאון הלאומי של שוודיה בסטוקהולם, והוא נחשב לאחת מיצירותיה המובחרות של האמנית.
במרכז הציור נראה ילד צעיר הלבוש בג'קט קטיפה חום מתוקן במרפק, במכנסיים סגולים, בצווארון לבן רחב ובכובע אדום רך.
הוא יושב על כיסא עץ בלוי שבשלבו האחורי חסר לוח, ונשען עליו בזווית בלתי שגרתית.
הילד מביט מעלה לעבר מקור אור טבעי משמאל, בעודו מנגן בחליל צד כהה מסוג dwarsfluit, חסר מפתח, שאותו הוא מחזיק בידיים עדינות ובתנוחה מדויקת.
ברקע תלויים כינור ומקלית, וצלליהם מוסיפים עומק ותחושת מציאות.
עם כוכב שובצה בפתח העליון של המקלית.
קומפוזיציה זו מדגימה את יכולתה של לייסטר ליצור שילוב מעודן בין אור, צבע, טקסטורה ותנוחת גוף.
ברקע הציור תלויים כינור וחלילית עץ על קיר טיח אפור, וצלליהם מוסיפים ממד של ריאליזם עדין.
הקשת מושחלת מאחורי מיתרי הכינור, והאמנית חתמה את מונוגרמתה באחת הפתחות העליונות של החלילית.
הצבת הכינור והחליל זה לצד זה אינה בהכרח מקרית: בפרשנות אידאולוגית של המוזיקה בראשית העת החדשה, כלי הקשת נתפסו כנעלים ומשויכים להרמוניה הפיתגוראית, ואילו כלי הנשיפה נחשבו לפשוטים יותר, לעיתים מזוהים עם איכרים או רועים.
לפיכך, שילובם בציור עשוי לרמוז להבחנה תרבותית או רעיונית בין סוגי מוזיקה שונים, לצד העמקת ההקשר המוזיקלי שבו פועל הנער.
מבקרים שונים הציעו פרשנויות מגוונות לאיקונוגרפיה של היצירה.
החוקרת ג'וליה הופריכטר סברה כי ייתכן שהציור מייצג את חוש השמיעה, כחלק ממסורת אלגורית של חמשת החושים.
המבטים השמיימיים של הנגן מהדהדים ייצוגים דומים של מוזיקאים וקדושים באמנות הבארוק, ומסמלים את כוחה הרוחני של המוזיקה.
צירוף הכינור והחליל נתפס כרמז לניגוד תפיסתי בתרבות המוזיקלית של התקופה: בעוד כלים קשתיים נקשרו להרמוניה פיתגוראית (פיתגורס שראה במוזיקה ביטוי של יחסים מתמטיים והרמוניים הקיימים ביקום כולו.) ולמעמד גבוה, כלים נשיפתיים נחשבו לפשוטים יותר והופיעו בידיהם של רועים או איכרים.
לצד ההיבט האלגורי, נמצאו ביצירה גם רמזים למצוקה חומרית, בדמות הבגד המטולא והכיסא השבור – תזכורת לחוויותיה האישיות של האמנית, אשר הכירה עוני מקרוב.
הציור מאופיין בעבודת מכחול חופשית, בתאורה דרמטית ובקומפוזיציה אסימטרית, טיפוסיים לסגנונה של לייסטר בשנות ה־30. הקיר האפור־בהיר שמאחורי הדמות משמש רקע מאוזן להרמוניה הצבעונית שבין פרטי הלבוש של הילד, ותורם לתחושת עומק ושלווה.
תיאור מדויק של כלי הנגינה והבעת הריכוז שעל פניו של הילד משקפים את תשומת הלב לפרטים האופיינית ללייסטר ביצירותיה הבשלות.
על אף שמונוגרמת האמנית מופיעה על גבי הציור, עם תרומתו למוזיאון בשנת 1871 יוחסה היצירה לפרנס הלס או ליאן דה בריי.
רק בשנת 1893 זוהתה היצירה כעבודתה של יודית לייסטר על ידי חוקר האמנות הופסטדה דה חְרוֹט.
יַלְדוּת היא תקופה במהלך חייו של האדם.
על פי המקובל היא מתחילה בסביבות גיל 3 ומסתיימת בסביבות גיל 13. תקופת הילדות חלה לאחר תקופת הינקות ולפני גיל ההתבגרות.
התפתחות גוף האדם בתקופת הילדות מואצת בכל התחומים – הפיזיולוגי, הקוגניטיבי, הנפשי וכו'.
המשחק נפוץ מאוד בגילים אלו.
זכר אנושי בתקופת הילדות מכונה "ילד" ואילו נקבה אנושית בתקופה זו מכונה "ילדה".
לעיתים נעשה שימוש במונחים "בן" ו"בת" כמילים נרדפות לכינויים אלו, אך הם גם משמשים לתיאור יחס שארות שאינם תלויים בגיל או בתקופת החיים של אותו האדם.
בדומה לכך, גם ההפך נעשה והורים קוראים לבניהם ובנותיהם "ילדים" בכל גיל.
משחק, התנהגות חקרנית ולמידה עצמאית
הצורך לדעת ולהבין בא לידי ביטוי בינקות ובילדות באופן גלוי וחופשי.
באופן טבעי ילדים נהנים מהתבוננות ומחשיבה על הסובב אותם.
הילד בונה משמעויות ביחס למושגים הקשורים לתופעה בה הוא עוסק מתוך התנסותו ותחושותיו.
התנהגות זו מתחילה כבר בגיל הרך, כאשר הפעוטות חוקרים את סביבתם הפיזית והאנושית מסקרנות ומיצר הפעילות הטבועים בהם.
משחק ילדים הוא משחק שבדרך-כלל המשחקים בו הם ילדים.
משחק ילדים הוא משחק בעל חוקים, אשר עובד במהלך שנים רבות ונצרף בתהליך אבולוציוני של מנגנונים.