tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תפקיד המחוז הוא להכין ולהנחות את האוכלוסייה ומוסדותיה להתגוננות אזרחית ולמצבי חירום, במטרה להציל חיים; בנוסף בעת מלחמה מפקדת המחוז אחרית לתכלל את האירועים הנגרמים עקב מלחמה בעזרת גדודי חילוץ וגדודי אב"כ ויחידות בתי החולים הכפפות למחוז.
המחוזות מקבילים לרוב למחוזות המשטרתיים ופועלים בשיתוף פעולה עמם, 95% מהחיילים הם במילואים.
המחוזות מחולקים ל-20 נפות, כאשר כמעט כל נפה מקבילה למרחב משטרתי.
בחודש ינואר 2016, החליט הרמטכ"ל גדי איזנקוט על סגירת מחוז מרכז ואיחודו עם מחוז ירושלים, באוגוסט הסתיים תהליך איחוד המחוזות, המפקד הראשון של המחוז המאוחד, שנקרא מחוז ירושלים והמרכז, היה אל"ם רמטין סבטי.
שםתקופת כהונההערותפנחס לוי2002 - 2005יריב סנדלוןאנואר סעב2008 - 2009יורם לרדו2009 - 2012לימים ראש רשות חירום לאומיתיאיר ברקת2012 - 2015לימים מפקד המשטרה הצבאיתרמטין סבטי2015 - 2016ב-2016 אוחד מחוז מרכז עם מחוז ירושלים
שםתקופת כהונההערותיורם לב-רןחן ליבני2010 – 2013שי בלאיש2013 – 2016רמטין סבטי2016 – 2017המפקד הראשון לאחר איחוד מחוז מרכזשלומי בן מוחה2017 – 2019לימים מפקד מפקדת אלון איתי לוי 2019 – 2021שלומי בן יאיר2021 – 2023לימים מפקד חטיבת החילוץאמיר בן דוד2023 - 2025אוהד חיים מויאל2025 - מכהן
פיקוד העורף משמש מכשיר בידי שר הביטחון להוצאת צווי הגבלת תנועה מנהליים ארוכי-טווח מכח תקנות שעת חירום (1945).
בין הדוגמאות הבולטות בנושא זה, ניתן למנות את מקריהם של מרדכי ואנונו (2004), מחזיק תיק ירושלים ברשות הפלסטינית, חאתם עבד אלקאדר (2009), השיח' ראאד סלאח (2009) ופעיל הימין נריה אופן (2010).
כתום מוכר ברחבי העולם כצבע לחילוץ ולהצלה.
בשנת 2000 החליט אילן הררי, ראש מטה פיקוד העורף, לאחד את כלל חיילי הפיקוד תחת כומתה בצבע אחד, גם כדי ליצור זיהוי עם צבע החילוץ העולמי, וגם כדי לתת תחושת גאווה לחיילים.
את הגוון בחרה אשתו של הררי.
על הכומתה עונדים חיילים סמל כובע עם כיתוב חיל העורף.
פיקוד הצפון (בר"ת: פָּצָ"ן) הוא פיקוד מרחבי בצבא ההגנה לישראל.
הפיקוד, אשר מפקדתו הראשית נמצאת בצפת, הוא האחראי על כל היחידות הממוקמות בין החרמון לנתניה.
משימתו של פיקוד הצפון היא הגנה על גבולותיה הצפוניים של ישראל עם סוריה לבנון וירדן (בצפון המדינה).
מפקד הפיקוד הנוכחי הוא אלוף רפי מילוא.
לפני קום המדינה, במסגרת פקודת המבנה הארצי מנובמבר 1947 פעלה במרחב הצפון
חטיבת לבנוני של החי"ש, שנקראה בתוכניות המוקדמות "חטיבת הצפון", שכללה חמישה גדודים.
מרחב הצפון כלל את כל המרחב שמזכרון יעקב וצפונה.
בפברואר 1948 פוצלה החטיבה לחטיבת גולני בנפת יזרעאל, כנרת, גלבוע ועד תל חי (בפיקודו של משה מן) וחטיבת כרמלי (שנקראה כך הן על שם מפקדה הראשון, משה כרמל והן על שם הר הכרמל) באזור חיפה ונפת זבולון (כלומר הקריות, מפרץ חיפה והגליל המערבי).
במקביל פעלה בגזרה חטיבת יפתח של הפלמ"ח בפיקודו של יגאל אלון, בהמשך התפצלה מגולני חטיבת עודד.
עם קום המדינה, ב-15 במאי 1948, כבר היו חיפה והגליל המערבי משוחררים ואילו בחזית המזרחית נאבקו גולני, יפתח ועודד בקרבות קשים, בעוד חטיבת כרמלי בטלה מקרבות.
על מנת לשמר את מעמדו כמפקד כרמלי, הציע משה כרמל לדוד בן-גוריון להקים חזית צפונית מאוחדת, שבראשה יעמוד כרמל עצמו.
ב-27 במאי הוקם מטה פיקודי משותף לשתי החטיבות שנקרא חזית הצפון.
למטה לא היה מושב קבוע והוא נע לפי צורכי החזית, כאשר מקומו הראשוני היה ביבנאל.
עם הקמת חטיבת עודד בגזרת הגליל העליון ביוני 1948 היא הוכפפה למטה החזית.
במהלך ההפוגה הראשונה חולק שטח חזית הצפון לארבע גזרות משנה בהן נערכו שלוש החטיבות שעמדו לרשות החזית באופן שאפשר ניידות גבוהה ביניהם.
מטה החזית עבר למרחביה ובמהלך קרבות עשרת הימים התמקם המטה במזרע.
ב־6 באוגוסט 1948, במהלך ההפוגה השנייה, הוצאה פקודה לחלוקת הארץ לחזיתות, בהן חזית צפון (חזית א'), שתחומה הורחב לכלול את כל הכרמל ואת מישור חוף הכרמל עד כביש ואדי מילק.
החזית גבלה מדרום בחזית המזרח.
תחת פיקוד החזית היו חטיבות כרמלי, גולני, עודד, חטיבה 7 ונפחות החי"ם תל־חי, כנרת, גלבוע, צידוני, יזרעאלי והדרי.
ב־6 באפריל 1949, לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן והתחלת שחרור חיילי המלחמה והקמת מסגרות המילואים, הוקצו לחזית הצפון חטיבה 3 הסדירה שהועברה מחזית דרום, וחטיבות המילואים עודד (9) במרחב העמקים וכרמלי (2) בחיפה והצפון.
במאי 1949 הוחלפו החזיתות בפיקודים מרחביים, וחזית הצפון הפכה לפיקוד הצפון.
חזית המזרח בוטלה ושטחה חולק בין פיקוד הצפון לפיקוד המרכז, שמעתה גבל בפיקוד מדרום.
באוגוסט 1949 הוחלט להחזיר את חטיבת גולני (1) מפיקוד הדרום לפיקוד הצפון ולהפוך אותה לחטיבה הסדירה של פיקוד הצפון.
בינואר 1953 הוחלט לפרק את מסגרות החטיבה/מחוז שאיחדו פיקוד מרחבי וחטיבות מילואים.
מסגרות ההגמ"ר נכללו ב־7 גושים: תל–חי, ראש–פינה, הירדן, גליל מערבי, שומרון, יזרעאל וגלבוע.
ב־19 בספטמבר 1955 הוקם מחדש פיקוד הדרום, ופיקוד המרכז הורחב גם על חשבון פיקוד צפון בשרון.
עד דצמבר 1955 הושב לפיקוד המרכז גם גוש נתניה, וקו התיחום בין הפיקודים עבר בקו זיתא–ג'ת–להבות חביבה–כפר ברנדייס–חרב לאת–מכמורת.
עד למלחמת ששת הימים ניהל הפיקוד בעיקר את הקרבות מול סוריה סביב גבולות שביתת הנשק.
במלחמת ששת הימים היה הפיקוד אחראי על כיבוש רמת הגולן וצפון הגדה המערבית.
לאחר המלחמה ובמיוחד לאחר שבספטמבר 1970 גורש אש"ף לדרום לבנון בידי חוסיין מלך ירדן נאלץ הפיקוד להתחיל ולהתמודד עם הטרור הפלסטיני שיצא מהפתחלנד שבדרום לבנון.
במהלך מלחמת יום הכיפורים היה אחראי הפיקוד על הדיפת המתקפה הסורית ברמת הגולן ולמרות ההתחלה הקשה הצליח במשימתו ודחק את הסורים מעבר לנקודת הפתיחה שלהם.
לאחר מלחמת יום הכיפורים ניהל הפיקוד את מלחמת ההתשה מול הסורים שהסתיימה בהסכם שביתת הנשק ב־1974.
לאחר מלחמת יום הכיפורים ביצע הפיקוד מספר מבצעים כנגד ארגוני הטרור הפלסטינים בשטח לבנון כאשר הגדול ביניהם היה מבצע ליטני שנערך ב־1978. פיקוד הצפון היה האחראי העיקרי על מלחמת לבנון שבמהלכה ניהל קרבות עם ארגוני הטרור ועם הסורים בתוך שטח לבנון תוך שהוא מונע מסוריה לתקוף ברמת הגולן.
במהלך המלחמה ובעיקר לאחריה הועברה מפקדת הפיקוד מנצרת (שם שכנה מאז הקמתו) לצפת.
החל מאמצע שנות השמונים מרב המאמצים בפיקוד הצפון מושקעים במלחמה מול ארגון הטרור הלבנוני חזבאללה וזאת לאחר שמלחמת לבנון הביאה לסילוק ארגוני הטרור הפלסטינים משטחה של לבנון.
גם לאחר הנסיגה הישראלית מרוב שטחה של לבנון ב־1985 נשאר הפיקוד אחראי על השליטה ברצועת הביטחון תוך שהוא תומך בצד"ל.
במהלך תקופה זו ביצע הפיקוד מספר מבצעים גדולים כנגד החזבאללה (ביניהם מבצע דין וחשבון ומבצע ענבי זעם).
בשנת 2000 השלים צה"ל את הנסיגה מרצועת הביטחון בדרום לבנון ונפרש על הגבול הבינלאומי, לפי החלטת האו"ם.
פיקוד הצפון היה אחראי על הכוננות לפעולה צהלית במהלך מלחמת עיראק.
במלחמת לבנון השנייה היה אחראי הפיקוד על הלחימה בחזית הצפונית מול החזבאללה.
לדעת פרשנים בכלי התקשורת, צעד זה מזכיר את מינויו של חיים בר-לב למפקד החזית הדרומית במהלך מלחמת יום הכיפורים, מהלך שהביע חוסר אמון בתפקודו של מפקד פיקוד הדרום דאז, שמואל גונן (גורודיש).
ב־1995 הוחלט לקרוא למפקדת הפיקוד על שם רא"ל דוד אלעזר, הרמטכ"ל התשיעי ומפקד הפיקוד.
תשעה מאלופי פיקוד צפון הפכו לרמטכלים בצה"ל.
שם תקופת כהונהצעדים עיקריים והערות משה כרמל מאי 1948 - אוקטובר 1949 מפקדה הראשון של חטיבת כרמלי, לימים שר התחבורה יוסף אבידר אוקטובר 1949 - מאי 1952 לימים דוקטור בסובייטולוגיה.
יורם כנפו 2018 - 2021 גיא מרקיזנו 2021 - 2023 לימים המזכיר הצבאי של שר הביטחון שגיב דהן מאי 2023 -מרץ 2025 אורי דאובהמרץ 2025–מכהןראש מטה הפיקוד הנוכחי
פיקוד המזרח התיכון היה פיקוד של הצבא הבריטי שנוסד בסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה.
הפיקוד פיקח על המבצעים הצבאיים במדבר המערבי, במזרח אפריקה, ביוון ובמזרח התיכון.
לאחר תבוסת מדינות הציר במערכה במדבר המערבי ונחיתת כוחות צבא ארצות הברית בצפון אפריקה במסגרת מבצע לפיד, הוכפף הפיקוד למפקדת כוחות בעלות הברית.
פיקוד המזרח התיכון הוקם ביוני 1939. הפיקוד קבע את מושבו בקהיר וכמפקדו מונה הגנרל ארצ'יבלד וייוול.
עם פרוץ הלחימה, הייתה איטליה הפשיסטית נייטרלית להלכה, ולא הצטרפה מייד ללחימה.
מכיוון שכך, לא היה הפיקוד החדש מצוי בשטח לחימה, במהלך החודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה.
במהלך המערכה על צרפת, ב-10 ביוני 1940, הכריזה איטליה מלחמה על בריטניה וצרפת, ולקחה חלק בלחימה בצרפת.
לפקודתו של ויוול עמדו כ-100,000 חייל הפזורים על פני המרחב.
באזור העימות המיידי, בו הייתה צפויה הסכנה, מצרים, עמדו לפקודתו 36,000 חיילים, ולאחר כניעת צרפת אלו אורגנו במהירות בשתי דיוויזיות.
יחידות אלו אמורות היו לעמוד בפני הכוח האיטלקי התוקף, שמנה 236,000 חיילים.
ביוני 1940 החלו האיטלקים במתקפה, שפתחה את המערכה במזרח אפריקה.
במסגרת זו תקפו בסיסים בריטים בקניה ובמזרח אפריקה וכבשו את סומלילנד הבריטית.
בספטמבר 1940 החלה הפלישה האיטלקית למצרים.
בעול הלחימה במערכות אלו נשא פיקוד המזרח התיכון בפיקודו של ויוול.
הכוח התוקף נעצר, ובמבצע מצפן בדצמבר 1940 הצליח פיקוד המזרח התיכון להדוף את המתקפה האיטלקית ולגרום לאיטלקים לתבוסה קשה.
עד נובמבר 1941 הצליחו כוחות הפיקוד לנצח במערכה במזרח אפריקה, ולכבוש את מושבות איטליה באריתריאה, סומליה ואתיופיה.
המערכה במדבר המערבי הסתבכה כאשר הגיעו ללוב כוחות קורפוס אפריקה בפיקודו של הגנרל ארווין רומל.
ביולי 1941 החליף הגנרל קלוד אוקינלק את ויוול, שקיבל ממנו את פיקוד הודו, ובאוגוסט 1942 הוחלף אוקינלק בגנרל הרולד אלכסנדר.
בחודש זה פוצל הפיקוד לשניים, לפיקוד המזרח התיכון, ופיקוד נפרד של "פרס ועיראק".
בנובמבר 1942 נחתו כוחות ארצות הברית במדינות צפון אפריקה, במסגרת מבצע לפיד.
בשלב זה רדפו כוחות הארמייה השמינית של הצבא הבריטי שהייתה הגוף הלוחם העיקרי של פיקוד המזרח התיכון, אחרי רומל המובס, אל תוככי תוניסיה.
הארמייה השמינית הושמה תחת הפיקוד המשותף לבעלות הברית, ובמסגרת זו השתתפה במערכה בתוניסיה.
במאי 1943 הובסו כוחות הציר בתוניסיה, והלחימה בשטחי המזרח התיכון וצפון אפריקה פסקה.
זירת המזרח התיכון לא הייתה שקטה מחוץ למדבר המערבי.
במרץ 1941 שלח הפיקוד כוח משלוח עצמאי להתערבות במלחמת איטליה–יוון.
התערבות זו כשלה, וחלק משמעותי מחיילי הכוח נפלו בשבי.
מרד רשיד עאלי אל-כילאני בעיראק, באפריל 1941 העלה חשש מנפילת מדינה אסטרטגית זו לידי מדינות הציר, וחייב משלוח כוחות לדיכוי המרד.
ביוני 1941 שיתף הפיקוד פעולה עם אנשי צרפת החופשית במערכה בסוריה ובלבנון.
בפברואר 1943 הוחלף אלכסנדר בגנרל הנרי מייטלנד וילסון.
וילסון הופקד על פיקוד שקט, כאשר לפקודתו עומדים כוחות שרובם חיל מצב.
בתקופתו ביצע הפיקוד משימה אחת חשובה, והיא המעורבות הכושלת במערכת הדודקאנס במלחמת העולם השנייה, שהסתיימה בתבוסה בריטית.
בינואר 1944 הוחלף וילסון בגנרל ברנרד פאג'ט.
עם סיום המלחמה, ב-1945 נערך ארגון מחדש של הכוחות, ובאוקטובר 1946 הפך הפיקוד ל"כוחות הקרקע של המזרח התיכון" (Middle East Land Forces), ולמעשה המבנה ההיררכי ההיסטורי של "פיקוד המזרח התיכון" שהיה פעיל במלחמת העולם השנייה חדל מלהתקיים.
גנרל קלוד אוקינלק - עד 14 באוגוסט 1942
גנרל הרולד אלכסנדר - עד פברואר 1943.
גנרל הנרי מייטלנד וילסון עד ינואר 1944.
גנרל ברנרד פאג'ט עד אוקטובר 1946.
פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים , מהווה מרכיב בפיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM).
בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת לוטננט גנרל (3 כוכבים).
להפעיל את הכוחות שהוקצו או סופחו לו לביצוע מבצעים מיוחדים משולבים ופעולות ספציפיות נגד איומים על אדמת המולדת והגנה על האינטרסים של ארצות הברית בחו"ל.
לפתח אמל"ח ותו"ל אחידים וסטנדרטיזציה בציוד לכוחות המיוחדים במבצעים משולבים.
לתכנן ולבצע תרגילים ואימונים משותפים ולפתח טקטיקות פעולה מיוחדות משותפות.
הפיקוד מגייס לוחמים מצטיינים מצבא היבשה, חיל האוויר, הצי וחיל הנחתים וכן אזרחים שנבחרו בקפידה.
גברים ונשים אלה הם בעלי כישורים ייחודיים ומיוחדים, והם מהטובים בתחומם.
הפיקוד הוקם בהמלצת מפקד כוח דלתא הראשון, צ'ארלס בקווית' לאחר כישלון מבצע טופר העיט.
בראשיתו היה הפיקוד אחראי הפיקוד על פיתוח דוקטרינה להפעלת הכוחות המיוחדים וכשירותם.
אולם לאחר פיגועי 11 בספטמבר עבר הפיקוד שינוי מבני משמעותי ומשימתו זיהוי וסיכול תאי טרור ברחבי העולם המהווים איום על ארצות הברית.
מפקדת הפיקוד פועלת מבסיס פורט בראג שבצפון קרוליינה ובין היתר כפופות לו היחידות כוח דלתא וצוות 6 של יחידת אריות הים.
מספטמבר 2025 מפקד על הפיקוד ג'ונתן ברגה.
עוצבת פיתוח ללוחמה ימית מיוחדת (DEVGRU) (צי) - קומנדו ימי (לשעבר SEAL Team Six)
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-24 - כוחות אוויר מיוחדים (חיל האוויר)
הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160
פלוגות הסיור של רגימנט הריינג'רס ה-75 (צבא)
פעילות תומכת מודיעין (USAOMS) (צבא) - יחידת מודיעין צבאי
היחידה לתקשורת משותפת (JCU) (שירות משותף) - C4I (שליטה, בקרה, תקשורת, מחשבים ואינטראופטיביות)
פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית , הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
הפיקוד מתכנן ומפעיל מבצעים מיוחדים על פי הנחיית הנשיא או מזכיר ההגנה.
תפקידו "לספק לכוחות המבצעים המיוחדים יכולת מלאה להגן על ארצות הברית ועל האינטרסים שלה".
פעולות אלה עשויות להתנהל בזמן שלום או במהלך פעולות איבה.
בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת גנרל 4 כוכבים.
יעוד הפיקוד "להכשיר ולהפעיל את מערך כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית לביצוע מבצעים מיוחדים נגד גורמים מדינתיים ולא-מדינתיים, כדי להגן ולקדם את מדיניות ומטרות ארצות הברית".
פעולה ישירה (DA) - "פשיטות קצרות והתקפות בקנה מידה קטן המתבצעות בסביבות עוינות, מוכחשות או רגישות פוליטית, ומפעילות יכולות צבאיות מיוחדות כדי לתפוס, להשמיד, ללכוד, לנצל או לפגוע ביעדים שהוגדרו.
סיורים מיוחדים (SR) - "פעולות סיור ומעקב הנערכות במסגרת מבצעים מיוחדים בסביבות עוינות, מוכחשות או רגישות פוליטית לאיסוף או אימות מידע בעל משמעות אסטרטגית או מבצעית, באמצעות יכולות שאינן בנמצא בדרך כלל בכוחות קונבנציונליים.
פעולות אלה מספקות ערך מוסף למפקדים ומשלימים סיור ומעקב קונבנציונלי אחר."
חילוץ קרבי וחילוץ חשאי (CSAR).
מלחמה בטרור - פעולות התקפיות ישירות או עקיפות נגד רשתות טרור בזירה גלובליות ואזוריות כדי למנוע, להרתיע, לקדם ולהגיב לאיומי ואירועי טרור.
פעולות השתלטות וחילוץ בני ערובה, והגנה על מתקנים וחומרים רגישים של ארצות הברית באזורים מעבר לים.
פעילויות למניעת פיתוח, החזקה, והפצה של חומרים, טכנולוגיות ואמצעי אספקה, לשימוש בנשק להשמדה המונית (WMD), על ידי גורמים מדינתיים ולא-מדינתיים.
הגנת פנים זרה - מאמצים אזרחיים וצבאיים לסיכול מרד או הפיכה אלימה בממשל המקומי, הגנה מפני חתרנות, התקוממות, טרור ואיומים אחרים המאיימים על הביטחון והיציבות הפנימים.
לוחמה פסיכולוגית - פעולות תעמולה כדי להשפיע על רגשותיהם, מניעיהם, ובסופו של דבר על התנהגות ממשלות זרות, ארגונים, קבוצות ואנשים פרטיים באופן שישרת את היעדים שהוגדרו.
לוחמה לא קונבנציונלית - פעולות סיוע לתנועות מחתרת כדי להביא להחלפת השלטון או למלחמה בכוח כובש.
פעולות סיוע הומניטרי כדי להקל או להפחית את הסבל האנושי, מחלות, רעב או עוני.
המיוחדים המשולבים (JSOC)פורט בראג, קרוליינה הצפוניתייעודו להפעיל את הכוחות שהוקצו או סופחו לו
לביצוע מבצעים מיוחדים משולבים ופעולות ספציפיות
נגד איומים על אדמת המולדת והגנה על האינטרסים
של ארצות הברית בחו"ל.פיקוד המבצעים המיוחדים
של צבא ארצות הברית (USASOC)פורט בראג, קרוליינה הצפוניתתפקידו להכשיר ולספק כוחות מיוחדים בצבא היבשה,
לביצוע מבצעים מיוחדים ברחבי העולם, לתמיכה בפעילות
הפיקודים הקרביים המאוחדים ובשגרירויות ארצות הברית
וסוכנויות אחרות.פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר של ארצות הברית (AFSOC)הרלבורט פילד, פלורידהייעודו לספק יכולות אוויריות למבצעים מיוחדים ברחבי העולם.פיקוד הלוחמה המיוחדת
של צי ארצות הברית (NSWC)סן דייגותפקידו להכשיר, לאמן, לצייד, להעמיד בכוננות
ולשלוח כוחות מיוחדים של הצי למבצעים מיוחדים
של הפיקודים הקרבים המאוחדים ברחבי העולם.פיקוד המבצעים המיוחדים של
חיל הנחתים (MARSOC)קמפ לאז'ון, קרוליינה הצפוניתמשימת הפיקוד היא לאמן, לארגן, לצייד ולשלוח כוחות מיוחדים
של נחתים לתמיכה בפעילויות הפיקודים הקרביים המאוחדים
וסוכנויות אחרות של ארצות הברית.מפקדות זירתיותמפקדת המבצעים המיוחדים של פיקוד מרכז
(SOCNORTH)בסיס כוח החלל פיטרסון, קולרדואחראי על תיאום וביצוע פעולות של כוחות מיוחדים בתחומי ארצות הברית, פוארטו ריקו, קנדה, מקסיקו, ואיי בהאמה.מפקדת המבצעים המיוחדים פאסיפי
(SOCPAC)בסיס סמית', אואהו, הוואיאחראי על תיאום וביצוע פעולות של כוחות מיוחדים באזור תחומי האחריות של פיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הבריתמפקדת המבצעים המיוחדים של פיקוד הדרום
(SOCSOUTH)דוראל, פלורידהאחראי על תיאום וביצוע פעולות של כוחות מיוחדים באזור תחומי האחריות של פיקוד דרום של ארצות הבריתמפקדת המבצעים המיוחדים של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה
(SOCKOR)קמפ קים, סיאול, קוריאה הדרומיתאחראי על תיאום וביצוע פעולות של כוחות מיוחדים באזור תחומי האחריות של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה
פיקוד המזרח (בהינדית: पूर्वी कमान ইস্টার্ন কমান্ড) הוא אחד משבעת הפיקודים המבצעיים של צבא הודו.
בסיס הפיקוד נמצא בקולקטה, ומפקדו הנוכחי הוא לוטננט גנרל .
ב-1 באפריל 1895, הוקם צבא הודו הבריטית.
המבנה הראשוני של הצבא הורכב מארבעה "פיקודים" כל אחד מהם תחת קצין המחזיק בדרגת לוטננט גנרל.
ארבעת הפיקודים הראשונים היו: פיקוד בומביי, פיקוד מדראס, פיקוד בנגל, ופיקוד פונג'אב.
בשנת 1908 פורקו הפיקודים והוחלפו בשתי ארמיות: ארמיית הצפון וארמיית הדרום.
בשנת 1920 הוחלט לחזור להסדר הקודם ובמקום הארמיות הוקמו שוב ארבעה פיקודים פיקוד הדרום, פיקוד הצפון, פיקוד המזרח ופיקוד המערב.
החלוקה המשיכה גם לאחר עצמאות הודו והקמת צבא הודו.
הבסיס הראשון של פיקוד המזרח היה בלאקנאו.
הפיקוד הועבר לקולקטה במהלך מלחמת הודו–סין.
הפיקוד התבלט במהלך מלחמת הודו–פקיסטן השלישית (1971).
בתקופה זו כיהן הגנרל היהודי ג'ייקוב פרג' רפאל ג'ייקוב כראש המטה של הפיקוד.
אז ניצחו כוחות פיקוד המזרח ההודיים את צבא פקיסטן והביאו לקריסתו.
מפקדי הפיקוד לפני עצמאות הודו, היו כולם בריטים.
גנרל הבלוק הודסון (נובמבר 1920 – פברואר 1924)
לוטננט גנרל ארתור סמית (אוקטובר 1945 – ינואר 1946)
פיקוד הסייבר של ארצות הברית הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של מחלקת ההגנה האמריקאית והכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הפיקוד מרכז את פעילות המרחב הקיברנטי, מארגן את משאבי הסייבר ומתאם את הגנות הרשת הצבאית של ארצות הברית.
פיקוד הסייבר נוצר בשנת 2009 במטה הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) בפורט מיד, מרילנד.
הפיקוד עושה שימוש ברשתות הסוכנות לביטחון לאומי ומונחה על ידי ראש הסוכנות לביטחון לאומי מאז הקמתה.
במקור תוכננה המפקדה למענה הגנתי, אך עם הזמן רואים בה יותר ככוח התקפי.
באוגוסט 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי הפיקוד יקבל מעמד של פיקוד קרבי מאוחד, וכן תיבחן הפרדתו מה-NSA.
ב-4 במאי 2018 הועלה הפיקוד לרמת פיקוד קרבי מאוחד ולראשו מונה גנרל פול נקאסוני.
ב-6 בדצמבר 2021 מפקד פיקוד הסייבר אישר לראשונה שכוחות הפיקוד תקפו האקרים רוסים, זאת לאחר שאותם האקרים תקפו מטרות אמריקאיות בנוזקות כופר.
בינואר 2026 דווח כי במהלך מבצע נחרצות מוחלטת שבו נתפס נשיא ונצואלה, ניקולאס מדורו, נעשה שימוש, על פי פרסומים, ביכולות סייבר של ארצות הברית לשיבוש תשתיות אזרחיות, ובהן אספקת החשמל והאינטרנט בבירה קראקס, במטרה להקל על פעולת הכוחות הצבאיים בשטח.
גורמים בממשל האמריקאי רמזו לראשונה בפומבי על שילוב אמצעים קיברנטיים כחלק ממבצע צבאי רחב היקף.
נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ציין כי הופעלו "אפקטים מרובי־שכבות", שכללו תרומה של יכולות סייבר וחלל ליצירת תנאים מבצעיים לפעולה צבאית קונבנציונלית.
משימת הפיקוד היא לכוון, לסנכרן ולתאם תכנון ופעולות במרחב הסייבר במטרה להגן ולקדם אינטרסים לאומיים, בשיתוף פעולה עם שותפים מקומיים ובינלאומיים.
+סמלשם היחידהשיוך חיילימפקדהייעודפיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית צבא ארצות הבריתפורט אייזנהוואר, ג'ורג'יהאחד מהפיקודים הפונקציונליים המרכזיים בצבא ארצות הברית.
עיקר ייעודו הגנה על תשתיות קריטיות מפני מתקפות סייבר.
פיקוד התובלה של ארצות הברית הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של מחלקת ההגנה האמריקנית והכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הפיקוד מספק תמיכה לשמונה הפיקודים האחרים, לזרועות הצבא, לסוכנויות ממשלתיות של מחלקת ההגנה ולארגונים ממשלתיים אחרים.
התמיכה כוללת את כל תחומי הניידות הגלובלית, ויכולות קשורות, המאפשרות מענה לדרישות הגופים על ידו בעתות שלום ומלחמה.
מפקד הפיקוד הוא גנרל 4 כוכבים בחיל האוויר.
מאוקטובר 2024 מכהן בתפקיד גנרל רנדל ריד (החליף את ז'קלין ואן אובוסט).
הפיקוד הוקם כפיקוד משולב עצמאי ב-1987 ומפקדתו ממוקמת בבסיס חיל האוויר סקוט שבאילינוי.
פיקוד התובלה הוקם רשמית ב־1 באוקטובר 1987, בעקבות הכרה גוברת בצורך בפיקוד לוחם מאוחד שירכז וינהל את יכולות ההובלה האסטרטגית של ארצות הברית – באוויר, ביבשה ובים.
מפקדו הראשון של הפיקוד, גנרל דוויין קסידי, הגדיר את ייעודו כצורך לאומי חיוני: יצירת מסגרת פיקודית אחת שתאפשר העברת כוחות ולוגיסטיקה של צבא ארצות הברית לכל נקודה בעולם.
עד להקמת הפיקוד נהנו זרועות הכוחות המזוינים מעצמאות כמעט מוחלטת בתחום ההובלה והלוגיסטיקה, וכל אחת מהן החזיקה והפעילה מערך תחבורה נפרד.
לאחר מלחמת העולם השנייה, ובעקבות העמקת האינטגרציה הבין־זרועית, החלו ועדות קונגרס, גופי מחקר וועדות מקצועיות להטיל ספק במבנה זה.
במשך כארבעה עשורים הצטבר קונצנזוס מקצועי בדבר הצורך בריכוז סמכויות ההובלה הצבאית תחת פיקוד מרכזי אחד.
ב־18 באפריל 1987 הורה נשיא ארצות הברית רונלד רייגן למזכיר ההגנה להקים פיקוד תחבורה מאוחד.
החלטה זו התאפשרה, בין היתר, בזכות חוק ארגון מחדש של משרד ההגנה (Goldwater–Nichols Act) משנת 1986, שביטל מגבלות חוקיות על איחוד פונקציות תחבורה צבאיות.
הפיקוד הופעל הלכה למעשה בקיץ 1987, והגיע לכשירות מבצעית מלאה (FOC) ב־1 באוקטובר אותה שנה – מועד שנקבע מאז כיום הולדתו הרשמי.
מפקדת הפיקוד הוקמה בבסיס סקוט שבאילינוי, והמעבר מכשירות ראשונית (IOC) לכשירות מלאה ארך מספר חודשים.
בראשית דרכו הוגדרה משימת הפיקוד כהובלה אסטרטגית גלובלית בעת מלחמה בלבד, ומפקד הפיקוד שימש במקביל כמפקד רכיב אווירי.
הצלחתו של הפיקוד במהלך מבצעי סופה במדבר ומגן מדבר הובילה, ב־14 בפברואר 1992, להרחבת משימתו: USTRANSCOM הוגדר כמנהל הבלעדי של כלל מערך התחבורה של משרד ההגנה – הן בשגרה והן במלחמה.
בשנים שלאחר מכן נוספו לפיקוד תחומי אחריות נוספים, ובהם תדלוק אווירי משותף לכלל הזרועות, פינוי רפואי גלובלי וניהול תהליכי ויסות והפצה.
לאחר מתקפות ה־11 בספטמבר 2001 היה הפיקוד גורם מרכזי בתמיכה במלחמה העולמית בטרור, ובפרט במבצעי חירות מתמשכת באפגניסטן ובדרום־מערב אסיה, ובמבצע חירות עיראק.
ב־16 בספטמבר 2003 מינה מזכיר ההגנה דונלד רמספלד את מפקד USTRANSCOM כ־Distribution Process Owner (DPO), והעניק לו סמכות לפקח ולכוון את כלל מערך ההפצה האסטרטגי של מחלקת ההגנה.
מהלך זה סימן את השינוי המשמעותי ביותר בפיקוד מאז קבלת משימתו בשגרה, והדגיש את המעבר מתפיסה של "הובלה" לתפיסה רחבה של "הפצה".
בשנת 2004 קיבל הפיקוד אחריות נוספת כגורם ניהול ורכש של מערכות טכנולוגיות לוגיסטיות עבור מחלקת ההגנה, כחלק מהמאמץ לשדרוג שרשרת האספקה הצבאית.
סמלשם היחידהשיוך חיילימפקדהייעודפיקוד התובלה של חיל האוויר של ארצות הברית חיל האוויר של ארצות הבריתבסיס חיל האוויר סקוט, אילינוי.אחראי להבטחת ניידות ותמיכה לוגיסטית אווירית מהירה וגלובלית עבור כלל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הפיקוד מספק יכולות תובלה אווירית, תדלוק אווירי ופינוי רפואי, ומהווה מרכיב חיוני ביכולת הפריסה והקיום של הכוח הצבאי האמריקאי.
בנוסף למשימות צבאיות, ממלא הפיקוד תפקיד מרכזי במבצעי סיוע הומניטרי וסיוע בעת אסונות, הן בארצות הברית והן ברחבי העולם.פיקוד ההובלה הימית הצבאית (MSC) צי ארצות הבריתבסיס ימי נורפוק, וירג'יניהמפעיל צי של כ־110 אוניות אזרחיות לא־לוחמות, המאוישות בצוותים אזרחיים.
האוניות מספקות תדלוק ואספקה לאוניות צי ארצות הברית, מבצעות משימות ייעודיות, מציבות מטענים צבאיים בעמדות קדם־פריסה ימית ברחבי העולם, ומובילות ציוד ואספקה לכוחות אמריקאיים ולכוחות קואליציה הפועלים בזירות שונות.
הפיקוד מהווה נדבך מרכזי ביכולת ההובלה הימית האסטרטגית של ארצות הברית.פיקוד הפריסה וההפצה הקרקעית של צבא ארצות הברית (SDDC) צבא ארצות הבריתבסיס חיל האוויר סקוט, אילינוי.רכיב ייחודי במערך הלוגיסטי של הצבא, האחראי על מתן פתרונות הפצה והובלה מקצה לקצה – משלב המוצא ועד ליעד הסופי.
הפיקוד מעורב בתכנון, תיאום וביצוע הובלה קרקעית וימית של ציוד, אמצעי לחימה ואספקה, בכל פריסה של כוחות צבא ארצות הברית, לרבות חיילי היבשה, הים, האוויר, הנחתים ומשמר החופים.
הפיקוד נועד לחזק את היכולת לפעול במהירות ובאינטגרציה בין כלל הזרועות.
קבוצת התובלה 595 – ממוקמת בנמל אש שועייבה בכווית נותנת מענה לאזור דרום-מערב אסיה ועובדת עם פיקוד מרכז של ארצות הברית
קבוצת התובלה 597 – ממוקמת בבסיס פורט יוסטיס שניופורט ניוז בווירג'יניה, נותנת מענה לתובלה בארצות הברית, במרכז אמריקה, באיים הקריביים ובדרום אמריקה.
קבוצת התובלה 598 – ממוקמת ברוטרדם שבהולנד, אחראית על התובלה מנמלי אירופה ועובדת עם פיקוד אירופה של ארצות הברית ופיקוד מרכז.
קבוצת התובלה 599 – ממוקמת בבסיס צבא ארצות הברית וילר שבהוואי, אחראית לנמלי המזרח הרחוק ועובדת עם פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית.
קבוצת התובלה 596 – ממוקמת בטרמינל סאני פוינט בקרוליינה הצפונית ומתאמת הובלת תחמושת וחומרי נפץ.
סוכנות הנדסת התחבורה – ממוקמת בבסיס חיל האוויר סקוט באילינוי
מרכז אווירי משולב לתמיכה תפעולית – נועד לאפשר הקמה ופריסה מהירה של מפקדות משולבות, וכוחות תגובה ברחבי העולם
פיקוד כוחות צבא ארצות הברית היה פיקוד האחראי על ההכנה, הכשירות ומוכנות כוחות צבא ארצות הברית למשימותיהם המבצעיות בפיקודים הקרבים המאוחדים ברחבי העולם.
בסיס הפיקוד מוקם בפורט בראג.
במסגרת הארגון מחדש פורק CONARC ובמקומו הוקמו ביולי 1973 שני פיקודים: פיקוד כוחות הצבא (FORSCOM) האחראי למוכנות הכוחות והפעלתם ופיקוד האימונים וההדרכה.
מפקד הפיקוד הראשון היה גנרל וולטר קרווין שקודם לכן פיקד על הפיקוד הקונטיננטלי.
ב-2025 נסגר הפיקוד ופעילותו הועברה לפיקוד חדש, פיקוד חצי הכדור המערבי של צבא ארצות הברית.
הפיקוד היה מורכב מהארמייה הראשונה ומפיקוד כוחות המילואים שאחראים על אימון וכשירות חיילי המילואים והמשמר הלאומי של הצבא ושליחת יחידותיהם למאמץ הלחימה.
בנוסף כלל הפיקוד שני קורפוסים:
קורפוס III - כולל את דיוויזיית החי"ר הראשונה, דיוויזיית הפרשים הראשונה, הדיוויזיה המשוריינת הראשונה, דיוויזיית החי"ר הרביעית, רג'יימנט הפרשים השלישי, בריגדת הארטילריה ה-75, ובריגדת ההנדסה 36. בנוסף עוד כוחות תומכי לחימה.
הקורפוס המוטס ה-18 - כולל את דיוויזיית החי"ר השלישית, הדיוויזיה ההררית העשירית, הדיוויזיה המוטסת ה-82, הדיוויזיה המוטסת ה-101, בריגדת הארטילריה ה-18, בריגדת ההנדסה ה-20 וכוחות תומכי לחימה.
פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר הוא פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית הכפוף לפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
ייעוד הפיקוד הוא לספק יכולת הרתעה אסטרטגית, יכולת תקיפה גלובלית ותמיכה בלחימה.
הפיקוד הוקם בעקבות ממצאי ועדת חקירה בראשות ג'יימס ר' שלזינגר על התנהלות חיל האוויר עם כלי הנשק הגרעיניים שברשותו.
הפיקוד ממשיך את פעילותו של פיקוד האוויר האסטרטגי שנסגר ב-1992.
בתחילת 2009 הוקמה מפקדה זמנית בבסיס חיל האוויר בולינג שבוושינגטון די.
סי., אליה הועברו סמכויות ויחידות מפיקוד החלל של חיל האוויר ומפיקוד הקרב של חיל האוויר.
הפיקוד קיבל אחריות על כל המפציצים האסטרטגיים בעלי יכולות נשיאת נשק גרעיני ואחריות על הטילים הבליסטים הבין-יבשתיים.
מנובמבר 2025 מפקד על הפיקוד גנרל סטיבן דייוויס.
ארגון, יחידות, כלי נשק וכלי טיס
האמצעים העיקריים כוללים טילים בליסטיים בין-יבשתיים LGM-30 מיניטמן, מפציצים חמקניים B-2 ספיריט, מפציצים B-52 סטרטופורטרס, מפציצים B-1 לנסר, מטוסי בקרה בואינג E-4 ומסוקי בל יואי.
חיל האוויר העשרים של ארצות הברית - מפקדתו בבסיס אפ.אי וורן שבויומינג.
כנף הטילים 90 בבסיס אפ.אי וורן שבוויומינג
כנף התמיכה 377 שבסיס קירטלנד בניו מקסיקו
להק המסוקים 582 בבסיס אפ.אי וורן שבוויומינג
טייסת אימוני הקרקע בבסיס קמפ גיורנסי בוויומינג
חיל האוויר השמיני של ארצות הברית - מפקדתו בבסיס ברקסדייל בלואיזיאנה
כנף המפציצים השנייה בבסיס ברקסדייל
כנף המפציצים החמישית בבסיס מינוט שבדקוטה הצפונית
כנף המפציצים השביעית בבסיס דייס בטקסס
כנף המפציצים ה-28 בבסיס אלסוורת' בדקוטה הדרומית
כנף המפציצים 509 בבסיס ויטמן במונטנה
כנף המפציצים 307 בבסיס ברקסדייל
כנף המפציצים 131 בבסיס ויטמן במונטנה
טייסת הניסויים 576 בבסיס ונדנברג בקליפורניה
להק המבצעים האוויריים בבסיס אוטיס במסצ'וסטס
להק השליטה והבקרה 595 בבסיס אופיוט
שלוחה עצמאית בבסיס לנגלי שבוירג'יניה
פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר הוא פיקוד בחיל האוויר של ארצות הברית הכפוף לפיקוד המבצעים המיוחדים.
ייעוד הפיקוד לספק יכולות אוויריות למבצעים מיוחדים ברחבי העולם.
הפיקוד נוסד ב-1990 על בסיס הפעילויות ויחידות המבצעים המיוחדים שהועברו אליו מחיל האוויר ה-23. בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת לוטננט גנרל (3 כוכבים).
בעקבות מסקנות ועדת חקירה של הקונגרס לכישלון "מבצע טופר העיט" הוקם פיקוד המבצעים המיוחדים ב-1987 וזרועות הצבא והצי הקימו פיקודים למבצעים מיוחדים שהוכפפו לפיקוד זה.
גם חיל האוויר של ארצות הברית נערך להעביר את פעילות המבצעים המיוחדים שאורגנה עד אז תחת חיל האוויר ה-23 ופיקוד התובלה הצבאית.
ב-22 במאי 1990 הוקם פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר כאחד הפיקודים המרכזיים בחיל, ובכפיפות לפיקוד המבצעים המיוחדים.
מפקד הפיקוד הראשון היה מייג'ור גנרל תומאס איגרס, ששימש קודם לכן מפקד חיל האוויר ה-23.
יחידות הפיקוד השתתפו במבצעים מיוחדים במלחמת המפרץ, ב"מבצע השבת התקווה" בסומליה, ב"מבצע כוח מכוון", כוח האכיפה, כוח הייצוב, ו"מבצע כוח מאוחד" בבלקן, ב"מבצע שמירת הדמוקרטיה" בהאיטי, בתמיכה באיתור ושחרור בני הערובה בקולומביה ב-2008, במלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן ובפעולות נוספות במסגרת המלחמה העולמית בטרור.
כמו כן השתתף הפיקוד בשורה של מבצעים הומניטריים בהם חילוץ פליטים מליבריה ב-1996, חילוץ האזרחים האמריקאיים מאלבניה לאחר פרוץ מלחמת האזרחיים במדינה ב-1997, מתן סיוע בעקבות הוריקן קתרינה ב-2005, בעקבות רעידת האדמה בהאיטי (2010) ורעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011).
כנף מבצעים מיוחדים ה-1 (1st SOW)
משימות הכנף כוללות תובלת סער, תדלוק אווירי, תובלה אווירית וסיוע אווירי קרוב.
הכנף משתתפת במבצעי לוחמה לא קונבנציונלית, לוחמה בטרור, חילוץ קרבי, לוחמה פסיכולוגית, סיוע אווירי קרוב, מודיעין חזותי ואספקה לעומק שדה הקרב.
כנף המבצעים המיוחדים ה-24 (24th SOW)
הכנף מהווה זרוע קרקעית של פעילות חיל האוויר במבצעים מיוחדים.
הטייסות הטקטיות המיוחדות (STS) מורכבות מבעלי התמחויות טקטיות המצוותים לכוחות המבצעים המיוחדים ותומכים בהשתלבות הממד האווירי במבצע.
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-170 (170th STS) - פורט בנינג, ג'ורג'יה.
קבוצת מבצעים מיוחדים ה-724 (724th SOG)
כנף מבצעים מיוחדים ה-27 (27th SOW)
הכנף משתתפת במבצעי לוחמה לא קונבנציונלית, לוחמה בטרור, חילוץ קרבי, לוחמה פסיכולוגית, מודיעין חזותי ואספקה לעומק שדה הקרב.
קבוצת מבצעים מיוחדים ה-27 (27st SOG)
טייסת מבצעים מיוחדים ה-3 (3rd SOS) - מפעילה כטב"ם MQ-9 ריפר
טייסת מבצעים מיוחדים ה-9 (9th SOS) - מפעילה מטוסי תובלה צבאית ותדלוק אווירי MC-130H Combat Talon II
טייסת מבצעים מיוחדים ה-12 (12th SOS) - מפעילה כטב"ם MQ-9 ריפר
טייסת מבצעים מיוחדים ה-16 (16th SOS) - מפעילה מטוסי תקיפה "ספינת התותחים" לוקהיד AC-130U
טייסת מבצעים מיוחדים ה-20 (20th SOS) - מפעילה מטוסי תובלת סער בל באוינג אוספריי CV-22B
טייסת מבצעים מיוחדים ה-33 (33d SOS) - מפעילה כטב"ם MQ-9 ריפר
טייסת מבצעים מיוחדים ה-318 (318th SOS) - מפעילה מטוסי סיור ותובלה קלה פילטוס U-28A
כנף מבצעים מיוחדים ה-352 (352nd SOW)
הכנף ממוקמת בבסיס חיל האוויר המלכותי מילדנהול, סופוק, אנגליה, ומשרתת את המבצעים המיוחדים של פיקוד אירופה ופיקוד אפריקה של ארצות הברית.
קבוצת מבצעים מיוחדים ה-752 (752nd SOG)
טייסת מבצעים מיוחדים ה-7 (7th SOS) - מפעילה מטוסי תובלת סער בל באוינג אוספריי CV-22B
טייסת מבצעים מיוחדים ה-67 (6th SOS) - מפעילה מטוסי תובלה צבאית ותדלוק אווירי MC-130H Combat Talon II
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-321 (321th STS) - גרדיאן אנג'ל
כנף המבצעים המיוחדים ה־193 (193rd SOW)
הכנף ממוקמת בבסיס האוויר של המשמר הלאומי הריסבורג, מידלטאון, פנסילבניה.
משימותיה תעמולה ולוחמה פסיכולוגית בשידורי AM,FM,HF, טלוויזיה ותקשורת צבאית וכן לוחמה אלקטרונית.
קבוצת מבצעים מיוחדים ה-353 (353rd SOG)
הקבוצה ממוקמת בבסיס חיל האוויר קדנה, אוקינווה, יפן, ומשרתת את המבצעים המיוחדים של פיקוד הפסיפיק של ארצות הברית.
טייסת מבצעים מיוחדים ה-1 (1st SOS) - מפעילה מטוסי תובלה צבאית ותדלוק אווירי MC-130H Combat Talon II
טייסת מבצעים מיוחדים ה-21 (21st SOS) - מפעילה מטוסי תובלת סער בל באוינג אוספריי CV-22B
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-320 (320rd STS) - לוחמי חילוץ גרדיאן אנג'ל
פיקוד הקרב של חיל האוויר הוא פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית.
משימת הפיקוד היא לבנות ולספק את הכוחות האוויריים של ארצות הברית.
הפיקוד הוקם ביוני 1992 משילוב של פיקוד האוויר האסטרטגי ופיקוד האוויר הטקטי.
הפיקוד כולל כ-83,000 חיילים בשירות פעיל ועוד כ-51,000 חיילים מכוחות המילואים.
חיל האוויר הראשון - כוח האוויר של פיקוד צפון שמטרתו הגנה על השטח היבשתי של ארצות הברית באמריקה הצפונית, בפוארטו ריקו ובאיי הבתולה.
מפקדתו בבסיס טינדל שבפלורידה, מורכב בעיקר מכוחות המשמר הלאומי של חיל האוויר.
כנף 119 בדקוטה הצפונית ושלוחה בווירג'יניה
כנף הקרב 177 בניו ג'רזי
להק לוחמה אלקטרונית 101 ביוטה
חיל האוויר התשיעי - כוחות האוויר של פיקוד מרכז של ארצות הברית
חיל האוויר ה-15 שמפקדתו בבסיס שאו בקרוליינה הדרומית.
משימתו לארגן ולאמן את כוחות הפיקוד בדרום-מזרח ארצות הברית.
כנף הקרב 4 בקרוליינה הצפונית
כנף הקרב 20 בקרוליינה הדרומית
כנף הקרב 355 - ממוקמת בבסיס חיל האוויר דייוויס מונת'ן שבאריזונה.
מפעילה מטוסי A-10 ת'נדרבולט II
כנף הקרב 366 - ממוקמת בבסיס חיל האוויר מאונטיים הום באיידהו, מפעילה מטוסי F-15E
כנף הקרב 388 - ממוקמת בבסיס חיל האוויר היל ביוטה, מפעילה מטוסי F-35 לייטנינג II ו-F-16 פייטינג פלקון
כנף 432 - ממוקמת בבסיס חיל האוויר קריץ' שבנבדה, מפעילה כלי טיס בלתי מאוישים MQ-1 פרדטור, MQ-9 ריפר ו-RQ-170 סנטינל
כנף בקרה אווירית 552 - ממוקמת בבסיס חיל האוויר טינקר שבאוקלהומה, מפעילה מטוסי בואינג E-3 סנטרי
טייסת כוחות ההנדסה 823 בפלורידה
טייסת כוחות ההנדסה 819 במונטנה
חיל האוויר העשירי - מפקדתו בבסיס המשותף של כוחות המילואים בפורט וורת' שבטקסס.
חיל האוויר העשירי משתייך לפיקוד כוחות המילואים של חיל האוויר, משימתו לשמור על כשירות כוחות המילואים של חמישה פיקודים מרכזיים.
כוחות המילואים של פיקוד הקרב כוללים שתי כנפות קרב, שלוש יחידות הצלה אוויריות, טייסת מפציצים, טייסת מבצעים ולהק מוטס להתראה ובקרה.
חיל האוויר ה-12 - מפקדתו באריזונה.
משימתו להוות את כוחות האוויר של פיקוד דרום.
חיל האוויר ה-16 - מפקדתו בסן אנטוניו שבטקסס.
משימתו לספק מודיעין, לוחמת סייבר ולוחמת מידע
כנף הסיור, מעקב ומודיעין 70 במרילנד
כנף 55 בנברסקה (משימות שליטה ובקרה, סיור, מודיעין, לוחמה אלקטרונית)
כנף הסיור, מעקב ומודיעין 480 בווירג'יניה
מרכז היישומים הטכניים של חיל האוויר בבסיס פטריק שבפלורידה - מטרתו מעקב אחר פיתוחים וניסויים גרעיניים ברחבי העולם
פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית הוא הפיקוד הגדול ביותר הפועל תחת פיקוד המבצעים המיוחדים.
הפיקוד הוקם בדצמבר 1989 וכולל כ-27,000 חיילים ואזרחים.
תפקיד הפיקוד להכשיר ולספק כוחות מיוחדים בזרוע היבשה, לביצוע מבצעים מיוחדים ברחבי העולם, לתמיכה בפעילות הפיקודים הקרביים המאוחדים ובשגרירויות ארצות הברית וסוכנויות אחרות.
פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1 (מוטס) (1st Special Forces Command (Airborne) כולל את הכוחות המיוחדים (SF) "הכומתות הירוקות", יחידות ללוחמה פסיכולוגיות, כוחות קישור ליחסים אזרחיים, וכוחות תומכי לחימה.
ה"כומתות הירוקות" מאורגנים בשבע "קבוצות" (SFG).
בכל קבוצה ארבעה גדודי כוחות מיוחדים (SF) ופלוגת תומכי לחימה.
כל קבוצה מספקת תמיכה לאחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של ארצות הברית.
קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה (1st SFG), מפקדתה בבסיס משותף לואיס-מק'קורד שבמדינת וושינגטון, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית
קבוצת הכוחות המיוחדים ה-19 (19th SFG), מפקדתה בדרייפר שביוטה ומורכבת מכוחות המשמר הלאומי של הצבא, מספקת תמיכה למשימות באזור אחריות פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית
רגימנט הריינג'רס ה-75 הוא כוח עילית מוצנח לפריסה מהירה (תוך 18 שעות) לכל מקום בעולם.
החטיבה מורכבת מגדוד כוחות מיוחדים ושלושה גדודי רגלים קלים.
הם מתמחים במבצעי קומנדו לתפיסת שטחי מפתח כגון שדות תעופה, השמדת מתקנים אסטרטגיים וחיסול יעדים בעלי ערך גבוה.
המרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ.
קנדי (SWCS - Special Warfare Center and School ) הידוע בכינוי "סוויק" - מאמן ומכשיר את הכוחות המיוחדים של הצבא לביצוע מבצעים מיוחדים, לניהול יחסים אזרחיים (קשרי ממשל ותרבות עם הממשלה הזרה, צבאה ואוכלוסייתה) ולפעולות לוחמה פסיכולוגית.
SWCS מציע 41 קורסים שונים, כולל צלילה קרבית, צלפים וצניחה חופשית.
הקורסים כוללים גם התמחות אזורית בלימודי שפות ותרבויות זרות.
פיקוד מבצעי אוויר מיוחדים של צבא ארצות הברית
אחראי על הטסת כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית במבצעים מיוחדים ברחבי העולם באמצעות הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 הכפוף לו.
פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל הנחתים הוא פיקוד בחיל הנחתים של ארצות הברית הכפוף לפיקוד המבצעים המיוחדים.
משימת הפיקוד היא לאמן, לארגן, לצייד ולשלוח כוחות מיוחדים של נחתים לתמיכה בפעילויות הפיקודים הקרביים המאוחדים וסוכנויות אחרות של ארצות הברית.
כוחות הפיקוד מבצעים משימות מיוחדות במדינות זרות, לוחמה לא קונבנציונלית, סיורים מיוחדים, לוחמה בטרור, ופשיטות קומנדו.
בפיקוד משרתים כ-3,000 חיילים בשירות סדיר ומילואים וכ-200 אזרחים.
בית הספר ללוחמה מיוחדת של חיל הנחתים
חטיבת פושטי הים (Marine Raider Regiment) - מורכבת משלושה גדודים.
אגד תמיכה (Marine Raider Support Group) - מורכבת משלושה גדודי תמיכה לוגיסטית, מודיעין צבאי, כלבים למשימות שונות, סיוע אש, ותקשורת.
פיקוד התובלה של חיל האוויר הוא פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית.
הוא מהווה את הזרוע האווירית של פיקוד התובלה של ארצות הברית.
משימתו לספק ניידות זמינה ומהירה בכל רחבי כדור הארץ, עבור הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הפיקוד גם ממלא תפקיד חשוב במאמצי סיוע הומניטרי בארצות הברית וברחבי העולם.
באחריותו לספק תובלה אווירית ותדלוק אווירי עבור כל הכוחות.
הפיקוד הוקם ביוני 1992 על בסיס כוחות וציוד מפיקוד האוויר האסטרטגי ופיקוד התובלה הצבאית.
שורשי הפיקוד נעוצים בפיקוד המעבורות שהוקם ב-29 במאי 1941 במסגרת הגיס האווירי של צבא ארצות הברית ומשימתו הייתה העברת כלי טיס שנבנו בארצות הברית לבריטניה.
לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה שונה שם הפיקוד לפיקוד התובלה האווירית, ומשימתו העברת ציוד מטען ונוסעים בעדיפות גבוהה, וכן כלי טיס.
בשיאו הפעיל הפיקוד למעלה מ-3,000 מטוסי מטען והעביר מדי חודש כ-80,000 נוסעים ו-200,000 טון מטען.
לאחר המלחמה נטל הפיקוד חלק מרכזי ברכבת האווירית לברלין.
הפיקוד נטל חלק בהובלת כוחות וציוד במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם.
ב-1966 הוקם פיקוד התובלה האווירית הצבאית (MAC) ומרבית תחומי ההובלה האסטרטגית והטקטית הועברו לאחריותו במהלך שנות השבעים.
ב-1988 עבר הפיקוד לאחריות פיקוד התובלה של ארצות הברית.
הפיקוד השתתף במבצעי סיוע הומניטריים ברחבי העולם וכן בפלישה האמריקאית לפנמה, הפלישה האמריקאית לגרנדה ובמלחמת המפרץ.
ב-1992 פורקו פיקוד התובלה האווירית הצבאית ופיקוד האוויר האסטרטגי וכוחות התובלה והתדלוק האווירים אורגנו מחדש בפיקוד התובלה של חיל האוויר.
הפיקוד השתתף במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
חיל האוויר ה-18 - מורכב ממרכז מבצעים, שני להקים ו-11 כנפות תובלה אווירית ותדלוק אווירי
כנף בסיס אוויר 87 - ממוקמת בבסיס המשותף מגוויר-דיקס-לייקהרסט בניו ג'רזי
כנף בסיס אוויר 628 - ממוקמת בבסיס המשותף צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית
כנף בסיס אוויר 319 - ממוקמת בבסיס חיל האוויר גרנד פורקס בדקוטה הצפונית
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה הוא פיקוד משולב של הזרועות השונות בכוחות המזוינים של ארצות הברית המשתייך לפיקוד האוקיינוס השקט.
מפקד הפיקוד הוא קצין בדרגת גנרל המשמש גם מפקד פיקוד כוחות האו"ם בקוריאה ומפקד הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית.
מאז דצמבר 2024 מכהן בתפקיד זייבייר ברונסון.
הפיקוד הוקם ב-1 ביולי 1957, ומפקדו הראשון היה גנרל ג'ורג' דקר.
USFK פועל כפיקוד משולב ורב-שירותי, ולא ככוח לוחם עצמאי בלבד:
מפקד USFK משמש במקביל גם כמפקד פיקוד האו"ם (UNC) וכמפקד הפיקוד המשולב עם דרום קוריאה (CFC), מה שמבטיח תיאום פיקודי מלא בין הכוחות האמריקניים והדרום-קוריאניים.
מרבית האימונים והתרגילים מתקיימים במתכונת דו-לאומית, עם פיקוד, שליטה ותכנון משותפים.
הכוחות פועלים בכוננות גבוהה, עם יכולת מעבר מהיר משגרה ללחימה, בהתאם לאיומים המתפתחים.
בפיקוד משרתים כ-28,500 חיילים, רובם במסגרת דיוויזיית החי"ר השנייה של צבא ארצות הברית.
הארמייה השמינית של צבא ארצות הברית
מפקדת כוחות הצי קוריאה (CNFK) - כוח משימה 78 של הצי השביעי של ארצות הברית
מפקדת כוחות המרינס קוריאה (MARFORK)
מפקדת המבצעים המיוחדים קוריאה (SOCKOR)
מחוז המזרח הרחוק של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית (FED)
מפקדת כוחות החלל של פיקוד קוריאה (USSPACEFOR-KOR)
פיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית הוא פיקוד האחראי על לוחמת הסייבר של צבא ארצות הברית.
הפיקוד נוסד ב-2010 ומפקדתו התמקמה בפורט גורדון שבג'ורג'יה.
הפיקוד אחראי למבצעים במרחב הקיברנטי בתחום ההגנה, בתחום ההתקפה ובתחום המודיעין.
הפיקוד הוא אחד מהפיקודים הפונקציונליים המרכזיים בצבא ארצות הברית.
הוא מדווח ישירות למטה החיל ומונחה על ידי פיקוד הסייבר של ארצות הברית.
פיקוד טכנולוגיות הרשת (NETCOM) - עוסק בהגנה והתקפה במרחב הקיברנטי בהתאם למשימות המודיעין של מחלקת ההגנה של ארצות הברית
פיקוד מבצעי המודיעין הראשון (1st IO) - יחידה בפיקוד האבטחה והמודיעין של הצבא, שנמצאת תחת שליטה מבצעית של פיקוד הסייבר.
חטיבת המודיעין הצבאי 780 - היחידה ההתקפית המרכזית של צבא ארצות הברית ללוחמה בסייבר.
פיקוד כוחות ארצות הברית ביפן הוא פיקוד משולב של הזרועות השונות בכוחות המזוינים של ארצות הברית המשתייך לפיקוד האוקיינוס השקט.
משימת הפיקוד היא היערכות להגנה על יפן ומילוי משימות נוספות בהוראת פיקוד האוקיינוס השקט.
מפקד הפיקוד הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל המשמש גם מפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית.
מפקדת הפיקוד ממוקמת בבסיס חיל האוויר יוקוטה, כ-28 מיל צפונית-מערבית לטוקיו.
הפיקוד הוקם ב-1 ביולי 1957 ומפקדתו התמקמה בבסיס האוויר פוצ'ו במטרופולין טוקיו.
משימת הפיקוד הוסדרה בעקבות הסכם שיתוף הפעולה הביטחוני בין ארצות הברית ליפן שנחתם ב-19 בינואר 1960, וההסכם הסדרת מעמד הכוחות האמריקאיים ביפן שנחתם באותו ביום, בהתאם להסכמים אלו נקבע כי באחריות מפקד הפיקוד לתכנן תוכניות להגנה על יפן ובשעת הצורך יפעיל את הכוחות האמריקאיים למימוש תוכניות אלו.
במהלך שנות השישים והשבעים הועברו בסיסים רבים של הכוחות האמריקאיים ליפן, כמו כן התמודדה ארצות הברית עם מחאה בקרב חלקים מהציבור היפני על המשך נוכחותה הצבאית במדינה.
ב-1972 בוצעו שינויים בהסכם עם יפן, כולל החזרת השליטה באוקינאווה ליפן.
שינויים אלו הביאו להגדלת אזור האחריות של הפיקוד.
ב-1974 עבר מטה הפיקוד למשכנו הנוכחי בבסיס חיל האוויר יוקוטה.
בפיקוד משרתים כ-52,000 חיילים, 8,000 אזרחים המועסקים על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית וכן 25,000 עובדים יפנים.
הכוחות פרוסים ב-85 מתקנים ברחבי יפן.
צבא ארצות הברית – מפקדת כוחות צבא ארצות הברית ביפן ושלוחת הקורפוס הראשון
חיל האוויר של ארצות הברית – חיל האוויר החמישי של ארצות הברית
צי ארצות הברית – מפקדת כוחות הצי ביפן ויחידות מהצי השביעי של ארצות הברית
חיל הנחתים של ארצות הברית – כוח המשלוח השלישי של חיל הנחתים ויחידת המתקנים של חיל הנחתים באזור האוקיינוס השקט
פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית הוא פיקוד האחראי על פעולות המודיעין של צבא ארצות הברית.
הפיקוד נוסד ב-1977 ומפקדתו ממוקמת בפורט בלוואר שבוירג'יניה.
הפיקוד אחראי לביצוע ותיאום מבצעי מודיעין צבאי ואבטחת כוחות, הכשרה ואימון כוח אדם לתמיכה בשפות שונות ולתפקידי מודיעין ברחבי העולם.
פיקוד כוחות צי ארצות הברית בעבר הצי האטלנטי (United States Atlantic Fleet) הוא פיקוד האחראי על אימון, הכשרה והקצאת כוחות ימיים לפיקודים הקרבים המאוחדים, ותמיכה בפעילות פיקוד צפון והפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
הפיקוד נוסד כצי האטלנטי בינואר 1906 על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט, בעקבות המלחמה עם ספרד בהם השתלטה ארצות הברית על מושבותיה של ספרד בים הקריבי ובאוקיינוס השקט.
למפקדו הראשון של הצי מונה תת-אדמירל רובלי אוונס.
ב-1907 הוביל אוונס 16 מספינות הצי במסע סביב העולם שזכה לכינוי "הצי הלבן הגדול".
ב-1923 אורגן מחדש הצי במסגרת כוח הסיור של צי ארצות הברית.
באפריל 1941 הוקם הצי מחדש כצי האטלנטי והשתתף במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה נוסד הפיקוד האטלנטי כפיקוד קרבי מאוחד ומפקדו היה גם מפקד הצי האטלנטי ומ-1952 שימש גם המפקד העליון של כוחות נאט"ו באוקיינוס האטלנטי.
בעקבות חוק גולדווטר-ניקולס ב-1985 והארגון מחדש של מחלקת ההגנה, הופרד הפיקוד על הפיקוד האטלנטי מהפיקוד על הצי האטלנטי.
באוקטובר 2001 הוחלט על הקמת פיקוד חדש בשם פיקוד כוחות הצי שמפקדו יהיה מפקד הצי האטלנטי, ויהיה אחראי על איוש, ציוד, הכשרה ואימון צי ארצות הברית.
לאחר הקמת פיקוד צפון של ארצות הברית נקבע שהצי האטלנטי יהיה אחראי לאימונים ולמבצעיים הימים בגזרת הפיקוד.
מאוקטובר 2006 בוטל השם הצי האטלנטי והפיקוד נותר כפיקוד כוחות הצי.
הפיקוד מורכב ממספר יחידות פונקציונליות:
כוח הסייבר של הצי (U.S.
פיקוד התעופה ארוכת הטווח של רוסיה הוא גוף בחיל האוויר הרוסי הכפוף לכוחות האוויר והחלל של רוסיה ואחראי לתפעול כל צי המפציצים האסטרטגיים של רוסיה.
של התעופה ארוכת הטווח הוקמה ב-23 בדצמבר 1914, כאשר הקיסר ניקולאי השני אישר את ההחלטה להקמת טייסת המטוסים מדגם "איליה מורומץ".
מפקד הטייסת היה מיכאיל שידלובסקי (לשעבר קצין הצי ויו"ר דירקטוריון מפעל הקרונות הבלטי-רוסי, אשר בנתה את מטוסי "איליה מורומץ").
עד אפריל 1917 הטייסת כללה ארבע יחידות קרביות וכ-20 מפציצים.
בחודש ספטמבר 1917, הצבא הגרמני הגיע לויניצה, היכן שבאותה עת הוצבה הטייסת והוחלט ליישם את מדיניות האדמה החרוכה והמטוסים הובערו על מנת שלא יפלו לידי האויב.
לאחר פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה, הסובנרקום החליטה ב-22 במרץ 1918, להקים טייסת שהורכבה ממטוסי "איליה מורומץ" בהיקף של שלוש יחידות תעופה.
כך החלה למעשה הקמת התעופה ארוכת-הטווח של רוסיה, במתכונתה המודרנית.
ב-1940 הוקמה תעופת המפציצים ארוכת הטווח של הפיקוד הראשי של הצבא האדום (Дальнебомбардировочная авиация Главного Командования Красной Армии,ДБА ГК) כאשר הארמיות למטרות מיוחדות פורקו.
עד אמצע 1941, גוף זה כלל חמישה להקי אוויר, ארבע יחידות אוויר נפרדות: עם סך כולל של כ-1,500 כלי טיס (13.5% מכלל המטוסים של חיל האוויר של הצבא האדום) וכמעט 1,000 צוותים.
בצו של ועדת ההגנה הממלכתית מ-5 במרץ 1942, תעופת המפציצים ארוכת הטווח הפכה ל"תעופה ארוכת הטווח" (Авиацию дальнего действия,АДД) והוכפפה ישירות לפיקוד העליון של המטה הכללי.
למפקדה מונה גנרל אלכסנדר גולובאנוב.
ב-3 באפריל 1946, התעופה ארוכת הטווח של הכוחות המזוינים של ברית המועצות (Дальняя авиация Вооружённых Сил СССР) אורגנה מחדש כגוף המפעיל את המפציצים האסטרטגיים.
מפציץ Tu-4 שנכנס לשירות ב-1948, הפך למטוס הסובייטי הראשון שנשא נשק גרעיני.
מועצת השרים של ברית המועצות החליטה ב-29 באוגוסט 1951 להקים יחידות צבאיות החמושות בפצצות אטומיות.
תחילה יחידות אלה נקראו בשם "יחידת האימון מספר 8" והורכבו מ-22 מפציצי Tu-4. היחידה היוצבה בשדה התעופה בולבאסובו.
בשנת 1954 היחידה אורגנה מחדש והפכה ליחידה 402 ומעט מאוחר יותר הוקם גדוד נוסף בשם יחידה 291. שני הגדודים הוכפפו לחטיבה אווירית מיוחדת בשם יחידה 160, בראשה עמד הקולונל ו.
טריוחין, שדיווח ישירות לסגן מפקד חיל האוויר.
בשנת 1954 חיל האוויר קיבל לידיו את מפציץ Tu-16. החל מ-1 בינואר 1955 החיל החזיק ברשותו 30 מפציצים כבדים.
בשנים 1954-1955 הוכנסו לשירות מפציצים חמושים בטילי שיוט.
ב-1960, עם הקמת חיל הטילים האסטרטגיים שתי יחידות אוויריות שהפעילו מפציצים אסטרטגיים הועברו לאחריות החיל החדש.
לאחר התפרקות ברית המועצות, באפריל 1998, נערך ארגון מחדש בפיקוד המפציצים כשהוכפף לארמייה האווירית ה-37. באוגוסט 2009, במסגרת הרפורמה הצבאית ברוסיה, הארמייה האווירית ה-37 של הפיקוד העליון למטרה אסטרטגית אורגנה מחדש במסגרת הרפורמה הצבאית והפכה לפיקוד התעופה ארוכת הטווח.
מאז 2015, מהווה חלק מכוחות האוויר והחלל של רוסיה.
המבצע הרוסי בסוריה, מ-17 בנובמבר 2015.
פיוטר דייניקין, 1985-1988 — מפקד הארמייה האווירית ה-37 של הפיקוד העליון
פיוטר דייניקין, 1988-1990 — מפקד התעופה ארוכת הטווח
סרגיי קובילאש — 16 בספטמבר 2016
הפיקוד מצויד במפציצים אסטרטגיים בעל יכולת השמדת נושאות מטוסים, מדגמי Tu-95MS ו-Tu-160, כמו גם מפציצים ארוכי-טווח מדגם Tu-22M3:
פיקוד המבצעים המיוחדים הוא גוף באגף המבצעים המשולבים של מפקדת כוחות ההגנה של ניו זילנד המופקד על כוחות המבצעים המיוחדים של ניו זילנד (NZSOF).
הפיקוד הוקם בתחילה בשנת 2008 כמנהלת המבצעים המיוחדים ותפקידו הורחב כאשר הוא אורגן מחדש לפיקוד המבצעים המיוחדים ב-1 ביולי 2015.
כוחות המבצעים המיוחדים של ניו זילנד (NZSOF) הם כוחות מיוחדים המאפשרים תגובה הרחבה ומהירה מול האיומים על ניו זילנד ואינטרסים שלה, תמיכה במבצעים במצבי ביטחון מקומיים, אזוריים ועולמיים.
שירות האוויר המיוחד ה-1 (1 NZSAS Regt) - מבצע איסוף מודיעיני אסטרטגי וטקטי, פעולות התקפה מוגבלות, פעולות התאוששות ופעולות נגד טרור מעבר לטווח או יכולתם של יחידות הצבא הקונבנציונליות.
טייסת D (קומנדו) - תפקידה העיקרי הוא מלחמה בטרור מקומי.
טייסת E (סילוק פצצות נפץ) - תפקידה העיקרי לאבטח ולטפל במתקני פסולת כימית, ביולוגית, רדיולוגית, גרעינית ונפיצה הנמצאים בניו זילנד מעל קו המים.
ב-25 באוגוסט 2008 הוקמה מנהלת המבצעים המיוחדים כמרכיב של מטה ההגנה של ניו זילנד.
באתר האינטרנט של הצבא נכתב כי תפקיד המנהלת היה "להפחית את הנטל המבצעי והאסטרטגי" על מפקד השירות האווירי המיוחד של ניו זילנד (NZSAS) וכי המנהלת סיפקה "מטה מבצעים מיוחדים ברמה האסטרטגית".
מנהלת המבצעים המיוחדים קיבלה את שמה כפיקוד המבצעים המיוחדים ב-1 ביולי 2015. שינוי זה לווה בהרחבה משמעותית של תפקידו, כאשר מפקד הפיקוד הפך למקביל למפקדי הצי, היבשה והאוויר של כוח ההגנה הניו זילנדי.
מפקד המבצעים המיוחדים מדווח לראש כוח ההגנה וראש הצבא.
גדוד השירות האווירי הראשון של ניו זילנד מדווח ישירות למפקד, שאחראי על יכולות הפעלת מטעני הצד והפעלת חומרי נפץ של כח ההגנה הניו זילנדי.
פיקוד כוחות המבצעים המיוחדים הקנדיים הוא פיקוד של כוחות הצבא הקנדיים האחראי לכל פעולות הכוחות המיוחדים המסוגלים להגיב לטרור ואיומים על קנדים והגנה על האינטרסים הקנדיים ברחבי העולם.
כוחות המבצעים המיוחדים של קנדה מפוקחים על ידי CANSOFCOM, שהוא ארגון מוכנות גבוהה, שנועד לפרוס כוחות מבצעים מיוחדים בהתראה קצרה כדי להגן על קנדה וקנדים מפני איומים על האינטרס הלאומי במדינה ומחוצה לה.
CANSOFCOM מסוגל לתרום לפעולות הכוחות המזוינים בקנדה (CAF) בכל קשת עימות, החל משלום ועד מלחמה; לפיכך, CANSOFCOM מספקת תמיכה למבצעים מיוחדים מחוץ למדינה בעת הצורך.
המשימה העיקרית של CANSOFCOM היא לוחמה בטרור, הכולל ביצוע אימונים קפדניים ומיוחדים ועבודה עם גורמי אכיפת החוק המקומיים, כנדרש, כדי להגן על קנדים מפני איום הטרור.
מפקד CANSOFCOM מדווח ישירות לראש מטה ההגנה.
הנהגת הצבא ומחלקת ההגנה הלאומית מקיימים פיקוח מלא על כל פעולות ה-CANSOFCOM.
מתן ייעוץ למבצעים מיוחדים לראש מטה ההגנה ולמפקדי מבצעים אחרים של הצבא הקנדי
ליצור כוחות מבצעים מיוחדים המיועדים לפרוס, תוך מוכנות גבוהה, כחלק ממבצע צבאי רחב יותר, או באופן עצמאי
ביצוע ופיקוד על פעולות מבצעיות מטעם מחלקת ההגנה
שמירה וקידום מערכות יחסים עם גופי ביטחון קנדיים וכוחות מבצעים מיוחדים של בעלות ברית
לצורך תמיכה במשימות אסטרטגיות אלה, אנשי CANSOFCOM מאורגנים, מאומנים, מצוידים ותמיד מוכנים לבצע מגוון רחב של משימות מבצעיות.
תגובה למשבר כימי, ביולוגי וגרעיני
תמיכה בפעולות פינוי שאינן מבצעיות
פיקוד המבצעים המשולב הקנדי הוא אחד משני הפיקודים המשולבים של הכוחות המזוינים הקנדיים והשני הוא פיקוד כוחות המבצעים המיוחדים של קנדה.
פיקוד המבצעים המשולב הוכרז במאי 2012 כתוצאה מהצעדים לחיסכון בעלויות בתקציב הפדרלי של 2012 באמצעות מיזוג פיקוד קנדה, פיקוד כוח המשלוח הקנדי ופיקוד התמיכה הקנדית תחת מבנה משולב של פיקוד ובקרה.
צוות הפיקוד מורכב ממפקד של שלושה כוכבים, בסיוע שלושה סגנים מפקדים בעלי שני כוכבים, אחד לכל אחד משלושת המרכיבים העיקריים (פיקוד יבשתי, משלוח ותמיכה).
תפקידו "לצפות ולבצע מבצעים של הכוחות הקנדיים, לפתח, לייצר ולשלב יכולות כוח מבצעיות משולבות."
פיקוד מבצעי אוויר מיוחדים של צבא ארצות הברית הוא פיקוד בכפיפות לפיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית, בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת בריגדיר גנרל.
הפיקוד אחראי על הטסת כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית במבצעים מיוחדים ברחבי העולם.
תפקידו לפקד, לארגן, לאמן, לפתח ולצייד את יחידותיו, הוא אחראי על ניהול צי כלי הטיס, שילוב מערכות ומודרניזציה, וכשירות הציוד והאמצעים.
הוא כולל 135 אנשי מטה, ולמעלה מ-3,300 איש ביחידות הכפופות.
הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 (160th SOAR)
תפקידה להטיס כוחות מיוחדים במבצעיים מיוחדים ברחבי העולם.
טייסי היחידה הידועים בכינוי "מתגנבי הלילה" (Night Stalkers) מיומנים בטיסת לילה.
הם מאומנים לבצע את המשימות הקשות ביותר בכל תנאי סביבה, בכל מקום בעולם, ביום או בלילה, עם דיוק שאין שני לו.
הם מפעילים מסוקי תובלת סער MH-47 צ'ינוק ו-MH-60 בלאק הוק, מסוקי תקיפה קלים MH-6 Little Bird וכטב"ם- MQ-1C.
פלוגת הטיסה ה-UFC היא יחידת הדרכה לאימון טייסי המטוסים והמסוקים של הפיקוד: הפלוגה מפעילה מסוקי UH-60L בלקהוק, מטוסי תובלה בינונית קאסה C-212 אוויוקאר ו-ביצ'קראפט C-12 הורון, מטוסי תובלה כבדה אליניה C-27J ספרטן ומטוסים קלים פילטוס PC-6A טורבו-פורטר.
גדוד אימוני מבצעי אוויר מיוחדים (SOATB)
הגדוד מכשיר אנשי צוות אוויר ואנשי תמיכה למבצעים המיוחדים של ה-160th SOAR.
הגדוד מעביר כ-235 ימי אימונים בשנה, מסמיך כ-80 קצינים, כ-325 בעלי דרגות אחרות ומבצע כ-10,500 שעות טיסה בשנה.
משרד תוכנית יישומים טכנולוגים (TAPO)
TAPO אחראי לצייד את החטיבה במסוקים הטובים ביותר בעולם, והתאמתם למשימותיה המיוחדות, לניהול תוכניות מחזור החיים ומודרניזציה של צי המסוקים, ניהול מכשירי ראיית לילה וציוד מתקדם לבטיחות, הצלה והישרדות המותקנים במסוקים.
משרד ניהול אינטגרציית מערכות (SIMO)
SIMO אחראית לצייד את כוחות המערך במסוקים המתקדמים ביותר והמותאמים למשימתם.
המשרד מגבש דרישות מבצעיות לפיתוח אמצעים חדשים, תכנונם ושילובם בכלי הטיס, תוך הכנסת שיפורים טכנולוגיים ומודרניזציה מהירה.
פיקוד מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי היה פיקוד שריכז את יחידות מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי.
הפיקוד הוקם ב-14 ביולי 1936 במהלך של ארגון מחדש של חיל האוויר המלכותי (לצד הקמה של מספר פיקודים נוספים) והתקיים לאורך מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה.
הוא מוכר במיוחד במיוחד בגלל ניהול טייסות הקרב במהלך הקרב על בריטניה ב-1940. בנובמבר 1943 נסגר הפיקוד מאחר שהאיום האווירי על בריטניה ירד והמערכה האווירית התרחקה לזירות אחרות.
הפיקוד על מטוסי הקרב התפצל למרכיב הגנה שהפך לפיקוד 'ההגנה האווירית של בריטניה הגדולה' (ADGB), ומרכיב התקפי שהפך לחיל האוויר הטקטי השני.
באוקטובר 1944 פיקוד ההגנה האווירית שונה חזרה ל"פיקוד מטוסי הקרב" שהמשיך לספק הגנה על שמי האי הבריטי עד לסוף המלחמה.
לאחר המלחמה המשיך לפעול בשנים הראשונות של המלחמה הקרה עד אשר מוזג עם פיקודי לוחמה אווירית נוספים לכדי פיקוד התקיפה של חיל האוויר המלכותי ב-30 באפריל 1968.