tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מילות השיר תוארו כ"בטוחות בחוצפה", כשדה-בייבי מתיימר על שמירת 32,000 דולר באחד מכיסיו וגלוק בשני, יחד עם "מסירה קולית חזקה, שורות חכמות ואישיות גדולה מדי".
בוושינגטון פוסט נאמר כי השיר "מציג את הרבגוניות של דה-בייבי", תוך שהוא נשמע "חריף" ובעל יכולת "ללחוץ על המתג".
מגזין Vice תיאר את השיר כ"אחד הסינגלים הטובים ביותר מתוך האלבום ובלגן חסר מנוח של שורות", והוסיף כי דה-בייבי מזכיר בשיר את הראפר יאנג ת'אג.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-87 במצעד הבילבורד הוט 100, בשבוע של 13 באפריל 2019, והפך לשירו הראשון של דה-בייבי שהגיע למצעד.
במהלך השבועות הבאים, הגיע בשיאו למקום השביעי במצעד ולמקום השלישי במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
ב-23 ביוני 2019, קיבל הסינגל את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים דיגיטליים בארצות הברית.
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-4 במרץ 2019 בערוץ היוטיוב של דה-בייבי.
בקליפ נראה דה-בייבי במגוון תפקידים, בהם דוור, מנהל המוזיקה שוג נייט ורקדן במשרד.
הקליפ כולל גם קטע משיר הפתיחה של אלבום הבכורה שלו, "Taking It Out".
ב-8 באוגוסט 2019, פרסמו הראפרים ג'וינר לוקאס וטורי ליינז רמיקס לשיר, כסימון לסיום הריב המתוקשר שלהם, שהחל בשנת 2018.
הראפרית ניקי מינאז' ביצעה בבכורה רמיקס לא רשמי לשיר במופע שלה, Queen Radio, ואף פרסמה קטע מהרמיקס בעמוד האינסטגרם שלה.
מדינהתוארמכירות קנדה (Music Canada) פלטינה 80,000 ארצות הברית (RIAA) פלטינה ×2 2,000,000
Sucker (בעברית: פראייר) הוא שיר של להקת הפופ רוק האמריקאית האחים ג'ונאס.
השיר יצא לאור ב-1 במרץ 2019 תחת הוצאת ריפבליק רקורדס.
זהו הסינגל הראשון של הלהקה שיצא יחד מזה שש שנים, מאז האיחוד שלהם יום לפני צאת השיר.
הלהקה כתבה את השיר יחד עם לואי בל ומפיקי השיר ראיין טדר ופרנק דוקס.
האחים ג'ונאס הופיעו בתוכנית הלילה של ג'יימס קורדן מדי לילה בין התאריכים 4–7 במרץ כדי לקדם את השיר.
הוא הגיע למקום הראשון באוסטרליה, קנדה, לטביה, מקסיקו, ניו זילנד, סינגפור, סלובקיה וארצות הברית.
בקליפ הרשמי של השיר מוצגות בנות הזוג של חברי הלהקה: פריאנקה צ'ופרה (אשתו של ניק), סופי טרנר (ארוסתו דאז של ג'ו וכעת אשתו) ודניאל ג'ונאס (אשתו של קווין).
השיר היה מועמד לפרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה בטקס פרסי גראמי ה-62 ובארבע קטגוריות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2019, כולל קליפ השנה, וזכה בפרס קליפ הפופ הטוב ביותר.
הלהקה הקפיאה את המדיה החברתית שלהם לפני שהודיעה על היציאה לאור של השיר ב-28 בפברואר.
מגזין "Us Weekly" חשף גם את שם השיר לפני ההכרזה.
בתוכנית האירוח של ג'יימס קורדן אמר ניק ג'ונאס כי הם שמרו על השיר בסוד בין שבעה לשמונה חודשים.
בארצות הברית, "Sucker" הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ובמצעד השירים הדיגיטליים של ארצות הברית, עם כ-88,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון לצאתו.
זה היה השיר ה-34 שהופיע לראשונה בצמרת מצעד הבילבורד הוט 100. "Sucker" הפך לשיר הראשון של האחים ג'ונאס שהגיע לראש המצעד ולמקום הראשון של להקת בנים במצעד מאז שנת 2003, שם השיר "Bump, Bump, Bump" מאת להקת B2K בהשתתפות פי דידי הגיע לראש המצעד.
השיר הפך לכניסה הראשונה של הלהקה למצעד מאז "Pom Poms" בשנת 2013 והראשון שנכנס לעשרת הגדולים מאז "Tonight" משנת 2008. הוא ירד למקום השישי בשבוע שלאחר מכן, אך ככל שהושמע יותר בתחנות הרדיו המשיך השיר לעלות והצליח לחזור לחמישייה הפותחת בחודש מאי.
לאחר מכן הגיע עד למקום השלישי ב-27 במאי, תוך שהוא מגיע לראש מצעד שירי הרדיו.
בסופו של דבר השיר בילה 22 שבועות בעשירייה הפותחת במצעד לפני שנפל למקום ה-12 ב-17 באוגוסט 2019.
השיר היה גם לראשון שלהם בבריטניה שנכנס לחמישייה הפותחת.
נכון לחודש נובמבר 2020, היו לשיר מעל 840 מיליון השמעות בספוטיפיי.
את הקליפ ביים אנתוני מנדלר והוא שודר לראשונה כשרואים את חברי הלהקה עם בנות זוגם: אשתו של קווין - דניאל, אשתו של ניק, פריאנקה צ'ופרה וארוסתו של ג'ו (כיום אשתו) סופי טרנר.
נכון לחודש נובמבר 2020 עומד מונה הצפיות של השיר על כ-291 מיליון צפיות.
שנהפרסקטגוריהתוצאה2019פרסי בחירת הנוערהסינגל הנבחר של להקהשיר הפופ הנבחרפרסי הווידאו קליפים של MTVקליפ השנהשיר השנהקליפ הפופ הטוב ביותרשיר הקיץ2020פרס גראמיביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה
ב-7 במרץ 2019, האחים ג'ונאס ביצעו את השיר לראשונה בתוכנית האירוח הלילית של ג'יימס קורדן.
ב-2 במאי 2019, הם ביצעו את השיר בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2019 לצד סינגל הבכורה של ניק, "Jealous", והלהיט של ג'ו, "Cake by the Ocean", עם להקת DNCE.
ב-11 במאי 2019 הם ביצעו את השיר שוב בסאטרדיי נייט לייב כאורחים המוזיקליים.
הם ביצעו את השיר גם בפרק הראשון של החידוש של "All That" ב-15 ביוני 2019.
דה מאן האשימו את האחים ג'ונאס בהעתקה של הסינגל שלהם משנת 2017, "Feel It Still".
דה מאן צייצו בטוויטר .
מאוחר יותר הבהירה הלהקה באומרם כי הם "בכלל לא כועסים", וכי הם "למעשה אוהבים הרבה מהמוזיקה של [האחים ג'ונאס] ואלבומי הסולו של ניק".
"Sugar" (בעברית: "סוכר") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת המולדובית נטליה גורדיינקו.
השיר יצג את מולדובה באירוויזיון 2021.
ב-29 בפברואר 2020, גורדיינקו זכתה בקדם המולדובי לאירוויזיון 2020, ונבחה לייצג את ארצה בתחרות, עם השיר "Prison".
זמן קצר לאחר ההודעה, רשות השידור המולדובית הכריזה כי גורדיינקו תייצג את מולדובה גם באירוויזיון 2021. ב-14 בפברואר 2021, נחשפה כותרת השיר, "Sugar".
ב-20 במאי 2021, גורדיינקו ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעה למקום השביעי עם 179 נקודות.
ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה גורדיינקו למקום ה-13 עם 115 נקודות.
"Sue Me" (בעברית: "לתבוע אותי") הוא שיר של הזמרת האמריקאית סברינה קרפנטר מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Singular: Act I.
השיר משמש כרצועה הרביעית באלבום.
הרצועה נכתבה על ידי קרפנטר, יחד עם סטף ג'ונס והופקה על ידי וורן "אוק" פלדר, בסיוע של טרבור בראון וויליאם זאיר סימונס.
השיר פוררסם באמצעות חברת ההקלטות הוליווד רקורדס כסינגל השני מתוך האלבום ב-9 בנובמבר 2018, ונשלח לרדיו הלהיטים העכשוויים ב-8 בינואר 2019.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר בוים על ידי לורן דאן ועלה לערוץ ה-Vevo של קרפנטר ב-16 בנובמבר 2018. בקליפ מופיעה השחקנית וחברתה של קרפנטר, ג'ואי קינג, וסרחיו ד'ארסי ליין.
הקליפ צולם באוניברסיטת פפרדיין, מאליבו, קליפורניה.
קרפנטר קידמה את "Sue Me" באמצעות מספר הופעות חיות ביום יציאתו, ב-"The Today Show", וב-"Live with Kelly and Ryan".
קרפנטר כתב את השיר לאחר שנתבעה על ידי מנהלי המוזיקה שלה לשעבר, סטן רוגו ואליוט לורי על כך שלטענתם לא שילמו להם עמלות לאחר שפיטרה אותם באוגוסט 2014. השניים טענו שהם אמורים לקבל חלק מההכנסות משני האלבומים הקודמים של קרפנטר, Evolution ו-Eyes Wide Open.
קרפנטר אישר שזהו הרקע, אך לא התייחסה לעניין או הודיעה על התפתחויות בנושא.
קרפנטר אף הצהירה שהשיר מייצג ביטחון טהור.
קרפנטר הסבירה כי "Sue Me" הייתה הרצועה הראשונה שנתנה כיוון לאלבום, כיוון שהיא שונה משאר השירים שכתבה בעבר.
השיר נכתב בספטמבר 2017, לאחר שסיימה סברינה את סיבוב ההופעות שלה, "The De-Tour", על ידיה, יחד עם וורן "אוק" פלדר, סטף ג'ונס, טרבור בראון וויליאם זאיר סימונס.
השיר הופק על ידי פלדר, בסיוע של בראון וזאיר קואלו.
אריק ג'י דובובסקי היה אחראי על המיקסינג, בסיועו של טים וואט, ששימש כעוזר מיקסינג.
עבודת המאסטרינג נעשתה בסטרלינג סאונד שבניו יורק, על ידי כריס גרינגר.
קרפנטר הציגה הצצה מהקליפ ב-9 בנובמבר 2018 בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "Total Request Live".
הקליפ בוים על ידי לורן דאן, ופורסם ב-Vevo וביוטיוב ב-16 בנובמבר 2018. בקליפ מופיעים סרחיו ד'ארסי ליין, וכן חברתה של קרפנטר, ג'ואי קינג.
הקליפ צולם ביום אחד באוניברסיטת פפרדיין שבמאליבו, קליפורניה, באותו קמפוס בו צולמה קומדיית המצבים האמריקאית לנוער "זואי 101".
לפי סטורי האינסטגרם של מעצב השיער של הקליפ, סקוט קינג, הוא צולם ב-17 באוגוסט 2018. יש הטוענים שהקליפ מבוסס על הסרט "לא רק בלונדינית" שכן הוא כולל סטוריליין, דמויות ותכונות דומים מאוד, אם כי קרפנטר מעולם לא אישרה זאת.
אזור תאריך פורמט גרסה חברת תקליטים מקור שונים 9 בנובמבר 2018 הורדה דיגיטלית מקורי הוליווד אוסטרליהרדיו להיטים עכשוויים הוליווד, יוניברסל מיוזיק אוסטרליה ארצות הברית 8 בינואר 2019הוליווד שונים 18 בינואר 2019 הורדה דיגיטלית רמיקסיםאיטליה 25 בינואר 2019 רדיו להיטים עכשוויים מקורי יוניברסלשונים 22 במרץ 2019 הורדה דיגיטלית א-קפלה הוליווד
"Sucks to Know You (FU)" הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי, מרגי.
השיר הוא הראשון של מרגי בשפה האנגלית.
הוא יצא לאור ב-15 ביולי 2022 תחת הוצאת סבן מיוזיק גרופ.
השיר הוא הסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום Dark Side of the Rainbow.
ב-15 ביוני 2022 הכריז מרגי על הופעה חד פעמית בהאנגר 11 בתל אביב, בה יבצע לראשונה את הסינגל הבינלאומי הראשון שלו.
ב-22 ביוני הוציא מרגי טיזר של השיר בעמוד הטיקטוק שלו.
השיר יצא לאור ב-15 ביולי 2022 תחת הוצאת סבן מיוזיק גרופ כסינגל הראשון מתוך מיני אלבום עתידי בשפה האנגלית בשם Dark Side of the Rainbow.
מרגי השיק את הסינגל ואת הפרויקט ב-14 ביולי בהופעת השקה שנערכה באולם "סאן רוז" בלוס אנג'לס לפני אישים מתעשיית המוזיקה האמריקאית: ביניהם המפיק אטון בן חורין ומנכ"לית קבוצת ההפצה של יוניברסל מיוזיק גרופ, ג'ודי גרסון .
מרגי אישר כי השיר נכתב במהלך שנת 2021 וכי הוא עוסק בפרידה שלו מהזמרת הישראלית נועה קירל, איתה ניהל זוגיות במשך שלוש שנים: .
בשבוע הראשון לצאתו, צבר השיר כ-221,878 השמעות בספוטיפיי והיה לשיר המושמע ביותר בישראל באותו השבוע.
בנוסף, היה גם לשיר החדש הראשון של זמר ישראלי שהגיע לראש טבלת ההשמעות עם צאתו.
ביוטיוב צבר השיר מעל לחצי מיליון צפיות בשבוע הראשון לצאתו והיה לסרטון החמישי הנצפה ביותר באותו השבוע.
הקליפ צולם בקרואטיה בחודש מאי 2022 ובוים על ידי עומר בן שחר.
נכון לנובמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-3.6 מיליון צפיות ביוטיוב.
הקליפ מתחיל כשרואים את מרגי מחבק אישה בשדה פרחים.
לאחר מכן הוא מוצג כאשר הוא נוהג במכונית אדומה ישנה בשביל עפר במרכז השדה בעודו דומע, כשלוחית הרישוי של הרכב נושאת את שמו ואת ראשי התיבות של המיני אלבום אליו משתייך השיר.
לאחר מכן המכונית חותכת משביל העפר לתוך השדה ומרגי שר את הפזמון בתוך הרכב.
הוא יוצא מתוך הרכב ומסיים את השיר.
בסוף השיר הוא חוזר לדרך בה נסע, וקוטף את הפרח היחיד שהרכב לא רמס.
מרגי סיפר כי התייחס לפרידה ולהתמוטטות הנפשית שחווה לאחריה בקליפ בתור מטאפורה ויזואלית: .
SuicideBoys (מסוגנן כ-$uicideBoy$) הוא צמד היפ הופ אמריקאי מניו אורלינס, לואיזיאנה שהוקם בשנת 2014 על ידי בני הדודים רובי דה צ'רי (Ruby da Cherry) וסקרים (Scrim או crim$).
דרך פלטפורמת שיתוף המוזיקה SoundCloud, הצמד קיבל פופולריות בשל הביטים הנקיים המיוצרים על ידם והתוכן הלירי האפל שמכיל נושאים של שימוש בחומרים ורעיונות אובדניים ודיכאוניים.
הם מחזיקים ומתפעלים חברת תקליטים בשם G*59 Records, וכל המוזיקה שלהם מופצת על ידי Virgin Music Label & Artist Services.
הצמד נחשב לאחד מהכי פופולריים בסצנת הראפ המחתרתי , ונחשב בעל קהל מעריצים חזק.
סקרים נולד בתור סקוט אנתוני ארסנו ג'וניור (Scott Anthony Arceneaux Jr.) ב-11 באפריל 1989 במאררו, לואיזיאנה.
ארסנו קיבל השראה מטי-פיין וקניה וסט להפיק מוזיקה וקנה את הלפטופ הראשון שלו עם כסף שהשיג מלמכור סמים.
התשוקה של ארסנו ל-DJing הוגברה כשנכנס ל-Delago Community College, ושכרו אותו לעשות DJing במסיבות.
הוא גם עבד במכירת רהיטים אך פוטר עקב קעקועים חדשים על ידיו אחרי 3 שנים.
רובי דה צ'רי נולד כאריסטוס נורמן פטרו ב-22 באפריל 1990 לאמא אמריקאית ואבא יווני קפריסי.
העניין של פטרו במוזיקה החל כשהוא היה בן 7, וניגן בכינור ותופים בגיל 10, ובסופו של דבר הצטרף ללהקות בחטיבה.
הוא עבד במסעדה של אביו כמלצר, עבודה שהייתה לו עד 2015. הניסיון של עם פאנק רוק (Punk rock) המשיכה כשהוא הצטרף ללהקה Vapo-Rats כמתופף אך פרש והמשיך את קריירת ההיפ הופ שלו ביחד עם ארסנו כאשר התאכזב מהאדישות של חברי הלהקה כלפי עתידה.
ארסנו ופטרו הם בני דודים וחלקו מערכת יחסים קרובה כשהם גדלו.
כאשר הבינו ששניהם התעניינו בלעשות קריירה מוזיקלית רצינית ושניהם לא אוהבים את הכיוון שחיהם הולכים אליו, השניים הקימו את SuicideBoys הסכם שאם הקריירה שלהם לא תצליח הם יבצעו התאבדות.
ארסנו הרחיב בראיון ש"זה היה כמו לחתוך את היד, לדמם ולעשות הסכם שאם זה לא קורה עד שאנחנו בני 30 אז אני מפוצץ את הראש שלי".
הפרויקט הראשון של הצמד ביחד היה EP של שלושה שירים הנקרא Kill Yourself Part I: The $uicide $aga, שיצא ביוני 2014 בסאונדקלאוד ובאנדקאמפ, ומשך את תשומת הלב של הראפר Bones ובכך הם שיתפו פעולה בהמשך הדרך.
בחודשים לאחר מכן הצמד הוציא תשעה איטרציות של סדרת ה-Kill Yourself.
לאחר כמה EPs שיתופיים עם אמן בשם Black Smurf, הפרויקט המלא הראשון שלהם הנקרא Gray/Grey יצא ב-3 במרץ 2015.
הפריצה של הצמד הגיעה עם ההוצאה של הEP השיתופי עם ראפר בשם פויה (Pouya) שנקרא outh $ide $uicide$.
נכון ליוני 2022, לEP יש 128 מיליון האזנות בפלטפורמת המוזיקה Spotify בלבד.
הפריצה הראשונה של הצמד למיינסטרים הגיעה עם היציאה של ה-EP שנקרא Radical $uicide שיצא בקיץ 2016 והגיע למקום 17 ב-Billboard Rap Charts.
ב-7 בספטמבר 2018, אלבום הסטודיו הראשון שלהם, I Want to Die in New Orleans יצא.
אמירה שנכתבה בעמוד הרשמי של הצמד באינסטגרם היא ש"התחלנו להקליט את האלבום הזה בתחילתה של 2017. תחילה רצינו לכתוב על הניסיון שלנו ולהביע את איך שהחיים שלנו נהפכו לטיפה יותר בזבזניים."
הצמד השיג קהל מושבע בסצנת ההיפ הופ עקב החלק שלו בנושאים שכמעט ולא נראים בראפ כמו אובדנות, שטניזם, ודיכאון.
נכון לאוגוסט 2021, סרטון המוזיקה עם הכי הרבה צפיות שלהם ביוטיוב הוא לשיר Paris, שהשיג יותר מ-200 מיליון צפיות והשיר עם הכי הרבה האזנות בספוטיפיי הוא Kill Yourself (Part III) עם 322 מיליון האזנות.
מאוחר בשנת 2018, הייתה שמועה שהצמד התפרק אחרי סדרה של טוויטים בטוויטר.
אך במהרה הם הבהירו שהטוויטים היו בהקשר של בעיות אישיות של ארסנו (Scrim) ושהם לא נפרדו.
במאי 2019, הצמד הפסיק את השמועה כאשר הם הוציאו את ה-EP של 6 השירים שלהם הנקרא Live Fast, Die Whenever בשיתוף פעולה עם המתופף של Blink-182, טראוויס בארקר וגם עם ג'יימס שייפר מלהקת הנו-מטאל קורן.
הסיבוב הופעות החל עם הופעה ב-24 ביולי 2019 ב-WaMu Theater בסיאטל, ווישנגטון ונגמר ב-23 באוגוסט ב-Shrine Expo Hall בלוס אנג'לס, קליפורניה.
באוגוסט 2021, לאחר הפסקה של יותר משנה, הצמד הוציא את אלבום האולפן השני שלהם Long Term Effects of Suffering.
האלבום התקבל טוב על ידי המעריצים אבל היו חילוקי דעות במדיה הגנרלית.
זמן קצר לאחר היציאה של האלבום, הצמד החל את סבב ההופעות "Grey Day Tour 2021" עם חברי חברת התקליטים הנוספים שלהם.
בנובמבר 2021 הצמד קיבל תואר הקלטה מסוג פלטיניה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי על השיר "And To Those I Love, Thanks For Sticking Around...".
ביחד עם עבודתם על SuicideBoys, פטרו וארסנו שניהם הוציאו סולויים ועשו שירים יחידניים עם אמנים אחרים.
לפני SuicideBoys, ארסנו שאף להיות אמן היפ הופ והוציא כמה מיקסטייפים תחת השם crim$.
ארסנו גם עבד כמפיק בשביל Universal/Republic, והפיק כמה שירים בשביל זמרים ושיר אחד הצליח מאוד.
ב-2020 ארסנו הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו מאז הקמת $uicideBoy$.
שם האלבום הוא A Man Rose From the Dead וקיבל ביקורות מעורבות.
פטרו הוציא שני מיקסטייפים לבד תחת השם Oddy Nuff da Snow Leopar, אחד בשם The Jefe Tape ב-2012, והשני בשם Pluto ב-2014. Pluto הכיל את שיתוף הפעולה הראשון של פטרו וארסנו בשיר בשם Smoke a Sack.
SuicideBoys מקבלים הרבה קריטיסיזם מאמנים של מיינסטרים עקב התמונה הפוגענית שלהם כגון השם שלהם, התוכן בשירים שלהם והתנהגותם.
הרבה משיריהם מכילים נושאים ורמיזות של הערצת השטן; למרות זאת, ארסנו מבהיר בראיון עם אדם גראנגמייסון, שהשימוש שלהם בתמונת השטן היא פשוט מטפורה לאפקט שלילי של כסף, סמים ודברים אחרים עם פוטנציאל של השפעה רעה על אנשים.
ארסנו הוא מכור לשעבר של אופיואיד, וטען בראיון של No Jumper שהוא היה גורם לאנשים לבוא אליו דרך Craiglist (אתר שמאפשר לפרסם מודעות למקומות עבודה, בתים ועוד) והיה שודד אותם כדי לספק את ההתמכרות שלו.
בספטמבר 2016, DJ ומפיק תקליטים קנדי בשם Deadmau5 האשים את השניים בהפרת זכויות יוצרים עקב הצלחת השיר Antarctica (חלק מאלבום המיקסטייפ שלהם Dark Side of the Clouds ב-2016).
השיר מכיל חלקים מהשיר "I Remember" שלו ושל Kaskade; הדיג'יי טען שהצמד "מפרסמים רכוש אינטלקטואלי של אנשים אחרים".
השיר, שיצא בינואר והשיג מיליוני האזנות גם ביוטיוב וגם בסאונדקלאוד, הורד על ידי SuicideBoys משתי הפלטפורמות ושום פעולה נוספת נלקחה.
אך לפני סיבוב ההופעות שלהם Grey Day Tour 2021 הם החזירו את השיר לפלטפורות בספטמבר 2021 כי השיר היה לא זמין במשך כמעט 4 שנים.
המוזיקה של SuicideBoys משתנה בין קטגוריות שונות של ראפ; בזמן שלחלק מהשירים יש טונים עצובים עם תוכן מילולי שמתמקד בדיכאון ורעיונות אובדניים (תכנים שלא מופצים באופן רחב בראפ), אחרים הם אגרסיביים עם נושאים של אלימות ותוכן סקסואלי.
חלק מהמוזיקה שלהם מבוססת על החיים בלגדול בניו אורלינס; שירים כמו Aubudon, Tulane, Elysian ו-St.
Berndard מדברים על רחובות ושכונות שהשפיעו על חייהם.
חלק גדול מהמוזיקה שלהם מתמקדת בדיכאון והתסמינים שלו, זווית שלא מתקבלת לרוב במיינסטרים של ההיפ הופ.
ארסנו הרחיב ואמר בראיון ש"הרבה אנשים לוקחים את זה כאימו (Emo) או מוזיקה דיכאונית או מוזיקה שלילית...
יש השפעה ברורה של Three 6 Mafia על המוזיקה שלהם עם הרבה שירים שיש בהם משפטים מהשירים של הקבוצה.
בזמן שהקבוצה Three 6 Mafia לא הייתה בטוחה אם היא רוצה להיות בשירים שלהם, במיוחד Gangsta Boo, זה הושלם על ידיי האחרים.
ארסנו ופטרו סודיים כשזה מגיע לחיים האישיים שלהם.
אך, שניהם מדברים על נשים שהם יצאו איתם בשירים שלהם, כמו בשיר CLYDE (I Hope at Least One of My Ex-Girlfriends Hears This).
לארסנו (סקרים) יש היסטוריה של התמכרות לסמים, והכי שכיח אצלו, הרואין.
אך הוא טוען להיות פיכח מפברואר 2019. ארסנו אמר שהוא ממשיך להיות פיכח על ידי תוכניות של 12 צעדים וטיפולים פסיכולוגיים.
פטרו גם התעסק עם התמכרות לסמים.
הוא לא היה פתוח לגבי ההתמכרות כמו ארסנו, אך, הוא דיבר עליה יותר אחרי ההוצאה של האלבום Long Term Effects of Suffering.
אחרי התערבות של ההנהלה שלהם, פטרו הלך לשיקום באוקטובר 2020. פטרו אמר שהוא לא לגמרי פיכח בגלל שהוא ממשיך לעשן מריחואנה.
פורמט: הורדה דיגיטלית, שידור, דיסק, קלטת, קסטה71876261261—829Sing Me a Lullaby, My Sweet Temptation יצא בהמשך: יולי 29, 2022
פורמט: הורדה דיגיטלית, שידור colspan="10"
שםפרטיםמקוםUSR&B/HHUSInd.USHeat יציאה: 22 ביולי 2016
+כל האלטר איגויים הידועיםהאלטר איגויים של פטרוהאלטר איגויים של ארסנוRuby Da Cherry$crimSLAMDUNKASAUR
נקרא על שם הפוליטיקאי ר' באד דווייר, שהתאבד בטלוויזיה בשידור חי.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה של בילבורד2024אמן סיבוב הופעות מוביל – ראפSuicideBoys
Suicidal Tendencies (בתרגום חופשי לעברית: נטיות אובדניות) היא להקת קרוסאובר ת'ראש אשר קמה בשנת 1980 בוונציה בלוס אנג'לס, קליפורניה על ידי הסולן מייק מיור.
מיור הוא החבר המקורי היחיד שנותר בלהקה.
הלהקה נחשבת לאחת מ"אבות הקרוסאובר ת'ראש".
ההרכב הנוכחי שלהם כולל את מיור, הגיטריסטים דין פליזנטס ובן ויינמן, הבסיסט רה דיאז והמתופף גרייסון נקרוטמן.
מוזיקאים בולטים שלקחו חלק בלהקה כוללים את הגיטריסטים רוקי ג'ורג' ומייק קלארק, הבסיסטים לואיש מאיורגה, רוברט טרוחיו, ג'וש פול וסטיבן "ת'נדרקאט" ברונר, המתופפים אמרי סמית',דייב לומברדו, ג'ימי דגראסו, ברוקס ווקרמן, דייוויד הידאלגו ג'וניור, תומאס פרידג'ן והמוזיקאי סשן ג'וש פריזה.
Suicidal Tendencies הוציאו 14 אלבומי אולפן (ארבעה מהם מורכבים מחומרים שהוקלטו מחדש או שיצאו בעבר), שני מיני אלבומים, ארבעה אלבומים מפוצלים, ארבעה אלבומי אוסף ושני סרטוני וידאו ארוכים.
הלהקה צברה הצלחה רבה לאחר שהוציאה את אלבום הבכורה שלה בשנת 1983. לאחר האלבום הם הוציאו את הסינגל "Institutionalized", שהיה אחד משירי ההארדקור-פאנק הראשונים שהושמעו ב-MTV.
הלהקה הוציאה שלל אלבומים, כגון Lights...Camera...Revolution!
בשנת 1995, לאחר שהלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן נוספים (Still Cyco After All These Years ו-Suicidal for Life), היא התפרקה וניתקה את הקשרים מסוני ואפיק.
עם זאת, הם התאחדו שנה לאחר מכן והמשיכו להופיע ולהקליט מאז.
לאחר למעלה מעשור של עבודה ושינויים רבים בהרכב שלהם, Suicidal Tendencies הוציאו את אלבום האולפן האחד-עשר שלהם, 13, ושלוש שנים לאחר מכן, הוציאו אלבום אולפן נוסף בשם World Gone Mad.
שני האלבומים זכו לתשבחות, ונחשבו לאחד מהקאמבקים המצליחים של הלהקה.
"" הוא שיר שנכתב, הופק ובוצע על ידי המוזיקאי הקנדי אילי-אוטו.
הוא יצא לאור ב-25 באוגוסט 2020. בהוצאת חברת התקליטים RCA רקורדס כסינגל שלא מתוך אלבום.
רמיקס בהשתתפות הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס והמוזיקאי הקנדי-אמריקאי קרטיס וואטרס יצא לאור ב-23 באפריל 2021.
באורך של דקה ו-20 שניות, השיר נכתב בסולם פה מז'ור בקצב של 98 פעימות בדקה.
הוא הפך לוויראלי באפליקציית שיתוף הווידאו טיקטוק בשנת 2021. "" מאופיין בהייפרפופ עם אפקטים קוליים רבים, בס מעוות וקולות גבוהים, המורכב משני פזמונים, בית וגשר מוזיקלי.
ב-Genius סקרו את השיר והזכירו את "פוקימון שחור ולבן".
בהמשך, לכך אמר אילי-אוטו עד כמה הוא עייף ממגפת הקורונה המתמשכת, מהעתיד שלו ומהדיספוריה המגדרית שלו.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-270 מיליון השמעות.
ב-24 באפריל 2021 יצא רמיקס רשמי ל-"" ביחד עם הזמרת הגרמנייה קים פטרס.
הווידאו קליפ הרשמי של "Jenny" הועלה לערוץ היוטיוב של אילי-אוטו ב-4 במאי 2021 וצבר למעלה מ-20 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםגרסהמקורכלל העולם25 באוגוסט 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהוצאה עצמאיתמקורית23 באפריל 2021RCAרמיקס
"Suddenly I See" ("פתאום אני רואה") הוא שיר של הזמרת והמשוררת הסקוטית קיי.טי.
טאנסטול מתוך אלבום הבכורה שלה, Eye to the Telescope (2004).
השיר נוצר בהשראת הזמרת והמשוררת הניו יורקית פטי סמית', שעטיפת אלבומה Horses שימשה השראה גם לעטיפת האלבום Eye to the Telescope של טאנסטול.
השיר יצא לאור ב-29 באוגוסט 2005 כסינגל השלישי מהאלבום בבריטניה.
בארצות הברית, הוא יצא לאור כסינגל השני של האלבום ב-27 בפברואר 2006.
"Suddenly I See" הגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי והפך לסינגל של טאנסטול שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד.
הסינגל הגיע למקום ה-21 בארצות הברית ולמקום ה-6 במצעד הסינגלים של ARIA.
השיר זיכה את טאנסטול בפרס אייבור נובלו בשנת 2006 בקטגוריית השיר הטוב ביותר מבחינה מוזיקלית ומילית.
השיר עוסק בכוח נשי, בהשראת המוזיקאית והמשוררת האמריקאית פטי סמית'.
כפי שמתואר בשיר, טאנסטול קיבלה השראה להתחלת הקריירה שלה במוזיקה באמצעות התבוננות בתמונה בשחור-לבן של אישה.
טאנסטול מעריצה ומעריכה את האישה על הישגיה וכוחהּ המתבטאים לדעתה בתמונה, והם מביאים אותה להבנת המטרה שלה בחייה, ולהבנת "מי היא רוצה להיות".
טאנסטול סיפרה בראיון שהשיר מדבר "על הצילום של רוברט מייפלת'ורפ של פטי סמית' על העטיפה של Horses".
בהתייחס לשימוש מאוחר יותר בשיר בסרט השטן לובשת פראדה, טאנסטול אמרה: "לא הבנתי שהמילים יכולות להתאים בצורה מושלמת לסרט בנות, ולהתפרש כאילו אני שרה על הרצון שלי להיות דוגמנית".
ישנם שלושה קליפים שונים לשיר: אחד לבריטניה, אחד לארצות הברית ואחד מונפש.
הגרסה הבריטית היא סרטון הופעה פשוט שבו טאנסטול ולהקתה מנגנים מול גרסה אחרת שלהם עצמם.
הגרסה האמריקאית, בבימויו של פטריק דאות'רס, מציגה את טאנסטול במצבים שונים הקשורים לקרקס ברומניה.
הסרטון צולם בבוקרשט, והופק על ידי "Black Dog Films".
גרסה זו שודרה לזמן קצר בארצות הברית ולכאורה הוחלפה בגרסה המונפשת.
הגרסה המונפשת, בבימוים של צוות הבמאים לורה קלי וניקולס ברוקס, מציגה את טאנסטול מסתובבת בעולם פנטזי מונפש, כשהיא עוסקת בפעילויות כמו הליכה על גיטרות ענק, רכיבה ברכבות מיניאטוריות, וריחוף לחלל.
"Miniature Disasters" (לייב בפסטיבל גלסטונברי) – 5:54
"Get Ur Freak On" (טרקלין לייב ברדיו BBC 1) – 3:18
"Get Ur Freak On" (טרקלין לייב ברדיו BBC 1)
"Suddenly I See" (לייב מטרקלין מרקורי) – 5:25
אזור תאריך פורמטים מוציא לאור הממלכה המאוחדת 29 באוגוסט 2005תקליט 7 אינץ', תקליטור, DVD רלנטלס רקורדס אוסטרליה 16 בינואר 2006 תקליטור ארצות הברית 27 בפברואר 2006 רדיו טריפל A וירג'ין רקורדס 21 באוגוסט 2006 רדיו מוזיקה עכשווית למבוגרים 26 בספטמבר 2006 רדיו להיטים עכשוויים
Sucker for Pain הוא שיר של הראפרים האמריקאים ליל ויין וויז קאליפה והלהקה האמריקאית אימאג'ין דראגונז, ביחד עם הראפר האמריקאי לוג'יק והזמר האמריקאי טיי דולה סיין בהשתתפות הלהקה האמריקאית X Ambassadors.
השיר יצא לאור כסינגל מתוך פסקול הסרט "יחידת המתאבדים" ב-24 ביוני 2016 באמצעות חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
באותו היום, וידאו קליפ לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של אטלנטיק רקורדס.
אליאס לייט מרולינג סטון שיבח את תרומתו של ליל ויין לשיר, באומרו: "ויין זורח במהלך הוורס שלו, מספק חרוזים הרסניים תוך כדי דילוג זריז סביב הקצב".
קארלי מלנבאום מ-USA Today הרגישה כי השיר הוא "סקסי".
באמריקה הצפונית, השיר הגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי ולמקום השלישי במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
פרסשנהקטגוריהתוצאהפרסי המוזיקה של בילבורד2017שיר הרוק המוביל
"Sugar" הוא שיר של הראפר האמריקאי פלו ריידה, בהשתתפות הזמרת האמריקאית וינטר גורדון.
פזמון השיר נלקח מהשיר "Blue" של להקת המוזיקה האלקטרונית האיטלקית אייפל 65. השיר יצא לאור כסינגל הרשמי השלישי מהאלבום השני של פלו ריידה במרץ 2009 כהורדה דיגיטלית.
בעקבות הצלחת השיר בארצות הברית, השיר יצא לאור ב-25 במאי 2009 בבריטניה.
"Sugar Rush Ride" הוא שיר של להקת הבנים הדרום קוריאנית שפורסם כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום הקוריאני החמישי שלהם .
הוא שוחרר ב-27 בינואר 2023 דרך ביג היט מיוזיק וריפבליק רקורדס.
מקום הפרסוםרשימהדירוג50 שירי הקיי-פופ הטובים ביותר של 202349
+פרסים של "Sugar Rush Ride"טקסשנהפרסתוצאה 2023המוזיקה הטובה ביותר (אביב)פרסי הווידאו קליפים של MTV2023הופעת הפוש של השנההקיי-פופ הטוב ביותר פרסי MAMA 2023
+אזורתאריך יציאהפורמטחברתתקליטיםעולמי27 בינואר 2023 הורדה דיגיטלית • הזרמת מדיהביג היט • ריפבליקיפן27 ביוני 2023UMJ
"Subways of Your Mind" (בעברית: "מנהרות מחשבותיך") הוא שיר של להקת הרוק הגרמנית Fex, שהוקלט בשנת 1984. ב-1985 יצאה קלטת דמו המכילה את השיר כדי לקדם את סיבוב ההופעות של הלהקה ברחבי צפון ומרכז גרמניה, כאשר הקלטת עצמה נמכרה בעיקר בסיבוב ההופעות.
ב-18 במרץ 2007 הועלתה לרשת הקלטה מקלטת שמע משידור רדיו באמצע שנות ה-80 וזכתה לתשומת לב רבה.
השיר נותר בלתי מזוהה, גם לאחר שהועלה לאינטרנט, מה שהוביל לחיפוש בן 17 שנה כדי לזהות את האמן ואת שם השיר.
טרם זיהוייו, הוא היה ידוע כ-"השיר המסתורי ביותר באינטרנט" .
השיר הוקלט בווילהלמסהאפן משידור של Norddeutscher Rundfunk (NDR) מתישהו באמצע שנות ה-80, ככל הנראה במהלך או אחרי 1984. מאז 2019, השיר היה נושא לתופעת אינטרנט ויראלית, כאשר משתמשים רבים באתרים כמו רדיט ודיסקורד היו מעורבים במאמץ משותף לחפש את מקורות השיר.
ב-4 בנובמבר 2024 הוא זוהה כ-"Subways of Your Mind" של להקת Fex, להקת רוק מקיל.
האישור הגיע עם יציאתו של מיני-אלבום משנת 1985 שכלל גרסת דמו של השיר, כמו גם הקלטה של הופעה חיה מאותה שנה.
ב-12 בינואר 2025, בתו של קלידן הלהקה, מיכאל הדריך, פרסמה בקהילת רדיט שהוקמה סביב השיר שאביה מצא עותק קלטת של גרסת האולפן שהושמעה ברדיו הגרמני בסביבות 1984. העותק שוחרר כסינגל דיגיטלי למחרת.
עם זאת, קלטת המאסטר מקלטת BASF 4|1 המכילה גרסה זו טרם נמצאה.
במהלך החיפוש התגלו שירים לא ידועים נוספים.
משתמשים טבעו את המונח "Lostwave" כדי לתאר שירים מסוג זה.
בריאיון משנת 2024, הקלידן של Fex, מיכאל הדריך, סיפר על ההשראה והמשמעות של השיר:ובכן, טורה, הוא המלחין, אז הוא יכול לענות על זה הכי טוב אבל אני יודע מה דעתו על זה.
זה השילוב של אווירת ה"אין עתיד" באותה תקופה - כזכור, זו הייתה המלחמה הקרה בשנות השמונים, כולם חשבו שבסופו של דבר מישהו הולך ללחוץ על הכפתור האדום, אז זו הייתה האווירה, ולכן בשיר היו החלקים האלה של "השמש לעולם לא תזרח" - אבל גם "החולמים הצעירים וחסרי המנוחה".
תמיד יש בו שורות חיוביות שנותנות ניגוד לחלק המלנכולי של השיר.
ואני חושב שהניגוד הזה, התערובת הזו של חיובי ופחד, הופכת את השיר לכל כך אטרקטיבי, כן?
פשטות - איכשהו יש לזה קסם פשטני, וזה מעביר את האווירה הזו.— מיכאל הדריך, After Hours Café, WRDV
נער בשם דריוס הקליט את השיר מתוכנית רדיו בתחנת הרדיו הציבורית של צפון גרמניה Norddeutscher Rundfunk (NDR).
הוא הקליט את השיר על קלטת ויצר מיקסטייפ שכלל גם שירים מ-XTC ומהקיור.
כדי לקבל הקלטות נקיות של שירים, דריוס הסיר בכוונה דיאלוגים ממנחי הרדיו, וזו כנראה הסיבה שתאריך ההשמעה המדויק והכותרת אינם ידועים.
בשנת 2004, אחותו הגדולה של דריוס, לידיה, קנתה לו דומיין לאתר כמתנת יום הולדת, שבו השתמש כדי להעלות את המודעות לשירים הלא מזוהים באוסף האישי שלו.
לאחר מכן הוא הפך את הקלטות הרדיו שלו לדיגיטליות, שמר את השירים כקובצי aiff ו-m4a, וקרא לאתר Unknown Pleasures על שם האלבום של ג'וי דיוויז'ן משנת 1979.
ב-18 במרץ 2007, לידיה החלה לחפש את השיר באינטרנט בקבוצת דיון, אך מאוחר יותר עברה לאתרים עם כלים לזיהוי שירים.
היא פרסמה קטע מהשיר ביחס 1:15 באתר best-of-80s.de (פורום גרמני המוקדש לסינת'-פופ של שנות ה-80) ול-The Spirit of Radio (אתר מעריצים המוקדש לתחנת הרדיו הקנדית CFNY-FM).
השיר התפשט באיטיות ברחבי האינטרנט, והועלה ל-WatZatSong ב-2009 וליוטיוב ב-2011. חברת התקליטים הספרדית Dead Wax Records פרסמה את הקטע מהשיר בערוץ היוטיוב שלה בשנת 2017. זה משך את תשומת ליבו של גבריאל פלנסון, חבר של ניקולס זוניגה (הבעלים של Dead Wax), שהחל לחפש את מקור השיר בשנת 2019.
פלנסון העלה את קטע השיר לערוץ היוטיוב שלו ולקהילות רבות הקשורות למוזיקה ב-רדיט, ובסופו של דבר ייסד את r/TheMysteriousSong.
ב-12 ביולי, משתמש רדיט u/johnnymetoo פרסם את הגרסה המלאה של השיר, אותה השיג מקישור באחד הפוסטים של לידיה בקבוצת דיון לפני מחיקתו.
המחפשים יצרו קשר עם אנשים שעשויים להיות רלוונטיים לחיפוש, כמו פול בסקרוויל (די ג'יי מ-NDR), GEMA (ארגון גרמני לזכויות הופעות) וערוץ יוטיוב בשם "80zforever", שמפרסם מוזיקה עלומה.
בסקרוויל הסכים להשמיע את השיר בתוכנית הרדיו שלו דאז Nachtclub ב-21 ביולי 2019. אף על פי שלא הגיעו לאפשרויות חדשות, הוא גרם ללידיה ודריוס להיות מודעים לגל החדש של החקירה, ולידיה הפכה למעורבת בקהילת Reddit באוגוסט.
ב-9 ביולי 2020, משתמש u/FlexxonMobil רכש את הרשימה המלאה של שירים שבסקרוויל ניגן ב-Musik für Junge Leute בשנת 1984 ופרסם אותה באתר.
לאחר כמה חיפושים, המשתמשים הגיעו למסקנה שהשיר לא היה ברשימה זו, ולמעשה שללו את התיאוריה שבסקרוויל ניגן את השיר.
שאר רשימות ההשמעה של Musik Für Junge Leute הגיעו בסופו של דבר בדצמבר 2020, ולאחר חיפוש מקיף, המשתמשים הגיעו למסקנה שהשיר לא הושמע ב-Musik Für Junge Leute.
בינואר 2021, הקהילה קיבלה פלייליסטים של Der Club ו-Nachtclub מאוקטובר ונובמבר 1984, ומצאה מספר שירים שדריוס ולידיה הקליטו כולל שירים מהקלטת BASF 4|1, מה שגרם למשתמשים להאמין שהשיר יופיע בפלייליסטים הנותרים.
ב-2 בנובמבר 2021, לידיה פרסמה ב-Reddit כי אחד מבניה מצא קופסה מלאה בקלטות בזמן שיפוץ דירתה.
אחת הקלטות הכילה גרסה איכותית יותר של השיר.
רשימת השירים של הקלטת הייתה שונה מקודמותיה, אם כי משערים שהיא עשויה מאותה הקלטה, מכיוון שהיא חולקת חלק מאותם חפצים כמו הקלטת הראשונה.
המחפשים מסכימים בדרך כלל כי לזמר יש מבטא אירופי כלשהו, אך הסוג הספציפי אינו ברור.
חלק מהמשתמשים שיערו כי הסינתיסייזר שמופיע בשיר הוא ימאהה DX7, ששוחרר בסוף 1983.
היו כמה השערות כי השיר הוקלט בשנת 1984, שכן רוב השירים האחרים על הקלטת שוחררו בערך באותו זמן.
ראיה נוספת התומכת בכך היא הקלטת של Technics שבה השתמש דריוס ככל הנראה כדי להקליט את השיר, אשר הופק באותה שנה.
פול בסקרוויל, שאינו זוכר שניגן את השיר, חושד שמדובר בהקלטת דמו שהושמעה פעם אחת על ידי מגיש NDR ואז נזרקה לפח.
לאורך השנים טענו מספר אנשים שהם היו יוצרי השיר.
הבולטים מביניהם היו וסיליס "בילי נייט" פלאוקוסטס, שטען שמדובר בשיר שלא נכנס לאלבום של הלהקה היוונית Statues in Motion וכנראה הוקלט מחדש בשלב מאוחר יותר על ידי זמר הלהקה גיוריוס "אלווין דין" דלמפירס, וכן המוזיקאי האוסטרי רוני אוריני, שטען כי כתב את השיר יחד עם סולן להקת Chuzpe קריסטיאן בראנדל.
ב-27 במאי 2019, אתר חדשות המוזיקה האוסטרלי Tone Deaf כתב את המאמר המוקדם ביותר שהתמקד בשיר, כאשר הסופר טיילר ג'נקה דן בשלבים הראשוניים של החיפוש אחר השיר וציין כי החיפוש היה דומה לחיפוש אחר שיר משנת 2013 שזוהה בסופו של דבר כ-"On the Roof" על ידי המוזיקאי השוודי יוהאן לינדל.
בין 2019 ל-2021, היוטיובר האמריקאי ג'סטין וונג פרסם חמישה פרקים בסדרה שלו, Tales from the Internet, שדנו בשיר ובהתקדמות החיפוש.
הסרטונים שלו עודדו את משתמשי האינטרנט לתרום למאמץ לזהות את השיר.
בנוסף, נוצרו מספר גרסאות כיסוי ורמיקס לשיר, כולל גרסת כיסוי של הלהקה האמריקאית מפיסטו וולץ בשם "Like the Wind" ושוחררה באלבומם משנת 2020, All These Winding Roads.
במרץ 2023, השיר שימש ב-MyHouse.wad, מוד לדום II: גיהנום על כדור הארץ, שפורסם בפורומים של Doomworld על ידי המשתמש הבדוי "Veddge".
האופי המסתורי של השיר הוביל אותו להיות מזוהה באופן נרחב עם האסתטיקה האינטרנטית של "המרחב הלימינלי".
ב-4 בנובמבר 2024, משתמש רדיט u/marijn1412 טען כי זיהה את השיר כ-"Subways of Your Mind" של הלהקה הגרמנית Fex.
תוך כדי מחקר על להקות שהשתתפו בהורפסט (Hörfest), אירוע שנתי המקדם אמנים מוזיקליים פחות מוכרים, המשתמש יצר קשר עם חבר להקת Fex המופיע בגיליון של העיתון הגרמני Nordwest-Zeitung.
לדברי המשתמש, חבר הלהקה אישר כי Fex הם היוצרים של השיר ותכנן להוציא אותו מחדש.
אחד מחברי Fex, מיכאל הדריך, אישר את הסיפור לצהובון הגרמני Tz, בעוד סולן הלהקה, טורה רוקוורדט, השתתף בראיון לעיתון Kieler Nachrichten, ואישר גם את הסיפור.
ב-7 בנובמבר 2024, שלושה מתוך ארבעת חברי הלהקה המקוריים, הדריך, רוקוורדט והבסיסט נורברט זירמן, ביצעו גרסה אקוסטית של השיר עבור תחנת הרדיו הגרמנית NDR 1 Welle Nord בקיל.
טורה רוקוורדט - מלחין, שירה, גיטרה
נורברט זירמן - גיטרה בס
מיכאל הדריך - קלידים, שירה, גיטרה
פולקר שנק - בס (גרסת הרדיו מ-NDR)
יורג למקה - בס (גרסת חזרות)
"Such a Shame" (בעברית: "בּוּשָׁה וְחֶרְפָּה") הוא שיר שכתב המוזיקאי האנגלי מארק הוליס עבור אלבום האולפן השני של הלהקה האנגלית , (1984).
הוא פורסם בתור הסינגל השני מתוך האלבום וזכה להצלחה בין-לאומית, כאשר דורג במקום הראשון במצעד השווייצרי.
בשנת 2002 הקליטה אותו הזמרת הגרמנייה סנדרה, כחלק מ-The Wheel of Time.
"Such a Shame" נוצר בהשראת "איש הקובייה" מאת לוק ריינהרט, אחד מספריו האהובים על המלחין מארק הוליס.
כשנשאל מה הניע אותו להתבסס על ספרו של ריינהארט, השיב הוליס: .
השיר פורסם בתור הסינגל השני מתוך האלבום בתחילת 1984, עם עטיפה שעוצבה על ידי ג'יימס מארש.
מספר מהדורות של הסינגל כללו גרסה נוספת עם שלושה שירים שהוקלטו ביוני 1981: "Candy", "Talk Talk" ו-"Mirror Man" – שלושתם נכללו בתקליט 7 אינץ'.
ריצ'רד קוק מ-NME סקר את השיר בחיוב.
"Such a Shame" הפך ללהיט ביבשת אירופה בשנים 1984 ו-1985, ודורג בעשיריות הפותחות במספר מדינות, ביניהן דורג במקום הראשון בשווייץ.
הוא היה לסינגל השלישי של הלהקה שדורג במקום הראשון במצעד.
בארצות הברית, "Such a Shame" נכנס למצעד הבילבורד הוט 100, ואף הצליח להיכנס למצעד שירי הדאנס קלאב, שם דורג במקום השנים-עשר.
הוא דורג בעשירייה הפותחת במצעד האיירפליי האירופאי.
בממלכה המאוחדת דורג במקום הארבעים-ותשעה.
השיר הושמע בפרסומת עבור המכונית הצרפתית פיג'ו 205 בשנות ה-80. בנובמבר 1990, הופץ מחדש כדי לקדם את אלבום האוסף, Natural History: The Very Best of Talk Talk.
לאחר מותו של הוליס בתחילת 2019, "Such a Shame" דורג במקום החמישי במצעד השירים הדיגיטליים בצרפת.
הזמרת הגרמנייה סנדרה הקליטה מחדש את "Such a Shame" עבור אלבום האולפן השביעי שלה (2002).
הגרסה שלה הופקה על ידי המפיק המוזיקלי הרומני-גרמני מיכאל קרצו והמוזיקאי ינס גאד.
גרסתה פורסמה ב-25 במרץ 2002 ודורגה במקום ה-76 במצעד הסינגלים הגרמני הרשמי.
עבור "Such a Shame" לא צולם וידאו קליפ נלווה, אך סרטון הכולל מספר סצנות בקריירה של סנדרה הצליח לצבור למעלה משלושה מיליון צפיות.
"Such a Shame" (סטארלייט דאנס מיקס) – 7:54
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם25 במרץ 2002תקליטור • הורדה דיגיטליתוירג'ין
סואז היא חברה צרפתית בין־לאומית המפתחת פתרונות לאספקת מים, ניהול קווי ביוב וניהול משאבים סביבתיים.
נכון לשנת 2022, מעסיקה החברה כ־40,000 עובדים ומפעילה סניפים ב־40 מדיניות בעולם.
מטה החברה הראשי נמצא במרכז העסקים לה דפאנס הממוקם בעיר פריז, צרפת.
החברה הוקמה בשנת 2008, תחת השם GDF Suez Environment.
בחודש אפריל 2014, חתמה החברה על הסכם לתפעול מתקני טיהור שפכים ומים בהודו תמורת כ־61 מיליון אירו.
בשנת 2015, החליפה החברה את שמה בעקבות פיצול של חברת האם GDF Suez לשתי חברות: חברת אנג'ן (Engie) שיועדה לפעול בתחום האנרגיה, וחברת סואז (Suez) בתחום המים והביוב.
החברה המשיכה את מורשתה של חברת האם, שהחלה עוד מהמאה ה־19 עם הקמת תעלת סואץ, אשר העניקה לחברה את שמה.
בחודש ספטמבר 2015, רכשה החברה כ־40 אחוזים ממניותיה של חברת סמבקורפ (Sembcorp) לאחר שפעלו יחד במיזם משותף לאספקה וניהול תשתיות מים וביוב באוסטרליה.
בשנת 2017, רכשה החברה את חטיבת המים של חברת GE־Power תמורת כ־3.4 מיליארד דולר.
בשנת 2021, החברה זכתה בפטור ממכרז מחברת מקורות לצורך הקמת מתקן לטיפול במי הירקון.
בשנת 2022, נרכשה החברה על ידי חברת ויאוליה (Veolia) תמורת סכום שלא פורסם.
החברה פועלת בשלשה תחומים שונים:
מים וביוב: אספקת מי שתייה, בניה, ניהול ותיעול תשתיות ביוב לצורכי ניטור ותחזוקה תוך שילוב טכנולוגיות מתקדמות לשמירה על איכות הסביבה והפחתת מזהמים.
פינוי פסולת: מחזור חומרים מסוכנים והפקת אנרגיה מתחדשת.
פיתוח פתרונות להגנה על משאבי טבע: שיתוף פעולה עם חברות הזנק במטרה לצמצם פליטות פחמן ולשיפור הקיימות.
Suicide (בעברית: התאבדות) היו צמד מוזיקלי אמריקאי שהורכב מהסולן אלן וגה (Alan Vega) והמוזיקאי מרטין רב (Martin Rev).
הצמד היה פעיל לסירוגין בין השנים 1970 ל-2016. המוזיקה החלוצית של הלהקה השתמשה בכלים אלקטרוניים מינימליסטיים, בין השאר סינתיסייזרים ומכונות תופים פרימיטיביות, והופעותיהם המוקדמות היו פרובוקטיביות ולעיתים קרובות הסתיימו באלימות.
הם היו בין האמנים הראשונים שהשתמשו במונח "מוזיקת פאנק" במודעה לקידום הופעה בשנת 1970 – בתקופה הקצרה שבה פעלו כשלישייה יחד עם פול ליבגוט (Paul Liebegott).
למרות שהצמד מעולם לא זכה לפופולריות רחבה בקרב הציבור הרחב, סואסייד זכו להכרה כאחד מההרכבים המשפיעים ביותר של תקופתם.
אלבום הבכורה שלהם, Suicide, משנת 1977, תואר על ידי ניק רומנו מהאנטרטיינמנט ויקלי כאבן דרך במוזיקה האלקטרונית, והת'ר פיירס מ־AllMusic כתבה כי האלבום "הניח את היסודות לפוסט-פאנק, סינת'פופ ורוק תעשייתי." בשנת 2020 נכנס האלבום לרשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון.
שנות השבעים: הקמה ואלבומים ראשונים
בשנת 1969 אלן ברמוביץ' (Alan Bermowitz), אמן יהודי מברוקלין, החל להיות מעורב בפרויקט MUSEUM: A Project of Living Artists – גלריה רב-תחומית שפעלה 24 שעות ביממה ונוהלה על ידי אמנים, במימון ציבורי, שמוקמה בברודוויי 729 במנהטן.
הגלריה נוהלה על ידי ארגון Art Workers' Coalition שפעל למען רפורמות במוזיאונים.
ברמוביץ' היה פעיל גם בארגון הזה.
ברמוביץ', שיצר אמנות חזותית תחת השם Alan Suicide, עבר מציור לפיסול באור, כשרבים מהפסלים שלו נבנו מפסולת אלקטרונית.
הוא נהג להציג את עבודותיו בגלריה OK Harris ברובע סוהו, שם המשיך להציג את עבודותיו עד שנת 1975. הקריירה האמנותית שלו התנהלה במקביל לעבודתו המוזיקלית גם בשנים הבאות.
באותה שנה, ברמוביץ' ראה את הופעה של להקת הסטוג'ס ב-New York State Pavilion; חוויה שנתנה לו השראה.
הוא אמר לאחר מכן: "זה הראה לי שאתה לא חייב ליצור אמנות סטטית, אתה יכול ליצור מצבים, לעשות משהו סביבתי.
זה מה שגרם לי להתקדם יותר בכיוון של יצירת מוזיקה.
בהשוואה לאיגי פופ, כל מה שעשיתי כאמן הרגיש חסר משמעות."
מרטין "רב" ריברבי (Martin "Rev" Reverby), גם הוא יהודי שנולד במנהטן וגדל בברונקס, היה, בניגוד לוגה, מוזיקאי עוד לפני הקמת הלהקה.
לפני הקמת הלהקה הוא ניגן בעיקר ג'אז תחת שם הבמה "מרטי מניאק" (Mary Maniac).
הם החלו להתנסות במוזיקה אלקטרונית יחד עם הגיטריסט פול ליבגוט והקימו איתו את להקת Suicide.
לפי ראיון עם אלן וגה משנת 2002, שם הלהקה הושפע מכותר של חוברת קומיקס של גוסט ריידר בשם "Satan Suicide".
הוא הסביר: "דיברנו על ההתאבדות של החברה, במיוחד החברה האמריקאית.
השם Suicide אמר הכל." למרות מה שאמר אלן וגה, לא ידוע על חוברת קומיקס בשם זה.
הופעתם הראשונה הייתה ב-19 ביוני 1970 ב-Project of Living Artists במנהטן תחתית.
הם התחילו לתאר את מה שניגנו בהופעותיהם כ"מוזיקת פאנק" באותה שנה.
הם היו מהלהקות הראשונות שתיארו את עצמן כלהקות פאנק, אם לא הראשונה שבהן.
עם זאת, המוזיקה שניגנו באותה תקופה הייתה בסגנון ג'אז חופשי, ולא בסגנון המזוהה איתם כיום.
ליבגוט עזב בסוף 1971, והם המשיכו כצמד.
השיר הראשון שסואסייד כתבו היה "Cheree" ואחריו "Ghost Rider".
בשלב זה, וגה כבר לא ניגן על שום כלי (הוא ניגן בהתחלה בחצוצרה) והתמקד רק בשירה.
רב הפסיק לנגן על תופים ועל חלילית עד תחילת 1975. Suicide צמחו לצד סצנת הגלאם פאנק המוקדמת בניו יורק, והופיעו עם להקות כמו הניו יורק דולס ו-The Fast.
הם החלו לפתח מוניטין של הופעות פרובוקטיביות בהשראת איגי פופ.
רבים מהופעותיהם המוקדמות היו במרכז מרסר לאמנות, לצד להקות כמו ניו יורק דולס ו-Eric Emerson and the Magic Tramps.
וגה ורב התלבשו כמו "בריוני רחוב אמנותיים", וגה היה ידוע בכך שנהג להניף שרשרת אופנוע על הבמה.
וגה אמר בריאיון משנת 2003: "התחילו לבוז לנו ברגע שעלינו לבמה.
רק מהמראה שלנו, הם כבר התחילו להציק לנו."
לאחר קריסת מרכז מרסר לאמנות בשנת 1973, Suicide הופיעו ב- וב-CBGB (לפני שהורחקו משם), ולעיתים קרובות חלקו את הבמה עם להקות פאנק צעירות.
הפרסום הראשון שלהם היה השיר "Rocket U.S.A", שנכלל באלבום הלייב 1976 Max's Kansas City.
שנה לאחר מכן, הם הקליטו והוציאו באופן עצמאי את אלבום הבכורה שלהם, Suicide, בחברת התקליטים Red Star Records של מרטין תאו.
למרות שביקורות העיתונות הראשונות היו חלוקות (רוברט כריסטגאו העניק לאלבום את הציון C+), ההכרה התקשורתית השתנתה עם השנים.
ניק הורנבי כתב: "'Che', 'Ghost Rider' – ההמנונים המוזרים, העמידים והפרוטו-פאנקיים האלה הם בין הניסויים המלודיים והחזוניים ביותר שיצרה המוזיקה הרוקית." בולט במיוחד השיר בן עשר הדקות "Frankie Teardrop", שמספר את סיפורו של פועל עני בן 20 שרוצח את משפחתו ומתאבד.
המבקר אמרסון דמרון כתב שהשיר הוא "אחד הדברים המפחידים, מרתקים ואבסורדיים ששמעתי מעודי." הורנבי, בספרו 31 Songs, מתאר את השיר כ"דבר שתרצה לשמוע רק פעם אחת."
ב-1978 הם הופיעו לראשונה מחוץ לארצות הברית, כשחיממו את אלביס קוסטלו ואת הקלאש בבריטניה ובמערב אירופה.
בשנת 1978 יצא אלבום הופעה שהכיל שתי הופעות של הצמד, אחת בברלין ואחת בבריסל, הופעה שהסתיימה במהומה.
לאחר סיבוב הופעות עם The Cars, סואסייד הוחתמו אצל חברת התקליטים Ze Records של מיכאל זליכה.
בעוד שהאלבום זכה להצלחה ביקורתית, הוא לא הצליח מסחרית.
לאחר צאת האלבום השני, סואסייד פרסמו עוד שלושה אלבומי אולפן: A Way of Life בשנת 1988, Why Be Blue בשנת 1992 ו־American Supreme בשנת 2002. במהלך תקופה זו, שני חברי הלהקה החלו לעסוק בפרויקטים אישיים, והוציאו אלבומי סולו.
בשנת 1986, אלן וגה שיתף פעולה עם אנדרו אלדריץ' מלהקת The Sisters of Mercy באלבום Gift של להקת The Sisterhood.
בשנת 1996, וגה שיתף פעולה עם אלכס צ'ילטון (מלהקת ביג סטאר) ובן וון באלבום Cubist Blues.
בשנת 2004, הוציאה הוצאת SAF Publishing את הספר Suicide No Compromise, "ביוגרפיה דוקומנטרית" מאת דייוויד נובאכט, שכללה ראיונות נרחבים עם וגה ורב, כמו גם עם רבים מעמיתיהם וממעריציהם.
בשנת 2008, חברת התקליטים Blast First Petite הוציאה את הסדרה Alan Vega 70th Birthday Limited Edition EP Series – סדרה חודשית של מיני-אלבומים (EPs) בהוצאה מוגבלת על גבי תקליטי ויניל בגודל 10 אינץ' והורדות דיגיטליות, לכבוד יום הולדתו ה-70 של אלן וגה.
בין האמנים שהשתתפו במחווה היו ברוס ספרינגסטין ו-The Horrors.
החברה הוציאה באותה שנה גם את Suicide: 1977–1978, אוסף של 6 תקליטורים.
בספטמבר 2009, הלהקה ביצעה את אלבום הבכורה שלה במלואו, כחלק מסדרת Don't Look Back של פסטיבל All Tomorrow's Parties.
במאי 2010, הלהקה ביצעה את כל האלבום הראשון בהופעה חיה בשני קונצרטים בלונדון, בשיתוף עם איגי והסטוג'ס שביצעו את האלבום Raw Power.
הלהקה הופיעה בפעם האחרונה במרכז האמנויות ברביקן בלונדון ב-9 ביולי 2015. המופע, שנקרא 'A Punk Mass', כלל הופעות סולו של רב ווגה לפני הופעתה המרכזית של Suicide.
הנרי רולינס, בובי גילספי (סולן פריימל סקרים) וג'ני בת הופיעו כמופעי אורח.
עקב הידרדרות במצבו הבריאותי של וגה, ההופעות שתוכננו לשנת 2016 בוטלו.
אלן וגה, הסולן של הלהקה, נפטר ב-16 ביולי 2016 בגיל 78 ולכן הלהקה חדלה מלהתקיים.
המוזיקה של Suicide שילבה אלמנטים של סינת'פופ, מוזיקה אלקטרונית, פאנק ונויז.
הם נחשבים לחלוצים של סגנונות כמו סינת'פופ, אינדסטריאל ופוסט-פאנק.
הריפים הפשוטים בקלידים שניגן רב, אשר בתחילה נוגנו על אורגן ישן ומשומש של חברת פרפיזה בשילוב עם יחידות אפקטים ואחר כך על סינתיסייזר, לוו במכונות תופים פרימיטיביות.
הדבר יצר ליווי אלקטרוני קיצבי ומינימליסטי לשירה הלוחשת והעצבנית של וגה.
זו הייתה הלהקה הראשונה שהשתמשה במונח "פאנק" כדי לתאר את עצמה, מונח שאימצו מתוך מאמר של לסטר בנגס.
חלק מהפוסטרים הראשונים של הלהקה כללו את הביטויים "מוזיקת פאנק" ו"מיסה של מוזיקת פאנק".
הצמד הושפע רבות ממוזיקת רוקבילי ורוק אנד רול ובמיוחד מאלביס פרסלי, רוי אורביסון, ג'ין וינסנט, אדי קוקרן, ג'רי לי לואיס, ליטל ריצ'רד, פאטס דומינו, וצ'אק ברי.
בנוסף, הלהקה קיבלה השראה גם מלהקות רוק כגון הסטוג'ס, הוולווט אנדרגראונד, Question Mark & the Mysterians וסילבר אפלס.
בנוסף גם להקות קראוטרוק כמו קאן צוינו כהשפעות על סואסייד, כמו גם קרלהיינץ שטוקהאוזן.
גם מוזיקאי ג'אז כגון אלברט איילר, ג'ון קולטריין, מיילס דייוויס ודון צ'רי השפיעו על הלהקה, ומרטין רב אף היה תלמידו של לני טריסטנו, פנסתרן ג'אז ידוע.
הם הושפעו גם מסרטים כגון El Topo של אלחנדרו חודורובסקי, וממסרטיהם של דייוויד לינץ' וג'ון ווטרס.
המוזיקה של סואסייד, ובמיוחד אלבומה הראשון, צוינה כהשפעה על ההתפתחות של ז'אנר הדת'רוק, מוזיקה תעשייתית, רוק גותי, טכנו וסינת'-פופ.
בין המוזיקאים שציינו את Suicide כהשפעה עליהם, או שהשפעה הזו צוינה על ידי אחרים ניתן למנות את דפש מוד, U2, ברוס ספרינגסטין, The Cars, סוניק יות', Sleaford Mods, סטיב אלביני, Perfume Genius, ניק קייב, LCD Soundsystem, אריאל פינק, ו-AFI.
עיתונאי המוזיקה קולין לרקין כתב כי Suicide, עם המיזוג העוצמתי שלהם בין רוקבילי ומוזיקה אלקטרונית באמצעות ציוד זול, הפכו להשפעה חשובה על להקות כמו The Birthday Party, Soft Cell, Sigue Sigue Sputnik ו-Nine Inch Nails.
רוב שפילד מהרולינג סטון כתב כי אמנים רבים הושפעו מאלבום הבכורה של Suicide, ביניהם The Human League, Bauhaus, רדיוהד ו-Spacemen 3.
המבקר טובי קרסוול מנה להקות כמו Devo, Ultravox, The Jesus and Mary Chain, The Sisters of Mercy, דפש מוד, My Chemical Romance, ניק קייב, דאפט פאנק ו-Air כיורשים של Suicide, שהרוויחו מסגנונם החלוצי של מוזיקה תעשייתית.
הפסקול של הסרט העורב, משנת 1994, כלל גרסת כיסוי לשיר "Ghost Rider" בביצוע להקת Rollins Band.
הריף מתוך "Ghost Rider" סומפל בסינגל "Born Free" של M.I.A., שיצא באפריל 2010. מרטין רב הצטרף ל-M.I.A.
בשנת 2009, להקת The Horrors הקליטה גרסת כיסוי לשיר "Shadazz", כחלק מאלבום מחווה לאלן וגה, והופיעה עמו פעמים רבות עם השיר "Ghost Rider".
בהמשך אותה שנה, Primal Scream ו-Miss Kittin הוציאו גרסת כיסוי לשיר "Diamonds, Fur Coat, Champagne", שיצאה במהדורה מוגבלת של 3,000 עותקים על גבי תקליט ויניל 10 אינץ'.
באפריל 2011, להקת LCD Soundsystem שילבה קטע מתוך השיר "Ghost Rider" בביצוע השיר "Losing My Edge", וכן ביצעה גרסת כיסוי לשירו של אלן וגה "Bye Bye Bayou" במהלך הופעתם האחרונה במדיסון סקוור גארדן.
השיר "Ghost Rider" בוצע גם על ידי הצמד הבריטי The Last Shadow Puppets במועדון Terminal 5 בניו יורק, כמחווה לאלן וגה לאחר מותו בשנת 2016.
באפריל 2012, ננה צ'רי הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Dream Baby Dream", שנכללה באלבומה The Cherry Thing.
במאי 2014, להקת Savages הוציאה גרסה חיה של השיר כבי-סייד לסינגל "Fuckers"/"Dream Baby Dream".
בשנת 2008 פרסם ברוס ספרינגסטין קאבר חי ל-"Dream Baby Dream" וב-2014 פרסם גרסת אולפן לשיר.
1977 – Suicide 1980 – Suicide: Alan Vega and Martin Rev 1988 – A Way of Life בשנת 2005 יצאה הוצאה מחודשת של התקליטור, בחברות התקליטים Blast First/Mute/EMI, הכוללת מאסטרינג חדש ודיסק בונוס עם הקלטה חיה מ-1987
1992 – Why Be Blue בשנת 2005 יצאה הוצאה מחודשת של התקליטור, בחברות התקליטים Blast First/Mute/EMI, הכוללת דיסק בונוס עם הקלטה חיה מ-1989, וכן מאסטרינג חדש של האלבום המקורי שביצע מרטין רב.
2002 – American Supreme העותקים הראשונים של התקליטור כללו דיסק בונוס עם הקלטה חיה משנת 1998.
1978 – 21½ Minutes in Berlin/23 Minutes in Brussels 1981 – Half Alive (מבחר של הקלטות לייב וגרסאות דמו מ-1975–1979; שוחרר במקור על ידי הוצאת ROIR רק בקסטות, בתוספת הערות אלבום מאת לסטר בנגס)
1986 – Ghost Riders קונצרט לייב משנת 1981 – פורסם במקור רק בקסטות)
1997 – Zero Hour (הקלטות חיות מסוף שנות השבעים)
20</small>04 – Attempted: Live at Max's Kansas City 1980 (הקלטה חיה מהסאונדבורד מהופ</small>עה במועדון ניו יורקי; בתוספת הערות אלבום מאת מרטין תאו)
2008 – Live 1977–1978 (סט של שישה תקליטורים המכיל 13 הופעות חיות מלאות של Suicide מספטמבר 1977 עד אוגוסט 1978, בתוספת חומר בונוס.)
Sucker Punch Productions (בתרגום חופשי לעברית: סאקר פאנץ' הפקות) היא חברה בת של תאגיד סוני שעוסקת בפיתוח משחקי וידאו.
החברה ממוקמת בעיר בלוויו, במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
ידועה כמפתחת של זיכיון משחקי "Sly Cooper" , זיכיון משחקי "Infamous" ו-"Ghost of Tsushima".
הסטודיו נוסד בשנת 1997 על ידי כריס זימרמן ובריאן פלמינג שהכירו כאשר עבדו במיקרוסופט החל מסוף שנות ה-80, ובהמשך הצטרפו אליהם: ברוס אוברג, דארל פלאנק, טום סקסטון וקאת'י סקסטון.
זימרמן, אחרי כעשור במיקרוסופט, שבמהלכן עסק במערכות הפעלה עבור מחשבים אישיים, רצה לעסוק במשהו חדש והעלה בפני פלמינג את הרעיון להקים חברת משחקים.
לפלמינג ואוברג הייתה חיבה למשחקי וידאו מגיל צעיר והרעיון להקים חברת משחקים עלה במקביל לכך שרבים מעמיתיהם במיקרוסופט החלו לעזוב את עבודתם לטובתם הקמה או השתלבות בגופים עסקיים בתחום האינטרנט.
שם החברה נבחר מתוך מאגר של שמות קוד שחשקו בהם לפרויקטים של מיקרוסופט אך לא נעשה בהם שימוש מכיוון שנתפסו כפרובוקטיביים מדי.
לאחר שאשתו של זימרמן פסלה את השם "Sucker Punch" הוחלט שזהו השם המתאים הואיל והיא מהווה את ההפך מקהל היעד הצרכני, זכרים צעירים, שהם חותרים להגיע אליו.
לאחר סקירת כמות המשחקים הזמינים בפלטפורמות שונות של משחקי וידאו, הוחלט להתמקד בפיתוח משחק עבור קונסולת הנינטנדו 64, מכיוון שהיצא המשחקים וכמות המפתחים המתחרים על כיסם של בעלי הקונסולה היה נמוך יותר בפלטפורמה הזו.
בזמן שזימרמן ופלמינג עסקו בגיבוש רעיון למשחק הראשון שלהם, הצטרפו אליהם חברים שהכירו במיקרוסופט: אוברג, פלאנק והסקסטונים.
על מנת לרכוש ערכת מפתחים מנינטנדו הצוות נדרש להציג הדגמה של משחק שבכוונתם לפתח.
ההדגמה שיצרו הפכה בהמשך להיות המשחק הראשון שפיתחו: "Rocket: Robot on Wheels" (בתרגום חופשי: "רוקט: רובוט על גלגלים").
במהלך עבודת הפיתוח, שמומנה מכיסם של המייסדים, המשחק הוצג למספר מוציאים לאור בתקווה שימומן וישווק על ידם.
בין היתר המשחק הוצג למפיק של סוני, מתוך מחשבה שגרסה שלו תוכל להיות זמינה גם בקונסולת הפלייסטיישן שלהם, אך המגעים עם המפיק שהתרשם מהמשחק ויוצריו לא הבשילו לעסקה, בין היתר כי המשחק פותח עבור קונסולה מתחרה של הפלייסטיישן.
המשחק השני שהסטודיו פיתח היה "Sly Cooper and the Thievius Raccoonus" , שיצא בספטמבר 2002 לקונסולת הפלייסטיישן 2, ולאור הצלחתו הרבה נוצרו מספר משחקי המשך.
לפני שהסטודיו החל את עבודת הפיתוח הוחלט שהפעם הם ימצאו מוציא לאור מראש.
מכיוון שבאותה תקופה למשחקים המצליחים ביותר מסוגו של "Sly Cooper" היו מוציאים לאור שבבעלותם פלטפורמת משחקים, הסטודיו חבר לסוני, הבעלים של קונסולות הפלייסטיישן.
אחרי כעשור של עבודה על סדרת משחקי "Sly Cooper", הסטודיו פיתח את המשחק "Infamous" , שיצא במאי 2009 לפלייסטיישן 3,
ובעקבותיו נוצרו מספר משחקי המשך.
באוגוסט 2011, כחודשיים לאחר יציאת המשחק המשך "Infamous 2" , פורסם כי סוני רכשה את הסטודיו, שבמשך מעל לעשור עסק בפיתוח משחקים בלעדיים עבור הקונסולות שלה.
לאחר שנים של עבודה על סדרת משחקי "Infamous", הסטודיו שחרר את המשחק "Ghost of Tsushima", שיצא ביולי 2020 לפלייסטיישן 4.
Suits: לוס אנג'לס היא סדרת דרמה משפטית אמריקאית שנוצרה על ידי אהרון קורש עבור NBC.
זהו הספין-אוף השני של הסדרה "Suits".
הפרק הראשון של הסדרה יצא ב-23 בפברואר 2025. במאי 2025 הסדרה בוטלה בעקבות נתוני צפייה נמוכים מהמצופה.
בישראל, ניתן לצפות בסדרה ב-Yes.
טד בלאק עוזב את ניו יורק ועובר ללוס אנג'לס.
שם, משרד עורכי הדין שלו, "בלק ליין" מייצג לקוחות רבי עוצמה בעוד טד ומקורביו מנווטים באתגרים אישיים ומקצועיים.
סטיבן אמל – טד בלאק
לקס סקוט דייוויס – אריקה רולינס
ג'וש מקדרמיט – סטיוארט ליין, שותפו לשעבר של טד, שבוגד בו כי הוא עוזב את המשרד שלהם, ולוקח איתו כמה מעורכי הדין והלקוחות של המשרד
בריאן גרינברג – ריק דודסן
אליס לי – ליאה פאוור
רייצ'ל גולדינג – סמנתה ריילבק
גבריאל מאכט – הארווי ספקטר
מגי גרייס – אמנדה סטיבנס
ויקטוריה ג'סטיס – דילן פריור
קווין וייזמן – לסטר תומפסון, שחקן שהואשם ברצח
מאט לשר – אביו של טד
סופיה פרנס – אליזבת סמית'
איגן – אדי בלאק, אחיו הגדול של טד שיש לו תסמונת דאון.
הוא מת לפני שהסדרה מתחילה.
הוא מופיע חי בפלאשבקים, ולפי יוצר התוכנית אהרון קורש, מופיע בתור "תת המודע" של טד בימינו.
ריק הופמן – לואי ליט
ב-12 באוקטובר 2023, הוכרז שסדרת ספין-אוף של "Suits" ללא שם נמצאת בפיתוח, כאשר אהרון קורש הוא היוצר.
ב-1 בפברואר 2024, הסדרה נקנתה על ידי NBC להמשך פיתוח.
הפיילוט נכתב על ידי קורש ובוים על ידי ויקטוריה מהוני.
ב-28 בדצמבר 2023 דווח כי הספין-אוף ייערך בלוס אנג'לס.
הסדרה נוצרה על ידי קורש שצפוי להפיק בפועל לצד דייוויד ברטיס, דאג לימן, ג'ין קליין ומהוני.
ב-7 באוגוסט 2024, דווח כי הדמות של טד בלאק נוצרה בהשראת טד צ'רווין, סוכן CAA ומנהל לשעבר של ICM Partners.
בפברואר 2024 לוהקו סטיבן אמל, ג'וש מקדרמיט, לקס סקוט דייוויס לתפקידים ראשיים.
במרץ 2024, בריאן גרינברג לוהק לסדרה כדמות קבועה, כאשר טרוי ווינבוש ואליס לי הצטרפו לקאסט ככוכבי אורח, אך הם קודמו לסטטוס של דמות משנית לאחר עליית הפיילוט.
ב-18 באפריל 2024, ג'ון עמוס, ויקטוריה ג'סטיס וקווין וייזמן לוהקו לתפקיד אורח.
בנובמבר 2024, הוכרז כי גבריאל מאכט ישוב לתפקידו כהארווי ספקטר בתפקיד חוזר בעוד רייצ'ל גולדינג ואזיטה גניזאדה יצטרפו לצוות השחקנים בתפקידים חוזרים.
ב-10 בדצמבר 2024 לוהקו מגי גרייס, מאט לשר, סופיה פרנס וקרסון א.
ב-5 במרץ 2025, ריק הופמן לוהק לתפקיד לואי ליט שאותו מגלם בסדרה המקורית.
ב-1 באוגוסט 2024, דווח כי ההפקה הועברה מוונקובר ללוס אנג'לס.
הסדרה שודרה לראשונה ב-23 בפברואר 2025 ב-NBC.
Suede הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הבריטית סווייד, שיצא לאור ב-29 במרץ 1993 על ידי חברת Nude Records.
האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית רבה, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
הוא נחשב לאחד האלבומים המרכזיים בגל הבריטפופ של שנות ה-90.