tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ג'ונס היה מחלוצי השילוב בין סגנונות במוזיקה המודרנית, מפופ ועד מוזיקה קלאסית, ממוזיקת נשמה וג'אז עד מוזיקה מאפריקה ומברזיל.
הוא היה אחד הראשונים ששילבו את סגנון הראפ במוזיקה הממסדית, וחלוץ השילוב בין ראפ לג'אז.
היה מועמד 80 פעמים לפרס המוזיקה החשוב ביותר, פרס גראמי וזכה בו 28 פעמים, כולל בפרס המיוחד Grammy Legend Award שהוא עיטור ייחודי ליוצר בתחום המוזיקה הקלה, שהוענק לו ב-1991. במסגרת עבודתו עם מייקל ג'קסון בשנות השמונים הפיק ועיבד את תקליטו Thriller, שהוא האלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים.
ב-1985 הפיק את השיר We Are the World וניצח על "סופר גרופ" של אמני ארצות הברית.
ג'ונס היה פורץ דרך מבחינת ההכרה בו כיוצר אפרו-אמריקאי, בשנת 1968 היה (יחד עם בוב ראסל, כותב המילים שעמו עבד רבות) לאפרו-אמריקאי הראשון שהיה מועמד לפרס האוסקר עבור "השיר המקורי הטוב ביותר".
בשנת 1986 היה האפרו-אמריקאי הראשון שהיה מועמד כמפיק לפרס הסרט הטוב ביותר עבור הסרט "הצבע ארגמן".
ג'ונס הוא פעיל זכויות אדם וזכויות ילדים בעולם.
ג'ונס נולד בשיקגו לשרה פרנסס, מנהלת בית-דירות ופקידה בבנק ולקווינסי דלייט ג'ונס, נגר ושחקן בייסבול מקצועי למחצה.
בגיל צעיר החליט להיות מוזיקאי ובחר לנגן בחצוצרה.
בגיל 10 עבר עם משפחתו למדינת וושינגטון, לעיר ליד סיאטל.
הוא למד בקונסרבטוריון במקום עד שזכה למלגת לימודים למכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון (בשמה דאז "שילינגר").
הוא לא סיים את לימודיו כיוון שהוזמן להצטרף כחצוצרן למסע ההופעות של תזמורתו של ליונל המפטון.
במהלך מסע ההופעות התגלה כישרונו הרב בעיבוד.
לאחר מסע ההופעות התמקם בניו יורק והחל לעבוד כמעבד עצמאי עם מוזיקאים כשרה ווהן, קאונט בייסי, דיוק אלינגטון, ג'ין קרופה וריי צ'ארלס, שהפך לחברו הקרוב.
ב-1956 הצטרף שוב כחצוצרן ומנהל מוזיקלי למסע הופעותיו של דיזי גילספי במזרח התיכון ובדרום אמריקה.
ב-1957 עבר לפריז שם למד אצל נדיה בולאנז'ה ואוליבייה מסייאן והופיע בראש הרכב משלו (The Jones Boys) באולם האולימפיה.
הוא גם ערך עם הרכבו מסעי הופעות באירופה וצפון אמריקה.
על מסע ההופעות כתבו מבקרי מוזיקה ביקורות נלהבות אך הוא היה כישלון מסחרי שהביא את ג'ונס וחבריו לפשיטת רגל.
אז, לדברי ג'ונס בראיון, החל להתעניין בעסקי המוזיקה, כעסק כלכלי.
מנהל חברת התקליטים "מרקורי", ארווינג גרין, הציע לו את משרת מנהל חטיבת החברה בניו יורק והעניק לו הלוואה שסייעה לו להשתקם.
ב-1964 קודם ג'ונס לסגן-נשיא החברה.
שירו הידוע ביותר "Soul Bossa Nova" הוקלט ב-1962 בתקליט "בוסה נובה", סגנון בו התאהב לאחר ששמע את הזמר הברזילאי ז'ואאו ז'ילברטו.
האלבום הוא שילוב של עיבודים לתזמורת ג'אז של יצירות מאת אמני בוסה נובה כז'לברטו ואנטוניו קרלוס ז'ובים יחד עם השפעות של אמני ג'אז אמריקאים כצ'ארלי מינגוס, אלבום זה היה מיסודות הסגנון הלטינו-אמריקאי.
ב-1964 כתב את הפסקול הראשון מבין 33 פסקולים שיכתוב, עבור סרטו של סידני לומט "המשכונאי".
בעקבות הצלחתו בתחום זה עזב את "מרקורי" ועבר ללוס אנג'לס על מנת להקדיש את כל זמנו להוליווד.
הוא כתב פסקולים לסרטים רבים, בהם "כחום הלילה", "מיראז'", לך, אל תרוץ (1966), "פרח הקקטוס", "בוב וקרול וטד ואליס", "זהב מק'קנה" (1969), אבודים בניו יורק", "הבריחה", "הג'וב האיטלקי" ו"הצבע ארגמן", בו שימש גם כמפיק.
בנוסף כתב מוזיקה לסדרות טלוויזיה רבות כ"שורשים", איירונסייד , משפחת קוסבי ועוד.
בשנות השישים עבד כמעבד ומפיק עם הזמרים המובלים של התקופה כפרנק סינטרה, אלה פיצג'רלד, פגי לי, דיינה וושינגטון, אריתה פרנקלין ועוד.
במקביל גם הוציא תקליטי סולו משלו.
שיתוף הפעולה שלו עם סינטרה החל בנשף שארגנה גרייס קלי ב-1958 ובו שימש ג'ונס כמנהל מוזיקלי.
בשנת 1978 היה ג'ונס מעורב בהפקת הסרט "הקוסם" (The Wiz) בכיכובו של מייקל ג'קסון הצעיר.
ג'קסון ביקש ממנו לעבוד עמו וכך החלה סדרת שיתופי פעולה פורים בין השניים.
ג'ונס הפיק לג'קסון את אלבום הסולו שלו "Off The Wall", התקליט, שנמכר בלמעלה מ-20 מיליון עותקים הפך את ג'ונס למפיק-על בתעשיית המוזיקה.
שיתוף הפעולה הבא ביניהם הניב את "Thriller", שמכר למעלה מ-104 מיליון עותקים והיה לאלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים.
גם תקליטו הבא של ג'קסון "Bad" היה הפקה של ג'ונס ומכר כ-32 מיליון עותקים.
בשנת 1985 הפיק את שיר הצדקה We Are the World והלחין וסייע בהפקת סרטו של סטיבן ספילברג "הצבע ארגמן", עליו היה מועמד לפרס אוסקר.
משנת 1989 חבר ג'ונס לחצוצרן מיילס דייוויס ואחרים לפרויקט "מהכנסייה לרחוב" שנועד להעלות את קרנה של המוזיקה השחורה וליצור רטרוספקטיבה מקיפה שלה מיסודותיה בגוספל ועד לביצועיה על ידי צעירים ב"גטאות", השכונות האפרו-אמריקאיות בערים הגדולות בארצות הברית.
הפרויקט הוביל ליצירת האלבום זוכה הגראמי "Back on the Block" בו משתתפים גם אלה פיצג'רלד (בהופעתה האחרונה), דיזי גילספי, שרה ווהן, ג'ו זאווינול, ג'ורג' בנסון, ריי צ'ארלס, צ'אקה חאן, ביג דדי קיין ועוד.
שיתוף הפעולה שלו עם מיילס דייוויס בא לידי ביטוי גם בהופעה בפסטיבל הג'אז במונטרה ב-1991 שהונצחה באלבום זוכה גראמי "Miles & Quincy Live at Montreux".
ב-1991 עיבד מחדש קטעים של מיילס דייוויס והופיע יחד עם החצוצרן החולה והקשיש בפסטיבל הג'אז במונטרה.
התקליט שהוקלט בהופעה זו "Miles & Quincy Live at Montreux" היה לתקליטו האחרון של דייוויס.
ב-1993 החל לשתף פעולה עם דייוויד זלצמן בהפקת מופע שהוקדש לחגיגת ניצחונו של ביל קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
השניים הקימו חברת הפקה בשם QED (ראשי התיבות של Quincy Jones/David Salzman Entertainment אך גם משחק מילים על המונח "מש"ל" אותו נהוג לרשום בסוף הוכחה מתמטית), חברת ההפקה עוסקת בהפקת סרטים, תוכניות וסדרות טלוויזיה (כגון הנסיך המדליק מבל אייר, סדרה שהפכה את ויל סמית' לכוכב) ומגזיני המוזיקה והמדיה "Vibe" ו-"Spin".
בשנת 2001 יצאה לאור האוטוביוגרפיה שלו "Q: The Autobiography of Quincy Jones" וב-2007 החלה הפקת סדרת הווידאו שלו, שבה הוא חולק מניסיונו במקצועות ההפקה והעיבוד.
הפרק הראשון, למשל, מלווה הפקת סינגל של סלין דיון בעבודה באולפן.
ג'ונס לא למד מעולם לנהוג, לדבריו בשל תאונת דרכים אותה חווה בגיל 14.
הוא היה נשוי שלוש פעמים ויש לו שבעה ילדים.
בשנים 1957–1966 היה נשוי לג'רי קלדוול, ממנה יש לו בת אחת.
לאחר מכן ניהל ג'ונס רומן קצר עם קרול ריינולדס, ממנה נולדה לו בת.
בשנים 1967–1974 היה נשוי לשחקנית והדוגמנית השוודית אולה אנדרסון, ממנה יש לו בן, קווינסי ג'ונס השלישי (קרוי גם QD3, QDIII, Snoopy, מפיק ומעבד היפ הופ) ובת.
בשנים 1974–1990 היה נשוי לשחקנית היהודיה פגי ליפטון ולהם שתי בנות – ראשידה ג'ונס (ידועה בעיקר מתפקידיה בסדרות "המשרד", "מחלקת גנים ונוף" והסרט "אני אוהב אותך, אחי") והדוגמנית/שחקנית קידדה ג'ונס , חברתו של טופאק שאקור בחודשים האחרונים לחייו.
בשנים 1991–1997 חי עם השחקנית והדוגמנית נסטסיה קינסקי ולזוג נולדה בת בשם קניה ג'וליה מימבאי שרה ג'ונס.
המעורבות החברתית של ג'ונס החלה בשנות השישים.
הוא היה מתומכי התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית ומרטין לותר קינג.
ג'ונס היה ממייסדי המוסד למוזיקה אמריקאית שחורה the Institute for Black American Music (IBAM) ושל פסטיבל האומנויות השחורות בשיקגו.
במשך השנים שיתף פעולה במיזמים רבים לגיוס תרומות ומופעי צדקה יחד עם בונו, סולן להקת יו 2. הוא ייסד את הקרן "Quincy Jones Listen Up Foundation" ששמה לה למטרה לחנך נוער מנותק ולקרב בני נוער לטכנולוגיה חינוכית.
בין היתר יצרה הקרן קשרים בין בני נוער בלוס אנג'לס לבני נוער בדרום אפריקה.
ב-2004 הניחו ג'ונס והקרן יחד עם האומות המאוחדות והבנק העולמי את הבסיס למיזם "We Are the Future" שתפקידו לסייע לבני נוער באזורי עימות לחיות חיים מלאי תקוה ולפתח את יכולותיהם.
ג'ונס זכה למספר פרסים חשובים בתחום ההומניטרי, בהם פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית.
עם היבחרו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית פנה אליו ג'ונס בבקשה שיפתח בממשלו משרה לשר לענייני תרבות והציע את עצמו למשרה.
מלבד 27 פרסי גראמי והפרס המיוחד "Grammy Legend Award" שהוא עיטור ייחודי ליוצר בתחום המוזיקה הקלה, שהוענק לו ב-1991 ומועמדות לשבעה פרסי אוסקר, זכה ג'ונס גם בפרס שמעניקה מכללת ברקלי למוזיקה לבוגריה, על אף שלמד בה שנה אחת בלבד, והוא נחשב לבוגר המצליח ביותר של המוסד.
שמו נכלל ב"היכל התהילה של המחול" ו"היכל התהילה של קליפורניה", הוא נושא דרגת "מפקד" (Commandeur) בלגיון הכבוד הצרפתי על הישגיו ובעל מספר תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2002 זכה בפרס אניספילד-וולף על האוטוביוגרפיה שלו.
קווינטוס קורטיוס רופוס היה היסטוריון רומאי שכתב ככל הנראה במאה ה-1 לספירה.
ישנם חוקרים הסבורים כי חי ופעל בתקופת אוגוסטוס, ואחרים משערים כי חי בתקופת קלאודיוס או אספסיאנוס ואפילו מאוחר יותר.
יצירתו היחידה הידועה לנו ושרדה לימינו היא "תולדות אלכסנדר" (Historiae Alexandri), המגוללת את ההיסטוריה של אלכסנדר הגדול.
שמו המלא של הספר הוא Historiarum Alexandri Magni Macedonis Libri Qui Supersunt - "כל הספרים על תולדות אלכסנדר הגדול ממוקדון שהשתיירו לימינו".
חלקים גדולים מן החיבור חסרים: מבין 10 ה"ספרים" (פרקים) שהקיף החיבור שרדו 8 בלבד; שני הספרים הראשונים אבדו.
הספר אינו כתוב בסדר כרונולוגי, וניכר כי כותבו אינו בעל מומחיות צבאית או מדינית.
ברם, זהו המקור הקדום הטוב ביותר לתקופת אלכסנדר הגדול ששרד לימינו.
כתבי היד של חיבור זה נושאים את שמו של קורטיוס רופוס, אך הידיעות אודותיו מעטות ומסופקות.
פילולוגים אחדים סבורים, כי "קורטיוס רופוס" הוא שם עט, וכי זהותו ההיסטורית האמיתית של רופוס נשתכחה עם השנים ואבדה.
בין תיאוריו יש גם התייחסות לארץ ישראל.
בזמן שהמקורות היווניים העוסקים בכיבוש אלכסנדר את ארץ ישראל בשנת 332 לפנה"ס, מתרכזים בכיבוש עזה, קורטיוס רופוס מוסיף לזה מידע קצר אך בעל ערך:
מלבד קורטיוס, את אנדרומכוס זה מזכירים רק שני סופרים נוצרים: אוסביוס מקיסריה וגאורגיוס סינקלוס.
הנראטיב של קורטיוס תואם היטב למסורת הספרותית המדגישה את נטייתו של אלכסנדר לטובת היהודים.
רופוס ציטט בספרו פתגם, אותו ייחס ליושבי באקטריה, שהוא ככל הנראה גרסה קדומה של הביטוי "מים שקטים חודרים עמוק": altissima quaeque flumina minimo sono labi (בלטינית), שתרגומו המילולי: "העמוקים שבנהרות – קולם חרישי מִכּול".
קווינטוס מרקיוס טורבו (שמו המלא: קווינטוס מרקיוס טורבו פרונטו פובליקיוס סוורוס, בלטינית: Quintus Marcius Turbo Fronto Publicius Severus) היה מצביא רומאי שדיכא את מרד התפוצות במצרים, קירנאיקה ובקפריסין.
סביב שנת 95 טורבו היה קנטוריון של הלגיון השני אדירטריקוס, ולאחר מכן המושל של הפרובינקיה פאנוניה התחתונה.
לאחר מכן שימש כמפקד המשמר הקיסרי, ובשנת 113 מונה למפקד הצי המיסני.
בשנים 114–116 השתתף כמפקד הצי במלחמות הפרתיות של טראיאנוס, ועל חלקו במלחמה קיבל את עיטור צבאי.
לאחר פרוץ מרד התפוצות, שיגר טראיאנוס את קווינטוס למצרים כדי שיחסל את המרד.
קווינטוס הגיע למצרים באביב 117, עם משלחת צבאית שכללה חיל רגלים, חיל פרשים וצי ימי.
בכל מקרה הוא לא החליף את המושל ותפקידו היה צבאי בלבד.
עד חודש נובמבר 117 חיסל קווינטוס את המרד במצרים, ובשנת 119 מונה למושל הפרובינקיה דאקיה העליונה.
ווטס , הוא אתלט אמריקני בעבר.
הוא אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב (ברצלונה 1992), אלוף עולם (שטוטגרט 1993) ושיאן עולם.
בעל התוצאה השביעית בטיבה בעולם בריצת 400 מטר בכל הזמנים.
בגיל 4 עבר עם אימו ללוס אנג'לס.
הוא התאמן אצל מאמן הספרינט ג'ון סמית.
הוא בוגר של אוניברסיטת דרום קליפורניה.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה ווטס במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:57.57 דקות, אחרי בריטניה (2:57:53 דקות) ולפני ג'מייקה (3:00.10 דקות).
הזמן שקבע בשליחים היה 43.40 שניות.
באליפות המכללות באתלטיקה של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1992 זכה ווטס במדליית זהב בריצת 400 מטר.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) קבע ווטס בריצת 400 מטר בשלב חצי הגמר שיא אישי של 43.97 שניות, בסופו של דבר הוא סיים שלישי במבחנים.
הזמן שקבע בשליחים היה 43.00 שניות, אחת התוצאות המהירות בהיסטוריה, אך זמן זה לא רשמי.
התוצאה שקבע בריצת 400 מטר הייתה הזמן השני בטויבו בעולם אחרי השיא העולמי של בוץ' ריינולדס בן ארצו.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה ווטס במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש של 2:54.29 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.05 שניות, המנצח היה מייקל ג'ונסון בן ארצו (43.65 שניות).
לרוע מזלו בריצה זו אחת מהנעליים שלבש התפרקה בחלק האחרון של הריצה ולמרות זאת הוא המשיך לרוץ ולסיים את הריצה.
בשנים 1994 ו-1995 סבל ווטס מפציעות ובעיות במשקל ולא הצליח לשחזר את הישגיו ולרדת מגבול 45 שניות בריצת 400 מטר.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים ווטס רק במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.64 שניות ולא זכה להשתתף באולימפיאדה ולהגן על תוארו.
בשנת 1997 פרש ווטס מספורט תחרותי.
הוא משמש מאמן אתלטיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה ומאמן אישי של ספורטאים שונים, בהם מייקל נורמן וראיי בנג'מין.
קווינס פארק הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וייברלי (Waverley Council).
מרבית שטחו של קווינס פארק הוא גן ציבורי בשטח 0.26 קמ"ר, הקרוי אף הוא קווינס פארק.
הפרוור כולל את שטח הגן ואת הרחובות הגובלים בו מדרום, מזרח וצפון.
הפרוור גובל בסנטניאל פארק ממערב, בונדיי ג'נקשן בצפון, רנדוויק בדרום ווייברלי במזרח.
הרחובות הראשיים בפרוור הם דרך קווינס פארק, דרך קרינגטון ודרך דארלי.
קווינס פארק היה בעברו חלק מבונדיי ג'נקשן, והופרד ממנו (וגבולו הוגדר לראשונה) בשנת 1992. רבים מדריו הוותיקים עדיין קוראים לכתובתם בשם בונדיי ג'נקשן.
על אף שהפרוור חדש יחסית, הגן המוכל בתחומו הוגדר כבר בשנת 1887, כחלק משטח הגנים (Centennial Parklands) המשותף לו ולגני סנטניאל פארק ומור פארק.
מרבית הבתים בצדו המזרחי של הפרוור הן מהתקופה הוויקטוריאנית, וכוללים בניינים בסגנון התקופה.
בצדו הצפוני והדרומי של הפרוור הסגנון האדריכלי הבולט הוא פדריישן אוסטרלי.
הפארק כולל בתוכו מגרשי משחק רבים, המשמשים לשעות הפנאי ולספורט חובבנים בתחומים כגון פוטבול, ראגבי, קריקט ועוד.
קוינטוס רוסקיוס גאלוס (בערך 126 לפנה"ס - 62 לפנה"ס) היה שחקן רומאי.
בהיותו מחונן בפנים נאות ובגזרה גברית הוא למד את צורת ההגשה והמחוות של הפרקליטים הנחשבים ביותר בפורום, במיוחד של קווינטוס הורטנסיוס, וזכה לשבחים רבים על חנו והאלגנטיות שלו על הבמה.
השניים התחרו בידידות כדי לבדוק מי יכול להביע מחשבות או רגש ביעילות רבה יותר, הנואם או השחקן.
רוסקיוס כתב חיבור שבו הוא משווה את המשחק לתורת הנאום.
קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס חיבר מרובע לכבודו והדיקטטור סולה העניק לו טבעת זהב, תג של מעמד הפרשים – כיבוד יוצא דופן לשחקן ברומא שבה נחשב המקצוע בזוי.
כמו בן זמנו קלודיוס איסופוס (Clodius Aesopus) צבר רוסקיוס עושר רב, ונראה שהוא פרש מן הבמה זמן לא רב לפני מותו.
ב-76 לפנה"ס הוא נתבע על ידי קורנליוס פניוס כַיירֵיאָה (C.
Fannius Chaerea) בסכום של 50,000 ססטרטיוס וקיקרו הגן עליו בנאום מפורסם.
בתקופת הרנסאנס היווה רוסקיוס דוגמה למצוינות דרמטית.
כאשר תומאס נאש (Thomas Nashe) רצה לשבח את אדוארד אלין (Edward Alleyn) כשחקן הטוב ביותר בדורו הוא קרא לאלין רוסקיוס.
ג'ון דאונז (John Downes) קרא להיסטוריה של הרסטורציה שלו drama Roscius Anglicanus (דרמה של רוסקיוס האנגלי, 1707).
השחקן האפרו-אמריקאי איירה אולדרידג' שנולד בניו יורק ב-1807 ונפטר בלודז' ב-1867, והיה אחד מטובי השחקנים השייקספיריים בזמנו, נודע כ"רוסקיוס האפריקאי".
ב-1850 קראה הדמות מר ברקיס ברומן דייוויד קופרפילד מאת צ'ארלס דיקנס לגיבור הספר "רושוס צעיר" (a young Roeshus).
הטעות בכתיב ובהגייה כוונה, ככל הנראה, לשקף את הרקע הקרתני של ברקינס.
קווינטוס קייקיליוס מטלוס נפוס הצעיר היה בנו של קווינטוס קייקיליוס מטלוס נפוס.
נבחר לטריבון בשנת 62. במהלך כהונתו כטריבון התנגד למרקוס טוליוס קיקרו.
תקף אותו על הוצאתו להורג של קטילינה ומנע ממנו לשאת נאום בתום כהונת הקונסול שלו.
במהלך כהונתו כקונסול התפייס עם קיקרו והתנגד לפובליוס קלודיוס פולכר.
בשנת 56 היה לנציב בהיספניה קיטריור.
קווינטוס קייקיליוס מטלוס פיוס סקיפיו נסיקה (בלטינית Quintus Caecilius Metellus Pius Scipio Nasica; סביב 100 או 98 לפנה"ס - 46 לפנה"ס) הידוע יותר בשם מטלוס סקיפיוס היה פוליטיקאי בולט בשלהי הרפובליקה הרומית.
היה אופטימאט עיקש וצידד בגנאיוס פומפיוס בעת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר.
השתתף בקרב פרסלוס ובקרב תאפסוס.
מטלוס סקיפיו אומץ על ידי קווינטוס קייקילויוס פיוס שהיה קונסול בשנת 80 לפנה"ס ופונטיפקס מקסימוס.
מטלוס סקיפיו נשא לאישה את איימיליה לפידה, בתו של ממרקוס איימיליוס לפידוס ליוויאנוס (Mamercus Aemilius Lepidus Livianus) שהיה קונסול בשנת 77.
ייתכן שמטלוס סקיפיו נבחר לטריבון הפלבס בשנת 59 לפנה"ס וככל הנראה איידיל קורולי בשנת 55 לפנה"ס.
בשנת 53 היה אינטררקס, מה שמטיל ספק לגבי בחירתו לכהונת טריבון הבפלבס כי רק פטריקי יכול היה לכהן בתפקיד זה.
בסוף שנות ה-50 היה בין האופטימאטים החשובים שהביאו לקירובו של פומפיוס למחנה האופטימאטים.
פומפיוס היה בעל בריתו של יוליוס קיסר במסגרת ברית פוליטית בלתי רשמית המוכרת בשם הטריומווירט הראשון.
מותו של מרקוס קראסוס, החבר השלישי בטריאומווירט בקרב חרן בשנת 53 לפנה"ס הביאה לפירוקו, אך הברית בין פומפיוס לקיסר נותרה בעינה.
מותה של יוליה, בתו של יוליוס קיסר, שהייתה אשתו האהובה של פומפיוס בעת לידה בתה ערערה את הברית בין פומפיוס לקיסר.
האופטימאטים ניצלו את הקרע המתהווה והחלו בנסיונותיהם לקרב את פומפיוס, איש שהתנגדו לדרכו אך לפני פרק זמן קצר.
מטלוס סקיפיו חיתן את אחת מבנותיו עם פומפיוס ותרם רבות להעמקת הקרע בין פומפיוס לקיסר.
פומפיוס שהיה ביחסים טובים עם מטלוס סקיפיו ורצה לשקם את קשריו עם האופטימאטים, שהיו צאצאי משפחות עתיקות קיבל את חיזורי האופטימאטים בנפש חפצה.
בשנת 52 נבחר פומפיוס באופן חריג ביותר כקונסול יחיד.
ברפובליקה הרומית היה נהוג לבחור שני קונסולים כדי שאלה יאזנו אחד את השני ויבלמו ניסיונות לצבירת כח רב מדי.
האופטימאטים תמכו באופן חסר תקדים במועמדותו של פומפיוס וקאטו הצעיר, מראשי הסיעה אופטימאטית הוא זה שדחף את העניין בכבודו ובעצמו.
כאות הוקרה וכדי לחזק את בריתו עם האופטימאטים מינה פומפיוס את מטלוס סקיפיו לקונסול שני בהמשך השנה במקום לקדם את אחד המועמדים של יוליוס קיסר.
בשנת 49 היה מעורב מאוד בניסיונות בלימה של יוליוס קיסר והיה בין מתנגדיו הבולטים.
במסגרת ההכנות לעימות שעמד בפתח, קיבל את המינוי לנציב הפרובינקיה סוריה ולמעשה קיבל את הפיקוד על צבא המזרח של הרפובליקה.
במסגרת תפקידו זה הוציא להורג את אלכסנדר השני החשמונאי.
בשנת 48 הצטרף לצבאו של פומפיוס ונלחם בגנאיוס דומיטיוס קלווינוס ולוקיוס קסיוס לונגינוס.
בקרב פרסלוס פיקד על מרכז המערך של פומפיוס.
לאחר התבוסה ביוון פיקד על הצבא האופטימאטי באפריקה והפסיד לקיסר בקרב תפסוס.
לאחר הקרב ניסה לברוח לאפריקה, אך ספינתו נתפסה והוא התאבד.
קווינטוס קָאיקִיליוּס מֶטֶלוּס היה מגיסטראט רומאי אשר שימש כקונסול בשנת 206 לפנה"ס.
קאיקולוס היה בנו של הקונסול לוקיוס קאיקיליוס מטלוס.
בהלווייתו של אביו הוא נשא נאום הספד המעלה על נס את הישגי אביו ומידותיו, תמצית הנאום השתמרה אצל פליניוס.
הוא מונה כפונטיפקס בשנת 216 לפנה"ס, ואיידיל בשנת 209 לפנה"ס.
בשנת 207 לפנה"ס הוא שרת בצבאו של הקונסול גאיוס קלאודיוס נרו במהלך קרב מטאורוס, ולאחר הקרב נשלח לרומא כדי לבשר על מותו של עזרובעל ברקה בקרב.
לקראת סוף השנה מונה לתפקיד מגיסטר אקוויטום (מפקד הפרשים) בידי מרקוס ליוויוס סלינטור שהתמנה לתפקיד דיקטטור.
הוא נבחר כקונסול בשנת 206 לפנה"ס יחד עם לוקיוס וטורניוס פילון.
במסגרת תפקידם הם נאלצו להילחם בצבא קרתגו בפיקוד חניבעל אולם חניבעל נסוג אל ברוטיום, ולא גילה נטייה לצאת לקרב.
לאחר תום השנה הוא המשיך לפקד על הצבא בגבולות ברוטיום בתורת פרוקונסול.
עם תום שנת 205 לפנה"ס התברר ששני הקונסולים הנוכחיים אינם יכולים להיות נוכחים בבחירות המתקרבות (סקיפיו שהה בסיציליה וקראסוס התעכב בגלל מגפה), לשם כך הוחלט למנות את מטלוס כדיקטטור באופן זמני ובהסכמת הקונסולים לצורך ארגון הבחירות.
בהמשך התגלה מטלוס כאחד התומכים הגדולים ביותר של פובליוס קורנליוס סקיפיו, והוא סייע לו להיחלץ מפרשייה של עושק אזרחים בלוקרי.
בשנת 201 לפנה"ס הוא היה חלק מהדקמווירי (ועדה) שהוקמה במטרה לחלק קרקעות לוותיקי צבאו של סקיפיו.
בשנת 186 לפנה"ס הוא נשלח כחלק ממשלחת דיפלומטית רומאית לנסות ליישב סכסוכים בפלופונסוס.
הוא נזכר לאחרונה בשנת 179 לפנה"ס.
קווינטוס פולביוס פלאקוס היה מגיסטראט רומאי, בן המאה ה-3 לפנה"ס.
פולביוס פלאקוס היה בן למשפחת הפלביי.
הוא היה בנו של מרקוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 264 לפנה"ס) ואחיו הגדול של גנאיוס פולביוס פלאקוס.
הוא נבחר לתפקיד הקונסול בשנת 237 לפנה"ס יחד עם לוקיוס קורנליוס לנטולוס קאודינוס, ונלחם בהצלחה נגד הליגורים באיטליה.
הוא נבחר לקונסול פעם שנייה בשנת 224 לפנה"ס יחד עם טיטוס מאנליוס טורקוואטוס, והשניים ניהלו בהצלחה מלחמה נגד הגאלים בצפון איטליה.
בשנת 216 לפנה"ס מונה לפונטיפקס, ובשנת 215 לפנה"ס לפראיטור.
במסגרת תפקידו זה הוא קיבל פקודה מהסנאט הרומי להקים לגיון חדש אשר היה עתיד להישלח למערכה נגד המורדים בסרדיניה.
בשנת 214 לפנה"ס הוא נבחר שוב לפראיטור.
בשנת 213 לפנה"ס מונה גאיוס קלאודיוס קאנתו לדיקטטור, והוא מינה את פלאקוס למגיסטר אקוויטום.
במקביל, הגיש פלאקוס את מועמדותו לקונסול פעם שלישית, ואכן נבחר לקונסול של שנת 212 לפנה"ס יחד עם אפיוס קלאודיוס פולכר.
הוא ניסה להיבחר גם לתפקיד הפונטיפקס מקסימוס, אולם נכשל.
במסגרת תפקידם, החלו הקונסולים החדשים להטיל מצור על קאפואה, ובזזו את השדות באזור.
חניבעל שלח את חנו בן בומילקר כדי לדאוג לאספקת תבואה סדירה לקפואה.
חניבעל השתכנע שההגנה על קפואה חשובה, והחל לנוע אליה.
הקונסולים קיבלו מידע על התקדמות מחנהו של חניבעל, ועל כן הזעיקו את הפרוקונסול טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס, שחנה בלוקאניה.
פלאקוס נסוג אל קומאי ופולכר נסוג אל לוקאניה.
עם סיום השנה הוחלט להאריך את האימפריום של השניים, והם המשיכו בהטלת מצור על קפואה.
הם בנו סוללות סביב קפואה במטרה לכתר אותה ולהרעיב אותה.
הרומאים הופתעו ופולכר נפצע קשה במהלך הלחימה, מה ששיבש את שרשרת הפיקוד הרומאית, אולם הרומאים החזיקו מעמד.
הניסיון נכשל, ועם סיום השנה נכבשה קפואה.
פלאקוס התייחס באכזריות רבה אל תושבי העיר הכבושה.
הוא היה כעת בשיא תהילתו, עם זאת, אחיו גנאיוס פולביוס פלאקוס הובס בקרב הרדוניה בידי חניבעל, ונגזרה עליו גלות.
פלאקוס סירב להתערב לטובת אחיו.
לקראת סוף שנת 211 לפנה"ס חזר לרומא ומונה לדיקטטור כדי לקיים את הבחירות.
הוא נבחר לקונסול פעם רביעית בשנת 209 לפנה"ס יחד עם פאביוס מאקסימוס.
הוא כבש מספר ערים בלוקאניה שהחשובה שבהן הייתה וולקיי (Volceii כיום בוצ'ינו; Buccino).
האימפריום שלו הוארך גם לשנת 208 לפנה"ס עם לגיון אחד תחת פיקודו.
הוא נזכר לאחרונה כמפקד לגיון בשנת 207 לפנה"ס.
גנאיוס פולביוס פלאקוס היה מגיסטראט רומאי, אשר לקח חלק פעיל במלחמה הפונית השנייה.
בנו של פאביוס מאקסימוס, אשר התפרסם כאבי האסטרטגיה הפביאנית.
הוא נזכר לראשונה בשנת 217 לפנה"ס, בהקשר לעסקת חילופי שבויים שערך אביו, הדיקטטור פאביוס מאקסימוס, עם מפקד צבא קרתגו, חניבעל.
לחניבעל היו 240 שבויים יותר מלפאביוס, אולם הסנאט הרומי, שכעס על ההסכם, סירב לשלוח את הסכום לפדיונם.
אם כי שמו של אותו בן אינו נזכר במקורות, ולפיכך ייתכן שאין מדובר בקווינטוס אלא בבן אחר.
הוא שימש כטריבון צבאי בשנת 216 לפנה"ס, והיה אחד מהניצולים המעטים מקרב קאנאי.
הוא נסוג עם הכוחות שבפיקודו אל קנוסיום (Canusium), והוא ועוד שלושה טריבונים צבאיים אחרים בחרו בפובליוס קורנליוס סקיפיו (לימים אפריקנוס) כמפקדם.
בשנת 215 לפנה"ס נבחר לתפקיד איידיל קוריולי.
בשנת 214 לפנה"ס הוא נבחר לפראיטור וקיבל פיקוד על שני לגיונות שחנו בפוליה.
במסגרת תפקידו זה, הוא כבש באותה שנה את העיר אקואה (Accua).
בשנת 213 לפנה"ס נבחר לתפקיד הקונסול יחד עם טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס.
ידועה אנדקוטה על פיה אביו, שרצה לנסותו או שהתקשה ללכת מחמת גילו, הגיע לבקרו במחנהו כשהוא רכוב על סוסו.
מה שלא היה מקובל לעשות בפני קונסול.
על פי המסופר קווינטוס שלח ליקטור אל אביו וציווה עליו לרדת מסוסו ולבוא אל הקונסול ברגל.
אביו שמח על כך, ושיבח את בנו על תבונתו.
במסגרת תפקידו כקונסול, הוא קיבל פיקוד על הצבא של אביו בפוליה וכבש את העיר ארפי (Arpi).
אצל סיליוס איטליקוס נרמז שהוא נשאר בארפי במהלך שנת 212 לפנה"ס.
בשנת 210 לפנה"ס הותקף הפרוקונסול גנאיוס פולביוס קנטומלוס בקרב הרדוניה.
הקרב הסתיים בתבוסה רומאית מוחצת.
בשנת 209 לפנה"ס נבחר אביו לקונסול פעם חמישית, והוא הורה לבנו לאתר את שרידי הצבא של קנטומלוס ולהוביל אותם אל סיציליה.
בשנת 208 לפנה"ס הוא נזכר כאחד מהשליחים ששלח הסנאט אל הקונסול הפצוע טיטוס קווינטיוס קריספינוס שחנה ב-ונוסיה.
הוא נזכר פעם אחרונה בשנת 207 לפנה"ס כשליחו של מרקוס ליוויוס סלינטור אל הסנאט.
אם כי פרידריך מינצר סבור שאין ודאות שאכן מדובר באותו אדם, וייתכן שזהו בנו של קווינטוס.
הוא מת על פי ההערכות באזור שנת 203 לפנה"ס.
אביו נשא נאום הספד בו שיבח את בנו, ועל פי עדות פלוטרכוס העלה את הנאום על הכתב ופרסם אותו.
הנאום לא שרד עד ימינו, אולם הוא היה זמין בידי קיקרו.
קווינסי ג'ירום אייסי הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
לאחר סיום עונה מוצלחת בליגת התיכונים בטקסס, החל אייסי את לימודיו באוניברסיטת ביילור ממחוז ה-Big 12, שם שיחק במשך 4 עונות והעמיד ממוצעים של 12 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק בשתי העונות האחרונות.
אייסי נבחר על ידי טורונטו ראפטורס במקום ה-37 בדראפט ה-NBA 2012, שם מיעט לקבל דקות משחק ולאחר עונה וחצי הועבר ב-9 בדצמבר 2013 בטרייד לסקרמנטו קינגס.
לאחר סיום עונתו הראשונה במדי הקינגס, הועבר אייסי בטרייד לניו יורק ניקס לקראת עונת .
ב-5 בינואר 2015 קבע שיאי קריירה של 19 נקודות ו-14 ריבאונדים בהפסד 83–105 נגד ממפיס גריזליס.
עונה זו הייתה הטובה בקריירה של אייסי, בה פתח ב-22 משחקים.
ב-22 ביולי 2015 שב אייסי לשורותיה של סקרמנטו קינגס.
בעונה זו המשיך את הצלחתו ופתח ב-29 משחקים.
ב-20 ביולי 2016 חתם אייסי עם דאלאס מאבריקס, אך שוחרר מהקבוצה אחרי 6 משחקים ב-18 בנובמבר.
עשרה ימים לאחר מכן, החל לשחק בטקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, שם שיחק במשך כחודש וחצי.
ב-10 בינואר 2017 הוחתם אייסי על שני חוזים זמניים עם ברוקלין נטס, ולאחר מכן הוחתם על חוזה עד לסיום העונה.
ב-7 בינואר 2019, לאחר שהחל את עונת 2018/19 ללא חוזה באף קבוצה, הוחתם אייסי על שני חוזים זמניים עם פיניקס סאנס, לאחריהם לא קיבל חוזה לשארית העונה.
ב-15 במרץ 2019 החל לשחק לראשונה מחוץ לארצות הברית, כשחתם בשנג'ן לאופרדס מהליגה הסינית, בה שיחק משחק אחד בלבד.
ב-31 ביולי 2019 חתם אייסי לעונה אחת במכבי תל אביב, עם אופציה להארכה לעונה נוספת.
ב-3 בנובמבר 2021 חתם אייסי לעונה אחת באולימפיאקוס.
באוקטובר 2022 הכריז על פרישה ממשחק פעיל, ומונה לאחראי על פיתוח שחקנים בקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-10 באפריל 2023 התמנה אייסי לתפקיד עוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ויצ'יטה סטייט.
קווינטין דיילי היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1982–1991. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 14.1 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
דיילי נולד בבולטימור שבמרילנד, ובין השנים 1978–1982 למד באוניברסיטת סן פרנסיסקו.
בכל 3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה, עם ממוצעים של 13.6, 22.4 ו-25.2 נקודות למשחק, בהתאמה.
בסיום עונתו האחרונה, 1981/1982, נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצדם של ג'יימס וורת'י, רלף סמפסון, טרי קאמינגס וסליפי פלויד.
בפברואר 1982 נעצר דיילי באשמת תקיפה מינית של סטודנטית באוניברסיטה כחודשיים קודם לכן.
ביוני 1982 הודה דיילי באשמת "ניסיון תקיפה" בלבד, ונשפט לשלוש שנות מאסר על תנאי.
בדראפט ה-NBA 1982 נבחר דיילי בבחירה השביעית, על ידי שיקגו בולס.
במשחקיו הראשונים בשיקגו הפגינו שדולות נשים מחוץ לשיקגו סטדיום – האולם הביתי של הבולס – במחאה נגד צירופו לקבוצה.
על אף הסחות בדעת מחוץ למגרש, הצטיין דיילי בעונתו הראשונה ב-NBA, עם ממוצעים של 15.1 נקודות 3.7 אסיסטים ו-3.4 ריבאונדים למשחק – אשר הקנו לו מקום בחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונתו השנייה קלע שיא קריירה של 18.2 נקודות בממוצע למשחק, כולל משחק שיא של 44 נקודות מול ניו יורק ניקס.
בעונות ו- שיתף פעולה בבולס עם מייקל ג'ורדן הצעיר, ותרם 16.1 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס, וב-3 עונותיו בקבוצה קלע 13.7 נקודות בממוצע למשחק.
לאורך התקופה רשמו הקליפרס מאזן כולל של 50 ניצחונות לעומת 196 הפסדים.
בפברואר 1990 חתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, במדיה שיחק עד לדצמבר 1991. מאז ועד לסיום עונת 1991/1992 שיחק עבור "יאקימה סאן קינגס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק, בגיל 31.
ב-8 בנובמבר 2010 נפטר דיילי בשנתו בלאס וגאס, נבדה, בגיל 49.
קווינסי דובי הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסנטר.
קווינסי דובי גדל בקוני איילנד.
הוא התחיל לשחק כדורסל עוד בהיותו בבית הספר.
באחד המשחקים הוא קלע 63 נקודות, שיא בית הספר עד היום.
לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטת ראטגרס והוביל את קבוצתו לניצחון בחצי גמר הליגה עם 35 נקודות.
הוא המשיך לשחק בקבוצתו עד לשנת 2006.
בדראפט 2006 קווינסי דובי נבחר על ידי סקרמנטו קינגס ושיחק בקבוצה במשך שלוש עונות.
באביב 2009 הוא חתם לחודש בטורונטו רפטורס, אך חוזה לא חודש.
קווינסי דובי חתם בדרושפאקה וסיים עונת 2009/2010 כשיאן הנקודות של הליגה הטורקית בכדורסל עם ממוצע של 23.6 נקודות למשחק.
בשנת 2010 קווינסי דובי עבר לליגה הסינית בכדורסל.
בינואר 2013 הוא קלע במשחק הליגה 75 נקודות (באותו משחק חברו לקבוצה צ'ארלס גיינס קלע 45 נקודות) וקבע שיא של הליגה.
למרות ההצלחה, דובי עבר לשחק בלבנון ועם קבוצתו החדשה הגיע לחצי גמר של גביע אלופות אסיה.
בהמשך הקריירה דובי המשיך להחליף קבוצות בתדירות גבוהה ושיחק בטורקיה, ארצות הברית ולבנון.
בשנת 2017 קבוצתו הלבנונים זכתה בגביע אלופות אסיה.
במהלך הקריירה הוא זכה במספר תוארים אישיים:
נבחר לחמישית תחרות גביע אלופות אסיה (2017)
שחקן מצטיין של משחק אול-סטאר של הליגה הסינית (2011)
נבחר לחמישית אול-סטאר של הליגה הסינית (2011, 2013)
קלע מצטיין של הליגה הטורקית (2010)
קווינסי הוף (בהולנדית: Quincy Hoeve; נולד ב-3 באפריל 2003 בקרלנדייק שבבונייר) הוא כדורגלן בוניירי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פולנדם מליגת העל ההולנדית ובנבחרת בונייר.
הוף גדל במחלקות הנוער של אתלטיקו טרה קורה, ספרטה רוטרדם, ז'יל ויסנטה ופולנדם.
ב-19 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 4-1 לגו אהד איגלס במסגרת המחזור השני בליגת העל ההולנדית לעונת 2023/2024.
ב-3 ביוני 2022 ערך הוף את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בונייר, בניצחון 4-1 על נבחרת איי טרקס וקייקוס במסגרת ליגת האומות של CONCACAF לעונת .
ב-6 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת סנט מארטן במסגרת אותו טורניר.
קווינסי הול הוא אתלט אמריקאי, האלוף האולימפי (פריז 2024) וזוכה מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2023) בריצת 400 מטר.
אלוף עולם (בודפשט 2023) בריצת שליחים 4x400 מטר.
במסגרת ליגת היהלום על שם פריפונטיין שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-27 במאי 2022 הוא סיים שלישי בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 48.10 שניות, אחרי אליסון דוס סנטוס מברזיל (47.23 שניות) וכליפה רוסר מארצות הברית שקבע תוצאה זהה לשלו (48.10 שניות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם ורנון נורווד, ג'סטין רובינסון וראיי בנג'מין בתוצאה של 2:57.31 דקות, לפני צרפת (2:58.45 דקות) והממלכה המאוחדת (2:58.71 דקות) ובמדליית ארד בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 44.37 שניות, אחרי אנטוניו ווטסון מג'מייקה (44.22 שניות) ומת'יו הדסון-סמית' מהממלכה המאוחדת (44.31 שניות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת פריז שנערכו ביוג'ין בסוף יוני 2024 זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 44.17 שניות, לפני מייקל נורמן (44.41 שניות) וכריסטופר ביילי (44.42 שניות).
במסגרת ליגת היהלום שנערכה במונקו ב-12 ביולי קבע בריצת 400 מטר שיא אישי חדש ואת תוצאת השנה בעולם באותה העת של 43.80 שניות.
באולימפיאדת פריז זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים של 43.40 שניות, לפני הדסון-סמית' מהממלכה המאוחדת בתוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים ובשיא אירופה חדש של 43.44 שניות ומוזאלה סאמוקונגה מזמביה שקבע שיא לאומי חדש של 43.74 שניות.
קווינטסה סווינדל הוא/הוא שחקנ/ית אמריקאי/ת, אשר ידוע/ה בזכות תפקידו/תפקידה בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "סוחבות" (אנ') (2019–2020).
נולד/ה ב-8 בפברואר 1997 בניו יורק וגדל/ה בוירג'יניה ביץ', וירג'יניה.
הוא/היא למד/ה בתיכון בבית הספר לאמנויות המושל בנורפוק, וירג'יניה.
הוא/היא גדל/ה על ידי אב יחיד והתקשו להשתלב בקבוצות כתוצאה ממגדרם וגזעם.
הוא/היא אמר/ה שבגלל סטריאוטיפים לא מתאימים לגבי כל האנשים הלא-בינאריים שהם אנדרוגיניות, היה קשה למצוא תפקידים מתאימים למגדר.
עם זאת, שיחק/ה בתפקיד נערה סיסג'נדרית בסדרה "סוחבות", בהתחשב בכך שהתוכנית חוקרת את הזהות השחורה.
מזדהה כג'נדרקוויר ומשתמש בכינויי הם/הוא.
+שנהסרטתפקידהערות2021הנוסעים ג'וליGranada Nightsאמיליה2022הגנן הראשי (אנ')מיהבלאק אדםמקסין האנקל / ציקלון (אנ')
+שנהסדרהתפקידהערות2019אופוריהאנהפרק: "The Trials and Tribulations of Trying to Pee While Depressed"2019–2020סוחבות (אנ')טאבית'ה פוסטרתפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים2021בטיפולליילה6 פרקים2025Prime Targetטאיילה סאנדרסתפקיד ראשי; 8 פרקים
קווינטוס לאביינוס היה גנרל רומי בתקופת הרפובליקה המאוחרת, בנו של טיטוס לאביינוס.
הוא כרת ברית עם האימפריה הפרתית ופלש למחוזות הרומאים במזרח הים התיכון שהיו בשליטתו של מרקוס אנטוניוס.
בעזרת הפרתים, הוא כבש את המחוז הרומאי של סוריה ואת דרום אנטוליה בשנת 40 לפני הספירה וגם פלש ליהודה והיה מעורב בהכתרת מתתיהו אנטיגונוס השני.
לאביינוס הובס על ידי פובליוס ונטידיוס בסוס.
לאחר רציחתו של יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס, התחוללה מלחמת אזרחים בין תומכיו של קיסר, ובין תומכיו של גנאיוס פומפיוס מגנוס, שהובילו את כוחות הסנאט הרומי נגד קיסר במהלך מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר (49–45 לפנה"ס).
במלחמת האזרחים השנייה, המכונה גם מלחמת האזרחים של המשחררים (43–42 לפנה"ס) או מלחמת האזרחים של מתנקשי יוליוס קיסר, הובילו את האגף הפומפיאני גאיוס קסיוס לונגינוס ומרקוס יוניוס ברוטוס, שהובילו את רצח קיסר.
הם נלחמו נגד אוגוסטוס קיסר ומרקוס אנטוניוס, שניים מחברי הטריומווירט השני.
קסיוס וברוטוס הובסו בקרב פיליפי באוקטובר בשנת 42 לפני הספירה.
קווינטוס לאביינוס ניסה להחיות את הפומפיאנים בעזרתם של הפרתים.
לפי ההיסטוריון הרומי פסטוס, לאביינוס ברח לפרס.
אך לפי דיו קסיוס הוא נשלח על ידי ברוטוס וקסיוס לאורודס השני, מלך פרתיה, כדי להשיג תגבורת לפני קרב פיליפי, שם הוא הוחזק בהמתנה כשאורודס חיכה לראות איך הדברים יתפתחו.
לאביינוס נשאר בפרתיה כששמע על התבוסה בפיליפי, מחשש לפעולות תגמול מצד המנצחים.
כשראה שמרקוס אנטוניוס שולט בפרובינציות שלו במזרח ושהוא נסע למצרים, שכנע לאביינוס את אורודס לתקוף את הרומאים, בנימוק שחלק מצבאותיהם הושמדו או נפגעו בקרב וצבאות אחרים היו מרדניים.
הוא יעץ לו לפלוש לסוריה בזמן שאנטוניוס שוהה במצרים, וטען גם שפרובינציות רומיות רבות יקבלו את פניו בשמחה, מכיוון שהם סובלים התעללות מידיו של אנטוניוס.
הוא הציע לקחת את הפיקוד על הצבא והצליח לשכנע את אורודס, שהפקיד כוח גדול בידי לאביינוס ובידי בנו פאקורוס הראשון.
ההיסטוריון אפיאן טוען שהתנהלותו של אנטוניוס הובילה לפלישה הפרתית.
לפי אפיאן, כשאנטוניוס התאהב בקלאופטרה, הוא איבד עניין בפוליטיקה ובמדיניות ועשה את מבוקשה של קלאופטרה בכל נושא.
לאחר מותו של קיסר התעוררו סכסוכים אזרחיים בסוריה ורודנים מקומיים השתלטו על ערים שונות בעזרת הפרתים.
אנטוניוס גירש את הרודנים הללו, והם מצאו מקלט בפרתיה.
לאחר מכן הוא הטיל מיסים כבדים, וכן שלח כוח של פרשים לשדוד את פלמירה, עיר עשירה, שתושביה סיכלו את כוונתו והבריחו את רכושם.
דיו קסיוס מספר כי לאביינוס פלש בעזרת הפרתים לפיניקיה ותקף את אפאמיה, אך נהדף.
עם זאת, הוא כבש את כל חילות המצב הרומיים בפיניקיה ללא התנגדות, מכיוון שהם היו חיילים שלחמו עם קסיוס וברוטוס ונשלחו לשם כשאנטוניוס שילב אותם בכוחותיו, וממילא הם הכירו את לאביינוס.
רק שהופקד על ידי אנטוניוס בסוריה, ברח עם כמה מאנשיו, אבל לאביינוס רדף אחריו והביס אותו, וסקסה נמלט לאנטיוכיה.
בעקבות כך נכנעו תושבי אפאמיה משום שהם חשבו שסקסה מת.
לאביינוס המשיך וכבש גם את אנטיוכיה, ומשם רדף אחרי סקסה לקיליקיה והרג אותו.
בינתיים, שותפו הפרתי פאקורוס הכניע את מרבית שטחי סוריה, מלבד העיר צור בה היו חיילים רומאים רבים.
פאקורוס גם פלש לשטחי יהודה, הדיח את הורקנוס השני והכתיר את מתתיהו אנטיגונוס השני במקומו.
בינתיים, לאביינוס כבש את קיליקיה והשיג את נאמנותן של הערים בחוף הדרומי של אנטוליה מלבד שלוש ערים באזור קאריה: , ואלבנדה.
שתי הערים האחרונות קיבלו בתחילה את חיל המצב שהוא שלח אליהן, אבל לאחר מכן התמרדו ורצחו את חייליו של לאביינוס.
לאביינוס כבש את אלבנדה והעניש את אנשיה, והרס את מילאס לאחר שהיא ננטשה.
הוא צר על סטרטוניצאה במשך זמן רב, אך לא הצליח לכבוש אותה.
לפי דיו קסיוס, אנטוניוס לא הצליח לנקוט בצעדי הגנה, משום שכעת, לאחר שהיה בשלטון, הוא שקע בחיי המותרות של המצרים "עד שהיה מדוכא לחלוטין".
כאשר הוא נאלץ לפעול, הוא הפליג לצור כדי לעזור לה.
אולם כשראה שסוריה כבר נכבשה, נטש אותה.
הוא הפליג לאורך החוף כל הדרך ליוון ולאחר מכן לאיטליה כדי לתמוך ברעייתו פולביה במלחמתה נגד אוגוסטוס קיסר.
הוא תפס את וצר על ברינדיזי (שנקראב אז ברונדיזיום).
כשפולביה מתה, נפסקה המלחמה, ואנטוניוס ואוגוסטוס חתמו על הסכם ברונדיסיום בספטמבר בשנת 40 לפני הספירה.
לפי פלוטרכוס, אנטוניוס תכנן תחילה לצאת להילחם בפרתים ובלאביינוס, אך שינה את מסלולו לבקשתה של פולביה.
אחרי ההסכם, אנטוניוס חזר ליוון ושלח את פובליוס ונטידיוס בסוס לאסיה כדי להילחם בפרתים ובלאביינוס.
האחרון היה ללא הפרתים עם מעט לוחמים לצדו, והוא נמלט לסוריה כשבסוס רודף אחריו.
המפגש בין השניים התרחש ליד הרי הטאורוס, כששני הצדדים ממתינים: לאביינוס לכוחות החיזוק של הפרתים, ובסוס לכוחותיו החמושים בכבדות שלא הספיקו להצטרף למרדף.
כשהכוחות הגיעו, בסוס העדיף להישאר בנקודה גבוהה, מתוך חשש מפרשי הפרתים.
האחרונים, בטוחים בכוחם ובמספרם, רכבו במעלה הגבעה עם עלות השחר מבלי לחכות לכוחותיו של לאביינוס שיצטרפו אליהם, אך הובסו ונמלטו.
חייליו של לאביינוס היו מדוכדכים בגלל בריחת הפרתים, ולכן הוא ניסה לסגת, אבל בסוס למד על כוונתו זו מעריקים והכין לו כמה מארבים, הוא לכד את חייליו ולאביינוס עצמו נמלט לקיליקיה כשהוא מחופש, עד שהתגלה ונעצר.
בעקבות כך, הפרתים נטשו את סוריה ובסוס תפס אותה ללא קרב.
הוא כבש את יהודה ועזב אותה לאחר שאנטיגונוס ברח.
לפי ההיסטוריון לוקיוס אנאוס פלורוס, הקרב המכונה גם נערך בין נהרות הפרת ואורונטס, והכוח המובס מנה יותר מ-20,000 לוחמים, ובו נהרג גם פאקורוס.
באותו יום הוצא גם לאביינוס להורג, ולפי גרסאות שונות, הוא נהרג בקרב עצמו.
קווינקואטריה היה פסטיבל עממי, שנערך לכבוד האלה מינרווה ברומא העתיקה.
החגיגות נמשכו חמישה ימים, ומכאן בא הבסיס לשם.
ביום הראשון, זבחים וקורבנות ניתנו לאלה, אם כי לא נשפך דם.
בשלושת הימים הבאים היו בעיקר קרבות ראווה של גלדיאטורים, וביום החמישי והאחרון נערכה תהלוכה חגיגית ברחבי הרחובות של העיר.
אנשי החינוך וההוראה (מורים ותלמידים) זכו לחופשה באותם ימים, והיה למנהג אצלם להביא קורבנות ומנחות למינרווה, אשר הייתה האלה הפטרונית שלהם.
מנהלי בתי הלימוד קיבלו מתנות מתלמידיהם לאחר החזרה ללימודים בסוף החגיגות; כל המתנות התקבלו בשמה של מינרוול (השינוי בשם במקור).
במהלך הפסטיבל נערכו מחזות, ודיון ציבורי על המחזות נתמך ועודד.
הפסטיבל קושר גם עם פתיחת תקופת המסעות; במהלך זמן זה, כלי הנשק, הסוסים והחצוצרות טוהרו באופן טקסי, ברומא עצמה.
קוויר (Queer) הוא מונח המתאר זהות מינית או מגדרית ומשמש כקטגוריית-על לכל הזהויות שחורגות מהזהות המינית או המגדרית הנפוצה ביותר, סיסג'נדר הטרוסקסואלי.
בכלל זה למשל לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים, טרנסקסואלים, ביסקסואלים (להט"ב), קרוס-דרסרים ואינטר-סקסואלים.
הפירוש המילולי של המושג באנגלית הוא "חריג", "משונה" או "מוזר".
במקור, בסוף המאה ה-19, "קוויר" היה כינוי גנאי לבני אדם שהנטייה המינית או הזהות המגדרית שלהם מנוגדת לנורמה.
החל מסוף המאה העשרים התנועה הגאה אימצה לעצמה את המונח, תוך החלפת ההקשרים השליליים המקוריים בהקשרים חיוביים של אימוץ האחר והשונה והעדפת הגיוון.
זהות הקוויר מתוארת בהרחבה בתאוריה קווירית.
למונח "קוויר", המתבסס על מונח מתאוריית השיח, משמעויות נוספות.
השימוש במונח "קוויר" מנסה להפוך את היוצרות.
עד סוף המאה ה-20 שימשה המילה "קוויר" ככינוי גנאי להומוסקסואלים בבריטניה ובארצות הברית, אך עם הזמן, במקביל ל"תנועת השחרור ההומוסקסואלי" והשינויים הפוליטיים והחברתיים שהובילו להכרה בהומוסקסואליות, אימצו אותה חברי קהילה ככינוי המציין גאווה מסוימת, כאשר להיות מוזר וחריג בעיני חלק מהקהילה זה כבר לא דבר שמתביישים בו ומגנים אותו.
למעשה, משמעות המילה נשארה זהה, רק משמעות הלוואי שהיא מעוררת הפכה משלילית לחיובית בעיני חלק מהקהילה הלהט"בית (לעומת זאת, קיימים רבים שעדיין מקבלים אותו ככינוי מעליב ומשפיל).
השינוי במשמעות המילה הוא סמלי בכך שהקוויר לוקח בעלות על המלה המגדירה אותו, על ידי בנייה של קטגוריית זהות חדשה, ואינו תלוי עוד בהגדרות רפואיות או חוקיות המוכתבות על ידי אנשי מקצוע.
תאוריית הקוויר התפתחה בשנות ה-90 ובאה כביקורת לתיאורית הגיי (gay).
תאוריית הגיי דוגלת בהיטמעות בקהילה ההטרונורמטיבית.
היא נאבקת למען החלת הערכים הקיימים בחברה על הקהילה, לדוגמה המאבק לנישואין חד-מיניים, המאבק לאימוץ ילדים ועוד.
תאוריית הקוויר, לעומת זאת, לא מסכימה עם הערכים הקיימים בחברה.
היא מאמינה בפריצת הגבולות והמוסכמות החברתיות המקובלים.
תאוריית הקוויר טוענת שהסדר החברתי הקיים הוא פטריארכלי, דיכוטומי ושגוי מיסודו ולכן שואפת ליצור חברה שוויונית, חסרת גבולות וחסרת הגדרות.
היא טוענת שעצם ההגדרה העצמית של גבר-אישה, הומוסקסואל - הטרוסקסואל (סטרייט) וכו' היא תרבותית ולא טבעית.
תאוריית הקוויר היא המשכה של תאוריות קודמות בתחום הקהילה ההומו-לסבית.
במאה ה-18 לראשונה דנו בהומוסקסואל והתפתחה תרבות ה"עליז", לאחר מכן בתחילת המאה ה-20 התפתחה ההגדרה "הומוסקסואל" כשאיבחנו את זה כמחלה.
ב-1969 חלה מהפכה בתחום כשהתפתחה תרבות הגיי.
תרבות הגיי באה למעשה למחות ולומר שהיחידים שיכולים להגדיר מיהו ומהו הומוסקסואל הם הקהילה עצמה.
הם ביקשו שיקבלו אותם כפי שהם ויבינו שזוהי תכונה מולדת ולא מחלה.
הם דרשו שוויון מעמדי מוחלט וחתרו למענו.
מי שיצג את הקהילה היו גברים לבנים עשירים ומצליחים, הם רצו לעשות את כל מה שהטרוסקסואל עושה בכל תחומי החיים כגון שירות בצבא, עבודה, רצייה חברתית ועוד.
ההתייחסות למושג קוויר הפכה קיצונית יותר עם הזמן, כאשר תנועה רחבה של אנשים, שמקורה בפעילים לזכויות ההומואים, קבוצות רחוב אנארכיסטיות, תנועות פמיניסטיות ותנועות סוציאליסטיות אימצה את המונח קוויר כזהות בפני עצמה, שעיקרה היעדר זהות מינית, או חופש בחירה בעיני אחרים.
המשמעות היא שהקוויר המודרני רואה את עצמו "משוחרר" מהגדרות ותוויות מגבילות, ומעדיף לעצב את זהותו המינית, המגדר שלו והפרקטיקה המינית שלו על פי נטיית לבו הרגעית והמשתנה, ולא על פי החלטה קבועה ומוכנה מראש.
אימוץ זהות זה הוא המונח הקרוב ביותר וגם מה שיצר את המונח התאוריה הקווירית, מונח אקדמי המתייחס לספקטרום רחב של התנהגויות מיניות ומנסה לבחון אותן ולפרק הבניות חברתיות של זהויות קבועות מראש.
האידאולוגיה הקווירית משתמשת בפרקטיקה אנרכיסטית כדי לבנות חלופה לקהילה ההומו-לסבית.
התפיסה הקווירית גורסת כי הקהילה ההומו-לסבית התפרקה מהנכס החשוב שלה, 'תרבות החריגות', בניסיון להיות חלק מהחברה ההטרוסקסואלית-ליברלית, חברה שהחריגות נדחקת בה למרחב הפרטי ועל הספרה הציבורית משתלט מי שיש בידו ממון רב יותר.
קוויר כאידאולוגיה הקרובה לפמיניזם של הגל השלישי, יוצאת חוצץ נגד הפן המטרוסקסואלי הנפוץ של ההומוסקסואליות, המבוסס על תרבות הצריכה.
בגלל ההקשר והמשמעויות שקיבל המונח בעשורים האחרונים, הוא נחשב בעיני רבים (במיוחד בשיח האקדמי) למילה בעלת הקשרים סוציו-פוליטיים, אשר רבים ממשתמשיה הם אקטיביסטים פוליטיים וחברתיים, אנשים שאינם תופסים עצמם כבעלי זהות מינית ברורה כמו 'הומו', 'לסבית' או 'ביסקסואל' ואלה הרואים את עצמם כמדוכאים על ידי תפיסת ההטרונורמטיביות הגברית השולטת.
בהקשר זה, המונח 'קוויר' אינו נתפס כמילה נרדפת ללהט"ב.
מדי שנה מתקיים הקוויראפשן - פסטיבל מחאה אנרכיסטי של קווירים מרחבי העולם.
קווינסלנד היא אחת ממדינות אוסטרליה, המצוייה בצפון מזרח המדינה.
קווינסלנד היא המדינה היחידה בעלת בית נבחרים אחד, הנקרא פרלמנט קווינסלנד.
עד שנת 1922 היו במדינה שני בתי נבחרים (בית עליון ובית תחתון), אולם המועצה המחוקקת של קווינסלנד בוטלה על ידי חבריה, ביוזמת מפלגת העבודה האוסטרלית, בצעד שכונה "כיתת המתאבדים", בעקבות הצבעתם לבטל את המושבים שעליהם ישבו המבטלים.
בצפונה של קווינסלנד נמצא חצי האי כף יורק הפונה לכיוון גינאה החדשה, ומצדדיו נמצאים מפרץ קרפנטריה וים האלמוגים – חלק מן האוקיינוס השקט.
במזרחה נמצא האוקיינוס השקט, ובמערבה של קווינסלנד נמצאת הטריטוריה הצפונית.
לדרומה נמצאת אוסטרליה הדרומית וניו סאות' ויילס.
בירת המדינה, בריזבן, ממוקמת לחוף האוקיינוס השקט, 100 ק"מ צפונית לגבול המדינה עם ניו סאות' ווילס.
פארק לאומי הרי בוניה (Bunya Mountains)
פארק לאומי בקע קארנארוון (Carnarvon Gorge)
פארק לאומי איי ויטסנדיי (Whitsunday Islands)
בבריזבן, בירת המדינה, מרוכזת 45.5% מאוכלוסיית המדינה.
חלוקה דתית של תושבי קווינסלנד (2001):
נכון לשנת 2001, היה התוצר המדינתי הגולמי של קווינסלנד 115.53 מיליארד דולר אוסטרלי, השקול ל-31,000 דולר אוסטרלי לנפש (20,400 דולר אמריקאי לנפש).
קווינסלנד היא המדינה השלישית בעונייה באוסטרליה (אחרי טסמניה ואוסטרליה הדרומית).
כלכלת קווינסלנד מתבססת על גידולים חקלאיים: בננות, אננס וגידולים טרופיים אחרים, גידול צאן, כותנה, קנה סוכר וכן כריית בוקסיט, פחם ונחושת.
עיקר הייצור התעשייתי מתבסס על ייצור מוצרים מחומרי הגלם לעיל – כגון ייצור אלומינה מבוקסיט, זיקוק נחושת וייצור סוכר מקנה הסוכר.
ענף חשוב נוסף הוא ענף התיירות.
המלך צ'ארלס השלישי הוא ראש המדינה של קווינסלנד, והוא מיוצג במדינה על ידי מושל קווינסלנד.
בפועל מנוהלת המדינה על ידי ראש השרים של קווינסלנד הממונה על ידי מועצה מבצעת מבין 89 חברי המועצה המחוקקת של קווינסלנד.
מאז שנת 1922 לקווינסלנד בית מחוקקים אחד.
בשנת 2001 אימצה המדינה חוקה חדשה, אשר נכנסה לתוקף ב-6 ביוני 2002.
ממצאים מעידים כי האבוריג'ינים הגיעו לאוסטרליה ולקווינסלנד בערך לפני כ־40,000–60,000 שנה, שלהי התקופה הפלאוליתית התיכונה, מדרום-מזרח אסיה.
עד היום קיימים יישובים אבוריג'ינים רבים בקווינסלנד, חלקם באזורים מבודדים מאוד.
מושבת העונשין מורטן ביי נוסדה בשנת 1824 ברדקליף, צפונית לבריזבן.
בשנת 1825 הועברה המושבה דרומה לבריזבן, ושימשה כמושבת עונשין עד 1839 עת הפסיקו לשלוח פושעים למושבה.
החל מ-1842 הגיעו למושבה מתיישבים חופשיים, וב-1859 נוסדה מושבת קווינסלנד.
בשנת 1862 שונו גבולות המושבה מקו אורך 141 מזרח, לקו אורך 138 מזרח.
החל משנת 1901 הפכה קווינסלנד לחלק מאוסטרליה.
בשנת 1904 ניתנה במדינה זכות הצבעה לנשים.
בשנת 1909 נוסדה אוניברסיטת קווינסלנד.
בית המחוקקים העליון בוטל שנת 1922.
בין דצמבר 2010 לינואר 2011 סבלה המדינה מהצפות ענק, שגרמו ליותר מ-35 הרוגים ולנזק של יותר ממיליארד דולר אוסטרלי.
הקוויקסטפ (Quickstep) הוא ריקוד קלאסי שנמנה כאחד מעשרת הריקודים הסלוניים.
הקוויקסטפ הוא המהיר ביותר מכל חמשת הריקודים הקלאסיים, והוא מכיל קפיצות רבות, בהן הזוג עדיין חייב להישאר צמוד זה לזה.
הריקוד נרקד בדרך-כלל אחרון או לפני האחרון בתחרויות קלאסיות, מכיוון שהוא (או הוואלס הווינאי) המהיר מכולם.
הקוויקסטפ הוא ריקוד שקשה לתפוס את קצבו, ובעל אופי חייכני ושמח.
הריקוד מצריך עבודה קשה של כפות הרגליים ושל כל החלק התחתון של גופי הרקדנים.
במהלך הריקוד הזוג מבצע ריצות על כריות כפות הרגליים, דילוגים וקפיצות שונות.
מקורו של סלוופוקסטרוט (SlowFoxtrot), הוא בקוויקסטפ, כאשר שני הריקודים דומים באופיים ומצעדם, אם כי קצבו של הסלוופוקסטרוט איטי יותר.
הריקוד מלווה במוזיקת ג'אז מהירה וקצבית [(4/4) בסווינג].
קווינסי לואיס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
לואיס החל את הקריירה המקצועית שלו בעונת בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה, במסגרתה השתתף במשחקי ליגת המכללות של ארצות הברית.
לאחר עונה הגיע עם המכללה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל.
ב-1997 נבחר לחמישייה הראשונה של Big Ten Conference, ונבחר במקום ה-19 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת יוטה ג'אז.
בשנים 2002-1999 שיחק לואיס ביוטה ג'אז, בה רשם זמן משחק רב ושיתף פעולה עם קארל מלון וג'ון סטוקטון, אך לא הרשים ועבר לשחק באירופה.
בשנת 2003 חתם בקבוצת מכבי תל אביב שבה זכה בדאבל והגיע לגמר הליגה האדריאטית עם הקבוצה, אך לא הציג יכולת מרשימה, ובעונה החלשה שלה ב-7 השנים האחרונות, לא הצליח לסייע לה להגיע לפיינל פור של היורוליג.
לאחר תקופת משחקו במכבי תל אביב שנמשכה שנה, חזר לואיס ל-NBA וניסה את מזלו כשחתם בקבוצת מינסוטה טימברוולבס לעונה אחת אך גם בה לא הרשים, השיג ממוצעים מאכזבים ושוחרר לאחר חודש בלבד.
לאחר מכן חתם בקבוצת אליקנטה מהליגה הספרדית הראשונה עד לסיום עונת .
לאחר העונה הזאת עבר לשחק באולימפיאקוס היוונית איתה הגיע עד לרבע הגמר היורוליג של שנת 2007 שבו הפסידה קבוצתו למכבי תל אביב, ולגמר הפלייאוף היווני בו הפסידה לפנאתינאיקוס בשלושה משחקים.
את העונה הבאה העביר לואיס בקבוצתו לשעבר אליקנטה, ולאחר שזו ירדה ליגה חתם בקבוצת בילבאו, גם כן מהליגה הראשונה.
הקווירינאלה (באיטלקית Quirinale או ארמון הקווירינאלֶה - Palazzo del Quirinale) הוא מעונו הרשמי של נשיא איטליה.
הארמון נמצא על גבעת קווירינאלה - אחת משבע גבעות העיר רומא.
הארמון, הממוקם בקרבת "דרך קווירינאלה" (Via del Quirinale) ואל מול "פיאצה דל קווירינאלה" (כיכר הקווירינאלה - Piazza del Quirinale), נבנה בשנת 1573 על ידי האפיפיור גרגוריוס ה-13 כארמון קיץ אפיפיורי.
בארמון זה נערכו קונקלוות רבות.
הארמון שימש כארמון קיץ של האפיפיורים עד ספטמבר 1870, עת נכבשה מדינת האפיפיור.
החל משנת 1871 הפך הארמון למקום המגורים הרשמי של מלכי איטליה, אף שהמלכים עצמם לא התגוררו במקום, והארמון שימש רק כבניין משרדים עבור בית המלוכה ולאירועים רשמיים.
עם ביטול המלוכה בשנת 1948 הפך הארמון למשכן הנשיא.
חזית הארמון תוכננה על ידי דומניקו פונטנה, קפלת הארמון על ידי קרלו מאדרנו, והפרסקאות (ציורי הקיר) שבארמון צוירו על ידי גווידו רני ומלוצו דה פורלי.
גני הארמון נבנו במאה ה-18.
קוויריה (בגאורגית: კვირია או ყვირია) הוא אל האדמה היבשה במיתולוגיה הגאורגית, בפנתאון ההרריים של צפון-מזרח גאורגיה, בחבסורתי ובפשאבי.
קוויריה עצמו לא מוכר כמי שהשתתף בהרפתקאות מיתולוגיות, כנראה מכיוון שהיה אל כללי שמימש את כוחו של האל מוריג ברמה אנושית, בניגוד לאחרים שפעלו בעולם השמימי.
הוא היה אחד מבניו של מוריג וידוע בשימוש בחרב, השני אחריו בדרגתו.
הוא היה ידוע גם כ"מגן החברה האנושית", "מכשיר בידי הצדק האלוהי" ועוד.
היחיד מבין כל האלים שהייתה לו הזכות להקים את אוהלו במתחם השמימי.
מסיבה זו הוא נקרא גם מֶק'ארווֶה ("בעל האוהל").
קוויריה היה ידוע כמי שמממש את הצדק האלוהי - "מכשיר בידי הצדק האלוהי".
כאשר קבוצת בני אנוש הכעיסה את ראש האלים, היה קוויריה יורד בראש פלוגת זאבים שמימיים (מופיע גם במיתולוגיה הקוזקית וכנראה גם המקור לסיפור פלוגת הזאבים), והיה זורע הרס ומחלות בארץ.
כאשר יללות הזאבים נשמעו באופק, כולם השתחוו לאדמה והתפללו בלהט.
קוויקסילבר היא אחת מיצרניות אופנת גלישת הגלים והספורט האתגרי הגדולות בעולם.
היא נוסדה בשנת 1969 בבלס ביץ', ויקטוריה, אוסטרליה וכיום ממוקמת בהנטינגטון ביץ', קליפורניה, ארצות הברית.
ב-1969, החל אלן גרין, אחד משני המייסדים של החברה (עם ג'ון לאו), לעבוד על אבטיפוס לסוג חדש של גלשן, קצר בהרבה משהיה נהוג באותם ימים שזכה להצלחה.
שנה לאחר מכן כבר נפתחה החנות הראשונה של החברה, בהמשך החלו השניים לשווק גם אופנה לגולשי גלים.
ב-1974 החלה החברה לראשונה לשווק את תוצתרה מחוץ לאוסטרליה לחנות בהוואי.
באפריל 1990 הונפקה החברה ב.
ב-2001 רכשה את מותג האופנה של רוכב הסקייטבורדר טוני הוק.
ב-2005 רכשה את חברת רוסיניול הצרפתית, יצרנית ציוד הסקי הגדולה בעולם.
בספטמבר 2015, לאחר שאיבדה 79% משווי השוק שלה, עתרה לבית משפט להעניק לה מעמד של פושטת-רגל.
גרעין השליטה בחברה נמכר לקרן אוקטרי קפיטל מנג'מנט (Oaktree Capital Management).
ב-2018 רכשה את מותג הגלישה המתחרה, "בילבונג".
קוויקסילבר מתפעלת בסביבות 150 חנויות בערים מרכזיות באוסטרליה, ניו זילנד והאוקיינוס השקט, אירופה, צפון ודרום אמריקה, אסיה ואפריקה.
מוצריה נמכרים גם בחנויות אחרות ברחבי העולם.
בנוסף, החברה מתפעלת כמה חנויות נפרדות המוכרות רק מוצרים מקו רוקסי.
שם החברה הוא שיבוש של איות המילה Quicksilver שהיא שם ארכאי באנגלית למתכת הכספית.
סמליל החברה נעשה בהשראת גילוף העץ של האמן היפני הוקוסיי, הגל הגדול בסמוך לקאנאגאווה, המורכב מגל גדול והר בתוכו, על רקע אדום.
קוויקסילבר נותנת חסות לכ-500 גולשי גלים חובבניים ומקצועיים, מחליקי סנואובורד, גולשי סקי ומחליקי סקייטבורד.
ביניהם גולש הגלים קלי סלייטר ומחליק הסקייטבורד טוני הוק.
בנוסף, לחברה זכויות על טורנירי גלישת הגלים "קוויקסילבר פרו" בצרפת ובגולד קוסט שבאוסטרליה.
המותג החל לפעול בישראל בשנת 1997 באמצעות זכיין מקומי, שהפעיל חנויות של המותג בקניון עזריאלי בתל אביב, בקניון השרון בנתניה, ובתוך סניפי רשת מגה ספורט.
אחר כך עבר יוצג המותג בישראל לקבוצת סקאל, שהפעילה חנויות של המותג בקניון ארנה, בקניון רמת אביב, בשדרה השביעית באר שבע ובאילת.
אחר כך עבר הזיכיון לחברת "בילי האוס" שמאז 2019 נמצאה בבעלות קבוצת פוקס-ויזל.
רוקסי (Roxy) הוא מותג של החברה המייצג ביגוד, אביזרים וציוד גלישה, המיועד לנשים ונערות.
הביגוד מעוצב בעיקר בבריטניה על ידי אליס וסט ושאר צוות רוקסי.
לוגו המותג מורכב משני העתקים של הלוגו של קוויקסילבר, כאשר אחד מהם משתקף, ושניהם ביחד יוצרים צורה של לב.
הרעיון המקורי מאחורי יצירת המותג היה יצירת ביגוד והנעלה לנשים ונערות העוסקות בספורט אתגרי, על מנת שלא תצטרכנה ללבוש ביגוד גברי בזמן העיסוק בספורט.
קווירינוס הקדוש מסיסאק (קרואטית Sveti Kvirin Sisački; איטלקית San Quirino di Siscia) הוא קדוש נוצרי שהיה בישוף בעיר סיסאק אשר בפרובינקיית פאנוניה שבאימפריה הרומית (בימינו בקרואטיה), ומת בשל אמונתו בשנת 309 בסומבטהיי אשר בהונגריה המודרנית.
לפי אחד המקורות, הוא נאסר ונתפס לאחר שניסה להימלט מכלאו.
הוא הצליח לנצר את סוהריו, אך לאחר שלושה ימים נלקח לסומבטהיי, וחויב לוותר על אמונתו.
משסירב, נזרק אל מי הסאווה כשאבן מיל כרוכה על צווארו.
לפי גרסה אחרת, הצליח להשתחרר ולהימלט, והמשיך להפיץ את הנצרות.
לפי הגרסה המקובלת, קברו נוצרים מקומיים את גופתו, ובתחילת המאה ה-5 לקחו אותה תושבי המקום אשר נמלטו מפני פלישת הברברים, והביאוה לרומא.
הוא נקבר מאחורי האפסיס של בזיליקת סבסטיאן הקדוש מחוץ לחומות (Basilica di San Sebastiano fuori le mura) הסמוכה לוויה אפיה, וקברו מכונה "פלטוניקה" (Platonica).
לפי מקורות אחרים, הועברו שרידיו ממקום למקום, ובין היתר שכנו זמן מה בטיבולי, דבר העשוי להסביר את חשיבותו של קדוש בשם זה בעיירה.
התאולוגיה הנוצרית מזכירה מספר קדושים שונים בשם קווירינוס, וקווירינוס הקדוש מסיסאק הוא אחד הידועים שבהם.
באמנות מופיע קווירינוס הקדוש מסיסאק באופן מסורתי בבגדי בישוף.
יום חגו נקבע ל-4 ביוני, ומאחר שביום זה בשנת 1543 ניצלה סן מרינו מניסיון כיבוש, הוכר קווירינוס הקדוש כאחד הקדושים המגנים של המדינה.
קבוצת קוויק-סטפ אלפא וייניל (Quick-Step Alpha Vinyl Team) היא קבוצת אופניים בלגית המשתתפת בסבב המרוצים UCI World Tour (לשעבר, UCI ProTour).
נותנות החסות העיקריות הן חברת דקונינק (המייצרת מערכות מ-PVC לחלונות ודלתות) וחברת קוויק-סטפ (המייצרת פרקטים ופרקטי למינציה).
מנהלה המקצועי של הקבוצה הוא רוכב העבר, פטריק לפברה (Patrick Lefevere) הבלגי, הנחשב לאחד המנהלים הוותיקים והמשפיעים בתחום מרוצי אופני כביש.