tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המשך שנת 2002 הייתה נתונה כולה לשליטה החדשה בטניס הנשים, סרינה ויליאמס.
ג'ניפר קפריאטי נדחקה על ידי האחיות ויליאמס והצרפתיה אמלי מאורסמו אל שולי העשיריה הראשונה ולא זכתה להשגים משמעותיים בשנה זו ובתחילת 2003.
מאז השתלטות האחיות ויליאמס על סבב הנשים, לא חזרה קפריאטי להוות גורם מכריע בצמרת העולמית ואת מקומה תפסו שחקניות אחרות דוגמת קים קלייסטרס, אמלי מאורסמו, ילנה דמנטייבה ומריה שראפובה.
מסוף שנת 2004 לא חזרה ג'ניפר אל הסבב המקצועני והחלה לסבול מפציעות חוזרות ונשנות בנוסף לעליה במשקל.
מכל הפסדיה הצורמים ביותר של ג'ניפר קפריאטי, הזכורים ביותר הם הפסדיה החוזרים ונשנים מול הקהל הביתי באליפות ארצות הברית הפתוחה.
3 פעמים הגיעה קפריאטי לשובר שיויון במערכה המכרעת בחצי הגמר ולא הצליחה להעפיל לגמר הטורניר.
בשנת 2001 הפסידה בחצי הגמר לוונוס ויליאמס בשתי מערכות.
העובדה שקפריאטי הייתה כל כך קרובה לניצחון בכל אחד מהפסדיה, תחושת ההחמצה ושיברון הלב שגרמו ההפסדים לאוהדיה, הפכו את משחקיה באליפות ארצות הברית לזיכרון מר.
ג'ניפר קפריאטי הביאה סגנון משחק חדש לטניס הנשים, עד לרמה שנקודות ומהלכים מסוימים נקראו "נקודות/מהלכי ג'ניפר קפריאטי".
השילוב שבין העוצמה האדירה שסיפקה חבטת כף היד שלה למשחק סבלני וכוחני מהקו האחורי הניבו לקפריאטי יתרון רב על פני יריבותיה.
אף על פי שרוב משחקה נוהל מהקו האחורי, ידעה קפריאטי לעלות ולנצח נקודות מהרשת.
סגנון המשחק העיקש שלה יצר לה תדמית של פייטרית עקשנית שיודעת לחזור מפיגורים רבים ולנצח משחקים שנראים אבודים.
קפריאטי משתייכת לקבוצה המכונה "שחקניות כח".
תוצאהשנה תחרות יריבהתוצאהזכייה 2001 אליפות אוסטרליה הפתוחה מרטינה הינגיס 6–4, 6–3זכייה 2001 אליפות צרפת הפתוחה קים קלייסטרס 1–6, 6–4, 12–10זכייה 2002 אליפות אוסטרליה הפתוחה מרטינה הינגיס 4–6, 7–6(9–7), 6–2
קפריאטי הודיעה שבשנים 2003 - 2009 היא הייתה בת זוגו של דייל דה-בון, שחקן פורנו.
ב-27 ביוני 2010 אושפזה קפריאטי בבית חולים בפלורידה, בשל מנת יתר של תרופות מרשם שלקחה.
משפחתה הכחישה שהיא ניסתה להתאבד.
ג'ניפר לין קונלי היא שחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית.
זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשנת 2001 על הופעתה בסרטו של רון הווארד "נפלאות התבונה".
קונלי נולדה בקיירו, ניו יורק שבארצות הברית.
אביה היה קתולי ואמה יהודייה שזכתה לחינוך דתי.
קונלי למדה בבית הספר הפרטי לאמנויות של סיינט-אן שבברוקלין.
נרשמה ללימודים באוניברסיטת ייל, אולם פרשה כעבור שנתיים.
אחר כך החלה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד אך גם משם פרשה בתום שנת הלימודים הראשונה.
הקריירה של קונלי החלה כבר בגיל 10, כאשר מנהל משרד פרסום שהיה ידיד המשפחה, ראה אותה והבין את מידת הפוטנציאל הגלום בה.
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה בשנת 1982 באחד הפרקים בסדרה הבריטית "לא יאומן כי יסופר".
בגיל 14 הופיעה בתפקיד מרכזי בסרטו של סרג'יו ליאונה "היו זמנים באמריקה" (1984).
בשנת 1986 קיבלה את התפקיד הראשי בסרטו של "דאריו ארג'נטו" "תופעה" ובאותה השנה השתתפה בסרט "המבוך", סרט פנטזיה בהשראת "עליסה בארץ הפלאות", בו כיכבה לצדו של דייוויד בואי.
ב-1998, זכתה בהכרה לאחר שהופיעה לצד רופוס סוול וויליאם הרט בסרט "עיר אפלה".
אחר כך הופיעה בסדרה "להעיר את המתים" ובסרטו של דארן ארונופסקי; "רקוויאם לחלום" (2000), בו גילמה נערה מכורה לסמים המדרדרת ומוכרת את גופה לשם השגת המנה הבאה.
לקונלי יש נטייה לגלם תפקידים אפלים ודרמטיים.
כך היה בסרט "פולוק", בו גילמה את פילגשו של צייר מעונה, ב"נפלאות התבונה" גילמה את אשתו של גאון סכיזופרני, תפקיד שזיכה אותה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב.
ב-2003 גילמה את בטי רוס, מושא אהבתו ולאחר מכן אשתו של ברוס באנר, בסרט "הענק" (2003) וב"בית של חול וערפל" גילמה אלכוהוליסטית המנסה להשתקם.
ב-2005 שיחקה בתפקיד הראשי במותחן "מים אפלים".
ב-2007 שיחקה בסרט "לגעת ביהלום", שהיה מועמד למספר פרסי אוסקר.
ב-2008 כיכבה לצד קיאנו ריבס בסרט המדע הבדיוני "כשהעולם עמד מלכת", שהיה רימייק לסרט "אולטימטום לאדמה" משנת 1951. שיחקה ב-2009 שיחקה בסרט שובר הקופות "הוא פשוט לא בקטע שלך".
באותה השנה דיבבה בסרט ההנפשה "9" את 7, הדמות הנשית היחידה בסרט.
ב-2012 שיחקה לצד גרג קיניר בדרמה הרומנטית "כותבים, סיפור אהבה".
בשנת 2014 שיחקה את נעמה, אשת נח, בסרט "המבול" שביים דארן ארונופסקי.
ב-2016 כיכבה בסרט "פסטורלה אמריקנית" סרט דרמה בבימויו של יואן מקגרגור, שאף שיחק לצדה בתפקיד הראשי.
ב-2017 כיכבה בדרמה "רק האמיצים".
ב-2020 כיכבה בסדרה האפוקליפטית של רשת TNT "רכבת הקרח".
ב-2024 החלה לככב בסדרה חומר אפל שעלתה בשירות אפל TV פלוס.
בנה הבכור קאי, נולד ב-1997 מזוגיות עם הצלם דייוויד דוגן.
בזמן צילומי "נפלאות התבונה", הכירה קונלי את השחקן האנגלי פול בטאני.
הם נישאו ב-1 בינואר 2003. לזוג שני ילדים משותפים: סטלאן שנולד בחמישה באוגוסט 2003, ואגנס שנולדה בשלושים ואחת במאי 2011.
+שנהסדרהתפקידהערות1992The Heart of Justiceאמה בורג'ססרט טלוויזיה של TNT1995Out Thereאישהסרט טלוויזיה; ללא קרדיט2000–2001The Streetקתרין מילרתפקיד ראשי; 12 פרקים2020–2024רכבת הקרחמלאני קאוויל24 פרקים2024–הווהחומר אפלדניאלה דיסןתפקיד ראשי; 9 פרקים
מועמדת פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2025)
ג'ניפר קולידג' היא שחקנית, קומיקאית ומדבבת אמריקאית, זוכת פרס אמי ופרס גילדת שחקני המסך.
ידועה בעיקר בשל משחקה בסרט "אמריקן פאי" בתור אמא של סטיפלר וכן בסרטי ההמשך, בתור בובי בקומדיית המצבים "ג'ואי" של רשת NBC, כסופי קצינסקי בסדרת הטלוויזיה "מרוששות" וכטניה מקוויד בסדרה "הלוטוס הלבן", תפקיד עליו זכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
קולידג' נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס לגרטשן ופול קולידג', יצרן פלסטיק.
יש לה אחות אחת בשם סוזאנה.
היא למדה בתיכון נורוול וקולג' אמרסון בבוסטון.
קולידג' השתתפה בתפקידי משנה בסרטי קומדיה ובתוכניות אירוח.
היא ידועה בעיקר בזכות גילום "אמא של סטיפלר" בסדרת סרטי "אמריקן פאי".
היא הופיעה גם בסרט "סיפור סינדרלה" בתור אמה החורגת של דמותה של הילרי דאף, ובדמות המניקוריסטית פולט בסרט "לא רק בלונדינית" ו"לא רק בלונדינית 2".
כמו כן דיבבה את הדמות האנט פאני בסרט "רובוטס".
קולידג' השתתפה גם בתפקיד אורח בתור ג'ודי המסג'יסטית בסדרה "סיינפלד" (עונה 5 פרק 9).
שיחקה בקומדיית המצבים קצרת החיים "ג'ואי", בתור הסוכנת של ג'ואי.
בסדרת האם של "ג'ואי", "חברים", גילמה את אמנדה, אישה טורדנית שמוניקה ופיבי מנסות נואשות להפטר ממנה (עונה 10 פרק 3).
בשנת 2000 שיחקה בסרט הקומדיה "הכי טוב בתערוכה" לצד יוג'ין לוי.
ב-2001 שיחקה בסרטו של לואי סי.
בשנת 2005 זכתה קולידג' בפרסי בחירת הנוער של רשת FOX בקטגוריית "הנתעב".
בשנת 2006 היא גילמה את מרתה קנדו, אמא של סאלי (מנדי מור) בקומדיה המוזיקלית "אמריקן דרימז" לצד יו גרנט.
בשנת 2007 שיחקה בסרט הקומדיה "גדול מהסרטים" בכיכובן של ג'יימה מייס וכרמן אלקטרה.
בשנת 2008 השתתפה בקומדיה "התוכנית לאירוח סטודנטים" לצד טניה ריימונד, ודיבבה בסרט האנימציה "איגור".
בשנת 2009 שיחקה בדרמת הפשע "פקד מושחת" לצד ניקולס קייג'.
בשנת 2011 החלה ג'ניפר לשחק בסדרה "מרוששות" של רשת CBS, בתור סופי קצ'ינסקי, מהגרת פולניה.
ב-2017 דיבבה את דמותה של אמא של ג'ין בסרט "אמוג'י: הסרט".
בשנים 2021–2023 שיחקה בעונה הראשונה והשנייה במיני-סדרה "הלוטוס הלבן", קומדיה סאטירית של רשת HBO; על תפקידה בעונה השנייה זכתה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית משנה במיני-סדרה או סרט טלוויזיה ולפרס גילדת שחקני המסך.
קולידג' יצאה בעבר עם השחקן כריס קטן.
חלק מהסצנות בסרטה של סופיה קופולה "הפיתוי", צולמו בביתה החדש של קולידג' בניו אורלינס.
ג'ניפר מארי מוריסון שחקנית ובמאית קולנוע אמריקאית.
ידועה בעיקר בשל תפקידה כד"ר אליסון קמרון בסדרת הדרמה "האוס", ובשל תפקידה כאמה סוואן בסדרה "עד עצם היום הזה".
מוריסון נולדה בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית.
שני הוריה היו מורים בתיכון ויש לה שני אחים צעירים.
בתיכון למדה מוריסון במגמת תיאטרון.
לאחר מכן היא למדה תיאטרון באוניברסיטת לויולה שיקגו.
לאחר סיום התואר, עברה מוריסון ללוס אנג'לס כדי לפתח קריירת משחק.
מוריסון החלה את הקריירה בילדותה בתור דוגמנית כאשר הופיעה על שלטי חוצות.
בגיל 10 היא הופיעה על שער ה"ספורטס אילוסטרייטד" לילדים לצידו של שחקן הכדורסל מייקל ג'ורדן.
תפקידה הראשון של מוריסון על המסך היה בשנת 1994, כשהשתתפה בסרט "הצטלבות".
בשנת 1999 השתתפה בסרט "Stir of Echoes".
תפקידה המשמעותי הראשון היה בשנת 2000, כשהשתתפה בסרט האימה "אגדה עירונית 2".
מאז, מוריסון הופיעה במספר סרטי קולנוע, בהם "עבודת פרך", "לשרוד את חג המולד" ו"מר וגברת סמית'".
ב-2004 הצטרפה מוריסון לצוות הסדרה "האוס", בה שיחקה במשך 6 עונות את דמות של הרופאה האימונולוגית אליסון קמרון.
באותה שנה גם שיחקה בקומדיה הרומנטית "לשרוד את חג המולד" לצד בן אפלק.
בנוסף השתתפה מוריסון בשני קליפים: אחד של הזמר ניק לשאיי והשני של להקת הבנות "דה דונהס".
בשנת 2010 הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "איך פגשתי את אמא" ברשת CBS, שם שיחקה בעונה 6 את הדמות של זואי פירסון, מושא אהבתו של הדמות הראשית טד מוסבי, ו"הדמות הנשית הגדולה ביותר שאולי הוספנו אי פעם לסדרה בחייו של טד ", לדברי המפיק הראשי קרייג תומאס.
בשנת 2011 הופיע מוריסון בסרט האגרוף "לוחם", סרט על שני אחים מנוכרים שנכנסים לטורניר באמנויות לחימה משולבות ונאלצים להתעמת עם מערכת היחסים זה עם זה ועם אביהם.
מוריסון מגלמת את אשת דמותו של ג'ואל אדגרטון, המתאמצת לשמור על משפחתה מלוכדת.
מאז אוקטובר 2011 גילמה מוריסון את התפקיד הראשי בסדרה "עד עצם היום הזה" ברשת ABC, בתפקיד אמה סוואן, גובת מיסים בערבות אשר מתבררת כבתם האבודה של שלגיה והנסיך המקסים.
את דמות זו גילמה במשך שש העונות הראשונות של הסדרה, וכן בתפקיד אורח בעונה השביעית והאחרונה.
בשנת 2012 כיכבה במותחן הפוליטי "קרב סכינים" של הבמאי ביל גאטנטאג.
באפריל 2016 השיקה מוריסון חברת הפקות סרטים משלה, Apartment 3C Productions, על שם הדירה שגרה בשותפות עם חבריה בתקופת לימודיה באוניברסיטת לויולה שיקגו.
היא ביימה את סרטה העלילתי הראשון "כלבי השמש" בכיכובם של אד אוניל ואליסון ג'ני, תחת הפקת החברה במהלך קיץ 2016. בדצמבר 2017 פורסם כי נטפליקס רכשה זכויות סטרימינג ברחבי העולם לסרט.
במרץ 2017 הוכרז כי מוריסון לוהקה לתפקיד סטפני בחידוש של אוף-ברודוויי למחזה "The End of Longing".
המחזה נמשך בין התאריכים 18 במאי ל-1 ביולי 2017.
ב-8 במאי 2017, הודיעה מוריסון דרך הרשתות החברתיות כי היא לא תחזור לסדרה "עד עצם היום הזה" לעונתה השביעית, תוך שהיא מציינת כי תסכים לחזור כאורחת לפרק אחד.
פרק זה היה הפרק שני של העונה, ששודר באוקטובר 2017. עם זאת, בסופו של דבר היא חזרה לסיום הסדרה, ששודר במאי 2018.
בשנת 2019 הצטרפה לעונה הרביעית של סדרת הדרמה זוכת פרס אמי "החיים עצמם" ברשת NBC בדמותה של קאסידי שארפ, אלכוהוליסטית וחיילת מארינס לשעבר המתמודדת עם חזרתה לחיים האזרחיים.
בשנת 2021 ביימה את פרק הפיילוט של סדרת המסתורין לבני נוער "אחד מאיתנו משקר" מבית רשת Peacock, ומבוססת על ספר בשם זהה משנת 2017.
מוריסון התחילה לצאת עם כוכב הסדרה "האוס", השחקן האוסטרלי ג'סי ספנסר ביולי 2004. ספנסר הציע נישואים למוריסון בדצמבר 2006 במגדל אייפל.
אולם באוגוסט 2007 ביטלו הזוג את אירוסיהם.
בין השנים 2009–2011 הייתה בזוגיות עם השחקן הפוארטוריקני אמורי נולסקו, כוכב הסדרה "נמלטים".
הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי-רומני סבסטיאן סטן, ששיחק לצידה ב"עד עצם היום הזה", ממאי 2012 עד אוגוסט 2013.
באפריל 2022 כתבה ברכה לכבוד יום הולדתו של בעלה חררדו סלאסקו.
כך נודע כי השניים, שהיו במערכת יחסים מזה שנתיים, נישאו בטקס סודי.
קראסבאטמן: האשסלינה קייל / באטוומןדיבובפצצהג'ולייט האדי
שנהסדרהתפקידהערות2001הכרוניקהגווןפרק: "Let Sleeping Dogs Fry"מגע של מלאכיםמליסהפרק: "Most Likely to Succeed"2001–2002דוסון קריקמלאני שי תומפסון2 פרקים2002Any Day Nowמנדי זינגרפרק: "In Too Deep"The Random Yearsמייגןפרק: "Pilot"וידויים של סוכן הימורים בקמפוסקאליסרט טלוויזיה של FX Networks2004–2012האוסד"ר אליסון קמרוןתפקיד ראשי (עונות 1–6)
תפקיד אורח (עונה 8); 130 פרקים2007הרצח של הנסיכה דיאנהרייצ'ל ויסקוסרט טלוויזיה של Lifetime2009צוות גיבורי העלהצרעהדיבוב; 3 פרקים2010מרדףפיית' מייפלספרק: "Paranoia"2010–2014איך פגשתי את אמאזואי פירסוןתפקיד חוזר; 13 פרקים2011Bringing Ashley Homeאשלי פיליפססרט טלוויזיה של Lifetimeחמששילהסרט טלוויזיה של Lifetime2011–2017עד עצם היום הזהאמה סוואןתפקיד ראשי (עונות 1–6)
ג'נסיס הייתה גשושית לאיסוף דוגמאות של רוח השמש.
שיגור הגשושית היה הניסיון הראשון לביצוע משימה מעין זו, ואף היה המשימה הראשונה בה הוטלה על גשושית משימה מרוחקת יותר ממסלול הירח כשבסיומה היה עליה לחזור אל כדור הארץ לשם בחינת הנתונים.
הגשושית נשלחה כחלק מתוכנית דיסקברי של נאס"א.
הגשושית שוגרה ב-8 באוגוסט 2001, והחלק ששב לכדור הארץ התרסק בעת הנחיתה על כדור הארץ ב-8 בספטמבר 2004 בשל כשל בפריסת מצנח העוגן שלו.
ההתרסקות זיהמה מקצת מהדוגמיות, אך חלקן שרדו את ההתרסקות ללא פגע, וככל הנראה יהיה אפשרי להשיג את כל מטרות שיגור הגשושית.
המטרה העיקרית של המשימה הייתה לאסוף דוגמיות של ניאון וארגון, כדי לקבוע את היחס המדויק של היסודות בשמש.
ידיעת היחס המדויק תוכל לענות על כמה שאלות בנוגע לתהליכים של יצירת כוכבים, עננים מולקולריים, גלקסיות והיקום.
בנוסף לכך, מכיוון שהשמש נוצרה מאותו ענן מולקולרי שממנו נוצר גם כדור הארץ, יוכל המחקר לשפוך אור גם על החומרים המדויקים הנצרכים לשם התפתחות חיים.
השגת החומר השמשי מורכב למדי.
בעטרת השמש, הנקודה הקרובה ביותר אליה יכולה להגיע גשושית, הטמפרטורה יכולה להגיע עד שלושה מיליון מעלות, והדבר מונע איסוף ישיר של חומרים מהאזור הזה.
האפשרות היחידה להשיג חומרים מהשמש היא לאסוף אותם מרוח השמש.
ג'נסיס צוידה בכמה מערכים של לוחיות איסוף, כאשר בכל זמן נתון רק לוחית אחת חשופה לחלקיקי הקרינה שנדבקים אליה.
כל אחד משלושת מערכי הלוחיות נועד לאיסוף סוג אחר של רוח שמש, כאשר זמן החשיפה נקבע על פי נתונים מוקדמים שהתקבלו מתצפיות מכדור הארץ.
כל מערך לוחיות הורכב מלוחיות משושות שונות העשויות מסיליקון, זהב, ספיר, יהלום וחומרים נוספים.
בהרכב חומרים אחר, המהירות הגבוהה בה נעים חלקיקי רוח השמש יכולה הייתה להשמיד אותם בעת פגיעה בלוחיות, אך הלוחיות הורכבו מחומרים בעלי צפיפות נמוכה, שאפשרו לחלקיקים להיטמע בהם תוך כדי האטת מהירותם.
חלקיקי האטום למעשה "נדבקו" אל הלוחיות וניצלו מהרס, כשם שגולה עשויה להינצל משבירה אם תיפול על חמאה רכה ותחדור אליה.
הגשושית תוכננה ונבנתה על ידי חברת לוקהיד מרטין.
לפי נתוני נאס"א, העלות הכוללת של המשימה הייתה 264 מיליוני דולרים.
הג'נסיס שוגרה על משגר דלתא 2 מקייפ קנוורל, ב-8 באוגוסט 2001, בשעה 16:13:40 לפי הזמן האוניברסלי המתואם.
היא נעה במסלול בין-כוכבי מורכב, עד שהגיעה לנקודת לגראנז' L1 בין כדור הארץ לשמש.
בין ה-3 בדצמבר 2001 ל-1 באפריל 2004 נחשפו הלוחיות לאיסוף האטומים שנפלטו מהשמש.
בסיום שלב איסוף החומרים, נארזו הדגימות בתוך כמוסת שימור מיוחדת, והגשושית החלה לעשות את דרכה אל כדור הארץ.
בהגיעה אל קרבת כדור הארץ, שחררה הגשושית את הכמוסה, שמשקלה 190 ק"ג, לנחיתה על כדור הארץ, בעוד הגשושית עצמה ממשיכה במסלולה בחלל.
נחיתה רגילה על ידי מצנח לא התאימה למשימה זאת, עקב הרגישות הרבה של הדוגמיות.
על פי המתוכנן, בגובה של 33 קילומטרים היה אמור להיפתח מצנח עוגן שיאט במקצת את מהירות הנפילה של הכמוסה.
לאחר ארבע דקות, כאשר הכמוסה מגיעה לגובה של 6.7 קילומטרים, היה אמור להיפתח מצנח בצורת כנף מטוס שיאט עוד יותר את מהירות הנפילה.
אז היה אמור להגיע מסוק עם וו תפיסה מיוחד באורך חמישה מטרים, להיתפס במצנח בעודו באוויר ולהנחית את הכמוסה בעדינות אל הקרקע.
התמרון המורכב נועד להבטיח כי הדגימות הרגישות לא ייפגעו משינוי המהירות הגדול בעת נחיתה רגילה במהירות 16 קמ"ש.
הכמוסה נכנסה לאטמוספירה ב-8 בספטמבר 2004, כאשר שאר חלקי הגשושית הופנו לעבר השמש במסלול בלתי ניתן להחזרה.
כתוצאה מתקלה במד התאוצה בכמוסה לא הופעל מצנח העוגן, ונפילת הכמוסה הואטה רק עקב התנגדות האוויר העצמית שלה.
מטבע הדברים הפרוצדורה של לכידת הכמוסה באוויר לא יכלה לצאת אל הפועל.
הכמוסה התרסקה אל הקרקע במהירות של 86 מטרים בשנייה (311 קמ"ש).
הכמוסה נשברה כתוצאה מהפגיעה, וגם כמה מהדוגמיות שהיו בתוכה נפרצו והזדהמו.
למרות זאת, הנזק היה מועט יותר משהיה אפשר לצפות ממהירות נפילה כזאת, משום שהקרקע באותו אזור הייתה רכה ובוצית.
הגשושית עצמה שבה לנקודת לגראנז' L1 לאחר שחרור הכמוסה.
משם תומרנה הגשושית למסלול סביב השמש בקרבת כדור הארץ, אותו היא יכולה לשנות בקלות במקרה שיוחלט על משימה נוספת אותה היא אמורה לבצע, ועד אז היא הועברה למצב של "שנת חורף", בו היא רק מדווחת על מיקומה ומצבה, ואת האנרגיה שלה היא מקבלת מהלוחות הסולאריים שמכוונים אוטומטית אל השמש.
הכמוסה ההרוסה הועברה לחדר מטוהר לצורך עריכת אנליזה, וחלקי הפירוטכניקה שלה נוטרלו.
כבר בבדיקה ראשונית היה ברור כי כמה מהלוחיות נמחו כליל מעוצמת ההתרסקות, אבל אחרות נותרו במידה רבה ללא פגע.
עפר מהמדבר חדר אל הכמוסה, אך נוזלים לא חדרו.
מכיוון שחלקיקי השמש נטמעו בתוך התאים, ואילו חלקיקי העפר שזיהמו אותם לא חדרו אל תוך החומר, אלא רק זיהמו את פני השטח של התאים, היה קל יחסית להפריד בין החלקיקים ובין העפר המזהם.
צוות האנליזה קיווה שיהיה אפשר להציל נתונים מהכמוסה.
יומיים לאחר התרסקות הודיע דובר מהמעבדה הלאומית לוס אלמוס, כי כמה מכלים פנימיים נותרו ללא פגע, ולמרות הזיהום הרציני יהיה אפשר להשלים את רוב, אם לא את כל המטרות של המשימה.
כמה חודשים אחר כך הודיעה נאס"א כי כבר שלחה אחד מן התאים לביצוע אנליזה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.
כחצי שנה לאחר ההתרסקות, הודיעה נאס"א כי מדענים מטעמה הסירו את ארבע לוחיות האיסוף ממכשיר הנקרא "מרכז", לוחיות שנועדו לאסוף יוני חמצן על מנת למדוד את האיזוטופים של החמצן בשמש, מה שהוגדר מלכתחילה כמשימה החשובה ביותר של הגשושית.
שלוש שנים לאחר ההתרסקות פרסמו מדעני אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ממצאים על היחס בין האיזוטופים של הניאון לאיזוטופים של הארגון, מה שהוכיח את שלמותם של התאים.
האיזוטופים של הניאון והארגון היו בדוגמיות משלושת הסוגים של רוח השמש (המהירה, האיטית ופליטת מסת העטרה), וניתן היה לבודד ולמדוד את כל שלושת הסוגים.
נתונים אלו סייעו לפסול כמה תאוריות לגבי היווצרות כוכבים, והם התאימו לנתונים מוקדמים שנמדדו בארגון שהובא מהירח.
בשנת 2008 הוכרז כי נמצא ששיעור חמצן-16 על פני השמש גדול משיעורו על פני כדור הארץ.
הדבר רומז כי אירוע כלשהו רוקן את החמצן מהדיסקה הפרוטופלנטרית של השמש לפני שהצטברו החלקיקים מהם נוצר כדור הארץ.
למרבה האירוניה, החומר אותו היה קל ביותר לסלק מהדוגמיות היה העפר שזיהם את התאים.
קושי רב יותר היה בסילוק חומרי סיכה וחומרים ממבנה הגשושית עצמה.
נאס"א הקימה ועדה בת 16 חברים לחקירת נסיבות ההתרסקות.
הוועדה הורכבה ממומחים לפירוטכניקה, אוויוניקה ומומחים שונים נוספים.
יומיים לאחר ההתרסקות החלה הוועדה את עבודתה, וקבעה מיד שלרכיבים מתוצרת מרכז החלל על שם ג'ונסון לא יכול להיות קשר להתרסקות.
הקביעה הותירה את חברת לוקהיד מרטין ואת המעבדה להנעה סילונית כאשמות האפשריות היחידות בהתרסקות, ושתי החברות הגישו את כל הנתונים שבידיהם לוועדה.
הכמוסה, ללא החומרים המדעיים שחולצו ממנה, נשלחה לחברת לוקהיד מרטין לבחינה.
חודש לאחר ההתרסקות פורסמה אינדיקציה ראשונית לגבי נסיבות ההתרסקות המשוערות.
בכמוסה תוכנן מד תאוצה, אשר היה אמור להורות על הפעלתו של מצנח העוגן.
בחיישן היה אמור להיווצר מגע כאשר הכמוסה הגיעה לתאוצה של 3 ג'י, ולשמור על המגע כאשר התאוצה גוברת, עד לתאוצה מתוכננת של 30 ג'י.
כאשר התאוצה של הכמוסה שוב תפחת מתחת ל-3 ג'י, בעת התקרבותה לאטמוספירה, היה אמור להינתק המגע ולהפעיל בכך את מצנח העוגן.
בפועל, מכיוון שהחיישן הותקן בכיוון ההפוך, לא נוצר כלל המגע בשלב הראשוני ולכן לא הופעל מצנח העוגן.
המהנדסים של לוקהיד מרטין סמכו על ניסויים שערכו במסגרת ההכנות לשיגורה של הגשושית סטארדאסט, שכללה מנגנון דומה, ובדקו התאמות בין התכנון של סטארדאסט לתכנון של ג'נסיס, בלא שינסו בפועל את המנגנון שהורכב בג'נסיס.
הכשל בג'נסיס היה דומה מאוד לכשל שהביא את אדוארד מרפי לנסח את חוקי מרפי המפורסמים: מד-תאוצה שהורכב הפוך.
ג'נסון אלכסנדר ליונס באטן הוא נהג מרוצי מכוניות בריטי אשר נהג בסבב הפורמולה 1 בקבוצת ויליאמס, בנטון, ב.א.ר הונדה, רנו, בראון, הונדה ומקלארן.
באטן החל את קריירת המרוצים שלו בשנת 1998, ובשנת 2000 הצטרף לסבב הפורמולה 1. הגעתו הראשונה אל הפודיום הייתה בגרנד פרי במלזיה בעונת 2004, וזכייתו הראשונה במרוץ הייתה בגרנד פרי ההונגרי בעונת 2006. בעונת 2009 זכה באטן באליפות הנהגים, כשהוא מבטיח את זכייתו בברזיל, מרוץ אחד לפני סוף העונה.
באטן החל להתאמן במרוצי קארטינג כבר בגיל שמונה.
בשנת 1991, החל להתחרות באופן מקצועי, ובהצלחה רבה.
הוא זכה בכל 34 המרוצים ובתואר אליפות הקארטינג הבריטית לקדטים.
באטן הצליח לזכות שלוש שנים ברציפות באליפות הקארטינג הבריטית הפתוחה.
בשנת 1997, הפך לנהג הצעיר ביותר שזכה באליפות אירופאית מדרגת ה-Super A, ובנוסף זכה בגביע לזכרו של איירטון סנה.
בגיל 18, זכה באליפות הפורמולה פורד הבריטית תוך השגת ניצחונות בתשעה מרוצים באליפות.
באותה שנה זכה גם באליפות הפורמולה פורד האירופאית ובפסטיבל פורמולה פורד.
באטן זכה בנהיגת מבחן בקבוצת מקלארן הבריטית, אותה ניצל בהמשך הקריירה, לאחר שנבחר בטקס הנהג הצעיר של מקלארן למצטיין השנתי.
בשנת 1999 החל באטן להשתתף בסבב הפורמולה 3 בקבוצת פרומטקם.
באטן זכה בשלושה מרוצים, וסיים ראשון בדירוג הנהגים המתחילים.
בדירוג הכללי סיים באטן במקום השלישי.
בסוף שנת 1999 פדה באטן את הפרס ובמרוץ סילברסטון נבחן לקבוצת מקלארן ולקבוצת פרוס.
אולם מקום ריק בקבוצת ויליאמס התפנה, ובעלי הקבוצה, ארגנו מרוץ בין באטן וברונו ג'אנקווירה בו המנצח זכה לחוזה בקבוצה.
באטן ניצח במרוץ והחל להתחרות בשנת 2000. באטן סיים בעונתו הראשונה במקום השמיני עם 12 נקודות, שלושה מקומות מתחת לחברו לקבוצה ראלף שומאכר.
מרוצו הטוב ביותר היה בספא שבבלגיה בו סיים את מקצה הדירוג במקום השלישי ואת המרוץ במקום החמישי.
בעונת 2001 נהג באטן בקבוצת בנטון שבבעלות רנו, אף על פי שהיה עדיין תחת חוזה עם קבוצת ויליאמס.
לבאטן הייתה זו עונה מאכזבת, בה סיים במקום ה-17 עם שתי נקודות בלבד ומתחת לחברו לקבוצה ג'אנקרלו פיסיקלה שסיים במקום השביעי.
מרוצו הטוב ביותר היה בגרמניה, שם סיים במקום החמישי.
בעונת 2002 שינתה בנטון את שם הקבוצה שלה ל"רנו F1".
המיתוג החדש הטיב עם באטן, שסיים בפעם הראשונה מעל לחברו לקבוצה.
באטן כמעט הגיע לפודיום הראשון שלו במרוץ מלזיה, אולם נעקף על ידי מיכאל שומאכר בהקפה האחרונה וסיים במקום הרביעי.
גם במרוץ ברזיל סיים באטן במקום הרביעי.
את העונה סיים באטן במקום השביעי עם 14 נקודות, מקום אחד מעל חברו לקבוצה.
בפתיחת עונת 2003 החליט מנהל קבוצת רנו להחליף את באטן בפרננדו אלונסו, נהג המבחן של רנו בעונה הקודמת.
המהלך עורר תרעומת רבה, ומנהל רנו צוטט אומר: "רק הזמן יגיד אם אני שוגה".
בסיום עונת 2005, בה אלונסו זכה באליפות הפורמולה 1, בעוד באטן טרם זכה במרוץ כלשהו, צוטט מנהל רנו באומרו: "ג'נסון הוא נהג טוב אבל היו יותר מדי חוזים, יותר מדי דברים מאחורי הקלעים".
לאחר שהודח מקבוצת רנו עבר באטן להתחרות "בקבוצת המרוצים הבריטית אמריקאית (BAR)", קבוצה בשיתוף הונדה, ביחד עם אלוף הפורמולה 1 לשעבר ז'אק וילנב.
מרוציו הטובים ביותר של באטן היו באוסטריה וביפן, בהם סיים במקום הרביעי.
אולם בזמן האימונים לקראת מרוץ מונקו, התרסק באטן ביציאה מהמנהרה ונפצע.
בשל הפציעה החמיץ את שני המרוצים הבאים.
כשנשאל על ידי כתב הגרדיאן על התאונה, אמר: "לא היה לי זמן לחשוב.
שמעתי חריקת צמיגים כשפגעתי בקיר הראשון, ואיבדתי הכרה.
כשהתעוררתי, ראיתי אנשים בכתום סביבי.
הם התחילו לגזור את בגדי ולתקוע בי מחטים.
הרופא שאל אם אני בסדר, ואמרתי שרק רגלי השמאלית כואבת, ואז בעצם הימנית, ואז בעצם הכל.
אלה כנראה היו החומרים שהם הזריקו לי.
אתה מבין שאתה יכול לעבור תאונה ב-290 קמ"ש, ולצאת מזה".
את העונה סיים באטן במקום התשיעי עם 17 נקודות, שבעה מקומות מעל חברו לקבוצה וילנב.
ג'ניפר ליאן קרפנטר היא שחקנית אמריקאית.
ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של דברה מורגן בסדרות דרמת הפשע "דקסטר" ו"דקסטר: דם חדש".
בנוסף, שיחקה בסרטי האימה "גירוש השדים של אמילי רוז", "שטח ההסגר" ובסדרת הטלוויזיה מבית CBS "ללא גבולות" בתפקיד הראשי.
קרפנטר נולדה בלואיוויל, קנטקי שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי.
הוריה הם רוברט קרפנטר וקת'רין (לבית מיטצ'ל).
היא למדה באקדמיית "הלב הקדוש" בלואיוויל והוכשרה ב"וולדן תיאטרון" בקונסרבטוריון, ומאוחר יותר בבית הספר "ג'וליארד" בניו יורק.
בשנת 2002, עוד לפני סיום לימודיה היא שיחקה בברודוויי בהפקה חוזרת של מחזהו של ארתור מילר "ציד המכשפות".
הופיעה בסרט "גירוש השדים של אמילי רוז".
היא זכתה בפרס "הביצועים המפחידים הטובים ביותר" של MTV לשנת 2006, וקיבלה בנוסף את פרס "השחקנית פורצת הדרך של השנה בהוליווד".
מ-2006 עד 2013, שחקה קרפנטר בתפקיד דברה מורגן בסדרת דרמת הפשע "דקסטר" ברשת שואוטיים, למשך כל שמונה עונות הסדרה.
על משחקה בסדרה היא זכתה לשבחי המבקרים, בהם העיתונאי האוסטרלי ג'ק מרקס, שתיאר אותה כשחקנית "מגניבה ומגושמת" ואמר כי היא "כל כך מושלמת, עד שצופים רבים מייחסים את הפגמים בדמות שמגלמת, לה".
בשנת 2015 שחקה בתפקיד סוכנת ה-FBI רבקה האריס בסדרת הדרמת-פשע "ללא גבולות" ברשת CBS, לצד ג'ייק מקדורמן בתפקיד בריאן פינץ'.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הפשע "מהומה באגף 99" לצידו של וינס ווהן.
בשנת 2018 הצטלמה לסרט "עם הגב לקיר", שוב פעם לצד ווהן ומל גיבסון.
בשנת 2019 כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה המשטרתית "The Enemy Within" ברשת NBC בתפקיד סוכנת המבצעים של CIA אריקה ג'יי שפרד.
בדצמבר 2008 נישאה לשחקן מייקל סי הול, שמשחק את אחיה המאומץ בסדרה "דקסטר", ובדצמבר 2010 הודיעו השניים שהגישו מסמכי גירושים, לאחר שהיו פרודים במשך זמן מה.
לאחר כשנה הסתיימו הגירושים בטענה שקיימות ביניהם מחלוקות שאינן ניתנות לגישור, אך השניים נשארו חברים קרובים.
ב-2013, החלה בזוגיות עם מוזיקאי הפולק סת' אבט.
בפברואר 2015, נודע שהשניים מאורסים ושקרפנטר בהריון.
באוגוסט באותה שנה יצאה הידיעה שבמאי 2015 נולד לשניים בן.
קרפנטר סיפרה שהייתה בחודש התשיעי להריונה כשצילמה את הפיילוט לסדרה "ללא גבולות".
+שנהסדרהתפקידהערות2006–2013דקסטרדברה שרלוט מורגןתפקיד ראשי (8 עונות); 96 פרקים2011האישה הטובהפמלה רייקרפרק: "Parenting Made Easy"2011–2013פאונד פאפיספייפרדיבוב; 5 פרקים2014רובוט צ'יקןוודי דארלינגדיבוב; פרק: "Victoria's Secret of NIMH"2015–2016ללא גבולותרבקה האריסתפקיד ראשי; 22 פרקים2019The Enemy Withinאריקה ג'יי שפרדתפקיד ראשי; 13 פרקים2021–2022דקסטר: דם חדשדברה שרלוט מורגןתפקיד ראשי; 10 פרקים20251923מימי פוסט3 פרקיםTBABallisticתפקיד ראשי; 6 פרקים
ג'ניפר לינדזי סטון היא שחקנית ואחות מוסמכת אמריקאית.
ידועה בעיקר בשל תפקידה כהרפר פינקל בסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס" מבית ערוץ דיסני.
סטון נולדה בארלינגטון, טקסס בשם ג'ניפר לינדזי סטון.
כאשר הייתה בת 20, סטון אובחנה עם סוכרת אוטואימונית סמויה במבוגרים (LADA), המכונה לעיתים גם סוכרת מסוג 1.5. היא פרשה מקריירת משחק באותה תקופה כדי ללמוד לתואר באוניברסיטה, תחילה למדה פסיכולוגיה ובהמשך עברה לסיעוד, כדי שתוכל להבין טוב יותר את מחלתה.
בשנת 2020 סיימה את לימודיה בסיעוד ומאז עוסקת במשחק ובסיעוד.
תפקידה הראשון היה בסרט "אריות יד שנייה" משנת 2003, בו גם שיחקו היילי ג'ואל אוסמנט ומייקל קיין.
על תפקידה בסרט סטון קיבלה מועמדות לפרס האמן הצעיר לשחקנית הצעירה הטובה ביותר.
בשנת 2005 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "ללא עקבות".
בשנת 2007 החלה לשחק בתפקיד מרכזי בסדרה מבית ערוץ דיסני; "המכשפים מוויברלי פלייס" בתפקיד הרפר פינקל, תפקיד אשר גילמה במשך ארבע עונות עד לתום שידורי הסדרה ב-2012.
בשנת 2010 כיכבה בתור הרייט בסרט הטלוויזיה הקנדי-אמריקאי "הרייט ומלחמת הבלוגרים", המבוסס על הרומן הרייט המרגלת מאת הסופרת לואיז פיציו.
+שנהסרטתפקידהערות2003אריות יד שנייהמרת'ה2011Fresh Studioמאדי רוג'רסזה מה שאניקולות שונים2013Nothing Left to FearמאריGrave Secretsבייביסיטר2019Santa Girlקאסי קלאוסThe In-Betweenמאדס אולסןגם תסריטאיתTBAThe Perfect Nightסלואן
ג'ניפר אן פליישר (נולדה ב-17 בפברואר 1984) היא שחקנית כדורסל עבר ישראלית-אמריקנית שיחקה בתפקיד סנטרית ומתנשאת לגובה של 1.91 ס"מ.
היא בתם של ג'ו-או ושל השחקן האמריקני בוב פליישר, ששיחק בשנות השבעים במדי מכבי והפועל תל אביב; לה שלושה אחים.
פליישר שיחקה בנבחרת בית הספר התיכון ניו הרטפורד ב-2002, אחר-כך שיחקה במדי נבחרת ארצות הברית במכביה בשנת 2005 והובילה אותה למדליית הזהב.
סיימה לימודי הנדסה ביורפואית באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 2006. בעונת 2004/2003 זכתה עם פנסילבניה באליפות ליגת השנהב, שיחקה עם הקבוצה גם בעונת 2005/2004. פליישר דורגה במקום ה-32 בכל המכללות בריבאונדים למשחק.
פליישר שיחקה באנדה רמת השרון ב-2007/2006, עמה העפילה לגמר.
הייתה סגנית הקלעית הטובה ביותר מטווח 2 נק' בליגה הישראלית בעונה עם 62.9%.
עברה לשחק בקבוצה הבלגית דקסיה נאמור בעונת 2008/2007. בפברואר 2008 עברה לקבוצה הרוסית נדזחה אורנבורג ואחר-כך חתמה בקבוצה האוקראינית טים סקאף קייב (במדי שתי האחרונות שיחקה משחקים בודדים).
אחר כך שיחקה בקבוצה הפולנית לוטוס גדיניה בעונת 2009/2008. שיחקה באלקטרה רמת השרון ב-2008 ואחר כך במכבי אשדוד, בעונת 2010/2009 שבה לקבוצת דקסיה נאמור.
שיחקה בקבוצה הצרפתייה Challes-les-Eaux Basket בעונת 2011/2010.
פליישר למדה רפואה והוסמכה לרפואת חירום בבית חולים דורהאם שבצפון קרוליינה.
כמו כן היא בוגרת תוכנית הקיץ של אוניברסיטת החלל הבינלאומית שהתקיימה ב-2016 בטכניון.
בקיץ 2021 חזרה לכדורסל ולישראל והיא שיחקה לעונה כסנטרית בקבוצת אליצור רמלה ובנבחרת ישראל בכדורסל נשים ופרשה סופית.
ג'ננסיה (שם מדעי: Janenschia) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד אשר חי באפריקה ביורה העליון לפני 155-145 מיליון שנה.
הדינוזאור התגלה בממצאים מתצורת טנדגורו שבטנזניה, אותם גילו החל מ-1907. קודם לכן הוא תואר כמין אורניתופסיס ושויך לסוג אחר - גיגנטוזאורוס.
חלק מהחוקרים סברו שמדובר במין של ברוזאורוס.
ב-1991 הוא הופרד לסוג חדש בידי הפלאונטולוג רופרט ווילד.
הדינוזאור קרוי על שם החוקר הגרמני וורנר גננס (Werner Janensch).
דינוזאור זה היה בעל עצם ירך באורך 1.38 מטר, גוף באורך 17 מטר ומשקלו הגיע ל-15 עד 20 טון בממוצע.
הוא נראה דומה לברכיוזאורוס וכמותו השתייך לקבוצת המקרונריה.
חלק מהחוקרים משייכים אותו לקבוצת הטיטנוזאורים, אך אחרים סוברים שהוא השתייך לקבוצה נפרדת.
ג'ניפר "ג'ן" רובין (נולדה ב-1962) היא פובליציסטית יהודייה-אמריקאית, בעלת טור ובלוג ב"וושינגטון פוסט", שבו שוטחת את דעותיה מנקודת השקפה שמרנית.
עם זאת, לאחר היבחרו של דונלד טראמפ בפריימריז הרפובליקניים ולנשיאות, הפכה רובין למבקרת בולטת שלו.
רובין (במקור גלייזר) נולדה בניו ג'רזי, סמוך לפילדלפיה.
ב-1968 עברה עם משפחתה לקליפורניה.
היא סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ועבדה כעורכת דין בלוס אנג'לס במשך כ-20 שנה.
ב-2007 היא החלה לכתוב טורי דעה בירחון קומנטרי ובלטה בחריפותה ובכתיבתה הפרובוקטיבית.
טוריה התפרסמו גם בכתבי עת נוספים, בהם באופן תדיר בויקלי סטנדרד.
ב-2010 עברה לוושינגטון פוסט בו היא בעלת טור ובלוג בשם "Right Turn".
רובין מסקרת את הפוליטיקה המקומית ומדיניות החוץ מנקודת מבט נאו-קונסרבטיסטית ומזוהה עם המפלגה הרפובליקנית.
רובין מתגוררת בצפון וירג'יניה, היא נשואה ואם לשניים.
ג'ניפר מרוז'אן היא כדורגלנית גרמנייה ממוצא הונגרי המשחקת כקשרית.
מרוז'אן היא השחקנית הצעירה ביותר בתולדות הבונדסליגה לנשים, אחרי שב-19 באוגוסט 2007 עלתה לשחק במדי קבוצתה זארבריקן, בגיל 14 ו-7 חודשים.
מרוז'אן נולדה באפריל 1992 בבודפשט שבהונגריה, וארבע שנים לאחר מכן עברה עם משפחתה לזארבריקן.
היא החלה לשחק בקבוצת הכדורגל המקומית של העיר עוד בצעירותה, וכשהייתה בת 14 ו-7 חודשים עלתה לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
מספר חודשים אחרי הבכורה בבוגרים, כשהיא בת 15 ו-4 חודשים בלבד, כבשה מרוז'אן את שערה הראשון בקבוצה והפכה לכובשת הצעירה ביותר בתולדות הליגה.
בשנת 2008, בעונתה השנייה בזארבריקן, היא הגיעה עם הקבוצה עד לגמר הגביע הגרמני, שם הן נעצרו על ידי פרנקפורט.
שנה לאחר מכן, היא הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות ליגת המשנה, אך בתום העונה עזבה לפרנקפורט מצמרת הליגה הראשונה.
בשנה זו היא אף זכתה במדליית פריץ ואלטר בקטגוריית כדורגל נשים, המוענקת לשלוש הכדורגלניות הצעירות הבולטות בגרמניה באותה שנה.
בעונותיה הראשונות בפרנקפורט, לא הצליחה מרוז'אן לזכות באליפות גרמניה, אך זכתה בשני גביעי מדינה ב-2011 וב-2014. לשיאה הגיעה בשנת 2015, אז הובילה את הקבוצה לזכייה בליגת האלופות, לאחר ניצחון 1-2 בגמר על פריז סן-ז'רמן.
בסיום הטורניר, היא אף נבחרה להרכב המצטיינות, ביחד עם ארבע שחקניות פרנקפורט נוספות.
מספר חודשים לאחר מכן, נכללה מרוז'אן ברשימת שלוש המועמדות הסופיות לפרס כדורגלנית השנה של אופ"א, לצידן של חברתה לקבוצה סליה סאסיץ' ואמנדין אנרי הצרפתייה.
למרות זאת, סיימה מרוז'אן רק במקום השלישי, לאחר שקיבלה שלוש נקודות בהצבעה הסופית.
בשנת 2004 החלה מרוז'אן לייצג את גרמניה עם נבחרות הנוער השונות.
ארבע שנים לאחר מכן, במאי 2008, היא סיימה כמלכת השערים של אליפות אירופה עד גיל 17 והובילה את גרמניה לזכייה בטורניר.
מספר חודשים אחר כך, נערך בניו זילנד גביע העולם הראשון לנערות עד גיל 17. מרוז'אן נכללה בסגל הגרמני לטורניר, וסיימה אותו כמלכת השערים, לאחר שכבשה שישה שערים במהלכו.
בנוסף היא קיבלה את פרס כדור הכסף, המוענק לשחקנית השנייה בטיבה בטורניר.
בקיץ 2010 זכתה מרוז'אן עם נבחרת גרמניה הצעירה בגביע העולם עד גיל 20, לאחר שזו ניצחה 0-2 בגמר את ניגריה.
מספר חודשים לאחר מכן, ב-28 באוקטובר, היא כבר ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה הבוגרת, במשחק נגד אוסטרליה.
לקראת גביע העולם 2011 שנערך בגרמניה, נכללה מרוזא'ן בסגל הנבחרת, אך פציעה ברגל מנעה ממנה לקחת חלק בטורניר הגמר.
ב-15 בפברואר 2012, במשחק נגד טורקיה, כבשה מרוז'אן את שער הבכורה שלה בנבחרת.
חצי שנה לאחר מכן, השתתפה מרוז'אן בפעם השנייה בטורניר גביע העולם עד גיל 20. היא הובילה את גרמניה עד לגמר האליפות, שם הפסידה 1-0 לארצות הברית.
למרות ההפסד בגמר, היא נבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר, והייתה לכדורגלנית הגרמנייה השנייה שזוכה בפרס זה, אחרי אלכסנדרה פופ ב-2010.
ביולי 2013 השתתפה מרוז'אן בטורניר הבינלאומי הגדול הראשון שלה עם הנבחרת הבוגרת - אליפות אירופה שהתקיימה בשוודיה.
היא פתחה בהרכב בחמישה מתוך ששת משחקי הנבחרת באליפות, ואף כבשה את שער הניצחון בחצי הגמר מול המארחת.
במשחק הגמר, שנערך מול 41,301 צופים בפרנדס ארנה, ניצחו הגרמניות 0-1 את נורווגיה וזכו באליפות בפעם השישית ברציפות.
בסיום הטורניר נבחרה מרוז'אן להרכב המצטיינות, לצידן של חמש שחקניות גרמניות נוספות.
שנה לאחר מכן כבשה מרוז'אן ארבעה שערים במסגרת גביע אלגארבה והובילה את הנבחרת הגרמנית לזכייה בטורניר.
בנוסף לזכייה בתואר מלכת השערים, היא קיבלה גם את פרס השחקנית המצטיינת של הגביע.
לגביע העולם שנערך בקנדה ב-2015, הגיעה מרוז'אן עם פציעה בקרסול, אך למרות זאת נכללה בסגל הסופי.
היא החמיצה את המשחק הפותח בשלב הבתים נגד חוף השנהב, אך חזרה להרכב הראשון כבר במשחק השני מול נורווגיה.
בשלב שמינית הגמר היא כבשה את השער היחיד שלה בטורניר, ובמשחקים הבאים שולבה כשחקנית מחליפה.
בחצי הגמר הודחו הגרמניות לאחר שהפסידו 2-0 לארצות הברית, שבסופו של דבר זכתה בגביע.
ג'נס הוא התקן תוך-רחמי שיעיל במניעת הריון ב-99% מהמקרים.
זהו אמצעי מניעה הפיך; כלומר, ניתן להוציאו ולהפסיק את פעולתו בכל עת, ללא פגיעה בפוריות.
ההתקן פועל מעת החדרתו לחלל הרחם, לתקופה של עד שלוש שנים.
יתרונותיו של ההתקן הם יעילותו הגבוהה במניעת הריון, לצד התאמתו לנשים צעירות שטרם ילדו, לנשים בין לידות, לנשים מעשנות שנאסר עליהן ליטול הגלולות ולנשים עם נטייה לקרישיות יתר.
הפוריות חוזרת לסדרה עם הוצאת ההתקן.
התקן ג'נס הוא התקן הורמונלי תוך רחמי עשוי פלסטיק, בצורת T, מכיל הורמון לבונוגסטרל המשתחרר אל חלל הרחם באופן מבוקר.
ההתקן פועל ברחם באופן מקומי – ההורמונים שמופרשים ממנו מעכבים את צמיחת רירית הרחם, מעודדים התעבות רירית עבה בפתח צוואר הרחם, כמחסום לתאי הזרע, ואף פוגעים בזרע עצמו.
ההתקן לא מעכב את הביוץ, שממשיך כסדרו.
ההתקנה נעשית בדרך כלל ביום החמישי של הווסת כשצוואר הרחם מורחב.
עם זאת ניתן להחדיר את ההתקן בכל עת, כל עוד ברור לחלוטין שהאישה אינה הרה.
ההתקן מוחדר דרך צוואר הרחם אל חלל הרחם, בפעולה שאורכת מספר דקות.
להתקן יש חוט המושאר בנרתיק כדי שאפשר יהיה לשלוף אותו במידת הצורך.
לאחר ההתקנה ייתכן כאב הדומה לכאבי וסת במשך כמה ימים לאחר ההתקנה וכן צפויה הכתמה קלה במשך מספר שבועות.
הווסת יכולה להגיע בתאריך שונה מזה מהרגיל, והדימום הווסתי יכול להיות שונה מהרגיל.
המלצות רפואיות לצעירות טרום לידה
ההתקן מומלץ כקו הגנה ראשון לנערות וצעירות על ידי ארגוני רפואה רבים בעולם וכן בישראל:
המלצות האיגוד הגינקולוגי הישראלי: התקן תוך רחמי מומלץ לנשים בכל גיל בשנות הפוריות, ללא קשר לשאלה אם ילדו או לא.
נייר העמדה של האיגוד הגינקולוגי מציין כי "התקן הוא אמצעי בטוח ויעיל גם למתבגרות ונשים בגיל העשרה שטרם ילדו ולרוב זקוקות להגנה ארוכת טווח".
נוסח קודם של נייר העמדה התפרסם ב-2005 ובו נקבע כי "ניתן להמליץ על שימוש בהתקן לאישה ללא תלות בגילה ובוולדנותה".
נייר העמדה החדש מרחיב את ההמלצה בעניין נערות ונשים צעירות שלא ילדו.
המלצות איגוד רופאי הילדים האמריקאי: התקן תוך רחמי ושתל תת-עורי צריכים להיות הבחירה הראשונה של רופאים המטפלים בנערות ובצעירות.
הנימוק: ההתקן יעיל, בטוח וקל לשימוש.
המלצות האיגוד הגינקולוגי האמריקאי: האיגוד קורא לגינקולוגים האמריקאים להיות פעילים בהרחבת השימוש באמצעי מניעה ארוכי טווח (התקן תוך רחמי ושתל תת-עורי) גם לנערות, לנשים צעירות ולנשים שטרם ילדו, בשל יעילותם ובטיחותם.
במאי 2018 פרסם האיגוד נייר עמדה שבדק איזה אמצעי מניעה הוא היעיל ביותר לצעירים ובני נוער (adolescents) מבחינת יעילות, התמדה, ושביעות רצון.
המסקנה המרכזית בעניין זה היא כי אמצעי מניעה ארוכה טווח - התקן תוך רחמי או שתל תת-עורי - הם היעילים ביותר, וכי שיעור ההתמדה בשימוש בהם ושביעות הרצון מהם הם הגבוהים ביותר (בישראל שתל תת-עורי אינו משווק).
המלצות האיגוד הן לעודד בחירה מושכלת של המטופלת: על הרופא להציג מידע אודות התקן לצד מידע אודות אמצעי מניעה אחרים, ולכבד את בחירת המטופלת, בין אם היא בוחרת באמצעי מניעה ארוך טווח ובין שלא.
כמו כן, ממליץ האיגוד הגינקולוגי לפעול להפחתת חסמים לשימוש בהתקנים: מיתוסים ומידע שגוי שצעירים מקבלים מסביבתם בעניין התקנים מהווים חסם לשימוש בהם, ולכן ממליץ האיגוד הגינקולוגי להרחיב את הידע של מטפלים, יועצים, רופאים והורים בנוגע לבטיחות וליעילות של ההתקנים.
המלצות המרכז הלאומי לבקרת מחלות ולמניעתן: ב-2015 פרסם ה-CDC המלצה על הרחבת השימוש באמצעי מניעה לטווח רחוק בנערות החל מגיל 15.
המלצת איגוד רופאי הילדים הקנדי: במאי 2018 המליץ איגוד רופאי הילדים הקנדי כי רופאים המטפלים בבני נוער יציעו לנערות שימוש בהתקן תוך רחמי כאפשרות ראשונה מבין האמצעים למניעת הריון.
זאת משום יעילותו ובטיחותו של ההתקן התוך רחמי עולים על אלו של אמצעי המניעה האחרים התלויים במידת ההקפדה של המשתמשים
התאמת ההתקן לצעירות טרום לידה
פרטיות: בניגוד לאמצעי מניעה אחרים כמו קונדום, מדבקה, גלולה, טבעת שניתן לגלות אותם או לדעת על רכישתם והשימוש בהם, את ההתקן אף אחד לא יכול למצוא או לגלות.
שקט נפשי: בלי מרשמים ובלי בתי מרקחת.
לאחר ההתקנה, אין צורך לזכור להגיע לבית מרקחת ולקנות אותו, ולא צריך לזכור להשתמש בו, וזאת בניגוד לרוב אמצעי המניעה האחרים
זול: עלות הרכישה וההתקנה היא חד פעמית, ולטווח הארוך הוא זול יותר מאמצעי מניעה אחרים
מינון וגודל: מכיל רבע מהמינון ההורמונלי שיש בהתקנים אחרים.
רוחב ההתקן קטן יותר מזה של התקנים אחרים וקוטר המוליך צר יותר מזה של התקנים אחרים
אין להשתמש בתרופה אם את רגישה או אלרגית לחומר הפעיל לבונוגסטרל או לאחד מהמרכיבים הנוספים אשר מכילה התרופה.
אם את סובלת או סבלת בעבר ממחלה דלקתית של האגן או זיהום של איברי הרבייה הנשיים.
אם את סובלת ממצבים הקשורים בסיכון מוגבר ללקות בזיהומים בצוואר הרחם.
אם את סובלת מזיהום בדרכי המין התחתונות, זיהום בנרתיק או מזיהום של הרחם לאחר לידה.
אם את סובלת משינויים חריגים בתאי צוואר הרחם.
אם את סובלת או שיש חשד שהינך סובלת מסרטן צוואר הרחם או מסרטן הרחם.
אם את סובלת מגידולים שצמיחתם רגישה להורמונים מסוג פרוגסטוגן, לדוגמה סרטן השד.
ג'ניפר ברינגר-סימפסון היא אתלטית אמריקאית, אלופת העולם (טגו 2011), פעמיים סגנית אלופת העולם (מוסקבה 2013 ולונדון 2017), בעלת מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), 6 פעמים אלופת ארצות הברית (2011, 2012, 2014–2017) ו-5 פעמים זכתה בתחרויות במסגרת ליגת היהלום בריצת 1500 מטר.
סימפסון נולדה וגדלה בוובסטר סיטי שבאיווה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה סימפסון במקום תשיעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:22.26 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט אותה שנה סיימה סימפסון במקום החמישי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:12.50 דקות.
באליפות העולם שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית ב-1 בספטמבר 2011 היא זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.40 דקות, לפני האנה אינגלנד מבריטניה (4:05.68 דקות) ונטליה רודריגס מספרד (4:05.87 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה סימפסון אחרונה בשלב חצי הגמר בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:06.89 דקות ולא עלתה לריצת הגמר.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט אותה שנה זכתה סימפסון במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:02.99 דקות, אחרי אבבה ארגאווי משוודיה (4:02.67 דקות) ולפני הלן אונסנדו אובירי מקניה (4:03.86 דקות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שבסין באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום 11 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:16.28 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה סימפסון במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:10.53 דקות, אחרי פיית' קיפייגון מקניה (4:08.92 דקות) וגנזבה דיבאבה מאתיופיה (4:10.27 דקות).
באליפות העולם שנערכה בלונדון שבבריטניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:02.76 דקות, אחרי פיית' קיפייגון (4:02.59 דקות) ולפני קסטר סמניה מדרום אפריקה (4:02.90 דקות).
ג'נסון נגד חברת אוולת' טקונייט הוא התביעה הייצוגית הראשונה בגין הטרדה מינית בארצות הברית.
התביעה הוגשה בשנת 1988 מטעם לואיס ג'נסון ועמיתותיה לעבודה במכרה EVTAC בעיר אוולת' שבמינסוטה, אשר נמצאת במחוז הצפוני של רכס המסבי (Mesabi Range) שהוא האזור העשיר ביותר בעפרות ברזל בארצות הברית.
ג'נסון החלה לעבוד באתר הכרייה במרץ 1975, יחד עם נשים אחרות, ויחד עם העמיתות לעבודה סבלה מיחס עוין מתמיד מצד העובדים הגברים, אשר כלל הטרדות מיניות, אלימות מילולית, איומים, הטרדה והפחדה.
ב-5 באוקטובר 1984, היא הגישה תלונה למחלקת זכויות האדם של מינסוטה, בה פירטה את העוונות שנאלצה לחוות.
כתגובה, צמיגי מכוניתה נחתכו שבוע לאחר מכן.
בינואר 1987, סוכנות המדינה העבירה בקשה לבעלים-במשותף של המכרה, חברת אוגלבי נורטון, מקליבלנד, אוהיו, לשלם $6,000 כפיצוי וכ-$5,000 בגין עוגמת הנפש שספגה ג'נסון, אך החברה סירבה.
ב-15 באוגוסט 1988, עו"ד פול ספרנגר הגיש את התביעה הייצוגית "לואיס אי.
קוסמאק נגד חברת אוולת' טקונייט" לבית המשפט המחוזי במינאפוליס.
בזמנו התבקשה תובענה ייצוגית והיא נענתה על ידי ג'יימס רוזנבאום ב-16 בדצמבר 1991. ג'נסון הפסיקה לעבוד במכרה ב-25 בינואר 1992, ואובחנה סובלת מהפרעה פוסט-טראומטית זמן קצר לאחר מכן.
משפט אחריות לדין החל ב-17 בדצמבר 1992, בפני השופט ריצ'רד קייל בסנט פול, מינסוטה, ושישה חודשים לאחר מכן, השופט קבע כי החברה הייתה אחראית למנוע התנהגות בלתי הולמת ובזויה שהתרחשה בקרב עובדיה.
על החברה צווה להעביר סדנאות חינוך בנושא הטרדה מינית.
מספר חודשים לאחר ההכרעה במשפט פטריק מקולטי מדולות מונה להכריע לגבי סכום הכסף כפיצויים המגיע לנשים כנזיקין.
השופט הפדרלי בדימוס התיר לעורכי דין של הנתבעת (חברת המכרה) להשיג רשומות רפואיות של כל הנשים התובעות.
לפני המשפט, התובעות חוו סבל רב מהתצהירים אשר בחנו ופרסו בפומבי את חייהן האישיים ואת עברן הרפואי בפירוט רב.
החצי הראשון של המשפט על נזקים החל בדולות ב-17 בינואר 1995 ונמשך עד 10 בפברואר.
לאחר הפסקה, הוא המשיך ב-22 במאי והסתיים ב-13 ביוני.
ב-28 במרץ 1996, מקנולטי הגיש מסמך באורך 416 עמודים אודות הנשים התובעות.
הדו"ח, בו הוא כינה את הנשים "היסטריונית", פרסם לציבור הרחב פרטים על החיים הפרטיים שלהן, והעניק להן ממוצע של 10,000 דולר לכל אחת.
על פסק הדין הזה הוגש ערעור לבית המשפט לערעורים (Eighth Circuit Court of Appeals) ב-5 בדצמבר 1997. בית המשפט קבע שיש לנהל משפט חדש בפני חבר מושבעים כדי לקבוע נזקים.
ב-23 בדצמבר 1998, לפני שהמשפט התחיל, הושג הסכם פשרה בין חמש עשרה הנשים התובעות וחברת המכרות אלוות', ובו סוכם כי יועברו 3.5 מיליון דולר לנפגעות.
אחת התובעות, פט קוסמאק, נפטרה בעיצומו של המשפט, ב-7 בנובמבר 1994.
המקרה תועד בשנת 2002 בספר Class Action, וב-2005 בסרט "ארץ קרה", בכיכובה של שרליז ת'רון.
ג'ניפר שחאדה (נולדה ב-31 בדצמבר 1980, פילדלפיה) היא שחמטאית יהודיה אמריקאית בדרגת רב-אמן לנשים, שחקנית פוקר, פרשנית וסופרת.
זכתה פעמיים באליפות ארצות הברית בשחמט לנשים.
שחאדה נולדה למשפחה מעורבת יהודית-ערבית.
אביה הוא מייק שחאדה, שחמטאי ואמה סאלי סולומון היא יהודייה, פרופסור לכימיה באוניברסיטה.
אחיה גרג שחאדה הגיע לדרגת אמן בינלאומי.
בשנת 1992 שחאדה זכתה באליפות ארצות הברית לנוער.
בשנת 2002 היא זכתה באליפות ארצות הברית בשחמט לנשים ועשתה זאת שוב בשנת 2004.
שחאדה למדה באוניברסיטת ניו יורק וקיבלה תואר בספרות.
היא עובדת כעיתונאית בתחום השחמט וגם כותבת ספרים.
ב-2023 האשימה בפומבי את רב-האמן אלחנדרו רמירז בהטרדה מינית שהובילה לחקירה כנגדו ולכתבה בוול סטריט ג'ורנל שבה פורסם שנשים נוספות טוענות להתנהלות לא הולמת שלו.
באותה השנה התפטרה מאיגוד השחמט של ארצות הברית לאחר שטענה שהארגון מנסה למזער ולהסתיר את התנהגותו של רמירז.
שחאדה שחקנית פוקר ונציגה של סבב הפוקר העולמי.
היא פעילה בארגונים שונים במטרה להעלות את מספר הנשים המשחקות בטורנירים.
ג'נסיס G70 (בקוריאנית: 제네시스 G70, באנגלית: Genesis G70) היא מכונית מנהלים במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ג'נסיס מוטורס משנת 2017. היא נחשפה בדרום קוריאה ב-15 בספטמבר 2017, והגיע לישראל ב-26 במאי 2021.
העיצוב החיצוני יוקרתי וספורטיבי ונועד להתחרות באאודי A4, ב.מ.וו סדרה 3 ומרצדס-בנץ C-קלאס.
העיצוב החיצוני דומה גם ל-G90 וה-G80 של ג'נסיס.
העיצוב הפנימי יוקרתי וספורטיבי, משלב אלמנטים יוקרתיים כמו של ה-C-קלאס וספורטיביפ כמו של ה-A4 והסדרה 3. לוח המחוונים דיגיטלי ומסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 10.25 אינץ' (8 אינץ' לפני מתיחת הפנים).
מנוע ה-3.3 טווין טורבו מאפשר תאוצה של 4.7 שניות.
באוקטובר 2020 חשפה ג'נסיס את מתיחת הפנים ל-G70. מתיחת הפנים כללה הוספת שפת העיצוב החדשה של ג'נסיס על גוף המכונית, העיצוב החדש מעניק למכונית עיצוב מודרני, יוקרתי וספורטיבי.
בפנים המכונית שידרגה ג'נסיס את הטכנולוגיה באמצעות הוספת מערכות בטיחות והוספת מסך מגע המציג את המולטימדיה באיכות משופרת ובקוטר 10.25 אינץ' לעומת 8 אינץ'.
רוכשי הדגם יוכלו לבחור בחבילת ספורט המעניקה לדגם מראה ספורטיבי יותר לצד מערכת בלימה משודרגת של ברמבו עם קליפרים באדום, חישוקי 19 אינץ', דיפרנציאל מוגבל החלקה מכני.
דגמי ה-3.3 ליטר עם חבילת הספורט כוללים בנוסף מערכת פליטה משודרגת עם מצב דריפט בו כל הכוח עובר לגלגלים האחוריים בלבד.
במאי 2021 חשפה ג'נסיס את גרסת הסטיישן לגרסה הבסיסית, הקרויה, ג'נסיס G70 שוטינג ברייק.
ה"שוטינג ברייק" זהו סוג של עיצוב ספורטיבי למכוניות סטיישן ומכאן שמה של גרסת הסטיישן.
בעיצוב החיצוני והפנימי יותר ספורטיבי מאשר הגרסה הרגילה.
היא תשווק עם אותם מנועים של הגרסה הרגילה.
ה-G70 משווקת בישראל עם מנוע אחד בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק 252 כ"ס והנעה אחורית.
ה-G70 משווק בישראל בשתי רמות גימור.
רמת גימור Luxury - מחיר מחירון 298,000 ש"ח.
(החבילה כוללת מערכת בלימה של ברמבו).
ג'ננה בסוואנה הוא סרט אנימציה גרמני משנת 2010. הסרט מבוסס על הספר עצרת החיות מאת אריך קסטנר משנת 1949.
הסרט מתרחש בדלתת האוקבנגו אשר נמצא באפריקה, והדמויות הראשיות הן סוריקטה בשם בילי ואריה בשם סוקרטס.
השיטפון השנתי לא מגיע בשפך, המים הצטמצמו והחיות נלחמים על זה.
שם החיות גילו את הסיבה שאין מים בשפך: סכר נבנה על מנת לספק אנרגיה לבית מלון אשר מנהל אותו אדם בשם מר סמית'.
צייד חוטף את סוקרטס, בעוד ששאר החיות נמלטו.
החיות ארגנו כנס אשר הנהיגו אותה ויניפרד ווינסטון שם הסבירו על העתיד האיום שמחכה לחיות.
לאחר הכנס, אולם, ויניפרד ווינסטון מתו.
באותו יום, בילי ושאר החיות טיילו אל תחתית הסכר, התאויים והקרנפים, כולל צ'ינו וביגי, הסתערו אל הסכר.
בילי הכה כסלע אל המדרון שבסכר, אשר הדליק טיל מהמטוס של הצייד, שהרס את הסכר, ושחרר את המים.
החיות ערכו מסיבה לכבוד חזרת המים.
לאחר המסיבה, החיות הגיעו אל ניו יורק באמצעות לווייתנים כחולים וטיילו ברחבי העיר.
ג'יימס קורדן - בילי הסוריקטה
סטיבן פריי - סוקרטס האריה
דון פרנץ' - אנג'י הפילה
ג'ואנה לאמלי - ג'יזל הג'ירפה
ג'ים ברודבנט - וינסטון הצב
ונסה רדגרייב - ויניפרד הצבה
בילי פייפר - בוני הסוריקטה
טום וויילנד - בוב דוב הנמלים
אנדי סירקיס - צ'ארלס התרנגול
ג'ייסון דונובן - טובי הקנגורו
אוליבר גרין - קן הקואלה
ג'ייסון גריפית' - טוטו השימפנזה
שון שאמל - ביגי הקרנף
מארק תומפסון - צ'ינו התאו
רובן לויד, ג'ימי לופז וגרי מקהנלי - נשרים
גלעד קלטר - בילי הסוריקטה
יורם יוספסברג - סוקרטס האריה
אסף פריינטא - צ'ארלס התרנגול
ערן מור - טובי הקנגורו
עדנה גורן - ויניפרד הצבה
אלברט כהן - וינסטון הצב
עדי ארד - בוני הסוריקטה
הילה מערבי - אנג'י הפילה
הדר שחף-מעיין - ג'יזל הג'ירפה
דייוויד לרנר - חבר של ג'וניור
שיר כהן - חבר של ג'וניור
מתי אטלס - טוטו השימפנזה
מולי שולמן - צ'ינו התאו / פיטר קוק
מיכה אוזין סליאן - ביגי הקרנף
אוהד שחר - קן הקואלה / גנו
יהלי מרגלית טופול - מאיה
צביקה פורמן - מר סמית / טבח / עיט
מיכאל עינב - קוף / נשר
דן קיזלר - ארמדילו / נשר
אורי יניב - קולות רקע
אריאל קוזלובסקי - קולות רקע
שיר פרג - קולות רקע
ג'ניפר פן (נולדה ב-17 ביוני 1986) היא אישה קנדית ממוצא סיני-וייטנאמי, שהורשעה בהזמנת רצח הוריה ב-2010 בתגובה לאופי ההורות הנוקשה והמתעלל שלהם (מכונה גם הורות נמרים, Tiger parenting - מונח המשמש לתיאונית, בעיקר לגבי הישגים אקדמיים.
המושג בדרך כלל נמצא בשימוש ביחס להורים סינים-אמריקאים) לכאורה, עד לשנות ה-20 שלה.
הפשע התרחש בבית המשפחה בשכונת יוניונוויל במרקהאם, אונטריו, באזור טורונטו.
ג'רמי גרימלדי, עיתונאי ומחבר הספר ההטעיה הקטלנית של הבת: סיפורה של ג'ניפר פן , הצהיר כי הפרשה "כבשה רבים, בעיקר בגלל העניין במקרה שקשור לרצח אם, דבר נדיר בקנדה."
אמה של ג'ניפר, ביק הא (Bich Ha) ואביה הואי האן פן (Huei Hann Pan) היו מהגרים סינים-וייטנאמים שהיגרו לקנדה.
האן נולד והתחנך בווייטנאם, ועבר לקנדה בשנת 1979 כפליט פוליטי.
ביק גם היא היגרה כפליטה.
בני הזוג נישאו בטורונטו והתגוררו בסקרבורו.
שני ילדיהם הם ג'ניפר, שנולדה ב-1986, ופליקס, שנולד ב-1989. בני הזוג מצאו עבודה ב"מגנה אינטרנשיונל", מפעל ליצור חלקי חילוף לרכבים באורורה, אונטריו.
האן עבד בתור יצרן כלים, ואילו ביק ייצרה חלקי רכב.
בני הזוג עבדו בהתמדה עבור כספם על מנת להבטיח שילדיהם יקבלו את החינוך וההזדמנויות שהם עצמם החמיצו.
האן וביק היו חסכנים, ובשנת 2004 היו יציבים כלכלית מספיק כדי לרכוש בית גדול במרקהאם, עיר באזור טורונטו רבתי עם אוכלוסייה אסייתית גדולה.
ביק נהגה ברכב מדגם לקסוס ES 300 והאן נהג על מרצדס בנץ C קלאס והם צברו 200,000 דולר בחסכונות.
הוריה של ג'ניפר הציבו יעדים רבים לילדיהם, והיו להם ציפיות גבוהות במיוחד מהם.
ג'ניפר נדרשה ללמוד פסנתר מגיל ארבע, כמו גם שיעורי החלקה אמנותית בהם התאמנה ברוב ימות השבוע.
היו לה תקוות להיות אלופה אולימפית בהחלקה, עד שקרעה רצועה בברך.
ג'ניפר למדה בבית הספר העל יסודי הקתולי "מרי וורד", שם ניגנה בחליל בלהקת בית הספר.
לדברי חברתה מהתיכון קארן ק' הו, האן, אביה נתפס כ"אבא הנמר הקלאסי", וביק הייתה "שותפתו בעל כורחה".
בני הזוג אספו את ג'ניפר מבית הספר בכל יום כאשר השיעורים הסתיימו, ופיקחו מקרוב על פעילויותיה מחוץ לבית הספר.
הם לא הרשו לה אף פעם לצאת עם בנים בזמן הלימודים בתיכון, או להשתתף בנשפים, משום שחששו שפעילויות אלו יסיחו את דעתה מהלימודים.
ג'ניפר אף לא הורשתה להשתתף במסיבות בתקופה שהוריה האמינו שהיא לומדת באוניברסיטה.
עד גיל 22 "מעולם לא הלכה למועדון, הייתה שיכורה, ביקרה בבית של חברה או יצאה לחופשה ללא משפחתה." על פי הדיווחים, ג'ניפר וחברותיה ראו בחינוך זה מגביל ומעיק מאוד.
למרות ציפיותיהם הגבוהות של ההורים, לאורך כל שנות לימודים בבית הספר התיכון, ציוניה לא היו הרבה מעל הממוצע (באזור ה-70), למעט במקצוע המוזיקה.
פעמים רבות היא זייפה תעודות הערכה, על מנת להציג אותן להוריה.
כשג'ניפר נכשלה בשיעור חשבון בשנת הלימודים האחרונה שלה, אוניברסיטת ריירסון סירבה לקבל אותה.
מכיוון שלא יכלה להיתפס ככישלון, היא החלה לשקר לסביבתה ולהוריה, והעמידה פנים שהיא לומדת באוניברסיטה.
במקום זאת ישבה בבתי קפה, עבדה כמורה לפסנתר, וכמלצרית במסעדה.
על מנת לשמור על הסוד, ג'ניפר אמרה להוריה שהיא זכתה במלגות, ובהמשך טענה כי קיבלה הצעה לתוכנית הפרמקולוגיה באוניברסיטת טורונטו.
היא טרחה לרכוש ספרי לימוד יד שנייה ולצפות בסרטונים הקשורים לפרמקולוגיה במטרה ליצור מחברות מלאות בנושא כביכול.
בנוסף, ביקשה אישור מהוריה לשהות בסמוך לקמפוס עם חברה לאורך השבוע.
למעשה, היא נשארה אצל החבר שלה, דניאל צ'י-וונג, תלמיד תיכון, בן להורים סינים-פיליפיניים, שהוריה לא ידעו על קיומו.
דניאל גר באג'קס ועבד במסעדת בוסטון פיצה.
וונג, סטודנט לשעבר במרי וורד (בית הספר בו למדה ג'ניפר), עבר ללמוד באקדמיית קרדינל קרטר בצפון יורק, טורונטו בגלל ציונים נמוכים, ובהמשך למד באוניברסיטת יורק.
בזמן שהעמידה פנים שהיא מסיימת את לימודיה באוניברסיטת טורונטו, פן אמרה להוריה שהיא החלה לעבוד כמתנדבת בבית החולים לילדים חולים בטורונטו.
עד מהרה הפכו האן וביק לחשדניים כאשר הבחינו בכך שאין לה תג זיהוי או מדים.
באחת הפעמים, ביק הלכה בעקבות בתה וגילתה במהרה כי היא הטעתה אותם.
האן היה בהלם ורצה לזרוק את ג'ניפר מהבית, אך אמה שכנעה אותו לאפשר לה להישאר.
מכיוון שלא סיימה תיכון בגלל ציון נכשל בחשבון, היא התחילה בסופו של דבר ללמוד כדי לסיים את לימודי התיכון, ומאוחר יותר עודדה על ידי הוריה להגיש מועמדות לאוניברסיטה.
אולם נאסר עליה ליצור קשר עם וונג או ללכת לכל מקום למעט עבודתה בהוראת פסנתר.
אף על פי כן, היא ווונג דיברו בחשאי בתקופה זו.
כשג'ניפר הייתה בת 24 וונג התעייף מניסיונות להיות איתה במערכת יחסים.
מכיוון שג'ניפר הוגבלה כל כך על ידי הוריה כשהיא גרה בביתם ופגשה אותו רק בסתר, וונג החל לצאת עם אישה צעירה אחרת שעד מהרה התאהב בה.
פן המציאה במהירות סיפור לוונג שגבר נכנס לביתה והציג לה מה שנראה כתג משטרתי.
לאחר מכן היא אמרה לו שכמה גברים נכנסו במהרה וביצעו בה אונס קבוצתי.
לאחר מכן, היא התעקשה כי כדור נשלח אליה בדואר, ואמרה לוונג שהוא נשלח מחברתו החדשה.
באביב 2010 פן הייתה בקשר עם אנדרו מונטמאיור, חבר מהתיכון, שלטענתה, התגאה בשנות התיכון בשוד באיומי סכין.
מונטמאיור עצמו מכחיש טענה זו.
מונטמאיור הציג אותה בפני ריקרדו דאנקן, "ילד גותי", שפן נתנה לו 1,500 דולר כדי שיהרוג את אביה בחניון במקום עבודתו.
דאנקן אמר כי פעם נתנה לו 200 דולר כדי שיוציא אותה לבילוי לילי, אך הוא החזיר את הסכום, וכי הוא דחה את בקשתה להרוג את הוריה.
פן ווונג חזרו להיות בקשר בזמן זה ועל פי המשטרה העלו תוכנית לשכור רוצח שכיר מקצועי תמורת 10,000 דולר כדי שיהרוג את הוריה, וחישבו כי אז היא תירש 500,000 דולר.
הם תכננו לעבור לגור יחד.
וונג קישר את פן עם גבר, לנפורד רוי קרופורד, יליד ג'מייקה, וכינה אותו "Homeboy".
וונג נתן לה כרטיס SIM ו-iPhone כדי שתוכל ליצור קשר עם קרופורד מבלי להשתמש בטלפון הנייד הרגיל שלה.
קרופורד יצר קשר עם אדם אחר, בשם אריק שון "סנייפר" קרטי, אשר בתורו יצר קשר עם דייוויד מילווגנאם, יליד מונטריאול.