tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גם במאה ה-19 נשלטו מדינות גרמניות ואיטלקיות רבות על ידי דוכסים או ארכידוכסים, אך כיום הדוכסות היחידה בעולם היא לוקסמבורג, ורק אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, מחזיק בסמכויות שלטון.
התואר "דוכס" הוא תואר האצולה הרם ביותר בצרפת, באיטליה, ובפורטוגל.
בסמכותו של האפיפיור להעניק תוארי דוכס ודוכסית למשרתי הכס הקדוש, אך פעולה זו אינה שכיחה.
כאשר אישה נשואה לדוכס היא נקראת "דוכסית".
כאשר תואר הדוכס עובר בירושה בשושלת, נהוג להוסיף מספר לשם הדוכס.
כך לדוגמה, ג'יימס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השנים-עשר ממרלבורו הוא האדם ה-12 שמחזיק בתואר דוכס מרלבורו.
דוכס יוֹרְק הוא תואר אצולה בריטי, המוענק באופן מסורתי לבן (הזכר) השני של המונרך הבריטי.
התואר נקרא על שם העיר יורק שבאנגליה.
התואר "דוכס יורק" נוצר לראשונה כתואר אצולה אנגלי ב-6 באוגוסט 1385, אז המלך אדוארד השלישי העניק אותו לבנו הרביעי, אדמונד מלאנגלי.
התואר עבר במשפחתו של אדמונד (שנקראה בית יורק) במשך ארבעה דורות, עד שאדוארד פלנטג'נט, דוכס יורק, הוכתר ב-1461 למלך אנגליה, ובכך התואר "התמזג עם הכתר" וחדל להתקיים.
מאז התואר נוצר מחדש לא פחות מעשר פעמים, שלוש מתוכן בתור התואר המשולב "דוכס יורק ואולבני".
בכל אחת מהפעמים האלה, היפותטית הדוכס יכול היה להוריש את התואר לבניו (אם כי לא לבנותיו), אבל בפועל זה לא קרה: חמש פעמים דוכס יורק הפך למלך, וארבע פעמים הדוכס מת בלי ילדים חוקיים.
בדרך כלל התואר ניתן לבנו השני של המלך, שלא צפוי לרשת את הכתר.
באופן חריג, המלכה ויקטוריה העניקה את התואר בשנת 1892 לא לבנה השני, הנסיך אלפרד, אלא לנכדהּ, הנסיך ג'ורג' מוויילס.
הנסיך ג'ורג' אומנם היה בן שני, אבל ב-1892 אחיו הבכור, הנסיך אלברט ויקטור, כבר היה מת, והנסיך ג'ורג' היה צפוי להיות המלך העתידי.
דה יורה אנדרו הוא עדיין הדוכס מיורק, אם כי אסור לו להשתמש בתואר הזה במסמכים רשמיים, ותיאורטית אם ייוולד לו בן זכר הוא יירש את התואר.
האדם שהחזיק בתואר בפרק הזמן הארוך ביותר הוא ריצ'רד פלנטג'נט, שהיה דוכס יורק במשך 45 שנים ו-66 ימים, והוא היה יכול להחזיק זמן רב עוד יותר אלמלא נפל בקרב וייקפילד.
העיר ניו יורק קרויה על שם התואר; השם הזה ניתן לעיר בשנת 1664, כשהייתה חלק מהאימפריה הקולוניאלית האנגלית, לכבודו של ג'יימס סטיוארט, דוכס יורק, לימים המלך ג'יימס השני.
מספרתמונהשם(תקופת חיים)תחילת כהונהסיום כהונהייחוסשלט הרלדי נישואים1אדמונד מלאנגלי(1341–1402)6 באוגוסט 13851 באוגוסט 1402בנו של המלך אדוארד השלישיאיזבלה מקסטיליהג'ואן הולנד2אדוארד מנוריץ'(1373–1415)1 באוגוסט 140225 באוקטובר 1415בנו של אדמונד מלאנגליפיליפה דה מוהון3ריצ'רד פלנטג'נט(1411–1460)25 באוקטובר 141530 בדצמבר 1460נכדו של אדמונד מלאנגליססילי נוויל4אדוארד פלנטג'נט(1442–1483)30 בדצמבר 14604 במרץ 1461בנו של ריצ'רד פלנטג'נט
בשנת 1461 אדוארד פלנטג'נט הוכתר למלך אנגליה (כאדוארד הרביעי), וכך התואר חזר לכתר בפעם הראשונה.
כמו כן, בשנת 1725 ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, שטען להיות המלך החוקי של אנגליה (לפי סדר הירושה היעקוביטי), "העניק" לבנו השני הנרי בנדיקט את תואר הדוכס מיורק.
בפועל סטיוארט ומשפחתו חיו בגלות ברומא, והתארים שיצרו לא הוכרו באנגליה.
תואר הדוכס מיורק, שהוא תואר אצולה אנגלי, נחשב כמקביל לתואר הסקוטי דוכס אולבני, שגם אותו נהוג להעניק לבנו השני של המלך (במקרה זה מלך סקוטלנד).
לכן לאחר שאנגליה וסקוטלנד התאחדו למדינה אחת – ממלכת בריטניה הגדולה, הוחלט לאחד גם את שני התארים לתואר אחד, "דוכס יורק ואולבני" .
שלושה דוכסים נשאו בתואר הזה:
מס' יצירהתמונהשם(תקופת חיים)תחילת כהונהסיום כהונהשלט הרלדיייחוס1ארנסט אוגוסט מהנובר (1674–1728)29 ביוני 171614 באוגוסט 1728אחיו של המלך ג'ורג' הראשון2הנסיך אדוארד (1739–1767)1 באפריל 176017 בספטמבר 1767נכדו של המלך ג'ורג' השני3הנסיך פרדריק(1763–1827)27 בנובמבר 17845 בינואר 1827בנו של המלך ג'ורג' השלישי
משלושתם רק הנסיך פרדריק היה נשוי, לנסיכה פרדריקה שארלוט מפרוסיה, אך לא היו להם ילדים.
לכן לאחר פטירותיהם של כל שלושת הדוכסים, תאריהם חזרו לכתר.
הדוכס מוולינגטון (Duke of Wellington) על שם ולינגטון שבסאמרסט, הוא תואר אצולה עובר בירושה בבריטניה.
הראשון שנשא בתואר היה ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, המצביא והמדינאי הבריטי יליד אירלנד, שנודע יחד עם בליכר בזכות הניצחון על נפוליון בקרב ווטרלו.
משפחת ולסלי היא במקור שושלת אריסטוקרטית אנגלו-אירית.
הווקאונטיות של ולסלי והברונות והרוזנות של מורנינגטון הן במסגרת האצולה האירית, והשאר הן באצולה של הממלכה המאוחדת.
דוכסי ולינגטון אוחזים גם בתארים הזרים "נסיך וטרלו" (של שושלת אורנז' של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, על שם מקום הקרב, אשר הפך אחר כך לשטח בלגי, 1815), "דוכס סיודאד רודריגו" (ספרד, 1812), "דוכס הניצחון" (פורטוגל, 1812), "מרקיז טורס ודרס" (פורטוגל, 1812) ו"רוזן וימיירו" (פורטוגל, 1811).
אלו הוענקו לדוכס הראשון כתוארי ניצחון על שירותו היוצא-דופן כגנרל במלחמת חצי האי (בספרד ופורטוגל) ובקרב ווטרלו.
מושב המשפחה הוא ב-Stratfield Saye, ליד בייסינגסטוק שבהמפשייר.
בית אפסלי (Apsley, בית מגוריו של הדוכס הראשון בלונדון, שנודע גם ככתובת Number One, London) נמצא כיום בבעלות גוף השימור הבריטי English Heritage, אך המשפחה עדיין מחזיקה בבעלותה דירה בבניין.
ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון (1769 - 1852), בנו השלישי של גארט וסלי, הרוזן הראשון של מורנינגטון
ארתור ריצ'רד ולסלי, הדוכס השני מוולינגטון (1807 - 1884)
הנרי ולסלי, הדוכס השלישי מוולינגטון (1846 - 1900)
ארתור צ'ארלס ולסלי, הדוכס הרביעי מוולינגטון (1849 - 1934)
ארתור צ'ארלס ולסלי, הדוכס החמישי מוולינגטון (1876 - 1941)
הנרי ולריאן ג'ורג' ולסלי, הדוכס השישי מוולינגטון (1912 - 1943)
ג'רלד ולסלי, הדוכס השביעי מוולינגטון (1885 - 1972)
ארתור ולריאן ולסלי, הדוכס השמיני מוולינגטון (1915- 2014)
ארתור צ'ארלס ולריאן ולסלי, הדוכס התשיעי מוולינגטון (נולד ב-19 באוגוסט 1945).
הדוכס מאדינבורו הוא תואר אצולה בריטי הניתן לעומד בראש דוכסות אדינבורו שבסקוטלנד.
דוכסות זו הוקמה ארבע פעמים במהלך ההיסטוריה.
הדוכס הנוכחי הוא הנסיך אדוארד, אחיו של המלך צ'ארלס השלישי ובנו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
ב-26 ביולי 1726, המלך ג'ורג' הראשון ייסד את התואר והעניקו לנכדו, פרדריק, שנעשה יורש העצר ושנה לאחר מכן קיבל את התואר נסיך ויילס.
לאחר מותו של פרדריק, התואר עבר לבנו, הנסיך ג'ורג', לימים המלך ג'ורג' השלישי, שעם הכתרתו הדוכסות והתואר הפכו לחלק מנכסי הכתר ובוטלו.
ב-24 במאי 1866, המלכה ויקטוריה יצרה את התואר מחדש והעניקה אותו לבנה השני, הנסיך אלפרד.
אלפרד נפטר ב-1900 בלי שהיו לו בנים חיים, ולכן התואר נמחק.
ב-1947, המלך ג'ורג' השישי ייסד את התואר פעם נוספת והעניקו לחתנו, הנסיך פיליפ מאונטבטן, יום לפני נישואיו לנסיכה אליזבת.
לפיכך, הנסיכה אליזבת הייתה לדוכסית אדינבורו עד הכתרתה כמלכה.
התואר היה בידי פיליפ עד למותו ב-2021, ואז עבר לבנו הבכור, הנסיך צ'ארלס.
לאחר הכתרת צ'ארלס למלך ב-2022, התואר התמזג עם הכתר.
אולם ב-10 במרץ 2023, המלך צ'ארלס השלישי ייסד את התואר בפעם הרביעית והעניקו לאחיו הצעיר, הנסיך אדוארד.
התואר הוענק לו לימי חייו בלבד, ולא יועבר בירושה לבנו.
בסדרת הטלוויזיה "הפתן השחור" של רשת ה-BBC מגלם רואן אטקינסון את דמותו של הנסיך אדמונד "הפתן השחור", בנו של מלך אנגליה ריצ'רד הרביעי, הנושא בתואר דוכס אדינבורו וזאת למרות העובדה שהסדרה מתרחשת לפני איחוד הכתרים כאשר סקוטלנד הייתה ממלכה עצמאית ונפרדת לחלוטין מאנגליה.
דוכס לנקסטר הוא תואר אצולה בריטי, הניתן לעומד בראש דוכסות לנקסטר.
מספר אנשים נשאו תואר זה במאות ה-14 וה-15, וכיום הוא שייך למונרך הבריטי.
התואר דוכס לנקסטר הוענק מספר פעמים:
הפעם הראשונה בה הוענק תואר זה היה ב-6 במרץ 1351. התואר הוענק להנרי מגרוסמונט שהיה הרוזן הרביעי של לנקסטר, ונינו של המלך הנרי השלישי.
לדוכס לא היו בנים זכרים, ולכן עם מותו בשנת 1361 בוטל התואר.
הפעם השנייה בה נוצר התואר היה ב-13 בנובמבר 1362 עת הוענק התואר לג'ון מגונט, הרוזן הראשון של ריצ'מונד, שהיה בנו הרביעי של המלך אדוארד השלישי.
עם מותו של ג'ון, ב-4 בפברואר 1399 עבר התואר לבנו, הנרי מבולינגברוק, דוכס הרפורד.
לאחר שהנרי הדיח את ריצ'רד השני ועלה לשלטון כהנרי הרביעי, הפכה הדוכסות לרכוש הכתר, והתואר בוטל.
הפעם השלישית בה נוצר התואר היה ב-10 בנובמבר 1399 עת הוענק התואר להנרי ממונמאות', נסיך ויילס - בנו הבכור של המלך הנרי הרביעי.
עם הכתרתו של הנרי כהנרי החמישי בשנת 1413 שבה הדוכסות לרשות הכתר.
מאז עלייתו לשלטון של הנרי החמישי נותרה דוכסות לנקסטר דוכסות הנפרדת מאדמות הכתר, והיא נחשבת לרכוש הפרטי של מלכי אנגליה (כיום מלכי הממלכה המאוחדת), והמונרך האנגלי נחשב כדוכס לנקסטר.
אף שהתואר אמור היה להתבטל לאחר כהונתו של הנרי השישי, מאחר שרק בנים יכולים לרשת אותו ולהנרי השישי לא היו יורשים זכרים ששרדו אחריו, המלך ג'ורג' החמישי הורה על המשך השימוש בתואר.
כיום דוכס לנקסטר הוא המלך צ'ארלס השלישי (כשמלכה אמו, אליזבת השנייה, היא נשאה בתואר "דוכס" (Duke) ולא "דוכסית" (Duchess)), ובארוחות רשמיות שנערכו בדוכסות, או בארוחות רשמיות שנערכו על ידי גדודי לנקסטר של צבא בריטניה הרימו כוסית לכבוד "המלכה, דוכס לנקסטר" ("The Queen, Duke of Lancaster").
דוכס אולבני הוא תואר אצולה הניתן בממלכה המאוחדת.
על פי המסורת, תואר זה ניתן לצעיר הבנים של בית המלוכה הסקוטי, ולאחר איחוד ממלכת סקוטלנד עם ממלכת אנגליה, לצעיר הבנים במשפחת המלוכה הבריטית.
דוכסות אולבני הוקמה בשנת 1398 על ידי מלך סקוטלנד רוברט השלישי אשר העניק לראשונה את התואר דוכס אולבני והעניקו לאחיו, רוברט סטיוארט.
אזור "אולבני" הוא שם כללי לאזורי סקוטלנד הנמצאים צפונית לנהר פורת'.
בשנת 1425 בוטלה הדוכסות והתואר, ורכוש הדוכסות הושב לכתר סקוטלנד בשל ניסיון בגידה שעשה דוכס אולבני השני.
התואר הוענק בשנית בשנת 1458 והוענק לאלכסנדר סטיוארט.
עם מות בנו, בלא יורשים, בוטל התואר והרכוש הושב לכתר הסקוטי.
התואר הוענק בשלישית בשנת 1541 עבור ארתור, בנו השני של המלך ג'יימס החמישי, אולם זה מת בינקותו.
התואר הוענק ברביעית עבור הלורד דרנלי בעלה של המלכה מרי הראשונה.
במותו של הלורד דארני ירש בנו, ג'יימס את התואר, ועם המלכתו כמלך סקוטלנד שבה הדוכסות להיות רכוש הכתר.
התואר הוענק בפעם החמישית בשנת 1604 עבור בנו של ג'יימס, צ'ארלס הראשון, ושב להיות רכוש הכתר עם הכתרתו של צ'ארלס בשנת 1625.
התואר הוענק בשישית בשנת 1660 עבור ג'יימס השני, אחיו של צ'ארלס השני, ועם הכתרתו של ג'יימס בשנת 1685 שב התואר אל הכתר.
הן העיר ניו יורק והן העיר אולבני קרויות על שם ג'יימס השני (שהיה דוכס אולבני ודוכס יורק).
הטוען לכתר צ'ארלס אדוארד סטיוארט העניק את התואר דוכסית אולבני לבתו הבלתי חוקית שארלוט, עם מותה ללא ילדים חוקיים התואר נכחד.
הענקה זאת לא מוכרת על ידי בריטניה או מדינה אחרת כל שהיא ונחשבת כחוקית רק על ידי היעקוביטים.
מלכי בית הנובר העניקו את התואר לרוב יחד עם התואר דוכס יורק.
התואר הוענק בפעם השביעית בשנת 1881 לנסיך ליאופולד, בנה הרביעי של המלכה ויקטוריה.
בשנת 1919 נשלל התואר מהנסיך קארל אדוארד, דוכס סקסה-קובורג-גותה, בנו של ליאופולד מאחר שקארל אדוארד לחם כנגד בריטניה במלחמת העולם הראשונה וזאת על פי חוק שלילת התארים 1917.
דמותו של דוכס אולבני היא אחת הדמויות העיקריות במחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר.
דוכס אולבני נשוי לאחת מבנותיו של המלך ליר, אשר הדיחה את אביה.
בסרט הקולנוע "קייט וליאופולד", ליאופולד הוא דוכס אולבני, אולם מדובר בדמות דמיונית ולא בדמות היסטורית.
דוכס וינדזור הוא תואר אצולה שנוצר במיוחד בשנת 1937 עבור אדוארד השמיני לאחר שוויתר על כיסאו כמלך הממלכה המאוחדת וממלכות חבר העמים הבריטי ב-11 בדצמבר 1936 על מנת שיוכל לשאת את ווליס סימפסון, גרושה אמריקאית.
לאחר נישואיהם נשאה ווליס סימפסון בתואר "דוכסית וינדזור".
לאחר ויתורו של אדוארד על הכיסא נדונה שאלת תוארו.
בין היתר הוצע לתת לו את התואר דוכס קיימברידג' או דוכס קונוט.
הרעיון להקים את דוכסות וינדזור היה של ראש ממשלת בריטניה, סטנלי בולדווין, או, לפי סברה אחרת של המלך ג'ורג' השישי - שהציע לתת לו את שם משפחת המלוכה.
במהלך מועצת העלייה הודיע המלך ג'ורג' השישי כי הוא ייתן את תואר דוכס וינדזור לאחיו.
הצהרה זו תועדה ברשומות המלכותיות, אולם הצו המעניק את התואר הוצא מספר חודשים מאוחר יותר.
במותו של הדוכס, בשנת 1972, בוטל התואר.
לאור נסיבות היווצרות התואר, ספק אם יינתן תואר זה בשנית בעתיד.
על פי הנוהג האנגלי, יורש הבן הבכור את שלט האצולה של משפחתו.
כלל זה תקף כמובן גם לבני משפחת המלוכה היורשים את שלט האצולה המלכותי.
בעת עלייתו לשלטון השתמש אדוארד השמיני בשלט המלכותי, וזה עבר למלך ג'ורג' השישי לאחר המלכתו, וכך נוצר המצב יוצא הדופן בו לבן הבכור אין שלט אצולה משלו.
שלט האצולה עשה שימוש בשלט האצולה הקיים בשינוי אחד - הוספת שלוש תגיות כאשר האמצעית מוטענת בכתר אדוארד הקדוש.
הדוג'ה או דוכס ונציה (באיטלקית: Doge, בוונטית: Doxe, מלטינית: Dux - "מנהיג צבא" או "דוכס"), היה תוארו של העומד בראשות הרפובליקה של ונציה.
הדוג'ה כיהן הן בראש הסנאט הוונציאני, והן כשופט עליון של הרפובליקה.
נושאי המשרה נבחרו לכל ימי חייהם מבין משפחות האצולה של העיר.
על פי הנוהג המקובל, נבחר בעל ההשפעה הרבה ביותר מבין זקני האצולה, כאשר לרוב נבחר אציל בא בימים, על מנת שכהונתו תימשך זמן קצר (ותמנע ממנו לרכוש השפעה רבה מדי שתביא להעברת התפקיד לבן משפחה אחר).
על פי ה"כרוניקום ונטום" ("Chronicon Venetum" - "דברי ימי ונציה") ספרו של ההיסטוריון יוחנן הדיאקון, שנכתב בשנת 1000 לערך, ראשון נושאי התואר דוכס ונציה, נשא תואר זה בשנת 700 לערך.
הדוכס החליף את המנהיגים של ההתיישבויות השונות באזור לגונת ונציה, ולמעשה שימש נציגו של קיסר רומא המזרחית, אשר באופן רשמי שלטה בלגונה.
בדומה לתפקיד הקיסר, גם הדוג'ה עמד בראש המערכת הצבאית, השלטונית, המשפטית והדתית של יישובי הלגונה.
הדוג'ה נבחר מבין אנשי משפחות האצולה של ונציה.
לאחר שמספר דוכסים ניסו להביא לבחירת בני משפחתם אחריהם, נחקק חוק האוסר על דוג'ה להשפיע על בחירת הדוכס היורש אותו או להציע שם של יורש.
בשנת 1172 הוחלט כי ועדה של 40 אנשי אצולה תבחר את הדוג'ה.
חברי הוועדה נבחרו על ידי ועדה של ארבעה חברים מבין חברי המועצה הגדולה של ונציה.
הוועדה הגדולה, שמנתה 12 חברים, נבחרה אף היא מדי שנה על ידי הסנאט הוונציאני.
בשנת 1229 אירע תיקו בהצבעת חברי הוועדה, ועל כן תוקן מספר חברי הוועדה הבוחרת ל-41 אנשי אצולה.
בשנת 1268 שונתה שיטת הבחירה לבחירת הדוכס.
שיטה חדשה זו נותרה בתוקפה עד נפילת רפובליקת ונציה בשנת 1797, כאשר נכבשה על ידי נפוליאון בונפרטה.
מטרת שיטת הבחירה החדשה הייתה לצמצם ככל האפשר את השפעת משפחות האצולה החזקות ומניעת בחירה חוזרת של דוכסים מבין בני משפחות אלה.
על פי שיטת בחירה מורכבת זו, 30 מחברי המועצה הגדולה נבחרו בהגרלה.
מבין 30 אלה נערכה הגרלה נוספת ונבחרו תשעה חברים.
תשעה חברים אלה בחרו ועדה של 40 איש, מהם נבחרו בהגרלה 12 חברים, אשר בחרו 25 חברים מבין המועצה הגדולה.
מבין 25 חברים אלה נערכה הגרלה ונבחרו תשעה חברים, אשר בחרו 45 חברים לוועדה.
מבין 45 חברים אלה, נערכה הגרלה ונבחרו 11 חברים, ו-11 חברים אלה בחרו את 41 החברים בוועדת הבחירה של הדוכס.
לאחר בחירת הדוכס, ובטרם נשבע אמונים לתפקידו, הוצג הדוכס הנבחר לאנשי ונציה בקריאה: "זהו הדוג'ה שלכם, אם תרצו בו", והקהל הריע לאשר את הבחירה, כך נוצר מצג שלכלל אנשי ונציה השפעה על בחירת הדוכס, וכי הקהל יכול, אם אינו רוצה דוכס מסוים, גם למנוע את בחירתו בכך שאינו מאשרר אותה.
בנוסף, טקס זה נועד להראות שהדוכס הנבחר הוא משרתו של כלל הציבור הוונציאני, ולא רק של משפחות האצולה.
החל משנת 1268 החלה החוקה הוונציאנית (המנהגית) לכלול כללים שנועדו לכבול את כוחו של הדוכס.
בין כללים אלה, לדוגמה, היה הכלל אשר דרש מהדוג'ה להמתין לנוכחות נושאי משרה אחרים בטרם פתח הודעות שהתקבלו מראשי מדינה זרים, וכן הדוג'ה לא הורשה לרכוש נכסים מחוץ לרפובליקת ונציה.
אף שהדוג'ה מונה לכל ימי חייו, המינוי נעשה לרוב בגיל מאוחר מאוד, במטרה למנוע מהדוג'ה לרכוש יתר כוח.
לאחר מותו של הדוג'ה, ועדת בדיקה (inquisitori - "אינקוויזיטורי") נערכה ובדקה את פעולתו, ואם נקבע כי התרשל במעשיו, פיצויים נלקחו מעזבונו לטובת הרפובליקה.
משכורתו של הדוכס הייתה קטנה, ונקבעה על ידי מועצת הרפובליקה.
בשל עובדה זו הותר לדוכסים להמשיך ולעסוק במסחר.
לצד תפקידיו הפוליטיים והשלטוניים של הדוכס, נשא הדוכס מספר תפקידים טקסיים.
הידוע שבהם היה תפקיד הדוכס בטקס הנישואים השנתי הסמלי שנערך בין העיר ונציה לבין הים.
במהלך טקס זה, השליך הדוכס טבעת נישואין מהבקנטאור - הסירה הטיקסית, אל הים האדריאטי.
טקס זה נערך כדי להעלות על נס את כיבוש דלמטיה על ידי הדוג'ה פייטרו השני אורסאולו בשנת 1000, ונערך מדי שנה ביום העלייה לשמים.
בנוסף עמד הדוכס בראש התהלוכות הדוקליות שיצאו מכיכר סן מרקו.
החל מהמאה ה-14 לבש הדוכס לראשו את הכתר הטקסי של הדוכסים שכונה "corno ducale" - "כתר הדוכס".
מדי שנה, ביום שני שלאחר חג הפסחא נערכה תערוכה מבזיליקת סן מרקו לכנסיית סן זכריה ובה העניק אב המנזר לדוכס כתר חדש שנוצר על ידי נזירות המנזר הסמוך לכנסייה.
אחרון הדוכסים היה לודוויקו מאנין, אשר אולץ לוותר על כיסאו ב-12 במאי 1797 בעקבות כיבוש העיר על ידי נפוליאון בונפרטה.
אף שלאחר תבוסת נפוליאון ניסתה ונציה להתנגד לשלטון האוסטרי בעיר על ידי הכרזה על הקמה מחודשת של הרפובליקה, לא נבחר דוכס חדש.
דוכס סאסקס הוא תואר אצולה המוענק לבני בית המלוכה הבריטי.
כיום נושא בתואר זה הנסיך הארי.
התואר הוענק לראשונה לנסיך אוגוסטוס פרדריק, בנו השישי של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ב-27 בנובמבר 1801. באותה עת הוענקו לו גם התארים "רוזן אינוורנס" ו"ברון ארקלו".
אוגוסטוס פרדריק נפטר בלא יורשים זכרים בשנת 1843, והתואר בוטל.
בשנת 1999, לאחר נישואיו של הנסיך אדוארד, בנה הצעיר של המלכה אליזבת השנייה, נפוצו שמועות כי התואר יוענק לו, אולם לבסוף הוענק לו התואר רוזן וסקס.
במאי 2018 החליטה המלכה אליזבת השנייה להעניק לנסיך הארי מוויילס את התואר דוכס סאסקס לכבוד נישואיו למייגן מרקל (שקיבלה את התואר דוכסית סאסקס).
דוכס גלוסטר הוא תואר אצולה המוענק בממלכה המאוחדת לאחד מבניו של המונרך המכהן.
התואר הוענק לראשונה לתומאס מוודסטוק, בנו ה-13 של המלך אדוארד השלישי.
במותו בלא בן בוטל התואר.
התואר הוענק בפעם השנייה להמפרי מלנקסטר, בנו הרביעי של המלך הנרי הרביעי.
גם במותו בלא בן בוטל התואר.
התואר הוענק בפעם השלישית לריצ'רד פלנטג'נט (לימים מלך אנגליה), אחיו של המלך אדוארד הרביעי.
כאשר ריצ'רד הוכתר כמלך, שב התואר אל הכתר.
לאחר מותו של ריצ'רד נחשב התואר כתואר הנושא עמו מזל רע, מאחר ששלושת הדוכסים שנשאו אותו נפטרו מבלי יורש, ובמשך 150 שנה לא הוענק התואר.
התואר הוענק בפעם הרביעית להנרי סטיוארט, בנו של המלך צ'ארלס הראשון.
ויליאם, בנה של המלכה אן נשא את התואר כל חייו, אולם התואר מעולם לא הוענק לו רשמית, והוא לא היה יכול להורישו.
אחריו נשא את התואר פרדריק, נסיך ויילס אולם גם לו לא הוענק התואר רשמית (הוענק לו התואר דוכס אדינבורו).
תואר נפרד הוענק לנסיך ויליאם הנרי, אחיו של המלך ג'ורג' השלישי: "דוכס גלוסטר ואדינבורו".
תואר זה לא נמנה במניין התארים "דוכס גלוסטר".
התואר הוענק בפעם החמישית לנסיך הנרי, בנו של המלך ג'ורג' החמישי.
במותו של הנסיך הנרי, ירש בנו, הנסיך ריצ'רד את התואר, והוא נושא אותו כיום.
בנו, אלכסנדר וינדזור, רוזן אלסטר עתיד לרשת את התואר במותו.
דוכס מרלבורו , הנקרא על שם העיר מרלבורו, הוא תואר אצולה אנגלי העובר בירושה.
המחזיק הראשון בתואר היה ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו (1650–1722), הגנרל האנגלי הנודע.
דוכס מרלבורו הוא תואר הדוכס העשירי בחשיבותו כיום, ולפיכך שמור למחזיק בתואר מקום מכובד בטקסים רשמיים לפי סדר הקדימות באנגליה ובוויילס.
התואר נוצר ב-1702 על ידי המלכה אן; ג'ון צ'רצ'יל, שאשתו שרה הייתה ממקורביה של המלכה, החזיק קודם לכן בתואר לורד צ'רצ'יל מאיימות' באצולה הסקוטית (1682), שהתבטל עם מותו, ובתואר רוזן מרלבורו (1689) לפי החלטה של המלך ויליאם השלישי.
אן העניקה לצ'רצ'יל כבוד נוסף, כיוון שב-13 באוגוסט 1704 הוביל את צבאות הברית במלחמת הירושה הספרדית לניצחונות מרשימים מול הצרפתים בקרב בלנהיים, שנערך על גדות הדנובה.
היא העניקה לו אחוזה מלכותית בוודסטוק, ומימנה עבורו את הבית שהיה עתיד להיקרא ארמון בלנהיים.
בניית הארמון החלה ב-1705 והסתיימה ב-1722, שהייתה גם שנת מותו של צ'רצ'יל.
הארמון משמש מאז כמקום מושבם של דוכסי מרלבורו.
הדוכס הראשון זכה גם לתארים אחדים מטעם האימפריה הרומית הקדושה: הקיסר יוזף הראשון העניק לו את תואר נסיך האימפריה הרומית הקדושה ב-1704, וב-1705 את תואר הנסיך האימפריאלי של מינדלהיים.
אולם, הדוכס הראשון ויתר על מינדלהיים ב-1714 בעקבות השלכות הסכם אוטרכט, בו נקבע כי העיר תחזור לשליטת בוואריה.
תאריו האימפריאליים לא עברו לבנותיו (האימפריה נהגה לפי החוק הסאלי שמנע ירושת תארים על ידי נשים), כך שהם התבטלו לאחר מותו ב-1722.
הדוכס ממרלבורו מחזיק גם בתארים משניים אחדים: המרקיז מבלנדפורד (נוצר ב-1702), רוזן סנדרלנד (1643), רוזן מרלבורו (1689), ברון ספנסר מוורמלייטון (1603), ברון צ'רצ'יל מאיימות' (1682) וברון צ'רצ'יל מסנדרידג' (1685), כשכולם מהווים חלק ממערכת האצולה האנגלית.
תואר המרקיז מבלנדפורד משמש את בנו הבכור ויורש העצר של הדוכס.
בנו הבכור של המרקיז מבלנדפורד רשאי לשאת את התואר הרוזן מסנדרלנד.
הדוכסים שבאו לאחר ג'ון צ'רצ'יל הם צאצאים שלו, אך לא דרך בניו.
כיוון שלדוכס הראשון לא היו בנים חיים בתאריך מותו, העביר הפרלמנט הבריטי חוק מיוחד שלפיו בתו הגדולה ביותר, הנרייטה, תירש את התואר בזכות עצמה.
בתו הצעירה יותר, ליידי אן צ'רצ'יל, נישאה לרוזן השלישי מסנדרלנד, ומהנישואים הללו נולדו כל דוכסי מרלבורו.
כתוצאה מכך נשאו הדוכסים את שם המשפחה ספנסר.
אולם, ג'ורג' ספנסר, הדוכס החמישי ממרלבורו, קיבל היתר מלכותי להוסיף לו את שם משפחתם ושלטי האבירים של הדוכס הראשון, ובכך הפך לג'ורג' ספנסר-צ'רצ'יל.
שם משפחה כפול זה משמש את המשפחה עד היום, אם כי חלק מחברי המשפחה המפורסמים העדיפו להיקרא בשם צ'רצ'יל בלבד.
דוכסות מרלבורו הוא תואר הדוכסות היחיד בממלכה המאוחדת שיכול לעבור בירושה לבנות.
אולם, תואר הדוכסות לא עובר בירושה לפי העדפת הבן הבכור כפי שנהוג בתוארי דוכסות אחרים היכולים לעבור בירושה לבנות, ולמעשה הוא מועבר במעין חוק סאלי למחצה.
סדר הירושה לתואר הוא כדלהלן:
היורש הזכר שנולד באופן חוקי לדוכס הראשון;
בתו הבכורה של הדוכס הראשון שנולדה לו באופן חוקי;
בתו השנייה ואלו שאחריה, לפי גיל, והיורשים הזכרים שלהן שנולדו באופן חוקי;
הבת הבכורה של בתו הבכורה ויורשיה הזכרים שנולדו באופן חוקי;
כל הבנות האחרות של בנותיו והיורשים הזכרים שלהן;
וצאצאים אחרים בעתיד כך שתואר הדוכס ממרלבורו לעולם לא ייכחד.
אולם, אין זה סביר שתואר הדוכסות יעבור בירושה דרך קו נשי פעם נוספת, כיוון שכל יורשיה הזכרים של אן ספנסר, הרוזנת מסנדרלנד - כולל קו הירושה של רוזני ספנסר ומשפחת ספנסר-צ'רצ'יל - יהיו מתים.
בהנחה שמקרה זה אכן יתרחש יעברו תוארי צ'רצ'יל לרוזן ג'רזי, היורש הזכר של אן וילייר, רוזנת ג'רזי, שהייתה הבת של אליזבת אגרטון, הדוכסית מברידג'ווטר, בתו הצעירה של הדוכס הראשון.
משמעות המוטו הדוכסי Fiel pero desdichado (נאמן אך חסר מזל) קשורה ככל הנראה לכך שהדוכס הראשון איבד את ביתו ואדמותיו כתוצאה מנאמנותו למלך.
באורח יוצא דופן המוטו הוא בספרדית ולא בלטינית, ככל הנראה כיוון שהדוכס הראשון זכה לכבוד לאחר הניצחון הגדול בקרב בלנהיים, שסייע לטענה (שלא התממשה) האוסטרית במלחמת הירושה הספרדית.
רוזן מרלבורו (יצירה ראשונה; 1626)
ג'יימס ליי, הרוזן הראשון ממרלבורו (1552–1629)
ג'יימס ליי, הרוזן השלישי ממרלבורו (1618–1665)
ויליאם ליי, הרוזן הרביעי ממרלבורו (1612–1679)
רוזן מרלבורו (יצירה שנייה; 1689)
הנרייטה גודולפין, הדוכסית השנייה ממרלבורו (1681–1733)
צ'ארלס ספנסר, הדוכס השלישי ממרלבורו (1706–1758)
ג'ון וינסטון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השביעי ממרלבורו (1822–1883): היה אביו של רנדולף צ'רצ'יל, שהיה אביו של ראש ממשלת בריטניה לשעבר סר וינסטון צ'רצ'יל.
צ'ארלס ריצ'רד ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו (1871–1934)
ג'ון אלברט ויליאם ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס העשירי ממרלבורו (1897–1972)
ג'ון ג'ורג' ואנדרבילט הנרי ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס האחד-עשר ממרלבורו (1926–2014)
צ'ארלס ג'יימס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השנים-עשר ממרלבורו (נולד ב-1955)
היורש של הדוכס הנוכחי הוא ג'ורג' ג'ון גודולפין ספנסר-צ'רצ'יל, המרקיז מבלנדפורד (נולד ב-1992).
דוכס נורת'מברלנד הוא תואר אצולה בבריטניה הגדולה שהוענק מספר פעמים במהלך ההיסטוריה.
מרבית מחזיקיו השתייכו לבית פרסי.
התואר הוענק לראשונה ב-1551 לג'ון דאדלי, רוזן ורוויק.
ב-1553 דאדלי קידם את תביעתה של הליידי ג'יין גריי לכתר האנגלי.
גריי הודחה על ידי מרי הראשונה, ודאדלי הורשע בבגידה והוצא להורג בשל המרד שקידם.
לבנו, רוברט דאדלי, הרוזן הראשון מלסטר, היה בן ממזר, סר רוברט דאדלי, שבתחילת המאה ה-17 טען לתואר הדוכסות והשתמש בו בזמן גלותו באיטליה.
התואר הוענק בשנית לג'ורג' פיצרוי, בן ממזר של המלך צ'ארלס השני, ב-1674, אולם פיצרוי נפטר ב-1716 בלא שהותיר יורשים אחריו, ולכן התואר בוטל.
באותה שנה התואר הוענק לפיליפ ורטון, הדוכס הראשון מוורטון, יחד עם תארים אחרים באצולה היעקוביטית, על ידי ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, הטוען היעקוביטי לכתר.
התואר הוענק בפעם השלישית ב-1766 למשפחת פרסי, שעד כה החזיקה בתואר רוזן נורת'מברלנד, ומאז התואר מוחזק על-ידה.
מושבם של הדוכסים מנורת'מברלנד הוא בטירת אניק שביישוב אניק, שנמצא במחוז נורת'מברלנד בצפון אנגליה.
מעונם הלונדוני הוא בבית סיון שבברנטפורד.
נוסף על התואר דוכס נורת'מברלנד, הם מחזיקים בתארים המשניים רוזן נורת'מברלנד, רוזן פרסי, רוזן בברלי, ברון וורקוורת וברון לוון.
כל התארים הללו הם תוארי אצולה בבריטניה הגדולה.
ג'ון דאדלי, הדוכס הראשון מנורת'מברלנד (1502-1553)
ג'ורג' פיצרוי, הדוכס הראשון מנורת'מברלנד (1665-1716)
יו פרסי, הדוכס הראשון מנורת'מברלנד (1714-1786)
רלף ג'ורג' אלגרנון פרסי, הדוכס השנים-עשר מנורת'מברלנד (1956-)
דוכס גדול (grand duke) או הרצוג גדול (Groß herzog) הוא תואר אצולה שהתקיים בעיקר באימפריה הרומית הקדושה ובאימפריה הרוסית.
הפייף עליו שלט הדוכס הגדול נקרא דוכסות גדולה וניתן לדוכסים חשובים או בעלי נחלה גדולה.
מעמדו של דוכס גדול היה נמוך מזה של מלך וגבוה מזה של דוכס עצמאי.
כיום משמש התואר "דוכס גדול" רק את המונרך של מדינת לוקסמבורג.
בספרות הלא רוסית בדרך כלל התואר הרוסי великий князь (ויליקיי קניאז) מתורגם גם כדוכס גדול, במיוחד לגבי האחים והבנים של הצארים החל מן המאה ה-18
באימפריה הרוסית התואר ניתן לשליט של פינלנד כך שבין השנים 1809–1917 הצאר הרוסי החזיק גם בתואר הדוכס הגדול של פינלנד.
גם בליטא היה דוכס גדול במאה ה-17.
שליט טוסקנה מבית מדיצ'י החל מהמאה ה-16 נקראו דוכס גדול וזאת עד ל-1860 בה טוסקנה הפכה לחלק מממלכת סרדיניה.
בראשית המאה ה-19, נפוליאון העניק את התואר לרבים מבני בריתו, יחד עם שטחים נוספים ובעיקר לשליטים בקונפדרציה של הריין.
לאחר תבוסתו של נפוליאון הוחלט בקונגרס וינה כי בעלי הנחלות החדשים ימשיכו לשאת בתואר דוכס גדול גם תחת שלטון הקונפדרציה הגרמנית.
דוכסויות אלו נשארו עד שנת 1918 שבעקבות הפסדה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה, פורקו הדוכסויות ואוחדו תחת רפובליקת ויימאר.
דוכס סאמרסט הוא תואר אצולה אנגלי העובר בירושה.
התואר קרוי על שם מחוז סאמרסט שבאנגליה.
תואר הדוכסות הוענק לראשונה לג'ון בופורט ב-1443 ועם מותו כעבור שנה התואר נכחד מכיוון שלא היה לו בן חוקי.
ב-1448 התואר הוענק לאחיו, אדמונד בופורט, מכיוון שאדמונד היה אחיו של המחזיק הראשון בתואר הוא נחשב כדוכס השני למרות שהוא לא ירש את התואר באופן ישיר מאחיו.
התואר עבר לבנו הבכור ולבנו הצעיר שמת ב-1471 ללא בנים יורשים וכך התואר נכחד.
התואר נוצר בפעם השנייה על ידי הנרי השביעי, מלך אנגליה לבנו אדמונד עם לידתו ב-1499, מכיוון שהתינוק נפטר בשנה שלאחר לידתו הדוכסות לא נוצרה בפועל בשבילו.
התואר נוצר בפעם השלישית ב-1525 כאשר הנרי השמיני, מלך אנגליה העניק לבנו הבלתי חוקי בן השש, הנרי פיצרוי, את התואר דוכס ריצ'מונד וסאמרסט.
מכיוון שהנרי היה חשוך ילדים התואר נכחד עם מותו ב-1536.
התואר נוצר בפעם הרביעית על ידי אדוארד השישי, מלך אנגליה עבור דודו אדוארד סימור שהיה העוצר לאחיינו הקטין משנת 1547 עד הוצאתו להורג ב-1552, לאחר מותו התארים שלו נשללו מצאצאיו והתבטלו.
נינו, ויליאם סימור, היה מפקד צבא מלוכני במלחמת האזרחים האנגלית, לאחר הרסטורציה ב-1660 צ'ארלס השני, מלך אנגליה החזיר לו את תאריו של סבו רבו והוא הפך לדוכס השני מסאמרסט.
צאצאיו של אדוארד סימור מחזיקים בתואר עד היום.
הדוכס הנוכחי הוא התשע עשרה במספר.
דוכס פייף הוא תואר אצולה עובר בירושה בבריטניה.
התואר נוצר לראשונה על ידי ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ב-1889 והוענק לאלכסנדר דאף, רוזן פייף לרגל נישואיו לנסיכה לואיז מוויילס נכדתה של המלכה ובתו של אלברט אדוארד, נסיך ויילס.
הרוזן עצמו היה המחזיק השישי בתואר הרוזנות שנוצר במקור במאה ה-18 לכבוד אחד מאבותיו שהיה חבר פרלמנט מטעם המפלגה הוויגית.
כשהיה ברור שלזוג לא ייוולדו עוד ילדים ובגלל שעתה היו להם רק בנות שלא היו זכאות לרשת את התואר ב-1900 המלכה יצרה אותו מחדש עם אפשרות הורשה לבנותיהם של אלכסנדר ולואיז.
עם מותו של הדוכס ב-1912 ירשה אותו בתו, הנסיכה אלכסנדרה, בנה של הנסיכה מת לפניה בלא יורשים ולכן עם מותה ב-1959 ירש אותה אחיינה ג'יימס קארנגי.
לצד התואר 'דוכס פייף' שאר תוארי הדוכס כוללים תארים קודמים שנותרו, כאלו שנוספו או כאלו שהתמזגו מנישואים וכדומה: רוזן סאות'אסק, רוזן מקדאף, לורד קרנגי מקינרד, לורד קרנגי מקינרד ולושארס, ברון בלינהארד וברונט קנגי (נובה סקוטיה), בנוסף דוכס פייף הוא גם הצ'יף העומד בראש שבט קרנגי הסקוטי.
יורש עצר הדוכסות מחזיק באופן מסורתי בתואר רוזן סאות'אסק.
אחוזת הדוכסות היא טירת קינירד, אנגוס בסקוטלנד שם מתגורר הדוכס ומשפחתו עד היום.
הנסיכה אלכסנדרה, דוכסית פייף השנייה (1891-1959) - דוכסית על פי צו מיוחד שאישר את המשך הדוכסות דרך יורשת, דוכסית מ-1912
דייוויד צ'ארלס קארנגי, דוכס פייף הרביעי (נולד 1961) - דוכס מ-2015
Apple News הוא יישומון חדשות חינמי מתחרה ל-Flipboard וגוגל חדשות של חברת אפל.
החברה מציעה גם שירות בתשלום בשם Apple News+ המציע תכנים בלעדיים, את רוב כתבי העת המובילים בעולם ותצוגה מרשימה ועתידנית של כל תוכניהם.
השירות מוצע במספר מדינות נבחרות בלבד.
בתחילה היישום נועד רק להורדה ולהצגת גרסאות דיגיטליות של עיתונים ומגזינים והיה נקרא Newsstand.
כאשר הוא נפתח רואים מדף חזותי, ישירות במסך הבית, בדומה לסגנון של iBooks.
היישום מדמה חנות עיתונים במדפים מדומים שמחזיקים ומציגים כל עיתון ומגזין שהורד לצפייה ולקריאה, באותו מקום.
סמליל היישום מתעדכן עם העטיפות האחרונות של המהדורות החדשות.
קיים גם מקש בפינה הימנית למעלה, כדי לנווט לקטגוריית דוכן העיתונים ב-App Store, היכן שהעיתונים והמגזינים מורדים בחינם.
מנויים בתוך היישום או כתבי עת בודדים ניתן לרכוש עם חשבון iTunes, כדי להוריד ולספק ברקע את המהדורה האחרונה של החדשות באופן אוטומטי.
שמות העיתון והמגזין הפופולריים והגדולים ביותר מפורסמים בתור תוכן דיגיטלי שתוכנן במיוחד עבור התקנים ניידים ומחשבי לוח, ולעיתים קרובות כולל תוכן אינטרקטיווי שאינו זמין בטופס מודפס.
למותגי עיתונים ומגזינים יש אפשרות להעביר יישומי iOS לתוך יישום דוכן העיתונים.
לפני שיצא היישום, מותגים רבים הוציאו יישומים משלהם וזה העניק את האפשרות לשלב יישומים אלו לתוך דוכן העיתונים.
אחד היישומים הראשונים שעשו את זה היה יישום הניו יורק טיימס, שעבר מיישום iOS ייעודי להיות חלק מ"דוכן העיתונים", ביום הוצאת היישום.
היישום זמין למכשירי iOS מאז שהותאמה ל-iOS 5 ועובדת עם iCloud, שניהם בסנכרון להורדה מחדש של העיתונים והמגזינים.
טכנית, תאימות דוכן העיתונים נקבעת על ידי הערך הבוליאני "UINewsstandApp" במידע של היישום.
ב-2016 השתנה ייעודו של היישום ל-Apple News המוכר היום.
דוכס אלבה (בספרדית: Duques de Alba de Tormes) הוא תואר אצולה ספרדי.
התואר דוכס אלבה, היה במהלך ההיסטוריה הספרדית תואר נחשב מאוד, ובית אלבה היה לאחת ממשפחות האצולה החזקות באירופה.
בנובמבר 2014, מתה הדוכסית ה-18 מאלבה, קאיטנה פיצג'יימס סטיוארט, ותחתיה מתהדר בתואר בנה, קרלוס פיצג'יימס סטיוארט.
דוכיפתיות עצים (שם מדעי: Phoeniculidae) היא משפחת עופות טרופיים מסדרת הדוכיפתאים (לשעבר בסדרת הכחלאים), קרובי משפחה של הציפור הלאומית של ישראל, הדוכיפת (Upupa).
דוכיפות אלה, שאינן בעלות "ציצה" והן כהות - כמעט שחורות - ואדומות מקור, חיות רק באפריקה שמדרום לסהרה, ביערות טרופיים שונים.
משפחת דוכיפתיות העצים כוללת את המינים הגדולים והמרשימים ביותר בסדרה והגדולים מגיעים לאורך 23-46 ס"מ.
דוכיפות הפגיון הם קרובות קטנות יותר, אך כהות יותר ומקורן נוטה הצידה כמו פגיון.
שני הסוגים חיים בעיקר על עצים בג'ונגל ומחפשים חרקים וחסרי חוליות אחרים אותם הם חוטפים במהירות.
דוכן הנשיקות הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי בבימוי של וינס מרצ'לו, המבוסס על רומן באותו השם מאת בת' ריקלס.
בסרט מככבים מולי רינגוולד, ג'ואי קינג, ג'ייקוב אלורדי וג'ואל קורטני.
הסרט עלה ב-11 במאי 2018 לנטפליקס.
אל אוונס (ג'ואי קינג) ולי פלין (ג'ואל קורטני) נולדו באותו יום ושעה באותו בית חולים בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ומאז היו החברים הטובים ביותר כל חייהם.
כדי לשמור על החברות שלהם, הצמד קבע חוקי חברות שהם הבטיחו לעקוב אחריהם, כולל חוק #9: קרובי משפחה הם מחוץ לתחום, ובמיוחד נואה, אחיו של לי.
ביום הראשון של בית הספר, אל נאלצת עקב נסיבות בלתי צפויות ללכת לבית הספר עם חצאית שקצרה עליה מדי.
אחד התלמידים שנוגע בישבנה כמעט מתחיל ללכת מכות עם לי, אבל נואה קופץ במקומו לתוך הקרב.
אל מפרה את קוד הלבוש ולכן נאלצת לקבל ריתוק.
טאפן, התלמיד שנגע בה, מתנצל בפניה מאוחר יותר.
לי ואל משוחחים בצ'אט והוא מעודד אותה לצאת לדייט עם טאפן, אך לבסוף הוא מבריז לה.
הוא מגיע מאוחר יותר כדי להודיע לה שהוא אוים על ידי נואה שלא לצאת איתה.
בנוסף, היא מגלה כי נואה אמר זאת לעוד אנשים חוץ מלטאפן.
אל ולי מחליטים להקים "דוכן נשיקות" עבור הקרנבל בבית הספר.
השניים מתקשים למצוא אנשים שיסכימו להשתתף בדוכן, אך משיגים קבוצה של נערות מקובלות שנקראות "ה-OMG's" על ידי זה שהם משקרים להן על כך שנואה ישתתף בדוכן.
עם זאת, קבוצת הנערות מתעצבנות כאשר הן מגלות כי נואה לא באמת עובד בדוכן ומחליטות להתנקם באל ושולחות אותה לנשק נגד רצונה מישהו ולבסוף היא גומרת כשהיא מתנשקת עם נואה.
כשאל חוזרת הביתה בגשם, נואה מציע לה טרמפ על האופנוע שלו, אולם הגשם מתחזק ומאלץ אותם לעצור את הנסיעה.
הם מוצאים מחסה ב"בימת תזמורת" בפארק.
אל מנשקת את נואה שוב אבל הוא נוסג ממנה.
אחרי שהם מביטים זה בזה נואה מנשק את אל פעם נוספת.
בסופו של דבר אל יוצאת משם, ואומרת לו שהיא לא יכולה להיות עוד אחת מהכיבושים שלו.
הוא נפגע מתגובתה אבל אומר לה למה הוא מחבב אותה.
הם מתנשקים שוב, אבל מאבטח שמכיר את נואה מפריע להם ואומר לו להפסיק להביא לשם בנות.
אל מתעצבנת על כך שנואה הביא אותה למקום שאליו הוא מביא את כל הבנות שהוא ממזמז ועוזבת בסערה.
אל ונואה מתחילים לראות אחד את השני בסתר, כדי שלי לא יגלה שהם חברים.
כשהם יושבים בחדרו של נואה, אמא שלו נכנסת, ואל נאלצת להתחבא מתחת למיטה.
רואים שצומח ביניהם קשר אמיתי.
בזמן שהיא מסתתרת, היא שומעת אותה מדברת על כך שנואה התקבל לבית ספר של ליגת הקיסוס.
זמן קצר לאחר מכן הוא מגלה לה כי הוא הולך ללמוד באוניברסיטת הרווארד, והיא מתחילה להבין שהוא לא יהיה לצידה בשנה הבאה.
באחד הימים בהם היא מסתובבת עם נואה, לי מגלה חתך בפניה של אל.
הוא מתחיל לחשוד ושואל אותה אם נואה פגע בה.
זה מרגיז את נואה והם עומדים להתחיל ללכת מכות, אבל אל עוצרת אותם ברגע האחרון ולוקחת משם את לי.
לי שואל אותה אם קורה משהו ביניהם, אבל היא מכחישה.
בסופו של דבר היא מרגישה אשמה על כך שהיא משקרת לו וחוזרת לנואה ואומרת לו שהם צריכים לבוא נקיים באותו הלילה, וכאשר נואה מסכים, הוא אומר שככה הוא יכול לקחת אותה לנשף.
הם מתנשקים אבל לי רואה זאת.
לי עוזב את הבית בבכי אבל אל מנסה לגרום לו לדבר לפני שנואה מתערב, ובסופו של דבר הולך איתו מכות.
כאשר לי שואל אם הם קיימו יחסי מין, אל ונואה נראים אשמים, ולי מודה שהוא ידע שהם קיימו.
לי עוזב את הבית ברכבו ואל אומרת לנואה לתת לה להיות לבד.
לי לא מתייחס לאל ומתעלם ממנה, ונואה נעלם.
יום אחד לי מזמין את אל למשחק בשטיח הריקוד שבארקייד, והם משלימים ומתחילים לתכנן את מסיבת יום ההולדת הקרובה שלהם.
במהלך המסיבה אל מבינה שהיא אוהבת את נואה ומדברת על כך עם לי.
לי מחליט לעזור לאל ומספר לה שנואה עומד לנסוע לשדה התעופה, על מנת לטוס להרווארד.
אל נוהגת אל שדה התעופה יחד עם לי שלובש תחפושת, אך מגלה באמצע הנסיעה כי זהו בעצם נואה.
אל מספרת לנואה על רגשותיה כלפיו והם משלימים ומבלים יחד לאורך הקיץ.
ג'ואי קינג – שלי "אל" אוונס
ג'ואל קורטני – לי פלין
ג'ייקוב אלורדי – נואה פלין
מולי רינגוולד – גברת פלין
דוכס ג'נובה היה תואר אצולה איטלקי, שהיה כפוף למלך סרדיניה.
התואר הוענק לראשונה בשנת 1815 לנסיך קרלו פליצ'ה מסבויה, אשר הפך למלך סרדיניה בשנת 1821.
עם מותו של המלך קרלו פליצ'ה בשנת 1831, ניתן התואר לנסיך פרדיננדו, בנו השני של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.
התואר נכחד בשנת 1996, בעקבות מותו של הנסיך אוג'ניו, דוכס ג'נובה, נינו של המלך קרלו אלברטו, ללא בנים.
דוכס אורליאן היה תואר שמור עבור המלוכה הצרפתית, ושנוצר לראשונה בשנת 1344 על ידי פיליפ השישי, מלך צרפת לטובת בנו פיליפ, דוכס אורליאן.
התואר ידוע בשם נסיכי הדם, וניתן בדרך כלל לאחיו הבכור של מלך צרפת.
כך, עד שנת 1830, הם יצרו קו ביטחונות של משפחת המלוכה הצרפתית, עם זכות בסופו של דבר לרשת את כס המלוכה אם נסיכים בכירים יותר ימותו.
בדרך זו, התואר של דוכס אורליאן עשוי להיחשב כמקביל של דוכס יורק, אשר ניתן באופן מסורתי לאחיו של מלך אנגליה (ומאוחר יותר המלך הבריטי).
בתקופה של המשטר הקדמון בעל התפקיד מילא לעיתים קרובות תפקיד פוליטי.
הענף של אורליאן של בית ולואה הגיע אל כס המלכות עם לואי השנים עשר, מלך צרפת (המאה ה-15).
לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן, תרם להשמדת המשטר הישן.
בראש מפלגה בשם "אורליאניסטים" שממוקמת בפאלה רויאל, הוא התווכח על סמכותו של דודנו לואי השישה עשר, מלך צרפת בלובר הסמוך.
בנו עלה בסופו של דבר על כס המלוכה בשנת 1830 בעקבות מהפכת יולי כמלואי פיליפ, מלך הצרפתים.
צאצאי המשפחה הם מעמידי הפנים האורלינאים לכתר הצרפתי, ותואר זה מוחזק על ידי כמה מחברי הבית.
בעל התואר החזיק בסגנון של הוד רוממות.
Île d'Orléans נקרא על שמו של אנרי השני וניו אורלינס על שם פיליפ השני.
בפעם הראשונה התואר נוצר עבור פיליפ מוולואה, הבן השביעי של פיליפ השישי, מלך צרפת ואחיו הצעיר של ז'אן השני, מלך צרפת בשנת 1344. בתואר התמזגו ההנחלות של טורן וולואה.
עם זאת, התואר התבטל לאחר מותו של פיליפ ללא ילדים לגיטימיים.
בפעם השנייה התואר נוצר בשנת 1392 על ידי שארל השישי, מלך צרפת עבור לואי, רוזן בומון, הבן הצעיר של שארל החמישי, מלך צרפת.
תפקידו כדמות מובילה בחצר המלוכה, יורש עצר של אחיו במהלך הטירוף שלו, בעל קרקעות עשיר, כמו גם ראש מפלגת ארמניאק, העניק לצאצאיו לשמור על תפקיד חשוב בפוליטיקה הצרפתית.
בפעם השלישית התואר נוצר על ידי פרנסואה הראשון, מלך צרפת עבור בנו השני אנרי עם לידתו.
כאשר אחיו הבכור של אנרי, הדופן פרנסואה השלישי, דוכס ברטאן, מת ללא ילדים ב-1536, אנרי החליף אותו בתור הדופן והעביר את התואר לאחיו הצעיר , שארל, דוכס אנגולם, שמת אף הוא ללא ילדים ב-1545.
בפעם הרביעית התואר נוצר על ידי אנרי השני, מלך צרפת עבור בנו לואי עם לידתו.
הדוכס הילד, לעומת זאת, מת שנה לאחר מכן, והתואר הועבר לאחיו, שארל, שהפך למלך צרפת בשנת 1560. התואר הועבר לאחיו של שארל, אנרי, דוכס אנגולם, שש שנים לאחר מכן החליף את התואר למען התואר דוכס אנז'ו, והפך ליורש של הכתר.
לאחר חילופי הנחלות של אנרי, העניק שארל התשיעי, מלך צרפת את התואר לאמו קטרינה דה מדיצ'י, מלכת צרפת לשעבר, כמענק על תפקידה כעוצרת הממלכה, ובעיקר על פוליטיקה של סובלנות.
היא הייתה הדוכסית היחידה ששלטה בדוכסות, כך שהיא נכללת בין הדוכסים השולטים.
בפעם החמישית התואר נוצר בשנת 1626 על ידי אנרי הרביעי, מלך צרפת עבור בנו השלישי גאסטון, דוכס אנז'ו.
גאסטון הפך לדמות ליברלית נכלולית בחצר המלוכה, ותכנן את ההתנקשות בחייו של הקרדינל רישלייה ואחר כך הצטרף למרד הפרונד, קואליציה של אצילים שהתנגדה לריכוזיות המלכותית.
לבסוף סלח לו אחיו לואי השלושה עשר, מלך צרפת, אולם הוא מת ללא יורשים זכרים, והתואר בוטל.
התואר נוצר בפעם השישית והאחרונה עבור פיליפ, דוכס אנז'ו, שקיבל את התואר מאחיו לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
באמצעות נישואיו עם אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ, הוא ייסד שושלת ארוכה שהגיעה לבסוף אל כס המלוכה בשנת 1830, עם התפטרותו שארל העשירי, מלך צרפת והכתרתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
לואי פיליפ העביר את התואר לבנו פרדיננד פיליפ, דוכס שארטר, שמת בתאונה ב-1842.
הלגיטימיסטים מכירים בז'אן, רוזן פריז, ראש בית אורליאן, כ"דוכס אורליאן", שירש את התואר כצאצא הזכר של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן.
האורליאניסטים מכירים בז'אק ד'אורליאן, בנו של אנרי, רוזן פריז, כ"דוכס אורליאן", מאחר שהתואר התמזג עם הכתר, וניתן שוב לאחיו הצעיר של הטוען לכס המלוכה.
דוכס בורבון הוא תואר אצולה צרפתי.
הוא נוצר במחצית הראשונה של המאה ה-14 עבור בנו הבכור של רובר, רוזן קלרמון וביאטריס מבורגונדי, ליידי בורבון, היורשת של הלורד של בורבון.
בשנת 1416, עם מותו של ז'אן, דוכס ברי, דוכסי בורבון היו בעת ובעונה אחת גם דוכסי אוברן.
אף על פי שהענף הבכיר הגיע לסיומו ב-1527, הענף הצעיר של לה מרשה-ונדום ירש לאחר מכן את כס המלוכה הצרפתי כבית המלכותי של בית בורבון, שהיה עתיד להתפשט לממלכות ודוכסויות אחרות באירופה.
לאחר תאריך זה, ניתנה הכותרת למספר נסיכי קונדה ובנים של משפחת המלוכה הצרפתית.
במשך רוב ההיסטוריה שלהם, דוכסי בורבון היו קרובים מאוד לדודניהם מבית ולואה המלכותי.
זה אפשר להם לשמור על הדירוג שלהם עם יוקרה דומה.
הם נלחמו נגד האנגלים במלחמת מאה השנים, והיו חלק מהצד של סיעת ארמניאק במהלך מלחמת האזרחים של ארמניאק-בורגונדיאן.
לפייר השני ואשתו, אן מצרפת, בתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, הייתה רק בת אחת ששרדה, סוזאן.
הם הפכו אותה ליורשת שלהם באמצעות ויתור מלואי השנים עשר, מלך צרפת.
אן, בידיעה שהענף של בורבון-מונפנסייה, הענף הבכיר הבא של משפחת בורבון, ידרוש את תביעתם, חיתנה את בתה עם שארל, רוזן מונפנסייה.
נישואיהם איחדו את הרכוש העצום של משפחת בורבון, אך התוכנית נכשלה.
סוזן מתה ללא ילדים, ואמו של המלך החדש, לואיזה, נסיכת סבויה, טענה שהיא יורשת את הנחלה, כיורשת של קרבת דם.
לואיזה הציעה להתחתן עם הדוכס מבורבון כדי ליישב את העניין בידידות, אך לואיז מסבויה הייתה כבר בת 45, ולכן הדוכס סירב לה, בשפה מעליבה.
בעקבות סכסוך זה, כרת שארל הסכם סודי עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועם הנרי השמיני מלך אנגליה, שתכננו פלישה לצרפת.
ההסכם התגלה קודם זמנו ושארל השלישי נמלט לחצרו של קרל החמישי והתמנה לסגן מפקד צבא האימפריה באיטליה.
אחרי מות שארל השלישי, אוחדו כל נחלותיו עם אלה של הכתר הצרפתי.
עם מותו בשנת 1527, הענף של בורבון-מונפנסייה נכחד, והענף הבכיר הבא, של בורבון-ונדום, לא הורשה לרשת את האדמות שהוחרמו.
שארל, דוכס ונדום היה היורש כעת של נחלות בית בורבון היה מבית בורבון-ונדום, והוא נשאר נאמן למלך, אף על פי שפרנסואה הראשון מנע ממנו את נחלות בית בורבון ואת הירושה של אשתו, אחותו של שארל הרביעי, דוכס אלנסון.
בנו של שארל, אנטואן דה בורבון, יהפוך למלך נווארה, ונכדו, אנרי מנווארה, יהפוך למלך צרפת.
כל בני המשפחה של ימינו הם צאצאיו.
בעקבות כך, בית בורבון-ונדום פשוט נקרא בית בורבון.
התואר לא היה בשימוש בין השנים 1523–1544, ובשנת 1531 התמזגה הדוכסות לראשונה עם הנחלות המלכותיות.
1544-1545: שארל השני, דוכס אורליאן, הבן הצעיר של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.
הוא מת ללא ילדים, והתואר חזר לכתר.
1566-1574: אנרי, דוכס אנז'ו, אחיו הצעיר של שארל התשיעי, מלך צרפת.
הוא עלה על כס המלוכה בשנת 1574, ונחלותיו התמזגו לכתר.
התואר של דוכס בורבון הוענק בשנת 1661 ללואי השני, נסיך דה קונדה, אולם רוב צאצאיו העדיפו להשתמש בתואר העתיק, נסיך קונדה.
התואר "דוכס בורבון" הפך לתואר כבוד של כמה מצאצאי נסיך קונדה.
עם מותו בשנת 1830, נכחד בית קונדה.
1984- היום: לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו (1974-היום), אחיו של דוכס טורין, לשעבר דוכס אנז'ו
דוכס את'ול הוא תואר אצולה סקוטי הניתן בממלכה המאוחדת.
התואר ניתן לעומד בראש שבט מארי ונושא לצידו מספר תארים נוספים, כמו גם את הפיקוד על רגימנט האת'ול היילנדרים - הכח הצבאי הפרטי היחיד באירופה.
דוכסות את'ול נוסדה על ידי המלכה אן ב-1703 עם הפיכת מרקיז את'ול ג'ון מארי לדוכס את'ול הראשון.
נכון ל-2012, נושא בתואר זה ברוס מארי, דוכס את'ול ה-12, בעל חברה לייצור שלטים בדרום אפריקה אשר למעשה כלל לא חי בממלכה המאוחדת.
לצד התואר 'דוכס את'ול' שאר תוארי הדוכס כוללים תארים קודמים שנותרו, כאלו שנוספו או כאלו שהתמזגו מנישואים וכדומה: מרקיז טוליברדין, מרקיז את'ול, רוזן סטרת'טי וסטרת'רדל, רוזן טוליברדין, רוזן את'ול, ויקונט בלקוהידר גלנאלמונד וגלנלין, ויקונט בלקוהידר, לורד מארי בלווני וגסק, לורד מארי גסק ובלוקהידר, ולורד מארי מטוליברדין.
אחוזת הדוכסות היא טירת בלייר שם שוכנת גם מפקדת הרגימנט של הדוכס.
שלט האצולה של הדוכסות מורכב ממגן המחולק לארבע רבעים, ובמרכזו מגן בצבע אזור בעל מסגרת כפולה ושלושה כוכבים - שלט האצולה של שבט מארי.
מעל למגן המרכזי מוטען כתר דוכס.
רבע ראשון (עליון שמאל): שישה פסים בצבע סאבל ואור - סמל את'ול
רבע שני (עליון ימין): פס משובץ על רקע אור - סמל סטיוארט
רבע שלישי (תחתון שמאל): בנד בצבע אזור מוטען בשלושה ראשי אייל בצבע אור - סמל סטנלי
רבע רביעי (תחתון ימין): טריסקל על רקע אדום - סמל האי מאן
ג'ון מארי, דוכס את'ול הראשון (1724–1660) - בנו הבכור של ג'ון מארי, מרקיז את'ול הראשון (ראש אגודת הקשתים המלכותית הראשון)
ג'יימס מארי, דוכס את'ול השני (1764–1690) - בנו השלישי של הדוכס הראשון
ג'ון מארי, דוכס את'ול השלישי (1774–1729) - בנו של ג'רג' מארי, הבן החמישי של הדוכס הראשון
ג'ון מארי, דוכס את'ול הרביעי (1830–1755) - בנו הבכור של הדוכס השלישי
ג'ון מארי, דוכס את'ול החמישי (1846–1778) - בנו הבכור של הדוכס הרביעי, נפטר ללא יורש
ג'ורג' אוגוסטוס פרדריק ג'ון מארי, דוכס את'ול השישי (1864–1814) בנו הבכור של ג'יימס מארי, ברון גלנליון הראשון, בנו השני של הדוכס הרביעי
ג'ון ג'יימס יו הנרי סטיוארט-מארי, דוכס את'ול השביעי (1917–1840) בנו היחיד של הדוכס השישי
ג'ון ג'ורג' סטיוארט-מארי, דוכס את'ול השמיני (1942–1871) בנו השני של הדוכס השביעי, נפטר ללא יורש
ג'יימס סטיוארט-מארי, דוכס את'ול התשיעי (1957–1879) בנו הצעיר של הדוכס השביעי, נפטר ללא יורש
ג'ורג' ליין מארי, דוכס את'ול העשירי (1996–1931) בן דודו הרביעי מדרגה שנייה של הדוכס השביעי (נכד-נינו של ד"ר ג'ורג' מארי, בנו של הכומר ג'ורג' מארי בנו השני של דוכס את'ול השלישי)
ג'ון מארי, דוכס את'ול ה-11 (2012–1929) בן דודו השני מדרגה ראשונה של הדוכס העשירי (אותו קו ירושה לדוכס את'ול השלישי)
ברוס ג'ורג' רונלד מארי, דוכס את'ול ה-12 (נולד 1960) בנו הבכור של הדוכס ה-11
דוכס מונטרוז הוא תואר אצולה סקוטי הניתן בממלכה המאוחדת.
התואר ניתן לעומד בראש שבט גרהאם והוא קרוי על שם אזור מונטרוז באנגוס שמערב סקוטלנד.
דוכסות מונטרוז נוסדה פעמיים, לראשונה ב-1488 עבור דייוויד לינדזי (רוזן קרופורד החמישי) אך הדוכסות בוטלה עם מותו.
שושלת הדוכסות הנוכחית נוסדה על ידי המלכה אן ב-1707 עם הפיכת מרקיז מונטרוז הרביעי ג'יימס גרהאם לדוכס מונטרוז הראשון, זאת כאות הוכרה לתרומתו לאיחוד אנגליה וסקוטלנד באותה שנה.
החל מ-1992, נושא בתואר זה ג'יימס גרהאם, דוכס מונטרוז השמיני, פוליטיקאי וחבר בית הלורדים מטעם המפלגה השמרנית.
לצד התואר 'דוכס מונטרוז' שאר תוארי הדוכס כוללים תארים קודמים שנותרו, כאלו שנוספו או כאלו שהתמזגו מנישואים וכדומה: מרקיז מונטרוז, מרקיז גרהאם ובוכאנן, רוזן מונטרוז, רוזן קינקרדין, רוזן גרהאם, ויקונט דונדאף, לוד גרהאם, לורד גרהאם ומאדוק, לורד אברות'וון מגדוק ופינטרי, וברון גרהאם מבלפורד.
אחוזת הדוכסות היא בית אוכמר כאשר מרכז השבט עדיין מוגדר באחוזת הדוכס ההיסטורית בטירת בוכאנן.
שלט האצולה של הדוכסות מורכב ממגן המחולק לארבע רבעים, שכוללים שני זוגות סמלים זהים.
רבע ראשון (עליון שמאל) ורביעי (תחתון ימין): שלושה צדפים בצבע אור מוטענים על פס סאבל ברקע אור - סמל שבט גרהאם
רבע שני (עליון ימין) ושלישי (תחתון שמאל): שלושה סמלי ורד אדומים על רקע לבן - סמל אחוזת מונטרוז
ג'יימס גרהאם, דוכס מונטרוז הראשון (1742–1682) - בנו הבכור של מרקיז מונטרוז השלישי
ויליאם גרהאם, דוכס מונטרוז השני (1790–1712) - בנו השביעי של הדוכס הראשון
ג'יימס גרהאם, דוכס מונטרוז השלישי (1736–1755) - בנו של היחיד של הדוכס השני
ג'יימס גרהאם, דוכס מונטרוז הרביעי (1874–1799) - בנו השני של הדוכס השלישי
דאגלס ברספורד מליז רונלד גרהאם, דוכס מונטרוז החמישי (1925–1852) - בנו השלישי של הדוכס הרביעי
ג'יימס גרהאם, דוכס מונטרוז השישי (1954–1878) בנו הבכור של הדוכס החמישי
ג'יימס אנגוס גרהאם, דוכס מונטרוז השביעי (1992–1907) בנו הבכור של הדוכס השישי
ג'יימס גרהאם, דוכס מונטרוז השמיני (נולד 1935) בנו הבכור של הדוכס השביעי
יורש העצר הוא ג'יימס אלכסנדר נורמן גרהאם, מרקיז מונטרוז (נולד 1973) בנו הבכור של הדוכס השמיני
דוכס ארגייל הוא תואר אצולה סקוטי הניתן בממלכה המאוחדת.
התואר ניתן לעומד בראש שבט קמפבל והוא קרוי על שם אזור ארגייל (כיום במחוז ארגייל וביוט) שבמערב סקוטלנד.
שושלת הדוכסות הנוכחית נוסדה על ידי המלכה אן ב-1701 עם הפיכת רוזן ארגייל העשירי ארצ'יבלד קמפבל לדוכס ארגייל הראשון, בשנת 1892 נוסדה דוכסות ארגייל שנייה במערכת האצולה של הממלכה המאוחדת - לפי כך דוכסי ארגייל נושאים מאז תואר דוכס סקוטי ותואר דוכס בממלכה המאוחדת.
החל מ-2001, נושא בתואר זה טורקל איאן קמפבל, דוכס ארגייל ה-13 (ודוכס ארגייל השישי בממלכה המאוחדת).
לצד התואר 'דוכס ארגייל' שאר תוארי הדוכס כוללים תארים קודמים שנותרו, כאלו שנוספו או כאלו שהתמזגו מנישואים וכדומה: מרקיז קינטייר ולורן, רוזן ארגייל, רוזן קמפבל וקואל, ויקונט לוכאן וגלנליילה, לורד קמפבל, לורד לורן, לורד קינטייר, לורד אינוורארי מאל מוברן וטיירי, ברון סנדרידג', וברון האמילטון.
אחוזת הדוכסות היא טירת אינוורארי שם מתגורר הדוכס ומשפחתו עד היום.
רבע ראשון (עליון שמאל) ורביעי (תחתון ימין): חלוקה לשמונה בצבעי סאבל ואור - סמל שבט קמפבל
רבע שני (עליון ימין) ושלישי (תחתון שמאל): ספינת מפרש (לימפד) בצבע סאבל עם מפרש מקופל ומשוטים מוצגים - סמל אחוזת לורן
ארצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל הראשון (1703–1653) - בנו הבכור של רוזן ארגייל התשיעי
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל השני ודוכס גריניץ' הראשון (1743–1680) - בנו הבכור של הדוכס הראשון, נפטר ללא בנים ודוכסות גריניץ' הסתיימה עם מותו
ארצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל השלישי (1761–1682) - בנו הצעיר של הדוכס הראשון, נפטר ללא בנים
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל הרביעי (1770–1693) - בנו של אחיו הצעיר של הדוכס הראשון
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל החמישי (1806–1723) - בנו הבכור של הדוכס הרביעי
ג'ורג' ויליאם קמפבל, דוכס ארגייל השישי (1839–1768) בנו הבכור של הדוכס החמישי, נפטר ללא בנים
ג'ורג' דאגלס אדוארד הנרי קמפבל, דוכס ארגייל השביעי (1847–1777) בנו הצעיר של הדוכס החמישי
ג'ורג' ג'ון דאגלס קמפבל, דוכס ארגייל השמיני (1823-1900) בנו הצעיר של הדוכס השביעי, ב-1892 נוסדה דוכסות ארגייל שנייה בממלכה המאוחדת
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל התשיעי (1845-1914) בנו הבכור של הדוכס השמיני, נישא לנסיכה לואיז בתה של המלכה ויקטוריה, נפטר ללא בנים
ניאל דיאמיד קמפבל, דוכס ארגייל העשירי (1872-1949) נכדו של הדוכס השמיני, נפטר ללא בנים
איאן דאגלס קמפבל, דוכס ארגייל ה-11 (1903-1973) נינו של הדוכס השמיני
טורקל איאן קמפבל, דוכס ארגייל ה-13 (נולד 1968) בנו הבכור של הדוכס ה-12
יורש העצר הוא ארצ'יבלד פרדריך קמפבל, מרקיז לורן (נולד 2004) בנו הבכור של הדוכס ה-13
דוכן הוא מבנה שמוקם על ידי סוחרים כדי להציג את סחורתם בשוק או בסביבה אחרת.
לעיתים הדוכן הוא זמני, למשל למשך קיומו של יריד, ולכן יהיה קל יחסית להקמה ולפירוק.
פעמים אחרות הדוכן הוא קבוע, וכולל אפשרות לסגירתו לשם הגנה על הסחורה שבו בשעות שאינו פעיל.
ישנם סוגים רבים של דוכנים, מעגלות המיועדות למשיכה ביד ועד מבנים מאולתרים כמו אוהלים, קרוואנים נגררים ורכבים ממונעים.
הדוכנים משמשים גם כאזור תצוגה בירידים ובכנסים.
דוכן הנשיקות 2 הוא סרט קומדיה רומנטי לנעורים אמריקאי שבוים על ידי הבמאי וינס מרצ'לו עם תסריט שנכתב על ידו ועל ידי ג'יי ארנולד.
הסרט המהווה המשך ישיר לסרט "דוכן הנשיקות".
הסרט מבוסס על רומן ההמשך "The Kissing Booth 2: Going the Distance" מאת בת' ריקלס, ומככבים בו ג'ואי קינג, ג'ואל קורטני וג'ייקוב אלורדי.
הסרט עלה לשידור בנטפליקס ב-24 ביולי 2020.
כשאל אוונס מתחילה את שנת לימודיה בכיתה י"ב, היא מנסה לנהל מספר משימות במקביל, ביניהם ניהול מערכת יחסים בשלט רחוק עם בן-זוגה, נואה פלין, ותכנון עתידה עם חברה הטוב ביותר, אבל כשהיא מתיידדת עם נער חדש בכיתתה, הכל עלול להשתנות.
ג'ואי קינג - שלי "אל" אוונס
ג'ואל קורטני - לי פלין
ג'ייקוב אלורדי - נואה פלין
טיילור זקהאר פרז - מרקו
מולי רינגוולד - גברת פלין
מורנה ויסר - מר פלין
קרסון וייט - בראד אוונס
בפברואר 2019 הוכרז שג'ואי קינג, ג'ואל קורטני וג'יקוב אלורדי ישובו לגלם את דמויתיהם מהסרט הראשון, כשוינס מרצ'לו יביים עם תסריט שכתב לצידו של ג'יי ארנולד.
במאי 2019, מייסי ריצ'רדסון-סלרס וטיילור פרז הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט, ואושר שמייגן יאנג, קרסון וייט ומולי רינגוולד ישובו לגלם את דמויותיהם.
צילומי הסרט הסתיימו באוגוסט 2019.
הסרט עלה לשידור ב-24 ביולי 2020, בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
פרס בחירת הקהל לסרט הקומדיה של שנת 2020 (2020)
דוכס בקלוּ הוא תואר אצולה סקוטי, הניתן בממלכה המאוחדת.
התואר ניתן לעומד בראש שבט סקוט והוא קרוי על שם אזור בקלו בגבול הסקוטי והענף המרכזי של שבט סקוט.
דוכסות בקלו נוסדה פעמיים, לראשונה ב-1663 כאשר קיבל ג'יימס סקוט, דוכס מונמות' הראשון את התואר, אך מספר חודשים לאחר מכן נלקחו ממנו תאריו לאחר מרד מונמות', ובשנית כאשר אשתו אן סקוט קיבלה את התואר מחדש מידי הכס הבריטי.
דוכס בקלו השלישי ירש גם את דוכסות קווינסברי ומאז הדוכסויות ניתנות בירושה יחד.
לצד התואר 'דוכס בקלו' ו-'דוכס קווינסברי' שאר תוארי הדוכס כוללים תארים קודמים שנותרו, כאלו שנוספו או כאלו שהתמזגו מנישואים וכדומה: מרקיז דמפרישייר, רוזן בקלו, רוזן דלקיית', רוזן דונקסטר, רוזן דרמלנריג וסנקאר, ויקונט נית' טורת'ולוולד ורוס, ברון סקוט מטינדייל, לורד סקוט מבקלו, לורד סקוט מוויטצ'סטר ואסקדייל, ולוד דאגלס מקילמאונט מידלבי ודורנוק.
הדוכסות מחזיקה במספר אחוזות, בהן בית באוהיל, טירת דרמלנריג, בית באוטון וארמון דלקיית' (בבעלות הדוכסות אך לא בשימושה).
לאורך ההיסטוריה, הרבה מדוכסי בקלו עמדו גם בראש אגודת הקשתים המלכותית ששימשה משמר כבוד צבאי למלוכה בעת ביקור בסקוטלנד, כך גם הדוכס הנוכחי ריצ'רד סקוט.
שלט האצולה של הדוכסות מורכב ממגן המחולק לארבע רבעים, כל רבע מייצג בית אחר הקשור בדוכסות וכולל בתוכו שני זוגות סמלים זהים.
בקדמת השלט מוצב שלט האצולה של שבט סקוט
רבע ראשון (עליון שמאל): סמל רוזנות דונקסטר
רבע שני (עליון ימין): סמל דוכסות ארגייל
רבע שלישי (תחתון שמאל): סמל דוכסות קווינסברי
רביעי (תחתון ימין): סמל דוכסות מונטגיו
אן סקוט, דוכסית בקלו הראשונה (1732–1651) - אשתו של ג'יימס סקוט, דוכס מונמות' הראשון דוכס בקלו הראשון שתאריו נשללו ממנו
פרנסיס סקוט, דוכס בקלו השני (1751–1695) - נכדה של הדוכסית הראשונה
צ'ארלס ויליאם הנרי מורטיגיו סקוט, דוכס בקלו הרביעי, דוכס קווינסברי השישי (1819–1772)
וולטר פרנסיס מורטגיו דאגלס סקוט, דוכס בקלו החמישי, דוכס קווינסברי השביעי (1884–1806)
ויליאם הנרי וולטר מורטיגיו דאגלס סקוט, דוכס בקלו השישי, דוכס קווינסברי השמיני (1914–1813)
ג'ון צ'ארלס מורטיגיו דאגלס סקוט, דוכס בקלו השביעי, דוכס קווינסברי התשיעי (1935–1864)
וולטר ג'ון מורטיגיו דאגלס סקוט, דוכס בקלו השמיני, דוכס קווינסברי ה-10 (1973–1894)
וולטר פרנסיס ג'ון מורטיגיו דאגלס סקוט, דוכס בקלו התשיעי, דוכס קווינסברי ה-11 (2007–1923)
ריצ'רד וולטר ג'ון מורטיגיו דאגלס סקוט, דוכס בקלו ה-10, דוכס קווינסברי ה-12 (נולד 1954)
יורש העצר הוא וולטר ג'ון פרנסיס מורטיגיו דאגלס סקוט, מרקיז דלקיית' (נולד 1984) בנו הבכור של הדוכס ה-10