tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, קיימים יישובים נאוליתיים הבנויים בכיוון דומה, שהתגלו באיים קיקלאדיים אחרים, כגון קפאלה קאס, סאליאגוס מאנדיפארוס, גרוטה נקסו, במספר אתרים בקיתנוס ובמקומות אחרים.
מתחילת המחקר התחילו להתגלות שרידי מבנים של ישוב פרהיסטורי גדול.
בחפירות האחרונות שהתקיימו בין השנים 2002-2003, נחפר רובו של בניין עם קירות בגובה 1.50 מטר, בעל צורה של «μεγάρου» (אולי: מגרון), בעוד שנמצאו מבנים מקומרים (עם קשתות) ושני מבנים עגולים שגובהם 1.80 מטר, שכנראה השתמשו בהם כאסם.
בניינים מסוג זה חריגים לתקופה הנאוליתית.
למעשה, עבודת השימור שלהם היא חסרת תקדים באזור האגאי.
מחקר גיאומורפולוגי הראה שפטליה הייתה אזור מגורים בעל שטח של 7-8 סטרמות , שפרח במהלך התקופה הנאוליתית המאוחרת.
כיום, פטליה מפורסמת בשל היישוב הנאוליתי הידוע של סאליאגוס של אנדיפארוס .
סדרה של כרונולוגיות רדיו מתארכות את המגורים באזור בין השנים 5100 ועד סביבות 4500 לפני הספירה.
בתוך הבניינים נמצאו שברים של כלי חרס אך גם עשרות כלים שלמים, המציגים מגוון רחב במונחים של איכות פני השטח וצורות הכלים.
נראה שבית מלאכה מקומי הכיל אלפי שברים של כדים מקושטים בצבעי לבן ואדום.
הכדים נצבעו בצבעים אלו לאחר שרפת המשטח השחור המלוטש של הכלים, מבפנים ומבחוץ.
בנוסף לממצאים של כלי החרס, נמצאו בשפע רב כלים העשויים אובסידיאן, ביניהם בולטים עשרות רבות של ראשי חץ וחניתות באיכות מצוינת, המעידים על מומחיות מיוחדת בציד.
ראשי חץ דומים נמצאו בסאליאגוס של אנדיפארוס, אך גם באתר של המערה השחורה,"מאברי ספיליה", שהיא לא רחוקה מפטליה.
למרות זאת, הקילופים שנאספו מפני השטח, כמו גם משכבות החפירה, בנוסף לליבות אובסידיאן רבות, מבהירים שהתרחש עיבוד בו במקום של החומר שהגיע ממלוס.
הממצאים כוללים שני פסלוני חרס של נשים, שנמצאו בעומק לא רב מתחת לפני השטח.
אחד הפסלונים הוא מסוג סטאטופיגיה , האופייני לתקופה הנאוליתית בכל רחבי יוון.
הפסלון השני, שגובהו 0.30 מטר לפחות, הוא יוצא דופן.
הוא כולל צוואר ארוך, ראש אובלי, גוף משולש וטבור עמוק, וגם בו יש מאפיין של סטאטופיגיה.
הכמות הקטנה של צדפות ודגים מבהירה שתושבי היישוב היו בעיקרם בעלי אוריינטציה חקלאית, הכוללת עיבוד אדמה, מרעה וציד, ובעלי אוריינטציה פחותה בדיג.
שרידים מהתקופה הנאוליתית אותרו על גבעות, מזרחית לפטליה, אך גם בחלקים אחרים של האי, עניין המראה כי המגורים היו צפופים החל מתקופה מוקדמת מאוד.
הגובה המקסימלי באי עומד על 341 מטר.
אורך קו החוף של האי עומד על 89 קילומטרים.
האי ממוקם 150 ק"מ מזרחית לאתונה.
אוכלוסיית היחידה, המרוכזת כמעט כולה באי מיקונוס בלבד, מונה 10,134 נפשות, בהתאם לסקר מפקד אוכלוסין שנערך ב-2011.
באופן כללי, מיקונוס היא בעלת צורה של משולש בלתי רגיל, המקוטע על ידי מפרצונים קטנים, העיקריים שבהם הם פאנורמוס בצפון, טורלוס במערב, שם שוכן הנמל הראשי, וחורה, עיר הבירה.
לשונות היבשה העיקריות של מיקונוס הן אליגומאנדרה (בכיוון דרום מערב), ארמניסטיס (בכיוון צפון מערב) ולשון היבשה המזרחית, מול טראגוניסי .
במרחק של 2 מיילים דרום מערבית מהאי שוכנת דלוס ההיסטורית, וממערבה לה שוכנת ריניה , שיחד עם איים סלעיים אחרים, אשר כולם לא מיושבים, שייכים אדמיניסטרטיבית למיקונוס.
פני השטח של מיקונוס הם בעיקר סלעיים ומעט חלקים,ומורכבים בעיקר מגרניט.
קיימים בה רק שני הרים, שניהם בגובה בינוני: "אליהו הנביא" אנומריטיס בגובה של 341 מטר (במזרח האי) ו"אליהו הנביא" וורניוטיס בגובה של 372 מטר (בצפון).
שתי פסגות ההרים מכונות "אליהו הנביא" ("Προφήτης Ηλίας").
מיקונוס חסרת יערות, ויש בה מעט מטעים.
בהתאם לכך, יש בה יבול מצומצם, ועל מוצריה החקלאיים נמנים בעיקר חיטה, שעורה, ענבים ותאנים.
כמו כן, יש בה גידול בעלי חיים במידה מוגבלת.
יש במיקונוס טורנטים רבים ואין בה נהרות, אך יש בה מספר רב של נחלים עונתיים, שניים מהם הוסבו למאגרי מים.
אספקת המים בעבר הגיעה מבארות.
כיום, אספקת המים מגיעה ממפעל התפלה, הפועל בשטח של קורפוס, כמו גם משני סכרים, מאראת'י ומאוס
התשתית של מיקונוס מאופיינת בעושר של מרבצי מנגן, ברזל, נחושת וגלנה.
עם זאת, הם נותרו לא מנוצלים.
חימר ובריט באיכות גבוהה (מינרל המשמש כחומר סיכה בקידוחי נפט), נכרו בצד המזרחי של מיקונוס עד שנת 1900.
באי מתבצעת הפקה של 4500 מטרים מעוקבים של מים מדי יום, באמצעות תהליך של אוסמוזה הפוכה של מי ים, במטרה לענות על צורכי האוכלוסייה המקומית והמבקרים.
בעבר, היוותה מיקונוס אזור ציד נרחב של שלוים ותורים.
בנוסף, תושבי המקום עוסקים בדיג, אך הוא אינו מספיק לצורכי האי.
בתחילה, הייתה מיקונוס חלק מבישופות דלוס.
כאשר סרבה להיות חלק מהבישופות הזו, סופחה לבישופות של טינוס.
במהלך שלטון הצלבנים חלקה מיקונוס גורל משותף, מבחינה כנסייתית, כמו זה של שאר האיים הקיקלאדיים.
באופן ספציפי, כאשר נשלטה מיקונוס בידי משפחת גיזי, נוסדה הבישופות הלטינית של מיקונוס, ונשתמרה עד שנת 1449. בשנה זו, בעקבות מחסור במאמינים קתוליים, איחד ניקולאוס החמישי את הבישופות של מיקונוס יחד עם בישופות טינוס.
ב-1537 נכבשה מיקונוס בידי העות'מאנים.
הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול ארגנה מחדש את המטרופולין הקדוש של פרונקסיה .
ב-1646 השתייך המטרופולין לבישופות סיפנוס ומלוס.
ב-1833, התמזג המטרופולין עם בישופות הקיקלאדים.
כיום, שייך המטרופולין למטרופולין הקדוש של סירוס, טינוס ואנדרוס.
אטרקציה מרכזית במיקונוס היא מנזר פנאגיה טורליאני באנו מרה.
המנזר קיבל את שמו הנוכחי, לאחר שאיקונה של מריה הבתולה נמצאה באזור הסמוך של טורלוס.
המנזר נוסד ב-1542, בידי שני נזירים ממנזר קטפוליאני בפארוס, אשר חיפשו מקלט במיקונוס.
בקומפלקס של המנזר קיים המוזיאון הכנסייתי של מיקונוס.
בחוֹרה קיימים המקדשים: "מגאלי פנאגיה" או בשמה השני: "מיטרופולי"; מקדש "אגיה קיריאקי"; מקדש "פנאגיה פנאחרנדוס" או "פנאחרה".
בכל רחבי האי קיימות למעלה מ-500 כנסיות וקפלות, "אחת לכל יום בשנה" כמו שאומרים המקומיים.
ספריה עירונית - אחוזה מהמאה ה-18 הכוללת למעלה מ-8000 כרכים ואוסף עצום של תמונות מהמאות ה-18 וה-19, מסמכים ומטבעות קיקלאדיים וחותמים ישנים, כמו גם שרטוטים וספרים מהספרייה האישית של האמן האמריקאי ג'ון רטקין (John Ratekin), שעבר להתגורר במיקונוס ב-1966. הספרייה ממוקמת בכיכר "אגיה קיריאקי" בחוֹרה.
פטרוס השקנאי - זהו הקמע הרשמי של מיקונוס במשך למעלה מ-60 שנה.
טחנות הרוח של מיקונוס - טחנות הרוח הן מאפיין של הנוף במיקונוס.
ישנן טחנות רוח רבות הפזורות ברחבי האי, אך רובן מרוכזות בעיר חוֹרה.
טחנות הרוח ב"קאטו מילי" בחוֹרה ניצבות בשורה על גבעה המשקיפה לים, כדי לנצל את רוחות הצפון החזקות.
מכוסות בעץ וקש, טחנות הרוח נבנו בידי הוונציאנים במאה ה-16 כדי לטחון קמח, והן נשארו בשימוש עד תחילת המאה ה-20. רבות מהן שופצו ושוחזרו למטרת מגורים לתושבים מקומיים ואחסון של מסמכים מיקוניים רבים.
ונציה הקטנה - שורות של בתי דייג נפרשות לאורך קו המים, עם מרפסותיהם התלויות מעל הים.
הבתים הראשונים נבנו באמצע המאה ה-18. הבתים השתייכו במקור לסוחרים עשירים או רבי חובלים.
הדלתות הקטנות שסיפקו גישה ישירה לים ולמחסנים התת-קרקעיים, גרמו לאנשים להאמין שבעלי בתי הדייג היו שודדי ים.
כיום, כמה מהבתים הוסבו לבארים ובתי קפה, כמו גם לחנויות קטנות ולגלריות.
ונציה הקטנה נחשבת לאחד המקומות הרומנטיים ביותר באי, ואנשים רבים מתאספים בה כדי לצפות בשקיעה.
האזור מושך אמנים רבים, המגיעים לצייר את קו החוף הציורי.
טריה פיגאדיה - שלוש בארות זהות ניצבות בשורה במרכז חוֹרה.
הן נבנו ב-1722 כדי לספק לעיר מים.
בניגוד לרוב הבארות המודרניות שעומקן עולה על 30 מטרים, עומקן של הבארות עומד על 5-6 מטרים בלבד, היות שהן נחפרו בשטח חולי, שם המים היו נגישים יותר.
המגדלור של ארמניסטיס - ב-1887, לאחר טביעתה של ספינת הקיטור האנגלית "VOLTA", בחוף הצפוני של האי, הוחלט על בניית מגדלור באתר "ווארוולאקאס", כיום ארמניסטיס.
המגדלור ממוקם באזור "פאנארי", במרחק 6.5 ק"מ מחורה, בצפון מערבה של מיקונוס.
לבסוף, השתלטה חברת מגדלורים צרפתית על המגדלור, השלימה את בנייתו והפעילה אותו ב-1890, כשהאזור היה בשליטת האימפריה העות'מאנית.
גובהו של המגדלור הוא 19 מטר.
מנגנון המנורה המקורי נוצר בידי החברה הצרפתית "סוטה למונייה" (SAUTER LEMONIER), והוא זכה בפרס בתערוכה בינלאומית שנערכה בפריז באותה העת.
מנגנון זה פעל בראש המגדלור עד שנת 1983, אז הוחלף בציוד חשמלי.
מאז אותה שנה, הוצג המגדלור בחצר המוזיאון הימי האגאי, ששוכן במבנה קיקלאדי מסורתי מהמאה ה-19, במרכז מיקונוס, ב"טריה פיגאדיה".
המוזיאון נבנה ב-1902 למטרות אחסון של הממצאים מהשנים 465-466 לפני הספירה, אשר נמצאו באי ריניה.
הבניין הנאוקלאסי המקורי קיבל את צורתו המקורית ב-1934. מבין הממצאים שנמצאו במיקונוס, מרשים במיוחד "הפיטס של מיקונוס", מהמאה ה-7 לפני הספירה, בעל תבליטים עשירים ממלחמת טרויה, הכוללים לוחמים אכאיים עם סוס טרויאני.
המוזיאון נוסד ב-1983 בידי התושב המיקוני ג'ורג' דרקופולוס (George M.
Drakopoulos), ונפתח ב-1985. מטרת המוזיאון היא שימור, קידום ולימוד של ההיסטוריה והמסורת הימית היוונית, במיוחד התפתחות ופעילות של אוניות סוחרים, בעיקר באזור ההיסטורי האגאי.
בנוסף לדגמים המקוריים, יש במוזיאון העתקים של ספינות היסטוריות ואוספי מטבעות שעליהן סצנות ימיות מהמאה החמישית לפנה"ס ועד המאה הרביעית לספירה, כמו גם מגוון של כלי ספנות.
המוזיאון ממוקם בקסטרו ליד כנסיית פאראפורטיאני.
למוזיאון יש שני נספחים: הראשון, "הבית של לנה".
מדובר בבית מייצג של מעמד הביניים מהמאה הקודמת, באזור "טריה פיגאדיה" בחוֹרה.
השני, "המוזיאון החקלאי - הטחנה של בוני".
מדובר במוזיאון באוויר הפתוח המציג מתקנים חקלאיים מסורתיים, שבהם משתמשים במיקונוס לייצור ועיבוד של מוצרים חקלאיים (גורן, תנור, באר, גת וכדומה), תוך התמקדות בטחנה הישנה של בוני במצב פעולה מלא.
במיקונוס שורר אקלים חם, צחיח למחצה, בשל כמות המשקעים הכוללת הנמוכה היורדת בה.
זאת, למרות שהיא בעלת מאפיינים ים תיכוניים רבים, והיא מושפעת רבות מהים התיכון.
השמש זורחת עד 300 ימים בשנה.
עונת הגשמים נמשכת מאוקטובר עד מרץ.
הצמחייה צומחת בסביבות אמצע הסתיו, עד אמצע הקיץ.
הטמפרטורה היומית הממוצעת בחורף היא בסביבות 15°C, ובקיץ היא עומדת על 27°C.
הטמפרטורה הממוצעת בלילה עומדת על 11°C בחורף ו-23°C בקיץ.
בשל הרוחות האטזיות וההשפעה הממתנת של הים, ימי הקיץ קרירים יחסית, יבשים ושטופי שמש.
החורפים באופן כללי מתונים ורטובים, עם ימי שמש רבים אפילו באמצע החורף.
עיריית מיקונוס כוללת את האי של מיקונוס, את האיים ריניה ודלוס, כמו גם איים קטנים יותר בסביבות מיקונוס.
היא מורכבת משני מחוזות עירוניים.
המחוזות העירוניים, האיים והישובים המרכיבים את עיריית מיקונוס:
היחידה העירונית של אנו מרה
בגבולות היחידה העירונית כלולים היישוב המודרני של פטליה, כמו גם היישוב הפרהיסטורי שלו.
הגבינה האופיינית במיקונוס היא הקופניסטי , והיא בעלת טעם פיקנטי-חריף.
גבינה מקומית נוספת היא ה"טירובוליה" - גבינה ללא מלח שממנה מייצרים שמנת חמוצה, פשטידות מסורתיות (למשל, פשטידות בצל) ועוגות זנגביל.
מיקוּלוב (בצ'כית: Mikulov; בגרמנית: Nikolsburg, ביידיש: ניקאָלשבורג, ניקולסבורג) היא עיר בדרום-מערב חבל מוראביה שבמדינת צ'כיה והיא סמוכה לגבול עם אוסטריה תחתית.
כיום זוהי עיירה קטנה בת פחות מ-7,500 נפש, אולם בעבר הייתה זו עיר בעלת חשיבות היסטורית ומרכז יהודי גדול.
ב-31 בדצמבר 1621, במהלך מלחמת שלושים השנים, נחתם בעיר שלום ניקולסבורג , הסכם שבמסגרתו ויתר נסיך טרנסילבניה גאבור בתלן על התואר "מלך הונגריה" בתנאי שפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יאשר את חוזה וינה משנת 1606, אשר העניק עצמאות לטרנסילבניה וחופש דת להונגרים בשטחי האימפריה.
עד לסיום מלחמת העולם השנייה היו רוב תושבי העיר גרמנים מוראבים.
האוכלוסייה היהודית ביישוב מנתה בתחילת המאה ה-19 כ-3,000 נפש, כמחצית מכלל האוכלוסייה, והיא נחשבה כמקום מושבם של רבנים חשובים.
אולם תקופת ההשכלה ומתן הזכויות האישיות הביאו לעזיבה הדרגתית של רוב תושביה היהודים של העיירה.
בשנת 1938 נותרו בעיירה כ-500 יהודים, שרובם נרצחו בידי גרמניה הנאצית במהלך השואה.
בשנים 1945–1946 גורשו מהעיירה כמעט מחצית מהתושבים, במסגרת גירוש הגרמנים בתום מלחמת העולם השנייה.
העיר הייתה מרכז יהודי חשוב ומושב הרב הכולל ששרר על כל קהילות מוראביה.
כיהנו בה בין היתר הרבנים המהר"ל, מנחם מנדל קרוכמל, דוד אופנהיים, מרדכי בנט, שמואל שמלקה הורוביץ, ורש"ר הירש.
בית העלמין היהודי במיקולוב השתמר באופן יוצא דופן.
בית העלמין כולל מאות מצבות, העתיקות בהן בני מאות שנים, ובית טהרה שנותר עומד על תילו.
מפקד האוכלוסין ס"ה תושבים התפלגות אתנית לשנת
מיקור חוץ של טכנולוגיות מידע מתרחש כאשר חברה מעבירה למיקור חוץ פעילות הקשורה במחשבים או באינטרנט, למשל תמיכה טכנית או תכנות.
סיבות למיקור חוץ של טכנולוגיות מידע
ניתן לאפיין מספר סיבות עיקריות למיקור חוץ של טכנולוגיות מידע:
לאפשר להנהלת החברה להתמקד במיומנויות הליבה של החברה – הנהלות חברות רבות מפנות זמן ותשומת לב רבים מדי לנושאים תפעוליים של טכנולוגיות מידע במקום להתמקד בנושאים המרכזיים והעסקיים של החברה.
קושי להתמודד עם המורכבות הטכנולוגית של מערכות מידע – טכנולוגיות מידע הפכו מורכבות, מגוונות ומרובות ספקים ופלטפורמות.
עובדה זו מחייבת הבנה מרובה בתחום וחברות מתקשות בתחזוקה ותפעול מגוון הפתרונות הקיימים.
קושי בגיוס ושימור צוות מקצועי ברמה גבוהה – נובע בעיקר מחוסר יכולת "למשוך" מקצוענים בתחום הטכנולוגיה וחוסר ההצדקה שבהקצאת משרה מלאה לכל אחד מהם.
קושי בחיזוי ופיקוח על תקציבי מערכות מידע – חברות אינן יודעות מהי ההוצאה האמיתית הכרוכה בתחזוקת טכנולוגיות מידע ואינן מסוגלות לבנות תקציבים לשם כך.
הפחתה בעלויות החברה – מיקור חוץ של פעילויות הקשורות בטכנולוגיות מידע לספק זר יהיה לרוב זול יותר מביצוע אותן פעילויות באופן עצמאי.
מיקור חוץ של טכנולוגיות מידע לאסיה
יעדים אופייניים למיקור חוץ של טכנולוגיות מידע הם הודו (עבור חברות אמריקאיות ומערביות בכלל) וסין ומדינות מזרח אירופה (עבור חברות יפניות).
שילוב של הוצאות תקורה גבוהות בארצות הברית וקשרים תרבותיים חזקים בין תעשיית טכנולוגיות המידע המקומית ותעשיית טכנולוגיות המידע האסייתית גרם לחברות אמריקאיות רבות להעביר עבודות תכנות אינטנסיביות למיקור חוץ באסיה ובמזרח אירופה.
הודו תמיד היוותה שחקן מרכזי בתחום טכנולוגיות המידע.
מאז הופעת 'באג אלפיים', עלה הצורך בכוח תוכניתנים זול וחברות אמריקאיות התחילו לראות את הפוטנציאל הגדול שבמיקור חוץ מעבר לים.
בעקבות כך, התפוצצה תעשיית שירותי טכנולוגיות המידע כאשר חברות אלה העבירו כמעט את כל הפעילויות שלהן בתחום למיקור חוץ בהודו – מתחזוקת נתונים ועד לפיתוח תוכנה.
הודו הייתה בחירה טבעית למיקור חוץ.
חברות טכנולוגיה אמריקאיות רבות נוצרו על ידי או העסיקו הודים שאינם תושבי ארצות הברית ואמריקאים ממוצא הודי.
הגישור בין התרבויות שנוצר בעקבות כך, יחד עם מבחר המהנדסים המיומנים והמוכשרים דוברי האנגלית שהפיקה הודו, יצרו סביבה מושלמת לעבודה עם טכנולוגיות מידע.
למרות היתרונות הברורים שבמיקור חוץ של טכנולוגיות מידע להודו, בעיותיה הפוליטיות של המדינה והשחיתות שבממשל ההודי יצרו ועדיין יוצרות בעיות.
חלק מהחברות כיום מעדיפות להעביר את פעילויותיהן למיקור חוץ במדינות צפויות יותר מבחינה פוליטית ועם פחות שחיתות כמו וייטנאם וסין.
חברות אחרות מוצאות כי לקוחותיהם מעדיפים את האנגלית האמריקאית של הפיליפינים על פני האנגלית הבריטית של ההודים.
למרות העליות והירידות במהלך השנים, תעשיית שירותי טכנולוגיות המידע ממשיכה לצמוח, כאשר תעשיית התוכנה נעשית יותר תחרותית וחברות אמריקאיות מנסות לצמצם בעלויות התקורה.
שוק שירותי טכנולוגיות המידע האסייתי עדיין נמצא בחיתוליו, אם כי נכון לשנת 2008 מוערכת תעשיית שירותי טכנולוגיות המידע בהודו בלבד בכ-17 מיליארד דולרים.
סטנדרטיזציה במיקור חוץ של טכנולוגיות מידע לאסיה
על מנת להתגבר על הבעיות שהתעוררו בעקבות הפערים התרבותיים והסוציאליים בין אסיה למערב, נמצא כי יש להגדיר ו'לתרגם' מחדש תהליכי סטנדרטיזציה מערביים בהקשר המקומי.
סטנדרטים אמורים להוות אמצעי להפשטת תהליכים ולאפשר תקשורת ברורה ונוחה יותר בין ספק השירות לבין החברה מזמינת השירות.
הרעיון המרכזי מאחורי תהליך הטמעת סטנדרטים אצל ספק השירות במסגרת מיקור חוץ לאסיה הוא יצירת איזון מעשי בין הסטנדרטים האוניברסליים לבין הייחודיות המקומית והתמודדות עם המשחק המתמשך בין הצורך לתמוך במערכת היחסים וליישם סטנדרטים יותר 'גלובליים' לבין הצורך לספק את הגמישות.
דרכים נפוצות ליישום התהליך הנ"ל כוללות סדרה של הכשרות בינלאומיות למנהלים של ספק השירות ושליחת עובדי חברה ממוצא זהה לזה של הספק על מנת לתמוך, לייעץ ולהנחיל את סטנדרטי החברה והתרבות הארגונית שלה "בשפה מוכרת".
ביבשת אסיה מקובל לבצע מיקור חוץ בתחום פיתוח מערכות מידע, גם בתוך היבשת, בעיקר בין חברות מהודו לחברות ביפן.
בתחילת התקשרויות תוכנה אלו, שני הצדדים ציפו שהפערים הבין תרבותיים יהיו מזעריים והעבודה המשותפת תוביל להישגים טובים יותר, מאשר התקשרויות חברות מהודו עם המערב.
להודו וליפן יש דמיון בדת ובערכי התרבות, כמו כבוד למבוגרים והחשיבות הניתנת למשפחה.
בפועל, ישנם הבדלים רבים בין שתי המדינות, למרות הקרבה הגאוגרפית ביניהן.
ההבדלים באים לידי ביטוי בתקשורת ובפיתוח היחסים האישיים בין הצדדים.
עבור ההודים והיפנים גם יחד, התמודדות עם אתגרי התקשורת ופערי התרבות היוו מפתח בעיצוב המודל העסקי ביחסי מיקור החוץ ביניהם.
הדאגה העיקרית הייתה כמובן כלכלית, אך המודל העסקי היה חייב להתמודד עם פערים בתקשורת ולהבין מנהגים של כל צד.
הוצעו 3 מודלים עסקיים לעבודה המשותפת:
Semi-Customized product model (מודל למוצר חצי מותאם) - התאמת מוצרים קיימים בשוק היפני על ידי מאמץ הודי שולי.
להודים היה חשוב בעיקר עניין התקשורת: שליחת מינימום אנשים שישלחו להכשרה בשפה היפנית.
החסרון של המודל הזה הוא ששוק השירותים ירד בדרגה.
מודל כזה כלל קבוצת ליבה של מפתחים הודים שממוקמים ביפן עם ידע לעבודתם של היפנים.
מדובר על כח קטן, אך המשכי עם אחריות עיקרית לפיתוח ואספקת תמיכה ללקוח.
Domain-Focused service model: הפירמות ההודיות פיתחו תוכנות עבור החברות היפניות באמצעות תהליך פיתוח מסורתי (Waterfall).
מודל זה נקלע לקשיים בתחומים עסקיים כמו בנקאות כשממשק משתמש חשוב ומשתנה באופן קבוע בעקבות דרישות משתנות, מה שהקשה על התקשורת.
במודל זה, החברות ההודיות נאלצו לפתח משאבי כ"א לטווח הארוך.
החברה ההודית צריכה מפתחים שמסוגלים לדבר בשפה היפנית ובעלי הבנת הנשמע לצרכם של היפנים.
לדוגמה: אחת מהחברות ההודיות השקיעה רבות בפיתוח כ"א מתאים.
גויסו שני פרופסורים מיפן שביצעו הכשרה בת 9 חודשים במרכז הפיתוח.
במשך כל ההכשרה התגוררו המהנדסים עם הפרופסורים ולמדו לא רק את השפה היפנית, אלא גם תרבות, קודי לבוש, סיפורים ומוזיקה.
בנוסף, בוצעו פעולות משלימות: גיוס מתרגמים יפנים, גיוס אזרחי יפן למשרד בטוקיו לטובת ה- Front End.
The broker model: מודל המתווך/ גשר – היפנים מצאו צד שלישי שישמש כגשר תקשורת בינם לבין החברות ההודיות.
ישנן צורות שונות של מתווכים, החל מיועצים יחידים או חברות dot.com ואף תאגידים גדולים שיצרו חברות בת.
היועצים היחידים היו בדרך-כלל פקידים יפנים שפרשו וחיו בהודו, אשר הבינו את העבודה במערכת ההודית והיו בעלי קשרי מפתח בדרגות הגבוהות במספר חברות הודיות.
חברות dot.com הציעו שירותים מותאמים למשתמשים פוטנציאליים יפנים וספקים הודים שהיו רשומים במאגר המידע שלהם.
בניית עסק במודל הזה הייתה לא פשוטה, עקב החשיבות במגע אנוש ביפן.
דרך פופולרית נוספת לשימוש במתווך על ידי החברות היפניות הן חברות הבת.
במהלך המיתון ביפן, חברות היו מתחייבות לתמוך בחברות הבת שלהן בהיקף המקסימלי האפשרי.
לדוגמה: תאגיד יפני גדול בו בוצעו ראיונות, השתמש בחברת הבת שלו בסינגפור כ- Communication Hub בינו לחברת פיתוח התוכנה במיקור חוץ מהודו.
מודל זה הוסיף "רובד סיני" בין ממשק יפן הודו שגם כך אינו פשוט.
המנהלים היפנים אהבו שיטת עבודה זו מאוד.
התמודדות בפיתוח יחסים חברתיים בין יפן והודו
האופן בו אנו מתקשרים (בצורה פורמלית וא-פורמלית), מפרשים ומגיבים היא מהותית בעיצוב תחושות אחדות והדדיות עם אחרים.
יחסים חברתיים אכן כוללים מספר היבטים, כולל תחושת אחדות, תחושת בניית זהות מחדש והדדיות אינטרסים ורגשות.
זהות משותפת מייצגת את תחושת האחדות בין שחקנים בקבוצה ללא התייחסות לביוגרפיות או למיקומים גאוגרפיים.
זהות משותפת מאפשרת לשחקנים ארגוניים לראות את עצמם כחלק משלם ריבוני.
התהוות ותחזוקה של זהות משותפת כזו היא תנאי מקדים לפעולות שיתוף פעולה עתידיות, בייחוד כשיש רמה גבוהה של משימות תלויות בין הקבוצות.
ביחסים בין הודו ליפן פיתוח היחסים החברתיים נתקל בקשיים רבים:
סגנון עבודה - היפנים נוטים לעבוד שעות רבות וכמעט כל יום, בניגוד להודים שעובדים פחות שעות ובעלי חגים רבים.
זה פורש לעיתים על ידי היפנים שההודים שטחיים ולא זהירים לגבי זמני הסיום שנקבעו.
תחלופת עובדים - להודים ישנו קושי לשמר כוח אדם.
התחלופה התדירה של ההודים הביאה לכך שהיפנים היו צריכים לתקשר עם פרטים חדשים, מה שהפך את התקשורת לטכנית עם יכולת מוגבלת ליצירת קשר מתמיד.
הרגלי אכילה - מהנדסים הודים, בדרך כלל צמחוניים, היו מסויגים מנסיעה ליפן לתקופות ארוכות עקב הקושי במציאת מזון מתאים וכן עלות האכילה בחוץ שהייתה מופרזת.
לעיתים, המהנדסים ההודים היו מעדיפים לשבת בשולחן אחר מהמארחים היפנים בגלל השוני המובהק בהעדפות המזון.
ביפן, יחסים חברתיים מתפתחים דווקא בשעות אחר העבודה בארוחה ושתייה.
הבדלי גיל ומנטליות - המהנדסים ההודים היו צעירים, בוגרי מכללות, בהשוואה למנהלים היפנים.
התרבות היפנית מדגישה כבוד למבוגרים ורצון המבוגרים הוא הקובע.
המהנדסים ההודים חשו כי מבנה מסוג זה מגביל את האנרגיה היצירתית שלהם.
ההודים חשו כי זה מקשה על היפנים ללמוד מטעויות עבר.
היפנים פירשו את גישת ההודים כ" Too Westernized"".
מיקור המונים הוא הפניה של ביצוע משימה או משימות, אשר לרוב היו מתבצעות בידי עובדי חברה או ארגון, לביצוע על ידי קהל גדול ("המונים").
כך, למשל, במקום להעסיק מעצב גרפי לצורך ביצוע משימת עיצוב גרפי, יכולה חברה להציע את המשימה לקהל הרחב ולהעניק תשלום למבצע המשימה באופן הטוב ביותר, או לחלק את המשימה ואת התשלום בין מספר מעצבים שונים.
ההתפתחות הטכנולוגית מאפשרת גישה במקביל למספר גדול של אנשים באמצעות רשת האינטרנט, וכך ניתן להגיע באופן מעשי הן למומחים כמעט בכל נושא והן לחובבים, אשר מוכנים לבצע משימות בתשלום נמוך או אף בחינם.
בפרט, מאפשרת רשת האינטרנט להגיע לעובדים-לרגע בארצות לא מפותחות ובכך לבצע את המשימות בעלות נמוכה.
את המונח האנגלי "Crowdsourcing" טבע ג'ף האו (Jeff Howe) במאמר במגזין Wired ביוני 2006. המונח מרחיב את המונח "מיקור חוץ" (Outsourcing), המתייחס לביצוע משימות על ידי עובדים שאינם עובדי חברה עסקית.
פנייה לקהל הרחב לצורך ביצוע משימות התבצעה על ידי חברות וארגונים מימים ימימה.
למעשה, ניתן לכלול אפילו פעולות כגון איתור נעדרים תחת קטגוריה זו.
מסחרית, חברות הציעו תחרויות עיצוב או תחרויות לבחירת שמות ומונחים, אולם על פי רוב מטרת הפניה הייתה לחזק את הקשר עם הלקוחות, ולא בהכרח חיסכון כספי.
התפתחות רשת האינטרנט אפשרה פניה לקהל הרחב באופן זול ולצורך ביצוע פעולות פשוטות.
בשנת 2005, הציגה חברת אמאזון שירות מסחרי בשם "Amazon Mechanical Turk" לצורך ביצוע מיקור המונים.
שירות זה מאפשר רישום הן על ידי מעוניינים במיקור של משימות והן על ידי המעוניינים לבצע משימות תמורת תשלום.
החברה מחברת בין שני הצדדים ומטפלת בצדדים האדמיניסטריביים של הקשר, כגון אבטחת ביצוע המשימה, גביית תשלום, וכדומה.
כמו כן מאפשר השירות חיבור אוטומטי למערכות תוכנה.
כך, מערכת תוכנה הזקוקה למשימה שאינה יכולה להתבצע על ידי מחשב באופן מדויק (למשל: תרגום או הגהה) יכולה ליצור קשר אוטומטי עם השירות לצורך רישום משימה חדשה, ולקבל את תוצאות המשימה באופן אוטומטי.
הפרופיל הציבורי הנרחב של Amazon גרר פופולריזציה של רעיון מיקור ההמונים.
בעשור השני של המאה ה-21 הוקמו מספר רב של מיזמים המתבצעים תוך שימוש במיקור המונים.
בין פרויקטים אלה ניתן למנות:
ויקיפדיה - פרויקט זה מפזר בפועל את משימות כתיבת ועריכת ערכים לקהל הרחב, בניגוד לאנציקלופדיות מסורתיות (כגון בריטניקה), אשר העסיקו כותבים ועורכים בשכר.
בפרויקט מופעלים מנגנונים רבים לצורך בקרת האיכות, הנדרשים עקב הנגישות לכותבים שאינם מקצועיים בתחומם.
oDesk היא חברה המפעילה אתר המשול ל"כיכר שוק" של מעסיקים ועובדי חוץ.
החברה מקשרת בין הצדדים לצורך ביצוע משימות קבועות וזמניות, ומפעילה את מנגנון התשלום.
Waze הוא שמה של חברה ישראלית המשתמשת במיקור המונים לצורך יצירת הוראות ניווט.
בניגוד למפות המתעדכנות על ידי עורכים, החברה מנצלת את האנשים המשתמשים בתוכנה (המותקנת על מכשירים ניידים) לצורך צבירת המידע על המסלולים האפשריים.
Fiverr היא חברה המאפשרת לחובבים להציע שירותים החל ממחיר של חמישה דולר.
אנשים (על פי רוב פרטיים) מציעים שירותים, פעמים רבות לא מסחריים (כגון: תמונה של המציע עם שלט עם שם החברה המשלמת), והמעוניינים יכולים לרכוש את השירות תמורת המחיר הנקוב.
TripAdvisor הוא אתר המאפשר קבלת חוות דעת אודות אתרי נופש ומלונות.
האתר אימץ מודל של חוכמת המונים כאשר משתמשי האתר כותבים חוות דעת על חופשות ובתי מלון בהם שהו.
מזמיני חופשות דרך האתר נדרשים לאחר מכן לדרג את המלונות שבחרו וכך, נוצרת תמונה עבור כל מלון המוזכר באתר.
דואולינגו הוא אתר ללמידת שפות הדומה לרשת חברתית.
נכון לאפריל 2016 היו בו 59 קורסים.
האתר נוצר על ידי פרופסור לואיס פון אהן.
CliniCrowd הוא אתר אליו חולים נרשמים מרצונם, ממלאים סקרים ומכניסים את נתונים רפואיים שלהם, רוכשים ונוטלים מוצרים נפוצים וזולים, ומזינים את תחושותיהם לגבי השפעת המוצרים על מצבם הבריאותי.
במושגי עולם המחשוב, מיקור המונים הוא פעולת חישוב המתבצעת באופן מקבילי.
בניגוד לביצוע משימה על ידי עובד או אדם אחד, השקולה לעיבוד סדרתי, מיקור המונים מאפשר גישה למספר רב מאוד של מבצעים פוטנציאליים, וקבלת תשובה מהירה ממבצע אחד או יותר.
כך, הן ברמה המעשית והן ברמה התאורטית מתאפשר ביצוע משימה באופן אפקטיבי יותר מאשר על ידי מבצע בודד.
בחלק מן המקרים נדרש פיקוח על מנת למנוע הריסה או הטיה מגמתית של המשימה.
אחד מהפרויקטים המפורסמים בתחום המתמטיקה, אשר מנצל את הכח החישובי המבוזר, הוא פרויקט GIMPS, שתכליתו למצוא מספרי מרסן ראשוניים.
אפילו בשיטה זו משימה בודדת של מציאת מספר מרסן מסוים, אורכת זמן רב.
בגאוגרפיה, מיקום הוא איתור וזיהוי מרחב מוגדר נקודת ציון (נ"צ) או אזור, בכדור הארץ ובחלל.
מיקום במדעי הטבע וברפואה, הוא גם איתורו והגדרתו של שטח או נפח.
על המיקום, אשר ניתן למדידה גאומטרית, מושלכת בתודעה האנושית משמעות של תרבות, זהות, לאומיות וכלכלה.
משמעות המונח בשפה העברית היא גם הנחת חפצים באתר וקביעתם בו.
בגאולוגיה, מיקום מייצג הוא מקום גאוגרפי שבו זוהו לראשונה סלע, מאובן, מינרל או יחידה סטרטיגרפית.
לעיתים קרובות הם נושאים את שם המקום.
קובלטיט – העיירה קובלט באונטריו, קנדה
וזוביאניט - הר וזוב באיטליה
קימברליט – קימברלי בדרום אפריקה
קלדרה – קלדרה דה טבוריינטה באיים הקנריים
מולאס – אגן מולאס בצפון-מערב הרי האלפים
דבון – מחוז דבון באנגליה
מִיקְטֶקָקִיווָאדְל או מִיקְטֶקָסִיווָאדְל או מיקטקקיוואטל הייתה אלת המוות או אלת השאול (המיקטלן) במיתולוגיה האצטקית.
מיקטקטיוואדל שלטה בשאול לצד בעלה, האל האצטקי מיקטלנטקוטלי.
האלה שמרה על עצמות המתים, ושלטה בחגי המתים שנחגגו בדת האצטקית, במסגרתם נהגו להקריב לאלה קורבנות אדם.
על פי האמונה האצטקית, בני האדם נבראו מעצמות באדמה, ולכן, לאחר מותם של בני האדם, עצמותיהן ישמשו לבריאת החיים הבאים אחראים (ועל כן נדרשת שמירה על העצמות).
לימים, עם כיבוש מקסיקו על ידי הקונקיסטאדורים הספרדים והמרת דת האוכלוסייה לנצרות, נשמרו חלק מן המסורות של חגה של האלה והן מהוות את מסורות יום המתים.
במסורת האצטקית תוארה האלה כאישה שלה פני גולגולת והיא עונדת שרשרת עשויה גולגולת לצווארה.
שמלתה עשויה נחשים ושדיה נפולים.
מִיקְטְלָן הוא עולם המתים במיתולוגיה האצטקית.
על פי האמונה של האצטקים מרבית המתים, לאחר מותם, הגיעו למיקטלן, מקום אשר נמצא בצפון הרחוק.
במיקטלן תשעה אזורים, והמסע ביניהם היה ארוך וקשה.
משך המסע בין האזור הראשון לאזור התשיעי, לפי האמונה האצטקית, נמשך ארבע שנים, ובין המכשולים שעל המתים לעבור היו מעבר הרים בו ההרים התנגשו אחד בשני, ומחצו את העוברים, וכן שדה שנושבת בו רוח של סכינים חדים, ונהר בו זורם דם.
במיקטלן שולטים אל המוות מיקטלנטקוטלי (מילולית: "מלך עולם המתים") ורעייתו מיקטקקיוואדל ("מלכת עולם המתים").
בנוסף, בעולם המתים התגוררו אלים נוספים:
קיהואקואטל - אלה השולטת ברוחות הרפאים (הקיהואטטאו)
על פי האמונה האצטקית, לאחר המוות הגיעו מרבית המתים למיקטלן.
אולם לוחמים שהוקרבו (קורבנות אדם) כחלק מפולחן השמש לא הגיעו למיקלטן, אלא הגיעו למזרח וליוו את השמש בעת זריחתה, ונשים שמתו במהלך הלידה ליוו את השמש בעת שקיעתה במערב.
בנוסף, אנשים שמתו בטביעה הגיעו למקום שנקרא טללוקן ונשלט על ידי אל הגשם טללוק.
מיקטלנטקוטלי (אצטקית; באלפבית פונטי: miktɬaːnˈtekʷtɬi - מילולית: "שליט מיקטלן") היה אל המוות או אל השאול (המיקטלן) במיתולוגיה האצטקית.
מיקטלנטקוטלי שלט בשאול לצד רעייתו, האלה האצטקית מיקטקקיוואדל.
מיקטקנטקוטלי היה אחד האלים העיקריים במיתולוגיה האצטקית, ופולחנו כלל הקרבת קורבנות אדם וקניבליזם.
מיקטקנטקוטלי נחשב לאחד מתשעת אלי הלילה האצטקים.
מיקטקנטקוטלי תואר בדמות שלד המכוסה דם (כאשר בראשו דמוי הגולגולת היו עיניים), או בדמות אדם העונד לצווארו גולגולת מרובת שיניים.
מיקטקנטקוטלי חבש לראשו כובע עשוי [[נוצות|נוצות]] ינשוף, ולעיתים הוצג שלצווארו שרשרת העשויה עיניים, ולאוזניו עגילים עשויים עצמות אדם.
מיקטקנטקוטלי ורעייתו מיקטקטיוואדל התגוררו בבית חסר חלונות במיקטלן שבצפון, ושלטו על כל נשמות המתים.
שני אלים אלה היוו ההפך לאלים אמטקוטלי ואומקיוואטל - נותני החיים.
יחד עם זאת מיקטקנטקוטלי היה אחראי על יום הכלב (ה"איצקונטלי") בלוח השנה האצטקי ונתן נשמות לכל מי שנולד ביום זה.
לאחר הכיבוש הספרדי של מקסיקו וניצור האוכלוסייה, זוהה אל זה עם לוציפר.
על פי המיתולוגיה האצטקית, לאחר שקצלקואטל וטזקטליפוקה בראו את העולם הם הפקידו את מיקטלנטקוטלי ורעייתו על השאול.
לאחר מכן האלים התאומים קצלקואטל וקסולוטל נשלחו לשאול על מנת לגנוב את העצמות של הדורות הקדומים.
מהעצמות שנגנבו נבראו בני האדם.
פולחנו של האל כלל הקרבת קורבן אדם.
אותו אדם היה מחופש לדמות האל, והוקרב בשעות הלילה המאוחרות במקדש האל טללקסיקו (מילולית: "טבור העולם").
לאחר מכן גופת הקורבן וקורבנות אדם נוספים נאכלו על ידי הכהנים המשתתפים בטקס.
מיקור חוץ של בדיקות תוכנה הוא תהליך בו בדיקות התוכנה מתבצעות על ידי גורמים חיצוניים אשר אינם מעורבים ישירות בתהליך הפיתוח המאפשר לארגונים להתמקד בפעילויותיהם העיקריות.
בדיקות תוכנה הן שלב חיוני בתהליך פיתוח תוכנה.
בעבר בדיקות תוכנה התמקדו בבעיות פונקציונליות.
כיום גם נושאים לא פונקציונליים כגון תאימות דפדפנים, שימושיות ואבטחת מידע הם שיקולים חשובים בבדיקה ולכן קיים צורך בשינוי גישה בתחום זה.
השימוש במיקור חוץ של בדיקות תוכנה גובר באופן ניכר בשנים האחרונות משום שארגונים מעוניינים לבצע בדיקות מקיפות ומהימנות יותר מבלי לבזבז על כך משאבים נוספים.
למיקור חוץ של בדיקות תוכנה יש שני מאפיינים עיקריים - המיקום ומסגרת התפקיד של קבוצת מיקור החוץ.
מאפייני מיקור חוץ של בדיקות תוכנה
מיקור חוץ של בדיקות תוכנה מתאפיין במיקום שבו יושבת קבוצת מיקור החוץ.
מקומי: קבוצת מיקור החוץ נמצאת פיזית בתוך הארגון אך לא שייכת ישירות אליו.
חיצוני קרוב (inshore): קבוצת מיקור החוץ נמצאת באותה מדינה אך לא בתוך הארגון.
חיצוני מרוחק (offshore): קבוצת מיקור החוץ נמצאת במדינה זרה מרוחקת.
מיקור חוץ של בדיקות תוכנה מתאפיין באופי התפקיד של קבוצת מיקור החוץ.
ביצוע בדיקות בלבד (Execution only).
תכנון וביצוע הבדיקות (Design and Execution).
שלבי מיקור חוץ של בדיקות תוכנה
מיקור החוץ של בדיקות התוכנה מתבצע בחמישה שלבים:
שלב ראשון: בשלב הראשון מתבצעת בדיקה מקיפה אשר מטרתה לוודא כי הארגון אכן יכול להפיק תועלת ממיקור חוץ של בדיקות התוכנה.
שלב שני: סקירת הדרכים השונות למיקור חוץ והתייעצות עם מומחים על מנת למצוא את החלופה הזולה והיעילה ביותר.
שלב שלישי: בחירת השותף המתאים ביותר על ידי שליחת הצעות עסקיות ובקשה להצעות (request for proposal).
שלב רביעי: שלב המעבר הכולל הכנת מסמכים וחוזים, הכרת השותף העסקי החדש והגדרת אופן חלוקת העבודה.
שלב חמישי: מימוש תהליך העבודה כפי שתוכנן בשלבים הקודמים.
היתרונות במיקור חוץ של בדיקות תוכנה
למיקור חוץ של בדיקות תוכנה ישנם יתרונות במספר תחומים:
הצורך בבדיקות תוכנה עולה ויורד באופן קיצוני במהלך השנה.
כאשר הצורך בבדיקות תוכנה יורד אין תועלת בהחזקת צוות בדיקות.
ניתן לשכור צוות בדיקות חיצוני לתקופות זמן מוגבלות וכך למנוע החזקת כוח אדם מיותר.
גודלו של צוות הבדיקות החיצוני משתנה בהתאם לצורכי הארגון, בניגוד לצוות בדיקות פנים-ארגוני שלרוב קבוע ועל כן עשוי לגרום להחזקת כוח אדם מיותר בארגון.
בעזרת מיקור חוץ של בדיקות תוכנה ניתן להקצות יותר כוח אדם פנים-ארגוני לפיתוח.
לחברות המתמחות בבדיקות תוכנה יש אפשרות לבצע בדיקות נרחבות יותר מאלו שהארגון מבצע בעצמו.
מאפיין זה מאפשר לבצע בדיקות אל מול מגוון של מערכות הפעלה (operating systems), דפדפנים וחומרה (computer hardware).
ישנן בעיות שקשה לאתר כאשר מעורבים בתהליך הפיתוח: מיקור חוץ של בדיקות תוכנה מאפשר לבצע בדיקות מנקודת מבט נוספת.
מיקור חוץ של בדיקות תוכנה משפר את אמינות המוצר בזכות ביצוע בדיקות נרחבות יותר, וכן מפני שהערכת המוצר נעשית על ידי גורם חיצוני אובייקטיבי.
בעזרת מיקור חוץ של בדיקות תוכנה ניתן לקצר את זמן ההגעה ללקוח (Time to market) משום שבדיקות התוכנה מתבצעות במקביל לפיתוח ולתיקון הבעיות.
מיקור חוץ של בדיקות תוכנה מאפשר לפנות זמן לעיצוב פתרונות טובים יותר.
מיקור חוץ של בדיקות תוכנה מסייע למיקסום היכולות של עובדי הארגון משום שהוא מאפשר לכל עובד להתמקד בביצוע המטלות שהוא טוב בהן - מפתח תוכנה יתמקד בפיתוח.
הארגון יכול ללמוד מצוות הבדיקות החיצוני טכניקות שונות וכך לשפר את יכולות הבדיקה של הארגון עצמו.
הפחתה בעלויות ניהוליות - אין צורך להעסיק ולהכשיר צוות של בודקי תוכנה.
מיקור חוץ למדינות זרות שבהן עלויות התשתית ושכר כוח האדם זולים יותר מאפשר חיסכון משמעותי לארגון.
החסרונות במיקור חוץ של בדיקות תוכנה
החיסרון הגדול ביותר במיקור חוץ של בדיקות תוכנה הוא הבדלי התרבות בין המדינות.
הבדלי תרבות אלו עלולים ליצור בעיות עקב חוסר הבנה של מאפיינים חברתיים.
כאשר ממשק המשתמש (user interface) הוא בעברית, למשל, קשה יהיה להשתמש במיקור חוץ במדינה שמחוץ לישראל.
צוות הבדיקות נחשף למידע רב של הארגון.
לא ניתן להבטיח כי צוות הבדיקות יהיה איכותי ומיומן, יש לבחור אותו בקפידה.
עמידה בזמנים ואיכות המוצר אינם תלויים רק בארגון, אלא גם בביצועים של צוות הבדיקות.
במידה וקבוצת מיקור החוץ יושבת מחוץ לארגון, התקשורת בינה לבין המפתחים לא תמיד נעשית בתנאים נוחים.
שלב העברת הבדיקות למיקור חוץ, הכולל הסבר על המערכת, ושלב הטמעת התוצרים המתקבלים מקבוצת מיקור החוץ עשויים להימשך מעבר לזמן שהוקצב לפרויקט.
עלות החלפת הספק לרוב אינה מחושבת כחלק מהוצאות הפרויקט.
במערכות בהן יש מרכיב משמעותי של ידע מקצועי, כדוגמת מערכות בנקאיות, קשה מאוד להעביר לספק את הידע הנדרש לצורך בדיקה מלאה.
עובד חברת מיקור החוץ לעולם לא ירגיש שייך לארגון בו הוא עובד.
עובד מיקור החוץ בדרך כלל יהיה בתנאי שכר ירודים מאשר אם היה עובד חברה
עשר המדינות האטרקטיביות ביותר למיקור חוץ
Kearney Global Services Location IndexTM שנערך ב-2011, עשר המדינות האטרקטיביות ביותר למיקור חוץ הן:
הסיבות הנפוצות ביותר למיקור חוץ
בשנת 2012, הסיבות הנפוצות ביותר לכך שארגונים נוקטים במיקור חוץ
גישה לטכנולוגיות מידע (information technologies) שאינן נגישות בתוך הארגון.
שחרור משאבים פנים - ארגוניים.
מיקולה קורנילוביץ' פימוננקו (באוקראינית: Микола Корнилович Пимоненко; לעיתים נכתב ניקולאי פימוננקו, ברוסית: Николай Корнилович Пимоненко; ) היה צייר ריאליסט רוסי-אוקראיני, חבר האקדמיה הקיסרית לאמנויות מ-1904.
פימוננקו נולד בעיירה פריורקה הסמוכה לקייב, באימפריה הרוסית, ובעבודתו האמנותית התמקד בציורים ריאליסטיים מחיי היום יום של האיכרים והעיירות באוקראינה.
הוא נמנה עם קבוצת האמנים "הנודדים" (Передви́жники, פֶּרֶדְוִויזְ'נִיקִי) שסגנונם נחשב בשל תחום העניין שלו כריאליזם סוציאליסטי.
מיקולינו הוא כפר קטן במחוז סמולנסק שבמערב רוסיה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
הכפר נזכר לראשונה במאה ה-16 כיישוב בתחום הדוכסות הגדולה של ליטא.
בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.
בשנות השלושים של המאה ה-20 נותרו ביישוב כ-400, כשליש מתושביו.
באמצע יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את קרוב ל-300 היהודים שנותרו בו בגטו בן חמישה בתים.
ב-23 בפברואר 1942 הועברו כל יושבי הגטו שבכפר לרודניה הסמוכה מדרום, ושם נורו עם יתר יהודי הסביבה.
מיקולוב (בפולנית: Mikołów; בגרמנית: Nikolai, ניקולאי) היא עיר בפרובינציית שלזיה שבדרום מערב פולין ליד קטוביץ.
מיקוליצ'ין (באוקראינית וברוסית: Микуличин; בפולנית: Mikuliczyn; ביידיש: מיקוליטשן) הוא כפר ברשות המקומית ירמצ'ה במחוז איוואנו-פרנקיבסק באוקראינה.
הכפר שוכן על גדות נהר פרוט, בקרבת העיר ירמצ'ה.
התיעוד הראשון לקיומו של הכפר הוא ממסמכים פולנים מן המאה ה-15.
במאה ה-18 הכפר היה אחד המוקדים של האופרישקי , קבוצה של פורעי חוק אוקראינים שפעלו נגד השלטונות בגליציה, בוקובינה וזקרפטיה, בהנהגתו של אולקסה דוב-בוש .
עד סוף המאה ה-18 האזור היה שייך לאיחוד הפולני-ליטאי.
בחלוקת פולין הראשונה ב-1772 האזור עבר לשליטת האימפריה האוסטרית שהפכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית ברבות השנים.
לאחר פירוק האימפריה בעקבות מלחמת העולם הראשונה האזור נכלל ברפובליקה הפולנית השנייה.
ב-1939 האזור נכבש על ידי ברית המועצות בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
ב-1941 גרמניה הנאצית כבשה אותו במסגרת מבצע ברברוסה.
ברית המועצות כבשה את האזור מחדש ב-1944 והוא נכלל ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, עד לשנת 1991 בה אוקראינה קיבלה את עצמאותה והכפר הפך לשטח אוקראינה.
ב-1781 היו במקום 12 יהודים מתוך אוכלוסייה של 800 איש.
עד 1900 האוכלוסייה גדלה לכ-600 יהודים מתוך 4,300 מתיישבים וב-1921 היהודים מנו 552 תושבים.
מיקוש משאית חברי רמת הכובש התרחש ב-4 באוגוסט 1938, במהלך ימי המרד הערבי הגדול.
משאית שהובילה פועלים מבין חברי הקיבוץ עלתה על מוקש.
כתוצאה מהפיצוץ נהרגו שמונה מיושבי המשאית, והאחרים נפצעו.
רמת הכובש שליד כפר סבא עלתה על הקרקע ב-1932. מראשית המרד הערבי הגדול ב-1936 עמד היישוב בפני התקפות רבות מצד הכפרים הערבים השכנים לה ולמעשה הותקף במהלכו יותר מכל יישוב יהודי אחר בארץ ישראל.
בין אפריל לאוקטובר 1936 הותקף הקיבוץ 32 פעמים.
במהלך החודש שלפני המיקוש נהרגו בפעולות איבה ארבעה מחברי הקיבוץ, והיישוב הפך לסמל של עמידת ההתיישבות היהודית בפני המרד.
ביום חמישי, 4 באוגוסט 1938, בשעה 16:00, אספה משאית 17 פועלים, רובם חברי הקיבוץ, שעבדו בפרדסים שבקרבתו.
המשאית נסעה חזרה אל היישוב, ומטעמי זהירות נסעה המשאית לא בכביש שליד הכפר מיסכה, הקרוב למשק, אלא בכביש אחר.
לפניה נסע טנדר ובו חמישה נוטרים, שחלקם הלכו ברגל לצידו.
הנוטרים לא הבחינו בדבר מה חשוד, אך אחד מגלגליה האחוריים של המשאית פגע במוקש שהוטמן בדרך על ידי כנופיה ערבית והוא התפוצץ, ומכוח ההתפוצצות הועפה המשאית באוויר והתפרקה, ורוב יושביה נפגעו.
שישה נהרגו במקום ושבעה נפצעו.
קול ההתפוצצות נשמע היטב בקיבוץ ובכפר סבא.
שוטרים, נוטרים ורופאים הגיעו למקום הפיגוע ומצאו את הנפגעים פזורים על פני שטח נרחב.
הפצועים הועברו לבית החולים בילינסון.
אחד מהם מת מפצעיו בלילה ושני מת למחרת.
בין ההרוגים היו שישה גברים ושתי נשים, בגילאי 23 עד 31. שבעה מהם היו חברי הקיבוץ והשמיני תושב שכונת אליעזר שליד כפר סבא.
הידיעה על האסון חוללה אבל כבד בקיבוץ וביישוב היהודי בארץ.
גופות ההרוגים הובאו לבית התרבות בקיבוץ.
למחרת, יום שישי ב-5 באוגוסט 1938 הוכנסו לתוך ארונות קבורה ונערכה להם הלוויה המונית בהשתתפות חברי הקיבוץ ואורחים רבים שהגיעו אליו.
הקיבוץ פרסם לזכר הקורבנות את החוברת "לזכר השמונה".
מיקום לפי כיוון השעון היא שיטה לציון מיקומם של שני אנשים ו/או עצמים זה ביחס לזה.
השיטה מבוססת על אנלוגיה ללוח של שעון בן 12 שעות, הממוקם במישור אופקי.
כאשר אדם או עצם מצוי במרכז לוח השעון הדמיוני כשהוא פונה אל השעה 12, מצוין מיקום האדם או העצם האחר ביחס אליו לפי השעות שעל הלוח:
כשהאדם/העצם האחר ממוקמים ממול לאדם/העצם שבמרכז הלוח, נאמר שהם נמצאים "בשעה 12 שלו"
מיקום שלהם בשעה 6 שלו משמעו שהם נמצאים ישר מאחוריו
מיקום שלהם בשעה 3 שלו משמעו שהם נמצאים מימינו
מיקום שלהם בשעה 9 שלו משמעם שהם נמצאים משמאלו.
מיקום בכל שעה אחרת יהיה לאדם/עצם שאינם נמצאים באחד מארבעת הכיוונים העיקריים ביחס לאדם/עצם שבמרכז הלוח.
שיטת ציון מיקום לפי כיוון השעון נפוצה בעיקר בתעופה.
בהקשר זה ניתן להשלים אותה על ידי תוספת "מלמעלה", "ממול" או "מלמטה".
כך, ציון שעה 12 מלמטה מכוונת למיקום הנמצא מול המטוס ומתחת למישור האופקי, וציון שעה 8 מלמעלה פירושו מיקום הנמצא מאחורי המטוס ומשמאלו ומעל למישור האופקי.
שיטה זו משמשת גם מפעילי כלים משוריינים, כמו טנקים.
הטנק הוא כלי סגור, ומלבד המפקד שראשו בחוץ, שאר אנשי הצוות לא רואים את המתרחש בחוץ, לכן שיטת ציון מיקום לפי כיוון שעון משמש את חברי הצוות כדי ליצור שפה משותפת ביחס לכיוונו של התותח, כאשר השעה 12 מייצגת את כיוון החזית.
שמו של סרט הקולנוע Twelve O'Clock High (נקרא בעברית טייסי השחקים) נגזר מהשיטה האמורה.
הוא מתייחס שם למיקומו של מפציץ, אשר מטוסי קרב עוינים האומרים להתקיפו נמצאים מולו ומעל למישור האופקי.
מיקולה אולכסנדרוביץ' מטוויינקו (; נולד ב-2 במאי 1996 בסאקי שבחצי האי קרים) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות המגן בקבוצת שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה.
מטוויינקו גדל במחלקת הנוער של קבוצת הצמרת האוקראינית "שחטאר דונצק".
ב 2015 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
משחקו הראשון בהרכב הפותח של הקבוצה היה ב-22 באוגוסט 2015 - משחק חוץ מול ארסנל קייב.
מטוויינקו שיחק בשורות נבחרת הנוער של אוקראינה בשנים 2013–2015. יחד עם הנבחרת לקח חלק באליפות אירופה עד גיל 19. בהמשך, שיחק 6 משחקים בנבחרת הצעירה של אוקראינה.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק מטוויינקו מאז מרץ 2017. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
מיקולינצה (באוקראינית: Микулинці; בפולנית: Mikulińce; ביידיש: מיקולינץ, מיקולינצי, מיקלניץ, מיקוליניץ) הוא כפר בראיון טרבובליה שבמחוז טרנופול במערב אוקראינה.
העיירה שוכנת על גדות הנהר סרט , יובל של הדניסטר, ובמרחק של כ-18.4 ק"מ מטרנופול.
עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה היה בכפר ריכוז יהודי בולט, שהיה מעל מחצית מתושביו.
יישוב בשם מיקולין (אוקראינית: Микулин) מוזכר לראשונה בסוף המאה ה-11 ב"הנחיות" של ולדימיר השני, נסיך קייב בתקופת רוס של קייב, במיקום הזהה למיקום הנוכחי של העיירה.
בשנת 1387 נקרא אז היישוב בשמו הנוכחי, והיה בשטחי גליציה.
בשנת 1595 קיבלה מיקולינצה מעמד עיר כחלק מזכויות מגדבורג; אלו בוטלו לאחר מכן במהלך מלחמת פולין-טורקיה , וחודשו על ידי אוגוסט השלישי, מלך פולין ב-16 בדצמבר 1758. בשנת 1840 הקים בה הרוזן מיצ'יסלב ריי מבשלה.
בסוף המאה ה-19 התגוררו במיקולינצה כ-4,000 תושבים, שחציים היו יהודים, והשאר פולנים ואוקראינים.
בחלוקה לפי דת: 946 קתולים-יוונים, 626 קתולים-רומיים, ו-1,770 יהודים.
בשנת 1939 קיבל היישוב מעמד של יישוב עירוני.
זכויותיה העירוניות נשללו ממנה שוב עם כיבושה על ידי רוסיה הסובייטית בסוף מלחמת העולם השנייה.
בעיירה יש חורבות של טירה ישנה, המתוארכת לשנת 1610. הטירה נבנתה מחדש במאה ה-18, אך בראשית המאה ה-20 היא עמדה בלא כל שימוש, ועל כן לא השתמרה.
במיקולינצה יש גם את כנסיית השילוש הבנויה בסגנון הבארוק, שתוכננה על ידי האדריכל הפולני אוגוסט מוסז'ינסקי.
הכנסייה נבנתה בין השנים 1761–1779. בעיירה נמצא גם מיקולינצקי ברובר , אחת המבשלות הוותיקות במדינה.
בסוף המאה ה-19, ובחצי הראשון של המאה ה-20 היו יהודי העיר כחצי מאוכלוסייתה.
הרב מרדכי שרגא פרידמן, האדמו"ר מהוסיאטין החל את אדמו"רותו במיקולינצה, במשך כשלוש שנים, עד שעבר לסטז'יז'וב.
בעיר היה בית כנסת מפואר, שהיה מעוטר בציורי קיר (שצוירו על ידי שבתאי זך, מהאומנים הבולטים שבגליציה), בית מדרש, וכן קלויז של חסידי הוסיאטין.
בעיר היו גם עוד חסידים נוספים, כמו סטרטין, רוז'ין ועוד.
כמה מבני משפחת כיהנו בעיר כאב"ד: הרב אברהם אריה באב"ד, שהיה דודו של הרב יוסף באב"ד (בעל ה"מנחת חינוך"), הרב יהושע השיל (אחיו של הרב יוסף באב"ד), ובנו הרב יוסף בן-ציון.
בין ילידי העיר, נמנה הבמאי יאנוש מורגנשטרן.
ב-1942 גורשו יהודי המקום למחנות השמדה.
יאנוש מורגנשטרן (1922–2011), במאי ומפיק קולנוע פולני.
מיקולה וולודימירוביץ' שפרנקו (באוקראינית: Микола Володимирович Шапаренко; נולד ב-4 באוקטובר 1998) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הקשר בדינמו קייב ובנבחרת אוקראינה.
שפרנקו הוא תוצר מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל מריופול.
הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת הליגה ב-5 באפריל 2015, כשנכנס כמחליף בהפסד 6–2 לשחטאר דונצק.
ביוני 2015, שפרנקו חתם על חוזה בדינמו קייב.
לאחר שתי עונות בקבוצת המילואים של המועדון, הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ב-18 בנובמבר 2017, כמחליף בזמן הפציעות בניצחון 0–2 על זירקה קרופיבניצקי.
שפרנקו ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת אוקראינה ב-31 במאי 2018, כאשר נכנס כמחליף במסגרת משחק ידידות מול נבחרת מרוקו.
מיקופלווה (בהונגרית: Mikófalva) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם במיקופלווה מספר התושבים נמצא בירידה.
יהודים חיו במיקופלווה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
מיקום דינמי היא מערכת מבוקרת ממוחשבת לשמירה אוטומטית על מיקום כלי השיט וכיוון ההפלגה שלו על ידי שימוש במדחפים ובמדחפי תמרון צידיים משלו.
חיישני ייחוס מיקום, בשילוב עם חיישני רוח, חיישני תנועה ומצפנים גירוסקופיים מספקים מידע למחשב בהקשר למיקום כלי השיט ולגודל וכן כיוון הכוחות הסביבתיים המשפיעים על מיקומו.
מערכת מיקום דינמי הייתה מרכיב חיוני לכלי שיט שעסקו בחקירת שברי טביעת הצוללת דקר.
דוגמאות לסוגי כלי שיט בעלי יכולת כוללים, אך אינם מוגבלים רק, לאוניות וכלי שיט עם יחידות ייעודיות, כמו אסדות קידוח ניידות, במי חופים עם יכולות של ציפה למחצה, כלי לחקר אוקיינוגרפי בים, ספינות להנחת כבלים וספינות שייט תענוגות.
תוכנת המחשב מכילה מודל מתמטי של כלי השיט הכולל מידע הנוגע לרוח וסחיפה בגלל הזרם של כלי השיט ולמיקום המדחפים הצידיים.
ידע זה, בשילוב עם מידע החיישן, מאפשר למחשב לחשב את זווית ההיגוי ותפוקות המדחף הנדרשות עבור כל מדחף.
זאת כדי לשמור את כלי השיט במדויק במיקום הנדרש.
הדבר מאפשר פעולות בים בהן עגינה או התקשרות למצוף עגון אינם אפשריים עקב מים עמוקים, עומס בקרקעית הים (צינורות, תבניות) או בעיות אחרות.
המיקום הנשמר עשוי להיות קבוע בכך שהמיקום נעול לנקודה קבועה מעל הקרקעית, או ביחס לעצם נע כמו ספינה אחרת או רכב תת-ימי.
אפשר גם למקם את הספינה בזווית נוחה כלפי רוח, גלים וזרם, הנקראת שביל מזג אוויר (weathervaning).
מיקום דינמי משמש את רוב תעשיית הנפט מהחוף.
למשל: בים הצפוני, במפרץ הפרסי, במפרץ מקסיקו, במערב אפריקה, ומול חופי ברזיל- יש כיום יותר מ-1800 ספינות.
השימוש בטכנולוגיה של מיקום דינמי החל בשנות ה-60 עבור קידוחים ימיים.
יחד עם הקידוחים שעברו למים עמוקים יותר ויותר, לא ניתן היה להשתמש יותר בדוברות Jack-up והעגינה במים עמוקים לא הייתה יותר יעילה מבחינה כלכלית.
במסגרת פרויקט Mohole, בשנת 1961, צוידה ספינת הקידוח Cuss 1 בארבעה מדחפי תמרון ניתנים להכוונה.
פרויקט Mohole ניסה לקדוח לכיוון ה – Moho, מה שדרש פתרון לקידוחי מים עמוקים.
ניתן היה לשמור את הספינה בעמדה מעל באר ליד La Jolla קליפורניה, בעומק של 948 מטר.
לאחר מכן, מול חופי גוואדלופ מקסיקו, נקדחו חמישה חורים, העמוק ביותר, של 183 מ' (601 רגל), מתחת לקרקעית הים בעומק של 3,500 מ' (11,700 רגל) של מים, תוך שמירה על מיקום ברדיוס של 180 מטר.
מיקום הספינה נקבע על ידי חיתוכים של מחוגים של טווחי מכ"ם אל מספר מצופים וגם עם חיתוכי טווחי סונאר שנמדדו אל משואות תת-ימיות.
בעוד שמיקום ה- Cuss 1 נשמר באופן ידני.
מאוחר יותר באותה שנה השיקה חברת של את ספינת הקידוח Eureka שהייתה בעלת מערכת בקרה אנלוגית המשולבת עם חוט מתוח, מה שהפך אותה לספינת ה האמיתית הראשונה.
ספינות ה הראשונות היו מצוידות בבקרים אנלוגיים וחסרו יתירות כאשר מאז בוצעו שיפורים עצומים.
חוץ מזה, כיום משמש לא רק בתעשיית הנפט, אלא גם בסוגים שונים של ספינות.
בנוסף, אינו מוגבל יותר לשמירה על עמדה קבועה.
אחת האפשרויות היא שייט במסלול מדויק, אשר שימושי עבור הנחת כבל תת-מימי, הנחת צינורות בקרקעית הים, סקר ומשימות אחרות.
השוואה בין אפשרויות שמירת מיקום
שיטות נוספות לשמירת מיקום הן שימוש בפריסת עוגן ושימוש בדוברת Jack-up.
לכל אחת מהשיטות יש יתרונות וחסרונות משלהם.
יתרונות: אין מערכות מורכבות עם מדחפים צידיים, גנרטורים ובקרים נוספים.
אין סיכוי לברוח מעמדה על ידי כשלים במערכת או הפסקות באספקת חשמל.
אין מפגעים מתחת למים מהמדחפים.
חסרונות: אין יכולת תמרון לאחר הגעה למיקום.
מוגבל לעומק מים עד 175 מטר.
יתרונות: אין מערכות מורכבות עם מדחפים צידיים, גנרטורים נוספים ובקרים.
חסרונות: יכולת תמרון מוגבלת לאחר העגינה.
זמן לביצוע העגינה משתנה בין מספר שעות למספר ימים.
מוגבל על ידי קרקעית ים חסומה (צינורות, קרקעית ים).
יתרונות: יכולת התמרון מצוינת; קל לשנות מיקום.
אין צורך בגוררת לסיוע בעגינה.
לא מוגבל על ידי חסימה בקרקעית הים.
חסרונות: מערכות מורכבות עם מדחפים צידיים, גנרטורים ובקרים נוספים.
עלויות ראשוניות גבוהות של התקנה.
סיכוי לתזוזה מהמיקום במקרה של זרמים חזקים או רוחות, או עקב כשלים במערכת או הפסקות באספקת חשמל.
מפגעים תת-מימיים מהמדחפים הצידיים עבור צוללנים וכלים המנוהגים מרחוק.
תחזוקה גבוהה יותר של המערכות המכניות.
אף על פי שלכל השיטות יש יתרונות משלהן, מיקום דינמי מאפשר פעולות רבות שלא היו ניתנות לביצוע קודם לכן.
העלויות יורדות עקב טכנולוגיות חדשות וזולות יותר.
היתרונות הופכים משכנעים יותר ככל שהעבודה הימית נכנסת למים עמוקים יותר והסביבה (אלמוגים) זוכה ליותר כבוד.
עם פעולות הובלה במכולות, ניתן לייעל נמלים צפופים על ידי טכניקות עגינה מהירות ומדויקות יותר.
תפעול ספינות תענוגות נהנה מכניסה והתקשרות לרציף מהירה יותר בנמל.
וגם מעגינה מהירה יותר במעגנים פתוחים מול חופים או נמלים בלתי נגישים עבורן.
עזרי שירות לניווט ( ATON )
חפירות להעמקת נמלים ומעברים בים
אסדות/יחידות צפות לאחסון עבור ייצור וכאלו לטעינה/פריקה.
כלי שיט נושאי אספקה למתקנים בים.
פלטפורמה צפה לשיגור טילים מהים
מכ"ם X-band מבוסס פלטפורמה ימית
ספינת מיקום דינמי יכולה להיחשב כבעלת שש דרגות חופש בתנועתה.
כלומר, היא יכולה לנוע בכל אחד משישה צירים.
מיקום דינמי עוסק בעיקר בשליטה על הספינה במישור האופקי, כלומר, בשלושת הצירים: נחשול, נדנוד וסיבסוב.
יתר שלושת צירי הסיבובים האחרים הם:
גלגול - סיבוב סביב ציר הנחשולים.
עלרוד - סיבוב סביב ציר הנדנוד.
סיבסוב - סיבוב סביב ציר ההנפה.
ספינה שאמורה לשמש עבור דורשת:
ראשית יש לדעת את מיקום כלי השיט והכיוון של החרטום ולאחר מכן לשמור על המיקום והכיוון.
מערכת בקרה, כולל מחשב בקרה, דרושים כדי לחשב את פעולות שליטה הנדרשות על מנת לשמור על המיקום והכיוון וכן את תיקון שגיאות המיקום.
רכיבי דחף לתמרון (למשל, מדחף צידי) כדי להפעיל כוחות על הספינה לפי הדרישות של מערכת הבקרה.
עבור רוב היישומים, יש לשקול בקפידה את בחירת מערכות ייחוס המיקום ורכיבי הדחף בעת תכנון ספינת על מנת להשיג שליטה טובה במיקום במזג אוויר קשה, יכולת הדחף לתמרון של הספינה בשלושה צירים חייבת להיות מתאימה.
שמירה על מיקום קבוע קשה במיוחד בתנאי אזור הקטבים מכיוון שכוחות המופעלים על ידי הקרח יכולים להשתנות במהירות.
זיהוי והפחתת קרח המצטבר על גבי האונייה אינם מפותחים מספיק כדי לחזות כוחות אלו, אך עשויים להיות עדיפים על חיישנים המוצבים במסוק.
מידע נוסף - מיקום גאוגרפי
ישנן מספר דרכים כדי לקבוע את מיקום הספינה בלב ים.
רוב השיטות המסורתיות המשמשות לניווט ספינות אינן מדויקות עבור כמה דרישות מודרניות.
מסיבה זו, פותחו במהלך העשורים האחרונים מספר מערכות מציאת מיקום.
היישומים וזמינותם תלויים בסוג העבודה ועומק המים.
המיקום המתקבל על ידי GPS אינו מדויק מספיק לשימוש על ידי .
המיקום משופר על ידי שימוש בתחנת ייחוס קבועה מבוססת קרקע (תחנה דיפרנציאלית) המשווה את מיקום ה-GPS למיקום הידוע של התחנה.
התיקון נשלח למקלט DGPS באמצעות תדר רדיו בעל גל ארוך.
לשימוש ב נדרשים דיוק ואמינות גבוהים עוד יותר.
חברות כמו Veripos, Fugro או C-Nav מספקות אותות דיפרנציאליים באמצעות לוויין, מה שמאפשר שילוב של מספר תחנות דיפרנציאליות.
היתרון של DGPS הוא שהוא זמין כמעט תמיד.
החסרונות כוללים התדרדרות של האות על ידי הפרעות יונוספריות או אטמוספיריות, חסימת לוויינים על ידי מנופים או מבנים והידרדרות באיכות האות בגובה רב.
ישנן גם מערכות המותקנות על כלי שיט המשתמשות במערכות Augmentation שונות, למשל שילוב של מיקום GPS עםGLONASS
אקוסטיקה - מערכת זו מורכבת ממשיב אחד או יותר המוצבים על קרקעית הים ומתמר המוצב בגוף הספינה.
המתמר שולח אות אקוסטי, באמצעות אלמנטים פיזואלקטריים, אל המשדר, המופעל להשיב.
מכיוון שמהירות הקול במים ידועה , ולכן המרחק ידוע.
מכיוון שיש הרבה אלמנטים על המתמר, ניתן גם לקבוע את כיוון האות מהמשיב.
כעת ניתן לחשב את מיקום הספינה ביחס למשיב.
החסרונות הם הפגיעות בדיוק המדידות, על ידי הרעש של המדחפים השונים או מערכות אקוסטיות אחרות.
השימוש בה מוגבל במים רדודים בגלל כיפוף גלי הקול המתרחש כאשר קול עובר במים אופקית.
שלושה סוגים של מערכות HPR נמצאים בשימוש נפוץ:
קו בסיס אולטרה או סופר קצר,USBL או SSBL - זה עובד כמתואר לעיל.
מכיוון שהזווית למשדר נמדדת, יש צורך לבצע תיקון לגלגול ועלרוד עבור המיקום היחסי של הספינה.
אלה נקבעים על ידי יחידות הייחוס של התנועה.
בגלל אופי מדידת הזווית, הדיוק מתדרדר עם הגדלת עומק המים.
קו בסיס ארוךLBL - זה מורכב ממערך של לפחות שלושה משיבים.
המיקום ההתחלתי של המשיבים נקבע על ידי USBL או על ידי מדידת קווי הבסיס בין המשיבים.
ברגע שזה נעשה, יש למדוד רק את הטווחים למשדרים כדי לקבוע מיקום יחסי.
המיקום אמור להיות ממוקם תאורטית במפגש של כדורים דמיוניים, אחד סביב כל משיב, עם רדיוס השווה לזמן שבין שידור לקליטה כפול מהירות הקול במים.
מכיוון שאין צורך במדידת זווית, הדיוק בעומקי מים גדולים עדיף על USBL .
קו בסיס קצרSBL - זה עובד עם מערך של מתמרים בגוף הספינה.
אלה קובעים את מיקומם ביחס למשיב, ולכן נמצא פתרון באותו אופן כמו עם LBL מכיוון שהמערך ממוקם על הספינה, יש לתקן אותו עבור גלגול ועלרוד .
ניטור זווית הגבהה - על ספינות קידוח, ניתן להזין ניטור של זווית ההגבהה למערכת ה.
זה עשוי להיות מד שיפוע חשמלי או מבוסס על USBL.
משדר ניטור זווית ההגבהה מותקן לכיוון מעלה ויחידת מד שיפוע מרוחקת מותקנת על ה Blow Out Preventer (BOP)- ונחקרת דרך ה-HPR של הספינה.
חוט מתוח קל, LTW או LWTW - מערכת ייחוס המיקום העתיקה ביותר המשמשת עבור DP עדיין מדויקת מאוד במים רדודים יחסית.
משקולת בצורת גוש מורדת לקרקעית הים.
על ידי מדידת כמות החוט שהורדה למים וזווית החוט על ידי ראש מדידה אשר מיוצב על ידי Gimbal ניתן לחשב את המיקום של כלי השיט ביחס לגוש.
יש להקפיד לא לתת לזווית החוט להיות גדולה מדי כדי למנוע סחיפה.
למים עמוקים יותר המערכת פחות טובה, מכיוון שהזרם יעקל את החוט.
עם זאת יש מערכות שמתנגדות לעיקול החוט עם ראש מיוצב על ידי Gimbal הנמצא על הגוש התלוי.
ניתן להשתמש בחווטים (LTWs) אופקיים מתוחים כאשר פועלים קרוב למבנה.
במקרה כזה חפצים נופלים על החוט מהווים סיכון לתצורת מדידה זאת.
Fanbeam & CyScan- אלו הן מערכות מיקום ייחוס מבוססות לייזר.
הן מערכות פשוטות מאוד, שכן דרוש רק מערך פריזמות או סרט מטרה (מחזיר את אות הלייזר) אשר צריך להיות מותקן על מבנה או ספינה סמוכים.
הסיכונים הם נעילת המערכת על עצמים מחזירים אחרים או חסימת קו הראיה של האות.
עם זאת, CyScan Absolute Signature ששוחרר ב-2017 הושק כדי לטפל בבעיה זו.
הוא מסוגל להתחבר לנעילה פעילה עם פריזמת ה- Absolute Signature אשר מפחיתה את הסיכוי למעקב אחר מטרה שגויה.
הטווח תלוי במזג האוויר אבל הוא בדרך כלל יותר מ - 500 מטר.
התקדמות חדשה מבית Guidance Marine הובילה לפיתוח חיישן Scene Scan המשמש כ-Passive Ranging System (PRS) ללא מטרת לייזר הממנף את אלגוריתםSLAM
Artemis - זאת מערכת מבוססת מכ"ם.