tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשיח הפוליטי בארצות הברית, המונח "משפחה מסורתית" מתאר את המשפחה הגרעינית – סביבה לגידול ילדים המורכבת מאב מפרנס, אם מפרנסת וילדיהם הביולוגיים.
משפחה החורגת ממודל זה נחשבת למשפחה לא מסורתית.
אף על פי שהמשפחה המסורתית נתפסת כמשפחה ה"טיפוסית", פחות מחצי מן הילדים בארצות הברית חיים במשפחה מסורתית ב (לעומת 61% בשנת 1980 ו-73% בשנת 1960).
בקרב האוכלוסייה היהודית בישראל, משמעות המונח בדרך כלל היא משפחה יהודית, דתית אורתודוקסית והטרוסקסואלית, בעלת שני הורים הנשואים זה לזה בנישואים אורתודוקסיים.
כמו כן המונח נמצא בשימוש בדרך כלל בידי דתיים אורתודוקסים על מנת לנגח קהילות שונות שלא עומדות בסטנדרטים של המונח, כגון קהילת הלהט"ב ומשפחות חד הוריות.
ערכים מופרדים בטאבים הוא פורמט קובץ פשוט מבוסס טקסט לאחסון נתונים טבלאיים.
רשומות מופרדות על ידי שורות חדשות, וערכים בתוך רשומה מופרדים על ידי תווי טאב.
פורמט ה-TSV הוא לפיכך פורמט ערכים מופרדים במפריד, בדומה ל-CSV (ערכים מופרדים בפסיקים).
TSV הוא פורמט קובץ פשוט הנתמך באופן נרחב, ולכן הוא משמש לעיתים קרובות להעברת נתונים טבלאיים בין תוכנות מחשב שונות התומכות בפורמט.
לדוגמה, קובץ TSV יכול לשמש להעברת מידע ממסד נתונים לגיליון אלקטרוני.
ניתן לאחסן נתונים על פרחי אירוס בפורמט TSV באמצעות הטקסט הפשוט הבא (שימו לב שעיבוד ה-HTML עשוי להמיר טאבים לרווחים):אורך עלי גביע&Tab;רוחב עלי גביע&Tab;אורך עלי כותרת&Tab;רוחב עלי כותרת&Tab;מין
הטקסט הפשוט של ה-TSV לעיל מתאים לנתונים הטבלאיים הבאים:
אורך עלי גביע רוחב עלי גביע אורך עלי כותרת רוחב עלי כותרת מין 5.1 3.5 1.4 0.2 I.
תקן סוג המדיה של IANA עבור TSV אוסר על שימוש בטאבים ובתווי שורה חדשה בתוך שדות, ובכך מונע בלבול אפשרי בהפרדת המידע לרשומות ולשדות.
מכיוון שהערכים בפורמט TSV אינם יכולים להכיל טאבים או תווי שורה חדשה, יש צורך במוסכמה להמרה של ערכי טקסט אשר מכילים תווים אלה, במידה ומעוניינים בכל זאת להכיל אותם בקובץ.
מוסכמה נפוצה היא להשתמש בתווי המילוט הבאים:
+תו מילוט משמעות ירידת שורה טאב החזרת הסמן לתחילת שורה לוכסן
מוסכמה נפוצה נוספת היא להשתמש במוסכמה של CSV מתקן , ולהוסיף ערכים המכילים תווי טאב או תווי ירידת שורה במירכאות כפולות.
למרות שהמוסכמה הזו אכן מספקת פתרון שניתן לפרש באופן חד משמעי בכל קובץ נתון, שימוש כזה עדיין עלול להוביל לחוסר בהירות מסוים אצל קורא אנושי ולבלבול למשל בין טאבים שהם חלק משדה ובין טאבים שנועדו להפריד בין שדות.
רשומות מופרדות בדרך כלל על ידי תו ירידת שורה (LF), כפי שאופייני לפלטפורמות יוניקס, או תו חזרה לתחילת שורה ותו ירידת שורה (CR/LF), כפי שאופייני למערכות ההפעלה של מיקרוסופט.
חלק מהתוכנות שמטפלות בקובצי TSV עשויות לצפות לתו הכפול (CR/LF) ולהבין רק אותו בתור ירידת שורה, ובכך לא לפרש נכון ולהתעלם מירידות שורה בקבצים שמשתמשים רק בתו הבודד (LF).
המפרט דה-פקטו מציין שרשומות מופרדות באמצעות תו EOL (end of line - סוף שורה), אך אינו מציין תו שורה חדשה ספציפי.
ערכה היא אוסף של פריטים המשמשים יחד לצורך מטרה מוגדרת, בין אם מדובר בביצוע פעולה מסוימת, בבדיקה, בהרכבה, בהדרכה או במשחק.
הפריטים נבחרים כך שירכיבו מכלול שלם, המאפשר לבצע את הפעולה או להשיג את הייעוד שלשמו רוכזה הערכה.
ערכות יכולות לכלול כל שילוב של כלים, חומרים, רכיבים, מסמכים או הוראות שימוש, בהתאם לתחום היישום.
מבנה הערכה נקבע לפי רמת המיומנות הצפויה מהמשתמש ולפי היקף המשימה שעליו לבצע.
ככלל, סוגי הערכות נחלקים לשניים – ערכות "סגורות" המאפשרות ביצוע משימה אחת בלבד (כגון הרכבת פאזל) וערכות "פתוחות" המאפשרות התמודדות עם מגוון של משימות.
ערכות עבודה וכלים הן ערכות פתוחות המשמשות בדרך כלל לתחזוקה ותיקון הכוללים משימות ידועות מראש.
סוג ספציפי של ערכות עבודה הן ערכות חירום ועזרה ראשונה.
ערכות בדיקה ואבחון כוללות מכשירים וחומרים לביצוע בדיקות בסיסיות או למדידה של מאפיינים.
ערכות כאלו קיימות בתחומים כמו רפואה, איכות הסביבה, תעשייה, זיהוי פלילי ועוד.
ערכות בדיקה רפואיות הן במקרים רבים חד־פעמיות.
ערכות הרכבה הן ערכות סגורות הכוללות את כל הרכיבים הדרושים להרכבת מוצר שלם, כתחליף לרכישת המוצר מורכב.
ערכות אלו נפוצות במיוחד במסחר הקמעונאי של רהיטים, אך גם במנעד רחב של מוצרים אחרים.
בערכות אלו נכללים החלקים המוכנים מראש, מחברים, כלי עזר בסיסיים ולעיתים גם אמצעי יישור או ייצוב.
למרבית הערכות מצורפות הוראות הרכבה מפורטות, לרוב בתרשימים פשוטים המאפשרים למשתמש להרכיב את המוצר ללא ידע מוקדם וללא צורך בכלים מיוחדים.
ערכות למידה משמשות ככלי עזר ללמידה, בדרך כלל באמצעות שילוב של חומרים מעשיים עם חומרי הסבר.
ערכות אלו נפוצות בחינוך פורמלי ובלמידה בלתי־פורמלית, ומיועדות לאפשר התנסות ישירה לצד הבנה תאורטית.
פעמים רבות כוללות ערכות אלו חומר רקע תאורטי, חומרים, רכיבים וכלים להתנסות המלווים בהנחיות הפעלה.
ערכות יצירה הן ערכות המשמשות לתחביבים שונים ופעמים רבות מיוצרות לפי רמות: "מתחילים" (או ערכה בסיסית), "מתקדמים" ועוד.
ערכת הסבה היא ערכה המשמשת להתאים מוצר, כלי או מערכת לשימוש אחר מזה שיועד לו במקור בלי צורך להחליף את כל הציוד.
ערכות הסבה נפוצות בעיקר בתעשייה, אך קיימות גם למוצרי צריכה מסוימים.
סוגים נוספים: ניתן למצוא ערכות בתחומים מסחריים רבים.
משחקי קופסה הם למעשה סוג של ערכה, שכן הם מכילים את כל הדרוש למשחק מסוים.
בתחום הבישול נמכרות ערכות להכנה של מאכלים, פעמים רבות בעיקרון של "הוסף מים" או "הוסף מים וחמם".
סוג נוסף הוא ערכות קוסמטיקה וטיפוח אישי, ערכות לגינון ביתי, ערכות ציוד לצילום ועוד.
חינוך ולמידה – ערכות ניסויים ביתיות, ערכות רובוטיקה ואלקטרוניקה.
מזון ובישול – ערכות להכנת ארוחות (מלאות או מנות בודדות), ערכות כלי מדידה, ערכות הרחבה למכשירי מטבח, פק"ל קפה.
רפואה – ערכות בדיקה ביתיות (סוכר, הריון, דם סמוי), ערכות עזרה ראשונה.
פנאי ובידור – משחקי קופסה, פאזלים ודגמים להרכבה, ערכות תחביבים.
קוסמטיקה וטיפוח עצמי – ערכות איפור, ערכות צביעת שיער.
תחזוקה ותיקון – ערכת החלפת גלגל ברכב, ערכת תיקון לאופניים.
תעשייה – ערכות משמשות למגוון של צרכים בתעשיות שונות, בהן ערכות חומרה ותוכנה, ערכות הסבה או שדרוג המאפשרות שימושים שונים בפלטפורמה קיימת, וכן ערכות ספציפיות המיועדות ליצרנים בתחומים שונים.
שיווק ערכה מאפשר לחברות להציע מכלול שלם המותאם לצרכים ברורים של המשתמש, ובכך להגדיל את ערך המוצר.
ערכות רבות מותאמות לקהל יעד מוגדר, כגון מתחילים בתחום מסוים, משתמשים מקצועיים או ילדים, ואריזה ברורה מאפשרת לצרכן להבין מיד מה כלול בערכה ומה מטרתה.
ערכות הרכבה מצמצמות עלויות הובלה ואחסון, משום שהמוצרים נארזים בצורה שטוחה ודחוסה.
מודל זה הפך נפוץ במיוחד בעקבות שיטת השיווק של איקאה, שבה היצרן מספק רכיבים מתוכננים בקפידה והלקוח משלים את ההרכבה בבית.
גישה זו מאפשרת להציע מגוון רחב של מוצרים במחיר נמוך יחסית ומקלה על הובלה עצמית.
בנוסף ליתרונות הכלכליים, ערכות מקלות על משתמשים חדשים בתחום בכך שהן פוטרות אותם מהצורך לברר אילו חומרים, כלים או רכיבים דרושים לביצוע המשימות.
ריכוז הפריטים בערכה מאפשר להתחיל מיד בפעילות, מייעל את תהליך הלמידה ומצמצם טעויות, ומאפשר התנסות מסודרת ומודרכת כבר מהשלבים הראשונים.
ערכות מסייעות גם לביצוע פעולות שהמשתמש אינו מורגל בהן, כגון בדיקות רפואיות ביתיות.
הן כוללות הוראות מפורטות, חומרים מדודים מראש ולעיתים אמצעי בקרה שמוודאים ביצוע נכון, ומאפשרות למשתמש לבצע משימות שבאופן מסורתי התקיימו במרחב המקצועי, תוך ביטחון ויעילות.
יתרון נוסף של ערכות הוא היכולת להיערך מראש למצבים שונים, במיוחד מצבים בלתי צפויים או נדירים.
ערכות חירום, ערכות עזרה ראשונה וערכות תיקון בסיסיות מאפשרות תגובה מהירה ומקיפה, תוך הבטחת זמינות הציוד הנדרש ומינימום סיכון לטעויות.
היערכות כזו מאפשרת להתמודד עם מגוון מצבים באמצעות תכולה שנבחרה מראש בהתאם לאופי הפעולה הצפויה.
שימוש בערכות עשוי להיות מוגבל בכמה היבטים:
ערכה קבועה מראש עלולה להגביל גמישות – המשתמש תלוי בתכולה שנבחרה על ידי היצרן, ולעיתים אינו יכול להתאים אותה בדיוק לצרכיו האישיים או להרחיב אותה מעבר למה שנכלל.
ערכות עשויות להיות יקרות יחסית בהשוואה לרכישת כל פריט בנפרד, במיוחד אם חלק מהפריטים בערכה אינם חיוניים למשתמש.
בערכות למידה למשל, חלק מהמשתמשים עלולים להתמקד בציוד המוכן בלבד ולדלג על הבנת העקרונות או המיומנויות הבסיסיות, דבר שעלול לפגוע בלמידה מעמיקה או בפיתוח מיומנות עצמאית.
ערכות רבות דורשות תחזוקה, אחסון נאות או תשומת לב לתוקף המגביל את משך השימוש שלהן.
היות שערכות משמשות במקרים רבים אנשים שאינם בקיאים בנושא, אלו עלולים שלא לשים לב למגבלות הללו.
בכימיה, ערכיות היא מושג בסיסי המתאר את יכולת הקישור של אטום עם אטומים אחרים ליצירת מולקולות או גבישים.
המושג עוסק במספר האלקטרונים שאטום תורם, מקבל או משתף על מנת ליצור קשרים כימיים, והוא מהווה מדד ל"כוח השילוב" (Combining power) של היסוד.
מקור המילה בלטינית הוא מהמילה valentia שפירושה "ערך" או "כוח", ומהפועל valere שפירושו "להיות חזק".
לאורך ההיסטוריה של הכימיה, המושג עבר גלגולים רבים, מהגדרות ראשוניות המבוססות על יחסי משקל ועד להבנה מודרנית המבוססת על מכניקת הקוונטים ומבנה האורביטלים של האטום.
כמו רוב התורות בפיזיקה ובכימיה בעת המודרנית המוקדמת, התפתחות תאוריית הערכיות החלה באמצע המאה ה-19, כאשר כימאים ניסו להסביר את ההרכב הקבוע של תרכובות כימיות.
המושג הוצע לראשונה על ידי אדוארד פרנקלנד בשנת 1852, אשר הבחין כי לכל יסוד יש מספר מוגדר של "שקילים" (equivalents) שהוא יכול להיקשר אליהם.
פרנקלנד כינה זאת "אטומיות" (atomicity), מושג שבו השתמש כדי להסביר את הרכבם של אלקילים של אבץ, בדיל וכספית.
בשנת 1857, פרידריך אוגוסט קקולה ואדולף וילהלם הרמן קולבה הרחיבו את המושג לפחמן וקבעו כי ערכיותו היא 4. שנה לאחר מכן, קקולה וארצ'יבלד סקוט קופר הציעו באופן בלתי תלוי כי אטומי פחמן יכולים להיקשר זה לזה בשרשראות ארוכות, והיו הראשונים להשתמש בקווים בין סמלי היסודות כדי לייצג קשרים כימיים.
בשנת 1861, אלכסנדר בוטלרוב טבע את המונח "מבנה כימי" וטען כי כל התכונות של חומר נקבעות על ידי אופן הקישור של האטומים במולקולה.
המעבר לתיאוריה אלקטרונית של ערכיות התרחש לאחר גילוי האלקטרון על ידי ג'.ג'.
תומסון בשנת 1897. בשנת 1916, גילברט ניוטון לואיס פרסם את מאמרו המכונן "האטום והמולקולה", שבו הציע כי הקשר הכימי (הקשר הקוולנטי) נוצר על ידי שיתוף של זוג אלקטרונים בין שני אטומים.
לואיס הדגיש את חשיבות הכלל שלפיו שמונה אלקטרונים יוצרים סידור יציב במיוחד עבור האטומים הקלים (כלל האוקטט).
בכימיה מודרנית, הערכיות של אטום במולקולה מוגדרת כמספר האלקטרונים שהאטום "מגייס" לטובת קישור כימי.
הגדרה זו, שנוסחה על ידי נוויל סידג'וויק בשנת 1927, נותרה השימושית ביותר עבור מולקולות קוולנטיות.
מבחינה מתמטית, ניתן לחשב את הערכיות של אטום במולקולה על פי הנוסחה הבאה:
כאשר הוא מספר אלקטרוני הערכיות באטום החופשי (קבוצת היסוד בטבלה המחזורית), ו- הוא מספר האלקטרונים הלא-קשורים (זוגות בודדים) שנותרו על האטום בתוך המולקולה.
לדוגמה, במולקולת מים (H2O), לחמצן יש 6 אלקטרוני ערכיות כאטום חופשי (N=6); במולקולה יש לו שני זוגות אלקטרונים לא-קשורים, כלומר 4 אלקטרונים לא-קשורים (n=4); לכן, הערכיות שלו היא 2 (כלומר 6-4).
בחנקן במולקולת אמוניה, הערכיות היא 3.
הבחנה בין ערכיות למספר חמצון
אחת הטעויות הנפוצות בכימיה היא ההתייחסות לערכיות ולמספר חמצון כאל מושגים זהים, אך מדובר בפורמליזם שונה לחלוטין.
בעוד שערכיות מתארת את מספר האלקטרונים המשתתפים בקשר, מספר החמצון הוא מטען היפותטי המוקצה לאטום תחת ההנחה שכל הקשרים הכימיים הם יוניים לחלוטין.
קשרים הומו-גרעיניים: במספר חמצון, קשר בין שני אטומים מאותו יסוד (כמו ב-H2 או CL2) אינו משנה את מספר החמצון (הוא נותר 0), אך בערכיות הקשר נספר במלואו (הערכיות היא 1).
מולקולות טעונות: ביון אמוניום, הערכיות של חנקן היא 5 (הוא משתמש בכל חמשת אלקטרוני הערכיות שלו ליצירת קשרים), אך מספר החמצון שלו הוא 3-.
אלקטרשליליות: מספר החמצון תלוי בהבדלי אלקטרשליליות בין אטומים, בעוד שערכיות מתמקדת רק במספר האלקטרונים המעורבים.
קשר קוולנטי דאטיבי (Coordinate covalent bond) הוא קשר שבו אחד האטומים מספק את שני האלקטרונים של הקשר.
יצירת קשר כזה משנה את הערכיות של האטום התורם אך לא של האטום המקבל.
באמוניה, לחנקן ערכיות 3; כאשר הוא נקשר לבורון טריפלואוריד ליצירת האדוקט, החנקן משתמש בזוג האלקטרונים הבודד שלו, וערכיותו עולה ל-5. הבורון, לעומת זאת, לא תרם אלקטרונים משלו לקשר החדש, ולכן ערכיותו נשארת 3, אף על פי שמספר הקואורדינציה שלו עלה ל-4.
יסודות בשורות השלישית ומטה בטבלה המחזורית מסוגלים ליצור תרכובות שבהן יש יותר משמונה אלקטרונים סביב האטום המרכזי, תופעה המכונה היפרוולנטיות.
דוגמאות בולטות הן (חמישה קשרים, 10 אלקטרונים) ו- (שישה קשרים, 12 אלקטרונים).
לינוס פאולינג הסביר תופעה זו על ידי שימוש באורביטלי של האטום המרכזי (כמו 3d בזרחן או גופרית) לצורך היברידיזציה (כמו ב-).
עם זאת, חישובים מודרניים של אורביטלים מולקולריים מציעים הסברים חלופיים המבוססים על קשרי "שלושה-מרכזים ארבעה-אלקטרונים" (3c-4e), המאפשרים להסביר את היציבות גם ללא מעורבות מסיבית של אורביטלי d.
מחקרים מהשנים האחרונות גילו כי תחת לחץ גבוה מאוד (מאות גיגה-פסקל), הערכיות של יסודות יכולה להשתנות באופן דרמטי והפוך מהצפוי.
לדוגמה, במערכת ליתיום-צסיום, צסיום (היסוד האלקטרופוזיטיבי ביותר בדרך כלל) הופך לאלקטרושלילי יותר מהליתיום ומושך אליו אלקטרונים, מה שמוביל ליצירת תרכובות לא קונבנציונליות כמו ו-.
במערכות C-H-N-O, תנאי הלחץ השוררים בליבת כוכבי לכת כמו נפטון ואורנוס גורמים לפולימריזציה של יוני הידרוקסיל וליצירת מבנים גבישיים אקזוטיים המראים ערכיות בלתי רגילה וקשרי מימן סימטריים.
תגליות אלו מעידות על כך שהבנת הערכיות הקלאסית מוגבלת לתנאי הלחץ והטמפרטורה שעל פני כדור הארץ.
ערן בן ימיני (נולד ב-21 ביוני 1966) הוא מייסד ארגון מגמה ירוקה, ארגון סטודנטים ארצי למען איכות הסביבה.
כיהן כיו"ר התנועה הירוקה שרצה יחד עם מימד לבחירות לכנסת השמונה עשרה.
בן ימיני הוא בעל תואר ראשון בפיזיקה מהטכניון ודוקטורנט להיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת בר-אילן.
בעת שהותו באנגליה בשנות ה-90 נחשף לפעילות סביבתית רבה כנגד כביש M11. עם שובו לארץ סבר כי הפעילות שהתקיימה נגד סלילת כביש חוצה ישראל מעטה, והקים בשנת 1997 את מגמה ירוקה (בתוך החברה להגנת הטבע), ארגון סטודנטים ארצי להגנת הסביבה בכלל, ולמאבק נגד חוצה ישראל בפרט.
לאחר מכן הפכה מגמה ירוקה לארגון עצמאי.
תחת הנהגתו של בן ימיני הרחיב הארגון את פעילותו לתחום נרחב יותר של צדק סביבתי.
בשנים 2004–2007 שימש בן ימיני כרכז המסלול הסביבתי של התוכנית ל"חממה ליזמות חינוכית" במכון לחינוך דמוקרטי, במכללת סמינר הקיבוצים, וכיום הוא מלמד במסלול.
משנת 2003 הוא מנחה תוכנית עמיתי הסביבה של מרכז השל - המכון הישראלי לחשיבה ומנהיגות סביבתית.
בשנת 2008 פרש מתפקיד יו"ר הוועד המנהל של מגמה ירוקה, לאחר שעמד בראש הארגון מאז הקמתו.
ב-2008 הקים בעזרת אלון טל ופעילים נוספים את התנועה הירוקה, כיהן כיושב ראש עד 2010. בעקבות החלטתה של ועידת התנועה באוקטובר 2010 להתמקד בהיבט הסביבתי על חשבון ההיבט הכלכלי והמדיני, הודיע בן ימיני על התפטרותו מתפקיד היושב ראש, אך נשאר בהנהגת המפלגה.
ב-26 ביולי 2013 נבחר לתפקיד יושב-ראש משותף של התנועה הירוקה יחד עם יעל כהן-פארן בבחירות להנהגת התנועה הירוקה.
ב-21 במרץ 2017 החל לשמש כמנכ"ל ארגון חיים וסביבה.
ערמונית הסוסים (שם מדעי: Aesculus hippocastanum) היא מין עץ נשיר גדול, שמקורו באזורים הרריים בבלקן.
הוא נפוץ בימינו ברוב האזורים הממוזגים.
העץ גדל לגובה של עד 35 מטר, בעל נוף עבות.
הפריחה באביב, במַכְבֵּדים זקופים באורך של 10–20 ס"מ, הנושאים 20–50 פרחים לבנים מנוקדים באדום.
פרי הערמונית הוא מפוחית (קפסולה) ירוקה וקוצנית, המכילה בדרך כלל זרע בודד (לעיתים רחוקות 2–3 זרעים), בצבע חום מבריק.
זרע הערמונית מזכיר במראהו את פרי הערמון, ומכאן שם העץ.
למרות הדמיון, אין קשר בין שני סוגי העצים, הנמנים עם משפחות שונות; הערמונית קרובה יותר דווקא לעץ האדר, המשתייך לאותה משפחה.
הזרעים, במיוחד הצעירים והרעננים, רעילים במקצת, והם מכילים סאפונינים אלקלואידים וגלוקוזידים.
אמנם אינם מסוכנים בנגיעה, אולם אכילתם עלולה לגרום חולי; כשנאכלים על ידי סוסים, יכולים לגרום רעידות וחוסר קואורדינציה.
מלבד ערמונית הסוסים, מונה הסוג ערמונית כ-20 מינים נוספים, הנפוצים באזורים הממוזגים בחצי הכדור הצפוני.
פרי ערמונית הסוסים שימש את בריטניה בזמן מלחמת העולם הראשונה להפקת אצטון (וממנו הופק אבק שרפה) בעצתו של חיים ויצמן.
ילדים מכל רחבי בריטניה יצאו ליערות ואספו את פרי הערמון על מנת לעזור במאמץ המלחמתי.
ערן דולב (נולד ב-23 במרץ 1939) הוא רופא פנימי, פרופסור לרפואה שכיהן כקצין רפואה ראשי בצה"ל.
ערן דולב נולד בשנת 1939 בתל אביב בשם ערן זונדלביץ'.
אביו היה שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב ואימו הייתה מורה.
את לימודי התיכון השלים בעירוני א'.
דולב סיים את לימודי הרפואה במסגרת עתודה אקדמאית באוניברסיטה העברית.
את שירותו הצבאי החל בשנת 1965 כרופא גדודי בחטיבת הצנחנים, שבה שירת במהלך הפשיטה על העיירה הירדנית א-סמוע ב-13 בנובמבר 1966 ובקרבות החטיבה בפתחת רפיח במלחמת ששת הימים.
לאחר מכן שימש כקצין הרפואה של סיירת מטכ"ל ובשנת 1968 נטל חלק במבצע תשורה, פשיטת צה"ל על שדה התעופה של ביירות, ובאותה שנה מונה במינוי לשעת חירום כקצין רפואה אוגדתי (1968–1972).
באותה עת סיים את התמחותו ברפואה פנימית ובשנת 1972 מונה לקצין רפואה פיקודי של פיקוד הדרום, תפקיד בו החזיק במלחמת יום הכיפורים.
בתום המלחמה שימש כשנה כרופא אזרחי בקריית שמונה, בסיומה מונה לרופא בכיר במחלקה הפנימית של בית החולים שיבא.
בשנת 1976 השתתף דולב במבצע יונתן באוגנדה.
בשנת 1977 מונה לסגן מנהל המחלקה הפנימית בבית החולים, ובשנת 1978 חזר לשירות צבאי פעיל כסגן קצין רפואה ראשי וכעבור שנה מונה לקצין רפואה ראשי, תפקיד בו החזיק במהלך מבצע שלום הגליל ועד 1983. לאחר מכן נשלח מטעם צה"ל לארצות הברית והשתלם בבית הספר לרפואה של משרד ההגנה האמריקאי.
התמחותו הספציפית היא מחלות עצם וחילוף החמרים של המינרלים ובנוסף, מאז שנת 1987 הוא מומחה למינהל מערכות בריאות.
בשובו ארצה פרש דולב משירותו בצה"ל ומונה למנהל מחלקה פנימית ה' בבי"ח וולפסון (1990–1997) ומאוחר יותר מנהל מחלקה פנימית ה', במרכז הרפואי תל אביב (1998-2005).
דולב סיים לימודי היסטוריה צבאית באוניברסיטת תל אביב (1966–1967) ולימד היסטוריה במכון כהן להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות באוניברסיטה תל אביב (1983–1984).
הוא מלמד היסטוריה של הרפואה באוניברסיטת תל אביב והרצה על כך גם באוניברסיטה המשודרת של גלי צה"ל.
בין השנים 1996–2002 הוא שימש יו"ר הלשכה האתית של ההסתדרות הרפואית בישראל.
דולב הוא פרופסור חבר לרפואה, בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב ופרופסור לרפואה צבאית ולהיסטוריה של הרפואה הצבאית USUHS.
פרסם מאמרים רבים בנושאי מחלות העצם ומשק המינרלים, רפואה צבאית, תולדות הרפואה הצבאית, אתיקה רפואית ומאפייני מחלת השחפת בארץ.
בשנת 2020 הצטרף לעמותה הפרטית "מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה" שמחתה נגד הכרזת מצב החרום בשל נגיף הקורונה והביע התנגדות לחיסון הגורף נגד קוביד-19, של נשים בהריון, ללא ניסוי בטיחות ראוי.
זאת בניגוד לעמדת הרוב המוחלט של הרופאים המומחים בארץ ובעולם, גם בתחום רפואת נשים ומיילדות, שסברו שאין סיכון.
הוא פרש מהעמותה בשנת 2021 ותמך בחיסון נגד COVID-19.
בשנת 2025 הוענק לו פרס איינהורן למפעל חיים.
בשנת 1977 נישא לאשת התקשורת דליה יאירי, ממנה התאלמן ב-2024. מתגורר ברמת השרון.
אחד מילדיו הוא המעצב האמנותי עדו דולב.
המדריך השלם לעזרה ראשונה; עורך מדעי: ערן דולב; עברית: חיים מס, ירושלים: כתר, 1989.
ערן דולב, פרקים בתולדות הרפואה הצבאית (עריכה: גל קוסטוריצה), תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (אוניברסיטה משודרת), תשס"א 2001.
ערן דולב, אלונקה על גב גמל, תל אביב: מערכות והוצאת מודן, 2017.
ערן איוניר (נולד ב-7 באוקטובר 1962) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מנחה ותסריטאי ישראלי.
נולד ב-7 באוקטובר 1962. למד בבית הספר היסודי ע"ש אהרונוביץ' בכפר מל"ל ובתיכון עמי אסף בבית ברל.
התגייס לצה"ל ושירת בלהקת המשטרה הצבאית.
לאחר שחרורו למד בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי ברמת גן בין השנים 1986–1988.
שיחק בתיאטרון אורנה פורת ב"מעלה קרחות" בבימויה של ציפי פינס, בתיאטרון הספרייה ב"גוף להשכיר", "מורתנו היקרה" ו"קערת העץ", שהוצגה אחר כך גם בתיאטרון הבימה.
ב-1994 משחק לצד ספי ריבלין וששון גבאי בהצגה "הקומיקאים", מחזה של ניל סיימון ובימוי של אילן רונן שהוצגה בתיאטרון בית ליסין בשיתוף התיאטרון העממי של אברהם פשנל.
בשנת 1997 השתתף בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר בהצגה "לאלו" שכתב וביים אסטבן גוטפריד, בפסטיבל חיפה להצגות ילדים בהצגה "ביאליק 22".
שנה לאחר מכן הצטרף לקבוצת שחקני תיאטרון חיפה, שם השתתף בהצגות "להיות או לא להיות", "המלט", "גטו", "יתוש בראש", "אומנות המשחק", "אימפרו" ו"החתונה האחרונה".
שיחק בתיאטרון באר שבע בהצגות "קומדיה של טעויות" ו"אפריל הקסום", בתיאטרון בית ליסין בהצגה "שיינדלה" ובתיאטרון אנסמבל הרצליה בהצגה "צרים".
בשנת 2015 שיחק בקומדיה "דרושה עוזרת".
בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא שיחק בהצגות "ערלה","אבאל'ה", "אפשר למות מזה", "אטלנטה" ו"העולם-התחתון".
איוניר הוא בוגר בית הספר לתסריטאות בהנהלת עידית שחורי, שם כתב את תסריט הגמר "פאטמורגנה או פנטזיה מדברית" - קומדיה על בחור שפוגש באהבת נעוריו ומחליט להגשים חלום של שניהם, מופע של להקת ה"פינק פלויד" במכתש.
בשנת 1997 זכה בפרס לעידוד היצירה המקורית על כתיבת התסריט..
כתב מערכונים בשיתוף אסטבן גוטפריד לתוכנית המערכונים של חנה לסלאו.
בשנים 2005–2007 שימש כתסריטאי ב"פינת המשימות" של רותם אבוהב וענת מגן-שבו בתוכנית האירוח של יאיר לפיד.
בטלוויזיה השתתף במספר סדרות - בשנת 1992 התארח בעונה הראשונה של "עניין של זמן" גילם את דני.
בשנת 2004 שיחק בסדרה "אסתי המכוערת" בתפקיד ישראל מארק ובתפקיד הראשי בסדרה "כל שבת שנייה".
במסגרת סרטי גמר של בית הספר לקולנוע סם שפיגל (2011), השתתף בסרט הגמר "דרייבר" בכתיבה ובימוי של יונתן אינדורסקי, בתפקיד נחמן, תפקיד שזיכה אותו בפרס המשחק ע"ש מוסקו אלקלעי..
ב-2008 שיחק בסרט "שלג" בכתיבה ובימוי של יחזקאל לזרוב.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד דר' קירסקי בסרט אסיה אשר זכה בפרס הסרט הטוב ביותר לשנת 2020.
השתתף בקבוצת האימפרוביזציה בתוכנית הטלוויזיה "זאפ לראשון", בה אלתרו השחקנים בשידור חי על פי נתונים שנזרקו מהמנחים.
ההתנסות הבאה הייתה אלתור מול קהל במסגרת המופע "אימפרו" של קבוצת השחקנים של תיאטרון חיפה.
בשנת 2004 הקים את קבוצת "פרוביזורי" באולם צוותא תל אביב - קבוצת שחקנים וקומיקאים המאלתרים מצבים ודמויות לדרישות הקהל.
המופע עדיין מוצג גם כיום.
בין השנים 2003–2005 כתב והגיש פינה אישית בשם "איוניר ומספריים" בתוכנית הערב של שי ודרור ברדיו תל אביב.
הופיע לראשונה בסטנד-אפ במועדון דומינו גרוס ויצא עם מופע סטנד-אפ אישי - "אופטימי למרחקים קצרים".
ערן וולקובסקי (נולד ב-1947) הוא צייר, מעצב גרפי וקריקטוריסט ישראלי.
במשך שנים רבות היה מעצב הבית של קבוצת הארץ.
וולקובסקי נולד בשנת 1947 בקיבוץ בארות יצחק.
למד עיצוב גרפי בבצלאל בין השנים 1970 ל-1974 ובילה את השנה לאחר מכן בציור בלונדון.
הוא עיצב את סורג המעקה של עזרת הנשים בבית הכנסת בקיבוץ.
הוא החל לשמש כעורך גרפי של השבועון הירושלמי "כל העיר" ולאחר מכן, ב-1986, עבר מירושלים לתל אביב והחל לעבוד כמעצב של העיתון היומי "חדשות".
בהמשך הצטרף למערכת "הארץ" כעורך הגרפי וכמאייר.
במשך השנים החל לפרסם קריקטורות פוליטיות בעמוד הדעות של "הארץ".
ב-2008 החליף אותו גל ורטמן כמעצב הגרפי הראשי של עיתוני "הארץ".
ב-2017 זכה וולקובסקי בפרס דוש לקריקטורה.
בנוסף לעיצוב גרפי עורך תערוכות ציורים בגלריות.
רבים מיצירותיו הם ציורים ארץ ישראליים.
מצד אחד אלה ציורי נוף שאפשר לחוש בהם את נפש המקום והמפגש בין הבנוי לטבע ואילו הצד האחר ביצירותיו הם ציורי קולאז', תצרפים פנימיים המובנים ליוצרם ומעורר במתבונן מבחוץ דמיון וסקרנות.
הייחוד שלו שהוא מצייר על פני ציוריו הישנים שלדעתו פג תוקפם והם משמשים כשלד לציור עדכני ועכשווי.
וולקובסקי מפרסם מדי יום את הקריקטורה היומית באתר האינטרנט של "הארץ".
ערן כהן-גרומי (נולד ב-5 ביוני 1970) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף באולימפיאדה (ברצלונה 1992) ובאליפות העולם בשחייה (פרת' 1991), במדי נבחרת ישראל.
החזיק בשיאי ישראל במשחים בסגנונות הפרפר, הגב והמעורב אישי.
החזיק בשיא הישראלי במשחה ל-100 מטר פרפר במשך 16 שנים (בין השנים 1995–1997 דן קטלר החזיק בשיא הישראלי במשחה זה ומנע מגרומי רצף של 18 שנים).
בעל 6 מדליות מהמכביה השלוש עשרה (1989), מהן 2 זהב.
גרומי התאמן בקבוצות השחייה של הפועל ימק"א ירושלים, מכבי ירושלים והפועל ירושלים תחת הדרכתו של המאמן נועם צבי.
בתחרות אירופית לנבחרות נוער שנערכה בליסבון שבפורטוגל בסוף יולי הוא זכה גרומי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:00.93 דקות, שיפור לשיא של זוהר גלילי (1:01.29 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 2:14.90 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט באוגוסט הוא זכה גרומי ב-4 מדליות אישיות, 1 זהב ו-3 כסף.
גלילי, שיפר את שיאו של גרומי בן ה-4 חודשים (1:00.93 דקות).
בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר גב, קבע זוהר גלילי במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 59.95 שניות ובכך היה לשחיין הראשון בישראל ששחה משחה זה מתחת לדקה.
בגמר עצמו שבר לו גרומי את השיא.
במשחה ל-100 מטר פרפר בשלב המוקדמות קבע גרומי שיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 57.69 שניות, אך ויתר על השתתפות במשחה הגמר לטובת המשחה ל-200 מטר גב.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד ביולי 1988 זכה גרומי במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.94 שניות.
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 59.04 שניות.
בתחילת 1989 נסע גרומי לטורונטו לתקופה של כחצי שנה, על מנת לשפר את הישגיו.
הוא חזר לארץ כשבוע לפני שהמכביה החלה.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי אותה שנה כיכב גרומי.
הוא זכה ב-6 מדליות, מהן 2 זהב, 3 כסף ו-1 ארד עם חמישה שיאים ישראלים.
כבר ביום הראשון לתחרות, הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי ומכביה חדש של 55.71 שניות והיה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-56 שניות, שיפור לשיאו של נדב שנל (56.58 שניות).
רבע שעה לאחר מכן, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 58.67 שניות שיפור לשיאו שעמד על (59.14 שניות).
הוא זכה במדליית זהב נוספת במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא מכביה חדש של 2:04.80 דקות.
מדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:07.48 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט כחודש לאחר מכן באוגוסט זכה גרומי ב-3 מדליות זהב.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו, נורווגיה באפריל 1990 זכה גרומי במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.86 שניות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.85 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה זכה גרומי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.76 שניות, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 58.04 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:07.29 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 סיים גרומי במקום ה-28 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.49 שניות ובמקום ה-33 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.47 שניות.
בתחרות גביע חיפה הבינלאומי בשחייה שנערכה בפברואר 1992 זכה גרומי ב-4 מדליות זהב.
במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 57.88 שניות, תוצאה מהירה מהמינימום שניקבע למשחקים האולימפיים, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.91 דקות, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.72 שניות ובמשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.41 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש מאי אותה שנה, שהיוותה תחרות אחרונה לקביעת הסגל האולימפי הצליח גרומי לקבוע את הקריטריון למשחקים האולימפיים (הוא שחה פעמיים מהר יותר מהמינימום הנידרש) בצורה ברורה כשקבע שיא ישראלי חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.64 שניות.
נוסף לכך, הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש נוסף של 56.92 שניות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים גרומי במקום ה-20 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 55.18 שניות, במקום ה-28 במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש נוסף של 57.67 שניות ובמקום ה-37 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.91 דקות.
גרומי לא הצליח לקבוע את הקריטריון לאולימפיאדת אטלנטה (1996).
במשחקים עצמם דן קוטלר שבר במשחה ל-100 מטר פרפר את שיאו הישראלי של גרומי ב-7 מאיות השנייה והעמיד אותו על 55.11 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסביליה שבספרד באוגוסט 1997, סיים גרומי במקום ה-10 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 25.22 שניות ובמקום ה-11 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש נוסף של 54.48 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 54.91 שניות ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששוחה משחה זה מתחת ל-55 שניות.
במקום החמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.64 דקות, ביחד עם איתן אורבך, ודים אלכסייב וברוק ובמקום השביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.10 דקות, ביחד עם אורבך, אורן אזרד וברוק.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיסטנבול שבטורקיה ביולי 1999, קבע גרומי במשחה ל-50 מטר פרפר תוצאה של 25.36 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר תוצאה של 55.21 שניות.
לאחר שפרש גרומי משחייה תחרותית הוא נבחר בשנת 2000 לתפקיד יושב ראש ועד הספורטאים שליד הוועד האולימפי הישראלי, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2004. מאז הוא נשיא כבוד של הארגון.
משנת 2004 ועד שנת 2008 שימש כחבר בוועדה המקצועית של איגוד השחייה הישראלי.
חבר במנהלת הספורט ההישגי של ישראל.
הוא הבעלים של בית הספר לשחייה "המרכז הישראלי לשחייה", שהוקם על ידי יואב ברוק וניר טוביס, באורנית וכפר שמריהו.
הוא דוד של השחיין האולימפי הישראלי גל כהן גרומי.
בשנים האחרונות מארגן ומשתתף גרומי בתחרויות שחייה למסטרס.
ערן בן זאב (נולד ב-7 באוגוסט 1959) הוא שחקן, במאי, מנחה, עיתונאי ומחנך ישראלי.
ערן בן זאב נולד בתל אביב לבתיה, מורה במקצועה, ומרדכי בן זאב.
בהיותו בן שנתיים, עברה המשפחה לחיפה בעקבות הקמתו של התיאטרון העירוני חיפה, שאביו היה בין מייסדיו.
אחיו הגדולים הם הזמר דורי בן זאב והמחזאית והמשוררת חמוטל בן זאב.
ערן גדל בבית שכולו תיאטרון, אך לא שאף בעצמו להיות שחקן.
בילדותו ובנערותו שיחק כדורגל במכבי חיפה.
את שירותו הצבאי עשה בנח"ל בקיבוץ רביבים.
עם תום שירותו נסע לטיול בארצות הברית.
בן זאב עבר לגור בתל אביב ולמד בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב (1988-1985).
בתום לימודיו שיחק בתיאטרון חיפה בהצגה "חיי נישואים", לפי ספרו של דוד פוגל, בבימויו של גדליה בסר, לצד אביו.
אחר כך רוני פינקוביץ' קרא לו ולבוגרים אחרים של ניסן נתיב להעלות את ההצגה "פרודו".
הם עשו חזרות במשך חצי שנה והציגו במשך שנתיים (1988-1987) בתיאטרון הבטון, מה שהיה מפעל סוכר נטוש באזור התעשייה ברמת גן.
ההצגה שׂוחקה כולה בשפת הג'יבריש והשתתפו בה רחל שור, ארז שפריר, סיגל פרחי, רותי שמואלוב, נועה גולדברג, אבשלום לוי ויוחנן הרסון, והיא מספרת על ארוחת ערב של אנשי צמרת שההזיות והתשוקות מציפות אותם והחיים הפנימיים מתערבלים בחיים המעשיים והופכים אותם על פיהם.
בשנים 1993-1989 שיחק בן זאב בתיאטרון החאן.
הוא שיחק בהצגה "לוקאס הפחדן", מאת נסים אלוני, בבימויו של אלדד זיו, בה שיחק גם משה איבגי.
שיחק ב"אהבת מוות", מאת ענת גוב, בבימויו של אלדד זיו; ב"ירושלימה", מאת יוסף אל-דרור, בבימויו של גדי רול, שעסקה בסינדרום ירושלים; ב"מלון מינסק", מאת חנן פלד, בבימויו של ערן בניאל, בתפקיד הראשי יחד עם מוטי כץ.
אחר כך עבר בן זאב לתיאטרון באר שבע, שם גילם ב-1993 את פוגאר בהצגה "נוכלים ואוהבים", מאת ג'ורג' פרקר, בבימויו של האנגלי פיטר ג'יימס.
איתו שיחקו ליאור אשכנזי, נורמן עיסא, אסף אשתר, ואחרים.
בהצגה "חלום ליל קיץ" (בבימויו של שחר סגל), גילם את דמותו של בעל המלאכה שגם.
הוא שיחק נהג מונית בהצגה "כסף קל" פרי עטו של ריי קוני, וגילם את אחד מאנשי העיירה בהצגה "אשת האופה", בבימויו של גדי רול, בה כיכב זאב רווח.
בן זאב וקצין משטרה בהצגה "התאומים מוונציה" מאת קרלו גולדוני, בבימויו של מיקי גורביץ'.
בתפקיד התאומים שיחק אבי קושניר.
בן זאב שיחק את מוזו בהצגת הילדים "אוזו מוזו מכפר קאקארוזו" פרי עטו של אפרים סידון.
הוא שיחק בהצגת הילדים "וגר זאב עם כבש" שכתבה אחותו חמוטל בן זאב.
ההצגה זכתה בפרס הצגות הילדים בחיפה (1997) ונשלחה לייצג את ישראל בפסטיבל הצגות בינלאומי בטרומסו, נורווגיה.
הוא שיחק בהצגה "חלם" שזכתה בפרס בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2009.
בן זאב משחק בהצגה "החיפושיות" בתיאטרון הקיבוץ, שכתבה חמוטל בן זאב וביים יקי מחרז.
ההצגה יצאה ב-1999. היא מספרת על חיפושית בשם שירי (מיכל ברנד) שנולדה עם נקודות שחורות בשמורה של חיפושיות עם נקודות אדומות.
היא נדחית בשמורה ומתביישים בה, עד שהיא עוברת לשמורה של חיפושיות שחורות, שם היא מתקבלת בהערצה, מתחתנת עם חיפושון ונולדים להם ילדים.
בן זאב משחק בתפקיד כפול.
ב-1993 הופיע בסרט "נקמתו של איציק פינקלשטיין" בתפקיד רפי ביסקר.
באותה השנה גם שיחק בסדרה "קופיקו", בה גילם את אברום, בעלה של שושנה והשכן של משפחת לזר, וב-2009 הופיע שוב בסדרה בתפקיד ראש הממשלה.
בשנים 2009-2007 שיחק בן זאב בתיאטרון בית ליסין, בהצגה "האגם המוזהב", מאת ארנסט תומפסון, בבימויו של רוני פינקוביץ'.
הוא גילם את הדוור צ'רלי, חבר ילדות של צ'לסי (קרן צור) שמחזר אחריה.
בן זאב שיחק בשתי הצגות שכתב וביים גור קורן ונטלו חלק בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא.
האחת ב-2011, "מחזה ליום המשפחה", קומדיה המתארת שיחה רגשית ומעמיקה בבית זונות בין הלקוחות, הזונה והסרסור ומציגה פער בין הסיטואציה לתכנים.
בהצגה שיחקו גם עירית נתן בנדק, עומר עציון וגור קורן.
ההצגה השנייה "עדות שקר" ב-2012, לצידו שיחקו יניב ביטון וגניה סנופ.
מאז 2005 עורך בן זאב מופע אימפרוביזציה בשם "על הבמה" ביחד עם ניר רון ויואב בר-לב.
בן זאב הגיש בערוץ הספורט את התוכנית "חמש על האש", תוכנית בידור על כדורגל שהייתה תוכנית הדגל של הערוץ בעונת המשחקים 1994/1995. הוא הגיש גם את השעשועון "הגול הגדול".
בשנת 1999 הגיש במקביל בערוץ 2 ובערוץ הספורט את התוכנית "מלך הפנדלים", ששודרה במחציתם של המשחקים המרכזיים.
היה זה שעשועון טלוויזיוני, שהזוכה בו אמור היה לזכות ב-5,555,555 שקלים.
איש לא זכה בסכום, אבל התוכנית זכתה לפופולריות גדולה מאוד.
בן זאב הגיש את קלטת האליפות של מכבי חיפה (עונת 2000/2001), והגיש במשך שלוש שנים (2001–2004) תוכנית שבועית בשם "קולות מהיציע" בערוץ הקבוצות (ערוץ נישה שהיה שייך למכבי חיפה והפועל תל אביב).
בן זאב שיחק במגוון רחב של תפקידי אורח בתוכנית "זהו זה!" (1989–1992).
שיחק תפקיד קבוע של עוזר במאי בתוכנית "המופע של קושניר" ששודרה בערוץ הראשון (1999).
שיחק שוטר בסדרה "החיים זה לא הכול".
שיחק את הפסיכולוג של גרשון (גרי) מנדלבאום (יניב פולישוק) ב"הפיג'מות" (2004).
הוא שיחק את אייל בסדרת הטלוויזיה "הכל דבש" (2007).
הוא גילם את דמותו של בנצי שלום, ראש הממשלה בסדרה "הנפילים" (2008).
הוא שיחק בעונה הראשונה של הסדרה "פולישוק" (2009).
את יוז'י ולדמן, בעל אולם האירועים "ארמונות טוסקנה" וחבר במועצת מל"ל.
בן זאב שיחק בתפקיד הראשי בסרטה הקצר של אלה פוליצר "להציל את תקווה".
הוא מגלם את צביקי, מורה לנהיגה שדורס את הכלבה תקווה, מכאן מתחוללת התרחשות עניינים סוערת ומצחיקה.
הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי וולג'ין בירושלים 2009 ובפסטיבל הבינלאומי ה-13 לסרטי סטודנטים, 2009.
בן זאב משחק בסרט האוטוביוגרפי "רסיסי אהבה" של הבמאי ניסים נוטריקה (2011).
הוא מגלם את אברהם ליפשיץ, השכן ניצול השואה של סמי (יחזקאל לזרוב) ומלכה (ריימונד אמסלם).
מיכה (עידן שלו), ילדם של הזוג בורח לביתו של אברהם ליפשיץ מפחד אביו האלים וגדל אצלו.
בן זאב מועמד לפרס האקדמיה לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט.
כתב טור אישי בעיתונות המקומית ברשת שוקן וב"מגזין המושבות" משנת 2007 עד 2010.
באוקטובר 2012 סיים לביים הצגת יחיד עם איל מסד, שחקן שחולה בטרשת נפוצה, ומבצע את ההצגה כולה על כיסא הגלגלים שלו.
בן זאב מלמד תיאטרון בתיכון המושבה בזכרון יעקב ובתיכון בית אקשטיין בגן שמואל.
בשנת 2024 חלה במחלת קדחת הבהרות, המועברת בעקיצת קרצית, שהובילה לקטיעת רגליו והוא מתנייד מאז בכיסא גלגלים.
ערן ברוך (נולד ב-15 באוקטובר 1966) הוא איש חינוך, פובליציסט ופעיל חברתי.
לשעבר מנכ"ל ארגון בינה העוסק בחינוך לזהות יהודית ותרבות ישראלית וראש הישיבה החילונית בתל אביב.
ברוך נולד וגדל בקיבוץ נתיב הל"ה.
עם גיוסו לצה"ל שירת בחטיבת גולני, בה עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
ברוך לחם בלבנון ושימש מפקד פלוגה בגדוד 51. לאחר שחרורו מצה"ל עסק בחינוך ועבודה עם בני נוער בתנועה הקיבוצית, וריכז את תחום הנוער והצעירים בסמינר אפעל.
היה מיוזמי ומקימי ארגון בינה, שעוסק בחינוך לזהות יהודית ותרבות ישראלית.
הארגון הוקם על ידי אנשי רוח ומעש מהתנועה הקיבוצית לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין ב-1995 כדי ליצור זרם של יהדות הומניסטית וליצור שפה משותפת שתוכל לתרום לאיחוי הקרע בעם, בין הציבור החילוני לציבור הדתי.
בינה מתמקדת בלימודי יהדות ובעשייה חברתית בשכונות.
ברוך אף שימש כראש הישיבה החילונית בינה.
בשנת 2012 יזם פרויקט משותף עם חטיבת גולני לגיוס קבוצת בני נוער כקבוצה אחידה לחטיבה, למסלול בן 3 שנים.
ברוך מרצה וכותב רבות בנושאי יהדות כתרבות, צדק חברתי, דת ומדינה.
הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני בלימודי פרשנות ותרבות מאוניברסיטת בר-אילן.
ערן הדס (נולד ב-1 בינואר 1976) הוא משורר, עורך שירה, אמן מדיה דיגיטלית, מוציא לאור ואיש היי-טק ישראלי.
הוא מתכנת ומרצה בתחום תרבות הרשת, בעל תואר שני במחשבים מאוניברסיטת בר-אילן (2002), חבר בקבוצת המשוררים גרילה תרבות וקבוצת הנטארט "בנות טיורינג".
הוא עוסק בחיבור בין שירה לבין טכנולוגיה, ובין שיתופי הפעולה שלו תוכנה שמחברת שירים על-סמך גלי המח של הכותב, ורובוטית שמראיינת בני-אדם על אנושיות.
שיריו של ערן הדס הופיעו לראשונה בכתב העת "מעין" בשם הבדוי צאלה כץ.
לצאלה כץ הורכבה ביוגרפיה דמיונית כמשוררת שכתבה את השיר "סופרפארם" של הדס.
בספרו "היום השני" חוקר הספרות ניסים קלדרון מתייחס לשיר כשירה של צאלה כץ וניכר שלא הכיר את ערן הדס כשנכתב הספר.
בהמשך פרסם הדס שני ספרי שירה באינטרנט בגרסת ויקי, את הספר "era" ואת הספר "Heavy Meta".
ספרו השלישי, "אנשים שאתה עשוי להכיר", יצא בהוצאת פלונית והוא למעשה מניפולציות ממוחשבות על שיריה כשחלק משירי הספר הם תוצאות החיפוש העולות במנוע החיפוש של גוגל ואחרים הם שירים שחולל מחשב.
ספר שיריו החמישי, "מקש הרווח", מכיל גם אסופה של שיריו מספריו הקודמים.
הספר נבחר לספר השנה במספר כתבי-עת ואתרים.
בשנים 2010/2011 היה אוצר-שותף של "גלריה 1024", הגלריה המקוונת העברית הראשונה שהופיעה באתר וואלה!.
הדס השתתף כפרפורמר-משורר בהצגה "גן העדן האבוד", שזכתה בפרס הצגת השנה בפסטיבל עכו בשנת 2014.
בשנת 2016 הקים ביחד עם דניאל עוז את הוצאת הספרים העצמאית "ברחש", המתמחה בספרי שירה וקומיקס.
בשנת 2017 היה הדס אמן-אורח במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
בשנת 2019 בנה את התוכנה שיצרה את המילים לשיר הוויראלי "Blue Jeans and Bloody Tears".
ספרו "תאים", שנכתב במסגרת שהות אמן במכון ויצמן, זכה בפרס ברווז הזהב ע"ש דודו גבע לשירה אלטרנטיבית לשנת 2022. מתוך נימוקי השופטים: "הדס כונן נוסח דיגיטלי עברי חלוצי, פרינג'י, קרנבלי וייחודי של שירה ישראלית.
הוא גיבש פואטיקה דיגיטלית אוונגרדית המעניקה ארגז כלים אסתטי לדיון פילוסופי ואתי בסוגיות מרתקות של קיברנטיקה ופוסט-אנושיות".
הדס מרצה באוניברסיטת תל אביב וב"בית הספר לאומנויות המילה" בירושלים.
הוא חיבר את הפלינדרום "רק פושטק עלוב בולע קטשופ קר".
הדס נשוי לקומיקסאית והמאיירת קרן כץ.
הוא מתגורר בדרום תל אביב.
"אנשים שאתה עשוי להכיר" (הוצאה פלונית, 2011)
כל הספרים להלן יצאו לאור בהוצאת ברחש:
"ארבעים ושתיים", מאת אלה נובק (2016)
"הלימת מילה", ספר השירה הפלינדרומית הראשון בעברית מאת נעם דובב (2020)
ערן בדינרי (נולד ב-20 באוקטובר 1975) הוא מוזיקאי, סופר ומשורר ישראלי.
בדינרי נולד בקריית מוצקין וגדל בקריית ביאליק.
בהיותו בן עשר החל את לימודיו המוזיקליים.
בין מוריו נמנים ברק חנוך, רפי קדישזון, מורדי פרבר וירון חסון.
כמו כן למד ספרות באוניברסיטת חיפה אולם במהלך לימודיו בחר לפרוש מן המסגרת האקדמית ולהקדיש את זמנו לקריאה מרובה.
לאחר שירותו הצבאי עבר להתגורר בתל אביב, שם הופיע עם שיריו כזמר וגיטריסט בלהקתו "דיסוננס" אשר בין חבריה נמנו חברי להקת "סינרגיה" - הבסיסט עירון שבתאי והמתופף אורי רז.
בעקבות משיכתו למוזיקה אמנותית פירק את הלהקה והחל להופיע לבד עם יצירותיו הפוליפוניות לגיטרה.
בשנת 2003 פרסם את האלבום "Solo Portrait".
על אודות אלבומו זה נכתב במגזין האוזן השלישית: "אלבום בו הגיטרה משרטטת קווים מלודיים מפותלים ואינסופיים במסורת המבורכת של הגיטריסטים בחברת ECM."
בשנת 2020 פרסם את הרומן "נונקונף", אשר על כתיבתו שקד במשך שנים.
אהבה אינה תלויה במימושה (2018)
ערן הירש (נולד בשנת 1970) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה.
בעל מדליית כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).
אביו, משה הירש, היה יו"ר אגודת מכבי חיפה ויו"ר איגוד השחייה בישראל עד למותו מהתקף לב בשנת 2002. הוא למד במגמת ביולוגיה בבית הספר הריאלי והתאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתם של נדב בטשא ועדי ולפמן.
בתחרויות השחייה לנוער של המכביה ה-12 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1985 זכה הירש במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:02.8 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה הירש במדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי, אחרי שגב פורת מהפועל גליל עליון (16:09.49 דקות), ויוחאי ליפשיץ מהפועל עמק יזרעאל (16:30.96 דקות).
בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 זכה הירש במדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם שגב פורת, שגיא שטיגמן ואייל שטיגמן בתוצאה של 7:54.21 דקות.
נוסף לכך, הוא קבע במשחה ל-400 מטר חופשי תוצאה של 4:12.45 דקות וסיים במקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:00.20 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות אישיות, כסף וארד.
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכה הירש במדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ביחד עם יואב ברוק, שגב פורת ורז דר בשיא ישראלי חדש של 9:39.99 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.75 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.59 דקות.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1991 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.22 דקות, אחרי יואב ברוק (1:54.51 דקות) ולפני רז דר (1:57.67 דקות).
כיום הירש נשוי ומתגורר בארצות הברית.
ערן אוליאל (נולד ב-17 באוקטובר 1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף אשר שימש בתפקידו האחרון כקצין חי"ר וצנחנים ראשי.
לפני כן, שימש מפקד חטיבת כפיר, ראש מחלקת מבצעים באמ"ץ, מפקד חטיבת שועלי מרום, קצין אג"ם של אוגדת עזה ומפקד גדוד 890.
אוליאל נולד ביד אליהו וגדל בשכונת האוניברסיטה בכפר סבא.
הוא למד בתיכון גלילי בכפר סבא.
התגייס לצה"ל במרץ 1996, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בסיום הקורס שב לגדוד 101 ומונה למפקד מחלקה בפלוגת "גרזן", והשתתף בלחימה בדרום לבנון.
לאחר מכן שירת כסגן מפקד פלוגה.
בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול - פלוגת "הארזים".
לאחר מכן מונה למפקד פלוגה מסייעת בגדוד 101. בשנת 2004 מונה למפקד פלחה"ן צנחנים והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
במלחמת לבנון השנייה היה בחפיפה לתפקיד סגן מפקד גדס"ר צנחנים, ולאחר המלחמה נכנס לתפקיד ושימש בו בין השנים 2006–2008. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בסיום הלימודים חזר לחטיבה ומונה לקצין אג"ם של חטיבת הצנחנים בין השנים 2009–2010.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף גדס"ר במרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. בהמשך שירת כמפקד גדוד 890 בין השנים 2011–2013. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת עזה בין השנים 2013–2015, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע צוק איתן.
הוא עסק בהכנת התוכניות למבצע ועסק בהסקת מסקנות מהמבצע.
באפריל 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שועלי מרום, ושימש בתפקיד עד יולי 2017. באוגוסט 2017 מונה לראש מחלקת מבצעים באמ"ץ, ושירת בתפקיד זה עד 12 ביוני 2019. ב-4 ביולי 2019 מונה למפקד חטיבת כפיר.
במהלך תפקידו הוכפפה החטיבה לעוצבת הבזק, ושודרגו יכולותיה במסגרת הפיכתה לחטיבת חי"ר-אש מתמרנת ורב זירתית.
בתפקיד זה שירת עד 27 במאי 2021. לאחר מכן יצא ללימודים באוניברסיטה לביטחון לאומי, בוושינגטון שבארצות הברית.
ב-28 בספטמבר 2023 הועלה לדרגת תת-אלוף (תא"ל) ומונה לקצין חי"ר וצנחנים ראשי.
אוליאל מתגורר בכפר סבא, נשוי לדפנה ואב לשלושה.
בעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת אריאל.
ערן בורוכוב (נולד ב-23 בדצמבר 1962) הוא מרצה, מחבר ספרי הדרכה ומנטור ישראלי בתחום עיבוד תמונה, ניו מדיה וגרפיקה ממוחשבת.
בורוכוב נולד וגדל בתל אביב.
הוא התחנך בבית הספר החקלאי של פרדס-חנה.
בשנת 1979 התגייס לצה"ל וב-1982 השתחרר בדרגת סמל לאחר שירות כסמל מבצעים באג"מ.
לאחר שחרורו מצה"ל, למד בורוכוב לימודי מוזיקה בבית הספר רימון והיה חבר במספר הרכבים מוזיקליים.
בשנת 1986 יסד את "גוּטה" - סטודיו לגרפיקה ממוחשבת ועיצוב, והיה בין הראשונים להשתמש במחשבי מקינטוש.
בין השנים 1990–2000 שימש כמנהל מערכות מידע במשרדי הפרסום "קשר בראל" (כיום "מקאן תל אביב"), "ראובני פרידן" ו"פובליסיס אריאלי", שם הקים את מחלקות המולטימדיה והאינטרנט.
באוקטובר 2004 הוציא בורוכוב לאור את המגזין "זמן דיגיטלי" אשר ראה אור אחת לחודשיים ועסק בנושאים מגוונים, בהם צבע, זמן, צילום, צליל, מיסטיקה ועוד.
בשנת 2011 הפיק את כנס "פוטושואו" בבית ציוני אמריקה בתל אביב, בו לקחו חלק הצלמים זיו קורן, מיכה ברעם, עדי נס, אלכס ליבק, ורדי כהנא ועוד.
בשנת 2000 הקים את "מכללת מנטור" ללימודי צילום וגרפיקה ממוחשבת ברחוב ריינס שתל אביב, ובשנת 2014 העתיקה המכללה את מעונה למתחם הבורסה ברמת גן.
בדצמבר 2002 הפיק את הכנס הראשון "זמן דיגיטלי", שהפך לאירוע הגדול ביותר בישראל בתחום הניו מדיה.
בורוכוב מרצה בארץ ובעולם בתחום עיצוב גרפי וניו מדיה, עיבוד תמונה וצילום.
הוא נמנה עם צוות המרצים באקדמיה לעיצוב בצלאל, במכללת הדסה, במכללת שנקר, במכללת ויצו חיפה, במכללת רופין, ובמכון טכנולוגי חולון (H.I.T).
בורוכוב מתגורר בכפר סבא, נשוי לנעמה ואב לשני בנים.
בשיתוף עם דקל מועלם.2003מנטורPhotoshop Cookbook"מתכונים בפוטושופ", ספר שמיועד לבעלי רקע בתוכנה ומציג טכניקות מתקדמות.
בשיתוף עם טל ניניו ויגאל לוי2003מנטורפוטושופ 7+CSבשיתוף עם טל ניניו.
רובו של הספר הוא העתק של ספרו הקודם על פוטושופ 7, בצירוף מספר פרקים על חידושי גרסת CS.2004מנטור פוטושופ CS2 המדריך המלא לעיבוד תמונה בתוכנת Photoshop CS2 .
2005 מנטור Iphone המדריך העברי המלא לשימוש באייפון מבית Apple 2009 מנטור Photoshop Cookbook 3 "מתכונים בפוטושופ" - פוטושופ למתקדמים 3 2013 מנטור פוטושופ CS6 - המדריך המלא מדריך לתוכנת Photoshop CS6 2013 מנטור Lightroom המדריך המלא לעיבוד תמונה בתוכנת אדובי לייטרום 2015 מנטור
ערן הלפרן (נולד ב-1953) הוא רופא ישראלי מומחה ברפואה פנימית.
כיהן כמנהל מרכז רפואי רבין (בילינסון) ויו"ר איגוד בתי החולים בישראל.
הלפרן נולד בחיפה וגדל בשכונת הדר.
הוא בן להורים שעלו לישראל מגרמניה.
למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית.
את הסטאז' עשה ברפואה פנימית בבית חולים הדסה.
את שירותו הצבאי עשה כרופא גדודי בחטיבת גולני.
לאחר סיום שירותו הצבאי, עבד במרכז רפואי העמק.
ב-1991 מונה למנהל מחוז חיפה וגליל מערבי בשירותי בריאות כללית.
ב-1997 מונה למנהל מרכז רפואי העמק בעפולה.
ב-2002 מונה לסמנכ"ל ומנהל חטיבת בתי החולים בשירותי בריאות כללית.
ב-2007 מונה למנהל מרכז רפואי רבין וכיהן בתפקיד עד מרץ 2019. ב-2011 נבחר ליושב ראש איגוד בתי החולים.
הלפרן בעל תואר מוסמך במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
נשוי למאיה, רופאה במקצועה, ואב לשני בנים ובת.
בתו רופאה ואחד מבניו, עודד הלפרין, הוא ראש המועצה המקומית כפר תבור, שהיה צעיר ראשי הרשויות המקומיות בישראל עד הבחירות המוניציפליות ב-2024.
ערן דורון (נולד ב-2 בינואר 1972, ט"ו בטבת התשל"ב) הוא ראש המועצה האזורית רמת נגב מאז 2017, יושב ראש ועדת החינוך במרכז המועצות האזוריות וחבר דירקטוריון במספר חברות ציבוריות בנגב.
בעבר היה מנכ"ל ומנהל אגף חינוך וקהילה ומנהל פיתוח התיירות במועצה האזורית ומנהל בית ספר שדה שדה בוקר.
דורון גדל בעיר כרמיאל שבגליל.
בילדותו היה חבר בתנועת הנוער חוגי סיירות של החברה להגנת הטבע שם נחשף לראשונה לחיים בנגב.
בצעירותו הגיע לנגב למדרשת בן-גוריון שבנגב ושם נשאר לגור.
דורון הוא בוגר בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית ובוגר תוכנית "עמיתי סביבה" של מרכז השל.
מוסמך לתואר שני בלימודי סביבה ותואר ראשון בגאומורפולוגיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בוגר קורס מדיניות ציבורית של אוניברסיטת דיוק בעל תעודת הוראה ובוגר תוכנית למנהלי בתי ספר.
ב-2007 לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר מנדל למנהיגות חינוכית שב דורון לרמת הנגב והחל לעבוד במועצה האזורית בתפקידי ניהול שונים.
לאחר שנים כרכז קורס מורי דרך של משרד התיירות ומנהל חוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע באזור הדרום, מונה ב-1999 דורון לתפקיד מנהל בית ספר שדה שדה בוקר ושימש בתפקיד זה עד 2003. בתקופה זו זכה בית הספר במגן השר לאיכות הסביבה לחינוך הסביבתי.
לאחר מכן שימש כמנהל תחום פיתוח משאבים במדרשת שדה בוקר.
במועצה שימש בתחילת הדרך כמנהל השותפויות עם הקהילה היהודית בארצות הברית.
לאחר מכן מונה למנהל מחלקת התיירות.
בתפקידו כמקדם פרויקטים בחברה הכלכלית בתחום האנרגיות המתחדשות ריכז דורון את העבודות להקמת מרכז כוח סולארי בשטח המועצה (רמת הנגב ומצפה רמון הם האזורים עם הניצולת הגבוהה ביותר לאנרגיה סולארית בארץ).
במסגרת עבודתו ניהל דורון מכרז להקמת מרכז כוח סולארי באזור היישוב אשלים בשטח המועצה במטרה להגדיל את כמות החשמל מאנרגיות לא מזהמות שבשימוש תושבי המועצה.
הפרויקט היה הגדול מסוגו בארץ.
בשנת 2010 מונה דורון למנהל אגף החינוך במועצה, חיבר בין אגף החינוך, הגנים והמתנ"ס ובכך הקים את אגף חינוך וקהילה הפועל היום ברמת הנגב.
בתפקיד זה ריכז תחתיו את כל תחום החינוך, הפורמלי והבלתי פורמלי, הספורט, התרבות ותרבות הפנאי לילדים, נוער ולמבוגרים.
ביוני 2015 לאחר שמנכ"ל המועצה חגי רזניק עבר לשמש כיועצו של שר הבינוי השיכון יואב גלנט מונה דורון על ידי ראש המועצה שמוליק ריפמן למנכ"ל המועצה האזורית רמת הנגב לאחר שמונה שנות עבודה במועצה.
ב-4 באפריל 2017 החליף את ריפמן אשר הלך לעולמו בעקבות מחלה קשה לאחר שכיהן כראש מועצה במשך 25 שנה.
בבחירות 2018 הוכרז דורון כראש המועצה לאחר שהיה המועמד היחיד לתפקיד.
בשנת 2019 נבחר ערן דורון לתפקיד יושב ראש ועדת החינוך במרכז המועצות האזוריות.
בשנת 2020 החל לשמש כציר בקונגרס הציוני הל"ח מטעם מפלגת דרך ארץ.
דורון מתנדב כחבר ביחידת החילוץ הר הנגב.
באוגוסט 2022 פרסם העיתונאי בן כספית בחשבון הטוויטר שלו כי ככל הנראה דורון ישובץ במפלגת כחול לבןִ בראשות בני גנץ.
בדצמבר 2022 הוענק לדורון אות בן-גוריון מטעם אוניברסיטת בן-גוריון, על פעילותו הציבורית למען תושבי הדרום, פיתוח הנגב וקידום החברה הישראלית על שלל גווניה.
דורון נשוי לעינת, ואב לארבעה ילדים.
בתחילת 2011 נולדו למשפחה שלושה ילדים.
בסיפור יוצא דופן, שתועד בתוכנית "עובדה" עם אילנה דיין, הביאו בני הזוג ערן ועינת זוג תאומים מאם פונדקאית בהודו.
בעודם מלווים את האם הפונדקאית נכנסה עינת להריון.
שלושת התינוקות נולדו בהודו ובארץ וגדלים במדרשת בן-גוריון.
ב-2014 יזם והפיק ביחד עם מיכל בהרב-עוזרד את הספר-דיסק "חיים גורי – עשוי מאותיות" עם 15 משיריו של חיים גורי בביצועים חדשים.
באלבום מופיעים שירים בביצועם של שלמה גרוניך, שלמה בר, רונה קינן, ברי סחרוף, אריק סיני ועוד.
ב-2004 כתב ביחד עם יעקב עייני את ספר הטיולים 'מטיילים בנגב' בהוצאת מדרשת שדה בוקר וטבע הדברים
ב-2002 ערך ביחד עם מיכל בהרב את הספר 'במרחב המילים' בהוצאת מדרשת שדה בוקר
בין השנים 1999 ל-2003 כתב את מדור הטיולים 'הנקודה הדרומית' בכתב העת טבע הדברים
ערן ויגודה-גדות (נולד ב-1966) הוא חוקר מדע המדינה, ניהול, מנהל, ומדיניות ציבורית המתמחה בחקר המנהל והממשל בישראל, פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה.
היה המייסד וראש המחלקה הראשון של המחלקה למנהל ומדיניות ציבורית (2003-2008), ראש בית הספר למדעי המדינה (2009–2013), ודיקן הפקולטה למדעי החברה ע"ש שמואל והרטה עמיר באוניברסיטה בשנים 2016–2020.
ערן ויגודה-גדות נולד בקריית חיים.
סיים את בית הספר התיכון אורט קריית ביאליק ב-1984. שירת בצה"ל בשירות סדיר בשנים 1986–1990 ועדיין משרת במערך ההגנה האווירית בדרגת רב-סרן.
סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה בשנת 1993, תואר שני במנהל ומדיניות ציבורית ב-1995, ותואר שלישי ב-1999 באותו תחום, כל התארים באוניברסיטת חיפה.
לאחר תקופת פוסט-דוקטורט בבריטניה ובארצות הברית (אוניברסיטת ג'ורג'יה) חזר לישראל והצטרף לאוניברסיטת חיפה כמרצה בתחום הניהול והמנהל הציבורי.
מ-2006 הוא פרופסור בבית הספר למדע המדינה ועמד בראשו בשנים 2009–2013. ייסד את המרכז לניהול ומדיניות ציבורית באוניברסיטת חיפה בשנת 2004. אשר מוביל משנת 2001 ועד היום את פרויקט ההערכה הבינלאומי העיקרי לביצועי המגזר הציבורי בישראל מזווית הראייה של הציבור שזוכה לחשיפה תקשורתית נרחבת מדי שנה.
הקים את המעבדה הבינתחומית-התנהגותית לחקר ארגונים ציבוריים ומדיניות ציבורית (POP-I Lab).
במהלך השנים שימש חוקר אורח באוניברסיטאות שונות בעולם וביניהן אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ג'ורגיה (ארצות הברית), אוניברסיטת מקגיל (קנדה), אוניברסיטת לובן (בבלגיה), FGV (ברזיל).
יו"ר ועדת פרס ישראל בתחום מדע המדינה לשנת 2020.
פרופ' ויגודה-גדות פרסם 13 ספרים וכ-250 מאמרים ופרסומים אחרים בכתבי עת מדעיים ובבימות אקדמיות שונות.
ספרו הראשון התפרסם ב-2002 ועסק בהיבטים בינתחומיים של מנהל ציבורי.
ספרים אחרים שהתפרסמו במהלך השנים עסקו בסוגיות של פוליטיקה ארגונית, אמון הציבור בממשל ומאבק הדמוקרטיות בחברות מודרניות למיסוד מנהל ציבורי יעיל ומוצלח.
ספרו האחרון עוסק באינטליגנציה ממשלית.
פרסומיו זכו לתהודה רבה בקהילה האקדמית וחלקם זכו בפרסים מטעם אגודות אירופאיות ואמריקאיות לניהול ומנהל ציבורי (European Group of Public Administration, American Society for Public Administration, Academy of Management)
ערן דורון (13 במאי 1972 - 4 באפריל 2016) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר חזה.
דורון התאמן בקבוצת הפועל מרכז וייסגל רחובות בהדרכתה של שוש בילדרמן ובהמשך שחה בקבוצת מכבי תל אביב.
באליפות ישראל לילדים שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 1983 הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:26.68 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:10.04 דקות.
במשחה נועם שנערך בנהריה בדצמבר 1985 קבע דורון במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 1:15.76 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 2:45.83 דקות.
באליפות החורף של הפועל שנערכה בחולון בינואר 1987 זכה דורון במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 33.41 שניות, אחרי עופר ברגר (32.61 שניות) ושגיא שטיגמן (32.65 שניות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט ביולי 1987 זכה דורון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 2:40.44 דקות, לפני אילון כהן ממכבי ירושלים (2:43.02 דקות).
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1988 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.52 דקות, אחרי גלעד חן מהפועל גלבוע (1:08.51 דקות) ולפני כרמל לויתן (1:10.21 דקות)
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף אוגוסט 1989 זכה דורון במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.59 דקות, אחרי אייל שטיגמן חברו לאגודה (1:07.04 דקות) ולפני כרמל לויתן מהפועל יזרעאל (1:09.97 דקות).
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:08.92 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באמצע יולי 1990 קבע דורון בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חזה שיא גילאי 18 חדש של 1:07.84 דקות.