tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כתב יד זה הובא ממצרים לארם צובא על ידי צאצא הרמב"ם ר' יהושע בן מימוני במאה ה-14, והכומר רוברט הנטינגטון רכשו שם בשלהי המאה ה-17. הוא מכר את אוספיו לאוניברסיטת אוקספורד ב-1693, וכתב-היד שמור כיום בספרייה הבודליינית תחת המספר הסידורי "Huntington 80."
בנוסח משנה תורה נפלו במהלך השנים שינויים ושיבושים רבים: הן בנוסח ההלכות, הן באיורים (מפת ארץ ישראל וצורות המקדש וכליו) והן בחלוקת ההלכות.
מקורות השינוי היו טעויות העתקה שנתקבעו בדפוס, עריכות של מעתיקים שונים ש"תיקנו" את הנוסח לזה הראוי לפי דעתם (למשל ב"נוסח תפילות כל השנה" ובנוסח הגדה של פסח), והצנזורה הנוצרית, ששינתה מהנוסח המקורי, בעיקר בפרק יא בהלכות מלכים ומלחמותיהם (על ימות המשיח).
ייתכן שגם פעלה צנזורה עצמית, בעיקר בהחלפת "גויים" ב"עובדי כוכבים ומזלות" (עכו"ם).
בנוסף לכך הרמב"ם עצמו תיקן מספר פעמים את הנוסח בעותק הספר שהיה תחת ידו.
אם כן, הנוסח הקיים בדפוסים הנפוצים במשך הדורות אינו הנוסח הסופי והמדויק שיצא מתחת ידי הרמב"ם.
כדי לברר את הנוסח המדויק נעזרים החוקרים בכתבי יד עתיקים ובשרידי דפוסים ספרדיים מלפני הגירוש.
הרב יצחק שילת סובר שכתבי היד ה"מזרחיים" צריכים להיחשב ראשונים בבירור נוסחים, שכן באזור סוריה וארץ ישראל הסתובב כתב ידו של הרמב"ם עצמו, וסופרים רבים באזור זה בדקו את נוסחאותיהם לפיו.
לעומתו, הרב יוסף קאפח מבכר את כתבי היד התימניים (גם אל מול כתב היד הונטיגטון).
מאז מחצית המאה ה-20 יצאו לאור כמה מהדורות של החיבור כולו על פי כתבי יד ודפוסים ישנים, ועוד כמה של חלקים ממנו.
בחלק ממהדורות אלו הטקסט נוקד ופוסק ולחלקן נוספו ביאורים ועיונים:
רמב"ם לעם בהוצאת מוסד הרב קוק – נוסח הרמב"ם בניקוד מלא עם פירוש עברי עממי (על ידי שמואל תנחום רובינשטיין), כולל גם ציוני מקורות הרמב"ם ודיון (לא-שיטתי) בהתאמה למקורות ולמקומות אחרים ברמב"ם.
רמב"ם קאפח, מהדורת הרב יוסף קאפח – מהדורה שבה נוסח הפנים מתבסס רק על כתבי היד התימניים שהיו ברשות הרב קאפח.
כן נוסף בה פירושו של הרב קאפח, הכולל בעיקר קיצור תמציתי של הסוגיות שנדונו על ידי מפרשי הרמב"ם במרוצת הדורות.
רמב"ם פרנקל, מהדורת שבתי פרנקל – מהדורה הכוללת גם את "נושאי כליו" הקלאסיים, ושבה נערך בירור נוסחאות מכמה כתבי יד, וכוללת "ילקוט שינויי נוסחאות" מפורט.
עורכי המהדורה נמנעו לעיתים לקבוע את נוסח כתבי היד בפנים הספר, אם לא היה לו בסיס באחד מן הדפוסים, גם כאשר הרמב"ם עצמו מעיד עליו בתשובותיו, והסתפקו בהבאתו בשולי הדף.
למהדורה נוסף גם מפתח לחלק מן הפרשנים שדנו בדברי הרמב"ם.
מהדורת אינטרנט מתעדכנת של מכון ממרא, בנוסח רוב כתבי היד התימנים.
מפעל משנה תורה (נקרא גם "רמב"ם מקבילי") הוציא לאור משנה תורה בנוסח מדויק וביאור חדש.
הנוסח מבוסס בעיקרו על פי מהדורת הרב קאפח ובהשוואה לכתבי יד תימניים ואחרים.
המהדורה מכילה חילופי נוסח משמעותיים בלבד מהמהדורות הישנות.
הטקסט מנוקד ומפוסק מחדש, הביאור פשוט, בהיר, עממי וקצר, ומקפל בתוכו את התפיסות המיוחדות של הרמב"ם בספריו האחרים.
בתוספת איורים צבעוניים ומפתחות רבים.
המהדורה הופיעה בכמה גרסאות גודל, (בכרך אחד, שלחנית וכיס) וגם באפליקציה חינמית לטלפון חכם "רמב"ם פלוס".
מהדורה זו אינה כוללת את השגות הראב"ד.
רמב"ם מדויק בעריכת הרב יצחק שילת – מהדורה מדעית-תורנית ובה נוסח הדפוסים הנפוצים מסודר כנגד הנוסח המתוקן, המבוסס על כתבי יד מזרחיים ותימניים.
בניגוד למהדירים (בראשם הרב קאפח) הרואים בכתבי היד התימניים את המדויקים ביותר, הרב שילת מבכר על פניהם את כתבי היד המזרחיים, בטענה שהם נכתבו בסמוך למקומו ולתקופתו של הרמב"ם.
רמב"ם שטיינזלץ, מהדורה מבוארת על פי דרכו של הרב עדין שטיינזלץ, בהוצאת קורן, עם ציון פסקי הלכה מראשונים ואחרונים.
המהדורה מבוססת על הנוסח של הרב שילת.
משנה תורה להרמב"ם המבואר (מכונה גם 'רמב"ם מתיבתא' ו'רמב"ם עוז והדר') - מהדורת 'עוז והדר'-קרן טללי ברכה, ב-90 כרכים.
מהדורה מוגהת של טקסט הספר ונושאי הכלים הקלאסיים על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים, המהדורה מפוסקת ומנוקדת, ונוסף לה ביאור המבוסס על כלל מפרשי הרמב"ם, עם מבואות כלליים והקדמות לנושאים.
תוספות נוספות: פסקי השולחן ערוך מקבילים להלכות הרמב"ם, וילקוט ביאורים בסוף כל כרך בסגנון "'מתיבתא' על התלמוד הבבלי".
ספר המדע בהוצאת מוסד הרב קוק על פי דפוס קושטא רס"ט, עם שינויי נוסחאות מכתבי יד (מהדורה זו התקבלה בביקורת חריפה).
"יד פשוטה" בעריכת הרב פרופ' נחום אליעזר רבינוביץ' – מהדורה המתבססת בדרך כלל על כתב יד אחד (ולעיתים שניים או שלושה), בדרך כלל ללא ניסיון לבירור נוסחאות מעבר לכך.
בתוספת פירוש מקורי למשנה תורה.
עד כה יצאו עשרים כרכים, כמחצית מהחיבור.
למהדורה מצורף נוסח מוגה של השגות הראב"ד.
לספר משנה תורה ישנם פרשנים רבים, אולם ישנם כמה פרשנים הנחשבים קלאסיים.
הפירושים הקלאסיים נדפסו במשך הדורות ברוב המהדורות "על הדף", כלומר בצידי הדף ומתחתיו כשבאמצע הדף מופיע הטקסט של משנה תורה.
מפרשים אחרים נדפסו בסוף כרכי משנה תורה:
מגדל עוז – ר' שם טוב ב"ר אברהם אבן גאון (נולד כנראה בשנת ה'מ"ז, 1287).
הגהות מימוניות – ר' מאיר הכהן מרוטנבורג (חי במאה ה-13).
התרגום הראשון לאנגלית של משנה תורה נעשה בשנת 1832 על ידי הרמן הדוויג ברנרד, פרופסור לעברית באוניברסיטת קיימברידג'.
פיליפ (פלטיאל) בירנבאום הוציא לאור תרגום מקוצר בשנת 1944, בשם "Maimonides' Mishneh Torah: Yad Hazakah".
אוניברסיטת ייל התחילה להוציא לאור תרגום לאנגלית בשנת 1949 כחלק מפרויקט היודאיקה של האוניברסיטה.
כיום (2015) עומדת המהדורה לפני השלמה.
הוצאת פלדהיים הוציאה לאור בשנת 1981 את ספרי מדע ואהבה על פי כתב יד האטינגטון עם תרגומו של הרב משה חיימסון , רבהּ של האימפריה הבריטית.
התרגום נעשה מהנוסח הנפוץ ואינו תואם את הנוסח העברי.
הוצאת מאזניים הדפיסה מהדורה עם תרגום וביאור של הרב אליהו תגר.
המהדורה נמצאת גם באינטרנט, באתר chabad.org.
נוסח המקור הוא הנפוץ בדפוס.
הלכות דעות הופיע באמסטרדם ב-1640 בתרגום ללטינית בידי גאורגיוס גנציוס (George Gentius).
חלקים ממשנה תורה קיימים בתרגום לערבית, בכתב יד ובדפוס – לדוגמה, בתרגום רבי דוד בן יהושע הנגיד (חי בין השנים 1335–1410 בערך).
בשנת 2006 תרגם מוחמד חוסיין את הספר לערבית, אך התרגום טרם פורסם.
באוניברסיטה העברית ישנו כתב יד תרגום לערבית-יהודית של חלק מהחיבור.
ספר המדע תורגם לגרמנית ("אשכנזית") באותיות עבריות בשנת תרל"ג.
בשנת 2019 הסתיימה הוצאה לאור של "משנה תורה" בתרגום לרוסית, הכוללת ציונים לפסיקה שונה ב"שולחן ערוך", בהוצאת "לחיים".
העורך הראשי של המהדורה הוא הרב ברוך גורין.
תרגום לספרדית יוצא בהוצאת "מוח" בארגנטינה.
נכון ל-2018 יצאו הספרים מדע, אהבה, זמנים, נשים וקדושה, עם ביאורים וציורים.
משמרת הצניעות הוא שם גנרי לארגונים הפועלים בקהילות חרדיות להגברת נושא הצניעות, כגון בהפצת חומר על חשיבותה, בהסדרת מחיצות בין גברים לנשים במקומות הקדושים ועוד.
חלק ממשמרות הצניעות מקיימות פעילויות מחתרתיות, לעיתים באמצעים אלימים, למיגור תופעות של חוסר צניעות.
מקור השם הוא מארגון שפעל בירושלים עד שנות ה-90 של המאה ה-20.
המקור הלכתי למשמרות הצניעות הוא שולחן ערוך, שבו נאמר בהלכות יום טוב: "חייבים בית דין להעמיד שוטרים ברגלים, שיהיו משוטטים ומחפשים בגנות ובפרדסים ועל הנהרות, שלא יתקבצו שם לאכול ולשתות אנשים ונשים ויבואו לידי עבירה.
וכן יזהירו בדבר זה לכל העם, שלא יתערבו אנשים ונשים בבתיהם בשמחה, ולא ימשכו ביין, שמא יבואו לידי עבירה, אלא יהיו כולם קדושים".
על פי מקור אחד הארגון הוקם כבר בסוף המאה ה-19 בירושלים.
את הארגון הקים הרב אלעזר בריזל, חסיד קרלין מהיישוב הישן, ובהמשך הצטרף לראשות הארגון רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם, האדמו"ר מסטרופקוב.
פעילות הארגון כללה הדבקת מודעות רחוב בדבר חובת לבוש צנוע, מניעת תערובת גברים ונשים בחתונות, התנגדות לבתי קולנוע ובריכות שחייה מעורבות.
בשנת 1946 ניהל הארגון מאבק נגד פתיחת בריכת השחייה גלי גיל ברמת גן.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, החל לפעול ולאכוף את "הצניעות" במרחב הציבורי בירושלים.
דוגמת המאבק נגד כניסת נשים לשכונת מאה שערים בלבוש שנתפס על ידם כבלתי צנוע.
כמו כן ניהל מאבק נגד פתיחת בריכת ירושלים.
בשנות ה-80 החל לפעול ארגון קש"ת ("קבוצת שומרי תורה" או "קבוצה שלא תשלים"), שפעל באמצעים אלימים נגד חפירת קברים, חילול שבת ועוד, וכן נגד פרסומי חוצות בלתי צנועים.
בפברואר 1989 נעצרו 10 חשודים בחברות בארגון.
שניים מהם, ישראל חשין ואברהם משי־זהב הודו בהנחת חומרי נפץ במסגרת עסקת טיעון ונידונו שנה לאחר מכן ל-18 חודשי מאסר.
פעילות הארגון שככה בשנות ה-90, כיום, הארגון המרכזי בציבור החרדי שמזוהה עם משמרת הצניעות הוא ה"ועד למען טוהר המחנה".
השם "משמרות הצניעות" משמש כשם גנרי לכל ארגון או התארגנות בענייני צניעות ועבירות מין, בפרט כאשר מדובר בפעילות תוקפנית או אלימה.
בין הפעולות המיוחסות ל"משמרות הצניעות":
בשנת 2001, ניהלו אנשי משמרת הצניעות חקירה עצמאית נגד מי שמכונה "אנס הכלות", יצחק פדר מבני ברק.
שהואשם שאנס בעורמה חמש נשים חרדיות צעירות, נשואות טריות.
לבסוף הוא הוסגר למשטרה ונידון ל-24 שנות מאסר.
ישי ויינר, עורך בעיתונות החרדית פיצה עובדת לאחר שהפיץ כרוזים שהיא מופקרת שהיו חתומים על ידי משמרת הצניעות, אך נערכו ביוזמתו ולפי הוראותיו.
"משמרות הצניעות" יזמו הקמת מחיצות ההפרדה בין נשים לגברים ברחוב מאה שערים בחול המועד סוכות ובשמחת בית השואבה.
פשיטות על דירות חשודות בירושלים ובני ברק והכאת שבאבניקים ויוצאים בשאלה שחרגו לדעת המכים מהנהוג באזורים חרדיים.
בקיץ 2008 התנהל מצוד משטרתי אחרי העומדים מאחרי פעילות זו.
בעקבות כך הועמד לדין "שכיר חרב" של המשמרות שהשתתף בתקיפת חרדית לשעבר שנחשדה בידי הארגון בקיום יחסים בלתי תקינים עם גברים.
שכיר החרב נידון לשלוש שנות מאסר וחצי.
שני תושבי ביתר עילית הואשמו כי ניהלו את "משמרת הצניעות" בעיר, והורשעו בעבירות של איומים, אלימות, חבלה, תקיפה חטיפה ועוד.
השניים נעצרו לאחר חקירה סמוייה של היחידה הארצית לחקירות הונאה – להב 433. בנוסף, ראש העיר ביתר עילית נחקר בחשד שידע על פעילותם של השניים, שהיו מועסקים בעירייה כיועצי נוער, והורה לתושבים שהתלוננו שלא לדווח למשטרה על המעשים.
בשנת 2021 נחשפה פרשת רצח ניסים שטרית ואבי אדרי, לאחר שנעצרו אנשי משמרת הצניעות של ישיבת שובו בנים, שהודו ושחזרו את מקרה המזוועות שהתרחשו מעל לשלושים שנה בהוראתו הישירה של מנהיג ישיבת "שובו בנים" אליעזר ברלנד, וחותנו צבי צוקר שהיה אחראי על משמרת הצניעות של "שובו בנים" בירושלים.
משנה ברורה הוא חיבור הלכתי של רבי ישראל מאיר הכהן מראדין (הנודע בכינויו "החפץ חיים"), שיצא לאור בשישה כרכים בין 1884 ל-1907. הספר הוא פירוש של חלק אורח חיים בשולחן ערוך, תוך סיכום ושקילה בין עמדות רבים מנושאי כליו של השולחן ערוך והאחרונים בכלל.
מאז הדור שלאחר חיבורו, התקבל ה"משנה ברורה" כמקור ההלכתי המשפיע ביותר על יהדות אשכנז והוא משמש נקודת ייחוס מרכזית לפוסקים, למורי ההלכה ולציבור הרחב.
ספר המשנה ברורה הוא למעשה פירוש על חלק אורח חיים בשולחן ערוך, העוסק בהלכות היום יום.
והוא בא לבאר ולהוסיף על דברי השולחן ערוך.
וכן להכריע ולפסוק הלכה בנושאים הנידונים בשולחן ערוך על בסיס הספרות ההלכתית לאורך הדורות.
הספר נדפס לפי הוראת המחבר יחד עם החיבורים "באר היטב" ו"שערי תשובה" בגוף הספר אף שהוא כולל כבר בדבריו ציטוטים רבים משני הספרים הללו.
באופן כללי, נוהג המשנה ברורה לציין את המקור לדבריו בשער הציון.
אך במקרים מסוימים, כגון שהרבה אחרונים מחזיקים באותה דעה מבלי חולק, או כאשר המשנה ברורה עורך ציטוט מתומצת ממספר אחרונים שכתבו דברים דומים, או כשהוא מצרף יחד קטעים המועתקים ממספר אחרונים ועוד, הוא מציין את המקור כ"אחרונים", או "תמצית דברי האחרונים".
כתיבתו ארכה כשלושים שנה ועריכתו הסתיימה בי"ט בחשוון תרס"ז.
החפץ חיים ויתר על זכויות היוצרים במשנה ברורה, והתיר לכל המעוניין להפיצם באופן זהה למקור בתנאי ש-4% מהספרים יתרמו לבתי כנסת.
הספר משמש כספר בסיסי בהלכה לכל עדות ישראל, ובעיקר ביהדות אשכנז.
בעקבות מרכזיותו של המשנה ברורה יצאו מספר ספרים על בסיס הספר, כדוגמת משנה ברורה עם ליקוט פסקי הספרדים ומשנה ברורה דרשו.
החיבור כלל בהדפסתו שישה כרכים, וכן ברוב המהדורות החדשות הוא מודפס במתכונת הזאת:
חלק א - סימנים א-קכז: הלכות השכמת הבוקר, תפילין, ציצית, דיני קריאת שמע ותפילה.
חלק ב - סימנים קכח-רמא: דיני ברכת כהנים קריאת התורה, דיני בית הכנסת ודיני ברכות.
חלק ג - סימנים רמב-שמד: הלכות שבת.
חלק ד - סימנים שמה-תכח: הלכות עירובין וראש חודש.
חלק ה - סימנים תכט-תקכט: הלכות פסח ויום טוב.
חלק ו - סימנים תקל-תרצז: הלכות חול המועד, צומות, ראש השנה, יום הכיפורים, סוכות, חנוכה ופורים.
משנה ברורה - עיקר הספר ובו תמצות דברי האחרונים וטעמי המצוות.
ביאור הלכה - הרחבה וביאורים בנקודות יותר ממוקדות בהלכה.
שער הציון - ציון מקורות ולעיתים הערות נוספות בהלכה.
בהקדמתו לספר מציין בעל "החפץ חיים" מספר טעמים לכתיבת הספר, ומסביר מדוע לא ניתן להסתפק בשולחן ערוך כספר לידיעת ההלכה.
השולחן ערוך נכתב כספר סיכום ופסיקה לספרים "טור" ו"בית יוסף", והיות שכך, בלי לימוד ה"טור" וה"בית יוסף" קשה להבין את טעמי הדינים שבו - מה שגורם לזכירה פחותה של ההלכות והסקת מסקנות הלכתיות מוטעות, במקרים מסוימים.
ומצד שני לימוד הטור והבית יוסף הוא קשה וארוך.
לכן נצרך ספר שיסביר ויבאר את הדינים בקיצור.
ספרי הפסיקה שנכתבו לאחר הופעת השולחן ערוך - ודנים במקרים שונים שלא הוזכרו בשולחן ערוך, חלוקים בדעותיהם לעיתים רבות, ולאדם מן השורה אין כלים להכריע ביניהם.
כמו כן החיפוש אחר הלכה מסוימת - שלא הוזכרה בשולחן ערוך, בספרי הלכה רבים, קשה ומיגע.
הספר נערך כולו בידי החפץ חיים.
עם זאת, על פי עדות בנו, הוא התבקש על ידי אביו לכתוב מספר סימנים מהלכות שבת, אותם שלח לאביו, שהכניסם לספרו לאחר שערך והגיה אותם.
אמנם את רוב הלכות שבת חיבר החפץ חיים בעצמו.
לדעת בנו, מחמת שהספר נכתב חלקו על ידו וחלקו על ידי אביו, ניתן למצוא סתירות בפסקי המשנה ברורה.:
המשנה ברורה נחשב כפוסק אחרון ברוב קהילות אשכנז, והמקובל לנהוג הלכה למעשה כהכרעת המשנה ברורה.
מאז כתיבתו, התקבל הספר כספר פסיקה מרכזי ביהדות אשכנז.
ביטוי לכך ניתן למצוא בדבריו של החזון איש: .
וכך גם הרב אברהם יצחק הכהן קוק כתב עליו 'הלכה כמותו בכל מקום'.
השפעתו של הספר חרגה מעולם ההלכה האשכנזי.
למשל, בחלקים האחרונים של הספר כף החיים מצוטטים רבים מפסקי המשנה ברורה.
ביטוי למרכזיותו של הספר בפסיקת ההלכה בהווה ניתן למצוא בכך שחלקים מהספר מהווים מרכיב מרכזי בחומר הלימוד הנדרש עבור בחינות ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל, בנושאים הכלולים בחלק אורח חיים של השולחן ערוך: הבחינות על הלכות שבת, הלכות עירובין, הלכות תפילה וברכות, הלכות פסח ויום טוב, והלכות חגים.
בתקופה שלאחר השואה גברה השפעתו של המשנה ברורה בקרב הישיבות הליטאיות, וכמעט דחתה לחלוטין את השפעתו של הספר ערוך השולחן שהיה עד לאותה עת הספר שלא מש משולחנם של רבנים כספר פסיקה בסיסי, שנכתב על ידי הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, רב ואב בית דין בקהילת נבהרדק.
השפעתו של המשנה ברורה לאחר השואה, הייתה כה גדולה עד שהצליחה לעקור למעשה פסיקות ומנהגים רבים של קהילות המתנגדים במזרח אירופה.
למרות זאת, היו פוסקי הלכה גם בתקופה שלאחר השואה שהחשיבו מאוד את ערוך השולחן, ביניהם הרב משה פיינשטיין, הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
ואף כאלו שבמפורש הכריזו שהוא עדיף על המשנה ברורה בתור ספר פסיקה, ביניהם הרב יוסף אליהו הנקין, והרב בנימין זאב בנדיקט.
בהוצאות שונות קיימות הוספות למשנה ברורה:
הוספת פסקי הלכה של החזון אי"ש (כשחולק עליו).
מופיע כיום ברוב המהדורות, לרבות במהדורת קיצור חזון איש בה הערות החזון אי"ש נוספו על דפי המשנה ברורה.
שינון הלכה - תקציר בראשי פרקים לשם שינון וחזרה על הספר.
תרגום מיידיש - תרגום בתחתית העמוד למילים במשנה ברורה הכתובות ביידיש.
ביצחק יִקָרֵא - הערות הרב אביגדר נבנצל על המשנה ברורה.
משנה ברורה המבואר - 24 כרכים, ביאור מקיף לדברי המשנה ברורה ודיונים בדבריו, בהוצאת רבני מכון עוז והדר בראשות העורך הראשי הרב מנחם מנדל פומרנץ.
אבן ישראל - הערות הרב ישראל יעקב פישר.
משנה ברורה אור המזרח - עם הוספות או הכרעות אחרות מגדולי הפוסקים הספרדים, בהוצאת מכון ירושלים (בינתיים עד סימן ש' בשו"ע).
משנה ברורה תפארת - דעת פוסקי הספרדים על דברי המשנה ברורה, בהוצאת מפעל ארזי הלבנון (בינתיים רק על חלקים א', ב', ג', ה', ו').
איש מצליח - דעת פוסקי הספרדים והערות מאת אברכי ורבני ישיבת כיסא רחמים, (ביניהם הרב משה לוי).
שו"ע הרב - תוספת פסקי הלכות של השו"ע הרב לרב שניאור זלמן מליאדי במקומות שחולק עליו.
משנת חכמים - תוספת הערות מפוסקים בדברים בהם פסקו אחרת מהמשנה ברורה או בדברים בהם לא עסק, עם דגש על פסיקות רבני ספרד (קיים בינתיים רק לחלקים א' וג').
מהדורת דרשו - 6 כרכים, תוספת ביאורים והערות מפוסקי זמננו על שאלות שהתעוררו על סדר המשנ"ב, בעריכת ארגון "דרשו ד' ועוזו".
בנוסף לששת הכרכים קיים "ספר המפתח" שהוא מפתח אנציקלופדי מקיף לכל ששת הכרכים.
הספר פסקי תשובות - ספר ליקוטים פופולרי כולל פסקים מספרי שו"ת על סדר המשנה ברורה ושולחן ערוך אורח חיים.
משנה ברורה בתוספת שער הציון המורחב, מציין את המקורות שבהם כתב מחבר משנה ברורה את חיבורו.
נכתב ונערך על ידי הרב בנימין ישראל כהן.
הספר מפרט מאוד ופרטים רבים רחוקים מהמציאות היום-יומית.
לדוגמה דין פתילות לציצית מחוטי משי.
וכן יש בו בירורים הלכתיים ארוכים בהם המחבר מביא ראיות שונות לשיטות השונות ולעיתים דוחה ראיות וכדומה דבר המכביד מאוד על הלומד הרוצה לדעת הלכה למעשה.
עקב כך נכתבו כמה ספרים המסכמים את הספר.
שונה הלכות - ספרו של הרב חיים קנייבסקי המביא בקצרה את הדינים היוצאים מהמשנה ברורה והביאור הלכה.
קיצור משנה ברורה - מאת הרב דב בער הכהן מזאה, לקט דינים המצויים ושכיחים בחיי היום יום, שנלקטו משולחן ערוך אורח חיים ומשנה ברורה.
בעקבות הספר "משנה ברורה", יצאו ספרים רבים בסגנונו הכוללים שלושה חלקים: פסקים, הרחבה למדנית ומקורות.
זאת בנוסף לאלפי ספרי הלכה שיצאו בסגנון של ליקוט שיטות האחרונים.
"דרך אמונה" מאת הרב חיים קניבסקי על רמב"ם זרעים.
"מעדני השולחן" מאת הרב לוי רבינוביץ על שולחן ערוך יורה דעה.
"בדי השולחן" מאת הרב שרגא פייבל כהן על יורה דעה.
"ספר גופי הלכות והוא משנה ברורה החדש" מאת הרב יהושע השל וולהנדלר על הלכות נידה וטבילה.
"הלכה ברורה" מאת הרב דוד יוסף, פסקי הלכה לספרדים בסגנון דומה למשנה ברורה.
"דרכי חושן", מאת הרב יהודה סילמן, על שולחן ערוך חושן משפט.
המשנה למלך היה הפקיד בעל הדרגה הגבוהה ביותר במערכת בירוקרטית קולוניאלית בקולוניה מסוימת, המושל אזרחית וצבאית בשמו של המלך על היחידה המנהלית הקרויה "מלכות משנה".
באימפריה הספרדית כיהנו בו-זמנית מספר משנים למלך ברחבי האמריקות.
ב-1525 יוסדה מלכות המשנה של ספרד החדשה; ב-1544 יוסדה מלכות המשנה של פרו; בשנת 1717 הוקמה מלכות המשנה של גרנדה החדשה (Virreinato de Nueva Granada), אשר התפרקה והוקמה בשנית בשנת 1739; ולבסוף בשנת 1776 הוקמה מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה (Virreinato del Río de la Plata).
בנוסף למשנים למלך שבאמריקות היו למלך הספרדי משנים למלך גם באירופה: בשנת 1503 יוסדה מלכות המשנה של נפולי (Virreinato de Nápoles), ואילו בין השנים 1580 ל-1642 התקיימה מלכות המשנה של פורטוגל (Virreinato de Portugal).
לבסוף, היו גם מספר משנים למלך גם בספרד עצמה: באראגון, ולנסיה ובקטלוניה.
תפקידו של המשנה למלך איבד מחשיבותו עם החלפת השושלת ההבסבורגית בשושלת הבורבונית בספרד בשנת 1700.
התואר שימש גם באימפריות אחרות, אם כי לרוב באופן בלתי רשמי ומצומצם יותר מאשר בזו הספרדית, כגון מדינת ברזיל תחת האימפריה הפורטוגזית, הודו תחת האימפריה הבריטית, צרפת החדשה תחת האימפריה הצרפתית (כיום בקנדה).
בנוסף, מספר בתי מלוכה אירופאיים השתמשו בתארים אלו לציון המושלים מטעמם בטריטוריות שונות בתחומי ממלכתן.
מועצת האינדיאס, אשר הוקמה בשנת 1524 כמוסד שניהל עבור המלך את האימפריה, הוסמכה לשלוח מפקח כללי (visitador general) על מנת לחקור האשמות או חשדות למנהל לא-תקין מצד גוף או בעל משרה שלטונית.
מוסד זה היה יעיל, אולם לא נעשה בו שימוש דחוף.
אמצעי הפיקוח העיקרי על המתחולל במלכות המשנה היו ה"רסידנסיאס" (residencias) – הליך שגרתי של דיווח וביקורת משפטית של תקופת השלטון של בעל משרה בכירה.
עם סיום שלטונו, דרך קבע, נערך הליך שבדק את הישגיו ובירר טענות שהועלו כנגדו.
אופייה של הבירוקרטיה ברחבי האימפריה, ושל הקבוצות המאורגנות בה, סייע גם הוא להליך הפיקוח והביקורת המתמיד על התנהלות מלכות המשנה.
מצופה היה ממושל שיתייעץ עם חברי האודיינסייה שבתחום סמכותו ולדעתם היה משקל.
גילדות ומועצות ערים, וכן קבוצות מאורגנות אחרות, כגון אנשי הכנסייה והצבא, שמרו בקנאות על זכויות היתר (fueros) שלהם ולא היססו לפנות לכתר על כל פגיעה במעמדם.
מערכת משפטית היררכית קיבלה תלונות כנגד פקידים שהואשמו בשחיתות או בניצול סמכותם לרעה, וטיפלה בהם ביעילות משתנה בהתאם לזמן ולמקום.
מִשמֵש (שם מדעי: Prunus armeniaca) הוא עץ נשיר נושא פרי.
גודל העץ מוגדר כבין קטן לבינוני וחופתו הצפופה והמתפשטת מגיעה לגבהים של 8–12 מטר.
צורת עליו מזכירה לב, קצותיהם מחודדים, אורכם כ-8 ס"מ ורוחבם 3–4 ס"מ; צבעיהם ירוק כהה.
צבע פרחיו נע בין לבן לוורדרד.
הפרי דומה לאפרסק או לנקטרינה, וצבעיו נעים בין צהוב לכתום ולעיתים נזרק בהם גם צבע אדום.
פניו חלקים וכמעט חסרי שערות.
הפרי הוא גלעיני, בכל פרי יש זרע אחד בלבד.
עונתו של הפרי בין אמצע מאי לסוף יולי.
הפרי נאכל טרי, מיובש או משומר, ומכינים ממנו ריבות ולפתנים.
גלעינו המוצק של הפרי משמש בישראל כמשחק ילדים ומכונה בשם "גוגו" וברבים "גוגואים" (בפי ירושלמים: "אג'ו" וברבים "אג'ואים").
מוצאו של המשמש בצפון מזרח סין, באזור גבולה עם רוסיה.
הפרי הופץ במשך כ-3,000 שנה דרך מרכז אסיה לחלקים אחרים ביבשת.
הרומאים הביאוהו אל אירופה דרך אנטוליה בסביבות 70 לפנה"ס.
מתיישבים אנגלים הביאו את הפרי עימם אל מושבות "העולם החדש" באמריקה, אולם רוב המשמשים באמריקה מקורם מזרעים שהובאו אל החוף המערבי של אמריקה הצפונית בידי מיסיונרים ספרדים.
טורקיה מספקת כיום 85% מכמות המשמשים המיובשים בעולם, ובעיקר העיר הטורקית מלטיה.
בארצות הברית מתרכז רוב הגידול בקליפורניה, וגם באורגון וביוטה.
בישראל מגדלים הן זנים מקומיים והן זנים אמריקנים של משמש.
המשמש מעט יותר חסין קור מהאפרסק, והוא יכול לעמוד גם בטמפרטורות של 30- מעלות צלזיוס.
העץ פורח היטב באקלים ים תיכוני, היכן שאין כפור בעונת האביב, ועם זאת יש קרירות מספקת כדי לאפשר לעץ תקופה בה הוא רדום.
מזיקים שכיחים באגן הים התיכון הם קפנודיס אבל וקפנודיס השקדים (Capnodis tenebrionis ו-Capnodis carbonaria) וסס הנמר, הפוגעים גם בגלעיניים נוספים כגון אגס שזיף ושקד.
גליקוזיד ציאנוגן (המצוי גם בגלעיני פירות, עלים, וקליפות עץ אחרים) מצוי בריכוז גבוה בגלעין המשמש.
הסם לאטריל, המשמש בטיפול אלטרנטיבי מסוים לסרטן שנשלל בידי הרפואה הקונוונציונלית, מופק מגלעין הפרי.
גלעיני המשמש משמשים גם להכנת המשקה החריף אמרטו.
במאה ה-17 שימש שמן המשמש כנגד אולקוס באנגליה.
באירופה נחשב המשמש במשך תקופה ארוכה כאפרודיזיאק, והופיע בהקשר זה במחזה "חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר וגם במחזה של ג'ון ובסטר "הדוכסית של אמלפי".
בפולקלור האנגלי נטען כי חלום על משמשים מסמן מזל טוב, והסינים לעומתם רואים את הפרי כסמל של פחדנות.
ברפובליקות המוסלמיות של ברית המועצות לשעבר נוהגים למכור בשווקים את "הגלעין הפנימי" של המשמש שנמצא בתוך הגלעין החיצוני וקרוי בשם: "קשיושק".
תושבי תימן משרים את הגלעין הפנימי של המשמש שלושה ימים תוך החלפת מימיו כל יום (להוצאת הציאנוגן).
לאחר מכן מייבשים, מתבלים וקולים אותו.
שמו הלטיני של המשמש, praecoquus, מנציח את הבשלתו המהירה של המשמש (prae - מוקדם, coquere - להבשיל).
ממנו נגזר שמו היווני של המשמש πραικόκιον שהתגלגל למילה הערבית برقوق (בצורתה המיודעת: أَلْبَرْقُوق).
מן הערבית נגזרה המילה הספרדית למשמש albaricoquero וממנה המילה האנגלית apricot.
בֻּכְּרָה פי-לְ-משמש (בערבית بُكرة في المشمش) הוא ביטוי בערבית מדוברת פלסטינית, שנקלט בסלנג העברי.
בעברית התקבל הכתיב "בוקרה פיל מישמיש" שמשמר פחות-או-יותר את ההגייה המקורית, אך לא את התחביר והמורפולוגיה המקוריים.
תרגומו המילולי לעברית "מחר ב (עונת) המשמש" והוא מתייחס לתאריך בלתי אפשרי, מועד שלא יחול לעולם.
בדומה לשם הלטיני של המשמש, קשור כנראה גם הביטוי הזה להבשלה המהירה ולחיי המדף הקצרים של פרי המשמש הרגיש, המקצרים את העונה בה הוא זמין בשווקים.
לפתגם הטורקי "bundan iyisi Şamdak Ayısı" - "רק משמש דמשקאי מתעלה על זה" משמעות שונה בתכלית - "זה הטוב ביותר שיכול להיות".
משנה מקום משנה מזל הוא ביטוי רווח בעברית המתאר את השפעת שינוי המקום על מזלו של האדם.
הגם שהביטוי המקורי מתייחס להעתקת מקום פיסי לצורך יצירת שינוי, בהקשרים רבים אין הכוונה בהכרח לשינוי מקום פיסי, אם כי לשינוי דפוס התנהגות או יחס כלפי מצב נתון.
פעמים רבות הביטוי מוזכר בהקשרים של החלפת מקום עבודה או תפקיד העשויה להשפיע לחיוב על היחס לאדם או לתוצאות שישיג במקומו החדש.
הביטוי אינו מופיע בצורתו בדברי חז"ל, אבל יש לו הדים בשני התלמודים.
מקור זה מתייחס לשינוי מקום כבעל סגולה לשמיעת תפילות.
בדומה לכך, וביחס לשינוי המזל בכלל, נאמר גם בתלמוד הירושלמי: "שנה מקומך [...] פעמים ששינוי המקום גורם".
כך גם בספר הזוהר "מי שלא זכה במקום זה ילך למקום אחר ויזכה".
בדברי חז"ל הובאו פעמים רבות מימרות האומרות ששינוי מקום גורם לביטול גזירות רעות, בחלק מהמקומות הדבר נתון במחלוקת.
על מימרת חז"ל זו כתב הר"ן "שהאדם הגולה ממקומו לבו נכנע" כך שאין קשר למזל, רבי משה מקוצי כתב שכשמנה מקום או שם "כאומר שאני אחר ואיני אותו האיש שעשה אותו מעשה".
לא ברור מתי התקבע נוסחו המוכר של הביטוי "משנה מקום משנה מזל" הרב שמואל אשכנזי כתב שהנוסח התקבע בדורות האחרונים ולדוגמה: בתרל"ב נדפס ספרו של הרב נפתלי סופר שם מופיע הביטוי, שישים שנה לאחר מכן הרב מיכאל גולדברגר גם ציטט אותו, ואחריהם רבים.
בערבית יש ביטוי שמשמעותו הפוכה – ששינוי מקום גורם למזל רע, כך רבי יוסף אבן זבארה מביא "המשנה את מקומו – ישתנה מזלו עמו".
הסברים שונים ניתנו על השפעת שינוי המקום על מזלו של האדם.
על פי אמונת חז"ל לכל מדינה ומדינה יש "שר ממונה", דהיינו מלאך ששולט על גזירותיה של אותה מדינה וביציאתו של האדם ממדינה למדינה הוא יוצא משליטתו של מלאך אחד ועובר לשליטתו של מלאך אחר שגזירותיו שונות.
כמו כן לארץ ישראל וירושלים בפרט יש מעלות מיוחדת המשפיעות על מזלו של האדם וזאת בין היתר בשל מצוות התלויות במקום.
כמו כן על פי אמונת ימי הביניים לארץ ישראל וירושלים יש מעלות הנגזרות מ"תורת האקלימים" הנפוצה באותה עת שייחסה למקומות אלו מעלה יתרה בשל היותם בעלי האקלים הממוזג ביותר המתאים ביותר לנבואה שבכוחה של זאת לגבור על גזירת הכוכבים.
הסבר נוסף הוא שבכוחו של האדם היהודי להשתחרר מגזירות הכוכבים על ידי קיום המצוות ולימוד התורה ובכך הוא דבק באלוהים שהוא נעלה ממערכת הכוכבים השולטת בדרך כלל על גורלו של האדם.
יש שנתנו הסבר לאימרה זאת ברוח הקבלה התיאורגית.
בכוחו של האדם לשנות את ה"מקום" שהוא אחד מכינויו של האל, ובשל כך הוא זוכה למשוך אליו שפע ומזל.
האמרה השתרשה בתרבות המודרנית והדים לכך ניתן למצוא בתופעות שונות כמו הסברים לתורת הפנג שווי ברוח הביטוי, תרגום השם של סרט בכיכובו של אדי מרפי מ"Trading Places" ל"משנה מקום משנה מזל", וכן ציטוטה של אמרה זו (באופן שמשנה את משמעותה בכוונה) בשיר "יו יה" של להקת כוורת:
משנה לראש הממשלה הוא תואר כבוד.
תפקיד זה אינו מוגדר בחוקי מדינת ישראל והוא חסר משמעות סטטוטורית.
מטרתו להוות תואר נכבד יותר מסגן ראש ממשלת ישראל.
עד היום נשאו בתואר שישה אישים.
שניים מהם החזיקו גם בתפקיד השר האחראי על פיתוח הנגב והגליל (שמעון פרס, סילבן שלום) ושלושה אחרים החזיקו בתפקידים מדיניים (חיים רמון, משה יעלון, אריה דרעי).
נשא בו לראשונה שמעון פרס בימי כהונתו כשר בממשלה ה-30 (10 בינואר-23 בנובמבר 2005).
כאשר נכנסה מפלגת העבודה לממשלתו השנייה של אריאל שרון בראשית שנת 2005, דרשו אנשי המפלגה תיק בכיר, אך דרישתם לא נענתה.
פרס דרש לקבל מינוי כממלא מקום ראש הממשלה אולם הנושא בתפקיד זה, אהוד אולמרט, סירב לוותר עליו.
בצר להם בקשו אנשי מפלגת העבודה לשנות את חוק יסוד: הממשלה ולקבוע כי יהיו לאריאל שרון שני ממלאי מקום.
משנוכחו לדעת כי לא יהיה רוב להצעתם, הציע חבר הכנסת חיים רמון הצעת פשרה לפיה ימונה פרס למשנה לראש הממשלה.
בהסכם הקואליציוני הוגדרו סמכויותיו של פרס, אולם מבחינה פורמלית, המשנה לראש הממשלה הוא שר מן המניין ותו לא.
פרס נשא בתפקיד המשנה לראש הממשלה גם בממשלה ה-31 בראשות אהוד אולמרט החל מיום כינונה, 4 במאי 2006, ועד ליום בחירתו לנשיאה התשיעי של מדינת ישראל, ב-13 ביוני 2007. ב-4 ביולי 2007 מונה חיים רמון למשנה לראש הממשלה, תואר בו החזיק עד סוף כהונת הממשלה.
בממשלה ה-32, בראשות בנימין נתניהו, ניתן התואר לשלושה שרים במקביל - משה יעלון, סילבן שלום ושאול מופז.
שלום הופקד על פיתוח הנגב והגליל, כמו מי שהחזיק בתואר המשנה לראש הממשלה - שמעון פרס, יעלון הופקד על התיק לעניינים אסטרטגיים ונושאים מדיניים אחרים, ומופז (אשר צורף לממשלה בחודש מאי 2012) הוגדר כ"שר במשרד ראש הממשלה" ומכנס את ישיבות הממשלה בעת נסיעותיו של ראש הממשלה נתניהו לחוץ לארץ.
בממשלת ישראל ה-34 מונה סילבן שלום, שר הפנים, לתפקיד.
ב-27 בדצמבר 2015 פרש סילבן שלום מהחיים הפוליטיים, מאז ועד 2022 לא מונה חבר כנסת או שר לתפקיד.
ב-29 בדצמבר 2022 מונה אריה דרעי, יו"ר מפלגת ש"ס לתפקיד, אך מינוי זה נפסל על ידי בג"ץ בינואר 2023, ודרעי פוטר בהתאם לפסק הדין.
שרים שכיהנו כמשנה לראש הממשלה
(תקופת חיים)סיעהראש הממשלהתחילת כהונהסוף כהונהמספר הממשלהשמעון פרס
(1923–2016)העבודהאריאל שרון10 בינואר 200523 בנובמבר 2005ממשלת ישראל השלושיםקדימהאהוד אולמרט4 במאי 200613 ביוני 2007ממשלת ישראל השלושים ואחתחיים רמון
משמרת יהויריב היא המשמרת הראשונה מבין 24 משמרות כהונה מתקופת בית ראשון הנזכרות בתנ"ך ב.
על פי ה, בתחילת ימי שיבת ציון לא נכללה משמרת זו בין ארבע משמרות הכהונה שעלו מן הגולה בתחילת תקופת בית שני, ושמהן ייסדו עשרים וארבע משמרות חדשות, במקום המשמרות המקוריות.
נקבע אז שאפילו אם מאוחר יותר תעלה משמרת יהויריב, היא תהיה טפלה למשמרות שעלו בראשונה.
אמנם ב, נזכר השם יהויריב "מן הכהנים ידעיה בן יויריב יכין", אך כנראה זהו שמו הפרטי של כהן ואינו קשור למשמרת.
בלוח השנה במגילות קומראן משמרת יהויריב משרתת ביום הכיפורים בשנה הראשונה במחזור השש-שנתי.
על פי התוספתא, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ט', חרבו בית המקדש הראשון ובית המקדש השני בזמן שמשמרת יהויריב שירתה במקדש, ורבי יוסי אומר שהדבר מלמד על מעשיהם הרעים של בני משמרת זו.
ב, מובאים דברי רבי לוי, האומר שמשמרת יהויריב כונתה "מירון מסרביי", ורבי ברכיה אומר ששם המשמרת מרמז על מרי של בני המשמרת כלפי ה'.
לא ברור לאיזו תקופה מכוונים דברי ביקורת אלה כלפי המשמרת.
בקינה איכה ישבה חבצלת השרון של רבי אלעזר הקליר מכונים בני משמרת זו בשם "מסרבי מירון": "איכה ישבה חבצלת השרון, ודמם רון מפי נושאי ארון, ונעו ממשמרותם כוהנים בני אהרון, כנמסר הבית במסרבי מירון".
מירון הייתה מקום מושבם של בני המשמרת לאחר חורבן בית שני.
בעקבות מקום המגורים החדש של המשמרת, מכונה רמה שלמרגלות מרום הגליל בשם "רמת יהויריב".
בספר מקבים א נכתב שמתתיהו הכהן היה ממשמרת זו.
אוריגנס כתב כי ראה את הספר בעברית ותעתק את שמו ליוונית: "סרבת סרבניאל".
ייתכן והשם המקורי בעברית היה "ספר בית סרבני אל", כפי שמופיע בכתב יד מהמאה ה-11, "ספר הסרבנות של המקבים" (ביוונית), והדבר כרוך כפי הנראה בכינוי "מסרבי מירון" שניתן למשמרת יהויריב.
יוסף בן מתתיהו מעיד על עצמו שמשתייך למשמרת זו: "משפחתי איננה ממוצא כהנים פשוטים, אלא מהמשמר הראשון של עשרים וארבעת משמרות הכהנים – החשוב אצלנו מאד, ומן המשפחה המיוחסת ביותר אשר במשמר הזה.
מצד אמי הנני מגזע מלכים; כי היא ממשפחת החשמונאים".
מסורת בידי יהודי תימן כי בני משפחת מגארי-הכהן הם צאצאי יהויריב.
משמעות השם מג'ארי היא 'בעל ריב'.
משמרת בילגה הייתה המשמרת ה-15 מבין 24 משמרות כהונה, ונודעה בכך שמבניה, המירו את דתם והתייוונו.
לבני בילגה היו שאיפות ורצון להשתלט על הכהונה הגדולה.
המקום המזוהה עם מגורי משמרת בילגה, בעת מעבר משפחות הכהונה לגליל, הוא הכפר מע'אר, שנקרא אז "מעריה".
חכמים קונסים את בית בילגה
מספר התלמוד: "בלגה לעולם חולקת בדרום, וטבעתה קבועה, וחלונה סתומה.
מפני מרים בת בלגה, שנעשית מומרת ונשאת לסרדיוט אחד ממלכי נכרים, וכשנכנסו נכרים להיכל, בעטה וטפחה על גגו של מזבח אמרה לו: 'לוקוס לוקוס [=זאב זאב], עד מתי אתה מכלה את ממונם של ישראל [בקורבנות], ואינך עומד להם בעת צרתם'.
ויש אומרים מפני עכוב משמרות נכנס ישבב תחתיה, לפיכך בלגה נראית יוצאה לעולם וישבב נראית נכנס לעולם, כל השכנים הרעים לא קבלו שכר חוץ מישבב שהוא שכנה של בלגה וקבל שכר".
שלושה קנסות הוטלו על משמרת בילגה:
כל המשמרות חולקות בלחם הפנים בהתאם למצבם, המשמר הנכנס לעבוד, חולק בצד צפון, והמשמר היוצא, חולק בצד דרום, ואילו משמרת בילגה, חולקת תמיד בצד דרום.
ולפיכך משמרת בילגה נראית תמיד כאילו היא מסיימת את עבודתה, ואילו משמרת ישבאב, נראית תמיד כאילו היא נכנסת להתחיל בעבודתה.
הטבעת של משמר בילגה, בה מכניסים את ראש הבהמה לפני השחיטה, הייתה מחוברת לרצפה באופן שלא היה ניתן להשתמש בה, ובני בילגה נאלצו לשאול טבעת ממשמרת אחרת.
השקע בקיר (מעין לוקר), בו היו מאחסנים בני בילגה את סכיני השחיטה שלהם, היה סתום.
מרים בת בילגה נישאה לאחד מאנשי הצבא היוונים שהיו ביהודה, וכשנכנסו היוונים להיכל, נכנסה גם מרים, בעטה ברגלה במזבח וקראה עליו "לוקוס (זאב), עד מתי תכלה ממונם של ישראל".
בני המשמרת היו מאחרים כרוניים, ולא הגיעו בזמן שנקבע, כדי לעבוד את משמרתם.
הפרשנים מסבירים מדוע טרחה המשנה, והביאה דעה נוספת, באשר לקנס אותו קנסו חכמים את בני בילגה.
לפי פירושם, התנא שלשיטתו הקנס הוטל בשל האיחורים, סובר שאין להעניש אב בעבור העוונות שעשה בנו, כפי שכתוב: "לֹא-יוּמְתוּ אָבוֹת עַל-בָּנִים, וּבָנִים לֹא-יוּמְתוּ עַל-אָבוֹת: אִישׁ בְּחֶטְאוֹ, יוּמָתוּ", ולכן לא ייתכן שהם נקנסו בגין מעשיה של מרים.
שמעון מבית בילגה – בזמן חוניו הכהן הגדול ביקש את תפקיד האגורנומוס, שהיה תפקיד רב כוח, ומשלא קיבלו, הלשין בפני אפולוניוס על קיומם של אוצרות בית המקדש, כדי שזה ייקחם למלא את אוצרותיו המדולדלים של המלך סלאוקוס.
ישנם חוקרים המעדיפים את דיברי ספר מקבים בגרסה היוונית, המייחס את שמעון למטה בנימין.
מנלאוס – אחיו של שמעון הנזכר לעיל, היה כהן גדול שקיבל את מינויו לאחר שהתחרה עם כוהנים אחרים ושילם את סכום הכסף הגבוה ביותר.
מאיר בן בילגה – מתואר על ידי יוסף בן מתתיהו כאחד משני טובי הכוהנים, שבזמן שרפת בית המקדש השני על ידי הרומאים נאבקו, ביחד עם כוהנים נוספים, בחיילים הרומאים ונדחקו לעמוד על קיר ההיכל בגובה 8 אמות.
השניים, מאיר בן בילגה ויוסף בן דליה בחרו להפיל את עצמם לתוך האש ולהישרף עם ההיכל.
משמרת חֵזִיר (נקראת גם: משמרת ממלח) היא המשמרת ה-17 מבין כ"ד משמרות כהונה ששירתו בבית המקדש בתקופת בית ראשון ונזכרות בתנ"ך (ב).
המשמרת חזרה מגלות בבל והמשיכה להתקיים ולעבוד בבית המקדש גם בתקופת בית שני.
בתלמוד הירושלמי, (מסכת תענית, פרק ד', הלכה ב') מובא הסבר לשם חזיר, לפיו מקור השם הוא השורש ח.ז.ר.
כלומר; שמואל הנביא ("שמואל הרואה" בלשון התלמוד הירושלמי - כלשון הפסוק) ודוד המלך הוסיפו עוד שש-עשרה משמרות כהונה על שמונה המשמרות הקיימות שהעמיד משה.
לכל אורך תהליך הוספת המשמרות הקפידו על חלוקה שווה של משמרות, חציין מבני אלעזר הכהן וחציין מבני איתמר הכהן, אך כאשר הגיעו לשמונה האחרונות, לא היו מספיק צאצאים לאיתמר, כך שכל שמונה המשמרות האחרונות היו מבני אלעזר והפרו את השוויון.
ממקרה זה נגזר השם חזיר, בכך שסבב חלוקת המשמרות 'חזר' להיות מבני אלעזר עקב חוסר בבני איתמר.
על פי ה, לא נכללה משמרת זו בין ארבע משמרות הכהונה שעלו מן הגולה בתחילת תקופת בית שני (שמהן ייסדו עשרים וארבע משמרות על פי גורל), ולכן נקבע אז שאפילו אם מאוחר יותר היא תעלה היא תהיה טפלה למשמרות שעלו בראשונה.
השם "חזיר" נזכר גם בספר נחמיה (), אך שם מדובר ברשימת שמות של ראשי משפחות שעלו מבבל, ואין לכך קשר למשמרת חזיר.
מצפון לכביש 65, כקילומטר ומחצה דרומית לצומת צלמון, נמצאים שרידי "כפר ממלח" - מקום מושבה של משפחת חזיר מירושלים, לאחר שעברו משפחות הכהונה לגליל.
במקום מערות קבורה קדומות, מאגרי מים, מערכת מחילות מסתור מימי המרידות ברומאים ומבני ציבור שונים.
בראש גבעת ממלח נמצאים שרידי בית הכנסת המזוהה עם בית הכנסת של משפחת חזיר.
קבר בני חֵזיר הוא מערת קבורה של משפחת כוהנים מבני חֵזיר הנמצא בנחל קדרון שמתוארך לתקופת החשמונאים, והוא חצוב כולו בתוך הצוק.
"משמרת לילה" הוא האלבום השני והאחרון של להקת "בנזין".
האלבום יצא לאור באוגוסט 1984 בחברת CBS, שנתיים לאחר יציאת אלבום הבכורה של הלהקה, "עשרים וארבע שעות".
כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי יהודה פוליקר ויעקב גלעד.
חברי הלהקה החלו לעבוד על התקליט בקיץ 1983. בזמן הקלטת האלבום עזב יחיאל 'קיטש' אמסלם את הלהקה עקב חילוקי דעות על רקע מקצועי עם יתר חברי הלהקה.
אמסלם רצה שהלהקה תבצע מוזיקה בסגנון יותר מלודי שהוא כתב, ולא רק בסגנון רוק גיטרות, והחליט לעזוב את ההרכב.
באלבום נותרו שני שירים שבהם הוא השתתף בנגינה: "משמרת לילה", ו"בית משותף".
אמסלם אף השתתף בעיבוד חלק משירי האלבום.
לאחר שעזב פוליקר ניגן את כל תפקידי הגיטרה ושר גם קולות רקע בחלק מהשירים.
במהלך הקלטת האלבום סבלו חברי הלהקה מקשיי פרנסה, הם חזרו לגור ב (הם עברו לגור בתל אביב, בעקבות הצלחת האלבום הראשון), ובנג'ו קמחי ואמסלם שהיו נשואים גם עבדו במקביל.
האלבום זכה להצלחה מסחרית קטנה יותר מהאלבום הראשון של הלהקה ומכר קצת פחות מ-20,000 עותקים, בשנתיים לאחר שיצא.
הוא כלל את הלהיטים "משמרת לילה", "קחי אותי הביתה", "בית משותף", "אחרי הטלוויזיה (האש נמשכת)", "שוטרים וגנבים ו"פנים אל מול פנים".
לאחר יציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות, שכלל הופעה משותפת עם אריאל זילבר בפסטיבל עיר הבירה באילת, לפני הקהל של כ-50,000 צופים, בספטמבר 1984. כמה חודשים לאחר צאת האלבום פוליקר החל לעבוד על תקליטו "עיניים שלי" ועל הפקת תקליט לגידי גוב, והלהקה הגיעה לסוף דרכה.
בשנת 2006 ביצעו רפאל מירילא, מאיה רוטמן וג'קו אייזנברג גרסת כיסוי לשיר במסגרת הגמר הגדול של התכנית "כוכב נולד 4".
משמרת ידעיה היא המשמרת השנייה מבין עשרים וארבע משמרות הכהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקדמה לבניית בית המקדש הראשון.
המשמרת מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים; .
לפי פירוש הרב חיים קניבסקי, משמרת ידעיה היא אחת משש עשרה משמרות מזרעו של אלעזר הכהן, במקביל לשמונה משמרות שהם מבני איתמר הכהן, ויש מפרשני התורה שמייחסים את הכהנים הגדולים יהושע בן יהוצדק (וכן את בן משפחתו עזרא הסופר) כבאים מבני משמרת ידעיה.
לפי המלבי"ם, משמרת ידעיה הייתה מצאצאי איתמר.
על פי חז"ל, בתחילת ימי שיבת ציון משמרת זו הייתה הראשונה מארבעת משמרות הכהונה שעלו מן הגולה בתחילת תקופת בית שני.
מארבע משמרות אלו ייסדו שוב עשרים וארבע משמרות כהונה.
על פי החלטת הנביאים של אותה תקופה, אפילו אם תעלה משמרת יהויריב (שפעלה כראש המשמרות בבית ראשון), היא תהיה טפילה למשמרת ידעיה שעלו בראשונה.
בלוח השנה במגילות קומראן, משמרת ידעיה משרתת בתחילת השנה השנייה במחזור השש-שנתי
בתלמוד הירושלמי (תענית ד, ה) מובאים דברי רבי ברכיה, האומר שמשמרת ידעיה גלתה צפונה לעיר ציפורי, משום ש"ידע יה" את העצה העמוקה (הלא טובה) שבלבם והגלם לציפורי.
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני כל עשרים וארבע משמרות הכהונה עברו לעיירות בגליל.
לפיו, גם בעת פטירת רבי יהודה הנשיא היו בני משמרת ידעיה מקובצים בעיר ציפורי ובבית הכנסת של העיר.
רבי אלעזר הקליר מקונן על ביטול משמרה זו בקינה איכה ישבה חבצלת השרון באומרו "נדו כצפרים כהני צפורים".
משמרת שְׂעֹרִים היא המשמרת הרביעית מבין כ"ד משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון.
המשמרה מוזכרת רק פעם אחת בתנ"ך בספר דברי הימים; .
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל עשרים וארבע משמרות הכהונה -ומשמרת שערים בתוכן- לעיירות בגליל -הן בגליל העליון והן בגליל התחתון.
יש אומרים כי העיר בית שערים אשר בגליל התחתון נקראת על שם משמרה זו שנדדה לשם אחר החורבן.
ואילו החוקר שמואל קליין מעיר כי נתגלתה עיירה קרובה לציפורי בשם עיתהלו (או היתלו) והיום נקראת עילוט, כשם מושב משמרת שערים כפי שמופיע בקינות של רבי אלעזר הקליר.
הוא מציין כי גם לפי המסופר בתלמוד מוכח שכהנים היו מתושבי העיירה.
אולם יש המזהים אותה עם הכפר הלבנוני עייתא א-שעב.
רבי אלעזר הקליר מקונן על ביטול משמרה זו באומרו;
משמרת הקוץ היא המשמרת השביעית מבין כ"ד משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון.
משמרת זו מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים יחד עם קביעת המשמרות; .
לדעתו של המלבי"ם האות ה של הקוץ נכללת במקור השם ואינו ה סימנית.
במגילות לוח השנה שנמצאו בקומראן השמיטו את הה' אחרי ב' השימוש.
בעת שיבת ציון מגלות בבל בדקו את יחוסם של הכהנים על מנת לקבוע שירותם בבית המקדש.
מסופר כי רק ארבע משמרות עלו בעליית עזרא (ידעיה, חרים, פשחור, ואימר) ונמצאו כולם מיוחסים וכשרים לשירות המקדש.
אמנם בעת בדיקת משפחות שייחוסם כיהודים היה מעורפל (שתוקי או אסופי בלשון התלמוד) נמנו כמוהם משפחת "כהנים" מיוחסים ל"הקוץ";
פרשני המקרא הבינו כי מדובר כאן על הקוץ אבי משמרת הקוץ שלקח אישה מבנות ברזילי ובניו מאישה זו נקראו על שם ברזילי.
ואילו חביה הוא הבן שנולד מן האישה הזאת ובניו נקראו בשם בני הקוץ וגם בשם בני ברזילי.
לפי דעה זו, הקוץ לקח לאישה את בתו של ברזילי הגלעדי, שאמה (אשת ברזילי הגלעדי) הייתה גיורת (תלמוד ירושלמי, קידושין ד א).
אמנם, מתוך חשיבותם ועושרם של משפחת ברזילי הגלעדי שכיניו קראו לבניו של הקוץ על שם ברזילי, דבר שלסופו של דבר גרם ספק בייחוסם ככהנים.
אולם, בנוסף כי משמרת הקוץ שימשו במקדש כל משך תקופת בית ראשון, גם מוכר כי לסופה של עליית שיבת ציון עלו כל בני משמרת הקוץ עם שאר המשמרות שלא עלו עם עזרא מבבל, והוקבעו ככשרים לעבודת המקדש.
ב נזכרים שניים מבני הקוץ, ששימשו כשליחים מטעם ההנהגה היהודית אל שלטונות זרים.
בספר מקבים א' נזכר "אופולמוס בן יוחנן בן הקוץ" כאחד משני שליחיו של יהודה המקבי אל הרפובליקה הרומית בשנת 161 לפנה"ס.
אופולמוס זה היה כהן שנמנה עם בני הקוץ.
על פי ספר מקבים ב', יוחנן, אביו של אופולמוס, היה האיש שהשיג את הזכויות ליהודים שהעניק אנטיוכוס השלישי לאחר כיבושו את ארץ ישראל מידי מצרים התלמיית.
כפי הנראה, הכוונה לזכויות הכלולות במכתבי המלך המצוטטים אצל יוסף בן מתתיהו.
יש המזהים את אופולמוס זה עם אופולמוס שכתב ביוונית חיבור "על מלכי יהודה".
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל עשרים וארבע משמרות הכהונה (ומשמרת הקוץ בתוכן) לעיירות בגליל - הן בגליל העליון והן בגליל התחתון.
ברשימות עתיקות של שמות המשמרות ומקום מושבן, מזוהה משמרת הקוץ על היישוב עיילבו שבגליל התחתון, שכיום מזוהה עם הכפר הערבי עיילבון.
משום כך, נקרא ההר הסמוך לעילבון הר קוץ, על שם משמרת הקוץ.
רבי אלעזר הקליר, בקינתו "איכה ישבה חבצלת השרון" מקונן על ביטול משמרת הקוץ בלשון נופל על לשון עם שם המשמרה ומקום מושבה:
משנה מקום משנה מזל הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1983 בבימויו של ג'ון לנדיס ובכיכובם של דן אקרויד, אדי מרפי, ראלף בלאמי, דון אמיצ'י, דנהולם אליוט וג'יימי לי קרטיס.
עלילת הסרט היא תיאור מודרני של הסיפור הקלאסי "בן המלך והעני", שנכתב על ידי מארק טוויין במאה ה-19, אשר במסגרתו - תיאור סיפורם של ברוקר מהמעמד הגבוה (דן אקרויד) ושל חסר בית (אדי מרפי), אשר חייהם מצטלבים זה בזה, כתוצאה מהימור משוכלל, שנעשה ללא ידיעתם.
הסרט נכתב על ידי טימותי האריס והרשל ווינגרוד והוא הופק על ידי אהרון רוסו.
הסרט עלה לאקרנים בצפון אמריקה ב-8 ביוני 1983, שם הופץ על ידי חברת סרטי פרמאונט.
הסרט הכניס מעל ל-90 מיליון דולר בארצות הברית ובכך הגיע למקום הרביעי ברשימת הסרטים המכניסים ביותר לשנה זו.
על משחקם בסרט זכו דנהולם אליוט וג'יימי לי קרטיס בפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר ולשחקנית המשנה הטובה ביותר (בהתאמה).
בנוסף זכה הסרט למספר מועמדויות נוספות (ללא זכיות) בטקסי פרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב.
מורטימר (דון אמיצ'י) ורנדולף (ראלף בלאמי) הם שני אחים קשישים ברוקרים מיליונרים.
האחים אשר אוהבים מדי פעם להמר מחליטים הפעם להתערב ביניהם על מהות הטבע האנושי: האחד טוען, שאופי האדם נקבע ברחם אמו ואילו השני אומר, שהאדם הוא תוצר סביבתו.
במסגרת ההתערבות הנבזית, האחים מחליטים לבדוק האם ניתן להפוך קבצן לאיש עסקים מצליח.
כדי להוכיח את טענותיהם, הם מנשלים ממשרתו את נציגם להשקעות בבורסה, יאפי אריסטוקרט צעיר מצליח ויהיר בשם לואיס ווינת'ורפ ה-3 (דן אקרויד) אשר בתורו מופלל על ידי האחים על לא עוול בכפו בגין גנבה וסחר בסמים ובעקבות כך נעצר, מפוטר מעבודתו, מאבד את ביתו, רכושו, וארוסתו.
לאחר מכן האחים לוקחים נוכל רחוב אפרו אמריקני בשם בילי ריי ולנטיין (מגולם על ידי אדי מרפי), נותנים לו עבודה כברוקר בוול סטריט ומאפשרים לו לעבור לביתו של ווינת'ורפ.
ווינת'ורפ מוצא עצמו בשכונות העוני של פילדלפיה, כאשר לבסוף זונה טובת לב בשם אופליה (מגולמת על ידי ג'יימי לי קרטיס) פותחת בפניו את דלת ביתה.
היא מוכנה לסייע לו בתנאי שהוא ישלם לה 10,000 דולר כאשר יחזור לחייו הקודמים.
במקביל, ולנטיין עושה חייל בעבודתו החדשה.
לאחר מכן מתחוור לו כי האחים מתכוונים להחזיר אותו לרחוב.
הוא פונה לווינת'ורפ, והם מחליטים לנקום במורטימור ורנדולף יחד עם אופליה והמשרת קולמן (דנהולם אליוט).
שם השחקן/ית שם הדמות הערותדן אקרוידלואיס ווינת'ורפ השלישימנכ"ל "דיוק & דיוק"אדי מרפיוויליאם ריימונד "בילי ריי" ולנטייןנוכל רחוב עני וחסר ביתראלף בלאמירנדולף דיוקאחיו של מורטימרדון אמיצ'ימורטימר דיוקאחיו של רנדולףדנהולם אליוטקולמןהמשרת של לואיסג'יימי לי קרטיסאופליהיצאניתקירסטין הולביפנלופי וית'רספוןאחייניתם של מורטימר ורנדולף; ארוסתו של לואיספול גליסוןקלארנס ביקסעיתונאי
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 89% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 38 ביקורות.
משמרת מַעַזְיָהוּ היא המשמרת האחרונה (מספר עשרים וארבע) מבין כ"ד משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל שהתקיים קודם בניית בית המקדש הראשון.
המשמרת מוזכרת רק פעם אחת בתנ"ך בספר דברי הימים; .
בלוח השנה במגילות קומראן היא משרתת בפסח ובתחילת חג המצות וכן ביום הזיכרון בשנה הראשונה במחזור השש-שנתי.
בתקופה שלאחר חורבן בית שני, משמרת זו מוכרת כמי שישבה בחמת ובאריח שסמוך לטבריה ומאוחר יותר אף בטבריה עצמה.
השם מעזיהו מופיע בספר נחמיה בין הכהנים החותמים על אמנת נחמיה התרשתא:
לפי החוקר שמואל קליין, בעלי המסורה המאוחרים היו מכנים את העיר טבריה בשם מדינת מעזיה על שם משמרת מעזיהו שישב בחמת הסמוכה לה.
בין בעלי מסורה ממשמרת זו, נמנה "אחיהו הכהן".
על גלוסקמה מרים ברת ישוע הכהן (מקורה כנראה ממערת קבורה בעמק האלה) נמצאה כתובת בכתב יהודי בשפה ארמית: מרים ברת ישוע בר קיפא כהן ממעזיה מבית אמרי.
על סמך הכתוב קיפא (שמו של כהן ידוע ממקורות היסטוריים, שם זה הוזכר בתוספתא (מסכת יבמות א, י) מוזכרת משפחת בית קיפאי שהייתה משפחת כהנים ומקורה מבית מקושש וכן בספרו של יוסף בן מתתיהו) .
ואודות הכתוב מבית אמרי (המשמרת כהונה מספר ה16 נקרא בשם משמרת אמר, וגם משפחת כהנים בשם אִמֵּר מופיעים בספר עזרא () ובספר נחמיה () כאחת מארבע משפחות כהונה שעלו לארץ ישראל בעקבות שיבת ציון), אם אמנם הכתובת מתכוונת אליהם, ניתן ללמוד ממנה על הקשר של משמר מעזיה לכהנים מבני אמר.
משמרת ישוע היא המשמרת התשיעית מבין עשרים וארבע משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון.
בשנת מותו של דוד המלך, לפני חג השבועות שנת ב'תתקכ"ה (היינו 836 לפניה"ס).
לפי פרשנות המלבי"ם, מוצא משמרת ישוע היה מבני איתמר הכהן (ולא מבני אלעזר בן אהרן).
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל העשרים וארבע משמרות – ומשמרת ישוע בתוכן – לעיירות הגליל – הן בגליל העליון והן בגליל התחתון.
בכך, בני משמרת ישוע התיישבו בארבל אשר בגליל התחתון.
רבי אלעזר הקליר מקונן על המצב המדוכא כתוצאת חורבן בית המקדש וביטול משמרה זו מעבודתה במקדש באומרו;
היה מנהג קדום בארץ ישראל – ולפחות עד שנת ד'תשצ"ד, להזכיר את המשמרות בכל יום שבת ולומר פיוטים, כמו "איזו היא המשמרת – משמרת פלוני – הרחמן ישיב את המשמרת למקומה במהרה בימינו אמן".
וכן מצאו בגניזת מצרים שם משמרה מסוימת כתוב לפני כל פרק של העשרים וארבע משניות של מסכת שבת, כי נהגו ללמודו באותה השבת, בכך יוצא פרק רבי עקיבא לפרקו של משמרת ישוע.
יש משערים כי התנא נתאי הארבלי היה כהן מבני משמרת ישוע.
ואילו בתקופת הגאונים נזכר כהן אחד מבני משמרת ישוע בארבל; "נקבר חזקיה ראש גולה מבבל ב"גבעת ארבל" אשר לישוע בן נשרף הכהן.
טוביה כהנא, 'הכהנים למשמרותיהם ולמקומות התיישבותם', בתוך: תרביץ מח, עמ' 9–29.
משמרת יָקִים היא המשמרת השתים עשרה מבין כ"ד משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל שהתקיים קודם בניית בית המקדש הראשון.
יש סובר כי בני פשחור הכהנים שעלו בתקופת עזרא שובצו במשמרת יקים ועל שמם כונתה יקים פשחור, כמו כן בני עמוק שובצו במשמרת ידעיה ולכן כונתה ידעיה עמוק.
עקב זאת נקרא ההר שמדרום לצפת רמת פשחור, על שם המשמרת שישבה בצפת.
הרב יקותיאל יהודה גרינוולד מבין שסיפור חז"ל אודות בחירת פינחס איש חבתה ככהן גדול מדובר אודות בן משמרת יקים ובכך קיימת סתירה בין דברי חז"ל למובא בספר של יוספוס פלביוס מתתיהו שלפי גרסת חז"ל לא הפריצים בחרו אותו לכהן גדול אלא אחיו הכהנים;
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל עשרים וארבע משמרות הכהונה - ומשמרת יקים בתוכן - לעיירות בגליל - הן בגליל העליון והן בגליל התחתון.
משמרה זו התיישבה בצפת ויש סוברים כי אחר חורבן צפת הבצורה על ידי הרומיים עברו בני המשמרה לביריה הסמוכה לצפת.
ובפיוטי רבי פינחס בן יעקב הכהן:
לדבר עבדו מקים, לכן בריתך לנו תקים
לקבצינו ממרחקים, להחיותנו מעפר ומנקיקים
ל[התה]לך ברחובות ובשוקים, לחדות בעתה משמר יקים
ראש לכהניו יתהלך, בבוא משיח המלך
רומם ואחריו נלך, באמרך לציון יהי שלום בחיליך
משנה סדורה היא הוצאת ספרים שייחודה בהוצאת מהדורה של המשנה שמפוסקת ומחולקת לשורות באופן שנועד להקל על ההבנה והשינון.
הרעיון שעמד מאחורי ההוצאה, היה להעניק ללומד את האפשרות לראות את כל המשנה כיחידה אחת וכך להבינה מתוך ההקשר, כמעט ללא פירושים.
המשניות מחולקות לשורות קצרות, לפי ההקשר, וכך יכולות להקרא כשירה.
נוסף גם רווח בין קטעים שונים.
בתחתית הדף צורף ביאורו של הרב אלישע בן אברהם מהורדנה - "קב ונקי" - שנדפס לראשונה בשנת ה'תנ"ז (1797).
פירוש זה נבחר עקב היותו קצר ותמציתי, שעיקרו הסבר מילים לא מוכרות.
בחלק מהמהדורות, מופיע תקציר של המשניות במסכת בסוף כל כרך.
צורת הסיכום הושפעה מעבודה שכתב הרב דן בארי "כותרות התנ"ך", ובעידודו.
זאת במטרה לאפשר ללומד או למורה לגשת לטקסט תוך מבט כוללני, מלמעלה למטה.
בדומה לדרכו של פירוש המשנה לרמב"ם שמקדים הקדמות למשנה, וסדרים (קדשים וטהרות), ואף בביאור המשנה מקדים לבאר רקע כללי, לפני פירוש הסברות וביאורי המילים.
כמו כן, מצורפות טבלאות לסימון חזרות על הלימוד.
הספרים מודפסים בכמה גדלים, ממהדורות כיס ועד למהדורות בגודל A4.
בשנת תשנ"ב (1992) הוציא הרב אליהו דורדק את המהדורה הראשונה של "משנה סדורה".
בשנת תשע"ג (2013) יצאה מהדורה עם פירוש רבי עובדיה מברטנורא בעיצוב חדש ומתוקן.
פירוש רע"ב החליף במהדורה זו את ביאור "קב ונקי".
בשנת תשע"ד (2013) עלו לחנות האפליקציות של אפל שני יישומים של "משנה סדורה" לאייפד.
אפליקציה אחת כוללת את כל הגרסה של "משנה סדורה" עם פירוש קב ונקי.
השנייה כוללת את כל הגרסה של "משנה סדורה" עם פירוש רבי עובדיה מברטנורא.
בנוסף מכילה האפליקציה כלים העשויים לעזור ללימוד בעל פה, בשיטה מדורגת.
בשנת תשע"ז (2017) עלה לחנות האפליקציות של גוגל עדכון לאפליקציה "קהתי" מעשי ידיו של המתכנת אריאל וייצברג, המשלבת את העימוד של "משנה סדורה" על המשנה או על הפרק.
מאוחר יותר באותה השנה, הוסיף וייצברג שילוב הקראה מקצועית של הטקסט של "משנה סדורה" על ידי צבי פלורנטל, וכן הקראה של פירוש "קהתי".
כל אלו הוקלטו באולפני הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה.
בשנת תשע"ט (2019) עלה לחנות האפליקציות אפליקציה "שנן-לי" עוזר אישי לקריאה, אוריינות וזיכרון.
גרסת בטא כוללת כל מסכת אבות בפורמט "משנה סדורה", הקראת המשנה שורה שורה, וכן יכולת בחינת המשתמש על ידי האפליקציה.
המשתמש מקבל משוב עשיר בצבע ובקול על ההצלחות והכישלונות בשינון המשנה.
פרטי כל מבחן נשמרים בפרופיל המשתמש וניתנים לשיתוף.
משניות "משנה סדורה" זכו לפופולריות רבה - נמכרו עשרות אלפי עותקים.
מלבד השימוש הפרטי, המשניות הן הספר העיקרי הנלמד במוסדות מסוימים.
ובמגזר החרדי - בעיקר בתלמודי תורה בשיטת זילברמן ו"שיטת זכרו".
במסגרות חינוכיות אלו, ספרי "משנה סדורה" הם הטקסט המרכזי שבו עוסקים התלמידים במהלך לימוד חטיבת המשנה, תקופה האורכת בין שלוש עד חמש שנים.
עיקר ההצלחה נובע מהעיצוב הנקי המקל על הזיכרון, ומכך שיש מקום לכתוב הערות בצד הטקסט ובכך לעזור ללימוד ולזיכרון.
ספרים נוספים שהושפעו ממהדורת המשנה
בדומה ל"משנה סדורה" בתחום המשנה, יצאו לאור גמרות עם סממנים ויזואליים דומים, של חלוקת פסקאות ושבירת שורות על מנת לסייע לתלמיד לקרוא ולהבין.
• בשנת תשנ"א ייסד הרב דניאל ברק ווינט, מורה ומחנך בוגר ישיבת מרכז הרב, את מפעל גמרא סדורה על התלמוד הבבלי.
המסכת הראשונה - ברכות, יצאה לאור בשנת תש"ע.
כיום יש גמרא סדורה על כל הש"ס
• בשנת תשע"ב החלה לצאת לאור סדרת גמרא סדורה המאיר בהוצאת הרב ישראל יצחק בן שלמה, בהשראת "משנה סדורה".
• בשנת תשע"ט יצא לאור מדרש "מכילתא דרבי ישמעאל" על יד הרב דן בארי בהוצאת קורן.
• בשנת תש"פ יצא לאור "רמב"ם ערוך" סט על ספר משנה תורה בידי הרב יצחק חדד ז'ילבר.
• בשנת תשפ"ג יצא לאור "ליקוטי מוהר"ן פסוק לי פסוקך" בידי הרב יוסף חיים שרוגו.
משמרת כלב היה השם בתקופת אוניות המפרשים של משמרת 16:00-20:00 (ארבע עד שמונה אחר הצהריים) באונייה.
אורך כל אחת ממשמרות אלה הוא מחצית מאורכה של משמרת רגילה.
שיטת חלוקה זו הייתה נהוגה בצי המלכותי הבריטי לפחות מן המאה ה-17.
על פי גרסה אחת נקראת המשמרת על שמו של סיריוס, המוכר גם בשמו העממי "כוכב כלב".
הסיבה לכך היא, כי סיריוס הוא הכוכב הראשון המתגלה במשמרת כלב הראשונה.
לאמיתו של דבר, זמן זריחתו של סיריוס משתנה עם תקופות השנה, כך שבשישה חודשים של השנה הוא נמצא בעת הזריחה מתחת לאופק.
זאת ועוד, משמרת כלב הראשונה (1600-1800) מתבצעת בדרך כלל באור יום, אז הכוכבים אינם נראים.
סטיבן מטיורין, גיבור סדרת הרומנים הימיים "אוברי-מטיורין" מאת פטריק או'בריאן משתמש במשחק מילים ואומר כי משמרת כלב נקראת כך משום שהיא "קצוצת זנב" (cur-tailed, שעשוע לשון עם curtailed), כלומר מקוצרת.
סיבת הנהגתה של משמרת כלב הייתה מתן אפשרות לצוות לבצע בסבב את כל אחת מן המשמרות ביממה, כדי שקבוצה אחת מתוכם לא תעשה בכל לילה את המשמרת האמצעית.
הפתרון הוא פיצול אחת המשמרות לשניים ויצירת מספר אי זוגי של משמרות בכל יממה.
חלוקה זו אפשרה גם לשתי המשמרות לאכול את ארוחת הערב בשעה הרגילה.
משמרת השבת הוא ארגון העוסק במחקר הלכתי וטכני, העברת מידע לציבור, פיתוח פתרונות וכשרות לשבת, בתחום מכשירי החשמל הביתיים בשבת, גם לפי שיטות מחמירות בהלכה, עם דגש על מכשירים דיגיטליים.
הארגון נוסד בשנת 2011 בידי הרב אליהו בייפוס, מרבני בית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק.
מטרת הארגון המוצהרת היא הסברה וחידוד מודעות ציבורית לחששות הלכתיים שונים הכרוכים בשימוש במכשירי חשמל בשבת, בפרט במכשירים העושים שימוש בטכנולוגיות מתקדמות, שלגבי בעיות הלכתיות שהתעוררו לגביהם קיימת מודעות פחותה גם בקרב קהל שומרי השבת.
הארגון מתייחד בכך שהוא מתיימר לספק פתרונות שאינם שנויים במחלוקת הלכתית ונותנים מענה לפי כל הדעות.
הארגון קיבל עם הקמתו את הסכמתם של שורת פוסקי הלכה בכירים, בעיקר מן המגזר הליטאי-חרדי כדוגמת הרב יוסף שלום אלישיב, הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, הרב נסים קרליץ, הרב חיים קניבסקי, הרב שמואל אוירבך ואחרים.
בשנת 2014 הצטרפו גם הרבנים שמואל הלוי ואזנר שמעון בעדני ושלום כהן (ראש ישיבת פורת יוסף), ל"קול קורא" שפרסם הארגון, המפרט את החששות החדשים והאתגרים ההלכתיים שהציבה התקדמות הטכנולוגיה לפתחם של שומרי השבת, וקורא לציבור להיזהר ממכשול ולהתקין התקני שבת בתקן המחמיר אותו דורש הארגון.
במנשר זה, הודיע הארגון על הסדר שנחתם מול חברות גדולות במשק, על אפשרות להתקנת "התקן השבת" שבאישור הארגון, מבלי לגרור את הסרת אחריות היצרן, למרות התערבות גורם זר בפעילות המכשיר.
פעילות הארגון התמקדה בנושאים הבאים: