tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לגבי מידת מעורבותו של בן לאדן באותן שנים הדעות חלוקות – ממשלת סודאן טוענת מחד כי בן לאדן לא עסק בטרור בזמן שהותו בסודאן ומאידך גורמים שונים בארגון אל-קאעידה טוענים כי ההפך הוא הנכון.
בשנת 1996 בעקבות לחץ אמריקאי, מצרי וסעודי על הממשלה, נאלץ בן לאדן לעזוב את סודאן ולהגר לאפגניסטן.
בעקבות הגירוש נגרמו לבן לאדן הפסדים כלכליים גדולים.
הסכסוך בין הצפון לדרום בזמן שלטונו
שורשי הסכסוך והצעדים בהם נקט אל-בשיר לגבי הסכסוך
מבחינה אתנית ותרבותית מתחלקת סודאן לשני חלקים: הצפון הערבי, והדרום, האפריקאי-נוצרי-פגני.
לאחר הכרזת העצמאות על סודאן בשנת 1956 התגלו הבדלים מהותיים בין הצפון לדרום שהובילו למאבקי כוח עם המחוזות הדרומיים שתבעו אוטונומיה והענקת חופש פוליטי ודתי לתושביו.
בתקופת שלטונו אישר בשיר לחסן א-תוראבי להקים מיליציה בשם כוחות ההגנה העממיים (PDF) שנועדה לפעול בשיתוף עם הצבא לדיכוי הדרום.
מיליציה זו התבססה בעיקר על מתנדבים מוסלמים מהצפון.
ב-1979 החלו חוקי ספטמבר (השריעה) על ידי ג'עפר א-נומיירי, בתגובה לצעדים אלו החליט הקולונל ג'ון גראנג להקים את צבא השחרור של העם הסודאני (SPLA) צבא זה אסף מפקדים וחיילים בני הדרום ששירתו בצבא סודאן ונלחמו בממשל הסודאני.
בתחילת שנות ה-90 המשטר בסודאן החל בתהליך של קבלת האסלאם הקיצוני שגרמה להחרפת העימות ומשבר חריף בין הצפון לדרום.
באביב 1993 פתחו כוחות הממשלה במתקפה כוללת בדרום והושגו הישגים שאילצו את המורדים מתנועת ה-SPLA בדרום להגיע לשיחות שלום.
בסופן של השיחות לא הצליחו הצדדים להגיע להסכם קבע ואף לא להגיע להסכם על הפסקת אש.
בינואר 1994 התחדשה המתקפה של כוחות הממשלה נגד המורדים ובחודש יולי באותה שנה הצליחו כוחות הממשלה לכבוש ערי מחוז שהיו בשליטת המורדים.
בעקבות מרידה בשורות הצבא בזמן הלחימה בדרום, שדוכאה על ידי כוחות צבא הנאמנים לממשלה, הנחה עומר אל-בשיר את מושלי המחוזות להגדיל את היקף הציוד והכוחות במחוזותיהם לכוחות ההגנה העממיים.
במרץ 1995 ביקר בסודאן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ימי קרטר ולחץ על הצדדים להגיע להסכם על הפסקת אש ואלה נענו לו להפסקת אש של חודשיים.
ביוני באותה שנה נעשה ניסיון התנקשות בנשיא מצרים באתיופיה, מה שהגביר את הלחץ על משטרו של אל-בשיר ואת הסיוע של ממשלות אתיופיה וקניה, כמו גם גורמים אחרים בעולם המערבי למורדים בדרום.
בשנת 2002 הושג הסכם הפסקת אש ופתיחת שיחות שלום בין הצדדים בעקבות חששו של אל-בשיר כי סודאן תהפוך ליעד של מתקפה אמריקנית למיגור הטרור.
ביולי באותה שנה נפתח המשא ומתן בתיווך אמריקני ובנובמבר 2002 הסכימו הצדדים להאריך את הסכם הפסקת האש עד למרץ 2003. בינואר 2003 נשא אל-בשיר נאום בו אמר כי סודאן מעוניינת בשלום כולל וחלוקה צודקת בין שני הצדדים.
ב-8 בינואר 2004, חתמו ממשלת סודאן וכוחות המורדים בדרום על חלוקת המשאבים במדינה כחלק ממשא ומתן מתמשך להסכם שלום, עליו חתמו הצדדים בינואר 2005.
ביולי 2005, נהרג מנהיג המורדים וסגנו של אל-בשיר ג'ון גראנג בתאונת מסוק, לאחר שחזר ממפגש עם נשיא אוגנדה.
הממשלה הכריזה על 3 ימי אבל ודיווחה כי התאונה נגרמה ככל הנראה בשל תנאי ראות לקויים.
גראנג נהרג שלושה שבועות בלבד לאחר שהושבע לתפקיד סגן הנשיא.
בינואר 2005, הוכרז הסכם שלום בין מפלגת הקונגרס הלאומי בראשותו של אל-בשיר ובין התנועה העממית לשחרור סודאן (SPLM) המייצגת את הדרום.
במסגרת אותו הסכם שלום הוחלט כי בתוך 6 שנים יתקיים משאל עם בו אזרחי סודאן יצטרכו להתמודד עם השאלה: האם לאחד את הצפון עם הדרום.
דחיית ההצעה מהווה הכרה ברצונה של דרום סודאן להקמה של מדינה ריבונית.
משאל העם התקיים ב-9 בינואר 2011, ובעקבותיו הוקמה דרום סודאן ב-9 ביולי 2011.
שורשי הסכסוך ותפקידו של אל-בשיר בסכסוך
עם תחילת התפוגגות הסכסוך בין הצפון לדרום החל עימות נוסף בחבל דארפור שנמצא במערב סודאן.
בניגוד לסכסוך בין הצפון לדרום, סכסוך זה הוא על רקע אתני בלבד ולא על רקע מלחמת דת.
תחילת הסכסוך בפברואר 2003 בין הג'נג'וויד (Janjaweed), מיליציה מזוינת המגויסת מקרב שבטים ערבים אשר נתמכת על ידי הממשלה הסודאנית, לבין ארגוני מורדים משבטי השחורים.
ארגוני המורדים האשימו את הממשלה באפליה לטובת הערבים ולכן הם החלו מאבקים צבאיים בין הממשלה לקבוצות המורדים.
מאמצי הממשל בסודאן לדיכוי קבוצות המורדים הובילו לטבח של כוחות הג'נג'וויד באלפי אזרחים שחורים מוסלמים.
דיווחים שהגיעו מהשטח מדברים על בין 200 אלף ל-400 אלף הרוגים בעקבות המלחמה והמצב הכלכלי הקשה שהוביל לרעב בקרב האוכלוסייה באזור.
ממשלת סודאן מכחישה את המספר שדווח ועל פי דיווחיה בסכסוך נהרגו פחות מ-10,000 תושבים.
בפברואר 2010 נחתם הסכם הפסקת אש בין הצדדים אולם למרות זאת עדיין לא פסקה האלימות ובחלקים מסוימים בחבל דרפור עדיין מתקיימים מאבקים צבאיים קשים.
במרץ 2005, פנתה מועצת הביטחון של האו"ם על מנת לחקור את פשעי המלחמה המתבצעים בדארפור.
משימה זו הוטלה על התובע בבית הדין הבין-לאומי לצדק, לואיס מורנו אוקמפו.
ב-14 ביולי 2008, הגיש אוקמפו בקשה לבית הדין הפלילי הבין-לאומי להוצאת צו מעצר בין-לאומי נגד אל-בשיר, בחשד שהיה אחראי לרצח עם, לפשעים נגד האנושות ולפשעי מלחמה נגד הקבוצות האתניות האפריקאיות בדרפור.
בתגובה, גינו אל-בשיר וממשלת סודאן את הבקשה וציינו כי לא ישתפו פעולה עם בית הדין.
הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות בית הדין בה הוגשה דרישה למעצר נגד ראש מדינה מכהן.
בתגובה להוצאת צו המעצר, נשא אל-בשיר נאום בו יצא בביקורת נגד אוקמפו וזילזל בהחלטת בית הדין.
אוקמפו, ערער על ההחלטה וזו התקבלה על ידי בית המשפט, שהורה על חידוש הדיונים בפברואר 2010.
ב-12 ביולי 2010, הוציא בית הדין הבין-לאומי צו מעצר שני נגד אל-בשיר, אליו נוספו שלושה אישומים בגין רצח עם.
בפסיקתם קבעו השופטים כי "יש לנו סיבות הגיוניות להאמין שאל-באשיר אשם בשלושה סעיפים של רצח עם שבוצע נגד שלוש קבוצות אתניות שונות בדרפור: פור, מסליט וזגהוואה.
מדינות "הליגה הערבית" הביעו תמיכה באל-בשיר והתנגדות להסגרתו, וכך עשתה גם סין, החברה במועצת הביטחון של האו"ם ובעלת זכות וטו בהצבעה.
ב-2017 נשמעו קולות בקרב מדינות ערביות ואפריקאיות הקוראות להסיר את צו המעצר נגד אל-בשיר.
במרץ 2017 סירבה ירדן לעצור ולהסגיר את אל-בשיר לבית הדין הבין-לאומי.
שגרירי מצרים ואתיופיה באו"ם קראו לעצור את ההליכים נגד אל-בשיר.
בדצמבר 2018 החלו להתעורר מהומות בסודאן, כשראשיהן דורשים להדיח את אל-בשיר.
רופאים בבתי חולים ממשלתיים פתחו בשביתה, ולטענת האופוזיציה נהרגו למעלה מ-22 מפגינים.
ב-11 באפריל 2019 הודח אל-בשיר בהפיכה צבאית והוחלף על ידי שר ההגנה אחמד עווד בן עוף .
לאל-בשיר שתי נשים, ואין לו ילדים משלו.
עומר בן דור (נולד ב-18 במאי 1970) הוא ספורטאי ספורט נכים.
בן דור משותק בפלג גופו התחתון בעקבות תאונת דרכים בה היה מעורב בשנת 1994. לאחר תקופת אשפוז ושיקום הוא החל לעסוק בשחייה ומשנת 2000 ברכיבה על סוסים, בהנחיית המאמן דרור בן שאול.
במקביל החל בן דור להתנדב במועצה הלאומית למניעת תאונות.
כמתנדב בשירות מילואים בצה"ל הוא הוכשר להדריך השתלמויות נהיגה מונעת במדור בטיחות בדרכים שבצבא.
כמו כן הוא ייסד, במשותף עם משה קונפורטי, את פרויקט "דרך חיים", במסגרתו מתקיימות הדרכות למניעת תאונות דרכים.
בתחום הרכיבה מתחרה בן דור בתחרויות בינלאומיות.
בשנת 2003 הוא השתתף באליפות העולם שנערכה בבלגיה וסיים במקום השישי, שאיפשר את השתתפותו במשחקים הפאראלימפיים באתונה.
בתחרויות האולימפיאדה הוא השתתף ברכיבת דרסאג' בסגנון חופשי והגיע למקום השישי, ברכיבת דרסאג' בסגנון מעורב הגיע למקום השביעי וברכיבת דרסאג' בצוות (עם אייל שחר ואיתי צוק) למקום העשירי.
בשנת 2007 הגיע בן דור למקום השמיני באליפות העולם שנערכה בבלגיה ובכך הבטיח את השתתפותו במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג.
עומר בן-רובי (נולד ב-29 במאי 1976) הוא איש תקשורת, עורך, ומנהל ישראלי.
שימש עורך ומגיש רדיו וטלוויזיה.
והיה ממנהלי תחנות השידור הבולטים בישראל.
בן-רובי הקים וניהל במשך שלוש שנים את תחנת הרדיו כאן ב' (רשת ב' החדשה).
לפני כן שימש עורך חדשות ראשי ועמד בראש מחלקת השידורים בגלי צה"ל, וכן היה מבכירי המנהלים בגלגלצ.
תוכניות רדיו המזוהות עמו כוללות את "ארון השירים היהודי", "אורות" (מכאן מורשת), "הולך בחצות" ו"ציפורי לילה".
בן-רובי, תושב יפו, נולד בבת ים וגדל והתחנך ברעננה ובכפר סבא.
סבו לאון בן-רובי, יליד סלוניקי, היה שופט הכדורגל הבינלאומי הראשון של ישראל.
את שירותו הצבאי עשה בן-רובי ככתב צבאי וכעורך בעיתון "במחנה".
עם שחרורו ב-1998, החל לעבוד בגלי צה"ל כעורך חדשות ויומנים.
בשנת 2000 עבר ל"ידיעות אחרונות" כדי לסקר ככתב את תחום העבודה והרווחה.
ב-2001 שהה כשנה באנגליה, ושימש שם בתפקיד כתב גל"צ בלונדון.
נוסף על כך כתב טורים לאתר "וואלה".
ב-2002 מונה לתפקיד רכז הכתבים בגלי צה"ל.
ב-2004, במקביל לעבודתו בגל"צ כמגיש תוכניות לילה (שכללו שיחות עם מאזינים, שירי משוררים ומוזיקה ים תיכונית), היה בן-רובי עורך החדשות באתר ynet.
בשנת 2005 השתלב בערוץ 10, והיה בצוות העריכה של "דין וחשבון", תוכניתו של רינו צרור.
לאחר מכן שימש במשך שנתיים כתב תרבות ובמאי כתבות בחדשות 10, והגיש פינת מוזיקה ים תיכונית בערוץ מוזיקה 24.
בשנת 2006 החל לעבוד בגלגלצ כסגנה של מנהלת התחנה, דלית עופר, ומ-2007 גם כמפיק הראשי של התחנה.
בתקופה זו, ובמשך כשש שנים, הגיש בגל"צ את התוכנית "הולך בחצות", שהתמקדה במוזיקה ים-תיכונית לגווניה השונים.
בשנים 2012–2013 שימש ממלא מקום ראש מחלקת האקטואליה ועורך החדשות הראשי בגל"צ, וכסגנה של מנהלת התוכניות בתחנה, מאיה להט-קרמן.
ב-2014 מונה לעמוד בראש מחלקת השידורים של גל"צ, וניהל את המערך המקצועי להכשרת העיתונאים המתגייסים לשירות בתחנה.
במקביל לתפקידי הניהול, שמונה שנים ברציפות ולפחות פעם בשבוע, ערך בן-רובי והגיש את פינת "ארון השירים היהודי" בתוכנית "המילה האחרונה" עם עירית לינור וקובי אריאלי.
מתחילת שנת 2015 נמנה עם צוות המגישים הקבוע של התוכנית "ציפורי לילה מוזיקליות", והשתתף בתוכנית הבוקר של קובי אריאלי בימי שישי בגל"צ.
באפריל 2016 דווח כי לאחר תשע שנים בהנהלת גל"צ וגלגלצ, הוא עוזב לטובת הקמתו של תאגיד השידור הישראלי.
ב-7 ביוני 2016 מונה כמנהל ההקמה והמנהל בפועל של "רשת ב'" החדשה בתאגיד.
במאי 2019 הודיע על סיום תפקידו.
כיום הוא עורך ומגיש תוכניות תרבות ומוזיקה בתחנות הרדיו "רשת ב'", "כאן גימל" ו"כאן מורשת".
בספטמבר 2020 הגיש גם מבזקי חדשות בכאן 11, ומאז תחילת שנת 2021 הוא מגיש בערוץ את תוכנית הטלוויזיה השבועית "ארון השירים היהודי".
בנוסף עורך את המוזיקה בתוכנית אגן הים התיכון.
בן-רובי הוא בוגר תוכנית קרן מנדל ישראל למנהיגות ב"תרבות יהודית" לשנת 2020.
נשוי ליסמין ישבי, עובדת בגלגלצ, ואב לשלושה.
בשנת 2009 זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על התוכנית "אטרף פיוטים" (סיפורו של הפיוט המוזיקלי ומסעו מבתי הכנסת אל עולם הרוקנרול), אותה ערך והגיש יחד עם רינו צרור.
בשנת 2010 זכה בציון לשבח מוועדת פרס מפקד גלי צה"ל על תוכניתו: "הולך בחצות – מחווה ל"נכון להיום", אלבום המופת של זוהר ארגוב".
בשנת 2011 זכה בציון לשבח מוועדת פרס מפקד גלי צה"ל על התוכנית "דודו טסה והכוויתים" (סיפורם של סבו ואחי סבו של דודו, האחים סאלח ודאוד אל-כוויתי, מהמוזיקאים המשמעותיים בעיראק במאה ה-20) אותה ערך והגיש.
עומר דמארי (נולד ב-24 במרץ 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת החלוץ ומשמש כמאמן כדורגל.
דמארי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה ובעונת עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה שיחק לצידו של אחיו הבכור, הבלם ניצן דמארי.
ב-21 בנובמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשנכנס כמחליף במשחק מול מועדון ספורט אשדוד במסגרת גביע הטוטו.
ב-31 במרץ 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל תל אביב.
את השער הראשון שלו בקבוצה הבוגרת כבש ב-21 באפריל 2007 במשחק גביע המדינה מול הפועל הרצליה, שער ניצחון שהעלה את הקבוצה לרבע הגמר.
ב-26 בינואר 2008 כבש את השער הראשון שלו בליגת העל, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי.
במחזור האחרון של עונת כבש בדקות הסיום שער ניצחון שהשאיר את הקבוצה בליגת העל, ובשנים הבאות הוביל את התקפת הקבוצה יחד עם טל בן-חיים.
בסך הכל שיחק בקבוצה 118 משחקי ליגה, בהם כבש 29 שערים.
ביולי 2011 חתם דמארי על חוזה לחמש שנים בקבוצת הפועל תל אביב.
ב-28 ביולי כבש דמארי את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה, נגד פ.צ.
ואדוץ במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
את שער הליגה הראשון שלו בהפועל תל אביב כבש במחזור הראשון של עונת , מול קבוצתו לשעבר מכבי פתח תקווה.
את עונתו הראשונה בהפועל תל אביב סיים דמארי כמלך השערים של הקבוצה עם 17 שערי ליגה (ובסך הכל 25 שערים בכל המסגרות), וזכה עמה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב בניצחון 2–1 על מכבי חיפה במשחק הגמר.
בעונת שוב היה דמארי מלך השערים של הפועל תל אביב.
בסיבוב הראשון כבש את שער הניצחון בדרבי מול מכבי תל אביב, ובסך הכל הבקיע 13 שערי ליגה.
בנוסף, כבש דמארי שער אחד בגביע המדינה, וכן כבש בדקה ה-92 את שער השוויון מול אקדמיקה בשלב הבתים של הליגה האירופית.
בתחילת עונת כבש דמארי ארבעה שערים בצמד המפגשים מול ברואה סטארה זאגורה במוקדמות הליגה האירופית, ובכך עבר את מהראן לאלא והפך למלך השערים של הפועל תל אביב באירופה, עם תשעה שערים.
לאחר מכן כבש שער נוסף, ובסך הכל עומד מאזנו על עשרה שערים בליגה האירופית במדי הפועל תל אביב.
ב-12 באפריל 2014 כבש דמארי שער בניצחון 3–0 על בני סכנין, והעלה את מאזנו ל-23 שערי ליגה בעונה זו.
בכך שבר את שיאו של איתי שכטר והפך לשחקן הפועל תל אביב שכבש הכי הרבה שערים בעונה אחת.
ב-13 במאי 2014 ערך את משחקו ה-100 בליגה במדי הפועל תל אביב וכבש צמד בניצחון 3–1 על בני סכנין, אשר העלה את מאזנו ל-26 שערי ליגה בעונה זו ול-56 שערים בהפועל תל אביב.
בכך עבר את גדעון טיש ועלה למקום השישי בטבלת מלך השערים של הפועל תל אביב בכל הזמנים.
ב-29 ביולי 2014 חתם דמארי באוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-9 בנובמבר 2014 כבש צמד בניצחון 3–2 בדרבי מול ראפיד וינה, ובסך הכל בחצי עונה במועדון כבש דמארי עשרה שערים ב-15 משחקים בכל המסגרות.
ב-14 בינואר 2015 חתם דמארי לארבע וחצי עונות בקבוצת רד בול לייפציג מהבונדסליגה השנייה בגרמניה.
ב-15 בפברואר 2015 ערך דמארי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בהפסד 0–1 לפ.ס.וו.
פרנקפורט במסגרת המחזור ה-21 של הבונדסליגה השנייה.
עד תום העונה ערך דמארי בסך הכל עשר הופעות בליגה, ורשם לזכותו ארבעה בישולים אך לא הצליח לכבוש.
ב-30 ביוני 2015 חזר דמארי לאוסטריה והושאל לקבוצת רד בול זלצבורג לעונה אחת.
ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק שהסתיים בתיקו 2–2 מול אדמירה ווקר במסגרת המחזור השלישי של הבונדסליגה האוסטרית.
שלושה ימים לאחר מכן כבש צמד בניצחון 4–1 על ריד.
בסך הכל שותף דמארי ב-16 משחקי ליגה בעונה זו, וכבש ארבעה שערים.
ב-4 באוגוסט 2016 הושאל דמארי לניו יורק רד בולס מליגת ה-MLS האמריקנית.
ב-14 באוגוסט ערך דמארי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בניצחון 3–1 על מונטריאול אימפקט.
ארבעה ימים מאוחר יותר כבש את שערו היחיד במועדון, בתיקו 1–1 נגד אליאנזה בליגת האלופות של CONCACAF.
ב-13 בנובמבר הסתיימה תקופת ההשאלה שלו והוא חזר לשורות רד בול לייפציג.
ב-12 בינואר 2017 חזר דמארי לישראל, והושאל לעונה וחצי לקבוצת מכבי חיפה.
כעבור יומיים ערך את הופעת הבכורה שלו, כשנכנס כמחליף במשחק מול קבוצת נעוריו מכבי פתח תקווה.
ב-30 בינואר כבש את שערו הראשון במועדון, במשחק מול מכבי תל אביב שהסתיים בתיקו 2–2. עד תום העונה ערך תשע הופעות וכבש שני שערים.
בעונת כבש שני שערים ב-18 הופעות בליגה, ובסופה תמה תקופת השאלתו.
ב-13 ביולי 2018 חזר דמארי להפועל תל אביב, לאחר שעלתה בחזרה לליגת העל, וחתם על חוזה לשנתיים במועדון.
בהופעת הבכורה המחודשת שלו במועדון, ב-29 ביולי 2018, נכנס כמחליף בדקה ה-70 בניצחון 4–0 על בני יהודה בגביע הטוטו, ובישל לאמיר עגייב את השער האחרון במשחק.
שלושה ימים לאחר מכן כבש את שער הניצחון (2–1) על הפועל רעננה בגביע הטוטו.
במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 כבש דמארי שער בהפסד 1–2 להפועל חדרה, וב-3 בדצמבר 2018 כבש את שערו ה-58 בליגה במדי הפועל תל אביב, בתיקו 1–1 מול מכבי נתניה, והשתווה לשבתאי לוי במקום החמישי בטבלת מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.
בסוף דצמבר 2018 נאלץ דמארי לעבור ניתוח לשחזור הרצועה בברך, ובעקבות כך סיים את העונה.
ב-8 באוגוסט 2019 הודיעה הנהלת הפועל תל אביב על שחרורו של דמארי מהמועדון, אך כעבור שלושה ימים סוכם על חזרתו לסגל.
ב-19 באוקטובר 2019 כבש דמארי בדקה ה-93 את שער הניצחון (2–1) מול הפועל כפר סבא, שערו ה-59 בליגה במדי הפועל תל אביב, ועבר את שבתאי לוי בטבלת מלך שערי המועדון בכל הזמנים.
את שערו ה-60 והאחרון במדי הפועל תל אביב בליגת העל כבש דמארי ב-30 במאי 2020, בניצחון 2–1 על מכבי חיפה בפלייאוף העליון, ובתום עונת 2019/2020 שוחרר מהמועדון.
ב-14 ביוני 2021, פרש דמארי ממשחק פעיל.
לזכותו של דמארי 10 הופעות ושלושה שערים בנבחרת הנוער של ישראל, וכן 10 הופעות בנבחרת הצעירה.
בעונת 2010/2011, בה הבקיע 15 שערים בליגת העל, זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי המאמן לואיס פרננדז.
דמארי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות מול נבחרת איסלנד ב-17 בנובמבר 2010, וכבר במשחקו הראשון כבש צמד שערים.
במשחקי מוקדמות יורו 2012 שותף דמארי בשני משחקים, וכך גם במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014.
במשחקי מוקדמות יורו 2016 הפך דמארי לשחקן סגל קבוע, וכבש את שערו הראשון במסגרת רשמית בניצחון החוץ 2–1 על נבחרת קפריסין.
את הטורניר הוא סיים כמלך השערים של הנבחרת עם חמישה שערים, כולל שלושער בניצחון החוץ 4–1 על נבחרת אנדורה.
ב-14 ביוני 2021, ביום בו הודיע על פרישה רשמית מכדורגל, מונה דמארי למאמן נערים א' של קבוצת הפועל תל אביב.
ב-9 באוקטובר 2022 הודיע על עזיבתו את הפועל תל אביב.
עומר דרור (נולד ב-1 באוגוסט 1993) הוא שחקן, זמר ודוגמן ישראלי.
דרור נולד לרלי (לבית עבאדי) וארז דרור בארצות הברית.
למד בתיכון עירוני א' שבמודיעין במגמת תיאטרון.
שירת בתיאטרון צה"ל של חיל החינוך.
בשנים 2011–2013 שיחק בסדרת הילדים והנוער "אליפים", שזכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, בתפקיד מיכה, חברו הטוב של גדי.
בשנת 2012 דגמן עבור חברת ההלבשה הישראלית TNT.
בחודשי הקיץ שיחק במחזמר "נמו בספארי" בתור נמו.
בשנת 2013 החל להנחות את התוכנית "הבנים והבנות" בערוץ הילדים, לצד אסף הרץ.
באותה שנה השתתף בסרט "מקובלות" בתור בועז.
בנוסף, דרור נבחר לאחד הפרזנטורים של חברת האופנה הישראלית קסטרו.
כמו כן, באותה שנה הופיע במופע משותף עם השחקן אסף הרץ.
בשנת 2014 השתתף בסדרה "מועדון החנונים" בערוץ זום בתור תום.
בנוסף, שיחק בעונה הרביעית והחמישית של "גאליס" בערוץ הילדים, בתפקיד ארז בראל.
כמו כן, הצטלם למגזין האופנה "DAMAN", והשתתף בפסטיגל הראשון שלו "משחקי הפסטיגל".
בשנת 2014 השתתף בסרט על חייו של הזמר מייק ברנט, ובו גילם את מייק.
את הסרט ביים הבמאי איתן פוקס.
הסרט צולם בסתיו 2015 ויצא לאקרנים בפסטיבל קאן 2016.
ב-2015, בחנוכה, השתתף בפסטיגל השני שלו, "היי סקול פסטיגל".
באותה שנה התארח בתוכנית "גב האומה" בערוץ 10.
ב-2016 השתתף בחג החנוכה בפסטיגל השלישי שלו ברציפות, "היי סקול פסטיגל 2".
ב-2017 עלה לאקרנים הסרט "כמעט מפורסמת", בו שיחק לצד נועה קירל.
באותה שנה החל להנחות בערוץ yes kids את השעשועון "אסקייפ".
דרור גם החל לשחק בתיאטרון הבימה במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים", בתפקיד אלאן.
מאז 2018 משחק בסדרה "כפולה" בתור בן חממה, ובסדרה "מלכות" בתור שחף.
בקיץ 2018 השתתף גם ב"כפולה: המופע" שהוצג בהיכל מנורה מבטחים.
בשנת 2021 השתתף בסדרה "מלכת היופי של ירושלים".
בשנת 2022 השתתף בעונה השמינית של "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, והיה המודח השישי.
בשנת 2023 התארח בפרק הראשון של המיני-סדרה "עכשיו קרוב, יחד עם אסף הרץ.
בשנים 2021–2023 היה בזוגיות עם השחקנית נאיה פדרמן.
שנה פרויקט תפקידבמאי 2013 מקובלות בועזמרקו כרמל 2016 מייק מייק ברנטאיתן פוקס 2017 כמעט מפורסמת תומר כרמימרקו כרמל 2019 המוסד איתןאלון גור אריה
שנה פרויקט תפקיד 2012 הרפתקאות נמו נמו2014 אגדה של פסח עצמו משחקי הפסטיגל סטיל 2015 היי סקול פסטיגל עומר2016היי סקול פסטיגל 22017סיפור אהבה בשלושה פרקיםאלן2017שלושת המוסקטריםדארטאניאן2018"כפולה - המופע"בן חממה2021סאלח שבתי - המחזמרזיגי2024פיטר פן וונדיפיטר פן
עומר פארוק אשיק (בטורקית: Ömer Faruk Aşık; נולד ב-4 ביולי 1986) הוא כדורסלן טורקי המשחק בקבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA ובנבחרת טורקיה.
אשיק זכה לכינוי "הפטיש הטורקי" (The Turkish Hammer) הודות לסגנון משחקו האגרסיבי והקשוח, בעיקר כשחקן הגנה.
אשיק נולד בעיר בורסה בשנת 1986. בגיל 16 החל לשחק בקבוצת הנוער של פנרבחצ'ה אולקר הטורקית, עמה זכה באליפות המדינה לנוער.
בעונת הצטרף לקבוצת הבוגרים של פנרבחצ'ה, ולאחר שני משחקים במדיה הושאל לקבוצת "יסליק ספור קולובו" מהליגה השנייה בטורקיה.
בעונה הבאה חזר לליגה הבכירה כשחתם באלפלה קולובו, בה היה אחד השחקנים הבולטים ורשם ממוצעים של 10.8 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק.
בעונת שב אשיק לשחק בפנרבחצ'ה תחת המאמן בוגדאן טאנדביץ', רשם ממוצעים של 7.8 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק, אך נפצע בברכו ולא שיחק במשך כשישה חודשים.
לאחר חזרתו בסיום אותה עונה שבר את הבוהן ונעדר מהמגרשים כחודשיים נוספים.
בעונת זכה עם פנרבחצ'ה באליפות טורקיה ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה הטורקית.
בדראפט ה-NBA לשנת 2008 נבחר אשיק בבחירה ה-36 על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס, וכבר בערב הדראפט הועבר בטרייד לשיקגו בולס.
לאחר בחירתו בדראפט נשאר אשיק לשחק בפנרבחצ'ה, ועשה את המעבר לליגת ה-NBA רק כעבור שנתיים, בשנת 2010. ב-27 באוקטובר 2010, ערך אשיק את הופעת הבכורה שלו במדי שיקגו בולס, במשחק חוץ מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
אשיק שימש כמחליף לג'ואקים נואה בעמדת הסנטר בשתי עונותיו בשיקגו, והעמיד בהן ממוצעים של 2.9 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק.
ב-20 ביולי 2012 חתם אשיק על חוזה עם יוסטון רוקטס לשלוש שנים בהן הרוויח כ-25 מיליון דולר.
ב-18 בינואר 2013 רשם אשיק שיא קריירה כשקלע 22 נקודות בהפסד קבוצתו לאינדיאנה פייסרס.
ב-1 באפריל 2014 הוא קבע שיא קריירה של 23 ריבאונדים בהפסד קבוצתו לברוקלין נטס.
חמישה ימים מאוחר יותר השווה אשיק שיא זה בניצחון קבוצתו על דנוור נאגטס.
ביולי 2015 הועבר אשיק לניו אורלינס פליקנס, כחלק מטרייד ששלח ליוסטון את טרבור אריזה והביא לפליקנס גם את עומרי כספי.
עומר אצילי (נולד ב-27 ביולי 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והקיצוני בבית"ר ירושלים מליגת העל.
אצילי גדל בשכונת אגרובנק שבחולון.
הוא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכשהיה בן 16 עבר למחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון.
בתחילת עונת 2010/2011 החל להשתלב במשחקי הקבוצה הבוגרת של הפועל ראשון לציון בגביע הטוטו, וב-17 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפועל ראשון לציון בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בית"ר ירושלים.
עד תום העונה ערך בסך הכל חמש הופעות ליגה, וב-12 במאי 2012 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 להפועל עכו, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונה שלאחר מכן הפך אצילי לשחקן הרכב קבוע, וכבש שישה שערים בליגה הלאומית.
אצילי זכה גם עם הפועל ראשון לציון בגביע הטוטו לליגה הלאומית לעונת 2012/2013.
ב-30 ביוני 2013 חתם לארבע שנים בקבוצת בית"ר ירושלים, וב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו, בהפסד 0–2 להפועל באר שבע.
ב-30 במרץ 2014 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה זו, בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה, ואת עונתו הראשונה בקבוצה סיים עם 19 הופעות ושער אחד.
ב-2 ביולי 2015 ערך הופעת בכורה במסגרת אירופית, במשחק שהסתיים בתיקו 0–0 מול אורדבסי שימקנט הקזחית, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
במשחק הגומלין כבש שער בניצחון 2–1.
בתחילת מרץ 2016 נפצע, ובמועדון הודיעו כי הוא פצוע ולא כשיר לתקופה ממושכת, כשבמהלכה ניסו לשכנע אותו לחתום על הארכת חוזה.
מנגד הודיע אצילי כי הוא מסרב לקבל את ההצעה, והוצא מסגל הקבוצה לשני משחקים בהם הפסידה הקבוצה.
ב-31 במרץ הועמד לוועדת משמעת פנימית בקבוצה, וקיבל קנס בגובה 10,000 שקלים על תנאי, על כך שבחר לעלות לאימון בניגוד להחלטת הצוות הרפואי של המועדון שטען כי הוא פצוע.
ב-11 באפריל הודיע מאמן הקבוצה סלובודאן דראפיץ' לאצילי כי הוא מתוכנן לפתוח בהרכב הראשון במשחק נגד מכבי תל אביב.
כתגובה לכך הודיע אצילי לדראפיץ' כי הוא מסרב לפתוח בהרכב ולשחק במשחק, ובעקבות זאת הודח מסגל הקבוצה.
בעקבות אותו האירוע הוחלט במועדון להעמיד את השחקן לוועדת משמעת בשנית.
ב-24 באפריל, לאחר חודשיים של היעדרות, חזר אצילי לסגל בית"ר ירושלים למשחק נגד מכבי חיפה בו הפסידה בית"ר ירושלים 0–1. ב-25 באפריל הגיש אצילי תביעת בוררות כנגד בית"ר ירושלים בה דרש להשתחרר מיידית מהקבוצה.
עונת 2015/2016 הייתה לעונת הפריצה של אצילי בבית"ר ירושלים במהלכה כבש שבעה שערי ליגה והפך לאחד השחקנים החשובים בקבוצה.
אצילי שימש כקפטן של בית"ר ירושלים בתחילת העונה, אך איבד את סרט הקפטן בתום העונה עקב המחלוקות עם המועדון.
ב-7 ביולי 2016 כבש אצילי את שער הניצחון במשחק הגומלין של בית"ר ירושלים בניצחון 1–0 על סלובודה טוזלה הבוסנית, במסגרת סיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית.
ב-21 ביולי כבש צמד שערים בהפסד בית"ר ירושלים 2–3 לאומוניה ניקוסיה הקפריסאית במשחק הגומלין בין הקבוצות במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות הליגה האירופית.
למרות ההפסד, שעריו של אצילי סייעו לבית"ר ירושלים להבטיח את העפלתה לסיבוב השלישי.
ב-27 ביולי 2016 בישל אצילי את השער לעידן ורד נגד ילגבה הלטבית בתיקו 1–1 בשלב השלישי במוקדמות הליגה האירופית.
שבוע לאחר מכן כבש אצילי בפנדל את השער הראשון בניצחון 3–0 בגומלין באצטדיון טדי.
ב-14 באוגוסט הסתיים הליך הבוררות בין בית"ר ירושלים לאצילי, כשבסיומו נקבע סעיף השחרור מחוזהו בגובה 750 אלף יורו.
ב-16 באוגוסט 2016, ערך אצילי פרידה מאוהדי בית"ר באצטדיון טדי, במסגרת משחק הקבוצה בפלייאוף הליגה האירופית מול סנט אטיין.
זה היה משחקו האחרון של אצילי בקדנציה זו בבית"ר, משחק שהסתיים בהפסד הקבוצה 2:1.
ב-31 באוגוסט 2016 חתם אצילי על חוזה לארבע עונות בגרנדה מהליגה הבכירה בספרד (הלה ליגה).
ב-11 בספטמבר 2016 ערך אצילי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 65 דקות בהפסד 1–2 לאייבר במסגרת המחזור השלישי בליגה, ובסך הכל שותף ב-9 משחקי לה ליגה עד תום העונה, ובשני משחקי גביע המלך הספרדי לשנת 2016/2017.
ב-20 ביוני 2017 חזר לישראל וחתם לארבע שנים בקבוצת מכבי תל אביב.
את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-26 ביוני במשחק מוקדמות הליגה האירופית נגד קיי אף טירנה, ואת שערו הראשון כבש במשחק הגומלין כשבוע לאחר מכן.
במחזור השני של עונת 2017/2018 בליגת העל כבש אצילי צמד נגד עירוני קריית שמונה, והספיק לכבוש שלושה שערים נוספים עד לפציעתו שהרחיקה אותו מהמגרשים למשך רוב העונה.
הוא חזר למגרשים לקראת סיום העונה בהפסד 2–3 נגד קבוצתו לשעבר בית"ר ירושלים, כבש שער בפנדל והמשיך לכבוש בארבעה משחקים רצופים, ובסך הכל בעונה זו ערך 17 הופעות בליגה וכבש עשרה שערים.
עונה לאחר מכן, תחת המאמן הסרבי ולדימיר איביץ', היה אצילי לאחד מעמודי התווך של הקבוצה בזכייתה באליפות המדינה, לאחר עונה שהסתיימה עם הפסד ליגה בודד ובפער של 31 נקודות מהמקום השני.
בסך הכול כבש אצילי 11 שערי ליגה ב-29 הופעות.
ב-23 באוגוסט 2020, חתם לשנתיים באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
ב-17 בספטמבר כבש את שער הבכורה במסגרת הליגה האירופית נגד קייסר בניצחון הקבוצה 4–1. ב-5 בינואר 2021 שוחרר אצילי מאפואל ניקוסיה.
במהלך התקופה בקבוצה שותף ב-11 משחקי ליגה, שבהם אצילי כבש 3 שערים מתוך 4 הופעות אך רק במסגרת משחקי הגביע הקפריסאי וכן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית של אופ"א.
ב-13 בינואר 2021 חזר אצילי לישראל וחתם במכבי חיפה לשלוש שנים וחצי.
את הופעת הבכורה ערך ב-23 בינואר בניצחון קבוצתו 3–0 על בני סכנין.
את שערי הבכורה במועדון כבש ב-17 במרץ במסגרת גביע המדינה בשלב שמינית הגמר כשכבש צמד בניצחון 2–1 על מכבי פתח תקווה.
בליגה כבש את שער הבכורה ב-12 באפריל בניצחון החוץ 3–0 על מועדון ספורט אשדוד, משחק בו כבש צמד שערים.
את העונה סיים כמלך הבישולים של ליגת העל, עם עשרה בישולים להם הוסיף ארבעה שערים.
הוא סיים את העונה כמלך הבישולים של הליגה, אף על פי שהצטרף למכבי חיפה רק באמצע העונה, ועזר לה לזכות בתואר האליפות לאחר עשר שנים שחונות.
ב-7 בפברואר 2022 כבש 4 שערים במחצית הראשונה בניצחון של מכבי חיפה 6–0 על מ.ס.
אשדוד, השחקן הרביעי בלבד שעושה זאת בליגת העל.
בסך הכל בעונת 2021/2022 סיים אצילי עם 20 שערי ליגה ו-10 בישולים והשלים "דאבל דאבל" אישי.
בכך סיים את העונה גם כמלך השערים וגם כמלך הבישולים של הליגה, ונבחר ל"כדורגלן העונה בישראל" ולשחקן העונה של הליגה מטעם אתר ONE וארגון שחקני הכדורגל בישראל.
אצילי זכה בעונה זו עם קבוצתו בשלושה תארים: אליפות ליגת העל, גביע הטוטו לליגת העל, והסופר-קאפ הישראלי אלוף האלופים.
ארבעה ימים לאחר מכן, ב-27 באוגוסט 2022, כבש שלושער והוסיף בישול במחזור הפתיחה של עונת 2022/2023 בליגת העל, בניצחון 4–1 על מכבי נתניה.
ב-11 באוקטובר 2022 כבש את שערי הבכורה שלו בליגת האלופות כשהבקיע צמד בניצחון הביתי 2–0 על יובנטוס האיטלקית, במסגרת שלב-הבתים בליגת האלופות לעונת 2022/2023. בסיומו נבחר אצילי ל"שחקן המצטיין של המשחק" על-ידי UEFA.
בסיום עונת 2022/2023 בליגת העל בכדורגל זכה עם מכבי חיפה באליפות שלישית ברציפות ונבחר שוב לכדורגלן העונה בישראל, כשהוא רושם 21 שערים (מלך השערים של הליגה) ו-12 בישולים (סגן המבשלים של הליגה).
זו העונה השנייה ברציפות שהוא מסיים עם "דאבל דאבל".
ב-14 ביוני 2023 חתם אצילי באל עין מליגת העל של איחוד האמירויות.
הוא הוצג שם כשחקן רומני ללא כל התייחסות להיותו ישראלי מצד האמריתים.
בין היתר בכדי לאפשר לו לנסוע עם הקבוצה למדינות העוינות את ישראל.
ב-5 בדצמבר 2023 במשחק של קבוצתו נגד אהל מטורקמניסטן וסייע לקבוצתו לנצח את המשחק, אצילי כבש שער בכורה בליגת האלופות האסיאתית, ובכך הפך לישראלי הראשון שכובש גם בליגת האלופות האירופאית וגם באסיאתית.
ב-30 ביולי 2024 חתם אצילי באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית בחוזה לשנתיים במדיה שיחק 12 משחקים ובישל שער בודד בניצחון של אומוניה ניקוסיה במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג.
בתאריך ה-22 בדצמבר 2024 שוחרר באופן רשמי מהקבוצה.
ב-3 בינואר 2025 חתם בבית"ר ירושלים לשנתיים וחצי.
לאחר שתי עונות היעדרות מהכדורגל הישראלי ולאור העובדה שלא הרבה לשחק בקפריסין, מספר קבוצות ישראליות חיזרו אחריו.
לשם כך הוא התייעץ עם רב כדי שיעזור לו לבחור קבוצה.
ב-23 בדצמבר 2024, הודיע ברשתות החברתיות שסיכם עם מכבי חיפה.
אך יום למחרת, ב-24 בדצמבר, הודיע שהוא מעוניין לחתום בבית"ר ירושלים, לאחר סדרת אירועים שגרמו לו לשנות את עמדתו.
לצד ההמלצה מהרב לחתום בבית"ר, טענה אור אצילי, אשתו של עומר, שחלמה בלילה שלאחר ההחלטה כי עומר משחק בבית"ר ירושלים.
כל זאת בצל פרשת מקץ שאותה קראו בשבת של שבוע ההחלטה, העוסקת ביוסף - שמו השני של עומר.
כל אלו הובילו את הקשר ברמה הרוחנית להבין שיש סימנים שהוא חייב לשנות דעה.
הצעד גרם לזעם רב בקרב אוהדי מכבי חיפה.
ב־11 בינואר 2025 ערך עומר בכורה מחודשת בבית"ר ירושלים לאחר 9 שנים מעזיבתו, וכבר במשחק הבכורה כבש אצילי את שער הבכורה שלו בקדנציה השנייה שלו בקבוצה בהפסד 4-1 למכבי בני ריינה.
כבר בחודש הראשון בחזרה לליגת העל, זכה אצילי בתואר שחקן חודש ינואר של מנהלת הליגות, לאחר שכבש 3 שערים בשלושת משחקיו הראשונים בליגה.
לזכותו שלוש הופעות בנבחרת הנוער עד גיל 19 של ישראל.
ב-8 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה עד גיל 21, בניצחון 7–2 מול , במסגרת מוקדמות אליפות אירופה (יורו) לנבחרות צעירות, וגם עמה לו שלוש הופעות.
באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018, וב-5 בספטמבר 2016 אצילי ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בהפסד הביתי 1–3 מול .
ב-10 בנובמבר 2022 הודיע על פרישתו מנבחרת ישראל.
סבו מצד אמו הוא יליד בוקרשט, רומניה, ועל כן קיבל אצילי דרכון רומני.
ב-2018 נישא לבת-זוגו הישראלית אור בן דוד.
באותה שנה נולד בנם הבכור, ובשנת 2020 נולדה לזוג בת.
אצילי מקורב מאוד לרב ניצן ראובן, שמכוון אותו ומדריך אותו בין השאר היכן לשחק.
ביוני 2020 נחקרו אצילי וחברו לקבוצה דור מיכה כחשודים בבעילה אסורה בהסכמה, עקב קיום יחסי מין עם שתי קטינות מתחת לגיל 16. בעקבות כך, הודחו מסגל הקבוצה במשחקים אחרונים של הפלייאוף.
בחלון ההעברות של קיץ 2020, אצילי ומיכה החליטו לחפש קבוצה מחוץ לישראל, וחתמו מראש על חוזים לשנתיים בליגה בקפריסין, כל אחד בקבוצה נפרדת.
ב-24 ביולי 2020 התנצל אצילי על הפרשה.
ביולי 2022, כשנתיים לאחר המקרה, פרסם העיתונאי אלמוג בוקר של חדשות 13 התכתבויות בוואטסאפ בין מיכה ואצילי, שמעידות לכאורה על כך שהשניים חשדו ששתי הנערות עלולות להיות קטינות, ועל כן שקלו אם להביא אלכוהול ו'אבקה' למפגש.
באוגוסט 2022 הפרקליטה שסגרה את התיק מחוסר אשמה כשנתיים לפני כן, עו"ד יהודית לייבה, אמרה בראיון כי אמנם מדובר בניצול מחפיר של הנערות, אך מכיוון שהן הציגו את עצמן כבנות 17 וחצי, מעשיהם של אצילי ומיכה אינם פליליים.
אלמוג נולד וגדל במושב שתולים.
הוא למד בתיכון בבאר טוביה.
אביו, אמיתי, רץ מרתון מקצועי, אימן אותו בתחילת דרכו.
כיום הוא מתאמן בקבוצת מכבי תל אביב בהדרכתו של ד"ר רפי וישניצר.
באליפות ישראל לנוער בריצת כביש למרחק של 5000 מטר שנערכה בנובמבר 2013 זכה אלמוג במדליית זהב בתוצאה של 15:41 דקות, לפני חבריו לאגודה, דוד טאייצ'ו 15:57 דקות ובני אלהין 15:59 דקות.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 זכה אלמוג במדליית כסף בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:51.22 דקות, אחרי איימרו עלמיה מהפועל אתלטי אורן השרון (3:49.77 דקות) ואסמרו אררו מהפועל עמק חפר (3:51.40 דקות).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2015 זכה אלמוג במדליית זהב בריצת 1500 מטר בהשוואת שיא אישי של 3:51.22 דקות, לפני האלוף היוצא איימרו עלמיה (3:51.57 דקות) ומולוסאו דניאל (3:56.55 דקות), שניהם מהפועל אתלטי אורן השרון.
בתחרות שנערכה בקסלו בלגיה באוגוסט אותה שנה קבע אלמוג בריצת 1500 מטר שיא אישי חדש של 3.46.91 דקות.
במסגרת תחרות "האסקי קלאסיק" שנערכה באולם בסיאטל שבארצות הברית ב-8 בפברואר 2019, ייצג אלמוג את אוניברסיטת טקסס עמק ריו גראנדה ושיפר את שיאו האישי בריצת מייל, כאשר קבע זמן של 4:06.85 דקות וסיים במקום השלישי במקצה שלו וה-23 הכללי (מתוך 53 רצים).
עומר דנינו (נולד ב-17 בפברואר 1995) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
דנינו התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, וב-17 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 נגד מכבי הרצליה במחזור האחרון של עונת 2012/2013, אשר בסופה עלתה הקבוצה בחזרה לליגת העל.
בעונה שלאחר מכן המשיך דנינו לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל ערך 17 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל, בהן כבש שער אחד.
דנינו העפיל עם הנבחרת לאליפות אירופה לנוער בשנת 2014, ואף שימש כקפטן משנה במהלך הטורניר.
את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך דנינו ב-27 בספטמבר 2014, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–2 על הפועל רעננה.
עד מהרה הפך דנינו לחלק בלתי נפרד מההרכב הקבוצה למרות היותו בן 19. ב-25 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 על מכבי חיפה.
את עונת 2014/2015 סיים עם 28 הופעות בליגת העל, ובמהלכה גם ערך שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-11 ביולי האריך דנינו את חוזהו במכבי פתח תקווה בחמש שנים נוספות, וב-4 באוגוסט 2015 מונה לקפטן הקבוצה, והפך לקפטן הצעיר בתולדות המועדון.
בעונת 2017/2018 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה ולאחר מכן נפצע כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל כפר סבא בגביע המדינה, ושותף בתשעה משחקי ליגה.
בעונת 2018/2019 ערך 26 הופעות ליגה וכבש שער אחד, אך בסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-18 באוגוסט 2020, דנינו חתם בהפועל כפר סבא.
ב-29 ביוני 2021 חתם דנינו בהפועל חדרה לעונה אחת.
עומַר ברגותי , ממייסדי "הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל" (PACBI) וממייסדי תנועת ה-BDS העולמית, הקוראת לחרם, מניעת השקעות, ועיצומים על ישראל.
ברגותי נולד בקטר למשפחה של מהגרים פלסטינים.
בגיל צעיר עבר עם משפחתו למצרים, שם גדל.
בשנת 1982 עבר לארצות הברית, שם התגורר במשך 11 שנים שבמהלכן למד באוניברסיטת קולומביה לתואר ראשון ושני בהנדסת חשמל.
עבר לישראל ב־1993 בעקבות נישואיו לאזרחית ישראלית.
בשנת 2005 היה ברגותי הכוריאוגרף של להקת המחול הפלסטינית מרמאללה "אל-פונון", והצטרף אליה למסע הופעות בארצות הברית.
בשנת 2009 נרשם ברגותי ללימודי פילוסופיה, עם התמחות באתיקה, באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2010 סיים תואר מוסמך אוניברסיטה בפילוסופיה ונרשם ללימודי תואר דוקטור.
185 אלף איש חתמו על עצומה שקראה לאוניברסיטה למנוע את לימודיו בעקבות פעילותו הפוליטית, אך ללא הועיל.
נשיא האוניברסיטה פרופ' צבי גליל הגיב: "האוניברסיטה לא יכולה ולא תגרש את התלמיד הזה בהתבסס על דעותיו הפוליטיות או פעולותיו.
הוא ייבחן רק על בסיס הישגיו האקדמיים והמצוינות."
ב־2011 ניסה לארגן הפגנות תמיכה בפעולות המחאה שהתרחשו במסגרת המהפכה ב־2011 מול השגרירות המצרית ברמאללה ובתמיכה בהפיכה בתוניסיה, אך קיום ההפגנות נמנע על ידי כוחות הביטחון הפלסטינים.
ברגותי נשוי לספא טמיש, אזרחית ישראלית ילידת חיפה אותה פגש במהלך שהותו בארצות הברית ונשא בשנת 1993. טמיש היא בעלת תואר שני בייעוץ למיניות מאוניברסיטת ניו יורק, מייסדת ועומדת בראש עמותת "מונתדא" – הפורום הערבי למיניות הפרט והמשפחה העוסק בקידום החינוך המיני ותכנון המשפחה בקרב ערביי ישראל.
טמיש פעלה גם בהכשרת יועצים בתחום המיניות ברשות הפלסטינית.
ברגותי מתגורר בעכו, אליה עבר לאחר שהתגורר תחילה ביפו וברמאללה, והוא בעל מעמד של תושבות קבע בישראל.
לעומר ברגותי אין קשר משפחתי ישיר למרואן ברגותי, אם כי שניהם חלק מחמולת ברגותי, אחת המשפחות הפלסטיניות הגדולות ביותר.
בשנת 2004 ייסד ברגותי, עם אנשים נוספים, את הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל.
באמנת היסוד של הקמפיין הם קראו להטיל חרם אקדמי וכלכלי על ישראל עד שהיא תיסוג מכל השטחים שכבשה ב-1967, כולל מזרח ירושלים, ותפנה את כל ההתנחלויות.
בהמשך נוספה דרישה לזכות השיבה, ותמיכה בפתרון המדינה האחת.
קמפיין PACBI, יחד עם גופים נוספים, הוא חלק מתנועת ה-BDS העולמית, הקוראת לחרם, מניעת השקעות ועיצומים על ישראל.
ברגותי נואם בנושא החרם על ישראל במקומות רבים בעולם, ביניהם מכללת אוורגרין, אוניברסיטת טורינו, אוניברסיטת קולומביה ועוד.
כמו כן הוא התראיין ב-BBC, בניו יורק טיימס ובגרדיאן.
עם זאת, בישראל הוא פחות מוכר, מאחר שמשקיע את מרב מאמציו בהשפעה על קהלים מחוץ לישראל ומסרב לקשר עם התקשורת הישראלית.
בספטמבר 2019 סירבה בריטניה להעניק לברגותי אשרת כניסה למדינה כשהיה בדרכו לכנס מפלגת הלייבור.
ברגותי מתנגד לקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, וכן לרעיון "שתי מדינות לשני עמים".
דוגל בחזון של מדינה אחת דמוקרטית וחילונית.
ברגותי מתאר את ישראל בעקביות כמדינת אפרטהייד, מתנגד לדיאלוג בין ישראלים לפלסטינים, דיונים אינטלקטואליים משותפים, יצירה אמנותית ושיתוף פעולה כלכלי, וקורא להמשיך את החרם של תנועת ה-BDS עד שתמומש זכות השיבה של הפליטים החיים בפזורה הפלסטינית.
ברגותי מסרב בעקביות להתראיין לתקשורת הישראלית.
ד"ר יואל פישמן מהמרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה קרא את ספרו של ברגותי משנת 2011 והעיר: "ברגותי טוען כי זכויות הפלסטינים בקרקע הן נכס צאן ברזל, בעוד שזכויות היהודים בקרקע הוקנו בתהליך של רכישה.
גישה זו הופכת את הפלסטינים לשווים יותר מאשר היהודים, מה שאינו נכון מבחינה היסטורית ומשפטית."
בינואר 2014 נאם ברגותי באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
רוברטה זייד מתארת את נאומו של ברגותי כנאום מלא שנאה לישראל.
לדבריה, ברגותי שולל את זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי, אומר שהיהודים אינם "עם", ושולל מהם את זכויותיהם כעם.
במהלך הנאום קם אדם מהקהל וטען שדבריו על היהודים הם אנטישמיות.
ביקורת אחרת כלפיו היא שלמרות קריאתו לחרם אקדמי על ישראל, ברגותי עצמו למד לתואר שני באוניברסיטת תל אביב, והוא מתגורר בישראל למרות סירובו להכיר במוסדות המדינה.
ברגותי עצמו נמנע מלהגיב לטענה זו, באומרו: "לימודיי באוניברסיטת תל אביב הם עניין אישי, ואין לי עניין להגיב".
עקב עמדותיו ופעילותו, בשנת 2016 פנתה חברת הכנסת נאוה בוקר לשר הפנים וביקשה לשלול את מעמד תושבות הקבע של ברגותי בישראל.
בתגובה הודיע שר הפנים, אריה דרעי, בוועידה נגד תנועת ה-BDS, כי הוא נוטה לקבל את ההמלצה לשלול את תושבות הקבע של ברגותי, אם יתברר שמרכז חייו אינו בישראל.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל גינה את דבריו של דרעי: "על שרי הממשלה מוטלת האחריות לשמור על זכויות האדם ולהימנע מגינוי ציבורי נגד ברגותי ופעילי זכויות אדם אחרים.
עליהם לחדול לאיים על הגבלת חופש התנועה שלו באופן שרירותי, ולחדול לאיים כי ישללו את תושבות הקבע שלו בישראל."
במאי 2016 החליט משרד הפנים שלא להאריך את תוקף מסמכי הנסיעה הישראלים של ברגותי, מה שבפועל מונע ממנו לצאת מישראל.
לאור החלטה זו הדף ברגותי את הטענות נגדו וכתב: "אני מתגורר עם משפחתי בביתנו בעכו.
אני תושב ישראל כבר 23 שנה, בהתאם לחוק וללא כל הפרת חוק".
עקב שלילת מסמכי הנסיעה, נמנע מברגותי להשתתף בשני כנסים בקליפורניה, והוא נאם בהם באמצעות סקייפ.
הוא הוסיף ואמר: "ישראל מונעת ממני לנסוע, מציגה אותי באור שלילי ומאיימת עלי כדי שאפחד ואשתוק." כתגובה, יזם הארגון קול יהודי לשלום, עצומת תמיכה בברגותי, ועליה חתמו יהודים וישראלים המזוהים עם השמאל הרדיקלי האנטי-ציוני בהם ענת מטר, נורית פלד-אלחנן ומתניה בן ארצי.
באוקטובר 2019 החל שר הפנים אריה דרעי לפעול לביטול מעמד התושב של ברגותי.
בשנת 2010 פרסם ברגותי את ספרו "חרם, משיכת השקעות, סנקציות: המאבק הגלובלי לזכויות הפלסטינים" (Boycott, Divestment, Sanctions: The Global Struggle for Palestinian Rights).
הספר פורסם במקור בצרפתית ותורגם ב-2011 לאנגלית.
עומר גולדמן-גרנות (נולדה ב-4 במרץ 1989) היא שחקנית, במאית ותסריטאית ישראלית.
גולדמן נולדה וגדלה ברמת השרון.
בתו של נפתלי גרנות, לשעבר סגן-ראש "המוסד".
בשנים 2011–2013 למדה משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, בשנים 2015–2017 השלימה את לימודיה לתואר ראשון בחינוך ותיאטרון באותו בית הספר, ובשנים 2018–2020 השלימה תואר שני בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2010 הנחתה פינה קבועה בתוכנית "דיבור חדיש", התוכנית ספגה הרבה ביקורת בגלל הדעות הפוליטיות של גולדמן וב-21 בפברואר 2010 פנתה ההנהגה הצעירה של מפלגת האיחוד הלאומי לשר התקשורת משה כחלון (ולגורמים נוספים, כגון הרמטכ"ל), בטענה על השתתפותה של עומר גולדמן, סרבנית גיוס, בפינה בתוכנית (שעסקה בתרבות מועדונים).
בשנת 2011 השתתפה כחברת פאנל בתוכנית "הינשופים".
בנוסף, שיחקה גולדמן בכמה סרטי סטודנטים קצרים.
בין השנים 2014-2018 גילמה את ויקי בסדרת הנוער "שכונה", כשהיא אף השתתפה כתסריטאית בחלק מהסדרה.
בשנת 2016 גילמה את עמליה בסרט "להציל את נטע".
באותה שנה ביימה קליפ יחד עם אייל אלישע לשיר של אסף הרץ והבוג'ה.
בשנת 2018 שיחקה בסדרות "שלטון הצללים" ו"כפולים".
בשנת 2020 שיחקה בסדרה הנחלה בתפקיד אופק.
בשנת 2021, החלה לביים ולשחק בסדרת הנוער "פלמ"ח" בתפקיד לאה שלוסברג, חברת תנועת המרי העברי ולימים רעייתו של יצחק רבין.
על בימויה בסדרה זכתה בפרס הטלוויזיה לילדים ולנוער לבימוי בסדרת דרמה לצד יהונתן בר אילן ונועה גוסקוב.
באותה שנה, ביימה גם את הסדרה "האחיין שלי בנץ" בכאן חינוכית.
בשנת 2022 ביימה את עונתה השנייה של הסדרה "סקיי", שיצרו גיורא חמיצר ונועה פניני.
בדצמבר 2023 עלתה לאוויר הסדרה "מה הבעיה?" בבימויה.
כמו כן, צפויים להתחיל צילומי הסדרה "כלא 400", עבורה גולדמן כתבה את התסריט.
בנוסף, גולדמן שימשה כבמאית נוספת בסדרות "מקיף מילאנו", "ספיידרז", "מדרסה" ו"לבד בבית".
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער שיחקה במחזה "בגן של ביאליק".
בתיאטרון הערבי-עברי ביפו שיחקה במחזה "החדר".
בשנת 2019 גולדמן דיבבה את הדמות נעמית אפעל במשחק פיפוש - האודישן של חברת גליוטין, ובשנת 2021 חזרה לגלם את דמותה של נעמית במשחק פיפוש החדש.
ב-4 במרץ 2019 הציעה נישואין לבן זוגה אייל אלישע.
היא חתומה על "מכתב השמיניסטים" המסרבים להתגייס לצבא בשל "פשעי המלחמה" שלטענתם צה"ל מבצע ביהודה ושומרון נגד האוכלוסייה הפלסטינית.
בעקבות זאת, כסרבנית גיוס, ב-22 בספטמבר 2008 נידונה ל-19 ימים בכלא הצבאי.
לאחר מכן נשפטה שוב לתקופת מאסר, ולבסוף שוחררה מצה"ל.
שנהפרויקטתפקידהערות2010דיבור חדישעצמהפינה קבועה2011הינשופיםעצמהחברת פאנל2014שכונהויקי בן דודתפקיד ראשי2016להציל את נטעעמליה2018כפוליםשלי קרמרשלטון הצלליםחמוטל שהםתפקיד ראשימעורבביםויקי בן דוד2019כפולהעצמהתפקיד אורחקסם של מפלצתלידיבוב2020הנחלהאופק2021פלמ"חלאה שלוסברג
עומר דקל (נולד ב-1964) הוא פרופסור למשפטים ומומחה לדיני מכרזים ולמשפט מנהלי.
הוא בוגר בית הספר התיכון ע"ש עמוס דה- שליט, ועד לגיוסו לצה"ל היה פעיל בתנועת הצופים.
במסגרת שירותו בצה"ל עשה דקל שנת שירות בעיירת הפיתוח חצור הגלילית, וכן שירת כקצין ביחידת המזל"טים של חיל המודיעין.
בשנת 1992 סיים דקל את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
את התמחותו עשה דקל בפרקליטות המדינה כמתמחה של פרקליטת המדינה דורית ביניש, ובמשרד עורכי הדין קירש, שקד פלס, כמתמחה של עו"ד ד"ר מיכל שקד.
לאחר סיום התמחותו בשנת 1993 מונה דקל לעוזרה המשפטי של פרקליטת המדינה דורית ביניש, וזאת עד מינויה לבית המשפט העליון.
לאחר מכן כיהן דקל כעוזרו המשפטי של שר המשפטים פרופ' דוד ליבאי וכן כעוזרה המשפטי של פרקליטת המדינה עדנה ארבל.
כמו כן, כיהן דקל כמזכיר הוועדה הציבורית בראשותו של חיים צדוק לניסוח חוק עיתונות חדש, וייצג את המדינה בפני בית המשפט העליון.
את עבודת הדוקטורט שלו כתב דקל במסגרת המסלול הישיר לדוקטורט באוניברסיטה העברית, בנושא חובת המכרז של גופים מנהליים, ובהנחייתו של פרופ' אייל בנבנישתי.
בשנת 2001 פורסמה עבודת הדוקטורט כספר, בהוצאת המכון למחקרי חקיקה של האוניברסיטה העברית.
בשנת 1998 הצטרף דקל לסגל ההוראה של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן, כמרצה בתחום המשפט המנהלי ודיני המכרזים; ובין השנים 2008 – 2010 כיהן כדיקן הראשון, שנבחר מקרב חברי הסגל הפנימי של הפקולטה למשפטים.
בשנת 2000 שהה דקל כחוקר אורח באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה.
בשנה זו החל לכתוב את ספריו בתחום דיני המכרזים, שהפכו עם פרסומם לספרים המובילים בתחום, המצוטטים במאות פסקי דין של בית המשפט העליון ושל בתי המשפט לעניינים מנהליים.
בשנת 2012 שהה דקל שוב באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה כחוקר אורח.
בשנת 2005 מונה דקל לשמש כיועץ מיוחד לוועדת מנכ"לים בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה לביצוע רפורמה בדיני המכרזים והרכש הממשלתי, ובשנת 2008 כיהן כיועץ מיוחד לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, שביצעה רפורמה מקיפה בתקנות חובת המכרזים.
בין השנים 2007 – 2010 כיהן דקל כיו"ר מועצת בתי הדין המנהליים, הפועלת מכוח חוק בתי הדין המנהליים.
דקל מלמד דיני מכרזים במסגרת האקדמית והמעשית כאחד.
דקל הוא מרצה מן החוץ לדיני מכרזים בפקולטות למשפטים של אוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל אביב, ולימד דיני מכרזים גם באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת בר-אילן, במרכז הבינתחומי הרצליה ובמכללה למנהל.
דקל מוזמן דרך קבע להרצות בתחום דיני המכרזים בהשתלמויות שופטים, בהשתלמויות עורכי דין, ובהשתלמויות שעורכים גופים המחויבים בעריכת מכרזים על פי חוק.
מחקריו של דקל עוסקים בתחום המשפט המנהלי ודיני המכרזים, ועיקר פועלו המחקרי הוא בפיתוח תאורטי ומעשי של דיני המכרזים מנקודת מבט רב-תחומית – משפטית, כלכלית, פסיכולוגית ועוד.
ספריו של דקל – מכרזים א' ומכרזים ב' – הם הספרים המובילים והחשובים בארץ בתחום דיני המכרזים, והקנו לו מעמד של בר-סמכא בתחום המכרזים.
הספרים מצוטטים במאות פסקי דין של בתי המשפט לעניינים מנהליים ובעשרות פסקי דין של בית המשפט העליון.
רבים מהרעיונות המפורטים בספריו של דקל היוו בסיס להלכות שיפוטיות חדשניות בתחום המכרזים, וחלקם אף הוטמע בתקנות חובת המכרזים, במסגרת רפורמה חקיקתית מקיפה שנערכה בשנת 2009.
בסדרה של מחקרים שבחנו את ההשפעות של הטיות קוגניטיביות על הליך קבלת ההחלטות במכרז הראה דקל את ההטיה הקוגניטיבית של מקבלי החלטות במכרזים לטובת המציע הזול, גם כאשר הצעה זו אינה מיטבית מבחינת איכותה.
ממצאי המחקר הוצגו בשורה של כנסים בינלאומיים ופורסמו בכתבי עת יוקרתיים.
במחקרים אחרים בחן דקל את ההשלכות של המחקר הכלכלי בתחום תורת המשחקים, לתחום דיני המכרזים.
מחקר אחד יישם תובנות אלה על מכרזים שערכה ממשלת ישראל בפועל בתחום המקרקעין, והראה כי שימוש בתובנות מתחום תורת המכרזים יכול לשפר את יעילותם.
מחקר אחר יישם תובנות מתחום תורת המשחקים לתחום של מכירת נכסים במצבי חדלות פירעון, הנערכת בפיקוח בית המשפט.
מחקר אחר של דקל הציע שינוי רדיקלי של הגישה להצעות פגומות – במקום פסילה של הצעה פגומה, מתן אפשרות לתקנה, תוך הטלת סנקציה על המציע ששיעורה קבוע מראש במסמכי המכרז.
במחקר נוסף, הפעם בתחום המשפט המנהלי, ביקר דקל את הכלל הנוהג במשפט המנהלי בישראל, שאינו מתיר עריכה של חקירות נגדיות בבג"ץ כמעט בכלל, ומתיר חקירה נגדית בבית המשפט לעניינים מנהליים במקרים נדירים וחריגים בלבד.
המחקר כלל בחינה נורמטיבית של הלכה זו ובחינה אמפירית של השלכותיה על ההתדיינות השיפוטית, תוך שימוש בנתונים כמותיים ואיכותניים כאחד.
במחקר אחר טען דקל לזכאותו של נאשם שזוכה בהליך פלילי לפיצוי בגין הנזק שגרם לו ההליך הפלילי.
חובת המכרז של גופים מינהליים, המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי של האוניברסיטה העברית (2001) (506 עמ').
מבוא לדיני מכרזים - הרצאה
"לא חייבים לפסול הצעה פגומה – הצעה להסדר חלופי באשר לדינן של הצעות פגומות במכרז", משפטים מה (2015) 157.
"ההשפעה השונה של הטיות קוגניטיביות על סוגים שונים של החלטות – ניסוי בתחום המכרזים", משפטים מד (2014) 689 (עם יואב דותן).
"חקירה נגדית בבג"ץ ובבית המשפט לעניינים מינהליים", עיוני משפט לה (2012) 151.
על זכותו של נאשם שזוכה לפיצוי בגין נזקיו", עלי משפט ט' (2011) 523.
"שינוי תנאיה של התקשרות שנכרתה בעקבות מכרז", משפט ועסקים ה' (2007), 287.
"מטרות המכרז – השוויון אינו העיקר", "ספר זמיר על משפט ממשל וחברה", עמ' 441 בעריכת יואב דותן ואריאל בנדור לכבודו של שופט בית המשפט העליון בדימוס - יצחק זמיר (2005).
עומר ברק (נולד ב-18 באפריל 1984) הוא סופר ישראלי, תסריטאי, עיתונאי, עורך ומנחה סדנאות כתיבה.
ספר הביכורים שלו, "לחוץ חתונה", הגיע למקום הראשון ברשימות רבי המכר ונמכר בעשרות אלפי עותקים, עובד על ידי ברק לסרט "עוד סיפור אחד" בבימויו של גורי אלפי, זכה לשבחי הביקורות והיה לספר הביכורים הישראלי הראשון שמוכר מהדורה (3,000 עותקים) בתוך פחות משבוע.
כתבותיו בגוף ראשון התפרסמו במגזינים "7 ימים"ו"בלייזר" וזכו לתהודה גדולה.
כתב את סדרת הילדים המצליחה "כח שש-בש" ב-HOT.
בדצמבר 2022 יצא לאור ספרו השני, "כולם לחייך", גם הוא בהוצאת "מודן", והגיע למקום הראשון ברשימות רבי המכר בתוך פחות מ-48 שעות.
בנובמבר 2024 הפתיע ברק והכריז על מסע הדסטארט לספרו השלישי, "חף משפע", שאינו ספר פרוזה כמו שני קודמיו אלא עוסק במסעו הרוחני של ברק ובניסיונותיו לפצח את תרבות השפע הפופולרי.
הספר זכה להצלחה מסחרית מיידית וגייס סכום מדהים של יותר מ-100,000 ש"ח בקמפיין בזק של עשרה ימים.
הספר יצא לחנויות הספרים במאי 2025 ובתוכנית "פותחים יום" ב"רשת 13" נחשף כי הספר הגיע למעמד רב-מכר תוך 48 שעות מצאתו והגיע למקום הראשון בטבלאות רבי המכר בתחום ספרי העיון וזכה לביקורות נלהבות.
מבקרת הספרים עטרה אופק כתבה עליו "זה באמת ספר סוחף מאין כמוהו, בוודאי אם אתם בשלב של גיבוש זהות והגשמת חלומות, אבל גם אם אתם כבר מסודרים ובפנסיה".
כבר בגיל 12 כתב ברק למגזין המחשבים "זומביט", לעיתון הילדים "כלנו" וכן למגזין הנוער "ראש 1", בו מילא מספר תפקידים ככתב מגזין, כותב טור אישי ולבסוף, רכז הכתבים הצעיר ביותר של העיתון.
עם גיוסו לצבא, התקבל לעיתון "במחנה" ככתב המגזין.
במהלך שירותו, סיקר בהרחבה את האינתיפאדה השנייה והפך לחייל היחיד שזכה לכתוב כתבות בגוף ראשון, דבר שלא היה מקובל עד אז.
לאחר סיום שירותו הצבאי, התקבל למגזין הגברים "בלייזר" והפך לכותב הצעיר ביותר שלו.
באותה שנה, הפך גם לכותב טור הפרשנות "אזור הצבע" במדור הספורט של ידיעות אחרונות וכן לכתב מגזין בגוף ראשון במגזין "7 ימים", בו הוא כותב עד היום כתבות בגוף ראשון.
ברק יצא בשליחות המגזין ל-30 דייטים ב-30 יום, התגורר כשבוע בחנות הרהיטים "איקאה", השתתף בליגת ההיאבקות WWE ונאבק באלוף העולם, קורט אנגל, שהה בפאב נודיסטים במודיעין וכן השתתף בלוויה של עצמו.
ב-2015 יצר יחד עם התסריטאי והמחזאי חנוך רעים את סדרת הילדים "כח שש-בש" ששודרה ב-HOT ולימדה ילדים קרוא וכתוב ומספרים.
שתי העונות של הסדרה זכו ל-250,000 הורדות בשנה בשירות ה-Vod של HOT.
ב-2017 פרסם את ספר הביכורים שלו, "לחוץ חתונה", בהוצאת "מודן", שהפך עם צאתו ללהיט והתברג עם צאתו במקום הראשון רשימות רבי המכר.
זכויות העיבוד לקולנוע נרכשו מיד עם צאתו, וברק היה התסריטאי הראשי בסרט "עוד סיפור אחד" בבימויו של גורי אלפי, ובכיכובם של אלפי, ליאור אשכנזי, דינה סנדרסון ועוד.
בדצמבר 2022 יצא לאור ספרו השני, "כולם לחייך", בהוצאת "מודן" וזכה להצלחה מסחרית גדולה מאוד.
הספר נרכש על ידי הוצאת הספרים "סינבאד" ותורגם בעולם.
במאי 2025, לאחר קמפיין הד-סטארט מוצלח, יצא הספר "חף משפע" לחנויות והגיע אף הוא למקום הראשון ברשימות רבי המכר בתחום העיון תוך פחות מ-48 מצאתו.
ברק מנחה סדנאות כתיבה עם שותפתו ובת זוגו רותם ניר-נחמיאס.
הוא נמצא בזוגיות עם העורכת הספרותית, הסופרת, התסריטאית והביבליותרפיסטית רותם ניר-נחמיאס, ואב לשני ילדים מנישואים קודמים.
בעקבות הכתבה שבה יצא ל-30 דייטים ב-30 יום כתב ברק את הקומדיה הרומנטית "לחוץ חתונה", אשר ראה אור בפברואר 2017 בהוצאת "מודן".
הספר עוקב אחרי אדם לפיד, בחור בן 29 שחולם להתחתן.
חלומו מוביל אותו להסכים לכתבה מופרכת במיוחד, שבה יצא עם 30 בחורות במשך 30 יום בניסיון למצוא את האחת שלו.
הספר מבוסס באופן עקיף על חוויותיו של ברק.
מיד עם צאתו הפך הרומן לרב מכר, וכעבור כחודש הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר הארציות.
נכון לחודש יוני 2017 הספר נמכר בעשרות אלפי עותקים.
הספר אף נבחר לאחד מספרי העשור במצעד שערכו אתר "עברית" והעיתון "ידיעות אחרונות".
בדצמבר 2022 יצא לאור ספרו השני, "כולם לחייך".
הספר זכה להצלחה מסחרית גדולה מאוד והגיע בתוך פחות מ-48 שעות למקום הראשון ברשימות רבי המכר.
הספר נרכש לתרגום בעולם על ידי הוצאת הספרים הגדולה "סינבאד" ופורסם בכמה מדינות בעולם.
במאי 2025 יצא ספרו השלישי, "חף משפע", אשר הוגדר על ידי ברק עצמו כ"מדריך רוחני לא שגרתי".
הספר עוקב אחר מסעו הרוחני של ברק ומסביר לקוראים "איך הפכתי מאדם חרדתי, פסימי וקוטר לא נורמלי לאותו אדם בדיוק - רק עם שפע".
בספר, אשר מפלרטט עם ז'אנר העזרה העצמית, מציג ברק מספר רעיונות מהפכניים ומעניינים הקושרים בין התקפי חרדה לתרבות השפע הפופולרית, ומסביר כיצד כלים נרטיביים יכולים לשנות את חיינו מהקצה אל הקצה.
בינואר 2016 פרסמו ברק ושותפו המקצועי רענן שקד פוסט בפייסבוק שקרא לישראלים ללבוש ז'קטים ובלייזרים.
אף על פי שהשניים לא התכוונו לכך, הפוסט ההומוריסטי הפך לויראלי וכבש את המדינה עם עשרות אלפי שיתופים שבהם אנשים הצטלמו עם פריט הלבוש.
במאבקם ההיתולי תמכו, בין היתר, הזמר מאור כהן, שחיבר "המנון" למאבק, ונשיא המדינה שמעון פרס, שהצטלם גם הוא עם ז'קט ושלח לשניים הודעה.
בנובמבר 2023 פרסם ברק פוסט חשבון נפש על זהותו היהודית, "אני יהודי", בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
פוסט זה הפך לויראלי ובעקבותיו החל ברק להרצות בארץ ובעולם על היהדות החילונית ולפעול לאיחוד הקרעים והשסעים בעם.
בפוסט אחר גולל ברק שבהיותו כתב צעיר שתמך בתוכנית ההתנתקות מתוך שיכנוע פנימי שזה הדבר הנכון לעשות למען השלום, אולם בדיעבד הבין שטעה והוא מתנצל.
עומר דוֹסטרִי (נולד ב-24 בספטמבר 1986) הוא לשעבר דובר ראש הממשלה בנימין נתניהו, איש תקשורת וחוקר בתחומי צבא, אסטרטגיה וביטחון לאומי.
דוסטרי הוא דוקטור למדע המדינה ופרסם מאמרים רבים בתחומי הפוליטיקה, כלכלה, חברה, מדיניות חוץ וביטחון; וכן מחקרים וניירות עמדה במסגרת "מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון" (JISS), "מכון משגב לביטחון לאומי ולאסטרטגיה ציונית" וצוות המחקר של תנועת "הביטחוניסטים".
דוסטרי נולד וגדל בראשון לציון.
לאחר שחרורו מצה"ל למד לתואר ראשון במדעי המדינה ובתקשורת באוניברסיטת אריאל, במהלכו שימש עוזר מחקר לפרופ' אלכסנדר בליי.
בהמשך למד לתואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב, בה שימש עוזר מחקר בתחום הסייבר בסדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון.
עבודת התזה שלו במסגרת התואר השני, "אסטרטגיית הכפייה של שחקנים מדינתיים מול שחקנים תת־מדינתיים: בחינת וניתוח העימות האלים בין ישראל וחזבאללה בשנים 2000–2015 והשפעת מלחמת לבנון השנייה על ממד ההרתעה של ישראל", זכתה בשני פרסי מחקר - פרס "קרן ענבר" ומלגת מחקר על-שם גד יעקובי.
במהלך לימודיו לתואר השני התמחה במכון למחקרי ביטחון לאומי.