tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ווטסון ועוזריו שללו את רעיון "קרני המוות" ובמקביל הציעו למערכת הביטחון הבריטית את רעיון המכ"ם לגילוי מטוסים, אשר היה אז עוד בחיתוליו.
הבריטים בהיעדר עומק הגנתי אסטרטגי על ערי רצועת חופם המזרחי, חששו מתקיפה אווירית שם, ועל כן הסכימו לבחון את הצעתו של ווטסון אשר התבקש לערוך ניסוי אשר יוכיח את יעילות ואמינות הצעתו.
בשל הצורך בחשאיות מוחלטת נערך ניסוי ההדגמה של ווטסון באמצעות שימוש בגלי הרדיו של אחת מתחנות השידור של ערוץ הרדיו הבריטי -BBC, ללא ידיעת מפעילי התחנה.
השימוש בתחנת שידור קיימת מנע את הצורך בבנית תחנת שידור עצמאית אשר היה מעורר שאלות מיותרות.
במהלך הניסוי אשר בוצע בנוכחות נציג הצבא הבריטי הראה ווטסון כיצד מזוהה מטוס קרב אשר חג במרחק מספר מיילים מתחנת השידור, וזאת באמצעות קליטת החזרי גלי הרדיו אשר שודרו מתחנת ה-BBC.
בעקבות הצלחת הניסוי פתחו הבריטים במאמצי פיתוח נרחבים בנושא, אשר בסופם נבנו עשרות תחנות מכ"ם לאורך חופה המזרחי של בריטניה.
ייחודן של התחנות במערכת זו הייתה בעיקר בזכות יעילות ומהירות ניתוב המידע שבה אל הגורמים הרלוונטיים, (מטוסים וכוחות נ.מ.) שכן למדינות נוספות ובכללן גרמניה היו גם כן מערכות מכ"ם אך בעלות יעילות נמוכה יותר בשל הסירבול ואיטיות שליחת המידע מתוכן.
בשנותיה הראשונות של המלחמה הכריעו מטוסי חיל האוויר הבריטי את המטוסים הגרמניים בקרבות אוויר רבים, וזאת רבות בזכות תחנות המכ"ם הבריטיות אשר סיפקו מידע חיוני באשר למיקום המטוסים הגרמניים.
תוך כדי לחימה הבינו הכוחות הגרמניים את עוצמת הבעיה בה נתקלו ובעקבות כך נשלחו מטוסים אשר הפציצו חלק מתחנות המכ"ם של הצ'יין-הום.
כדי להערים ולשטות בגרמנים הוסיפו הבריטים לשדר גלי רדיו סתמיים מאתרים סמוכים לתחנות המכ"ם שהופצצו, וכך גרמו למבוכה במערכות המודיעין והצבא הנאציים.
עם הסרת האיום מגרמניה הנאצית על בריטניה, לא היה צורך לשכלל את תחנות המכ"ם, והפעילות ברובן הופסקה.
החדשות אודות הניסוי בפצצת אטום שערכה ברית המועצות באוגוסט 1949 ותחילת המלחמה הקרה עוררו את בריטניה לבנות יכולת לאתר מפציצים סובייטים.
חלק מהפתרון היה השמשה מחדש של תחנות הצ'יין הום הקיימות, לצד פיתוח חידושים טכנולוגיים.
מערכת הראדאר שהחליפה את תחנות הצ'יין הום היא מערכת הROTOR .
צ'יימבר הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Generation X #1 מנובמבר 1994, ונוצרה על ידי הכותב סקוט לובדל והמאייר כריס באצ'לו.
צ'יימבר הוא האלטר אגו של ג'ונותון "ג'ונו" אוון סטארסמור, מוטאנט בריטי המסוגל לייצר פרצי אנרגיה מהחזה.
לאחר אירועי "בית אם" הוא איבד את כוחותיו, ומאז הוא משתמש בטכנולוגיה כדי לייצר אנרגיה יונית.
ג'ונותון היה חבר בקבוצת Generation X.
צ'יילד האסאם היה צייר אמריקאי אימפרסיוניסטי.
היה יחד עם מארי קאסאט וג'ון הנרי טוואצ'טמן, ממובילי זרם האימפרסיוניזם בארצות הברית.
האסאם נולד בשכונת דורצ'סטר (Dorchester) בבוסטון בשנת 1859. אביו היה איש עסקים אמיד, אשר החזיק אוסף גדול של אמנות וענתיקות.
האסאם הראה עניין באמנות מגיל צעיר והחל לצייר בצבעי מים כבר בבית הספר.
בשנת 1872 שרפה שהרסה חלק גדול מבוסטון פגעה קשות בעסק של אביו.
האסאם עזב את לימודיו בתיכון כדי לעזור למשפחתו בבית דפוס.
הוא למד חריטה בעץ החל לעבוד אצל חרט.
כבר בשנת 1879 החל לצייר, תחילה בצבעי מים.
בשנת 1882 החל לשמש כמאייר פרי-לאנסר בעבור מספר כתבי עת ופתח סטודיו עצמאי.
במקביל המשיך ללמוד ציור בבוסטון.
בשנת 1883 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו.
בשנת 1886 עבר לצרפת, שם למד באקדמיה ז'וליאן שבפריז.
בין השנים 1916 ל-1919, הוא השלים את סדרת ציורי דגלי ארצות הברית שלו, שכללה את השדרה בגשם.
צְ'יֵן-שְיוֹנְגְ ווּ הייתה פיזיקאית סינית אמריקאית אשר תרמה תרומה משמעותית לחקר הרדיואקטיביות.
וו עבדה בפרויקט מנהטן, במסגרתו עזרה לפתח את תהליך הפרדת האורניום לאיזוטופים U-238 ו-U-235 על ידי דיפוזיה של גזים.
וו ידועה ביותר בזכות הובלת "ניסוי וו", אשר סתר את חוק שימור הזוגיות.
גילוי זה הוביל לזכייתם של תלמידיה, צונג-דאו לי וצ'ן-נינג יאנג, ב-1957 בפרס נובל לפיזיקה, וכן לזכייתה של וו בפרס וולף לפיזיקה ב-1978. המומחיות שלה בפיזיקה ניסויית עוררו השוואות למרי קירי, ובין כינויי הכבוד שלה נמצא את "הגברת הראשונה של הפיזיקה", "מאדם קירי הסינית" ו"המלכה של המחקר הגרעיני".
וו נולדה בעיירה ליהו בטיחאנג, במחוז גיאנגסו ב-31 במאי 1912. אביה, וו זונגי, עודד אותה להצטרף לכיתה שלמדה מפי "הו שי", פילוסוף ומורה ידוע ומוביל באותם הזמנים.
וו ואביה היו קרובים למדי, והוא עודד את רצונותיה ותחומי עניינה על ידי יצירת סביבה תומכת ורכישת ספרים, מגזינים ועיתונים.
וו עזבה את עיירת מולדתה בגיל 11 על מנת להצטרף לבית הספר הרגיל לבנות "סוזו".
ב-1929 רצתה וו לעבור ללמוד באוניברסיטה הלאומית המרכזית בנאנג'ינג.
אולם, לפי התקנות הממשלתיות באותם הזמנים, תלמידי "בית ספר רגיל" אשר רצו לעבור לאוניברסיטה היו צריכים לשמש כשנה כמורים.
מכאן, ב-1929 וו החלה ללמד בבית הספר הציבורי של סין, שנוסד על ידי "הו שי" בשאנגחאי.
מ-1930 ועד 1934, וו למדה באוניברסיטה המרכזית הלאומית.
תחילה היא למדה מתמטיקה, אך לאחר מכן עברה לפיזיקה.
במשך שנתיים לאחר סיום התואר בפיזיקה היא החלה במחקר פיזיקלי ברמה אקדמית, וכן עבדה כעוזרת באוניברסיטת זזיאנג.
לאחר מכן, הפכה לחוקרת במכון לפיזיקה של אקדמיית סיניקה.
וו החליטה שברצונה להמשיך בלימודי הפיזיקה ברמה גבוהה יותר ממה שהתאפשר לה בסין.
לכן, החלה לחפש מקום לימוד באזור קליפורניה.
לאחר שקיבלה תשובה חיובית מאוניברסיטת מישיגן, וו וחברתה, דונג רופן, כימאית מטייכנג, יצאו להפלגה הארוכה מסין לארצות הברית.
שתי הנשים הגיעו לסן פרנסיסקו ב-1936. התוכניות של וו לתחום לימודיה השתנו לגמרי לאחר שהגיעו לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
היא פגשה את הפיזיקאי לוק ציה ליו יואן, נכדו של יואן שה-קאי, הנשיא הראשון של רפובליקת סין.
אבל הישגיה של וו זיכו אותה בהצעה ללמוד עם ארנסט א.
לורנס, שזכה מעט מאוחר יותר בפרס נובל לפיזיקה ב-1939 בזכות המצאת מאיץ חלקיקים והפיתוח של יישומיו בפיזיקה.
וו נטשה את תוכניותיה ללמוד במישיגן ובמקום זאת נשארה בברקלי.
היא התקדמה במהירות במחקר שלה, וסיימה את תואר הדוקטור בפיזיקה ב-1940. וו ויואן התחתנו שנתיים מאוחר יותר, ב-1942. ב-1947, היא ילדה בן בשם וינסנט יואן, שהפך גם הוא לפיזיקאי בחלוף השנים.
ניסוי שלה שהוכיח את הפרת חוק שימור הזוגיות תרם תרומה משמעותית לפיזיקת החלקיקים ולפיתוח של המודל הסטנדרטי של הפיזיקה.
על התחזית התאורטית לתוצאה זו זכו בשנת 1957 צ'ן-נינג יאנג וצונג-דאו לי בפרס נובל לפיזיקה.
התפקיד שמילאה וו בגילוי הזה לא הוכר ציבורית עד ל-1978, אז זכתה בפרס וולף על כך.
וו נפטרה ב-16 בפברואר 1997, בגיל 84, בעיר ניו יורק, כתוצאה משבץ.
עד מותה הייתה וו פרופסורית ידועה לפיזיקה בקליפורניה.
צ'יטה היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס וונדר וומן ביקום DC קומיקס.
צ'יטה המקורית (פריסילה ריץ') הופיעה לראשונה בחוברת Wonder Woman #6 מאוקטובר 1943, ונוצרה על ידי הכותב ויליאם מולטון מרסטון והמאייר הארי ג'.
צ'יטה הוא אלטר-אגו אותו חלקו ארבע דמויות - פריסילה ריץ', דברה דומיין, ברברה מינרווה וסבסטיאן בלסטרוס.
בעוד פריסילה ריץ' ודברה דומיין היו פושעות ללא כוחות-על הלבושות כצ'יטה, ברברה מינרווה וסבסטיאן בלסטרוס הם בעלי כוחות-על מיסטיים, אותם קיבלו מאלה אפריקנית, ונראים כהכלאה בין אדם לצ'יטה.
דמותה של צ'יטה (ברברה מינרווה) מדורגת במקום ה-69 ברשימת נבלי הקומיקס הגדולים ביותר של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
פריסילה ריץ' נולדה בשנות ה-20, ובבגרותה פתחה תסביך נחיתות והפרעת זהות דיסוציאטיבית.
בשנת 1943, היא התנדבה לגייס כספים באמצעות אירוע התרמה עבור משפחות ברחבי העולם שמצבן קשה בעקבות נזקי מלחמת העולם השנייה.
וונדר וומן, אורחת הכבוד של האירוע, משכה את תשומת לבם של האורחים ופגעה באגו של פריסילה.
היא אתגרה אותה לברוח ממכל מים, ובסתר קשרה את גפיה בלאסו האמת שלה במחשבה שהיא לא תצליח להיחלץ מהלאסו הבלתי-שביר.
וונדר וומן הצליחה לצאת באמצעות תושייתה.
לאחר שחברתה העדיפה את וונדר וומן על פניה, ריץ' החליטה להתנקם בוונדר וומן, והתלבשה בתחפושת עשויה עור ברדלס לצורך פשעיה.
היא גנבה את הכנסות האירוע והשתילה אותם בדירתה של וונדר וומן, ולמחרת האשימה אותה בפומבי בגנבה.
וונדר וומן טיהרה את שמה, וריץ' נהרגה לכאורה אך נראתה חיה לאחר מכן.
היא גנבה את חגורת הכוח של המלכה היפוליטה ולקחה אותה בשבי, ובאמצעות כוח החגורה נלחמה בוונדר וומן.
היא הובסה, ונלקחה לאי חזרה-למוטב השוכן ליד אי גן-עדן.
היא נראתה לאחר מכן, מחוץ לאי, מנסה לשעבד את וונדר וומן.
דברה "דבי" דומיין הוצגה כאחייניתה של פריסילה ריץ', אשר לא הייתה מודעת לכך שדודתה הייתה נבלת-על והתיידדה עם וונדר וומן.
לאחר שביקרה את דודתה וחזתה במותה, היא התעלפה ונחטפה בידי קוברה, אשר שטף את מוחה, סדק את שפיותה והפך אותה לגרסה השנייה של הצ'יטה.
היא נלחמה בוונדר וומן על סיפון היאכטה שלה ונמלטה.
היא ככל הנראה ניתקה את קשריה עם ארגון קוברה, היות שנראתה כחלק מהחברה הסודית של נבלי-העל.
היא לקחה חלק באירועי "המשבר בעולמות האינסופיים", שבעקבותיהם יקום DC שוכתב ודומיין נמחקה מהקיום.
ריץ' הופיעה לאחר המשבר, שקבע כי וונדר וומן מתור הזהב הייתה היפוליטה.
ד"ר ברברה אן מינרווה נולדה למשפחה עשירה במחוז נוטינגהאמשייר, שבבגרותה נעשתה לארכאולוגית שאפתנית, אנוכית ונוירוטית.
תכונות אלו הובילו אותה לחיפושים אחר שבט אפריקאי, הסוגד לאלה המעניקה לאווטאר נבחרת כוחות-על של צ'יטה, כדי לקחת את הכוח לעצמה.
לאחר שמצאה את השבט ואת האלה, היא עברה טקסים עבור קבלת הכוח, ביניהם שתיית דם אנושי משולב עם פירות האלה.
אך כאשר עברה את הטקסים והאלה העניקה לה את כוחותיה, היא גילתה שהאווטאר חייבת להיות בתולה, שלא כמותה.
היא נעשית לחלשה ונכה בימים, אך בלילות ירח מלא היא עוברת שינוי צורה ליצור הומנואידי דמוי צ'יטה, בעל זנב, טפרים ופרווה, אם כי בעל כוחות-על.
היריבות בין מינרווה לוונדר וומן החלה כאשר מינרווה החליטה להוסיף את לאסו האמת של וונדר וומן לאוסף שלה, ללא הצלחה.
במשך השנים, מינרווה נלחמה בוונדר וומן בהזדמנויות רבות, ולאחר שהצליחה לקחת את הלאסו באופן זמני איבדה את העניין בו.
מינרווה איבדה את כוחותיה לתקופה קצרה כאשר איש עסקים ארגנטינאי בשם סבסטיאן בלסטרוס שכנע את האלה שהוא יהיה מארח מוצלח, אך מינרווה הרגה אותו וכוחותיה חזרו אליה.
בשלב מסוים היא נעשית לבת זוגו של הנבל זום, שמשפר את המהירות שלה ומשכנע אותה להרוג את פריסילה ריץ', וזאת בעוד שהם נלחמים בוונדר וומן ובפלאש.
לאחר שכתוב ההיסטוריה של יקום DC בעקבות אירועי "פלאשפוינט", ברברה מינרווה היא הצ'יטה היחידה שהוצגה בעוד ששמות הצ'יטות לפני "פלאשפוינט" זכו לאזכורים ככינויים בהם היא השתמשה כפושעת.
סיפור המקור שלה שוכתב, ולפיהו היא גדלה בתוך כת באיידהו הקרויה "אמזוניה", שמטרתם הייתה להחזיר סכין אבוד, שהיה שייך לאמזונות, לרשותם.
בבגרותה היא התקבלה לעבודה בוושינגטון די.
כחוקרת עתיקות, וכאשר נפגשה עם וונדר וומן - מהאמזונות שהיא חונכה להעריץ - זו לגלגה על אמונותיה.
מינרווה הזועמת גנבה את הסכין ממתקן מאובטח של סוכנת ארגוס, וכאשר דקרה את עצמה, הפכה ליצור חתולי בעל כוחות-על.
לאחר שהובסה בידי וונדר וומן וליגת הצדק, היא נאסרה ונבחרה לשמש כחברה ביחידת המתאבדים עד שנלקחה ממאסרה במהלך אירועי "רוע נצחי" בידי סינדיקט הפשע של אמריקה מארץ-3 כדי שתצטרף לחברה הסודית של נבלי-העל.
היא הובסה בידי סטיב טרבור וקילר פרוסט ונמלטה.
היא נראתה באפריקה במהלך אירועי חידוש הכותרים "לידה מחדש", והחלה לסייע לוונדר וומן למצוא את תמיסקירה.
ב-2019 הופיעה דמותה של הצ'יטה בסרט האנימציה "וונדר וומן: השושלת ממשיכה".
הופעתה הראשונה של הצ'יטה על המסך הגדול בגרסת לייב אקשן הייתה במסגרת הסרט "וונדר וומן 1984" של האחים וורנר, שיצא ב-25 בדצמבר 2020, בגילומה של השחקנית קריסטן ויג.
צָ'יִילַאר סוּיוּנְג'וּ (בטורקית: Çağlar Söyüncü; נולד ב-23 במאי 1996 באיזמיר שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פנרבחצ'ה ובנבחרת טורקיה.
סויונג'ו גדל במחלקות הנוער של מנמן בלדייספור, של בוג'הספור ושל גומונשורדוספור.
בשנת 2013 הגיע לאלטינורדו מליגת המשנה הטורקית.
ב-24 בספטמבר 2014 ערך סויונג'ו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתחילת המחצית השנייה בניצחון 0–2 על מנמן בלדייספור במסגרת הסיבוב השני של הגביע הטורקי.
ב-28 בדצמבר ערך סויונג'ו את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–1 על מניסהספור במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך סויונג'ו ארבע הופעות ליגה בלבד, והוסיף שש הופעות בגביע.
ב-23 בספטמבר 2015 הבקיע סויונג'ו את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתוספת הזמן של המחצית השנייה בתיקו 1-1 נגד בולוספור במסגרת המחזור השני לעונת .
בסך הכל ערך סויונג'ו 30 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים.
ב-24 במאי 2016 חתם סויונג'ו בפרייבורג, שהעפילה לבונדסליגה.
ב-14 באוגוסט ערך סויונג'ו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–2 למילאן במשחק ידידות.
ב-20 באוגוסט ערך סויונג'ו את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–4 על באבלסברג במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.
ב-28 באוגוסט ערך סויונג'ו את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 להרטה ברלין במסגרת המחזור הראשון.
ב-9 באוגוסט 2018 חתם סויונג'ו בלסטר סיטי מהפרמייר ליג לחמש שנים.
לאחר שירד עם לסטר ליגה בסיום עונת 2022/2023, לקראת עונת 2023/2024 חתם באתלטיקו מדריד.
ב-29 בינואר 2024 הושאל לפנרבחצ'ה עד לסוף העונה, ובסיום תקופת ההשאלה, היא גם רכשה אותו.
בנובמבר 2015 זומן סויונג'ו לראשונה לסגל נבחרת טורקיה על ידי המאמן פתיח טרים, בעקבות פציעתו של הבלם סרדר עזיז.
הוא היה לשחקן הראשון מקבוצת אלטינורדו שזומן לנבחרת הבוגרת מאז שנת 1937 – אז נכלל השחקן האגדי סאיט אלטינורדו – ולשחקן הראשון מכל קבוצה מאיזמיר שזכה לזימון מאז 1997.
ב-17 בנובמבר 2015 נכלל בסגל למשחק ידידות מול יוון אך לא שותף.
ב-24 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, כשנכנס כמחליף של אוזאן טופאן בדקות הסיום של משחק הידידות מול שוודיה, שהסתיים בניצחון 1–2.
ב-1 בספטמבר 2016 פתח בהרכב במשחק ידידות מול רוסיה, שהסתיים בתיקו 0–0. את שערו הראשון בנבחרת הבקיע ב-1 ביוני 2018 במשחק ידידות מול תוניסיה בז'נבה, שווייץ.
ב-1 ביוני 2021 נכלל סויונג'ו בסגל הסופי של נבחרת טורקיה ליורו 2020. ב-24 במאי 2024 נכלל בסגל המורחב של 35 שחקנים לקראת יורו 2024, אך ב-29 במאי הוסר מהסגל בשל פציעה.
מועדון הכדורגל צ'יטה הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר צ'יטה שבדרום סיביר המתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
מועדון הכדורגל הראשון בצ'יטה הוקם בתקופת האימפריה הרוסית, עם הקמת מועדון "טריומף", בשנים 1911–1912.
בתקופת ברית המועצות, ייצג את העיר מועדון לוקומוטיב צ'יטה שהוקם ב-1974 והעפיל לליגה המקצוענית לראשונה בעונת 1984.
בהמשך המועדון התמודד בטורניר הליגה הרוסית השנייה בכדורגל, בו זכה כמה פעמים וגם העפיל לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל (בעונות 1996/97, 2005/06).
בשנת 2006 הקבוצה שינתה שמה למועדון הכדורגל צ'יטה והתמודדה בליגה הרוסית השנייה.
בעונת 2016/2017 סיימה ראשונה במחוז והייתה אמורה להעפיל לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, אך מנהלי הקבוצה סירבו והיא נותרה בליגה השנייה.
בשנת 2022 הקבוצה פורקה, אך הוקמה מחדש שנה לאחר מכן.
אחד מכוכבי הקבוצה היה אלכסנדר בודיאלוב, שהופיע ב־617 משחקים במדי הקבוצה במשך 21 עונות.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון לוקומוטיב בעיר צ'יטה, הממוקם בשדרות הגנרל בליק 33 בעיר ובעל תכולה של 10,200 איש.
המגרש נחנך ב-2 באוגוסט 1975.
הליגה הסובייטית השנייה / הליגה הרוסית השנייה בכדורגל
צ'יזרינג הוא טור גרניט בקורנוול בבריטניה, השוכן באגף המזרחי של בודמין מור (Bodmin Moor) על גבעת סטואו (Stowe's Hill) בקהילה של לינקונהורן (Linkinhorne), כקילומטר וחצי מהכפר מיניונס (Minions) וכ-6 קילומטרים צפונית לליסקרד (Liskeard).
הצ'יזרינג הוא תצורה גאולוגית טבעית, מחשוף סלע של לוחות גרניט שנוצר עקב סחיפה.
השם (מילולית "מסחטת הגבינה") נגזר מהדמיון של ערימת לוחות הגרניט ל"מסחטת גבינה", מתקן דמוי מסחטה ששימש בעבר לסחוט את הנוזלים בתהליך ייצור גבינה.
וילקי קולינס תיאר את הצ'יזרינג ב-1861 בספרו "שיטוטים מעבר לרכבות" (Rambles Beyond Railways):
על אותה גבעה יש תצורות דומות של לוחות גרניט המונחים האחד על השני, שבחלקם יש סימנים לחציבה בדמות חורים על הלוח העליון ואחד אף עוצב ככיסא.
הצ'יזרינג שוכן סמוך למחצבת צ'יזרינג (Cheesewring Quarry), שסיפקה את לוחות החיפוי לגשר מצודת לונדון.
נקודת ציון בנוף זו הייתה בסכנת הריסה בשלהי המאה ה-19 בשל הקרבה למחצבה שבו נערכו פיצוצים, אבל ניצלה תודות לאקטיביזם מקומי.
אגדה מקומית מספרת כי הצ'יזרינג הוא תוצאה של תחרות בין אדם לענק.
כאשר הנצרות זה עתה חדרה לאיים הבריטים, הענקים שחיו בראש ההרים לא שמחו על כך.
הקדושים פלשו לאדמתם והכריזו על הבארות שלהם כקדושות.
על אחד הענקים הגדולים יותר, אותר (Uther), הוטלה המשימה להיפטר מהקדושים.
הוא התעמת עם הקדוש החלשלוש סנט טו (Saint Tue), שהציע תחרות לזריקת אבנים.
אם אותר ינצח, הקדושים יעזבו את קורנוול.
אם סנט טו ינצח, אזי הענקים יתנצרו.
הראשון היה אותר והוא זרק בקלות אבן קטנה לראש גבעת סטואו.
טו התפלל לעזרה והרים לוח ענקי שמצא שהוא קל מאוד.
בזה אחר זה הם זרקו את הסלעים שלהם, ערמו אותם בערימות מושלמות.
כאשר התוצאה הייתה שתים עשרה אבנים, אותר זרק את האבן השלוש עשרה, אבל היא התגלגלה במורד הגבעה.
טו הרים אבן זו, וכאשר הרים אותה, הופיע מלאך שנשא אותה לראש הערימה של הסלעים.
כשראה זאת אותר הוא נכנע, ורוב הענקים החליטו להתנצר לאחר מכן.
בסמוך לצ'יזרינג נמצאת מערה שבה התגורר הסתת דניאל גמב (Daniel Gumb, מת ב-1776) עם משפחתו, כדי להתחמק מתשלום מיסים.
כמה מצבות קבורה בחצר הכנסייה של לינקינהורן גולפו על ידו.
כקילומטר דרומית לצ'יזרינג יש שלושה מעגלי אבנים מהתקופה הנאוליתית המכונים דה הרלרס (The Hurlers).
צ'יטיפטי (שם מדעי: Citipati; מהינדית: "מוקד הלווית הלורד") הוא סוג של דינוזאור מתור הקרטיקון שחי במונגוליה.
מאובניו התגלו במדבר גובי ב-2001 ומאובניו נמצאו בצורה משומרת כולל עם מאובני קנים.
מקור השם ההינדי הוא על שם "רוחות הצ'יטיפטי" הטיבטים, המתאר זוג נזירים שנהרגו בעת מדיטציה עמוקה, והפכו לזוג שלדים מרקדים בלהבות.
המאובנים המושלמים של הדינוזאור גרמו לדמיון זה.
הוא דמה במראהו לאובירפטור שהיה קרוב משפחתו וקל להתבלבל ביניהם.
דינוזאור זה הגיע לאורך 3 מטר והגיע לגודל של אמו.
בקצה גולגולתו בלטה קסדה קטנה.
הוא היה מכוסה נוצות ככל הנראה בדומה לאובירפטור.
אורח חייו גם דמה לעופות מעט בגלל צורת הקינון שלו והמבנה גופו – הוא הכיל עצמות קלות יחסית, מקור קרני וכמעט חסר שיניים שהזכיר מקור תוכי וזנב קצר בעל מעט עצמות.
מאובני הדינוזאור נמצאו יחדיו בקן עם עוברים בביצים, כך שהוא שמר על ביציו ולא עזב אותם.
ביצים אלה היו הגדולות ביותר ביחס לבני המשפחה והגיעו לאורך 18 ס"מ.
פעם חשבו שדינוזאור זה היה שודד ביצי פרוטוצרטופס עקב דמיון בין עוברי הפרוטוצרטופס לעוברי הצ'יטיפטי.
בהמשך עלו על דמיון בצורת העוברים והבינו שהדינוזאורים דגרו על ביציהם.
מאובנים של בירונוזאורוס (Byronosaurus) נמצאו בסמוך וכנראה שהם שדדו מביצי הדינוזאור או שצעירים שלו שימשו לטרף לצ'יטיפטי.
צ'יימס הם כלי נגינה במשפחת כלי ההקשה.
הצליל שלהם דומה לזה של פעמוני כנסייה, קריון או מגדל פעמונים, והצ'יימס המקוריים נוצרו כדי לדמות את צליל פעמוני הכנסייה בתוך הרכב.
כל פעמון הוא צינור מתכת בקוטר 30–38 מ"מ, והם מכוונים לפי אורכם.
הטווח הסטנדרטי של צ'יימס הוא C4–F5, אם כי כלים מקצועיים רבים מגיעים גם ל-G5.
צ'יימס לרוב מנוגנים על ידי חבטה בראש הפעמון עם פטיש בעל ראש עור או פלסטיק.
לרוב ישנה דוושת השהייה שמאפשרת צלצול ארוך יותר של הפעמון.
אפשר גם לחבוט בתחתית הפעמון כדי ליצור צליל עילי מאוד גבוה.
הצינורות החלולים מהם בנויים הצ'יימס יוצרים צליל נקי יותר מאשר פעמונים גליליים מוצקים, בדומה לפעמוני רוח.
צ'יימס נמצאים לרוב ברפרטואר תזמורתי.
לעיתים רחוקות הם מנגנים מלודיה, ובמקום הם משמשים לרוב כצבע נוסף בהרכב.
כאשר צ'יימס מנגנים סולו, הם מייצגים לרוב פעמוני כנסייה.
צ'יימס הופיעו לראשונה בין 1860 ל-1870 בפריז.
ג'ון הרינגטון מאנגליה רשם פטנט על צינורות עשויים ברונזה.
ארתור סאליבן כנראה היה המלחין הראשון שכתב לצ'יימס בתזמורת, בשנת 1886. בתחילת המאה העשרים שולבו צ'יימס גם בעוגבי תיאטרון כדי לייצר אפקטים.
צ'יימס שומשו כתחליף לפעמוני הכנסייה לראשונה אצל ג'וזפה ורדי באופרותיו ריגולטו (1851), הטרובאדור (1853) ונשף המסכות (1859) ועל ידי ג'אקומו פוצ'יני בטוסקה (1900).
יצירות עם תפקיד לצ'יימס במוזיקה קלאסית
להלן רשימה חלקית של יצירות עם תפקיד משמעותי לצ'יימס:
הקטור ברליוז - הסימפוניה הפנטסטית (1830)
ג'וזפה ורדי - הטרובאדור (1853)
מודסט מוסורגסקי/מוריס ראוול - הגרסה התזמורתית לתמונות בתערוכה (1874)
פייטרו מאסקני - אבירות כפרית (1890)
אלכסנדר סקריאבין - פואמת האקסטזה (1908)
זולטאן קודאי - הסוויטה הארי יאנוש (1927)
ריכרד שטראוס - האישה השתקנית (1935)
פאול הינדמית - מטמורפוזה סימפונית של נושאים מאת קרל מריה פון ובר (1944)
בנג'מין בריטן - אלברט הרינג (1945)
אוליבייה מסייאן - סימפוניית טורנגאלילה (1948-1946)
אוליבייה מסייאן - כרונוכרומיה (1959–1960)
צ'יימס יכולים לשמש גם פעמוני כנסייה, כמו בכנסייה האנגליקנית סנט אלבן בקופנהגן, דנמרק.
אלה נתרמו על ידי צ'ארלס, נסיך ויילס.
צ'יימס משמשים גם בשעוני מטוטלת גדולים, מכיוון שהם מפיקים צליל חזק יותר מגונגים ופעמוני-מוט רגילים ולכן ניתן לשמוע אותם יותר בקלות.
המוזיקאי מייק אולדפילד השתמש בצ'יימס ברבים מאלבומי האולפנים שלו, ובמיוחד בפעמונים צינוריים (1973), פעמונים צינוריים 2 (1992) ופעמונים צינוריים 3 (1998).
צ'יימס מופיעים בThe Dark Side of the Moon של פינק פלויד (1973) בשיר Brain Damage, אך קשה מאוד לשמוע אותם במיקס.
צ'יימס מופיעים גם כחלק מההפגנה הפשיסטית בסצנה מתוך העיבוד הקולנועי לThe Wall של הלהקה.
נגן כלי ההקשה קארל פאלמר השתמש בצ'יימס בסיבוב ההופעות של אמרסון, לייק ופאלמר, וניגן עליהם בשיר "טוקאטה" ובמהלך הסולו שלו.
המתופף של Queensrÿche, סקוט רוקנפילד, השתמש בצ'יימס באלבום The Warning, בגרסה המוקלטת והגרסה החיה.
מלחין הסרטים ג'יימס הורנר השתמש בצ'יימס בפסקול לסרט Glory.
מגינת הנושא של סדרת האנימציה פיוצ'רמה מנוגנת על צ'יימס.
בסצנת הענקת הפרס מהמשחק מריו קארט ווי מופיעים צ'יימס בפסקול.
כמו כן בחלק מהפסקול של Super Smash Bros.
ג'ואני מארי לאורר , הידועה יותר בשם הבמה שלה, צ'יינה, הייתה מתאבקת אמריקאית.
כמו כן, היא הייתה שחקנית, מחברת ומפתחת גוף.
היא עלתה לגדולה לראשונה בארגון ההיאבקות ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE) בשנת 1997, כשהיא הוגדרה כ"פלא התשיעי של העולם" (זאת לאחר שכינויו של אנדרה הענק היה "פלא העולם השמיני").
היא הייתה מהחברות המייסדות של קבוצת D-Generation X, שבה היא שימשה כשומרת ראש.
בתקופת שהותה בארגון זה, היא זכתה פעמיים באליפות הבין יבשתית של ה-WWF (בנוסף להיותה המתאבקת הראשונה שזוכה בתואר זה) ופעם אחת באליפות הנשים של ה-WWF.
כמו כן, היא הייתה המתאבקת הראשונה שהשתתפה בקרב הרויאל ראמבל ובטורניר מלך הזירה, בנוסף לטוענת לכתר הראשונה לאליפות ה-WWF.
היא השיגה ניצחונות בקרבות יחידים על פני מתאבקים בולטים בהיסטוריה כמו טריפל H, קורט אנגל, כריס ג'ריקו וג'ף ג'ארט; בכך היא השאירה אחריה מורשת ב-WWE כ"מתחרה הנשית הדומיננטית ביותר בכל הזמנים".
לאחר שעזבה את ה-WWF בשנת 2001, היא ערכה הופעות מזדמנות, כמו בארגון ההיאבקות היפני New Japan Pro-Wrestling (NJPW) בשנת 2002 ובארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA) בשנת 2011, כשההופעה שלה ב-TNA הייתה האחרונה שלה כמתאבקת פעילה בזירה (זאת במסגרת האירוע סקריפייס).
מחוץ לעולם ההיאבקות, צ'יינה כיכבה פעמיים על שער המגזין פלייבוי, בנוסף לכיכובה במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה, כאשר היא נחשבה לסמל מין.
צ'יינה הייתה ידועה גם בזכות מערכת היחסים הסוערת שלה עם המתאבק שון וולטמן, שעימו הקליטה קלטת לוהטת מסחרית בשנת 2004; קלטת זו זכתה בפרס ה-AVN בקטגוריה הקלטת הנמכרת ביותר.
כעבור מספר שנים, היא כיכבה במספר נוסף של קלטות פורנוגרפיות, הפעם באופן מקצועי יותר, כשגם הפעם היא זכתה בתואר הקלטת הלוהטת הטובה ביותר של ידוען לשנת 2012.
בשנת 2019, צ'יינה הוכנסה להיכל התהילה של ה-WWE עקב היותה חברה בקבוצת D-Generation X.
כניסה זו הפכה אותה לאישה הראשונה שהוכנסה להיכל התהילה של ה-WWE כחלק מקבוצה.
לאורר נולדה ברוצ'סטר, ניו יורק ב-27 בדצמבר 1969. היו לה אחות ואח הגדולים ממנה.
לאחר שהוריה התגרשו כשהייתה בת ארבע לערך, היו לה מספר אבות ואמהות חורגים.
לפי האוטוביוגרפיה של לאורר, אביה החורג הראשון איים להתאבד, ולאביה הביולוגי היה בעיה עם אלכוהוליזם, בנוסף לכך שהוא דקר את אימה בירך בעזרת סכין לחם.
במהלך לימודיה בקולג', לאורר טענה שהיא נאנסה על ידי שני חברים לאחר שהשתכרה במסיבה.
היא שירתה בחיל ההכשרה לקציני מילואים ולאחר שחזרה מהשליחות שלה לגואטמלה, היא עבדה במספר עבודות, בין היתר: מלצרית במועדון חשפנות, זמרת בלהקה ורקדנית בטן.
לאחר הקולג', לאורר החלה להשתתף בתחרויות פיתח גוף.
ג'ואני לאורר התאמנה בבית הספר להיאבקות של קילר קובלסקי.
הקרב הראשון שלה בקריירה היה נגד מתאבק.
בזמן שנכחה בבית הספר, היא הופיעה עבור מספר ארגוני היאבקות עצמאיים תחת שם הבמה ג'ואני לי.
מתאבקי ה-World Wrestling Federation (WWF), פול "טריפל H" לווק ושון מייקלס התעניינו בלאורר לאחר שצפו בהקלטות מהקרבות שלה.
הם רצו להחתים אותה בארגון כשומרת ראש.
תחילה, בעלי הארגון, וינס מקמהן, היה נגד צירופה מהסיבה שהוא לא האמין שהמחזה שבו אישה תכה גברים יראה אמין.
בזמן שהמתינה להחלטת הארגון, ארגון היאבקות אחר בשם World Championship Wrestling (WCW), היה מעוניין בשירותיה כדי לצרפה לקבוצת New World Order.
היא הסכימה להצעה זו, אך דחתה אותה כשבנו של וינס, שיין מקמהן, הודיע לה שהיא עומדת לקבל חוזה ב-WWF.
לעומת זאת, קובלסקי טען שלאורר נשכרה על ידי ה-WWF לאחר שהוא הציג אותה בפני שיין מקמהן ולאחר שהוא אמר לו על ההתעניינות בה מצד WCW.
לאורר הופיעה לראשונה בארגון ה-WWF ב-16 בפברואר 1997 במהלך האירוע In Your House 13: Final Four.
דמותה התגלתה כשתולה מהקהל אשר חנקה את מרלנה, בזמן שגולדאסט היה בזירה עם טריפל H.
תפקידה בארגון היה כשומרת הראש של קבוצת D-Generation X אשר הוקמה על ידי שון מייקלס וטריפל H.
היא עזרה לאחרונים להביס את יריביהם כאשר סימנה המסחרי היה מכה מתחת לחגורה.
לאחר מכן, נודע ששמה הוא "צ'יינה".
במהלך תקופתה בקבוצה היא הייתה מעורבת בעלילה רומנטית עם מארק הנרי, שהיה חבר בקבוצה היריבה - Nation of Domination.
בינואר 1999, צ'יינה התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה כמספר 30, מה שהפך אותה למתאבקת הראשונה שלקחה חלק בקרב זה.
לילה לאחר מכן, דמותה של צ'יינה ביצעה מעבר לדמות הנבל כאשר היא בגדה בטריפל H ובמקום זאת חברה לצד יריבו, וינס מקמהן וקיין מקבוצת הקורפוריישן.
לאורר וקיין השתתפו יחדיו בקרב זוגות נגד חבריה לשעבר, X-פאק וטריפל H באירוע St.
Valentine's Day Massacre, שבו היא וקיין יצאו עם ידם על העליונה.
ברסלמניה 15, צ'יינה בגדה בקיין במהלך הקרב שלו, כשהיא תקפה אותו בעזרת כיסא.
צעד זה הוביל לשובה של צ'יינה לקבוצת DX.
לעומת זאת, צ'יינה וטריפל H בגדו בקבוצת DX, כשהם עזרו לשיין מקמהן לנצח את X-פאק.
השניים נהפכו לחלק מקבוצת הקורפוריישן ואז בקבוצתו של שיין מקמהן, הקורפורייט מיניסטרי.
לאחר פירוק קבוצה זו, צ'יינה נשארה לצידו של טריפל H עד שדרכיהם נפרדו מאוחר יותר בהמשך השנה.
ביוני 1999, צ'יינה הפכה למתאבקת הראשונה שהעפילה לטורניר מלך הזירה, על ידי ניצחונה על ואל וינס בסיבוב הראשון, אך נבלמה בשלב רבע הגמר, כשהפסידה לרוד דוג.
כמו כן, היא הייתה המתאבקת הראשונה שהייתה טוענת לכתר לאליפות ה-WWF; לעומת זאת, היא הפסידה את מועמדות זו למנקיינד לפני קיום האירוע סאמרסלאם בחודש אוגוסט.
מאוחר יותר באותה השנה, לאורר הפכה לחביבת הקהל, כשהיא הייתה מעורבת בפיוד ארוך עם ג'ף ג'ארט.
היא אתגרה את הבריטיש בולדוג לקרב ב-4 באוקטובר 1999 בתוכנית Raw, בו ניצחה אותו.
באירוע בלתי נסלח, היא נאבקה על האליפות הבין יבשתית של ה-WWF של ג'ארט, בקרב שבו הפסידה.
מנגד, היא הצליחה לגבור עליו ולזכות בתואר זה באירוע ללא רחמים, שנערך ב-17 באוקטובר.
קרב זה היה האחרון של ג'ארט ב-WWF טרם עזיבתו ל-WCW באותה השנה.
זכייה זו הפכה את צ'יינה למתאבק הראשונה והיחידה אשר החזיקה בתואר זה.
לאחר מכן, הפיוד הבא של צ'יינה שסבב סביב האליפות הבין יבשתית היה עם כריס ג'ריקו, כאשר היא הגנה בהצלחה על תוארה מולו באירוע סדרת ההישרדות.
בניגוד לכך, היא הפסידה לו את התואר באירוע ארמגדון כחודש לאחר מכן.
השניים התמודדו אחד מול השני ב-28 בדצמבר בתוכנית !SmackDown בקרב שהסתיים בצורה מעוררת מחלוקת לאחר שכל אחד מהם הצמיד את יריבו בו זמנית.
כתוצאה מכך, המשגיחה הסמכותית דאז, סטפני מקמהן-הלמסלי הצהירה על כך ששניהם אלופים.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-23 בינואר 2000, צ'יינה וג'ריקו הגנו יחדיו על התואר נגד הארדקור הולי בקרב משולש, שבסופו ג'ריקו ניצח והפך לאלוף הבין יבשתי היחיד.
לאחר מכן, צ'יינה חברה לג'ריקו לזמן מה.
הציוות עם אדי גררו ואלופת הנשים (2000–2001)
זמן קצר לאחר שהפסידה את האליפות הבין יבשתית, צ'יינה הפכה לחברתו על המרקע של אדי גררו.
צ'יינה וגררו, שגילמו תחילה את הדמויות הרעות, עשו מעברם לדמויות החביבות על הקהל במהלך הקיץ של שנת 2000, כאשר גררו כינה את צ'יינה בשם "מאמאסיטה".
השניים התמודדו מול ואל וינס וטריש סטרטוס בקרב זוגות מעורב באירוע סאמרסלאם, כשחגורת אליפות הבין יבשתית הונחה על כף המאזניים.
צ'יינה ניצחה בקרב, אך איבדה את התואר שבוע לאחר מכן לגררו במהלך קרב משולש אשר כלל בנוסף את קורט אנגל.
הזוג נפרד בחודש נובמבר, לאחר שכחלק מהעלילה, צ'יינה נחשפה למחזה שבו גררו בילה במקלחת עם שתי נשים אחרות.
באותו הזמן, לאורר הצטלמה בעירום למגזין הפלייבוי של חודש נובמבר.
כיכובה במגזין תורגם לעלילה שבה היא הייתה מעורבת נגד קבוצת הרייט טו סנסור, אשר גילמה דמויות של מתאבקים שמרנים.
לאחר מכן, צ'יינה פתחה בפיוד עם חברת הקבוצה, אייבורי, סביב אליפות הנשים של ה-WWF.
פיוד זה הוביל לקיום קרב באירוע הרויאל ראמבל של שנת 2001, כשנראה שצ'יינה שברה פעם נוספת את צווארה.
כדי לשכנע את הקהל על פציעתה המבוימת, פרשן ה-WWF, ג'רי לולר, עזב את עמדת השידור וניגש אליה כדי לברר מה מצבה.
כשצ'יינה חזרה מפציעה זו, היא זכתה באליפות הנשים באירוע רסלמניה 17, כשניצחה את אותה אייבורי.
צ'יינה הגנה בהצלחה על התואר נגד ליטה באירוע יום הדין.
אף על פי שניצחה בקרב, היא ויתרה על התואר מאוחר יותר באותה השנה, ובכך הפך קרב זה לקרב האחרון שלה במסגרת הארגון.
היא עזבה את הארגון ב-30 בנובמבר 2001. מאחורי הקלעים, חברה במציאות באותה התקופה, טריפל H, ניהל מערכת יחסים עם סטפני מקמהן, כשלאורר טענה שהוא ניהל רומן איתה ועזב אותה עבור סטפני.
מגוון גרסאות שונות לאורך השנים נמסרו לגבי עזיבתה את ה-WWE באותה השנה.
בריאיון עם The Baltimore Sun, לאורר ציינה שהפרידה שלה מטריפל H לא השפיעה על עזיבתה את הארגון, אלא שעזיבתה נגרמה משום שרצתה להתחיל בקריירת משחק.
סמנכ"ל פיתוח הכישרונות באותה התקופה, ג'ים רוס, דיווח שהצדדים הסכימו באופן הדדי לתת לחוזה שלה לפוג במטרה שתוכל לשקול אופציות אחרות.
אחותה של לאורר, קתי, דיווחה שבשנת 2001 הוצע לה חוזה עם שכר שנתי של כ-400 אלף דולר בנוסף להכנסות ממרצ'נדייזינג ומהופעות באירועי שלם וצפה, אך היא סירבה לחתום על חוזה זה והציבה תנאי שבו היא תחתום רק על חוזה עם לא פחות משכר שנתי של מיליון דולר.
רוס אישר את הידיעה של אחותה, ואף אמר שהסכום שהיא דרשה לשנה הוא לא מחויב למציאות.
בריאיון עם וינס רוסו בשנת 2015, צ'יינה אמרה שלאחר פגישה עם וינס מקמהן לגבי נושא סטפני מקמהן, היא נשלחה לביתה ולאחר מכן נשלח אליה פקס, שבו היה כתוב שהארגון לא נזקק לשירותיה יותר.
בשנת 2002, לאורר הצטרפה לארגון ההיאבקות היפני NJPW, כשערכה את הופעתה הראשונה בארגון זה בחגיגות 13 השנים במהלך קרב זוגות בין האחים סטיינר (ריק וסקוט סטיינר) להירושי טנהאשי וקנסוקה ססאקי, שבו היא שימשה כשופטת.
בספטמבר ובאוקטובר של אות השנה, היא התאבקה במספר קרבות עבור ארגון זה.
לאחר שהפסידה למסהירו צ'ונו ב-14 באוקטובר, היא רשמה את הקרב האחרון שלה בארגון שבועיים לאחר מכן, כשחברה לגרייט מוטה (המזויף) בהפסד להירושי טנהאשי וקנזו סוזוקי.
ב-3 במאי 2011 במהלך הקלטות התוכנית השבועית !Impact ששודרה לאחר מכן ב-12 במאי, צ'יינה ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון ההיאבקות TNA, כשהיא הוצגה על ידי יועץ רשת הטלוויזיה Spike TV, מיק פולי.
הוא הציג אותה בתור השותפה העסקית של קורט אנגל ושותפתו של אנגל לקרב נגד ג'ף ג'ארט וקרן ג'ארט באירוע סקריפייס.
עוד במהלך ההקלטות, היא השתתפה בקרב באטל רויאל, שבו הודחה על ידי ג'ף ג'ארט.
באירוע סקריפייס, שנערך ב-14 במאי, צ'יינה הכניעה את קרן ג'ארט, שהעניק לה ולאנגל את הניצחון בקרב הזוגות המעורב.
היא עזבה את הארגון זמן קצר לאחר מכן, כשקרב זה היה הקרב האחרון בקריירה שלה.
צ'יינה כיכבה פעמיים על שער המגזין פלייבוי, הפעם הראשונה הייתה כשעוד הייתה בארגון ההיאבקות ה-WWF, בנובמבר 2000, והפעם האחרת הייתה לאחר עזיבתה בשנת 2002.
בשנת 2001, לאורר הוציאה לאור את האוטוביוגרפיה שלה בשם If They Only Knew.
אוטוביוגרפיה זו כיכבה במצעד רבי המכר של הניו יורק טיימס.
לאורר כיכבה בסרט הפורנוגרפי הראשון שלה בשנת 2004, כאשר היא והמתאבק שון וולטמן הגיעו לאולפן הקולנוע Red Light District Video על מנת להפיץ את הקלטת הביתית שהכינו, שאכן שוחררה באותה השנה.
חמש שנים לאחר מכן, היא הופיעה פעם נוספת בקלטת למבוגרים ובשנת 2011, לאורר כיכבה בסרט הפורנוגרפי המקצועי הראשון שלה.
כמו כן, היא הופיעה במספר סרטי מבוגרים ששימשו כפרודיה לסרטי גיבורי-על.
ב-20 באפריל 2016, לאורר נמצאה מתה בדירתה ברדונדו ביץ', קליפורניה, בגיל 46. המנהל שלה, אנתוני אנזלדו, החל לחשוש מכך שהיא לא פרסמה עדכונים ברשתות החברתיות במשך כמה ימים כמו שהיא נהגה לעשות, עד שבסופו של דבר הגיע לדירתה ומצא אותה ללא רוח חיים.
הדיווחים הראשונים של המשטרה טענו שהיא ככל הנראה מתה כתוצאה ממנת יתר של סמים או כתוצאה מסיבות טבעיות.
אנזלדו שלל את האפשרות שהיא נפטרה בשל סמים וטען שהיא קיבלה תרופות עם מרשם, אך נטתה להשתמש בהן באופן בלתי הולם.
המוח שלה נתרם למדע על מנת לחקור את ההשפעות של אנצפלופתיה כרונית (CTE).
טקס אזכרה לכבודה התקיים ב-22 ביוני 2016 בלוס אנג'לס.
בין הנוכחים היו מתאבקים כמו מלינה פרז, רוב ואן דאם, שון וולטמן בנוסף לאישיויות אחרות.
גופתה נשרפה ושרידי האפר שלה פוזרו באוקיינוס השקט.
דוח הנתיחה לאחר המוות פורסם בדצמבר 2016 והראה שלאורר נפטרה ב-17 באפריל כתוצאה ממנת יתר של אלכוהול, משולבת עם תרופות נגד חרדה מסוג דיאזפאם ונורדזפם, משכחי כאבים מסוג אוקסיקודון ואוקסימורפון ותרופה לסיוע בשינה מסוג טמזפאם.
מספר לא מבוטל של שדרנים נותנים קרדיט לצ'יינה על כך שהיא אחת הנשים המשפיעות ביותר בענף ההיאבקות ואחת הכוכבים הגדולים ביותר של עידן האטיטיוד של ה-WWF.
השדרן ואיש הצוות הבכיר של ה-WWE לשעבר, ג'ים רוס, תיאר את צ'יינה כ"ספורטאית מיוחדת עבור ה-WWE באותה מידה שרונדה ראוזי הייתה עבור ה-UFC", בעוד ש אמר שצ'יינה השיגה בקריירה של עשור יותר ממה שכל אישה אחרת השיגה אי פעם.
אחרים שיבחו את צ'יינה על כך ששימשה כאייקון לפמיניזם שהתנגדה לנורמיות המגדריות.
דון היינקן, פרופסור ללימודי ומחקר נשים מטעם אוניברסיטת לואיוויל, כתב בשנת 2004 שהיא "הפכה לשד פמיניסטי שקרא תיגר על השליטה של המין הגברי, כשהגלגול האחרון הפופולרי שלה היה כסמל מין".
צ'יינה הייתה האישה הראשונה שהתחרתה בקרב הרויאל ראמבל והחזיקה באליפות הבין יבשתית של ה-WWF לוק וינקי מהמגזין ספורטס אילוסטרייטד דירג את צ'יינה במקום ה-79 ברשימת המתאבקים הגדולים ביותר בכל הזמנים.
יום אחר מותה, ארגון ה-WWE הביע את צערו באתר הרשמי.
לאחר שנים מבלי שהכיר בפועלה של לאורר, ארגון ה-WWE הציג קטע וידאו כאות מחווה לזכרה של צ'יינה ב-25 באפריל במהלך הפרק של התוכנית Raw.
הווארד סטרן היה גם אחד שפרסם כתבה על מותה וזכרונותיו ממנה.
ב-9 בפברואר 2015, במסגרת הפודקאסט של סטון קולד סטיב אוסטין, פול לווק ציין שצ'יינה הייתה ראויה להיכנס להיכל התהילה של ה-WWE בעודה בחיים, אך הקריירה הפורנוגרפית שלה היא זאת שמנעה מצעד זה לקרות.
בראיונות לאחר מותה, לווק אמר שהיא בהחלט הצדיקה את מקומה בהיכל התהילה, ואשתו של לווק, סטפני מקמהן, אמרה שהיא בטוחה שצ'יינה תיכנס בסופו של דבר להיכל התהילה.
ב-18 בפברואר 2019, צ'יינה הוכרזה כנכנסת להיכל התהילה של ה-WWE לשנת 2019 כחלק מקבוצת D-Generation X.
לווק דיבר בריאיון עם ESPN על "המורכבויות" שהזכיר במהלך הפודקאסט של אוסטין, אך לאחר שתיאר את ההישגים שלה בזירה, הוא אמר שהיא ראויה לחלוק את כבוד זה במאת האחוזים.
אף על פי שהיא הוכנסה כחלק מקבוצה, לווק אמר שהיא ראויה להיכנס פעם נוספת כמתאבקת יחידים.
שון מייקלס תמך ברעיון זה ואמר: "מכל האנשים בקבוצת D-Generation X, אני לא חושב שיש ספק למי יותר מגיע להיכנס להיכל התהילה פעם נוספת".
ב-20 באפריל 2017, שוחרר טריילר לסרט תיעודי בכיכובה בשם Wrestling with Chyna.
סרט זה תיעד את חייה של צ'יינה כמעט מהתחלתם, לעזיבתה את עסקי ההיאבקות ועד לסוף חייה.
בין השנים 1996 ל-2001, לאורר ניהלה מערכת יחסים עם המתאבק פול לווק, הידוע יותר בשם הבמה שלו טריפל H.
תחילה, הם הסתירו את מערכת היחסים ביניהם מפני העובדים בארגון ההיאבקות מחשש שהם יחשבו שהיא סוללת את דרכה אל הפסגה בדרך הזו.
יש מחלוקת בנושא האם לווק ניהל מערכת יחסים נוספת עם אשתו לעתיד, סטפני מקמהן, בזמן שהיה עם לאורר.
לעומת זאת, לאחר מותה של לאורר, אחותה קייתי המילטון אמרה בראיון שהזוג לא הסכים לגבי נושא התכנון המשפחתי בעתיד, כאשר לווק רצה ילדים, בעוד שלאורר לא רצתה.
עניין זה ביחד עם ההתמכרויות והבעיות הבריאותיות של לאורר, הם אלו שהובילה לפרידה.
החל משנת 2003, לאורר ניהלה מערכת יחסים מורכבת עם המתאבק שון וולטמן.
הם היו מאורסים לתקופה באותה השנה, אז נפרדו ושוב התארסו בחזרה, דפוס שנמשך בשנתיים הבאות.
בשנת 2004, השניים הקליטו יחדיו קלטת סקס ביתית, כאשר למעלה ממאה אלף עותקים נמכרו מקלטת זו.
בינואר 2005, לאורר נעצרה בגין אלימות במשפחה לאחר שהכתה את וולטמן.
הוא הצהיר שבאותה התקופה לאורר סבלה משימוש בסמים וצריכת אלכוהול בנוסף לבעיות בריאותיות.
בספטמבר 2010, היא אושפזה לאחר מנת יתר של תרופות שינה.
לאחר שעזבה את ה-WWF, לאורר לא הייתה יכולה להשתמש בשם "צ'יינה" בשל העובדה שזה הוא סימן מסחרי.
בנובמבר 2007, היא שינתה את שמה באופן חוקי לצ'יינה.
אליפות הנשים של IWF (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-106 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2000
האליפות הבין יבשתית של ה-WWF (פעמיים)
היכל התהילה (2019) - כחלק מקבוצת D-Generation X
סון צ'איונג (בקוריאנית: 손채영, באנגלית: Son Chaeyoung) היא ראפרית, זמרת, רקדנית, דוגמנית, משוררת, מלחינה, ציירת ומעצבת דרום קוריאנית שבסיסה בקוריאה הדרומית כחברה בלהקת הבנות טווייס שהורכבה על ידי JYP אנטרטיינמנט, הכוללת תשע בנות.
צ'איונג נולדה בסיאול, קוריאה הדרומית ב־23 באפריל 1999. צ'איונג החלה להתעניין באמנויות הבמה מגיל צעיר ואף התחילה כדוגמנית למגזין ילדים.
לפני שהצטרפה ל-JYP Entertainment היא החליטה שהיא רוצה להיות זמרת ולקחה שיעורי ריקוד במשך למעלה משנה.
צ'איונג הייתה בת 14, כאשר ניגשה לראשונה לאודישן של JYP Entertainment ולאחר שעברה שני אודישנים, צ'איונג גויסה לתוכנית המתאמנים של JYP בדרום קוריאה.
צ'איונג התחילה את מסלול האימונים וההכשרה להיותה זמרת אך JYP ראו את הפוטנציאל שלה בתור ראפרית ובכך שונה המסלול שלה למסלול משולב להכשרת ראפרים.
במהלך תקופת האימונים של צ'ייאונג, היא הופיעה במספר קליפים של להקות של JYP כגון GOT7 ו-Miss A.
צ'איונג השתתפה בתוכנית ריאליטי הישרדותית בשם "Sixteen" של JYP Entertainment, סדרת טלוויזיה שבה מתמודדות שש עשרה נערות, אשר מנצחות הסדרה הן אלו שירכיבו את ההרכב המוזיקלי טווייס.
לבסוף זכתה צ'ייאונג עם עוד שמונה בנות נוספות.
ב-20 באוקטובר 2015, צ'איונג פרצה עם טווייס כאשר הופיעו לראשונה עם סינגל הבכורה "Like Ooh - Ahh" המרכיב את פלייליסט הבכורה המורחב הראשון שלהן The Story Begins.
בנוסף לתפקיד השירה שלה בקבוצה, צ'ייאונג ידועה בהיותה הראפרית הראשית של Twice יחד עם חברת הקבוצה דהיון.
מאז הופעת הבכורה שלה, כתבה צ'ייאונג מספר שירים עבור טווייס ואף שחררה קאבר לשיר "Alone" של להקה בשם "Cheeze" כפרויקט סולו.
ב-18 במרץ 2023, צ'ייאונג הופיעה בתוכנית המוזיקה הקוראינית עם חולצה המכילה את הלוגו ואת הסלוגן של QAnon, תאוריית קשר בקרב הימין הקיצוני בארצות הברית.
3 ימים לאחר מכן, ב-21 במרץ, צ'ייאונג פרסמה באינסטגרם תמונה שבה היא נראית לובשת חולצה שעליה מודפסת תמונה של סיד וישס, הבסיסט של להקת סקס פיסטולס, לובש חולצה שעליה מודפס צלב הקרס, זהה לצלב הקרס הנאצי.
שעות ספורות לאחר מכן, צ'ייאונג מחקה את התמונה ופרסמה מאוחר יותר, התנצלות שבה כתבה בין היתר: "לא זיהיתי את המשמעות של צלב הקרס המוטה בחולצה שלבשתי".
בהתנצלותה לא התייחסה לחולצת QAnon.
צ'ייאונג למדה במכללה לאומנויות בסיאול יחד עם חברת טווייס נוספת - צווי, וסיימה את לימודיה שם ב-2019. בשנת 2020 הודלף מספר הטלפון האישי של צ'ייאונג במדיה החברתית; JYP Entertainment פרסמה הודעה על האירוע, וצ'ייאונג הגיבה על כך בעמוד האינסטגרם של טווייס.
שנה שם רשת שידור תפקיד 2015 Sixteen Mnet מתחרה
שנה שם שותפים רשת שידור אזכור 2016 קונצרט פופ קוריאני של Suwon קים היי-צ'ול, ג'ואו מי, מומו היראי SBS MTV
צ'יימס ישראל היא עמותה ישראלית, שהוקמה ב-1991 ועוסקת בשילובם של אנשים עם צרכים מיוחדים בחברה.
משרדי העמותה ממוקמים בשכונת רמת החייל שבתל אביב-יפו.
יושבת ראש הוועד המנהל היא שולמית גילדנר והמנהל הכללי הוא ג'ורג' ריקרדו צימרמן.
פעילות העמותה נפגעה באופן משמעותי עם פרוץ מגפת הקורונה בישראל במרץ 2020, כאשר מאות עובדים הוצאו לחל"ת והתקציב צומצם בכעשרה אחוזים.
מרכזי יום טיפוליים–סיעודיים לבוגרים מעל גיל 21. כיום פועלים מרכזים בתל אביב-יפו ובאשקלון.
שירותי תעסוקה במספר מוקדים – ראשון לציון, אריאל, תל אביב, כפר סבא, ראש העין וטייבה.
שיקום תעסוקתי וחברתי למתמודדים נפש
מעונות יום שיקומיים-תקשורתיים – מיועדים לתינוקות ופעוטות בגילאי חצי שנה ועד 3 שנים.
פועלים במודיעין מכבים רעות, יפו, אשקלון וחולון.
יצירת סביבה תומכת לבוגרים עם צרכים מיוחדים בתפקוד גבוה.
מרכזי יום שהות ארוך לילדים ונוער אחרי שעות בית הספר.
כיום פועלים שלושה מרכזים בתל אביב ועוד כשניים בחולון.
צ'יט קודס היא שלישיית DJ של מוזיקה אלקטרונית אמריקאית, המורכבת מקווין פורד , טרבור דאהל ומת'יו ראסל, שבסיסם נמצא בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ההרכב מוכר מכך שהוא הוציא את הסינגל "Sex" ב-2016, שהודגם מהסינגל "Let's Talk About Sex" של Salt-N-Pepa.
בנוסף, ההרכב מוכר מכך שהוא הוציא את הסינגל "No Promises" ב-2017, בשיתוף פעולה עם הזמרת האמריקאית, דמי לובאטו, והגיע ל-40 הגדולים בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה.
ב-13 באפריל 2016, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם התקליטן ההולנדי דנטה קליין , את הסינגל "Let Me Hold You (Turn Me On)"
צ'יטה ריברה הייתה שחקנית, רקדנית וזמרת אמריקאית.
הייתה ידועה בעיקר בזכות תפקידה במחזמר "סיפור הפרברים" (West Side Story) ותפקידה הראשי במחזה "נשיקת אשת העכביש" .
היא זכתה בשלושה פרסי טוני ובפרס מרכז קנדי.
ריברה נולדה בוושינגטון די סי בשם דולורס קונצ'יטה פיגרואה דל ריברו לקתרין דל ריברו ופדרו חוליו פיגרואה.
היא הייתה אחת מחמישה אחים.
אביה נפטר כאשר היא הייתה בת שבע.
בגיל 11 שלחה אותה אמה לבית ספר לבלט ובגיל 15 היא הוזמנה לאודישן לבית הספר האמריקאי לבלט של ג'ורג' בלנשין והתקבלה.
בשנת 1986 היא נקלעה לתאונת דרכים, שברה את רגלה באופן חמור ונזקקה לטיפול רפואי מתקדם, דבר שלא הפריע לה להמשיך לרקוד ולהופיע לאחר ההחלמה.
ב-1 בדצמבר 1957 נישאה לשחקן ולרקדן טוני מורדנט שהופיע לצידה ב"סיפור הפרברים", לשניים נולדה בת בשם ליסה בשנת 1958. הזוג התגרש בשנת 1966.
ריברה נפטרה ב-30 בינואר 2024 בניו יורק, לאחר מחלה קצרה.
בשנת 1950 הופיעה לראשונה בברודוויי בתור רקדנית במחזמר "ברנשים וחתיכות".
בשנת 1953 קיבלה ריברה תפקיד במחזמר "קרא לי מאדאם" (Call Me Madam), על אף שכוונתה הייתה ללוות את חברתה לאודישן ולא להתנסות בו בעצמה.
לאחר מכן זכתה בתפקידים נוספים במחוזות זמר בברודוויי, כגון "ברנשים וחתיכות", "קאן קאן" , ו-"Mr.
בשנת 1957 זכתה ריברה בתפקיד שהוביל לפריצתה, התפקיד של אניטה, אחותה הבוגרת של מאריה, בגרסת הבמה המקורית של "סיפור הפרברים".
על אף הצלחתה על הבמה היא לא זכתה לקבל את התפקיד בגרסת הסרט, והתפקיד ניתן לריטה מורנו.
בשנת 1958 היא כיכבה, באותו התפקיד, בבכורה הבינלאומית של "סיפור הפרברים" בווסט-אנד של לונדון.
בשנת 1960 היא הייתה מועמדת בפעם הראשונה לפרס טוני על התפקיד שלה במחזה .
ב-1969 צ'יטה שיחקה את התפקיד של ניקי בסרט "צ'ריטי המתוקה" (Sweet Charity).
ב-1975 הופיעה בתפקיד ולמה קלי במחזמר "שיקגו", תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס טוני.
בסרט שנעשה על פי המחזמר ב-2002 מופיעה ריברה בהופעת קמע קטנה.
ריברה הייתה מועמדת לטוני על מחזמר ההמשך של "ביי ביי בירדי", "" בשנת 1981. בשנת 1984 זכתה בטוני הראשון שלה על תפקידה הראשי במחזמר "הזירה" וגם ב על אותו התפקיד.
ב-1993 זכתה בפרס דרמה דסק ובפרסי טוני נוספים על תפקידה ב"נשיקת אשת העכביש" (Kiss Of the Spider Woman).
בשנת 2002 זכתה בעיטור הכבוד של מרכז קנדי וב-2009 ברק אובמה העניק לה את מדליית החירות הנשיאותית (Presidential Medal of Freedom).
ב-2018 היא זכתה בפרס טוני מיוחד על הישגיה בחיים.
צ'יטוס הוא מותג חטיפי פחזניות תירס פריכות המיוצר על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו.
היוצר המקורי של החטיף, צ'ארלס אלמר דולין, המציא את הצ'יטוס בשנת 1948.
בשנת 2010 החטיף דורג כמותג הנמכר ביותר של פחזניות גבינה בשוק האמריקני.
המכירות הקמעונאיות השנתיות של החטיף ברחבי העולם מסתכמות בכ-4 מיליארד דולרים.
בעוד שהגרסה המקורית של החטיף עדיין מיוצרת כיום, עם השנים חברת פריטו-ליי מייצרת בנוסף לכך 20 טעמים נוספים של צ'יטוס.
הקמע המקורי של צ'יטוס היה עכבר הצ'יטוס.
משנת 1986 ואילך דמותו של הברדלס המואנש צ'סטר צ'יטה הוא הקמע הרשמי של המותג.
להלן המבחר ייחודי של טעמי חטיף הצ'יטוס בישראל:
זיג-זג - גריל בחריפות קלה
חיות ג'ונגל - שמנת בצל
צ'יטרה באנרג'י דיוואקרוני היא סופרת, משוררת אמריקאית ילידת הודו, ופרופסור המחזיקה בקתדרה על שם בטי וג'ין מקדייוויד לכתיבה בתוכנית הכתיבה היוצרת של אוניברסיטת יוסטון.
אוסף הסיפורים הקצרים שלה, "נישואים מסודרים", זכה בפרס הספר האמריקאי ב-1996. שניים מהרומנים שלה: "אדונית התבלינים" ו"אחות לבי", כמו גם הסיפור הקצר "המילה אהבה" עובדו לסרטים.
יצירותיה של דיוואקרוני מתרחשות בעיקר בהודו ובארצות הברית, ולעיתים קרובות מתמקדות בחוויות של מהגרים מדרום אסיה.
היא כותבת לילדים וגם למבוגרים, ופרסמה רומנים במגוון ז'אנרים, כולל ספרות ריאליסטית, סיפורת היסטורית, ריאליזם מאגי, מיתוס ופנטזיה.
היא קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת כלכותה ב-1976. באותה שנה, נסעה לארצות הברית כדי ללמוד באוניברסיטת רייט סטייט, שם קיבלה תואר שני.
היא קיבלה תואר דוקטור באנגלית מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1985. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בכריסטופר מרלו.
את לימודי התואר הראשון והשני דיוואקרוני מימנה באמצעות עבודות מזדמנות: היא עבדה כבייביסיטר, פקידה בחנות, פורסת לחם במאפייה, עוזרת מעבדה באוניברסיטת רייט סטייט ודיילת בחדר אוכל בבית הבינלאומי בברקלי.
היא הייתה גם עוזרת הוראה לתארים מתקדמים באוניברסיטת ברקלי.
היא לימדה בקליפורניה במכללת פוטהיל ובמכללת דיאבלו ואלי.
כיום היא חיה ומלמדת בטקסס, שם היא פרופסור המחזיקה בקתדרת מקדייוויד לכתיבה יצירתית, בתוכנית הכתיבה היצירתית של אוניברסיטת יוסטון.
היא המייסדת והנשיאה לשעבר של מייטירי (Maitri), קו סיוע שנוסד ב-1991 בסן פרנסיסקו לנשים מדרום אסיה המתמודדות עם אלימות במשפחה.
דיוואקרוני נמצאת במועצה המייעצת שלה כמו גם של דייה (Daya), שירות דומה ביוסטון.
כמו כן, כיהנה במועצת המנהלים של פראהם יוסטון, ארגון הפועל להבאת אוריינות לילדים הודים מוחלשים.
היא מוזכרת בלוח האמריטוס של ארגון זה.
דיוואקרוני החלה את קריירת הכתיבה שלה כמשוררת.
כרכי השירה שלה כוללים את "נר שחור" ואת יציאה מהעיר "יובה".
אוסף הסיפורים הראשון שלה "נישואים מסודרים" זכה בפרס הספר האמריקאי, פרס PEN ג'וזפין מיילס ופרס סוקרי ספרים באזור המפרץ.
הרומנים העיקריים שלה כוללים את "אדונית התבלינים", "אחות לבי", "מלכת החלומות", "דבר מדהים אחד", "ארמון האשליות", "נערת ההרדוף" ו"לפני שנבקר את האלה".
היא גם כתבה סדרת פנטזיה למבוגרים צעירים בשם "אחוות הקונכייה" אשר ממוקמת בהודו ומבוססת על התרבות והפולקלור שלה.
הספר הראשון בסדרה, "נושא הקונכייה" היה מועמד לפרס בלובונט לשנת 2003.[ דרוש ציטוט ] הספר השני בסדרה, "מראה האש והחלומות" יצא בשנת 2005 והספר השלישי והאחרון בסדרה, "ארץ הצללים", יצא לאור ב-2009.
הרומן של דיוואקרוני "ארמון האשליות", היה רב מכר לאומי במשך יותר משנה בהודו.
בספר זה היא מספרת מחדש את האפוס ההודי "מהבהארטה" מנקודת מבטו של דראופדי.
עבודתה של דיוואקרוני פורסמה במגזין האטלנטיק ובמגזין הניו יורקר, וכתיבתה נכללה באנתולוגיות כדוגמת הסיפורים האמריקאים הקצרים הטובים ביותר, סיפורי פרס או.
הנרי ואנתולוגיה של פרס פושקארט.
הסיפורת שלה תורגמה ל-29 שפות, ביניהן הולנדית, עברית, אינדונזית, בנגלית, טורקית ויפנית.
פרס הספר האמריקאי לשנת 1996 עבור "נישואים מסודרים"
פרס ספרותי PEN ג'וזפין מיילס לשנת 1996 עבור "נישואים מסודרים"
פרס סוקרי הספרים של אזור המפרץ עבור "נישואים מסודרים"
פרס פושקארט לשנת 1997 עבור "עוזבים את העיר יובה: שירים חדשים ונבחרים"
פרס פושקארט לשנת 2003 עבור "חיי זרים"
פרס הסופר המוערך לשנת 2007, מטעם האגודה הספרותית של דרום אסיה
צ'יטי צ'יטי בנג בנג: המכונית המופלאה הוא ספר ילדים בריטי מאת איאן פלמינג אשר פורסם במקור בשנת 1964.
פלמינג כתב במקור את הספר עבור בנו קספר, בעת שהוא החלים מהתקף לב גדול.
הסיפור פורסם במקור בשלושה כרכים על ידי חברת ההוצאה לאור הבריטית ג'ונתן קייפ, עם איורים מאת ג'ון ברנינגהם, חודשיים לאחר מותו של פלמינג.
לאורך השנים הספר היווה השראה לעיבודים שונים, כולל עיבוד קולנועי פופולרי משנת 1968 ומחזמר.
המכונית הקסומה בסיפור נוצרה בהשראת מכוניות המרוצים "צ'יטי בנג בנג" האמיתיות שנבנו על ידי לואי זבורובסקי בשנות ה-20 של המאה ה-20.
עלילת הספר מתמקדת בהרפתקאותיהם של הממציא האקסצנטרי קרקטקוס פוט, אשתו, ושני ילדיהם, אשר יוצאים להרפתקה במכוניתם הקסומה אשר מכונה צ'יטי צ'יטי בנג בנג.
לאורך הסיפור המשפחה נאלצת להתמודד עם אתגרים רבים, כולל פיראטים והנבל המסוכן לורד סקראמפש.
קרקטקוס פוט - ממציא אקסצנטרי בעל תושייה אשר מצליח לתקן את מכונית המרוץ צ'יטי צ'יטי בנג בנג.
מימזי פוט - אשתו טובת הלב של קרקטקוס.
ג'רמי וג'מימה פוט - הילדים התאומים בני השמונה של קרקטקוס ומימזי.
לורד סקראמפש - הבעלים העשיר של בית חרושת לממתקים
העיבוד הראשון לספר היה רצועת קומיקס שפורסמה במקור בבריטניה תחת בשם "Chitty-Chitty-Bang-Bang: Authorized Edition".
בשנת 1968 יצא לאקרנים העיבוד הקולנועי של הספר בו כיכב דיק ואן דייק בתפקיד הראשי.
התסריט לסרט נוצר על בסיס תסריט שנוצר בשיתוף פעולה בין רואלד דאל וקן יוז.
בין השנים 2002 עד 2005 הוצג בווסט אנד בלונדון מחזמר המבוסס על הספר.
המחזמר זכה להצלחה ניכרת וגרף במהלך שלוש שנים מעל ל-70 מיליון ליש"ט.
גרסת ברודוויי של המחזמר הוצגה בניו יורק בין מרץ לדצמבר 2005.
פרנק קוטרל-בויס כתב בעשור השני של המאה ה-21 שלושה ספרי המשך - הראשון פורסם לראשונה באוקטובר 2011, השני פורסם לראשונה בספטמבר 2012, והשלישי פורסם לראשונה בספטמבר 2013.
בישראל הספר בוצע בשנות ה-70 כתסכית בעברית בקול ישראל.
צ'יילד (מעוצב כ- CHAiLD; נולד ב-30 בספטמבר 1998) הוא זמר לוקסמבורגי.
הוא נולד ופעל על 2019 בשם אנדריאנו לופס דה סילבה.
דה סילבה נולדה למשפחה ממוצא איטלקי-פורטוגזי.
בגיל 6 החל לנגן על פסנתר.
את בית הספר התיכון סיים ב-2017. לאחר מכן למד בקולג' לאמנויות הבמה בליברפול.
את קריירת המוזיקה שלו החל בשם "אנדריאן".
בשנת 2017 הגיע למקום השני בתחרות "רוק דה סאות'".
בקיץ 2018 זכה בשני פרסים בפסטיבל "סקרימינג פילדס".
בשנת 2019 הוציא את "Discontinuous" בהשתתפות טום גאטי.
לשיר הופק וידאו קליפ רשמי שפורסם בערוץ היוטיוב של הזמר.
זמן קצר לאחר מכן אימץ את שם הבמה "צ'יילד".
הוא פרסם את הסינגל "Sick Water" עם הראפר מאז.
השניים למדו יחד בתיכון, וכתבו בעבר את "Black Wolf", אותו שרו בטקס הסיום של בית ספרם, אך הוא מעולם לא יצא לאור.
צ'יילד כתב את "Sick Water" במהלך תקופת לימודיו בקולג'.
בראיון סיפר כי ההשראה לשיר שאובה מהתקופה בה כעס על החברה לאחר שיצא מהארון כהומוסקסואל.
ב-2019 היה מופע החימום של דין לואיס ומחמוד.
בשנת 2022 החל צ'יילד לפתח עוד יותר את תדמיתו כאמן להט"בי, ויצא מהארון פעם נוספת כקוויר.
השיר "Italo Daddy" מספר על שני נערים קווירים שגדלו בסביבה דתית.
ב-15 באפריל 2023 הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלו, Urgent Care.
ב-3 בנובמבר פרסם את "Hold On", שירו לתחרות הקדם של לאירוויזיון 2024. הוא הגיע למקום האחרון באירוע הגמר.
צ'ייאן (בספרדית: Chillán) היא עיר בפרובינציית דיגיי במחוז ניובלה בצ'ילה.
היא ממוקמת כ-400 קילומטרים מדרום לבירת המדינה, סנטיאגו, ליד מרכז המדינה.
היא בירת מחוז ניובלה מאז הקמתו ב-6 בספטמבר 2015. בתוך העיר נמצאת תחנת רכבת, מסוף אוטובוסים בין עירוני ובסיס צבאי גדודי.
העיר כוללת מרכז קניות מודרני וסגור בנוסף לשוק צ'ייאן, שוק איכרים אייקוני, שוק איכרים באוויר הפתוח ויריד רחוב שבו נמכרים פירות, ירקות, אמנות, ביגוד וסחורות אחרות.
ההרים הסמוכים, כמו בפארק הלאומי לגונה דל לאחה ורכס נבדוס דה צ'ייאן הם יעדים פופולריים לסקי, טיולים רגליים ומעיינות חמים.
האזור שבו נבנתה צ'ייאן היה מיושב בעבר על ידי ילידים בשם צ'יקיאנס .
לפי הנזיר והחוקר ארנסטו וילהלם דה מוסבאך , השם צ'ייאן, הוא נגזרת אטימולוגית מ"צ'ילה", מילה מקומית לשועל האפור הדרום אמריקאי.
צ'ייאן נוסדה בשנת 1580 על ידי הספרדים, באתר של צ'ייאן וייחו בשם סן ברטולומה דה צ'ייאן על ידי מרטין רואיס דה גמבואה, שניהל מערכה נגד העמים הילידים המקומיים באותה תקופה, אך שם זה לא הצליח, והוחלף בשם הנוכחי, שבשפה הילידית המקומית פירושו "היכן שהשמש יושבת".
במשך השנים העיר עמדה בהתקפות רבות בין היתר של הילידים מבני מפוצ'ה ופוונצ'ה , שהתנגדו נחרצות לקולוניאליזם הספרדי.
במהלך מרד המפוצ'ה של 1655, הוטל מצור על העיר על ידי לוחמי המפוצ'ה.
הספרדים ניסו להגן על העיר אבל בתחילת מרץ, כחודש לאחר תחילת המרד, מצוקת הספרדים הייתה כל כך גדולה שהם נטשו את העיר, פנו צפונה, ונמלטו מאזור הסכסוך.
האאודיינסיה המלכותית של סנטיאגו, גוף השלטון הספרדי המקומי, הכריזה על הפינוי כמעשה פחדנות, ואסרה על פליטים מצ'ייאן לעבור מעבר לנהר מאולה צפונה.
הכוונה הייתה לכך שפליטי צ'ייאן יחזרו לאכלס ולעבד מחדש את האדמות שהם ברחו מהן.
מכיוון שהתרחשה באותו זמן התפרצות של אבעבועות שחורות בקרב הפליטים, זה היה למעשה הסגר, שכן העונש על הסגת גבול לצפון היה עונש מוות.
מאז הקמתה, צ'ייאן הייתה בלב האזור החקלאי העשיר של צ'ילה.
עם הזמן, צ'ייאן הפכה למקום שוק ונקודת מפגש חשובה עבור צאצאיהם של בני המפוצ'ה ופוונצ'ה, יחד עם המסטיסים ואנשי קריולו.
סחורות רבות מפטגוניה ומאזור הפמפס הארגנטינאי הוכנסו לצ'ייאן דרך מעברי ההרים של האזור.
בתחילת המאה ה-19, בזמן מלחמת העצמאות של צ'ילה ומגפות שודדים, נהרס האזור הכפרי של צ'ייאן.
העיר נמצאת באזור של פעילות סיסמית, הסובל מרעידות אדמה הרסניות לאורך כל ההיסטוריה שלו; רעידת האדמה של צ'ייאן ב-1939 הותירה למעלה מ-30,000 הרוגים ובעקבותיה הגיע לאזור סיוע בין-לאומי.
אביה המייסד של צ'ילה, ברנרדו או'היגינס, נולד בצ'ייאן ב-1778. הוא היה הכוח מאחורי עצמאותה של צ'ילה מספרד, שנבחר למנהל העליון והכריז על עצמאות לאחר קרב צ'קבוקו נגד הספרדים ב-1817. ניצחונו המאוחר בשדה הקרב מאיפו חיזק את חירותה של המדינה.
הוא מת בגלות בפרו ב-1842.
לצ'ייאן יש אקלים ים תיכוני (שיטת קפן Csb).
החורף קריר אך מתון, עם טמפרטורה ממוצעת ביולי של 7.9 מעלות צלזיוס.
רוב המשקעים יורדים בתקופה זו של השנה, כאשר מאי עד יולי הם החודשים הרטובים ביותר, בממוצע מעל 200 מילימטרים.
הקיץ, עם זאת, יבש וחם, עם ממוצע ינואר של 20.1 מעלות צלזיוס, ובמהלך תקופה זו, המשקעים נדירים, בממוצע רק 2–3 ימים בחודש מדצמבר עד פברואר.
הטמפרטורות יכולות לעלות מדי פעם מעל 30 מעלות צלזיוס מאוקטובר עד אפריל.