tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הערוץ המקוון של "שותפה אבל"
"שותפה אבל" היא פלטפורמה פמיניסטית עצמאית שצוות העבודה שלה מורכב מקבוצה של עיתונאיות וכותבות פמיניסטיות המאמינות בשוויון, זכויות אדם, חירויות והזכות להביע דעה, אמונה, נטייה מינית וזהות מגדרית.
הפלטפורמה עוקבת אחר זכויות נשים, נערות ובפרט מקבוצות שוליים ומתעדת מקרים של הפרת זכויות ברחבי המזרח התיכון וארצות צפון אפריקה ומפיצה את המידע כדי להשיג מודעות וליצור שינוי חיובי לטובתן, בהיעדר חוקים המגנים עליהן.
מאז הקמתה ב-2015, הפלטפורמה היא אחד ממקורות המידע העיקריים של חדשות ותכנים הקשורים לנשים ונערות במזרח התיכון ובצפון אפריקה.
בשנת 2020 היא נבחרה על ידי ה-BBC כאחת ממאה הנשים מעוררות ההשראה והמשפיעות ביותר ברחבי העולם.
חִבְרוּת, או סוֹצְיָאלִיזָצְיָה, הוא תהליך של התנסות חברתית ותרבותית מתמשכת, המקנה ליחיד דפוסים, כללים וערכי תרבות בחברה בה הוא חי.
תהליך החיברות הוא תהליך בסיסי ואף קריטי לעיצוב האישיות, ההתנהלות הרגשית ודפוסי המחשבה של היחיד בחברה.
תהליך החיברות מתחיל כבר בילדות, נמשך בגיל ההתבגרות, הבגרות, הזקנה וכך הלאה עד המוות.
אין שלב בחיים בו תהליך החיברות נפסק והוא נחשב לתמידי.
הדברים הנחשבים למוסריים או מקובלים חברתית תלויים בהקשר התרבותי ולכן יש ללמוד אותם במהלך ההתפתחות.
היחידים בחברה נוטלים חלק במבנים ובמוסדות חברתיים וכך הם לומדים את כללי ההתנהגות והערכים הרלוונטיים לאותה חברה.
דרך פעילות הגומלין עם הזולת מגבש לו היחיד זהות יחידנית.
ההנחה הרווחת היא כי אם לא יבוצע תהליך החיברות או לא יצלח, תיפגע התפתחותו האישית והחברתית של היחיד.
תהליך החיברות מייצג שני תהליכים משלימים של הנחלה של מורשת חברתית ותרבותית מצד אחד ופיתוח האישיות מהצד האחר.
מההיבט הפונקציונלי ניתן לומר שתהליך החיברות ממלא פונקציות כמו הקניית כללי נוהג ומשמעת בסיסיים הרלוונטיים לתרבות בה היחיד חי, נטיעת שאיפות ויצירת זהות משפחתית, קבוצתית ומינית.
מההיבט הקונפליקטואלי ניתן לומר שתהליך החיברות מלמד את היחיד את הדפוסים הקיימים בחברה ובשל כך מנציח, ברוב המקרים, סטריאוטיפים וריבוד חברתי ומגדרי ואף מונע בחלק מהמקרים ניעות חברתית ושינוי של מצב סטטוס.
כמו כן, יכול להיות מצב בו החברה תשדר מסרים סותרים וזהו מצב היכול ליצור בלבול ושבירה של הערכים החברתיים.
תהליך החיברות מתבצע על ידי קבוצות שונות בהן נתקל היחיד במהלך חייו בהקשרים החברתיים השונים.
משפחה - בשלב הילדות המשפחה היא סוכן החיברות העיקרי ביותר בשל היותה מרכז עולמו של הילד.
ילדים קטנים תלויים כמעט לחלוטין באחרים והאחריות לסיפוק צורכיהם נופלת כמעט תמיד על כתפי הוריהם ובני משפחה אחרים.
לפחות עד לתחילת הלימודים בבית הספר המשפחה היא גם המנחילה להם את ערכיה, עמדותיה ודעותיה הקדומות של התרבות לגבי עצמם ולגבי הזולת.
בנוסף, המשפחה מעניקה לילדים גם עמדה חברתית.
כלומר, ההורים מביאים את ילדיהם לא רק לעולם החומרי, אלא גם משבצים אותם בחברה מבחינת הגזע, האתניות, הדת והמעמד.
בבוא הזמן יסודות אלה יהפכו לחלק מדימויו העצמי של הילד.
בית ספר - בגן הילדים ובבית הספר מתבצעת הרחבה של עולמו ותחומי העניין של היחיד.
בבית הספר לומד הילד על הכללים החברתיים הקולקטיביים ביחס לתחומי החיים השונים.
קבוצת השווים - קבוצה חברתית המורכבת מבני אותו גיל ואותו סטטוס חברתי ותחומי עניין משותפים.
תקשורת המונים - אמצעי התקשורת משמשים כגורם חשוב בתהליך החיברות, בשל חשיפת מסרים שונים ומגוונים היוצרים השפעה עצומה על העמדות וההתנהגות בקרב ארצות רבות.
תהליך החברות מתחיל בשנות חיי האדם הראשונות בהתאם להתפתחות החברתית שלו.
למשחק תרומה חשובה לתהליך החברות משום שהוא מספק הזדמנויות לאינטראקציות חברתיות.
תהליך החברות ממשיך במסגרת מערכת החינוך ובתי הספר.
על אף שבמהלך התבגרותו נחשף הנער למסגרות מחברות נוספות מלבד המשפחה כמו: מורים, מדריכים, חברים, תנועות נוער, כלי תקשורת ועוד.
יש לזכור כי עשויים להיווצר השפעות באורחים שונים ולעיתים אפילו מנוגדים.
המשפחה נבדלת מסוכנויות חיברות אחרות בכך שהנער עוד בהיותו ילד לומד בה להיות חבר בחברה בכללותה בשונה מתהליך החיברות המשני בה מודרך הנער על ידי המסגרות האחרות לעולם חברתי מסוים בלבד, ועל כן מכנים אנו את הלימוד בחיק המשפחה כחיברות ראשוני.
חיברות מעמדי- ילדים ונערים, מבני מעמדות שונים, הנקבעים מרמת השייכות המשפחתית, מבינים לאחר זמן קצר מאוד להעריך את מעמדם בחברה ובהתאם לכך מפתחים אורח התנהגותי מתאים.
הפערים החברתיים באים לידי ביטוי באמירות שונות כמו: " זכור, בני, מי אתה" או "אסור לי לשחק איתך", באופייה של הלמידה ותכניה, בבחירת החברים בכותלי בית הספר ואף באזורי המגורים הנבדלים אף הם מבחינה מעמדית.
חיברות מגדרי - היא מכלול של תפיסות ותפקידים מיניים המונחלים לבן או לבת.
זהו למעשה, התהליך, שבו היחיד מפתח את התכונות ההתנהגותיות ואת מאפייני האישיות המוגדרים מבחינה תרבותית כמתאימים למינו הביולוגי.
חברות זו מהווה דוגמה להשפעה הכה רבה של החיברות על האישיות, מכוון שזהותם של הילדים נרכשת בעקבות התייחסות החברה כלפיהם, הציפיות התנהגותיות מהם, אמירת האמירות שנות כמו: "שיתנהג כמו "גבר" או "היא ממש מתנהגת כמו אישה קטנה" וכדומה.
ולכן, כבר בהיותם מגיעים לבית הספר הם בעלי זהות מינית ברורה לחלוטין.
למרות העובדה שאדם סופג ערכים וכללים תרבותיים לאורך כל חייו, ישנה אפשרות ליחיד לשנות את הערכים שהפנים ולבצע טרנספורמציה אישיותית וחברתית.
חיברות מחדש יכול להתבצע בכפייה, כמו במוסדות כוללניים דוגמת בית סוהר.
חיברות מחדש יכול להתבצע שלא בכפייה, למשל במסגרת המרת דת או חזרה בתשובה/יציאה בשאלה.
ישנם חוקרים שעסקו בחיברות מנקודת מבטו של היחיד, דוגמת זיגמונד פרויד, ג'ורג' הרברט מיד וצ'ארלס הורטון קולי; חוקרים שעסקו בחיברות מנקודת מבטה של החברה, דוגמת אלקס אינקלס; וחוקרים שעסקו בחיברות בקשר שבין הפרט והחברה, דוגמת לורנס קוהלברג, ז'אן פיאז'ה והאוורד בקר.
המחקר גם מצביע על 'חיברות לתפקידי מין', האופן שבו ילדים עוברים דפוס חיברות שונה בהתאם למגדר ובכך נשמרת חלוקת תפקידים/שאיפות/כוח בין נשים וגברים.
חידה היא בעיה המוצגת לשם שעשוע וכאתגר חשיבה.
לעיתים החידה היא בתבנית קבועה (תשבץ, למשל), ולעיתים היא בלתי שגרתית ודורשת פתרון בלתי שגרתי.
לא תמיד הגבול בין חידה לבעיה חד וברור.
חידה נראית לעיתים בלתי שגרתית רק עקב ניסוחה המיוחד או משום שהיא מתבססת על ידע שחסר לנשאל.
החידה "בקבוק בלי פקק עולה 20 אגורות יותר מהפקק, ושניהם יחד (הבקבוק והפקק) עולים 22 אגורות - מה מחיר הבקבוק?" היא בעיה אלגברית קלה בשני נעלמים, וחידה מאתגרת עבור ילדים.
ניתן לחלק חידות לקטגוריות, כגון:
שאלות טריוויה: חידות המעמידות במבחן את אוצר ידיעותיו של הנשאל.
חידות מסוג זה זכו לפופולריות במסגרת שעשועוני טלוויזיה.
חידות מתמטיות: חידות שפתרונן מצריך יכולת מתמטית ושימוש בכלים מתמטיים, אך יש בהן מרכיב, בניסוח או בדרך הפתרון, ההופך אותן מבעיה מתמטית רגילה לחידה.
חידות לוגיות: חידות המאתגרות את כושר החשיבה ואת זריזות החשיבה של הפותר.
דוגמה: בתחרות ריצה אתה חולף על-פני הרץ שבמקום השני, לאיזה מקום הגעת?
פתרון: אם ענית "המקום הראשון", החידה הצליחה להטעות אותך, מפני שלאחר שחלפת על-פני הרץ שבמקום השני, אתה נמצא במקום השני.
חידות לשוניות: חידות המעמידות במבחן את יכולתו הלשונית של הפותר.
דוגמה (מספרו של עדו זינגר, "הפוך על הפוך"): למשפט "נתנו תואר לאברהם, מהר בא לראותו נתן" אין הרבה טעם, אבל יש לו תכונה מאוד מיוחדת.
פתרון: המשפט הוא פלינדרום, כלומר - ניתן לקריאה בה במידה מימין לשמאל ומשמאל לימין.
סיפור חידה: חידות שניתן לפענח לפי פרטים הרבים הנתונים בסיפור.
בעיות שחמט: החידה מציגה מצב מסוים בסיומו של משחק שחמט, ויש לבצע משימה מסוימת (בדרך כלל הנחתת מט.)
חידות שחמט: חידות המתבססות על לוח השחמט וכליו, אך אינן עוסקות במצבי משחק סטנדרטיים.
דוגמה לחידת שחמט: חידת שמונה המלכות.
חידות מכניות: חידה שבה יש לפתור בעיה מכנית, כגון פירוק של חפץ מסוים או סידורו באופן מיוחד.
החידה המפורסמת ביותר מסוג זה היא "הקוביה ההונגרית".
לפרסום רב זכתה גם "חידת ה-15".
פאזל: חידה מכנית, שבה יש להרכיב חפץ שלם (דו-ממדי או תלת-ממדי) מחלקיו.
כתב סתרים: חידה שבה מוצג טקסט מוצפן, אותו יש לפענח ולגלות את הכתוב.
חידת כפל לשון: חידה שפתרונה הוא מילה או מספר מילים, והגדרתה היא משפט (לרוב סתום), שמרמז על הפתרון בדרך של משחק מילים כלשהו.
דוגמה קלה מאוד היא: "שני שוורים מעופפים" התשובה היא פרפר.
שור = פר, שני שוורים = פר+פר, מעופפים מרמז על פרפר.
חידות כאלו מהוות את ההגדרות בתשבצי היגיון.
רבוס: חידה בה צריך לגלות מילה, או ביטוי המורכב ממספר מילים שמתוארים בציורים ובאותיות בודדות.
מבוך: חידה הבנויה ממעברים מתפצלים ויש למצוא בה את הנתיב מנקודה אחת לנקודה אחרת.
תשבץ: סוג חידה פופולרי במיוחד, שבו יש לשבץ מילים בתוך תבנית בהתאם להגדרותיהן.
תשבץ היגיון: תשבץ שבו ההגדרות הן חידות לשוניות.
תשחץ: תשבץ שההגדרות כתובות בתוכו וכיוון המילים ניתן בעזרת חץ.
תשבץ מספרים: תשבץ עם מספרים במקום מילים.
תשבצי מספרים: תשבצים שבהם נתונים מספרים כלשהם וצריך על פי כללים מסוימים לשבץ מספרים אחרים.
דוגמאות: סודוקו, קאקורו, סוס"ק, חידאתו, גשרים וצוללות.
סוג מקובל נוסף הם תשבצים שבהם צריך לחשוף תמונה לפי מספרים וכללים מסוימים, לדוגמה: שחור ופתור וקשור ופתור.
לעיתים מתאפיינת החידה בפתרון שמנוגד לאינטואיציה.
לפתרון בעיית הילודה בסין, תוך התחשבות ברצונן של המשפחות בבן, הוטלה ההגבלה הבאה: כל אישה רשאית ללדת עד שייוולד לה בן, ולאחר מכן אסור לה ללדת.
בהנחה שהסיכוי ללדת בן שווה לסיכוי ללדת בת, כיצד ישפיע כלל זה על האיזון הדמוגרפי בסין?
תשובה: ההגבלה לא תשנה את היחס בין האוכלוסיות.
בלידה הראשונה שלהן, מחצית הנשים ילדו בן ומחציתן ילדו בת, כך שהאיזון הדמוגרפי נשמר.
הנשים שילדו בן לא ילדו יותר, אך הנשים שילדו בת ילדו שוב, ובלידתן השנייה מחצית הנשים ילדו בן ומחציתן ילדו בת, כך שהאיזון הדמוגרפי נשמר.
כך גם בכל הלידות הבאות: מחצית הנשים ילדו בן ומחציתן ילדו בת, כך שהאיזון הדמוגרפי נשמר.
העיסוק בחידות החל לפני אלפי שנים.
דוגמה אחת לחידה עתיקת יומין שזוכה לפופולריות עד ימינו אלה היא הטנגרם.
חידות מופיעות גם במיתוסים עתיקים.
אחת המפורסמות שבהן היא החידה שהציג הספינקס לאדיפוס: "מי הולך בבוקר על ארבע רגליים, בצהריים על שתיים ובערב על שלוש?" פתרונו של אדיפוס: האדם, שבשחר ימיו זוחל על ארבע, בשיא אונו הולך על שתיים, ובערוב ימיו נעזר במקל הליכה.
בתנ"ך מופיעה מלכת שבא, שבאה לנסות את שלמה המלך בחידות.
התנ"ך אינו מספר לנו את חידותיה, אך המדרשים משלימים את החסר.
שמשון חד לבחורים המרעים חידה: .
התשובה לחידה היא האריה אותו המית שמשון ואחר רדה מגוויתו דבש לאחר שעדת דבורים הקימה בה את כוורתה.
זו אינה חידה שגרתית, משום שעסקה בפרט ביוגרפי של שמשון, שלנשאלים לא הייתה ידיעה עליו, ולכן פתרו את החידה באמצעות הפעלת לחץ על אשתו של שמשון, שתיאר זאת: .
סוגת החידות הייתה אהודה במיוחד בספרות איסלנדית וכן ספרות אנגלית עתיקה בימי-הביניים.
מידע רב שאנו יודעים על המיתולוגיה הנורדית נובעת מסיפורי חידות בנורדית עתיקה.
חידות מתפרסמות, בין השאר, במוספי סוף השבוע של יומונים.
לדוגמה: מוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות" שמשתתפיו מפרסמים את חידותיהם שם במשך עשרות שנים:
תשבץ, שאותו חיבר הלל הרשושנים, ולאחר פטירתו ממשיך בכך בנו, שילה הרשושנים.
חידת "אותיות ומספרים" שאותה חיבר יוסי הרשושנים במשך יותר מ-40 שנה, ולאחר פטירתו ממשיך בכך בנו, גלעד הרשושנים.
חידת "הציור השבועי לילד", של ג'קי.
תשבץ תרתי משמע של נדיב אבידן.
לאחר פטירתו ממשיך בכך דקל בנו, המשמר את פורמט התשבץ של אבידן.
בשנות השישים והשבעים היה פופולרי בישראל החידון, שהוא מופע בפני קהל או תוכנית רדיו, שבו מוצגות חידות לשומעים, הנדרשים להפגין את שנינותם וזריזות מחשבתם.
שדרן הרדיו שמואל רוזן הוביל תחום זה, והמשיך בכך עד מותו, בסוף מרץ 2015. תקופה מסוימת פעל בתחום במקביל שבח וייס, מי שלימים היה ליושב ראש הכנסת.
גם דן חמיצר התפרסם בחידות המורכבות שלו ששודרו בתוכנית "הכל דיבורים" עם רזי ברקאי.
ישנן גם תוכניות טלוויזיה העוסקות בחידונים.
אחת מתוכניות החידונים הפופולריים של סוף שנות ה-50 זה חידון התנ"ך שמשודר מדי יום עצמאות עד היום.
בשנות השבעים הייתה תוכנית "123 בול" בה היו מתחרים צוותים של שלושה ילדים בנושאי ספורט, ידיעת הארץ ומתמטיקה.
בזמנה הייתה פופולרית התוכנית "אלגרו", שהייתה חידון מוזיקלי, שהנחה אותה יצחק שמעוני, שגם הנחה מאוחר יותר את חידון הידע "מקבילית המוחות".
בשנים האחרונות זכה ז'אנר החידונים בטלוויזיה בישראל לפופולריות עם תוכניות כמו "מלך הטריוויה", "מי רוצה להיות מיליונר", "הכספת", "החוליה החלשה", "1 נגד 100".
אמיל פוירשטין, יגעת ומצאת הוצאת א.
בן-ציון ארז, לתפוס ראש, הוצאת תמר, 1983. מהדורה מורחבת יצאה בשנת 1975.
עמי בירנבוים, מספר חזק, הוצאת תמר, 1996.
דייוויד וולס, ספר החידות הגדול, הוצאת מי-אן, 1998.
יורי צ'רניאק ורוברט רוז, התרנגולת ממינסק, הוצאת אחיאסף, 1999.
כפיר כהן, אוסף החידות הגדול, הוצאת רקפת, 2001.
עדו זינגר, הפוך על הפוך, הוצאת מלוא, 2000.
רומה פלק, אתגרים לתאים האפורים, הוצאת ספרית פועלים והקיבוץ המאוחד, 2004.
ריימונד סמוליאן, מה שמו של ספר זה?, הוצאת כנרת, 2006.
עדי ואבי גבעון, כףלשון, הוצאת עופרים, 2004.
איוון מוסקוביץ', הספר הגדול של משחקי המחשבה, כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2014.
ידועים בעיקר ספרי החידות של שלמה אבס ובנו מיכאל אבס, בין הידועים שבהם:
שלמה אבס, חידות לילדים שאוהבים אתגרים, הוצאת עגור.
שלמה אבס, ספר החידות ושעשועים, הוצאת עגור.
שלמה אבס, סֵפֶר הַחִידוֹת הָעוֹלָמִי, הוצאת עגור.
מיכאל אבס, אולימפיאדת החידות, הוצאת עגור.
מיכאל אבס, מסביב לעולם בשמונים חידות, הוצאת עגור.
חידה לשונית היא חידה המעמידה במבחן את יכולתו הלשונית של הפותר.
כיום קיימות חידות לשוניות מרכזיות, המבוססות כולן על יצירת מילה מתוך מילה לפי כלל מסוים:
קפד ראשו: לוקחים את האות הראשונה במילה, מורידים אותה ומקבלים מילה אחרת.
דוגמה: כלי בשחמט, קפד ראשו - אחד החושים (צריח, ריח).
שנה ראשו: לוקחים מילה, משנים את האות הראשונה שלה ומקבלים מילה אחרת.
דוגמה: איבר מרכזי בגוף, שנה ראשו - עוצמה (מוח, כוח).
שנה זנבו: לוקחים מילה, משנים את האות האחרונה שלה ומקבלים מילה אחרת.
דוגמה: חלום הקשור בביטול מלחמות, שנה זנבו - מצב בו שרויים הנחים במיטות (שלום, שלוה).
חלץ כרסו: לוקחים מילה ומוציאים ממנה את האותיות האמצעיות, למשל: יונק מעופף, חלץ כרסו - משקע לילי!
משחקי הברות במילה: הופכים מיקום של הברות שלמות במילה, ולא משחקים רק באות.
למשל : "מוערך בכרך": (י (ה)קיר קיריה, או בלשון אחרת, יקיר העיר).
קפד צווארו: לוקחים מילה ומוציאים ממנה את האות השנייה, למשל: מצב גופני לאחר הורדה במשקל, קפד צווארו - הבעת מילים בלחן נישא אל-על (רזון, רון).
הוא והיא: מילה בזכר שהופכים אותה לנקבה, למשל: "הוא ישות צמרתית מטפסת, היא ישות חיה ירוקה ומקפצת!" (אילן ואילנית).
בחש מילה: לוקחים מילה ובוחשים אותה, כמו: על פיו ישק בעם דבר.
לו מייחלים, נו שיבוא כבר!
ליר"ז (לו יהי ראשו זנבו): לוקחים אות ראשונה ממילה ושמים אותה בסופה, כמו: אנטילופה מדברית, ליר"ז - הגיד (ראם, אמר).
עוד דוגמה: אבי העברים, ליר"ז - אביהם הרוחני של ההודים (אברהם, ברהמא).
מהסוף להתחלה: קוראים מילה בצורה הפוכה, למשל: קריאה למרי בשלטון, קרא הפוך הכיוון של שואף להיות נבון (המרדה, הדרמה - על פי חכמינו שקבעו: הרוצה להחכים ידרים למידה הדימה).
גלגל חוזר (או "סוגרים מעגל"): רצף הגדרות של מושגים בני יותר ממילה אחת, שבו המילה האחרונה של מושג במעגל היא הראשונה במושג שבא אחריו, למשל: יושב ראש, ראש חץ ,חץ וקשת, קשת בענן.
חידות לשוניות אלה מרבות להופיע גם בהגדרות של תשבצי היגיון.
במשחק המילים המכונה היום "שנה זנבו" השתמש כבר ישעיהו הנביא, במשל הכרם בו הוא אומר: "קויתי למשפט והנה משפח"
ישעיהו משתמש באותו פסוק גם במשחק המכונה היום "שנה צווארו": "צדקה והנה צעקה" (משחק המילים "משפט-משפח" הפך לביטוי להבעת ניגוד שמבטא חוסר צדק במקום צדק, ומשפטנים נוהגים להשתמש בו).
חידה מתמטית היא חידה שפתרונה מצריך יכולת מתמטית ושימוש בכלים מתמטיים.
הספר הידוע הראשון שנושאו חידות מתמטיות הוא ספרו של קלוד באשה, Problèmes plaisans et délectables, שיצא לאור בצרפת בשנת 1612. בעבר החידות המתמטיות, במובן בעיות מתמטיות שעוסקות במקרה פרטי במקום בעיקרון הכללי, היו מרכז המתמטיקה בתרבויות מסוימות.
הגבול בין חידה מתמטית לבין בעיה מתמטית אינו חד וברור, ולעיתים משמשת החידה להמחשה של בעיה כללית יותר.
מאפיינים להבחנה בין חידה מתמטית לבעיה מתמטית:
חידה מוצגת בצורה של סיפור מעשה, בעוד שבעיה מנוסחת בצורה טכנית-פורמלית.
חידה עוסקת במקרה פרטי, בעוד שהבעיה המקבילה לה עוסקת בחקירת המקרה הכללי.
דוגמה להבדל זה מוצגת בבעיית יוספוס.
חידה מצריכה פתרון אד-הוק, כזה שיפה לחידה זו בלבד, ואילו לבעיה יש פתרון שבלוני, במסגרת רחבה יותר.
חידה מתמטית נראית לעיתים כחידה רק עקב ניסוחה המיוחד או משום שהיא מתבססת על ידע שחסר לנשאל.
החידה "בקבוק בלי פקק עולה 20 שקלים יותר מהפקק, ושניהם יחד (הבקבוק והפקק) עולים 21 שקלים - מה מחיר הבקבוק?", היא בפירוש חידה כאשר היא מוצגת לילד, אך מי שלמד אלגברה יזהה בה מיד בעיה פשוטה בנעלם אחד או בשני נעלמים.
כיום החידות משמשות ללימוד המתמטיקה, להדגמתה ולשעשוע, אולם בעבר הן הוצגו בספרי המתמטיקה החשובים ביותר.
המתמטיקה המצרית העתיקה, הבבלית והסינית התבססו במידה רבה על חידות ופתרונן .
לדוגמה, הספר תשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה, אחד הספרים המשפיעים ביותר היסטוריה של המתמטיקה, מורכב כל כולו מחידות מעשיות, מהן ניתן ללמוד על עקרונות התחום.
כדוגמה אפשר להביא את בעיה 26 מהפרק החמישי בספר, שחידות מסוגה נפוצות עד ימינו, אך רק כאתגר ללומדי מתמטיקה ברמת בית הספר:
חידה מפורסמת במיוחד מספרת על הגשרים של קניגסברג.
תושביה של העיר קניגסברג האמינו שלא ניתן לחצות את כל שבעת הגשרים בעיר ולחצות לנקודת המוצא מבלי לחצות גשר כלשהו יותר מפעם אחת.
לאונרד אוילר פתר את החידה העממית הזאת בעזרת תיאור סכמטי של הגשרים, והבין מהם המקרים (מבחינת מספר הגשרים ומיקומם) בהם משימה כזו תהיה אפשרית, דבר שהיווה פריצת דרך עצומה בתורת הגרפים.
אמיל פוירשטין, יגעת ומצאת, הוצאת א.
בן-ציון ארז, לתפוס ראש, הוצאת תמר, 1983.
חידון התנ"ך הוא חידון לבקיאות בתנ"ך, שנערך בישראל והפך למסורת מאז הוחל בו במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל.
במהלך השנים ירדה קרנו של חידון התנ"ך והופסק החידון למבוגרים, אך חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי ממשיך להתקיים מדי יום עצמאות, והוא משודר בערוץ כאן.
בשנת 2010 חזר החידון למבוגרים להתקיים, במקביל לחידון לנוער.
על חידון התנ"ך נאמרו גם דברי ביקורת, בצד המודעות לחשיבותו התרבותית והחינוכית.
אחת הביקורות הייתה שהוא מביא לשטחיות של הפגנת ידע טריוויאלי, במקום התעמקות בתנ"ך.
בין הבולטים שבמבקרי החידון היו הפרופסורים מרטין בובר וברוך קורצווייל.
חידון התנ"ך הפך לנושא לפרודיה מפורסמת (המערכון "חידון התנ"ך") במסגרת התוכנית הבידורית "לול" בכיכובם של אורי זוהר ואריק איינשטיין, ונתן השראה לחידוני ידע אחרים כמו "חידון הגשש" במלאת "בר מצווה" לפעילות שלישיית "הגשש החיוור" וכן חידון הזמר העברי במסגרת "חגיגות הזמר העברי בערד".
במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל, בשנת 1958, התקיים ביוזמת פרופ' חיים גבריהו, ראש החברה לחקר המקרא, ואורה הרצוג, מזכ"לית ועדת העשור, חידון תנ"ך למבוגרים, אליו נרשמו אלפים מתושבי המדינה שהוזמנו לבחינות קבלה.
הטובים שבמתמודדים הוזמנו לחידונים מחוזיים שנערכו בארבעה מקומות בישראל.
אלה שקיבלו את המקומות הטובים בתחרויות המחוזיות הוזמנו להשתתף בחידון הארצי, כשביניהם דמויות ידועות כמו המשורר יצחק שלו, נציג חיפה, הבלשן רפאל ספן, נציג תל אביב, והמחנך וכותב ספרי הלימוד מנשה דובשני.
בחידון הארצי שנערך ב-4 באוגוסט 1958 בהיכל התרבות בתל אביב, ושודר ברדיו בשידור ישיר, כיכב צעיר כבד לשון, פקיד בבית חינוך עיוורים בירושלים, שבגלל מצב כלכלי קשה נאלץ לשאול חליפה מחבר.
הצעיר, עמוס חכם שמו, הפך לסמל של ידענות.
הרוח החיה בחידון היה ראש הממשלה, דוד בן-גוריון, שנודע כחובב מקרא מושבע, והוא העניק בהתרגשות את התואר "חתן התנ"ך הארצי" לעמוס חכם, כשהוא מלווה את הטקס בדברי שבח ותהילה לאיש (במקום השני זכה יצחק שלו ובשלישי - הרב יחיא אלשיך שזכה 3 שנים מאוחר יותר בתואר חתן התנ"ך העולמי).
הזוכה, עמוס חכם, עבר לשלב "החידון הבינלאומי", שבו לקחו חלק משתתפים מרחבי העולם, ובהם גם לא-יהודים.
החידון נערך ב-19 באוגוסט בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם בירושלים.
השלב המוקדם נערך בשעה 10 בבוקר באותו יום באולם "קפלן" א' בקמפוס ובסיום שלב זה היה נציג ישראל בראש הדירוג.
העיתון "ידיעות אחרונות" יצא בהוצאה שנייה עם הכותרת: "חכם בראש - במבחן מוקדם של החידון".
השלב האחרון נערך בשעה 20:30 באמפיתיאטרון של האוניברסיטה בנוכחות נשיא המדינה וראש הממשלה.
החידון הועבר במלואו בשידור ישיר ברדיו, ורבים האזינו לשידור.
על פי סקר של המכון למחקר חברתי שימושי האזינו לשידור כ-66% מהציבור היהודי בישראל.
המשתתפים התקבלו בכבוד מלכים והפכו לגיבורים וכוכבים בינלאומיים.
במהלך החידון בלטה נציגת צרפת, סימון דימון, וכן אירנה סנטוש מברזיל.
עמוס חכם גבר עליהן כמעט ללא קושי, והפך ל"חתן התנ"ך הבינלאומי הראשון".
בעקבות הצלחת חידון התנ"ך התפתחה מסורת של קיום חידוני תנ"ך בכל רחבי ישראל, בבתי ספר וברשויות מקומיות.
התקיימו חידונים נוספים למבוגרים והתקיים חידון צה"ל לחיילים.
בשנת 1963 הוחל בקיום חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי ביום העצמאות, חידון התנ"ך היוקרתי ביותר.
חידוני התנ"ך למבוגרים עד שנות השמונים
בשנת 1959 התקיים בישראל חידון תנ"ך ארצי שני, בו זכה ד"ר יהושע השל ייבין, אף על פי שאיבד את מאור עיניו ורעייתו עזרה לו בקריאת השאלות.
בחידון הארצי השלישי, בשנת 1961, זכה הרב יחיא אלשיך.
יושב ראש חבר השופטים הקפדן בחידוני התנ"ך הראשונים היה איש החינוך ברוך בן-יהודה.
בשנת 1964 זכה רואה חשבון נוצרי מאוסטרליה, גראהם מיטשל, שגבר על הישראלי יום טוב קרסניאנסקי, אברך בן 24 שלמד בכולל בתל אביב.
אף על פי שקרסניאנסקי לא ניצח הוא לא ויתר והגיש תביעה לבית המשפט המחוזי בירושלים בדרישה להכריז עליו כזוכה, אולם בית המשפט סירב להתערב בתוצאות החידון.
בשנת 1969 נערך חידון התנך הבינלאומי הרביעי.
בחידון זה זכה בתואר נציג ישראל יעקב חומרי, פועל במפעל למוצרי גומי בן 44 מנתניה.
היה הוא הזוכה השלישי מישראל בחידון הבינלאומי והשני יליד תימן.
לאחר זכייתו לא התקיימו חידונים למבוגרים במשך 12 שנה.
ב-1981, נערך חידון התנך הבינלאומי החמישי.
בחידון זה זכה נציג ישראל הרב אהרן בן שושן.
הרב בן שושן היה עיוור וראש הממשלה, מנחם בגין, חרג מכללי הטקס וניגש אליו כדי לתת לו את התעודה.
החברה הישראלית למדליות ולמטבעות הנפיקה לכבוד החידון מדליה.
לאחר מכן פסק החידון לכשלושה עשורים.
לקראת חגיגות ה-60 למדינת ישראל בעקבות הפצרותיו הנשנות של הנשיא לשעבר יצחק נבון, הבטיח ראש הממשלה אהוד אולמרט לקיים חידון נוסף למבוגרים, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.
בחידון התנ"ך העולמי לנוער בשנת תשס"ט (2009) הבטיח ראש הממשלה בנימין נתניהו ליצחק נבון כי הוא יקיים את הבטחתו של אולמרט, ובחנוכה תשע"א התקיים חידון תנ"ך ארצי למבוגרים מגיל 18 ומעלה, שבו זכה רפאל מיוחס מנתניה.
בין המשתתפים היה המורה שאדי אבו עראר, ערבי ראשון מישראל שהשתתף בחידון, מתוך רצון לגשר בין העמים.
שאדי השתתף במחוז דרום, גרף תוצאות מצוינות בסיבוב הראשון ועלה לסיבוב השני.
בחנוכה תשע"ב התקיים החידון המחודש למבוגרים בשנית, וזכה בו שמואל עמרוסי מאלעד.
בשנת תשע"ג לא התקיים חידון ארצי, אלא רק חידון עולמי, בו השתתפו הזוכים בחידון הארצי של ישראל משנים קודמות.
זכה בחידון העולמי, רפאל מיוחס מנתניה, זוכה החידון הארצי בשנת תשע"א.
בשנת תשע"ד זכה מנחם שמשי מאלון מורה בתואר חתן התנ"ך הארצי.
בשנת תשע"ה התקיים חידון עולמי נוסף בהשתתפות שני הנציגים הישראלים שזכו בחידון הארצי בתשע"ד, ובו זכה חננאל מלכה מאור עקיבא.
בשנת תשע"ו התקיים חידון ארצי, ובו זכו ביחד הרב לוי סודרי מבית שמש ויפית סלימן מכפר יעבץ.
בחידון העולמי שנערך בשנת תשע"ז זכו במקום הראשון במשותף יפית סלימן מישראל ויאיר שחק מארצות הברית.
בשנת תשע"ח זכה ידידיה מיוחס, מחנך בבית ספר יסודי, ממודיעין מכבים רעות בחידון הארצי ובשנת תש"ף זכה בחידון העולמי.
ידידיה הוא אחיו של רפאל מיוחס שזכה בשנת תשע"א.
בשנת תשע"ט נערך החידון בפורמט 'אלוף האלופים', בו המתמודדים היו זוכים בחידוני תנ"ך קודמים.
בחידון זכה אליאור בביאן וסגניתו הייתה צורית מולה.
בשנת תש"פ זכה ידידיה מיוחס, החתן הארצי, בחידון העולמי.
בשנת תשפ"א זכה לירון בן משה בחידון הארצי.
בשנת תשפ"ב זכו לירון בן משה ויאיר גוגנהיים בחידון העולמי.
בשנת תשפ"ג זכו שני חתני תנ"ך שלמה מונדשיין ושמשון ג'יקוב, בחידון הארצי.
החידון העולמי שנועד להתקיים בשנת תשפ"ד, נדחה עקב מלחמת חרבות ברזל.
בשנת ה'תשפ"ה זכה שמשון ג'ייקוב (החתן הארצי לשנת ה'תשפ"ג) בחידון העולמי.
(החתן הארצי יחד איתו, נהפך לסגנו בחידון העולמי).
בעקבות חידון התנ"ך למבוגרים, התקיימו חידוני תנ"ך רבים בכל רחבי ישראל.
עיתון דבר לילדים, בשיתוף המרכז לתרבות של ההסתדרות, ועדת העשור, הסתדרות המורים והחברה לחקר המקרא, קיים חידון לילדים, שנקרא "מבחן תנ"ך ארצי לילדי ישראל".
בשלבים המוקדמים התחרו כ-10000 ילדים, מתוכם הגיעו 230 ילדים לשלבים המחוזיים שנערכו ב-15 מקומות, ומהם עלו לגמר 18 נבחנים.
גמר החידון נערך בהיכל התרבות אל מול קהל של כ-3000 איש, בנוכחות ראש הממשלה, דוד בן-גוריון.
בחידון זכה שמעון שטרית בן ה-13, שבתום החידון זכה גם לנשיקה מצלצלת מדוד בן-גוריון, ולביקור של בן-גוריון בביתו שבעיר טבריה.
במקום השני זכה מתניה בן ארצי, צעיר הנבחנים, שהיה אז בן עשר וחצי, ובמקום השלישי סמי דהרי.
מתמודד נוסף בחידון, היה אליקים רובינשטיין.
בסיום החידון אמר בן-גוריון: "יש שלשה דברים שהם אחד...
ארצנו - המולדת של העם היהודי, 'ספר הספרים' שממנו בא לנו הייחוד והסגולה...
הדבר השלישי והוא העיקר: העם היהודי עצמו.
אם נצליח לקשר את העולם היהודי המפוזר בגולה עם ארץ ישראל המתפתחת וגדלה, עם אותו הקשר רוחני העמוק העשיר והמעשיר - התנ"ך - לא יינתק אותו חוט משולש לעולם ועד...".
החל משנת 1960 עד 1972 התקיים מדי שנתיים חידון התנ"ך של צה"ל, לרוב בערב חג שבועות.
החידון אורגן על ידי הרבנות הצבאית ושפטו בו הרב הצבאי וסגנו.
לחידונים של שנות ה-60 הגיע נשיא המדינה, זלמן שזר.
חידוני התנ"ך של צה"ל התקיימו גם בשנות ה-80, הפעם באמצע הקיץ בסביבות ט"ו באב.
בתקופה זאת השתתפו בחידוני התנ"ך של צה"ל משתתפים רבים מחידון התנ"ך העולמי לנוער והזוכים היו לרוב חתני תנ"ך עולמיים לנוער, בהם נריה פנחס (1984, חתן לנוער ב-1980), יואב שלוסברג (1988, חתן לנוער ב-1986) ויחזקאל שץ (1990, חתן לנוער ב-1987).
בשנת 1963 הוחל בקיום חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי ביום העצמאות.
חומר הלימוד לחידון התנ"ך לנוער כולל לרוב למעלה מ-400 פרקים, מתוך 929 הפרקים שבתנ"ך.
רשימת הפרקים מוחלפת בכל 3 שנים.
החל משנת תש"ע (2010), חידון התנ"ך הארצי לנוער נערך במתכונת חדשה, לפיה מתמודדים בחידון תלמידים מזרם החינוך הממלכתי ומזרם החינוך הממלכתי-דתי בנפרד.
זאת כדי לעודד תלמידי בתי ספר ממלכתיים להשתתף בחידון.
מאותה שנה, ארבעת נציגי מדינת ישראל לחידון העולמי היו שניים מהחינוך הממלכתי ושניים מהחינוך הממלכתי דתי.
חידה מכנית (או פאזל מכני) היא חידה שבה יש לפתור בעיה מכנית, כגון פירוק של חפץ מסוים או סידורו באופן מיוחד.
בחידה מכנית על הפותר להפעיל לא רק את מוחו, אלא גם את ידיו.
המהות הפיזית של החידה המכנית מוסיפה רכיבים נוספים של חשיבה לפתרון, כגון חשיבה מרחבית ותכנון מראש.
(החידה הידועה בשם "פאזל", שבה יש לסדר תמונה מסוימת שפורקה לעשרות או מאות חלקים המשתלבים זה בזה, היא קטגוריה מיוחדת של חידות מכניות)
בסוף המאה ה-19 זכתה לפרסום רב "חידת ה-15", שבה יש לסדר 15 לוחיות בלוח בן 16 משבצות, באמצעות הזזה של לוחיות אל המשבצת הריקה שעל הלוח.
משחק דומה הוא "שעת שיא", משחק שבו צריך להזיז כלים בצורת מכוניות על גבי לוח דומה על מנת לאפשר מעבר למכונית אחרת.
שני משחקים אלה נקראים (בתרגום חופשי מאנגלית) פאזלי בלוקים זזים.
חידת קומבינציה תלת-ממדית שהופיעה כחידה מכנית שזכתה לתפוצה עצומה בשנות השבעים של המאה ה-20 היא חידת הקוביה ההונגרית, החידה המכנית הפופולרית ביותר.
ממציאה של חידה זו, ארנה רוביק, המציא גם חידות מכניות נוספות, פחות פופולריות.
דוגמה אחרת לחידה מסוג זה היא חידת מגדלי האנוי, שבה יש להעביר סדרה של דסקיות ממוט אחד לאחר, תוך הקפדה על כללי ההעברה.
חידה זו נמצאת בקטגוריה זו כי רק סדר פעולות נכון יאפשר את העברת כל הדסקיות כנדרש.
פתרון פאזלים מכניים מקטגוריה זו נעשה על ידי פירוק של מספר חלקים או פתיחה.
בתוך חידות הפירוק נכנסים גם חידות עם מנגנון פתיחה נסתר.
קופסאות הנקראות קופסאות סודיות או פאזלי קופסה, המאוד פופולריות ביפן, נכללות בקטגוריה זו.
בחידות אלו ניתן למצוא מנגנונים שונים, בדרך כלל נסתרים מן העין, ביניהם לוחות נסתרות שיש להזיז, מגנטים, פינים או מיסבים כדוריים.
בקטגוריה זו נכללים גם פאזלים מסוג מנעול.
אלה הם מנעולים המעוצבים באופן מיוחד, או מנעולים רגילים שעברו שינוי.
גם כאן יש מנגנון נסתר שעל הפותר לגלות.
בחידת הרכבה הפותר מקבל חלקים שבאמצעותם יצטרך להרכיב משהו.
למשל, בטנגרם, על הפותר להרכיב צורה מסוימת מחלקים בצורות גאומטריות שונות.
חידות הרכבה מסוג אחר הן חידות אריזה, בהן הפותר צריך לארוז חלקים לתוך כלי מסוים - בדרך כלל מסגרת דו־ממדית, או קופסה חלולה עם פתחים.
חידות שבהן על הפותר להעביר חפץ קטן ממקום אחד למקום אחר.
חידות אלו יכולות להיות דו-ממדיות או תלת-ממדיות, גלויות או נסתרות.
חידות זריזות ידיים דורשות מהפותר ריכוז וקואורדינציה.
חידות שנראות בלתי אפשריות לקיום.
בדרך כלל חידות אלה מגיעות בצורת בקבוק, שבו נמצאים המון חפצים.
כדי לפתור את החידה צריך להוציא את החפצים האלה.
ישנם גם חפצים בלתי אפשריים שלא צריך לפתור בצורה רגילה - אלא רק להבין איך הכינו אותה.
חיבת ציון (חִבַּת צִיּוֹן) הוא מושב בעמק חפר ליד העיר חדרה.
חיבת ציון ממוקם מצפון לכביש 581, כק"מ מזרחית לכביש 4, מצפון לכפר הרא"ה ומדרום לחרב לאת.
המושב שייך למועצה אזורית עמק חפר וקרוי על שם תנועת חיבת ציון, שביום היווסד היישוב מלאו 50 שנים להקמתה.
בעקבות התגברות הרעיון הציוני בתחילת המאה העשרים, גדל והלך מספר אגודות ההתיישבות שקמו במרכזי היישוב של יהדות רוסיה.
מטרתן הייתה רכישת אדמות בארץ ישראל והכשרתה להתיישבותם של חברי האגודות.
הכספים שנאספו הועברו על ידי שליחים שונים להנהלה הציונית בלונדון.
כאשר נוסדה ברית המועצות ברוסיה, החל קיצה של התנועה הציונית ברוסיה, ופעילותם הוכרזה כבלתי חוקית.
בין היחידים שהצליחו לעלות היו כמה מחברי האגודות שתבעו את הקרקע מההנהלה הציונית תמורת הכסף ששולם.
המושב הוקם בשנת 1933 על ידי ארגון "אחוזת חקלאים של מרכז ציוני רוסיה", אשר ל-80 איש מחבריו הוקצתה חלקת אדמה במקום.
לאחר מכן, עם השנים, נוספו ליישוב גם עולים ממרכז אירופה.
למושב אופי מעורב מבחינה דתית.
עם היווסדו, החלו המתיישבים בעבודת ההכנה ליישוב.
בשנתו הראשונה, הסתיים קידוח באר המים וב-1934 ניטעו הפרדסים הראשונים.
רק ב-1936 הקימו שניים מהמתיישבים צריפים והחלו לגור בהם ב-1939. קרן היסוד החלה לסייע לבניין הכפר, ואז גדל היישוב ל-80 משקים, נקדחה באר נוספת ולאחר מכן באר שלישית.
במרוצת הזמן נוספו עולים חדשים שהתקבלו כחברים עם יחידת משק מלאה.
בשנים האחרונות התווספה ליישוב הרחבת בתים חדשה.
ב־1965 הוקמה במושב "אנדרטת יד ושם".
את הקמת האנדרטה יזם יהודה הר-זוהר והיא תוכננה על ידי ויקטור חלואני.
המושב, ששטחו הוא כ-4,500 דונם, שייך ל"התאחדות האיכרים".
ענפי החקלאות העיקריים של היישוב הן: מטעים, לול ופרחים.
מטע האנונה האורגני הראשון והגדול ביותר בארץ נמצא ביישוב.
במושב קיים מרכז חינוכי להפקת ביו-דיזל באמצעים ביתיים.
חיבור שקע-תקע הוא האמצעי הנפוץ לחיבור או ניתוק מהיר של מכשירי חשמל ביתיים ואחרים לרשת החשמל.
התקע הוא רכיב עטוף בחומר מבודד, המחובר למכשיר באמצעות כבל חשמלי.
בתוך התקע, מחוברים גידי הכבל לאלקטרודות הבולטות מתוכו ומאפשרות התאמתו לשקע מתאים.
האלקטרודות עשויות על פי רוב פליז או ניקל.
תקעים חשמליים כוללים יציאה של שתי אלקטרודות לפחות - לחיבור קו המופע וקו האפס.
בחלק מהתקעים קיימת אלקטרודה שלישית להארקה.
קו המופע יהיה בפין הימני, האפס בשמאלי וההארקה בתחתון.
ימין ושמאל כאן הם כאשר מסתכלים על התקע מאחור, כלומר במצב בו הוא מחובר לשקע.
צבע הבידוד של המוליך של הפאזה בתקן הישראלי הוא חום (אדום בתקן הישן), ושל האפס - כחול (שחור בתקן הישן).
קו ההארקה הוא בצבע ירוק צהוב.
לעיתים קרובות ישנם תבליטים קטנים בחלקו הפנימי של התקע, בהם המופע (פאזה) מסומנת בסימן ~ (טילדה) או באות L, האפס בספרה 0 או באות N, וההארקה ב־⏚.
תקעים למכשירים תלת-מופעיים (מערכת תלת-פאזית) מכילים שלוש אלקטרודות מופע.
השקע הוא הרכיב שאליו מחובר התקע, והוא תואם לתקע.
המעטפת של שקעים חשמליים עשויה חומר מבודד, על פי רוב בקליט, ומכילה פתחים חריצים המתאימים לסידור האלקטרודות של התקע.
השקע מחובר לרשת החשמל באמצעות מוליכים המחוברים לאלקטרודות פנימיות קפיציות, בעלות מבנה המותאם לעטיפת האלקטרודות של התקע, תוך יצירת שטח מגע משמעותי ביניהם.
שקעים חשמליים עשויים להיות ניידים (כמו בקצהו של כבל מאריך) או נייחים.
שקעים נייחים ניתנים להתקנה כמעט על כל משטח, בין אם מדובר בקיר, ריהוט או כל אלמנט יציב אחר.
קיימים שקעים להתקנה בולטת על משטחים, אשר מכונים על הטיח (עה"ט), ושקעים להתקנה שקועה.
כאשר מסתכלים על השקע המותקן, השקע מסודר בצורה כזו שהפאזה בצד ימין של השקע, האפס בצד שמאל, ולמטה ההארקה.
לעיתים קרובות ישנם תבליטים קטנים בחלקו הפנימי של השקע, בהם הפאזה מסומנת בסימן ~, האפס בספרה 0, או באות N, וההארקה ב־⏚.
שקעים למכשירים תלת-מופעיים (תלת-פאזי) מכילים שלוש אלקטרודות מופע.
ברוב המתקנים הביתיים בישראל בשנות החמישים נעשה שימוש בשקעים ותקעים עם שני פינים המכונים גם תקע אירופי (סוג C).
סוג זה של תקעים נמצא בשימוש עד היום לשם חיבור מכשירים בעלי בידוד כפול.
בתחילת שנות השישים אומץ תקן ישראלי לתקעים ושקעים עם שלושה פינים בפרופיל שטוח.
תקן זה הוא ייחודי ובלעדי לישראל (סוג H).
בשקעים אלו נוספה הארקה שלא הייתה קיימת בשקעים הישנים, אולם חסרונם של השקעים החדשים היה בזה שלא אפשרו חיבור התקעים הישנים בעלי שני הפינים העגולים (תקע אירופי C), והיה צורך להשתמש במתאמים מיוחדים.
עם הזמן שונה התקן והוחל שימוש בשקעים בהם היה שינוי במכסה השקע, שני פתחים שהם שילוב של פתח שטוח ופתח עגול, שאפשר גם חיבורם של תקעים עם שני פינים עגולים (תקע אירופי C).
בשנת 1989 אומץ תקן ישראלי (SI 32) חדש לתקעים - שלושה פינים בפרופיל עגול במקום שלושה פינים בפרופיל שטוח לאלקטרודות .
בתחילה הופצו שקעים המתאימים גם לתקן החדש (עם פתח שהוא שילוב של פתח שטוח ופתח עגול גם לפין ההארקה, ראו תמונה למעלה) ובשנת 2006 החלו להופיע התקעים החדשים עם שלושה פינים בפרופיל עגול, בעלי קוטר גדול מבעבר ועד 4.8 מ"מ.
יתרונם של הפינים העגולים הוא בכך שהם נותנים שטח מגע גדול יותר בהדקים של השקעים ומונעים התחממות של נקודות המגע, דבר המגביר את הבטיחות (במוסדות מסודרים לא מפיצים יותר תקעים בפרופיל שטוח).
חסרונם בכך שאין אפשרות להכניס תקעים חדשים עם שלושה פינים עגולים לשקעים ישנים שבהם חור פין הארקה (שלישי תחתון) בפרופיל שטוח.
החדשים לא ייכנסו גם לשקעים הישנים יותר, בעלי שלושה חורים בפרופיל שטוח.
חוסר התאמה זה דורש שימוש במתאמים או מפצלים כדי לחבר תקע חדש לשקע ישן, שימוש בעייתי מבחינה בטיחותית.
בבתים ישנים ניתן למצוא גם תקעי BS-546 (סוג D) של 15 אמפר שנועדו למזגנים.
שקע נוסף שניתן למצוא בישראל הוא שקע תלת פאזי בעל חמישה מגעים.
במדינות שונות נעשה שימוש בשקעים ותקעים חשמליים שונים בצורתם.
התקעים עם שלושת הפינים העגולים שבשימוש בישראל, ובגרסה דומה בתאילנד.
תקעים עם שני פינים יכולים להתאים לשקעים במדינות רבות.
תקעים עם שני פינים ממדינות רבות יתאימו גם לשקעים ישראליים .
שקעים "אוניברסליים" או "רב-סטנדרטיים" נועדו להכיל שקעים מסוגים שונים.
בתחומי שיפוט מסוימים, הם מפרים תקני בטיחות עבור שקעים.
השקע הלא מוארק שנפוץ בארצות הברית.
ידוע גם כ־NEMA 1-15 ומוגדר בתקן 6 ANSI/NEMA WD.
תקע לא מוארק מסוג A הומצא בשנת 1904 על ידי הארווי האבל השני והוא בעל שני פינים מקבילים שטוחים, שקעים ללא הארקה מסוג A אינם מותרים יותר בבניינים חדשים בארצות הברית ובקנדה, אך עדיין ניתן למצוא אותם בבניינים ישנים יותר.
שקע זה נחשב מסוכן יחסית, משום שהוא יצוק בקו זהה לקו הקיר ואינו משוקע.
בזמן הוצאת התקע, הפינים חשופים עם חשמל "חי" למגע, ובמיוחד על ידי ילדים קטנים, בעלי אצבעות דקות.
שקע מוארק שהוא השקע הביתי הנפוץ בצפון אמריקה.
תקעים מסוג A יכולים להיכנס גם לשקעים מסוג B.
לתקעים מסוג A ו-B יש שני שיניים שטוחות ולעיתים יש חור בסמוך לקצה.
החורים האלה נועדו למניעת החלקה של התקע מתוך השקע, כאשר לחלק מן השקעים ישנה בליטה שתופסת השקע למקומו.
יורופלאג (Europlug) קיים בשני סוגים.
האחד לשימוש לשימוש עד 2.5 אמפר ובשמו הרשמי CEE 7/16. זהו תקע לא מוארק שתוכנן להתאים לכל השקעים הנפוצים באירופה (למעט השקעים הבריטיים מסוג G).
שקעים מהסוג הזה אינם נפוצים ואינם תקניים במרבית המדינות.
סוג זה הוא התקע הנפוץ ביותר בעולם.
בעל שני הפינים, כל אחד באורך כולל של 19 מ"מ.
הקוטר של כל אחד מהפינים הוא 4 מ"מ.
הגרסה השנייה, שנועדה לשימוש עד 16 אמפר מסוג C (CEE 7/17), הפינים של שקע זה אינם מבודדים.
שקעים מסוג N, המשמשים בברזיל ובדרום אפריקה, אינם תואמים לגרסת ה-16 אמפר של סוג C בגלל צורת התקע.
הגרסה השנייה של שקע זה נחשב מסוכן יחסית, משום שהוא יצוק בקו זהה לקו הקיר ואינו משוקע.
שקע מוארק עם שלושה פינים גדולים יחסית ופין ההארקה בולט מעבר לשניים האחרים.
זה היה התקן בבריטניה עד שנת 1962. הוא עדיין בשימוש במדינות שונות כגון הודו, נפאל ונמיביה.
שקע צרפתי (CEE 7/4) הוא שקע מוארק שבו ההארקה היא פין בולט.
תקעים מהסוג הזה נמצאים בשימוש בצרפת, בלגיה, פולין, צ'כיה, סלובקיה, תוניסיה ומרוקו.
מקובל להשתמש בהם בתקעים מסוג CEE7/7 אשר מתאימים גם לשקעים הגרמניים מסוג F.
שקע גרמני ("שוקו" - Schuko) הוא שקע מוארק שנמצא בשימוש, בין השאר, בגרמניה.
שמו הרשמי הוא CEE 7/5. ההארקה לא נמצאת בפין ייעודי אלא במגרעות בצד התקע.
שקע מוארק שהוא השקע התקני בבריטניה מאז 1962. בשימוש גם באירלנד, מלטה וקפריסין.
שמו הרשמי הוא BS-1363. פין ההארקה ארוך יותר ותפקידו לפתוח זוג תריסי הגנה הסוגרים את פתחי שני הפינים האחרים, הפינים מחופים בבידוד חשמלי עד מחציתם, כך שכאשר הם מוחדרים לשקע באופן חלקי, שעדיין מאפשר זרם חשמלי, לא ניתן לגעת במתכת חשופה.
נוסף על כך מצויד כל שקע בנתיך ביטחון.
שקע ישראלי בשימוש בישראל, וברצועת עזה מקבל גם תקעים מסוג C.
השקע הנפוץ באוסטרליה, ניו זילנד וארגנטינה.
התקעים הם בצורת V אולם בכיוון הפוך מזה שבשקעים הישראליים.
גם בסין יש שקעים דומים.
פין ההארקה נמצא רק מעט מתחת לשני הפינים האחרים.
פין ההארקה בצורת חצי עיגול.
סוג שקע ותקע הנמצאים בשימוש באיטליה, צ'ילה, וחלק ממדינות צפון אפריקה.
התקן CEI 23-50 מאפיין שלושה פינים הנמצאים בשורה אחת, תוך שהוא מבדיל בין כאלו המיועדים ל-10 אמפר ו-16 אמפר.
ההבדל ביניהם בקוטר הפינים ובמידת המרווח ביניהם.
יש שקעים אוניברסליים לשני תתי התקן.
גרסה גדולה יותר של סוג D - גרסת 15A של תקן BS-546. בשימוש בדרום אפריקה, לסוטו וסווזילנד.
דומה במראהו לשקע מסוג J השווייצרי, אולם הוא שטוח עוד יותר ממנו.
מבוסס על תקן שהיה אמור להיות משותף לכלל השקעים באירופה, אך יישומו הושעה (IEC 60906-1).
תקן תאילנדי שנקבע בשנת 2006 דומה במראהו לשקע מסוג E הצרפתי אך פין הארקה נמצא על השקע ולא בתקע.
חידון בחרוזים הוא סרט מתח קומי-רומנטי משנת 1963, שבוים על ידי סטנלי דונן, לפי תסריט מאת פיטר סטון ומרק בהם.
בסרט כיכבו קרי גרנט, אודרי הפבורן, וולטר מתאו, ג'יימס קוברן וג'ורג' קנדי.
הפסקול נכתב על ידי הנרי מנסיני, וכותרות הסרט עוצבו על ידי האנימטור מוריס בינדר.
במהלך בחופשת סקי, רג'ינה "רג'י" למפרט (אודרי הפבורן) פוגשת אדם בשם פיטר ג'ושואה (קרי גרנט).
היא מחליטה להתגרש מבעלה, צ'ארלס, אולם בהגיעה לביתה בפריז היא מגלה שדירתם ריקה וכל חפציהם נמכרו.
המשטרה מעדכנת אותה שבעלה נרצח – הוא נזרק מרכבת נוסעת.
כל שנותר בידה הוא תיק הנסיעות של בעלה ובו משחת שיניים, מברשת שיניים, כלי גילוח ומעטפה.
היא מתפלאת שאנשים זרים רבים מגיעים ללוויה, ואחד מהם אף תוקע סיכה בגופה על מנת לוודא שהבעל אכן מת.
רג'ינה מגיעה לשגרירות ארצות הברית ופוגשת את איש ה-CIA המילטון ברתולמיו (וולטר מתאו).
ברתולומיו מספר לרג'ינה שבעלה היה מעורב בגנבת רכוש במלחמת העולם השנייה בעת שעבד עבור המשרד לשירותים אסטרטגיים (אשר קדם ל-CIA).
הבעל, וכן 'טקס' פנתולו (ג'יימס קוברן), הרמן סקובי (ג'ורג' קנדי) ליאופולד גידאון (נד גלאס) וקארסון דייל הוצנחו בשטח גרמניה הנאצית ובידם 250,000 דולרים עבור תנועת ההתנגדות הצרפתית.
במקום להעביר את הכסף ליעדו העדיפה הקבוצה לקבור אותו באדמה.
הם התגלו על ידי הגרמנים, דייל נפצע, והיתר נמלטו בעודו גוסס.
הבעל בגד בחבריו, וגנב מהם את הכסף.
חברי הקבוצה הנבגדים הם רוצחי הבעל, אולם הם טרם מצאו את המטמון, השייך למעשה לממשלת ארצות הברית.
ברתולומיו מציג לרג'ינה תצלום של חברי הקבוצה, והיא מזהה בתצלום את הזרים שנכחו בהלווית בעלה.
ברתולומיו מתעקש שהכסף נמצא ברשותה, אף אם היא אינה יודעת זאת.
רג'י מבקשת מפיטר שיסייע לה, והוא מסכים.
היא מתאהבת בו, אבל בסופו של דבר מתברר שגם הוא מנסה להגיע לכסף של הבעל.
במהלך הסרט פיטר מחליף מספר זהויות.
שניים מחברי הקבוצה, הרמן וליאופולד, נרצחים בזה אחר זה.
פיטר ורג'י הולכים לשוק העתיקות, המקום האחרון בו ביקר צ'ארלס בטרם נרצח - ושם הם רואים את טקס.
פיטר עוקב אחרי טקס, שמגלה ראשון היכן מוחבא הכסף.
השניים רצים לחדר המלון של רג'י, שבו נמצא תיק הנסיעות של בעלה, אולם הם לא מוצאים את האוצר – הבולים שעל המעטפה, שנגזרו ממנה.
מתברר שרג'י נתנה את הבולים לאחיינה, אספן הבולים.
היא רצה לשוק ומגלה שהוא החליף את הבולים.
למזלה, מוכר הבולים הוא אדם הגון, והוא משיב לה אותם.
רג'י שבה למלון ומגלה את טקס גוסס.
לפני מותו הוא מגלה לה שהרוצח הוא אדם בשם דייל.
אחת הזהויות של פיטר הוא אלכסנדר דייל, אחיו של קרסון דייל.
רג'י מתקשרת לברתולומיו המציע להיפגש עמה, אך בצאתה מהמלון פיטר רואה אותה ורודף אחריה.
פיטר מגלה לרג'י שברתולומיו הוא בעצם קרסון דייל, אשר רצח את יתר חברי הקבוצה.
בסוף המרדף דייל נופל למותו.
רג'י מחליטה להשיב את הבולים לממשלת ארצות הברית, בניגוד לעצתו של פיטר.
בהגיעה לשגרירות היא מופנית לבריאן קרוקשאנק, ומופתעת לגלות שבריאן הוא בעצם פיטר.
רק לאחר שפיטר מוכיח לרג'י שהוא באמת עובד הממשלה (באמצעות קריאה למזכירתו), הוא מציע להתחתן איתה, ורג'י מסכימה.
הסרט מסתיים במסך מפוצל שמראה את הזהויות השונות של קרוקשאנק.
רג'י אומרת שהיא מקווה שיהיו לה הרבה בנים, על מנת שתוכל לקרוא לכולם בשמות בהם הוא השתמש.
אולפן ההסרטה סבר שהזיווג של קרי גראנט ואודרי הפבורן הוא זיווג מוצלח.
בעבר היה ניסיון להפיק סרט בכיכובם (חופשה ברומא) אולם ניסיון זה לא צלח מאחר שגרנט חשש שהוא מבוגר מכדי לגלם את בן זוגה של הפבורן (הצעירה ממנו ב-25 שנים), ולבסוף גרגורי פק קיבל את התפקיד.
על מנת לקבל על עצמו את התפקיד בחידון בחרוזים, דרש גרנט שתסריט הסרט ישונה, והפבורן היא שתתאהב בו, ולא להפך.
התסריטאי, פיטר סטון, והבמאי, סטנלי דונן, נראים בסרט בהופעת קמע; כאשר רג'י מגיעה אל השגרירות כדי לפגוש את ברתולומיו, נכנסים שניהם אל המעלית ממנה היא יוצאת.
גראנט והפבורן היו מועמדים לפרס גלובוס הזהב על משחקם בסרט זה.
תסריטאי הסרט, סטון, קיבל בשנת 1964 את פרס אדגר עבור התסריט הטוב ביותר.
גרסה נוספת של הסרט הופקה בשנת 2002 בשם "האמת אודות צ'רלי" בכיכובים של טנדי ניוטון ומארק וולברג ובבימויו של ג'ונתן דם.
הסרט ההינדי "צ'ורה לייה האי טומנה" משנת 2003 בכיכובם של אשה דאול וזאייד חאן אף הוא גרסה של חידון בחרוזים.
בסיום הסרט "אישה יפה" משנת 1990 צופה ג'וליה רוברטס בסצנת הסיום של הסרט.
סצנת הסיום מוצגת כסצנה רומנטית או "סוף טוב" של סרט - סוף רומנטי שדמותה של רוברטס רוצה שיקרה בחייה שלה, אולם לא מאמינה שזה אכן יקרה.
מאחר שהסרט הופק מבלי שנכתב בכתוביות שבסופו כי הוא מוגן בזכויות יוצרים ישנה טענה לפיה הסרט עלה לאקרנים בהיעדר אזהרה מעין זו, לאור החוק שהיה בתוקף בארצות הברית עד שנת 1989.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי הוא חידון בקיאות בתנ"ך, המתקיים בישראל מדי שנה ביום העצמאות, בהשתתפות בני נוער מישראל ומהעולם ובנוכחות יושב ראש הסוכנות היהודית, שר החינוך, ראש ממשלת ישראל ויו"ר הכנסת, המשמש כיו"ר חבר השופטים בתחרות.
בעקבות הצלחת חידון התנ"ך למבוגרים במסגרת אירועי חגיגות העשור למדינת ישראל בשנת 1958, החל משה נחום כהן לערוך חידון תנ"ך בקרב גדנ"ע לנוער הדתי ולאחר מכן בגדנ"ע כולו.
יחד עם פרופ' חיים גבריהו שהיה יו"ר החברה לחקר המקרא העלו השניים את הרעיון ב-1961 להפוך זאת לחידון תנ"ך ארצי ולאחר מכן עולמי לנוער.
ראש הממשלה דוד בן-גוריון, תמך ביוזמה והורה על עריכת החידון כל שנה ביום העצמאות.
חידון התנ"ך העולמי לנוער הראשון נערך ב-1963, בחסות הגדנ"ע, ובריכוזו של משה נחום כהן.
חידון התנ"ך השני לנוער התקיים רק שנתיים אחר כך, בשנת 1965, וכקודמו התקיים בהשתתפות ראש הממשלה והרמטכ"ל ושפטו בו שר החינוך אבא אבן, פרופסור פייבל מלצר והרב מרדכי פירון.
מאז, התקיימו החידונים מדי שנה ביום העצמאות, למרות הצעתו של ראש הממשלה, לוי אשכול להעביר את החידון ליום הזיכרון.
בשנת 1968 זכה לראשונה בחידון חתן תנ"ך שאינו ישראלי.
עד שנת 1973 התקיים החידון בבית העם (ירושלים) והחל משנת 1974 הוא מתקיים בתיאטרון ירושלים, ממנו הוא מועבר בשידור חי על ידי הטלוויזיה הישראלית (הערוץ הראשון) ובהמשך על ידי תאגיד השידור הישראלי.
בחלק מהשנים נכללים בחומר הלימוד גם מספר פרקים באיוב ובדניאל.
פעמים בודדות נכלל ספר דברי הימים בחומר, לעיתים במקום ספר מלכים.
בשנים הראשונות כלל החידון גם פרקי אגדה מספר האגדה.
בשנת תשכ"ו הנשיא זלמן שזר אמר שלא ייתכן שהחידון לא יכלול את פירוש רש"י, והוסיפו רש"י על שלוש פרשיות מהחומש במקום ספר האגדה.
אולם מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא כולל אך ורק את פסוקי התנ"ך.
חידון התנ"ך העולמי לנוער המתקיים ביום העצמאות בירושלים הוא השלב האחרון של חידון התנ"ך, בו משתתפים 16 מתמודדים מכל העולם שצברו את הניקוד הגבוה ביותר בחידון מוקדם שנערך בכתב מספר ימים לפני יום העצמאות.
חידון זה הוא שלב סופי של תהליך ארוך בו משתתפים אלפי נערים יהודים ברחבי העולם.
לחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי ביום העצמאות מגיעים נציגים ממדינות רבות.
מספר הנציגים מכל מדינה נקבע על פי גודל הקהילה היהודית במדינה.
במשך שנים רבות יוצגה ישראל על ידי שלושה נציגים בחידון התנ"ך העולמי.
עם זאת, היו שנים בהן, משום שהושג שוויון בגמר, הועלו יותר נציגים מישראל (למשל, ב-1985 הועלו חמישה נציגים מישראל).
לקראת סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הוגדל מספר הנציגים מישראל לארבעה.
בעשור השני של המאה ה-21, משוריינים שני מקומות לנציגי בתי הספר הממלכתיים, כך ששני נציגים מגיעים מבתי ספר דתיים ושניים מבתי ספר ממלכתיים.
במדינות רבות מתקיימים חידונים לבחירת הנציגים של אותן מדינות.
בארצות הברית ובקנדה מתקיים החידון כשנה לפני החידון העולמי.
בחלק מהמדינות הנציגים נבחרים בחידונים פנימיים של בתי הספר היהודיים.
בארצות הברית, תלמידים בכיתות ז-יב יכולים להתמודד בחידון התנ"ך.
יש שלוש מחלקות - "אנגלית", "תיכון - עברית", ו"חטיבת ביניים - עברית".
כשנה לפני החידון הארצי, מנהל החידון הארצי מפרסם את החומר, שכולל כ-80 פרקים בדרך כלל, מורכב מחלקי ספר אחד מהתורה, כל ספרי נביאים ראשונים, ופרקים אחדים מאחד מספרי הכתובים.
החומר למתמודדים בתיכון כולל גם חלקי ספר מנביאים אחרונים.
במהלך השנה נערכים שלושה מבחנים, שבהם כ-25 שאלות אמריקאיות על חלק מהחומר, והמתמודדים נבחנים בבתי הספר שלהם.
לאחר המבחן השלישי, אלו שקבלו ציון משולב יותר מציון המכריע (בדרך כלל כ-50 מתוך 75) מוזמנים לחידון הארצי, שנערך בסמוך ליום העצמאות בניו יורק סיטי.
בחידון הארצי מתקיימים שני שלבי שאלות - השלב הראשון הוא מבחן בכתב על פשט המקרא, באורך 60 שאלות אמריקאיות, השלב השני הוא מבחן בכתב על קישורים בין חלקי החומר ושאלות הכרעה ותיאום, באורך 30 שאלות.
חמישה עשר מתמודדים עולים לשלב הגמר הפומבי - חמישה מכל מחלקה.
המתמודדים מקבלים עשר שאלות, והציונים שלהם מאלו השאלות מצטרפות לציונים שקיבלו מוקדם יותר בכתב.
הזוכים במחלקות (וגם מי שקיבל את הציון הכי גבוה אחריהם) עולים לחידון התנ"ך העולמי.
השלב הראשון של חידון התנ"ך בישראל קובע את העולים לחידונים המחוזיים.
בעבר התקיימו המבחנים המוקדמים במנותק מבתי הספר והנבחנים שהשיגו את הציונים הגבוהים ביותר בכל מחוז עלו לחידון מחוזי פומבי.
בשנת 1983 החליט משרד החינוך לקיים את המבחנים בצמידות לבתי הספר, והמבחן המוקדם נקרא מאז "המבחן הבית ספרי", וכל בית ספר מעלה למבחן המחוזי עד שלושה נציגים שקבלו את הציונים הגבוהים ביותר בבית הספר (אלא אם באותו בית ספר יש כמות רבה של נבחנים ואז מעלים ארבעה).
המבחן מתקיים בכל בתי הספר באותו יום ובאותה שעה ומיועד לתלמידי כיתות ט'-י"ב אך משנת ה'תשע"ט גם לתלמידי כיתה ח'.
בשלב השני מתקיימים מספר חידונים מחוזיים פומביים במקביל.
בעבר היו ארבעה מחוזות, החל מסוף שנות ה-80 עד לשנת תש"פ התקיימו החידונים בשישה מחוזות, בשנת תשפ"א הוסיפו מחוז שביעי, ובשנת תשפ"ה הוסיפו את המחוז החרדי כמחוז שמיני.
על מנת לעודד השתתפות תלמידים מבתי ספר ממלכתיים הוחל בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 לקיים חידונים מחוזיים נפרדים לבתי ספר ממלכתיים ולבתי ספר ממלכתיים דתיים.
לעולים מהחידון הבית ספרי נערך חידון קדם מחוזי בכתב ולאחר מכן הנבחנים בעלי הציון הגבוה ביותר (בדרך כלל 16 מתמודדים) עולים לשלב הפומבי הנערך על במה בנוכחות קהל.
לאחר סבב שאלות בעל פה (שונות לכל אחד) עולים לשלב הבא 8 המשתתפים בעלי הניקוד הגבוה ביותר שבו נשאלות שאלות בזק באמצעות מחשב.
לאחר מכן עולים 4–5 המשתתפים בעלי הניקוד הגבוה ביותר לשלב הפומבי השלישי, הנקרא "שלב השאלה הזהה".
בסיום החידון המחוזי מוכתר חתן או כלת התנ"ך המחוזי.
במשך שנים רבות שלח כל חידון מחוזי 3–4 נציגים לחידון ארצי.
אולם בשנת תשע"ב שונה הנוהג ומכל חידון מחוזי נשלח נציג אחד בלבד לחידון הארצי.
מספר שנים לאחר מכן הורחב מספר העולים לחידון הארצי כך שבחלק מהמחוזות עולים שניים לחידון הארצי, לפי מספר הנקודות הכולל.
השני שעולה הוא מי שהגיע למקום השני וקיבל את מספר הנקודות הגבוה ביותר ביחס לשאר המתמודדים שהגיעו למקום השני בשאר המחוזות.
עד אמצע שנות ה-80 התקיים חידון ארצי אחד.
אולם במסגרת השינוי שנעשה בסוף שנות ה-80 כדי לעודד השתתפות תלמידים מבתי ספר ממלכתיים, התקיימו חידונים ארציים נפרדים לבתי הספר הממלכתיים ולבתי הספר הממלכתיים דתיים.
מכל אחד מחידונים אלו נשלחו 6 משתתפים לחידון ארצי נוסף, מסכם, ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה.
בשנת תשע"ג שונה נוהג זה והתקיים חידון ארצי אחד בלבד.
בחידון הארצי משתתפים 14 מתמודדים, שני נציגים מכל מחוז - מן החינוך הממלכתי ומן החינוך הממלכתי דתי.
בשנות האלפיים משרד החינוך החל להפעיל מחנה בן יומיים למתמודדי החידון הארצי.
במהלך מחנה זה מתקיים מבחן מוקדם בכתב.
בחידון הארצי הפומבי ישנם שלושה שלבים, בהם הנקודות מצטברות מן המבחן בכתב ומשלבי החידון הפומבי.
השלב הראשון הוא סבב שאלות מלווה בסרטונים לכל המתמודדים.
אל השלב השני עולים 8 מתמודדים, ובו נדרשים המתמודדים למלא תשבץ בן 4 שאלות בזמן מוקצב באמצעות מחשב.
בשלב השלישי לוקחים חלק ארבעת המשתתפים בעלי הניקוד הגבוה ביותר, שניים מכל זרם חינוכי.
שלב זה נקרא "ראש בראש", ובו נשאל כל מתמודד 10 שאלות לסירוגין.
בסיומו מוכתר חתן התנ"ך הארצי הממלכתי וסגנו, וחתן התנ"ך הארצי הממלכתי-דתי וסגנו.
ארבעת הזוכים מייצגים את מדינת ישראל בחידון העולמי.
המרכז לטכנולוגיה חינוכית השתתף בעריכת השלבים המוקדמים של חידון התנ"ך (עד החידון הארצי) ובהפקתם עד שנת 2016. כיום, מחברי השאלות של החידונים הבית-ספריים, החידונים המחוזיים והחידון הארצי הם חברי ההנהגה הצעירה בתנ"ך של משרד החינוך, בה חברים משתתפי חידון התנ"ך בעבר.
המתמודדים שמעפילים לחידון העולמי מכל העולם ומישראל משתתפים ב"מחנה תנ"ך" שנמשך כשבועיים, בו מתקיימים החידון העולמי וחידון התפוצות, יחד עם טיולים ברחבי הארץ ופגישות עם אח"מים.
במהלך המחנה נבחנים עשרות המתמודדים במבחן בכתב, ובו נקבע מי יהיו משתתפי החידון העולמי הפומבי ביום העצמאות.
נציגי הסוכנות היהודית במדינות השונות שולחים את נציגי המדינות השונות לחידון העולמי הנערך בירושלים.
החל משנת ה'תש"ם, נערך בישראל חידון מיוחד שמשתתפים בו רק נציגי התפוצות ובו מוכתר חתן או כלת התנ"ך של התפוצות והסגנים.
החידון נערך מספר ימים לפני החידון העולמי.
עד שנת תשע"ד, מחבר השאלות בחידון התפוצות היה יוסף שער, שחיבר גם את החידון העולמי בשנותיו הראשונות.
מחבר השאלות הנוכחי של חידון התנ"ך לנערי התפוצות הוא שמואל עמרוסי, חתן התנ"ך הארצי למבוגרים בשנת תשע"ב.
בעבר, השתתפו בחידון התפוצות כל נציגי המדינות שאינם מישראל.
בשנת ה'תשע"ה הוחל בנוהג על פיו בחידון התפוצות משתתפים רק אלו שלא עלו לחידון התנ"ך העולמי ביום העצמאות, ובנוסף - מכל מדינה נבחר מתמודד אחד בלבד להשתתפות בחידון.
החידון ביום העצמאות אורך כשעתיים.
לאחר נאומי הנכבדים מתבצע שלב ראשון של שאלות סביב סרטונים, כשכל מתמודד מ-16 המתמודדים מקבל שאלה הקשורה, לעיתים בקשר קלוש, לנושא של אחד הסרטונים.
לאחר מכן מתבצע שלב שני לכ-8 מתמודדים בעלי הניקוד הגבוה ביותר.
על מנת להגביר את המתח, בשלב זה נהוג לאפס את הניקוד של המתמודדים.
בשלב זה, על המתמודדים לזהות על פי רמזים ספר, אישיות או מקום מספרי המקרא, ובנוסף, לענות על חמש שאלות בדרגת קושי עולה בזמן מוקצב.
השלב השלישי הוא שלב השאלה הזהה - שאלת ראש הממשלה, ואליו עולים 4–5 מתמודדים.
השלב הסופי והמכריע הוא זה שבו שני המתמודדים שצברו את הניקוד הגבוה ביותר עד לאותו חלק בחידון מתמודדים "ראש בראש" בסדרת שאלות בזק.
בסיום שלב זה, מוכתר כלת או חתן התנ"ך העולמי לנוער.
בשנותיו הראשונות של החידון זכה כל נציג שהגיע לחידון התנ"ך העולמי להישאל שאלה בפני הקהל בחידון העולמי.
ברבות השנים גדל מספר המשתתפים בחידון התנ"ך, ועל כן במבחן המוקדם נבחרו רק מספר מוגבל של נציגים, לרוב 16, שישתתפו בפועל בחידון.
השאלה הזהה בחידון העולמי נקראת "שאלת ראש הממשלה", אף על פי שראשי הממשלה עצמם, באופן כללי, אינם משתתפים בכתיבת השאלה.
בשנת 2010, כאשר אבנר נתניהו, בנו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, השתתף בחידון, הובהר לקהל שראש הממשלה לא שותף בתוכן השאלה עד מועד החידון.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הוכנס מרכיב טלוויזיוני לחידון, כאשר שני המתמודדים עם מספר הנקודות הגבוה ביותר משתתפים בהתמודדות "ראש בראש" על תואר חתן או כלת התנ"ך העולמי.
עד שנת תשע"ה, הוענק לחתן או כלת התנ"ך העולמי פסלון שעוצב בידי הפסל יצחק שמואלי, והוקדש לזכרו של פרופ' חיים גבריהו, הוגה ויוזם חידוני התנ"ך לנוער.
החידון העולמי אורגן והופק מאז ייסודו ועד שנת 2015 על ידי חיל החינוך והנוער של צה"ל, בשיתוף משרד החינוך, הסוכנות היהודית, קק"ל, ההסתדרות הציונית העולמית וארגונים נוספים.
השופטים וחברי הנשיאות מתמנים כנציגים של גופים אלו.
החל מ־2016 עברו ניהול החידון והפקתו למינהל חברה ונוער במשרד החינוך.
מחבר השאלות הראשון של החידונים היה יוסף שער.
בשנים 1987–2019, מחבר השאלות היה נריה פנחס, שהיה חתן התנ"ך העולמי לנוער בשנת תש"מ, וחתן התנ"ך של צה"ל בשנות ה-80. בין השנים 2020-2022, מחבר השאלות היה יואב שלוסברג, שהיה חתן התנ"ך העולמי לנוער בשנת תשמ"ו, וחתן התנ"ך של צה"ל בשנת תשמ"ח.
החל משנת תשפ"ב כותב את השאלות לירון בן משה חתן התנ"ך העולמי למבוגרים לשנת תשפ"ב.
בחידון העולמי הראשון לנוער שימש כיו"ר חבר השופטים שר החינוך אבא אבן.
בחידון השני כיהן שוב אבן כיו"ר השופטים, למרות העובדה שכבר לא היה שר החינוך, אלא סגן ראש הממשלה.
בשנת 1967, לאחר שכבר היה אבן שר החוץ, עבר תפקיד יו"ר חבר השופטים לד"ר יוסף בורג, שר הסעד.
בורג המשיך לכהן בתפקיד זה מעל 30 שנה, גם לאחר שכבר לא היה שר, בשנת 1998. לאחר פרישתו מהתפקיד, עבר התפקיד לבנו, אברהם בורג, שהיה יו"ר הכנסת.
בשנת 2006 כיהן בתפקיד שמעון פרס, שהיה יו"ר הכנסת בפועל, שכן דליה איציק נבחרה ליו"ר הכנסת רק למחרת יום העצמאות.
בין לבין כיהנו כיושבי ראש חבר השופטים שרי חינוך לשעבר: אהרן ידלין (2002, 2008) ויצחק נבון (2009-2011).
בחידונים הראשונים כיהן כמנחה החידון עמיקם גורביץ.
באמצע שנות ה-80 החזיקו בתפקיד דן כנר ודניאל פאר, ומ-1988 ועד 2015 כיהן אבשלום קור כמנחה החידון העולמי.
ב-2016 זכתה סיון רהב-מאיר במכרז להנחיית החידון, אך ויתרה עליו, משפורסם בתקשורת כי קור קיבל את ההודעה על הפסדו במכרז במסרון.
גיא זו-ארץ הנחה את החידון באותה שנה.
בשנים 2017–2021 חזר קור להנחות את החידון, עד פרישתו מהנחיית החידון.