tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מנהל החווה, מאיר בלקינד, נהרג במקום וארבעה פועלים נוספים נפצעו.
משמר גפירים שהגיע מהמשק לסייע למותקפים הותקף, והגפיר ברוך גורביץ נהרג.
במרץ 1937 נורה ונפצע קשה שוטר בשכר ששמר במשק.
בשנת 1938 הותקף המשק, נעשה ניסיון לפוצץ את בית האריזה, אולם התוקפים הונסו ביריות על ידי מגיני המשק.
המשק התקיים בצל טענות של ערבים מקלקיליה שהרכישה לא הייתה חוקית, מכיוון שהמכירה נעשתה בלא ידיעתם של שאר שמונת יורשיו של ראשיד א-שאנטי.
חנקין טען שהרישום בטאבו נובע מהסדר בין חוסיין וקמיל לשאר היורשים.
פקיד הרישום קיבל את עמדתו של חנקין ב-30 באפריל 1938 ודחה את הערעור של אנשי קלקיליה.
בית המשפט לקרקעות הפך את ההחלטה וקיבל את הערעור של אנשי קלקיליה.
בפסק הדין נקבע שעוד טרם השלמת הרכישה, היה חנקין מודע לטענות של שאר היורשים ועל כן עליו מוטלת האחריות להוכיח שחוסיין וקמיל הם הבעלים החוקיים.
בית המשפט לערעורים של המנדט הבריטי, בהרכב של הארי הרברט טראסטד, רנדולף קופלנד ופרנסיס כיאט, אשרר את ההחלטה של בית המשפט לקרקעות בנובמבר 1938 והחזיר את הדיון לפקיד הקרקעות להכריע האם חנקין יכול להוכיח שהרישום בטאבו היה תקין.
לאחר שהוכחה כזאת לא נמצאה, פסק בית המשפט לערעורים ביולי 1943 שהמכירה בטלה.
המשק נסגר והועבר לאחריותו של עבדול רחמן סבא, ראש עיריית קלקיליה.
ערעור של חנקין על ביטול העסקה שהוגש למועצה המלכותית התקבל ביולי 1947, אולם המשק לא יושב מחדש.
בתחילת מאי 1948, פוצצו ערבים מבנים במשק.
מספר ימים לאחר מכן, בעת כיבוש כפר סבא הערבית, נעשה ניסיון לכבוש את משק האוצר, אולם ללא הצלחה.
המשק הועבר לידי ישראל במאי 1949 במסגרת הסכם הפרדת הכוחות עם ממלכת ירדן.
עלו דרישות להקים במקום יישוב, אך אלו לא התממשו.
בשנת 1950 סופח שטח המשק לתחום השיפוט של מועצת כפר סבא.
בשנת 1954 עמדו שרידי המקום במקום שוממים.
ב-2020 עבר המתחם שימור וחובר לשביל הראשונים של כפר סבא והפך ל"תחנה" בשביל.
משפכנים אוסטרלים (שם מדעי: Hexathelidae) היא משפחה של עכבישאים הקרובה למשפחת המשפכניים וחיה באזור הטרופי ברחבי העולם.
המשפכנים האוסטרלים הם שוכני קרקע בגודל 1–5 ס"מ.
הם בעלי צבעים כהים ועמומים, "שריון" קטן ונוצץ על הגב ובעלי מצבטים ענקיים המלאים בארס.
כשהם מותקפים הם מתרוממים באיום ומציגים את הכליצרות הארסיות בדומה לטרנטולות.
הכשתם יכולה לחדור איברים וצפרוניים ולהסתיים גם במוות.
הם חיים במחילות דמויות משפך ומכאן שמם.
מינים אחרים מטפסים על עצים או בין סלעים וטורפים יצורים קטנים שאינם מבחינים בהם, בעיקר חרקים או עכבישים אחרים.
למינים רבים במשפחה זו ארס קטלני לבני אדם.
תת-משפחה עכבישי משפך אוסטרליים (Atracinae) - כנראה שהיא משפחה נפרדת
משפכניים או עכבישי עשב (שם מדעי: Agelenidae) היא משפחת עכבישאים הנפוצה בכל העולם ובה כ-70 סוגים וכ-1,200 מינים.
למינים אלה יש כליצרות עם ארס אך ברוב המקרים הוא אינו קטלני לבני אדם.
היוצא מן הכלל הוא המין Eratigena agrestis שנשיכתו יכולה לגרום לתסמינים קשים ולמוות של רקמות.
אורכם של המשפכניים נע בין ארבעה מ"מ לעשרה ס"מ.
הם בעלי רגליים שעירות וראשים גדולים עם שמונה עיניים וגבות צבעוניים או מנומרים מעט.
אלו גם מינים מהירים, כשהעכביש Eratigena atrica נחשב בעבר למהיר שבעכבישים ויכול לנוע במהירות של 1.73 קמ"ש.
עם זאת, מצאו מחקרים אחרים עוד כמה עכבישים שנעו במהירות זו.
את קוריהם הם בונים בצורת משפך, ולעיתים מבלבלים בינם לבין המשפחות Dipluridae ומשפכנים אוסטרלים.
הקורים בנויים בצורה של משפך שסביבו קורים עבים המוצמדים לקרקע וכשחרק נוגע בה העכביש יודע בדיוק איפה הוא וכך לנוע אליו במהירות.
הקורים יכולים לתפוס גם מינים שמעופפים ונתקלים בהם.
בעקבות אירועי המהפכה הרומנית (1989) הודחו שליטי רומניה הקומוניסטית, ניקולאה צ'אושסקו ורעייתו אלנה צ'אושסקו.
הם עזבו את בוקרשט, אותרו, נעצרו, הועמדו למשפט והוצאו להורג.
משפטם המאולתר של ניקולאה צ'אושסקו ורעייתו, שלאחריו הורשעו והוצאו להורג בחיפזון, מוגדר על ידי היסטוריונים רומנים כ"משפט הסטליניסטי האחרון".
לאחר פרוץ המהפכה הרומנית, ניסו ניקולאה צ'אושסקו, שהחזיק באותה עת בתפקידים השלטוניים העליוניים של הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה ורעייתו אלנה, שהחזיקה בתפקידים בכירים מאוד, לדכא את המהפכה, אך לאחר שנוכחו בעוצמתה בבוקרשט, נמלטו משם.
אירועי המהפכה הרומנית התחילו עם תקרית מקומית בטימישוארה, תקרית שהתפתחה וניסיונות הדיכוי רק עוררו תרעומת הולכת וגדלה בציבור.
בבוקרו של 21 בדצמבר 1989, בבוקרשט, פנה צ'אושסקו מהמרפסת של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית אל עצרת של 100,000 אנשים וגינה בחריפות את ההתקוממות בטימישוארה תוך התפארות בהישגי הסוציאליזם.
במחווה, שנבעה כנראה מייאוש, הציע צ'אושסקו להעלות את השכר הכללי במאתיים לאי לחודש, תוספת של 10% בגובה המשכורת עד אותה עת.
צ'אושסקו הצליח אומנם להשלים את נאומו, אולם בשל קטיעת השידור הישיר של העצרת בטלוויזיה, הצופים ראו מספיק כדי להבין שמתרחש משהו יוצא דופן.
בערב באו ולנטין צ'אושסקו, זויה צ'אושסקו ובעלה לבקר את הזוג צ'אושסקו.
המבקרים סיפרו מה קורה בעיר והציעו להעביר את השלטון לאחרים.
הזוג צ'אושסקו נשאר ללון במשכן הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ורק ביקשו שיביאו להם בגדים להחלפה.
בבוקרו של 22 בדצמבר צ'אושסקו נטה להאמין שמאמציו לייצב את המצב ולדכא את המהומות עולים יפה, אך בשעה 7.00, אלנה, אשתו, קיבלה ידיעות על המוני פועלים ממפעלים שונים, שמתקדמים לכיוון מרכז הבירה.
בשעה 9.30 כיכר האוניברסיטה כבר הייתה גדושה.
בשעה 10.00 שודר ברדיו שנכנסו לתוקף חוקי החירום ואסורה התכנסות של יותר מחמישה אנשים.
המפגינים התקיפו יחידה צבאית בדרך קיסלף ופירקו את החיילים מנשקם.
בין השעות 9.00–11.00 מת ואסילה מילאה, שר ההגנה, בנסיבות חשודות.
הוועד הפועל הפוליטי החליט על הכרזת מצב חירום בכל רחבי המדינה.
החלו התלבטויות גם בין מקורבי צ'אושסקו המסורים, ראש ממשלת רומניה, קונסטנטין דסקלסקו, אמר: הייתי ואשאר איתך עד שאתפגר, אך צריך לחשוב אם נירה בעובדים הגונים".
גם אחרים הביעו דעות דומות וצ'אושסקו סיכם: "ודאי שלא נוכל לירות בפועלים.
אנחנו נציגי הפועלים ולא נוכל לירות בפועלים, אבל יש גם פרחחים ואיך נבדיל ביניהם?" בינתיים הוחלט להתיר ירי בפועלים שבאים עם נשק ביד.
צ'אושסקו יצא, בליווי שני נאמנים, למרפסת הוועד הפועל ומשם פנה במגפון אל ההמונים.
הוא האיץ בהם לחזור לבתיהם, אך הם לא נענו לו ואבנים התחילו לעוף לכיוונו - אחת מהן שברה חלון ונחתה על המכתבה והבהילה את אלנה צ'אושסקו.
השומרים הסתלקו והחיילים שבו לקסרקטינים - דבר לא יכול היה לעצור את ההמון.
הגנרל סטנקולסקו, שר ההגנה החדש, שכנע את בני הזוג צ'אושסקו להסתלק בעזרת מסוק.
כשצ'אושסקו היה בדרכו לעלות למסוק, כבר החלו להיכנס מפגינים לתוך הבניין.
צ'אושסקו, יחד עם אשתו, שני נאמנים בובו ומנסקו ושני השָלישים, המיור פלורין ראץ והקפטן מריאן רוסו, יצאו בשעה 12:09 מהגג של מטה המפלגה הקומוניסטית בבוקרשט במסוק אל ארמון סנגוב, במרחק כארבעים קילומטרים מבוקרשט.
המסוק נחת בחצר של ארמון סנגוב ושם צ'אושסקו יצר קשרים טלפוניים עם מחוזות שונים ונוכח לדעת שהמצב בקונסטנצה ובמחוזות אולט ודמבוביצה שקט.
הוא יצר קשר עם אחיו, הגנרל איליה צ'אושסקו ותבע ממנו לנקוט באמצעים.
איליה ניסה להרגיע אותו ועדכן אותו, שהוא נמצא בקשר עם מקבילו הסובייטי, מה שהכעיס את ניקולאה צ'אושסקו.
ניקולאה צ'אושסקו תבע שישלחו לו שני מסוקי ליווי עם גייסות - אולם הם לא הגיעו.
צ'אושסקו המריא משם לטרגובישטה עם אשתו ושני קציני סקוריטטה, האחד כשליש שלו והשני כשליש רעייתו.
לדברי טייס המסוק, הוא הבין משידורי רשת הרדיו שנפתח מצוד אחרי צ'אושסקו, לכן שיקר לצ'אושסקו, כשאמר לו שהמסוק אותר והם בסכנת פגיעה מאש נגד מטוסים.
בני הזוג צ'אושסקו, וקציני הסקוריטטה, שהתלוו אליהם, עצרו מכונית אקראית נהוגה בידי רופא מקומי, ובלית ברירה נהגה הסיע את הזוג צ'אושסקו ושני השלישים שלהם כברת דרך.
עוברי דרך ששמו לב לנחיתת המסוק ולכניסת הזוג למכונית עדכנו את התקשורת ובתקשורת שודרו פרטי המכונית וכיוונה.
צ'אושסקו הורה לנהג לכבות את הרדיו והנהג שהודיע להם שיש בעיות במנוע מכוניתו.
הזוג צ'אושסקו ואחד השלישים (לא היה בה מקום לשני השלישים) עברו למכונית אחרת, שאתרו בחצר בכפר וקרשט ובסופו של דבר, בני הזוג הובאו למכון מחקר חקלאי.
בינתיים נפוצו שמועות על הימצאות הזוג צ'אושסקו בסביבה ושוטרי טרגובישטה יצאו לחפש אותם וגם מצאו אותם במכון.
הם נלקחו במכונית המשטרה, שניסתה להביא אותם לתוך העיר, אך בעיר השתלטו המהפכנים על מוסדות השלטון, לקחו נשק מתחנת המשטרה וניסו לתפוס את הזוג.
השוטרים והזוג הסתתרו ליד יער עד שהצליחו לבסוף, בשעת החשכה, להכניס את הזוג צ'אושסקו לתחנת המשטרה, שם עברו חיפוש ונעצרו.
המקום לא היה בטוח עבורם, לכן הועברו בהמשך למפקדה הצבאית המקומית.
ב-24 בדצמבר 1989 חתם יון איליאסקו, אז נשיא מועצת החזית להצלה לאומית של רומניה, על צו המורה על הקמת בית דין צבאי מיוחד, שישפוט את ניקולאה ואלנה צ'אושסקו.
קבוצת אנשי צבא בראשות גנרל סטנקולסקו יצאו מבוקרשט בחמישה מסוקים אל טרגובישטה, כדי לארגן את המשפט.
בקבוצה היו גם חמשת השופטים המיועדים, שני שופטים צבאים, הקולונל ג'יקה פופה (נשיא בית הדין), הקולונל יואן ניסטור ועוד שלושה קצינים זוטרים, סרן קורנליו סורסקו, סגן בכיר דניאל קנדראה וסגן יון זמפיר.
התובע היה מיור דן ווינאה (בהמשך הגיע לדרגת גנרל) ועורכי הדין קונסטנטין לוצ'סקו וניקולאה תאודורסקו היו אמורים לייצג את ההגנה.
המשפט נפתח ב-25 בדצמבר, בשעה 13:20 והסתיים בשעה 14:40. סעיפי האישום היו:
חבלה בעוצמת המדינה על ידי ארגון פעולות מזוינות נגד העם ועוצמת המדינה.
פעולות שהרסו טובין ציבוריים על ידי הריסת וגרימת נזק למבנים, פיצוצים בערים וכדומה.
ניסיון להימלט מרומניה תוך שימוש בפיקדונות בשווי מעל מיליארד דולר בבנק בחוץ לארץ.
ניקולאה צ'אושסקו כפר בסמכות בית הדין לשפוט אותו ותבע ממאשימיו שיוכיחו את ההאשמות.
במהלך המשפט, שארך שעה ועשרים דקות בלבד, התביעה והשופטים העלו את ההאשמות, אך לא הביאו הוכחות או עדים.
עורכי הדין הממונים על הגנת הנאשמים לא נבחרו על ידיהם ופעלו כמו בתקופת המשפטים הסטליניסטים המבוימים.
הם למעשה יצאו במתקפה על הנאשמים.
במשך שנים רבות אחרי המשפט המשיכו הרומנים לחפש חשבונות בבנקים בחוץ לארץ על שם משפחת צ'אושסקו, אך לא נמצא דבר.
מספר ההרוגים במהלך המהפכה, עד המשפט היה כ-400 איש ולאחר המשפט עוד כ-800 ומרבית ההרוגים נפלו כתוצאה מקטטות, שנבעו מהאנדרלמוסיה ואי הבהירות השלטונית.
בית הדין דן פה אחד את בני הזוג צ'אושסקו למוות ולהחרמת כל רכושם והם נלקחו ללא כל דיחוי לביצוע גזר הדין.
גזר הדין נקבע בשעה 14:45 ולמרות שפסק הדין אפשר הגשת ערעור תוך עשרה ימים, בוצעה ההוצאה להורג כעבור דקות אחדות בחצר המקום, ליד בניין המשמר.
אחד מעורכי הדין נימק זאת בכך שהנידונים לא הכירו בסמכות בית הדין ובכך חסמו את דרכם להגשת ערעור והעונש הפך להיות סופי.
גנרל סטנקולסקו פנה לחיילי יחידת הצנחנים 01842, שהוצבו ב'בוטן' וביקש מתנדבים לביצוע משימה צבאית - מבין כחמישים איש, שהיו שם, התנדבו עשרים.
סטנקולסקו בחר שמונה ובראשם סרן בשם יונל בוירו והם הועברו לטרגובישטה במסוק.
מבין המתנדבים בחר הגנרל שלושה חיילים, כולל הקצין, ועליהם הוטלה המשימה.
הגנרל גם דאג שיובאו למקום שתי יריעות של אוהל, שמאוחר יותר שימשו לכיסוי הגופות ועטיפתן.
החיילים קשרו את ידי בני הזוג צ'אושסקו מאחורי גבם ולקחו אותם בכוח אל המקום בו הוצאו להורג.
אלנה צ'אושסקו התלוננה על קשירת הידיים ותבעה שיוציאו אותם להורג יחד ולא בנפרד.
ניקולאה צ'אושסקו טען שכל ההצגה הייתה מיותרת ויכלו ישר לירות בהם.
כשהוצב ליד הקיר התחיל צ'אושסקו לשיר את האינטרנציונל עד שמת.
שלושת אנשי הצבא ירו, אך לא יחד - בוירו ירה שלושה צרורות, שניים בניקולאה ואחד באלנה, אחד החיילים ירה צרור באלנה והחייל השלישי ירה רק כדור אחד, כי בטעות כיוון את נשקו לירי בודדת.
זמן קצר לאחר ההוצאה להורג, בשעה 14:50, שודרה בטלוויזיה הרומנית הודעה קצרה על העמדתם לדין, סעיפי האישום, הרשעתם והוצאתם להורג של בני הזוג צ'אושסקו.
בהמשך היום שודרו בטלוויזיה קטעים מהמשפט וההוצאה להורג.
לאחר ההוצאה להורג נעטפו הגופות ביריעות אוהל, שהוכנו מראש, והועלו למסוק, שהעביר אותן לאצטדיון כדורגל ברובע גנצ'אה, בבוקרשט.
שם מובילי הגופות ברכב איבדו את דרכם ורק למחרת הגיעו לבית החולים הצבאי הראשי.
בהמשך נקברו ניקולאה ואלנה צ'אושסקו בבית העלמין גנצ'אה בקברים נפרדים.
כעבור פחות משבועיים, ב-7 בינואר 1990, באמצעות צו-חוק מספר 6 בוטל עונש המוות ברומניה והוראה זו קיבלה תוקף גם בחוקה החדשה של שנת 1991.
עם מעצרם של הזוג צאושסקו וביתר שאת לאחר משפטם והוצאתם להורג, נפתח מצוד אחר בני המשפחה, ילדיהם, האחים והאחיות, אחיינים, הם נעצרו באשמות שונות, החל מטרוריזם וכלה בחבלה בכלכלת רומניה.
חפצי הערך שלהם הוחרמו ומשפחותיהם סולקו מדירותיהן.
העצורים הוחזקו במעצר ללא משפט ולבסוף, כעבור יותר מחצי שנה, מרביתם שוחררו ללא האשמה.
במהלך מעצרו של הבן ניקו צ'אושסקו על ידי "מהפכנים", אחד מהם דקר אותו בסכין.
קבריהם של הורי ניקולאה צ'אושסקו נהרסו ועצמות המתים הוצאו מתוכם ופוזרו.
משפטם של מנהיגי עצמאות קטלוניה, היה כינוס יוצא דופן של בית המשפט העליון של ספרד, ובו הואשמו מדינאים מהקהילה האוטונומית קטלוניה בבגידה.
המשפט החל ב-12 בפברואר 2019 בבית המשפט העליון של ספרד.
השופט פבלו לולרנה, שמונה כשופט חוקר לפי השיטה האינקוויזיטורית, קבע לאחר בחינת העובדות, על מעצר והעמדה לדין של 18 מדינאים, ביניהם המדינאי הנמלט קרלס פוג'דמון, הפעילים הפוליטיים ג'ורדי סאנצ'ס וג'ורדי קויקסארט, יושבת ראש הפרלמנט לשעבר של קטלוניה כרמה פורקדל וכמה מחבריה.
חלק מהנאשמים נותרו במעצר לפני המשפט ללא ערבות מאז תחילת מעצרם.
אמנסטי אינטרנשיונל והנציב העליון לזכויות האדם של האו"ם הביעו חששות כבדים בנוגע לעצם קיום המשפט ולחומרת ההאשמות.
העדויות במשפט הסתיימו בחודש יוני 2019, ופסיקת בית המשפט ניתנה באוקטובר 2019.
משפט זה הוא מהגדולים שידעה ספרד בעת המודרנית.
422 עדים הוזמנו להעיד בו, והרכב של שבעה שופטים נדרש להחליט האם הנאשמים הם אכן בוגדים.
ההחלטה עשויה הייתה לגרום להשלכות משמעותיות על קטלוניה, על ספרד, ועל חבלי ארץ בדלניים אחרים בעולם, התובעים עצמאות.
קָטָלוּנְיָה היא קהילה אוטונומית בקצה הצפון מזרחי של ספרד.
תושבי האזור הם ברובם קטלאנים אתניים, בעלי מורשת לשונית, תרבותית והיסטורית ייחודית.
במהלך השנים 2004 ו־2005 התקיימו חרמות הדדיים בין הלאומנים הקטלנים והציבור הספרדי.
אלו ניסו לסכל את מועמדות העיר מדריד למשחקים האולימפיים ב־2012, והספרדים הגיבו בהחרמת המשקה הקטלאני, הקאווה.
בתחילת 2006 הגיעה הממשלה הספרדית להסדר עם קטלוניה כי הם יוכרו כ"אומה" שתמשיך להיכלל בספרד.
ב-9 בנובמבר 2014 נעשה ניסיון על ידי ממשלת קטאלוניה לקיים משאל עם בשאלת הגדרה עצמית לחבל קטאלוניה.
הממשלה הספרדית סירבה לאפשר משאל עם בנושא וביצועו נאסר.
המפלגות התומכות בעצמאות קטאלוניה דרשו כי הבחירות האזוריות הקטלאניות לשנת 2015 ייחשבו כמשאל עם, עם זכיית המפלגות התומכות בעצמאות.
במהלך הבחירות הן אף דרשו כי תוכרז עצמאות למדינת קטלוניה בתוך 18 חודשים.
עקב חלוקת מחוזות הבחירה, המפלגות התומכות בעצמאות החבל זכו ברוב בפרלמנט אך מספרית נתמכו על ידי פחות מ-50% מהבוחרים.
בספטמבר 2017 אישר הפרלמנט של קטלוניה את "חוק משאל העם על ההגדרה העצמית של קטלוניה", וכן את חוק תקופת המעבר ואת ייסודה של הרפובליקה הקטלאנית.
חוק המעבר היה אמור להיות מיושם יומיים לאחר תוצאות משאל העם.
החוק פורסם תוך אי כיבוד החוקה של ספרד, וחוקי האוטונומיה של קטלוניה, שאינם מאפשרים פרישה עצמאית מספרד.
בחוק שנחקק על ידי הפרלמנט הקטלוני, נטל הפרלמנט הקטלוני לעצמו סמכויות מיוחדות להכריז על פרישת קטלוניה מממלכת ספרד.
שני החוקים הוכרזו בלתי חוקיים על ידי בית המשפט החוקתי של ספרד.
ב-1 באוקטובר 2017 התקיים משאל העם על עצמאות קטלוניה, אף על פי שקיומו נאסר על ידי בית המשפט הספרדי.
ב-27 באוקטובר 2017 הוביל קרלס פוג'דמון הצבעה בפרלמנט של קטלוניה שקבעה את הכרזת העצמאות הקטלאנית.
מייד לאחר משאל העם וההכרזה על עצמאות הושעה פוג'דמון מתפקידיו, והתובע הכללי הספרדי הגיש כתב אישום נגדו בגין בגידה במדינה.
ב-30 באוקטובר השתלטה ספרד מחדש על קטלוניה, באמצעות שליחת שוטרים למחוז וכן לפרלמנט הקטלוני, ועל ידי צווי חירום שהפקיעו את סמכות הפרלמנט האזורי על הטריטוריה של קטלוניה, בהתאם לסעיף 155 של החוקה הספרדית.
כמה מיוזמי הכרזת העצמאות הקטאלונית שנתפסו נשלחו למעצר ללא שחרור בערבות, והואשמו בעבירות של בגידה, אי ציות ושימוש לרעה בכספי ציבור.
פוג'דמון וארבעה מחברי ממשלתו נמלטו לבלגיה וקיבלו בה מקלט מדיני.
ספרד הוציאה צו מעצר בינלאומי נגדם.
רוב חברי הפרלמנט הקטאלוני שנעצרו נותרו במעצר עד תום ההליכים, ומשפטם בגין בגידה בממלכה החל בפברואר 2019.
התביעה הוקמה על ידי פרקליטות המדינה, פרקליטות המדינה ומפלגת הימין הקיצוני ווקס בתובע הכללי.
הנאשמים הואשמו בעבירות של מרד, אי ציות לחוק ושימוש לרעה בכספי ציבור.
היועץ המשפטי לממשלה הספרדית: התובעים של בית המשפט הפלילי של בית המשפט העליון שכתבו את כתב האישום הם חבייר סרגוסה, פידל קדנה, קונסואלו מדריגל וג'יימי מורנו.
את תביעת כתב האישום בגין מרד הגיש ז'וזה מנואל מאזה, היועץ המשפטי לממשלה לשעבר.
בכך פעלו כדי להגן על מטרותיהם הפליליות, ובכך להפחית את מילוי התפקיד האמיתי של שמירה על הסדר החוקתי ושימורו".
הקונסילרים (השרים) ג'ונקוראס, פורן, טורול, רומבה, רול ובאסה צפויים לקבל עונש חמור יותר עקב מעמדם, כגורמים אחראים להכוונה והסתה של חברי הממשלה הקטלאנית.
השאר מואשמים בביצוע משאל עם, שימוש בכספי ציבור ובאי-ציות לחוקה, תוך התעלמות שיטתית מהוראות בית המשפט החוקתי.
הפעילים ג'ורדי קויקסארט וג'ורדי סאנצ'ז, שאינם נבחרי ציבור, מואשמים בכך שגרמו, ניהלו וביצעו פשע של הסתה.
מפלגת VOX – מפלגת הימין הלאומית, דרשה וקיבלה אישור להכרה כתובעת ציבורית, מטעם הציבור, עקב מה שהם הגדירו כניסיון ברור לחתור נגד האחדות הטריטוריאלית של ספרד.
ההחלטה לקבל מפלגה כתובע ציבורי בתיק הייתה החלטה יוצאת דופן ושנויה במחלוקת.
ההגנה של ג'ורדי קויקסארט הגישה עתירה לבית המשפט העליון של ספרד בדרישה שמפלגת הימין הקיצוני תורחק מההליכים ולא תוכל להשתתף במשפט.
בית המשפט העליון, על אף שביקש שלא לערב בסכסוכים פוליטיים את התהליך המשפטי, דחה את הערעור.
את מפלגת VOX ייצגו במשפט חוויאר אורטגה סמית', עורך הדין והמזכיר הכללי של המפלגה, ופדרו פרננדס, סגן מזכיר המפלגה.
18 אנשים נתבעו במשפט זה.
הם מופיעים בסדר אלפביתי לפי שם המשפחה שלהם, המעידים על ההאשמה וההרשעה המבוקשת.
לפירוט השמות, ראו בערך המקביל בוויקיפדיה באנגלית .
תשעה מהנאשמים, שכתב האישום כנגדם היה על בגידה, עלולים היו לשאת עונשי מאסר של עד 25 שנה.
הסוגיה, האם פעולה פרלמנטרית בדרכי שלום (חקיקה פרלמנטרית) עלולה להיחשב כבגידה, מעסיקה רבים.
מצד אחד, רבים בספרד וכן במדינות אחרות, המתנגדות לבדלנות, רואים במשפט זה אבן דרך בהלכות שלטון וממשל, ובשאלה האם חבל ארץ השייך למדינה יכול להחליט על דעת עצמו להיפרד מאותה מדינה.
סוגיה זו נוגעת למדינות אחרות בהן ישנם חבלי ארץ אוטונומיים.
לדוגמה, חבל סקוטלנד בבריטניה, כורדיסטן העיראקית, חבל אבחזיה שהכריז חד-צדדית עצמאות מגאורגיה, הרפובליקה של קרים – שהיא חבל ארץ שהכריז חד-צדדית על התנתקות מאוקראינה והתחברות לרוסיה, ועוד.
עקב חשיבותו לממשלת ספרד, הועבר המשפט בטלוויזיה בשידור חי, ובכך הופגנה גם שקיפות ונייטרליות.
מצד שני, הביקורת על ממשלת ספרד והתנהלותה חצתה גבולות.
בקטלוניה ובבירתה ברצלונה נערכו הפגנות ענק; מפגינים וכלי תקשורת מאשימים את ממשלת ספרד בהפרת זכויות האדם של הנאשמים.
הביקורת מגיעה אף מצד מוסדות בינלאומיים.
ב-7 במרץ 2018, השמיע הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם ביקורת כנגד השלטונות הספרדים, קרא להקל בתנאי מעצרם של הנאשמים, העצורים עד תום המשפט, והזכיר כי "מעצר לפני קיום משפט צריך להיחשב כאמצעי האחרון".
ימים ספורים לפני תחילת המשפט ביקש ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" מבית המשפט לאפשר למשקיפים שלו להיות נוכחים באולם המשפט, כדי להעריך האם מתקיים משפט הוגן.
בית המשפט העליון סירב לבקשתם בטענה כי די בשידור פומבי למשפט.
ב-21 בנובמבר 2018, פרסמו מעל 120 פרופסורים למשפטים, מודעה בעיתונות, ובה דרישה לשחרור העצירים, בטענה כי לא הוכחה מצד חברי הפרלמנט הקטאלוני האלימות הנדרשת בעבירת המרד.
קבוצה של חברי הפרלמנט האירופי הצהירה כי הם רוצים להשתתף במשפט כמשקיפים.
ב-22 בנובמבר 2018, דרש הארגון העולמי נגד עינויים במכתב גלוי שהופנה לממשלת ספרד, ליועץ המשפטי לממשלה ולנציב תלונות הציבור את שחרורם המיידי של שני האזרחים ג'ורדי סאנצ'ז וג'ורדי קויסאסארט.
יותר מ-500 חברי פרלמנט בהווה ובעבר, מ-25 מדינות שונות, חתמו על מניפסט הקורא לשחרורה של הפוליטיקאית הקטלאנית Carme Forcadell.
ארגונים ועמותות רבות, ממשלתיות ופרטיות, הביעו עמדה בעניין המשפט וקראו לממשלת ספרד להקל ביחס החמור לנאשמים.
ב-14 באוקטובר 2019 הרשיע בית המשפט העליון של ספרד 12 מתוך 18 הנאשמים.
על תשעה מהם נגזר עונש מאסר, בהם גם סגן מנהיג קטלוניה לשעבר, אוריול חואנקרס, שנידון ל-13 שנות מאסר בגין המרדה ושימוש בלתי הולם בכספי ציבור.
העונש שהוטל עליו היה נמוך מכפי שביקשה התביעה, שדרשה ענישה של עד 25 שנות מאסר.
אף אחד מהנאשמים לא הורשע בסעיף החמור ביותר: בגידה.
יממה לפני פסק הדין התקיימה במדריד צעדה, בה השתתפו כ-10,000 איש, במחאה על התביעה הבדלנית לעצמאות קטלונית, ובדרישה לאיחוד ספרד על כל מחוזותיה.
במקביל לקריאת גזר הדין, פתחה ממשלת ספרד בקמפיין ממשלתי במדיה החברתית תחת הכותרת – ThisIsTheRealSpain# ("זו ספרד האמיתית"), הקורא לאיחוד ספרד ולביטול המחלוקות.
הבחירה בשפה האנגלית הנייטרלית (ולא הספרדית), בשם הקמפיין, עשויה להפחית התנגדות מדוברי שפות אחרות בספרד, כדוגמה הקטלאנית והבסקית.
הסרטון הממשלתי מציג דמויות פופולריות בספרד הקוראים לאחדות.
ראש ממשלת ספרד חזר על אמירתו כי ספרד היא דמוקרטיה מאוחדת, בה יש מקום לייחוד של כל גוף, והיא אחת המדינות החופשיות והבטוחות.
מנגד, ההרשעה הכתה בתדהמה את תושבי ברצלונה, והתקיימו בה הפגנות סוערות.
מפגינים חסמו באופן זמני את הגישה למטרו העירוני ולרכבת שדה התעופה.
שוטרים ספרדים, לא מקומיים, נקראו למקום לפזר את המפגינים.
אנשי ציבור קאטאלנים, ואף ראשי מועדון הכדורגל ברצלונה (בארסה), התבטאו בפומבי כנגד עונש המאסר.
ביוני 2021, ראש הממשלה הסוציאליסטי פדרו סנצ'ס הכריז על חנינה לתשעה הפוליטיקאים הבכירים שנכלאו לאחר המשפט, ועל שחרורם, במטרה: "לשים קץ אחת ולתמיד לפילוג ולעימות".
רוב הציבור התנגד למהלך, כמה ממפלגות הימין החליטו לערער ואחד המנהיגים שקיבלו חנינה הבטיח: "נמשיך במאבק".
משק אחיה היא חברה העוסקת בייצור ושיווק מוצרי שמן זית ויינות שונים.
החברה פועלת באזור התעשייה של היישוב שילה שבבנימין.
שטחי הגידול של המשק מכיל אלפי עצי זית ומאות דונמים של כרמי יין..
המשק הוקם בשנת ה'תשס"ד (2004) על ידי הרב יוסף שוקר שיזם את פיתוח החקלאות העברית באזור השומרון.
יוסף נטע מאות עצי זית במספר מטעים באזור שילה.
בשנים הראשונות, היה מוביל יוסף את זיתי המסיק לבתי בד שונים.
משעה שמסק כמות זיתים משמעותית, החליט לייבא מאיטליה מכונות ולהקים בית בד עצמאי.
בעקבות החלטתו זו, הוקם בית הבד העברי הראשון בבנימין.
שוקר הקים את בית-הבד ביישוב אחיה שהיה מייסדו.
לחברה שייסד קרא על שם היישוב "משק אחיה".
במהלך ניקוי המכונות, אחרי העצירה הראשונה, נפל יוסף לאחת המכונות של בית הבד, נפצע בצורה אנושה, ולאחר כמה שנים נפטר.
לאחר שנתיים בית הבד הועבר לאזור התעשייה של גוש שילה.
מאז, המשק פרח וגדל, וכיום ברשות המשק 350 דונם של עצי זית ו-350 דונם של גפנים.
במאי 2021, הורה בג"ץ למינהל האזרחי לפנות עד אוקטובר 170 דונם, אותם מעבד משק אחיה בעמק שילה.
זאת לאחר 13 שנים של התדיינות משפטית, שהחלה בעקבות עתירות שהגישו פלסטינים הטוענים בעלות על הקרקע.
בספטמבר, כחודש לפני תאריך הביצוע, הסכימה המדינה לפשרה לפיה פינוי השטח יידחה לפברואר 2023. העצים לא יעקרו לחלוטין, אלא יועברו לקרקע חלופית שתספק המדינה.
השמן של משק אחיה זכה במהלך השנים במדליות ובתחרויות בין לאומיות ונודע באיכותו הגבוהה, בין השאר זכה המשק:
בתחרות טרא אוליבו – שמן הזית הטוב ביותר לשנת 2015 ובמדליית Grand Prestige Gold שמן הזית בלנד הטוב ביותר בישראל לשנת 2017
ציון לשבח בתחרות שמן זית ישראלי 2018–2019
משצ'אנקה הוא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
המוזיאון המרכזי של הכוחות המזוינים
הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית
מכון מחקר עירוני על שם סקליפוסובסקי
תחנות מטרו: פרוספקט מירה, ריז'סקאיה
משק הדלק בישראל הוא משק הדלק בשטח מדינת ישראל ובשטחים שבשליטתה.
שרשרת האספקה של הדלק בישראל מורכבת ממספר קטן של גופים גדולים, האחראים על יבוא, אחסון והפצה של מוצרי אנרגיה.
יבוא מוצרי אנרגיה נעשה על ידי מספר גופים:
חברת החשמל לישראל מייבאת מזוט ופחם.
נכון לשנת 2021, הפקת חשמל בישראל נעשית בעיקר מגז טבעי (69%) ופחם (23%), וכ-7% ממקורות אנרגיה מתחדשת.
חברות הדלק בישראל מייבאות תזקיקי דלק.
מעל ל-50% מהפחם המיובא לישראל מקורו בקולומביה, ואחריה דרום אפריקה (9%) ורוסיה.
במאי 2024 הודיע נשיא קולומביה גוסטבו פטרו כי קולומביה עוצרת את מכירת הפחם לישראל עד לסיום המלחמה בעזה, אותה כינה היום "רצח עם".
בשנת 2016 יובא רוב הנפט הגולמי בישראל (כ-91%) ממדינות ברית המועצות לשעבר.
ארגון Oil Change International עקב אחר 65 משלוחי נפט ודלק לישראל בין 21 באוקטובר 2023 ל-12 ביולי 2024 וניתח את הממצאים.
בתקופה זו זוהתה אזרבייג'ן כיצואנית הנפט העיקרית, המספקת לישראל 28% מאספקת הנפט הגולמי דרך צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן.
מדינות נוספות המספקות כמויות דלק משמעותיות לישראל הן קזחסטן, גבון, ניגריה, ברזיל, הרפובליקה של קונגו ואיטליה.
ארצות הברית היא הספקית המרכזית של דלק מטוסים מסוג JP-8 המשמש לתדלוק מטוסי חיל האוויר הישראלי.
מספר חברות נפט בינלאומיות מסייעות באספקת דלק לשוק הישראלי ומעורבות בפרויקטים בתחום האנרגיה.
החברות שברון, BP, אקסון מוביל, של, Eni וטוטאלאנרז'י מספקות כ-35% מהנפט הגולמי לישראל.
מכליות הנפט מגיעות לישראל מנמלים באיטליה, יוון ואלבניה.
טורקיה וקפריסין מספקות שירותי שטעון למכליות המגיעות מגבון, ניגריה וקזחסטן.
כרבע מאספקת הנפט הגולמי לישראל מקורה בנמל ג'ייהאן בטורקיה.
רוב מכליות הנפט המיועד לישראל נושאות את דגל מלטה או דגל יוון.
אחסון הדלק נעשה על ידי חברת תשתיות נפט ואנרגיה (תש"ן) וחברת חברת קו צינור אילת אשקלון (קצא"א) במתקניהם באשקלון, אילת וחיפה.
הנפט הגולמי עובר תהליכי זיקוק בבתי זיקוק לנפט בחיפה ובאשדוד, מאוחסן ומונפק יחד עם התזקיקים במפעלי תש"ן וקצא"א.
הנפט המזוקק משמש להפקת סולר לתחבורה, סולר להסקה, בנזין, ותזקיקים מסחריים נוספים.
על פי דו"ח צריכת מוצרי דלק, בשנת 2020 צרך המשק הישראלי (כולל הרשות הפלשתינאית) 7.6 מיליון טון מוצרי דלק.
הצרכנים העיקריים היו סולר לתחבורה (2.5 מיליון טון) ובנזין 95 (2.3 מיליון טון).
צרכנים גדולים נוספים הן התעשיות הפטרוכימיות, תעופה אזרחית, אוניות וייצור חשמל.
נתוני צריכת הדלק של מערכת הביטחון חסויים.
תוספת שירות מלא (אם ניתן)
מחיר הדלק בעולם משפיע אך במעט על מחירי הבנזין בתחנות הדלק בישראל, מכיוון שמרכיב המס שבמחיר הדלק בישראל הוא מן הגבוהים בעולם - מסי הבלו והמע"מ (המועברים למשרד האוצר) מהווים כ-60% ממחיר הדלק בארץ.
משפטי שטוטהוף היו סדרה של משפטים שהתקיימו בפולין זמן קצר לאחר סיומה של מלחמת העולם השנייה ועסקו בפשעי מלחמה.
מטרת המשפטים הייתה להעמיד לדין שורה של אנשי סגל במחנה הריכוז שטוטהוף ופקידים אחרים, האחראים לפי ההערכות, לרצח של עד 85,000 אסירים בזמן כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
משפט שטוטהוף הראשון לפשעי מלחמה התכנס בעיר גדנסק, בתאריכים 25 באפריל 1946 עד 31 במאי 1946. שלושת המשפטים הבאים התקיימו באותו בית משפט בשנים 1947 - השני ב-8-31 באוקטובר, השלישי ב-5-10 בנובמבר, והרביעי ב-19–29 בנובמבר של אותה שנה.
המשפט החמישי נערך בפני בית המשפט בעיר טורון ב-1949. משפט שטוטהוף השישי והאחרון התקיים בשנת 1953 גם הוא בגדנסק בפולין.
בסך הכל, מתוך כ-2,000 אנשי ונשות אס-אס שניהלו את מתחם המחנה, הורשעו ונענשו 72 קציני אס-אס ושש משגיחות.
במהלך המשפט הראשון שהתקיים בגדנסק מ-25 באפריל 1946 עד 31 במאי 1946, בית הדין הפלילי המיוחד הסובייטי-פולני דן והרשיע בפשעים נגד האנושות קבוצה של 13 פקידים ומשגיחים לשעבר על מחנה הריכוז שטוטהוף ומחנה המשנה לנשים הממוקם בעיר בידגושץ'.
הנאשמים הובאו לדין בבית המשפט ונמצאו כולם אשמים.
12 מתוכם נידונו למוות, כולל מפקד השומרים יוהאן פאולס.
השאר נידונו לתקופות מאסר שונות.
עונשי המוות בוצעו בתלייה ב-4 ביולי 1946 בביסקופיה גורקה בגדנסק.
מפקד מחנה הריכוז נוינגמה מקס פאולי נידון למוות בגרמניה בערך באותו זמן.
פאולי נשפט על ידי הבריטים על פשעי מלחמה יחד עם 13 נאשמים אחרים בהמבורג, שהיה ממוקם בגזרת הכיבוש הבריטי של גרמניה.
המשפט השני נערך החל מ-8 באוקטובר 1947 ועד 31 באוקטובר 1947, בפני בית דין פלילי מיוחד בפולין.
24 פקידים לשעבר ושומרי מחנה הריכוז שטוטהוף הועמדו לדין ונמצאו אשמים.
המשפט השלישי נערך החל מ-5 בנובמבר 1947 ועד 10 בנובמבר 1947, בפני בית דין פלילי מיוחד בפולין.
הועמד לדין כ-20 פקידים ושומרים.
19 מתוכם נמצאו אשמים, ואחד זוכה.
המשפט הרביעי התקיים גם בפני בית משפט פלילי מיוחד בפולין, החל מ-19 בנובמבר 1947 ועד 29 בנובמבר 1947. במשפט הועמדו לדין 27 פקידים ושומרים לשעבר.
26 מתוכם נמצאו אשמים, ואחד זוכה.
שני המשפטים האחרונים בפולין בנוגע לבכירים במחנה הריכוז שטוטהוף התקיימו בהפרש של ארבע שנים.
בשנת 1949, האס-אס-האופשטורמפיהרר הנס יעקובי, מפקד מחנות המשנה בו יצרו את ארגון טודט לנשים חופרות תעלות נ"ט, נשפט בפני בית המשפט הפלילי בטורון ונידון לשלוש שנות מאסר.
בשנת 1953 שפט בית המשפט בגדנסק את איש ה-אס-אס פול ביאלבה, סוהר מהפלוגה השלישית בשטטהוף בין השנים 1941-1945, וגזר עליו 12 שנות מאסר.
איס האס-אס אמיל שטרלאו, נידון למוות על ידי בית המשפט בטורון ב-23 באפריל 1948 בגין פשעי מלחמה.
הוא הוצא להורג ב-8 בנובמבר.
באמצע שנות ה-50, נידונו מספר מפקדי מחנות ריכוז נאציים למאסר בגין פיקוח על רצח אסירים יהודים בתאי גזים בין השנים 1942 ל-1944. בשנת 2017 החלה העמדה לדין של שני שומרי מחנה שטוטהוף לשעבר מבורקן ו-וופרטל.
הנאשם בוופרטל הכחיש את ההאשמות והכריז שהוא לא נכח במהלך ההרג, ולא הבחין בדבר.
בנובמבר 2018, יוהאן רהבוגן מבורקן נשפט בבית המשפט בגין שירות במחנה שטוטהוף מיוני 1942 עד ספטמבר 1944. בדצמבר 2018 הופסק המשפט, מאחר שהנאשם נאלץ להתאשפז בשל בעיות לב וכליות חמורות.
ב-25 בפברואר 2019, פורסם כי לא סביר שהמשפט ייפתח מחדש בשל מצבו הבריאותי הרעוע של הנאשם.
באוקטובר 2019, הואשם ברונו דיי מהמבורג ברצח של 5,230 אסירים במחנה שטוטהוף בין 1944 ל-1945. עם זאת, הוא נשפט בבית משפט לנוער בשל היותו כבן 17 באותה עת.
ביולי 2020, הוא הורשע ב-5,232 סעיפי סיוע לרצח על ידי בית המשפט במדינת המבורג, וכן הורשע בסעיף אחד של סיוע לניסיון רצח.
בשנת 2021, אירמגרד פורשנר, מזכירת מחנה הריכוז שטטהוף לשעבר, שם עבדה עבור מפקד המחנה פול-ורנר הופה, הואשמה ב-11,412 סעיפי סיוע לרצח ו-18 אישומים נוספים של סיוע לניסיון רצח, ב-20 בדצמבר 2022 היא נמצאה אשמה ונידונה למאסר על תנאי של שנתיים.
משפרי קוגניציה הם קבוצת חומרים סינתטיים או חומרים טבעיים המשפרים את התפקודים הקוגניטיביים של האדם, כגון קשב, זיכרון, ערנות, ושליטה עצמית.
המונח "נוטרופיק" נגזר מיוונית עתיקה: נואוס (νόος) פירושו שכל, טרופיקס פירושו להפוך למשהו שונה.
השימוש המתועד הראשון למילה "נוטרופיק" בהתייחס לחומרים שנועדו להגביר תפקודים קוגניטיביים נעשה בשנת 1972, על ידי החוקר ממוצא הרומני קורנליו ג'ורג'ה.
לאחר שחקר תרכובת חדשה בשם פיראצטם, ומצא קשת רחבה של השפעות שלא תאמו לאף סוגה של תרופות פסיכוטרופיות מקובלות.
בעקבות זאת, נוצרה סוגה חדשה ומושג חדש בשם "נוטרופיק"..
ההגדרה של קורנליו ג'יורג'ה למשפרי קוגניציה התבססה על חמישה קריטריונים::
שיפור העמידות של התנהגויות או זיכרונות נלמדים, למצבים הנוטים לשבש אותם, כגון, נזעי חשמל, היפוקסיה
הגנה על המוח מפני פגיעות פיזיות או כימיות שונות.
הגברת יעילותם של מנגנוני הבקרה הטונאלית של קליפת המוח.
חומרים חסרי תכונות פרמקולוגיות ידועות של תרופות פסיכוטרופיות המיועדות להרגעה, גירוי מוטורי, ובעלי תופעות לוואי ורעילות נמוכות.
בשנת 2008 חומרים ממריצים, כגון קפאין, היה החומר הנוטרופי הנפוץ ביותר.
בשנת 2016, אימץ האיגוד הרפואי האמריקאי מדיניות במטרה להרתיע מרשמים של נוטרופיקה לאנשים בריאים, בטענה שההשפעות הקוגניטיביות שונות מאוד בין אנשים שונים, הן תלויות במינון, ובעלי פעילויות נמוכות במקרה הטוב.
פיראצטאם, נואופטאט ומקלופנוקסאט נמכרו באותה עת כתוספי תזונה.
לעת עתה, חסרה הגדרה מקובלת או קלינית עולמית לגבי חומרים משפרי קוגניציה.
רוב התרכובות המוגדרות כמשפרות קוגניציה אינן עומדות בקריטריונים של ג'ורגיה.
החקיקה בישראל אוסרת על הצהרה כסגולות ריפוי על מוצרי מזון
החשש העיקרי בנוגע לתרופות ותוספי תזונה הוא מתופעות לוואי, כולל הפוטנציאל להתמכרות פסיכולוגית.
בדרך כלל אין ראיות בטיחותיות לטווח ארוך עבור תרכובות נוטרופיות רבות.
ל-רצטאמים, פיראצטם ותרכובות אחרות הקשורות מבחינה מבנית לפיראצטם, יש מעט תופעות לוואי חמורות ורעילות נמוכה, אך יש מיעוט ראיות מדעיות לכך שהן משפרות את הקוגניציה אצל אנשים ללא ליקויים קוגניטיביים.
כיום בארצות הברית, ניתן לשווק תוספי תזונה, אם היצרן יכול להציג ראיות מבוססות שהתוסף מוכר בדרך כלל כבטוח, ואם היצרן אינו מעלה טענות כלשהן לגבי השימוש בתוסף לטיפול או מניעה של מחלה או מצב כלשהו.
תוספי תזונה המכילים תרופות או מפרסמים טענות בריאותיות אינם חוקיים על פי חוקי ארצות הברית.
משפרי קוגניציה הם ממריצים של מערכת העצבים המרכזית.
מחקרים מדעיים מצביעים על כך שהשימוש במינונים נמוכים של ממריצים מסוימים של מערכת העצבים המרכזית, עשוי לשפר את הקוגניציה אצל אנשים בריאים.
חומרים אלה פועלים כאגוניסטים ישירים או אגוניסטים עקיפים של קולטן דופמין D1 או אדרנורצפטור A2 .
לעומת זאת, מינונים גבוהים יחסית של ממריצים גורמים לליקויים קוגניטיביים.
ממריצים של מערכת העצבים המרכזית
אמפטמין – סקירות שיטתיות ומטה-אנליזות מצאו כי אמפטמין במינון נמוך עשוי לשפר תפקודים קוגניטיביים, כגון, שליטה עכבתית, זיכרון אירועי, זיכרון עבודה והיבטים של קשב.
אצל אנשים בריאים ואצל אנשים עם הפרעת קשב וריכוז.
סקירה שיטתית משנת 2014 ציינה כי מינונים נמוכים של אמפטמין משפרים גם את התגבשות הזיכרון, המוביל לשיפור שליפת זיכרון אצל בני נוער שאינם עם הפרעת קשב וריכוז.
הוא משפר גם את תהליך המוטיבציה לבצע משימה ואת הביצועים במשימות מייגעות שדורשות מאמץ רב.
קָפֵאִין – מטא-אנליזה מצאה עלייה בערנות וביכולת הקשב של אנשים בריאים.
אאוגרואים, (ארמודפיניל ומודפיניל), מסווגים כ"חומרים מקדמי ערנות".
מודפיניל עשוי להגביר את הערנות במיוחד אצל אנשים הסובלים מחוסר שינה, ועשוי לשפר את החשיבה ואת היכולת לגרום לעידוד פתרון הבעיות אצל בני נוער שאינם סובלים מהפרעת קשב וריכוז.
בסקירה שיטתית של מחקרים קטנים וראשוניים שבהם נבחנו השפעות המודפיניל, כאשר נשקלו הערכות פסיכומטריות פשוטות נמצא שצריכת מודפיניל שיפרה את התפקוד הניהולי.
מודפיניל אינו משפר את מצב הרוח או המוטיבציה אצל אנשים הסובלים מחוסר שינה או שאינם סובלים מחוסר שינה.
מתילפנידאט הוא נגזרת של בנזילפיפרידין שעשוי לשפר את הזיכרון לזמן קצר, זיכרון אירועי, את השליטה העכבתית, היבטים של קשב וזמן השהיית התכנון אצל אנשים בריאים.
הוא גם עשוי לשפר את שיקולי חשיבות המשימה Task significance, ואת הביצועים במשימות מייגעות.
במינונים מעל האופטימליים, למתילפנידאט מפחיתות את הלמידה.
נִיקוֹטִין – על פי מטא-אנליזה הניקוטין תורם לשיפור בערנות, קשב, זיכרון וביצועים מוטוריים.
סקירה שיטתית משנת 2020 העלתה חששות לגבי ניגודי עניינים אפשריים, וציינה מימון תעשייתי במחקרים רבים ותוצאות לא עקביות בנוגע להשפעות הקוגניטיביות של ניקוטין.
סקירה זו מצאה כי למעלה ממחצית המחקרים שפורסמו לאחר 2010 היו קשורים לתעשיית הטבק, שלעיתים קרובות לא purxnu.
חלק מהחומרים הנוטרופיים הם תרכובות ואנלוגים של כולין, מרכיב מקדים של אצטילכולין הידוע כמוליך עצבי, ופוספטידילכולין , הידוע כמרכיב מבני של קרום התא.
כולין ביטרטארט הוא מלח של החומצה הטרטארית המכיל 41% כולין לפי משקל מולקולרי.
מטא-אנליזה אחת מצאה כי כולין ביטרטארט אינו יעיל בשיפור כל מדד של ביצועים קוגניטיביים.
ציטיכולין הוא תרכובת המורכבת מכולין וציטידין.
מטא-אנליזה מצאה כי היא עשויה להיות יעילה לשיפור הזיכרון והלמידה בקרב קשישים בעלי ירידה קוגניטיבית קלה, ובקרב אנשים המתאוששים משבץ מוחי.
רצטאמים, כגון פירצטאם, אוקסירצטאם, פנילפיראצטם ואנירצטאם, משווקים לעיתים קרובות כמשפרי קוגניציה ונמכרים כתרופה ללא מרשם.
מחקר משנת 2019 מצא שתוספי פירצטאם שנמכרו בארצות הברית תויגו באופן שגוי.
רצטאמים מכונים לעיתים קרובות כשיך לקבוצת הנוטרופיקים, אך תכונה זו אינה מבוססת מבחינה מחקרית בבני אדם, ונוטרופיקים אינם נמצאים באופן עקבי בכל הרצטאמים.
לרצטאמים יש מנגנוני פעולה שאינם מובנים היטב, אם כי ידוע שפירצטאם ואנירצטאם פועלים כמודולטורים אלוסטריים חיוביים של קולטני AMPA אשר כנראה, מווסתים מערכות כולינרגיות.
תרכובות דומות, כגון נואופפט ואלורצטם, אינן עומדות בהגדרה הכימית של רצטאם, אם כי הן נחשבות "דמויות רצטאם" בשל הדמיון הגבוה ביניהן.
צ'נטלה אסיאתיקה – מטא-אנליזה לא הראתה שיפור משמעותי בתפקוד הקוגניטיבי.
יעילות קלינית ובטיחות עבור צמח זה לא אושרו מדעית.
מנגד, קיימים מחקרים מדעיים המצדדים בתכונות של שיפור קוגניטיבי של הצמח
"גינקו בילובה" – תמצית של עלי "גינקו בילובה" משווקת כתוסף תזונה עם טענות שהיא עשויה לשפר את התפקוד הקוגניטיבי של אנשים ללא בעיות קוגניטיביות ידועות, אם כי אין ראיות איכותיות התומכות בהשפעות כאלה על הזיכרון או הקשב אצל אנשים בריאים.
"ג'ינסנג פנאקס" – סקירה מדעית מצביעה על אפשרות ל"שיפור בהיבטים מסוימים של תפקוד קוגניטיבי, התנהגות ואיכות חיים", אך הגיעה למסקנה כי "יש חוסר בראיות משכנעות המצביעות על השפעה משפרת קוגניטיבית של צמח זה במשתתפים בריאים, ואין ראיות איכותיות לגבי יעילותו בחולי דמנציה."
נוטריאנטים הם מרכיבים המשמשים להזנה סדירה של האדם.
תוספי תזונה הם תוספים לתזונה הסדירה של אדם, בעקבות מחסור או מיעוט המרכיבים או משמשים כתוספים ייעודיים לאנשים בעלי ייחודיות תפקודית, כגון, ספורטאים, נשים בהריון, נשים מניקות, אנשים בעלי מערכת חיסונית מדוכאת.
חומצה פולית מכונה גם וויטמין B9. לא נמצאו השפעות משפרות קוגניציה אצל מבוגרים בגיל העמידה ואצל מבוגרים ללא מחסור בחומצה פולית.
חומצת שומן אומגה 3: DHA ו־EPA בשתי סקירות של ארגון קוקרן על השימוש בחומצות שומן אומגה 3 כתוספים לטיפול בהפרעות קשב וריכוז והפרעות למידה מסכמות כי קיימות עדויות מוגבלות ליתרונות הטיפול עבור שתי ההפרעות.
שתי סקירות שיטתיות נוספות לא מצאו השפעות משפרות קוגניציה באוכלוסייה הכללית.
בחלק מהמחקרים לא נמצאו השפעות משפרות קוגניציה אצל מבוגרים בגיל העמידה ומבוגרים ללא מחסור בוויטמין B12. מחקרים נוספים מצביעים על השפעות משפרות של ויטמין B12 אצל מבוגרים בגיל העמידה.
במחקרים אחדים לא נמצאו השפעות משפרות קוגניציה אצל מבוגרים בגיל העמידה ומבוגרים ללא מחסור בוויטמין B6. מחקרים אחרים מצביעים על שיפור השפעות משפרות של ויטמין B6 אצל מבוגרים בריאים בגיל העמידה.
במחקרים מסוימים לא נמצאו השפעות משפרות קוגניציה אצל מבוגרים בגיל העמידה ומבוגרים ללא מחסור בוויטמין E.
מחקרים נוספים מצביעים על החלשות קוגניטיבית אצל אנשים הסובלים ממחסור בוויטמין E.
משק בית מלכותי או משק בית קיסרי הוא המערכת הארגונית והתפעולית המשרתת את הצרכים האישיים, הטקסיים והמנהלתיים של בית מלוכה.
מדובר בגוף הכולל עובדים, משרתים, יועצים, טבחים, קצינים, ולעיתים גם מוסדות תרבותיים, משפטיים ודתיים, הפועלים לשירות המלך, המלכה, בני המשפחה המלכותית ולעיתים גם אורחים או נציגים זרים.
משק בית מלכותי הוא, ראשית כל, מקום המגורים והמטה המנהלי במונרכיות עתיקות ו, שם היה הבסיס לממשל הכללי של המדינה, כמו גם סיפק את צורכי הריבון וקרוביו.
משק הבית היווה את ליבת החצר המלכותית אשר כוללת אנשי חצר רבים שאינם מועסקים ישירות על ידי המלך כחלק ממשק הבית המלכותי.
בשל קרבתם למלך, פקידים בכירים במשק הבית צברו עוצמה והשפעה רבה על קבלת ההחלטות.
פעמים רבות הם תפקדו כ"יועצים בלתי רשמיים" או אף כשרים בפועל.
באופן מסורתי, כלל משק הבית המלכותי מספר רב של עובדים במשק הבית, המובחנים בקפדנות לפי דרגה, החל מאצילים בעלי תפקידים מבוקשים מאוד שנהנו מגישה קרובה למונרך, ועד למשרתים רגילים.
משק הבית כלל גם אנשי אבטחה, לעיתים כחלק מצבא הממלכה.
במשק הבית המלכותי עשויים היו להיכלל גם מומחים, אמנים ואומנים.
תפקידים בחצר המלכותית נחשבו יוקרתיים במיוחד.
חלק מהתפקידים החשובים הנהוגים במסגרת משק הבית המלכותי הפכו עם הזמן לתפקידים העוברים בירושה בלבד.
במקרים רבים של נושאי תפקיד אישי הנוגע לריבון נוצרה זהות בין שם התפקיד לנושאיו.
במקרים מסוימים שרדה המשרה לבדה גם כאשר החובות הכרוכות בה חדלו להיות נחוצות בהדרגה, בדרכים או מסיבות שונות, או הועברו לפקידים בעלי מעמד פחות גבוה.
תפקידי משק הבית המלכותי עשויים לכלול:
תפעול יומיומי: ניהול הארמונות, ביגוד, מזון, תחבורה, לוחות זמנים וכדומה.
תפקידים טקסיים וסמליים: ארגון טקסים ממלכתיים, קבלות פנים, הכתרות, לוויות ממלכתיות וכו'.
תפקידי ייעוץ: יועצים מדיניים, דתיים או פרטיים שפועלים במסגרת קרובה למלך.
ניהול כספים ואדמיניסטרציה: תקצוב, ניהול קרקעות ונכסים מלכותיים.
תפקידי אבטחה: יחידות צבאיות או שומרי ראש המלווים את בני המלוכה.
בתקופה המודרנית התפתחו משקי בית מלכותיים לישויות הנבדלות מממשלות לאומיות.
רוב משקי הבית המודרניים הפכו לטקסיים בלבד.
דוגמה למשק בית מלכותי בימינו המעסיק מאות אנשים, עם תיאורי תפקידים רבים, היא משק הבית של צ'ארלס השלישי.
משקה הוא סוג של מזון, המציין את צורתו הנוזלית שאינו תבשיל.
בהגדרה מצומצמת יותר, "משקה" מציין מזון נוזלי שאינו מים.
קיימים סוגים רבים של משקאות, וכמו כל ענף המזון, גם השימוש במשקאות מהווה חלק מן התרבות האנושית.
סוג מפותח ביותר של משקאות הוא משקאות חריפים – משקאות המכילים אלכוהול.
משקאות אותם מגישים מחוממים, כוללים לרוב סוגים שונים של תה או חליטת צמחים, קפה לסוגיו ושוקו.
משקאות מתוקים, טבעית או בתוספת סוכר (או תחליפי סוכר), מוגשים בדרך כלל כשהם מקוררים.
משקאות מוגזים הם משקאות המכילים פחמן דו-חמצני.
רוב המשקאות מסוג זה מכילים גם כמות גדולה של סוכר וחומרי טעם וריח אחרים.
המשקה המוכר ביותר מסוג זה הוא קוקה-קולה.
ישנם משקאות מוגזים המומתקים בתחליף סוכר וממותגים כמשקאות דיאט.
משקאות קרים, המכילים כמויות גדולות של קפאין וחומרים ממריצים אחרים, מכונים משקאות אנרגיה.
רד בול הוא המשקה המוכר בקטגוריה זו.
משקה אלכוהולי (או "משקה חריף") הוא משקה המכיל אלכוהול (שהוא השם המקובל בשפת היומיום לאתנול).
לצריכת אלכוהול יש, בין השאר, השפעות קצרות טווח.
בשל השפעתו המשכרת של האלכוהול, המשרה על השותה אותו הרגשת שמחה, אופוריה ורוגע, הייתה מאז ומעולם שתיית משקאות חריפים, בעיקר בקבוצה, דרך מקובלת לחגוג, לבלות או להביע שמחה.
קיימים משקאות חריפים רבים, המופקים מחומרים שונים.
למעשה, כמעט לכל עם או קבוצת עמים יש משקה חריף מסורתי, בעל טעם, ריח ותכונות נוספות המייחדות אותו לעומת שאר המשקאות, וכן תרבות שתייה שהתפתחה סביבו.
הנזק הרפואי של האלכוהול גבוה מאוד והוא מהווה את אחד מגורמי התמותה המרכזיים בעולם..
שימוש מזיק באלכוהול משפיע לרעה על מטרות בריאות רבות של יעדים לפיתוח בר קיימא כולל נושאים של בריאות נפשית, התפתחות הילד, מחלות מידבקות, פציעות והרעלות.
שתיית אלכוהול קשורה גם לתאונות ולהתנהגות אלימה ועלולה לפגוע באנשים בקרבת השותים.
משקאות אלכוהולים הם גורם מסרטן וודאי בבני אדם.
המילה "אלכוהול" מגיעה מהשפה הערבית – "אל-כֻּחֻל" (الكحل) – שפירושה המקורי היה אבקה מתכתית עדינה ששימשה לאיפור העיניים, בדומה למילה העברית "כחל".
עם הזמן, המונח התרחב לתיאור כל תמצית מזוקקת, ובאירופה של ימי הביניים הוא החל לשמש גם לתיאור נוזלים חריפים שהופקו בזיקוק – ואחר כך למשמעות המודרנית של "אלכוהול" כמשקה משכר.
סוחרים ערביים שהגיעו לאירופה בסביבות המאה ה-6 הביאו עימם את המילה "אל כוהל" וההשפעה הערבית על אירופה גרמה לכך שהמילה התגלגלה סופית ל"אלכוהול" בשפה הלטינית המעניין הוא שהמילה שמקורה בתרבות מוסלמית – שבה שתיית אלכוהול אסורה.
בעברית מליצית נהוג לכנות את המשקאות הללו הטיפה המרה, ובהוראה זו היא משמשת בכתבי ביאליק (אולם ביאליק השתמש בצירוף גם לציון מרירות ויגון בלבד).
לצירוף המטונימי בן שתי המילים מקבילה ביידיש (דער ביטערער טראָפּן), והוראתה "יין שרוף".
גם השפה הפולנית קושרת בין המרירות למשקה המשכר (gorzalka הוראתה 'מרירה' והיא משמשת אחד משמות הוודקה).
ברוסית – 'גורקי' הוראתה 'מר'; באנגלית bitters (דקדוקית מתייחסים אל המילה בלשון יחיד) הוא סוג של קוקטייל אלכוהולי; בגרמנית Magenbitter ובהולנדית bittertje ("מריר קטן").
באנגלית מדוברת המשקאות הללו מכונים גם the hard stuff וכן firewater; שני הכינויים מתבססים על ריחם וטעמם העזים של המשקאות.
שתיית משקאות חריפים הייתה מנהג מקובל בקרב עמים רבים עוד בעת העתיקה ועדויות קיימות לשתיית אלכוהול גם בתקופות פרהיסטוריות, לפני המהפכה החקלאית.
שרידים של דגנים שעברו התססה האופיינית לייצור בירה נמצאו בכרמל (מתוארכים כבני 13,000 שנה).
החוקרים שיערו שהשרידים מעידים על חשיבות טקסית של האלכוהול בתרבות הנאטופית, ושהמשקה דמוי הבירה שימש לטקסים כגון טקסי קבורה.
העדויות המוקדמות ביותר לצריכת יין נמצאו בגאורגיה (מתוארכים כבני 8,000 שנה), בהרי זגארוס שבאיראן (מתוארכים כבני 7,400 שנה) ובבבל (מתוארכים כבני 5,500 שנה).
עדויות לשתיית יין במזרח הקדום מופיעות למכביר במקרא, בציורי קיר ותבליטים מצריים, וכן בשרידי מתקנים שנתגלו בארץ ישראל, ואשר שימשו בייצור יין.
האדם הראשון ששכרותו מתועדת בתנ"ך הוא נח: ().
ליין היה תפקיד חשוב בחיים הפולחניים במצרים העתיקה.
ציורים המתארים ייצור יין נמצאו על קירותיהם של קברי הפרעונים, וברשימת המנחות שהוגשו למת נמצאו כדי יין.
העברים הקדמונים נהגו לשתות יין בעת שמחה, אך גם השתמשו בו בטקסים דתיים: בבית המקדש היה היין ננסך על גבי המזבח בשעת הקרבת הקורבנות.
על כן היין מתואר בתנ"ך כמשקה "המשמח אלוהים ואנשים" ().
על ההשפעה החיובית שיש לאלכוהול על מצב הרוח מעיד ספר תהלים: (תהלים ק"ד ט"ו).
עם זאת, על אובדן שיקול הדעת בעקבות שתיית אלכוהול נאמר "נכנס יין – יצא סוד" (תלמוד בבלי עירובין סה, א).
גם היוונים והרומאים אהבו לשתות יין, ואף סגדו לאל מיוחד אשר היה אחראי על משקה זה: דיוניסוס (בגרסה הרומית: בכחוס), אשר פולחנו (חגיגות הדיוניסיה) עורר התלהבות גדולה ואורגיות המוניות ("בכחנליות").
גם השבטים הגרמאנים מפורסמים בשל תרבות השתייה הענפה שלהם: הם שתו בעיקר בירה, וזו הפכה למשקה מקובל בטקסים דתיים.
עדות נוספת לשימוש באלכוהול בתרבות השבטים הגרמאנים היא הקוניאק הצרפתי, שהתפתח ממשקה אלכוהולי של השבט האוסטרו-גותי.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי עמים רבים במקומות שונים בעולם נהגו להכין ולשתות משקה חריף בשם מי דבש, אשר נרקח באמצעות דילול דבש במים או במיצי פירות.
עם העמים אשר נהגו לשתות משקה זה נמנים המצרים, היוונים, הרומאים, האינקה, האצטקים - ובראש ובראשונה הויקינגים.
את המשקה היה נהוג לשתות במיוחד בחגים ובפסטיבלים מיוחדים.
לדבש - ובהקשר לו, למשקה מי הדבש - יוחסו תכונות של עירור תשוקה, ובימים קדומים יוחסו לשותים מן המשקה תכונות כמו חוכמה, אומץ וכוח וכן יכולת פוריות גבוהה.
גם כיום נחשבת שתיית אלכוהול לבילוי מקובל מאוד ברחבי העולם המערבי.
ברוב מדינות המערב, משקאות חריפים הם מצרך זמין ביותר, שאפשר לקנות בכל חנות מזון או קיוסק.
המשקאות החריפים הם גם מצרך קבוע במסעדות, בבתי מלון ובמועדוני לילה.
משקאות אלכוהוליים מוגשים בפאבים, אשר מהווים גלגול מודרני של הפונדקים אשר היו נהוגים בתחילת העת החדשה באנגליה ובארצות הברית.
נוסף על המשקאות החריפים המסורתיים (בירה, וודקה, טקילה), מוגשים בפאבים בעיקר קוקטיילים- ערבובים שונים של משקאות חריפים ולא חריפים.
תרבות השתייה האירופאית היא מגוונת ביותר, וכוללת משקאות רבים בנוסף לוודקה ולבירה.
בספרד נפוץ מנהג הבוטיון, במסגרתו בני-נוער מתאספים בפארקים או ברחובות בערים השונות וצורכים משקאות חריפים כגון בירה, יין, רום, סנגריה, טינטו דה וראנו, וודקה, ויסקי, ג'ין ועוד.
בקרב העמים הסלאבים תרבות השתייה והפולקלור הסובב אותה מפותחים מאוד, עד כי נוצרו סביב שתיית המשקאות החריפים כללים ומנהגים העוברים מדור לדור.
הפופולריות הרבה של המשקאות הולידה את סטריאוטיפ "הרוסי השיכור".
צריכת האלכוהול ברוסיה עומדת כיום על 15 ליטרים לאדם לשנה - כמעט פי שלושה מהצריכה ב-1990 (5.4 ליטרים).
תוחלת החיים ברוסיה נמוכה יחסית, בעיקר אצל גברים, והיא אף ירדה במידה משמעותית מאז 1990. צריכת האלכוהול הגבוהה היא בין הסיבות העיקריות לתופעה זו.
בתרבות הסלאבית הוודקה היא מרכיב הכרחי כמעט בכל מפגש חברתי, ובמיוחד באירועים חגיגיים.
אירועים אשר נהוג בהם במיוחד לשתות וודקה בצוותא הם ימי הולדת וראש השנה האזרחית (31 בדצמבר).
לרוב מתרחשת החגיגה סביב סעודה גדולה, אשר במהלכה שותים משקאות חריפים, וודקה ביניהם.
כל סועד מחזיק את כוסית הוודקה ביד אחת ובידו השנייה אוחז כוס מיץ או משקה לא-אלכוהולי אחר, אשר נועד לרכך את טעמה העז של הוודקה.
המשקה אשר משמש בתפקיד זה נקרא "זפיבון" (запивон).
לא נהוג בדרך כלל לערבב את הוודקה והזפיבון בכוס אחת.
יש המעדיפים מלפפון חמוץ או דג מלוח, אשר ירככו את טעם הוודקה במקום משקה.
מאכל המשמש בתפקיד זה נקרא "זקוסון" (закусон).
טקס הרמת הכוסית נקרא "טוסט" (тост).
לפני הלגימה מודיע אחד הנוכחים לכבוד מה שותים.
על פי רוב יוכרזו איחולים הדדיים, כגון בריאות, הצלחה וכדומה.
אם ההתכנסות החגיגית היא לכבוד אחד הנוכחים, כגון חתן יום הולדת, יוקדש הטוסט הראשון לו.
נהוג לשתות גם לכבוד קרובי משפחה וחברים שאינם נוכחים באירוע.
לאחר אמירת הטוסט מרימים כוסית ושותים את כוסית הוודקה, ומיד לאחר מכן לוגמים מהזפיבון או נוגסים בזקוסון.
אם אחד הנוכחים אינו שותה מסיבה מסוימת, המנהג הוא שעליו לגעת עם כוסית הוודקה במצחו, ובכך להשתתף באופן סמלי בשתייה החגיגית.
מנהג זה מקורו בקווקז, אך הוא אומץ גם על ידי שאר עמי מזרח אירופה.
יש הנוהגים לערבב וודקה עם בירה.
ערבוב זה נקרא "יורש" (ёрш), והוא נחשב לבעל השפעה משכרת במיוחד, עד כי נהוג לומר ברוסית "וודקה בלי בירה – כסף לרוח" (водка без пива - деньги на ветер).
אם אדם חש חמרמורת בעת שהתעורר לאחר לילה בו השתכר, נהוג לתת לו לשתות כוס בירה כדי שההרגשה הרעה תחלוף; אם חש האדם ברע בצורה קיצונית, נהוג אף לתת לו לשתות כוס וודקה.
רבים מאמינים כי שיטה זו אכן עוזרת לדכא את החמרמורת, אך יעילותו של מנהג זה לא הוכחה מדעית.
מנהג סלאבי נוסף הקשור בוודקה הוא שתיית כוסית על קברו של המת, כדי לחלוק לו כבוד.
בנוסף לוודקה, גם הבירה היא משקה אהוב בקרב עמי מזרח אירופה.
את הבירה נהוג לשתות לרוב במקביל עם מאכל מלוח כלשהו, כמו דג או גרעינים, אשר יהווה ניגוד לטעמה המריר של הבירה.
עמים הידועים באהבתם הגדולה לבירה, אף יותר מעמי מזרח אירופה, הם הגרמנים, הדנים, והאנגלים.
הבירה נחשבת למשקה הלאומי של העם הגרמני, וכיוון שכך, נחשבת גרמניה לאחד ממרכזיו המפותחים והמוערכים ביותר.
בשנות השישים התפרסמה בגרמניה להקת הפולק רוק אונקל טום, אשר הקדישה את כל שיריה להילול הבירה.
גם האנגלים ידועים כחובבי בירה גדולים; הבירה נפוצה במיוחד באצטדיוני הכדורגל באנגליה, בהם מרבים האוהדים לשתות אותה בעת הצפייה במשחקים.
דוח של ארגון הבריאות העולמי מראה שנכון לשנת 2016, ישראלים מעל גיל 15 שתו בממוצע 3.8 ליטרים של משקאות אלכוהוליים בשנה, בהשוואה ל-6.4 ליטרים בממוצע בעולם.
בישראל, הפער בין הגברים לנשים היה גדול, עם 6.4 ליטרים לשנה לגברים ו-1.4 ליטרים בשנה לנשים.
עיקר צריכת האלכוהול בישראל הייתה של בירה (54%).
יין היווה רק 5% מהצריכה.
הגיל הממוצע של ישראלים השותים אלכוהול הוא 41, וזה של השותים כמויות גדולות בזמן קצר (binge drinking) הוא 18.4. מוערך ש-6% מהישראלים סובלים מהפרעות הקשורות בצריכת אלכוהול, ו-3% מכורים לאלכוהול.
2.5% ממקרי המוות בישראל קשורים לצריכת אלכוהול.
במסגרת עבודת תיזה נדגמו 213 ישראלים בגילאי 18–35 במדגם נוחות.
במחקר נמצא שגברים, רווקים, חילוניים ובעלי השכלה נמוכה נמצאים בסיכון מוגבר לשתייה מופרזת.
היחס אל שתיית משקאות חריפים משתנה מדת לדת:
בדת היהודית, היין נחשב למשקה חגיגי, ושתייתו נהוגה לשם ציונם של ימים קדושים ולשם חגיגת אירועים משמחים.
היין הוא המשקה היחידי אשר זכה לברכות הנהנין מיוחדת משלו: "ברוך אתה ה' אלהינו מלך העולם, בורא פרי הגפן".
ואם מביאים יין משובח יותר מן הקודם מוסיפים ומברכים: "ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם הטוב והמיטיב".
היין הוא מצרך הכרחי לשם קיומם של החגים והטקסים היהודיים: בערב שבת יש לשתות כוסית יין בטקס הנקרא קידוש, אשר מציין את כניסתו של היום הקדוש.
גם במוצאי שבת יש לשתות כוסית יין בטקס הנקרא הבדלה, המבדיל בין היום הקדוש היוצא ליום החול הנכנס.
בליל הסדר יש לשתות ארבע כוסות יין, ואילו בפורים אף נהוג לשתות לשוכרה עד למצב שבו לא מבחינים "בין ארור המן לברוך מרדכי".
גם באירועים משפחתיים, כגון נישואין וברית מילה יש לשתות יין.
יחסה החיובי של היהדות ליין הגיע לידי כך, שנאמר "אין אומרין שירה אלא על יין".
התלמוד הבבלי אף מרחיק לכת ומעמיד את השמחה האמיתית דווקא על כזו הנובעת משתיית יין: "אין שמחה אלא בבשר ויין" (ביטוי שמקורו ב, שם נאמר: "במה משמחם?
למרות כל זאת, מזהירה הדת היהודית מפני שתייה מוגזמת: "אל-תהי בסבאי-יין" () ו"אין לך דבר שמביא יללה לאדם אלא יין" ().
אמנם נח, אחד הצדיקים בתנ"ך, נודע בשכרותו, אך הפרשנות המקובלת אומרת כי השתכרותו המוגזמת הייתה בבחינת נפילה מוסרית אשר הכתימה את צדיקותו.
באותו אופן קיים איסור על צריכת אלכוהול בבית כנסת מעבר לכוסית קטנה, משום שהיא מביאה להוללות ומונעת אפשרות להתפלל מוסף.
שתייה מרובה בבית כנסת נחשבת לחילול הקודש.
יהודי תימן נוהגים לקיים בשבתות את מנהג הג'עלה.
שולחן הערוך מיני תקרובת של ירקות ובשר.
כל אדם מחזיק בידו כוס של ערק תימני או משקה אחר, וכן ספר שירים של שבזי.
בסופו נוטלים פרי או ירק, מברכים, לועסים.
שותים כוסית משקה וממשיכים לשיר, וחוזר חלילה.
בין לבין נאמרים דברי הגות או דברי תורה.
בפלגים מסוימים בתנועת החסידות (כגון בחסידות חב"ד) יש למשקה האלכוהולי ערך מוסף.
קבוצות החסידים מתאספות, בתאריכים שיש להם חשיבות מיוחדת בשנה, דוגמת ימי שמחה או ייחוד דתי אחר, ומדברים בדברי תורה, שרים ניגונים ושותים משקה חריף (בדרך כלל יי"ש), והשתייה מכונה "לחיים".
בהתוועדויות אלה תפקידו של האלכוהול הוא לתת אפשרות להידברות פתוחה וישירה של "דברי אמת" בין החסידים, בנושאים בעלי משמעות רוחנית ודתית, וכן לאפשר לחסידים להגיע למה שנקרא אצלם התעלות רוחנית.
מנהיגה הרוחני האחרון של תנועת חב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון, הורה להגביל את כמות השתייה, זאת לפי הבנתו את האלכוהול כאמצעי להתעלות ולא כהנאה סתמית.
תקנה זאת מכונה בפי חסידי חב"ד "תקנת המשקה".
בחודש אדר תשע"ט פורסמה קריאת הרבנים למעט במשקאות משכרים בימי הפורים ובשמחות משפחתיות בגלל נזקים בריאותיים ואסונות הנגרמים כתוצאה מריבוי שתייה משכרת.
בנצרות תופעת ההשתכרות נחשבת למגונה, אם כי איננה אסורה במפורש.
במדינות נוצריות רבות קנתה לה ההשתכרות דריסת רגל כחלק מן התרבות; כמו כן, מצאו מנזרים רבים את פרנסתם בייצור ומכירה של משקאות חריפים.
שתייה טקסית של יין היא חלק מטקס המיסה, המקובל כמעט בכל הזרמים הנוצריים.
הטקס מבוסס על דבר ישו לתלמידיו בסעודה האחרונה (מתי כ"ו 26): "אכלו את הלחם כי זה בשרי, שתו את היין כי זהו דמי, דם הברית החדשה הנשפך בעד רבים לסליחת חטאים".
הנוצרים מאמינים כי במהלך המיסה עובר היין טרנסובסטנציאציה, והופך להיות דמו של ישו.
את יין המיסה יש להכין במיוחד לשם הטקס, ואין רשות להשתמש בו למטרות אחרות.
באסלאם חל איסור מוחלט על שתיית משקאות חריפים.
הציווי על איסור שתיית האלכוהול נקרא: "חַרָאם" (תרגום לעברית: "חטא"), ומקורו הוא במשפט המוסלמי - ה"פִיקָה" - אשר מקביל ל"הלכה" היהודית.
בשל העובדה שה"פיקה" הוא פרשנות של דרך אללה כתוצר מחשבה של מלומדים, ה"חראם" עשוי להיתפס בעיני מוסלמים מסוימים כמצווה לא קדושה (שהרי לא הורתה על ידי הבורא), ויכולה להיות אי הסכמה לגביו בקרב זרמים מסוימים (לדוגמה, בסופיזם).
ואכיפתו של האיסור השתנתה במהלך ההיסטוריה.
תגובה קצרת טווח לשתיית אלכוהול
המבדיל משקאות המכילים אלכוהול משאר המשקאות הוא שהם משכרים - כלומר, גורמים לשינויים במצב הרוח וההתנהגות של האדם.
החומר הפעיל במשקאות אלכוהוליים, האתנול, נספג במערכת העיכול ומשם מגיע לדם.
דרך הדם מגיע האתנול לכל איברי הגוף כולל למוח ומשפיע על תפקודם.