tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו אחד הטילים המתקדמים בעולם והוא מהווה איום של ממש על הכוחות הפועלים בזירה ועל אסדות הגז הפועלות מול חופי ישראל.
כמו כן רכשו הסורים מערכות גילוי והרכשה של מטרות ימיות בטווחים גדולים.
הצי הלובי, שהגיע לשיא כוחו ועוצמתו במהלך המחצית השנייה של שנות ה-70 וה-80, הצטייד בכלי שיט שטח וטילי ים-ים מתקדמים מתוצרת מערבית ומתוצרת סובייטית וכן בצוללות מתקדמות מאלו שסופקו לציי מצריים וסוריה.
אחת הצוללות הלוביות הפגינה נוכחות באגן המזרחי של הים התיכון, עת הפליגה בסוף שנת 1983 בחשאיות לנמל טרטוס שבסוריה.
המודיעין הימי זיהה את הפלגתה וחלק מידע זה עם שירותי מודיעין ימיים ידידותיים, ובראשם האמריקאים, שספינותיהם פעלו במזרח הים התיכון אחרי מלחמת לבנון הראשונה.
העובדה ששירותי מודיעין אלה לא איתרו בעצמם את תנועת הצוללת הלובית חיזקה את מעמדו של המודיעין הימי הישראלי מול השירותים הזרים והביאה להעמקת שיתוף הפעולה איתו.
משנות ה-90 ואילך חלה נסיגה בכשירות הצי הלובי, כנראה בשל האמברגו והסנקציות שהוטלו על לוב בהובלה של ארצות הברית.
הצי הסעודי לא טמן אף הוא את ידו בצלחת ובשנים אלה הצטייד בפריגטות טילים מתקדמות מתוצרת צרפתית המצוידות במיטב מערכות נשק ואלקטרוניקה.
חיל הים המצרי, שכאמור יצא ממעגל העימות, שומר כל השנים על מעמדו הבכיר במרחב (גם בים התיכון וגם בים האדום) כשהמאפיין הבולט של התעצמותו לאחר מלחמת המפרץ היה הצטיידות בפריגטות ובמסוקים ימיים מעודפי הצי האמריקאי והתחמשותו בטילים נגד ספינות אמריקאיים מדגם "הרפון".
הרחבת מקורות האספקה, וריבוי סוגי הטילים בזירה הימית מציבים אתגר טכנולוגי למודיעין הימי.
במלחמת יום הכיפורים היה על המודיעין הימי להשיג ולנתח מידע על טיל אחד (ה"סטיקס") שיוצר בברית המועצות.
בתחילת המאה ה-21 היה המצב שונה בתכלית.
על ספינות חיל הים מאיימים כיום טילים רבים ושונים, המיוצרים במדינות רבות (ארצות הברית, רוסיה, צרפת, איטליה, איראן וסין) שאת הנתונים הטכניים של כולם יש לגלות ולנתח, כדי לאפשר לחיל הים לפתח ולהצטייד במערכות הגנה מתאימות.
לצד האתגר הכמותי מציבים חלק מהטילים הללו גם אתגר איכותי.
בזירה הימית תיזכר מלחמת לבנון השנייה בעיקר בגלל היפגעותה של אח"י חנית מטיל נגד ספינות מדגם C-802 (טיל סיני המיוצר באיראן).
המודיעין הימי לא סיפק התרעה בסיסית או מצבית על עצם הימצאותם של טילים אלה בזירה הלבנונית ברשות החזבאללה.
מבדיקה בדיעבד הוסק שאפשר היה להניח הנחת עבודה סבירה שטילים ייעודיים שכאלה עלולים להימצא ברשות החזבאללה, זאת באנלוגיה לנשק רקטי אחר שהיה באותה עת ברשות הארגון.
בעקבות חקירת האירועים ננזף ראש המודיעין הימי על התעלמות מהצעה, שהועלתה בפניו בבוקר האירוע, לשקול קביעת הנחת עבודה מטעם המודיעין הימי לפיה הטיל מצוי בידי חזבאללה.
העובדה שלארגון טרור, חזבאללה, יש נשק מתקדם שעד להגעתו אליהם ניתן היה למצוא רק בציים מסודרים, אשר סרים למרותן של ממשלות, מכניסה מימד חדש למאבק המזוין במזרח התיכון.
ברור שבתחום הימי אין המדובר אך ורק בטיל C-802, אלא בטילים נוספים נגד מטרות ימיות.
בין היתר הועלה החשש כי על רקע מלחמת האזרחים בסוריה והתערערות שלטונו של אסד, עלול לזלוג לידי החזבאללה אמל"ח ימי לרבות טילי חוף ים מתקדמים המצויים בידי הצי הסורי.
על פי ההערכות, נוסף על חזבאללה, גם ארגוני טרור פלסטינים ברצועת עזה משתוקקים להצטייד בטילי חוף ים.
ניסיון לספק טילי חוף ים לרצועה סוכל בשנת 2011.
פעילות עוינת לאחר מלחמת לבנון השנייה
הברחות אמצעי לחימה בדרך הים
הברחות אמל"ח בדרך הים, שהעסיקו את המודיעין הימי מאז סוף שנות ה-60 נמשכות גם כיום.
עם זאת, בשנים האחרונות חלו שינויים הן בזהות המעורבים והן באיכות האמל"ח.
השינוי הבולט ביותר הוא מעורבותה של מדינה, איראן, בהברחות אמל"ח, הן לארגון חזבאללה בלבנון והן לארגונים פלסטינים ברצועת עזה.
המעורבות האיראנית הקשתה על המודיעין הימי באיתור המשלוחים, אך לאחר היערכות איסופית ומחקרית מתאימה הצליח מספן מודיעין לאתר את הכוונות, לעקוב אחר המשלוחים ולספק לחיל הים את המידע הנקודתי הדרוש לסכל את העברות האמל"ח, כפי שקרה במקרה של הספינה "קארין איי".
בין הסיכולים הבולטים בשנים האחרונות יצוינו תפיסותיהן של הספינות האלה:
פרנקופ (מבצע "ארבעת המינים"): בחודש נובמבר 2009 לכד חיל הים סמוך לקפריסין את הספינה "פרנקופ", שהובילה כ-500 טון אמל"ח מאיראן לארגון חזבאללה בלבנון.
ויקטוריה (מבצע "חוק ברזל"): בחודש מארס 2011 לכד חיל הים מערבית לחופי דרום המדינה את הספינה "ויקטוריה", שהייתה בדרכה לנמל אל עריש.
הספינה הובילה לרצועת עזה אמל"ח שבו היו בין היתר טילי חוף-ים מסוג C-704 (המיוצרים באיראן בשם "נאסר-1") ומערכות מכ"ם (מתוצרת בריטניה).
הימצאות אמל"ח זה ברצועה הייתה יוצרת איום על אוניות סוחר בדרכן לאשדוד, על מכליות בדרכן לאשקלון, על מתקני הפקת הגז בדרום ועל כלי שיט של חיל הים.
קלוס סי (מבצע "חשיפה מלאה"): בחודש מרץ 2014 לכד חיל הים במרכז הים האדום את הספינה "קלוס סי", שהובילה אמל"ח איכותי מאיראן לארגוני המחבלים ברצועת עזה.
בספינה נתפסו, בין היתר, 40 רקטות M-302, שהן אמל"ח תקני רב-עוצמה לטווחים ארוכים, ואלמלא נתפסו עלולות היו להיות משוגרות למרכז הארץ ולצפונה במבצע צוק איתן ולגרום לעורף הישראלי נזק משמעותי יותר מזה שגרם הנשק הרקטי ארוך הטווח, שהמחבלים שקדו על ייצור מאולתר שלו בבתי מלאכה ברצועה.
אפשרות הברחת האמל"ח הגלומה בנתיב הימי, כפי שהוכיחו חלק מהתפיסות שצוינו, היא הסיבה העיקרית להסגר הימי שמטילה ישראל בשנים האחרונות על רצועת עזה, ולפיכך המעקב אחרי הניסיונות לפרוץ את ההסגר והתארגנות משטי ההזדהות למיניהם הוטל אף הוא על מספן מודיעין, שפועל לזיהוי הספינות המשתתפות, נמלי המוצא, זהות המשתתפים וכוונותיהם).
סיכול הפגנות שיט לרצועת עזה
הרעיון להשתמש באוניית נוסעים או ספינת סוחר הנושאת אזרחים כצעד פרובוקטיבי, שיציב בפני ישראל קושי מבצעי בהתמודדות איתו לצד אתגר הסברתי, עלה כבר ב-1988. ארגון אש"ף רכש ספינה נוסעים בשם "סולפריני", שנועדה לשמש כ"ספינת שיבה".
הכוונה הייתה שהספינה תפליג מקפריסין לעבר נמל חיפה כשעליה פליטים פלסטינים המבקשים לשוב לבתיהם ולצדם עיתונאים רבים.
האפשרות שישראל תשיב את הספינה כלעומת שבאה יכול היה להיות מוצג כאירוע דומה לזה של הספינה "אקסודוס", שהבריטים החזירו לגרמניה.
כוונה זו שובשה בסופו של דבר והספינה לא יצאה לדרכה.
גם המשטים שארגן החמאס לעבר רצועת עזה, במטרה לפרוץ את הסגר שהוטל על הרצועה לאחר עליית הארגון לשלטון ב-2007, נועדו להשיג אפקט דומה.
ההכנות למשט הגדול הראשון, שנערך בחודש מאי 2010, היו גלויות – המועד, המקום וזהות הספינות פורסמו ברבים.
עם זאת, ההתארגנות לתקיפה האלימה של חיילי צה"ל, עוצמתה והיקפה נעשו בחשאי ולא היו ידועים מראש לקהילת המודיעין הישראלית.
בהיעדר מודיעין, כי בספינה יש פעילים רבים שנערכים להילחם באלימות ובעזרת סכינים, אלות, רוגטקות וכדומה, נקלעו הלוחמים למלכוד שלא היו מוכנים לו, ולא נותרה להם ברירה אלא לירות אש חיה כדי להגן על עצמם.
לקראת צאתו של המשט הגדול השני שופרה ההיערכות האיסופית, דבר שאפשר למודיעין הימי לספק תמונה טובה על ההכנות בתחום הימי, שהתנהלו במקביל בכמה מקומות באירופה.
בסופו של דבר יציאת המשט לא יצאה אל הפועל, למעט ספינה קטנה אחת שהגיעה לקרבת החוף והיא נעצרה ללא התנגדות.
ניסיונות חדירה בדרך הים מרצועת עזה
בשנים האחרונות ישנם ניסיונות של ארגוני חזית הפועלים ברצועת עזה לפגוע בחופי דרום המדינה בדרך הים בפעילות שמקורה ברצועת עזה, אך בכל הפעולות האלה לא נגרמו נזקים.
לדוגמה, בשנת 2010 התגלו בחופי דרום המדינה ומרכזה חביות נפץ שהוטלו לים באזור רצועת עזה ונסחפו לשטחנו עם זרמי הים.
בין השנים 2010 ו-2014 המשיכו ארגוני המחבלים ברצועה לפתח את המרכיב הימי שברשותם וכאמור אף ניסו להשיג טילי חוף-ים, שנתפסו בסופו של דבר, כאמור, על הספינה "ויקטוריה".
במקביל טיפחו המחבלים ברצועה את כוח הקומנדו הימי, שיועד לביצוע פעולות התקפיות בתווך הימי נגד ישראל.
ואכן, במהלך מבצע צוק איתן חדרו לאזור חוף זיקים ארבעה מחבלים, אנשי הכוח הימי של החמאס, שהגיעו בשחייה וצלילה משטח רצועת עזה.
המחבלים, שהתכוונו כנראה לחדור לקיבוץ זיקים ולבצע פיגוע, אותרו בתצפית עין של חיל הים, ובהיתקלות עם כוחות צה"ל בגזרה נהרגו.
בראיית המחבלים האירוע בזיקים נחשב כהצלחה, אף שלא השיג את מטרתו המקורית.
תחקיר צה"לי של האירוע שדלף לידיהם, חיזק את הערכתם זו.
הטבעת אניית המחבלים אטאבירוס - על בניית תמונת המודיעין המקדימה, שהביאה להצלחת מבצע דרך נץ, העניק ראש אמ"ן אמנון שחק למודיעין הימי ולשניים מקציניו את פרס החשיבה היוצרת על שמו של אל"ם עוזי יאירי.
זו הייתה סגירת מעגל מרגשת: בדיוק עשור שנים לאחר נפילתו של יאירי בפיגוע במלון "סבוי", סוכל, בהצלחה מרובה, פיגוע ראווה ימי במאפיינים דומים.
ניר פרס החל את דרכו כלוחם בספינת טילים וקצין במודיעין הימי.
בעת שירותו התמחה בנושאי בלימת פעילות חבלנית עוינת המשתמשת באוניות צי סוחר לשם פיגועים.
עבודתו במודיעין הייתה חיונית גם בשיבוש תקיפות המחבלים במבצע דרך נץ בחודש אפריל 1985 וסיכול מתקפת סירות נשק במאי 1990 מבצע אבק דרכים.
בעקבותיה זכה למכתב הוקרה ממפקד חיל הים אלוף מיכה רם.
פרס עבר לשרת בתחומי הממשל ושימש כמפקד מנהלת התיאום והקישור לרצועת עזה.
מתפקידו היה לנהל את פעילות הסיוע ההומניטרי לרצועה.
במרץ 2008 נשלח מטעם משרד החוץ לניו יורק, שם הסביר את המתרחש ברצועה ועשה עבודה מצוינת.
ניר פרס נפטר ב-21 ינואר 2012 ממחלה ממארת.
על עבודת המודיעין שהובילה לתפיסת האנייה קארין איי בשנת 2010 זכה המודיעין הימי לפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת על שם עוזי יאירי.
למודיעין הימי חלל אחד אשר נפל בפעילות מבצעית.
זהו סמל שי אטיאס, אשר נפל במהלך מלחמת לבנון השנייה, כאשר אח"י חנית הותקפה בטילי חוף ים מול ביירות.
שלושה אנשי מודיעין ימי נוספים נפטרו במהלך שירותם ונחשבים כחללי צה"ל.
אליעזר טל, מבצעי חיל הים במלחמת העצמאות מהדורה שנייה בהוצאת עמותת חיל הים והעמותה לחקר כח המגן על שם ישראל גללי, 2002, עמ' 66–76.
עמוס גלבוע מר מודיעין (ביוגרפיה על ראמ"ן האלוף אהרן יריב), המרכז למורשת המודיעין וידיעות אחרונות ספרית חמד, 2013, עמ' 283, 349-348.
אריה אורן, שלמה גואטה, "המודיעין הימי", הרצאה במסגרת הקורס על חיל הים, שודר באוניברסיטה המשודרת, 12 בינואר 2012.
אריה אורן ושלמה גואטה, "ים המידע – המודיעין הימי בצה"ל", מאמר בספר מלאכת מחשבת – 60 שנות מודיעין ישראלי - מבט מבפנים, בעריכת עמוס גלבוע ואפרים לפיד, המרכז למורשת המודיעין בשיתוף ידיעות אחרונות ספרית חמד, 2008. עמ' 204–211.
אורי בר-יוסף, הצופה שנרדם - הפתעת יום הכיפורים ומקורותיה, עמ' 11, 328.
אורי בר-יוסף, "הפתעה משבשת תוכניות למלחמה", בתוך משה שמש וזאב דרורי (עורכים), טראומה לאומית – מלחמת יום הכיפורים אחרי שלושים שנה ועוד מלחמה, מכון בן-גוריון (2008), עמ' 141.
אלי אורן, "חיל הים במלחמת ששת הימים", מאמר בספר נחשונים – ארבעים שנה למלחמת ששת הימים, עורכים חגי גולן ושאול שי, צה"ל הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007, עמ' 181–204.
דני אשר, מעשה אמ"ן – סיפורו של המודיעין הצבאי בצה"ל, הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2014, עמ' 122.
דוד סימנטוב ושי הרשקוביץ, אמ"ן יוצא לאור – העשור הראשון לאגף המודיעין בצה"ל, הוצאת מערכות, 2013.
יונתן הללי, הקצין ששבר את הקונספציה, כתבה במגזין מעריב 11/6/2013.
מלחמת יום הכיפורים – יומן גשר מצפ"י, מוזיאון ההעפלה וחיל הים.
רמי לונץ, "מלחמת יום הכיפורים בזירה הימית" בתוך הספר מלחמה היום בעריכת חגי גולן ואשר שי, הוצאת מערכות (2003), עמ' 393, 395, 398.
משה אימבר וגדי אריאל, שייטת 3 – ספינות הטילים בחיל הים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005. לכידת ספינות מחבלים עמ' 71–76.
שמעון גולן, מלחמה ביום הכיפורים – קבלת החלטות בפיקוד העליון במלחמת יום הכיפורים, מערכות (2013), עמ' 41 הערה 46, 370.
עמוס גלבוע, ידיעות פז שלא הוחמצו בהוצאת אפי מלצר, אוגוסט 2016.
אפרים לפיד, לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי - מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017.
אבי אובל, קשר השתיקה הצצה לעולמו של המודיעין הימי, 'בין גלים' ביטאון עמותת חיל הים, דצמבר 1988.
טבלה זו מסכמת את מסעי הצלב העיקריים לארץ ישראל או כאלה שנועדו לחזק את ממלכת ירושלים.
יוצא דופן הוא מסע הצלב הרביעי שהיה אמור להגיע לארץ ישראל, אך מסלולו הוסט והוא הגיע לקונסטנטינופול במקום.
הספירה המסורתית של מסעי הצלב מצאה תשעה מסעי צלב במהלך המאות ה־11 עד ה־13. ושלושה אחרים שהיו בו זמנית וקשה לתארכם.
זה מטעה במובן מסוים, מכיוון שהיו מסעי צלב רבים "קטנים" נוספים, לא רק בארץ הקודש אלא גם בספרד ובמרכז אירופה, ולא רק כנגד מוסלמים אלא גם כנגד כופרים אחרים, ואף כנגד אויבים אישיים של האפיפיורים ומלכים בעלי כוח.
להלן רשימת מסעי הצלב העיקריים:
שם פירוט קצר שנים יוזם יעד מסע הצלב הראשון אחרי שהקיסר הביזנטי אלכסיוס הראשון ביקש עזרה להגנת ממלכתו כנגד הטורקים הסלג'וקים, האפיפיור אורבנוס השני קרא לכל הנוצרים להצטרף למלחמה כנגד הטורקים, שתחשב להם ככפרה על חטאיהם.
צבאות הצלבנים צעדו לעבר ירושלים, ובזזו ערים אחדות בדרכם.
ב־1099 נכבשה ירושלים מידי המוסלמים הפאטימים, והאוכלוסייה היהודית והמוסלמית נטבחה.
1096 – 1099 האפיפיור אורבנוס השני הסגת הסלג'וקים מהאימפריה הרומית המזרחית מסע הצלב השני אחרי תקופה של שלום יחסי, שבה חיו נוצרים ומוסלמים בדו קיום בארץ הקודש, ברנאר מקלרבו קרא למסע צלב כאשר העיר אדסה נכבשה על ידי הטורקים.
צבאות צרפתים וגרמנים צעדו לאסיה הקטנה ב־1147, אך לא הגיעו לכל הישג צבאי, ואף סיכנו את קיומן של המדינות הצלבניות בהתקפה אווילית על דמשק.
ב־1149 חזרו הצבאות לארצותיהם ללא כל תוצאה.
1147 – 1149 אב המנזר ברנאר מקלרבו שחרור רוזנות אדסה מידי הטורקים מסע הצלב השלישי ב־1187 סלאח א דין כבש שוב את ירושלים.
האפיפיור גרגוריוס השמיני הטיף למסע צלב, ובו השתתפו מנהיגים בולטים מרחבי אירופה: ריצ'רד הראשון מאנגליה, פיליפ השני מצרפת, ופרידריך ברברוסה הקיסר של האימפריה הרומית הקדושה.
ברברוסה טבע בעת שחצה נהר בקיליקיה ב־1190, והדבר גרם לכך שתישאר ברית בלתי יציבה בין האנגלים והצרפתים ללא גורם מאזן.
פיליפ עזב ב־1191 לאחר שעכו נכבשה מידי המוסלמים, וריצ'רד עזב שנה לאחר מכן לאחר שהגיע לשביתת נשק עם סלאח א דין.
1190 – 1192 האפיפיור גרגוריוס השמיני שחרור ארץ הקודש מידי צלאח א-דין מסע הצלב הרביעי מסע צלב זה היה יוזמתו של האפיפיור אינוקנטיוס השלישי ב־1202, במטרה לפלוש לארץ הקודש דרך מצרים.
בני ונציה השתלטו על מסע הצלב ושינו את מסלולו לקונסטנטינופול, שם ניסו לשים מועמד משלהם על כס הקיסר.
לאחר סדרה של קרבות נכבשה העיר ונבזזה ב־1204. בשלב זה התנועה העממית שהובילה למסע הצלב איבדה את תנופתה, ומסעי הצלב שלאחר מכן ניתנים להסבר בניסיונה של האפיפיורות להסיט את האנרגיות התוקפניות של הנוצרים לעבר הערבים בסוריה.
1201 – 1204 האפיפיור אינוקנטיוס השלישי כיבוש ארץ הקודש מסע הצלב החמישי באמצעות תפילות, הטפות וחרמות, ניסתה הכנסייה להוציא לדרך עוד מסע צלב, וועידת לטראנו הרביעית (1215) תכננה תוכנית לכיבוש מחדש של ארץ הקודש.
כוח מהונגריה, אוסטריה ובוואריה השיג הישג משמעותי כשכבש את העיר דמיאטה במצרים ב־1219, אך בשל התעקשות נציג האפיפיור, פלגיוס, הם המשיכו להתקפה חסרת תוחלת על קהיר שגרמה לתבוסתם ולעליית האימפריה הממלוכית.
1217 – 1221 ועידת לטראנו הרביעית כיבוש ארץ הקודש מסע הצלב השישי ב־1228 הקיסר פרידריך השני יצא מהעיר ברינדיזי לכיוון סוריה, על אף שהוחרם על ידי האפיפיור.
הוא השיג באמצעות לחץ דיפלומטי הישגים בלתי צפויים, וקיבל את החזקה בירושלים, נצרת ובית לחם לתקופה של עשר שנים.
זה היה מסע הצלב הראשון שלא היה יוזמה של האפיפיור, מגמה שהמשיכה לאורך כל המאה ה־13. 1228 – 1229 הקיסר פרידריך השני כיבוש ארץ הקודש מסע הצלב השביעי האינטרסים של האפיפיור, שיוצגו על ידי מסדר האבירים הטמפלרים הביאו לסכסוך במצרים ב־1243 ובשנה שלאחר מכן כבשו המצרים שוב את ירושלים.
למרות שאירועים אלו לא הביאו לזעם מיוחד באירופה כפי שאירע בנפילת ירושלים ב־1187, לואי התשיעי מצרפת ארגן מסע צלב כנגד מצרים בין 1248 ו-1254. היה זה כישלון, ולואי בילה את רוב זמנו בישיבה בחוסר מעש בעכו.
1248 – 1254 המלך לואי התשיעי שחרור ירושלים מידי המצרים מסע הצלב השמיני מסע הצלב השמיני אורגן בידי לואי התשיעי בשנת 1270 על מנת לסייע לשאריות ממלכות הצלבנים בסוריה.
במהלך המסע הגיעו הצלבנים לתוניס, ולאחר חודשיים נפטר המלך לואי.
1270 המלך לואי התשיעי עצירת כיבושי השולטן ביברס מסע הצלב התשיעי המלך לעתיד אדוארד הראשון מאנגליה יצא לדרך ב־1271 לאחר שליווה את המלך לואי למסע הצלב השמיני.
הוא השיג הישגים דלים בסוריה ופרש לאחר שנה לאחר שהשיג שביתת נשק.
עם נפילת אנטיוכיה 1268, טריפולי 1289 ועכו 1291, נעלמו השרידים האחרונים לאחיזת הצלבנים בסוריה.
1271 – 1272 המלך אדוארד הראשון עצירת כיבושי השולטן ביברס
מספנה היא מקום בו נבנות, מתוקנות ומתוחזקות ספינות.
מספנות שונות מסוגלות לטפל ולבנות כלי שיט שונים.
החל מיאכטות פרטיות וכלה באוניות ענקיות כמו נושאות מטוסים, מכליות על ואף אסדות קידוח.
מספנות נבנות לרוב ליד חופים או נהרות על מנת לאפשר הוצאת אוניות לים.
המספנה הראשונה בעולם נבנתה על ידי תרבות עמק האינדוס באזור הודו של ימינו, במאה ה-24 לפנה"ס.
ספינות היו המוצר הראשון שנבנה בבתי חרושת.
בית החרושת הראשון, הארסנאלה בוונציה נפתח כמה מאות שנים לפני המהפכה התעשייתית.
בית החרושת ייצר בייצור המוני כמעט ספינה אחת ליום בעזרת שימוש ברכיבים מוכנים מראש ועבודה בפס ייצור.
בשיאה הועסקו בארסנאלה יותר מ-16,000 איש.
המתקן המרכזי במספנה הוא מבדוק.
מספן כוח האדם (בראשי תיבות: מכ"א) הוא יחידה במפקדת חיל הים בצה"ל.
המספן אחראי לניהול, לפיתוח ולטיפוח המשאב האנושי בזרוע הים, וכפוף מקצועית לאגף כוח האדם במטה הכללי של צה"ל.
איתור, תכנון, ניהול והקצאת תגבורות כוח האדם בזרוע הים ובמטכ"ל (בהתאם לסמכויות המוגדרות)
תכנון האיוש, הקידום וסיווג כוח האדם בזרוע הים ובמטכ"ל (בהתאם לסמכויות המוגדרות)
קביעת מדיניות הכשרת כוח האדם ופיקוח על ביצועה
קביעת מדיניות, עקרונות ואמצעים לטיפול בפרט, לרבות פעילויות תרבות וחינוך
קביעת נהלים ופקודות בתחומי הדת, המשמעת והפרט
המספן בנוי ממספר ענפים ומדורים האמונים על תחומי פעילות שונים, כמו מדור האחראי על טיפול בפרט ותנאי השירות, ומדור האחראי על פעילויות תרבות וחינוך בחיל.
ענף תכנון ובקרה: אחראי על תכנון ומנהל כוח האדם בחיל, הקצאות ועולם אנשי הקבע.
ענף חובה ומילואים: שיבוץ ומיון חיילי חובה סדירים, תכנון ימי מילואים ופרט למילואים.
ענף איתור וגיוס: אחראי על איתור חיילים לחיל הים והליך גיוסם.
כמו כן על הפעלת גיבושים וטביעת מדיניות, גדנ"עות וכדומה.
ראש המספן הוא קצין בדרגת אלוף-משנה, והוא מכונה רמכ"א.
כיום מכהנת בתפקיד אלוף-משנה שירי בן שטרית.
בין ראשי מחלקת כוח האדם והמספן בעבר:
יהודה הופרט, חידוש במערכת השיפוטית החילית- בית דין צבאי ימי, 'מערכות ים' ינואר 1956, עמ' 43.
הנוער לחיל הים, 'מערכות ים' דצמבר 1956
שילוב אנשי חיל הים בצי הסוחר הישראלי 'מערכות ים' דצמבר 1959.
שלמה כהן (קצין) משולחנו של רמכ"א, "בין גלים", אוקטובר 2002, ע'8.
האבירים הטבטוניים כבשו את חופיו המזרחיים של הים הבלטי, ושלטו בו לאורך כל התקופה.
ובנוסף, גם פולין בהנהגתו של המלך מיישקו הראשון קיבלה עליה את הנצרות, וכך גם הדוכסות הגדולה של ליטא.
ציוני דרך עיקריים במסעי הצלב הצפוניים העיקריים:
המסע כנגד העמים הסלביים באזור של צפון-מזרח גרמניה המודרנית (1147)
הכרזתו של האפיפיור סלסטינוס השלישי על מסעות הצלב בצפון (1193)
מסעי הגרמנים והדנים באזור לטביה ואסטוניה (1193–1290)
מסעותיו של טורין הוא משחק הרפתקה ממוחשב שפותח והופץ על ידי החברה סיירה.
המשחק הוא משחק הפנטזיה השני שפותח על ידי אל לואו, המבוסס על סדרת פרידיין (מאת לויד אלכסנדר) ומזכיר רבות את סדרת "King's Quest".
המשחק, שהופץ לראשונה בשנת 1995, מגולל את סיפורו של טורין, נער היוצא לשחרר את הוריו מקללה אכזרית, ועובר בדרך מסע של גילוי עצמי.
הגרפיקה משובבת הלב של המשחק היא בסגנון דיסני, ודומה לזאת של King`s Quest VII שיצא שנה לפניו.
אל לואו הגדיר בעצמו את המשחק: "כמו King's Quest, רק עם הומור".
טורין, גיבור הסיפור, הוא בנם המאומץ של משפחת איכרים הגרים בממלכת סטרטה (Strata).
יום אחד, מכשפה ששמה לייסנשיה חוטפת את הוריו של טורין, לוכדת אותם במעין גבישי קרח ענקיים, ולוקחת אותם איתה ל"אדמות שמתחת" (סדרה של עולמות הקיימים מתחת לאדמת סטרטה).
טורין שנשלח לפני כן לעיר על ידי אביו, רואה את המאורע מרחוק ואינו יכול לעשות דבר.
לאחר שהוא חוזר לביתו בריצה, הוא פוגש אדם זקן לבוש בברדס, המספר לו על המכשפה המרושעת, ואומר לו שכדי להציל את הוריו הוא חייב לרדת ל"אדמות שמתחת".
מספ7ים היא סדרת מתח אמריקאית בכיכובו של רוב מורו כסוכן FBI העולה על עקבות פשעים בדרכים שונות ומתוחכמות.
היא שודרה ברשת CBS בשנים 2005 עד 2010, בישראל היא שודרה ב-yes stars 2 ואחר כך עברה ל-yes stars Action.
הסדרה מתרכזת בצורה אחידה על היחסים בין דון אפס, לבין אחיו צ'ארלי אפס, ואביהם, אלן אפס, ועל מאמצי האחים להילחם בפשע, בעיקר בלוס אנג'לס.
פרק אופייני מתחיל עם פשע, אשר נחקר לאחר מכן על ידי קבוצת סוכני הבולשת הפדרלית של ארצות הברית (FBI) שמונהגת על ידי דון, ומתואר באופן מתמטי על ידי צ'ארלי, לעיתים עם עזרתם של לארי פילנהרדט, אמיטה רמנוג'אן ושני הסוכנים האחרים קולבי גריינג'ר ודייוויד סינקלייר.
דון אפס (רוב מורו) – סוכן FBI
צ'ארלי אפס (דייוויד קרומהולץ) – מתמטיקאי ויועץ FBI
אלן אפס (ג'אד הירש) – מתכנן עירוני בלוס אנג'לס לשעבר ואביהם של דון וצ'רלי
לארי פלינהרדט (פיטר מקניקול) – פיזיקאי ויועץ FBI
קולבי גריינג'ר (דילן ברונו) – סוכן FBI ופושע לשעבר
דייוויד סינקלייר (אלימי בלארד) – סוכן FBI
מייגן ריבס (דיאן פאר) – סוכנת ופסיכולוגית ב-FBI (עזבה בסוף עונה 4)
אמיטה ראמנוג'אן (נבי רוואט) – מתמטיקאית ויועצת FBI
ליז וורנר (איה סומיקה) – סוכנת מיוחדת ב-FBI
מסעותי עם עצמי הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק הישראלית "איפה הילד?", שיצא לאור בשנת 1995.
בניגוד לשני אלבומיה הקודמים של הלהקה, "זמן סוכר" ו"שדים", אלבום זה התאפיין בהפקה עגולה ומשוייפת יותר, ובשירים שחרגו ממסגרת הצליל שהציגה הלהקה עד אז.
כחלק מהחלטת הלהקה לשנות את צלילו המוזיקלי של האלבום, הוחלט להחליף את המפיק הקודם של הלהקה, יובל שפריר, ביובל בנאי.
האלבום הוקלט ובושל באולפני "המון" ב-1995. חברי הלהקה עבדו על האלבום במשך כ-10 שעות ביום, בשעות עבודה מוקדמות מאוד שלא היו מורגלים אליה.
מבחינת הרכב כותבי השירים הייתה באלבום נסיגה מהותית - חמי רודנר היה אחראי ל-10 מתוך 11 הטקסטים באלבום, ואופיר בר עמי נדחק ממעמדו ככותב ומלחין נוסף בלהקה.
השיר "הרסתי הכל" שכתב אסף שריג נכתב לזכרו של אביו, יוסף שריג.
באלבום מופיע שלומי ברכה, חברו של המפיק יובל בנאי ללהקת משינה, כנגן אורח בקלידים בשיר "זוהי סדום".
לגרסת התקליטור של האלבום צורף הקליפ לשיר "זוהי סדום".
האלבום נכשל מסחרית, אף על פי שהניב מתוכו את הלהיטים "נביא השעמום" "הביאו את הסתיו", "זוהי סדום" ו"מסעותי עם עצמי".
האלבום גרם ללהקה שכבר הייתה רגילה ליחס של כוכבי רוק להיתקל במכשול בפעם הראשונה מאז ההצלחה הראשונית שלהם, והביא לפירוק הראשון של הלהקה לאחריו.
כל הטקסטים נכתבו על ידי חמי רודנר, מלבד בשירים בהם מצוין אחרת.
נביא השעמום (לחן - אסף שריג)
עולם ללא חלומות (לחן - חמי רודנר)
מסעותי עם עצמי (לחן - שריג)
אנחנו מתחתנים (לחן - רודנר)
הביאו את הסתיו (לחן - שריג)
מי אמר שאמא (לחן - רודנר)
זוהי סדום (לחן - רודנר)
הגמד המוטס (לחן - רודנר)
רגעים קטנים (מילים - רודנר, שריג, לחן - שריג)
כובע כחול (מילים - רודנר, איגי וקסמן, לחן - רודנר)
הרסתי הכל (מילים ולחן - שריג)
חמי רודנר - שירה, בס
אסף שריג - גיטרות, שירה
אופיר בר עמי - גיטרות, קלידים ב"עולם ללא חלומות"
אייל דפנא - טכנאי הקלטה ומיקס.
מספור גזעי הכלבים על פי הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות היא שיטת מספור ייחודית של גזעי הכלבים הנמצאת בשימושה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות.
לפי שיטה זו, כל גזע שהוכר על ידי הפדרציה, באופן קבוע או זמני, מקבל מספר סידורי.
מספר סידורי זה מאפשר לאחר מכן את זיהויו של הגזע במדינות ובשפות שונות, בהן שם הגזע שונה, ומאפשר להבדיל בינו לבין גזעים אחרים בעלי שם דומה.
גזע זה הוכר באופן קבוע
מספן הציוד (מצ"ד) הוא יחידה ראשית במפקדת חיל הים.
המספן אחראי על האחזקה, ההצטיידות והמחקר ופיתוח של כל כלי השיט, המתקנים והמערכות בחיל הים, וכן על הנחיה מקצועית של התחום הטכני והלוגיסטי בחיל.
טרם הקמת מספן ציוד ומחלקת ציוד הייתה מחלקת הנדסה אדריכלות ימית ולחייל התמנה מהנדס ראשי ג'ו נוביק סא"ל חיים שטוייר שרטון, שניהם ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי.
לאחר מכן הוקמה מחלקת ציוד אשר בראשותה עמד קצין מהנדס בדרגת אל"ם בתפקיד רמחצ"ד.
באופן טבעי מחלקת ציוד והנדסה הוקמה על ידי מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי אשר להם היו הכישורים מצי מלחמתי מסודר והידע הטכני הנדרש בנושאי מכונה, חשמל, מבנה אניות, תיקונים, תחזוקה ושיפוץ כלי שיט.
ראש מחלקת הנדסה הראשון בחיל הים שממנה צמחה מחלקת ציוד היה אל"ם יוסף ג'ו נוביק ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי שייסד את מספנת חיל הים.
המהנדסים הראשונים בחיל היו מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי ואנשי מח"ל מחיל הים האמריקאי.
במקביל נשלחו ללימודים בMIT אברהם זכאי ואריה קפלן (קיפי) שאופק הקידום שלהם היה להתמנות לתפקיד רמחצ"ד.
מגמת לימודים בחו"ל נבעה גם ממדיניות הרמטכ"ל יגאל ידין למנוע הקמת פלמ"ח חדש בחיל הים ולפרק גרעין שכזה.
מדיניות שיושמה אף בשייטת 13 שבה נשלח יוחאי בן-נון ללימודים ב-MIT באותה התקופה.
מספן הציוד הוא המשכה של מחלקת ציוד (מחצ"ד) שהייתה מחלקת ציוד שיט והנדסה שנוצרה לפני מלחמת סיני מאיחוד בין מחלקת אפסנאות להנדסה.
עד שנת 1972, נמצא המספן יחד עם מפקדת חיל הים כולה, במחנה סטלה מאריס בחיפה.
בשנת 1974 זכה סא"ל עמוס דגן בפרס ישראל על תרומתו בתחום הגילוי המכ"מי.
כשירות וזמינות כלי השיט, המתקנים והמערכות בהתאם למשימות החיל והכוננות המבצעית.
הנחיה מקצועית של האחזקה, הייצור, השיפוץ, התובלה והאספקה בחיל הים.
רכש, הצטיידות ואחסון של מערכות, ציוד ותשתית עבור צורכי החיל.
פיתוח, מחקר ושדרוג של המערכות, כלי השיט והמתקנים.
הנחיה מקצועית בחיל הים של כח האדם הטכני וההנדסי.
תיאום וקישור בין החיל לגורמים במשרד הביטחון והתעשיות הביטחוניות.
תחת מספן הציוד נמצאות המחלקות והיחידות הבאות:
מחלקת תכנון, ארגון ולוגיסטיקה (תאו"ל)
מחלקת הנדסת כלי שיט (הכ"ש)
בנוסף, באחריותו המקצועית של המספן גם מספנת חיל הים ובסיס ציוד ותובלה (בצ"ת)
בראש מספן ציוד עומד קצין בדרגת תת-אלוף, המכונה רמצ"ד.
מפקדי המספן דרגה ושם ||תקופת התפקיד ||ביצועים עיקריים||תמונה אל"ם ג'ו נוביק1949 – 1954 מקים מחלקת הנדסה, שאיחודה עם מחלקת משק יצרה את מחצ"ד.
מדי שנתיים, מפקדי מספן הציוד נוהגים להזמין את קודמיהם למפגש, בו מוצגת פעילות חיל הים.
משה גורמן ואריה בן-אלי, אגף הנדסה, 'חיל הים' חוברת י' אפריל 1949, עמ' 8.
מסעותי עם ורה הוא ספר מאת אדית זק שיצא לאור בתחילת 2011 בהוצאת מטר.
הספר מספר את סיפור ילדותה, נערותה, בגרותה של ורה, בת למשפחת מהגרים שאיבדו את משפחותיהם הקודמות במחנות ריכוז ובנו משפחה חדשה, פרק ב' של חייהם שבמסגרתו נולדה ורה.
הספר נפתח במשאלת לב של ורה.
היא רוצה להיות מישהי אחרת.
היא רוצה אמא צעירה וחייכנית שמתאפרת ולובשת בגדים יפים והיא רוצה להיות ישראלית, צברית, חבר'המנית, אישה שעובדת מחוץ לבית ובערב היא חוזרת ועוד יש לה זמן וכוח לצאת ולשיר שירים עם החברים.
היא מקשיבה לסיפורים של אמה ואחותה ששרדה מפרק א' של האם.
הן מספרות לה על חיים בארץ אחרת, בעולם אחר שחלקו על פלנטה אחרת.
אבל בסיפורים יש "חורים" ואת החורים האלה ורה מנסה למלא.
היא חוקרת את אמה ואת אחותה, שואלת שכנים, מתבוננת בחיים של אחרים ומקשיבה לסיפורים שמספרים אנשים שבאים לבקר אותם בבית ובכל יום היא מוסיפה עוד חלק לפאזל שהיא בונה.
הספר בנוי משני נרטיבים המדלגים בין עבר והווה שמתערבבים זה בזה.
העבר מסופר כ"סיפורים לפני השינה" ודרכם אנחנו מגלים שלאמא ולאבא היו פעם חיים אחרים, שלאמא של ורה היו פעם שלוש ילדות ולאבא הייתה רק אישה, שסבתא שלה הייתה בעלת בית מרזח וכל המשפחה נידתה אותה.
שפעם הייתה משפחה גדולה ושמחה ועכשיו יש משפחה קטנה ועצובה.
כדי לברוח מהעצב ורה משחקת במשחק "כאילו", היא ממציאה לעצמה עולם משלה, שם יש נשים יפות ומטופחות שמדיפות ריח של בושם יקר והן מעשנות סיגריה עם פומית והן מושכות את כל המבטים של כל הגברים בסביבה.
כשהיא מתבגרת ורה זונחת את משחקי ה"כאילו" ומתפנה להיות נערה טיפוסית בחברת הישראלית של שנות השישים.
היא מתאהבת, היא הולכת לתנועה ואחר כך לחברה סלונית, היא רוקדת והיא שרה והיא מתאמצת להיות כמו כולם.
אבל אנחנו מגלים שהיא אף פעם לא נערה ישראלית טיפוסית כמו שהיא חושבת שנערה צריכה להיות.
מלבד הסיפורים הרבים שמופיעים כתמונות-תמונות, הספר מציג תיאורים של מגוון אנשים שוורה פוגשת בבית ומחוצה לו ושל מערכות יחסים רב-גווניות בין הדמויות השונות.
השאלה המרחפת באוויר לכל אורך הספר היא השאלה שוורה דנה בה באופן עקיף כל יום, האם יש לה זכות להתקיים בלי לשמר בתוכה בכל רגע את הטראומה שהיא לא חוותה ישירות?
שיגעון השואה וחייהם של המהגרים
חייהם של מהגרים שהגיעו מאירופה אחרי השואה עוברים כחוט השני בתוך הספר ומחוללים שינויים בחיי הדמויות.
אניקה ומרטין נוקטים בשיטת ההדחקה וה"שיכחה", הם מתקיימים בהווה ויורדים לארצות הברית כדי לחפש חיים חדשים וזהות חדשה.
הנושא שחוזר פעמים רבות הוא היחסים בין משפחות המהגרים שהגיעו מאירופה ובין המשפחות הישראליות שנולדו כאן או הגיעו לכאן בגיל צעיר והם "צברים" לכל דבר.
אלה האחרונים מגלים בורות, חשיבה סטריאוטיפית וחוסר סובלנות מופגן ביחס ל"אחר."
מוסף "שבת" – המוסף לספרות של 'מקור ראשון' - ביקורת מאת ורדה פוקס
מספן הים (בעבר: מחלקת ים) הוא יחידה ראשית במטה חיל הים.
המספן אחראי לפעילות המבצעית, לפעילות האימונים, להדרכה ולפעילות השוטפת של חיל הים.
ראש המספן הוא קצין בדרגת תת-אלוף, והוא מכונה רמי"ם.
עד תחילת שנות ה-80 נקרא מספן הים בשמות "מחלקת ים" ומחלקת מבצעים.
המספן בוטל בשנת 2008 והוקם מחדש בשנת 2012.
ניהול הפעלת הכוח והקצאת כוחות לזירות השונות
קביעת מדיניות אימון הכוח הימי ויעדי כוננות וכשירות של הכוח המבצעי
ייצוג חיל הים בפני גורמים חיצוניים בכל הקשור לפעילותו המבצעית של החיל ולהשתלבותו בלחימה הצה"לית באימונים ובמבצעים
מספן המטה הוא יחידה ראשית במפקדת חיל הים.
המספן מופקד על בניין הכוח, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת המטה הבין-מספנית.
המספן מאפיין את צורכי הזרוע בהיבט אמצעי הלחימה וכלי השיט, קובע את סדר העדיפויות בהצטיידות ובפיתוח אמצעים אלו ואחראי על תקצובם בהתאם לתוכניות עבודה שנתיות ורב-שנתיות.
ראש מספן המטה (רמ"ט) הוא קצין בדרגת תת-אלוף, המשמש גם כסגנו של מפקד החיל וממלא מקומו בהיעדרו.
ראש המספן הנוכחי הוא תת-אלוף טל פוליטיס.
תכנון וארגון סד"כ חיל הים
ייצוג החיל בפני המטה הכללי של צה"ל, משרדי הממשלה ומדינות זרות
מספן הוא יחידת-מטה צבאית במפקדת חיל הים הישראלי.
בראש המספן ניצב קצין בדרגת תת-אלוף או אלוף-משנה.
מטה חיל הים מורכב מחמישה מספנים (מספן הוא יחידה ראשית במטה החיל, המקביל ל"חטיבה" באגפי המטה הכללי ול"להק" במטה חיל האוויר), וראשי המספנים כפופים ישירות למפקד זרוע הים.
מספנים במפקדת זרוע הים הישראלית
מספן הים - מופקד על הפעלת הכוח, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת השטח למימושו.
המספן קובע את סדר העדיפויות בהפעלת הכוח, מורה על נוהלי הפעלה ומבקר את תהליכי ההדרכה.
ראש מספן הים הוא קצין בדרגת תת-אלוף.
ראש המספן הנוכחי (רמי"ם) הוא תא"ל טל פוליטיס.
מספן המודיעין - אחראי על גיבוש תמונת המודיעין בזירה הימית שבה פועל חיל הים הישראלי והעברתה לגורמי הפיקוד והתכנון במפקדת חיל הים וליחידות הלוחמות של החיל.
דרגת ראש המספן היא תת-אלוף.
ראש המספן הנוכחי (רמד"ן) הוא תא"ל אמיר גוטמן.
מספן כוח האדם - אחראי על ניהול המשאב האנושי.
כפוף מקצועית לאגף כוח האדם במטה הכללי של צה"ל.
דרגת ראש המספן היא אלוף-משנה.
ראש המספן הנוכחי (רמכ"א) היא אל"ם שירי בן שטרית.
מספן הציוד - המספן אחראי על האחזקה, ההצטיידות והמחקר והפיתוח של כל כלי השיט, המתקנים והמערכות בחיל הים, וכן על הנחיה מקצועית של התחום הטכני והלוגיסטי בחיל.
דרגת מפקד המספן היא תת-אלוף.
ראש המספן הנוכחי (רמצ"ד) הוא תא"ל אמיר צ'מני.
מספן המטה - המספן מופקד על בניין הכוח, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת המטה הבין-מספנית.
ראש המספן הוא קצין בדרגת תת-אלוף, אשר משמש גם כסגנו של מפקד הזרוע וממלא מקומו בהיעדרו.
ראש המספן הנוכחי (רמ"ט) הוא תא"ל גיא גולדפרב.
מספיה (באיטלקית: Messapia) הייתה אוניית נוסעים איטלקית, שמספרה בארגון הימאות הבינלאומי היה IMO 5233327. מספיה הפליגה עם תיירים בים התיכון, בקו קבוע שכלל את נמל חיפה.
על סיפון האונייה הגיעו גם עולים לישראל.
קיבולת הספינה 5,207 טון והיא הותאמה להשטת 236 נוסעים בתאים המחולקים לשתי מחלקות.
מספיה נבנתה במספנות טאראנטו ב-1952, יחד עם אונייה תאומה, "אנוטריה" (Enotria).
האוניות נבנו עבור חברת "אדריאטיקה" מוונציה והפליגו במסלול שבועי שחיבר את צפון איטליה (טריאסטה, ונציה), דרום איטליה (בארי, ברינדיזי), פיראוס, קפריסין וחיפה.
שמה של מספיה שונה ב-1975 ל"זאמזאם" (Zamzam) וב-1993 נמחקה מהספרים.
בינואר 1973, בפמגוסטה, משטרת קפריסין, בליווי סוכנים ישראלים, הורידה מסיפוני מספיה ארבעה מפליגים בעלי דרכונים אפגניים.
הארבעה, שהיו חשודים כחברים בספטמבר השחור, שתכננו לבצע מעשי חבלה בחיפה, טסו לביירות.
בעקבות הפרשה הוגברה ערנות שלטונות הביטחון באיטליה, שם עלו לאוניה ה"אפגניסטנים" ונערכו בדיקות נוסעים גם בספינה התאומה, "אנוטריה".
מסעותיו של סר ג'ון מנדוויל הוא יומן מסע אשר הופיע בין שנים 1357–1371 ונכתב לכאורה על ידי אביר אנגלי בשם סר ג'ון מנדוויל שיצא למסעות ברחבי העולם.
הטקסט המוקדם ביותר ששרד נכתב בצרפתית.
הספר היה פופולרי במידה יוצאת דופן לתקופתו, תורגם לשפות רבות והיה מן הספרים החילוניים הראשונים שנדפסו.
הספר היה עד העת החדשה המוקדמת המקור המפורט ביותר על האוריינט.
אף על פי שהסיפורים בו לעיתים מופרכים, ושזורים בהם אגדות ופנטזיות, הוא מתאר כנראה מסע אמיתי או סיפורים של אנשים שיצאו למסעות כאלו.
על כן הספר, למרות הבדיות השזורות בו, נחשב בתקופתו כמקור מהימן ושימש ימאים ומגלי ארצות במסעותיהם.
למשל, כריסטופר קולומבוס הושפע מאוד מספר זה וממסעותיו של מרקו פולו כמו גם חבריו למסע של פרדיננד מגלן שהקיפו לראשונה את כדור הארץ.
זהותו של מחבר הספר היא שאלה הנמצאת במחלוקת בין החוקרים.
יש הסבורים כי מחבר הספר אמנם נסע בעצמו לארצות המזרח התיכון כעולה רגל לארץ הקודש, וחוויותיו מתוארות בחלקו הראשון של הספר.
אין מחלוקת בדבר חלקו השני של הספר המתאר את אסיה המזרח.
הדמיון בין חלקים נכבדים בתוכו ובין עדויות נוסעים שקדמו לו מעידות שהמחבר הכיר את המקורות האלה וידע לטוות מהם סיפור מרתק.
במבוא לספר הכותב מתאר את עצמו כאביר שנולד בעיר סנט.
אלבני באנגליה, אך בתעודות בנות הזמן והמקום לא נמצאו עדויות לקיומו של אדם בשם זה.
חוקרים ניסו לזהות את כותב הספר באישים שונים בני התקופה, מצרפת או מארצות השפלה.
הספר, שבו 34 פרקים, נכתב על פי דברי המחבר בשנת 1356 לאחר שחלפו שלושים וארבע שנים מאז שיצא למסעותיו.
הספר במקורו נכתב, ככל הנראה, בשפה האנגלו-נורמנית והופיע לראשונה בשנת 1376. תוך שנים ספורות אחר כך תורגם לצרפתית, לטינית, גרמנית ואנגלית.
עד לסוף המאה ה-15 הוא תורגם כמעט לכל לשון אירופאית.
בין הטקסט המקורי ובין כתבי היד שנפוצו, במרבית הלשונות, יש שינויי גרסה ניכרים ונראה שמעתיקים ומתרגמים נהגו לשנות ולהוסיף על פי טעמם ועל פי ציפיות קהל הקוראים.
כיום נותרו כ 300 כתבי יד של הספר ומספר גדול זה מעיד על התפוצה הנרחבת שהייתה לו.
מאז המצאת הדפוס הספר חזר ונדפס, בעיקר באנגלית, אין ספור פעמים, והיה בין הספרים הראשונים שהוצאו בדפוס.
כך למשל לפני 1500 היו שמונה הדפסות של הספר בגרמנית, שבע בצרפתית, ארבע בלטינית ושתיים בהולנדית ובאנגלית.
לפני 1520 היו כבר הוצאות בצ'כית ובספרדית.
הפופולריות הגדולה של הספר מתבטאת גם בריבוי של כתבי יד ומהדורות מודפסות שלוו באיורים.
ניתן להסביר את הפופולריות הרבה של הספר בכך שחלק ניכר ממנו נכתב כמדריך לעולה הרגל למקומות הקדושים.
תיאור המקומות הקדושים מלווה בסיפורים מן הברית הישנה, הברית החדשה, באגדות ובאנקדוטות.
בכל אתר מצוין כמה ימים של כפרה וחזרה בתשובה יש לשהות בו כדי לזכות במחילת עוונות.
גם אלו שלא עלה בידם לצאת למסע לארץ הקודש ראו, כנראה, בקריאה בו מעין עליה לרגל רוחנית.
הספר היווה תזכורת מתמדת לעובדה המכאיבה שמאז 1291 רק המוסלמים שולטים בארץ הקודש, ונועד לדרבן את הנוצרים לחזור ולזכות בה.
בעוד שחלקו הראשון של הספר, המתאר עליה לרגל, מבוסס אולי על סיפורו האישי של המחבר, הרי שבקרב החוקרים מקובלת הדעה שהחלק השני, המתאר את המסע במזרח אסיה, להודו, לקתאי, לאיים שהם כנראה אינדונזיה ולארצות מדומיינות, הוא לקט מתוך ספריה עשירה של ספרי מסע וידע שעמדה לרשות המחבר.
אין ספק שהמחבר הכיר את איגרת פרסטר ג'ון ואת רומן אלכסנדר, ספר אנציקלופדי כמו Speculum Maius וספרו של הנוסע הפרנציסקני אודוריקו מפורדנונה, שמנדוויל חוזר על כמה מספוריו, לפעמים מוסיף להם עסיסיות וצבע, ולעיתים משבש את המידע שבהם.
הספר כתוב יותר כמדריך לנוסע ולעולה הרגל מאשר כתיאור ממשי של מסע.
אין בו פירוט של אמצעי התחבורה והדרכים שבהן עבר מנדוויל ממקום למקום, אך יש פירוט מדוקדק של המקומות הקדושים, הסיפורים מכתבי הקודש הקשורים בהם, ודגש מיוחד על שרידי הקדושים שהיו בהם בעבר או שעדיין היו קיימים בזמנו של המחבר.
בראשית המסע מנדוויל עובר דרך ממלכת הונגריה בדרכו לקונסטנטינופול.
הוא מזכיר את נהר הדנובה אך אינו מספר על שיט בנהר.
הוא מתאר בהתפעלות רבה את עושרה של קונסטנטינופול, את פארה של כנסיית האיה סופיה ומתאר בפירוט רב את סיפור הצלב האמיתי הקשור בה.
הוא מתאר את יוון כארץ של איים רבים אך בעיקר כדי לספר את גלגולו של שריד מהצלב האמיתי לקפריסין.
מנדוויל מציג כמה מסלולים אפשריים לארץ הקודש.
בדרך הים, מקונסטנטינופול או מנמלי אירופה דרך קפריסין, לצור, עכו, או יפו, או דרך אלכסנדריה ומצרים ומדבר סיני.
לכל אחת מן התחנות בדרך נלווים סיפורים מכתבי הקודש או מהמיתולוגיה היוונית הקשורים בה.
מן התיאורים המפורטים על עוצמתו וממלכתו של השולטן במצרים, והתאור המפורט של מנזר סנטה קתרינה בסיני, אפשר לשער שהמסלול שהנוסע מנדוויל בחר בו היה מקונסטנטינופול, דרך הים למצרים.
על פי סיפורו שהה במצרים זמן רב, הוא מתאר יחסים קרובים עם השולטן בקהיר ומספר שהשתתף במלחמתו של השולטן כנגד הבדואים בסיני.
המחבר מציין שיש גם מסלול דרך היבשה.
מקונסטנטינופול, לדרום אסיה הקטנה הנשלטת על ידי הטורקים, לסוריה ובה העיר הגדולה אנטיוכיה ומשם לירושלים.
אפשרות אחרת, אך גרועה ביותר היא לנסוע דרך גרמניה ופרוסיה וארץ הטטרים שנשלטת על ידי החאן הגדול.
זה מסלול רצוף קשיים ופגעי מזג אוויר ואין בו מזון ראוי.
בחורף המעבר אינו אפשרי בגלל השלג והקרח ובקיץ יש סופות קשות.
המחבר מודה שלא היה בארצות אלה, אך היה ברוסיה ובקרקוב והוא מבקש ממי שיעבור בדרך הזו לספר על כך למען נוסעים אחרים.
בארץ ישראל - ארץ הקודש - מתוארים בפירוט רב כל המקומות הקדושים לנצרות ובעיקר ירושלים ודרך הייסורים של ישו.
הוא מזכיר את קברי המכבים, את שכם, את קבר יוסף, שהיהודים עולים אליו לרגל ואת השומרונים.
מסעו ממשיך לגליל ולכנרת בעקבות סיפור חייו של ישו, וממשיך לדמשק שאותה הוא מתאר כעיר עשירה ומשגשגת.
בחלקו השני של הספר, המתאר את קתאי, הודו, וארצות דמיוניות, אין בעצם סיפור מסע, אלא תיאור של ארצות המזרח במתכונת שהיא גם ספר הדרכה לנוסע וגם סקירה גאוגרפית.
בעוד החלק הראשון בספר הוא בעיקרו ספר הדרכה לעולי רגל, חלקו השני הוא מעין אנציקלופדיה גאוגרפית.
המכיל מידע על הגאוגרפיה, האקלים והצמחייה, על הממלכות ודרך ניהולן, ועל הסוגים השונים של בני האדם, הדתות, האמונות והמנהגים.
העולם של מנדוויל הוא כדורי.
ברור לו שאפשר להקיף אותו - והוא אף טוען שפגש מישהו שעשה זאת.
את שלשת היבשות - אירופה, אסיה ואפריקה - מקיף אוקיינוס עצום ממדים.
במרכזו נמצאת ירושלים, כמו ברוב מפות העולם מימי הביניים - אך ירושלים נמצאת גם בפסגתו.
גן העדן הוא ישות קיימת בעולם של מנדוויל.
הוא נמצא בקצה המזרח הרחוק ומנדוויל טוען שראה את חומותיו המכוסות באזוב.
בתיאור העולם של מנדוויל, כמו במפות אלה, אין התייחסות למרחקים.
למיקום של הערים או הנהרות יש יותר הקשר אידאולוגי וסימבולי ולא הקשרים גאוגרפיים במשמעות המודרנית.
תוך הניסיון לצייר תמונה כוללת של העולם הוא מתמרן בין ידיעות שאסף ושהיו מקובלות בזמנו לבין אגדות ומיתוסים ובעיקר הסיפור המקראי.
כך הוא טוען שארצות המזרח מתחלקות לארבעה גושים השוכנים בין ארבעת הנהרות היוצאים מגן העדן: הפרת והחידקל, הנילוס והטיגריס (שהוא החידקל).במקום אחר אחד מארבעת הנהרות הוא הגנגס.
הוא מזכיר ארצות שלא ביקר בהן, כמו ממלכת פרס הגדולה וממלכת אמזוניה שנשים מושלות בה.
כמו במפות אורביס טרארום, בעולם יש איזון וסימטריה מבחינה גאוגרפית ואקלימית.
כך בדומה לכוכב הצפון העוזר לימאים לנווט בים יש כוכב דומה גם בדרום.
מנדוויל מתבסס על הידע שהיה מקובל בימי הביניים, המחלק את העולם לשבעה אזורי אקלים מקבילים כפי שתארו מקרוביוס במאה ה 5 והאנציקלופדיה של ברותלומאוס אנגליקוס.
בעולם המאוזן וההרמוני אנגליה נמצאת בקצהו הצפוני-מערבי של העולם וארצו של פרסטר ג'ון בקצה הדרומי-מזרחי, ושתיהן נמצאות במרכז שווה מירושלים שהיא מרכז העולם.
מנדוויל, בעקבות אנגליקוס מסביר את השוני בצורתם של האנשים בעולם כתוצאה מהשפעות האקלים.
האנשים החיים באזורים החמים עורם כהה וקומתם נמוכה משל אלה החיים באזורים הקרים.
באלבניה ובאלמניה (כינוי לארצות בצפון) ובאמזוניה שבצפון מזרח האנשים הם בהירים ואילו בהודו, בלוב ובאתיופיה שבדרום הם כהים.
עם זאת, השוני בין בני האדם הוא גם תורשתי ומקורו בסיפורי התנ"ך.
צאצאי יפת שוכנים באירופה, צאצאי שם באסיה, וצאצאי חם באפריקה, והם נושאים עדיין את הקללה שהטיל נח בבנו חם ולכן צבע עורם הכהה הוא ביטוי לפגם מוסרי.
מנדוויל מציין כי בהודו, על אף שהיא שוכנת באזור החם, יש גם אנשים רבים שצבע עורם לבן.
גם המוזרויות שבעולם סימטריות והיצורים המוזרים והמפלצתיים נמצאים במקביל באזורים המרוחקים של העולם.
אנגליה נמצאת בקצה הצפון-מערבי של העולם והודו נמצאת בצד הדרום-מזרחי וכך מתאר מנדוויל עץ פרי מוזר הגדל בקצה המזרחי של הודו.
בתוך הפרי יש בעל חיים קטן, והאנשים אוכלים גם את בעל החיים וגם את הפרי.
מנדוויל רואה בתופעה זו מקבילה לאמונות שרווחו באנגליה על דרכי הריבוי של אווזי הברנקל - הברנטה לבנת-לחי - שהאמינו שהם גדלים על עצים.
התיאור הגאוגרפי בחלקו הראשון של הספר הוא מפורט ובמקרים רבים נכון עובדתית.
כך למשל הוא מתאר את מצרים כארץ צרה וארוכה ושוכנת לאורך נהר הנילוס ומסביבותיה המדבר.
היא נחלקת למצרים העליונה הגובלת באתיופיה ומצרים התחתונה הגובלת בעראביה.
היא כוללת את ארץ רעמסס ואת ארץ גושן.
במזרחה נמצא הים האדום ובמערבה ארץ לוב.
מצפון לה מדבר המגיע עד סוריה.
אורך הארץ הוא 15 ימי הליכה.
בין מצרים ונוביה יש 12 ימי מסע במדבר.
אנשי נוביה הם נוצרים ועורם שחור כשל המורים – בגלל השמש העזה.
והוא מוסיף הערות על הבוטניקה והעתיקות: במצרים יש תפוחים מהסוג שהיו בגן העדן וגם תאנים שנקראים התאנים של פרעה.
במצרים גדל צרי מיוחד אך הוא מודה שלא ראה אותו כי הדרך למקום גידולו הייתה מסוכנת.
הפירמידות הן לדעת המחבר הממגורות שבנה יוסף כדי לאכסן בהן תבואה לשנות הבצורת, על אף שיש מי שטוענים שהן קברים.
תיאור המזרח בספר מפורט מאוד אך אינו קוהורנטי ותמונת המרחב בו אינה ברורה.
הוא מתחיל בהודו, עובר לקתאי שהיא האימפריה המונגולית הכוללת גם את סין, חוזר להודו וטוען שהיא נמצאת אחרי קתאי.
את הודו הוא מתאר כארץ המחולקת לאיים רבים כשבכל אחד מהם יש ממלכה עצמאית.
הוא ממשיך ומתאר עוד ארצות, בעיקר איים הנמצאים ממזרח להודו וכנראה הכוונה לאינדונזיה.
עמים ודתות על פי מנדוויל
מנדוויל מציג את עצמו כנוצרי מאמין המסור בכל מאודו לכנסייה הקתולית.
עם זאת, ביחסו לדתות ולאמונות אחרות שהוא נפגש בהן יש מידה ניכרת של סבלנות ופתיחות.
הדבר ניכר בתיאור מפגשיו עם הכנסיות המזרחיות - הכנסייה הנסטוריאנית או הכנסייה האורתודוקסית, שהוחרמו ונודו בחריפות על יד האפיפיורות.
הוא מספר על הנוצרים השייכים לכנסייה הסורית-אורתודוקסית, והגיאורגית, ומתאר בפירוט את האמונות והמנהגים המיוחדים להם.
הוא מתאר את ההבדלים בין הכנסייה הקתולית שהוא מכנה "האמונה שלנו" לבין הכנסייה האורתודוקסית.
גם בתאולוגיה, גם בקיום הפולחן וגם במבנה הארגון.
הוא מדגיש שהקיסר של ביזנטיון הוא הממנה את הפטריאך, הארכיבישופים והבישופים וכך יש לו שליטה מלאה על הכנסייה.
יחסו לאסלאם בא לידי ביטוי בתיאור שיחות שהוא מספר שהיו לו עם השולטן במצרים.
מנדוויל מתפעל מכך שהשולטן יודע צרפתית ומכיר היטב את ארצות הנוצרים ומנהגיהן.
לדבריו השולטן תיאר את ההתנהגות המופקרת של מאמינים נוצריים שבגללה אלוהים העניש אותם והם הפסידו את הארץ הקדושה.
ייתכן שהשיחות האלה הן המצאה ספרותית המשמשות את המחבר כדי לתאר את דת האסלאם ומנהגיו, כמו קיום מצוות של צדקה וחסד.
יש חוקרים המזהים בהן ביקורת של המחבר על הנוצרים עד כדי כך שהוא רואה את הנוצרים כנופלים מן המוסלמים במוסריותם.
המחבר מתאר בפירוט את מנהגי המוסלמים וחוקיהם ואת קורות הנביא מוחמד.
הוא מדגיש כי הקוראן מכיר בלידת הבתולין ובבשורה למריה, ורואה בישו נביא ושליח האל.
מסיבה זו הוא מאמין כי יש סיכוי שהמוסלמים יתנצרו בעתיד.
מנדוויל אינו חוסך במילות התפעלות בתיאור חצרות השליטים שהוא נתקל בהם במזרח.
הוא מפליג במיוחד בתיאור חצרו של החאן הגדול, השליט של קתאי ומתאר את סדרי השלטון בממלכה הענקית.
החאן מתואר כשליט רב עוצמה שעושרו והפאר הסובבים אותו מדהימים, אך הוא אינו עריץ ברברי אלא ריבון המיטיב עם נתיניו ומנהל ממלכה מאורגנת ומשוכללת, ללא כל השוואה עם מה שניתן היה למצוא בזמנו באירופה הנוצרית.
הוא מספר שהמונגולים האמינו באל עליון ואף התנצרו בעבר, אך אחר כך קיבלו את דת האסלאם.
הוא מתאר את פולחן האלים בהודו ומנהגים שונים כמו פוליגמיה בהשתאות מסוימת אך מבלי להציג עמדה שיפוטית.
אפילו את המנהג לשרוף את גופות המתים (הנהוג בהודו) או להשאיר אותן על ראשי ההרים כדי שעוף השמים יאכל אותם (הנהוג בטיבט) הוא מתאר בפליאה אך לא בגינוי.
מפלצות, קניבלים וארצות מסתוריות ומופלאות
מנדוויל מאריך מאוד בתיאורי העושר המופלא של הודו וארצות המזרח.
יש בהן שפע של אבנים יקרות וזהב והשליטים וגם הנתינים נהנים מכל העושר המופלא הזה.
ככל שהנוסע מרחיק אל המזרח מתרבים סיפורי הפנטזיה.
מתוארות ארצות המאוכלסות בחיות דמיוניות, מפלצות וחברות אנושיות שמנהגיהן חורגים מכל אמות המוסר המוכרות.
בצד תיאור של בעלי חיים ממשיים, אך זרים לתושבי אירופה, כמו ג'ירפות וקרוקודילים, ותאור מפורט של גידולים כמו תבלינים שונים, בארצות הרחוקות נמצאים יצורי אנוש מוזרים, כמו אנשים שראשם נמצא בבית החזה, אנשים בעלי ראש כלב, או אנשים בעלי רגל ענקית שמשמשת להם למחסה מפני השמש.
יצורים דומים, ענקים או ננסים אכלסו אגדות עם ומיתולוגיות מאז ומתמיד.
מנדוויל אינו טוען שפגש בהם אך כמעט ואינו מטיל ספק בקיומם.
באיי הודו הוא פוגש מנהגים מוזרים: באחד האיים מאמינים שסכנה צפויה לגבר השוכב עם אשתו הבתולה ולכן גבר זר מוזמן ל"זכות הלילה הראשון".
באי אחר מאמינים שעדיף לילד למות, מאחר שחיים בעולם הזה יהיו רק סבל והמוות יביא אותו לגן עדן, ולכן מתאבלים כשנולד ילד וחוגגים כשהוא מת.
באי זה האשה מעלה את עצמה למוקד עם מות הבעל.
באיים חיים אנשים גם שאינם נוצרים, אך הם חיים בחסד וביושר.
באחד האיים המלך נבחר לתפקידו הודות לתכונותיו הטובות.
בארצות רחוקות הוא מתאר מנהגים נוראים כמו קניבליזם, גם בתוך המשפחה ואפילו אכילת ילדים, גילוי עריות וחיי מין מופקרים בפרהסיה ללא כל מגבלות.
מנדוויל מתאר בהרחבה ארצות בקצווי התבל שבהן יש דרור לכל הטאבואים והאיסורים החלים על העולם התרבותי.
הוא מתאר ארצות שבהן נשים וגברים הולכים עירומים ללא בושה, אך מסביר זאת באקלים החם מאוד.
במזרח מצויות גם ארצות כמו ארצו של איוב ואמזוניה, שהיא ממלכה של נשים ללא גברים.
ליד הים הכספי עצורים עשרת השבטים הזוממים להחריב את העולם הנוצרי ולחבור עם היהודים, ורק שערי אלכסנדר עוצרים בעדם.
הגרסה שמביא הספר למיתוס של עשרת השבטים האבודים חוברת ליחס השלילי מאוד כלפי היהודים בחלקו הראשון של הספר שבו מודגשת מאוד הטענה שהיהודים אשמים בצליבת ישו.
אי שם במזרח שוכן מקום שהמחבר מכנה "עמק הסכנות".
זהו עמק ששוכנים בו שדים ויש אומרים שהוא קרוב לפתח הגיהנום.
אך העמק מפורסם גם באבנים היקרות שבו ולכן אנשים רבים מתחייבים בנפשם ונכנסים אליו.
המחבר מספר שהוא וחבורת נוצרים נועזים, בהם נזירים, אזרו אומץ ונכנסו לעמק.
14 איש נכנסו לאזור הסכנה - ורק תשעה חזרו.
המחבר אינו מפרט מה עלה בגורלם !
הם הביאו עמם זהב ואבנים יקרות אך מנדוויל טוען שלא נגע בהם, מאחר שבאו מארץ השדים...
אך במזרח שוכנת גם ארצו המופלאה של פרסטר ג'ון.
המלך פרסטר ג'ון הוא נוצרי וכך גם רבים מנתיניו.
גלי הים לחופה הם חול ולא מים, ושני נהרות של אבנים יקרות זורמים אליה 3 ימים בשבוע, וצינורות מביאים אליה דבש ויין.
מזרחה לארצו של ג'ון שוכן גן העדן שבו חיו בזמנו אדם וחווה.
הוא מוקף חומה ואין אפשרות לחדור אליו.
מיקום הממלכה הנוצרית של פרסטר ג'ון ליד גן העדן מעצים את כוחה של הנצרות, וגם מעצים את התקווה שבעזרתו של מלך אדיר זה יש לנוצרים תקווה לחזור ולכבוש את ארץ הקודש.
המגלים והכובשים הראשונים של אמריקה כמו קולומבוס, דייגו ולאסקס דה קואיאר וסר וולטר ראלי יצאו בהשראת ספרו של מנדוויל בעיקר כדי למצוא זהב ואוצרות.
הם ואחרים, קיוו לגלות גם את ממלכת האמזונות וגם את עשרת השבטים האבודים, שעל מיקומם בקצווי תבל העיד סר ג'ון מנדוויל.
מספור הוא התהליך של התאמת מספרים ייחודיים לעצמים בקבוצה נתונה.
כתיבת המספור נעשית בדרך כלל בספרות הודיות-ערביות המקובלות בכתיבת מספרים, אך לעיתים משמשות לכך ספרות רומיות, ובקרב דוברי עברית משמשות לכך לעיתים ספרות עבריות (למשל במספור השנים בלוח העברי).
שיטת מספור פשוטה ונפוצה היא מתן מספרים עוקבים החל מ-1. דוגמאות:
מספור סעיפיו של חוק חדש.
מספר או"ם: מספר בן ארבע ספרות לציון חומרים מסוכנים בעת הובלתם.
מקובל פחות מספור המתחיל מ-0 .
במספור איברים של מערך יש שפות תכנות המתחילות את המספור מ-1, ואחרות המתחילות את המספור מ-0.
לסימון מסמכים במספור עוקב, לשם הבחנה ביניהם או לשם ציון סדר קבלתם, ניתן להשתמש בנומרטור – מכשיר שמציג מספר, וכל לחיצה עליו מקדמת למספר העוקב.
בתרמודינמיקה נוסחו חוקים שקיבלו את השמות החוק הראשון של התרמודינמיקה, החוק השני של התרמודינמיקה והחוק השלישי של התרמודינמיקה.
כאשר לאחר מכן נוסח חוק שנחשב לבסיסי יותר משלושה אלה, הוא קיבל את השם חוק האפס של התרמודינמיקה.
המאמינים באמונה הטפלה שהמספר 13 מביא מזל רע נוהגים לדלג על מספר זה בעת מספור עוקב.
כאשר המספור נעשה לפי תבנית מסוימת, הוא אינו נעשה במספרים עוקבים.
מספר זהות בישראל כולל ספרת ביקורת, ולכן מספרי זהות אינם עוקבים.
מספר הזהות אמור להיות חסר משמעות, כלומר לא להסגיר מידע כלשהו על בעליו של מספר זה.
בעת הקביעה הראשונית של מספר הזהות לתושבי המדינה נוצר קשר בין המספר ובין המקום שבו נפקד האדם, כתוצאה של תהליך הפקידה.
מקרה נוסף קרה כאשר בהחלטה מינהלית נקבע שלילדים שאומצו בחו"ל יינתן מספר זהות המתחיל בספרה ידועה.
החלטה זו גרמה לנזק רב, משום שספרה זו חשפה מידע על הילד שבדרך כלל נהוג להצניעו.
כאשר התברר הנזק בוטלה התקלה, וסדרת מספרים זו ניתנה גם לילדים לא מאומצים, כדי להביא לביטול משמעותה.
לוחית רישוי לרכב בישראל ניתנים לפי תבנית (המשתנה מפעם לפעם) ואינם עוקבים.
מספר טלפון: מורכב מקידומת טלפון בינלאומית, אזור חיוג ומספר מזהה בתוך אזור החיוג.
מספר חשבון בנק: מורכב בישראל משלושה רכיבים: מספר בנק (שתי ספרות), מספר סניף (שלוש ספרות) ומספר חשבון בסניף (עד תשע ספרות).
מיקוד: מספר מזהה של בניין את קבוצת בניינים לשם משלוח דואר.
בישראל המיקוד הוא בן שבע ספרות.
מספור כבישי ישראל: כבישים ארציים ראשיים מקבלים מספר בן ספרה אחת, כבישים בין-עירוניים מקבלים מספר בן שתי ספרות, כבישים אזוריים מקבלים מספר בן שלוש ספרות וכבישים מקומיים מקבלים מספר בן ארבע ספרות.
מסת"ב (ראשי תיבות של "מספר ספר תקני בינלאומי"): מספר מזהה למהדורה של ספר.
מספר CAS: מספור, שניתן על ידי שירות התקצירים בכימיה, של כל חומר שתואר בספרות המקצועית.
מספר E: מספר בן שלוש או ארבע ספרות (החל מ-100) לסימון תוספי מזון.
במספר בן שלוש ספרות, ספרת המאות מציינת את התחום הראשי אליו משתייך תוסף מזון זה.
הספרה 1, למשל, מציינת צבע מאכל, הספרה 2 מציינת חומר משמר וכו'.
תאריך בלוח שנה מורכב בדרך כלל משלושה רכיבים של מספור עוקב: שנה, חודש, יום בחודש.
בלוח הגרגוריאני השלשה היא: ספירת הנוצרים, מספר בטווח 1–12, מספר בטווח 1–31. בלוח העברי השלשה היא: מניין השנים בלוח העברי, שם החודש, מספר בטווח 1–30 (בדרך כלל בספרות עבריות).
גרסאות של תוכנה נהוג למספר ברמות אחדות (גרסה ראשית, תת-גרסה, תת-תת-גרסה וכו').
במסגרת גישה זו, מספרה של אחת מכרסאות הדפדפן גוגל כרום הוא 85.0.4183.102. מדען המחשב דונלד קנות' ממספר את הגרסאות של תוכנת Metafont כך שילכו ויתקרבו ל-e: גרסה 2, גרסה 2.7, גרסה 2.71, וכו'.
מספין טפסה (נולד ב-26 בנובמבר 2001 באתיופיה) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אווסה סיטי מליגת העל האתיופית ובנבחרת אתיופיה.
טפסה משחק החל משנת 2018 בקבוצה הבוגרת של אווסה סיטי מליגת העל האתיופית.
ב-4 באוגוסט 2019 ערך טפסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה, בניצחון 4-3 על נבחרת ג'יבוטי במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות לשנת .
מספיק טוב היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת למבוגרים מסוגת הקומדיית מצבים שנוצרה על ידי ג'יי.
קווינטל, שגם מדבב את אחת הדמויות הראשיות (ג'וש).
עונתה הראשונה עלתה לשידור ב-9 ביולי 2020 ב-HBO Max.
עונתה השנייה עלתה לשידור ב-25 בפברואר 2021. עונתה השלישית עלתה לשידור ב-7 באפריל 2022. ביולי 2022 הסדרה בוטלה אחרי ששודרו שלוש עונות.
בישראל הסדרה נרכשה לשידור על ידי נטפליקס.
החוויות המשעשעות של זוג צעיר, ג'וש ואמלי, שמגדלים את בתם הקטנה קנדיס, ושל צמד חבריהם הגרושים, אלכס ובריג'ט, בעיר לוס אנג'לס.
העלילות הן בעלות אופי קומי אבסורדי או מוקצן.
למשל בפרק "ג'וש הגזור" , אחרי שג'וש מרים את בתו וחש כאב בגב נאמר לו שהוא צריך להתחיל להתאמן על מנת להתחזק אז הוא מצטרף לחדר כושר, הופך לשרירי ברמה מופרכת ומפתח אובססיה לתחום הכושר שגורמת לו להזניח את בתו שעבורה החל להתאמן.
רוב הפרקים מורכבים משתי עלילות נפרדות כשכל אחת מהן מהווה סיפור עצמאי.
ג'ושעה "ג'וש" סינגלטון - (ג'יי.
בעלה של אמלי, אביה של קנדיס, עובד בחברה להתקנת מסכי טלוויזיה.
אמלי רמירז - (גבריאלה וולש).
אשתו של ג'וש, אמא של קנדיס, עובדת עבור תאגיד מזון.
קנדיס סינגלטון-רמירז - (ג'סיקה דיצ'יקו).
בתם הקטנה של ג'וש ואמילי, לומדת בבית ספר יסודי.
אלכס דורפנברגר - (ג'ייסון מנטזוקאס).
החבר הכי טוב של ג'וש, בעלה לשעבר של ברידג'ט, עובד כפרופסור בקולג' קהילתי.
בריג'ט יושידה - (קימיקו גלן).
החברה הכי טובה של אמילי, אשתו לשעבר של אלכס.
היא משפיענית של מדיה חברתית יפנית-אמריקאית וזמרת במשרה חלקית בלהקה עם אמילי.
רנדל "רנדי" ווטסון - (ג'יימס אדומיאן).
בנה המאומץ של פרל ומנהל המתחם שבבעלותה.
פרל ווטסון - (דניאל ברוקס).
שוטרת בגמלאות, בעלת המתחם שבו מתגוררות הדמויות הראשיות, האמא המאמצת של רנדל.
הסדרה אושרה להפקה במאי 2017 והייתה אמורה לעלות לשידור ברשת TBS, אך באוקטובר 2019 הוכרז שהסדרה תעלה ב-HBO Max.
מספור בקר היא מערכת פילולוגית המהווה את צורת הציטוט הסטנדרטית ליצירותיו של אריסטו.
המערכת מבוססת על מספרי העמודים המשמשים במהדורת האקדמיה הפרוסית למדעים של יצירותיו השלמות של אריסטו Aristotelis Opera edidit Academia Regia Borussica.
מערכת המספור נקראת על שם עורך אותה מהדורה, הפילולוג הגרמני אוגוסט עמנואל בקר .
מכיוון שהאקדמיה בה פעל בקר הייתה ממוקמת בברלין, המערכת מכונה לעיתים גם מספור ברלין.
לדוגמה, מספור בקר המציין את תחילת האתיקה הניקומכאית של אריסטו הוא 1094a1, התואם לעמוד 1094 במהדורה של בקר, עמודה ראשונה (עמודה a), שורה 1.
כל המהדורות המדעיות והתרגומים המודרניים של אריסטו משתמשים במספור בקר, בנוסף או במקום מספרי עמודים.
חוקרים בני זמננו הכותבים על אריסטו משתמשים במספור בקר כך שהקוראים יוכלו לבדוק את הציטוטים של המחבר מבלי להשתמש באותה מהדורה או תרגום שהמחבר השתמש בהם.
בעוד מספורי בקר הם השיטה השלטת המשמשת להתייחסות ליצירותיו של אריסטו, תאולוגים קתולים או תומיסטים משתמשים לעיתים קרובות בשיטת ההתייחסות של ימי הביניים לפי ספר, פרק ומשפט, אם כי בדרך כלל בנוסף למספרי בקר.
שיטות מקבילות למספור בקר הן "עימוד סטפנוס" להתייחסות ליצירותיו של אפלטון, ומספור דילס-קרנץ לפילוסופיה קדם-סוקרטית.