tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השיר "Clotilda's on fire", באלבומה של שמקיה קופלנד משנת 2020, עוסק בספינה ובמטען האנושי שלה.
רבי קָלוֹנִימוּס בן משה (מכונה גם קלונימוס מלוקה וקלונימוס הזקן; נולד סביב שנת 950) היה מורה הלכה ופייטן בן המאה ה-10 אשר נולד בצפון איטליה ופעל בלוקה או ברומא.
קלונימוס בן משה היה בנו של משה בן קלונימוס ואביו של משולם בן קלונימוס.
עם זאת, יש הסבורים שהוא פעל בלוקא.
קלונימוס נודע כמורה הלכה, ואף רבנו גרשום נהג להתייעץ עמו בענייני הלכה, תוך שהוא מתאר אותו כפייטן וכחכם הלכה גדול.
12 מתשובותיו מקובצות ב"תשובות גאונים קדמונים" שנדפס על ידי דוד קסל.
כאמור הוא מתואר כפייטן, ורבי אלעזר מגרמייזא מייחס לו את הפיוט "מלכותו בקהל עדתי".
צונץ אף קבע שהוא מחברה של סדרת הרהיטים ליום הכיפורים על הפסוק "מי לא יראך", אך יש המפקפקים ביחוס זה.
קלונימוס ובנו משולם נזכרו בתוספות ובפירוש רש"י לתלמוד.
לדעת רוב החוקרים רבי משולם הגדול הוא בנו של קלונימוס בן משה.
קלומיפן (ידוע גם כ-קלומיד או איקאקלומין) היא תרופה המשמשת לטיפול באי-פוריות אצל נשים הסובלות מבעיות בביוץ , כולל אלו עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות.
תופעות הלוואי השכיחות למשתמשות בתרופה כוללות כאבי אגן וגלי חום.
תופעות לוואי אחרות יכולות לכלול שינויים בראייה, הקאות, בעיות שינה, סרטן השחלה ופרכוסים.
התרופה לא מומלצת לנשים עם מחלת כבד או דימום וגינלי מסיבה לא ידועה ולא לנשים בהריון.
קלומיפן נמצאת במשפחת התרופות המודולריות הפועלות על קולטני האסטרוגן הסלקטיביים והיא תרופה לא סטרואידית.
היא פועלת בגרימת שחרור GnRH על ידי ההיפותלמוס, ולאחר מכן גונדוטרופין מבלוטת יותרת המוח הקדמית.
קלומיפן אושר לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1967. הוא נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, תחת הקטגוריה "מעוררי ביוץ".
הצגת התרופה החלה את עידן טיפולי הפוריות.
קלומיפן נמצאה גם כבעלת יכולת חזקה להגביר או לשחזר את רמות הטסטוסטרון אצל גברים היפוגונאדליים.
קלומיפן היא אחת מכמה חלופות לגירוי הביוץ אצל אלו הסובלות מהפרעת פוריות עקב אי ביוץ או הפרעות בביוץ.
חסרות הוכחות לשימוש בקלומיפן באלה שאינן פוריות ללא סיבה ידועה.
במקרים כאלה, מחקרים הבחינו בשיעור הריון קליני של 5.6% למחזור עם טיפול בקלומיפן לעומת 1.3%-4.2% למחזור ללא טיפול בתרופה.
קלומיפן שימש יחד עם טיפולי פוריות אחרים כדי להגדיל את שיעורי ההצלחה של שיטות אחרות.
קלומיפן משמש לעיתים לטיפול בהיפוגונדיזם של גברים כחלופה לטיפולים מחליפי טסטוסרון .
נמצא כי הוא מעלה את רמות הטסטוסטרון פי 2 עד 2.5 בגברים היפוגונאדליים.
קלומיפן מורכב משני סטריאואיזומרים בשיעור זהה: אנקלומיפן וזוקלומיפן .
לזקלומיפן יש תכונות פרו-אסטרוגניות, ואילו אנקלומיפן הוא פרו-אנדרוגני, כלומר הוא מקדם ייצור טסטוסטרון באמצעות גירוי של ציר ה-HPG .
מסיבה זו, נמצא כי איזומר אנקלומיפן מטוהר יעיל פי שניים בהגברת הטסטוסטרון בהשוואה לתערובת הסטנדרטית של שני האיזומרים.
בנוסף, לאנקלומיפן יש זמן מחצית חיים של 10 שעות בלבד, אבל לזוקלומיפן יש זמן מחצית חיים בסדר גודל של מספר ימים עד שבוע, כך שאם המטרה היא להגביר את הטסטוסטרון, נטילת קלומיפן רגילה עשויה לייצר הרבה יותר השפעות פרו-אסטרוגניות מתמשכות מאשר השפעות פרו-אנדרוגניות.
הוא נמצא שימושי בטיפול במקרים מסוימים של גינקומסטיה, אך הוא אינו יעיל כמו טמוקסיפן או רלוקסיפן.
בשל זמן מחצית החיים הארוך שלו, ניתן לזהות זוקלומיפן בשתן לפחות 261 ימים לאחר הפסקת הטיפול
בגלל הפוטנציאל שלו להגברת הטסטוסטרון, קלומיפן אסור לשימוש על ידי ספורטאים תחרותיים, הן בתחרות ומחוצה לה, על ידי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט, ללא אטיולוגיה אורגנית של היפוגונדיזם ראשוני .
קלומיפן שימש ביעילות כדי לשחזר ספרמטוגנזה אצל טרנסג'נדריות המעוניינות להביא ילדים ביולוגיים.
השפעתו של טיפול הורמונלי נשי על הפוריות אינה ברורה, אך ידוע שהוא יכול למנוע ייצור זרע.
התוויות נגד התרופה כוללות אלרגיה לתרופות, הריון, בעיות כבד, דימום נרתיקי לא נורמלי מסיבות לא ברורות, ציסטות בשחלות מלבד אלו הנובעות מתסמונת השחלות הפוליציסטיות, בעיות לא מנוהלות באדרנל או בבלוטת התריס וגידולים בבלוטת יותרת המוח.
התופעת הלוואי הנפוצה ביותר הקשורה לשימוש בקלומיפן (מעל 10% מהאנשים) היא הגדלה הפיכה של השחלות.
תופעות פחות שכיחות (1-10% מהאנשים) כוללות תסמינים חזותיים (ראייה מטושטשת, ראייה כפולה, ראיית עצמים צפים, פוטופוביה, סקוטומטה ), כאבי ראש, הצטמקות כלי דם, רגישות לאור והתכווצות אישונים, דימום רחמי חריג.
תופעות לוואי נדירות (<1% מהאנשים) כוללות: רמה גבוהה של טריגליצרידים בדם, דלקת כבד, התקרחות זמנית ו/או תסמונת גירוי יתר שחלתי.
קלומיפן יכול להוביל לביוץ מרובה, ומכאן להגדיל את הסיכוי לתאומים (10% מהלידות, במקום 1% באוכלוסייה הכללית) ושלישיות.
נראה ששיעורי מומים מולדים והפלות לא משתנים עם השימוש בקלומיפן לפוריות.
קלומיפן נקשר עם הפרעות בכבד וכמה מקרים של רעילות בכבד .
כמה מחקרים העלו כי קלומיפן בשימוש במשך יותר משנה עלול להגביר את הסיכון לסרטן השחלה.
זה יכול להיות המקרה רק אצל מי שמעולם לא נכנסה להריון.
מחקרים שנערכו לאחר מכן לא הצליחו לתמוך בממצאים אלה.
הוכח כי קלומיפן קשור לסיכון מוגבר למלנומה ממאירה ולסרטן בלוטת התריס.
בישראל היא משווקת תחת השמות: איקאקלומין, כלומיד, קלומיפן, סרפפר, אובה־מיט, כלומיפן מדו.
קלומיפן שימש כמעט אך ורק להשראת ביוץ בנשים לפני גיל המעבר, ונחקר באופן מוגבל מאוד בנשים לאחר גיל המעבר.
קלומיפן נחקר לטיפול ומניעה של סרטן השד, אך בעיות של רעילות הובילו לנטישת התוויה זו, כמו גם גילוי הטמוקסיפן.
בדומה לתרופה טריפרנול הקשורה לה מבחינה מבנית, קלומיפן ידועה כמעכבת את האנזים דהידדרוכולסטרול רדוקטאז 24 ומגבירה את רמות הדסמסטרול במחזור, מה שהופך אותו לשלילי לשימוש ממושך בסרטן השד בשל הסיכון לתופעות לוואי כמו קטרקט בלתי הפיך.
קלורוזאוריה (שם מדעי: Coelurosauria, מבוטא באנגלית: צלורוזאוריה) היא קבוצה של דינוזאורים מתת-סדרת התרופודה אשר ממנה התפתחו העופות.
זוהי הקבוצה הגדולה ביותר של התרופודים.
בני קבוצה זו היו דו-רגליים בעלי לסתות גדולות והם נפוצו בכל רחבי העולם.
חלקם היו קטנים מאוד כמו הקומפסוגנתוס ואחרים היו גדולים מאוד כשהגדול מכולם היה הטירנוזאורוס רקס שהגיע לאורך 12 מטר.
הם התפתחו לראשונה בתור היורה לפני 165 מיליון שנה ונכחדו עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה.
ככל הנראה חלק ממיני קבוצה זו פיתחו מעטה נוצות והחלו לפתח מאפיינים המתאימים לתעופה.
דינוזאורים אלה התפתחו לעופות הראשונים.
רבי קלונימוס קלמיש שפירא - האדמו"ר מפיאסצנה (י"ד בתמוז ה'תרמ"ט - ה' בחשוון ה'תש"ד; 13 ביולי 1889 - 3 בנובמבר 1943) היה אדמו"ר שפעל בפולין בין שתי מלחמות העולם.
נודע כהוגה חסידי דגול והתפרסם בזכות חיבוריו החדשניים בתחום החינוך החסידי, בהם "חובת התלמידים".
בתקופת הכיבוש הגרמני הנאצי שהה בגטו ורשה והמשיך לדרוש לקהל חסידיו.
את דרשותיו העלה על הכתב והן נמצאו לאחר המלחמה והתפרסמו בספר "אש קודש".
נולד בגרודזיסק מזובייצקי שבפולין, לחנה ברכה שטרנפלד (בתו של האדמו"ר חיים שמואל מחנצ'ין) ולרבי אלימלך שפירא מגרודזיסק, בדור השישי, לצאצאי המגיד מקוז'ניץ ורבי אלימלך מליז'נסק.
נקרא "קלונימוס קלמיש" על שם סבו מצד אמו (בעל המאור ושמש).
התייתם מאביו בגיל 3 וגדל אצל סבו, רבי חיים שמואל מחנצ'ין ובהמשך אצל חמיו ואחיינו, רבי ירחמיאל משה הופשטיין האדמו"ר מקוז'ניץ, בן אחותו (למחצה) הגדולה, שרה דבורה, וצאצא מצד אביו למגיד מקוז'ניץ.
בגיל 16, בשנת 1905, נישא לרחל חיה מרים הופשטיין, בתו של רבי ירחמיאל משה.
לאחר נישואיו המשיך לגור אצל חמיו, ממנו למד את תורת החסידות, ובפרט את דרך חסידות קוז'ניץ וחסידות קרלין (שחותנו הושפע ממנה, דרך אביו החורג, רבי אשר מסטולין).
רבי קלונימוס, רכש ידע רפואי וידע לנגן בכינור.
בשנת 1909 (בגיל 20) נפטר חמיו והוא החל לכהן באדמו"רות בפיאסצנה, עיירה קטנה מדרום לוורשה, כשמצטרפים אליו מחסידי אביו וחותנו.
לאחר מספר שנים, בשנת 1913, הוכתר גם לכהן ברבנות פיאסצנה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נלכד הרב שפירא בוורשה, המכותרת על ידי הגרמנים.
בהפגזות נהרגו בנו, כלתו וגיסתו, וזמן קצר לאחר תחילת הכיבוש הגרמני מתה גם אמו.
למרות האסון האישי, ולמרות הצרה הכללית, סירב האדמו"ר להצעות בריחה שונות שהופנו אליו, בטענה "אינני עריק", "אין בדעתי לנטוש את החזית, ובפרט שאיני יכול להיפרד מיהדות פולין".
האדמו"ר עשה מאמצים רבים בגטו לשמור על מסגרת החיים היהודיים.
כך, למשל, עשה מאמץ עליון לאפשר גישה של נשים למקווה טהרה, לקיים את מסגרת החגים - אפיית מצה בפסח, וכדומה, קיום ברית מילה ועוד.
הרב שפירא מוזכר במספר יומנים וספרי זכרונות.
הדרשות שאמר בפני חסידיו קובצו לספרו הידוע ביותר - "אש קודש".
כמו רבנים אחרים בגטו גם הרב שפירא עבד בבית החרושת שולץ, שנוהל על ידי אברהם הנדל.
האדמו"ר ניצל מן הגירוש הגדול למחנה ההשמדה טרבלינקה ביולי 1942, בשל היותו עובד חיוני (בגירוש נספתה בתו של האדמו"ר).
לאחר מרד גטו ורשה, באפריל 1943, גורש הרבי עם היהודים שנותרו בחיים למחנה הריכוז טרווניקי, ליד לובלין.
האדמו"ר נרצח בנובמבר 1943, יחד עם שאר יהודי המחנה, במסגרת מבצע "חג הקציר" (Erntefest) שערך האס אס.
אחיו הצעיר היה הרב ישעיהו שפירא, "האדמו"ר החלוץ", ממייסדי "הפועל המזרחי", ואביהם של השר יוסף שפירא ושל האדמו"ר רבי אלימלך שפירא.
בנו של רבי אלימלך, רבי קלמן מנחם, הוא רב בית הכנסת "אש קודש" שהוא יסד ברמת בית שמש.
רבי קלונימוס בלט בהגותו ומשנתו החסידית.
דברי תורתו היו מעין דרשות, המבארות את משנת חסידות, והגות חסידית אקטואלית.
הוא חיבר מספר ספרים, אשר בשונה מספרי החסידות המקובלים מחוברים כתבנית, פרק אחר פרק, כחיבור הדרכה בדרכי החסידות.
רבי קלונימוס התמקד במיוחד בחינוך בני הנוער, ובספריו הוא פיתח שיטת חינוך בראי החסידות, שבה הוא מנסה להנחיל בין היתר, את עבודת החסידות, המורכבת מחשיבה ורגשות עמוקים, לבני נוער צעירים.
במשנתו החסידית הוא שילב בין תורות חסידות קוז'ניץ, חסידות קרלין וחסידות חב"ד.
הדגיש גם ענייני בין אדם לחברו.
הרב שלמה קרליבך סיפר שאמר לתלמידיו: "הדבר הכי גדול בעולם זה לעשות טובה למישהו אחר".
חובת התלמידים - הדרכה בעבודת ה', מיועד בעיקר לתלמידים צעירים.
היחיד שיצא בחייו לרבים (ורשה תרצ"ב).
המחבר פונה אל התלמיד ומשכנעו ללמוד, להתמיד ולהתפלל ולגלות את נפשו.
דרישתו מהתלמיד היא ליצור מודעות למעשים ונטילת אחריות עליהם כאשר המוטו המרכזי הוא: 'אתה המחנך של עצמך'.
הכשרת האברכים - הדרכה בלימוד וחסידות לבני ישיבות.
ספר זה מהווה המשך ישיר לחובת התלמידים ומהווה 'הדרכה לתלמידים מתקדמים'.
בספר מלמד רבי קלונימוס על חשיבותה של ההתרגשות בעבודת ה', ונותן כלים מעשיים ובהם שימוש בדמיון מודרך כיצד ניתן להגיע להתרגשות כזו.
הוא מבסס את כל עבודת החסידות על היסודות הללו, אך אומר שאין זה נוגע רק לחסידות ולחסידים, כי אם לכל יהודי המקיים תורה ומצוות.
צו וזירוז - יומן רוחני אישי, לקט של הגיגים קצרים שרשם.
הגיגים אלו כוללים רגשות, רעיונות חסידיים, רעיונות הדרכה, ותיאור לבטי נפש עצמיים.
יצא לאור כנספח להכשרת האברכים.
חובת האברכים - ספר המשך להכשרת האברכים שאבד בתקופת השואה.
לדעת דניאל רייזר (במבוא לספרו 'דרשות משנות הזעם'), נרצח האדמו"ר לפני שהספיק לכתוב את הספר.
מבוא השערים - הקדמה לספרו האבוד "חובת האברכים", בו הוא ממשיך לפתח את משנתו החינוכית ברמה גבוהה יותר.
בני מחשבה טובה - קונטרס העוסק בכללים להקמת חבורה לעבודת ה'.
הספר מתמקד בעיקר בטיהור המחשבה ומיקודה ככלי מרכזי בחייו של חסיד.
אש קודש - דרשות חיזוק שנתן האדמו"ר במשך ימי השואה.
ספר זה נכתב בזמן השואה ומחברו נתן לו את הכותרת חידושי תורה משנות הזעם ת"ש–תש"א–תש"ב.
מהדורה מדעית יצאה בההדרת דניאל רייזר בשם דרשות משנות הזעם, ירושלים תשע"ז, שני כרכים.
מהדורה זו נערכה על פי כתב היד המקורי הנמצא בארכיון רינגלבלום.
הכרך השני כולל מהדורת פקסימיליה שבה, לצד צילום צבעוני של כתב היד, מופיע תיעתוק בארבעה צבעים המבחינים בין שכבות ההגהות שכתב המחבר.
דרך המלך - ספר דרשות על פרשות השבוע (בין השנים 1925–1938), בו נקבצו דרשותיו בין שתי מלחמות העולם, אשר אמר בתפקידו כאדמו"ר, ובהן ביטא את רגשותיו והלך מחשבתו.
בדרשותיו משתמש רבי קלונימוס בתובנותיו ורגישותו הפסיכולוגית, לשם הדרכה רוחנית, שנועדה להביא את האדם לקרבה רבה ככל האפשר לאל.
השפה שלו בהירה, והוא מרבה להשתמש בדימויים והסברים.
לרבי קלונימוס היה קו אקזיסטנציאלי חזק, שבא אצלו לידי ביטוי תמיד בלבוש יהודי.
כך, למשל, בדרשה שלו לפסח, מתאר רבי קלונימוס את מצבו השכיח של האדם בחיים כ"אסקופה הנדרסת למאורעות העולם", כשמצבו הנפשי משמש ראי למה שבא אליו מבחוץ.
כנגד כך, האדמו"ר מציב את ה"עצמות", המהות הפנימית של האדם, והיכולת שלו להיות מרכז כובד בעולמו.
העצמות הזאת כרוכה אצל רבי קלונימוס בהתגלות ובלימוד, כשהיא לא יכולה להיות מנותקת מהאל, באותה מידה בה ההתגלות והלימוד לא יכולים להיות מנותקים ממנה.
בנספחי ספר זה מובאת רשימה מזיכרון של תלמיד בה מתוארת טכניקה המיועדת להביא למצב נפשי המכונה "השקטה", שהוא למעשה תהליך לריקון השכל ממחשבות.
התהליך שהוא מתאר דומה לתהליך מקובל בתרגול בשיטות מדיטציה, אולם בשונה מהן אין האדם מחפש בו אינוּת מחשבה או ריקונה מכל וכל, אלא השקטת המחשבות לצורך התחברות לבורא דרך פסוקים ודברי קירוב בנחת.
בראשית המאה ה-21 נחלקו לשם והרשקוביץ באשר לשאלת היסוד המיסטי במשנתו של רבי קלונימוס.
בעוד לפי לשם הרבי הוא מיסטיקן, בדומה למודלים של הקבלה הנבואית מימי הביניים, תוך התאמה תוכנית למשנת החסידות ולמודרנה, הרי שלפי הרשקוביץ הוא מתאפיין באקזיסטנציאליזם מיואש, ובתפיסה פאן-אנתיאיסטית שאיננה מותירה מקום לחוויה מיסטית אותנטית.
כיום חסידות פיאסצנה אינה פעילה כקהילה.
לאחר פטירת האדמו"ר רבי אלימלך שפירא מתל אביב הוכתר בנו הרב קלמן מנחם שפירא המתגורר בבית שמש, כממשיך השושלת, במעמד הרב הראשי הרב ישראל מאיר לאו ונציגי המשפחה ונציגי חסידות פיאסצנה.
הרב שפירא מדפיס את ספרי החסידות ומנהל קהילה בבית הכנסת "אש קודש" בבית שמש.
בשבתות ובתאריכים חשובים הוא מנהל "טיש".
מורשתה של חסידות פיאסצנה הועברה גם על ידי הרב נתנאל רדזינר, תלמידו של הרב קלונימוס, שהקים את הארגון "מרכז אש קודש", המקיים שיעורי חסידות לבחורים ואברכים.
הארגון הוקם בבני ברק, ובהמשך הוקמו סניפים גם באלעד, בביתר עילית ובבית שמש.
הוא הקים גם קרן להדפסת ספרי בית קוז'ניץ.
תלמידיו שעלו לקריית אתא על פי בקשתו, הקימו לאחר השואה בית הכנסת על שמו ברחוב העצמאות 100 בקרית אתא.
כיום בית הכנסת שופץ על ידי חסידות ברסלב והוא נקרא בית הכנסת פיסצנה - ברסלב.
היישוב אש קודש שבמועצה האזורית מטה בנימין נקרא על שם ספרו.
בנו הרב אלימלך בן ציון חתן האדמו"ר רבי שלמה חיים מבולחוב, נפצע אנושות, בי"ג תשרי בשנת ת"ש, בזמן הפצצות הגרמנים על ורשה, בזמן כיבוש פולין.
הוא הובא אל בית החולים ומת מפצעיו לאחר מכן בתאריך ט"ז תשרי, חג שני של סוכות.
בזמן שהוא שהה בבית החולים, האדמו"ר היה ליד מיטתו.
מכיוון שפטירתו התרחשה ביום טוב שני, האדמו"ר לא נהג מנהג אבלות ואף לא הביע צער, ורק לאחר צאת השבת שהייתה סמוכה לחג, החל בוכה.
בעת שבנו היה בבית החולים פצוע, אשתו של אלימלך בן ציון ואחות אמו נהרגו בהפצצה נוספת שהתרחשה בשערי בית החולים.
בתו רעכיל יהודית, אשת הרב יחזקאל הכהן רבינוביץ בן רבי שלמה אלימלך אב"ד זאבירצה (בן רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ מקרימלוב וחתן רבי יחזקאל מראדומסק).
קלונימוס (קלמן) וולף (זאב) ויסוצקי (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: וויסאָצקי; ברוסית: Вульф Янкелевич (Калман-Вольф, Калонимус Вольф) Высоцкий; 8 ביולי 1824 – 24 במאי 1904, מוסקבה) היה מייסד חברת תה ויסוצקי, נדבן יהודי ועסקן בתנועת חובבי ציון ברוסיה.
ויסוצקי נולד בעיירה זאגר בליטא (אז באימפריה הרוסית), בן להורים עניים.
הוא קיבל חינוך מסורתי, והתפרנס תחילה ממסחר בתבואה.
למד בישיבת וולוז'ין והתקרב גם לרבי ישראל מסלנט, מחולל תנועת המוסר.
בשנת 1849 ייסד במוסקבה את חברת "תה ויסוצקי".
עשה הון רב בעסקיו, וכונה "מלך התה של רוסיה".
בשנת 1903 הוא שלט ב-35% משוק התה ברוסיה.
הוא קיבל תואר "אזרח כבוד של מוסקבה" ו"סַפָּק חצר הצאר".
לצד עסקיו הנרחבים, השקיע הרבה מזמנו וכספו לתמיכה במוסדות יהודיים ובעיקר בסופרים ואנשי רוח יהודיים.
היה קשור ביותר לאחד העם, ולכבודו ייסד ותמך בירחון 'השילוח'.
אחד העם, שערך את 'השילוח', גם ניהל את הסניף הלונדוני של חברת תה ויסוצקי בשנים 1907–1921.
בשנת 1884 השתתף בוועידת קטוביץ ונבחר לחבר בהנהלה.
ב-1885 ביקר בארץ ישראל, קרא להתיישבות יהודים בערים הערביות, ובעקבות זאת החלו יהודים להתיישב בלוד, בשכם ובעזה.
במסגרת הביקור, מינה ויסוצקי אברהם מויאל לנציג חובבי ציון בארץ.
בביקור זה שירתו פנחס מאירי, מראשוני המושבה פתח תקווה.
בצוואתו הוריש ויסוצקי את חלקו בחברת התה ויסוצקי בסך מיליון רובל למטרות צדקה.
בהשתדלותו של אחד העם שהיה אחד מהאפוטרופסים על העיזבון, הוחלט ב-1908 להקדיש 100,000 רובל ממנו לייסוד הטכניון העברי בחיפה.
על שמו נקרא רחוב ויסוצקי בצפון תל אביב.
אישה: קיילה צביה ממשפחת אברמזון
חנה ליבה נשואה ליוסף צייטלין
ליבה מריים נשואה לאוסיפ גברונסקי
רחל פריידה נשואה לרפאל גוץ
בנם, מיכאיל גוץ (רוס'), היה ממייסדי המפלגה הסוציאל-רבולוציונית ברוסיה.
דוד נשא לאישה את אנה
רבי קָלוֹנִימוּס ממגנצא ("בן רבנא משולם בן רבנא קלונימוס בן רבנא משה בן רבנא קלונימוס") חי ופעל בתחילת המאה ה-11), על פי האגדה קיבל את הפיוט ונתנה תוקף ממחברו אמנון ממגנצא.
מעטים הפרטים הידועים עליו, רבי קלונימוס הוא בנו של רבנו "משולם הגדול", צאצא למשפחת קלונימוס, שורת חכמים יהודים שפעלו באיטליה ובאשכנז במאות העשירית וה-11. ייתכן שאבי סבו משה בן קלונימוס הביא את המשפחה למגנצא.
בני דורו היו רבי שמעון בן יצחק, ורבינו גרשם מאור הגולה.
לזכות דורם של חכמים אלה יש לזקוף את המקום הרב שתופסים פיוטיו של אביו של רבי קלונימוס, רבי משולם, במחזור התפילה האשכנזי.
על פי האגדה קיבל רבי קלונימוס בחלום מרבי אמנון ממגנצא את הנוסח המדויק של ונתנה תוקף.
יש הסבורים שרבי קלונימוס הכיר את הפיוט גם מן המסורות האיטלקיות שהיו לו, ואף אביו הפייטן רבי משולם כבר הושפע מן הפיוט.
חכם נוסף שידוע בשם זה הוא, הוא רבי קלונימוס בן משולם הפרנס שחי במגנצא קרוב למאה שנה אחריו ושנהרג בגזירות תתנ"ו, בעת מסע הצלב הראשון (1096).
השני היה כנראה בנו של רבי משולם בר משה בר איתיאל (ששלח שאלות לרב אביתר גאון).
רבי קלונימוס קלמן הלוי אפשטיין (ניישטאדט, פולין ה'תקי"א 1751 – קרקוב, א' בתמוז ה'תקפ"ג 1823) היה רב ומקובל; מגדולי אדמור"י תנועת החסידות.
נודע בכינוי "מאור ושמש", על שם ספרו.
נולד בנובי קורצ'ין למשפחה מעוטת אמצעים בת עשר נפשות, בן לאהרון.
כאשר היה בן חמש עברה משפחתו לקרקוב והוא נודע שם כעילוי מגיל צעיר.
זמן קצר לאחר נישואיו בגיל שלוש-עשרה, התוודע לרבי אלימלך מליז'נסק כאשר ביקר האחרון בקרקוב והלה פרס עליו את חסותו.
רבי קלונימוס קלמן עבר לליז'נסק ועל אף גילו הצעיר, הפך לאחד מבכירי תלמידיו של רבי אלימלך.
כעבור מספר שנים, בשנת ה'תקמ"ה, חזר בהוראת רבו לקרקוב, התיישב בה, והחל להפיץ ברבים את תורת החסידות.
עם הגיעו לעיר נתקל בהתנגדות עזה מצד הקהילה המקומית המתנגדית ואב בית הדין בעיר, רבי יצחק הלוי לנדא, ובית דינו, אף אסרו עליו בחרם להפיץ את תורתו.
התנגדות זו מנעה מרבי קלונימוס קלמן להקים חצר חסידית גדולה ומהמוני חסידים להסתופף בצילו.
ברבות השנים ועם התפשטות תנועת החסידות בגליציה המערבית, שככה ההתנגדות ושמו של רבי קלונימוס קלמן יצא לפניו כצדיק וכמקובל.
נסע גם לרבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ולתלמידו רבי מרדכי מנשכיז.
לאחר פטירתו של רבי אלימלך מליז'נסק בשנת ה'תקמ"ז ראה את עצמו כתלמידם של החוזה מלובלין, של רבי מנחם מנדל מרימנוב ושל רבי ישראל מקוז'ניץ.
על פי בקשתו, לא הוקם אוהל על קברו.
מאור ושמש - ליקוטי תורותיו ותורות רבותיו על התורה והמועדים.
כתיבתו החלה בשנות חייו האחרונות על ידי בנו רבי אהרן ובפיקוחו של רבי קלונימוס קלמן.
יצא לאור לראשונה בשנת ה'תר"ב.
שמו של הספר ניתן על ידי רבי אריה לייב ליפשיץ מירוסלב, רב ואדמו"ר בווישניצא, שנתן את הסכמתו עליו.
הספר נחשב לאחד מספרי החסידות החשובים ביותר והנלמדים ביותר ואף תואר על ידי אחדים ממנהיגי החסידות כ"שולחן ערוך של החסידות".
בספר נידונים לעומק נושאים עיקריים בשיטת החסידות, מהות הצדיק ועוד.
כיוון שהספר הודפס כפירוש על התורה במספר דפוסי חומשים, הוא זכה לתפוצה רבה ולפופולריות בציבור החסידי ואף מחוצה לו.
בניו היו; רבי אהרן ממלא מקומו בקרקוב ותלמידו של רבי שלמה מרדומסק, חתן רבי ישראל בן החוזה מלובלין.
;רבי יוסף ברוך ('היהודי הטוב') מניישטאט.
חתניו היו רבי דוד יצחק ברומברג ("ר' דוד'ל חריף") מפיוטרקוב ורבי משה אב"ד קשונז (-י"ד בתשרי תקצ"ג) בנו של רבי יעקב מאפטא.
רבי קלונימוס קלמן בנו של רבי יוסף ברוך מניישטאט.
חותנו של רבי אלתר מריגליץ.
היה מפורסם בגדלותו בתורה ובאהבת ישראל.
חתן רבי שמואל אליהו מזוואלין.
היה תלמידו של רבי יהושע פלאטה אב"ד ניישטאט.
בשנת תרפ"ח היגר לארצות הברית.
חתן רבי יעקב משה מקומרנה.
מתרע"ד אדמו"ר בניישטאט ומתרע"ו בזאלושיץ.
היה חתנו של רבי דוד מפשצלה (גזע רופשיץ).
חתנו רבי שמואל בומבך בן הרב אליהו אב"ד אושפיצין חתן רבי יעקב משה מקומרנה.
רבי קלונימוס קלמן (תרי"ג - י' בסיוון תרפ"ה) מוויאדמה.
בן בתו של רבי יוסף ברוך מניישטאט.
היה לבוש טלית ותפילין כל היום.
רבי יוסף ברוך, חתן רבי לייבוש מטומשוב.
כיהן בוויאדמה ובפשדבורז' משנת תרצ"ד.
רבי משה אבא בעער מאיסטריק חתנו של רבי יוסף ברוך מניישטאט.
חתנו היה רבי ישראל הורוביץ רבה של ויסלוביץ.
מנכדתו חנה ברכה בת רבי חיים שמואל מחנצ'ין נולדו רבי קלונימוס קלמיש שפירא מפיאסצ'נה - מחבר ספר 'אש קודש', נרצח בשואה, והאדמו"ר רבי ישעיהו שפירא שכונה האדמו"ר החלוץ.
קָלוּס ) היא היווצרות זמנית של רקמה סביב עצם במקרה של שבר או סדק בעצם.
הקלוס נוצר כחלק מתהליך ריפוי העצם.
רקמת הקלוס מורכבת מפיברובלסטים וכרונדרובלסטים.
בסופו של דבר, לאחר תהליך הריפוי, תאי הקלוס מתפוגגים אט-אט, נעלמים ומהווים מטריצה חוץ-תאית.
רבי קלונימוס בעל הנס היה רב שחי בירושלים בימי הביניים.
לפי השערת אברהם משה לונץ ואריה ליב פרומקין יש לזהותו עם ר' קלונימוס ב"ר יעקב, הרב הראשון לעדת האשכנזים בירושלים ובארץ ישראל.
בעקבותיהם זיהה אותו אליעזר ריבלין עם הרב קלמן הברקשטן, חמיו של המהרש"ל.
לפי השערה אחרת המדובר ברב קלונימוס שהיגיע לירושלים בשיירת יהודה החסיד ב-1700. ההשערה הזאת היא המבוטאת בגרסת הרב לודויד פרנקל של הסיפור בספרו "ירושלמה" ששמע את סיפור קלונימוס בירושלים בשנת 1856. שם מוסבר שמעשה קלונימוס התרחש בשנת 1720 לספירה.
דמותו של רבי קלונימוס מסתורית ועלומה, והוא התפרסם בירושלים בשל אגדה שנקשרה בשמו.
על פי המסורת, הוא שימש רב קהילה בירושלים, ונודע כצדיק וקדוש.
באחת השבתות השליכו שונאי ישראל גופת ילד לתוך מרתף של בית הכנסת האיסטנבולי, במטרה להאשים את היהודים בהריגתו.
רבי קלונימוס נטל פיסת נייר, רשם עליו שם קדוש והצמידו על מצחו של הנער המת; מיד התעורר הנער לחיים וגילה מי הרגו.
בעקבות מעשה המופת של הרב ניצלה כל הקהילה.
סיפור זה מובא בספר "שמחת הרגל" של החיד"א, ומשם העתיקו אותו גם לספר שלמי חגיגה של רבי ישראל יעקב אלגאזי בפירוש לתפילת נשמת כל חי, אך במקורות אלו לא הובא כי המעשה אירע בשבת.
על שם הנס הוא כונה בפי אנשי ירושלים רבי קלונימוס בעל הנס.
רחוב הרב קלונימוס, בשכונת רמת שלמה בירושלים, קרוי על שמו.
בשל העובדה שנאלץ לחלל את השבת, ציווה רבי קלונימוס שלאחר מותו יקברוהו בפאתי בית הקברות.
הוא נקבר על גדת נחל קדרון, סמוך ליד אבשלום.
על קברו הניחו תושבי ירושלים גל אבנים, ובמשך שנים רבות שימש הקבר מוקד תפילה לתושבי העיר.
כמו כן שימשו האבנים שבגל כסגולה לשמירה.
מי שיצא מירושלים נהג לפקוד את הגלעד, לקחת אבן מן הגל ולהישבע כי יחזירה למקומה בשובו בשלום.
הגל, שאגדות וסיפורים רבים נקשרו בו, נעלם בתקופת ירושלים החצויה בין השנים 1948 ל-1967.
קלוקולאן היא עיירה קטנה שהוקמה בשנת 1906 בפרובינציית המדינה החופשית שבדרום אפריקה.
קלוקולאן שוכנת באזור עשיר במחצבי אבן חול.
אזור זה נכבש בראשית המאה ה-19 מידי ממלכת לסוטו.
מחוז קלוקלאן הוא המחוז השני בקוטנו בדרום אפריקה, אך עם זאת הוא המחוז הפורה והמפותח חקלאית במדינה, ובו מגדלים חיטה ותירס, עדרי בקר וכבשים, וכן פירות מיוחדים כגון דובדבנים.
קָלוֹנִימוּס בן יצחק הזקן היה רב ומקובל, מגדולי חכמי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-11, בן למשפחת קלונימוס.
היה בן לאחת המשפחות המיוחסות באשכנז, מצאצאי רבי אבון הגדול.
אביו רבי יצחק היה בנו של רבי אליעזר הגדול בן יצחק בן יהושע בן רבי אבון הגדול.
סבו, רבי אליעזר הגדול, התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, נכדו של רבי אבון, מגדולי פייטני אשכנז.
רבי קלונימוס למד אצל אביו רבי יצחק, שהעביר לו מסורות ומנהגים שקיבל רב מפי רב.
רוב חייו ישב במגנצא עד לגזירות תתנ"ו (1096), אז עבר לשפיירא, מקום מגורי בנו רבי יהודה, ושם נפטר בשנת ד'תתפ"ו (1126).
רש"י מספר על הגעתו לוורמייזא מרומא.
רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח) מתאר את הצלתו מגזירות תתנ"ו: על פטירתו מסופר שהייתה העיר במצור ולא יכלו לקוברו, ועל כן הניחהו בארון ושמו אותו במקוה שבעיר, וכשהוסר המצור לקחו את ארונו לקברות אבותיו במגנצא.
פסקיו ומנהגיו של רבי קלונימוס הובאו בפירושו של רש"י ב"ספר הפרדס" ובספרים נוספים מבית מדרשו של רש"י, וכן הוא מוזכר בתוספות וספרי פוסקים אחרים.
תשובה אחת ממנו נדפסה בין תשובות המהר"ם מרוטנבורג.
מלבד גדולתו בתורה היה בקי בתורת הנסתר, והרבה מתורת הקבלה של חכמי אשכנז נמסר בשמו.
בנו היה רבי שמואל החסיד, אביו של רבי יהודה החסיד, מייסדי חסידות אשכנז.
רבי אלעזר מגרמיזא, תלמידו של רבי יהודה החסיד וקרוב משפחתו, מתאר את השתלשלות "סוד תקון התפילה".
על פי תיאורו רבנו קלונימוס לימד את סודות התפילה לרבי אלעזר החזן משפירא, כיון שבנו, רבי שמואל, היה עדיין צעיר בשעת פטירתו.
לאחר שבגר רבי שמואל העביר לו רבי אלעזר החזן את מה שקיבל מרבי קלונימוס והוא העביר אותם לבנו רבי יהודה החסיד שמסר אותם לרבי אליעזר מגרמייזא.
חיבר את הספרים "אבן בחן" ו"מסכת פורים", וכן עסק רבות בתרגום ספרי פילוסופיה ורפואה מערבית לעברית.
קלונימוס נולד בארל שבפרובאנס, ובצעירותו החל ללמוד מקרא, רבנות ושפות, והחל לתרגם ספרות.
ככל הנראה החל לנדוד בשנת 1306, ונסע ללמוד בברצלונה.
משם הוא כתב אגרת למשפחתו בצרפת בה תיאר את החכמים עמם נפגש, ואת מצבם הירוד מבחינה תורנית של תושבי פרובאנס.
ב-1308 חזר לעיר הולדתו, ובמשך שנתיים תרגם ספרי מתמטיקה ורפואה מערבית לעברית.
ב-1314 הוא היה באוויניון, וב-1318, מהעיירה סלון דה פרובנס שבקרבת ארל, שבה למד מפי המלומד אבא מרי בן אליגדור, כתב "תשובה" נגד הספר "ספר הסוד" של יוסף אבן כספי.
בין השנים 1318-1323 הוא התגורר בקטלוניה, שם גם כתב את ספרו העוסק בענייני מוסר "אבן בחן".
בעקבות ספרו הוא התפרסם בקטלוניה וספרו הפך נפוץ, עד כדי כך שב-1324 מלך נאפולי, רובר (החכם) לבית אנז'ו, הזמינו לשבת אצלו ולתרגם ספרות מערבית ללטינית.
קלונימוס נעתר להזמנה, אך העדיף להתגורר ברומא מפני ששם התגוררו יותר יהודים.
בזמן ישיבתו ברומא כתב לבנו את "אגרת המוסר".
אחיו של קלונימוס, שמואל, התכתב עם עמנואל הרומי בנוגע לשובו של קלונימוס לעירו, ועמנואל הרומי באחת מאגרותיו מפליג בשבחו של קלונימוס: "אמרנו בצלו נחיה...
משך ביפיו הלבבות, נפלא בעיני המחשבות".
בסופו של דבר שב קלונימוס לעירו.
אין בידינו ידיעות אודות פעולותיו לאחר 1328.
חיבורו המפורסם של קלונימוס הוא "אבן בחן" העוסק בענייני מוסר, שאותו, כאמור, כתב בקטלוניה.
בחיבור מותח קלונימוס בן קלונימוס ביקורת תקיפה ביותר על החברה היהודית של התקופה.
מהדורה מחודשת של הספר על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים יצאה לאור בשנת 1956 על ידי אברהם מאיר הברמן בצירוף הערות ושינויי נוסחאות.
עוד הוא עסק רבות בתרגום, ובין השאר תרגם את "איגרת בעלי חיים" מערבית, ושפורסמה מאוחר יותר במהדורות שונות בעברית.
במהלך עבודתו אודות האיגרת הוא נאלץ למצוא שמות עבריים רבים לבעלי חיים, ובתוך הדברים הוא מזכיר ש"הזמיר בעל הלשונות ובעל הנגינות הוא זה העומד על ענף האילן".
יעקב עציון כותב כי השימוש במונח "זמיר" אינו משמש לתיאור ציפור במקורות הקדומים, וייתכן כי זהו המקור הראשון לקרוא כך לציפור השיר.
כשישב ברומא כתב פרודיה לפורים על התלמוד בשם "מסכת פורים", שעוררה התנגדות רבנית.
כן התפרסם חיבורו "מגלת ההתנצלות הקטן".
באיגרת זו מתנצל קלונימוס בפני אחיו על שהרחיק נדוד מביתו בארל, נטש את משפחתו, וגלה למקום תורה בברצלונה.
כדי להצדיק את המעשה, קלונימוס משרטט תיאור מעניין וחי של בתי המדרש הסמוכים לארל, על מעלותיהם ובעיקר חסרונותיהם.
חיבור אחר שלו התפרסם ללא ציון מלא של שם המחבר.
זהו ספרו "משרת משה" העוסק בהגנה על הרמב"ם ועל ספרו מורה נבוכים כנגד מתקיפיו.
שיטת ההגנה של ר' קלונימוס היא להציג פרשנות שמרנית (יחסית) לעמדותיו של הרמב"ם.
חיבורים שונים שלו עודם מצויים בכתב יד, בהם תרגום לביאור האמצעי של אבן רושד ל"ספר הניצוח" (כ"י ניו יורק, בהמ"ל 2486); תרגום לביאור האמצעי של אבן רושד ל"ספר ההטעאה" (באותו כ"י); תרגום לספר "אחצאא אלעלום אמר אלפאראבי" של אלפאראבי; ועוד.
באחד מהקטעים בחיבורו "אבן בוחן", הדובר מבכה את היותו גבר, מתאר את היתרונות הרבים הגלומים בחיי אישה, ומביע את רצונו להפוך לאישה.
חיים שירמן ועזרא פליישר ראו בקטע זה קטע הומוריסטי גרידא.
אברהם גרוסמן ראה בכך ביקורת על היחס של החברה בת-זמנו כלפי נשים, כחלק משאר הביקורות שהוא מותח.
זאת על ידי תיאור חייה הרעים של האישה כאילו הם אידיאליים, בעוד גם אישה חכמה נאלצת להיות אך ורק טווה, וכל מעשיה של האישה הם רק לרכל עם חברותיה, לבשל ולספק את רצונותיו המיניים של בעלה.
כדי להבליט זאת, הוא מצטט קטעים מהתלמוד אשר מביעים זלזול כלפי נשים.
טובה רוזן רואה בקטע עדות על דיספוריה מגדרית של המשורר, וברצונו להיוולד כאישה רמז לזהות של אישה טרנסג'נדרית.
קלוסובה (באוקראינית: Клесів, קלסיב; בפולנית: Klesów, קלסוב) הוא יישוב במחוז המשנה סארני במחוז רובנו באוקראינה.
בקלוסובה חיו מאות יהודים ובו הוקם ופעל "קיבוץ חוצבי אבנים על שם יוסף טרומפלדור".
הכפר היה קיים כבר באמצע המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה היה תחת שלטון פולני.
במאה ה-19 נמנו בכפר כ-15 משפחות יהודית ולקראת סופה של אותה מאה גדלה האוכלוסייה ל-25 משפחות שעסקו בתחומי כריתת עצים, עיבוד חומר ללבנים וחציבה.
ב-1900 הונחה מסילת הרכבת קייב-קובל והוקמה תחנת רכבת Klesive כ-3 ק"מ ממרכז הכפר.
רבים מבני הכפר זיהו את הפוטנציאל הכלכלי של תחנה זו ועברו לשם וביניהם כ-10 מהמשפחות היהודיות.
בקיץ 1941 כבשו הגרמנים את קלוסובה, וריכזו את יהודיו בגטו, ובאוגוסט 1942 נרצחו כ-580 יהודי קלוסובה בסארני.
ב-1945, לאחר סיום המלחמה ובעקבות החלטות ועידת יאלטה וועידת פוטסדאם, סיפחה רוסיה חלקים נרחבים ממזרח פולין וביניהם גם את קלוסובה.
עם פירוק הגוש הסובייטי עבר המקום לשלטון אוקראינה.
הקיבוץ הוקם ב-1924 על ידי אנשי תנועת "החלוץ" בסארני.
בסארני הייתה מחצבה ומנסרה בבעלות משפחת פיינשטיין.
זו העסיקה בתחילה אסירים שנדונו לעבודת פרך אך קיבלה את אנשי "החלוץ" שהיטיבו לעבוד בעבודה מפרכת זו.
מקיבוץ הכשרה עונתי הפך הארגון לגרעין קבע בו נוצרו זוגות ונערכו חופות.
עם הזמן גדל היקף ההכשרה בקלוסובה והגיע למאות חלוצים מדי שנה.
ב-1926 עלה לארץ ישראל המחזור הראשון של בוגרי קלוסובה.
בין חניכיו של "קיבוץ חוצבי אבנים" היו כ-8,000 צעירים יהודים מתנועות חלוציות מיישובי הסביבה.
רוב בוגריו של הקיבוץ עלו לארץ ישראל לאחר תום תקופת הכשרתם.
שליחים רבים מארץ ישראל שהגיעו לפולין ביקרו גם בקלוסובה.
יוצאי קלוסובה פעלו בכשבעים פלוגות בעיירות שונות, פלוגות שבהן פעלו בין 30 ל-200 חברים.
פלוגות אלה הציעו תעסוקה בתקופת האבטלה שלאחר המשבר הכלכלי העולמי של 1929. בעקבות הקמת ההכשרה קמו פלוגות בנות ברוקיטנה, דומברוביץ, פינסק, קליבאן, רובנה, קובל ועוד.
הכשרות אלה הכינו אלפי צעירים יהודים לעלייה לארץ.
יוצאי קלוסובה השתלבו בעיקר ביגור ובגבעת השלושה, וכן ברמת רחל, רמת הכובש, גליל ים, קיבוצים נוספים של הקיבוץ המאוחד ועוד.
ב-1937 מנעו שלטונות פולין את המשך קיומו של הקיבוץ, והחרימו את המנסרה והמחצבה.
בקלוסובה נטבע הביטוי "התנועה החלוצית היא אכזרית במהותה ונפלאה במעשיה" ששימש בקיבוצים אחרים.
חיים דן, אריה פיאלקוב (כינסו וערכו), ספר קלוסובה - קיבוץ חוצבי אבנים על שם יוסף טרומפלדור בקלוסובה ופלוגותיו, בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; הקיבוץ המאוחד, 1978
קלוצדרוס מפושק (שם מדעי: Calocedrus decurrens) הוא מין עץ מחטני ירוק-עד שתחום תפוצתו הטבעי הוא במערב אמריקה הצפונית, בעיקר בארצות הברית, ממערב אורגון דרך מרבית קליפורניה ובקצה המערבי של נבדה, וכן בקטע קטן בצפון מערב מקסיקו במדינת באחה קליפורניה.
העץ גדל בגבהים שבין 50 ל-2,900 מטרים (הגבולות משתנים בהתאם לקו הרוחב).
זהו המין הנפוץ ביותר בסוגו, והוא מכונה בארצות הברית "incense cedar", מילולית "ארז הקטורת".
קלוצדרוס מפושק הוא עץ גדול המגיע בדרך כלל לגבהים שבין 40 ל-60 מטרים ולקוטר גזע עד 3 מטרים, אם כי בתחום העליון של הגבהים בהם הוא צומח הוא עץ קטן או שיח.
העץ הגדול ביותר הידוע שוכן ביער הלאומי אומפקווה וגובהו 69.8 מטרים הגזע הרחב ביותר משתייך לעץ הגדל ביער הלאומי רוג וקוטר גזעו 4.6 מטרים.
נוף העצים חרוטי שבו הענפים התחתונים הם הארוכים ביותר.
בעצים צעירים קליפת הגזע חלקה בגוון חום-כתום, וכשהעץ מזקין היא נסדקת, מקבלת גוון אפור, ומתקלפת ברצועות ארוכות בחלק התחתון של הגזע.
עובייה בין סנטימטר ל-15 סנטימטרים.
העלווה מתפתחת כמניפה שטוחה ובעלת עלים סורחים (עלים הנצמדים לאורך הגבעול בחלקו התחתון) דמויי קשקשים באורך שבין 2 ל-15 מילימטרים, הם מסודרים בזוגות נגדיים, כאשר זוגות רציפים גדלים בסמוך ואז במרווח, וכך יוצרים דור של ארבעה.
הזוגות הפנימיים שטוחים בעוד שהזוגות החיצוניים מקופלים מעל בסיסם.
צבע העלים ירוק בהיר משני צדדיהם כשהפיוניות כמעט שאין נראות.
כאשר מועכים את העלים הם משחררים ריח הדומה במידת מה למשחת נעליים.
העץ מגיע לבגרות מינית בגיל 25 שנים.
אורך האצטרובלים הזכריים המכילים את האבקה הוא בין 6 ל-8 מילימטרים.
אורך האצטרובלים הנקביים בין 20 ל-35 מילימטרים, גונם ירוק חיוור והופך לצהוב, כשמונה חודשים אחרי ההאבקה.
בכל אצטרובל נקבי יש ארבעה (לעיתים נדירות שישה) קשקשים ערוכים בזוגות נגדיים.
כל אחד מהקשקשים בזוג החיצוני של מכיל שני זרעים מכונפים.
הזוג הפנימי בדרך כלל עקר והקשקשים מחוברים ללוח שטוח.
הזרעים מוארכים, שטוחים במקצת ומחודדים בקצה.
אורכם בין 8 ל-12 מילימטרים, רוחבם בין 3 ל-4 מילימטרים, וצבעם חום-לבנבן.
לזרע צמודים שתי כנפים בלתי שוות, כשאורך הארוכה בהן בין 18 ל-23 מילימטרים.
אלף זרעים שוקלים בממוצע כ-30 גרם.
הפריחה היא בינואר, והזרעים מופצים החל מאוגוסט בגבהים הנמוכים ומאוקטובר בגבהים העליונים וההפצה נמשכת עד החורף.
אזור התפוצה הטבעי הוא בעיקר במערב ארצות הברית ובאזורים מבודדים קטנים בצפון מערב מקסיקו.
אזור התפוצה מתחיל בצפון בהר הוד באורגון נמשך לאורך רכס קסקייד, דרך הרי סיסקיו, רכס סיירה נבדה ועד סיירה סן פדרו מרטיר במדינת באחה קליפורניה של מקסיקו.
אזור התפוצה העיקרי הוא החלק המרכזי של סיירה נבדה בגובה בין 1,000 ל-2,000 מטרים.
בחלק הצפוני של אזור התפוצה תחום התפוצה מתחיל מגובה של 300 מטרים עד 2,000 מטרים בעוד שבחלק הדרומי תחום התפוצה מתחיל מגובה של 900 מטרים עד 3,000 מטרים.
אזור התפוצה מתחיל בחגורת הערפל של אזור החוף הפסיפי במערב ועד האזור הצחיח למחצה של מזרח אורגון.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 500 ל-2,000 מילימטרים, היורדים בחלקם כשלג.
בשנים שחונות במיוחד יורדים פחות מ-400 מילימטרים ופחות מ-25 מילימטרים בחודש.
קיצים שחונים של פחות מ-25 מילימטרים בחודש נפוצים למדי.
הטמפרטורות הקיצוניות נעות בין 34- ועד 48+.
האזורים האופטימליים מבחינת העץ בסיירה נבדה הם אלו שבהם טמפרטורה של 21 מעלות באוגוסט, ובממוצע 158 ימים שבהם אין כפור.
הקרקע המתאימה ביותר היא קרקע נייטרלית עד חומצית, על חול גס גרגיר וחרסית.
סלעי המקור לקרקע הם דיוריט, פרידוטיט, אבן חול, סרפנטין וגרניט.
הוא נדיר על קרקע שמקורה באבן גיר.
ברשימה האדומה של ארגון ה-IUCN מוגדר העץ כסיכון נמוך/ללא חשש (Lower Risk / Least Concern).
הקלוצדרוס המפושק (Calocedrus decurrens) הוא אחד מארבעה מינים של הסוג קלוצדרוס (Calocedrus) השייך לתת המשפחה Cupressoideae שבמשפחת הברושיים (Cupressaceae).
השם המדעי שהמין קיבל לראשונה בפרסום רשמי היה Libocedrus decurrens.
השם הוענק על יד הבוטנאי האמריקני ג'ון טורי (John Torrey; 1873-1796) ב-1853 במסגרת הפרסום "תרומות הסמיתסוניאן לידע" (Smithsonian Contributions to Knowledge).
טורי תיאר את העץ ושייך אותו ל-Libocedrus, סוג עצים ממשפחת הברושיים הגדל בניו זילנד ובקלדוניה החדשה.
ב-1956 שינה הבוטנאי השוודי קרל רודולף פלורין (Carl Rudolf Florin; 1965-1894) את הסוג אליו שייך העץ ל-Calocedrus.
השם Calocedrus נגזר מיוונית "קאלוס" – פירושו :יפה ו"סדרוס" היא מילה מלטינית ככל הנראה מתייחס לערער ארזי (Juniperus oxycedrus) או עץ ריחני אחר.
סדרוס היא גם שם הסוג אליו שייכים מיני הארז.
מקור השם המשני של המין decurrens מלטינית ופירושו "עלה סרוח" והוא מתאר את צורת העלים הדומים לקשקשים של המין.
אין למין תת-מינים או זנים טבעיים נבדלים.
המגוון הגנטי בין אזורים שונים ואוכלוסיות שונות דומה, למרות קיומן של אוכלוסיות מבודדות בחלק הדרומי של אזור התפוצה.
זנים שונים טופחו על ידי גננים.
לא ידוע גם על רביית כלאים עם מינים אחרים מאותו סוג.
קלוצדרוס מפושק צומח כעץ בודד או בקבוצות קטנות ביערות שבהם כמה מיני עצים הנשלטים על יד מחטניים.
לא קיימות בטבע חורשות של מין זה בלבד.
בדרך כלל מהווה העץ פחות מ-10% מנפח העצים ביערות טיפוסיים.
במרכז תחום התפוצה ובדרומו יוצר העץ חברות עם אשוח אדום (Abies magnifica), אורן מפותל (Pinus contorta), אורן קולטר (Pinus coulteri), יחד עם צוגנית גדולת אצטרובל (Pseudotsuga macrocarpa), ואלון שחור קליפורני (Quercus kelloggii).
לצידו משגשגים ממשפחת האברשיים דוגמת Arctostaphylos patula ו-Chrysolepis sempervirens ומינים שונים מהסוג קיאנטוס ממשפחת האשחריים.
קלוצדרוס מפושק הוא פונדקאי מועדף על Syntexis libocedrii, מין של צרעת עץ שהוא מאובן חי הנוהגת להטיל את ביציה על העץ המעשן מיד לאחר שרפת יער.
העץ הוא גם פונדקאי ל-Phoradendron libocedri, צמח טפיל שניתן לראותו משתלשל מענפי העץ לעיתים קרובות.
קלוצדרוס מפושק הוא אחד העצים העמידים ביותר לאש ולבצורת בקליפורניה.
אף על פי שהעץ ימות בשריפה שתכלה את נוף העץ, הוא מתפשט במהירות לאחר שריפות קלות יותר.
תכונה זו נתנה לעץ יתרון תחרותי על מינים אחרים.
קלוצדרוס מפושק יכול לחיות בין 300 ל-500 שנים, ונמצאו גם עצים עתיקים יותר בני קרוב ל-1,000 שנים.
עם זאת, הוא משתייך למיני העצים הגדלים לאט.
ביער מעורב צעיר בסיירה נבדה נמדד קצב גידול שנתי של 81 מילימטרים בקוטר הגזע ו-30 סנטימטרים בגובה.
בגיל 90 קצב הגידול הוא 36 מילימטרים בקוטר הגזע ו-20 סנטימטרים בגובה.
הקלוצדרוס המפושק גדל ביערות בגובה בינוני עד גבוה, הגובה תלוי באזור התפוצה.
בתנאים גרועים גדל העץ לגובה רב יותר מכל המינים האחרים למעט אורן לבן (Abies concolor), אבל בתנאים נוחים העצים האחרים גדלים מהר יותר ממנו והוא נפגע מהצללה בנוסף לקצב הגדילה האיטי יותר.
בהרי החוף של קליפורניה הגובה הממוצע של העץ נע בין 18 ל-24 מטרים, בעוד שבסיירה נבדה צומחים חלק מהעצים לגבהים שמעל ל-40 מטרים.
בתנאים טבעיים העץ אינו מתרבה ברבייה וגטטיבית.
הזרעים נובטים ובשנה הראשונה צומחים לגובה שבין 5 ל-10 סנטימטרים.
בדרך כלל יש שניים, לעיתים נדירות שלושה, פסיגים דמויי מחט באורך 2.5 סנטימטרים.
העלים האופייניים מופיעים רק לאחר השנה הראשונה.
העצים הצעירים מתפתחים לאט מאוד, ולעיתים קרובות מגיעים העצים לגובה שבין 8 ל-15 סנטימטרים בתוך שלוש עד חמש שנים.
הגורמים לכך הם חוסר אור שמש, ואוכלי צמחים.
המזיק החשוב ביותר, הפוגע בקלוצדרוס מפושק בלבד הוא הפטרייה Tyromyces amarus (באנגלית incense cedar polypore) התוקפת רק את הקלוצדרוס המפושק.
הפטרייה יוצרת בגזע כיסי רקב המחלישים את העץ.
בסיירה נבדה נגועים בטפיל זה שלושה רבעים מהעצים.
מכיוון שהנזק הגדול ביותר מתרחש בעצים שגילם מעל ל-200 שנים, ההשפעה על ההתחדשות של העצים מועטה.
מזיקים נוספים הם חיפושיות מתת-משפחת Scolytinae המכונות באנגלית "bark beetle", בייחוד מהסוג Phloeosinus, וזחלים של פרפרים ממשפחת התנשמיתיים הניזונים מעצים צעירים.
הוא גורם לנפיחות ונשירת עלווה, אם כי הנזק שהם גורמים הוא מזערי.
שרפות יער מכלות עצים צעירים ופוצעות עצים עתיקים ויוצרות נקודות חדירה לפטרייה Tyromyces amarus.
קלוצדרוס מפושק אינו רגיש לברד או לפגיעה באוזון, אבל הם ניזוקים קשה משימוש במלח המשמש להפשרת קרח בכבישים.
העץ קל, עמיד מאוד, בעל מרקם אחיד וקל לפיצול, ולנעוץ בו מסמרים או ברגים.
לעץ יש ריח עז של קטורת (ומכאן שמו הנפוץ האנגלית).
עם זאת החשיבות הכלכלית שלו, בהשוואה למיני עצים אחרים נמוכה, כיוון שהעץ גדל בדרך כלל כעץ בודד בין עצים אחרים ולא יוצר חורשות.
בנוסף, לעיתים קרובות העץ פגום בגלל פתוגנים הגורמים לרקב של הגזע.
החשיבות הכלכלית הגדולה ביותר שלו היא בייצור עפרונות, מכיוון שהעץ רך, וקל לחדד אותו מבלי שייווצרו פצלים.
עבור עפרונות נדרש מספר קטן של עצים ובארצות הברית עץ זה הוא המקור העיקרי לעץ לעפרונות.
העץ עמיד לרטיבות אפילו במגע עם קרקע לחה ולכן שימושים נוספים שלו כוללים מסגרות לחלונות, גדרות, עמודים, רעפים, אדנים למסילות ברזל, ושולחנות לחממות.
בשל ריחו הנעים משתמשים בו לעיצוב פנים ולהכנת שידות.
שימוש נוסף הוא כעץ נוי מקובל עבור גנים ופארקים במערב ובמרכז אירופה, ובמיזם של עיצוב הנוף בקליפורניה.
ידוע כי כמה שבטים של אינדיאנים נהגו להשתמש בעץ.
בני הקאווייה השתמשו בקליפת העץ כחומר לבנות את מגוריהם.
גם המתיישבים הלבנים הראשונים השתמשו בקליפת העץ כדי לכסות את בקתותיהם.
הקלאמת באורגון של ימינו השתמשו בענפים לבקתות הזעה ולהכנת סלים.
בקליפורניה השתמשו אינדיאנים במרקחת מהעלים כתרופה לטיפול בכאבי בטן.
הפאיוט השתמשו בעלים באינהלציה במקרים של הצטננות ובקליפה להכנת סלים, שבהם השתמשו לאסוף פירות יער.
בני הוואשו בנו קשתות מהעץ.
קלוצ'ר (ברומנית: clucer) היה תוארו של אחד מסוגי הדרגטור בחצר שליטי נסיכות מולדובה או נסיכות ולאכיה.
הקלוצ'ר היה בויאר ממונה על המחסנים והמלאים של השליט ודאג לאספקתו.
הקלוצ'ר הגדול החזיק במפתחות לחדרי השליט ותחתיו היו שני דרגטורים, האחד שדאג למחסני התבואה והשני שדאג למרתפי היינות המיועדים לצריכת החיילים.
הקלוצ'רים הזוטרים עסקו בגביית מיסי התבואה.
קלוקסצילין (Cloxacillin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין.
התרופה משמשת לטיפול בזיהומים סטפילוקוקליים וניתנת בעירוי תוך-ורידי, בזריקה תוך-שרירית או פומית.
קלוקסצילין מסווגת כאיזוקסזוליל פניצילין, קבוצה של פניצילינים עמידים לפניצילינאז, עם פעילות נגד נקדים גראם חיוביים המפרישים פניצילינאז.
התוויות היצרן קובעות מינון למבוגרים של 250–500 מ"ג ארבע פעמים ביום, ולילדים 50–100 מ"ג לק"ג גוף, גם כן ארבע פעמים ביום, עבור טיפול פומי.
טיפול פומי אינו זמין בישראל.
עבור טיפול תוך-ורידי בזיהומים סטפילוקוקליים משמעותיים, התרופה ניתנת בהמלצת ארגון הבריאות העולמי במינון של 6–12 גרם ביום על פני 4–6 מנות למבוגרים, ולילדים במינון 100–200 מ"ג לק"ג גוף ליום.
קלוקסצילין בנויה מחומצה 6-אמינופניצילינית שאליה מחוברת כשייר צדדי קבוצת איזוקסזוליל ואליה מחוברות קבוצת פניל עם אטום כלור וקבוצת מתיל.
מנגנון הפעולה של קלוקסצילין, כמו גם של יתר הפניצילינים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא לקטמית.
הספיגה של קלוקסצילין במתן פומי טובה, ועומדת על כ-50%, כאשר מזון מפחית את ספיגת התרופה.
דרך המתן של התרופה יכולה להיות פומית, אולם לזיהומים משמעותיים היא ניתנת תוך-ורידית.
כ-20% מן התרופה עוברים מטבוליזם כבדי.
התרופה מופרשת בעיקר למרה, אך בשיעור של פחות מ-40% גם בכליה.
זמן מחצית החיים של התרופה הוא 30 דקות.
כבכל פניצילין, אלרגיה לקלוקסצילין היא תופעת לוואי נפוצה, אשר טווח הביטוי שלה נע בין פריחה לאנפילקסיס.
קלוקוורק הוא כלי תוכנה לניתוח קוד סטטי בבעלות Perforce, חברת תוכנה ממיניאפוליס, מינסוטה.
קלוקוורק מנתחת את קוד המקור בזמן אמת, מפשטת סקר עמיתים (peer reviews) לקוד ומתוכננת לאריך את חיי המדף של תוכנה מורכבת.
Klocwork משמש לזיהוי בעיות אבטחה, בטיחות ואמינות בקוד C, , ג'אווה ו-#C.
המוצר כולל תוספי שלחן עבודה רבים למפתחים, מדדים ודיווחים.
במקור הטכנולוגיה של Klocwork פותחה כדי לענות על הדרישות לניתוח קוד מקור בקנה מידה גדול כדי לייעל את ארכיטקטורת התוכנה עבור קוד C בתוך נורטל נטוורקס והתפצלה בשנת 2001.
בינואר 2012 שוחרר Klocwork Insight 9.5. הוא סיפק ניתוח סטטי בזמן אמת בוויז'ואל סטודיו, כמו פעולת מעבד תמלילים עם איתור שגיאות כתיב תוך כדי כתיבה.
במאי 2013 הושק כלי בדיקת קוד העמיתים של Klocwork Cahoots.
בינואר 2019 נרכשה Rogue Wave Software על ידי חברת פרפורס (הידועה יותר כיצרנית מערכות ניהול תצורה) ובכך הפך המוצר KLOCWORK לחלק מסל המוצרים האינטגרטיבי של פרפורס
בשנת 2007 הוענק ל-Klocwork פרס InfoWorld לטכנולוגיית השנה לשנת 2007 עבור מנתח קוד המקור הטוב ביותר.
במאי 2014 זכתה Klocwork בפרס Red Herring Top 100 בצפון אמריקה, בתחום התוכנה.
קלוצ'ה (בהונגרית: Kalocsa) היא עיר במחוז באץ'-קישקון, ומקום מושבו של נפת קלוצ'ה על שפת הדנובה.
היא ממוקמת בחלק המערבי של המחוז, ומהווה מרכז של אזור גדול לענייני בריאות, חינוך, תרבות וכלכלה.
לקלוצ'ה היסטוריה משמעותית, שכן הייתה עיר מאז התיישבות המדיארים במרכז אירופה, כלומר מאז כיבוש שטח הונגריה על ידי שבטי המדיארים, והייתה מרכז חשוב עוד מימי אישטוואן הראשון, מלך הונגריה, אחד ממרכזי התרבות המצטיינים של ההונגרים.
העיר היא אחד מארבעת המקומות של הארכיבישופים של הכנסייה הקתולית בהונגריה, למעשה המרכז השני של הקתוליות ההונגרית מאז הקמת המדינה ההונגרית בשנת 896 לערך.
המבנים הבולטים בה כוללים את קתדרלת קלוצ'ה, ארמון הארכיבישוף ומצפה הכוכבים.
במקור נקראה קלוצ'ה בשם קולוקסה.
פירושו של קולוסה היה אזור ביצות והאזור אכן השתרע במישור השיטפונות של הדנובה.
בתקופת הכיבוש הטורקי, האזור נקרא קלוקיה בשל תרגומים שגויים.
כך התעצב שמה הנוכחי של העיר עוד בשנת 1750.
קלוצ'ה נמצאת כ-110 ק"מ דרומית לבודפשט, במישור ההונגרי הגדול.
היא ממוקמת בחלק המערבי של מחוז באץ'-קישקון, ליד הגדה השמאלית של הדנובה.
היא המרכז של "המרחב הקטן" קלוצ'ה.
העיר מחולקת לשני חלקים על ידי יובל של הדנובה, הוואיאש (Vajas).
כיוון שהדנובה זורמת במרחק 5 ק"מ ממרכז העיר, האזור אליו מאופיין במרחב גדול.
קלוצ'ה היא היישוב בעל צפיפות האוכלוסין הגדולה ביותר במחוז, הנקודה הנמוכה ביותר שלה היא 94 מ' מעל פני הים.
מרכז העיר מוארך בכיוון צפון-דרום, ממוקם על גבעה לאורך הוואיאש, ודק בכיוון מערב-מזרח.
על פי הנורמה של האיחוד האירופי, היא ממוקמת באזור המישור הגדול הדרומי.
ממצאים ארכאולוגיים של יישובים בתקופות היסטוריות ניתן למצוא הן בעיר והן ביישובים שמסביב.
הממצאים העתיקים ביותר בעיר הם של שנת 300 לספירה, של יישוב קלטי.
קלוצ'ה זהה בגיל עם המדינה ההונגרית.
לאחר הכיבוש על ידי המדיארים, זה היה מקום מגוריו של הנסיך ארפאד, כמה מחקרים מוכיחים שעד לגזה, שליט הונגריה, היישוב הזה היה מקום מושבם של הנסיכים השליטים של השבטים ההונגריים.
מאוחר יותר עבר המרכז המלכותי לסקשפהרוואר ולאסטרגום, אך עבור המלך הראשון, אישטוואן, קלוצ'ה נותרה חשובה.
ההוכחה לכך היא שהוא היה מהראשונים שהקים כאן בישופות הונגרית והייתה גם אחוזה מלכותית על "גבעת הלום" הסמוכה.
ראש הכנסייה הראשון היה אסטריק, שהביא את הכתר למלך אישטוואן מהאפיפיור.
לאחר שסיים את המשימה האצילית, עלה הבישוף לדרגת ארכיבישוף, והפך לארכיבישוף בכיר ובעל חשיבות כמו זה של אסטרגום, תוך כיבוד העובדה שמרכז הכנסייה ההונגרית נמצא בעיר אסטרגום.
בין הארכיבישופים המאוחרים יותר, אוגרין צ'אק (ארכיבישוף בין השנים 1219 ל-1241) לחם נגד הפלישה המונגולית לאירופה, ובשנת 1526 הוביל הארכיבישופף פאל טומורי את צבאות הונגריה בקרב מוהאץ'.
הטורקים כבשו את קלוצ'ה בשנת 1529. ב-15 באוגוסט קלוצ'ה נכבשה והעיר נהרסה כליל.
התושבים ברחו, קלוצ'ה איבדה את חשיבותה.
הטורקים עזבו את העיר רק בשנת 1686 ושרפו את הטירה שלה.
העיר נהרסה בשריפה גדולה בשנת 1875, וקו רכבת הגיע אליה בסוף שנת 1882.
משנת 1921 הפכה לעיר עם מועצה מאורגנת.
עם זאת, הודות לארכיבישופים, שמרה על חשיבותה התרבותית לאורך כל הדרך.
הפיתוח התעשייתי החל בשנות ה-60 של המאה ה-20.
לא ידוע הרבה על תולדות יהודי המקום, רק זאת: בית הכנסת של קלוצ'ה הוא כיום גלריית אמנות לציור, סניף של מוזיאון קארוי וישקי, ספריית נאג' לאיוש לשעבר.
היהודים הראשונים המתועדים בקלוצ'ה הם משנת 1784. אז התגוררו בקלוצ'ה רק שלושה תושבים יהודים.
בית הספר היסודי היהודי קלוצ'ה נבנה בשנת 1842. הקהילה היהודית המקומית (כקהילה עצמאית) הוקמה בשנת 1851. בית הכנסת נבנה בשנת 1861, לרבות מגורי הרב מאחוריו ומקווה.
הוא עבר שיפוץ והוסב לספריה בשנים 1962–1963. לפני השואה היו במקום 511 יהודים מהם נספו 393 (כ-77% מיהודי העיר).
דז'ה בר, מלידתו עד 1904 בֶּהְר-Behr (בהונגרית: Bér Dezső; קלוצ'ה, 10 באפריל 1875 – בודפשט, 7 באוקטובר 1924) היה צייר, גרפיקאי, קריקטוריסט מעצב כרזות יהודי-הונגרי.
ארנולד שבשטין, נולד בשם: סטרו ארנולד סטרו-Stroh (בהונגרית: Sebestyén Arnold; קלוצ'ה, 24 ביולי 1883 – בודפשט, 3 ביוני 1930) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, מוציא לאור של עיתון.
רבי קלונימוס בן שבתי מרומי (נולד ברומא, סביבות 1030 - נפטר בד'תתנ"ו, 1096) היה רב מן הראשונים, בן רומא שהיגר לאשכנז וכיהן כראש הישיבה בוורמייזא בסביבות 1070.
ככל הנראה אביו הוא שבתי בן משה, פייטן בן רומא, שהיה ככל הנראה גם בין חכמי הישיבה בה.
בתחילה כיהן רבי קלונימוס כרב ברומא.
לאחר פטירתו של יעקב בן יקר, שהיה ראש ישיבת וורמייזא, הגיע רבי קלונימוס למלא את מקומו שם כראש ישיבה.
רש"י בפירושו למסכת ביצה מספר בשבחו "עתה בא אלי מכתב מגרמיי"ש שבא לשם אדם גדול זקן ויושב בישיבה מן רומא ושמו ר' קלונימוס ובקי בכל הש"ס...".
הוא היה חוליה חשובה בהעברת המסורת הישיבתית מישיבת רומא לישיבת וורמייזא, שהיו בין המרכזים הישיבתיים החשובים בימיו.
בישיבת וורמייזא השפיע על רבים מבני הדור הצעיר, ואחד מתלמידיו היה רבי יוסף קרא.
הוא נחשב לסמכות בתלמוד ובהלכה.
שאלות ותשובות שהתקבלו על ידו הובאו במספר ספרים.
כמו כן הגיעו לידינו סליחות, בו הוא מתאר את סבלם של היהודים בזמנו.
נודע כמחבר הפיוט "אֶזְעַק אֵלֶיךָ מַלְכִּי וּקְרוֹבִי", שגם בו מתנה את צרות עמו.
עסק גם בפרשנות המקרא, ופירושים משמו מצוטטים בפירושי תלמידו רבי יוסף קרא ובפירוש רש"י.
על פי פירוש שהובא בשמו בסמ"ג הסיק יעקב נחום אפשטיין כי כתב בעצמו פירוש לספר זכריה, אך אברהם גרוסמן חולק עליו.
ידוע כי כתב פירוש על בראשית רבה.
יש ששיערו שהפירוש המיוחס לרש"י הוא פירושו של רבי קלונימוס, אך כנראה מדובר בפירוש מאוחר יותר, ששאב מפירושו של רבי קלונימוס ומפירושו של תלמידו רבי יוסף קרא.
לדעת אלבוגן, נפטר רבי קלונימוס לפני רדיפת היהודים בזמן מסע הצלב הראשון בשנת 1096, מכיוון שהיה כבר זקן בשנת 1070 ושמו אינו מוזכר ברשימות החללים של הפוגרום.
מאידך, בכתב יד אחד, שהועתק בידי שזח"ה, מפורש שרבי קלונימוס נהרג בידי הצלבנים בגזירות תתנ"ו.
קלוראזפאט היא תרופה ממשפחת הבנזודיאזפינים, ומיועדת לטיפול קצר טווח במצבי חרדה ומתח, הרפיית שרירי שלד, לטיפול בגמילה מאלכוהול, ולהקלת התקפים אפילפטיים.
שם מסחרי של התרופה הוא טרנקסל.
התרופה עוברת מטבולזים במערכת העיכול לדסמתילדיאזפאם, שהוא גם המטבוליט הפעיל של דיאזפאם, ורק אז הופכת פעילה.
על כן היא משפיעה לאט יותר יחסית לדיאזפאם.
עם זאת, קלוראזפאט מאופינת בהשפעה מהירה יחסית לבנזודיאזפינים אחרים, ובמשך זמן פעולה ארוך.
המינון והתדירות משתנים בהתאם למטרת הנטילה.
תחילת השפעה לאחר 1–2 שעות, טווח השפעה עד 24 שעות.
הפסקת נטילה- במידה והתרופה ניטלה מעל 10 ימים יש להפסיק באופן הדרגתי את הנטילה.
הפסקה פתאומית עלולה לגרום לתסמיני גמילה כגון מתח, עצבנות, בלבול, רעד, נדודי שינה, כאבי בטן, הקאות ובחילות, זיעה, עוויתות, התכווצויות וכאבי שרירים.
ישנוניות, סחרחורת, עצבנות, כאבי ראש, בלבול, הפרעות המערכת העיכול, יובש בפה, ראייה מטושטשת.
שימוש בו-זמנית באופיואידים ובנזודיאזפינים עלול להוביל דיכוי נשימה, תרדמת, ואף מוות.
הפסקה פתאומית או הפחתת מינון מהירה מדי יכולה לגרום לתגובות גמילה, כולל התקפים, שעלולים להיות מסכני חיים.
יש לדווח לרופא המטפל בעת - דיכאון, שינויים במצב הרוח, מחלת כבד או כליות, גלואוקומה
יש להימנע משימוש באלכוהול או חומרים אסורים בעת שימוש בתרופה
הנקה - התרופה עוברת בחלב האם, אין להניק בעת השימוש.
נשים בהריון- נטילת התרופה בהריון, בפרט במהלך הטרימסטר השלישי, מעלה סיכון לתסמונת גמילה חמורה ביילוד, עם תסמינים הכוללים היפוטונימה, חוסר רצון לינוק, התקפי דום נשימה, ובעיות מטבוליות.
כמו כן עלולה לגרום למומים מולדים בילוד.
קשישים- עקב מטבוליזם נמוך ישנה סכנה להצטברות התרופה.
בנוסף קשישים רגישים יותר להשפעות השליליות של בנזודיאזפינים בהשוואה לצעירים.
שימוש בקשישים מומלץ רק למשך שבועיים ומומלץ לרשום מחצית מהמינון היומי הרגיל.
משפר את ההשפעה המעכבת של גאבא על עוררות עצבית על ידי הגדלת חדירות הממברנה הנוירונית ליוני כלוריד.
מטבוליזם: הידרוקסילציה, צימוד חומצה גלוקורונית
קלופידוגרל (Clopidogrel) היא תרופה המשווקת בישראל בשמות המסחריים: פלוויקס, קלוד, קלופידקסל וקלופידוגרל טבע.
תרופות אלה מעכבות את הצימות של טסיות דם וכך מונעות היווצרות של קרישי דם.
התרופה מסייעת במניעה של אירועים לבביים ומוחיים.
קלופידוגרל היא תרופה המיועדת לשימוש במצבים הבאים: תסמונת כלילית חריפה (ACS), התרופה מסייעת במניעת התקפי לב במטופלים בעלי היסטוריה של אוטם בשריר הלב או מטופלים שסובלים מתעוקת חזה לא יציבה.
בנוסף היא מסייעת במניעת אירוע של שבץ מוחי ואירועים של תנגודת עורקים פריפרית ובמחלת עורקים קורונריים.
אין ליטול את התרופה במצבים הבאים:
התרופה עוברת מטבוליזם על ידי ציטוכרום P450 ובתוך זה על ידי CYP2C19. מטופלים שסובלים ממחסור ב־CYP2C19 לא יכולים ליטול את התרופה.
דימום פעיל למשל: כיב פפטי, דימום תוך-גולגולתי וכו'
תופעת הלוואי הנפוצה ביותר היא דימום, אשר יכול להתבטא במגוון דרכים: החל מדימום קל מהאף, ועד הופעת שטפי דם תת-עוריים.
כמו כן, ניתן לראות שלאחר פציעה נדרש זמן רב יותר עד שהדימום נפסק.
במקרים נדירים התרופה יכולה לגרום לדימומים בשתן, במוח ובעיניים.
תופעות הלוואי כוללות ביניהן רגישות יתר שיכולה להתבטא כפריחה, גרד, אדמומיות, קילוף של העור, קוצר נשימה (שיכול להתלוות בצפצופים, קשיי נשימה, ולחץ בחזה).
בנוסף הרגישות יכולה לגרום להתנפחות של אחד או יותר מהאיברים הבאים: פה, שפתיים, לשון ועפעפיים.
סוג נוסף של תופעות לוואי יכול להתבטא בירידה במספר תאי הדם הן לבנים והן אדומים.
דבר היכול להתבטא באנמיה, חיוורון, עייפות, זיהומים חוזרים, חום גבוה ודימומים.
יתר על כן, השימוש יכול לגרום למצב מסכן חיים בשם TPP בו יש חום גבוה, הופעות שטפי דם תת-עוריים, בלבול וצהבת.
לא נמצא קשר בין נטילת התרופה בהריון לבין מומים בעובר או הפלות.
בזמן הלידה השימוש בתרופה מגביר את הסיכון של האמא לדימומים.
מומלץ להימנע משימוש באפידורל בעת השימוש בתרופה בגלל הסכנה לדימומים בעמוד השדרה.
אם יש אפשרות ניתן להפסיק את התרופה כ5–7 ימים לפני הלידה והשימוש באפידרול.
כיום לא קיימות עדויות על מעבר התרופה בהנקה ובנוסף לא נצפו תופעות בילודים של אימהות שנטלו את התרופה במהלך ההנקה.
קלופידוגרל עובד כקדם-תרופה שעוברת אקטיבאציה לאחר הנטילה בגוף בשני שלבים.
השלב הראשון כולל אקטיבאציה על ידי האנזים CYP2C19 והשלב השני על ידי CYP2C9. לאחר ההפעלה התרופה פועלת בכך שמעכבת בצורה בלתי הפיכה את P2Y12 שהוא רצפטור של ADP.
לרצפטור תפקיד חשוב בהפעלה של טסיות ולכן כעת הן לא יפעלו ולא ייווצר קריש.
לתרופה לוקח כשעתיים עד שמתחילה לפעול וזמן מחצית החיים שלה הוא כ6 שעות לקדם תרופה וכחצי שעה כתרופה הפעילה.
התרופה מתפנה גם בשתן וגם בצואה.
הרב קלונימוס קלמן גולדשמידט (י"ז בטבת ה'תש"ט, 18 בינואר 1949 – י' בסיוון ה'תשע"ח 24 במאי 2018) היה שחקן ישראלי שחזר בתשובה, והיה למשפיע בחסידות ברסלב.
נולד בירושלים לשבתאי גולדשמידט ולרחל (לבית שטיינברג), זוג ניצולי שואה שהגיעו מפולין ורומניה.
בשל עבודתו של אביו בחברת הספנות צים, עברה משפחתו בהמשך לחיפה.
חלק מתקופת ילדותו עברה בקיבוץ.
אביו נעדר תקופות ארוכות מהבית בשל הפלגות, ואימו שהתה לעיתים באשפוזים.
בגיל צעיר התגייס במסגרת מסלול לנערים בחיל האוויר הישראלי, ובהמשך עבר למשמר הגבול.
במהלך שירותו נפצע מאש צלף, ובהמשך נפצע שוב בתאונת אופנוע.
לאחר שחרורו מהצבא חי מספר שנים בקרב קבוצות נוודים במדבר.
בגיל 29 החל בתהליך חזרה בתשובה.
למד בבני ברק בישיבות שובה ישראל בראשות הרב חיים קרקובסקי ואוהל יעקב בראשות הרב אליהו בן שלמה.