tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
טיפול בפסולת, תגובות כימיות ושימושים שונים
בהיותו חומר רעיל וריאקטיבי, החומר נוטה להגיב עם מתכות ולכן הפסולת שלו מופרדת מחומרים אחרים.
התרכובת מזיקה מאוד לסביבה בצורתה הפעילה, ומקובל להרוס אותה על ידי חמצון או חיזור לפני השלכתה כפסולת.
הסינתזה הנפוצה של אזיד הנתרן מערבת שימוש בתהליך וויסליסנוס (Wislicenus), כשבתחילה מגיב נתרן מתכתי, Na, עם אמוניה, NH3, לקבלת נתרן אמיד
לאחר מכן, נתרן אמיד מגיב עם ניטריט החמצן.
אזיד הנתרן ידוע במיוחד ככימיקל הנמצא בכריות אוויר שבמכוניות.
מטען חשמלי שנוצר כתוצאה מהתנגשות המכונית, עשוי לגרום לאזיד הנתרן להתפוצץ ולשחרר גז חנקן בתוך כרית האוויר.
המשוואה הכימית לתגובה זו היא 2NaN3 → 2Na + 3N2. הנתרן שנוצר הוא פוטנציאל סיכון בעצמו ומומר בעצמו בתגובה עם חומרים אחרים, כגון אשלגן חנקתי (KNO3) וסיליקה (SiO2), לזכוכית אלקלין סיליקט אינרטית.
אזיד הנתרן משמש גם ככימיקל הנשמר בבתי-חולים ומעבדות.
בתפקידו זה, הוא משמש כקוטל ביולוגי; הוא חשוב במיוחד בריאגנטים גדולים ותמיסות אחסון שעשויים להיות כר נוח לגדילת חיידקים כשאזיד הנתרן פועל בהם בתור מעכב לחמצון של ציטוכרום בחיידקים גראם-שליליים; חיידקים גראם-חיוביים (סטרפטוקוק, פנאומוקוק, לקטובצילוס) הם עמידים (תכונה הדומה לעמידות אנטיביוטית).
נעשה בו שימוש גם בחקלאות (בחוות) עבור מזיקים.
אזיד הנתרן משמש למילוי כריות אוויר ברכב.
הרעילות של חומר זה מושווית הרבה פעמים לזאת של מלחי ציאניד כיוון שהם גורמים לסימפטומים דומים.
הקטלניות של הרעלה הנגרמת על ידי אזיד הנתרן תלויה בכמות, נתיב ואורך זמן החשיפה, כמו כן בגיל והמצב הרפואי הקודם של הנחשף.
נשימת הגז (אזיד המימן) שנוצר מאזיד הנתרן גורמת את הנזק הרב ביותר, אבל עיכול (בליעה) של אזיד הנתרן יכול להיות רעיל גם כן.
הגז הנוצר מאזיד הנתרן הוא מסוכן מאוד בחללים סגורים שיכולים לכלוא את הגז.
הגז הרעיל מתפזר במהירות בחללים פתוחים, מה שהופך אותו לפחות מסוכן.
הגז הוא פחות צפוף (קל) מהאוויר, ולכן הוא יעלה למעלה.
יונים של אזיד מונעים מתאי גוף להשתמש בחמצן, על ידי עיכוב הפונקציה של חמצון הציטוכרום באמצעות קשירה בלתי הפיכה לקבוצת ההם בתהליך הדומה לקשירת פחמן חד-חמצני.
אזיד הנתרן הוא קטלני יותר ללב ולמוח מאשר לאיברים אחרים, כיוון שאיברים אלו זקוקים לאספקה קבועה של חמצן.
אנשים הנחשפים לכמויות קטנות של אזיד הנתרן על ידי נשימתו, ספיגתו דרך העור, או אכילת מאכלים המכילים אותו עשויים לפתח חלק או את כל הסימפטומים הבאים בתוך דקות:
אדמומית בעיניים (חשיפה לגז או אבק)
הפרשות שקופות מהאף (חשיפה לגז או אבק)
שיעול (חשיפה לגז או אבק)
כמו כן, חשיפה לכמות גדולה בכל דרך שהיא עשויה לגרום להשפעות בריאותיות אחרות כגון:
אם אדם מראה את הסימפטומים הללו אין זה אומר בהכרח שהוא נחשף לאזיד הנתרן.
ניצולים של הרעלות חמורות של אזיד הנתרן עשויים לסבול מנזק בלב או במוח.
הרעלת אזיד הנתרן מטופלת בטיפול רפואי תומך בתנאי בית חולים.
לא קיים נוגדן ספציפי להרעלה באזיד הנתרן.
הדבר החשוב ביותר לקורבן ההרעלה הוא לחפש טיפול רפואי מוקדם ככל האפשר.
נתרן אצטט (סודיום אצטט או סודיום אתאנואט) הוא מלח הנתרן של חומצה אצטית (חומצת חומץ).
זהו חומר המופק בכמויות מסחריות למגוון רחב של שימושים.
סודיום אצטט משמש בתעשיית הטקסטיל לניטרול שפכי חומצה גופרתית, וכפוטורזיסט כאשר משתמשים בדיו מבוסס אנילין.
סודיום אצטט משמש גם כמחמיץ בעיבוד כרום, ומסייע לעכב את תהליך הגיפור של כלורופן בייצור גומי סינתטי.
סודיום אצטט משמש כחומר משמר במוצרי מזון, בהם הוא מסומן בדרך כלל כ-E262, תחת השם "סודיום דיאצטט".
סודיום אצטט הוא הבסיס המצומד של חומצה חלשה (חומצה אצטית), ולכן ניתן להשתמש בתמיסה של סודיום אצטט וחומצה אצטית כבופר, לשמירה על רמת חומציות קבועה יחסית.
בופרים משמשים במגוון יישומים, בין השאר לתגובות ביוכימיות, הרגישות מאוד לרמת החומציות.
סודיום אצטט משמש גם בכריות חימום, למטרות שונות, ביניהן חימום מזון במנות קרב.
גבישי סודיום אצטט טרי-הידראט (נקודת היתוך = 58 מעלות צלזיוס) מחוממים לכ-100 מעלות וניתכים.
כאשר החומר מתקרר, מתקבלת תמיסה על-רוויה של סודיום אצטט במים.
תמיסה זו מסוגלת לעבור קירור יתר לטמפרטורת החדר, הרבה מתחת לטמפרטורת הקיפאון הרגילה של החומר, ללא יצירת גבישים.
בכריות החימום מותקנת דיסקת מתכת, והקשה עליה יוצרת מרכז התגרענות, המתחיל את תגובת ההתגבשות לסודיום אצטט טרי-הידראט גבישי.
תהליך יצירת הגבישים הוא אקסותרמי (פולט אנרגיה), ולכן נפלט חום.
בחימום לכ 400°C החומר מתפרק, תוצרי הפירוק הם בעיקר מתאן, פחמן דו-חמצני, נתרן חמצני (Na2O) ופחמן, פירוליזה בנוכחות נתרן הידרוקסיד נותנת מתאן ונתרן קרבונט
סודיום אצטט זול לייצור, ולכן בדרך כלל נרכש מספקי כימיקלים, ולא מיוצר במעבדה.
ניתן ליצרו במעבדה בקלות, על ידי תגובה בין חומצה אצטית לבסיס נתרן כלשהו, כמו סודיום קרבונט, נתרן הידרוקסידי, ועוד.
זו התגובה המתרחשת בניסוי הביתי המוכר, בו מערבבים חומץ וסודה לשתייה.
על ידי אידוי המים, ניתן לקבל תמיסה מרוכזת של סודיום אצטט, או גבישים יבשים.
נתרוליט הוא מינרל סיליקטי השייך לקבוצת הזאוליטים, קבוצה של מינרלים אלוּמוֹ־סיליקטיים במבנה תלת־ממדי הקרוי טקטוסיליקט (סיליקט במבנה מרחבי).
הנתרוליט הוא סיליקט הכולל אלומיניום, נתרן ומים ונוסחת הרכבו הכימי היא Na2Al2Si3O10-2H2O.
את השם "נתרוליט" נתן למינרל הכימאי הגרמני מרטין היינריך קלפרות (Martin Heinrich Klaproth) ב-1803. השם הוא הלחם של המילה "נתרן", יסוד כימי המצוי במינרל, ו"ליתוס" - ביוונית, אבן.
שמות נוספים לנתרוליט הן: "אבן מחטית" או "זאוליט מחטי", רמז לצורת הגביש המחטית הנפוצה, שלרוב הוא דקיק מאוד ומצטבר בקבוצות שצורתן מגוונת.
צורת הגבישים הגדולים היא מנסרה מרובעת המסתיימת בפירמידה נמוכה, כשהזוויות בין פאות המנסרה קרובות לזווית ישרה.
לכאורה צורת הגבישים היא טטרגונלית בעוד שלמעשה הם אורתורומביים.
קיימים משטחי פצילות מושלמים במקביל לפאות המנסרה.
המינרל מופיע גם לעיתים קרובות כגושים סיביים, כשלסיבים יש צורת כוכב קורן.
קל להבחין בין נתרוליט לזאוליטים סיביים אחרים באמצעות מאפייניו האופטיים.
כמו כל הזאוליטים בנוי הנתרוליט מארבעונים של SiO4+4 הקשורים בכל ארבעת קדקודיהם לארבעונים אחרים.
בחלק מהארבעונים מחליף אלומיניום את הצורן במרכז הארבעון.
מבנה דומה לזה של פצלת השדה, אלא שבנתרוליט המבנה יוצר חללים גדולים (במונחים מולקולריים) בין הארבעונים.
החללים יוצרים תעלות ברוחב המאפשר ליונים עד גודל מסוים לעבור בתוכו ולכן יכול הנתרוליט לשמש כמסננת של חומרים כימיים.
שרשרת ארבעונים בנתרוליט מסודרת בכיוון אחד, מבנה היוצר את הגבישים דמויי המחט.
הפצילות המושלמת שלו נובעת מקשרים חלשים בין שרשרות הארבעונים.
צבעו של הנתרוליט הוא בדרך כלל לבן או חסר צבע, אבל לעיתים גונו אדמדם או צהבהב.
למינרל יש ברק זגוגי, או ברק משי כשהמינרל מצוי בצורת סיבים עדינים.
משקלו הסגולי של המינרל הוא 2.2 גרם/סמ"ק וקשיותו היא 5.5 בסולם מוס.
ניתן להתיך את המינרל בקלות.
המינרל ניתך בלהבה של נר כשהוא מפיץ אור צהוב בשל נוכחות הנתרן.
המינרל מתפרק בחומצת מלח, כשאחד מתוצרי התגובה הכימית הוא סיליקה צמיגית.
נתרוליט מופיע יחד עם זאוליטים אחרים בחללים האמיגדלואידיים (דמויי השקד) שבסלעי היסוד הבזלתיים.
הדוגמאות הטובות ביותר הם קבוצות של גבישים פריזמתיים לבנים המצויים בבזלת דחוסה בפוי-דה-מרמה (Puy-deMarman), שבמחוז פוי-דה-דום (Puy-de-Dôme) שבצרפת.
הגבישים הגדולים ביותר הם אלו מברוויג (Brevig) שבנורווגיה.
קירות החללים בבזלת המצויה באתר המורשת העולמית סוללת הענק במחוז אנטרים שבצפון אירלנד, מצופים בדרך כלל במחטי נתרוליט דקיקים, וחומרים דומים מצויים בשפע בסלעים הגעשיים (בזלת ופונוליט) בשלסל, אוסיג ומקומות נוספים בצפון בוהמיה שבצ'כיה (המקום בו אותר הנתרוליט לראשונה).
בישראל מצוי נתרוליט בכרמל בלבות ובטופים תת-ימיים מתור הקרטיקון המאוחר.
שני סוגי זאוליטים נוספים הדומים מאוד לנתרוליט בצורתם דמוית המחט, סקולציט (CaAl2Si3O10•3H2O - סידן מחליף את אטום הנתרן) ומזוליט (Na2Ca2(Al2Si3O10)3•8H2O – מכיל סידן ונתרן) מופיעים יחד איתו בטבע ומקשים לכן על זיהוי מוחלט בתנאי שדה של אחד משלושה מינרלים אלו
לסוגים שונים של נתרוליט ניתנו שמות מזהים מיוחדים.
פרגיט (Fargite) הוא נתרוליט אדום מגלנפרג (Glenfarg) במחוז פרתשייר שבסקוטלנד.
ברגמניט (Bergmannite) או שפרושטיין (Spreustein) הוא סוג בלתי טהור שהוא תוצאת התמרה של מינרלים אחרים, בייחוד סודליט, בסלע היסוד סיאניט אוגיט של דרום נורווגיה.
נתרן חנקיתי (שם מדעי: Sodium nitrite) הוא מלח של קטיון נתרן ואניון חינקית (ניטריט) שנוסחתו NaNO2. החומר משמש כתוסף מזון הן כחומר משמר והן כחומר צבע למוצרי בשר ודגים.
החומר הוא מוצק גבישי לבן או צהבהב, מסיס מאוד במים והיגרוסקופי (סופח לחות מהאוויר).
נתרן חנקיתי הוא חומר מחזר, באוויר החומר מתחמצן לנתרן חנקתי (NaNO3).
החומר נקשר להמוגלובין ומקנה למוצרי בשר ודגים גוון אדום.
החומר מעכב צמיחה של קלוסטרידיום בוטולינום: החיידק הגורם לבוטוליזם ולכן משמש כחומר משמר.
על אריזות מזון יסומן במספר E E250. אשלגן חנקיתי (KNO3) משמש לאותן מטרות ויסומן במספר E E249.
החומר רעיל מאוד: הוא נקשר לברזל שבהמוגלובין ומונע ממנו להיקשר באופן מיטבי לחמצן, והופך אותו למטהמוגלובין, וכך נפגעת אספקת החמצן לרקמות.
המינון הקטלני שלו הוא LD50=180 mg/Kg בחולדות ובבני אדם.
המנה הקטלנית הנמוכה ביותר שנצפתה (LdLo) היא 71 מ"ג לק"ג משקל גוף כך שעבור אדם מבוגר ניתן לצפות להרעלה בצריכת 4–5 גרם מהחומר.
בשל הרעילות השימוש בנתרן חנקיתי מוגבל ל-200 מ"ג לק"ג והוא נצבע בסגול למניעת בלבול עם תוספים אחרים.
באירופה מותר ליצרני מזון להשתמש בו רק בתערובת מלחים המכילה לא יותר מ 0.6% ממנו.
החשש העיקרי הוא יצירת חומרים מסרטנים מתגובת החומר עם חומצות אמינו לקבלת ניטרוזאמינים (R1N(-R2)-N=O), מחקרים אפידמיולוגים מצאו מתאם בין צריכת בשר משומר לסרטן המעי הגס והקשר מיוחס לחומרים המשמרים- מלחי נטריט.
נתרן חנקתי (Sodium Nitrate) הידוע גם כ"מלחת צ'ילי" הוא מלח, שנוסחתו NaNO3. זהו מוצק לבן המסיס מאוד במים ומשמש להכנת דשנים וחומרי נפץ וכן בתעשיית הזכוכית.
כתוסף מזון נתרן חנקתי משמש כמשמר ומסומן בקוד E251. החומר נמצא באופן טבעי בירקות עלים ירוקים.
כריית נתרן חנקתי הייתה בעבר כה רווחית שבין השנים 1879–1883 נלחמו צ'ילה, פרו ובוליביה על מחוזות עשירים במרבצי החומר.
המלחמה הסתיימה בסיפוח המחוזות לצ'ילה.
ניתן להפיק את המלח מסתירה של חומצה חנקתית בנתרן הידרוקסידי
בתעשייה מופק החומר בתגובה של חומצה חנקתית עם נתרן פחמתי
נתניאל קלייטמן (; 26 באפריל 1895 – 13 באוגוסט 1999) היה נוירופיזיולוג ופסיכולוג אמריקאי, יהודי יליד בסרביה.
קלייטמן נחשב לאבי החקר המדעי של שינה ושל פיזיולוגיית החלומות, שגילה, יחד עם תלמידו יוג'ין אסרינסקי, את שנת ה-REM.
קלייטמן נולד ב-26 באפריל 1895 בקישינב, בבסרביה, אז באימפריה הרוסית (כיום ברפובליקת מולדובה), כבן לזוג היהודים סוני ברקוביץ' קלייטמן ופסיה לבית גלאנטר.
כבר בגיל צעיר גילה קלייטמן כישורים למתמטיקה ולמדעי הטבע.
בשנת 1912 עלה לארץ ישראל וכעבור שנה נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטה האמריקאית בביירות, ("המכללה הפרוטסטנטית הסורית") שבלבנון העות'מאנית.
בשנת 1914, עקב פריצתה של מלחמת העולם הראשונה, קלייטמן נעצר ונכלא על ידי השלטונות העות'מאנים כיוון שהיה אזרח רוסי, ונאלץ להפסיק את לימודיו.
בשנת 1915 הצליח קלייטמן להצטרף לקבוצה גדולה של אזרחי ארצות הברית שנכלאו במחנה הסגר יחד איתו ולהתפנות איתם על סיפון אונייה צבאית אמריקאית.
בהגיעו לנמל ניו יורק שילם מס בסכום 25 דולר והתחייב שלא לחזור לעולם לביירות.
בתנאים אלה הורשה להישאר בארצות הברית, שם התאזרח בשנת 1918.
באמריקה מיהר קלייטמן לחדש את לימודיו.
הוא למד קודם פיזיולוגיה ופסיכולוגיה בסיטי קולג' של ניו יורק וסיים את התואר הראשון במדעים אלו בשנת 1919. אחרי שנה כבר גמר תואר שני באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ולאחר-מכן, תוך ארבע שנים עד שנת 1923 עשה גם את עבודת הדוקטורט שלו במדעים, בהצטיינות יתרה, באוניברסיטת שיקגו.
משנת 1925 ועד 1960 עבד קלייטמן כחוקר ומרצה בחוג לפסיכולוגיה של אוניברסיטת שיקגו, שם הקים את מעבדת השינה הראשונה.
קלייטמן היה פעיל מבחינה אינטלקטואלית עד שנותיו האחרונות, וכיהן כפרופסור אמריטוס לפיזיולוגיה באוניברסיטת שיקגו.
בשנת 1995 הוא הרצה בנשוויל בכנס המדעי המוקדש ליום הולדת המאה שלו.
קלייטמן נפטר בשנת 1999 בגיל 104 בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
מחקריו ופעילותו המדעית כחלוץ החקר המדעי של השינה
החל משנות ה-20 של המאה ה-20 נתניאל קלייטמן הקדיש את זמנו למחקרים של פסיכופידיולוגיה של השינה, כשחלק גדול מניסוייו ביצע על עצמו, על אשתו, פולינה שווייצר, על בנותיהם, אסתר והורטנס, ועל ידידים ומכרים.
בשנת 1938, למטרת חקר השפעת הסביבה על המקצבים הביולוגים הצירקדיאנים, לרבות על שינויי הטמפרטורה של הגוף, יחד עם עוזרו ברוס ריצ'רדסון בילה 32 ימים ולילות בבידוד מוחלט בתנאים כמעט קבועים, במערת הממותה (Mammoth Cave) במדינת קנטקי.
ניסה במחקר זה להרחיב את מחזור הקצב היומי שינה - ערות אל 28 שעות.
בשנת 1939 פרסם קלייטמן את עבודתו המכוננת "השינה ומצב הערות" (Sleep and Wakefulness) (מהדורה שנייה הופיעה בשנת 1963), שבה הציג את תגליתו המרעישה - קיומו בזמן השינה של מחזור בסיסי מנוחה - פעילות - basic rest- activity BRAC) cycle).
בשנת 1953 עם תלמידו יוג'ין אסרינסקי (1921–1998), קלייטמן הפך לראשון שגילה את שנת רע"מ (REM) - אותו סוג מחזורי של השינה הקרוי השינה עם תנועות מהירות של העיניים או השינה הפרדוקסלית והוכיח כי היא נמצאת בקורלציה עם החלומות ועם פעילות המוח.
המחקרים הנ"ל בוצעו קודם על ילדו של אסרינסקי, ארמנד, ולאחר מכן על אשתו וילדותיו של קלייטמן.
קלייטמן ואסרינסקי הוכיחו את קיום מחזור שנת ה-REM גם אצל בעלי חיים עליונים.
כמו כן ציינו שבשנת ה-REM קיים שיתוק כללי של השרירים הפריפריים יחד עם קיום התנפחות וזקפת הפין.
יחד עם תלמיד אחר שלו, ויליאם דמנט , עיבד קלייטמן את נתוני הניתוח הפוליסומנוגרפי של השינה ושל הניטור האלקטרואנצפלוגרפי והאקטיגרפי לכל אורך הלילה.
בעקבות מחקרים אלה הושג תיאור מפורט של שלבי שינה והוקמה הקליניקה הראשונה להפרעות שינה שנפתחה בשנת 1970 על ידי ויליאם דמנט באוניברסיטת סטנפורד.
בשנים האחרונות של פעילותו המדעית חקר קלייטמן את חשיבות המקצבים האולטראדיאנים בתהליך השינה.
נתניאל "נאט" שילקרט Shilkret; 25 בדצמבר 1889 – 18 בפברואר 1982) היה מנצח, קלרינטן, פסנתרן ומלחין יהודי-אמריקאי.
שימש כמנהל מוזיקלי ומנהל אמנים ורפרטואר בחברות התקליטים ויקטור טוקינג משין ותקליטי RCA ומתאם מוזיקלי ראשי באולפני RKO ומטרו גולדווין מאייר.
שילקרט נולד בניו יורק למשפחה שהיגרה מאוסטריה (שם המשפחה המקורי היה Schüldkraut).
אביו היה רב נגן והבית היה מאוד מוזיקלי.
הוא שימש כפסנתרן חזרות לוולטר דאמרוש וליווה את הרקדנית איזדורה דאנקן.
ב-1915 הצטרף ל"ויקטור טוקינג משין" כמנהל המחלקה למוזיקה זרה.
ב-1926 היה למנהל המוזיקה הקלה של חברת התקליטים.
הוא הפיק עבור ויקטור ועבור יורשתה, RCA, אלפי תקליטים.
בנוסף, היה שילקרט למנצח התזמורות שהקליטו עבור החברה כתזמורות אולפן.
ב-1929 ניצח על ההקלטה ההיסטורית של היצירה אמריקאי בפריז מאת ג'ורג' גרשווין, בהשתתפות המלחין כסולן בפסנתר, אחת מחמש הקלטות שלו שזכו בפרס גראמי.
ב-1935 עבר שילקרט מניו יורק ללוס אנג'לס, כמו רבים מבני חוגו.
בין 1935 ו-1937 היה מנהל מוזיקלי ומתאם מוזיקלי ראשי באולפני RKO ובין השנים 1942 עד 1946 מילא משרה זו באולפני MGM.
הוא הלחין וניצח על עשרות פסקולי סרטים מוזיקליים של אולפנים אלה.
בין 1946 ו-1950 עבד שוב עם RKO במספר סרטים קצרים.
ב-1952 חזר לניו יורק והיה, בין השאר, מנצח בבור התזמורת של ברודוויי במחזמר "פריז 90'".
מאז ועד מותו חי בניו יורק אצל בנו.
בנוסף להלחנת פסקולים לסרטים עסק שילקרט גם בהלחנת שירים וקטעים לריקודים.
בין לחניו בולט השיר "הכביש הבודד" (The Lonesome Road) ששולב בגרסה הקולנועית של המחזמר "ספינת השעשועים".
השיר זכה לביצועים מאת לואי ארמסטרונג, פול רובסון, פרנק סינטרה ובינג קרוסבי.
שיר נוסף שלו "ג'סמין, אני חולם על תקופת-לילך" (Jeannine, I Dream of Lilac Time) נמכר ב-2 מיליון עותקים של דפי תווים וזכה לעשרות ביצועים בהם של לואי ארמסטרונג, הפלאטרס והתזמורת הפילהרמונית של לונדון.
גם שיריו "האין היא מתוקה" (Ain't She Sweet) ו"אני והצל שלי" (Me and My Shadow) זכו לפופולריות בשנות השלושים.
קונצ'רטו לטרומבון פרי עטו מ-1945 נוגן בבכורה עם טומי דורסי כסולן והתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי.
נתניה דברת (י"ח באב תר"צ, 12 באוגוסט 1930 – י"ב בניסן תשמ"ז, 11 באפריל 1987) הייתה זמרת סופרן ישראלית ומורה לפיתוח קול באקדמיה למוזיקה בתל אביב.
נולדה בשם סאנה ליפיץ בעיר רובנו בברית המועצות (כיום באוקראינה), סמוך לגבול הפולני.
במלחמת העולם השנייה, עקב מבצע ברברוסה, ברחה משפחתה לעיר באקו.
לאחר המלחמה עברה המשפחה לפולין ומשם עלו עמה לארץ, לאחר מלחמת העצמאות.
בתחילת דרכה בארץ עבדה כפועלת במפעל עלית ולאחר העבודה למדה עברית וראיית חשבון.
בשנת 1950, בגיל 20, זכתה בתחרות לכישרונות צעירים מטעם משרד החינוך ועל כן הוענקה לה מלגת לימודים באקדמיה "החדשה" למוזיקה בירושלים.
שם למדה אצל אדית בורושק.
במהלך לימודיה הכירה את בעלה, אפרים דברת, שסייע לה גם בלימודיה וגם בהתאקלמותה החברתית.
השניים נישאו עוד במהלך לימודיה וזמן קצר לאחר סיומם נולדה הבת הבכורה מירב.
אחת מהופעותיה הפומביות הראשונות הייתה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ומקהלת פועלי פתח תקווה בתפקיד הראשי בהשמעת הבכורה של האורטוריה "שיר השירים " של מרק לברי.
בעקבות זכייתה במקום הראשון בתחרות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל הוענקה לה מלגת לימודים באיטליה.
במאי 1956 הופיעה ברסיטל הראשון בבית ציוני אמריקה.
בשנים 1958–1959 למדה זמרה אצל ג'ני טורל (Jennie Tourel) בבית הספר ג'וליארד שבניו יורק.
במקביל, על מנת לממן את שהייתה, הופיעה בפני קהילות יהודיות.
בפסטיבל הזמר והפזמון הראשון (1960) ביצעה את השירים "עוזי וזמרת יה" ו"שיר הפלך".
בשנים 1960–1961 הופיעה יחד עם התזמורת הסימפונית חיפה ובהופעות התזמורת הפילהרמונית של לונדון בארץ.
באביב 1961 יצאה לארצות הברית למסע הופעות ולהקלטות בחברת התקליטים "ואנגארד" (Vanguard).
בעלה יצא עמה לחו"ל עקב מינויו כקונסול ישראל בשיקגו.
במהלך שהותה שם נולד הבן זמרן סיני.
באוקטובר 1963 שבה דברת לישראל.
במהלך שנות ה-60 הופיעה במספר קונצרטים בחו"ל, בין השאר עם המנצחים ליאונרד ברנשטיין, ג'ון ברבירולי ולאופולד סטוקובסקי ועם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק והתזמורת הסימפונית של שיקגו.
הופיעה משנת 1967 כסולנית באופרה הישראלית בין השאר באופרות "נשף המסכות", "נבוקו", "אותלו", "אאידה", "טוסקה", "אבירות כפרית", "דולי הפנינים", "לה טראוויאטה", "חיי פריז", "ברון הצוענים", "העטלף", "מלכת שבא", "לה ג'וקונדה" ו"הכלה המכורה".
בשנת 1968 הופיעה בביצוע העברי לאופרה "הקונסול" של מנוטי במסגרת פסטיבל ישראל עם "האנסמבל הקאמרי הישראלי" והתזמורת הקאמרית הישראלית.
דברת שיחקה גם בהפקה מחודשת של "הקונסול" עם אותה הלהקה בשנת 1971. המנצח היה גארי ברתיני וההצגות הועלו בקולנוע אלהמברה.
בינואר אותה שנה נפרדו בני הזוג דברת.
באמצע שנות ה-70 החלה ללמד פיתוח קול באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובמקביל המשיכה להופיע בקונצרטים במסגרות שונות.
ב-1977 השתתפה בקונצרט מיצירותיו של שלום אהרוני.
בשנת 1971 נישאה בשנית ליעקב שפירא, מהנדס במקצועו.
בני הזוג התגרשו לאחר שהיחסים ביניהם התדרדרו ואף הגיעו לכדי אלימות הדדית במרץ 1981.
עם פתיחתה של האופרה הישראלית החדשה, בשנת 1985, הוזמנה לשמש כחברת המועצה הציבורית שלה.
במהלך הקריירה שלה הקליטה למעלה מ-20 תקליטים של מוזיקה קלאסית, שירי-עם ישראליים, רוסיים וצרפתיים ושירים ביידיש.
נתניה דברת נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 1987, ונטמנה בבית העלמין הדרום.
האורטוריה "יהודה המכבי" של הנדל - הקלטה בבנייני האומה עם תזמורת קול ישראל והמקהלה הפילהרמונית תל אביב (סי.בי.אס, 1970)
בהלכה, נתקל פושע הוא הוא כלל הלכתי בדעת יחיד שטבע רבי מאיר, ולפיו אדם שצעד ברחוב ונתקל בדבר מה ונפל, האחריות המליאה של המעשה ותוצאותיו מוטל עליו בלבד, כאילו עשאו בידיים.
כלל זה מתייחס להלכות שונות בענייני מזיק וניזק ובכללי שומר חינם במשפט העברי.
המחלוקת בין רבי מאיר לשאר החכמים במשנה היא באדם שהלך במקום ציבורי ושם נתקל בדבר מה וכתוצאה מכך נשברו כליו.
לפי רבי מאיר, היה לאדם להביט היטב ולהשגיח על עצמו שלא יפול, במקרה שהדבר אפשרי.
אם כי גם רבי מאיר מודה שבמקרה של שיטפון שבו אין אפשרות לאדם לבדוק מה מונח על הקרקע, אם לא הייתה לאדם ברירה אחרת גם אם ללכת במקום שבו יש שיטפון, אין היתקלותו נחשבת לפשיעה, מכיוון שהוא אונס.
המחלוקת המעשית היא כפולה: אחת עוסקת בחיוב תשלומין של האיש עצמו, הסבל לבעליו של החפץ, מדין שומר חינם או שומר שכר שפשע בשמירתו, והשנייה עוסקת בדיני מזיק וניזק, שאלה הנוגעת לאנשים שעברו במקום בשעת הנפילה וניזוקו משברי הכלי או החליקו על נוזל שהיה בתוך הכלי ונשפך, ונפלו.
פרשנות זו שווה לאביי, רבי אלעזר ורבי יוחנן ושמואל.
היחיד שחלוק עליה הוא רבא שסבור שכולם מודים ש"נתקל פושע הוא" והוא מפרש את המשנה בצורה אחרת
טעמו של רבי מאיר ושיטתו ההלכתית בנושא זה התפרשו על ידי שמואל שאף חידש על פי כך ש.
חכמי הגמרא הסבירו כי במילים "מזיק הוא פושע הוא" מתכוין שמואל לרמוז כי הסיבה לכך שאדם ששוחט בהמה וגרם לה להיות טרפה על ידי שחיטה לא מקצועית נחשב למזיק, הוא לא רק בגלל שהוא נוטל על כך כסף, אלא בגלל ש"פושע הוא", כלומר אדם שלא נזהר די הצורך נחשב לפושע.
נתניאל אדווין קליין הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג.
קליין החל את הקריירה במחלקת הנוער של קריסטל פאלאס בגיל 8. ערך אך הופעתו הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-18 באוקטובר 2008 בניצחון 0–3 על ברנסלי.
יומיים לאחר מכן חתם על חוזה חדש לשלוש שנים בקבוצה.
קליין הבקיע את שערו הראשון ב-8 בדצמבר 2009 בניצחון 2–4 על רדינג.
ב-2010 זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה בפוטבול ליג.
ב-19 ביולי 2012 חתם לארבע שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג.
הוא ערך את הופעתו הבכורה ב-19 באוגוסט בהפסד 2–3 למנצ'סטר סיטי.
הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-22 בספטמבר בניצחון 1–4 על אסטון וילה.
ב-1 ביולי 2015 חתם קליין לחמש שנים בליברפול עבור 12.5 מיליון יורו.
ב-10 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על סטוק סיטי.
ב-8 באוקטובר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–1 על בורנמות' בגביע הליגה.
בתום אותה העונה העפיל עם ליברפול לגמר הליגה האירופית 2016, שם פתח בהרכב בהפסד קבוצתו 1–3 לסביליה.
ב-4 בינואר 2019 הושאל קליין לבורנמות' עד לסוף העונה ובסיומה חזר לליברפול.
בעונת 2019\2020 זכה עם הקבוצה באליפות לראשונה מזה 30 שנה ובסיומה שוחרר מהמועדון.
ב-16 באוקטובר 2020 חזר לקבוצת נעוריו וחתם בקריסטל פאלאס.
ב-2 באוקטובר 2014 זומן לראשונה לנבחרת אנגליה לקראת משחקי מוקדמות יורו 2016. ב-15 בנובמבר 2015 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 1–3 על .
נַתְרָן נִיטְרוֹפְּרוּסִידִי (sodium nitroprusside) הוא מלח אי-אורגני בעל הנוסחה הכימית .
השימוש העיקרי בתרכובת זו הוא ברפואה כתרופה לטיפול ביתר לחץ דם, שם גם הוא ידוע בשם נִיטְרוֹפְּרוּסִיד, אולם יש לה גם תפקיד בתור מגיב לאיתור מתיל קטונים ואמינים הנמצאים בסמים מסוימים.
נתרן ניטרופרוסידי יכול להיות מסונתז באמצעות עיכול תמיסה של אשלגן פרוציאני במים עם חומצה חנקתית, ולאחר מכן סתירה עם נתרן ביקרבונט.
לחלופין, פרוציאניד יכול להיות מחומצן עם חנקית:
ניטרופרוסיד הוא אניון מורכב הכולל ברזל דו-ערכי (Fe+2) במרכז אוקטהדרלי קשור לחמישה ליגנדים של ציאניד ועוד ליגנד אחד קווי של חנקן חמצני.
הסימטריה של האניון היא, בהתאם, C2v.
מצב החמצון של הברזל וליגנד החנקן החמצני אינם מוגדרים היטב, בשל העובדה שמרחק הקשר חנקן-חמצן קצר מאוד (113 פיקומטר) ושתדירות הוויברציה של הקשר גבוהה.
כתוצאה מכך מייחסים לחנקן החמצני מטען 1+ (+NO) ובהתאם המטען הפורמלי על הברזל 2+.
התגובות הכימיות של החומר קשורות בעיקר לליגנד ה-NO, למשל בהוספת יוני -S2 ליון הניטרופרוסיד נוצר היון האדום תגובה המשמשת לזיהוי יוני גופרית.
תגובה עם יוני הידרוקסיד נותנת .
בתנאי חושך תמיסה מרוכזת של החומר יציבה לתקופה של מעל שנתיים בטמפרטורת החדר, אך החומר מתפרק במהירות בחשיפה לאור או בחימום.
תפקידו של נתרן ניטרופרוסידי הוא בעיקר מרחיב כלי דם.
השימוש הראשון בו ברפואה נעשה ב-1928, ובמשך השנים עד 1955 התקבלו מספיק נתונים מחקריים שהראו כי הוא בטוח לשימוש לטיפול קצר-טווח בחולים עם יתר לחץ דם חמור.
עם זאת, בשל הקושי בהפקתו הכימית, הוא אושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי רק ב-1974 לטיפול ביתר לחץ דם חמור.
תפוצתו התרחבה ובשנת 1993 עמד סך המכירות שלו בארצות הברית על 2 מיליון דולר אמריקני.
לנתרן ניטרופרוסידי השפעה חזקה על הרחבת עורקיקים וורידונים, בעיקר עורקיקים, וזאת בשל התפרקותו לחנקן חמצני.
הוא ניתן בעירוי תוך-ורידי במקרים של יתר לחץ דם קשה, והשפעתו ניכרת תוך דקות.
חנקן חמצני מפחית הן את התנגדות כלי הדם ההיקפים והן את ההחזר הוורידי ללב, ובכך מפחית הן את העומס שלפני הלב והן את העומס שאחריו.
כך, הוא נמצא בשימוש במקרים של אי-ספיקת לב קשה, שם שילוב זה יכול להגביר את תפוקת הלב.
במצבים שבהם תפוקת הלב תקינה, המטרה העיקרית היא הורדת לחץ דם.
לעיתים נעשה בו שימוש על מנת להשרות תת-לחץ דם בניתוחים, אשר מאפשר הפחתה של הדימום.
כמו כן, נתרן ניטרופרוסידי שימש בהצלחה לטיפול בהיצרות מסתם אבי העורקים, אריתרומלאלגיה, דליות בוושט, חום קיצוני, חמצת לקטית, אוטם שריר הלב, תסמונת נוירולפטית ממאירה, יתר לחץ דם ריאתי, מצוקה נשימתית בילוד, הלם, עווית כלי הדם במוח, הרעלת ארגוט ופגם במחיצה הבין-חדרית.
נתרן ניטרופרוסידי נקשר במחזור הדם להמוגלובין מחומצן, ויוצר ציאניד, מתהמוגלובין וחנקן חמצני.
החנקן החמצני משפעל את האנזים גואנילט ציקלאז בשריר החלק העוטף את כלי הדם ומגביר את הייצור התוך-תאי של cGMP.
cGMP משפעל את האנזים פרוטאין קינאז G, אשר משפעל פוספטאזים המאבטלים את השרשראות הקלות של חלבון המיוזין.
כתוצאה מכך השריר החלק העוטף את כלי הדם נרפה וכלי הדם מורחב.
מנגנון זה דומה למנגנון של מעכבי פוספודיאסטראז 5, כגון סילדנאפיל, המעלים את ריכוז ה-cGMP באמצעות עיכוב הפירוק שלהם על ידי פוספודיאסטראז 5.
הוצע כי לחנקן חמצני גם תפקיד במספר הפרעות פסיכיאטריות נפוצות, לרבות סכיזופרניה, הפרעה דו-קוטבית ודיכאון קליני.
ממצאים אלה מרמזים על פוטנציאל טיפולי לתרופות המשפיעות על האיתות של חנקן חמצני כמו נתרן ניטרופרוסיד.
קיימת התוויית נגד לשימוש בנתרן ניטרופרוסידי במקרים של יתר לחץ דם תגובתי, למשל בשל הצרת אבי העורקים.
כמו כן, ישנה התוויית נגד לשימוש אצל מטופלים עם אספקת דם מוחית לקויה או אצל מטופלים על סף מוות.
התוויות נגד נוספות כוללות חסר בוויטמין B12, אנמיה, אי-ספיקת כליות חמורה או בתת-נפח הדם.
הטיפול במטופלים עם יחס ציאניד לתיוציאנט גבוה מתבצע בזהירות יתרה.
אף שהעדויות הקיימות מרמזות על כך שהתרופה בטוחה בהיריון, בהינתן שרמת ה-pH של האם ורמות הציאניד מנוטרות בקפדנות, ההמלצה היא שלא לתת את התרופה לנשים בהיריון.
מאחר שלנתרן ניטרופרוסיד פוטנציאל ליצור ציאניד בגוף, מינון יתר של התרופה עלול להוביל להרעלת ציאניד.
הטיפול במינון יתר של ניטרופרוסיד כולל הפסקת התרופה, סתירת הציאניד על ידי נתרן חנקיתי על מנת להפוך את ההמוגלובין למתהמוגלובין, וזאת כתלות ביכולת המטופל לשאת רמות גבוהות של מתהמוגלובין, וכן עירוי של נתרן תיוסולפט להפיכת הציאניד לתיוציאנט.
דיאליזה אינה יעילה בהרחקת הציאניד מהגוף, אך היא יכולה לשמש להרחקת תיוציאנט לאחר עירוי של תיוסולפט.
נתרן ניטרופרוסיד משמש לזיהו גופי קטון בשתן על ידי יצירת צבע אדום בתמיסה בסיסית עם מתיל קטונים.
בנוסף, הוא יכול לזהות מחלות מטבוליות מולדות שבהן ישנם נשאי חומצות אמינו פגומים, למשל ציסטינוריה.
לצורך זיהוי פלילי, נתרן ניטרופרוסיד משמש לזיהוי אמינים ואלקלואידים בשתן הנפוצים בסמים אסורים, כגון אקסטזי ואמפטמינים.
נתניאל (נאט) דוּריף פרידמן , הוא מתכנת ואיש עסקים יהודי אמריקאי, מנכ"ל גיטהאב סמנכ"ל במיקרוסופט, מייסד ומנכ"ל Xamarin ומייסד Ximian, יחד עם מיגל דה איקזה בשנת 1999, חברה שנרכשה על ידי נובל ב-2003.
ב-1999, הוא קיבל בוגר במדעים במדעי המחשב ומתמטיקה מן המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ב-Novell, לאחר רכישת החברה שהקים, Ximian, פרידמן היה CTO בתחום קוד פתוח עד ינואר 2010.
בשנת 2011 קנתה Attachmate את Ximian והכריזה על פיטורי מאות עובדים, כולל מרבית העובדים שתמכו במונו.
לאור המהלך של Attachmate, עתיד התכנה היה בסכנה.
חודש לאחר מכן, במאי 2011, פרידמן פרש והפך למנכ"ל של Xamarin, חברה חדשה שהקים יחד עם מיגל כדי להמשיך את הפרויקט.
בפברואר 2016, Xamarin נרכשה על ידי Microsoft בסכום שהוערך בכחצי מיליארד דולר.
כיום, פרידמן הוא מנכ"ל גיטהאב שירות אירוח מיזמי לקוד.
נתניהו: ביוגרפיה הוא ספר ביוגרפי מאת העיתונאי בן כספית, שיצא לאור בשנת 2018 בידיעות ספרים.
זהו ספרו השני של כספית אודות בנימין נתניהו; הראשון, "נתניהו: הדרך אל הכוח", ראה אור בשנת 1997.
בספרו מתאר כספית את דרכו של נתניהו החל משנות ילדותו ועד לכהונתו כראש ממשלת ישראל בקדנציה הרביעית.
כספית מתאר את ילדותו של נתניהו בארצות הברית ובישראל לסירוגין ואת חיי משפחתו, את שירותו בצה"ל, את תפקידיו הדיפלומטיים בארצות הברית ובאו"ם.
משם ממשיך כספית לתאר את ראשית דרכו בפוליטיקה הישראלית, את ארבע כהונותיו כראש ממשלת ישראל, ואת הפרשיות השונות בהן היה מעורב.
בספר ניתן דגש לאופן שבו ניהל את יחסי החוץ של ישראל מול ארצות הברית והפלסטינים, ליחסיו עם מנהיגי מדינות מובילות, לאופן ולטיב מינוייו לתפקידים בכירים במדינה ובשירותה, להתנהלותו של נתניהו בתחום הביטחון והכלכלה ולמהלכים פוליטיים מרכזיים שביצע.
כספית, מתנגד חריף לנתניהו, מנתח את התנהלותו של נתניהו בתפקידים השונים אותם מילא לאורך הקריירה, ומביע דעה אישית על התנהלות זו.
הספר מתבסס על תחקיר עיתונאי שביצע כספית במשך למעלה מ-30 שנה, ובפרט על עדויות מפי מקורות, חלקם מחבריו לשעבר של נתניהו וחלקם גם היו ממקורות שלא נחשפו בספר.
ב-28 במאי 2020, פורסם שהתסריטאי האמריקאי וזוכה פרס אמי קירק אליס יעבד את הביוגרפיה לסדרת טלוויזיה.
הסדרה תיקרא "ביבי" והיא תופק על ידי חברת פרימנטל, באמצעות אבוט-המאירי.
עם זאת, נכון ל-2024 הסדרה לא יצאה לפועל.
באוקטובר 2021 פורסמה מהדורה מעודכנת של הספר בצל המשבר הפוליטי, משפט נתניהו והקמת ממשלת ישראל השלושים ושש.
"נתראה בגלגול הבא" הוא שיר עברי שבוצע על ידי הראפר הישראלי רביד פלוטניק, שהיה ידוע בכינויו "נצ'י נצ'".
השיר נכתב על ידי פלוטניק, הולחן על ידי פלוטניק ויאיא כהן אהרונוב והופק על ידי כהן אהרונוב וישי סוויסה.
בשנת 2018, הוציא רביד פלוטניק את האלבום "שפל וגאות", שהיה לאלבום מצליח במיוחד, ואף זכה באלבום השנה באקו"ם והוביל להופעות רבות ולפרסום רב.
בעקבות ההצלחה הגדולה, הבין פלוטניק שעליו לשנות כיוון ולהתמקד בסיפורים חדשים, תוך רצון ליצור מוזיקה שונה מאלבומיו הקודמים.
פלוטניק נוהג לחפש השראה ביוטיוב, תוך כדי שיטוט במוזיקה ישראלית ומציאת שירים ישנים וחדשים.
כך מצא את השירים "במדבר" ו"כל הקווים המקבילים" של יאיא כהן אהרונוב, כשהאחרון נכתב במסגרת פרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל, בו מוזיקאים מלחינים שירים שכתבו חיילים שנפלו.
בשנת 2013 אהרונוב קיבל טלפון מהמפיקה אתי אנטה, שהזמינה אותו להשתתף בפרויקט.
אהרונוב, שהיה בדרכו לטיסה לפריז, קיבל למייל קובץ עם 50 טקסטים של חיילים שנפלו, ומתוכם מצא את השיר "כל הקווים המקבילים" שכתב .
עמי, שנקרא על שם חייל בודד שנהרג, היה תלמיד מצטיין מחדרה, כתב וערך בעיתון בית הספר, והתמקד בנושאים כמו מלחמה ושלום עם הפלסטינים, אהבה וגיל ההתבגרות.
הצטרף לשומר הצעיר מתוך אהבה, ונשאר בזכות האידאולוגיה.
עמי נהרג בקרב ברמת הגולן ב-17 באוקטובר 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים, בהיותו בן 20. הוא הותיר אחריו מאות שירים, סיפורים ומחזות.
עם שובו של אהרונוב לישראל, הוא הלחין את השיר מיד לאחר נחיתתו, בתהליך מהיר שארך כעשר דקות בלבד.
השיר יצא והושמע ברדיו ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
כעבור חמש שנים, פלוטניק מצא את השיר ביוטיוב, והציע לאהרונוב לעשות לו גרסת כיסוי ולהפיק אותו יחד, אך עם שינוי סגנון – לקחת את השיר לכיוון עליז יותר ולא בהקשר של יום הזיכרון.
פלוטניק שאב השראה מהשילוב בין טקסטים עצובים למקצבים שמחים, בדומה לסגנון המוזיקלי של אהובה עוזרי, מה שהוסיף לשיר גוונים וצבעים אחרים.
פלוטניק הגיע לאולפן של אהרונוב, והם החלו לעבוד על גרסת הקאבר בשיתוף פעולה ולאחר מכן יצאו מהאולפן מרוצים מהתוצאה שהשיגו.
שבועיים לאחר מכן, פלוטניק פנה שוב לאהרונוב עם הרעיון לכתוב שיר חדש בהשראת "כל הקווים המקבילים" עם טקסט חדש וייחודי.
פלוטניק רצה שהשיר החדש ישמר את רוח השיר המקורי, עם גוונים מסורתיים שהוא אוהב.
פלוטניק התחיל לכתוב את השיר באולפן של אהרונוב, כשבשיאו הצליח לכתוב שורה אחת בלבד על אהבות ופרידות מחייו: .
שאר הטקסט לא הצליח לצאת בקלות, ופלוטניק ביקש לקחת את הפלייבק הביתה כדי לסיים את הכתיבה בזמנו החופשי.
בתקופה שלאחר מכן, קיבל פלוטניק הודעה בפייסבוק מנערה שסיפרה לו על גלי בללי, נערה בת 18 מגבעתיים שתוארה כנערה אוהבת מוזיקה ושקטה, שהאזינה רבות למוזיקה והלכה להופעות של פלוטניק.
בגיל 17, היא לקחה את אהבתה לשירה צעד קדימה והחלה לכתוב במחברת בהשראת סגנון הפואטרי סלאם.
לאחר סיום לימודיה בתיכון תכננה להצטרף למכינה הקדם-צבאית "בני ציון" בתל אביב, מכינה מעורבת לדתיים וחילוניים.
ב-25 באפריל 2018 יצאה גלי יחד עם תלמידי י"ב נוספים לטיול גיבוש בנחל צאלים שבדרום הארץ.
במהלך הטיול, עקב שיטפונות, המסלול המקורי נחסם, והוחלט לשנות את מיקום לינת הלילה בפתחת הערבה.
הקבוצה יצאה למסלול בנחל צפית, ובתוך דקות מרגע הכניסה למסלול התחתון, התרחש שיטפון פתאומי שפגע בקבוצה.
עשרה ילדים מהקבוצה נספו באסון.
גלי אהבה את המוזיקה של פלוטניק ושל טונה, וחברים ביקשו שטונה יגיע לשיר לזכרה בטקס הזיכרון שלה, והוא נענה וביצע שירים בטקס.
חברה מתנועת הנוער "כנפיים של קרמבו", שעבדה עם גלי, פנתה לפלוטניק בפייסבוק ועדכנה אותו על כך שגלי אהבה את המוזיקה שלו ושל טונה.
היא אף ביקשה ממנו להגיע להלוויה, אך הוא התחייב לבוא לטקס הזיכרון במלאת שלושים.
פלוטניק הגיע לטקס הזיכרון של גלי בבית העלמין, והשתתף בסיטואציה קשה במיוחד עבורו, כשהוא מוקף באנשים ובכאבם של בני המשפחה, בעוד אביה סיפר על אהבתה של גלי לשירה ועל כך שהוא קורא בכל יום שיר אחד שכתבה, מחשש שייגמרו לו השירים.
זו הייתה הפעם הראשונה שפלוטניק נתקל במעריצה שנפטרה, והחוויה הותירה בו רושם עמוק, עד כדי כך שהחליט לכתוב שיר לזכרה של גלי, למרות שלא הכיר אותה אישית.
תהליך כתיבת השיר היה מאתגר עבור פלוטניק, והוא נתקע במשך שבועות עד שסיים לכתוב את המילים.
השיר המוקלט כלל בתים אקוסטיים עם פזמון עוצמתי שמתפרץ בסגנון "דרופ".
לאחר שהשיר הוקלט, פלוטניק חש שהוא לא מתאים לאלבום עליו עבד, והציע לבצע אותו מחדש בצורה שונה.
אהרונוב, המפיק, התקשה להתרגל לשינויים אך הסכים לכך מתוך אהבתו לפלוטניק.
אהרונוב שיתף כי למרות הקשיים בעבודה בצורה זו, הוא נהנה מהתהליך בזכות שיתוף הפעולה הקרוב עם פלוטניק, שהתבסס על קשר טוב ואמון הדדי.
במהלך כתיבת השיר לזכרה של גלי, פלוטניק הרגיש שהמילים לא מספיק מדויקות והתייעץ עם ג'ימבו ג'יי.
ג'ימבו הציע לו לפנות להוריה של גלי ולבקש לקרוא את ההספדים שלהם.
פלוטניק פנה לאתי, אמה של גלי, ששלחה לפלוטניק את ההספד המלא שכתב אייל, אביה של גלי, בו הוא מדבר על השירים של גלי, שנמצאו לאחר מותה.
לאחר שקרא את ההספד, פלוטניק החליט לכתוב את השיר מנקודת מבטם של ההורים.
הוא שאב השראה מהמשפטים שהזכירו את האסון ואת כאב האובדן.
באחד משיריה, גלי שואלת – שאלה שהדהדה אצל אביה ובשיר שכתב פלוטניק.
השיר מבטא את תחושת הכאב, התסכול, וההבנה שהלב לומד להתמודד עם הקושי והזיכרון.
שירה של גלי מתאר את התחושות כאשר הלב "נתפס" – חוסר היכולת לצחוק, לנשום לרווחה, והזיכרונות שעולים.
השיר מדגיש כי רק הזמן יכול לסייע, ובסופו של דבר נוצרה שכבת הגנה, שמאפשרת לאדם להתקדם גם אם הכאב נותר.
הקריאה בטקסטים של גלי גרמה לפלוטניק להעמיק את הקשר הרגשי לשיר שהוא כותב ולהתחבר לעוצמת הכאב והאהבה שהוריה של גלי חשים כלפיה.
השיר של גלי עזר לפלוטניק לסיים את כתיבת השיר שלו, והבית האחרון שלו מבטא את הרצון לשמר את זכרה של גלי על ידי קריאת שיר אחד שכתבה כל יום, כדי שהשירים לא ייגמרו.
פלוטניק בחר להוציא את האלבום החדש תחת שמו המלא, רביד פלוטניק, ולא בשם הבמה "נצ'י נץ'".
במהלך יצירת האלבום, השיר עבר שינויים רבים, עד שנוצרה גרסה סופית שהותאמה לשאר השירים באלבום החדש.
ישי סוויסה, מוזיקאי ומפיק שעובד עם פלוטניק, מונה כמנהל האומנותי של האלבום "ועכשיו לחלק האומנותי".
סוויסה ריכז את כל הביטים והמפיקים המעורבים באלבום כדי ליצור זרימה אחידה ומרקם אומנותי מגובש – ובכך נחשף לשיר לראשונה.
ב-18 באוקטובר 2023 הוציא הזמר הישראלי ששון איפרם שאולוב גרסת כיסוי לשיר, שמאוחר יותר יצאה כחלק מאלבום האולפן הראשון שלו, גן עדן של משוגעים.
לשיר כ-6 וחצי מיליון השמעות בפלטפורמת המוזיקה ספוטיפיי.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-5.5 מיליון צפיות ביוטיוב.
נתראה בשמחות (באנגלית הופץ תחת השם: Happy Times) הוא סרט דרמה קומית-אימה ישראלי-אמריקאי שבוים ונכתב על ידי היוצר מיכאל מאיר.
הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2019, וזכה בו בפרס התסריט הטוב ביותר, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בעולם, הוחלט לדחות את עלייתו לאקרנים בבתי הקולנוע ל-12 באוגוסט 2021.
עלילת הסרט מתרחשת במשך לילה אחד באחוזה בלוס אנג'לס שבו מתגוררים זוג ישראלים: יוסי, איש עסקים, ואשתו, סיגל.
אל הבית מגיעים חבריהם ודודנה של סיגל, כולם ישראלים שהשתקעו בלוס אנג'לס, עבור ארוחת שבת שגרתית, אך עד מהרה, הפערים התרבותיים בין חברי הקבוצה ותערובת הרסנית של אלכוהול, אגו ותאוות בצע, מדרדרים במהירות את הערב לכדי מלחמת אחים פרועה ומדממת.
שחקן תפקיד תיאור מיכאל אלוני מייקל שחקן וונאבי יהיר וגס רוח.
סטפי סלמה אליה שחקנית ובת זוגו הצרפתייה והגויה של מייקל.
לירז חממי סיגל דודניתו של מייקל, הנשואה ליוסי.
עידו מור יוסי איש עסקים מצליח הנשוי לסיגל.
אלון פדות אבנר איש היי-טק מתנשא הנשוי להילה.
איריס בר הילה עורכת דין הנשואה לאבנר, שהקריבה את הקריירה למען גידול ילדיהם.
גיא אדלר אילן שיפוצניק המנסה לשכנע את יוסי לרכוש חלקת אדמה בוולנסיה.
שני אטיאס נויה בת הזוג של אילן.
דניאל לביד מאור אחד מעובדיו של יוסי, מאוהב באשתו סיגל.
מייק בורשטיין מתי רב חטטן שנקלע לארוחת השבת בביתם של סיגל ויוסי.
הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2019, וזכה בו בפרס התסריט הטוב ביותר.
עם זאת, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בעולם, הסרט לא עלה לאקרנים בשנת 2019, ובמקום זאת, הוחלט לדחות את הפצתו בבתי הקולנוע ל-12 באוגוסט 2021.
נתרן ברומי היא תרכובת אי-אורגנית המורכבת מיוני נתרן ויוני ברום שנוסחתה NaBr.
החומר הוא מוצק גבישי לבן המשמש מקור ליוני -Br.
לסריג הגבישי מבנה קובי בדומה לגביש נתרן כלורי.
החומר מתקבל מתגובה של מימן ברומי עם נתרן הידרוקסיד.
בשיקוע מתמיסה מיימת מתקבל הגביש הלא ממויים בטמפרטורה שמעל 50.7°C ובטמפרטורה נמוכה יותר שוקע די-הידרט NaBr•2H2O.
במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 שימש נתרן ברומי כתרופה אנטי-אפילפטית וכתרופת הרגעה.
כיום החומר משמש יחד עם כלור לחיטוי מים, התמיסה המיימית משמשת בקידוחי נפט והחומר משמש במקור ליוני ברום בתגובות התמרה נוקלאופילית.
נתרן יודי (Sodium iodide) היא תרכובת אי-אורגנית המורכבת מיוני נתרן ויוני יוד שנוסחתה NaI.
החומר הוא מוצק גבישי לבן מסיס במים המשמש כתוסף תזונה וכמקור ליוני יוד בתגובת התמרה נוקלאופילית.
משתמשים בנתרן יודי ובאשלגן יודי כתוסף למניעת מחסור ביוד למשל באמצעות הוספה של החומר למלח שולחן בריכוז 10 מ"ג לק"ג.
בתגובות סינתזה אורגנית משתמשים בנתרן יודי מומס באצטון לקבלת אלקיל יודי מאלקיל כלורי במנגנון SN2.
התגובה נוטה לכיוון התוצרים כי NaCl, בניגוד לנתרן יודי, אינו מסיס באצטון.
ברפואה גרעינית משתמשים בצורות רדיואקטיביות של החומר כדוגמת Na131I או Na125I לטיפול בסרטן בלוטת התריס וכן למטרות הדמיה.
סימום של נתרן יודי בתליום נותן גביש הפולט קרינה בתחום הנראה כאשר פוגעת בו קרינה מייננת (בטא או רנטגן).
נתרן יוד נפוץ בנורות מתכת הליד בעיקר בנורות בגווני צהוב עד לבן 2700-4500K.
נתרן חמצני הוא תרכובת שנוסחתה Na2O.
החומר משמש לייצור זכוכית וחומרים קרמיים.
נתרן חמצני יגיב עם מים ויתקבל נתרן הידרוקסיד.
החומר יגיב עם פחמן דו-חמצני לקבלת נתרן פחמתי
בגביש של נתרן חמצני בדומה לשאר תחמוצות המתכות האלקליות היון החיובי +Na נמצא במרכז טטראדר וקשור ל 4 יוני חמצן 2-O וכל יון חמצן מוקף ב8 יוני נתרן.
נתרן חמצני מיוצר בתגובה של נתרן עם נתרן הידרוקסיד
או בתגובה של נתרן עם נתרן פראוקסיד
או בתגובה של נתרן עם נתרן חנקיתי
ניתן לקבל נתרן חמצני גם בתגובת שריפה של נתרן באוויר אלא שבדרך זו מתקבל גם נתרן פראוקסיד
נתרן חמצני הוא מרכיב בזכוכית לרוב מוסיפים לסיליקה נתרן פחמתי המתפרק בחום ל נתרן חמצני ופחמן דו-חמצני
"נתק אותי" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמר והראפר הישראלי כפיר צפריר והזמרת נטע ברזילי.
השיר יצא לאור ב-12 במרץ 2024. מאוחר יותר נכלל באלבום הבכורה של ברזילי, הכל עליי
השיר נכתב והולחן על-ידי ברזילי וצפריר, שגם הפיק אותו מוזיקלית.
השיר נוצר בימי מלחמת חרבות ברזל לאחר ביקורה של ברזילי באולפנו של צפריר.
השניים שיתפו כי בחרו שלא להתמקד במצב הפוליטי או החברתי, אלא ברגשות הנלווים לו ובבריחה מהמציאות.
השיר הוקדש לעמית בן אבידה ז"ל שנרצח במסיבה ברעים.
השיר זכה להצלחה רבה, נכנס לפלייליסטים של גלגלצ וכאן גימל, והיה בשיאו לשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל, לפי המצעד השבועי של מדיה פורסט.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של כפיר צפריר ב-12 במרץ 2024. נכון לאפריל 2024, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-900,000.
נתרן גופרי (Sodium Sulfide) הוא תרכובת של נתרן וגפרית שנוסחתה Na2S, לרוב מופיעה כהידרט Na2S*9H2O.
הגבישים הטהורים שקופים אבל בדרגת ניקיון נמוכה החומר צהוב בשל המצאות גפרית.
נתרן גופרי מיוצר בתעשייה בחיזור נתרן גופרתי באמצעות פחם
במעבדה ניתן להכין את החומר בתגובת נתרן מתכתי עם גפרית באמוניה או בטטרה הידרופוראן בקטליזה של נפתלן.
בתמיסה מיימית יוד הסולפיד נמצא בשיוי משקל העם החומצה המצומדת ועם מימן גופרי H2S כך שתמיסת נתרן גופרי במים אינה יציבה בשל איבוד מימן גופרי לאטמוספירה.
בחימום עם חמצן ופחמן דו-חמצני מתקבל נתרן פחמתי וגופרית דו-חמצנית
בחמצון במי חמצן מתקבל נתרן גופרתי Na2S + 4 H2O2 → 4 H2O + Na2SO4
השימוש העיקרי בנתרן גופרי הוא בתהליך קרפט ( kraft process ) בייצור נייר מעץ.
תפקיד החומר לסייע בפירוק הליגנין, יוני הגפרה או יוני משמשים כנוקלאופילים בשבירת הפולימר.
נתניאל הרברט קלייבורן היה פוליטיקאי, עורך דין ובעל מטעים בווירג'יניה מהמאה ה-19, שכיהן בשני בתי האספה הכללית של וירג'יניה ובבית הנבחרים של ארצות הברית (1825–1837).
קלייבורן נולד ב-14 בנובמבר 1777 בצ'סטרפילד שבוירג'יניה למרי לי קלייבורן (1750–1782) ולבן דודה ובעלה הראשון ויליאם קלייבורן (1748–1809), והיה צאצא למשפחות הראשונות של וירג'יניה.
הוא התייחס אחר ויליאם קלייבורן (1600–1677), סוחר שהיגר למושבת וירג'יניה מקנט שבאנגליה, והפך פעיל פוליטית וצבאית באזור מפרץ צ'ספיק.
אחיו הבכור ויליאם קלייבורן הפך גם הוא לפעיל פוליטית, וכיהן כמושל לואיזיאנה, חבר קונגרס מטנסי וסנאטור.
דודם תומאס קלייבורן כיהן חמש קדנציות בבית הנבחרים של ארצות הברית.
אביו נולד במטע "סוויט הול" במחוז קינג ויליאם, אך לאחר מות אביו גודל על ידי דודו הבורגני אוגוסטין קלייבורן במטע וינדזור במחוז סאסקס.
כשהגיע לבגרות, ויליאם ירש את מטע פוטני במחוז ניו קנט, אך העמיד אותו למכירה ב-1780 והתגורר במחוז הנובר ב-1783. הוא גם החזיק בשטח של 1002 דונם במחוז קינג ויליאם ב-1782, אך מכר אותם מאוחר יותר באותה שנה.
תהפוכות פיננסיות כתוצאה ממלחמת העצמאות האמריקאית הביאו את ויליאם להעביר את משפחתו למנצ'סטר שבווירג'יניה (כיום מחוז של ריצ'מונד) עד 1782, שם עסק במסחר.
כמו אחיו, נתניאל קיבל חינוך קלאסי פרטי באקדמיה מקומית המתאימה לכיתתו, וגם למד משפטים.
עד 1798 קלייבורן התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה ועסק בעריכת דין במחוז לי, על הגבול המערבי של המדינה החדשה.
בשנת 1801 עבר קלייבורן למחוז פרנקלין וזכה בבחירות כתובע הכללי של וירג'יניה, ושב ונבחר מספר פעמים לפני שהתפטר ב־1810 כדי להיות חבר בבית הנבחרים של וירג'יניה, וכן לשמור לצד זה על משרד עריכת דין פרטי משלו.
קלייבורן זכה גם בבחירות לקפטן של המיליציה המקומית בנובמבר 1803.
בין 1802 ל-1806, קלייבורן רכש כ-800 דונם של אדמה במחוז פרנקלין מצפון לנהר הבלקווטר, והקים מטע שהוא כינה "קלייברוק".
והפך למגוריו העיקריים לשארית חייו.
קלייבורן ניהל את אחוזתו תוך שימוש בעבודת עבדים.
מצביעי מחוז פרנקלין בשנת 1809 בחרו לראשונה בקלייבורן כאחד מנציגיהם בבית הנבחרים של וירג'יניה, והוא נבחר מחדש עד 1812. בתקופת כהונתו הראשונה, ישב בוועדה לבתי משפט לצדק והתנגד למשכורות שהרוויחו חברי בית המשפט לערעורים וכן לזמן הדרוש לדון בתיקים.
קלייבורן במקום זאת העדיף בתי משפט ברמת המחוז.
הוא גם הצביע בעד ההוראה למשלחת הקונגרס של וירג'יניה להתנגד להקמה מחדש של הבנק הפדרלי של ארצות הברית, מה שבישר את נאמנותו העתידית לדמוקרטים המזוהים עם ג'קסון, אך גם הצביע בעד הקמת בנק חדש בלינצ'בורג, שהפך למרכז מסחרי.
במהלך מלחמת 1812, חברי בית המחוקקים בחרו את קלייבורן למועצת המדינה של וירג'יניה, שסייעה למושל וירג'יניה בניהול המדינה, ואשר מנע שירות מחוקק סימולטני.
הוא השתתף בישיבות באופן קבוע עד לנישואיו במאי 1815, והתפטר מתפקידו ב-1 באפריל 1817. קלייבורן כתב גם כמה מאמרים על הסכסוך, שאותם איחד ב-1819 ופרסם מחדש בתור "הערות על המלחמה בדרום; עם סקיצות ביוגרפיות של חייהם של מונטגומרי, ג'קסון, סווייר, המושל המנוח קלייבורן ואחרים".
בשנת 1818 מושל וירג'יניה מינה את קלייבורן לוועדה שהתכנסה ב-Rockfish Gap ובחרה למקם את אוניברסיטת וירג'יניה החדשה במחוז אלבמארל.
עם זאת, קלייבורן סירב לקבל משרת פרופסור במוסד.
בשנת 1821, מצביעים ממחוז פרנקלין, לצד מחוזות הנרי, פטריק ופיטסילבניה הסמוכים, בחרו בקלייבורן כנציגם בסנאט של מדינת וירג'יניה.
הוא כיהן קדנציה אחת, מ-1821 עד 1825, בין השאר מפני שהפסיד בהתמודדות הראשונה שלו לקונגרס האמריקאי (התמודד בתור דמוקרט ג'קסוני), לג'אבז לפטוויץ'.
עם זאת, שנתיים לאחר מכן, קלייבורן התמודד כאנטי־ג'קסוני והביס את לפטוויץ'.
הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מספר פעמים, וכיהן בין השנים 1825–1837. כחבר הקונגרס כיהן קלייבורן כיושב ראש ועדת הבחירות מ-1831 עד 1837. לאחר שהפסיד בבחירות ב-1836 לארצ'יבלד סטיוארט חזר קלייבורן למטע שלו בהר רוקי.
בשנת 1815 קלייבורן התחתן עם אליזבת ארצ'ר בינפורד (1799–1880) ממחוז גוצ'לנד, אשר חייתה אחר מותו שנים רבות.
היו להם שש בנות וחמישה בנים, מתוכם הבן השני, נתניאל ק.
קלייבורן, המשיך את המעורבות הפוליטית של המשפחה (ושל אביו), תחילה בווירג'יניה ואחר כך במיזורי.
אחיו הבכור, פרדינן ליי קלייבורן (1817–1862), נולד בריצ'מונד, הפך לסוחר טבק והתחתן עם משפחת טאליפרו, ומת בבולטימור במהלך מלחמת האזרחים.
ויליאם פטריק קלייבורן (1827–1891) שירת בצבא הקונפדרציה.
תומאס בינפורד קלייבורן (1832-?) הפך לשופט של בית המשפט במחוז פרנקלין ב-1874. הבן הצעיר, ג'יימס רוברט קלייבורן התחתן עם פרנסס מור.
אחיותיהן סוזן מגדלן קלייבורן ומרי אליזבת קלייבורן נישאו לג'ורג' וו.
וילסון ותומאס וילסון, ובטי הרברט קלייבורן נישאה לג'יימס אוטי.
אן קלייבורן נישאה לג'יימס ב.
וילסון וקתרין סופרוניה קלייבורן נישאה פעמיים, לדייוויד פרנקלין פרדריק ולתומאס ביילי גריר.
קרובי משפחה רחוקים יותר של דורות מאוחרים יותר שהפכו ראויים לציון פוליטית כוללים: ג'ון פרנסיס האמטרמק קלייבורן (האחיין) והאחיינים הרחוקים מארי קורין מוריסון קלייבורן בוגס וקלייבורן דה בורדה פל.
קלייבורן מת ב-15 באוגוסט 1859, ליד רוקי מאונט בווירג'יניה.
הוא נקבר בבית הקברות המשפחתי באחוזתו "קלייברוק".
נתפסו על חם הוא סרט קומדיה שחורה-פשע אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 2025. את הסרט ביים והפיק דארן ארונופסקי, והוא מבוסס על ספרו של צ'ארלי יוסטון הנושא את אותו השם.
את התסריט כתב יוסטון עצמו.
בסרט מככבים אוסטין באטלר, מאט סמית, זואי קרביץ, רג'ינה קינג, ליב שרייבר, וינסנט ד'אונופריו ובניטו א.
הסרט הופק על ידי חברת "סרטי קולומביה" בשיתוף פעולה עם "Protozoa Pictures", והוא עלה לאקרנים בארצות הברית ב-29 באוגוסט 2025 בהפצת "סרטי סוני".
שחקן בייסבול לשעבר נשאב לעולם הפשע בניו יורק של שנות ה-90.
אוסטין באטלר – הנרי "האנק" תומפסון
רג'ינה קינג – רומן זואי קרביץ – איבון מאט סמית' – ראס לייב שרייבר – ליפא וינסנט ד'אונופריו – שמולי גריפין דאן – פול בניטו א.
מרטינס אוקסיו – קולורדו קרול קיין
די'פארו וון-א-טיי – דייל ויל בריל – ג'ייסון אקשן ברונסון
ניסיון ראשון לעיבוד קולנועי של הספר התרחש בשנת 2013, כאשר את התסריט לסרט עיבד דייוויד הייטר ופורסם כי פטריק וילסון לוהק לתפקיד הראשי.
במרץ 2024 נחשף כי גרסה חדשה של העיבוד נמצאת בפיתוח ב"סרטי סוני", עם דארן ארונופסקי כבמאי, צ'ארלי יוסטון כתסריטאי, ואוסטין באטלר בתפקיד הראשי.
עוד נמסר כי להפקת הסרט תהיה שותפה חברת "Protozoa Pictures".
ביולי 2024 נמסר על ליהוקן של זואי קרביץ ורג'ינה קינג, ובאוגוסט 2024, על ליהוקם של מאט סמית', לייב שרייבר ובאד באני.
בספטמבר 2024 נמסר על ליהוקם של גריפין דאן, וינסנט ד'אונופריו, די'פארו וון-א-טיי ואקשן ברונסון.
בדצמבר 2024 דווח על ליהוקה של קרול קיין, שתגלם דמות הדוברת אך ורק ביידיש.
צילומי הסרט החלו ב־5 בספטמבר 2024 בעיר ניו יורק.
הסרט עתיד לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-29 באוגוסט 2025.
נתניאל צ'יפמן היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ורמונט וכנשיא בית המשפט העליון של ורמונט.
צ'יפמן היה תומך מרכזי בהפיכתה של ורמונט למדינה.
כאשר ורמונט התקבלה לאיחוד, מונה לשופט הראשון של בית המשפט המחוזי הפדרלי של מחוז ורמונט.
לאחר שוורמונט הפכה למדינה ה-14, נהיה צ'יפמן לדמות מובילה במפלגה הפדרליסטית במדינה.
לצד עבודתו המשפטית והפוליטית, הוא חיבר חיבורים שונים על ממשל וחוק, שימש במשך 28 שנים כפרופסור למשפטים בקולג' מידלבורי, וכתב גם שירה סאטירית.
צ'יפמן נולד בסוליסברי שבמושבת קונטיקט, ב-15 בנובמבר 1752, לסמואל צ'יפמן ולאשתו האנה (אוסטין).
הוא קיבל חינוך פרטי ובהמשך למד באוניברסיטת ייל, שם השלים את לימודיו ב-1777.
בינואר 1777 עזב צ'יפמן את לימודיו כדי להתנדב לצבא הקונטיננטלי בתקופת מלחמת העצמאות, וקיבל את תוארו בזמן שירותו.
הוא מונה כצוער ברגימנט קונטיקט ה-2 והצטרף לצבא בפנסילבניה.
הוא השתתף בקרב וייט מארש בדצמבר 1777, ולאחר מכן עבר עם יחידתו את החורף הקשה בואלי פורג' עד יוני 1778. ב-29 בדצמבר 1777 הועלה לדרגת לוטננט ראשון.
הוא שירת במהלך קיץ 1778 והתפטר מתפקידו ב-16 באוקטובר 1778 בניו יורק.
לאחר שחרורו מהצבא עבר לרפובליקת ורמונט, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין בטינמאות'.
במקביל המשיך לשרת במיליציה המקומית.
הוא כיהן כתובע המדינה במונטפלייר בשנים 1781–1785 וחבר בבית הנבחרים של ורמונט בשנים 1784–1785. בין 1786–1787 כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ורמונט, ובין 1789–1791 כיהן כנשיא בית המשפט העליון.
ב-9 בפברואר 1791 פגש צ'יפמן את הנשיא ג'ורג' וושינגטון והודיע לו רשמית על בקשת ורמונט להתקבל כמדינה ה-14. ניו יורק, שטענה עוד מהתקופה הקולוניאלית כי ורמונט שייכת לה, הסכימה לוותר על טענתה בתמורה להסדר גבולות ופיצוי לבעלי קרקעות.
ורמונט שילמה 30,000 דולר (כ-800,000 דולר בערכים של 2015) כביטוח לבעלי קרקעות שקיבלו מענקים מניו יורק.
הקונגרס אישר את קבלת ורמונט ב-18 בפברואר 1791, והדבר נכנס לתוקף ב-4 במרץ.
לאחר קבלת ורמונט לאיחוד, מינה הנשיא וושינגטון את צ'יפמן לשופט הראשון של בית המשפט המחוזי הפדרלי בוורמונט.
הוא אושר על ידי הסנאט וקיבל את כתב המינוי ב-4 במרץ 1791. הוא התפטר ב-1 בינואר 1793.
לאחר שהתפטר, שב צ'יפמן לעסוק בעריכת דין בטינמאות' בין 1793–1796. ב-1833 פרסם את ספרו "Sketches of the Principles of Government".
הוא כיהן שוב כנשיא בית המשפט העליון של ורמונט בשנים 1796–1797.
צ'יפמן נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית כדי להחליף את הסנאטור אייזק טיצ'נור שהתפטר.
לאחר שעזב את הסנאט, שב צ'יפמן לעסוק בעריכת דין.
הוא כיהן שוב בבית הנבחרים של ורמונט בשנים 1806–1809 וב-1811. ב-1813 היה חבר במועצת הצנזורים של ורמונט.
בשנים 1813–1815 כיהן פעם נוספת כנשיא בית המשפט העליון של ורמונט.
החל מ-1816 היה פרופסור למשפטים בקולג' מידלבורי.
צ'יפמן נפטר ב-17 בפברואר 1843 בטינמאות', ונקבר בבית העלמין המקומי.
צ'יפמן היה אחיו של , חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מוורמונט, וסבו של , חבר בית הנבחרים ממישיגן.
נתראה בגלגול ה-19 (קוריאנית : 이번 생도 잘 부탁해) היא סדרת טלוויזיה דרום קוריאנית משנת 2023 בכיכובם של שין היי-סאן, אהן בו-היון, הא יון-קיונג ואהן דונג-גו .
היא מבוססת על רשת אינטרנטית באותו שם מאת התסריטאי לי היי, שפורסם ברשת האינטרנט Naver .
היא זמינה גם לצפייה ב-TVING ובנטפליקס, באזורים נבחרים.
גיבורת הסרט באן ג'י-אום (שין היי-סאן) חוזרת אל חייה באמצעות גלגול נשמות במשך יותר מאלף שנה ויכולה לזכור את כל חייה הקודמים ממה שהיא עשתה עד למי שהיא כעת.
היא מתחילה להיזכר בגלגולים הקודמים שלה בין הגילאים 8-12 בכל גלגול.
היא חשבה שזאת קללה כיוון שבכל גלגול וגלגול היא הרגישה כאילו עוד אבנים הכבידו על ליבה.
הזיכרונות הטובים שלה מהם מסבים לה געגועים והרעים מסיבים לה כאב, והגלגולים הקודמים שלה גורמים לה סבל.
בחייה השמונה עשרה היא חייה בתור ילדה בשם יון ג'י-וון, והיא התחברה לילד בשם מון סו-אה אשר הרגישה איתו כמו שלעולם לא הרגישה עם אף אחד אחר מכל הגלגולים הרבים שלה, והרגישה כאילו הוא מקל עליה למרות הכאב מהגלגולים הקודמים שלה.
אך ביום הולדתו נקטעו עקב תאונה טרגית, בה היא מתה על סו-אה שנפצע קשה.
היא מחליטה להתחבר מחדש איתו בחייה התשע עשרה.
אך הוא גדל עם השנים, והתאונה מילדתו בה איבד את אהבתו הראשונה מסבה לו כאב וצער עד אז.
באן ג'י-אום מתחילה לנסות להתחבר איתו כאשר עוברת לעבוד במלון אשר הוא מנהל אך הוא חושב שהיא מוזרה ודוחה אותה.
אך היא כל הזמן מזכירה לו את ג'ו-וון אשר איבד, ללא הבנה.
בסופו של דבר היא מספרת לו את האמת, הוא לא מבין בהתחלה אך אחרי שפתח מתנה אשר הביאה לו ג'ו-וון באותו יום אשר מתה הוא מבין שזאת האמת.
בסוף הסדרה היא מחליטה לשכוח את כל גלגוליה הקודמים ולחיות כמו אדם רגיל בזמן שסו-אה מציעה לה לצאת איתו למרות שלא זוכרת אותו.
באן ג'י-אום (שין היי-סאן): אישה בעלת יכולת על טבעית לזכור את כל חייה בעבר.
היא חברה בצוות התכנון האסטרטגי של מלון MI.
מון סא-הא (אהן בו-היון): יורש למשפחה עשירה שסובל מטראומה לאחר תאונת דרכים.
הוא המנהל בפועל של צוות התכנון האסטרטגי של מלון MI.
יון צ'ו-וון (הא יון-קיונג): אחותו הצעירה של ג'ו-וון, שהיא אדריכלית נוף.
הא דו-יון (אהן דונג-גו): מזכירתו וחברו הטובה ביותר של סאו-הא.
ומפחד מרכילות אשר עוברת עליו בל עת.
אחייניתו לש באן ג'י-אום מהגלגול ה-17 שלה.
ג'ו יו-סאון: אמם של ג'ו-וון וצ'ו-וון.
ידוע בתור אב גרוע, פושע.
ואחראי על התאונה אשר הרג אותה בגלול הקודם.
באן דונג-וו: אחיו הגדול של ג'י-אום.
לי סאנג-אה: אמו של סאו-הא, שהיא המנכ"לית לשעבר של מלון MI.
והתגלגלה מחדש וזכרה את הגלגול הקודם שלה על מנת לראות שוב את סו-אה.
מון ג'ונג-הון: אביו של סאו-הא, שהוא יו"ר קבוצת MI.
לי סאנג-היוק: דודה מצד אמה של סאו-הא, המנהל של קבוצת MI.
ג'אנג יאון-אוק: מנכ"ל מלון MI.
לי ג'י-סוק: הבן הבכור של קבוצת דאהוואן, קונגלומרט מוביל.
קאנג מינ-ג'י, עובד במשרה חלקית במסעדת אקיונג קימצ'י-ג'ים .
אשר ידוע אשר גם זוכר את גלגולו הקודמים.
הרג את אחותה של באן ג'י אום בגלגול הראשון שלה.
ועזר לה להזכר בגלגוליה הקודמים ולשכוח אותם.
האן-נה: מכרה של מינג-גי שהיא רקדנית.
הא דו-ג'ין: אחיו הצעיר של דו-יון.
גו סו-ג'ין: חבר בצוות התכנון האסטרטגי של מלון MI.
יאנג-סיק: כפוף לנשיא חברת הלוואות.
צ'ה ג'ונג-היופ בתפקיד בוק-דונג: חייו ה-16 של ג'י-אום, שהיה נהג ריקשה בתקופת הקולוניאליזם היפני.
בלגול הראשון שלה י5 הייתה אישה בשם סו.
היא הייתה נראית כנראה בתור משרתת במקדש.
אחותה סול שהיא גלגול קודם של צ'ו-וון הייתה חולה במחלה קשה והייתה על כמעת סף מוות.
על מנת להשיג תרופה נדירה אשר הייתה יכולה לרפא את אחותה, היה עליה להחליף אותה בפעמוני השמאן אשר היו חפץ מקודש אשר היה במקדש.
על מנת הסכוי היחיד להציל את אחותה היא גנבה את פעמוני השמאן וברחה מהר עם סול על מנת שתקבל את התרופה כמה שיותר מהר.