tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המאובנים שלו מזכירים את אלה של האאוסמילוס ויש שמעריכים שהם שייכים לאותו הסוג.
בדיקה שנערכה על מאובנים של הופלופונאוס מדקוטה הדרומית מראים סימני דקירה חדים בגולגולת, אשר נגרמו ממאבק עם הופלופונאוס אחר.
עם זאת הפציעה החלימה, כך שייתכן שאולי קרבות ההופלופונאוסים היו שכיחים והתבצעו בעזרת הניבים האימתניים ויעד ההתקפה היה אחורי הגולגולת ופתחי העיניים.
הופ סנדובל היא זמרת יוצרת אמריקאית, הידועה כסולנית להקת מאזי סטאר.
סנדובל פועלת בעיקר בסגנונות פולק-רוק, רוק אלטרנטיבי ודרים פופ.
סנדובל נולדה במזרח לוס אנג'לס למשפחה מקסיקנית-אמריקאית.
לסנדובל מספר אחים ואחיות גדולים שהיו כולם חובבי מוזיקה גדולים בצעירותם.
הוריה חשפו אותה בשנות ילדותה גם למוזיקה ספרדית.
תחילת דרכה המוזיקלית הייתה בלהקת הפולק "Going Home", שאותה הקימה בשנת 1986 יחד עם חברתה סילביה גומז במהלך לימודיהן של השתיים בבית הספר התיכון.
הצמד הופיע ברחבי לוס אנג'לס, בעיקר כמופע חימום ללהקות אחרות, כגון סוניק יות'.
בצעירותה אהדה סנדובל את המוזיקאית קנדרה סמית' ולהקתה Dream Syndicate.
כנערה, נהגה סנדובל ללכת יחד עם אמה להופעות של הלהקה, על אף שהייתה מתחת לגיל המותר לכניסה אליהן.
בסיום אחת מהופעותיה של סמית', העבירה לה גומז קלטת דמו שבה גומז ניגנה בגיטרה וסנדובל שימשה סולנית.
הגיטריסט והמלחין דייוויד רובאק, שהיה באותה עת בן זוגה של סמית', שמע את הקלטת והציע להפיק הקלטות עבור הצמד.
השתיים הקליטו אלבום אולפן, אולם אלבום זה לא יצא לאור עד היום.
במהלך שנות השמונים המאוחרות סנדובל וגומז המשיכו להופיע ברחבי קליפורניה.
סנדובל הצטרפה ללהקת הרוק האלטרנטיבי אופאל (Opal) בשנת 1987, לאחר שהסולנית קנדרה סמית' עזבה בפתאומיות את הלהקה באמצע סיבוב הופעות לקידום האלבום "Happy Nightmare Baby".
בלהקה היו חברים באותה עת גם הגיטריסט דייוויד רובאק והמתופף קית' מיטשל.
לאחר סיום סיבוב ההופעות, החליטו סנדובל ורובאק להקים יחד להקה משלהם והעניקו לה את השם מאזי סטאר.
במהלך שנות התשעים, הוציאה יחד עם מאזי סטאר שלושה אלבומים.
בשנת 1997 התפרקה הלהקה באופן לא רשמי למספר שנים, לאחר חוסר הסכמה שהתגלע בין סנדובל לבין חברת ההפקה קפיטול רקורדס וכן לחצים שהפעילה חברת ההפקה על חברי הלהקה לאחר הצלחה מועטה של אלבומם השלישי.
בעקבות הסכסוך, ביקשה סנדובל מהחברה לסיים את חוזה ההקלטות עמה ויצאה לדרך מוזיקלית עצמאית.
בשנת 2000 החלה סנדובל בקריירת סולו יחד עם להקת הליווי The Warm Inventions, אותה הקימה יחד עם קולם או'קיאסוג, מתופף להקת השוגייז האירית My Bloody Valentine.
השניים נפגשו במועדון לילה בלונדון והתיידדו במהרה, כעבור זמן מה החליטו להקים יחד להקה.
אלבום הבכורה של ההרכב, "Bavarian Fruit Bread", יצא לאור בשנת 2001 מעט אחרי מתקפות ה-11 בספטמבר וזכה לתגובות מעורבות ממבקרים.
בשנת 2009 יצא אלבומה השני של סנדובל, "Through the Devil Softly" שלווה בשתי הופעות מצומצמות לקידומו.
בשנת 2016 יצא לאור האלבום השלישי, "Until the Hunter".
רובו של האלבום הוקלט במגדלי מרטלו במפרץ דבלין.
הסינגל השני מתוך האלבום הוא שיתוף פעולה עם המוזיקאי קורט וייל.
אחרי הפסקה של כ-17 שנים, התאחדה להקת מאזי סטאר ובשנת 2013 הוציאה לאור את אלבומה "Seasons of Your Day".
סנדובל ורובאק טענו בראיונות כי הלהקה לא התפרקה באופן רשמי מעולם וכי השניים המשיכו לאורך השנים ליצור יחד מוזיקה, שאותה החליטו לאחד לאלבום רק כעבור זמן רב.
סנדובל יצרה לאורך השנים מגוון של שיתופי פעולה עם מוזיקאים אחרים.
בין הלהקות והיוצרים עמם שיתפה פעולה נכללים Jesus and Mary Chain, כימיקל בראדרס, אייר ומאסיב אטאק.
את שיתופי הפעולה מנהלת סנדובל לרוב מרחוק ולעיתים אף מתנהלת העבודה בין מספר מדינות.
היא מקליטה את רצועות השירה של האלבום בסטודיו הפרטי שלה ולאחר מכן מעובדים יתר החומרים של שאר החברים בפרויקט לצורך קבלת שיר מוגמר.
בהופעותיה החיות, נוהגת סנדובל להופיע בחושך כמעט מוחלט, או בתאורה מינימלית.
כמו כן, במהלך ההופעות נאסר על הקהל לצלם באמצעות הטלפון הנייד או להשתמש בכל אמצעי הקלטה אחר.
במהלך ההופעות החיות, היא ממעטת לשוחח עם הקהל באופן ישיר.
הזמרת סיפרה כי הופעות חיות גורמות לה לחוש חרדה וכי היא מעדיפה ליצור באולפן, שכן היא מרגישה קושי וחשש לקיים אינטראקציה עם הקהל תוך כדי הופעה.
סנדובל ידועה כקנאית לחייה הפרטיים וכביישנית בהופעותיה וגם מחוץ להן.
היא ממעטת להתראיין, אינה פעילה ברשתות החברתיות ופרטים מעטים בלבד ידועים על חייה האישיים.
סנדובל מתגוררת באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
הופליטומריקס (שם מדעי: Hoplitomeryx) הוא סוג נכחד של מעלה גירה קדום מקבוצת הפקוריים, שהיה קרוב לאיילים ולאיילי המושק ובעל דמיון מסוים לאנטילוקפרה, אך הוא השתייך למשפחה נפרדת מהם.
הוא התקיים באי הקדום גרגנו , המצוי כיום בשטחי פוג'ה שבאיטליה.
המאובנים שלו הוגדרו ב-1984 בידי ג'וזף ליינדרס (Joseph Leinders) ונכללו בו 6 מינים.
ההופליטומריקס דמה מעט לאייל אך הכיל בפיו ניבים בולטות כמו של אייל מושק או של אלקרן הגדות והיה בעל 5 קרניים זקורות דומות לקרני אייל כרמל אך נראה שהיו בעלי בסיס קשיח כמו של צבי או אנטילוקפרה.
כמו מרבית המינים הקרובים לו הוא היה מעלה גירה בעל 3 מדורים בקיבתו.
הרגליים היו דקות אך בעלות מפרקים חזקים.
כמה מהמינים עברו גמדיות איים כמו H.
matthei שהגיע למשקל 45 ק"ג המין H.
devosi שהיה קטן יותר והגיע למשקל של 20 ק"ג בלבד.
עם זאת שאר המינים היו גדולים יותר והגיעו לגובה 105 ס"מ ולמשקל 110 ק"ג, מה שהופך את הסוג לבעל החיים הגדול ביותר באי הקדום, בו היו מספר מינים קטנים שחלקם עברו ענקיות איים למשל הקיפוד הקדום דינוגלריקס, הברווז גרגנורניס וכמה עופות דורסים שהתגדלו.
כמה חוקרים רואים דמיון בינו לבין האייל האמיתי קנדיאצרווס מהאי היווני קרפאתוס, אך הקשר המורפולוגי ביניהם מסתורי כשיש מספר הבדלים ביניהם בגודל הגפיים ומבנה הלסתות.
הופ ראו לארסון היא מאיירת וקומיקסאית אמריקאית זוכת פרס אייזנר.
תחום העיסוק העיקרי שלה הוא רומנים גרפיים.
לארסון גדלה באשוויל, צפון קרוליינה.
עם סיום לימודיה בתיכון, עברה ללמוד במכון הטכנולוגי ברוצ'סטר ומשם עברה למכון בית הספר לאמנות בשיקגו, שם סיימה לימודי BFA בשנת 2004. לאחר מכן עברה לטורונטו עם בעלה, הקומיקסאי הקנדי בריאן לי או'מאלי.
בשנת 2005 הם עברו להליפקס (נובה סקוטיה), נובה סקוטיה.
בין השנים 2008–2010 גרו לארסון ואו'מאלי באשוויל, צפון קרוליינה ומשם עברו להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
לארסון ואו'מאלי התגרשו בשנת 2014. היא חזרה לאשוויל, שם היא מתגוררת כיום.
כאשר לארסון למדה בקולג', סקוט מקלאוד התעניין ברישומיה, ועודד אותה ליצור קומיקס.
זמן קצר לאחר מכן, היא הוזמנה לאתר האנתולוגיות של וובקומיקס "Girlamatic" שם הפיקה את הקומיקס המקצועי הראשון שלה, סדרת רשת בשם "I Was There & Just Return".
לאחר מכן, לארסון התרכזה במספר מיני-קומיקס קטנים בעבודת יד, ששילבו את תחומי העניין שלה בקומיקס, הדפסת מסך ויצירת ספרים.
היא תרמה לאנתולוגיות הקומיקס "Flight" ,"True Porn 2" ו- "You Ain't No Dancer" בזמן שעבדה על רומן גרפי בפורסם בחלקים ברשת, "Salamander Dream".
בסופו של דבר זה הפך לספרה באורך מלא הראשון, שיצא לאור בידי AdHouse Books בספטמבר 2005; עבור הרומן הגרפי השני שלה היא עברה לאוני פרס ו"Gray Horses" שוחרר במרץ 2006.
בשנת 2006 חתמה לארסון על חוזה בן שני ספרים עם הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטרר בניו יורק.
הספר הראשון במסגרת עסקה זו, "Chiggers" (שפורסם ב-18 ביוני 2008), הוא רומן גרפי העוסק ב"נערות חנוניות" שנפגשות במחנה קיץ ויועד לקהל בגילאי 9–12.
בשנת 2006 זכתה לארסון בפרס איגנץ בקטגוריה "כישרון חדש ומבטיח".
בשנת 2007 זכתה לארסון בפרס אייזנר להכרה מיוחדת (מה שהיה ידוע בעבר בכינוי "כישרון הראוי להכרה רחבה יותר").
בשנת 2012 עיבדה לארסון את עבודתה של מדלן ל'אנגל "קמט בזמן: הרומן הגרפי", שפורסם בהוצאת ספרים מרגרט פרגוסון.
היא זכתה בפרס אייזנר שני בשנת 2012 עבור עיבוד זה.
בשנת 2016, לארסון הפכה לכותבת החדשה של באטגירל בהוצאת די סי קומיקס ריצה שראתה את הדמות יוצאת למסע תרמילים באסיה במסע של גילוי עצמי.
בנוסף לקומיקס, לארסון עבדה כמאיירת פרילנסרית עבור לקוחות שונים, כולל הניו יורק טיימס.
היא עבדה כלטרר על ספרים כמו "Local" מאת בריאן ווד וריאן קלי.
ספרה של לארסון "All Summer Long" יצא לאור על ידי פראר שטראוס ג'ירו באביב 2018.
בשנת 2006 השיקה לארסון הוצאת לאור אינדי משלה, "Tulip Tree Press".
היא הוציאה מספר מיני-קומיקס והדפסים דרך אתר ההוצאה; הספר היחיד שיצא בהוצאה היה "House of Sugar", אוסף עטור פרסים של רצועת הקומיקס של רבקה קראץ, שיצא ב-15 בנובמבר 2006. הספר זכה בפרס דאג רייט לשנת 2007 עבור "הכישרון המתהווה הטוב ביותר".
הופליאס איימרה (שם מדעי: Hoplias aimara) הוא מין של דג מים מתוקים מהמשפחה חריתאי זאב שבסדרת החריתאים החי רק בנהרות אמריקה הדרומית וגם בטרינידד.
דג זה הוא הגדול שבני משפחתו ומהגדולים בבני סדרת החריתאים והוא יכול להגיע לאורך מקסימלי של 1.2 מטר ומשקל של מעל 40 קילוגרם.
זהו דג שרירי בעל מבנה גלילי עם לסתות גדולות ורחבות מלאות שיניים חדות והוא מזכיר מעט זאב נהרות.
צבעו שחור או חום כהה עד חום בהיר ואפור וקשקשי הבטן כסופים כשהראש בהיר יותר משאר הגוף.
חלק מהפרטים בעלי פסים כהים לאורכם.
דג זה הוא שוכן נהרות בעלי זרמים מהירים טרופיים בצפון אמריקה הדרומית.
הוא נמצא בברזיל, קולומביה, ונצואלה, גינאה, גינאה הצרפתית, סורינאם ובאי טרינידד.
הדג משריץ ביצים בעונת הרבייה הגשומה שבין דצמבר עד מרץ.
הוא טורף חזק של דגים אחרים, אותם הוא צד ממארב אך יגוון גם בחסרי חוליות ובחולייתנים נוספים.
דג זה נידוג למאכל בידי תושבי הנהרות סביבו.
הופה (ביורוק: Huep'oolaa, מילולית: "אנשי הופה") היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית דוברי שפה ממשפחות השפות אתבסקה החיים בצפון-מערב קליפורניה.
השם שבו הם מכנים את עצמם (אנדונים) הוא Natinixwe, המאוית גם כ-Natinook-wa שפירושו "האנשים של המקום אליו השביל חוזר" בני הקארוק כינו אותם Kishakeevra שפירושו "אנשי ההופה (הנהר טריניטי)".
רוב בני השבט רשומים תחת "שבט עמק ההופה" (Hoopa Valley Tribe) המוכר הפדרלית.
בני ההופה היגרו מהצפון לצפון קליפורניה בסביבות שנת 1000 לספירה והתיישבו ב בקליפורניה (בשפת הופה: Natinook).
השפה המסורתית שלהם היא , שהיא בת למשפחת שפות האתבסקה.
אדמתם השתרעה מהיובל סאות פורק של הנהר טריניטי לעמק הופה ועד לנהר קלאמת בקליפורניה.
בתיהם הבנויים מלוחות ארז אדום מערבי, סירות הקאנו, כובעי הקש ומרכיבים רבים מה שלהם מזהים אותם עם מוצאם הצפוני; עם זאת, חלק מהמנהגים שלהם, כמו השימוש ב לטקסים וייצור לחם בלוטים, אומצו מ שבסביבתם הקרובה.
עמים הקשורים קרובים - הן בשפה והן במנהגים – היו ועודם ה, ה וה.
לאנשי ההופה היה מגע מוגבל עם זרים שאינם ילידים עד שהבהלה לזהב של 1849 הביאה זרם של כורים לאדמותיהם.
בשנת 1864 חתמה ממשלת ארצות הברית על אמנה שהכירה בריבונות שבט ההופה על אדמתם.
ארצות הברית כינתה את השמורה שמורת האינדיאנים של עמק הופה (Hoopa Valley Indian Reservation, ממוקמת ב-), שבה מתגוררים כיום בני ההופה, אחד השבטים הבודדים בקליפורניה שלא נאלצו לעקור ממולדתם.
השמורה נמצאת בסמוך לטריטוריה של היורוק במפגש הנהרות קלמאת וטריניטי בצפון-מזרח מחוז המבולדט.
השמורה משתרעת על שטח של 365.41 קילומטרים רבועים.
בני ההופה מצטיינים בקליעת סלים ובגילוף קרני איילים לכפות.
מאז המאה ה-17, הם יצרו פטרוגליפים מופשטים.
באופן מסורתי, אנשי ההופה השתמשו בבלוטים של מין האלון להכנת ארוחה, ממנה הם היו מכינים דיסה, לחם, ביסקוויטים, פנקייק ועוגות.
הם גם צולים את הבלוטים ואוכלים אותם.
הם גם משתמשים בעלים השסועים הצבועים של מין השרך עבור קליעת סלים.
הם גם משתמשים בצמח כדי ליצור תבניות גבולות בסלים הקלועים.
ההופה, כמו שבטים רבים באזור, דגים אלתית בנהרות קלאמת וטריניטי.
אחת השיטות שבהן השתמשו פעם ללכידת דגים הייתה , שבני השבט היו מתחזקים.
ההופה חולקים את כל שיטות הדיג שלהם עם שבט היורוק השכן.
דייגי שבט ההופה ומשפחותיהם מסתמכים על נדידת האביב והסתיו של האלתית הגמלונית.
בלוטים, שפעם היו בשפע, היו מצרך עיקרי עד שהם הפכו נדירים.
מכיוון שהופה לא היו ממוקמים קרוב לים כמו שבט היורוק השכן שלהם, הם סחרו איתם באספקה, כמו מלח תמורת סלים, או בלוטים עבור סירות קאנו.
ההופה היו מעורבים בשיחות ל, והיו צד לתביעה נגד לשכת הטיוב של ארצות הברית ושירות הדיג הימי הלאומי (סוכנות השייכת למנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי).
ב-8 בפברואר 2017 פסק שופט בית המשפט המחוזי הפדרלי לטובת שבט עמק הופה, שלושת שבטי הדייגים האחרים של נהר קלאמת ובעלי עניין נוספים.
השופט הסכים לתוכניות שתכננו מדעני השבטים להפחתת התפרצויות של מחלת דגים קטלנית שהדביקה 90% מדגיגי האלתית ב-2014 וב-2015.
ההערכות עבור האוכלוסיות לפני המגע עם האירופאים של רוב הקבוצות הילידים בקליפורניה השתנו במידה ניכרת.
אלפרד קרובר חשב שאוכלוסיית הופה בשנת 1770 הייתה 1,000 וכי הצ'ילולה והווילקוט מהווים עוד 1,000. קרובר העריך את אוכלוסיית הופה ב-1910 כ-500. בשנת 1943 העריך הפיזיולוג האמריקני את גודל האוכלוסייה הילידית ב-1,000 בני הופה ו-600 עבור בני צ'ילולה.
לאחר מכן, הוא העריך את גודל האוכלוסייה של ההופה בלבד בכ-2,900 נפשות.
Wallace) חשב שההערכה האחרונה הייתה "הרבה יותר מדי גבוהה", וכללה 1,000 בני הופה, 500–600 בני צ'ילולה ו-500 בני וילקוט.
שמורת האינדיאנים בעמק הופה מונה אוכלוסייה של 2,633 נפשות לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000. ב-2013 התפקדו לשבט 3,139 נפשות.
צאצאי ההופה שולבו מאז בעיקר בשמורת האינדיאנים בעמק הופה ובשבטים נוספים:
שבט עמק הופה ( במחוז המבולדט, אוכלוסיית 2013: 3,139) (הופה, צנונגווה, צ'ימלקווה, צ'ילולה, וילקוט)
(, מחוז המבולדט, אוכלוסייה 2011: 154) (יורוק, ויוט, טולווה סוויי צ'טקו, הופה וקארוק)
(, מחוז המבולדט, אוכלוסייה 2010: 58) (ויוט, יורוק, הופה, וילקוט)
הופוף היא העיר המרכזית בנווה המדבר אל-אחסא במחוז א-שרקייה שבמזרח ערב הסעודית.
העיר ידועה כאחת מיצרניות התמרים הגדולות בעולם, וגם בזכות השוק והארמונות הישנים שבה.
העיר היא הקרובה ביותר אל שדה גוואר – שדה הנפט הגדול בעולם.
הופוף נחשבת לאחד ממרכזי התרבות הגדולים בסעודיה.
הפקולטות לחקלאות, וטרינריה ומשאבי טבע של אוניברסיטת המלך פייסל ממוקמות בעיר (האחרות נמצאות בדמאם).
בקמפוס של הופוף גם נשים סעודיות יכולות ללמוד רפואה, רפואת שיניים וכלכלת בית.
לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 אוכלוסיית העיר מונה 729,606 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השישית בגודלה בערב הסעודית (אחרי ריאד, ג'דה, מכה, אל-מדינה ודמאם).
ישנה אגדה המציבה את הפוף כמקום קבורתם של לילא ומג'נון, אגדה נוספת קושרת את מלכת שבא לביקור באזור.
מבחינה היסטורית, הופוף ייצר בעבר טקסטיל מצמר, משי וכותנה.
העיירה נודעת גם בפרי התמר שלה (במיוחד בזן התמרים הח'לאסי).
החל משנת 1920, בעיר מיוצרים קנקני קפה מכסף ופליז.
שדה התעופה המקומי משמש לטיסות פנים וטיסות לדובאי.
נמל התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר הוא נמל התעופה הבין-לאומי המלך פהד, הממוקם כ-160 קילומטרים מהעיר.
לעיר יש תחנת רכבת המחברת את העיר עם הבירה ריאד ממערב ודמאם מצפון.
כמו שאר מסילות הברזל בסעודיה, גם מסילות הופוף הוקמו ותופעלו על ידי ארגון הרכבות הסעודי.
הופכות את היוצרות היא עמותה ישראלית המסייעת לנשים ביציאה ממעגל הזנות.
העמותה הוקמה בשנת 2011 על ידי לילך צור בן משה, והיא פועלת להעצמה אישית וכלכלית של נשים היוצאות ממעגל הזנות.
מטרות העמותה הן לסייע ביצירת שינוי בחיי היוצאות ממעגל הזנות וההתמכרויות על ידי שימוש בכלים מעולם היצירה בתחום האופנה, שמהווים מרחב יצירה והכשרה לנשים שיוצאות ממעגל הזנות ומוצאות עצמן ללא מיומנויות.
כיום מפעילה העמותה מתנדבים ברחבי הארץ ומסייעת בייעוץ, הכוונה, טיפול, מיצוי זכויות ושיקום ליציאה מזנות.
בשנת 2013 נפתח סטודיו הקבע הראשון של העמותה בתל אביב וב-2015 נפתח סניף נוסף בחיפה.
בשנת 2021 הוקם "מרכז מיה לסיוע רב תחומי" בדרום תל אביב.
העמותה מפעילה מודל סיוע המתמקד בקידום כלכלי ואישי, תוך דגש על שני היבטים מרכזיים: התפתחות מקצועית וביטוי עצמי.
במרכז מודל הפעילות עומדת תוכנית לימודים שנתית במסלולי אופנה ודיגיטל, המלווה בטיפול פסיכולוגי חברתי.
לצורך כך העמותה מפעילה מרכזי סיוע רב תחומיים לשיקום מקצועי, תמיכה נפשית, משפטית, כלכלית ומשפחתית, על פי תוכנית אישית הנבנית עם המסתייעת.
מיה - מרכז סיוע רב תחומי
מרכז מיה הוקם על ידי העמותה על מנת לספק מענה לנשים בתחומים: מיצוי זכויות, סיוע משפטי, הדרכת אימהות, פסיכותרפיה, ייעוץ פסיכיאטרי, הדרכה להתנהלות כלכלית מיטיבה, בניית תוכנית לפרנסה והתקדמות אישית.
המרכז נבנה בשיתוף עם נשים שהסתייעו בעמותה, שחלקן עובדות במרכז כמנטוריות, על פי הצרכים שעלו במהלך שנות הפעילות של העמותה ומעסיק נשות מקצוע בתחומים השונים ומתנדבות.
יוצרות עתיד - בית ספר שיקומי לאופנה
תוכנית שנתית המופעלת בשיתוף עם אגף השיקום בביטוח לאומי, במסגרתה ניתן טיפול פסיכולוגי חברתי ותמיכה בתחומים שונים.
בית הספר השיקומי פועל בתל אביב ובחיפה, ולומדות בו כמאה נשים בשנה.
חובות תחילה - טיפול בחובות ושיקום כלכלי
הפרויקט מאפשר לנשים לקבל הדרכה כלכלית ותכנון כספי ובנוסף סיוע משפטי ורגשי, בפתרון חובות מול רשויות ונושים מסחריים ופרטיים.
הסיוע בתהליך כולל תיווך מול עורכי דין, הגשת דוחות, השגת מסמכים ועוד.
הופ ופיית' היא קומדיית מצבים אמריקאית.
הסדרה עוסקת בהופ, אישה נשואה עם שלושה ילדים שאחותה פיית, כוכבת אופרת סבון עוברת לגור עמה.
היא שודרה ברשת NBC במשך שלוש עונות.
הופ פיירפילד-שאנובסקי (פיית' פורד): עקרת בית, נשואה לצ'רלי ואם לשלושה ילדים, הגיונית ובדרך כלל נרתעת מלשתף פעולה במזימות של אחותה.
פיית' פיירפילד (קלי ריפא): אחותה של הופ, שחקנית שעברה לגור עם הופ לאחר שהדמות באופרת הסבון בה שיחקה נהרגה.
צ'רלי שאנובסקי (טד מק'גינלי): בעלה של הופ, רופא שיניים, לא מחבב את פיית'.
ידוענים שביצעו הופעת אורח בסדרה
הופ ואן דיין היא דמות בדיונית המגולמת על ידי אוונג'לין לילי בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
הופ ואן דיין היא בתם של האנק פים וג'אנט ואן דיין, וחברה בכירה בחברה של אביה "פים טכנולוגיות".
היא יורשת מאמה את זהות גיבורת-העל הצרעה (Wasp), ומשתמשת בחליפה המכילה גם טכנולוגית כיווץ – כדי להתכווץ לגודל של חרק – וגם כנפיים בסגנון חרק – כדי לעוף.
לאחר שחידשה את מערכת היחסים עם אביה, הופ והאנק עובדים יחד כדי להחזיר את ג'אנט שהייתה לכודה במימד הקוונטים.
לאחר שחילצו את ג'אנט, הופ והוריה נופלים קורבן להתפוררות.
לאחר שהושבו לחיים בהבזק, הופ מצטרפת לנוקמים בקרב נגד תאנוס חלופי.
היא עומדת בראש קרן "פים ואן דיין", ממשיכה במערכת היחסים עם סקוט לאנג, והופכת לאם חורגת לקאסי לאנג.
מאוחר יותר, הופ נלכדת במימד הקוונטים לצד משפחתה ועובדת איתם כדי להביס את קאנג הכובש.
נכון לשנת 2023, הופ ואן דיין הופיעה בארבעה סרטים: "אנטמן", "אנטמן והצרעה", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"אנטמן והצרעה: קוונטומאניה".
כמו כן, גרסאות חלופיות של הדמות מופיעות בסדרה "מה אם...?" בדיבובה של לילי.
הצרעה הייתה לדמות הנשית הראשונה ביקום הקולנועי של מארוול ששמה הופיע בשם הסרט.
הופ פים נולדה להאנק פים וג'אנט ואן דיין, סוכני .S.H.I.E.L.D, וגדלה בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
לאחר מות אימה, אביה שולח את הופ לפנימייה.
התנהגותו הקרה והמרוחקת של אביה כלפיה לאחר מות אימה גורמת להופ לאמץ את שם הנעורים של אמה.
מאוחר יותר הופ הופכת ליו"ר החברה של אביה, "פים טכנולוגיות", והייתה הקול המכריע בהדחתו מתפקיד המנכ"ל.
בשנת 2015, הופ מבקשת את עזרתו של האנק לאחר שגילתה שדארן קרוס, המנכ"ל החדש של החברה, קרוב לשחזר את טכנולוגיית הכיווץ של איש הנמלה.
קרוס מתכנן לייצר את הטכנולוגיה הזו בייצור המוני ולמכור אותה כחומרה צבאית הידועה בשם חליפת היילוג'אקט.
בתגובה, האנק רוצה לגייס את סקוט לאנג, גנב מורשע, על מנת שיהפוך לאיש הנמלה החדש ויגנוב מקרוס את חליפת היילוג'אקט.
הופ מתנגדת לשימוש בסקוט, מאמינה שהיא בחירה טובה יותר.
האנק מסרב לאפשר להופ להשתמש בחליפה, אז היא מדווחת למשטרה על סקוט לאחר שהוא גונב את חליפת איש הנמלה מביתו של האנק, למרות שזו הייתה כוונתו של האנק.
לאחר שהאנק משחרר את סקוט מהכלא, הופ עוזרת באי-רצון לאמן את סקוט לרתום את יכולות חליפת איש הנמלה במלואן.
הופ עדיין נוטרת טינה להאנק, אך מתחילה להתפייס איתו לאחר שהוא חושף שאימה כיווצה את עצמה על מנת לנטרל טיל ונלכדה במימד הקוונטים התת-אטומי.
הופ והאנק עובדים יחד כדי לסייע לסקוט להצליח בסיכול תוכניותיו של קרוס על ידי השמדת המטה של פים טכנולוגיות.
לאחר מכן, הופ וסקוט מתחילים במערכת יחסים.
מאוחר יותר, האנק מראה להופ חליפת אב טיפוס חדשה של הצרעה שהוא וג'אנט התחילו ליצור, ומציע לה אותה.
בשנת 2018, הופ והאנק מסתתרים בשל המעורבות של סקוט עם הנוקמים.
השניים ניתקו קשר עם סקוט ששוהה במעצר בית.
למרות שהם נמצאים במנוסה, הופ והאנק מתחילים לחקור אפשרויות להחזרת ג'אנט ממימד הקוונטים.
הופ והאנק פותחים לזמן קצר מנהרה למימד הקוונטים.
סקוט מגלה שהוא נשזר ללא ידיעתו עם ג'אנט לאחר שהוא מקבל ממנה הודעה ממימד הקוונטים.
סקוט יוצר קשר עם האנק לגבי ג'אנט.
האנק והופ חוטפים את סקוט, ומשאירים פיתיון כדי לא לעורר חשד אצל ג'ימי וו, סוכן ה-FBI.
הופ עוטה את חליפת הצרעה לראשונה ויחד עם סקוט, שנמצא בחליפת איש הנמלה, הם מארגנים קניית חלק הדרוש למנהרה מסוני בורץ', סוחר השוק השחור.
בורץ' מבין את הרווח הפוטנציאלי שניתן להרוויח מהמחקר של האנק ובוגד בהם.
הופ נלחמת בבורץ' ואנשיו עד שהיא מותקפת על ידי אישה רעולת פנים שאינה יציבה מבחינה קוונטית.
סקוט מנסה לעזור להדוף את האישה, אבל היא בורחת עם המעבדה של האנק, שכווצה לגודל של מזוודה.
ביל פוסטר, השותף המנוכר לשעבר של האנק, עוזר להם לאתר את המעבדה.
"רוח" לוכדת את השלישייה וחושפת שהיא אווה סטאר.
אביה אליאס, עוד אחד משותפיו לשעבר של האנק, מת יחד עם אשתו במהלך ניסוי שגרם למצבה הלא יציב של סטאר.
פוסטר מגלה שסטאר גוססת וסובלת מכאבים מתמידים כתוצאה ממצבה, והשניים מתכננים לרפא אותה באמצעות האנרגיה הקוונטית של ג'אנט.
הופ, סקוט והאנק נמלטים עם המעבדה.
האנק מצליח להחזיר את ג'אנט ממימד הקוונטים והופ מתאחדת עם אמה.
הופ פוגשת את קאסי לאנג, בתו של סקוט.
מאוחר יותר, הופ, האנק, ג'אנט וסקוט מתכננים לאסוף אנרגיה קוונטית כדי לעזור לסטאר להישאר יציבה.
עם זאת, הופ והוריה נופלים קורבן להתפוררות בזמן שסקוט נמצא במימד הקוונטים – נשאר לכוד במימד במשך חמש שנים.
בשנת 2023, הופ מושבת לחיים ומובאת למתחם הנוקמים ההרוס על ידי אדוני אמנויות הכישוף כדי להצטרף לקרב האחרון נגד תאנוס חלופי.
הופ, לצד הוריה ששבו לחיים וסקוט, משתתפים בהלוויה של טוני סטארק.
לאחר מכן היא חוזרת הביתה ומבלה עם סקוט וקאסי.
לאחר שהושבה לחיים, הופ רוכשת בחזרה את החברה של אביה, ומשנה את שם החברה ל"קרן פים ואן דיין", אשר מנצלת את חלקיקי פים בדרכים חדשות וחדשניות לקידום מאמצים הומניטריים.
היא ממשיכה את מערכת היחסים שלה עם סקוט, לצד היותה אם חורגת לקאסי.
הופ שומרת טינה לאמה שמסרבת לדבר על הזמן שהעבירה במימד הקוונטים.
בשנת 2026, לאחר שהופ וסקוט משחררים את קאסי מתחנת המשטרה, קאסי מגלה שבמהלך ההבזק, היא החלה לקרוא את עבודתו של האנק על מימד הקוונטים ובעזרת האנק והופ, יצרה לוויין שיכול ליצור קשר עם מימד הקוונטים.
עם הפעלת הלוויין – למרות מחאותיה של ג'אנט –הופ, סקוט, קאסי, האנק וג'אנט נשאבים למימד הקוונטים.
הופ, שהופרדה מסקוט וקאסי, מוצאת את הוריה ומתחילה לחקור את העיר שנמצאת בתוך המימד.
השלושה פוגשים את לורד קרילר, בן בריתה לשעבר של ג'אנט, שחושף שדברים השתנו מאז שעזבה.
הוא מוכר אותם לאדם איתו הוא עובד.
השלושה נלחמים באנשיו של קרילר, בורחים וגונבים את ספינתו.
ג'אנט מגלה להופ שהיא אחראית בעקיפין להתקוממות של המימד נגד קאנג – הבוס של קרילר.
ג'אנט עזרה לבנות מחדש את ליבת כוח הרב-יקום שלו לאחר ש"הוגלה".
הופ משלימה עם אמה, ומציינת שאסור להם לתת לקאנג לברוח מהממלכה.
השלושה מגיעים לליבת כוח הרב-יקום המוגדלת שיצרה סערת הסתברות.
הופ עפה לתוך הסערה כדי להציל את סקוט, אשר עשה עסקה עם קאנג לעזור לו להשיג את ליבת הכוח, לאחר שלכד את קאסי.
קאנג מפר את העסקה שלהם, לוכד את ג'אנט והורס לכאורה את הספינה שלה כשהאנק עליה.
האנק, שניצל על ידי נמלים מפותחות, עוזר להופ ולסקוט והם עושים את דרכם חזרה לאימפריה של קאנג.
הם מתחילים במרד נגד קאנג וצבאו בעזרת קאסי, ג'אנט ותושבי מימד הקוונטים.
ג'אנט מצליחה לפתוח עבורם פורטל בעזרת ליבת כוח הרב-יקום כדי לברוח, אך הופ עפה חזרה דרך הפורטל כדי לחלץ את סקוט שנקלע לעימות עם קאנג.
הופ וסקוט דוחפים את קאנג למנוע ומשמידים את ליבת כוח הרב-יקום, גורמים לו להימשך אל התהום.
לאחר מכן, סקוט והופ עושים את דרכם חזרה דרך הפורטל ויוצאים ממימד הקוונטים, והמשפחה ממשיכה בחייה.
במקור, ג'וס וידון, הכותב והבמאי של הסרט "הנוקמים", תכנן שהצרעה תופיע בסרט משום שלא היה ברור אם סקרלט ג'והנסון תהיה זמינה לשוב לגלם את דמותה של נטשה רומנוף/ האלמנה השחורה.
וידון רצה שזואי דשנל תגלם את דמותה של הצרעה.
בשנת 2013, השחקניות ג'סיקה צ'סטיין, אמה סטון, ראשידה ג'ונס וברייס דאלאס הווארד היו מועמדות לגלם את התפקיד הנשי בסרט "אנטמן".
לבסוף, אוונג'לין לילי לוהקה לגלם את הדמות.
שנהסרטפרסקטגוריהתוצאההערות שוליים2015אנטמןפרסי בחירת הנוערשחקנית הקולנוע הנבחרת: הכוכבת של הקיץ2016פרס סאטורןשחקנית המשנה הטובה ביותר2019אנטמן והצרעהפרסי בחירת הנוערשחקנית הקולנוע הנבחרת: פעולה
הופיה או ברבים הופייס (בהולנדית: Hopje; מכונה גם Haagsche Hopjes, הופייס מהאג) הם סוג של ממתקים הולנדיים בטעם קל של קפה וקרמל שמקורם במאה ה-18.
ההופיה קרוי על שמו של הברון הנדריק הופ שנזכר כשליח בבריסל כאשר הצרפתים פלשו לבלגיה ב-1792. הוא עבר לדירת כמה חדרים מעל הקונדיטורייה של ואן הארן וניוורקרק.
הברון היה מכור לקפה והסיפור מספר שלילה אחד השאיר את הקפה שלו עם סוכר ושמנת על התנור, שם הוא התאדה.
כשטעם את החומר שהתקבל, הוא אהב את זה.
הרופא שלו יעץ לו לא לשתות קפה אז הוא ביקש מהקונדיטור תיאודורוס ואן הארן להכין לו כמה "גושי קפה".
לאחר כמה ניסויים, ואן הארן יצר ממתק עשוי מקפה, קרמל, שמנת וחמאה.
הברון הופ הנלהב היה להוט לתת לאורחיו לנסות את ה-'Hopjes' שלו, שזכה במהירות לפופולריות.
יורשו של ואן הארן בסופו של דבר אף קיבל הזמנות מחו"ל למוצר.
מאפיין טיפוסי להופיה הוא שהוא לא נדבק ושהוא לא מתרכך עם הזמן.
Rademaker העתיק את ההופייס ושיווק אותם כ"Haagsche Hopjes האמיתיים היחידים".
הוא היה הראשון שעטף את הממתקים האישיים בנייר מודפס, מה שלא היה רגיל באותה תקופה.
Rademaker ו-Nieuwerkerk התדיינו במשך שנים רבות.
כאשר חברת Rademaker ברוטרדם השתלטה על Nieuwerkerk ב-1949, הסכסוך המשיך בין שתי חברות Rademaker במשך 40 שנה, עד שפסיקה משנת 1989 של ועדת קוד הפרסום ההולנדית הורתה ל-Rademaker לחדול משימוש במונח "Haagsche Hopjes האמיתית היחידה".
נכון לעכשיו, עטיפות Rademaker Hopjes מציגות את הביטוי "Alleen Echt Met Dit Merk" (רק אמיתי עם מותג זה).
בין השנים 1990 לבין 1998 היה בהאג מוזיאון בשם Museum voor het Haagsche Hopje, שהוקדש להופיה ולהיסטוריה שלו, הוא היה ממוקם בבניין המונומנטלי Oude Molstraat 30. המוזיאון נסגר מאז.
Rademaker נמצאת בבעלות RBV Leaf, חלק מקבוצת CSM, מאז 1999.
הופ סנטר (Hope Center) היא עמותה ישראלית ללא מטרות רווח, הפועלת לשיקום תעסוקתי של שורדי ושורדות מעגל הזנות וניצול מיני מסחרי.
העמותה רשומה משנת 2013 ומשרדיה נמצאים בתל אביב.
העמותה נוסדה על ידי טבאה ומתיאס אופליגר, זוג משווייץ שעבר לישראל עם שלושת ילדיהם כדי להקים מסגרת שתספק ותסייע בשיקום תעסוקתי ובהעסקה הוגנת ליוצאי ויוצאות מעגל הזנות.
ההשראה להקמת העמותה נבעה ממפגש בלתי נשכח של טבאה עם אישה בזנות, שציינה בפניה ש-"אנחנו לא צריכות רחמים, אנחנו צריכות עבודה!".
חזון זה הוביל את בני הזוג להקים את העמותה, לצד המיזם החברתי KitePride – קייטפרייד.
עמותת הופ סנטר פועלת במטרה לסייע לנשים וגברים להשתחרר ממעגל הזנות ולהשתלב בחברה ובשוק העבודה במגוון דרכים:
תוכנית הכשרה מקצועית: התוכנית מתקיימת מאז שנת 2021 בשיתוף משרד הרווחה והביטחון החברתי.
התוכנית כוללת קורס הכשרה: קורס ייעודי, מודע טראומה, בן 90 שעות, המספק כלים להשתלבות בשוק העבודה, כולל ניהול תקציב אישי, כתיבת קורות חיים והכנה לראיונות עבודה, זיהוי חוזקות ויכולות ועוד.
מיזם זה הוא פרויקט חברתי לייצור תיקים מחומרים ממוחזרים, בתחילת הדרך המיזם שילב שורדות ושורדי זנות בתהליך הייצור בתל אביב.
העמותה הקימה את מיזם KitePride כדי ליצור סביבת עבודה בטוחה ותומכת לניצולי תעשיית הזנות וסחר בבני אדם, טיפוח פיתוח מיומנויות, סביבת עבודה בטוחה ובת קיימא, וטיפוח הערכה עצמית.
במסגרת המיזם הופעלה מתפרה קטנה בדרום תל אביב, בה נתפרו תיקים אופנתיים תחת המותג KitePride, שנתפרו מחומרים ממוחדשים - בעיקר ממפרשיות ומפרשי קייט-סרפינג (Kite surfing).
מאז הקמתו ב־2016 ועד 2024, הועסקו במפעל שורדות ושורדי זנות בתפירה, שם קיבלו שכר הוגן וזכו לתמיכה שיקומית מצד צוות עו"סיות ומטפלות מודע טראומה.
בנובמבר 2024, על רקע קשיים ברווחיות, התקבלה החלטה אסטרטגית לסגור את המתפרה בתל אביב ולהעביר את הייצור למפעלים בחו"ל.
כל עובדות המתפרה שורדות הזנות שהועסקו במפעל בתקופה זו השתלבו בתוכנית הליווי וההשמה של העמותה.
נכון לפברואר 2025, רובן כבר מצאו עבודה.
בעמותה פועל צוות מגוון של אנשי מקצוע הכולל עובדים סוציאליים, מנהלי תחומים ומומחים לשיקום תעסוקתי.
עדי עוז – מנכ"לית העמותה.
ענת קורן – מנהלת תחום פסיכו-סוציאלי.
מאז הקמתה, העמותה סייעה לעשרות רבות של נשים וגברים לצאת ממעגל הזנות ולהשתלב בחברה, בעבודה בטוחה.
פעילותה מדגישה את החשיבות של מתן הזדמנויות תעסוקתיות כפתרון לשיקום והעצמה אישית, לכל מי שמתמודד עם נזקי הזנות (פוסט טראומה ופוסט טראומה מורכבת).
מאז 2018, נוצרו בעמותה למעלה מ-69,300 תיקים ייחודיים ומיחזרו כ-22,694 מ"ר של קייטים ומפרשים, וסיפקו במסגרת המפעל של קייטפרייד כ-54,498 שעות עבודה בטוחות לעשרות שורדות זנות.
עמותת הופ סנטר פועלת בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה והביטחון החברתי ועם מעסיקים פרטיים בישראל.
בנוסף, היא נתמכת על ידי תרומות פרטיות וקרנות בינלאומיות.
העמותה חברה בקואליציית הארגונים הישראלים למלחמה בזנות ובסחר בנשים בישראל.
במסגרת תהליכי השיקום התעסוקתי, העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם מרכזי שיקום רבים בישראל כמו "דרך אריאלה" ו"אופק נשי" בחיפה, מרכז "הרדוף" בבאר שבע, בית עדי ברחובות, פרויקט "דיור תחילה", העמותות "הופכות את היוצרות" ו"לא עומדות מנגד" ועוד.
העמותה פועלת על בסיס תרומות, התנדבות או הצטרפות לרשת "מעסיקים ידידים".
כל הרווחים מהמיזם החברתי KitePride מוקדשות למימון פעילות העמותה.
הופידי (באיסלנדית: Höfði) הוא מבנה הנמצא בצפון רייקיאוויק, בירת איסלנד, הבית נבנה בשנת 1909. המקום התפרסם בעקבות פסגת רייקיאוויק שנערכה במקום בשנת 1985
הופידי נבנה ב-1909 בהזמנת ממשלת צרפת, עבור הקונסול הצרפתי באיסלנד, ז'אן-פול ברילואן, שגר בבית ארבע שנים בלבד.
בין השנים 1913 ל-1925 שימש למקום מגוריו של המשורר ואיש העסקים איינר בנדיקטסון (1893-1982), שפסל בדמותו הועבר מפארק מיקלטון ברייקיאוויק, ועומד כיום בחצר הבית.
עיריית רייקיאוויק רכשה את הבית בשנת 1958, ושיקמה אותו.
מאז, הוא שימש לקבלות פנים רשמיות ולאירועים חגיגיים.
בהופידי התקיימה פסגת רייקיאוויק, בין ה־11 ל־12 באוקטובר 1986, בה נפגשו רונלד רייגן נשיא ארצות הברית, ומיכאיל גורבצ'וב המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, פסגה שקידמה בהמשך את סיום המלחמה הקרה.
בתוך הבית, מוצבים בהצלבה דגלי שתי המדינות לציון הפסגה.
הופידי נבנה במקור עבור הקונסול הצרפתי ז'אן-פול ברילואן, (ששמו מתנוסס עדיין באותיות זהב בתוך המבנה).
הבית הסימטרי תוכנן על ידי האדריכל הנורווגי אולף אולסון (1879-1945), בסגנון יוגנדסטיל בגרסה הנורדית של ארט נובו, ניאו קלאסיציזם ונאו-בארוק עם אלמנטים של הרומנטיקה הלאומית הנורווגית.
הבית נבנה כערכה מוכנה בנורווגיה ונשלח בסירה לאיסלנד.
בתקופת בנייתו, הייתה האחוזה והבית לאחוזה הפרטית הגדולה ביותר בעיר.
הבניין שימש לביצוע קשרי הרדיו הראשונים בין איסלנד לשאר העולם ב-26 ביוני 1905, ביצירת קשר אלחוטי על ידי אנטנת מונופול עם תחנת השידור שב, קורנוול, שבבריטניה.
ב-25 בספטמבר 2009, יום השנה ה-100 לבניין, ניזוק הופידי בשריפה.
אך לא נגרם נזק לפריטים ההיסטוריים.
מחול הוא ריקוד או תחום באומנות הבמה שבמרכזו ריקוד ותנועה.
למחול יש משמעויות שונות, הוא יכול להתייחס לפולחן, טקסים מסורתיים, דרך בילוי, אמנות מול קהל, אימון גופני ועוד.
צורת המחול הוותיקה ביותר בתרבות המערבית היא הבלט.
כמה דוגמאות לצורות מחול שהתפתחו מאוחר יותר: מחול מודרני, מחול עכשווי, תיאטרון מחול, בּוּטוֹ, היפ הופ, מחול ג'אז.
בנוסף לכך עשוי המושג "מחול" לתאר יצירת מחול שלמה או קטע מחול כחלק מיצירת מחול או יצירה אחרת (למשל תיאטרון או קולנוע), לדוגמה: מחול החרבות .
צורות ריקוד שאינן "אמנותיות" אלא משמשות למטרות אחרות (דוגמת בילוי, טקסים חברתיים, מסורתיים או דתיים, פולחן, ספורט, ריפוי וכדומה) אינן נכללות במונח "מחול".
האומן שיוצר מחול מכונה כוֹרֵיאוֹגְרָף.
למונח כוֹרֵיאוֹגְרָפְיָה שתי משמעויות קרובות:
תחום יצירתו של הכוריאוגרף (כפי ש"הלחנה" היא תחום יצירתו של המלחין ו"בימוי" הוא תחום יצירתו של הבמאי),
קטע מחול כחלק מיצירה או יצירת מחול שלמה.
האמן המבצע את יצירות המחול הוא רקדן מקצועי, שהכשרה רבת שנים מאפשרת לו לבצע את הכוריאוגרפיות שנמסרות לו על ידי הכוריאוגרף.
אנסמבל של רקדנים מקצועיים מכונה להקת מחול, קבוצת מחול או בָּלֶט.
בז'רגון המחולי, תנועות הן מאבני הבניין הבסיסיות של הכוריאוגפיה, כפי שצלילים הם מאבני הבניין הבסיסיות של המוזיקה.
מסדרה מוגדרת של תנועות נוצר משפט תנועתי.
יצירתו של משפט תנועתי מורכב או של מבנה המורכב ממשפטים תנועתיים רבים, לרקדן יחיד או יותר, נקראת קומפוזיציה תנועתית.
מכלול התנועות המאפיינות כוריאוגרף מסוים או הכלולות ביצירת מחול מסוימת מכונה אוצר תנועות או אוצר תנועתי.
כשכוריאוגרף מפתח מערכת סגנונית-מחולית עקבית המאפיינת את יצירותיו כעין "כתב יד" מחולי אישי, נהוג להתייחס למערכת זו כאל שפה תנועתית של אותו כוריאוגרף.
האופן שבו מבצעים תנועה מסוימת (ברכות או בחדות, באחידות או במקוטע, בשחרור או בשליטה וכו') מכונה איכות תנועתית.
קיימות דעות שונות בנוגע לשאלה, איזו משמעות יש או צריכה להיות לתנועת מחול:
אלה הרואים מחול כענף של התיאטרון (לדוגמה, לפי מסורת התיאטרון מחול הגרמני) מבקשים לראות בכל תנועת מחול משמעות תיאטראלית, בדומה למשמעות שנושא טקסט: הבעה של רגש, משמעות סמלית, אזכור של התנהגויות אנושיות וחברתיות.
בדומה לכך, תפקודה וחשיבותה של תנועת המחול עשויות להיות פשוט מחוליות: ויזואליות-אסתטיות, גופניות, מרחביות, קומפוזיטוריות.
כשמשתמשים במונח תנועה להבדיל ממחול, מתכוונים בדרך כלל להרחבה של אמצעי הביטוי המחוליים באופנים שאין אנו רגילים לחשוב עליהם כעל מחול, לדוגמה: שימוש על הבמה בהתנהגויות תנועתיות יומיומיות, בניגוד לתנועות מחול מסוגננות.
המונח תיאטרון תנועה מתאר עקרונית צורת ביניים בין תיאטרון מחול לבין תיאטרון.
המונח חלל (או סְפֵּייס) בהקשר מחולי מתייחס בדרך כלל לחלל הבמה, תוך התייחסות בעיקר לשטחה (מחול מתרחש לעיתים נדירות - אם כי לא אף פעם לא - במרחב שמעל למשטח הבמה).
מיקומו כל רקדן בחלל, היחסים בין החלל לרקדן ואלה שבין הרקדנים לבין עצמם בתוך החלל, עיצובם של יחסים אלה וכוונונם, מכונים בז'רגון המחולי סְפֵּייסִינְג.
גם הספייסינג הוא מאבני הבניין הבסיסיות של הכוריאוגפיה.
חלק חשוב בעבודה הכוריאוגרפית ובעבודת הכנתה של כוריאוגרפיה לביצוע כרוך בספייסינג.
הכוריאוגרף הצרפתי אנז'לן פרלז'וקאז', למשל, מייחס לספייסינג לפחות אותה דרגת חשיבות כמו לאוצר התנועתי ולקומפוזיציה התנועתית.
במונח חלל (או סְפֵּייס) משתמשים גם לתיאור החלל הפנימי של המקום שבו מבוצעת יצירת המחול (אולם התיאטרון או אתרים אחרים), בעיקר תוך התייחסות לאופן שבו אופי החלל, עיצובו והאווירה שהוא משרה משפיעים על האופן שבו הקהל חווה את היצירה.
שיטת לימוד המחול או ההכשרה למחול הוותיקה ביותר היא שיטת הלמידה של הבלט הקלאסי, המתאפיינת במערך שיעורי בלט מקובע ומוגדר בפרוטרוט לאורך שנים, משמעת חזקה, קוד לבוש קפדני ותחרותיות גבוהה.
קיימות כמה שיטות למוד בלט, מהן: השיטה הרוסית (שיטת ואגאנובה), השיטה האנגלית ( – Royal Academy of Dance), השיטה הצרפתית (École Française), שיטת צ'קטי (Cecchetti method).
מאוחר יותר פותחו שיטות לימוד מחול עם עקרונות אלטרנטיביים, למשל אלתור, לדוגמה: קונטקט-אימפרובזציה וגאגא.
כל עוד הבלט הקלאסי היה סוג המחול היחיד בתרבות המערבית, ניתן היה לתעד מחול באופן מילולי, הודות לעובדה שהאוצר התנועתי של הבלט הקלאסי היה קבוע ומוגדר בקפדנות, עם כינוי מסוים וברור לכל תנועה, כיוון ומיקום על הבמה (רובם המכריע של כינויים אלה הוא בצרפתית).
ככל שאוצר התנועות המחולי התרחב, הלך והתגבר הקושי בתיעודו המילולי.
פתרון לכך נמצא (לפחות חלקית) במחצית השנייה של המאה העשרים, שבה פותחו מספר שיטות לתיעוד של תנועה ומחול בעיקרון המקביל לתיווי מוזיקלי והמכונות "שיטות כתב תנועה", לדוגמה: כתב התנועה אשכול-וכמן, כתב התנועה בשיטת לַאבַּאן (Labanotation), וכוֹרֵיאוֹלוֹגְיָה, שהיא כינויו של כתב התנועה בשיטת בֶּנֶשׁ (Benesh Movement Notation).
אדם המתמחה בכתיבה וקריאה של כתב תנועה בשיטת בֶּנֶשׁ נקרא כוריאולוג.
מאז שצילום בווידאו נעשה שווה לכל נפש, הפך התיעוד בווידאו לאמצעי הנפוץ ביותר לתיעוד מחול.
הופעה, בתחום אמנויות הבמה, הוא אירוע שבו אמן (שחקן, זמר, רקדן וכדומה) או קבוצה של אמנים, מציגים יצירה (או יצירות) בפני קהל.
בדרך כלל, האמנים עורכים חזרות קודם לכן.
לאחר ההופעה, נהוג כי הקהל מביע את שביעות רצונו מההופעה, באמצעות מחיאות כפיים (אם כי נוהג זה הוא תלוי תרבות, ומשתנה ממקום למקום).
לפעמים הקו המפריד בין השחקן לבין הקהל עשוי להיות מטושטש, כמו למשל ביצירות שמשלבות "השתתפות קהל" שבהן צופים בקהל (חלקם או כולם) מעורבים בהפקה (לדוגמה: הופעה של קוסם, שמעלה לבמה מתנדב מהקהל או סטדנאפיסט שמקיים דיאלוג עם צופה).
הופעות תיאטרון מתקיימות, לרוב, אחת ליום, או במרווחים קבועים אחרים.
הופעות יכולות להיות מוצגות בחללים המיועדים לכך (כמו אולם תיאטרון או קונצרט), או בחלל לא קונבנציונלי, כגון תחנת רכבת תחתית, ברחוב, או בבית מגורים של מישהו.
הופעות מוזיקליות, כגון קונצרט או רסיטל, מתקיימות לרוב באולמות קונצרטים או במקום פתוח, ועשויים לדרוש מהקהל לשמור על שקט במהלך ההופעה, או לחלופין - לעודד את הקהל לשיר ולרקוד ביחד עם המוזיקה.
בהופעות חיות (מוזיקה, תיאטרון, מחול, אופרה ועוד) מקובל להשתמש בציוד ובשירותים שונים, כגון: תפאורה, תאורה, הגברה, וידאו, אפקטים מיוחדים, תחבורה, תלבושות, איפור ועוד, על מנת לשכנע את היושבים בקהל שאין שום מקום אחר, בו היו מעדיפים להיות באותו הרגע.
להופעות חיות יש היסטוריה ארוכה של שימוש בתאורה, הגברה, תלבושות ועוד, ולאורך השנים נעשו שימושים בטכניקות ובטכנולוגיות שונות, הקשורים והתלויים זה בזה, על מנת להעצים את האפקט של ההופעה החיה.
1899 הופנהיים הוא מועדון ספורט גרמני הפועל בהופנהיים (כיום חלק מזינסהיים).
בניגוד לרוב המוחלט של קבוצות הצמרת האירופיות, המייצגות ערים גדולות, הופנהיים מייצגת יישוב קטן: הופנהיים עצמה מונה כ-3,200 תושבים והייתה למעשה כפר עד 1972, עת סופחה לעיר זינסהיים, המונה כ-35,000 תושבים.
עד שנות התשעים של המאה העשרים היה הופנהיים מועדון חובבני מהליגות הנמוכות.
עלייתו של המועדון הקטן לרמות הגבוהות בכדורגל הגרמני התרחשה הודות לתמיכתו הכספית של דיטמאר הופ, יליד המקום ובוגר קבוצת הנוער של המועדון, שהוא ממייסדי ענקית התוכנה SAP.
המועדון נוסד בשנת 1899. בשנת 2007 עלתה קבוצת הכדורגל של המועדון לליגת המשנה בגרמניה, ובזכות היותה במקום השלישי בשנת 2008, עלתה לבונדסליגה לראשונה בתולדותיה.
את העונה פתחה בהצלחה רבה והגיעה אף למקום הראשון בבונדסליגה, בזכות ניצחונות מול קבוצות כהמבורג וכבורוסיה דורטמונד, וסיימה לבסוף במקום השביעי.
בעונת 2017/2018 סיימה הופנהיים במקום השלישי ועלתה לליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדותיה.
בקיץ 2018 מאמנה של הופנהיים, יוליאן נגלסמן, שתרם רבות להצלחתה של הקבוצה, עזב לרד בול לייפציג.
הופעתו של המוזיקאי והזמר פול מקרטני "ידידות לפני הכול" (Friendship First) בתל אביב נערכה ב-25 בספטמבר 2008 בפארק הירקון, בפני קהל שמנה כ-50 אלף איש.
הופעה זו נחשבת לאחת מהגדולות והחשובות שהופקו בישראל, וקרוב לוודאי, שזו הייתה ההפקה היקרה ביותר עבור הופעה בודדת בישראל.
המופע עורר התרגשות ועניין רב בציבור ובאמצעי התקשורת, משום שמקרטני נחשב לאחד מגדולי המוזיקאים של המאה ה-20, ובעיקר מכיוון שזו ההופעה הראשונה בישראל של אחד מחברי להקת הביטלס.
הביטלס תכננו להופיע בישראל בשנת 1965, אך ההופעה בוטלה, ותחושה של החמצה ליוותה ישראלים רבים לאורך עשרות שנים.
חרף איומים על חייו, הגיע מקרטני כמתוכנן לישראל, והופעתו זכתה לביקורות מהללות.
ההופעה כללה שירים רבים של הביטלס ושירים מאוחרים יותר של מקרטני.
כחצי שנה לפני ההופעה הביע פול מקרטני נכונות להגיע לישראל, ומאז התנהל משא ומתן ממושך בין קבוצת מפיקים ישראלים בראשות דודו ז'רז'בסקי, לבין חברת ההפקה של מקרטני.
המשקיע בהפקה זו היה איש העסקים הישראלי יקיר שעשוע, המתגורר בלונדון.
עלות ההפקה הייתה כ-30 מיליון ש"ח, כמחצית מסכום זה הועברה לחברת ההפקה של מקרטני, וכמחצית נועדה לכסות את העלויות בישראל.
הודעה רשמית על סגירת העסקה פורסמה ב-23 באוגוסט, ומאז נעשו הכנות קדחתניות לקיים את המופע בזמן.
ציוד רב הובל במיוחד מבריטניה בשני מטוסים מיוחדים.
בימת הענק שהוקמה לקראת האירוע כללה שני מסכי LCD אנכיים עצומים משני צדי הבמה, ומסך ענק נוסף (שקוף למחצה) בחלק האחורי של הבמה.
נבנו שני יציעים עבור מקומות ישיבה מסומנים במרחק של כ-120 מטר משני צידי הבימה, בזווית ראייה של כ-45° מימין ומשמאל ביחס לשולי הבמה.
נבנו עוד שני יציעים קטנים יותר עבור מקומות ישיבה "VIP" במרחק של כ-70 מטר, בזווית ראייה חדה יותר של כ-27° מימין ומשמאל ביחס לשולי הבמה.
ערוץ 10, שהודיע על שידור חי של האירוע, ביטל את השידור שלושה ימים לפני ההופעה, כנראה עקב התנגדות ההפקה, שחששה ששידור כזה יקטין את הביקוש לכרטיסים.
ביקורת רבה נשמעה על מחירי הכרטיסים, ובכל זאת נמכרו כמעט כל 50 אלף הכרטיסים שהועמדו למכירה.
מקרטני הגיע לישראל במטוסו הפרטי יומיים לפני ההופעה.
ביקר בכנסיית המולד שבבית לחם, וביקר גם ללא הודעה מראש, בקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה על שם אדוארד סעיד בבית לחם.
פרט לכך, עסק בחזרות להופעה ולא הופיע בציבור, למעט הופעה קצרה במלונו לפני צלמי העיתונות.
ההופעה נמשכה כשעתיים ורבע, וזכתה לתשבחות רבות על איכותה.
מקרטני השמיע את להיטיו הידועים מתקופות שונות בחייו.
רוב השירים היו של הביטלס, והם עוררו את עיקר ההתרגשות בקהל.
מקרטני השמיע אף שירים של להקת "פול מקרטני וכנפיים" ושירים מאוחרים יותר שלו.
במהלך ההופעה ניגן מקרטני על כלי נגינה שונים – גיטרת הבס המפורסמת שהפכה לסימן ההיכר שלו, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, פסנתר, מנדולינה ואף יוקולילי.
להצלחת ההופעה תרמה גם אישיותו של מקרטני, שהרבה להודות לקהל ולהשמיע משפטים בעברית (כגון "שנה טובה"), ואף מעט בערבית (רמדאן כרים; رمضان ﻛﺮﻳﻢ).
הציוד הטכני – מסכי הענק שכמותם לא נראו קודם בישראל ואיכות הקול הוסיפו אף הם להצלחת המופע.
פול "ויקס" ויקנס (Paul 'Wix' Wickens) – קלידים, אקורדיון
רסטי אנדרסון (Rusty Anderson) – גיטרה
בריאן ריי (Brian Ray) – גיטרה, גיטרה בס
אייב לבורייל (Abe Laboriel) – תופים
ביקורת ציבורית רבה נמתחה על מחיריהם של הכרטיסים, שהקהל הישראלי לא רגיל בהם: 490 ₪ לעמידה בדשא, 1,500 ₪ למקומות ישיבה מסומנים ביציעים, ו-5,000 ₪ ליציעי "VIP".
ביקורת נשמעה נגד מקרטני בעולם המוסלמי לקראת ההופעה בישראל, ואף הושמעו איומים על חייו, אולם מקרטני התעלם מאיומים אלו.
בעת ביקורו בכנסיית המולד בבית לחם, יום לפני ההופעה, השיב מקרטני לטענות הפלסטיניות נגדו, וטען שהוא איננו מעדיף אף צד בסכסוך הישראלי-פלסטיני, ומה שצריך זה פתרון של שלום על בסיס של שתי מדינות לשני עמים.
ביקורת נשמעה אף על התקשורת הישראלית, ש"ניפחה" את האירוע מעבר לחשיבותו.
המפיק דוד ז'רז'בסקי וחברת ההפקות הישראלית הורשעו בהעלמת כ-2.6 מיליון ש"ח מס ערך מוסף מההכנסות של המופע.
על פי רשות המיסים, ההכנסות ממכירת הכרטיסים הסתכמו בכ-24.5 מיליון ש"ח, אולם בדו"ח שהוגש באיחור, בנובמבר 2008, הושמטו רוב ההכנסות מהמופע.
הופעת קָמֵעַ או הופעת קמאו היא הופעה קצרה ולא מרכזית של ידוען בסרט קולנוע, בטלוויזיה, בהצגת תיאטרון, בספר או במשחק וידאו.
הופעות קמע הן כמעט תמיד קצרות מאוד, לעתים אינן כוללות תפקיד מילולי, או שההופעה היא בתפקיד ניצבות.
בדרך כלל לאדם בהופעת קמע יש קשר כלשהו לנושא היצירה (למשל אחד מיוצרי הסרט שבו הוא מופיע, שחקן מסרט מקורי המופיע בסרט המשך, או אדם המופיע בסרט שבו אחת הדמויות מבוססת עליו).
במקרים רבים הופעת הקמע נעשית כמעין "ביצת פסחא" וקריצה למעריצים.
הופעות קמע נפוצות למדי, ולוקחים בהן חלק לא רק שחקנים וידוענים, אלא גם פוליטיקאים, זמרים, אמנים וספורטאים.
אין לבלבל בין הופעת קמע להופעת אורח, תפקיד בו ניתן למופיע קרדיט על תפקידו.
הופעת קמע, לעומת זאת, כמעט אף פעם אינה מזכה בקרדיט, והמופיע אינו נמנה עם צוות השחקנים.
במשחקי וידאו בסגנון קרבות, לוחמים ממשחקים קודמים מופיעים לעיתים, בזירות לחימה שונות, כמעודדים.
מרקוס ג'מאל הופסון , הידוע גם תחת שם הבמה הופסין (Hopsin), הוא ראפר, במאי וידאו קליפים ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ב-2007 הופסין חתם בחברת התקליטים רות'לס רקורדס, וב-2009 הוא הקים את חברת ההקלטות פאנק ווליום (Funk Volume).
סימן ההיכר של הופסין הן עדשות המגע בצבע לבן אותן הוא מרכיב בקליפים, בהופעות ובראיונות.
מרקוס הופסון נולד ב-18 ביולי 1985 בלוס אנג'לס, וגדל בפנורמה סיטי (שכונה בלוס אנג'לס).
הופסין למד בכיתת חינוך מיוחד בתיכון ג'יימס מונרו.
2007 – 2009: החתימה ברות'לס רקורדס והקמת פאנק ווליום
ב-2007 הופסין חתם בחברת התקליטים רות'לס רקורדס.
ב-27 במאי 2008 הוא שחרר את הסינגל הראשון שלו,"Pans In the Kitchen".
ב-27 באוקטובר 2009 הופסין הוציא לאור את האלבום הראשון שלו, "Gazing At the Moonlight", אך בגלל שרות'לס רקורדס לא תמכו בהוצאת האלבום, הופסין החליט לעזוב את הלייבל.
זמן קצר לאחר שעזב את רות'לס רקורדס, הופסין הקים יחד עם דמיאן ריטר את חברת התקליטים העצמאית פאנק ווליום.
SwizZz, אחיו הקטן של דמיאן ריטר וחבר לכיתה של הופסין, היה האומן הראשון שחתם בפאנק ווליום.
ביוני 2009 הופסין ו-SwizZz שחררו מיקסטייפ משותף שנקרא "Haywire", כדי לקדם את חברת התקליטים.
בתחילה פאנק ווליום רצתה לשווק את המיקסטייפ מסחרית, אך בגלל שבאותו הזמן הופסין היה עדיין חתום ברות'לס רקורדס החברה לא יכלה לעשות זאת.
ב-1 באוגוסט 2010 הופסין שחרר את הסינגל הראשון מהאלבום השני שלו, "Nocturnal Rainbows".
ב-8 באוקטובר 2010 הופסין פרסם ביוטיוב את הקליפ של הסינגל השני מהאלבום, "Sag My Pants".
הקליפ זכה להצלחה, כאשר נכון להיום יש לו יותר מ-35 מיליון צפיות ביוטיוב.
בשיר הופסין לועג לראפרים ליל ויין, דרייק, סולג'ה בוי, לופה פיאסקו, ריק רוס ולטומיקה רייט (הבעלים של רות'לס רקורדס).
ב-19 בנובמבר 2010 הופסין הוציא לאור את אלבומו השני, "Raw".
במרץ 2011 הוא יצא למסע הופעות, שנמשך חודשיים, כדי לקדם את האלבום השני שלו.
ביולי 2011, הופסין פרסם ביוטיוב את הקליפ לשיר "Ill Mind of Hopsin 4", שזכה ל-21 מיליון צפיות ביוטיוב.
בשיר הוא לועג על הראפר טיילר, דה קריאייטור (Tyler, The Creator) מקולקטיב ההיפ הופ, אוד פיוצ'ר.
ב-31 באוקטובר 201, הופסין התארח במשחק באטל ראפ בפלאפון, שנקרא Battle Rap Stars.
2012 – היום: הפריצה למיינסטרים ו-Knock Madness
בינואר 2012 הופסין התארח יחד עם B.o.B בסינגל "?Am I a Psycho" של הראפר טק ניין.
ביולי 2012 הופסין שחרר את הקליפ של השיר "Ill Mind of Hopsin 5", הקליפ זכה למיליון צפיות בפחות מ-24 שעות מאז ששוחרר ונכון להיום הוא הגיע ליותר מ-45 מיליון צפיות.
ב-"Ill Mind of Hopsin 5" הופסין מבטא את התסכול שלו על הנוער ועל הראפרים של היום.
השיר הגיע למקום 17 במצעד שירי הרית'ם אנד בלוז\היפ הופ הדיגיטליים הכי חמים של המגזין בילבורד.
באוקטובר 2012, הופסין הופיע בפרסי ה-BET יחד עם סקולבוי קיו, מק מילר ומיסטיקל.
ב-26 בנובמבר 2013 הופסין הוציא לאור את האלבום "Knock Madness".
האלבום מכיל הופעות אורח של הראפרים: SwizZz, דיזי רייט, ג'ארן בנטון וטק ניין.
האלבום הגיע למקום 76 במצעד בילבורד 200 ונמכרו כ-4000 עותקים של האלבום בשבוע הראשון לצאתו.
בסוף 2017 הוציא את אלבומו החמישי "No Shame".
בתחילת מרץ 2018 יצא לסיבוב הופעות אירופאי שבסופו יגיע גם לישראל, להופעה יחידה במועדון הבארבי בתל אביב.
הופסין משייך את עצמו לתנועת הסטרייט אדג' ואף ביטא בשיריו ובראיונות שנערכו עמו את התנגדותו לשימוש בסמים ובאלכוהול, וביקר את הבדרנים שמעודדים שימוש של סמים ואלכוהול בגיל צעיר.
הופסין הצהיר שהוא מנסה להיות ראפר שיכול להוות השפעה חיובית על אנשים ששומעים את המוזיקה שלו.
ביולי 2011, הופסין שחרר את השיר "Ill Mind of Hopsin 4".
בשיר הוא לועג לראפר טיילר, דה קריאייטור (מקולקטיב ההיפ הופ אוד פיוצ'ר) ועל הקליפ שלו "Yonkers".
הופסין אמר שהוא שונא את המוזיקה של אוד פיוצ'ר, וציין שהמוזיקה שלהם יותר מדי שלילית ; כמו כן הוא מתח ביקורת על איכות ההפקה של ההרכב.
טיילר אמר ברשת החברתית Formspring שהופסין "מריר" ושהוא מנסה לפרסם את עצמו בעזרת אמירות כנגדו וכנגד אוד פיוצ'ר.לאחר מכן הופסין השיב, שאין לו סכסוך עם טיילר.
הסכסוך בין הופסין לסולג'ה בוי החל עם שחרור הסינגל "Sag My Pants", שבו הופסין לועג לסולג'ה בוי.
בסוף 2011 סולג'ה בוי כינה את הופסין "טיפש", אך הוא אמר שהוא לא יטרח להוציא דיס עליו עד שהופסין לא יהיה יותר מוכר.
ב-3 בספטמבר 2012 סולג'ה שחרר דיס על הופסין, שנקרא "That Nigga Not Me".
לאחר הוצאת הדיס הופסין התראיין עם טים וסטווד, בראיון הוא אמר שהדיס "That Nigga Not Me" מחריד וציין שסולג'ה בוי הוא הראפר היחיד שהוא מסוכסך איתו.
ב-25 באוגוסט 2012 הופסין הופיע ב-Club 57 West (מועדון לילה שנמצא באורלנדו, פלורידה).
בעלי המועדון האריכו את ההופעה מבלי לידע מראש את הסוכנים של הופסין, בעקבות כך החל ויכוח מילולי בין הסוכנים של הופסין לבין בעלי המועדון.
מספר עדים טענו שהופסין ניסה ליישב את ההדורים עם בעלי המקום, ואף הציע להאריך את ההופעה בעוד 15 דקות.
הופסין נעצר על ידי המשטרה באותו הלילה, ברישומי המשפט נטען שהוא נעצר בגין הפרת סדר במקום ציבורי.
ב-21 בספטמבר העוזר לפרקליט המדינה החליט לא לפרסם באופן רשמי את המידע על המקרה.
לאחר המקרה הופסין הכחיש את האישומים כנגדו, ואף ציין שהוא נעצר מכיוון שהוא שחור.
שם האלבום פרטי האלבום מקום במצעדים US US Heat US R&B USRap Gazing at the Moonlight תאריך: 27 באוקטובר 2009
חברת תקליטים: פאנק ווליום — 46 — — Knock Madness תאריך: 26 בנובמבר 2013
חברת תקליטים: פאנק ווליום, חברת הפצה אמפייר 76 1 13 7 Pound Syndrome תאריך: 24 ביולי 2015
חברת תקליטים: פאנק ווליום, וורנר ברוס17
שם האלבום פרטי האלבוםHaywire(עם Swizzz) תאריך: 18 ביוני 2009
2001 - המהפך של מקס קייבל
2015 - רצח מדרגה ראשונה
הופעה חיה בקיסריה הוא אלבום הופעה כפול של הזמר והיוצר יהודה פוליקר.
האלבום יצא בשנת 1997 והוא מבוסס על שירים שהוקלטו במהלך 2 הופעות בחודשים יוני ויולי 1996, במסגרת סיבוב ההופעות שליווה את האלבום הילד שבך.
האלבום נפתח בגרסה חדשה לשיר "לעיניך הכחולות" שהקליט ביחד עם יזהר אשדות.
בנוסף, כולל האלבום 30 שירים מכל התקופות - החל מלהקת בנזין ועד אלבומו האחרון.
השירים "פנים אל מול פנים" ו"דברים שרציתי לומר" יצאו כסינגלים לתחנות הרדיו, וזכו להצלחה במצעדי הפזמונים.
ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים אחדים, ביניהם:
יהודה פוליקר - שירה, בוזוקי, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית
חיים רומנו - בוזוקי, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית
אבנר חודורוב - קלידים, אקורדיון וקולות
מייקל בנסון - גיטרה בס, קולות וכלי הקשה ב-"סיפור זמנים עברו"
אשר פדי - תופים, גיטרה ב-"סיפור זמנים עברו"
בועז ברמן - כלי הקשה
יעקב גלעד - כותב, מלחין, מפיק, אורח ב-"נמס בגשם"
יזהר אשדות - גיטרות, עיבודים והפקה מוזיקלית ב-"לעינייך הכחולות"
"שבק ס - הופעה בקריות 20.2.98" הוא אלבומה של להקת שבק ס המתעד הופעה חיה שקיימה הלהקה ב-20 בפברואר 1998 במועדון ה"גאלה" שבקריית חיים.
האלבום כולל 14 שירים, כל השירים למעט אחד לקוחים מתוך שני אלבומי הלהקה הקודמים "שבק" ו"בעטיפה של ממתק".
בנוסף אליהם נכלל השיר "תנו לי דרך", גרסת כיסוי לשירו של שלמה מזרחי.
האלבום הופק על ידי יוסי פיין ונמכרו ממנו כ-8,000 עותקים.
הופעה אקוסטית בזאפה הוא אלבום הופעה חיה של הזמרת הישראלית מירי מסיקה.
האלבום מורכב מתקליטור ודיסק DVD של שירי ההופעה והוא מתעד את הופעתה של מסיקה במועדון הזאפה בתל אביב בשנת 2010.
תופים וכלי הקשה: אמיר פינטו
"הופעה חיה" הוא אלבום ההופעה הראשון של מאיר בנאי ואלבומו השלישי בכלל.
האלבום הוקלט בשתי הופעות שנערכו באותו הערב, זו אחרי זו, במועדון "צוותא" בתל אביב במאי 1988 במסגרת הסיבוב המצליח שליווה את האלבום "גשם".
בנאי הפיק ועיבד את האלבום בעצמו ביחד עם הקלידן עדי דגני שעבד איתו גם באלבום גשם בשנת 1987 ובתקליטון "חלומות אחרים" בשנת 1986.
השירים שנבחרו לאלבום ההופעה היו בעיקר שירים שלא ראו אור עד אז באלבום מלא של בנאי כמו "תפילת הדייג" ו"את שומעת" והלהיטים "חלומות אחרים" ו"שירו של שפשף".
באלבום נכללו גם שני שירים חדשים שבוצעו לראשונה בסיבוב ההופעות והציגו את הצד הקליל וההומוריסטי של בנאי - "תותים" ו"יש לה אף כל כך ארוך".
השיר "חלומות אחרים" יוצא דופן באלבום, מאחר שהוא מופיע בו בגרסת אולפן.
זהו שיר הנושא מתוך סרטו של אמנון רובינשטיין, "נאדיה", שיצא לאקרנים ב-1986. בנאי גם משחק בסרט לצד בן דודו, יובל.
לסרט לא יצא פס-קול והשיר הופיע באלבום זה לראשונה.
שם כלי נגינה דודיק ניזרי תופים עפר כהן בס יאיר מיכאל גיטרה חשמלית מאיר בנאי גיטרה אקוסטית עדי דגני קלידים
עיבודים וניהול מוזיקלי:עדי דגני, מאיר בנאי
מפיקי המופע: סולו יורמן, ישראל אדם
עיצוב עטיפה: סטודיו ממי דר
הוקלט בצוותא ת"א מאי 1988 על ידי אולפני די.בי
הופעת אורח היא הופעה קצרה של שחקן כדמות בסדרה או בסרט שהוא אינו חלק משמעותי מעלילתם אלא מופיע בהם באופן חד-פעמי בתפקיד לא משמעותי, לעיתים כביט או אפילו כניצב.
הופעת אורח קיימת גם בתעשיית המוזיקה, כשזמר שאינו חלק מהרכב מסוים מופיע יחד איתו.
לא תמיד יש גבול מובהק בין הופעת אורח לסתם תפקיד משני זניח.
היו גם מקרים בהם שחקנים אורחים הפכו לחלק מהסרט או הסדרה.
המטרה העיקרית בהופעות אלה היא לגרום לעלייה בצפייה או בשמיעה של הסדרה, עקב ריבוי האוהדים או לעלייה ברמת המשחק של השחקים הוותיקים.
אין לבלבל בין הופעת אורח להופעת קמע, שבה הידוען המופיע – לא בהכרח שחקן, אלא גם פוליטיקאי, זמר, ספורטאי וכיוצא בזה – אינו נכנס לתוך דמות חדשה אלא מופיע בתפקיד עצמו.
הבדל נוסף הוא שבהופעת אורח ניתן למופיע קרדיט על תפקידו (שניתן בדרך כלל בקרדיט אורחים), בעוד בהופעת קמע כמעט אף פעם אינה מזכה בקרדיט והמופיע אינו נמנה עם צוות השחקנים, אפילו אם הוא עצמו שחקן.
בתוכניות טלוויזיה, המונח משמש לעיתים בטעות עבור הופעה בתפקיד חד-פעמי או הופעה חוזרת בתפקיד שאינו ראשי.
בדרך כלל לאדם בתפקיד אורח ישנו קשר כלשהו או חשיבות מסוימת לנושא היצירה (למשל אחד מיוצרי הסרט המופיע בו, שחקן מסרט מקורי המופיע בסרט המשך, או אדם המופיע בסרט שבו אחת הדמויות מבוססות עליו).
במקרים רבים, הופעת האורח נעשית בשביל קריצה למעריצים.
צורה נוספת שונה מהופעת האורח הרגילות, הן בתוכניות טלוויזיה בהם מתארחים אורחים מבחוץ באופן קבוע יחד עם מגישי התוכנית.
תוכניות מסוג זה מכונות תוכנית אירוח כמו "The Tonight Show" ו"הדיילי שואו" ובישראל "סיבה למסיבה" ו"גב האומה".
שחקנים רבים מופיעים בסרטי המשך בהם הם אינם מופיעים עלילתית.
בדרך כלל מדובר בשחקנים ראשיים בסדרה, למשל: השחקן וין דיזל מופיע ב"מהיר ועצבני 3", השחקן ג'יימס פרנקו מופיע ב"כוכב הקופים: השחר" והשחקן ג'ף גולדבלום ב"עולם היורה 2".
בקומדיות מצבים בהם העלילה לא מתקדמת מפרק לפרק, ישנם הרבה הופעות אורח של שחקנים חד-פעמיים.
ביניהם: ב"סברי מרנן" הופיעו השחקנים האורחים כמו דור צויגנבום, תומר שרון, ציפי שביט ועוד ובסדרה "משפחה לא בוחרים" מופיעים אורי יניב, ניקי גולדשטיין ויעקב בודו.
הופעות כאלה מתרחשות גם בסדרות נוספות, למשל: "פולישוק" (בהן מופיעים שחקנים אורחים כדביר בנדק, יובל סגל ואסי לוי).
גם בסדרה "נשואים פלוס" בה אין הרבה הופעות אורח, הופיע השחקן מאט לה-בלאנק.
גם בתוך תוכניות סאטירה טלוויזיוניות ישנם הופעות אורח בהם כמה שחקנים שאינם חלק מהצוות משחקים.
ב"ארץ נהדרת" למשל ישנם מופיעים בקטעים בודדים השחקנים דודו ארז, מוני מושונוב ועדי אשכנזי (חלק מהשחקנים הרגילים היו בחלק מהעונות שחקנים אורחים כגון ליאת הר לב, אסי כהן או אורנה בנאי).