tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2000 נחתם הסכם בין המדינות במלק, ובו שתי הממשלות הסכימו על תקני בטיחות גרעיניים מסוימים ומידע חוצה גבולות ללא דיחוי.
בשנת 2008 קארל שוורצנברג - שר החוץ הצ'כי ויירי גרוזה, ששימש כשגריר צ'כיה באוסטריה וכמנהל האקדמיה הדיפלומטית בווינה, הביעו את דעתם כי האוסטרים והצ'כים הם אותה אומה, אך בשפה שונה.
שוורצנברג עצמו חי בווינה עשרות שנים, לפני שחזר לאדמותיו הצ'כיות לאחר מהפכת הקטיפה בשנת 1989.
אוסטריה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג ו-2 קונסוליות בברנו ובצ'סקה בודייוביצה.
מאידך, צ'כיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-6 קונסוליות בווינה, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.
בין אוסטריה לסלובקיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
במאה ה-11 סופחו שטחי סלובקיה לממלכת הונגריה, ולאחר מותו של לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה סופחה סלובקיה יחד עם חלק משטחי הונגריה לשלטון בית הבסבורג.
בתחילת המאה ה-19 נכנסה סלובקיה ביחד עם ממלכת הונגריה לתוך האימפריה האוסטרית.
במהלך אביב העמים בשנים 1848–1849, תמכו הסלובקים בקיסר אוסטריה, בתקווה לפרוש מהחלק ההונגרי (ממלכת הונגריה) של האימפריה האוסטרית, לתוך החלק האוסטרי, אולם הדבר לא עלה בידם.
עם הקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 והכללת סלובקיה בתוכה, סבלו הסלובקים ממדיניות דיכוי שנועדה להטמיע את הסלובקים בתוך העם ההונגרי.
בתי הספר התיכוניים בסלובקיה נסגרו בשנים 1874–1875, והשפה ההונגרית נכפתה על הסלובקים.
לאחר נפילת האימפריה במלחמת העולם הראשונה נוצרה צ'כוסלובקיה כאיחוד בין השטחים הצ'כיים לשטחים הסלובקיים שהשתייכו לממלכת הונגריה.
המיעוט הגרמני הגדול במדינה, שישב בעיקר בחבל הסודטים שבצפונה של צ'כיה, קיים יחסים מתוחים עם השלטון הצ'כוסלובקי.
בשנת 1948 הפכה צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית המקורבת לברית המועצות, והייתה חברה בברית ורשה, ועל המדינה ירד מסך הברזל.
השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה הופל במהפכת הקטיפה בשנת 1989, ובאותה שנה נפתחו גם הגבולות בין צ'כוסלובקיה לאוסטריה, מה שזירז את נפילת חומת ברלין.
בשנת 1992 הוביל ראש ממשלת סלובקיה ולדימיר מצ'יאר מהלך של הפרדה מהרפובליקה הצ'כית, ובעקבותיו פוצלה המדינה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה, בדרכי שלום, באופן רשמי ב-1 בינואר 1993. עם הקמת סלובקיה, הוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין המדינות, וכיום חברים שתי המדינות באיחוד האירופי.
המדינות חולקות ביניהם גבול באורך 91 ק"מ, וכ-35,000 סלובקים חיים בתחומי אוסטריה.
לאוסטריה יש שגרירות בברטיסלבה, ואילו לסלובקיה יש שגרירות בווינה ו-5 קונסוליות באייזנשטאדט, אינסברוק, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
יחסי אוסטריה–סרביה הם יחסי החוץ המתקיימים בין אוסטריה לסרביה.
לאוסטריה יש שגרירות בבלגרד, ולסרביה יש שגרירות בווינה וקונסוליה בזלצבורג.
היחסים בין סרביה לאוסטריה החלו מאז מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699), במהלכה כבשה ממלכת הבסבורג לתקופה קצרה את סרביה מידי האימפריה העות'מאנית.
השלטון האוסטרי בסרביה נמשך בין 1686–1691. הנסיגה האוסטרית מסרביה הביאה למה שנודע בתור הגל הראשון של ההגירה הסרבית הגדולה מתחומי האימפריה העות'מאנית אל ממלכת הבסבורג.
ב-1699 חתמו האוסטרים והעות'מאנים על הסכם שלום בעיר קרלוביץ בסרביה.
ב-1718 כבשו האוסטרים שוב את סרביה מידי העות'מאנים, והקימו באזור את "ממלכת סרביה" אשר הייתה כפופה לכתר ההבסבורגי.
ב-1739 שוב נטשו האוסטרים את סרביה, והביאו בכך לגל השני של ההגירה הסרבית הגדולה.
סרביה נכבשה על ידי האוסטרים פעם שלישית במהלך המלחמה האוסטרו-טורקית (1788–1791).
ב-1817, הקים מילוש אוברנוביץ' את נסיכות סרביה, אשר הייתה כפופה לעות'מאנים, אולם נהנתה מאוטונומיה רבה.
ב-1867 הפכה האימפריה האוסטרית להיות האימפריה האוסטרו-הונגרית, ומכיוון שכך, היו לה אינטרסים רבים בבלקן.
האוסטרים הכירו מיד בעצמאות הסרבית, וב-1874 כוננו שתי הממלכות יחסים דיפלומטיים.
אוסטריה גם דאגה לכיבוד הדרישות הסרביות תכובדנה בקונגרס ברלין.
ב-1882, הכריז שליט סרביה מילאן הרביעי אוברנוביץ' על הקמת ממלכת סרביה, ועל עצמו כ"מילאן הראשון, מלך סרביה".
הממלכה, אשר נשלטה בידי בית אוברנוביץ', הייתה מלכתחילה מרוצה מאוד בתוך הגבולות שנקבעו בידי קונגרס ברלין, והייתה למעשה מדינת לוויין של אוסטרו-הונגריה.
בנו של מילאן, אלכסנדר הראשון, המשיך גם הוא ביחסים טובים עם האוסטרו-הונגרים, אם כי החל להתקרב לרוסים.
אלכסנדר היה לא פופולרי בארצו, ונרצח במהלך ההפיכה בסרביה ב-1903. ב-15 ביוני 1903 אישר הפרלמנט הסרבי את בחירתו של פטר קראג'ורג'ביץ' לתפקיד מלך סרביה, והוא הומלך רשמית ב-21 בספטמבר 1904. מרבית העולם היה מזועזע מהמעשה, וסרביה זכתה לכינוי "קן של בוגדנים".
לטקס ההכתרה של המלך החדש שלחו רק שתי מדינות את נציגיהן, האימפריה הרוסית ואוסטרו-הונגריה.
המלך החדש, חפץ להפוך את ארצו למעצמה אזורית, ולפיכך החל במאמצים לנתק את סרביה סופית מהתלות שלה באוסטרו-הונגריה, ולחפש יחסים קרובים יותר עם מעצמות אחרות.
ב-1904 חדל צבא סרביה לייבא תחמושת אוסטרית, והחל לייבא תחמושת צרפתית.
ב-1905 הקימה סרביה איחוד מכס עם נסיכות בולגריה.
ב-1906 החליטו האוסטרים להעניש את הסרבים, על ידי כך שהטילו מכס כבד על ייבוא בשר חזיר סרבי.
בשר למאכל היה ענף הייצוא העיקרי של סרביה, ואוסטריה הייתה הקניינית העיקרית שלו.
האוסטרים קיוו לחנוק את כלכלת סרביה, אולם הסרבים סירבו להיכנע, ובאמצעות שיפור שיטות האריזה במפעלי הבשר שלהם, הצליחו למצוא שווקים חדשים במדינות המערב.
בפועל, ייצוא הבשר הסרבי רק גדל, והאוסטרים נתפסו בעולם כבריונים ונאלצו לבטל את המכס ב-1908. באוקטובר 1908 הוחמר המצב בעקבות "משבר בוסניה", במסגרתו האוסטרים סיפחו לשליטתם את בוסניה והרצגובינה.
האוסטרים הצליחו להגיע להבנה בנושא עם איטליה, גרמניה והאימפריה העות'מאנית.
עם זאת, סרביה ומונטנגרו התנגדו לסיפוח וגייסו את צבאן.
באביב 1909, בלחץ מעצמות העולם, נאלצו גם הן להכיר בסיפוח כדי למנוע מלחמה.
היחסים בין סרביה ובין אוסטרו-הונגריה נותרו קרירים למדי, וסרביה תמכה בפעולות טרור וגרילה בשטחי אוסטרו-הונגריה.
ב-28 ביוני 1914 נרצחו ביריות בסרייבו פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ואשתו סופיה, דוכסית הוהנברג.
הרוצחים היו קבוצה של לאומנים בוסנים וסרבים, חברי ארגוני הטרור היד השחורה ובוסניה הצעירה.
ועדת החקירה האוסטרו-הונגרית מצאה את טביעות ידיה של סרביה במעשה.
ואכן, החוקרים כיום מסכימים שראש המודיעין הסרבי דרגוטין דימטרייביץ' היה מתכנן הרצח, וייתכן שגם ראש ממשלת סרביה דאז ניקולא פאשיץ' ידע עליו.
ב-23 ביולי האוסטרים שיגרו אולטימטום לסרביה.
באולטימטום דרשו האוסטרים בין היתר את סילוק הקצינים הלאומנים מצבא סרביה, פירוק אגודות לאומניות, הודעה רשמית של ממשלת סרביה שהיא אינה תומכת ברעיון הפאן-סלאבי ושיתוף פעולה עם גורמים אוסטרו-הונגריים שיחקרו את הפרשה על אדמת סרביה.
ב-25 ביולי הגיש פאשיץ' את תשובתו לידי השגריר האוסטרו-הונגרי בבלגרד.
התשובה הסרבית הייתה פייסנית וכנועה באופן לא צפוי.
למעשה, סרביה נענתה לכל הדרישות פרט לשתי נקודות שפגעו בעצמאותה.
עם זאת, השגריר תודרך מראש שבמידה והסרבים לא יענו אף לדרישה אחת, עליו להתפנות מהמדינה באופן מיידי.
הוא כלל לא טרח לקרוא את התשובה, אלא שיגר אותה מיד לווינה, העלה באש את ספרי הצופן של השגרירות ועלה על הרכבת חזרה לארצו עוד לפני ששר החוץ האוסטרו-הונגרי לאופולד פון ברכטולד קיבל את התשובה לידיו.
למחרת, כמה חיילים סרבים חצו בטעות את הגבול לאוסטרו-הונגריה.
אנשי משמר הגבול ירו באוויר כדי להזהירם, והם הסתלקו.
תקרית זו יצאה מכל פרופורציה וב-28 ביולי הוכרזה מלחמה על סרביה.
כבר ביום הכרזת המלחמה, תקפו האוסטרים את סרביה, אולם עד דצמבר 1914 נהדפו משטחה כליל לאחר שהובסו בשלושה קרבות מכריעים.
באוקטובר 1915 תקפו האוסטרים פעם נוספת, הפעם בסיוע כוחות גרמנים ובולגרים, וכבשו את כל הארץ בינואר 1916 הפעיל הצבא האוסטרו-הונגרי משטר צבאי בכל שטחה של סרביה ושל מונטנגרו.
אדולף פון רמן צו בארנספלד מונה לתפקיד המושל הצבאי של המדינה מטעם מעצמות המרכז.
עם זאת, ב-1918 הסתיימה המלחמה בניצחון לבעלות בריתה של סרביה, והאימפריה האוסטרו-הונגרית פורקה.
על השטחים הסלאביים שלה הוקמה מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים אשר בהמשך אוחדה עם סרביה ליצירת ממלכת יוגוסלביה.
בעקבות מלחמות יוגוסלביה, פורקה יוגוסלביה והפכה להיות "האיחוד של סרביה ומונטנגרו", אשר הסתיים ב-2006.
כיום מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי הרפובליקות.
אוסטריה היא מהמשקיעות הגדולות במשק הסרבי, ומאות עסקים אוסטריים פועלים בסרביה.
בין 200 ל-300 אלף איש ממוצא סרבי מתגוררים באוסטריה.
שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, וב-2012 הוכרזה סרביה כמועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי אשר גם אוסטריה חברה בו.
בין אוסטריה לבין רומניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי.
בשנת 1883 הצטרפה רומניה לברית המשולשת, אולם במלחמת העולם הראשונה התנערה רומניה מהברית, ובשנת 1916 הצטרפה למלחמה לצד מדינות ההסכמה.
בעקבות כך כבשו הגרמנים והאוסטרים את רומניה, אולם לאחר תבוסתם במלחמה, קיבלה רומניה את טרנסילבניה ובוקובינה שהיו תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-27 באוגוסט 1920 כוננו יחסים בין הרפובליקה האוסטרית הראשונה לממלכת רומניה, אולם הם בוטלו בעקבות האנשלוס בשנת 1938.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם ברומניה משטר קומוניסטי, ובשנת 1955 הועלתה המשלחת האוסטרית ברומניה למעמד צירות.
בשנות ה-60 התחממו היחסים בין המדינות, בעקבות פעולתם של שרי החוץ יון גאורגה מאורר וברונו קרייסקי, ובשנת 1963 הועלתה הצירות האוסטרית למעמד שגרירות.
בשנת 1969 ביקר נשיא אוסטריה פרנץ יונאס ברומניה, ובשנת 1970 ביקר ניקולאה צ'אושסקו באוסטריה.
בשנות ה-80 החמיר בידודה הדיפלומטי של רומניה בעולם, ובעקבות כך חל קיפאון ביחסיה עם אוסטריה.
בשנת 1989 הופל משטרו של צ'אושסקו, ובעקבות כך התחממו מחדש היחסים עם אוסטריה, שהפכה להיות אחת המשקיעות הגדולות ברומניה, ואף תמכה בהצטרפותה של רומניה לאיחוד האירופי.
בשנת 1999 ביקר נשיא אוסטריה תומאס קלסטיל ברומניה, ובשנת 2009 ביקר נשיא רומניה טראיאן בססקו בווינה, והתקבל בטקס ממלכתי על ידי נשיא אוסטריה היינץ פישר.
אוסטריה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט, ו-2 קונסוליות בטימישוארה וסיביו.
מאידך, רומניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-5 קונסוליות באייזנשטט, גראץ, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג
יחסי אוסטריה–שווייץ הם יחסי החוץ המתקיימים בין אוסטריה לשווייץ.
לאוסטריה יש שגרירות בברן, קונסוליה כללית בציריך ושבע קונסוליות כבוד (בבזל, כור, ז'נבה, לוזאן, לוגאנו, לוצרן וסנט גאלן).
לשווייץ יש שגרירות בווינה ושש קונסוליות כבוד (בברגנץ, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג).
ב-2008 ארגנו שתי המדינות יחד את גביע יורו 2008.
שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז ימי הביניים.
בית הבסבורג, אשר שלט באוסטריה במשך יותר משש מאות שנה, באו במקור מארגאו שבשווייץ, ובתחילה שלט גם עליה במסגרת האימפריה הרומית הקדושה.
ב-1291 קשרו המחוזות השווייצריים נגד האוסטרים, וב-1315 הנחילו מפלה ראשונה לאוסטרים בקרב מורגרטן, וזכו בכמה שנים של עצמאות.
המחוזות השווייצריים התאגדו במסגרת "הקונפדרציה השווייצרית הישנה".
מאבק זה כנגד בית הבסבורג הוליד את אגדת וילהלם טל, הקשת האמיץ שלחם כנגד המושל האכזר מטעם האוסטרים הרמן גסלר, שאת סיפורו הנציח במאה התשע עשרה במחזה המחזאי והמשורר הגרמני פרידריך שילר.
ב-1499 ניצחו השווייצרים את צבאו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג, דבר שהביא להכרה סופית בעצמאותם, באירוע המכונה "שלום בזל".
מאז שורר שלום בין שתי המדינות.
היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין ממלכת ספרד הם יחסים היסטוריים שתחילתם עוד בימי קדם, והם נמשכו במהלך ימי הביניים, ולאחר מכן במהלך העת החדשה עד ימינו.
מהשלטון הרומי ועד סוף ימי הביניים
האימפריה הרומית בשיאה שלטה הן בספרד (היספניה), והן באוסטריה (פאנוניה, נוריקום ורייטיה), והתרבות הלטינית השפיעה רבות בשתי המדינות.
במהלך נדידת העמים פלשו שבטים גרמאניים לחצי האי האיברי, ובהם הסואבים והוויזיגותים, שאף הקימו בו את ממלכתם.
בשנת 722 הביס קרל מרטל את הפולשים המוסלמים בקרב טור, ובכך מנע מהם להשתלט על שאר אירופה הנוצרית.
בשנת 1516 מת פרננדו השני, מלך אראגון, ובמקומו נבחר למלך ספרד נכדו קרל מאוסטריה.
בשנת 1519 מת מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאחר תקופה קצרה נבחר קרל, אשר היה נכדו, למלך גרמניה במקומו.
במהלך שלטונו, נאבקו ספרד ההבסבורגית והאימפריה הרומית הקדושה בממלכת צרפת, אשר ניסתה בכל מאודה לשבור את כוחם של בית הבסבורג.
בשנת 1556 חילק קרל את נחלותיו, ומסר לבנו פליפה השני, מלך ספרד את ספרד, בעוד לאחיו פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הוא מסר את כתר הקיסרות, ואת נחלותיו באוסטריה.
במהלך המלחמה השמלקלדית ומלחמת שלושים השנים סייעו כוחות ספרדים לכוחות הקיסריים, אולם בעקבות התבוסה הספרדית במלחמת צרפת-ספרד (1635-59), שהייתה חלק ממלחמת שלושים השנים, נחלש כוחה של ספרד, והיא איבדה בהדרגה את מעמדה כמעצמה.
בשנת 1700 מת קרלוס השני, מלך ספרד ללא ילדים, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הספרדית בין צרפת בהנהגת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שרצה בהכתרת נכדו פיליפ, דוכס אנז'ו כמלך ספרד, לבין אוסטריה, שדרשה את הכתר עבור קרל, ארכידוכס אוסטריה.
בשנת 1713 הסתיימה המלחמה בהסכם אוטרכט, שבה נקבע כי פיליפ מאנז'ו יוכתר למלך ספרד, אך בתנאי שלא יאחד תחתיו גם את הכתר הצרפתי.
במהלך רוב מלחמת האזרחים בספרד אוסטריה הפשיסטית לא תמכה באף צד, אם כי גולים אוסטרים מהשמאל התגייסו לבריגדות הבין-לאומיות – כגון יוליוס דויטש, מקים השוצבונד שהיה לגנרל בבריגדות עד סוף המלחמה.
בינואר 1938 הכירה אוסטריה בשלטון פרנקו.
לאחר מלחמת העולם השנייה נותרה המדינה הספרדית מבודדת מבחינה מדינית, ורק בעקבות המלחמה הקרה קשרה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם ספרד, אשר התקבלה בעקבות כך לאו"ם בשנת 1955. באותה שנה הצטרפה גם אוסטריה לאו"ם, ובאוקטובר המדינות חידשו את הקשר הדיפלומטי ביניהן.
וכיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, ומשתפות פעולה במגוון תחומים.
בשנים האחרונות נרשמה צמיחה בקשרי הסחר בין המדינות, וחלה התרחבות ביבוא הספרדי לאוסטריה ובקשרי התיירות, אולם, ההשקעה הספרדית ספגה מכה קשה בשנת 2013 כאשר התמוטטה חברת Alpine Bau, חברת הבת של ה-FCC, אשר הייתה פשיטת הרגל הגדולה ביותר באוסטריה מאז מלחמת העולם השנייה.
הסחר הבילטראלי רשם עודף חיובי בספרד לראשונה בשנת 2011, עם גידול של 21.6% ביצוא.
ההשקעה האוסטרית בספרד, הסתכמה בכ-1,400 מיליון יורו בשנת 2012, והתמקדה בעיקר במגזר התשתיות (FCC), במלונאות (Hotusa ו-NH), בביגוד (Inditex ומנגו) ובעיבוד מתכת (Tubacex).
ספרד מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-7 קונסוליות בפלדקירך, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
מאידך, אוסטריה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-7 קונסוליות בברצלונה, בילבאו, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מאלגה, פלמה דה מיורקה, סביליה וולנסיה.
היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין הפדרציה הרוסית הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך המאה ה-16, וכיום שתי המדינות מקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.
היחסים בין המדינות ראשיתם מהמאה ה-15, אולם בתחילה הם היו רק יחסים אישיים בין הקיסר ההבסבורגי לצאר הרוסי.
בתחילה הפרידו בין המדינות האיחוד הפולני-ליטאי והאימפריה העות'מאנית, אולם במהלך המאה ה-18 הרחיבו אוסטריה ורוסיה את גבולם, והקשרים ביניהם הפכו לחיוניים.
שתי המדינות שיתפו פעולה ביניהם במהלך המאה ה-18 ברוב הסכסוכים באזור, אשר כללו את מלחמת הירושה הפולנית, מלחמת הירושה האוסטרית, מלחמת שבע השנים, והמלחמה עם העות'מאנים - המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791) והמלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792), וכן היה להם שיתוף פעולה במהלך חלוקת פולין.
גם במהלך המלחמות הנפוליאוניות שיתפו שתי המדינות פעולה, ואף בזמן שנאלצה האימפריה האוסטרית לשתף פעולה עם נפוליאון, היא השתדלה בכל מאודה לא להיכנס למלחמה עם האימפריה הרוסית.
בשנת 1804 הוקמה האימפריה האוסטרית, ובמהלך קונגרס וינה כרתו שתי המדינות יחד פרוסיה את הברית הקדושה, שבה התחייבו להגן על שלטון המלכים באירופה, ואכן במהלך השנים לאחר מכן היו שתי המדינות מהתומכים הגדולים של קונצרט אירופה.
מהפכות אביב העמים בשנת 1848 זעזעו את נחלות בית הבסבורג, והונגריה אף הכריזה על עצמאותה.
רוסיה סייעה לאוסטריה בדיכוי המהפכות, וצבא האימפריה הרוסית אף פלש להונגריה, ודיכא בה את המרד.
במהלך מלחמת קרים שמרה אוסטריה על מדיניות של נייטרליות עוינת כלפי רוסיה, ואף שלא השתתפה במלחמה, תמכה בקואליציה האנגלו-צרפתית.
עמדה זו הכעיסה מאוד את ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, והייתה מכה קשה מאוד ליחסי רוסיה-אוסטריה, לאחר מאות שנים של יחסים טובים בין המדינות.
אף על פי שרוסיה נכשלה במלחמה בחוזה פריז, הרי שבטווח הארוך הייתה זו אוסטריה שהפסידה מעמדתה במלחמת קרים, אף על פי שבקושי השתתפה בה.
לאחר שנטשה את הברית עם רוסיה, הייתה אוסטריה מבודדת מבחינה דיפלומטית לאחר המלחמה, מה שתרם לתבוסתה במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866, ואובדן ההגמוניה שלה בגרמניה, ובעקבות כך נאלצה בשנת 1867 לחתום על הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, שהביאה להקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
מכיוון שרוסיה אימצה את הפאן-סלאביזם - מדיניות שנועדה לאחד את כל העמים הסלאבים בהנהגתו של הצאר, פתחה אוסטריה במדיניות אנטי סלאבית מבית ומחוץ.
מקור המתח העיקרי בין אוסטריה לרוסיה היה השאלה המזרחית, שנוצרה בשל התמוטטות האימפריה העות'מאנית בבלקן.
בין השנים 1873–1887, היו אוסטריה ורוסיה שוב בעלות ברית יחד עם האימפריה הגרמנית, בברית שלושת הקיסרים.
בשנת 1878 בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כבשה אוסטריה את בוסניה, ובעקבות כך נוצר משבר עם נסיכות סרביה שנתמכה על ידי רוסיה.
בשנת 1908 סיפחה אוסטריה את בוסניה, מהלך שהתניע את משבר בוסניה עם ממלכת סרביה ורוסיה, אך בשל התמיכה הגרמנית באוסטריה והחשש ממלחמה, הסתיים המשבר.
לאחר רצח פרנץ פרדיננד בידי לאומנים סרביים מארגון היד השחורה, העבירה אוסטריה לסרביה אולטימטום בדרישה לתת למשטרה ולצבא האוסטרי להיכנס לסרביה, על מנת לחקור את הרצח.
סרביה דחתה את האולטימטום, מה שהוביל לפלישה האוסטרית לסרביה, ובעקבות כך פרצה מלחמת העולם הראשונה.
רוסיה ואוסטריה נלחמו זו בזו עד תשישות בחזית המזרחית, ובסופו של דבר הובילה המלחמה לקריסת המונרכיה בשתי האימפריות.
במרץ 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית, ובעקבות כך השתתפו לוחמים אוסטרים בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
לאחר התבוסה הגרמנית בקרב סטלינגרד, נפלו בשבי הצבא האדום גם לוחמים ממוצא אוסטרי, אולם עם נפילתם בשבי הם החלו לקרוא לעצמם אוסטרים, ובעקבות כך קיבלו יחס טוב יותר.
לאחר המלחמה נכבשה אוסטריה על ידי צבאות בעלות הברית, וחולקה לארבעה אזורי כיבוש, תוך שהיא מופרדת שוב מגרמניה.
הסובייטים לא יצרו ממשלה קומוניסטית נפרדת באזור שלהם, כפי שעשו בגרמניה המזרחית.
במקום זאת נדרשה אוסטריה לחתום בשנת 1955 על אמנת המדינה האוסטרית, שבה התחייבה לנייטרליות מוחלטת במלחמה הקרה.
ואכן, אוסטריה שמרה על נייטרליות מוחלטת בין הגושים, ווינה הייתה גן עדן למרגלים של הק.ג.ב., שעקבו אחר תנועות הצד השני.
בשנת 2001 דווח כי שגריר רוסיה באוסטריה הצהיר, כי כל ניסיון של אוסטריה להצטרף לנאט"ו ייחשב כהפרה של החוק הבינלאומי.
במאי 2007 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר באוסטריה.
אוסטריה מהווה עד היום מרכז חשוב לפעילויות מסחר, בנקאות וריגול של רוסיה, וחברות רוסיות רבות יש להם השקעות נרחבות באוסטריה.
בשנת 2009 נרצח בווינה עומר ישראיילוב - פעיל זכויות אדם צ'צ'ני, שהגיש תלונה לבית המשפט האירופי לזכויות האדם ועמד לספר את סיפורו לעיתון הניו יורק טיימס.
המשטרה האוסטרית ופעילי זכויות אדם, חשדו כי הקרמלין עומד מאחורי רציחתו, ואולג אורלוב, מנהל מרכז זכויות האדם במוסקבה, אמר כי "אנו מודאגים מאוד ממה שנראה כצעד נוסף של רצח פוליטי של מבקר שיצא נגד בכירים בממשלה הרוסית ...
על רקע התגמול האכזרי שנגרם לאלו שמדברים על הפרות זכויות אדם בצ'צ'ניה, פעולותיו של ישראיילוב היו אמיצות במיוחד, ורוצחיו ואלה שעמדו מאחוריהם צריכים להעצר מיידית".
אוסטריה המשיכה לשמור על יחסים טובים ושיתוף פעולה כלכלי הדוק עם רוסיה גם לאחר ההידרדרות הדרסטית של יחסי רוסיה עם המערב בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה.
בדצמבר 2016, מנהיג מפלגת החירות האוסטרית, היינץ כריסטיאן שטראכה, הודיע כי מפלגתו חתמה על מה שהוא כינה הסכם שיתוף פעולה עם מפלגת רוסיה המאוחדת, מפלגתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
אוסטריה הייתה המדינה הגדולה היחידה באיחוד האירופי שלא גירשה דיפלומטים רוסים במהלך צעדי התגמול שנקטו המערב בעקבות מקרה ההרעלה בסולסברי במרץ 2018.
באוגוסט 2020, גירשה אוסטריה דיפלומט רוסי בעקבות דיווח שהאשים אותו במעורבות בריגול תעשייתי.
בפברואר ומרץ 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, תמכה אוסטריה בסנקציות של האיחוד האירופי נגד רוסיה.
ב-7 במרץ הכניס פוטין את אוסטריה לרשימת "מדינות האויב" יחד עם כל שאר המדינות שתמכו בסנקציות נגד רוסיה.
בין שתי המדינות קיימים יחסי סחר והכלכלה פעילים, וההסכם המרכזי המסדיר את היחסים בתחום זה הוא ההסכם הבין-ממשלתי בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי, שנחתם ב-8 בנובמבר 1993. בהתאם להסכם הוקמה הוועדה המעורבת האוסטרית-רוסית לשיתוף פעולה כלכלי, וקבוצות עבודה שעסקו בסוגיות של שיתוף פעולה בתחומים שונים במשק.
לפי נתוני משרד החוץ הרוסי, בשנת 2010 הסתכם מחזור הסחר בין שתי המדינות ב-3.48 מיליארד דולר.
הפריטים העיקריים של היצוא הרוסי לאוסטריה הם ספקי אנרגיה וחומרי גלם (84.6%)., מוצרי עץ ועיסת נייר (3.7%), טקסטיל ומוצריו (2.3%), מתכות ומוצרי מתכת (2.1%), מכונות, ציוד וכלי רכב אינו מובהק (1.4%).
מאידך רוסיה מייבאת מאוסטריה, מכונות וציוד (41.2%), מוצרי התעשייה הכימית (26.5%), מתכות ומוצריהם (11.9%), מוצרי מזון וחומרי גלם חקלאיים (7.3%).
בתקופה שבין 2002–2005 אוסטריה שילמה מרצון פיצויים לאזרחים רוסים שהיו מעורבים בעבודות כפייה במלחמת העולם השנייה בשטח האוסטרי.
עד סוף דצמבר 2005, 12,257 אנשים קיבלו פיצוי, והסכום הכולל של התשלומים היה 25.9 מיליון יורו).
מאידך, בשנת 2002 השלימה רוסיה את תהליך שיקום האזרחים האוסטרים שנפגעו על ידי השלטונות הסובייטיים.
שיתוף הפעולה בין שתי המדינות נמשך גם בתחום התרבות.
ב-1998 חתמו רוסיה ואוסטריה על הסכם לשיתוף פעולה תרבותי.
אתרי הנופש האוסטרים זוכים לפופולריות רבה בקרב התיירים הרוסים (בעיקר סקי)., ובשנת 2008 ביקרו באוסטריה 263,700 תיירים רוסים.
אוסטריה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-2 קונסוליות בניז'ני נובגורוד ויקטרינבורג.
מאידך, רוסיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה וקונסוליות באינסברוק וזלצבורג.
היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין רפובליקת פולין הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך ימי הביניים, ובמהלך השנים ידעו עליות ומורדות.
בין בית הבסבורג לבית יגלו התקיימו קשרים ידידותיים, ואף קשרי נישואין, ובעקבות כך לאחר מותו של זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין בשנת 1572 ללא יורשים, ניסה מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לדרוש את כתר מלך פולין, אך הדבר לא עלה בידו וסטפאן באטורי נבחר למלך.
במהלך המאה ה-17, בעקבות מלחמת שלושים השנים והקונטרה-רפורמציה, הפכה פולין למעוז קתולי מובהק, ובשנת 1683 סייעו כוחות פולנים בפיקודו של יאן סובייסקי לכוחות האימפריה הרומית הקדושה, בהסרת המצור בקרב וינה, ובכך הביאו לתחילת שקיעתה של האימפריה העות'מאנית.
במחצית השנייה של המאה ה-18 נחלש כוחה של פולין, ובעקבות כך חילקו אוסטריה, פרוסיה ורוסיה את פולין ביניהן.
גליציה אשר נמסרה לשליטה אוסטרית, זכתה לאוטונומיה מוגבלת עם זכות ייצוג בפרלמנט של אוסטריה.
בקונגרס וינה הוחלט על הקמת העיר החופשית קרקוב, אולם לאחר מרד קרקוב בשנת 1846 סופחה העיר לאוסטריה, והפכה לדוכסות הגדולה של קרקוב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נערכו קרבות רבים בין הצבא האוסטרו-הונגרי וצבא האימפריה הגרמנית לבין צבא האימפריה הרוסית, והפולנים סבלו משני הצדדים כאחד.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמה פולין מחדש, וצורפו אליה שטחי גליציה, אולם בעקבות כך פרצה מלחמת פולין-אוקראינה, על השליטה במזרח גליציה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה פולין על ידי גרמניה הנאצית, אשר אוסטריה הייתה חלק ממנה לאחר שסופחה במרץ 1938.
לאחר המלחמה הוקמה הרפובליקה העממית הפולנית, אשר קיימה יחסים טובים עם אוסטריה, אשר שמרה על נייטרליות מוחלטת בין הגושים במהלך המלחמה הקרה, כפי שנקבע באמנת המדינה האוסטרית.
כיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, ומקיימות ביניהן קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.
אוסטריה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה, ו-4 קונסוליות בקרקוב, לודז', פוזנן וורוצלב.
מאידך, פולין מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-5 קונסוליות בגראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–קטר הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אוסטריה לבין מדינת קטר.
היחסים העיקריים בין אוסטריה לבין קטר הם היחסים הכלכליים, בין שתי המדינות התרחש סחר אדיר של 250 מיליון דולר בשנת 2015, הסכום כמעט והכפיל את עצמו משנת 2014. בשתי המדינות קיימת קהילה קטנים של אזרחי המדינה השנייה, הקהילה האוסטרית בקטר מתחילה לגדול לעומת הקהילה הקטרית הדועכת באוסטריה.
מספר ההולך וגדל של חברות אוסטריות מעורבות בשוק הקטרי במגוון דרכים: פעילות, השקעה ועוד, שתי חברות משמעותיות הפועלות בקטר הן חברה לניקוי מים, זו האחראית לסינון המים שמגיעים לצנרות בקטר, וחברה האחראית על כל ציוד הביטחון בנמל התעופה הבין-לאומי חמד.
אוסטריה מיוצגת בקטר בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ברובע וסט ביי שבדוחה, בירת המדינה.
קטר מיוצגת באוסטריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בווינה, בירת המדינה.
יחסי אוסטריה–קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין אוסטריה לבין קרואטיה.
כ-120,000 קרואטים חיים באוסטריה ול-56,785 מהם יש אזרחות קרואטית.
הקבוצה המוכרת ביותר של קרואטים באוסטריה חיים בבורגנלנד.
297 האוסטרים בקרואטיה מוכרים רשמית כמיעוט על ידי החוקה הקרואטית, ולכן יש להם מושב קבוע במושב הפרלמנט הקרואטי.
שתי המדינות הם חברות מלאות של האיחוד האירופי.
שר החוץ האוסטרי סבסטיאן קורץ בחר בקרואטיה בתור היעד הראשון שבו הוא ביקר לאחר מינויו.
ב-20 בדצמבר 2013 קורץ נפגש בזאגרב עם שר החוץ הקרואטי לענייני אירופה וסנה פוסיץ'.
בשנת 1955, הפורום התרבותי האוסטרי נוסד ב-זאגרב, והארגון מקדם את התרבות האוסטרית ואת השפה הגרמנית בקרואטיה.
לאחר מותו של לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה בקרב מוהאץ' התרחש משבר בממלכת הונגריה, ובעקבות כך בשנת 1527 התאספה האספה הלאומית הקרואטית ובחרה בפרדיננד, ארכידוכס אוסטריה מבית הבסבורג בתור השליט החדש של קרואטיה.
הוא התחייב לספק הגנה לקרואטיה נגד האימפריה העות'מאנית, ובה בעת לכבד את הזכויות הפוליטיות, אם כי מאוחר יותר הוא לא מילא את הבטחתו.
בשנת 1592, רק חלקים קטנים מקרואטיה לא נכבשו בידי הטורקים.
ה-16,800 קמ"ר שנותרו נקראו "שרידי השרידים של הממלכה הקרואטית אשר הייתה גדולה".
אך בתחילת המאה ה-17, הטריטוריות הכבושות הוחזרו בהדרגה לאימפריה האוסטרית, ובסוף החצי הראשון של המאה, העות'מאנים כבר הוברחו מהונגריה ומקרואטיה, ואוסטריה ליכדה את האימפריה תחת שלטון מרכזי אחד.
הצבא הקיסרי האוסטרי נחל מספר ניצחונות על הטורקים, אך בשנת 1664 לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לא הצליח לשמור על ההצלחות שלו בכך שחתם על הסכם שלום, שקבע כי האימפריה העות'מאנית תפסיק להילחם נגד ממלכת הבסבורג, בתנאי שלהונגריה וקרואטיה יהיה אסור לקחת בחזרה את השטחים שתחת שלטון העות'מאנים.
הסכם זה גרם לזעם רב בקרב בני האצולה ההונגרים והקרואטים, שרקמו קשר נגד הקיסר אך לא היו חזקים מספיק לבצע אותה - למרות שניהלו משא ומתן עם הצרפתים והטורקים.
מרגלים קיסריים גילו את הקשר וב-30 באפריל 1670 הועלו על המוקד מספר אצילים קרואטים והונגרים בוינר נוישטאדט.
עם נפילת הרפובליקה של ונציה בשנת 1797, נכסיה בים האדריאטי הועברו לצרפת שהעבירה את הזכויות שלה לאוסטריה באותה שנה.
במהלך מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית, הבאן הקרואטי יוסיפ ילאצ'יץ' (Josip Jelačić) שיתף פעולה עם האוסטרים בדיכוי המרד בהונגריה על ידי כך שפלש לתוך הונגריה.
אמנם דלמטיה, קרואטיה וסלאבוניה השתייכו לחלקים שונים של האימפריה, אך הם שייכו את עצמם לאותה אומה, ואף החזיקו בדגל ובסמל משותף.
בתחילת המאה ה-20 התגברו דרישות הקרואטים והסרבים לאוטונומיה, והועלו הצעות ליצירת אימפריה טריאלית, ובה יקבלו הסלאבים מעמד שווה לגרמנים ולמדיארים.
המאבק לעצמאות הופסק בפתאומיות עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שהחלה ב-1914. במהלך המלחמה לא אירעו קרבות בשטחי קרואטיה, אך אלפי חיילים ממוצא קרואטי נהרגו בשדות הקרב השונים.
ב-29 באוקטובר 1918 עם קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית, הכריזו הקרואטים, הסרבים (תושבי בוסניה והרצגובינה) והסלובנים על עצמאות, והקימו את מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים.
זמן קצר לאחר מכן הצטרפה המדינה לממלכת סרביה והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכה בשנת 1921 לממלכת יוגוסלביה.
בשנת 1941 גרמניה הנאצית, אשר אוסטריה הייתה חלק ממנה, כבשה את יוגוסלביה.
והקימה את ממשלת הבובות המדינה העצמאית של קרואטיה (NDH) על חלק מהטריטוריה היוגוסלבית.
הרבה חיילים גרמנים מהוורמאכט נפרסו בכל רחבי קרואטיה, ובמהלך 1942 ו-1943 הגיעו כוחות נוספים מגרמניה, בגלל עלייה במספר ההתקפות על הנאצים על ידי הפרטיזנים היוגוסלבים שהיו בהנהגת יוסיפ ברוז טיטו.
בסוף המלחמה, מספר גדול של הגרמנים של הדנובה נסוגו יחד עם הצבא הגרמני, ואלה שנשארו היו נתונים תחת דיכוי של היוגוסלביות אשר ניצחו במלחמה, כחלק מהרדיפה של הגרמנים שבוצעה בכל רחבי אירופה על ידי בעלות הברית.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-15 בינואר 1992 לאחר עצמאותה של קרואטיה מיוגוסלביה הדמוקרטית הפדרלית.
אוסטריה היא המשקיעה הזרה הגדולה ביותר בקרואטיה עם יותר מ-7 מיליארד אירו אשר הושקעו מ-1993 עד 2014. שיתוף הפעולה בין יזמים אוסטרים וקרואטים הוא לרוב בתחום המתכת, חשמל, תעשייה, עיבוד עץ, טקסטיל והנעלה, כמו גם בתחום תעשיית המזון בייצור מזון בריא.
קרואטיה ואוסטריה הן מייסדות וחברות "קבוצת העבודה האלפינית-אדריאטית".
מטרות הארגון הזה הם תקשורת הדדית, דיון ותיאום של נקודות העניין בין המדינות החברות, כמו גם שיתוף פעולה ופיתוח האזור, חיזוק של הזהות התרבותית במרכז אירופה והשתתפות בתהליכים של שיתוף פעולה ואינטגרציה באירופה.
התחומים העיקריים של שיתוף הפעולה הם ספורט, תיירות, איכות הסביבה, חיבור ערים, שימור תרבות של מקומות, תרבות, מדע, והאינטגרציה האירופית.
משפחות האצולה האוסטריות התחילו לבקר בחוף הקרואטי בשנות ה-80 של המאה ה-19. אופטיה הפכה ליעד אופנתי עבור המשפחה הקיסרית האוסטרית, והרבה מלונות יוקרה ווילות, נבנו על פי תוכניות של האדריכל הווינאי פרנץ וילהלם.
המלון נסיכת הכתר סטפני נפתח בשנת 1885. נסיכת הכתר סטפני, שהמלון נקרא על שמה, ובעלה יורש העצר רודולף הופיעו בטקס פתיחת המלון.
בשנת 1887, היינריך פון ליטרו הקים את "איחוד מועדון היאכטות Quarnero" באופטיה, אשר היה מועדון השיט הראשון בים האדריאטי.
בשנת 1889, הממשלה האוסטרית הכריזה באופן רשמי על אופטיה כיעד תיירות אקלים נופש על הים האדריאטי.
גם כיום האוסטרים הם בין המבקרים השכיחים ביותר בחוף הקרואטי, בעוד הקרואטים הם מבקרים תכופים אתרי סקי באוסטריה.
ב-2014, 1,018,521 תיירים אוסטרים ביקרו בקרואטיה, והם היו במקום הרביעי במספר הכולל של מבקרים זרים בקרואטיה.
אוסטריה מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-2 קונסוליות בספליט וברייקה.
מאידך, קרואטיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות בגראץ, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
יחסי אוסטריה–פקיסטן הם יחסי החוץ שבין אוסטריה לפקיסטן.
לפקיסטן יש שגרירות בווינה וקונסוליה באינסברוק.
לאוסטריה יש שגרירות באסלאמאבאד וקונסוליות בלאהור ובקראצ'י.
בין המדינות יש מספר הסכמים: הסכם השירותים האוויריים (אף על פי שנכון לשנת 2018 אין טיסות ישירות בין שתי המדינות), הסכם הסגרה, הסכם לביטול ויזות לבעלי דרכונים דיפלומטיים רשמיים, הסכם מניעת מס כפול והסכם לשיתוף פעולה אקדמי.
הייצוא של פקיסטן הוא בעיקר טקסטיל.
אוסטריה מצידה השקיעה רבות בפיתוח התעשייה הכבדה בפקיסטן.
בשנת 1976 נוסדה האגודה האוסטרו-פקיסטנית במטרה לטפח את הקשר התרבותי והמדעי בין המדינות.
יחסי אוסטריה–קוסובו מתבססים על שיתוף פעולה דיפלומטי וביטחוני הדוק.
אוסטריה הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות קוסובו בשנת 2008, ומאז שתי המדינות מחזיקות שגרירויות הדדיות, לקוסובו בווינה ולאוסטריה בפרישטינה.
אוסטריה תומכת בשילוב קוסובו באיחוד האירופי, ושר החוץ האוסטרי אף קרא למדינות אירופה להכיר בקוסובו בה.
בתחום הביטחוני, אוסטריה תורמת באופן פעיל ליציבות האזור באמצעות הצבת כ-600 חיילים בכוח קוסובו של נאט"ו.
יחסי אוסטריה–סלובניה הם יחסי החוץ המתקיימים בין אוסטריה לסלובניה.
שתי המדינות הן חברות באו"ם באיחוד האירופי וארגונים נוספים.
במהלך המאה ה-14 נפלו שטחי סלובניה בשליטת בית הבסבורג, ובשנים שלאחר מכן הייתה בשליטת ממלכת הבסבורג, האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לאחר תבוסת אוסטריה במלחמת העולם הראשונה.
במאה ה-19 היו הסלובנים פזורים בין מספר מחוזות של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
במאורעות "אביב העמים" של 1848 הם פתחו במאבק למען איחוד פוליטי ולאומי במדינה סלובנית אחת.
הסלובנים מימשו שאיפה זו רק ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, אך לא בישות מדינית נפרדת אלא במסגרת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שכונתה לימים "יוגוסלביה".
במלחמת העולם השנייה נכבשה סלובניה על ידי גרמניה הנאצית, אשר אוסטריה הייתה חלק ממנה בעקבות האנשלוס.
בתקופת הכיבוש הנאצי פעלה בסלובניה תנועת התנגדות לאומית, שבראשה עמדו מנהיגים קומוניסטים.
בתום המלחמה הפכה סלובניה למדינה חברה בפדרציה של יוגוסלביה הקומוניסטית, ובמסגרת זו נהנתה ממידה גדולה של אוטונומיה כלכלית ותרבותית.
ב-1989 החליט הפרלמנט של סלובניה על היפרדותה מיוגוסלביה, וב-1990 אושרה החלטה זו במשאל עם.
ב-1991 הכריזה סלובניה על עצמאותה.
הצבא העממי היוגוסלבי פלש ב-27 ביוני לשטחה, אולם בהתערבות האו"ם פסקה הלחימה כעבור עשרה ימים.
המלחמה שהתנהלה במהלך הימים האלה נקראה מלחמת עשרת הימים, ובמהלכה התנהלו קרבות גם באזור הגבול עם אוסטריה, אשר מצידה תמכה בסלובניה.
ב-15 בינואר 1992 הכירה אוסטריה בעצמאותה של סלובניה, וב-15 בנובמבר 1992 חתמו שתי המדינות על סדרת הסכמים דו-צדדיים, אשר נכנסו לתוקף ב-1 בנובמבר 1993.
אוסטריה מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה וקונסוליה כללית במריבור.
מאידך, סלובניה מחזיקה שגרירות באוסטריה בווינה וקונסוליות באייזנשטאדט, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
יחסי אוסטריה–פורטוגל הם יחסי החוץ בין אוסטריה לבין פורטוגל.
המדינות מקיימות מערכת יחסים חיובית שמתוארכת למאה ה-15. שתי המדינות הן חברות מועצת אירופה, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ה-OECD, האיחוד האירופי, גוש האירו ואזור שנגן.
בשגרירות פורטוגל בווינה מעריכים כי באוסטריה ישנם כ-6,000 עד 7,000 איש שהם פורטוגזים או ממוצא פורטוגזי.
בפורטוגל חיים 955 אוסטרים בכל חלקי הארץ, 509 מהם בליסבון רבתי, 184 באלגארווה ו-51 באיי מדירה (נכון לשנת 2017).
בשנת 1452 התחתן פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג עם לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה.
היא נפטרה זמן קצר לפני יום הולדתה ה-31 בשנת 1467 .
במאה ה-18 התגברו היחסים האוסטרו-פורטוגזים.
ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל התחתן עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה ב-27 באוקטובר 1708 בליסבון.
המדינאי סבסטיאאו חוסה דה קרבאליו אי-מלו, מרקיז דה פומבל, היה בין 1745 ל-1749 שגריר פורטוגל בווינה ונישא שם לאלאונורה פון דאון, בת דודתו של גנרלפלדמרשל לאופולד יוזף פון דאון.
בשנת 1817, יורש העצר הפורטוגלי ואחר כך פדרו הראשון, קיסר ברזיל התחתן עם מריה לאופולדינה מאוסטריה, שהייתה גם מלכת פורטוגל בשנת 1826 לפני שהפכה לקיסרית ברזיל.
לאחר המהפכה הליברלית של 1822, הנסיך מיגל יצא לגלות בווינה בשנת 1824.
הקיסרית סיסי, אשתו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, שהתה באיי מדיירה בשנת 1860 לצורכי ריפוי.
הנסיכה האוסטרית אליזבת, נסיכת טורן וטקסיס התחתנה בשנת 1877 עם הטוען לכתר הפורטוגזי, מיגל, דוכס ברגנסה.
לאחר ביטול המונרכיה ופירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית, הקיסר האוסטרי האחרון, קרל הראשון, עם אשתו, הקיסרית זיטה, נסעו לאיי מדיירה ב-19 בנובמבר 1921 לגלות.
קרל נפטר שם ב-1 באפריל 1922 מדלקת ריאות.
במהלך מלחמת העולם השנייה אנשים רבים ברחו מאוסטריה לפורטוגל.
לאחר 1945, יותר מ-5,000 ילדים מאוסטריה הגיעו לפורטוגל במשך זמן מה למשפחות מארחות דרך קאריטאס.
מאז, קשרים אישיים אלה השפיעו באופן משמעותי על היחסים בין שתי המדינות.
ללשכת הכלכלה האוסטרית (WKO) קיים סניף בשגרירות האוסטרית בליסבון, המרכז את סחר החוץ בין המדינות.
ללשכת המסחר הפורטוגזית (AICEP) קיים סניף בווינה.
אוסטריה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון וקונסוליות בפונשל ובפורטו.
פורטוגל מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-4 קונסוליות בגראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אוסטריה לבין רפובליקת קזחסטן.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים המתקיימים בין רפובליקת אוסטריה לרפובליקת קזחסטן הם יחסים דיפלומטיים מלאים.
אוסטריה הכירה בעצמאותה של קזחסטן מברית המועצות ב-18 בינואר 1992, כשלושה חודשים לאחר שזכתה בה.
החל מההכרה האוסטרית בעצמאות עד חודש לאחר מכן התקיימו מגעים בין נציגי שתי המדינות שבסופם, ב-19 בפברואר, כוננו היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות.
שתי המדינות הקימו ועדה קבועה אוסטרית-קזחית הממונה על היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ואחראית לשיתוף הפעולה שלהן בנושאים: כלכלה, חקלאות, אקולוגיה, תעשייה, טכנולוגיה וסחר.
הוועדה נוהגת לקיים ועידות שונות בשתי המדינות ולקיים בהן דיונים רבים בנושאים שונים.
בין שתי המדינות גם שיתוף פעולה תרבותי כאשר אוסטריה וקזחסטן מקיימות פרויקטים תרבותיים שונים במדינה השנייה.
היינץ פישר, נשיא אוסטריה (2010)
קזחסטן מיוצגת באוסטריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בווינה, בירת המדינה.
קזחסטן מיוצגת באוסטריה גם בדרג הקונסולרי באמצעות חמש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: אינסברוק, גראץ, לינץ, ברגנץ וזלצבורג.
אוסטריה מיוצגת בקזחסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בנור-סולטן, בירת המדינה.
אוסטריה מיוצגת בקזחסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר אלמטי.
יחסי אוסטריה–קנדה, הם היחסים הבינלאומיים המתנהלים בין אוסטריה וקנדה.
יחסים דיפלומטיים פוסט-מלחמת העולם השנייה
השגריר הקנדי בשווייץ הוסמך גם עבור אוסטריה ב-1952. שגרירות הוקמה בווינה ב-1956.
השגריר האוסטרי בארצות הברית הוסמך גם עבור קנדה ב-1952. שגרירות הוקמה באוטווה ב-1958.
היחסים בין שתי המדינות מושתתים על שיתוף פעולה פורה בתחום קשרי סחר, השקעות מניבות ובאמצעות חילופי תרבות ונוער.
חברותה של אוסטריה באיחוד האירופי וקשריה החזקים עם אזור מרכז ודרום מזרח אירופה הופכים את אוסטריה לבעלת ערך עבור קנדה במגוון רחב של סוגיות פוליטיות, כלכליות, סחורות, סביבתיות וביטחוניות.
אוסטריה מעוניינת גם במודל מדיניות ההגירה והאינטגרציה של קנדה, ויש מרחב ניכר לדיון דו-צדדי בתחום זה.
לדוגמה, במאי 2007 נסעו בכירים מהמחלקות הפדרליות והעירוניות באוסטריה לאוטווה, מונטריאול וטורונטו, כחלק מסיור המחקר שהתמקד במדיניות, בפרקטיקות ובחוויות של קנדה עם קבלת פנים חדשים.
בשנה שעברה שלחה מועצת בית הספר בווינה משלחת לוועדות בתי הספר באזור טורונטו וונקובר, כדי לשמור על מדיניות קנדה בנושא הכשרה בשפה ושילובם של מיעוטים גלויים במערכת החינוך שלהם.
קנדה ואוסטריה חולקות אינטרסים משותפים רבים ונקודות מבט דומות בנושאים ואתגרים עולמיים.
הן משתפות פעולה בפורומים רב-צדדיים והיו שותפות לקידום הרפורמה של האו"ם, יוזמות לפיקוח נשק ופירוק נשק, זכויות אדם, שמירת שלום ורשת הביטחון האנושי.
מועמדותה של אוסטריה כחברה שאינה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2009/2010 עשויה לספק דרך נוספת לקידום האינטרסים המוללטרליים המשותפים שלנו.
שגרירות קנדה בווינה היא שגרירות נקודת הקשר של נאט"ו לשנת 2007/2008 עבור אוסטריה, שהיא חברה בתוכנית השותפות לשלום של נאט"ו.
למעשה, שגרירי CPE הם שגרירויות בעלות ברית המשמשות אפיקים בין נאט"ו למדינות שותפות על ידי הפצת מידע והסבר על מדיניות נאט"ו לשלטון המקומי ולאוכלוסייה באמצעות מגוון רחב של פעילויות.
אוסטריה נקטה עמדה חזקה בהתנגדות להסכם כלכלי ומסחר מקיף (CETA) בין האיחוד האירופי לקנדה.
אוסטריה היא יעד מוביל עבור אמנים, מבצעים ותעשיות תרבות קנדיות.
הריקוד הקנדי נהנה ממוניטין רב והופעות של מיטב הכוריאוגרפים והלהקות של קנדה נמכרות באופן קבוע.
הקשרים האקדמיים קרובים וצומחים; אוסטריה מתגאה בשלושה מחקרים קנדיים מרכזיים באוניברסיטאות של וינה, אינסברוק וגראץ, ויש תוכניות חליפין בין אוניברסיטאות קנדיות ואוניברסיטאות אוסטריות, כמו גם הזדמנויות בעבודה-מחקר מכוונות לנוער.
שר החוץ מקיי פגש את שרת החוץ האוסטרית אורסולה פלאסניק בפברואר 2006. הפגישה האחרונה של ראש ממשלת קנדה לבין קנצלר אוסטריה התקיימה ב-2003.
יחסי אוסטריה–סין, הם היחסים הבין-לאומיים המתנהלים בין אוסטריה והרפובליקה העממית של סין.
הסחר הראשון של אוסטריה עם סין החל בשנת 1781. בשנת 1869 האימפריה האוסטרו-הונגרית ושושלת צ'ינג חתמו על חוזה וכוננו יחסים דיפלומטיים באופן רשמי בשנת 1871. בשנת 1881 שושלת צ'ינג החלה לשלוח שגרירים לאימפריה האוסטרו-הונגרית, והאימפריה האוסטרו-הונגרית הקימה שגרירות בבייג'ינג בשנת 1896.
במהלך מרד הבוקסרים שלחה האימפריה האוסטרו-הונגרית כוחות, כחלק מהכוח הרב לאומי שנשלח על מנת לדכא את המרד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 במאי 1971. ב-29 באוגוסט 2013, משרד החוץ האוסטרי הצהיר כי ממשלת אוסטריה מייחסת חשיבות רבה להרחבת היחסים הידידותיים והשיתופיים עם סין, דבקה במדיניות סין אחת ומכירה בטיבט כחלק מסין.
אוסטריה אינה תומכת בשום מעשה בדלני המבקש עצמאות בטיבט ומערער את שלמותה הטריטוריאלית של סין.
שיתוף הפעולה העסקי בין המדינות המשיך להעמיק, עם ההצלחה הראשונית של מפעלים סיניים בביסוס נוכחותם באוסטריה.
ב-13 בנובמבר העניקה ממשלת מדינת אוסטריה עילית את עיטור מסדר הזהב לגנג רוגאנג, יו"ר המועצה המפקחת על רכיבים עתידיים מורכבים עתידיים (FACC; 91.25% ממניותיה מוחזקות על ידי הצד הסיני) וסגן נשיא תאגיד תעופה תעופה של סין, להכיר בתרומתו הבולטת להתפתחות הכלכלית של מדינת אוסטריה עילית ושיתוף פעולה עסקי סין-אוסטריה.
זו הפעם הראשונה שהפרס הזה ניתן ללא-אוסטרי ב-30 שנות ההיסטוריה שלו.
אוסטריה היא יעד מועדף עבור התיירים הסינים, אשר כמעט מיליון מהם ביקרו באוסטריה בשנת 2019, והצפי הוא להכפלת התיירות עד לשנת 2025.
אוסטריה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-3 קונסוליות בצ'נגדו, גואנגג'ואו ושנגחאי.
מאידך, סין מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה בלבד.
יחסי אוסטריה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
ביולי 1842, האימפריה האוסטרית ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים לאחר חתימת הסכם ידידות, ניווט ומסחר בין שתי המדינות.
בדצמבר 1861 הקיסר נפוליאון השלישי של צרפת פלש למקסיקו.
לאחר השתלטותו בהצלחה על רחבי הארץ הוא הציע, יחד עם האצולה המקסיקנית, את הכתר של מקסיקו למקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה, מבית הבסבורג.
באפריל 1864 מקסימיליאן, יחד עם אשתו קרלוטה, הפליג לעבר מקסיקו.
עם הגעתו לארץ במאי 1864, מקסימיליאן הוכרז כקיסר מקסיקו.
תקופה זו ידועה בתור האימפריה המקסיקנית השנייה.
שלטונו של הקיסר מקסימיליאן היה מצוי במצב מתמיד של סכסוך בין הגיבוי הצרפתי לממשלה שלו לבין והממשלה בגלות של בניטו חוארס.
בשנת 1866, צרפת הוציאה את צבאה ממקסיקו, וביוני 1867, הקיסר מקסימיליאן נתפס על ידי הכוחות היריבים בקרטרו והוצא להורג יחד עם שני הגנרלים שלו, ובכך בא הסוף על האימפריה.
לאחר הוצאתו להורג של מקסימיליאן, היחסים הדיפלומטיים בין אוסטריה ומקסיקו נותקו עד 1901.
ב-1938, מקסיקו הייתה המדינה היחידה שמחתה נגד האנשלוס של אוסטריה בחבר הלאומים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אוסטריה הייתה חלק מהרייך הגרמני, ובמאי 1942 מקסיקו הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית, לאחר הטבעת 2 מכליות נפט מקסיקניות במפרץ מקסיקו על ידי צוללות גרמניות.
אחרי המלחמה, יחסים דיפלומטיים כוננו מחדש בין שני העמים.
במהלך השנים, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות התחזקו.
בשנת 2005 הנשיא היינץ פישר הפך לראש המדינה האוסטרי הראשון שביקר במקסיקו.
ב-2006, נשיא מקסיקו, ויסנטה פוקס ערך ביקור רשמי באוסטריה.
במשך השנים, התקיימו הרבה דיונים בין שתי המדינות האם על אוסטריה להחזיר למקסיקו את כיסוי הראש של מוקטסומה וחפצים אחרים מהתקופה הפרה-היספנית, שנלקחו ממקסיקו ב-1519 והועברו לאוסטריה שבה הם מוצגים במוזיאון לאתנולוגיה בווינה.
ביולי 2014, הוכרז כי כיסוי הראש שברירי מדי עבור נסיעה, ולכן לא ניתן להחזיר אותו למקסיקו.
בשנת 2018, אוסטריה הודתה למקסיקו ביום השנה ה-80, שבו מקסיקו מחתה נגד האנשלוס.
ביקורים רמי דרג של אוסטריה במקסיקו
שר החוץ ויליבאלד פאר (1981)
ביקורים רמי דרג של מקסיקו באוסטריה
שר החוץ לואיס ארנסטו דרבס (2006)
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם על חילופי תרבות (1974); הסכם בדבר הובלה אווירית (1995); הסכם על קידום והגנה על השקעות (1998), הסכם על הימנעות ממיסוי כפול והעלמת מס (2004).
ב-1997, מקסיקו והאיחוד האירופי (כולל אוסטריה) חתמו על הסכם סחר חופשי.
בשנת 2018, הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם ב-2.1 מיליארד דולר.
אוסטריה במקסיקו היא המשקיעה ה-34 בגודלה בהשקעות ישירות.
בין השנים 1999–2016, חברות אוסטריות השקיעו יותר מ-284 מיליון דולר במקסיקו.
היצוא העיקרי של אוסטריה למקסיקו כולל: מוצרי רוקחות, פלדה, אלומיניום ונייר.
היצוא העיקרי של מקסיקו לאוסטריה כולל: מכונות, אלקטרוניקה, חלקי רכב ובירה.
חברות מקסיקניות רב לאומיות, אמריקה מוביל ו-Nemak פועלות באוסטריה.
אוסטריה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-4 קונסוליות בקנקון, גוודלחרה, מונטריי וטיחואנה.
מאידך, מקסיקו מחזיקה באוסטריה בווינה בלבד.
יחסי אוסטריה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין אוסטריה לצ'ילה.
היחסים הדו-צדדיים נמשכים החל משנת 1846. אוסטריה מחזיקה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה ו-3 קונסוליות כבוד באריקה, ואלדיביה וולפראיסו.
צ'ילה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-3 קונסוליות כבוד בלינץ, קלגנפורט וזלצבורג.
במאה ה-19, רעב באירופה וגירוש הפרוטסטנטים מאוסטריה הביאו להגירה מאוסטריה לאמריקה הלטינית.
ישוב בולט של פרוטסטנטים מטירול בצ'ילה הוא לוס באג'וס, פרוטילר, בפרובינציית לרנקוויאה.
העיירה ניו בראונאו (Nueva Braunau) ליד פוארטו ואראס נקראה בשנת 1875 על ידי מתנחלים אוסטרו-הונגרים על שם ברומוב של ימינו.
בעקבות ההפיכה הצ'יליאנית, בשנת 1973 הגיעו לווינה כ-1,500 פליטים צ'יליאנים.
במאי 2006 נפגש נשיא צ'ילה מישל בכלת עם מאות חברי הקהילה הווינאית הצ'ילאית ברתאוס, וינה.
בשנת 1991 שר החוץ אנריקה סילבה צ'יממה היה שר החוץ הצ'יליאני הראשון שערך ביקור רשמי באוסטריה.
בשנת 1993, הקנצלר פרנץ ורניצקי היה קנצלר אוסטריה הראשון שערך ביקור רשמי בצ'ילה.
מאז 1999, התגברו היחסים הדו-צדדיים במסגרת התהליך הדו-אזורי LAC-E.
בשנת 2008 ערך קנצלר אוסטריה אלפרד גוזנבאואר ביקור רשמי בצ'ילה.
יחסי אוסטריה–שוודיה מתייחס היחסים הדיפלומטיים בין אוסטריה וממלכת שוודיה.
שתי המדינות חברות במועצת אירופה, האיחוד האירופי וב-OECD.
היחסים בין ממלכת הבסבורג וממלכת שוודיה כוננו בשנת 1682. שתי הממלכות לחמו זו בזו במהלך מלחמת שלושים השנים ובמלחמת הירושה האוסטרית, אולם לחמו זו לצד זו במהלך מלחמת שבע השנים ובמהלך המלחמות הנפוליאוניות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נותרה שוודיה נייטרלית, אולם גוסטב החמישי, מלך שוודיה, הביע אהדה למעצמות המרכז, ובכלל זה האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנת 1995 הצטרפו שתי המדינות לאיחוד האירופי.
אוסטריה ושוודיה, כמדינות תעשייתיות מפותחות מאוד, מקיימות באופן מסורתי יחסי סחר טובים, תוך דגש על החלפת מוצרים באיכות גבוהה ושירותים מוסמכים מאוד.
שוודיה היא כיום מדינת היצוא החשובה ביותר באוסטריה בתעבורת סחורות (כ-1.4 מיליארד אירו).
מנגד, אוסטריה מייבאת סחורות משוודיה בשווי כולל של כ-1.2 מיליארד אירו (נכון לשנת 2016).
75 חברות אוסטריות מחזיקות כיום סניף אחד או יותר בשוודיה.
בסך הכל ישנם 107 סניפים ונציגויות בשוודיה עם שורשים אוסטריים.
ההשקעה הישירה האוסטרית בשוודיה הגיעה לסכום של 1.282 מיליון אירו בסוף 2016. לעומת זאת, כמאה חברות שוודיות פעילות באוסטריה בהיקף כולל של השקעות ישירות של 732 מיליון אירו לשנת 2016.
קיימות הזדמנויות מיוחדות לחברות אוסטריות בשוודיה בתחום הנדסת מכונות ומפעלים, בענף הבנייה ובתחום המזון.
במקרה של פרויקטים תשתיתיים בפרט, ייתכנו אפשרויות אספקה קונקרטיות לחברות אוסטריות.
המחלקה המסחרית של השגרירות האוסטרית מציעה מגוון רחב של שירותים עסקיים הן עבור חברות אוסטריות והן עבור השותפים העסקיים הבינלאומיים שלהם.
הסוכנות העסקית השוודית באוסטריה היא נקודת הקשר הראשונה לחברות זרות המבקשות להקים חברה משלהן באוסטריה.
כ-60% מכלל הלינות התרחשו בעונת החורף.
בחורף, אוסטריה היא אפילו הבחירה הראשונה עבור שוודים בחו"ל ביעדי ספורט בחורף.
המדינות הפדרליות הפופולריות ביותר הן זלצבורג, ואחריה טירול וווינה.
אוסטריה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם ו-2 קונסוליות בגטבורג ומאלמה.
מאידך, שוודיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות בגראץ, אינסברוק, קלגנפורט וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–נורווגיה מתייחס היחסים הדיפלומטיים בין אוסטריה וממלכת נורווגיה.
שתי המדינות חברות במועצת אירופה וב-OECD.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות לחמה דנמרק-נורווגיה לצד צרפת, אולם לא לחמה ישירות באוסטריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית, שאוסטריה הייתה חלק ממנה מאז האנשלוס בשנת 1938.
בכלכלה הנורווגית נרשמו בשנים האחרונות שיעורי צמיחה גבוהים יחסית ושיעורי אבטלה נמוכים, בעיקר בזכות הכנסות מתחום הנפט והגז.
בהשוואה לשאר מדינות אירופה, נורווגיה סבלה את המשבר הכלכלי והפיננסי יחסית בצורה טובה.
ההכנסות מענף הנפט מושקעות בקרן העושר של נורווגיה ברחבי העולם, ששווי השוק שלה היה בסביבות 750 מיליארד אירו בסוף 2015.
שוק העבודה הנורווגי הכולל עדיין מאופיין במחסור בעובדים מיומנים.
עובדים מהמדינות ההצטרפות החדשות של האיחוד האירופי נהנים מכך במיוחד, במיוחד פולין.
הירידה במחירי הנפט מביאה כיום לעלייה אזורית באבטלה בחוף המערבי, ואילו באזורים אחרים בנורווגיה הצעות העבודה גדלות בחלק מהמקרים.
היקף היצוא האוסטרי לנורווגיה עמד בשנת 2015 על 426 מיליון אירו, בעוד היבוא מנורווגיה הסתכם באותה תקופה בכ-260 מיליון אירו.
אוסטריה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו ו-5 קונסוליות באולסון, ברגן, כריסטיאנסנד, סטוונגר וטרומסו.
מאידך, נורווגיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות בברגנץ, גראץ, אינסברוק וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–קפריסין הם יחסי החוץ בין אוסטריה לבין קפריסין.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1960, והן חברות האיחוד האירופי, מועצת אירופה והאו"ם, ובנוסף הן חלק מאזור שנגן.
אוסטריה הייתה אחת המדינות הראשונות שהשתתפו בכוח לשמירת השלום של האו"ם בקפריסין, ואוסטריה תומכת באופן פעיל ברפובליקה של קפריסין על רקע הכיבוש הטורקי של האי.
שתי המדינות משתפות פעולה בתחום הביטחוני, אשר התגבר בשנים האחרונות.
אוסטריה מחזיקה בקפריסין שגרירות בניקוסיה.
קפריסין מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–פינלנד הם יחסי החוץ בין אוסטריה לפינלנד.
אוסטריה הכירה בפינלנד ב-13 בינואר 1918. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 ביולי 1918. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי משנת 1995.
אוסטריה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי ו-6 קונסוליות בקאיאני, לאהטי, אואולו, טמפרה, טורקו וואסה.
פינלנד מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-6 קונסוליות אייזנשטדט, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–קולומביה הם יחסי החוץ בין אוסטריה לקולומביה.
יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1920, אך קונסוליות כבוד אוסטריות היו קיימות כבר בבוגוטה ובברנקייה מאז שנת 1870. אוסטריה הפעילה שגרירות בבוגוטה עד אוגוסט 2012, ומאז מיוצגת באמצעות שגרירות שווייץ.
עם זאת חמש קונסוליות כבוד נותרו פעילות בברנקילה, סנטיאגו דה קאלי, קרטחנה, מדיין וסן אנדרוס.
קולומביה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
בפברואר–מרץ 1980, שגריר אוסטריה אדגר סלצר הוחזק כבן ערובה במצור על השגרירות הדומיניקנית בבוגוטה.
לשתי המדינות הסכם אחד בתוקף מלפני למעלה מ-45 שנה והבנה אחת של הפרוטוקול:
הסכם בין הרפובליקה של אוסטריה לרפובליקה של קולומביה על ביטול אגרות הוויזה, שנחתם בבוגוטה, קולומביה ב-22 באוקטובר 1974.
הבנת הפרוטוקול בנושא התייעצויות פוליטיות ברמה גבוהה בין משרד החוץ של הרפובליקה של אוסטריה לבין משרד יחסי החוץ של הרפובליקה של קולומביה, שנחתם בווינה, אוסטריה ב-5 במרץ 1999.
לשכת הכלכלה הפדרלית האוסטרית מחזיקה משרד שיווק בבוגוטה, הכפוף לנציבות הסחר האוסטרית בקראקס, ונצואלה.
בשנת 2003 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין אוסטריה לקולומביה ב-24.44 מיליון דולר.
הבוטנאי והרופא המפורסם ניקולאוס ג'וזף פון ג'קווין (1727–1817) ערך מסעות מחקר באזור בין השנים 1755–1759, שהובילו אותו לחוף האטלנטי של קולומביה.
קרל ברונר (1887–1960) נחשב לאב המייסד של התכנון העירוני המודרני בבוגוטה, שם שירת בשנות ה-30. ז'רארדו רייכל-דולמטוף (1912–1994) היה אחד האבות המייסדים של אנתרופולוגיה תרבותית ואתנולוגיה בקולומביה.
האדריכל פריץ בלודק (1905–2001) תכנן יותר מ-150 מבנים לשיכון ולתעשייה, במיוחד במדיין.
מוכר הספרים והעיתונאי הנס אונגר (1916–2004) יצר ספריה מרכזית עם ציר חייו האינטלקטואליים והתרבותיים של בוגוטה.
יחסי אוסטריה–תאילנד הם יחסי החוץ בין אוסטריה לתאילנד.
האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת סיאם כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1869, עם חתימת הסכם הידידות, המסחר והניווט.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרפה סיאם למדינות ההסכמה ואף שלחה חיל משלוח לאירופה, בעוד שאוסטריה הייתה חלק ממעצמות המרכז במלחמה.
בשנת 2019 חגגו שתי המדינות 150 שנה לכינון היחסים ביניהם.
אוסטריה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק ו-4 קונסוליות בצ'אנג מאי, קוסמוי, פאטאיה ופוקט.
תאילנד מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-2 קונסוליות בברגנץ וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–מצרים הם יחסי החוץ בין רפובליקת אוסטריה ובין רפובליקת מצרים.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1929. בשנת 2004 הוסדר הסחר בין מצרים לאוסטריה, על ידי הסכם סחר חופשי שנחתם בין האיחוד האירופי (הכולל אף את אוסטריה) למצרים.
בנובמבר 2006 הוקמה מועצת אנשי העסקים האוסטריים–מצריים, לשיפור יחסי הסחר בין המדינות.
בספטמבר 2018 ביקרו נשיא המועצה האירופית דונלד טוסק וקנצלר אוסטריה סבסטיאן קורץ במצרים, ובדצמבר אותה שנה ביקר נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי באוסטריה במהלכו נפגש עם מספר גורמים ומשקיעים אוסטרים וחתם על מזכר הבנות.
אוסטריה מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר ו-2 קונסוליות באלכסנדריה וע'רדקה.
מצרים מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–קניה הם היחסים דו-צדדיים בין רפובליקת אוסטריה לרפובליקת קניה.
הקשרים הרשמיים בין קניה לאוסטריה החלו בשנת 1908 כאשר אוסטרו-הונגריה פתחה קונסוליית כבוד בעיר החוף מומבסה.
בסופו של דבר היא נסגרה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914.
אוסטריה הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של קניה בשנת 1963. בסוף שנת 1964 הוחלט לפתוח שגרירות אוסטרית בניירובי.
היא נפתחה באפריל 1965 ובשנת 1971 נפתחה שוב קונסוליית הכבוד במומבסה אך כרגע היא סגורה.
המשלחת הדיפלומטית של קניה באוסטריה נפתחה בשנת 1994. היא מטפלת בעניינים רבים הנוגעים לאו"ם מאחר שווינה מארחת כמה ארגוני או"ם גדולים כמו סבא"א ו-UNODC.
בסוף 2018 ביקר הנשיא אוהורו קניאטה באוסטריה לפורום אפריקה-אירופה בווינה.
הוא נפגש וניהל שיחות עם נשיא אוסטריה אלכסנדר ואן דר בלן.
השיחות התמקדו בעיקר בשימור חיות בר ופיתוח אנרגיה מתחדשת.
בשנת 2011 הסתכם המסחר בין קניה לאוסטריה בערך ב-3.265 מיליארד KES (27.98 מיליון אירו).
אוסטריה ייצאה סחורות בשווי 2.3 מיליארד KES לקניה בשנת 2011 וקניה ייצאה סחורות בשווי 965.7 מיליון KES.
הייצוא העיקרי של קניה לאוסטריה כולל: פרחים חתוכים טריים וכן פריטי יבוא אחרים כמו פירות, ירקות, קפה ותה.
הייצוא העיקרי של אוסטריה לקניה כולל: מכונות וציוד תחבורה, כימיקלים ומוצרים נלווים, משקאות וטבק וכו'.
אוסטריה מחזיקה בקניה שגרירות בניירובי.
קניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–תימן הם יחסי החוץ בין אוסטריה לתימן.
הקשר הראשון בין תימן לאוסטריה מתוארך ל כאשר המזרחן האוסטרי זיגפריד לאגנר ביקר בתימן לצורך איסוף כתבי יד תימניים.