tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האחיות של הרהצֶפִיסִידוֹתנהר צֶפִיסוּסבנותיו של צֶפִיסוּס.
אימהות לחמישים בניו של אוריוןקוֹקִיטְיוֹתנהר קוֹקִיטוּס, שאולנאיאדות של האדסאֶרַסִינִידוֹתנהר אֶרַסִינוֹס, ארגוסבנותיו של אֶרַסִינוֹס.
מלוות של האלה בריטומרטיסהִידַסְפִּידוֹתנהר הִידַסְפֵּרְס, הודובנותיהם של הִידַסְפֵּס ואָסְטְרִיס.
הן היו האחיות של זָגְרֵאוּסאִינַכִידוֹתנהר אִינַכוֹס, ארגוסבנותיו של אִינַכוֹס.
המפורסמת בהן היא איולַמִידוֹתנהר לָמוֹס, קיליקיהבנותיו של לָמוֹס.
האחיות של האל דיוניסוספָּקְטוֹלִידוֹתנהר פָּקְטוֹלוּס, לידיההופיעו במיתוס על ארכנהסְפֵּרְצֵ'אִידוֹתנהר ספרכיוס, מָאלִיסבנותיהם של סְפֵּרְכ'אוּס ודֶיינוֹתֶסַלִידוֹתנהר פניוס, תסליהבנותיו של פניוס.
המפורסמת בהן היא דפנהנאיאדות טרויאניותנהר סְקַמַנְדֵר ונהר סִימוֹאִיס שבטרויהבנותיהם של סְקַמַנְדֵר וסִימוֹאִיס
שםמקוםגזעהערותאָגַנִיפֵּההר הליקון, בויוטיהבתו של פֶּרְמֵסוּסאָפִּיאַסרומאחיה בבאר אָפִּיאַן מחוץ למקדש לונוס גֶ'נִיטְרִיקְס שבפורום רומאנוםבּוּלְבֵּהאגם בּוּלְבֵּה, תסליהלימנידהאוקיינידיתלִימְנַאִיאגם בהודולימנידהבתו של גנגספַּאלַאסאגם טְרִיטוֹנִיס, לובלימנידהבתם של טְרִיטוֹן וטריטוניס.
נהרגה בטעות על ידי חברתה, האלה אתנהטְרִיטוֹנִיסאגם טְרִיטוֹנִיס, לובלימנידהאמם של נָסַמוֹן, קָפַאוּרוּס ופָּאלַאס מטְרִיטוֹןאָבַּרְבַּרִיאאספידהאשתו של בּוּקוֹלְיוֹן ואמם של אִיסַפּוֹס ופֶּדַסוּסאייגינההאי אגינהאסופידהנחטפה על ידי זאוס וילדה לו את איאקוס ודמוקרטיה.
לאקטור את מנויטיוסאָסוֹפִּיסאסופידהכָלְקִיסכלקיס, האי אוויהאסופידהקְלֵאוֹנֵהארגוסאסופידהקוֹמְבֵּההאי אוויהאסופידהאשתו של סוקוס ואמם של הקוריבאנטים.
התפללה לאביה שיציל אותה ואביה הפך
אותה לעץ דפנהמֶנִיפֵּהארגוביהתסלידהאשתו של פֶּלַסְגוּס ואימו של פְרַסְטוֹרסְטִילְבֵּהתסלידהילדה לאפולו את קנטאורוס ואת לפיתוסקְלִידַנוֹפֵּהתסליהתסלידההייתה אשתו של המלך הלפית היפסאוס ואמן של קִירֵנֵה, תֶמִיסְטוֹ, אָלְקֵאַה
נאטו (ביפנית: 納豆) הוא מאכל יפני מסורתי אשר עשוי מפולי סויה שלמים מותססים.
לנאוטו ריח ייחודי עז הדומה מעט לגבינה מיושנת, מרקם דביק וטעם ייחודי אשר לרבים לוקח זמן להתרגל אליו.
ביפן נאטו מוגש לעיתים רבות בארוחות בוקר יחד עם אורז מאודה.
נאטו מוגש באופן מסורתי עם חרדל קראשי, רוטב סויה או רוטב טארה.
אנשים רבים נוהגים גם לאכול את הנאטו עם בצל ירוק קצוץ או ביצה.
נאטו נצרך ביפן עוד מהעת העתיקה והוא נותר גם היום מאכל פופולרי, במיוחד במזרח המדינה, ובפרט באזורים קאנטו, טוהוקו, והוקאידו.
על אף שבדרך כלל נהוג לאכול נאטו כמנה נפרדת, יש הנוהגים לשלב נאטו במתכונים שונים כמו סושי, מרק מיסו או כתוספת לטוסט.
נאטו מיוצר מפולי סויה שלמים שמותססים עם החיידק Bacillus subtilis, המכונה ביפן גם "נאטו-קין".
התהליך כולל בדרך כלל השריית פולי סויה שלמים במים, בישול, הוספת החיידק Bacillus subtilis לתערובת, והתססה במשך כ-24 שעות בסביבה חמה.
הדבר מאפשר לחיידקים לייצר את החומר הדביק והחוטי האופייני לנאטו.
לאחר מכן פולי הסויה המותססים מועברים לקירור.
נאטו הוא מאכל מזין במיוחד אשר עשיר בחלבונים, ומהווה מקור עשיר במינרלים תזונתיים, ובמיוחד ברזל, ויטמין K, ומנגן.
נאטו מכיל גם כמות מסוימת של ויטמין B וויטמין C.
תהליך התסיסה הופך אותו גם למקור טוב לפרוביוטיקה, אשר עשויה להועיל לבריאות המעיים.
לנאטו חשיבות רבה בתרבות היפנית, והוא נחשב ביפן לאחד מהמזונות הבריאים ביותר במטבח היפני אשר מהווה מאכל נפוץ במשקי בית רבים ביפן, ובמיוחד במזרח יפן.
ניית'ן ויליאם "נאט" ייגר היה אתלט יהודי-אמריקאי, פעמיים אלוף ארצות הברית באולם בהליכה תחרותית ל-1500 מטר (1937) ולמייל (1941).
למרות שנכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת ברלין (1936) בחר להחרים אותה, בשל היותו יהודי.
ייגר התאמן במרכז התרבות היהודי "92nd Street Y" בניו יורק.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה מדיסון סקוור גרדן, ניו יורק ב-27 בפברואר 1937 זכה במדליית זהב בהליכה תחרותית ל-1500 מטר בתוצאה של 6:20.2 דקות.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה מדיסון סקוור גרדן, ב-22 בפברואר 1941 זכה במדליית זהב בהליכה תחרותית למייל בתוצאה של 7:12.1 דקות.
בשנת 1946 פגש את הנרי לסקאו שהתאמן בריצה ושיכנע אותו להתמקד בהליכה תחרותית.
נאיל אומרוביץ' (בבוסנית: Nail Omerović; נולד ב-20 באוקטובר 2002 בטוזלה שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אוסייק מליגת העל הקרואטית ובנבחרת בוסניה והרצגובינה.
אומרוביץ' גדל במחלקת הנוער של זבייזדה גרדצ'אץ.
בעונת ערך שלוש הופעות במדי סלובודה טוזלה במסגרת ליגת העל הבוסנית, ובשנת 2021 עבר לאוסייק מליגת העל הקרואטית והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון.
בחודש פברואר 2023 חתם על חוזה חדש לשלוש שנים במועדון.
ב-14 באוקטובר 2024 ערך אומרוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה, בהפסד 2-0 לנבחרת הונגריה במסגרת ליגת האומות 2024/2025.
האופוזיציה העיקרית לנאטולינים היו הפולאבים הרפורמיסטים, הנאטולינים היו בעלי גוון אנטישמי, ולכן יהודים חברי PZPR נמנעו מלהצטרף לשורותיהם, זו הסיבה שהסיעה הפולאבית כללה חברי PZPR רבים ממוצא יהודי.
הנאטולינאים שנשארו נאמנים לקו הסטליניסטי, התנגדו לתוכנית הליברליזציה הפוסט-סטליניסטית (אוקטובר הפולני של 1956), וכחלק ממטרתם לחתור לשלטון, השמיעו סיסמאות לאומניות ואנטי-סובייטיות פשטניות.
הסיעה הנאטולינית זכתה גם לתמיכה של המנהיג הסובייטי ניקיטה חרושצ'וב בשל עמדתם שהדגישה את הקשר ההדוק של פולין עם ברית המועצות כעיקרון חוקתי.
לאחר מותו של בולסלאב ביירוט ב-1956 היה מאבק בין שני הפלגים הקומוניסטיים, במרץ 1956 נבחר אדווארד אוחאב למזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית הפולנית וכיהן בתפקיד זה בין 20 במרץ ל-21 באוקטובר 1956, בתקופה זו שכך המאבק בין שני הפלגים.
לאחר המליאה השמינית של הוועד המרכזי של ה-PZPR, באוקטובר 1956, ספגו הנאטולינים מפלה כאשר המזכיר הראשון של ה-PZPR, ולדיסלב גומולקה, שנתמך על ידי הפולאבים העדיף אותם.
בשלהי 1957, הקבוצה קמה לתחייה כסיעה בתוך מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית (PZPR); חלקם הקימו את המפלגה הקומוניסטית הפולנית בשנת 1966.
שני הפלגים, הנאטולינים והפולבים, נעלמו כגופים עצמאיים מהזירה הפוליטית בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20.
הנאירה הוא ההילך החוקי של ניגריה מאז 1973. הנאירה מחולק ל-10 שילינג ול־100 קובו.
עד 1973 היה המטבע לירה ניגרית, שהייתה מחולקת ל-20 שילינג; כל שילינג היה מחולק ל-12 פני, כמו בבריטניה (שממנה קיבלה ניגריה את עצמאותה ב־1964).
בתמונה של שטר של 5 נאירה מ-1991 ניתן לראות את דיוקנו של חאג' סר אבובקר טפוואה בלוואה, 1912-1966, ראש הממשלה הראשון של ניגריה.
נכון ל-2014 שוויו של דולר אמריקאי אחד הוא 165 נאירה.
נאיף חוואתמה הוא פוליטיקאי ירדני נוצרי יווני-אורתודוקסי, מנהיג ארגון הטרור החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין.
חוואתמה נולד ב-1935 באמירות עבר הירדן (שנקראה בהמשך ממלכת ירדן) במחוז בלקא.
בשנת 1968 הקים חוואתמה את הארגון החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין כפיצול מהחזית העממית לשחרור פלסטין של ג'ורג' חבש על רקע אידאולוגי.
הארגון ביצע פעולות טרור רבות נגד ישראל, בהם הפיגוע במעלות.
חוואתמה הגה את תוכנית השלבים של אש"ף והתנגד למשא ומתן מדיני עם ישראל, אף שתמיד חיפש קשר לגופי שמאל ישראליים, נפגש עם אנשי מצפן ואף ניסה להיפגש עם לובה אליאב, מזכ"ל מפלגת העבודה דאז.
כראש ארגון מרקסיסטי, חוואתמה ראה בהקמת מדינה פלסטינית את הצעד הראשון לתנועה שתפיל את "המשטרים הערביים המושחתים".
כבר ב-1973 קרא חאוותמה לשתי מדינות לשני עמים.
גם כיום הוא תומך בהקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל וקורא להפסקת האלימות נגד האזרחים הישראלים והפלסטינים.
בשנת 1999, בעת לוויית המלך חוסיין, לחץ את ידו של הנשיא עזר ויצמן וקרא לו "איש של שלום".
כמרקסיסט, הוא מתנגד לארגונים דתיים כמו החמאס.
לאחר חתימת הסכמי אוסלו ביקש חוואתמה להתיישב בשטחי הרשות הפלסטינית, אך בקשותיו נדחו שוב ושוב, בעיקר בשל אחריותו לטבח במעלות.
בשנת 2004 השתתף חוואתמה בפעילות פלסטינית-ישראלית שניסתה לקדם את פתרון שתי מדינות לשני עמים.
במסגרת פעילות זו הוא שוב קרא להפסקת פעולות האיבה במהלך האינתיפאדה השנייה.
ביולי 2007 ביקש לבקר ברמאללה לרגל כינוס המועצה המרכזית הפלסטינית.
כניסתו אושרה יחד עם כניסתם של פארוק קדומי ובכירי אש"ף נוספים.
חוואתמה החליט לבסוף שלא לבקר ברמאללה בשל מה שהגדיר "התנאים הישראליים לביקורו".
במאי 2013 העניק אבו מאזן, יו"ר הרשות הפלסטינית, לנאיף חוואתמה את עיטור "כוכב הכבוד": "מתוך הערכה לתפקידו הלאומי החשוב בשירות הסוגיה הפלסטינית והעם הפלסטיני, ומתוך הערכה למאמציו להניף את הדגל של פלסטין מאז פרוץ המהפכה הפלסטינית ודרך שלבי המאבק המתמשך".
חוואתמה חי כיום בסוריה והארגון שלו – החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין – נהנה מתמיכתה של סוריה.
בפברואר 2013 חוואתמה נפצע קלות בפיגוע במרכז דמשק.
נאמור היא בירת אזור ולוניה ובירת המחוז נאמור בבלגיה.
העיר ממוקמת כ-65 ק"מ דרומית מזרחית לבריסל בנקודת מפגש הנהרות סמברה ומז, ובהצטלבות מסילות הברזל שבין בריסל ולוקסמבורג ובין ליל ולייז'.
בשל מיקומה כפתח לאזור הארדנים היא משמשת מרכז תיירות חשוב.
העיר נוסדה כנקודת סחר חליפין בתקופה הקלטית.
היא נפלה בידי הרומאים לאחר שיוליוס קיסר ניצח את השבטים הקלטיים המקומיים.
בימי הביניים נודעה נאמור בשל הטירה המשקיפה על האזור, שנבנתה על ידי המלכים המרובינגים.
במאה העשירית הפכה העיר לבירת רוזנות נאמור.
ב-1242 נפלה בידי רוזן פלנדריה, וב-1429 נמכרה על ידי ז'אן השלישי, הרוזן האחרון של נאמור, לפיליפ השלישי דוכס בורגונדיה.
ההיסטוריה של נאמור רצופה במלחמות בגלל מיקומה האסטרטגי.
ב-1692 נפלה בידי לואי הארבעה עשר מלך צרפת, אך ב-1695 נכבשה על ידי ויליאם השלישי מאוראנז'.
ב-1746 היא הותקפה על ידי כוחותיו של לואי החמישה-עשר מלך צרפת, אך ב-1748 היא נמסרה לשלטון אוסטריה.
ב-1792 נכבשה על ידי צבא המהפכה של צרפת, אך ב-1815 נמסרה להולנד בהתאם להסכמי קונגרס וינה.
ב-1830 הפכה נאמור לחלק מבלגיה העצמאית.
במלחמות העולם הראשונה והשנייה נפלה בידי הגרמנים וסבלה נזקי מלחמה כבדים.
נאמור היא מרכז מסחרי ותעשייתי חשוב.
ענפי התעשייה העיקריים: ייצור מכונות ופלדה, עיבוד עורות, חרסינה, זכוכית ונייר.
ספינות נהר המשמשות להובלת סחורות משייטות דרך מרכז העיר על הנהר מז.
אתר התיירות העיקרי היא מצודת נאמור שנבנתה על ידי וובאן, המהנדס הצבאי של לואי הארבעה-עשר מלך צרפת.
המצודה הייתה בסיס צבאי של הקומנדו הבלגי עד 1977, ומאז היא פתוחה לתיירים.
ממרומי המצודה נשקף נוף על כל הסביבה.
הקתדרלה סנט אובן בעלת הכיפה הקלאסית מן המאה ה-18 נבנתה במקום שבו הייתה כנסייה עתיקה מן המאה ה-11.
נָאם ג'וּן פָּייק היה אמן אמריקאי יליד קוריאה הדרומית.
פייק היה אמן מיצגים ונחשב לאחד מחלוצי אמנות הוידאו ארט.
עבודתו קשורה קשר הדוק אל רעיונות תנועת הפלוקסוס, בה היה פייק חבר.
פייק נולד בסיאול כאחד מחמישה בנים לאב אשר היה עובד טקסטיל לפרנסתו.
בשנת 1950, בזמן מלחמת קוריאה ברחו פייק ומשפחתו להונג קונג ומשם ליפן.
שם, סיים פייק את לימודיו באוניברסיטת טוקיו.
את התזה שלו כתב פייק על המלחין ארנולד שנברג.
לאחר לימודיו ביפן עבר פייק לגרמניה, שם המשיך בלימודים בתחום ההיסטוריה של המוזיקה באוניברסיטת מינכן.
בזמן לימודיו נפגש פייק עם המלחינים קרלהיינץ שטוקהאוזן וג'ון קייג'.
בהשפעתם עבר לעבוד עם מוזיקה אלקטרונית.
בנוסף פגש פייק את הפסל והמייצגן יוזף בויס ובהשפעתם הצטרף פייק לתנועת הפלוקסוס.
במסגרת התנועה, אשר תפסה את עצמה כהמשך מאוחר של תנועת הדאדא, הציג פייק את עבודתו הראשונה "הצגה של מוזיקה אלקטרונית טלוויזיונית" (Exposition of Music-Electronic Television) ובמסגרתה שינה ועיוות את פעולתם של מקלטי טלוויזיה, בעזרת מגנטים.
בשנת 1964 עבר פייק לניו יורק.
שם המשיך ביצירה אמנותית המתייחסת למוזיקה ואמנות פלאסטית גם יחד.
בעבודה "זן קולנועי" (Zen for Film), מן השנים 1962–1964, הציג פייק בדירה ניו-יורקית מיצב הכולל פסנתר, בס וטלוויזיה ובה שודר סרט שלא עבר תהליך של פיתוח הנגאטיב ועל כן היה חסר כל דימוי.
ואילו בעבודה אחרת - במיצג "צ'לו טלוויזיה" (TV Cello), אותה יצר ביחד עם הצ'לנית שרלוט מורמן, יצר פייק מעין צורה של כלי הצ'לו עשוי מטלוויזיות אשר שידרו דימויים אותן "ניגנה" מורמן.
בתוך מסגרת האמנות המושגית שפיתח פייק, אמנות אשר ניסתה לבחון את אופני הייצוג ואת גבולותיו, הופיעו בעבודותיהם של השניים גם נושאים נוספים כגון היחס אל המודל הנשי באמנות.
במייצג "אופרה סקסטרונית" (Opera Sextronique), משנת 1964 הופיעה מורמן כשהיא חשופת חזה.
במייצג "חזייה טלוויזיונית לפסלים חיים" (1967), כוסה חזה של מורמן במסכי טלוויזיה קטנים, ואילו במייצג "חזייה טלוויזיונית" (1968) הופיעו על חזה החשוף של מורמן שתי מראות עגולות, אשר שיקפו את המצלמות המתעדות אותה בעת נגינתה בכינור.
נאם לה הוא סופר אוסטרלי ממוצא וייטנאמי.
הסיפורים שכתב וספרו הסירה (The Boat) זיכו אותו בפרסים ספרותיים.
כשהיה בן פחות משנה היגר עם הוריו מווייטנאם לאוסטרליה בסירת פליטים.
למד בבית הספר היסודי במלבורן (Melbourne Grammar School) ובאוניברסיטת מלבורן.
לאחר סיום לימודיו עבד כפרקליט.
בשנת 2004 החליט, בגלל אהבתו לקריאה, להסב את מקצועו לכתיבה.
הוא למד בסדנת כתיבה בתוכנית לכתיבה יצירתית (Iowa Writers' Workshop) במדינת איווה בארצות הברית וסיים תואר שני בכתיבה יצירתית.
חזר לאוסטרליה בשנת 2008 ואחר כך עבר לבריטניה בה הוא עמית כתיבה באוניברסיטה של מזרח אנגליה.
בראיון שערכה עמו סופרת הסיפורים הקצרים קייט קנדי (Cate Kennedy) האוסטרלית, סיפר נאם לה שספרו "הסירה" השיב את הסיפורים הקצרים למרכז הבמה הספרותית.
בראיון שהתקיים איתו ב-21 באוגוסט 2008 סיפר כי מקור ההשראה שלו הוא ההורים שלו בגלל הבחירות שעשו ובגלל ההקרבות שהקריבו.
הסיפור הראשון הוא אודות המחבר נאם לה, יליד וייטנאם הלומד בסדנת כתיבה ונפגש עם אביו.
הסיפורים מתרחשים בתקופות זמן שונות ובמקומות שונים בעולם.
נאם לה מיטיב לתאר את הקשר בין האנשים בסיפורים השונים, קשר ראשוני המתקיים בסיפור בין הדמויות הנוטלות בו חלק פעיל בזמן הסיפור וקשרים משניים שהתקיימו בעבר או ברקע של האירועים המתוארים.
לדוגמה הקשר של נאם לה עם אביו שאיננו מרוצה מהסיפור שהוא כותב, אך קשרים דומים קיימים גם בסיפורים האחרים.
אהבה וכבוד ורחמים וגאווה וחמלה והקרבה: זהו סיפור על צעיר ממוצא וייטנאמי הלומד בסדנת כתיבה יצירתית באיווה בארצות הברית.
ברקע עולים קשיי הכתיבה, הקשרים עם החברה והיחסים המיוחדים עם האב הבא לביקור קצר.
קרטחנה: זהו סיפור על חברי כנופיה אלימים ומחסל צעיר בקולומביה.
ברקע עולים יחסים מיוחדים ועזרה הדדית בין חברי הכנופיה, קשר עם אחת הצעירות בכנופיה שהיא למעשה חברה וקשר מאיים עם המפעיל העשיר, החזק והכל יכול.
פגישה עם אליס: זהו סיפור על פגישה בעיר ניו יורק בין אב לבין בתו שגודלה על ידי אמה הרחק מן האב.
הבת היא מוזיקאית מוכשרת הבאה לארצות הברית לנגן בקונצרט.
ברקע היחסים שהיו לאב עם אשתו ועלו על שרטון לפני שנים, הקשר שהיה לו עם המאהבת והקשר בין הבת לבין בעלה לעתיד שהוא גם האמרגן שלה.
האפלי בי: זהו סיפור על בית ספר ותלמידי בית ספר ביישוב קטן באוסטרליה, לקראת חופשת הקיץ עם יחסים מיוחדים בין התלמידים והתלמידות, יחסים של תחרות, חיזור ואלימות.
מתגלה קשר בין תלמיד המצליח בספורט לבין אביו ואחיו מצד אחד וקשרים בין התלמידים שיש בהם אלימות, חיזור וניצול.
הירושימה: זהו סיפור על ילדה קטנה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה ביפן כאשר חיל האוויר של ארצות הברית מרבה להפציץ ולאיים על יפן.
הילדה חיה על ססמאות פטריוטיות, זיכרון של קשר עם האחות הגדולה וקשר עם האם הבאה לבקר ומפנקת במאכלים טעימים למרות המחסור הנובע מקשיי המלחמה.
טהראן על הקו: זהו סיפור על שתי נשים חברות ותנועת התנגדות בטהראן שבאיראן החומייניסטית.
בסיפור עולים הקשרים והחברות בין השתיים מן העבר כמו גם הקשרים עם הגברים בחייהן של הנשים מן העבר הקרוב.
הסירה: זהו סיפור על ספינת פליטים מווייטנאם לאוסטרליה.
סופה ותקלות מאריכים מאוד את משך השייט והנוסעים סובלים ממחסור חמור במים.
בסיפור עולה קשר מיוחד בין שתי נשים והבת של אחת מהן.
כמו כן עולה קשר מן העבר בין אחת הנשים לבין אביה וסיפור מסירת הילד לגידול בידי קרובת משפחה.
2009: פרס אניספילד-וולף על ספרו "הסירה"
נאמור הסאב-מרינר הוא דמות אנטי גיבור מוטאנט המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברות Motion Picture Funnies Weekly מאפריל 1939, בכתיבתו ובאיורו של ביל אברט.
דמותו של הסאב מרינר היא מבין שלושת גיבורי-העל המרכזיים והראשונים של חברת טיימלי קומיקס (לימים מארוול קומיקס), כאשר השניים האחרים הם קפטן אמריקה והלפיד האנושי המקורי, במה שנודע כתור הזהב של הקומיקס.
אברט ציין שמקור ההשראה לדמות הוא שירו של סמואל טיילור קולרידג', "שירת יורד-הים הישיש".
נאמור הוא בנם המוטאנט של קפטן אנושי ונסיכה של הממלכה התת-ימית המיתית אטלנטיס, והוא מחזיק בכוחות-על וביכולות ימיים, כמו גם יכולות מוטאנטיות כתעופה.
במשך השנים, דמותו הוצגה כגיבור-על חיובי מטבעו, אך גם בעל פתיל קצר וכן כפולש חדור שאיפת נקם כנגד מתיישבי האדמה שפלשו לממלכתו.
דמותו מעולם לא תויגה כטובה או רעה, והוא הגן על ממלכתו רק כאשר אוימה בידי גורמים מבחוץ.
נאמור נחשב לאאוטסיידר, אם כי הוא צוות לעיתים עם גיבורי-על כדוקטור סטריינג', הענק הירוק, הגולש הכסוף וקבוצות הפולשים, הדפנדרס, האוונג'רס, ארבעת המופלאים ולאחרונה גם אקס-מן.
דמותו של נאמור מדורגת במקום ה-77 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
הדמות ערכה את הופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח" בגילומו של טנוך הוארטה, שישוב לגלם את הדמות בסרט "Avengers: Doomsday".
נאמור הופיע לראשונה באפריל 1939 בחוברת קומיקס ראשונה מסוגה שתוכננה להיות מחולקת לבעלי תיאטראות, בשם Motion Picture Funnies Weekly, שהופקה בידי ההוצאה לאור Funnies Inc.
שמונה הדוגמאות היחידות מבין אלה שנוצרו נתגלו באחוזתו של פרסומאי מנוח בשנת 1974. כשהרעיון לחוברת מחולקת נפל, הכותב ביל אברט השתמש בדמות לחוברת Marvel Comics #1, הראשונה של טיימלי קומיקס - לקוחתה של Funnies Inc.
סדרת החוברות שינתה את שמה בחוברת מספר 2 ל-Marvel Mystery Comics.
בהופעתו הראשונה, נאמור היה לאויבה של אמריקה.
דמות האנטי גיבור של אברט נאבקה בסופו של דבר עם הלפיד האנושי של הכותב קארל בורגוס, אולם עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, נאמור ציוות עצמו ללפיד האנושי ולבעלות הברית נגד אדולף היטלר ומדינות הציר.
חברים נוספים כללו את בטי דין, שוטרת העיר ניו יורק שהוצגה בחוברת מספר 3, ובנות דודו נאמורה ודורמה.
נאמור כיכב בקומיקס תור הזהב Sub-Mariner Comics, שפורסם בכל רבעון ולאחר מכן שלוש פעמים בשנה ובכל חודשיים, למשך 32 חוברות (סתיו 1941-יוני 1949).
יחד עם גיבורי-על אחרים של החברה, נאמור נעלם מעט לאחר סוף מלחמת העולם השנייה ודעיכת פופולריות חוברות הקומיקס.
לאחר המלחמה, הוא לחם בפשע בקבוצת גיבורי-העל All-Winners Squad לתקופה קצרה, ובמהלך שכתוב בשנות ה-70 נקבע כי לחם בזמן המלחמה יחד עם בעלות הברית וקבוצת גיבורי-העל "הפולשים".
קבוצה זו נבנתה סביב החברים המייסדים נאמור, קפטן אמריקה והלפיד האנושי המקורי.
כמה סיפורים משנים 1975-1979 מסדרת "הפולשים" הדפיסו מחדש הרפתקאות מתור הזהב.
הסאב-מרינר חווה תחיה מחודשת וקצרה באמצע שנות ה-50, בתחילה בחוברת Young Men #24 ולאחר מכן Sub-Mariner Comics #33-42 (אפריל 1954-אוקטובר 1955).
בתקופה זו, לנאמורה הייתה סדרת ספין אוף משלה.
נאמור חזר בחוברת הרביעית של ארבעת המופלאים (מאי 1962), כאשר ג'וני סטורם - הלפיד האנושי החדש - מוצא אותו כשהוא חסר בית וחולה במחלת השיכחה ברובע הדרומי של מנהטן.
הלפיד האנושי מגלח את זקנו בעזרת להבותיו, מזהה אותו כנאמור וזורק אותו לנהר בתקווה להשיב את זיכרונו אליו, ואכן כך קורה.
נאמור חוזר לממלכתו התת-ימית, שבסיפור זה נקבע שמה לראשונה בהיסטוריית הדמות כאטלנטיס, אך מגלה רק מוצב אחד שהושמד בניסוי בנשק גרעיני במהלך השנים בהן התהלך ללא כל זיכרון מעברו.
הוא משער כי כל אנשיו פזורים וכי הוא לא ימצא אותם לעולם.
הוא נשבע נקמה על עולם האדמה, ומתקיף בעזרת מגוון של יצורים ימיים ענקיים שזומנו בעזרת קרן נשיפה אטלנטית.
כאשר ארבעת המופלאים נלחמים בו, הוא נכבש מיופיה של סוזן סטורם, התאהבות שאותה מחזיק נאמור במשך שנים כלפיה.
בחוברת הרביעית של האוונג'רס (מרץ 1964), נאמור מוצא שבט ארקטי הסוגד לדמות קפואה שנשמרה בגוש של קרח.
הוא זועם על מעשה הסגידה וזורק את גוש הקרח לאוקיינוס.
לאחר עזיבתו, גוש הקרח נמס ומגלה את גופתו הקפואה של קפטן אמריקה.
עד מהרה, קבוצת האוונג'רס מחייה אותו מחדש.
בגיליון קודם, נאמור מצטרף לענק הירוק בהתקפתו על האוונג'רס, אך נסוג לאחור כאשר הענק נוטש את הקרב.
דמותו של נאמור בשנות ה-60 של המאה ה-20 - הידועה בפי היסטוריוני קומיקס כתור הכסף של הקומיקס - היא סמכותית, גאוותנית ורצינית יותר מהצעיר הפזיז שהיה בשנות ה-40 וה-50, והמדבר בניב נאו-שייקספירי מאשר ניב הדיבור הקודם שלו בנערותו.
יתר על כן, דמותו נודעה כאנטי גיבור, והוא ציוות עצמו לנבלי-על ידועים כדוקטור דום ומגנטו, אולם אצילותו המלכותית ונטייתו לפעול בעצמאיות הופכים את שיתופי הפעולה הללו לקצרי מועד.
בעקבות מיני סדרה בת ארבע חוברות שנכתבה כעשור לאחר מכן, Prince Namor, The Sub-Mariner (ספטמבר-דצמבר 1984) בכתיבתו של בוב בודיאנסקי ובאיורו של ג'ון מארק דמתיאס, נאמור קיבל סדרה משלו בשנת 1990, שרצה למשך 62 חוברות (אפריל 1990-מאי 1995) בכתיבתם של ג'ון ביירן (#4-21), ג'יי לי (#26-38) ומגוון כותבים ואמנים אחרים.
הסדרה עקבה אחר עלילותיו של נאמור כיו"ר "אורקל בע"מ", תאגיד המקדיש את משאביו להפחתת זיהום, בעיקר בימים, והביאה לחזרתו לחיים של אמן הלחימה איירון פיסט.
נאמור נולד בעיר הבירה של האימפריה האטלנטית, שהתמקמה לאורך החוף הארקטי בזמנו, מתוך זיווגם של בת הקיסר האטלנטי ת'אקור ושל קפטן אמריקני משוברת הקרח "אורקל".
כאשר בת הקיסר - הנסיכה פן - לא חזרה מחקירתה של הספינה השוכנת במימי אנטארקטיקה, ת'אקור שלח לוחמים אטלנטיים לתקוף את ה"אורקל", בהאמינו כי היא נתפסה.
למען האמת, קפטן הספינה - לאונרד מקנזי - לקח אותה ככלתו.
בהתקפה, מקנזי נחשב למת ופן חזרה לממלכתה.
תשעה חודשים לאחר מכן, תינוק ורוד-עור נולד לגזע האטלנטיים כחול-העור.
הוא גדל באטלנטיס, ובבגרותו הרבה לצאת להרפתקאות במימי האוקיינוס ומעל לקרקע.
הוא הפך לנסיך אטלנטיס וללוחם עבור בני עמו האטלנטיים.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה, נאמור הניח הצידה את מחלוקותיו עם העולם החיצון ולחם לצד גיבורי-על ובני ברית שקראו לעצמם "הפולשים", ביניהם קפטן אמריקה, שותפו באקי ברנס והלפיד האנושי המקורי.
נאמור נפצע לאחר המלחמה וחי למשך זמן מה ברובע הדרומי של מנהטן, ניו יורק כמחוסר בית חולה שכחה בשם מייסין.
בתקופה, אתר העיר אטלנטיס הושמד בניסוי בנשק גרעיני ותושביו נאלצו לעבור למיקום אחר.
לאחר שהתרפא ממחלת השיכחה שלו בידי ג'וני סטורם מארבעת המופלאים, נאמור מצא את חורבות אטלנטיס.
בהאמינו כי עמו הושמד יחד עם העיר, נאמור נשבע לנקום באנושות כולה.
לאחר כמה התקפות מצידו, שסוכלו בידי ארבעת המופלאים והאוונג'רס, נאמור גילה את מקום מושבם החדש של האטלנטיים.
אחרי שנאמור ארגן מתקפה כוללת על העיר ניו יורק, הוא נסוג יחד עם בני עמו וחזר בו ממסע הנקמה.
נאמור חזר לאטלנטיס כדי להינשא לדודניתו, ליידי דורמה, בה התאהב.
אולם ליירה, נסיכה מרושעת מממלכת למוריה התת-ימית, חטפה והחליפה את דורמה בזמן החתונה מתוך תקווה לגזול את ממלכתו של נאמור.
מבחינה חוקית, הוא נשא לאשה את דורמה, אך עדיין היה צריך לחפש אחריה.
לרוע המזל, ליירה לקחה את דורמה לפני השטח לכודה בתוך מכל כפיתיון, וכאשר הוא הגיע להצילה, ליירה ניפצה את המכל כדי להסיח את דעתו.
נאמור לא יכל להציל את דורמה, וכמעט נדחף לכדי שיגעון מתוך צער.
מעט לאחר מכן, נאמור התאחד שוב עם אביו האובד, אך מפגש זה היה קצר מועד כאשר לאונרד מקנזי הקריב את חייו בקרב נגד הנבל טייגר שארק.
לאחר שהופל מכס מלכותו וגורש מאטלנטיס, נאמור הצטרף לאוונג'רס.
הוא היה נשוי זמן קצר למרינה, חברת הגזע החייזרי פלודקס וקבוצת אלפא פלייט.
במשך זמן זה היא נחטפה בידי שר המלחמה אטומא, עד אשר שוחררה בידי נאמור וקבוצות האוונג'רס ואלפא פלייט.
הוא ומרינה הקימו חברה קטנה של אטלנטים שהתנגדו לשלטונו העריץ של אטומא במערה תת-ימית בשם דלוביה.
משיכתה הגנטית של מרינה לעבר הרוע גרמה לה להיאבק באוונג'רס, והיא נחשבה למתה עד אשר התגלה כי נותרה בחיים אך בתרדמת.
לאחר מכן, בקשת הסיפור "אטלנטיס תוקפת" משנת 1989, מספר גורמים באטלנטיס הכריזו מלחמה על תושבי הקרקע.
נאמור נחשב למת בקרב הפותח בתעלת פנמה, אך שרד והכריע את תוצאות הקרב בה באותה עת שגרם לתושבי הקרקע להאמין שהוא עדיין מת.
לאחר מספר חודשים בדרום האוקיינוס השקט, צמד אוקיינוגרפים בשם קיילב וקרי אלכסנדר - אב וביתו - מצאו את נאמור כשהוא על סף שיגעון וטיפלו בו עד להבראתו.
קיילב הסיק שזעמו של נאמור נבע מדמו החצי אנושי-חצי אטלנטי, וסיפק לנאמור את האמצעי לשלוט במטבוליזם שלו.
נאמור החליט להמשיך ולשמור על הימים ועל עמו מבלי להתגלות, ולכן אסף אוצרות השקועים בתחתית האוקיינוס כדי לממן הקמת תאגיד לו קרא בשם "אורקל בע"מ", בהשתמשו במשפחת אלכסנדר כקונים באי כוחו.
תחת ההסוואה של איש עסקים בינלאומי ויו"ר התאגיד "אורקל בע"מ", נאמור תמך בסביבתנות.
אולם, הוא נאלץ להתגלות לאחר שקבוצת טרוריסטים פוצצה מכלית נפט תת-ימית השייכת לתאגיד, ואשר איימה על שלום העיר ניו יורק.
במסגרת מסעותיו לצורך עסקים, נאמור הגיע לממד קונלון ומצא בו את איירון פיסט, שנחשב למת כבר כמה שנים.
בחוזרו לכדור הארץ, נאמור חקר את פלישתם של גזע ההילת'רי - תושבי כוכב קונלון, ונאלץ ללחום בחבר האקס-מן וולברין, שנלקח כאסירם.
הקרב הופרע בידי המכשף מסטר קאהן, שמחק את זכרונו של נאמור והשליך אותו במערב התיכון.
כאשר נאמוריטה מצאה אותו בעזרת הקשר המנטלי אליו, אותו רכשה לאחרונה.
זכרונו לא חזר אליו אלא לאחר שהוא והנסיכה פן - שהוחזרה לחיים - נלכדו בידי דוקטור דום.
הספינה שהייתה בשליטתו של דום נכלאה בבקבוק בידי מסטר קאהן, שהתחזה לנאמור ומכר את מרבית החזקותיו של תאגיד "אורקל בע"מ".
נאמור שבר את הבקבוק ואת הכישוף שהוטל, והרג את מסטר קאהן.
במהלך סיפור "מעשי נקמה" של שנת 1990, נאמור היה תחת שליטתו של הקונטרולר ונלחם נגד קפטן אמריקה, שהביס אותו ושחרר אותו מהשליטה במוחו.
או אז, נאמור נקרא לשוב לאטלנטיס כדי להתמודד מול התקפות גבול של אויבים ללא פנים.
לאחר שפן ניסתה לגזול את כס המלוכה, נודע כי היא למעשה מלכת המכשפות ארטיס גראן, שגנבה את גופה של פן.
נאמור נהרג בקרב עם בעלה - מלך המכשפים סומא-קת, אך הוחזר לחיים בידי נפטון, האל לו סוגדים האטלנטים.
או אז, פן האמיתית, הלכודה בגופה של גראן, מתה בשעה שהגנה על בנה מפני התקפתו האחרונה של סוקוס, משרתם של הנבלים.
עד מהרה, נאמור חזר לשלוט באטלנטיס ולתאגיד שלו, אך עדיין שמר על ריחוק מהעולם החיצון.
התאגיד עזר לממן את פעולותיה של קבוצת-העל "גיבורים להשכרה", בה היו חברים גוסט ריידר, המעניש, הענק הירוק, איש הנמלה, לוק קייג', דדפול והאלמנה השחורה בין היתר, שהשתמשו במתקני התאגיד כמפקדתם.
נאמור הוא חבר הקבוצה המדינית החשאית "אילומינטי", יחד עם דוקטור סטריינג', איירון מן, פרופסור X, מיסטר פנטסטיק וחזיז שחור, אם כי דעותיו עוינות במיוחד.
כאשר בת דודתו נאמוריטה נהרגה בהתפוצצות וברצח המוני שהוביל לחוק רישום העל-אנושיים (אליו נאמור מתנגד), הוא מפעיל סוכני חרש של משמר הכבוד המלכותי האטלנטי כדי למצוא את האשם - הנבל ניטרו - אותו הוא לוכד בעזרתו של וולברין.
בעיצומו של הקרב בין הפלגים בקרב גיבורי-העל, נאמור מביא את כוחותיו האטלנטיים לעזור לכוחותיו של קפטן אמריקה.
מאוחר יותר, הוא נוכח בהלווייתו הפרטית של קפטן אמריקה, ומבטיח לנוכחים שאף אחד יתקרב לאתר.
נאמור היה לחבר האילומינטי היחיד שהתנגד להגלייתו של הענק הירוק אל מחוץ לכוכב, כפי שסופר באירועי כוכב הענק הירוק.
משום כך, הענק חס על חייו בזמן חזרתו לכדור הארץ לאחר אירועי מלחמת-עולם הענק הירוק.
הענק מכריז מלחמה על הארץ, ונאמוריטה מצטרפת יחד עם אנג'ל והרקולס למטרתו.
השמדתה של אטלנטיס והפלישה הסודית
נאמור מגלה שיש לו בן אובד בשם קאמאר, שניסה לגזול את כס המלכות באטלנטיס על ידי הכרזת מלחמה על ארצות הברית.
בעקבות האירועים, נאמור אולץ לפנות את תושבי אטלנטיס וקרא להם להגר לפני הקרקע ולחיות לצד סוכני החרש של תאגידו, כאשר ניטרו נשאר בעיר הריקה יחד עם קאמאר שנלקח כאסירו, והתפוצץ מעומס יתר.
או אז, נאמור כרת ברית עם הנבל והמונרך האירופאי דוקטור דום ושלח גדוד לוחמים אטלנטיים לשמור על מדינתו לאטבריה.
מעט לאחר מכן, איירון מן זימן את האילומינטי לדון באפשרות שתהיה פלישה לנוכח האירועים האחרונים, ונאמור התעקש שלא כך הדבר.
חזיז שחור מתקיף אותם לפתע, כאשר הוא מתגלה כסקרול מתחזה, ונהרג בידי נאמור, שעוזב את הקבוצה בטענה שאינו סומך יותר על חבריה.
נאמור ציוות עצמו לקפטן אמריקה החדש, ג'יימס ברנס, כדי להשיב את גופתו של הלפיד האנושי המקורי לפני שתשמש כנשק בידי מדען עריק.
נאמור ציין כי הוא עושה זאת משום שג'ים האמונד (הלפיד האנושי המקורי) היה מהאנשים היחידים שהוא אי פעם העריך.
אולם, הוא נשבה ונערכים בו ניסויים עם וירוס העשוי מ-DNA ומבנה תאים של האמונד, אך הפיזיולוגיה האטלנטית שלו מנקה את גופו מהשפעות הווירוס.
לאחר מכן, נאמור מוודא שג'ים האמונד נקבר באופן הראוי.
נאמור היה לאחד המנהיגים שזומנו בידי נורמן אוסבורן לקאבאל ("חורשי המזימות"), ביניהם נמנים גם דוקטור דום ואמה פרוסט.
נרמז כי לפרוסט ולנאמור עבר משותף ביחד, וכי יש לו רגשות כלפיה.
לאחר הישיבה, נאמור ודום מדברים ביניהם והביעו ספק בתוכניתו של אוסבורן, שלפי דום תעניק לאוסבורן שליטה מלאה על אומות היבשה בכדור הארץ, אך גם לא תפריע לשלטונו של נאמור בימים.
כמו כן, נאמור פוגש בפרוסט, ומתגלה כי הייתה ביניהם היסטוריה משותפת.
בימיה כמלכה הלבנה של המעגל הפנימי של מועדון הלפייר, היא נשלחה בידי סבסטיאן שו לגייס את נאמור לשורותיו.
במקום זאת, נאמור לוקח אותה לממלכתו והם מפתחים מערכת יחסים רומנטית.
שו האמין כי פרוסט בגדה בו, ולכן הוא שלח זקיף מתוכנת להתקיף את השניים ולהשמיד את אטלנטיס.
כאשר נאמור מתעמת מול שו על בוגדנותו, סלנה משתלטת באופן טלפתי על פרוסט ונועלת את זיכרונותיה על נאמור.
כתגובה, נאמור נשבע לנקום בשו.
בזמן ההווה, פרוסט מגלה לו שהקרב הראשוני בינה לבין הפניקס שחרר את הנעילה על זיכרונותיה.
היא כורתת עמו ברית, מפתה את שו, ומשתמשת בכוח הטלפתיה שלה כדי לגרום לנאמור להאמין שהיא הרגה אותו, כשלמעשה ניטרלה אותו טלפתית.
כחלק מהעסקה ביניהם, נאמור נשבע להגן על גזע המוטאנטים כשם שהוא מגן על עמו, ופרוסט נשבעה להגן טלפתית על מוחו אם אוסבורן יבגוד בהם.
כאשר נפטון נלכד בידי המלכה היפולטה והאמזונות הלוחמות לבקשתם של פלוטו והרה, הנסיכה ארטומיי חילצה מתוכו את מיקומו של האומפאלוס.
הוא ניצל מידיה בידי נאמור, נאמורה והרקולס ונלקח חזרה לאטלנטיס כדי שהכמרים ירפאו אותו.
נאמור הביע דאגה, כבוד ויראה רבה כלפי האל שלו, ונאות להקריב את העולם החיצון כדי לטפל בו.
בשלב מסוים, אוסבורן ממנה את נאמור ללכוד את טוני סטארק הנמלט מן החוק, אך נאמור נכשל.
נאמור מסכים להתאחד עם חמשת חברי האילומינטי כשבוע לאחר הפלישה הסודית כאשר ריד ריצ'רדס הנואש מקים מחדש את הארגון כדי לספק עזרה והדרכה לבעיית מלחמות האזרחים ביקומים המקבילים דרך מכונה חדשה שהמציא, לה קרא "הגשר".
זמן מה לאחר פגישת האילומינטי, נאמור מזומן בחשאי לפגישתם השנייה של הקאבאל בידי אמה פרוסט.
אוסבורן מציע לטפל בחבורת האוונג'רס הרשומים, "האוונג'רס העוצמתיים".
בין יתר הנושאים שנדונו היו המצוד הכושל אחרי טוני סטארק, מיזוגם של לוחמים אסגרדיים לתוך מדינת לטבריה והשבתו של דוקטור דום כמונרך על מדינתו, המוטאנטים המצטברים בסן פרנסיסקו, התקפתו של המעניש על "הברדס" וכן נושאים אחרים.
בינתיים, לוקי מנסה להשתמש בקבוצת אוונג'רס משלו בדמותה של מכשפת השני כדי לשבור את אוסבורן - מטלה המשותפת גם לדום ולנאמור, אם כי הם אינם יודעים את תוכניתה.
שישה חודשים לאחר הפלישה, נאמור פוגש בפנתר השחור ומבקש ממנו להצטרף לקאבאל כדי להתכונן לנפילתו של אוסבורן, אך זה האחרון מסרב בנימוס.
כאשר סוכני חרש אטלנטיים פותחים במתקפת טרור על קליפורניה, אוסבורן פוקד על נאמור לגנות את הקבוצה הסורחת ולגזור את דינם פרט לאחד, שישמש כעדות ויושפל בפני אמצעי התקשורת.
נאמור מסרב בזעם, באומרו שמה שהם תופסים כטרור הוא למעשה פעולת תגמול נגד תושבי הקרקע על השמדת כוכב הלכת עליו הם חיים, ועוזב את הקאבאל.
נאמור מצטרף לאקס-מן האפלים לבקשתה של אמה פרוסט.
תחת שליטתו של אוסבורן, האקס-מן האפלים - יחד עם האוונג'רס האפלים - משתלטים בהצלחה על סן פרנסיסקו, שזועזעה קשות בידי מהומות של קבוצות אנטי-מוטאנטים התומכות באיסור רבייתם של מוטאנטים.
קבוצת האקס-מן הפכה בשנית לנרדפת על ידי החוק.
אולם, אחרי שהשליטה על העיר הושבה, מתגלה כי נאמור ופרוסט עבדו יחד עם סייקלופס כדי לפנות את סן פרנסיסקו ממוטאנטים לבסיס חדש בשם "אוטופיה" בקו החוף של קליפורניה.
אוסבורן מגלה כי עבדו עליו, ויחד עם האוונג'רס האפלים מתכנן להשתלט על אוטופיה המוטאנטית.
כאשר קבוצות האוונג'רס האפלים ואקס-מן האפלים מובסים, נאמור נשאר עם המוטאנטים על אוטופיה.
כאשר הברדס מנסה להשיג לרשותו את יהלומי האינסוף לאחר שהוחבאו בידי האילומינטי, נאמור עוזר לתור להשיג את יהלום הזמן מתחתית האוקיינוס לפני הברדס, ולהשתמש בו בקרב נגדו.
עם הבסתו של הברדס, נאמור ושאר חברי האילומינטי - כאשר סטיב רוג'רס שחזר לחיים מחליף את חזיז שחור שמת - מסכימים להחביא מחדש את היהלומים.
משום ירושתו הגנטית הבלתי רגילה, נאמור הוא יחיד במינו בקרב הן בני האדם והן האטלנטים.
הוא מיוחס לרוב כמוטאנט הראשון של חברת מארוול, משום שלמרות שכוחות-העל שלו באים מעצם היותו היבריד אנושי-אטלנטי, יכולת התעופה שלו אינה ניתנת להסברה בידי אף אחד מהצדדים.
אולם, לפי כרונולוגיית ההמשכיות של החברה, היו הרבה מוטאנטים לפניו.
נאמור מחזיק בפיזיולוגיה אמפיבית מלאה המותאמת ללחצים הקיצוניים שקיימים מתחת למים.
בנוסף, הוא בעל כוחות, מהירות, זריזות וסיבולת-על וכן אריכות חיים ויכולת תעופה.
הוא מסוגל לשרוד מתחת למים לתקופה בלתי מוגבלת ויש לו יכולת ראייה מיוחדת המקנה לו את האפשרות לראות בבהירות מבעד למימי האוקיינוס העכורים.
בסיפור הראשון של הדמות, ביל אברט תיאר את הדמות אותה יצר כ"אדם-על החי על היבשה ובימים, עף באוויר ויש לו כוחות של אלפי בני אנוש רגילים".
לנאמור צמד כנפונים על כל אחד מקרסוליו, המקנים לו את יכולת התעופה.
לעיתים, הכנפונים אבדו או נפגעו, ויכולת התעופה שלו התפתחה רק בבגרותו.
כאשר הסדרה הוחייתה בשנת 1954, נאמור איבד את כנפוני הקרסול שלו ואיתם את יכולת התעופה.
בהמשך, כוחותיו המלאים חזרו בחוברת מספר 38 (פברואר 1955).
בנוסף, יש לו את האפשרות לשחות במהירות-על, אפילו בסטנדרטים אטלנטיים.
לאחר שנאמור הוחייה בשנית בשנות ה-60 של המאה ה-20 בידי סטן לי וג'ק קירבי, הוא הדגים כוחות תת-ימיים שונים שלא נראו קודם, כמו יכולות חיקוי כדג וכוחות חשמל כמו לצלופחאים.
לנאמור אריכות חיים גדולה יותר מבן אדם רגיל.
הוא עבר את גיל 80 מאז הולדתו ב-1920 לפי קו הזמן של מארוול, אך נראה כגבר צעיר בשיאו.
זהותו כגיבור-על לפני מלחמת העולם השנייה התבססה זה מכבר, מה שגרם לו להיות פחות מושפע מקו הזמן הנזיל של המשכיות החברה.
כוחו הרב של נאמור קשור למידת קרבתו למי הים.
הוא מסוגל לזרוק ללא כל קושי מכלית, למרות צמיגות האוקיינוס.
הוא אינו מסוגל למות כתוצאה מהישארות על קרקע יבשה, כמו אטלנטים רבים אחרים, אם כי כוחו נחלש במידה מועטה ככל שהוא משתהה מחוץ למים.
יש לו גם סיבולת גבוהה יותר מכל בן אדם רגיל, וחסינות מפני פציעות הודות ל-DNA ההיברידי שלו.
רמת הכוח שלו יכולה לעמוד בקרבות נגד ישויות עוצמתיות כמו הענק הירוק.
כמה מהסיפורים הזכירו כי לנאמור יש זימים לצורך נשימה מתחת לפני הים, ואמנים כסלבדור לרוקה איירו חרכי זימים משני צידי צווארו.
בחוברות Sub-Mariner #18-22 (1969-1970), ישויות חוצניות סגרו באופן כירורגי את הזימים לתקופת מה, מה שאיפשר לו לנשום אוויר אך לא מתחת למים.
מקורות נוספים ציינו כי ריאותיו מכילות חמצן המפרק את הממברנות והמאפשר לו לחיות מתחת לפני הים.
כתוצאה מטיבעו ההיברידי, נוצרה התאוריה לפיה נאמור חסין מפני חוסר איזון בחמצן בדמו, הגורם בדרך כלל להפרעה דו-קוטבית ולשינויים קיצוניים במצב הרוח.
הוא יכול לווסת חוסר איזון שכזה על ידי טבילה במי הים.
לנאמור סוג של כריזמה אותה נשים מוצאות כמושכת ביותר.
רבות מהנשים עימן היה בקשר הבהירו את משיכתן לחזותו החייזרית והשרירית.
הוא מגיב לכך בהכרת תודה מהולה בריחוק מסוים הנובע מאטיקט מונרכי.
נאמור הוא מנהיג מלידה שאומן בידי משפחת המלוכה האטלנטית כיאה ליורש כס המלכות והוא הוביל חילות לקרב בהצלחה יתרה.
התנהגותו הבינאישית היא מרוחקת וגובלת בחוסר ידידותיות, אך היא נובעת מאצילותו הרבה.
ניתנה לנאמור חזקה על יהלום הזמן, שמעניק לו את האפשרות לשלוט בעבר, בהווה ובעתיד.
כמו כן, יש באפשרותו לערוך מסע בזמן, לבגר ולהצעיר אנשים, וכן להשתמש בו כנשק כדי ללכוד אויבים בלולאות זמן בלתי נגמרות.
נאמור חונך בנימוסי חצר המלכות האטלנטית, והוא דובר אנגלית, אטלנטית ולמורית.
הוא איש עסקים ממולח ביותר.
נאמור זוהה שוב ושוב כ"מוטאנט הראשון של מארוול", עובדה נכונה לפי סדר הופעתו הכרונולוגית בפרסומי החברה.
אולם, הוא אינו המוטאנט הוותיק ביותר בקו הזמן של יקום מארוול הבדיוני.
מספר מוטאנטים קדמו לו, כמו אפוקליפס (שנולד בשנת 30 לפני ספירת הנוצרים), סלנה (הייתה פעילה מאז 10,000 לפני הספירה), אקסודוס (מאז המאה ה-12), מיסטיק ודסטיני (תאריך לידתן אינו ידוע, אך נודע ששתיהן פעילות משחרית המאה ה-20), המוטאנט הדמוני עזאזל, וקבוצת המוטאנטים אקסטרנלז.
בחוברת מספר 6 של חוברות האקס-מן (יולי 1964), מנהיג האקס-מן פרופסור X ונבל-העל מגנטו חושדים בנאמור על כי הוא מוטאנט.
כותבים של שנות ה-60 וה-70 תיארו את דמותו כהיבריד אנושי-אטלנטי ולא כמוטאנט, כדי להבדילו מקבוצת האקס-מן המוטאנטית.
כאשר הסדרה הוחייתה בשנות ה-90, שם הכותר נשא את התיאור "המוטאנט הראשון והעוצמתי של מארוול".
נאמור למעשה בנוי מפיזיולוגיה היברידית של בני אנוש ואטלנטים, אם כי מאפייניו האישיים אינם שייכים לאף גזע.
מאפיינים אלה כוללים את היכולת לעוף, כוחו העצום, ויכולות ששומשו לעיתים רחוקות כהפקת חשמל, חוש רדאר ותקשור טלפתי עם חיי הים.
בגיליון הראשון של המיני סדרה העוסקת בקבוצת האילומינטי, וזאת לאחר שעבר ניסויים בידי חוצנים, נקבע כי נאמור אינו רק היבריד אנושי-אטלנטי כי אם גם מוטאנט.
הנסיך נאיף בן עבד אל-עזיז אָאל סעוד היה יורש העצר לכס המלכות של ערב הסעודית, סגן ראש הממשלה ושר הפנים של הממלכה.
נאיף הוא בן לעבד אל-עזיז אבן סעוד, שמונה ליורש עצר לאחר מות אחיו סולטאן באוקטובר 2011.
נאיף נולד בטאיף שבערב הסעודית.
הוא התחנך על ידי עולמא ב"בית הספר לנסיכים".
בנוסף, רכש השכלה כללית בתחומי מדע המדינה, דיפלומטיה, ונושאי ביטחון.
בשנת 1953, בעודו בן 20, מונה למושל ריאד.
בין השנים 1954–1970 הוא שירת כסגן שר הפנים.
בשנת 1970 מינה אותו מלך ערב הסעודית פייסל לשר המדינה לענייני פנים.
במרץ 1975, לאחר ההתנקשות בחיי המלך פייסל, הפך שר הפנים פהד ליורש העצר.
אחיו נאיף מונה לשר הפנים במקומו.
בדצמבר 1994 הוא הורה על גל מעצרים של מאות חשודים במעשי טרור, זאת בתמיכת הנסיך תורכי, ראש שירותי המודיעין הסעודי באותה עת.
באפריל 2001 נסע נאיף במפתיע כשליח סעודי מיוחד לאיראן, ולא שר החוץ הנסיך פייסל.
בנובמבר 2001 הוא הורה להנפיק לכל הנשים בערב הסעודית תעודות זהות.
עד אותה עת נשים לא נשאו תעודה משלהן, אלא היו רשומות בתעודות הזהות של בעליהן או אביהן.
בשנת 2003, בתוקף היותו ממונה על העובדים הזרים בסעודיה, הוא ציווה כי עד לשנת 2013 יפחת חלקם באוכלוסייה מ-20%.
בין השנים 2003–2006 הוא הוביל את מאבקה של סעודיה בארגון אל-קאעידה, לאחר שהארגון יזם התקפות בתחומי המדינה על מעונות עובדים זרים, מתקני נפט ומפעלי תעשייה.
מאבק זה הביא לחשיפה מוגברת של תפקידו בציבור ולשיפור מעמדו הפוליטי.
במרץ 2011, בעת המחאות בערב הסעודית, הוא סירב לפגוש קרובי משפחה שדרשו לדעת מה גורל יקיריהם הכלואים.
במהלך שנותיו כשר הפנים נאיף דאג כי פקידי משרד הפנים יוצבו בכל שגרירויות סעודיה ברחבי תבל.
בזכות אחיו פהד, התחזק מעמדו של משרד הפנים בראשותו של נאיף, והפך לאחד ממשרדי הממשלה החשובים ביותר.
לאורך השנים שימש כמגשר בחילוקי דעות שהתגלעו בין פהד לסולטאן.
ככל שהלך והידרדר מצבו הבריאותי של פהד, כך גם ירד כוחו של נאיף.
בשנותיו האחרונות במשרד הפנים העביר את רוב האחריות לתפקוד השגרתי של המשרד לידי סגנו הנסיך אחמד, ולידי אחיינו הנסיך מוחמד.
במרץ 2009 התמנה נאיף לסגן ראש הממשלה השני.
מינויו הביא להתנגדות בחצר המלוכה, והנסיך טלאל דרש מהמלך להבהיר כי המינוי אין פירושו שהנסיך נאיף יתמנה כיורש העצר.
מינויו של נאיף כסגן ראש הממשלה הגדיל את השפעתו בממלכה, והוא החל ליטול חלק פעיל יותר במדיניות החוץ של המדינה.
מאז מינויו ישב בראש ישיבות ממשלה רבות, כאשר מצבם הבריאותי של הנסיך סולטאן והמלך עבדאללה לא איפשר את נוכחותם.
ב-27 באוקטובר 2011, חמישה ימים לאחר מות יורש העצר סולטאן, מונה נאיף בידי אחיו למחצה, המלך עבדאללה, ליורש העצר.
הנסיך נאיף היה אחד הכוחות השמרניים ביותר במשפחת המלוכה.
סיסמתו הייתה "לא לשינויים, כן לפיתוח".
הוא האמין כי לא דרוש כל שינוי בערב הסעודית: "שינוי משמעותו שינוי דבר אשר כבר קיים.
בנובמבר 2002 אמר נאיף: "אין זה אפשרי שנערים בני 19 הם שביצעו את הפעולה ב-11 בספטמבר, או שבן לאדן או אל-קאעידה עשו זאת לבדם...
אני חושב [שהציונים] הם שמאחורי האירועים."
ברוח דומה הוא הצהיר במרץ 2009 כי הוא אינו רואה כל צורך בבחירות או בשיתוף נשים בשלטון.
במרץ 2012 הוא צוטט בעיתון אל-חיאת כמי שאמר כי נשים יכולות לייצג את ערב הסעודית באולימפיאדת לונדון כל עוד לא יתנהגו בדרך הנוגדת את חוקי האסלאם.
הסכמתו הותנתה בכך שנשים המתחרות בענפי ספורט יעמדו בכללי הצניעות הדתיים.
הייתה זו עמדה פרוגרסיבית ומפתיעה מפיו של הנסיך נאיף, אולם ימים ספורים לאחר שנאמרה הודיע ראש הוועד האולימפי הסעודי, נוואף בן פייסל בן פהד, כי נשים סעודיות לא תשתתפנה באולימפיאדה כספורטאיות.
נאמאקה הוא הירח הפנימי, והקטן יותר של כוכב הלכת הננסי האומיה.
נאמאקה התגלה ב 30 ביוני 2005 על ידי מייקל בראון והצוות האופטי של מצפה הכוכבים קק, ונקרא על שמה של הבת של האומיה במיתולוגיה ההוואי.
רדיוס מסלולו של נאמאקה סביב האומיה הוא 25,657 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב האומיה הוא 18.278 יממות.
בהירותו של נאמאקה היא רק 1.5% מבהירותו של האומיה ומסתו היא 0.05% ממסתו של האומיה.
לפי תצפיות פוטומטריות עולה שפני השטח שלו עשויים ברובם מקרח.
}}נאירו אלכסנדר קינטנה רוחס (בספרדית: Nairo Alexander Quintana Rojas'''; נולד ב-4 בפברואר 1990) הוא רוכב אופניים קולומביאני מקצועי הרוכב בקבוצת מוביסטאר.
קינטנה הוא רוכב אופני כביש שידוע ביכולת הטיפוס הגבוהה שלו וביכולת לצאת להתקפות מרובות בקטעים ההרריים של מרוצי קטעים.
קינטנה הוא מנצח הג'ירו של איטליה ב-2014 ומנצח הוואלטה אספניה ב-2016. בשנים 2013 ו-2015 הוא סיים שני בטור דה פראנס וזכה בחולצה הלבנה (הפרס למנצח בדירוג הכללי בקטגוריית הרוכבים הצעירים).
קינטנה נולד בעיר קומביטה, שבמחוז בויאקה שבקולומביה.
קינטנה גדל במשפחה עניה, אך הוריו הצליחו לממן לו אופניים מיד שנייה כדי שהוא יוכל לרכב 16 קילומטרים בכל יום לבית הספר.
קינטנה החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצה הקולומביאנית (Boyacá es para Vivirla).
בשנת 2010, ניצח קינטנה בטור דה ל'אווניר - מרוץ הקטעים שנחשב כחשוב ביותר לרוכבים צעירים בקבוצות מדרג נמוך, כשרכב עבור קבוצת "קפה קולומביה".
בכך העלה את הציפיות ממנו להיות אחד הרוכבים הקולומביאנים המבטיחים בעתיד.
בשנת 2012, עבר קינטנה לאירופה על מנת להצטרף לקבוצת מוביסטאר הספרדית.
באותה שנה ניצח במרוץ הקטעים הספרדי, הטור של מורסיה.
לאחר מכן, הוא ניצח קטע בקריטריום דו דופינה לאחר הופעה מרשימה בה התקיף קבוצת רוכבים, כולל המוביל בראדלי ויגינס, כשהוא בורח לדבוקת המרוץ בדרך לניצחון בקטע.
מאוחר יותר באותה שנה, ניצח גם בדירוג הכללי במרוץ הקטעים הצרפתי, רוט דו סוד.
קינטנה השתתף לראשונה בגרנד טור בוואלטה אספניה באותה שנה כאחד מהפועלים המרכזיים של מוביל הקבוצה, אלחנדרו ולוורדה.
ולוורדה סיים שני באותה שנה בעוד קינטנה סיים במקום ה-36 בדירוג הכללי.
באוקטובר 2012 ניצח קינטנה במרוץ האופניים החד-יומי האיטלקי, הג'ירו דל'אמיליה.
בעונת 2013, ניצח קינטנה בקטע השלישי של וולטה אה קטלוניה.
חודש לאחר מכן, ניצח קינטנה בקטע יוקרתי בוואלטה אל פאייס ואסקו, כשהקדים קבוצה של שישה רוכבים, בהם גם אלברטו קונטדור וריצ'י פורט.
קינטנה השיג את ההובלה במירוץ לאחר שסיים שני, אחרי טוני מרטין, בקטע האחרון של המרוץ שהיה מרוץ נגד השעון.
הישגו של קינטנה איפשר לו לעקוף בדירוג הכללי את מוביל המרוץ עד אותה עת, בן ארצו סרחיו הנאו, ולנצח במרוץ.
בטור דה פראנס של שנת 2013, ביצע קינטנה התקפה בקטע השמיני של הטור וסיים את הטיפוס של הפורט דה פיילארה, שהיה מעבר ההרים הגבוה ביותר באותה שנה, ראשון.
בהמשך אותו יום, הוא נעקף בטיפוס האחרון של הקטע על ידי מנצח הקטע והמרוץ, כריסטופר פרום.
בסיום הקטע קיבל קינטנה את החולצה הלבנה - חולצה הרוכב הצעיר המוביל בדירוג הכללי ופרס יומי על היותו הרוכב האגרסיבי ביותר.
בקטע 15, בטיפוס למון ונטו, תקף קינטנה כבר בשלב מוקדם של הטיפוס ורק מוביל המירוץ, כריסטופר פרום, יכל לו.
בסופו של דבר, תקף פרום את קינטנה בקילומטרים האחרונים של הקטע וסיים ראשון.
לאחר קטע הזה, דורג קינטנה שישי בדירוג הכללי.
קטע 18 של המירוץ כלל לראשונה טיפוס של האלפ דו'אז פעמיים.
קינטנה סיים את הקטע רביעי, בכך הוא טיפס למקום השלישי בדירוג הכללי.
בקטע 20, שהיה קטע הררי בהרי האלפים, התקיף קינטנה את כריסטופר פרום וז'ואקים רודריגז בקילומטר האחרון של הקטע, ניצח בקטע ועלה למקום השני בדירוג הכללי של המירוץ (אחרי המנצח, כריסטופר פרום).
קינטנה אף זכה בחולצת מלך ההרים ובחולצת הרוכב הצעיר הטוב ביותר.
הישג זה של קינטנה מהווה את התוצאה הטובה ביותר של רוכב לטינו-אמריקני בטור דה פראנס והרוכב הראשון מאז יאן אולריך ב-1996 שזוכה במקום על הפודיום בהשתתפות הבכורה שלו בטור דה פראנס.
לאחר הטור, ניצח קינטנה במרוץ הקטעים הספרדי, וואלטה בורגוס, לאחר שניצח בקטע החמישי במרוץ, כשגבר על וינצ'נזו ניבאלי בטיפוס המסיים בקטע.
לאחר שבחן את תווי המרוצים המתוכנן, החליט קינטנה להתמקד בג'ירו ד'איטליה של שנת 2014, בעל התווי ההררי ולוותר על הטור דה פראנס בעל התווי השטוח יותר.
עונת 2014 החלה עם ניצחון בטור דה סאן לואיס לאחר שניצח בקטע ההררי שהיה הקטע הרביעי במירוץ.
במירוץ טירנו - אדריאטיקו סיים קינטנה שני אחרי אלברטו קונטדור, וחמישי בוולטה של קטלוניה לאחר שהוא חלה בין המרוצים.
את הג'ירו של 2014 לא החל קינטנה בצורה מיטבית, כתוצאה ממחלה שלקה בה מוקדם יותר באותה עונה.
קבוצת מוביסטאר החלה את המרוץ במקום השמיני במרוץ הקבוצתי נגד השעון שנערך בבלפסט (צפון אירלנד), 55 שניות לאחר המובילים מקבוצת אוריקה גרינאדג'.
בקטע השישי הפסיד קינטנה זמן נוסף כתוצאה ממעורבות בנפילה המונית בדבוקה.
לאחר הקטע ה-12 פיגר קינטנה ב-3:29 דקות לאחר מוביל המירוץ, בן ארצו, ריגוברטו אוראן, ודורג במקום השישי בדירוג הכללי.
בקטע ה-16 זכה קינטנה בחולצת המוביל במרוץ - החולצה הוורודה.
היה זה לאחר נסיבות שנויות במחלוקת; חלק מהמועמדים לניצחון סברו שהירידה ממעבר ההרים סטלביו מבוטלת כתוצאה ממזג האוויר הקשה.
הצרפתי פייר רולא תקף בירידה וקינטנה וריידר הייסדל הצטרפו אליו.
השלושה רכבו יחד במורד דרך הערפל, כשבסיום ניצח קינטנה בקטע והקדים את אורן ב-4:11 דקות, ועבר להוביל בדירוג הכללי במרוץ בפער של 1:41 דקות מאורן.
בקטע ה-19 של המרוץ, ניצח קינטנה בקטע נגד השעון שהיה טיפוס למונטה גרפה.
כתוצאה מניצחון זה הגדיל קינטנה את הפער מריגוברטו אורן ל-3:07 דקות.
קינטנה הצליח לשמור על המקום הראשון עד סוף המרוץ כשהוא זוכה גם בחולצת הרוכב הצעיר הטוב ביותר.
לאחר הג'ירו, נטל קינטנה הפסקה של מספר חודשים מרכיבה תחרותית.
הוא חזר לאירופה באוגוסט כדי לנסות ולנצח בוואלטה אספניה.
קינטנה הוביל במירוץ עד הקטע העשירי במרוץ שהיה קטע אישי נגד השעון.
בקטע זה נפל קינטנה באחד העיקולים, דבר שגרם לו להפסד זמן רב ואיבוד החולצה האדומה.
בקטע העוקב נפל קינטנה בשנית, שבר את עצם הבריח ופרש מהמרוץ.
קינטנה החל את עונת 2015 עם השתתפות בטור דה סאן לואיס וסיים שלישי את המירוץ.
קינטנה תכנן להשתתף בוואלטה של אנדלוסיה, אולם הוא נאלץ לוותר על ההשתתפות לאחר שהיה מעורב בנפילה ונפצע באליפות קולומביה לאופני כביש.
בהמשך העונה הוא התאושש וניצח במרץ את מרוץ טירנו - אדריאטיקו.
לטור דה פראנס הגיע קינטנה כמוביל המוצהר של קבוצתו.
בקטע השני במרוץ, קטע מישורי בהולנד, נקלע קינטנה יחד עם רוכבים נוספים לפיגור בעקבות אשלונים שנוצרו בגלל רוח צד חזקה וסיים כדקה לאחר יריביו בדירוג הכללי.
הוא הצליח להחזיר חלק מפיגור זה בקטע ה-9 שהיה קטע קבוצתי נגד השעון ועלה למקום ה-9 בדירוג הכללי.
בקטע ה-10 שהיה הקטע הראשון שהסתיים בטיפוס בפירנאים הפגין כריסטופר פרום עליונות מוחצת על יריביו.
קינטנה סיים בקטע זה במקום השלישי בפיגור של 1:04 דקות מפרום ועלה למקום השלישי בדירוג הכללי.
בקטע ה-13 הגבעי הצליח קינטנה לסיים לפני האמריקאי טי ג'יי ואן גרדרן שהיה מדורג שני בדירוג הכללי ותפס את מקומו, כשהוא מפגר בדירוג הכללי אחרי פרום ב-3:10 דקות.
בקטע 19 ההררי (בו ניצח וינצ'נצו ניבאלי) הצליח קינטנה להקדים את פרום ב-30 שניות וצמצם במעט את הפער.
בקטע ה-20 והלפני אחרון במרוץ, שהסתיים בטיפוס לאלפ ד'ואז, חש קינטנה שפרום הולך ונחלש ותקף ממרחק רב יחסית.
הוא הצליח לפתוח פער ניכר מפרום וסיים 1:20 דקות לפניו, אלא שפער זה לא היה מספיק וקינטנה סיים למחרת בפריז במקום השני בדירוג הכללי, בפיגור של 1:12 דקות מהמנצח, כריסטופר פרום.
הוא זכה פעם שנייה בחולצה הלבנה כמנצח בקטגוריית הרוכב הצעיר וזכה, יחד עם קבוצתו מוביסטאר, בקטגוריית הקבוצה הטובה במרוץ.
במרוצי ההכנה לקראת הטור דה פראנס ב-2016 הפגין קינטנה כושר טוב: הוא ניצח בטורים של קטלוניה ורומאנדי, כשבאחרון גבר על כריסטופר פרום, מנצח הטור דה פראנס ב-2015. קבוצתו הצהירה לפני המרוץ כי הוא מוביל הקבוצה וכי הרוכב הוותיק, אלחנדרו ולוורדה יסייע לו כדומסטיק.
בנוסף, תוואי המרוץ נחשב כמועדף עבור קינטנה בהינתן שנכללו בו מספר קטעים הרריים שנחשבו קשים, ורק שני קטעים של מרוץ אישי נגד השעון, כשאחד מהם בעלייה, דבר שהיה אמור להפחית את יתרון פרום על קינטנה בדיסציפלינת נגד השעון.
עד הקטע השמיני הצליח קינטנה לשמור על מקום גבוה בדירוג הכללי, ללא שהפסיד זמן לשאר המועמדים בקטעים המישוריים שנחשבו תמיד כבעייתיים מבחינתו.
בקטע השמיני, שנערך בהרי הפירנאים, תקף פרום באופן מפתיע במורד כ-15 ק"מ לסיום.
למרות ניסיונם של קינטנה ואחרים לרדוף אחריו, הצליח פרום לפתוח פער, ניצח את הקטע ועבר ללבוש את החולצה הצהובה עם יתרון של 23 שניות על קינטנה.
בקטע ה-12, שהסתיים במון ונטו, הצליח פרום להגדיל את הפער מקינטנה, שעמד כבר על 54 שניות, ולאחר קטע 13 של המרוץ האישי נגד השעון, עמד יתרונו של פרום כבר על 2:59 דקות.
גם בקטעי ההרים באלפים לא הצליח קינטנה לסכן את יתרונו של פרום וסיים את המרוץ בפריז במקום השלישי בדירוג הכללי, בפיגור של 4:21 אחרי כריסטופר פרום המנצח, כשבמקום השני דורג רומן בארדה הצרפתי.
הוא בחר שלא להשתתף באולימפיאדת ריו 2016 והתמודד בוואלטה אספנייה מול כריסטופר פרום ומול רוכבים אחרים שמצטיינים בטיפוס, דוגמת אלברטו קונטדור ואסטבן צ'אבס.
כמו בטור דה פראנס, קינטנה נעזר במרוץ זה בבן קבוצתו, אלחנדרו ולוורדה.
לאחר הקטע השמיני עלה קינטנה זמנית למקום הראשון בדירוג הכללי, אך איבד את החולצה האדומה כבר בשלב הבא.
הוא ניצח בקטע העשירי ההררי וחזר להוביל את המרוץ, כשהוא מקדים את פרום ב-54 שניות.
בקטע ה-15 ההררי, סיים קינטנה במקום השני אך הקדים את רוב יריביו והגדיל את יתרונו מכריסטופר פרום ל-3:37 דקות.
פער זה אפשר לו להישאר בראש המרוץ גם לאחר הקטע ה-19 שהיה מרוץ אישי נגד השעון ובו ניצח פרום וצמצם את הפער בינו לבין קינטנה ביותר מ-2 דקות.
קינטנה שמר על הבכורה עד הסיום במדריד והקדים בסיום המרוץ את כריסטופר פרום (פער של 1:23 דקות) ואת אסטבן צ'אבס (פער של 4:08 דקות).
כבר בפברואר ניצח קינטנה במרוץ הקטעים הספרדי וולטה אה ולנסיה.
במרץ ניצח במרוץ הקטעים טירנו - אדריאטיקו, לאחר שניצח בקטע הרביעי במרוץ שהסתיים במונטה טרמינילו.
קינטנה זינק לג'ירו ד'איטליה כאחד המועמדים המובילים לניצחון.
הוא החזיק בחולצת המוביל הוורודה במשך מספר קטעים באמצע המרוץ ואף החזיק בה בשני הקטעים הלפני אחרונים במרוץ.
אולם, בקטע האחרון, שהיה מרוץ אישי נגד השעון, ממונזה למילאנו, נכנע לרוכב ההולנדי טום דימולן, שעלה למקום הראשון בדירוג הכללי וקינטנה סיים במקום השני בדירוג הכללי.
לאחר כחודש, זינק קינטנה גם לטור דה פראנס, אך לא הצטיין במרוץ ובסיומו דורג במקום ה-12 בדירוג הכללי בפיגור של כ-15 דקות אחרי המנצח, כריסטופר פרום.
לקראת עונת 2018 בחר להתמקד בטור דה פראנס וויתר על ההשתתפות בג'ירו ד'איטליה.
קבוצתו מוביסטאר בחרה באסטרטגיה של שלושה רוכבים מובילים, קינטנה, אלחנדרו ולוורדה ומיקל לנדה, לפיה, על רוכבי הקבוצה לסייע לשלושת המובילים ובעיקר לרוכב שנמצא במיקום הגבוה ביותר בדירוג הכללי.
אסטרטגיה זו נחלה כישלון כשאף אחד ממובילי הקבוצה הנזכרים לא הצליח לזכות באחד משלושת המקומות הראשונים בטור דה פראנס וגם לא בוואלטה אספניה.
קינטנה סיים עשירי בטור דה פראנס ושמיני בוואלטה אספניה.
גם ב-2019 המטרה של קינטנה הייתה הטור דה פראנס.
לשם כך השתתף בקריטריום דו דופינה כמרוץ הכנה אך סיים רק במקום התשיעי הגדול.
גם בטור דה פראנס, כמו בשלוש השנים הקודמות, לא הצליח להיות ממאבקי הדירוג הכללי ויצא מעשית מתמונת הניצחון הכללי כבר בשלב מוקדם.
לכן בשבוע השלישי שינה אסטרטגיה וכיוון לניצחון בקטעים, ואף הצליח לנצח את הקטע ה-18 במרוץ, שכלל את מעבר איזואר וקול דו גאליבייה, לאחר שהתקיף בגליבייה את רומן בארדה ואלכסיי לוצנקו שהיו איתו מקדימה והמשיך סולו גם בירידה ובמישור עד לניצחון בקטע.
את הטור כולו סיים במקום השמיני, 5:30 דקות מבן ארצו איגן ברנל.
גם בטור הזה האסטרטגיה של מוביסטאר הייתה של שלושה מובילים, עם ולוורדה ולנדה מלבד קינטנה.
לנדה סיים את המרוץ במקום השישי וולוורדה סיים שמיני.
בוואלטה אספנייה התבלט קינטנה יותר והגיע למרוץ כמוביל ביחד עם ולוורדה.
בקטע ה-2 היה בדבוקה קדמית ביחד עם פאביו ארו, ניקולס רוש, ריגוברטו אוראן פרימוז' רוגליץ' ומיקל נייבה.
הוא התקיף אותם שלושה קילומטרים קילומטרים לסיום וניצח את הקטע.
קינטנה עבר להוביל את המרוץ לאחר השלב ה-9, אך איבד אותה לאחר קטע 10, שהיה נגד השעון לרוגליץ'.
הוא איבד את המקום בפודיום בקטע ה-20, לטאדיי פוגאצ'אר, וסיים במקום הרביעי הכללי, כשולוורדה שני.
לאחר 9 שנים בקבוצת מוביסטאר, הצטרף קינטנה לקבוצת ארקאה–סאמסיק הצרפתית.
בשל כך, בחר קינטנה לוותר על השתתפות בטור של קולומביה ולהתחרות בצרפת במטרה להכיר את הקבוצה וללמוד יותר לעומק את המדינה לקראת הטור דה פראנס.
הוא השתתף בטור דה לה פרובנס וניצח בקטע השלישי, שכלל חלק מהעלייה המפורסמת במון ונטו.
המרוץ כלל ארבעה קטעים, וקינטנה שמר על ההובלה שלו גם בקטע הרביעי והאחרון וניצח בדירוג הכללי במרוץ.
לאחר מכן קינטנה ניצח גם ב"טור דו ואר", מרוץ קטעים (3) בצרפת.
כשהוא מנצח את בקטע ה-2 לאחר התקפה שלו בעלייה שהייתה בסיום הקטע.
מקום ראשון בטור של אבניר
סיים ראשון את קטעים 6–7
מלך ההריך של הוולטה אה קטלוניה
מקום ראשון בוולטה אה מורסיה
מקום ראשון במרוץ " דרך הדרום"
סיים ראשון את הקטע השלישי
סיים ראשון בג'ירו דה אמיליה
סיים ראשון בקטע השישי של הקריטריום דה דופין
סיים ראשון בקטע הראשון של הוולטה אספניה (מרוץ קבוצתי נגד השעון)
מקום ראשון בטור של ארץ הבסקים
סיים ראשון את הקטע הרביעי
מקום ראשון בוולטה אה בורגוס
סיים ראשון את הקטע החמישי
מקום שני בטור דה פרנס
סיים ראשון את הקטע ה-20
מקום רביעי בוולטה אה קטלוניה
מקום שביעי בוולטה של אנדלוסיה
מקום ראשון בטור של סאן לואי
סיים ראשות את הקטעים 16 ו-19
סיים ראשון את הקטע הראשון
הוביל את המירוץ עד הקטע התשיעי
נאם וו-יון (בקוריאנית: 남우현; ) הוא זמר-יוצר ושחקן דרום קוריאני.
מוכר שם הבמה שלו וו-יון.
משמש כזמר ראשי בלהקת הבנים הדרום-קוריאנית אינפיניט, הנמצאת בניהול חברת התקליטים וולים אנטרטיינמנט.
נאם וו-יון נולד בסיאול ולמד במוסד דונג-הא לאומנות ומדיה, כשהוא מתמחה במוזיקה מעשית.
לוו-יון אח גדול בשם נאם בו-יון.
בבעלותו חנות ידועה של ברביקיו הממוקמת בסויו, סיאול.
בראיון עבור 10asia, וו-יון אמר כי בילדותו הוא שאף להיות שחקן כדורגל.
אך, בסופו של דבר הוא מימש את חלומו השני להפוך לזמר כאשר הוא היה בתיכון.
הוא נבחן באודישן עבור חברת התקליטים וולים אנטרטיינמנט כדי לקדם את הקריירה שלו בתחום המוזיקה כזמר סולו.
הוא עבר את האודישן כאשר הוא מבצע גרסת כיסוי עבור השיר של סטיבי וונדר, Lately.
באותו זמן הוא התקבל לוולים ועוד שתי חברות תקליטים נוספות, שאחת מהן היא YG אנטרטיינמנט.