tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת המאה ה-4, בימי דיוקלטיאנוס, נחפרה תעלה זוויתית, באורך כ-800 מ', שהוליכה מן הים אל המעגן הפנימי ממערבו, לרגלי מדרון ההר.
בכניסה מן הים אל התעלה הרומית החדשה נבנה מעגן חיצוני מוגן במגדלי שמירה.
על אף המאמצים, נמלה של סלאוקיה פייריה, שהיה סיבת קיומה של העיר, נסתם כמעט לחלוטין כבר במאה ה-5. על פי תיאורים מן המאה ה-19 השתרעה ביצה באתר המעגן הפנימי, ומאז הוא ניכר בשטח כשקע טופוגרפי רדוד מכוסה בשדות מעובדים ובמטעים.
סלאח ג'אהין היה משורר ומחזאי מצרי.
סלאח ג'אהין נולד בקהיר למשפחה במעמד הביניים.
לאחר סיום לימודי משפטים באוניברסיטת קהיר הוא התחיל לעבוד בעיתון וצייר קומיקס.
תוך זמן קצר הוא עבר לאל-אהראם.
הוא מילא תפקיד חשוב בפיתוח שירה מצרית במשלב דיבורי.
לפני כן שירה במשלב זה נחשבה לפולקלור המיועד למעמד הלא-משכיל בלבד.
סלאח ג'אהין כתב מספר מחזות לתיאטרון בובות.
המחזה "אללילה אלכבירה" זכה לפופולריות רבה ומוצג עד היום.
הוא היה ידוע כלאומן ותומך בגמאל עבד אל נאצר.
הוא נחשב למשורר החצי-רשמי של מהפכת הקצינים החופשיים.
באותה עת גם כתב מילים להמנון מצרים.
בשנת 1965 הוענק לו עיטור מצרי של מדע ואמנויות מדרגה ראשונה.
לאחר מלחמת ששת הימים ופטירת גמאל עבד אל נאצר בשנת 1970 הוא הרגיש מבודד.
בשנת 1971 השלים שירה אפית על ההיסטוריה של מצרים מהתקופה העתיקה ועד ימינו.
מחוז המשנה סלאוויטא (באוקראינית: Славутський район באנגלית: Slavuta Raion) היה מחוז משנה במחוז חמלניצקי באוקראינה.
עיר הבירה של המחוז היא סלאוויטא.
אוכלוסיית המחוז מנתה 31,301 תושבים (נכון לינואר 2011).
מחוז המשנה הוקם בשנת 1923. במחוז היו שתי ערים - סלאוויטא ונטישין, וכן 79 כפרים.
המחוז בוטל ביולי 2020, בעקבות רפורמת מחוזות משנה באוקראינה.
שטחי מחוז משנה סלאוויטא לשעבר נכללו בתוך מחוז משנה שפטיבקה.
מחוז המשנה סלאוויטא הוא חלק מווהלין, אחד מתוך עשרים מחוזות משנה של מחוז חמלניצקי.
הוא מדורג שביעי מבין מחוזות המשנה של מחוז חמלניצקי מבחינת שטחו, והוא מחזיק כ-5.6% מכלל שטח המחוז.
מחוז המשנה סלאוויטא נמצא בקצה הצפוני ביותר של מחוז חמלניצקי.
הוא ממוקם דרומית מזרחית למחוז ריבנה, דרומית מערבית למחוז ז'יטומיר, וצפונית מערבית למחוז המשנה שפטיבסקי וצפונית מזרחית למחוז המשנה איזיאסלבסקי במחוז חמלניצקי עצמו.
הנהרות הורין, קורצ'יק וצביטוחה זורמים במחוז.
קו רכבת חולף דרך המחוז (שפטיבקה–זדולבונוב).
בין 1923–1932 המחוז היה חלק ממחוז שפטיבסקי, משנת 1932 עד 1937 הוא היה חלק ממחוז ויניציה, ובשנים 1937–1954 היה חלק מקמניץ פודולסק.
מאז 1954 הוא חלק ממחוז חמלניצקי.
וב־23 בספטמבר 1959 הוא הפך למחוז משנה בפני עצמו.
ביולי 2020 בוטל מחוז משנה סלוויטא.
לפני מלחמת העולם השנייה הייתה באזור התיישבות יהודית נרחבת, כך נספרו לדוגמה בסלאוויטא 5,102 יהודים בשנת 1939, ניתן למנות גם את האנופיל מקום מגוריו של רבי זושא מאניפולי בה נמנו בשנת 1931 1280 יהודים שהיו כשלשה רבעים מכלל האוכלוסייה, את הכפר קילקייב בה נמנו בשנת 1923 653 יהודים.
את קרסנוטב בה נספרו בשנת 1897 1,222 יהודים שהיו 55.7% מכלל התושבים.
ואת ברזדיב בה היו 778 יהודים בשנת 1939 שהיו 26% מכלל תושבי העיירה.
סֵלָאוֹקוּס הֲשִׂישִׂי אַפִּיפַנֵס (יוונית עתיקה: Σέλευκος Ἐπιφανής Νικάτωρ) היה מלך הממלכה הסלאוקית בסוריה בין השנים 96 ו-94 לפנה"ס.
היה בנו של אנטיוכוס השמיני ונכדו של תלמי החמישי (מצד אמו).
לפי כתביו של אפיאנוס, סלאוקוס היה שליט אכזר אשר הטיל מס יתר לתמיכה במלחמותיו, דבר אשר הביא למרידות בשנה השנייה לשלטונו אשר עלו לו בחייו.
בתקופת שלטון אביו של סלאוקוס, אנטיוכוס השמיני, מרד אחיו של האחרון, אנטיוכוס התשיעי (אאוסבס), אשר התחזק הודות למלחמת אזרחים אשר קדמה בין אחיו השליט והמלכה השותפה (אך לא אשתו) קלאופטרה תאה, מלכת הממלכה הסלאוקית נגד אלכסנדר זבינס; שני הצדדים הצליחו לשמור על אדמתם אך לא הצליחו להתגבר אחד על השני.
בקיץ 96 נפטר אנטיוכוס השמיני.
אשתו קלאופטרה סלנה הראשונה התחתנה עם גיסה במטרה לשים סוף לסכסוך.
עם זאת, בנה סלאוקוס השישי אפיפנס קיבל על עצמו את כס המלוכה של אביו והמשיך את ענף המשפחה שלו השולט בחלק הצפוני של הממלכה, אך ללא אנטיוכיה.
בתחילת שנת 95 לפנה"ס פגש סלאוקוס את דודו בקרב.
הוא ניצח את אנטיוכוס התשיעי וצבאו, אך הממלכה הסלאוקית לא התאחדה מחדש, שכן בנו של אנטיוכוס התשיעי, אנטיוכוס הקסוס אֵוּסֶבֵּס פִילוֹפָּטוֹר, הפך למנהיג הענף הדרומי והמשיך במאבק כאנטיוכוס העשירי.
עם הזמן, לאחר מיסוי יתר של כל השטחים בשליטתו, אזל הכסף, וכאשר הורה סלאוקוס להלחים מטבעות חדשים גרם לאינפלציה שהביאה לקריסת ערך המטבע המדיני ולמשבר כלכלי.
בשנת 94 לפנה"ס הטיל אנטיוכוס העשירי מצור על סלאוקוס השישי וכוחותיו במופסטיה אשר בקיליקיה.
הוא הבעיר באש את מבצרו של סלאוקוס והאחרון נהרג בשריפה.
צלאח א-דין מחמוד נמר הוא כדורגלן סודאני המשחק בעמדת הבלם באל-מריח'.
נמר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל אל-מריח' א-ת'אע'ר מהליגה השנייה במדינה.
בשנת הצטרף לח'רטום מליגת העל הסודאנית.
בשנת זכה עם הקבוצה בדאבל.
ב-19 בנובמבר 2014 נמר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סודאן בהפסד 0–1 לרפובליקה של קונגו.
ליגת העל הסודאנית: , ,
סלאוקוס החמישי פילומטור היה שליט הממלכה הסלאוקית ההלניסטית, בנם הבכור של דמטריוס השני ניקטור וקלאופטרה תאה.
הכינוי "פילומטור" פירושו "אוהב אם" ובעולם ההלניסטי בדרך כלל ציין שהאם פעלה כעוצרת-שותפה עבור הנסיך.
ממש לפני שאנטיוכוס השביעי סידטס מת במלחמה נגד הפרתים בסוף שנת 129 לפסה"נ, שחרר המלך הפרתי פראטס השני את אחיו דמטריוס השני, שנכנס לסוריה בסביבות ספטמבר 129 לפסה"נ במטרה שהשניים ילחמו זה בזה על השלטון בשיטת "הפרד ומשול".
מה שאילץ את בנו החורג (בנם של תיאה קלאופטרה ואנטיוכוס השביעי ואחיו למחצה של סלאוקוס החמישי) אנטיוכוס התשיעי, לברוח לקיזיקוס.
קלאופטרה תאה נישאה מחדש לדמטריוס ואיחדה אותו עם שני בניו, סלאוקוס החמישי ואנטיוכוס השמיני.
אנטיוכוס השביעי לקח בן, שנקרא גם הוא סלאוקוס, ואת אחותו של סלאוקוס החמישי, לאודיקה, למסע המלחמה שלו נגד פרתיה, וכאשר אנטיוכוס נהרג, סלאוקוס זה ולאודיקה נתפסו.
פראטס התחתן עם לאודיקה והראה לסלאוקוס זה (לא סלאוקוס החמישי) חסד גדול.
בזמן שדמטריוס השני נלחם במלחמת אזרחים נגד הטוען לכתר אלכסנדר השני זבינס, שלח פראטס את סלאוקוס זה בחזרה לסוריה עם גופת אביו, אנטיוכוס השביעי, כדי לתבוע את כס המלוכה הסלאוקי כמלך-בובה של הפרתים.
אולם סלאוקוס זה נכשל וחזר לפרתיה, שם מת מאוחר יותר.
במקום זאת, לאחר שדמיטריוס נרצח מחוץ לצור בשנת 125 לפסה"נ, טען סלאוקוס החמישי לכתר המלכות כבנו הבכור של דמטריוס השני אך נרצח עד מהרה על ידי אמו שלו.
לפי אפיאנוס, קלאופטרה תאה סייעה למותו של דמטריוס, ולפיכך פחדה שסלאוקוס החמישי עלול לנקום את רצח אביו מה שגרם לה לסלק את סלאוקוס לטובת אחיו הצעיר, אנטיוכוס השמיני.
סלאוקוס השביעי פילומטור (Φιλομήτωρ) או קיביוסאקטס (Κυβιοσάκτης), היה בן השושלת הסלאוקית ושליט הממלכה הסלאוקית שבסיסה בסוריה.
סלאוקוס השביעי לא היה ידוע עד לאחרונה.
ממטבעות שהונפקו על ידו ועל ידי אמו, הנסיכה התלמית קלאופטרה סלנה הראשונה, יש להניח שהוא היה בנה מהמלך אנטיוכוס העשירי אוסבס, ואחיו של המלך לעתיד אנטיוכוס השלושה עשר אסיאטקוס.
נראה שהוא "שלט" במהלך כיבוש סוריה על ידי המלך הארמני טיגראנס הגדול (83–69 לפסה"נ).
אולם במציאות, רק ערים בודדות היו נאמנות לסלאוקים בתקופה זו.
זמן מה לאחר שטיגרנס כבש את סוריה (83 לפסה"נ), נסעה אמו לרומא כדי שבניה יוכרו כמלכי מצרים, אך ללא הועיל.
הם שהו שם לפחות בין השנים 75–73 לפסה"נ, והוכרו כ"מלכי סוריה".
המלך הילד הוא כנראה אותו סלאוקוס שלימים הלך להתחתן עם הנסיכה התלמית ברניקי הרביעי (אחות של קלאופטרה השביעית מלכת מצרים) בתאריך לא ידוע כדי להיות עוצר-שותף למלוכה על מצרים, אך לכאורה נרצח על ידי הכלה הלא-מרוצה זמן קצר לאחר נישואיהם, עקב חוסר נימוסיו.
הוא נשא את שם הגנאי "קיביוסאקטס", המונח לעבודה הכרוכה בריח רע של חיתוך דגי טונה.
סלאח זכריא חסן הוא כדורגלן קטרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת א-דוחייל מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
זכריא גדל במחלקת הנוער של אל-וכרה מליגת העל הקטרית, ממנה הושאל במשך תקופה קצרה למחלקת הנוער של אויפן.
בין השנים 2019–2021 הושאל זכריא לאל-ע'ראפה מליגת העל הקטרית.
ב-3 בינואר 2021 חתם זכריא בא-דוחייל מליגת העל הקטרית.
זכריא היה חלק מסגל נבחרת קטר עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שלוש הופעות בטורניר.
סלאדג' מטאל , הידוע גם בשם סלאדג' דום (Sludge Doom), או בשם הקצר סלאדג' (Sludge), הוא סגנון פיוז'ן קיצוני המשלב דום מטאל, הארדקור פאנק ולעיתים גם נויז רוק.
מבחינה לירית, התכנים לרוב מזוהים עם פסימיות, כאשר לעיתים קרובות מילות השירים מתמקדות בסבל, התמכרות לסמים, מיזנתרופיה, סוגיות חברתיות וניהיליזם.
הז'אנר חולק מאפיינים מוזיקליים רבים עם סטונר מטאל.
עם זאת, מרבית להקות הסלאדג' מטאל נמנעות מהשימוש המופרז בפסיכדליה אשר מאפיין את הסטונר מטאל.
המלווינס (Melvins), שהאטו את קצב הפאנק רוק (Punk rock) כדי לפתח צליל איטי וכבד משלהם, נחשבים לרוב לחלוצי הז'אנר.
בשנת 1984, להקת הפאנק רוק וההארדקור פאנק Black Flag הוציאה את האלבום My War, שכלל שירים בעלי סאונד איטי ו"חורק" יותר, פחות כמו סקס פיסטולס (Sex Pistols) ויותר כמו בלאק סבאת' (Black Sabbath).
סלאח מוחמד אבראהים אל-ברדוויל היה חבר בכיר בלשכה המדינית של חמאס, אחראי משרד התכנון והפיתוח ברצועת עזה וחבר מטעם חמאס ב.
הוא היה דובר בולט של ארגון הטרור חמאס.
נולד בח'אן יונס ב-24 באוגוסט 1959, בוגר אוניברסיטת קהיר.
עבד ברצועת עזה כמורה בבתי ספר תיכוניים.
מאוחר יותר עבד כמרצה באוניברסיטה האסלאמית בעזה.
בשנת 1993 נעצר על ידי כוחות הביטחון הישראליים בחשד לחברות בארגון הטרור חמאס, אך שוחרר מחוסר ראיות.
בין השאר עסק בעריכת העיתון א-רסאלה.
אל-ברדוויל צוטט לעיתים קרובות בתקשורת כמקור לדעות ולהתבטאויות של חמאס.
ב-2005 אמר בריאיון לאל-ערביה כי מצע חמאס לקראת הבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית הוא מצע פרגמטי ליעדי ארבע השנים הקרובות, אך אינו סותר את העובדה כי הארגון שם דגש על חיסול מדינת ישראל ועל אי-הכרה בה.
במרץ 2018 אמר אל־ברדוויל לסוכנות הידיעות קודס כי חמאס מוכן להיכנס לדיאלוג עם ארצות הברית.
הצהרה זו עוררה תגובות נזעמות מהרשות הפלסטינית ופת"ח, שמאמינים שחמאס רוצה להיתפס כנציג העיקרי של הפלסטינים.
בשנת 2017 הצהיר אל-ברדוויל כי מאמצי הפיוס הפלסטינים נכשלים עקב הלחץ האמריקאי.
במהלך צעדת השיבה הגדולה במאי 2018, צוטט אל-ברדוויל על ידי מקורות רבים בכך שטען כי 50 מתוך 62 הרוגים באירועים היו חברי חמאס.
זאת בעקבות הצהרה של כוחות ישראליים לפיה 50 מתוך 62 הפלסטינים שנהרגו במהלך ההפגנות בגבול עזה היו פעילי חמאס, וההצהרה של הג'יהאד האסלאמי לפיה שלושה מתוך 62 ההרוגים היו חברים בזרוע הצבאית שלו.
באפריל 2019 התבטא אל-ברדוויל בריאיון לערוץ אל-אקצא בעניין העימות עם ישראל ואמר כי חמאס אינו מעוניין במלחמה או בעימות צבאי עם ישראל, וכי יהודה ושומרון וירושלים בפרט, מצויות בסכנה גדולה בעקבות עסקת המאה של הנשיא טראמפ.
בנוסף באותו הריאיון הוא התבטא בנושא הסכסוך בין פתח לחמאס ואמר כי חמאס לא יילחם בממשלת הרשות הפלסטינית החדשה אך הוא אינו סבור שהיא לגיטימית.
באוקטובר 2019, במסגרת כינוס של חמאס לציון ליום השנה לעסקת שליט מול מטה הצלב האדום בעזה, צוטט אל-ברדוויל בהתייחס למרואן ברגותי ואחמד סעדאת, המרצים עונשי מאסר בישראל: "ארגוני המאבק התחייבו והם יבצעו, והכיבוש יאלץ להסכים לעסקה חדשה בסופו של דבר".
ביוני 2022, לאחר פרסום סרטון שבו נראה הישאם א-סייד, השבוי בעזה, אמר בריאיון לאל-ג'זירה שאין התקדמות בחילופי שבויים כי ממשלת ישראל לא יציבה, והוסיף שחמאס לא יספקו מידע בחינם על האסירים שבידיהם ולא ייכנעו לסחטנות הישראלית.
עוד הוסיף ש"הגזענות שולטת בהתנהלות של ישראל עם האסירים שבידי ההתנגדות משום שאינם אשכנזים".
אל־ברדוויל נהרג בסיכול ממוקד ב-22 במרץ 2025, יחד עם אחת מנשותיו, במהלך מבצע עוז וחרב, בעת ששהה באוהלו באזור ח'אן יונס.
אל-ברדוויל היה נשוי לשתי נשים, ואב לשמונה ילדים.
סלאח א-דין סעיד (באמהרית: ሳላዲን ሰይድ; נולד ב-29 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן עבר אתיופי ששיחק בעמדת החלוץ.
סעיד התחיל את הקריירה שלו בסנט ג'ורג' אדיס אבבה.
בשנת נבחן בפרטיזן בלגרד ווויבודינה נובי סאד.
ב-9 באוקטובר 2011 חתם בוואדי דגלה מליגת העל המצרית תמורת כ-240 אלף דולר והפך לכדורגלן האתיופי היקר בהיסטוריה.
בינואר הושאל לליארסה מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה.
ב-23 באפריל 2014,חתם באל-אהלי המועדון המעוטר במצרים, אך במהלך העונה חתם באלג'יר.
בשנת חזר לסנט ג'ורג' אדיס אבבה במדיה שיחק חמש שנים.
בהמשך שיחק בג'ימה אבא ג'יפר וסידאמה קפה ופרש בגיל 35.
ב-29 באפריל 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה בהפסד 2-0 ל.
כחודש לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד אותה יריבה.
סלאמה הוא יישוב בדואי בגליל המערבי השייך למועצה אזורית משגב והיישוב הגדול במועצה.
הכפר הוכר על ידי מדינת ישראל בשנת 1976. הכפר מצוי בסמוך לנחל צלמון, שבו עובר מסלול טיולים העובר ליד עצים עתיקים, טחנות קמח עתיקות, ומים זורמים.
בסלאמה מתגוררים כ-3,500 תושבים (נכון לשנת 2022).
משערים כי הכפר סלאמה מצוי במקומו של היישוב הקדום צלמון אשר מופיע גם כ
בימי האמיר דאהר אל עומר, הכפר היה מיושב באוכלוסייה דרוזית.
בעקבות סכסוך בינם לבין תושבי עראבה הסמוכה על רקע רצונו של ראש הכפר לשאת אישה מבנות עראבה.
האמיר דאהר אל עומר תקף את הכפר ותושביו הדרוזים נמלטו ממנו.
רובם למע'אר הסמוכה וחלקם הרחיקו לכפר בענה.
סלאח מוסטפא מוחמד שחאדה היה טרוריסט פלסטיני, ראש הזרוע הצבאית של החמאס בעזה.
הריגתו על ידי צה"ל במהלך האינתיפאדה השנייה, שלוותה בהריגת עוזרו ו-14 אזרחים, בהם 11 ילדים, עוררה ביקורת בישראל ובעולם.
שחאדה נולד ב-1953 במחנה הפליטים שאטי שברצועת עזה למשפחה שמוצאה מיפו.
למד עבודה סוציאלית באלכסנדריה, שם נחשף לתורתם של האחים המוסלמים.
היה מפקח במשרד לעניינים סוציאליים ודרשן במסגד אל-עג'מי.
את פעילותו הטרוריסטית החל ב-1982, וב-1984 נעצר בעוון פעילות עוינת כנגד ישראל.
הוא שוחרר בשנת 1986, הצטרף לשייח אחמד יאסין אותו פגש בכלא, והחל לבנות את הזרוע הצבאית של תנועת חמאס.
זמן קצר לאחר שחרורו מונה לדיקן הסטודנטים באוניברסיטה האסלאמית בעזה, תפקיד שמילא עד סגירת המוסד בפרוץ האינתיפאדה הראשונה.
ביוני 1987, בפגישה שיזם אחמד יאסין ובה נכחו שחאדה ועבד אל-עזיז א-רנתיסי, הוקמו גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס בעזה.
שחאדה מונה למפקד הצבאי של צפון רצועת עזה ורנתיסי למפקד דרום הרצועה, אולם האחרון נעצר מספר ימים לפני הפגישה ושחאדה קיבל את הפיקוד על הזרוע הצבאית ברצועת עזה כולה.
בדצמבר 1987 הוקם רשמית ארגון חמאס, ושחאדה קיבל בנוסף לתפקידו הצבאי גם אחריות על ועדת הפרסום של הארגון.
במאי 1988 נעצר ונשלח לכלא במעצר מנהלי באשמת הקמת תאי טרור ומתן הוראות לבצע פיגועים.
כזה היה סלאח שחאדה." גם בעת שישב בכלא היה מעורב בפעילות טרור, והנחה את המחבלים שחטפו ורצחו את החיילים אבי סספורטס ואילן סעדון.
בשנת 2000 החליט שירות הביטחון הכללי שאי אפשר להחזיקו לנצח בכלא ולא ביקש להאריך את מעצרו.
הוא שוחרר מהכלא הישראלי במאי 2000. בתחילה לא רצה לחזור לפעילות טרור, אך עם פרוץ האינתיפאדה השנייה שוכנע בידי יאסין ובכירים אחרים בחמאס לחזור לפעילות.
הוא חזר לעסוק בפעילות טרוריסטית בקנה מידה רחב, ובגלל גל פיגועי ההתאבדות של החמאס, ניסתה ישראל להורגו במשך תקופה ארוכה.
ישראל ייחסה לו תכנון או אישור של פיגועים רבים, ובהם רצח חמישה תלמידי המכינה בעצמונה והריגת ארבעה חיילי צה"ל בתקיפת מוצב "אפריקה" בסמוך לרצועת עזה.
ראש אגף המבצעים, האלוף דן הראל, אמר לאחר הריגתו כי "דם מאות ישראלים על ידיו של שחאדה".
בחודשים האחרונים לפני הריגתו התגברה השפעתו של שחאדה בזרוע הצבאית של החמאס, בעיקר בעקבות הריגתם של מרבית הפעילים הוותיקים של הארגון על ידי ישראל.
אף על פי שלרוב הנהגת החמאס מפוצלת בין הגדה המערבית ורצועת עזה, הרי בתקופה שקדמה למותו החל שחאדה לתת הוראות גם לאנשי החמאס בגדה ולא רק לאלו שברצועה.
על-פי מקורות ישראליים, בעת שנהרג היה שחאדה בגדר "פצצה מתקתקת", משום שהיה בעיצומם של הכנות לגל פיגועים גדול.
שחאדה שהיה מודע לניסיונות להורגו, התנהג כמבוקש, מיעט להופיע בפומבי והחליף מקומות מסתור.
לפי שי ניצן, הוא נהג לשהות בקביעות עם אחת מנשותיו ששימשה עבורו מעין "מגן אנושי", והדבר הובא בחשבון בעת ההחלטה על הריגתו, אולם לא היה ידוע על שאר הנוכחים בסביבתו.
שבוע קודם לפעולה הוזנקו מטוסי F-16 כדי לפגוע בשחאדה, אך הם הוחזרו לבסיסם עקב ידיעות מודיעיניות שהתקבלו על נוכחות בן משפחה לצד שחאדה.
ב-22 ביולי 2002 נהרג שחאדה בהפצצת ביתו, שהיה בלב שכונת מגורים, באמצעות פצצה במשקל טון שהושלכה ממטוס קרב מסוג F-16. בפעולה זו נהרגו מלבד שחאדה גם עוזרו ועוד 14 אנשים, ובהם אשתו ואחת מבנותיו, וכן נשים וילדים.
בנוסף, נפצעו עשרות אזרחים שהיו בקרבת מקום.
הריגתו של שחאדה פתחה שרשרת סיכולים ממוקדים של מפקדי החמאס ובכיריו וגרמה לארגון להתעסק יותר ויותר בהישרדות של אנשיו ופחות בהוצאת פיגועי התאבדות, דבר שהביא לירידה דרסטית בכמות הפיגועים.
הפולמוס סביב אופן הריגתו של שחאדה
הרג האזרחים שלא היו מעורבים בפעולות טרור שנלווה להריגתו של שחאדה עורר מחאות רבות, ששיאן בפרסום "מכתב הטייסים" ובהגשת תלונות בבריטניה על פשעי מלחמה נגד מפקדי צה"ל הבכירים שהיו מעורבים בפעולה: הרמטכ"ל משה יעלון, מפקד חיל האוויר דן חלוץ, ואלוף פיקוד הדרום דורון אלמוג.
אלמוג, שהגיע בספטמבר 2005 בטיסה ללונדון, לאחר שחרורו מצה"ל, נאלץ להישאר במטוס ולשוב על עקבותיו, מחשש שייעצר.
בדצמבר 2005 הוגשה בארצות הברית תביעה אזרחית כנגד אבי דיכטר, ראש השב"כ בעת הריגת שחאדה.
במבוא לריאיון עם דן חלוץ במוסף "הארץ" צוטט חלוץ באומרו לטייסים שהשתתפו בפעולה:
בתשובה לשאלת המראיינת, בין היתר, אם לא לגיטימי לשאול מה מרגיש טייס כשפצצה שהטיל הורגת ילדים בלי כוונה, ענה לה חלוץ שלא, והוסיף:
דבריו של חלוץ עוררו סערה ציבורית, והביטוי "מכה קלה בכנף" נכנס לאוצר הביטויים הישראלי כדי לתאר מצב שבו גורמים בעלי כוח מייחסים חשיבות מועטה למעשים או לפעולות בעלי משמעות קשה ונרחבת יותר בעיני אחרים.
קבוצת אישים, בהם סמי מיכאל ונתן זך, פנו בשיתוף התנועה "יש גבול" לפרקליט הצבאי הראשי וליועץ המשפטי לממשלה בבקשה לחקור את אופן ההריגה, ולאחר שנדחו פניותיהם עתרו לבג"ץ בדרישה לפתוח בחקירה פלילית בעניין הרג הילדים, ואחר כך דרשו לעכב את מינויו של חלוץ לתפקיד סגן הרמטכ"ל עד שתיפתח חקירה כזאת.
על דחיית הבקשה לחקירה אמרו ב"יש גבול": .
בעתירה התריעה הקבוצה מפני מעורבות בין־לאומית בחקירת פעולות ישראל וכתבה: .
בג"ץ הורה לחלוץ להבהיר את עמדתו בסוגיה, וחלוץ הגיש תצהיר ובו הסביר כי הדברים אינם משקפים את עמדתו המוסרית:
המחאה כנגד חלוץ נשארה מוגבלת בעיקרה לשמאל הרדיקלי וספגה גינויים מהמרכז ומהימין.
בינואר 2011 פורסם בעיתון "הארץ" תוכנה של שיחה שקיים הנווט שהטיל את הפצצה עם צעירים לקראת גיוס, שבה תיאר את נסיבות ההפצצה, והתייחס לתוצאותיה.
בשיחה הגדיר את שחאדה ה"רמטכ"ל של החמאס" ואמר:
בספטמבר 2007, בעקבות עתירה לבג"ץ מ-2003 של פעיל ב"יש גבול" וכמה סופרים ומשוררים שדרשה לפתוח בחקירה פלילית שתבחן אם נעברו עבירות פליליות במהלך התכנון והביצוע של הפעולה, החליטה הממשלה להקים ועדה לבדיקת תפקוד צה"ל בהריגת שחאדה.
לתפקיד יושב ראש הוועדה מונה עורך הדין צבי ענבר, לשעבר הפרקליט הצבאי הראשי והיועץ המשפטי לכנסת.
ב-2009 נפטר ענבר ואת מקומו מילאה השופטת בדימוס טובה שטרסברג-כהן.
חברים נוספים בוועדה היו אלוף פיקוד המרכז לשעבר יצחק איתן, ויצחק דר, לשעבר ראש אגף לענייני ישראל וזרים בשב"כ.
ב-27 בפברואר 2011 קבעה הוועדה כי אין חשד לביצוע עבירה פלילית על ידי צה"ל והגורמים שאישרו וביצעו את הפעולה.
הוועדה התייחסה לתפקידו המרכזי של שחאדה בפעילות מנגנון הצבאי של החמאס שגבתה חייהם של מאות אזרחים ישראלים, והגדירה את פעולת ההרג כ"פגיעה מונעת לגיטימית" שבוצעה על פי כללי המשפט הישראלי והבינלאומי.
הוועדה קבעה כי תוצאת הלוואי הקשה של הריגת האזרחים שלא היו מעורבים בטרור לא הייתה מידתית, אך לא נבעה מזלזול בחיי אדם או מאדישות להם, אלא מכשל מודיעיני והערכות שגויות שהתבססו עליו.
הסיבות לכשל היו הדחיפות בהפסקת פעילותו הרצחנית של שחאדה והיווצרותם של תנאים אופטימאליים להריגתו, שהיה קיים חשש שלא יחזרו שנית.
הוועדה ציינה כי בעקבות האירוע הופקו לקחים בדרג הצבאי והמדיני.
לדו"ח צורפו המלצות שנועדו לשמור על עקרון המידתיות.
בסיכום דבריה קבעה הוועדה כי:
סלאחטין אולקומן (בטורקית: Selahattin Ülkümen; 14 בינואר 1914, אנטיוכיה, האימפריה העות'מאנית – 24 ביולי 2003, איסטנבול, טורקיה) היה דיפלומט טורקי, חסיד אומות העולם שהציל יהודים בעת הכיבוש הנאצי של איי הדודקאנס והאי רודוס.
אולקומן היה הקונסול הכללי של טורקיה באי רודוס שנכבש על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביולי 1944 הורה הגסטפו ליהודי האי להתייצב לשם "יישובם מחדש".
אולקומן ניצל את מעמדו, והסיר מן המשלוח 13 יהודים בעלי דרכונים טורקיים, ולמעלה מ-30 הנשואים לבעלי דרכונים טורקיים או קשורים לטורקיה בדרך זו או אחרת, בטענה, שלא הייתה נכונה, כי החוק הטורקי מגן עליהם ורואה בהם את אזרחיו.
1,700 היהודים שהתייצבו, נשלחו בתחילה לכלא באתונה ולאחר מכן לאושוויץ.
הגרמנים סימנו את אולקומן כאויבם, והפציצו את הקונסוליה הטורקית ברודוס.
הוא עצמו נשלח לפיראוס שביוון ושם נכלא.
אולקומן הוכרז כחסיד אומות העולם בשנת 1990 והוא מופיע על בול של דואר ישראל המוקדש לחסידי אומות העולם.
ביחד עם אולקומן מופיעים על הבול דמויותיהם של אריסצ'ידש די סוזה מנדש, צ'יאונה סוגיהארה, ג'ורג'ו פרלסקה וקרל לוץ.
ב-2012 נחנך בית ספר יסודי על ידי הקהילה היהודית בעיר הטורקית ואן שבמזרח טורקיה, אשר נפגעה ב-2011 ברעידת אדמה.
בית הספר נקרא על שמו של אולקומן כהוקרה על פועלו בתקופת השואה.
סַלָאם פַיָאד הוא פוליטיקאי וכלכלן פלסטיני שכיהן כראש ממשלת הרשות הפלסטינית בשנים 2007–2013. הוא ראש הממשלה היחיד שלא כיהן מטעם חמאס או פת"ח.
פיאד נולד בכפר דיר אל-ע'וסון, השוכן בסמוך לטולכרם.
בשנת 1975 סיים לימודי תואר ראשון במדעים באוניברסיטה האמריקנית בביירות.
בשנת 1980 סיים לימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת סנט אדוארד בטקסס.
בשנים 1983–1986 עסק בהוראה במוסדות אקדמיים בירדן ובטקסס.
בשנת 1986 קיבל תואר ד"ר לכלכלה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין.
בשנים 1987–1995 עבד בקרן המטבע הבין-לאומית.
לאחר מכן מונה לנציג קרן המטבע הבין-לאומית ברשות הפלסטינית ועבר להתגורר בשטחה.
בשנת 2001 עזב את משרתו בקרן המטבע ומונה למנהל אזורי בבנק הערבי.
ב-2001 מונה לשר האוצר ברשות הפלסטינית.
בתפקיד זה החליף את מוחמד רשיד, שהיה איש הכספים של אש"ף, יאסר ערפאת והרשות הפלסטינית במשך שנים רבות.
לאחר פרישתו מתפקיד שר האוצר הנהיג פיאד תנועה שהקים בשם הדרך השלישית בבחירות 2006. המפלגה זכתה בשני מושבים במועצה המחוקקת ומיוצגת על ידי פיאד וחנאן עשראווי.
פיאד נתפס כפרו-מערבי, והיו שחזו כי הוא ייבחר לראשות הממשלה הפלסטינית הן על ידי פת"ח והן על ידי חמאס.
פיאד מצידו הציב מספר תנאים, ובהם שתנועת חמאס תכיר בישראל, אך חמאס סירב לתנאי זה ואסמאעיל הנייה נבחר לראשות הממשלה.
לאחר החתימה על הסכם מכה מונה פיאד ב-18 במרץ 2007 לקדנציה נוספת כשר אוצר, הפעם בממשלת האחדות.
ב-15 ביוני 2007, לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה וקריסת ממשלת האחדות, מינה הנשיא מחמוד עבאס את פיאד לראש ממשלת חירום.
מהממשלה הקודמות רק הוא עצמו וח'ולוד דעיבס המשיכו להיות חברים בממשלה החדשה.
ארגון חמאס סירב להכיר בפירוק ממשלת האחדות וטען כי ראש הממשלה הוא עדיין אסמאעיל הנייה.
העולם המערבי הכיר בממשלה החדשה והיא נחשבת לממשלה המצליחה ביותר שהוקמה אי פעם ברשות הפלסטינית, במיוחד לאור הישגיו של פיאד בביסוס עקרונות השקיפות והמינהל התקין.
החמאס טען שהמינוי אינו חוקי, כיוון שלפי החוק הפלסטיני, נשיא הרשות רשאי לפטר ראש ממשלה מכהן, אך אינו יכול למנות לו מחליף ללא אישור המועצה המחוקקת הפלסטינית.
עד למינוי ראש ממשלה חדש, ראש הממשלה היוצא עומד בראש ממשלת מעבר.
מינויו של פיאד מעולם לא אושר על ידי המועצה המחוקקת הפלסטינית.
לכן אסמאעיל הנייה, ראש ממשלת החמאס, ממשיך לתפקד בעזה ונחשב על ידי פלסטינים רבים לראש ממשלה חוקי של ממשלת מעבר ואילו תפקודו של פיאד נחשב לבלתי חוקי.
ב-7 במרץ 2009 הוא התפטר מתפקידו כראש הממשלה הפלסטיני, אך חזר בו מהתפטרותו זו.
ב-11 באפריל 2013 הגיש שוב את התפטרותו, וזו התקבלה.
ב-6 ביוני 2013 סיים פיאד את כהונתו כראש ממשלה.
בפברואר 2017 סיכלה ארצות הברית את מינויו של פיאד לראש משלחת האו"ם בלוב.
סלאם היא הכרזה בברידג' בגובה 6 (המכריז מתחייב לזכות ב-12 מתוך 13 לקיחות אפשריות) או בגובה 7 (המכריז מתחייב לזכות בכל 13 הלקיחות האפשריות).
אם המכריז מצליח לבצע את החוזה, הוא ושותפו זוכים למספר נקודות גבוה.
סלאם קטן הוא חוזה שבו הכרוז מתחייב לזכות בשתים עשרה לקיחות לפחות.
החוזים הבאים הם חוזי סלאם קטן:
הניקוד שמקבלים עבור ביצוע חוזה של סלאם קטן מתואר בטבלה להלן:
סלאם גדול הוא חוזה שבו הכרוז מתחייב לזכות בכל שלוש עשרה הלקיחות האפשריות.
החוזים הבאים הם חוזי סלאם גדול:
הניקוד שמקבלים עבור ביצוע חוזה של סלאם גדול מתואר בטבלה להלן:
סלאלום (איטלקית: Slalom) הוא סרט קומדיה איטלקי, שיצא בשנת 1965. נכתב על ידי פרנקו קסטלנו וג'וזפה מוקיה, בוים על ידי לוצ'אנו סלצ'ה ומככב בו ויטוריו גסמן.
המוזיקה בסרט נכתבה על ידי אניו מוריקונה.
אורך הסרט הוא 108 דקות.
לוצ'יו ועוזרו ריקרדו מסתבכים עם כנופיית זייפנים בינלאומית.
הזייפנים מתכננים לפגוע בכלכלה האמריקנית, על ידי הדפסת שטרות מזויפים.
העלילה מסתבכת, ומובילה אל מצרים.
ויטוריו גסמן בתור לוצ'יו רידולפי
לובנה עבדל עזיז בתור פארה
אמה דניאלי בתור הילדה, אשתו של לוצ'יו
קורדו אולמי בתור פקיד בשגרירות האיטלקית
איזבלה ביאג'יני בתור סימונטה, ריקרדו
סְלָאטִינָה (בקרואטית: Slatina, במקורות בעברית מוכרת גם כ:פּוֹדְרָאבְסְקָה סלאטינה) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת במחוז וירוביטיצה-פודראבינה, 29 קילומטרים דרומית-מזרחית מבירת המחוז וירוביטיצה.
היישוב מתועד לראשונה במסמכים מ-1297 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה.
ב-1542 נכבשה העיר על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ונכללה בהמשך בשטחי סנג'ק פוז'גה.
ב-1684, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג.
במקום התפתחו בהדרגה תעשייה קלה כגון תעשיית לבנים, טחנות רוח לצד חקלאות ענפה.
ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה והעיירה עברה לתחומה.
יהודים מאזור מוראביה התיישבו בעיירה במחצית השנייה של המאה ה-18. קהילה ממוסדת נוסדה באמצע המאה ה-19. ב-1858 הוקם בית עלמין וב-1896 בית הכנסת הקהילתי.
ב-1900 מנתה הקהילה 100 נפשות וב-1926 התגוררו בפודראבסקה סלאטינה 304 יהודים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בעיירה פעילות ציונית.
הוקמו תאים של תנועות נוער כגון השומר הצעיר, החלוץ ו"מקס נורדאו".
בחוות גוֹלֶנִיץ' (בקרואטית: Golenić) הסמוכה הוכשרו עשרות רבות של בני נוער במהלך שנות ה-30 עשרות בני נוער לקראת עלייה לארץ ישראל המנדטורית.
בין השנים 1900–1940 כיהן כרב הראשי של הקהילה ד"ר הינקו גרינוואלד ((בקרואטית: Hinko Grünwald; 1865, ניטרה – 1940, סלאטינה).
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בפודראבסקה סלאטינה 136 יהודים.
לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והחלת שלטון הבובות של האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים.
ב-1947 התגוררו בעיירה 8 יהודים.
ב-1942 נפגע מבנה בית הכנסת על ידי שלטונות האוסטאשה.
לאחר המלחמה הופקע המבנה ושוקם.
נכון ל-2000 עמד מבנה בית הכנסת על תילו בשטח העיירה.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 פונו שרידי בית העלמין היהודי מהמקום.
סלאם מוניר דיאב הוא אמן, מפיק ספרי אמנות ותרבות, אוצר ומורה ערבי-ישראלי.
מצייר בעיקר באקריליק על עץ ונייר, ומשלב בעבודותיו טכניקות מעורבות.
סלאם מוניר דיאב נולד וגדל בטמרה, בגליל התחתון, בה הוא מתגורר ויוצר עד היום.
למד אמנות וחינוך לאמנות וסיים תואר ראשון ב-2002, ותואר שני ב-2010 במכללת אורנים.
סלאם קיבל תמיכה רבה ללמוד אמנות ממשפחתו ובמיוחד מאביו מוניר דיאב דמות מוכרת בחברה הערבית, היה מנהל המתנ"ס הראשון בחברה הערבית מ 1973 ועד 1998, מתנ"ס טמרה הקהילתי ע"ש שיך זכי דיאב.
בשנת 2005 נסע ללמוד בברלין.
במסגרת לימודיו יצר עבודות שזכו לפרסום הן בברלין והן בישראל.
אחת התערוכות בהן השתתף בזמן זה הייתה התערוכה peace of art בהמבורג (2006), בה השתתפו אמנים מישראל, פלסטין, מצרים וגרמניה.
העבודה "פלסטין" אותה הציג סלאם הכילה מילה כתובה שהורכבה מהדבקה של גרעיני חמניה יחד עם אקריליק ואדמה על גבי עץ.
דוברי השפה הערבית יוכלו לזהות גם את המילים 'עאלם' (דגל) וכן 'עילם' (ידע).
העבודה הופכת להיות סוג של משחק בין ידע, תקשורת של מידע, זהות ועמדה פוליטית.
במילה "פלסטין" ניתן לראות את הזרע של דורות הבאים שיצמחו ויתעוררו לחיים חדשים מפיסת אדמה פורייה.
יצירותיו של דיאב לרוב מושפעות מההיסטוריה והגאוגרפיה הפלסטיניות ומהן הוא שואב את השראתו.
ליחסו של סלאם למקום משמעות רבה, ואפשר לחוש את נוכחותו של הבית ברבות מיצירותיו.
דיאב אוהב לפצל את האובייקטים שהוא יוצר לשניים או שלושה חלקים.
בדרך זו, הוא מבטא את עמדתו האישית שהוא רואה כפעולת איזון בין כמה עולמות בכמה מישורים.
בין התערוכות הרבות בהן השתתף דיאב בישראל, בולטת התערוכה in house מטעם הגלריה לאמנות אום אל-פחם.
הפרויקט נמשך 9 חודשים ולקחו בו חלק אמנים יהודים וערבים שיצרו קשר עם משפחות ביישוב ופעלו איתם ובביתם.
לכבוד הפרויקט הופק קטלוג מקיף מלווה בדברי האמנים והדוברים בסימפוזיון שעסק בשאלת מקומו, ייעודו ותפקידו של האמן הצעיר בחברה הישראלית.
בנוסף השתתף סלאם לאורך השנים בפסטיבלים שונים לפיסול באבן בבית הגפן, כפר יאסיף, ירכא, שפרעם, ג'וליס, גינוסר וכפר מיעליא.
סלאם חבר פעיל בעמותת "איבדאע" – איגוד האמנים הערבים בישראל – שנוסדה ב-1994 בכפר יאסיף.
לימים הפך לחבר בוועד המנהל של העמותה, ומ 2021 ועד היום יו"ר ההנהלה האמנותית של העמותה - בה מתנדב עד היום.
בשנת 2009 התחתן עם שיראז, להם שני בנים ובת.
2001 - "1948", מיצב, הגלריה הלימודית במכון לאמנות מכללה אקדמית אורנים-טבעון.
2005 - "UNINVITED", גלריית מרכז התרבות העירוני ע"ש מחמוד דרוויש, נצרת.
2012 - "חניפה", גלריית איבדאע, כפר יאסיף.
2003-2010 - "ילדים מציירים זכויות אדם", פרויקט ארצי חינוכי, של האגודה לזכויות האזרח בישראל.
2007 - "מקום וחדש", תערוכה קבוצתית, חנוכת גלריית איבדאע בכפר יאסיף (אוצרות בשיתוף עם האמן איברהים חיגאזי) והפקת קטלוג.
2007 - "התבוננות", תערוכה קבוצתית בגלריית איבדאע, כפר יאסיף (אוצרות בשיתוף עם האמן איברהים חיגאזי).
2008 - "קולאז יצירתי", תערוכה קבוצתית בגלריית איבדאע, כפר יאסיף (אוצרות בשיתוף עם האמן איברהים חיגאזי).
2009 - "סצנה מתוך העיירה שלי 1" אוצר מרכזי ומארגן פרויקט רחב בתחום הציור והתבליט, בעמותת איבדאע כפר יאסיף.
בתמיכת הקרן הערבית לתרבות ואמנות - ירדן.
2021 פרויקט ספר ענק "מאה שנה לצילום בטמרה" مائة عام على التصوير في طمرة 1920-2020, בתמיכת מועצת הפיס לתרבות ואמנות, עמותת איבדאע, עירית טמרה ומתנ"ס טמרה.
2001 - פרס עידוד ופרס הצטיינות ביצירה מטעם נשיא מכללת אורנים פרופ יאיר קארו.
2005 - מלגה ללימודי שפה גרמנית באינטנסיביות במשך חודשיים בברלין מטעם מכון גתה.
2005 - מלגה להשתלמות בסמינר בתחום האמנות והתרבות בגרמניה.
2006 - מלגת יצירה שכללה סטודיו ותערוכות בהמבורג ובקיל שבגרמניה.
סלאטקו (בסרבית: слаткō, בבולגרית: сладко ("מתוק")) הוא סוג של ריבה העשויה מעלי כותרת של ורדים או מפירות, המנה משתייכת למטבח הסרבי ולמטבח הבולגרי.
כל סוג של פרי יכול להיות מרכיב בריבה, למשל תותי שדה, אוכמניות, שזיפים או דובדבנים.
בסרביה והן בבולגריה נהוג שהאורחים מקבלים מנה של סלאטקו לצד כוס מים מרווה מיד עם היכנסם לבית.
לאורחים נכבדים במיוחד נהוג להציע מנה כפולה של סלאטקו, וכן כל אורח רשאי לבקש מתוך נימוס למארח מנה נוספת.
את המנה הראשונה מגישים עם כפית אחת ועבור כל מנה אחרת מחליפים את הכפית.
לבקש טעימה שלישית או יותר מהסאלטקו נחשבת לחוצפה.
לפי המסורת בבולגריה ובסרביה נהוג לשאול את האורחים אם הם רוצים מנת סלאטקו או מנת ריבה פשוטה (למשל ריבה קנוייה).
שלא בתור מנת אירוח, אלא כקינוח, מצפים את הסלאטקו מעל גלידה ומעל ופלים או שמורחים אותה בתוך פנקייק.
ריבת סלאטקו מסורתית מוכנת מתותים שלמים, שזיפים מעט בוסריים או דובדבנים חמוצים.
במתכונים אחרים נעשה שימוש בפטל, דובדבנים מתוקים, קוביות אבטיח, עלי כותרת של ורדים, חבושים, ענבים, תאנים, חצאים או רבעים של משמשים קלופים, אפרסק, אוכמניות וכן דומדמניות אדומות.
אם מכינים את הסלאטקו משזיפים נהוג להוסיף לריבה אגוזים או שקדים או לתוך גרעיני הפרי.
לתוך הריבה ניתן לרסק גם פירות יער מוקפאים או פירות קרים, אך בהתאם יש לרכך את הריבה ולהאריך את זמן הכנתה.
סלאמוויט דאגנאצ'ו באיולין-טפרי (נולדה ב-24 במרץ 1994) היא אתלטית ישראלית ילידת-אתיופיה, פעמיים אלופת ישראל (2019, 2021) ושיאנית ישראל בריצת 1500 מטר, שיאנית ישראל בריצת 5000 מטר ובריצת 3000 מטר באולם.
באיולין-טפרי נולדה וגדלה באתיופיה, למשפחה לא-יהודית.
החלה להתאמן בריצה בגיל 13. ב-2012 הכירה את האתלט הישראלי יליד-אתיופיה מארו טפרי במחנה אימונים שנערך באתיופיה.
ב-2017 השניים התחתנו באתיופיה, והיא היגרה לישראל בעקבותיו.
לאחר הערמת קשיים עקב מוצאה הלא-יהודי, לבסוף באפריל 2019 משרד הפנים אישר לה אזרחות ישראלית, מתוקף נישואיה.
בני הזוג מתגוררים כיום בקרית אתא.
מתאמנת במועדון מכבי תל אביב תחת הדרכתו של דן סלפטר.
בשנת 2021 עברה להתאמן אצל המאמן טסמה אבשירו.
בתחרות שנערכה בסוף אפריל בתל אביב, קבעה טפרי שיא אישי בריצת 1500 מטר, בתוצאה של 4:21.86 דקות.
במאי אותה שנה קבעה בתחרות בתל אביב שיא ישראלי חדש בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 16:01.28 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי, זכתה טפרי בשתי מדליות, זהב וכסף.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-21 באפריל ניצחה טפרי וקבעה שיא אישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:14.91 דקות.
חמישה ימים לאחר מכן, היא קבעה בריצת 10000 מטר שיא אישי חדש של 33:28.51 דקות.
כחודש לאחר מכן, היא קבעה בתחרות שנערכה בתל אביב ב-2 ביוני, בריצת 5000 מטר שיא ישראלי חדש של 15:52.95 דקות.
בנובמבר היא השתתפה בשתי תחרויות ל-10 ק"מ (כביש) וניצחה בשתיהן.
בתחרות הראשונה היא קבעה שיא אישי של 34:18 דקות, ובתחרות השנייה שנערכה ב-17 בנובמבר היא שיפרה את שיאה האישי והעמידה אותו על תוצאה של 33:42 דקות.
בתחרות שנערכה ב-קורטרייק, בלגיה ב-13 ביולי 2019 היא קבעה בריצת 5000 מטר שיא ישראלי חדש של 15:08.39 דקות והשיגה את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת טוקיו.
4 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלייז', בלגיה היא קבעה בריצת 1500 מטר שיא ישראלי חדש של 4:11.37 דקות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף.
בתחרות באולם שנערכה בצרפת בחודש פברואר, סיימה באיולין-טפרי שביעית בריצת 3000 מטר לאחר ששברה את שיא ישראל וקבעה תוצאה של 8:56.45 דקות.
כמה ימים לאחר מכן, בתחרות נוספת שנערכה בצרפת, היא סיימה שישית בריצה זו לאחר שקבעה בשנית שיא ישראלי חדש, של 8:48.85 דקות.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ, סיימה באיולין-טפרי במקום השישי בתוצאה של 8:49.13 דקות.
חודש לאחר מכן היא ניצחה באליפות ישראל בריצת 10000 מטר בשיא אישי של 31:43.72 דקות.
בחודש יוני, היא ניצחה בגביע אירופה בריצת 10000 מטר עם שיא אישי חדש של 31:19.50 דקות, וקבעה את הקריטריון לאולימפיאדת טוקיו.
באליפות ישראל שנערכה באותו חודש זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:13.60 דקות, לפני אדוה כהן (4:17.30 דקות) וכרואן חלבי (4:20.77 דקות).
באולימפיאדת טוקיו סיימה באיולין-טפרי במקום העשירי בגמר ריצת 5,000 מטר, בזמן של 14:54.39 דקות, והייתה לאתלטית הישראלית השנייה אחרי אסתר רוט-שחמורוב שהשתתפה בגמר אולימפי במקצועות המסלול באתלטיקה.
לגמר היא עלתה מהמקום השמיני הכללי במוקדמות, שם סיימה בתוצאה של 14:53.43 דקות וקבעה שיא ישראלי חדש, בשיפור של כ-6 שניות לשיא הקודם של לונה צמטאי-סלפטר.
באיולין-טפרי התחרתה גם בריצת ה-10,000 מטר, שם סיימה במקום ה-23.
באליפות העולם קבעה זמן של 15:44.30 דקות בריצת 5000 מטר ולא העפילה לגמר.
באליפות אירופה סיימה חמישית בריצת 10000 מטר בזמן של 31:24.03 דקות ושמינית בריצת 5000 מטר בזמן של 15:14.36 דקות.
סלאמיברסרי XVII הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של בריאן קייג' ומייקל אלגין מידע ארגון Impact Wrestling תאריך 7 ביולי 2019 עיר דאלאס, טקסס אולם ג'ילי'ס דאלאס מספר צופים 1,200 סדרת אירועי שלם וצפה של Impact WrestlingRebellionסלאמיברסרי XVIILucha Invades NY סדרת אירועי סלאמיברסריXVIסלאמיברסרי XVII—
סלאמיברסרי XVII היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Impact Wrestling.
האירוע נערך ב-7 ביולי 2019, באולם ג'ילי'ס דאלאס שבדאלאס, טקסס.
האירוע היה האירוע ה-15 בסדרת אירועי סלאמיברסרי.
בקרב המרכזי, סמי קאליהן ניצח את טסה בלנצ'רד בקרב בין מגדרי.
באירוע Rebellion, הארגון Impact Wrestling הודיע על תאריך לאירוע הסלאמיברסרי XVII, אך לא על אולם שיקיים את האירוע.
ב-14 במאי 2019, הארגון הודיע שהאירוע ייערך באולם ג'ילי'ס דאלאס שבדאלאס, טקסס.
סלאמבורי (1994) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling (WCW).
האירוע נערך ב-22 במאי 1994, בפילדלפיה סיוויק סנטר שבפילדלפיה, פנסילבניה.
האירוע היה האירוע השני בסדרת אירועי סלאמבורי.
בקרב המרכזי, סטינג ניצח את ויידר וזכה באליפות העולם הבינלאומית במשקל כבד של WCW.
עוד ברשימת הקרבות, קקטוס ג'ק וקווין סאליבן ניצחו את הנאסטי בויז (בריאן נובס וג'רי סאגס) וזכו באליפות הזוגות העולמית של WCW בקרב ברוד סטריט בולי שבו דייב שולץ שימש כשופט המיוחד, וריק פלייר ניצח את בארי ווינדהאם ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של WCW.
+ אישיויות אחרות על המסך תפקיד: שם:צוות השידורטוני שאבוניבובי הינןגורדון סולי (קרב אגדות)מראייניםג'ין אוקרלנדג'סי ונטורהכרוזיםגארי מייקל קפטהמייקל באפרשופטיםרנדי אנדרסוןניק פטריק
לפני האירוע, ארגון ה-WCW הציג לקהל הרחב קבוצה של אגדות.
מאוחר יותר באותו האירוע, "המתנקש", אוליי אנדרסון, הארלי רייס, ארני לאד, הקראשר ודיק הברוזר הוכנסו להיכל התהילה של ה-WCW.
קקטוס ג'ק החליף את דייב סאליבן הפצוע בקרב על אליפות הזוגות העולמית של WCW.
ויידר היה אמור להתחרות נגד ריק רוד, אך האחרון הוחלף על ידי סטינג לאחר שהוא ספג פציעה בגבו אשר סיימה את הקריירה שלו במהלך קרב נגד סטינג ביפן.
סלאלה היא עיר נמל בדרום עומאן.
העיר היא אתר תיירותי, שאליו מגיעים תיירים רבים ממדינות המפרץ ומערב הסעודית.
העיר היא השנייה בגודלה בעומאן, אחרי הבירה מסקט, והגדולה ביותר במחוז ט'ופאר, הגדול ביותר במדינה.
העיר היא אחת הערים הדרומיות במדינה, ונמצאת מעט מזרחית מגבול תימן–עומאן.
סלאלה הייתה הבירה המיתולוגית של ט'ופאר, שהגיעה לשיא שגשוגה במאה ה-13 בזכות מסחר ושיווק של קטורת, שהייתה מיוצרת שם.
במאה השבע עשרה נהרסה העיר עקב מלחמות בין תימן ליושבי עומאן, ובמאה ה--19 שולבה העיר בתחומי סולטנות מסקט.
בין 1932 ל-1970 הייתה סלאלה בירת הסולטנות ונשלטה על ידי סעיד בן תיימור .
לאחר הפלתו של תיימור מהשלטון, בנו קאבוס בן סעיד החליט להכריז על מסקט כעיר הבירה של עמאן.
באופן מסורתי, הסולטן גר בסלאלה ולא במסקט, הבירה והעיר הגדולה ביותר בעומאן, אך קאבוס סיים מסורת זו עם עלייתו לכס המלכות בשנת 1970. עם זאת, קאבוס מבקר בסלאלה מדי חודש כדי להיוועץ עם מנהיגים שבטיים המתגוררים בה ועם אנשי דת משפיעים; הביקור האחרון שלו היה בשנת 2010.
בשנת 2010, במלאת 40 שנה לשלטון הסולטאן קאבוס, הוא החליט לבלות בעיר סלאלה.
חגיגות יום השנה ה-40 כללו מצעד גדול שהגיע גם לעיר.
אירוע זה נמשך כמספר שעות והיו בו יותר מ־100,000 משתתפים.
בשנת 2011 נערכו הפגנות רבות בעיר כחלק מגל האביב הערבי.
בעיר נערכה ההפגנה הגדולה ביותר מבין כל הערים במדינה, ובה דרשו המפגינים בין היתר החלפת השלטון לדמוקרטי, החלפת השרים הנוכחיים, העלאת השכר לעובדי ציבור, אפשרות גירושים חופשיים והקלה של החלת חוקי האסלאם על התושבים.
בסופו של דבר המחאות כשלו.
בעיר יש אקלים מדברי חם וצחיח, אף על פי שהקיץ קריר יותר מאשר בחלקים הצפוניים או היבשתיים יותר של עומאן.
בעיר יש כמה חודשי מונסון בחורף, בהן רוב הזמן יש ערפל כבד והשמיים מלאי עננים אפורים, ויורד מעט גשם.
במהלך תקופה זו הנוף החום של סלאלה וסביבתה הופך ממדבריות אבן וחול להררים ירוקים ושופעי צמחים - בעונה זאת החקלאים בעיר מגדלים את היבול ובסופה הם קוצרים אותו (העיר היא אחת הערים עם הגידול החקלאי הרב ביותר בעומאן).
ציקלון מקונו, שמקורו בים הערבי, הפך לציקלון קשה מאוד לפני שפגע בעיר סלאלה ב־25 במאי 2018. הרוח הגיעה למהירות שיא של 200 קמ"ש וירדו בעיר 617 מ"מ של גשמים, שזה כמעט כמות הגשם שיורדת ב-5 שנים (בממוצע) של עומאן.
העיר נמצאת באזור מדברי ולרוב לא יורדים בה משקעים (מלבד תקופת המונסונים), לכן היא מכילה מעט מאוד עצים.
העיר היא עיר נמל עם מפרץ קטן לים הערבי.
מצפון לעיר נמצאים הרים גבוהים שבהם הטמפרטורה יותר נוחה וצומחים עליהם אפילו מעט עצים.
העיר גובלת בדרום עם הים, והנמל שלה הוא אחד החשובים במדינה, אחרי נמל מסקט.
ממערב לעיר נמצאות כמה ערי מדבר נוספות, ואחרי כן הגבול עם תימן.
ההרים שמצפון לעיר, אשר ניתן לראות אותם אפילו מהחלל בעקבות צבעם הכהה יותר מהחול שנמצא ברוב חלקי חצי האי ערב, מקיפים את העיר גם ממערב.
בעיר, כמו במקומות רבים אחרים במדינה, יש קהילה גדולה של פליטים, מהגרים ותושבים זרים, בעיקר מהודו, מפקיסטן, מבנגלדש ומהפיליפינים.
רוב האוכלוסייה העומאנית בסלאלה היא מוסלמית.
כמו רוב המזרח התיכון, רוב האנשים בסלאלה משתייכים לזרם הסוני; בניגוד לרוב העומאנים במסקט המשתייכים לתת הזרם האיבאדיה.
יש בעיר גם אוכלוסייה לא מבוטלת של הינדים, נוצרים, בודהיסטים וסיקים בקהילה הגולה שבעיר.
השפה הרשמית בעיר (כמו ברוב עומאן) היא ערבית.
השפה הבלתי רשמית היא השפה המדוברת ביותר ושפת האם של רבים בסלאלה וסביבתה, עם 25,000 דוברים מוערכים החל משנת 1993.
אנגלית היא השפה הזרה הרשמית והשפה המדוברת ביותר של המהגרים המגיעים לעיר.
עוד שפות פופולריות המדוברות על ידי הקהילות הזרות הן טמילית, טלוגו והינדי.
בעקבות היותה של סלאלה עיר נמל המתקשרת מאוד עם ערי נמל אחרות לחופי ים הערבי (פאנאג'י ההודית, קראצ'י הפקיסטנית ועוד) ישנן הרבה חילופי תרבויות ומנהגים של תושבי המקום עם אנשים המגיעים ממדינות שונות.
הכלכלה העיקרית של תושבי העיר היא הסחורות המגיעות לנמל העיר.
הנמל הוא אחד הנמלים הגדולים ביותר בחצי האי ערב ומהווה מרכז סחר עולמי.
נמל סלאלה הוא גם אחד הנמלים החיוניים ביותר בחצי האי מכיוון שהוא מחבר בין אפריקה, המזרח התיכון ואסיה.
הנמל נמצא מחוץ לעיר (מדרום-מערב לה) ומאפשר גם נסיעות לתיירים.
ליד הנמל נמצא גם אחד מאזורי התעשייה הגדולים ביותר בחצי האי ערב.
מלבד זאת, העיר היא העיר החקלאית ביותר בעומאן, מכיוון שהיא אחת מהערים היחידות במדינה שהמיקום שלה מאפשר גידול של יבול.
על כן, יותר מ-90% מהחקלאות בעומאן מתרכזת בעיר.
בניגוד למרבית העולם, השדות לא נמצאים בשולי העיר, אלא במרכזה, כך שבין הבתים שבצפון העיר לבתים שבדרום העיר מתרכזים מאות דונם של שדות ושטחים חקלאיים.
שטחים אלה נשארים ירוקים במשך כל השנה, ולכן גדלים שם בעלי חיים רבים ובעיקר גמלי בר (בתמונה מימין).
מלבד זאת, סלאלה היא עיר מתוירת מאוד והיא מכילה אטרקציות רבות לתיירים; בניגוד לעיר הבירה, מסקט, שהיא עיר מסחרית ולא מכילה בתי מלון רבים או אטרקציות, סלאלה היא עיר תיירותית שהרבה מכלכלתה נשענת על בתי מלון, מסעדות לתיירים, טיולים מאורגנים ועוד.
בעיר וסביבתה ישנם אוצרות טבע, שמורות טבע ופלאי טבע שלא ניתן למצוא ברוב עומאן.
כלכלת סלאלה מבוססת גם היא על תיירות.
בעונת המונסונים (יוני עד ספטמבר) מבקרים תיירים רבים מהמזרח התיכון וחצי האי ערב מגיעים להתארח בעיר.
יש הרבה מקומות לבקר בסלאלה בעונה זו מכיוון שההרים הופכים לירוקים והגשם גורם למפלים רבים בהרים, בעיקר בוואדי דרבאת, בעין את'ום, בעין תוברוכ ובעין כור.
ישנם ארבעה קברים עתיקים ששייכים לפי המסורת לנביאים: הנביא עמראן, הנביא איוב, הנביא הוד והנביא צאלח.
לעיר הגיעו למעלה מ־600,000 תיירים בעונת המונסונים בשנת 2017. ישנם מספר אירועי תרבות במחוז ט'ופאר שמושכים מבקרים, כולל הקרנבל בסלאלה הכולל פעילויות משפחתיות, הופעות, טיולים ופעילויות תרבות נוספות.
סלאלה ידועה כביתם של כמה ממועדוני הכדורגל הטובים בעומאן.
בסך הכל יש לסלאלה 4 מועדוני ספורט שממוקמים בעיר: מועדון סלאלה, אל-איתיחאד, אל-נסר וט'ופאר.
מועדון ט'ופאר מכונה "אל-זעים", בעברית "המנהיג", בשל הצלחתם האדירה הן בליגה הלאומית והן בגביע הסולטאן קאבוס.
לקבוצת ט'ופאר יש גם מספר נאות של גביעים במקצועות ספורט כמו כדורעף וכדוריד.
קבוצת אל-נסר הפועלת בעיר ידועה גם בזכות ההצלחה הגדולה שלהם בכדורגל.
הקבוצה זכתה 5 פעמים בליגה הלאומית, ובגביע הסולטאן קאבוס – 4 פעמים.
אל-נסר, כמו ט'ופאר, הצליחה גם בענפי ספורט אחרים כמו הוקי, כדורסל, כדורעף וכדוריד.
בסלאלה יש כיום 2 אצטדיונים: מתחם הספורט סלאלה (המכונה גם "מתחם הספורט לנוער"), שהוא האצטדיון הרב-תכליתי היחיד בסלאלה.
האצטדיון החדש, א-סעאדה, הוא אצטדיון ברובע א-סעאדה בסלאלה המוקדש לכדורגל.
במתחם הספורט הזה, שגודלו כגודל שכונת פלורנטין בתל אביב, מצויים מגרשי הוקי, מגרש טניס, בריכת שחייה אולימפית ומגרש כדורעף / כדורסל מקורה.
אצטדיון א-סעאדה הוא המקום שבו מתמודדים המועמדים להיכנס לנבחרת ערב הסעודית בכדורגל, ונבחרת עומאן מקיימת את האימונים שלה באצטדיון זה.
כדורגל חופים הוא מחזה נפוץ לאורך החוף ברובע אל-חיפה.
ספורט פופולרי נוסף בסלאלה הוא כדורעף.
אף על פי שהוא לא פופולרי כמו כדורגל, המשחק משוחק לעיתים קרובות וישנם מגרשים רבים ברחבי העיר.
נכון להיום יש בסלאלה שתי מכללות, המכללה הטכנולוגית סלאלה ומכללת סלאלה למדע יישומי, שתיהן בבעלות לביבות ממשלתית.
המכללה למדעים יישומיים של סלאלה משלבת מחלקה ללימודי אנגלית ומגמת שפות זרות.
מטרתה של המחלקה ללימודי אנגלית היא להציע לתלמידים יכולת להבין את השפה האנגלית כך שהם יוכלו להמשיך ולהשלים לימודים נוספים באוניברסיטאות חשובות בינלאומיות ולעבוד בהמשך בצוותי I.T, תחום התקשורת ועיצוב.
המחלקה מקדמת נושאים אלה על מנת לגרום למודרניזציה בקרב צעירי המדינה כדי לקדם טכנולוגית את עומאן, שכיום היא מדינה מתפתחת.
בסלאלה נמצא גם אוניברסיטה פרטית, אוניברסיטת ט'ופאר, שהיא אחת מהגדולות באזור.
חלק גדול ממניותיה בבעלות מוסתחיל אל-מעשני, דודו של הסולטאן קאבוס בן סעיד.
בית הספר ההודי סלאלה הוא מוסד השתלמות הודית המלמד צעירים עקרונות בודהיסטים והינדיים לצד לימוד בנושאי מימון עצמי וחינוך משותף.
המוסד נוסד בעיקר כדי לענות על הצרכים האקדמיים של ילדי מהגרים הודים העובדים בסלאלה.
בית הספר ההודי סלאלה הוא בית הספר דובר-האנגלית הגדול ביותר בעומאן; בית הספר ממוקם באזור שכונת צפון א-דהאריז שבצפון העיר.
בית הספר ליוצאי פקיסטן הוא בית ספר תיכון ציבורי פקיסטני שהוקם בשנת 1982. בית הספר ממוקם בסמוך לבית הספר ההודי סלאלה.
בית הספר הבריטי סלאלה הוקם בשנת 1970. תוכנית הלימודים של בית הספר תואמת את תוכנית הלימודים הלאומית של אנגליה וויילס, והוא מציע לימודים לילדים החל מגיל 6 עד השנה התשיעית.
הוא ממוקם גם בשכונת דהאריז ליד בית הספר ההודי ובית הספר הפקיסטני.
שדה התעופה הבינלאומי של סלאלה נועד בעיקר לטיסות פנים ממסקט וכמה טיסות בינלאומיות מהודו וממדינות ערביות אזוריות כמו קטר, איחוד האמירויות הערביות וערב הסעודית.
עומאן אייר, חברת התעופה הלאומית של עומאן, מפעילה כ-5 טיסות מדי יום מסלאלה למסקט, וגם 2 טיסות לדובאי, אמירות באיחוד האמירויות הערביות, מדי שבוע.
עומאן אייר הציגה קו טיסה שיוצא 10 פעמים ביום לקבוצות מטיילים בין סלאלה למוסקט.
לקטר איירווייז טיסות יומיות מסלאלה לדוחה.
ישנן גם טיסות שבועיות ישירות מסלאלה ליעדים רבים בהודו, שמספקת חברת אייר אינדיה.
בעונת המונסונים מתקיימות טיסות שבועיות ליעדים בינלאומיים אחרים כולל שוודיה וטורקיה.
ישנן גם טיסות חודשיות לכמעט כל מדינה בעלת קשרים עם עומאן.
שדה התעופה הבינלאומי החדש נפתח ב־15 ביוני 2015 ונמל התעופה הישן הוסב מאז לשדה תעופה מקומי ומשמש לעיתים רק למקרי חירום.
קיים שירות אוטובוסים על בסיס יומי מדיה, בדובאי שבאיחוד האמירויות, לסלאלה, בשעה 15:00. יש שירות אוטובוסים תלת-יומי בין מסקט לסלאלה המספקי שירותי אוטובוסים רבים.
לסלאלה לא הייתה מערכת תחבורה ציבורית בגבולות העיר עד שנת 2018, אך בשנת 2019 הודיע הסולטאן קאבוס על שירות אוטובוסים חדש בתוך העיר משדה התעופה סלאלה למרכז העיר וממרכז העיר לנמל סלאלה.
חברת התחבורה הלאומית עומאן (Mwalat) החלה את שירות האוטובוסים הציבורי היומי בסלאלה בדצמבר 2018, כשהביאה אוטובוסים ממוזגים, שהיו חדשים בעומאן, הנוסעים מרחקים ארוכים ומופעלים מדי יום מסלאלה לערים חיימה, מסקט, ניזווא, אל בוראיימי, דובאי, אל-עין, אל-גיידה, מקאלה וסייאן.
צורות אחרות של תחבורה ציבורית הפופולריות בסלאלה הן מוניות.
אוטובוסים פרטיים גם הם כתומים ולבנים עם צבע מקודד.
נמל סלאלה הוא אחד מנמלי המים העמוקים ביותר בעומאן, וגם הנמל ה-11 העמוס ביותר בעולם, והנמל השני העמוס ביותר במזרח התיכון, שנמצא בנמל רייסות, בקצה מטרופולין סלאלה.
הנמל מסוגל להכיל כלי שיט גדולים עד 18 מטר.
נמל זה הוא טרמינל המשלוח העיקרי של האזור.
נמל זה מופעל ומנוהל על ידי חברת שירותי נמל סלאלה (S.A.O.G).
בנמל עוגנות גם ספינות שייט תענוגות ואוניות יוקרה.
פרויקט GreenOman, פרויקט שיזמה המועצה לפיתוח ידידותיות לסביבה בעומאן על ידי חברת "Mast.Hridith Sudev" שהוקמה על ידי תלמיד בית הספר ההודי סלאלה ואחיו הצעיר, סמבד שאג'י.
הפרויקט, שהתחיל כפרויקט בית ספרי, זכה בתחרות בית הספר העולמי לידידות לסביבה שנערכה על ידי ועידת האו"ם לפיתוח בר-קיימא ואקולוגיה.
הצלחה זו הביאה תהילה לבית הספר ההודי סלאלה והפכה את סלאלה לפופולרית יותר בעולם תחת קטגוריית עיר ירוקה.
בשנת 2014, בטקס פרס Energy Globe International שבאוסטריה, הוכרז על פרויקט GreenOman כפרויקט הטוב ביותר של עומאן לקיימות.
סלאמבורי (1997) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובו של לקס לוגר מידע ארגון WCW תאריך 18 במאי 1997 עיר שארלוט, קרוליינה הצפונית אולם ארנת העצמאות מספר צופים 9,643סיסמה פרסומית ...The Tradition Continues סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WCWSpring Stampedeסלאמבורי (1997)המסיבה האמריקאיתהגדולה סדרת אירועי סלאמבורי1996סלאמבורי (1997)1998
סלאמבורי (1997) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling (WCW).
האירוע נערך ב-18 במאי 1997, בארנת העצמאות שבשארלוט, קרוליינה הצפונית.
האירוע היה האירוע החמישי בסדרת אירועי סלאמבורי.
אחד עשר קרבות התנהלו באירוע, כולל שניים ששימשו כקרבות חושך (קרבות שלא שודרו בטלוויזיה).
בקרב המרכזי, ריק פלייר, רודי פייפר וקווין גרין ניצחו את ה-nWo (קווין נאש, סקוט הול וסיקס) בקרב שלושה נגד שלושה.
+ אישיויות אחרות על המסך תפקיד: שם:צוות השידורטוני שאבוניבובי הינןדאסטי רודסמראייןג'ין אוקרלנדכרוזיםדייוויד פנזרמייקל באפרשופטניק פטריק
לפני שהאירוע שודר בשיטת ה"שלם וצפה", התקיימו שני קרבות חושך (קרבות שאינן שודרו בטלוויזיה).
בקרב הראשון, יוג'י נאגאטה ניצח את פאט טאנאקה.
בקרב השני, הפאבליק אנמי (רוקו רוק וג'וני גראנג') ניצחו את הארלם היט (בוקר טי וסטיבי ריי).
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו אולטימו דראגון הגן על אליפות הטלוויזיה העולמית של WCW נגד לורד סטיבן ריגל.
בקרב זה, ריגל הצליח לנצח את דרגון ולזכות בתואר לאחר שסוני אונו שהגיע לזירה, בעט בדראגון לא במכוון, מה שאפשר לריגל לבצע על דראגון את מהלך ה-Regal Stretch, שגרם לדראגון להיכנע.
בקרבות הבאים, מאדוסה ניצחה את לונה ואשון, ריי מיסטריו ג'וניור ניצח את יוג'י יאסוראוקה, וגליישר ניצח את מורטיס בפסילה.
בקרב שבא לאחר מכן, דין מלנקו הגן על אליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW נגד ג'ף ג'ארט.
במהלך הקרב, סטיב מקמייקל הגיע לזירה והשליך את ג'ארט בחזרה לזירה.
מעשה זה אפשר למלנקו לבצע עליו את מהלך הפאוורבומב ואז את מהלך ההכנעה שלו, הטקסס קלוברליף, שלא הותיר לג'ארט שום דבר מלבד להיכנע.
כתוצאה מכך, מלנקו הגן על התואר בהצלחה.
לאחר מכן, מנג ניצח את כריס בנואה בהכנעה במסגרת קרב מוות, האחים סטיינר (ריק סטיינר וסקוט סטיינר) ניצחו את קונאן ויו מורוס, וסטיב מקמייקל ניצח את רג'י וייט.
בקרב המרכזי, ריק פלייר, רודי פייפר וקווין גרין התחרו נגד ה-nWo (קווין נאש, סקוט הול וסיקס) בקרב שלושה נגד שלושה.
בסיום הקרב, פלייר ביצע על הול את מהלך ההכנעה שלו, הפיגר פור לג לוק, ובמקביל, פייפר ביצע על נאש את מהלך הסליפר בעוד גרין הצמיד את סיקס לספירת 3 לאחר פאוורסלאם.
סלאמיברסרי (2006) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של מגוון מתאבקים מידע ארגון Total Nonstop Action Wrestling תאריך 18 ביוני 2006 עיר אורלנדו, פלורידה אולם אימפקט זון מספר צופים 900סיסמה פרסומית This is the One סדרת אירועי שלם וצפה של TNAסקריפייססלאמיברסרי (2006)ויקטורי רוד סדרת אירועי סלאמיברסרי2005סלאמיברסרי (2006)2007
סלאמיברסרי (2006) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling.
האירוע נערך ב-18 ביוני 2006, באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה.
האירוע היה האירוע השני בסדרת אירועי סלאמיברסרי.
באוקטובר 2017, עם השקת פלטפורמת ה-Impact Plus, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
בקרב המרכזי, ג'ף ג'ארט ניצח את כריסטיאן קייג', אביס, רון קילינגס וסטינג בקרב מלך ההר וזכה באליפות העולם במשקל כבד של NWA.
מס' תוצאות התניות זמן P1 קבוצת קנדה (אריק יאנג ו-A-1) ניצחה את הנטורלס (אנדי דאגלס וצ'ייס סטיבנס) קרב זוגות 02:11 2 Team 3D (בראדר ריי ובראדר דיבון) ניצחו את הג'יימס גאנג (B.G.
מספר הדחה מתאבק הודח על ידי שיטת ההדחה זמן 1 שארק בוי סנג'יי דאט הצמדה 10:34 2 אלכס שלי ג'יי לית'ל הצמדה 12:22 3 ג'יי לית'ל פיטי וויליאמס הצמדה 14:32 4 פיטי וויליאמס סנסיי הצמדה 17:04 5 סנג'יי דאט סנסיי הצמדה19:29 זוכה סנסייcolspan="2"
סלאמיברסרי (2007) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובו של ג'ף ג'ארט מידע ארגון Total Nonstop Action Wrestling תאריך 17 ביוני 2007 עיר נאשוויל, טנסי אולם האודיטוריום העירוני נאשוויל מספר צופים 3,500סיסמה פרסומית !Massacre in Music City סדרת אירועי שלם וצפה של TNAסקריפייססלאמיברסרי (2007)ויקטורי רוד סדרת אירועי סלאמיברסרי2006סלאמיברסרי (2007)2008
סלאמיברסרי (2007) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling.
האירוע נערך ב-17 ביוני 2007, באודיטוריום העירוני נאשוויל שבנאשוויל, טנסי.
האירוע היה האירוע השלישי בסדרת אירועי סלאמיברסרי.
בקרב המרכזי, קורט אנגל ניצח את סמואה ג'ו, AJ סטיילס, כריסטיאן קייג' וכריס האריס בקרב מלך ההר והפך לאלוף העולם החדש במשקל כבד של TNA.
סלאמיברסרי VIII היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling.
האירוע נערך ב-13 ביוני 2010, באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה.
האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי סלאמיברסרי.
זאת הייתה הפעם הראשונה מאז שנת 2006 שאירוע הסלאמיברסרי התקיים באימפקט זון בנוסף להיותו הראשון שלא כלל את קרב מלך ההר.
בקרב המרכזי, רוב ואן דאם ניצח את סטינג ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של TNA.
עוד ברשימת הקרבות, ג'ף הארדי ומר אנדרסון ניצחו את ביר מאני, אינק (ג'יימס סטורם ורוברט רוד) בקרב זוגות, ואביס ניצח את דזמונד וולף בקרב מונסטר בול.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות !TNA iMPACT.
ב-20 במאי בתוכנית !TNA iMPACT, כחלק מהדירוג הראשוני, סטינג דורג במקום הראשון מבין עשרה על ידי הוועדה לאליפות TNA.
כתוצאה מכך, דירוג זה זיכה אותו בקרב על אליפות העולם במשקל כבד של TNA באירוע סלאמיברסרי.
ב-10 ביוני, דיקסי קרטר הודיעה בחשבון הטוויטר שלה שיש לה הפתעה גדולה לסלאמיברסרי אשר תשנה את פני החברה לעד.
בהמשך לציוצה בטוויטר, היא הבהירה את הצהרתה כדי לציין שאף על פי שתהיה הפתעה באירוע, האימרה "שתשנה את TNA לעד" תבוא לידי ביטוי רק בשבועות שיבואו לאחר מכן.
עד מהרה, נודע שטומי דרימר הוא היה ההפתעה, כשהוא ערך את הופעת הבכורה שלו באירוע סלאמיברסרי.
סלאמבורי (1998) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובו של יו מורוס מידע ארגון WCW מותג(ים) WCWnWo תאריך 17 במאי 1998 עיר ווסטר, מסצ'וסטס אולם הסנטרום מספר צופים 11,592סיסמה פרסומית .The Strong Survive.The Ruthless Win סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WCWSpring Stampedeסלאמבורי (1998)המסיבה האמריקאיתהגדולה סדרת אירועי סלאמבורי1997סלאמבורי (1998)1999
סלאמבורי (1998) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling (WCW).
האירוע נערך ב-17 במאי 1998, באולם הסנטרום שבווסטר, מסצ'וסטס.
האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי סלאמבורי.