tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1991 בעקבות הרפורמה הארגונית, נפת יארוסלבסקי פוצלה ממנו.
בשל העובדה שהנפה ממוקמת בצפון-מזרח הבירה, לרחובות רבים שמות "צפוניים".
המוסדות להשכלה גבוהה הבאים ממוקמים כאן:
אוניברסיטה של משמר הגבול השייכת לשירות הביטחון הפדרלי הרוסי (פ.ס.ב.)
האקדמיה לביטחון כלכלי של משרד הפנים של רוסיה
בית הספר המוסקבאי הצבאי סובורוב
באבורו סדווקר, באנגלית: Baburao Sadwelkar (28 ביוני 1928 - 23 בנובמבר 2000) היה צייר הודי, סופר אמנות, מחנך ומנהל.
הוא ידוע בזכות דיוקנאותיו, הנוף והציורים המופשטים שלו בסגנון אימפרסיוניסטי.
ציוריו של סדווקר זוכים פחות לתשומת לב בעולם האמנות בהווה.
לאחר שמונה למנהל אמנותי, הוא השקיע זמן רב בעבודות אדמיניסטרטיביות שהשפיעו על תפוקתו האמנותית.
עם זאת, ציוריו מציגים שליטה ברישום, ידע רב בצבע וגישה מודרנית כלפי הנושא.
סדווקר נולד ב-28 ביוני 1928 בסוואנטוואדי, הודו.
הוא היה הילד הבכור מבין שבע בנות ושלושה בנים של הוריו, נאראיאן וסרסוואטי .
לימודיו עד 1942 הושלמו בבית הספר התיכון החדש בקולהפור.
לאחר מכן, הוא עבר את בחינת הבגרות שלו בבית הספר התיכון רג'אראם, קולהפור בשנת 1947. ההתפתחות האמנותית של קולהפור הגביר את משיכתו לציור.
עם זאת, משפחתו אילצה אותו ללמוד מדע.
בשנת 1948, הוא קיבל הזדמנות לראות הדגמה של אמן באגודת האמנות של ראג'אראם בקולהפור.
זה היה כאשר סדווקר החליט ללמוד ציור.
אביו היה נגדו אבל אמו מישכנה את התכשיטים שלה ושלחה אותו למומבאי לצורך חינוך לאמנות.
השפעת מסורת האמנות של קולהפור על סדווקר החלה לדעוך זמן קצר לאחר הגעתו למומבאי.
בתחילה למד במכון לאמנות יפה והופיע למבחנים של בית הספר לאמנות סר ג'יי ג'יי.
עבד קשה כדי להתפרנס מהצד, הוא התקבל לשנה הרביעית של בית הספר בשנת 1950 ותוך זמן קצר צבר מוניטין של תלמיד חכם.
כשהיה תלמיד בבית הספר לאמנות, המורים שלימדו שם הגיעו להישגים בריאליזם אקדמי, תחייה הודית וזרמים של אמנות מודרנית.
בתקופה זו הוקמה גם קבוצת האמנים המתקדמים של בומביי שזכתה להכרה באמנות הנסיונית והמרדנית שלהם.
בהדרגה, נטייתו של סדווקר לאמנות מודרנית השפיעה על הנופים, הדיוקנאות והקומפוזיציות שלו.
בשנת 1952 סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות עם תואר באמנות.
סדווקר קיבל מלגה מבית הספר לאמנות בשנים 1952–53. במהלך תקופה זו, הוא הושפע מהצייר פאול קלה ומהפילוסוף ג'יי קרישנמורטי.
הוא החל להתעניין בהבנת צורות האמנות ותנועות האמנות השונות של העולם המערבי וניסה לצייר בסגנון זה.
בתום המלגה, סדווקר וציירים צעירים רבים אחרים היו אמנים אקטיביים כולם התכנסו במרכז האמנים במומבאי ודנו על עבודתם.
ב-1956 הקים את קבוצת בומביי יחד עם אמנים אחרים בני דורו.
הוא ארגן כמה תערוכות קבוצתיות מטעם הקבוצה עד לפירוקה ב-1962.
בסוף 1953 מונה סדווקר כמורה בבית הספר לאמנות של סר ג'יי ג'יי.
יחד עם ההוגה והמחנך המודרני שנקר פלסיקר, הוא החל לשנות את סגנון החינוך לאמנות בבית הספר.
סדווקר לימד את שיעור קישוט ציורי הקיר שכלל מחקר שיטתי של פרסקו, טמפרה, פסיפס ומדיום טרקוטה.
בזמן שלימד בבית הספר לאמנות, הוענקה לו מלגת פולברייט בשנים 1962–63, במסגרתה למד את הניואנסים של חינוך לאמנות אמריקאית בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד בארצות הברית.
לאחר שחזר מארצות הברית, החל ליישם את שיטות ההוראה החדשות שלמד שם, אבל הגישה החדשה לא הפכה לפופולרית במיוחד.
הוא התעקש שהאמן יעסוק גם באמנויות אחרות.
הוא התעקש להתאמץ ליישם את דעותיו ומחשבותיו בפועל והביע בוז למי שלא תמך בכך.
המחלוקת הובילה לחילוקי דעות עם בני דורו ומורים רבים באותה תקופה.
לאחר מכן התפטר מתפקידו כפרופסור בשנת 1971. בשנים 1971 עד 1974 שימש כסגל אורח בבית הספר לעיצוב הבינתחומי ולאחר מכן המשיך את חייו כצייר מקצועי.
משנת 1955, סאדווקר כתב רבות על אמנות בשפה המקומית ובאנגלית.
הרעיון של המגזין השנתי של בית הספר לאמנות, נהגה על ידו והוא ערך את המהדורה הראשונה שפורסמה ב-1956, ואחריה 1959, 1960 ו-1968. כתביו על אמנות, אמנים וביקורת אמנות פורסמו במגזינים רבים.
הוא גם נתן הרצאות ברדיו של כל הודו והשתתף בדיונים ארציים.
בשנת 1988 חגגה האגודה לאמנות בומביי את 100 שנות קיומה.
הוא ארגן בשנת 1989 תערוכת לאירוע מאה השנה שהציגה את השינוי שחל בתחום האמנות החזותית בתקופה זו.
סיפור מאה השנים הוא ספר חשוב שיצא לאור בהזדמנות זו.
קרבתו של סדווקר עם בית הספר לאמנים בומביי המשיכה להיות מוצא לכתביו.
כשסדווקר היה נאמן של גלריה לאמנות ג'האנגיר, הוא פרסם ספר על ציירים הודים מודרניים 1996, הקשורים לגלריה לאמנות הזאת.
באותה שנה יצא לאור ספרו "עקרונות עכשוויים של אמנות".
סדווקר צייר מגוון נושאים בסגנונות שונים.
הוא קיבל את ההשראה הגדולה ביותר מהציירים האימפרסיוניסטים.
צבעים בהירים, טיפול נמרץ, חופש המצאה ושימוש ניסיוני בעיוותים היו המאפיינים של יצירות האמנות שלו.
הוא צייר פורטרטים אמנותיים ואיכותיים רבים על ידי הצבת דגמים לפניו.
בדיוקנאות אלה, יחד עם אישיותו של המצויר, הוא התנסה בקומפוזיציה ובצבע.
דיוקנאותיו זכו לשבחים על ידי רודולף פון ליידן, וולטר לנגהאמר ועמנואל שלזינגר, שלישיית האמנים ומבקרי האמנות המשפיעים של עולם האמנות באותה תקופה.
בתיאורי הטבע שלו, הוא מצא שילוב ייחודי של הסביבה במומבאי, כלומר מבנים, כיכרות, עצים, חשמליות, אוטובוסים והמוני בני אדם.
בכך הציג סדרת ציורים של העיר.
השימוש החזק בצבע לבן יחד עם צבעי מים הוא מאפיין של הנופים שלו.
בשלב מאוחר יותר, הוא צייר בעיקר ציורים מודרניסטיים שהציגו נושאים שונים.
בציוריו התנסה סדווקר במגוון של איורים מדימויים פיוטיים ועד ציורים מופשטים.
כמה מציוריו המופשטים הבולטים כוללים עולם אחד (1957), מטורף (1959), כדור הארץ (1962), תמונת העיר (1963), העיר הקוסמית השנייה (1974), סלע הירח (1974) לאחר מכן החל להתעניין בתגליות המדעיות של אותה תקופה והוא צייר תמונות בנושאים תואמים.
לדוגמה, סדרת תמונות שכותרתה "חקר החלל".
הוא גם צייר את הסדרה הרים ב-1986.
בשנת 1956 נשא סדווקר לאישה את Vijoo Bhise, תלמידת ציור קיר שלמדה בבית הספר לאמנות סר ג'יי ג'יי.
לזוג נולדו שני בנים, ניל ושיל, ובת אחת, ניטה.
שיל סדווקר היה אמן ומעצב, הידוע ביצירות האמנות שלו שנעשו בעט כדורי שחור.
ניל סדווקר הוא עורך סרטים ויועץ טכנולוגי ליוצרי קולנוע.
לאחר מותה של אשתו בשנת 1990, סדווקר נעשה מבודד.
בשנת 1999, הוא יזם את פרס Vijoo Sadwelkar לזכר אשתו, אמנית מוכשרת בעצמה.
סדווקר העניק את הפרס הזה לנשים אמניות מתחילות שהיו ראויות להכרה ולכן נדרשו לתמיכה כדי להניע את קריירת האמנות שלהן.
אחד האירועים של טקס הפרס לזכר אשתו היה מתוכנן ל-24 בנובמבר 2000. עם זאת, הוא מת ב-23 בנובמבר 2000.
הספר "אמני מהרשטרה – מכובדים ובלתי נשכחים", שאותו חיבר לפני מותו, יצא לאור בשנת 2007.
חברת באבא גאמפ שרימפ היא רשת מסעדות אמריקאית למאכלי ים.
היא הוקמה בהשראת סרט הקולנוע פורסט גאמפ משנת 1994. נכון לשנת 2022 מנתה הרשת 35 מסעדות בכל רחבי העולם.
22 מהמסעדות נמצאו בארצות הברית, ארבע במקסיקו, שלוש ביפן, ושש היתר בסין, הונג קונג, בריטניה, קנדה, אינדונזיה וקטר.
שם הרשת מורכב משמם של שניים מגיבורי הסרט - פורסט גאמפ וחברו לשירות הצבאי בנג'מין ביופורד "באבא" בלו (Benjamin Buford "Bubba" Blue), שהציע לגאמפ להיכנס לאחר השירות לעסקי החסילונים.
בסרט פורסט גאמפ מימש את הרעיון בהמשך, לאחר מות חברו במלחמת וייטנאם.
בשנת 1995 רכש היזם אנתוני זולזי (Anthony Zolezzi) מחברת סרטי פרמאונט את הזכויות על השם באבא גאמפ שרימפ קומפני בניסיון לשנות את מהלכה ההפסדי של חברת שיווק מאכלי ים שהייתה ברשותו.
מוצרי החברה במיתוג החדש נמכרו בארצות הברית ומחוץ לה.
בהמשך פנה אל זולזי חבר מתעשיית מסעדות מאכלי הים והציע לו להקים מסעדה תחת שם המותג.
המסעדה הראשונה קמה במונטריי שבקליפורניה ב-1996. לאחר שעסקיה עלו יפה הוקמו מסעדות נוספות בשיטת הזכיינות בארצות שונות.
בשנת 2010 נרכשה הרשת על ידי רשת המסעדות האמריקאית לאנדרי'ס ואז הועבר מטה הרשת מקליפורניה ליוסטון שבטקסס.
כפי שמרמז שם הרשת היא מגישה בעיקר מאכלי חסילונים, אך מגישה גם מאכלי ים ומאכלים ממטבח הקייג'ון וממטבחי דרום ארצות הברית, שכן הדמויות של פורסט גאמפ וחברו באבא הגיעו מאלבמה.
כמה מהמנות המוגשות במסעדות נקראות על שם דמויות מן הסרט.
בסניפים מוצגות מזכרות מן הסרט והסועדים מוזמנים לשחק משחק טרויוויה המבוסס עליו.
באבאקוטיה הוא סוג נכחד של למור בינוני, או פרימט בעל אף לח, ממדגסקר, המכיל מין בודד, Babakotia radofilai.
יחד עם פלאופרופיתקוס, למור ענק ו הוא מהווה את משפחת למורי העצלן.
השם באבאקוטיה מגיע מהשם המלגשי של האינדרי, באבאקוטו, שאליו הוא וכל שאר למורי העצלן קשורים קשר הדוק.
Babakotia radofilai וכל שאר הלמורים העצלנים חולקים תכונות רבות עם עצלנים חיים, ומדגימים אבולוציה מתכנסת.
היו לו אמות ארוכות, אצבעות מעוקלות ומפרקי ירך וקרסוליים ניידים מאוד.
הגולגולת שלו הייתה כבדה יותר מזו של האינדריים, אבל לא כמו אצל הלמורים העצלנים הגדולים יותר.
המשנן שלו דומה לזה של כל שאר האינדריים והלמורים העצלנים.
הוא חי בחלק הצפוני של מדגסקר וחלק את תפוצתו עם לפחות שני מינים אחרים של למור עצלן, Palaeopropithecus ingens ו-Mesopropithecus dolichobrachion.
Babakotia radofilai הייתה אוכלת עלים בעיקר, אם כי היא אכלה גם פירות וזרעים קשים.
הוא ידוע רק משאריות של תת-מאובנים וייתכן שהוא מת זמן קצר לאחר הגעתם של בני אדם לאי, אך לא נעשה מספיק תיארוך פחמן-14 עם מין זה כדי לדעת זאת בוודאות.
השם באבאקוטיה מגיע מהשם המלגשי של האינדרי, באבאקוטו, שהוא קרוב משפחה של הבאבאקוטיה.
שם המין, radofilai, נבחר לכבודו של המתמטיקאי הצרפתי הגולה ז'אן ראדופילאו, מערן נלהב שמיפה את המערות בהן נמצאו לראשונה שרידי המין Babakotia radofilai.
Babakotia radofilai הוא החבר היחיד בסוג באבאקוטיה ושייך למשפחת למורי העצלן, הכוללת שלושה סוגים נוספים של למורים עצלנים: פלאופרופיתקוס, למור ענק ו.
משפחה זו שייכת לאינפרא-הסדרה דמויי למור, הכוללת את כל הלמורים המלגשיים.
השרידים הראשונים של Babakotia radofilai מתתי-מאובנים התגלו כחלק מסדרה של משלחות בעקבות גילוייו של ז'אן ראדופילאו ושתי משלחות סיור אנגלו-מלגשיות בשנים 1981 ו-1986–1987. ב-1988 חשף במערה בשמורה המיוחדת אנקרנה שבצפון מדגסקר שלד וגולגולת כמעט שלמים בנוסף לשרידים של בערך תריסר פרטים נוספים.
השלד זוהה מייד כלמור עצלן עם גילויו.
ללמורי הקוף היו גולגולות שדומות יותר לאינדריים, אך השיניים שלהם היו מאוד מיוחדות ושונה מאלה של האינדריים.
הלמורים העצלנים הגדולים יותר, לעומת זאת, שמרו על משנן הדומה לאינדריים, אך נבדלו בכך שהם היו בעלי גולגולות חזקות יותר.
הבאבאקוטיה והמסופרופיתקוס לא רק חלקו משנן הדומה לזה של האינדריים, אלא גם גולגולות הדומות להם, מה שמספק עדות לכך שלמורים עצלנים היו קשורים באופן הדוק ביותר לאינדריים חיים.
יתר על כן, סייע גילוי הבאבאקוטיה להדגים שהאינדריים הקדמונים לא קיפצו במהירות מעץ לעץ כמו אינדריים חיים, אלא היו מטפסים אנכיים ומאכילים תלויים, ואולי גם קופצים מדי פעם.
במשקל של בין 15 ל-20 ק"ג, היה Babakotia radofilai למור בגודל בינוני וקטן באופן ניכר מלמורי העצלן הגדולים, אך גדול יותר מלמורי העצלן הקטנים.
במובנים רבים הייתה להם רמה ממוצעת של התאמות עבור התנהגות מתיחה, בין למורי עצלן גדולים ללמורי עצלן קטנים.
גפיו הקדמיות היו ארוכות ב-20% מגפיו האחוריות, מה שמרמז על כך שהוא דומה בהתכנסות לעצלנים בהיותו שוכן עצים.
היה לו עצם שורש הרגל מופחתת ואצבעות מעוקלות ומוארכות, שהותאמו לאחיזה ומרמזות על התנהגות מתיחה.
רגליו האחוריות הצטמצמו, מה שהפך אותו למותאם היטב לטיפוס ולתלייה, אך לא לזינוק.
עצמות שורש כף היד שנמצאו בשנת 1999 הוכיחו עוד יותר כי מין זה היה מטפס אנכי.
בנוסף, ניתוח התעלות החצי-מעגליות , החוליות המותניות ותהליכי עמוד השדרה שלו מצביעים על תנועה איטית וטיפוס, אך לא בהכרח תלייה דמוית עצלן, היאחזות אנכית או זינוק.
לכן סביר להניח שהיה מטפס איטי כמו וגם הפגין התנהגות מתיחה כמו של עצלן.
לכל למורי העצלן יש גולגולות חזקות יחסית לאינדריים, אך למרות תכונות גולגולתיות משותפות עם למורי העצלן הגדולים יותר, גולגולתם עדיין דומה לזו של האינדריים.
תכונות הגולגולת המשותפות עם למורי העצלן האחרים כוללות ארובות עין קטנות יחסית, קשתות העול חזקות וחך קשה מלבני ברובו.
ארובות עין הקטנות שנלקחו בחשבון עם הגודל היחסי של מצביעים על כך שלבאבאקוטיה הייתה חדות ראייה נמוכה, שאופיינית ללמורים.
אורך הגולגולת הממוצע של הבאבאקוטיה הוא 144 מ"מ.
לא ברור אם אחת מהשיניים במשנן הקבוע של ה-Babakotia radofilai היא חותכת או ניב.
הוא שונה במקצת מהאינדריים בכך שיש לו קדם-טוחנות מוארכות במקצת.
לשיני הלחיים שלו היו פסי גזירה רחבים וזגוגית משופעת.
כמו כל הלמורים האחרים, היה Babakotia radofilai אנדמי למדגסקר.
שרידיו נמצאו רק במערות אבן גיר בתוך השמורה המיוחדת אנקרנה ובאנג'והיבה, מה שמצביע על טווח תפוצה שהשתרע מצפון ועד צפון-מערב האי.
טווח התפוצה המוגבל של פרימט שוכן עץ זה, במיוחד בתקופה שבה חלק גדול מהאי היה מכוסה ביער, יכול היה להשתנות בגלל ספציפיות של בית הגידול, או גורם לא ידוע אחר.
בהתבסס על גודלו, המורפולוגיה של שיניו הטוחנות ועוד, היה ה-Babakotia radofilai ככל הנראה אוכל עלים, תוך שהשלים את תזונתו על ידי אכילת פירות וזרעים קשים.
בקרב כל למורי העצלן, כולל ה-Babakotia radofilai, בקעו השיניים הקבועות בגיל מוקדם, תכונה הנראית אצל אינדריים המשפרת את שרידותם של צעירים במהלך העונה היבשה הראשונה שלאחר הגמילה.
מכיוון שהבאבאקוטיה נכחד לאחרונה יחסית והתגלה רק משאריות של תתי-מאובנים, הוא נחשב לצורה מודרנית של הלמור המלגשי.
ה-Babakotia radofilai חי בהולוקן וככל הנראה נכחד זמן קצר לאחר הגעתם של בני האדם לאי, כנראה במהלך אלף השנים האחרונות.
תיארוך פחמן-14 היחיד שדווח עבור הבאבאקוטיה מתוארך לשנים 3100–2800 לפני הספירה.
"באביב את תשובי חזרה" הוא במקור שיר צרפתי בשם "Au Printemps Tu Reviendras" משנת 1965. השיר תורגם על ידי אבי קורן ובוצע במקור על ידי צוות הווי הנח"ל בשנת 1968, ולאחר מכן על ידי להקת הנח"ל.
ב-1965 הזמר והיוצר הצרפתי שארל אזנבור, כתב, הלחין וביצע את השיר "Au printemps tu reviendras" ("באביב תשובי חזרה").
השיר תורגם על ידי הפזמונאי אבי קורן בשם "באביב את תשובי חזרה" ובוצע על ידי צוות הווי הנח"ל עם הסולנים אופירה גלוסקא וליאור עמירן, ולאחר מכן בוצע על ידי להקת הנח"ל.
ב-2017, במסגרת פרויקט מחווה למוזיקה הישראלית שהפיק שדרן הרדיו אלי לפיד, הקליטו כוכבי שנות ה-60 של להקת הנח"ל: מירי אלוני, שולה חן, אופירה גלוסקא, אלי מגן ומוטי פליישר (שהגיע במיוחד מארצות הברית להקלטה) את השיר "באביב את תשובי חזרה".
באבא עלי שאוש (צ'אוש) או עלי הראשון (علي الأول - עלי אל-אוול) בשמו בלידה עלי סוקלי היה פריבטיר ומנהיג פוליטי אלג'יראי שכיהן בשנים 1718-1710 כדיי האחד עשר של דייליק אלג'יר
הוא היה הדיי הראשון של אלג'יר שנשא גם את תואר פאשה ידי כך (דיי-פאשה של אלג'יר) ועל ידי כך הוא למעשה המנהיג העצמאי הראשון של אלג'יר.
ב-1710 סוכם שהתואר פאשה הוענק על ידי הסולטאן העות'מאני לכל הדיים שבאו אחרי באבא עלי.
בעת שלטונו חזרה אלג'יר לתקופה של שגשוג בזכות מסעות הפיראטים שלה בחופי אירופה.
לא ידוע הרבה על מוצאו.
לפני בחירתו לדיי מילא באבא עלי תפקיד של באש-שאוש (צ'אוש) תפקיד צבאי-משפטי שאותו החזיקו בדרך כלל אנשים ממוצא מעורב אלג'יראי-"טורקי" שכונו קולולי.
בקרב הקבילים מיחסים לו מוצא קבילי.
במקורות הטורקיים הוא מוזכר כסוקלי עלי פאשה.
יש סבורים ש "סוקלי" נגזר משם המחוז סוק אהראס באלג'יריה.
בהיסטוריה של אלג'יריה העות'מאנית בשנים 1659-1587 האיילט אלג'יר הונהג על ידי מושלים עות'מאנים במעמד פאשה.
השלטון באזור עבר לידי האעא או אגה, מפקד המיליציה המקומית בעוד הפאשה שנשלח על ידי השער הנשגב מילא תפקיד סמלי של נציג הסולטאן.
בשנים 1671-1659 שלטו ארבעה אגה שכולם נרצחו.
ב-1672 בחרו היניצ'רים מנהיג בעל תואר דיי, בדומה לדיים של תוניס.
לצד הדיי המשיך לכהן גם פאשה שנשלח מאיסטנבול.
עם הזמן נחלש כוחם של יניצ'רים לטובת הקסטה הצבאית של הפיראטים הראשות ה"ראיסים".
לפני הגעתו לשלטון של באבא עלי שררו באלג'יר זמנים של אי שקט ומרידות בשרשרת.
במרד האחרון הודח ונרצח הדיי הקודם, דלי אברהים דיי ("אברהים המשוגע").
עם בחירתו למעמד של דיי ב-15 באוגוסט 1710 על מנת להשכין סדר בממלכה הורה באבא עלי להרוג כ-700 אנשים מקרב חסידיו ובני משפחתו של הדיי המנוח וגם מקרב היניצ'רים המורדים.
בהמשך שלטונו נחשב שקול והגון.
הקונסול הצרפתי קלראמבו תיאר את עלי כ"אדם ישר ובעל כובד ראש".
הפחוות (פאשות) שנשלחו על ידי הסולטאן העות'מאני לאלג'יר על אף שלא שלטו ממש, הסיתו לעימותים בין המחנות
ועמדו מאחורי קנוניות של המיליציות במטרה לזכות מחדש בסמכויות שאבדו להם במשך השנים.
עיניין אותם בעיקר לאסוף כספים כדי להחזיר את החובות שצברו כששילמו בשער הנשגב עבור מינוים בתפקיד.
הפאשה העות'מאני ששהה באותם הימים באלג'יר, פאשה שרקן אברהים ) (או סרקן אברהים) התנגד לבחירתו של באבא עלי לדיי של אלג'יר.
באבא עלי גירש אותו בחזרה לטורקיה.
ב-1711 סירב באבא עלי להרשות לפאשה להיכנס לאלג'יר ואיים לערוף את ראשו באם יתעקש לרדת מהספינה.
בעת ובעונה אחת שלח עלי שליחים אל הסולטאן אהמט השלישי באיסטנבול עם מתנות רבות עבור הסולטאן, נשותיו, שריו וקציניו הבכירים.
הוא שלח גם תזכיר שבו הסביר את חסרונות חלוקת השלטון בין הדיי לפאשה או ביילרביי.
הצליח לשכנע את הסולטאן למנות אותו גם כפאשה ולאחד את התפקידים של דיי ופאשה באדם אחד.
על ידי כך חיזק את מעמדה של אלג'יר כמדינה אוטונומית.
ההיסטוריון האלג'יראי עבד א-רחמן ג'ילאלי השווה את היחסים שהתכוננו מאז ואילך בין אלג'יריה ולשער הנשגב לאלו שבמסגרת חבר העמים הבריטי.
בעקבות צעד זה סמכות הדיי עלתה בצורה ניכרת על חשבון הדיוואן.
באבא עלי ערך רפורמה של הדיוואן עצמו, פיזר אותו והקים אותו מחדש.
הוא סילק ממנו יסודות מרדניים מקרב האוג'אק, קיבל בדיוואן אנשי דת ופקידים ואצילים מקומיים.
העדיף לסמוך יותר על הטאיפה של הראיסים, מנהיגי הפריבטירים ועודד אותם להגביר את מעשי השוד בים התיכון כדי להשיג יותר פרנסה לממלכה.
מדיניות זאת זיכתה אותו בפופולריות בקרב התושבים.
בשלוש השנים הראשונות של שלטונו הולנד, ממלכת סיציליה, בריטניה והאימפריה הרומית הקדושה חיפשו דרכים לפייסו ולהשיג הסכמי שלום איתו תמורת שפע מתנות יקרות ערך.
אולם הסכם שלום עם הולנד מ-1712 הופר על ידי האלג'יראים שלוש פעמים
ב-1715 הכריז עלי מלחמה על הולנד ותכנן לעשות כן גם עם הבריטים אך ויתר על המלחמה אחרי שמדינות אלה הסכימו לשלם לו מיסים קבועיים.
ב-1716 נקלע לעימות עם שוודיה ודנמרק ואז עודד את עליית מעשי הביזה של הפיראטים שלו בעילה שאין לו דרך אחרת להבטיח את משרותיהם של כוחות הביטחון בממלכה.
ב-1716 הוכתה אלג'יר על ידי דליקה ו רעידת אדמה קשה שגרמה להרבה נזק בבני אדם ובנכסים.
באבא עלי בנה את העיר מחדש.
מנת לממן את השיקום יצאו הפריבטירים האלג'יראים למסעות שוד בחופי הים תוך פגיעה מיוחדת בחופי פורטוגל.
הם תקפו הרבה ספינות סחר ההולנדיות ובריטיות ותספו שלל רב, כך שההוצאות לביטוח עבור הנסיעות בים עלו משיעור של 1.5% ל-45%.
המדינות האירופיות דרשו תוך איום בקנסות כבדים שאוניות המסחר לא תעזובנה את הנמלים אלא אם תצוידנה בתותחים ובצוות מיומן לקרבות.
ב-1718 חטפו הפיראטים האלג'יראים של באבא עלי ספינות אוסטריות תוך הפרת שלום פוז'ארוואץ בין ההבסבורגים לאימפריה העות'מאנית.
באבא עלי התעלם מבקשות הפיצויים שהועלו על ידי גורמים דיפלומטיים אוסטריים ועות'מאניים.
לעומת זאת הוא שמר על השלום עם בריטניה ועם צרפת שחילות הים שלהם היו חזקים יותר.
על אף המזימות ושלושת ניסיונות ההתנקשות
מספרים שחלה במחלה, ככל הנראה טיפוס הבטן, וסירב להיעזר בתרופות ולהתיעץ עם כירורג צרפתי, מתוך אמונה שאין להתגרות בגורל.
בָּאבּוֹל (בפרסית: بابل; מבוטא: [bābol]
) היא עיר בפרובינציית מאזנדראן, בצפון איראן, והיא בירת מחוז בָּאבּוֹל.
העיר מחולקת לשני אזורים מטרופוליניים לפי החוק האיראני, וממוקמת בנפה המרכזית של המחוז.
באבול נוסדה בתקופת הספאווידים במאה ה־16 על שטחה של העיר העתיקה מַמְטִיר (המופיעה גם כ"מַה מִתרַה").
הנקשרת לאל מִתרָה, מיתרה נחשב בדת האיראנית הקדומה כמתווך בין אורו של אהורה מאזדה לבין החושך של אהרימן.
בעבר נקראה העיר בַּרפוֹרוּשדֶּה (שפירושה "עיר שוק"), ובהמשך ברפורוש.
בשנת 1931 הורה מייסד שושלת פהלווי, רזא שאה פהלווי (1878–1944), על תחילת תכנון מרכז עירוני מודרני ושינה את שמה ל"באבול", שפירושו "עיר בעלת שפע מים".
לפי מפקדי האוכלוסין של איראן, אוכלוסיית העיר עמדה על 198,636 תושבים, בשנת 2006 עם 55,943 משקי בית.
התפלגות האוכלוסייה בין השנים 1956 ועד 2016
רוב תושבי באבול הם בני העם המזַנְדָּרָנִי, המשתייכים אתנית לקבוצה ממוצא טַבָּרִי, והם דוברים את השפה המזנדרנית.
מוצאם מיוחס לעם הטַפּוּרי, אשר נדחק לאזור החוף הדרומי של הים הכספי בתקופת האימפריה האחמנית.
באבול היא אחת הערים החשובות בצפון איראן, הידועה כמרכז אזורי לחינוך, מסחר, תעשייה ושירותים רפואיים, והיא מפורסמת גם בפרדסי ההדרים (תפוזים, לימונים מנדרינות ואחרים) שבה.
באבול היא עיר בצפון איראן, בחלק הצפוני של חבל מזנדרן שבשפלת החוף של הים הכספי.
העיר ממוקמת כ-20 קילומטרים מדרום לחוף הים הכספי על גדתו המערבית של נהר בָּבּולרוּד (Babolrud).
היא גובלת בצפון בערים באבולסר ופריידונקנר, במזרח באזורי קאעם שאהר ושירגה, בדרום-מזרח במחוז סאווָדכוּ, בדרום במחוז פירוזכוּ ובמערב באזור אמול.
באבול נהנית מכמות משקעים שנתית רבה יחסית, הנובעת מקרבתה לים הכספי ומהשפעת הרוחות הלחות החודרות מהרכס הצפוני של רכס האלבורז.
מערכת סיווג האקלים של קפן-גייגר מתארת את האקלים באזור כבעל אופי ים-תיכוני חם בקיץ (סיווג Csa), המאופיין בקיצים חמים ויבשים יחסית ובחורפים לחים יותר עם משקעים משמעותיים.
כמות המשקעים באזור השפלה הצפונית ובמדרונות הצפוניים גבוהה יחסית ומשתנה לפי אזורים לאורך חוף הים.
העונה החמה נמשכת כ־3.6 חודשים, מ־2 ביוני ועד 22 בספטמבר, עם טמפרטורת שיא יומית ממוצעת הגבוהה מ־28 מעלות צלזיוס.
החודש החם ביותר בשנה בעיר באבול הוא אוגוסט, עם טמפרטורת שיא ממוצעת של 31°C וטמפרטורת מינימום ממוצעת של 24°C.
העונה הקרירה נמשכת כ־3.6 חודשים, מ־3 בדצמבר ועד 22 במרץ, עם טמפרטורת שיא יומית ממוצעת הנמוכה מ־16°C.
החודש הקר ביותר בשנה הוא ינואר, עם טמפרטורת מינימום ממוצעת של 5°C וטמפרטורת שיא ממוצעת של 12°C.
העונה הלחה נמשכת כ־6.3 חודשים, מ־15 בספטמבר ועד 25 במרץ, עם הסתברות העולה על 14% לכך שיום נתון יהיה יום גשום.
החודש עם מספר הימים הגשומים הרב ביותר בעיר הוא נובמבר, עם ממוצע של 6.4 ימים שבהם נמדדו לפחות 1.00 מילימטרים של משקעים.
העונה היבשה נמשכת כ־5.7 חודשים, מ־25 במרץ ועד 15 בספטמבר.
החודש היבש ביותר הוא יוני, עם ממוצע של 1.5 ימים שבהם נמדדו לפחות 1.00 מילימטרים של משקעים.
החודש עם מספר הימים הרב ביותר של גשם בלבד הוא נובמבר, עם ממוצע של 6.4 ימים.
על פי סיווג זה, צורת המשקעים הנפוצה ביותר לאורך השנה היא גשם בלבד, עם הסתברות שיא של 23% ב־20 בנובמבר.
מסחר וסחר מהווים את עמוד השדרה של כלכלת באבול, היא המרכז המסחרי הגדול ביותר במחוז מזנדרן, הודות למיקומה במרכז המחוז וכן לצפיפות האוכלוסייה הגבוהה סביב העיר, שהופכת את מחוז באבול למחוז המאוכלס ביותר בפרובינציה כולה.
באבול מייצרת מזון, טקסטיל ומוצרים מעובדים שונים, כולל פירות הדר כמו תפוזים, לימונים ומנדרינות.
סביבה יש שדות אורז רבים.
בעבר עיבוד של תה, טבק וכותנה היה נפוץ באזור, אך ירד משמעותית בעשרים השנים האחרונות.
העיר משרתת רשתות קמעונאיות גדולות כמו רשת חנויות Refah Chain Stores Co, איראן היפר סטאר, מרכז העיר איספהאן, רשת חנויות Shahrvand, שוק Kowsar ורשת חנויות Ofoq Kourosh.
כמעט כל התחבורה העירונית בעיר באבול מתבצעת באמצעות מכוניות פרטיות, ואוטובוסים.
העיר תלויה מאוד ברשת הכבישים האזורית המקשרת אותה לערים סמוכות.
לבאבול גישה לנמל תעופה במרחק של כ-55 קילומטרים ותחנת רכבת במרחק של כ-15 קילומטרים מהעיר, המקשרים אותה לשאר חלקי המדינה.
נמלי פריידונקנר ובאבולסר נמצאים על החוף הדרומי של הים הכספי ובאמצעותם מתקיימים קשרי מסחר עם נמלים אחרים באזור הים הכספי, מה שמסייע לתנועת סחורות בין המדינות השוכנות לאורך חופי הים הכספי.
כמרכז המסחרי הגדול ביותר בפרובינציה, העיר באבול מארחת גם מספר רב של מכללות ואוניברסיטאות במחוז.
מתוכן 5 אוניברסיטאות ו-12 מכללות ומכונים מדעיים וטכנולוגיים.
בָּאג (מונח עברי: תֶּקֶל; באנגלית: Bug) הוא כשל טכני במערכת מבוססת תוכנה, שמתנהגת בצורה שגויה, לא צפויה או שאיננה מתוכננת.
לעיתים משמשת המילה גם לתיאור טעות בתכנון של מעגל אלקטרוני מורכב, שמימושו הוא בחומרה.
באג עלול לנבוע מעיצוב פגום של התוכנה, מתכנון לקוי של האלגוריתם, מטעות בשלב התכנות, מהבנה לא נכונה של הדרישות, מהתאמה שגויה של דרישות לציפיות הלקוח, משינויים בציפיות הלקוח או בקלטים של המערכת, ועוד.
באג יכול לבוא לידי ביטוי בצורות אחדות:
התוכנה מפסיקה את פעולתה בטרם עת, ללא תוצאות או עם תוצאות חלקיות בלבד.
באג מסוג זה נגרם, למשל, בעקבות חלוקה באפס.
התוכנית נכנסת ללולאה אינסופית, כלומר היא ממשיכה בפעולתה, אך אינה נותנת כל תוצאה, או שהיא חוזרת על אותה פעולה שוב ושוב.
התוכנית פועלת עד סופה ואף נותנת תוצאות, אך תוצאות אלה אינן תקינות.
לעיתים בצורה זו מדובר בתקלות קלות שניתן "לחיות" איתן, כמו למשל תצוגה לא מדויקת של הנתונים על פני המסך.
התוכנית מבצעת בהצלחה את כל המוטל עליה, אך יש בה פרצה המאפשרת את ניצולה לרעה על ידי גורמים עוינים .
ישנן דרכים פורמליות להוכחת נכונות של תוכנה, אולם ברוב המקרים הדרך לבדיקתה של תוכנה היא באמצעות ניסוי על מספר רב של מקרים פרטיים, תהליך הקרוי ניפוי.
גיוונם העצום של המקרים השונים בתוכנה מורכבת הופך את מלאכת הניפוי בטכניקה זו לכזאת שאינה מושלמת, וכך קורה שהמשתמש נתקל בבאג.
על בעיית האמינות של התוכנה עמד דייוויד פרנס:
מפתחי תוכנה משקיעים, בדרך כלל, מאמצים גדולים בניפוי התוכנה כך שלא יהיו בה באגים, אך, כאמור לעיל, אין הם יכולים להתחייב על תוכנה שבה אין ליקויים.
בניסיון לשפר את תהליך בדיקת התוכנה פותחו מוצרי בדיקה, נוצר עיסוק של מבקר איכות תוכנה, והוקמו חברות שכל התמחותן היא תכנון וביצוע של בדיקות איכות לתוכנה, באמצעות כלים אוטומטיים, שאחת המפורסמות שבהן היא חברת מרקורי.
בעקבות איתור באג קריטי, מופצת למשתמשים באופן מיידי מהדורה מתוקנת של התוכנות.
תיקונים לבאגים פחות קריטיים נצברים אצל מפתח התוכנה ומופצים בגרסה חדשה של התוכנה.
מבחינתו של המשתמש בתוכנה, התגברות על באג מצריכה פעמים רבות פנייה ליצרן התוכנה על-מנת שיספק גרסה תקינה שלה.
באופן זמני יכול המשתמש לעיתים לעקוף את הבאג, באמצעות הימנעות משימוש באופציה הגורמת לבאג.
לעיתים מצריך הבאג הפעלה מחדש של התוכנית הפגומה, ובמקרים קשים יותר מצריך הבאג הפעלה מחדש (Reset) של המחשב שבו פעלה התוכנה הפגומה.
השימוש במונח ה"באג" לתיאור של פגמים בלתי מוסברים הוא חלק מהמינוח המקצועי בעולם ההנדסה כבר מהמאה ה-19, והיה בשימוש מהנדסי מכונות לתיאור של כשלים מכניים.
לדוגמה, אדיסון כתב את המילים הבאות במכתב לעמית מ-1878:
בעיות באלקטרוניקה של מכשירי מכ"ם במהלך מלחמת העולם השנייה נודעו כבאגים (או גליצ'ים).
טביעת המושג משויכת בטעות לגרייס הופר, שפרסמה את הסיבה לתקלה במחשב אלקטרומכני מוקדם.
גרסה אופיינית לסיפור מופיעה בציטוט הבא:
הופר איננה זאת שמצאה את החרק, כפי שהיא בעצמה מודה, והתאריך לא היה 1945 אלא 9 בספטמבר 1947. המפעיל שמצא את הבאג היה מודע למונח ההנדסי המקורי ומשועשע, שמר את החרק עם ההערה "First actual case of bug being found".
אף שברור כי מפעילי מארק II לא טבעו את המונח באג, נטען שהם המציאו את המונח debug (ניפוי).
באגים בדרך כלל נופלים לתוך אחת משתי קטגוריות:
באגים תכנותיים - באגים שנובעים מטעות בתכנות (למשל שכחה של הוספת אחד בלולאה שגורמת ללולאה אינסופית)
באגים עיצוביים - באגים שנובעים מתקלות בעיצוב התוכנה (למשל, אי-הגנה מספקת בפני מתקפות חיצוניות)
כל משתמש במחשבים נתקל בבאגים הגורמים לו אי-נוחות קטנה או גדולה.
לעיתים הנזק הנגרם עקב באג כבד למדי, כפי שמלמדות הדוגמאות הבאות:
שיגור הניסוי הראשון של משגר הלוויינים אריאן 5, ב־4 ביוני 1996 הסתיים בהשמדה עצמית 40 שניות לאחר שהחל, כתוצאה מבאג של גלישה נומרית במחשב הניווט של המשגר.
לקראת שנת 2000 התברר שבנתונים תאריכיים רבים רשומה השנה, משיקולי חיסכון במקום אחסון, בשתי ספרות בלבד.
השוואה בין תאריך בשנת 2000 לבין תאריך בשנים שקדמו לה תיתן במצב כזו תשובה שגויה.
באג פוטנציאלי זה נקרא "באג 2000", ועורר חשש כבד מאוד.
בסופו של דבר לא התממש החשש, במידה רבה עקב ההשקעות האדירות שנעשו לפתרון הבעיה קודם להגעתה של שנת 2000.
"באג הפנטיום", באג של חלוקה בנקודה צפה במעבד פנטיום, שהתגלה ב־1994. למרות שבאג זה משויך לרוב לחומרה, למעשה הוא באג בתוכנת המיקרו-קוד של המעבד (תוכנה שצרובה על המעבד).
באג ה-Concon - באג שהיה קיים במערכות מבוססות Windows 9x (95 או 98, אך לא מילניום, שם תוקנה הבעיה): במערכות ההפעלה של מיקרוסופט ישנם "שמות שמורים" להתקני מערכת, שהמערכת לא מאפשרת להשתמש בהם (לדוגמה: con, aux, nul ועוד).
הקלדה בשורת הפקודה או ב"הפעלה", או אפילו יצירת קובץ המכיל את השורה, לדוגמה, C:\con\con, הייתה גורמת למערכת ההפעלה לקרוס ולהציג מספר מסכים כחולים.
עם הזמן התופעה התרחבה ומשתמשים שבחרו לנצל את הבאג הזה לרעה הפיצו קבצים שכוללים את המחרוזת הזו ברשת האינטרנט וגרמו למחשבים רבים לקרוס.
באג קראודסטרייק 2024: עדכון תוכנה פגום של חברת קראודסטרייק שגרם להשבתתם של 8.5 מיליון מחשבים ושרתים בעולם.
"באג 2000" היה תקלה פוטנציאלית בתוכנות מחשב לפני שנת 2000. הבעיה נבעה משיטה נפוצה לרישום תאריכים במאגרי נתונים, שבה שימשו רק שתי ספרות לציון השנה, בהנחה שמדובר בתאריך במאה העשרים.
עם התקרבותה של שנת 2000 התברר שבנתונים תאריכיים רבים המאוחסנים במאגרי נתונים ממוחשבים רשומה השנה, משיקולי חיסכון במקום, בשתי ספרות בלבד (שנת 1987, למשל, נרשמה כשנת 87).
זאת לפי ההנחה הברורה אז שמדובר בשנות 1900–1999 (המאה העשרים).
לכן בצורת רישום זו לא הייתה בעיה כל זמן שהנתונים עסקו רק באירועים שקדמו לשנת 2000, אך יש בה בעיה כאשר לנתונים מצטרפים נתונים העוסקים בשנת 2000 ואילך.
השוואה בין תאריך בשנת 2000, שבו תוצג השנה בצורה "00", לבין תאריך בשנים שקדמו לה תיתן במצב זה תשובה שגויה, משום ש-"00" קטן מ-"87", אף ששנת 2000 מאוחרת משנת 1987. גם פעולות אריתמטיות בין תאריכים (כגון חישוב הזמן שחלף בין שני אירועים) יתנו במצב זה תשובה שגויה.
באג זה נקרא "באג 2000" או "באג המילניום", ועורר חשש כבד מאוד, הן ביחס לתפקודן של מערכות מידע, ובפרט ביחס לתפקודן של מערכות זמן אמת.
בשנים המוקדמות לשימוש במחשבים הייתה עוצמת המחשב מוגבלת מאוד, רכיב הזיכרון שלו היה משאב יקר והיה צורך לחסוך בשטחי האחסון.
לכן, במערכות המידע הוקצו לנתון התאריך שישה תווים בלבד (במבנה של: יום, חודש ושנה – DD/MM/YY), מתוך רצון לחסוך בשטחי אחסון ובמספר ההקשות הדרושות לצורך הזנת נתון תאריכי.
במסגרת שיטת ייצוג זו יוצג נתון השנה באמצעות שתי הספרות האחרונות בלבד.
בעוד ששנת 1999 במערכות אלו יוצגה באמצעות הספרות "99" יוצגה שנת 2000 באמצעות הספרות "00".
שנת 2000 הוצגה כך הן במערכות המידע, והן במערכות משובצות מחשב, ובהן מערכות רפואיות, ציוד צבאי, מערכות קשר, מערכות פיקוד ובקרה ומרכזיות.
עם התפתחות המחשוב חל שינוי מהפכני בעוצמת המחשבים וביכולת האחסון שלהם, ובמקביל פחתה העלות היחסית ליחידת עיבוד וליחידת אחסון, אך נתוני תאריך רבים עדיין הוצגו בשיטה הישנה ותוכניות מחשב רבות, שנכתבו בהשפעת האילוצים מן העבר, היו עדיין בשימוש.
עם המעבר לשנת 2000, שינוי שדה השנה מ-"99" ל-"00" עלול היה להביא לשיבוש חישובים ופעולות הקשורים לתאריכים – אלא אם כן ייעשו פעולות הסבה להתאמת המערכות לשנת 2000.
שיטת הייצוג האמורה של השנה עלולה הייתה לגרום לבעיות עם המעבר לשנת 2000. מערכת המבצעת חישובים אריתמטיים בין תאריכים, מיונים לפי שדות תאריך או השוואה לוגית בין תאריכים עלולה הייתה לסבול מתקלות.
מערכות מסוימות עלולות היו להפסיק לעבוד לחלוטין, בעוד שמערכות אחרות היו עלולות לפעול חלקית, או לפעול תוך מתן מידע שגוי, מבלי שמשתמשי המערכת ידעו על כך.
מערכות המחשב שהיו החשופות לסיכון היו מערכות שעשו שימוש כלשהו בנתונים תאריכיים לרבות מערכות משובצות מחשב ומערכות זמן אמת (Real time) כמרכזיות, מערכות רפואיות שונות וציוד צבאי.
הבעיה הקיפה את כל סביבת המחשוב ובכלל זה רכיבי חומרה ותוכנה, מערכות הפעלה, בסיסי נתונים, מחוללי יישומים, רשתות תקשורת, תוכנות מדף ועוד.
לכל ארגון יש נקודות השקה עם גורמים חיצוניים עקב התלות בשירותים או במוצרים שהוא מקבל, ואשר הפקתם אף היא מותנית במערכות ממוחשבות.
לפיכך, לא היה בכל פרויקט בפני עצמו כדי להבטיח את הצלחת ההיערכות, בשל התלות ההדדית בין מערכות והתניית פעולתן בשרשרת פעולות הנעשות באחריותם של גורמים מחוץ לארגון.
ראייה זו של הנושא הרחיבה את הבעיה וחייבה בחינה כלל מערכתית.
המחשה לעוצמתו של החשש, ולתגובתם יוצאת הדופן של ספקי החומרה והתוכנה לבעיה זו, ניתנת בכתב האחריות הסטנדרטי של חברת "חיון מחשבים בע"מ", שגם בסוף שנת 2004 כלל את הסעיף הבא:
הסיבה לעליית הבעיה על סדר היום הציבורי
לאור האמור, היה חשש כי שיבושים חמורים יחולו בחלק מהמערכות כבר בשנת 1999 ואף לפניה, בעיקר במערכות המבצעות בהווה פעולות הקשורות לתאריכים עתידיים (שמעבר לשנת 2000) כדוגמת הנפקת כרטיסי אשראי או ניהול חוזים ארוכי טווח.
שיבושים חמורים שעלולים היו להפוך מערכות מידע רבות, פרטיות וממשלתיות, לחסרות תועלת ולפעמים אף למזיקות.
הסיכונים הנובעים מהבעיה היו רבים ומגוונים, מנגנונים רבים בתחומים שונים של המשק עלולים היו להיפגע עם שינוי התאריכים בשנת 2000 ואף לפני כן.
בעיית "באג 2000" העסיקה את מומחי המחשבים, את כלי התקשורת, את הציבור כולו ולא ירדה מסדר היום בכל העולם, ככל שהתקרב מועד סיום האלף השני, בשל מספר גורמים:
העיסוק הישיר של חלק גדול מהאוכלוסייה במחשבים אישיים בבתים ובמקומות העבודה, הגביר את מודעות הציבור.
חשש הציבור מפני פגיעה במהלך החיים התקין, בגין תקלות במערכות מים, חשמל, תקשורת וחשבונות הבנקים של כל אחד ואחד.
הצגת תרחישים על טילים גרעיניים שיחלו לעוף ולהתפוצץ עקב קריסת מערכות המחשב.
ההתעניינות והדיון בנושא, של כל אמצעי התקשורת, על סוגיהם השונים, בעולם כולו.
פחדים מאחרית הימים וסוף העולם שיגיעו במעבר המילניום.
בעיית "באג 2000", שהיא ביסודה בעיית תוכנה, חרגה במידה רבה מעולם התוכנה, והפכה לבעיה של ארגונים שהשקיעו הון רב בהיערכות לקראתה, ואף לבעיה של ממשלות.
גם ממשלת ישראל טיפלה בהכנת האוכלוסייה אל הלא נודע, בחודש דצמבר 1999 פרסמה חוברת הסברה בעניין זה.
החוברת הציגה את ישראל כחברה בקבוצת המדינות שהיערכותן היא הטובה ביותר, ולכן ההסתברות לכשל קריטי בהן היא 15%, זאת לעומת מדינות כרוסיה וכמרוקו, שלהן נצפתה הסתברות של 66% לכשל קריטי.
כצעד נוסף להרגעת הציבור נאמר בחוברת "אנו ממליצים לא להיגרר אחר סיפורי בלהות ומידע לא אחראי שחלקו מופץ על ידי גורמים בעלי עניין.
אנו מציעים לפעול בשיקול דעת, להתייחס למידע מהימן ולנהוג כבימי שגרה".
החוברת מתארת את ההיערכות של הגורמים השונים לבעיות אפשריות, ומסיימת בדברי הרגעה: "לא צפויות תקלות חמורות בהיקף ארצי אך ייתכנו שיבושים מקומיים ברמה המקובלת בשגרה.
צוותים שהוקמו מבעוד מועד ערוכים להחזיר את המערכות לפעילות תקינה בזמן קצר ככל שניתן".
משום שבעיית שנת 2000 הייתה עלולה להשפיע על שגרת החיים של כל פרט ופרט ועל תחומי פעולה חשובים הנוגעים למדינה ולמשק, הפרויקט היה אתגר ניהולי גדול, אשר אופיין ברמת אי ודאות גבוהה.
התמודדות מוצלחת עם משימה מורכבת זו חייבה ראייה כלל מערכתית של בעיית שנת 2000 והשפעותיה ובחינתה ברמה הלאומית.
בארצות הברית, לדוגמה, הקים הנשיא ביל קלינטון, בפברואר 1998, את "המועצה לבעיית שנת 2000" בתוקף הוראה נשיאותית המפרטת את תפקידיה וסמכויותיה של המועצה.
ממשלות במדינות מפותחות קיבלו החלטות בעניין זה, העוסקות במעורבות במעקב, בתיאום ובייזום פעולות, וכן בדיווח לציבור על מצב פעולות ההיערכות, וגם על תקלות וליקויים בהן.
גם בישראל הוטל תפקיד זה על הממשלה, שבאפשרותה להביא להגברת המודעות לבעיה, להאצת מהלכים, לתיאום פעולות, לאיתור נקודות תורפה ולהבטחת היערכות נכונה במגזר הציבורי ובכל התחומים האזרחיים והביטחוניים.
אף שמערכות העוסקות בתאריכים עתידיים נאלצו להתמודד עם הבעיה כבר באמצע שנות ה-90, טיפול אינטנסיבי בה נעשה בשנים 1998–1999, שבהן שנת 2000 כבר נראתה עומדת בפתח.
ממשלת ישראל קיבלה החלטות בדבר ההיערכות לבעיית שנת 2000. הראשונה – ביולי 1996, והשנייה – ביולי 1998. הכנסת מינתה ועדת משנה לנושא "באג 2000" בראשותו של חבר הכנסת פרופסור אלכס לובוצקי.
הנחת העבודה של כל גופי הממשלה באה לידי ביטוי בדו"ח מבקר המדינה:
במטרה למנוע שיבושים חמורים בפעולות הממשלה ויחידותיה החל מיום 1 בינואר 2000 ואף לפני כן, החליטה הממשלה, במסגרת הדיון על תקציב המדינה לשנת 1997:
להורות למשרדי הממשלה ויחידותיה לסיים את פרויקט ההסבה של כל מערכות המחשוב הממשלתיות לקראת שנת 2000, לא יאוחר מיום 30 ביוני 1998.
הפרויקט יעמוד בראש סדרי העדיפויות של הפעילות בתחום הענ"א בכל משרד ויחידה, וסיומו במועד שנקבע יהיה באחריות המשרדים והיחידות.
הפרויקט ימומן מתוך מסגרת תקציבי המשרדים והיחידות.
על שר האוצר למנות צוות היגוי לריכוז פעולות ההנחיה, הפיקוח והמעקב על ההיערכות למחשוב במעבר לשנת 2000. לשם ניהול המעקב השוטף והבקרה על התקדמות פרויקט הסבת מערכות המחשוב הממשלתיות לשנת 2000 יתקשר הצוות עם מנהלת חיצונית שתכלול מומחים בתחומים הרלוונטיים.
החלטת ממשלה זו התייחסה למשרדי הממשלה וליחידותיה.
לא נקבע בהחלטה גורם שיפקח ויעקוב מטעם הממשלה אחר ההיערכות לשנת 2000 של גופים שפועלים מחוץ למשרדי הממשלה, בהם – תאגידים סטטוטוריים וחברות ממשלתיות.
במאי 1998 הגיש צוות, שמינה שר האוצר דן מרידור נוסח הצעה להחלטה נוספת של הממשלה.
ההצעה הטילה על הנהלות משרדי הממשלה ועל הנהלות יחידותיהם, את האחריות לפעולות הפרויקט גם בתאגידים ובגופים ציבוריים שבתחום אחריותם.
ההצעה הובאה לפני הממשלה ואושרה ב-5 ביולי 1998. החלטת הממשלה קבעה את אחריות שרי הממשלה להספקה סדירה של שירותים לציבור, על אף בעיית שנת 2000. בהחלטה נאמר: "כל שר ימנה אחד מחברי הנהלת משרדו שיהיה אחראי על היערכות המשרד לבעיית שנת 2000".
עוד החליטה הממשלה, כי על כל שר להעביר למנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, עד יום 1 בספטמבר 1998, דיווחים על עמידת משרדו בהחלטות הממשלה האמורות, ובנוסף ידווחו השרים "בכתב לראש הממשלה בתום כל רבעון, אודות ההתקדמות בפתרון הבעיה במערכות המידע ובמערכות משובצות המחשב שבמשרדיהם ובגופים המפוקחים על ידם".
יעדי ביניים מול יעדים סופיים
להשגת המוכנות לשנת 2000 נקבעו מספר שלבים לפעולה:
שלב א' – מיפוי של המערכות (Inventory): בשלב זה יש לעשות מיפוי של כל מערכות המידע והרכיבים הטכנולוגיים בארגון.
שלב ב' – ניתוח מצב (Impact Analysis): בסיום שלב זה יש להכין תוכנית עבודה הכוללת לוח זמנים מפורט עם אבני דרך.
שלב ג' – הסבה (Conversion): השלב בתהליך ההתאמה שבו מוחלפת, במערכות ובציוד, התוכנה הקיימת בתוכנה המותאמת לשנת 2000. בקביעת לוח הזמנים וסדר העדיפויות למשימות ההסבה יש להתחשב בקריטיות של המערכות המוסבות לפעולות הארגון והשיבוש שייגרם אם התאמתן לא תושלם במועד.
שלב ד' – בדיקות (Testing): לדעתם של מומחים בנושא הסבה לשנת 2000, יש להקדיש לשלב הבדיקות של המערכות המוסבות עד מחצית ממשאבי הפרויקט, הן מבחינה תקציבית והן מבחינת הזמן הנדרש לביצועו.
הנהלות הארגונים אמורות היו ליזום את התאמתן של מערכות המידע לשנת 2000, כדי לאפשר את המשך פעילותו של הארגון שבאחריותן.
כדי להיערך כיאות ולאפשר את תפקודן של המערכות הממוחשבות ולהבטיח את רציפות פעולות הארגון, נוצר צורך להגדיר ולאפיין את החשיבות והקריטיות של כל אחד מן הרכיבים הקשורים במערכות, וכן את הקריטיות של כל מערכת ומערכת לפעולות הארגון ולהמשכן, במסגרת תהליך הקרוי "ניתוח סיכונים" במהלכו היה צורך:
לאסוף נתונים על סיכונים שמערכות המידע או מערכות משובצות מחשב עלולות להיחשף להם ולבחון אותם;
לקבוע את משך זמן ההשבתה הסביר – מצד הארגון ומטרותיו – של כל אחד ממהלכיו הממוחשבים;
להעריך את תוחלת הנזק, את המשאבים הדרושים למניעתה ואת כדאיות ההשקעה במניעת הנזק או צמצומו.
יחד עם ניהול הפרויקט, היה על ההנהלות להיערך גם למצב שהתאמת המערכות לא תושלם בזמן, או למצב שלמרות פעולות ההתאמה יתגלו בינואר 2000 תקלות, או ישתבש שירות חיוני, התלוי בגורם חיצוני, ומערכות מידע יקרסו.
על ההנהלה של כל ארגון להכין תוכניות המשך (Contingency Plans) לאותן פעולות שיאפשרו את המשך תפקודו של הארגון ואת הספקת השירותים שיוגדרו חיוניים, גם אם לא יפעלו מערכות מידע קריטיות או אם ישתבשו תהליכים.
לשם כך כל ארגון הכין תוכניות שיגדירו חלופות לתהליכים ולשירותים חיוניים הנעשים בסיוען של מערכות מידע ומערכות משובצות מחשב.
נוהל מסגרת לפיתוח ולתחזוקה של מערכות ממוחשבות, שהוציא החשב הכללי במשרד האוצר ליחידות ענ"א במשרדי הממשלה ושאושר על ידי הממשלה, קובע כי בפרויקט ייעשה ניתוח סיכונים בשלב המיפוי או לפחות בשלב ההסבה.
לשם העברת מידע שוטף למשרדי הממשלה ולציבור אודות ההיערכות לבאג פתח משרד האוצר באתר אינטרנט שלו פורטל מיוחד בכתובת: mof.gov.il/2000. פורטל זה כלל מסמכים ומידע רב אך כעבור מספר שנים הוסר הפורטל על כל המסמכים שבו.
במהלך 1997 זיהו חברי צוות ההיגוי שמינה שר האוצר, שעל אף החלטת הממשלה, לא הייתה בקרב הדרגים הבכירים במשרדי הממשלה התייחסות מספיקה לבעיית שנת 2000 והם לא היו מעורבים בפעולות ולא יזמו אותן.
בדוח ממאי 1998 נאמר, כי "חלק מהמנהלים הכלליים במשרדים אינם מעורבים מספיק בתהליך ההסבה והתקדמותו וכן אינם מודעים להשלכות הבעיה ואחריותם לעניין".
בדיקה של משרד מבקר המדינה העלתה כי במשרדים ממשלתיים רבים, ברשויות מקומיות וכן בגופים ממשלתיים אחרים לא הייתה ההנהלה הבכירה מעורבת במהלכי הפרויקט: לא בייזום שלו ולא במעקב תכליתי ומועיל אחר התקדמותו.
ברבים מן הגופים שנבדקו באה היוזמה להתאמת המערכות הממוחשבות לשנת 2000 מיחידות המחשוב.
ברבים מן הגופים הייתה זו גם היוזמה היחידה.
חוסר המעורבות של ההנהלות על אף התוצאות האסטרטגיות שעשויות להיות לבעיית שנת 2000 על תפקודם התקין של הגופים עליהם הופקדו, באו לביטוי בקצב הפעלת הפרויקט.
הועלה, כי החלת הפרויקט ברבים מהגופים שנבדקו לא נעשתה בקצב רצוי, למרות החלטת הממשלה.
ברוב החברות הממשלתיות והרשויות המקומיות שנבדקו, היה איחור ביישום הפרויקט על אף הקריטיות של השירותים שהם מספקים.
על בסיס החלטת הממשלה מינה שר האוצר דאז ועדת היגוי שבה היו חברים: סגן הממונה על התקציבים, המשנה לחשב הכללי, מנהל שע"מ (שירות עיבודים ממוכנים), מנהל מערכות המידע של קופת חולים כללית ויועץ לענייני מחשוב של משרד האוצר.
מיום מינויה ריכזה ועדת ההיגוי את פעולות ההנחיה, הפיקוח והמעקב על ההיערכות למחשוב במעבר לשנת 2000. הוועדה הגדירה את המטרות הבאות:
להגביר את המודעות לבעיה במשרדי הממשלה ולקדם את הפעילות הקשורה להסבת המערכות בהם.
להגביר את מעורבותם של הדרגים הבכירים במשרדי הממשלה בכל הנוגע להערכות לשנת 2000.
לסייע למשרדים בפרויקט ההסבה באמצעות פעולות מרוכזות, תוך ניצול היתרונות לגודל של הממשלה.
עם תחילת פעילותה ובמטרה ללמוד על היקף הבעיה יזמה הוועדה בנייה של בסיס נתונים עדכני שמרכז נתונים אודות המערכות הקיימות במשרדים השונים ומידת מוכנותן לשנת 2000. המידע שנאסף ורוכז בבסיס הנתונים הצביע על שונות רבה בין המשרדים בכל הקשור לרמת המודעות, רמת המוכנות ורמת הפעילות בנושא.
לפיכך נשלח מכתב בנושא לכל המנהלים הכלליים של משרדי הממשלה כדי לידע אותם בדבר הסיכונים הנובעים מטיפול לקוי בבעיה ועל מנת שיגלו מעורבות ישירה בעניין ולא ישאירו את הטיפול רק למנהלי יחידות המחשב.
אורגן כינוס חירום בנושא שנת 2000 לפורום מנהלי יחידות המחשב במשרדי הממשלה.
בכינוס זה הוצגו פתרונות מעשיים לבעיות בהן נתקלו המשרדים בשלבי ההסבה השונים והתקיים דיון שבו הציגו המשרדים את טענותיהם ואת צורכיהם בעניין.
הוחלט שבתקציב לשנת 1998 יתוקצבו הוצאות פיתוח המחשוב של משרדי הממשלה השונים בתקנות רזרבה.
הרזרבה תופשר פרטנית לכל משרד לאחר הצגת התקדמות משמעותית בפרויקט ההסבה.
פעולה זו נעשתה במטרה לאכוף הקצאת משאבים מספקת לפרויקט, למקד את פעילות הפיתוח במשרדים בנושא ההסבה וכדי למנוע עיכובים בהתקדמות ההסבות בגין התחלת פרויקטים בתחום המחשוב שאינם קשורים בהסבת המערכות.
נשלח מכתב בחתימת מנכ"ל משרד האוצר לכ-20 מנהלים כלליים של תאגידים סטטוטורים שונים במטרה להגביר את מודעותם כמנהלים לבעיית שנת 2000 בגופים אלו.
עדכונים מפורטים לגבי הערכות המשרדים ופעילות הוועדה הועברו למבקרת מערכות מידע שבמשרד מבקרת המדינה, אשר קיימה פגישות עם המשרדים שהתקדמות פרויקט הסבת המערכות בהם לא הייתה משביעת רצון.
ועדת ענ"א עליונה במשרד החשב הכללי הסירה חסמים בכל הנוגע להליכי רכש או התקשרות עם ספקים, הנדרשים במסגרת פרויקט ההסבה.
במסגרת זו ניתנו פטורים מהליכי מכרז.
הוכן סקר מקיף ביותר (ראשון מסוגו בארץ) אודות הכלים הממוחשבים המוצעים בישראל להסבת מערכות לשנת 2000. הסקר העמיד לרשות יחידות המחשב במשרדי הממשלה מידע מרוכז ועדכני, שאיפשר ליחידות השונות, תוך זמן קצר יחסית, לבחור בכלי המתאים ביותר לסביבת המחשוב הספציפית שלהן.
ככלל, הטיפול במרבית המערכות לא הסתיים עד לתאריך היעד (30 ביוני 1998) שנקבע בהחלטת הממשלה הראשונה.
התחלה מאוחרת של תהליך הטיפול בבעיה.
הערכה מקילה של חומרת הבעיה וזמן הטיפול הנדרש לפתרונה.
היערכות לא מספקת להסבה מבחינת הקצאת תשומות ניהול וכוח אדם.
לא היה אף מקרה בו הפעילות לא החלה או עוכבה בשל מחסור בתקציבים.
בין נובמבר 1997 ליוני 1999 בדק משרד מבקר המדינה את פעולות ההיערכות ואת ניהול הפרויקט בממשלה, במשרדיה, ביחידותיה, בתאגידים סטטוטוריים, ברשויות מקומיות, ובחברות ממשלתיות המופקדות על הספקת שירותי תשתית חיוניים.
מטרת הביקורת הייתה לבחון את הפעולות שנעשו ואת מוכנות הגופים המבוקרים להתמודד עם בעיית שנת 2000, לברר אם נעשות הפעולות הדרושות כדי להבטיח המשך פעילות תקינה והספקה סדירה של שירותים לציבור.
הביקורת העלתה, כי ברוב הגופים שנבדקו, חשיבות הנושא לא הובנה עד תחילת 1998, והם התרכזו בתחילת הפרויקט בפעולות להתאמתן של מערכות מידע, ולא החילו אותו על מערכות משובצות מחשב השכיחות בגופים עתירי טכנולוגיה ובהם – חברת החשמל וחברת בזק.
בסופו של דבר לא התממש החשש מ"באג 2000".
המצדדים בפעולות המנע מייחסים זאת להשקעות האדירות שנעשו לפתרון הבעיה קודם להגעתה של שנת 2000. המתנגדים לעומת זאת, מצביעים על פגיעה מצומצמת מאד גם במדינות אשר נקטו מעט מאד למניעת הבאג, בדומה למדינות מערביות אשר כן נקטו.
שתי שיטות עיקריות שימשו להתמודדות עם בעיית "באג 2000":
מעבר יסודי על חומרה ותוכנה, בניסיון לאתר כל טיפול שגוי בתאריכים, ותיקון טיפול זה.
החלפת חומרות ותוכנות מיושנות, שנכלל בהן "באג 2000", בחדשות, שלא סבלו מבעיה זו.
בנוסף ננקטו אמצעי זהירות שונים, כגון הוצאת תדפיסים של מאגרי נתונים, כדי שישמשו אסמכתה במקרה שמאגר הנתונים יחדל לתפקד.
ההכנות האינטנסיביות לבאג הביאו, מכל מקום, לשדרוג מערכות מחשוב בעולם כולו, מעל ומעבר לטיפול בבאג עצמו.
בנוסף לחשש העיקרי, העוסק במעבר משנת 1999 לשנת 2000, התעורר חשש נוסף, משני, הקשור אף הוא בשנה זו: בשנה זו יש בפברואר 29 ימים, אך התעורר חשש שמי שאינו מכיר את האלגוריתם המדויק לעיבורו של פברואר יטעה לחשוב שבשנה זו יש בפברואר רק 28 ימים.
באביזם או "באביות", באביה", "הדת הבאבית" (פרסית: بابیه, آئین بیانی או آیین بابی) היא דת מונותאיסטית ששגשגה בפרס ובחלקים מסוימים של האימפריה העות'מאנית בין השנים 1844–1852 לאחר שהתפצלה מהאסלאם.
האמונה הבאבית נוסדה ב-1844 על ידי סיד עלי מוחמד שיראזי, שכינה את עצמו "בּאב" ("שער" בערבית ובפרסית), בשל אמונתו כי הוא השער אל האמאם הנעלם, אמונה המתייחסת לנושא מרכזי בתאולוגיה השיעית.
מפרס התפשטה האמונה הבאבית גם ברחבי האימפריה העות'מאנית.
בשלב מאוחר יותר, החל הבאב לטעון כי הוא לא רק שער לאמאם הנעלם, אלא כי שער לאלוהות המתגלה ממש.
עמדה זו עוררה מחלוקת חריפה עם אנשי דת מוסלמיים והתנגדות עזה מצד השלטונות.
חסידי הכת נחשבו על ידי השלטונות המוסלמים לכופרים, הבאב הוצא להורג (1850) והם סבלו רדיפות קשות.
לאחר מותו של הבאב, ב-1866 נתגלעה מחלוקת בקרב קהילת המאמינים בנוגע לזהות יורשו של הבאב כמנהיג התנועה.
מפלג אחד של האמונה הבאבית צמחה האמונה הבהאית, ומן הפלג השני צמחה תנועה המתכנה בפי חבריה באבים-אזלים.
שורשי האמונה הבאבית באמונה בזרם המרכזי של האסלאם השיעי כי האימאם השנים עשר הוא האימאם האחרון, והוא כרגע "נסתר", אך יתחיל לתקשר עם חסידיו שוב.
זאת משמעות ה"שער" שמספק ה"באב" (ולא "שער האל"/"האמונה").
סייד כאזם רשתי, מנהיגה של האסכולה הדתית השיח'ית בשנות ה-30 של המאה ה-19, מת בסוף שנת 1843. לפני מותו, הורה לתלמידיו לצאת ולחפש את יורשו.
רבים מתלמידיו עזבו את בתיהם על מנת לתור אחר היורש המובטח, אשר הופעתו תביא את הישועה הסופית.
אחד מן התלמידים השיח'יים, מולא חוסיין בושרואי ממחוז ח'וראסאן, הגיע לשיראז ב-1844 ונפגש עם סיד עלי מוחמד שיראזי.
לאחר שמולא חסיין קרא חיבור פרשני שכתב הבאב ("קַיוּם אל-אסמאא"), הוא הבין שמצא את האדם שחיפש.
בושרואי ועוד שבעה עשר שיח'ים שהפכו לחסידיו הראשונים של ה"בּאב", היוו את קבוצת המאמינים הראשונה הנקראת "אותיות הח"י", שחבריה הופקדו על הפצת הבשורה הבאבית.
הבאב עצמו הדגיש את החשיבות הרוחנית ואת המשמעות הסמלית של קבוצה זו, שיחד עם הבאב נחשבו ליחידה אחת שלמה (וַאחִד, "אחד" בערבית, שווה ערך בגימטריה למספר 19).
תוך חודשים ספורים, נפוצה הדת הבאבית והתפשטה ברחבי פרס והאזורים הסמוכים לה.
אותיות הח"י היו פעילים מאוד ונלהבים בהפצת הדת החדשה.
הם הצליחו לסחוף אחריהם תומכים רבים, דבר שעורר חשש והתנגדות בקרב השלטונות.
מולא עלי בסטאמי, השני להאמין בבאב ובשליחותו, הגיע עד נג'ף וכרבלא במסעו להפיץ את הדת הבאבית.
בכרבלא הוא נעצר בהנחיית אנשי הדת המוסלמיים, והובא לדין בבגדאד בפני מועצה משותפת של אנשי דת סונים ושיעיים.
בפסק הדין הואשם בסטאמי בהפצת דברי כפירה.
הוא נידון לעבודות פרך באזור אסטנבול, ושם סיים את חייו (1846).
טאהרה וקודוס הם שניים מהבולטים שבאותיות הח"י.
לשניים היה תפקיד מכריע בכינוס הבאבי בבדשת בשנת 1848, שם הוכרע באופן ברור כי הדת הבאבית היא דת חדשה ונפרדת מן האסלאם.
התנגשויות בין באבים ובין השלטונות
הדת הבאבית סבלה מרדיפות לאורך כל זמן פעילותה.
שלושה אירועים הם בעלי חשיבות היסטורית מיוחדת:
שיח' טברסי - מאוקטובר 1848 ועד מאי 1849, התבצרו כשלוש מאות באבים במתחם שיח' טברסי שליד העיירה בארפרוש במחוז מאזנדראן.
מולם עמדו כוחות הצבא הקאג'ארי בהנהגת מהדי קולי מירזא.
באירוע הזה השתתפו כמה מאותיות הח"י, ביניהם קודוס ומולא חוסיין בושרואי.
הבאבים הובסו לבסוף לאחר שהובטח להם כי יוכלו לצאת ללא פגע.
כשיצאו מן המתחם, הרגו אותם חיילי השאה ועצרו את הנותרים.
זנג'אן - התרחש בין מאי 1850–ינואר 1851, ונחשב לחמור ביותר מבחינת מספר הנפגעים.
הצד הבאבי, בהנהגת מולא מוחמד עלי זנג'אני המכונה "חוג'ת", מנה יותר מאלפיים איש.
מולם עמדו כוחות צבא גדולים.
במהלך העימות נהרגו בין אלף ל-1,500 באבים, והוא הגיע לסופו רק לאחר התשת הבאבים באופו מוחלט.
ניריז - במהלך החודשים מאי-יוני בשנת 1850, התרחש עימות אלים בין הקהילה הבאבית בעיר ניריז שבמחוז פארס בהנהגת סייד יחיא דאראבי וחיד ובין כוחות הצבא שנשלחו מטעם מושל פארס, פירוז מירזא נוסרת א-דוולה.
העימות הסתיים במעשה מרמה: הצבא יחוס על חיי הבאבים אם ייכנעו ויצאו מן המתחם.
כשיצאו הבאבים, הרגו בהם החיילים.
ב-9 ביולי 1850 הוצא הבאב להורג בירייה בתבריז.
שרידי גופתו הועברו ממקום למקום עד שבשנת 1909 הונחו באופן סופי בהיכל הבאב בחיפה.
במשך יותר מעשור נשארה הקהילה הבאבית ללא מנהיג רשמי, כשהיא חצויה במאבק ירושה בין שני אחים: מירזא חוסיין עלי נורי בהאא אללה ומירזא יחיא נורי סובח-י אזל.
בשנת 1863 הכריז בהאא אללה כי הוא יורשו של הבּאבּ, ומרבית המאמינים הבאבים תמכו בו.
יתרה מזאת, בהאא אללה טען כי הוא הדמות של "זה שהאל יגלה" , שהבאב הרבה להזכיר בכתביו.
זאת בדגש על שני החיבורים הבּאבּים המאוחרים, אשר נכתבו על ידי סיד עלי מוחמד שיראזי לקראת הוצאתו להורג: הבאיאן הפרסי וכתאב אל-אסמא.
לכן בהאא אללה, נחשב למעשה התגלות אלוהית חדשה המבשרת על דת חדשה, היא הדת הבהאית.
השלטונות העות'מאניים הגלו את בהאא אללה לעכו ואת סובח-י אזל לפמגוסטה.
סביב סובח-י אזל התקבצה קבוצה קטנה של מאמינים, בעיקר מקרב בני משפחתו, הרואים בעצמם את ממשיכי דרכו של הבאב ובתומכי בהאא אללה מתחזים.
פרסום משנת 2001 העריך את מספר האזלים באלפים ספורים.
הדת הבהאית מונה, לפי הערכות שונות, בין חמישה לשבעה מיליון מאמינים.
מחוז באבל , הוא מחוז בעיראק המשתרע על שטח של 6,468 קילומטרים רבועים.
בירת המחוז היא העיר אל-חלה (الحلة), וכמו כן נמצאת בו העיר אל-מוסאייב.
במחוז זה נמצאים שרידי העיר העתיקה בבל, ועל-שמה נקרא המחוז.
אתר ארכאולוגי נוסף הנמצא במחוז הוא העיר העתיקה בורסיפה.
באג הפנטיום או באג FDIV הוא כינויו של פגם שנתגלה במעבדי פנטיום של חברת אינטל ב-1994. זהו אחד מהבאגים המפורסמים ביותר.
לפי הדו"ח השנתי של אינטל לאותה שנה, עלות החלפת המעבדים הסתכמה ב-475 מיליון דולר.
מקור הבאג בתת-יחידה של המעבד העוסקת בחישובי מספרים בשיטת הנקודה הצפה (FPU).
כדי לשפר את ביצועי המעבד ביחס לקודמו (486) תכננו מהנדסי אינטל את פעולת החילוק הכבדה של מספרי נקודה צפה כך שתעשה שימוש באלגוריתם בשם SRT.
חלק מפעולת האלגוריתם היה העתקה של מערך בן 1066 תוצאות ביניים, אלא שחמש מתוך אלה לא הועתקו כראוי ובמקומם חושב בטעות המספר אפס.
כתוצאה מהבאג הייתה תוצאת החילוק שגויה, אך אופי החישוב גרם לכך שההסתברות שהשגיאה תהיה משמעותית מספיק כדי להתגלות הייתה נמוכה.
במספר חישובים נדירים מאוד, ניתן היה להבחין בטעות כבר בספרה הרביעית או החמישית בחשיבותה של התוצאה.
דוגמה לחישוב כזה, שהוצגה במגזין BYTE ב-1995 היא המנה: , ששווה בקירוב ל-1.3338, אך תוצאת החישוב השגוי הייתה 1.3337.
הבאג נחשף ב־30 באוקטובר 1994 על ידי תומאס נייסלי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת לינצ'בורג.
לנייסלי הייתה סיבה מיוחדת לשים לב לאי דיוק, מזערי ככל שיהיה, בתוצאתן של פעולות החילוק: הוא עסק בחישוב קירוב נומרי לקבוע ברון, חישוב הכרוך בסיכום מדויק של מספר רב של מנות.
הבאג פגע ביוקרתה של אינטל, יצרנית המיקרו־מעבדים הגדולה בעולם, במידה רבה בגלל תגובת החברה למשבר: בתחילה סרבה החברה לאשר את קיומו של הבאג.
לאחר שמקורות רבים אישרו את תוצאותיו של נייסלי, היא הודתה שהוא קיים אך עמדה על כך שרובם הגדול של המשתמשים לעולם לא ישימו לב אליו ולא ייפגעו ממנו.
טיעון זה היה נכון, אך הנזק התדמיתי היה רב והוא הוחמר לנוכח סירובה של החברה להחליף את סדרות המעבדים הפגומים.
לבסוף הכריזה אינטל על החלפתם של כל המעבדים הפגומים.
מעט מאוד מעבדים הוחלפו בפועל, משום שרוב המשתמשים לא עסקו באנליזה נומרית ולא נפגעו מהבאג כלל, ולכן לא טרחו להחליף את המעבדים.
באג 2038 הוא באג-מחשבים דמוי "באג 2000", שעלול לגרום לתקלות בתוכנות המשתמשות בזמן יוניקס לחישוב הזמן.
הבאג משפיע על תוכנות המחזיקות את הזמן במשתנה מסוג מספר באורך 32 סיביות בשיטת המשלים ל-2 (Signed 32bit Integer) ומפרשות את ערך המשתנה כזמן שחלף מאז 1 בינואר 1970 בחצות.
מרבית מערכות היוניקס המותאמות למחשבי 32 ביט מתייחסות לזמן בצורה זו, לכן לעיתים נהוג לכנות את הבעיה "באג המילניום של יוניקס".
אף על פי כן, בעיה זו צפויה להתרחש בכל המערכות המשתמשות בשיטה זו.
מרבית מערכות ההפעלה סופרות את הזמן כזמן שחלף מאז 1 בינואר 1970 בחצות ומְחשבות את הזמן ברגע נתון בהתאם.
במערכות 32 ביט, הזמן שחלף מוכנס בדרך כלל לתוך משתנה מסוג מספר באורך 32 סיביות עם סימן (Signed 32bit Integer).
המספר המרבי שניתן לייצג בשיטה זאת הוא 2,147,483,647, ומשכך, צפויה בעיה לאחר שיעבור מספר שניות זה מאז ראשית הספירה של המשתנה, תופעה שתקרה ביום שלישי, 19 בינואר 2038 בשעה 03:14:07 UTC.
לאחר מכן, על פי שיטת המשלים ל-2 (ייצוג מספרים עם סימן) ערך המשתנה יהיה 2,147,483,648- (המקביל ל־13 בדצמבר 1901), תופעה המכונה גלישה נומרית.
התופעה עלולה לגרום לא רק לשגיאה בחישובי זמנים אלא גם לקריסת התוכנה.
האמור יכול להתרחש לאו דווקא ביום שלישי, 19 בינואר 2038, אלא בכל חישוב של זמן עתידי שיכלול תאריך זה או מאוחר ממנו.
הבאג אינו קיים רק במערכות הפעלה, אלא בכל תוכנה המשתמשת במשתנה בן 32 סיביות לשמירת הזמן באופן מובנה בה.
בין הדוגמאות לכך נמצאים מערכות קבצים השומרות את הזמן במשתנה בן 32 סיביות, פורמטים של קבצים בינאריים למערכות 32 סיביות, בסיסי נתונים עם משתני זמן בני 32 סיביות ושפות שאילתא דוגמת SQL עם פקודות דוגמת ()UNIX_TIMESTAMP.
אין פתרון קל או מיידי עבור מערכות קיימות.
שינוי הגדרת משתנה הזמן במערכות אלה למשתנה באורך 64 ביט יגרום לבעיית תאימות לאחור בכל האובייקטים המשתמשים בזמן במערכות אלה.