tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במקרה של מסחר בנכס ריאלי, ככל שזמן אחזקת המלאי גדל, כן קיימת סכנה שהמלאי יינזק ולעיתים, עצם אחזקת המלאי כרוכה בצורך לשכור שטחי אחסון נוספים.
פעולת ארביטראז' היא צירוף של לפחות שתי פעולות הנעשות בו זמנית בשווקים שונים.
פעולה יכולה להיות לא רק קנייה או מכירה של נכס או סחורה, אלא גם מתן או לקיחת הלוואה.
הוא הדין גם לגבי פעולות שעושה הארביטראז' התחייב לעשות גם במועד עתידי כלשהו.
כתוצאה מפעולת ארביטראז' ייתכן אחד משני המצבים הבאים:
בזמן הווה עושה הארביטראז' נהנה מתזרים מזומנים נטו חיובי, כלומר מגדיל בהווה את כמות הכסף הנזיל שבידיו (מזומנים+עו"ש) כתוצאה מביצוע עסקאות שונות בו זמנית.
מנגד, שילוב עסקאות זה אינו יוצר סיכון עתידי לתזרים מזומנים נטו שלילי.
כתוצאה מביצוע מספר עסקאות בו-זמנית תזרים המזומנים נטו בזמן הווה הוא אפס, אך שילוב עסקאות זה מבטיח תזרים מזומנים נטו חיובי בנקודת זמן עתידית כלשהי.
רווחים מהסוג הנ"ל נקראים רווחי ארביטראז'.
ככל שיש אפשרויות לרווחי ארביטראז' גדולים יותר, והזמן הלוקח לסגירת האפשרויות לרווחים אלו ארוך יותר, כן ניתן לדבר על סבירות לסחירות נמוכה יותר - זאת בשל העובדה שריבוי קונים מול ריבוי מוכרים יביא עד מהרה את המחירים למצב שאינו מאפשר עוד רווחי ארביטראז'.
עם זאת, חשוב לזכור כי ככל שעמלות הקנייה והמכירה גבוהות יותר, האפשרויות לרווחי ארביטראז' מצטמצמות גם הן ללא קשר לרמת הסחירות בשוק.
מדד זה נבנה עבור ניירות ערך להלן מספר פרמטרים במדד זה:
V= נפח המסחר בסכום מסוים במטבע מסוים.
p= מדד מחירי ניירות הערך.
N= מספר ניירות הערך בפלח השוק.
R= שעור השינוי במדד מחירי ני"ע במשך התקופה בה נמדדת הסחירות
על בסיס פרמטרים אלו נבנו 3 מדדים, אשר 2 מתוכם הם:
L1=(V/P)/N מדד זה הוא נפח המסחר הממוצע לנייר ערך אחד בפלח השוק המתאים בתקופה הנמדדת, כשהנפח מותאם לרמת המחירים.
L2=L1/R מדד זה הוא נפח המסחר הממוצע לנייר ערך הדרוש כדי הדרוש כדי לשנות את רמת המחירים בפלח השוק באחוז אחד
סחלב הביצות (שם מדעי: Anacamptis laxiflora) הוא מין בסוג בן-סחלב (בעבר שויך לסוג סחלב), הסחלב הגבוה ביותר בארץ ישראל.
עמוד התפרחת עבה וגבוה, המגיע עד 80 ס"מ ואף יותר.
צבע הפרחים ורוד-סגול, הפרחים בעלי דרבן.
בארץ ישראל צומח ברמת הגולן, בעמק החולה, בעמק בית שאן, עמק זבולון בשרון ובשפלה.
בעבר נצפו פרטים של סחלב הביצות באזור אשדוד ואלו הועברו בשנת 1981 לשמורת מבוא אשדוד אך אלו לא נצפו בשנים האחרונות ובשנת 2016 נקבע שהפרח נכחד ממישור החוף הדרומי.
סחוס הגדילה או הלוח האפיפיזיאלי (TA: Lamina epiphysialis) באדם, הוא לוח המורכב בעיקר מעצם ספוגית המכילה את סחוס הגדילה סחוס חלק-היאליני.
סחוס זה נמצא בכל קצוות עצמות ארוכות של ילדים או מתבגרים מאזור הקו האפיפיזיאלי עד קצה העצם.
בסחוס הגדילה נעשית הצמיחה לאורך של העצמות.
כאשר סחוסי הגדילה מתגרמים מגיעות העצמות לאורכן הסופי וגובהו של הבוגר נקבע.
בעצמות הבוגרים נותר שריד מבני לסחוס הגדילה והוא הקו האפיפיזיאלי.
לוחית הגדילה, המכונה גם הפיזיס, היא האתר העיקרי לצמיחה אורכית של העצמות הארוכות.
סחוס נוצר על ידי התרבות והיפרטרופיה של תאים וסינתזה של המטריצה החוץ-תאית הייחודית.
הסחוס שנוצר עובר תהליכי הסתיידות, פירוק, ולאחר מכן מוחלף ברקמת עצם.
התרבות וההתמיינות של תאי הסחוס הנקראים כונדרוציטים, נחקרות בעיקר בתרביות רקמה, ומווסתות על ידי מגוון רחב של חומרים אנדוקריניים הורמונליים, פאראקריניים-הפועלים מקומית על תאים סמוכים ואוטוקריניים - הפועלים על התא המפריש עצמו.
בין החומרים הללו נכללים: הורמון גדילה, פקטור גדילה דמוי אינסולין-I (IGF-I), פקטור גדילה משפעל (TGF-beta) ומטבוליטים של ויטמין D (כגון 1,25-דיהידרוקסיכולקלציפרול ו-24,25-דיהידרוקסיכולקלציפרול).
הסתיידות הסחוס כרוכה בשלפוחיות מטריקס המופרשות על ידי הכונדרוציטים בשלב ספציפי.
הסתיידות זו ככל הנראה מערבת סוכן התגרענות ראשוני והשתתפות של פוספטאזות.
במהלך ההתבגרות המינית, לוחית הגדילה נסגרת במנגנון שאינו ידוע במלואו, והצמיחה האורכית של העצמות נפסקת.
הפרעות בחילוף החומרים של הגורמים הבקרתיים או בתגובות התאיות בלוחית הגדילה עלולות להוביל למספר דפורמציות המסווגות כדיספלזיות.
בעופות, קבוצת הפרעות זו מיוצגת על ידי כונדרודיסטרופיה ודיסכונדרופלזיה.
לוחית הגדילה היא מבנה מורכב בעל ארכיטקטורה היסטולוגית ייחודית, המחולקת לאזורים שונים, שכל אחד מהם ממלא תפקיד ספציפי בתהליך הגדילה:
אזור המנוחה (Resting Zone): האזור הקרוב ביותר לקצה העצם (אפיפיזה).
מכיל כונדרוציטים לא פעילים יחסית, המשמשים כמאגר של תאים פרקורסורים (תאי גזע סחוסיים).
אזור ההתרבות (Proliferative Zone): באזור זה, הכונדרוציטים מתחלקים במהירות ויוצרים עמודות מסודרות.
חלוקת תאים זו היא הכוח המניע העיקרי מאחורי הגדילה האורכית.
אזור ההיפרטרופיה (Hypertrophic Zone): הכונדרוציטים גדלים בנפחם באופן משמעותי, צוברים ליפידים וגליקוגן, ומייצרים את המטריצה החוץ-תאית הייחודית להם.
תאים אלה גם מתחילים להפריש אנזימים המעורבים בתהליך ההסתיידות, כמו פוספטאזה בסיסית.
אזור ההסתיידות (Calcification Zone): המטריצה הסחוסית סביב הכונדרוציטים ההיפרטרופיים עוברת הסתיידות.
תהליך זה חיוני להכנת הסחוס להחלפה בעצם.
אזור האוסטיאוגנזה/הגרמה (Ossification/Resorption Zone): כלי דם ונוירונים פולשים לאזור זה, ותאי אב-אוסטיאובלסטים (תאים בוני עצם) מגיעים ומתחילים לייצר עצם חדשה על גבי הסחוס המסויד.
במקביל, אוסטאוקלסטים (תאים מפרקי עצם) מפרקים את הסחוס המסויד, ויוצרים מקום לעצם החדשה.
תאי הסחוס של לוח האפיפיזה נמצאים בחלוקה מתמדת על ידי מיטוזה.
תאי הבת הללו נערמים מול האפיפיזה בעוד התאים המבוגרים יותר נדחפים לכיוון הדיאפיזה.
ככל שתאי הסחוס הישנים יותר מתנוונים, אוסטאובלסטים מאבנים את החלקים המנוונים ליצירת עצם חדשה.
בגיל ההתבגרות עלייה ברמות של אסטרוגן, הן אצל נקבות והן אצל זכרים, מובילה לאפופטוזיס מוגבר של תאי הסחוס בלוח האפיפיזה.
דלדול של תאי סחוס עקב אפופטוזיס מוביל, לירידה בהתאבנות, והגדילה מואטת ומאוחר יותר נעצרת כאשר כל הסחוס מוחלף בעצם, ונותר רק קו אפיפיזה כצלקת דקה אשר מאוחר יותר נעלמת.
מרבית עצמות גוף האדם מתפתחות מרקמת סחוס בתהליך הנקרא התגרמות תוך סחוסית Endochondral ossification.
בעובר עשוי כל השלד סחוס.
לקראת סיום ההיריון חלק מהסחוס הופך לעצם וסמוך ללידה ניתן לזהות את המטפיזות Metaphysis של העצמות הארוכות.
בהמשך רקמת הסחוס מתרכזת במרכזי התגרמות ובסמוך להם נמצאות לוחיות הגדילה Epiphyseal plate.
חלוקת תאי הסחוס והבשלתם שמתרחשת בלוחיות הגדילה מביאה להתארכות העצמות ולשינויים במבנה שלהן.
טרואטה ומורגן הדגישו מחדש את הטבע הכפול והנפרד של אספקת הדם ללוחית הגדילה, ואת העובדה שלוחית הגדילה עצמה, למעט מקרים נדירים, אינה מכילה כלי דם.
קיימת הפרדה מוחלטת בין זרימת הדם האפיפיזיאלית לבין זרימת הדם המטאפיזיאלית.
כלי הדם האפיפיזיאליים מספקים דם לסחוס האפיפיזיאלי, לעצם של מרכז ההתגרמות המשני, ובאמצעות דיפוזיה, לשכבות התאים המשגשגות וההיפרטרופיות העליונות של לוחית הגדילה האפיפיזיאלית, האחראיות על גדילת העצם לאורך.
כלי הדם המטאפיזיאליים, שרובם הם הסתעפויות סופיות של עורק המזין והעורקים המטאפיזיאליים, חודרים לאזורים התחתונים של שכבת התאים ההיפרטרופית של לוחית הגדילה, מלווים בתאי אוסטאופרוגניטור (תאי קודמן בוני עצם), המניחים עצם על גבי ליבות הסחוס המסתיידות.
תאי אוסטאופרוגניטור נמצאים בקשר הדוק עם נימי הדם האפיפיזיאליים והמטאפיזיאליים, כך שנוצרת עצם בסביבה עשירה בכלי דם.
מצב שתי מערכות הדם הנפרדות הללו לאחר טראומה משחק תפקיד מרכזי בקביעה האם תמשיך גדילה תקינה בתיווך הפיזיס.
מכיוון שלוחיות הגדילה מורכבות מרקמת סחוס ואינן מכילות מינרלים, קל לזהותן בצילומי רנטגן כפסים כהים שממוקמים בקצות העצמות ומפרידים בין גוף העצם לראש העצם.
בתקופת הגדילה תוך התארכות והתגרמות העצמות חלים שינויים במראה לוחיות הגדילה.
לוחיות הגדילה הולכות ונעשות צרות עד שהן נעלמות לחלוטין עם סיום הגדילה.
היות שבכל גיל דרגת ההתגרמות שונה, ניתן לקבוע באמצעות מראה לוחיות הגדילה את גיל העצמות של הנבדק.
גיל העצמות נקבע באמצעות צילום עצמות שורש היד וכף היד.
מקובל לבצע צילום כף יד שמאל כדי שתמיד ניתן יהיה להשוות את השינויים בהתגרמות העצמות באותה היד.
הסיבה לכך שכף היד נבחרה כאזור המשקף את דרגת ההתגרמות של כל עצמות הגוף, נעוצה בעובדה שבכף היד יש מספר רב של עצמות משני סוגים:
עצמות קצרות - 7 עצמות שורש כף היד
21 עצמות ארוכות - ראשי עצמות החישור וגומד, עצמות המסרק, ועצמות הגלילים.
היות שמדובר בשני סוגים של עצמות, הערכת דרגת התגרמות העצמות באזור זה מהווה מדד די מדויק לשלב ההתגרמות בכל הגוף עם חשיפה מזערית של הגוף לקרינת רנטגן.
קביעת דרגת ההתגרמות של עצמות הנבדק נעשית בהשוואה לצילומים המתאימים לגיל בשנים.
צילומים אלו מוצגים באטלס (Atlas), שבו מרוכזים צילומים המאפיינים גילאים שונים.
בעשורים האחרונים מנסים לפתור בעיה זו באמצעות פיתוח שיטות הערכה אוטומטיות וממוחשבות לקריאת צילומי כף היד.
עד כה לא נמצאה שיטה אמינה במאת האחוזים, מה גם שהקריאה האוטומטית נעשית רק על פי עצמות החישור, הגומד והגלילים ולא עצמות המסרק בכף היד, מה שמפחית מדיוק ההערכה.
פגמים בהתפתחות וחלוקה לא תקינה של תאים בלוחות אפיפיזה עלולים להוביל להפרעות גדילה הידועות ביחד בשם אוסטאוכונדרודיספלזיה.
הפגם השכיח ביותר הוא אכונדרופלזיה, שם יש פגם ביצירת הסחוס.
אכונדרופלזיה היא הסיבה השכיחה ביותר לגמדות או קומה נמוכה והיא מתבטאת גם בעיוותים של עצמות ומפרקים.
עם זאת, סוגים שונים אחרים של אוסטאוכונדרודיספלזיה עלולים לגרום לקומה נמוכה ולעיוותים כלליים של עצמות ומפרקים עקב תפקוד לא תקין של תאי הסחוס בלוח הצמיחה.
בליטות עצם Exostoses מרובות הוא מצב גנטי הנגרם על ידי אי-סדירות בגדילה של לוחות האפיפיזה.
זה בדרך כלל גורם לעיוותים בגפיים ולמגבלות תפקודיות.
שברי Salter-Haris הם שברים המערבים לוחות אפיפיזיים וגורמים להפרעה לגדילה, לגובה או לתפקודים פיזיולוגיים.
מחלת אוסגוד-שלטר נובעת מלחץ על לוחית האפיפיזה בשוק שמוביל לצמיחת עצם עודפת ולגוש כואב בברך.
ישנן השלכות קליניות חשובות של הפיזיולוגיה של לוחית הגדילה.
לדוגמה, ניתוח גדילה מודרך, הידוע גם כ-hemiepiphysiodesis זמני, משמש להשגת תיקון או יישור של עיוותי העצם במגוון הפרעות אורתופדיות בילדים כגון מחלת בלאנט, רככת, arthrogryposis multiplex congenita, אוסטאוכונדרודיספלזיה ועוד.
ההשלכות והעיוותים בעצמות ובמפרקים במישור הקורונלי חזיתי, הניצב למישור הרצפה ומפריד את הגוף לחלק קדמי ולחלק אחורי– מדיאלי/לטרלי.
במישור אופקי – Plana horizontalia – מישור מקביל למישור הרצפה, מפריד את הגוף לחלק עליון ולחלק תחתון.
במישור האורכי – מישור ניצב למישור הרצפה, מפריד את הגוף לחלק שמאלי ולחלק ימני.
– או עיוות כיפוף הברך/גנו רקורבטום.
שברים באזורים הכוללים את לוחית הצמיחה (הלוחית האפיפיזיאלית) וגורמים לתזוזה של שבר העצם, עלולים להוביל לסגירה מוקדמת של לוחית הצמיחה ולעיוות של הרגל.
סלטר והאריס הראו בניסוי כי קיבוע והחזרה מדויקים של העצם למקומה (רדוקציה פנימית) עשויים למנוע עיוותי גדילה.
כמו כן, ידוע שרדוקציה מדויקת חיונית גם לשמירה על משטח מפרקי חלק.
לפיכך, יש לשקול רדוקציה מדויקת וקיבוע פנימי בילדים עם שברים אפיפיזיאליים המערבים את המשטח המפרקי.
ג'ון האנטר חקר תרנגולות גדלות, והבחין שעצמות גדלו בקצוות, מה שהדגים את קיומן של לוחיות הגדילה.
האנטר נחשב לעיתים קרובות ל"אבי לוחית הגדילה" בגלל מחקריו המוקדמים על לוחיות גדילה.
בכונדרוציטים של עופות, התרבות מוגברת על ידי חומרים המשתמשים באדנוזין 3':5'-ציקלי מונופוספט (cAMP) כשליח שניוני, כמו הורמון הפאראתירואיד (PTH) או פרוסטגלנדין-E2. לעומת זאת, אגוניסטים של גואנוזין 3':5'-ציקלי מונופוספט (cGMP), כמו פפטיד נטריורטי פרוזדורי (ANP), מדכאים את ההתרבות.
כמה מחומרים מווסתים אלה משפיעים גם על הסינתזה של רכיבי המטריצה החוץ-תאית העיקריים, כלומר קולגן ופרוטאוגליקנים, ועל העברתם למרחב החוץ-תאי.
סָחְלַבּ הוא משקה סמיך על בסיס חלב, עמילן תירס (קורנפלור), סוכר ותבלינים אשר מקורו במדינות המזרח התיכון.
מקור שמו של הסחלב הוא צמח הסחלב, אשר פקעותיו הטחונות משמשות באופן מסורתי כבסיס להכנת המשקה.
משקה הסחלב עשוי מעמילן של פקעת הסחלב, אך בגלל מחירו הגבוה הוא מעורבב עם עמילן ממקורות אחרים בתוספת מי ורדים.
הסחלב מוגש חם ונמכר בעונת החורף בטורקיה, ביוון ובמדינות ערב.
בעיר קרמאנמרש בדרום טורקיה מכינים אבקת סחלבים מיובשת מסוג "טיוברס" (Tubers) הנקראת "מילד" (Milled).
האבקה משמשת להכנת גלידת מסטיק טורקית (דונדורמה) בגרסה המבוססת על סחלב הנקראת "סאלפ (סחלב) דונדורמה".
בעקבות הדרישה הגבוהה זן צמח פקעות זה כמעט נכחד ולכן מחירו מרקיע שחקים.
כיום, בישראל כבר לא משתמשים באבקת עמילן של פקעות הסחלב בהכנת המשקה, בגלל מחירה הגבוה או שאין להשיגה, ועמילן תירס מהווה לה תחליף.
בישראל נמכר הסחלב בקיוסקים בעיקר ביפו, בדרום תל אביב וביישובים ערביים, ובעת האחרונה הוכנס המשקה גם לתפריטיהם של בתי הקפה המודרניים.
כמו כן נמכרת בישראל אבקת סחלב להכנה מהירה.
קיימת גרסת פרווה בה החלב מוחלף בתחליף חלב צמחי כלשהו או במים עם מלבין.
ישנו סוג של מעדן מן המטבח הלובי העשוי דוחן, אגוזים ותבלינים הקרוי "סחלב טריפולטאי" או "דרוע".
סחורה תמורת דם הייתה עסקה להצלת יהדות הונגריה במהלך השואה, שנרקמה בין יואל ברנד וישראל קסטנר, נציגיה של ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, ובין אדולף אייכמן וקורט בכר, נציגי האס אס.
העסקה כללה את ההצעה להעברת יהודי הונגריה אל מחוץ לשטח הכיבוש הגרמני תמורת עשרת אלפים משאיות וסחורות.
העסקה ברובה לא יצאה אל הפועל ו-434,351 מיהודי הונגריה כולל טרנסילבניה וקרפטורוסיה שסופחו אל הונגריה עם תחילת המלחמה, נשלחו אל מותם באושוויץ.
ועם זאת, "הניבו הדיונים תוצאות ניכרות".
כאות ל'רצון טוב' מצד אייכמן במהלך המשא ומתן, נשלחו ביולי 1944 כ-21 אלף יהודים למחנה שטרסהוף.
רובם היו לעובדי כפייה ושרדו..
אנשי ועדת העזרה וההצלה יצרו מגע עם אדולף אייכמן, שהגיע להונגריה על מנת לארגן את השמדת יהודיה, ועם קורט בכר, ראש המחלקה הכלכלית של האס אס.
במגעים אלו העלו אייכמן ואנשיו את ההצעה להעברת יהודי הונגריה אל מחוץ לשטח הכיבוש הגרמני תמורת עשרת אלפים משאיות וסחורות.
אחד מחברי ועדת העזרה וההצלה, יואל ברנד, טס לאיסטנבול ומשם נסע ברכבת לחלב כדי להיפגש עם משה שרת (אז שרתוק) ולהעביר את ההצעה לבריטים.
אולם הבריטים, בהוראת הלורד מוין, שר המושבות, שמו את ברנד במעצר בקהיר, וההצעה שהביא כלל לא עלתה לדיון.
המשא ומתן בין ברנד לאייכמן
קבוצת העבודה היהודית, שפעלה בסלובקיה והגיעה עם דיטר ויסליצני, קצין האס אס שהיה אחראי על שליחת היהודים לאושוויץ, לעסקה של עצירת המשלוחים תמורת שוחד, המליצה לוועדת העזרה וההצלה להגיע עם ויסליצני לעסקה דומה.
ברנד הוחבא אצל יוזף וינינגר, שליח האבווהר הגרמני, שקיבל כסף מברנד בתמורה למתן מידע על הפליטים היהודים.
ברנד עצמו שילם בין 8,000 ל-20,000 דולר עבור מקום מסתור.
על פי עדותו של ברנד במשפט אייכמן, וינינגר קישר בינו לבין אדולף אייכמן באפריל 1944. ברנד נלקח לבית מלון בו התקיימה הפגישה, בה נכח גם קורט בכר - קצין אס אס ונציגו של היינריך הימלר.
על פי העדות, אמר אייכמן לברנד: "אתה יודע מי אני?", והמשיך:
"אני ביצעתי את הפעולה ברייך, בפולין, בצ'כוסלובקיה.
עכשיו זה תורה של הונגריה.
נתתי לך לבוא לפה בשביל לדבר איתך עסקים.
לפני שאני חוקר אותך, ואת האנשים שלך, אלה מהג'וינט ואלה מהסוכנות, אני הגעתי למסקנה שעדיין יש לכם משאבים.
אז אני מוכן למכור לך - מיליון יהודים.
לא את כולם אני אמכור לך.
זה המון כסף שאין לך.
סחורה תמורת דם - דם תמורת סחורה.
אתה יכול לאסוף את המיליון ממדינות שעדיין יש בהן יהודים.
אתה יכול לקחת אותם מהונגריה, מפולין, מאוסטריה, מטרזינשטט, מאושוויץ, מהיכן שאתה רוצה.
ברנד אמר לאייכמן שהוא אינו מוסמך לקבל החלטה זו, ושאל היכן ישיג לו תמורה, כשכל רכוש היהודים הוחרם על ידי הגרמנים.
אייכמן הציע לנסוע לחו"ל ולדון ישירות מול בעלות הברית, והוסיף שהגרמנים צריכים בעיקר משאיות, "10,000 משאיות שוות למיליון יהודים בשבילי", ברנד הוסיף בעדותו כי אייכמן דרש גם אלף טון של קפה, תה וסבון.
הרמן קרומיי, עוזרו של אייכמן, הציע להכניס לעסקה גם כלים מכניים, עורות וסחורות נוספות, אך העסקה נסגרה על 10,000 משאיות ומצרכים בסיסיים.
קסטנר סיפר בעדות מאוחרת יותר שהמצרכים הבסיסיים היו 200 טון תה, 200 טון קפה, 2 מיליון אריזות סבון, 10,000 משאיות לשימוש הואפן אס אס וטונגסטן.
אייכמן הציע לברנד כמקדמה לשחרר 1,000 יהודים.
הוא אמר לברנד: "תיקח אותם מהיכן שאתה רוצה, הונגריה, אושוויץ, סלובקיה - מהיכן שאתה רוצה ואיזה שאתה רוצה".
ברנד שאל מי נותן לו ביטחונות שהיהודים באמת ישוחררו.
"אתה חושב שכולנו נוכלים, עכשיו אני אוכיח לך שאני סומך עליך יותר משאתה סומך עלי, כשתחזור מאיסטנבול ותגיד לי שהגעת להסכמה, אני אפרק את אושוויץ ואשחרר עוד 10 אחוזים מהעסקה.
אתה תקבל 100,000 יהודים אחרי שיגיעו אלף משאיות ולאחר מכן העסקה תצא צעד צעד, על כל 100 אלף יהודים, אלף משאיות".
"כשעזבתי את המבנה, הרגשתי כמו משוגע, מה אנחנו נעשה עם ההצעה המפלצתית הזאת?
אני הבנתי שהגרמנים והשקרים האכזריים שלהם הצליחו מאוד, אבל המחשבה על 100 אלף יהודים משוחררים עינתה את מוחי, לא הייתה לי שום זכות לחשוב על שום דבר מעבר לזה".
ברנד האמין שאם רק יחזור עם הסכמה מאיסטנבול הוא יצליח להציל 100 אלף יהודים.
ברנד נפגש עם אייכמן שוב, הפגישה האחרונה ביניהם התקיימה ב-14 במאי 1944. אייכמן אמר לברנד שההגליה לאושוויץ מתחילה מ-12,000 יהודים ביום, אבל הם לא הורגים אף אחד כל עוד השיחות מתקיימות.
אייכמן אף הציע לפוצץ את אושוויץ ולשחרר בהתחלה "עשר, עשרים, חמישים אלף יהודים", כל עוד יקבל מאיסטנבול הסכמה עקרונית להצעה שלו.
ברנד יצא לדרך מלווה בהבטחתו של אייכמן שאין המגורשים נשלחים לאושוויץ ותוך התראה שעל היהודים להזדרז בתשובתם, אך בפועל עשרות אלפי יהודים נשלחים להשמדה לאושוויץ.
קורט בכר, קולונל אס אס בהונגריה, אמר כי ההצעה הגיעה ישירות מהימלר:
"אז הלכתי למפגש עם יואל ברנד ...
משאיות היו הבעיה הגדולה, ולכן דנו על משאיות, 10,000 במספר.
היו הרבה דיונים, הימלר אמר לי: 'תיקח מה שאתה יכול מהיהודים.
תבטיח להם מה שאתה רוצה, מה נקיים זה כבר עניין אחר'".
אייכמן עצמו העיד שההצעה הגיעה ישירות מהימלר והוא עצמו לא שמח לדון עם ברנד.
כשברנד לא חזר מאיסטנבול, אייכמן כעס מאוד וכל הזמן איים להתחיל לגרש יהודים אם הוא לא שומע ממנו.
אייכמן היה שליחו של הימלר בשיחות עם ברנד, תפקידו היה להרוג יהודים ולא לסחור בהם.
ביום שברנד עזב לווינה, נסע אייכמן לאושוויץ כדי לוודא שרודולף הס, מפקד המחנה, ערוך לקבל משלוח ראשון שעוזב את הונגריה ב-14 במאי.
הס אמר לו שעלולה להיווצר בעיה עם כמות כזאת גדולה, כתוצאה מכך הורה אייכמן שבמשלוח הקרוב לא יהיו סלקציות אלא כולם יועברו מיד לתאי הגזים, דבר המנוגד למה שהבטיח לברנד, שיחכה לו עד שיחזור מאיסטנבול.
משוער כי הימלר, יוזם העסקה המקורי, ניסה להשיג בעסקה זו מספר יעדים:
מסירה של רכש צבאי מהבריטים לגרמנים, תגרום לפילוג וקרע בין בעלות הברית
אם בריטניה תסרב לעסקה, הגרמנים יוצגו כמחפשים אחר פשרה ומנסים להציל את היהודים ואת בעלות הברית לתוקפניים חסרי רחמים ואשמים במות מיליון יהודים.
הצלת מיליון היהודים תקנה לגרמנים זכות וכתב סנגוריה לאחר המלחמה.
יש הטוענים כי עסקה זו הייתה מלכתחילה ניסיון תעתוע של הנאצים, כדי להשקיט את הנהגת היהודים וכדי להוביל את השמדת יהודי הונגריה בשקט יחסי.
המפגש של ברנד עם הסוכנות היהודית
יום לאחר המפגש האחרון עם אייכמן, קיבל ברנד גיבוי מלא מהיודנראט ההונגרי, ונסע עם שותף, בנדי גרוס, יהודי הונגרי, אשר על פי היסטוריונים רבים היה מרגל בשביל הגרמנים, ההונגרים, הבריטים ואף האמריקאים, ונסע תחת כיסוי של מנהל חברת הובלות הונגרית שנוסע למשא ומתן עם שלטונות טורקיה לגבי הסכם הובלות.
ברנד וגרוס עזבו את בודפשט ב-17 במאי 1944, והוסעו על ידי האס אס לווינה.
בווינה קיבל ברנד דרכון גרמני עם השם יוגן באנד.
ברנד שלח מברק לסוכנות היהודית באיסטנבול (אז נקראה קונסטנטינופול) להודיע שהוא מגיע.
בעיה נוספת הייתה שבדרכון שמו היה יוגן באנד, מה שלא היה ידוע לחיים ברלס.
בכל תקופת ניסיונות ההצלה, ראשי הסוכנות היו מוקפים בכ- 6 ארגוני מודיעין, בריטי ואמריקאי, שעקבו וצוטטו בכל מה שנאמר בפגישות האינטימיות שלהם.
ראשי המעצמות התנגדו לעסקאות כעין אלו שפורשו כתקיעת טריז בשיתוף הפעולה המלחמתי בין המערב ולבין הסובייטים, וכניסיון השהיה של המלחמה לצורך ריכוז כוחות גרמניים בחזית המזרחית.
לפיכך כל גורם שהתחבר אל ברנד ושותפו נחשב כגורם עוין המסייע לגרמנים בהגשמת מטרותיהם האסטרטגיות.
ברנד כעס מאוד על התקרית הזאת והגיע נרגש לפגישה עם הנציגים היהודים.
לאחר מספר ימים באיסטנבול, היה ברור לברנד שמשה שרת לא יגיע עקב סירובה של ממשלת טורקיה לתת ויזת כניסה לארצה, והויזה הבריטית של ברנד עמדה לפקוע.
ברנד נשאל אם הוא מעוניין להגיע לחלב שנמצאת על גבול סוריה-טורקיה ולהיפגש שם עם שרת.
ברכבת, ברנד היה עוד יותר מתוח, כיוון שניגשו אליו אנשים מברית הציונים הרוויזיוניסטים ומאגודת ישראל.
הם אמרו לו שמפא"י מתכוונים להסגיר אותו לבריטים כדי שיעצרו אותו בחלב, "הבריטים הם לא בני ברית שלנו בנושא הזה", אמרו לו האנשים והזהירו אותו שהוא לא יורשה לחזור אם ימשיך במסע שלו.
בעדותו אמר ברנד שהוא נבהל מאוד כשהוא שמע דברים אלה, כיוון שלא לחזור לבודפשט, משמעותו כישלון במשימה וסיכון חיי בני משפחתו ומליון יהודים הונגרים.
ברכבת הובטח לו על ידי אחד מחבריו מהסוכנות שלא ייעצר בחלב והוא קיווה שזה יקרה.
אך נציגי הסוכנות לא עמדו בהבטחתם לברנד.
הם גרמו לו להאמין שהוא לא יעצר על ידי הבריטים, כשבפועל מסרו מידע עליו לבריטים.
ב-7 ביוני 1944, ברנד הגיע לחלב ונחטף מיד לג'יפ צבאי על ידי אנשי המודיעין הבריטי.
הקבינט לענייני פליטים בלונדון, שכלל את האחראי לקהילה הזרה מטעם הממשלה, אנתוני אידן, ואת אוליבר סטנלי, מזכיר המדינה, דן בהסכם "סחורה תמורת דם" והחליט להתנגד לו.
אם ההצעה הייתה מגיעה ישירות מהאס אס זאת הייתה סחטנות, ואף אחד לא היה שוקל לתת ציוד לחיזוק האויב, אך כיוון שהיה פה ניסיון להציל יהודים, הוחלט לדון על כך כדי לא לקבל ביקורת פנימית בבריטניה.
לאחר הפגישה השנייה, דיבר שרת עם הקצינים הבריטים, חזר לברנד, ואמר לו: "יואל היקר, אני צריך להגיד לך משהו מר כעת", הוא אמר לברנד לנסוע דרומה, לא לבודפשט, כי כך הבריטים דורשים.
למרות מחאתו, נלקח ברנד לקהיר, שם נחקר על ידי הבריטים בין 10 ל-12 שעות ביום.
ביום העשירי, החל ברנד לשבות רעב, וכתב מכתב לסוכנות היהודית: "ידוע לי כעת שאויב של העם שלנו מחזיק אותי ולא מתכוון לשחרר אותי בעתיד הקרוב.
ביום ה-17 קיבל ברנד פתק מאיש הסוכנות היהודית שהיה איתו בחלב, שהמליץ לו לא להיות קשה.
ברנד טען לאחר מכן כי לורד מוין, השר הבריטי לענייני המזרח התיכון, חקר אותו.
לדבריו, לורד מוין אמר לו: "מה אעשה עם מיליון יהודים?
איפה אשים אותם?" למעשה, לורד מוין מעולם לא חקר אותו.
ברנד המציא את הדברים, ככל הנראה, על בסיס אמירות ששמע בוועידת מפא"י שבה דיווח משה שרת על הגישה הצוננת שנתקל בה בלונדון.
ברנד ניסח אותם כהצדקה בדיעבד לרציחתו של מוין ב-6 בנובמבר 1944 על ידי שני אנשי ארגון שטרן, אליהו בית צורי ואליהו חכים.
במהלך שיחות עם משה שרת, ב-6 ביולי 1944, הביע אנתוני אידן "סימפתיה עמוקה" כלפי היהודים, אך הוא אמר כי הוא צריך לעבוד בתיאום עם האמריקאים והסובייטים, שלא יכלו לשאת ולתת עם האויב.
ב-19 ביולי 1944, פרסם ה-BBC סיפור על שני נציגים מהממשלה ההונגרית שהגיעו לטורקיה והציעו שכל היהודים שעדיין בהונגריה יורשו לעזוב לבריטניה, ואמריקה תספק כמות מסוימת של תרופות ומשלוח כולל משאיות ותקבל הבטחה שלא ישתמשו בציוד במערכה המערב אירופית.
הצעה זאת, שכונתה על ידי ה-BBC "סחטנות הומניטרית", הייתה ניסיון גס לפצל את בעלות הברית (על פי ה-BBC), ובדיווח הוסיפו שלא ברור מה התוכניות של השלטונות הגרמנים וההונגרים.
ההדלפות חיסלו את כל מה שנשאר מהיוזמה, על אף שהגירוש ההמוני של יהודי הונגריה הופסק כבר על ידי הממשלה ההונגרית ב-7 ביולי.
הבריטים שחררו את ברנד באוקטובר 1944 אך אסרו עליו לנסוע להונגריה, ואילצו אותו לנסוע לארץ ישראל.
רבים מחוקרי השואה, ובהם: יהודה באואר, ישראל גוטמן, שאול פרידלנדר ולני יחיא, וכן חוקרים אחרים שייחדו את עבודותיהם להצלה ולחקר תוכניות הכופר, ביניהם: דינה פורת, יחיאם ויץ, חוה אשכולי, ילה פטרן וחנה יבלונקה, גורסים שלא היה ממש בתוכנית זאת, ולא הייתה אפשרות להצלה גדולה הרבה יותר מזו שעשה היישוב.
תוכנית הצלה אשר ביסודה מוטלת על ממשלות בריטניה וארצות-הברית נועדה כנראה לכתחילה לכישלון, כי הן התנגדו לכך בתוקף וראו בכך סחטנות פוליטית והונאה גרמנית, וניסיון ביצירת קרע בין המדינות הדמוקרטיות המערביות הלוחמות בנאצים לבין ברית-המועצות.
הממשלות ראו בתוכנית מזימה גרמנית ל"הצפה" של מיליון פליטים מהשטח הנאצי אליהם ולשיבוש ניהול המלחמה על ידי מניעת משאבים חשובים לצורכי המאמץ המלחמתי (כגון: אוניות, משאיות, אספקה וסתימת דרכי תעבורה ועוד).
: משא ומתן בין יהודים לנאצים.
לאחר כישלון שליחותו של ברנד המשיכו אנשי ועד ההצלה לעמוד בקשר עם אייכמן ואנשיו, כשהנושא ונותן העיקרי מביניהם הוא קסטנר.
כתוצאה מכך התירו הנאצים את יציאתה מהונגריה של רכבת ובה 1,684 יהודים שנבחרו על ידי קסטנר ועל ידי אוטו קומוי, יושב ראש ועד ההצלה.
לדברי מרכיבי הרשימה, הם עשו מאמץ לכלול בה נציגים של כל הזרמים של יהדות הונגריה, כולל אנטי ציונים כמו הרב יואל טייטלבוים מייסד חסידות סאטמר והרב אברהם דויטש מאגודת ישראל.
בין ניצולי הרכבת היו גם: הרב יהושע מנחם אהרנברג, הרב יונתן שטייף, הצייר פסח עיר-שי, מבקר האמנות אויגן קולב, המנהיגים הציוניים ד"ר ניסן כהן וד"ר בן-ציון קאודרס והפסיכיאטר לאופולד סונדי.
בין הצעירים יותר היו הפרופסורים לעתיד: יהודה בלום, שושנה בלום-קולקה, שאול לדני ו-לדיסלאב לב, הכוריאוגרף יונתן כרמון, הסופרת יהודית רותם, איש העסקים והפילנתרופ פיטר מונק .
למרות זאת, באופן לא מפתיע בנסיבות כאלה, רבים חשו שהבחירה הפלתה לטובה את חברי התנועה הציונית.
כמו כן, היה בה ייצוג יתר של בעלי הון, שכספם שימש למימון העסקה עם הנאצים.
קסטנר סבר כי רכבת זו תהווה תקדים ולאחריה תצאנה רכבות נוספות, אך תקוותו לא התגשמה.
הרכבת הייתה אמורה להגיע לארץ נייטרלית, אך במקום זאת היא הגיעה למחנה ברגן-בלזן.
המשא ומתן על תוכנית "סחורה תמורת דם" המשיך להתנהל בין קורט בכר לבין נציגי הג'וינט והסוכנות היהודית, ובמהלכו שוחררו 318 מנוסעי הרכבת באוגוסט 1944 ונשלחו לשווייץ, ובדצמבר נשלחו לשווייץ גם יתר 1,366 נוסעי הרכבת.
במקביל למשא ומתן על הרכבת, הגיעו לבודפשט שלושה צנחנים מארץ ישראל: חנה סנש, פרץ גולדשטיין ויואל פלגי.
פנייתם לקסטנר כמנהיג ציוני בבקשת עזרה העמידה אותו בפני דילמה מוסרית נוקבת של סיכון רכבת ההצלה.
מפניות אמהּ של חנה סנש הכלואה בחר להתעלם, ולימים יאמר על כך חיים כהן: "מה תלינו עליו כי הפקיר יהודייה ארץ ישראלית אחת שנכנסה ללוע הארי ביודעין כאשר חיי אלפים ורבבות עמדו על הכף".
לפרץ גולדשטיין נתן קסטנר את האופציה להסגיר עצמו לגסטפו,או לברוח ממחנה קולומבוס בו הוסתר עם שאר נוסעי הרכבת ואז לסכן את יציאת הרכבת עליה עמדו לצאת הוריו של גולדשטיין.
בחורף 1944–1945 ביקר קסטנר בשווייץ, לשם המשך ניהול המשא ומתן בין הג'וינט לבין קורט בכר, אך חזר מרצונו משווייץ הבטוחה לגרמניה, ונסע עם קורט בכר לברלין בניסיון להציל את שרידי היהודים שנותרו במחנות הריכוז.
לימים נטען כי חזרתו לגרמניה הייתה חלק ממערכת שיתוף פעולה עם הנאצים.
אולם, ישנה סברה כי התערבותו היא שהביאה את כניעת ברגן-בלזן לבריטים מבלי שירצחו אחרוני הכלואים.
כאמור, פעילותו של קסטנר הייתה שנויה במחלוקת קשה לאחר השואה, ובמשפט דיבה מפורסם שהתנהל במדינת ישראל קבע שופט בית המשפט המחוזי, בנימין הלוי, כי קסטנר "מכר את נפשו לשטן" וכי סייע לגרמנים בהשמדת יהודי הונגריה.
שמו של קסטנר טוהר על ידי בית המשפט העליון בערעור שהגיש על פסק הדין, אך בעת מתן הערעור כבר לא היה קסטנר בין החיים, שכן נרצח על ידי צעירים שהושפעו מחומרת ההאשמות שעלו כנגדו במשפט הדיבה.
סחורה הוא מושג מתחום הכלכלה המתייחס לכל מוצר אשר יש לו ביקוש, אולם הוא מסופק בכל השווקים ללא הבדל באיכותו בין הספקים השונים.
לשם הדגמה, נחושת ואורז הם סחורות ומחירם אחיד במקומות רבים בעולם ומשתנה באופן יומי על פי ההיצע והביקוש הכוללים עבורם בשווקים בבורסות השונות.
לעומת זאת, מכונית אינה בגדר סחורה, כיוון שהיא מיוצרת בדרגות איכות שונות ובסוגים שונים.
בדרך כלל, ככל שהאיכות גבוהה יותר, כך גם עולה מחיר המוצר.
מוצרים בעלי מותג או איכות הנתפסת כשונה או בעלי בידול ותכונות שונות – אינם נחשבים סחורות.
אחד מן המאפיינים של סחורה הוא שמחירה נקבע כפונקציה של תנאי השוק באופן כללי.
סחורות פיזיות ותיקות נסחרות בבורסות סחורות בעולם.
הסחורות הבולטות הן משאבי טבע בסיסיים ומוצרי חקלאות, כגון: עפרת ברזל, נפט גולמי, פחם, אתנול, מלח, סוכר, פולי קפה, פולי סויה, אלומיניום, אורז, חיטה, זהב וכסף.
מוצר או שירות עשוי להפוך לסחורה כאשר נוצרת בו אחידות בכל נקודות האספקה, וזאת בדרך כלל על ידי הפצת הידע הדרוש לייצורו באופן יעיל.
כך, מוצרים כגון תרופות שהפכו גנריות או מעגלים משולבים הפכו לסחורות.
כיוון שסחורה, מעצם הגדרתה, היא אחידה, הרי שנוצרת האפשרות לקבוע חוזים אחידים לאספקת הסחורה במועד כלשהו בעתיד.
אלה הם חוזי הסחורות העתידיות.
מסחר בסחורות מתקיים במספר בורסות ברחבי תבל, ביניהן:
בורסת הסחורות בקנזס סיטי (KCBT)
בורסת הסחורות בניו יורק (NYMEX)
בורסת הסחורות בדאליין, סין (DCE)
בורסות סחורות מפגינות בדרך כלל יעילות כלכלית רבה ומגיבות במהירות לשינויים בהיצע וביקוש כדי למצוא מחיר המשקף שיווי משקל כלכלי.
קיימים מספר מדדי סחורות המשקפים את התנודות בבורסות הסחורות בעולם.
סחורה משומשת או יד שנייה היא סחורה השייכת לאדם או לגוף שאינו עוסק במסחר, ומוצעת למכירה על ידו לאחר שקנה אותה במטרה להשתמש בה בעצמו ולרוב גם השתמש בה בפועל.
כמו כן נמכרת סחורה כזו על ידי סוחרי יד שנייה, שקיבלו אותה למכירה מבעליה.
ישנן סחורות שמקובל מאוד לקנות בדרך זו, כמו מכוניות, ואחרות שפחות מקובל לקנות כך (כלומר המוצר מסיים את חייו לאחר ששימש את בעליו הראשון).
אנשים פרטיים מוכרים סחורה משומשת על ידי יצירת קשר בעזרת מודעות בלוחות מודעות ציבוריים, בעיתונים, באתרי אינטרנט שנועדו לפרסום מודעות כאלה וכדומה.
לעיתים אנשים פרטיים מפרסמים אירוע פרטי, חד פעמי, שבו הם מוכרים חפצים רבים שברשותם כסחורה יד שנייה.
סחורה משומשת זולה באופן משמעותי מאשר סחורה חדשה ומכירתה מאפשרת גם לבעליה הקודמים לקבל בחזרה חלק מהכסף שהשקיעו בה.
מחירי הסחורה הזולים מסייעים לאנשים דלי אמצעים ולכן חלק ממכירות הציוד המשומש מאורגנות על ידי ארגוני צדקה.
מעבר לזאת, מכירות סחורה משומשת משפרות את איכות הסביבה בכך שהן מצמצמות את נפח האשפה – הן מחזירות לשימוש ציוד שעלול היה להיזרק לאשפה.
חנות יד שנייה היא חנות לסחורה משומשת.
ישנן שלוש דרכים להשיג סחורה מאנשים פרטיים עבור חנות יד שנייה:
לקבל את הסחורה במשגור (קונסיגנציה), כלומר לשלם לבעליה רק כאשר מצליחים למכור אותה.
חנויות יד שנייה שמקבלות את הסחורה כתרומה הן לרוב חנויות המופעלות על ידי מתנדבים מארגוני צדקה.
מחיר המוצרים בחנויות כאלו נמוך במיוחד, כי הוא מכסה את עלויות תפעול החנות בלבד (שכר דירה, עלויות חשמל וכו').
חנויות כאלה גם בררניות פחות בבחירת הסחורה שהן מקבלות.
מעבר לזאת, ישנן מדינות כמו ארצות הברית שבהן תרומה לעמותה בלא מטרות רווח זוכה לניכוי מס.
לכן אדם או מוסד שתורמים ציוד לחנות של ארגון צדקה, מקבלים מרשויות המס אחוז מסוים ממחיר הציוד.
מוצרים שמקובל למכור בחנויות יד שנייה הם ספרים, הקלטות של מוזיקה וסרטי קולנוע, ביגוד, ציוד ביתי וצעצועים.
בסוף המאה ה-20 ועם תחילת המאה ה-21, התפתחה אופנה מהירה, שיצרה ביגוד זול מאוד, אנשים קנו יותר וזרקו יותר.
מטמנות התמלאו בבגדים במצב טוב שנלבשו רק כ-7 פעמים.
כתוצאה מכך גדלה תודעת בעיית הזיהום הסביבתי הרב של תעשיית הטקסטיל.
בעקבות זה גדלו תנועות של נשים שהבינו שעליהן למנוע זריקת בגדים והרבה נשים התחילו למחזר את בגדיהן או למכור אותן לחנויות יד שנייה, נשים רבות גם 'גילו' את חנויות בגדי היד שנייה כמקור לשינוי המלתחות שלהן בזול.
בשנת 2020 הפכה לבישת בגדים יד שנייה לאופנה מקובלת ומכובדת.
נשים גאות שהן תורמות לכדור הארץ על ידי קנית הבגדים הללו.
כלי רכב הם מוצר יקר יחסית, ולכן הם מועברים לגרוטאות רק לאחר שנות שימוש רבות, שבהן שימשו בעלים אחדים.
בנוסף למכירה ישירה מהבעלים לקונה, מקובלת מכירה באמצעות סוחרים המתמחים בכך.
בכלי רכב נהוג לציין את מספר הבעלים הקודמים: מכונית מיד ראשונה היא כזו שנמכרת על ידי בעליה הראשונים, מכונית מיד שנייה היא כזו שנמכרת על ידי בעליה השניים וכו'.
ציון זה משפיע על מחיר הרכב.
גם זהות הבעלים הקודמים משפיעה על מחיר הרכב.
מכונית מאדם פרטי עולה יותר ממכונית דומה לה שבעליה הקודמים היו מקום עבודה שמצמיד מכוניות לעובדיו או חברה להשכרת רכב.
גורמים נוספים המשפיעים על מחירה של מכונית משומשת הם הדגם שלה, שנת הייצור שלה, מספר הקילומטרים שנסעה ומצבה המכני - כולל מעורבותה בתאונות.
קביעת מחירה של מכונית משומשת נעשה בעזרת מחירונים - ספרי הדרכה המתעדכנים מדי פעם ומפרסמים את מחירן של מכוניות משומשות.
המחירון הבולט למכוניות משומשות במדינת ישראל הוא מחירון לוי יצחק.
יריד יד שנייה הוא אירוע המוכרז על ידי רשות מקומית, ארגון צדקה או גוף אחר שמקצה לכך מקום, שבו אנשים פרטיים מוזמנים למכור ולקנות סחורה משומשת.
יריד יד שנייה המתרחש במקום קבוע (למשל פעם בחודש באותו כיכר) נקרא לרוב שוק פשפשים.
שוק פשפשים הוא שוק המיועד בעיקר למכירת חפצים יד שנייה, אף כי נמכרים בו גם מוצרים חדשים.
לרוב מדובר בסחורה לא יקרה ועם טווח איכות נרחב.
איכות הסחורות בשוק פשפשים מושפעת בעיקר ממיקומו ומגודלו של השוק.
קניות וחיפוש "מציאות" בשוקי פשפשים הן בילוי החביב על אנשים רבים בעולם המערבי.
בבריטניה קיימים שווקים דומים בהם נמכרות הסחורות מתוך תא המטען של הרכב ושמן Car boot sale.
אמנם שימוש חוזר במוצרים הוא מנהג מוכר כבר הרבה שנים, אך פלטפורמת האינטרנט מרחיבה את התופעה ומשדרגת את המסחר בה.
ללא האינטרנט מכירת והשכרת יד שנייה מתרחשת רק בעזרת קרבה פיזית למוכר או הגעה ליריד מרוכז.
אתרי האינטרנט והאפליקציות מאפשרים למשתמשים לגלות אילו מוצרים מוצעים למכירה או השכרה, באיזה מחיר ובאיזה מיקום גאוגרפי.
בנוסף, באתרים אלו יש לרב מגוון רחב ביותר והגלישה בהם היא נוחה.
האתרים המוכרים בישראל בנושא זה הם:יד2, SellMe, Telebuy, פשפשוק, homeless, לוח WinWin ו-Marketplace בפייסבוק.
סמרטוטר (ביידיש: אלטע זאכן) הוא סוכן נוסע של סחורה משומשת.
הסמרטוטר קונה ומוכר סחורה משומשת וגם מוצא סחורה כזו במקומות בה אנשים משליכים אותה.
הסמרטוטר עשוי גם לתקן סחורה משומשת לפני מכירתה.
סמרטוטר עשוי לעסוק במכירה מדלת לדלת או לנדוד בין ירידי יד שנייה ושוקי פשפשים.
אירוע כזה מתרחש לרוב בחניה המקורה הפרטית של אותם אנשים ומכונה מכירת גראז' (מאנגלית: Garage sale).
אירוע כזה מתרחש לרוב בתחילת האביב, אחרי שאנשים מסדרים את ביתם ואת מחסניהם לקראת הקיץ.
אירוע כזה יכול להתקיים גם לפני מעבר דירה.
מכירת סחורה משומשת נעשית גם על ידי גופים מוסדיים, כגון תאגידים ומשרדי ממשלה, המעמידים למכירה ציוד ורכיבים שאין צורך בהם.
במסגרת זו נכללים פריטים שאינם נמכרים על ידי אנשים פרטיים, כגון ציוד צבאי (מביגוד ועד מטוסי קרב) וציוד משרדי.
החלפה של מוצרים בין אנשים, ללא תמורה כספית.
בשנת 2020 נוצרה אפליקציה בשם "Shareitt" המאפשרת מסחר חברתי של פריטים בין אנשים.
המסחר בShareitt לא מתבסס על מסירת פרטים ללא תמורה מצד אחד, וגם לא על מכירת וקניית פרטים תמורת כסף.
המסחר מבוסס על "מטבעות Shareitt" על מנת ליצור שוק חברתי המבוסס כולו על שיתופיות וניצול הקיים בכדור הארץ.
לעיתים קרובות אנשים מפנים חפצים ישנים אשר אין להם שימוש בהם, אך הם במצב תקין או כמעט תקין.
במקרה כזה נהוג להשאיר את החפצים בפינת רחוב ליד מוקד אשפה מרכזי על מנת שמישהו ימצא בהם שימוש.
בישראל, מיזמים כמו אמהות לא אוגרות ופרויקט אגורה מהווים פלטפורמה זמינה ונוחה למסירת חפצים בין אנשים בצורה יעילה יותר מאשר הנחתם ברחוב, ועשרות אלפי חפצים נמסרים דרכם מדי שנה.
סחלב אנטולי (שם מדעי: Orchis anatolica) הוא אחד המינים הנפוצים ביותר בסוג סחלב בישראל.
הוא גדל על מגוון קרקעות בחבל הים-תיכוני, ופורח בחודשים מרץ-אפריל.
הסחלב האנטולי גדל בארץ ישראל מהרי יהודה ועד לחרמון.
ניכר אף ללא פרחים בעליו, המנוקדים בנקודות אדומות-חומות בלתי-סדירות על רקע ירוק.
פרחיו ניכרים בדרבן צר וארוך יחסית המעוקל כלפי מעלה.
גון הפרח סגול עז, השפית מנוקדת בשורה אחת או שתים של נקודות אדומות כהות על רקע של פס בהיר הנמשך לאורך מרכזה.
הפרח כולו עדין, מאורך ואלגנטי יותר ממינים אחרים.
תפוצתו העולמית משתרעת במזרחו של הים התיכון ובמזרח התיכון.
שכיח בטורקיה, נאסף שם להכנת משקה הסחלב.
סחיפת קרקע (באנגלית Soil erosion) היא תהליך של הזזת וסחיפת שכבת הקרקע העליונה באמצעות זרימת מים על פני השטח ורוחות, או על ידי כוח הגרביטציה במורד מדרון משופע.
זהו תהליך טבעי אך עשוי להיות מוגבר עקב פעילות האדם כגון שימוש בפרקטיקות חקלאיות לא תקינות, בירוא יערות, רעיית יתר ועיור מואץ.
סחיפת קרקע נבדלת מבּלָיָה רגילה, שהיא שבירתם של סלעים שלא באמצעות תנועה.
שני תהליכים אלה, סחיפת קרקע ובליה, עשויים להתרחש במקביל.
קרקעות חקלאיות בדרך כלל סובלות מסחיפה יותר מאשר קרקעות בעלות צמחייה טבעית או קרקעות המצויות בשימוש בחקלאות בת קיימא.
הגורמים לסחיפת קרקע מואצת הם הרס מבנה הקרקע על ידי חשיפתה לכוחות כמו מים, רוח וקרח ושבירת תלכידים על ידי חריש.
כל אלה גורמים להפרדת חלקיקי הקרקע וגורמים לאיבוד שכבת הקרקע העליונה.
מחקר ברמת מנשה שבדק את עומק הקרקע בשטחי פלחה, מצא שב-1952 עומק הקרקע הממוצע היה 32 ס"מ ואילו ב-2002 הוא עמד על 20 ס"מ, דהיינו סחיפת קרקע בשיעור ממוצע של 12 ס"מ.
לסחיפת קרקע מואצת ישנן השלכות חמורות: ירידה בתוצרת החקלאית, צמצום שטחי מרעה ושינוי אקלים.
לאחרון ישנה חשיבות מכיוון שקרקע סחופה קולטת פחות פחמן דו-חמצני מהאטמוספירה ולפיכך תהליכים אלו עשויים להגביר את אפקט החממה.
סחלב הגליל (שם מדעי: Orchis galilaea) הוא מין של סחלב שנתגלה לראשונה בגליל, ומכאן שמו.
סחלב הגליל צומח מאזור דרום טורקיה ועד ארץ ישראל.
הפרחים גדלים על עמודי פריחה צפופים.
צבע הפרחים משתנה – ירקרק או לבן קרם או ורוד סגול, לעיתים עם נקודות או כתמים סגולים במרכז השפית.
צורת השפית מזכירה דמות אדם, בעלת ארבע אונות צרות, עם שן קטנה במרכז.
סחלב הגליל פורח בחודשים פברואר עד אפריל.
המין נפוץ יחסית בגליל העליון ובכרמל, וגדל גם בסוריה ובלבנון.
לסחלב הגליל פקעת חד-שנתית, אשר אוגרת מזון בשנה אחת ומתפרקת לספק מזון לנצר בשנה הבאה.
מנגנון ההאבקה של סחלב הגליל נחקר על ידי הבוטנאי אמוץ דפני.
סחלב הגליל אינו מתגמל את מאביקיו, אלא משתמש במנגנון של האבקת רמייה על ידי חקיינות מינית (sexual mimicry).
הפרחים מואבקים על ידי זכרי דבורים מהמין הליקטית השוליים (Lasioglossum marginatum).
זכרי הדבורים נמשכים אל ריח הפרחים, שככל הנראה מחקה את ריח פרומון המין של הנקבות.
בגאומורפולוגיה, סחיפה (או אֵרוֹזְיָה) היא אוסף של תהליכים המסירים חומרים רופפים מפני השטח של כדור הארץ ומובילים אותם למקומות אחרים.
הסחיפה מתבצעת באמצעות סוכנים ניידים – תנועתם של מים, רוח וקרחונים, ובניגוד לשחיקה אינה נעזרת בשברי סלעים וגרגרים המצויים בהם להסרת החומרים.
החומרים עליהם פועלת סחיפה והמובלים באמצעותה נקראים סחף, והם מהווים מקור למשקעים היוצרים סלעי משקע.
המונח "סחיפה" (מלטינית: erodere – כרסום, כסיסה) משמש במקרים רבים לתיאור כלל התהליכים האקסוגניים האחראים להרס פני השטח, בניגוד לתהליכים אנדוגניים דוגמת געשיות וטקטוניקה האחראים ליצירת התבליט של פני השטח.
במקרים אלה נכללים בהגדרה גם תהליכי בליה ותנועת בלית.
לעיתים מוגבל המונח ואינו כולל כלל את תהליכי ההובלה, המוּכלים בחֲסִיפָה (denudation) – מונח הכולל את כלל התהליכים האקגוסניים – בליה, סחיפה והובלת תוצריהן.
במקרים אחדים הוא מתייחס אך ורק לתהליכי ההובלה.
במובן הרחב ביותר כוללת הסחיפה הסרת חומרים – שלא בדרך של בליה, גריפתם והובלתם באמצעות סוכנים ניידים – מים, רוח וקרחונים, והשקעתם במקומות נמוכים.
עם זאת, קיימת הסכמה בין מדענים כי אין לכלול את ההשקעה (deposition) בין תהליכי הסחיפה.
חלקיקים בלתי מלוכדים ותוצרי בליה נסחפים באמצעות סוכנים ניידים, בעיקר רוח ותנועת מים וקרחונים.
בנוסף לסוכנים טבעיים אלה נמנים גם בני אדם על סוכני הסחיפה החשובים.
על פני כדור הארץ מעצבים מים זורמים את פני השטח באמצעות נשיאת חלקיקים ותוצרי בליה במורד מדרונות, בערוצי נהרות ונחלים ובחופים.
בתנועתם הם מתחתרים וחורצים בקרקע, מעמיקים ערוצים קיימים ויוצרים ערוצים חדשים.
כוח הסחיפה של המים מצטבר על פני זמן רב, ועשוי ליצור קניונים ארוכים ועמוקים דוגמת הגרנד קניון בערוץ הנהר קולורדו.
טיפות גשם קודחות בקרקע בלתי מגובשת, דוחקות את החלקיקים או מתיזות אותם לכל עבר.
גשמים כבדים נושאים את החלקיקים למרחק רב באמצעות שיטפונות.
לאורך חופים חל כירסום בשל התנועה המתמדת של גאות ושפל ושל הגלים, המכרסמים בחופים ומסיעים את גרגרי החול.
תנועת המים ניכרת גם בגלונים – מבנים גליים הנוצרים בקרקעית הים, הנחל או הנהר, כתוצאה מהזזה חוזרת ונשנית של גרגרי החול.
תוצרי שחיקה ובליה של סלעים עשויים להילכד בקרחון ולנוע עמו למרחק גדול.
החלקיקים ושברי הסלעים הכלואים בו נקראים "טריד קרחוני".
גודל החלקיקים הנישאים על ידי הקרחון נע בין גרורות לבין חרסית.
סלעים בודדים – הנקראים סלעים תועים – עשויים להינשא ידי קרחון למרחקים גדולים, והם מצויים באזורים שעוצבו על ידי קרחונים דוגמת הרמות המחורצות.
שברי סלעים וחלקיקים נערמים בשולי הקרחון ובחזיתו לתלוליות מוארכות הנקראות מורנות, ובמרכז הקרחון הנסוג נוצרים מבנים בצורת טיפה הנקראים דרמלינים.
מבנה נוסף האופייני לסחיפה קרחוני הוא צוק וזנב – חשיפתו של פקק געשי ושמיטת הטריד הקרחוני בצדו השני, בכיוון תנועת הקרחון.
תהליכים גאומורפולוגיים המתרחשים באמצעות רוח נקראים "אאוליים", על שמו של איולוס – בנו של פוסיידון, הנזכר באודיסאה כשליט הרוחות, וסחיפה באמצעות רוח נקראת "סחיפה אאולית".
סחיפה אאולית בולטת במיוחד באזורים צחיחים – בהיעדר צמחייה שתעגן את החלקיקים או מים שילכדו אותם.
גרגרים קטנים נישאים באמצעות הרוח לגבהים ולמרחקים שונים: גרגרי חול לגובה נמוך ולמרחק קצר, ואילו גרגרי טין וחרסית נישאים לגובה רב ולמרחקים גדולים ועשויים להיכלל בסופות חול.
פעילות אנתרופוגנית נרחבת, המשפיעה עמוקות על פני השטח של כדור הארץ – לעיתים באופן בלתי הפיך, נקראת אנתרופוגאומורפולוגיה.
פעולות אנתרופוגניות כאלה הן בנייה, כרייה, חציבה, הסרה של צמחייה טבעית וגידולי חקלאות ונוי, בניית טרסות והטיה של נהרות ונחלים.
פעילות כזו – המשנה את פני השטח וחושפת אותו לסוכני סחיפה – יצרה בשנות ה-30 של המאה ה-20 את קערת האבק.
עישוב ורעיית יתר חשפו קרקע לא מלוכדת, ובעקבות בצורת קשה נגרמה סחיפת קרקע נרחבת באזור המישורים הגדולים.
סחיפה אאולית נשאה את החלקיקים מזרחה כענני אבק שחורים, שהגיעו עד האוקיינוס האטלנטי ושקעו בו.
אסון סביבתי זה הביא להכנת תוכניות להשבת היציבות האקולוגית לאזור ולהקמת "שירות שימור הקרקע" – שלימים הפך ל"שירות הלאומי לשימור משאבי טבע".
קיום סחיפה ושיעורה תלויים בכמה גורמים:
ליתולוגיה – מאפייני הסלע, דוגמת הרכב כימי ומינרלוגי ומבנה, מהווים אחד הגורמים החשובים המשפיעים על סחיפה.
מידת הגיבוש של הסלע – המציינת את אחיזתם של הגרגרים והגבישים זה בזה – מאפשרת או מונעת את סחיפתו.
ככל שהסלע מגובש יותר, כן הוא יהיה עמיד יותר לסחיפה.
טופוגרפיה – מקום הימצאותו של המסלע ביחס לסביבה משפיע על שיעור הסחיפה.
ככל שהמסלע תלול יותר – הוא יהיה נתון לסחיפה רבה יותר.
טקטוניקה – לתהליכים טקטוניים השפעה על שיעור הסחיפה מאחר שהם משפיעים על הטופוגרפיה ועל תלילותו של המסלע.
לדוגמה, גובהם של האלפים – שהחלו להיווצר בקימוט האלפיני ועדיין מצויים בתהליך התרוממות – מתאזן באמצעות תהליכי סחיפה החלים בהם.
בנוסף, היווצרות של סדקים והעתקים יוצרת אזורי חולשה שבהם מתפוררים סלעים ומגדילה את פני השטח החשופים לסחיפה.
אקלים – לאקלים קשר עקיף לסחיפה, והשפעתו מתבטאת בקביעת הסוכנים הניידים שיבצעו אותה בפועל: באקלים צחיח תפעל סחיפה אאולית, באקלים טרופי, סובטרופי וממוזג – סחיפה באמצעות מים, ובאקלים מושלג או קוטבי – סחיפה קרחונית.
פלורה – השפעה עקיפה נוספת של האקלים מתבטאת בסוג הצמחייה המכסה את הקרקע או המסלע, וכתוצאה מכך – בעידוד או בריסון של תנועת מים ורוח.
לדוגמה, שורשי צמחים עשויים לבקע סלעים ולחשוף אותם לסחיפה, או לקבע חוֹלִיות ולמנוע את סחיפתן באמצעות הרוח.
סחיפה היא תהליך גאומורפולוגי המשנה ומעצב את הנוף.
קיימים כמה מבנים וקרקעות האופייניים לסחיפה:
קניונים – עמקים עמוקים ששוליהם תלולים, הנוצרים מסחיפה נהרית ונחלית.
מניפת סחף – הצטברות סחף שהובל בסחיפת נהרית ונחלית, המתפתחת על מישור שטוח במוצאו בצורה של מניפה.
צוקים – מבנים סלעיים תלולים בשולי קניונים או חופים, הנוצרים מסחיפה באמצעות מים – נהרות, נחלים וגלי ים.
חוליות – גבעה הנוצרת באמצעות סחיפה אאולית.
מבנה הדיונה הוא א-סימטרי, והוא מייצג את כיוון הרוח: מדרון מתון בכיוון ממנו נשבה הרוח ותלול בצדו השני.
חוליות אופייניות מצויות בישראל בחופי קיסריה, אשקלון, ראשון לציון ואשדוד – שם מצויה הדיונה הגדולה, וכן בנגב – בבקעת עובדה, בחולות חלוצה ובדרומם – בחולות עגור.
לס – קרקע הלס היא משקע הנותר מסחיפה אאולית.
חמאדה (Hammada) – רמה מדברית צחיחה המרוצפת בשברי סלעים, שנחשפו לאחר שהרוח סחפה את גרגרי החול שכיסו אותם.
בתרונות – נוצרים באזורים בהם מצויים חוליות וסלעי משקע שאינם מלוכדים ומהווים מבנה אופייני לסחיפה באמצעות מים.
בגאולוגיה וגאומורפולוגיה, סְחוֹפֶת או טְעוֹנֶת היא חומר הנישא בתהליך סחיפה על ידי גורם חיצוני כמו: נחלים ונהרות, קרחונים, זרמי וגל ים, ורוח.
הסחופת מתחלקת לשלושה סוגים המושפעים מסוג החומר וגודל גרגיריו, כדלקמן: גְּרוֹפֶת, רְחוֹפֶת ותֶמֶס.
חלקיקים שגודלם עולה על 0.062 מ"מ ובהם נכלל החול, חלוקים, חצץ וגְּרוֹרוֹת (Boulder).
חלקיקים אלה נעים בצמוד לקרקעית שמעליה הם נגררים, מתגלגלים, או מקפצים בזרם.
גרגרים הקטנים מ-0.062 מ"מ, הנקראים טין שגודלם עד 0.004 מ"מ, וגרגרי חרסית שהם קטנים יותר.
גרגרים אלה מרחפים בזרם ושוקעים רק בשוך הזרימה.
גרגרי הרחופת נותנים למי הנחלים את צבעם החום בעת שיטפון.
מלחים וחומרים אחרים המומסים במים.
אם נאדה את המים בכוס, נקבל על הדפנות והקרקעית משקע של החומרים שהיו מומסים במים.
סחיטה היא מעשה, לעיתים קרובות פלילי, של הנעת אדם למעשה או להימנעות ממעשה, באמצעות שימוש בכוח או באיומים כלפיו.
פעמים רבות משמשת סחיטה לשם קבלת כסף מהנסחט.
סחיטה מאנשי עסקים בתואנה של מתן הגנה לעסקם קרויה פרוטקשן.
לעיתים נחטף בן ערובה לשם סחיטת כופר נפש.
סחיטה משמשת גם לקבלת טובות הנאה מסוגים שונים, כגון קיום יחסי מין (סחיטה מסוג זה היא בגדר הטרדה מינית או תקיפה מינית).
חוק העונשין מבחין בין שני סוגים של עבירות סחיטה:
סחיטה בכוח: שימוש שלא כדין בכוח כדי להניע אדם לעשות מעשה או להימנע ממעשה שהוא רשאי לעשותו.
לעניין זה, דין המאכיל או המשקה סמים או משקאות משכרים כדין המשתמש בכוח.
כאשר המעשים נועדו להניא אדם מלעבור על החוק, אין בכך סחיטה באיומים.
בשני הסוגים, דינו של הסוחט הוא מאסר שבע שנים, ואם נעשו המעשה או המחדל עקב הסחיטה, דינו – מאסר תשע שנים.
סחיטה מינית והפצת תמונות עירום: המפיץ סרטונים מיניים או תמונות אינטימיות ברשת ללא אישור המצולמים, הדבר מהווה פגיעה בפרטיות והטרדה מינית (חוק הסרטונים).
כל אדם המפיץ תמונות חושפניות של אדם אחר בוואטסאפ או בסקייפ ללא רשות, מסתכן במאסר לפרק זמן ממושך שיכול להגיע עד חמש שנים.
סחלב הקוף הערפדי (שם מדעי: Dracula Simia) הוא פרח ממשפחת הסחלביים.
שמו העברי ניתן לו בגלל מראהו הדומה לפני קוף, ובגלל שהצמח נמנה עם הסוג דרקולה נוסף לו שם התואר "ערפדי".
מוצאו באזור הנאוטרופי סביב יערות גשם טרופיים.
הוא בעל שלושה עלים שבשטח המפגש שלהם ניתן לראות שתי נקודות שמתחתיהן קפל קטן, וכתם אדום.
פרטים אלה יוצרים תמונה של פני קוף.
סחלב הקוף הערפדי שייך לסוג דרקולה, המונה כ-120 מינים, וכמו שאר קרוביו לסוג, הוא אפיפיט (הנשען על צמחים אחרים אך איננו טפיל).
עלי הכותרת שלו יכולים להופיע בצבעים שונים ומגוונים אך כולם שומרים על הצורה המורכבת משלושה פלחים המחוברים ביניהם בזווית כלפי חוץ ובנקודת מפגשם ניתן לראות פרצוף קוף.
הפריחה לא תלויה בעונות פריחה ובעונות השנה, ובתנאים נכונים הפרח יכול לפרוח בכל זמני השנה.
סחלב פני הקוף הערפדי מיטיב לגדול באקלים לח, כאשר הוא נהנה מגשמים קצרים כמעט מדי יום, וערפילים שהופכים לטיפות מים על עלי הכותרת.
סחלבי הדרקולה צומחים בתחתית יערות הגשם, ללא שמש ישירה.
בגידול ביתי, חשוב לספק לצמח לחות גבוהה, ועם זאת לזכור כי יש לאוורר את המקום לעיתים תכופות משום שמקום סגור ולח מעודד ריבוי בקטריות ופטריות הפוגעות בצמח.
יש להקפיד על משרעת טמפרטורות שבה הטמפרטורה בלילה תהיה נמוכה ב-4°C מהטמפרטורה במהלך היום.
התאורה אמורה להיות בהירה ומפוזרת, אך לא חמה.
אין לחשוף את הצמח לאור שמש ישיר.
חלונות מערביים ודרום מערביים יהיו המתאימים ביותר.
סחיפה לאחור או גם התחתרות לאחור היא סחיפה, הגורמת לתחילת הערוץ לסגת אחורנית בכיוון מנוגד לזרם, ובכך להאריך את הערוץ.
המונח יכול גם להתייחס להתרחבות של קניון בעקבות סחיפה בקצהו העליון, כאשר מים זורמים על פני המישורים שמעליו ונכנסים לתוכו במפל, כפי שמתרחש בפארק הלאומי קניונלנדס ביוטה .
תוך כדי כך, עובר הקצה העליון של הקניון סחיפה אל תוך המישור שמעליו, והקניון מתארך ומתרחב.
כאשר מים הזורמים על פני משטח פחות או יותר מישורי נשפכים לתוך שקע הם שוחקים את הקצה העליון של השקע.
עקב כך הפלג שבתוך השקע מתארך לכיוון ההפוך לכיוון הזרימה או שהקניון שנוצר על ידי הפלג מתרחב באמצעות שחיקת דפנות הקניון באמצעות המים הנשפכים לקניון משני צדדיו בקצהו העליון.
לעומת זאת, התרחבות הקניון במורד הזרם, למשל עקב סחיפה הנגרמת עקב זרימת המים בקניון, איננה סחיפה לאחור.
סחיפה לאחור היא תהליך סחיפה פלוביאלי הגורם להארכת נחל, עמק או ערוצון במקורותיהם.
וגם גורם להרחבת אגן הניקוז שלהם.
זרם המים שוחק את הסלע והקרקע במקורו של הזרם בכיוון הפוך לזרם המים.
דוגמה יפה לסחיפה לאחור בישראל ניתן למצוא בנחל צין בקטע של עין עבדת, בו הנחל התחתר לאחור, עד כי יש ללכת כברת דרך בתוך בסיס הסחיפה כדי להגיע למפל במיקומו הנוכחי.
אם תהליך הסחיפה לאחור נמשך מספיק זמן יכול הנחל לפרוץ את קו פרשת המים המפריד בינו לבין אגן ניקוז שכן ולכבוש את אגן הניקוז שקודם זרמו מימיו לנחל אחר.
לוואקה הוא מונח שמקורו במלגשית המתאר מכתש בצורת טיפה (רחב למעלה וצר למטה) שנוצר באמצעות סחיפה לאחור, האופייני להרים במדגסקר, אם כי הוא קיים גם במקומות נוספים בעולם, לדוגמה דרום אפריקה או ברזיל.
הסחיפה בלוואקה מהירה מאוד, ונגרמת כתוצאה משילוב של הרכב הקרקע, ותבנית האקלים.
סוגים של אפיקי נחלים הנוצרים עקב סחיפה לאחור
מבין חמשת הסוגים האפשריים של תצורות הנוף של אפיקי נחלים, ארבעה נוצרים עקב סחיפה לאחור:
אפיקים אינסקוונטיים (Insequent streams) – תצורה אקראית של אפיקי נחלים, לעיתים קרובות סדרה של יובלים דמוית עץ מסועף שנוצרו כתוצאה מסחיפה לאחור על סלעים אופקיים הומוגניים.
לנתיבים של יובלים אלו אין לכאורה קשר לשיפוע המקורי של פני השטח, למבנה המסלע או להרכבו.
אפיקים סבסקוונטיים (Subsequent streams) – תצורת אפיקי הנחלים נקבעת על פי המסלע הרך ביותר שדרכו מתבצעת הסחיפה לאחור.
אפיקים רה-סקוונטיים (Resequent streams) – תצורת אפיקי הנחלים העוקבת אחר התבליט המקורי של המדרון, אבל ברמה נמוכה יותר.
אפיקים אלו מתפתחים מאוחר יותר והם בדרך כלל יובלים של אפיקים סבסקוונטיים.
אפיקים אובסקוונטיים (Obsequent streams) – הם אפיקי הנחלים שכיוונם הפוך לתבנית הניקוז המקורית.
הסוג החמישי, הנפוץ מכולם, אפיקים קונסקוונטיים (Consequent streams), הם אפיקים העוקבים אחרי תבליט הנוף.
דגמי ניקוז הנוצרים עקב סחיפה לאחור
סחיפה לאחור יוצרת שלושה סוגים עיקריים של דגמי ניקוז:
דמוי עץ (דנדריטי) (Dendritic) - נוצר במצבים בהם המסלע הומוגני והמים זורמים בצורה אקראית.
לערוצים יש מבנה אופייני של הסתעפות בזוויות חדות כשלא ניתן להבחין בתבניות משותפות או חוזרות על עצמן.
סורג (Trellis) - נוצר במצבים בהם המסלע מורכב משכבות מתחלפות של סלעים קשים ורכים.
הדגם מאופיין בערוצים מקבילים שאליהם נשפכים יובלים קצרים בזווית ישרה.
מלבני וזוויתי (Rectangular and angular) – מאופיין בערוצים שבהם הנפתולים בזווית ישרה שאליהם נשפכים יובלים גם כן בזווית ישרה.
דגם זה מתפתחת במסלע הומוגני שיש בו סדקים או העתקים מצטלבים.
בנוסף, עקב סחיפה לאחור יכולים להיווצר ארבעה סוגים של דגמי ניקוז משניים:
דמוי כוכב (רדיאלי) (Radial) - מאופיין בערוצים היוצאים מנקודה מרכזית אחת, כדוגמת ערוצים המתהווים על מדרונות הר געש או כיפת לבה.
טבעתי (Annular) – נוצר על מדרונות של הרי כיפה הבנויים לסירוגין מסלעים קשים ורכים.
במבט מלמעלה נראה דגם זה כמו לוח מטרה, כאשר השכבות הרכות עוברות סחיפה והקשות אינן עוברות סחיפה.
דמוי פרח (Centripetal) – מאופיין בערוצים המתנקזים לנקודה מרכזית אחת, למשל באזור קרסטי של אבן גיר שבו המים זורמים לתוך בולען, ואז מתחת לפני הקרקע.
מקביל (Parallel) – דגם נדיר הנוצר על מדרון רחב.
דגם זה מוגבל לאזור קטן.
סחור-סחור (מאנגלית: Runaround) הוא סיפור קצר מאת אייזק אסימוב, המשתייך לסוגת המדע הבדיוני.
הסיפור נכתב באוקטובר של שנת 1941 ופורסם במגזין מדע בדיוני חודשיים לאחר מכן.
בשנת 1950 הסיפור הופיע בספרו של אסימוב, "אני, רובוט".
הסיפור מפורסם בהיותו הסיפור הראשון מסיפוריו של אסימוב שבו שלושת חוקי הרובוטיקה תופסים מקום מרכזי בעלילה, מוטיב שיחזור מאוחר יותר ברבים מסיפוריו.
הסיפור מתרחש בשנת 2015. גרגורי פאואל וחברו מייקל (מייק) דונובן נשלחים לכוכב חמה יחד עם רובוט בשם SPD-13 (המכונה גם "ספידי") במטרה להחזיר לפעולה תחנת כרייה שננטשה 10 שנים לפני כן.
לאחר שהם מגיעים, פאואל ודונובן מגלים שהתאים הפוטואלקטריים תומכי החיים שבתחנה ריקים מסלניום ויפסיקו לפעול בקרוב.
בריכת הסלניום הקרובה ביותר נמצאת במרחק שבעה מיל מהתחנה, ומאחר שרק הוא מסוגל לשרוד באקלים הקיצוני ספידי נשלח אל הבריכה כדי להביא סלניום.
לאחר שהוא לא חוזר כעבור חמש שעות, פאואל ודונובן מתחילים לדאוג.
הם משתמשים ברובוט פרימיטיבי יותר שנמצא בתחנה כדי למצוא את ספידי.
כאשר הם מגיעים לבריכת הסלניום, פאואל ודונובן מגלים שספידי מסתובב במעגל סביב הבריכה.
לאחר שהם מבקשים ממנו לחזור, ספידי מתחיל לדבר באופן מוזר ולהגיד מילים אקראיות.
פאואל מבין שספידי רואה בבריכת הסלניום איום בלתי צפוי.
בנסיבות רגילות, רובוטים שמים את טובת בעליהם לפני טובתם, אך מאחר שספידי הוא רובוט יקר במיוחד הוא תוכנת באופן ההפוך.
לכן, ספידי "כלוא" בין שני החוקים, מאחר שבשני המצבים הוא מפר את אחד החוקים.
מאחר שהחוק היחיד שחזק יותר משני החוקים האחרים הוא החוק הראשון ("לא יפגע רובוט לרעה בבן אדם, ולא יניח, במחדל, שאדם ייפגע"), פאואל מחליט לסכן את חייו ולצאת אל האקלים המסוכן.
ספידי נאלץ לבטל את הפקודות הקודמות ולהציל את פאואל, והבעיה נפתרת.
סחלב השקיק (שם מדעי: Anacamptis collina; בעבר: Orchis saccata) הוא מין בסוג בן-סחלב ממשפחת הסחלביים שבעבר שויך לסוג סחלב.
סחלב השקיק גדל על מגוון קרקעות בחבל הים-תיכוני, אך בעיקר על קרקעות גירניות.
צמח בתה טיפוסי חובב אור ופורח בחודשים פברואר-אפריל.
אינו מייצר צוף ואינו מייצר ריח.
הוא גדל בארץ ישראל מהרי יהודה ועד לחרמון.
התפרחת נושאת בין 5 ל-30 פרחים.
פרחיו ניכרים בדרבן קצר ועבה הנראה כמו שקיק ומכאן שמו.
גוון הפרח ירקרק עד סגול בהיר.
תפוצתו העולמית משתרעת סביב הים התיכון וכן בעיראק, איראן וקווקז.
סחוס-גרמיים (שם מדעי: Chondrostei) היא תת-מחלקה של דגים ממחלקת מקריני סנפיר.
בתת-מחלקה זו שרדו רק 2 סדרות ובהם 3 משפחות.
דגים אלה הם דגי גרם אך עצמותיהם בנויות מסחוס דק והם מזכירים מעט את דגי הסחוס כמו בצורת הסנפירים והזנב ובפתחי הנשימה שלהם, אך קשורים יותר לבני קבוצת כליל גרמיים שבה נמצאים רוב הדגים המודרניים.
דגים אלה החלו להתפתח בתקופת הסילור אך רוב הסדרות שלהם נכחדו וכיום שרדו רק 2 סדרות: חדקנאים ורב-סנפירים.
בהקשר של תנועה גלית טהורה במכניקת הזורמים, מהירות סחיפת סטוקס היא המהירות הממוצעת של אלמנט זורם כאשר הוא נע עם שדה הזרימה של הגל.
לדוגמה, מצוף שצף על פני השטח של גלי מים, יחווה סחיפה נטו בכיוון התקדמות הגל.
התופעה הלא-ליניארית הזאת נקראת על שם ג'ורג' גבריאל סטוקס, שגזר ביטויים מתמטיים שמתארים את הסחיפה במחקרו המעמיק מ-1847 על גלי מים.
סחיפת סטוקס היא ההבדל במיקום נקודות הקצה של העקום שמתווה אלמנט זורם אחרי כמות קצובה של זמן (בדרך כלל מחזור גל אחד), כפי שנגזר מהתיאור הלגראנז'י והאוילרי של הזרימה.