tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
את החודשים הראשונים של המלחמה בילתה הדיוויזיה בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על צרפת באביב 1940. לאחר הניצחון הגרמני במערכה, דיוויזיית הרגלים ה-255 שירתה כחיל כיבוש בבלגיה ביוני, באזור נאנט בין יולי לאוגוסט, ובגזרת בורדו בין ספטמבר 1940 לפברואר 1941.
במרץ 1941 הועברה דיוויזיית הרגלים ה-255 לפולין הכבושה לקראת מבצע ברברוסה.
הדיוויזיה חצתה לברית המועצות ביוני ולאחר מכן לחמה בברסט, פינסק, גומל, סמולנסק וויאזמה.
בסוף השנה סייעה הדיוויזיה בהגנה מפני מסע החורף הסובייטי של 1941–1942.
ב-12 בינואר 1942 החליפה דיוויזיית הרגלים ה-255 מפקדים בפעם היחידה בתולדותיה, כאשר ולטר פופה החליף את וצל.
פופה החזיק בתפקידו עד לפירוק הדיוויזיה.
בתחילת 1942 לחמה הדיוויזיה בגזרת גז'צק לפני שהועברה לגזרה הדרומית של החזית המזרחית לאחר התבוסה של גרמניה בפברואר 1943 בקרב סטלינגרד.
היא נלחמה בקרב חרקוב השלישי ובמבצע מצודה.
באוגוסט 1943, דיוויזיית הרגלים ה-255 קלטה את שרידי דיוויזיית הרגלים ה-332 המוכה.
ב-2 בנובמבר 1943, דיוויזיית הרגלים ה-255 הפכה לצוות קרב, שכונה קבוצת הדיוויזיה ה-255, כתוצאה מהאבידות הרבות שספגה.
בפברואר 1944, קבוצת הדיוויזיה ה-255 נלכדה בכיס קורסון-צ'רקאסי והושמדה לאחר מכן.
הדיוויזיה נודעה בכינוי דיוויזיית נקודה ירוקה בשל תג הדיוויזיה שלה.
הדיוויזיה ה-27 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה מקורה בדיוויזיית ניו יורק, שהוקמה במקור ב-1908. ייעוד הדיוויזיה ה-6 שונה לדיוויזיה 27 ביולי 1917.
כאשר אורגנה דיוויזיית ניו יורק ב-1908, ניו יורק הפכה למדינה השנייה, אחרי פנסילבניה, שבנתה את המשמר הלאומי שלה ברמה טקטית כה גבוהה בימי שלום.
דיוויזיית ניו יורק נקראה לשירות פעיל במהלך משבר הגבול המקסיקני של 1916. בזמן השירות הפדרלי, היא הוגדרה מחדש כדיוויזיה השישית ביוני 1916. היא שוחררה משירות פעיל בדצמבר 1916, רק כדי להיקרא לשירות במלחמת העולם הראשונה ביולי 1917. הדיוויזיה ה-6 אורגנה מחדש ושונתה לדיוויזיה ה-27 ב-1 באוקטובר 1917.
לאחר הכרזת המלחמה על מעצמות המרכז על ידי ארצות הברית, הדיוויזיה נקראה לשירות פדרלי ב-15 ביולי 1917, וגייסה בחופזה תושבי ניו יורק כדי להגדיל את מספרה.
הדיוויזיה הייתה אחת מארבע דיוויזיות בלבד שהוקמו במהלך המלחמה מיחידות המשמר הלאומי כולן ממדינה אחת; הדיוויזיות האחרות שנוצרו כך היו מאילינוי (הדיוויזיה ה-33), אוהיו (הדיוויזיה ה-37) ופנסילבניה (הדיוויזיה ה-28).
עם זאת, לא כל תושבי ניו יורק שירתו בדיוויזיה ה-27. כוחה הראשוני מנה 991 קצינים ו-27,114 מתגייסים.
הארגון הראשוני של הדיוויזיה של שלוש חטיבות עם שלושה גדודי חי"ר כל אחת הועבר מהדיוויזיה השישית.
לפני יציאתה לאימונים, הדיוויזיה השתתפה במצעד שיגור גדול בעיר ניו יורק לאורך השדרה החמישית ב-30 באוגוסט 1917. רגימנט הרגלים ה-7 היה הראשון שיצא לאימון ב-11 בספטמבר 1917, ברכבת.
ההכשרה נערכה במתקן זמני שנבנה במיוחד במחנה וואדסוורת', ספרטנבורג, קרוליינה הדרומית.
מלונות סמוכים כמו מלון קליבלנד הפכו למרכזים לחיי חברה.
במחנה היו גם שבעה בקתות ימק"א ואולם אבירי קולומבוס.
בעוד שהדיוויזיה ה-27 כללה אנשי שירות אפרו-אמריקאים, הם לא הורשו להיכנס למועדוני ארגון השירות בבסיס, שהיו מופרדים, עד שנבנה מועדון חיילים שחורים בתחילת 1918.
באביב 1918 החלה הדיוויזיה את תנועתה לעבר מחנות העלייה לספינות, ונשלחה ב-20 באפריל 1918. המחלקה המובילה של הדיוויזיה עזבה את הובוקן ב-2 במאי והגיעה לברסט, צרפת, ב-10 במאי 1918. בסוף יוני הגיעו היחידות האחרונות של הדיוויזיה ה-27 בשלום אל מעבר לים.
מהגעתם של הכוחות הראשונים לחזית המערבית ועד ה-24 ביולי, הדיוויזיה בילתה את זמנה בשלבי האימונים האחרונים שלה תחת מדריכים בריטיים בפיקארדי ובפלנדריה.
ב-25 ביולי כבשה הדיוויזיה ה-27, למעט חטיבת התותחנים ורכבת התחמושת שלה, את גזרות אגם דיקבוש ושרפנברג בפלנדריה.
תוך קצת יותר מחודש, המבצע הזה התמזג בקרב איפר-ליס, ולאחר מכן, מ-19 באוגוסט עד ה-3 בספטמבר, הדיוויזיה ה-27 נותרה לבדה בגזרה.
הוחלט על ידי פילדמרשל דאגלס הייג שהקורפוס האוסטרלי של הארמייה הרביעית יוביל את הקרב על תעלת סן קנטן.
עם זאת, בשל האופי המדולדל של הקורפוס, שהיה תוצאה של לחימה כמעט מתמשכת, הוא תוגבר על ידי הדיוויזיות ה-27 וה-30, מה שהביא לשיבוץ זמני של הקורפוס השני בפיקוד אוסטרלי.
ה"דחיפה" הגדולה הזו של הסום, שנמשכה בין ה-24 בספטמבר ל-1 באוקטובר, ראתה את הדיוויזיה ה-27 עסוקה בלחימה קשה לאורך מנהרת תעלת סן קנטן - אחת הנקודות החזקות של קו הינדנבורג.
בסיומו של השלב הראשון של הקרב, ובעקבות אבדות כבדות, הוכנסה הדיוויזיה ה-27 לעתודה למנוחה והחלמה.
שישה ימים לאחר מכן, הדיוויזיה נשלחה בחזרה לקו, נעה בהתמדה לעבר בוזיני תוך כדי רדיפה אחרי הגרמנים הנסוגים.
פעולות אלו נתמכו על ידי הארטילריה האוסטרלית עד ל-9 באוקטובר, אז החלו יחידות ארטילריה בריטיות לתמוך בפעולות הדיוויזיה.
כתוצאה מהתקפות אלו של הכוחות האוסטרליים, הבריטיים והאמריקאיים, נחדר הקו הראשי של הינדנבורג.
חטיבת ארטילריית השדה ה-52 ורכבת התחמושת ה-102 של דיוויזיית ניו יורק לא יצאו עם שאר הדיוויזיה ה-27 לחזית הבריטית בפלנדריה.
הם הפליגו ב-28 באוקטובר כדי לתמוך בדיוויזיה ה-79 בארגון.
בינתיים, יחידות הדיוויזיה ה-27 שראו פעילות כבדה בפלנדריה, חזרו לאזור ליד הנמל הצרפתי ברסט.
הדיוויזיה ה-27 אכן פרצה את קו הינדנבורג במהלך קרב הסום ואילצה נסיגה גרמנית מקו ההגנה שלהם ואילצה את הגרמנים להיכנס לעימות אחרון.
לאחר עימות אחרון עם הגרמנים הנסוגים בנהר הסלה, הפסיקה שביתת הנשק את הלחימה והדיוויזיה נשלחה הביתה בפברואר 1919, כדי להתאסף מספר חודשים לאחר מכן.
ב-15 באוקטובר 1940, הדיוויזיה נקראה לשירות פדרלי, ונשלחה לפורט מק'קלן, אלבמה, לאימון.
זו הייתה הדיוויזיה הראשונה שנפרסה ביבשת ארצות הברית, והשתתפה בתמרוני לואיזיאנה ב-1941. לאחר המתקפה על פרל הארבור, ב-14 בדצמבר 1941, נשלחה הדיוויזיה לדרום קליפורניה.
היא הייתה הדיוויזיה הראשונה של ארצות הברית שנפרסה בתגובה למתקפה על פרל הארבור, הדיוויזיה ה-27 עזבה את פורט מק'קלן ב-14 בדצמבר 1941 לקליפורניה כדי לבסס עמדות חסימה נגד פלישה צפויה ימית לחוף הדרום מערבי של ארצות הברית.
הם הועברו בהמשך לזירת האוקיינוס השקט והגיעו להוואי ב-21 במאי 1942, כדי להגן על האיים החיצוניים מפני התקפה אמפיבית.
רגימנט הרגלים ה-165 (רגימנט הרגלים ה-69 בעבר ובעתיד) וגדוד 3, רגימנט הרגלים ה-105 ראו לראשונה פעולה נגד האויב במהלך ההתקפה והכיבוש של אטול מאקין באיי גילברט ב-21–24 בנובמבר 1943. הגדודים ה-1 וה-3 של רגימנט הרגלים ה-106 השתתפו בהתקפה על אטול אניווטוק ב-19–26 בפברואר 1944, וחזרו לאואהו במרץ.
במהלך משימה זו, נחת הגדוד ה-2, רגימנט הרגלים ה-106 ללא התנגדות באי מג'ורו, ב-1 בפברואר, והשלים את תפיסתו, ב-3 בפברואר.
הדיוויזיה החלה בהכנות למבצעי מריאנה ב-15 במרץ.
ב-16 ביוני 1944, נחתו גורמים מהדיוויזיה בלילה על סאיפאן כדי לתמוך בדיוויזיות הנחתים השנייה והרביעית.
ראש חוף הוקם ונמל התעופה אסליטו נכבש ב-18 ביוני.
הלחימה נמשכה לאורך חודש יוני.
גנרל הנחתים הולנד סמית', שלא היה מרוצה מתפקוד הדיוויזיה ה-27, החליף את מפקדה, גנרל ראלף סי סמית', מה שהוביל להאשמה זועמת מצד מפקדים בכירים בצבא, כולל ראש המטה של הצבא ג'ורג' מרשל.
במהלך קרב ב-7 ביולי, כבשו היפנים את גורמי הדיוויזיה במתקפת בנזאי, אך התנגדות מאורגנת נמחצה למחרת.
במהלך החודשים יולי ואוגוסט, הדיוויזיה ה-27 ניקתה כיסים מבודדים בהרים ובצוקים של סאיפאן.
החל מאמצע אוגוסט עברה הדיוויזיה להברידים החדשים למנוחה ושיקום.
ב-25 במרץ 1945, הפליגה הדיוויזיה ה-27 מאספיריטו סנטו, והגיעה לאוקינאווה ב-9 באפריל 1945. הדיוויזיה השתתפה בהתקפה הכללית של הקורפוס ה-24 ב-19 באפריל 1945, והבטיחה קו רכס דומיננטי מדרום למאצ'יאטו וקאקאזו.
שדה התעופה מצ'ינטו נכבש ב-28 באפריל לאחר מאבק קשה.
ב-1 במאי, הדיוויזיה הוחלפה על ידי דיוויזיית הנחתים הראשונה וצורפה לפיקוד האי לצורך חיל המצב.
טורי שימה נתפסה ב-12 במאי, ללא התנגדות.
הדיוויזיה ה-27 תקפה מהקצה הדרומי של איסתמוס אישיקאווה כדי לטאטא את הגזרה הצפונית של אוקינאווה.
האויב נלחם במרירות על גבעת Onnatake מ-23 במאי עד 2 ביוני, לפני שאיבד את עמדותיו החזקות.
לאחר תקופת טיהור, הדיוויזיה עזבה את אוקינאווה ב-7 בספטמבר 1945, עברה ליפן וכבשה את מחוזות ניאיגטה ופוקושימה.
הדיוויזיה עברה רפורמה כיחידה של המשמר הלאומי ב-21 באפריל 1947. הדיוויזיה הוקמה מחדש על פי מבנה המלחמה שלה עם התארגנויות מוגבלות.
בפברואר 1955 הפכה הדיוויזיה ה-27 לדיוויזיית השריון ה-27, ושמרה על רבות מהיחידות הקודמות שלה.
הדיוויזיה ה-252 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-252 הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כאחת מדיוויזיות הגל הרביעי מהיחידות המשלימות של המחוז הצבאי השמיני.
בתחילת המערכה בפולין היא הייתה בעתודת קבוצת ארמיות דרום ואזור מיליץ'.
היא לא התערבה בלחימה ולבסוף הגיעה לפוסן.
בדצמבר 1939 עברה הדיוויזיה מערבה כדי לאבטח את הגבול בקטע בליס בסאר-פפאלץ.
בתחילת מערך המערב נותרה האוגדה בעמדותיה.
ב-14 ביוני 1940 היא פרצה את הביצורים הראשונים של קו מאז'ינו ליד אלטוויילר ולאחר מכן חצתה את תעלת הריין-מארן.
לאחר מכן המתקפה התקדמה דרך באדונווילר אל הרי הווז' הגבוהים.
ב-22 ביוני 1940 הייתה הדיוויזיה באזור דונון.
כבר ביולי 1940 הועברה הדיוויזיה למזרח פולין.
ב-8 באוקטובר 1940, שליש מהדיוויזיה הועברה לדיוויזיית הרגלים ה-134.
מ-22 ביוני 1941 לחמה הדיוויזיה בחזית המזרחית במהלך מבצע ברברוסה, תחת פיקוד הקורפוס ה-43 כחלק מהארמייה הרביעית.
היא תקפה מאזור מילניק על הבוג, צעדה דרך סלונים לאזור סלוצק ומסוף יולי עד לפטיטש.
לאחר מכן צעדה הדיוויזיה לאזור רוסלבל דרך בוברויסק, רוגאצ'ב, פרופויסק וקריצ'ב.
לאחר התרעננות קצרה השתתפה הדיוויזיה במהלך הקרב על מוסקבה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-46 כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, והתקדמה לעבר ספאס-דמנסק דרך הדסנה והסנופוט.
לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה לאזור שבין גשטסק ומוהאיסק ונפרסה בקצה המזרחי של כיס ויאזמה.
הדיוויזיה נותרה בגזרה המרכזית של החזית המזרחית בשנים לאחר מכן.
ב-25 בינואר 1943 פורק רגימנט הגרנדירים 472 והשרידים חולקו בין שאר הרגימנטים.
1944 השתתפה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים באזור ניואל, ו-4 באפריל 1944 אורגנה הדיוויזיה מחדש.
לאחר תחילתה של מתקפת הקיץ הרוסית ב-22 ביוני 1944, הדיוויזיה נאלצה להילחם בדרכה חזרה דרך ליטא לנארוו.
רגימנט הגרנדירים 472 אורגן מחדש ב-7 ביולי 1944. ב-18 באוקטובר 1944 שולבו בדיוויזיה רגימנט הגרנדירים 1072 וגדוד הצעדות הקרבי 1039. ב-1945 נסוגה הדיוויזיה לפרוסיה המערבית ונלחמה בין היתר בגולופ, בבריזן ובגראונץ ובטוכלר היידה.
עיקר הדיוויזיה, שחלקה עדיין הובלה לבורנהולם, נלקחה בשבי על ידי הרוסים ליד דנציג.
הדיוויזיה ה-267 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היא כונתה דיוויזיית 'ראש סוס' בגלל סמלה, היא השתתפה בפלישה לצרפת ב-1940, ובמבצע ברברוסה ב-1941. הדיוויזיה כותרה והושמדה ביולי 1944.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בהנובר.
לאחר הגיוס היא הוצבה בקו זיגפריד על הגבול עם צרפת.
היא נטלה חלק בפלישה לצרפת ב-1940, והתקדמה דרך בלגיה.
ב-28 במאי 1940 חיילי הדיוויזיה ביצעו את הטבח באויניס; רגימנט הרגלים ה-487 השתמש באזרחים כמגנים אנושיים במהלך לחימה ליד הכפר אויניס בנור-פה דה קאלה, ואז ריכז וירה ב-80 אזרחים צרפתים מול בניין העירייה, כמו גם חיילים בריטים, צרפתים ומרוקאים שנתפסו.
שהיו פצועים קשה מכדי לצעוד לעורף.
התקרית היא אחת מכמה פשעי מלחמה שביצע הוורמאכט במהלך המערכה ב-1940.
מיולי 1940 עד מאי 1941, היא הייתה אחראית על השמירה על חלק מחוף התעלה האנגלית.
ביוני 1941 היא נטלה חלק במבצע ברברוסה, כחלק מקבוצת ארמיות מרכז.
היא נותרה חלק מקבוצת הארמיות הזו עד שהיא כותרה והושמדה ביולי 1944. זמן קצר לאחר מכן היא פורקה רשמית.
הדיוויזיה ה-266 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-266 הוקמה ב-20 במאי 1943 בבסיס הצבאי מינסינגן במחוז הצבאי החמישי.
היא הורכבה באמצעות טירונים מכל רחבי דרום גרמניה כדיוויזיה סטטית (כלומר לא ממונעת).
הגדודים והגזרות דיווחו תחילה למפקדת הדיוויזיה ב-15 ביוני והפריסה הסתיימה עד ה-1 באוגוסט.
דיוויזיית הרגלים ה-266 כללה בתחילה את רגימנטים הגרנדירים 897, 898 ו-899, וכן את רגימנט הארטילריה ה-266. גדודי החי"ר היו מצוידים בשני גדודים כל אחד, ויחידות רגימנט הארטילריה צוידו בתותחי הוביצר ממוצא סובייטי.
המפקד היחיד לאורך ההיסטוריה של הדיוויזיה היה קרל שפראנג, שמונה עם הקמת היחידה.
עם הפריסה לצרפת הכבושה, רגימנט הגרנדירים ה-898 וכן הסוללה השנייה של רגימנט הארטילריה ה-266 הועברו לדיוויזיית הרגלים ה-343.
הדיוויזיה הושמדה ברובה על ידי כוחות בעלות הברית, כולל דיוויזיית השריון האמריקאית ה-4, במהלך הקרבות בסן-מלו ביולי 1944. חלקים קטנים מהדיוויזיה ה-266 נמלטו לכיסי האוקיינוס האטלנטי הנצורים בברטאן.
עם נפילת ברסט ב-19 בספטמבר נוטרלו השרידים האחרונים של הדיוויזיה.
דיוויזיית הרגלים ה-266 פורקה רשמית ב-29 בספטמבר 1944.
בצפון פינסטר בתחילת אוגוסט 1944 החל רגימנט הארטילריה ה-266 בפעולת ענישה בסן-פול-דה לאון.
ב-4 באוגוסט הוצאו מהעיר חמישה עשר תושבים על גבי משאית.
חמישה ימים לאחר מכן, נמצאו גופותיהם כשידיהם קשורות וגולגולותיהן חתוכות פנימה; אחד מהם עבר קרקוף.
לאישה היחידה, שהופשטה חלקית, היו סימנים גדולים על ירכיה ורגליה.
בהמשך הלחימה, היחידה הותירה אחריה גופות וחוות שרופות: שמונה עשר נהרגו בפלוניבז-לוכריסט, חמישה בטרפלז ושלושים ושלושה בפלוביין ב-8 וב-9 באוגוסט.
הדיוויזיה ה-282 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-282 הוקמה ב-1 במרץ 1943 בעקבות צו מ-31 בדצמבר 1942. היא הוקמה באמצעות חלקים של דיוויזיות המילואים ה-165 וה-182 ליד שרבור בצרפת הכבושה.
המטה היה בעבר חלק מדיוויזיית הרגלים ה-182. בתחילה, הדיוויזיה הייתה כפופה לקורפוס ה-82 של הארמייה ה-15 תחת קבוצת ארמיות D, שפיקחה על כיבוש צרפת.
הדיוויזיה הועברה לחזית המזרחית במאי והפכה לחלק מהקורפוס ה-42 תחת קבוצת ארמיות דרום.
בדצמבר 1943, הדיוויזיה הוצבה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-47 תחת הארמייה השמינית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום.
בינואר 1944, הדיוויזיה צוידה מחדש, וזמן קצר לאחר מכן חוזקה בחלקים של דיוויזיית הרגלים ה-39 שפורקה.
הדיוויזיה, שהצטרפה לקורפוס הפאנצר ה-40 של הארמייה השמינית ממרץ עד אפריל, הושמדה באוגוסט 1944 תוך כדי לחימה תחת הקורפוס ה-44 כחלק מהארמייה השישית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה.
לאחר השמדתה, הדיוויזיה פורקה רשמית ב-9 באוקטובר 1944. שאר חלקי הדיוויזיה שימשו לחידוש כוחות דיוויזיית הרגלים ה-76 ולסיוע בפריסה מחדש של דיוויזיית הרגלים ה-15.
הדיוויזיה ה-286 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-286 הוקמה ב-17 בדצמבר 1944 ליד ממל באזור ארמיית הפאנצר השלישית על בסיס דיוויזיית האבטחה ה-286, אולם הדיוויזיה לא הושלמה במלואה.
הדיוויזיה שהוקמה חלקית שימשה להרחבת עמדות הביצורים בין פרנקפורט על האודר לפירסטנברג.
במרץ 1945 השתתפה הדיוויזיה בקרבות ההגנה היקרים בעמדות הביצורים.
באפריל 1945 נסוגה הדיוויזיה דרך Brieskow - Finkenheerd ו-Müllrose באזור שמדרום מזרח לברלין.
הדיוויזיה הושמדה ליד נוקוהרן, אולם מטה הדיוויזיה שימש בשווינמינדה להקמת דיוויזיית האימונים ה-286 תחת הארמייה התשיעית.
גנרל-לויטננט פרידריך-גאורג אברהרדט (17 בדצמבר 1944 – 26 בדצמבר 1944)
הדיוויזיה ה-255 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-11 בינואר 1917 ופעלה אך ורק בחזית המערבית, ואף השתתפה בקרב סן-מייל.
הדיוויזיה ה-33 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בדרמשטאדט, כחלק מהרחבת ה ל-36 דיוויזיות, והועמדה תחת פיקוד אויגן פון שוברט, שהוחלף ב-4 בפברואר 1938 על ידי הרמן פון שפק.
במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה.
ב-29 באפריל 1940 מונה רודולף זינצניך למפקד הדיוויזיה, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית.
ב-5 באוקטובר 1940 מונה פרידריך קיהן למפקד הדיוויזיה, וב-11 בנובמבר 1940 פורקה הדיוויזיה והפכה להיות דיוויזיית הפאנצר ה-15.
שם כהונה גנרל חיל הרגלים אויגן פון שוברט 1 באפריל 1936 – 4 בפברואר 1938 גנרל-לויטננט הרמן פון שפק 4 בפברואר 1938 – 29 באפריל 1940 גנרל-לויטננט רודולף זינצניך 29 באפריל 1940 – 5 באוקטובר 1940 גנרל-מיור פרידריך קיהן 5 באוקטובר 1940 – 11 בנובמבר 1940
הדיוויזיה ה-31 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-31, שלחמה בכיס קורלנד ובפרוסיה המזרחית.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 בבראונשווייג, והועמדה תחת פיקוד הרברט פישר.
במהלך המערכה בפולין השתתפה הדיוויזיה בלחימה כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית.
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק.
במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה בתחילה כחלק מהקורפוס ה-53 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-43 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה והארמייה הרביעית לסירוגין.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ואף השתתף בקרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46. ביוני 1944 הועברה הדיוויזיה לקורפוס הפאנצר ה-39, ולחמה עמו במהלך מבצע בגרטיון, עד להשמדתה באזור מוגילב ב-21 ביולי 1944.
ב-21 ביולי 1944 הוקמה דיוויזיית הגרנדיר ה-31 על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-550 ושרידי הדיוויזיה ה-31, והועמדה תחת פיקוד הנס יואכים פון שטולצמן.
הדיוויזיה לחמה בגזרה הצפונית בלטביה, כחלק מהקורפוס ה-28 במסגרת הארמייה ה-18.
ב-9 באוקטובר 1944 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-31, והיא המשיכה להילחם בכיס קורלנד.
בינואר 1945 פונתה הדיוויזיה דרך הים לפרוסיה המזרחית, שם לחמה בקרבות הקשים כחלק מהארמייה השנייה, עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-29 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך קרב סטלינגרד.
לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-29, ולחמה בקרבות באיטליה עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בארפורט, והועמדה תחת פיקוד גוסטב אנטון פון ויטרסהיים, שהוחלף ב-1 במרץ 1938 על ידי יואכים למלזן.
במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-14, במסגרת הארמייה העשירית.
במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר "קלייסט", ובשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת קבוצת הפאנצר "גודריאן".
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה.
ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, על בסיס הדיוויזיה הממונעת ה-345, והועמדה תחת פיקוד ולטר פריז.
ב-23 ביוני 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-29, וביולי 1943 נשלחה לאיטליה.
הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים באיטליה, כחלק מהארמייה העשירית ומהארמייה ה-14 לסירוגין, עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-305 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית האיטלקית עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד קורט פלוגראדט.
הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ובהמשך לחמה כחלק מהקורפוס ה-51 בקרב סטלינגרד במסגרת הארמייה השישית, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.
ב-5 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בברטאן שבצרפת, ובספטמבר אותה שנה נשלחה לאיטליה, שם לחמה בקרבות השונים כחלק מהארמייה העשירית עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-30 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 בליבק, והועמדה תחת פיקוד קרל-היינריך פון שטילפנגל.
במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה השמינית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית.
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-10 במסרת הארמייה ה-16, והשתתפה במצור על לנינגרד.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-32 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 בקזלם, והועמדה תחת פיקוד ניקולאוס פון פאלקנהורסט.
במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה הרביעית.
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה ה-16, והשתתפה במצור על לנינגרד.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין.
בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, שם לחמה כחלק מהארמייה השנייה בקרבות שהתחוללו שם עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-34 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בקובלנץ, והועמדה תחת פיקוד אריך לידקה.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, כחלק מהארמייה הרביעית ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה.
בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פקוד ארמיית הפאנצר הרביעית ולחמה עמה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי, ובפברואר 1943 הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה ולחמה עמה בקרב קורסון-צ'רקאסי.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות באוקראינה כחלק מהארמייה השמינית, וביולי 1944 הועברה לאיטליה שם לחמה כחלק מארמיית ליגוריה עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-352 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1943, והועמדה תחת פיקוד דיטריך קרייס.
הדיוויזיה הוצבה בסן-לו שבצרפת, כחלק מהקורפוס ה-84 במסגרת הארמייה השביעית.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה שהגנה על חוף אומהה, על ידי הדיוויזיות האמריקניות ה-1 וה-29 שנחתו בחוף כחלק מהפלישה לנורמנדי.
אולם על אף שגרמה לאמריקנים אבדות כבדות, ספגה הדיוויזיה הרבה נפגעים ובסופו של דבר נסוגה.
הדיוויזיה המשיכה להילחם במהלך המערכה בנורמנדי, אולם ב-30 ביולי פורקה הדיוויזיה עקב האבדות הרבות שספגה.
ב-21 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס שרידי הדיוויזיה ה-352 ועל בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-581 שהוקמה ב-21 באוגוסט.
הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד אברהרד פון שוקמן, והוצבה כעתודת ה-OB West.
בדצמבר אותה שנה לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן לחמה בקרבות בגרמניה.
הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, וב-14 באפריל 1945 התפצלה לקבוצות קרב, שאחת מהן התאחדה עם הדיוויזיה ה-805.
הדיוויזיה ה-340 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בנובמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד פרידריך-וילהלם נוימן.
ב-9 במאי 1941 הוצבה הדיוויזיה בצרפת כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה ה-15, וב-10 ביולי 1942 הועברה לחזית המזרחית, והוצבה תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחמה עמה בקרבות בוורונז'.
בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס ה-13 תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחמה עמה בקרב קייב (1943).
במהלך הנסיגה באוקראינה ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות, וצורפו אליה שרידי הדיוויזיות ה-377 וה-327. במהלך מבצע לבוב-סנדומייז' ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות, וב-5 באוגוסט 1944 הושמדה הדיוויזיה באזור ברודי.
ב-1 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-572 שהוקמה ב-25 באוגוסט.
הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד תאודור טולסדורף, והוצבה כעתודת ה-OB West.
בדצמבר אותה שנה לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מהקורפוס ה-80 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן לחמה בקרבות בגרמניה.
בהמשך כותרה הדיוויזיה בכיס הרוהר, וב-21 באפריל 1945 נפלו שרידי הדיוויזיה בשבי צבא ארצות הברית.
הדיוויזיה ה-320 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1940 על בסיס יחידות מהדיוויזיות ה-58 וה-254, והועמדה תחת פיקוד קרל מאדרהולץ.
במאי 1941 הוצבה הדיוויזיה בדנקרק כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה ה-15, וביוני 1942 הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-84 כחלק מהארמייה השביעית בקוטנטן.
במרץ 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והוצבה תחת פיקוד הקורפוס ה-11 כחלק מפלגת הארמייה קמפף, ולחמה עמה בקרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק.
בהמשך לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השמינית בקרב דנייפר ובקרב קורסון-צ'רקאסי, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה השישית בקרבות השונים באוקראינה.
באוגוסט 1944 לחמה הדיוויזיה ברומניה במבצע יאשי-קישינב, וב-2 בספטמבר 1944 הושמדה הדיוויזיה.
ב-27 באוקטובר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-588 שהוקמה ב-28 בספטמבר 1944 בפיקודו של רולף שרנברג.
הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד לודוויג קירשנר, ובינואר 1945 הוצבה תחת פיקודו של קורפוס הפאנצר אס אס ה-11 כחלק מהארמייה ה-17, ולחמה עמו במהלך מבצע ויסלה-אודר.
לאחר מכן הוצבה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ההררי ה-49 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחמה עמו בהרי הקרפטים, שלזיה העילית ומוראביה, וב-2 במאי 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.
הדיוויזיה ה-329 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1941, והועמדה תחת פיקוד הלמוט קאסטורף.
ב-20 בפברואר 1942 נשלחה הדיוויזיה לתגבר את הכוחות בכיס חולם.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה תחת פיקודו של ולטר פון זיידליץ-קורצבאך, ובהמשך לחמה בקרבות השונים בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-16. בפברואר 1944 ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות יחד עם הדיוויזיה ה-81, ובעקבות כך נותק הקשר עם קבוצת ארמיות מרכז, ורק לאחר קרבות קשים יוצב הקו בחזרה.
לאחר השמדת כוחות קבוצת ארמיות מרכז במבצע בגרטיון, נהדפה הדיוויזיה יחד עם שאר כוחות קבוצת ארמיות צפון לכיס קורלנד, שם לחמה עד סוף המלחמה, אז נפלו שרידי הדיוויזיה בשבי הצבא האדום.
הדיוויזיה ה-301 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-ספטמבר 1939, על בסיס "חטיבת נצה", אשר הייתה תחת פיקודו של אקארד פון גבלנץ, ולחמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה הרביעית, אולם הדיוויזיה פורקה כבר ב-14 באוקטובר 1939.
הדיוויזיה ה-333 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1940, על בסיס אלמנטים מהדיוויזיות ה-76 וה-293, והועמדה תחת פיקוד רודולף פילץ.
הדיוויזיה הוצבה ביולי 1941 בברטאן, כחלק מהארמייה השביעית, ונותרה בצרפת עד לפברואר 1943. לאחר מכן נשלחה הדיוויזיה לאוקראינה, שם לחמה בקרבות הקשים באגן הדונייץ ובקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, וב-2 בנובמבר 1943 הושמדה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-335 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד מקס דנרליין.
במאי 1941 הוצבה הדיוויזיה בצרפת, ולאחר מכן הוצבה בברטאן, כחלק מהארמייה השביעית, ונותרה בצרפת עד לפברואר 1943, ואף השתתפה במבצע אנטון לכיבוש צרפת של וישי בנובמבר 1942. לאחר מכן נשלחה הדיוויזיה לאוקראינה, שם לחמה בקרבות הקשים באגן הדונייץ ובקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה והארמייה השישית לסירוגין.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות באוקראינה וברומניה, ובאוגוסט 1944 היא הושמדה במבצע יאשי-קישינב, וב-9 באוקטובר 1944 פורקה הדיוויזיה באופן רשמי.
הדיוויזיה ה-336 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד יוהאן יואכים שטפר.
במאי 1941 הוצבה הדיוויזיה בבלגיה, ולאחר מכן הוצבה בלה האבר ובברטאן, כחלק מהארמייה השביעית.
במאי 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במבצע מקרה כחול וחלק מיחידותיה אף השתתפו בקרב סטלינגרד.
בהמשך לחמה הדיוויזיה במבצע סערת חורף כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית והארמייה השישית לסירוגין.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בחצי האי קרים, כחלק מהארמייה ה-17, וב-31 במאי 1944 הושמדה הדיוויזיה ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-294.
הדיוויזיה ה-302 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-12 בנובמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיות ה-75 וה-292, והועמדה תחת פיקוד קונרד האזה.
הדיוויזיה הוצבה בדייפ בצרפת, ונטלה חלק חשוב בהדיפת הפשיטה על דייפ באוגוסט 1942. בינואר 1943 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במבצע סערת חורף, כחלק מקבוצת ארמיות דון.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב חרקוב השלישי ובקרבות השונים באוקראינה, ובכלל זה במהלך מבצע דנייפר-קרפטי, ובאוגוסט 1944 ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות במהלך מבצע יאשי-קישינב.
ב-9 באוקטובר 1944 פורקה הדיוויזיה, ושרידיה צורפו לדיוויזיות ה-15 וה-76.
הדיוויזיה ה-345 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בנובמבר 1942, והועמדה תחת פיקוד קרל בטכר.
הדיוויזיה שימשה כדיוויזיית אימונים לכוחות הממונעים, וב-1 במרץ 1943 הוקמה על בסיסה הדיוויזיה הממונעת ה-29 מחדש.
הדיוויזיה ה-326 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-9 בנובמבר 1942, והועמדה תחת פיקוד מקס דנרליין.
הדיוויזיה השתתפה בכיבוש דרום צרפת, ובפברואר 1944 נשלחה לצפון צרפת.
במהלך המערכה בנורמנדי לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הצנחנים ה-2, ובאוגוסט 1944 הושמדה הדיוויזיה בקרב פאלז.
ב-4 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש בהונגריה כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-579 שהוקמה ב-25 באוגוסט 1944 על בסיס שרידי הדיוויזיה ה-326. ב-21 בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, ובמהלך הקרב על הבליטה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-67 במסגרת ארמיית הפאנצר השישית.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה, וב-12 באפריל 1945 היא הושמדה בכיס הרוהר.
הדיוויזיה ה-346 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-21 בספטמבר 1942, והועמדה תחת פיקוד אריך דיסטל.
הדיוויזיה ה-30 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-20 במרץ 1871, וחייליה גויסו מאלזס, ובפרט מאזור שטרסבורג ומץ.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-15 בפיקוד ברתולד פון דיימלינג, אשר היה חלק מהארמייה השביעית בפיקוד יוזיאס פון הרינגן.
הדיוויזיה השתתפה בבלימת הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז, ולאחר מכן השתתפה בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914, שבו בלמו הארמייה השביעית והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש, ולאחר מכן לחמה בקרב הראשון על האן ובקרב איפר הראשון.
בשנת 1915 היא נטלה חלק בקרב איפר השני, ובשנת 1916 לחמה בקרב ורדן ובקרב על הסום.
בשנת 1917 היא השתתפה בקרב השני על האן ובקרב קמברה, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-19 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
גנרל לויטננט קרל גוסטב פון זנדרארט (20 במרץ 1871 - 10 באוקטובר 1873)
גנרל-לוטננט וילהלם פון וויינה (11 באוקטובר 1873 - 17 בנובמבר 1880)
גנרל-לוטננט אוסקר פון מרשידט-הילסם (18 בנובמבר 1880 - 22 בנובמבר 1882)
גנרל-לוטננט אנטון פון מאסוב (15 באפריל - 3 בדצמבר 1886)
גנרל-לוטננט ארנסט פון הוינינגן (18 באפריל 1903 - 11 בספטמבר 1907)
גנרל-לוטננט אדולף וילד פון ההנבורן (29 באוגוסט 1914 - 7 בנובמבר 1914)
גנרל-לוטננט פרידריך פון גונטרד (17 בדצמבר 1914 - 1 בנובמבר 1917)
גנרל-מיור פרנץ גוסטב פון דר ונגה פון למפסדורף (2 בנובמבר 1917 - 10 בספטמבר 1918)
הדיוויזיה ה-32 (הסקסונית ה-3) ) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1887, וחייליה גויסו מממלכת סקסוניה, ובפרט מאזור באוצן.
בשנת 1916 היא לחמה בקרב ורדן ובהקרב על הסום, ובשנת 1917 היא לחמה ב וקרב פשנדל.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 בספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה.
גנרל-לוטננט ברנהרד פון הולבן (נולד בשם נורמן) (1 באפריל 1887–30 בינואר 1889)
גנרל-לוטננט אוטו פון שווינגל (1 בפברואר 1889–27 בנובמבר 1890)
גנרל-לוטננט אויגן פון קירכבך (28 בנובמבר 1890–18 באפריל 1896)
גנרל-לוטננט ארווין פון מינכוויץ (19 באפריל 1896–26 במאי 1897)
גנרל-לוטננט גאורג פון שטיגליץ (17 באפריל 1903–21 באפריל 1904)
גנרל-לוטננט הרמן פון שוויניץ (21 בנובמבר 1907–12 באוקטובר 1910)
גנרל-לוטננט אלכסנדר פון לאריש (13 באוקטובר 1910–24 במרץ 1913)
גנרל-לוטננט הורסט אדלר פון דר פלאניץ (25 במרץ 1913–18 באפריל 1916)
גנרל-מיור מרטין פון אולדרסאוזן (1 בפברואר 1919–10 בספטמבר 1919)
הדיוויזיה ה-355 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בפברואר 1943 בצרפת, והועמדה תחת פיקוד דיטריך קרייס.
באוגוסט 1943 לחמה הדיוויזיה בקרב חרקוב הרביעי, ולאחר מכן לחמה בקרבות הקשים באוקראינה.
הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, ובעקבות כך פורקה ב-21 בדצמבר 1943.
הדיוויזיה ה-353 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה לחמה במערכה בנורמנדי ובקרבות בגרמניה.
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1943, והועמדה תחת פיקוד פאול מאהלמן.
הדיוויזיה הוצבה בברטאן שבצרפת, כחלק מהקורפוס ה-74 במסגרת הארמייה השביעית.
הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בנורמנדי, וכמעט הושמדה במהלך קרב פאלז.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה, וב-18 באפריל 1945 היא הושמדה בכיס הרוהר.
הדיוויזיה ה-337 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד קרל שפאנג.
במאי 1941 הוצבה הדיוויזיה בצרפת, ולאחר מכן הוצבה בברטאן, כחלק מהארמייה השביעית.
באוקטובר 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בגזרה המרכזית, ואף השתתפה בקרב סמולנסק (1943) כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית.
ב-25 בנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה ה-113, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-337. ביוני 1944 לחמה הדיוויזיה במבצע בגרטיון כחלק מקורפוס הפאנצר ה-39, וב-18 באוגוסט הושמדה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-31 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-20 במרץ 1871, וחייליה גויסו מאלזס-לורן, ובפרט מאזור זארבורג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-21 בפיקוד פריץ פון בלו, אשר היה חלק מהארמייה השישית.
הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות ובקרב לורן.
באוקטובר 1914 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחמה עימה במרוץ אל הים.
בתחילת 1915 היא הועברה תחת פיקוד הארמייה העשירית בחזית המזרחית, ולחמה עימה בקרב השני על האגמים המזוריים.
הדיוויזיה נשארה בחזית המזרחית עד לאחר נובמבר 1917, ולאחר מכן חזרה לחזית המערבית, שם השתתפה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-18 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
לודוויג אוגוסט בקלין פון בקלינגזאו (27 בינואר 1896 – 21 במאי 1899)
הדיוויזיה ה-33 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1887, וחייליה גויסו בתחילה מאזור שטרסבורג, אולם בשנת 1890 היא החליפה יחידות עם הדיוויזיה ה-30 וחייליה גויסו מאז מאזור מץ.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-16 בפיקוד ברונו פון מודרה, אשר היה חלק מהארמייה החמישית.
בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב ורדן וב, ובשנת 1917 היא לחמה ב.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-19 במרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-34 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1890, וחייליה גויסו בעיקר מאזור מץ.
בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב ורדן, ובשנת 1917 היא לחמה ב ובקרב קמברה.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
קורט פון אוכטריץ אונד שטיינקירך (4 באפריל 1907 – 5 במרץ 1909)
תאודור גוסטב היינריך קלאסן (8 בפברואר 1912 – 5 בינואר 1914)
הדיוויזיה ה-34 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוקמה באפריל 1915 כחלק מצבא קיצ'נר, ובינואר 1916 נשלחה הדיוויזיה לצרפת.
לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-31 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוקמה באפריל 1915 כחלק מצבא קיצ'נר, ובדצמבר אותה שנה נשלחה למצרים, שם נפרסה באזור קנטרה, על מנת להגן על תעלת סואץ.
במרץ 1916 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, והיא לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-8, וספגה אבדות כבדות.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב אנקר בקרב אראס, ובשל אבדותיה הכבדות היא לא לחמה בקרב פשנדל.
בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב איפר הרביעי, ובמתקפת מאה הימים, כולל בקרב איפר החמישי.
הדיוויזיה ה-30 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוקמה בדצמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובדצמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת.
הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-13, וספגה אבדות כבדות.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים.
לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-32 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוקמה בדצמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובנובמבר אותה שנה נשלחה לצרפת.
הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-10, וספגה אבדות כבדות.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במלחמת החפירות, ובשנת 1918 לחמה בקרב אמיין ולאחר מכן במתקפת מאה הימים.
הדיוויזיה ה-33 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה לחמה בקיץ 1916 במהלך הקרב על הסום, ובשנת 1917 היא לחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל.
בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים.
דיוויזיית החי"ר 334 הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה בנובמבר 1942 ונכנעה לבעלות הברית בסיום המערכה בתוניסיה.
במאי 1943 הוקמה מחדש על בסיס דיוויזיית החי"ר ה-80, שהוקמה כמה ימים לפני כן.
את שארית המלחמה העבירה בחזית האיטלקית עד שנכנעה לאמריקאים.
דיוויזיית החי"ר ה-334 הוקמה בנובמבר 1942 ונשלחה לתוניסיה, שם הוכפפה לארמיית הפאנצר החמישית בניסיון לסייע לעמדות הציר בצפון אפריקה.
הדיוויזיה הייתה מבודדת ונכנעה עם יחידת צרפת של וישי – לגיון אמפריאל, לכוחות הבריטים מספר ימים לפני כניעת כוחות הציר בתוניסיה.
הדיוויזיה הוקמה מחדש בצרפת ב-1943, מגורמי דיוויזיית הרגלים ה-80 רגימנט 756 הוקם מחדש כרגימנט רגלים ולא ככוח הררי.
הדיוויזיה הועברה לאיטליה בסוף 1943 ונלחמה שם עד סוף המלחמה, ספגה אבדות כבדות לאורך כל התקופה ובסופו של דבר נכנעה לאמריקאים.
הדיוויזיה הייתה מעורבת במספר פשעי מלחמה באיטליה בין פברואר לספטמבר 1944, עד שלושים אזרחים הוצאו להורג בכל תקרית.
גנרל חיל התותחנים היינץ ציגלר (24 במאי – 20 באוקטובר 1943)
גנרל לויטננט ולטר שלר (20 באוקטובר – 27 בנובמבר 1943)
גנרל לויטננט הלמוט בהלקה (1 בפברואר 1944 – אפריל 1945)
הדיוויזיה ה-342 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-19 בנובמבר 1940 בקובלנץ, על בסיס יחידות מהדיוויזיות ה-72 וה-79, ובמאי 1941 הועברה הדיוויזיה לצרפת, שם פעלה כחלק מהארמייה הראשונה.
בספטמבר 1941 הועברה הדיוויזיה לסרביה, שם פעלה כנגד יחידות פרטיזנים כחלק מהארמייה ה-12. בפברואר 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם פעלה באזור רז'ב כחלק מהארמייה התשיעית.
באפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לאזור מוגילב, שם פעלה כחלק מהארמייה הרביעית.
ביוני 1944 הוכפפה הדיוויזיה לארמיית הפאנצר הרביעית, עמה לחמה במהלך מבצע לבוב-סנדומייז', מתקפת ויסלה-אודר, הקרב על שלזיה והקרב על ברלין.
הדיוויזיה ה-306 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-306 הוקמה ב-15 בנובמבר 1940 כדיוויזיה סטטית כחלק מגל הגיוס ה-13 באזור האם.
מאגר הגיוס הראשוני של הדיוויזיה הגיע משליש כל אחת מדיוויזיות הרגלים ה-86 וה-291, וכן מגדוד גיוס השדה 129. המפקד הראשון של דיוויזיית הרגלים ה-306 היה הנס פון זומרפלד.
ב-21 באוקטובר 1942 קיבלה דיוויזיית הרגלים 306 פקודות להפוך מחדש מדיוויזיה סטטית לדיוויזיית סער.
ב-1 בנובמבר 1942 הוחלף מפקד הדיוייזיה בגאורג ניימן והיא הועברה לחזית המזרחית מאוחר יותר באותו החודש.
ב-2 בנובמבר 1943 לחמה הדיוויזיה באזור שבין קרמנצ'וג לדנייפרופטרובסק בגדה המערבית של הדנייפר וספגה אבדות כבדות.
הדיוויזיה זכתה לרענון מכוחות של הדיוויזיה ה-328 שפורקה, אולם הגדוד השלישי של כל אחד משלושת הרגימנטים של דיוויזיית הרגלים ה-306 פורקו כדי להקים את דיוויזיית הרגלים ה-353 שהוקמה באותה העת.
במהלך שנת 1943 כללו מפקדי הדיוויזיה של דיוויזיית הרגלים ה-306, בין היתר, את גאורג פייפר, תיאו-הלמוט ליב וקרל-אריק קהלר .
ב-4 ביולי 1944, המחלקה הרביעית של רגימנט הארטילריה ה-306 (שסומנה רשמית כיחידה הרביעית של רגימנט הארטילריה ה-328) הוחלפה ביחידה השלישית של רגימנט הארטילריה ה-117 מדיוויזיית הרגלים ה-111. ב-24 ביולי 1944 הפכה קבוצת הדיוויזיה ה-328 לרגימנט הגרנדירים ה-549.
באפריל 1944, הדיוויזיה נסוגה לגדה המערבית של הדניסטר.
באוגוסט 1944, הדיוויזיה הושמדה ביום הראשון של מבצע יאשי-קישינב, בזמן ששירתה תחת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה.
היא פורקה רשמית ב-9 באוקטובר 1944.
הדיוויזיה ה-344 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה ה-344 הוקמה ב-25 בספטמבר 1942 בצרפת ואנשיה גויסו מהמחוז הצבאי ה-5.
לאחר הכשרתה, היא נשלחה בנובמבר 1942 לגזרת בורדו שם הייתה כפופה לקורפוס ה-80 במסגרת הארמייה הראשונה בקבוצת ארמיות D.
אחד הרגימנטים שלה היה הרגימנט ההודי ה-950. באוגוסט 1944 נשלחה הדיוויזיה לנורמנדי, ללא הרגימנט ה-950, שם ספגה אבדות כבדות ופורקה.
בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש והיא נלחמה בתחילה ביער הירטגן.
באביב 1945 הדיוויזיה נשלחה לחזית המזרחית.
חלקים מהדיוויזיה הגנו על האודר בין קראפיץ לקוסל במהלך מתקפת שלזיה העילית.
לאחר שהחזית האוקראינית הראשונה פרצה מדרום לקוטבוס באמצע אפריל, דרש היטלר מקבוצת יולאס שדיוויזיית הרגלים ה-344 ליד דרבקאו, שרידי חטיבת משמר הפיהרר (מיור אוטו רמר) ושרידי דיוויזיית הפאנצר אס אס ה-10 ליד ספרמברג, יתקפו צפונה לעבר אגף החזית האוקראינית הראשונה המתקדמת.
המתקפה הסתיימה בכישלון, וכל היחידות הגרמניות כותרו על ידי חיילים סובייטים בכיס קאושה ונפלו בשבי.
הדיוויזיה ה-347 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה התבססה בתחילה בהולנד, לאחר מכן שירתה בחזית המערבית ולאחר מכן נבנתה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר במאי 1945.
דיוויזיית הרגלים ה-347 הוקמה בספטמבר 1942 כדיוויזיה סטטית של שני רגימנטים של יחידות מבצרים בפיקודו של גנרל-לויטננט פרידריך באייר, בחודש שלאחר מכן היא נשלחה להולנד לקו החוף ליד אמסטרדם ושני הרגימנטים המקוריים שלה קיבלו מאוחר יותר כל אחד גדוד חי"ר של כוחות מתנדבים מטורקסטאן והקווקז.
הדיוויזיה נשאר בהולנד מספר חודשים עד לאחר הפלישה לנורמנדי.
לאחר מכן, הדיוויזיה בפיקודו של הגנרל וולף טרירנברג, הועברה לצרפת כדי לתגבר את קבוצת ארמיות B שהייתה מעורבת בלחימה בנורמנדי.
היא נסוגה בהדרגה לבלגיה והייתה מעורבת בלחימה לאורך קו זיגפריד.
עד ספטמבר היא צומצמה לקבוצת קרב ובחודש שלאחר מכן היא קיבלה תגבורות בדמות גדודי אימון מדיוויזיית התחלופה ה-526. לדיוויזיה צורף גם רגימנט הרגלים ה-880. לאחר מכן היא המשיכה להילחם בחזית המערבית, כולל בקרב יער הירטגן.
לאחר מכן הדיוויזיה הייתה מעורבת בהגנה על זארבריקן.
במרץ 1945, מונה מקסימיליאן זירי למפקד הדיוויזיה, אך תקופת הפיקוד שלו הייתה קצרה.
ב-10 באפריל הוא נלכד ונכנע לכוחות בעלות הברית.
טרירנברג חזר לפקד על הדיוויזיה, שהייתה כעת בתורינגיה.
היא הוגדרה כדיוויזיית פולקסגרנדיר ב-7 במאי 1945 ונכנעה לכוחות בעלות הברית למחרת.
וולף טרירנברג (אפריל - מאי 1945)
דיוויזיית הרגלים הסטטית ה-319 הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה בנובמבר 1940 מיחידות של הדיוויזיות ה-299 ה-87, וה-169. ב-30 באפריל 1941 החליפה הדיוויזיה ה-319 את דיוויזיית הרגלים ה-216 בהגנה על איי התעלה ונשארה בעמדה זו עד לכידתה במאי 1945 על ידי הכוחות הבריטיים.
הדיוויזיה ה-339 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-339 הוקמה בדצמבר 1940 כחלק מגל הגיוס ה-14 במחוז הצבאי ה-IX בתורינגיה.
במאי 1941 היא הועברה לגבול עם ברית המועצות.
לאחר מבצע ברברוסה, הדיוויזיה ה-339 נפרסה באוגוסט 1941 באזור העורפי של קבוצת ארמיות מרכז ליד ויטבסק ובוברויסק בבלארוס.
מינואר 1942 עד ינואר 1943, הדיוויזיה ה-339 נלחמה בקרבות רז'ב עם ארמיית הפאנצר השנייה סביב בריאנסק.
בקיץ 1943, הדיוויזיה נלחמה בקרב קורסק, עדיין כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, תחת הקורפוס ה-55.
באוקטובר 1943 הפכה הדיוויזיה לחלק מארמיית הפאנצר הרביעית תחת קבוצת ארמיות דרום.
ב-2 בנובמבר 1943, לאחר שספגו אבדות כבדות בקרב הדנייפר, שרידי הדיוויזיה ה-339 שולבו עם שרידי דיוויזיות אחרות ויצרו את פלגת הקורפוס C, ואילו הדיוויזיה ה-339 עצמה פורקה.
קורט פפלוגראדט (ינואר - 8 בדצמבר 1942)
הדיוויזיה ה-30 היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
במאי 1918 נשלחה הדיוויזיה לאירופה והגיעה לאנגליה, משם יצאה לחזית המערבית זמן קצר לאחר מכן.
הדיוויזיה, יחד עם הדיוויזיה ה-27, שובצה לקורפוס האמריקאי ה-2 אך לא שירתה בחיל המשלוח האמריקני הראשי (AEF) ובמקום זאת צורפה לארמייה השנייה של חיל המשלוח הבריטי (BEF).
המבצעים העיקריים בהם השתתפה הדיוויזיה ה-30 היו מתקפת איפר-ליס ומתקפת סום, שבה הייתה אחת משתי הדיוויזיות האמריקאיות שסייעו ל לפרוץ את קו הינדנבורג בקרב על תעלת סן קנטן.
בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 1,237 חיילי הדיוויזיה, בעוד 7,178 נפצעו או נעדרו.
הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-59 שהורכבה מהרגימנטים ה-117 וה-118, ומהבריגדה ה-60 שהורכבה מהרגימנטים ה-119 וה-120.
בשנת 1926 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיה של המשמר הלאומי ממדינות ג'ורג'יה, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה וטנסי.
ב-16 בספטמבר 1940 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של ויליאם סימפסון.
הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-117, ה-119 וה-120. בפברואר 1944 הגיעה הדיוויזיה לאנגליה, ולאחר אימונים נוספים הגיעה לצרפת דרך חוף אומהה ב-11 ביוני.
הדיוויזיה בפיקודו של לילנד הובס אבטחה את תעלת Vire-et-Taute, וחצתה את נהר Vire ב-7 ביולי.
החל מ-25 ביולי, עמדה הדיוויזיה ה-30 בראש פריצת סן-לו של מבצע קוברה, שנועד לפרוץ מראש החוף בנורמנדי, ובכך לסיים את הקיפאון שהתרחש.
במהלך המבצע ספגה הדיוויזיה אבדות מאש ידידותית של המפציצים האמריקנים שנועדו לפגוע בכוחות הגרמנים לקראת המבצע.
לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב על מורטן, ולאחר שחרור פריז השתתפה בשחרור בלגיה ואזור מאסטריכט בהולנד.
באוקטובר 1944 לחמה הדיוויזיה ב, ולאחר תקופת מנוחה השתתפה בדצמבר ב, ובכלל זה בקרב סן וית.
בפברואר 1945 לחמה הדיוויזיה במתקפת הריינלנד, וב-24 במרץ השתתפה במבצע ביזה לחציית הריין.
לאחר מכן הדיוויזיה רדפה אחרי האויב ברחבי גרמניה, שטפה את כיסי ההתנגדות של האויב, כבשה את המלין ב-7 באפריל, את בראונשווייג ב-12 באפריל, ועזרה בכיבוש מגדבורג ב-17 באפריל, ובסוף החודש יצרה קשר עם הרוסים בגרונוולד שעל נהר האלבה.
ב-19 באוגוסט 1945 הועברה הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-25 בנובמבר פורקה הדיוויזיה.
במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 3,003 הרוגים ו-13,376 פצועים.
לאחר המלחמה, הדיוויזיה ה-30 הופעלה שוב כיחידה של המשמר הלאומי ב-1947, מחולקת בין שלוש מדינות.
היא כללה את רגימנטים הרגלים ה-119, ה-120 וה-121. בשנת 1954, הדיוויזיה הפכה למערך מאויש לחלוטין של המשמר הלאומי של צבא צפון קרוליינה, כאשר החלק של טנסי הפך לדיוויזיית השריון ה-30, שנשמרה עם המשמר הלאומי של צבא אלבמה.
בשנת 1968 הוגדרה הדיוויזיה כדיוויזיית הרגלים ה-30 (ממוכנת).
ב-4 בינואר 1974 שוב הושבתה הדיוויזיה, והבריגדה בצפון קרוליינה הפכה לחטיבת הרגלים ה-30 (ממוכנת).
חטיבה 2, דיוויזיית חי"ר 30, הפכה לחטיבת חי"ר 218 (ממוכנת).
דיוויזיית הרגלים ה-303 , שכונתה גם דיוויזיית הרגלים "דבריץ" הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים דבריץ הוקמה באזור האימונים הצבאי דבריץ ב-31 בינואר 1945. בתחילה, הדיוויזיה לא נשאה מספר סידורי, אך לבסוף הוקצה לה המספר 303. מטה הדיוויזיה גויס ממטה דיוויזיית הייעוד המיוחד ה-611, והמפקד הראשון של הדיוויזיה היה רודולף היבנר.
שלושת רגימנטים הגרנדירים כללו שני גדודים כל אחד, ואילו רגימנט הארטילריה כלל ארבע סוללות.
במרץ 1945 הוקצתה הדיוויזיה לקורפוס ה-101 תחת הארמייה התשיעית, חלק מקבוצת ארמיות ויסלה.
עד אפריל, הדיוויזיה הועברה לקורפוס הפאנצר אס אס ה-11, גם הוא חלק מהארמייה התשיעית.
החל מה-9 במרץ 1945, על הדיוויזיה פיקד קצין בדרגת אוברסט בשם הנס-וולפגנג שונמן.
באפריל 1945, בסיום הקרב על רמת זלו, נלכדה הדיוויזיה בכיתור קרב האלבה ולאחר מכן נכנעה.
הדיוויזיה ה-300 , שכונתה גם דיוויזיית הרגלים "דבריץ" הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 במאי 1944, על בסיס דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-13. הדיוויזיה לחמה בגזרה הצפונית כחלק מקבוצת ארמיות צפון, ולאחר מכן כחלק מקבוצת ארמיות קורלנד, ועם כניעת כיס קורלנד ב-9 במאי 1945 נלקחו שרידי הדיוויזיה לשבי.
הדיוויזיה ה-34 היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917, והורכבה מיחידות המשמר הלאומי מאיווה, מינסוטה, נברסקה, דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית.
הדיוויזיה ה-34 הגיעה לצרפת באוקטובר 1918, אך זה היה מאוחר מדי עבור הדיוויזיה להישלח לחזית, שכן סיום הלחימה היה קרוב, כאשר הסכם שביתת הנשק עם גרמניה נחתם בחודש הבא.
בינואר 1919 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית, וב-18 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה במחנה גרנט, אילינוי.
הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-697 שהורכבה מהרגימנטים ה-133 וה-134, ומהבריגדה ה-68 שהורכבה מהרגימנטים ה-135 וה-136.
בשנת 1921 הוקמה מחדש הדיוויזיה ה-34 במשמר הלאומי, והוקצתה למדינות איווה, מינסוטה, דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית כחלק מהקורפוס ה-7, ובין השאר הופעלה לדיכוי שביתת נהגי המשאיות במיניאפוליס ב-16 במאי 1934.
הדיוויזיה גויסה במהלך שנת 1941, ואף השתתפה בתמרוני לואיזיאנה.
הדיוויזיה שכללה את הרגימנטים ה-133, ה-135 וה-168, הייתה הדיוויזיה האמריקאית הראשונה שנפרסה לאירופה במאי 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר אימון בצפון אירלנד, היא נפרסה ב-8 בנובמבר 1942 במסגרת מבצע לפיד במבצע טרמינל (נחיתה באלג'יר).
לאחר ההתקדמות לאורך חופי צפון אפריקה, לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה עד לכניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943. בספטמבר 1943 נחתו חלקים מהדיוויזיה ליד סלרנו באיטליה כחלק מהארמייה האמריקאית החמישית.
ב-17 בינואר 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על מונטה קאסינו, כחלק מהקורפוס האמריקאי ה-2, אולם לא הצליחה לכבוש את המוצבים הגרמנים וב-12 בפברואר הוחלפה על ידי הכוחות הניו זילנדיים.
במרץ נחתה הדיוויזיה באנציו, ובמאי השתתפה במבצע נזר שבמהלכו פרצה מראש הגשר באנציו לכיוון רומא.
ביולי שחררה הדיוויזיה את ליוורנו, ולאחר מכן השתתפה בקרבות על הקו הגותי.
באביב 1945 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, ובמהלכה כבשה את בולוניה והגיעה לגבול צרפת-איטליה לאחר כניעת הוורמאכט באיטליה ב-2 במאי 1945. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,866 הרוגים ו-11,545 פצועים.
בשנת 1947 הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית המשמר הלאומי של איווה ונברסקה, ובשנת 1963 הושבתה הדיוויזיה יחד עם שלוש דיוויזיות נוספות של המשמר הלאומי.
בשנת 1991 הוקמה הדיוויזיה מחדש כיחידה של המשמר הלאומי משמונה מדינות, ויחידותיה נפרסו במהלך השנים בבלקן, עיראק ואפגניסטן.
הדיוויזיה ה-30 הייתה דיוויזיה הכפופה למשמר הרפובליקה הסורי.
היא שכנה בעיר השנייה בגודלה במדינה - חלב, והייתה אמונה על ביטחון העיר והגנתה.
בינואר 2017, כבשו כוחות הצבא הסורי מחדש את העיר חלב, לאחר שמרביתה נכבשה בידי ארגוני האופוזיציה ב-2013. פיקוד משמר הרפובליקה החליט לאחד את כל המיליציות החצי-צבאיות שפעלו בעיר והיו נאמנות למשטר מפלגת הבעת' הסורית, לדיוויזיה אחת שתהיה אחראית על הגנת חלב.
כך הוקמה הדיוויזיה ה-30, שכללה בתוכה גם כוחות ותיקים של משמר הרפובליקה.
מלכתחילה, הייתה הדיוויזיה מעין ארגון גג, שהמיליציות בתוכו היו עצמאיות ונהנו מחופש פעולה, אולם בהדרגה הוטמעו אנשי המיליציות בתוך הצבא הסורי, ועד 2022 כבר הפכה הדיוויזיה ה-30 לדיוויזיה סדירה מן המניין.
עם נפילת שלטון הבעת' ומשטר אסד בסוריה ב-2024, פורקה הדיוויזיה כמבנה ארגוני.
ב-2022, סדר הכוחות של הדיוויזיה היה כדלהלן:
עימאד מאליק עליא (נובמבר 2017 – אוקטובר 2022)
הדיוויזיה ה-343 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה ה-343 הוקמה ב-1 באוקטובר 1942 ב-Truppenübungsplatz (מגרש האימונים) של גאפנווהר ב-מחוז הצבאי ה-13. בנובמבר 1942 היא נשלחה לצרפת במחוז ברסט בברטאן ככוח כיבוש והגנה על החוף.
היא מצאה את עצמה מוקפת בכוחות אמריקאים בברסט מאוגוסט 1944 ונסוגה לחצי האי קרוזון.
הדיוויזיה הושמדה ב-19 בספטמבר 1944 עם נפילת מבצר ברסט ופורקה רשמית ב-29 בספטמבר 1944.
גנרל-לויטננט פרידריך ציקוולף (28 בספטמבר 1942 – 25 באוגוסט 1943), מת מפצעים שנגרמו על ידי פרטיזנים צרפתים
הדיוויזיה ה-303 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 בספטמבר 1917 בחזית הרומנית והיא לחמה שם בקרבות השונים, עד סיום המלחמה.
לאחר סיום המלחמה חזרה הדיוויזיה, יחיד עם כל כוחות קבוצת הארמיות מקנזן, בחזרה לגרמניה ופורקה.
הדיוויזיה ה-302 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה באוקטובר 1916 בבלקן והיא לחמה שם בקרבות השונים, עד סיום המלחמה.
עם סיום המלחמה השתתפה הדיוויזיה בנסיגה מהבלקן, וב-31 באוקטובר 1918 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-301 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-22 בספטמבר 1916 בבלקן והיא לחמה שם בחזית הרומנית והיא לחמה שם בקרבות השונים, ובככלל זה בקרב ארג'ש.
ב-22 בינואר 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה באזור אלזס-לורן עד תום המלחמה.
עם סיום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-14 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-332 , הייתה דיוויזיה של הצבא הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.
במהלך המתקפה הגרמנית בקורסק (מבצע מצודה), שבו לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-52 כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות בהתקדמותה דרך בוריסובקה - ביילגרוד לכיוון קורסק.
לאחר השימוש בה בקרב קורסק ב-1943, הדיוויזיה הייתה אמורה להשתלב בדיוויזיית הרגלים ה-255 ב-11 באוגוסט 1943. עם זאת, חלק מכוחות הרגלים של הדיוויזיה שימשו להקמת רגימנט הגרנדירים ה-676 של דיוויזיית הרגלים ה-57, ושאר הדיוויזיה שימשה לתגבור דיוויזיית הרגלים ה-255. הדיוויזיה פורקה רשמית ב-3 בספטמבר 1943.
הדיוויזיה ה-327 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-327 הוקמה כדיוויזיית חי"ר של גל הגיוס ה-15 ב-15 בנובמבר 1940. הדיוויזיה גויסה במחוז הצבאי ה-17 (וינה) משבעה גדודי חי"ר של גל הגיוס השביעי וכן שני גדודי חי"ר של גל הגיוס השמיני.
הגדודים הללו נלקחו מדיוויזיות חיל הרגלים ה-183, ה-198 וה-297 .
דיוויזיית הרגלים ה-327 הוקמה בתחילה מארבעה רגימנטים, כולל רגימנטים 595, 596 ו-597, וכן רגימנט ארטילריה 397. בנוסף, אורגנו חיילי תמיכה כיחידות הדיוויזיה ה-327. בין נובמבר 1940 לאפריל 1941, דיוויזיית הרגלים ה-327 התכוננה לפריסה כחלק מה-Ersatzheer.
מפקד הדיוויזיה הראשון היה וילהלם רופרכט.
לאחר מכן הדיוויזיה הוקצתה לקורפוס ה-27 תחת הארמייה הראשונה בקבוצת ארמיות D (OB West), ושירתה לאורך קו התיחום עם צרפת של וישי.