tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תנועת הבריחה ארגנה את המסעות אל המחנה, ובהמשך למחנה העקורים הבא, או למעבר גבול בלתי-לגאלי, דרומה אל אוניות המעפילים.
במאי 1946 מנתה אוכלוסיית המחנה 3,150 פליטים, בעיקר ממזרח אירופה.
במחנה התקיימה קבוצת כדורגל, הוקרנו סרטי קולנוע והתקיימה פעילות תרבותית נוספת.
במחנה החלו או חידשו ניצולי השואה את פעילותם הפוליטית והציונית שנקטעה עקב המלחמה.
בלייפהיים פעל קיבוץ הכשרה חלוצית, שבוגריו עלו לארץ ישראל.
במחנה שכן משרד מקומי של אונרר"א, סוכנות הסעד והשיקום של האו"ם, אשר סייעה לפליטים.
מחנה לייפהיים פורק ביוני 1950.
באמצע שנות החמישים הוצבו בלייפהיים כוחות צבא, כולל גדוד הנדסה קרבית 154.לאחר 1957 האזור שימש שוב לתנועה אווירית צבאית עד 1993.
לייקאן הייפר-ספורט (Lykan HyperSport) היא מכונית-על של חברת W מוטורס הלבנונית.
מכונית זו היא מכונית העל הראשונה שיוצרה במזרח התיכון.
המכונית יוצרה במהדורה מוגבלת של שבע יחידות בלבד, שמחיר כל אחת מהן 3.4 מיליון דולר.
כל אחד מהרוכשים קיבל במתנה שעון סיירוס Klepcy בשווי 200 אלף דולר.
דגם ההייפר-ספורט הוצע למכירה בשנת 2014. הוא כולל מנוע בעל 770 כוחות סוס ומשקלו 1,380 קילוגרם.
מהירות המכונית המרבית היא 395 קילומטר לשעה, וזמן התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש הוא 2.8 שניות.
לוח המחוונים כולל במקום מסך, תצוגת הולוגרמה.
בפנסי המכונית שולבו 420 יהלומים.
כל שבעת המכוניות שנוצרו נרכשו, ואחת מהן אף נרכשה על ידי משטרת אבו דאבי, ומשמשת כניידת.
דגם של המכונית הופיע בסרט "מהיר ועצבני 7", דבר שעזר לבניית היוקרה של המכונית ופרסומה.
מתוך 10 דגמים שנבנו עבור צילום הסרט, רק אחד שרד את הצילומים, וב-2021 התקיימה מכירה פומבית עבור רכישת דגם זה.
לייק האווסו סיטי היא עיר במחוז מוהאבי שבאריזונה, ארצות הברית.
עם אוכלוסייה של למעלה מ-52 אלף נפש, לפי המפקד שנערך ב-2010, זוהי העיר בעלת מספר התושבים הגדול ביותר במחוז מוהאבי.
לייק האווסו סיטי מבודדת גאוגרפית משאר ערי המחוז.
ההתיישבות באזור של לייק האווסו סיטי של היום החלה כאשר נוסד מחנה צבאי של חילות האוויר של צבא ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה, על שפתו של מאגר המים אגם האווסו, שנוצר מאחורי סכר פארקר על נהר הקולורדו.
מק'קלוך 3,353 אקר של שטחים בצד המזרחי של מאגר המים.
לאחר ארבע שנות תכנון רכש מק'קלוך כ-13 אלף אקר נוספים של קרקעות פדרליות באזור.
לייק האווסו סיטי נוסדה ב-30 בספטמבר 1963 בהחלטת מועצת מחוז מוהאבי, כ"מחוז מערכת הניקוז וההשקיה של אגם האווסו" (Lake Havasu Irrigation and Drainage District).
'מחוז' זה נהפך לתאגיד עירוני תחת השם "לייק האווסו סיטי" ב-1978.
בשנת 1968 רכש רוברט מקלוך את גשר לונדון הישן, תמורת סכום של $2,460,000. הגשר פורק, אבניו סומנו והוא הוצב מחדש בלייק האווסו סיטי על התעלה שנחפרה בין אגם האווסו (חלק מהקולורדו) למפרץ תומסון (Thompson Bay, גם הוא חלק מהקולורדו).
שטחה של לייק האווסו סיטי מונה 112 קמ"ר, מתוכם 0.12 קמ"ר הם מים.
הדרך היבשתית היחידה המובילה ללייק האווסו סיטי הוא הכביש המדינתי 95 (State Route 95), המתחבר לכביש בין-מדינתי 40 צפונית לעיר ולכביש בין-מדינתי 10 דרומית לה.
במפקד האוכלוסין שנערך ב-2000 נמנו בלייק האווסו סיטי כ-41.9 אלף נפש, כ-17.9 אלף משקי בית וכ-12.7 אלף בתי אב.
צפיפות האוכלוסייה לפי אותו מפקד, עמדה על כ-376 לקמ"ר.
בלייק האווסו סיטי שורר אקלים מדברי.
ממוצע הטמפרטורות הגבוהות בחורף נע בין 17 ל-28 מעלות צלזיוס, ואילו ממוצע הטמפרטורות הנמוכות נע בין 6 מעלות מתחת לאפס ל-16 מעלות מעל האפס.
הטמפרטורות צונחות מדי פעם מתחת ל-4 מעלות מתחת לאפס, אך עם זאת האזור כמעט ולא חווה קרה.
הקיץ בלייק האווסו סיטי הוא חם ביותר, עם ממוצע טמפרטורות גבוהות שנע בין 43 ל-50 מעלות, כאשר לעיתים הטמפרטורות גם עולות ל-52 מעלות ויותר.
ממוצע הטמפרטורות הנמוכות בקיץ הוא בין 27 ל-34 מעלות בחודשי יולי-אוגוסט, ובין 22 ל-28 מעלות בספטמבר.
ממוצע הטמפרטורות השנתי עומד על 24.2 מעלות, וממוצע המשקעים השנתי עומד על כ-109 מ"מ.
לַיֶּפֶת (בלעז: Fibrosis) היא תהליך פתולוגי של יצירת רקמת חיבור באיבר או ברקמה בניסיון של הגוף לתקן נזק הנגרם מחבלה, דלקת ועוד.
התא העיקרי בתהליך זה הוא הפיברובלסט הנמשך למקום הנזק ומתחיל בבניית רקמת חיבור עשירה בסיבי קולגן, תוך יצירת צלקת.
כיוון שהגוף לא יכול לשחזר את הרקמה כפי שהייתה, הרקמה החדשה תהיה בעלת מרקם ואיכות שונה מהרקמה שסביב.
לכך יש השפעה שלילית על תפקוד האיבר או האזור הנפגע.
הצלקת עלולה להיווצר בין האיברים בצורת סירכות (Adhesions) הלוחצות על איברים שונים שיכולות לגרום לנזקים בהתאם לאזור הנלחץ, היקף הלחץ וממדיו, למשל חסימת מעיים או חצוצרות.
לייפת ריאתית ראשונית (Idiopathic pulmonary fibrosis) - מחלה בה מוחלפת רקמת הריאה ברקמת חיבור לייפתית מסיבה בלתי ידועה.
אין ריפוי למחלה והיא מסתיימת בצורך בהשתלת ריאה.
לייפת כיסתית (Cystic Fibrosis) - הזיהומים החוזרים בריאה גורמים להרס הרקמה ולהחלפתה בריקמת חיבור לייפתית.
תרופות יכולות לגרום ללייפת של הריאות כמו אמיודארון (Procor Lung), בלאומיצין, ניטרופוראנטואין ועוד.
בדלקת כבד על רקע אלכוהול או כבד שומני מתחיל תהליך בו מוחלפים תאי הכבד על ידי רקמה לייפתית עד להתפתחות שחמת הכבד.
אפשר לעקוב אחרי תהליך זה על ידי מכשיר הנקרא Fibroscan.
באוטם שריר הלב מחליפה רקמת חיבור לייפתית את רקמת שריר הלב שעברה נמק.
רקמה זו אינה פעילה ואם היא מספיק גדולה מתפתחת אי ספיקת לב.
בפגיעה בשלמות העור נוצרת רקמה לייפתית במקום הפגיעה - צלקת.
לעיתים הצלקת היא גדולה ובולטת ונוצר קלואיד.
התגרמות של רצועות בעמוד השדרה כדוגמת הרצועה האורכית האחורית.
פיברוזיס בגידים מתבטאת לרוב ביצירת הידבקויות Adhesions לרקמות סמוכות.
ההידבקויות מגבילות את יכולת הגיד להחליק בחופשיות, מה שגורם להגבלה בטווח התנועה של המפרק ולכאב כרוני.
לדוגמה אצבע הדק (Trigger Finger) או כוויצת דופיטרן, לייפת ברקמת חיתולית כף היד (Palmar Fascia) הגורמת להתכווצות הגידים בכף היד ולפגיעה קשה בתפקוד כף היד.
פיברוזיס ברצועות (מחברות עצם לעצם ומייצבות מפרקים), גורמת להצטלקות הרצועה, לאחר קרע ברצועה צולבת בברך למשל, והופכת אותה לפחות גמישה.
זה עלול לגרום לנוקשות מפרקית (Arthrofibrosis) המקשה על יישור או כיפוף מלא של האיבר.
תחושה שהאיבר תקוע או קשיח במיוחד בבוקר או לאחר מנוחה.
עלול להיות מלווה בכאב המחמיר במאמץ ובאובדן טווח תנועה.
פיברוזיס היא גם מאפיין של התפתחותן של מיופתיות לדוגמה, תיקון שריר לא מאוזן, שבו מתפתחת פיברוזיס מתמשכת במקום רגנרציה תקינה, ממלא תפקיד מרכזי בהידרדרות ובירידה בתוחלת החיים הקשורה לדיסטרופיות שרירים כגון ניוון שרירים על שם דושן.
פיברוזיס של המפרקים יכול להוביל לנוקשות וכאב במפרקים.
פיברוזיס של קפסולת הכתף עלול להוביל לקפסוליטיס דבקית (adhesive capsulitis) או כפי שנקראת גם תסמונת הכתף הקפואה (frozen shoulder)
פיברוזיס היא מאפיין של סוגי סרטן המוגדרים על ידי שקיעת מטריצה חוץ-תאית, עיצוב מחדש שלה ויצירת קשרים צולבים בין סיביה.
הפיברוזיס מגבירה את גדילתם, הישרדותם והנדידה של תאי הגידול.
מטריצה חוץ-תאית נוקשה מעודדת אנגיוגנזה, גורמת להיפוקסיה ופוגעת בתגובת החיסון נגד הגידול.
מחלת פיירוני - הקשחה ועקמת הפין על ידי רקמת חיבור לייפתית המחליפה את הרקמה הספוגית.
מיילופיברוזיס ראשונית - מחלה של מח העצם בה מחליפה רקמת חיבור לייפתית את תאי מח העצם עם פגיעה קשה ביצירת תאי הדם (המטופוייזה).
לייפת כלייתית מערכתית (Nephrogenic Systemic Fibrosis - NSF) - תסמונת קשה של לייפת בעור ובאיברים פנימיים הנגרמת על ידי שימוש מוגבר בגדוליניום במסגרת בדיקת דימות תהודה מגנטית בחולים עם אי-ספיקת כליות.
לייפת רטרופריטונאלית (Retroperitoneal Fibrosis) - התפתחות לייפת באזור מאחורי הצפק ולחץ על השופכנים, הותין-aorta ואיברים נוספים, על רקע מחלה אוטואימונית או תרופות.
סקלרודרמה - מחלה אוטואימונית עם לייפת בעור ובאיברים פנימיים.
לייקה היא חברת סטופ מושן אמריקאית העוסקת ביצירת סרטים באורך מלא, תוכן פרסומי, וידאו קליפים וסרטים קצרים.
החברה נוסדה ב-2005 וממוקמת באורגון שבארצות הברית.
ידועה בשל סרטי סטופ מושן באורך מלא שהפיקה קורליין, פארנורמן והקופסונים.
בעבר היו לחברה שתי מחלקות: הראשונה, לייקה אנטרטיינמנט, הייתה אחראית על יצירת סרטים באורך מלא והשנייה הייתה אחראית על תוכן פרסומי.
ביולי 2014 החברה הפסיקה את פעילות המחלקה לתוכן פרסומי כדי לרכז את משאביה ביצירת סרטים.
המחלקה לתוכן פרסומי פעילה כיום באופן עצמאי תחת השם HouseSpecial.
פעילותה הראשונה של החברה הייתה בתפקיד הפקה בסרט "חתונת הרפאים" של טים ברטון.
צילום סרטה הראשון של החברה, קורליין, ארך שמונה-עשר חודשים אשר לוו בשנתיים של קדם-הפקה.
כדי לייצר בובה אחת של הדמות הראשית, נדרשו עשרה אנשים לעבוד עליה במשך כשלושה-ארבעה חודשים.
החל מהסרט "פארנורמן" (2012) החברה החלה לעשות שימוש במדפסות תלת־ממד מיוחדות אשר חסכו זמן ביצירת הדמויות והבעותיהן הרבות, מאחר שיש צורך ליצור ראש שלם עבור כל אחת.
נכון ל-2009, מספר העובדים בחברה עומד על כמאה שמונים איש, וזאת לאחר פיטורים של שישים ושלושה עובדים במחלקת אנימציה ממוחשבת, לאחר שהוחלט להתמקד באופן כמעט בלעדי באנימציית סטופ מושן.
מתוך העובדים בחברה כיום ישנם כשלושים במחלקת האנימציה ועוד אחד עשר במחלקה האמנותית.
בבניין החברה ישנם חדרי ענק המוקדשים לסטים של הסרטים המצולמים.
התפאורה מוגבהת ומובנות בה דלתות סתרים שמאפשרות לצוות להיכנס לתוך הסט ולהזיז את הדמויות כמעט מכל מקום.
לעיתים מכניסים גם אלמנטים נוספים כדי להוסיף לתחושה המציאותית של הסט, כמו לתת לפטריות לגדול עליו או לפזר עלי כרוב ולתת להם להירקב על מנת להגיע למרקם וגוון יותר אדמתי.
בנוסף לעשיית סרטים, לייקה תומכת גם בפעילות התנדבותית וסביבתית, ומפעילה זרוע בשם "סול קורפס" (Soul Corps), המעניקה סיוע התנדבותי ופיננסי לעסקים ללא-רווח אשר תומכים בחינוך לאמנות ובהעשרת הקהילה.
תוכנית נוספת שהם מפעילים, "גאנג גרין" (Gang Green), פועלת למען איכות הסביבה בתוך החברה ובסביבתה, ומעודדת למיחזור ושימוש חוזר.
החברה עצמה ממחזרת חומרים רבים, מתוכם עץ, נייר, אלומיניום ומוצרי פלסטיק - כולל שקיות פלסטיק ומוצרי קלקר.
החברה מספקת לעובדים שלה גם תמריצים לשימוש בתחבורה ציבורית ונסיעות משותפות, מספקים להן שני וואנים להתניידות מהבית לעבודה.
נוסף על כך, מתקיימות בחברה תחרויות מדי חודש לעובדים שהולכים או רוכבים על אופניים לעבודה, או שנוסעים ביחד במכונית אחת.
החברה מנוהלת בידי טראביס נייט, בנו של בעל החברה, פיל נייט.
במרץ 2015 החברה הודיעה על כוונתה להרחיב את האולפנים, על-מנת שיוכלו להגיע להספק של הפקת סרט בשנה.
2009 - קורליין ודלת הקסמים
סרט ללא שם – TBA
הנרי סליק – קורליין ודלת הקסמים.
כריס באטלר – פארנורמן, מיסטר לינק.
טראוויס נייט – קובו: אגדה של סמוראי.
"לייק וואנקה" הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת קרן פלס, איך שהשמש תזרח (2013).
השיר נכתב והולחן על ידי קרן פלס ופורסם ב-23 בדצמבר 2012.
השיר נכתב במהלך חופשה של פלס באגם וואנקה, לאחר שהתגרשה.
הוא עוסק בעיקר בפרידות ובהתמודדות עם הגירושים.
פלס כתבה על כך בעטיפת הדיסק של הסינגל:
השיר עמד בראש המצעדים השבועיים של מדיה פורסט במשך שלושה שבועות, הגיע למקום הראשון ברשת ג', למקום 4 בגלגלצ וכן במקום 32 במצעד השנתי של גלגלצ.
מלבד זה, הוא הוגדר כ"שיר השני הכי מושמע בשנת 2013".
כחודש לאחר יציאת השיר, ב-16 בינואר 2013 יצא קליפ לשיר.
את הקליפ ביים יריב בראל והוא צולם בחוף הים.
הקליפ צבר מעל 3.8 מיליון צפיות ב־YouTube.
את השיר החלה פלס לשיר בהופעותיה החל מיציאתו במופע "שני פסנתרים".
היא שרה את השיר גם בסיבוב ההופעות שלה לרגל יציאת האלבום, "איך שהשמש תזרח" וכן בסיבוב ההופעות שלה "לבד על הפסנתר".
בהמשך שרה אותו גם עם רמי קלינשטיין במופעם המשותף.
בנוסף, פלס שרה את השיר עם אחותה, אלה, במופע התרמה של "ארגון לתת".
לייק צ'ארלס היא מושב המחוז של מחוז קאלקאסיו, לואיזיאנה, ארצות הברית.
זוהי העיר החמישית בגודלה במדינה, והיא ממוקמת על אגם צ'ארלס, אגם פריין ונהר קאלקאסיו.
העיר נוסדה בשנת 1861, והיא המרכז התעשייתי, התרבותי והאקדמי של דרום-מערב המדינה.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, האוכלוסייה בעיר הייתה 71,993. זוהי העיר המרכזית של מטרופולין לייק צ'ארלס, שאוכלוסייתו כוללת 202,040 בני אדם.
העיר נחשבת למרכז זיקוק, הימורים, תיירות וחינוך.
בעיר אוניברסיטת המדינה מקניס וכן הקולג' הקהילתי הטכנולוגי סוולה.
העיר נוסדה באופן רשמי ב-7 במרץ 1861 בשם "צ'ארלסטון".
אולם, שש שנים לאחר מכן התעוררו חילוקי דעות בנוגע לשם.
ב-16 במרץ 1867 הוחלף שם העיר לשמה הנוכחי.
בשנת 1910 שרפה הידועה גם בשם "השרפה הגדולה של 1910" זרעה הרס בחלקים נרחבים של העיר.
למרות השרפה, העיר נבנתה מחדש והמשיכה להתרחב במהלך המאה ה-20. בניית מלון צ'ארלסטון הסתיימה ב-1929, במהלך כהונתו של ראש העיר הנרי ג'יי גירי.
במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה חוותה העיר צמיחה תעשייתית עם הופעת תעשיות הזיקוק בעיר.
העיר גדלה לשיא של כ-75,000 תושבים בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. אולם המיתון הכלכלי המקומי גרם להתמעטותה היחסית של העיר.
זו העיר הלחה ביותר ב-48 המדינות הדרומיות של ארצות הברית (contiguous United States), לצד פורט ארתור ואסטוריה.
הלחות הממוצעת בעיר היא 90% בשעות הבוקר ו-72% אחר הצהריים.
לייצ'ופו הוא כפר השייך לעיירה צ'יפווי (נכון לשנת 2014 מונה העיר כ-11,000 תושבים) שבמחוז מיטקינה שבמדינת קצ'ין שבצפון-מזרח מיאנמר.
הכפר ממוקם על גדות נהר באזור מיוער, והוא שוכן פחות מקילומטר מהגבול עם הרפובליקה העממית של סין (מחוז יונאן).
לייק מלאווי היא להקת אינדי פופ צ'כית שמוצאה בעיר טז'ינץ' שנמצאת על הגבול הצ'כי עם פולין.
הלהקה נוסדה בשנת 2013 וחבריה הם הסולן, הגיטריסט והקלידן - אלברט צ'רני, הבסיסט והקלידן - ירונים סוברט והמתופף אנטוני הרבל.
הלהקה הוקמה כאשר להקתו הקודמת של הסולן, אלברט צ'רני, התפרקה.
הלהקה פרצה בשנת 2014 עם השיר "Always June" ומיד לאחריו באותה השנה הוציאה את השיר "Chinese Trees" שהיה הראשון מה-EP שלהם "We Are Making Love Again".
הלהקה ייצגה את צ'כיה באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Friend of a Friend".
לייק מלאווי נוסדה בספטמבר 2013 כאשר להקתו של הסולן, הגיטריסט והקלידן, אלברט צ'רני, התפרקה.
שמה של הלהקה נגזר מתוך שירה של להקת בון איבר "Calgary" המצוי באלבום "Bon Iver, Bon Iver".
לייק מלאווי שחררה את הסינגל הראשון שלה - "Always June" בשנת 2014 כאשר הופיעה במהלך ראיון שערכה עם BBC לונדון.
במהלך אותה השנה הופיעה לייק מלאווי במגוון רחב של פסטיבלים בצ'כיה ובממלכה המאוחדת.
בשנת 2015 שחררה הלהקה את ה-EP הראשון שלה "We Are Making Love Again".
בשנת 2016 עזב המתופף פאבל פיץ' את הלהקה והוא הוחלף על ידי אנטוני הרבל.
בשנת 2017 שחררה הלהקה את אלבום הסטודיו הראשון שלה, "Surrounded by Light".
ב-28 בינואר 2019 ניצחה הלהקה בקדם האירוויזיון "ESCZ" הצ'כי עם שירה "Friend of a Friend" בפער של 4 נקודות מהמקום השני.
2019 - Friend of a Friend (השיר של צ'כיה לאירוויזיון)
לייק לואיז הוא יישוב כפרי באלברטה שבקנדה.
שייך למחוז אימפרובמנט מס' 9 באנף (הפארק הלאומי באנף).
המושב נקרא על שם אגם לואיז הסמוך, אשר בתורו נקרא על שם הנסיכה לואיז קרוליין אלברטה (1848–1939), בתה הרביעית של המלכה ויקטוריה, ואשתו של ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל התשיעי, שהיה המושל כללי של קנדה משנת 1878 עד 1883.
המושב נקרא במקור לאגאן (Laggan), והיה תחנה לאורך מסלול הרכבת הקנדית הפסיפית.
הוא נבנה בשנת 1890. בניין תחנת הרכבת השתמר והועבר לפארק המורשת שבעיר קלגרי.
הקהילה העיקרית, המכונה The Village ("הכפר"), נמצאת בגובה נמוך יותר הצמוד לכביש חוצה־קנדה (כביש אלברטה 1).
יש בה מרכז קניות קטן, קניון סמסון (Samson Mall), הכולל מרכז מבקרים בפארק, חנות מכולת, מאפייה, מעדנייה, גריל, בר וחנות למוצרי ספורט.
אזור הסקי, אתר הנופש בהר לייק לואיז, ממוקם מעבר לכביש 1.
הקהילה השנייה נמצאת בגובה גבוה יותר והיא ממוקמת מעל שאטו לייק לואיז, הצמוד לאגם לואיז.
הקהילה ממוקמת גם על כביש אלברטה A1, וקצת מדרום לכביש המהיר אייספילדס.
החל משנת 2001, לייק לואיז כלל אוכלוסייה של 1,041 תושבים המתגוררים ב־273 דירות.
Statistics Canada לא פרסמה נתוני אוכלוסייה עבור אגם לואיז ממפקד האוכלוסין ב־2006 תחת אזור עירוני או תוכניות מקום ייעודיות.
עם זאת, אוכלוסיית 2006 מנתה בערך 777 איש.
המושב ממוקם באזור מס' 15 של מפקד האוכלוסין ובמחוזות הבחירות הפדרליים של באנף-איירדרי.
הוא מנוהל על ידי מחוז אימפרובמנט מס' 9 ונמצא לצד כביש חוצה־קנדה, 180 ק"מ מערבית לקלגרי.
הרקע של אגם לואיז מלא בנופים של כמה הרים מכוסים שלג כולל הר טמפל (3,543 מטרים), הר ואייט (2,983 מטרים) והר ניבלוק (2,976 מטרים).
לייק לואיז חווה אקלים תת־ארקטי (בהתבסס על שיטת קפן למיון אזורי אקלים).
ממוצע השלג השנתי הוא 3.3 מ' וטמפרטורות חורף מתחת ל־-50 מעלות צלזיוס נרשמו.
הקיצים מורכבים מבקרים כפורים ומימים רעננים וקרירים.
שלג יכול להיות בכל חודש בשנה.
בשל העובדה שבגבהים נמוכים על קו הרוחב יש אקלים יבשתי לח, ייתכן שהוא מתואר כאקלים תת-אזורי.
מחוז לייק הוא מחוז בדרום החלק המרכזי של מדינת אורגון בארצות הברית.
נכון למפקד האוכלוסין של 2020 היה גודל האוכלוסייה במחוז 8,160 נפשות.
מושב המחוז שוכן בעיירה .
המחוז קרוי על שם האגמים הרבים שנמצאים בתחומיו, כולל , , ו.
מחוז לייק נמצא באזור המדבר הגבוה המכונה האאוטבק של אורגון (Oregon Outback), בקצה הצפון-מערבי של האגן הגדול.
המחוז מחולק בדרך כלל בין הקהילות סביב לייקוויו ו מדרום והקהילות סביב , ו מצפון.
כלכלת המחוז מושתת ברובה על חקלאות וניהול וניצול של משאבי טבע.
המחוז הוא משכן לחוות בקר גדולות רבות, חוות חציר ושטחי יערות (ציבוריים ופרטיים), כמו גם כמה עיירות ספר וחוות מתחילת המאה ה-20. אף על פי שעץ היה פעם המנוע הכלכלי העיקרי במחוז לייק, כיום נותר רק מפעל אחד, בלייקוויו.
קופרוליטים מלפני תרבות קלוביס שנמצאו במערות פייזלי בצפון מחוז לייק בשנת 2007, תוארכו ל-14,300 שנים קלנדריות לפני ימינו.
DNA המופק משאריות אנושיות אלו נושא סמנים גנטיים מסוימים שנמצאו רק באוכלוסיות אינדיאניות.
הארכאולוג האמריקני מצא חפצים פרהיסטוריים ב בצפון מחוז לייק בשנת 1938, כולל סלים, כלי אבן, ומטמון של סנדלים ארוגים מקליפת לענה משוננת (Artemisia tridentata) אשר תוארכו לפני יותר מ-10,000 שנה.
סוחרים, חוקרים ומשלחות צבאיות באירופה הגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19. פיטר אוגדן הוביל את הציידים של חברת מפרץ הדסון לאגם גוס בשנת 1827. ב-1832 שהו הציידים של חברת מפרץ הדסון בהנהגתו של ג'ון וורק (John Work) בעמק אגם גוס והיומנים שלהם הזכירו את .
משלחת וורק ביקרה ב ובאגם אברט וחנתה ליד נחל קרוקד קריק (Crooked Creek) באזור של ימינו.
שם תיעדו שאכלו פירות של , שעדיין גדל באזור.
הם גם דיווחו שהותקפו על ידי אינדיאנים.
בשנת 1838 הכין המהנדס האמריקני קולונל מפה הכוללת את אגמי וורנר ותוואי טבע אחרים, תוך שימוש במידע מציידי חברת מפרץ הדסון.
בשנת 1843 הוביל ג'ון פרימונט משלחת שנתנה שם (שהוחלף) ל"אגם כריסמס" (אגם הארט).
במחוז לייק התגוררו בעבר אוכלוסיות משמעותיות של רועי צאן בסקים ואירים.
מחלוקות על , שהוחרפו בעקבות כניסת חקלאות גידול החיטה לאזור, הובילו לפרוץ מלחמות מרעה בין מגדלי בקר ורועי צאן.
לפחות כנופיה אחת של בוקרים רעולי פנים חמושים ברובים הרגה כבשים בחלק הצפוני של המחוז ובמחוז דשוטס בתחילת המאה ה-20, והם זכו לכינוי "היורים בכבשים" (sheepshooters).
לפי פרויקט ההיסטוריה של אורגון (Oregon History Project) נקטלו במחוז לייק בלילה אחד באפריל 1904 2,300 כבשים.
מחוז לייק גדל עם הגעתם של חקלאים, אבל האקלים הצחיח למחצה היקשה עליהם.
מחוז לייק נוצר מחלקים ממחוזות ג'קסון וואסקו ב-24 באוקטובר 1874 על ידי בית המחוקקים של המדינה.
הוא כלל אז את קלאמת הנוכחי ואת כל מחוז לייק הנוכחי מלבד עמק וורנר (Warner Valley).
ב-1882 נקרע השטח המערבי ממחוז לייק על מנת ליצור את מחוז קלאמת, וב-1885 נוסף אזור עמק וורנר שנלקח ממחוז גרנט.
לינקוויל (Linkville), כיום קלאמת פולס, היה מושב המחוז הראשון.
Bullard) תרם 800 דונם שישמשו כאתר העיירה של לייקוויו.
עד הבחירות של 1875, הוקמה העיר ובבחירות הועבר מושב המחוז ללייקוויו.
בגלל קשרי תחבורה לקויים עם שאר חלקי אורגון, האוריינטציה הכלכלית המוקדמת של מחוז לייק הייתה לכיוון קליפורניה: גם הסן פרנסיסקו כרוניקל וגם ה הגיעו ללייקוויו מדי יום, לעיתים קרובות לפני .
במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-19 המחוז היה חלק מנתיב הבלדרים הצבאיים בין על נהר הקולומביה לבין המחנה הצבאי, "הפרסידיו", בסן פרנסיסקו.
מסילת רכבת אל המחוז נסללה בשנות ה-90 של המאה ה-19. שלוחת רכבת זו, שחיברה בין לייקוויו לרינו בנבדה, הדגישה את הבידוד של המחוז משאר חלקי אורגון.
שריפה הרסנית בשנת 1900 הרסה חלק גדול מלייקוויו, כולל 64 בניינים.
במהלך קיץ 2012, שתי שריפות הבעירו אזורים נרחבים במחוז לייק.
שתי השריפות היו תוצאה של פגיעות ברק.
ב"שריפת לבה" (Lava Fire) נשרפו מעל 87 קילומטרים רבועים של שטחים ציבוריים ובתה בתוך ומסביב לשכבות הלבה מצפון לפורט רוק.
ב"שריפת בארי פוינט" (Barry Point Fire) נשרפו 376.26 קילומטרים רבועים של אדמות יער ציבוריות ופרטיות לאורך גבול קליפורניה.
שטח המחוז, על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הוא 21,650 קילומטרים רבועים, מתוכם 21,080 קילומטרים רבועים הם יבשה ו-570 קילומטרים רבועים (2.6%) הם מים.
זהו המחוז השלישי בגודלו באורגון.
הנקודה הגבוהה ביותר במחוז לייק היא .
ההר שוכן במרחק של כ-10 קילומטרים מצפון לגבול עם קליפורניה.
למחוז לייק יש עוד שש פסגות בגובה של מעל 8,000 רגל (2,400 מטרים), כולן ממוקמות בחצי הדרומי של המחוז.
, בגובה 2,191 מטרים, הוא הפסגה הגבוהה ביותר בחלק הצפוני של המחוז.
האזור כולל , בתה של המדבר הגבוה ויערות של ערער מערבי (Juniperus occidentalis), אורן הזפת ואורן מפותל בגבעות ובהרים.
יש במחוז גם כמה תוואי נוף גאולוגיים יוצאי דופן ואזורים טובים לאיסוף סוגי סלעים ומינרלים ולסיורים גאולוגיים.
הוא שריד יער קדום מוגן הקשור באופן הדוק ל בצפון-מזרח מחוז לייק.
הוא אזור סמוך בו זוהו מאובנים רבים של בעלי חיים פרהיסטוריים.
("גבעות הזכוכית") הוא מתחם געשי שבו יש שפע אובסידיאן בפינה הצפון-מזרחית הקיצונית של המחוז.
("סדק באדמה") הוא בקע ארוך עם קרח בקרקעיתו כל השנה השוכן מצפון-מזרח ל.
("חור גדול"), ("חור באדמה") ו ("מצודת הסלע") הם לועות מאר עתיקים בחלק הצפון-מערבי של המחוז.
שנים עשר אגני הניקוז הבאים שייכים במלואם או בחלקם למחוז לייק:
אגמים או מאגרי מים בעלי שם השוכנים במלואם או בחלקם במחוז לייק כוללים את:
צפיפות האוכלוסין הייתה 0.39 תושבים לכל קילומטר רבוע.
היו 4,439 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 0.19 לקילומטר רבוע.
ההרכב הגזעי של המחוז היה 90.3% לבנים, 2.1% אינדיאנים אמריקאים, 0.7% אסייתים, 0.5% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.1% מאיי האוקיינוס השקט, 3.1% מגזעים אחרים ו-3.3% משני גזעים או יותר.
אלה ממוצא היספני או לטיני היוו 6.9% מהאוכלוסייה.
מתוך 3,378 משקי הבית, ל-24.5% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 52.1% היו זוגות נשואים שחיים יחד, ל-7.4% הייתה בעלת בית אישה ללא בעל נוכח, 36.4% לא היו משפחות ו-31.3% מכלל משקי הבית היו בודדים.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.20 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.73. הגיל החציוני היה 47.4 שנים.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 41,105 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 47,188 דולר.
לגברים הייתה הכנסה חציונית של 39,435 דולר לעומת 26,000 דולר לנשים.
ההכנסה לנפש במחוז הייתה 22,586 דולר.
אף על פי שמחוז לייק ממוקם במרכז אורגון, מבחינה פוליטית הוא עולה בקנה אחד עם הצד המזרחי של המדינה.
רוב המצביעים הרשומים שהם חלק ממפלגה פוליטית במחוז לייק, כמו גם רוב המחוזות במזרח אורגון, הם חברים במפלגה הרפובליקנית.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008 הצביעו 71.53% מהמצביעים במחוז לייק לג'ון מקיין הרפובליקני, בעוד ש-25.95% הצביעו למועמד הדמוקרטי ברק אובמה ו-1.53% מהמצביעים הצביעו למועמד של מפלגה שלישית או כתבו שם של מועמד בלתי רשמי על פתק ההצבעה.
מספרים אלה מראים שינוי קטן לעבר המועמד הדמוקרטי בהשוואה לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2004, שבהן 77.8% ממצביעי מחוז לייק הצביעו לג'ורג' ווקר בוש בעוד 20.5% הצביעו לג'ון קרי, ו-1.7% מהמצביעים הצביעו עבור מועמד צד שלישי או כתבו שם של מועמד בלתי רשמי על פתק ההצבעה.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 הצביעו 79.9% לדונלד טראמפ, 18.2% לג'ו ביידן ו-1.9% לאחרים.
הכלכלה במחוז לייק נשענת על מנסרות עצים, חקלאות, מיצוי משאבי טבע, שירותי בריאות, בית סוהר וממשלה.
האזור גם מנסה לקדם את עצמו באמצעות פעילויות הנופש הרבות והסיורים בטבע.
מחוז לייק כולל חוות בקר רבות.
ההשקיה אפשרה גם חקלאות מסוימת המבוססת על גידול בעלי חיים וגידול חציר ודגנים למרות כמות המשקעים הנמוכה ועונת הגידול הקצרה.
עץ למנסרות ולמוצרי עץ נלקח מהיער הלאומי פרימונט, מנכסים של לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית ומיערות על חלקות קרקע פרטיות.
חברות קולינס (The Collins Companies) מפעילות את המפעל האחרון שנותר באזור, מנסרת לייקוויו (Lakeview sawmill), והיא גם בעלת קרקעות גדולה באזור.
למעלה מ-78% מהקרקע במחוז לייק נמצאים בבעלות ומנוהלת על ידי הממשל הפדרלי וממשל המדינה.
אזור לייקוויו של מחוז לייק כולל גם מכרה פרליט ופעם כלל כריית אורניום, כאשר העיבוד לעוגה צהובה הושלם במפעל של Lakeview Mining Company.
לאחר הסגירה היה צורך לשקם את המכרות והמפעל.
היו גם ניסיונות לחפש נפט ונחפרו כמה בארות, אך ללא הצלחה.
קו רכבת שולח מוצרי עץ ופרליט למרכז הרכבות של ברלינגטון נורת'רן (Burlington Northern) באלטוראס (Alturas) בקליפורניה.
פעם הרכבת הייתה קו הרכבת היחיד בבעלות המחוז במדינה.
המשרות הממשלתיות של ניהול היער הלאומי ובמטה האזורי של לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית מבטיחות לעובדים שכר גבוה במשק שאחרת היה צריך להסתמך על עבודות עונתיות בחקלאות, תיירות ועץ.
לשכת ניהול הקרקעות היא בעלת קרקע של 49% מהקרקעות בתוך המחוז.
תיירות היא תעשייה צומחת בגלל האטרקציות הרבות של המחוז, הכוללות את , , אגם גוס, קניון וורנר, גלישה אווירית ואזורים לחיפוש סוגי מינרלים וסלעים.
מחוז לייק הוא משכן לבית החולים לייקוויו ומתקני בריאות אזוריים אחרים.
זהו גם המיקום של מתקן הכליאה וורנר קריק (Warner Creek Correctional Facility) שנפתח בשנת 2005, והוא בית כלא עם שמירה מינימלית המכיל 400 מיטות.
בית הסוהר מעסיק בממוצע 110 אנשי מקצוע בתחום הכליאה והוא ממוקם על שטח של 370 דונם.
המתקן עצמו תופס פחות מ-61 דונם ומנצל כ-11 דונם של שטחי בנייה הכוללים שטחים לדיור לאסירים, תוכניות עבודה וחינוך, שירותי בריאות, שירותי מזון, שירותי דת, מפעל פיזי, מחסנים ומחסנים, אחזקת רכב, מתקן כביסה, פעילויות פנאי, אדמיניסטרציה ועוד פונקציות שונות.
מאפיין ייחודי של הכלא הוא השימוש שלו במקורות גאותרמיים טבעיים עמוק בתוך כדור הארץ.
המים המחוממים גאותרמית נשאבים דרך באר ומוכנסים ליחידת חילופי חום, שם החום מועבר למערכת לולאות המים של הכלא.
לאחר שהחום הועבר והמים התקררו, המים מוזרקים בחזרה לאדמה.
שני אסירים נמלטו לזמן קצר ב-2008.
משרדי העיתון "לייק קאונטי אקסמינר" (Lake County Examiner, "הבוחן של מחוז לייק") שוכנים בלייקוויו והעיתון מפרסם ברציפות מאז סוף המאה ה-19.
צפון מחוז לייק כולל אתרים גאולוגיים רבים, כולל , לוע הר געש כבוי ועליו סימני גלים ממה שהיה פעם אגם בעידן הקרח, ומוזיאון פורט רוק הומסטד וילג' (Fort Rock Homestead Village Museum).
זה גם אתר שבו נחשפו עצמות גמלים וחפצים של אינדיאנים.
"הנעליים העתיקות ביותר בעולם" נמצאו כאן ב-1938, מה ששינה את תחום התאריכים שמדענים האמינו שבני אדם חיו במערב הרחוק מלפני 4,000 שנה.
מספר גילויים לאחר מכן של סנדלים ישנים עוד יותר בצפון האגן הגדול אישרו את חשיבות עבודתו של הארכאולוג האמריקני .
בשל ממצא זה, ובגין מחקרים אחרים שהפריכו תאוריות מתקופה זו על הטבע של הצפון-מערב הפרהיסטורי, נודע קרסמן כאבי הארכאולוגיה של אורגון.
אטרקציות אחרות בצפון מחוז לייק כוללים את היער האבוד (Lost Forest), סדק באדמה (Crack-in-the-ground) וחור באדמה (Hole-in-the-ground).
אבן השמש של אורגון היא אבן החן של מדינת אורגון.
("גבעות הזכוכית") הם הרים מדבריים גבוהים בצפון-מזרח מחוז לייק הנקראים על שם המרבצים הגדולים של אובסידיאן שנמצאו על מדרונותיהם.
זהו אזור איסוף מועדף עבור אספני מינרלים.
מקלט האנטילופות הלאומי של הר הארט כולל כבשים גדולי-קרניים, אנטילוקפרה אמריקנית, שכווי הלענה, עופות דורסים ועופות נודדים.
לייף גוסטב וילי פרסון (בשוודית: Leif Gustav Willy Persson; נולד ב-12 במרץ 1945) הוא קרימינולוג וסופר שוודי.
התפרסם בשל ספרי הפשע הרבים שכתב, והדמויות הספרותיות המגוונות שמופיעות בהם.
פרסון נולד בסטוקהולם ב-12 במרץ 1945 לגוסטב ומרגיט פרסון.
לאחר סיום לימודיו הצטרף למשטרת שוודיה.
שמו עלה לכותרות ב-1977 בעקבות מעצרה של דוריס הופ (Doris Hopp), סרסורית מובילה בסטוקהולם.
זמן קצר לאחר המעצר, פרסם העיתון דגנס ניהטר מכתב ששלח מפקד המשטרה קרל פרסון לראש הממשלה אולוף פלמה.
במכתב נטען כי בין הפוקדים הקבועים של רשת בתי הבושת שניהלה הופ, נמנה שר המשפטים לנארט גייר.
הדיווח הוביל לסערה ציבורית גדולה בשוודיה, שאף גרמה לסגירת העיתון דגנס ניהטר לתקופה קצרה.
במשטרה נערכה חקירה פנימית שבסופה התגלה כי מי שהדליף לעיתון את המכתב היה לייף פרסון.
הוא סולק מהמשטרה ושקל להתאבד, אולם התקבל כמרצה אורח לקרימינולוגיה באוניברסיטת סטוקהולם.
לאחר מכן הוא מונה כיועץ עבור המשטרה השוודית.
במקביל לפעילותו המקצועית, החל פרסון בקריירת כתיבה ענפה, וכתב ספרי מחקר רבים לצד רומנים משטרתיים ובלשיים שהפכו אותו לאישיות מוכרת בכל רחבי שוודיה.
הוא החל להופיע באופן קבוע בתוכניות טלוויזיה שוודיות העוסקות בפשיעה.
הוא ידוע בשוודיה לעיתים קרובות פשוט בכינוי "GW".
פרסון ידוע בעיקר בזכות ספרי המתח המשטרתיים שכתב.
בספריו ישנן מספר דמויות בולטות שחוזרות על עצמן לעיתים קרובות.
הדמות המוכרת ביותר שלו היא אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה.
בניגוד למקובל בספרות בלשים, דמותו של בקסטרום היא דמות של אנטי-גיבור מובהק.
הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב שתיין, ומשתדל לנצל את תפקידו במשטרה כדי להרוויח טובות הנאה.
עם זאת, הוא ניחן באינטואיציה חדה שעוזרת לו לפענח מקרי פשע מורכבים.
שלושה מספריו של פרסון עוסקים ישירות בדמותו של בקסטרום, ושניים מהם אף תורגמו לעברית.
אף על פי שברחבי העולם התפרסמה בעיקר דמותו של בקסטרום, בשוודיה עצמה מוכרת יותר דמות אחרת פרי עטו: הבלשית אנה הולט.
הולט מופיעה לא רק בספריו של פרסון, אלא גם בספריו של חברו לעט יאן גויו.
דמותה הופיעה פעמים רבות בסרטים ובסדרות טלוויזיה שוודיות, תמיד בגילומה של פטרה נילסן.
דמויות מוכרות נוספות פרי עטו הם הבלש יאן לווין (אשר מנהל רומן עם הולט) וצמד הבלשים החברים יארנברג ויוהנסון.
ב-1984 הופיעו דמויותיהם בסרט בשם "האיש ממיורקה", בו סוון וולטר מגלם את יארנברג, ותומאס פון ברומסן מגלם את יוהנסון.
כמו כן עומדות דמויותיהם במרכזן של שתי סדרות טלוויזיה שוודיות: En pilgrims död (2013), ו-Den fjärde mannen (2014).
בשתי הסדרות גולם יארנברג בידי פטר סוונסון ויוהנסון בידי רולף לאסגורד.
בשתי הסדרות הופיע גם בקסטרום כדמות משנה בגילומו של קלאס מאלמברג.
לייק.שתף.עקוב הוא סרט אמריקאי משנת 2017. הסרט נכתב ובוים על ידי גלן גרס ומככבים בו קיינן לונסדייל ואמה הורבאט.
הסרט הוא הפקה משותפת של החברות "בלאמהאוס הפקות", "" ו-"".
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים ב-18 באוקטובר 2017, ולאחר מכן הוא הופץ על ידי רשת הטלוויזיה "" ב-31 באוקטובר 2017.
גארט הופמן הוא בעל ערוץ יוטיוב בשם "בראש של הופמן" אליו הוא מעלה מערכונים קומיים וסטרימינג של עצמו משחק במשחקי וידאו.
באחד הימים, גארט אוסף את הדואר שלו ופוגש אישה בשם של, אליה הוא מתחבר במהירות.
גארט מתייעץ עם אביו, בעליה של חנות ספרים וכן עם הגולשים בערוץ שלו מה עליו לעשות לאחר שיפרוש מקריירת היוטיוב שלו.
מעריצה אנונימית שמכנה את עצמה "FanGirl22" ("מעריצה 22") מתוודה שיש לה רגשות רומנטיים כלפיי גארט, אך האחרון מיד מספר על המדיניות שלו לפיו הוא לא נפגש עם מעריצים שמכירים אותו דרך האינטרנט ולא בחיים האמיתיים.
גארט ושל יוצאים ביחד לדייט רומנטי ולאחריו הם שוכבים.
בבוקר שלמחרת, של מתוודה שהיא בעצם "FanGirl22" ושהיא עברה משיקגו לפרזנו כדי להיות עם גארט.
גארט, שמרגיש מאויים מהתנהגותה האובססיבית של של, מסיים את הקשר בין השניים.
גארט מתייעץ עם שני חבריו, לייל וקיקי על המצב עם של.
במקביל, של ממשיכה להצהיר על אהבתה לגארט, משאירה לו הודעות קוליות שבהן היא מתוודה שהערוץ שלו מנע ממנה להתאבד.
גארט וקיקי הולכים למועדון כדי לצפות בהופעת סטנד-אפ של לייל.
של עוקבת בחשאי אחר גארט בשעה שהאחרון עוזב את המועדון ביחד עם אישה שיכורה ומוודא שהיא מגיעה לביתה בשלום.
הבלש ירדן מבקר בביתו של גארט ומתשאל אותו לאחר שאותה האישה שהוא ליווה נמצאה מתה.
כשגארט מפסיק לענות להודעות משל, האחרונה מתחילה לפתות את לייל ובמהלך פגישה בין השניים, של מחדירה בחשאי סמים למשקה של לייל ומשכפלת את המפתח לבית של גארט שברשותו בזמן שהוא חסר הכרה.
של משתמשת במפתח כדי להיכנס לדירתו של גארט ומתחילה להעתיק קבצים מהמחשב שלו.
גארט, שמרגיש אשם לאחר שהתעלם משל, מתקשר אל האחרונה ומציע לה לחדש את הקשר בתנאי שהם יתקדמו לאט.
גארט חוזר לביתו ומגלה את של מחכה לו באמבטיה.
בעקבות זאת גארט נרתע מהתנהגותה של של בשנית.
במהלך ריב שמתפתח לאלימות פיזית, של חותכת לעצמה את היד בכוונה ואומרת שהיא תאשים את גארט במידה והוא ייקח אותה לבית החולים.
גארט מסכים לשתות "משקה פרידה" עם של, אבל מגלה שהמשקה שלו סומם והוא מאבד את הכרתו.
כשגארט מתעורר, הוא מדווח על של לבלש ירדן.
הבלש ירדן מסביר שמדובר במקרה של "הוא אמר- היא אמרה" (מקרה שבו שני הצדדים מאשימים אחד את השני וקשה להגיע להכרעה ללא הוכחות חותכות) ומציע לגארט להתרחק משל ולהמשיך הלאה בחייו.
של יוצרת פרופילים חדשים ברשת האינטרנט כדי לתקשר עם גארט, אבל גארט ממשיך לחסום את הפרופילים שהיא יצרה.
של מפריעה לגארט בזמן שהוא מסטרים את עצמו משחק ומעלה סרטון שבו היא מתוודה על אהבתה אליו.
בעקבות זאת, מעריציו של גארט יוצרים פרודיות מהסרטון ועושים ביוש על של.
הבלש ירדן מדבר עם של, אך האחרונה מראה לו מיילים מפוברקים בהם גארט מפציר בשל לסיים את חייה למענו.
בנוסף, של מעלה לאינטרנט סרטון שלה ושל גארט שוכבים על מנת להביך אותו.
בתגובה, גארט מעלה סרטון לערוץ שלו בו הוא מזהיר את שאר הגולשים משל, מכיוון שהיא לא יציבה וצריכה עזרה מקצועית.
של חווה התמוטטות רגשית לאחר הצפייה בסרטון.
חנות הספרים של אביו של גארט נשרפת וגארט הולך לביתה של של כדי להתעמת איתה, אבל מגלה שהיא לא שם.
במקביל, של נפגשת עם אדם אנונימי מהאינטרנט וקונה ממנו קשת מוצלבת.
הבלש ירדן יוצר קשר עם גארט ומציג לו מסמכים לפיהם לשל יש רקע של מחלות נפשיות וכן עבר של התנהגות פלילית, ביניהם היותה אחראית להיעלמותה של פקידת דואר.
הבלש מבקש מגארט להיות זהיר משל ובזמן יציאה מהבית, הבלש מפעיל בטעות מלכודת וחץ נורה ישירות לגרונו.
הבלשית רייס מבטיחה שהמשטרה תעצור את של והמשטרה מתחילה במצוד אחריה.
גארט נפרד לשלום מקיקי והולך להסתתר בבקתה ששייכת לדודה של קיקי ביחד עם לייל מכיוון שאף אחד לא מכיר את הבקתה ואף אחד לא יחפש אותו שם.
של מזמינה חדר באופן אנונימי במוטל ומתחילה לצפות בערוץ היוטיוב של גארט.
באחד הסרטונים, של מגלה שגארט בטעות פלט מידע אודות הבקתה (לאחר שאחד הגולשים שאל אותו לאן הוא יברח במידה ותפרוץ אפוקליפסת זומבים).
של מעלה סרטון משלה לרשת האינטרנט ולאחר מכן שמה פעמיה לבקתה.
לאחר שיחה אודות החברות המתוחה בין השניים, גארט ולייל מחליטים להסטרים את עצמם מהבקתה.
הסרטון של של עולה לרשת ובו היא מצהירה שאם היא וגארט לא יהיו ביחד בחיים, אז הם יהיו ביחד במוות.
גארט מספר למעריציו בערוץ היכן הוא נמצא ומבקש מהם שישלחו עזרה.
רגע לאחר מכן, החשמל בבקתה נופל.
לייל המפוחד מפציר בגארט להישאר בבקתה בזמן הוא יחפש עזרה, אך הוא מגלה שהמכונית איתה הוא וגארט הגיעו התקלקלה.
לפתע, לייל מבחין בשל מגיעה ואוחזת בידה גרזן, אך היא מתעלמת ממנו ונכנסת לבקתה.
לייל בורח מהבקתה ומשאיר את גארט לבד לגורלו.
של מעלה את הבקתה בלהבות והשניים נלחמים, גארט מצליח לשבור את ידה של של, אך היא דוקרת אותו.
גארט מצליח לתקוף את של ולהרוג אותה, אך מיד לאחר מכן גארט מתעלף מפצעיו.
בבוקר שלמחרת, מעריצה אחרת של גארט בשם "PetuniaForever" ("פטוניה לנצח") מגיעה אל הבקתה לאחר שראתה את הסרטון של גארט.
פטוניה עוזרת לגארט להיכנס לרכב והשניים עוזבים את הבקתה.
במהלך הנסיעה, השניים עוברים את לייל, שחזר אל הבקתה ביחד עם המשטרה.
גארט מרגיש מפוחד לאחר שהוא מבין שפטוניה היא מעריצה אובססיבית ובדומה לשל, היא תחזיק בו בביתה ותטפל בו במקום לתת לו ללכת.
קיינן לונסדייל - גארט הופמן.
צילומי הסרט החלו ב-15 בספטמבר 2015.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים ב-18 באוקטובר 2017 ולאחר מכן הוא הופץ על ידי רשת הטלוויזיה "" ב-31 באוקטובר 2017.
האתר "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון של 21% טריות על סמך פחות מ-50 ביקורות.
לייקה קלאפר (בהולנדית: Lieke Klaver; נולדה ב-20 באוגוסט 1998) היא אתלטית הולנדית.
אלופה אולימפית פריז 2024 בשליחים משולב 400×4 מטר, אלופת עולם (בודפשט 2023) ואלופת אירופה (מינכן 2022) בריצת שליחות 4x400 מטר וסגנית אלופת העולם באולם (גלאזגו 2024) וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2024) בריצת 400 מטר.
באולימפיאדת טוקיו היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:10.36 דקות, במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש נוסף של 3:23.74 דקות ובמקום 18 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.37 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אוולין סלברך, ליזן דה ויטה ופמקה בול בתוצאה של 3:28.57 דקות, אחרי ג'מייקה (3:28.40 דקות) ולפני פולין (3:28.59 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 52.67 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 51.81 שניות.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר ביחד עם לימרפין בונפסיה, טוני ואן דיפן ופמקה בול בתוצאה של 3:09.90 דקות, אחרי הרפובליקה הדומיניקנית (3:09.82 דקות) ולפני ארצות הברית (3:10.16 דקות).
היא סייהמ במקם רביעי בריצת 400 מרט בתוצאה של 50.33 שניות.
כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 50.24 שניות, ועלתה שלישית לריצת חצי הגמר שבו שיפרה שוב את השיא הלאומי והעמידה אותו על 50.18 שניות ועלתה שישית לריצת הגמר.
נוסף לכך, היא השתתפה בשלב המוקמדות בריצת שליחות 4x400 מטר, אך הרביעייה ההולנדית פסלה.
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של בשיא לאומי חדש של 3:20.87 דקות, לפני פולין (3:21.68 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.74 דקות), במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.88 שניות ובמקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.56 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אוולין סלברך, קתליין פטרס ופמקה בול בתוצאת השנה בעולם של 3:20.72 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.88 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.04 דקות).
היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.33 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 49.87 שניות ועלתה חמישית לריצת הגמר.
נוסף לכך, היא השתתפה בריצת הגמר בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר, אך פמקה בול, הרצה האחרונה של הרביעייה מהולנד מעדה ונפלה במטרים האחרונים של הריצה למרות שהובילה.
הרביעייה ההולנדית לא סיימה את הריצה ובריצת 4x100 מטר הרבייעה ההולנדית לא סיימה את הריצה בשלב הגמר ודורגה במקום שמיני.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ 2024 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 50.16 שניות, אחרי בת ארצה פמקה בול שקבעה שיא עולם חדשש של 49.17 שניות ולפני אלכסיס הולמס מארצות הברית (50.24 שניות).
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.08 שניות, אחרי נטליה קצ'מרק מפולין שקבעה שיא אישי חדש של 48.98 שניות ורסידאת אדלקה מאירלנד שקבעה שיא לאומי חדש של 49.07 שניות.
באולימפיאדת פריז היא זכתה בזהב בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר בשיא אירופאי חדש של 3:07.43 דקות, במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש נוסף של 3:19.50 דקות ובמקום 10 בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.44 שניות.
לייף סטייל או סגנון חיים הוא מושג המאגד בתוכו מספר תחומים של טיפוח אישי, טיפוח גוף ואיפור, אופנה ועיצוב, אוכל, ריהוט, עיצוב פנים, ספורט וכושר גופני, תיירות ובילויים שונים בתרבות הפנאי.
תחומים אלו מכוסים במספר רב של כתבי עת, מגזינים, כתבות בעיתונים, ספרי הדרכה, בלוגים ותוכניות טלוויזיה.
מטרת העיסוק ב"לייף סטייל" מצד האדם הפרטי היא שיפור איכות החיים ותרבות הפנאי, כמו גם נהייה אחר אורח חיים "נכון", ובכך להגביר את האושר, הסיפוק וההערכה בחברה.
חברות העוסקות ב"לייף סטייל" מוכרות מוצרים רבים כגון בגדים, תכשיטים, מוצרי קוסמטיקה, סדקית וחפצים לבית, לצד מכירת כתבי עת העוסקים בטיפים לסגנון חיים.
חלקן אף משתמש במונח "לייף סטייל" עצמו כחלק מהמותג שלהן.
עיסוק ב"לייף סטייל" רווח בעיקר במדינות העולם המערבי בהן יש כלכלה מפותחת ומעמד ביניים אמיד דיו לרכוש מוצרים אלו, שנחשבים בחלקם הגדול למותרות.
לייסלה דה אוליביירה היא שחקנית קנדית.
דה אוליביירה נולדה בטורונטו, אונטריו, קנדה, למשפחה ממוצא ברזילאי.
היא החלה בקריירת דוגמנות בגיל 14. היא למדה דרמה וריקוד בבית הספר לאמנויות ברוזדייל הייטס, ולאחר שהלכה לאוניברסיטה, היא נרשמה לסוכנות והחלה את קריירת המשחק שלה.
לאחר ששיחקה בכמה סרטי טלוויזיה, בשנת 2017, לוהקה דה אוליביירה לסרט של נתי זביץ "מכרים".
בסרט היא גילמה את דמותה של אמה.
הוא הוקרן בבכורה בפסטיבל וויסלר ב-1 בדצמבר 2018.
באוגוסט 2018 לוהקה דה אוליביירה לתפקיד בקי דמות' בסרט האימה של נטפליקס "בעשב הגבוה".
הסרט יצא לאקרנים ב-4 באוקטובר 2019.
הבמאי אטום אגויאן נפגש עם דה אוליביירה, מה שהוביל לליהוקה לתפקיד הראשי של ורוניקה בסרט "אורחת הכבוד".
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל ונציה ב-3 בספטמבר 2019.
בפברואר 2019, הוכרז שדה אוליבייה תשחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "המפתחות של משפחת לוק", המבוססת על הרומנים הגרפיים באותו השם.
העונה הראשונה שוחררה בנטפליקס ב-7 בפברואר 2020.
בשנת 2023 היא החלה לגלם את קרוז מנואלוס – אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "לביאות: מבצעים מיוחדים".
החל משנת 2013 היא במערכת יחסים עם השחקן האמריקאי ג'ונתן קלץ, השניים התארסו בשנת 2021.
+שנהפרויקטתפקיד הערות 2016 עלינו מריה סרט קצר נערה אמריקאית: לאה להצלה פאולה פריירה 2018 מכרים אמהאחד אחד ליטה 2019 אורחת הכבוד ורוניקה אתיקה עסקית רוזה בעשב הגבוה בקי דמות' קוד 8 מאדי 2021 מחט בערימת טיימס סיבילה
ליכטנשטיין , ובשמה הרשמי נסיכות ליכטנשטיין , היא נסיכות זעירה במרכז אירופה, הגובלת בשווייץ במערב ובאוסטריה במזרח.
הנסיכות חברה באו"ם משנת 1990.
נסיכות ליכטנשטיין נקראת על שם שושלת ליכטנשטיין, במקור בעלי טירת ליכטנשטיין שבאוסטריה תחתית, מאז המאה ה-12. משפחת ליכטנשטיין רכשה במשך השנים אדמות רבות, בעיקר בשטחי המדינות אוסטריה וצ'כיה של היום.
ב-1806, בעקבות התפוררות האימפריה הרומית הקדושה, הוכרה נסיכות ליכטנשטיין כמדינה ריבונית.
עד האנשלוס ב-1938 ישב שליט הנסיכות הנסיך פרנץ הראשון בווינה.
לאחר השתלטות הנאצים הוא ויתר על כס הנסיכות והוחלף על ידי בן דודו הנסיך פרנץ יוזף השני.
ליכטנשטיין היא מונרכיה חוקתית שבראשה עומד נסיך ליכטנשטיין .
הפרלמנט מונה 25 נציגים הנבחרים מדי 4 שנים בבחירות אזוריות, כאשר אחוז החסימה עומד על 8%.
לנסיך יש סמכויות ביצועיות, מעל ומעבר למקובל במונרכיות חוקתיות אירופיות, כולל הסמכות לפזר את הממשלה (המונה ראש ממשלה ו-4 שרים).
כמו כן יש לו הסמכות לאשר מינויים משפטיים ולהטיל וטו על חקיקה.
למרות החריגה מעקרון דמוקרטיה פרלמנטרית, אישרו תושבי הנסיכות ברוב מוחץ העברת סמכויות נרחבות מראש הממשלה (באותה תקופה, אוטמר הסלר) אל הנסיך, במשאל עם שנערך במרץ 2003, לאחר שהנסיך הנס אדם השני התריע שאי-אישורן יגרום לפרישתו והפיכת הנסיכות לרפובליקה.
עובדה זו הופכת את ליכטנשטיין לאחת המונרכיות החוקתיות היחידות בהן מונהג משטר נשיאותי: סמכויותיו של הנסיך נגזרות מהחוקה גם לאחר משאל העם, בניגוד למצב החוקי השורר במונרכיה אבסולוטית.
ליכטנשטיין היא המדינה האחרונה באירופה שהעניקה זכות בחירה לנשים, לאחר משאל עם (שרק גברים הורשו להשתתף בו) ביולי 1984.
ב-27 בנובמבר 2005 הצביעו תושבי המדינה נגד היוזמה למניעת הפלות.
היוזמה הוצעה על ידי הארכיבישוף הקתולי-רומי וולפגנג האס ונתמכה בתחילה על ידי הנסיך הנס אדם השני, שלאור ההתנגדות ליוזמה החליט להיות נייטרלי.
בתחילת 2025 בריגיטה האס מונתה לראשת הממשלה.
ליכטנשטיין מחזיקה משטרה המונה כ-125 עובדים (המצוידים בנשק קל בלבד) מהם 91 שוטרים ואחראית על הסדר הציבורי.
בליכטנשטיין ישנם שיעורי פשיעה וכליאה נמוכים במיוחד, וישנו שיתוף פעולה נרחב עם אוסטריה ועם שווייץ בנושאי ביטחון הפנים.
ליכטנשטיין אינה מחזיקה כיום צבא, לאחר שזה בוטל במלחמת אוסטריה–פרוסיה ב-1866.
אף על פי ששטחה מצומצם ואוצרות הטבע שבה דלים יחסית, פורחת כלכלת ליכטנשטיין ותושביה נהנים מרמת חיים מהגבוהות בעולם.
שיעור האבטלה בה הוא הנמוך ביותר מבין הכלכלות האירופיות, ועמד בסוף 2004 על כ-2.2%.
נסיך ליכטנשטיין נחשב אחד מראשי המדינה העשירים בעולם, והונו האישי נאמד בכ-3.5 מיליארד דולר.
מאז 1923 קשורה ליכטנשטיין בברית מכס עם שווייץ, והמטבע המשמש בה הוא הפרנק השווייצרי.
מגזר השירותים הפיננסיים הוא הדומיננטי ביותר בכלכלתה.
חוקים גמישים לרישום חברות ומס חברות מהנמוכים בעולם הפכו את ליכטנשטיין במשך שנים רבות למקלט מס מועדף, עם למעלה מ-70,000 חברות זרות (יותר מכפליים מאוכלוסיית המדינה) שנרשמו בה נומינלית כמטה פעולתן, והן אחראיות לכ-30% מהכנסות המדינה.
בתחילת 2008 החלה חקירה של מספר מדינות בהם, גרמניה, צרפת, הממלכה המאוחדת וארצות הברית לבדיקה אם אזרחיהן התחמקו מתשלום מיסים באמצעות חשבונות בנק חשאיים בליכטנשטיין.
בהמשך גם ישראל הצטרפה לבדיקה.
בקיץ 2008 החלה גרמניה במסע לחצים על ליכטנשטיין להגדיל במהירות את השקיפות של המערכת הפיננסית שלה, על רקע חקירה רחבת היקף של העלמות מס של אנשי עסקים ופוליטיקאים במדינה.
משרד האוצר הגרמני חשף כי גרמנים עשירים הסתירו כ-6 מיליארד דולר דרך קרנות בליכטנשטיין, ומנעו מגרמניה הכנסות ממסים בהיקף של מאות מיליוני יורו.
בעקבות לחצים מצד ארצות הברית והאיחוד האירופי ביטלה ליכטנשטיין ב-2009 את חוקי הסודיות הבנקאית.
אחר כך, תוך 4 שנים, היקף ההון בבנקים שלה צנח ב-30%.
לאחר מלחמת העולם השנייה פיתחה ליכטנשטיין גם את מגזר התעשייה.
תעשיות הפועלות במדינה כוללות אלקטרוניקה, טקסטיל, מכשירים מדויקים, ייצור מתכת, כלי עבודה חשמליים, תרופות ומוצרי מזון.
כמחצית מהעובדים בתעשייה אינם תושבי המדינה ומגיעים מאוסטריה מדי יום.
החברה הבינלאומית המוכרת ביותר והמעסיקה הגדולה ביותר במדינה היא Hilti, יצרנית של כלי עבודה, מערכות וכלים חשמליים מתקדמים אחרים.
מגזר החקלאות במדינה כולל שדות מעובדים רבים וחוות קטנות הן באזור אוברלנד והן באונטרלנד.
ליכטנשטיין מייצרת חיטה, שעורה, תירס, תפוחי אדמה, מוצרי חלב, בעלי חיים ויין.
ישנם כ-250 ק"מ של כביש סלול בתוך ליכטנשטיין, עם 90 ק"מ של שבילי אופניים מסומנים.
חברת האוטובוסים של ליכטנשטיין מתחברת לרשת האוטובוסים השווייצרית בערים בוכס וסרגנס.
אוטובוסים נוסעים גם לעיירה האוסטרית פלדקירך.
רכבת של 9.5 ק"מ (5.9 מייל) מחברת בין אוסטריה ושווייץ דרך ליכטנשטיין.
הרכבות של המדינה מנוהלות על ידי הרכבת הפדרלית האוסטרית כחלק מהמסלול בין פלדקירך, אוסטריה ובוכס, שווייץ.
ליכטנשטיין נמצאת באופן נומינלי בתוך אזור התעריף האוסטרי Verkehrsverbund Vorarlberg.
שדה התעופה הגדול הקרוב ביותר הוא נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן, שווייץ (130 ק"מ).
שדה התעופה הקטן הקרוב ביותר הוא נמל התעופה סנט גאלן (50 ק"מ).
נמל התעופה פרידריכסהאפן (Friedrichshafen Airport) מספק גם הוא גישה לליכטנשטיין, הנמצאת במרחק 85 ק"מ משם.
בעיירה בלצרס יש מנחת מסוקים קטן הזמין לטיסות שכר.
הנסיכות ממוקמת בעמק הריין שבהרי האלפים, על הגדה המזרחית של נהר הריין, המהווה את גבולה המערבי (עם שווייץ).
פני השטח הרריים, בפרט בחלק המזרחי, והפסגה הגבוהה ביותר היא בגובה 2,600 מטר.
ליכטנשטיין היא המדינה היחידה בעולם שיש לה חסימה כפולה לים, כלומר היא לא רק מוקפות יבשה מכל עבר, אלא גם כל המדינות המקיפות אותה מוקפות יבשה מכל עבר ואין להן מוצא לים הפתוח.
ליכטנשטיין היא המדינה הרביעית הקטנה ביותר באירופה, לאחר קריית הוותיקן, מונקו וסן מרינו.
שליש מאוכלוסייתה המקומית מורכבת מזרים, בעיקר גרמנים, אוסטרים ושווייצרים.
השפה הרשמית במדינה היא גרמנית, אם כי רבים מדברים אלמאנית (ניב של גרמנית).
מבחינה דתית כ-76% מהאוכלוסייה הם קתולים, 8.5% הם פרוטסטנטים, 1.4% הם נוצרים מסוגים אחרים (אורתודוקסים וכו') ו-4% הם מוסלמים.
5.4% הגדירו עצמם כחסרי דת.
בליכטנשטיין חיים כמה עשרות יהודים בלבד, המהווים 0.1% מן האוכלוסייה.
תפילות וטקסים דתיים נערכים בבתים פרטיים.
חלק ניכר מתושבי ליכטנשטיין עוסקים באופן פעיל בענפי ספורט שונים, על פי הוועד האולימפי של ליכטנשטיין למעלה משליש מהאוכלוסייה רשומה במועדוני ספורט.
מועדוני קליעה החלו לפעול בנסיכות כבר בשנת 1800, וגלישת הסקי במדרון מקורה בסוף המאה ה-19.
הספורט הלאומי של ליכטנשטיין הוא סקי אלפיני, הכדורגל הוא הענף הפופולרי ביותר.
קבוצות הכדורגל של ליכטנשטיין משחקות בליגות הכדורגל של שווייץ, הקבוצה הבכירה ביותר היא ואדוץ המשחקת בליגה השווייצרית הראשונה.
נבחרת ליכטנשטיין בכדורגל נחשבת לאחת החלשות באופ"א ומעולם לא העפילה לטורניר משמעותי.
במשחקים האולימפיים משתתפת המדינה מאז 1936, למרות מספר התושבים הקטן היא הגיעה להישגים משמעותיים באולימפיאדות החורף כשזכתה ב-10 מדליות, כולן בתחרויות הסקי האלפיני.
ביחס למספר אזרחיה היא המדינה בעלת מספר המדליות הגבוה ביותר.
מלבד הנסיך, האישיות המפורסמת ביותר במדינה היא הני ונצל, ספורטאית ממוצא גרמני, אשר זכתה ב-4 מדליות באולימפיאדות ו-5 באליפויות עולם בסקי אלפיני.
לייריה (בפורטוגזית: Leiria) היא עיר ורשות מקומית בפורטוגל במחצית הדרך בין ליסבון לפורטו.
העיר היא בירת מחוז לייריה.
לייריה קרובה לאוקיינוס האטלנטי, לכן בחודשי האביב והקיץ יש בה בדרך כלל שמש רבה והטמפרטורה גבוהה מאוד ביולי-אוגוסט, שנעה מעל 30 מעלות ולעיתים נדירות מגיעה לטווח ה-40 מעלות.
הסתיו והחורף הם גשמיים כרגיל, ויש גם רוח חזקה, אך למרות זאת ישנם גם ימי שמש לא מעטים באותן העונות.
הטמפרטורה בחורף ובסתיו לעיתים רחוקות יורדות מטווח ה-5 מעלות, כאשר לרוב הן בסביבות ה-10 מעלות.
האקלים של לייריה נכלל בקטגוריית האקלים האטלנטית-ים תיכונית.
העיר מחולקת ל-6 קהילות, והאוכלוסייה של כל המחוז מונה 119,970 תושבים, הנמצאים ברחבי 29 קהילות.
ללייריה יש היסטוריה עתיקת יומין, כאשר עוד הייתה ידועה בימי האימפריה הרומית בשם קוליפו.
אחרי שהייתה תחת שליטתם של המורים, השתלט עליה המלך אפונסו הראשון במאה ה-12. ב-1254, המלך אפונסו השלישי ניהל קורטס (פרלמנט) בעיר.
במאה ה-14, דיניש, מלך פורטוגל השיב לעיר את הטירה הישנה שלה, שנבנתה במקור עוד במאה ה-12, על מנת לשמש כמשכן לאצילים.
הטירה, ממוקמת על גבעה במרכז העיר, נותרה מבנה בולט בנוף העיר עד היום.
בשנת 2004 אירחה פורטוגל את משחקי הגמר של אליפות אירופה בכדורגל, יורו 2004. באצטדיונים רבים ברחבי המדינה שוחקו המשחקים, לרבות האצטדיון בלייריה - "אצטדיון דוקטור מגאלייש פסונה", הממוקם בפאתי גבעת הטירה, אירח שני משחקים במהלך הטורניר.
ללייריה יש מערכת כלכלית המבוססת על ריכוז השירותים הכלכליים.
נמצאות בה גם מספר תעשיות העוסקות בין היתר בפלסטיקה ומודולים.
לייריה מחוברת לפרבריה ולשאר פורטוגל באמצעות מערכת כבישים מהירים.
יש שני כבישים מהירים העוברים בעיר A1 ו-A8.
העיר לייריה ידועה בשל קבוצת הכדורגל המקומית, אוניאו דשפורטיבה דה לייריה המשחקת בליגת הכדורגל הבכירה בפורטוגל.
קבוצה זו ידועה לאוהדי הכדורגל בישראל בשל העובדה שהקבוצה המקומית שיחקה בעונת 2007/08 במוקדמות גביע אופ"א מול קבוצת מכבי נתניה הישראלית, כאשר בסיכום המשחקים ניצחה לייריה 1-0 ועלתה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א.
ליכטנברג הוא רובע בברלין, גרמניה, הנמצא במזרח העיר.
הוא גובל ברבעים הבאים: בצפון: הוהנשנהאוזן במזרח: במרצאן, בדרום: בקופניק, בדרום מערב: בטרפטו, במערב
בפרידריכסהיין ובצפון מערב בפרנצלאור ברג.
הכפר ליכטנברג נוסד כבר במאה ה-13 והוא נותר במשך מאות שנים כפר קטן בן מאות ספורות של תושבים, שעסקו בחקלאות.
רק בסוף המאה ה-19, בזכות מפעלי תעשייה, עלה מספר התושבים בצורה תלולה, כך שהוא מנה 67,978 תושבים וקיבל מעמד של עיר בשנת 1907. בשנת 1920, במסגרת רפורמה שאיחדה את ברלין עם כפרים באזור, אוחדה העיר (שמנתה כבר כ-145,000 תושבים) עם ברלין.
בשנת 2001 במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין, אוחדה ליכטנברג עם הוהנשנהאוזן למסגרת מנהלתית אחת.
השכונה המאוחדת נקראת באופן רשמי גם היא ליכטנברג, אך בפי התושבים והמבקרים השמות הישנים נשמרים.
בליכטנברג, באזור מגדלנהשטראסה נמצא מוזיאון השטאזי, במבנה ששימש בעבר כמטה הראשי של ארגון הביון המזרח גרמני והמוזיאון הגרמני-רוסי.
מלבד זאת, אין אתרים תיירותיים רבים באזור והשכונה נחשבת לחלשה למדי מבחינה סוציו-אקונומית.
היכל ההוקי קרח של קבוצת "Berlin Eisbären" (דובי הקוטב) נמצא בליכטנברג והקבוצה זכתה באליפויות גרמניה, בין היתר בשנים 2005 ו-2006.
לייקווד היא עיר במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית.
לייקווד הצטיינה בעשור הראשון של המאה ה-21 בגידול האוכלוסייה הגבוה ביותר במדינת ניו ג'רזי, כאשר בשנת 2000 נמנו בה רק 60,352 נפשות, גידול עצום תוך 2 עשורים בלבד.
רוב מוחלט של התושבים בעיר הם יהודים חרדים.
ההתיישבות האירופית המוקדמת ביותר, המתועדת באזור לייקווד, הייתה של מפעילי מנסרות עץ, החל משנת 1750 ואילך.
מנסרה אחת שכזו נודעה בשם טחנת שלושת השותפים (Three Partners Mill) לפחות משנת 1789 ועד 1814. משנת 1815 ועד 1818, פעל באותו אזור, מפעל להיתוך והפקת ברזל, באמצעות עפרות הברזל שנכרו באזור.
מפעלי הברזל חודשו בשנת 1833 על ידי ג'וזף וו.
בריק, בשם ברגן מפעלי ברזל (Bergen Iron Works), שהפך גם לשם העיר.
בשנת 1865 שונה שמה של העיר לבריקסבורג, ובשנת 1880 שונה שמה לליקווד, כאשר העיר הפכה לאתר תיירות חורף אופנתי.
יזמי לייקווד חשבו ש"בריקסבורג" לא מתאים לחזון העסקי שלהם.
לאחר שהתיעצו עם תושבי האזור נבחר השם "לייקווד" ושירות הדואר של ארצות הברית אישר את השם במרץ 1880. השם "לייקווד" נועד להסב את תשומת הלב למיקום של העיר ליד אגמים (לייק) ויערות (ווד) אורן.
לייקווד הוכרזה כרשות מקומית על ידי בית הנבחרים של ניו ג'רזי ב-1892. חלקים מהעיירה האוול במחוז מונמות' סופחו ללייקווד בשנת 1929.
שלושת המלונות הגדולים בלייקווד היו בית לורל (נפתח בשנת 1880; נסגר בשנת 1932), מלון לייקווד (נפתח בינואר 1891, נסגר בשנת 1925), ולורל-אין-פינס (נפתח בדצמבר 1891, נשרף בשנת 1967).
היזמים של לייקווד טענו כי טמפרטורת החורף שלה לרוב חמה בעשר מעלות מזו של העיר ניו יורק, אך טענה זו לא גובתה בראיות.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 הייתה לייקווד אתר נופש לעשירים ומפורסמים, והניו יורק טיימס הקדיש טור שבועי לפעילות החברתית בה.
הנשיא גרובר קליבלנד בילה את חורפי 92–1891 ו- 93–1892 בקוטג' ליד מלון לייקווד, כשהוא נוסע מדי פעם לעסקיו בניו יורק.
גם הסופר מארק טוויין בילה חופשות בלייקווד.
ג'ורג 'ג'יי גולד הראשון רכש אחוזה בלייקווד בשנת 1896, שהיא כיום אוניברסיטת ג'ורג'יה קורט.
ג'ון רוקפלר קנה נכס בשנת 1902 שהפך לימים לפארק מחוז אושן.
עסקי המלונאות של לייקווד נותרו חזקים בשנות העשרים והחמישים של המאה העשרים, אך הם חלו בירידה חדה בשנות השישים.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20, חלק גדול מהביצות באזור נוקזו לטובת פיתוח של שכונות חדשות.
באמצע המאה ה-20 הייתה לייקווד עיירת נופש שמשכה אליה נופשים יהודים מניו יורק והתקיימו בה כינוסים של ארגונים יהודיים.
העיר ממוקמת על מישור חופי, והיא מקום שטוח למדי: שלושה רבעים ממנו נמצאים בגובה 20 עד 80 רגל (6.1 עד 24.4 מ ') מעל פני הים, והנקודה הגבוהה ביותר שלו היא כ-150 רגל (46 מ') מעל פני הים.
הענף הצפוני של נהר Metedeconk מהווה את הגבול הצפוני וחלק מהגבול המזרחי של העיירה, ואילו הענף הדרומי עובר בעיירה עצמה.
החלק הדרומי של העיירה מנוקז על ידי הענף הצפוני של Kettle Creek.
כמשתמע משמה, בעיירת לייקווד יש ארבעה אגמים, כולם מעשה ידי אדם; שלושה מהם - אגם קרסאלג'ו, מנטה ושננדואה - נמצאים על הסניף הדרומי של נהר Metedeconk, ואילו הרביעי - אגם ואדיל - נמצא על Kettle Creek.