tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתום תקופת התבודדותו, החל במסעות במרכז וייטנאם על מנת לממש את עיקרון הדהרמה.
לאחר שנתיים התבודד שוב במנזר Sac Tu Thien An (סאק טיו טיהן אאן).
ב-1932 מונה להיות משגיח באיגוד הבודהיסטי ב-Ninh Hòa, ולאחר מכן משגיח הנזירים במחוז ביתו אשר ב-Khánh Hòa.
במשך תקופתו במרכז וייטנאם היה אחראי על בנייתם של כ-14 מקדשים.
ב-1934 עבר לדרום וייטנאם והקדיש את זמנו להפצת תורת הבודהיזם שם.
טיק קואנג בילה שנתיים בקמבודיה ולמד שם את מסורת הטהרוואדה, זרם נוסף בבודהיזם.
לאחר שחזר מקמבודיה פיקח על בנייתם של 17 מקדשים נוספים - ובסך הכל היה אחראי לבנייתם של כ-31 מקדשים בחייו, האחרון שבהם מקדש ה-Quán Thế Âm, אשר נמצא ב-Phú Nhuận במחוזGia Dinh, פרבר של סייגון.
הרחוב בו נמצא המקדש נקרא כעת על שמו של טיק קואנג.
לאחר שבניית המקדש הסתיימה טיק קואנג מונה ליושב ראש הטקסים של קהילת הנזירים הבודהיסטים-וייטנאמים, וראש המנזר Phuoc Hoa (פהיוהוק הווא), אשר היה הראשון שאימץ את האיגוד ללימודי בודהיזם בווייטנאם (ABSV).
כשמשרדי ABSV עברו למנזר Xá Lợi, המנזר הראשי בסייגון, טיק קואנג התפטר מתפקידו כראש המנזר על מנת להתרכז באימוני הבודהיזם האישיים שלו.
בווייטנאם קיימים מספר דתות וזרמים, אולם הבודהיסטים קיימים ברוב שנע בין 70 ל-90 אחוז.
הנשיא נו דין דיים (Ngô Đình Diệm) היה חלק ממיעוט וייטנאמי-קתולי, ונהג לרדוף בהיקף רחב מדינויות רבות על רקע דעות היסטוריות קדומות.
נוסף על כך הממשלה כולה העדיפה את הזרם הקתולי, דבר שהתבטא בהקצאת אדמות, הסכמים עסקיים, הקלות מיסים ועוד.
נו דין דיים טען פעם בפני קצין עליון, ללא ידיעתו שאותו הקצין בודהיסטי: "אתה יכול לשלוח את הקצינים הקתולים שלך למקומות הרגישים ביותר.
חוסר השוויון הבוטה לטובת הקתולים גרר רבים מהקצינים בצבא הרפובליקני-וייטנאמי להמיר את דתם לדת הקתולית תוך אמונה שהקריירה הצבאית שלהם תלויה בכך.
בנוסף, ההפצה של כלי נשק לכפרים על מנת שיוכלו להגן על עצמם ניתנו אך ורק לקתולים.
הבודהיסטים התבקשו להמיר את דתם, אחרת נתקלו בסירוב.
היו מספר כמרים קתולים שהקימו צבאות פרטיים משל עצמם, ובצבאות אלו נכפתה המרה, ונוצרו בזיזה, הפגזה והריסה של בתי התפילות של הבודהיסטים.
הממשלה בחרה להעלים עין ממקרים אלו.
מספר כפרים בודהיסטים החליטו להמיר דתם על מנת לקבל עזרה, או לחלופין למנוע הסלמות ומתקפות משלטונו של נו דין דיים.
בהמשך יוסד חוק אשר נכפה על הבודהיסטים מטעם צרפת, אשר הצריך היתר רשמי לשלוט בפעילויות הציבוריות של הבודהיסטים.
הנשיא נו דין דיים תמך בחוק זה.
הקתולים גם "נהנו" מפריבילגיה נוספת של פטור ממס הקורווה, אשר לא חל עליהם כלל, אף על פי שהממשלה כפתה אותו על כל שאר האזרחים.
הכנסייה הקתולית הייתה בעלת האדמות הגדולה ביותר בארץ, ונהנתה גם מפטורים שונים מטעם הממשלה בכל הנוגע לעניין הנכסים והקרקעות.
כמו כן, כל אדמה שהייתה בבעלות הכנסייה קיבלה אוטומטית "פטור" מכל רפורמה או תיקון חוקתי.
דגל הוותיקן הונף בקביעות בכל אירוע ציבורי נרחב בדרום וייטנאם, ובשנת-1959 נו דין דיים הקדיש את הארץ למרים.
אי שביעות הרצון הממושכת של הבודהיסטים התפרצה בחג הפאט דאן (המכונה וֶסאק באזורים אחרים באסיה), יום ציון בודהיסטי לזכר חיו, מותו ומועד התעוררותו של גאוטמה הבודהה, בעקבות איסור מטעם הממשלה להניף את דגל הבודהיזם באותו יום החג.
האיסור נמסר ימים ספורים לאחר שהקתולים הניפו בגאווה את דגל הוותיקן בחגיגות לכבוד הארכיבישוף נו דין טוק (Ngo Dinh Thuc), אחיו של הנשיא נו דין דיים.
קהל נרחב של בודהיסטים מחה כנגד האיסור על ידי כך שהניפו את דגלי הבודהיזם בצורה נרחבת בחג, וצעדו לתחנת הפרסום של הממשלה.
בתגובה כוחות הממשלה ירו אש חיה לכיוון המפגינים, וכך נרצחו תשעה בודהיסטים.
נו דין דיים סירב לקחת אחריות על הנעשה והאשים את הוייטקונג במקרי המוות, דבר שגרר תגובות מחאה רבות, וקריאה לשוויון דתי.
אירוע זה מוכר היום בשם "טבח הוּאֶה פאט דאן" מכיוון שהתרחש בעיר הואה בחג הפאט דאן.
ב-10 ביוני, דובר מטעם הבודהיסטים הודיע בדיסקרטיות לכתבי ארצות הברית ש"משהו גדול" עומד להתרחש ביום שלמחרת בכביש שליד השגרירות הקמבודית אשר בסייגון.
רוב הכתבים התעלמו מההצהרה מפני שמשבר הבודהיסטים נמשך כבר למעלה מחודש, ומכאן שאיננו אקטואלי.
ביום שלמחרת מספר מצומצם מאוד של עיתונאים הגיעו למקום, הידועים מבניהם היה דייוויד הלברשטאם מטעם הניו יורק טיימס, ומלקולם בראון, אשר היה האחראי מטעם סוכנות הידיעות האמריקאית.
טיק קואנג דוק הגיע כחלק מתהלוכה שהחלה בבית תפילה אשר היה בקרבה.
באותו העת היו במקום כ-350 נזירים בודהיסטים, אשר הגיעו לפני הגעתו של טיק קואנג דוק, ונשאו כרזות בעלי תוכן מחאתי באנגלית ובווייטנאמית.
הם גינו את ממשלת נו דין דיים, את מדיניותו בנוגע לדת הבודהיזם, ודרשו שיקיים את הבטחותיו בנוגע לשוויון דתי.
נזיר בודהיסטי נוסף הציע לשרוף את עצמו גם כן, אך טיק קואנג דוק סירב בתוקף.
ההקרבה עצמה אירעה בצומת ברחוב לי וואן דויט (Le Van Duyet).
טיק קואנג דוק הגיע למקום עם מכונית, יחד עם שני עמיתיו, נזירים בודהיסטים נוספים שליוו אותו.
נזיר אחד הניח כרית על הכביש, באמצע צומת הדרכים, והנזיר השני הוציא מתא המטען של המכונית חבית המכילה 5 גלוני בנזין.
בזמן שהמפגינים יצרו מעגל סביבו, טיק קואנג דוק התמקם על הכרית שבכביש בתנוחת המדיטציה הידועה לבודהיסטים.
עמיתו רוקן על ראשו את תוכן החבית.
הלהבות איכלו את בגדיו ובשרו, עשן שחור כבד העכיר את המקום.
מילותיו האחרונות של טיק קואנג דוק לפני הקרבתו העצמית תועדו במסמך שהשאיר לפני מותו:
דייוויד הלברשטאם כתב: "גם אם הייתה בפני האופציה לצפות במחזה הזה שוב, הייתי בוחר שלא, פעם אחת הספיקה בהחלט.
להבות איכלו את דרכן מתוך ישות אנושית.
באוויר היה ריח של בשר אדם חרוך.
גופו האנושי נאכל מהר מאוד בצורה מפתיעה.
חוץ ממני, יכולתי לשמוע גם את ייבובם של הווייטנאמים אשר התאספו יחד.
הייתי בהלם גדול מאוד אשר לא אפשר לי לבכות, מבולבל מדי מכדי לרשום הערות או לשאול שאלות, אובד עצות מכדי לחשוב.
הוא לא הזיז שריר אחד, לא ביטא שום צליל, הופעתו השלווה יצרה ניגוד חד בינו לבין האנשים אשר ייבבו סביבו".
המשטרה אשר רצתה להגיע אל טיק קואנג נכשלה עקב כך שלא הצליחה לשבור את מעגל הכמורה האנושי, אשר היה מסביבו.
אחד מן השוטרים התמוטט על הרצפה וביטא הערצה מוחלטת לאור פעולתו של טיק קואנג.
רוב הנזירים אשר נוכחו במקום הוכו בתדהמה של שקט; מנגד, מספר נזירים החלו להתפלל.
רבים מהנזירים, ואפילו עוברי אורח מוכי הלם השתטחו וזעקו לפני הנזיר הנשרף.
אחד הנזירים הצהיר שוב ושוב במיקרופון, באנגלית ובווייטנאמית: "נזיר בודהיסטי שורף את עצמו למוות.
נזיר בודהיסטי מת על רקע דתי".
לאחר כ-10 דקות בקירוב, גופתו של טיק קואנג דוק קרסה קדימה והאש דעכה.
מספר נזירים כיסו את הגווייה השרופה עם תכריכים צהובים.
לאחר מכן עטפו אותו, וניסו להכניסו לתוך ארון קבורה, אך לא ניתן היה לכופף פלגי הגוף, ואחת הזרועות בלטה מארון הקבורה בזמן שנשאו אותו לבית התפילה Xa Loi אשר במרכז סייגון.
מחוץ לבית התפילה תלמידים פרשו כרזות דו-לשוניות (באנגלית ובווייטנאמית) אשר נכתב בהן: "נזיר בודהיסטי שרף את עצמו בשביל חמש בקשותינו".
בשעה 13:30 קרוב לאלף נזירים התקהלו בתוך בית התפילה, בעודם מחכים לישיבה, בזמן שמחוץ לבית התפילה היה נוכח קהל גדול מאוד של אזרחים ותלמידים פרו-בודהיסטים, אשר יצרו מחסום בפני המשטרה, שניסתה "לפוצץ" את הישיבה.
הישיבה הסתיימה לאחר זמן קצר וכולם פרט למאה נזירים עזבו לאיטם את המקום.
מאוחר יותר באותו היום, כמעט אלף נזירים המלווים באנשי דת מדתות שונות חזרו לאתר השרפה.
בערך בשעה 16:00, שלושים נזירות ושישה נזירים נעצרו על ידי המשטרה בשל כך שחסמו ישיבה דתית.
זמן קצר לאחר מכן המשטרה הקיפה את בית התפילה, חסמה מעברים ציבוריים, ונתנה את הרושם לציבור שעומד להתרחש מצוד חמוש על ידי כך שלבשו ציוד נגד מהומות.
באותו הערב אלפי תושבי סייגון טענו שראו חיזיון של פניו של בודהה בוכה בשמיים בזמן שקיעת החמה.
לאחר ההקרבה העצמית של טיק קואנג דוק, ממשלת ארצות הברית הגבירה מאוד את לחצה הפוליטי על הנשיא נו דין דיים, על מנת שיפתח מחדש את המשא ומתן בנוגע להסכמי הדת.
נו דין דיים ארגן ישיבת חרום ממשלתית ב-11:30 ב-11 ביוני על מנת לדון במשבר הבודהיסטים, אשר לפי טענתו התדרדר.
כתוצאה ממותו של טיק קואנג דוק, באותו היום הנשיא ביטל את ישיבת הממשלה ונפגש בדיסקרטיות עם מספר כמרים.
ויליאם טרוהארט, שגריר ארצות הברית בדרום וייטנאם, הזהיר את נגיואן דינהה טהיואן (Nguyen Dinh Thuan), סגנו של הנשיא, הבהיר את הצורך המידי בהסכם, וטען שהמצב "עומד להגיע לנקודת שבירה מאוד מסוכנת" ושהוא מצפה ממנו להיפגש עם הבודהיסטים בהקדם.
מזכיר המדינה של ארצות הברית דין ראסק הזהיר את שגרירות סייגון שהבית הלבן יכריז בפומבי שאיננו מכיר בשלטונם.
הסכם אכן נחתם בין נו דין דיים ומנהיגי הבודהיסטים ב-16 ביוני.
התאריך אשר נקבע להלווייתו של טיק קואנג דוק היה ה-15 ביוני, ובאותו היום 4,000 אזרחים המתינו מחוץ לבית התפילה Xa Loi, רק על מנת להתאכזב בשל דחיית הטקס.
ב-19 ביוני, שרידיו של טיק קואנג נישאו מבית התפילה Xa Lo אל בית הקברות הממוקם בצפון העיר (במרחק 16 קילומטרים מבית התפילה).
באותו הטקס שרידיו של טיק קואנג דוק נשרפו מחדש ולאחר מכן נעשה טקס האשכבה הרשמי.
בטקס נכחו כ-400 נזירים, זאת בעקבות הסכם שנעשה בין המשטרה לבין מנהיגי הבודהיזם.
סמליות הלב הנותר ללא פגע
גופו של טיק קואנג דוק אמנם נשרף מחדש (כנהוג לפי מנהג הדת) במהלך ההלוויה, אך ליבו נותר בשלמותו ללא פגע.
למעשה ליבו לא נשרף כלל, לא בזמן ההקרבה העצמית, ולא בשריפת שרידי גופו במהלך ההלוויה.
למקרה יוחס פן קדוש, וליבו הושם בגביע זכוכית בבית התפילה Xa Loi.
שריד הלב שנותר ללא פגע מיוחס עד היום כסמל לחמלה.
טיק קואנג דוק הוכר והוערץ לאחר מכן כבודהיסטווה (Bồ Tát, תוארו של אדם שהגיע להארה אך דחה את הכניסה לעולם הבא על מנת לעזור לאחרים להגיע גם להארה), ולכן נזכר בקרב הבודהיסטים כבודהיסטווה טיק קואנג דוק (Bồ Tát Thích Quảng Đức).
ב-21 באוגוסט הצבא הרפובליקני של וייטנאם תקף את בית התפילה הבודהיסטי Xa Loi ובתי תפילה נוספים של בודהיסטים ברחבי וייטנאם.
המשטרה החשאית התכוונה להחרים את שרידי גופו (אפרו וליבו) של טיק קואנג דוק, אך שני נזירים ברחו עם צנצנת האפר, ומצאו מחסה בבית המבצעים של ארצות הברית, אשר נמצא בסמוך.
הצבא הרפובליקני נכשל בהחרמת הלב.
המיקום שטיק קואנג בחר לשרוף את עצמו (מול השגרירות הקמבודית) עורר שאלות רבות בנוגע לסמליות של אותה הבחירה.
האחראי הפקידותי על השגרירות, צ'אלס פלוורהה, היה סבור שהמיקום נבחר על מנת להראות סולידריות עם הממשלה הקמבודית, אשר הייתה תחת שלטונו של הנסיך נורודום סיהאנוק.
היחסים בין דרום וייטנאם וקמבודיה היו ידועים כיחסים מלאי איבה ומתח.
בנאום שנשא הנסיך ב-22 במאי, האשים שליט קמבודיה את הנשיא נו דין דיים בייחסו שלא כהלכה כלפי הווייטנאמים והמיעוט הבודהיסטי ה-"קהמר" (Khmer, הקבוצה האתנית הגדולה בקמבודיה).
העיתון הווייטנאמי "זמני וייטנאם" פרסם מאמר ב-9 באוגוסט אשר טען שנזירים קמבודים עודדו את המשבר הבודהיסטי.
העיתון הצהיר שזה היה חלק מתרמית קמבודית להגדיל את המדיניות הנייטרלית שלה כלפי זרים אל דרום וייטנאם.
צ'אלס פלוורהה ציין שנו דין דיים היה "מוכן ולהוט לראות את המשטר הקמבודי פועל נגד הפעולות של הבודהיזם".
נסיגתו של נו דין דיים
הנשיא נו דין דיים עלה לשידור בתחנת רדיו בשעה 17:00 ביום מותו של טיק קואנג דוק, וטען שהוא מוטרד מאוד מן האירוע.
הנשיא ביקש "שלווה ופטריוטיות" והכריז שיחודש המשא ומתן שהוקפא עם הבודהיסטים.
הוא טען שהמשא והמתן התקדם בצורה מספקת, ובזמן של מתח דתי הוא מתכוון לנצל את תפקידו וכוחו כעריץ.
הוא טען שאנשים קיצוניים סובבו את פני העובדות, והצהיר שהבודהיסטים צריכים "להתחשב בחוקה, במילים אחרות, בי".
שלושים קציני צבא מובחרים, אשר הובלו על ידי גנרל לי וואן טיי, הצהירו על עצמם כבעלי נכונות לבצע כל משימה אשר תופקד בידם על מנת להגן על החוקה והרפובליקה.
ההצהרה הייתה למעשה "הצגה" אשר נועדה לסמא מפני קנוניה מתפתחת, על מנת להדיח את הנשיא מתפקידו.
כמה מהחתומים על ההצהרה היו למעשה פעילים באופן אישי בהפיכה נגד הנשיא, אשר בסופו של דבר הובילה למותו בנובמבר.
בהמשך חודש יוני, ממשלת נו דין דיים טענה שטיק קואנג דוק היה מסומם לפני שאולץ לבצע התאבדות.
הממשלה האשימה גם את מלקולם בראון (צלם האירוע), אשר נתן שוחד לטיק קואנג על מנת שישרוף את עצמו.
תמונות מרגעי "ההקרבה העצמית", אשר צולמו על ידי הצלם מלקולם בראון, התפשטו במהירות בשירותים המקוונים, וכבר ביום שלמחרת הופיעו בעיתונים רבים ברחבי העולם.
בשלב מאוחר יותר, הקרבתו העצמית של טיק קואנג דוק נחשבה כנקודת מפנה במשבר הבודהיזם וכנקודה הקריטית ביותר בשלטונו של נו דין דיים, אשר בסופו של דבר הובילה למותו.
אף על פי שהתפוררות משטרו של הנשיא החלה עוד קודם לכן, ללא ספק פעולת ההקרבה העצמית של טיק קואנג דוק גרמה למפלתו הסופית, ונחשבת לנקודת ציון מרכזית במשבר הבודהיסטים.
ההיסטוריון סת' ג'קובס טען ש"שום כמות של טיעונים לא יוכלו להחזיר למוטב את המוניטין של נו דין דיים, ברגע שתמונותיו של מלקולם בראון נחקקו במוחו של הציבור העולמי".
ההיסטוריון האמריקאי הלן האמר תיאר את האירוע כמשהו ש"העלה חזיונות שחורים של רדיפה והתאמה זוועתית למציאות האסייתית, שמעבר להבנה של מדינות המערב".
העיתונאי ג'ון מקלין, נציג רשמי מטעם השגרירות של ארצות הברית, הבחין בכך שהתמונה בעלת "אפקט משתק הבלתי ניתפס כלפי היחס לבודהיסטים, אשר הפך לסמל של טיב הדברים בווייטנאם".
ווילאם קולביי, איש ביון אמריקאי מטעם הסוכנות הביון המרכזית בארצות הברית, טען כי נו דין דיים "טיפל במשבר הבודהיזם בצורה נוראית ואפשר לו להחריף.
אבל אני לא חושב שהיה להם מה לעשות לאחר שהנזיר הבודהיסטי שרף את עצמו".
נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי, אשר ממשלתו נתנה חסות לנו דין דיים, שמע לראשונה על מעשה ההקרבה העצמית של טיק קואנג דוק כאשר קרא את עיתון הבוקר (יום למחרת האירוע), ותוך כדי כך דיבר עם אחיו רוברט קנדי אשר היה התובע הכללי של ארצות הברית באותה העת.
הנשיא טען ששיחתם נקטעה על ידו כשצעק "אלוהים אדירים!".
מאוחר יותר הוא אמר ש"שום תמונת חדשות בעיתון, בשום שלב בהיסטוריה, לא חוללה כל כך הרבה ריגושים ברחבי העולם באותו הזמן".
הסנאטור פרנק ז'רז', שגם היה חבר בוועדה המחוקקת בארצות הברית בנוגע ליחסי חוץ זרים, טען ש"מקרה כזה מזעזע לא נראה מאז רדיפתם של הנוצרים ברחבי האימפריה הרומית".
התמונות נמכרו באירופה בשנות השישים כגלויות, והרפובליקה העממית של סין החרימה מיליוני עותקים של אותן גלויות ברחבי אסיה ואירופה.
אחת מהתמונות של מלקולם בראון נשארה עד היום דבוקה למכונית בה טיק קואנג דוק הגיע לאירוע, ונחשבת לאטרקציה תיירותית.
עבור מלקולם בראון וסוכנות הידיעות האמריקאית, התמונות נחשבו להצלחה שיווקית מסחררת.
ריי הרנדון, כתב ב"עיתונות הבינלאומית המאוחדת" (UPI) אשר שכח לקחת את המצלמה שלו באותו היום, ננזף בדיסקרטיות על ידי מעסקיו.
UPI העריכו שבין 1.5 ל-2 מיליון אזרחים החליפו את עיתונם היומי לעיתון מטעם ה-AP לאחר האירוע.
עיתונו של נו דין דיים, "זמני וייטנאם", הגביר את התקפותיו על כתבים ועיתונאים מטעם ארצות הברית ועל הבודהיסטים.
כותרות כמו "איומיו החדשים של בית התפילה Xa Loi" ו"קנוניית הרצח של הנזיר" ראו אור.
מאמר אחד מאותו העיתון העמיד בסימן שאלה את היחסים בין הנזירים הבודהיסטים ובין התקשורת על ידי כך שהדפיס את הכותרת "כל כך הרבה ילדות קטנות יוצאות ונכנסות מבית התפילה Xa Lo".
בהמשך באותו המאמר נטען שאותן הבנות היו למטרות זנות בשביל הכתבים.
מלקולם בראון זכה בפרס פוליצר על תמונתו, והתמונה עצמה הוכרה כ"תמונת השנה בעיתונות העולמית".
התמונה יצרה הד עולמי רחב, וגם כיום נעשה בה שימוש במדיה התקשרותית.
כך למשל, ב-1992 נעשה בתמונה שימוש באלבום הבכורה של להקת הרוק האנטי ממסדית Rage Against the Machine.
בסדרת האנימציה הידועה סאות' פארק, בפרק 408, "Chef Goes Nanners" (ששודר ב-5 ביולי 2000) אחת הדמויות (שף) מחקה את הסיטואציה שתמונת השרפה העצמית חושפת, ומיד לאחר מכן אותה הדמות שורפת נזיר כאות מחאה על הדגל הגזעני של העיר.
למרות ההלם בו הרפובליקה המערבית הייתה שרויה, הצתות עצמיות של נזירים וייטנאמים לא נחשבו לדבר בלתי-רגיל.
מקרי שריפות עצמיות בווייטנאם תועדו במשך מאות שנים, ולרוב נעשו בשם גאוטמה בודהה.
כך, למשל, קיים תיעוד מ-1950 לשרפה עצמית בצפון וייטנאם שקדמה להתאבדותו של טיק קואנג דוק.
לאחר כיבוש וייטנאם במאה ה-19, ניסו רשויות הודו-סין לעקור מן השורש את המנהג המגונה לטענתם, אך לא הצליחו בכך לחלוטין.
במקרה אחד הצליחו הרשויות למנוע מנזיר וייטנאמי לשרוף את עצמו בהואה בשנת 1920, אך בסופו של דבר אותו נזיר הרעיב את עצמו למוות.
במהלך שנות ה-20 וה-30, עיתוני סייגון דיווחו על מקרים רבים בהם נזירים שרפו את עצמם כאות מחאה לעניינים שונים.
קיים תיעוד של שרפה עצמית אשר התרחשה גם בסין בעיר חרבין ב-1948: נזיר התיישב בתנוחת מדיטציה על ערימה של נסורת עץ ושמן סויה, ושרף את עצמו למוות כמחאה נגד היחס לבודהיזם מצד הקומוניסטים, אשר בראשם עמד מאו דזה-דונג.
נטען, כי גם ליבו של אותו הנזיר נשאר ללא פגע, בדומה לליבו של טיק קואנג דוק.
לאחר מותו של טיק קואנג, חמישה נזירים בודהיסטים שרפו את עצמם באוקטובר 1963, כשמשבר הבודהיזם בווייטנאם החריף.
ב-1 בנובמבר הצבא הרפובליקני של וייטנאם יזם הפיכה מדינית, שבמהלכה נרצח הנשיא נו דין דיים.
מספר נזירים המשיכו לשרוף את עצמם מאז, מסיבות שאינן קשורות לנו דין דיים, אלא בשל חוסר הכבוד לבודהיזם מצד השלטונות.
השריפות העצמיות לא פסחו גם על האמריקנים בסייגון.
במקרה אחד, בנו הצעיר של קצין אמריקני התיז על עצמו בנזין והצית את עצמו.
הוא הספיק להיכוות קשות לפני שהאש כובתה, וההסבר היחיד שסיפק לאחר האירוע היה: "רציתי לראות איך זה".
לטיק קואנג דוק קמו ממשיכים גם בארצות הברית - שהציתו את עצמם כאות מחאה על מלחמת וייטנאם.
נורמן מוריסון, פציפיסט נוצרי, שפך על עצמו קרוסן ושרף את עצמו מתחת לחלונות משרדו של מזכיר ההגנה של ארצות הברית רוברט מקנמארה, בפנטגון, ב-2 בנובמבר 1965. אליס הרז, קשישה בת 82, שרפה גם היא את עצמה למוות באותה השנה, בדטרויט.
תמונתו של קואן דוק בוער, שצולמה בידי מלקולם בראון הופיעה על שער אלבומה הראשון של להקת המטאל האלטרנטיבי האמריקאית רייג' אגיינס דה מאשין.
טיק טק הוא שמן של סוכריות מנטה קטנות וקשות המיוצרות על ידי חברת המזון האיטלקית פררו מאז שנת 1969. הסוכריות נמכרות בדרך כלל בקופסאות פלסטיק קטנות עם מכסה בצורת ידית מתקפלת מפלסטיק הייחודית לקופסת המוצר.
במקור, קופסאות טיק טק נמכרו בצבעים קבועים.
כיום, במדינות רבות בעולם קופסאות הפלסטיק נמכרות במגוון צבעים כשכל קופסה מתאימה את צבעה לצבע הסוכריות בתוכה.
קופסאות הטיק טק שמיובאות לישראל מיוצרות במפעל חוץ של חברת פררו השוכן בהודו.
חברת פררו מוכרת בשנה יותר מ-40 מיליארד סוכריות טיק טק.
בשנות ה-90, הוצגו חפיסות טיק טק "כפולות" ברחבי העולם, כשהסוכריות מורכבות משני טעמים: בסיס לבן, תמיד בטעם מנטה, ושני ציפויים בטעמים משתנים (בניגוד לציפוי אחד כמקובל עד אז).
דוגמאות לשילובי טעמים: תפוז וליים, תפוז וענבים, תות ודובדבן ועוד.
ייצור טעם הענבים הופסק בשנת 1976 בגלל חשד כי צבע המאכל מכיל חומר מסרטן.
ייצור טעם התפוז נמשך, בלי שילוב טעם הענבים איתו.
במשך השנים הופקו עוד מגוון טעמים, כמו קינמון, מנדרינה ועוד.
בשנים 2005 ו-2020 יצאו לשוק גרסאות מוגבלות של סוכריות טיק טק בטעמים לימון וקוקה קולה בהתאמה.
היו כמה מקרים בהם חברת פררו הוציאה סוגים שונים של טיק טק במהדורה מוגבלת במספר מדינות בעולם:
חבילות טיק טק מיוחדות שיצאו כמתנות לחג המולד, חג הפסחא ויום האהבה בהולנד.
חבילות כסף – סוכריות מנטה שנעטפו בצורה מיוחדת.
סוכריות מנטה גדולות יותר ב-30%.
כל סוכרייה שוקלת קצת פחות מחצי גרם.
ברחבי העולם, וגם בישראל, חברת פררו הוציאה סוכריות חדשות וקלות בטענה כי כל סוכרייה, ערכה כ-2 קלוריות.
"טיפת מזל" הוא סרט קולנוע ישראלי מסוג מחזמר דרמטי, בבימויו של זאב רווח, שיצא לאקרנים בשנת 1992.
הסרט מספר אודות עולה ממרוקו המפרנס בדוחק את בתו לאחר שאשתו עזבה אותו.
ז'וז'ו בן שושן (זאב רווח), זמר יהודי מצליח במרוקו מחליט לעלות לישראל יחד עם אשתו (ברי סימון) ובתו ויוי (זהבה בן).
לילה לפני המסע לישראל, אשתו מחליטה לעזוב אותו יחד עם מאהבה לצרפת.
ז'וז'ו נאלץ לעלות עם בתו לישראל ללא אשתו ונתקל בקשיים של העולים החדשים בישראל הצעירה של שנות ה-50. הוא מתבייש לספר לבתו את האמת על אמה, ואומר לה כי היא הייתה חולה ונפטרה במרוקו.
בתו גדלה והופכת לזמרת בעלת קול נדיר וכאשר ז'וז'ו חלה, היא מתחילה לעבוד אצל אמרגן ממוצא רומני (אריה מוסקונה), שגילה אותה כאשר הופיעה במועדון לעולי מרוקו.
וזאת על מנת לממן לו ניתוח יקר בצרפת.
כאשר ז'וז'ו מגלה זאת, הוא מגרש אותה מהבית.
כשויוי מופיעה בחתונה בה נוכח החבר של אביה מוריס (ז'אק כהן) היא מובילה אותו אל אביה ומוריס מגלה שהוא התעוור ומחליט לממן ולצאת עימם לצרפת לניתוח המסובך.
כאשר הם מגיעים לשם, ז'וז'ו עובר את הניתוח ומופיע לצד חברו במופע מוזיקלי.
שם נתקלת האם האובדת בבתה, אותה לא ראתה מאז עזבו את מרוקו.
זאב רווח וזהבה מבצעים במהלך הסרט גרסאות כיסוי למספר שירים שזכו לפרסום ובהם שיר הנושא "טיפת מזל", שנכתב ללחן טורקי והשיר "בתשלומים" שביצע במקור פלפל אל-מסרי ו"לשכת עבודה" של ג'ו עמר וחביבי דיאלי.
טיקבש (במקדונית: КК Тиквеш) היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר קבדרצי, המשחקת בליגת העל המקדונית.
המועדון הוקם בשנת 1992 בשם "טיקבש קבדרצי", הקבוצה הגיעה פעמיים לגמר הגביע המקדוני בעונת 1996/97, ובעונת 1997/98. בעונת 2005/06 החלה הקבוצה לשחק בליגה השנייה תחת השם הנוכחי שלה והעפילה מהמקום השני.
בעונה שלאחר מכן (2006/07), החלה לשחק בליגת העל וסיימה במקום השישי.
בעונות 2007/08 זכתה הקבוצה בדאבל היסטורי.
ומאז נחשבת הקבוצה לקבוצת צמרת המתמודדת בכל עונה על תואר.
בעונת 2008/09 הקבוצה החלה להשתתף בליגה הבלקנית והגיעה עד לחצי גמר הפיינל פור.
וכך גם בעונת 2009/10. בעונת 2010/11 הגיעה לגמר וניצחה את קבוצת רילסקי ספורטיסט הבולגרית 75-88, והניפה את הגביע.
בעונת 2011/2 הגיעה עד לחצי הגמר.
טיק ניאט האן (בווייטנאמית: , תעתיק מקורב: טְהִיק ניאט הַאְן, IPA: ; 11 באוקטובר 1926 – 22 בינואר 2022) היה נזיר בודהיסטי וייטנאמי מזרם הזן, מורה, סופר, משורר, פעיל שלום, ומועמד לפרס נובל לשלום.
טיק נחשב אב תנועת "הבודהיזם המעורב", מושג שטבע באוסף מאמריו "מבט רענן על בודהיזם" משנת 1950.
את רוב חייו בילה בגלות ממולדתו וייטנאם, בעיקר בצרפת שם הקים מרכז וקהילה המוקדשת לעקרונות הבודהיזם המעורב ואי-אלימות הנקראת כפר השזיף .
טיק הוא אחד מנזירים הבודהיסטים המפורסמים ביותר בעולם.
הוא פרסם למעלה מ-100 ספרים, בהם כ-40 באנגלית.
הוא טבע את מושג בודהיזם מעורב , אשר מבקש להשתמש בעקרונות האתיקה הבודהיסטית כדי לחולל שינוי חברתי.
התנועה עוסקת בעקרונות מאבק לא אלים, צדק חברתי ושלום, כמו גם שוויון מגדרי, הגנה על מיעוטים נרדפים וצמצום העוני.
מעבר לכך, הוא נמנע ממוצרים מהחי כדרך ביטוי של אי-אלימות בדומה לנזירים בודהיסטים רבים.
יצירתו המשפיעה ביותר היא "14 העקרונות של הבודהיזם המעורב" בה מנה את עקרונות תורתו.
לפי תפיסתו, יצירת 14 העקרונות הייתה ניסוח מחדש גרידא של הטקסטים החשובים ביותר של המהאיאנה, וספציפית מסוטרת הלוטוס, סוטרת היהלום וסוטרת אוואטַמְסַקָה (Avatamsaka Sutta), וכי תורתו היא ניסיון לחדש אלמנטים בודהיסטים שאבדו באופן שיתאם את החיים בעולם המודרני.
בעקבות הבנתו זו ביקש לשנות את שמו, כנהוג בבודהיזם, לשם הדהרמה "ניאט האן", שמשמעותו המילולית מווייטנאמית היא "פעולה אחת".
את שם המשפחה טיק קיבל כאות כבוד, שם זה הוא השם הווייטנאמי לשבט אליו השתייך גאוטמה הבודהה, שבט השאקיה.
טיק נולד בעיר קואנג נגאי בווייטנאם המרכזית בשנת 1926 בשם נְוִין סוּן בּאו (Nguyễn Xuân Bảo).
בגיל 16 הצטרף למנזר הקרוב להואה, בו המורה העיקרי שלו היה טאן קואי צ'אן טאט.
הוא הוסמך רשמית כנזיר בשנת 1949, ובהסמכתו קיבל את שם הדהרמה (לפי המסורת, נזירים ומתרגלים בודהיסטים מקבלים שם כאשר הם חוסים תחת בשלוש אבני החן).
ארגון זה נחשב הארגון הראשון שעסק בבודהיזם מעורב, בעיקר דרך הפעלת מרכזים בריאותיים וחקלאיים בהתנדבות בזמן מלחמת וייטנאם.
בשנת 1966 טיק נסע לארצות הברית להפגש עם מנהיגים ואישי ציבור כדי לקדם את תנועת השלום הווייטנאמית, במהלך ביקור זה נפגש עם מרטין לותר קינג, שגם המליץ עליו לוועדת פרס נובל לשלום, כמו גם עם פעילים נוספים.
במהלך ביקורו נמסר לו מהשלטון הדרום וייטנאמי שחזרתו למדינה לא תאושר, דבר שהחל את תקופת גלותו שארכה 39 שנים.
בתקופה זו חי לסירוגין בארצות הברית ובצרפת, שם גם הקים את " קהילת כפר השזיף לבודהיזם מעורב" שמהווה מנזר בודהיסטי ומרכז לריטריטים ולימודי בודהיזם.
במרכז זה התפתחה "מסורת כפר השזיף", מסורת בודהיסטית המשתייכת לזרם הזן, אך שואבת גם מזרמי טהרוואדה שונים.
משנת 2014 בריאותו הלכה והידרדרה לאחר שלקה מפרצת מוחית קשה ועבר טיפולים בצרפת ובארצות הברית.
בשנת 2018, לאחר שאיבד את יכולתו לדבר וללכת, חזר למולדתו וייטנאם, שם הוא התגורר ב"מנזר השורש", בקרבה לעיר הואה, המקום בו החל את דרכו כנזיר.
"השלום הוא בכל צעד", הוצאת גל, 1995, תרגום עדנה לביא אליניר.
"אמונות החיים" בהוצאת אור עם, 2019
"זן ואמנות הצלת הפלנטה", הוצאת רדיקל, 2022
טיפשים בלי הפסקה הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1994 אותו ביימו האחים פארלי, בכיכובם של ג'ים קארי וג'ף דניאלס.
הסרט עוסק במסעם של שני חברים טובים בשם לויד והארי כדי להחזיר תיק אותו מצאו בשדה התעופה לבעליו החוקיים.
בתיק יש אלפי דולרים שאותם הצמד מבזבז בזמן שהוא עובר הרפתקאות שונות ומשעשעות.
בשנת 2003 יצא סרט פריקוול לסרט זה, בשם "טיפשים בהפסקה שנייה: כשהארי פגש את לויד", העוקב אחר דמויותיהם של לויד והארי כתלמידי תיכון.
הסרט, בו לא היו מעורבים שחקני או במאי הסרט המקורי, קיבל ביקורות שליליות.
באוקטובר 2011 הודיעו האחים פארלי כי יביימו סרט המשך ובו ישובו קארי ודניאלס לתפקידיהם בתור לויד והארי.
סרט ההמשך, "טיפשים בלי הפסקה 2", יצא בסוף שנת 2014 - 20 שנה לאחר הסרט המקורי.
עלילת הסרט מתמקדת בלויד כריסטמס (ג'ים קארי) והארי דאן (ג'ף דניאלס), שני חברים טובים בעלי כוונות טובות, אך לא אינטליגנטים במיוחד, החולקים דירה בעיר פרובידנס שברוד איילנד.
בתחילת הסרט לויד, העובד כנהג לימוזינה, מסיע אישה בשם מארי סוואנסון לנמל התעופה המקומי.
לויד, אשר מתאהב במארי במהלך הנסיעה, עוקב אחריה במבטו לאחר שנכנסת לטרמינל, ועקב כך מתנגש במכונית חונה.
כבצירוף מקרים, מארי מניחה אחד מתיקיה ומסתובבת לעברו בנופפה לו לשלום.
לאחר מכן ממשיכה בדרכה לטיסה לאספן, קולורדו.
לויד מבחין כי מארי "שכחה" את תיקה, וממהר פנימה על מנת להשיב לה אותו בטרם תעלה לטיסתה.
מה שלויד אינו יודע הוא, שהתיק הושאר בכוונה מאחור מכיוון שהוא מכיל כופר לְאיש שחטף את בעלה של מארי.
לויד נכשל בחיפושיו אחריה, ולאחר זאת אף מפוטר מעבודתו בעקבות הנזק שנגרם ללימוזינה בה נהג.
לויד חוזר לדירתו ופוגש את חברו הארי, שגם הוא פוטר באותו היום מעבודתו ככלבן.
בהמשך דופקים שניים מחוטפי בעלה של מארי בדלת דירתם, כאשר אחד מהם חמוש באקדח.
השניים סבורים כי אלו הם אנשי חברת הגז, אשר באו לגבות את התשלומים האחרונים, ובשל כך הם נמלטים מהדירה.
החוטפים נכנסים לדירה, ומשאירים ללויד אות אזהרה, כשהם עורפים את ראשו של חיית המחמד של הארי, תוכי בשם פיטי.
לאחר יום חיפושי עבודות כושל הם חוזרים לדירתם והארי מגלה לצערו כי התוכי מת בסוברו שראשו "נפל מזִקְנָה".
בעקבות כך מציע לויד להארי לעזוב את צרותיהם מאחור, לנסוע לאספן ולהשיב למארי את התיק.
הארי ולויד יוצאים למסע הארוך מערבה בתקווה למצוא את מארי בעוד ששניים מחוטפי בעלה יוצאים בעקבותיהם.
לאורך הדרך השניים הורגים בטעות את ג'ו מנטאלינו (מייק סטאר), אחד החוטפים שהיה בעקבותם, כאשר הם החליפו בשוגג את משככי הכאבים שלו ברעל עכברים (אשר באמצעותו מנטאלינו תכנן להרעיל אותם) בעודם אוכלים ארוחת צהריים במסעדה.
השניים מזדעזעים מכך ונמלטים על נפשם.
כאשר השניים מתקרבים לקולורדו, לויד עולה מבלי משים על כביש אחר, הפונה למדינת נברסקה, ונוסע כמעט ששית הדרך ממסעם בכביש נִדָּח זה.
בבוקר המחרת הארי, אשר ישן לכל אורך הדרך, נוזף בלויד על רשלנותו ומחליט להיפרד ממנו ולצעוד חזרה לביתם ברוד איילנד.
כעבור זמן קצר, מופיע לויד רכוב על קטנוע קטן אותו קיבל תמורת החלפת רכבם בעיר סמוכה, ומציע להארי הסעה לאספן.
השנים מתפייסים, ויוצאים לדרכם שוב.
בדיעבד, בשל החלפת הרכב, השניים מצליחים לחמוק מהמשטרה הממתינה להם בכביש קולורדו כדי ללכדם בגלל הרצח, ולהגיע בסופו של דבר לאספן.
לאחר הגיעם, הם מבינים כי הם למעשה לחוצים מבחינה כלכלית, וכי אין להם מקום לינה.
במהלך קטטה ביניהם, התיק נזרק ונפתח באופן מקרי והשניים מגלים לראשונה כי הוא מלא במזומנים.
באופן מיידי, הם מבזבזים חלק ניכר מהכסף כאשר הם עוברים לגור בסוויטה הנשיאותית במלון יוקרתי, רוכשים מכונית ספורט למבורגיני דיאבלו, בגדים חדשים ויקרים ועוד.
לאחר מכן, לויד מזהה את מארי במאמר בעיתון המפרסם ערב צדקה שייערך באספן.
השניים שוכרים חליפות טוקסידו בצבעים בהירים, ומגיעים לאירוע הצדקה בו מארי נוכחת.
לאחר שלויד מבחין במארי הוא הופך עצבני מדי מכדי לדבר איתה, ובעצתו הארי הוא הפונה אליה.
מארי מוקסמת מהארי, שכן היא מחשיבה את מעשי השטות שלו להומור מכוון, ובעצת אמה החורגת המתערבת בשיחתם הם קובעים פגישה לסקי יחד למחרת.
הארי אינו מספר זאת ללויד, ובמקום זאת משקר לו באומרו כי מארי הסכימה לפגוש אותו בבר.
לאחר כמה שעות המתנה לויד מבחין בהארי הנפרד ממארי בבר לאחר בִּלּוּיָם, ומבין שסידר אותו.
בערב, הוא נוקם בהארי בהשקותו אותו חומר משלשל בכוסו.
לאחר מכן, נוסע הארי אל מארי כדי לבלות עמה, ואז נתקף בשלשול האיום הצפוי.
באותה עת, לויד מופיע אצלה גם הוא, מציג את עצמו כנהגה שהסיע אותה, ומיידע אותה כי נסע במיוחד לאספן כדי להחזיר לה את תיקה.
הוא מסיע אותה למלונו לשם כך, ובשלב זה חוטפו של בעלה, המתגלה כחבר קרוב של משפחת סוואנסון, מופיע ומאיים להרוג את לויד ומארי, לאחר שמגלה כי בזבזו את הכסף כולו.
הארי מופיע כעבור זמן קצר, ונלכד גם הוא.
בהמתנתם שם, מתפתח ויכוח בין לויד להארי על בילויו עם מארי, והשניים כמעט מפרקים את חברותם - כשהארי מקריב את עצמו לפתע בהתנצלותו ללויד על התנהגותו הבוגדנית, ולכאורה נורה למוות על ידי החוטף.
לאחר כמה רגעי אימה, הארי קם לפתע מ"מותו" ויורה לעבר החוטף בְּאקדח שברשותו, אך לא פוגע בו.
כעבור רגעים, פורצים ה-FBI לחדר ולוכדים את החוטף.
הארי מסביר כי אלו הודיעו לו על המתרחש בחדרו, ועל כן הוא חבוש שכפ"ץ על חזהו.
מארי ובעלה נפגשים שוב זמן קצר לאחר מכן - למורת רוחם של לויד והארי, ואלו מבינים בעקבות כך שאין להם כל סיכוי להיות איתה, ועושים את דרכם הביתה, מאוכזבים.
בדרכם הרגלית, לאחר שאופנועם שבק חיים, עוצר לידם אוטובוס מלא בדוגמניות ביקיני מרחבי העולם המציינות בפניהם כי הן מחפשות שני בחורים המוכנים להתלוות אליהן במשך חודשיים, לתחרויות יופי ברחבי ארצות הברית בהם יהיו אחראיים למשוח שמן על גופן לקראת התחרויות.
בשל טיפשותם, הם לא מבחינים בהזדמנות שנקרתה בדרכם ועל כן אינם נענים להצעה, ותחת זאת מציעים לדוגמניות לנסות ולחפש בעיירה הסמוכה.
לאחר רגעים אחדים, לויד לכאורה מבחין בטעותם ועוצר שוב את האוטובוס, אך מכוונו לכיוון ההפוך בטיפשותו הרבה והשניים מביעים יחד תקווה להזדמנות דומה עבור עצמם.
לאחר מכן הם צועדים אל האופק, בדרכם הביתה.
שם השחקן/ית שם הדמות הערות ג'ים קארי לויד כריסטמס ג'ף דניאלס הארי דאן לורן הולי מרי סוונסון
הסרט קיבל ביקורות מעורבות באופן כללי ולציון 63% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 46 ביקורות.
טיפשות היא מצב או תכונה של היעדר אינטליגנציה, חוכמה, הבנה או חשיבה.
בפולקלור של עמים אחדים מופיעות ערי טיפשים.
תושבי אותן ערים נוהגים לעשות מעשים נפסדים שאין בהם תכלית, ומתגאים בהם כאילו היוו תרומה של ממש.
בפולקלור היהודי ידועה העיר חלם שבפולין כעיר של טיפשים ותושביה מכונים חכמי חלם או חלמאים.
פרס דרווין מוענק לבני אדם אשר, כהגדרת מעניקי הפרס, "סייעו לאנושות לשפר את מאגר הגנים שלה, וזאת על ידי סילוק עצמם מהעולם או סירוס עצמי בדרך מטופשת במיוחד".
טיקה ויילן מאז'ר היא אחת מדמויות הגיבורים הראשיות בספרי רומח הדרקון.
דמותה מופיעה במיוחד בספר הראשון דרקונים של דמדומי הסתיו, אם כי היא משתתפת גם בהמשך הטרילוגיה וזו הבאה, בה היא נישאת לגיבור הרומח, קרמון מאז'ר, ולהם חמישה ילדים, תאנין, סער, פאלין, לורה ודזרה.
טיקה נולדה לקוסם אלראן ויילן ולאחת ממלצריותיו של אוטיק סנדאת.
אביה נעלם בנסיבות מסתוריות, ואמה לא יכלה לגדלה בעצמה, ולכן אוטיק אימץ וגידל אותה.
בשנת 346 אחה"ח, בהיותה בת 14, החלה טיקה לעבוד בפונדק הבית האחרון כברמנית.
בצעירותה, התעניינה בכישוריו של רייסטלין מאז'ר, אך היה זה אחיו התאום קרמון שכבש את ליבה ואיתו פלירטטה תמיד.
בזמן מלחמת הרומח, טיקה סייעה לחבריה לחמוק מהפונדק כאשר הדריק, התיאוקרט הורה לעצור אותם על אחזקת מטה הבדולח הכחול.
היא אף נתנה להם להסתתר בביתה, עד אשר יעבור זעם..
לאחר שחבריה עזבו, מרגוע נכבשה על ידי צבא הדרקונים האדום, והפונדק הופל לאדמה, אך למרות זאת, שרד.
טיקה המשיכה להציע את שירותיה כברמנית לצבא הדרקונים.
כאשר חבריה חזרו למרגוע, ועמדו להיעצר בשנית, היא חבטה באמצעות מחבת באחד מהדרקונים כדי למנוע ממנו לקחת אותם בשבי.
אולם, טיקה וחבריה לבסוף נכנעו ונשבו והועברו לשיירת עבדים לעבר מכרות פקס תרקס.
במהלך הנסיעה, עזרה טיקה לתרוס ברזילי, אשר איבד את ידו.
בדרך לפקס תרקס, שוחררו טיקה וחבריה והיא עזרה לחבריה לשחרר את העבדים במכרות, ולהעבירם לממלכת תורברדין.
טיקה המשיכה עם חבריה לעבר טרסיס המעטירה כדי למצוא ארצות בטוחות עבור העבדים ששוחררו.
כאשר שהתה בפונדק הדרקון האדום, נלכדה עם קרמון, רייסטלין ותניס חצי-אלף.
הם שוחררו על ידי אלהנה צפריר וגריפוניה, ועפו לעבר סילבנסטי כדי לעזור בשחרור הארץ.
כאשר הגיעו לשם, נלכדו בסיוטו של לוראק, אביה של אלהנה.
בחלומה, היא הרגה את הגמד חלמיש.
לאחר ששחררו את הארץ, המשיכה החבורה לבאליפור ומשם לסחף.
טיקה עבדה כרקדנית במופע של רייסטלין, כ"קוסם האדום ואשליותיו הנפלאות"..
משם, הם עלו על סיפונה של הפרשון כדי להימלט מצבאות הדרקונים, אולם צבא הדרקונים הכחול בהובלת קיטיארה אות-מאטר מצא ותקף אותם, וגרם לספינה להיסחף למערבולת של ים הדם.
רייסטלין נמלט משם באורח קסם, והספינה טבעה.
טיקה וחבריה ניצלו על ידי אלפי ים.
הם הובלו להריסותיה של איסטר, ובעזרתו של קוסם בשם זבול ואהובתו, אפולטה, הובלו חזרה אל פני האדמה, לעיר קאלאמן..
לאחר מכן, התאחדו טיקה, קרמון ותניס עם חלמיש וגדיל.
היא עזרה להם לחדור לעיר נראקה כדי לשחרר את לאורנה קנן, מנהיגת כוחות הטוב.
במרתפי הכלא בעיר, עזרה טיקה לגדילן, קרמון ורייסטלין, אשר הופיע בחזרה.
בצאתה מן העיר, התאחדה עם חבריה, והחליטה לשוב עם קרמון למרגוע.
זמן מה לאחר סיום מלחמת הרומח, התחתנה טיקה עם קרמון מאז'ר ועברה לגור במרגוע.
היא ראתה את בעלה נוטל חלק בשיקום העיר ועושה זאת ברצון, אולם לאחר מכן, ראתה אותו שוקע בדיכאון בשל חסרונו של אחיו, רייסטלין.
היא החלה לנהל את הפונדק וניסתה לחסוך מספיק כסף כדי לקנות אותו, אולם מצבו של קרמון לא אפשר זאת.
בסופו של דבר, היא השליכה את קרמון מהבית, ושילחה אותו עם גדילן קוץ-רגל למצוא את הכוהנת קריסניה.
לאחר שחזר בעלה ממסעו, אהבתה לקרמון חזרה ללבלב והגיעה לשיאה.
לטיקה וקרמון נולדו חמישה ילדים - תאנין, סער, פאלין, לורה, ודזרה.
היא צפתה בהם גדלים ובדאגה ראתה כיצד בנה האמצעי, פאלין, נוטה להתעניין באומנות הקסם כדודו, לעומת אחיו הגדולים, תאנין וסער, שאמצו את אמנות הלחימה כאביהם.
היא השביעה את פאלין שתאפשר לו ללמוד אומנות זו, בתנאי שילבש את הגלימות הלבנות של מסדר המכשפים הטובים.
בזמן זה, היא הצליחה לקנות את פונדק הבית האחרון מאוטיק, מכרה את ביתה ועברה להתגורר עם משפחתה בפונדק, שם גרו עד מלחמת הכאוס.
במלחמת הכאוס נהרגו שני בניה הגדולים, תאנין וסער, ובנה השלישי, פאלין נלקח בשבי על ידי אבירי טאקיזיס.
היא עזרה להגן על מרגוע מפני אבירי האופל ומפני כוחותיו של האל כאוס.
מספר שנים לאחר המלחמה, נשא בנה פאלין את אושה ולזוג נולדו שני ילדים, אולין ולינשה.
טיקה העריצה את נכדיה, אשר קראו לה "סבתו'ש".
שנים לאחר מכן, כאשר נקראו טיקה ובעלה לפלנתאס מצד גיבורי הלבב לסייע להם, הייתה זו טיקה ששכנעה את קרמון שלא ישוש אלי קרב, אלא יישאר לצידה בעיר.
טיקה הלכה לעולמה בחורף של שנת 420 אחה"ח, ומספר חודשים לאחר מכן נפטר קרמון, בן זוגה, בליל חילופי העונות.
היא נקברה לצד בניה, תאנין וסער, ועל קברה ניטע עץ וואלן.
טיק טק טכנולוגיות בע"מ היא חברה פרטית ישראלית שהוקמה בשנת 1995 ועוסקת בשחזור מידע ושחזור חקירתי.
במשך השנים החברה מיצבה את עצמה כאחת מחברות שיחזור המידע הגדולות בישראל.
החברה מפעילה שתי חברות בת:
Raid Recovery Online - המתמחה בשחזור שרתי RAID דרך האינטרנט, ללא צורך בקבלת הדיסקים לעבודה במעבדה.
Safetter - חברה המאפשרת רכישת שרות שחזור מראש ומשווקת ביטוח שחזור מידע באמצעות חברות ביטוח בישראל.
הפתרון מבוסס פטנט בינלאומי, והוא נמכר כיום גם דרך יצרני מחשבים, ספקי תקשורת, Retail ועוד.
בין המקרים בהם טיפלה טיק טק במהלך השנים:
פיגוע בבית חב"ד: ב-28 בנובמבר 2008, בוצעה מתקפת טרור במומבאי, על ידי מחבלים חמושים.
בית חב"ד (הנקרא גם בשם "בית נרימאן") היה אחד היעדים המרכזיים של מתקפת הטרור.
אחת המשפחות שנרצחו היו בני זוג ממשפחת הולצברג.
המחשב של המשפחה נפגע קשות ורק על ידי שחזור הדיסק הקשיח של המחשב הצליחה חברת טיק טק להחזיר את המידע שנהרס ובו גם תמונות של המשפחה.
התרסקות היסעור ברומניה: ב-26 ביולי 2010 התרסק מסוק "יסעור" בתרגיל משותף של חיל האוויר ישראלי והצבא הרומני.
שישה אנשי צוות אוויר ישראליים נהרגו וכן איש צוות רומני.
אחד ההרוגים, סגן ניר לקריף, נשא איתו מצלמה שנגרם לה נזק כבד.
חברת טיק טק הצליחה לשחזר את כרטיס הזיכרון השבור מתוך המצלמה ובכך לשחזר את תמונותיו האחרונות של ניר
רצח נורית ונח מעוז: ב-13 באוגוסט 2011 נרצחו בני הזוג נח ונורית מעוז.
החשוד המרכזי ברצח היה בנם דניאל מעוז שרצח אותם מכיוון שהיה שרוי בחובות כבדים.
על ידי פענוח המחשב של דניאל ושחזור הנתונים אותם ניסה למחוק התגלו הממצאים כי חיפש מספר ביטויים הקשורים לרצח הוריו.
בין הממצאים נמצא כי חמש שעות לפני שרצח את הוריו חיפש דניאל בגוגל את הביטוי "האם קרן פנסיה עוברת בירושה" ועשרות ביטויים נוספים.
פענוח המחשב הביא לחשיפת ראיות חשובות בתיק.
דניאל מעוז הורשע ברצח שני הוריו ונשלח לשני מאסרי עולם.
רצח שלי דדון: ב-1 במאי 2014 נרצחה שלי דדון במגדל העמק.
החברה הצליחה לפענח את מכשיר הטלפון הסלולרי של דדון, ולסייע לפענוח הרצח.
תעודה הוקרה מיוחדת הוענקה לחברה על ידי מפקד המחוז הצפוני של המשטרה, ניצב זהר דביר.
רצח תאיר ראדה ומשפטו של רומן זדורוב: ב-2019 הגישה החברה חוות דעת מומחה מטעם ההגנה במסגרת הבקשה למשפט חוזר לרומן זדורוב תוך התייחסות לפעולות שבוצעו במחשבו: זדורוב לא חיפש סרטוני "סנאף", לא הוריד קבצים פדופילים למחשב ולא חיפש מידע על אלימות.
במשפט החליטה המדינה למשוך את חוות הדעת של המשטרה ולא להגישה.
בית המשפט ביקר את התנהלות המשטרה בנושא זה.
בפס"ד התקבלה חוות הדעת שהגיש יואב זילברשטיין בצורה מלאה.
הקטור סמואל חואן טורס הידוע יותר בשם "טיקו טורס" הוא מתופף אמריקאי והמתופף של להקת בון ג'ובי.
טורס נולד ב-7 באוקטובר 1953, בניו יורק, וגדל בניו ג'רזי.
הוריו, אמה והקטור, היגרו מקובה ב-1948. הוא למד בתיכון ג'ון קנדי.
טורס היה חובב ג'אז בצעירותו ולמד מוזיקה עם ג'ו מורלו.
ב-1969 הוא ניגן תופים ללהקת הרוק הפסיכדלי "Six Feet Under".
לפני שהצטרף ללהקת בון ג'ובי בשנת 1983 הוא הספיק לנגן עם ג'ו סריסנו אקה סילבר קונדור במעגל הרוק בניו ג'רזי, ובאולפן עם פרנקה והנוקאוטס, פאט בנאטר, צ'אק ברי, שר, אליס קופר וסטיבי ניקס, הקלטה הכוללת 26 אלבומים עם האמנים האלה.
טיקו היה גם אחד המתופפים שנבחנו על ידי להקת קיס ב-1980 לאחר שהמתופף המקורי שלהם פיטר כריס עזב את הלהקה.
טיקו הכיר את אלק ג'ון סאץ' בעת שניגן עם להקה בשם פנטומס אופרה וזו הייתה הידידות שהובילה אותו להצטרף לבון ג'ובי.
כאשר ג'ון בון ג'ובי, הסולן של הלהקה, פנה לטורס, הוא נרתע מהעובדה שג'ון היה צעיר ב-9 שנים יותר ממנו.
בלי קשר לזה הוא אמר שההופעה הכריזמטית של ג'ון ולראות אותו מופיע משך אותו להצטרף ללהקה.
טיקו טורס הוא הזמר המוביל בשיר מתוך מארז התקליטורים "100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong", ועושה קולות רקע בכמה משירי בון ג'ובי המוקדמים, בעיקר "Born to Be My Baby" ו-"Love for Sale".
מלבד מוזיקה עוסק טורס בציור, ומציג את יצירותיו החל מ-1994. התערוכה הראשונה המוצלחת הייתה בגלריות השגריר בסוהו, ניו יורק.
טיקו הוא צייר אוטודידקט, שמצייר תמונות אקספרסיביות המראות סצנות מחיי היום יום והחיים עם הלהקה.
כישרון הציור שלו הוצג באחד משלושת קטעי הווידאו שנעשו לסינגל "Who Says You Can't Go Home".
יש סצנה באחד מסרטי הווידאו שבו מראים את ג'ון בון ג'ובי, דייוויד בריאן וריצ'י סמבורה צובעים קיר של בית בצבע אחיד, בעוד שטיקו בקצה השני של החדר, מצייר תמונה מוגזמת של בית שמכותר על ידי לב צבעוני על אותו הקיר.
הוא גם בעלים של קו אופנה לתינוקות שנקרא רוק סטאר בייבי.
טיקו ואשתו הראשונה התגרשו זמן קצר לאחר הקמתה של להקת בון ג'ובי ב-1983. ב-1996 טורס התחתן עם ילידת צ'כיה אווה הרציגובה בניו ג'רזי.
הטקס נערך במעמד חבריהם הקרובים ובני המשפחה, כולל דונלד טראמפ וחברי להקת בון ג'ובי.
נישואיהם הסתיימו שנתיים מאוחר יותר.
טיקו התחתן עם מריה אלחנדרה בספטמבר 2001, הנישואים השלישיים שלו.
יש להם בן, הקטור אלכסנדר, שנולד ב-9 בינואר 2004.
טיק הוא מין של עץ טרופי.
הוא עץ נשיר, פרחיו קטנים ולבנים ועליו דקים ולעיתים קרובות שעירים בחלקם התחתון.
העץ קשה, חסין למים ועמיד ולכן משמש בתעשיית העץ לבניית סירות, מבנים, פורניר, גילוף ועוד.
העץ גדל באופן טבעי בדרום ודרום-מזרח אסיה, בעיקר בהודו, אינדונזיה, מלזיה, צפון תאילנד, צפון לאוס ובורמה.
הוא תורבת והתאקלם גם באפריקה ובקריביים.
שם העץ הגיע מטמילית בה הוא נקרא טֶקו ּ (தேக்கு) וכן במלזית ובטלוגו.
מהן הגיע שמו לפורטוגזית בה הוא נקרא טקה (teca).
גובה העץ במלוא צמיחתו מגיע לכ-40 מטרים וענפיו הם בגווני אפור ואפור-חום.
העלים הם בצורה אליפטית ומחודדים בקצותם, אורכם 15–45 ס"מ, רוחבם 8–23 ס"מ והם מחוברים לענף על ידי פטוטרת גדולה שאורכה כשני ס"מ.
פרחים לבנים שריחם נעים גדלים לאורך של 25–40 ס"מ במקבץ של אשכולות (מכבד) מיוני עד אוגוסט.
הפירות גדלים מספטמבר עד דצמבר, עגולים וקוטרם 1.2-1.8 ס"מ.
הפרחים דיכוגמיים כאשר האבקנים מבשילים מעט לפני הצלקות וההאבקה מתחילה שעות ספורות לאחר פתיחת הפרח.
ההאבקה היא בדרך כלל ביוטית, בעיקר על ידי דבורים ולעיתים אביוטית.
המין Tectona grandis הוא אחד משלושה סוגים בסוג Tectona.
שני המינים האחרים הם אנדמיים ובעלי תפוצה מצומצמת יחסית: T.
grandis גדל במגוון אזורי אקלים, מאזורים צחיחים יחסית עם 500 מ"מ משקעים בשנה ועד לאזורים לחים מאוד עם 5,000 מ"מ משקעים בשנה.
עם זאת, האזורים בהם הוא גדל הם לרוב עם כ-1500 מ"מ בשנה ושלושה עד חמישה חודשים יבשים.
השמנים שהעץ מכיל באופן טבעי מעניקים לו תכונות עמידות גבוהות בפני טרמיטים ומזיקים אחרים, כמו גם לנזקי מזג האוויר.
העץ המעובד אף לא דורש צביעה בשמן או לכה כדי להישאר עמיד לאורך זמן.
בעבר נחשבו עצים ישנים לעמידים יותר מצעירים, אך מחקרים מראים שהם עמידים במידה שווה מבחינת קצב שחיקה, יציבות וציפוי, אלא שהם רגישים יותר לשינוי צבע לאחר חשיפה לשמש ישירה.
רובו המכריע של גידול העץ שנחטב באופן מסחרי מתבצע במטעים בבעלות ממשלתית באינדונזיה בשם "Perum Perhutani" שמנהלת את היערות במדינה.
עיקר השימוש התעשייתי באינדונזיה הוא ייצור לצורך ייצוא של רהיטי גן ורהיטים חיצוניים אחרים.
בעיר נילמבור שנמצאת בקרלה, הודו, קיימת תעשייה גדולה גם כן של העץ והיא בעלת הגידולים המסחריים הוותיקים ביותר בעולם.
הצריכה המסחרית של העץ מעלה חששות סביבתיים כגון היעלמותם של עצים זקנים.
עם זאת, הפופולריות של העץ מובילה לגידול נרחב ובר קיימא במטעים טרופיים.
רבים מהגידולים במטעים נעשים באמצעות העברת רקמה של העץ ולא זרעים.
גידול העץ החל באפריקה המשוונית בתקופה הקולוניאלית, בתחילת המאה ה-20. משאבי העץ כמו גם מאגרי הנפט מהווים אחת מנקודות המחלוקת בין דרום סודאן לשכנותיה.
גידול מסחרי החל גם במרכז ודרום אמריקה.
המזיק העיקרי של העץ הוא עש ממין Hyblaea puera שחי בדרום מזרח אסיה וניזון מטיק וממיני עץ אחרים.
טיפשים בלי הפסקה 2 הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2014 אותו ביימו האחים פארלי.
זהו סרט המשך של "טיפשים בלי הפסקה".
הסרט יצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2014, ודורג בראש טבלת שוברי הקופות בארצות הברית, לאחר שהכניס 35.6 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו.
העלילה מתרחשת 20 שנה לאחר הסרט הקודם.
בסרט זה לויד, אחד מגיבורי הסרט הקודם, נמצא בבית חולים פסיכיאטרי, מאז שנפרד ממארי, בחורה שאהב.
לאחר ביקור אצלו, הבין הארי, חברו של לויד, שלויד התלוצץ איתו במשך 20 שנה.
לאחר מכן, השניים הלכו לבית של הארי וגילו שיש להארי בת אבודה.
בעקבות זאת יצאו השניים להרפתקה על מנת לחפש את הבת האבודה של הארי.
שם השחקן/ית שם הדמות הערות ג'ים קארי לויד כריסטמס ג'ף דניאלס הארי דאןלורי הולדןאדל פינצ'לוהאנטגוניסטית הראשית של הסרט קת'לין טרנר פראידה פלצ'ראמה של בתו האבודה של הארי.
נקראת "זנותית בגודל הטיטאניק" על ידי הדמויות הראשיות וע"י עצמהרוב ריגלטרוויס ליפנקוט / קפטן ליפנקוטטרוויס - שומר ביתה של אדל שעמה יש לו רומן בסתר אבל נהרג אחרי שרכבת עוברת דרסה אותו.
קפטן ליפנקוט - אחיו התאום המרושע של טרוויס שמסייע לאדל בתוכניתה המרושעת, אבל נעצר אחרי שנחשפה התוכנית של אדל בסוף הסרט.
טרוויס ואחיו קפטן ליפנקוט הם האנטגוניסטים המשניים של הסרט.
את המוזיקה לסרט הלחינו הצמד המוזיקלי-אלקטרוני "אימפריית השמש" ופסקול הסרט כלל רק שלושה שירים של הצמד שנקראים "Alive", "Tonight" ו-"Wandering Star".
טיפשים בלי הפסקה 2: פסקול הסרט המקורי
טיצ'ין (בפולנית: Tyczyn; ביידיש: טיטשין) היא עיירה במחוז ז'שוב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
טיצ'ין נוסדה בשנת 1368, והוכרה כעיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין.
במהלך המאה ה-17 נהרסה העיירה בידי הטטרים והקוזקים.
עד שנת 1918 הייתה העיירה חלק מגליציה האוסטרו-הונגרית.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. מאמצע המאה ה-19 הייתה העיירה למרכז חסידי.
רב העיר במהלך שנים רבות במאה ה-19 היה הרב יחיאל מיכל דארלויך.
עם פטירתו בתחילת 1888 פרצה מחלוקת בעיר בין תומכי בנו ישראל דארלויך לבין תומכי הרב אשר טייטלבוים שנתמך על ידי הרבי של חסידות שינאווא.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 957 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים, בעיקר מאזור לודז'.
ב-1941–1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו ביוני 1942 יהודים נוספים מיישובי הסביבה.
זמן קצר לאחר מכן, גורשו כל יושבי הגטו לגטו ז'שוב, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ ביולי 1942.
מכתש טיציאן הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של הצייר האיטלקי טיציאן.
טיץ' אין (בהולנדית: Teach-in) הייתה להקת פופ הולנדית.
הלהקה נוסדה בשנת 1969 ופעלה עד שנת 1980.
בהתחלה, החברים בלהקה היו הילדה פליקס (שירה), הנק ווסטנדורפ (שירה, מאוחר יותר בסופרפליי), ג'ון סנוברינק (שירה, גיטרה), פרנס שדלי (גיטרה בס), הסולן קוס ורסטיג (שירה ומפתחות) ורודי ניג'ויס (תופים).
עם השנים חלק מהחברים עזבו וחברים חדשים הצטרפו.
בשנת 1975 זכתה הלהקה בתחרות הזמר של האירוויזיון במקום הראשון עם השיר ding-a-dong.
טיפת גשם (בספרדית: Narigota, la aventura del agua, "נריגוטה [טל], הרפתקאות המים"; באנגלית: Raindrop) היא סדרת טלוויזיה מונפשת ספרדית לילדים, שהופקה על ידי Motion Pictures בשיתוף Televisión Española.
הסדרה עוקבת אחר שלישיית חברים, טל (במקור: נריגוטה), נימבוס (במקור: וופורון) וקרחוני (במקור: פריגוטה), אשר מנסים למנוע זיהום סבבתי שנגרם על ידי שפעת הרשע (במקור: גרמון).
הסדרה הופצה במעל 50 מדינות, כאשר היא שודרה לראשונה בספרד בערוץ La 1 בשנת 2001. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בשנת 2006 בחינוכית.
הסדרה זכתה במספר פרסים, ביניהם פרס איכות הסביבה הלאומי, פרס שהוענק על ידי המשרד לאיכות הסביבה בספרד בשנת 2003. כמו כן, הסדרה זכתה בפרס מיוחד בפסטיבל הבינלאומי לאיכות הסביבה ה-17 בצרפת, ובנוסף היא השתתפה בפסטיבל הבינלאומי של ניו יורק.
הסדרה עוקבת אחר טל (במקור: נריגוטה), טיפת מים, שיחד עם חבריו, נימבוס (במקור: וופורון) וקרחוני (במקור: פריגוטה), מנסה למנוע משפעת הרשע (במקור: גרמון) ועזריו להרוס את כדור הארץ ולמנוע זיהום סבבתי.
מטרת הסדרה היא להסביר כיצד לשמור נכון על הסביבה והמים.
טל (במקור: Narigota, נריגוטה) - גיבור הסדרה.
חבריו הטובים ביותר הם נימבוס וקרחוני, איתם הוא מאחד כוחות נגד התוכניות המסוכנות של שפעת הרשע.
נימבוס (במקור: Vaporón, וופורון) - ענן אדים ענקי, וחבר של טל.
בעל יכולת לשנות צורה למה שרוצה, לרוב משמש ככלי רכב לחבריו.
קרחוני (במקור: Frigote, פריגוטה) - קוביית קרח נחמדה וקצת ביישנית.
החבר הטוב ביותר של טל.
בעל פחד מטמפרטורות גבוהות, מפני שהן יכולות להמיס אותו.
שפעת הרשע (במקור: Germón, גרמון) - הנבל הראשי של הסדרה.
בעל תוכניות זדוניות לזיהום והשמדת הסביבה.
שטותי (במקור: Bolinga, בולינגה) - טיפת אלכוהול.
הסדרה בדיבוב העברי בוימה על ידי ניקו בר, והופקה על ידי אורית יואלי סנה.
שם הדמותמדבב/ת בספרדיתמדבב/ת בעבריתטלאנריקה הרננדזעידו מוסרינימבוסויסנטה גיליעקב בוךקרחוניפרנצ'סק רוקמורהשרון שחלשפעת הרשעאוסקר רדונדוניקו ברשטותיאלברטו וילארשמעון כהן
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי שמוליק טנא, שירי נדב וקלר בן דוד.
טיצ'יאן רמזי פיל היה אמן, וחוקר טבע אמריקאי.
הוא היה מאייר מדעי ידוע, שציוריו וציורי הטבע שלו נודעו ביופיים וברמת דיוקם.
הוא השתתף במספר סקרים מדעיים, בהם ליווה את סטיבן הרימן לונג בשנת 1819 כדי לחקור את הרי הרוקי ובהמשך שירת במשלחת הבדיקה של ארצות הברית (1838-1842).
פיל נולד ב־17 בנובמבר 1799 בפילדלפיה, בנו הצעיר של האמן הנודע, צ'ארלס וילסון פיל.
הוא נחשף לראשונה לחקר ההיסטוריה של הטבע תוך כדי סיוע לאביו בטיוליו הרבים בחיפוש אחר דגימות למוזיאון פיל.
המשפחה עברה לג'רמנטאון, פנסילבניה, מחוץ לפילדלפיה, שם החל לאסוף ולצייר פרפרים וחרקים אחרים.
אף על פי שחלק מאיורי הפרפרים והעשים שלו פורסמו, הרוב נותר ללא פרסום עד לא מזמן.
כמו אחיו הגדולים רפאל, רמברנדט ורובנס פיל, גם טיצ'יאן עזר לאביו בשימור דגימות לתצוגה במוזיאון, שכלל תרומות מג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, ומשלחת לואיס וקלארק.
רישומיו פורסמו ב"אנטומולוגיה האמריקאית" של תומאס סאי כבר בשנת 1816, והוא נבחר זמן קצר לאחר מכן לאקדמיה למדעי הטבע.
פיל השתתף במסע 1817 של האקדמיה למדעי הטבע לפלורידה וג'ורג'יה, יחד עם תומאס סאי, ג'ורג' אורד ויליאם מקלור.
הוא היה עוזרו של סאי במשלחת להרי הרוקי בהנהגת סטיבן הרימן לונג בשנת 1819. האוסף שהוגש לאקדמיה למדעי הטבע בפילדלפיה ממסע זה כלל 122 רישומים של פיל.
הוא רכש תרנגול הודו פרא לאוספי המוזיאון.
פיל סיפק איורים לספר של סאיי "אנטומולוגיה אמריקאית" ( 1824-28) וכן לספר של צ'ארלס לוסיין בונפרטה (1825-1833).
הוא גם התחייב למשלחת איסוף לפלורידה מטעם בונפרטה.
בשנת 1831 פרסם פיל עלון המכונה "חוזר של המוזיאון פילדלפיה: המכיל הוראות לשימור והכנת מוצגי טבע".
מוזיאון פיל המשיך לצבור מוניטין עולמי.
פיל פיתח שיטה יעילה לאחסון פרפרים בקופסאות אטומות עם חזיתות וגב זכוכית.
כתוצאה מכך, חלקים מאוסף שלו נשמרו עד ימינו.
הוא הותיר אוסף מוקפד של למעלה ממאה מיני פרפרים שונים שזכה לשבחים בזכות הצבעים והיופי של החרקים.
בשנת 1838, שנתיים לאחר שחזר צ'ארלס דרווין ממסעו על הביגל, פיל לקח חופשה מעבודתו במוזיאון כדי להפליג על סיפון אונייה "פיקוק", כחוקר הטבע הראשי של משלחת ארצות הברית, 1838-1842 בהנהגת סא"ל צ'ארלס וילקס.
כחוקר טבע ראשי, הוא אסף ושמר דגימות שונות מהסביבה שעברו, שרבות מהן נארזו ונשלחו חזרה למוזיאון.
פיל לא הצליח להשלים את דו"ח הסיכום לאחר חזרת המשלחת, (1848).
לפיכך, ג'ון קאסין נשכר כדי להפיק כרך מתוקן, שפורסם בשנת 1858. במהלך המשלחת, וילקס קרא מעבר על שם טיצ'יאן פיל.
ב־1 במאי 1843, לחצים כלכליים אילצו את פיל למכור את המוזיאון שפשט את הרגל לאייזק בראון פרקר.
טיצ'אן פיל המשיך לעבוד במשרד הפטנטים האמריקני והיה מחלוצי הצילום האמריקאני.
"טיפת מזל" הוא שיר שנכתב על ידי דני שושן, ובוצע על ידי הזמרת הישראלית זהבה בן.
השיר יצא כחלק מאלבומה הראשון של בן, טיפת מזל, שיצא לאור ב-31 בדצמבר 1988. השיר הוא גרסה בעברית לשיר Dil Yarası של הזמר הטורקי אורהאן גנג'ביי .
"טיפת מזל" נחשב לשיר הפריצה של הזמרת, ועם הזמן, הפך לאחד משיריה המוכרים והמזוהים ביותר איתה.
בן ביצעה את השיר גם בסרט טיפת מזל מ-1992, בו השתתפה.
בשנת 2015 זכה השיר במקום ה-17 במצעד הים תיכוני של ynet, רדיו תל אביב, רדיו חיפה ורדיו דרום של כל הזמנים.
לאורך השנים, פורסמו גרסאות כיסוי רבות לשיר, שבוצעו, בין היתר, על ידי כנסיית השכל, אגם בוחבוט, ושירי מימון עם גיא שרפי.
כמו כן, ביצעה בן את השיר כדואט עם זמרים שונים, בהם אייל גולן, רמי קלינשטיין, הראל סקעת, ואתי לוי, אחותה התאומה.
הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי משנת 2021. את הסרט, המבוסס על המחזמר הסמי-אוטוביוגרפי באותו השם מאת ג'ונתן לארסון, ביים לין-מנואל מירנדה בפרויקט הביכורים שלו כבמאי, ומככבים בו אנדרו גארפילד, ונסה הדג'נס, אלכסנדרה שיפ, רובין דה חסוס, ג'ושוע הנרי, ג'ודית לייט ובראדלי ויטפורד.
בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הקולנוע העצמאי של מכון הסרטים האמריקאי ב-10 בנובמבר 2021, וב-12 בנובמבר יצא לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים וב-19 בנובמבר 2021 עלה לשירות נטפליקס ברחבי העולם.
הסרט קיבל שתי מועמדויות בטקס פרסי אוסקר ה-94 שחל ב-27 במרץ 2022; לשחקן הטוב ביותר ופרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
עבור תפקידו בסרט, זכה אנדרו גארפילד בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי, והסרט עצמו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79.
עלילת הסרט מגוללת את קורותיו של מלחין שאפתן העובד בתיאטרון, הסובל ממשבר אמצע החיים בעודו מתקרב ליום הולדתו ה-30 ועודנו מרגיש רחוק מהגשמת חלומו הגדול.
אנדרו גארפילד – ג'ונתן לארסון
אלכסנדרה שיפ – סוזן וילסון, חברתו של ג'ונתן ורקדנית לשעבר.
רובין דה חסוס – מייקל
ונסה הדג'נס – קרסה ג'ונסון
ג'ושוע הנרי – רוג'ר בארט (אנ')
ג'ונתן מארק שרמן - אירה ויצמן
מקיילה ג'יי רודריגז - קרולין
בן לוי רוס - פרדי
ג'ודית לייט – רוזה סטיבנס
בראדלי ויטפורד – סטיבן סונדהיים
לורה בנאנטי - ג'ודי רייט
ריצ'רד קיינד - וולטר בלום
ג'ואל גריי - שחקן תיאטרון מוכר
ביולי 2018, הוכרז כי פרויקט הביכורים של לין-מנואל מירנדה כבמאי קולנוע יהיה עיבודו הקולנועי של מחזמר "טיק, טיק...
בום!", אותו יפיקו חברת "Imagine Entertainment" והמפיקה ג'ולי הו, ותסריטו ייכתב על ידי התסריטאי סטיבן לוונסון, שהיה אף אמון על כתיבת התסריט ל"אוון הנסן היקר".
ביוני 2019, נמסר כי שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" רכשה את זכויות הפצת הסרט, ושאנדרו גארפילד הוא הבחירה המובילה לגילום התפקיד הראשי.
באוקטובר 2019, אושר רשמית שגארפילד לוהק לתפקיד הראשי.
בנובמבר 2019, אושר ליהוקם של אלכסנדרה שיפ, ונסה הדג'נס ורובין דה חסוס לצוות השחקנים.
בינואר 2020, אושר ליהוקם של ג'ושוע הנרי, ג'ודית לייט ובראדלי ויטפורד לצוות השחקנים.
בינואר 2020, הוכרז גם כי על עבודת הכוריאוגרפיה עבור הסרט יהיה אמון הכוריאוגרף ראיין הפינגטון.
צילומי הסרט החלו במרץ 2020, והסתיימו בנובמבר 2020. באפריל 2020, צילומי הסרט הושבתו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, אך התחדשו באוקטובר 2020.
ב-10 ביוני 2021 הופץ הקדימון הראשון של הסרט, שאישר כי הסרט יעלה לשידור בנטפליקס ולאקרנים בבתי קולנוע נבחרים בשלהי שנת 2021.
טיצ'ינה ארנולד היא שחקנית אמריקאית.
טיצ'ינה ארנולד נולדה בקווינס למשפחה ממעמד הפועלים.
אמה הייתה עובדת תברואה ואביה היה שוטר.
היא למדה משחק בניו יורק.
בשנת 1983 גילמה את מארי בסרט הטלוויזיה "The Brass Ring".
בשנת 1986 היא לראשונה השתתפה בתפקיד משני בסרט "חנות קטנה ומטריפה".
מאז היא משחקת בסדרות וסרטים.
בשנת 1987 היא החלה לשחק בסדרת טלוויזיה Ryan's Hope ועל תפקידה היא הייתה מועמדת לקבלת פרס אמי.
טיצ'ינה ארנולד ידוע בתפקידה בסדרה של מרטין לורנס "Martin" בו היא שיחקה בשנים 1992–1997 וקיבלה פרס NAACP Image בשנת 1996. בשנת 2000 היא שיחקה בסדרה "ביג מאמא" של אותו במאי ובשנת 2007 ב-Wild Hogs.
בשנים 2005–2009 השחקנית כיכבה בסדרה "כולם שונאים את כריס".
בשנת 2008 ארנולד שיחקה תפקיד של לנה בייקר בסרט על חייה The Lena Baker Story.
בשנים 2011–2013 היא שיחקה בסדרה "Happily Divorced" לצד פראן דרשר.
בשנת 2018 החלה לגלם את טינה באטלר בסיטקום "חדשים בשכונה" (אנ') ברשת NBC.
בשנת 2019 שיחקה בסרט האימה "אפליקציה סוף" בדמותה של האחות איימי.