tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פיצוץ תעלת הע'ור (כונה גם "אמה 1"), ב-22 ביוני 1969, בוצע על ידי סיירת גולני יחד עם כוחות נוספים, ונועד להפעיל לחץ על חוסיין, מלך ירדן, כדי לגרום לו לפעול כנגד ארגוני המחבלים שפעלו משטח ירדן כנגד ישראל.
מבצע בוסתן 39 – פשיטה מוסקת ב-27 באוגוסט 1969 בעומק שטח מצרים והפגזת מפקדת פיקוד המרכז המצרי.
פשיטת הסיירת על מפקדת מחבלים בכפר עיטרון ב-5 באוקטובר 1969.
מבצע פלצור – פשיטה ב-3 בדצמבר 1969, כנגד עמדות מחבלים בהר דב, במהלכה נהרגו כחמישים מחבלים.
מבצע קלחת 2 נערך ב-12 וב-13 במאי 1970 במטרה לבער ריכוזי מחבלים בשישה כפרים בדרום לבנון.
פשיטה על כפר כילא (מבצע "קונטרבס 10") – בעקבות חטיפת שמואל רוזנווסר, ב-2 בינואר 1970, פשטו יחידות החטיבה על הכפר כילא ולקחו בשבי 12 אזרחים ועשרה חיילים לבנונים.
פשיטה על בסיס המחבלים יאטר (יעתר) ב"פתחלנד" שבדרום לבנון, ב-27 בדצמבר 1970.
מבצע קלחת 4 מורחבת, ב-16 בספטמבר 1972 – הותקפו בסיסי מחבלים ב"פתחלנד" בדרום לבנון, לאחר רצח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן.
ערב מלחמת יום הכיפורים החטיבה התכוננה לטקס 25 שנה להקמתה בפארק הירקון.
גדוד גדעון 13 בפיקודו של זאב אורן (אונגר) החזיק שישה מוצבים בצפון רמת הגולן תחת פיקוד חטמ"ר 820. מרבית המוצבים החזיקו מעמד תחת המתקפה הסורית, למעט מוצב החרמון שנכבש לאחר קרב קשה.
עם תחילת המלחמה החלה החטיבה בהתארגנות מהירה ועלתה לסייע בבלימה של הכוחות הסורים וניסיון לכבוש את החרמון לאחר נפילתו, גדוד ברק 12 והסיירת סייעו לגדוד גדעון בכוח אדם ואספקה.
שלושה מחיילי המוצב קיבלו צל"שים על תפקודם.
גדוד ברק 12 סייע במהלך הקרבות באספקות, שמירה על צירי התנועה, אבטחה של נפח ובלימה של כוחות סורים אשר חדרו מעבר למוצבים.
בקרב עמק הבכא ב-9 באוקטובר חברו לוחמי גדוד ברק לפלוגת הסיור של חטיבה 7 שבלמו חדירת כוחות קומנדו סורים לאזור יער אודם (יער מסעדה), בוקעאתא והר ורדה.
במהלך הקרב נהרגו 24 מלוחמי הפלס"ר ו־7 מלוחמי גדוד ברק בהם מפקד הגדוד יעקב שחר.
החטיבה השתתפה בניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון במלחמת יום הכיפורים, בקרבות באזור ה"מובלעת" ובמבצע קינוח – כיבוש החרמון על ידי צה"ל בסוף מלחמת יום הכיפורים.
פלוגת המילואים של הפלחה"ן נלחמה בגזרה הצפונית של רמת הגולן, השתתפה בכיבוש חאדר למרגלות החרמון, בית ג'ן ומזרעת בית ג'ן, וכן שימשה ככוח סיור, פינוי ובדיקת צירים של החטיבה.
כמו כן עזרו כוחות הפלוגה בליווי שירות אספקה, בבדיקה וניקוי של מעברי מים ממולכדים, בדיקת בונקרים ומחסני תחמושת ממולכדים, בפיצוץ טנקי אויב, מיקוש השטח המפורז בין ישראל לסוריה, וכיבוש החרמון הסורי במקביל לכיבוש החרמון הישראלי.
חטיבת גולני השתתפה במבצע יונתן לשחרור בני הערובה מאנטבה שבאוגנדה ב-4 ביולי 1976.
בליל 14 במרץ 1978, שלושה ימים לאחר פיגוע כביש החוף יצא צה"ל למבצע ליטני וכבש את אזור דרום לבנון דרומית לנהר הליטני.
חטיבת גולני בפיקוד אמיר ראובני, פעלה במבצע כחלק מעוצבת געש.
גדוד 13 כבש את העיירה אל חיאם וגדוד 12 (ברק) כבש את תל דהור ותל עכוש.
החטיבה כבשה את הציר מע'נדוריה מערבה והרגה כשנים עשר מחבלים.
כוחות צה"ל כבשו בתחילה רצועה ברוחב של כ-10 קילומטרים ולאחר מכן הגיעו לנהר הליטני, ועסקו בהשתלטות על הכפרים שבדרום לבנון.
ב-21 במרץ, הורה שר הביטחון, עזר ויצמן, לכוחות צה"ל להתחיל בנסיגה לקו הגבול הבין-לאומי.
בפועל נמשכה נסיגה זו כשלושה חודשים והסתיימה בחודש יוני.
כתוצאה מהמבצע נוצרה מציאות חדשה בדרום לבנון.
אש"ף נדחק אל מעבר לנהר ליטני ונוצרו שני בלמים – הבלם הראשון היה כניסת כוח ההתערבות הבין-לאומי מטעם האו"ם, והבלם השני – מובלעת בדרום לבנון נשלטה על ידי סעד חדאד.
לארגוני הטרור הפלסטינים היו כ-300 הרוגים.
במהלך מבצע שלום הגליל נטלו חיילי החטיבה חלק מרכזי בלחימה, (כולל כיבוש מבצר ה"בופור"), וכן באחזקת המוצבים ברצועת הביטחון לאחר סיומה.
בשבועות הראשונים של המלחמה השתתפה חטיבת גולני בשלושה קרבות קשים: הראשון במחנה הפליטים עין אל-חילווה, השני בכפר סיל שהשקיף על העיר ביירות ליד שדה התעופה כאשר כל כניסתו של צה"ל לביירות הייתה תלויה בכיבושו.
השלישי היה חילוץ יחידת המילואים 669 שנלכדה במנצוריה:
הקרב על כפר סיל – גדוד 13 לחם בקרב שקיבל את הכינוי "תל פאחר של גדוד גדעון".
כפר סיל שולט על הדרך לביירות, כולל המבואות המערביים המזרחיים והדרומיים.
ניסיונות קודמים לכבוש אותו לא צלחו.
אז נשלחו לוחמי גולני עם טנקים מגדוד סער 74 של חטיבת ברק 188. בכפר היו כוחות סורים רבים וביניהם טנקים רבים, בידיעה שצה"ל עומד לתקוף את הכפר.
חלק מהטנקים הסורים הושבתו בגלל רימוני יד שהושלכו לתוך הצריח על ידי חיילים שטיפסו על הטנק, ועל ידי טילי לאו שנשאו איתם.
בסיום הלחימה הקשה שנמשכה 18 שעות בשטח בנוי, הצליחו חיילי הגדוד בהובלה של פלוגת החוד ב' לכבוש את הכפר.
חילוץ יחידת המילואים של 669 שנלכדה במנצוריה – לאחר כיבוש הכפר המשיכו למערב ביירות ומשם לחילוץ יחידת 669 שנלכדה במנצוריה וסבלה מאבדות על ידי צלפים סורים.
משם התקדמו הלאה לכביש ביירות.
פלוגה ב' גדוד 13 הייתה הראשונה לנסוע על כביש ביירות–דמשק מערבה לכיוון ביירות.
במלחמה השתתפה הפלנ"ט בכיבוש כפר סיל, בסיוע כוחות שריון.
במהלך שהות צה"ל ברצועת הביטחון איישו הלוחמים עמדות של טילי עורב במוצבים השונים, או שיצאו למארבים רגליים כשהם נושאים את מערכת הטיל על גבם.
פלוגת החה"ן פוצלה לשניים: כוח מ"פ החה"ן יחד עם חיילי גדוד 51 וחלק מלוחמי הסיירת חצו את נהר הליטני והשתתפו בכיבוש מבצר הבופור ויעדי מחבלים השולטים בסביבתו, ולאחר מכן בכיבוש וטיהור א-נבטיה.
הכוח השני של היחידה נע לכיוון א-נבטיה, וביצע חסימות על צירי הבריחה האפשריים של המחבלים מכיוון מערב וצפון.
במחצית השנייה של שנות השמונים, תחת פיקודם של ולאחריו ארז גרשטיין, ביצעה סיירת גולני סדרה ארוכה של פעולות יזומות רבות בגזרת לבנון והגיעה להישגים מבצעיים רבים.
בשנת 1994 נחטף חייל הפלנ"ט נחשון וקסמן על ידי מחבלי חמאס ונהרג מאוחר יותר בקרב החילוץ הכושל.
אסון השרפה בוואדי סלוקי – ב-26 באוגוסט 1997, כוח מגדוד 13 יצא לפעילות מבצעית בנחל סלוקי שבגזרה המזרחית של רצועת הביטחון בדרום לבנון.
הלוחמים נתקלו בחוליית מחבלים, אשר את חלקם הצליחו להרוג, אך שרפה שפרצה בשדה הקוצים בו היו גבתה את חייהם של חמישה לוחמים.
שישה לוחמים נוספים ובהם מפקד הכוח נפצעו.
במהלך האינתיפאדה השנייה ביצעה חטיבת גולני מבצעים ביהודה ושומרון.
בסוף חודש נובמבר 2001 לאחר הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80 בו נהרגו שלושה אזרחים ישראלים הופעלה החטיבה לראשונה ביהודה ושומרון, במרחב מחנה הפליטים ג'נין שממנו יצאו המפגעים והתבצעה מ-30 בנובמבר עד 1 בדצמבר בשולי העיר ג'נין ומחנה הפליטים הסמוך.
ב-10 בפברואר 2002 פעלו הפלס"ר, בפיקוד סא"ל רון וייזל, והפלנ"ט, בפיקוד רס"ן יואב ירום, בפיקוד המח"ט, בעיירה מסאכן שעבייה הסמוכה לשכם במטרה לאתר מעבדות ייצור רקטות, יחידת דובדבן פעלה במקביל בכפר בלאטה.
ב-27 בפברואר אישר הדרג המדיני לחטיבת גולני את השלב הראשון של ההשתלטות על מחנה הפליטים ג'נין.
הפקודה אישרה: "כיתור וביצוע פטרול משוריין לגירוי ופגיעה בחמושים ללא כניסה למחנה הפליטים ג'נין".
הנחיית חטיבת המבצעים, לבצע רק את השלב הראשון של המבצע (כיתור מחנה הפליטים), לא הגיעה למח"ט גולני, ולאחר שכבר החלו כוחות החטיבה לנוע לכיוון ג'נין במטרה לתפוס את השטחים השולטים ולהיכנס לתוך פאתי מחנה הפליטים, הורה הרמטכ"ל לעצור את התקדמות הכוחות.
בליל 28 בפברואר, במקביל לכניסתם של כוחות מחטיבה 35 ומחטיבת הנח"ל לבלאטה, נכנס כוח גולני למחנה הפליטים ג'נין.
בחילופי האש בגזרת גדוד 51, נהרג חייל מפלוגת הנ"ט, ומ"פ א' מהגדוד נפצע קשה.
בחצות למחרת, לאחר השלמת ההשתלטות על המחנה וביצוע סריקות יצאו הכוחות משטח מחנה הפליטים על גבי רק"ם והתמקמו בשטחים השולטים.
ב-4 במרץ פשטו כוחות החטיבה על מחנה הפליטים, הציבו מארבי צלפים בפאתי המחנה ולמחרת יצאו מהמחנה תוך שהם ממשיכים לכתרו.
במבצע נהרגו 21 מחבלים ונפצעו כ־140, יותר משליש מהם נפגעו מירי ממארבי צלפים.
לא נפגעו מבוקשים בכירים, שכנראה נמלטו לעיר ג'נין.
צה"ל והתקשורת הישראלית ראו את שני המבצעים, של הצנחנים וגולני, בהם נכנסו הכוחות ללב מחנות הפליטים שנחשבו "קשים" עם מעט נפגעים – כהצלחה גדולה.
בתחילת חודש מרץ קיבלה החטיבה את המשימה להשתלט על טולכרם ועל מחנה הפליטים הסמוך לה.
הרעיון המבצעי היה להשתלט בשלב ראשון על העיר, לדחוק את המחבלים למחנה הפליטים ובשלב שני לכתר את המחנה ולטהרו.
המבצע החל בלילה שבין 6 ו-7 במרץ כאשר גדוד 51 נכנס על גבי רק"ם לעיר והניס את החמושים למחנה הפליטים.
גדוד 12 נע לתוך מחנה הפליטים מצפון ופלוגה מיחידת אגוז והגדס"ר מדרום (שני הכוחות בפיקוד הסמח"ט).
התקדמות גדוד 12 והגדס"ר במחנה הפליטים הייתה איטית ובמהלך אותו יום נהרג חייל מיחידת אגוז.
גדוד 51 אשר השלים את משימתו, העביר בצהרי היום את האחריות על העיר לגדוד 9 (חטיבה 401) ושתי הפלוגות של הגדוד 51 נכנסו אף הן ללחימה במחנה הפליטים כסיוע לתנועת גדוד 12 והגדס"ר.
עד לבוקר ה־8 במרץ הוכרע הקרב, מאות מתושבי המחנה נכנעו וחלקם הועברו לחקירה בשב"כ, נפגעו תשתיות הטרור והושמדו שתי מעבדות נפץ ו־15 רקטות קסאם אשר התגלו בסריקות.
ב־10 במרץ אישר הרמטכ"ל תוכנית להידוק הכיתור על המוקטעה כאמצעי להפעלת לחץ על ערפאת.
על פי הנחייתם של ראש הממשלה ושר הביטחון הצטמצמה הפקודה לתקיפה והשתלטות על אזורים נבחרים ברמאללה.
בפעולה זו עצרה סיירת גולני 12 מבוקשים וצוות חטיבתי משוריין של גולני השתלט על שכונת אל־בירה.
בעקבות רצף פיגועים קטלניים כמעט מדי יום, ששיאם הפיגוע במלון פארק בנתניה ב-27 במרץ 2002 בו נרצחו 30 אזרחים ישראלים בעת ליל הסדר.
יצא צה"ל למבצע חומת מגן (29 במרץ 2002 – 10 במאי 2002), אשר מטרתו העיקרית הייתה לפגוע בתשתיות הטרור הפלסטיני ולעצור את גל הפיגועים.
החלק הראשון של המבצע כלל השתלטות על רמאללה וכיתור המוקטעה.
הכוחות שהוקצו למבצע כללו שלושה צק"חים (צוות קרב חטיבתי): צק"ח גולני שמשימתו השתלטות על צפון העיר רמאללה ומתחם המוקטעה, צק"ח חטיבת הנח"ל שמשימתו השתלטות על דרום העיר, ניתוק ביתוניא מרמאללה ומאמץ הטעיה באזור א־טירה, וצק"ח בפיקוד חטיבת בנימין, שמשימתו הייתה השתלטות על מרחב אל-בירה וג'בל טוויל.
מח"ט גולני קיבל פקודת התראה למבצע כבר בליל הסדר.
החטיבה ביצעה נוהל קרב מזורז והחיילים נקראו לשוב מחופשת החג ולרכז את הרק"ם במחנה בית אל.
התכנון המבצעי החטיבתי היה להשתלט בהפתעה על מתחם המוקטעה לאחר בידוד אזור הפעולה מדרום.
משימת גדוד 12, מתוגבר בפלחה"ן, בפלנ"ט ובפלוגת שריון, הייתה השתלטות על כיכר אל-מנארה ואל-בירה, ולאחר מכן בידוד מתחם המוקטעה מדרום.
משימת גדוד 51, מתוגבר במחלקת שריון, הייתה להשתלט על השטחים השולטים על המוקטעה ועל האגף הדרומי, ולהכניס את יחידת דובדבן למתחם; משימת גדוד אגוז הייתה השתלטות על האגף הדרום-מערבי של המתחם.
כוחות החטיבה החלו לנוע רגלית לכיוון רמאללה לאחר חצות 28 במרץ תחת גשם, ברד וערפל כבד.
בשעות הבוקר המוקדמות החלה ההשתלטות על המבנים במוקטעה אשר במהלכה נהרגו קצין מיחידת אגוז וחייל מהפלוגה המסייעת בגדוד 51. עד שעות הלילה השלימו כל צוותי הקרב החטיבתיים את ההשתלטות על רמאללה.
החל מ-2 באפריל השתתף גדוד 51 יחד עם כוחות נוספים של חטיבה 5 ואחרים בקרב בג'נין.
אור ל-3 באפריל התחיל הגדוד לנוע יחד גדוד 8110 מחטיבה 5 במאמץ לכבוש את מחנה הפליטים.
שני הגדודים התחילו לנוע ממחסום סאלם בנגמ"שים וב"אכזריות".
נוכח קשיים שבהם נתקלו הכוחות, התחילה ההתקפה רק לקראת השעה 11 בבוקר.
למרות ירי מדויק לעבר הכוחות ומטענים רבים בבתים בפאתי המחנה, שפצעו מספר חיילים בפלוגות א' ו-ג', עד לשעות הערב הצליח הגדוד לייצב קו מצפון לציר "תחתון" (דרומי) של מחנה הפליטים.
במהלך 4 באפריל המשיך הגדוד בתנועה צפונה תוך כדי ירי מדויק לעבר החיילים.
שתי מחלקות מפלוגה א' נקלעו לבית שהיה נתון לאש מדויקת ממנה נהרגו קצין וחייל.
כוחות הגדוד המשיכו להתקדם צפונה לתוך מחנה הפליטים ובשעות הערב הגיעה הפלוגה המסייעת של הגדוד במסוקים מהצפון.
ביום שישי, 5 באפריל נכנסה הפלוגה המסייעת למחנה ממזרח ותוך כדי הכניסה לבתים נהרג חייל אחד וכמה חיילים נפצעו.
למחרת הגיעו לגדוד אמצעים מיוחדים לנטרול זירות מטענים וביומיים הבאים המשיך הכוח להתקדם צפונה.
במהלך התנועה ב-8 באפריל, נורה ונהרג אחד החיילים מהפלוגה המסייעת ובעת ניסיון לחלצו נהרג חייל נוסף.
בעקבות תחקיר שערך בוכריס, מג"ד 51, הוא הנחה שהתנועה הרגלית תופסק, והמעבר בסמטאות ייעשה ב"אכזריות" בלבד.
הטכניקה כללה פתיחת הציר למעבר רק"ם באמצעות דחפור דִי-9, פריצת פתח בקיר הבית, היצמדות ה"אכזרית" לפתח שנוצר בקיר ויציאת הלוחמים היישר לתוך הבית.
ביום שלישי, 9 באפריל 2002, נתקלה מחלקת לוחמי חי"ר במילואים מגדוד נחשון במארב שכלל לוחמים פלסטינים ובתים ממולכדים, בדיעבד כונה אזור המארב ה"אמבטיה".
גדוד 51 קיבל משימה להשתלט על מרכז מחנה הפליטים ולצורך זה קיבל הגדוד עוד שני דחפורי דִי-9 אשר אפשרו התקדמות ברק"ם.
ב-10 באפריל במהלך ההתקדמות של הגדוד לעבר מרכז מחנה, התחילו להגיע דיווחים על מאות אנשים שנעים מכיוון מחנה הפליטים ומבקשים להיכנע ובהמשך הערב נודע שקבוצה גדולה של מבוקשים מעוניינת להיכנע.
עד למחרת (יום חמישי, 11 באפריל).
השלים גדוד 51 את משימתו.
מבצע אולי הפעם החל ב-1 באוגוסט 2002, כהמשך למבצע חומת מגן ומבצע דרך נחושה בשטחי יהודה ושומרון, אשר נועדו למיגור הטרור.
המבצע התבצע על ידי יחידות מהחטיבה וכוחות נוספים כולם תחת פיקוד המח"ט משה תמיר.
בין 18 במאי ל-25 במאי 2004, במסגרת מבצע קשת בענן שנערך לאחר אסון הנגמ"שים, חדרו כוחות מהחטיבה בפיקוד המח"ט ארז צוקרמן לרפיח בתנועה רגלית ופגעו במהלך הלילה במספר מחבלים.
החטיבה השתתפה במבצע ימי תשובה, שנערך בין 30 בספטמבר 2004 ל-15 באוקטובר, אשר מטרתו הייתה למנוע מארגוני הטרור הפלסטינים לשגר רקטות קסאם ופצצות מרגמה על יישובים ישראלים בתוך הרצועה ומחוצה לה.
מבצע גשמי קיץ אשר נערך בין 28 ביוני ל-26 בנובמבר 2006, בא כתגובה על הריגת שני חיילים וחטיפתו של גלעד שליט ב-25 ביוני 2006 סמוך למעבר כרם שלום.
הייתה זו הכניסה הקרקעית הראשונה של צה"ל לרצועת עזה מאז ביצועה של תוכנית ההתנתקות כשנה קודם לכן.
במסגרת המבצע פעלו יחידות החטיבה ברצועה.
ב-3 ביולי, כוח מיחידת אגוז שפעל בג'נין זיהה שני פלשתינאים מניחים מטען חבלה בכניסה לעיר.
הכוח ירה לעברם, הרג אחד מהם ופצע שני.
במכונית שממנה ירדו השניים נמצא מטען חבלה נוסף ובו שני בלוני גז במשקל כולל של 24 ק"ג.
במלחמת לבנון השנייה ב-2006 השתתפו מספר גדודים בלחימה והחטיבה איבדה למעלה מעשרה מלוחמיה.
אחד הקרבות הקשים בלחימה היה בבינת ג'בייל כאשר בשבוע השלישי למלחמה גדוד 51 חדר לעיירה ונתקל בשתי חוליות מחבלים שארבו לו.
בקרב זה אבדו שמונה לוחמים מהגדוד ועשרים ושבעה נפצעו.
ב-23 ביולי נכנסו כוחות החטיבה לעיירה בינת ג'בייל במבצע שנודע מאוחר יותר כקורי פלדה 2. במהלך הלחימה היו לוחמי הגדס"ר מעורבים בשני אירועים בולטים: כוח גדול מהפלנ"ט נפגע מירי דו צדדי כששהה בבית בעיירה במהלכו ניהלו קרב חילוץ קשה, והשתתפות בקרב של גדוד 51 בעיירה על ידי לוחמי הפלס"ר והפלחה"ן.
לאחר מכן ניהלה היחידה קרבות בכל ימי המלחמה, תחת פיקוד מח"ט גולני.
ב-4 באוגוסט לפנות בוקר, פשט כוח מגדוד 13 של חטיבת גולני על הכפר מרכבה, בעקבות מודיעין שהגיע על בית המכיל אמצעי לחימה.
הכפר, שנמצא במרחק שניים וחצי קילומטרים מהגבול, שימש משך כל הלחימה בלבנון כמרחב שיגור רקטות לעבר ישראל.
הכוח ניהל קרב יריות באחד הבתים, שבו נהרג חייל אחד.
בהמשך התפתח קרב בין כוחות צה"ל למחבלים, שהפעילו מטענים רבים.
במהלכו נהרגו בנוסף רופא מילואים וסמל ראשון.
חיילי הכוח חילצו את הנפגעים וחיסלו את המחבלים.
ביולי 2007, לאחר אימון חטיבתי של חודשיים, עברה החטיבה לתעסוקה מבצעית בגזרת עזה.
כאשר גדוד 12 וגדוד 13 עשו פעילות ביטחון שוטף סביב הגדר והישובים, וגדוד 51 והגדס"ר ביצעו פשיטות לתוך שטחי הרצועה.
על פעילות זו קיבל גדוד 51 צל"ש מאלוף פיקוד הדרום יואב גלנט.
במהלך מבצע עופרת יצוקה החטיבה השתתפה במבצע הקרקעי ברצועת עזה.
ב-5 בינואר 2009 פעל גדוד גדעון של חטיבת גולני בח'ראת תופאח שבצפון עזה.
במהלך הפעילות, נורה פגז בשוגג מטנק צה"ל אשר היה בפעילות מבצעית באזור, ופגע במבנה בו שהו לוחמים מהגדוד.
מפגז זה נפגעו חיילים רבים ומפקדים, בהם מפקד החטיבה ומפקד הגדוד, ונהרגו שלושה חיילים.
לרב-סרן ד"ר אלכסנדר קטייב הוענק ציון לשבח מטעם מפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט, על תפקודו באירוע.
במהלך מבצע צוק איתן גדודי החטיבה השתתפו בפעילות הקרקעית ברצועת עזה ובפאתי העיר עזה, בשכונת שג'אעייה.
ב-20 ביולי 2014 נהרגו 13 מחיילי חטיבת גולני, בהיתקלויות עם מחבלי החמאס.
מפקד החטיבה, רסאן עליאן, נפצע בקרב זה אולם לאחר אשפוז של כיומיים חזר לשטח הלחימה ברצועת עזה.
במהלך מבצע שומר החומות הגנה החטיבה על יישובי עוטף עזה ובנוסף לקחה חלק בפעילות התקפית משולבת ביחד עם חיל האוויר וכוחות שריון בתקיפת המטרו של החמאס.
במבצע מגן וחץ הוקפצו סיירת גולני וגדוד 51 לתגבור בגזרה ולהגנת יישובים.
זליגת מלחמת האזרחים בסוריה לישראל
ב-27 בנובמבר 2016 הותקף כוח של גדס"ר גולני שהיה במארב ברמת הגולן על ידי חוליה של צבא ח'אלד בן אל-וליד.
הכוח השיב אש והרג ארבעה מחבלים, וכלי טיס של חיל האוויר הישראלי שבא לסייע הרג ארבעה מחבלים נוספים.
מחודש מרץ ועד חודש יולי 2022 פעלה סיירת גולני בגזרת מנשה במסגרת מבצע שובר גלים, במהלך הפעילות פגעה הסיירת בעשרות מחבלים חמושים בשורה של היתקלויות בגזרה וביצעה כ-250 פעילויות התקפיות והחרימה כ-25 כלי נשק וכ-15 מטעני חבלה.
בנוסף בחודשים ספטמבר ואוקטובר הוקפצה הסיירת לגזרות שכם ג'נין וטולכרם וביצעה מארבים מוצלחים שבהם נהרגו מספר מחבלים.
בנובמבר 2022 קיבלה היחידה את צל"ש הרמטכ"ל על פועלה במבצע.
בתחילת 2023 פעלה הסיירת בגזרת שכם ולקחה חלק ברוב הפעילויות בגזרה שהשיא היה ב-22 בפברואר במבצע בקסבה של שכם בשיתוף עם הימ"מ שבו נהרגו 11 פלסטינים, בהם 7 מחבלים.
ביולי 2023 לקחה הסיירת חלק במבצע בית וגן.
במהלך קיץ 2023 גדודים 13 ו-51 של החטיבה ביצעו תעסוקה מבצעית תחת אוגדת עזה: גדוד 13 פעל תחת החטיבה הצפונית בגבול הצפוני והמרכזי עם רצועת עזה.
בזמן טבח שבעה באוקטובר, בעוד פלוגה מגדוד 51 פעלה תחת החטיבה הדרומית ברצועת עזה.
לוחמי חטיבת גולני לחמו בקרבות בלימה אל מול מאות רבות של מחבלים וספגו את תחילת המתקפה.
71 מהם נהרגו ועשרות נפצעו.
לאחר טיהור עוטף עזה החטיבה נכנסה לרצועת עזה בסוף חודש אוקטובר 2023 והובילה התקפות שונות על יעדים משמעותיים.
החטיבה פגעה במאות מחבלים ותשתיות טרור.
ב-12 בדצמבר נערך קרב בין מחבלי חמאס ללוחמי חטיבת גולני בשכונת שג'אעייה שבמזרח העיר עזה, במסגרת הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
במהלך הקרב נהרגו 6 חיילים מגדודים 13 ו-51 של גולני, בהם מפקד גדוד 13 סגן-אלוף תומר גרינברג, וכן 2 חיילים מיחידת החילוץ 669 שנהרגו במהלך ניסיון חילוץ הנפגעים, ומפקד בכיר בחטיבת גולני, אלוף-משנה יצחק בן בשט.
ב-15 בינואר 2024 הוחלט על יציאתה מהרצועה של אוגדה 36 ובכך מרבית החטיבה חדלה מהלחימה בתמרון הקרקעי ברצועת עזה.
במסגרת מבצע חיצי הצפון ולאחר קו הגנה של 10 חודשים על יישובי הצפון בליל 1 באוקטובר נכנסו כוחות החטיבה לתמרון בתוך שטח דרום לבנון ולחמו בקו כפרים ראשון הכולל את הכפרים מארון א-ראס שכלל פשיטות ממוקדות לפאתי בינת ג'בל, עייתא א-שעב וטיר חרפא.
גדוד 13 הגיעו לנקודה הרחוקה ביותר בה תמרנו בלבנון במבצעי חיצי הצפון, בכפר שמע.
במהלך התמרון השמידו תשתיות תת-קרקעיות וטיהרו את השטח ממשגרי נ"ט ותמ"ס.
כוחות סיירת גולני ויחידת יהל"ם תחת חטיבת אלכסנדרוני היו הכוחות היחידים שהגיעו לנהר הליטני במהלך המבצע.
לוחמי סיירת גולני לקחו חלק במבצע חץ הבשן שהחל בעקבות נפילת משטר אל-אסד בסוריה על ידי קבוצות מורדים.
בימים הראשונים למבצע השתלט צה"ל על עמדות אסטרטגיות בדרום החרמון ולאחר מכן תמרן באזור החיץ בגבול ישראל–סוריה ומעבר לו.
מבצע עוז וחרב ומרכבות גדעון
במרץ 2025 שבה החטיבה ללחימה ברצועת עזה כחלק ממבצע עוז וחרב בו עוצבת געש כבשה את ציר מורג, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש ח'אן יונס במבצע מרכבות גדעון.
לחטיבת גולני שישה גדודים מבצעיים: גדוד 12, גדוד 13, גדוד 51, סיירת גולני (לשעבר הגדס"ר), גדוד הנדסה אלון (מאוגוסט 2020), וגדוד גדס"מ דרור (מ-2018).
כמו כן, קיים גדוד בא"ח גולני.
גדוד ברק 12 – נקרא על שם המצביא המקראי ברק בן אבינעם שהכריע את סיסרא בעמק הקישון.
מספרו של הגדוד משקף שהוא הגדוד השני בחטיבה מספר 1. הגדוד הוקם ב-22 בפברואר 1948. המוטו של הגדוד הוא "ברוק ברק ותפיצם שלח חציך ותהמם".
סמל הגדוד עץ החטיבה ועליו חרב וברק.
הגדוד השתתף בכל מלחמות ישראל.
במלחמת העצמאות לוחמי הגדוד השתלטו על עמק הירדן, סג'רה ומורדות הר תבור.
הגדוד השתתף במבצע כחול וחום.
גדוד 13 – גדוד גדעון, נקרא על שמו של השופט גדעון בן יואש, מכיוון שבראשיתו, תפס הגדוד את גזרת עמק יזרעאל שהייתה נחלתו של גדעון.
מספרו משקף שהוא הגדוד השלישי בחטיבה מס' 1. על פי המקרא גדעון חילק את לוחמיו לשלוש קבוצות ונתן לכל איש כד ובתוכו לפיד בוער ושופר, ומכאן סמל הגדוד: עץ החטיבה עליו חרב, כד ושופר.
המוטו של הגדוד הוא "חרב לה' ולגדעון".
מבצעית ב' ("זאבי הדממה" ובעבר "קופי הדממה")
בגדוד קיימת פלגת עטלף, פלוגת מילואים, יוצאי הגדוד, האמונה על פעילות החילוץ והפינוי.
הגדוד השתתף באופן פעיל בכל מערכות ישראל.
באוקטובר 2023, במהלך טבח שבעה באוקטובר ניהלו לוחמי הגדוד קרב נגד מחבלים רבים שחדרו למוצב נחל עוז, מוצב פגה, קיבוץ כפר עזה וליישובים הנוספים, 41 מלוחמי הגדוד נהרגו בקרבות, ו-91 נפצעו ביניהם הסמג"ד ניר בוימפלק שנפצע קשה.
ב-12 בדצמבר 2023 נפל מפקד הגדוד תומר גרינברג במהלך הקרבות בשכונת שג'אעייה במזרח העיר עזה.
גדוד 51 – גדוד הבוקעים הראשון עשה את הצעד הראשון להבקעת הדרך לנגב שהיה נצור במלחמת העצמאות עד לסיומו של מבצע יואב ומכאן שמו.
הגדוד הוקם כגדוד הראשון בחטיבה 5 היא חטיבת גבעתי בתש"ח, ובספטמבר 1956, מספר שבועות לפני מבצע קדש, הועבר לחטיבת גולני.
סמל הגדוד מורכב מעץ החטיבה שבמרכזו חרב פיפיות, המסמלת את רוח הלחימה של הגדוד.
רובאית א' ("אחרוני האפצ'ים", "רובאית")
רובאית ג' ("הוויקינגים", "הערבים", "רובגאית")
פלוגת חשיפה - תקיפה ("הספרטנים")
במלחמת העצמאות הגדוד לחם במסגרת חטיבת גבעתי הסדירה המקורית.
במהלך המלחמה השתתף במבצע בן נון ב', בקרבות בלימה נגד הצבא המצרי, במבצע יואב, ובמבצעים נוספים.
ב-2023, במהלך טבח שבעה באוקטובר ניהלו לוחמי הגדוד קרבות נגד המחבלים הרבים שחדרו למעבר ארז, מוצב כיסופים, ולאחר מכן גם בקיבוץ הסמוך, מוצב מארס ומוצב מו"פ דרום, 30 מלוחמי הגדוד נפלו בקרבות, והצילו בגופם את חבריהם לבסיס ותושבים.
יחידת הסיור (631) של חטיבת גולני (כונה גם גדס"ר גולני), הורכב מארבע פלגות ייעודיות, והתקיים במתכונת זו עד שנת 2018, אז שונה שמו לסיירת גולני.
פלגה נגד טנקים (פלנ"ט, נקראה גם עורב)
הקמת היחידה במתכונת זו נעשתה, בדומה לשאר גדס"רי החי"ר, בשנת 2001. בראשית התגלה חוסר אחידות בהסתגלות הפלוגות העצמאיות לשעבר למבנה החדש.
בעוד פלוגות הנ"ט והחה"ן קיצרו את מסלולי ההכשרה מ-20 חודשים לשנה, ופעלו תחת מפקדה משותפת אחת, המשיכה פלוגת הסיור להחזיק מפקדה השייכת לה בלבד, ומסלול ההכשרה שלה התפרש על 20 חודשים.
בוגרי היחידה במילואים מאיישים את פלוגות הסיור של חטיבות החי"ר במילואים.
במהלך האינתיפאדה השנייה ובמבצע חומת מגן פעלו היחידות בלחימה בערים הפלסטיניות, במאוחד או בנפרד.
בשנת 2003 הוענק לרון וייזל, מפקדו הראשון של הגדס"ר, צל"ש אלוף מאת מפקד פיקוד הצפון, בני גנץ, על האופן בו פיקד על הגדוד בשורה של מבצעים באיו"ש וברצועת עזה, ובהם מבצע משפחה במצור, פשיטה בעומק שכונת שג'אעייה שברצועת עזה, על מנת לעצור שלושה מחבלים בכירים מארגון החמאס.
הכוח שבפיקודו הרג אחד-עשר מחבלים והשלים את המשימה.
בשנת 2005 שונה מסלול ההכשרה כך שכל הלוחמים עברו מסלול דומה, מלבד הפרק הייעודי, ב"שטח אש 100".
המסלול המפרך כלל אימוני חי"ר מתקדמים כגון: לוחמה בטרור, ניווטים, צניחה, סיור וקרב מגע.
מסלול ההכשרה של כל הפלוגות היה דומה ברובו, אך בעוד הפלס"ר התמקדה באימוני לוט"ר וסיור, הפלנ"ט עברה הכשרת טילי עורב, והפלחה"ן – הכשרת חבלה.
למעט חודש אחד במסלול בו כל פלוגה עברה את האימון הייעודי שלה, כל המסלול לכל הפלוגות נעשה במקביל אחת לשנייה.
בשנת 2013, תחת פיקודו של קובי הלר זכה הגדוד בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות על מבצע שכנות טובה.
בשנת 2018 הפך גדוד הסיור לסיירת ושמו שונה לסיירת גולני.
כמו כן הוחלט שכל הלוחמים יענדו רק את הסמל של הפלס"ר, הנמר המעופף במקום הסמל הקודם, של הגדס"ר (שכלל בתוכו את הסמלים של הפלס"ר, פלחה"ן ועורב).
פלס"ר גולני – פלגה א'
פלס"ר גולני הייתה פלוגת הסיור של חטיבת גולני, והייתה ידועה גם בשמה העממי סיירת גולני.
מוטו היחידה "לכל מקום שנרצה, בכל דרך שנבחר".
במלחמת העצמאות הקים רפי קוצר, מפקד מחלקה בגדוד 12 (ברק) את "מחלקת הקומנדו", שהייתה גלגולה הראשון של הסיירת, ופיקד עליה במהלך קרבות סג'רה, הקרב על קיבוץ גשר ומבצע חירם.
לקראת תום מלחמת העצמאות המחלקה הורחבה לכדי "פלוגת הג'יפים החטיבתית", תחת פיקודו של מוסה פלד, אשר בדצמבר 1948 הוקמה כחלק מגדוד 19, גדוד הפשיטה של החטיבה, עליו פיקד מאיר עמית.
הפלס"ר השתתפה במספר רב של פעולות, המפורסמת מכולן היא כיבוש הבופור, במלחמת לבנון הראשונה.
בפעולה זו נהרג מפקד הסיירת, רס"ן גוני הרניק.
היחידה גם פעלה בקרב תל פאחר, במבצע נוקייב, הקרב על החרמון, בו נהרג מפקד היחידה רס"ן שמריהו ויניק, במבצע אנטבה, בפיגוע במשגב עם, מבצע כחול וחום, כיבוש המוקטעה ברמאללה, ובקרבות מפורסמים רבים אחרים.
בין לוחמי הפלס"ר היה גם אורי אילן, בן קיבוץ גן שמואל שבשנת 1955 נתפס בשטח סוריה יחד עם מפקד הסיירת מאיר מוזס במהלך מבצע צרצר והתאבד בכלא הסורי.
בשנת 1994, בעת פיקודו של זהר דביר על הסיירת, נהג מפקד אחד הצוותים להעניש ולאמן את חייליו באופן שחורג משמעותית מן הפקודות והכללים, אותם קבעו מפקד הסיירת והמח"ט, משה קפלינסקי.
הקצין הודח ונשפט, האירוע נודע כמקרה "צוות אחי", על שם מפקד הצוות.
במסגרת ארגון מחדש של חטיבות החי"ר שהוזכר לעיל, הוכפפה גם פלוגת הסיור למפקדת הגדס"ר.
טרם השינוי, היה מסלול הפלס"ר ארוך יותר (שנה ושמונה חודשים) וכלל קורס מ"כים ותכנים מורחבים יותר בתחום הניווטים ולוחמת החי"ר.
אורך מסלול הלוחם היה שנה וחודשיים, בהם עבר קורס לוט"ר, מו"ס, צניחה, אימוני קרב מגע, ניווטים רבים ולוחמת חי"ר.
בסיסה היה מחנה שרגא, ושטח האימונים שלה היה שטח 100 בצפון הארץ בו נערכה טירונות היחידה של חיילי הפלוגה.
הפלס"ר שימשה כיחידת ההתערבות של פיקוד הצפון, וקיימה כוננות מתמדת כל השנה, כמענה לאירועי טרור.
הפלס"ר התקיים במתכונת זו עד שנת 2018.
מפקד הסיירת במלחמת ששת הימים, בין היתר בקרב תל פאחר.משה ספקטור 1967–1968 אורי שגיא 1968–1969 מפקד הסיירת במלחמת ההתשה דוד כץ (דוביד) 1969–1970 מפקד הסיירת במלחמת ההתשה יהודה פלד (יודקה) 1970–1972 יעקב אור 1972–1973 שמריהו ויניק 1973 בעל עיטור המופת.
עורב גולני – פלגה ג'
יחידת הנ"ט (עורב) של החטיבה הוקמה בשנת 1974, על ידי מיקי מוסברג, לאחר מלחמת יום הכיפורים, על ידי לוחמים מהפלוגות המסייעות של כל גדוד.
היחידה הייתה בגודל של פלוגה, והוספו לה כיתת סיור וכיתת מרגמות.
באמצע שנות ה-70 היחידה פורקה.
היא הוקמה מחדש בשנת 1977 והתקיימה במתכונת זו עד שנת 2018.
פלחה"ן גולני – פלגה ב'
פלוגת החבלה וההנדסה של חטיבת גולני הוקמה בשנת 1965 על ידי ריכוז של 50 חיילים משלושת גדודי החטיבה במסגרת גדוד 601 של הנדסה קרבית.
בשנת 1978 הוקמה הפלוגה הסדירה על ידי המח"ט אמיר ראובני, באישור אביגדור בן-גל, סגל הפלוגה הוקם על ידי פיני דגן (ששימש כמ"פ הראשון של הפלוגה) ו-17 לוחמים מקורס מ"כים שנשלחו להכשרה בקורס משק"י חבלה בבית הספר להנדסה צבאית באדורים.
היחידה התקיימה במתכונת זו עד שנת 2018.
ליחידה בסיס קבע בצפון מדינת ישראל.
מסייעת סיירת גולני – מילואים
פלוגה מסייעת של סיירת גולני הוקמה בשנת 2012 במהלך מבצע עמוד ענן על ידי לוחמים מחטיבת גולני.
הפלוגה לקחה חלק פעיל במבצע צוק איתן ומלחמת חרבות ברזל.
מחלקת הפינוי מורכבת מלבנה קלה וכבדה, ביצעה עשרות פינויים תחת אש כבדה, בזמנים קצרים ובאירועים מורכבים מאוד עם מטפלים בכירים חובשים רבים.
מחלקת המרגמות השתתפה בירי באש לחילוץ באירועים רבים כגון אירוע קרב שג'אעייה (2014) ואירועים נוספים במבצע צוק איתן וביצעה אש לחילוץ במספר אירועים במלחמת חרבות ברזל.
במלחמת חרבות ברזל נעשה שימוש ראשון בחטיבה בפצמ"ר 120 מ"מ מדויק עוקץ פלדה אשר הופעל על ידי סיירת גולני למטרות איכות והשמדה של למעלה מ-160 מטרות, בסגירת מעגלי אש בצורה מהירה, אפקטיבית ומדויקת.
+ מפקדי המסייעתשםתקופת כהונההערות אבישי סנדר 2012–2022 מקים הפלוגה ומפקדה הראשון, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן איילון טובי 2022–2024 מלחמת חרבות ברזל
נפל בתחילת מלחמת חרבות ברזל אודי בן חמו 2014–2015 מונה לממלא מקום המג"ד לאחר מבצע צוק איתן עד לינואר 2015 יצחק בן בשט 2015–2016 לימים מפקד חטיבת יפתח.
נפל במלחמת חרבות ברזל דביר חבר 2016–2017 לימים מפקד יחידת רפאים
בסתיו 2018, ביצע צה"ל שינוי בגדוד הסיור של החטיבה ובפלוגותיו.
שם הגדוד שונה מ"גדס"ר גולני" ל"סיירת גולני" והוא הוגדר כסיירת.
הפלס"ר והפלחה"ן הוסבו לשתי פלגות המתמחות בפשיטה, סיור, חבלה, לוחמה בשטח בנוי, לחימה בסבך, לחימה בתוואי תת-קרקע ולוחמה בטרור, ואילו הפלנ"ט שודרגה ביכולותיה להפעלת אמצעים טכנולוגיים ואמצעי לחימה מתקדמים, בנוסף להתמחותה בהפעלת טילים נגד טנקים.
בנוסף קיימת פלוגה מסייעת המורכבת ממחלקת מרגמות קשת ומחלקת פינוי במילואים..אורך המסלול שונה לבין 14–16 חודשים
בנובמבר 2022 הוענק לסיירת גולני צל"ש הרמטכ"ל על לחימתה במבצע שובר גלים, בו הרגה 16 מחבלים ופצעה 44 מחבלים.
מפקדי הסיירתשםתקופת כהונההערות שמעון סיסו 2017–2019 מעוטר צל"ש אלוף.
תחת פיקודו הגדוד הוסב ממתכונת גדס"ר לסיירת.
לימים מפקד חטיבת שומרון איוב כיוף 2019–2021 לימים מפקד יחידת שלדג ומפקד חטיבת מנשה מתן פלדמן 2021–2023 תחת פיקודו קיבלה היחידה את צל"ש הרמטכ"ל.
לימים ראש לשכת הרמטכ"ל דוד כהן אפריל 2023 – יולי 2025 מפקד הסיירת במלחמת חרבות ברזל בר ואקרט יולי 2025– מפקד הסיירת במלחמת חרבות ברזל
פלחי"ק 351 היא פלוגת הקשר והתקשוב של חטיבת גולני.
הפלוגה אחראית על הפעלת אמצעי הקשר, התקשוב והשו"ב במפקדת החטיבה ובגדודים.
בנוסף הפלוגה אחראית לפריסה והקמת מפקדות וחמ"לי החטיבה, וחפ"ק המח"ט.
הפלוגה מורכבת מ-4 מחלקות מקצועיות (אלחוט, שו"ב, כ"ס, וקצ"ק), ומצוותי לוחמים.
לוחמי הפלחי"ק מבצעים את מסלול הכשרת הלוחם בסיירת גולני.
בתקופת השגרה מבצעים פעולות ביטחון שוטף יחד עם סיירת גולני.
בחירום ובאימונים משמשים לוחמי הפלחי"ק כקשרי המח"ט ובתוך כך אמונים על אבטחת המח"ט וקציני המטה.
בשנים 1993–1997, צוות לוחמים ייעודי מלוחמי הפלחי"ק, אשר עבר הכשרה מיוחדת בשטח אש 100 על ידי השב"כ צוות ליחידה 504 של חיל המודיעין.
לפלוגה 23 חללים, מתוכם שישה נהרגו באסון המסוקים בשאר ישוב ב-1997. מדי שנה נערך "מרוץ השישה" לזכרם.
ושניים מחייליה באוקטובר 1995 באסון הנגמ"ש בריחן עם מסייעת 51.
בשנת 2010 הוקמה פלוגת התצפיות של גולני.
זו פלוגת מילואים שמשרתת בחטיבה הסדירה שלוחמיה בוגרי סיירת גולני.
הפלוגה מצוידת במכשירי תצפית ורחפנים שבאמצעותם נותנים לחטיבה מודיעין ומכווינים כוחות.
בא"ח (בסיס אימון חטיבתי) גולני הוא בסיס ההדרכה, ההכשרה והאימונים של חטיבת גולני, והוא משמש להכשרת טירונים באימון בסיסי ואימון מתקדם.
בסיס האימונים הראשון של החטיבה היה באזור יבנאל, שם קמה לראשונה מפקדת החטיבה בתש"ח.
בשנת 1950 עבר הבסיס למחנה בן עמי, הקרוי על שמו של בן עמי פכטר שנהרג בשיירת יחיעם.
בשנת 1969 עבר הבסיס למחנה שרגא.
רס"ר מחנה שרגא היה יום טוב חזן.
בשנת 1975 עבר בסיס האימונים למחנה בזק (בין א-זבאבדה לקבטיה, ליד העיר ג'נין) שהיה בסיס ירדני עד למלחמת ששת הימים, ונקרא על שמו של משה (מוסה) קליין.
מחנה בזק שימש בסיס לטירונות בסיסית עד נובמבר 2000, ופונה בשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות בשומרון.
בשנת 2000 עבר הבסיס למחנה פלס (בעבר נקרא "פלס גולני").
במאי 2004 עבר בסיס האימונים לרגבים.
הבסיס ובא"ח צנחנים (מחנה שפיפון) נבנו לפי מודל זהה, בעיצובו של האדריכל שמואל שילה, והיוו פריצת דרך בתכנון בסיסי צה"ל, דבר שלווה בשיפור תנאי החיילים והאימונים.
הבסיס ידוע בתנאיו הטובים, דבר שהביא לכינויו לעיתים – 'לונה בא"ח'.
העיצוב לקח בחשבון את מרכיבי האימונים ואת צורכי החייל עצמו.
הבסיס נבנה על פי מודל אמריקאי כחלק מפרויקט שמימנה ארצות הברית, עקב הסכם ואי, במסגרתו התחייב צה"ל להעתיק בסיסים מהשטחים ולהקימם בתחומי הקו הירוק.
בשנת 2017 החל הבא"ח להפעיל את "קורס אלון" המכשיר סמלים ומפקדי כיתות בתפעול מקצועי של הנמ"ר, עם דגש על מקצועות המפקד, הנהג והקטלן (מפעיל עמדת המקלע קטלנית).
ב-13 באוקטובר 2024 נפגע הבסיס מכטב"ם ששוגר על ידי חזבאללה ופגע בחדר האוכל של הבסיס, ארבעה חיילים נהרגו ועשרות נפצעו.
| יצחק אברכהן || ||לימים מפקד חטיבת יהודה
| יאיר נוה || || לימים סגן הרמטכ"ל
| אפרים מושקטו || 1994–1996 || לימים קצין בדרגת תא"ל בפיקוד העורף
| שחר ברקאי || אוגוסט 2022 – אוקטובר 2023 || שב לפקד על גדוד 12 במלחמת חרבות ברזל בעקבות פציעת עומר סולימאן
| עומר סולימאן || אוקטובר–דצמבר 2023 || ממלא מקום.
נפצע בתאונה מבצעית ערב הכניסה לעזה ובעת החלמתו פיקד על הבא"ח.
שב לתפקיד מפקד גדוד 12 לאחר פציעת שחר ברקאי
| אבישי ברוקנטל || דצמבר 2023 – פברואר 2024 || ממלא מקום לאחר פציעת שחר ברקאי
| שחר ברקאי || פברואר–יולי 2024 || לאחר החלמתו שב לפקד על הבא"ח, לימים מפקד חטיבת יהודה
פלוגה רובאית - פלוגת חי"ר המורכבת מיוצאי החטיבה ומתמחה במשימות חבלה והגנה על מרחבים מורכבים.
"תנין" ופלכ"ר (פלוגה כירורגית) - מסגרת המאגדת תחתיה את הפינוי "הכבד" בחטיבה וכן יכולת הקמת בית חולים שדה בשטח אויב.
פלגת שינוע - משימות ניוד כוחות ("ראש כבד") ואמל"ח בחזית הלחימה.
פלגת טנ"א - אחראית לביצוע מבצעי חילוץ ואחזקה מורכבים בשטח אויב.
פלגת תקשוב ואמצעים מיוחדים - מומחים בהפעלת רחפנים למגוון מטרות, אמצעי חשיפה תקיפה וכן אמצעים רובוטיים.
פלוגת מפקדה מפקדי גדס"ם 51.11
מפקדי גדוד 5111שםתקופת כהונההערות יריב שגיא 2018–2021 עמיחי זליגר 2021–2024 לימים מפקד העורף של החטיבה.
סא"ל - א' 2024– מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל, בתקופתו הוסב הגדוד לגדס"ם.
באוגוסט 2020 קלטה חטיבת גולני גדוד הנדסה קרבית הכולל שש פלוגות ומחלקת סיור.
הגדוד קיבל את השם גדחה"ן אלון על השם הגדוד הראשון של חטיבת גולני במלחמת העצמאות.
מפקדי גדוד 7086שםתקופת כהונההערות שחף אלחיאני 2020–2021 שי טובול 2021– מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל
חטיבת גולני היא חטיבה סדירה, עם סיום השירות הסדיר בשורות החטיבה, משויכים הלוחמים לחטיבות גולני במילואים, יוצאי דופן הם לוחמי סיירת גולני אשר חלק קטן מן הצוותים משויכים ליחידת האלפיניסטים ואילו מרבית הצוותים משויכים לגדס"רים החטיבתיים השונים יחד עם שאר לוחמי גולני.
גדוד 17 הוקם במאי 1967, בתקופת ההמתנה לפני מלחמת ששת הימים, משה יוסף מונה למפקדו.
עד להקמת הגדוד הוכשרו מפקדי הכיתות בפלוגת המ"כים בחטיבה.
בשנת 1974, כחלק מלקחי מלחמת יום הכיפורים, הוקמה חטיבת ביסלמ"ח, בית הספר למ"כים, תחת פיקודו של אל"ם יעקב חסדאי, כדי לאגד את גדודי הכשרת מפקדי הכיתות, אשר השתייכו לכל אחת מחטיבות החי"ר הקיימות, תחת מסגרת תורתית ופיקודית אחודה.
החטיבה כללה את גדוד 17, יחד עם גדוד 906 (שועלי הנגב) שהועבר מהנח"ל וגדוד 450 (האריה המעופף) שהועבר מחטיבת הצנחנים.
מפקדי גדוד 17שםתקופת כהונההערות זאב עופר מפקד פלוגת המ"כים בחטיבת גולני יהודה גולן 1958–1960 בנימין ענבר 1960–1962 יוסי וייס 1962–1964 משה שפיר 1964–1965 חיים יפרח 1965–1966 משה יוסף 1966–1967 תחת פיקודו הפכה הפלוגה לגדוד, והיה למפקד הגדוד הראשון.
מפקד הגדוד במלחמת ששת הימים איתן ברק 1967–1969 מרא אלעמי 1969–1971 לימים מפקד חטיבת ירושלים יעקב דביר 1971–1972 1972–1973 נהרג במלחמת יום הכיפורים גדעון מאירי 1973 דוד כץ 1973–1974 מפקד הגדוד במלחמת יום הכיפורים בהבקעה ברמת הגולן ובכיבוש מוצב החרמון הישראלי.
גדוד דרור הוקם בדצמבר 1947 כחלק מהליך הקמת החטיבות המרחביות של ארגון ההגנה וצורף לחטיבת גולני עם הקמתה בפברואר 1948. מפקד הגדוד היה יעקב דרור (קורבנד).
בחודש נובמבר 1948 אוחדו גדוד 14 וגדוד 15 והוקם גדוד 19.
גדוד 15 – גדוד גורן
גדוד גורן הוקם במאי 1948 כחלק מהליך הקמת החטיבות המרחביות של ארגון ההגנה וצורף לחטיבת גולני עם הקמתה בפברואר 1948. מפקד הגדוד היה משה גורן (גורניצקי).
גדוד 19 – גדוד הפשיטה הממוכן
גדוד 19 הוקם בחודש נובמבר 1948 על ידי איחודם של גדוד 14 (גדוד דרור) וגדוד 15 (גדוד גורן) תחת פיקודו של מאיר עמית.
הגדוד השתתף במבצע חורב ובמבצע עובדה ופורק בספטמבר 1949.
גדוד 11 הוקם בפבואר 1948 כגדוד הרביעי של חטיבת גולני, היה ידוע בשמו "אלון", בהמשך עבר הגדוד לחטיבת עודד.
כיום ידוע כגדוד 9211 בחטיבת עודד.
במלחמת העצמאות הוצב הגדוד בגליל העליון המזרחי כחלק מהיערכות חטיבת גולני במרחב.
גדוד 21 הוקם ב-25 בדצמבר 1947 כגדוד ג' של חטיבת "לבנוני", והיה אחד מהגדודים הסדירים הראשונים של ארגון ההגנה.
למפקד הגדוד הראשון מונה בן עמי פכטר ולסגנו מונה צבי בן ארי.
בשלהי פברואר 1948, עם הקמת חטיבת כרמלי היה לגדוד הראשון שלה.
במלחמת העצמאות תרם רבות לקרבות ההכרעה בצפון הארץ.
בתום המלחמה ועם היערכות צה"ל מחדש, החל מספטמבר 1949, הוצב הגדוד תחת פיקוד חטיבת גולני, והשתתף בפעולות הביטחון השוטף בצפון.
בינואר 1955 פורק הגדוד במסגרת סגירת יחידות ומפקדות.
ביוני 1989, ביוזמתו של אלוף (במיל') אהרון יריב שונה מספר גדוד 8206 של חטיבה 228 לגדוד 21. הגדוד עבר בהמשך לחטיבת עציון.
מפקדי החטיבהשםתקופת כהונההערות משה מן פברואר–מאי 1948 המפקד הראשון, פרש מהתפקיד בעקבות מות אשתו מישאל שחם מאי–יולי 1948 נחום גולן 1948–1950 דן לנר 1950 לימים מפקד אוגדת הבשן.
יוזם מרוץ גולני ושביל גולני אילן בירן 1980–1981 לימים מפקד פיקוד המרכז ארוין לביא 1981–1982 מפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונה.
לימים סגן הרמטכ"ל אבי פלד 2008–2010 מפקד החטיבה במבצע עופרת יצוקה.
לימים ראש חטיבת תבל אופק בוכריס 2010–2012 לימים מפקד המכללה לפיקוד ולמטה יניב עשור 2012–2014 לימים מפקד פיקוד הדרום רסאן עליאן 2014–2016 מפקד החטיבה במהלך מבצע צוק איתן.
לימים מתאם פעולות הממשלה בשטחים שלומי בינדר 2016–2018 לימים ראש אמ"ן שי קלפר 2018–2020 לימים מפקד פיקוד העורף ברק חירם 2020–2022 לימים מפקד אוגדת עזה יאיר פלאי 2022–2024 מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל.
לימים מפקד אוגדת הבשן עדי גנון אפריל 2024– מפקד החטיבה הנוכחי
– מאת הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק הוענק ליחידת אגוז בשנת 1998 על פעילות היחידה בלחימה בלבנון.
– מאת הרמטכ"ל משה יעלון הוענק ליחידת אגוז ב-14 באפריל 2005 "על פעילותה המבצעית בשנת 2004. במבצעים הרבים בהם השתתפה היחידה היא הגיעה להישגים מבצעיים מרשימים, הפיקה לקחים והשכילה להנחילם לכלל היחידות המשתתפות בלחימה".
– מאת מפקד פיקוד הצפון עמירם לוין הוענק לסיירת גולני בשנת 1996 "על הנחישות והיוזמה בתכנון, התעוזה ואומץ הלב, במבצע בשטח לבנון".
– מאת מפקד פיקוד הצפון הוענק לסיירת גולני בשנת 1997
– מאת מפקד פיקוד הצפון בני גנץ הוענק לגדוד 51 באוקטובר 2002 "על חלקו בלחימה ביו"ש במהלך מבצע חומת מגן".
– מאת מפקד פיקוד הצפון גדי איזנקוט הוענק לגדוד 51 בספטמבר 2007 "על שהראה רעות, נחישות, מקצועיות ואומץ לב במהלך מלחמת לבנון השנייה".
– מאת מפקד פיקוד הדרום יואב גלנט הוענק לגדוד 51 ב-27 באפריל 2008 "על לחימה ממושכת ברצועת עזה תוך גילוי יוזמה, נחישות, דבקות במשימה וחתירה לניצחון".
צל"ש הרמטכ"ל - מאת הרמטכ"ל אביב כוכבי לסיירת גולני על פעילותה במבצע שובר גלים ב-2022
חטיבת גולני מצוידת כיום באמצעי הלחימה הסטנדרטיים של חיל הרגלים הישראלי ובנוסף גם בנגמ"שי "נמ"ר", הנחשב אחד מהכלים הממוגנים ביותר שבשימוש צה"ל.
חטיבת גולני הייתה חטיבה הראשונה שצוידה בנגמ"ש המרכבה (נמ"ר).
בין השנים 2008–2012 הנשק האישי התקני של לוחמי החטיבה היה רובה הסער (רוס"ר) תבור מדגם "קומנדו" ("מקוצר").
בשנת 2012 הוחלף ה"תבור" במיקרו-תבור, ובשנת 2019 הוחלף בתבור X-95 פלאט-טופ (מיקרו-תבור דור ג').
בשנת 2023 חזרה החטיבה לרובי ה-M4A1 פלאט-טופ בדגמים חדשים.
אמצעי לחימה בהם מצוידים לוחמי החטיבה
נשק אישי של לוחם גולני: M4A1 פלאט-טופ
מקלע רימונים סאקו דיפנס Mk-19
רקטות כתף לאו M-72 והמטאדור "מפצח אגוזים"
מרגמת קשת, חנית ופצמ"ר 120 מ"מ מדויק עוקץ פלדה
ב־1976 קיבלו חיילי היחידה כומתה ייחודית בצבע חום.
לפני כן היו הכומתות של גולני בצבע חאקי כמו לשאר יחידות צה"ל.
רק לוחמי סיירת גולני חבשו כומתות שחורות.
הפעם הראשונה שחולקה הכומתה הייתה בסוף אימון קיץ במדבר יהודה.
המח"ט חיים בנימיני חילק אותה לקצינים והמג"דים חילקו לחיילים.
מוזיאון גולני – אתר ההנצחה ומורשת קרב לחטיבת גולני ממוקם בסמוך למחלף גולני.
שביל גולני – שביל העובר לאורך מדינת ישראל ובפרט במקומות בהם לחמה החטיבה.
מחלף גולני – מחלף הנקרא על שם החטיבה.
מרוץ גולני הוא מרוץ מסורתי שמקיימת החטיבה עם הכומתה החומה לאורכה של הארץ ממרגלות החרמון ועד אילת, המתקיים מדי שנה ובו משתתפים חיילי חטיבת גולני וכן אזרחים המצטרפים לחיילים במקומות היישוב שונים בהם עובר המרוץ.
עם לוחמי החטיבה נמנות דמויות מופת שפעולותיהן משמשות כמורשת קרב לחיילי צה"ל, כדוגמת אורי אילן שנפל בשבי הסורי והעדיף את המוות על גילוי סודות צבאיים ורועי קליין סמג"ד 51 במלחמת לבנון השנייה שנהרג בקרב בבינת ג'בייל לאחר שזינק על רימון יד כדי להציל את חייליו.
אנדרטה לנופלי חטיבת גולני בקרבות החרמון – אנדרטה הנמצאת ברמת הגולן, בשולי הר החרמון, סמוך לחניון התחתון של אתר החרמון, ממזרח לכביש 98. האנדרטה מציינת את קרבות חטיבת גולני ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.
באנדרטה מונצחים 80 לוחמי חטיבת גולני שנפלו בקרבות על החרמון במלחמת יום הכיפורים.
אנדרטת חללי סיירת גולני במלחמת ההתשה בעמק בית שאן ובעמק הירדן – האנדרטה הנמצאת על תל ישמעאל מזרחית לבית-יוסף ומנציחה את שמונה לוחמי הסיירת אשר נפלו במלחמת ההתשה.
אנדרטת גדוד 17 בחרמון – אנדרטה המוצבת בקרבת הכניסה לאתר החרמון לזכר חללי גדוד 17 שנהרגו בחרמון במהלך מלחמת יום הכיפורים.
אנדרטת חללי סיירת גולני בקרבות מלחמת יום הכיפורים – האנדרטה מוצבת רמת הגולן, באתר החרמון, באזור הרכבל העליון ומציינת את חללי סיירת גולני אשר נפלו בקרבות במהלך מלחמת יום הכיפורים.
אנדרטה לזכרם של 11 לוחמי פלוגה ד' מגדוד 13 אשר נהרגו באסון בית המכס העליון ב-15 ביוני 1967 – האנדרטה נחנכה ב-15 ביוני 2017, במלאת חמישים שנים לאסון, במתחם בית המכס העליון.
אנדרטה לזכר הנופלים מגדוד 12 ומגדוד 13 במלחמת יום הכיפורים הוקמה ב-2023 ברמת הגולן מעל הפארק הוולקני אביטל, בין מצפה רונן לבין אנדרטת כוח נתי.
בשנת 2013 פורסמה ב-ynet סדרה בבימויו של ניר (שוקו) כהן שנקראה: "גולני – ריאליטי טירונות".
הסדרה ליוותה את מחזור הגיוס של אוגוסט 2011 של גדוד 51, מהגעתם לבסיס ההכשרה של החטיבה ועד לסיום ההכשרה במסע הכומתה.
הסדרה אפשרה הצצה לתהליך הפיכתם של הטירונים ללוחמים, תוך שהיא מספרת את סיפוריהם האישיים של החיילים והמפקדים בפלוגה.
צילומי הסדרה נערכו במהלך שישה חודשים בבסיס ההכשרה בסמוך לקיבוץ רגבים.
ביוני 2013 רכש ערוץ עשר את זכויות השידור של הסדרה ושידר אותה כסרט דוקומנטרי בן שני חלקים.
חטיבת גבעתי (חטיבה 84) היא חטיבת חיל רגלים סדירה בצה"ל, הנמצאת תחת עוצבת הפלדה (אוגדה 162).
החטיבה הוקמה בשנת 1983 ונקראת על שם חטיבת גבעתי הסדירה, שפעלה במלחמת העצמאות.
חיילי חטיבת גבעתי חובשים כומתה סגולה עם סמל חיל הרגלים ונועלים נעליים שחורות.
סמלה של החטיבה משלב בתוכו את סמלי חטיבת גבעתי שלחמה בתש"ח וסיירת שקד.
"חטיבת גבעתי" (חטיבה 5 המקורית) הייתה חטיבת חיל רגלים סדירה שלחמה במלחמת העצמאות, והמשיכה לפעול בשנים שלאחריה.
בשנת 1956 פורקה החטיבה הסדירה.
3 חודשים לאחר מכן, קיבלה חטיבה 17, שהייתה חטיבה מרחבית במילואים, את השם גבעתי.
בהמשך שונה מספרה לחטיבה 5, ושמה עודכן לגבעתי תש"ח וגם גבעתי במילואים.
חטיבת מילואים זו פעילה ברצף עד היום.
חטיבה מספר 5, שנקראה גם חטיבת "גבעתי", הוקמה על ידי ארגון ההגנה כאחת משש החטיבות הראשונות בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות.
החטיבה הוקמה על בסיס יחידות חי"ש שלחמו במרחב תל אביב והדרום, כוחות מח"ל וכן גדוד אצ"ל.
מייד לאחר עצרת האו"ם בכ"ט בנובמבר, כאשר הותקף היישוב היהודי, הטיל המטה הארצי של ההגנה את משימת הקמתה של החטיבה על שמעון אבידן – שהיה מפקד ותיק בהגנה ובפלמ"ח.
השם "גבעתי" היה שמו המחתרתי של שמעון אבידן בתקופה שקדמה לקום המדינה.
במלחמת העצמאות הגנה החטיבה על מרחב תל אביב ונטלה חלק בליווי שיירות לירושלים.
במבצעים להבקעת הדרך לירושלים דוגמת מבצע נחשון.
ערב ההפוגה השנייה כבשו לוחמי החטיבה את משלט עיבדיס והגנו עליו מהתקפות האויב.
לאחר מכן כבשו את גבעה 105 ומנעו את ניתוקה של נגבה, שעמדה בגבורה מול התקפות כבדות הן מן האוויר והן מהיבשה.
פעולה זו נעשתה על ידי יחידת הג'יפים של החטיבה אשר לה הוענק השם "שועלי שמשון".
בשל היותו של שמשון סמל לכוח, בחר בו אבא קובנר, ששירת כקצין חינוך בחטיבת גבעתי בתש"ח, והעניק את שמו ליחידה.
נקמת שמשון בפלשתים באמצעות 300 שועלים, העניקה לחטיבת גבעתי ולפיקוד הדרום את סמלם – השועל.
ב-13 בספטמבר 1948 נערך ברחובות מסדר החגיגי של חטיבת גבעתי, ובו השתתפו אלפי חיילים על נשקם וכלי רכבם.
החטיבה הסדירה המשיכה לפעול עד אוקטובר 1956, אז פורקה, וגדודיה הועברו לחטיבות אחרות (גדוד 51 לגולני, וגדוד 52 הוסב לחרמ"ש והועבר לחטיבה 7).
שלושה חודשים לאחר פירוק חטיבת גבעתי הסדירה, חטיבה 17 – חטיבה מרחבית במילואים, אורגנה מחדש וקיבלה את השם "גבעתי".
חטיבת המילואים 5 השתתפה במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, במהלכה הוסבה לחטיבת חי"ר משוריין (חרמ"ש).
החטיבה השתתפה גם במלחמת שלום הגליל ובאפריל 1989 הוחלט על הסבתה של החטיבה לחטיבת חי"ר מעולה (חיר"ם).
כיום חיילי החטיבה הם יוצאי חטיבת הנח"ל וחטיבת גבעתי (84) הסדירות.
חטיבה 84 – גבעתי המחודשת, סדירה (1983–הווה)
כלקח ממלחמת לבנון הראשונה, הוחלט בצה"ל להקים חטיבת חי"ר סדירה שלישית, בנוסף לשתיים (צנחנים וגולני) שהיו קיימות אז.
בנובמבר 1982, הטיל הרמטכ"ל רפאל איתן על אלוף-משנה יהודה דובדבני להקים את חטיבה 84 הסדירה החדשה.
החטיבה נקראה "גבעתי" – כשמה של חטיבת גבעתי תש"ח שלחמה במלחמת העצמאות.
סמלה של החטיבה משלב בתוכו את סמלי החטיבה הסדירה גבעתי תש"ח (שפורקה ב-1956) וסמלי סיירת שקד (שפורקה ב-1979).
עד תחילת שנות התשעים היה לחטיבת גבעתי יעוד נוסף – יכולת החפה (נחיתה על החוף מכלי שיט) שהתבססה על הנחתת היחידה של צה"ל – אח"י בת שבע.
בסוף מסלול בוצע תרגיל החפה שאחריו הלוחמים היו מקבלים סיכת החפה (תנין), אשר עם הזמן הפכה לסיכת לוחם לכל דבר, עד שהוחלפה בסיכת הלוחם הנוכחית.
מפקדה הראשון של גבעתי היה יהודה דובדבני.
החטיבה החדשה התבססה על סגל פיקוד שגויס מכל חטיבות החי"ר ובין השאר על מתגייסים מישיבות ההסדר שהיוו חלק ניכר מחיילי החטיבה בשלב ההקמה.
החטיבה הוקמה על בסיס גדוד הבט"ש 424 (לשעבר 519) "שקד", שנקרא על שם סיירת שקד – יחידה 424 שפורקה ב-1979. הגדוד אורגן מחדש כגדוד חי"ר.
אליו הצטרפו גדוד 432 "צבר", גדוד 435 "רותם"; וכן פלוגת הסיור (פלס"ר), פלוגת הנ"ט (פלנ"ט), פלוגת ההנדסה (פלחה"ן), ופלוגת הקשר (פלחי"ק).
עם הקמתה עברו חיילי החטיבה את שלב הטירונות ביחד עם לוחמי חטיבת גולני בבסיס בזק הממוקם לא רחוק מג'נין, לאחר תקופה קצרה עברה החטיבה לבסיס קציעות המשמש אותה עד היום.
גבעתי המחודשת נלחמה לסירוגין בלבנון, ולאחר הנסיגה לרצועת הביטחון, ברצועת הביטחון בלבנון וברצועת עזה.
בעקבות הנסיגה מלבנון בשנת 2000 עברה החטיבה לפיקוד הדרום והוצבה בגזרת רצועת עזה, ושם הובילה שורה של מבצעים נגד הטרור שבהם נהרגו מאות מחבלים.
היחידה שירתה ברצועה עד לביצוע תוכנית ההתנתקות באוגוסט 2005 ואחריו הוצבה בגזרת עוטף עזה.
על פעילותה ללוחמה בטרור ברצועת עזה בזמן האינתיפאדה השנייה ובתקופה שבין ההתנתקות למבצע עופרת יצוקה (2000–2009) זכתה החטיבה להערכה רבה ואף למספר פרסים וצל"שים, כולל פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות לשנת 2002 ולשנת 2004.
בינואר 2016 הוכפפה החטיבה לעוצבת הפלדה (אוגדה 162) במסגרת מעבר עוצבה זו לפיקוד דרום וארגון האוגדות והחטיבות הסדירות במסגרת תוכנית רב-שנתית "גדעון".
בעשור השני של המאה ה-21 שמה חטיבת גבעתי דגש על תחום הצליפה.
ההשקעה נשאה פרי ומאז שלהי אותו עשור, צלפי גבעתי מתברגים בצמרת צה"ל כולל זכייה באליפויות הצליפה של צה"ל הנערכות מדי שנה.
משפט גבעתי א: בשנת 1988 נכנסו חיילי החטיבה לבית בעזה על-מנת לעצור מבוקש לחקירה.
כאשר נתקלו בהתנגדות מצד אביו הכו בו למוות.
בית הדין הצבאי קבע שפקודה להפעיל אלימות כאמצעי ענישה היא בלתי חוקית בעליל.
משפט גבעתי ב: מג"ד רותם ושלושה מפקודיו נאשמו שהורו לחייליהם לשבור ידיים ורגליים של פלסטינים.
להגנתם טענו שהפקודה ירדה מהמח"ט אפי איתם ומאלוף הפיקוד יצחק מרדכי.
במשפט שהתנהל ב-1990 הכחישו שני הקצינים הבכירים את הטענות וכל הנאשמים הורשעו.
בשנות האינתיפאדה השנייה חטיבת גבעתי הייתה חטיבת החי"ר העיקרית שמוצבת ברצועת עזה ואחראית על המלחמה בטרור שם, ביחד עם גדוד שמשון, כוחות שריון, גדוד להב של חיל ההנדסה הקרבית וחיל האוויר.
במהלך פעילותם שם הרגו כוחות גבעתי מאות מחבלים, אך הפשיטות בעומק מחנות הפליטים הצפופים של עזה והפעילות השוחקת והיומיומית תחת אש בציר פילדלפי גרמו להם גם לאבדות.
ב-22 בדצמבר 2003 התקבל מידע על שני מחבלים שמתקרבים לעבר עמדה צה"לית.
מפקד פלוגת החוד של גדוד "צבר", סרן , וסגנו, סגן , יצאו עם חוליית הפיקוד לכיוונם.
בחילופי האש עם המחבלים נהרגו שני המפקדים.
ב-11 במאי 2004 התפוצץ נגמ"ש M-113 בשכונת זייתון בעזה, ובפיצוץ נהרגו 6 אנשי צוות הנגמ"ש, מהפלחה"ן.
למחרת, ב-12 במאי, פוצץ נגמ"ש M-113 נוסף בציר פילדלפי, ונהרגו 5 אנשי צוות המנהרות שהיו בנגמ"ש.
אירועים אלה כונו אסון הנגמ"שים.
צה"ל ערך שני מבצעים גדולים להחזרת הגופות, שבהם נהרגו עשרות מחבלים ונהרסו עשרות בניינים בשכונת זייתון וברפיח.
בגלל איומו של צה"ל להמשיך לסרוק עד שכל הגופות יוחזרו, וההרס הרב שגרמו הדחפורים המשוריינים, נכנעו המחבלים והעבירו את שרידי הגופות לצלב האדום.
חטיבת גבעתי נטלה חלק מרכזי במבצע קשת בענן ברפיח וכן במבצע ימי תשובה בצפון רצועת עזה, שמטרתו הייתה למנוע ירי רקטות קסאם על שדרות.
בחודש ינואר 2005 הוענק לגדוד הסיור של גבעתי עיטור המופת מידי הרמטכ"ל, כהוקרה על פעילות הגדוד ברצועת עזה בזמן האינתיפאדה השנייה.
לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות יצאה חטיבת גבעתי מרצועת עזה, והחלה להחליף קווים בדומה לשאר חטיבות החי"ר.
מבצעים ברצועת עזה עד מבצע צוק איתן
בחודשים יולי ואוגוסט 2006 נטלה החטיבה, חלק מרכזי במבצע גשמי קיץ, במהלכו נהרגו למעלה מ-200 מחבלים.
בתחילת מרץ 2008 הובילה החטיבה (יחד עם חטיבה 188 וכוחות נוספים) את מבצע חורף חם במחנה הפליטים ג'באליה ובשכונת סג'עיה.
שניים מלוחמי החטיבה (סמ"ר דורון אסולין מגדוד הסיור וסמ"ר ערן דן-גור מגדוד שקד) נהרגו בפעילות זו, שבה נהרגו יותר מ-120 פלסטינים.
במבצע עופרת יצוקה (סוף 2008 – ינואר 2009) פעלה החטיבה בשכונותיה הדרומיות של עזה, זייתון ותל אל-הווא.
במבצע צוק איתן לחמה החטיבה בדרום רצועת עזה בפיקודו של אלוף-משנה עופר וינטר.
במהלך המבצע פגעה החטיבה במחבלים רבים והשמידה מנהרות לחימה ותשתיות ששימשו את ארגון החמאס.
החטיבה זכתה להערכה רבה על לחימתה: יחידת רימון קיבלה את צל"ש אלוף פיקוד הדרום, לוחם סיירת גבעתי קיבל את עיטור המופת, ותשעה מלוחמי החטיבה קיבלו צל"ש על לחימתם.
חמישה מלוחמי החטיבה נהרגו בקרבות.
יממה לאחר שנמצאו גופות שלושת הנערים, ב-1 ביולי הוקם צוות קרב חטיבתי המבוסס על חטיבת גבעתי.
הצק"ח כלל את גדוד צבר, גדס"ר גבעתי ויחידת רימון, גדוד 101 מחטיבת הצנחנים, גדוד 52 מחטיבה 401 וגדוד 603 מחיל ההנדסה הקרבית.
התוכנית האופרטיבית של הצק"ח כללה איגוף שקט של כוחות החמאס ותקיפתם מהעורף.
לאחר שבבוקר 17 ביולי ניסתה חוליית מחבלים לחדור לישראל באזור קיבוץ סופה, החל שלב התמרון הקרקעי.
בלילה שבין 17 ל-18 ביולי פשטו יחידת רימון וגדוד צבר על שדה התעופה בדהניה, ועד הבוקר כותר המתחם על ידי גדוד צבר וטוהר על ידי יחידת רימון.
במקביל, תקפו כוחות גדוד 101 וגדוד 52, בסיוע פלוגה מגדוד 603, את שכונת מעמר שבפרברי רפיח.
ארגון החמאס הקים בשכונה מתחם מבוצר וניהל אש צלפים ומרגמות כנגד הכוח המתקדם לעבר השכונה.
במהלך הלילה הצליח הכוח להתקדם פחות מ-3 קילומטר אל תוך רצועת עזה, בתנועה שארכה כ-8 שעות.
ב-18 ביולי החלו לוחמי מגדוד 603 ומיחידת רימון לאתר את פירי המנהרות במתחם שדה התעופה בדהניה.
עד הצהריים אותרו במרחב שלושה פירי מנהרות.
במהלך היום העמיק גדוד צבר את אחיזתו בפאתי רפיח.
במקביל, ניסה החמאס לפגוע בכוחות גדוד צבר, בין השאר באמצעות חמור תופת ואופנוע תופת.
גדוד 603 איתר במהלך היום ארבעה פירי מנהרות ופעל לנטרול כל פירי המנהרות שנמצאו.
גדוד 101 איתר במהלך היום 5 פירי מנהרות, והמשיך להתקדם אל תוך שכונת מעמר בשני מאמצים: פלוגת החרמ"ש של גדוד 52 מדרום, ופלוגת החוד של גדוד פתן מצפון, יחד עם הפלוגה המסייעת.
ב-19 ביולי נשלח גדוד הסיור החטיבתי לאתר ולהשמיד מנהרת תקיפה נוספת באזור רפיח.
הגדס"ר לא נתקל בכוחות אויב ולא איתר את פיר המנהרה, ולאחר יממה שונתה משימת הגדס"ר והוא יצא מהמרחב.
גדוד 52 נערך ממגנן, אך מחבל שיצא מפיר מנהרה הצליח לירות פגז RPG על אחד הטנקים, פצע את קצין המבצעים של הגדוד והשבית את טנק המג"ד.
גדוד 101 ספג את ההרוג הראשון שלו, כאשר בשעות הערב נשלחה מחלקת התצפית של הפלוגה המסייעת להתמקם במבנה שולט.
בדרכם למבנה זיהה מפקד הכוח סככת פח חשודה, ולאחר שהסככה נסרקה נפתחה אש מתוכה, שממנה נהרג סמל .
ב-20 ביולי נמשכה הלחימה, ולוחמי גדוד 101 זיהו שני פירי מנהרות נוספים.
במקביל, פעלו לוחמי גדוד 603 להשמדת פירי המנהרות שזוהו.
במהלך פעולתם, זיהו לוחמי הגדוד חוליית מחבלים מתקרבת לעברם, והקפיצו מסוק קרב שהשמיד את החוליה.
במהלך מבצע שובר גלים סיירת גבעתי תפסה קו בגזרת שכם וניהלה לחימה נגד חוליות של ארגוני הטרור, ובהן, ארגון גוב האריות.
במהלך התעסוקה המבצעית, שארכה למעלה מחצי שנה, פעלו הלוחמים במאות פעולות כנגד יעדי טרור, פגעו בעשרות מחבלים חמושים והשתתפו במבצע נגד המפקדה הראשית של גוב האריות.
באוקטובר 2022, במהלך פעילות במרחב שכם, חוליית מחבלים רכובה פתחה בירי לעבר כוח של סיירת גבעתי, ובאירוע נפל לוחם הסיירת עידו ברוך.
ב-7 באוקטובר 2023 יצאה ישראל למלחמת חרבות ברזל בעקבות מתקפת הפתע על ידי ארגון הטרור חמאס, והשתלטות מחבלים על יישובי העוטף.
שני גדודים של החטיבה לחמו בכפר עזה במשך שעות ארוכות נגד עשרות מחבלים במקום, ופעלו לחילוץ האזרחים והתושבים.
סיירת גבעתי פעלה בקיבוץ נחל עוז ופעלה בקרבות.
לאחר מכן הובילה החטיבה בשיתוף שריון והנדסה את ההתקפה בצפון רצועת עזה ופגעה במאות מחבלים.
ב-31 באוקטובר 2023, נגמ"ש מסוג נמ"ר של החטיבה נפגע מטיל נ"ט ו-11 לוחמים נהרגו.
במהלך הלחימה הוקמה בחטיבה פלוגת צמ"ה שהוכשרה על ידי חיל ההנדסה הקרבית והפעילה כלי צמ"ה ממוגנים בהם דחפורי D9 משוריינים ומחפרים בשירות צה"ל.
הפלוגה נלחמה בקרב רפיח (2024) וקרב ג'באליה השלישי (2024) בהם הרסה בתים רבים.
לוחמי הפלוגה פיתחו טכניקה להפלת בתים ובניינים בעלי 3–7 קומות באמצעות דחפורי D9.
גדוד שקד (424) – נקרא על שם סיירת שקד – יחידה 424. הסיירת פורקה ב-1979, ובמקומה הוקם גדוד 519, גדוד חרמ"ש פיקודי (עצמאי תחת פיקוד דרום) שבסיסו באום חשיבה.
הגדוד קיבל את השם "שקד", על שם הסיירת שפורקה, וכלל פלוגת עורב שריון ו-2 פלוגות נח"ל מתחלפות שהיו מגיעות אליו.
ב-1981 מספרו שונה ל-424. בשנת 1983 עם הקמת חטיבה 84, גבעתי הסדירה, הועבר אליה כגדוד הראשון – גדוד ההקמה שלה, ואורגן מחדש כגדוד חי"ר.
הגדוד מורכב מחמש פלוגות: פלוגת סיוע מנהלתי, רובאית, פלחוד, מסייעת ומבצעית.
סמל הגדוד הוא כנפיים, המסמלות את סיירת שקד, ארץ ישראל, המסמלת את הגנת הגדוד על ארץ ישראל במשימותיו השונות, וחרב, המסמלת גדוד חי"ר לוחם ומובחר.
הגדוד נלחם בלבנון שנים רבות אך את עיקר תהילתו קצר ברצועת עזה, שבה הוצב ברציפות מאפריל 2001 ועד ביצוע תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2018 היה לגדוד הראשון בחטיבה הקולט את הנמ"ר.
קצינים בולטים שצמחו בגדוד: אל"ם עומרי משיח, אל"ם אייל שוימר, תא"ל משה אור, אל"ם אלדד פלד, אל"ם יוסי אליאס
גדוד צבר (432) הוקם בשנת 1983. מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה נמצא הגדוד בלחימה מתמדת בגזרת עזה.
סמל הגדוד הוא צבר, על שם שיחי הצבר שבהם השתמשו התושבים הערביים בארץ ישראל לסימון גבולות חלקות האדמה שעיבדו כשם ש"גבעתי" יגן על הגבולות, וכן רמז למושג "צבר" – ישראלי יליד הארץ.
הגדוד מורכב מחמש פלוגות: פלוגת הפושטים, פלוגת החוד, מבצעית מסייעת ופלוגת הסיוע המנהלתי.
הגדוד זכה לתעודת הערכה על פעילותו ההתקפית במבצע צוק איתן ולתעודת הערכה נוספת על פעילותו המבצעית בגזרת חברון במהלך "אינתיפאדת הסכינים".
בדצמבר 2014 הדיח הרמטכ"ל את מפקד הגדוד לירן חג'בי לאחר שנחשד בהטרדה מינית ושיבוש הליכי חקירה.
ב-7 באוקטובר 2023 פתח חמאס במתקפת פתע על עוטף עזה ויישובי הנגב המערבי, והשתלט על יישובי העוטף.