tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינתיים, S-51 זיהתה את ראש התורן של ה"עיר רומא" ואת פנסי הצד הירוקים, ועמדה במסלול שלה כפי שהיא נדרשה לעשות על פי כללי הדרך שהיו אז בתוקף.
זמן קצר לאחר ששינתה מסלול, עיר רומא הבחינה באור הצד האדום של הצוללת והבינה שהם במסלולי התנגשות.
היא הסתובבה והפעילה את המנועים שלה לאחור.
אבל זה היה מאוחר מדי.
22 דקות לאחר שהבחינה לראשונה באור התורן של הצוללת, ספינת הקיטור נגחה בה באתר.
רק שלושה, (דיואי ג'י קיל, מייקל אי.
לירה ואלפרד גייר) מתוך 36 האנשים בצוללת הצליחו לנטוש את הספינה לפני שטבעה.
בתי המשפט מצאו את "עיר רומא" אשמה בכך שלא הפחתה את מהירותה כאשר היה ספק באשר לתנועה של S-51, ובכך שלא סימנה לה לשנות את המסלול.
עם זאת, הן בית המשפט המחוזי והן בית המשפט המחוזי לערעורים מצאו את S-51 אשם בהיותו אורות לא תקינים.
צי ארצות הברית טען שאין זה מעשי שצוללות מהסוג הזה יעמדו בכתב החוק.
וכי, כסוג מיוחד של ספינת מלחמה, ל-S-51 לא הייתה כפייה חוקית לעשות זאת.
בית המשפט הגיב באומרו שאם ההצהרות הללו נכונות, אז הצוללות "צריכות להגביל את פעולתן למים שלא עוברים בהם ספינות אחרות".
S-51 הועלתה מהקרקעית ב-5 ביולי 1926, על ידי צוות בראשותו של אז-רב-סרן (לימים סגן אדמירל) אדוארד אלסברג.
על כל מבצע החילוץ פיקד אל"ם (לימים אדמירל הצי, ארנסט ג'יי קינג.
היא נמחקה מרישום כלי השיט ב-27 בינואר 1930 ונמכרה לגרוטאות ב-23 ביוני לחברת Borough Metal Company של ברוקלין, ניו יורק.
הפעמון של S-51 הוסר ונלקח לספרייה ומוזיאון של כוח הצוללות בגרוטון, קונטיקט.
אדוארד אלסברג, "דו"ח פעולות ההנצלה לצוללת S-51".
משרד ההוצאה לאור הממשלתי, 1927.
(ימ"מ, SWAT) היא סדרת פעולה ודרמה משטרתית טלוויזיונית אמריקאית המשודרת משנת 2017, המבוססת על סדרת הטלוויזיה באותו שם משנת 1975 שנוצרה על ידי רוברט המנר, ופותחה על ידי ריק האסקי וכן על סרט באותו שם משנת 2003 של קלארק ג'ונסון.
אהרון רחסן תומאס ושון ראיין פיתחו את הסדרה החדשה, שעלתה לראשונה ב-CBS ב-2 בנובמבר 2017 ומופקת על ידי Original Film, CBS Studios ו-Sony Pictures Television.
התוכנית קיימת ביקום משותף עם דרמת הפשע של FX המגן, שנוצרה אף היא על ידי שון ראיין.
ב־5 במאי 2023 הודיעו כי הסדרה תסתיים לאחר העונה השישית, אך בעקבות מחאת מעריצים, לאחר מכן פורסם כי הסדרה תחזור לעוד עונה אחת ואחרונה בת 13 פרקים.
העונה השביעית עלתה לשידור ב-16 בפברואר 2024.
באפריל 2024, החלטת העונה האחרונה התהפכה והתוכנית חודשה לעונה שמינית.
במרץ 2025, הוכרז כי העונה השמינית תהיה האחרונה.
הסדרה מתמקדת בסמל משטרת לוס אנג'לס דניאל "הונדו" ארלסון.
הונדו (שמאר מור), חייל נחתים לשעבר, שנבחר להוביל יחידת SWAT (יחידה משטרתית טקטית) של משטרת לוס אנג'לס.
מכיוון שהוא גם אפרו-אמריקאי וגם נולד וגדל בלוס אנג'לס הונדו מרגיש נאמנות עמוקה לא רק לאחיו השוטרים אלא גם לאנשים שהם משרתים.
זה הופך אותו למוכשר במיוחד להוביל את הצוות ולבנות גשר בין הכוח לקהילה.
ככזו, הסדרה בולטת בתיאור המתחים האמיתיים בין המשטרה לקהילה האפרו-אמריקאית בלוס אנג'לס.
שמאר מור – בתפקיד הסמל השני דניאל "הונדו" ארלסון ג'וניור, יליד לוס אנג'לס שקודם לראש צוות ב-SWAT בניסיון להפיג את המתיחות בין הקהילה למשטרת לוס אנג'לס, לאחר שראש הצוות לשעבר שלו ירה בנער שחור לא חמוש.
הוא הורד בדרגה בסוף עונה 4 לאחר שהדליף מידע על גזענות במשטרה לעיתונות, אך הוחזר לעמדת פיקוד בתחילת עונה 5. כראש הצוות אות הקריאה שלו היה 20-David אבל זה השתנה ל-27-David במהלך ההדחה שלו.
הוא מכיר את כולם בשכונה ומתייחס אליהם בכבוד והם בדרך כלל נותנים לו מידע רלוונטי למקרים שלו.
מערכות היחסים של הונדו מלוות את כל הסדרה: בתחילה הוא יצא עם אל טראסק, סוכנת FBI.
הוא היה אז במערכת יחסים חשאית עם ג'סיקה קורטז, אבל בסופו של דבר הם נאלצו לנתק את זה כדי להגן על הקריירה שלהם אף על פי ששניהם הביעו את אהבתם זה לזה.
מאוחר יותר הוא יצא עם ניה וולס, עוזרת התובע המחוזי, אבל מאוחר יותר נפרד ממנה כשאיים לרדוף אחרי גבר שהאשים אותו שסימם את אחותו למחצה הצעירה, בריאנה, במועדון לילה כדי אולי לנצל אותה.
לאחר מכן החל לצאת לסירוגין עם נישל, מערכת היחסים שלהם התחילה כאשר עזרו לאדם פצוע בעקבות מרדף אחר חשודים בשוד מזוין שהונדו היה בו.
בסוף העונה החמישית, הונדו מגלה שנישל בהריון עם ילדתם הראשונה.
סטפני זיגמן – כקפטן ג'סיקה קורטז (עונות 1–2), מפקדת חטיבת המטרופולין של משטרת לוס אנג'לס, ואהובתו של הונדו.
היא קצינה מכובדת שיש לה תוכניות לשפר את היחסים בין משטרת לוס אנג'לס לאזרחי לוס אנג'לס, למרות התנגדות מסוימת של השוטרים.
בגמר העונה השנייה, היא נעתרת להצעה למשימה של ה-FBI ועוזבת את LAPD כדי לעבור לעבוד כסוכנת סמויה.
עד תחילת העונה השלישית, היא לכאורה קיבלה את המשימה לצמיתות, כאשר השחקנית למעשה יצאה מהתוכנית.
ג'יי הרינגטון – בתור הסמל השני דייוויד "דיקון" קיי, ותיק בן עשר שנים ב-S.W.A.T.
היה אמור להתמנות למפקד הצוות, אך הקידום ניתן להונדו לאחר הירי בריימונט האריס.
אף על פי שהוא לוקח את ההחלטה בקלות, הוא מודה מאוחר יותר בפני הונדו שהוא התרעם על כך בעבר, אבל התרגל לכך ברגע שראה את המנהיגות של הונדו.
אות הקריאה שלו הוא 30-David.
הוא משמש כמפקד השני של הצוות ומשמש כמנטור לחבריו לקבוצה, ומשמש גם כמדריך באקדמיית LAPD SWAT.
הוא מסור מאוד לעבודתו עם SWAT ולשרת את העיר לוס אנג'לס, ואף זכה בפרס כוכב המשטרה של LAPD בסוף עונה 2. הוא גם נאמן מאוד לצוות שלו, במיוחד להונדו.
המסירות שלו ליחידה תואמת רק לזה שיש לו לאשתו אנני ( השחקנית ברה בלייר) ולשלושת ילדיהם; מתיו, לילה וסמואל.
ב"בית ספר" מתגלה שבתו, לילה, נקראת על שם קורבן ירי בבית ספר.
באמצע עונה 2, אנני יולדת בת נוספת, ויקטוריה.
בעונה 3 הוא לוקח על עצמו עבודה שנייה בעבודה בחברת אבטחה פרטית.
אלכס ראסל – בתור השוטר השלישי ג'יימס "ג'ים" סטריט, העברה חדשה ממשטרת לונג ביץ'.
סימן הקריאה שלו הוא 26-David.
אמו קארן סטריט (שרילין פן) ישבה בכלא על רצח בעלה המתעלל – אביו של סטריט; היא נעצרה על ידי ראש צוות S.W.A.T לשעבר, באק ספווי.
בתחילה הוא מתקשה להסתגל להיות חלק מהצוות בגלל האימפולסיביות שלו וכן כי חש שנטש את חובותיו לטפל באמו, מה שבסופו של דבר הוציא אותו מה-SWAT.
מאז הוא הרוויח את דרכו חזרה לקבוצה.
הוא ממשיך לקיים מערכת יחסים עם עליות ומורדות עם אמו עד מותה בעונה החמישית, כמו גם מתח רומנטי לאורך הסדרה עם חברתו ליחידה כריסטינה אלונסו, שסוף סוף פורח למערכת יחסים רגע לפני שאלונסו עוזבת את הצוות ואת המשטרה בסוף העונה.
לינה אסקו – בתור הקצינה השלישית כריסטינה "כריס" אלונסו (עונות 1–5), קצינת כלבנים לשעבר ו (במקור) אחת משתי השוטרות שהוקצו ל-S.W.A.T.
אות הקריאה שלה הוא 24-David.
היא משמשת כצלפית של החוליה ומתיידדת עם סטריט.
אסקו היא ביסקסואלית מוצהרת, היא נכנסת למערכת יחסים פוליאמורית בעונה השנייה, אבל מנתקת אותה מאוחר יותר.
אלונסו היא הסנדקית לילדים של דיקון.
בסוף העונה החמישית, לאחר שסוף סוף התחילה מערכת יחסים עם סטריט, היא עוזבת את SWAT ואת LAPD לגמרי כדי לקחת על עצמה את חובת העזרה והשיכון לנערות מהגרים בלתי חוקיים שמבקשות מקלט בארצות הברית.
השחקנית אישרה את עזיבתה את הסדרה כדי לחפש הזדמנויות עבודה אחרות.
קני ג'ונסון – כקצין III+1 דומיניק לוקה, דור שלישי לקציני S.W.A.T.
אות הקריאה שלו הוא 22-David.
במקור הוא היה הנהג והמכונאי של הרכב "Black Betty" של הקבוצה עד שפציעה הציבה אותו באופן זמני בתפקיד תמיכה טקטית עד אשר הורשה להיות שוב בשטח.
ג'ונסון הופיע בעבר בסדרה המגן, שיצר גם שון ראיין.
פיטר אונורטי – כסמל השני ג'ף ממפורד (עונה 1; עונה 2 חוזרת; עונה 4 אורחת), מנהיג צוות אחר של S.W.A.T, לצד זה של הונדו.
אות הקריאה שלו היה 50-David.
הוא התגרש שלוש פעמים; הוא מתארס שוב לאחר חיזור של חודש בלבד.
בסיום פרק העונה השנייה "ג'ק", הוא מכריז על פרישה מ-SWAT ו-LAPD לאחר שנורה מוקדם יותר בפרק, והופך את פרישתו לרשמית שני פרקים מאוחר יותר.
דייוויד לים – בתפקיד הקצין השלישי ויקטור טאן, קצין לשעבר במשטרת לוס אנג'לס.
סימן הקריאה שלו הוא 25-David.
כשהיה במסלול לקריירה יוקרתית על פי התעקשות הוריו, טאן החליט ללכת בדרך משלו בחיים ובחר להיות שוטר במקום.
הוא בקיא מאוד בסחר בסמים בלוס אנג'לס מתקופתו ב-Vice ושומר על מספר קשרים שישתמש בהם במהלך תיקים.
בסיום העונה הרביעית, הוא מתחתן עם חברתו הוותיקה בוני.
בעונה 6 מתגלה כי בוני בגדה בו עם מישהו מהעבודה שלה בשם ויקטור
פטריק סנט אספריט – כמפקד רוברט היקס, קצין בכיר בלשכת המבצעים המיוחדים של LAPD.
הוא אלמן וחבר ותיק של משפחת קיי.
יש לו שני ילדים בוגרים; בת בשם מולי שיוצאת תקופה קצרה עם ג'ים סטריט ובן בשם J.P.
Esprit, הופיע לסירוגין בעונה הראשונה ובתפקיד קבוע החל מהעונה השנייה.
רושל אייטס – בתפקיד נישל קרמייקל (עונות 3–5 תפקידים חוזרים, החל מעונה 6 בתפקיד קבוע), עובדת במרכז הקהילתי המקומי ועניין האהבה לסירוגין של הונדו מאז העונה השלישית.
החל מסוף העונה החמישית, היא בהריון עם בת ראשונה לה ולהונדו.
איימי פארינגטון – בתפקיד סגנית פייפר לינץ' (עונה 3; עונה 4 חוזרת), בלשית מנוסה מחטיבת הוליווד של LAPD שמונתה על ידי ראש העיר כיועצת טקטית לצוות של הונדו.
אנני אילונזה – בתפקיד דווין קמפבל (עונה 8), שוטרת שמצטרפת לצוות.
היא עזבה את לוס אנג'לס לפני שנים רבות בגלל מעשיה הבלתי חוקיים של משפחתה.
ב-3 בפברואר 2017, הוכרז ש-CBS ערכה פרק פיילוט של סדרת טלוויזיה בהשראת העיבוד הקולנועי מ-2003 לסדרת ABC משנות ה-70 S.W.A.T.
הפיילוט נכתב על ידי אהרון רחסן תומאס ושון ראיין ובוימה על ידי ג'סטין לין.
הסדרה החדשה הוזמנה על ידי CBS ב-12 במאי 2017. הסדרה עלתה לראשונה ב-2 בנובמבר 2017. ב-17 בנובמבר 2017, CBS הפכה את הסדרה לעונה שלמה של 20 פרקים וב-1 בדצמבר 2017, CBS הזמינה שני פרקים נוספים לעונה הראשונה מה שהביא את הסכום הכולל ל-22 פרקים.
ב-27 במרץ 2018, CBS חידשה את הסדרה לעונה שנייה ששודרה לראשונה ב-27 בספטמבר 2018.
ב-16 במרץ 2020, Sony Pictures Television השעתה את הפקת העונה השלישית עקב מגפת הקורונה.
ב-6 במאי 2020, CBS חידשה את הסדרה לעונה רביעית שהייתה אמורה להיות בכורה באמצע העונה.
עם זאת, ב-14 ביולי הוכרז שהיא תחליף מקום עם הישרדות, והוצגה לראשונה ב-11 בנובמבר 2020.
ב-15 באפריל 2021, CBS חידשה את הסדרה לעונה חמישית שהוצגה לראשונה ב-1 באוקטובר 2021
ב-8 באפריל 2022, CBS חידשה את הסדרה לעונה שישית ששודרה לראשונה ב-7 באוקטובר 2022.
ב-6 במאי 2023 פורסם כי הסדרה חודשה לעונה נוספת ואחרונה בת 13 פרקים.
העונה השביעית עלתה לשידור בפברואר 2024.
באפריל 2024 דווח כי הסדרה חודשה למרות הכל לעונה שמינית.
העונה בת 22 פרקים עלתה לשידור באוקטובר 2024.
במאי 2025 Sony Pictures Television הכריזה על סדרת ספין-אוף בשם "S.W.A.T.
שמאר מור ישוב לגלם את דמותו של דניאל "הונדו" ארלסון ג'וניור.
הסדרה תכלול 10 פרקים בעונתה הראשונה.
ההכרזה הגיעה יומיים לאחר סיום הסדרה "S.W.A.T.".
הסדרה הופקה ביוזמת סוני בלבד, מבלי להימכר עדיין לגוף שידור (לא בארצות הברית ולא בעולם).
סוני תציע את הסדרה לפלטפורמות סטרימינג, שידור וכבלים, כולל CBS, פרמאונט+ ונטפליקס.
הפקת הסדרה צפויה להתחיל להצטלם בקיץ 2025 בלוס אנג'לס.
מטרת ההפקה היא לשמר את מקום עבודתם של כ-200 אנשי צוות שעבדו על הסדרה המקורית.
ג'ייסון נינג ישמש כשואוראנר ומפיק בפועל.
שמאר מור, ניל אייץ', מוריץ ופבון שטי ישמשו גם הם כמפיקים בפועל.
העלילה תעקוב אחרי הונדו, שחוזר מפרישה בכפייה כדי להוביל יחידת SWAT ניסיונית ומאתגרת.
היחידה כוללת טירונים לא צפויים, והונדו צריך לגשר על פערים בין-דוריים וליצור מהם צוות מתפקד.
שנהפרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהמקור2024פרס אמי האמנותיתיאום הפעלולים הטוב ביותר בסדרת דרמה, מיני סדרה או סדרת אנתולוגיה סדרת או סרטאוסטן ברואר ולאנס גילברט
S-5 היא רקטת אוויר-קרקע לא מונחית שפותחה על ידי חיל האוויר הסובייטי.
ה-S-5 מבוססת על ה-R4M , רקטה גרמנית ממלחמת העולם השנייה.
טווח הרקטה הוא עד 4 קילומטרים.
לרקטה מגוון ראשי נפץ ומספר רב של דגמים.
למרות שפותחה במקור כרקטת אוויר-קרקע נעשה ברקטה זו גם שימוש קרקע-קרקע.
פיתוח הרקטה החל בשנת 1946 במטרה לפתח רקטת אוויר-אוויר.
בבסיס הפיתוח עמדה רקטת אויר אויר גרמנית מדגם R4M (הוריקן).
הרקטה נוסתה בסדרה של תצורות על מטוסי מיג-15bis ומיג-17, כאשר הבדיקות האחרונות הושלמו על מיג-17PF בינואר 1955. הבדיקות העלו כי הרקטה לא הייתה יעילה מול מטרות אוויריות ולכן יעוד הרקטה הוסב לאוויר-קרקע.
S-5 יוצרה בברית המועצות (ולאחר מכן ברוסיה) ובפולין.
נכון לשנת 2013, רק בלארוס ובולגריה עדיין יצרו את הרקטה.
בסוף 2019, הודיעה רוסיה כי תחדש את הייצור של רקטת S-5 לראשונה מאז הפסקת הייצור בשנת 1990. הדגם החדש נקרא S-5U.
הרקטה המשופרת היא באורך 1,090 מ"מ, משקלה 6 ק"ג, והיא תואמת למשגרים של ה-S-5. הטווח האפקטיבי נשאר בין 0.5–4 ק"מ.
הקטלניות גדלה על ידי ראש נפץ כבד יותר במשקל 0.8 ק"ג.
ה-S-5 עשויה מגוף פלדה המכיל דלק מוצק וראש נפץ עם מרעום פגיעה מכני.
בחלק האחורי של הרקטה ישנה פיית פליטה מוארכת ושמונה סנפירים.
הסנפירים מקופלים סביב הרקטה כשהיא מאוחסנת בצינור השיגור שלה.
הם נפתחים למצב פעולה ברגע שהטיל עוזב את צינור השיגור.
בטיסה, הסנפירים גורמים לסיבוב מהיר (כ-750 סיבובים לדקה) של הרקטה סביב צירה, סיבוב אשר מייצב את הרקטה.
מנוע הרקטה המוצק בוער במשך 1.1 שניות, אשר במהלכן הרקטה עוברת כ-300 מטר.
ה-S-5 נישא במשגרים של 4 עד 32 רקטות.
סדרת המשגרים הראשונה נקראה ORO-57, והיא יוצרה בגרסאות עם קיבולת של 4, 8, ו-16 רקטות.
כאשר המשגר הנפוץ ביותר היה ORO-57K לשמונה רקטות, בשימוש במיוחד ב-MiG-19. המספר 57 מתייחס לקוטר של צינור השיגור (קוטר הרקטה בתוספת 2 מ"מ).
החל משנות ה-60 המוקדמות, המשגר הטיפוסי היה UB-16-57, עם 16 רקטות עבור מסוקים ומטוסים.
לגרסה הראשונה ול-UB-16-57U היה חלק קדמי חרוטי ואילו לגרסה הבאה UB-16-57D היה חלק קדמי קהה.
החל משנת 1968, יוצרה גרסת ה-UB-16-57UMP, עם חלק קדמי חרוטי וחמישה צינורות פנימיים בולטים.
בשנות ה-70 פותח ה-UB-32 עם 32 רקטות, שנישא במטוסים כבדים יותר.
רקטות S-5 היו בשימוש נרחב במטוסי סוחוי Su-25 ו-Mil Mi-24 באפגניסטן בשנות ה-80, שם יעילותן נחשבה גרועה מאד.
טייסים תיארו את הרקטות המתנפנפות לאחר השיגור "כמו צבעוני".
עקב זאת, הכוחות הרוסיים עברו לנשק בקליבר גבוה יותר כמו רקטת S-8. בנוסף, הארמייה ה-40 הסובייטית עשתה שימוש במשגרים מאולתרים שהותקנו על טנקי T-62, נגמ"שים BTR-70 ומשאיות אורל-4320 והשתמשו בה כרקטת קרקע-קרקע.
במהלך מבצע עופרת יצוקה, ב-6 בינואר 2009, הודיע צה"ל כי רקטה שנורתה מרצועת עזה לעבר קיבוץ עלומים זוהתה כ-S5K מתוצרת רוסיה.
ב-8 בדצמבר 2017, נחתו על שדרות שתי רקטות S-5 שנורו ממשגר קרקעי ברצועת עזה.
ב-16 במאי 2024 שיגר חזבאללה רקטות S-5 מכלי טיס בלתי מאויש על בסיס צבאי ישראלי במטולה.
משגרי רקטות S-5, כמו UB-16 ו-UB-32, כמו גם משגרים של רקטות מסוג S-8 ו-S-13, הותקנו על גבי משאיות וטנדרים אזרחיים במהלך מלחמת האזרחים בלוב בשנת 2011, ושימשו כסוג של MLRS מאולתר.
המורדים פיתחו גם משגר נייד ל-S-5, שהפך את הרקטה לסוג של RPG מאולתר.
חיל האוויר הסורי השתמש ברקטות S-5 נגד כוחות אופוזיציה במלחמת האזרחים בסוריה.
כמו כן נעשה שימוש ב-S-5 גם כרקטת קרקע קרקע.
שנורתה ממשגרי UB-16 או UB-32.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, הצבא האוקראיני השתמש ברקטות S-5 שהותקנו על גבי טנדרים כמערכת MLRS מאולתרת.
גם הצבא הרוסי התקין משגרי UB-32 על גבי נושאי גייסות מסוג BTR-80.
בתחילה פותח תקן ופרוטוקול לאותות סטריאו דיגיטלי בשני ערוצים אשר שימש לחיבור דיגיטלי לנגני תקליטורים, מכשירי DAT וכרטיסי קול במחשבים.
S7 איירליינס או בשמה הרשמי סיביריה איירליינס (Siberia Airlines) היא חברת תעופה רוסית, שבסיסה הראשי נמצא במוסקבה.
החברה היא מפעילת טיסות הפנים הגדולה ברוסיה.
החברה מקיימת טיסות ברחבי ברית המועצות לשעבר ואירופה.
החברה הוקמה בשנת 1992 בשם "סיביריה איירליינס".
החברה הוקמה כמו חברות תעופה רבות ברוסיה על בסיס מטוסים שהיו בצי של אארופלוט.
לקראת סוף שנות ה-90 החלה החברה לצמוח במהירות כשהיא מתאחדת עם מספר חברות תעופה קטנות נוספות, ובשנת 2001 הפכה לחברת התעופה השנייה בגודלה ברוסיה.
בשנת 2001 התרסקה טיסה 1812 של החברה שיצאה מתל אביב לנובוסיבירסק בים השחור כשטיל קרקע-אוויר SA-5 אוקראיני תועה שנורה במהלך תרגיל של צבא אוקראינה פגע במטוס.
בשנת 2005 החלה החברה למתג את עצמה מחדש בשם "S7 איירליינס" על שם קוד היאט"א של החברה, מטוסים חדשים מערביים של חברת איירבוס הוכנסו לשירות, וכל מטוסי החברה נצבעו בצביעה חדשה.
לחברה יש הסכם שותפות קוד עם אל על כאשר אל על מבצעת את הטיסות למוסקבה ו־S7 איירליינס מבצעת את הטיסות בתוך רוסיה ובמדינות נוספות.
החברה הקימה חברת בת "Citrus" לטיסות לואו קוסט.
מעבר להסכם שותפות קוד עם אל על כאשר אל על מבצעת את הטיסות למוסקבה ו־S7 איירליינס מבצעת את הטיסות בתוך רוסיה ובמדינות נוספות, החברה הייתה אמורה להפעיל טיסות ישירות בין נובוסיבירסק לתל אביב מ-2 באפריל 2020 אך בעקבות מגפת הקורונה זה לא יצא לפועל.
הטיסות היו אמורות להיות מבוצעות במטוסי האיירבוס A320neo.
S5 0014 +81 הוא קוואזר מרוחק, סופר זוהר, סוג של בלאזר, הממוקם באזור של קבוצת הכוכבים קפאוס.
s50014+81 הוא קוואזר ovv (משתנה אלים אופטי).
זהו אחד הקווזרים המבהיקים ביותר הידועים, עם בהירות כוללת של מעל ל-41^10 וואט.
החור השחור המרכזי של הקוואזר בולע כמות עצומה של חומר, שוות ערך ל-4,000 מסות שמש בכל קוואזר.
מרחק הקוואזר מכדור הארץ הוא כ-12.1 מיליארד שנות אור.
בגלל מרחקו העצום, ניתן ללמוד עליו בעזרת ספקטרוסקופיה בלבד.
הכינוי של הקוואזר "s5" לקוח מן " Fifth Survey of Strong Radio Sources" ו-0014 + 81 הם הקואורדינטות שלו.
הגלקסיה המארחת של S5 0014 + 81 היא גלקסיה אליפטית ענקית, ובמרכזה נמצא חור שחור על־מסיבי שעשוי להיות האחראי לפעילות האינטנסיבית של s50014+81.
מודלים אבולוציוניים, המבוססים על מסתו של החור השחור העל־מאסיבי של S5 0014 + 81, מנבאים כי יחיה בערך שנים.
בשנת 2009, צוות של אסטרונומים השתמש בטלסקופ החלל סוויפט וצפה בפלט הזוהר של S5 0014 + 81, כדי למדוד את מסתו של החור השחור המרכזי.
להפתעתם, הם גילו כי החור השחור המרכזי של S5 0014 + 81 גדול פי 10,000 מהחור השחור במרכז הגלקסיה שלנו (סגיטריוס A*).
חור שחור כה גדול – שנוצר מוקדם כל כך ביקום, רק 1.6 מיליארד שנים אחרי המפץ הגדול – מעיד שחורים שחורים על־מסיבים נוצרו מוקדם מאוד.
קיימת מחלוקת בנוגע לכמה מדויקים הממצאים הללו.
ראשית, השיטה ששימשה הייתה למעשה שיטת חישוב עקיפה, ולא הערכה קפלרית של מסלול.
שנית, לצורך המדידה השתמשו בספקטרום הגלים הארוכים, ולא באור נראה.
שלישית, הקוואזר מוקף בדיסקה גדולה, והוא קורן בכ-40% מבהירות אדינגטון.
"S7 Space" היא חברת חלל פרטית רוסית, שעיקר פעילותה היא שיגור רקטות ורכיבי חלל.
החברה מפעילה פרויקטים של שיגורי ים.
החברה עוסקת בשיגור רכיבי חלל לחלל החיצון, ייצור חלליות, רכבי שיגור, ייצור חלקים ואביזרים אחרים לחלליות, מתן שירותים לתיקון, תחזוקה והתקנת מנועים לכלי טיס, פעילויות תומכות אחרות של תחבורת חלל, מחקר ופיתוח בתחום מדעי החלל.
ב-27 בספטמבר 2016, הוכרזה על עסקה בין קבוצת Sea Lunch (הבעלים של נמל חלל הצף בים) לבין קבוצת S7 (חברת האם של S7 Space) לרכישת נמל החלל הצף על ים.
העסקה קובעת רכישת ספינת Sea Launch Commander ופלטפורמת אודיסיאה עם ציוד שיגור טילים המותקן עליהם, וכן ציוד קרקעי בנמל הבסיס בלונג ביץ', ארצות הברית וסימן ההיכר Sea Launch.
לפי מנכ"ל קבוצת S7 ולדיסלב פיליוב, קבוצת החברות S7, לאחר סגירת העסקה, תשקיע בפרויקט יותר מ-150 מיליון דולר.
בנוסף, מתוכנן ליצור חברת בת בשם S7 Sea Launch בארצות הברית.
ב-17 באפריל 2018, קבוצת S7 סגרה עסקה לרכישת נכסי פרויקט Sea Launch.
ב-26 בפברואר 2019, S7 הגישה תביעה לבית הדין לבוררות באזור מוסקבה כנגד הבעלים הקודם של הפרויקט - חברת אנרגיה.
הדיון המקדים נערך ב-9 באפריל 2019. סכום התביעה 11.3 מיליון רובל.
S7 Space מתכוונת לבנות נמל חלל פרטי משלה עבור שיגורים לתחנת החלל הבינלאומית.
הפרויקט מוצע לביצוע בסוף 2022–2024 במתכונת של הסכם זיכיון שיאפשר לה גם להפעיל את המתחם הרוסי בתחנת החלל.
ב-25 בדצמבר 2018, S7 Space הודיעה שהעבודה על הפרויקט החלה.
בדצמבר 2018 קיבלה החברה רישיון ליצור ומודרניזציה של רכבי שיגור, על בסיס סויוז-5 הנמצא בפיתוח, היא מתכננת ליצור גרסאות משלה של הרקטות סויוז-7 וסויוז-7SL שניתנות לשימוש חוזר; מתוכנן לבצע שיגור מבחן בשנת 2022.
החברה מתכננת ליצור חללית משלה לאספקת מטען לתחנת החלל, כמקבילה פרטית לפרויקט הממשלתי "אוריול".
תאריך, שעת שיגור נמל חלל טיל שיגור רכיב חלל מוצר תוצאה וידאו 1 26.12.2017, 22:00:00 (שעון מוסקבה) בייקונור, אזור 45 Zenit-3SLBF Frigat-S.B.
S7 Group הוא שמו הנפוץ של S7 AirSpace Corporation היא חברת החזקות רוסית הכוללת חמש עשרה חברות העוסקות בארגון ובביצוע הובלות אוויריות, נסיעות, תחזוקת מטוסים והדרכת אנשי תעופה והיא מפעילה גם חברה שעיקרה פעילותה היא שיגור רקטות חלל ושיגור רכיבי חלל למסלול.
קבוצת S7 הוקמה בשנת 2005 בעקבות רפורמה בחטיבות המבניות של חברת סיביר איירליינס (מאז 2006 היא פועלת תחת המותג S7 Airlines).
לדברי המייסד ולדיסלב פילב, הדבר נעשה כדי ליצור תחרות מעשית בתוך החברה.
בשנת 2009 התפטר ולדיסלב פילב מראשות S7 איירליינס על מנת לתפוס את תפקיד ראש קבוצת S7.
במרץ 2010 השיקה החברה את חנות הנסיעות המקוונת הראשונה ברוסיה.
בחודש מאי 2013 זכתה קבוצת S7 במכרז לרכישת הנתח הממשלתי בבעלות חברת S7 איירליינס והציעה מיליארד ו-133 מיליון רובל תמורת 25.5% החזקות.
ב-20 באוקטובר 2015 נחתם הסכם למכירה לבעלי מניות S7 של לפחות 51% ממניות חברת התעופה טרנסאיירו.
עם זאת, העסקה לא התרחשה — ב-26 באוקטובר 2015, עקב ביטול תעודת המפעיל, הפסיקה טראנסאייר איירליינס את פעילות חברת התעופה.
ב-2 במרץ 2016, קבוצת S7 הודיעה על הקמתה של חברץ צ'רלי איירליינס, שתתבסס בקפריסין.
40% מהמניות יהיו שייכות לבעלי המניות ברוסיה, והשאר לשותפים בקפריסין.
ב-27 בספטמבר 2016, בעיר המקסיקנית גוואדלחרה, במסגרת IAC-2016, נחתם חוזה לרכישת קבוצת S7 מחברת אנרגיה החזקות בנמל Sea Launch, כל הציוד עבורה, בסיס יבשתי בנמל לונג ביץ' והסימן המסחרי.
כמו כן, אנרגיה וקבוצת S7 חתמו על הסכם על עבודה משותפת לחידוש הפעילות של מתחם Sea Lunch כאשר אנרגיה תספק תמיכה הנדסית וסיוע בארגון השיגורים.
ב-20 בפברואר 2017 פורסם כי S7 Space קיבלה רישיון לבצע פעילויות חלל ברוסיה והפכה לחברה הפרטית המסחרית הרוסית הראשונה שמספקת שירותי חלל בינלאומיים.
ב-21 בדצמבר 2018, בכנס פנימי של עובדים, הודיע ולדיסלב פילב כי "קבוצת החברות S7" תיקרא "תאגיד האוויר והחלל S7", כשבאנגלית החברה תיקרא "S7 AirSpace Corporation".
100% ממניות קבוצת S7 שייכות לולדיסלב פילב.
קבוצת S7 עצמה מחזיקה 89.4% ממניות חברת התעופה S7 איירליינס.
עד 2009, משרת מנכ"ל החברה הייתה בידי אנטון ארמין.
מאז ועד היום קבוצת S7 מנוהלת על ידי מייסדה ולדיסלב פילב.
חברת סיביר איירליינס היא חברת תעופה רוסית מרכזית המפעילה טיסות תחת המותג S7 Airlines.
גלובוס איירליינס היא חברה בת של חברת S7 איירליינס.
סוכנות מכירת כרטיסים "S7 Ticket".
שירות בשדות תעופה "S7 Service".
שירות תחזוקת כלי טיס "S7 Engeenering".
מרכז לתחזוקה ותיקון מטוסים "Siberia Technics".
S7 Training, מרכז הכשרת טיסה.
הבעלים של אתר השיגור הצף "Sea Launch" באמצעות "S7 Space ".
סטין דן הולנדר (נולדה ב-8 בנובמבר 2000), ידועה בשם הבמה שלה S10, היא זמרת וראפרית הולנדית.
דן הולנדר ואחיה התאום נולדו ב-8 בנובמבר 2000 בהורן בצפון הולנד.
מעת הולדתה היה לה קשר זעיר עם אביה הביולוגי.
היא גדלה באבקרק הסמוכה, ולאחר מכן עברה שוב להורן ולמדה בתיכון המקומי.
בשנת 2018 החלה ללמוד באקדמיית הרמן ברוד באוטרכט.
לאורך נעוריה סבלה דן הולנדר מבעיות נפשיות, הכוללת הזיות ודיכאון.
כשהייתה בת 14 היא אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי לאחר שניסתה להתאבד.
היא אובחנה כבעלת הפרעה דו-קוטבית.
את קריירת המוזיקה שלה החלה כשחתמה חוזה הקלטות עם חברת התקליטים Noah's Ark.
בשנים 2017–2019 הוציאה הזמרת לאור שלושה מיני-אלבומים, Antipsychotica, Lithium ו-Diamonds, ובשלהי שנת 2019 פרסמה את אלבום הבכורה שלה, Snowsniper.
בשנה העוקבת הוציאה לאור את אלבומה השני, Vlinders.
בשנת 2021 הוציאה את הסינגל "Adem Je In", מתוך אלבומה העתידי הנושא את אותו שם.
הוא הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים ההולנדי.
ב-7 בדצמבר 2021 הכריזה אחת משתי רשויות השידור בהולנד, "AVROTROS", כי S10 נבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון 2022. ב-3 במרץ התפרסם שירה לאירוויזיון 2022, "De diepte" (בעברית: המעמקים).
הוא אלבום האולפן הרביעי של הדי ג'יי הגרמני סאש.
האלבום יצא לאור ברחבי העולם ב-11 בנובמבר 2002 וברחבי אוסטרליה ב-21 ביולי 2003 על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס.
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Ganbareh", יצא לאור ב-24 ביוני 2002, כמה חודשים לפני יציאתו במטרה לעזור בקידום שלו.
בשנת 2013, הוחלט להוציא את השיר "The Secret" כסינגל, עשר שנים לאחר יציאתו המקורית; בשיר מתארחת הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן.
השיר נכלל במקור באלבום הזה, אך מעולם לא הופץ מתוכו כסינגל.
בשנת 2004, הוציאה ברייטמן את אלבום האוסף שלה, The Harem Tour, בו נכלל השיר בשם, "The Secret Still Remains".
S4C (בוולשית: Sianel Pedwar Cymru; "ערוץ 4 ויילס") הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי בשידור חופשי בשפה הוולשית, שהושק ב-1 בנובמבר 1982 והיה הראשון שהוקדש במיוחד לדוברי ולשית.
מטה הערוץ שוכן בעיר קרמרת'ן, במרכז היצירה והדיגיטל של אוניברסיטת ויילס טריניטי סנט דייוויד, עם משרדים נוספים בקארדיף ובקרנרבון.
S4C הוא הערוץ הרביעי הוותיק ביותר בוויילס, אחרי BBC One, ITV ו-BBC Two.
בדומה לערוץ 4 שהחל לשדר יום לאחר מכן בשאר חלקי בריטניה, גם S4C רוכש את כל תוכניותיו מחברות הפקה עצמאיות.
בנוסף, BBC ויילס מספק עבורו תכנים כחלק ממחויבות ציבורית, ובהם שירות החדשות ("נוויד'יון"; Newyddion).
עד 2010 שידר הערוץ גם תוכניות באנגלית שנרכשו מערוץ 4, כדי להנגישן לאזורים בוויילס שלא יכלו לקלוט את ערוץ 4 בשידור קרקעי.
S4C נחשב לאחד החלוצים בשידורי טלוויזיה בשפות מיעוט באירופה, מאחר שהחל לפעול זמן קצר לפני ערוצים האזוריים הראשונים בספרד דוברת השפות הלא-קסטיליאניות – Euskal Telebista בבסקיה (1982), TV3 בקטלוניה (1984) ו-Televisión de Galicia (1985).
הערוץ הקדים בשנים רבות גם ערוצי שפות קלטיות אחרות כגון TG4 באירלנד (1996), TeleG בגאלית הסקוטית (1999) ו-BBC אלבה (2008).
מאז השקת שידורי הטלוויזיה הדיגיטלית ב-1998 משדר הערוץ תכנים בוולשית בלבד, בעוד בלוח האנלוגי המשיך עד 2010 לשדר גם תכנים באנגלית.
עם השלמת המעבר הדיגיטלי בוויילס, הפך ערוץ 4 לזמין ב-Freeview, ו-S4C חדל לשדר תכנים באנגלית.
כיום הוא ממשיך להציע כתוביות מתורגמות לאנגלית לתכנים בוולשית, ונשאר הערוץ היחיד בטלוויזיה הוולשית המשדר בשפה זו בלבד.
SAP (ראשי תיבות בגרמנית של "Systeme, Anwendungen und Produkte in der Datenverarbeitung", בעברית: "מערכות, יישומים ומוצרים לעיבוד נתונים") היא חברה תוכנה אירופאית בין לאומית העוסקת בפיתוח תוכנות ארגוניות לניהול עסקים וקשרי לקוחות.
מטה החברה ממוקם בוולדורף, באדן-וירטמברג, גרמניה, עם סניפים אזוריים ב-180 מדינות.
חברת SAP נוסדה ב-1972 בידי עובדי IBM לשעבר, קלאוס וולנראותר, הנס-ורנר הקטור, קלאוס צ'ירה, דייטמר הופ והאסו פלאטנר.
החברה מפעילה מרכזי פיתוח (SAP Labs) ב-17 מדינות: גרמניה (בה עובדים כמחצית מכלל עובדי החברה), ארצות הברית (בקליפורניה), יפן, ישראל ועוד 13 מדינות, ופעילה ב-180 מדינות.
לחברה גם קרן השקעות בסטארטאפים בשם SAP.io.
בשנת 2008 רכשה SAP את חברת Business Objects שהייתה אחת החברות המובילות בעולם בתחום הבינה העסקית (Business Intelligence).
במאי 2010 הודיעה החברה על רכישת חברת בסיסי הנתונים Sybase בתמורה ל-5.8 מיליארד דולר.
החברה פעילה רבות בתחום מחשוב הענן ורכשה מספר חברות בתחום מאז שנת 2012, על מנת להתמודד עם המתחרה העיקרית שלה, חברת אורקל.
בין הרכישות, חברת Concur שנרכשה ב-8.3 מיליארד דולר ב-2014. פתרון הענן העיקרי של החברה נקרא HANA, והפך לאחד ממנועי ההכנסות העיקריים של החברה.
זוהי פלטפורמת פיתוח, המספקת תשתית וכלים לבניית יישומי ביג דאטא הדורשים ביצועים גבוהים.
החברה גם הגדילה מאז 2016 את פעילותה בתחום האינטרנט של הדברים (IoT).
בינואר 2019 הודיעה החברה על קיצוץ של ארבעת אלפים עובדים במסגרת תוכנית אסטרטגית למעבר לטכנולוגיות ענן מודרניות.
באותה שנה היא רכשה את חברת Qualtrics תמורת 8 מיליארד דולד.
באוקטובר 2019 הודיע מנכ"ל החברה ביל מקדרמוט שיפרוש מתפקידו, אחרי 9 שנים בתפקיד.
SAP.iO היא קרן השקעות early stage של חברת SAP.
הקרן ממוקדת בהשקעות בסטארטאפים בתחילת דרכם ונכון לשנת 2020 ביצעה הקרן מספר השקעות, ביניהן בחברת BigID.
מרכז הפיתוח של SAP ברעננה הוקם בשנת 1998 ומהווה חלק חשוב מרשת הפיתוח הגלובלית של SAP.
קבוצת הפיתוח SAP-Gigya הוקמה בתל אביב בשנת 2019, עם רכישתה ומיזוגה לחברה של חברת גיגיה.
בעבר היה לחברה גם מרכז בכרמיאל שנסגר ב-2014.
SAP מתמחה בחבילות תוכנה מסוג ERP ו-CRM.
המוצר המרכזי של החברה נקרא בעבר SAP R/3, כאשר האות R מציינת עיבוד נתונים בזמן אמת ("Realtime"), והמספר 3 רומז על ארכיטקטורת המוצר, דהיינו, שלוש שכבות - מסד נתונים, שרת יישומים ותוכנת צד לקוח.
כיום המוצר נקרא mySAP ERP והוא חלק מחבילת SAP Netweaver.
מקובל להתייחס למוצר זה (mySAP ERP או SAP R/3) כ-"גרעין" של מערכות SAP.
FI - חשבונאות פיננסית-ספר ראשי, זכאים וחייבים
CO - חשבונאות ניהולית-תקציב, בקרה ותמחיר
PM/CS - תחזוקת אתר ושירות לקוח
ECM - ניהול שינויים הנדסיים
בתוך המערכת מופעלת שפת תכנות עילית ABAP.
פלטפורמה חדשה בשם SAP NetWeaver.
בדרך כלל משתמשים עסקים גדולים בתוכנות של SAP, אך כעת, החברה מציעה גם לעסקים קטנים גרסאות של התוכנות.
All in one ו-SAP Business One - פתרונות למגזר העסקים הקטנים והבינוניים.
מוצר שפותח במקור על ידי חברת מנהל הישראלית, ונרכש על ידי SAP.
מוצר זה מהווה פתרון ERP לעסקים קטנים ובינוניים
מוצר זה מהווה פתרון ERP כולל בענן במודל תוכנה כשירות (SAAS), מיועד לעסקים בינוניים ובעיקר לחברות צומחות
ניהול אינטגרציה בין מערכות שונות בארגון.
ל-PI שני מרכיבים מרכזיים: מרכיב EAI ומרכיב BPM
מרכיב ה-BPM מתבסס על מנוע ה-Workflow של SAP.
בדומה למוצרי (EAI (Enterprise Application Integration שונים כגון Microsoft Biztalk Server ו-TIBCO, ה-XI עושה שימוש במתאמים (Adapters) כדי לאפשר תאימות לסטנדרטים שונים של תקשורת.
מוצר המקשר בין Microsoft Office למערכת ה-R/3 של SAP.
המוצר מפותח במסגרת פרויקט משותף של חברת Microsoft וחברת SAP.
גרסה ראשונה של המוצר מקשרת בין Microsoft Outlook למערכת ה-ERP של SAP ואינה מאפשרת עריכת התאמה אישית למוצר (פברואר 2007).
קהילת המפתחים של SAP – מהווה ערוץ לשיתוף פעולה למפתחים, ארכיטקטים, יועצים ומיישמים של מוצרי SAP.
ב-SDN ניתן למצוא פורומים, ספרייה טכנית, גלריית קודים, בלוגים ואמצעי לימוד אלקטרונים.
כל אלו תומכים בתקשורת פתוחה.
ב-SDN ניתן למצוא מידע על מוצרי וטכנולוגית SAP, אך גם על שימושי מערכות מידע ותהליכים המשפיעים על המערכות בארגונים.
קהילת מומחי התהליכים העסקיים Business Process Expert.
אלו הם אנשים בתוך (או מחוץ) הארגון – שתפקידם לגשר בין אנשי מערכות מידע לאנשים שאחראיים על התהליכים העסקיים בתוך הארגון.
מומחים אלו מבינים היטב את התהליכים העסקיים בארגון מחד, ומבינים את הטכנולוגיות ואת ההשפעה שלהן מאידך.
הקהילה מספקת למומחים אלו ערוץ תקשורת לדון בתהליכים עסקיים שקיימים בתעשיות השונות (best practices) – באמצעות פורומים, בלוגים, מאמרים ועוד.
SAT (מבוטא אס איי טי; לשעבר ראשי תיבות של Scholastic Aptitude Test – מבחן יכולת לימודית – או של Scholastic Assessment Test – מבחן הערכה לימודית) היא בחינה פסיכומטרית המשמשת בחינת כניסה לאוניברסיטאות ולמכללות בארצות הברית (הבחינה הפסיכומטרית בישראל נוצרה על בסיס ה-SAT).
הבחינה פותחה בשנת 1901, ועברה גלגולים במהלך השנים.
שמה הנוכחי הוא SAT Reasoning Test (מבחן SAT חשיבתי).
ה-SAT תופס משקל נכבד בתנאי הקבלה ללימודים גבוהים בארצות הברית, בדומה למשקלה של הבחינה הפסיכומטרית בישראל.
מרבית האוניברסיטאות הגדולות בארצות הברית מעניקות לבחינה משקל של 50% ויותר מכלל השיקולים לקבלה, כאשר שאר הגורמים הם קורות חיים, מכתבי המלצה וגיליון ציונים מהתיכון.
הבחינה נכתבת על ידי ה-College Board, ארגון הגג של האוניברסיטאות והמכללות בארצות הברית.
היא מתקיימת שבע פעמים בשנה בארצות הברית וכמו כן במועדים שונים ברחבי העולם (ארבע פעמים בשנה בישראל, בחודשים מרץ, מאי, אוקטובר ודצמבר).
הבחינה כוללת 154 שאלות בארבעה פרקים בשני תחומים (פלוס משימת כתיבה שהיא משימת רשות).
אנגלית – שני הפרקים הראשונים במבחן הם פרקי האנגלית.
פרק 1 נקרא reading test וכולל חמישה טקסטים עם כ- 11 שאלות הבנת הנקרא לכל טקסט.
פרק 2 נקרא writing and language test וכולל ארבעה טקסטים עם 11 שאלות לכל טקסט.
השאלות בפרק זה עוסקות בהבנה של עקרונות הכתיבה הנכונה מבחינת תחביר, פיסוק, אוצר מילים בהקשר ועוד.
מתמטיקה – פרקים 3 ו-4 של המבחן הם פרקי המתמטיקה.
בפרק 3 אסור השימוש במחשבון ואילו בפרק 4 הוא מותר.
שני הפרקים כוללים שאלות מתחומי האלגברה, גאומטריה, הסתברות וכו'.
חלק מהשאלות הן שאלות פתוחות ולא שאלות בחירה מרובה.
כל אחד משני התחומים, אנגלית ומתמטיקה, מקבל ציון הנע בין 200 ל-800. הציון הכולל במבחן, הוא סכום של שני הציונים הללו ולכן נע בטווח של 400 עד 1600.
פרק 1: הבנת הנקרא (Reading Test).
הפרק כולל 52 שאלות ב-65 דקות.
הפרק כולל 44 שאלות ב-35 דקות.
פרק 3: מתמטיקה ללא מחשבון.
הפרק כולל 20 שאלות ב-25 דקות.
פרק 4: מתמטיקה עם מחשבון.
הפרק כולל 38 שאלות ב-55 דקות.
סוף המבחן לנבחנים שלא ממשיכים למשימת הכתיבה.
הפסקה שלישית (5 דקות) לאלו שכן.
פרק 5 (רשות): משימת הכתיבה (חיבור).
אורך החלק הזה 50 דקות.
כשבועיים לאחר הבחינה מתקבלים הציונים.
כל נבחן מקבל 6 ציונים: מתמטיקה (הטווח נע בין 200–800), קריאה (200–800), חיבור (2–12) וכתיבה (200–800), האחרון נקבע לפי ציון משוקלל של ציון החיבור ושני פרקי הכתיבה בבחינה.
הציון הממוצע במתמטיקה הוא 515, בקריאה 501 ובכתיבה 493. הממוצע של המתקבלים לאוניברסיטאות ה"מובילות" (הרווארד, ייל, פרינסטון וכדומה) גבוה בהרבה - על-פי מחקר של חברת "פרינסטון רוויו" מאוגוסט 2009, ממוצע ה-SAT בעשרת המוסדות המובילים היה כ-2300 (סכום שלושת התחומים).
קרסון הואיי-יו, ילד פלא שנכנס ללימודי אוניברסיטה בגיל 11 וקיבל ציון SAT של 1770 (באותה תקופה מרווח הציונים היה עד 1600).
עשרות חברות ברחבי העולם עוסקות בקורסי הכנה וספרים ללימוד עצמי למבחן ה SAT.
בתחום חומרי ההכנה ל-SAT, שלוש חברות מתחלקות בכ-90% מהשוק: Barrons, Kaplan ו"פרינסטון רוויו".
ניתן גם למצוא תוכנות ומשחקים להכנה, מכשירי PDA ללימוד עצמי, יישומונים לטלפונים חכמים, ואפילו קיימים משחקי נינטנדו ופלייסטיישן ללימוד SAT.
בישראל יש מספר חברות מקומיות העוסקות בהכנה למבחן זה.
קיים גם מבחן נוסף - SAT Subject Test (מבחן SAT נושאי) - אשר נקרא גם SAT-II.
מבחן זה עוסק בנושא ספציפי מהתיכון והוא אינו חובה ברוב האוניברסיטאות.
ניתן להיבחן במבחן SAT-II בנושאים מדעיים, ספרות ושפות.
SAS 70 הוא תקן ביקורת בינלאומי שפותח על ידי ארגון רואי החשבון האמריקאים (AICPA), ועוסק בנושאי ביקורת חשבונות, ביקורת מערכות מידע וביקורת פנימית.
התקן פורסם לראשונה באפריל 1992 ומתייחס לארגונים נותני שירות, כאלה שפעילותם, בצורה כלשהי של מיקור חוץ, משפיעה על הבקרה הכספית של לקוחותיהם, ולכן הלקוחות נדרשים לבקרה על אמינותם של נותני שירות אלה במסגרת הבקרה הפנימית של הלקוחות.
נותני שירות כאלה הם חברות ביטוח, חברות אשראי, לשכות שירות למחשבים ודומה.
SAS 70 מעניק ללקוחות ולמבקרים את הביטחון כי נותן שרות מיישם עקרונות נאותים של ביקורת פנימית.
ביקורת SAS 70 נעשית על ידי רואי חשבון, המסתייעים במומחים נוספים, כגון מבקרי מערכות מידע.
המבקרים נדרשים להצמד לתקנים מקצועיים שהוכנסו לשימוש על ידי AICPA.
תאגידים רב-לאומיים נדרשים לתקן זה בכל מדינות פעילותם, וחברות הנסחרות בבורסות ארצות הברית חייבות אף הן בתקן זה, גם כאשר מרכזן נמצא מחוץ לארצות הברית.
תקני דיווח דומים קיימים במדינות אחרות, כגון תקן FRAG 21 בבריטניה.
את הביקורת נוהגים מרבית הארגונים לבצע באופן חלקי או מלא בכל סוף שנה פיסקלית כהכנה לקראת הביקורת השנתית.
תוצאות ביקורות SAS 70 מוצגות בדוח רשמי הקרוי SAR (Service Auditor's Report).
מאז שנת 2006 ישנם שני סוגי דוחות, הקרויים לרוב Type I ו-Type II.
דו"ח Type I מעניק תיאור של הבקרה והפיקוח בארגון נותן שירות בנקודת זמן מסוימת.
דו"ח Type II מקיף יותר, ועוסק בניתוח היעילות הארגונית בתחום הבקרה והפיקוח בתקופה מסוימת.
את הליכי הבדיקות בדו"ח Type II יש לבצע עבור תקופה הארוכה משישה חודשים.
דו"ח הביקורת כולל את המידע הבא:
חוות דעת בלתי תלויה של רואה חשבון (סוג של תמצית מנהלים הנותנת חוות דעת כללית)
תיאור של הבקרות והפיקוח בארגון נותן השירות כפי שנמצא במהלך הסקירה
מידע שמקורו מרואה החשבון; בדו"ח Type II כלול תיאור של תוצאות ניתוח היעילות באמצעות הליכי הבדיקות
מידע נוסף, כגון מונחון (במידת הצורך)
בנוסף, על הדו"ח לאמוד ארבע נקודות ראשיות:
האם תיאור הבקרה והפיקוח בארגון נותן השירות מוצג באופן הוגן.
האם הבקרה והפיקוח בארגון נותן השירות מעוצבים בצורה יעילה.
האם הארגון נותן השירות מיישם את הבקרה הפנימית שלו, נכון לתאריך מסוים.
האם פועל הארגון נותן השירות ביעילות תפעולית במהלך תקופה מסוימת.
(עבור דוח Type II בלבד)
אף שארגונים רבים בעולם מבצעים ביקורת SAS 70 באופן שגרתי, האובייקטיביות של הדו"ח שנויה במחלוקת.
בביקורת זו בוחן הארגון את הבקרה והפיקוח שלו עצמו, ובודק האם הבקרה יעילה והאם אכן מבוצעת בפועל.
אולם, אין הביקורת מעידה על מדיניות יעילה (לעומת ביצוע יעיל של מדיניות קיימת) בתחומים מסוימים, דבר שאינו משפיע לרעה על הביקורת.
לדוגמה, אם לארגון אין מדיניות אבטחה המכסה תחומים מסוימים, או אם יש לו מדיניות מקלה (כגון ארגון שאין לו מדיניות המונעת פריסת מחשבים עם הגדרות ברירת מחדל וסיסמאות ברירת מחדל), דו"ח ביקורת SAS 70 יכלול חוות דעת אוהדת כיוון שפעילות הפיקוח והבקרה (אין) תואמת למדיניות הבקרה (אין).
הדרישות ב-SAS 70 הפכו למעט מיושנות עם הצגתו של חוק סרבנס-אוקסלי ובפרט סעיף 404 (גילוי ביקורת הפנימית - Internal Control Disclosure) לחוק זה, כיוון שחוק חזק מאשר הנחיה.
עם זאת, ביקורות SAS 70 עדיין מהוות מוקד לעניין מאחר שהן מתייחסות באופן ספציפי לארגונים נותני שירות, בעוד המסגרת של SOX404 כללית יותר.
SAN (ראשי תיבות של Storage Area Network - "רשת אזור אחסון") היא רשת מחשוב שנועדה ותוכננה לחבר רכיבי אחסון וגיבוי חיצוניים ועצמאיים לשרתים.
תעבורת הנתונים ברשתות אלו מדמה את זו המתקיימת בין המחשב לכוננים קשיחים פנימיים כמו SCSI ו-ATA.
טכנולוגיות ה-SAN השכיחות מקשרות בין השרתים ורכיבי האחסון באמצעות סיבים אופטיים בפרוטוקול Fibre Channel, ב-iSCSI באמצעות רשת תקשורת על גבי פרוטוקול TCP/IP או ב-Infiniband.
מבחינה היסטורית, אחסון הנתונים המרכזי הראשון שנוצר היה "איים" של מערכי ה־SCSI הדומים ל־DAS, שכל אחד מהם מוקדש למערכת מסוימת ונראה ללקוח כמו מספר של "כוננים קשיחים וירטואליים" (כלומר LUN-ים).
במהותו, התקן SAN מאחד "איים" כאלו יחדיו באמצעות רשת במהירות גבוהה.
מערכות הפעלה שומרות את מערכות הקבצים שלהם על אותם על LUN-ים ייעודיים, שאינם משותפים, כאילו היו דיסקים מקומיים.
שיתוף LUN הוא מסובך מכיוון ששיתוף כזה עשוי לאפשר למערכות המשתמשות להפריע זו לזו, מה שגורם להשחתת הנתונים במהירות (במיוחד בחלקי המטא מידע של מערכת הקבצים).
שיתוף נתונים בין מחשבים בתוך LUN דורש פתרונות מתקדמים, כגון מערכות קבצים על ה־SAN עצמו או אשכולות.
למרות בעיות כאלה, SAN מסייע להגדיל את ניצול קיבולת האחסון, משום שמספר שרתים יכולים להשתמש באותו מערך דיסקים עבור שטח האחסון הפרטי שלהם ובמערכות SAN חדשות אף ניתן לבטל כפילויות מידע.
שימושים נפוצים של SAN כוללים אספקת נתונים בטרנזקציות (כלומר הנתונים מתקבלים רק שהם שלמים ונתונים חלקיים נדחים) המחייבים גישה מהירה המהירות ברמת הבלוקים לדיסקים כגון שרתי דואר אלקטרוני, מסדי נתונים, שרתי קבצים וכדומה.
אחסון שיתופי אשר לרוב, מפשט ומגמיש את ניהול האחסון, מכיוון שאין תלות בתשתית כבילה פיזית ייחודית למערך האחסון (עם זאת יש צורך במערכת תקשורת ל-SAN עצמו)
SAN נוטה להגדיל את ניצול יכולת האחסון, משום ששרתים רבים יכולים לחלוק מאגר אחסון
היכולת לאפשר לשרתים לאתחל (Boot) מה-SAN עצמה, מאפשרת החלפה מהירה ופשוטה של שרתים פגומים ללא תלות או פגיעה בנתונים
SAN נוטה לייעל תהליכי התאוששות מאסון (Disaster recovery) וזאת על ידי הקלת האפשרות לשכפל העתקים
רשויות ממשלתיות דרשו מארגונים אחרי אסונות שונים כגון פיגועי 11 בספטמבר ואסונות טבע גיבויים ברמות זמן שונות.
דרישה זאת גרמה לפיתוח מואץ של אפליקציות מבוססות SAN
מערכות SAN חדשות מאפשרות לבטל כפילויות בין מסמכים השמורים במחשבים שונים (כמו נהלים מרכזיים של החברה) בצורה שקופה למשתמש
ניתן לבצע רפליקציה של הנתונים או גיבוי שלהם לטייפ מבלי להעמיס על מחשבי הלקוח
מערכות SAN מתקדמות מכילות אופטימזציה של ניהול שמירת הנתונים בהתאם לסוג התוכנה כך שהגישה עשויה להיות מהירה אף יותר
חוסר בסטנדרטיים בתחילת דרכה של הרשת גרם לפיתוחם של פרוטוקולים שונים על ידי היצרנים השונים
מערכות הפעלה לא תמכו בתחילה ברשת והיצרנים השונים נאלצו לפתח בעצמם רכיבים שיתאימו למערכות אלו
השימוש ב-Fibre Channel דורש שימוש בציוד (נתבים, חיווט וכו') מיוחד ויקר.
כמו כן נדרשת התמחות מיוחדת של אחראי הרשת
אין פתרון אבטחה דוגמת SSL ברשתות TCP/IP
המחיר של חומרת SAN גבוה יותר מאשר חומרת רשת רגילה ויש צורך בכרטיס רשת ייעודי (HBA) עבור כל מחשב, כולל מחשבים ניידים
רוב רשתות אחסון השימוש בפרוטוקול SCSI לתקשורת בין שרתים והתקני הדיסקים אולם הם לא משתמשים ב-SCSI ברמה הפיזית, רשתות SAN חדשות משתמשות ב־iSCSI במקום בפרוטוקול SCSI.
פרוטוקולים אלו מיושמים על פרוטוקולים ברמה נמוכה היוצרים את הרשת:
יישום של FICON (פרוטוקול תקשורת הדיסקים של מחשבי מיינפריים) מעל Fibre Channel
iSCSI - יישום של SCSI מעל פרוטוקול TCP/IP
רשתות SAN מנצלות לעיתים קרובות רשתות Fibre Channel - תשתית שתוכננה במיוחד כדי לטפל בתקשורת SAN.
תשתית זו מספקת גישה מהירה יותר ואמינה יותר מאשר הפרוטוקולים ברמה גבוהה יותר שהם בשימוש NAS.
Fabric הוא בעל דמיון עקרוני לקטע רשת ברשת תקשורת מקומית ורשת SAN אופיינית נוצרת באמצעות מספר מתגי Fibre Channel המחברים בין הקטעים השונים.
היום, כל ספקי הציוד הגדולים של SAN מציעים גם צורה מסוימת של פתרון ניתוב של Fibre Channel, המאפשר יכולת שדרוג משמעותית בארכיטקטורת SAN באמצעות העברת נתונים בין מקטעי רשת שונים בלי שיתערבבו ביניהם.
מוצרים אלו תלויים ברכיבי הפרוטוקול הקנייני שהרמה העליונה בארכיטקטורה שלו היא שונה בתכלית.
בנוסף מוצרים אלו לעיתים קרובות מאפשרים יישום של הפרוטוקול מעל IP או מעל SONET/SDH.
אחת הבעיות הראשונות עם רשתות Fibre Channel הייתה כי מתגי הרשת ושאר חומרת הרשת של היצרנים היו לא תואמים לגמרי.
למרות שהפרוטוקולים הבסיסיים (FCP) תמיד היו די סטנדרטיים, חלק מהפונקציות ברמה גבוהה יותר לא היו ניתנת לחיבור היטב.
באופן דומה, רוב מערכות ההפעלה יגיבו בצורה מאוד בלתי תקינה למערכות הפעלה אחרות החולקים את אותו מקטע.
מצב זה נובע מכך שפתרונות רבים הוצאו לשוק לפני שהסטנדרטים היו סופיים והספקים מאז המציאו יכולת נוספות סביב הסטנדרטים.
SAN מהיותה רשת של מערכי דיסק גדולים, משמשת בעיקר בקנה מידה גדול, בדרישות ביצועים גבוהות, בארגונים גדולים וכדומה.
ציוד SAN הוא יקר יחסית ולכן כרטיסי הרשת המתאימים (המכונים לרוב host bus adapters - HBA על מנת למנוע בלבול עם כרטיסי רשת רגילים - NIC) נדירים במחשבים שולחניים.
טכנולוגיית iSCSI אמורה בסופו של דבר לייצר רשתות זולות, אבל ההערכה היא כי גם טכנולוגיה זו לא תשמש את הסביבה מחוץ למרכזי הנתונים הארגוניים.
לקוחות קטנים צפויים להמשיך להשתמש בפרוטוקולי NAS כגון SMB ו־NFS והיוצא מן הכלל בנושא זה עשוי להיות רפליקציה לאחסון נתונים מרוחק.
עם זאת, חברת Netgear יצרה את Sc101 - התקן SAN לשוק הביתי, שלא התקבל באהדה רבה אצל המשתמשים.
יורשו SC-101T שוחרר כעבור זמן קצר, אך גם הוא לא זכה להצלחה רבה.
קבוצות עריכת וידאו דורשות קצב העברת נתונים גבוה מאוד.
מחוץ לשוק הארגונים הגדולים, זהו אחד מהתחומים בהם יכולים יתרונות ה-SAN לבוא לידי ביטוי.
שליטה ברוחב הפס עבור כל לקוח, המכונה לפעמים איכות שירות (QoS), היא חשובה במיוחד לקבוצות עריכת וידאו מפני שהיא מבטיחה תעדוף הוגן לשימוש ברוחב פס ברשת אם יש רוחב פס בלתי מספיק.
Unity Avid, Xsan של אפל ו־MetaSAN של Tiger Technology נועדו במיוחד עבור רשתות עריכת וידאו ומציעות את הפונקציונליות הזו.
עקב מבנה הרשת ניתן בקלות לבצע וירטואליזציה של אמצעי האחסון ושל השרתים.
בצורה כזו השרתים כותבים לדיסקים וירטואליים מבלי תלות בדיסקים הפיזיים.
דבר זה מאפשר לאחראי האחסון בארגון לטייב את ביצועי הרשת מבלי להזדקק לשינויים רבים בשרתים.
בישראל קמו מספר רב, יחסית, של חברות העוסקות בפיתוחים בתחום האחסון.
חברות רבות נרכשו על ידי חברות בינלאומיות.
SACD (ראשי תיבות של Super Audio Compact Disc) הוא פורמט לתקליטור המכיל מוזיקה רב-ערוצית (5.1 ערוצים: חמישה רמקולים וסאב וופר) באיכות טובה בהרבה מאיכות הקול ב-CD רגיל.
בדומה ל-DVD נשמר על ה-SACD פסקול של 5.1 ערוצים, אך בניגוד ל-DVD, במקום לשמור על הדיסק סרט ופסקול של 5.1 ערוצים בעומק דגימה של 16 ביט, אין ב-SACD מידע חזותי, רק אות אודיו אך בעומק דגימה ובקצב דגימה טובים בהרבה: פי 64 מ-CD.
יש שלושה סוגי דיסקים של SACD:
הנפוץ ביותר (היברידי) מכיל שתי שכבות של נתונים: אחת באורך גל של DVD ומתחתיה שכבה נוספת באורך גל מתאים ל-CD.
כאשר מכניסים דיסק כזה לנגן CD, קרן הלייזר שקוראת אותו עוברת דרך השכבה הראשונה וקוראת את השכבה הפנימית יותר.
שכבה זו מכילה פסקול סטריאופוני בלבד.
אך כאשר מכניסים את הדיסק לנגן SACD, הקרן הקוראת מוחזרת מהשכבה החיצונית, וקוראת רק את הפסקול הרב-ערוצי.
סוג שני הוא חד-שכבתי וצרוב רק באורך גל של DVD.
דיסק כזה מכיל 4.7GB של נתונים ואי אפשר לשמוע אותו כלל בנגן CD רגיל.
הסוג השלישי דומה ל-DVD דו שכבתי, ומכיל 8.5GB.
גם אותו לא ניתן לקרוא בנגן CD.
את הפסקול הרב-ערוצי המוקלט על הדיסקים ניתן לשמוע רק בנגן DVD שתומך בפורמט SACD.
אולפני המוזיקה דרשו למנוע העתקות דיגיטליות של הפסקול, וכמעט כל הנגנים התומכים ב-SACD אינם מוציאים אותו למקלט בפורמט דיגיטלי (אופטי או קואקסיאלי) אלא בשישה מחברים אנלוגיים (אחד לכל רמקול).
נגנים חדישים (בדרך כלל HTPC) המכילים מחבר HDMI (שתומך בהצפנה) יכולים להוציא את האות הרב-ערוצי בפורמט דיגיטלי (מוצפן), אך לשם כך נדרש מקלט (מפענח) מתאים.
למרות שתקן SACD יצא בשנת 2000, הוא זכה עד היום להצלחה מעטה.
לכך תרמו מספר גורמים: תחרות עם הפורמט המתחרה DVD-Audio (אף הוא לא הצליח בשוק), העובדה שנגינת הפסקול הרב-ערוצי דרשה לחבר את הנגן למגבר בשישה חוטים נפרדים במקום בכבל דיגיטלי יחיד, והעובדה שלרוב הגדול של קהל הקונים התועלת בפורמט החדש הייתה קטנה מדי ביחס להשקעה הנדרשת.
SAR-Lupe היא מערכת של חמישה לווייני תצפית גרמניים, המופעלת על ידי משרד ההגנה של גרמניה.
המערכת כוללת חמישה לוויינים במסלול LEO המשתמשים במכ"ם מִפְתָּח סינתטי, לשם תצפית על כדור הארץ, למגוון יישומים ביטחוניים.
שם המערכת מורכב מראשי התיבות SAR (מכ"ם מִפְתָּח סינתטי) ו - Lupe, זכוכית מגדלת בגרמנית.
המערכת מסוגלת לייצר הדמאות של כדור הארץ ברזולוציה מיטבית של כמטר אחד.
כל לווייני SAR-Lupe שוגרו מרוסיה באמצעות משגר לוויינים מטיפוס קוסמוס 3 M.
SAGE Publications היא הוצאה לאור אקדמית ללא מטרות רווח, המוציאה ספרים וכתבי עת בתחומי הרוח, מדעי החברה, המדע והרפואה.
ההוצאה הוקמה בניו יורק בשנת 1965 על ידי הזוג ג'ורג' מק'קיון ושרה מילר מק'קיון.
ההוצאה פועלת מלוס אנג'לס, ויש לה משרדים בלונדון, ניו דלהי, סינגפור ובוושינגטון די.
בעשור השני של המאה ה-21 מעסיקה ההוצאה כ-1,000 עובדים.
בשנת 2008 רכשה את ההוצאה לאור "CQ Press".
רשימה חלקית של כתבי העת של ההוצאה
SA80 (ראשי תיבות של Small Arms של שנת 1980 - נשק קל) היא סדרת רובי סער אשר פותחו בממלכה המאוחדת החל משנת 1969 בשלל דגמים.
דגם ה-L85A2 הוא כיום הנשק האישי הסטנדרטי של חיילי הכוחות המזוינים של הממלכה המאוחדת ודגם ה-L86A2 משמש כנשק הסיוע הקל (מקלע קל) הסטנדרטי של חיל הרגלים.
ה-SA80 פותח כדי להחליף את הנשק האישי הקודם אשר שירת בכוחות המזוינים הבריטים, ה-FN FAL L1A1 SLR.
ההיסטוריה של פיתוח ה-SA80 מתחילה בשנות ה-40 עם סיום מלחמת העולם השנייה כאשר עמלו בבריטניה למצוא מחליף לתת-מקלע בצורת רובה סער בעל קוטר חדש וגדול יותר.
החל משנת 1969 החלו לעבוד על פיתוח נשק שישתמש בקליבר 4.85x95 מ"מ הבריטי מה שהוביל לפיתוח ה-XL64E5 אשר תוכנן כרובה סער, וה-XL65E4 אשר תוכנן להיות מקלע קל.
בשנת 1976 נאט"ו החליטה לאחד את קוטר הקליעים של הצבאות שלה לשם כך נבחר הקוטר 5.56 מ"מ ובאנפילד נאלצו לערוך שינויים לפיתוח כדי לעמוד בדרישה ולאכלס את הקליבר החדש, כך הפך דגם הרוס"ר XL64E5 לדגם XL70E3, ודגם המקלע הקל ה-XL65E4 לדגם המשודרג XL73E3.
שני הדגמים המשיכו לעבור שיפורים בתהליך פיתוח ארוך יחסית, כולל חלוקה של מספר כלי נשק לחיילים אשר שירתו במלחמת פוקלנד לצורך הערכה.
הדגמים הסופיים בתהליך נקראו ה-XL85 (רוס"ר) וה-XL86 (מקלע קל), דגמים אלו יוצרו במספר גרסאות להערכה וניסויי אש ולבסוף אומצו שני הדגמים ונכנסו לשירות בצבא הבריטי בשנת 1985 בשמות L85A1 IW (רוס"ר) ו-L86A1 LSW (נשק סיוע קל).
החל מהכנסתו לשירות הצבא הבריטי ה-SA80 התגלה כנשק מדויק אבל בעל אמינות נמוכה וצורך באחזקה רבה.
הדגם המשודרג והנפוץ כיום בצבא הבריטי בתור רובה הסער ה-L85A2, מוזן על ידי מחסנית מסוג STANMAG סטנדרטית של נאט"ו בדומה למחסנית ה-M16, שלא כמו בדגם הקודם שהוזן על ידי מחסניות פלדה שהיו בעייתיות ונטו לאבד צורה וכך לתקל את תהליך הזנת הכדורים.
הכוונת הסטנדרטית של דגמי ה-SA80 מלבד כוונת הפלדה הבסיסית היא כוונת SUSAT X4 (ראשי תיבות של Sight Unit Small Arms Trilux), הכוונת יושבת על תושבת הניתנת לפירוק ומאפשרת טווח ירי של 400–500 מטר.
L85A1 IW: הדגם הבסיס של הנשק המשמש רובה סער, הסימול IW מסמל Infantry Weapon.
הנשק נכנס לשירות הצבא בשנת 1985 והיה הנשק האישי של חיילי הצבא הבריטי, כאשר כ-300,000 כלים יוצרו בסך הכול.
L85A2: דגם משודרג של דגם הבסיס אשר פותח על ידי חברת הקלר וקוך בשנת 1997 (כאשר החברה הייתה עוד בבעלות בריטית).
בין השנים 2000 ל-2002 כשני שלישים מהרובים מהדגם הראשוני שודרגו לדגם זה שהוא כיום הדגם הרשמי המשמש כנשק אישי לחיילי הצבא הבריטי.
הדגם דומה לדגם רובה הסער אך בעל קנה ארוך יותר, דורגלים וידית בקת הנשק.
L86A2: דגם אשר הכניס שיפורים לנשק בדומה ל-L85A2, על ידי הקלר וקוך.
L22A1: דגם קרבין בעל קנה מקוצר יותר באורך 442 מ"מ ובעל מתפסים קטנים יותר מהדגם המקורי.
הדגם נמצא בשימוש צוותי טנקים בצבא הבריטי.
L22A2: דגם משודרג, בעל התקן מסילה מסוג פיקטיני על המתפסים הקדמיים.
L98A1 Cadet GP: דגם אשר פותח לאימון טירונים בהפעלת רובה (הסימול Cadet GP מסמל 'שימוש כללי שוחר').
הדגם נכנס לשירות אימונים בשנת 1987 ודומה לדגם המקורי אבל ללא מערכת הגז הטעינה החצי אוטומטית, במקום זאת הטעינה בריחית.
L103A1 DP: (הסימול DP הוא Drill Purpose, 'שימוש תרגול') דגם אשר פותח לאימון ללא יכולת ירי.
L98A2 Cadet GP: דגם משודרג של ה-L98A1 כאשר ההבדל העיקרי הוא ההוספה של מערכת טעינה חצי אוטומטית כמו בדגם ה-L85A2.
PL-85: נשק שפותח על ידי חברת Prexis (סימול האות P) עבור השוק בארצות הברית ודומה ל-L98A2 בעל טעינה בריחית.
LEI SA80: דגם המיוצר על ידי חברת LEI (ר"ת: Law Enforcement International) אשר פותח להכלה של קליעי 0.22 אינץ' ומוצע עבור השוק הפרטי.
- דגמי L85, L86, ו-L22 משמשים כנשק השירות הסטנדרטיים של הצבא הבריטי.
- בשימוש יחידות מיוחדות וכוחות משטרה.
כולל נשקים שנלקחו שלל מכוחות בריטיים שהגיעו למקום בזמן מלחמת האזרחים ומשמשים כיום מחתרות מקומיות.
SAMSON (שם מלא: ; ידוע גם כ-Adelis-SAMSON) הוא מבנה של שלושה לוויינים זעירים, אשר נועדו לביצוע טיסת מבנה משותפת, לתמרן בחלל עם מנועים זעירים בטווח זמן ארוך ולבצע משימת גאולוקציה (איתור).
הפרויקט מבוצע בטכניון בהובלת מכון אשר לחקר החלל, נעשה במימון קרן אדליס, קרן גולדשטיין וסוכנות החלל הישראלית, בשיתוף התעשייה האווירית לישראל, רפאל, אלתא מערכות וגורמים נוספים.
הלוויינים שוגרו ב-22 במרץ 2021.
הלוויינים הם ננו-לוויינים מבוססי מבנה קיובסאט בגודל 6U, והם תיבות בגודל 10X20X30 ס"מ, יחד עם פאנלים סולאריים נפתחים.
מערכת הנעת הלוויינים מבוססת גז קר עם 4 מנועים, בפיתוח רפאל.
מערכת בקרת ההכוון כוללת שלושה גלגלי תנופה, שני חיישני שמש, מגנטומטרים ומגנטוטורקרים.
מחשב הלוויין בתצורת פלטפורמה לננו-לוויינים של תעשייה אווירית.
המטע"ד של הגאולוקציה מפותח על ידי אלתא.
ללווין שני מקלטי GPS אבל אנטנת GPS אחת.
שלושת הלוויינים נקראים אלפא, בתא וגאמה - שלוש האותיות הראשונות באלף בית היווני.
ללהק הלוויינים שתי משימות: משימת טיסת מבנה צמודה ומשימת גאולקציה (איתור).
במשימת טיסת המבנה נדרש להוכיח טיסת מבנה של להק לוויינים למשך זמן ממושך של שנה.
האלגוריתמים נכתבים על ידי המעבדה למערכות חלל מבוזרות במכון אשר לחקר החלל בטכניון.
האלגוריתמים המפותחים נועדו למזער את השימוש בדלק תוך שמירה על המרחק היחסי של הלוויינים.
הלוויינים אמורים להיות במרחק של בין 1 ק"מ ל-250 ק"מ זה מזה.
הלוויינים יטוסו בטיסת מקבץ כאשר הם מפוזרים במישור בתצורת string-of-pearls.
האלגוריתם הראשי מבוסס תיקונים המבוצעים על ידי מערכת ההנעה.
האלגוריתם המשני נועד לבצע טיסת מקבץ בעזרת גרר דיפרנציאלי (differential drag), כאשר כל תיקון יכול להמשך מספר ימים.
במשימת גאולוקציה נדרש לאתר קורן הנמצא בטכניון עד דיוק של כ-1,000 מטר.
בעזרת תקשורת בין לוויינים הם יעבירו מידע ביניהם על מנת לשפר את עיבוד גילוי הסיגנל.
סקר תיכון ראשוני (PDR) התבצע בקיץ 2013. סקר תכנון קריטי (CDR) התקיים ב-18 ביוני 2014.
הלוויינים יועדו לשיגור באמצע 2017 במשגר וגה יחד עם הלוויינים ונוס (פרויקט מדעי ישראלי-צרפתי) ואופסאט 3000 (לוויין צילום צבאי שנבנה בישראל עבור איטליה), אך לאחר מכן הוחלט לדחות את שיגורם ל-2018 במסגרת שיגור אחר.
הפרויקט והשיגור נתמכים על ידי קרן אדליס (Adelis), קרן גולדשטיין וסוכנות החלל הישראלית, ושמו של הפרויקט שונה ב-2015 ל"Adelis-SAMSON".
בינואר 2018 פורסם כי הלוויינים ישוגרו על גבי משגר PSLV ב-2018. עם זאת, הלוויינים לא שוגרו ב-2018 ותאריך השיגור נדחה מספר פעמים למרץ 2021.
ביוני 2018 נחנכה בטכניון תחנת הקרקע שנועדה לשלוט במערך הלוויינים.
הלוויינים שוגרו ב-22 במרץ 2021 על גבי משגר סויוז, יחד עם עוד לוויינים של 37 מדינות נוספות.
SAASM (באנגלית ראשי תיבות של: Selective Availability Anti-Spoofing Module - מודול נגד זיוף זמינות סלקטיבית) הוא מידול בשימוש מכשירי GPS צבאיים כדי לפרש קוד מוצפן של קואורדינטות מדויקות, כאשר מכשירים אזרחיים יתפקדו עם דיוקים מופחתים עקב זמינות מבוקרת של לוויינים.
הדור הבא של קידוד לוויינים לשירות צבאי הנקרא M-Code, החל עם שיגור לווייני IIR-M ו-IIF, משנת 2005. מערכת שלמה של 18 לוויינים תוכננה להיות פרושה עד 2016.
SAGE0536AGN היא גלקסיה שנתגלתה בשנת 2011 על ידי טלסקופ החלל שפיצר של נאס"א.
על פי הערכות גסות, גיל הגלקסיה הוא כ-9 מיליארד שנה, מרחקה מכדור הארץ הוא כשני מיליארד שנות אור ומסתה כ-25 מיליארד פעמים מסת השמש.
צוות המחקר גילה חור שחור גדול במרכז הגלקסיה (כפי שנצפה תדיר במרכזי גלקסיות).
לאחר הגילוי הופעל הטלסקופ SALT כדי לקבוע את גודלו המשוער של החור השחור, אולם על פי פרסום של ה-Royal Astronomical Society, התצפיות גילו כי החור השחור בעל מסה גדולה פי 30 ממה שמצופה עבור סדר גודל כזה של גלקסיה.
על פי חישובי האסטרו-פיזיקאים, גודלו חורג מגבול מה שנחשב אפשרי עבור הגלקסיה.
הועלו השערות שונות באשר לתעלומת הגודל.
חלקן טוענות לאנומליה במדידות, חלקן טוענות לגדילה מואצת של החור השחור בגלקסיה או לעצירה לא מובנת בהתפשטותה של הגלקסיה.
חלק מהמדענים סוברים כי למעשה זוהי גלקסיה מסוג חדש למדע, שטרם הוכר.
פולימר סופר סופג (SAP) הוא הומופולימר הידרופילי או קופולימר הידרופילי אשר יכול לספוג ולשמור בתוכו כמויות גדולות ביותר של נוזל ביחס למסה שלו.
פולימרים סופגי מים, המסווגים כהידרוג'לים כאשר הם מעורבבים עם מים, סופחים תמיסות מימיות על ידי יצירת קשרי מימן עם מולקולות המים שבתמיסה.
יכולותו של הפולימר לספוג מים תלויה בריכוז היוני של התמיסה המימית אותה הוא סופג.