tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחודש יוני, 40 יום לאחר ההפגנה האלימה, עדיין לא חלה התפתחות ממשית בחקירה, למרות שהוגשו 18 תלונות למשטרה מטעם נפגעים בתקיפה.
לפי משטרת ישראל, החקירה עדיין בעיצומה.
נחקרו חמישה בני אדם בנוגע למעורבות באירוע, וכל החמישה שוחררו.
במשטרה הוחלט לא לחקור באזהרה את רחלי בן ארי סקעת על הסתה והמשטרה לא פנתה לפרקליטות בשאלה האם יש לפתוח בחקירה בעקבות התלונות על הסתה.
יו"ר סניף הליכוד ברעננה, רחלי בן ארי סקעת, תמכה בהפגנה האלימה גם לאחר האירוע.
בפוסט שפרסמה ברשת פייסבוק כתבה למחרת האירוע: "אלפים הגיעו למחאה נגד עוכרי ישראל ברעננה שערכו טקס יום זיכרון לנוחבות.
לשמאל ברעננה אני מודיעה – זו רק יריית הפתיחה, אל תנסו אותנו".
לאחר מכן מחקה את שני הפוסטים שעסקו באירוע.
שי גליק, מנכ"ל ארגון בצלמו, יצא נגד שידור הטקס ברעננה אך גם גינה את ההתקפה וציין כי "לצערי שולי שוליים התנהגו באלימות ואני כמובן מגנה זאת בכל תוקף מצר על כך ומאחל רפואה שלימה לכל מי שנפגע".
יו"ר מפלגת הדמוקרטים, יאיר גולן, הגיב: "בשעה שעם ישראל מתכנס לזכור את נופליו, שוחרי שלום הותקפו באלימות מאורגנת.
האירוע הזה הוא תוצאה ישירה וברורה של הסתה מתמשכת, של הפקרה, של מתן לגיטימציה מלמעלה לאלימות פוליטית.
על המשטרה לעצור מיד את הפורעים ואת המסיתים".
במפלגה הודיעו כי הגישו תלונות במשטרה נגד פעילי מפלגת הליכוד שהיו מעורבים בתקרית, ואישה נוספת שתקפה את אחת המשתתפות.
חבר הכנסת גלעד קריב טען כי "הערב פגשנו פעם נוספת את הפנים המכוערות של ההסתה, האלימות והשנאה של הימין הקיצוני".
אנה קיסלנסקי, מנכ"לית התנועה הרפורמית, גינתה את האלימות, השנאה ויידוי האבנים לעבר בית כנסת ודרשה למצות את הדין עם הפורעים.
תנועת "חופשי בארצנו" טענה כי על רשויות האכיפה לטפל באירוע במלוא החומרה וכי על ראש הממשלה והממשלה לגנות את האירוע ולהרחיק משורות הליכוד את יו"ר סניף הליכוד ברעננה ואת מי שהיו שותפים לאלימות, בגין הסתה שהפכה לאלימות.
ב-2 במאי, פורסם כי נשיא המדינה יצחק הרצוג רואה בחומרה רבה את האלימות, וגינה אותה בתקיפות.
הרצוג שוחח עם מפכ"ל המשטרה רב-ניצב דני לוי, וקרא לו לדאוג שהאירועים יגיעו למיצוי הליכים - ובמקביל להרגעת הרוחות.
ראש עיריית רעננה, חיים ברוידא, אמר באותו יום "אני מתבייש ומגנה כל אלימות פיזית או רעיונית".
לדבריו, אין מקום בעיר ליצירת נרטיב חלופי ליום הזיכרון, כשם שאין מקום לנצל את חופש הביטוי וההפגנה לוונדליזם או לעימותים אלימים.
לא נשמעו גינויים לאירוע מצידם של שרי ממשלה וגם לא מחלק מבכירי האופוזיציה.
מאמר המערכת של עיתון הארץ מתח ביקורת על מי שנמנע מלהתייחס לאירוע - בפרט על נפתלי בנט ועל ראשי מפלגות האופוזיציה, למעט יאיר גולן שהתייחס.
התקן דנטלי לקידום הלסת הוא מכשיר פלסטי שמרכיבים על השיניים לתיקון לשיפור איכות השינה על ידי מניעת נחירות או דום נשימה חסימתי בשינה.
לחולים שאינם יכולים להסתגל למכשיר CPAP (מסכת אוויר בלחץ חיובי).
ההתקן יכול להוות טיפול טוב ושקט, בלתי פולשני, ניתן להסרה בקלות, ובדרך כלל קל להסתגל אליו.
שימוש ראשוני נעשה כבר בתחילת המאה ה-20, בילדים עם תסמונת פייר-רובין, הסובלים בין היתר מלסת תחתונה קטנה מהרגיל.
בשנת 1991 נוסדה בארצות הברית האקדמיה האמריקאית לרפואת שיניים לשינה (American Academy of Sleep Dentistry) שעוסקת בהכשרה של העוסקים בנושא - רופאי שיניים וטכנאי שיניים.
בשנת 2000 הוקמה מחלקה העוסקת בהתקנים דנטאלים במסגרת האקדמיה האמריקאית לרפואת שינה (American Academy of Sleep Medicine, AASM).
התקן דנטלי לקידום הלסת, הולך ותופס בשנים האחרונות מקום הולך וגדל במסגרת הטיפולים המקובלים, גם בישראל, כטיפול חלופי למכשיר CPAP, שהיא שיטת הטיפול המובילה בדום נשימה בשינה, ואף כתחליף לניתוח.
במקרים בהם הפסקות נשימה בשינה או נחירות נגרמות עקב חסימת האוויר על ידי בסיס הלשון, ההתקן דוחף את הלסת התחתונה לכיוון קדימה, ויחד איתו נדחף קדימה גם בסיס הלשון, ובכך גדל המרווח של הלוע ומתפנה מקום למעבר אוויר דרכו.
בנוסף, קידום הלסת גורם לייצוב, למתיחת ההחך הרך ולהרחבת המרווח מאחורי החך.
כל זאת באמצעות מתח המועבר בין אזור החך הרך ובין שריר הג'ניוגלוסוס (Genioglossus muscle) ומשם לכיוון עצם הלשון וללסת התחתונה.
ההתקן מאושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA) וההתוויות לשימוש בו על פי האקדמיה האמריקאית לרפואת שינה (AASM) משנת 2006, כוללות:
טיפול ראשוני בדום נשימה חסימתי בדרגה קלה ובינונית (5-30 הפסקות נשימה בשעה במהלך השינה).
טיפול תחליפי בדום נשימה חסימתי בכל דרגת חומרה, גם בחומרה קשה (מעל 30 הפסקות נשימה בשעה) - למי שאיננו יכול להסתגל למכשיר CPAP.
לפני כל טיפול בדום נשימה בשינה, יש לבצע בדיקת שינה ולעבור בדיקה אצל רופא אף אוזן גרון, כדי לאבחן את הסיבה לדום נשימה ואת החומרה.
מידת הצלחת של הטיפול בהתקן משתנה על פי חומרת הפרעות השינה, על פי מיומנות רופא השיניים, על פי סוג ההתקן ועל פי המבנה האנטומי של החולה, ומדד מסת הגוף (BMI) שלו.
במחקר השוואתי נמצא, כי בקרב 126 ממטופלים ב-CPAP, 71% העדיפו את השימוש בהתקן הדנטלי, 19% העדיפו את ה-CPAP ו-10% לא יכלו להצביע על מכשיר מועדף.
על פי מחקרים שונים, ההתקן הדנטלי יעיל יותר מאשר ניתוח UPPP (Uvulopalatophryngoplasty) לכריתת החך הרך, הענבל והחגורה הלימפטית על שם ולדייר - בטיפול בדום נשימה בדרגת חומרה קלה עד בינונית.
בדרך כלל, המכשיר בטוח וגורם לתופעות לוואי יחסית קלות יחסית ונדירות:
שינויי סגר קלים לאחר שימוש ממושך, שמתבטאים ביכולת תזוזת הלסת התחתונה.
כאבים בשרירי הלעיסה או במפרקי הלסת.
נזקים בלתי הפיכים הם נדירים מאוד.
התקנון האורגני (ברומנית: Regulamentul organic) היה קובץ החוקים שהופעלו בוולאכיה ובנסיכות מולדובה על ידי השלטונות האימפריאליים הרוסים בראשות המושל הרוסי גנרל פאבל קיסליוב בשנים 1831–1832.
התקנון האורגני היה קובץ החוקים המשותף הראשון עבור שתי הנסיכויות והבסיס לחקיקה העתידית של איחוד הנסיכויות ממנו צמחה רומניה.
הדיוואן של ולאכיה אישר את התקנון האורגני ביום 13 ביולי 1831 והדיוואן של נסיכות מולדובה עשה זאת ביום 13 בינואר 1832.
התקנון האורגני ביטל זכויות רבות שהיו ליהודי הנסיכויות ויצר משטר דיכוי עבורם, בדומה למקובל באימפריה הרוסית.
התקן תוך-רחמי הוא אמצעי למניעת היריון, שיעיל במניעת היריון ב-99% מהמקרים.
ההתקן ממוקם בחלל הרחם, ובתגובה לנוכחות זו מפריש הרחם חומרים, שמפריעים לתנועת הזרע ומעברו דרך הרחם, וכך מונעים הפריה.
ההתקן פועל מעת החדרתו לחלל הרחם, לתקופה של שלוש או חמש שנים, תלוי בסוג ההתקן.
ההתקן אף מתאים בתור "אמצעי מניעה ליום שאחרי" במשך חמישה ימים לפחות ולפי חלק מהמחקרים גם עד 10 ימים.
התקן תוך-רחמי אינו מגן מפני מחלות המועברות במגע מיני.
יתרונותיו של ההתקן הם יעילותו הגבוהה במניעת היריון, לצד התאמתו לנשים בין לידות, לנשים מעשנות שאסורות עליהן הגלולות ולנשים עם נטייה לקרישיות יתר.
ההתקן משחרר הורמון שמונע ביוץ.
להתקן זה יתרונות ייחודיים: הפחתת סרטן הרחם ושיפור תסמיני אנדומטריוזיס.
בכ-15% מהמקרים נגרמת הידלדלות של רירית הרחם בתגובה לפרוגסטרון, דבר שעשוי להוביל למצב בו הדמם הווסתי פוסק או נחלש מאוד.
ולכן, התקן הורמונלי יכול גם לסייע בטיפול בדימום וסת כבד ולהגנה על רירית הרחם בזמן טיפול הורמונלי לגיל המעבר אצל נשים.
מירנה (Mirena): התקן הורמונלי תוך רחמי המכיל את ההורמון לבונורגסטרל.
התקן מירנה מאושר בישראל לשלוש מטרות: למניעת היריון, לטיפול בדימום וסת מוגבר, ולהגנה על רירית הרחם בזמן טיפול הורמונלי לגיל המעבר אצל נשים.
מירנה כלולה בסל התרופות לנשים שמלאו להן 45 שנים וסובלות מדימום וסת מוגבר.
התקן מירנה מפעיל כמה תהליכים הכרוכים במניעת הפריה והשרשה: עיבוי ריר צוואר הרחם, דיכוי תנועתיות הזרע והיכולת לחדור את הביצית, דיכוי צמיחת רירית הרחם.
בחלק קטן מהנשים, הביוץ מדוכא.
מחקרים רבים הראו שעיקר פעולת התקן מירנה הוא מניעת הפריה, ולא מניעת השרשה.
בניסוי אחד שכלל שטיפת החצוצרות, ביציות מופרות נמצאו במחצית מהנשים שלא השתמשו באמצעי מניעה, אך לא נמצאו כלל ביציות מופרות בנשים שהשתמשו בהתקן תוך רחמי הורמונלי.
בנוסף, התקן תוך רחמי הורמונלי מפחית את הסיכון להריון מחוץ לרחם, דבר שמחזק את הטיעון שהוא מונע הפריה.
ג'נס (Janess): התקן הורמונלי המותאם במיוחד לנשים ונערות שטרם ילדו.
ההתקן עשוי פלסטיק וצורתו T.
הוא קטן יותר בגודלו, קצר יותר באורכו, וצר יותר בהיקפו מהתקנים אחרים, וכן מפריש את ההורמון לבונוגסטר בכמות מינימלית (פחות משליש ממה שמפרישה המירנה).
ג'נס פעיל למשך שלוש שנים.
ניתן להוציאו בכל זמן, הוא נחשב כבטוח לשימוש ואינו פוגע בפוריות.
NOVA T: התקן בצורה האות האנגלית T, העשוי פלסטיק ומצופה נחושת.
הנחושת מפריעה לתנועת תאי הזרע, וגורמת למותם לפני ההפריה.
לא ברור בדיוק כיצד מונע ההתקן הזה היריון, אולם קיימות מספר תאוריות הכוללות פעילות קוטלת זרע, התערבות בהתפתחות הנורמלית של תהליך ההפריה ופעילות על האנדומטריום אשר מביאה לפגוציטוזה של זרעונים ומניעת נדידת זרעונים לחצוצרה לצורך הפריה.
בעבר, התקן זה היה מקושר לעליה בשכיחות דלקת אגנית סביב זמן הכנסתו לרחם.
אולם, על ידי הגבלת השימוש בו לזוגות מונוגמיים וזוגות הנמצאים בסיכון נמוך להידבקות במחלות מין, הסיכון הכולל לדלקת אגנית בעשור השני של המאה ה-21 הוא נמוך מאוד, ועומד על 1:1000. סיבוכים נוספים הקשורים להכנסת התקן תוך-רחמי הם היריון חוץ-רחמי (אקטופי), הפלה ספונטנית ואף פרפורציה של הרחם.
אף על פי ש-5% עד 8% מההריונות שכן מתרחשים עם התקן זה הם הריונות חוץ-רחמיים, הרי שבאופן כללי לאור היעילות הגבוהה של התקן זה, הסיכון האבסולוטי להיריון חוץ-רחמי נמוך באופן משמעותי מזה שאצל נשים שאינן משתמשות באמצעי מניעה.
הסיכון להפלה ספונטנית כאשר קיים התקן זה עומד על 50%.
אם ההיריון ממשיך, על המטופלות לדעת כי קיים סיכון גבוה יותר לירידת מים מוקדמת וללידה מוקדמת.
התקן זה עלול להיפלט בעיקר בשבועות הראשונים לשימושו, בשיעורים שהם עד 5%.
להתקן זה יש משך פעילות של לפחות עשר שנים.
Gynefix ו-Multiload: התקני נחושת הפועלים במנגנון דומה לראשונים.
המלצות - למי מתאים ההתקן
המלצות האיגוד הישראלי למיילדות וגינקולוגיה (ISOG): התקן תוך רחמי מומלץ לנשים בכל גיל בשנות הפוריות, ללא קשר לשאלה אם ילדו או לא.
נייר העמדה של האיגוד הגינקולוגי אושר והתפרסם בספטמבר 2017. נוסח קודם של נייר העמדה התפרסם ב-2005 וגם בו כבר נקבע כי "ניתן להמליץ על שימוש בהתקן לאישה ללא תלות בגילה ובוולדנותה".
המלצות האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים (AAP): התקן תוך רחמי ושתל תת-עורי צריכים להיות הבחירה הראשונה של רופאים המטפלים בנערות ובצעירות.
המלצות הקולג' האמריקאי למיילדות וגינקולוגים (ACOG): האיגוד קורא לגינקולוגים האמריקאים להיות פעילים בהרחבת השימוש באמצעי מניעה ארוכי טווח (התקן תוך רחמי ושתל תת-עורי) גם לנערות, לנשים צעירות ולנשים שטרם ילדו, בשל יעילותם ובטיחותם.
המלצות המרכז הלאומי לבקרת מחלות ולמניעתן (CDC): ב-2015 פרסם ה-CDC המלצה על הרחבת השימוש באמצעי מניעה לטווח רחוק בנערות החל מגיל 15.
המלצת איגוד רופאי הילדים הקנדי (CPS): במאי 2018 המליץ איגוד רופאי הילדים הקנדי כי רופאים המטפלים בבני נוער יציעו לנערות שימוש בהתקן תוך רחמי כאפשרות ראשונה מבין האמצעים למניעת היריון.
התקנים תוך-רחמיים אינם מומלצים לנשים המצויות בקבוצת סיכון ללקות במחלות המועברות במגע מיני, לנשים שמערכת החיסון שלהן ירודה או למי שבדיקת משטח הפָּאפ שביצעה לאחרונה, הוגדרה חריגה.
לנשים הסובלות מליקויים בשסתום הלבבי או כאלה שנתקלו בבעיות במהלך שימוש קודם בהתקנים תוך-רחמיים, מומלץ לפנות לייעוץ רפואי קודם שתשקולנה את השימוש באמצעי מניעה זה.
אם חלית בעבר בסרטן השד, אינך יכולה להשתמש בהתקן מסוג מירנה.
עקב הסיכון לסיבוכים בריאותיים קשים, אין להשתמש בהתקן במקרים הבאים:
זיהומי אגן פתאומיים במהלך שלושת החודשים האחרונים או זיהומי אגן חוזרים ונשנים.
דלקת קשה של צוואר הרחם.
פצע/ שינוי ממאיר באברי המין.
זיהום כלל גופי לאחר לידה.
סרטן רירית או צוואר הרחם.
שרירן (מיומה) שמעוותת את חלל הרחם.
לגבי התקן נחושת: מחלת וילסון או אלרגיה לנחושת.
ההתקנה נעשית על ידי גינקולוג, בדרך כלל לאחר תקופה של פעילות מינית.
הזמן הטוב ביותר להתקנה הוא היום החמישי של הווסת כשצוואר הרחם מורחב.
ההתקן מוחדר דרך צוואר הרחם אל חלל הרחם, בפעולה שאורכת מספר דקות בלבד.
במקרה הצורך, בשל חשש מכאבים ניתן לקבל מראש מהרופאה מרשם לכדור להרחבת צוואר הרחם, אותו לוקחים שלוש שעות לפני ההתקנה (עם אוכל).
כמו כן, ניתן לקחת כדור משכך כאבים כשעה לפני.
בשבוע שאחרי ההתקנה מומלץ לא לקיים יחסי מין ולא לאונן, ולהימנע מכניסה לבריכה או לג'קוזי.
צפוי כאב הדומה לכאבי וסת במשך כמה ימים לאחר ההתקנה וכן צפוי הכתמה קלה במשך מספר שבועות.
כעבור שישה שבועות מההתקנה יש להגיע לביקורת כדי לבדוק את מיקום החוט וכדי לוודא שלא נגרמה דלקת.
במהלך תקופה זו אם יש דימום מאסיבי (לא רק הכתמה), כאבים עזים בבטן התחתונה, עוויתות או חום פתאומי, יש לפנות לרופא בהקדם האפשרי.
ישנה מחלוקת הלכתית האם דימומים נרתיקיים שנובעים מחמת הימצאותו של ההתקן ברחם, נחשבים לדם נידה המחיל על האישה דין נידה, או שנחשבים לדם פצע, שאינו מחיל עליה דין זה.
התקיפה הישראלית בסודאן הייתה תקיפה משולבת של חיל האוויר הישראלי ושל כוחות הקומנדו הימי בסודאן, בסוף או לאחר מבצע עופרת יצוקה, שבמהלכה תקפו שני מטוסי קרב או כלי טיס בלתי מאוישים ישראליים שיירת משאיות שהסיעה אמצעי לחימה ששלחה איראן אל ארגון חמאס דרך סודאן.
דבר התקיפה פורסם ב-26 במרץ 2009 ברשת הטלוויזיה CBS האמריקנית, ורוב פרטיה נשארו מעורפלים.
מועד התקיפה המדויק אינו ידוע, ולפי בכיר סודאני שתיים משלוש התקיפות בוצעו ב-17 בינואר 2009 וב-11 בפברואר 2009.
לאחר מבצע חורף חם ישראל חתמה על הסכם רגיעה עם החמאס למשך כחצי שנה.
בתום תקופת הרגיעה פתח חמאס בירי מסיבי של רקטות על יישובי עוטף עזה ואשקלון.
כתגובה ישראל יצאה למבצע עופרת יצוקה.
במהלך המבצע נהרסו חלקים רבים ברצועת עזה וארגוני הטרור שבה (ובראשם החמאס) ספגו מכה קשה.
על פי הערכות המודיעין בישראל ובעולם, איראן החליטה לשלוח אמצעי לחימה לחמאס במסלול שתחילתו בסודאן, עובר דרך מצרים, ומסתיים בגבול המצרי עם עזה.
סודאן ככל הנראה העלימה עין מההברחות, בתמורה לתשלום.
אמצעי הנשק הגיעו אל נמל פורט סודאן ומשם הועלו על שיירת משאיות.
באמצע המסלול של השיירה, כשהיא נמצאת באזור מדברי, נוסעיה שמו לב לשני כלי טיס, שזמן קצר לאחר מכן תקפו אותם.
שני כלי הטיס היו ככל הנראה מטוסי קרב ישראליים או כלי טיס בלתי מאוישים בעלי יכולת תקיפה מסוג הרמס 450.
על מספר ההרוגים בתקיפה קיימים דיווחים סותרים, הנעים בין 39 הרוגים, דרך 100, ועד לטענות של בכירים מצריים האומדות את ההרוגים בכ-300 איש במספר תקיפות של חיל האוויר הישראלי בסודאן.
על-פי רשת ABC האמריקנית, חיל האוויר הישראלי תקף בשני מועדים שונים שתי שיירות נשק.
בנוסף לתקיפת שיירת המשאיות, היו דיווחים על תקיפת ספינת נשק איראנית שעגנה בפורט סודאן והותקפה על ידי חיל האוויר הישראלי או על ידי כוח של שייטת 13.
ב-24 בפברואר 2009 זומן הממונה על שגרירות ארצות הברית למשרד החוץ בח'רטום, שם נמסרה לו מחאה רשמית על התקיפות, שלהערכת הסודאנים בוצעו בידי חיל האוויר האמריקני.
נמסר לו שבתקיפה הראשונה נהרגו 43 איש, ובשנייה נהרגו 45 איש.
דבר התקיפה פורסם ב-26 במרץ 2009 על ידי כתב רשת הטלוויזיה CBS האמריקנית.
בתחילה רק בכירים סודאנים הודו שמדינתם הותקפה על ידי חיל אוויר עוין, שהם משערים כי היה ישראלי או אמריקני, ואמרו כי התקיפה הייתה רצח עם ובמהלכה נרצחו מאות פליטים מסודאן ומאריתריאה.
בהמשך הגיבו גם בכירים מצרים כי ידעו על התקיפה מיד לאחר התרחשותה, אך לא הודיעו על כך משום שלא רצו להביך את סודאן.
בנוסף לבכירים המצרים, גם בכירים בארצות הברית אישרו כי ידעו על התקיפה, אך לא ידעו אילו סוגי תחמושת היו בשיירה.
מאוחר יותר גם דווח ברשת ABC האמריקנית כי ארצות הברית הזהירה את הממשל הסודאני שעליו להפסיק את ההברחות במדינתו משום שיש צדדים העוקבים אחריהן.
בשל האזהרה הזאת החשד המיידי של השלטון הסודאני היה כי חיל האוויר האמריקני הוא שהיה אחראי לתקיפות.
למרות האישור של בכירים מצרים וסודאנים, לא ניתן אישור רשמי לתקיפה מפי בכיר ישראלי.
עם זאת, יש המוצאים רמז בדבריו של ראש הממשלה דאז, אהוד אולמרט, שאמר ביום שבו פורסמה התקיפה:
בנאום כ-12 יום לפני פרסום התקיפה, במהלך סיכום של הקדנציה הממשלתית שלו, אמר אהוד אולמרט כי במהלך תקופת שלטונו "היו אינספור פעילויות גדולות.
לאחר ההכרזה על הסכם ישראל–סודאן באוקטובר 2020, רה"מ בנימין נתניהו הודה כי נשק איראני שיועד לחמאס הוברח דרך סודאן ושישראל ביצעה פעולות על מנת למנוע זאת.
החלטת המועצה התקבלה לאחר סדרה של כישלונות מצד המורדים, שמחו ומרדו בקדאפי בעקבות אפקט דומינו שנוצר מההפיכות בתוניסיה ובמצרים במסגרת גל המחאות בארצות ערב (2011-2010).
סדרת הכישלונות הביאה להשתלטות מחדש של כוחות הנאמנים לקדאפי על האזורים שנכבשו בידי המורדים, וכן לאיום מפורש של קדאפי שלא להראות "שום רחמים" כלפי המורדים, וזאת בטרם כניסתו למעוז המרכזי והאחרון של המורדים בבנגאזי.
דחיפה משמעותית נוספת לקבלת החלטה במועצת הביטחון הייתה הקריאה של הליגה הערבית, ימים לפני ההצבעה, בתמיכה באזור אסור בטיסה.
לאחר קבלת החלטת האו"ם לאבטחת אזור אסור לטיסה בלוב, הודיע שלטון קדאפי בטריפולי על הפסקת אש, אולם דיווחים מהשטח הראו כי אינו מיישם אותה ואף מגדיל לעשות בתקיפה של בנגאזי, למרות שהכריז שלא ייכנס לשם.
ההחלטה הוצעה על ידי לבנון והתקבלה בתמיכה של עשר מדינות חברות, והימנעות של חמש מדינות: ברזיל, סין, הודו, רוסיה שהתנגדו להתערבות צבאית במדינה ריבונית, וגרמניה שהצהירה כי אינה רוצה להשתתף במבצע צבאי בלוב, אך מכירה בצורך לפעול בנידון.
המועצה פירטה רשימה של פעולות שכוללות הקפאת נכסים ואמברגו על מכירת נשק, אך גם התירה שימוש בכח הזרוע, אם נחוץ.
בערב 18 במרץ, לאחר מתן אולטימטום קודם על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה מתוקף תפקידו כמפקד העליון של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, החלה התקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב.
שמו של מבצע נאט"ו הוא "מבצע מגן מאוחד" (Operation Unified Protector), הכולל אחריות על אמברגו נשק ואכיפת הסגר האווירי.
בנוסף לאכיפת אזור אסור לטיסה בלוב, הפגיזו מטוסי הקרב וספינות המלחמה של נאט"ו את בירת לוב ומעוז קדאפי ותומכיו, העיר טריפולי.
ההפגזות נועדו לערער את היציבות של שליטת קדאפי בעיר ואף להורגו.
במהלך ההפגזות נהרג אחד מבניו של קדאפי כשהופגז מתחם באב אל-עזיזיה, בו הוא שהה עם משפחתו.
ב-27 במאי הופעלו, בפעם הראשונה, מסוקי קרב של צרפת ובריטניה בתקיפה בלוב.
שם הקוד שניתן להשתתפות ארצות הברית במבצע, כמו גם של איטליה, נורווגיה ודנמרק, הוא "שחר האודיסיאה" .
השתתפותה של בריטניה בפעילות זו קרויה "מבצע אלאמי" (Operation Ellamy), בקנדה – "מבצע מובייל" (Operation MOBILE), והצרפתית "מבצע ארמאטאן" (Opération Harmattan).
בזמן המלחמה נטען כנגד כוחות נאט"ו וארצות הברית כי הן יוצאות להילחם נגד משטר קדאפי ממניעים כלכליים ואינטרסים משלהן (הקשורים באספקת נפט ובתוכנית הכלכלית של קדאפי ליצירת מטבע אפריקאי) וכי מתבצעות תקיפות נגד אזרחים ומתקנים שאינם צבאיים שגורמות להרס המדינה.
התקף חרדה או התקף פאניקה הוא התקף קצר של פחד עז ופתאומי המופיע יחד עם מגוון תסמינים פיזיים (דופק מהיר ומורגש, זיעה, נשימות מהירות, תחושת חום וסחרחורות), מבלי סיבה חיצונית סבירה.
חלק מהאנשים, לרוב בהתקף או בהתקפים הראשונים, פונים לעזרה רפואית דחופה כיוון שהם סבורים שהם עוברים התקף לב או התמוטטות עצבים.
נחוץ בירור רפואי כדי לשלול התקף בריאותי ולהבדיל בין תסמינים של פאניקה לתסמינים של מחלת לב.
כשאדם סובל מהתקפי חרדה חוזרים ונשנים או מפחד מטריד מהתקף נוסף, הוא עשוי להיות מאובחן כסובל מהפרעת פאניקה.
ההתקף מגיע לשיאו בתוך כ-10 דקות ונמשך לא יותר מכמה שעות, אך לעיתים נדרש זמן רב יותר להתאוששות מלאה.
אנשים שעברו התקף חרדה מתארים אותו כחוויה מאיימת, מאוד לא נעימה.
התקף עלול לפרוץ בכל גיל, אולם שכיח יותר בתחילת הבגרות.
שכיחות ההתקפים גבוהה יותר בקרב נשים ואצל אנשים עם מנת משכל גבוהה מהממוצע.
התקפי חרדה נגרמים כתוצאה מהפעלה של מערכת גופנית הנקראת המערכת הסימפתטית.
מערכת זו אחראית להכין את הגוף להתמודדות עם התקפה אלימה ומסוכנת על ידי אחת משלוש התגובות האפשריות: לחימה, בריחה או קיפאון.
כשאנו מזהים סכנת חיים מערכת זו מפרישה הורמונים שונים, כשהמרכזי בהם הוא אדרנלין, שתפקידם להעביר את הגוף לדריכות מרבית שתאפשר להתמודד מול האיום בצורה הטובה ביותר.
הפעלת המערכת הסימפתטית גורמת למגוון סימפטומים פיזיים, כגון רעידות, דופק מואץ, הזעה, כאבים בחזה, תחושת מחנק, נשימה מואצת, סחרחורת, נימול בגפיים, גלי חום וניתוק מהעצמי או מהמציאות.
לסימפטומים אלו יש פונקציה בהכנת הגוף להתמודד עם איום, למשל הזעה נועדה לקרר את הגוף אם יידרש ממנו מאמץ.
רעידות בזרועות או ברגליים נוצרות כתוצאה מהזרמת דם רב לשרירים, כך שיהיו דרוכים ויוכלו לפעול ביתר יעילות.
בהתקף חרדה המערכת הסימפתטית מופעלת ללא איום נראה לעין ואין פגיעה גופנית שמסבירה סימפטומים קשים אלו.
אנשים החווים התקף חרדה מפרשים את הסימפטומים כסימן שהם נמצאים בסכנת מוות.
עומדים להתעלף, עוברים התקף לב, משתגעים וכן הלאה.
במרחב ההתנהגותי, אנשים העוברים התקף ינסו לעיתים לברוח מהסביבה בה הם נמצאים, או יפנו לשירותי חירום, למשל יזעיקו אמבולנס או יפנו למיון, אם הם חושבים שהם עוברים התקף לב.
קיים קשר בין מצבים גופניים או הפרעות פסיכיאטריות שונות להתקפי חרדה, למשל הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD), תסמונת פוסט טראומטית, הפרעות הספקטרום האוטיסטי, היפוגליקמיה, מחלת וילסון ובעיות בפנים האוזן.
נמצא כי ילדים של הורים התופסים את העולם כמסוכן או מצריך זהירות רבה נמצאים פגיעים יותר להתקפי חרדה.
הדבר נכון במיוחד כשהם נמצאים במצבי מתח מתמשך.
אנשים הסובלים מפוביות עוברים לעיתים התקף חרדה במצבים בהם הם נחשפים לגורם הפחד.
אובדן אדם או קשר משמעותי, עומס ניכר או שינויים בחיים עלולים להגביר את הפגיעות להתקף.
צריכת יתר של קפאין, ניקוטין וחומרים מעוררים אחרים או שימוש בתרופות מסוימות כמו ריטלין או אנטיביוטיקה מסוג Fluoroquinolone עלולות להגביר את הפגיעות להתקף חרדה.
לעיתים התקפי חרדה הם חלק מהסתגלות הגוף לטיפול התרופתי והם עוברים במהרה, פעמים אחרות ההתקפים נמשכים גם לאחר תקופת ההסתגלות.
תרופות מסוג SSRI לטיפול בדיכאון עלולות לגרום אף הן להתקפי חרדה בתחילת השימוש או כשהאדם מפסיק את נטילתן, במיוחד אם הוא היה פגיע מראש לחרדות.
חלק מהסובלים מהתקפי חרדה מפתחים פוביה ספציפית מחומר מסוים אחרי שחוו התקף תחת השפעתו.
כשהאדם עובר התקף חרדה במקום או מצב מסוים, עלול להיווצר אצלו קשר בין ההתקף למצב בתהליך של התניה קלאסית.
התניה זו מגבירה את הסיכוי שיחווה התקף כשיהיה שוב באותו מקום או מצב, למשל ברכב, בפעילות גופנית, בעבודה, לימודים וכו'.
מחלות העלולות לגרום למוות פתאומי יכולות לעורר התקפי פאניקה או הפרעת פאניקה, למשל מחלות לב.
במקרים אלה קשה יותר לטפל בחולה, כיוון שיש יסוד לחשש מפני אירוע לב או למשל קבלת שוק מכאיב אם הושתל בגופו דפיברילטור.
על פי ה-DSM התקף חרדה הוא התעוררות פתאומית של פחד או חוסר נוחות קיצוניים, המגיעה לשיאה תוך לא יותר מ-10 דקות, כשארבעה או יותר מהסימפטומים הבאים נוכחים:
תחושות מחנק או חוסר אוויר
כאבים או חוסר נוחות בחזה
בחילה או אי נוחות בדרכי העיכול
סחרחורת, תחושת חוסר יציבות או ערפול או קלות בראש
דה-ריאליזציה (תחושת ניתוק מהמציאות) או דה-פרסונליזציה (ניתוק של האדם מגופו)
פחד מאיבוד שליטה או שיגעון
נימול או הירדמות של איברים
בנוסף לסימפטומים אלו, הוצע להוסיף סימפטומים תלויי תרבות, כגון בכי או צרחות בלתי נשלטות, כאבי ראש או צלצולים באוזניים.
חלק מהסובלים מהתקפי חרדה חווים התקפי חרדה מוגבלים, כלומר, התקפים שאינם כוללים ארבעה סימפטומים או יותר, אלא מוגבלים לסימפטום אחד או שניים בלבד.
הבחנה בין התקף חרדה להפרעת פאניקה
התקף חרדה הוא אירוע חד־פעמי או חוזר של פחד עז המגיע לשיאו תוך דקות, ואינו מעיד בהכרח על הפרעה נפשית.
הפרעת פאניקה, לעומת זאת, היא אבחנה קלינית הכוללת התקפים חוזרים, חשש מתמיד מהתקף נוסף ושינויים התנהגותיים בעקבותיהם
טיפול קוגניטיבי התנהגותי הוא הטיפול עם ההשפעה הממושכת ביותר על התקפי חרדה.
טיפול זה מומלץ על ידי איגוד הפסיכולוגים האמריקאי כטיפול המועיל ביותר.
הטיפול השני ביעילותו מתבסס על תרופות ממשפחת SSRI.
יש מחקרים המעידים על כך שגם טיפול דינאמי המזהה סיבות מהעבר הרחוק להתקפי החרדה יכול להביא לשיפור מהיר בסימפטומים.
טיפול קוגניטיבי התנהגותי בהתקפי חרדה, מורכב משני שלבים עיקריים:
הטיפול הקוגניטיבי: הקניית מידע לסובל אודות התקפי חרדה.
ההסבר לכך הוא, כי הסבל העיקרי של המטופלים הוא הבלבול וחוסר האונים שהם חווים כתוצאה מהתקף הפאניקה.
הסימפטומים הגופניים החריפים בהתקף פאניקה המאותתים שיש סכנה קרובה, גורמים לבלבול חריף ומטילים ספק בכשירותו ובשפיותו שלו עצמו.
בהמשך, המטופלים חוששים מאוד מהתקף נוסף ומכניסים את כל חייהם למגננה.
עצם ההכרה הקוגניטיבית שמדובר בהתקף פיזיולוגי מוכר, ושהוא אינו מוכיח על שיפוטיות לקויה או על סכנה קרבה - מפחיתים את החרדה מהתקף פאניקה נוסף, וגם מורידים את שלל התחושות השליליות של המטופלים.
לאחר שלב זה מתבצע מעקב סדיר אחר מחשבותיו, אתגורן ובחינת אמיתות הניבויים שלו.
הטיפול ההתנהגותי: הטיפול ההתנהגותי מורכב מחשיפה לגירויים המאיימים ומניעת תגובה התנהגותית של בהלה.
זה כולל בתוכו שני חלקים:
מניעת תגובה - מניעת התנהגויות שהאדם עושה מתוך מחשבה שהן עוזרות לו להתמודד, אולם בפועל מגבירות את עוצמת ההתקף ואת הסיכוי שיעבור התקפים נוספים או יפתח הפרעת פאניקה.
התנהגויות אלו מתרחשות גם בזמן ההתקף עצמו וגם באופן קבוע, על מנת למנוע התקף כביכול.
למשל שתייה על מנת למנוע מחנק, החזקת כדורי הרגעה בתיק באופן קבוע וישיבה על מנת למנוע נפילה בזמן התקף.
חשיפה - התמודדות עקבית ושיטתית עם תחושות הגוף שהאדם פוחד מהן.
האדם לומד להעלות אותן בזמן הטיפול ומתבקש לעשות זאת באופן עקבי בטיפול ובין המפגשים.
החשיפה מאפשרות לאדם לראות שהתחושות שהוא חווה לא נעימות אך גם לא מסוכנות וביכולתו להתמודד עמן ואין צורך בהתערבות רפואית.
כאשר האדם מסכים להישאר עם תחושות אלו בלי לנסות להבריח אותן הן עוברות מעצמן, מהר יותר מכשהוא נוקט בפעולות שנועדו לסלק אותן.
התקליטון הראשון (נקרא לפעמים גם התקליט הראשון) הוא כינויו של תקליט השדרים הרשמי הראשון של הזמר זוהר ארגוב שיצא בשנת 1977.
בשנת 1977 החליט זוהר להוציא תקליט ראשון משלו שיכלול שני שירים "חיכיתי שנים" ו"כל יום שעובר".
הוא פנה לאולפני "קוליפון" ביפו, שלימים הפך לאולפני "סיגמא".
לפי יאיר שרגאי מנהל האולפן - זוהר הגיע אליו לאולפן והקליט את שני שיריו בתוך שעה אחת בלבד.
את המילים כתב חבר של זוהר - משה נגר, כאשר שרגאי עיבד אותם וניגן על הפסנתר והסינתיסייזר, על הגיטרות היה גרי אקשטיין, יוסי מנחם ניגן על הגיטרה בס ועל כלי ההקשה היה איקי לוי.
לאחר הקלטת השירים פנה זוהר למאיר ראובני, שמאוחר יותר נהיה מפיקו, והאחרון דחה אותו בטענה שהוא צריך להשתפשף עוד והגרון שלו צריך להתפתח.
בנוסף לפנייה למאיר ראובני, זוהר גם שלח 30 תקליטונים לרשתות רדיו שונות, אך רובן התעלמו מהם והשמיעו את התקליטון רק פעם בודדת בתוכנית "מחט בערימת תקליטים".
שני השירים מופיעים גם בקלטת "המלך והנסיכים" שהופקה על ידי טל הפקות.
תופים וכלי הקשה: איקי לוי
התקנה של תוכנית מחשב (תוכנה רגילה, מנהל התקן או תוסף) היא פעולה להכנת תוכנת מחשב להרצה.
מכיוון שהפעולה משתנה מתוכנה לתוכנה וממחשב למחשב, מצורף בדרך כלל לתוכנות (כולל מערכות הפעלה) קובץ התקנה – תוכנה המבצעת את כל הנדרש להתקנה.
הדרך להפעיל תוכנה משתנה מסוג תוכנה לאחרת.
יש תוכנות בהן כל שנדרש הוא להעתיקן לתיקיה במחשב ולהריצן (לפעמים מדובר בתיקייה מסוימת), ולעומתן קיימות אחרות אשר הן בלתי שמישות קודם תהליך התקנה.
פעולות מצויות העשויות להתבצע כחלק מתהליך התקנה הן:
וידוא שנתוני החומרה, מערכת ההפעלה והרכיבים בה עונים לדרישות המערכת המינימליות של התוכנה.
בדיקת הימצאות גרסאות אחרות של התוכנה במערכת.
יצירת תוכניות עדכון ותיקיות הנדרשות לתוכנה.
יצירת מידע הגדרות, כגון קובצי הגדרות, רשומות נחוצות ב-Registry (במערכות ההפעלה חלונות) ומשתני מערכת.
הפיכת התוכנה לנגישה למשתמש לדוגמה באמצעות יצירת קיצורי דרך וסימניות.
הגדרת רכיבים הרצים אוטומטית כרקע לתוכנה כגון דיימונים במערכות לינוקס ושירותי חלונות.
הסדרת נושאים הקשורים לרישיון השימוש בתוכנה.
כפי שצוין, לא כל התוכנות דורשות התקנה.
הדבר נפוץ במיוחד בתוכניות של מערכות ההפעלה DOS, Mac OS, Atari TOS ו-AmigaOS.
ישנן גם תוכנות שלאחר התקנה בודדת הן יהפכו לניידות וברות העתקה ושימוש כפי שהן.
ככל שסביבות המחשוב הפכו למורכבות יותר, ודיסקים קשיחים החליפו את כונני התקליטונים, הצורך בתוכנית התקנה עלה מאליו.
כיום תוכנות אשר אינן צריכות התקנה ופועלות מיד על מגוון מחשבים, נקראות תוכנות ניידות.
בדומה להן קיימות מערכות הפעלה אשר אינן צריכות התקנה ועולות הישר מהתקן אתחול כגון DVD, CD, או החסן נייד.
דוגמאות לכך הן המערכות AmigaOS 4.0, הפצות שונות של לינוקס, MorphOS ו-Mac OS מגרסה 1.0 עד 9.0. בנוסף יישומי ווב הרצים מתוך הדפדפן אינם דורשים התקנה.
תצורת התקנה זו נפוצה בעיקר בתוכנות המתאימות למערכות ההפעלה חלונות.
במהלך ההתקנה נדרש המשתמש להשתתף בבחירות הנוגעות להתקנה כגון האם הוא מסכים לרישיון התוכנה, בחירת מיקום לקובצי התוכנה, מתן סיסמה לבדיקת חוקיות התוכנה, וכן להפעלתה בהמשך.
בסביבות גרפיות מצוי שתוכניות ההתקנה פועלות באמצעות אשף התקנה.
במקרים רבים אשף ההתקנה עשוי להקל על פתרון שגיאות במהלך ההתקנה, לדוגמה אם נתיב מיקום שהוצע על ידי המשתמש להתקנת התוכנה לא מכיל מספיק מקום להתקנה, יציע האשף למשתמש לבחור מקום חילופי.
השתתפות נוספת בתהליך ההתקנה יכולה להיות באמצעות פקודות דרך ממשק שורת פקודה.
דרך נוספת היא שינוי קובצי הגדרות המכילים פרמטרים למילוי ושינוי על ידי המשתמש, הדבור קיים במערכת ההפעלה Windows XP, ורוב הפצות הלינוקס.
התקנה שקטה היא התקנה ללא כל תצוגה גרפית או תקשורת עם המשתמש.
כל ההתקנות השקטות הן ללא השתתפות המשתמש אך לא כל ההתקנות ללא השתתפות המשתמש הן בהכרח שקטות.
סיבה להתקנת מסוג זה יכולה להיות נוחיות המשתמש.
נוזקות עשויות אף הן להשתמש בצורת התקנה זו כדי למנוע מהמשתמש את עצם הידיעה על התקנתן.
התקנה זו היא ללא כל התערבות מצד המשתמש במהלך ההתקנה ולפעמים אף ללא כל חיווי חזותי על ההתקנה .
סיבה נפוצה ליצירת תוכניות התקנה מסוג זה היא במצב בו יש להתקין את התוכנית במספר מחשבים רב או באופן אוטומטי .
בהתקנה מסוג זה המשתמש לא נדרש לספק כלום, או שכבר סיפק את המידע הדרוש בטרם החלה תוכנית ההתקנה.
החיסרון בהתקנה מסוג זה הוא חוסר היכולת מצד המשתמש לתקן שגיאות ואפילו פשוטות בתהליך ההתקנה, לדוגמה במקרה שהתקן ההתקנה לקוי, לא יוכל המשתמש להחליפו באחר לפעמים בהתקנה מסוג זה תיאור או קוד שגיאה הקורים במהלך ההתקנה נכתבים בקובץ יומן לבחינה לאחר ההתקנה.
התקנה המתחילה בזמן קבוע או בעת התקיימות תנאי המוגדר מראש, בניגוד להתקנה המתחילה בעת פקודה מפורשת של המשתמש.
לדוגמה מנהל מערכת הרוצה להתקין גרסה חדשה יותר של תוכנית מבלי להפריע לעבודה הסדירה יכול לתזמן את ההתקנה לזמן בו התוכנה הישנה אינה פעילה ממילא.
מערכות הפעלה מסוימות מתקינות מנהלי התקנים אוטומטית בעת חיבורם למחשב.
נוזקות עשויות גם הם להשתמש בהתקנה אוטומטית, לדוגמה הנוזקה קונפיקר מתקינה את עצמה אוטומטית בעת חיבור למחשב התקן המאפשר כתיבה עליו.
התקנה נקייה פירושה התקנה תוך הסרת כל הגרסאות הקודמות או שאריות מהן העשויים להפריע לתהליך ההתקנה.
הדבר שימושי בפרט במצב של התקנת מערכת הפעלה, אז יש המפרמטים ראשית את המחיצה המיועדת, ורק אז מתקינים.
התקנה שאינה נקייה עלולה במצבים רבים יותר להיכשל, או להאריך את משך זמן ההתקנה.
תוכנית התקנה היא תוכנה המצורפת לתוכנה אחרת שאינה בת הרצה במצבה הראשוני, ואחראית על התקנתה.
ישנן תוכנות התקנה המתאימות לתוכנה מסוימת אליה הן נכתבו, וישנן המתקינות תוכן של חבילת תוכנה.
תוכנה זו נקראת מערכת ניהול חבילות.
ההבדלים בן תוכנית התקנה למערכת ניהול חבילות הם:
ליצירת קובץ התקנה ניתן להשתמש בתוכנה Inno Setup.
לפעמים תוך כדי התקנה נדרש עדכון לתוכנית ההתקנה או למנהל החבילות.
התהליך ההופך דבר זה לאפשרי נקרא: Bootstrapping.
התבנית המקובלת לכך היא שימוש בקובץ הרצה קטן, המעדכן את תוכנית ההתקנה ומפעיל בסוף את תוכנית ההתקנה המעודכנת.
לפעמים הקובץ מבצע פעולות נוספות בזמן העדכון.
תוכניות התקנה חוצות פלטפורמה המסוגלות להתקין תוכנות על מערכות ההפעלה של חלונות, לינוקס ו-Mac OS הן InstallAnywhere, JExpress, InstallBuilder, ו-Install4J.
תוכנת התקנה ל-Microsoft Windows היא Windows Installer, והיא רכיב הנכלל במערכת ההפעלה.
במערכת ההפעלה "Mac OS X", קיימת מערכת ניהול חבילות ייעודית, ובנוסף כוללת המערכת יישום עדכונים נפרד, אך זה מספק עדכונים רק לתוכנות מתוצרת Apple ועדכוני מערכת.
המערכת נקראת Mac App Store והיא חולקת מאפיינים רבים דומים עם מערכת App Store המיועדת להתקנים בעלי מערכת הפעלה iOS
התקן האמריקאי לבנייה ירוקה, המוכר בשם LEED (קיצור של Leadership in Energy and Environmental Design), הוא סדרה של מערכות דירוג בתחומי התכנון, הקונסטרוקציה, התפעול והתחזוקה של מבנים ירוקים כדוגמת בתי מגורים ושכונות.
התקן, שפותח בידי המועצה האמריקנית לבנייה ירוקה (USGBC), מיועד לעזור ליזמים, בעלי דירות ואנשי אחזקה לפתח אחריות סביבתית ולהשתמש במשאבים בצורה יעילה.
הצעות לשינוי ושיפור הסטנדרטים שמציג התקן נעשות באופן שוטף ומתמיד ונבחנות על ידי כ-20,000 מחברי המועצה האמריקנית לבנייה ירוקה.
השימוש בתקן החל בשנת 1998 ומאז יושמו עקרונותיו ביותר מ-7,000 פרויקטים ב-31 מדינות.
בתחילה, סוכנויות פדרליות אמריקניות וגורמי ממשל מדיניים ומקומיים רבים עודדו את השימוש בתקן LEED.
ואולם, 4 מדינות (אלבמה, ג'ורג'יה, מיין, מיסיסיפי) החרימו בפועל את השימוש בתקן זה.
בניינים שקיבלו את התקן האמריקאי לבנייה ירוקה – LEED PLATINUM
פרויקט אמות גבעתיים בית הוורד בדרך יצחק רבין 33 גבעתיים: פרויקט פורץ דרך בישראל והבניין מאופס הפחמן הראשון בישראל.
מתחם גוגל מזרח גב-ים מת"ם.
מגדל עזריאלי שרונה בדרך בגין 121 תל אביב.
מגדלי לנדמרק A ברחוב לאונרדו דה וינצ'י בתל אביב.
מגדלי תוצרת הארץ 1 ToHa.
קמפוס אמות ברחוב הרוקמים 1 חולון.
מגדל אמות אטריום ברחוב ז'בוטינסקי 1 ברמת גן.
מגדל ברחוב רוטשילד 22 בתל אביב.
מגדל גוגל ברחוב יגאל אלון 98 בתל אביב.
בניין פורטר של החוג ללימודי הסביבה בבית הספר לסביבה ומדעי כדור הארץ ע"ש פורטר שבאוניברסיטת תל אביב קיבל את ההסמכה LEED Platinum, אם כי מבחינת ניצול הקרקע הבניין לוקה בחסר.
מגדל סיטיבנק בקרית עתידים 4 בתל אביב.
מגדל HSBC ברחוב ז'בוטינסקי 2 ברמת גן.
משכן הספרייה הלאומית ברחוב קפלן 1 בירושלים.
התקף התובנה שלי הוא ספרה האוטוביוגרפי של חוקרת המוח האמריקאית ג'יל בולטה טיילור, העוסק בחוויותיה בעקבות שבץ.
בשנת 1996 שבץ פגע בחומרה באונה השמאלית של מוחה.
בספר היא מתמקדת בתובנותיה בנוגע לתפקודי המוח השונים והמאפיינים הייחודיים של שתי ההמיספרות במוח, אותם למדה כתוצאה מהתמודדות עם המצב החדש אליו נקלעה.
זהו ספרה הראשון של טיילור.
הספר פורסם לראשונה בכריכה רכה בשנת 2006 על ידי הסופרת בהוצאה עצמית (לולו).
לאחר מכן הוא נמכר להוצאה Viking ופורסם בכריכה קשה ובגרסת ספר אלקטרוני במאי 2008. מאוחר יותר, במאי 2009, יצאה מהדורת נוספת על ידי Plume.
הספר שהה כ-13 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ותורגם לכ-30 שפות.
בפברואר 2008 טיילור העבירה הרצאה על הספר בוועידת טד, אשר נכון יולי 2016 צברה מעל 19 מיליון צפיות.
בחוות הדעת שפורסמה ב-"New England Journal of Medicine" אותה כתב ד"ר דזמונד או'ניל נאמר כי על אף התוכן המרתק ומלא-התובנות של הספר, הוא סובל מפרשנות צרה מדי המתמקדת בתפקודי ההמיספרה בלבד בעקבות שבץ ולא מתייחסת מספיק לשאר הגורמים הרלוונטיים.
הוא מוסיף שהעצות אותן מעניקה לנפגעי שבץ אחרים עלולים להיות לא נגישים עבורם.
קבוצת המחול "Cedar Lake" יצרה ריקוד בלט אמנותי המבוסס על הספר בשם "Orbo Novo".
הטקסט הנשמע בדקות הראשונות של ההופעה על ידי 17 הרקדנים נלקח מהסיפור בגוף ראשון על חווייתה ופרשנותה של טיילור המוצגים בספר.
הכוריאוגרפיה מבוססת על רעיון יחסי הגומלין בין שני חלקי המוח בעלי התפקודים השונים: החלק השמאלי - פֶּלֶג המוֹחַ-הגָּדוֹל השמאלי (עיבוד לוגי) והחלק הימני - פֶּלֶג המוֹחַ-הגָּדוֹל הימני (עיבוד אינטואיטיבי): "בין שליטה לחוסר שליטה, בין איזון לחוסר יציבות, בין האדם הבודד לאדם כחלק מהחברה".
התקליט השני הוא אלבומה השני של הזמרת סי היימן, שיצא בשנת 1988.
ביולי 1988 הוקלטו שתי הופעות של היימן והלהקה במועדון "צוותא" תל אביב, ישירות לאולפן "די.
מתוך הקלטות אלה הופק אלבומה "התקליט השני" (יזהר אשדות הפיק את המופע ועיבד את השירים עם חברי הלהקה).
מתוך האלבום הצליחו השירים: "משוטטת" ו-"עולם תעשייתי".
השיר "יורים ובוכים" נכתב על רקע האינתיפאדה הראשונה ונפסל לשידור בגלי צה"ל.
היימן לא משלבת כיום את השיר בהופעותיה.
כמו כן נכללו באלבום חידושים לשירים: "כמו צמח בר" של רחל שפירא שהולחן על ידי אביה של סי היימן, "שחק אותה - גלגל אותה" של שלום חנוך.
שירים נוספים שהוקלטו באותן הופעות הופיעו שש שנים אחר כך כבונוס בתקליטונים של היימן: "פרפר אל האור", "רק מתוך שינה", "שבור קיר" וגם "Will You" של הייזל אוקונור.
כל המילים והלחנים: סי היימן, מלבד: "כמו צמח בר" (רחל שפירא — נחום היימן) ו-"שחק אותה - גלגל אותה" (מילים ולחן שלום חנוך).
הפקה מוזיקלית - יזהר אשדות.
עיבודים - יזהר אשדות ולהקה מקומית.
רן עפרון - קלידים, קולות.
קובי אייזנמן - גיטרה חשמלית, קולות.
צוף פילוסוף - גיטרה בס, קולות.
סי היימן - מפוחית, פסנתר וקולות.
התקף גלאסטי ידוע גם בכינויו "אפילפסיה גלאסטית" הוא סוג נדיר של התקף, המערב התקפי אנרגיה וצחוק פתאומיים, בדרך כלל בצורת צחוק או בכי.
תסמונת זו מתרחשת בדרך כלל ללא כל סיבה נראית לעין ומוגדרת כבלתי נשלטת.
תופעה זו קצת יותר שכיחה אצל גברים מאשר אצל נשים.
המונח גלאסטי נובע מהמילה היוונית "Gelos" שפירושו צחוק.
תסמונת זו יכולה להתקיים במשך תקופות זמן ארוכות ללא אבחנה, שכן הדבר דומה מאוד לצחוק או בכי רגיל, אם היא מתרחשת לעיתים רחוקות.
התסמונת קושרה למספר מצבים שונים, כמו: האונה הרקתית, נאופלזיה, טרשת גבשושית, המנגיומה.
התקליט חיפה היא חברת תקליטים שנוסדה בחיפה בשנת 1961 על ידי דב זעירא (אביו של ניצן זעירא) ואסתר קובלסקי על בסיס חנות תקליטים ברחוב הרצל 11 בעיר.
בקטלוג החברה נמנים כ-150 אלבומים של אמנים כלהקת הגבעטרון, אריאל זילבר, אריק לביא, יוסי בנאי, אילן ואילנית, בועז שרעבי, אפי נצר, דורי בן זאב, ציפי שביט, דורון מזר, אבי טולדנו והזמרת גילה אדרי, שהייתה אמורה להיות "זמרת הבית" של החברה.
כן הפיצה החברה בישראל את תקליטיהם של אלטון ג'ון, בובי דארין, קט סטיבנס, פטולה קלארק, שארל אזנבור, דלידה ואמנים בינלאומיים אחרים, הדפיסה תקליטי מוזיקה קלאסית מוזלים ותקליטי ילדים.
בשנת 1972 רכשה "התקליט" את קטלוג חברת מקולית, שבה הקליטו רבים מכוכבי הזמר של שנות החמישים כלילית נגר, ג'ו עמר, שמשון בר-נוי, מרים אביגל, הדסה סיגלוב, בצלאל יונגרייז, ישראל יצחקי, ריקה זראי ועוד.
החברה השתדלה תמיד לייצר ולשווק במחירים שווים לכל נפש, אך בלי לפגום בחותם האיכות, למשל על ידי רכישת זכויות מחברות קטנות ועלומות, הדפסת עטיפות זולה במיוחד והעסקת מספר זעום של עובדים.
בשנות השבעים והשמונים הפעילה החברה, נוסף לחנות החיפאית, את החנות "בזאר התקליט" ברחוב בן-יהודה 17 בתל אביב, בה נמכרו תקליטים מוזלים שונים.
החברה מפיצה תקליטים ישנים תחת המותג הנוסטלגי "כמו פעם" ובערוץ יוטיוב.
על פי התקנה, יהודים בעלי אזרחות גרמנית או יהודים חסרי אזרחות בגרמניה יכלו לשאת רק שם פרטי שהתאים להנחיות שניתנו בתקנת שר הפנים.
ההנחיה פירטה רשימה של 91 שמות לנשים ו-185 שמות לגברים שהורשו ליהודים .
יהודים שלא היה להם שם פרטי בהתאם לתקנה נדרשו להיקרא ישראל או שרה בהתאם.
הגזירה בוטלה עם נפילת הרייך השלישי.
כבר בשנת 1934, וילהלם פריק, שר הפנים של הרייך, הביע דאגה מכך שיהודים עשויים לנסות להסתיר את זהותם היהודית על ידי שינוי שמם.
ביולי 1935 הגיש הצעה להיטלר שיהודים יהיו רשאים לשנות את שמם רק אם השם החדש הוא יהודי.
בתוך כך, פרנץ גורטנר, שר המשפטים, דרש שאותם יהודים שאבות אבותיהם נאלצו לאמץ שם משפחה גרמני בראשית המאה ה-19, יחויבו להחזיר את שם משפחתם היהודי המקורי.
בסתיו 1936, מרטין בורמן, אחד ממנהיגי המפלגה הנאצית, הציע להטיל על היהודים חובת הוספת המילה Jude (יהודי) כתוספת.
בסופו של דבר, ההצעות הללו לא יושמו.
החוק לשינוי שמות משפחה ושמות פרטיים נכנס לתוקף למעשה ב־5 בינואר 1938, ואפשר לשלטונות לבטל שינויי שם שאושר לפני 30 בינואר 1933 הרשויות יכלו לבטל שינויי שם אלה עד 31 בדצמבר 1940 באופן רטרואקטיבי.
אותו החוק הסמיך את שר הפנים להוציא תקנה על שמות משפחה עבור היהודים.
וילהלם פריק, שר הפנים, הוציא לאחר מכן שתי תקנות לביצוע לחוק.
הראשון מינה את הרשויות האחראיות לבחינת הבקשות לשינוי שם ביחידות המנהליות השונות ברחבי הרייך וקבע גם תשלום עבור הליך שינוי השם.
התקנה השנייה קבעה והסדירה את שמות היהודים.
התקנה לשינוי שם קבעה כי ניתן היה להעניק ליהודים רק שם פרטי שהתאים להנחיה שניתנה על ידי שר הפנים.
ההנחיה פירטה רשימה של 91 שמות לנשים ו-185 שמות לגברים שהיו מורשים ליהודים.
את השמות הללו לא היה ניתן לתת לאזרחים "בעלי דם גרמני".
יהודים ששמם הפרטי לא הופיע ברשימה שהוציא שר הפנים נדרשו לשנות או להוסיף לשמותיהם הפרטיים את השם ישראל או שרה (על פי המין) עד 31 בינואר 1939. (הותרו הבדלי כתיב קלים מהשמות שברשימה).
התקנה ליישום חייבה את היהודים שהיו להם יותר משם פרטי אחד להשתמש לפחות באחד מהשמות היהודיים שברשימה הרשמית.
מי שלא קיים בשוגג את התקנה יכול היה להיענש במאסר של עד חודש או בקנס; אם לא קיים בזדון, כלומר בכוונה, תקופת המאסר הוגדלה לחצי שנה.
התקנה התייחסה ליהודים בעלי אזרחות גרמנית וחסרי אזרחות גרמנית או חסרי אזרחות בכלל ששהו בתחומי הרייך השלישי.
שמותיהם של יהודים זרים שהתגוררו במדינה לא הוסדר, אך באופן עקרוני, התקנה חלה גם על היהודים בעלי האזרחות הגרמנית שחיו מחוץ לגרמניה.
תוקף התקנה לא הורחבה תחילה לאוסטריה, שסופחה לגרמניה זמן קצר לפני כן ולא לחבל הסודטים, אך לאחר מכן התקנה הורחבה גם לשטחים אלה ב־24 בינואר 1939. הגזירה בוטלה בפועל כאשר בעלות הברית כבשו את שטח גרמניה.
הביטול הרשמי נעשה במסגרת צו מס' 1 של מועצת הפיקוח של בעלות הברית מ־20 בספטמבר 1945, אשר המועצה ביטלה את כל החקיקה הנאציונל-סוציאליסטית.
Essure היה מתקן למניעת הריון קבועה לנשים, שנחשב לשיטה פולשנית ואגרסיבית פחות מקשירת חצוצרות.
מדובר בסליל מתכת שכשמכניסים אותו לכל צינור חצוצרה גורם לפיברוזיס וסתימה.
Essure תוכנן כחלופה לקשירת חצוצרות.
למרות שתוכנן להישאר על מקומו למשך כל החיים, הוא אושר על סמך מחקרי בטיחות לטווח קצר.
מבין 745 נשים עם סלילים בניסיונות המקוריים שקדמו לשוק הראשוני, 92% עברו מעקב לאחר שנה ו-25% במשך שנתיים, לצורך בדיקת הבטיחות.
סקירה משנת 2009 הגיעה למסקנה כי Essure נראתה בטוחה ויעילה על סמך מחקרים לטווח קצר, שהיא פחות פולשנית ויכולה להיות זולה יותר מאשר קשירת חצוצרות דו צדדיות לפרוסקופיות.
במחקרים ראשוניים נמצא כי כ-4% מהנשים סבלו מניקוב צינורות, גירוש או מיקום לא תקין של המכשיר בזמן ההליך.
מאז 2013 המוצר היה שנוי במחלוקת, כאשר אלפי נשים חזרו על תופעות לוואי קשות המובילות למיצוי כירורגי.
שיעורי הניתוח החוזר בשנה הראשונה היו גדולים פי עשרה עם Essure מאשר עם קשירת צינוריות.
ארין ברוקוביץ' מארחת אתר אינטרנט בו נשים יכולות לחלוק את סיפורן לאחר ביצוע ההליך.
נכון לשנת 2015 אירעו תופעות לוואי רבות, ביניהן נקבוביות בחצוצרה, כאבים בלתי נסבלים ודימומים שהובילו לכריתות רחם, מקרי מוות אפשריים הקשורים למכשירים, ומאות הריונות לא מכוונים התרחשו, על פי מסד הנתונים של תופעות הלוואי של ה-FDA ומחקרים אחרים.
המתקן פותח על ידי Conceptus Inc.
ואושר לשימוש בארצות הברית בשנת 2002. קונספטוס נרכשה על ידי באייר מגרמניה ביוני 2013. בשנת 2017 הושעה סימון ה-CE באיחוד האירופי, וכך הושעה הרישיון המסחרי של Essure לשלושה חודשים לפחות.
הרשויות בצרפת ובאוקראינה הקפיאו את מכירת ההתקנים, והיצרן משך את המוצר מרצונו בקנדה, בריטניה, פינלנד והולנד.
באפריל 2018, ה-FDA הגביל את המכירה והשימוש ב-Essure שהביאו לירידה של 70% במכירות.
ביולי 2018 באייר הודיעה על הפסקת המכירות בארצות הברית עד סוף 2018. ההתקן והשלכות השימוש בו מוצג בסרט התיעודי של נטפליקס משנת 2018 - The Bleeding Edge.
בסקירה שנערכה בשנת 2015 נמצא כי היעילות של Essure אינה ברורה.
עם שימוש מושלם, סקירה אחרת מצאה עדות ליעילות של 99.8% בהתבסס על 5 שנות מעקב.
מדווח על בעיות בהתקנת ההתקן, כנדידה של ההתקן, ניקוב דופן הרחם, ועוד.
לאחר המעקב, נצפתה סתימה מלאה של החצוצרות שהתרחשה אצל 96.5% מהמטופלים לאחר 3 חודשים, ואצל השאר עד 6 חודשים.
מחקר משנת 2015 שפורסם ב-BMJ הגיע למסקנה כי Essure הייתה יעילה באותה מידה כמו עיקור לפרוסקופי במניעת הריון, אך עם "סיכון גבוה פי עשרה לעבור ניתוח מחדש" בהשוואה לחולים שעברו הליך עיקור לפרוסקופי.
לגבי שיטת Essure, שלושה חודשים לאחר החדרת רדיולוג אמור לבצע הליך פלואורוסקופי הנקרא היסטרוזלינגוגרפיה, כדי לאשר שהחצוצרות חסומות לחלוטין וכי האישה יכולה לסמוך על התקני ה-Essure לבקרת הריון.
חומר ניגוד (צבע) מוזרק דרך צוואר הרחם וטכנאי רנטגן מצלם את סלילי ה-Essure כדי להבטיח שאף ניגודיות לא תדלוף מעבר ל-Essure.
תופעות לוואי חמורות עשויות לכלול כאב מתמשך, ניקוב הרחם והחצוצרות ונדידה של הסלילים לאגן או לבטן.
מיקום לא מדויק של ההתקן
הריון וסיכון מוגבר להיריון חוץ-רחמי
כאבים, התכווצויות, דימום מהנרתיק, שינויים בדפוס הווסת
תגובה אלרגית מוגברת לאלרגנים אחרים
רופא מכניס את הסלילים לחצוצרות על ידי קטטר המועבר מהנרתיק דרך צוואר הרחם והרחם.
ברגע שההתקן נמצא במקום, הסתימה ההדרגתית נמשכת לאורך תקופה של שלושה חודשים, וכתוצאה מכך חסימה בחצוצרות; מחסום הרקמות שנוצר אמור למנוע מהזרע להגיע לביצית.
במהלך אותה תקופה בת שלושה חודשים, יש להשתמש בשיטת מניעה חלופית.
שלא כמו קשירת חצוצרות, התהליך לא מחייב הרדמה.
למרות זאת, חלק מהנשים דיווחו כאב ניכר במהלך ההליך.
במחקר משנת 2007, נמצא כי משך הזמן הממוצע להליך זה היה 6.8 דקות (טווח = 5-18 דקות).
התהליך מתבצע כל ידי רופא מנוסה וניתן לבצע אותו במרפאה.
על פי היצרן, התהליך הוא קבוע ובלתי הפיך.
התוספות הקטנות והגמישות מיוצרות מסיבי פוליאסטר, ניקל - טיטניום, נירוסטה והלחמה.
ההתקן מכיל סיבי פוליאתילן טרפטלטה פנימיים כדי לגרום לדלקת, וגורם לצמיחה שפירית פיברוטית, והוא מוחזק במקום על ידי סליל פנימי גמיש מנירוסטה וסליל חיצוני מסגסוגת טיטניום.
בניגוד לשיטות זמניות למניעת הריון, התקני Essure אינם מכילים או משחררים הורמונים.
ההתקנים אינן מונעים העברת דלקות מין.
קבוצת פייסבוק בשם Essure Problems ובה 33,140 חברים (נכון ל-4 במרץ 2017) כינתה את השיטה "E-hell" והזכירה בעיקר כאבים, דימומים, נפיחות ותופעות לוואי אחרות מהמכשיר.
חלק מהנשים סבלו מנדידת סלילים שניקבו את איבריהן הפנימיים, או נכנסו להריון, במספר הרבה יותר גבוה ממה שדיווחה באייר.
ארין ברוקוביץ' התערבה בנושא ומארחת אתר אינטרנט בו נשים יכולות לשתף את סיפורן לאחר ביצוע ההליך.
מאז סיפקה באייר שני מספרי טלפון ללא חיוב עבור תלונות מטופלות, עדכנה כי נשים המדווחות על תופעות לוואי הן "תואמות ניסויים קליניים ועולות בקנה אחד עם מה שה-FDA רואה", ועוד התעקשה שהיא רוצה לקבל מידע מכל הנשים שחוות בעיות עם Essure.
באפריל 2015, קבוצה של שישה נציגים מקבוצת Essure Problems, כולל רופא עם ניסיון של Essure, דיברו בפני 36 חברי ה-FDA וועדת העזרה לקונגרס בנוגע לעתירת אזרח שהוגשה ל-FDA.
ה-FDA החל לחקור את טענותיהם של למעלה מ-16,000 חברי הקבוצה, כמו גם את חוקיות הליך האישור שעבר Essure.
החל משנת 2015 מחקר אחד שלאחר השיווק לא פורסם במשך 13 שנים לאחר אישור המכשיר, ומחקר אחר שלאחר השיווק לא פורסם החל משנת 2015.
המוצר אושר על ידי ה- FDA בשנת 2002. בשנת 2013 החלו להישמע תלונות קשות על המוצר.
באוקטובר 2013 הצהיר ה-FDA כי מאז שאושר המוצר בשנת 2002 הוא קיבל 943 דיווחים על אירועים מזיקים הקשורים ל- Essure, בעיקר בגלל כאבים (606 מהתלונות).
1,000 תלונות נוספות נשלחו ל-FDA במערכת דיווח מרצון, אך הרופאים לא חויבו לדווח על תלונות.
ביוני 2015 דיווח ה-FDA על חקירה בנושא Essure ולמעלה מ-5000 תלונותיו, שבעה מקרי מוות, ותופעות לוואי רבות נוספות, הקשורות כולם ל-Essure, ההרכב הכימי הספציפי שלו, מיקומו הלא תקין והחדרתו.
הסוכנות הודיעה כי פאנל מכשירי המיילדות והגינקולוגיה שלה יערוך סקירה מבוססת ראיות על בטיחותה של Essure בספטמבר 2015 בגלל העלייה בדוחות אירועי לוואי מ-950 דוחות בלבד בין 2002 עד אוקטובר 2013, ליותר מ-4,150, או 81 אחוז מסך סך הכל, מאוקטובר 2013 ועד יוני 2015.
בפברואר 2016 הוציא ה-FDA תווית " קופסה שחורה" כדי להזהיר את הציבור על הסיבוכים המזיקים הכרוכים בשימוש במכשיר זה וביקש מבאייר לבצע מעקב חדש אחרי השוק כדי לעקוב אחר 2,000 נשים במשך שלוש שנים לפחות, תוך השוואה בין היעילות ובטיחות המכשיר בשיטות אמצעי מניעה כירורגיות אחרות.
נשים ורופאים נדרשו לחתום על רשימת בדיקה להחלטה לפני השתלת Essure, ולתת הסכמה לבדיקה כעבור שלושה חודשים כדי להבטיח שהמכשיר יהיה ממוקם כראוי ומתפקד.
ב-4 באוקטובר 2021, בשעה 18:39 (כל השעות בערך על פי שעון ישראל), הרשת החברתית פייסבוק וחברות הבת שלה, מסנג'ר, אינסטגרם, וואטסאפ, מפילרי , ו-Oculus , הפסיקו לפעול ברחבי העולם במשך למעלה משבע שעות.
התקלה מנעה גם התחברות לאתרי צד-שלישי דרך חשבון הפייסבוק.
במהלך ההשבתה, גדלה תנועת הגולשים בשירותים מתחרים, כגון טוויטר, דיסקורד וטלגרם, מה שהוביל לעומסים בשרתי השירותים הללו.
ההשבתה הייתה החמורה ביותר שחוותה פייסבוק מאז שנת 2008.
ההשבתה נגרמה כתוצאה מתקלה בניתוב לרשת שרתי ה-DNS של פייסבוק.
בסביבות השעה 23:50 שוחזרו הגדרות נתבי ה-BGP עבור הקידומות שהושפעו, ושירותי ה-DNS החלו להיות זמינים שוב בשעה 00:05, אך שירותי שכבת היישום שוחזרו באיטיות בפייסבוק, וואטסאפ ואינסטגרם יותר משעה לאחר מכן, כאשר השירותים שבו לפעול עבור רוב המשתמשים עד השעה 1:45.
מומחי אבטחה זיהו את הבעיה כניתוק של ה-BGP (ראשי תיבות של Border Gateway Protocol; פרוטוקול ניתוב עיקרי באינטרנט) מקידומות כתובות ה-IP בהן התארחו שרתי ה-DNS של פייסבוק, מה שמנע ממשתמשים את הזיהוי והגישה לשירותים של פייסבוק בכל שמות התחום הקשורים לשרתיה.
חברת אבטחת המידע Cloudflare דיווחה כי בשעה 18:39, פייסבוק ביצעה מספר משמעותי של עדכוני BGP, בין היתר ניתוק של נתיבים מקידומות ה-IP, שכללו את כל שרתי השמות המוסמכים שלהם.
הדבר הפך את שרתי ה-DNS של פייסבוק לבלתי נגישים דרך האינטרנט.
בשעה 18:50 פג תוקף הדומיינים של פייסבוק מהמטמון בכל שירותי פיענוח ה-DNS הגדולים.
קצת לפני חצות, פייסבוק שחזרה את עדכוני ה-BGP, ובשעה 0:05 שם הדומיין של פייסבוק חזר למצבו.
התקלה הפסיקה גם את התקשורת הפנימית של פייסבוק, מנעה מעובדים לשלוח או לקבל הודעות דוא"ל חיצוניות, לגשת לספריית התאגיד ולבצע אימות מול שירותי Google Docs וזום.
עובדי החברה לא הצליחו לגשת לבניינים ולחדרי ישיבות באמצעות תגי הכניסה שלהם.
סטיב גיבסון, חוקר אבטחה, אמר שעדכון BGP שגרתי השתבש ומנע את תיקון השגיאה מרחוק בהיעדר גישה מרוחקת לשרתים, ושמי שהיה בסביבתם הפיזית של השרתים היה חסר הרשאה לתקנה.
פייסבוק חזרה לפעילות בהדרגה לאחר שהושגה גישה לשרת במרכז הנתונים של סנטה קלרה, קליפורניה, שאופס.
בערך בשעה 1:45, פייסבוק והשירותים הנלווים חזרו לפעול.
האתר Downdetector, המנטר השבתות ברשת, רשם למעלה מ-10 מיליון דיווחים על תקלות.
שירות Google Public DNS הואט גם כן כתוצאה מההשבתה בשל שאילתות חוזרות ונשנות, וכתוצאה מכך משתמשים נוספים חוו האטות בשירותים אחרים כגון ג'ימייל, טיקטוק וסנאפצ'ט.
במהלך ההשבתה ירד שערן של מניות החברה בכמעט 5%, והונו של מנכ"ל פייסבוק, מארק צוקרברג, ירד בלמעלה מ-6 מיליארד דולר.
בגלל ההשבתה, פייסבוק הפסידה לפחות 60 מיליון דולר של הכנסות ממודעות.
מנהל הטכנולוגיות הראשי של פייסבוק, מייק שרופר , פרסם התנצלות מספר שעות לאחר תחילת ההשבתה, ואמר שבפייסבוק עובדים מהר ככל האפשר כדי לשוב לפעילות בהקדם האפשרי.
טוויטר ורדיט פרסמו ציוצים בחשבונות הטוויטר הרשמיים שלהם הלועגים להשבתה.
משתמשים בטוויטר ובטלגרם דיווחו על האטה בזמני התגובה, כתוצאה מהעומס הפתאומי שנגרם מהעלייה הרבה בשימוש בהם.
טלגרם דיווחה כי העלייה נגרמה לא רק על ידי המשתמשים הקיימים, אלא גם בשל הצטרפותם של 70 מיליון משתמשים חדשים.
התקנת יתד לכיסוי הצואה היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות לפיה יש להתקין יתד שתשמש את החייל לחפירת בור מחוץ למחנה כדי לעשות בו את צרכיו, ולכיסוי הצואה בעפר לאחר מכן.
ממצווה זו יחד עם מצוות הקצאת מקום להתפנות מחוץ למחנה למדו חז"ל שאסור לומר דברים שבקדושה ולהרהר בדברי תורה בסמוך לצרכים.
בשעת מלחמה התורה מצווה שיש להימנע מדברים רעים, ולשמור על טהרה, קדושה ונקיות:
'אזנך' פירושו כלי מלחמתך (מלשון כלי זין), כלומר בתוך הציוד המלחמתי של כל חייל צריך להתקין גם יתד שמשמשת לחפירה לפני הפרשת צואה.
עם סיום הנוחיות החייל מצווה בנוסף לכסות את צואתו עם אותה יתד.
החובה לכסות את הצואה היא על גבי זה שעשיית הצרכים היא מחוץ למחנה במקום ייעודי.
הרמב"ם וספר החינוך מונים מצווה זו בנפרד מהמצווה להקצות מקום להתפנות בו מחוץ למחנה.
רבי משה מקוצי, לעומתם, מונה שני ציווים אלו כמצוות עשה אחת.
הטעם המופיע כבר במקרא הוא שה' "מתהלך במחנה", ואם במחנה יהיה פגם כמו "ערוות דבר" ה' עלול לעזוב את המחנה ולא לסייע לצבא של ישראל במלחמתו.
במצווה זו מתבאר שגם במקום השירותים מחוץ למחנה יש צורך בנקיות וכבוד.
ספר החינוך מנמק את הקדושה המיוחדת שיש במחנה בכך שהחיילים היוצאים לקרב הם צדיקים ביותר.
הסבר זה מושתת על ההגדרה של רבי יוסי הגלילי לפטור ממלחמה שניתן למי שירא ורך לבב: .
כלומר: כל מי שהיו לו עבירות קיבל פטור מהקרב, ורק הצדיקים ביותר נשארו, ולכן מן הראוי שינהגו בקדושה ובנקיות מוגברת.
בדומה לכך, חז"ל למדו מציווי זה שאין לומר דברים שבקדושה או להרהר בדברי תורה בסמוך לצואה, וניתן להבין מכך שלדעתם המצווה מבוססת על כך שבמחנה צבאי של ישראל כל הזמן עוסקים בתורה ובדברים שבקדושה, ולכן צריך שלא יעשו בו צרכים.
חז"ל למדו מהמצוות הקשורות לנקיון וקדושת המחנה כי ככלל אסור לומר דברים שבקדושה או להרהר בדברי תורה בסמוך לצרכים, ולכן התורה ציוותה שבמחנה לא יהיו בכלל צרכים.
הרשב"ץ הבין שאין הבדל מהותי בין מחנה צבאי למקום אחר, אלא זו דוגמה בלבד לכך שיש להרחיק את עשיית הצרכים ממקום עיסוקיהם של ישראל, כיוון שהם מהרהרים בתורה תמיד.
לעומת זאת, רבנו יונה הבין שבמחנה יש קדושה עצמית אפילו בלי שאומרים בו דברים שבקדושה או מהרהרים בדברי תורה, ולכן דינו חמור יותר והתורה מצווה לשמור בו על ניקיון הרמטי.
גם מהרמב"ם ורבי אליעזר ממיץ משמע שמדובר במצווה מיוחדת למחנה צבאי.
לעומתו, רבי אליעזר ממיץ סובר שהמצווה מדברת על מחנה בו נוכח ארון הברית, וכפי שכתוב: .
כתב ספר החינוך שהמצווה נוהגת דווקא בזכרים ולא בנקבות, כיוון שהזכרים הם אלו שנלחמים.
ספר החינוך כתב שהמצווה נוהגת רק בזמן שבית המקדש קיים.
אמנם, הרב אלישיב כתב שכנראה החינוך סובר כמו רבי אליעזר ממיץ שהמצווה תלויה בנוכחות של ארון, אך הרמב"ם חולק על כך כאמור, ולכן המצווה רלוונטית גם בימינו.
החל משנות ה-50, היה את חפירה חלק בלתי נפרד מציוד הלחימה התקני של הלוחמים בצה"ל.
בסוף שנות ה-70, כחלק משינוי נרחב בציוד הלחימה בצה"ל, בוטל השימוש באתי חפירה כחלק מהציוד האישי.
בשנות ה-90 חזר את החפירה לפק"ל של הלוחמים, בדגם קל ומתקפל.
התקף זעם, טנטרום או התקף עצבים הוא התפרצות רגשית, המקושרת בדרך כלל עם אלו הנמצאים במצוקה נפשית, המאופיינת בדרך כלל בעקשנות, בכי, צרחות, אלימות, התרסה, התלהמות כועסת, התנגדות לניסיונות הרגעה, ובמקרים מסוימים, מכות והתנהגות אלימה פיזית אחרת.
האדם עלול לאבד את השליטה העצמית שלו, וייתכן שהוא לא יוכל להישאר בשקט; גם אם האדם יצליח להגשים את "מטרתו" באמצעות התקף הזעם, הוא עשוי שלא להירגע למרות זאת.
התקף זעם עלול לפגוע בסביבתו של האדם, ולהוביל להשעיה של ילד מבית ספר עבור ילדים בגיל בית ספר, ולמעצר אצל מבוגרים.
התקף זעם עלול להתבטא בהתפרצות: נאום ממושך וכועס.
התקפי זעם הם אחת הצורות הנפוצות ביותר של התנהגות בעייתית אצל ילדים צעירים, בדרך כלל בני שנתיים עד ארבע, והם נוטים לרדת בתדירות ובעוצמה ככל שהילד מתבגר.
עבור פעוט, התקף זעם יכול להיחשב כנורמלי, ואפילו כמדד לפיתוח חוזק אופי.
בעוד שלפעמים התקפי זעם נתפסים כמנבאים התנהגות אנטי-חברתית עתידית, ניתן גם לראות בהם רק סימן מתאים לגיל של תסכול מוגזם, אשר יפחת עם הזמן בהינתן טיפול רגוע ועקבי.
בלימה הורית שבה ילד אינו יכול להכיל את עצמו - במקום מה שהילד דורש לכאורה - עשויה להיות מה שבאמת נדרש.