tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלק מהאוכלוסייה חשש כי גידול ניכר זה יגרום לשינוי דרסטי באופייה המיוחד של העיר, ובשנת 1964, הציע ראש העיר אִיבוֹ אָרְזוּאָה (Ivo Arzua) הצעה לעיצוב מחודש של העיר.
הארכיטקט היהודי ז'יימה לרנר, שלימים הפך לראש העיר ולמושל פרנה, עמד בראש קבוצה מהאוניברסיטה הפדרלית של פרנה שהציעה שליטה קפדנית בהתפשטותה של העיר, שכללה צמצום ניכר בתחבורה באזורי מרכז העיר, שימור האזור ההיסטורי ופיתוחה של מערכת תחבורה נוחה וזולה.
תוכנית זו, הידועה בשם "התוכנית הכוללת של קוריטיבה", אומצה בשנת 1968. לרנר סגר את הרחוב המרכזי "15 בנובמבר" (Rua XV de Novembro) לתנועת כלי רכב, מפני שהרחוב היה ציר מרכזי לתנועת הולכי רגל (כך למעשה נוצר מדרחוב, אחד מהראשונים בעולם).
התוכנית כללה עיצוב מחודש של הכבישים בתוך העיר, כדי לצמצם את כמות כלי התחבורה: שני רחובות חד-סטריים הנעים בכיוונים מנוגדים, אשר מקיפים רחוב דו מסלולי קטן יותר שבו קיים מסלול מיוחד לאוטובוסים בלבד.
קוריטיבה נחשבת לאחת הדוגמאות הטובות לפיתוח עירוני.
ביוני 1996, בישיבה של הוועידה להתיישבות אנושית של האומות המאוחדות שהתקיימה באיסטנבול, העניק יושב ראש הוועידה לקוריטיבה את התואר "העיר החדשנית ביותר בעולם".
לקוריטיבה מערכת תחבורה פשוטה ויעילה מסוג BRT.
התחבורה הציבורית מכילה אך ורק אוטובוסים, שמחולקים לפי תפקידים ומזוהים לפי צבעם.
התפקידים הם: אוטובוסים המסתובבים רק במרכז העיר, אוטובוסים המחברים בין השכונות, חיבור בין השכונות המרוחקות למרכז ועוד.
בקוריטיבה ישנם שנים עשר מסופי נוסעים בהם אפשר לעבור בין האוטובוסים מבלי לקנות כרטיס פעם נוספת.
המסופים ממוקמים בצירים מרכזיים ומאפשרים לנוסעים גמישות רבה בהמשך דרכם.
התנועה על ידי מכונית באזור ובתוך מרכז העיר עלולה להיות מסובכת עקב ריבוי הרחובות החד-סטריים ועומס התנועה.
עובדה זו הופכת את מערכת התחבורה הציבורית לאטרקטיבית במיוחד המאפשרת גישה מהירה למרכז העיר.
רוב השדרות בעיר רחבות ידיים ומפוצלות לכמה מסלולים, פרט לכמה נקודות באזור מרכז העיר.
פקקי תנועה אינם מהווים בעיה רצינית ולא גורמים לערעור ביטחון הנהגים.
בשנת 2007 הותקנו ברחבי העיר כמאתיים מכ"מי תנועה, כדי לעזור בצמצום מספר תאונות הדרכים.
בטכנולוגיה זו ישנו שימוש בחיישנים הנמצאים מתחת לאספלט אשר מעוררים מצלמות דיגיטליות שפועלות כאשר הנהג עובר את המהירות המותרת באזור.
התמונה, הכוללת את התאריך והשעה בה צולמה, נשלחת לביתו של הנהג כדו"ח מהירות.
מערכת זאת יכולה לשלוח את הדו"חות לכל מקום ברחבי ברזיל.
בקוריטיבה נמל תעופה ראשי שנקרא נמל התעופה הבינלאומי על שם אפונסו פנה (Afonso Pena).
בעיר פועלות מספר קבוצות כדורגל גדולות, בהן קוריטיבה ואתלטיקו פרנאאנסה.
המשחקים בעיר התקיימו בארנה דה ביישאדה, שמשמש בדרך כלל כמגרשה של אתלטיקו פרנאאנסה.
קוֹרִייֶרֶה דֶלָה סֶרָה (באיטלקית: Corriere della Sera – "שליח הערב") הוא עיתון יומי איטלקי, בבעלות קבוצת RCS.
יוצא לאור ממרץ 1876, ונחשב לעיתון האיטלקי הנפוץ ביותר מתחילת המאה ה-20. מערכת העיתון נמצאת במילאנו.
העיתון פורסם לראשונה ביום ראשון 5 במרץ 1876. בשנת 1899 החל העיתון להציע מוסף מאויר שבועי, La Domenica del Corriere ("יום ראשון של השליח").
בתחילת המאה ה-20, בניהולו של לואיג'י אלברטיני, הפך "קוריירה דלה סרה" לעיתון הנפוץ ביותר באיטליה, ומאז שמר על חשיבותו והשפעתו.
"קוריירה דלה סרה" הדפיס לראשונה קומיקס באיטליה בשנת 1908 כמוסף לילדים, Corriere dei Piccoli.
מטה העיתון נמצא באותם מבנים מתחילת המאה ה-20, ולכן הוא מכונה בפי העם "עיתון ויה סולפרינו" על שם הרחוב שבו הוא נמצא מאז.
כפי שהשם מעיד, הוא היה היה במקור עיתון ערב.
בתקופת המשטר הפשיסטי באיטליה, העיתון מימן את פרס מוסוליני שהוענק בין היתר לסופרים עדה נגרי ואמיליו צ'קי.
מריו בורסה, אנטי-פשיסט לוחמני, מונה לעורך הראשי של העיתון במאי 1945. הוא פוטר בגלל נטיותיו הפוליטיות באוגוסט 1946 והוחלף על ידי גוגלילמו עמנואל, עיתונאי ימני.
עמנואל כיהן בתפקיד עד 1952.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 העיתון בלט כמוקד של הממסד השמרני באיטליה, היה אנטי-קומוניסטי ובעד נאט"ו.
באותן השנים הוא השפיע על עיצוב דעותיהם של המעמדות הגבוהים והבינוניים במדינה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 בעלי העיתון, משפחת קרספי, מכרו את חלקו ל-RCS Media.
בנוסף נסחרו מניות העיתון בבורסה איטליאנה.
בעלי המניות העיקריים שלה היו קבוצת פיאט וכמה מהקבוצות התעשייתיות והפיננסיות הגדולות באיטליה.
בשנת 1974 עברה RCS Media לבעלת השליטה בעיתון.
בשנת 1988 תפצתו של "קוריירה דלה סרה" הייתה 715,000 עותקים ביום, והוא היה לעיתון השני הנקרא ביותר באיטליה.
העיתון השיק את מוסף השבת שלו, IO Donna, בשנת 1996. בשנת 1997 חזר להיות העיתון האיטלקי הנמכר ביותר עם תפוצה של 687,000 עותקים ביום.
בשנת 2003, עורך העיתון, פרוצ'יו דה בורטולי, התפטר מהתפקיד.
עיתונאים ופוליטיקאים מהאופוזיציה טענו כי ההתפטרות נבעה מביקורת העיתון על סילביו ברלוסקוני.
בשנת 2004 השיקה אתר אינטרנט בשפה האנגלית, המתמקד באקטואליה ובתרבות האיטלקית.
באותה שנה הוא היה העיתון הנמכר ביותר באיטליה עם תפוצה של 677,542 עותקים ביום.
הגרסה המקוונת של העיתון היא אחד מאתרי החדשות הפופולרים ביותר בשפה האיטלקית, ומושך יותר מ-2.4 מיליון קוראים מדי יום.
ב-24 בספטמבר 2014 שינה העיתון את הפורמט מברואדשיט לברלינר.
קוריאן אייר (בקוריאנית: 대한항공, תעתיק: דֶּה הָאן הָאנְג גוֹנְג) היא חברת התעופה הגדולה בקוריאה הדרומית.
בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה אינצ'און בסיאול.
קוריאן אייר נוסדה בשנת 1962 על ידי ממשלת קוריאה הדרומית כדי להחליף את חברת "קוריאן נשיונל איירליינס".
טיסתה הבינלאומית הראשונה של החברה התקיימה באפריל 1972 בקו ללוס אנג'לס.
קוריאן אייר הייתה החברה האסיאתית הראשונה שהשתמשה במטוסי איירבוס.
ב-1 בספטמבר 1983 הופלה טיסה 007 של קוריאן אייר על ידי מטוסי קרב סובייטים לאחר שהטיסה נכנסה בשוגג לתחום האווירי של ברית המועצות.
ב-29 בנובמבר 1987 פוצץ מטוס בטיסה 858 של קוריאן אייר לאחר שסוכנים צפון קוריאנים עם דרכונים יפנים מזויפים השאירו על סיפונו תיק יד ובו שתי פצצות.
קוריאן אייר מפעילה טיסות לרחבי אסיה, אירופה, אוקיאנייה וצפון אמריקה.
בשנים 1995–1997 הפעילה טיסה שבועית אחת מסיאול לתל אביב במטוס 747-400.
החל מאמצע חודש ספטמבר 2008, חידשה החברה את הטיסות הסדירות בין נמל התעופה בן-גוריון לסיאול, נמל התעופה אינצ'און.
החברה הפעילה 3 טיסות שבועיות בקו סיאול-תל אביב.
הטיסה בתחילת דרכה הופעלה על ידי מטוס הבואינג 400–747 קומבי בעל שתי מחלקות - עסקים ותיירים, שחלקו האחורי סגור למטען.
עד שנת 2020 הפעילה החברה טיסות ישירות לישראל במטוס הבואינג 777-200ER.
בנוסף, החברה הפעילה טיסות מטען בקו סיאול-וינה-תל אביב במטוס בואינג 777F.
בשנת 2020 הפסיקה החברה לטוס לישראל, זאת לאור מגפת הקורונה.
בדצמבר 2022 חזרה החברה לישראל ועד אוקטובר 2023 הפעילה החברה 3 טיסות שבועיות לנמל התעופה בן-גוריון במטוסי איירבוס A330-200. לאחר טבח שבעה באוקטובר הפסיקה החברה לטוס לישראל.
קוריאנית (או קוריאית; קוריאה הדרומית: 한국어 "הַאנְגּוּגוֹ"; קוריאה הצפונית: 조선어 "צ'וֹסוֹנוֹ" או גם 조선말 "צ'וֹסוֹנמל") היא שפתן הרשמית של קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית.
לצד סינית, קוריאנית היא אחת משתי השפות הרשמיות בנציבות האוטונומית הקוריאנית יֵנְבְּייֵן במחוז ג'ילין בסין.
בעולם כשמונים מיליון דוברי קוריאנית: בקוריאה, בסין, במדינות הגוש הסובייטי לשעבר, באוסטרליה, בניו זילנד, בארצות הברית, בקנדה, בברזיל, ביפן, בדרום אפריקה בפיליפינים ובקוריאה.
קיים ויכוח לאיזו משפחת שפות יש לשייך את הקוריאנית.
בלשנים רבים משייכים אותה למשפחת השפות האלטאיות, ואילו אחרים מסווגים אותה כשפה מבודדת.
לשפה סדר תחבירי של נושא-מושא-נשוא (SOV), ומורפולוגיה אַגלוטינטיבית.
קוריאנית הושפעה מסינית וקלטה ממנה מילים סיניות-טיבטיות רבות (כ-60 אחוז מאוצר המילים הקוריאני), ובקוריאה הדרומית משתמשים עדיין חלקית בכתב הסיני בהקשרים מסוימים.
קוריאנית נכתבת כיום משמאל לימין בעזרת ההאנגול, אלפבית שפותח במאה ה-15. הכתב מבוסס על יצירת תיבות ריבועיות הכוללות הברות פתוחות או סגורות, באופן העשוי להיראות ממבט ראשון ככתב לוגוגרמות.
האלפבית הקוריאני, המכונה "האנגול", הומצא במאה ה-15 על ידי המלך סג'ונג הגדול.
הוא נחשב לאלפבית פונמי, המאורגן לפי סימנים המייצגים הברות.
בכל סימן כזה ישנן לפחות שתי אותיות מתוך 24, המחולקות ל-14 עיצורים ו-10 תנועות.
במקור ישנן מספר תוספות לאלפבית הנוכחי.
האנג'ה הוא שמן של הסימניות הסיניות בהגייה קוריאנית.
השימוש בכתב הסיני החל בתקופת שלוש הממלכות, בין המאה ה-1 לפנה"ס והמאה ה-7 לספירה.
לפני המצאת ההאנגול במאה ה-15, מערכת ההאנג'ה שימשה לכתיבה בשלוש שיטות שונות.
קיימות גם שתי מערכות כתיבה המבוססות על האלפבית הלטיני.
בעבר נעשה שימוש במערכת בשם מק'ון-רישאוור , אך מכיוון שמערכת זו הייתה מורכבת מדי הן לכתיבה והן להבנה, פותחה המערכת החדשה, שהותאמה בצורה נוחה יותר לפונולוגיה הקוריאנית.
בטבלה ייעשה שימוש בתעתיק הרשמי כיום, Revised Romanization Of Korean.
+שם העיצור בתעתיק*שם העיצור בקוריאניתייצוג בהאנגולהערותgi-yeok기역ㄱצליל G מודגש.ssang gi-yeok쌍기역ㄲצליל K.ni-eun니은ㄴצליל N.di-geut디귿ㄷצליל T רפה.
בסוף הברה ולפני אות ריקה (ㅇ או ㅎ) מבוטאת כ- ㄷssang di-geut쌍디귿ㄸצליל T.
בסוף הברה ולפני אות ריקה (ㅇ או ㅎ) מבוטאת כ- ㄷri-eul리을ㄹלאחר תנועה או עיצור ריק (ᄋ) עם תנועה, צליל R - אחרי עיצור מבוטאת כ-Lmi-eum미음ㅁצליל Mbi-eup비읍ㅂצליל B מודגש.
בסוף הברה לפני העיצורים ㅁ ו- ㄴ צלילה נחלש והיא תבוטא כ-ㅁssang bi-eup쌍비읍ㅃצליל P רפה.shi-ot시읏ㅅצליל S.
בצירוף התנועהᅵאו בצירוף דיפתונגים (דו-תנועה) מבוטאת כ-SH.ssang shi-ot쌍시옷ㅆצליל S מודגש.
בצירוף התנועהᅵאו בצירוף דיפתונגים (דו-תנועה) מבוטאת כ-SH.i-eung이응ㅇאות ריקה בתחילת הברה, בסוף הברה צליל ng.ji-eut지읒ㅈצליל J רפה.
בסוף הברה לפני עיצור מבוטאת כ-ㄷssang ji-eut쌍지읒ㅉצליל J מודגש.
בסוף הברה לפני עיצור מבוטאת כ-ㄷchi-eut치읓ㅊצליל CH.
בסוף הברה לפני עיצור מבוטאת כ-ㄷki-euk키읔ㅋצליל K מודגש.ti-eut티읕ㅌצליל T מודגש.pi-eup피읖ㅍצליל P מודגש.hi-eut히읗ㅎצליל H.
בסוף הברה לפני עיצור מבוטאת כ-ㄷ
ᅢ - ae(דומה ל-A באנגלית, אך כיום נהגית בצליל דומה ל-ᅦ)
ㅡ - eu כמעט אי-תנועה, מעט אוויר יוצא בהגיית התנועה.
(כמו התנועה Ü אך עם כיווץ מאוד חזק ובלי להביע עיצור Y)
דוגמה לצירוף אותיות פשוט בעזרת התנועות: (눈 (noon= שלג, עיניים ; (응급 (eung-geup= מצב חירום ; (낲은 (napeun= רע ; (애기 (ae-gi= תינוק ; il-da)읽다) = לקרוא.
דוגמה: [여우 [YEO-U= שועל; 옆에 = בצד, לצד
קוריינטס (בספרדית: Corrientes, מילולית: "זרמים" או "רוחות פרצים"; בגוארני: Taragüí Tetãmini; מילולית: "לטאה") היא פרובינציה באזור מסופוטמיה שבצפון-מזרח ארגנטינה.
הפרובינציה גובלת בצפון בפרגוואי, במערב בפרובינציות צ'אקו וסנטה פה, בדרום בפרובינציית אנטרה ריוס, בדרום-מזרח באורוגוואי, במזרח בברזיל ובצפון-מזרח בפרובינציית מיסיונס.
שטחה של הפרובינציה כ-88 אלף קמ"ר, ובשנת 2001 התגוררו בה כ-930 אלף נפש.
מאז 2004, הגוארני היא שפה רשמית בפרובינציה, לצדה של הספרדית.
בדומה לפרובינציית אנטרה ריוס שמדרום לה, שוכנת קוריינטס באזור מישורי, והנקודה הגבוהה ביותר בה מתנשאת ל-179 מ' מעל פני הים בלבד.
תוואי הקרקע של הפרובינציה עוצב במידה רבה בידי שני הנהרות הגדולים שהיא שוכנת ביניהם.
נהר פרנה, אחד הנהרות הגדולים בעולם, מהווה את גבולה הצפוני והמערבי, ואילו נהר אורוגוואי מהווה את גבולה המזרחי.
מלבד נהרות אלה זורמים בקוריינטס נהרות רבים נוספים, קטנים יותר.
כן יש בפרובינציה ביצות רבות, הידועות שבהן ביצות איברה (Esteros del Iberá) שבצפון.
גשמים יורדים בה במשך כל השנה, וההבדלים בין עונות השנה מינוריים.
דרום הפרובינציה פחות לח מצפונה, והוא מושפע יותר מהאקלים היבש של אזור הפמפס.
ראשוני התושבים באזור היו נוודים בני הגוארני.
לא ברור מתי הגיעו לאזור, אך ככל הנראה אירע הדבר במחצית האלף הראשון.
יישובי הקבע הראשונים שלהם הוקמו לגדות נהר הפרנה, ולאחר שהתבססו באזור ניהלו מלחמות בבני הצ'רואה שאכלסו את אורוגוואי ואנטרה ריוס של ימינו.
האדם האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה סבסטיאן קבוט, ונציאני שפעל בשליחות הכתר הספרדי והפליג במעלה נהר הפרנה בשלהי 1527, עד שהגיע לנהר פרגוואי במרץ 1528. ב-3 באפריל 1588 ייסד חואן טורס דה ורה אי אראגון את העיר קוריינטס לגדות נהר פרנה, בדרך מבואנוס איירס לאסונסיון.
שמה המלא של העיר באותה העת היה סן חואן דה וֶרָה דה לאס סְיֶיטֶה קוריינטס, ומאוחר יותר התקצר.
פיתוח האזור הואץ עם הקמתם של מיסיונים ישועיים בצפון-מזרח הפרובינציה, במקביל להקמתם של מיסיונים ישועיים רבים נוספים בברזיל, פרגוואי ומיסיונס של ימינו.
עבור בני גוארני רבים סיפקו המיסיונים הגנה מפני הספרדים ומפני הפורטוגלים ששלטו בברזיל.
במהלך המאה ה-18 התקוממו תושבי קוריינטס מספר פעמים נגד השלטון המרכזי בבואנוס איירס.
התקוממויות אלה נסובו בעיקר סביב סירובם של התושבים הילידים ליטול חלק בפעילות צבאית נגד תושבים ילידים אחרים.
ב-1776 כוננה מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, וב-1782 סופחה אליה קוריינטס.
ב-1806 הוקמה מיליציה בשם קאסאדורס קורנטינוס (Cazadores Correntinos) שסייעה בהגנה על בואנוס איירס מפני התקפות האנגלים.
כאשר החל המאבק הארגנטינאי לעצמאות ב-1810, הצטרפו בני קוריינטס לעמיתיהם מבואנוס איירס, ותושבים צעירים בפרובינציה הצטרפו לכוחותיו של הגנרל מנואל בלגראנו.
ב-11 במרץ 1814 נבחר חואן באוטיסטה מנדס למושל הפרובינציה, וב-20 באפריל הכריזה על עצמאותה.
קוריינטס הייתה לאחד מהמקומות הראשונים בעולם שהנפיקו בולים.
הדואר בפרובינציה החל לעשות זאת ב-1856, 16 שנים לאחר הנפקת הפני השחור בבריטניה, והתבסס על דוגמאות של בולים מצרפת.
רק ב-1880 החלה ארגנטינה להנפיק בולים, ואלה החליפו את הבולים שהנפיקה קוריינטס.
ב-1865 פלש צבאה של פרגוואי לקוריינטס, זמן קצר לאחר שפלשה למאטו גרוסו ולריו גראנדה דו סול שבברזיל, במה שסימן את ראשיתה של מלחמת הברית המשולשת.
פרגוואי ציפתה לסיוע מהמושל חוסטו חוסה דה אורוקיסה, שניהל מאבק בשלטון המרכזי בבואנוס איירס להגברת האוטונומיה של הפרובינציות, אך לא קיבלה אותו.
המתקפה נכשלה, והפכה עד מהרה למתקפת נגד של צבאות ארגנטינה, ברזיל ואורוגוואי, שהסתיימה בתבוסתה של פרגוואי.
בהמשך המאה ה-19, ולמעשה גם עד ימינו, שלטה בפוליטיקה המקומית משפחת רומרו-פֶריס, שבבעלותה מטעי טבק גדולים בפרובינציה.
בשנת 2001 התגוררו בקוריינטס כ-930 אלף נפש.
מבחינה מינהלית, מחולקת הפרובינציה ל-25 דפרטמנטוס.
פאסו דה לוס ליברס (כ-44 אלף תושבים)
בדומה לפרובינציות אחרות בצפון ארגנטינה, כלכלתה של קוריינטס אינה מפותחת במיוחד.
ב-2006 עמד התמ"ג בפרובינציה על 4.2 מיליארד דולרים, שהם כ-4,540 דולר לנפש, כמחצית מהשיעור הממוצע בארגנטינה.
עיקר הגידולים כוללים הדרים, טבק, אורז, תה, כותנה וז'רבה מאטה (העלים המשמשים את משקה המאטה).
1,400 קמ"ר של יערות אורן ואקליפטוס משמשים את תעשיית השעם.
התעשייה המובילה בפרובינציה היא תעשיית הטבק, שמספקת כ-45% מההכנסות בפרובינציה, ואחריה תעשיות המזון (30%) והטקסטיל (16%).
בפרובינציה נמצא גם סכר ז'אסירטה (Yacyretá) שעל נהר הפרנה, המספק חשמל הן לארגנטינה והן לפגרוואי, באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית.
קוריינטס אינה מהיעדים התיירותיים הבולטים במדינה, אך הביצות באסטרוס דל איברה מושכות מספר הולך וגדל של מבקרים, בעיקר לשם תיירות אקולוגית וצפרות.
קורייר (בכתב רוסי: Курьер) הוא שבועון ישראלי ברוסית אשר הופץ בדפוס בין 1991–1998 ומאז יוצא לאור במהדורת אינטרנט בלבד.
"קורייר" היה העיתון הראשון שיצא בישראל בשפה הרוסית בעקבות גל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים.
גם כשהעיתון עבר לפורמט של אתר אינטרנט, ב-10 בנובמבר 1997, הוא היה הראשון מבין העיתונים הישראליים בשפה הרוסית שהפך לעיתון מקוון.
בתחילתו מנה "קורייר" 16 עמודים בפורמט רחב.
עורכו הראשון של העיתון היה מקסים רזניק, בנו של המשורר איליה רזניק, והעורכת הגרפית הייתה אנה קנופובה.
בגיליון הראשון נכלל ריאיון עם הזמרת אלה פוגצ'ובה, שהייתה גם ידידה ותיקה של העורך.
בתחילת 1998 יצא לאור הגיליון המודפס האחרון של "קורייר".
כתבת השער הייתה על אביגדור ליברמן.
קוריאן (Corian) הוא כינוי מסחרי לחומר פולימרי או שיש מלאכותי, המורכב מ-70% אלומיניום הידרוקסיד (שידוע גם כמינרל גיבסיט) ו-30% אקריליק.
החומר פותח על ידי חברת דופונט ארצות הברית בסוף שנות ה-60 ומשמש בעיקר כמשטח עבודה במטבחים.
כמו מרבית החומרים הסינתטיים, גם חומר זה ניתן לייצור בצבעים שונים ובגדלים שונים.
בגלל תכולת הפולימרים הגבוהה בקוריאן, אין הבדל משמעותי בין חוזק הכניעה של החומר בלחיצה או במתיחה.
הפולימריות גם מקנה לו אטימות גדולה יותר מאשר זו הנפוצה בחומרים בעלי מאפיינים מינרליים יותר.
הפולימריות הזו גם אחראית לחסרונות העיקריים שלו כחומר הנדסי שהם עמידות לחום עד 100 מעלות, פגיעותו לשריטות והנזקים שהוא סופג מחומרים כימיים שונים הנמצאים בחומרי ניקוי.
היתרון הגדול שלו יחסית לסוגים אחרים של שיש מלאכותי, הוא העמידות היחסית שלו לקרינת השמש.
המצאת משטחי הקוריאן מיוחסת לדונלד סלוקום, אשר היה כימאי בחברת דופונט, בשנת 1967. שמו של סלוקום מופיע על הפטנט שניתן למוצר בחודש אוקטובר 1968. קוריאן הוצע לראשונה למכירה בשנת 1971, יעודו המקורי של המשטח היה לסביבת עבודה קשה כמו במעבדות ובתי חולים.
תחילה נמכר בצבע אחד בלבד ונכון לעשור השני של המאה ה-21 הוא מוצע במגוון של למעלה מ-100 צבעים שונים.
בשנת 1982 פג תוקף הבלעדיות על יצור החומר שהייתה של חברת דופונט וכיום כל חברה או מפעל יכולים לייצר את החומר הזה.
קוֹרֵיי (ביפנית: 孝霊天皇 - "קוריי טנו" - "קוריי הקיסר", נודע גם בשם אויאמאטונקוהיקופוטוני), היה השביעי מבין קיסרי יפן על פי המסורת היפנית.
קוריי נחשב לאחד הקיסרים האגדתיים של יפן, בהיעדר עדויות היסטוריות לקיומו.
על פי המסורת היפנית, קוריי מלך בין שנת 290 לפנה"ס ועד שנת 215 לפנה"ס.
ישנם היסטוריונים הסבורים כי קיסר אגדי זה שלט בפועל במהלך המאה הראשונה לספירה.
ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן, ובהם קוריי.
ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של קוריי ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן.
הקוג'יקי מציין כי בתקופת שלטונו כבש קוריי את פרובינציית קיבי.
על פי המסורת, קוריי היה בנו השני של הקיסר קואן.
קוריי נשא לאישה את קוּוָושיהימה (細媛命), ונולד להם בן אחד - הנסיך אוֹאוֹיָמָטוֹנֶקוֹהִיקוֹקוּנִיקוּרוּ (לימים הקיסר קוגן).
מפילגשו, קאסוּגה-נוֹ-צ'יצ'יהאיאמאוואקאהימה (春日之千千速真若比売) נולדה לו הנסיכה צ'יצ'יהאיאהימה (千千速比売命).
מפילגשו, יאמטו-נוֹ-קוּניקָהימֶה (倭国香媛) נולדה לו הנסיכה יאמאטוטוטוהימומוסוהימה (倭迹迹日百襲媛命), הנסיך קיביצוהיקו (吉備津彦命) והנסיכה יאמאטוטוטווואקאיאהימה (倭迹迹稚屋姫命).
מפילגשו, האירודו (絙某弟), אחותה הצעירה של יאמטו-נוֹ-קוּניקָהימֶה, נולדו לו הנסיך היקוסאשימה (彦狭島命) והנסיך ואקאטאקהיקו (稚武彦命).
המשורר ג'י-ין מציין כי קואן היה בנו הבכור של הקיסר קואן, וכי הוא מלך מארמון איהוטו-נו-מייה שבקורודה (בפרובינציית יאמטו של ימינו).
מקום קברו של קוריי אינו ידוע, אולם על פי המסורת נקבר קושו בנארה, ומצבה לזכרו קיימת עד ימינו.
מועדון כדור רגל קוֹריטיבה (פורטוגזית: Coritiba Foot Ball Club) הוא מועדון כדורגל מהעיר קוּריטיבה שבמדינת פרנה, ברזיל.
קבוצת קוריטיבה היא אחת משתי קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת פרנה, לצד אתלטיקו פרנאאנסה.
קוריטיבה נוסד בשנת 1909 על ידי מהגרים גרמנים והוא בין הקבוצות הוותיקות בברזיל והוותיקה במדינת פרנה.
היא מונה 38 זכיות באליפות פרנה, יותר מאילו של כל יריבותיה גם יחד.
אליפות פרנה - מקום ראשון 38 פעמים.
קוריולנוס (Coriolanus) הוא מחזה מאת ויליאם שייקספיר.
חוקרים מעריכים כי המחזה חובר בין 1605 ל-1608. המחזה מבוסס באופן ספרותי על דמותו של המצביא הרומי גאיוס מרקיוס קוריולנוס (Caius Marcius Coriolanus) לפי התרגום והעיבוד של תומאס נורת' מ-1579 לספרו של פלוטרכוס "חייהם של גדולי יון ורומי".
קָיוּס מַרְסְיוּס, אחר כך קָיוּס מַרְסְיוּס קורילאנוס
טיטוס לַרְטְיוּס, קוֹמִינְיוּס - גנרלים נגד הוֹולְסְקִים
מֶנֶנְיוּס אַגְריפָּה - פטריקי, חבר של קוֹרִיוֹלנוּס
סיסיניוס וֵולוּטוּס, יוניוס בּרוּטוּס - טְרִיבּוּנִים של העם
מַרְסְיוּס הצעיר - בנו של קוֹרִיוֹלנוּס
טוּלוּס אוֹפִידְיוּס - גנרל הוֹולְסְקִים
ווֹלוּמְנִיָה - אמו של קוֹרִיוֹלנוּס
וירג'יליה - אשתו של קוֹרִיוֹלנוּס
ולריה - חברה של ווירגיליה
סֵנָאטורים רומאים ווֹולְסְקִים, פַּטְריקים, אאדילים, ליקְטורים, חיילים, אזרחים, שליחים, משרתים של אוֹפִידְיוּס, ובני לוויה אחרים.
המחזה נפתח ברומא, מיד לאחר תום שלטונו של המלך לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס.
בעיר שוררים רעב ומהומות עקב החלטתו של המצביא קאיוס מרסיוס (קוריולנוס, שעדיין לא נקרא כך) לאגור את גרעיני החיטה במחסנים (לטובת החיילים) ולא לשחררם לציבור.
כשהציבור מתעמת אתו, קוריולנוס נושא נאום ובו הוא אומר שלפלבאים (המון העם) לא מגיע כלל מזון מהשלטון, משום שאי אפשר לסמוך עליהם כי הם הפכפכים, והוא מכנה אותם "עודף אוכלוסין רקוב".
הפטריקי (אציל) מנניוס אגריפה, ידידו של קאיוס מרסיוס, והטריבונים ברוטוס וסיקיניוס מגנים את קוריולנוס, והוא נאלץ לעזוב את העיר עם צבאו לאחר שמגיעות ידיעות על התקדמותו של צבא הוולסקים, ובראשם אויבו המושבע - טולוס אופידיוס.
קוריולנוס (שעדיין נקרא בשלב זה קאיוס מרסיוס) מכהן כסגנו של מפקד הצבא קומיניוס, ומוביל התקפה משנית ומצור על העיר קוריולי, בעוד החלק העיקרי של הצבא הרומי מתקיף את אופידיוס בשדה.
לאחר כיבוש העיר מגיע אליה אופידיוס התשוש, ומוכה על ידי קוריולנוס בקרב-ביניים, אך לא נהרג.
לאות הוקרה על כיבוש העיר מעניק קומיניוס לקאיוס מרסיוס את השם "קוריולנוס".
עם חזרתו לרומא מעודדת אותו אמו, וולומניה, להציג את מועמדותו למשרת קונסול.
למרות היסוסו, הוא זוכה באהדת הסנאט הרומי אך המון העם מתקומם, בהנהגתם של הטריבונים.
קוריולנוס מתקיף את שיטת הבחירות הרומית הנותנת בידי ההמון כוח כנגד מעמד הפטריקים.
בתגובה הוא מוקע כבוגד על ידי הטריבונים ומוגלה מרומא.
בגלותו יוצא קוריולנוס לבירת הוולסקים, אנטיום, ומוצא את אופידיוס.
קוריולנוס מציע לאופידיוס לצאת יחדיו למסע הרג ברומא, כדי להעניש את העיר שהגלתה אותו.
העיר רומא נתקפת בהלה ושולחת שליחים אל קוריולנוס כדי שיעצור את מסע הנקם שלו.
כל השליחים נכשלים, עד שאמו וולומניה יוצאת לקראתו יחד עם אשתו וירג'יליה, בנו מרסיוס ועלמה בשם ולריה.
בעצתם מסכים לבסוף קוריולנוס לכרות ברית שלום בין רומא לוולסקים, ומציג את קבלת ברית השלום על ידי רומא כחרפה לרומאים.
אך עם שובו לבירת הוולסקים, אנטיום, נרצח קוריולנוס כבוגד בידי מתנקשים שארגן אופידיוס.
אין תיעוד להעלאה על הבמה של המחזה מימיו של שייקספיר.
גם ממשיך דרכו, השחקן ג'ון פיליפ קמבל נודע בקוריולנוס שלו.
בעת המודרנית זכור לורנס אוליבייה שגילם את התפקיד על במת ה"אולד ויק" בלונדון ב-1937 ושב ושחזר את הופעתו ב-1959 במסגרת הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1971 גילם את התפקיד אנתוני הופקינס.
כן גילמו את התפקיד בבריטניה ובארצות הברית ריצ'רד ברטון, איאן מקלן, פול סקופילד, איאן ריצ'רדסון, טובי סטיבנס, כריסטופר ווקן, מורגן פרימן, קולם פאור ורלף פיינס.
בשנת 1984 הפיק ה-BBC הפקה מצולמת מלאה של המחזה עם אלן הווארד בתפקיד הראשי.
הצגות המחזה בקומדי פראנסז בפריז בחורף 1933 הפכו תדיר לקרבות באולם בין פשיסטים לרפובליקנים, עד שההצגות הופסקו ומנהל התיאטרון פוטר בהחלטת ראש ממשלת צרפת, אדואר דאלאדיה.
ההפקה הידועה ביותר של המחזה בתיאטרון הישראלי היא הפקת התיאטרון הקאמרי מ-1975 בתרגומו של אברהם עוז בבימויו של פיטר דיוז ובהשתתפות עודד תאומי בתפקיד קוריולנוס.
בשנת 2011 ביים רייף פיינס וכיכב בהפקת הסרט "קוריולנוס", במסגרתו מעוצבת הסביבה כסרט מלחמה מודרני לחלוטין.
ב-2016 עלתה הפקת תיאטרון הבימה בבימויו של עירד רובינשטיין ובהשתתפותם של גיל פרנק בתפקיד קוריולנוס וגילה אלמגור בתפקיד וולמניה, אמו.
קוריולנוס בתרגום דורי פרנס באתר "שייקספיר ושות'" (טקסט מלא)
קוריולנוס / ויליאם שקספיר; תרגם אברהם עוז, בתיאטרון הקאמרי (טקסט משוכפל)
ויליאם שייקספיר, קוריולנוס: טרגדיה בחמשה אקטים, תרגם מאנגלית לעברית דוד פרישמאן, ורשה: א"י שטיבל, תרפ"ד טקסט מלא בפרויקט בן-יהודה, סריקה בספריית פולין.
קוריולנוס / ויליים שקספיר; תרגם ישראל אפרת, בתוך: טרגדיות/ ויליים שקספיר עם מבוא על חיי שקספיר ויצירתו מאת ראובן אבינעם
קוריאקסקי (מוכר גם כקוריאקסקיה סופקה - ברוסית: Коря́кская со́пка) הוא הר געש שכבתי פעיל השוכן במחוז קמצ'טקה ברוסיה, צפונית-מערבית לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי עיר הבירה של המחוז.
הר הגעש קוריאקסקי והר הגעש אווצ'ינסקי הסמוך הוכרזו יחד כאחד מהרי הגעש של העשור ("Decade Volcanoes"), ולכן כראויים למחקר מיוחד בשל היסטוריית ההתפרצויות געשיות שלהם וקרבתם למרכז האוכלוסין של פטרופבלובסק-קמצ'טסקי.
קוריאקסקי הוא הר געש חרוטי גבוה הנחשב אחד מהרי הגעש היפים ביותר בחצי האי קמצ'טקה.
שיפוע החרוט בתחתיתו הוא 20° והוא גדל ל-35°-30° בחלקו העליון.
פסגת ההר שוכנת בגובה של 3,456 מטרים מעל פני הים, והוא בולט כ-2,300 מטרים מהרמה שמצפונו ו-3,300 מהמישור שלדרומו.
מדרונות ההר חרוצים בערוצים עמוקים, ועל המדרון המזרחי של ההר יש שני קרחונים שגודלם קילומטר אחד ו-4.2 קילומטרים.
בחלק המערבי של הפסגת יש לוע געשי בקוטר 180–200 מטרים ובעומק של 20–30 מטרים.
הלוע נפרץ בצדו הדרומי שממנו יש קילוח לבה קצר.
פומרולות פועלות במדרון הצפון-מערבי בגובה של 3,000 מטרים וכן מתוך הלוע המכוסה בקרחון.
הר הגעש קוריאקסקי הוא חלק מטבעת האש, אזור המקיף את האוקיינוס השקט וכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ, בנקודה שבה עובר הלוח הפסיפי הפחתה מתחת ללוח האירואסייתי בקצב של 80 מ"מ לשנה.
טריז של חומר ממעטפת כדור הארץ השוכן בין הלוח הפסיפי המופחת לבין הלוח האירואסייתי שמעליו הוא המקור לגעשיות הפעילה לאורך כל חצי האי קמצ'טקה.
ההר פעיל כמה עשרות אלפי שנים.
מחקר גאולוגי גילה שהיו שלוש התפרצויות גדולות ב-10,000 השנים האחרונות: ב-5,500 לפנה"ס, ב-1,950 לפנה"ס וב-1,550 לפנה"ס.
שלוש ההתפרצויות התבטאו בעיקר בקילוחי לבה נרחבים.
להארים שמקורם בקילוחי לבה מההתפרצות האחרונה הגיעו עד למפרץ אווצ'ה.
קוריאסקי התפרץ פעם ראשונה בתקופה המודרנית ב-1890. ההתפרצות התבטאה בפליטה של לבה מסדקים שנפערו במדרון הדרום-מערבי של ההר ובהתפרצויות פריאטיות.
חמש שנים אחר-כך היו דיווחים שוב על התפרצות, אך בדיקות מאוחרות יותר הראו שלא התחוללה התפרצות, ומה שנחשד בתחילה כעמוד התפרצות היה קיטור שנוצר מפעילות נמרצת של פומרלות.
התפרצות מתפוצצת קצרה התחולה ב-1926, ואחריה ההר היה רדום עד דצמבר 1956. ההתפרצות של 1956 הייתה עזה יותר מקודמותיה כשמדד ההתפרצות הגעשית שלה היה 3, והיא חוללה זרמים פירוקלסטיים ולהארים.
ההתפרצות נמשכה עד יוני 1957.
ב-9 דצמבר 2008 התפרץ קוריאקסקי תוך יצירת עמוד אפר בגובה 6,000 מטרים, ההתפרצות הגדולה הראשונה ב-3,500 שנים.
ב-1996 הכריז ארגון אונסק"ו על קוריאקסקי יחד עם הרי געש נוספים כאתר מורשת עולמית בשם הרי הגעש של קמצ'טקה
קורייר ואייבס הייתה החברה המצליחה ביותר להדפסי ליתוגרפיה בארצות הברית.
החברה פעלה בין השנים 1834 עד 1907 וייצרה למעלה ממיליון הדפסים.
ההדפסים, שהיו זולים יחסית לציורי שמן, היו תמונות מקובלות שנתלו על קירות בבתים רבים בארצות הברית ובבריטניה.
בתחילה היו ההדפסים בשחור-לבן ונצבעו ידנית, אך עם התקדמות הטכנולוגיה החלה החברה להפיק גם ליטוגרפיות צבעוניות.
נתנאל קורייר החל לעבוד כבר בגיל 15 כפועל בסדנת הדפסים בבוסטון.
ב-1833 עבר לפילדלפיה ושנה לאחר מכן הצטרף לסדנה בשותפות עם מדפיס ניו יורקי בשם סטודרט (Stodart).
השותפות, שנקראה Stodart & Currier, שרדה כשנה.
בין השנים 1835–1856 ניהל קורייר את סדנת ההדפסים "N.
Currier, Lithographer", שיצרה בעיקר ליטוגרפיות של אירועים חדשותיים ומן ההיסטוריה הקרובה.
ההדפס "התבערה האיומה בספינת הקיטור לקסינגטון, 13 בינואר 1840" (Awful Conflagration of the Steam Boat Lexington) זיכה את קורייר בדף שבועי בעיתון הסאן הניו יורקי.
ב-1857 הזמין קורייר את מנהל החשבונות של החברה, ג'יימס מריט אייבס James Merritt Ives (1824–95), להיכנס עמו לשותפות ומינה אותו למנכ"ל החברה, תוך יצירת המותג Currier & Ives.
אייבס היה בעל תפיסה עסקית והבנה של טעם הקהל.
הוא הוביל מודרניזציה הן בתחום הניהול והן בתחום ההפקה המתועשת של ההדפסים, על ידי הכנסת טכנולוגיות ייצור המוני ומכונות הדפסה המופעלות בקיטור, ובכך הוזיל את המוצר והפך אותו למוצר צריכה.
כך הפכה החברה ליצרנית ומשווקת הדפסים לציבור ושיווקה את עצמה תחת הסיסמה "המרכז להדפסים זולים ועממיים" (The Grand Central Depot for Cheap and Popular Prints).
החברה העסיקה אמנים, שעשו להם שם לאחר מכן.
בשנת 1866 שכרו שלוש קומות בבנין בפילדלפיה.
קורייר נפטר ב-1888 ואייבס שבע שנים אחריו, אך בניהם המשיכו להפעיל את החברה, עד שחוסלה ב-1907, עקב כניסת טכנולוגיית דפוס אופסט ועליית הפופולריות של הצילום.
קורְיוּ (ביפנית: 古流; מילולית: הדרכים הישנות, האסכולות הישנות), או קוֹבוּדוֹ (ביפנית: 古武道; מילולית: שיטות הלחימה העתיקות), הם מונחים יפנים המשמשים לתיאור טכניקות לחימה יפניות מסורתיות שמקורן לפני ביטול מעמד הסמוראים עם רסטורציית מייג'י.
המונח מוגדר למול הגנדאי בודו, אמנויות הלחימה המודרניות של יפן.
הטכניקות כוללות שימוש בכלי נשק כגון חרבות, רובים קשתות ועוד, כמו גם טכניקות הקשורות ללחימה כמו שחייה ורכיבה על סוסים.
אמנויות הלחימה המוגדרות תחת כותרת זו
קורידורס סטרביי (שם מדעי: Corydoras sterbai) הוא דג-נוי מסדרת השפמנונאים.
קורידורס סטרביי ניזון מחרקים ואצות.
אורכו נע בין 6 ס"מ עד 12 ס"מ והוא נפוץ בדרום אמריקה בעיקר בנהר האמזונאס.
הקורידורס מאופיין בסוגי צבעים שונים שהופכים אותו לדג מיוחד.
קוריינטס (בספרדית: Corrientes) היא עיר הבירה של פרובינציית קוריינטס בארגנטינה.
היא ממוקמת בגדה המזרחית של נהר הפרנה, כ-1,000 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.
יש לה אוכלוסייה של כ-328,689 אזרחים לפי מפקד בשנת 2001.
זוהי העיר החשובה בפרובינציה, מרכזה הכלכלי שלה ומושב הרשויות ומסודות הממשל.
העיר מארחת את אחד הקרנבלים הגדולים במדינה.
קבוצות כדורגל עירונית הורקאן קוריינטס ודפורטיבו מנדיז'ו שיחקו בעבר בליגת העל הארגנטינאית.
ב-1516, חואן דיאז די סוליס פיקד על המשלחת ראשונה לחקירת האזור, אך המשלחת הותקפה על ידי ילידים וסוליס מת בהתקפה.
ב-1588, חואן טורס דה ורה אי אראגון ייסד את סן חואן דה ורה דה לאס סייטה קוריינטס (תרגום: חואן הקדוש מן ורה של שבעת הזרמים).
השם "שבעת הזרמים" מתייחס לשבע לשונות יבשה בגדת הנהר במקום הזה שיצרו זרמים סוערים שהקשו את הניווט בנהר בחלקו הזה.
המיקום שלה בין אסונסיון, בפרגוואי של ימינו, לבואנוס איירס הפך אותה לנקודת מעבר חשובה, כמו גם העובדה שהייתה גבוהה יחסית שמנעה הצפות במקרה של עליית מפלס המים.
ב-1807 העיר התנגדה לפלישות בריטיות.
במהלך מלחמת העצמאות של ארגנטינה, העיר נמצאה במאבק מתמשך עם הממשלה המרכזית בבואנוס איירס, אבל מלחמת הברית המשולשת איחדה אותן לאחר שהעיר הותקפה על ידי כוחות פרגוואים ב-1865.
נמל התעופה הבין-לאומי דוקטור פרננדו פיראחינה ניבז'רו ממוקם כ-5 ק"מ מהעיר ומשרת אותה.
גשר חנרל מנואל בלגרנו חוצה את נהר הפרנה ומקשר את העיר אל העיר רסיסטנסיה, בירת פרובינציית צ'אקו הסמוכה.
הקּוֹרִיזִיִּים (שם מדעי: Rhopalidae) היא משפחה קטנה של חרקים יבשתיים בתת-סדרת הפשפשים המונה כ-200 מינים שונים ב-18 סוגים, בישראל ידועים 18 מינים.
בעבר היו שייכים למשפחת הגלדניים אך בשונה מהם אין להם בלוטות ריח.
רבים מהמינים בעלי כנף עם corium שקוף המקל על זיהוי המשפחה מבין משפחות פשפשים אחרות.
מינים אחדים בעלי corium אטום ודומים לפנדוריים, כגון קוריז השיכרון, אך בניגוד לפנדורים הקוריזיים בעלי מספר רב של ורידים בממברנת הכנף.
כל המינים צמחוניים בעיקר פונדקאים על עשבים אך חלקם כגון המין הנפוץ בארץ קוריז שקוף ניזונים ממגוון צמחי רחב.
המאובן הקדום ביותר של קוריז נמצא מתקופת הדוגר במונגוליה הפנימית.
קוריגון היא חברת חיפוש חזותי בתחום של זכויות יוצרים וניטור.
החברה נוסדה ב-2007 על ידי עינב איתמר ואבינועם עומר.
החברה מספקת פתרון של ניטור תמונה שמזהה איך ואיפה התמונות הן בשימוש באינטרנט ובדפוס.
החברה משתמשת ומבוססת על אחזור אלגוריתם של תוכן התמונה המזהה לזיהוי תמונות אפילו כאשר הם שונו.
הממשק של המשתמש הוא מבוסס-אינטרנט - רק דפדפן נדרש לטעון את התמונות ולהתחיל להשתמש בשירות.
המערכת מזהה את כל התמונות שנמצאו באינטרנט אשר ייראה דומה לקלט תמונות וייצור שימושים תקופתיים של לקוחות החברה.
בשנת 2016 החברה נרכשה על ידי ebay.
PixId ו-Attributor מספקים תמונה בעלי זכויות יוצרים עם דוחות תקופתיים על לקוחות פוטנציאליים אשר ייתכן שלא הבינו שהם בעצם צריכים לשלם כדי להשתמש בתמונה.
קוריולאנוס הוא סרט מלחמה בריטי משנת 2011, העוסק בגאיוס מרקיוס קוריולאנוס.
הסרט מתבסס על מחזהו של ויליאם שייקספיר "קוריולנוס".
שייקספיר בתורו השתמש כמקור בחיבורו של פלוטרכוס "חיי אישים".
חרף העובדה שהסיפור המקורי מתרחש בעת העתיקה, הסרט מתרחש בעולם המודרני, תוך שמירה על השמות והמושגים המקוריים וכן על הלשון השייקספירית המקורית.
המון העם מתנפלים על מחסני המזון של הממשלה, אולם הסתערותם נבלמת בידי הגנרל גאיוס מרסיוס, אשר מרסן אותם בכוח אישיותו בלבד.
מרסיוס הוא מפקד קשוח, בן אצולה אשר בז להמון העם ואינו חושש להביע את דעותיו בגלוי.
במקביל, עם הוולסקים פותח במלחמה על רומא.
בראש הוולסקים עומד טולוס אופידיוס, אשר הוא אויב מושבע של מרסיוס אך דומה לו באישיותו.
מרסיוס מוביל התקפה על העיר הולסקית קוריולי, ובמהלך הקרב מתעמת עם טולוס עצמו.
בעקבות הקרב מוענק לו הכינוי "קוריולאנוס".
בעידודה של אמו הלוחמנית וולמוניה, קוריולאנוס מגיש את מועמדתו למשרת הקונסול, ולמרות שבתחילה נבחר בתמיכת האצולה והעם גם יחד, הרי שעד מהרה העם חוזר בו מהחלטתו, מדיח את קוריולאנוס ממשרת הקונסול ומגרש אותו מהעיר.
קוריולאנוס אכול רגשות נקם, ומצטרף אל טולוס והוולסקים למסע נקמה ברומא.
הסנאט הרומי שולח אל קוריולאנוס את ידידו לשעבר, מנניוס אגריפה במטרה לנסות לרכך את לבו.
קוריולאנוס משפיל אותו לעיני הוולסקים, ומנניוס הפגוע מתאבד.
משכלתה כל תקווה, אמו אשתו ובנו של קוריולאנוס יוצאים אל בן משפחתם בעצמם.
אל מול תחנוניה שלל אמו, קוריולאנוס נשבר ומורה לוולסקים לסגת.
הם מצייתים לו, אולם לאחר מכן רוצחים אותו ביוזמתו של טולוס.
קורייסה הוא כפר פלסטיני הממוקם בנפת חברון, שבעה ק"מ מערבית לחברון.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר עמדה על 2,276 נפש באמצע שנת 2006.
קורידורס לוֹקסוֹזוֹנוּס (שם מדעי: Corydoras loxozonus) הוא דג מים מתוקים טרופי ממשפחת הקוריסיים שבסדרת השפמנונאים.
הדג חי בטבע בנחלים בדרום אמריקה, בעיקר באגן נהר מטא בקולומביה.
הדג מוספר מספר פעמים בשיטת ה-"C-Numbers" - שיטת מיספור של דגי קורידורס שפותחה על ידי מגזין DATZ הגרמני בשביל ליצור שיטת סיווג נוחה לדגי נוי, כל דג מקבל מספר סידורי ואת האות 'C' (האות הראשונה של Corydoras) -, דג זה קיבל את המספרים "C79", "C82", ו-"C83".
אורכו של קורידורס לוקסוזונוס נע בין 5-6 סנטימטר.
הוא חי באקלים טרופי במים בטווח חומציות של 6.0 - 8.0 pH, קשיות מים של 2-25 GH, וטווח טמפרטורות של 21 – 24 °C.
תזונת הדג מתבססת על תולעים, סרטנים, חרקים, ומזון מהצומח.
הוא מטיל ביצים בצמחייה צפופה והמבוגרים אינם שומרים על הביצים.
הנקבה מחזיקה 2-4 ביצים בין סנפיר האגן שלה, שם הזכר מפרה אותן במשך כ-30 שניות.
לאחר מכן הנקבה שוחה למקום מתאים, שם היא מטילה את הביצים.
הזוג חוזר על תהליך זה עד שכ- 100 ביצים מופרות.
קורידורס (שם מדעי: Corydoras) הוא סוג של שפמנון מים מתוקים ממשפחת הקוריסיים.
תפוצת מיני הקורידורס היא בדרום אמריקה, מהצד המזרחי של האנדים עד חוף האוקיינוס האטלנטי ומן טרינידד עד לנהר ריו דה לה פלאטה בצפון ארגנטינה.
הדג בעל מופעים רבים של צבעים ומבנה גוף.
דגי הקורידורס הם דגים קטנים, שגודלם נע בין 2.5 ל-12 סנטימטר.
השם Corydoras נגזר מן השפה היוונית: kory (קסדה) ו-doras (עור).
הקורידורס הוא בעל כמות מיני הדגים הגדולה ביותר באזור הנאוטרופי עם 420 מינים.
כמה מאות מינים עדיין לא מסווגים, אך עדיין מתבצע מסחר על מינים אלו בידי מגדלי דגים.
בשביל שיהיה ניתן לסחור בדגים אלו, פיתח מגזין הדגים הגרמני DATZ בשנת 1993, את שיטת ה-"C-Numbers" - שיטת מיספור של דגי קורידורס, כל דג מקבל מספר סידורי ואת האות 'C' (האות הראשונה של Corydoras), השיטה הומצאה על ידי הנס-גיאורג אברס.
בשנת-2006, ניתנו 153 שמות על ידי שיטת ה"C-Numbers", מתוכם 32 מינים מהם סווגו בשמות מדעיים.
קיימים מספר זנים במשפחה שקיימת מחלוקת בנוגע לסיווגם, את הזנים: "C.
prionotos" יש שרצו לסווגם כקורידורסים.
שונה מהם היה הברוכיס שלמרות דמיונו הרב לקורידורס סווג בנפרד עקב מספר גבוה יותר של סנפירי גב; עם זאת, השם "ברוכיס" הוצע בעבר להיות שם נרדף לקורידורס.
הצעה שנויה במחלוקת ולא מקובלת.
מין נוסף שהייתה בעבר מחלוקת לגביו הוא ה-"sixray corydoras" אך לבסוף סווג כ-"Aspidoras".
דגי הקורידורס נמצאים בדרך כלל בנחלים או מקווה מים קטנים אחרים, לאורך השוליים של נהרות, ביצות, ובריכות.
לרוב הדג מתגורר במקום בעל זרימת מים חלשה (ולעיתים רחוקות גם מים עומדים), רוב המינים פעילים על הקרקעית ומחפשים בה מזון.
הם מאכלסים מגוון רחב של סוגי מים אך לרוב מדובר במים נוטים לרכות, בעלי PH נייטרלי או מעט חומצי.
הם יכולים לסבול רק כמות קטנה של מלח לאורך זמן (כמה מינים לא יכולים לסבול בכלל) ולא מאכלסים אזורים עם השפעות של גאות ושפל בשל המליחות הגבוהה של המים.
הם נראים לעיתים קרובות בלהקות.
רוב המינים מעדיפים להיות בקבוצות, מינים רבים חיים בקבוצות של מאות או אפילו אלפי פריטים, בדרך כלל של מין יחיד, אבל מדי פעם עם מינים אחרים מעורבים.
שלא כמו רוב דגי שפמנון אחרים, אשר עיקר פעולתם בלילה, מינים אלה פעילים גם בשעות היום.
התזונה שלהם כוללת חרקים, זחלים ותולעים שונות, כמו גם מיני צמחים שונים.
דגי הקורידורס אמנם לא נחשבים לאוכלי דגים, אך הם יאכלו את בשרם של דגים מתים.
הדגים אוכלים על ידי שימוש בבינים ומישוש הקרקעית עד למציאת האוכל, לעיתים קרובות נוהג הדג לקבור את האף עד העיניים בשביל לחפש אוכל.
בכמה מינים של קורידורס, נצפתה העובדה כי הדגים, לאחר התגובה הראשונית לאיום, שוכבים ללא ניע, והועלתה ההשערה שייתכן שמדובר בצורה של הסוואה.
עם זאת, נטען גם כי רוב המינים אין צבע שיכול לעזור להם להסתוות בסביבה וייתכן שהם מסתמכים על מבנה הגוף שלהם שיגן עליהם.
כמה מינים של אוטוצינקלוס: (O.
xakriaba) נחשבים לחיקויים של מיני קורידורס מסוימים (C.
למינים האלה יש צלחות שריון גרמיות וקוצים חזקים כהגנה, בדומה לקורידורסים, דבר שגורם להם פחות להיטמע בסביבה; אך על ידי חיקוי מינים אלה בגודל ובצבע, דגי האוטוצינקלוס נמנעים מלהיטרף.
לדגי הקורידורס ישנה שיטת רבייה ייחודית.
כאשר דגים אלה מבצעים את טקס החיזור, הזכר יציג את בטנו בפני הנקבה, ואילו הנקבה תקרב את פיה אל סנפיר השת של הזכר, כך שתיווצר ביניהם צורת האות T שרבים ממיני הקורידורס מציגים במהלך החיזור.
הזכר ישחרר את הזרע לתוך פי הנקבה אשר יעבור דרך המעיים שלה עד שישתחרר יחד עם הביצים שלה לתוך כיס שנמצא ליד סנפירי השת.
הנקבה לאחר מכן שוחה משם, ומחפשת מקום מבודד להטיל בו את הביצים.
הסוג מוכר היטב בקרב מגדלי דגי נוי על מינים רבים שלו.
דגים אלה די קלים לגידול, הם מתאימים היטב לאקווריומים קהילתיים של מים מתוקים טרופיים, שכן הם מסתדרים היטב עם מינים אחרים והם בכלל לא תוקפניים.
דגי הקורידורס הם די ביישנים.
הם אוכלים בעיקר מהקרקעית, ולכן הם צריכים לקבל מזון שוקע שמותאם להם כמו גם תוספי מזון חי וקפוא.
אם משתמשים במזון גרגירים דק, יש לנקוט בזהירות כדי למנוע שהמזון יאכל על ידי דגים מהירים בחלק העליון של האקווריום.
רוב הקורידורסים מעדיפים מים רכים וחומציים.
הם יכולים, עם זאת, לסבול מגוון רחב של תנאי מים, כולל טמפרטורות קרירות יותר או טרופיות.
הם לא מסתדרים טוב באקווריומים עם רמות ניטראט גבוהות.
יון זה מוביל לזיהום של הבינים שלהם, אשר יקצר להיות חסר תועלת.
הבינים עשוי להיות מושפעים גם על ידי מגע מתמיד עם מצע חד.
דגי הקורידורס נוטים יותר לשגשג אם יש שטח פתוח של מצע על הקרקעית של האקווריום שבו הם יכולים לקבל מזון שוקע.
קיים מיתוס כי לא ניתן להשתמש במלח על מין זה של דגים כאמצעי של תרופות כנגד טפילים, אך בהחלט ניתן להוסיף מלח למים כדי להיפטר מטפילים כדוגמת: נקודות לבנות.
מדי פעם הדגים מזנקים אל פני השטח, תוקעים את חוטם מעל המים לרגע כדי לקחת "נשימה" של אוויר.
התנהגות זו היא נורמלית לחלוטין ואינה אינדיקציה לכך שמשהו לא בסדר עם הדג.
עם זאת, אם זה נעשה לעיתים תכופות, זה יכול להצביע על תנאי מים ירודים.
על פי מחקרים שבוצעו בסוג, התגלה שהוא פעיל בעיקר ביום ובשעות בין הערביים.
תוחלת החיים שלהם באקווריום ראויה לציון, קורידורס נחושתי חי בממוצע 27 שנים ו-20 שנים בשבי בתנאים מעולים זה לא נדיר למדי.
נכון לספטמבר 2018 קיימים 420 מינים מהסוג:
קוֹרְיָס בָּרֹד או קורידורס מלח פלפל (שם מדעי: Corydoras paleatus) הוא מין של דג שפמנון מסוג קורידורס.
מקורו באגן נהר פארה התחתון ונהרות אורוגוואי וברזיל.
הדג נחשב לדג נוי נפוץ.
מין קורידורס זה מגיע לגודל של כ־5 סנטימטר; הזכר קטן יותר מאשר הנקבה, וסנפיר הגב וסנפירי החזה של הזכרים ארוכים יותר מאשר של הנקבות.
הדג בעל כתמי צבע של חום ושחור, וכתמים אלו הם שנתנו לדג את שמו העברי "מלח פלפל".
דג זה, בדומה לקורידורסים רבים, נחשב לשוכן קרקעית מובהק וכמעט שלא ייראה בעמודת המים.
הוא נחשב לפעיל לילה, אך גם במהלך היום הדג פעיל אם כי באופן מועט.
תפוצת קורידורס מלח פלפל הוא באזור אגן האמזונאס.
תזונת הדג כוללת תולעים, סרטנים, חרקים וחומר צמחי כמו אגוזים ואצות.
הדג יודע לייצר קול; הוא עושה זאת על ידי חיכוך של סנפירי החזה.
השמעת הקול נעשית על ידי זכרים במהלך החיזור ואף משמש כתקשורת בין פריטים שונים במין.
ברבייה, הזכרים אינם מתנהגים בצורה אגרסיבית זה לזה, ואינם משתלטים על אזורי הזדווגות או נקבות.
תפקיד ה-T מעורב בחיזור, כמו במינים רבים אחרים של קורידורס.
הדג מתאים עבור אקווריום קהילה.
הוא יכול לחיות בהצלחה עם דגים קטנים אחרים, כמו מולי, דניו וטטרה.
לדג זה יש בינים העוזרים לו לאתר מזון.
על מנת שאלו לא יפגעו מומלץ להשתמש בחצץ לא חד.
דגים אלו צריכים אקווריום בטמפרטורה של 20–24 מעלות צלזיוס, על אף שהם יכולים לשרוד בטמפרטורות נמוכות יותר.
הם אוהבים לכרסם אצות שצומחות על צמחים צפים, אך לא מדובר בתזונה עיקרית אלא כתוספת.
התאורה צריכה להיות חלשה עם מקומות מסתור בשל הצורך של הדג להסתתר לעיתים.
מזון הדג צריך להיות מזון שוקע, מומלץ מדי פעם גיוון של מזון מהחי, כגון תולעי דם או דפניות.
בדומה למיני הקורידורס, עלול הדג לעלות לפני המים ולשאוף אוויר.
זאת בשל יכולתם של הקורידורסים להשתמש בחמצן אטמוספירי בנוסף לחמצן שקיים במים שאותו הם צורכים.
הם יעשו זאת בתדירות גבוהה יותר כאשר איכות המים מתחילה להתדרדר.
בתהליך החיזור רודפים הזכרים אחרי הנקבות ומפרים אותם.
תהליך ההפריה ייחודי למיני הקורידורס, הזכר ובנקבה ניצבים בתנוחה של האות T האנגלית, הזכר משחרר את הזרע לתוך פי הנקבה והיא מפרה באמצעותו את הביצים במקום מבודד.
לאחר תהליך ההפריה הנקבה מתחילה לנקות נקודה על משטח מסוים במטרה להטיל עליו ביצים.
לרוב הביצים מוטלות על הזכוכית, הפילטר ומדי פעם על צמחייה.
ההשרצה נמשכת יותר משעה ובמהלכה מוטלות כמאה ביצים.
תקופת הדגירה של הביצי קורידורס מלח פלפל אורך בין 96 שעות ל-113 שעות בטמפרטורה של 24 מעלות.
בהתחלה הדגיגים קטנים (עם אורך ממוצע של 7 מ"מ) ותזונתם העיקרים מבוססת על אורגניזמים הפרוטוזואניים הקיימים באקוריום.
לאחר כחודש מתחילים הדגיגים לאכול מזון רגיל ולקבל מבנה גוף של קורידורס מלח פלפל בוגר.
קוריטה קנט הייתה נזירה קתולית אמריקאית, אמנית ומחנכת.
שם נעורייה היה "פרנסס אליזבת קנט" Frances Elizabeth Kent והיא ידועה גם בשם "הנזירה מרי קוריטה קנט" Sister Mary Corita Kent.
קנט הייתה פעילה חברתית אשר קידמה אהבה וסובלנות באמצעות האמנות שלה.
קוריטה קנט עבדה בעיקר בטכניקה של הדפס רשת.
היא פתחה שיטות חדשניות ופרצה את הגבולות של המדיום הדו-ממדי.
הבחירה של קנט בדפוס כבסיס ליצירותיה נבעה מהרצון שלה ליצור אמנות בעלות כספית נמוכה יחסית, כך שתהיה נגישה לציבור הרחב.
היצירות שלה, אשר כללו מסרים של אהבה ושלום, היו פופולריים במיוחד במהלך התהפוכות החברתיות של שנות ה-60 וה -70. לאחר שאובחנה כחולת סרטן בשנות ה-1970 המוקדמות, היא נכנסה לתקופה פורה מאוד בקריירה שלה, הכוללת את היצירה ואת גרסת 1985 של בול האהבה של שירות הדואר של ארצות הברית - LOVE.
קנט נדחקה לשולי התנועות של זמנה, הן בעקבות היותה נזירה והן כאמנית של המאה העשרים.
בתחילת הדרך המבקרים והתאורטיקנים לא הצליחו לסווג את עבודתה כחלק מאחד הזרמים המרכזיים של האומנות באותה התקופה, אך בסופו של דבר קנט זכתה להכרה רבה על פועלה בתנועת הפופ ארט.
קנט יצרה מאות עיצובים לכרזות, לכריכות ספרים ולציורי קיר.
עבודתה כוללת את הבול "אהבה" LOVE שעצבה למען שירות הדואר של ארצות הברית 1985 ואת 1971 Rainbow Swash, היצירה האמנותית הגדולה ביותר בעולם, שכיסתה מגדל של גז טבעי בגובה 46 מטר בבוסטון.
קנט הוזמנה להציג את יצירותיה גם ביריד העולמי של ניו יורק בשנת 1964, ובתצוגת חג המולד של IBM בשנת 1965 בניו יורק.
ההדפס שלה The Lord is with Thee משנת 1951, זכה בפרסים הראשונים לדפוס מהמוזיאון להיסטוריה, מדע, אמנות Los Angeles County Museum of History, Science, Art ומיריד קליפורניה .
עד שנות ה-60, קנט כבר הציגה את יצירותיה ב-230 תערוכות ברחבי ארצות הברית ועבודותיה נכללו באוספי המוזיאון לאמנות מודרנית, במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס ובמוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
בשנת 1966 קוריטה קנט הוכרזה כאחת מתשע "הנשים של השנה", על ידי לוס אנג'לס טיימס.
בשנת 1967 היא הופיעה על השער של הניוזוויק ובשנת 2016 היא קיבלה את המדליה של .
עבודותיה של קוריטה קנט מוצגות במספר מוזיאונים לאמנות ואוספים פרטיים, ביניהם מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית והמוזיאון המטרופוליטני לאמנות בניו יורק.
קוריטיאן (בהונגרית: Kurityán) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
קוראנוזאורוס (שם מדעי: Koreanosaurus; מילולית: "לטאה קוריאנית") הוא סוג דינוזאור אורניתופוד בן למשפחת הפארקוזאוריים שהתקיים במזרח אסיה של הקרטיקון העליון לפני 85 עד 80 מיליון שנה מזמננו.
ממצאי הדינוזאור נמצאו בשנת 2008 ב-Seonso Conglomerate שבדרום קוריאה כממצא יחידי בלע כמה עצמות שבורות, בעיקר צלעות וחוליות וחסר גולגולת והסוג הוגדר בידי מין יו וצוותה ב-2011 ונכלל בו מין יחיד - Koreanosaurus boseongensis.
בהמשך התגלו עוד שלושה שלדים במצב שימור גרוע שהיו שייכות למין.
דינוזאור זה היה אוכל צמחים עם מקור קשיח בולט באורך של מטר שהיה בעל חוליות צוואר ארוכות מאוד וייתכן שהיה מתחפר באדמה על ידי כפות רגליו הגדולות בעלות הטפרים החדים.
הוא דמה במראה שלו לדינוזאורים אורניתופודים כמו הזפירוזאורוס, האורודרומיאוס והפארקוזאורוס ואורניתופודים דו-רגליים נוספים שהתקיימו בין אסיה לאמריקה הצפונית של הקרטיקון העליון.
אפשרות נוספת היא שהיה קרוב לג'יהולוזאורוס ולמשפחה ג'יהולוזאוריים, או לפחות קרוב אליה ביותר.
קוריאצרטופס (שם מדעי: Koreaceratops; מילולית:"פרצוף מקורנן קוריאני") הוא סוג של דינוזאור צרטופסי שהתקיים במזרח אסיה של הקרטיקון התחתון לפני 103 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה התגלה בשכבות סלעים מתקופת האלביאן בקוריאה הדרומית והוגדר בידי החוקר יאנג נאם לי (Yuong-Nam Lee) ב-2011. הסוג כלל מין אחד - Koreaceratops hwaseongensis, הקרוי על שם העיר הוואסאונג שבדרום קוריאה.
הוא נמצא באתר של סכר גדול מתחת בתצורות עשויות אבן חול.
הממצא העיקרי ממנו כלל אגן ירכיים עבה וגפיים אחוריות, לצד שרידי צלעות וחוליות זנב.
דינוזאור זה היה מראשוני הצרטופסים לצד הפסיטקוזאורוס והארכיאוצרטופס, אליהם היה קרוב.
הוא היה קטן מאוד, באורך של 170 ס"מ ומשקל של 27 עד 45 ק"ג בממוצע.
הוא היה בעל עמוד שדרה עצבי גבוה עם חוליות זנב הגבוהות פי חמישה מגודל מהחוליות המרכיות, אליהם התחברו והיה בעל כפות רגליים בעלות עצמות בולטות ורחבות.
מאפיין זה עשה אותם גבוהים ובולטים יחסית, מאפיין שככל הנראה סייע לבעליהם בשחייה.
אם הדבר נכון הוא הצרטופסיד המיימי הראשון שהתגלה אך כמה מדענים סוברים שזה קשור לבררה מינית מוגזמת והוא ככל הנראה פיתח נוצות בחלק מגופו.
הדינוזאור המיימי ניזון מצמחי מים לאורך הנהרות של מזרח אסיה.
לצד מינים אסייתים נוספים הוא התפתח למינים גדולים ומשוריינים יותר וחלק מהם היגרו לאמריקה הצפונית בהמשך הקרטיקון.
קוריאנים (בקוריאנית: 한국인) הם קבוצה אתנית מזרח אסייתית, שמרכזה בקוריאה ובדרום־מערב מנצ'וריה.
קוריאנים בעיקר חיים בשתי מדינות קוריאניות בחצי האי: קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית.
העם הקוריאני נחשב לקבוצה האתנית ה-16 בגודלה בעולם.
קבוצה זו מהווה מיעוט אתני מוכר רשמית בסין, ביפן, בסינגפור ובווייטנאם, ובנוסף במספר מדינות ברית המועצות לשעבר, בהן, רוסיה, קזחסטן ואוזבקיסטן.
במהלך המאה ה-20, התגבשו קהילות קוריאניות גם באמריקה (במיוחד בארצות הברית ובקנדה) ובאוקיאניה.
שפת העם הקוריאני היא קוריאנית, המשתמשת בהנגול כמערכת הכתיבה העיקרית שלה עם שימוש קל בהנג'ה.
ישנם יותר מ-78 מיליון דוברי השפה הקוריאנית ברחבי העולם.
הגירה בקנה מידה גדול מקוריאה החלה כבר באמצע שנות ה-60 של המאה ה-19, בעיקר למזרח הרחוק הרוסי ולצפון-מזרח סין, או למה שהיה ידוע בעבר כמנצ'וריה; אוכלוסיות אלה גדלו מאוחר יותר ליותר משני מיליון קוריאנים בסין, ולכמה מאות אלפי קוריו-סאראם (קוריאנים אתניים במרכז אסיה ובברית המועצות לשעבר).
במהלך הכיבוש היפני בקוריאה בשנים 1910–1945 גויסו קוריאנים לעיתים קרובות, או נאלצו להשתעבד לשירות העבודה ולעבוד ביפן, (במיוחד בסחלין ומנצ'וקוו).
ביוני 2012 הגיעה אוכלוסיית קוריאה הדרומית ל-50 מיליון נפשות ובסוף 2016 אוכלוסיית קוריאה הדרומית מנתה יותר מ-51 מיליון איש.
הערכת הגודל, קצב הצמיחה, יחס המינים והגילאים של אוכלוסיית קוריאה הצפונית נחשבת לקשה ביותר.
יש אי בהירות אודות האוכלוסייה במדינה.
לפיכך, על סמך דבריו של הנשיא קים איל-סונג בשנת 1977 בדבר מצב בתי הספר, הוערכה אוכלוסיית אותה שנה בכ-17.2 מיליון נפש.
למרות חלקם הקטן באוכלוסייה הכללית, המיעוט הקוריאני נחשב למשמעותי ביותר בכלכלה.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2000, ממוצע הכנסות משקי הבית של הקוריאנים במדינה היה 59,981 דולר, והיה גבוה בכ-5.1% מהממוצע בארצות הברית באותה תקופה, שעמד על כ-56,604 דולר.
החוקר פאק נוג'ה טוען כי בקוריאה היו 5,747 זוגות יפנים-קוריאנים בסוף שנת 1941. פאק צ'יל העריך שיש ביפן 70,000–80,000 "חצי קוריאנים" בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
קוריולינק (בקוריאנית: 고려링크) היא חברת סלולר צפון קוריאנית.
החברה מוחזקת על ידי Cheo Technology, מיזם משותף בין Orascom Telecom Media and Technology Holding (OTMT) המצרית אשר מחזיקה ב-75% מהמניות, לבין שירות הדואר של קוריאה הצפונית (KPTC) בבעלות המדינה.
קוריולינק החלה את דרכה בשנת 2008 והייתה מפעילת ה-3G הסלולרית הראשונה בקוריאה הצפונית.
החברה מציעה שירותי תקשורת בפיונגיאנג ובחמש ערים נוספות וכן לאורך שמונה כבישים מהירים ומסילות רכבת.
על אף היותה רשת 3G, אין גישה לאינטרנט (רק אינטרנט) עבור משתמשים ביתיים.
עם זאת, נכון לאפריל 2014, קיימת גישה לאינטרנט סלולרי לזרים עם מהירות מוגבלת.
בינואר 2008 קיבלה Orascom Telecom Holding את הרישיון להקים רשת סלולרית דור שלישי בצפון קוריאה.
קוריולינק פרסה את רשת ה-3G שלה כדי לכסות תחילה את פיונגיאנג, שאוכלוסייתה מונה יותר משני מיליון איש, עם תוכנית שאפתנית להרחיב את הכיסוי שלה לכל המדינה.
ההתקשרות שיצאה לדרך עם קוריולינק הייתה מהלך שנוי במחלוקת עבור Orascom שבסיסה במצרים מכיוון שצפון קוריאה הייתה תחת סנקציות בינלאומיות מאז שהובילה ניסויים גרעיניים ב-2006.
ביוני 2009 דיווחה Orascom על 47,873 מנויים ביוני 2009, ולאחר מכן על 432,000 מנויים צפון קוריאנים בדצמבר 2010, עלייה ל-809,000 עד ספטמבר 2011, ומעבר למיליון עד פברואר 2012. באפריל 2013, מספר המנויים התקרב לשני מיליון.
בשנת 2011, ל-99.9% מלקוחות Koryolink הייתה גישה לדור שלישי.
ב-2015 מספר המנויים עלה על שלושה מיליון והרשת הייתה רווחית.
עם זאת, ממשלת קוריאה הצפונית סירבה לאפשר העברת רווחים מקוריאה הצפונית Orascom ואף פתחה חברת סלולר שנייה (Kangsong Net) שתתחרה בקוריולינק.
כתוצאה מכך דיווחה אורסקום בתוצאה הכספית שלה, כי איבדה שליטה על פעילותה של קוריולינק.
בעקבות החמרת הסנקציות על צפון קוריאה על ידי מועצת הביטחון של האו"ם, Orascom קיבלה בספטמבר 2018 החרגה לטובת המשך פעילות עם קוריולינק בקוריאה הצפונית.
ב-26 בפברואר 2013, קוריולינק הפכה את שירות האינטרנט לזמין עבור זרים בעלות של 192$ עבור 2GB; כחודש לאחר מכן, ב-29 במרץ השירות הופסק.
גורם רשמי של קוריולינק הצהיר ששירות האינטרנט זמין עבור תושבים לטווח ארוך כמו צוותים דיפלומטים.
כיום שירות האינטרנט זמין לזרים אך מנוטר.
לפי Orascom, ממשלת צפון קוריאה עוקבת אחר כל פעילויות הרשת מאז 2009 לפחות.
רק שיחות בתוך קוריאה הצפונית מותרות באמצעות קוריולינק.
אך נעשה שימוש בטלפונים מוברחים ליד גבול סין המאפשרים חיוג בינלאומי ישיר.
בפברואר 2012, הממשלה הכחישה שאסרה שימוש באינטרנט במהלך תקופת האבל של קים ג'ונג-איל.
בספטמבר 2014, קוריולינק תיקנה פרצה שאפשרה למשתמשים המקומיים שלה לקבל שיחות בינלאומיות וגישה לאינטרנט המיועדת לתיירים בלבד.
מחוז קוריאק או קוריאקיה הוא יחידה מנהלית בעלת מעמד מיוחד בחבל המנהלי קמצ'טקה ברוסיה.
הוא היה סובייקט פדרלי של רוסיה (אוקרוג אוטונומי של מחוז קמצ'טקה) מ-1931 ועד 1 ביולי 2007, אז התמזג עם מחוז קמצ'טקה.
לפני המיזוג הוא נקרא האוקרוג האוטונומי קוריאק (Коря́кский автоно́мный о́круг).
הוא גובל בצפון עם האוקרוג האוטונומי צ'וקוטקה ומחוז מגדן.
המרכז האדמיניסטרטיבי שלו הוא היישוב העירוני פלנה.
ב-22 ביולי 1934 החליט הוועד הפועל המרכזי הכל-רוסי לכלול את המחוזות הלאומיים צ'וקוטקה וקוריאק במחוז קמצ'טקה.
בהיותו סובייקט עצמאי של הפדרציה הרוסית, האוקרוג האוטונומי קוריאק היה חלק מהאזור הפדרלי של המזרח הרחוק הרוסי וממחוז קמצ'טקה.
ב-23 באוקטובר 2005 נערך משאל עם על איחוד האוקרוג האוטונומי קוריאק עם אזור קמצ'טקה.
ב-1 ביולי 2007, לאחר איחוד מחוז קמצ'טקה והאוקרוג האוטונומי קוריאק לחבל המנהלי קמצ'טקה הוא הפך למחוז קוריאק.
על פי החוק החוקתי הפדרלי של הפדרציה הרוסית ואמנת חבל קמצ'טקה, זוהי "יחידה מנהלית-טריטוריאלית בעלת מעמד מיוחד".
מחוז קוריאק ממוקם בחלק הצפוני של חצי האי קמצ'טקה, כשהוא תופס 60% משטחו, החלק הסמוך של היבשת והאי .
הוא גובל ממזרח בים ברינג של האוקיינוס השקט (אורך החוף הוא יותר מ-1,500 קילומטרים), וממערב על ידי ים אוחוצק (אורך החוף הוא כ-1,500 קילומטרים).
המרחק מהמרכז האדמיניסטרטיבי של פלנה למוסקבה הוא 6,280 קילומטרים, לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי - 851 קילומטרים (בקו אווירי).
המחוז הוא אחד האזורים הדלילים והמרוחקים ביותר של רוסיה.
העמים הילידים של סיביר (קוריאקים, צ'וקצ'ים, ו) היוו כ-40% מהאוכלוסייה באזור זה.
בסביבות 55% היו סלאבים (רוסים, אוקראינים ובלארוסים).
היו גם מספר קוריאנים, טטרים ו בעידן הסובייטי, אך הם היגרו כמעט לחלוטין בינתיים.
הטבע מגוון: רכסי הרים בגובה בינוני עם קרחונים, גבעות בחוף, מרחבים עצומים של טונדרה וטייגה, במקומות מסוימים קפאת-עד.
אלפי נהרות ואגמים עשירים בדגים (אלתית צ'אם וטרוטה); עשרות מינים שונים של בעלי חיים (דובים, איילים, כבשים גדולי קרניים, ארנבות, שועלים ארקטי, דלק סיבירי וכו'), מאות מיני עצים ועופות מים.
איילים רועים בשטחי מרעה בטונדרה.
הנהרות העיקריים הם: פנז'ינה (אורך 713 קילומטרים), טאלובקה (458 קילומטרים), ויונקה (395 קילומטרים), פאחאצ'ה (293 קילומטרים), אפוקה (296 קילומטרים), אוקליאט (288 קילומטרים).
אגמים: טלובסקו (44 קילומטרים רבועים), פלאנסקו (28 קילומטרים רבועים).
רכסי הרים: סרדיני, וטווייסקי, פנז'ינסקי, פחצ'ינסקי, אוליטורסקי ועוד.
שמורות: שמורת קוריאקסקי, כולל כף גוונה, מפרץ לברוב ופארפולסקי דול (32,700 קילומטרים רבועים); שמורות טבע - האי קרגינסקי (19,300 קילומטרים רבועים), נהר מורושצ'ניה (15,000 קילומטרים רבועים), נהר בלאיה (9,000 קילומטרים רבועים), אגם פלנסקויה (8,800 קילומטרים רבועים), לגונת קזארוק (1,700 קילומטרים רבועים), אוטחולוק (5,000 קילומטרים רבועים).
מונומנטים טבעיים: מעיינות גאותרמיים פלנה, מפרץ אנסטסיה, יער ארזית מנצ'ורי, האמטיסטים של נהר השמאנקה ועוד.
האקלים קשה, תת-ארקטי, בחופים – אקלים ימי, בפנים – אקלים יבשתי.
החורף ארוך, מושלג וקפוא, הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא 24- מעלות צלזיוס...26- מעלות צלזיוס.
הקיץ קצר, קריר וגשום, הטמפרטורה הממוצעת ביולי היא 12+ מעלות צלזיוס...14+ מעלות צלזיוס.
כמות המשקעים הממוצעת היא 300 עד 700 מילימטרים בשנה.