tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך, אחד הטקסטים הפמיניסטיים שכתבה הגיע לאראלה שדמי, שהייתה חלק מקבוצה שעסקה בשנות ה-90 בהקמה של המרכז הפמיניסטי "קול האישה", והדבר הוביל להקמת גלריה אנטיאה לאמנות פמיניסטית בירושלים, על ידי מנדס-פלור, נעמי טנהאוזר ואמניות נוספות.
כמו כן, היה לה חשוב להציג אמניות מזרחיות, ובשנת 1998 גיבשה ביחד עם פעילוֹת ב"קול האישה" רעיון של תערוכה של אמניות מזרחיות.
בשנת 2000 אצרו מנדס-פלור ושותפתה שולה קשת תערוכה כזו.
הייתה נשואה לפרופ' פול מנדס-פלור, שאותו הכירה בזמן לימודיה באוניברסיטת ברנדייס בארצות הברית, עד למותו ב-2024. אם לשניים: האמנית ענבל מנדס-פלור והאמן איתמר מנדס-פלור.
2022 - פרספונה (צילום ומיצב), גלריה אגריפס 12 (אוצר: דורון אדר)
2020 - סברס שחורים – מסעות פנימיים במציאות בוערת (צילום ומיצב), גלריה אגריפס 12 (אוצרת: רינה פלד)
2018 - מראה כמוס (צילום ומיצב), גלריה אגריפס 12 (אוצר: דורון אדר)
2009 - זיכרון ומחיקה (רישום) - עבודות על נייר, גלריה אנטיאה
1994 - ערום מבפנים (ציור), בית האמנים בירושלים
1992 - חדר משלך (רישום), גלריה 6 חדרים – יפו (אוצרת: דפנה נאור)
1990 - עבודות על נייר (רישום), בית האמנים בירושלים
2022 - מעשה במרחב, גלריה אגריפס 12 וגלריה מרי (אוצרת: נאוה ברזני)
2021 - נאוסנט, גלריה אגריפס 12 (אוצרים: לנה זידל ואלכסנדר אוקון)
2020 - הסלון ברחוב אגריפס, גלריה אגריפס 12 (אוצרים: רינה פלד ומקס אפשטיין)
2019 - רשומון, גלריה אגריפס 12 (אוצרים: גבי יאיר, בתיה רוזנק)
2019 - שמלה, סימלה - שיבה לאנטיאה, גלריה אגריפס 12 וגלריה מרי (אוצרות: נעמי טנהאוזר וריטה מנדס-פלור)
2018 - ספר אמני אגריפס 12 - פרק II, מקום לאמנות, תל אביב (אוצרת: שוש אורבוך)
2018 - ספר אמני אגריפס 12 - פרק I, גלריה אגריפס 12 (אוצרת: שוש אורבוך)
2018 - זו ילדותי השנייה גלריה ימק"א, ירושלים (אוצרת: בתיה רוזנק)
2017 - ארבעה (צילום), תיאטרון ירושלים (אוצר: דורון אדר)
2005 - רשמים, בית האמנים בירושלים (אוצר: דרור בורשטיין)
2000 - אנטיאה - קשר עין, גלריה אנטיאה, ירושלים
1994 - מבעד לנראה, גלריה אנטיאה, ירושלים (אוצרת: ציפי ויצמן)
1994 - מבפנים, מוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן (אוצרת: רבקה מאיר)
1991 - חברים חדשים, בית האמנים בירושלים
2019 - שמלה, סימלה - שיבה לאנטיאה (עם נעמי טנהאוזר), גלריה אגריפס 12 וגלריה מרי
2008 - אנטיאה דרום (עם נעמי טנהאוזר), אמניות אנטיאה במכללת קיי, באר שבע (בהזמנת אוצר הגלריה ישראל רבינוביץ')
2005 - והופכות לזעקה אחת - נשים וזכויות האדם בעתות מלחמה (עם רונית פיסו), גלריה אנטיאה (בשיתוף עם האגודה לזכויות האזרח)
2000 - אחותי - אמניות מזרחיות בישראל (עם שולה קשת), בית האמנים בירושלים (ביוזמה ובהפקה של גלריה אנטיאה)
ריטה מנדס-פלור, בית ללא דלתות (תרגמה מאנגלית: שרה אלימי), תל אביב, ספרי עיתון 77, 2013
נעמי טנהאוזר וריטה מנדס-פלור, שמלה, סמלה - שיבה לאנטיאה: מהפכה פמיניסטית באמנות הישראלית, ירושלים, גלריה אגריפס 12, 2022
מרגריטה וילסון הנקס היא שחקנית, זמרת ומפיקה אמריקאית.
וילסון הופיע בברודוויי והפיקה כמה סרטים, כולל "החתונה היוונית שלי" (2002).
במרץ 2019 היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ריטה וילסון נולדה בשם מרגריטה איברהימוף בלוס אנג'לס שם גדלה.
אמה, דורותיאה ציקקו, הייתה יווניה, אשר גדלה באלבניה, קרוב לגבול עם יוון.
אביה, חסן חלילוב איברהימוף (1920–2009), היה מוסלמי בולגרי יליד אוראיו (ברשטן), יוון, קרוב לגבול עם בולגריה.
משפחתו של אביה עברה לבולגריה כשהיה ילד.
הוא עבר מבולגריה לארצות הברית בשנת 1949. בארצות הברית הוא החליף את דתו לנצרות אורתודוקסית עם נישואיו ושינה את שמו לאלן וילסון ב-1960, הוא בחר בשמו על שם רחוב מקומי.
וילסון גדל על האמונה היוונית-אורתודוקסית.
בנוסף לבולגרית, אביה ידע לדבר "רוסית, טורקית, פולנית, יוונית, קצת איטלקית, קצת צרפתית", לפי בעלה של וילסון טום הנקס, שסיפר כי הוא עיצב את דמותו של הדמות ויקטור נבורסקי בסרט "טרמינל" על חמו.
הקריירה של וילסון החלה בהופעת אורח ב"חבורת בריידי" בפרק "המשולש של גרג" משנת 1972, שם גילמה את פט קונווי, אחת המועמדות שמתמודדות מול מרסיה בריידי למעודדת הראשית.
היא גם הופיעה פעמיים ב"מ.א.ש" ב-1982 בתור האחות לייסי כמו גם בסיטקום "שלושה בדירה אחת" ו-Bosom Buddies בכיכובו של בעלה לעתיד טום הנקס, וכהסטר רוז קריין, אמו המנוחה של פרייז'ר קריין ב"פרייז'ר".
בשנות ה-80 למדה וילסון באקדמיה של לונדון למוזיקה ואמנות דרמטית באנגליה.
היא הופיעה במספר רב של סרטים, כולל "נדודי שינה בסיאטל", "מה שאת עושה לי", "מתנה בלתי אפשרית", "תפוס את הכלה", "זה מסובך" ו"לארי קראון".
בטלוויזיה היא גילמה את סוזן בורמן, אשתו של האסטרונאוט פרנק בורמן, במיני-סדרה של HBO מכדור הארץ עד הירח .
היא התארחה בסדרות רבות, ביניהן "פרייז'ר", "תרגיע", "חוק וסדר: מדור מיוחד" והיו לה תפקידים חוזרים ב"האישה טובה" וב"בנות".
כמפיקה היא סייעה לשחקנית ניה ורדלוס לקבל את עסקת הסרט עבור "החתונה היוונית שלי", שהפך לסרט העצמאי הרווחי ביותר בכל הזמנים ועבורו שימשה כמפיקה.
וילסון הפיקה שתי הפקות בימתיות של המחזה, בזמן שהם פיתחו את הסרט.
סרט המשך, "החתונה היוונית שלי 2", שוילסון הייתה שותפה להפקה ובו היה לה תפקיד משנה, יצא לאקרנים ב-2016.
המורשת היוונית של וילסון עצמה זכתה לכבוד בשנת 2016 כאשר שירות הדואר היווני ELTA הנציח אותה על בול יחד עם חמישה אחרים.
ארבעת האחרים שתוארו על בולים היו יוצר הסרטים קוסטה גברס, המהנדס והיזם פיטר דיאמנדיס, העיתונאי ג'ורג' סטפנופולוס ואיש העסקים המיליארדר ג'ון קטסימאדיס .
ב-2008 הפיקה וילסון את הסרט "מאמא מיה!" ושמונה שנים מאוחר יותר סרט ההמשך שלו, "מאמה מיה!
בשנת 2006, וילסון עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי, שם היא ביצעה את התפקיד של רוקסי הארט בחידוש של "שיקגו".
באפריל 2015 הודיעה וילסון כי היא אובחנה כחולה בסרטן השד ועברה כריתת שד כפולה וניתוח משחזר.
לאחר הפסקה של חודש, היא חזרה למופע של לארי דייוויד " Fish in the Dark".
וילסון הופיע במחזה זוכה פרס פוליצר של דניאל מרגוליס, "ארוחת ערב עם חברים", בבימויו של זוכה פרס הטוני דן סאליבן.
במרץ 2020, בזמן שצילם באוסטרליה, הנקס הודיע דרך פרופיל האינסטגרם שלו שהזוג נדבק ב-COVID-19 וחווים תסמינים קלים בזמן שצילם את הסרט "אלביס" עם הבמאי בז לורמן באוסטרליה.
לפני שהם הוחזרו להסגר, הם אושפזו בבית החולים האוניברסיטאי גולד קוסט.
ב-27 במרץ, וילסון ובעלה חזרו ללוס אנג'לס לאחר שהחלימו מהנגיף בני הזוג החליטו לתרום את נוגדני הדם שלהם למחקר נגיפים.
וילסון הפיקה את הסרט "איש ושמו אוטו", שיצא בדצמבר 2022. וילסון החלה להתעניין בהפקת הסרט לאחר שצפתה "איש ושמו אובה", הסרט השוודי שעליו מבוסס איש ושמו אוטו.
הסרט נמכר לסרטי סוני בפברואר 2022 תמורת 60 מיליון דולר, באותה תקופה העסקה הגדולה ביותר עד אז בשוק הסרטים האירופי הווירטואלי.
בדצמבר השיקה וילסון את חברת ההפקות שלה "ארטיסטיק סרטים", עם "איש ושמו אוטו" כפרויקט הראשון של החברה.
אלבום הסולו הראשון של וילסון "AM/FM" יצא ב-8 במאי 2012 ב"דקה רקורדס".
האלבום כלל קלאסיקות משנות ה-60/70. היא גם ביצעה דואט של "All I Have To Do Is Dream" עם סאונדגארדן וכריס קורנל.
בטקס הדלקת עץ חג המולד הלאומי בוושינגטון די סי ב-4 בדצמבר 2014, היא הופיעה בפני הנשיא ברק אובמה ומישל אובמה, ושימשה כמארחת משותפת של האירוע.
ב-2016 החלה וילסון לכתוב שירים משלה בעזרתה של שותפה, קארה דיוגארדי, המועמדת לגראמי.
השיר הראשון שכתבה ושרה היה "Grateful" עם דיוגארדי וג'ייסון ריבס .
מוקדם יותר, ב-2014, כתבה וילסון את השיר "Bad Things" עם מאט נתנסון, לסרט של סקוט איסטווד, "Dawn Patrol" , בו גם כיכבה.
באותה שנה יצא אלבומה השני, "ריטה וילסון".
וילסון כתבה את כל השירים באלבום עם דן וילסון, קארה דיוגארדי, ג'ייסון ריבס, דארל בראון, השיר "Strong Tonight" בוצע על ידי קוני בריטון בתוכנית הטלוויזיה של ABC, "נאשוויל", בפתיחת אחד הפרקים.
עם אלבומה השלישי, "Bigger Picture", וילסון שאבה ישירות מחייה האישיים לנושא שלו.
האלבום, שיצא ב-28 בספטמבר 2018, איחד אותה מחדש עם המפיק פרד מולין (ג'וני מאטיס, ג'ימי ווב וקריס קריסטופרסון).
כמו כן, בשנת 2018, השיר המקורי של וילסון, "Heart Unknown", שימש בסרט האינדי, "Simple Wedding".
בנוסף, היא ביצעה את "Sometimes Love", שנכתב בשיתוף עם דייוויד הודג'ס, עבור הסרט העצמאי "אמט", בו היא גם כיכבה.
ב-29 במרץ 2019, וילסון הוציאה את אלבומה הרביעי, "Halfway to Home" שכלל את "Throw Me a Party", שיר בהשראת הישרדותה מסרטן השד.
ב-24 באוגוסט 2022 הכריזה וילסון על אלבום הדואטים שלה "Now & Forever", אוסף של קאברים משנות ה-70 עם זמרים שונים.
בהפקה משותפת של וילסון ומאט רולינגס, האלבום כולל את וילי נלסון, קית' אורבן ואלביס קוסטלו ואחרים.
האלבום היה מועמד לתקליט השנה בהוצאה עצמית בטקס פרסי ליברה לשנת 2023 .
בדצמבר 2023, ברק אובמה ציין את השיר " Crazy Love " של וילסון עם קית' אורבן כחלק מרשימת השירים האהובים עליו של השנה.
בשנת 2022, וילסון שיתפה פעולה עם סבסטיאן יאטרה בסינגל " Til You're Home " מהפסקול לסרט "איש ושמו אוטו".
ב-29 במרץ 2023, וילסון השתתפה בחגיגת יום העצמאות היווני בבית הלבן בהנחיית הנשיא ביידן לצד יוונים-אמריקאים בולטים אחרים.
וילסון הובילה את תוכנית התרבות של האירוע, וביצעה ארבעה שירים.
וילסון הייתה עורכת במגזין Harper's Bazaar, וכתבה למעלה מעשרים ואחד מאמרים.
היא גם הייתה עורכת של מדור ב-The Huffington Post בשם Huff/Post50, שחקר סוגיות ונושאים ביחס לאנשים מעל גיל חמישים.
וילסון התחתנה עם השחקן טום הנקס ב-1988. להנקס היו כבר שני ילדים מנישואים קודמים, קולין ואליזבת הנקס.
יש לה שני בנים עם הנקס, צ'ט וטרומן.
היא חברה בכנסייה היוונית אורתודוקסית.
עם ג'ולס הולנד 1 באוקטובר 2018 "Bigger Picture: Album Medley" הופעה חיה של בילבורד 5 באוקטובר 2018 "Bigger Picture" תוכנית היום 12 בדצמבר 2018 פיקלר ובן 12 בדצמבר 2018 ג'ימי קימל בשידור חי!
1 באפריל 2019 "Throw Me a Party" The Late Late Show עם ג'יימס קורדן 5 באפריל 2019 תוכנית היום 15 במאי 2019 פיקלר ובן 14 בפברואר 2020 ועידת TED 5 באפריל 2020 "המנון ארצות הברית" NASCAR על פוקס 7 באפריל 2020 "Throw Me a Party" המופע של קלי קלרקסון
שנה סרט תפקיד הערות 2002 החתונה היוונית שלי יוצרת פרס החזון של גילדת המפיקים של אמריקהמועמדות - פרס גילדת המפיקים של אמריקה למפיק הסרט של השנה 2003 My Big Fat Greek Life מפיקה בפועל סדרת טלוויזיה 2004 קוני וקרלה מפיקה בפועל 2008 מאמה מיה!
מפיקה בפועל 2009 החיים שלי בהריסות מפיקה בפועל 2016 החתונה היוונית הגדולה והשמנה שלי 2 מפיקה בפועל 2018 מאמה מיה!
Here We Go Again מפיקה בפועל 2018 חתונה פשוטה מפיקה בפועל 2023 איש ושמו אוטו יוצרת
ריטה כץ (נולדה ב-1963) היא אנליסטית טרור, מייסדת שותפה ומנכ"לית של SITE Intelligence Group, ארגון מודיעין פרטי שבסיסו בוושינגטון די.סי.
הארגון מתמחה במעקב אחר רשתות טרור גלובליות, במיוחד קבוצות ג'יהדיסטיות, יירוט והפצה של הודעות, סרטונים והתרעות על פיגועי התאבדות.
לאורך השנים תרמה כץ להרשעה של טרוריסטים בכירים, כמו גם לסגירת ארגוני צדקה שמימנו פעילות טרור.
כץ נולדה בשנת 1963 בבצרה שבדרום עיראק למשפחה יהודית אמידה.
ב-1968, לאחר מלחמת ששת הימים וזמן קצר לאחר שמפלגת הבעת' של סדאם חוסיין תפסה את השלטון בעיראק, נעצר אביה באשמת ריגול למען ישראל.
רכוש המשפחה הוחרם על ידי המדינה, ושאר בני המשפחה הושמו במעצר בית.
שנה אחר כך, לאחר עינויים, הורשע אביה של כץ והוצא להורג בתלייה פומבית בכיכר המרכזית של בגדאד.
אמה של כץ הצליחה לחמוק ממעצר הבית ולהימלט עם שלושת ילדיה לאיראן, משם עשו דרכם לישראל.
בישראל שירתה כץ בצבא ההגנה לישראל ולמדה פוליטיקה, היסטוריה ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.
ב-1997 הוצעה לבעלה של כץ מלגת מחקר באנדוקרינולוגיה במכוני הבריאות הלאומיים בארצות הברית (NIH), והם עברו לוושינגטון עם שלושת ילדיהם.
בשנת 1998 החלה כץ לעבוד עבור מכון מחקר בשם "פרויקט החקירות", בניהולו של העיתונאי החוקר סטיבן אמרסון .
במהלך פרויקט המחקר הראשון שלה, היא חשדה כי קרן ארץ הקודש, ארגון צדקה שמטרתו המוצהרת הייתה סיוע הומניטרי בגדה המערבית ובעזה, היא חברת קש של החמאס.
כדי להכיר את פעילות הארגון מקרוב, היא השתתפה באירוע התרמה שלו כשהיא לבושה כאישה מוסלמית.
זמן קצר לאחר מכן, כשהיא שוב מחופשת לאישה מוסלמית, עטויה בבורקה, החלה כץ להשתתף בכנסים אסלאמיים ובגיוסי כספים, לבקר במסגדים ולהשתתף בעצרות פרו-פלסטיניות בארצות הברית כחוקרת סמויה במטרה לחשוף קשרים של קבוצות איסלמיות אמריקאיות לקבוצות טרור זרות.
מכון SITE, שהקימה כץ יחד עם ג'וש דבון ביולי 2002, מומן על ידי סוכנויות פדרליות שונות וקבוצות פרטיות.
המכון מנתח מגוון רחב של מקורות מידע זמינים כמו רישומי תאגידים, טפסי מס, דוחות אשראי, קלטות וידאו, פרסומים, אתרי חדשות ואתרי אינטרנט לאיתור פעילות בלתי חוקית.
המכון סיפק מידע רב על קבוצות מוסלמיות קיצוניות הפועלות בארצות הברית, והוביל לסגירתם של ארגונים, גירושים וחקירות מתמשכות.
במסגרת המכון עבדה כץ עם חוקרים פדרליים לחשיפה של ארגוני טרור.
היא צוטטה בספרו של ריצ'רד קלארק(אנ'), Against All Enemies, כמי שסייעה לספק מידע לממשלה על רשת אל-קאעדה.
קלארק כתב שהיא וסטיבן אמרסון, סיפקו לבית הלבן באופן קבוע זרם של מידע על פעילות אל-קאעדה בתוך ארצות הברית, שככל הנראה לא הייתה ידועה ל-FBI לפני פיגועי 11 בספטמבר.
הם מסרו לקלארק ולצוותו שמות של אתרי אינטרנט רדיקליים אסלאמיים, זהויות של קבוצות חזית טרור אפשריות, ומספרי טלפון וכתובות של חשודים אפשריים בטרור - נתונים שקלארק לא הצליח להשיג ממקורות אחרים.
במאי 2003 פרסמה כץ ספר בשם צייד הטרור: סיפורה יוצא הדופן של אישה שהסתערבה וחדרה לקבוצות האסלאמיות הרדיקליות הפועלות באמריקה.
הספר טוען כי הפונדמנטליזם האסלאמי חודר עמוק לחברה האמריקאית, וסוכנויות הממשל אינן עושות מספיק כדי לעצור את התופעה.
המחברת מאשימה את הסוכנויות בהסתרת מידע, בתחרותיות ובחוסר יעילות, וטוענת כי התנהלות זו מסכנת את ביטחון המדינה.
כץ הציגה את ספרה בתוכנית 60 דקות של CBS כשהיא מחופשת ותחת השם הבדוי "שרה", כדי להגן על עצמה ועל משפחתה מפני פעולות נקמה של קבוצות שלדבריה היו קשורות לאל-קאעדה, חמאס, הג'יהאד האסלאמי וחזבאללה.
התחקירים של מכון SITE צוטטו בניו יורק טיימס ובוושינגטון פוסט בערך פעמיים בחודש החל משנת 2006. בינואר 2007, דיווחה רשת אל-ג'זירה כי האגודה הלאומית של נשים אמריקאיות מוסלמיות הגישה תלונה רשמית למחלקת זכויות האזרח של משרד המשפטים האמריקני ולמשרד המנהל של פרקליטי ארצות הברית במשרד המשפטים האמריקאי.
על פי התלונה, ארגונים ואנשים יהודיים שונים, כולל כץ סיפקו, במכוון, מידע מטעה ושקרי לרשויות אכיפת החוק בארצות הברית, לתקשורת ולגופים ממשלתיים שונים, כדי ליצור סביבה עוינת כלפי מוסלמים, וכתוצאה מכך שלילה והפרה של חירויות וזכויות אזרח של מוסלמים בארצות הברית.
באוקטובר 2007 נחשף כי כץ גילתה וסיפקה לממשל בוש עותק של סרטון של אוסאמה בן לאדן, שטרם פורסם על ידי אל-קאעדה.
כץ נתנה גישה לסרטון באמצעות העברה של קישור לדף פרטי באתר של SITE ליועץ הבית הלבן פרד פ.
פילדינג וג'ואל בגנאל, סגן עוזרו של הנשיא לביטחון המולדת.
למרות שכץ ביקשה שדף האינטרנט ותוכנו יישארו חסויים, תוך שעות הופיע ב-Fox News תמליל המתייחס לאתר.
לדבריה, החשיפה המוקדמת סיפקה לאל-קאעדה מידע על פרצת אבטחה, ושיבשה פעולת מעקב ליירוט והעברת מסרים סודיים, סרטונים והתרעות על פיגועי התאבדות מרשת התקשורת של קבוצת הטרור.
ממשלת ארצות הברית לא הפריכה את טענותיה.
ביולי 2003 תבעו אותה הקרן לחינוך מורשת וקרן סאפא, וחשפו את שמה וזהותה.
בשתיים מהתביעות, מושאי התחקירים טענו כי הוכפשו בשידור הטלוויזיה של 60 הדקות.
כץ אמרה כי היא הייתה קורבן למסע הכפשות ולניסיונות הפחדה, וכי התובעים לא הצליחו לערער את אמינות המחקר שלה.
היא הבהירה כי אינה מתנגדת לאסלאם או למוסלמים, וכי המאבק שלה מכוון באופן בלעדי כנגד פעולות טרור וכנגד התומכים בהן.
בתביעה נגדה ב-2005 שהוגשה על ידי ראש המכון הבינלאומי למחשבה אסלאמית, איקבל אונוס, זיכתה השופטת הפדרלית ליאוני ברינקמה את כץ.
ב-2009 קיבל בית המשפט הרביעי לערעורים בארצות הברית בקשה לערעור על פסק הדין הקודם.
פאנל של שלושה שופטים זיכה את כץ פה אחד וחייב את אונוס לשלם לכץ הוצאות משפט בסך 41,000 דולר.
ריטה פנהי היא פרשנית פוליטית אוסטרלית ממוצא איראני.
בנוסף היא פרשנית ברדיו ב-3AW ו-2GB.
ריטה נולדה ב-פיין בלאף, ארקנסו, ארצות הברית להורים איראנים.
אמה הייתה מיילדת, ואביה היה מהנדס חקלאות.
המשפחה חזרה לאיראן בינקותה, התגוררה על החוף ועברה לטהרן ב-1979. אמה עבדה בבית חולים הקשור לשאה בזמן המהפכה האיראנית.
פנהי תיארה את הוריה כ"מוסלמים רגועים שלא היו פוליטיים במיוחד".
עם זאת, משפחתה הפכה למטרה עבור הממשל הקיצוני-איסלאמיסטי השיעי של האייתוללה ח'ומייני.
ב-1984 הם התקבלו על ידי אוסטרליה כפליטים ולאחר מכן חיו במלבורן.
פנהי עבדה בבנקאות בזמן שלמדה באוניברסיטת מונש, למדה לתואר ראשון במנהל עסקים ומימון.
היא הצטרפה למפלגת הלייבור האוסטרלית והתנדבה במערכת הבחירות של 1996. פנהי עבדה כבנקאית אישית ב-Colonial Mutual והייתה מנהלת הסניף הצעירה ביותר בתולדות החברה.
יש לה ילד עם אב לא ידוע שנולד ב־2016 והיא מגדלת אותו כחד הורית.
כשהייתה בשנות ה-30 לחייה השלימה תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סווינבורן.
פנהי כתבה בתחילה לעיתון היומי החינמי לנוסעים mX, וכתבה מדור רכילות ספורט שבועי.
הטור שלה נקלט לשנה שנייה ועד שנת 2007 היא התארחה קבוע בתחנת הרדיו AM ספורט SEN.
בנוסף היא פרשנית רדיו ב-3AW ו-2GB.
במרץ 2018, פנהי החלה לארח את "תוכנית שישי" ב-Sky News Live.
לעומת זאת, היא תוארה כמתקדמת באופן 'מפתיע' בכמה נושאים חברתיים.
בכתבה עבור SBS, מרגרט סימונס ציינה שפנהי שונאת הומופוביה וטענה בעד שנשים בוחרות באמהות חד הורית, כפי שעשתה.
פנהי מוקיעה את אנשי השמאל הפרוגרסיבי המגדירים את אוסטרליה כבעלת גזענות מערכתית.
בינואר 2017, פנהי עודדה על ידי מייקל קרוגר לעמוד לבחירה המוקדמת של המפלגה הליברלית בציבור הבוחרים של המדינה הוויקטוריאנית של פרנקסטון.
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020, פנהי טענה כי בעוד שיש לה כמה חילוקי דעות והסתייגויות לגבי דונלד טראמפ, היא העדיפה את בחירתו מחדש וטענה שניצחון של טראמפ יועיל יותר לביטחון הלאומי של אוסטרליה על פני נשיאות ביידן.
בנוסף היא האשימה את התקשורת בהתעלמות מכוונת מהגידול בתמיכה בשחורים, הומואים והיספנים בטראמפ כדי להאשים אותו בגזענות.
ריטה צימרמן היא ציירת ישראלית ילידת ארצות הברית.
צימרמן התחילה לצייר בגיל 14, כשלימדה את עצמה להשתמש בצבעי שמן.
ב-1976 סיימה תואר ראשון באומנות באוניברסיטת פלורידה, וב-1984 השלימה תואר שני באומנות פלסטית עם מלגת הצטיינות מלאה מאוניברסיטת סינסינטי.
ב-1987 עברו היא ובעלה להתגורר בקולורדו ספרינגס, שם נולדו שני בניהם - נוח רינסקי ואפרים רינסקי, שניהם סופרים המתגוררים נכון ל-2024 בניו יורק.
בעלה, ג'ף רינסקי, היה פסיכיאטר, ועם פרישתו לגמלאות ב-2012 עברו בני הזוג לישראל ומתגוררים בזכרון יעקב.
ב-1982 הציגה צימרמן לראשונה מיצירותיה ב-4 תערוכות בארצות הברית.
ב-1987 פגשה בקמפוס של אוניברסיטת בלומינגטון את זוכה פרס נובל אלי ויזל, שנתן לה את אישורו לצייר אותו, במה שהתפתח לסדרת דיוקנאות לאורך עשר שנות עבודה.
ב-1999 נפתחה התערוכה הראשונה שלה מחוץ לגבולות ארצות הברית בגלריית רות מאייר בווינה.
כעבור שנה הציגה לראשונה בפריז וב-2008 הציגה לראשונה בישראל בגלריית אנגל בתל אביב וביריד האומנות שנערך במוזיאון אסירי המחתרות בירושלים.
בשנת 2012 הציגה בגלריית ברודמור בקולורדו ספרינגס את התערוכה האחרונה שלה בארצות הברית לפני שעברה עם בעלה להתגורר בישראל.
ב-2021 הציגה במרכז מורשת בגין תערוכת דיוקנאות של ראש הממשלה המנוח שכללה 22 דיוקנאות מתקופות שונות בחייו, אותם ציירה במשך 7 שנים.
באותה שנה השתתפה גם בתערוכת "יוצרים מקום" במרכז זמארין בזכרון יעקב.
שמונה מציוריה נרכשו לתצוגה קבועה במרכז לאומנויות בקולורדו ספרינגס, ושני ציורים נוספים מוצגים דרך קבע באוסף של קרן אל פומר בעיר.
בראיון עימה סיפרה כי הצייר הגרמני-בריטי פרנק אאורבך הוא אחד האהובים עליה וכי היא שואבת השראה מעבודתו האקספרסיבית.
ריטה רושה (בפורטוגזית: Rita Rocha; נולדה ב-8 באוגוסט 2006) היא זמרת פורטוגזית, שגדלה בעיר פורטו, ובעיקרה באזור מייה, שם מתגוררת עם הוריה.
את דרכה המוזיקלית החלה במסגרת לימודיה בבית הספר למוזיקה של "Casa da Música", שם הצטרפה להרכב הילדים "Pequenos Cantores".
את חשיפתה הרחבה הראשונה לקהל הרחב רשמה עם השתתפותה בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "The Voice Kids Portugal", שם הגיעה עד לשלבים הסופיים תחת הדרכתה של הזמרת קרולינה דסלנדש.
בדצמבר של אותה שנה הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "mais ou menos isto", שנכתב בשיתוף פעולה עם דסלנדש וברברה טינוקו.
בשנת 2022 הופיעה לראשונה על הבמות המרכזיות של פסטיבלי מוזיקה גדולים בפורטוגל, בהם "MEO Marés Vivas" ו-"Festival F", שם הציגה רפרטואר מקורי מתוך יצירתה.
באותה שנה הקליטה גם את השיר "into the void" לפסקול הסדרה הפורטוגזית המצליחה "Rabo de Peixe".
רושה הייתה אחת משש המתמודיים שנבחרו מתוך 806 מועמדויות חיצוניות להשתתף ב"פסטיבל דה קנסאו" לשנת 2024, הקדם הפורטוגזי לתחרות האירוויזיון.
היא העפילה לשלב הגמר, שם דורגה במקום החמישי.
ריטון הוא כלי שתייה או נסך בצורת קרן או פרוטומת חיה, הכולל לרוב חור בתחתיתו שניתן לסתום עם האצבע, ומאפשר נסך ושתייה ישירות ממנו.
הריטון מעוצב בצורה שלא מאפשרת להניחו מבלי לשפוך את תכולתו.
ייתכן שהכלי שימש למין משחק שתייה שבו השותה ניסה לשמור על ואקום בכלי שימנע מהנוזלים להישפך עליו.
הכלי העתיק היה נפוץ בעיקר בין איראן (כולל בקטריה, ח'ווארזם, סוגדיאנה ואגן טארים) והבלקן (במיוחד אזור הים האיגאי).
שם הכלי בא מהפועל היווני שמשמעו "לזרום".
הכלי החל להופיע בתקופת הברונזה.
הריטונים הראשונים יוצרו ככל הנראה מקרניים של בעלי חיים, שלא שרדו עד ימינו; הכלים ששרדו עשויים חרס ומתכות, ולעיתים אף שנהב.
ממצא הריטונים מתמעט בתקופה הסאסאנית.
החלק התחתון של ריטונים היה מעוצב לעיתים בצורה של ראש אדם או חיה, חלק קדמי של חיה, או אף בצורה חיה שלמה.
ריימונד דאגלס ברדבורי היה סופר ופובליציסט אמריקאי שנודע בעיקר בזכות יצירתו בתחומי המדע הבדיוני והפנטזיה.
ב-1989 היה הסופר העשירי שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
ברדבורי נולד בעיר ווקיגן, אילינוי לאם ילידת שוודיה ואב שעבד כטכנאי טלפון.
סבו ואב-סבו עסקו בכתיבה והיו עיתונאים.
בילדותו משפחתו שינתה את מקום מגוריה מספר פעמים עד שהשתקעה לבסוף בלוס אנג'לס, קליפורניה, כשהיה בן 13. ברדבורי סיים את לימודיו בבית הספר תיכון בלוס אנג'לס ב-1938, אך בחר שלא להמשיך ללימודים גבוהים ועבד כמוכר עיתונים למחייתו ואת ידיעותיו הרחיב בספרייה.
ב-1938 החל לפרסם סיפורים קצרים במגזיני מדע בדיוני זולים והצטרף למועדון מדע בדיוני שם הכיר באופן אישי סופרי מדע בדיוני אחרים, ביניהם רוברט היינליין.
ב-1939 הוציא מגזין בשם Futuria Fantasia, שאת רוב סיפוריו כתב ברדבורי עצמו.
המגזין החזיק מעמד למשך ארבעה גליונות בלבד, וזכה לתפוצה נמוכה מאוד.
הסיפור הראשון עבורו קיבל תשלום (15 דולר בלבד) פורסם ב-1941 במגזין מדע בדיוני זול בשם Super Science Stories.
הוא הפך לסופר במשרה מלאה רק בסוף 1942. אוסף הסיפורים הראשון שלו, Dark Carnival, יצא לאור ב-1947. באותה שנה נישא ברדבורי למרגריט מק'קלור, ונישואיהם נמשכו עד שנפטרה ב-2003. לזוג נולדו במהלך השנים ארבע בנות.
ברדבורי זכה להצלחה כסופר ב-1950, עם צאת ספרו רשימות מן המאדים, ולאחר מכן כאשר יצא רב המכר פרנהייט 451 ב-1953, שהקנה לו מוניטין עולמי.
מאז פרסם ברדבורי כ-30 ספרים, וקרוב ל-600 סיפורים קצרים, פואמות, מאמרים, מחזות ותסריטים.
ב-1956 נבחר ברדבורי על ידי הבמאי הנודע ג'ון יוסטון לכתוב את התסריט לסרטו "מובי דיק", על פי הרומן הקלאסי של מלוויל.
הסרט התקבל באופן צונן עם הופעתו, אך עם השנים קיבל מעמד של יצירה חשובה.
ברדבורי עצמו טען כי החוויה של עבודה על הסרט קיצרה את ימיו, אף פרסם ספר על כך.
בנוסף פרסם ברדבורי מסות ומאמרים רבים הנוגעים לאומנות ולתרבות, ומשך את תשומת לבם של מבקרים רציניים בתחומים אלו.
יצירות רבות מפרי עטו עובדו לטלוויזיה ולקולנוע.
המפורסמות שבהן הן מיני-סדרה שהתבססה על ספרו "רשימות מן המאדים" שהוקרנה בארצות הברית ב-1980, וסרט הקולנוע על פי הספר "פרנהייט 451" שיצא ב-1966.
ביצירותיו של ברדבורי יש ערפול מסוים בהבחנה בין "רומנים" לבין "אוספי סיפורים קצרים", שכן פעמים רבות הוא כתב אוסף של סיפורים קצרים הנוגעים לקבוצת דמויות או נושא מסוים אותם ערך או הוסיף חומר מועט וכינה את התוצאה "רומן".
פרנהייט 451, תרגום: נועה מנהיים, הוצאת אודיסיאה, 2002.
רשימות מן המאדים, תרגום: עמוס רגב, עם עובד, תל אביב, 1979 ו-1980.
הולך רגל (סיפור קצר), תרגום: עודד פלד, נדפס ב"מטען", גיליון 12, נובמבר 2007.
איש הרקטה (סיפור קצר), תרגום: עדן אוריון, 2019
ב-2007 קיבל ציון לשבח מאת ועדת פרס פוליצר על מפעל חייו.
ב־2004, קיבל ברדבורי את "המדליה הלאומית לאומנויות", מידי נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש.
תואר "רב-אמן" של איגוד סופרי המדע הבדיוני של ארצות הברית.
פרס אמי על מחזה הטלוויזיה "עץ ליל כל הקדושים".
שניים מהסרטים בהם השתתף, Moby Dick ו-Icarus Montgolfier Wright, היו מועמדים לפרס אוסקר.
פרסים נוספים אותם קיבל: פרס על שם בנג'מין פרנקלין, פרס הפנטזיה העולמי למפעל חיים, פרס סטוקר למפעל חיים ועוד.
ברדבורי זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
אסטרואיד נקרא על שמו: 9766-ברדבורי וכן מכתש בירח (על שם ספרו - מכתש דנדליון).
ריי אוזי הוא יזם אמריקאי בתחום התוכנה, שהיה ארכיטקט תוכנה ראשי בחברת מיקרוסופט בין 2005 ל-2010.
תפקידו הקודם במיקרוסופט - מנהל טכנולוגיה ראשי (אחד מתוך שלושה הנושאים בתואר זה).
התפרסם הודות לכך שעמד בראש הצוות שפיתח את Lotus Symphony שהתפתחה מאוחר יותר ל-Lotus Notes.
ריי אוזי נולד, גדל והתחנך במדינת אילינוי שבארצות הברית.
כבר בבית הספר התיכון התחיל להתעניין במחשבים.
לאחר קבלת תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת אילינוי, ואחרי שעבד זמן מה בצוות חוקרי המחשוב באוניברסיטת אילינוי, התחיל לעבוד בחברת דאטה ג'נרל.
בחברת דאטה ג'נרל פגש את יונתן זקס, שמאוחר יותר הקים את חברת לוטוס יחד עם מיץ' קאפור.
עבר לעבוד בחברת Software Arts, חברה שפיתחה את הגיליון האלקטרוני הראשון - VisiCalc, ובה פיתח הן את הגיליון האלקטרוני והן את היישום TK Solver.
בסוף שנת 1984 פרש מ"לוטוס" והקים את חברת "Iris Associates", במטרה לפתח (כקבלן משנה) עבור חברת לוטוס את "לוטוס נוטס", המוצר יצא לשוק בשנת 1989. חברת "איריס" המשיכה לפתח את "נוטס" עד שנת 1994 ואז מכרו אוזי ושותפיו את "איריס" ל"לוטוס" תמורת למעלה מ-80 מיליון דולר.
"נוטס" הוא יישום המאפשר למשתמשים שונים, הנמצאים אף בריחוק גאוגרפי לנהל קבוצות עבודה, והיה המוצר הראשון שאפשר לשתף מסמכים ודואר אלקטרוני.
חברת "לוטוס" עצמה נרכשה על ידי י.ב.מ.
בשנת 1995, ואוזי, יחד עם שאר עובדי החברה עבר לעבוד ב-י.ב.מ.
בשנת 1997, אחרי שמיקרוסופט הוציאו לשוק את אקסצ'יינג' כמוצר מתחרה לנוטס, פרש אוזי מי.ב.מ.
והקים את Groove Networks, במטרה לפתח יישום לעבודה משותפת מרחוק.
חברת גרוב נרכשה ב-2005 על ידי מיקרוסופט, במטרה לשלב את המוצר בחבילת "Microsoft Office Groove 2007".
ואוזי קיבל מינוי בחברה כמנהל טכנולוגיה ראשי.
ב-15 ביוני 2006 הוא התמנה על ידי ביל גייטס כארכיטקט התוכנה הראשי של מיקרוסופט, ולמעשה החליף אותו בתפקיד זה.
ב-18 באוקטובר 2010 הודיע סטיב בלמר לעובדי מיקרוסופט כי ריי אוזי יעזוב את החברה בקרוב, לאחר תקופת חפיפה.
ריימונד מתיוס בראון היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי חשוב אשר השתתף במהפכת הבי בופ.
רבים סבורים שבראון הוא גדול נגני הבס של כל הזמנים, זאת בזכות יכולתו הקצבית שכמעט ואין שנייה לה, והיכולת הטכנית הכמעט מושלמת שלו.
ריי בראון, יליד פיטסבורג, החל ללמוד לנגן בפסנתר בגיל שמונה.
משראה בראון כמה פסנתרנים לומדים בבית הספר התיכון שלו, הוא החליט להחליף כלי.
תחילה תכנן לעבור לטרומבון אך לא יכול היה להרשות לעצמו לרכוש את הכלי.
בעזרת מלגה מבית הספר, רכש קונטרבס והחל לנגן בכלי.
הוא הושפע מאוד מהבסיסט ג'ימי בלנטון שניגן עם דיוק אלינגטון.
בשנות בית הספר התיכון שלו התנסה עם כמה הרכבים אזוריים, וכשסיים ללמוד עבר לגור בניו יורק שם הפסנתרן הנק ג'ונס הכיר לו את דיזי גילספי שחיפש בסיסט באותו זמן.
בזכות כך יצא לבראון לנגן עם ענקים נוספים כמו ארט טאטום וצ'ארלי פארקר.
בלהקה של גילספי הוא ניגן בין 1946–1951 בשנים האלה הוא הכיר את המתופף קני קלארק ומילט ג'קסון נגן הוויברפון, והפסנתרן ג'ון לואיס, שהיוו את חטיבת הקצב של גילספי.
יחד איתם ינגן לימים ברביעיית הג'אז המודרני.
ב-1947 הכיר בראון את הזמרת אלה פיצג'רלד שהצטרפה להרכב של גילספי למסע הופעות.
הם התחתנו באותה השנה ויחד הם אימצו את ילדתה של אחותה למחצה של אלה.
לאחר שניגן בג'אז בפילהרמונית במספר הרכבים שונים, הצטמד בראון למשך מספר שנים עם הפסנתרן אוסקר פיטרסון וכן עם מתופפים מתחלפים.
לבסוף, ב-1966 עזב את הטריו ונהיה המנהל של ההרכב.
בערוב ימיו השתקע בלוס אנג'לס שם היה למנהל המוזיקלי של מספר הרכבים, ביניהם רביעיית הג'אז המודרני, כמו כן הוא קידם מוזקאים צעירים כמו קווינסי ג'ונס.
במישור המקצועי בראון הופיע בתזמורות שהיו בתקופה ההיא בתוכניות טלוויזיה, וכן עם כמה מהמוזיקאים הפופולרים בתקופה, כגון פרנק סינטרה.
הוא כתב ספרי לימוד של בס, וכן פיתח שיטות נגינת צ'לו בבס.
בתקופה הזו בראון זכה בפרס גראמי על אחת היצירות שהוא כתב בשביל סרט קולנוע.
בעשורים האחרונים של חייו, בראון המשיך לעבוד במגוון רחב של הרכבים, מפתח את סגנונו האישי ואת תפקיד הבס בג'אז.
וולטר ריי אלן הבן הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
אלן החזיק בשיא קליעות השלוש ב-NBA עם 2,973 קליעות ונחשב לאחד הקלעים הגדולים בתולדות המשחק.
הוא חבר בהיכל התהילה של הכדורסל, זכה בשתי אליפויות NBA, נבחר עשר פעמים למשחק האולסטאר של הליגה, ואף זכה כשחקן נבחרת ארצות הברית במדליית זהב באולימפיאדת סידני.
אלן נולד כשלישי מבין חמישה ילדים של וולטר אלן האב ופלורה אלן, בבסיס חיל האוויר האמריקאי ליד העיר מרסד שבקליפורניה.
כבן לאב המשרת בצבא נדד אלן בצעירותו בין בסיסים בסקסמנדהם שבאנגליה, באלטוס ובבסיס חיל האוויר אדוארדס שבארצות הברית, ובגרמניה.
בתקופה שאלן היה תלמיד בתיכון בדרום קרוליינה הוא הוביל את קבוצת הכדורסל של בית הספר לזכייה באליפות התיכונים של המדינה.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל אלן לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קונטיקט שם שיתף פעולה עם הישראלי דורון שפר.
בעונת ה"" שלו היו לאלן מרשימים של 12.6 נקודות, 4.6 ו-1.8 אסיסטים למשחק.
הוא עזר לקבוצתו לזכות באליפות ה"ביג איסט", אך הפסיד את תואר "פרשמן השנה של ה'ביג איסט'" לשפר.
בעונת ה"" שלו הצטרף לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ישראלי נוסף, אורי כהן-מינץ.
אלן שיפר את ממוצעיו באותה עונה והיו לו בה 21.1 נקודות, 6.8 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
הוא הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות ה"ביג איסט" בפעם השנייה ברציפות ולרבע-גמר טורניר אליפות המכללות.
עונתו השלישית והאחרונה של אלן במדי נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת קונטיקט הייתה גם העונה המוצלחת ביותר מבחינתו.
הוא נבחר לחמישיית השחקנים המצטיינת של המכללות, זכה בתואר "שחקן השנה של ה'ביג איסט'" עם ממוצעים של 23.4 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק, והוביל את נבחרת קונטיקט לזכייה באליפות ה"ביג איסט" בפעם השלישית ברציפות.
אלן סיים את קריירת המכללות שלו כשהוא מדורג שלישי בהיסטוריה של נבחרת קונטיקט עם 1,922 נקודות אותן קלע במהלכה.
הוא גם מחזיק בשיא המכללה בקליעת זריקות לשלוש בעונה בודדת (115 קליעות).
בשנת 2001 נבחר אלן לקפטן של "קבוצת המאה" של האוניברסיטה.
אלן התמודד בדראפט בשנת ונבחר בבחירה מספר 5 על ידי מינסוטה טימברוולבס, אך הועבר מיד ב ביחד עם אנדרו לאנג למילווקי באקס בתמורה לסטפון מרבורי שנבחר באותה השנה בבחירה הרביעית.
בעונת הרוקי שלו שותף אלן בכל 82 משחקי העונה הסדירה, ואף פתח בחמישייה בכולם למעט באחד.
הוא רשם בעונה הסדירה ממוצעים של 13.4 נקודות, 4.0 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-0.9 חטיפות למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה.
את העונה הסדירה סיימה קבוצתו עם מאזן של 30 ניצחונות מול 52 הפסדים, וכשלה להעפיל למשחקי הפלייאוף.
בעונה השנייה, עונת , שיפר אלן את יכולתו האישית, ורשם ממוצע קליעה של 19.5 נקודות למשחק.
מילווקי אמנם שיפרו את מאזן הניצחונות שלהם, עם 36 ניצחונות מול 46 הפסדים, אך מאזן זה הספיק רק למקום ה-12 בדירוג המזרח והקבוצה לא העפילה למשחקי הפלייאוף.
בעונת , עונת שביתת השחקנים, הצליח אלן להעפיל לראשונה למשחקי הפלייאוף עם קבוצתו שסיימה במאזן חיובי של 22–28. מילווקי פגשה בסיבוב הראשון את אינדיאנה פייסרס של רג'י מילר, קבוצה שנחשבה לאחת מהמועמדות לאליפות באותה העונה, והודחה ב בשלושה משחקים.
יכולתו של אלן המשיכה והשתפרה.
בעונת כבר רשם אלן 22.1 נקודות למשחק, ואף נבחר לראשונה למשחק האולסטאר של ה-NBA.
מילווקי, שסיימה את העונה במאזן של 40–42 העפילה פעם נוספת למשחקי הפלייאוף, פגשה בפעם השנייה ברצף את אינדיאנה בסיבוב הראשון, והודחה בחמישה משחקים.
עונת הייתה עונתו המוצלחת ביותר של אלן במדי הבאקס.
הוא נבחר למשחק האולסטאר בפעם השנייה, ואף זכה בתחרות השלשות המסורתית הנערכת כחלק מסוף-שבוע האולסטאר.
אלן אף נבחר לחמישיית העונה השלישית, והוביל ביחד עם גלן רובינזון וסם קאסל את מילווקי עד לגמר המזרח, בו הפסידו לפילדלפיה 76' בשבעה משחקים.
אלן נשאר במילווקי עד אמצע עונת , אז עבר בטרייד ביחד עם רונלד מוריי, קווין אולי ובחירת סיבוב ראשון בדראפט לסיאטל סופרסוניקס תמורת גארי פייטון ודזמונד מייסון שעברו לבאקס.
ב-29 המשחקים הנותרים בהם שותף אלן עד לסיום העונה, רשם אלן שיאי קריירה כששותף ב-41.3 דקות ורשם 5.6 ריבאונדים, 5.9 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף.
לאחר עונת , שהייתה עונה מרובת פציעות עבורו, חזר אלן ליכולתו הטובה בעונת , הוביל את קבוצתו לסיבוב השני של משחקי הפלייאוף, ונבחר, ביחד עם חברו לקבוצה רשארד לואיס, לחמישיית העונה השנייה.
בסיום העונה חתם אלן על הארכת חוזהו בקבוצה בחמש שנים נוספות תמורת סכום של 80 מיליון דולר.
בעונת המשיך אלן לשפר את משחקו.
הוא רשם באותה העונה 25.1 נקודות למשחק, הגיע לרף 15,000 הנקודות בקריירה ואף שבר את שיאו בן העשור של דניס סקוט כשקלע 269 שלשות בעונה אחת.
הסופרסוניקס סיימו את העונה במאזן של 35 ניצחונות בלבד מול 47 הפסדים ולא העפילו למשחקי הפלייאוף.
פתיחת עונת הייתה הטובה ביותר של אלן בתקופתו בסיאטל מבחינת הסטטיסטיקה האישית.
הוא רשם שיא קריירה של 26.4 נקודות למשחק, כולל שיא קליעה אישי למשחק בודד עם 54 נקודות בניצחון 114–122 בהארכה מול יוטה ג'אז.
זמן קצר לאחר המשחק נגד יוטה נזקק אלן לניתוח בקרסולו אשר השבית אותו ממשחק לשארית העונה הסדירה.
ללא הכוכב שלה סיימה סיאטל את העונה במאזן שלילי של 31–51, במקום האחרון בבית הצפון-מערבי, ולא העפילה למשחקי הפלייאוף.
בחודש יולי 2007 עבר אלן בטרייד ביחד עם גלן דייוויס שנבחר באותה השנה בבחירה מספר 35 של הדראפט לבוסטון סלטיקס תמורת דלונטה וסט, וולי זרביאק והבחירה החמישית של אותה השנה ג'ף גרין.
אלן פתח את עונת הבכורה שלו בסלטיקס בצורה טובה, ואף זומן, בשל פציעתו של קארון באטלר מהוושינגטון ויזארדס, על ידי דייוויד סטרן למשחק האולסטאר שנערך בניו אורלינס.
אלן קלע במשחק 14 נקודות בזמן של שתי דקות וחצי ברבע האחרון, אך הפסיד את תואר השחקן המצטיין ללברון ג'יימס.
אלן סיים את העונה הסדירה העם ממוצע של 17.4 נקודות, והעפיל עם הסלטיקס למשחקי הפלייאוף.
במשחקי הפלייאוף המשיך אלן לתרום לקבוצה כשרשם 15.6 נקודות למשחק.
הוא עזר לקבוצתו לחלוף על פני אטלנטה הוקס, קליבלנד קאבלירס ודטרויט פיסטונס בדרך לסדרת הגמר של ה-NBA, שם פגשה קבוצתו את לוס אנג'לס לייקרס.
במהלך העונה נבחר אלן גם לאחד משחקניה המצטיינים של קבוצתו הקודמת, מילווקי, בכל הזמנים לרגל חגיגות 40 למועדון, אך הוא נאלץ להיעדר מהטקס בשל משחקה של בוסטון מול ניו אורלינס הורנטס.
בעונת נבחר אלן בפעם השנייה ברציפות, והתשיעית בקריירה למשחק האולסטאר.
הוא שימש כמחליפו של ג'מיר נלסון, ושיחק לצד חבריו לקבוצה קווין גארנט ופול פירס שנבחרו אף הם.
הוא סיים את העונה עם ממוצע קליעה של 18.2 נקודות, ושיא קריירה של 95.2% מקו העונשין, תוך שהוא שובר את שיא המועדון של לארי בירד עם 72 קליעות רצופות ללא החטאה מהקו.
במשחק הראשון של הסיבוב הראשון מול שיקגו בולס רשם אלן את אחד ממשחקיו החלשים בקריירה, כשקלע רק קליעה אחת מ-11 ניסיונות זריקה מהשדה, בהפסד קבוצתו.
לעומת זאת במשחק העוקב, משחק מספר 2 בסדרה, קלע אלן 30 נקודות, כולל שלשת ניצחון, ובמשחק השישי בסדרה קלע 51 נקודות.
בוסטון ניצחה בסדרה בשבעה משחקים, אך הודחה בסיבוב השני בשבעה משחקים מול אורלנדו מג'יק.
עם פתיחת עונת חצה אלן את רף 20,000 הנקודות בקריירה במשחק נגד וושינגטון ויזארדס.
בסיום העונה, עזר אלן לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף, ולדלג מעל מיאמי היט, קליבלנד קאבלירס ואורלנדו מג'יק בדרך לגמר ה-NBA, בו פגשה בוסטון את הלייקרס פעם נוספת.
במשחק השני מול הלייקרס קבע אלן שיא ליגה חדש כשקלע 8 שלשות במשחק סדרת-גמר.
הוא אף השווה את השיא של סקוטי פיפן וקווין סמית' כשקלע 7 מהן במחצית הראשונה.
במשחק העוקב זרק אלן 13 זריקות מהשדה, כאשר 8 מהן מעבר לקשת השלוש, והחטיא את כולן.
בסיומה של הסדרה, הייתה זו הלייקרס אשר חגגה את האליפות כשניצחה את בוסטון בשבעה משחקים.
בסיום העונה, עם תום חוזהו, חתם אלן לשנתיים נוספות בקבוצה תמורת סכום של 20 מיליון דולר.
בפברואר 2011, במשחק נגד הלייקרס, קלע אלן את השלשה מספר 2,561 ובכך עבר את רג'י מילר במספר הקליעות לשלוש הרב ביותר בקריירה ב-NBA.
אלן העמיד ממוצע של 16.5 נקודות בעונה הסדירה בשיאי קריירה של 49.1% קליעה מהשדה ו-44.4% מהשלוש.
במשחקי הפלייאוף עזר אלן לקבוצתו להדיח ב את ניו יורק ניקס של כרמלו אנתוני ואמארה סטודמאייר בסיבוב הראשון, אך הקבוצה כשלה בסיבוב השני מול מיאמי היט של דוויין וייד ולברון ג'יימס והודחה בחמישה משחקים.
אלן קלע במשחקי הפלייאוף 18.9 נקודות למשחק ב-57.1% מקשת השלוש.
בעונת , והוא בן 37, שיפר אלן את שיא הקריירה באחוזי קליעה מחוץ לקשת השלוש אותו קבע בעונה הקודמת והעמיד אותו על 45.3%.
במשחקי הפלייאוף העפיל אלן עם בוסטון עד לגמר המזרח בו הודחה מול מיאמי בשבעה משחקים.
ביולי 2012 תם חוזהו של אלן בבוסטון, והוא הפך לשחקן חופשי.
הוא סירב להצעתה של בוסטון סלטיקס לחתום על חוזה לשנתיים תמורת 12 מיליון דולר, ובחר לעבור למיאמי היט בה חתם על חוזה לשלוש שנים תמורת שלושה מיליון דולר לעונה.
אלן השתלב במהרה במיאמי כשחקן העולה מהספסל בחמישייה השנייה.
הוא תרם לאורך העונה 10.9 נקודות למשחק, וסייע למיאמי לסיים את העונה במאזן הטוב בליגה.
במשחק השלישי של הסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף מול קבוצתו הראשונה בליגה, מילווקי באקס, קלע אלן את השלשה ה-322 בקריירה במשחקי הפלייאוף, ושבר את שיאו הקודם של רג'י מילר.
מיאמי העפילה עד לסדרת הגמר של הליגה, שם פגשה את סן אנטוניו ספרס.
אל המשחק השישי בסדרה הגיעה מיאמי בפיגור של 2–3, קלע אלן שלשה כשעל השעון 5.2 שהשוותה את תוצאת המשחק, ושלחה את הקבוצות להארכה.
בהארכה, כשמיאמי ביתרון 100–101, חטף אלן כדור ממאנו ג'ינובילי, וסחט עבירה 1.9 שניות לסיום, קלע את שתי הזריקות החופשיות, וקבע את תוצאת הסיום 100–103. מיאמי ניצחה גם במשחק השביעי, וזכתה באליפות השנייה ברציפות.
אלן המשיך והיה לבורג מרכזי בקבוצה בעונת , וממוצע הדקות שלו אף עלה במעט, למרות גילו המבוגר.
קבוצתו שוב הגיעה לגמר הליגה ופגשה את סן אנטוניו ספרס בשחזור גמר השנה הקודמת, אולם בסיום הסדרה הייתה ידה של סן אנטוניו העליונה.
בסיום העונה חלו שינויים במיאמי והעיקרי שבהם, כוכב הקבוצה לברון ג'יימס חזר לקליבלנד קאבלירס, עלו דיווחים בכלי התקשורת כי אלן יעבור גם הוא עמו, גם מיאמי וקבוצות נוספות הביעו בו עניין רב למרות גילו המבוגר (39).
באוקטובר 2016 הודיע על פרישה באופן סופי, את הודעת הפרישה פרסם בטור בפליירס טריביון בצורת "מכתב עצמי" אל ריי אלן הצעיר שעכשיו מתחיל את צעדיו הראשונים בכדורסל המקצועני.
בין השאר כתב שם "תשמע הרבה שהקליעה של ריי אלן היא מתת אל, אלוהים יעניק לך דברים רבים, קליעה זה לא אחד מהם.
רק עבודה קשה תעשה זאת".
בעת פרישתו דורג במקום ה-22 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 24,505 נקודות, ובמקום הראשון בתולדות הליגה בשלשות, עם 2,973.
ב-2018 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל, יחד עם ג'ייסון קיד וסטיב נאש בנאומו אמר אלן "המסר שאני רוצה להעביר.
תעבדו קשה רק ככה אפשר להצליח".
ב-1998 שיחק בסרטו של ספייק לי "יש לו את זה" בתפקיד ג'יזס שאטלסוורת', שחקן כדורסל הטוב בתיכונים שהאוניברסיטאות מתקוטטות על שירותיו.
אלן פעיל בהפצת זיכרון השואה, החל מ-2017 הוא מדריך וחבר דירקטוריון במוזיאון השואה.
הוא ביקר לראשונה במוזיאון השואה ב-1998 והביקור לדבריו טלטל אותו ומאז בכל הקבוצות בהן שיחק כשהגיעו לוושינגטון לשחק נגד וושינגטון ויזארדס, היה לוקח מאנשי הקבוצה לסיורים במוזיאון.
באוגוסט 2017 ביקר במחנה ההשמדה אושוויץ ופרסם ב"פליירס טריביון" מאמר המתאר את רשמיו מהביקור.
ב-2022 ביקר בשילה הקדומה ובמקומות שונים נוספים במועצה אזורית בנימין.
מתגורר בפלורידה, נשוי ואב לחמישה.
ריטליקס בע"מ הייתה חברת תוכנה ישראלית שעסקה בפיתוח מערכות תוכנה לרשתות קמעונאיות, בעיקר למרכולים וחנויות נוחות, החל מתוכנה לקופות מבוססות PC ועד לניהול שרשרת האספקה לחנויות.
בפברואר 2013, נרכשה על ידי תאגיד NCR ונהייתה לחברת בת בשם אן.
החברה הוקמה בשנת 1982 בשם "Point of Sale" על ידי בארי שקד ובריאן קופר.
שקד, אז סטודנט באוניברסיטת בר-אילן, זיהה בתקופת ההיפראינפלציה ששררה אז בישראל, את הצורך במערכות מחשב לעדכון אמין ומהיר של המחירים המשתנים בקופות הרושמות ברשתות הקמעונאיות.
לאחר הצלחה בשוק הישראלי החלה החברה לשווק את מוצריה בצפון אמריקה דרך חברה אמריקאית בשם דטה צ'קרס.
בשנת 1994 פרצה החברה לשוק הבינלאומי כשזכתה בחוזה לאספקת תוכנה לקופות של רשת המרכולים הבריטית טסקו.
באותה שנה ביצעה החברה הנפקה ראשונה בבורסה בתל אביב וגייסה סכום של 3 מיליון דולר.
בשנת 1998 ביצעה החברה הנפקה מוצלחת בבורסת NASDAQ.
אחרי ההנפקה רכשה מספר חברות בישראל וארצות הברית, והרחיבה את סל המוצרים שלה.
בשנת 2000 החברה שינתה את שמה לריטליקס במסגרת התרחבות פעילותה מתוכנה לקופות (Point of Sale) למבחר רחב של תוכנות לניהול קמעונאי.
בין לקוחות החברה נמנו כ-500 רשתות קמעונאות ברחבי העולם, בהן קרפור בצרפת ובאיטליה, טסקו, סיינסבורי'ס ומוריסונס בבריטניה, וולגרינס ופאבליקס בארצות הברית, וולוורת'ס וקולס באוסטרליה ו-BP במדינות שונות בעולם.
בין לקוחות החברה בישראל נמנו הרשתות שופרסל, ריבוע כחול, המשביר לצרכן, סטימצקי, פז ודלק.
בשנת 2009 ביצעה קרן פימי יחד עם קבוצה של חמישה חברים יוצאי אמדוקס השקעה אסטרטגית בריטליקס, רכשה כ-20% ממניות החברה והעבירה לידיה את השליטה.
הקבוצה מינתה את אחד מחבריה, אלי גלמן, ליו"ר הדירקטוריון, וכן מינתה למנכ"ל החדש את שוקי שפר, גם הוא בכיר לשעבר באמדוקס.
ב-2010, כאשר מונה גלמן למנכ"ל אמדוקס, מינה הדירקטוריון את אבי נאור, לשעבר נשיא ומנכ"ל אמדוקס, ליו"ר החדש.
בנובמבר 2012 הכריז תאגיד NCR על רכישת חברת ריטליקס מידי קרן פימי ושותפיה תמורת 750 מיליון דולר.
הרכישה הושלמה בחודש פברואר 2013, והחברה נמחקה מהמסחר בבורסה.
שמה של החברה שונה ל"אן.
המנכ"ל שוקי שפר עזב את החברה בספטמבר 2013.
לאחר הרכישה, פיטרה בהדרגה חברת NCR מאות עובדים בישראל, והעסיקה במקומם עובדים בהודו.
בספטמבר 2015 התאגדו העובדים הנותרים בישראל בהסתדרות הכללית.
באפריל 2017, פתחו העובדים בשביתה.
ויליאם ריימונד "ריי" דניאל היה שחקן ומאמן כדורגל ולשי.
דניאל נולד בסוונסי והחל לשחק כשחקן חובב במועדון סוונסי טאון המקומי.
ב-1946 הוא הוחתם על ידי מועדון הכדורגל ארסנל שבו שיחק אחיו הגדול בובי לפני שנהרג במלחמת העולם השנייה.
הופעת הבכורה של דניאל הייתה רק ב-7 במאי 1949 (בגלל שירות החובה האזרחי שהיה נהוג באותה תקופה) בניצחון 2 - 0 על צ'רלטון אתלטיק במשחק האחרון של עונת 1948/1949.
דניאל שיחק בעמדת הקשר המרכזי, ולאורך רוב החלק הראשון של הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של לזלי קומפטון; בשלוש העונות הראשונות שלו הוא השתתף ב-13 משחקי ליגה בלבד.
במקביל להיותו שחקן מחליף הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ויילס, בתיקו 1 - 1 מול נבחרת אנגליה באצטדיון רוקר פארק ב-20 באוקטובר 1951. הוא השתתף בסך הכל ב-21 משחקים במדי הנבחרת.
לאחר פרישתו של קומפטון ב-1951 הפך דניאל לקשר המרכזי של ארסנל, ולמרות שהיה בהתאוששות משבר בידו הוא השתתף בהפסד בגמר גביע ה-FA לניוקאסל יונייטד ב-1952. בעונת האליפות שלאחר מכן הוא פיצה על הפסד זה, והחמיץ רק משחק ליגה אחד.
הוא עזב את ארסנל לסנדרלנד ביוני 1953 תמורת סכום של 30,000 לירות שטרלינג, שהיה סכום גבוה מאוד עבור שחקן בעמדה שלו.
הוא השתתף ב-99 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם חמישה שערים.
דניאל שיחק בסנדרלנד במשך ארבע עונות, ואף זכה לענוד את סרט הקפטן.
הוא השתתף ב-136 משחקי ליגה של סנדרלנד לפני שעבר לקארדיף סיטי באוקטובר 1957. הוא השתתף בשישה משחקי ליגה בלבד בקארדיף לפני שחזר לסוונסי טאון (המועדון שבו החל את הקריירה), היכן שהבקיע שבעה שערי ליגה ב-45 משחקים.
דניאל עבר להירפורד יונייטד ב-1960, ולמשך תקופה קצרה ב-1962 וב-1963 הוא היה מאמן-שחקן במועדון, אך לבסוף התפטר על מנת לאפשר לבוב דניסון לאמן את המועדון באופן קבוע.
לאחר מכן הוא פרש כליל מכדורגל וניהל משרד דואר.
אדווין ריימונד "ריי" באודן היה כדורגלן אנגלי.
בתחילת דרכו שיחק באודן במועדון הכדורגל החובבני המקומי; הוא היה חלוץ מרכזי פורה, ולמרות שהיה צנום הוא הצליח להבקיע כמאה שערים בעונה אחת כולל עשירייה במשחק יחיד.
באודן משך את תשומת הלב של פליימות' ארגייל, והוחתם שם כשחקן חובב ב-1926, במקביל לעבודתו היומית כמוכר במכירה פומבית.
בתחילת עונת 1928/1929 הוא שיחק מספיק טוב על מנת לזכות במקום בהרכב הראשון, והיה מבקיע שערים מצטיין במשך חמש העונות הבאות; שחקני ארגייל העפילו לליגה השנייה בסיום עונת 1929/1930. בסך הכל הוא הבקיע 83 שערים ב-149 משחקי ליגה.
במרץ 1933 חתם באודן בארסנל של הרברט צ'פמן תמורת 4,500 לירות שטרלינג, והיה אמור להיות המחליף של דייוויד ג'ק.
למרות שהוא לא השתתף במספיק משחקים על מנת לקבל את מדליית האליפות באותה עונה, הוא היה שחקן הרכב קבוע בשתי העונות הבאות שגם בהן זכה המועדון באליפות.
באודן שיחק בעיקר בעמדת החלוץ השני מאחורי טד דרייק, והמשיך להבקיע שערים רבים למרות סגנון המשחק הקשוח שהיה נהוג באותה תקופה; בעונת 1933/1934 הוא הבקיע 13 שערים, והיה מלך השערים של ארסנל באותה עונה ביחד עם קליף באסטין.
בעונת 1934/1935 הבקיע באודן 14 שערי ליגה, וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת ויילס ב-29 בספטמבר 1934. חודשיים לאחר מכן הוא היה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שהופיעו במדי אנגליה בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה (אלופת העולם) במשחק שנודע מאז בכינוי "הקרב על הייבורי".
באודן השתתף בסך הכל בשישה משחקי נבחרת, ואת שערו היחיד הבקיע נגד נבחרת ויילס בפברואר 1936.
הוא אמנם זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בעונת 1935/1936, אך הבעיות בקרסולו הגבילו את הופעותיו בעונה זו ובעונה שאחריה.
בתחילת עונת 1937/1938 נראה היה שבאודן התאושש לאחר שהשתתף בעשרה משחקים בחודשיים הראשונים של העונה, אך במהלך הארגון מחדש של סגל ארסנל הוא הועבר לניוקאסל יונייטד בנובמבר 1937 תמורת 5,000 לירות שטרלינג.
באודן השתתף ב-138 משחקים בכל המסגרות במדי ארסנל, והבקיע בהם 49 שערים.
באודן היה שחקן הרכב קבוע גם בניוקאסל, למרות שמועדונו החדש היה על סף ירידת ליגה בעונה הראשונה של באודן.
הוא החליט לפרוש כתוצאה מהפסקת משחקי הכדורגל הרשמיים בגלל תחילת מלחמת העולם השנייה.
באודן חזר להתגורר בפלימות' וניהל שם חנות ספורט ביחד עם אחיו אוסטין.
ריימונד "ריי" ג'יימס ברבוטי היה אתלט אמריקאי, הוא פעמיים אלוף אולימפי (אמסטרדם 1928) ושיאן עולם.
נוסף לכך היה שחקן פוטבול.
ברבוטי נולד במחוז נסאו שבלונג איילנד, מדינת ניו יורק.
זכה באליפות הקולג'ים של ספורטאים חובבים של אמריקה בשנת 1928 בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.8 שניות.
באותה שנה זכה באליפות איחוד אתלטים חובבים בריצת 400 מטר בתנאי מזג אוויר קשים, בתוצאה של 51.4 שניות.
כשחקן פוטבול באוניברסיטה הוא קבע 8 טאצ'דאון במשחק אחד.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה ברבוטי בשתי מדליות זהב: בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.8 שניות, לפני ג'יימס בול מקנדה (48.0 שניות) ויואכים בוכנר מגרמניה (48.2 שניות); ובריצת שליחים 4x400 מטר, בשיא עולם חדש של 3:14.2 דקות, לפני גרמניה (3:14.8 דקות) וקנדה (3:15.4 דקות).
שבוע לאחר המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בלונדון נגד נבחרת בריטניה, הוא שיפר ביחד עם חבריו את השיא העולמי בריצת שליחים 4x440 יארד בתוצאה של 3:13.4 דקות.
ריימונד ואלאס "ריי" בולג'ר היה בדרן, רקדן, שחקן קולנוע ומגיש תוכנית טלוויזיה אמריקאי.
זכור במיוחד בתפקידו כדחליל בסרט "הקוסם מארץ עוץ".
נולד למשפחה אירית-קתולית בדורצ'סטר, פרבר של בוסטון.
כבר מגיל צעיר ביקש להיות אמן וודוויל.
הוא התחיל את הקריירה שלו כרקדן בצמד סטנפורד ובולג'ר וב-1926 הופיע בתיאטרון פאלאס בניו יורק, היכל הוודוויל הגדול והמרכזי של התקופה.
בשנות השלושים הופיע על בימות ברודוויי.
ב-1930 נשא לאשה את גוונדולין ריקארד (Gwendolyn Rickard), לזוג לא היו ילדים.
ב-1936 הוחתם כשחקן קולנוע באולפני MGM.
הוא הופיע בסרט זיגפלד הגדול בתפקיד עצמו ומיד לאחר מכן התבקש לגלם את איש הפח בסרט "הקוסם מארץ עוץ".
בולג'ר סירב לתפקיד וביקש להבחן לתפקיד הדחליל, בו זכה לבסוף.
לאחר מספר סרטים ב-MGM עבר בולג'ר ל-RKO.
במקביל לעבודה בסרטים הופיע בולג'ר כרקדן סטפס בניו יורק.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס ל-USO , התגייסות פרטית של אזרחים לטובת המאמץ המלחמתי, והופיע בפני חיילים.
כן הופיע במחזמר של יונייטד ארטיסטס "Stage Door Canteen", הפקת בידור שנועדה בעיקר להפצה לחיילים.
בשנות החמישים עבד במקביל כשחקן במחזות זמר בברודוויי וכמגיש טלוויזיה.
בברודוויי השתתף בהפקות מצליחות כגון Life Begins at 8:40, On Your Toes, By Jupiter, All American, ו- ?Where's Charley, עבור תפקידו במחזמר זה זכה בפרס טוני לשחקן ראשי במחזמר.
בטלוויזיה הנחה כמה מתוכניות "שעת הקומדיה של קולגייט" ב-NBC ולאחריהן, בעונת 1954–1955 הנחה תוכנית אישית: "The Ray Bolger Show".
בהמשך הופיע בתפקידים קטנים בסרטים ובתוכניות טלוויזיה, בין היתר הופיע בתפקיד אורח בפרק של "בית קטן בערבה".
ב-1985 הופיע בקטע ריקוד בסרט "That's Dancing", יחד עם לייזה מינלי, בתה של כוכבת "הקוסם מארץ עוץ", ג'ודי גרלנד, במחווה לסרט זה.
נפטר מסרטן בלוס אנג'לס, חמישה ימים לאחר יום הולדתו ה-83.
ריי ג'קנדוף הוא בלשן יהודי אמריקאי, מרצה לפילוסופיה ומראשי המרכז ללימודים קוגניטיביים באוניברסיטת טאפטס.
ג'קנדוף עוסק בקו התפר שבין הבלשנות הגנרטיבית לבלשנות הקוגניטיבית, ומחקריו, אף כי אינם דוחים את קיומו של דקדוק אוניברסלי מולד, מבקשים להציע תיאור של השפה העומד בקנה אחד עם ההבנה המדעית של התודעה והקוגניציה האנושית.
הוא היה תלמידם של נועם חומסקי ומוריס האלה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), שם השלים את לימודי הדוקטורט ב-1969.
מחקריו של ג'קנדוף עוסקים בסמנטיקה של השפה ובביטויים הלקסיקליים והתחביריים שלה.
העיסוק שלו בסמנטיקה מושגית התפתח לכלל תאוריה רחבת היקף של יסודות השפה.
הוא יצא נגד ההתמקדות המופרזת של תאוריית הדקדוק הגנרטיבי בתחביר, והציע שגם הסמנטיקה והפונולוגיה הם יסודות גנרטיביים.
לשיטתו, המשמעות היא מערכת עצמאית, שאינה כפופה לחלוטין לתחביר אלא משיקה לו.
מאידך גיסא, בניגוד לחלק מחסידי הסמנטיקה הגנרטיבית, ג'קנדוף מדגיש שגם התחביר איננו כפוף לחלוטין לסמנטיקה.
התאוריה שלו עוסקת בממשק שבין הסמנטיקה לתחביר, מתוך ניסיון לעמוד על החוקיות והמבניות של הקשרים ביניהם.
ג'קנדוף היה אחד הבלשנים הראשונים שהתייחסו לחוש הראייה כאל מרכיב חשוב בתיאור המשמעות והשפה.
נוסף למחקריו הבלשניים, הוא פרסם עם המלחין והתאורטיקן פרד לרדהל (Lerdahl) מחקר העוסק במבנים הגנרטיביים של המוזיקה ומבקש להעמיד מעין "דקדוק מוזיקלי".
ריי מילטון בנלשרד , הוא פסיכולוג קליני וסקסולוג קנדי-אמריקאי, מעורכי ה-DSM, נמנה עם חלוצי המחקר האטיולוגי על נטיות מיניות ופאראפיליות כגון חנק ארוטי ופדופיליה וכן חקר תופעת האוטוגינאפיליה.
בלנשרד נולד בהמונטון, ניו ג'רזי.
הוא השלים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה ב-1967, ותואר דוקטור באוניברסיטת אילינוי 1973, משם המשיך למחקר פוסט-דוקטורנטי באוניברסיטת דלואיז (קנדה), אחרי כן קיבל משרה במכון המתאמי בברמפטון (עיר באזור המטרופוליטני של טורונטו).
שם פגש את מורו, הרופא הצ'כי ממוצא יהודי קורט פרונד, באותה עת, פרונד ערך ניסוי חלוצי, על סירוס כימי כטיפול לתוקפי-מין.
ב-1980 הצטרף בלנשרד למכון הפסיכיאטרי קלארק בקנדה (עתה חלק מהמרכז להתמכרות וטיפול נפשי שם), בו הוא עובד עד היום.
בשנת 1995 בלנשרד התמנה לראש המערכה לסקסולוגיה קלינית בתוכנית למשפט ובריאות הנפש של מכון CAMH, כמו כן, משמש בלנשרד כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת טורונטו.
הוא שימש חבר בוועדה לענייני מגדר ומיניות של מחברי ה-DSM-4, ונמנה עם עורכי המהדורה החמישית של הספר.
על פי אינדקס הציטוטים האקדמי אתר המדע (Web of Science), מאמריו המדעיים צוטטו למעלה מ-1800 פעמים, עם של 27.
אחת מתרומותיו המדעיות המרכזיות של בלנשרד היא חקר תופעת האוטוגינאפיליה (Autogynephilia) המתאפיינת בגברים בעלי כמיהה חזקה ועקבית להופיע כנשים, אשר תמיד מגורים מינית מלהופיע כנשים.
לפי עבודתו של בלנשרד, מלבד המניע הנפוץ לטרנסקסואליות שהינו דיספוריה מגדרית שמקורה בהפרעת זהות מגדרית בילדות (GIDC), גם אוטוגינאפיליה כצירוף של פטישיזם טרנסווסטי עם חוויות עבר ייחודיות, הוא מניע אפשרי לטרנסקסואליות.
מבחינה קטגורית, בלנשרד מציע לחלק את ציבור הנשים הטראנסקסואליות לשני סוגים, שהוא מכנה "טרנסקסואליות הומוסקסואליות" ו"טראנסקסואליות הטרוסקסואליות", לתיאור משיכתן המינית של הראשונות לזכרים והשניות לנקבות (הקריטריון לזכריות הוא מין כרומוזומאלי), כשמטרתו של בלנשרד להדגיש את השוני האטיולוגי לשני סגנונות החיים הללו.
חלוקה זו בעייתית משתי סיבות; היא צרה ומשייכת את המושג מין לכרומוזומאלים בלבד, בעוד שבעולם הסקסולוגיה, למונח מין יש מספר קריטריונים, ביניהם רמות הורמונאליות, פנוטיפ.
הסיבה השנייה היא שהחלוקה מבלבלת והופכת את היוצרות – מקובל שאישה טרנסקסואליות שהיא "הומוסקסואלית" היא למעשה מי שנמשכת לנשים ולא לגברים (מבלי לייחס חשיבות לקריטריון הכרומוזומאלי), וכן ההפך, אישה טרנסקסואלית שנמשכת לגברים היא למעשה הטרוסקסואלית.
מסיבות שצוינו ואחרות, ממצאיו של בלנשרד זכו לביקורת רבה בקהילת הטרנסקסואלים באופן כללי.
בלנשרד הציע גם חלוקות נוספות אך טען שנחוץ מחקר נוסף אודותיהן.
הפסיכולוג והמתמטיקאי ג'יי מייקל ביילי, ואן לורנס הביעו מידת מה של הסכמה עם תפיסתו של בלנשרד את האטיולוגיה של טרנסקסואליות.
ביילי גם הוא ספג ביקורת על הצגת רעיונותיו של בלנשרד, בחיבור משפיע שכתב בנושא.
השפעת סדר הלידות האחאי על התפתחות הומוסקסואליות
בלנשרד הציע את תאוריית אפקט סדר הלידות האחאי , שמקובלת על רבים בקהילה המדעית.
לפי תאוריה זו, הסיכוי להופעתה של נטייה מינית הומוסקסואלית (משיכה רומנטית ומינית בין זכרים שזהותם המגדרית גברית) עולה ככל שלזכר האנושי יש יותר אחים זכרים (מספר האחיות אינו משנה במאום, לעניין זה).
ההשערה מתייחסת לזכרים בלבד, כלומר אינה עוסקת בנקבות ואין ליישם את עקרונה להתפתחות צורותיה השונות של לסביות או להתפתחות הנטיות המיניות העיקריות בקרב נקבות אנושיות בכלל.
יש הרואים באפקט סדר הלידות האחאי (של זכרים) כאחד המנבאים החזקים ביותר להתפתחותה של נטייה מינית הומוסקסואלית בין זכרים (לצד נון-קונפורמיות מגדרית בילדות).
לפי הממצאים, סיכויו של אדם להתפתח למצב של קיום יחסי מין עם גברים בבגרותו (או להזדהות כהומוסקסואל) הוא 2%, כל אח מגדיל את סיכויי הפרט ב-33% (בחישוב כללי התרומה היא בסביבות 2.6%) ביחס לאוכלוסייה, והסיכוי הטוטאלי של אדם להיות מושפע מאפקט סדר הלידות הוא בסביבות 4.6% (2, ועוד 2.6% יחדיו).
מתוקף אופייה של מערכת החיסון עצמה, הרי שהתקיפה הזאת (המשפיעה על התפתחות המוח של העובר הזכר), הולכת ומתעצמת בכל לידה, ומגדילה את הסיכוי להתפתחות נטייה הומוסקסואלית.
יש לציין כי בלנשרד עצמו אינו רואה באפקט סדר הלידות הסבר בלעדי להומוסקסואליות, והוא סבור כי למצבים מסוימים של התנהגות הומוסקסואלית עשויים להיות הסברים אחרים.