tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מסוקי צפע עם טילי "תמוז" לקחו חלק בסיכולים הממוקדים במהלך האינתיפאדה השנייה.
בעקבות יציאת מסוקי ה"צפע" משירות בחיל האוויר הישראלי בשנת 2015 ביצע צה"ל התאמות למסוקי ה"פתן" (AH-64Ai אפאצ'י) וה"שרף" (AH-64D אפאצ'י לונגבו) המאפשרים גם להם לשגר את טיל ה"תמוז".
ב-2020 פורסם שמסוקי האפאצ'י הותאמו גם לשיגור טילי "גיל" ו"גיל 2", שהם בעלי טווח קצר יותר מה"תמוז".
הדור החדש של משפחת טילי ה"ספייק" מאפשר לאפאצ'י פגיעה מדויקת במטרות בטווח ירי של 6–30 ק"מ.
מערכת הטיל והמשגר מוכנה לירי בתוך 30 שניות מרגע פריסתה.
כלומר, מרגע שהמערכת נפרסה יש צורך להמתין כ-30 שניות עד שגלאי התת-אדום של המערכת יתקררו מספיק, כדי שיוכלו לספק תמונת הדמאת חום של המטרות.
החייל המפעיל אותה רוכש את המטרה באמצעות הנחת צלב הכוונת על המטרה.
החייל נועל את העוקב על המטרה ולוחץ על כפתור האש כדי לשגר את הטיל.
הטיל מטיס את עצמו למטרה ללא צורך בהתערבות נוספת מצד המפעיל.
פעולה זאת נקראת "שגר ושכח".
זמן הטעינה מחדש הוא 15 שניות.
מרגע הירי, ולכל אורכו של שלב מעוף הטיל, נגלל מחלקו האחורי של הטיל סיב אופטי המחבר את הטיל ויחידת השיגור.
סיב אופטי זה נושא תקשורת דו-כיוונית בין יחידת השיגור והטיל.
תקשורת זו מעבירה ליחידת השיגור (ולמפעיל) את התמונה מהחיישנים שבראש הטיל, ומעבירה לטיל את הוראות הניהוג מיחידת השיגור.
כך מתאפשר למפעיל לקבל תמונה מהטיל ולעדכן את מטרת הטיל ומסלולו.
מערכת תקשורת דו-כיוונית זו מאפשרת, למשל, להחליף מטרות באמצע הירי אם המפעיל מגלה שהמטרה עליה כיוון בתחילה, הושמדה כבר (גישת "שגר, צפה ועדכן").
מערכת זו מאפשרת גם לשגר טילים לעבר מטרות בהיעדר קו-ראייה בין היורה למטרה בטרם הירי.
במצב זה, היורה משגר את הטיל לכיוונה הכללי של המטרה, מבלי שהוא רואה אותה, ורק במהלך מעופו של הטיל (הודות לנקודת התצפית הגבוהה יותר או הקרובה יותר שמספקים חיישני הטיל) היורה מאתר את המטרה ומכווין את הטיל אליה.
אחרי השיגור, הטיל נע במסלול קשתי עד לפגיעתו במטרה.
למסלול תעופה שכזה יתרונות לצד חסרונות:
מחד, מאפשר מסלול זה לפגוע בחלק העליון של הרק"מ, שם יש בדרך כלל פחות מיגון מאשר בחזית הרק"מ, וכך גדל הסיכוי שפיצוץ הראש הקרבי של הטיל יצליח לחדור לתוך הכלי ולהשמידו.
בנוסף לכך, העובדה שהטיל במעופו עולה ולא טס בקו ישר, מספקת ליורה תמונה טובה יותר של שדה המטרות ומרחיקה את הטיל ממכשולים קרקעיים שעלולים להפריע למעופו, כגון עצים או גדרות.
מאידך, מסלול תעופה "קשתי" שכזה מגדיל את זמן המעוף של הטיל עד למטרה.
הגדלת זמן המעוף מצמצמת את הטווח המקסימלי של הטיל ובנוסף לכך מגדילה את פרק הזמן שבו יכולה המטרה לזהות את הטיל הטס לכיוונה ולהפעיל כנגדו אמצעי-נגד.
למערכת הספייק קיימת גם מערכת סימולטור שנועדה לאמן מפעילים בירי, ללא צורך בשיגור של טיל אמיתי.
מערכת זו חוסכת את העלות הכספית הגבוהה של ירי טיל אמיתי, מונעת את הצורך בשטחי אש נרחבים, מונעת את הסיכון הכרוך בירי טיל "חי", ומאפשרת לאמן את המפעילים מול תמונות הדמיית שדה קרב מציאותי, ולא מול מטרות אימון סטטיות.
טיל ה"תמוז" (Spike NLOS) תוכנן להיות "נשק הפתעה" כנגד כוחות השריון של הצבא הסורי למקרה שתפרוץ מלחמה בחזית הצפונית.
הוא הופעל על ידי יחידת מורן ויחידת מיתר של חיל התותחנים הישראלי.
עד 2011 היה הטיל סוד צבאי.
ברם, בעקבות היחלשות השריון הסורי בשנות ה-2000 והתיישנות מלאי הטילים החל צה"ל להשתמש בטילים גם כנגד מטרות טרור.
שימוש ראשון ב"תמוז" היה באינתיפאדה השנייה, שבה השתמשו לוחמי מיתר בטיל על מנת לסכל מחבלים ומשגרי רקטות ברצועת עזה.
מערך מסוקי ה"צפע" (AH-1 קוברה) של חיל האוויר הישראלי השתמש ב"תמוז" לבצע סיכולים ממוקדים במחבלים פלסטינים רבים.
בטיל התמוז היה שימוש נרחב גם במלחמת לבנון השנייה שבה ירה צה"ל כ-600 טילים אל עבר מטרות שונות במרחבים אורבניים ופתוחים.
הטילים הופעלו רבות בגזרת עזה שם ביצעו לוחמי מיתר סיכולים ממוקדים כנגד חוליות משגרי הקסאמים.
בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, שימש הטיל לתגובות מדויקות כאשר הסורים הפגיזו את רמת הגולן.
בתגובה למספר מקרי ירי, שיגר צה"ל טיל "תמוז" אל העמדה שממנה בוצע הירי והשמיד אותה.
צה"ל החליט להשתמש ב"תמוז" בגלל דיוקו הרב, המאפשר להימנע מהחטאה או מנזק לא רצוי, ועל מנת להעביר מסר לסורים לא לתקוף את ישראל.
במהלך מבצע צוק איתן שוגרו לעבר מטרות בעזה למעלה מ-200 טילי תמוז.
ב-11 ביולי 2018 יורט מעל הכנרת כטב"מ סורי.
בתגובה פגע צה"ל בשלוש מטרות בדרום הרמה הסורית.
הסורים הציגו תמונות של חלק מהפגיעות וחלקים מהטילים שנורו על ידי ישראל.
לפי התמונות ניתן לראות שאלו חלקים מטיל ספייק ישראלי.
באוגוסט 2017 חנכה חברת רפאל בהידראבאד בהודו מפעל לפיתוח ולייצור טילים ומערכות נוספות.
המפעל הוקם ביחד עם השותפה ההודית קבוצת קליאני (Kalyani).
אחד מהפרויקטים שמתבצע במפעל הוא ייצור טילי ספייק.
לפי פרסומי חברת רפאל, עד אוגוסט 2024 נמכרו טילי ספייק ל-42 מדינות, כולל 20 מדינות נאט"ו.
50,000 טילים סופקו ו-10,000 טילים שוגרו בעת ניסויים ובקרבות.
מדינה פרטים מרכיב עיקרי במערך הנ"ט של צה"ל, מספרים מסוימים של משגרי LR ואספקה שוטפת של טילים.
טיל ה-NLOS מכונה תמוז ומופעל על ידי חיל התותחנים וחיל האוויר הישראלי.
רכשה 600 טילי ספייק-NLOS, כאשר חלק מהטילים נרכשו מהמלאי של צה"ל.
כמו כן רכשה 14 משגרי "חפיז".
הטילים זכו לשם Exactor ("מדייקים") Mk 1 ו-Mk 2, ונטלו חלק במלחמת עיראק ומלחמת אפגניסטן (2001–2014).
2,600 טילים אין מידע 64 משגרי ER, ומספר לא ידוע של טילים.
100 משגרי MR עם אופציה ל-70 נוספים, ו-18 משגרי ER למשמר החופים.
311 משגרי LR לנגמ"שי לחימה פומה, 214 לחיל הרגלים ו-6,000 טילי ספייק LR.
264 משגרי LR שמיועדים לרק"מים, ו-2,675 טילים.
מספר מסווג של משגרי ER וטיליהם, שמיועדים למסוקים.
ומספר מסווג של משגרי LR שמיועדים לנגמ"שים.
מספר מסוים של משגרי ER שמיועדים למסוקי היורוקופטר טייגר.
מספר מסוים של משגרי MR ו-LR שמיועדים לחי"ר ורק"מים.10 משגרים ו-100 טילים מסוג ספייק LR2 18 משגרים ו-500 טילי ספייק SR 350 טילי ספיק LR ו-250 טילי ספייק NLOS רכשה טילי ספייק-NLOS רבים.
הטיל מוזכר בשיר של להקת הבלוז רוק הישראלית פול טראנק:
הטיל מוזכר גם בשיר "המנון ללוחם" של הלהקה הישראלית התקווה 6:
סקיילד קומפוסיטס מודל 316 ספייס שיפ 1 (באנגלית, Scaled Composites SpaceShipOne.
פירוש השם בעברית: ספינת חלל 1) היא החללית הראשונה שהשלימה טיסת חלל מאוישת במימון פרטי ב-21 ביוני 2004.
ספייס שיפ 1 הייתה מטוס-חלל ניסויי ששוגר מהאוויר למסלול תת-היקפי תוך שימוש במנוע רקטי היברידי.
תכנון החללית כלל מערכת מיוחדת, בעלת "מעוף נוצה", לשם כניסה מחדש לאטמוספירה.
במנגנון זה, החלק האחורי של הכנף ומייצבי הכיוון הכפולים האחוריים התקפלו כלפי מעלה סביב ציר הבנוי לאורך הכנף; דבר זה הגביר את הגרר בעודו שומר על יציבות הטיסה.
קל יותר להשוות את הישגי ספייס שיפ 1 עם אלה של X-15 מאשר להישגי חללית המגיעה למסלול היקפי סביב כדור הארץ, כמו מעבורת חלל.
האצת רכב חלל למהירות הקפה דורשת השקעת אנרגיה גדולה פי 30 יחסית לכמות האנרגיה הדרושה להגבהתו לגובה של 100 קילומטר מעל פני כדור הארץ.
ספייס שיפ 1 פותחה על ידי סקיילד קומפוסייטס (Scaled Composites), חברת התעופה של מעצב התעופה ברט רוטאן (Burt Rutan) במסגרת תוכנית החברה בשם 'טיר וואן', ללא מימון ממשלתי.
ב-21 ביוני 2004, היא ביצעה את טיסת-החלל המאוישת הראשונה במימון פרטי, וב-4 באוקטובר באותה שנה היא זכתה ב-Ansari X Prize, על סך 10 מיליון דולר אמריקאי.
פרס אנסארי איקס דרש בניה של חללית פרטית שתגיע לגובה של 100 קילומטר מעל פני כדור הארץ, פעמיים בתקופה של שבועיים, עם משקל זהה לזה של שלושה אנשים על הסיפון, והחלפה של פחות מ-10 אחוז ממשקל החללית שאינו דלק בין הטיסות.
עלויות הפיתוח של הרכב הוערכו בכ-25 מיליון דולר, במימון בלבדי של המיליונר פול אלן.
בזמן טיסות הניסיון שלה קבעה ספייס שיפ 1 מספר תקדימים חשובים, כולל המטוס הראשון שנבנה בתכנון פרטי וחצה את מהירויות מאך 2 ומאך 3, החללית הפרטית הראשונה שהגיעה לגובה 100 קילומטר, והחללית הפרטית הראשונה הניתנת לשימוש חוזר.
פרויקט טיר וואן (tier 1)
טיר וואן (tier 1), או בעברית 'דרגה אחת', היא תוכנית של חברת סקיילד קומפוסייטס להשגת טיסות חלל מאוישות באמצעות חללית בעלת חלקים הניתנים לשימוש חוזר.
במסגרת התוכנית פותחה ספייס שיפ 1 והמטוס המשגר שלה וייט נייט, על ידי המתכנן ברט רוטאן.
מטרת התוכנית היא לפתח טכנולוגיה לגישה שגרתית וזולה יחסית לחלל.
תוכנית זו לא נועדה לשאת נוסעים בתשלום אלא רק לעורר עניין כלכלי בכך, בתחילה על ידי תיירות חלל.
החברה "מוג'בי איירוספייס וונצ'רס" נוצרה כדי לנצל מבחינה מסחרית את הטכנולוגיה הזאת.
עסקה שנחתמה יחד עם חברת וירג'ין גלקטיק, חברת בת של חברת וירג'ין, עשויה להוביל בעתיד להפעלת חלליות המבוססות על הטכנולוגיות שפותחו בפרויקט זה, לשם תיירות חלל.
ספייס שיפ 1 תוכננה כך שיש לה היכולות הבאות:
לשאת טייס ועוד שני נוסעים בתא מדוחס בעל לחץ אוויר של גובה פני הים.
להיות מונעת על ידי רקטה מגובה של 15 קילומטר לגובה של למעלה מ-100 קילומטר.
לחזור חזרה לאטמוספירה ולהשיל מעליה אנרגיה קינטית באופן יציב מבחינה אווירודינמית.
לדאות במהירויות מעל מהירות הקול ומתחתיה.
לנחות באופן אופקי על גבי מסלול נחיתה רגיל למטוסים.
גוף המטוס בנוי בצורת סיגר בעל קוטר של כמטר וחצי.
הגוף העיקרי בנוי מתרכובת של גרפיט ואפוקסי.
המטוס מורכב מהחלקים הבאים, מלפנים לאחור: מכיל את תא הנוסעים, מכל המחמצן, מכל הדלק ופיית הרקטה.
למטוס כנפיים קצרות ורחבות, חמישה מטרים אורכן ושלושה מטרים רוחב-החתך (chord) שלהן.
למטוס שני זנבות (tailboom), המחוברים אל הכנפיים, עם מייצבי כיוון אופקיים ואנכיים בקצה של כל אחד מהם.
למטוס כני נסע לנחיתה אופקית.
המסה הכוללת של חללית מתודלקת היא 3,600 קילוגרם, מתוכם 270 קילוגרם של דלק ו-1,400 קילוגרם של מחמצן.
המסה היבשה של החללית היא כ-2,000 קילוגרם.
הנעה: מנוע רקטי היברידי מדגם N2O/HTPB מתוצרת SpaceDev, המייצר דחף של 7,500 קילוגרם-כוח (74 קילו ניוטון), עם זמן בערה של 87 שניות.
ספיינצה – אוניברסיטת רומא (באיטלקית: Sapienza – Università di Roma), הידועה באיטלקית בשם "לה ספיינצה", היא אוניברסיטה ציבורית ברומא, בירת איטליה.
זוהי האוניברסיטה הגדולה ביותר באיטליה, ומשנוסדה, כבר בשנת 1303, היא מהוותיקות באוניברסיטאות בעולם.
במאה ה-14 פעלו ברומא מספר מוסדות חינוך, אך ללא מוסד המוכר רשמית מחוץ לחצר האפיפיור.
עם הבולה של האפיפיור בוניפקיוס השמיני ב-Supremae praeminentia Dignitatis בתאריך 20 באפריל 1303, הוקמה האוניברסיטה הראשונה של רומא, "הסטודיום אורביס" (Studium Urbis – מילולית: "[מקום] הלימוד של העיר"), כתובת שמתנוססת עד היום על סמליל המוסד האוניברסיטאי.
תחילה נועדה לשמש בית מדרש ללימודי דת בחסות האפיפיור.
המימון הראשוני הגיע ממיסוי יין זר, בנוסף למימונם של מספר אצילים מרומא.
כאשר הועבר מושב האפיפיור לאביניון, הופקדה עיריית רומא על הנהלת האוניברסיטה.
במהלך כל תקופת הרנסאנס, מספר אפיפיורים ביקשו מהעירייה להגדיל את צוות ההוראה ולהגדיל את מספר המושבים.
בנוסף, נרכשו כמה מבנים באזור סנט'אאוסטאקיו, שם במהלך המאה ה-17 נבנה המטה החדש, שהוזמן על ידי אלכסנדר השביעי, מייסד ספריית אלסנדרינה, הפועלת עד היום; המטה הוקם בפאלאצו דלה ספיינצה .
למעשה, בתוך עשר שנים בלבד הפך השם "ספיינצה" לשמו הרשמי של המוסד.
באיטלקית, המונח "ספיינצה" פירושו "תבונה" או "ידע".
בולה אפיפיורית של האפיפיור אאוגניוס הרביעי מ-1431, הכירה בעצמאות המוסד, בסמכות מוריו, ובארבע הפקולטות שבו: משפטים, רפואה, פילוסופיה ותאולוגיה.
האפיפיור אף קבע מס חדש על יין לצורך גיוס תקציב למוסד.
ימי הזוהר של האוניברסיטה באו אל קיצם עם כיבוש רומא ב-1527 בידי כוחותיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אז נסגרה האוניברסיטה וחלק ממרציה נרצחו.
ב-1534 שיקם האפיפיור פאולוס השלישי את האוניברסיטה.
משנות ה-50 של המאה ה-17 נודעה האוניברסיטה בשם "ספיינצה", השם המלווה אותה עד היום.
ב-1703 רכש האפיפיור קלמנס האחד עשר חלקת אדמה על גבעת ג'אניקולו, שם הקים גן בוטני ששמו יצא במהרה ברחבי אירופה.
ב-1870 חדלה האוניברסיטה מלהיות אוניברסיטה אפיפיורית והפכה לאוניברסיטה של בירת איטליה.
ב-1935 הושלמה בניית הקמפוס החדש שלה ואליו קובצו כל מוסדות ההשכלה הגבוהה בעיר.
מאז אותה שנה ואילך נמצאת האוניברסיטה בפיקוח ממשלתי.
בין בוגרי האוניברסיטה מספר חתני פרס נובל, ביניהם אמיליו סגרה.
הפיזיקאי אנריקו פרמי היה פרופסור באוניברסיטה.
נכון לעשור הראשון של המאה ה-21 יש באוניברסיטה 21 פקולטות בהן מעל 140,000 תלמידים.
בספריית אלסנדרינה האוניברסיטאית שנבנתה ב-1670, מצויים כמיליון וחצי ספרים.
לאוניברסיטה מספר רב של קמפוסים ברחבי העיר רומא, המרכזי שבהם - "הקריה האוניברסיטאית" (Città Universitaria), ששטחו מעל 400 דונם, נמצא סמוך לתחנת רומא טרמיני.
לאוניברסיטה ארבעה קמפוסים מחוץ לתחומי העיר רומא, בצ'יוויטווקיה, לטינה, פומנציה, ובריאטי.
הפקולטה הראשונה לאדריכלות לודוויקו קוארוני
הפקולטה השנייה לאדריכלות ואלה ג'יוליה
הפקולטה ללימודי מתמטיקה, פיזיקה, ומדעי הטבע
הפקולטה לרפואה ולכירורגיה הפקולטה ללימודי המזרח
בית הספר ללימודי ספרנות וארכיברות
בשנת 1824 הבולה של לאו ה-12 הציגה את הרפורמה הרפואית באוניברסיטה לפיה השיעורים נערכו בעיקר בלטינית, ואוניברסיטת ספיינצה ברומא ואוניברסיטת בולוניה היו היחידות שהוסמכו להעניק תארים ברפואה (תואר ארבע-שנתי) וכירורגיה (תואר שלוש-שנתי).
בשנת 1870, בתקופת ממלכת איטליה, התמזגו הפקולטות לרפואה ולכירורגיה לפקולטה אחת, עם מסלול לימודים אחד בן חמש שנים, שהפך לשש-שנתי בשנת 1876. הפקולטה פועלת במסגרת בית החולים פוליקליניקו אומברטו I מאז פתיחתו בשנת 1904.
בית הספר לרפואה ולכירורגיה של אוניברסיטת ספיאנצה נחשב בדירוגים בינלאומיים רבים לאחד ממאה בתי הספר לרפואה הטובים בעולם:
שם הדירוגשנהקטגוריהמקום בעולםדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם2021רפואה51–100דירוג אוניברסיטאות בעולם של U.S.
News & World Report2021רפואה קלינית114דירוג שנגחאי (ARWU)2020רפואה קלינית151–200רשימת 100 בתי הספר לרפואה הטובים בעולם של מגזין CEOWORLD2020רפואה73דירוג NTU2020רפואה קלינית117דירוג URAP2019–2020מדעי בריאות ורפואה73דירוג CWTS Leiden2020מדעי בריאות וביורפואה70
בנוסף למשרדים הרבים בפריפריה ברומא, לאוניברסיטה יש סניף בלאטינה.
הנכסים שבבעלותה או שהוענקו לה לשימוש תמידי מבעלות המדינה נמצאים ברשותה למעלה ממאה שנה, מתוכם 38 נכסים מצויים בתוך העיר האוניברסיטאית, והשאר מופצים ברחבי רומא.
לה ספיינצה קשורה גם לשני בתי חולים – פוליקליניקו אומברטו I ובית החולים סנט'אנדראה, לצורך פעילויות הוראה ומחקר הקשורות לרפואה.
העיר האוניברסיטאית (באיטלקית: Città universitaria) היא הקומפלקס המרכזי של האוניברסיטה והוא נמצא ברובע סן לורנצו.
העיר האוניברסיטאית תופסת כ-439,000 מ"ר.
מהכניסה הראשית לעיר האוניברסיטאית הפרספקטיבה מפותחת באופן כזה שמציג את דמות פסל מינרווה (באיטלקית: Statua della Minerva), לאות דמותה של האלה מינרווה, והוא אחד מסמליה של האוניברסיטה ופרי יצירתו של הפסל האיטלקי ארטורו מרטיני.
הפסל עשוי ברונזה ומונח על גבי בסיס שנמצא בתוך בריכת מים.
הפסל הוצב מול פאלאצו דל רטוראטו, על ידי מרצ'לו פיאצ'יני.
סניפים מחוץ לרומא ומחוץ לאיטליה
צ'יוויטווקיה: המרכז האוניברסיטאי של צ'יוויטווקיה
בואנוס איירס, ארגנטינה: פקולטה לכלכלה
הגן הבוטני של אוניברסיטת ספיינצה
הגן הבוטני של אוניברסיטת ספיינצה, נקרא גם הגן הבוטני של רומא, נולד כגן פשוט כבר במאה ה-11, אם כי במציאות הגן הראשון שקשור לאוניברסיטה הוקם על ידי האפיפיור ניקולס החמישי בשנת 1477, ואז הועבר לפונטה של אקווה פאולה.
בסוף המאה ה-15, בשנת 1492, הוקם הגן בתוך פאלאצו סלוויאטי.
כיום הוא ממוקם מאחורי האקדמיה דיי לינצי, באזור טרסטוורה, אם כי חלק ניכר מהצמחייה נשמר בגן הבוטני שבתוך העיר האוניברסיטאית.
בדירוג של Times Higher Education לשנת 2024 היא ממוקמת במקום 181.
בדירוג של QS לשנת 2024 היא ממוקמת במקום 134=.
בדירוג של ARWU ("דירוג שאנגחאי") לשנת 2024 היא ממוקמת במקומות 101–150.
ברשימת 100 האוניברסיטאות החדשניות ביותר של סוכנות הידיעות רויטרס לשנת 2019 היא ממוקמת במקום 98.
ספייסלאב הייתה מעבדה לשימוש חוזר ששימשה במספר משימות חלל בתוכנית מעבורות החלל האמריקאית.
המעבדה כללה מספר חלקים, ביניהם חלק מדוחס (בו יכלו האסטרונאוטים לשהות), חלק לא מדוחס ורכיבים נוספים.
בכל משימה סודרו החלקים בצורה שונה כך שיתאימו לצורכי המשימה.
רכיבי ספייסלאב שוגרו ל-22 משימות מעבורות בין נובמבר 1983 לאפריל 1998. ספייסלאב איפשרה למדענים מכל רחבי העולם לבצע ניסויים במצב של חוסר משקל במסלול סביב כדור הארץ.
ב-24 בספטמבר 1973 חתמו ESRO (כיום סוכנות החלל האירופאית - ESA) ונאס"א על תזכיר הבנה לבניית מעבדת מחקר לשימוש בטיסות מעבורות החלל.
ספייסלאב תוכננה כמעבדה בעלת מספר חלקים מודולריים כך שניתן לפרק אותה ולהרכיב אותה בצורה שונה.
המעבדה כללה יחידת מעבדה מדוחסת בה יכולים לשהות אסטרונאוטים, משטחים חיצוניים עליהם ניתן להרכיב כלים מדעיים שונים, תעלה המחברת את יחידת המעבדה אל תא הצוות של המעבורת ותת מערכת בשם IPS.
סוכנות החלל האירופאית איחדה באותה תקופה 11 אומות: בלגיה, דנמרק, צרפת, איטליה, אירלנד, הולנד, ספרד, שוודיה, שווייץ, בריטניה וגרמניה המערבית.
כל 11 המדינות למעט שוודיה השתתפו בתוכנית ספייסלאב.
ביוני 1974 נבחרה VFW-fokker (איחוד של החברות VFW ופוקר) לבנות את יחידות המעבדה המדוחסות.
5 משטחים חיצוניים לא מדוחסים באורך 3 מטרים ובצורת U נבנו על ידי בריטיש אירוספייס עבור VFW-fokker.
מערכת ה-IPS נבנתה על ידי חברת Dornier.
רכיבי המעבדה הראשונים שיוצרו, ביניהם יחידת המעבדה, LM1, ניתנו לנאס"א בחינם בתמורה לנתינת מקומות טיסה במעבורות לאסטרונאוטים אירופאים.
יחידת מעבדה שנייה, LM2, נקנתה על ידי נאס"א לשימוש עצמי.
אסטרונאוטים של נאס"א או סוכנות חלל אחרת, שנקראו מומחי משימה יחד עם אנשים שאינם אסטרונאוטים שנקראו מומחי מטען הוטסו על גבי משימות ספייסלאב וביצעו בה ניסויים.
מומחי המשימה והמטען מאומנים ומוכשרים לטיסות חלל במתקני האימון של נאס"א ועוברים הכשרה בתפעול המעבדה ובביצוע הניסויים המתוכננים למשימתם.
בכל משימת ספייסלאב יכולים להיות בין אחד לארבעה מומחי מטען.
צוות המשימה היה משוגר בתוך תא הצוות של המעבורת ועם הגעתם למסלול היו מחולקים לשני צוותים שפעלו במשמרות כך שהמעבדה הייתה פעילה על בסיס קבוע.
ספייסלאב כללה מספר חלקים שהורכבו בצורה מודולרית לפי צורכי המשימה.
8 תצורות כאלו היו בשימוש במשימות ספייסלאב אך עוד תצורות היו אפשריות.
יחידת המעבדה הגיעה בשתי גרסאות.
הגרסה הראשונה נקראה "יחידת הליבה" (core segment) והיא הכילה מערכות תמיכה כגון מעבדי נתונים וכלים עבור היחידות המדוחסות והמשטחים החיצוניים (במידה והיו).
ביחידה זו היו גם מתלים ושולחן עבודה.
הגרסה השנייה נקראה "יחידת הניסויים" (experiment segment) המספקת מרחב עבודה פתוח ורק ארבעה מתלים (ללא שולחן עבודה).
כאשר יש צורך רק ביחידת מעבדה אחת משתמשים ביחידת הליבה וכאשר יש צורך ניתן לחבר שתי יחידות.
קוטר יחידת מעבדה הוא 4.12 מטרים ואורכה 2.7 מטרים.
כאשר מחברים שתי יחידות מעבדה אורך המעבדה מגיע ל-7 מטרים.
בתקרתה של כל יחידת מעבדה ישנו פתח בקוטר 1.3 מטרים בו ניתן להרכיב מערכות צפייה, חלון או מנעל אוויר.
במידה ולא מורכבת אף מערכת על הפתח מכסים את הפתח בפלטה המחוזקת במקומה.
יחידות המעבדה נבנו מאלומיניום ותוכננו לשמש 50 משימות בנות 7 ימים כל אחת.
בכל תנאי מרכז הכובד של המעבורת, לא ניתן להרכיב את יחידות המעבדה בקדמת תא המטען ולכן הוא מורכב באחוריה.
כדי לאפשר מעבר אנשי צוות וכלים מתא הצוות של המעבורת אל המעבדה, ישנה תעלה מדוחסת המחברת את שני המקומות.
קוטר התעלה הוא מטר אחד והיא מורכבת ממספר תעלות קצרות המחוברות לפי הצורך.
שני אורכי תעלות היו בשימוש: תעלה באורך 5.75 מטרים ותעלה באורך 2.65 מטרים.
עיקול בתעלה (קרוב לפתח המעבדה) פיצה על המרחק האנכי (מטר) בין פתח המעבדה לפתח תא הצוות במעבורת.
התעלה נבנתה על ידי חברת מקדונל דאגלס.
מנעל האוויר בסיפון האמצעי של תא הצוות במעבורת, יחד עם התעלה והאשנבים, איפשרו לצוות המעבורת לעבור מתא הצוות אל יחידת המעבדה בבגדיהם הרגילים וללא מסכות חמצן.
תא הצוות, התעלה ויחידת המעבדה נמצאים במצב מדוחס כבר בשיגור.
מנעל האוויר בתא הצוות של המעבורת והאשנבים מאפשרים לאסטרונאוטים מצוידים לצאת לפעילות חוץ רכבית ללא ששאר אנשי הצוות יאלצו גם הם ללבוש חליפות חלל.
אם בוצעה פעילות חוץ רכבית אף איש צוות לא נשאר ביחידת המעבדה או בתעלה.
שתי יחידות מעבדה ראויות לשימוש נבנו: LM1 ו-LM2. היחידה השנייה, LM2, נמצאת בתצוגה בנמל התעופה ברמן (Bremen Airport) בברמן, גרמניה.
המשטח החיצוני (Pallet) של ספייסלאב הוא הרכב בצורת האות U שחלקו המעוגל יושב בתוך תא המטען של המעבורת.
על המשטח הורכבו כלים ורכיבים מדעיים שונים, ביניהם רכיבים עבור ניסויים הדרושים חשיפה לריק, רכיבים גדולים במיוחד (שאין מקום בשבילם בתוך יחידת המעבדה) ורכיבים הדורשים שדה ראייה רחב (טלסקופ למשל).
במשימת ספייסלאב יכלו להציב בתא המטען של המעבורת או משטח חיצוני יחיד או עד ל-5 מחוברים יחד.
"איגלו" שחובר אל המשטח החיצוני היה יכול לקרר רכיבים מסוימים ולשמור עליהם בסביבה מדוחסת.
האיגלו חובר למשטח החיצוני בצורה אנכית בקצה המסגרת הקדמית של המשטח הראשון.
קוטר האיגלו הוא 1.1 מטרים וגובהו 2.4 מטרים והוא נבנה מסגסוגת אלומיניום.
האיגלו היה גלילי וכוסה במכסה שניתן היה לפותחו ולהכניס ולהוציא מתוכו דברים.
האיגלו הכיל מערכות וציוד בסביבה מדוחסת ויבשה בלחץ אטמוספירי של פני הים (14.7 פסקל).
מערכת ה-IPS הייתה מערכת שהורכבה על המשטח החיצוני ויכלה להטות מטען שהושם על המשטח לכיוונים שונים.
אם לדוגמה הורכב על המשטח טלסקופ במאונך, ורצו לכוונו כלפי כדור הארץ או החלל, היו מטים את הטלסקופ באמצעות ה-IPS ומבצעים את המשימה.
רכיבי ספייסלאב שונים הוטסו ב-25 ממשימות מעבורות החלל.
רכיבי המעבדה, למעט המשטחים החיצוניים, הוצאו משירות ב-1998. ניסויים מדעיים בוצעו בחלל לאחר מכן בתחנת החלל הבינלאומית ובמעבדה החדשה שנבנתה עבור המעבורות - ספייסהאב (Spacehab).
אחד המשטחים החיצוניים שופץ ושימש את משימת STS-99 ב-2002. משימת ספייסלאב SLP-D1 שוגרה על גבי משימת STS-123 ב-2008 יחד עם סוכנות החלל הקנדית.
מלבד השתתפותם במשימות סוכנות החלל האירופית, מימנו גרמניה ויפן משימות ספיילאב משלהם.
אף על פי שמשימות אלו דמו לחלוטין לכל משימת מעבורת אחרת, המשימות היו בשליטתם המלאה של גרמניה ויפן.
המשימה הראשונה של גרמניה המערבית שוגרה ב-1985 תחת השם Deutschland 1 (גם כן: Spacelab-D1, DLR-1, STS-61-A).
משימה נוספת, Deutschland 2 (גם כן: Spacelab-D2, DLR-2, STS-55), תוכננה ל-1988 אך בעקבות אסון מעבורת החלל צ'אלנג'ר נדחתה ל-1993. משימה זו הייתה גם משימת החלל הראשונה של גרמניה לאחר איחודה.
משימתה היחידה של יפן, Spacelab-J (גם כן: STS-47), שוגרה ב-1992.
משימות Spacelab-4, Spacelab-5 ועוד בוטלו עקב פיתוחה המאוחר יחסית של מעבורת החלל ואסון מעבורת החלל צ'אלנג'ר.
ספיירו הדרקון הוא משחק פלטפורמה שפותח על ידי חברת "אינסומנייק", ויצא ב-10 בספטמבר 1998 לקונסולות פלייסטיישן ופלייסטיישן 3.
המשחק מתחיל בהצגת עולם הדרקונים, בו מצולם סרט על האירועים שמתרחשים באזור.
אחד הדרקונים המופיע בסרט מתאר כיצד מפלצות דמויות עוגים הורסות את הטירה שבה הם גרים, וגונבים ממנה יהלומים.
לפתע, כל הדרקונים, למעט ספיירו, הופכים לפסלי אבן.
ספיירו מסתובב ברחבי הטירה, מוצא אוצרות, מפלצות ואזורים חדשים תוך כדי שהוא מציל את חבריו.
דרקון סגול קטן המסוגל לנשוף אש ולנגוח.
ספארקס - שפירית המלווה את ספיירו במסעותיו, וגם חברו הטוב ביותר.
אוכל פרפרים על מנת לשחזר אנרגיה.
צבעו משתנה כאשר ספיירו נפגע.
ארגוס - דרקון כחול שספיירו פוגש על יד שער אל אחד השלבים.
דבלין - דרקון אדום שספיירו פוגש ליד מפל מים.
במשחקים המאוחרים יותר בסדרה הוא מוצג כמפקד.
טומס/סילבוס - דרקון חום שהצליח להציל את ספיירו, בטרם כול הדרקונים הפכו לפסלי אבן.
הצייד מאואלר - מופיע בחלק מהמשחקים בסדרה בתור שותף לקרב ויועצו של ספיירו.
סינדר - דמות ראשית בסדרה.
דרקונית בצבע סגול כהה ששרדה את ההתמוטטות של אחד ממקדשי הדרקונים ביחד עם ספיירו.
השניים מתפצלים לדרכים נפרדות, ולבסוף נפגשים שוב.
טוסטי - הבוס הראשון במשחק.
מוצג בהתחלה כדחליל משונה החמוש בחרמש, אך מתגלה בהמשך ככבשה על קביים.
נאסטי נורק - הבוס האחרון במשחק, והאחד שהפך את הדרקונים לפסלים.
ספייס היא סדרת ערכות הנחיה לפצצות שפותחה בישראל על ידי חברת "רפאל מערכות לחימה מתקדמות".
הערכה מאפשרת להפוך פצצה מוטלת רגילה לפצצה חכמה באמצעות הנחיה המבוססת על חיישן אלקטרואופטי או GPS.
בשל דיוקה הרב של הספייס היא מכונה לעיתים בתקשורת "טיל", למרות שאין לה הנעה משלה אלא היא דואה או גולשת באוויר, למעט הגרסה האחרונה Spice 250 ER, הכוללת מנוע טורבו-סילון מיניאטורי ומערכת דלק פנימית.
ערכת ההנחיה "ספייס" כוללת ראש ביות בעל מערכת ניווט אינרציאלית (INS) ומערכת GPS.
הספייס משדרת שידור חי רציף אל צוות המטוס ששילח אותה, עד לפגיעתה במטרה.
הספייס מתקנת את מסלולה תוך כדי מעוף באמצעות כנפיים מתקפלות וסנפירים שונים.
הטווח של הספייס יכול להגיע ל-150 ק"מ בדגם Spice 250 ER.
חסרונה העיקרי של הספייס הוא מחירה הגבוה, עקב ההנחיה האלקטרואופטית היקרה, שנעדרת ממערכות הנחיה דוגמת ה-JDAM.
בעזרת הספייס הופכת הפצצה למדויקת עם רדיוס פגיעה של עד 3 מטרים מהיעד המתוכנן עם מערכת ATA ועד 1 מטר מהיעד המתוכנן עם מערכת MITL.
ישנם 4 דגמים של הערכה: Spice 250, Spice 250 ER, Spice 1000 ו-Spice 2000. המספר מציין את משקל הפצצה בליברות.
היא ערכה "עצמאית" מובנית, כלומר שהיא כוללת את הפצצה עצמה ולא מורכבת על פצצה קיימת.
את הדגם Spice 250 ER, הציגה "רפאל" בשנת 2021. ה-Spice 250 ER הוא גרסה משודרגת, לטווח ארוך יותר (Extended Range – טווח מוּרחב או מוּארָך).
הספייס היא מוצר מתוצרת "רפאל", כפיתוח המשך לטיל האוויר-קרקע פופאי (AGM-142 Have Nap).
הספייס הגיעה לבשלות מבצעית בשנת 2003 בטייסת F-16 של חיל האוויר הישראלי.
בסוף שנת 2017 נקלט בחיל האוויר הישראלי, דגם משופר של Spice 1000 בשם "ברד קל".
טייסת 109 וטייסת 117 היו הראשונות לקלוט את הערכה.
גם חיל האוויר ההודי מפעיל ערכות מסוג זה.
על פיתוח הפצצה וקליטתה בחיל האוויר, זכו צוותים של חיל האוויר, "רפאל" ו"אלביט מערכות", בפרס ביטחון ישראל ב-2019.
בשנת 2019 החל ייצור ערכת ההנחיה גם בארצות הברית, לאחר שנחתם הסכם בין "רפאל" לבין לוקהיד מרטין האמריקאית.
– חיל האוויר של ארצות הברית
– חיל האוויר של סינגפור
– חיל האוויר של קוריאה הדרומית
ספייטסטאון היא בירת מחוז סנט פיטר שבצפון ברבדוס.
זוהי העיר השנייה בגודלה בברבדוס והיא שוכנת במרחק של 19 ק"מ מצפון לעיר הבירה, ברידג'טאון.
העיר קרויה על שמו של ויליאם ספייט, שהיה חבר הפרלמנט הראשון של ברבדוס ובעל האדמות שעליהם הוקמה העיר.
ספייטסטאון הוקמה בשנת 1630 לערך ובימיה הראשונים של ההתיישבות בברבדוס היא הייתה הנמל הפעיל ביותר בה.
ספינות עמוסות בסוכר ובמוצרים אחרים הפליגו מספייטסטאון ללונדון, אך בעיקר לבריסטול.
מסיבה זו נקראה העיר לעיתים "בריסטול הקטנה".
העיר הציורית הפכה כיום למרכז התיירותי של האזור וכן למרכז קניות.
לעיר יש היסטוריה עשירה המגיעה אחורה עד למאה ה-17 כאשר היא הייתה אחד הנמלים הראשיים של האי שקישרו אותו לבריטניה.
ב-1649 נשלח לברבדוס ג'ורג' אייסקיו (George Ayscue) על ידי אוליבר קרומוול כדי להיות מושל האי.
אחד הנמלים שהוא לא הצליח להשליט בהם את מרותו היה ספייטסטאון שההתקפות עליו נהדפו.
ספיינל טאפ הוא סרט מוקומנטרי אמריקאי משנת 1984 שבוים על ידי רוב ריינר.
הסרט מתאר את עלילותיה של להקת רוק בריטית בדיונית ובו מככבים רוב ריינר, כריסטופר גסט, מייקל מקיין והארי שירר אשר גם כתבו את התסריט וגם את המוזיקה.
הקרדיט לתסריט של הסרט ניתן לריינר ולשלושת השחקנים הראשיים היות שהם אילתרו את מרבית הדיאלוג.
שעות רבות של צילום בוצעו לפני שריינר ערך אותם לתוצר הסופי לפני יציאת הסרט.
שלושת חברי להקת ספיינל טאפ - דייוויד סיינט האבינס, דרק סמולס ונייג'ל טפנל, מגולמים על ידי השחקנים מקיין, שירר וגסט בהתאמה.
שלושת השחקנים מנגנים בכלי הנגינה שלהם ומדברים במבטא אנגלי מזויף לאורך כל הסרט.
ריינר מופיע כמרטי די ברגי, יוצר הסרט הדוקומנטרי.
שחקנים אחרים המופיעים בסרט הם טוני הנדרה המגלם את מנהל הלהקה, איאן פיית', וג'ון צ'אדוויק המגלמת את חברתו של סיינט האבינס, ג'נין.
השחקנים פול שייפר, פרד ווילרד, פראן דרשר, ברונו קירבי, הווארד הסמן, אד ביגלי הבן, פטריק מקני, אנג'ליקה יוסטון, ויקי בלו, דיינה קארווי, בילי קריסטל, ברינק סטיבנס ולינה קוויגלי כולם משחקים בתפקידי משנה ועושים הופעות קצרות במהלך הסרט.
בשנת 2002, נבחר הסרט ספיינל טאפ לשימור בספריית הקונגרס האמריקאית בשל היותו בעל חשיבות "תרבותית, היסטורית או אסתטית".
מבחינת סגנון, הסרט הוא פרודיה על סרטים דוקומנטריים שנהגו לעשות על להקות רוק באותה תקופה.
הוא מצולם על ידי מרטי די ברגי (רוב ריינר) הבדיוני שהיה בעצם הבמאי של הסרט.
סרט הדוקו הבדיוני, המוקומנטרי, מכסה סיבוב הופעות של להקת הרוק הבריטית בדיונית "ספיינל טאפ", במהלך שנת 1982, כדי לקדם את מכירת אלבומם החדש "הריחו את הכפפה" (Smell the Glove), ובמהלכו חותך לקטעי ראיונות אחד-על-אחד מתקופות אחרות בקריירה שלהם.
את להקת "ספיינל טאפ" הקימו חברי הילדות דוד סיינט האבינס (מייקל מקין) ונייג'ל טפנל (כריסטופר גסט) בשנות ה-60 ונקראה במקור, במקוריות, "המקוריים" ולאחר מכן "המקוריים החדשים".
ללהקה הצטרפו בהמשך הבסיסט דרק סמולס (הארי שירר), הקלידן ויו סאבאג' (דוד קף), וסדרה של מתופפים שכולם מצאו את מותם בצורות מוזרות ומסתוריות שכללו "התפוצצות ספונטנית", "תאונת גינון ביזארית" ומחנק למוות מקיא של איש (ים) בלתי ידועים.
בסצנה מפורסמת, מתגאה נייג'ל טפנל בפני די ברגי שהמגבר שלו מגיע ל-11. כשנשאל על ידי די ברגי "למה אתה פשוט לא משאיר את 10 כמספר הכי גבוה ועושה אותו יותר רועש?", טפנל יכול רק לענות לו ש-"אלה מגיעים עד 11".
סיבוב ההופעות מתחיל ובמהלכו אנו יכולים לשמוע את מגוון להיטי הלהקה הכוללים את השירים "סטונהנג'" (Stonehenge), "חוות הסקס" (Sex Farm), "תחת גדול" (Big Bottom), "בית ספר לכלבות" (Bitch School) ו-"הלילה אני הולך לנענע אותך הלילה" (Tonight I'm Gonna Rock You Tonight).
הסרט זכה להצלחה מתונה יחסית כשיצא, אך עם השנים הפך פופולרי יותר ויותר וצבר מעמד של סרט פולחן.
מוזיקאים רבים ציינו כי הסרט נאמן לחלוטין למציאות.
אוזי אוסבורן אף אמר בראיון כי כשצפה בסרט בפעם הראשונה, הוא היה האיש היחיד בקהל שלא צחק מכיוון שחשב שהסרט הוא דוקומנטרי אמיתי.
הסרט מחזיק בדירוג משוקלל של 95% באתר Rotten Tomatoes מצד מבקרי הקולנוע.
הארי שירר, המגלם את דרק סמולס, הפך להיות אחד משחקני הקולות הראשיים בסדרת הטלוויזיה משפחת סימפסון, ונותן את קולו לדמויותיהם של המנהל סקינר, מיסטר ברנס, וויילון סמית'רס, נד פלנדרס ואחרים.
חברי להקת ספיינל טאפ תרמו את קולותיהם לדמויותיהם המצוירות בפרק "המופע של אוטו", כשהם מופיעים תחילה בהופעה שבה נמצאים בארט ומילהאוס.
לאחר מכן ההופעה הופכת למהומה המאלצת את הלהקה לעזוב באוטובוס שלהם אשר ננגח לאחר מכן מהכביש על ידי אוטו והאוטובוס שלו.
דירוג אתר IMDb, עבור הסרט, הוא על סולם מאחד עד אחת-עשרה, זאת כהומאז' למגבר של נייג'ל טפנל, ביטוי שהפך לפופולרי כתוצאה מהסרט.
למרות זאת, ישנה עדיין רק את האפשרות לדרג מאחד עד עשר.
הסצנה המפורסמת הזו הופיעה בכתבות חדשות לאחר מותו של ג'ים צ'ארלס מרשל, מייסד החברה שייצרה את ציוד ההגברה שהופיע בסצנה.
ספייקר B6 היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט בעלת 2 דלתות, 2 מושבים, אשר יוצרה על ידי חברת ספייקר ההולנדית בשנת 2013.
דגם ה"ספייקר B6" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה באפריל 2013, בתצורת רודסטר.
המכונית הוצגה בגרסת קבריולה או בגרסה עם גג קשיח שקוף.
סְפַּיְיקֶר C8 היא מכונית-על, בתצורת מכונית ספורט 2 דלתות, 2 מושבים, אשר מיוצרת על ידי חברת "Spyker Cars" ההולנדית משנת 2000.
רודסטר (קבריולה) - 2 דלתות
גרייס לטויה המילטון , הידועה בשם הבמה ספייס , היא זמרת ואמנית דאנסהול ג'מייקנית.
ספייס נולדה וגדלה במחוז סנט קתרין, באחת משכונות המצוקה בפורטמור שבג'מייקה.
בילדותה הייתה סולנית במקהלה בכנסייה.
כבר בגיל צעיר בלטה בתחומי השירה ואמנויות הבמה וזכתה בתחרויות שירה שונות עבור בית הספר התיכון בו היא למדה.
למרות רצונה להפוך לרואת חשבון, החלה לפתח קריירה מוזיקלית ולשם כך נרשמה למכללה לאמנויות החזותיות ואמנויות הבמה ע"ש עדנה מנלי, שם למדה מוזיקה ודרמה.
מיד לאחר מכן החלה להתנסות במוזיקת הדאנסהול והחלה להופיע ברחבי הקהילה בה גדלה.
בשנת 2000 ספייס הופיעה לראשונה בפסטיבל סטינג, אחד מפסטיבלי המוזיקה הגדולים בג'מייקה, שם זכתה למספר הדרנים מהקהל.
בתחילת דרכה, היא נודעה בעיקר בשל יכולות הבמה שלה, אף על פי שלא היה לה שום להיט באותה תקופה.
במהלך אחת מהופעותיה, היא משכה את תשומת לבו של אמן הדאנסהול בייבי שאם שלקח אותה תחת כנפיו המוזיקליות.
שאם הפנה את ספייס למפיק המוזיקלי דייב קלי, אשר הפיק את הסינגל "Fight Over Man" שהביא לפריצתה.
במקביל היא התארחה בשירים של אמנים מובילים, כגון ביני מאן, ג'ימי קליף ועוד.
בשנת 2008 ספייס שיתפה פעולה עם אמן הדאנסהול וייבז קרטל ויחד הוציאו את הסינגל "Romping Shop", אשר עורר עניין רב והביא לפריצתה הבינלאומית של ספייס.
למרות הצלחתו של השיר, הוא נאסר להשמעה בג'מייקה בשל תוכנו המיני.
השיר הגיע למקום ה-76 במצעד Hot R&B/Hip-Hop Songs של המגזין בילבורד.
ביולי 2009 היא חתמה על חוזה בחברת ההקלטות VP רקורדס.
בשנת 2011 ספייס הוציאה רמיקס לשירה "Fun" בו מתארחת הראפרית מיסי אליוט.
באותה השנה היא התארחה בסינגל "Take Him Out" של הזמרת מיה, מתוך אלבום האולפן השישי של מיה "K.I.S.S."
באוקטובר 2013 ספייס הוציאה את הסינגל "So Mi Like It", אשר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם ותרם לקידום הקריירה שלה.
השיר נכלל במיני-אלבום הראשון של ספייס באותו השם שיצא לאור בנובמבר 2014 והגיע למקום ה-14 במצעד אלבומי הרגאיי של בילבורד.
לשיר יצא רמיקס בהשתתפות הראפר באסטה ריימס.
באותו מיני-אלבום נכלל גם הסינגל "Conjugal Visit", שיתוף הפעולה השני של ספייס עם וייבז קרטל.
באפריל 2014 יצא לאור הסרט הג'מייקני-קנדי "Destiny", הסרט הראשון בו ספייס השתתפה, בו היא מככבת בתפקיד משני.
במאי 2015 ספייס הוציאה את הסינגל "Needle Eye", המהווה חידוש לשירו של אמן הדאנסהול שאבה רנקס באותו השם משנות ה-80.
במאי 2016 ספייס התארחה לצד הזמר ג'רמיה בסינגל "Nasty" של הראפר קיד אינק.
באותו החודש היא הופיעה לראשונה בישראל במועדון האומן 17 לרגל יום העצמאות ה-68. חודש לאחר מכן, הוציאה את הסינגל "Indicator" המבוסס על ריקוד באותו השם.
באותה השנה הייתה מועמדת לפרס ה-MOBO בקטגוריית "הופעת הרגאיי הטובה ביותר" והפכה לאמנית הדאנסהול הנשית הראשונה שהועמדה בקטגוריה זו.
ב-2 בנובמבר 2018 יצא לאור המיקסטייפ הראשון של ספייס, Captured, אשר הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הרגאיי של בילבורד.
ב-31 במאי 2019 יצא השיר "Back Way" עם וייבז קרטל.
בפברואר 2020 שחררה ספייס את שיר הסולו הראשון שלה לשנה זו, סינגל ששמו "Rolling".
באוגוסט 2020 היא הוציאה את הסינגל "Inches", שהוצג בליווי קליפ באלבום בהוצאת חברת ההפקות VP Records'.
בדצמבר היא הוציאה רשמית את הסינגל שלה "Frenz" לאחר שהופץ פיראטית באופן נרחב.
כעת היא עובדת על אלבום הבכורה שלה, אשר אמור לצאת בשנת 2021 בהפקתו המוזיקלית של אורוויל ריצ'רד ברל.
ספֶּייר ריבְּס (מאנגלית: spare ribs) הן צלעות חזיר מבושלות המוגשות במספר מטבחים בעולם.
את הצלעות חותכים מחלקו התחתון של החזיר, במיוחד מאזור הבטן או מעצם החזה שמאחורי הכתף, והן כוללות בין 11 ל-13 צלעות ארוכות.
במטבח הסיני, חותכים את צלעות החזיר לחתיכות בגודל של 7 עד 10 ס"מ ולאחר מכן מטגנים, מאדים או צולים.
מקור המונח הוא מגרמנית תחתית ribbesper - צלע חזיר מוחמצת, צלויה בסגנון רוטיסרי.
ספיירות'ולוס (שם מדעי: Sphaerotholus; מילולית: "כיפה כדורית") הוא סוג של דינוזאור אשר חי באמריקה הצפונית והשתייך למשפחת הפכיצפלוזאוריים והיה מקרוביו של הפכיצפלוזאורוס.
מאובניו נמצאו ב-2002 במגוון אזורים בארצות הברית וקנדה, ביניהם תצורות קירטלנד שבניו מקסיקו, תצורת הל קריק שבמונטנה ותצורות קניון הפרסה שבאלברטה.
בסוג נמצאו 3 מינים שונים.
דינוזאור זה הגיע לאורך 2.5 מטר ולמשקל 50 ק"ג והיה בעל גולגולת עבה בצורת כדור שבקצותיה היו בעלי זיזי עצם ששימשו כבולמי זעזועים.
הוא היה דו-רגלי בעל זנב ארוך וניזון מצמחייה עשבונית.
מבנה הראש שלו דמה לזה של הפרנוצפל.
הוא חי מלפני 73 מיליון שנה עד לפני 66 מיליון שנה, אז נכחד יחד עם אחרוני הדינוזאורים.
ספייס ג'אם: אגדה חדשה הוא סרט קולנוע אמריקאי המהווה סרט המשך לסרט "ספייס ג'אם" משנת 1996. הסרט משלב אנימציה עם שחקנים בשר ודם.
הכוכבים הראשיים העיקריים בסרט הם הכדורסלן לברון ג'יימס (המחליף של מייקל ג'ורדן מהסרט הקודם) והארנב המצויר באגס באני.
את הסרט ביים מלקולם די.לי.
בזמן שטיילו באולפני האחים וורנר, כוכב העל ושחקן ליגת ה-NBA לברון ג'יימס ובנו דום נקלעו לעולם המכיל את כל הדמויות והסיפורים של האחים וורנר, בשליטתו של נבל עוצמתי בשם אל ג'י (דון צ'ידל).
בעזרתו של באגס באני, לברון יוצא אל העולם הדמיוני של הלוני טונס כדי להציל את בנו האבוד.
כדי לחזור הביתה, לברון והמצוירים מוכרחים לחשוף את התוכנית של אל ג'י ולנצח במשחק כדורסל נגד גרסאות דיגיטליות וחזקות של השחקנים המעולים של ליגת ה-NBA וליגת ה-WNBA בזמן שכל העולם צופה במשחק.
לברון ג'יימס – בתפקיד עצמו
דון צ'ידל – אל ג'י
סוניקווה מרטין-גרין – קאמייה ג'יימס, אשתו של לברון.
סדריק ג'ו – דומיניק 'דום' ג'יימס, בנו הצעיר של לברון.
סאייר רייט – דריוס ג'יימס, בנו הבכור של לברון.
הארפר לייגי אלכסנדר – זושה ג'יימס, בתו של לברון.
ג'ף ברגמן – באגס באני, סילבסטר החתול ופוגהורן לונגהורן.
אריק באוזה – דאפי דאק ומרווין ממאדים.
בוב ברגן – פורקי פיג וטוויטי.
ג'ים קאמינגס – טאז השד הטסמני
גבריאל איגלסיאס – ספידי גונזלס
את ה־goon squad מדבבים מיטב שחקני ליגת ה-NBA וליגת ה-WNBA:
קליי תומפסון – אש רטובה, חבר ביחידת השרוטים דמוי הלפיד האנושי/הידרו-מן.
אנתוני דייוויס – הגבה, חבר ביחידת השרוטים דמוי הרפיה.
דמיאן לילארד – קרונוס, חבר ביחידת השרוטים דמוי רובוט מהיר.
דיאנה טוראסי – ממבה לבנה, חברה ביחידת השרוטים דמוית נאגה.
אננקה אוגוומיקה – ארקננקה, חברה ביחידת השרוטים דמוית עכביש.
הדיבוב הופק על ידי שרון כהן ולני כהן
גדי אלטמן - לברון ג'יימס
מתי אטלס - אל ג'י
אייל איבשין - דומיניק 'דום' ג'יימס
אוהד שחר - באגס באני / פוגהורן לגהורן / מרווין ממאדים
בל וענונו - לולה באני
אבי פניני - דאפי דאק
שרון כהן - פורקי פיג
שמחה ברבירו - סילבסטר החתול / טוויטי / אלמר פאד
רובי מוסקוביץ - ספידי גונזלס / יוסמיטי סאם / מאליק
הילה מערבי - קאמיה ג'יימס
תמיר גינזבורג - דריוס ג'יימס / אש רטובה
אגם קידר - שוסה ג'יימס
עודד עורף - ארני ג'ונסון
לאון פלדמן - ליטל רל
שירן הוברמן - ארקננקה / וונדר וומן
ורד עובדיה - ממבה לבנה
איתי רביקוביץ' - לברון ג'יימס הצעיר
גבריאל כהן - מאליק הצעיר
סרט המשך לספייס ג'אם תוכנן ב-1997. הסרט היה אמור לשלב משחק כדורסל חדש בין הלוני טונס לבין נבל חדש בשם בארסאק-או!, אולם מייקל ג'ורדן סירב לככב בסרט ההמשך.
סרט המשך אחר נקרא "ספיי ג'אם" וג'קי צ'אן היה אמור לככב בו.
האולפנים תכננו גם סרט בשם "רייס ג'אם" בכיכובו של ג'ף גורדון.
גרסה נוספת לסרט תוכננה בכיכובו של שחקן הגולף טייגר וודס, ומייקל ג'ורדן עצמו יככב בתפקיד קטן יותר.
עוד תכנון היה בשם "סקייט ג'אם", בכיכובו של טוני הוק בתפקיד הראשי, אולם לאחר ההפצה הכושלת של לוני טונס: חוזרים לאקשן, זה לא יצא לפועל.
במשך השנים היו שמועות על סרט המשך, ב-3 במאי 2016 נודע כי אכן יתרחש סרט המשך בכיכובו של לברון ג'יימס ואת הסרט יביים ג'סטין לין.
הפקת הסרט התחילה בקיץ 2019 בתקופת הפגרה מה-NBA.
ב-16 ביולי 2019 נודע כי נאנס עזב את בימוי הסרט עקב בעיות הפקה ומלקולם די.
במרץ 2020, נחשפו תמונות מהצילומים בהם מככבים דמויותיהם של המסכה, הג'וקר, המכשפה המרשעת מן המערב, זה ולורד וולדמורט.
ב-30 באפריל 2020, חשף לברון ג'יימס באינסטגרם את הכותרת, "ספייס ג'אם: מורשת חדשה", ואת לוגו הסרט.
ב-18 באוגוסט 2020 נחשפו חליפות הכדורסל של לברון מתוך הסרט.
ב-3 באפריל 2021 יצא הטריילר הראשון של הסרט, ובו הובטח שיופיעו בסרט עולמות וזיכיונות נוספים השייכים לאחים וורנר.
הסרט יצא לאקרנים ב-16 ביולי 2021.
ב-26 במרץ 2022 זכה לברון ג'יימס בפרס פטל הזהב בקטגוריית השחקן הגרוע ביותר לשנת 2021 על הופעתו בסרט.
הסרט מכיל הופעות אורח רבות של דמויות מסדרות וסרטי קולנוע של אולפני האחים וורנר לכל אורך ההיסטוריה שלהם.
ביניהן: באטמן, סופרמן, וונדר וומן, הארי פוטר, קינג קונג, סקובי דו, משפחת קדמוני (הפלינטסטונס) ועוד.
ספיירו 2: זעמו של ריפטו!
הוא משחק פלטפורמה אשר פותח בידי חברת משחקי אינסומניאק ויצא לאור ב-1999 תחת שיווקה של חברת סוני אינטראקטיב אנטרטיינמנט עבור קונסולת הפלייסטיישן.
עלילת המשחק סובבת את הדרקון הסגול , המטייל בין עולמות שונים ומציל את יושביהם מאויבים מרושעים.
זה המשחק השני בסדרת , ובדומה לקודמו, הוא זכה להצלחה רבה.
רימייק של המשחק שוחרר ב-2018 כחלק מטרילוגיית ריאיגנייטד.
פלטפורמת המשחק היא תלת־ממדית ובתוכה מניע השחקן את דמותו של ספיירו, דרקון סגול המטייל בין עולמות שונים ועוזר ליושביהם.
הממלכה בה מתרחשת העלילה נקראת אוולאר, והיא מיושבת בידי שלוש ערי-בית.
כל עיר מייצגת שלב חדש במשחק, ומכילה מספר שערים, מעין דלתות קסומות, המהווים מעבר לעולמות אחרים.
השחקן נדרש לבקר בכל העולמות ולעזור ליושביהם על ידי ביצוע משימות וסילוק האויבים שפלשו לביתם.
לרשותו של השחקן עומדות כמה יכולות ומתקפות: קפיצה, תעופה, נשיפת אש והתגלגלות.
יכולות נוספות כגון שחייה וטיפוס ניתנות לרכישה בתמורה ליהלומים מהדמות מאניבאגס לאורך העלילה.
כמו כן, משימות מסוימות מחייבות מעין כוחות על, כגון התנגשות חזקה במיוחד או להבת קיפאון, המוענקות לשחקן לזמן קצוב.
מד החיים של השחקן מיוצג על ידי ספארקס, גחלילית המלווה את ספיירו, אשר צבעיה מעידים על נקודות החיים שנותרו בידיו.
צבע צהוב פירושו חיים מלאים, צבע כחול מצביע על חצי כוח, וצבע ירוק מעיד על גסיסה.
אם השחקן נפגע פעם נוספת כאשר הגחלילית כבר ירוקה, נעלמת ספארקס לחלוטין, ופגיעה נוספת מובילה למוות הגוזל מנת חיים אחת, ומשיב את השחקן לנקודת השמירה האחרונה.
מילוי מד החיים מתבצע באמצעות הריגת חיות שונות, אשר עם מותן הופכות לפרפרים הנאכלים בידי ספארקס.
שמירה או צ'קפוינט נעשית דרך דמותה של הפיה זואי, המוצבת במקומות שונים במשחק.
ברחבי העולם פזורים יהלומים בצבעים שונים, לעיתים בתוך כדים שיש לנפץ, אותם נדרש השחקן לאסוף על מנת לרכוש יכולות נוספות, כגון שחייה לדוגמה, ובכדי לפתוח שערים נעולים לעולמות אחרים.
כמו כן יש ללקט את אבני החן היקרות, אשר השגתן תלויה בהשלמת משימות צדדיות שהדמויות הרבות שספיירו פוגש מציבות בפניו.
כל עולם חדש אליו נכנס השחקן מלווה בסרטון פתיחה קצר, המתאר את האויב בו נתקלו תושבי המקום טרם הגעתו של ספיירו אליהם, ועם סיום השלב מופיע גם סרטון סיום, המציג את השינוי שנוצר.
חלק קטן מהעולמות הם "שלבי מרוצים", כאשר השחקן נדרש להשלים מספר משימות תחת שעון עצר.
מטרת המשחק היא כניסה לכל השערים, מעבר פלטפורמות בעלות דרגות קושי שונות, איסוף היהלומים ואבני החן, וחזרה לעיר הבית דרך פורטל חדש.
עם יציאתו של השחקן מכל עולם הוא מקבל טליסמאן, מעין קמע המסמל את הצלחתו, הנחוץ לצורך התקדמות במשחק.
לאחר השלמת כל העולמות בעיר בית מסוימת, מגיע השחקן לשלב לחימה סופי במעין ארנה או זירה, בה מחכה לו בוס חזק במיוחד.
עלילת המשחק מתרחשת מספר שנים לאחר אירועי ספיירו הדרקון.
ספיירו וספארקס מואסים בגשמים התכופים הפוקדים את עולם הארטיזנים שבממלכת הדרקונים, ומחליטים לצאת לנופש קצר בחופי הדרקון.
אולם עם כניסתם לפורטל, הם מגיעים בטעות לממלכת אוולאר הסמוכה, ומגלים כי זומנו לשם בידי אלורה, האנטר והפרופסור.
השלושה מסבירים להם כי שבוע אחד קודם לכן הם ערכו ניסויים בפורטל מיוחד וזימנו בטעות מכשף מרושע דמוי דינוזאור הקרוי ריפטו, יחד עם שני משרתיו המפלצתיים, קראש וגולפ.
העולם החדש ונטול הדרקונים אליו הגיע מצא חן בעיניו, והוא גמר אומר בדעתו לכבוש את ממלכתו.
בניסיון להציל את המצב משביתים הפרופסור וחבריו את הפורטל ומפזרים את אבני החן הקסומות המפעילות אותו בכל רחבי הממלכה.
כאשר ריפטו ומשרתיו עוזבים על מנת לאסוף אותן, מחליטה אלורה לזמן דרקון אשר יעזור להם להילחם נגדו, מה שהוביל את ספיירו אליהם.
יער הקיץ היא עיר בית המורכבת מטירה קטנה ומיוערת, שמדשאותיה מלאות באגמים ונהרות.
ישנם שבעה שערי עולמות ברחבי העיר, ועם השלמתם נאלץ מגיע ספיירו לשלב הבוס הסופי, בו נמצא קראש, המפלץ הראשון של ריפטו.
גלימר, שפירושו נצנוץ, הוא עולם פורה ומלא במחצבים.
תושביו הם ירבועים העובדים ככורים.
זה הוא המקום הראשון אליו מגיע ספיירו עם בואו לאוולאר, אפילו לפני יער הקיץ, המשמש כעיר הבית של גלימר.
הירבועים מבקשים את עזרתו בסילוק נחיל לטאות אשר פלש לעולמם.
ישנן שלוש אבני חן המצויות בגלימר, ובכדי להשיגן נדרש ספיירו להשלים שלוש משימות, שתיים הכרוכות בהדלקת מנורות עשויות יהלומים, ואחת בסילוק לטאות המסתתרות תחת האדמה.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת מכוש מוזהב.
איידול ספרינגס, או מעיינות האלילים, הוא עולם הררי וירוק שיושביו, בעלי מלאכה ואומנים השוקדים באובססיביות על בניית אלילי עץ, נדהמים לגלות כי הפסלים שבנו התעוררו לחיים והכריזו עליהם מלחמה.
בכדי לסיים את השלב יש להביס מספר אלילים בעלי דרגות חוזק שונות.
ישנן שתי אבני חן ברחבי העולם, והשגתן כרוכה בשלוש משימות של השלמת משחקי פאזלים שונים, ובמשימה אחת של ניפוץ פסלים גבוהים עליהן נתקעו נשות האומנים, אשר יורדות מטה ופותחות בריקוד גשם על מנת לגרש אליל חזק במיוחד.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת אליל עשוי ברקת.
קולוסוס הוא עולם הררי ומושלג המאוכלס בנזירים שמתגוררים במקדשים.
הם הגעתו למקום מבקשים ממנו הנזירים כי יעזור להם להילחם במפלצת יטי אשר פלשה לעולמם.
ספיירו נאלץ לעבור דרך סדרת מקדשים הנפתחים עבורו באמצעות יכולות הטלקינזיס של הנזירים, ולהילחם לאורך הדרך בעזים וביאקים.
עם הגעתו לשלב הסופי, מתחיל היטי לקפוץ על הרצפה עד שפסל כבד נופל עליו ומוחץ אותו, ללא כל מאבק.
שתיים מתוך שלוש אבני החן המצויות בקולוסוס נמסרות לספיירו לאחר ניצחון בטורניר הוקי קרח קצר, ואבן נוספת ניתנת לו מידי הפרופסור, המבקש ממנו את עזרתו במטלה מיוחדת הכרוכה בסילוק רוחות רעות הרודפות את פסלי הנזירים.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת פסלון מוזהב של נזיר.
הוריקוס הוא עולם קריר וחשוך המצוי תחת סופת גשמים נצחית.
יושביו קרויים אלקטרולים, והם מבקשים את עזרתו של ספיירו בהבסת טוחני הברגים, יצורים גדולים ודמויי אדם בעלי חוש טכנולוגי, אשר הקימו מחסומים חשמליים וחיבלו בתחנת הכוח המקומית.
כל שלוש אבני החן הנמצאות בהוריקוס דורשות מספיירו, בדרך כלשהי, להפיח חיים במכונות שהשביתו טוחני הברגים, החל בהחזרת נורות חשמליות לבתיהן, וכלה בקפיצה ותמרון על גבי מאווררי ענק.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת גלגל שיניים מוזהב.
סאני ביץ', או חוף קיצי, כשמו, הוא עולם חולי המצוי על שפת הים.
יושביו הם צבי ענק המותקפים בידי אויבים הקרויים "עובדי המים", מעין יצורים דמויי אדם הלבושים בחליפות צלילה משוריינות, ובידי פינגווינים חמושים באתי חפירה.
הם מבקשים את עזרתו של ספיירו בהגנה על הצבים הקטנים שזה עתה בקעו, אותם מנסים עובדי המים לגנוב.
ישנן שלוש אבני חן ברחבי החוף, שתיים מהן מגיעות לידיו של ספיירו לאחר שהוא מונע מהצבים הקטנים לקפוץ לתוך קדרה רותחת בה מתבשל מרק, ואחת נוספת כאשר הוא מפוצץ את כל ארגזי המתכת המצויים בחוף, ומחלץ מהם את הצבים הקטנים שנכלאו בידי עובדי המים.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת מדליון מוזהב המשובץ בצב עשוי ברקת.
אקווריה טאוורס או מגדלי המים הוא עולם תת-מימי המסתכם במעין מבנה משונה שמחציתו תחנת מחקר ומחציתו מערה.
יושבי המקום הם סוסוני ים המבקשים מספיירו להצילם מעובדי המים, אותם אויבים שפגש קודם לכן בסאני ביץ', לאחר שסגרו את אספקת המים של התחנה.
ספיירו נלחם בעובדים, בסרטנים ובכרישים-רובוטים, ובו זמנית מפעיל את כל המשאבות אשר מציפות את התחנה מחדש.
השגת שלוש אבני החן המצויות בעולם כרוכה בשתי מטלות מיוחדות עבור דמותו של האנטר הצ'יטה, המבקש מספיירו לעזור לו לביית את חתול הים שלו באמצעות רכיבה עליו דרך טבעות, וכן במשימת חילוץ עבור מלך סוסוני הים, פליפי, שילדיו נחטפו בידי עובדי המים ונכלאו בשישה מגדלים ברחבי התחנה.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת קונכייה.
אושן ספידווי או מרוץ האוקיינוס הוא עולם מרוצים המצוי בסביבת הים, בו נדרש ספיירו להשלים ארבע מטלות שונות לפני עצירתו של שעון העצר המופעל עם תחילת השלב.
המשימות כוללות מעבר דרך שמונה טבעות ושמונה שערי חשמל, וכן שריפת שמונה סירות ושמונה מכוניות.
עם סיום השלב תעניק מלכת הדגים אבן חן בודדת לספיירו.
גבעות הסתיו היא עיר הבית השנייה, המורכבת מטירה רחבה ומדשאותיה, המוקפות כולן בחומות ענק.
ישנם עשרה שערי עולמות המצויים מחוץ לטירה ובתוכה, ועם השלמתם מגיע ספיירו לשלב הבוס בו הוא מתמודד מול גולפ, המפלץ השני של ריפטו.
סקלוס באדלנדס הוא עולם מדברי וצחיח, עתיר באגמי לבה רותחים ובשלדי דינוזאורים.
תושביו הם אנשי מערות, המותקפים יום וליל בידי שלל מפלצות, ביניהן מכשפי אש, לטאות ענק, וקרפדות.
ישנן שלוש אבני חן ברחבי העולם, כאשר שתיים מהן מגיעות לידיו של ספיירו לאחר שהוא מסייע לאחד מאנשי המערות בסילוק הלטאות שזה עתה בקעו בכפרו.
אבן החן השלישית נמסרת לספיירו לאחר שהוא אוסף את כל עצמותיו של איש מערות מנוח, ומשיב אותן לחברו.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת עצם מוזהבת.
קריסטל גלסייר או קרחון הקריסטלים הוא עולם הררי, קפוא, ומושלג, המאוכלס באסקימואים הנרדפים בידי מכשפי קרח וארנבים מקורננים.
שתי אבני החן המצויות בעולם נמסרות לספיירו מידי השמאנים של שבטי המקומיים.
אחת מהן כרוכה בלחימה ביצורים דמויי עכביש המכונים דרקלטים, המסתתרים בנקיקים שבין הקרחונים, והשנייה ניתנת לספיירו לאחר שהוא מוצא את ג'ורג', נמר השלג של אחד השמאנים.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת קרחון דמוי קריסטל.
בריז הארבור היא עיר נמל לילית המשמשת כתחנת עגינה עבור ספינות מעופפות.
יושבי העיר הם ציפורי ענק, הנמצאים במלחמה מתמדת עם אויביהם המושבעים, הלרוות, המכבות את דודי החימום שלהן.
שתי אבני החן המצויות בנמל נמסרות לספיירו דרך שתי משימות, האחת כרוכה בסילוק מוקשים מעופפים שהלרוות טמנו ברחבי המקום, והשנייה היא מעין מרוץ רכיבה על עגלת מסילות ואיסוף כל גלגלי השיניים שהציפורים איבדו.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת עוגן מוזהב.
זפיר או צפריר הוא עולם מלא בשדות ירוקים, ביתן של הלרוות, בהן נתקל ספיירו בשלב הקודם, בריז הארבור, רק שהפעם הן אלו שמבקשות את הגנתו מפני ציפורי הענק, אשר מרחפות מעליהם ומטילות פצצות.
שתיים מתוך ארבע אבני החן המצויות בשלב נמסרות לספיירו לאחר שהוא עוזר לאחת הלרוות למצוא את חיית המחמד שלה, מעין שילוב בין פיל לג'ירף.
אבן נוספת ניתנת לו מידי הפרופסור, המבקש ממנו לסייע לו בניסוי לבחינת זרעי הצמח המיוחדים שפיתח.
האבן האחרונה נמצאת בידיה של לרווה נוספת, רומיאו, המחפש אחר אהובתו, יוליה.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת מוקש עשוי אודם.
סקורץ' הוא עולם מדברי וחמים בעל מאפיינים מזרח תיכוניים.
עלילתו סובבת שני ילדים, הנדל וגרטה, שדרכיהם אבדו בתוך ארמון מצרי, וספיירו מתבקש לעזור להם למצוא אחד את השנייה.
לאחר שהוא מפלס את דרכו ונלחם בגמלים ובחובשי-טורבנים שונים, משיג ספיירו שתי אבני חן, אחת מידיו של הנדל, המבקש ממנו להרים את כל דגלי הטירה למעלה התורן, והשנייה מידיו של האנטר, אשר זקוק לשותף שיסייע לו לאסוף את כל הקופים המסתתרים על עצי הדקל.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת חרפושית משובצת זהב וברקת.
פרקטור הילס או גבעות סדוקות הוא עולם אפלולי וסוריאליסטי, מעין שטח מרעה גדול במיוחד, המצוי תחת לילה נצחי.
עם הגעתו למקום, מגלה ספיירו כי ענקי אבן הקרויים "מעצבי אדמה" הטילו כישוף על כל הסאטירים והפכו אותם לפסלים.
בכדי לסיים את השלב, הוא נדרש לנפץ אותם בכדי שהסאטירים יוכלו לצאת החוצה ולנגן בחמות החלילים שלהם, כך שצלילי מנגינתם ישברו את מחסום האבן החוסם את הדרך למקדש המרכזי.
ישנן שלוש אבני חן בעולם.
אחת מהן נמסרת לספיירו מידיו של סאטיר, המבקש ממנו לעזור לו לנפץ את דלת הכלוב בו כלואה חברתו, כריסטה.
האבן השנייה ניתנת לו מידיו של האלכימאי, הזקוק לשומר שיגן עליו מפני ענקי האבן בדרכו להאנטר.
עם הגעתם ליעדם, מציע האנטר לספיירו אבן נוספת, בתמורה לכך שיעזור לו להרוג את כל הענקים הנותרים.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת חליל עשוי ארד.
מאגמה קון הוא עולם געשי ועתיר לבה המאוכלס בסאטירים.
עם הגעתו למקום מגלה ספיירו כי מעצבי האדמה, אותם ענקי סלע שפגש קודם לכן בפרקטור הילס, עוררו את הר הגעש הרגיש המצוי במרכז עולמם, וכל המקום ויושביו נמצאים כעת בסכנת חיים מידית.
בכדי לסיים את השלב, נדרש ספיירו להרוג את כל הענקים ולסגור את המכסה מעל ההר.
שתיים מאבני החן המצויות בעולם נמסרות לספיירו מידיו של האנטר, המסתתר בלוע הר הגעש, אשר בדרך לא מוסברת קפא והפך למערה עשוית קרח.
האנטר מציב בפני ספיירו שני אתגרים הכרוכים בתחרות איסוף קריסטלים הבוקעים מתוך הקרח הגעשי.
האבן השלישית נמסרת אליו מידי אחד הסאטירים, המבקש ממנו להרוג את כל מפלצות הלבה, אשר גנבו את כובעי המסיבה שלו ושל חבריו.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת פסלון של הר געש משובץ באבני אודם.
שיידי אואזיס הוא עולם מזרח תיכוני נוסף המצוי בתוך טירה ערבית ענקית.
יושביו הם היפופוטמים המאוימים בידי ג'יניות וחובשי טורבנים שונים.
בכדי לסיים את השלב נדרש ספיירו לעזור להיפופוטמים להביס את אויביהם, ובנוסף להפיל עבורם את הפירות המצויים על העצים הגבוהים, אליהם הם אינם מצליחים להגיע.
עם אכילת הפירות מקבלים ההיפופוטמים כוחות-על העוזרים להם לפרוץ את דלתות הטירה הנעולות ולהוביל את ספיירו אל שער היציאה.
שתי אבני החן המצויות בארמון נמסרות לספיירו מידי ההיפופוטמים, אחת מהן עבור הריגת שלושה גנבים המסתובבים לאורך מסדרונות היכלי המלוכה, והשנייה בתמורה לניפוץ האבנים בהן נכלאו כמה מהם, בטרם ישקעו לתוך אגם הלבה.
עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת מנורת שמן.
מטרו ספידווי הוא עולם מרוצים עירוני בו נדרש ספיירו להשלים ארבע מטלות שונות לפני עצירתו של שעון העצר המופעל עם תחילת השלב.
המשימות כוללות הריגת שמונה יונים, ניבתנים, וקופצי באנג'י, וכן מעבר בין שמונה שערים חשמליים.
כמו כן ישנה משימה נסתרת הניתנת לספיירו מידי ראש העיר, המבקש ממנו ומהאנטר להשיב את כל שקי היהלומים שנגנבו בידי החתולים, בתמורה לאבן חן בודדת.
אייסי ספידווי הוא עולם מרוצים ארקטי בו נדרש ספיירו להשלים ארבע מטלות שונות לפני עצירתו של שעון העצר המופעל עם תחילת השלב.
המשימות כוללות הריגת שמונה מחליקי קרח, רחפני שלג ונחשי ים, וכן מעבר בין שמונה קשתות קרח.
ישנה משימה נסתרת בשלב הניתנת לספיירו מידי האנטר, המאתגר אותו לעבור בין חמישים טבעות אוויריות כאשר הוא רתום למצנח רחיפה.
טונדרת החורף היא עיר בית הררית ומושלגת המצויה בלילה נצחי.
בעיר ישנה טירה קטנה בעלת גרם מדרגות ארוך, בנוסף לשער גדול במיוחד או "סופרפורטל", המוביל, עם השלמת כל המשימות, לחופי הדרקון.
מחוץ לטירה ישנן שתי מערות ומפל מים נסתר.
ישנם חמישה שערי עולמות ברחבי העיר, אולם בשונה מערי הבית הקודמות, עם סיומם מקבל ספיירו אבני חן במקום טליסמאנים.
עם השלמת כל העולמות מגיע ספיירו בכדי להילחם בריפטו, הבוס האחרון, בזירה המיוחדת שלו.
הקרב מתחלק לשלושה שלבים, כאשר בראשון נלחם ריפטו בגפו.
עם הבסתו הוא מזמן מעין רובוט שנבנה בצלמו של גולפ, וממשיך להילחם בספיירו.
בשלב השלישי, הופך ריפטו אבן חן מוזהבת לציפור ענקית ונמלט לאוויר, בעודו יורה כדורי אש על ספיירו, המרחף אחריו.
מיסטיק מארש הוא עולם ביצתי וערפילי המכיל אלמנטים אוסטרליים ואסיאתיים.
יושביו, מכשפי המים, מבקשים את עזרתו של ספיירו בהחייאת המעיין הקסום שלהם, המפיח חיים בכל עורקי עולמם.
השלב מכיל אויבים משונים במקצת, החל בפילים בעלי קונכיות של שבלולים וכלה בדגים נפוחיתיים.
אחת מתוך שלוש אבני החן המצויות בשלב נמסרת לספיירו עם החייאת המעיין.
אבן נוספת ניתנת לו מידיו של בזיל, מגלה ארצות שרכבו שבק חיים במורד הדרך, המבקש את עזרתו בהשבת המצתים שלו, אשר נגנבו בידי קנגורו.
האבן השלישית נמצאת בידיו של הפרופסור, המבקש מספיירו למצוא את עיפרונו האבוד.
קלאוד טמפלס הוא עולם הררי ועתיר מקדשים המאוכלס בידי מכשפים, הנמצאים במלחמה מתמדת זה עם זה, ומבקשים את עזרתו של ספיירו בהשבת הסדר לעולמם.
שלוש אבני החן המצויות בשלב נמסרות לספיירו לאחר שהוא מביס את כל המכשפים, מצלצל בשלושה פעמונים בעזרת כוח קיפאון מיוחד, ומצליח לעקוב אחר נער הסובל מפיגור שכלי למקום מחבואו הסודי.