tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השניים נישאו שנה לאחר מכן והתגוררו בתל אביב, שם פפרמן לימד מלאכה ואמנות בבית ספר יסודי.
בשנת 1947 השתתפו בני הזוג בסרט של ארגון קרן היסוד לעידוד עלייה לישראל, המתעד את החיים בתל אביב.
במלחמת העצמאות שירת פפרמן כמשרטט מפות עבור "שירות מפות וצילומים", שהיווה חלק מחיל המודיעין.
בשנת 1950 עברו קורט ולילו לחיפה.
שם, החל פפרמן ללמד אמנות ומלאכה בבית הספר הריאלי.
פפרמן עבד בתפקיד זה במשך 28 שנים, תוך דחיית הצעות עבודה בבצלאל.
את שיעוריו העביר פפרמן בצריף "בית בירם" שבבית הספר, בו נחנכה בשנת 2017 פינת הנצחה לזכרו.
במקביל לעבודתו, ובתחילה כתחביב, המשיך פפרמן לעסוק בעיצוב תכשיטים ויודאיקה.
בשנת 1957 זכה פפרמן בפרס לתכשיט כסף בעיצובו, שהוצג בתערוכה "אמנות יום - יום" בבית הנכות בצלאל.
באותן שנים החל פפרמן ביצירת פמוטים, שזכו בשנת 1963 בציון לשבח מטעם מכון היצוא הישראלי.
בשנת 1961 הוצגה מנורת כסף בעיצובו בתערוכה לאמנות שימושית ביריד המזרח, אשר תוארה בידי מבקרי עיתון "הארץ" כ-"עבודה מקורית, המעידה על מעוף וטעם טוב".
אותה חנוכייה הוצגה ב-1962 בתערוכה במינכן.
באותה שנה זכה פפרמן במדליית זהב עבור תכשיטים שעיצב בתערוכה הבינלאומית 'צורה ואיכות' שנערכה אף היא במינכן.
בשנים הבאות המשיך פפרמן לנחול הצלחה, כאשר בשנת 1963 הוא זכה בציונים לשבח בתערוכות בירושלים ובניו יורק במקום שלישי בתערוכה של מכון הייצוא עבור ענק כסף, ובפרס שלישי בתערוכת הליטון סנטר בלוס אנג'לס.
כמו כן השתתף פפרמן בביתן הישראלי בתערוכת מלאכת מחשבת בפירנצה, שזכה במדליית זהב.
בשנת 1964 השתתף פפרמן בתערוכה נוספת של מכון הייצוא, בירושלים.
בשנת 1965 הקים פפרמן חברת התכשיטים והיודאיקה KP Design, שייצרה את תכשיטיה באופן תעשייתי ונחשבה חלוצית בתחום זה בישראל.
במסגרת החברה המשיך פפרמן בפעילותו, כאשר בשנת 1965 הוא זכה בציון לשבח מטעם המרכז לחפצי חן ומלאכות מחשבת.
בשנת 1966 זכה פפרמן בפרס הצטיינות בתערוכה בשטוטגרט עבור העבודה "יזכור" ובפרס שני מטעם המרכז לחפצי חן עבור חנוכייה מפליז.
בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, עיצב פפרמן סיכה בהשראת הכותל המערבי, אותה ענדו בין היתר רות דיין, תמר קולק, ועוד נשות נשיאים וראשי ממשלה.
כמו כן זכה בציון לשבח בתערוכה בתל אביב.
בשנת 1969 הציג פפרמן שרשרת זהב בתערוכה Internationale Kunsthandwek 1969 בגרמניה.
באותה תקופה תכשיטיו נמכרו בחנויות משכית.
בשנות השבעים הופיעו עבודות פפרמן בכתב העת 'Israel now', ובספר Crafts of Israel מאת רות דיין ווילברט פיינבורג.
כמו כן הופיעו תכשיטיו בתערוכה של איגוד מעצבי המוצר בישראל בשנת 1975; באותה תקופה החל פפרמן להרצות בנושאי עיצוב מתכת בטכניון ובבצלאל.
בשנת 1978 השתתף פפרמן בתערוכה של חברת משכית.
באותה שנה, עזב פפרמן את עבודתו בבית הספר הריאלי.
ב-1980 נמכרו תכשיטיו בגלריה "אלף" של ריבי פקר.
בשנות השמונים והתשעים המשיך פפרמן בייצור תכשיטים וחפצי יודאיקה.
בשנת 1980 החל פפרמן לעצב מזוזות.
ביולי 1981 הופיעו עבודותיו בכתב העת Kunsthandwerk in Europa.
בשנות התשעים פפרמן התחיל ליצור פסלי מתכת.
בשנת 2008 הוצג תבליט הקיר 'לזכרם' בעיצוב פפרמן בתערוכה 'זכרוננו' בבית חיל האוויר בהרצליה.
פפרמן נפטר בשנת 2016, והובא למנוחות בבית העלמין באבן יהודה.
הוא הותיר אחריו את אשתו, שלושה ילדים, שמונה נכדים ושלושה נינים.
1957 - פרס 75 לירות עבור עיצוב תכשיטים, בית הנכות בצלאל
1962 - מדליית זהב בתערוכת 'צורה ואיכות' במינכן
1963 - מקום שלישי בתחרות במלאכת מחשבת מטעם מכון היצוא הישראלי
1963 - מקום שלישי בתערוכת בליטון סנטר בלוס אנג'לס
1963 - מדליית זהב במסגרת השתתפותו בתערוכת מלאכת מחשבת בפירנצה
1966 - פרס הצטיינות עבור התבליט "יזכור", שטוטגרט
1966 - פרס שני מטעם המרכז לחפצי חן של משרד המסחר והתעשייה, עבור חנוכייה מפליז
גנרל קורט קאלמוקוף היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קאלמוקוף נולד ב-10 בפברואר 1892 בגראודנץ, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית.
בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-128, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן.
לאחר המלחמה נשאר קאלמוקוף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
ב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוגוסט 1933 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-4. 1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד בסיס ההדרכה במינכן.
ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת אוברסט.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה קאלמוקוף למפקד רגימנט הרגלים ה-162, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-61 ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת.
ב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-22 במאי מונה למפקד הדיוויזיה ה-31. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק.
ב-13 באוגוסט 1941 נהרג קאלמויקוף כשרכבו עלה על מוקש ליד סוונש, ולאחר מותו הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
קורט רודולף רמברג (בדנית: Kurt Rudolph Ramberg; 17 בנובמבר 1908 - 5 בנובמבר 1997) היה גנרל בחיל האוויר הדני, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 1962–1972.
רמברג נולד באלסינור ב-17 בנובמבר 1908. ב-1928 הוא התגייס לצי המלכותי הדני, ובהמשך עבר לחיל האוויר המלכותי הדני.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שרת בבריגדה הדנית.
ב-30 בספטמבר 1962 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) במקום האדמירל ארהרד קביסטגארד.
קורט קראמפהולץ הוא שחיין עבר אמריקאי.
סגן אלוף עולם (בלגרד 1973) במשחה ל-200 מטר חופשי ושיאן עולם בעבר במשחה ל-400 מטר חופשי.
קרומפולץ שיחק כדורמים באוניברסיטת UCLA והתאמן בשחייה על מנת לשמור על כושר.
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת מינכן שנערכו בשיקגו, אילינוי ב-4 באוגוסט 1972 הוא קבע בשלב המוקדמות במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:00.11 דקות, שיפור לשיא בן חצי השנה של בראד קופר מאוסטרליה (4:01.7 דקות), אך במשחה הגמר הוא סיים במקום שישי (4:03.82 דקות) ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
שיא זה החזיק מעמד כשנה וחודש ונשבר על ידי ריק דמונט מארצות הברית (3:58.18 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בספטמבר 1973 זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
נוסף לכך הוא השתתף בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי וקבע תוצאה של 3:32.44 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 52.50 שניות.
באותם הימים מי ששחה רק בשלב המוקדמות לא זכה במדליה גם אם הנבחרת שלו זכתה במדליה במשחה הגמר.
קרמאפהולץ, שחקן כדורמים מצטיין, זכה במדליית כסף אולימפית (בייג'ינג 2008) בטורניר הכדורמים.
קורט פרייהר פון ליבנשטיין היה גנרל גרמני במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר המלחמה היה גנרל בבונדסוור.
פון ליבנשטיין נולד ב-28 בפברואר 1899 בהורב על הנקר, והיה בנם של השופט המחוזי של וירטמברג, קרל פון ליבנשטיין (1855–1903) ושל אשתו מריה, לבית מוזר.
לאחר שלמד בגימנסיה ההומניסטית של קרלס בשטוטגרט, ליבנשטיין התגייס לצבא וירטמברג ב-20 בדצמבר 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-26 (וירטמברג ה-2 – "קניג").
ב-16 בפברואר 1918 הועלה לדרגת אובר-לויטננט והוצב כמפקד מחלקה ברגימנט הדרגונים ה-26 בחזית, ובספטמבר 1918 הוא נלקח בשבי בידי האנגלים, ממנו שוחרר בסוף דצמבר 1919. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון ליבנשטיין ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
הוא מילא משימות שונות כמפקד מחלקה ברגימנט הפרשים ה-18 בין 1920 ל-1930 והוצב בבית הספר לפרשים בהנובר למשך שנתיים.
במאי 1933 הועלה לדרגת האופטמן ולאחר מכן מילא תפקידים שונים במטה הכללי של הצבא, במחלקת פולין של צבאות החוץ, וב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת מיור.
ממרץ 1937 ועד תחילת המלחמה שירת כעוזר לנספח הצבאי בפריז, ובתפקיד הזה הוא שמר על קשר הדוק עם דודו לאו גייר פון שוופנבורג, נספח צבאי בלונדון מ-1933 עד 1937. ב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, במהלך ההתקפה על פולין שירת ליבנשטיין שוב במטכ"ל.
לאחר מכן מונה כקצין אג"ם של דיוויזיית הרגלים ה-17 ובפברואר 1940 מונה כקצין אג"ם של דיוויזיית הפאנצר ה-10. מאוקטובר 1940 היה ראש המטה של ארמיית הפאנצר השנייה בפיקודו של גנרל-אוברסט היינץ גודריאן, וב-1 בפברואר 1941 הועלה לדרגת אוברסט.
במהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עם הארמייה, ובתפקיד זה קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב ב-26 בינואר 1942.
ביוני 1942 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-6 בקווקז, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3, ומאוקטובר עד דצמבר 1942 היה מפקד חטיבת הפאנצרגרנדיר ה-3 באותה דיוויזיה.
ב-19 בדצמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית אפריקה הקלה ה-164 תחת גנרל-פלדמרשל ארווין רומל, ולחם עימה בקרבות בטריפולי ובתוניסיה.
במרץ 1943 הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-10 במאי 1943 הוא עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל.
יומיים לאחר מכן, הדיוויזיה שלו הושמדה ליד תוניס, וליבנשטיין הפך לשבוי מלחמה בריטי.
כמה ימים לאחר הגעתו לטרנט פארק, מחנה מיוחד לגנרלים מצפון ללונדון, הוא הצטרף לקבוצה קטנה בראשות וילהלם פון תומה, שהאמין שהמלחמה אבודה, השמיע הערות מזלזלות על היטלר והנאציונל-סוציאליזם, ובמיוחד, על פשעי מלחמה שהתבצעו בחזית המזרחית.
על פי הערכת השירות החשאי הבריטי, שהאזין לשבויים מסביב לשעון והכין תיקים נרחבים, לליבנשטיין היה אופק מדיני רחב יותר מאשר גנרלים רבים אחרים והוא התאפיין בחוש הומור מודגש, אשר ניכר בין היתר כשהוא מכוון נגד המשטר הנאצי.
דעותיו הביקורתיות בוודאי לא התפתחו בשבי.
הוא דיבר צרפתית שוטפת ואנגלית טובה ונחשב לאריסטוקרט מחויב, אם כי פחות יהיר מחברו פרידריך פון ברויש.
הוא דחה כל צורה של דיקטטורה והציג את עצמו כמעריץ ומכיר את התרבות האנגלית והצרפתית, במיוחד נשים, אוכל ויין.
הוא היה סימפתי לאיטלקים והאשים את מוסוליני בדעיכתם.
הוא התגלה כאמן מוכשר ובילה זמן רב בציור צבעי מים.
לאחר שובו מהשבי באפריל 1947, עבד ליבנשטיין בתחילה כיזם ומ-1950 כראש משרד התחבורה בגפינגן.
ב-1 במאי 1956 הוא התקבל לבונדסוור כגנרל-מיור ומונה למפקד אזור צבאי V (שטוטגרט).
ב-31 בדצמבר 1960, לאחר שסיים את השלב הראשון של בניית הבונדסוור, הוא פרש משירות פעיל בשל גילו.
על שירותיו לפיתוח הבונדסוור, זכה ליבנשטיין בצלב הכבוד הגדול של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
לאחר מכן הוא התגורר ביבנהאוזן, עד מותו ב-3 באוגוסט 1975.
קורט ארנסט פון מורגן היה מגלה ארצות וקצין פרוסי, לימים גנרל חיל הרגלים במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הוא קיבל את עיטור פור לה מריט עם עלי אלון.
קורט פון מורגן נולד ב-1 בנובמבר 1858 בנייסה, והיה בנם של הגנרל-מיור הפרוסי הרמן מורגן (1810–1884) ושל אשתו סופיה דורותיאה לבית מליסון (1820–1891), בתו של בעל הקרקע והבעלים של טחנת נחושת גאורג מלסון.
בשנת 1877 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-44 (פרוסיה המזרחית ה-7).
בשנת 1878 הוא הועבר לרגימנט הרגלים ה-63 (שלזיה העילית ה-4), שם גם היה מוצב אחיו הבכור יוהאן פרידריך.
לקראת סוף השנה הוא הוסמך לקצונה וקיבל דרגת לויטננט, ובשנת 1887 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט.
בשנת 1889 הוא הוצב במשרד החוץ, ובמסגרת תפקידו הוא הוצב בקמרון הגרמנית וערך שני מסעות מחקר למרכז קמרון ב-1889 ובין 1890 ל-1891. לאחר המשלחות חזר מורגן לגרמניה אך ב-1894 הוטלה עליו המשימה להקים את הקמרון שוצטרופה.
הוא גם הוביל שתי משלחות צבאיות נגד האבו מצפון לדואלה והקווי (בקווירי) ליד הר קמרון.
בשנים 1896–1897, הוא עקב כמשקיף צבאי במשלחת דונגולה האנגלית נגד המהדיסטים.
ב-1897 הוא הפך לנספח צבאי באיסטנבול.
הוא עקב כמשקיף במלחמה היוונית–עות'מאנית (1897) והכין את ביקורו של הקייזר וילהלם השני בארץ ישראל ב-1898. באותה שנה הוא הועלה לדרגת מיור.
בינואר 1902 הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הגרנדירים ה-2 (פומרניה ה-1 – "המלך פרידריך וילהלם הרביעי") בשטטין.
בקיץ 1904 התקבל מורגן לאצולה הפרוסית התורשתית.
בשנת 1905 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט והועבר למטה רגימנט הרובאים ה-39 (הריין התחתון) בדיסלדורף.
ב-21 במרץ 1908 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-15 (וסטפאליה ה-2 – "פרדריק, נסיך הולנד") במינדן.
ב-27 בינואר 1912, הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור והוצב כמפקד חטיבת הרגלים ה-81 בליבק.
ב-9 באוגוסט 1913, כאשר הקיסר ביקר בעיירה, הוא קיבל את פניו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים השלישית מדנציג, וב-19 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.
הוא פיקד על דיוויזיה זו כחלק מהארמייה הארמייה השמינית במהלך קרב טננברג עם פתיחת המלחמה בחזית המזרחית, ובקרב הראשון על האגמים המזוריים שלאחר מכן.
על פעילותו בתקופה זו, הוא קיבל את עיטור פור לה מריט ב-1 בדצמבר 1914.
ב-24 בנובמבר 1914, הוא מונה למפקד קורפוס המילואים הראשון במקום אוטו פון בלו.
הוא הוביל את הקורפוס הזה כמעט במשך כל המלחמה, ורק החליף תפקיד עם ריכרד ולמן בפיקוד על קורפוס המילואים ה-14 באוגוסט 1918.
עם קורפוס המילואים הראשון, הוא לחם בקרב לודז' (1914) ובמערכה ברומניה (1916–1917) שבה לא הצליח להשיג פריצת דרך מכרעת לאחר שהובס על ידי הרומנים בדרגוסלבלה, 8 מיילים מהעיירה קמפולונג.
פון מורגן טען שניתן היה לכבוש הרבה יותר מהצבא הרומני אם הייתה מושגת פריצת דרך בקמפולונג.
הוא התעקש שזה היה משיג "ניצחון אמיתי, כמו קאנאי, וטננברג".
ב-11 בדצמבר 1916 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור פור לה מריט.
ב-9 בינואר 1919 הוא פרש מהצבא, וב-11 בפברואר 1920 ניתנה לו דרגת גנרל חיל הרגלים.
גם לאחר סיום המלוכה, הוא נשאר תומך נלהב של המלוכה ושל בית הוהנצולרן לאחר 1918. הוא הביע חוסר הבנה לגבי גישתו של הגנרל לודנדורף, שאותו הכיר טוב יותר מהלחימה המשותפת ליד טננברג, עם הנאצים.
לאחר מחלה קצרה נפטר מורגן בליבק ב-15 בפברואר 1928, ונקבר בטקס צבאי מלא.
בנו היינריך-יואכים פון מורגן (1902–1932) היה נהג מרוץ גרמני.
קורט מייקל קמפבל הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית בין השנים 2024–2025.
קורט מייקל קמפבל נולד ב-27 באוגוסט 1957. הוא השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, לימודי תעודה במוזיקה ובפילוסופיה פוליטית באוניברסיטת המדינה ירוואן שבארמניה הסובייטית, ותואר דוקטור ביחסים בין-לאומיים מקולג' ברזנוז של אוניברסיטת אוקספורד – שם למד על בסיס מלגת מרשל.
קמפבל שירת במגוון תפקידים בממשל, כולל כסגן עוזר מזכיר ההגנה לענייני אסיה והאוקיינוס השקט, מנהל בצוות המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, סגן יועץ מיוחד לנשיא לענייני הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה, וכעמית הבית הלבן במחלקת האוצר של ארצות הברית.
קמפבל שירת כקצין בצי ארצות הברית בצוות המטות המשולבים וביחידת המודיעין המיוחד של ראש המבצעים הימיים.
הוא היה גם פרופסור חבר למדיניות ציבורית ויחסים בין-לאומיים בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד ועוזר מנהל המרכז למדע ועניינים בין-לאומיים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2000 קמפבל הועסק במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים כאחד מסגני הנשיא הבכירים, כמנהל תוכנית הביטחון הבין-לאומי, וכיו"ר תוכנית הנרי א.
קמפבל הפך למנכ"ל ומייסד שותף של "המרכז לביטחון אמריקאי חדש" (CNAS), מכון מחקר לענייני ביטחון לאומי שהושק בינואר 2007.
ב-26 ביוני 2009 אושר מינויו של קמפבל על ידי לתפקיד עוזר מזכיר המדינה לענייני מזרח אסיה והאוקיינוס השקט.
יומו האחרון בממשל ברק אובמה ב-8 בפברואר 2013.
לאחר שירותו בממשל אובמה היה קמפבל מנהל "Aspen Strategy Group" ויו"ר מועצת העורכים של מגזין הדיפלומטיה "Washington Quarterly".
ב-2013 היה מייסד שותף ויו"ר "The Asia Group", חברת ייעוץ אסטרטגי המתמקדת גם היא באזור אסיה הפסיפית.
קמפבל היה חבר במועצה ליחסי חוץ, בקבוצת ווזץ' ובמכון הבין-לאומי ללימודים אסטרטגיים.
בשנים 2018–2019 היה קמפבל חבר בתוכנית מלגת קיסינג'ר במכון מקיין.
ב-20 בינואר 2021, עם השבעתו של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית, מונה קמפבל למתאם הביטחון הלאומי של ארצות הברית באזור האינדו-פסיפי.
במהלך ממשל ביידן כונה קמפבל "צאר אסיה", שכן התווה את מדיניות הממשל בנוגע לאזור.
ב-1 בנובמבר 2023 מינה הנשיא ביידן את קמפבל לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית, ומינויו הועבר לסנאט של ארצות הברית באותו יום.
מינויו אושר בהצבעה של 92–5 ב-6 בפברואר 2024, והוא הושבע לתפקיד ב-12 בפברואר אותה שנה.
קורט רוזנקרנץ היה מורה אוסטרי־יהודי.
קורט נולד בווינה, וגדל ברובע העשרים של וינה, בריגיטנאו.
הוריו וסביו היהודים היגרו ממזרח אירופה לווינה.
בגיל 9 הצטרף למקהלת הבנים בבית הכנסת ברובע העשרים.
בשנת 1938, במהלך ה"אנשלוס", חווה רוזנקרנץ פרעות והשפלות.
הוא הועבר מבית ספרו הישן לבית ספר ליהודים ברובע התשיעי.
משפחתו ברחה לריגה דרך ברלין, שם גרה תחילה תחת לטביה העצמאית ולאחר מכן תחת הכיבוש הסובייטי, אך לאחר פלישת הכוחות הגרמניים לברית המועצות נעצרה בתור נתינים גרמניים ונשלחה למחנות סובייטיים.
תחילה נכלאו בני המשפחה בנובוסיבירסק שברוסיה, ולאחר מכן בקרגנדה בקזחסטן.
ב-1946 חזר קורט רוזנקרנץ לווינה ועבד עם אביו במפעל הנעליים הקטן שלהם.
בשנת 1989 ייסד את המכון היהודי לחינוך מבוגרים ברובע השני של וינה, המיועד הן ליהודים והן ללא-יהודים.
רוזנקרנץ זכה בתואר פרופסור לשם כבוד על עבודתו.
אחיו הרברט רוזנקרנץ עבד כהיסטוריון ביד ושם.
רוזנקרנץ נפטר ב-13 במרץ 2024, בגיל 96, והותיר אחריו בת ובן.
קורט רידל הוא זמר אופרה אוסטרי, לרידל קול מסוג בס (basso profondo ).
רידל למד באקדמיה למוזיקה של וינה ובקונסרבטוריון של מוסקבה.
הוא זכה בפרסים רבים במספר תחרויות.
הוא אורח בפסטיבלים גדולים רבים, כולל בביירות, שווצינגן, זלצבורג, ברגנץ, פירנצה, ורונה, מינכן וגלינדבורן.
רפרטואר האופרה שלו כולל יותר מ-80 תפקידים ביצירות גרמניות, איטלקיות, צרפתיות, רוסיות וצ'כיות, ובעיקר את תפקידו בקולוראטורה בס כאוסמין ב־Die Entführung aus dem Serail של מוצרט.
רפרטואר הקונצרטים שלו נע בין מוצרט לפנדרצקי ובין בטהובן למאהלר.
הוא הופיע לראשונה ב-1976 באופרה הממלכתית של וינה בתור פרנדו (Il trovatore).
רידל למד בארצות הברית בחילופי סטודנטים ושולט באנגלית.
ב-1996 זכה בתואר Kammersänger האוסטרי, וב-1999 הפך לחבר כבוד באופרה הממלכתית של וינה.
ריידל קיבל את צלב הכבוד האוסטרי למדע ואמנות, בשנת 2001.
בשנת 2016 הוענק לו ה-Grand Prix de la Culture בווינה לרגל יום השנה ה-40 שלו באופרה הממלכתית של וינה.
קורטיזול הוא הורמון סטרואידי ממשפחת הגלוקוקורטיקואידים (שעמו נמנים גם הקורטיזון והקורטיקוסטרון), שמופרש בכמות משמעותית יחסית להורמונים אחרים ממשפחה זו.
הוא מופרש בגוף מבלוטת יותרת הכליה.
עידוד עלייה ברמת הגלוקוז בדם והגברת גלוקונאוגנזה.
סיוע לגוף להסתגל לאספקה לא רציפה של מזון, תוך שמירה על רמת גלוקוז בדם, בגבולות יציבים.
בזמן אירוע טראומטי, הקורטיזול משפיע על אופן תפקוד המוח: גורם להאטת פעילות ההיפוקמפוס, ומגביר את פעילות האמיגדלה, וזאת כחלק מתגובת הילחם או ברח.
פעילויות אלו של הגוף מתאפשרות, הודות לכך שהוא מעודד הן גלוקונאוגנזה והן פירוק וניצול שומנים וחלבונים כמקורות חליפיים לאנרגיה.
הפרשת הקורטיזול מווסתת על ידי מערכת משוב.
ההפרשה מזורזת על ידי ACTH, ומעוכבת על ידי משוב שלילי המופעל על ידי הקורטיזול עצמו.
בתנאים רגילים רמת הקורטיזול משתנה במחזוריות יומית:
בבוקר, עם היקיצה, עולה רמת הקורטיזול, ובשעות הערב, לקראת השינה ובתחילתה, רמת הקורטיזול יורדת.
משום כך, לדוגמה, ניתוחים רבים בבתי חולים נקבעים לשעות הבוקר בהן רמות הקורטיזול של המטופל גבוהות יחסית.
רמת הקורטיזול עולה גם במקרים אחרים שבהם יש צורך באספקה מוגברת של מקורות אנרגיה לתאי הגוף, כמו במצבי עקה של פעילות גופנית מוגברת.
קורטיזול אחראי לכ-95% מההשפעות של הורמונים גלוקוקורטיקואידים, בעוד שההורמון קורטיזון אחראי רק ל-4-5% מהשפעות אלה ברקמות.
לכן קורטיזול הוא הורמון בעל השפעה רבה יותר מקורטיזון, ומשפיע על יותר מערכות בגוף.
קורטיזול מומר ברקמות לקורטיזון וקורטיזון מומר ברקמות לקורטיזול על ידי איזופורמים של האנזים 11-בטא-סטרואיד-דהידרוגנאז.
בטיפול במינונים גבוהים מאוד ההורמון קורטיזול גורם לדיכוי של מערכת החיסון ולכן הוא בשימוש בטיפול במחלות אוטו-אימוניות (בהן הגוף תוקף את הרקמות של עצמו).
במינונים נמוכים יותר (פיזיולוגיים) משמש לטיפול במצבי חסר בהורמון הטבעי בגוף, כאשר בלוטת יותרת הכליה אינה מפרישה אותו בכמות מספקת (מצב של תת פעילות בלוטת יותרת הכליה).
כמו כן קיימת גם משחת קורטיזול (הידרוקורטיזון) המשמשת לטיפול בדלקות עור שונות.
מערכת הדחק פועלת בגוף על ידי ציר ההיפותלמוס-היפופיזה-בלוטת יותרת הכליה (ובנוסף מופעלת מערכת נוירו-אנדרנרגית), כשהתוצר הסופי הוא הפרשה של קורטיזול מבלוטת יותרת הכליה.
הקורטיזול מוכר כ"הורמון הדחק", היות שהוא משפיע על המטבוליזם בגוף, מעודד עלייה ברמת הגלוקוז בדם, מסייע בפירוק של גליקוגן בכבד, מעלה לחץ דם, ומפחית את תגובות מערכת החיסון.
כל זאת כדי לאפשר לגוף האדם להתמודד בצורה יעילה יחסית עם מצבי דחק.
הפעלת מערכת הדחק בגוף קשורה במצבים של היריון, דיכאון, שימוש כרוני באלכוהול, תסמונת קושינג, פעילות מאומצת לאורך זמן, וכן בסטרס כרוני.
במצבים אלו מופעלת המערכת וישנה הפרשה מוגברת של קורטיזול.
דיכוי של הפרשת קורטיזול, לעומת זאת, קיים במצבים שונים, כגון אי ספיקה של בלוטת יותרת הכליה, תת-פעילות של בלוטת התריס, פיברומיאלגיה, גמילה מעישון, Rheumatoid arthritis ועוד.
ההורמון CRH, (הורמון משחרר קורטיקוטרופין) הוא הורמון המופרש מההיפותלמוס וגורם להפרשה של ACTH מההיפופיזה הקדמית.
ההורמון ACTH המופרש מההיפופיזה, מגרה את קורטקס בלוטת יותרת הכליה לייצר קורטיזול.
הקורטיזול פועל במנגנון של משוב שלילי ומדכא הן את ההפרשה של CRH והן את ההפרשה של ACTH, כדי שתגובת הגוף לסטרס לא תימשך מעבר לצורך.
תאי קליפת בלוטת יותרת הכליה מייצרים כולסטרול באופן אנדוגני, אולם ברמה מועטה מאוד, והם בעיקר תלויים באספקה חיצונית של כולסטרול.
שלב 1: בשלב זה, מנותקת מהכולסטרול שרשרת צדדית בין פחמן 20 לפחמן 22, על ידי האנזים CYP11A1. התוצר: כתוצאה מכך מתקבל הסטרואיד פרוגננלון- ממנו ניתן לייצר את שאר הסטרואידים.
שלב 2: בשלב זה, פועל האנזים 3 beta hydroxy steroid dehydrogenase והוא בעל שתי פעולות- פעולה ראשונה היא דה-הידרוגנציה (מעבר של הידרוקסיל לקטו בעמדה 3).
הפעולה השנייה היא קטו-סטרואיד איזומראז- מעבר של הקשר הכפול ממיקומו בטבעת B למיקום סמוך בפחמן חמש.
התוצר: כתוצאה משתי פעולות אלו מתקבל פרוגסטרון.
שלב 3: בשלב זה, פועל האנזים CYP17 על פחמן 17 (17 הידרוקסילציה) הנמצא בטבעת מחומשת D.
התוצר הוא 17 אלפא הידרוקסי פרוגסטרון.
שלב 4: בשלב זה, פועל האנזים CYP21A2, ומבצע 21 הידרוקסילציה.
התוצר הוא הסטרואיד 11 דה-אוקסי קורטיזול (השם ההיסטורי הוא compound S, זהו הפרקורסור המיידי של קורטיזול).
מחסור באנזים זה (נקרא גם 21 hydroxylase deficiency) מביא להיפרפלזיה מולדת של בלוטת יותרת הכליה (ביותר מ-90% מהמקרים)- זוהי מחלה המתבטאת בעיקר אצל אשכנזים והיא מתאפיינת ברמות נמוכות של קורטיזול, היפר-אנדרוגניזם – ייצור יתר של הורמוני מין, (טסטוסטרון), התבגרות מוקדמת, ורמות גבוהות של ACTH.
למחלה יש צורה קשה יותר- שהיא יחסית נדירה, ובה יש אי ספיקה של בלוטת יותרת הכליה, ואובדן של מלחים - הטיפול הוא מתן גלוקו-קורטיקואידים לדיכוי ACTH ומינרלו-קורטיקואידים כגון פלורינף (אלדוסטרון סינתטי) - להשבת מלחים.
בצורה הפחות קשה של המחלה - הטיפול בעיקר באסטרוגן במקרים של אקנה ושיעור יתר.
שלב 5: בשלב זה, פועל האנזים CYP11B1 - זהו אנזים מיטוכונדריאלי המבצע הידרוקסילציה בעמדה 11 ליצירה של קורטיזול פעיל.
(תרופות כגון מטירפון מעכבות את האנזים הזה, לטיפול במצבים של עודף קורטיזול כגון תסמונת קושינג).
מחסור באנזים זה (נקרא גם 11 hydroxylase deficiency) הוא מצב בו יש חוסר בקורטיזול, וכתוצאה מכך רמות ה- ACTH עולות.
נוצרת היפרפלזיה של בלוטת יותרת הכליה וכן הסטה לייצור של אנדרוגנים, ובמקרים קשים גם לעודף של דה-אוקסי-קורטיקו סטרון, אשר מביא לעליית לחץ דם.
זוהי מחלה שהיא שכיחה יותר אצל יוצאי עדות המזרח ממוצא צפון אפריקאי.
כאמור לעיל, כולסטרול יכול להביא לייצורם של הורמונים נוספים מלבד קורטיזול:
הורמוני מין: ניתן לדלג על שלב 2, ולעשות הידרוקסילציה על פחמן 17 של הפרוגננלון לקבלת 17 אלפא הידרוקסי פרוגננלון.
לאחר מכן, חיתוך הקשר בין פחמן 17 לפחמן 20 תביא ליצירת הורמוני המין - לקבלת הפרקורסור של איברי המין הנקרא DHEA.
אלדוסטרון: כדי לייצר אלדוסטרון, מתבצעים שלבים 1 ו-2, ולאחר מכן מתבצעת הידרוקסילציה בעמדה 21 של הפרוגסטרון- מתקבל 11 דה אוקסי קורטיקו סטרון.
לאחר מכן, באזור הגלומרולוזה של קליפת בלוטת יותרת הכליה, מתבצעים שלושה תת-שלבים לקבלת אלדוסטרון, על ידי האנזים אלדוסטרון סינתאז שמבוטא רק בשכבה זו.
הקורטיזול פועל על ידי היקשרות לרצפטור הנקרא גלוקוקורטיקואיד רצפטור.
זהו רצפטור גרעיני - לאחר הקישור של קורטיזול אליו, הוא נע, נקשר ל-DNA התוך תאי ומביא להפעלה של תהליכים שונים בתוך תא המטרה.
קורטיזון הוא קורטיזול, אשר קבוצת OH בעמדה 11 שלו הפכה לקבוצת קטו.
למעשה, קורטיזון הוא חסר פעילות מינרלו-קורטיקואידית, בשונה מקורטיזול שהוא גם בעל פעילות גלוקו-קורטיקואידית וגם בעל פעילות מינרלו-קורטיקואידית.
כדי למנוע תופעות אלו, פועל האנזים 11 beta hydroxyl steroid de hydrogenase (type 2) שהופך את הקורטיזול לקורטיזון ומונע למעשה את היקשרותו של הקורטיזול לקולטן לאלדוסטרון כיוון שקורטיזון לא נקשר לאלדוסטרון.
קיים אנזים אחר בגוף שהופך קורטיזון בחזרה לקורטיזול (type 1) והוא נמצא בעיקר בכבד, ברקמת שומן ובמערכת העצבים המרכזית.
קורטיזון הוא הורמון המופרש מבלוטת יותרת הכליה, וממלא תפקיד חשוב בחילוף החומרים בגוף.
מקור שמו הוא מהמילה הלטינית קורטקס שפירושה קליפה, מפני שהוא נוצר בקורטקס של יותרת הכליה.
הקורטיזון משמש כתרופה במחלות כגון דלקת מפרקים, מחלות עור, אלרגיה וכדומה.
הקורטיזון זוהה לראשונה על ידי הכימאי האמריקאי אדוארד קלווין קנדל בזמן שעבד כחוקר במאיו קליניק.
ב-1950 הוענק לו פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה ביחד עם פיליפ שווולטר הנץ' וטדאוס רייכשטיין, על גילוי הורמוני קליפת (קורטקס) בלוטת יותרת הכליה, המבנה הכללי שלהם והפונקציות שהם מבצעים.
קוּרטוֹב היא יחידת מידה קטנה לנפח של נוזלים, שנהגתה בתקופת חז"ל ומשמשת בהלכה.
המילה קורטוב נגזרה מהמילה קורט (גרגר קטן, קמצוץ, שמץ) שבעצמה נגזרה משמו היווני של עץ החרוב.
זאת, משום שזרע החרוב, הקרט, נחשב בימי קדם לזרע בעל המשקל הקטן ביותר, וכן משום שזרעי החרוב נחשבו לבעלי משקל קבוע.
בימינו משמשת המילה 'קורטוב' לעיתים קרובות לתיאור כמות קטנה של חומר כלשהו – גם מוצק (כמו קורטוב מלח), ובהשאלה משמשת המילה לשם תיאור כל דבר מצומצם, כמו בשיר "תכול המטפחת" שתרגם אברהם שלונסקי, שם מופיעה המילה בפזמון החוזר: .
מידת הקורטוב אינה משמשת באופן מעשי בענייני הלכה, אך היא מופיעה בתלמוד, כדוגמה לכך שחז"ל דקדקו בשיעורי תורה, אף בדבר מועט:
לדעת בעלי תוספות שיעור הקורטוב הוא שמינית משמינית ממידת לוג, היינו שווה ערך לחלק אחד משישים וארבע של הלוג.
שיעור הלוג – שממנו כאמור נגזר שיעור קורטוב – שנוי במחלוקת בין פוסקי ההלכה, מחלקותם נובעת ממחלוקת שורשית בשיעור הביצים, האם נתקטנו מכמות שהיו בזמן חז"ל או לא:
לדעת הרב חיים נאה שיעור הביצים הוא כפי שהיו בזמן חז"ל, ולפיכך מידת הלוג הוא 345.6 מיליליטר (סמ"ק), ושיעור קורטוב הוא 5.4 מ"ל.
לדעת החזון איש הביצים נתקטנו, ומידת הלוג הוא 597.2 מ"ל/סמ"ק.
ושיעור קורטוב הוא 9.33 מ"ל.
קוּרְט אַלוֹיס יוֹזֶף יוֹהָן שׁוּשְׁנִיג היה פוליטיקאי אוסטרי וקנצלר אוסטריה בשנים 1934–1938.
שושניג נולד בעיירה ריווה דל גארדה (אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באיטליה) למשפחת קצינים ותיקה.
המשפחה קיבלה תואר אצולה ב-1898. הוא התנדב לצבא האוסטרו-הונגרי, הגיע לדרגת סגן (לויטננט) ונלחם בחזית האיטלקית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הוא נפל בשבי האיטלקי ושהה באיטליה בשנים 1919-1918. עם ירידת בית הבסבורג מהשלטון, משפחתו איבדה את תואר האצולה.
ב-1924, לאחר שסיים לימודי משפטים בפרייבורג ובאינסברוק, פתח משרד לעריכת דין באינסברוק.
בשנת 1926 התחתן ונולד לו בן (קורט).
אשתו נהרגה בתאונת דרכים ב-1935.
שושניג הצטרף למפלגה הנוצרית-סוציאלית וב-1927 נבחר לציר הצעיר ביותר באותה עת בפרלמנט האוסטרי.
כדי ליצור משקל נגד למיליצית היימווהר הקיצונית, הקים בשנת 1930 תנועה חדשה (Ostmärkische Sturmscharen).
תנועה זו הייתה בעלת אוריינטציה ימנית-שמרנית-קתולית והיו לה שתי זרועות – תרבותית וצבאית.
במלחמת האזרחים האוסטרית השתתפה הזרוע הצבאית בדיכוי הרפובליקנים ושלחה כ-4,900 איש לקרב.
באפריל 1936 התפרקה הזרוע הצבאית מרצונה.
בשנת 1932 מינה הקנצלר קרל בורש את שושניג לשר המשפטים וחבר בוועדה לענייני חוקה.
בשנת 1933 התמנה על ידי הקנצלר אנגלברט דולפוס בנוסף גם לתפקיד שר החינוך.
באפריל 1934 תרם משמעותית לחקיקת צו חירום שביטל את סמכויות הפרלמנט והפך את אוסטריה לדיקטטורה.
ב-25 ביולי נרצח דולפוס על ידי הנאצים האוסטרים בעת ניסיון הפיכה.
שושניג הצליח לדכא את ההפיכה ומונה ב-29 ביולי לתפקיד הקנצלר.
בגיל 36 הפך לקנצלר הצעיר ביותר באוסטריה עד אותה עת.
בתחילת שלטונו כקנצלר שימש גם כשר החוץ ושר הביטחון.
שושניג המשיך את המשטר הפשיסטי-דיקטטורי, החד-מפלגתי, שהקים דולפוס וניהל מדיניות שעיקריה היו ניסיון לצאת מהמשבר הכלכלי ומאבק בו זמני נגד הסוציאל-דמוקרטים והנאצים (שתי תנועות אלה פעלו במחתרת).
תמיכתה של איטליה הפשיסטית בעצמאותה של אוסטריה אל מול גרמניה הייתה הכרחית.
אלא שב-1935 כבשה איטליה את אתיופיה וצעד זה הוביל לסנקציות בינלאומיות עליה.
היטלר הבטיח לסייע לאיטליה בתמורה להסכמה איטלקית לסיפוח אוסטריה.
ב-1936, ב"הסכם יולי" נאלץ שושניג לקבל מספר דרישות של היטלר בתמורה להכרה גרמנית בעצמאות אוסטריה:
מינוי שני שרים המקורבים לנאצים וקבלת חברים נאצים לשורות "חזית המולדת" (דבר שאפשר להם לקבל תפקידים בשירות המדינה).
כמו כן, בנספח החשאי להסכם הותרה מחדש הופעתם של עיתונים פרו-נאציים.
ב-12 בפברואר 1938, בהסכם ברכטסגאדן, בעקבות לחצים מצד אדולף היטלר, מונה ארתור זייס-אינקווארט, ראש המפלגה הנאצית האוסטרית, לשר הפנים ושר ההגנה בממשלתו של שושניג.
ב-24 בפברואר, שושניג כינס את הדיאט הפדרלי של אוסטריה ונשא נאום במהלכו אמר כי "אוסטריה תרחיק עד כה ולא יותר," בהתייחסו להסכם מיולי 1936, וגם כן הכריז "עד המוות!
שושניג הכריז על משאל עם למען עצמאות אוסטריה, שנועד ליום ראשון ה-13 במרץ, ששאלתו תוכננה להיות "האם הינך בעד אוסטריה חופשייה, גרמנית, עצמאית, סוציאלית, נוצרית ומאוחדת, עם תעסוקה ושוויון לכל מי שמחויב לעם ולארץ האבות?", וקיבל את תמיכת הסוציאל-דמוקרטים והקומוניסטים במשאל.
הסוציאל-דמוקרטים היו מוכנים לעמוד לצידו בתנאי שפעילותם כמפלגה והקמת איגודים מקצועיים יותרו מחדש.
בלחץ הנאצים האוסטרים בוטל משאל העם יומיים לפני מועד עריכתו, ושושניג אולץ להתפטר.
באותו יום בנאומו ברדיו אמר בין השאר שאינו רוצה לשפוך "דם גרמני" ולכן לא יפעיל כוח; את דבריו סיים ב"אלוהים, שמור על אוסטריה".
למרות הבטחה של היטלר שלא לפלוש לאוסטריה, חצה הצבא הגרמני את הגבול האוסטרי ב-12 במרץ.
לאחר הסיפוח הרשמי ב-13 במרץ נעצר שושניג על ידי הגסטאפו והושם במעצר בית בווינה.
זמן קצר לאחר מעצרו התחתן בשנית.
שושניג נכלא ונחקר במלון מטרופול – ששימש כמטה הגסטאפו – זאת בדומה לאוסטרים בכירים נוספים, דוגמת לואיס פון רוטשילד.
בתקופה זו בנו בן ה-13, קורט, הצטרף לנוער ההיטלראי.
בהמשך נשלח אל משרד הראשי לביטחון הרייך בברלין והוחזק במעצר כ-17 חודשים, במהלכם עונה פיזית ונפשית על ידי הנאצים.
לאחר מכן נשלח למחנות הריכוז דכאו ופלוסנבירג.
בשנת 1941 הועבר למחנה זקסנהאוזן.
בדומה למספר פוליטיקאים וראשי כמורה הוכר מעמדו כאח"ם ועל כן זכה להתגורר בתחומי המחנה עם משפחתו בבית פרטי ונהנה מתנאים שהיו שמורים רק לדיפלומטים.
לרשותו הועמדה עוזרת בית שגם ליוותה את אשתו לקניות בעיר, בנו למד בגימנסיה בעיר והם נהנו ממזון עשיר ומגוון.
משפט ראווה נגדו תוכנן לאחר סיום המלחמה.
ב-24 באפריל 1945, זמן קצר לפני תום המלחמה, פונה שושניג מזקסנהאוזן עם עוד כ-130 אסירים אח"מים לצפון איטליה, שם הוא שוחרר על ידי האמריקאים ב-4 במאי 1945.
בשנים 1945–1948 התגורר שושניג באיטליה.
בנובמבר 1946 הוא ביקר בבלגיה ובפריז.
בתחילת 1947 פרסם את ספר זכרונותיו, שנאסר להפצה באוסטריה.
מכיוון שגם אוסטריה וגם בעלות הברית לא התירו לו לשוב לאוסטריה, הוא היגר לארצות הברית בפברואר 1947 וקיבל משרת פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת סנט לואיס שבמיזורי.
במשרה זו החזיק בשנים 1967-1948. ב-1956 קיבל אזרחות אמריקאית.
הוא שב לאוסטריה בשנת 1967 ולא עסק עוד בפעילות פוליטית.
שושניג הלך לעולמו במוטרס שבקרבת אינסברוק ב-18 בנובמבר 1977.
כיום חלוקות הדעות על תרומתו לאוסטריה.
החוגים השמרנים רואים בו גיבור לאומי שניסה לשמור על עצמאותה של אוסטריה כנגד גרמניה הנאצית.
לעומתם רואים בו החוגים השמאליים שליט דיקטטורי שנלחם נגד הדמוקרטיה ורמס זכויות אדם בסיסיות כגון חופש ההתאגדות וחופש העיתונות.
קורט שוויטרס , צייר ופסל גרמני, יליד העיר הנובר.
היה מראשי תנועת הדאדא בגרמניה.
שוויטרס היה ידוע בקולאז'ים המורכבים מפיסות אשפת נייר שמצא, חלקי עץ מעובדים וחפצים אחרים הנושאים אופי אישי.
את האסמבלאז' ראה שוויטרס כעקרון פעולה עיקרי אותו הוא כינה 'מרץ' (Merz).
השם, על פי שוויטרס, לקוח מקרע נייר ועליו האותיות מתוך שמו של ה"קומרצבנק" (Commerzbank), בנק גרמני גדול.
עבודתו המונומנטלית של שוויטרס הייתה ה"מרצבאו" (Merzbau).
זו הייתה סביבת אסמבלאז' גדולה אשר הוקמה בביתו של שוויטרס בהנובר והתפרסה על כל ביתו.
הסביבה הורכבה מחלקי עץ, קרטון וכדומה, אשר יצרו סביבה בהשפעת האמנות המופשטת והקוביסטית.
סביבה זו עוצבה מחדש ועודכנה על ידי שוויטרס בהתאם להתפתחותו הסגנונית.
על אף המראה המופשט של העבודה, הקדיש שוויטרס פינות שונות בה עבור נושאים ואנשים שונים.
מרכזה של העבודה היה עץ מפוסל אשר כונה בשם "עמוד הייסורים הארוטיים" ("Säule des erotischen Elends").
בנוסף לכך הוכשרו פינות וגומחות בעבודה לאמנים כגון האנס ארפ, להאנה הוך, ל"מערת הרוצחים", "מערת אהבה" ועוד.
ביתו של שוויטרס על עבודת המרצבאו שבו נהרסו בהתקפה אווירית במלחמת העולם השנייה.
שוויטרס עצמו, נמלט בשנת 1937 לנורווגיה, שם בנה מחדש את העבודה בעיר אוסלו.
בשנת 1945 נסע לאנגליה ובנה בה את עבודת המרצבאו בשלישית, לאחר שביתו בעיר אוסלו נשרף.
קוּרְטָה (Curta) הוא מכונת חישוב מכנית קטנה שיוצרה בין השנים 1947 ל-1971. זו מכונת החישוב המכנית היחידה שיכולה להתכנות מחשבון כיס.
מכונות החישוב המכניות שקדמו לה היו גדולות וכבדות בהרבה, וגודלן דומה לגודלה של מכונת כתיבה, ולכן לא הותאמו לנשיאה.
אחריה לא פותחו עוד מכונות חישוב מכניות ניידות בשל הופעתו של המחשבון האלקטרוני בשנות השישים, דבר שהפך את מכונות החישוב המכניות הכבדות והמסורבלות למיותרות.
ייצורן נפסק בתחילת שנות השבעים.
צורת המחשבון היא גליל שמתאים בגודלו לאחיזה בכף יד.
ניתן לבצע באמצעותו חיבור, חיסור, כפל, חילוק ואף הוצאת שורש ריבועי ופעולות מתמטיות נוספות.
הקורטה מבוסס על אותם עקרונות לפיהם נבנה "מחשב הפסיעות" של גוטפריד לייבניץ.
הערכים נצברים על שיני גלגלי השיניים ומתווספים באמצעות מנגנון תוף פסיעה.
מפעל "קונטינה" בליכטנשטיין ייצר את המכונה בין 1947 ל-1970 או 1971. ב-1951 נוצר קרע בין הרצשטרק להנהלת המפעל, והוא פרש.
ב-1954 הוצג הדגם קורטה II, בעל תיכון זהה עקרונית, אבל עם יותר ספרות לקלט, מונה הסיבובים והתוצאה.
מכירת המכונות (כנראה מהמלאי) נמשכה עד 1973, ונפסקה עם הופעת מחשבוני כיס אלקטרוניים.
בכ-23 שנות הייצור, יוצרו ונמכרו כ-140,000 מחשבונים - בערך 80,000 מדגם I, וכ-60,000 דגם II, עובדה שעושה אותה אחת ממכונות החישוב המוצלחות בכל הזמנים.
המכונה נמכרה במדינות רבות, באירופה, אמריקה, ואוסטרליה, ומשתמשים כינו אותה לפעמים בשם החיבה "מטחנת הפלפל".
היכולת להשתמש בה בתנאים בהם לא מעשי להשתמש במכונת חישוב אחרת, למשל על ידי טייסים ונווטים, נתן לה "פלח שוק" ייחודי נוסף.
במרוצי ראלי בעבר, הצוות היה מורכב מנהג ונווט, כאשר חלק מתפקידי הנווט היו כרוכים בחישובים.
מחשבוני קורטה היו פריט ציוד פופולרי בקרב הנווטים, ונווטים שהשתמשו במחשבון כונו לפעמים כינוי חיבה שאפשר לתרגם בערך כ"טוחנים" בשל דמיונו החיצוני למטחנת תבלינים ידנית.
לפי מספר מקורות, חילות אוויר לימדו נווטים להשתמש בקורטה וציידו אותם במכונות, ומכונות קורטה מעודפי צבאות או חילות אוויר הופיעו במכירות פומביות של עודפי צבא בשנות ה-70 וה-80.
מחירו של מחשבון קורטה בארצות הברית באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, היה כ-$125.
הצורה הגלילית, והשימוש בתוף מדורג יחיד עבור כל הספרות, הוא דבר שנעשה בו בעבר שימוש בתכנון מכונות חישוב, אך אף אחת מהן לא הצליחה, ורובן ככולן היו תכנונים מעניינים שלא הגיעו לייצור מסחרי משמעותי, ובמאה העשרים לא נוצרו מכונות כאלו.
חידוש נוסף, שלא נראה לפני כן הוא השימוש בתוף מדורג "משולב", דבר שמאפשר שימוש ב"חיבור המשלים" למימוש חיסור, על ידי הזחה קטנה של התוף.
הדבר נחוץ, משום שהדרך המקובלת לחיסור במכונות חישוב, סיבוב הארכובה בכיוון הפוך, או ליתר דיוק, סיבוב האוגרים בכיוון הפוך, לא מתאימה לקורטה.
מכונות חישוב בהן האוגרים מסתובבים תמיד לאותו כיוון, ומבצעות באופן ישיר חיבור בלבד, מממשות חיסור על ידי חיבור המשלים, שיטה מוכרת, שהייתה בשימוש במכונות חישוב מסוימות.
חיבור המשלים דורש שעבור ספרה שהוזנה לקלט, תקודם התוצאה בערך אחד לחיבור, וערך שונה לחיסור.
כאשר מחלק הקלט על 3, תקודם התוצאה ב-3 במצב חיבור, ו-6 במצב חיסור.
הפתרון המקורי של תוף מדורג משולב, המממש זאת בצורה קומפקטית, עם מעבר פשוט וקל בין המצבים, היה ה"חוליה החסרה" למימוש מכונת חישוב זעירה מעשית.
לפני המצאה זו, בנה הרצשטרק מספר דגמי אב טיפוס, להדגמת ובדיקת העיקרון הבסיסי וממשק המשתמש, אך ללא פתרון לפעולת חיסור.
הרצשטרק מספר שהגיע לפתרון במהלך נסיעה ארוכה ברכבת דרך היער השחור.
קורטה היא מכונת החישוב היחידה הבנויה לפי עקרונות אלו, והמכונה הקטנה ביותר לביצוע ארבע פעולות חשבון.
אחרי הצגתה, הופיעו כמה מכונות קטנות נוספות, ביניהן ה"אלפינה" וה"מולטיפיקס", אך אלו עדיין גדולות וכבדות כמה מונים מהקורטה.
היא גם מכונת החישוב הגלילית המוצלחת היחידה.
פרט אליה רק מכונה גלילית אחת הגיעה לייצור מסחרי - ה"גאוס" של קרישטל המאן מ-1905, ממנה יוצרו כמה אלפי יחידות.
תיאור מנקודת ראותו של המשתמש
לקורטה יש מספר מנגנונים בעזרתם יכול המשתמש להזין מידע ("קלט"), וכמה דרכים לקרוא את תוצאת החישוב (פלט").
מנגנונים דומים מופיעים בכל מכונת חישוב, וממומשים בצורות שונות.
"צובר הקלט": צובר הקלט מוזן על ידי הזחת המחלקים הזחיחים על היקף המכונה מעלה ומטה: יש מחלק זחיח עבור כל ספרה (8 ספרות בקורטה I, ו-11 ב-II).
את ערכו של צובר הקלט ניתן לקרוא בעזרת הספרות שמופיעות בהיקף מעל המחלקים.
כדי להזין 10001, יש להזיח את המחלקים הראשון והשישי מימין ל"1", ולהשאיר את האחרים על 0.
ארכובה - סיבוב: הפעולה הבסיסית של הקורטה מתבצעת על ידי סיבוב הארכובה פעם אחת בכיוון השעון.
בהקבלה למעבד, אפשר לומר שסיבוב אחד של הארכובה הוא "מחזור השעון" של הקורטה.
הפעולה הבסיסית של הקורטה היא הוספת ערכו של צובר הקלט לצובר התוצאה.
סיבוב הארכובה גם מקדם את "מונה הסיבובים".
ארכובה - משיכה: ניתן למשוך את הארכובה כדי 3 מילימטר כלפי מעלה.
כשעושים זאת, הפעולה הבסיסית מתהפכת: סיבוב הארכובה, במקום להוסיף את הקלט לתוצאה, מחסר מן התוצאה את ערך הקלט.
במצב זה סיבוב הארכובה גם מחסר 1 ממונה הסיבובים במקום לקדם אותו ב-1.
"עגלה": מוני הסיבובים והתוצאה ממוקמים בחלק העליון של הקורטה (מעל הספרות של צובר הקלט) שנקרא "עגלה".
המשתמש יכול למשוך את העגלה למעלה, כנגד קפיץ, ולסובב אותה לאחד מ-6 מצבים (8 מצבים בדגם II).
כאשר מסובבים את העגלה, למשל למצב 2, המשמעות היא הכפלת צובר הקלט ב-10: אם ערכו של צובר הקלט הוא "12", סיבוב אחד של הארכובה יוסיף 12 לתוצאה כשהעגלה במצב "1", 120 כשהעגלה במצב "2", 1200 כשהעגלה במצב "3" וכן הלאה.
בדומה, כשהעגלה במצב "2" סיבוב הארכובה יוסיף למונה הסיבובים 10, ובמצב "3" - 100, וכן הלאה.
איפוס: בחלקה העליון של העגלה, מתחת לארכובה, פנימה ממוני התוצאה והסיבובים, אפשר להבחין בתצלום בטבעת האיפוס, ובידית שלה, שמסתיימת בטבעת קטנה המתאימה לאצבע.
על ידי סיבוב הטבעת סביב ציר הקורטה, ניתן לאפס את התוצאה או את מונה הסיבובים.
שלא כמו הארכובה, את טבעת האיפוס אפשר לסובב בשני הכיוונים, ויש לה שתי נקודות "מצב מוצא" - בין הספרה האחרונה של התוצאה לראשונה של מונה הסיבובים, או בין האחרונה של מונה הסיבובים לראשונה של התוצאה.
סיבוב הטבעת ממצב מוצא אחד לשני, מאפס את המונה מעליו עוברת הידית, וסיבוב מלא יאפס את שניהם.
במצב עבודה רגיל הטבעת נעולה, וניתן לסובב אותה רק כאשר העגלה משוכה כלפי מעלה כנגד קפיץ, וההפך: רק כשטבעת האיפוס שבה לאחת משתי הנקודות של "מצב מוצא", העגלה יכולה לשוב מטה.
הידית של טבעת האיפוס מתקפלת: במצב שימוש הידית משוכה החוצה, ולאחסון הקורטה בנרתיקה, יש לקפל את הידית.
בחלקה האחורי של הקורטה, על פני הגליל בצד המנוגד לצובר הקלט, יש מחלק יחיד עם שני מצבים, המשמש להיפוך.
במצב פעולה רגיל, סיבוב מונה הסיבובים מתקדם עם הפעולה: בחיבור הוא סופר את הסיבובים, ובחיסור הוא מחסר אחד מהמונה בכל הסיבובים.
במצב "היפוך", מתהפכת התנהגותו של מונה הסיבובים: הוא מתקדם ב-1 בפעולת חיבור, ונסוג ב-1 בחיסור.
במצב "היפוך" נספרים החיסורים, ופעולות חיבור מסיגות את המונה.
היפוך משמש בחילוק ובפעולות אריתמטיות מורכבות כמו הוצאת שורש ריבועי.
סמני נקודה עשרונית: בטבעת בחלקה העליון של העגלה, פנימית לספרות, ובטבעת שנייה בהיקף הבסיס, מתחת מחלקי הקלט, יש מספר סמנים שאפשר למקם בין שתי ספרות בקלט, בתוצאה, ובמונה הסיבובים, כדי לסמן את מיקום הנקודה העשרונית.
את הסמנים ממקם המשתמש במקומות הרצויים, בדרך כלל לפני ביצוע החישוב עצמו.
למשל, כדי לכפול 1234.56 (קלט) ב-1.24 (סיבובים), מציבים את סמני הנקודה של הקלט ומונה הסיבובים בין הספרה השנייה לשלישית מימין.
ושל התוצאה בין הרביעית לחמישית מימין (2+ 2 = 4).
כש"תתפתח התוצאה" בפעולת הכפל, היא תוצג כשהנקודה העשרונית במקום הנכון.
לסמנים אין השפעה על פעולת הקורטה, ואין הכרח להשתמש בהם.
"'צובר התוצאה", הוא הפלט העיקרי של הקורטה.
בצובר התוצאה 11 ספרות בקורטה I, ו-15 ספרות ב-II.
הצובר מוצג בספרות שנמצאות סביב היקף חלקה העליון של המכונה, ומוצג ברקע שחור.
מציג את התוצאה בפעולות חיבור, חיסור וכפל, ואת השארית בפעולת חילוק.
מונה הסיבובים: נקרא גם "צובר המנה".
המונה מראה את מספר סיבובי הארכובה, בהתחשבות במצב העגלה ובמצב חיבור/חיסור, וב"מהפך": אחרי סיבוב אחד כשהעגלה במצב "1", סיבוב נוסף כשהעגלה ב-"2", ושני סיבובים כשהעגלה ב-"3", יראה המונה 211. המונה משמש לבקרה של המפעיל שהפעולות בוצעו נכון, ועליו מסתכלים בהפעלת המכונה.
בחיבור טורי מספרים, המונה מציג את מספר המספרים שחוברו.
בפעולת כפל, המפעיל מזין את הנכפל לקלט, ו"מפתח" את הכופל במונה הסיבובים על ידי סיבוב הארכובה מספר פעמים לפי הספרה המתאימה בכופל, העברת העגלה לספרה הבאה וחוזר חלילה..כשהמונה מציג את הכופל, צובר התוצאה יראה את המכפלה הנכונה ללא תלות בסדר ה"פיתוח".
מונה הסיבובים של הקורטה מצויד במנגנון נשא, ועובר בין חיבור לחיסור, בדומה לצובר התוצאה, תכונות חסרות במכונות חישוב רבות.
התכונות הללו מאפשרות לבצע "כפל מקוצר" כפי שמוסבר בהמשך.
כשהעגלה בספרת האחדות ולא ניתן לחסר יותר, מונה הסיבובים מראה את המנה.
(לכן הוא נקרא גם "צובר המנה") וצובר התוצאה מציג את השארית.
איפוס: לפני השימוש, יש לאפס את צוברי המכונה, בדומה למקש C במחשבון מודרני.
ניתן לאפס את צובר התוצאה, צובר הסיבובים, או שניהם.
האיפוס מתבצע בעזרת טבעת האיפוס בחלקה העליון של העגלה.
הטבעת מתקפלת פנימה למצב "אחסון" והחוצה למצב "שימוש".
יש לה שתי נקודות "מצב מוצא" בהיקף העגלה, בשתי הנקודות בהן מונה הסיבובים וצובר התוצאה משיקים זה לזה.
מהמצב בו היא נמצאת, ניתן לסובב אותה למצב המוצא השני מעל אחד הצוברים כדי לאפסו, או סיבוב מלא עד לנקודת ההתחלה כדי לאפס את שניהם.
כדי לבצע איפוס יש להגביה את העגלה כנגד קפיץ.
הזנת קלט: הזנת קלט לקורטה נעשית על ידי הזחת מחלקים שנמצאים בחציה התחתון של המכונה סביב היקף הגליל, כלפי מטה.
מעל כל מחלק מוצגת הספרה המוזנת, 0 כאשר המחלק במצבו העליון, ו-9 במצב התחתון.
חיבור: כדי לבצע חיבור, מזינים את המחובר הראשון לצובר הקלט, ומסובבים את הארכובה פעם אחת.
התוצאה מראה עכשיו את ערך הקלט, ומונה הסיבובים מראה "1".
מזינים את המחובר הבא לצובר הקלט, ומחברים גם אותו.
התוצאה מכילה את סכום המחוברים, ומונה הסיבובים מראה 2. חוזרים על הפעולה עבור כל המחוברים.
בסיום, הסכום מוצג בצובר התוצאה, ומספר המחוברים מופיע במונה הסיבובים.
חיסור: מאפסים את הצוברים, מזינים את המחוסר לקלט, ומסובבים פעם אחת את הארכובה.
כעת המחוסר מופיע גם בקלט וגם בתוצאה, ומונה הסיבובים מראה "1".
מזינים את המחסר, מושכים את הארכובה למצב "חיסור", ומסובבים פעם אחת.
כעת התוצאה מראה את ההפרש, ומונה הסיבובים מראה "0".
כפל: כדי לתאר כפל, ניעזר בדוגמה.
מאפסים, ומזינים לצובר הקלט 12345. כעת "מפתחים" 123 במונה הסיבובים: בהזחה "1" שלושה סיבובים, בהזחה "2" (עשרות) שני סיבובים, ובהזחה 3, סיבוב אחד להוספת 100, והשלמת 123. קל יחסית לתקן טעויות: אם מסובבים את הארכובה סיבוב מיותר, מונה הסיבובים מראה את הטעות, והתיקון מתבצע על ידי משיכת הארכובה ל"חיסור" וסיבובה.
כפל מקוצר:ספרון ההפעלה של קורטה מביא את הדוגמה הבאה: בכפל רגיל, כדי לכפול את הקלט ב-89, כלומר "לפתח" 89 במונה הסיבובים, אפשר לסובב את הארכובה 9 פעמים כשהעגלה במצב "1" (יחידות), ועוד 8 פעמים כשהעגלה ב-"2" (עשרות).
דרך זו דורשת 17 סיבובי ארכובה.
אפשר לפתח 89 בדרך אחרת: מחברים 100, ומחסרים 11: סיבוב אחד בהזחה "3", להזנת "100", הזחה ל-"2" ומשיכת הארכובה לחיסור, סיבוב נוסף, ושוב במצב "1".
מונה הסיבובים מראה בנאמנות 89, והמכפלה הנכונה מוצגת בצובר התוצאה, בשלושה סיבובי ארכובה במקום 17.
חילוק: מארבע פעולות החשבון, פעולת החילוק היא המסובכת ביותר להסבר (אם כי לא בהכרח לביצוע - הפעולות ברורות ופשוטות).
בפעולת חילוק, המפעיל מסתכל על צובר התוצאה ולא על מונה הסיבובים כמו בשאר הפעולות.
דרך אחת לבצע חילוק מוסברת כאן.
מחברים את הקלט - כעת הוא במונה התוצאה
מאפסים את מונה הסיבובים - צובר המנה
מעבירים את מחלק ה"היפוך" למצב היפוך
מושכים את הארכובה למצב חיסור
מקדמים את העגלה להיסט המרבי בו הקלט עדיין קטן מהתוצאה
מחסרים ככל שניתן, כל עוד התוצאה גדולה או שווה לקלט.
אם המפעיל ממשיך לחסר פעם נוספת, כשהתוצאה קטנה מהקלט, תיווצר "גלישה", והספרות הגבוהות תראינה כולן 9. המפעיל "מתקן" את המצב על ידי פעולת חיבור.
כשלא ניתן לחסר בהיסט הנוכחי, מקטינים את ההיסט על ידי סיבוב העגלה שמאלה.
כשהעגלה במצב "1" ולא ניתן לחסר יותר, הפעולה הסתיימה.
בסיום הפעולה, צובר המנה מציג את המנה ("תוצאת" החילוק), וצובר התוצאה מציג את השארית.
כדי לקבל דיוק טוב יותר, מכפילים את המחולק בחזקה של 10: למשל אם נרצה לחלק 12 ב-7 בשיטה שתוארה, נקבל תוצאה 1 ושארית 5. אם לעומת זאת נזין מלכתחילה 12,000, נקבל 1714 ושארית 2. שימוש בסמני הנקודה העשרונית יראה שהתוצאה היא 1.714.
קיימים אלגוריתמים ברמות סיבוך שונות, שמאפשרים לחשב בעזרת הקורטה חישובים נוספים, ביניהם שורש ריבועי.
והם מוצגים בספר המשתמש של המכונה, בפרסומים נוספים של חברת קונטינה, ובפרסומים אחרים.
ברמה הבסיסית ביותר, מנגנון הקורטה מבוסס על מכונת חישוב בשם "אריתמומטר", שהומצאה כ-130 שנים קודם לכן, ב-1820, ויוצרה באופן תעשייתי ונמכרה באופן מסחרי החל מ-1850. האריתמומטר עצמו, מבוסס על המצאה של המתמטיקאי בן המאה ה-17, גוטפריד וילהלם לייבניץ, בשם "תוף מדורג" או "תוף פסיעה", שמודגם באנימציה משמאל.
באריתמומטר, יש תוף נפרד עבור כל ספרה.
סיבוב הארכובה מסובב את כל התופים של כל הספרות, וחיסור מתבצע על ידי סיבוב הארכובה בכיוון השני.
האריתמומטר שטוח, שלא כמו הקורטה, וה"עגלה" באריתמומטר, שנמצאת בחלקו העליון, נעה באופן קווי ימינה ושמאלה, בדומה לעגלה של מכונת כתיבה (זה גם מקור הכינוי "עגלה").
אחד המנגנונים שמוסיפים סיבוך הוא מנגנון ה"נשא" (Carry).
כמעט כל מכונות החישוב מפרידות את הפעולה של חיבור הקלט לתוצאה, מפעולת העברת הנשא.
הדרך בה קורטה מבצעת זאת מוסברת למטה.
קורטה עושה זאת קצת אחרת
ממציא הקורטה, קורט הרצשטרק, הוסיף מספר שכלולים והמצאות לתיכון האריתמומטר.
השכלול הראשון הוא שימוש בתוף מדורג יחיד עבור כל הספרות, לעומת תוף נפרד לכל ספרה במכונות חישוב אחרות.
מחירו של תיכון זה הוא שספרות התוצאה מופיעות במעגל סביב היקף הגליל, במקום באופן קווי, נוח יותר לקריאה, כמו במכונות האחרות.
הרווח הוא צמצום מספר החלקים, ופישוט המנגנון.
למשל, אין צורך במערכת תמסורת להנעת התופים הרבים - התוף היחיד מונע ישירות על ידי הארכובה.
השכלול הבא נוגע לאופן ביצוע החיסור: בגלל הסיבוך של מנגנון ה"נשא", ממציא הקורטה לא מצא בהתחלה פתרון לחיסור, ואכן האבטיפוס הראשון של ה"קורטה", שנבנה ב-1937 או 1938 לא ידע לבצע חיסור, אלא חיבור וכפל בלבד.
בהברקה שלפי דברי הממציא, קורט הרצשטרק, הופיעה כשישב בקרון רכבת בחזרה מנסיעת שיווק לאזור היער השחור, הוא הבין שניתן לבצע חיסור בעזרת חיבור המשלים.
חיסור בעזרת חיבור המשלים היא טכניקה ידועה ומוכרת בתחום מכונות החישוב.
למעשה, הפסקלין, מכונת החישוב הידועה הראשונה שיוצרה ופעלה, השתמשה בחיבור המשלים כדי לבצע חיסור.
למרות שזו אינה הטכניקה הנפוצה ביותר, היא מבוססת וידועה, וללא ספק הייתה מוכרת היטב להרצשטרק.
ההמצאה שהרצשטרק המציא בקרון הרכבת הייתה דרך מעשית להשתמש בתוף מרכזי יחיד, ויחד עם זאת לחסר בעזרת חיבור המשלים: בדרך כלל חיבור כזה דורש שימוש בתוף מדורג שני, והרצשטרק המציא דרך לשלב את שני התופים (אחד לחיבור ואחד לחיסור), בתוף אחד.
קרוב לוודאי שהרצשטרק הכיר את עבודתו של המאן, אם כי אולי לא את עבודתו של פטרסון.
במכונות חישוב מכניות אין מספרים שליליים, אבל בגלל שיש מספר סופי של ספרות, יש "משלים": למשל, במכונת חישוב עם 4 ספרות, חיבור 9999 ל-1 ייתן 0, משום שספרת האלפים היא האחרונה, וכשהיא עוברת מ-9 ל-0, אין לאן להעביר את ה"נשא".
המשמעות היא שבמכונה כזו אפשר לחסר 1 ממספר בעזרת חיבור 9999: כשנחבר 9999 ל-17 במכונה עם 4 ספרות, נקבל 16, ובדומה אפשר לחסר כל מספר אחר בעזרת חיבור המשלים המתאים.
אפשר להשיג את המשלים בלי לשנות את ההזחה של גלגלי השיניים על ידי שימוש בתוף "הפוך", כלומר תוף שמציב מול כל ספרה בקלט את המשלים ל-9 שלה.
באופן כזה מוחלף המספר כולו במשלים ל-9999. מכיוון שכדי לבצע חיבור צריך את המשלים ל-10,000 ולא ל-9999, יש להוסיף עוד 1, או במילים אחרות, לקדם את הספרה הנמוכה ביותר במשלים לעשר במקום המשלים לתשע, כמו שאר הספרות.
אפשר לתאר את התוף במכונת "קורטה", באופן סכמטי, כך:
לוקחים שני תופים, אחד כמו באיור ואחד הפוך, כמתואר למעלה.
פורסים כל אחד משני התופים לעשר פרוסות, ובונים תוף חדש, בו נוטלים לסירוגין פרוסה מכל תוף.
בתוף החדש, המרחק בין ספרה לספרה הוא כעובי שתי פרוסות, ולעומת זאת הזחת גלגל השיניים כדי עובי פרוסה אחת, מעבירה בין ספרה למשלים ל-9 של אותה הספרה.
בפועל, התוף של הקורטה מסובך קצת יותר: התופים בנויים כך שהמרחק בין פרוסה למשלים שלה אינו "פרוסה" אחת אלא שלוש.
התוף מורכב מ-39 פרוסות שונות, עם מספר שונה של שיניים בכל פרוסה, בין 0 ל-9. משיכת הארכובה החוצה מושכת עמה את התוף, באופן שמול גלגלי השיניים נמצא המשלים: למשל, כשהמשתמש מזיח את המחלק ל-3, הפעולה מציבה את גלגל השיניים מול פרוסה בתוף שיש עליה 3 שיניים.
משיכת הארכובה (והתוף) למצב "חיסור", תציב מול אותו גלגל את המשלים לתשע, כלומר פרוסה בת 6 שיניים.
המנגנון להוספת 1 לספרת היחידות בפעולת חיסור הוא המצאה נוספת: על ציר התמסורת הראשון, כלומר של הספרה הנמוכה ביותר, גלגל שיניים נוסף, המכוון לספרה הנמוכה באחד מהספרה שמופיעה בקלט.
בפעולת חיבור, גלגל זה פוגש שן אחת פחות מאשר הגלגל ה"ראשי", ולכן לא משפיע על התוצאה.
בפעולת חיסור, מתהפך סדר הפרוסות, והוא פוגש שן אחת יותר, ולספרה הראשונה נוסף "המשלים לעשר" במקום המשלים לתשע, כמו לשאר הספרות.
כאשר הספרה הראשונה היא אפס, המשלים הוא עשר, ובתוף יש פרוסה נוספת, בעלת עשר שיניים לצורך כך.
סביב התוף, ובמקביל לו, מסודרים צירי התמסורת, ועליהם גלגלי התמסורת.
גלגלי התמסורת מקבלים את התנועה מהתוף, ומעבירים אותה לציר, שמקדם את צובר התוצאה שבעגלה.
יש שלוש קבוצות של צירי וגלגלי תמסורת: בקבוצה הראשונה צירי התמסורת של צובר הקלט: בקבוצה זו, גלגל התמסורת מחליק על ציר התמסורת מעלה ומטה, ונשלט על ידי מחלק הקלט המתאים.
הקבוצה השנייה נחוצה משום שיש יותר ספרות בתוצאה מאשר בקלט, ותפקידה להקדם את הספרה המתאימה בצובר התוצאה ב-9 בפעולת חיסור.
צורך זה נובע משיטת החיסור בעזרת חיבור המשלים.
הקבוצה השלישית הם צירי התמסורת של מונה הסיבובים.
אלו ממוקמים מול חלקו העליון של התוף המדורג, שמכיל קבוצת פרוסות נוספת למונה הסיבובים.
צירים אלו מקודמים 9 שיניים כל אחד בפעולת חיסור, ובפעולת חיבור, רק הציר הראשון מקודם בשן יחידה בכל סיבוב, וההפך במצב "היפוך", בו מונה הסיבובים מחבר בפעולת חיסור, ומחסר בחיבור.
במעלה הציר, מעל התוף וגלגלי השיניים נמצא מנגנון ה"נשא", שאחראי לקדם את הספרה הבאה משמאל כאשר ספרה מקודמת מ-9 ל-0. מנגנון זה בנוי מגלגל שיניים זחיח נוסף על כל ציר, ו"תוף" נוסף, בעל שן יחידה, המכונה "פעמון העשרות".
כאשר אחת מספרות התוצאה מקודמת מ-9 ל-0, פין בספרה דוחף מטה את "מוט הנשא".
מוט זה מנמיך את גלגל הנשא של הספרה הבאה אל מול השן בפעמון העשרות, ובסיבובו הוא מעביר את הנשא ומקדם את הספרה הבאה.
לפעמון העשרות פעולה נוספת: לפני שהתוף מתחיל לקדם את התוצאה, מזיח פעמון העשרות את מוטות הנשא חזרה למעלה, והם מוכנים לקלוט את הנשא הבא, כשהספרה תקודם שוב ל-0. פעולת הנשא זהה בחיבור ובחיסור, ופעמון העשרות אינו משנה את מיקומו במשיכת הארכובה כדי לעבור לחיסור.
הציר הראשי עובר דרכו, אך אינו מחובר אליו, והוא מקבל את התנועה מהתוף.
צירי התמסורת בהיקף המכונה מעבירים את התנועה לצובר התוצאה ומונה הסיבובים, שמסודרים בצורה מעגלית בעגלה, בחלקה העליון של הקורטה.
לעגלה מספר מצבים שונים, באופן שספרת האחדות של הקלט יכולה להניע את ספרת היחידות, העשרות, או המאות וכן הלאה של צובר התוצאה, ובדומה את מונה הסיבובים.
לעגלה שישה מצבים בקורטה I, ושמונה ב-II.
באופו זה ניתן "לכפול בעשר": למשל, אם בצובר הקלט מופיע 13, סיבוב הארכובה יחבר לצובר הקלט 13 כשהעגלה במצב הראשון, 130 במצב השני, ו-1,300,000 כשהעגלה במצב השישי.
כדי להזיח את העגלה ממצב למצב יש לדחוף אותה למעלה כנגד קפיץ, לסובב אותה להזחה הרצויה, ולהניח לקפיץ למשוך אותה חזרה למצב התחתון.
העגלה מכילה גם את מנגנון האיפוס: בצובר התוצאה יש גלגל שיניים נוסף, עם "שן חסרה".
פס שיניים קשתי מעל הגלגל הזה - טבעת עם ידית, שסיבובה מאפס את צובר התוצאה, מונה הסיבובים, או שניהם.
כדי לבצע איפוס יש לדחוף את העגלה למעלה, כנגד הקפיץ, ולהחזיק אותה במצב זה בזמן הפעולה, שמתבצעת על ידי סיבוב הטבעת.
בנוסף להמצאות שתוארו עד כאן, מכילה הקורטה מנגנונים רבים נוספים, שעל חלקם נרשמו פטנטים, ותפקידם למנוע שגיאות של המשתמש שיגרמו לנזק למכונה או לתוצאה שגויה.
להלן רשימה חלקית של שכלולים אלו.
הרבה מהמנגנונים מיועד למנוע פעולות שונות כאשר הארכובה לא נמצאת בעמדת המוצא שלה.
אפשר לסובב את הארכובה רק בכיוון הנכון (עם כיוון השעון)
אפשר להעביר את העגלה ממצב למצב רק כשהיא משוכה למעלה
אפשר לסובב את טבעת האיפוס, רק כשהעגלה משוכה למעלה, והעגלה יכולה לחזור למטה רק כאשר טבעת האיפוס באחד משני "מצבי המוצא" שלה
אפשר למשוך את העגלה מעלה רק כאשר הארכובה בעמדת המוצא
כאשר העגלה משוכה, הארכובה נעולה
אפשר להעביר את הארכובה בין מצב "חיבור" למצב "חיסור" רק כשהארכובה נמצאת בעמדת המוצא
אי אפשר לסובב את הארכובה כאשר היא משוכה החוצה באופן חלקי - כדי לסובב אותה היא צריכה להיות לגמרי במצב חיבור או חיסור
משיכת הארכובה למצב "חיסור" חושפת "צווארון" בצבע אדום בולט סביב בסיס הארכובה, כך שהמשתמש רואה בצורה ברורה ובולטת שהמכונה במצב "חיסור" (בדגמים ישנים יותר, צבע הצווארון לבן ולא אדום) כדי למנוע טעות הפעלה של חיסור במקום חיבור, או ההפך.
כאמור, הרשימה הזו היא חלקית, ובקורטה יש מנגנונים נוספים שתפקידם למנוע טעויות של המשתמש, נזק למכונה, או תוצאה שגויה.
אנקדוטה קטנה נוגעת לקופסה של הקורטה: כיוון שהארכובה מסתובבת בכיוון השעון, התברר שיכול לקרות לפעמים שאחסון הקורטה בקופסה וסגירת המכסה, מסובבת במקצת את הארכובה ומוציאה אותה מ"עמדת המוצא", וכך, כשמוציאים את הקורטה מן הקופסה בפעם הבאה, היא לא מוכנה לשימוש.
כדי לפתור את הבעיה הזו, שונה מבנה הקופסה, כך שהיא נסגרת על ידי סיבוב בכיוון ההפוך, נגד כיוון השעון, והמנגנון הקיים שמונע מהארכובה להסתובב בכיוון ההפוך מבטיח שסגירת הקופסה לא תוציא את הארכובה מעמדת המוצא.