tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האסטרואיד (7720) לפו נקרא על שמה
רחובות על שמה של ניקול-ריין לפו קיימים בצרפת בערים הבאות: פריז, ברסט, דיז'ון, סנט־אוורטן ובואה-גיום.
"חישובים של הליקוי הטבעתי של 1 באפריל, 1764
אפמריסים של תנועות שמימיות, עבור קו האורך של פריז, כרך שביעי, המכיל את עשר השנים מ-1775 עד 1784, 1774
אפמריסים של תנועות שמימיות, עבור קו האורך של פריז, כרך שמיני, המכיל את שמונה השנים מ-1785 עד 1792, 1783
אליזבת באדינטר, "זוג אסטרונומים: ז'רום לאלנד וריין לפאוט" [ ארכיון ], החברה הארכאולוגית, המדעית והספרותית של בזייר , סדרה 10, כרך.
גיא בויסטל, "ניקול לפאוט והידראנגאה", ב-Cahiers Clairaut, 108 (חורף 2004), עמ'.
"ניקול ריין לפאוט וההידראנגאה" [ ארכיון ] - ביוגרפיה אחרי גיא בויסטל.
"6 בדצמבר 1788: מותה של ניקול-ריין לפאוטה, מתמטיקאית ואסטרונומית" [ ארכיון ] - ביוגרפיה לאחר גיא בויסטל.
(he) אליזבת קונור, "גברתי לפו, מחשב מהמאה השמונה-עשרה" [ ארכיון ], בעלונים של האגודה האסטרונומית של האוקיינוס השקט, כרך.
Joseph Jérôme Lefrançois de Lalande, ("חיי מאדאם לפאוט") [ ארכיון ], בביבליוגרפיה אסטרונומית: עם ההיסטוריה של האסטרונומיה מ-1781 עד 1802, 1803, עמ'.
כמו כן, תחת הכותרת "הספד", ב-Le journal de Paris,29 בדצמבר 1788 [ ארכיון ]
קולט לה ליי, "אסטרונומיה של גברות" [ ארכיון ], ב-Dix-Huitième Siècle, 2004, עמ'.
קארל סייגן ואן דרויאן, שביט, קלמן-לוי, 1985 ()
ניקודימוס פאפאווסיליו הוא כדורגלן עבר קפריסאי ששיחק בעמדת הקשר ומאמן את קבוצת הבנק המרכזי של מצרים בהווה.
פאפאווסיליו שיחק בנעוריו במחלקת הנוער של ארסנל, ממננה עבר לזו של אולדהאם אתלטיק.
בגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת של OFI כרתים מליגת העל היוונית במדיה שיחק 5 שנים.
בשנת חתם לשנתיים בניוקאסל יונייטד תמורת 120 אלף פאונד.
ב-14 באוגוסט 1993 הפך לקפריסאי הראשון שמשחק בפרמייר ליג כאשר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד טוטנהאם הוטספר.
עד תום העונה רשם רק 7 הופעות ובסוף השנה חזר לכרתים.
בשנת חתם באפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית במדיה שיחק 4 שנים.
בהמשך הקריירה שיחק גם באנורתוסיס פמגוסטה, אנוסיס נאון פאראלימני, אולימפיאקוס ניקוסיה ואפואל ניקוסיה.
לזכותו של פאפאוויסיליו 38 הופעות ו-9 שערים במדי נבחרת קפריסין.
בשנת פאפאוויסיליו מונה למאמן של אפאפ פיטסיליה מהליגה הקפריסאית השנייה וכעבור שנה מונה למאמנה של אולימפיאקוס ניקוסיה, עמה החמיץ את העלייה לליגה הראשונה במחזור האחרון, בו הפסידה 2-1 לנאה סלמיס פמגוסטה.
בקיץ מונה למאמנה של OFI כרתים אותה אימן 4 חודשים, אז עזב על מנת לחזור לקדנציה שנייה באולימפיאקוס ניקוסיה.
בקיץ מונה למאמנה של דוקסה קאטוקופיה אותה אימן עד ינואר .
5 ימים לאחר שעזב את דוקסה מונה למאמנה של אנוסיס נאון פאראלימני אותה הוביל להישג השיא שלה כאשר היא סיימה את העונה במקום השישי.
אחת ב-Enosis Neon Paralimni, אותה הוביל למקום השישי הטוב ביותר בכל הזמנים בליגה הראשונה.
ב-28 בפברואר 2012 חזר לקדנציה שנייה באולימפיאקוס.
בספטמבר פאפאוויסיליו מונה למאמנה של אפולון לימסול.
בספטמבר חתם בארמיס ארדיפו אותה אימן כחצי שנה.
ב-21 באוגוסט 2015 מונה למאמנה של סלובן ברטיסלבה מליגת העל הסלובקית, איתה הגיע למקום השני ולגמר הגביע בעונתו הראשונה.
3 משחקים לאחר תחיל העונה שאחריה, סיים את תפקידו המועדון.
בהמשך הקריירה אימן גם בארגוטליס, פאניוניוס, ואדי דגלה, נאה סלמיס פמגוסטה וגאזי אל-מחאלה.
כיום מאמן את קבוצת הכדורגל של הבנק המרכזי של מצרים.
Nicktoons הוא שם כולל המשמש את ניקלודיאון לסדרת האנימציה המקורית שלהם.
כל ה-Nicktoons מופקים בחלקם ב-Nickelodeon Animation Studio ומפרטים את חברת האם של Nickelodeon (Viacom, הידועה כיום כפרמאונט גלובל) בשורות זכויות היוצרים שלהם.
אין עדיין בישראל יפורסם בהמשך.
מאז השקתו בסוף שנות ה-70, לוח הזמנים של ניקלודיאון כלל אנימציה שהופקה על ידי חברות אחרות, כמו בל וסבסטיאן, בננהמן ודנג'ר מאוס.
והערוץ אפילו היה שותף להפקת הרוזן דאקולה, שהחלה לשידור ב-1988. אבל ניקלודיאון לא השקיעה בסדרה מצוירת מקורית משלה עד 1989, כשהמפיקה ונסה קופי ביקרה בלוס אנג'לס כדי לקבל פיצ'רים של אנימטורים מקומיים.
ג'רלדין לייבורן, נשיאת הערוץ דאז, האירה שלושה פיצ'רים לסדרות מלאות: החיים על פי דאג, המופע של רן וסטימפי וראגרטס.
ב-11 באוגוסט 1991, שלושת הקריקטורות הוצגו לראשונה כחלק מבלוק של 90 דקות, והפכו ל-Nicktoons הממותגים הראשונים.
בניגוד לסרטים המצוירים מבוססי הסחורה ששלטו בתעשיית האנימציה של שנות ה-80, ונסה קופי וג'רלדין לייבורן הסכימו שהניקטון צריך להיות מונע על ידי יוצרים: מבוסס על דמויות מקוריות שעוצבו על ידי אנימטורים.
עדיין אין בישראל יפורסם בהמשך.
ה-Nicktoons הראשונים הגיעו להצלחה כלכלית, ושכנעו את ויאקום להשקיע בתוכניות אנימציה מקוריות עבור הרשת האחרת שלה MTV.
עד 1998, חטיבת האנימציה של ניקלודיאון פעלה מתוך מתחם משרדים שכור בסטודיו סיטי, קליפורניה.
הייצור עבר לבניין בודד בברבנק הסמוך ב-4 במרץ 1998. בין התוכניות הראשונות שהופקו במתקן החדש הזה הייתה בובספוג מכנסמרובע, שעד 2004 הפכה לתוכנית הרווחית ביותר בתולדות ניקלודיאון.
בשנת 2002 הושק ערוץ כבלים שנקרא גם ניקטונס, ואחריו מספר גרסאות בינלאומיות.
מספר תוכניות מקוריות הופיעו בבכורה של פרקים חדשים ברשת Nicktoons.
בתחילת שנות ה-2010, ניקלודיאון הוציאה לראשונה את שני הניקטון הראשונים המבוססים על זכייניות טלוויזיה קיימות, בניגוד לדמויות חדשות: צבי הנינג'ה המתבגרים ומועדון ווינX.
שני המופעים המחודשים הללו פותחו ב-Nickelodeon Animation Studio בעקבות רכישות של Viacom של שני הנכסים.
בשנת 2019, Nick Animation הוציא לראשונה את Nicktoon הבלעדי להזרמה, פינקי מלינקי, אשר שוחרר בנטפליקס ולא בטלוויזיה.
מספר חודשים לאחר מכן, האולפן הכריז על הסכם רב-שנתי להפקת תוכן אנימציה עבור נטפליקס, כולל נכסים חדשים וספין-אוף של ניקוטונים קודמים.
Nick toons יפורסם בהמשך בישראל כי אין בינתיים בגלל שניקולדיאון עוד לא החליטו שיהיה בישראל אז יפורסם בהמשך עוד בפרטים.
ניקוי רצפות הוא עיסוק מרכזי בכל העולם.
התפקיד העיקרי של רוב המנקים במבנים פרטיים או ציבוריים הוא ניקוי רצפות.
במבנים ציבוריים גם נפוץ ניקוי חלונות .
הסיבות העיקריות לניקוי רצפות הן:
למניעת פציעות עקב מעידה או החלקה.
פציעות עקב החלקות ומעידות על רצפות הן גורם מרכזי לפציעה או מוות בשוגג.
שיטות עבודה גרועות בניקוי רצפות הן בעצמן הגורם העיקרי לתאונות.
להסרת כתמים, לכלוך, פסולת וחסימות.
להסרת חצץ וחול אשר נשרטים ונשחקים את פני השטח.
כדי להסיר אלרגנים, במיוחד אבק.
כדי למנוע בלאי למשטח (למשל באמצעות שעווה לרצפה או איטום מגן).
כדי להפוך את הסביבה לסניטרית (למשל במטבחים).
כדי להפחית את שיעורי הבליעה/שאיפה של מיקרופלסטיק.
כדי לשמור על חיכוך אופטימלי (למשל עבור רחבות ריקודים ולמניעת פציעות).
הפחת עומס עבודה בין משמרות (למשל צוות ניקיון ייעודי).
הטיפול הדרוש לסוגים שונים של רצפות שונה מסוג לסוג.
החלקה היא סכנה בטיחותית שכיחה בשיטות ניקוי הכוללות מים או נוזלים אחרים, במיוחד אם הרצפה נשארת רטובה.
נסורת משמשת בחלק מהרצפות כדי לספוג את כל הנוזלים הנופלים במקום לנסות למנוע את שפיכתם.
הנסורת מטוטאת ומוחלפת בכל יום.
שיטה זו הייתה נפוצה בעבר בפאבים ועדיין נעשה בו שימוש אצל כמה קצבים ומוכרי דגים ובשווקים ברחבי העולם.
בעבר היה מקובל להשתמש בעלי תה כדי לאסוף לכלוך מהשטיחים ולהסיר ריחות.
בימינו ישנם סוגים שונים של רצפות ודרכי הניקוי שלהן הן מגוונות.
כמו כן, ישנו מגוון רחב של מכונות ניקוי רצפות לקנייה או לשכירה כגון מבריקי רצפה, מקרצפים ומטאטאים אוטומטיים, ומכונות קיטור לניקוי שטיחים.
מכונות חשמליות אלו יכולות לנקות לעומק כמעט כל סוג של רצפה קשה או משטח ריצוף מקיר לקיר בהרבה פחות זמן ממה שהיה לוקח להשלים את הניקוי באמצעות שיטת ניקוי מסורתית.
בבתי חולים נעשה במכונות אלו שימוש נרחב מפאת הצורך לשמור עד כמה שאפשר על ניקיון למניעת הצטברות חיידקים ומחלות.
מכון התקנים הישראלי פרסם מפרט של האופן הנדרש לביצוע ניקוי במבנים ומשטחים ציבוריים.
סוגים שונים של ריצוף עץ עשויים לדרוש טיפול שונה לחלוטין, תלוי אם הם בשעווה, משומנים או בעלי ציפוי פוליאוריטן.
חשוב לקבוע את סוג הגימור של רצפת עץ ותמיד להתייחס אליה בצורה הנכונה, כך למשל קשה להסיר ציפוי שעווה מרצפת עץ המצופה בפוליאוריתן.
יש לפנות את שטח הרצפה מכל רהיט שקל להזיז אותו.
לטאטא או לשאוב את כל הלכלוך והפסולת הרופפים.
לנגב את הרצפה בהתאם למבנה פסי העץ.
לרצפה מצופה פוליאוריטן יש להרטיב סמרטוט הרצפה במים וכמה טיפות של נוזל כלים.
יש להקפיד לסחוט היטב את הסמרטוט לפני השימוש בו על הרצפה.
יש להניע את המגב קדימה ואחורה, בהתאם למבנה ריצוף העץ בתנועות חלקות.
אין להשתמש במים לרצפות שעברו תהליך ציפוי הברקה מכיוון שהן עלולות להכתים את העץ ולגרום להתנפחות.
יש להבריק את הרצפה במטלית רכה בתנועות סיבוביות כדי להסיר שאריות סבון.
חיתולי בד מתאימים לצורך הברקה מכיוון שהם מאוד רכים וסופגים.
ריצוף אריחים ואבן נפוץ במטבחים, במדרגות ובחדרי רחצה.
ניתן לחלק את תהליך הניקוי שלו לשלושה שלבים:
יש להסיר תחילה לכלוך או אבק באמצעות שואב אבק או מטאטא.
יש להקפיד על תמיסת ניקוי לרצפה המתאימה לצורך זה.
אם אתם מנקים רצפות אבן (שיש, גרניט, טרוורטין וכדומה), ודאו שחומר הניקוי מציין שהוא מיועד לאבן.
ניתן להשתמש בתמיסה חומצית לניקוי אריחים על רצפות קרמיקה ופורצלן.
לאחר ריסוס רצפות האריחים או האבן בשטח קטן, השתמשו במגב לניקוי וקרצוף רצפות.
לאחר מכן נגבו עם מטלית יבשה.
פרקט ויניל הוא סוג רצפה מסחרי נפוץ המופיע בדגמים שונים, דמוי ריצוף או דמויי עץ.
ניקוי רצפה מסוג זה נעשה עם מגב ודלי או במבנים ציבוריים, על ידי מכונות המיועדות לכך.
פרקט ויניל מגיע עם ציפוי פולימרי או גימור רצפה כדי להגן עליו.
ניקוי משטחים מסוג זה מחייב שמירת ניקיון של אבק וכן ניקוי רטוב אך לא רטוב מידי.
כאשר מבצעים ניקוי רצפות, ומשתמשים במגב וסמרטוט, לרוב מוסיפים נוזל של חומרי ניקוי למים.
תמיסת הניקוי עשויה להיות תלויה גם בסוג הרצפה כגון פרקט או אריחים מכיוון שחלק מהמוצרים עלולים להזיק לרצפה.
חומרי ניקוי לרצפה שהרכבם כולל חומרי ריח מסוימים (מונוטרפנים מסוימים) עלולים לגרום לזיהום אוויר פנימי ולפגיעה בדרכי הנשימה - תלוי בריכוז החומר והרכבו הכימי.
חשיפה לחומרים אלו עשויה לגרום לרעילות בדרכי הנשימה.
שטיח כניסה מתוחזק היטב יכול להפחית באופן משמעותי את הצורך בניקוי שאר משטחי המבנה.
עבור בנייני ציבור ומשרדים, כ-80 עד 90% מהלכלוך מגיע מבחוץ.
הרכבת כמה עשרות מטרים של שטיח בכניסה עשויה להפחית כ-80% מהלכלוך המגיע מחוץ למבנה.
כך ניתן להפחית כשני שלישים מהלכלוך כבר בכניסה למבנה.
ניקול מרי קידמן היא שחקנית קולנוע ודוגמנית אוסטרלית.
אחרי הופעותיה במספר סרטים קטנים, היא נחשפה בסרט האוסטרלי "סיכון רטוב" (1989).
הופעותיה בסרטים "פיתוי קטלני" (1995), "מולין רוז'" (2001) ו"מחילת הארנב" (2010) זיכו אותה בביקורות מהללות.
ב-2002 היא קיבלה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לקולנוע על גילום דמותה של וירג'יניה וולף בסרט "השעות".
קידמן נולדה בהונולולו, בירת הוואי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא אוסטרלי.
היא התגוררה בארצות הברית עד גיל ארבע, אז חזרה עם משפחתה למולדתם אוסטרליה.
קידמן החלה ללמוד בלט בגיל ארבע, ובהמשך הופיעה ב"תיאטרון האוסטרלי לאנשים צעירים" בסידני.
קידמן התגוררה בניו סאות' ויילס ולמדה בסיינט מאריס, אך עזבה את הלימודים כאשר אמה אובחנה כחולת סרטן השד.
קידמן שיחקה לראשונה בווידאו-קליפ של פט וילסון ב-1983. במהלך שנות השמונים שיחקה בתפקידים משניים במספר סדרות טלוויזיה וסרטים באוסטרליה.
ב-1989 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט "סיכון רטוב", וזכתה לביקורות חיוביות.
ב-1990 הופיעה לצד טום קרוז (לו נישאה בהמשך אותה שנה), בסרט "ימי הרעם".
מאז שיחקה בסרטים רבים, בהם "בילי בתגייט", "נערת יום ההולדת", "באטמן לנצח", "פיתוי קטלני" (עליו זכתה בפרס גלובוס הזהב ב-1995) ועוד.
ב-1999 כיכבה עם בעלה דאז טום קרוז בסרט המדובר של סטנלי קובריק "עיניים עצומות לרווחה", בו הם גילמו זוג נשוי, שעוסק בחקר המיניות.
ב-2001 זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט המוזיקלי "מולין רוז'", וכן הייתה מועמדת לפרס אוסקר על תפקיד זה.
באותה שנה הייתה מועמדת לפרס נוסף בטקס פרסי גלובוס הזהב, על תפקידה בסרט "האחרים".
בשנת 2003 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, וכן בפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר, על גילום דמותה של ווירג'יניה וולף בסרט "השעות".
לאחר "השעות" המשיכה קידמן לככב בסרטים מצליחים כגון "דוגוויל", וכן הייתה מועמדת לגלובוס הזהב על תפקידה בסרטים "קולד מאונטיין" ו"לידה".
בשנת 2005 שיחקה בסרט המתח של סידני פולאק "מזימות זרות" וכן כיכבה בסרט "סמנתה".
בשנת 2006 השתתפה בסרט הביוגרפי "פרווה" על חייה של הצלמת דיאן ארבוס.
בשנת 2007 השתתפה קידמן בסרט "מצפן הזהב" שבו שיחקה בתפקיד גברת קולטר.
הסרט זכה לביקורות מעורבות ולא הצליח כמצופה.
בסוף 2008 גילמה בת אצילים אנגליה באוסטרליה, בסרט "אוסטרליה" של הבמאי באז לורמן.
בשנת 2015 זכתה קידמן בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הדרמה "סארו - הדרך הביתה" המבוסס על סיפור אמיתי, לצידם של דב פאטל, רוני מארה ודייוויד ונהם.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הדרמה-קומית "שקרים קטנים גדולים" שיצר וכתב דייוויד אי קלי, אשר מבוססת על הרומן באותו שם ומשודרת ברשת HBO.
על תפקידה בסדרה זכתה בפרס אמי, בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה.
בשנת 2020 שיחקה בסרטו של ריאן מרפי "הנשף" בנטפליקס שמבוסס על המחזמר באותו שם משנת 2016.
בשנת 2021 כיכבה בתפקיד לוסיל בול בסרט "הזוג ריקרדו".
על תפקידה בסרט זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה וקיבלה מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
באוקטובר 2024, פורסם כי קידמן, ליאן מוריארטי וברונה פפנדריאה משתפות פעולה שוב בעיבוד טלוויזיוני של הרומן המסתורי של מוריארטי, "Here One Moment".
החברה Fifth Season זכתה בזכויות ההסרטה של הרומן בתחרות עם חברות אחרות.
התקציר הרשמי מציין שחייהם של נוסעים על טיסה ישתנו לתמיד לאחר שגברת המוות תספר להם כיצד ומתי הם ימותו, וחלקם מתים בדיוק כפי שהיא חזתה.
בדצמבר 2024, צפוי לצאת הסרט "בייביגירל" שעל תפקידה בו, קידמן זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה.
העלילה מתמקדת בדמות שמגלמת קידמן, מנהלת בכירה, שמסכנת את הקריירה והמשפחה שלה כאשר היא מתחילה רומן סוער עם המתמחה הצעיר שלה (בגילומו של האריס דיקינסון).
בספטמבר 2025 פורסם שקידמן תככב בסדרת מותחן משפטי מבית A24 בשם "Discretion" המבוססת על סיפור קצר שטרם יצא לאור מאת הסופרת צ'נדלר בייקר.
קידמן תפיק יחד עם פר סארי תחת חברת Blossom Films שבבעלותה.
בעקבות הצלחת השיר ששרה עם יואן מקגרגור בסרט "מולין רוז'" ב-2001, החלה קידמן להופיע במספר שירים בקולנוע ומחוצה לו.
היא הקליטה עם הזמר הבריטי רובי ויליאמס גרסת כיסוי מצליחה לשיר "Somethin' stupid", שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
בהמשך שרה בסרט "תזיזו ת'רגליים" בו דיבבה, את "Kiss" / "Heartbreak Hotel", לצד יו ג'קמן.
ב-24 בדצמבר 1990 נישאה קידמן לשחקן טום קרוז בקולורדו.
בני הזוג אימצו שני ילדים, ונפרדו כאשר קידמן הייתה בחודש השלישי להריונה.
לאחר מכן הייתה לה הפלה טבעית.
ב-25 ביוני 2006 נישאה לזמר הקאנטרי האוסטרלי קית' אורבן.
כשנתיים וחצי לאחר מכן, בדצמבר 2010, נולדה לה בת ביולוגית מאם פונדקאית.
בספטמבר 2025 אורבן וקידמן נפרדו לאחר 19 שנות נישואין.
בשנת 2015 התפרסם כי משפחתה של קידמן מחזיקה באוסטרליה בחווה בגודל 101 אלף קמ"ר, הקרקע הוצעה למכירה אך טרם נמכרה.
קידמן מגלה מעורבות פוליטית, היא תרמה כספים מספר פעמים למועמדים מטעם המפלגה הדמוקרטית האמריקאית, וב-2004 הביעה תמיכה בג'ון קרי בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
ב-17 באוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופיעה מודעה על עמוד שלם בעיתון ה"לוס אנג'לס טיימס" בה היא הייתה חתומה על גינוי מפורט נגד הטרור שגורמים ארגוני החמאס והחזבאללה, והובעה בה תמיכה גם באזרחים הלא-מעורבים שנפגעו בישראל ובלבנון.
גם מפיקה בפועל2020היית צריכה לדעתגרייס פרייז'רמיני-סדרה; 6 פרקים
גם מפיקה בפועל2021–2025תשעה זרים מושלמיםמאשה דמיטריצ'נקותפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים
גם מפיקה בפועל2022שאגה (אנ')רוביןפרק: "The Woman Who Ate Photographs"
גם מפיקה בפועל2023Faraway Downsליידי שרה אשלימיני-סדרה; 6 פרקיםאהבה ומוותמפיקה בפועל2023–2024לביאות: מבצעים מיוחדיםקייטלין מידתפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים
גם מפיקה בפועל2024זרות (אנ')מרגרט וומיני-סדרה; 6 פרקים
גם מפיקה בפועלהזוג המושלםגריר גריסון ווינבורימיני-סדרה; 6 פרקים
גם מפיקה בפועל2025The Last Anniversaryמפיקה בפועלסקרפטה (אנ')קיי סקרפטה (אנ')סדרה עתידית של פריים וידאו
גם מפיקה בפועלMargo's Got Money Troublesסדרה עתידית של אפל TV פלוס
+שנהמחזהתפקידהערות1988מגנוליות מפלדה (אנ')שלבימלבורן, אוסטרליה1998החדר הכחול (אנ')דמויות שונותקובנט גארדן בלונדון
ברודוויי2015פוטוגרף 51 (אנ')רוזלינד פרנקליןוסט אנד
ניקול קמיל ריצ'י היא ידוענית, דוגמנית ושחקנית טלוויזיה אמריקאית.
נולדה בשם ניקול קמיל אסקוודו בברקלי, קליפורניה.
בגיל שנתיים, עברה ריצ'י לגור בביתו של הזמר ליונל ריצ'י ואשתו.
בגיל 3, החלה ריצ'י ללכת לטיפולים פסיכותרפיסטים כל שבוע, והיא נשארה בטיפול במשך הילדות שלה.
כשהייתה בת 9, אימצו אותה בני הזוג באופן חוקי.
בנוסף להחלקה אומנותית, למדה ריצ'י בילדותה לנגן בגיטרה, צ'לו, כינור ופסנתר.
ריצ'י למדה אמנות ומדיה במשך שנתיים באוניברסיטת אריזונה.
ב-2003 הצטרפה לחברת הילדות שלה פריס הילטון לתוכנית מציאות חדשה בשם "החיים הפשוטים".
התוכנית מתעדת את מסען ברחבי ארצות הברית כשהן עובדות בעבודות מזדמנות כפועלות וכמלצריות ומתארחות אצל משפחות שונות.
התוכנית שודרה ברשת FOX והפכה ללהיט, ובשנים 2004 ו-2005 צולמו שתי עונות נוספות של התוכנית.
באותה שנה, הופיעה ריצ'י למסיבת הסיום של התוכנית כשהיא רזה וכחושה מאוד, ובעיתונות הצהובה נטען שהיא חלתה באנורקסיה, טענה שריצ'י הכחישה.
בנוסף באותה תקופה, חל ריחוק בין הילטון וריצ'י בעקבות ריב ביניהן.
ב-2004, הייתה ריצ'י חברה בלהקת רוק בשם "Darling".
מאז 2005, עובדת ריצ'י על אלבום בכורה, אך תאריך יציאתו אינו ידוע.
ריצ'י ביצעה הופעות אורח בסדרות "איב" ו"אמריקן דרימז", והשתתפה בסדרת "Kids in America".
בנוסף לשירה ומשחק, ריצ'י דגמנה ל"בונגו ג'ינס" ולמעצב הנעליים ג'ימי צ'ו.
בשנת 2007 נבחרה לייצג את קמפיין משקפי השמש של "ג'ורג'יו ארמני".
ב-2005, כתבה ריצ'י רומן אוטוביוגרפי בשם "האמת אודות יהלומים" (The Truth About Diamonds).
הספר בעצם מתעד את הריב של ניקול ופריס רק בשמות אחרים.
בינואר 2006, דורג הספר במקום ה-32 של רבי המכר.
בשנת 2024 שיחקה בסרט קומדיית ההתבגרות "Don't Tell Mom the Babysitter's Dead" בתור רוז.
היא שיחקה גם בתפקיד קטן בסרט הקומדיה "מחנה קיץ" (אנ').
בדצמבר 2006, החלה ריצ'י לצאת עם הזמר האמריקאי ג'ואל מאדן, סולן להקת הפאנק רוק (Punk rock) גוד שארלוט ואחיו התאום של בנג'י מאדן.
בנובמבר 2007, הקימו ריצ'י ומאדן את "קרן ריצ'י ומאדן לילדים".
ריצ'י הידרדרה לסמים וב-2002 נכנסה למוסד גמילה מהרואין.
בפברואר 2003, נעצרה ריצ'י במאליבו, קליפורניה, בחשד לאחזקת הרואין בזמן הנהיגה, ורישיונה נלקח ממנה.
ב-11 בדצמבר 2006, נעצרה שוב לאחר שנהגה בהיותה שיכורה.
היא הודתה שהשתמשה במריחואנה ובויקודין לפני שנהגה, וב-27 ביולי 2007, היא נשלחה לרצות ארבעה ימי מאסר, אך לבסוף שוחררה כעבור כמה שעות בלבד.
ריצ'י נשלחה לתוכנית לימודים של 18 חודשים, בה תלמד על נהיגה ללא שתייה וסמים קשים.
רובר ניקולא-שארל בוקסה היה נבלאי ומלחין צרפתי.
אביו של ניקולא-שארל היה מוזיקאי והבן ידע לנגן בחליל ובפסנתר כבר בגיל שבע.
בשנת 1807 יצא ללמוד בקונסרבטואר של פריז.
בשנת 1813 התמנה לנבלאי של התזמורת הקיסרית והחל בכתיבת אופרות עבור האופרה קומיק.
ואולם בשנת 1817 הסתבך במעשי חיקוי, הונאה וזיוף ונמלט ללונדון כדי להימנע מתביעה משפטית.
הוא נשפט, הורשע בהיעדרו ונידון להטבעת אות קלון ולעבודת פרך.
בלונדון, מוגן מן החוק הצרפתי, עזר לייסד את האקדמיה המלכותית למוזיקה בשנת 1821 והיה למנהלה, אך בשנת 1826, כשהתגלה דבר הרשעתו בפלילים, נאלץ להתפטר.
אז התמנה למנהל מוזיקלי של תיאטרון הוד מלכותה בלונדון.
בשנת 1839 הסתבך שוב בשערורייה, כשהסתלק עם זמרת האופרה אנה ריבייר-בישופ, אשת המלחין הנרי ראולי בישופ.
הזוג הנמלט הופיע בצוותא באמריקה, באוסטרליה וברחבי אירופה (מלבד בצרפת).
בנאפולי התמנה בוקסה למנהל רג'ו תיאטרו סאן קרלו (בית האופרה המלכותי של נאפולי) ונשאר שם למשך שנתיים.
הזוג הגיע לסידני עם בהלת הזהב בדצמבר 1855, והספיק להופיע בקונצרט אחד בלבד לפני מותו של בוקסה.
בישופ מוכת היגון הזמינה מצבה מעוצבת, שהציגה דמות (סמל לאנה) שרועה לרגלי עץ, שנבל נשען אל גזעו בשביל הקבר שבבית הקברות קמפרדאון בסידני.
ניקול שרזינגר היא זמרת-יוצרת, רקדנית ושחקנית אמריקאית זוכת פרס טוני.
שרזינגר היא הסולנית של אחת מלהקות הבנות המצליחות ביותר בהיסטוריה "הפוסיקט דולז".
נולדה בשם ניקול פרסקוביה אליקולני ולינטה בהונולולו, הוואי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית.
אביה ממוצא פיליפיני, ואימה ממוצא אוקראיני וילידי-הוואי.
הוריה של שרזינגר נפרדו כשהייתה קטנה, והיא עברה עם אמה ואחותה קא'לה ללואיוויל שבמדינת קנטקי, שם גדלה עם אב חורג ממוצא גרמני-אמריקאי בשם גארי שרזינגר.
היא החלה להשתמש בשם משפחתו לאחר שאימץ אותה.
שרזינגר התחנכה בבתי ספר קתוליים שמרניים.
היא למדה בתיכון בעיר ולאחר מכן בבית ספר לאמנויות, שם למדה משחק.
היא שיחקה בהצגות בעיר, ולמדה משחק במוסד אקדמי לתיאטרון.
כניסתה הראשונה לסטודיו להקלטת שירים הייתה ב-1999, אז שרה את קולות הרקע לאלבום "Days of the New" של להקת הרוק "Days of the New".
היא גם הקליטה שני שירים עם בארי דרייק (F.O.B), שיצאו בשנת 2001.
ב-2001, התמודדה ניקול לתוכנית "Popstars" של ערוץ The WB.
במהלך התוכנית נבחרו חמש בנות, שהפכו ללהקת בנות בשם "אדנס קראש" ששרה בעיקר פופ.
בשנת 2001 הוציאה הלהקה סינגל ראשון, "Get Over Yourself".
הסינגל הפך ללהיט גדול, הגיע למקום הראשון במצעדי המכירות ונכנס לעשיריית הסינגלים החמים של מצעד הבילבורד.
הסינגל שני שיצא היה "Love This Way" ולא הצליח להגיע לרמת ההצלחה של קודמו.
במקביל לצאת הסינגל יצא אלבום הבכורה שלהן, "Popstars", על שם התוכנית שבה הן נתגלו.
האלבום כשל במצעדים ובמכירות והביקורות לגביו היו חלוקות.
לאחר הכישלון המסחרי של האלבום, התפרקה הלהקה בסוף שנת 2002.כותבת השירים קארה דיגוארדי גילתה את הפוטנציאל הטמון בניקול בעת העבודה על השיר "Two Way" שנכלל באלבומן של "אדנס קראש".
בהמשך היא כתבה שירים לאלבום הבכורה של הפוסיקט דולז, PCD, ולאלבום הסולו של ניקול, "Her Name Is Nicole", שלבסוף נגנז.
בשנת 2003, לאחר ההתפרקות של אדנס קראש, ניקול עבדה על מספר שירים הקשורים לצעדים שיווקיים תחת שם הבמה ניקול קאה.
בין השירים, גרסת כיסוי ללהיט "Breakfast in Bed" (במקור של UB40 עם כריסי היינד) לפסקול הסרט "50 דייטים ראשונים".
ניקול עבדה עם יושיקי היאשי על מיזם המוזיקה "Violet UK".
היא שרה את הגרסה האנגלית ל-"I'll Be Your Love" בהופעה חיה עם התזמורת הסימפונית NHK.
השיר הופיע גם באלבום "Exposition of Global Harmony" שהוא אוסף של אומנים שונים.
ביוני 2004 הצטרפה ניקול ללהקת הבנות הפוסיקט דולז.
ניקול היא סולנית הלהקה, המבצעת את השירים.
שאר הבנות מצטרפות בקולות רקע.
הלהקה התחילה את דרכה בשירה בפסקול הסרט "תפוס ת'כריש" בביצוע חידוש לשיר של לבל.
כמו כן הלהקה גם השתתפה בפסקול הסרט "הנרקוד", בביצוע השיר "Sway" (חידוש ללהיט של מייקל בובליי).
ואף הוא לווה בוידאו קליפ המציג את הבנות רוקדות על במה במועדון.
שני השירים נכנסו לאלבום הבכורה של הלהקה, "PCD", כרצועות בונוס.
הסינגל הראשון שהוציאה הלהקה, "Don't Cha" שבו מתארח הראפר באסטה ריימס, הפך ללהיט והגיע למקום הראשון ב-16 מדינות שונות.
הוא היה מועמד לשבעה פרסים שונים בטקסי ה-MTV וגראמי.
לאחר הצלחת הסינגל, הופץ לחנויות אלבום האולפן הראשון של הלהקה, "PCD", שקיבל שלושה מעמדי פלטינה בארצות הברית וארבעה באנגליה.
הסינגל השני שהוציאו היה "Stickwithu", בלדה שקטה שהפתיעה את המבקרים לאחר להיט קצבי במיוחד כמו "Don't Cha".
הסינגל הצליח להפתיע כשכבש את המקום הראשון בחמישה מצעדים (בהם אנגליה).
לאחר מכן יצאו ארבעה סינגלים נוספים: "Beep" (עם will.i.am), "Buttons" (עם סנופ דוג), "I Don't Need a Man" ו-"Wait a Minute" (עם טימבלנד), כל הסינגלים כבשו את המקומות הראשונים במצעדים ולוו בקליפים.
הלהקה זכתה להצלחה ענקית בארצות הברית, בבריטניה ובכל העולם.
הלהקה הוכתרה כאחת מלהקות הבנות המצליחות ביותר בהיסטוריה כולה.
שירי הפוסיקט דולז הפכו לקלאסיקות פופ מוערכות ואפילו אייקוניות.
האלבום הראשון של הלהקה, 'PCD' יצא ב-2005. האלבום השני 'Doll Domination' יצא ב-2008. הלהקה פעלה משנת 2004 עד שנת 2009. בשנת 2009, הלהקה התפרקה.
בזמן השתתפותה בלהקת הפוסיקט דולז, הרבתה שרזינגר לשתף פעולה עם אמנים רבים (רובם גברים) בדואטים ו"הופעות אורח" באלבומים.
בשנת 2005 שיתפה פעולה עם הזמר שאגי, זמר האופרה ויטוריו גירגולו והראפר ויל סמית'.
בשנת 2006 הקליטה דואט עם אבאנט (שעבד עם הפוסיקט דולז) והתארחה בלהיט הענק "Come To Me" של הראפר דידי שלווה בקליפ.
בשנת 2007 הקליטה דואט משותף עם זמרת הרית'ם אנד בלוז ריהאנה, "Winning Women", שהוקלט במסגרת פרסומת לדאודורנט לנשים.
השיר מאופיין במקצב היפ הופ השונה מסוג השירים שמקליטות שתי הזמרות.
השיר לווה בקליפ המציג את שרזינגר וריהאנה באולפן ההקלטות, במסגרת ישיבה ובמסיבת עיתונאים.
כמו כן, היא התארחה בעיקר באלבומים של ראפרים כמו 50 סנט, טימבאלנד ועוד.
ב-2010 הוציאה שרזינגר סינגל ראשון "Whatever U Like", הגיע למקומות יחסית נמוכים במצעדים.
הקליפ לסינגל מראה את שרזינגר בבגדים חושפניים רוקדת בתוך קופסה, משתכשכת בבריכה והולכת על אבנים רותחות.
שון גארט מופיע בקליפ (זוהי הפעם הראשונה שהוא מופיע בקליפ) בבגדי ראפר כשאורות מעמעמים את דמותו.
המתארח בשיר מופיע בתוך הקופסה מחובק עם שרזינגר בבגדים יחסית השונים מבגדיו הרגילים.
הקליפ לשיר שודר רבות בערוץ המוזיקה MTV ואף זכה לפתוח את טקס פרסי ה-VMA כשהראפר ליל ווין מחליף את T.I.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Baby Love", הגיע למקומות גבוהים יותר מ-"Whatever U Like" אך הצליח פחות בקרב הציבור.
הקליפ לשיר מציג את שרזינגר צופה בחופשה שלה עם בן זוגה במחשב.
רוב הקליפ מציג את החופשה, ברובה בספינה הפרטית שלה או משתזפת על חוף הים.
בשיר מתארח will.i.am שגם הפיק אותו.
באותם ימים שבהם יצא הסינגל, יצא הסינגל של will.i.am, "I Got It From My Mama", שבו מתארחת שרזינגר.
בקליפ לשיר (הדומה מעט לקליפ של "Baby Love") שרזינגר אינה משתתפת והבחורות בקליפ שרות את החלק שלה.
גם על עטיפת האלבום והסינגל שמה אינו מצוין.
בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה הופיעה שרזינגר עם השיר במחרוזת שלה ושל will.i.am (שכללה בין השאר את השיר "I Got It From My Mama").
בהמשך הוציאה ניקול את השיר "Poison" שזכה להצלחה גדולה בבריטניה.
ב-2011 שרזינגר הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה, "Killer Love".
הכולל את הלהיטים "Right There" ו-"Don't Hold Your Breath" שזכו להצלחה בארצות הברית, בבריטניה וברחבי העולם.
באותה השנה יצאו הסינגלים "Wet" ו-"Try With Me" שזכו להצלחה סבירה לעומת האחרים.
ב-2013 הוציאה ניקול את הסינגל "Boomerang" שלבסוף לא נכנס לאלבום הסולו השני.
ב-2014 שרזינגר הוציאה את אלבום הסולו השני שלה, "Big Fat Lie", הסינגל הראשון מהאלבום היה "Your Love" שזכה להצלחה.
האלבום לא יצא בארצות הברית, ולא זכה להצלחה מסחרית כמו האלבום הקודם.
באותה השנה יצאו הסינגלים "Run" ו-"On the Rocks" כחלק מהאלבום.
ב-2015 ניקול ממשיכה לעבוד אלבום האולפן השלישי במספר, כשדלפו הרצועות "Freak" ו-"Wild Dream" השייכים לאלבום הגנוז.
בספטמבר 2011 התפרסם כי שרזינגר תחל לעבוד כמגישה בתוכנית האירוח של קונאן אובריין.
מספטמבר 2011 עד ינואר 2012, הייתה שרזינגר חלק מצוות השופטים של תוכנית הכישרונות האמריקאית "The X Factor", אך הועברה לגרסה הבריטית על ידי סיימון קאוול, יוצר ומפיק התוכנית.
בעונתה הראשונה שם כשופטת, זכה מתמודדה ג'יימס ארתור.
בנוסף, היא הייתה הראשונה שהגיעה עם כל שלושת מתמודדיה לשבוע התשיעי, כאשר שניים מהם הגיעו לגמר.
בעונה העשירית של "רוקדים עם כוכבים", זכתה במקום הראשון יחד עם הרקדן דרק האף'.
שרזינגר השתתפה בסרט "גברים בשחור 3" בתור החברה של בוריס והיה זה סרטה הראשון של שרזינגר.
ב-2015 השתתפה ניקול בתוכנית "I Can Do That" ששודרה בארצות הברית וניצחה בתוכנית.
באותה השנה ניקול הופיעה בטקס יום העצמאות של ארצות הברית.
ב-2016 שרזינגר חזרה להיות חלק מצוות השופטים של תוכנית הכישרונות הבריטית "The X Factor" ודיבבה את דמותה של סינה, אמא של מואנה, בסרט האנימציה "מואנה".
שרזינגר משמשת כחברת פאנל ושופטת בתוכנית לצדם של ג'ני מקארתי, רובין ת'יק וקן ג'ונג.
באפריל 2025 שרזינגר נכללה ברשימת טיים 100 לשנת 2025 בזכות המעבר מקריירת פופ להצלחה תיאטרונית, כשהוכיחה את עצמה ככוכבת ברודוויי ובעלת נוכחות בימתית יוצאת דופן.
בין השנים 2007–2015 ניהלה מערכת יחסים ידועת עליות ומורדות עם נהג המרוצים הבריטי לואיס המילטון.
משנת 2015 עד 2018 הייתה בת זוגו של הטניסאי הבולגרי גריגור דימיטרוב.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2006פרס גראמיהופעת הפופ הטובה ביותר של צמד או להקה עם שירה"Stickwitu"2009פרס הווידאו קליפים של MTVהכוריאוגרפיה הטובה ביותר"Jai Ho!
ניקול הלפרין (נולדה ב-31 בינואר 1970) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1989, דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ניקול הלפרין נולדה בארצות הברית ובגיל 4 עלתה לישראל עם אביה והתגוררה בבאר שבע, אמה נשארה לגור בלוס אנג'לס.
היא למדה בבית ספר תיכון מקיף ג' ומגיל 15 השתתפה בקבוצת הכדורעף של אס"א באר שבע ובנבחרת הנשים של ישראל.
בשנת 1988 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל התחזוקה.
בפברואר 1989 זכתה בתחרות מלכת היופי של ישראל, ובמאי אותה השנה השתתפה בתחרות מיס תבל 1989, שנערכה בעיר קנקון במקסיקו, והגיעה למקום ה-11 בתחרות.
בינואר 1990 התחתנה עם איש העסקים רוני מאנה ולהם בן ובת.
בשנת 2003 התגרשו השניים, בהליכי גירושים מתוקשרים, לאחר שמאנה טען שנקלע לקשיים כלכליים, והגיש בקשה לפשיטת רגל והקפאת הליכים נגדו.
השתתפה בכמה פרקים בסדרות הטלוויזיה רמת אביב גימל וכסף קטלני.
בשנת 2003 החלה לעבוד כיועצת יופי ברשת האסתטיקה "פרופורציה", ובאותה שנה הייתה שופטת בתחרות "טופ מודל 2003".
בשנת 2004 נישאה בשנית לעופר לוי, איש שב"כ.
בשנת 2006 פתחה מכון קוסמטיקה בכיכר המדינה בתל אביב.
הלפרין הופיעה בפרסומות לגוטקס ועבדה תקופה כדוגמנית בניו יורק.
בשנת 2008 נבחרה לשמש כפרזנטורית של חברת הקוסמטיקה מעבדות ג'יג'י.
בשנת 2014 עברה להתגורר בארצות הברית, בעקבות עבודתו של בעלה, והחלה לעבוד כמתווכת נדל"ן.
ניקול קראוס היא סופרת יהודיה-אמריקנית.
קראוס נולדה ב-1974 בניו יורק אך גדלה בלונג איילנד.
אמה יהודייה-בריטית ואביה יהודי-אמריקאי, שגדל תקופה מסוימת בישראל.
היא בוגרת אוניברסיטת סטנפורד ואוניברסיטת אוקספורד.
בשנות ה-20 לחייה החלה לכתוב שירה, אך זנחה את התחום ועברה לכתיבת פרוזה.
ספרה הראשון, "Man Walks Into a Room", יצא לאור בשנת 2002, והיה מועמד לפרס הספרות של העיתון לוס אנג'לס טיימס.
תרגומו לעברית ראה אור בשנת 2008 בהוצאת זמורה ביתן בשם "אדם נכנס לחדר".
ספרה השני, "The History of Love", יצא לאור בשנת 2005, והיה מועמד לפרס Orange לספרות נשים לשנת 2006. הוא תורגם לעברית בשנת 2006 ונקרא "תולדות האהבה", והיה לרב-מכר בישראל.
בשנת 2017 עובד הספר לסרט קולנוע באותו שם.
ב-2010 יצא ספרה השלישי, "Great House", עבורו זכתה בפרס אניספילד-וולף לשנת 2011. באותה שנה ראה אור בעברית בשם "בית גדול" בהוצאת מחברות לספרות.
ב-2004 נישאה לסופר ג'ונתן ספרן פויר, ולזוג נולדו שני ילדים.
לאחר מכן, למשך תקופה מסוימת, הייתה בזוגיות עם הסופר והעיתונאי גון בן ארי.
בשנת 2025 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אדם נכנס לחדר (2002), תרגום: ארז אשרוב, מחברות לספרות
תולדות האהבה (2005), תרגום: שאול לוין, מחברות לספרות
בית גדול (2011), תרגום: שאול לוין, מחברות לספרות
יער אפל (2017), תרגום: שאול לוין, מחברות לספרות
להיות גבר (2022), תרגום: שאול לוין, כנרת זמורה-דביר
ניקול ואידיסובה (בצ'כית: Nicole Vaidišová, תעתיק: ניקול ואידישובה; נולדה ב-23 באפריל 1989) היא שחקנית טניס צ'כית, דורגה בעבר, במקום 7 בעולם בדירוג ה-WTA.
במאי 2006 העפילה לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה, ושלושה חודשים מאוחר יותר, באוגוסט 2006, נכנסה לראשונה לרשימת עשר הטניסאיות הטובות בעולם, כשהיא בת 17 בלבד.
בשנת 2007 העפילה לחצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה.
החל מראשית 2008 ירד כושר המשחק של ואידיסובה באופן משמעותי והיא החלה להידרדר בדירוג העולמי.
בין היתר בעקבות זאת פרשה מנבחרת צ'כיה ולא הגיעה למפגש נגד נבחרת ישראל בפלייאוף גביע הפדרציה.
ניקול ג'וליאן סאליבן היא שחקנית, מדבבת וקומיקאית אמריקאית.
סאליבן נולדה במנהטן, ניו יורק.
אביה הוא הפוליטיקאי אדוארד כריסטיאן סאליבן.
בגיל 7, החלה סאליבן לקחת שיעורי ריקוד והופיעה בתיאטרוני ילדים בברודוויי.
בשנת 1982, הוריה עברו למידלבורג, ניו יורק.
ב-1987, לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, החלה סאליבן ללמוד תיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
כמו כן, היא למדה באקדמיה בלונדון ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס.
ב-1995, החלה סאליבן להשתתף בתוכנית המערכונים "MADtv".
בתוכנית היא גילמה דמויות רבות, בהן בריטני ספירס, דרו בארימור, ג'סטין טימברלייק, הילרי קלינטון, מג ריאן, ג'ניפר אניסטון ומלאני גריפית'.
היא עזבה את התוכנית ב-2001.
בשנים 2014–2018 שיחקה בסיטקום "שחורכזה".
מאז 2006 נשואה לשחקן ג'ייסון פקהאם, ואם לשני בנים.
באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה (2000) - דיבוב
לפגוש את הרובינסונים (2007) - דיבוב
החופשה הגדולה של פי ווי הרמן (2016)
שיחות מלוכלכות (2004) - דיבוב
קים פוסיבול: כה הדרמה (2005) - דיבוב
ברנדי ומר וויסקרס (2006) - דיבוב
החיים היפים של זאק וקודי (2008)
סופר הירו גירלס (2019-הווה) - דיבוב
היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה (2019)
ניקול ליאה הייזלט היא שחיינית עבר אמריקאית.
היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב ואלופת עולם במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ושיאנית עולם.
ניקול הייזלט נולדה בסיינט פיטרסברג, פלורידה.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכתה הייזלט במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:43.63 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי (55.99 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכתה הייזלט בשלוש מדליות זהב.
בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.13 דקות, אחרי המנצחת היילי לואיס מאוסטרליה (2:00.48 דקות).
היא וחברותיה פסלו במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה זכתה הייזלט ב-6 מדליות, מתוכן 4 זהב ו-2 כסף והייתה לשחיינית המצטיינת של האליפות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה הייזלט בשלוש מדליות זהב.
נוסף לכך, היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.19 שניות, אחרי המנצחת זואנג יונג מסין (54.64 שניות) ובמקום ה-17 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.40 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בקובה, יפן בשנת 1993 זכתה הייזלט בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:43.56 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (8:06.28 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי (1:58.95 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכתה הייזלט בשתי מדליות.
מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.50 דקות, אחרי הרביעייה מסין שקבעה שיא עולם חדש 3:37.91 דקות ולפני גרמניה (3:42.94 דקות).
מדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.16 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש (7:57.96 דקות) וגרמניה (8:01.37 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום החמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.30 דקות, אחרי המנצחת ואן אלמסיק שקבעה שיא עולם חדש (1:56.78 דקות) ובמקום השישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.58 דקות, אחרי המנצחת לו בין מסין (2:12.34 דקות).
הייזלט הייתה לשחיינית הראשונה שמנצחת שחיינית ממזרח גרמניה מאז אולימפיאדת מינכן (1972) במשחה ל-100 מטר חופשי.
הייזלט זכתה ב-4 תוארי NCAA במשחה ל-200 יארד חופשי.
הייזלט הייתה השחיינית האמריקאית הראשונה ששחתה 200 מטר חופשי מתחת ל-1:58 דקות, שיא שנשבר על ידי לינדזי בנקו בשנת 2003 לאחר 11 שנים.
ניקול קייל אנדרסון היא שחקנית אמריקאית, שהתפרסמה בעיקר בזכות תפקידה כמייסי מיסה בסדרה של ערוץ דיסני "ג'ונאס" ובשל תפקידה כהת'ר צ'נדלר בסדרה "היפה והחיה" ברשת The CW.
אנדרסון נולדה ברוצ'סטר, אינדיאנה שבארצות הברית.
אביה הוא יליד ארצות הברית ששימש כמפקד בצי ארצות הברית, ואימה ממוצא פיליפיני.
בילדותה זכתה בתחרויות התעמלות ארציות אך נאלצה לפרוש עקב פציעות רבות שנגרמו לה.
בגיל 13 היא זכתה במלגה ללימודים בבית ספר לדוגמנות ומשחק בג'ורג'יה.
מיד לאחר מכן החלה להשתתף בפרסומות ושלטי חוצות בין היתר לקו אופנת הבגדים של מרי קייט ואשלי אולסן.
בשנת 2009, לאחר מספר תפקידים טלוויזיוניים בין היתר בסדרות הילדים "לא מדהימה", "זואי 101", "האנה מונטנה" ו-"ICarly", היא נבחנה לתפקיד של סטלה בסדרת הטלוויזיה של ערוץ דיסני "ג'ונאס", אך לבסוף חברתה צ'לסי סטאוב קיבלה את התפקיד.
לאחר שבהפקת הסדרה בוצעו מספר שינויים, הוחלט להוסיף לסטלה חברה טובה, והוצע לאנדרסון התפקיד של מייסי, מנהלת אתר המעריצים של האחים ג'ונאס.
בשנת 2011 שיחקה בסרט הטלוויזיה "ילדות רעות 2", המשכו של הסרט המצליח "ילדות רעות" מ-2004. עוד שיחקו בסרט ג'ניפר סטון, מיירה וולש וקלייר הולט.
בשנת 2012 התחילה לשחק בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה" של רשת The CW, שם היא גילמה את הת'ר צ'נדלר, אחותה של קאט (קריסטין קרוק).
בשתי העונות הראשונות תפקידה של אנדרסון היה משני ובעונה השלישית הוכרזה כשחקנית ראשית שהמשיכה גם לעונה הרביעית והאחרונה.
בשנת 2013 החלה לשחק את התפקיד הראשי של מירנדה קולינס בסדרת הדרמה והמסתורין לנוער "רייבנסווד" ברשת ABC Family.
הסדרה מהווה סדרת בת ל"שקרניות קטנות ויפות".
הסדרה בוטלה בפברואר 2014 לאחר עונה אחת.
בשנת 2018 שיחקה לצד פארקר יאנג בסרט הטלוויזיה "חתונה בפעם השנייה" את דמותה של מתכננת החתונות אבי אנדרסון.
בינואר 2018 היא נישאה לרוברטו פניאגואה.
בתם הבכורה נולדה ביולי 2020.
תפקיד ראשי (עונות 4-3); 36 פרקים2013שקרניות קטנותמירנדה קולינספרק: "Grave New World"2013 - 2014רייבנסוודתפקיד ראשי; 10 פרקים2018חתונה בפעם השנייהאבי אנדרסוןסרט טלוויזיה של Up TV
דניז ליליאן לאוול סוסה (בספרדית: Denisse Lilian Laval Soza; נולדה ב-19 בינואר 1977), המוכרת בשמה הפרטי ניקול, היא מוזיקאית, גיטריסטית, זמרת וכותבת שירים צ'יליאנית.
האלבום הראשון שלה יצא בשנת 1989 וקיבל הכרה כ"תקליט הזהב" בצ'ילה.
כאשר היא הייתה בת 16 היא הוציאה את האלבום השני שנמכר ב-75 אלף העתקים.
האלבום השלישי שלה הופק בשנת 1997 על ידי גוסטבו סראטי וזכה להצלחה באמריקה הלטינית.
בעקבות ההצלחה הזמרת עברה למקסיקו ואחר כך למיאמי בה היא מתגוררת עתה.
ניקול דה בור היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון קנדית, המוכרת בעיקר מתפקידיה כג'ואן לוין בסרט הפולחן "קיוב", כאזרי דקס ב"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" וכשרה באנרמן ב"החצי האפל".
ניקול התחילה לשחק כילדה, בתפקיד הראשי בהפקה של בית-הספר של "הקוסם מארץ עוץ".
הופעת הבכורה של בטלוויזיה הייתה ב-"Freddy the Freeloader's Christmas Dinner", בכיכובם של רד סקלטון ווינסנט פרייס.
הופעותיה הטלוויזיוניות המשמעותיות הראשונות היו בתפקיד קבוע בסדרה "9B" של CBS, ולאחר מכן כאורחת בתוכנית מערכונים קנדית בשם "The Kids in the Hall".
תפקידיה המפורסמים ביותר היו אזרי דקס ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" (עונה 7, שנים 1998–1999), וכשרה באנרמן ב"החצי האפל" (ששודרה 6 עונות).
נחמה-ניקול ראידמן (באוקראינית: Ніколь Райдман; נולדה ב-11 ביוני 1986) היא אשת עסקים וזמרת ישראלית.
ראידמן התפרסמה בציבור הרחב בזכות השתתפותה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מעושרות".
נולדה בשם נחמה-ניקול קרוטיאנסקי (Неxама-Ніколь Кротянський) באודסה שבאוקראינה הסובייטית כבת יחידה.
אביה איגור קרוטיאנסקי הוא איש עסקים, ואמה ויקטוריה היא מוזיקאית שניהלה את הקונסרבטוריון באוקראינה ואת "מגדל אור" - תיאטרון מוזיקלי ביידיש באודסה.
הוריה התגרשו כשהייתה בת עשר.
מגיל צעיר למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה באוקראינה, ואף למדה לנגן בסקסופון.
בשנת 1996, בגיל 10, עלתה לישראל עם אמה והתגוררה ברמת גן.
מגיל 14, עבדה כמוכרת בחנות צעצועים.
בסיום התיכון עבדה כמאפרת אופנה וכעוזרת הפקה, ולאחר מכן עברה לתפקיד מנהלת פרויקטים.
ב-2004, בגיל 18, פתחה משרד פרסום שהתמחה בתדמיתנות אופנה ובין היתר הפקות אירועים פרטיים ויוקרתיים לאלפיון העליון הרוסי.
היא הפיקה את אירוע החתונה היקר ביותר בישראל, בעלות של כ-20 מיליון ש"ח, של בתו של בן זוגה דאז, האוליגרך מיכאל צ'רנוי, וכן בבלעדיות את הופעותיו של הזמר הרוסי פיליפ קירקורוב בישראל.
התפרסמה בעקבות השתתפותה בתוכנית "מעושרות" שעלתה לשידור בערוץ עשר ב-24 באוקטובר 2011. לאחר מכן, השתתפה גם בעונה השנייה של התוכנית.
ב-2011 הוציאה ראידמן שני סינגלים - "רק אותך" ו"האהבה הזאת".
באותה שנה פתחה חנות לבגדי יוקרה בשם "מאדאם דה פומפדור" בכיכר המדינה בתל אביב.
באפריל 2013 השיקה בושם הנושא את שם החנות.
במהלך שנת 2019, החליטה ראידמן לסגור את העסק.
ראידמן דיבבה לעברית את דמותה של המלכה הל בסרט האנימציה האיסלנדי "תפוס ת'פטיש", שיצא לאקרנים ב-2011.
בתחילת 2012 שימשה כפרזנטורית של רשת השיווק "טיב טעם", ותרמה את ההכנסות לאגודה למלחמה בסרטן.
במהלך מבצע "צוק איתן" ביולי 2014 תרמה ראידמן, לבקשתה של אמא לחייל, קניית אפודים קרמיים לחיילי צה"ל בסכום של 300,000 ש"ח ועוד כ-200,000 ש"ח חבילות לחיילים.
באותה שנה, במהלך חג החנוכה, הופיעה בעיבוד מחודש לאגדת הילדים "עמי ותמי" בשם "עמי ותמי, הרפתקה מתוקה", בתפקיד המכשפה.
החל ממאי 2015 מגישה ראידמן תוכנית רדיו בשם "ראידמן סטייל" ברדיוס 100FM, בה היא מארחת ידוענים שונים.
באוקטובר 2017 נבחרה לשמש כפרזנטורית של רשת "נעלי גלי" הישראלית, יחד עם בתה מישל.
בספטמבר 2019 הוציאה שלושה שירים ווידאו קליפים שונים: "אישה קטנה עם כוח", "צ'או בייבי", ו"מחפשת את האחד".
את הווידאו קליפים צילמה ראידמן במשך תשעה חודשים, והשתתפו בהם למעלה מ-3,500 ניצבים.
תקציבם של הווידאו קליפים מוערך בכמה מיליוני שקלים.
היה בווידאו קליפים שימוש ב-80 תלבושות שונות, והם צולמו בחמש מדינות שונות: צרפת, תאילנד, איטליה, ישראל ואוקראינה.
בחלק מהווידאו קליפים מופיעים אקי אבני, בני ציפר, חנה לסלאו, ננסי ברנדס, ניקי גולדשטיין, טל קלאי, ציונה פטריוט וילדיה של ראידמן.
באוקטובר אותה שנה שודר בערוץ קשת 12 סרט דוקומנטרי בשם "החיים החדשים של ניקול ראידמן".
בסרט ראידמן חושפת מידע על הפקת הסינגלים שלה, על חייה האישים ועל הפרידה מצ'רנוי.
ב-20 בינואר 2020 הוציאה ראידמן עם סאקיס רובאס גרסה מחודשת לסינגל "Shake It", שייצג את יוון באירוויזיון 2004 והגיע למקום השלישי.
ב-14 בפברואר 2020 הוציאה ראידמן את הסינגל השלישי שלה, "Always", עם סאקיס רובאס.
במקביל חשפה ראידמן שתופיע לראשונה ב-11 ביוני 2020 באמפי קיסריה בשיתוף רובאס.
משנת 2008 ראידמן ניהלה מערכת יחסים זוגית עם האוליגרך הישראלי-רוסי מיכאל צ'רנוי, ולשניים בת ובן.
הם התארסו במהלך חגיגות יום הולדתה ה-32 של ראידמן, ב-27 ביוני 2018. בשנת 2019 השניים נפרדו לאחר 11 שנות זוגיות.
ב-2021 ראידמן הייתה בזוגיות קצרה עם ירון כהן.
ניקול קסל (1930 - יולי 2006) הייתה במאית, מתרגמת ומורה למשחק ישראלית.
אביה היה הסופר היהודי-צרפתי ז'וזף קסל.
קסל החלה את דרכה כשחקנית.
היא הופיעה ב"קומדי פראנסז" והשתייכה לקבוצת התיאטרון שהקים אלבר קאמי.
אחר כך ביימה אופרה באיטליה, בהמשך חזרה לפריז וביימה מספר מחזות.
בשנת 1967 הגיעה לישראל כתיירת אך החליטה להישאר בארץ.
בינואר 1968 עלתה לראשונה הצגה בבימויה במועדון "צוותא", "ארבע עונות" מאת ארנולד וסקר, ומיד אחר כך ביימה מחזה של ז'אן אנוי "רומיאו וז'נט".
ביוני אותה שנה ביימה בתיאטרון הבימה את המחזה "ידיד הבעלים" מאת אז'ן לביש, ושם הכירה את בעלה, מעצב התפאורה אלי סיני.
במקביל, החלה ללמד בסטודיו של ניסן נתיב, ובהמשך בסמינר הקיבוצים, אוניברסיטת תל אביב ובבית צבי שם ביימה הצגות רבות עם תלמידיה והמשיכה ללמד עד חודשיים לפני מותה.
קסל הייתה שותפה להקמת "התיאטרון הצועני", תיאטרון פרינג' שהקים תלמידה משה איבגי שהתקשה להתקבל לתיאטרון רפרטוארי לאחר סיום לימודיו.
מלבד העובדה שהעלה הפקות רבות בנושאים חברתיים, התיאטרון עצמו היה חברתי כאשר ההצגות הועלו ברחבי הארץ.
בין תלמידיה לאורך השנים: מיקי גורביץ', משה איבגי, יורם חטב, דפנה רכטר, רבקה נוימן, קרן מור, מיכאל ורשביאק, שירי גולן, שרה פון שוורצה, רמה מסינגר, אלון אופיר וניסים דיין.
ניקול לינקלטר ניית'נסון היא דוגמנית אופנה אמריקאית, זוכת העונה החמישית של "הטופ מודל הבאה".
פרסיה על הזכייה היו חוזה דוגמנות עם הסוכנות "פורד", חוזה בשווי 100,000 דולר עם "קאברגירל" והצגת תמונתה מאחד הצילומים בתוכנית בפרסומת בינלאומית של "Ford Fusion".
לינקלטר סיימה לימודיה התיכוניים ב"רד ריבר" בשנת 2003, ולמדה באוניברסיטת דקוטה הצפונית ובאוניברסיטת סנט קלאוד במינסוטה, בעלת תואר בשיווק.
הופיעה בעונה החמישית של הטופ מודל הבאה, ובגמר התוכנית נבחרה לזוכה, לאחר שגברה על המתמודדת ניק פייס.
טיירה בנקס אמרה על לינקלטר, "יש לה את 'הדבר' של דוגמנית יותר מכל זוכה אחרת שהייתה פה - הגוף, הפנים והגישה (...) היא מזכירה לי את הבנות שדגמנתי איתן כששהיתי באירופה בהיותי בת 17".
שופטי התוכנית טוויגי ונייג'ל ברקר תיארו את המראה של לינקלטר כאנגלי.
על אף שהיו לה כמה מהתמונות הטובות ביותר לאורך כל התחרות, שאר המתמודדות לא חשו מאוימות ממנה, בטענה שיש לה לכאורה חזות "חמוצה", ושבתמונותיה היא אינה מצליחה להיראות מעבר ל"בחורה יפה".
לינקלטר חתומה בסוכנויות הדוגמנות Nous שבלוס אנג'לס, Diva Models שבסינגפור, Dream Models שבהונג קונג, Agence Presse שבטוקיו, אל איי מודלס, Paragon שבמקסיקו, M and P שבלונדון ו-SMG Models.
כמו כן דגמנה עבור נעלי "סקצ'רס", "Burberry Prorsum", "Alina Jeans", "Volcom", והופיעה על שערי המגזינים "קלאו" ו-"Urban" הסינגפוריים, "מארי קלייר" מלזיה ו"מור".
לאחרונה השתתפה בהפקת אופנה עבור המגזין "August".
במאי 2009 הייתה עליה כתבה ב"Elle סינגפור" והיא הופיעה על שער המגזין "ניילון" במקסיקו.
במאי 2010 החלה לדגמן לליין האינטרנטי של "Forever 21".
עבודות המסלול שלה כוללות דוגמנות עבור ג'אראני סטרוק, "אליס ואוליביה" (סתיו 2006), "Life Benefit" (2006), גאלת "אגודת הפילנתרופים הצעירים" (2006), "Bebe" (אביב 2007), רוזיי ניקולס (אביב 2007), ז'אן קרלוס אובנדו (אביב 2007), "Italian Trade Commission" (אביב 2007), גרימלדי גיארדינה (אביב 2007) ומאריה ביאנקו נרו.
בנוסף דגמנה בשבוע האופנה של אל איי באביב 2009.
לינקלטר הייתה אורחת בתוכנית הטוקשואו הרשתית "Covergirl's Talk Model", וכן הנחתה מספר פעמים בערוץ VH1, במסגרת שבוע האופנה.
בשנת הייתה שופטת בתחרות "מיס ארצות הברית".
כמו כן הופיעה מספר פעמים בתוכנית האירוח של טיירה בנקס.
ניקול פסאנו סטוט היא אסטרונאוטית אמריקאית בנאס"א.
השתתפה במספר משימות מעבורת חלל ושהתה בתחנת החלל הבינלאומית.
ביצעה הליכת חלל של 6.5 שעות.
סה"כ שהתה בחלל כ-103 ימים.
בוגרת תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה וחלל מאוניברסיטת Embry-Riddle Aeronautical University ב-1987. תואר שני בניהול הנדסי (Engineering Management) מאוניברסיטת מרכז פלורידה ב-1992.
נבחרה בכיתת האסטרונאוטים של שנת 2000.
המריאה עם מעבורת החלל דיסקברי ב-STS-128 ב-28 באוגוסט 2009, בתור מהנדסת טיסה, והצטרפה למשלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית.
ניקול שהתה בתחנת החלל שלושה חודשים והייתה גם חלק ממשלחת 21 לתחנה.
שבה לכדור הארץ במעבורת החלל אטלנטיס ב-STS-129 לאחר שהות של 90 יום 10 שעות ו-45 שניות.
במהלך STS-128, ניקול השתתפה בהליכת חלל במשך 6 שעות וחצי.
בשנת 2011, השתתפה במשימתה האחרונה של מעבורת החלל דיסקברי STS-133 שהביאה לתחנת החלל את המנשא הלוגיסטי EXPRESS 4, ומודול לוגיסטי רב תכליתי.
במסגרת טיסה זו שהתה בחלל 12 יום ו-19 שעות.
ב-2015 פרשה מנאס"א ומאז מתמקדת בקריירת ציור.
ניקול פטינה היא שופטת כדורגל לשעבר ממוצא שווייצרי.
פטינה היא האישה הראשונה בהיסטוריה שניהלה משחק במסגרת מפעלי אופ"א.
פטינה נולדה ב-1966 בקנטון ז'ורה, ובשנת 1983 החלה לקחת קורסים בבוררות.
מהר מאוד היא עלתה בסולם הדרגות, עד אשר הגיעה לשיפוט בליגת העל השווייצרית לגברים.
באותם ימים, הייתה פטינה לאחת הנשים היחידות ששפטו בליגות גברים מקצועניות, כאשר גם הבונדסליגה האוסטרית הייתה תחת שיפוטה.
בקיץ 1997, נבחרה פטינה לשפוט את משחק חצי הגמר בין שוודיה לגרמניה במסגרת אליפות אירופה לנשים.
בטורניר עצמו היא זכתה לשפוט בעוד משחק אחד - גרמניה נגד נורווגיה בשלב הבתים.
אל הגביע העולמי שנערך בארצות הברית ב-1999, הגיעה פטינה כאחת השופטות הבולטות בעולם.
במהלך הטורניר היא שפטה בארבעה משחקים, כולל משחק הגמר בין ארצות הברית וסין.
משחק זה נחשב עד היום למשחק כדורגל הנשים הכי נצפה מאז ומעולם - נכחו בו 90,185 צופים.
במהלך דו-קרב בעיטות העונשין בסיום הגמר, טעתה פטינה בשיפוטה כאשר לא פסלה את השוערת האמריקאית, בריאנה סקארי, לאחר שהאחרונה זזה מקו השער במהלך הבעיטה של יריבתה הסינית.
שנה לאחר מכן, היא שפטה בטורניר הכדורגל האולימפי שנערך בסידני, וב-2001 התכבדה לשפוט את גמר אליפות אירופה לנשים, שהפגיש את גרמניה ושוודיה.
בכך הייתה פטינה לשופטת הראשונה ששפטה גם בגמר גביע העולם לנשים וגם בגמר אליפות אירופה לנשים.
ביולי 2003, הודיעה אופ"א כי פטינה תשפוט את משחק מוקדמות גביע אופ"א בין א.י.ק סולנה השוודית לפיילקיר האיסלנדית.
ב-14 באוגוסט נערך המשחק, ופטינה הייתה לשופטת הראשונה שניהלה משחק במסגרת מפעליה של אופ"א.
מאוחר יותר באותה שנה, שפטה פטינה בגביע העולם השני שלה.
באליפות אירופה שנערכה ב-2005 באנגליה, היא שפטה בשני משחקים, כולל זה של המארחת נגד שוודיה.
שנתיים לאחר מכן, הוזמנה פטינה לשפוט בפעם השלישית בטורניר גביע העולם.
היא שפטה בשלושה משחקים במהלך הטורניר, ובסך הכל זכתה לנהל עשרה משחקים במסגרת גביע העולם (שיא עולמי).
במאי 2007 זכתה פטינה לשפוט בגמר הגביע השווייצרי, בין פ.צ.
בזל ללוצרן, ובהישג זה הגיעה לרגע השיא בקריירה המקומית שלה.
בדצמבר 2008, הודיעה על פרישתה משיפוט, כשלזכותה 91 משחקים בליגה העל השווייצרית.
היא חיה כיום בקנטון ציריך, ועוסקת בעיסוי.
ניקול איזנמן (נולדה ב-1965 בוורדן שבצרפת) היא אמנית פלסטית יהודייה-אמריקאית, שנודעה בציוריה הפיגורטיביים, המושפעים מפופ ארט, קומיקס, אמנות הרנסאנס והבארוק, הסוריאליזם, האקספרסיוניזם הגרמני ושלבים אחרים מתולדות האמנות, וה"משחקים" ברמזים למיתוסים ולתרבות הפופולרית נוגעים לנושאים של מיניות, סאטירה חברתית, קומדיה וקריקטורה.
ניקול איזנמן נולדה בוורדן בצרפת, בעת שאביה שירת שם כפסיכיאטר צבאי.
היא גדלה בסקארסדייל, ניו יורק.
למדה במחלקה לציור של בית הספר לעיצוב רוד איילנד בפרובידנס, אותו סיימה בשנת 1987 עם תואר ראשון בציור.
ב-1986 זכתה בפרס רומא במסגרת תוכנית המצטיינים האירופית של בית הספר הזה.
סבתא רבתא שלה הייתה הציירת אסתר המרמן, שנמלטה מאוסטריה לאחר האנשלוס.
איזנמן החלה את הקריירה שלה בניו יורק בשנות ה-1990. אייזנמן יצרה בציוריה הנאו-ריאליסטיים בדרך שובבה משהו, אמירות חדשות, עכשוויות על בסיס יסודות סגנון וקומופוזיציה לקוחים מתולדות האמנות, החל מהרנסאנס והציור הקלאסי (טיציאן, רובנס, דרך הציור ההיסטורי וציורי "ז'אנר" ועד לפיקאסו ולאמנות המודרנית.
על ידי כך אמנותה מזכירה את זו של הצייר האיטלקי רנאטו גוטוזו (1986-1912).
ביצירותיה מתחברים זה בזה יסודות של תרבות מדינה, כמו קומיקס, פורנוגרפיה, יומני חדשות ופרסומות בטלוויזיה.
בשנים 2003–2009 לימדה אייזנמן כפרופסור במכללת בארד (Bard College) באננדייל-און-האדסון.
בשנים 1994 ו-1995 הציגה, יחד עם רחל לחוביץ' (ילידת 1964) וג'נין אנטוני (ילידת 1964) ואחרות, תערוכות במכון לאמנות עכשווית בלונדון, במוזיאון החדש של ניו יורק, וכן ב"ניו וייט גאלרי" בלוס אנג'לס תחת הכותרת המשותפת Bad Girls ("בנות רעות").
הן ייצגו דור צעיר של אמניות אמריקאיות בעלות עמדות פמיניסטיות, שביטאו מסרים של ביקורת חברתית עם קונוטציות מיניות-פמיניסטיות.
בביאנלה של ויטני בשנת 1997 הציגה איזנמן את "ויטני מפוצץ" - "Exploding Whitney", ציור קיר גדול, שתיאר את המוזיאון בהריסות.
במיצג מלווה בציור ביטאה האמנית את השקפתה בסוגיית הקשר בין אמנות למסחר.
ב-2007 אירח ה"קונסטהאלה" של ציריך מיצג מקיף של איזנמן שהועלה גם בלה פלאטו, (איל דה פראנס) בפריז.
בשנת 2010 השתתפה איזנמן בתערוכה בנושא "Shifting the Gaze.
Painting and Feminism" ("מבט אחר: ציור ופמיניזם") במוזיאון היהודי בניו יורק הציגה איזנמן את הציור "סדר" (Seder).
איזמן חיה ופועלת בניו יורק.
בשנים 2002–2015 הייתה מיוצגת על ידי חברת לאו קניג-מרגרט קלינטון.
בימינו היא מיוצגת בניו יורק על ידי גלריית אנטון קרן, בלוס אנג'לס על ידי סוזן פילמטר (Vielmetter) ובברלין על ידי גלריית ברברה וייס.
1995 - מענק הקרן לואיס קומפורט טיפאני
1996 - מלגת הקרן ג'ון סיימון גוגנהיים
2015 נבחרה ברשימת פורוורד 50 של 50 היהודים האמריקאים המשפיעים ביותר של השנה
2023 - What happened (מה קרה) במוזיאון ברנדהורסט במינכן.
2021-2020 - Köpfe, Küsse, Kämpfe (ראשים, נשיקות, מאבקים) ב"קונטהאלה" בעיר בילפלד
2017 - Dark Light (אור כהה), בבניין הזצסיון בווינה, אוסטריה - 2017
2016 - Al-ugh-ories במוזיאון החדש לאמנות עכשווית בניו יורק
2014 - "(Dear Nemesis" (2013-1993 - במוזיאון לאמנות עכשווית בסנט לואיס, מיזורי
2013 - "מטריקס 248" במוזיאון לאמנות בברקליי
2007 המרכז לאמנות עכשווית לה פלאטו, פריז
(קדמה:מציאות ודמיון), ניו יורק, ארצות הברית
גלריית הרברה וייס,, ברלין, גרמניה
2004 Van Horn, דיסלדורף, גרמניה
אילייזוויל חברת לאו קניג,, ניו יורק, ארצות הברית
2003 - במוזיאון הרברט ג'ונסון של אוניברסיטת קורנל (Cornell University Museum of Art) אית'קה, ארצות הברית
במכון קינזי לאומנות (The Kinsey Institute of Art), בלומינגטון, ארצות הברית
2002 - גלריית שושנה ויין, סנטה מוניקה
2000 - גלריית ג'ון טילטון, ניו יורק, ארצות הברית
גלריית נוגה, תל אביב, ישראל
1999 - גלריית אנטוויסטל, לונדון, בריטניה
1998 גלריית האמנות של אוניברסיטת רייס, יוסטון
גלריית שושנה ויין, סנטה מוניקה, ארצות הברית
1997 - גלריית אנטוויסטל, לונדון, בריטניה
1996 - גלריית ג'ק טילטון, ניו יורק, ארצות הברית
גלריית קוקי סנואי, רוטרדם, הולנד (עם ג'ייסון פוקס)
1995 במוזיאון המרכזי של אוטרכט, (הולנד)
גלריית וולטר/מקבין במכון לאמנות של סן פרנסיסקו,
1994 - *Jack Tilton Gallery, ניו יורק, ארצות הברית
1993 - גלריית שושנה ויין, סנטה מוניקה, ארצות הברית
בלון הניסוי, ניו יורק, ארצות הברית
1995 - בביאנלה של ויטני במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית
2004 - Provocations (התגרויות) במרכז לאמנויות של קליפורניה
2011 - Prospect.2 ב-ניו אורלינס
2012 - בביאנלה של ויטני במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית
2013 - בתערוכת "קרנגי בינלאומית" (Carnegie International) במוזיאון לאמנות קרנגי בפיטסבורג, פנסילבניה
2014 - ב-Manifesta 10 במוזיאון ארמיטאז' בסנט פטרסבורג (רוסיה)
ניקול מרת'ה לה דוארין היא ביולוגית התפתחותית צרפתייה.
עבודתה עסקה בתכונות שונות של כימרות, והיא הגיעה ממנה למסקנות מרחיקות לכת לגבי התפתחות מערכת החיסון ומיון תאי גזע בכלל, וברכס העצבי בפרט.
ניקול מרת'ה לה דוארין נולדה בשנת 1930 בכפר קטן בחבל ברטאן שבצפון מערב צרפת.
בילדותה, אמה שהייתה מורה בבית ספר מקומי, היוותה לה מקור השראה ודוגמה אישית ללמידה.
בנוסף, אביה, שהיה איש עסקים ליברלי, גידל אותה בדומה לבן, כיוון שהייתה ילדה יחידה.
ב-1944 לה דוארין עברה בשל מלחמת העולם השנייה לפנימייה בנאנט, ולאחר המלחמה עקרה עם משפחתה חזרה ללורן, שם קיבלה ב-1949 את תעודת הבגרות שלה.
לאחר סיום לימודי התיכון היא התחילה ללמוד בסורבון, וקיבלה תואר ראשון במדעי הטבע בשנת 1954. במשך שש שנים היא לימדה מדעים בתיכון וגידלה שתי בנות, ולאחר מכן החלה לעבוד במעבדת מחקר ב-, במשרה חלקית ולאחר מכן מלאה.
ב-1964 היא קיבלה את הדוקטורט שלה.
ב-1966 עברה לה דוארין לנאנט, כדי לחקור באוניברסיטה שם, אך נתקלה בעוינות וחוסר שיתוף פעולה, כי באותה תקופה לא היה מקובל שזוגות נשואים יעבדו באותה פקולטה.
עם זאת, הדבר לא פגם במחקריה, שעסקו בתחילה ביצירה מלאכותית של אורגניזם אחד מסוגי תאים שונים, והדרכים לעקוב אחרי תהליך זה (יורחב ב"תרומה מדעית").
ב-1975 לה דוארין מונתה לראש הפקולטה לאמבריולוגיה ב-CNRS.