tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יקימוב מסכן את חייו עבור ארוחה טובה ובקבוק יין.
הכרזתו של דובסון, כי השגרירות הבריטית ממליצה לכולם לחזור הביתה, מתקבלת בתגובות מעורבות.
כתוצאה ממעשיו חסרי האחריות של יקימוב, גאי הופך למבוקש.
הארייט הולכת לראות את המשפט של אביו של סשה, אבל מתקשה לספר את האמת לסשה.
המתח גובר כשהפשיסטים משתלטים, ובני הזוג פרינגל בעזרתו של קלרנס לוסון, מנסים להבריח את סשה למקום מבטחים.
בעיצומו של המהומה, מגיע איש האקדמיה לורד פינקרוז כדי להרצות על ביירון.
ככל שהאלימות גוברת, הגולים מתכננים את דרכי המילוט שלהם.
הארייט המדוכדכת מגיעה לאתונה, שם היא שמחה לפגוש את יקימוב.
הם מקבלים עבודה במשרד המידע הבריטי, אבל כשפינקרוז מתחיל לעבוד שם, מצב הרוח יורד.
הארייט מכירה חייל צעיר, צ'ארלס וורדן, שמתחיל להתאהב בה.
היא שוקלת לנהל איתו רומן, אבל כשהיא מגיעה לחדרו במלון בערב עזיבתו, היא רואה את סשה דרוקר במסדרון.
סשה משוכנע שבני הזוג פרינגל הסגירו אותו.
הארייט מבטיחה לו שהם לא עשו זאת.
העיכוב גורם לה לשקול מחדש את יחסיה עם וורדן.
גאי מגיש מועמדות למשרת מרצה בבית הספר האנגלי, אבל מגלה שהוא אינו הראשון בתור.
כשאתונה נמצאת תחת הפצצה, יקימוב יוצא למרפסת בזמן האפלה ומדליק סיגריה, אחד הזקיפים יורה בו למוות.
שאר אנשי החבורה עוזבים את אתונה בספינה ופונים לעבר קהיר.
אחרי הגעתם של גאי והארייט לקהיר הם נאלצים להתגורר בבית בושת ישן.
גאי מתאמץ למצוא עבודה, כשמתברר שיריב ותיק שלו אחראי על בית הספר האנגלי.
גאי נוסע לאלכסנדריה, והארייט עוברת לגור בבית בשם "Garden City" יחד עם דובסון.
קצין צעיר ותמים, סיימון בולדרסטון, מחפש את אחיו הוגו, ומתיידד עם הארייט.
עוד היא מוצגת בפני מר ליברסייג' התמהוני, אדווינה הפלרטטנית, ומר קליפורד הסמכותי.
הארייט וסיימון מבקרים בפירמידות יחד עם ליברסייג' וקליפורד.
הארייט מזהירה את סיימון מפני חוסר האהדה של המצרים כלפי הבריטים, בגלל הניצול שלהם במשך השנים עבור השליטה בתעלת סואץ.
עוד הם פוגשים את בני הזוג הופר, שבנם נהרג לא מכבר ממוקש.
הגרמנים מתקרבים וסיימון נאלץ לצאת לקרב.
כדי לעזור לסיימון להתאשש ממות אחיו, דיירי "Garden City" לוקחים אותו תחת חסותם.
גאי מתלהב משני מורים חדשים שהתחיל להעסיק.
סיימון הופך לגיבור בהתקלות במדבר, והוא מקודם לתפקיד קצין קשר.
אנג'לה הופר עוזבת את בעלה ומנהלת רומן עם ביל קאסלבר הנשוי.
כשאשתו מונה מופיעה, אנגליה והארייט נוסעות ללוקסור.
אבל מתברר שיש שם התפרצות של כולרה ואנג'לה עוזבת.
הארייט נשארת בלוקסור ופוגשת את איידן פראט, קצין צעיר שהיה שחקן מפורסם בלונדון.
היא חושבת שהוא מאוהב בה בגלל הזמנתו אותה ואת גאי לדמשק.
הוא מספר לה סיפור מחריד שהתרחש בים כשהגדיר את עצמו סרבן מצפוני.
האוניה נפגעה מטורפדו, וכל הילדים המפונים מתו.
לאחר מכן הוא החליט להילחם.
לורד פינקרוז נחוש בדעתו להעביר את ההרצאה שלו על ביירון, וגאי מארגן לו מקום.
לאומנים מצרים מבלבלים בינו לבין איש אצולה אחר ויורים בו כשהוא עומד על הבמה.
הארייט חולה בדיזנטריה כשהיא חוזרת מלוקסור, ושוהה בבית החולים במשך מספר שבועות.
גאי מקדיש לה תשומת לב מעטה, והוא ממשיך בחזרות למחזה החדש שלו.
בדרך לתפקיד החדש שלו, הנהג של סיימון עוצר את הג'יפ ונהרג ממוקש.
סיימון נפגע ברגליו והן משותקות.
הארייט עוזבת את גאי בגן חיות ויוצאת לבד לכיוון הספינה, אבל ברגע האחרון היא פוגשת את מורטימר, ומבקשת ממנה שתיקח אותה לדמשק.
בסיום הפרק דובסון קורא בעיתון שהאוניה שבה הייתה הארייט אמורה להיות, נפגעה מטורפדו ולא היו בה ניצולים.
גאי מתאמץ להתמודד עם אובדנה של הארייט.
סיימון מתחיל בדרך כואבת ואיטית לקראת החלמה.
הארייט מכירה חבר חדש, ומגלה חברים ותיקים, כשהיא מסתובבת באתרי התיירות בדמשק.
רגשות הדחייה של גאי כלפי איאן פראט גורמים לתוצאות אומללות.
כשהארייט מגלה שגאי חושב שהיא מתה, היא ממהרת לחזור למצרים עם ביל קאסלבאר.
אחרי שהם מגיעים קאסלבאר מתמוטט ומת.
אנג'לה מתאבלת בעוד אשתו של ביל מארגנת את הלוויה.
הארייט וגאי מתאחדים ומטפסים יחד על הפירמידות.
השחקנית הטובה ביותר – אמה תומפסון (סדרה זו ו-"Tutti Frutti")
עיצוב התלבושות הטוב ביותר – כריסטין רולינס
העיצוב הטוב ביותר – טים הארווי
השחקן הטוב ביותר – קנת בראנה (עבור הפרק "The Lady's Not for Burning")
סדרת הדרמה הטובה ביותר – בטי וילינגייל וג'יימס סלאן ג'ונס
עריכה הטובה ביותר – טאריק אנוואר
הסאונד הטוב ביותר – טרי אלמס, קן היינס, ג'ודית רובסון, וקים הולדין
האיפור הטוב ביותר – אליזבת ראוול
המוזיקה המקורית הטובה ביותר – ריצ'רד הולמס
הוא סרט קומדיה רוסי בבימויו של רומן קרימוב.
את התפקידים הראשיים גלימו יפים פטרונין וליובוב אקסיונובה.
הסרט הוקרן בבכורה ב-14 בפברואר 2017 בבתי הקולנוע ברוסיה.
ב-29 באוגוסט 2017 הסרט שודר בערוץ STS.
בפברואר 2021 ייצא לאקרנים ברוסיה סרט המשך בשם " תהני ואסיה!
מיטיה מציע בטעות נישואין לנערה ואביה קובע מיד את תאריך החתונה.
המצב מסתבך כאשר מיטיה עדיין לא התגרש מוואסיליסה ומטבע הדברים לא רוצה לספר על כך לכלה ולאביה.
ואסיה מוכנה להתגרש רק לאחר שבעלה החוקי ימלא אחר מספר תנאים.
כך, למשל, עליו להכיר בפניה את כלתו.
מיטיה מוצא נערה בשם נסטיה, המסכימה להופיע בפני ואסיה ככלתו.
החבר של נסטיה, מקס, זועם לאחר שנודע לו על כך, אך גם מסכים להשתתף בהונאה תמורת תשלום משמעותי ממיטיה.
האירועים מתגלגלים בצורה כזו שמיטיה ונסטיה מתאהבים זה בזה.
ואסיה "נמשכת" לפאשה, חברו הנשוי של מיטיה, מחליטה לפתות אותו, ולאחר שהתגרשה ממיטיה מתחתנת איתו.
העלילה מבוססת על ניסיונו האישי של רומן קרימוב, שעבר הליך גירושין מכוער.
לדברי קרימוב, במהלך עריכת הסרט הוסרו רבות מהסצנות המצולמות, שהשפיעו לטובה על איכות היצירה.
"תהמר עליי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרות הישראליות עדן בן זקן, נסרין קדרי, אודיה ונרקיס.
הוא יצא לאור ב-3 בספטמבר 2023, בהוצאת חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק, כסינגל מתוך הפרויקט המוזיקלי "שירת נשים".
את השיר כתבו אבי אוחיון, אופיר כהן ואודיה ללחן של השלושה ושמעון יחיא.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד של מדיה פורסט.
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, אופיר כהן ואודיה, הולחן על ידי השלושה ביחד עם שמעון יחיא והופק על ידי כהן ויחיא.
בסמוך ליציאתו, פורסמו שלל כתבות אודות "תהמר עליי".
האודיו הרשמי של "תהמר עליי" פורסם ב-3 בספטמבר 2022.
נכון לינואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-360 אלף צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם3 בספטמבר 2023הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהליקון ארומה
תו מוזיקלי הוא סימן גרפי מוסכם המסמן צליל.
תווים משמשים לרישום מוזיקה ולהפצתה.
בימינו, תווים נכתבים על חַמְשָׁה כעיגולים בגבהים שונים – כל עיגול מציין את גובהו ומשכו של צליל יחיד.
מלבד התווים עצמם, המציינים את הצלילים, כתב התווים כולל עוד סימנים רבים המורים על אופן ביצוע המוזיקה במובנים של עוצמת הנגינה, מהירותה, וכלי הנגינה.
ניתן לנגן בעזרת התווים במגוון כלים שונים ביניהם: גיטרה, פסנתר ועוד.
המוזיקה המערבית מחלקת את האוקטבה לשנים עשר צלילים.
מסיבות היסטוריות, ישנם שבעה צלילים "טבעיים", ועוד חמישה צלילים שנחשבים כשינוי של הצלילים הטבעיים, שהם הדיאזים והבמולים.
שמות הצלילים ברוב העולם הם: דוֹ, רֶה, מִי, פַה, סוֹל, לַה, סִי, אולם במספר ארצות (בעיקר ארצות דוברות אנגלית) משתמשים בסימונים C, D, E, F, G, A, B בהתאמה.
שמות תווי הביניים משתנים לפי סוג הסולם.
לדוגמה, התווים דו דיאז ורה במול, שהם אותו תו בדיוק ונקראים אחרת לפי סוג הסולם.
בסולם לה מז'ור קיים דו דיאז, הוא נקרא כך ולא רה במול משום שבסולם זה מנוגן התו רה (לא רה במול או דיאז) ולא נהוג לרשום צליל מאותה משפחת הצלילים של תו מסוים, כלומר, לעולם לא יִמָצאו בסולם גם רה וגם רה במול.
ומשום שלא קיים בסולם זה דו רגיל, וגם לפי נוסחת הטונים בסולם המז'ורי, הדו יהיה דו דיאז ולא רה במול.
היחס בין צלילים שכאלה נקרא אנהרמוניה.
הגבהה של חצי טון (למשל מדו לדו דיאז) מחושבת על ידי הכפלתו ב-1.05946309 () כאשר החישוב מתחיל בדרך כלל מ-442 הרץ לתו לה.
הגבהה של טון שלם תהיה הכפלה ב-1.12246204 (הכפלה פעמיים של חצי טון).
התדירות של התו מוכפלת במעבר לאוקטבה הבאה.
תדירותו של התו מי, למשל, היא כ-330 הרץ, ובאוקטבה שמעליה תדירותו כ-660 הרץ.
הסימנית (דיאז) מורה לנגן את התו יותר גבוה בחצי טון מאשר התו הנתון.
הסימנית (במול) מורה לנגן את התו יותר נמוך בחצי טון מאשר התו הנתון.
הסימנית x (דיאז כפול – דוּבֶּל דיאז) מורה לנגן את התו יותר גבוה בטון שלם מאשר התו הנתון.
הסימנית (במול כפול – דוּבֶּל במול) מורה לנגן את התו יותר נמוך בטון שלם מאשר התו הנתון.
כאשר ייראה דיאז או במול בתיבה מוזיקלית מסוימת, כל תו זהה שיבוא לאחר מכן באותה התיבה יהיה גם הוא במול או דיאז בהתאמה, גם אם לא כתוב לידו הסימן.
על-מנת לבטל דיאז או במול באותה התיבה, ישתמש המלחין בסימן (בקר).
לעיתים גם תו רגיל נכתב כדיאז כמו בסולם "דו דיאז מז'ור", שהתו השלישי בסולם לא ייכתב בתור פה, אלא בתור מי דיאז, בהתאם למרווחים של הסולם העולה בסקונדות: דו דיאז, רה דיאז ומי דיאז.
כיוון שבין מי ל-פה קיימת סקונדה קטנה (חצי טון), המרווח בין שני הקלידים הללו איננו מכיל קליד שחור ועלייה של חצי טון תביא את מי דיאז אל פה.
כפי שניתן לראות בפסנתר, יש מחזוריות לתווים: כל רצף של 12 קלידים (כלומר, כל אוקטבה) חוזר על עצמו לאורך הפסנתר, כך:
ושמות התווים זהים בכל אוקטבה, התו הראשון בכל רצף הוא דו, התו השני הוא דו-דיאז, וכן הלאה.
ההבדל בין תו באוקטבה אחת לאותו תו באוקטבה שמעליו, או מתחתיו, הוא הבדל בגובה הצליל (הכפלת תדר הצליל בשניים או הפחתתו בחצי).
לרישום התווים של מנגינה מסוימת משמשת החמשה.
התווים יכולים להיות מונחים בחמשה ישרה על פסיה או בין קוויה.
לדוגמה: אם התו מונח על הקו העליון, במפתח סול, התו תמיד יהיה "פה".
אם התו מונח בין הקו העליון לקו שמתחתיו, התו תמיד יהיה "מי".
אם התו מונח על הקו העליון, ולידו מצויר הסמל "דיאז", התו תמיד יהיה "פה דיאז" יש גם אפשרות שיהיה כתוב "דו בקר" שזה דו רגיל.
אם יש צורך בתו הגבוה או נמוך מכמות הקווים הקיימים בחמשה, ישורטט קו נוסף החוצה את התו עצמו, על מנת להקל על הקריאה של התווים.
על מנת להקל את קריאת התווים בחמשה, ישנם מספר מפתחות עיקריים אשר משמשים לפיענוח התווים: מפתח סול, מפתח פה ומפתח דו.
לכל מפתח כזה ישנם כמה סוגים, למשל מפתח דו אלט (לויולה, למשל), ומפתח דו טנור (למנעד האמצעי של הצ'לו) הם שני מפתחות שונים ולהם מקום שונה על החמשה.
המפתח בתמונה הוא מפתח סול, והעיגול האמצעי שלו מורה על הקו עליו מונח התו "סול".
על מפתח פה ישנן שתי נקודות, שהקו שעובר ביניהן הוא תמיד יהיה התו פה.
על מרכזו הקעור של מפתח דו תמיד יהיה מסומן הקו דו.
מפתח סול משמש כלים בעלי מנעד גבוה, כגון כינור, חליל, אבוב וכו'.
מפתח פה משמש כלים בעלי מנעד נמוך יותר, כמו הצ'לו או הבסון.
מפתח דו משמש כלים בעלי מנעד אמצעי, כגון הויולה.
מפתח דו הוא מפתח נדיר יחסית.
בשונה ממפתחות סול ופה, שמיקומם על החמשה קבוע, מפתח דו יכול להיכתב בכל מקום על פני החמשה, והקו שיעבור באמצעו יישא תמיד את התו דו.
בכלי נגינה בעלי מנעד רחב כמו פסנתר ונבל, יהיו מצוירות שתי חמשות: אחת (העליונה) עם מפתח סול, ואחת (התחתונה) עם מפתח פה.
המפתח יכול להשתנות במהלך יצירה, על מנת להקל על קריאת התווים.
לא תמיד התו בחמשה הוא אותו התו לכל כלי הנגינה: לדוגמה, אם יתבקשו נגן צ'לו ונגן קונטרבס לנגן מאותה החמשה את אותו התו, ינגן נגן הקונטרבס את הצליל באוקטבה אחת נמוך יותר מהתו שינגן הצ'לו, אף על פי שזהו אותו מפתח בדיוק, זאת כדי להקל על הנגן.
יש כלים כגון חצוצרה, או קלרינט המנגנים בטרנספוזיציה, כלומר שהתו דו שלהם הוא התו סי במול של נגן הפסנתר.
לכלי אחד יכולות להיות כמה סוגים ולכל אחד טרנספוזיציה שונה, למשל קיימת חצוצרה בסי במול (כלומר כל דו של חצוצרה שווה סי במול של פסנתר), וחצוצרה בדו.
קיים גם קלרינט בסי במול, בלה, ובמי במול.
על המעבד המוזיקלי לבחור את הכלי בהתאם, בטרנספוזיציה המתאימה לסולם של היצירה, כדי שיהיה נוח לנגן לנגן את התווים, למשל על מנת להשיג את התו דו – על נגן הקלרינט בסי במול לנגן את התו רה, ועל נגן הקלרינט בלה לנגן מי במול.
בשל כך, על המעבד לשלוט בקריאה וכתיבת תווים לכלי זה כדי לכתוב את התווים הנכונים.
נקודה לצד התו מוסיפה לו מחצית מהמשקל הצמוד הקודם.
תו (Character ולעיתים בקיצור Char) הוא יחידת מידע או סוג משתנה, לרוב פרימיטיבי, הקיים בשפות תכנות רבות.
משתנה מסוג זה מכיל ייצוג של סימול תו בודד, לרוב באמצעות שמירת הערך המפרי ה-ASCII של אותו התו.
בשפות תכנות רבות, רצף של תווים נקרא מחרוזת ובאמצעות מבנה זה ניתן לשמור מידע טקסטואלי נגיש הן למכונה המחשוב והן למשתמשים בה.
בישראל השתרשה צורת הגייה משובשת לסוג משתנה זה ונהגת פעמים רבות כ"צ'אר", זאת בעקבות תחילית ה-Ch המופיעה ב-Char.
עם זאת, צורת ההגייה הנכונה היא כ"קאר".
במערכות מחשב מיוצגים התווים באמצעות קידודים בינאריים שונים.
מספר התווים האפשריים בכל קוד נקבע לפי מספר הסיביות שמרכיבות תו אחד.
בקוד ISO 8859 ובקוד EBCDIC כל תו מורכב מ-8 סיביות, ולכן מספר התווים האפשרי בכל אחד מקודים אלה הוא 28 = 256. בקודים אחרים (כגון ASCII) תו הורכב מ-7 סיביות, שאפשרו רק 128 תווים שונים.
בקוד יוניקוד, בגרסאות ראשונות שלו תו יוצג על ידי 16 סיביות, שאפשרו 65,536 תווים שונים.
גרסה 2.0 של יוניקוד הורחבה להכיל 1,112,064 תווים באמצעות מנגנון UTF-16, שבו 2,048 קודים מנוצלים כדי לייצג יותר ממיליון תווים.
הסיביות המרכיבות כל תו ניתנות לכתיבה בקוד בינארי, אך נוח יותר לעשות זאת בכתיב הקסדצימלי.
דוגמה: הערך 0xC1 בקוד EBCDIC הוא ייצוגה של האות A.
חשיבותו של התו, היא המסוגלות שלו לשמור כל סוג תו כצורת String באורך של 1, אפשרות לשמר Integers בעלי אורך של 1 כצורת Char, כל סימן, וכל אות (קטנה וגדולה), אשר גודלן לא עולה על יותר מתו בודד אחד.
תואר אקדמי הוא תואר שמעניקות אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות (להוראה ושאינן להוראה) לבוגריהן, לאחר שסיימו לעמוד בכל התנאים הלימודיים והמחקריים המקנים זכות לתואר.
זהו אחד המדדים להישגים האקדמיים של הסטודנט.
התארים האקדמיים בישראל ניתנים בשלוש רמות:
בוגר אוניברסיטה (Bachelor) – תואר ראשון.
מהנדס במדינת ישראל, תואר אקדמי ארבע שנתי במדעי ההנדסה (BSc) באחת הדיסציפלינות המדעיות.
מוסמך אוניברסיטה (Master) – תואר שני.
לתואר זה נהוגים לעיתים שני מסלולים:
מסלול מחקרי עם תזה, שבסופו על הלומד לתואר להגיש עבודת מחקר ברמה נאותה.
מסלול ללא תזה, שהלומד בו אינו נדרש להגיש עבודת מחקר.
דוקטור (Doctor) – תואר שלישי.
התואר פרופסור הוא תואר ודרגה אקדמית, הניתנים על סמך הישגים במחקר.
פרופסור הפורש לגמלאות מקבל בדרך כלל תואר של "פרופסור אמריטוס" (ברבים: אמריטי).
בניגוד לכך, "פרופסור אורח" היא דרגה זמנית, הניתנת לפרק זמן קצוב.
שמות התארים האקדמיים נוצרו, מבחינה היסטורית, לפי תפיסת העולם של המעמדות והגילדות בימי הביניים.
התואר בוגר, Bachelor, פירושו איכר החוכר את עדריו ואדמותיו מידי האדון.
כלומר הסטודנט הלומד לתואר "בוגר" משול לשוליה, הוא בעל ידע במקצועו, אך אין הוא מוסמך לעסוק בתחום התמחותו כבעל מקצוע מומחה.
התואר מוסמך, Master, פירושו "מומחה מקצועי", שקיבל הסמכה לעסוק באופן עצמאי בתחום התמחותו ולהנחילו לאחרים.
התואר השלישי, דוקטור, פירושו מי ששולט בדוקטרינה של הידע.
הדוקטור מכיר את נבכי הידע המדריכים את המעשה ואת הפילוסופיה של התחום, ויכול להעניק מידיעותיו וללמד את התאוריה בתחום התמחותו לאנשי המעשה.
משמות בסיסיים אלה נגזרים שמות נוספים, המשקפים את התחום שבו ניתן התואר, כגון:
BA – Bachelor of Arts: בוגר אוניברסיטה במדעי הרוח והחברה.
BSc – Bachelor of Science: בוגר אוניברסיטה במדעים מדויקים ובהנדסה.
במקצועות מסוימים, תואר אקדמי מתאים הוא תנאי לקבלת רישיון לעסוק במקצוע זה.
זה המצב, למשל, ברפואה בישראל.
במקצועות רבים אחרים, אף שהחוק אינו מחייב תואר מסוים לעיסוק במקצוע, הרי מעסיקים רבים מעלים דרישה כזו.
דוגמה: מעסיקים רבים דורשים תואר ראשון במדעי המחשב כתנאי קבלה למשרת מתכנת, אף שהחוק אינו דורש תואר כלשהו לעיסוק במקצוע זה.
לעיתים מסתפקים המעסיקים בדרישה כללית, לתואר ראשון כלשהו, או לתואר ראשון בתחום רחב כגון מדעי החברה.
בהסכמים קיבוציים שונים ניתנת תוספת שכר לבעלי תואר ראשון ותוספת נוספת לבעלי תואר שני ותואר שלישי.
בנוסף, בשירות הציבורי נדרש תואר אקדמי למינויים מסוימים ותואר כזה מהווה יתרון במכרזים לתפקידים נוספים.
בנוסף לכל ההקשרים הללו, תואר אקדמי מעניק יוקרה מסוימת לבעליו, ויוקרה זו גדלה ככל שהתואר מתקדם יותר או הושג באוניברסיטה יוקרתית יותר.
כלפי הדרישה לתואר אקדמי למילוי תפקידים בשירות הציבורי קיימת ביקורת מצד גורמים דתיים הדורשים הכרה בהשכלה תורנית כמקבילה להשכלה אקדמית.
הרב אבי גיסר הציג את העמדה כך: "אם יגיע אדם אחד עם תואר שני באומנות, ומולו אדם עם תעודה של כושר לדיינות שהיא תעודה של גוף ממלכתי עם בחינות ותוצאות, הרי שההשכלה שלהם צריכה לקבל אותו משקל".
הכרה חלקית בהשכלה תורנית, כמקבילה לתואר אקדמי לצורכי דרגת שכר, ניתנת למורים בישראל.
בז'רגון של משרד החינוך נטבעו המושגים: "BA אקוויוולנטי", "MA אקוויוולנטי" ו"דוקטור אקוויוולנטי", אשר אינם משקפים זכות לתואר אקדמי אלא שכר מקביל לזה של בעלי תואר אקדמי.
בנסיבות אלה, קורה שאנשים מחפשים קיצורי דרך לקבלת תואר.
יש הרוכשים את התואר בכסף, ב"בית חרושת לתארים", יש המזייפים עבודות בדרך אל התואר, ויש המציגים עצמם כבעלי תואר אף שאינם כאלה.
בישראל מטיל חוק המועצה להשכלה גבוהה עונש מאסר שנה אחת על "מתחזה כבעל תואר מוכר שהוענק לו לפי חוק זה, כשלא הוענק לו תואר כאמור".
האגף להערכת תארים במשרד החינוך אחראי על אישור תארים אקדמיים מאוניברסיטאות בחוץ לארץ כשקולים לתואר אקדמי ישראלי לצורכי תעסוקה בשירות הציבורי, כולל תארים שהוענקו על ידי שלוחות בישראל של מוסדות כאלו.
עד ראשית שנות ה-2000 קיים האגף להערכת תארים בדיקה טכנית בלבד של תוארי דוקטור, אשר כלל בדיקה שהמוסד שהעניק את התואר מוכר במדינה בו נמצא המוסד ושבעל התואר אכן הציג הוכחות לקבלת התואר.
ביוני 2000, לאור התרחבות מספר הלומדים לתואר שלישי בחוץ לארץ, הוקמה ועדה בין-משרדית בראשותו של פרופ' עוזר שילד שנתבקשה לגבש המלצות באשר להערכת תארים אקדמיים משני סוגים: תואר שלישי מחוץ לארץ, ותארים ראשון ושני שנרכשו בשיטת הלמידה מרחוק.
במרץ 2002 התפזרה הוועדה בלא שסיימה את תפקידה, אך המלצותיה הבלתי רשמיות קבעו שיש להמשיך לבחון באופן טכני תואר שלישי מחוץ לארץ ובמקרה ספק להתייעץ עם ועדה אקדמית.
ביולי 2002 הוחלט להקפיא בחינת תארים שלישיים מחוץ לארץ עד לבחינה נוספת בנושא.
משך הזמן הנדרש ללמידה עבור תואר
כעיקרון, ישנן מדינות שבהן מרבית תוכניות הלמידה לתארים הראשונים מתוכננות ללימוד הנמשך שלוש שנים וישנן מדינות שבן לימוד זה מתוכנן להימשך ארבע שנים.
למידה עבור תארים שניים מתוכננת, לרוב, להימשך שנתיים ועבור תואר שלישי, שלוש שנים.
ישנם תחומי לימוד שבהם המוסכמות שונות.
תואר ראשון באדריכלות, למשל, מתוכנן לדרוש למידה ממושכת יותר מזו של רוב התארים הראשונים והתואר השני ברפואה (דוקטור לרפואה, M.D) מושג בתוכנית משולבת עם התואר הראשון, שאורכת שבע שנים.
ביחס לתלמידי בתי הספר היסודיים והתיכוניים, לסטודנט במוסד אקדמי ניתנת גמישות יחסית בתזמון הקורסים שהוא לוקח במסגרת תוכנית לימודיו.
סטודנטים יכולים גם ללמוד בשנית קורס שלא עמדו היטב במטלותיו.
כתוצאה מזה, משך הזמן בו הסטודנט לוקח קורסים עשוי להתארך במספר שנים מעבר למתוכנן מראש.
יתרה מזאת, בתארים הדורשים מחקר וכתיבת תזה, תקופת המחקר והכתיבה עשויה להימשך מעבר למצופה, מסיבות מגוונות: ממצאים קשים להסבר, שגיאות מדידה של מתלמד, ומעל לכל – מהעובדה שמחקר, מטבעו, עוסק בתחום לא נודע וקשה לתכנון.
במחצית השנייה של המאה העשרים, התופעה בה תארים אקדמיים הושגו באיחור של שנים אחדות המועד המתוכנן הייתה נפוצה מאוד.
עשרות אחוזים מן הסטודנטים שסיימו תארים (שלא נשרו), סיימו אותם באיחור של מספר שנים.
תהרוג אותי וזהו היא סדרת סיטקום אמריקנית של חברת NBC.
הסדרה עלתה לראשונה לאוויר במהלך 1997 וירדה בשנת 2003 לאחר 7 עונות.
הסדרה מביאה אל המסך את סיפורו של המגזין הבדיוני "סומק" (Blush), ועובדיו.
ג'ק גאלו (שחקן: ג'ורג' סיגל): המוציא לאור של המגזין.
רואה עצמו כאיש חשוב בעל עוצמה, שכולם צריכים לציית לו.
עם כל זאת, לג'ק התנהגות ילדותית והוא מעולם לא השקיע זמן בבתו מאיה.
ג'ק התחתן והתגרש 4 פעמים.
עד העונה ה-7 היה נשוי לאישה צעירה מבתו, איתה הוליד את בתו השנייה, האנה.
אחד האירועים החשובים בחייו מדי שנה הוא בחירת 100 האנשים המשפיעים בניו יורק.
הוא לא יכול לעשות שום דבר בעבודתו ללא העוזר האישי שלו, דניס פינץ', שתמיד עושה כל מה שהוא אומר לו.
דניס פינץ' (שחקן: דייוויד ספייד): עוזרו האישי של ג'ק.
הוא אוהב משחקי מחשב, דוגמניות, חתולים ומתיחות על חשבון אנשים.
הדמות הנבזית בסדרה והוא מקדיש את רוב זמנו לרקיחת מזימות ומתיחות על חשבון אנשים.
בעבר היה נשוי לדוגמנית על, אך על מנת להשיג אותה היה צריך לשקר בנוגע לכל דבר בחייו במשך מספר חודשים.
דניס אובססיבי לגבי ג'ק גאלו, ועושה כל דבר שהוא אומר לו.
במהלך חתונתה של נינה, הוא מגלף דמות פסל קרח בדמותו של ג'ק לאחר שביקשו ממנו להכין פסל קרח, בטענה ש"זה הדבר היחיד שהוא זוכר בראש".
במהלך הסדרה מגלים כי בעבר דניס היה חנון קטן ולאחר שראה אישה בלונדינית שמזמרת דקלומים מטופשים ובעלת שמחת חיים קופצנית - הוא מתחיל לאמץ התנהגות זו, ורק כך הוא קיבל התנהגות זו.
הוא והאישה יצאו במהלך מספר פרקים עד שדניס הבין כי הוא לא יכול לצאת עם מישהי שהוא יודע מה היא תעשה כל הזמן.
מאיה גאלו (שחקנית: לורה סאן ג'אקומו): עורכת המאמרים במגזין.
הדמות הצדקנית בסדרה שמשתדלת להציל את העולם מכל פגע סביבתי או חברתי.
היא פמיניסטית, שומרת זכויות אדם ובעלי חיים והתכוונה בעבר להתגייס לחיל השלום.
במהלך הסדרה היה לה רומן עם אליוט דימורו, שנגמר לאחר שהציע לה נישואים וקיבל לאחר מכן "רגליים קרות".
אליוט דימורו (שחקן: אנריקו קולאנטוני): הצלם הראשי של המגזין.
הוא מציג עצמו כאומן, אך עושה זאת בעיקר כיוון שהוא רודף נשים.
בעבר היה לו רומן עם מאיה גאלו, שנגמר בכך שרצה להנשא לה וחטף התקף חרדה.
אליוט תמיד פוחד לאבד את עבודתו, ובגלל זה לעיתים גורם לג'ק להרגיש יותר טוב ממנו מאשר באמת.
לאליוט יש אבא רגזן, אמא דאגנית ואח תחמן, ששלוש פעמים במהלך הסדרה עובד על כולם וגורם לכולם להכניס כסף לכיסו.
נינה ואן הורן (שחקנית: ונדי מאליק): עורכת האופנה של המגזין.
אלכוהוליסטית ובעבר הייתה דוגמנית על.
היא מתרפקת בעיקר על עברה ומעידה על כך שהייתה עם רוב הגברים הבולטים בתעשיית המוזיקה והבידור.
היא נשואה בסוף הסדרה לסיימון, כוכב רוק בריטי מפורסם מאוד בעל שם עולמי, שמאופיין, על פי נינה, כ"סוטה חרמן ומבוגר שלא יכול לשמור את 'זה' במכנסיו".
נינה נכנסה להריון בגיל 15 ושלחה את בתה לאימוץ, ובמהלך הסדרה היא מגלה את הבת, וגם את הבת של הבת.
ככה מתגלה לנינה שהיא סבתא.
הידיעה הזו הופכת את עולמה והיא מתביישת בעובדה זו.
ויקי קוסטה (שחקנית: רנה סופר): כאשר ג'ק היה אחרי משבר קשה, שהרגיש שנכשל עם העיתון חיפש רענון חדש ומקורי.
הוא נתקל בוויקי בחנות עיתונים באמצע הרחוב והציע לה עבודה במגזין.
לוויקי היה הרבה להגיד על מה שקורה במגזין, דבר שהפך אותה אהובה על ג'ק אך בהתחלה כל הצוות שנא אותה (דבר שהשתנה בהמשך).
הייתה נשואה לכבאי בשם פיט, אך לאחר שמצאה אותו שוכב עם חברתה הטבוה ביותר היא שנאה אותו וזרקה את דבריו לרחוב.
לפני עבודתה במגזין היא הייתה ספרית שיער, והיא גם חזרה לעבודה זו לאחר שעזבה את המגזין.
קווין ליוטה (שחקן: בריאן פוסן): מחלק הדואר ההזוי.
קווין הגיע משום מקום והוא בעיקר מפחיד את כל הצוות, בדרך כלל הוא מופיע משום מקום או מגיב בצורה אגרסיבית מידי לדברים שקורים, על אף אדישותו.
לקווין קול טנור שמרגש את ג'ק, אך הוא מתבייש להשתמש בו.
היה בעבר שותפו לדירה של דניס פינץ'.
תַּהָרְקָה היה פרעה ומלך מצרים בין השנים 690 לפנה"ס – 664 לפנה"ס.
הוא היה נצר לשושלת הפרעונים ה-25, או בשמה הנפוץ יותר, "השושלת הנובית".
תהרקה היה בנו של פיי, ראשון הפרעונים השחורים (כך היה נהוג לכנות את שליטי נוביה) ששלטו בממלכת מצרים במשך 75 שנה.
למרות היותו בנו של המלך פיי, אחרי פיי מלכו דודו שַׁבָּכָּה ואחריו שַׁבָּתָכָּה בן דודו של שבכה.
רק אחריהם עלה תהרקה לכס המלכות.
ייתכן שהדבר נבע מגילו הצעיר של תהרקה אז (תהרקה עצמו פיקד באותו הזמן על הצבא המצרי), אולם ייתכן גם שהדבר נובע מסדרי הירושה בקרב הנובים: יורשו של כל מלך נבחר מבין בניה של אחותו.
תהרקה נזכר בתנ"ך בשם תִּרְהָקָה.
תהרקה הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.
בשנת 701 לפנה"ס פלשו האשורים לממלכת יהודה במסגרת מסע סנחריב בארץ ישראל.
בשלב הזה החליטו המצרים תחת שלטון הנובים להתערב, ככל הנראה מחשש להתחזקותה של ממלכת אשור והתקרבותה באופן משמעותי אל גבולות ממלכת מצרים, כפי שמסופר בספר מלכים: ().
רוב החוקרים מסכימים שהתיאור הנ"ל מתאר את תוצאות הקרב בין תהרקה לסנחריב.
לתוצאות אלה היו ככל הנראה השלכות מרחיקות לכת על ממלכת יהודה, מפני שלולא ההתערבות המצרית, הייתה ככל הנראה חרבה ממלכת יהודה בראשותו של חזקיהו בשנת 701 לפנה"ס, 115 שנה מוקדם יותר מהחורבן שאירע בסופו של דבר בשנת 586 לפנה"ס.
בשנת 690 לפנה"ס הומלך תהרקה בגיל 31 לפרעה ומיד החל להשקיע את עיקר מאמציו בפיתוח נרחב של ממלכת מצרים.
מפעל זה התאפשר לו עקב ניצול חלון ההזדמנות הקצר שנוצר בעקבות הרגיעה באזור כולו: רוב השליטים המקומיים של ממלכת מצרים הוכנעו עוד בתקופת אביו ואחיו וממלכת אשור לאחר הקרב באלתקה נסוגה מאזור ממלכת יהודה.
תהרקה הקים מפעלי בניה נרחבים ביותר מאז ימי יסוד הממלכה החדשה במאה ה-15 לפנה"ס שכללו תנופות בניה בשתי הערים המרכזיות בממלכה: נא אמון ונפאטה (בירתם של הנובים טרם כיבוש ממלכת מצרים).
רבות מתרומותיו של תהרקה ניתן למצוא במקדשים הרבים אשר הקים והרחיב, והמפורסם שביניהם הוא המקדש בכרנך בסמוך לנא אמון, בו ניתן להבחין עד היום בעמוד בודד המתנשא לגובה של 19 מטרים, היחיד מבין עשרה שיצרו אכסדרה ענקית.
בנפאטה, הנמצאת כ-100 ק"מ במעלה הנילוס, דרומית לנוא אמון בנה תהרקה שני מקדשים למרגלות ג'בל ברקל לכבוד בנות זוגו של האל אמון.
בשנת 675 לפנה"ס ניסה אסרחדון, יורשו של סנחריב לנתק את נתיב הספקת עצי הארז שסיפקו לתהרקה הפיניקים, על ידי שליחת צבאו לפיניקיה.
תהרקה הגיב במהרה על ידי שיגור צבאו לעזרת בעלי בריתם בצפון, אך ללא הועיל.
צבא אשור הצליח להביס את הפיניקים יחד עם המצרים שבאו לעזרתם ובמהרה פנה דרומה לכיוון ממלכת מצרים עצמה, הקרב בסילה (ליד קנטרה) התרחש בשנת 674 לפנה"ס.
תקופת השקט לא נמשכה זמן רב, ושנתיים מאוחר יותר, בשנת 671 לפנה"ס, שלח אסרחדון את צבאו בפעם נוספת לכיוון מצרים.
הפעם הייתה ידם של האשורים על העליונה, והנובים תחת פיקודו של תהרקה נהדפו עד למוף (בירת הממלכה המצרית-נובית), דבר אשר אילץ לבסוף את תהרקה לנטוש את ממלכת מצרים ולהמלט לנוביה.
בעקבות תבוסת הנובים, כתב אסרחדון באסטלת הניצחון של אסרחדון שהציב בשמאל שהייתה בירת פחווה אשורית:
בעקבות ניצחונו של אסרחדון, שלטה אשור על מצרים התחתונה וממפיס, ותהרקה המשיך לשלוט במצרים העליונה.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 669 לפנה"ס, מת אסרחדון, ותהרקה בניסיון לשלוט שוב בכל מצרים, כבש את ממפיס, בעקבות כך נלחם אשורבניפל בנו של אסרחדון בתהרקה וכבש את נוא אמון, ותהרקה ברח לנפאטה, ולא שב צפונה.
תהרקה נפטר בשנת 664 לפנה"ס ונקבר בפירמידה, אך לא כמו אבותיו שנקברו בבית הקברות המלכותי של נוביה באל-כורו, דרום מערבית לנפאטה בחר להקבר דווקא בנורי על גדות הנילוס, צפון מזרחית לבירה.
תו קנייה הוא שובר שעליו מצוין ערכו במטבע מסוים, וניתן להשתמש בו לשם תשלום בעסקים המכבדים תו זה.
תווי קנייה מופקים ונמכרים על ידי רשתות שיווק, חברות אשראי ועוד.
לעיתים משמש התו רק בחנויות של הרשת שהפיקה אותו, ולעיתים הוא מכובד על ידי עסקים נוספים, שהגיעו להסכמה על כך עם הגורם המנפיק.
הגוף המנפיק את תווי הקנייה נהנה ממספר יתרונות:
אשראי הניתן לו מרוכשי התו, מיום רכישת התו ועד יום מימושו.
הפניית הרוכשים לחנויות המכבדות את התו, התורמת להגדלת עסקיהן.
פעמים רבות נמכר תו קנייה במחיר נמוך מערכו הנקוב, והנחה זו היא מניע עיקרי לרכישתו.
נהוג לתת תווי קנייה כשי לחג, בעיקר על ידי מעסיקים לעובדיהם.
קיים סיכון מסוים ברכישת תווי קנייה, בפרט כאשר מדובר ברכישה בסכום גבוה ולטווח ארוך, והוא סיכון הקריסה של הגורם המנפיק, שהופכת את התווים לחסרי ערך, או פוגעת קשות בערכם.
על מנת להתגונן מפני קריסת מנפיק התווים, נוהגים עסקים המכבדים תווי קנייה להטיל הגבלות שונות, כגון הגבלת סכום הקנייה באמצעות תווים, הגבלת סוגי המוצרים שתמורתם ניתן לשלם בתווים, או כיבוד התווים בסכום הנמוך מערכם הנקוב.
הגבלות אלו פוגעות בכדאיות השימוש בתווים.
בדרך כלל לא ניתן להמיר תווי קניה למטבע בו נרכשו, אלא רק להשתמש בהם לרכישת מוצרים ושירותים.
תווי קנייה נושאים על פי רוב תאריך תפוגה, שלאחריו אין להם תוקף.
תווי קנייה מופקים בצורה של שטרות נייר, ועקב ערכם הכספי נכללות בהם הגנות שונות מפני זיופים.
כן מופקים תווי קנייה בדמות כרטיס חיוב, שעליו מוטבע ערכו של התו.
קופות רושמות בחנויות המכבדות את התו יודעות לקרוא כרטיס מגנטי זה ולחייבו בסכום הקנייה.
חנויות אינטרנט, כגון אמזון, מפיקות תווי קנייה אלקטרוניים, המכילים קוד שבאמצעותו ניתן לשלם בעת קנייה בחנויות אלה.
תווי קנייה כאלה נמסרים לרוכש בדואר אלקטרוני.
יש הרואים בעייתיות משפטית בהנפקתם של תווי קנייה, בעיקר בהקשר של עבירה על חוק ניירות ערך.
למעשה, מכירת תווי קנייה מהווה הנפקה של כתבי התחייבות או איגרות חוב של מנפיק התווים כלפי הרוכש, המעניקה לו זכות לקבלת תמורה ספציפית, נקובה בסכום, ובעלת תוקף למימוש הזכות.
לעומת זאת, על פי חוק ניירות ערך, נדרש פרסום של תשקיף בעת הצעת מכר של איגרות חוב לציבור, כאשר כמות נמעני ההצעה (ניצעים) עולה על 35.
כאשר חברה שהיא חברה ציבורית מנפיקה תווי קנייה, עולה בעייתיות נוספת הקשורה לגילוי נאות של עסקי החברה כלפי ציבור המשקיעים.
למשקיעים בחברה חסר מידע מהותי לגבי גובה החוב הכולל שלה בגין תווים אלה, וזאת מכיוון שהחברה לא מפרסמת מידע שוטף בדבר כמות התווים שהונפקו על ידה או נפרעו ושולמה תמורתם בכל רגע נתון, כמקובל לגבי איגרות חוב שנרשמו למסחר בבורסה.
על תווי קנייה שיונפקו החל מ-1 ביולי 2014 יחול סעיף 14ח לחוק הגנת הצרכן, הקובע שתוקפו של תו קנייה יהיה לחמש שנים לפחות, ושערכו של תו קנייה יהיה אחיד בכל העסקים המכבדים אותו.
תו קטלני הוא ספר מאת גורדון קורמן, השני בסדרת 39 רמזים.
הספר יצא לאור בארצות הברית ב-2 בדצמבר 2008, ובישראל ב-2010. הספר עוסק בהמשך מסעם של איימי ודן קהיל, יחד עם האומנת שלהם נלי גומז בעקבות שלושים ותשעה הרמזים.
הספר תורגם לעברית על ידי רוני בק ויצא לאור בהוצאת מודן.
איימי קהיל - בת למשפחת קהיל.
דן קהיל - בן למשפחת קהיל, בן 11, בעל חוש הומור ואספן של דברים שונים.
דן מבין היטב במתמטיקה ובעל זיכרון צילומי חזק ביותר.
נלי גומז - האומנת של דן ואיימי, אוהבת לשמוע מוזיקה באייפוד שלה.
הספר, כמו קודמו, עוסק במסעם של איימי, דן ונלי ברחבי הגלובוס, בעקבות 39 רמזים.
בסוף הספר הקודם לסדרה, "מבוך העצמות", מצאו השלושה רמז המכיל יצירה של וולפגנג אמדאוס מוצרט.
בספר זה, הם מחליטים לנסוע רמז לווינה שבאוסטריה, בה גר מוצרט.
שם הם לומדים על עברו של מוצרט ואף גילו את יומנה של אחותו של מוצרט, מריה אנה "נאנרל" מוצרט, לאחר שלקחו אותו מג'ונה ויזרד, אחד המשתתפים הנוספים במירץ אחר הרמזים.
הם נעזרים בנלי לתרגומו מגרמנית, ומגלים ששלושה עמודים חסרים.
בעקבות רמזים נוספים, איימי, דן ונלי נוסעים לזלצבורג שבאוסטריה.
איימי ודן פוגשים שם באליסטר הו, והשניים החליטו לעקוב אחריו.
אליסטר נכנס לקטקומבות של זלצבורג, והשניים נכנסו אף הם.
שם הם פגשו את האיש בשחור.
לאחר מכן המקום התפוצץ, אך איימי ודן הצליחו לברוח.
אחרי הפיצוץ, דן איימי ונלי גילו שבב מעקב בקולר של החתול שלהם, צלאח א-דין.
את השבב הם השתילו במקל ההליכה של אליסטר בזמן שהוא ישן.
בתוך מקל ההליכה שלו הם מצאו רמז שהוביל אותם לוונציה שבאיטליה.
בוונציה הם עקבו אחר ג'ונה ויזרד, ומצאו כניסה סודית בחנות דיסקים אל המפקדה הסודית של בני בית יאנוס, אחד מארבעת הבתים של משפחת קהיל.
במועדון, ג'ונה מוציא את שלושת העמודים החסרים של יומנה של נאנרל, ואיימי ודן מצליחים לגנוב אותו לאחר מרדף בתעלות ונציה, שבהן הם נפגשים גם באיאן ובנטלי קברה.
שלושת העמודים הובילו אותם למוזיאון של פידליו ראקו.
הם נשארים עד שהמוזיאון נסגר כדי לנגן בצ'מבלו שנמצא שם את השיר של מוצרט שמצאו במסעם משום שחשבו שהדבר יוכל להועיל להם בדבר-מה.
הקבראים השיגו אותם, וניגנו גרסה שונה של השיר שכוללת תו קטלני המעלה את הצ'מבלו שבו ניגנו בלהבות.
לאחר מכן, איימי ודן מצאו במוזיאון את הרמז העיקרי השני שגילו עד כה - טונגסטן.
במקום הם גם מוצאים שני חרבות סמוראים.
הספר מסתיים בכך שמתגלה שהשבב בקולר של צלאח א-דין הוצב על ידי ויליאם מקינטייר, עורך דינה של גרייס, סבתם של דן ואיימי, וכן על ידי האיש בשחור.
תואומס לאורי יוהאנס הולופיינן (בפינית: Tuomas Lauri Johannes Holopainen; נולד ב-25 בדצמבר 1976) הוא מלחין וקלידן פיני הידוע כמייסד להקת המטאל סימפוני נייטוויש.
הולופאינן נולד בעיירת הגבול במזרח פינלנד לאביו היזם פנטי הולופאינן ולאמו, מורה למוזיקה קריסטי נורטיה הולופאינן.
תואומס הוא הבן הצעיר במשפחה - אחותו הגדולה סוזנה היא רופאה כירורגית-אורולוגית ואחיו פטרי הוא עוזר רפואה.
הוא נמשך למוזיקה כבר מגיל צעיר ואמו רשמה אותו לכיתת הפסנתר בבית הספר וניסתה לחבב עליו מוזיקה קלאסית.
עם השנים למד לנגן גם בקלרינט וסקסופון.
במשך 11 שנים למד בבית הספר למוזיקה תאוריה מוזיקלית והתקבל ללימודי אוקיינוגרפיה באוניברסיטה.
ב-1996 הקים את נייטוויש - להקת מטאל סימפוני/פאוור מטאל מצליחה.
הולופאינן הוא חובב ספרי וסרטי פנטזיה ובראיונותיו לתקשורת הצהיר כי הוא אוהב את ג'.ר.ר.
טולקין וסטיבן קינג ואת ספריהם שר הטבעות וספרי המגדל האפל.
הוא גם חובב סדרת רומח הדרקון ובחורף 2006 התוודה כי צפה בסרט הכפר 10 פעמים בשבוע, לעיתים פעמיים-שלוש ביום.
הולופאינן הוא חובב פסקולים של סרטים ובעיקר מחבב את המוזיקה של המלחין הנס צימר.
הולופאינן אינו מגדיר את עצמו כדתי אלא בעל ראש פתוח וטען כי הדת עצמה אינה רעה אלא מה שאנשים עשו ממנה והצהיר כי הדת שלו היא אישית.
הוא הודה כי הוא מאמין בקיומו של אלוהים, אך מתייחס אליו בהומור.
להקת נייטוויש הוקמה במהלך קומזיץ שערך הולופאינן עם חבריו ובמהלכה העלה את הרעיון להקים להקה משלו.
הוא ביקש מבת כיתתו, טאריה טורונן
והגיטריסט אמפו וורינן להצטרף למה שהיה אז פרויקט אקוסטי.
אחרי ששמע את טאריה טורונן שרה ונטייתו של הגיטריסט אמפו וורינן למטאל, כמו גם סגנון הנגינה של יוקה נוואלאינן, כל אלה הובילו את תואומס להפוך את הלהקה ללהקת מטאל.
ב-2005 פיטר הולופאינן את הסולנית טאריה טורונן באמצעות מכתב ציבורי באתר הלהקה, ובו טען כי טאריה כבר אינה רואה את טובת הלהקה אלא רק רודפת כסף ופרסום ומאז נישואיה כבר אינה רואה את טובת הלהקה לנגד עיניה.
ב-2007 הוכרזה אנט אולזון כסולנית מחליפה, ובשנת 2013 הוחלפה אולזון על ידי פלור ינסן.
פיטוריה של טאריה הביאו להטחת האשמות וסכסוך שהתגלע בין בעלה של טאריה לחברי הלהקה.
בחודש אוגוסט 2011 החלו צילומי הסרט "Imaginaerum" בו השתתף תואומס הולופאינן, הסרט הנושא את שמו של האלבום החדש של הלהקה מאותה שנה, הולופאינן השתתף כיוצר ומלחין פסקול הסרט.
תואר המצוינות של פיפ"א הוא תואר הכבוד הגבוה ביותר שמוענק על ידי פיפ"א.
התואר ניתן במהלך הקונגרס השנתי של פיפ"א, אך לא מוענק בכל שנה.
מקבלי התואר הם אנשים או ארגונים שתרמו תרומה משמעותית לענף הכדורגל.
למרות זאת, ישנם זוכים אשר אינם קשורים באופן ישיר לענף.
לדוגמה נלסון מנדלה, אשר זכה בתואר על זה שהחזיר את דרום אפריקה לצמרת הכדורגל הבינלאומי.
מועדון הכדורגל שפילד (2004) ריאל מדריד (2004)
חבייר אריאגה מוניז (1996) פרננדו אלברס (2005)
פאולו מצ'אדו דה קארבלהו (1987)
איתובום אויו אורוק אויו (2000)
מוחמד חליל אל דייב (2002)
פהד אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח (2004)
יצחק דויד סאסו סאסו (2008)
התאחדות הכדורגל של אורוגוואי (2004) קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (2004) ועדת הכדורגל הבינלאומית (2004)
אדידס (2004) קוקה-קולה (2004) האיגוד הבינלאומי לעיתונות ספורט (2004)
האוהדים הקוריאנים (2004) פרננדו אלבארז (2005)
תו ה-Null (או תו ריק, מסומן גם NUL, באנגלית: null character, ידוע גם כ-null terminator, או null byte) הוא תו בקרה בעל הערך אפס.
התו קיים במערכות תווים רבות, כמו ISO/IEC 646 (או ASCII), קוד C0 לתווי בקרה, מערכת Universal Coded Character Set (או יוניקוד) ו-EBCDIC.
פעמים רבות הוא מקוצר לסימון NUL (או NULL, אם כי סימון זה משמש לעיתים כסימון למצביע האפס, שמהותו שונה).
משמעותו המקורית של תו זה הייתה כמו NOP (no-operation) – כאשר התו נשלח להתקן חומרה כמו מדפסת או מסוף מחשב, סימן הדבר שאין לעשות כל פעולה (אם כי, במסופי מחשב מסוימים, הוצג התו בצורה שגויה כרווח).
כאשר טלפרינטרים אלקטרו-מכניים החלו לשמש כמכשירי פלט למחשבים, נעשה שימוש בתווי null, מספר תווים או תו בודד, כקלט למחשב שמתווסף בסוף כל שורה מודפסת, על מנת לאפשר למכשיר זמן לחזור לנקודת ראשית ההדפסה לפני הדפסת השורה הבאה.
על גבי סרט מנוקב, ייצוג התו הוא ללא חורים כלל, כך שגליל חדש שמיועד לשימוש כסרט מנוקב, המגיע לא מנוקב כלל, מלא תחילה בתווים ריקים, וטקסט חדש "יוכנס" במרווח השמור לשם כך בין התווים הריקים, על ידי ניקוב תווים חדשים על הסרט, מעל לתווים הריקים.
כיום לתו זה חשיבות רבה בשפות תכנות עיליות כמו C והשפות המבוססות עליה, ובייצוגי מידע רבים, כיוון שהוא משמש כתו מסיים (terminator), לסימון סוף מחרוזת (ומכאן המינוח null-terminated string).
ייצוג זה מאפשר למחרוזת להיות בכל אורך שהיא נדרשת, עם תקורה (overhead) של בית אחד בלבד.
ייצוג חלופי, השומר את אורך המחרוזת לצדה, מצריך להגביל את אורכה עד ל-255 תווים, או להגדיל את התקורה הנדרשת מעבר לבית בודד.
התו הריק מיוצג לרוב באמצעות רצף המילוט (escape sequence) \0 בליטרלים (string literals) או קבועי תו בקוד.
בשפות תכנות רבות (כמו C, שהציגה לראשונה סימון זה), רצף תווים זה לא מסמן בהכרח רצף מילוט נפרד, אלא זהו רצף מילוט אוקטלי עם ספרה אוקטלית בודדת - 0; אסור שלאחר הייצוג \0 תופיע אחת הספרות בין 0 ל-7, אחרת הוא יפורש כהתחלה של רצף מילוט אוקטלי ארוך יותר.
ייצוגי מילוט נוספים שבהם משתמשים בשפות שונות הם \x00, \z או \u0000. בקידוד URL, התו הריק יוצג ב-URL באמצעות קידוד-האחוז (percent code) %00.
היכולת לייצג את התו ולכותבו, אין משמעה תמיד כי התוכנית תדע לפרשו בצורה נכונה וכחלק מגוף הקלט.
תוכניות רבות יפרשו קלט המכיל בתוכו את התו הריק, ככזה שמסתיים באותה נקודה שבה מופיע תו זה, למשל בשל חוסר התייחסות לאורכו של הקלט המתקבל אליהן, בעת עיבודו.
על כן, היכולת להקליד תו זה בקלט זדוני, יכולה ליצור חולשה של null byte injection ("הזרקת בית ריק"), שיכולה לגרום לפרצות אבטחה בתוכנה.
בנוטציית קארט (או "נוטציית גג"; caret notation), שהיא אחת מהאופציות לסימון תווי בקרה, התו הריק מיוצג כך: ^@.
בחלק מהמקלדות, ניתן להקליד את התו הריק על ידי החזקת מקש ה- ולחיצה על (בפריסות מקלדת אמריקאיות, לרוב לחיצה על בלבד תוסיף את התו, כאשר אין צורך ללחוץ גם על מקש ה- לצורך קבלת התו @).
בקטעי תיעוד קוד, נהוג פעמים רבות לייצג את התו הריק באמצעות סימבול בודד הכולל את האותיות "NUL".
ביוניקוד, ישנו תו מקביל לייצוג ויזואלי של התו הריק, הנקרא "symbol for null", וערכו U+2400 (␀), שאין לבלבלו עם התו הריק עצמו, שערכו ביוניקוד U+0000.
בכל מערכות התווים המודרניות, ערכו של התו הריק הוא אפס.
ברוב הקידודים, הוא מתורגם ליחידת קידוד בודדת בעלת הערך אפס.
למשל, במערכת התווים UTF-8, ייצוגו בית בודד מאופס.
עם זאת, בתקן UTF-8 משופר (Modified UTF-8), התו הריק מקודד באמצעות שני בתים: 0xC0, 0x80. קידוד זה מאפשר לבית המאופס, שכעת לא משמש לאף תו תקני, להיות באופן בלעדי שמור כמסיים מחרוזת.
תו ירוק (נקרא בעבר "דרכון ירוק") היה מסמך רשמי ישראלי, שהעיד על כך שהנושא אותו מחוסן מפני קורונה.
תחילה הוא הוענק למתחסנים לאחר זריקת החיסון השנייה, ומאז אוקטובר 2021 הוענק למתחסנים לאחר זריקת החיסון השלישית.
כחלק מהיערכות מדינת ישראל לסיום מגפת הקורונה במדינה, חוסנו רוב אזרחי המדינה נגד נגיף הקורונה במבצע החיסונים במסגרת מבצע "לתת כתף".
ממשלת ישראל יזמה ראשונה בעולם את המדיניות שלפיה למתחסנים הוענק "תו ירוק", וחוקק במיוחד חוק שאיפשר למשרד הבריאות למסור מידע אישי של אנשים שבחרו שלא להתחסן לרשויות מקומיות ולאומיות.
תו ירוק ניתן גם למחלימים שאובחנו באמצעות בדיקת PCR, או באמצעות בדיקת נוגדנים חיובית (רק למשך חצי שנה מההחלמה).
תו בעל תוקף מקוצר (72 שעות) הוענק לנבדקים שהציגו בדיקת PCR שלילית.
מטרתו של התו הירוק הייתה להוות אישור כניסה למקומות ומבנים עבור מחלימים ומתחסנים.
התו יועד לפעול תחילה בעולם התרבות ורק בהמשך הופעל במערכת החינוך, במקומות העבודה ועוד.
במסגרת התו הירוק, החל מ-21 בפברואר 2021, נפתחו למחוסנים ומחלימים בלבד: חדרי כושר וסטודיו, אירועי תרבות, אירועי ספורט, כולל מתווה להחזרת הקהל למשחקי ליגת העל בכדורגל, תערוכות, בתי תפילה ברישום מראש, בריכות שחייה, בתי מלון (ללא חדרי אוכל, עם כניסה מתחת לגיל 16 בהצגת בדיקה שלילית).
כך גם באזורים המוגדרים אי ירוק.
ב-28 באפריל אישרו השרים לאפשר כניסת ילדים עד גיל 16 ומנועי חיסון למקומות הדורשים הצגת "תו ירוק", באמצעות תוצאות בדיקת PCR שליליות שבוצעו עד 72 שעות לפני הביקור.
התו הירוק הונפק באמצעות אתרי האינטרנט של משרד הבריאות וקופות החולים וניתן להדפסה במדפסת ביתית או להצגה באמצעות יישומון ייעודי.
משרד הבריאות הציע להטיל קנס בסך 500 ש"ח לכל אדם שייכנס למקומות שייפתחו בתו הירוק מבלי שהתחסן או החלים מקורונה.
עסקים שיכניסו אנשים בניגוד לתקנות ייקנסו ב-5,000 ש"ח והקנסות עשויים לעלות.
ב-18 בפברואר 2021 הציג שר הבריאות, יולי אדלשטיין, את "התו הירוק" באופן רשמי.
ב-5 במאי האריך משרד הבריאות את תוקף התו הירוק עד לסוף שנת 2021.
ב-23 במאי, נודע כי התו הירוק (פרט לדרכון הירוק) והתו הסגול יבוטלו ב-1 ביוני.
אך ב-21 ביולי 2021 הוחזר התו ירוק, תחילה באופן מקל (שנקרא "תו שמח"), במקומות שנמצאים בחלל סגור ופועלים בתפוסה של יותר מ-100 איש.
התו תקף לאולמות אירועים, מועדונים ומקומות לעריכת כנסים עם מזון - וכן מקומות אחרים שמתקיימת בהם פעילות זהה, למשל, מסעדה או בית מלון שמתקיים בהם אירוע שמחה עם מעל 100 איש.
עם כניסתה לתפקיד של ממשלת ישראל השלושים ושש בראשותו של נפתלי בנט החליט שר הבריאות החדש ניצן הורוביץ כי החל מ-29 ביולי 2021 התו הירוק יוקשח ויורחב ויחול גם על אירועי תרבות וספורט, חדרי כושר, מסעדות וחדרי אוכל, כנסים, אטרקציות תיירותיות ובתי תפילה.
הורוביץ הורה כי באירועים עם יותר מ-100 משתתפים, במקום סגור או פתוח - כניסה תתאפשר אך ורק למחוסנים, למחלימים ובעלי תוצאת בדיקה שלילית מגיל 12 ומעלה.
מ-8 באוגוסט 2021 אנשים לא מחוסנים נדרשו לשלם בעצמם על הבדיקות.
הובהר כי אירועי ה"תו השמח" כמו חתונות או מסיבות מחייבים הצגת אישור לבני כל הגילאים, כולל בני פחות מ-12.
באוגוסט קבע ניצן הורוביץ, שר הבריאות בממשלת נפתלי בנט, שהחל מ-8 באוגוסט 2021 התו הירוק יורחב עוד יותר ויחול גם על מקומות בהם ישנה התקהלות בת פחות מ-100 אנשים, ולכל הגילאים החל מ-20 באוגוסט (גם מתחת לגיל 12).
מקומות עם תו ירוק: בתי כנסת (כאשר יש בהם 50 מתפללים ויותר) אולמות, גני אירועים, כנסים, אירועי תרבות וספורט, ישיבה בבתי אוכל, מכוני כושר וסטודיו, בתי מלון, בתי קולנוע.
מקומות ללא תו ירוק: חנויות, קניונים, בריכות, מוזיאונים, ספריות, פארקים לאומיים ושמורות טבע.
ב-18 באוגוסט 2021 החליט שר הבריאות הורוביץ להרחיב את התו הירוק עוד יותר.
הוא חל באירועי תרבות וספורט, כנסים ותערוכות, בתי מלון, חדרי כושר וסטודיו, בריכות וקאנטרי קלאב, בתי תפילה בהם ישנם 50 מתפללים ומעלה, אולמות וגני אירועים, פסטיבלים, מסעדות, ברים, חדרי אוכל ובתי קפה, מוזיאונים וספריות, אטרקציות תיירותיות ופארקי שעשועים, אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה.
בשאר התו הסגול או מגבלת התקהלות.
ב-29 באוגוסט שונה תוקף התו הירוק וניתן רק לבעלי שלושה חיסונים.
למחרת, הורחב התו לבעלי מקצוע מסוימים.
נקבע שב-3 באוקטובר ייכנסו לתוקף שינויים בתו הירוק.
בין היתר, תו ירוק שהופק לפני אותו תאריך כבר לא יהיה בתוקף ורק מי שקיבל את מנת החיסון השלישית או שטרם חלפה חצי שנה מקבלת המנה השנייה, או מחלימים שקיבלו מנת חיסון - יהיו זכאים לתו הירוק.
גם נוהלי הכניסה לחוזרים מחו"ל ישונו.
בהמשך נקבע ביטול התו הירוק בבריכות מקורות ובעסקים באוויר הפתוח.
ב-28 בנובמבר 2021 החליט שר הבריאות הורוביץ להדק בקשיחות את התו הירוק.
ב-14 בדצמבר נקבע שהוא יחול גם בקניונים.
לבסוף, במקום תו ירוק בקניונים, נקבע ב-21 בדצמבר שיוחל התו הסגול בקניונים.
כמו כן, כניסה לחנויות ששטחן עולה על 100 מ"ר תתאפשר בכפוף להצגת תו ירוק, הן במתחמים פתוחים והן בקניונים ובמתחמי קניות סגורים.
חובת התו הירוק תחול גם העובדים בחנויות אלו וכן על מסעדות ודוכנים בתוך הקניונים.
בנוסף, אישרו השרים תו ירוק זמני למשך 30 יום למתחסנים במנה ראשונה.
ב-30 בדצמבר, הודק התו באירועים.
התו הירוק בקניונים הודק שוב ב-10 בינואר 2022.
ב-1 בפברואר 2022 הוחלט שהתו הירוק יחול רק באירועים בסיכון גבוה (אירועי שמחות, מסיבות וכדומה).
החל מ-1 במרץ 2022, חלות תקנות התו הירוק בבתי האבות בלבד.
בסוף מרץ 2021, הושק תו ירוק בניו יורק.
מחוסנים ובעלי בדיקה שלילית יכלו להיכנס למקומות הומי אדם כגון המדיסון סקוור גארדן - אך גם לערוך אירועים עם התקהלות גדולה יותר.
הממשלה הפרדלית לא תומכת בתו ירוק פדרלי אך פיתחה המלצות בנושא.
בניגוד לישראל, לא היה מדובר על חובה על בעלי העסקים לבדוק את הנכנסים, אלא רק בהליך שנועד להקל ורק למי שמעוניין בכך.
בתחילת אפריל, דנמרק הפכה למדינה האירופית הראשונה שהשיקה תו ירוק למחלימים, למחוסנים ולבעלי בדיקה שלילית.
התו הירוק שימש בתחילה לכניסה למספרות, מכוני יופי ובתי ספר לנהיגה.
במהלך הצטרפו מדינות אירופאיות אחרות.
איטליה הייתה הראשונה לקבוע תו ירוק במקומות העבודה באירופה.
תוקף התו הירוק התעדכן בהתאם לצורך ולמדינה.
תו ירוק מונפק בנוסף לתעודת מתחסן.המסמך מוצג באמצעות אפליקציה, וניתן להדפיסו במדפסת ביתית מאתר הרמזור של משרד הבריאות.
הדרכון מקנה מספר הקלות הנובעות מחשש פחות מהדבקה והידבקות:
פטור מבידוד לבעל התו לאחר קרבה לחולה מאומת.
בהמשך הוחרגו כמה מדינות מהפטור.
פטור מבידוד בכניסה למדינות שהכירו בתו, בהם: גאורגיה, ואחריה יוון.
איי סיישל, קפריסין, רומניה, איסלנד והונגריה
פטור מבדיקה כל 72 שעות כדי להיכנס אל מקום העבודה
מאפשר כניסה אל מקומות כמו מסעדות, חדרי הכושר, אולמות, גני אירועים, בתי כנסת.
תו דומה היה בדיונים במספר מדינות.
מדינות אמרו כי הן שוקלות או מפתחות מערכות תו חיסונים.
ביניהן קפריסין, צ'כיה, אסטוניה, יוון, הונגריה, איסלנד, איטליה, פולין, פורטוגל, סלובקיה וספרד.
בחריין הייתה הראשונה להשיק תו ב-16 בפברואר 2021. עד פברואר 2021, אופי השימוש שלהם לא נקבע.
במרץ הנציבות האירופית הציגה מתווה לתנועה חופשית בתוך האיחוד עד קיץ 2021. הוחלט כי תו ירוק יינתן למי שהתחסן, החלים או הציג בדיקת קורונה שלילית.
איסלנד לא המתינה לאישור התו ואישרה כניסת מחוסנים לשטחה בלי מגבלות.
במאי 2021, החליט האיחוד האירופי לאפשר כניסה לתיירים מחוסנים מכל העולם, אם כי כל מדינה באיחוד היו רשאים להחליט האם לאמץ את ההחלטה.
הושק דרכון ירוק עם אפליקציה שמועד הפעלתה נקבע ל-1 ביולי 2021.
אייר ניו זילנד החלה בניסוי במסגרתו ביקשה מהנוסעים להשתמש בכרטיס בריאות דיגיטלי כדי להוכיח שהם מחוסנים נגד COVID-19.
מחאה נגד מדיניות התו הירוק
נגד מדיניות התו הירוק קמו מוחים ברחבי העולם.
בישראל, טענה מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה (גוף התנדבותי של רופאים בכירים, חוקרי וירוסים ומומחים לאפידמיולוגיה) בשנת 2021 כי מתקיים מסע לחצים דורסני של משרד הבריאות, שלא נסמך על ראיות מדעיות והונע מניהול סיכונים לקוי, תוך מחיקת ערכי יסוד באתיקה רפואית, דמוקרטיה ומוסר.
ב-14 בפברואר 2022 נערכה "שיירת החירות" שכללה אלפי מפגינים ומשאיות רבות שחסמו את הכביש ונסעו בשיירה איטית לעבר הכנסת בהשראת מחאה דומה שהחלה בקנדה.
מאהל מחאה שהוקם בהמשך, פוזר על ידי כוחות המשטרה.
תווים בבישום, הם תיאור של ריחות שניתן לחוש בעת השימוש בבושם.
תווים מופרדים לשלושה סוגים: תווים עליונים/ראשיים (דומיננטיים), תווים אמצעיים (ידועים גם כ"לב" הניחוח) ותווים בסיסיים; המציינים קבוצות ריח שונות, שניתן לחוש בעת השימוש בניחוח או בושם.
תווים אלו נוצרים בקפידה, תוך מתן דגש על תהליך האידוי שלהם.
נוכחות של תו אחד עשויה לשנות את תפיסתו של האחר – למשל, נוכחות של תווי בסיס או אמצע מסוימים, תשנה את העליונים ולהפך.
רעיון התווים משמש בעיקר לשיווק ניחוחות ובשמים.
כמו כן, תהליך האידוי של כל אחד מסוגי התווים שונה.
תווים עליונים נקראים בפירמידה, "תווי הראש".
הם מורגשים בעת השימוש בבושם.
הם מורכבים ממולקולות קטנות וקלות שמתאדות במהירות.
הם יוצרים את הריח הראשוני הנודף מהאדם לאחר השימוש בבושם, ולכן הם מוגדרים כ"חשובים מאוד", כחלק ממכירת הבושם.
הם בדרך כלל בעלי גוון ריח חד ודומיננטי.
ניחוחות של הדר וג'ינג'ר הם תווים עליונים נפוצים.
אף על פי שלא מורגשים בצורה בולטת, תווי האמצע והבסיס משפיעים רבות על הניחוח התווים העליונים.
המכונים גם "תווי הלב", הם הריחות הראשונים המורגשים, שניות אחדות לפני שהתווים העליונים הופכים לדומיננטיים.
המטרה של התווים האמצעיים היא להתאים את ריח העליונים והבסיסיים באופן מאוזן.
ריח התווים האמצעיים מתפוגג בדרך כלל לאחר עשרים דקות עד שעה, מרגע השימוש בניחוח או הבושם.
ניחוחות של ורדים ולבנדר הם תווים אמצעיים נפוצים.
למרות היותם תווי בסיס בלבד, תפקידם בבושם הוא כשמם: לבסס את הריח הסופי כך שלאחר השימוש בבושם, הם מורגשים גם כן.
המטרה שלהם הוא לגרום לתווים הנמצאים מעליהם (אמצעיים ועליונים) להחזיק זמן רב יותר ולא להתפוגג תוך זמן קצר.
תווים אלה מורכבים ממולקולות גדולות וכבדות שמתאדות באיטיות.
בתחום המחשוב ובתקשורת האלקטרונית, תו מילוט הוא תו המייצר פרשנות חלופית עבור התווים הבאים ברצף תווים.
תו מילוט הוא מקרה פרטי של תווי מטא.
באופן כללי, הקביעה האם תו מסוים משמש כתו מילוט או לא, תלויה בהקשר.
בתחום הטלקומוניקציה משתמשים בתווי מילוט כדי לציין שהתווים הבאים מקודדים בצורה שונה.
זה משמש לשינוי תווי בקרה שאחרת היו מפורשים כפקודות ומורצים על ידי חומרת הטלקומוניקציה שדרכה משודרת המחרוזת.
בהקשר זה, השימוש בתווי מילוט מכונה לעיתים קרובות ציטוט.
ייתכן שלתו מילוט לא תהיה משמעות בפני עצמו, כך שכל רצפי המילוט שעושים בו שימוש יכילו שני תווים או יותר.
תווי מילוט הם חלק מהתחביר של שפות תכנות רבות, פורמטים של נתונים ופרוטוקולי תקשורת.
עבור אלפבית נתון, המטרה של תו מילוט היא להתחיל רצפי תווים (שנקראים רצפי מילוט), שיש לפרש אותם בצורה שונה מאותם תווים המופיעים ללא הפתיח של תו המילוט.
הפונקציות של רצפי מילוט כוללות:
קידוד ישות תחבירית, כגון פקודות מכשיר או נתונים מיוחדים, שלא ניתן לייצג ישירות על ידי האלפבית.
ייצוג תווים, המכונה ציטוט תווים, שלא ניתן להקליד בהקשר הנוכחי, או שתהיה להם פרשנות לא רצויה.
במקרה זה, רצף מילוט הוא דיגרף המורכב מתו המילוט עצמו ומהתו המצוטט.
באופן כללי, תו מילוט אינו מקרה פרטי של תווי בקרה (של מכשיר), וגם לא להפך.
אם נגדיר תווי בקרה כלא-גרפיים, או כבעלי משמעות מיוחדת עבור התקן פלט (למשל מדפסת או מסוף מחשב), אז כל תו מילוט המשמש עבור התקן זה הוא תו בקרה.
אבל תווי מילוט המשמשים בתכנות (כגון לוכסן שמאלי, "\") הם גרפיים, ולכן אינם תווי בקרה.
לעומת זאת לרוב (אך לא לכל) "תווי הבקרה" של ASCII יש פונקציית שליטה כלשהי בפני עצמם, ולכן הם אינם תווי מילוט.
בשפות תכנות רבות, תו מילוט יוצר גם כמה רצפי מילוט המכונים תווי בקרה.
לדוגמה, למעבר שורה יש רצף מילוט של .
JavaScript משתמשת ב- (לוכסן שמאלי) כתו מילוט עבור:
טאב אנכי (אינטרנט אקספלורר 9 ומטה מתייחס ל- כאל במקום טאב אנכי ().
אם נדרשת תאימות לדפדפנים אלו, יש להשתמש ב- במקום ב-.)
תו ה-Null (U+0000 NULL) (בתנאי שהתו הבא אינו ספרה עשרונית, במקרה כזה המחרוזת תפורש כמספר בבסיס אוקטלי)
תו המיוצג על ידי הבית ההקסדצימלי "FF"
יש לשים לב ש- ו- אינם קבילים במחרוזות JSON.
תו המילוט ב-ASCII (אוקטלי: , הקסדצימלי: , או , או, בייצוג עשרוני, ) משמש בהתקני פלט רבים כדי להתחיל סדרה של תווים הנקראת רצף בקרה או רצף מילוט.
בדרך כלל, תו המילוט נשלח ראשון ברצף כזה כדי להתריע בפני המכשיר כי התווים הבאים אמורים להתפרש כרצף בקרה ולא כתווים רגילים, לאחר מכן תו אחד או יותר יגיעו כדי לציין פעולה מסוימת, ולאחר מכן המכשיר יחזור לפרש תווים כרגיל.
לדוגמה, הרצף של , ואחריו התווים הניתנים להדפסה , יגרום למסוף DEC VT102 להזיז את הסמן שלו לתא ה-10 של השורה השנייה של המסך.
זה פותח מאוחר יותר לקודי מילוט של ANSI המפורטים בתקן ANSI X3.64. תו המילוט גם מתחיל כל רצף פקודות בשפת הפקודה של Hewlett Packard Printer.
התייחסות מוקדמת למונח "תו מילוט" מצויה בפרסומים הטכניים של בוב במר, אליו מיוחסת המצאת המנגנון הזה במהלך עבודתו על סט התווים ASCII.
מקש Esc נמצא בדרך כלל במקלדות PC רגילות.
עם זאת, זה בדרך כלל נעדר ממקלדות עבור מחשבי כף יד והתקנים אחרים שאינם מיועדים בעיקר לתקשורת ASCII.
סדרת DEC VT220 הייתה אחת המקלדות הפופולריות היחידות שלא היה להן מקש Esc ייעודי.
בממשקי משתמש של שנות ה-70–1980 לא היה נדיר להשתמש במקש זה כתו מילוט, אך במחשבים שולחניים מודרניים, השימוש הזה דעך.
לפעמים המקש זוהה עם AltMode (מצב חלופי).
אפילו ללא מקש ייעודי, ניתן להפיק את קוד תו המילוט על ידי הקלדת תוך לחיצה ממושכת בו-זמנית על מקש.
שפות תכנות מודרניות רבות מציינות את תו המרכאה הכפולה () כתו מפריד עבור מחרוזת מילולית.
C, C++, Java ו-Ruby כולם מאפשרים את אותם שני סגנונות מילוט עם לוכסן שמאלי.
שפת פוסטסקריפט ו-Rich Text Format של מיקרוסופט משתמשים גם הם בלוכסן שמאלי.
הקידוד הניתן להדפסה במירכאות משתמש בסימן השווה כתו מילוט.
כתובות URL ו-URI משתמשים ב-% (סימן האחוז) כדי לצטט תווים שאינם ASCII, כולל תווים בעברית.
כך הכתובת של עמוד זה הופכת מ:
התו אמפרסנד () עשוי להיחשב כתו מילוט ב-SGML ובפורמטים נגזרים כגון HTML ו-XML.
שפות תכנות מסוימות מספקות דרכים נוספות לייצוג תווים מיוחדים במחרוזות, מבלי לדרוש תו מילוט.
פרוטוקול Point-to-Point (PPP) משתמש בתו (, או ASCII: ) כתו מילוט.
יש לבצע XOR על התו מיד לאחר מכן עם לפני שיועבר לפרוטוקול ברמה גבוהה יותר.
זה מיושם הן על עצמו והן על תו הבקרה (המשמש ב-PPP כדי לסמן את ההתחלה והסוף של מסגרת) כאשר יש להעביר את התווים הללו על ידי פרוטוקול ברמה גבוהה יותר המובלע על ידי PPP, כמו גם תווים אחרים שנקבעו, כאשר הקישור נוצר.
כלומר, כאשר פרוטוקול ברמה גבוהה יותר רוצה לשדר , הוא מועבר כרצף , ו-0 מועבר כ-.
ב-Bourne shell (sh), תווי הכוכבית () וסימן השאלה () הם תווים כלליים המורחבים באמצעות גלוב.
ללא תו מילוט קודם, יתרחב לשמות של כל הקבצים בספריית העבודה שאינם מתחילים בנקודה אם ורק אם יש קבצים כאלה, אחרת נשאר לא מורחב.
אז כדי להתייחס לקובץ ששמו הוא התו כוכבית עצמו - "*", יש לומר למעטפת הפקודה לא לפרש אותו בצורה זו, על ידי הקדמתו בלוכסן שמאלי ().
זה משנה את הפרשנות של הכוכבית ().
המפרש בשורת הפקודה של Windows משתמש בסימן קרט כדי להימלט מתווים שמורים בעלי משמעויות מיוחדות (במיוחד: , , , , , , ).
מפרש שורת הפקודה של DOS, אף על פי שיש לו תחביר דומה, אינו תומך בכך.
לדוגמה, בשורת הפקודה של Windows, הדבר יגרום לשגיאת תחביר.C:\>echo <hello world>
ב-Windows, הלוכסן השמאלי משמש כמפריד נתיב; לכן, בדרך כלל לא ניתן להשתמש בו כתו מילוט.
Quoted-printable, המקודד נתונים של 8 סיביות לנתונים של 7 סיביות באורך שורה מוגבל, משתמש בסימן השוויון () בתור תו מילוט.
בתחום המחשוב והטלקומוניקציה, תו בקרה או תו שאינו מודפס הוא נקודת קוד (מספר) בערכת תווים, שאינה מייצגת סמל כתוב.
הם משמשים כאיתות בתוך התשדורת ליצירת אפקטים מלבד הוספת סמל לטקסט.
כל שאר התווים הם בעיקר תווים מודפסים, ניתנים להדפסה או גרפיים, פרט אולי לתו "רווח".
סימנים פרוצדורליים בקוד מורס הם סוג של תו בקרה.
סוג של תווי בקרה הוצג בקוד בודו משנת 1870: NUL ו-DEL.
קוד Murray משנת 1901 הוסיף את החזרת הסמן (CR) והזנת השורה (LF), וגרסאות אחרות של קוד Baudot כללו תווי בקרה נוספים.
תו הפעמון (BEL), שצלצל בפעמון כדי להתריע למפעילים, היה גם הוא תו בקרת טלפרינטר מוקדם.
תווי בקרה נקראו גם "משפיעי פורמט".
ב-ASCII הוגדרו לא מעט תווי בקרה (33 ב-ASCII, ותקן ECMA-48 מוסיף עוד 32).
הסיבה לכך היא שלטרמינלים מוקדמים היו בקרות מכניות או חשמליות פרימיטיביות מאוד, שהפכו כל סוג של ממשק API זוכר מצבים ליקר ליישום, ולכן היה נחוץ קוד ייעודי לכל פונקציה ופונקציה.