tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מעייני, שגם ניהל את התזמורת בשנים 1954–1957, הכניס שינויים בדרך עבודתה של התזמורת עם דגש על ההיבט החינוכי-מוזיקלי, כמו למשל ניגון יצירות המאפשרות הופעות רבות של סולנים מקרב חברי התזמורת, לימוד נגינה של יצירות לאו דווקא לצורך הופעות, וניגון יצירות שחיברו חברי התזמורת.
בשנת 1957 קיבל מנצח תזמורת צה"ל, שלום רונלי-ריקליס, גם את תפקיד מנהל ומנצח של תזמורת הגדנ"ע.
ריקליס הביא עמו מתזמורת צה"ל כמה נגני נשיפה ונגנים אחרים ובכך שדרג את התזמורת ואת הרפרטואר שלה והכין אותה להופיע בקונצרטים בחוץ-לארץ ולהשתתף בתחרויות בינלאומיות.
בסוף שנות ה-70 הפסיקה התזמורת את פעילותה בגלל מפקדים בצמרת הגדנ"ע שלא הכירו בערכה הרב של התזמורת לצה"ל, וסברו שאין הצדקה שהצבא יחזיק ויממן תזמורת סימפונית בנוסף ובמקביל לתזמורת צה"ל.
כך, לאחר מלחמת ששת הימים עברה התזמורת לחסותה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בשנת 1970 פעלו מעייני ומוזיקאים אחרים לחדש את פעילותה של התזמורת.
מעייני שב לנהל את התזמורת וניצח עליה עד שנת 1973.
בשנת 1975, במלאת 80 שנה למרדכי גולינקין, מייסד ומנהל האופרה הארצישראלית (בית האופרה הראשון בארץ ישראל), הזמינה אותו התזמורת לנצח עליה בקונצרט מיוחד לכבודו, והוא קיבל על עצמו את המשימה.
באמצע שנות ה-80 הייתה תזמורת הגדנ"ע תזמורת הנוער המהוללת ביותר בארץ ובעולם.
היא ניגנה בחנוכת מוזיאון ישראל ובחנוכת הכנסת.
באוגוסט 1985 חזרה התזמורת להופיע בארץ, לאחר 12 שנים, תחת שרביטו של יצחק שטיינר, מנצח צעיר ש-17 שנים קודם לכן היה נגן בתזמורת.
היוזמה להחיות מחדש את התזמורת באה מחבורה של בוגרי התזמורת שהשתתפו באירוע במלאת 30 שנה לייסודה .
שטיינר בנה את התזמורת מחדש: הוא משך נגנים צעירים מתזמורות אחרות, בהן תזמורת בני הקיבוצים ותזמורת מתא"ן וממרכז למוזיקה במשכנות שאננים.
על פירוקה של התזמורת כתב העיתונאי מיכאל אוהד:
בשנת 1958 יצאה התזמורת בניצוחו של שלום רונלי-ריקליס בפעם הראשונה לחוץ-לארץ, וזכתה לראשונה בהכרה בינלאומית כאשר הופיעה כמה פעמים בביתן הישראלי בתערוכה העולמית בבריסל לפני אולמות מלאים בקהל מאזינים.
המסע מומן מתרומה שהתקבלה מקרן התרבות אמריקה-ישראל.
בסתיו 1964 יצאה התזמורת למסע של 56 יום בארצות הברית וניגנה בערים ניו יורק, פילדלפיה, פיטסבורג, מילווקי, וושינגטון, סינסינטי ועוד בחסות שרת החוץ גולדה מאיר ושגריר ישראל בארצות הברית אברהם הרמן.
על מרבית הקונצרטים ניצח רונלי-ריקליס ועל אחדים משה עצמון, לשעבר נגן בתזמורת צה"ל.
המוזיקאי ונגן הקרן יעקב מישורי, שהשתתף במסע, תיאר מסע זה כ"גולת הכותרת בתולדותיה של התזמורת".
אחד משיאי המסע הייתה הופעת התזמורת באולם הקונצרטים "קרנגי הול" בניו יורק עם הסולן הכנר יצחק פרלמן.
בניו יורק הכריז ראש העיר רוברט ווגנר הבן על "שבוע הצדעה לגדנ"ע" לכבוד ביקור התזמורת.
בתוך שבוע זה, ב-23 בנובמבר 1964, התקיים אירוע "הצדעה לגדנ"ע" חגיגי מפואר במלון וולדורף אסטוריה, שכלל ארוחת ערב למוזמנים, קונצרט של התזמורת עם הסולן יצחק פרלמן וריקודים.
את האירוע יזמה וארגנה קרן התרבות אמריקה-ישראל, הברית המוזיקלית, גוף פילנתרופי לחילופי מוזיקה ומוזיקאים בין אמריקה וישראל.
בין המברכים את האירוע היו יוברט האמפרי, עדלי סטיבנסון, נלסון רוקפלר, בובי קנדי, הארי בלפונטה, ג'ון מקורמיק, ריצ'רד רוג'רס ולוסי ג'ונסון (בתו של הנשיא לינדון ג'ונסון).
ב-29 באוקטובר 1967, יצאה התזמורת בהרכב של 90 נגנים צעירים, אליה הצטרפו עשרה מלווים והקומיקאי היהודי הנודע דני קיי, למסע עולמי של הופעות ב-7 ערים באירופה המערבית, 3 ערים בקנדה וב- 9 ערים באמריקה הלטינית.
ביוזמתו של אריה פינקוס שהיה אז יושב-ראש הסוכנות היהודית נטלה על עצמה קרן היסוד את הטיפול בארגון ההופעות באמצעות סניפיה בארצות השונות.
המסע המוזיקלי נמשך 40 יום וזכה להצלחה גדולה, לה תרם במידה גדולה דני קיי בהופעותיו המשעשעות והווירטואזיות בפני הקהל בתור מנצח-אורח על התזמורת (וזאת, מבלי לדעת לקרוא תווים).
בראש המשלחת עמד משה (מוסה) זוהר, מפקד הגדנ"ע, בעוד המנצח של התזמורת היה שלום רונלי- ריקליס.
בין המלווים של התזמורת היה העיתונאי מרדכי נאור בתוקף תפקידו כעורך העיתון במחנה גדנ"ע, שתיאר את המסע בכתבות בישראל, ובראיונות בשידורי רדיו בחוץ-לארץ בערים בהן הופיעה התזמורת, ולימים בספרו האוטוביוגרפי "כאלה היינו".
עם גמר הופעותיה בביתן הישראלי בתערוכה העולמית בבריסל בסוף שנת 1958, השתתפה התזמורת בפעם הראשונה בתחרות בינלאומית של תזמורות נוער, שנערכה במסגרת התערוכה העולמית.
בתחרות השתתפו 12 תזמורות נוער מובחרות, בהן תזמורת הנוער של בית הספר ג'וליארד (ארצות הברית) תזמורת הנוער של אנגליה ותזמורת הנוער של גרמניה.
התזמורת זכתה בתהילה בינלאומית כשזכתה במקום הראשון בתחרות.
לאחר התחרות בבריסל נסעה התזמורת לתחרות בינלאומית של תזמורות חובבים לנוער שהתקיימה בעיר קרקראדה שבדרום-מזרח הולנד בחסות יוליאנה מלכת הולנד, עם צוות שופטים בינלאומי.
תחרות יוקרתית זו, שהתקיימה בעיר אחת לארבע שנים, משכה תזמורות נוער מכל רחבי העולם.
התזמורת זכתה שוב במקום הראשון, וקיבלה מהמלכה יוליאנה את פרס "נבל הכסף".
בשנים 1962 ו-1966 חזרה התזמורת להשתתף בשתי התחרויות הבינלאומיות הבאות בעיר קרקראדה והצליחה לזכות פעם אחר פעם במקום הראשון ובפרס "נבל הכסף" של יוליאנה מלכת הולנד (בתחרות ב-1966 השתתפו 240 תזמורות מ-21 מדינות וכ-1,000 מוזיקאים).
לפי תקנון התחרות, פרס "נבל הכסף" הוענק לתזמורת לצמיתות כי זכתה בו שלוש פעמים.
הפרס שמור בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
בנוסף, זכתה התזמורת בפרסים ובתעודות הצטיינות הבאות:
אות הצטיינות מיוליאנה מלכת הולנד;
פרס מצוינות (Award for Excellence) מבודואן מלך בלגיה;
תעודת הצטיינות בעד שירות יוצא-דופן מנשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי.
קונצרט חגיגי למלאות 30 שנה לייסוד התזמורת
ב-13 בדצמבר 1983, 19 שנים לאחר שהתזמורת הפסיקה את פעילותה ו-30 שנה מיום היווסדה, התקיים קונצרט חגיגי, נוסטלגי במהותו, שבו אירחה התזמורת הפילהרמונית הישראלית על בימתה בהיכל התרבות בתל אביב את בוגרי תזמורת סימפונית גדנ"ע.
האירוע היה בחסותם המשותפת של שר החינוך והתרבות זבולון המר והרמטכ"ל משה לוי.
בהזמנה לקונצרט שפרסמה התזמורת הפילהרמונית הופיעה רשימה שמית של כל בוגרי התזמורת לדורותיהם, לפי כלי הנגינה שלהם בתזמורת.
הנגנים באו משורות התזמורות המקצועיות הישראליות הבאות: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ש-35 מנגניה ב-1983 החלו דרכם בתזמורת; התזמורת הסימפונית ירושלים; התזמורת הקאמרית הישראלית; התזמורת הסימפונית חיפה; הסינפונייטה הישראלית באר שבע; והתזמורת הקאמרית הקיבוצית.
כמו כן, הרשימה כללה מורים לנגינה וחובבי מוזיקה שהמשיכו לנגן בהרכבים קאמריים להנאתם.
בקונצרט בניצוחו של ריקליס נוגנו היצירות "תרועה לישראל" של פאול בן-חיים; פרקים מהסימפוניה החמישית של לודוויג ואן בטהובן; פרקים מסימפוניה מס' 88 של יוזף היידן; ופרלודים של פרנץ ליסט.
הסופר והמשורר יורם טהרלב כתב לכבוד האירוע החגיגי שיר שכותרתו "מוכרחים להמשיך לנגן" הוא פתח את השיר במילים: , וסיימו כך:
תזמורת האופרה הקאמרית (בעבר נקראה בשמות: התזמורת הקאמרית אשדוד, התזמורת הסימפונית אשדוד ותזמורת האופרה הקאמרית הישראלית אשדוד) היא תזמורת ישראלית שנוסדה בשנת 1992 כתזמורת קאמרית ביוזמה ובתמיכת עיריית אשדוד, המרכז לקליטת אמנים עולים ומשרד החינוך והתרבות.
התזמורת גייסה נגנים מצטיינים, רובם תושבי העיר אשדוד, ובראשם הכנרת בלה פורטנוב המשמשת עד היום ככנרת ראשית של התזמורת.
יו"ר הוועד המנהל החל משנת 2019 הוא עו"ד נעים שומר.
מנכ"ל התזמורת ומייסדה הוא עו"ד משה פישר.
בין חברי ההנהלה של התזמורת נמנים מר בני מימון נשיא מועדון רוטרי באשדוד, מר גד בוקובזה נשיא CAFAI, עו"ד אבי הלוי, הגיטריסט יורם זרביב והד"ר אליסיה לייקין פרנקל.
למנהל המוזיקלי והמנצח הראשון מונה המוזיקאי שמעון כהן ובהמשך, החזיקו בתפקיד לואיס גורליק, ריקרדו פוטוראנסקי, עמרי הדרי וחן צימבליסטה.
משנת 2006 ועד היום מנהלה המוזיקלי של התזמורת הוא המנצח והפסנתרן ואג פפיאן.
בשנת 2007 בעקבות ההצלחה הרבה של התזמורת הקאמרית ובתמיכת עיריית אשדוד בראשות יחיאל לסרי, התזמורת גדלה והורחבה לתזמורת סימפונית.
התזמורת כוללת 45 נגנים מתוכם 32 נגנים קבועים.
פעילותה של התזמורת באה לידי ביטוי בקונצרטים קלאסיים גדולים שהם ליבת המוזיקה הקלאסית שלה.
לתזמורת סדרת קונצרטים מוסברים המשלבים מוזיקה קלאסית יחד עם שירה אופראית ופופולרית.
במשך השנים התזמורת הופיעה במדינות אירופה בהם קיבלה תגובות חיוביות וחמות מהקהל ומאמצעי התקשרות.
וביניהן: צרפת, הונגריה, איטליה, רומניה, ספרד, גרמניה, אנגליה וסרביה.
יחד עם התזמורת, מופיעים לעיתים תכופות מנצחים, סולנים וזמרים בעלי שם מהארץ ומהעולם.
בין הידועים נמנה את זוכה פרס הגרמי מישל לגראן, גאן בירקין, מקסים ונגרוב, לריסה דולינה ועוד.
האודיטוריום בבית יד לבנים שבאשדוד שימש כאולם הבית של התזמורת מיום היווסדה וכיום אולם הבית הנוכחי של התזמורת הוא המשכן לאמנויות הבמה שבעיר.
ב-2021 התקבלה החלטה לקדם בית אופרה שני בישראל בנוסף לבית האופרה בתל אביב, שבו התזמורת תהיה חלק אינטגרלי.
בעקבות ההחלטה נעשו שינויים ברפרטואר ומבנה התזמורת, וכן הוחלט לשנות את שמה לתזמורת האופרה הקאמרית.
התזמורת נתמכת על ידי עיריית אשדוד ומינהל התרבות והספורט.
תזמורת הבמה הישראלית הייתה תזמורת קאמרית ישראלית שפעלה בתחום החינוך המוזיקלי וביצירת קונצרטים לכל הגילאים.
תזמורת הבמה הישראלית נוסדה בשנת 1992 על ידי מייק לוין והמנצח רוני פורת במרכז לאמנויות "יד חריף" שבקיבוץ צרעה.
בין השנים 2001 - 2007 פעלה התזמורת בעיר חולון.
מנכ"ל ומנהל אמנותי: מייק לוין
בעבר ניהלו מוזיקלית את התזמורת המנצחים רוני פורת ודורון סלומון.
התזמורת הופיעה ברחבי הארץ בסדרות למנויים והשתתפה בפסטיבלים כגון: פסטיבל ישראל, פסטיבל אבו גוש, צלילים במדבר, פסטיבל אישה (חולון), צלילי ילדות (חולון), ימי תרבות ועוד.
התזמורת משלבת בין מוזיקה קלאסית לאמנויות הבמה השונות – תיאטרון, מחול, מולטימדיה ועוד לילדים וגם למבוגרים.
תזמורת הבמה הישראלית נתנה במה לנגנים שעלו ארצה ולנגנים צעירים, המשתתפים בהפקות השונות.
בנוסף, העבירה התזמורת סדנאות לחינוך מוזיקלי במוסדות שונים במטרה להקנות לקהל הצעיר הרגלים להאזנה למוזיקה תזמורתית כבר מגיל צעיר.
תזמורת הבמה הישראלית נתמכה על ידי משרד התרבות והספורט.
תזמורת הג'אז הישראלית, הידועה גם בשם האורקסטרה, היא הרכב ג'אז בן 12 נגנים, במבנה דומה להרכב "ביג בנד".
התזמורת הוקמה בשנת 2003, על ידי נגן הטרומבון אבי ליבוביץ', ועברה בהמשך לניהולם האומנותי של רון אלמוג ויאיר סלוצקי, חברי ההרכב.
הגלגול הראשון של ההרכב היה כחמישיית ג'אז בה היו חברים יאיר סלוצקי, עמית פרידמן, איתמר גרוס, מיקי ורשאי ורון אלמוג.
נגני התזמורת מלחינים את חלק מיצירות ההרכב, וכן מבצעים לחנים ושיתופי פעולה עם אמנים אחרים.
התזמורת מופיעה בישראל ובעולם, בין היתר בקנדה, צרפת, איטליה, גרמניה ודרום אפריקה.
יאיר סלוצקי, יואב טריפמן- טרומבונים
ארתור קרסנובייב, יובל פלג – חצוצרות
אלון פרבר, טל ורון, דין צור, יובל טבצ'ניק – סקסופונים
מיקי ורשאי - בס וקונטרבס
עמית פרידמן, ליאור לוין, יונתן יודקוביץ' - סקסופונים
אבי לייבוביץ', ירון אוזנה- טרומבון
יובל שפירא, דן רון ואבישי כהן - חצוצרות
ניצן בר, יונתן אלבלק - גיטרה
קטיה טובול, תומר בר, ניתאי הרשקוביץ - קלידים
נוסף על הרפרטואר המקורי, הופיעה התזמורת עם אמנים רבים, בהם: קלאודיה אקונה, דיוויד סנשז, יוסי פיין, אבישי כהן, עוז נוי, שם טוב לוי, שלומי שבן, שלום חנוך, חוה אלברשטיין, יוני רכטר, הדג נחש, שלמה גרוניך, אסתר רדא, ענת מושקובסקי ועוד.
השירים של יענקל'ה רוטבליט (הקלטה מהופעה שהתקיימה בשנת 2011 למען אלוויין ישראל, הגן השיקומי בירושלים) (2014)
חיבורים (בין המשתתפים באלבום: חוה אלברשטיין, יוני רכטר, מאיה בלזיצמן, אלון אולארצ'יק, איתי פרל, שם טוב לוי, שלמה גרוניך, אלי מגן) (2022)
תזמורת הבוסתנאים היא תזמורת ישראלית ייחודית, שהכלי המרכזי בה הוא האקורדיון.
ההרכב כולל גם כלי נשיפה ממתכת וכלי נשיפה מעץ, גיטרה בס, תופים ושני זמרים.
התזמורת היא עמותה, ומטרתה המוצהרת היא לשמר את נגינת האקורדיון ואת הזמר העברי.
תזמורת הבוסתנאים הוקמה בשנת 2002. מייסד התזמורת הוא שוקי מדנס, ממובילי ענף הביטוח בישראל.
בשנות התשעים התקיימו בביתו של מדנס בשיכון בבלי בתל אביב ערבי שירה ונגינה.
המסורת החלה עם מספר מצומצם של חברים שהתכנסו לשיר בצוותא.
ליוותה את השירה קבוצה מצומצמת של ארבעה או חמישה אקורדיוניסטים.
אחד מהם היה אורי חודורוב, שלימים היה למנהלה המוזיקלי ומנצחה של התזמורת.
כשהעתיק מדנס את מקום מגוריו לרמת אפעל, נמשכה בחצר ביתו המסורת של מפגשים מוזיקליים בימי שישי לקראת שבת.
למפגשים אלה הגיעו חברים זמרים, נגנים, משוררים ומלחינים מכל קצווי הארץ.
מספר הנגנים גדל ואל האקורדיוניסטים הצטרפו גם נשפנים.
הנגינה הייתה ספונטנית לגמרי, ללא תווים ובתיאום על פי השמיעה בלבד.
אחדים מהם הופיעו בטלוויזיה בתוכנית "בטברנה" שהנחה שמעון פרנס.
מאוחר יותר הופיעה בטלוויזיה קבוצת אקורדיוניסטים בסדרת התוכניות "שירה בשידור" עם יוני רועה.
כאשר מספר הנגנים בערבי השירה אצל מדנס הלך וגדל, הציעו כמה מחברי הקבוצה להקים גוף מוזיקלי מאורגן ומקצועי שיישען על עיבודים מסודרים.
שוקי מדנס הוציא את הרעיון אל הפועל, ואת תפקיד הניהול המוזיקלי הפקיד בידי אורי חודורוב.
חזרת התזמורת הראשונה התקיימה ב-22 בספטמבר 2002 בתל אביב.
הגרעין הראשון של התזמורת כלל שמונה נגני אקורדיון.
עם הזמן נוספו אליה כלי נגינה נוספים וזמרים.
כיום היא מונה כשלושים וחמישה נגנים והרכבה כולל אקורדיונים (כ-20), חלילים, קלרינטים, סקסופון, חצוצרות, טרומבונים, קרן יער, גיטרה בס, תופים ושני זמרים.
רבים מנגני התזמורת הם יוצאי להקות צבאיות, צוותי הווי ותזמורת צה"ל.
אחרים נגנו בתזמורת משטרת ישראל ובהרכבים שונים, שליוו להקות מחול נודעות כגון להקת כרמון, להקות שלום של גברי לוי ולהקת הסטודנטים של ירושלים.
בתחילת דרכה נקראה התזמורת "המדנסים" על שמו של שוקי מדנס, ומאוחר יותר שונה שמה ל"הבוסתנאים".
בעלוני הפרסומת היא כונתה "הבוסתנאים - תופעה חד פעמית" בשל הרכבה היוצא דופן.
את הסמליל (לוגו) של תזמורת הבוסתנאים יצר האומן זאב איילון, נגן אקורדיון בתזמורת שהיה מעצב גרפי, מוציא לאור וצייר ("אומן עברי", כך נהג לכנות את עצמו).
הסמליל כולל רישום של אקורדיון ומעליו כיתוב של המילה הבוסתנאים, כשהאות ו' מעוצבת כחצוצרה.
הרקע מאחורי האקורדיון הוא של חמישה קווים מקבילים, סמל לחמשה עליה נכתבים התווים.
על בסיס הסמליל של זאב פיסל עדי רבינוביץ, חבר התזמורת אף הוא, פסל העשוי מתכת.
רבינוביץ הוא פסל, אומן מתכת, נגן אקורדיון, מנחה שירה בציבור ואחד ממקימיה ופעיליה הבולטים של התזמורת.
הוא יצר פסל אחר ממתכת שמשקף את התרחבות התזמורת בכלים נוספים.
הוא עיצב גם עמוד תווים מיוחד למנצח אורי חודורוב, הנושא את שמה של התזמורת ומשמש את המנצח בכל החזרות והקונצרטים.
המנהל המוזיקלי של תזמורת הבוסתנאים מיום הקמתה הוא מאסטרו אורי חודורוב.
אורי חודורוב מונה על ידי שוקי מדנס למנהל המוזיקלי, למעבד ולמנצח הקבוע של התזמורת.
המנכ"ל הראשון של התזמורת היה אלי קברטי ולאחר כשנתיים מילא את מקומו זאב איילון.
החל משנת 2005 יוסי גרושקה הוא המנכ"ל והנגן הראשי של התזמורת.
בתזמורת פועל ועד שחבריו נבחרים על ידי הנגנים, והוא עוסק בעניינים אדמיניסטרטיביים, כספיים, חברתיים וכן בסוגיות מוזיקליות.
רפרטואר התזמורת מגוון: קטעים קלאסיים, מוזיקה קלה, מחרוזות מתוך מחזות זמר, מוזיקת עולם (מוזיקה יוונית, סלאבית, איטלקית, רוסית, צרפתית) ושירי ארץ ישראל.
התזמורת החלה את פעילותה במשרדי חברת הביטוח של מדנס בתל אביב.
כשמספר הנגנים גדל, עברו החזרות לאולם בית שטיינברג בחולון.
בשנים האחרונות נפגשת התזמורת באולם צוויג במתחם הדיור המוגן משען ברמת אפעל.
לפני החזרה מנגנים מתנדבים מהתזמורת בפאב של דיירי המקום ליווי לשירה בציבור ומוזיקה לריקודים.
מדי שנה מופיעה התזמורת בקונצרט בפני הדיירים ובני משפחותיהם.
קונצרטים אחדים של התזמורת נערכו בהתנדבות – בפני ארגון חברי ההגנה, כנסי לוחמים, ניצולי שואה, הורים שכולים וגופים אחרים.
כן הופיעה התזמורת בפסטיבל "חלב ודבש" באמפיתיאטרון נהלל.
נגנים מתוך התזמורת נוטלים חלק מדי שנה ב"חגיגת האקורדיונים" בפסטיבל אבו גוש.
שיתוף פעולה ייחודי התקיים עם המקהלה הפילהרמונית תל אביב.
תוכנית הקונצרט כללה קטעי תזמורת, קטעי מקהלה וקטעים קלאסיים משותפים לשני הגופים.
בשנים 2024-2023 הופיעה התזמורת בתוכנית מיוחדת עם הזמר ששי קשת.
מתוך התזמורת מתארגנים הרכבים מצומצמים המופיעים במסגרות התנדבותיות שונות.
אחת הפעילויות שהפכה למסורת היא הופעה בפני חולי טרשת נפוצה בבית קיי בנהריה.
יוזם הקשר בין שני הגופים הוא חבר התזמורת, החצוצרן ד"ר רון מילוא – מנהל המחלקה הנוירולוגית ומרפאת טרשת נפוצה במרכז רפואי ברזילי באשקלון.
בקיץ 2015 יצאה התזמורת לסיור לימודי בעיירה קסטֶלפידַרדוֹ במחוז אנקונה שבאיטליה, שבה יש כחמישים בתי מלאכה לייצור אקורדיונים.
הסיור כלל ביקורים בבתי המלאכה הגדולים, בהם הודגמו שלבים שונים בבניית הכלי.
צוות האומנים בוני הכלים איפשר לחברי התזמורת להתנסות ולנגן בכלים החדשים.
הסיור כלל גם ביקור במוזיאון המוקדש להיסטוריה של האקורדיון.
בחודש מרץ 2016 התקיים קונצרט התרמה לחצוצרן התזמורת יוסי פרי.
עת חזרתו מאיטליה מהשתלת לב מלאכותי.
פרי נפטר בשנת 2019 לאחר השתלת לב שלא צלחה.
מייסד התזמורת שוקי מדנס נולד בשנת 1950 בשכונת יד אליהו בתל אביב.
בילדותו למד אקורדיון אצל יחיאל בראון, והשתתף בתזמורת אקורדיונים בבית הספר "הגליל" בנווה צה"ל.
בנעוריו עבר עם משפחתו לארגנטינה, שם ניגן בקלרינט והגיע לרמה גבוהה.
הוא הופיע בליווי פסנתר ואף היה סולן עם התזמורת הפילהרמונית של בואנוס איירס.
נוסף על כך ניגן באקורדיון לריקודי עם בתנועות נוער ובמרכזים יהודיים.
הוא שב לישראל כדי להתגייס לצה"ל ושירת כקצין במשטרה הצבאית.
עם שחרורו ליווה באקורדיון את השחקנית והזמרת ג'טה לוקה שנים אחדות.
בעת לימודי כלכלה באוניברסיטת בר-אילן, יצא לדרכו כסוכן ביטוח.
מדנס פנה לידידו האקורדיוניסט משה גלבגיסר והציע לו לנגן בצוותא.
באחד הערבים חברו השניים למופע של גבי ברלין, זמר ומנחה שירה בציבור.
רעיון הקמת התזמורת נבט בערבי השירה בביתו.
הוא ייסד אותה, פרש עליה את חסותו ומשתתף בחזרות ובהופעות באופן פעיל.
לדבריו, "אנשים שאוהבים מוזיקה מכבדים זה את זה, אנשים שאוהבים את שירי ארץ ישראל אוהבים זה את זה, אנשים שמנגנים אקורדיון ומנגנים שירי ארץ ישראל מתים זה על זה – אחים הם!".
תרומתו ואהבתו לתזמורת משתקפות בדברים שכתב: "האקורדיון הוא עולם אידיאלי: זהו המקום היחידי שבו השחור חי בשלום עם הלבן; השחור והלבן משתפים פעולה ויוצרים הרמוניה נהדרת; יש אקורדים מז'וריים ויש מינוריים, והכול נותן אפקט וטעם לחיים.
את עוצמת הביטוי הכלי מבטא באמצעות המפוח.
אצלנו בארץ הוא מוביל את מצב הרוח ותורם לאנרגיה חיובית.
ערבי שירה הם סם החיים ושירי הארץ בכל הדורות הם סוד ההצלחה שלנו.
הבוסתנאים הם סמל לחברותא ולאהבת האדם" .
אורי חודורוב, המנהל המוזיקלי של תזמורת הבוסתנאים, החל את לימודי האקורדיון בכפר סבא בעת שהיה ילד חוץ בקיבוץ רמת הכובש.
אחיו, דוד, הפנה אותו לאחד המורים לאקורדיון הטובים והמפורסמים בישראל – יואל ברנד, שייסד את קונסרבטוריון "אנזאגי", בו הייתה תוכנית לימודים סדורה באקורדיון.
חודורוב היה תלמידו הראשון של יואל ברנד שסיים לימודי אקורדיון עם דיפלומה.
בצבא שירת חודורוב בגולני ואחר כך בצוות בידור של פיקוד צפון.
אחרי הצבא למד לנגן בפסנתר, טרומבון, וויברפון.
הוא הלחין יצירות מקוריות שפורסמו בהוצאות לאור בחו"ל.
לאורך שנותיו המקצועיות כתב עיבודים לאמנים כדודו פישר, יהורם גאון, תזמורת המשטרה, ותזמורת חיל האוויר.
בהמשך יצא ללימודים בארצות הברית.
הוא למד הלחנה וניצוח בבית ספר מאנס למוזיקה, השתלם בתחום עיבודים למוזיקה קאמרית לכלי נשיפה בבית הספר היוקרתי ג'וליארד, והשתתף בסדנאות באקוסטיקה ובמוזיקה לסרטים ולתיאטרון באוניברסיטת קולומביה.
כמו כן השתתף בקורס לתזמורות צבאיות ותזמורות של בתי ספר.
חברי תזמורת הבוסתנאים (נכון ליולי 2020)
יוסי גרושקה – מנהל התזמורת והנגן הראשי, יוצא להקת שריון, מתלמידיו של יואל ברנד, סולן, מעבד ומלווה אמנים בהופעות ובהקלטות.
איתן שפירא – יוצא להקת פיקוד המרכז, נגן כלי הקשה בדימוס בתזמורת הפילהרמונית הישראלית, מלווה אמנים, וחבר רביעיית האקורדיונים הישראלית
טובה בלומין – ביולוגית, עוסקת ברפואה משלימה, מנגנת פסנתר ואקורדיון
אלי גורביץ – מנתח מערכות, נגן אקורדיון
ד"ר אילנה איבצן – מוזיקולוגית (עבודת דוקטורט וספר אודות המלחין סשה ארגוב) מרצה, מנגנת בהרכב Mazl Girls, מתלמידותיו של יואל ברנד
אודי מילוא – אקורדיוניסט, מנחה ערבי זמר והרצאות מזמרות, מלווה ומנהל מוזיקלי בלהקות מחול, מדריך טיולים, ארכאולוג מרצה (MA), איש נאות קדומים - השמורה הלאומית של טבע הארץ במקורות ישראל.
חיים חדד ז"ל - אקורדיניסט, מעבד ומלווה אמנים רבים (אביבה אבידן, ישי לוי, יהורם גאון, דקלון, מרגלית צנעני ועוד), בעל תואר שני בחינוך מוזיקלי
אלי קברטי – מפיק אירועים, ואמן שירה בציבור
אלי לקס - יוצא להקת פיקוד דרום, מפתח מערכות בחברת אלת"א, מלווה אמנים, מנחה שירה בציבור
איתן סלונים – יוצא להקת פיקוד צפון, סא"ל במיל, סוכן ביטוח, מפיק אירועים, אקורדיוניסט
עדי רבינוביץ – פסל, אמן מתכת, מלווה שירה בציבור
שחר קורין – עוסק בתחום הביטוח, הפיננסים וייעוץ לפרישה, מתלמידיו של יהודה אופנהיימר, מנגן בערבי "שיר ליל שבת" עם דוד זכאי
יוסי בראון – יבואן צעצועי עץ, מתלמידיו של יואל ברנד
זאב איילון ז"ל - צייר עברי, הוציא לאור ספרים לאמנים בעזרת תיעוד.
ליווה באקורדיון ערבי "שרים בחברותא" בהוד השרון
שוקי מדנס – בעל סוכנות הביטוח מדנס בע"מ.
שוקי ינישבסקי – סמנכ"ל חברת ביטוח, חבר קיבוץ עברון
יונה גרשפלד - יוצא להקת פיקוד מרכז, רואה חשבון,
פרופ' גדי פוטשניק - רופא נשים ומנהלה הראשון של יחידת הפוריות במרכז רפואי סורוקה באר שבע.
טובה ארצי – בוגרת המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה, מורה לרתמיקה, מתלמידותיו של יואל ברנד
אורן מודעי – איש ניהול הייטק, נגן אקורדיון, השתתף בקרוון הידידות של משלחת הצופים לארצות הברית
משה בן עמי ז"ל - פקח בדימוס בעיריית ת"א, בעבר המלווה של הזמר אריס סאן
משה גלבגיסר ז"ל - עיצב ויצר תכשיטים אנרגטיים על פי הקבלה
ד"ר שוקי גושן – חלילן, רופא תעסוקתי - מומחה
דליה פדלון – בוגרת המדרשה למוזיקה.
עומר שני – ארכיטקט תוכנה, נגן חליל וחליליות.
מרינה אייזנברג - רואת חשבון, נגנה בתזמורת הנוער של כפר סבא
קובי גיא – יוצא תזמורת צה"ל, לשעבר עובד משרד הביטחון, מנגן בהרכבים שונים
גדי גרינבאום – יוצא להקת פיקוד דרום, מהנדס מזון, מומחה לייצור בירה (ברומייסטר), נגן קלרינט וסקסופון
שייקה סימן טוב - משתתף בהרכבים שונים
דורון סילאשי - נגן חצוצרה ראשון בסימפונייטה באר שבע (1984–1987) ובהתזמורת הסימפונית ראשון לציון, (1989-1992), מנגן בהפקות תיאטרון וטלוויזיה
ד"ר רוני מילוא – ראש מחלקת נוירולוגיה בבית חולים ברזילי ויו"ר האגודה הישראלית לטרשת נפוצה, חצוצרן ואקורדיוניסט,
מיכאל סרקין – מעצב נעליים, חצוצרן, חבר קיבוץ דפנה
אלעד גויגולד – עורך דין, חצוצרן
יוסי פרי ז"ל – חצוצרן וירטואוז, ניגן בהרכבים שונים והיה סולן בתזמורת
ילון גינת – יוצא תזמורת צה"ל, בוגר המדרשה למוזיקה במכללת לוינסקי, מנהל פרויקטים במרכז לעיוור בישראל, חצוצרן,
יעקב פרי – בעברו כיהן כראש השב"כ, כנשיא חברת סלקום, כיו"ר דירקטוריון בנק מזרחי טפחות וכשר המדע מטעם מפלגת יש עתיד.
מלווה להקות מחול ומנגן בהרכבים שונים.
דובי אברמוביץ – יוצא תזמורת המשטרה, מדריך טיולים לרומניה.
יוסי דנון – מאלף סוסים, איש מכירות
ד"ר פנחס יפעת – רופא משפחה, רופא בדיור מוגן
נבו ליבמן - תלמיד כיתה י' במגמת מוזיקה קלאסית בתיכון לאומנויות תלמה ילין
יעקב דונר – עורך דין, מנגן בפסנתר, סקסופון טנור וסקסופון סופרן
נאור גוטליב, יוצא תזמורת המשטרה, מורה במשרד החינוך, מורה לקרן יער בקונסרבטוריון נתניה, רכז תוכניות 'בית ספר מנגן'
אלכס נבלב – מהנדס פיזיקאי, מורה לעברית, נגן דומרה באס, קונטרבאס וגיטרה באס
אקורדיון באס - אבישי קציר - מהנדס נגן אקורדיון ואקורדיון באס, מתלמידיו של יהודה אופנהיימר
ניסן רחמני – בנקאי, מארגן פרויקטים לכלי הקשה, מלווה ערבי שירה ואומנים
הילה איתן – יוצאת להקת הנח"ל, מופיעה ומנחה ערבי שירה בציבור, שרה במגוון סגנונות בארץ ובעולם
אילן טל – יוצא להקת פיקוד צפון (בתוכנית "בלילה על הדשא"), להקת האחים והאחיות, מנחה שירה בציבור, הופיע בפסטיבלי זמר שונים ומופיע בקהילות יהודיות ברחבי העולם.
תזמורת הבידור של קול ישראל הוקמה בשנת 1960 ופעלה עד תחילת 1965, לשם נגינת מוזיקה קלה שתלווה מופעים של "קול ישראל", ותשודר ב"גל הקל".
להקמתת התזמורת הוזמן לישראל המנצח ההולנדי דולף ון דר לינדן, שצבר ניסיון כמי שניצח על התזמורות שליוו את מתחרי האירוויזיון.
הוא שהה בישראל כחצי שנה, והקים את תזמורת הבידור, שמנתה 34 נגנים.
במקביל הכשיר את משה וילנסקי ומלחינים נוספים בהכנת עיבודים לתזמורת.
התזמורת הופיעה מדי שבועיים, בדרך כלל באולם "אהל שם" בתל אביב, במופע שנקרא "בידור 60" (החל מפברואר 1960), ואחר כך "בידור 61", "בידור 62" וכו'.
עם מנצחי התזמורת נמנו גארי ברתיני, משה עצמון, ליאון אלפסי, משה וילנסקי, יצחק גרציאני, אריה לבנון, לסלו רוט, שמעון כהן ואלי רובינשטיין.
את המופעים הנחתה עפרה סמואל, שאליה הצטרפו לעיתים עזריה רפפורט ורבקה מיכאלי.
בכל מופע ניגנה התזמורת עיבוד לשיר מוכר, וליוותה אמנים אחדים.
כל מופע נמשך כשעתיים, והוא שודר בשני חלקים ביום רביעי.
בעקבות הצלחת התוכנית היא נערכה אחת לחודש בהיכל התרבות.
בנוסף להופעות הפומביות עסקה התזמורת גם בהקלטת יצירות מוזיקליות.
בשנת 1962 החלה התזמורת בהופעות בתוכנית נוספת מדי שבועיים, "השרביט מורם", בניהולו המוזיקלי של אדי הלפרן ובהנחיית עפרה סמואל.
התוכנית כללה מוזיקה קלאסית קלה, מחזות זמר, עיבודים תזמורתיים ונעימות.
גם תוכנית זו שודרה בגל הקל בימי רביעי.
בשנת 1963 הפיק העיתון "הארץ" תקליט בשם "'עד אור הבוקר", ובו תריסר נעימות בביצוע התזמורת.
בנובמבר 1964 פתחו חברי התזמורת בשביתה, בדרישה שתינתן להם קביעות.
בתגובה קיבלו נגני התזמורת הודעות פיטורים, ובפברואר 1965 פורקה התזמורת.
היא הוחלפה בהרכב קטן יותר שנקרא "תזמורת ההקלטות של קול ישראל", שהמשיכה במופעי "בידור 65".
תזמורת אנדלוסלאם היא תזמורת ישראלית, המבצעת מוזיקה אנדלוסית שמקורה במרוקו ובספרד המוסלמית של המאה ה-10 וה-11, ונשתמרה בקרב יהודי צפון אפריקה.
התזמורת נוסדה בגלגולה הראשון על ידי המוזיקאי יוסי שריקי, בתחילת העשור האחרון של המאה ה-20. תחילה כהרכב שהופיע באירועים שונים, ובשנת 2000 כתזמורת.
בגלגולה השני הוקמה על ידי הרב מרדכי עזרן בשנת 2011. עזרן הוא בעל רקע בניהול בתחום החינוך והתרבות במסגרת תפקידו כמייסד ומנהל "האקדמיה התורנית ללמוד מקצועות הקודש - מורשת אבות".
התזמורת נקראה בתחילה בשם "מורשת אבות", אך לאחר הצטרפותו של יוסי שריקי אליה כמנהל מוזיקלי, שינתה את שמה ל-"תזמורת אנדלוסאלם", לבקשתו.
התזמורת פועלת במסגרת עמותת "מורשת אבות" ונתמכת על ידי משרד התרבות.
מטרת התזמורת היא שימור והנגשת המוזיקה האנדלוסית הצפון אפריקאית, תוך יצירת שיתופי פעולה עם זמרים ערבים ומוסלמים.
התזמורת מקיימת מופעי שירה ופיוט ברחבי הארץ במסגרת שבתות עונת הבקשות ובמסגרת אירועי תרבות בהם היא מופיעה.
במופעים אלו מארחת התזמורת אמנים ופייטנים שונים, דוגמת חיים לוק, בנג'מין בוזגלו, אמיל זריהן, שמעון סיבוני, יחיאל נהרי, משה חבושה, דוד ד'אור, יונתן רזאל, אהרן רזאל וחיים ישראל.
במרץ 2022 הוציאה את אלבום הבכורה - "שיר ידידות", בה משמש כסולן ראשי מנהלה המוזיקלי של התזמורת - משה לוק.
התזמורת הופיעה בשנים האחרונות במספר מופעי קונספט:
אנדלוסאלם מטרוז' – "מטרוז'" היא שירת פיוטים דו לשונית.
סדרת מופעים המציגה את השירה האנדלוסית הערבית הקלאסית והמקבילה לה בשירת הקודש.
הסולנים הראשיים בסדרה זו הם הפייטנים בנג'מין בוזגלו ומשה לוק.
אנדלוסאלם הומאז' – סדרת מופעי הצדעה לגדולי הפייטנים בתרבות המוזיקלית המרוקאית לדורותיה, בהם: רבי דוד בוזגלו, ג'ו עמר, סלימן אלמגריבי ושייך מואיז'ו.
אנדלוספניול – מופע בסגנון ספניולי המציג את הווי התרבות הספרדי שקנה מקום של כבוד בהווי השירה של יהדות צפון מרוקו.
כמו כן, מעלה התזמורת הפקות מקור ומפעים בנושאים שונים: מופעי פולקלור, שירת המועדים, סדרת קבלות השבת בירושלים, מופעי מימונה, סדרת מופעי סליחות.
פסטיבל הפיוט – בשנת 2021 הפיקה התזמורת את "פסטיבל הפיוט העולמי", בחסות המשרד לשיתוף פעולה אזורי בו נטלו חלק נגנים ואמנים רבים ממספר מדינות למשך שלושה ימים של מופעים.
חזנות מן המזרח – בשנים 2020-2023 הפיקה התזמורת בשיתוף עיריית ירושלים שבתות בקשות וחזנות מן המזרח, בהם התארחו הפייטנים שמעון סיבוני, ליאור אלמליח, יחיאל נהרי, משה חבושה, ציון יחזקאל, משה דוויק, אליהו אוזן ורפאל ברזני.
בנבל עשור – בשנים 2023-2021 הפיקה העמותה בשיתוף עיריית ירושלים את המופעים המזרחיים בסדרה הירושלמית לחזנות ולפיוט "בנבל עשור", המתקיימים מדי שנה בבנייני האומה בירושלים, בו הוצגו עיבודים מודרניים לפיוטים ויצירות קלאסיות מהמוזיקה הערבית והמרוקאית.
מייסד ומנהל התזמורת בגלגולה הנוכחי הוא הרב מרדכי עזרן.
המנהל המוזיקלי הראשון של התזמורת היה יוסי שריקי.
בשנת 2018, לאחר הידרדרות במצבו הרפואי, פרש מתפקידו.
בשנת 2019 נכנס לתפקיד זה הזמר והפייטן משה לוק.
התזמורת מונה כעשרים נגנים, פייטנים וסולנים.
תזמורת הגליל היא תזמורת קאמרית יהודית-ערבית הפועלת בנצרת מאז שנת 2012.
את התזמורת מפעילה עמותת "פוליפוני לחינוך".
מנצח התזמורת הוא הפסנתרן סלים עבוד-אשקר, והמנהל הוא אחיו, הכנר נביל עבוד-אשקר.
כהשראה וכדגם לתזמורת שימשה תזמורת דיוואן מזרח-מערב, שבה ניגן נביל עבוד-אשקר; וקרן דניאל בארנבוים, מייסד תזמורת הדיוואן, תמכה בתזמורת הגליל בתחילת דרכה.
התזמורת מופיעה בקונצרטים רבים בישראל וברחבי העולם, ובין השאר ניגנה גם בקרנגי הול בניו יורק ובקונצרטהאוס בברלין.
בין היתר הופיעו איתה בישראל הצ'לן לין הארל והפסנתרן אנדראש שיף.
בתזמורת חברים כ-35 נגנים, כמחציתם יהודים וכמחציתם ערבים.
לצד התזמורת מנהלת עמותת פוליפוני מפעלים נוספים, ובהם תזמורת נוער, חינוך מוזיקלי במוסדות חינוך בצפון, וקונסרבטוריון נצרת.
בשנת 2025, בעת מבצע עם כלביא, נתקעה התזמורת בלייפציג לאחר שהופיעה שם במסגרת פסטיבל באך.
הציור תזמורת בית האופרה נוצר בשנת 1870 על ידי הצייר הצרפתי אדגר דגה.
זוהי היצירה הראשונה שבה תיאר האמן את בית האופרה בפריז, והיא נחשבת לציון דרך בהתפתחותו - נקודת מעבר מציוריו ההיסטוריים של שנות השישים של המאה ה-19 לעיסוקו בעולמות הבמה, המוזיקה והריקוד.
דגה, המזוהה בעיקר עם דימויי רקדניות הבלט, ביטא כאן את היכרותו המעמיקה עם האופרה גרנייה ועם עולם הנגנים שעמדו במרכז תשוקתו לאמנות הבמה.
הציור נמצא באוסף מוזיאון ד'אורסה בפריז.
במרכז הקומפוזיציה מתואר הבסוניסט דזירה דיהו, חברו של דגה, היושב במקום שבדרך כלל נשמר לנגני הכינור הראשיים.
משמאלו נראה הצ'לן לואי־מארי פילֶה, ומימין נגן הקונטרבס אנרי ויקטור גוּף, שפניו מופנות כלפי הבמה.
בנוסף לנגנים, שילב דגה בציור גם דמויות של אמנים וחברים אישיים, ובהם דמותו של המלחין עמנואל שברייה, הנראית בתיבה שבצד השמאלי של הציור.
הקומפוזיציה מובנית באמצעות קווי מסגור ברורים — שפת הבמה וקצה הבור יוצרים מבנה גאומטרי נוקשה, ומרקם המכשירים, החולצות הלבנות ומשענות הכיסאות תורמים לסדר הצורני של היצירה.
הנגנים המוצלים בקדמת התמונה מתוארים בגוונים כהים, ואילו רקדניות הבלט שבחלקה העליון נראות תחת אור הבמה, גופן החתוך בכתף בלבד כדי שלא להסיט את המבט מן התזמורת.
משיחות המכחול הרכות והחופשיות של הרקדניות יוצרות תחושת תנועה ומרקם של בדי הבלט.
בציור זה ביקש דגה לחדש את מסורת הדיוקן באמצעות הצגת הדמות המרכזית – דזירה דיהו – בסביבתו הטבעית ולא בתנוחה רשמית ומבודדת.
בכך הפך את הציור לדיוקן קבוצתי של אמנים החיים את מלאכתם.
תיאור הסביבה המוזיקלית והחברתית מעניק ליצירה מימד מודרני ומדגיש את תפיסתו של דגה כי הזהות האמנותית נוצרת מתוך המרחב שבו היא מתקיימת.
לציור זה מקבילה מאוחרת יותר – מוזיקאים בתזמורת – שבה חזר דגה לנושא זה בשנים 1874–1876, כשהוסיף רצועת בד בחלק העליון כדי להציג את הרקדניות במלוא גופן.
השוואה בין שתי הגרסאות מדגימה את המעבר מעניין בנגנים עצמם לעיסוק נרחב יותר בעולם הבלט, שהפך לאחד מסמליו המזוהים ביותר של דגה.
הציור נוצר בשנת 1870 ונמצא כיום באוסף מוזיאון ד'אורסה בפריז.
היצירה הוצגה בתערוכה הגדולה "דגה באופרה" (Degas at the Opéra), שאצר אנרי לוארֶט במוזיאון ד'אורסה בין ספטמבר 2019 לינואר 2020, לציון 350 שנה לייסוד האקדמיה לאופרה על ידי לואי ה־14. לאחר מכן הוצגה בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די.
התערוכה הדגישה את מרכזיותה של האופרה בעבודתו של דגה ואת מקומה של יצירה זו כנקודת מוצא בעיסוקו המתמשך במוזיקה, תאורה ותנועה.
תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית (בהולנדית: Koninklijk Concertgebouworkest) היא התזמורת הסימפונית הנודעת של הולנד, ולה מוניטין בינלאומי.
היא קרויה על שם הקונצרטחבאו ("בניין קונצרטים" בהולנדית) באמסטרדם, שם היא מופיעה.
שמה המלא כולל את התואר "המלכותית", שהעניקה לה המלכה ביאטריקס בשנת 1989.
הקונצרטחבאו נפתח ב-11 באפריל 1888, והתזמורת נוסדה זמן מה לאחר מכן.
הקונצרט הראשון שלה בקונצרטחבאו התקיים ב-3 באפריל 1888, בניצוחו של וילם קס, מנצחה הראשי בשבע שנותיה הראשונות.
בשנת 1895 התמנה וילם מנגלברך למנצח הראשי, והוא נשאר בתפקיד זה למשך חמישים שנה, תקופת כהונה ייחודית באורכה לכל מנהל מוזיקלי שהוא.
מקובל לראותו כמי שהביא את התזמורת לרמת חשיבות בינלאומית.
משנת 1945 עד 1959 היה מנצחה הראשי של התזמורת אדוארד ון ביינום.
אחרי מותו הפתאומי החליפו אותו ברנרד הייטינק ואויגן יוכום, והייטינק היה למנצח ראשי יחיד עד 1988.
ריקרדו שאיי היה המנצח הראשי של התזמורת משנת 1988 עד 2004 והלא-הולנדי הראשון במשרה זו.
בשנת 2004 החליף אותו המנצח הלטבי מאריס יאנסונס.
המנצח האיטלקי דניאלה גאטי החליף את יאנסונס (שהודיע על פרישתו מהתזמורת בחודש מרץ 2015) כמנהל המוזיקלי של התזמורת, וכיהן בתפקיד מ-2016. באוגוסט 2018 פוטר גאטי מתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת בעקבות טענות על התנהגות לא הולמת שהועלו על ידי מספר נשים החברות בתזמורת.
הטענות הועלו בעקבות פרסום תחקיר של ה"וושינגטון פוסט" בו נטען שגאטי ומנהלים מוזיקליים בכירים נוספים הטרידו מינית במשך שנים נשים שעבדו איתם.
בספטמבר 2020 ניצח המנצח הפיני קלאוס מקלה לראשונה על התזמורת.
ביוני 2022 הודיעה התזמורת על מינויו של מקלה כשותף אמנותי בין השנים 2022–2027, ולאחר מכן כמנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2027 - 2028, עם חוזה ראשוני של 5 שנים.
תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית היא ייחודית בקרב תזמורות בעלות ותק ואיכות כזו היא העובדה שתזמורת הקונצרטחבאו המלכותית העסיקה כמה מנהלים מוזיקליים בשנות קיומה, גורם נוסף ביצירת אופייה המיוחד של התזמורת.
קבוצת כלי הקשת "הקטיפתית" שלה, הצליל ה"זהוב" של כלי הנשיפה ממתכת והגוון היוצא מן הכלל של כלי הנשיפה מעץ, המתואר לפעמים כ"הולנדי טיפוסי", כל אלה יחד מקנים לתזמורת מקום בצמרת התזמורות בעולם.
בנוסף, קרוב לאלף ההקלטות שהתזמורת זוקפת לזכותה תורמות למוניטין שלה.
הכנר הראשי הנוכחי של התזמורת משנת 2000 הוא וסקו אשכנזי.
אויגן יוכום (1961 - 1963; מנצח ראשי משותף עם ברנרד הייטינק)
תזמורת יוטה היא תזמורת סימפונית אמריקאית הממוקמת בסולט לייק סיטי, יוטה.
אולם הבית העיקרי של התזמורת הוא אולם אברבנאל.
בנוסף לקונצרטים למנויים שלה בסולט לייק סיטי, התזמורת מסיירת ברחבי המערב הפנימי ומספקת קונצרטים לקהילות בכל רחבי יוטה.
התזמורת מלווה את האופרה של יוטה בארבע הפקות בשנה בתיאטרון הקפיטול של סולט לייק.
הניסיון הראשון ליצור תזמורת סימפונית באזור יוטה התרחש ב-1892, ארבע שנים לפני שיוטה הגיעה למדינה.
התזמורת הסימפונית של סולט לייק הוקמה והציגה רק קונצרט אחד לפני הפירוק.
ב-1902 הוקמה התזמורת הסימפונית החדשה של סולט לייק, והיא נשארה קיימת עד 1911. ב-1913 הוקמה התזמורת הפילהרמונית של סולט לייק, והיא המשיכה עד 1925.
הארגון של התזמורת בשמה החל בתקופת השפל הגדול כחלק מפרויקט המוזיקה הפדרלית, תוכנית סיוע לתעסוקה שהיווה חלק מפרויקט פדרלי מספר 1. הפרויקט שכר את רג'ינלד בילס כדי ליצור הרכב מוזיקלי ביוטה.
הוא הקים את הסינפונייטה של יוטה עם גרעין של 5 חברים.
האנסמבל גדל במהירות וסייר רבות והציג קונצרטים ברחבי יוטה.
עד לשנת 1940, המימון הפדרלי לפרויקטי אמנות פסק, ולכן חובבי מוזיקה מקומיים הקימו את התזמורת הסימפונית של מדינת יוטה ב-4 באפריל 1940, עם פרד אי.
הם תיאמו את הקונצרט הראשון שלהם ל-8 במאי 1940 וביקשו מהנס אנריוט לנצח עליו.
הקונצרט שהיה כל כך מוצלח, עד שההרכב הציע להנריוט חוזה לנהל את התזמורת.
האנסמבל גדל ל-52 מוזיקאים במשרה חלקית.
בשנת 1947, מוריס אברבנאל הפך למנהל המוזיקלי של התזמורת.
הוא הפך את האנסמבל לתזמורת במשרה מלאה ופיתח את המוניטין הלאומי שלה.
הוא הקליט ויצא לסיבובי הופעות נרחבים עם התזמורת.
תחת ניהולו של אברבנאל, התזמורת הקליטה לראשונה עם ואנגארד רקורדס ולאחר מכן עם ווקס רקורדס, כולל מחזורי סימפוניות מלאים של מאהלר וצ'ייקובסקי, כמו גם יצירות של וארז, מילו, גוטשלק, הונגר וסאטי.
הקלטות הסימפוניות של מאהלר עם אברבנאל היו המחזור המלא הראשון שהוקלט על ידי תזמורת אמריקאית (אנגארד).
הפרסים להקלטות של אברבנאל עם תזמורת יוטה כוללים את "מדליית הכבוד של מאהלר" מהחברה הברוקנרית של אמריקה (1965) ופרס החברה הבינלאומית של גוסטב מאהלר על "ההקלטה הטובה ביותר של מאהלר" (הסימפוניה החמישית, 1975).
במהלך תקופתו של אברבנאל, תוכנית החינוך המוזיקלי של התזמורת הפכה לאחת מתוכניות החינוך האמנותי הנרחבות ביותר באזור.
קונצרטים חינוכיים ניתנו במהלך סיבובי ההופעות של התזמורת ברחבי המערב הפנימי ובבית בעמק סולט לייק.
אברבנאל סיים את כהונתו כמנהל המוזיקלי בשנת 1979. באותה שנה, התזמורת עזבה את ביתה הוותיק בטאבנקל המורמוני ועברה לאולם הסימפוני (ששונה ל"אולם אברבנאל" ב-1993), היכל הקונצרטים הראשון שלה.
עונת הקונצרטים של התזמורת גדלה ללוח שנה שנמשך כל השנה עד לשנת 1980. ממשיכי דרכו של אברבנאל כללו את ורוג'אן קוג'יאן (1980–1983), ג'וזף סילברשטין (1983–1998), וקית' לוקהארט (1998–2009).
תחת סילברשטין ולוקהארט, התזמורת המשיכה את מחויבותה למוזיקה אמריקאית עכשווית.
ביולי 2002, מועצות הממשל של תזמורת יוטה והאופרה של יוטה החליטו לאחד את שני הארגונים, דבר שהוביל להקמת "תזמורת יוטה | האופרה של יוטה".
בזמן המיזוג, זו הייתה אחת משתי החברות המאוחדות של תזמורת סימפונית ואופרה בארצות הברית.
בספטמבר 2009, תיירי פישר הפך למנהל המוזיקלי של התזמורת.
פישר האריך את החוזה עד לעונת 2021–2022. במאי 2019, התזמורת הודיעה כי פישר יסיים את כהונתו כמנהל המוזיקלי בסוף חוזהו הנוכחי, בסיום עונת 2021–2022. עם זאת, בעקבות מגפת הקורונה, באוקטובר 2020, התזמורת הודיעה על שינוי בסיום החוזה של פישר כמנהל המוזיקלי, שיימשך עד אוגוסט 2023.
בינואר 2009, התזמורת מינתה את ג'רלד שטייכן כמנצח הראשי שלה לסדרת הפופס.
ב-2017, קונר גריי קובינגטון מונה עוזר מנצח, ומאוחר יותר עבר לתפקיד מנצח משותף.
קובינגטון נשאר עם התזמורת עד 2021. בנימין מייניס הפך למנצח המשותף הבא של התזמורת בעונת 2022–2023. מתיו סטרו היה עוזר מנצח בעונת 2023 - 2024. עוזרת המנצח הנוכחית של התזמורת היא ג'סיקה ריברו אלטריבה.
דייוויד רוברטסון ניצח לראשונה בתור מנצח אורח בתזמורת באוקטובר 2020. הוא חזר להופעה נוספת כמנצח אורח בדצמבר 2021. בדצמבר 2022, התזמורת הודיעה על מינוי רוברטסון לשותף היצירתי הראשון שלה, שיהיה בתוקף עם עונת 2023–2024, עם חוזה לשלוש שנים.
בדצמבר 2022, מרקוס פושנר ניצח לראשונה בתור מנצח אורח בתזמורת.
הוא חזר להופעה נוספת כמנצח אורח בנובמבר 2023. בנובמבר 2024, הסימפוניה של יוטה הודיעה על מינוי פושנר כמנהל המוזיקלי הבא שלה, שיהיה בתוקף עם עונת 2027–2028. פושנר קיבל את התואר מנהל מוזיקלי מיועד באופן מיידי.
במאי 2024, דליאנה לזארובה ניצחה לראשונה בתור מנצחת אורחת בתזמורת.
בדצמבר 2024, התזמורת הודיעה על מינויה של לזארובה כמנצחת האורחת הראשית הבאה שלה, המנצחת האישה הראשונה שמונתה לתפקיד, שתהיה בתוקף עם עונת 2025 - 2026, עם חוזה ראשוני של שתי עונות.
מרקוס פושנר (מיועד, החל מסתיו 2027)
תזמורת טונהאלה היא תזמורת סימפונית אשר קרויה על שם אחד מאולמות הקונצרטים החשובים בעולם, הטונהאלה שבציריך שבשווייץ.
התזמורת נוסדה בשנת 1868 וקבעה את מושבה בטונהאלה ה"חדש" בשנת 1895.
בניצוח פרידריך הגאר, מנצחה הראשון, התחילה התזמורת להוות גורם השפעה רציני על מוזיקה בציריך ובסביבותיה.
מחליפו, פולקמאר אנדריאה, שנודע בקידום יצירות של ברוקנר, ניהל את התזמורת במשך ארבעים ושלוש שנים וניצח על 1300 קונצרטים.
רודולף קמפה התמקד בעיקר במוזיקה גרמנית רומנטית.
גרד אלברכט חשב על דרכים חדשות להביא מוזיקה לציבורי מאזינים גדולים יותר, כולל קונצרטים לילדים ולמשפחות, ומילא תפקיד בלתי מבוטל בחיזוק מעמדה של התזמורת בחיי המוזיקה של ציריך.
הפסנתרן כריסטוף אשנבאך הופיע כאן לראשונה כמנצח ועכשיו, בניהולו של דייוויד זינמן, התזמורת עורכת שוב ניסויים בדרכים חדשות, בהן ליל דיסקו בימי שישי, הידוע בשם "מאוחר בטונהאלה", אחרי קונצרטים, המיועדים למשוך צעירים.
מאז ימיה הראשונים, ניצחו על התזמורת מלחינים נודעים בתקופתם, בהם ברהמס, וגנר, ריכרד שטראוס והינדמית.
המנצח דייוויד זינמן, פיתח אותה בתקופת כהונתו כמנהל מוזיקלי לאחת התזמורות המובילות בעולם, עם רפרטואר רחב של הקלטות מרשימות לשמה, רפרטואר המוסיף וגדל.
החוזה של זינמן הוארך לא מכבר עד 2010. התזמורת, המונה קצת יותר מ-100 נגנים, מופיעה עכשיו בכל רחבי העולם; עם דייוויד זינמן הפיקה התזמורת אוסף רחב של הקלטות, בהן מחזור בטהובן מן התקופה האחרונה.
התזמורת מנגנת כיום ומקליטה יצירות משל בטהובן, מוצרט, שוברט, מאהלר, וגנר ושנברג, ובה בשעה אינה מזניחה את "הקשר השווייצרי", כשהיא מציגה יצירות מאת מלחינים, שעמדו בקשר עם שווייץ בדרך זו או אחרת.
נוסף לאלה שהוזכרו כבר, כולל הרפרטואר שלה את סטרווינסקי, רחמנינוב, פרנק מרטן ומלחינים ששמם נודע פחות בעולם, כמו הובר, רינגר, ליהמן, צינסטאג וקלטרבורן.
מנצחים אורחים קבועים כללו את ארנסט אנסרמה, וילהלם פורטוונגלר, אוטו קלמפרר, גאורג שולטי וכן, מתקופה מאוחרת .
יותר, את ברנרד הייטינק, מאריס יאנסונס, פרנס בריכן, מסטיסלב רוסטרופוביץ' והרברט בלומסטדט.
תזמורת כזאת מושכת קשת רחבה של סולנים בעלי שם בינלאומי.
התזמורת עצמה פועלת כיום כהרכב בינלאומי במלוא מובן המילה, אם כי יש בה הרבה נגנים שווייצרים מוכשרים.
מובילים אותה פרימוז' נובשאק מסלובניה ויוליה בקר מגרמניה.
בעונת 2019 - 2020 התחיל המנצח האסטוני פאבו ירווי את כהונתו כמנצח ראשי ומנהל מוזיקלי של התזמורת.
תזמורת מינסוטה היא תזמורת סימפונית אמריקאית, שייסד בשנת 1903 אמיל אופרהופר, בשם "התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס".
הופעתה הראשונה של התזמורת התקיימה ב-5 בנובמבר של אותה שנה.
שם התזמורת שונה בשנת 1968, ובשנת 1974 עבר הארגון מאתר הופעותיו הקבוע בנורת'רופ ממוריאל אודיטוריום בקמפוס של אוניברסיטת מינסוטה במיניאפוליס אל אולם התזמורת באזור העסקים של העיר.
עוד תזמורת נודעת שקבעה את מושבה במטרופולין ה"ערים התאומות" מיניאפוליס-סיינט פול היא תזמורת סיינט פול.
התזמורת התחילה להקליט בשנת 1924 והפיקה מספר ניכר של תקליטים בתקופת השפל הגדול.
בשנת 1954 הוציאה הקבוצה את המכלול הראשון של הקלטות שלושת הבלטים של צ'ייקובסקי: אגם הברבורים, היפהפייה הנמה ומפצח האגוזים.
באותה שנה גם הפיקה התזמורת את ההקלטה הראשונה של הפתיחה 1812 של צ'ייקובסקי, שכללה ירי תותח אמיתי.
ההקלטה הזאת הייתה מונופונית, ועל כן חזרו עליה בשנת 1958 להפקה סטריאופונית.
בתקופה האחרונה החלה התזמורת להקליט את מחזור הסימפוניות של בטהובן בהצלחה רבה.
עד כה הוקלטו הסימפוניות הרביעית והחמישית ויצאו למכירה בשנת 2004. ב-2006 הייתה ההוצאה הבאה.
בשנת 1980 החלה התזמורת בשתי מסורות, שהתקבלו מאז בעוד הרכבים בארצות הברית ובעולם: ראשית, הסברים קדם-קונצרט של המנצח ליצירות הערב ומלחיניהן ושנית, סדרת קונצרטים בשם "חגיגת קיץ" (במקור Sommerfest הווינאי), מאמצע יולי עד אמצע אוגוסט, לפני פתיחת העונה הרשמית בספטמבר.
תומאס סונדרגארד (2023 - ממשיך)
תזמורת כלי נשיפה היא תזמורת המורכבת מכלי נשיפה (ממתכת ומעץ) וכלי הקשה.
תזמורות אלו נפוצות כתזמורות צבאיות (כדוגמת תזמורת צה"ל), תזמורות צעידה, תזמורת בתי ספר, תזמורות נוער, תזמורות חובבנים, תזמורות עירוניות ואף תזמורות מקצועיות.
הרפרטואר של תזמורות אלו מגוון מאוד ונע בין מוזיקה קלאסית, מוזיקה מקורית לתזמורות כלי נשיפה (ז'אנר בפני עצמו), מוזיקה לסרטים, ג'אז, מוזיקה פופולרית (שירים בעיקר) ומארשים (שירי לכת).
מרבית היצירות המנוגנות בתזמורות מסוג זה הן עיבודים.
הכלים הסטנדרטיים בתזמורת כלי נשיפה
2 תפקידים ולעיתים אף תפקיד שלישי.
קלרינט סופרן בסי במול (סטנדרטי)- 3 עד 4 תפקידים.
(פלוגלהורן או קורנית) תפקיד 1, אך בדרך כלל מנגן תפקיד של קלרינט 3)
בתזמורות כלי נשיפה מקצועיות קיים שימוש גם בצ'לו, קונטרבס או נבל.
בישראל פועלות קרוב ל-100 תזמורות כלי נשיפה, מרביתן תזמורות נוער עירוניות.
נהוג לחלק את התזמורות האלו לשלוש קבוצות על פי רמת נגינתן: הרכבי ג', הרכבי ב' והרכבי א', אשר לרוב משמשים כתזמורות הייצוגיות של עריהן.
תזמורות הנוער העירוניות משתתפות בכנסים ומייצגות את עריהן בארץ ובעולם.
במהלך השנה משתתפת כל תזמורת בשלושה כנסים בממוצע, שאחד המרכזיים והוותיקים בהם הוא פסטיבל "נושפים" בכפר סבא.
במהלך פסטיבל זה הנערך שלושה ימים בשנה, מנגנות תזמורות נשיפה רבות, אשר הקונצרט הראשי הוא קונצרט הסיום של הפסטיבל שהתזמורת המובילה אותו היא התזמורת הייצוגית של כפר סבא.
בקונצרט זה מנגנים מעל 500 נגנים בכיכר העיר כפר סבא, אשר מגיעים מתזמורות בכל רחבי הארץ.
לדוגמה: תזמורת דימונה, תזמורת חיפה, תזמורת תל אביב-יפו, תזמורת רמת גן על שם יעקב קלינג, תזמורת עפולה, תזמורת ראש פינה, ועוד.
בעבר, היה האיגוד הישראלי לתזמורות נוער (א.י.ת.ן) מכנס למספר כנסים בשנה את התזמורת המקובצת, בה נגנו בכירי נגני תזמורות הנוער לכלי נשיפה בארץ.
כיום, עושה זאת משרד החינוך במספר כנסים שנתיים של תזמורת הנוער הלאומית.
תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין היא תזמורת סימפונית מרכזית בברלין שבגרמניה.
התזמורת נוסדה בשנת 1952 במזרח ברלין.
הפילהרמונית של ברלין, שנוסדה 90 שנה לפניה, עברה למערב ברלין לאחר שבעלות הברית חילקו את העיר אחרי מלחמת העולם השנייה.
מנצחה הקודם מאז 2012 היה איוואן פישר.
קודמו בתפקיד היה לותאר צגרוסק, שהתמנה לתפקיד בשנת 2006. המנצח ידוע השם ביותר לפניו היה קורט סנדרלינג.
בשנת 2019 התמנה המנצח הגרמני כריסטוף אשנבאך לתפקיד המנצח הראשי של התזמורת.
בשנת 2023 נכנסה לתפקיד המנצחת והפסנתרנית הגרמניה ג'ואנה מלוויץ.
משכנה הקבוע של התזמורת הוא ה"קונצרטהאוס", אשר תוכנן על ידי האדריכל קארל פרידריך שינקל.
הבניין, השוכן בכיכר ז'נדארמנמארקט שבמרכז ברלין, נהרס בזמן מלחמת העולם השנייה ונבנה מחדש בשנים 1979–1984.
התזמורת מופיעה בכ-100 קונצרטים בכל עונה.
לצד יצירות המופת של המסורת הקלאסית-רומנטית, כולל הרפרטואר שלה יצירות מוכרות פחות ממכלול המוזיקה בת זמננו.
התזמורת מקבלת הזמנות רבות להופעות ברחבי העולם.
בשנת 2005 היא סיירה בסין, ביפן ובקוריאה.
בשנת 2006 הופיעה בספרד ובדרום גרמניה.
בשנים האחרונות חל "מהפך דורות" בתזמורת, תוך פרק זמן קצר ביותר.
השפעתם של נגנים חדשים וצעירים מכל רחבי העולם ניכרת בנגינתה.
מאז החל בכהונתו כמנצח ראשי בספטמבר 2001, אליהו ענבל עיצב את התזמורת ופיתח ביתר שאת את צלילה הייחודי.
במהלך שנות קיומה התפתחה תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין והייתה לאבן פינה חשובה בנוף המוזיקלי הרבגוני של בירת גרמניה.
תזמורת הרדיו של פרנקפורט , שנקראה עד 2005 "התזמורת הסימפונית של רדיו פרנקפורט", היא תזמורת הרדיו של רשת השידור הציבורית של מדינת הסה הגרמנית (פרנקפורט).
קשת סגנונות המוזיקה שלה כוללת את הרפרטואר הקלאסי-רומנטי, תגליות במוזיקה ניסיונית חדישה, קונצרטים לילדים ולנוער, מוזיקה קלאסית קלה ותפיסות תכנון תובעניות.
היא נודעת בהקלטותיה המופתיות ובפרשנויותיה.
הנס רוזבאוד, מנצחה הראשון, הטביע את חותמו על כיוון התזמורת עד שנת 1937, כשהתמקד לא רק במוזיקה מסורתית אלא גם ביצירות עכשוויות.
אחרי מלחמת העולם השנייה, השקיעו קורט שרדר ווינפריד זיליג את מאמציהם בבנייה מחדש של התזמורת ושל רפרטואר מוזיקלי נרחב להופעותיה.
משנת 1990 עד 1996 היה דמיטרי קיטאיינקו מנצחה הראשי של תזמורת הרדיו של פרנקפורט.
עבודתו התמקדה במסורת הגרמנית והרוסית ובסגנונות מודרניים.
הקונצ'רטי לפסנתר של סרגיי פרוקופייב, עם ולדימיר קראינב, וסדרת יצירות של אלכסנדר סקריאבין הם רק שניים מן המיזמים שלו, שהונצחו על גבי תקליטורים.
בהנהגת קיטאיינקו יצאה התזמורת לסיורים נרחבים בדרום אמריקה, שווייץ ארצות הברית ויפן.
בניצוחו של כריסטובאל הלפטר החל מיזם תקליטורים של מכלול יצירותיו התזמורתיות, וכן גם סדרה של יצירות מן האסכולה הווינאית השנייה, בשילוב עם הסימפוניות של שומאן וברהמס עם ענבל.
האופרה במערכה אחת של שנברג, Von heute auf morgen ("מהיום למחר") עם מיכאל גילן, יצאה כסרט של ז'אן-מארי שטראוב ודניאל אואיה, ובתקליטור.
המנצח האמריקאי יו וולף כיהן כמנצח ראשי של תזמורת רדיו פרנקפורט מאז 1997 עד 2006. "גמישות" ו"גיוון" היו שני נושאים חשובים בעבודתו עם התזמורת.
וולף יישם את הניסיון של נוהלי ביצוע היסטוריים בתזמורת סימפונית מודרנית ובדרך זו החזיר לרפרטואר את המאגר העצום של יצירות מן התקופה הקלאסית, הקלאסית המוקדמת והבארוק ובמקביל העשיר את ספרות ההרכב בהיבטים עכשוויים יותר.
הצלחתן של פרשנויות מלהיבות ותוכניות יוצאות דופן בגיוון ובשונות היה סמלו המסחרי שח שיתוף הפעולה בין תזמורת הרדיו של פרנקפורט ליו וולף.
הצלחה זו מצאה ביטוי במיזמים קונצרטיים, שהרחיקו הרבה מעבר למדינת הסה והניבו הופעות אורח ברחבי אירופה, אסיה וצפון אמריקה.
המנצח הצרפתי אלן אלטינוגלו הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת מאז שנת 2021.
אלן אלטינוגלו (2021 - ממשיך)
תזמורת הרדיו של דרום מערב גרמניה הייתה אחת משתי התזמורות הסימפוניות של רדיו רשת Südwestrundfunk.
מקום מושבה היה בערים הגרמניות באדן-באדן ופרייבורג.
התזמורת הוקמה לראשונה בשנת 1946, וחברי תזמורת הספא העירונית שהתפרקה, היו לגרעין נגניה של התזמורת החדשה.
הקמתה מחדש של תזמורת הספא כעבור שנתיים כפתה ארגון מחדש על תזמורת הרדיו, שמינתה את הנס רוזבאוד למנצח הראשי הראשון שלה.
רוזבאוד כבר עשה לו שם כמי שמצדד בביצועי מוזיקה מודרנית והיינריך שטרובל, המנהל המוזיקלי של התזמורת, היה שותף לאהדתו זו למוזיקה עכשווית.
אחדות דעים זו הציבה את המוזיקה המודרנית במרכז תוכניותיה של התזמורת.
ב-2016 מוזגה עם תזמורת רדיו שטוטגרט, ליצירת התזמורת הסימפונית של SWR.
תזמורת המוצרטיאום של זלצבורג היא התזמורת הסימפונית הראשית בעיר ובמחוז זלצבורג, אוסטריה.
התזמורת נוסדה בשנת 1841 וקיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1908. היא מחשובי המשתתפים בפסטיבל זלצבורג.
התזמורת על 91 נגניה היא אחת התזמורות הראשונות במעלה באוסטריה.
מאז 2017 מכהן ריקארדו מיאסי כמנצח הראשי, ומופיעים עמה מנצחים אורחים ידועי-שם כמארק מינקובסקי, מרק אלדר ואדו דה וארט.
התזמורת מתמקדת בעיקר במוזיקה מן האסכולה הווינאית הקלאסית, שאותה היא מבצעת - כשגרירה המוזיקלית של זלצבורג - גם בסיורי קונצרטים בינלאומיים, כמו גם בשחריות מוצרט בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל זלצבורג השנתי.
לצד רפרטואר הליבה הזה, הקשת הסגנונית הרחבה כוללת הפקות אופרה בפסטיבל זלצבורג.
בשנת 2007 נחלה "ארמידה" של היידן ניצחון סוחף ובשנת 2008 ניצח הקנדי הצעיר יאניק נזה-סגין על התזמורת בהופעת הבכורה שלו בזלצבורג, בביצוע של "רומיאו ויוליה" של גונו.
בסדרת המנויים של התזמורת, התוכנית כוללת לא פעם יצירות חדשות או נדירות בביצוע.
עונת 2008-2007 הציעה סדרת קונצרטים שהתמקדה בריכרד שטראוס ובהקטור ברליוז, והמוטו שלה היה "הספירה הקסומה של הלילה".
בעונת 2009-2008 התמקד מחזור הקונצרטים בלודוויג ואן בטהובן.
בתוכנית ה-Salzburger Kulturvereinigung, מבצעת התזמורת יצירות מן הרפרטואר הסימפוני הגדול, ובמסגרת ה-Salzburger Landestheater - הפקות מקיפות טווח רחב, הכולל גרנד אופרה, בלט, אופרטה ומחזמר.
כן מתמקדת התזמורת ביצירות בנות זמננו; בסתיו 2008 בוצעה יצירה ראשונה שהוזמנה מקורט שוורציק לשילוב של תזמורת מקצועית עם נגנים צעירים.
הקלטות רבות של התזמורת זמינות על תקליטורים, בהן יצירות רבות מאת מוצרט וסדרה מתמשכת של סימפוניות מאת ברוקנר.
הקלטות של האורטוריות של היידן, העונות ובריאת העולם, בניצוח איבור בולטון, נחלו הצלחה בינלאומית.
ריקארדו מיאסי (2017 - ממשיך)
תזמורת הרדיו של מינכן נוסדה ב-1952 כהרכב התזמורתי השני של הרדיו הבווארי, לצד תזמורת רדיו בוואריה.
התזמורת שמה דגש בעיקר על מוזיקה קלה, וניגנה במספר רב של אופרטות.
קונצרטי יום ראשון של התזמורת במינכן זכו גם הם להצלחה בלתי רגילה.
עם הזמן התרחב הרפרטואר לכיוון האופרה האיטלקית, ובניהולו של מרצ'לו ויוטי גם בכיוון מוזיקה של המאה ה-20. אף על פי שבניצוחו של מרצ'לו ויוטי זכתה התזמורת בשנים האחרונות להצלחה אמנותית יוצאת מגדר הרגיל, וזכתה לאהדה גדולה בציבור, היא נועדה להיסגר כחלק מן הצעדים במסע התייעלות.
ב-27 באפריל 2005 התקבלה החלטה שהצילה את התזמורת מסגירה.
מאז 1 בספטמבר 2006 ממשיכה התזמורת לנגן בגרסה קטנה יותר (50 מוזיקאים במקום 72 עד אז), והדגש הוא מאז על תחום העבודה החינוכית עם בני נוער.
איוון ראפיוזיק (2017 - ממשיך)
תזמורת הנובר היא תזמורת קאמרית בריטית של כלי נגינה אותנטיים, הנחשבת לאחת המובילות בעולם בתחום זה.
פיצפאטריק, מומחה בעל שם עולמי בכלים אותנטיים ונגן קרן טבעית.
הופעותיה של התזמורת והקלטותיה מתמקדות במוזיקה מן המאה ה-18 והוה-19. עם מנצחיה הראשיים והאורחים ומנהליה המוזיקליים נמנים מוניקה הוגט, סר צ'ארלס מקקראס, רוי גודמן, אנתוני הלסטד, ניקולאס מקגגאן, ריצ'רד אגור, ניקולס קרמר, גרהם לי-קוקס, ג'פרי סקידמור ואדריאן בטרפילד.
תזמורת הנובר ניגנה בקרנגי הול, ניו יורק, הקונצרטחבאו, אמסטרדם, ברידג'ווטר הול, מנצ'סטר, סאות' בנק סנטר, רויאל אלברט הול וויגמור הול בלונדון ואחרים.
נגניה מרבים לסייר בממלכה המאוחדת, יצאו לעשרה סיורים בארצות הברית והופיעו בקנדה, מקסיקו, אוסטריה, גרמניה, שווייץ, צרפת, פורטוגל, ספרד, בלגיה, הולנד, נורווגיה, יוון וטורקיה.
נכון ל-2008, יושבת התזמורת ב"אולד מרקט", הוב, אנגליה.
תזמורת הנובר ערכה מעל 160 הקלטות בחברות נימבוס, היפריון, סוני, EMI ואחרות.
בין הקלטותיה מחזור שלם של יצירותיו התזמורתיות של יוהאן כריסטיאן באך.
תזמורת נצרת למוזיקה ערבית נוסדה בשנת 1990 בידי המנצח והמוזיקולוג סוהיל רדואן.
התזמורת שמה לה למטרה להפיץ את המוזיקה המזרחית, להעמיק המודעות למוזיקה בעלת מסורת אמנותית מעמיקה ולקדם נגנים, זמרים ומלחינים המתמחים במוזיקה מזרחית וערבית קלאסית.
תזמורת נצרת מקיימת סדרות קונצרטים על במות שונות ברחבי הארץ ובעולם.
בישראל מופיעה התזמורת באופן קבוע, בין השאר, בנצרת ובהיכל התרבות פתח תקווה.
בין זמרות וזמרי הבית של התזמורת: לובנה סלאמה, היבה בטחיש, אליאס עטאללה ומאמון זאיוד.
התזמורת הופיעה בהפקות מיוחדות גם עם זהבה בן, דוד ד'אור, הפייטן הרב דוד מנחם, דיקלה, יסמין לוי, גלית גיאת, אורי גבריאל ואחרים.
תזמורת נצרת מרבה להופיע בחו"ל.
היא הופיעה בפסטיבלי מוזיקת עולם ובפסטיבלי ג'אז; בסנטרל פארק בניו יורק, בבירות אירופה ובפסטיבל פאס במרוקו.
בין השאר הופיעה התזמורת עם הזמרת סאפו (מרוקו/צרפת), עומר פארוק טקבילק (טורקיה), תום יורק מלהקת רדיוהד (בריטניה), להקת 'רדיו דרוויש' (לבנון/איטליה), 'הסינפונייטה של לונדון' (בריטניה) ועוד.
סולני התזמורת השתתפו בתחרות הבינלאומית למוזיקה מן המזרח בסמרקנד, בפסטיבל "אדמה" בקניה, ואף שולבו בסרט הישראלי המצליח ביקור התזמורת.
התזמורת השתתפה בפסטיבל ישראל, פסטיבל מחול כרמיאל, פסטיבל האביב הבינלאומי ראשון לציון, חג המוזיקה הישראלית, פסטיבל תרבות של שלום, פסטיבל העוד, דואט יפו ובימות פיס.
מנצח התזמורת הוא הכנר ד"ר ניזאר רדואן, המשמש גם כד"ר למתמטיקה בטכניון בחיפה.
המנהל האמנותי ואיש השיווק של התזמורת הוא אלי גרינפלד.
עד כה הוציאה התזמורת לאור 3 דיסקים: אינתא עומרי עם זהבה בן (הליקון), ושני דיסקים של קלאסיקות ערביות ומזרחיות (מגדה/האוזן השלישית).
מנצח התזמורת הוציא דיסק אישי בשם "חיפה" באותו לייבל.
בדצמבר 2018 סיפר רדואן כי פעילות התזמורת מוקפאת מזה 4 חודשים עקב אי העברת תמיכה ממשרד התרבות.
"תזמורת כלי הנשיפה באר שבע, על שם ניסים אלשיך" היא תזמורת כלי נשיפה הפועלת בבאר שבע.
היא הוקמה בשנת 1996 על ידי נסים אלשיך ושרונה קפון ושמה הוסב על שם מייסדה ומנהלה, כהוקרה לו, עם הגיעו לגבורות.
התזמורת הוקמה על מנת לתת מענה לבוגרי תזמורת הנוער העירונית בבאר שבע, תלמידי הקונסרבטוריון העירוני, שהיו מעוניינים להמשיך ולנגן בגוף תזמורתי גם לאחר סיום שירותם הצבאי, וכן לנגנים אחרים, שחיפשו מסגרת מסודרת ורצינית עבור נגנים חובבים.
במהלך השנה הראשונה לייסודה נאסף לתזמורת גרעין נגנים מבוגרי תזמורת הנוער העירונית באר שבע.