tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פסלי אלים ואלים-למחצה קישטו את הגומחה, שהזכירה מעט בצורתה תיאטרון; האפריז קושט בעיטורי גפנים.
המים נשפכו מתשע גומחות אל כיור שעמד בבסיסה של המזרקה.
על הנימפאום השתמרה כתובת בלטינית, שנכתבה לכבודו של טראיאנוס, שהיה מושל אסיה בשנים 79–80 לספירה.
באזור האגורה הדרומית היה ממוקם גם בית המועצה (הבולאוטריון ).
בכניסה אליו היה שער מפואר (פרופיליאון ); כתובת שנחשפה בו מציינת שהוא נבנה על ידי שני אחים, טימארכוס והרקליאדס, לכבודו של אנטיוכוס הרביעי.
התיאטרון של מילטוס מוקם בסמוך לגבעה שבתקופות הקלאסית וההלניסטית היוותה את האקרופוליס של מילטוס; כיום נשתמרה צורתו לאחר השיפוץ שעבר בתקופה הרומית.
מקומו המרכזי מצביע על החשיבות הרבה שהייתה לו עבור תושבי מילטוס.
מרחצאות פאוסטינה - שנקראו על-שמה של אשתו של מרקוס אורליוס - הן המבנה שהשתמר במילטוס בצורה הטובה ביותר.
ככל הנראה בגלל שהוגלתה לעיר בשנת 164 לספירה, היא תרמה בנדיבות לבניינם של המרחצאות, ואולי גם לבנייתו של התיאטרון.
המרחצאות מוקמו ונבנו שלא לפי תוכניתה המקורית של העיר: המבנים מחוץ למרכז העיר מלבדם נבנו לפי כיווני ארבע הרוחות.
מילי אביטל (נולדה ב-30 במרץ 1972) היא שחקנית, יוצרת, במאית ותסריטאית ישראלית ובינלאומית.
זוכת פרס אופיר לשנת 1991.
אביטל נולדה בירושלים, לאב שעלה ממרוקו ולאם שעלתה ממצרים ממוצא טורקי.
היא גדלה והתחנכה ברעננה ובתל אביב.
הוריה נוני ואיקו הם מעצבים גרפיים, בנוסף אביה הוא פרופסור ומרצה במספר מסגרות אקדמיות.
בנעוריה למדה בבית הספר לאמנויות הבמה "תלמה ילין" שבגבעתיים.
מייד עם סיום לימודיה בקיץ 1990, בגיל 18, החלה לשחק בתיאטרון "הקאמרי" במחזה "יחסים מסוכנים", על פי ספרו של הסופר הצרפתי פייר שודרלו דה לאקלו.
במקביל התגייסה לשירות בתיאטרון צה"ל.
בסוף אותה שנה לוהקה לתפקיד ראשי בדרמה הטלוויזיונית, "החברים של יעל" שכתב וביים נדב לויתן.
הסרט שודר ב באוקטובר 1991. באותה שנה גם השתתפה בסרט סטודנטים "בראשית ברא".
בשנת 1991 הופיעה לראשונה בסרט קולנוע עלילתי מלא, כששיחקה בסרט, "מעבר לים", של יעקב גולדווסר.
על משחקה בסרט זה, זכתה אביטל ב"פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר".
בנוסף ב-1991, שיחקה בעיבוד הטלוויזיוני לספר "רצח בשבת בבוקר", ששודר בשני פרקים בתחילת 1992 בערוץ הראשון.
בתחילת 1992 נרשמה ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, אך פרשה לאחר זמן קצר.באותה שנה השתתפה בדוקומדיה של שלמה בראבא "י.
בשנת 1993 שיחקה בסרט "גרופי", שהפיק וביים נדב לויתן, הסרט מספר על קבוצה של מעריצות, בראשות אביטל ודנה דבורין, הרודפת אחרי זמר רוק שמגיע לישראל.
על תפקידה בסרט הייתה מועמדת בשנית ל"פרס אופיר".
בשנת 1993 עברה אביטל להתגורר בניו יורק, שם נרשמה ללימודי משחק ב-Circle in the Square Theatre School.
ב-1994 כשנה לאחר מכן, היא נתגלתה על ידי סוכנת כשעבדה כמלצרית, וכך הגיעה לתפקידה בסרטה הראשון בהוליווד, "סטארגייט" בבמויו של רולנד אמריך, ובכיכובם של קורט ראסל וג'יימס ספיידר.
בשנת 1995 שיחקה בסרטו של ג'ים ג'רמוש, "איש מת", לצד ג'וני דפ.
באותה שנה אביטל הוכתרה על ידי המגזין "ואניטי פייר" כשחקנית הצעירה המבטיחה ביותר.
ב-1996 שיחקה בסרט "חדירה לפרטיות".
ב-1997 השתתפה בסרט "הסוף לאלימות".
ב-1998 שיחקה בסרט "חתונה פולנית" בכיכובה של קלייר דיינס.
באותה שנה, גם כיכבה לצד השחקן האמריקאי-יהודי דייוויד שווימר בסרט "נשיקה בין חברים".
באותה תקופה החלה במערכת יחסים רומנטית שנמשכה כשנתיים עם שווימר.
ב-1997 כיכבה בסרט הישראלי דובר-האנגלית "מינוטאור" ("מוסד"), לצדו של דן תורג'מן.
ב-1999 השתתפה בסרט "הנערה הצעירה והמונסון".
וכן השתתפה בפרק הראשון של "חוק וסדר: מדור מיוחד", שהפכה ברבות הימים לסדרת הדרמה הוותיקה ביותר בפריים טיים בארצות הברית.
מיני-סדרת הטלוויזיה בבימויו של סטיב בארון "לילות ערב" משנת 2000, בכיכובם של אביטל בתור שחרזדה, ושל דוגריי סקוט בתור שארייר, בהפקה מבית הולמרק.
סדרה זו זכתה בפרס אמי ב"קטגוריית איפור ותלבושות".
בנוסף ב-2000, שיחקה אביטל בסרט "פרסטון טילק" ("זרע רע").
בשנת 2001 שיחקה בשני סרטים שיצאו ישר לטלוויזיה האמריקאית "אחרי הסערה"; וכן בסרט הדרמה ההיסטורית-המלחמתית המבוסס על מאורעות אמיתיים מהשואה "התקוממות" – בו שיחקה לצד לילי סובייסקי, האנק עזריה ודייוויד שווימר.
ב-2002 השתתפה בפרק של הסדרה "רדופים".
בשנת 2003 השתתפה בסרט האמריקאי "הכתם האנושי" לצד ניקול קידמן.
המשך הקריירה בישראל ובארצות הברית
ב-2003 השתתפה בעונה הרביעית של הסדרה הישראלית "שבתות וחגים".
ב-2004 עלה לאקרנים סרט הקומדיה הרומנטית הישראלי "אהבה קולומביאנית", בו שיחקה לצד אסי כהן.
באותה שנה ביימה, הפיקה וערכה סרט תיעודי קצר בשם "אני חושבת את עצמי כל הזמן צעירה", שהשתתף בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק, ובפסטיבל ירושלים.
בשנת 2005 שיחקה בקומדיה אמריקאית שעוסקת בסדר פסח "מתי אנו אוכלים".
בשנת 2007 שיחקה בסרט הישראלי "נודל" של איילת מנחמי, לצד ענת וקסמן ואלון אבוטבול עליו הייתה מועמדת לפרס אופיר בפעם השלישית.
באותה שנה, שיחקה את קורדליה בהפקה של "המלך ליר" בתיאטרון אלקטריק לודג' בלוס אנג'לס.
בשנת 2008 החלה לעבוד על סרט על פרשת רצח מלה מלבסקי, לאחר שרכשה את זכויות ההסרטה של הספר שכתב החוקר המשטרתי שהופקד על תיק הרצח, מישל חדד, "נשים רוצחות".
אביטל החלה לכתוב את התסריט וליהקה את עצמה ואת ענת וקסמן לתפקידים הראשיים, אך הפקת הסרט לא יצא לפועל לבסוף.
בשנים 2012-2010 שיחקה בסדרה הישראלית "חטופים" בערוץ 2 של קשת, עליה הייתה מועמדת לפרס הטלוויזיה הישראלית.
ב-2017 ביימה והייתה שותפה לכתיבה של הצגה בשם "התחנה הבאה" ("Next Stop") שהוצגה בברודוויי, ומגוללת את סיורו של הייטקיסט ישראלי והשתלבותו בניו יורק.
באותה שנה עלתה לשידור בזכיינית ערוץ 2, שידורי קשת, הסדרה הקומית "נופלות על הרגליים" בה כיכבה לצידה שך שני כהן.
בין השנים 2009–2013 הייתה אביטל חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה.
ב-1996 כיכבה בקמפיין של חברת הביגוד הישראלי "המשביר לצרכן".
באותה שנה גם כיכבה בפרסומות של חברת "גלידות שטראוס" הישראלית (בה שוחזרה הסצנה המפורסמת מהסרט "אינסטינקט בסיסי", שבה שרון סטון יושבת מול החוקרים).
ב-1997 כיכבה בפרסומת של החברה הישראלית "תנובה" לגבינה המעודנת.
ב-2001 השתתפה בסרטון פרסומת ליינות הישראלים של "יקבי כרמל מזרחי".
ב-2005 כיכבה כדוגמנית בקמפיין של רשת האופנה הישראלית "H&O", כולל בסרטוני פרסומת, שלטי חוצות, ומודעות פרסום של הרשת.
ב-2007 כיכבה לצד אמה, נוני אביטל, בקמפיין של רשת הקוסמטיקה של אשת העסקים הישראלית רונית רפאל.
בשלהי שנות ה-90 הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי-יהודי דייוויד שווימר, אותו הכירה על סט הסרט "נשיקה בין חברים".
ב-4 ביולי 2004 נישאה לתסריטאי האמריקאי צ'ארלס רנדולף.
השניים מתגוררים באפסטייט ניו יורק, ולהם בן ובת.
מילי אלכסייביץ' באלאקירב (רוסית: Ми́лий Алексе́евич Бала́кирев) (2 בינואר 1837 - 29 במאי 1910) היה מלחין רוסי.
כיום הוא מוכר בעיקר הודות לחלקו באיחוד המלחינים, הנודעים בשם החמישה, ולאו דווקא במוזיקה שלו, פרט אולי ל"אסלאמי" שלו, פנטזיה אוריינטלית, שעודנה פופולרית בקרב הפסנתרנים.
באלאקירב נולד בניז'ני נובגורוד למשפחתו של לבלר עני.
ראשית חינוכו המוזיקלי באה לו בזכות אמו, שלקחה אותו למוסקבה בשנת 1847, ללמוד אצל אלכסנדר דובוג.
בעיות כספים הביאו בסופו של דבר לסיום השיעורים הללו ואילצו אותו לחזור לניז'ני נובגורוד.
אף על פי כן, היה מי שהבחין בכשרונותיו; עד מהרה מצא פתרון בדמות האציל אלכסנדר אובליצ'ב.
בן אצולה זה חיבר ביוגרפיה של מוצרט והחזיק בתזמורת קטנה פרטית ובספריה מוזיקלית עצומה, שבאלאקירב הפיק ממנה ידע יקר ערך במוזיקה.
בגיל שמונה-עשרה, אחרי קורס אוניברסיטאי במתמטיקה, לקח אובליצ'ב את באלאקירב לסנקט פטרבורג, שם התוודע אל מיכאיל גלינקה.
גלינקה עודד אותו לעשות את המוזיקה לקריירה, עצה שבאלאקירב קיבל בכל לבו.
הוא הופיע לראשונה בפרק הראשון מן הקונצ'רטו לפסנתר שלו.
המפגש שלו עם גלינקה גם הצית ניצוץ של לאומיות רוסית בבאלאקירב והוא אימץ את העמדה, שרוסיה צריכה אסכולה מוזיקלית נבדלת משל עצמה, משוחררת מהשפעות דרום-ומערב-אירופאיות.
סביבו התלכדו מלחינים בעלי אידיאלים דומים: סזאר קואי, מודסט מוסורגסקי, אלכסנדר בורודין וניקולאי רימסקי-קורסקוב.
חמשת הגברים תוארו בפי המבקר הנודע ולדימיר סטאסוב כ"אגרוף החזק"; בהמשך נודעו בפשטות כ"חמישה".
הקבוצה נתקלה בביקורת חריפה מצד הממסד המוזיקלי הרוסי, שהתגלם באנטון רובינשטיין וניקולאי רובינשטיין.
שני אלה כינו את הקבוצה בפומבי "חובבים" (כינוי שהיה מוצדק במידה ידועה, משום שבאלאקירב היה המוזיקאי המקצועי היחד ביניהם).
כדי לסתור את הביקורות ולתמוך ביצירתה של אסכולה מוזיקלית "רוסית" במובהק,
ייסדה הקבוצה "בית ספר חופשי למוזיקה" בשנת 1862.
באלאקירב נודע לשמצה, במידת מה, בפרקי הזמן הממושכים שנדרשו לו לסיום יצירות; לדוגמה, הסונאטה בסי מינור שלו נכתבה לאורך 50 שנה.
אף על פי כן, עלה בידו להפיק כמות ניכרת של מוזיקה, שרובה אינה מבוצעת כמעט כיום.
יצירותיו כללו בעיקר שירים וקבצים של שירי עם, אבל יש בהן גם שתי סימפוניות, שתי פואמות סימפוניות ("רוסיה, ו"תמרה"), ארבע פתיחות ומספר רב של קטעים לפסנתר, ביניהם "אסלאמי: פנטזיה אוריינטלית." יצירותיו התזמורתיות הן בדרך כלל קטעי מוזיקה תוכניתית בסגנון, שפיתחו תלמידי באלאקירב, כמו בורודין ורימסקי-קורסקוב.
"אסלאמי" חביבה במיוחד על פסנתרנים, משום שהיא קשה לנגינה.
השפעתו כמנצח וכמארגן מוזיקה רוסית מציבה אותו במעמד של מייסד תנועה חדשה.
על אף היותו אחד ממייסדי "בית הספר החופשי", התנגד באלאקירב נמרצות למה שהגדיר "מקצוענות מוזיקלית", תכונה שקישר עם הסצנה הרוסית הממסדית באמצע המאה ה-19. הוא שאף להנחיל את חזונו המוזיקלי לתלמידיו, ומתוך כך היה למעשה מנהיג קבוצת החמישה במשך כל תקופת קיומה.
לא אחת משל בקבוצה זו ביד חזקה.
על מוסורגסקי, בעיקר, ניתכה לא פעם אש המורה; ביקורתו הקשה של באלאקירב על "לילה על הר קירח" שלו גרמה לכך, שיצירה זו לא בוצעה בחיי מוסורגסקי.
מחוץ לקבוצה, נתן באלאקירב עידוד רב לפיוטר איליץ' צ'ייקובסקי במחקריו, ובסופו של דבר נתן לו השראה לכתיבת "סימפוניית מאנפרד" שלו (צ'ייקובסקי הכיר בכך בהקדישו את היצירה לבאלאקירב).
לבית הספר החופשי הייתה השפעה, אך הוא סבל מבעיות כספים כרוניות, שדחפו את באלאקירב להתמוטטות עצבים
בשנת 1872. בעקבותיה פרש זמנית מעולם המוזיקה ועזב את בית הספר כדי לעבוד כפקיד של מסילת הרכבת בין סנקט פטרבורג לוורשה.
כמו כן הוא עבד במספר משרות, כמו מפקח בית ספר, עד שנת 1883, השנה בה התמנה למנהל הקאפלה הצארית ולמנצח האגודה המוזיקלית הצארית.
במשרה זו החזיק עד 1895, אז פרש סופית.
באלאקירב מת ב-29 במאי 1910 ונקבר בבית הקברות של מנזר אלכסנדר נייבסקי בסנקט פטרבורג.
פנטזיה גדולה על שירי עם רוסיים, אפוס 4, לפסנתר ותזמורת
סונאטה לפסנתר מס' 1 בסי במול מינור, אופוס 5
פתיחה על נושא שיר לכת ספרדי, אופוס 6
אסלאמי, פנטזיה אוריינטלית לפסנתר, אופוס 18 (1869, עובדה ב-1902)
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2 במי במול מז'ור, אופוס פוסטהומוס (1861)
קרחון באלאקירב באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של מילי באלאקירב.
מילי ונילי היה צמד מוזיקת פופ שפעל זמן קצר בסוף שנות ה-80. הצמד ספג ביקורת ואף הושם ללעג כאשר התגלה כי שירי חברי הצמד, רוב פילאטוס ופבריס מורוואן (פאב), נכתבו ובוצעו בידי אמנים אחרים, בעוד לחברי הלהקה לא היה שום קשר לעשייה המוזיקלית.
תחילת דרכו של הצמד, בפגישתם של רוב פילאטוס, רקדן ברייקדאנס מובטל מגרמניה, עם פבריס מורוואן, צרפתי במקור, בדיסקוטק בלוס אנג'לס.
השניים החליטו להקים להקה ביחד.
לאחר חזרתם לאירופה, הוציאו השניים סינגל בכורה כושל, ופנו אל הסוכן פרנק פאריאן, מפיק בעל מוניטין בשנות ה-70 (אשר גם הקים את בוני אם) שזיהה את הפוטנציאל שבהם.
פאריאן, שהפיק באותו זמן סינגל של להקה אחרת, אך לא אטרקטיבית מספיק, החליט לספק את הסינגל לפילאטוס ומורוואן, וקרא לצמד "מילי ונילי", על שם מועדון מפורסם בניו יורק.
לשיר קראו- Girl You Know It's True, אשר הפך להצלחה מיידית והזניק את אלבום הבכורה של הצמד, אשר נקרא בשם זה.
בטקס פרס גראמי זכו הצמד בפרס הלהקה החדשה הטובה ביותר ולאחר מכן יצא הסינגל הנוסף, Girl, I'm Gonna Miss You, שהפך אף הוא להצלחה.
אך הצלחתם הייתה קצרת מועד, שכן התרמית התגלתה.
בסוף 1989 פרסם צ'ארלס שו, הזמר האמיתי בשירי הלהקה, את האמת מאחורי הצמד "מילי ונילי".
לאחר הכחשות נמרצות, הודה פילאטוס באמת, מה שהוביל לביקורת ופרסום שלילי רב לצמד.
חברי ועדת גראמי דרשו מהצמד להחזיר את הפרס שקיבלו ושתי תביעות משפטיות שונות הוגשו כנגד חברת התקליטים שייצגו את הצמד.
לאחר התרסקות הקריירה של הצמד, ניסה פילאטוס ב-1991 להתאבד ובאותה שנה ניסה פאריאן להקים מחדש את "מילי ונילי" עם המבצעים האמיתיים, ניסיון שנחל כישלון חרוץ ללא התדמית המפורסמת של ההרכב המקורי.
פילאטוס ומורוואן אף הם ניסו להקליט אלבום עם ביצועים מקוריים, Rob & Fab, שנחל כישלון שלאחריו נעלמו חברי הצמד מהתודעה.
בשנת 1998 מת פילאטוס ממנת יתר של סמים ואלכוהול בגיל 32. בעקבות מותו נגנז אלבום הקאמבק האחרון של הצמד, אשר נקרא "Back and in Attack".
מילטיאדס קארידיס היה מנצח גרמני-יווני.
קארידיס, יליד דנציג, נולד לאם גרמניה ולאב יווני.
הוא גדל בדרזדן, אך משפחתו עברה ליוון בשנת 1938. קארידיס היה התלמיד היחיד בכיתתו ששרד את מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, למד אצל הנס סווארובסקי בווינה.
הקריירה שלו כללה ניצוח בבתי אופרה בקלן, גראץ ווינה.
כמו כן ניצח על הפילהרמונית של הונגריה, הפילהרמונית של אוסלו ועל תזמורת טונקינסטלר.
בשנת 1981 הוענקה לו מדליית בלה בארטוק על תרומתו בהפצת יצירתו של המלחין וקירובה לקהל הרחב.
קארידיס הלך לעולמו ב-1998 באתונה, יוון מאירוע מוחי, שפקד אותו בשעת חזרה עם התזמורת הלאומית של יוון.
מיליארדר הוא אדם עם שווי נטו של לפחות מיליארד (1,000,000,000, כלומר אלף מיליון) יחידות של מטבע נתון, בדרך כלל מטבעות מרכזיים כמו דולר אמריקני, האירו או לירה שטרלינג.
רוקפלר הפך למיליארדר הראשון בעולם בשנת 1916, והוא עדיין מחזיק בתואר האיש השני בעושרו בהיסטוריה, במונחים של היום (מיד לאחר המלך מוסא).
נכון ליוני 2020, יש 2,153 מיליארדרים בעולם.
בשנת 2021 פורסם שלששת האנשים העשירים בעולם יש הון כולל של יותר מ-1.9 טריליון דולר אמריקני.
נכון לדו"ח של פורבס שיצא לאור במרץ 2017, יש כיום 2,043 מיליארדרים בעולם, מ-66 מדינות, עם שווי נטו כולל של 7.67 טריליון דולר אמריקני, שהוא יותר מהתוצר מקומי גולמי של 152 מדינות בעולם.
רוב המיליארדרים הם גברים, ופחות מ-11%, נכון לשנת 2015, היו נשים.
בשנת 2015, היו כעשרה מיליארדרים המשתייכים לקהילת הלהט"ב.
לארצות הברית יש את מספר המיליארדרים הגבוה ביותר, כ-536, נכון לשנת 2015. בעוד לסין, הודו ורוסיה מאכלסות כ-213, 90 ו-88 מיליארדרים בהתאמה.
נכון לשנת 2015, רק כ-46 מיליארדרים היו מתחת לגיל 40, בעוד הרשימה של המיליארדרים האמריקאים, נכון לשנת 2010, החזיקה בגיל הממוצע 66.
ישנו קשר חלש בין לימודים באוניברסיטה כלשהי לבין להפוך למיליארדר.
10 האוניברסיטאות המובילות ייצרו רק 99 מתוך 400 המיליארדרים המובילים יחד, באופן משמעותי פחות ממספר המיליארדרים שלא למדו באקדמיה.
שירות צבאי הניב 21 מיליארדרים, יותר מכל אוניברסיטה אחת.
מעט מאוד מיליארדרים שלמדו באקדמיה המשיכו בקריירה בתחום לימודיהם, למעט מקצועות מדעי המחשב.
כל המיליארדרים שלמדו מדעי המחשב עבדו בתחום המחשבים, בעוד שרק מחצית מהמהנדסים עבדו בהנדסה, ופחות מרבע מהמילארדרים שלמדו פיננסים וכלכלה עבדו אי פעם בתחום הפיננסים או הכלכלה.
התחום הנפוץ ביותר למיליארדרים היה מכירות ושירות צבאי.
נכון לשנת 2021, ידוע על כ-607 מיליארדרים בארצות הברית, הכוללים כ-14 מ-20 האנשים העשירים ביותר בעולם.
אילון מאסק הוא האיש העשיר ביותר בעולם, ואחריו נמצא ג'ף בזוס (נכון לינואר 2025).
בישראל ידוע על כ-21 מיליארדרים, בראשם נמצא אייל עופר.
מיליארדרים המחזיקים באותו העושר כמו מחצית מהעולם
על פי דו"ח אוקספם לשנת 2016, עושרם של 95% העניים ביותר ירד ב-38% בין השנים 2010 ל-2015, למרות הגידול באוכלוסייה העולמית של 400 מיליון תושבים.
באותה תקופה, הונם של 62 האנשים העשירים ביותר מבין עשירי העולם גדל בכ-500 מיליארד דולר ל-1.76 טריליון דולר.
לאחרונה, בשנת 2017, דו"ח אוקספם ציין שרק שמונה מיליארדרים בעלי שווי נקי של לא פחות מאשר "מחצית המין האנושי".
בשנת 2019 נוספו 19 מיליארדרים חדשים למועדון המיליארדרים.
ארבעה מהחברים הצטרפו כתוצאה ממוות או גירושין, זה כלל את ג'וליה קוך וגרושתו של ג'ף בזוס, מקנזי בזוס.
מילארדרים חדשים גם כוללים יותר ויותר נשים.
הטבלה שלהלן מציגה מספר רב של נתונים סטטיסטיים הנוגעים למיליארדרים, כולל המספר הכולל של המיליארדרים הידועים והשווי הנקי של האדם העשיר בעולם לכל שנה מאז 2008. הנתונים לכל שנה הם מרשימת המיליארדרים השנתיים של פורבס.
מיליאן מרדאקוביץ' (בסרבית: Миљан Мрдаковић; 6 במאי 1982 – 22 במאי 2020) היה כדורגלן סרבי, ששיחק בעמדת החלוץ.
הוא שיחק בכל הנבחרת הצעירות של סרביה, גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, ובגיל 16 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט הבלגית.
כשעלה לקבוצה הבוגרת של המועדון לא הצליח להשתלב, ולאחר מכן שיחק בקבוצות רבות בבלגיה, אוסטריה ואוקראינה.
בשנת 2006 הגיע לישראל ושיחק במכבי תל אביב עונה אחת, ולאחר מכן שיחק גם בפורטוגל, סין וקפריסין.
בקיץ 2013 חתם בקבוצת וריה מליגת העל היוונית.
בינואר 2014 חתם בקבוצת טמפיינס רוברס מסינגפור.
בשנת 2015 שיחק בקבוצת לבדיאקוס ובהמשך השנה עבר לקבוצת וויבודינה נובי סאד.
בשנת חתם באגרוטיקוס אסטרס מהליגה השנייה ביוון.
לאחר שפרש מכדורגל ב-2017 החל לעבוד כסוכן שחקנים.
האפיפיור מילטיאדס הקדוש , הנקרא גם מלכיאדס (Melchiades), כיהן מ-2 ביולי 311 עד מותו ב-10 בינואר 314.
משערים כי מוצאו מאפריקה, אך דבר לא ידוע אודותיו.
מילטיאדס ויורשו סילבסטר הראשון, היו מתלמידיו של מרקלינוס.
הוא נבחר לאחר סדה וקנטה (Sede vacante - תקופה שבה אין אפיפיור מכהן) של כעשרה חודשים בעקבות מות האפיפיור אוסביוס ב-17 באוגוסט 310, או אולי זמן קצר לאחר הגלייתו של אוסביוס לסיציליה בשנת 309.
מילטיאדס נבחר לאפיפיור לאחר שבאפריל 311 הקיסר הרומי גלריוס פרסם צו סובלנות, השם קץ לרדיפת הנוצרים.
בשנת 313, במהלך כהונתו, פרסמו הקיסר המערבי קונסטנטינוס והקיסר המזרחי ליקיניוס את צו מילאנו, המתיר לנוצרים לקיים את פולחנם ומורה על השבת רכוש הכנסייה שהוחרם.
קונסטנטינוס העניק לאפיפיור במתנה את ארמון הלטראנו, שהפך עם השנים למקום מגורי האפיפיורים ומושב הממשל הכנסייתי.
באותה שנה, ב-313, עמד מילטיאדס בראש סינוד לטראני ברומא, שזיכה את הבישוף קקיליאנוס מההאשמות נגדו והכריז על דונאטוס מגנוס ככופר.
הוא הוזמן אחר כך לסינוד ארל, שהיה ההתוועדות הרשמית הראשונה של הבישופים הנוצרים בקיסרות הרומית המערבית, אך מת לפני שהסינוד נתכנס.
הליבר פונטיפיקליס (Liber Pontificalis), שנתחבר במאה ה-5 או אחריה, מייחס למילטיאדס את הנהגתם של כמה מנהגים.
במאה ה-13 נקבע בלוח הקדושים הקתולי, כי 10 בדצמבר יהיה יום חגו של הקדוש מלכיאדס (כפי שנקרא אז), ובטעות נוסף לשמו הציון מרטיר.
ב-1969 נמחק יום זה מלוח החגיגות הליטורגיות המחייבות, והועבר ליום מותו, אל 10 בינואר, ללא הציון "מרטיר" ליד שמו.
מיליארד סיבות לשוד הוא סרט קולנוע משנת 2011 מז'אנר הקומדיית פשע.
הסרט בוים על ידי ברט ראטנר ונכתב על ידי טד גריפין וג'ף נתנזון, והוא מבוסס על סיפור מאת ביל קולאז', אדם קופר, וגריפין.
בארץ הוקרן הסרט ב-3 בנובמבר 2011.
מיליארד סיבות לשוד מספר על ג'וש (בן סטילר), צ'ארלי (קייסי אפלק), ודבראו (מייקל פנייה), עובדי בניין דירות יוקרתי שמאבדים את הפנסיות שלהם בהונאת פונזי של איש עסקים בוול סטריט, ארתור שו (אלן אלדה).
הקבוצה מגייסת את עזרתו של פושע גנב (אדי מרפי), איש עסקים פושט רגל, מר פיציו (מתיו ברודריק), ועובדת אחרת של בניין הדירות, אודסה (גבורי סידיבי), לפרוץ לדירתו של שו ולגנוב בחזרה את כספם, תוך הימנעות מסוכנת FBI האחראית על המקרה שלהם, קלייר דנהאם (טיאה ליאוני).
ג'וש קובאקס (בן סטילר) הוא מנהל "המגדל" (The tower), קומפלקס יוקרתי של דירות הממוקם ליד הסנטרל פארק בניו יורק.
הוא מפקח על צוות העובדים שכוללים את צ'ארלי (קייסי אפלק) שוער המצפה לילד מאחותו של ג'וש,
אודסה (גבורי סידיבי) מנקה ועוזרת במגדל, דבראו (מייקל פניה) מפעיל המעלית החדש, לסטר (סטפן הנדרסון) המשמש כפותח דלתות הקרוב לפרישה, וגברת לובנקו (נינה אריאנדה) פקידת קבלה ממוצא רוסי שלומדת בחשאי עריכת דין.
בוקר אחד ג'וש רואה מה שנראה כחטיפתו של דייר עשיר הגר בפנטהאוז במגדל, ארתור שואו (אלן אלדה).
ג'וש רודף אחרי משאית החוטפים, אך מגלה כי זהו ניסיון בריחה של שואו שנעצר על ידי סוכנת ה-FBI קלייר דנהאם (טיאה ליאוני).
דנהאם מסבירה לג'וש כי זוהי לא הייתה חטיפה, אלא ניסיון בריחה של שואו לאחר שהואשם בהונאת פונזי, בה ביקשו עובדי המגדל שהוא ישקיע את כספם בפנסיה שלהם, ולאחר מכן כספם נעלם.
ג'וש מגלה כי לסטר ניסה להתאבד לאחר שאיבד כל מה שהיה לו, והולך עם צ'ארלי ודבראו להתעמת עם שואו בדירתו, בעת שהוא נמצא במעצר בית.
שואו מביע צער על ניסיון התאבדותו של לסטר, אך לאחר שלא מביע עניין אם הוא חי או מת, ג'וש נכנס להתקף זעם בו הוא הורס את מכונית הפרארי הנדירה של שואו בעזרת מחבט גולף.
ג'וש מפוטר מעבודתו כמנהל המגדל וכך גם צ'ארלי ודבראו שהתלוו אליו.
שואו מכריח את ג'וש להתנצל בפניו כדי שלא ייעצר.
ג'וש פוגש את קלייר בבר והיא מזמינה אותו להשתכר.
כשהם שיכורים, היא אומרת לו בצחוק שלשואו חייב להיות סכום כסף לביטחון במזומן, ושצריך לגנוב אותו.
ג'וש מחליט לקחת את דבריה ברצינות ומזמין את צ'ארלי, דבארו ומר פיציו (מתיו ברודריק) דייר לשעבר במגדל, לרקום תוכנית על מנת לגנוב את סכום הכסף הנותר של שואו, אותו הוא סבור ששואו מחביא בכספת סודית בתוך קיר בדירה שלו.
כאשר צ'ארלי מעלה את החיסרון הברור שלפיו הם לא גנבים, ג'וש מזמין את סלייד (אדי מרפי), פושע חלקלק ושכן שלו, שהיה גם חבר שלו בילדותו.
סלייד מתחיל לאמן את הקבוצה בגנבות, אך מגלה כי הם לא יוכלו לבצע את הגנבה מכיוון שאף אחד מהם לא יודע איך לפרוץ כספות.
לפיכך ג'וש מצרף אליהם את אודסה, שבאה ממשפחה שניהלו עסק למכירת כספות.
מאוחר יותר, צ'ארלי מודיע לג'וש כי הוא חזר לתפקיד בתור מנהל הבניין, והוא לא מרשה להם להיכנס אל תוך הבניין אחרת יזעיק את האבטחה.
למרות כך, החבורה ממשיכה לגבש את תוכניותיהם והם מחליטים לפרוץ לדירתו של שואו במהלך המצעד של חג ההודיה על מנת שלא למשוך תשומת לב.
ג'וש וצוותו מארגנים הסחת דעת לשואו וסוכני ה-FBI בכך שהם מארגנים לו דיון עם שופט שלא הולך להתקיים, ובכך מוציאים אותו מדירתו.
סלייד מנסה לרמות את הצוות ולפרוץ לדירה לפניהם, אבל אודסה מערימה עליו ובכך הצוות מצליח להיכנס לדירה של שואו.
לאחר פריצת הכספת שמתגלה כריקה, במאבק של פיציו וסלייד על האקדח נפלט כדור על מכוניתו של שואו, והצוות מגלה שהמכונית עשויה מזהב השווה 45 מיליון דולר לפחות, ושהיא הנכס האמיתי של שואו.
הצוות מוריד את המכונית 6 קומות למטה, אל דירתו של פיציו בעזרת מנוף, לא לפני שג'וש מוצא בתוך המכונית פנקס בו רשומות כל עסקאותיו המפוקפקות של שואו, דבר העשוי להוביל למעצרו.
לאחר מכן, הצוות מנסה להוריד את המכונית במעלית על מנת לברוח איתה במצעד.
שואו ודנהאם שגילו שהדיון לא אמיתי, מגלים בדרך לדירה שכנראה מתבצע בה שוד.
דנהאם מתחילה במרדף אחרי משאית בה נוהג לסטר, ומגלה כי תא המטען לא מכיל את המכונית כפי שחשבה, ושזוהי רק הסחת דעת.
היא עוצרת כל אחד מחברי הצוות.
גברת לובנקו, שסיימה את לימודיה וכעת היא עורכת דין, מבצעת עסקה עם ה-FBI באמצעות פנקסו המפוקפק של שואו.
לפי העסקה, הפנקס ישמש למעצרו של שואו רק אם כל חברי הצוות ישוחררו.
כל חברי הצוות משוחררים מלבד ג'וש, שנכנס לכלא לשנתיים בעקבות גנבת מכונית.
הסרט מסתיים בכך שהצוות מוציא את המכונית מהבריכה של שואו ששימשה כמקום מחבואה, מפרק את חלקיה העשויים מזהב ושולח אותם לכל עובדי המגדל במטרה לפצות על הפנסיה האבודה שלהם.
שואו נכנס לכלא וכך גם ג'וש, אך הסרט מסתיים בכך שחיוך מלא שביעות רצון עולה על פניו.
ג'וש קובאקס - בן סטילר
צ'ארלי גיבס - קייסי אפלק
ארתור שואו - אלן אלדה
מר פיציו - מתיו ברודריק
קלייר דנהאם - טיאה ליאוני
אנקירה דבראו - מייקל פניה
אודסה מונטרו - גבורי סידיבי
גברת לובנקו - נינה אריאנדה
מילי מירן (נולדה ב-1955) היא זמרת ישראלית בעברה.
מירן נולדה וגדלה בבאר שבע בשם מזל מזרחי כבת בכורה ולה שמונה אחים.
אביה עבד בבניה ואמה הייתה עקרת בית.
כנערה למדה נגינה על גיטרה.
מירן עלתה על במה לראשונה במסגרת שירותה הצבאי בצוות הווי הנח"ל, שם שירתה לצד אפי בן ישראל וענת טופול.
מיד לאחר שהשתחררה מצוות הווי נח"ל חתמה על הסכם ניהול עם המפיק איתן גפני אשר ניהל את פעילותה המקצועית עד לפרישתה.
מירן השתתפה בפסטיזמר שנערך בקיץ 1979 וביצעה בו את השיר "אמא תכסי אותי" (מילים: יואב פורת, לחן: נתן כהן, עיבוד: בני נגרי), שזכה במקום החמישי ונשאר פופולרי גם לאחר התחרות.
בקיץ 1980 הוציאה את הלהיט הגדול ביותר שלה "הו מרגנית" (מילים: חיים חפר, לחן: דובי זלצר).
השיר נכתב והופק לרגל מופע פומבי שנערך על ידי גלי צה"ל לציון 12 שנים ל"מצעד המרגנית".
באותה שנה הוציאה לאור תקליט שדרים חד-צדדי בהפקתו של איתן גפני, שכלל את השירים "הו מרגנית", "אמא תכסי אותי", "האחרת" (שהלחינה מירן למילותיה של לאה גולדברג), "אהיה כאיש שנח בצל אילן" ו"שיר הדגל" (למילים של זאב ז'בוטינסקי), "למה לא שיקרת" (מילים: עלי מוהר, לחן: נתן כהן).
בהמשך הודפס תקליט השדרים במהדורה שנייה, ששווקה כאריך נגן וכללה ארבעה שירים נוספים בצד ב'.
לאחר פרישתה, נישאה למוזיקאי יובל ריבלין, שהיה בן זוגה של המשוררת יונה וולך בארבע השנים האחרונות לחייה, ובהמשך החלו בני הזוג לעבור תהליך של חזרה בתשובה.
מילי מירן (1980) - מהדורה ראשונה (תקליט שדרים)
הו מרגנית (חיים חפר - דובי זלצר)
האחרת (לאה גולדברג - מילי מירן)
למה לא שיקרת (עלי מוהר - נתן כהן)
אהיה כאיש שנח בצל אילן (זאב ז'בוטינסקי - נתן כהן)
אמא תכסי אותי (יואב פורת - נתן כהן)
שיר הדגל (זאב ז'בוטינסקי - מילי מירן)
מילי מירן (1980) - מהדורה שנייה (אריך נגן)
הצברית (יעקב שרת - מילי מירן)
אהבנו כאן (יהודה עמיחי - גידי קורן)
בא תמוז (זאב ז'בוטינסקי - גידי קורן)
שיר לשבת (מתוך התפילה - מילי מירן)
השן והמברשת (1982) - תקליטון
ארץ שן שן (גידי קורן) - סיפור בהקראת שרה דורון
השן והמברשת (גידי קורן) - בביצוע מילי מירן ומרינה פיינגולד
אמא תכסי אותי (יואב פורת - נתן כהן) - בביצוע מילי מירן
התחלה טובה (אהוד מנור - מילי מירן)
קולות רכים (אהוד מנור - מילי מירן)
אהיה כאיש (זאב ז'בוטינסקי - נתן כהן)
אנשים אוהבים לשיר (עודד פלדמן - אבנר קנר)
שירי לי כנרת (עודד פלדמן - מילי מירן ורמי קידר)
מיליארד (1,000,000,000) הוא מספר טבעי השווה לאלף מיליונים.
בשיטת הספירה האמריקאית משמשת המילה ביליון במקום המילה "מיליארד".
בכתיב מדעי, מיליארד נכתב 109.
קידומת ה-SI למיליארד היא "גיגה".
מהמילה "מיליארד" נגזר הכינוי "מיליארדר" לאדם עשיר מאוד (מילולית: בעל יותר ממיליארד יחידות מטבע בארצו).
דוגמאות לסדר גודל של מיליארדים
מיליארד מילימטרים הם 1000 קילומטר.
מקובל להתייחס למדינות שאוכלוסייתן עולה על מיליארד בני אדם כאל נקודת ציון של גודל.
נכון ל-1 בינואר 2025, רק שתי מדינות עברו נקודה זו: הרפובליקה העממית של סין והודו; בקרב היבשות רק אסיה ואפריקה חצו נקודה זו.
ליבו של אדם החי תוחלת חיים ממוצעת עולמית יפעם כ-2.5 מיליארד פעימות.
אדם החי תוחלת חיים ממוצעת עולמית יחיה מעל 2.5 מיליארד שניות.
ב-ד.נ.א אנושי יש כ-3 מילארד זוגות בסיסים.
נהוג להשתמש במספר מיליארד פעמים רבות להצגה "עגולה" של נתונים, כגון שווי חברות,למשל, שווי השוק של חברת אפל, נכון לספטמבר 2020, עומד על כ-2,290 מיליארדי דולרים שהם 2.29 טריליון דולר.
גיל היקום מוערך על ידי מדענים בכ-13.77 מיליארד שנים.
רדיוס היקום הנצפה מוערך לאורך של 46.5 מיליארד שנות אור.
לפי הערכות מ-2025, יש במוח האנושי כ-86 מיליארד תאי עצב .
נחיל ארבה גדול יכול להכיל מאות מיליארדי פרטים.
מילי (במרשלית: Mile) הוא אחד האטולים של איי מרשל שבאוקיינוס השקט.
האטול שוכן כ-80 ק"מ דרומית מזרחית לאטול מג'ורו, בו ממוקמת בירת איי מרשל.
האטול כולל 92 איי אלמוגים ששטחם היבשתי הוא 14.9 קמ"ר.
שטח הלגונה הוא 760 קמ"ר.
במילי מתגוררים 738 תושבים (נכון ל-2011).
בין חלק מהאיים של האטול קיים מעבר יבשתי בזמן שפל.
שדות תעופה נמצאים באיים מילי ואנג'יט.
חברת התעופה של איי מרשל משרתת שדות אלו.
באי מילי מנחת מרופד חצץ, באורך כ-870 מטר.
ב-1529 הגיע לאיים מגלה הארצות הספרדי אלונסו דה סלסאר, וב-1799 חקר את האיים מגלה הארצות האנגלי ג'ון מרשל, על שמו הם נקראים.
אוניית הלווייתנים "גלוב" בה התחולל בה מרד, הושטה על ידי המורדים למילי, לשם הגיעו ב-14 בפברואר 1824. תושבי האי רצחו את רוב המורדים ורק שניים שרדו.
הם חולצו כעבור כ-18 חודשים על ידי סקונר של הצי האמריקני.
ב-1874 הכריזה ספרד על בעלותה על איי מרשל, וב-1884 העבירה אותם לידי האימפריה הגרמנית, שהחזיקה בהם במסגרת גינאה החדשה הגרמנית.
הגרמנים הקימו על האטול תחנת סחר וכנסייה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האטול תחת המנדט הדרום-פסיפי שהעניק חבר הלאומים ליפן.
היפנים הקימו באטול תחנה מטאורולוגית ומשואת רדיו ששימשה כעזר ניווט.
בתחילת מלחמת העולם השנייה ביצרו היפנים את האטול והקימו בו בסיס למטוסי ים ובהמשך גם תחנת מכ"ם ושדה תעופה בעל שלושה מסלולים באורכים של מעל קילומטר.
משנת 1943 החל הצי האמריקאי להפציץ ולהפגיז את מילי, אולם חיל המצב היפני החזיק מעמד, תוך אבדות כבדות, עד לכניעתו ב-22 באוגוסט 1945, לאחר הודעת הקיסר הירוהיטו על כניעת יפן.
לאחר המלחמה עבר האטול לשליטתה של ארצות הברית, עד למתן עצמאות לאיי מרשל בשנת 1986.
מִילִיָאצְקָה (בבוסנית: Miljacka) הוא נהר הזורם במרכזה של בוסניה והרצגובינה, אורכו 35.9 קילומטרים והוא חוצה את העיר סרייבו.
מקורו של הנהר סמוך לעיר פאלה אשר ברפובליקה סרפסקה והוא נשפך אל הנהר בוסנה.
מיליאצקה הוא אחד מיובליו של הנהר בוסנה.
הוא חוצה את סרייבו בספיקה של 5.7 מטר מעוקב לשנייה ונשפך לנהר בוסנה מספר קילומטרים מערבית לעיר.
בגלל הספיקה הנמוכה יחסית של הנהר וסוג הקרקע, מימיו עכורים יחסית ובגוון אדמדם, עניין שהוביל לכינויו בשם "הנהר האדום".
לאורך הנהר הוקמו מספר גשרים ומהם נודע הגשר הלטיני, אשר בסמוך אליו נרצח פרנץ פרדיננד יורש העצר האוסטרו-הונגרי ורציחתו הובילה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
מיליבויה נובאקוביץ' (נולד ב-18 במאי 1979) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת החלוץ.
נובאקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה, אך הוא לא זכה לשחק עבור הקבוצה הבוגרת.
בגיל 19 חתם בקלופיירנסי האוסטרית וכעבור שנה בקלגנפורט ובהמשך שיחק עבור ויטסבורג.
בקיץ חתם במטרסבורג מליגת העל, אך לא זכה בה לדקות משחק רבות ובמהלך העונה חתם בל.א.ס.ק.
בשנת חתם בליטקס לובץ' הבולגרית בה היה מלך שערי הליגה עם 16 שערים ב-24 משחקים.
באותה עונה הוא אף רשם את דקות המשחק הראשונות שלו במסגרת אירופית לאחר שהקבוצה העפילה לגביע אופ"א והגיע לסיבוב 32 הגדולות בו נעצרה על ידי שטרסבורג.
את עונת התחיל בליטקס לובץ', על אף הצעות מפ.צ.
קלן, בית"ר ירושלים ולבסקי סופיה.
אך באוגוסט החליט להצטרף לפ.צ.
בעונתו הראשונה במועדון כבש 10 שערים ב-25 הופעות, ובעונתו השנייה כבש 20 שערים והיה מלך שערי הליגה ובתום העונה חזרה קלן לבונדסליגה, בעונת הפך לקפטן המועדון והיה מלך השערים של המועדון עונה שנייה ברציפות כאשר כבש 16 שערים.
בנובמבר נלקח ממנו סרט הקפטן.
בתום עונת ירדה קלן לבונדסליגה השנייה, וב-1 באוגוסט 2012 הושאל לאומייה ארדיג'ה היפנית עד דצמבר .
בתום תקופת ההשאלה חזר נובאקוביץ' לקלן, אך ב-26 בינואר 2013 הוארכה תקופת השאלתו עד דצמבר .
בשנת עזב את המועדון אך נשאר ביפן לאחר שחתם בשימיזו ס-פולסה.
בתום העונה חתם בנגויה גראמפוס.
נובאקוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בשנת .
ב-31 במאי 2006 הבקיע שלושער בניצחון 1-3 נגד שהיו שערי הבכורה שלו בנבחרת.
נובאקוביץ' השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010. בפברואר החליט לפרוש מהנבחרת, אולם כעבור שנה חזר בו מההחלטה.
נובאקוביץ' מדורג שני בטבלת מלכי השערים של הנבחרת בכל הזמנים עם 32 שערים.
מלך השערים בליגת העל הבולגרית:
מיליארדים היא סדרת דרמה אמריקאית שנוצרה על ידי בריאן קופלמן, דייוויד לוין ואנדרו רוס סורקין, בה מככבים פול ג'יאמטי ודמיאן לואיס.
הסדרה מבוססת באופן רופף על התובע הפדרלי לפשעים פיננסים פריט בהרארה, התובע הכללי הפדרלי של מחוז דרום ניו יורק.
הסדרה עלתה לאוויר ב-17 בינואר 2016 ברשת הערוץ "Showtime".
העונה השביעית והאחרונה עלתה לשידור ב-11 באוגוסט 2023. הפרק האחרון שודר ב-29 באוקטובר 2023.
בובי "אקס" אקסלרוד ניצל מפיגועי 11 בספטמבר ועל חורבות החברה שמרבית חבריה נספו הקים את אקס קפיטל, קרן גידור שבסיסה בקונטיקט.
אקס שצבר הון עתק הוא בן אדם כריזמטי שהוועדה לניירות ערך ולבורסות בארצות הברית מבקשת מצ'אק רודס, התובע הכללי של מחוז דרום בניו יורק, לחקור אותו בעקבות פעולות פיננסיות בתחום האפור של החוק.
אשתו של צ'אק, ונדי, עובדת כמאמנת מוטיבציה/פסיכיאטרית באקס קפיטל, והעיסוק של צ'אק באקס קפיטל יוצרת מתיחות משפחתית ומורכבות אישית.
נסיבות אלו יוצרות מאבקים בין רודס לאקס.
הקאסט הראשי של מיליארדיםשחקןדמותתיאורפול ג'ימטי צ'ארלס "צ'אק" רודס התובע הכללי של מחוז דרום ניו יורק.
רודס חסר רחמים, והוא מתעב במיוחד פושעים עשירים שמנסים לקנות את עושרם בדרכים עקלקלות.
למרות כוחו הרב כתובע הראשי, לאשתו העשירה ואביו בעל הקשרים יש השפעה רבה עליו.דמיאן לואיס בובי (רוברט) "אקס" אקסלרוד מלך קרנות גידור שאפתן.
הוא השריד האחרון של קרן גידור, שאנשיה נהרגו במהלך פיגועי 11 בספטמבר, ובעקבות כך משלם עבור שכר הלימוד של הילדים של עמיתיו לשעבר.
הוא מוכר בציבור בזכות נדיבותו והצדקה שהוא מחלק, אך במציאות הוא מסתמך על מידע פנימי ופעילויות פליליות אחרות כדי להצליח בהשקעותיו.מגי סיף ונדי רודס פסיכיאטרית, העובדת כ"פסיכיאטרית הבית" של אקס קפיטל.
היא נמצאת בידידות קרובה עם אקסלרוד, הבוס שלה, אצלו היא עובדת כבר למעלה מ-15 שנה.מולין אוקרמן לארה אקסלרוד אשתו ובהמשך אשתו לשעבר של אקסלרוד.
היא מגיעה ממשפחה פשוטה ומרמה סוציו-אקונומית נמוכה.
אחיה דין היה כבאי שנהרג ב-9/11. טובי לאונרד מור בריאן קונרטי עובד במשרד התובע הכללי כראש כוח המשימה להונאת ניירות ערך וסחורות; יד ימינו של רודס.
דייוויד קוסטבייל מקס "ואגס" וגנר עובד באקס קפיטל, יד ימינו של אקס.
קונדולה ראשאד קייט סאצ'ר עובדת במשרד התובע הכללי.אסיה קייט דילון טיילור מייסון מתמחה, ובהמשך מנהלת באקס קפיטל.
בלאק-ג'ק פולי (דייוויד סטראתיירן) (עונה שנייה)
ג'ורג'י מינצא'ק (מרי-לואיז פרקר) (עונה שנייה)
גריגור אנדולוב (ג'ון מלקוביץ') (עונה שלישית)
סטפני ריד (שונט רנה וילסון)
הסדרה קיבלה באופן כללי ביקורות חיוביות.
ב-"Rotten Tomatoes" מדד הסדרה הוא 88%, עם דירוג ממוצע של 6.5/10.
דמותו של אקסלרוד מבוססת על סטיב כהן, מנהל קרן הגידור שנחשד בשימוש במידע פנים, ודמותו של רודס מבוססת על התובע פריט בהררה.
12 פרקים מהסדרה הוזמנו על ידי "Showtime" במרץ 2015, ושידור הבכורה היה ב-17 בינואר 2016. ב-26 בינואר הזמינה הרשת עונה שנייה לסדרה.
עונתה השנייה של הסדרה שודרה לראשונה ב-19 בפברואר 2017. עונה שלישית לסדרה שודרה לראשונה ב-25 במרץ 2018 ועונה רביעית ב-17 במרץ 2019. ב-8 במאי 2019 הזמינה "Showtime" עונה חמישית לסדרה.
ב-1 באוקטובר 2020 חודשה הסדרה לעונה שישית והשחקן קורי סטול קודם לשחקן ראשי.
ב-11 באוגוסט עלתה לשידור העונה השביעית שתהיה גם העונה האחרונה.
מילי ויטקופ(-רוקר) הייתה סופרת ופעילה אנרכו-סינדיקליסטית יהודיה ופמיניסטית.
הייתה ידועה בציבור של רודולף רוקר.
בנם של בני הזוג פרמין רוקר (Fermin Rocker) היה אמן.
ויטקופ נולדה בשם ויטקופסקי בשטעטל האוקראיני זלטופול למשפחה יהודית.
היא הייתה הבת הגדולה בין ארבע בנות.
אחותה הצעירה רוז נעשתה, אף היא, אנרכיסטית מפורסמת.
ב־1894 עזבה ויטקופ את אוקראינה ונסעה ללונדון.
בעשורים שאחרי רציחתו של הצאר אלכסנדר השני ב־1881 עזבו יהודים רבים את רוסיה בשל הפוגרומים שהתחוללו ברחבי האימפריה.
רוב היהודים היגרו לאנגליה או ארצות הברית.
בלונדון היא עבדה בסדנת יזע כחייטת וחסכה מספיק כסף כדי לממן את נסיעת הוריה ואחיותיה לאנגליה.
תנאי העבודה הקשים גרמו לה להטיל ספק באמונתה.
מעורבותה בשביתת האופים הביא אותה למעורבות בקבוצה שסביב העיתון האנרכיסטי ארבעטער פריינד.
היא הושפעה מחיבוריו של התאורטיקן האנרכיסטי פטר קרופוטקין.
ב־1895 היא נפגשה, לראשונה, עם רודולף רוקר במהלך פעילותה הפוליטית.
במאי 1898 הזמין אותה רוקר ללוות אותו לניו יורק, שם הוא קיווה למצוא עבודה.
אבל, שניהם לא קיבלו אישור כניסה למדינה משום שהם סירבו להינשא באופן חוקי והוחזרו לאנגליה באותה אנייה בה הגיעו לארצות הברית.
העניין קיבל כיסוי עיתונאי מסוים שתקף את אהבת הזוג שאינו מסכים לנישואים.
מאוקטובר 1898 ערכו רוקר וויטקופ ביחד את ארבעטער פריינד.
במרץ 1900 הם התחילו להוציא לאור את העיתון זשערמינאל שהתרכז יותר בנושאים תרבותיים.
רוקר וויטקופ התנגדו למלחמת העולם הראשונה שפרצה ב־1914. זאת בניגוד לעמדתם של אנרכיסטים אחרים כמו קרופוטקין שתמכו במדינות ההסכמה.
כדי להקל על העוני והמחסור שנגרם כתוצאה מהאבטלה שליוותה את המלחמה פתחו ויטקופ ורוקר מטבח בו חילקו מרק.
אבל בדצמבר1914 נעצר רוקר, כמו גרמנים ואוסטרים רבים אחרים באנגליה, כנתין מדינת אויב.
ויטקופ המשיכה בפעילות האנטי-מלחמתית שלה עד שגם היא נאסרה ב־1916. היא נשארה בכלא עד סתיו 1918. אז היא עזבה את אנגליה והצטרפה לבנה ובן זוגה בהולנד.
בני הזוג קידמו, בתחילה, בברכה את מהפכת פברואר ומהפכת אוקטובר ברוסיה אבל אחרי תפיסת השלטון על ידי הבולשביקים הם התחילו לבקר את האטטיזם והטוטליטריזם בברית המועצות.
בנובמבר 1918 הם עברו לברלין.
רוקר הוזמן על ידי יושב הראש של ההתאחדות החופשית של איגודים מקצועיים גרמניים (Freie Vereinigung deutscher Gewerkschaften - FVdG) פריץ קאטר להתלוות אליו בבניית מה שנעשה אחר כך האיגוד החופשי של הפועלים של גרמניה (Freie Arbeiter Union Deutschlands - FAUD).
אחרי ייסודו החל ויכוח על תפקידן של נערות ונשים באיגוד.
הארגון שנשלט על ידי גברים התעלם, בתחילה, מנושאי מגדר, אבל במהרה החלו נשים לייסד איגודים משלהן שאורגנו במקביל לאיגודים הרגילים אבל, עדיין היו חלק מ- FAUD.
ויטקופ הייתה אחת המנהיגות המובילות של איגוד הנשים בברלין ב־1920. ב-15 באוקטובר 1921 קיימו איגודי הנשים קונגרס לאומי בדיסלדורף והקימו את איגוד הנשים הסינדיקליסטי (Syndikalistischer Frauenbund).
(מה רוצה איגוד הנשים הסינדיקליסטי?) שהיווה מצע לאיגוד.
מ-1921 הוציא האיגוד נספח לביטאון FAUD בשם Frauenbund.
ויטקופ הייתה אחת הכותבות המרכזיות בו.
ויטקופ סברה שנשים פרולטריות נוצלו לא רק על ידי הקפיטליזם כמו פועלים גברים, כי אם גם על ידי שותפיהם הגברים.
לכן, היא טענה, שנשים צריכות להיאבק בצורה פעילה למען זכויותיהן, כפי שהגברים צריכים להיאבק בקפיטליזם על שלהם.
היא גם עמדה על כך שנשים צריכות לקחת חלק במאבק בין המעמדות.
עקרות בית יכולות להשתמש בחרם כדי לתמוך במאבק זה.
מכאן היא מסכמת שיש צורך ארגון נשים אוטונומי בתוך FAUD.
ויטקופ גם טענה שיש להעריך עבודת בית כשוות ערך לעבודה בשכר.
ויטקופ הייתה פעילה לא רק בתנועה הסינדיקליסטית ובאיגודי הנשים כי אם פעלה גם במלחמה בגזענות ובאנטישמיות.
לעיתים קרובות הייתה מתוסכלת על מה שהיא החשיבה כחוסר רצון להילחם באנטישמיות בתנועת העבודה.
עליית המפלגה הנאצית בגרמניה בסוף שנות השלושים הטרידה מאוד את ויטקופ.
אחרי שריפת הרייכסטאג בפברואר 1933 נמלטו ויטקופ ורוקר מגרמניה לארצות הברית דרך שווייץ, צרפת ואנגליה.
בארצות הברית המשיך הזוג להרצות ולכתוב על נושאים אנרכיסטיים.
בזמן מלחמת האזרחים בספרד מ־1936 עד 1939 הם התחילו במערכה על התודעה הציבורית כדי לחנך את האמריקאים על האירועים בספרד.
ב־1937 עברו בני הזוג לקומונה במוהגאן (Mohegan) ליד אגם מוהגאן בקרומפונד, ניו יורק.
אחרי שפרצה מלחמת העולם השנייה תמכו בני הזוג בבעלות הברית משום שחשבו שאי אפשר לנצח את הנאציזם באמצעים פציפיסטיים.
אחרי מלחמת העולם השנייה הייתה לויטקופ אהדה מסוימת לתנועה הציונית אבל היא הייתה ספקנית באשר לשאלה אם המדינה היהודית תוכל לפתור את "השאלה היהודית".
היא העדיפה את הרעיון של דו-לאומיות שפותח על מרטין בובר ואחד העם.
ויטקופ נפטרה ב-3 בנובמבר 1955. היא סבלה מקשיי נשימה במשך כמה חודשים.
מילי קרלוצ'י (באיטלקית: Milly Carlucci; נולדה ב-1 באוקטובר 1954) היא שחקנית ומגישת טלוויזיה איטלקייה.
קרלוצ'י נולדה באברוצו כבתו של גנרל בצבא האיטלקי, ב-1972 זכתה בתחרות יופי לנערות.
ב-1985 היא גילמה את אוראניה בסרט "הרפתקאותיו של הרקולס" לצד לו פריגנו.
בשנת 1986 היא הייתה מנחה של טקס Telegatto ביחד עם מייק בונג'ורנו.
ב-1992 הייתה בין המנחים של פסטיבל סן רמו.
ב-1996 החלה לשמש כשגרירה של רצון טוב מטעם ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
ב-2005 החלה להנחות את הגרסה האיטלקית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", ב-2009 וב-2010 הנחתה את תחרות מיס איטליה.
ב-2004 קיבלה את עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
מילדרד "מילי" קר בוש הייתה חיית מחמד מסוג ספרינגר ספניאל אנגלי בבעלותם של ברברה וג'ורג' הרברט ווקר בוש.
היא נקראה על שמה של מילדרד קאלדוול קר, חברה ותיקה של הזוג בוש.
שמה מילי הוא גם שמה של הנכדה של קר, מילי קר.
מילי כונתה "הכלבה המפורסמת ביותר בהיסטוריה של הבית הלבן".
בוש הזכיר אותה בנאום במהלך הצעתו ב-1992 להיבחר מחדש, ואמר: "הכלבה שלי, מילי, יודעת יותר על זכויות הזרים מאשר שני האהבלים (bozos) האלה" בהתייחס למועמדי המפלגה הדמוקרטית, ביל קלינטון ואל גור.
ב-1989 ילדה מילי שישה גורים בסיועו של הוטרינר של צבא ארצות הברית, סטיבן קולדוול, בהם הכלב ספוט פטצ'ר, לימים "הכלב הראשון" בימי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש.
ריינג'ר, גור אחר של מילי, מת ממחלת הסרטן באפריל 1993.
מילי הוזכרה בפרקים של סדרות הטלוויזיה מרפי בראון, מי הבוס?
מילי גם הוזכרה בהופעת קמע בפרק "שני שכנים רעים" של משפחת סימפסון, בסצנה בה הנשיא בוש לשעבר רץ עם כמה משכניו החדשים.
מילי מתה מדלקת ריאות ב-1997 בגיל 12. פארק כלבים ביוסטון שבטקסס נקרא על שמה של מילי.
מילי בוני (בובי) בראון בונג'ובי היא שחקנית ומפיקה בריטית.
היא זכתה לפרסום בשל תפקידה כאילבן בסדרה "דברים מוזרים" מבית נטפליקס, תפקיד עבורו הייתה מועמדת פעמיים לפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה.
את המועמדות הראשונה קיבלה בגיל 13.
מילי בובי בראון נולדה במאלגה שבאנדלוסיה, ספרד; בת להורים אנגלים.
המשפחה עברה לבורנמות', דורסט שבבריטניה כשהייתה בת ארבע וארבע שנים מאוחר יותר לאורלנדו, פלורידה.
בראון מחלקת את זמנה בין לונדון ללוס אנג'לס.
בשנת 2014 גילמה בראון תפקיד ראשי בסדרת המותחן על-טבעי "פולשים" בתפקיד מדיסון או'דונל.
באותה שנה הופיעה בתפקידי אורח בסדרת הדרמה המשטרתית "NCIS", בסדרת הסיטקום "משפחה מודרנית" ובסדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי".
בשנים 2016–2025 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "דברים מוזרים" של נטפליקס, את אילבן.
על תפקידה בסדרה זכתה בראון להצלחה מסחררת בקריירת המשחק שלה, בראון זכתה בפרס סאטורן להופעה הטובה ביותר לשחקנית מתחילה בסדרת טלוויזיה, הופיעה בקליפים ובפרסומות.
ב-2017 הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרה דרמה, אך לא ניצחה, ושנה לאחר מכן ב-2018 שוב הייתה מועמדת בקטגוריה זו, אך הפסידה לטנדי ניוטון על משחקה בסדרה "וסטוורלד".
בינואר 2017 דגמנה לראשונה לקמפיין של "קלווין קליין".
בחודש שלאחר מכן הוחתמה בסוכנות הדוגמנות "IMG" .
במאי 2018 השתתפה בקליפ "Girls Like You" של מארון 5.
ב-2019 הופיעה לראשונה בסרט "גודזילה: מלך המפלצות", ההמשך של "גודזילה" משנת 2014.
ב-2020 השתתפה בסרט הרביעי בסדרה, "גודזילה נגד קונג".
באותה השנה גילמה את "אנולה הולמס" בסרט "אנולה הולמס".
ב-2022 שיחקה בסרט "אנולה הולמס 2", בתפקיד אנולה הולמס.
בשנת 2024 שיחקה את הנסיכה אלודי בסרט "אם אין נסיך לי".
בראון היא בעלת חברת איפור הנקראת "florence by mills".
ב-11 באפריל 2023 התארסה לבן זוגה, ג'ייק בונג'ובי, בנו של הזמר ג'ון בון ג'ובי, ובמאי 2024 השניים התחתנו בטקס מצומצם עם משפחותיהם.
ב-7 במרץ 2025 חשפה כי שמה האמצעי הוא "בוני" אך שינתה את שמה ל"בובי".
ב-21 באוגוסט 2025 חשפה כי היא ובעלה ג'ייק בונג'ובי אימצו תינוקת.
"מבחינתי, אני לא רואה הבדל אמיתי בין להביא ילד משלך לבין לאמץ", אמרה.
שנהסרטתפקידהערות2019גודזילה: מלך המפלצותמדיסון ראסל2020אנולה הולמסאנולה הולמסגם מפיקה2021גודזילה נגד קונגמדיסון ראסל2022אנולה הולמס 2אנולה הולמסגם מפיקה2024אם אין נסיך ליהנסיכה אלודיגם מפיקה בפועל2025שלב החשמל (אנ')מישלTBAאנולה הולמס 3אנולה הולמסגם מפיקהThe Thing About Jelly Fishסוזי סוונסוןThe Girls I've Beenנורה או'מאליגם מפיקה
שנה סדרה תפקידהערות2013ארץ הפלאותאליס2 פרקים2014Intruders מדיסון אודונלתפקיד ראשי; 8 פרקיםNCIS רייצ'ל ברנספרק: "Parental Guidance Suggested"2015משפחה מודרנית ליזיפרק: "Closet?
You'll Love It!"האנטומיה של גריי רוביפרק: "I Feel The Earth Move"2016–2025דברים מוזרים אילבןתפקיד ראשי (5 עונות); 42 פרקים
מיליארד הוא סרט פעולה קומי רוסי בבימויו של רומן פריגונוב בכיכובם של ולדימיר משקוב ואלכסנדרה בורטיץ'.
הסרט מומן על ידי קרן הקולנוע הרוסי ויצא לאקרנים ב-18 באפריל 2019.
הסרט מספר על הבנקאי המצליח מאטוויי, שנלחם במשך שנים ארוכות ביורשים הלא חוקיים ונאלץ לרשום את כל רכושו על שם שותפו לעסקים.
אבל אחרי מותו, השותף מאבד הכל ועכשיו, כדי להחזיר את מה ששלו, הוא יצטרך להגיע אל הכספת של הבנק שלו במונטה קרלו, שם נמצאת קבלה שתוכל להוכיח כי העסק שייך לו.
מאטוויי נאלץ לפנות אל אלה שאותם הוא מנסה להרחיק מעצמו במשך שנים רבות - ילדיו הבוגרים.
הם נולדו מאימהות שונות ואף אחד מהם לא הצליח בחיים ועכשיו "האב" מציע ליורשיו מיליארד דולר בתמורה לסיוע לשדוד את הבנק שבבעלותו, אלא שבדרך בני המשפחה שזרים לחלוטין זה לזה, יצטרכו להפוך למשפחה אמיתית.
מילי אליזבת יוז־פולפורד הייתה חוקרת רפואית אמריקאית בתחום של ביולוגיה מולקולרית ואסטרונאוטית נאס"א, אשר נטלה חלק במשימת מעבורת החלל קולומביה STS-40 כמומחית מטען.
יוז־פולפורד נולדה בעיר מינרל ולס שבמדינת טקסס.
היא למדה בתיכון מינרל ולס, וסיימה את לימודיה בשנת 1962. ב-1968 הוענק לה תואר ראשון בכימיה ובביולוגיה מאוניברסיטת טרלטון שבטקסס.
ב-1972 היא קיבלה דוקטורט מאוניברסיטת טקסס לנשים.
היא התחתנה עם ג'ורג' פלפורד ולהם בת אחת ושתי נכדות יהודיות.
מילי היא חברה בארגון האמריקאי לקידום המדע (AAAS), בארגון האמריקאי לחקר מדע וביולוגיה, בארגון האמריקאי למען חקר עצמות ומינרלים, בארגון האמריקאי לביולוגיית התא ובארגון של חוקרי החלל.
יוז־פולפורד נכנסה לקולג' בגיל 16 וקיבלה את התואר הראשון שלה בכימיה ובביולוגיה.
בשנת 1968 התחילה ללמוד כימיה של הפלזמה.
יוז-פלפורד תרמה מעל ל-120 מאמרים של מחקר על צמיחת עצמות וסרטן.
בינואר 1983 היא נבחרה על ידי נאס"א להצטרף למשימת מעבורת החלל STS-40 כמומחית מטען.
היא טסה ביוני 1991, המשימה הראשונה שלהם הייתה מוקדשת ללימודי ביו-רפואה.
משימתם הייתה לטוס מעל 5.15 מיליון קילומטר ב-146 מסלולים כבידתיים, הצוות השלים מעל 18 משימות במהלך 9 ימים, כשחזרו לכדור הארץ הם הביאו איתם את המידע רפואי הרב ביותר מכל טיסת נאס"א שקדמה למשימה זו.
יוז-פולפורד הייתה פרופסור במרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו שם המשיכה את מחקרה, וניהלה את המעבדה שעוסקת בצמיחת תאים, ולומדת על שליטה של גידול סרטן הערמונית יחד עם מענק VA.
היא הייתה משקיעה של קרן סדרת ניסויים בחלל שהייתה קשורה בגדילה של תאי עצם.
ביולי 2013, עבודתה הוכרזה המחקר הכי פורץ דרך בתחנת החלל הבינלאומית על ידי נאס"א.
בינואר 2015, הניסוי שלה על מחקר אימונולוגיה טס על חללית של SpaceX לתחנת החלל הבינלאומית.
טנטוגלו החל את דרכו הספורטיבית בפארקור.
באחת התחרויות הוא נצפה על ידי ונגליס פפניקוס, לימים מאמנו הראשון, שראה את כישרונו והציע לו להתחרות בקפיצה לרוחק.
הוא הציע לו לנסות לקפוץ לרוחק, ומיד כשראה את טנטוגלו קופץ, היה בטוח שהוא יגיע לצמרת.
כשהיה בן 16 התחרה לראשונה בקפיצה לרוחק, וכעבור שנה התחרה באליפות העולם לקדטים שנערכה בקאלי, וסיים חמישי לאחר שקבע תוצאה של 7.66 מטר.
בחודש אפריל שיפר טנטוגלו את שיאו ל-7.89 מטר, ובמאי שיפר את שיאו האישי בשנית, כשקבע תוצאה של 7.90 מטר.
טנטוגלו שבר את שיאו האישי פעמיים נוספות במאי, כשבתחרות שנערכה בגרבנה ניצח בתוצאה של 7.98 מטר, ובתחרות שנערכה בקלמטה ניצח בתוצאה של 8.19 מטר.
בחודש יולי זכה טנטוגלו בתואר הבינלאומי הראשון שלו, לאחר שקבע תוצאה של 7.64 מטר באליפות הבלקן שנערכה בטורקיה.
באותו חודש, באליפות העולם לנוער שנערכה בבידגושץ', זכה במדליית הכסף לאחר שקפץ למרחק של 7.91 מטר.
באולימפיאדת ריו שנערכה באוגוסט, סיים במקום ה-27 בשלב המוקדמות לאחר שקבע תוצאה של 7.64 מטר, ולא עלה לגמר.
באליפות יוון שנערכה יוני, זכה טנטוגלו במדליית זהב בשיא אישי חדש של 8.30 מטר.
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער, זכה טנטוגלו במדליית הזהב לאחר שקפץ למרחק של 8.07 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון בחודש אוגוסט, סיים טנטוגלו במקום ה-19 במוקדמות בתוצאה של 7.79 מטר, ולא עלה לגמר.
בפברואר קבע טנטוגלו שיא אישי בקפיצה לרוחק באולם של 7.95 מטר, לאחר שסיים שלישי בתחרות במץ.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, סיים תשיעי בתוצאה של 7.82 מטר.
במאי התחרה לראשונה בסבב ליגת היהלום.
הוא התחרה בתחרות ברומא, וסיים עשירי לאחר שקפץ למרחק של 7.69 מטר.
חודש לאחר מכן סיים שישי בתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם, בתוצאה של 8.05 מטר.
באליפות הבלקן שנערכה ביולי, זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.17 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין, זכה במדליית זהב בקפיהצ לרוקח בתוצאה של 8.25 מטר, לפני פביאן היינלה מגרמניה (8.13 מטר) וסריי ניקיפורוב מאוקראינה (8.13 מטר).
בתחרות באולם שנערכה בפברואר במדריד, ניצח טנטוגלו בשיא אישי חדש של 8.23 מטר.
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו, זכה טנטוגלו במדליית זהב בשיא לאומי חדש של 8.38 מטר, לפני טוביאס מונטלר משוודיה (8.17 מטר) וסטרהיניה יובאנצ'ביץ' מסרביה (8.03 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון בתחילת מרץ, הגן על תוארו לאחר שקפץ למרחק של 8.35 מטר, תוצאת השנה בעולם, לפני טוביאס מונטלר (8.31 מטר) וקריסטיאן פולי מפינלנד (8.24 מטר).
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא זכה במדליית זהב לאחר שקפץ בקפיצה האחרונה למרחק של 8.41 מטר, ועלה מהמקום השלישי למקום הראשון, לפני חואן מיגל אצ'באריה (8.41 מטר) ומייקל מאסו (8.21 מטר), שניהם מקובה.
ניצחונו הוכרע בגלל התוצאה השנייה שלו, 8.15 מטר לעומת 8.09 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאת השנה בעולם ובשיא לאומי חדש של 8.55 מטר, לפני טוביאס מונטלר (8.38 מטר) ומרקיז דנדי מארצות הברית (8.27 מטר).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.32 מטר, אחרי וונג ג'יאנאן מסין (8.36 מטר) ולפני סימון איהאמר משווייץ (8.16 מטר).
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה ב-16 באוגוסט אותה שנה הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אליפות חדש של 8.52 מטר, לפני טוביאס מונטלר משוודיה (8.06 מטר) וז'ול פומרי מצרפת (8.06 מטר).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-24 באוגוסט 2023 זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק לאחר שעבר בקפיצה השישית והאחרונה תוצאה של 8.52 מטר, לפני ויין פינוק (8.50 מטר) וטאג'יי גייל (8.27 מטר), שניהם מג'מייקה.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ 2024 הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.22 מטר, לפני מתיה פורלאני מאיטליה (8.22 מטר) וקארי מקלאוד מג'מייקה (8.21 מטר).
בפריז 2024 זכה טנטוגלו במדליית זהב שנייה ברציפות כשקפץ למרחק של 8.48 מטר.
מילי המודרנית והמתוקה הוא סרט מוזיקלי, קומדיה רומנטית משנת 1967 בבימויו של ג'ורג' רוי היל, עם ג'ולי אנדרוז בתפקיד הראשי ולצידה מרי טיילר מור, ג'יימס פוקס, קרול צ'אנינג ג'ון גאווין וביאטריס לילי.
חלק מהשירים הם מקוריים וחלק הם שירים משנות ה-20 של המאה ה-20 שלהם נכתבו מילים חדשות.
הסרט זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית.
ג'ולי אנדרוז מדגימה את כשרונה במשחק, ריקוד וזמרה.
היא שרה אפילו ביידיש בחתונה יהודית.
ב-2002 הופק מחזמר בשם זה שהוצג בברודוויי.
ניו יורק, 1922, מילי דרימונט (ג'ולי אנדרוז) מגיעה לעיר הגדולה חדורת מטרה - לפגוש גבר עשיר ולהתחתן אתו.
לשם כך היא מחליפה את בגדיה וכובעה ומשנה את הליכתה ותנועותיה כדי לקבל מראה של פלאפרית מודרנית ותוך כדי כך היא שרה את "מילי המודרנית והמתוקה".
היא מתאכסנת במלון "פרסילה" לנשים צעירות בודדות.
בעלת המלון היא גב' מירס (ביאטריס לילי), שמנהלת, בעזרת שני עובדים סינים, רשת לחטיפת בחורות צעירות יתומות לשם עבדות מין.
היא מכסה את פניהן בבד עם אתר ושני הסינים מעבירים אותן לכלא בצ'יינה טאון משם הן נשלחות לסין.
למלון מגיעה בחורה בשם דורותי בראון (מרי טיילר מור) שרוצה להיות שחקנית ומודיעה לגב' מירס שהיא בודדה ואין לה אף אחד בעולם.
מירס מנסה לחטוף אותה על ידי הוספת סם לכוס מיץ, החדרת סם לתפוח עץ וריסוס החדר שלה בסמים, אך הניסיונות האלה נכשלים.
מילי מתיידדת עם דורותי שמשתפת אותה בתסכוליה להיות שחקנית.
בנשף ריקודים במלון פוגשת מילי את ג'ימי סמית' (ג'יימס פוקס), סוכן של מהדקי ניירות.
הוא רוקד יפה ומוצא חן בעיניה אך אינו עשיר.
בערב אחר היא מוזמנת לחתונה יהודית ושרה שם ביידיש.
לבסוף מתקבלת מילי כעובדת בקצרנות בחברת השקעות שבראשה עומד טרבור גרדיון (ג'ון גאווין), גבר נאה ועשיר, משאת נפשה של מילי, אבל הוא לא מעוניין בה.
ג'ימי לוקח במטוס קל את מילי ודורותי לנשף באחוזתה של מוזי ון הוסמיר (קרול צ'אנינג), אלמנת מיליונר שאביו של ג'ימי היה הגנן שלהם.
מוזי היא רב כישרונית בזמרה, ריקודים ואקרובטיקה.
לצערה של מילי היא מבחינה שג'ימי מזמין את דורותי לבילוי ומנתקת את הקשר אתו.
בינתיים פוגש טרבור את דורותי ומתאהב בה לצערה של מילי.
ג'ימי מנסה להגיע אל משרדה על ידי טיפוס על גורד השחקים בסגנון הרולד לויד.
בינתיים דורותי נעלמת והם חושדים בגברת מירס שאכן חטפה אותה.
ג'ימי מתחפש לבחורה יתומה שרוצה לשכור חדר במלון.
מירס מקבלת אותה ומארגנת את חטיפתה על ידי זוג הסינים.
טרבור מחכה בחוץ במכוניתו אך מירס חושדת בו ויורה בצוארו חץ הרדמה.
מילי קופצת לרכב ועוקבת אחרי רכב הסינים שעושה דרכו לצ'יינהטאון (מנהטן) שם היא מאבדת אותם.
היא מדליקה סיגריה ומשליכה אותה לחדר שבו זיקוקים שמתלקחים וגורמים לפיצוצים ושריפה.
בקיר נפער חור והיא מגלה את הכלא בו נאסרו הנשים לקראת שילוחן.
היא משחררת את ג'ימי ודולורס וכולם נמלטים משם לעבר הווילה של מוזי, כשמירס והסינים אחריהם.
בווילה של מוזי מצליחה מוזי בעזרת להטוטיה לנטרל אותם.
מוזי מגלה למילי כי למעשה ג'ימי ודורותי הם אחים, והיא אמם החורגת.
היא שלחה אותם להתנסות בעולם האמיתי בזהות אחרת, כדי שיסתדרו בעצמם ולא בעזרת כספם.
כעת מתברר שג'ימי ודולורס הם עשירים.
חלומה של מילי מתגשם והיא מתחתנת עם ג'ימי העשיר.
דורותי מתחתנת עם טרבור - סוף שמח.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותג'ולי אנדרוזמילי דילמונטמילי המודרניתמרי טיילר מורדורותי בראוןחברה של מיליג'יימס פוקסג'ימי סמית'חבר של מיליקרול צ'אנינגמוזי ון הוסמיראלמנה עשירהג'ון גאוויןטרבור גריידוןמנהל חברהביאטריס ליליגב' מירסראשת חבורת פשע
התסריט זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה.
הסרט זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אלמר ברנסטיין) והיה מועמד לפרס אוסקר על העיצוב האמנותי, התלבושות, הסאונד, תזמור הפסקול, השיר הטוב ביותר (מילי המודרנית והמתוקה) ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (קרול צ'אנינג).
קרול צ'אנינג זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע, ג'ולי אנדרוז הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי, כן היה הסרט מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, לפסקול המקורי ולשיר המקורי (מילי המודרנית והמתוקה).
מילטון רזניק היה אמן אמריקאי.
חלק מהציורים הגדולים ביותר שוקלים יותר משלוש מאות קילוגרמים, כמעט כל המשקל בעקבות השימוש בצבע רב.
הייתה לו קריירה ארוכה ומגוונת, שנמשכה כששים וחמש שנים.
הוא הפיק לפחות שמונה מאות בדים ושמונה אלפים עבודות על נייר ולוח.
הוא גם כתב שירה על בסיס כמעט יומי במשך שלושים השנים האחרונות לחייו.
הוא היה קורא נלהב, דובר מרתק ומספר סיפורים מחונן, המסוגל לשוחח עם קהל המכללות בפגישות שעשויות להימשך שלוש שעות.
עיזבונו מוחזק על ידי קרן מילטון רזניק ופט פסלוף.
החל משנת 2017, מאה שנה להולדתו, פתחה הקרן את ביתו וסטודיו לשעבר, ברחוב אלדרידג 87 במנהטן כחלל תצוגה ציבורי להצגת עבודותיו, של אשתו פט פאסלוף וציירים אקספרסיוניסטים מופשטים אחרים.
מילי ברייט , היא כדורגלנית אנגלייה, המשחקת בעמדת מגנה בצ'לסי שבסופר ליג האנגלית ובנבחרת אנגליה.