tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שוגר לין בירד בתור רבקה צ'אן-סנדרס, קולגה וחברה של שרה.
ריאה פרלמן בתור אמא של מאט.
ליל ריי הווארי בתור עצמו.
פול וו' דאונס בתור עצמו.
ב-14 בנובמבר 2022 אפל TV פלוס הכריזה שהזמינה את הפקתה של סדרה קומית על תעשיית הבידור בכיכובו של סת' רוגן.
ב-25 במרץ 2024 פורסם כי שם הסדרה יהיה 'The Studio' והצילומים החלו.
האוניברסיטאות הקיסריות של האימפריה הרוסית היו קבוצת אוניברסיטאות מחקר ציבוריות שפעלו בתחומי האימפריה הרוסית מן המאה ה־18 ועד ראשית המאה ה־20. מוסדות אלה היו מרכזי ההשכלה הגבוהה העיקריים של האימפריה, ושימשו בסיס להתפתחות מערכות ההשכלה הגבוהה ברוסיה המודרנית, באוקראינה, במדינות הבלטיות, בפולין, בפינלנד ובסיביר.
במהלך התקופה הקיסרית פעלו שנים עשר מוסדות שנשאו את התואר „אוניברסיטה קיסרית".
הראשונה הייתה האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה (1755), ובהמשך הוקמו אוניברסיטאות קיסריות בערים מרכזיות נוספות – דרפט (טארטו), וילנה, חרקוב, קאזאן, סנקט פטרבורג, קייב, אודסה, ורשה, טומסק, הלסינקי וסראטוב.
לאחר מהפכת פברואר 1917 הוסר התואר „קיסרית" משמות האוניברסיטאות, ובשנים שלאחר מכן הן שולבו במערכות ההשכלה של המדינות החדשות שקמו בשטחי האימפריה לשעבר.
רעיון האוניברסיטה ברוסיה התפתח כבר במאה ה־18, אך צורה „קלאסית" של אוניברסיטה ריבונית, בעלת מספר פקולטות מלא ומעמד אקדמי עצמאי, התקבעה עם ייסוד האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה ב־1755 ביוזמת מיכאיל לומונוסוב והמדינאי איוואן שוּבָלוֹב.
בראשית המאה ה־19, בתקופת שלטונו של אלכסנדר הראשון, נבנתה רשת של „אזורי לימוד" (учебные округа), שבה כל מחוז חינוך הוכפף לאוניברסיטה קיסרית מרכזית.
במאה ה־19 ובראשית המאה ה־20 היו האוניברסיטאות הקיסריות מוקד לחיים אינטלקטואליים ופוליטיים: הן עיצבו את שכבת הפרופסורה והאינטליגנציה הרוסית, בתוכן התפתחו תנועות סטודנטיאליות ודיונים על רפורמות פוליטיות וחברתיות, והן שימשו זירה להתגוששות בין גישות שמרניות וליברליות במדיניות ההשכלה הגבוהה.
במקביל שימשו חלק מן האוניברסיטאות הקיסריות גם כלי מדיני לחיזוק השליטה הרוסית במרחבים רב־לאומיים כגון פולין, פינלנד וארצות הבלטיות.
הטבלה שלהלן מסכמת את האוניברסיטאות שנשאו בתקופה הקיסרית את התואר „אוניברסיטה קיסרית", את שנות ייסודן ואת שמותיהן המודרניים העיקריים:
הספירה המדויקת של „אוניברסיטאות קיסריות" משתנה בין חוקרים שונים (למשל בשאלה אם לכלול מוסדות שהוסבו אחר כך למוסדות מסוג אחר), אך ברוב הספרות ההיסטורית מדובר בעשרות מעטות של אוניברסיטאות בעלות מעמד קיסרי רשמי.
האוניברסיטה האקדמית של אובו (בשוודית: Åbo Akademi) היא אוניברסיטה ציבורית שנוסדה בשנת 1918 בטורקו (בשוודית: Åbo) שבדרום-מערב פינלנד, שבה שפת הלימוד היא שוודית.
זו אחת משתי האוניברסיטאות של העיר טורקו, לצד אוניברסיטת טורקו.
צוות האוניברסיטה מנה בשנת 2022, 1,200 איש, מתוכם 700 אנשי סגל העובדים בהוראה ובמחקר.
למדו בה כ־5,900 סטודנטים לתואר ראשון בקמפוסים שבטורקו ובוואסה.
בנוסף למדו 800 סטודנטים לתארים מתקדמים.
הפקולטה הפדגוגית של האוניברסיטה נמצאת בוואסה.
אין לטעות בין האוניברסיטה האקדמית של אובו לאקדמיה המלכותית של אובו, אשר נוסדה בשנת 1640, אך עברה להלסינקי לאחר השריפה הגדולה של טורקו ב־1827 והיום ידועה כאוניברסיטת הלסינקי.
פקולטות האוניברסיטה האקדמית של אובו כוללות:
הפקולטה לאמנות, פסיכולוגיה ותאולוגיה - בפקולטה מוצעות תוכניות בתחומים תרבות, היסטוריה, פילוסופיה, פסיכולוגיה, תאולוגיה וספרות.
הפקולטה למדעים והנדסה - בין המקצועות הנלמדים בפקולטה נכללים כימיה, גאולוגיה, ביולוגיה ימית, טכנולוגיות מידע, מתמטיקה, רוקחות ועוד.
הפקולטה לחינוך ומדעי הרווחה - בפקולטה ניתן ללמוד ולחקור תחומים בחינוך, מדעי הבריאות, פסיכולוגיה התפתחותית ועוד.
מוצעים גם מסלולים בינלאומיים בשפה האנגלית.
הפקולטה למדעי החברה, עסקים וכלכלה - בין תחומי המחקר בפקולטה נכללים התנהגות צרכנים, זכויות אדם, מודלים עסקיים, שיווק, בחירות ועוד.
האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית (באיטלקית: Pontificia Università Gregoriana; בלטינית: Pontifica Universitas Gregoriana; לשעבר קולגיום רומאנום) היא אוניברסיטה אפיפיורית של הכנסייה הקתולית ברומא, איטליה.
בספטמבר 2001 חגגה האוניברסיטה הגרגוריאנית את יום השנה ה-450 לייסודה וכיום לומדים בה סטודנטים מתרבויות שונות המתכוננים למשרות שונות בכנסייה הקתולית.
באוניברסיטה נמצאת אחת הפקולטות הגדולות ביותר בעולם לתאולוגיה, עם יותר מ-1,600 סטודנטים־כמרים, תלמידי סמינריון, אנשי דת ועמאים ואף נשים מיותר מ-130 מדינות.
רבים מהמרצים באוניברסיטה הגרגוריאנית הם כמרים ישועים, אך קיים גידול מתמיד במספרם של כמרים ממסדרים אחרים כמו גם של עמאים.
את האוניברסיטה הקימו ב-1551 הישועים איגנטיוס מלויולה (מייסד וראש מסדר הראשון) ופרנצ'סקו בורג'ה (ראש המסדר השלישי) בשם קולגיום רומאנום ("הקולג' הרומאי") במטרה להכשיר כמרים למסדר הישועים המיסיונרי.
30 שנה אחרי הקמת הקולג' העביר האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר את המוסד ממקומו המקורי (בסמוך לפיאצה ונציה של היום) לאתר שכלל את כנסיית סנט איגנציוס.
שמה של האוניברסיטה הוסב על שמו של גרגוריוס והמבנה שהקים עומד עדיין על תלו ומשמש כיום כבית ספר תיכון.
שלוש מאות שנים לאחר מכן ב-1873 העביר האפיפיור פיוס התשיעי את הקולג' שוב.
בניית המוסד במקומו הנוכחי התבצעה בין 1924 ל-1929. המבנה המרשים של האוניברסיטה הגרגוריאנית מצוי כיום בכיכר פיאצה דלה פילוטה יחד עם המכון האפיפיורי למקרא ו"קאזה סנטה מריה" - פנימייה לבוגרי הסמינריון הקתולי "הקולג' האפיפיורי של צפון אמריקה".
בין הבוגרים של האוניברסיטה הגרגוריאנית 14 אפיפיורים, כולל פיוס השנים עשר ופאולוס השישי כמו גם 20 קדושים ו-39 מבורכים (מועמדים לדרגת קדוש).
האוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה היא מרכז בין־לאומי להשכלה גבוהה ומחקר הממוקם על האי הקטן סאן-סרבולו (San Servolo) בלגונה של ונציה.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1995, במטרה לארח סטודנטים מארצות שונות, להציע תוכניות לימוד לתארים מתקדמים ולהוות מרכז למחקר פעיל בתחומים ארגוניים וסביבתיים מתקדמים.
נכון לשנת 2024 חברות באוניברסיטה הבין־לאומית 23 אוניברסיטאות:
אוניברסיטת דיוק, צפון-קרוליינה, ארצות הברית
אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, ישראל
אוניברסיטת IUAV לארכיטקטורה ועיצוב, ונציה, איטליה
בוסטון קולג', בוסטון, ארצות הברית
אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן, מינכן, גרמניה
אוניברסיטת Ca' Foscari, ונציה, איטליה
האוניברסיטה האירופית בסנקט פטרבורג, סנקט פטרבורג, רוסיה
המכון הלאומי למחקר מדעי, קוויבק סיטי, קנדה
האוניברסיטה הקתולית בלוון, לוון, בלגיה
אוניברסיטת קוריאה, סיאול, קוריאה הדרומית
אוניברסיטת סטלנבוש, סטלנבוש, דרום אפריקה
אוניברסיטת טור ורגטה של רומא, רומא, איטליה
בית הספר ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת IUSS, פאביה, איטליה
המכון הלאומי לאסטרופיזיקה, רומא, איטליה
בנוסף, פועלת האוניברסיטה הבין־לאומית בשיתוף ובתמיכה של מטרופולין ונציה, המשרד לאיכות הסביבה של איטליה (MATTM) והמועצה הלאומית למחקר של איטליה (CNR).
האוניברסיטה מציעה מספר תוכניות לימודים:
תוכנית לימודים בין־לאומית לתואר ראשון בתחומי מדעי הרוח והחברה.
במסגרת תוכנית זו מגיעים סטודנטים מהאוניברסיטאות הזרות החברות ב־VIU לשהות בת סמסטר אחד על האי במהלכה הם לומדים קורס בשפה האיטלקית וקורסים נוספים לבחירתם.
הלימודים באוניברסיטה הבין־לאומית מהווים חלק אינטגרלי מתוכנית האם של הסטודנטים, באוניברסיטת הבית שלהם.
הפרופסורים המרצים במהלך התוכנית מגיעים מהאוניברסיטאות החברות במיזם.
תוכנית לימודים לתואר שני (Master) בכלכלה ומימון.
משך התוכנית - שנת לימודים אחת.
דוקטורט (.Ph.D) במספר תחומים: כלכלה וארגון, פיתוח סביבתי, כלכלת רשתות וניהול מידע והיסטוריה של ארכיטקטורה עירונית.
כל תוכניות הלימודים באוניברסיטה ייחודיות.
המרקם האנושי והאופי הבין־לאומי של האוניברסיטה הופכים אותה לאחת מהאוניברסיטאות המעטות בעולם מסוגה.
הקורסים באוניברסיטה מועברים בשפה האנגלית.
באוניברסיטה הבין־לאומית חברים שלושה מכוני מחקר עצמאיים:
TeDIS, המרכז ללימודי טכנולוגיית מערכות מודיעין להפצה
TEN, המרכז לרשתות סביבתיות וקיימות מקומית
ICeSD, המרכז הבין־לאומי לסובסידאריות ופיתוח
האוניברסיטה האמריקאית בביירות היא אוניברסיטה פרטית גדולה בביירות, בירת לבנון.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1866 על ידי מיסיונרים אמריקאים, בהם הכמרים ויליאם מקלור תומסון ודניאל בליס , אביו של הארכאולוג פרדריק בליס.
האוניברסיטה כונתה בתחילה "המכללה הסורית הפרוטסטנטית" (Syrian Protestant College).
בשנת 1920, אחרי כינונה של לבנון הגדולה, שונה שמה ל"האוניברסיטה האמריקאית בביירות".
האוניברסיטה הייתה בין האוניברסיטאות הפרטיות הראשונות בארצות ערב.
כאשר הוקם ארגון האומות המאוחדות בשנת 1945, הנציגים שחתמו על מגילת האו"ם כללו 19 מבוגרי האוניברסיטה האמריקאית בביירות, ששימשו כנציגי מדינות ערביות שונות – יותר מכל אוניברסיטה אחרת בעולם.
מספר הסטונדטים באוניברסיטה האמריקאית בביירות אינו גדול: נכון לשנת 2006 למדו בה 7,289 סטודנטים.
היא נחשבת לאחת האוניברסיטאות היוקרתיות בלבנון, ובין בוגריה רבים העוסקים בתחומי הממשל, התקשורת, הרפואה והכלכלה במדינה.
מספר ראשי ממשלות לבנוניים הם בין בוגרי האוניברסיטה, ביניהם סאיב סלאם, סלים אל-חוס, פואד סניורה, ונג'יב מיקאתי.
בין הפוליטיקאים הנוספים מבין בוגרי האוניברסיטה נמצאת גם הפוליטיקאית הפלסטינית חנאן עשראווי.
בשנת 1862 פנו מיסיונרים אמריקאים בסוריה לחברם ד"ר דניאל בליס בהצעה להפסיק את עבודת המיסיונריות האוונגלית בה עסק בסוריה (אז חלק מהאימפריה העות'מאנית) כדי לייסד מכללה להשכלה גבוהה עם תוכנית לימודים אמריקאית, אשר תנוהל באופן עצמאי מן המיסיון, ואשר תכלול תוכנית ללימודי רפואה.
בליס, דוגמת מיסיונרים אחרים שפעלו אותה עת במזרח התיכון, זיהה את הצורך במוסד להשכלה גבוהה בעל אופי חילוני אשר יהווה קרקע פורייה לטיפוח רעיונות של זהות לאומית ועצמאות בקרב חוגים ליברליים.
בקיץ 1862 שב בליס לארצות הברית במטרה לגייס כספים להקמת המכללה.
עד לאוגוסט 1864 הוא הצליח לגייס 100,000 דולר מתורמים אמריקאים ובריטים.
אולם, עקב גל אינפלציה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית, פחת ערך הכסף והוא נאלץ לגייס כספים נוספים באנגליה.
ב-24 באפריל 1863, בעוד בליס מגייס כספים, העניקה מדינת ניו יורק רישיון לפתיחת המכללה הפרוטסטנטית הסורית.
המכללה פתחה שעריה בביירות ב-3 בדצמבר 1866. תוכנית הלימודים נמשכה 4 שנים, הכיתה הראשונה סיימה את לימודיה בשנת 1871 ומנתה 6 בוגרים, כולם נוצרים ילידי לבנון (2 מרונים, 1 יווני־אורתודוקסי, 1 פרוטסטנטי ו-2 קתולים).
ב-7 בדצמבר 1871 הונחה אבן הפינה לבניין הראשון של המכללה בקמפוס שבראס ביירות.
בטקס זה ניסח נשיא המכללה, דניאל בליס, את העיקרון המנחה של המכללה:
הבניין הראשי של המכללה והבניין הראשון של בית הספר לרפואה נפתחו לפעילות הוראה בשנת 1873 ובמרץ 1874 החל מצלצל הפעמון מראש מגדל הפעמונים שמעל הבניין הראשי.
מאז שנותיה הראשונות נמצאת האוניברסיטה האמריקאית בביירות בהתפתחות ובגידול מתמידים.
בשנת 1867 נפתח בית הספר לרפואה של האוניברסיטה.
בשנת 1871 החלו הלימודים בבית הספר לרוקחות ובמכינה.
המכינה הפכה למוסד לימודים נפרד מהאוניברסיטה בשנת 1960 ונקראת "המכללה הבין-לאומית".
בשנת 1900 נפתח בית הספר למסחר, אשר הפך לימים לחלק מן הפקולטה למדעי האמנות והמדע.
בשנת 1905 נפתח בית החולים האוניברסיטאי (היום "המרכז הרפואי של האוניברסיטה האמריקאית בביירות") וכן בית ספר לאחיות.
בשנת 1910 נפתח בית ספר לרפואת שיניים, אשר פעל משך כשלושים שנה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 המוקדמות נפתחו מספר תוכניות לימוד חדשות: נוסד בית הספר לחקלאות אשר הפך בשנת 1979 לפקולטה לחקלאות ולמדעי המזון; בשנת 1951 נוסד בית הספר להנדסה, אשר הפך בשנת 1966 לפקולטה להנדסה ולארכיטקטורה; בית הספר למדעי הבריאות נוסד בשנת 1954 והפך לפקולטה בשנת 1978.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה עצרו שלטונות האימפריה העות'מאנית את כל הסטודנטים הרוסים שלמדו באוניברסיטה, ביניהם מי שהפך לימים למדען שינה מפורסם, נתניאל קלייטמן.
השגריר האמריקאי בשער העליון באיסטנבול הנרי מורגנטאו פעל באופן אישי למען שחרורו וסייע להבריח אותו אל אוניית צי אמריקאית שלקחה אותו לניו יורק.
ב-18 בנובמבר 1920 שינה חבר הנאמנים של אוניברסיטת המדינה של ניו יורק את שם המוסד ומאותה עת הוא נקרא בשם: "האוניברסיטה האמריקאית בביירות", תחת שמו הקודם: "המכללה הפרוטסטנטית הסורית".
זאת, בעקבות היווסדה של לבנון הגדולה בחודש אוגוסט 1920. בשנת 1924 נפתחו כל תוכניות הלימודים באוניברסיטה לבני שני המינים וכבר בשנת 1926 אדמה אבוחדיד סיימה לימודי רפואה עם קבלת התואר.
בהמשך היא חזרה לאוניברסיטה וכיהנה בה בתפקיד פרופסור לרפואה.
לאורך כל שנות קיומה, להוציא תקופה קצרה בעת מלחמת האזרחים בלבנון, התגוררו נשיאי האוניברסיטה בבית נשיא האוניברסיטה ("בית מרקנד") בשטח הקמפוס, אשר בנייתו הושלמה בשנת 1879.
האוניברסיטה האמריקאית בביירות הייתה לאורך עשרות שנים האוניברסיטה החילונית הבולטת במזרח התיכון, ולאורך כחמישים שנים, עד להיווסדה של האוניברסיטה העברית בירושלים, משכה אליה גם מבני היישוב בארץ ישראל.
הם הורשו להמשיך ללמוד באוניברסיטה גם לאחר שלבנון קיבלה עצמאות ב-1946, רק בינואר 1948 הם התבקשו לעזוב.
החל משנת 1948 ועד לתחילת שנות השישים שימשה האוניברסיטה כמוסד הבולט להשכלה גבוהה בקרב הפלסטינים.
ב-18 בינואר 1984 נרצח נשיא האוניברסיטה פרופסור מלקולם קר בידי חמוש שהמתין לו מחוץ לחדרו וירה בו.
ארגון הג'יהאד האסלאמי (כינוי של חזבאללה) נטל אחריות לרצח.
מאוחר יותר האשימה משפחת קר את איראן במעורבות, והציגה מסמכים בנדון.
ב-8 בנובמבר 1991 ניזוק הבניין הראשי באורח קשה בהתפוצצות, ולא הייתה ברירה אלא להורסו.
הבניין נבנה מחדש ונחנך באביב 1999.
עד 1948 האוניברסיטה ניהלה מדיניות של "אחדות במגוון" ויצרה התאמות בתנאים ובתוכניות הלימוד על מנת להזמין אליה סטודנטים יהודים ואף לאפשר להם לקיים פעילות ציונית פוליטית במסגרת הקמפוס.
עם פרוץ מלחמת העצמאות ב-1948 הומלץ לסטודנטים יהודים לעזוב את ביירות בשל סיבות ביטחוניות.
החשוב במוסדות הסעד והחינוך האמריקאים שבארצות ערב בהם טופחה במשך שנים הרוח האנטי-ציונית היה האוניברסיטה האמריקאית בביירות.
הלאומיות הערבית חבה הרבה לאותם אמריקאים רבים שאת הכשרתם בענייני המזרח התיכון קיבלו באוניברסיטה עת שימשו בסגל ההוראה ובשובם לארצות הברית השתלבו כמומחים לאזור במגזר האנרגיה, מחלקת המדינה ובשירות החוץ ובד בבד עם קידום מטרות הלאומנות הערבית חתרו תחת כל אהדה אמריקאית לציונות ולבית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל.
האוניברסיטה פועלת בקמפוס ששטחו כ-290 דונם על גבעה המשקיפה על הים התיכון ממערב והנמצאת לאורך רחוב בליס מעברה האחר.
רחוב בליס, השופע מסעדות, פופולרי מאוד בקרב תלמידי האוניברסיטה.
הכניסה לקמפוס האוניברסיטה אפשרית מארבעה שערים גדולים ושער קטן נוסף.
בין המבנים הבולטים במתחם הקמפוס נמצאים: שער הכניסה הראשי, הבניין המרכזי, הבניין המערבי, כר הדשא האליפטי ובניין הכנסים (שהיה כנסייה במקורו).
לאוניברסיטה חוות מחקר המופעלת על ידי הפקולטה לחקלאות ולמדעי המזון בשטח של כ-1,000 דונם.
בית הספר לעסקים ע"ש סולימאן ס.
רבים מבין הבכירים בתחומי ממשל, מדע, כלכלה, עסקים ורפואה בלבנון, מאז היווסדה של המדינה, באים מקרב בוגרי האוניברסיטה האמריקאית.
בהווה נמנים עם בוגרי האוניברסיטה, ראשי ממשלת לבנון , סלים אל-חוס, פואד סניורה ונג'יב מיקאתי, יושב ראש הפרלמנט , המנהיג הדרוזי וליד ג'ונבלאט ורבים אחרים.
19 מבין בוגרי האוניברסיטה נמנו על חותמי מגילת האומות המאוחדות בשנת 1945, כנציגיהן של מדינות ערביות שונות.
על בוגרי האוניברסיטה נמנית אף זהה חדיד, אחת האדריכליות הבולטות בתחילת המאה ה-21.
ד"ר חלים אבו רחמה אשר מונה לשר הבריאות בירדן בימי המלך חוסיין, הוא בוגר הפקולטה לרפואה באוניברסיטה זו בשנת 1912.
ד"ר יעקוב סעיד אבו גוש שירת בירדן כשר הבריאות, שר התשתיות, שר לאיכות הסביבה ושגריר ירדן בעומאן בתקופת המלך חוסיין.
ד"ר זאהי איברהים חדאד (1895–1964) היה נשיא הסתדרות הרופאים הערביים בארץ ישראל, נשיא הליגה הערבית למלחמה בשחפת.
ד"ר אברהם חיים גרין אשר עסק במלחמה בטיפוס הבהרות באזור צפת.
רופא הילדים הישראלי פרופ' ישראל הימן סיים לימודי רפואה במוסד זה בשנת 1944. ד"ר שמעון בטיש שכיהן כמנכ"ל משרד הבריאות (1953–1960), אף הוא בוגר אוניברסיטה זו.
האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს ტექნიკური უნივერსიტეტი) או בשמה הקודם המוסד הפוליטכני של גאורגיה על שם ולדימיר איליץ' לנין היא אוניברסיטה בטביליסי גאורגיה שנוסדה בשנת 1922 כפקולטה פוליטכנית באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.
ההרצאה הראשונה בכותלי המוסד החדש ניתנה על ידי המתמטיקאי הגאורגי הידוע, פרופ' אנדריה רזמדזה.
לאחר שנוסדה כפקולטה בשנת 1922 הפך המוסד, בשנת 1928, למוסד עצמאי בשם המוסד הפוליטכני של גאורגיה (საქართველოს პოლიტექნიკური ინსტიტუტი), ובשנת 1990 קיבל מעמד של אוניברסיטה.
כיום לומדים באוניברסיטה כ-12,000 תלמידים וסגל המורים מונה כ-1,500 איש.
הפקולטות העיקריות באוניברסיטה הם: הנדסה אזרחית, אנרגיה וטלקומוניקציה, גאולוגיה, כימיה ומטלורגיה, תחבורה והנדסת מכונות, ארכיטקטורה, הנדסת אווירונאוטיקה,
האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור היא אוניברסיטה אזורית שנוסדה בשנת 1995 בטביליסי גאורגיה, על ידי נשיא גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה וראש ממשלת טורקיה, טנסו צ'ילר, במטרה להגדיל את שיתוף הפעולה בין טורקיה לגאורגיה.
לאוניברסיטה יכולים להתקבל תלמידים מגאורגיה, מטורקיה ומדינות אחרות.
כדי להתקבל ללימודים צריכים התלמידים הטורקים לעמוד בבחינות הכניסה האוניברסיטאיות של טורקיה - ÖSS (Ögrenci Seçme Sınavı).
הלימודים עצמם הם בשפה האנגלית אולם אפשר גם להבחן בגאורגית, טורקית ורוסית.
בין הפקולטות באוניברסיטה נמצאים פקולטה למנהל עסקים, מדעי החברה, מדעי הרוח, טכנולוגיות מחשבים, הנדסה ובית ספר לשפות.
האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה היא אחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה היוקרתיים והוותיקים ביוון.
היא ידועה גם בשמה "הפוליטכני של אתונה" (Athens Polytechnic).
באוניברסיטה מועסקים כ-700 עובדי סגל אקדמי, ולומדים בה כ-10,000 סטודנטים, מתוכם 15 אחוז בתארים מתקדמים.
לימודים לתואר ראשון נמשכים חמש שנים.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1836 בשכונת אקסרכיה שבאתונה, כמוסד חינוך חצי-מקצועי בשם "בית הספר המלכותי של האומנויות", שהפך למוסד היחידי שמספק תארים בהנדסה עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, אז החלו להווסד מוסדות לימוד טכניים גם מחוץ לאתונה.
הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה ממוקם במרכז אתונה, בשדרות פאטיסיון, כאשר בשנות ה-80 של המאה ה-20 נוסד קמפוס פרברי בשם "קמפוס זוגרפו".
האוניברסיטה מחלוקת לתשע פקולטות אקדמיות, המחולקות ל-33 מחלקות.
הפקולטה לארכיטקטורה ימית והנדסה ימית
באוניברסיטה תמיד הייתה פעילות פוליטית עירנית ותוססת, ויש בה כוח חזק של תנועות סטודנטים וקבוצות הנאבקות למען שלום ודמוקרטיה ביוון.
הדוגמה המובהקת ביותר לכך היא ההתקוממות בפוליטכני של אתונה, שהתרחשה ב-17 בנובמבר 1973, והייתה הצעד הראשון לקראת הפלת המשטר הדיקטטורי הצבאי של יוון.
בשלושת הימים שלפני ההתקוממות, סטודנטים התבצרו בתוך האוניברסיטה, והחלו לשדר שידורי רדיו פיראטי, הקוראים לתושבי יוון להתמרד כנגד השלטון.
בערב ב-17 בנובמבר, התפרץ טנק צבאי לאוניברסיטה והחל לירות בתוכה, בהוראת הממשלה הדיקטטורית.
כ-28 סטודנטים נהרגו באירוע, וההתקוממות הסתיימה, אך החונטה הצבאית נפגעה מאוד מהאירועים.
החונטה נפלה ב-1974, לאחר הפלישה הטורקית לקפריסין, ומאז ה-17 בנובמבר נחגג כיום של חופש ודמוקרטיה ביוון.
כל בתי הספר והאוניברסיטאות נסגרים באותו יום.
ארגון הטרור, ה-17 בנובמבר, נקרא על שם אירוע זה.
האוניברסיטה האמריקאית בפריז היא מוסד אקדמי פרטי (ללא כוונות רווח) ועצמאי הממוקם בפריז, בירת צרפת.
האוניברסיטה הוקמה ב-1962 והיא נחשבת למוסד האקדמי האמריקאי הוותיק ביותר באירופה.
האוניברסיטה חולשת על שמונה בניינים הנמצאים ברובע השביעי, ב"גדה השמאלית" של הסן, ליד מגדל אייפל, האינווליד.
האוניברסיטה מתמחה במדעי החברה ובתקשורת ולומדים בה כ-1,000 סטודנטים.
לימודי התואר באוניברסיטה מוכרים על ידי משרד החינוך האמריקאי.
תוכניות לתארים מתקדמים באוניברסיטה האמריקאית בפריז הן בין תרבותיות, השוואתיות ועכשוויות.
הם משלבים תוכניות לימודים דינמיות, קורסים עיוניים ויישומים מעשיים של ידע.
קשרים הדוקים בין סגל לסטודנטים, מאפשרים לסטודנטים ליהנות מחילופי אינטלקטואלים קפדניים ורשת קשר מקצועית עולמית.
AUP, הממוקם בפריז משנת 1962, הוא המוסד האמריקני הוותיק ביותר להשכלה גבוהה באירופה והוא מוכר במלואו בארצות הברית, ומציע 14 מגמות לתואר ראשון ו -9 תואר שני.
המאסטר הדו-לשוני לאמנויות בעניינים בינלאומיים, יישוב סכסוכים ופיתוח חברה אזרחית מושך סטודנטים לאוניברסיטה כתוצאה מהפקולטה המצטיינת שלה, הצעות דו-לשוניות ייחודיות ושותפות עם אוניברסיטת סורבון, אחד המוסדות החינוכיים המובילים בצרפת.
תואר שני בתקשורת גלובלית מייצר בוגרים שהם אנליסטים וגם שחקנים בשינוי גלובלי.
התואר מבוסס על עבודה תאורטית ופדגוגיה חוצה תרבויות.
הסטודנטים עוברים קורסי ליבה בפוליטיקה של מיתוג וזהות, במגוון תרבותי ובכלכלה הפוליטית של התקשורת הגלובלית כבסיס לקורסים אקדמיים מיוחדים ושיעורים מבוססי סדנאות.
שפת ההוראה באוניברסיטה היא אנגלית, אם כי הסטודנטים נדרשים להפגין ידע בצרפתית על מנת לקבל את התואר.
האוניברסיטה מופיעה בספר "צופן דה וינצ'י" של דן בראון, כמקום שבו מעניק רוברט לנגדון את ההרצאה שלו בנושא סמליות.
בין בוגרי האוניברסיטה: המעצב טום פורד, השחקן מייקל ות'רלי.
האוניברסיטה החופשית של ברלין היא הגדולה מבין ארבע האוניברסיטאות הממוקמות בברלין.
האוניברסיטה נוסדה ב-1948 בידי סטודנטים וסגל שפרשו מאוניברסיטת הומבולדט, שהייתה אז תחת השפעה סובייטית, בשל השקפותיהם הפוליטיות.
הרעיון היה ליצור אוניברסיטה דומה לאוקספורד, והגו אותו חוקרים מברלין המפורסמים באותה תקופה, כמו אלברט איינשטיין, ליסה מיטנר ואחרים.
הכוונה הייתה ליצור סביבה פרוגרסיבית אחידה לתלמידים צעירים המעוניינים ללמוד ולשתף פעולה.
ב-1968 הייתה האוניברסיטה מרכז לתנועת סטודנטים שמאלנית שפעלה במקביל לתנועות סטודנטים אחרות בעולם כמו אלו שבלונדון, פריז וברקלי.
בשנות השמונים נהייתה לאוניברסיטה הגרמנית הגדולה ביותר ומנתה 66,000 סטודנטים.
עם הרחבתה של אוניברסיטת הומבולדט בשנות התשעים ירד מניין תלמידיה ל-38,000.
באוקטובר 2007 העניקה לה הקרן הגרמנית למדע (DFG) מעמד של "אוניברסיטה עלית" בשל איכות המחקרים הנערכים בה כחלק מה-German Universities Excellence Initiative של הממשלה הגרמנית, שמקנה לה מימון נוסף.
החל משנת 2009 האוניברסיטה החופשית של ברלין מדורגת בין 100 האוניברסיטאות הטובות בעולם בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם.
האוניברסיטה החופשית של ברלין צמחה והתרחבה עד שהיא מציעה כעת 15 מחלקות ומכונים מרכזיים כולל לימודי וטרינריה.
היא כוללת גם את קמפוס המחקר דהלם, קמפוס מחקר בינלאומי איכותי ואחד הגנים הבוטניים הטובים ביותר בגרמניה.
במסגרת האוניברסיטה קיימת המרפאה האוניברסיטאית הגדולה ביותר באירופה הידועה בשם Charité - מחלקה רפואית משותפת עם אוניברסיטת הומבולדט, והיא מעסיקה 4.230 עובדים אקדמיים ולא אקדמיים.
כמו כן מוצעים במסגרת האוניברסיטה קורסים ותוכניות לימוד באנגלית לסטודנטים שאינם דוברי גרמנית.
בשנת 2001 קיימה האוניברסיטה החופשית של ברלין בשיתוף ברית עברית עולמית כנס חגיגי (הכנס ה-16) בברלין במלאת שבעים שנה להקמת הברית בעיר זו.
המחלקות האקדמיות באוניברסיטה החופשית של ברלין הן:
בין בוגריה הידועים של האוניברסיטה החופשית של ברלין:
רודי דוצ'קה - מנהיג מרד הסטודנטים בגרמניה
פרנציסקה גיפי - פוליטיקאית, ראש עיריית ברלין
ברנהרד שלינק - סופר, היסטוריון ומשפטן
קלאוס ווברייט - פוליטיקאי גרמני, כיהן כראש עיריית ברלין בין השנים 2001 - 2014
האוניברסיטה האסלאמית בעזה היא אוניברסיטה פלסטינית הפועלת בעיר עזה, תחת משרד החינוך של חמאס.
היא הוקמה בשכונת תל אל-הווא בשנת 1978, באישור הממשל הצבאי הישראלי על ידי השייח' אחמד יאסין כמוסד להשכלה גבוהה הראשון ברצועה, והייתה מאז למוקד כוח פוליטי, חברתי, תרבותי וצבאי של החמאס.
מאז עליית חמאס לשלטון ב-2007 הפכה למוסד אקדמי מרכזי ברצועת עזה.
האוניברסיטה האסלאמית בעזה היא מוסד פלסטיני עצמאי המפוקח על ידי משרד החינוך של הרשות הפלסטינית.
היא מעניקה תואר ראשון ותעודות נוספות, המקנים לבוגריה אפשרות להמשיך ללמוד לתארים גבוהים יותר באוניברסיטאות באירופה, צפון אמריקה ואסיה.
היא חברה בארבעה ארגונים בינלאומיים: הסתדרות האוניברסיטאות הבינלאומית של אונסק"ו, קהילת אוניברסיטאות הים התיכון, הסתדרות האוניברסיטאות הערביות והסתדרות האוניברסיטאות האסלאמיות.
האוניברסיטה ממומנת בין השאר על ידי הבנק העולמי ועל ידי ארגוני צדקה אסלאמיים.
האוניברסיטה ממוקמת בדרום מערב העיר עזה, בקרבת מוסדות אקדמיים נוספים.
גבולו הצפוני של הקמפוס הוא רחוב גמאל עבד אל נאצר.
גבולו המערבי הוא רחוב הליגה הערבית וגבולו המזרחי הוא רחוב מוסטפא חאפז.
מלבד הקמפוס העיקרי ישנם גם מבנים ממזרח לח'אן יונס ועל חורבות כפר דרום.
באוניברסיטה כיתות לימוד, אולמות כנסים, מעבדות טכנולוגיות וחדרי מחשבים, ספריות ומאגרי נתונים, קפיטריות ומסגד.
האוניברסיטה האסלאמית מקיימת קשרי שיתוף פעולה עם אוניברסיטאות בארצות הברית ובאירופה ועם מוסדות אקדמיים, ארגונים וקרנות בעולם המוסלמי, במדינות המערב וברשות הפלסטינית.
כלפי חוץ היא מצניעה את אופייה האסלאמי הקיצוני ומציגה עצמה כמוסד אקדמי אזרחי.
במסגרת זו היא מקיימת קשרים עם אוניברסיטאות ואגודות סטודנטים במדינות כמו בריטניה, שוודיה ופינלנד, ובמיוחד עם אגודות הסטודנטים של בית הספר לכלכלה של לונדון ושל Queen Mary's College בלונדון.
בנוסף היא מסתייעת בקרנות וארגונים הפועלים בארצות הברית, גרמניה, טורקיה וערב הסעודית, ובקואליציית הצדקה של החמאס.
המקצועות הנלמדים לתואר ראשון הם: חשבונאות, מנהל עסקים, כלכלה, הוראת המדעים, פסיכולוגיה, הוראה כללית, ייעוץ פסיכולוגי, לימודים אסלאמיים, ערבית, אנגלית, גאוגרפיה, מדעי החברה, היסטוריה, מדעי המחשב, כימיה, מתמטיקה, פיזיקה, ביולוגיה, תקשורת, עיתונאות, שיווק, עבודה סוציאלית, היסטוריה וארכאולוגיה, רפואה ושריעה.
המקצועות הנלמדים לתואר שני: הנדסה אזרחית, הנדסת בניין, הנדסת חשמל, הנדסת מים, מתמטיקה, פיזיקה, ניהול משאבי מים, מיקרוביולוגיה, זואולוגיה, טכנולוגיה רפואית, בוטניקה, חשבונאות, מנהל עסקים, חינוך, ספרות, רטוריקה, היסטוריה מודרנית והיסטוריה אסלאמית, משפטים, שריעה וקוראן.
בינואר 1983 השתלטו אנשי המג'מע האסלאמי, תנועה אסלאמית בהנהגתו של אחמד יאסין שהקדימה את חמאס, על האוניברסיטה והפכו אותה למרכזם.
מאז הקמתה מהווה האוניברסיטה מעוז פוליטי של החמאס וחממה לצמיחתם והתפתחותם של מנהיגי התנועה.
רבים מבכירי החמאס, הן בזרוע הפוליטית והן בזרוע הצבאית, החלו את דרכם באוניברסיטה כסטודנטים, מרצים או עובדי מנהלה.
מנהיג החמאס, אסמאעיל הנייה, הוא בוגר החוג לספרות ערבית, ושימש בעבר כמזכיר מועצת הנאמנים של האוניברסיטה וכיו"ר מועצת הסטודנטים.
בכיר החמאס מחמוד א-זהאר שימש כמרצה לנושאי רפואה באוניברסיטה.
בכירים בזרוע הצבאית של חמאס שנהרגו בעימות עם ישראל נשאו אף הם משרות באוניברסיטה.
עבד אל-עזיז א-רנתיסי היה מרצה בפקולטה לרפואה ולמדעים, אסמאעיל אבו שנב היה חבר במועצת המנהלים וראש הפקולטה למדעי הטבע, וסלאח שחאדה היה דיקן הסטודנטים ומורה באוניברסיטה.
גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, מקיימת פעילות ענפה בשטח האוניברסיטה.
מעבדות האוניברסיטה מנוצלות לייצור אמצעי לחימה ולפיתוח רקטות ארוכות טווח, תוך שימוש בידע המקצועי של סטודנטים ומרצים ובזמינות של חומרים כימיים.
אלה נשלחים על ידי החמאס להשתלמויות באיראן, בסוריה ובלבנון.
האוניברסיטה משמשת גם מקום אחסון לאמצעי לחימה ומקום מפגש של פעילי טרור.
לפני השתלטות החמאס על רצועת עזה הופעל מתוך כותלי האוניברסיטה כוח צבאי נגד תומכי פתח והרשות הפלסטינית.
סטודנטים רבים גויסו לשורות הזרוע הצבאית של החמאס והשתתפו בפעילות טרור, כולל ביצוע פיגועי התאבדות.
בזמן עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה, פשטו פעילי פתח על האוניברסיטה והחרימו כלי נשק ותחמושת שאוחסנו במקום.
הטלוויזיה הפלסטינית שידרה תמונות של רקטות ומשגרים, רובים וכדורים שנמצאו באוניברסיטה.
על פי דובר צה"ל, האוניברסיטה שימשה כמקום אחסון רקטות קסאם ומעבדות המחקר שם שקדו על שיפור הטווח והקטלניות של הרקטות.
אלה הופצצו על ידי חיל האוויר במבצע עופרת יצוקה.
החמאס מקיים באוניברסיטה אינדוקטרינציה אינטנסיבית לשם הטמעת אידאולוגיה אסלאמית קיצונית תוך דגש על עוינות לישראל ולמערב והליכה בדרך הג'יהאד.
באוניברסיטה מתקיימים כנסים העוסקים בהשלטת השריעה על חיי היום-יום של תושבי רצועת עזה, לימודי הקוראן במערכת החינוך ושימוש בתקשורת לשם קירוב התושבים לדת.
עבודות מחקריות המתבצעות באוניברסיטה עוסקות בנושאים כמו חינוך לג'יהאד על פי הגותו של עבדאללה עזאם ויישומו בבתי הספר הפלסטינים, ודרכים להעמקת החינוך לג'יהאד באמצעות האישה המוסלמית.
בליל 28–29 בדצמבר 2008, בימיו הראשונים של "מבצע עופרת יצוקה", הפציצו מטוסי חיל האוויר הישראלי את מבני האוניברסיטה.
הפצצות אלו גרמו להרס בנייני הפקולטות להנדסה ולמדעים והסבו לבניינים נוספים נזק כבד.
לטענת דובר צה"ל שימשו מתקני האוניברסיטה לפיתוח ולאחסון אמצעי לחימה.
המכון למדיניות נגד טרור במרכז הבינתחומי הרצליה פרסם כי במעבדות האוניברסיטה עסקו בשיפור הטווח וכוח ההרס של רקטות הקסאם.
החמאס הכחיש את טענות ישראל וועדת החקירה של האו"ם בראשות השופט גולדסטון לא מצאה מידע שיתמוך בטענות ישראל על שימוש צבאי במתקני האוניברסיטה.
ב-9 באוקטובר 2023, כחלק ממלחמת חרבות ברזל, התקיף חיל האוויר הישראלי והרס בניינים בקמפוס האוניברסיטה.
ב-11 באוקטובר הותקף קמפוס האוניברסיטה פעם נוספת.
האוניברסיטה האמריקאית בקהיר הוא מוסד להשכלה גבוהה עצמאי בקהיר.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1919 על ידי מיסיונרים אמריקאים ונחשבת לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה הטובים במצרים.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1919 על ידי המיסיון האמריקאי במצרים אשר נתמך על ידי הכנסייה הפרסבטריאנית.
הקמתו לקחה השראה ממוסדות השכלה דומים כמו האוניברסיטה האמריקנית בביירות שכבר היו קיימים זה שנים בעולם הערבי.
במשך 27 השנים הראשונות שימש ד"ר צ'ארלס ווטסון כנשיא האוניברסיטה, והוא עיצב במידה ניכרת את דמותה.
ווטסון היה בנו של אנדרו ווטסון שהיה מחלוצי המיסיונרים הנוצרים במצרים.
שפת הלימוד במוסד הייתה אנגלית ואחת ממטרותיו הייתה להכין את הלומדים ללימודי המשך באירופה או באמריקה.
בשנת 1928 ניתנו תוארי ה-BA הראשונים במוסד ובאותה שנה גם נרשמה ללימודים הסטודנטית האישה הראשונה.
ההוצאה מתמחה בספרים בנושאי המזרח התיכון, אסלאם, מצרים וכן תרגמה ומוציאה את מרבית ספרי נגיב מחפוז באנגלית.
ההוצאה גם מעניקה את מדליית נגיב מחפוז לספרות פעם בשנה.
הקמפוס הישן של האוניברסיטה נמצא בכיכר א-תחריר.
האוניברסיטה החופשית של בריסל הייתה אוניברסיטה שפעלה בעיר בריסל, בירת בלגיה, בשנים 1834–1969.
בשנת 1969 היא התפצלה לשתי אוניברסיטאות: אחת דוברת צרפתית – האוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB), והשנייה דוברת הולנדית – האוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB).
שתי האוניברסיטאות ממשיכות לשתף פעולה זו עם זו וביחד נקראות "האוניברסיטאות החופשיות של בריסל".
האוניברסיטה החופשית של בריסל הוקמה בשנת 1834 כאוניברסיטה הראשונה של העיר בריסל וכתגובה להגמוניה הקתולית בחינוך הגבוה בבלגיה.
שמה מתייחס לחופש המחשבה והמחקר ולחופש ביחס לשלטון ולכנסייה.
כשממלכת בלגיה הוקמה בשנת 1830 על יסודות תשעה מחוזות דרומיים שנפרדו מהולנד, פעלו במדינה החדשה שלוש אוניברסיטאות: בגנט, בלייז' ובלוון.
אף על פי שנבחרה לבירת הממלכה, לבריסל לא הייתה עד אז אוניברסיטה.
המחנך והעיתונאי אוגוסט פלוראל ברון והאסטרונום והסטטיסטיקאי אדולף קטלה, שני חברים בלשכה המסונית "הידידים הפילאנתרופים" (Amis philanthropes), הגו החל משנת 1831 את רעיון הקמתה של אוניברסיטה "חופשית".
הממשלה הבלגית, שבקושי השיגה מימון לשלוש האוניברסיטאות הקיימות, לא גילתה התלהבות רבה כלפי היוזמה הזאת.
אולם, כשנוסדה האוניברסיטה הקתולית במכלן בשנת 1834, בלחץ הבישופים, דעת הקהל הליברלית הזדרזה להגיב.
רבים העירו לוורהאכן על האופי האוטופי כביכול של יוזמתו, כשלא היו בנמצא לא מורים, לא הבניין הזמין, ואף לא המימון הדרוש.
בסופו של דבר, מצא ראש העיר ניקולא-ז'אן רופ (Rouppe), בונה חופשי בעצמו, אכסניה למוסד החדש בארמון הישן של שארל-אלכסנדר של לורנה בכיכר במוזיאון.
ורהאכן גייס לתוכניתו את בית הספר לרפואה ומצא מורים נוספים בסגל המוזיאון למדעים ולספרות.
נמצאו מורים מתנדבים גם לסגל הפקולטה למשפטים שעמדה לקום, ביניהם אנרי דה ברוקר, גם הוא חבר בבונים החופשיים.
מיד אחר כך הסכימה העירייה לסבסד את הפרויקט, שנחנך ב-20 בנובמבר 1834. בנאומו החגיגי, הגדיר אוגוסט ברון את האידאולוגיה העשויה להיות נר לרגלי האוניברסיטה:
בשנה הראשונה לקיומה, סגל האוניברסיטה כלל 38 מורים שלימדו 96 סטודנטים.
שם האוניברסיטה היה "האוניברסיטה החופשית של בלגיה" והיא כללה 4 פקולטות: פילוסופיה וספרות, משפטים, מדעים ורפואה.
החל משנת 1836 שינתה את שמה ל"האוניברסיטה החופשית של בריסל" – בצרפתית l'Université Libre de Bruxelles.
עד שנת 1847 התקיימה האוניברסיטה מהתרמות יזומות על ידי ה"גראן אוראין" ולשכות בונים חופשיים אחרות, ביניהן "הידידים הפילאנתרופים".
פרט לקשיים כספיים, האוניברסיטה הצעירה התמודדה עם לחצים מצד הכנסייה ומצד השלטון.
החוק לחינוך הגבוה סגר את האוניברסיטה הממלכתית בלוון, מה שאפשר לאוניברסיטה הקתולית ממכלן לעבור לאותה עיר באזור ברבנט ולהפוך לאוניברסיטה הקתולית של לוון (1834–1968).
בנסיבות אלה נשארו רק שתי אוניברסיטאות ממלכתיות – בגנט ובלייז'.
הן נאבקו באוניברסיטה החופשית על ה"מונופול" של המחשבה חופשית.
הבישופים מצדם לא ראו בעין יפה אוניברסיטה אוטונומית, שחמקה לפיקוחם.
מורת רוחם באה לידי ביטוי בעיתונות הקתולית.
ורהאכן השיב לביקורות בנאום אקדמי מהדהד, בו הצהיר:
האוניברסיטה התגברה עם הזמן על כל המחלוקות והפכה למוסד מוכר.
עם העלייה במספר הסטודנטים היא הוצרכה לעבור לבניין חדש, הארמון גראנוול (Palais Granvelle) ברחובות rue des Sols ו-rue de l'Impératrice.
ב-1873 נפתחה הפקולטה למדעיים יישומיים – בית הספר הפוליטכני של האוניברסיטה.
ב-1880 הייתה האוניברסיטה החופשית של בריסל הראשונה בבלגיה שפתחה את שעריה בפני נשים – במסגרת המכון לרוקחות.
למעשה לא היה בבלגיה שום איסור חוקי על כניסת נשים למוסדות אוניברסיטאיים, אבל לפי המסורת רק הגברים למדו באוניברסיטאות והחינוך התיכוני לא הכשיר את הבנות ללימודים גבוהים.
ב-7 ביולי 1886 החריבה דליקה את האגף השמאלי של הבניין ב-rue des Sols.
נשרפו אולם ההרצאות, הספרייה וחלק מהאוספים המינרלוגיים.
שיפוץ הבניין נמשך שש שנים.
החל משנת 1888 חגגו הסטודנטים את 20 בנובמבר – יום הקמת האוניברסיטה (שהיה גם מקודם יום פנוי) – בשם "והראגן הקדוש" (St.
החגיגה כוללת עד ימינו מצעד מסיכות ברחבי העיר.
בשנת 1893 צייד הכימאי ואיש העסקים את בית הספר לרפואה במכון חדש לפיזיולוגיה שהוקם בפארק לאופולד באטרבק (Etterbeek), (בימינו שוכן בו התיכון היוקרתי "אמיל ז'אקמן").
ראול וארקה תרם להקמת מכון לאנטומיה, אלפרד סולווה ואחרים תרמו לייסוד מכון להיגיינה ולבקטריולוגיה.
יוזמות התעשיינים היו לעיתים קשורות ישירות לביקושים שנוצרו בתחום התעשייה.
כך בית הספר למסחר שהוקם מיוזמתו של ארנסט סולווה, וכך גם המכון לפיזיולוגיה שהיה, בין השאר עשוי לפתח מדדים לכושרם של הפועלים ולפריונם.
ב-1899 קם גם בית ספר למדעי המדינה והחברה.
בשנים 1924–1930 נבנו הבניינים החדשים של האוניברסיטה בסולבוס, לפי תוכנית האדריכל אנדרה דימונן (André Dumont).
הם נבנו מלבנים, בסגנון המזכיר את האדריכלות ההולנדית מן המאה ה-17.
בימי הכיבוש הנאצי בשנת 1941 סגרה האוניברסיטה את שעריה כדי להתחמק משיתוף פעולה עם הכובשים.
עד שנת 1935 שפת ההוראה בה הייתה צרפתית.
החל משנת 1935 קורסים מסוימים נלמדו בצרפתית ובפלמית כאחד.
אולם רק ב-1963 לכל הפקולטות היו קורסים בשתי השפות.
זמן קצר אחרי מלחמת השפות באוניברסיטה הקתולית של לוון, באוקטובר 1969 התפצלה האוניברסיטה של בריסל לשתיים, לפי שפת ההוראה.
בהתאם למסמך מ-28 במאי 1969 האוניברסיטה החופשית בצרפתית והאוניברסיטה החופשית בשפה הפלמית הפכו לישויות עצמאיות.
עם זאת הן שומרות על שיתוף פעולה בשם האידאולוגיה המקורית הליברלית והמתקדמת, המבוססת על עקרונות חופש המחשבה וההומניזם.
שתי האוניברסיטאות חולקות מרכז מחשוב משותף.
בימינו באוניברסיטה החופשית שפה הפלמית VUB לומדים כ-9,000 סטודנטים, בעוד באוניברסיטה החופשית בצרפתית ULB לומדים 18,000.
אף על פי שבבלגיה דמי הלימודים הם נמוכים בהרבה לעומת רוב ארצות העולם, האוניברסיטאות החופשיות עשו מאמצים נוספים כדי לשמור על דמי לימודים מינימליים ולספק שירותי רווחה ומימון כדי שבני השכבות החברתיות העניות יוכלו להגיע לתואר אקדמי ללא אפליה.
אם בהתחלה נבנתה האוניברסיטה על בסיס אנטיקליריקלי, אבל בכל זאת קתולי, או לפחות דאיסטי או פילוסופי ספיריטואליסטי, במהלך העשורים האחרונים של המאר ה-19 התפתחו בתוכה גם זרם אתאיסטי במפורש לצד מגמה מדעית פוזיטיביסטית אליבא דאוגוסט קונט שדגלה בקדימותם של הניסוי ושל השכל.
התפתחויות אלו הביאו איתן גם מחלוקות חריפות.
כך קרה בשנת 1890 כשעבודה לפילוסופיה של ז'ורז' דוולסבוברס (Dwelshauwers) עוררה פולמוס גדול בגלל הדעות האתאיסטיות של מחברה לעומת מרבית המורים בפקולטה לפילוסופיה ולספרות שהיו תמיד דאיסטים.
המחלוקות בין השמרנים ובין הפרוגרסיבים, בין הליברלים ובין סוציאליסטים באו לידי ביטוי גם בפרשת רקלי.
אליזה רקלי (Élisée Reclus), גאוגרף צרפתי ואנרכיסט, הוזמן בשנת 1892 להרצות באוניברסיטה.
ב-1893, בעקבות פיגוע אנרכיסטי, התנגדה מועצת המנהלים של האוניברסיטה לבואו תוך אי התחשבות ברקטור אקטור דני, שהיה הסוציאליסט הראשון שנבחר בתפקיד.
הוויכוחים הסוערים גרמו לפילוג בתוך האוניברסיטה ולהקמת "אוניברסיטה חדשה" (Université nouvelle) המכונה גם "בולגרית", שהתקיימה בנפרד בשנים 1894–1914 עד למלחמת העולם הראשונה.
ב-1902 הוקם המכון לסוציולוגיה וכעבור שנה נוסד בית הספר למסחר על שם סולווה.
אחרי הפסקת פעילות האוניברסיטה בימי מלחמת העולם הראשונה, שנת 1919 עדה להישג בין-לאומי חשוב עם הענקת פרס נובל לרפואה ופיזיולוגיה לז'ול בורדה, פרופסור של האוניברסיטה החופשית.
באותה תקופה הריסת ה"פאלה גראנוול" בגלל עבודות הבנייה של הצומת צפון-דרום, אוניברסיטה עוברת למקום חדש על רמת סולבוס (Solbosch) קרוב לפרוורי העיר.
עבודות הבנייה התחילו ב-1921 והבניין החדש U נחנך בשנת 1924. הבניין A נבנה הודות בשנים 1924–1928 במימון אמריקני – של הקרן האמריקנית-בלגית לחינוך, יורשת של "ועדת הסיוע לבלגיה" בראשות הרברט הובר, שהתגייסה לעזור לשיקום החינוך הגבוה בבלגיה אחרי ההרס של המלחמה.
קרן זאת מימנה יחד עם משפחת טורנה-סולווה גם את הקריה אז'ה (Heger) שנחנכה בשנת 1933. בשנת 1939 נוסף לנכסי האוניברסיטה המכון לאונקולוגיה על שם בורדה בשדרות וטרלו.
השפה ההולנדית ("פלמית") והקמת האוניברסיטה החופשית – Vrije Universiteit Brussel VUB
החל משנת 1890 הונהגו באוניברסיטה גם קורסים בהולנדית בפקולטה למשפטים.
משנת 1963 הפכה הולנדית לשפת הוראה בכל הפקולטות במקביל לצרפתית.
באוקטובר 1969 התפצלה האוניברסיטה החופשית לשתי אוניברסיטאות – אחת פרנקופונית, בשם המקורי בצרפתית ULB Université libre de Bruxelles והאוניברסיטה החופשית בשפה ההולנדית VUB Vrije Universiteit Brussel.
הפיצול אושר בחוק בשנת 1970.
אנרי לה פונטן – חתן פרס נובל לשלום ב-1913
ז'ול בורדה – חתן פרס נובל לרפואה ב-1919
אלבר קלוד – חתן פרס נובל לרפואה ב-1974
איליה פריגוז'ין – פיזיקאי וכימאי, חתן פרס נובל לכימיה ב-1977
– מתמטיקאי, זוכה מדליית פילדס ב-1978
אמיל ונדרוולדה – מנהיג סוציאל-דמוקרט, שר החוץ של בלגיה
פול-אנרי ספאק – שר החוץ של בלגיה
חיים פרלמן – משפטן, פילוסוף ורטוריקן
– משפטים, שר החוץ של בלגיה, יושב ראש הראשון של חבר הלאומים
אוגוסט פיקאר – פיזיקאי וממציא שווייצרי
קבוצת הכדורגל של האוניברסיטה זכתה במדליית הארד באולימיפיאדת הקיץ בפריז בשנת 1900.
האוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB) היא אוניברסיטה בלגית פרטית, חילונית ופרנקופונית (דוברת צרפתית) בעיר בריסל.
בגרסתה הפרנקופונית הנפרדת, האוניברסיטה קיימת משנת 1969, לאחר פיצול האוניברסיטה החופשית של בריסל (1834–1969) לאוניברסיטה זו ול דוברת ההולנדית.
באוניברסיטה החופשית של בריסל BLU לומדים 24,000 סטודנטים, מתוכם 29% מחו"ל.
היא הוקמה בשנת 1834 כאוניברסיטה בשפה הצרפתית.
במהלך השנים הפכה לאוניברסיטה דו-לשונית – פרנקופונית ובשפה ההולנדית: החל מ-1890 קורסים בהולנדית הונהגו בפקולטה למשפטים ואחרי 1935 גם בפקולטות אחרות.
החל משנת 1963 התקיימו קורסים בשתי השפות בכל הפקולטות.
באוקטובר 1969 התפצלה לשתי אוניברסיטאות – פרנקופונית והולנדופונית.
האוניברסיטה החופשית של בריסל ULB היא עצמאית לחלוטין לגבי האוניברסיטה בעלת אותו שם בתרגום הולנדי VUB שנוסדה בשנים 1969–1970. לשתי האוניברסיטאות מתקנים שכנים בקמפוס דה לה פלן (de la Plaine).
יש להן מגעים תכופים, בין אנשי הסגל, שאחדים מהם מלמדים בשני המוסדות ושיתוף פעולה בתוכניות הוראה ומחקר, בהן נעשות לפעמים עבודות מאסטר בצוותא.
האוניברסיטה ממוקמת בשלושה קמפוסים: קמפוס סולבוס (Solbosch) באיקסל (Ixelles), הקמפוס "דה לה פלן" (de la Plaine), גם הוא באיקסל, וקמפוס ארסמוס (אראזם) באנדרלכט.
שם נמצאים מנהל האוניברסיטה והמשרדים הכלליים שלה, כמו כן רוב הפקולטות למדעי הרוח, בית הספר הפוליטכני, הספרייה הגדולה למדעי הרוח, ומספר מוזיאונים של האוניברסיטה: מוזיאון לזואולוגיה, האולם לאמנות בת זמננו איינדה והמוזיאון מ.
הקמפוס דה לה פלן מאחסן את הפקולטה למדעים ואת הפקולטה לרוקחות, כמו כן מעבדות הניסוי (Experimentariums) לפיזיקה ולכימיה, המוזיאון לצמחי מרפא ושל הרוקחות ומעונות סטודנטים.
הקמפוס אראזם כולל את בית החולים אראזם ואת "פול סאנטה" – "הקוטב: בריאות" (Pôle Santé) המורכב מבית הספר לרפואה, בית הספר לבריאות ציבורית והפקולטה למדעי המוטוריקה (התנועה) (בעוד הפקולטה לרוקחות שוכנת כאמור בלה פלן).
כאן נמצאים גם בית הספר לאחיות יחד עם בית הספר הגבולה החופשי של בריסל על שם איליה פריגוז'ין, מוזיאון הרפואה והמוזיאון לאנטומיה ולפיזיולוגיה של האדם.
לאוניברסיטה שייך גם מתחם נוסף ב"ביופארק שארלרואה בריסל דרום" (Biopark Charleroi Brussels South), בפארק המדע אירופול של גוסלי (l'Aéropole de Gosselies).
כאן שוכנים המכון לביולוגיה ולרפואה מולקולרית IBMM, המכון לאימונולוגיה רפואית IMI, המעבדה לביוטכנולוגיה צמחית LBV, המרכז המולטימודלי להדמיה CMMI, כמה חברות ספין-אוף, חממה טכנולוגית (ואלוניה ביוטק בע"מ) והמרכז הראשון המשולב לחיסונים של האזור הוואלוני.
לאוניברסיטה יש בניינים ומתקנים גם ביישובים פראנוויל (Parentville), טרן (Treignes) וניבל (Nivelles).
בתרגום חופשי: לנצח את החושך באמצעות הידע.
פרנסואה אנגלר – חתן פרס נובל לפיזיקה ב-2013
תוארי דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה
1984: סימון וייל, וילי ברנדט, נלסון מנדלה, אנדריי סחרוב, אלטיארו ספינלי
1987: עבדו דיוף, שמעון פרס, סנדרו פרטיני, מריו סוארש
1989: דוינה קורניה, פאנג לי ז'י
1991: ברוניסלב גרמק, ארפאד גנץ, ואצלב האוול
1994: שמעון ויזנטל, אלברט השני, מלך הבלגים, פייר אלשינסקי
1995: תאו אנגלופולוס, , , אנדז'יי ויידה
1996: עמנואל ולרשטיין, , מרק אדלמן
2001: טוטס טילמנס, האוניברסיטה החופשית של בריסל (Vrije Universiteit Brussels - VUB)
2002: הייוול סרי ג'ונס, , אלן סמית, אנז'ליק ורלי
2010: פרנסואז בארה-סינוסי, מריו רנאטו קפקי, אלאן קון, , כריסטיאן דה דוב, רונלד דבורקין, גאו שינג'יאן, דייוויד גרוס, , אריק מסקין, מריו חוסה מולינה, אדמונד פלפס, רולף צינקרנאגל
2012: אלה בהאט, קוסטה גברס, אנג'לה דייוויס
האוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB) (בהולנדית (פלמית): Vrije Universiteit Brussel) היא אוניברסיטה פרטית חילונית בעיר בריסל, בירת בלגיה, עם הוראה בשפה ההולנדית (פלמית).
המוסד, המקבל סבסוד ציבורי, הוקם בשנת 1969 והוכר רשמית במאי 1970 כשנפרד מתוך האוניברסיטה החופשית של בריסל.
אוניברסיטה זו, ששמה הרשמי הוא השם בהולנדית Vrije Universiteit Brussel, היא אחת מחמש האוניברסיטאות המוכרות רשמית על ידי הקהיליה הפלמית.
הקמפוסים שלה נמצאים באטרבק (Etterbeek) וביטה (Jette) (ז'ט).
האוניברסיטה החופשית של בריסל הוקמה בשנת 1834 מיוזמתם של המשפטן פייר תאודור ורהאכן (1796–1862) ואחרים.
מייסדיה ביקשו שתהיה אוניברסיטה עצמאית ביחס למדינה ולכנסייה, ושעקרון פעילותה יהיה החופש האקדמי.
בהתחלה, במאה ה-19, האוניברסיטה הייתה פרנקופונית בלבד, מפני שהצרפתית הייתה שפת המעמד הגבוה בארץ באותה תקופה.
אבל עוד בשנת 1890 התקיימו קורסים בהולנדית בפקולטה למשפטים, אחרי שנת 1935 התווספו קורסים כאלה בעוד פקולטות ובשנת 1963 האוניברסיטה החופשית נהייתה דו-לשונית בכל הפקולטות.
בכל זאת בשנת 1969 הרגיש הציבור והסגל הדובר הולנדית שיש צורך להקים אוניברסיטה נפרדת על טהרת השפה הולנדית.
ב-1 באוקטובר 1969 חל הפיצול של האוניברסיטה והוא הוכר בחוק על ידי הפרלמנט ב-28 במאי 1970. עם זאת כמו באוניברסיטה החופשית הפרנקופונית ULB, חג האוניברסיטה הוא 20 בנובמבר, "ורהאכן הקדוש".
בשנת הלימודים 2007–2008 למדו באוניברסיטה זו 9,341 סטודנטים.
מתוכם 89% היו מבלגיה, 5% מארצות האיחוד האירופי ו-6% מארצות אחרות.
פרסונל האוניברסיטה מנה 2,753 אנשים.
סמל האוניברסיטה כולל מגן עם רקע בשלושה צבעים – מלמעלה למטה: כתום – לבן – כחול, צבעי בית אוראניה-נסאו ומעליו "ארנק קבצנים" ולחיצת ידיים, המסמלים את מאבקם של ה-Geux הפרוטסטנטים ושל וילם מאוראניה נגד הכובשים הספרדים והאינקוויזיציה במאה ה-16.
(בלטינית – לנצח את החושך באמצעות הידע)
האוניברסיטה רואה עצמה כפלורליסטית – פתוחה לכל הסטודנטים על בסיס שווה, ללא הבדל של רקע אידאולוגי, פוליטי, תרבותי או חברתי – והיא מנוהלת תוך שימוש בסטרוקטורות דמוקרטיות, כשכל חבריה – סטודנטים וסגל ומנהל כאחד – משתתפים בתהליך קבלת ההחלטות.
האוניברסיטה מקבלת מענקים מממשלת פלנדריה, אם כי פחות מאוניברסיטאות פלמיות אחרות.
האוניברסיטה מורכבת מ-8 פקולטות המשמשות לשלוש המשימות המרכזיות של המוסד: חינוך, מחקר ושירות לקהילה.
הפקולטות מכסות מגוון רחב של שדות ידיעה כולל מדעי הטבע, לימודים קלאסיים, מדעי החיים, מדעי החברה, לימודים הומניים והנדסה:
פקולטה למדעי הכלכלה, החברה והמדינה ובית הספר סולווה למנהל עסקים
רוב הפקולטות שוכנות בקמפוס אטרבק, בגבול בין איקסל (אלסנה), אודרגם (אודרחרן) ואטרבק.
שם נמצא גם בית הספר סולווה למנהל, משרדים של המנהל ושירותים טכניים ורקטורט האוניברסיטה.
בניין הרקטורט הסגלגל נבנה על ידי האדריכל רנאט בראם והוא מכונה גם "הסיגר".
בקמפוס השני, הנמצא ביטה (ז'ט), נמצאת הפקולטה לרפואה ולרוקחות ו"בית החולים האוניברסיטאי בריסל" (Universitair Ziekenhuis Brussel) המסונף לאוניברסיטה VUB.
כאן ממוקמים גם מחלקת הבריאות של מכללת ארסמוס וקומפלקס מודרני לספורט Health City.
האוניברסיטה מספקת חינוך לתארים אקדמיים של בוגר, מאסטר ודוקטור לכ-8,000 סטודנטים לתואר ראשון ומעל 1,000 סטודנטים לתואר שני ושלישי.
האוניברסיטה סווגה בשנת 2012 במקום ה-200 בין אוניברסיטאות העולם, ברשימת ה-QS World University Rankings.
קיימות 128 תוכניות לימוד ובכולן ההוראה נעשית בהולנדית, אולם ב-59 מהן גם באנגלית.
בהתאם לתהליך בולוניה, האוניברסיטה מיישמת את השיטה בוגר-מאסטר.
והיא מעניקה בהתאם 4 סוגי תארים:
בוגר, מאסטר, מאסטר אחרי מאסטר ודוקטור.
לימודי הרפואה דורשים בחינת כניסה.
שכר הלימוד באוניברסיטה הוא נמוך וקיימים פטורים והנחות לסטודנטים ממשפחות ללא אמצעים כספיים.
תוכניות הלימודים מאושרות על ידי הארגון ההולנדי-פלמי להכרה, ארגון עצמאי האחראי על אישור תוכניות החינוך הגבוה בפלנדריה ובהולנד.
ה-Vrije Universiteit Brussel משתפת פעולה עם כמה מוסדות לחינוך גבוה ואחרים:
מכללת ארסמוס – המכללה והאוניברסיטה מרכיבים את "איגוד האוניברסיטאי של בריסל"
המכון הגבוה למדעי השיקום בלוון
אוניברסיטת קנט – בית הספר ללימודים בין-לאומיים בריסל
מכללת וזאליוס (Vesalius College) עם שפת הוראה אנגלית – חולק קמפוס עם VUB
לאוניברסיטה VUB יש הסכמי שיתוף פעולה עם 38 אוניברסיטאות ברחבי העולם, והסכמי חילופי סטודנטים עם 160 אוניברסיטאות.
– בעבר – שר החוץ של בלגיה
ברתולד קאוקן – חלילן ומנצח
, אלוף עולם ואולימפי בהחלקה מהירה, מנורווגיה
, זמר-יוצר, מלחין ושחקן קברט הולנדי
האוניברסיטה הבין-לאומית לעסקים ומשפטים (ידועה יותר בשמה האנגלי IUBL - International University of Business and Law) היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת בעיר חרסון אשר באוקראינה.
תארים מהאוניברסיטה האוקראינית הזו אינם מוכרים בישראל מפני שהיא מאפשרת רכישת תארים בהתכתבות ולמעשה פועלת כבית חרושת לתארים.
האוניברסיטה מאפשרת לתלמידיה לרכוש תארים במגוון רחב של תחומים כגון משפטים, מנהל עסקים, חשבונאות, מדעי הטבע, יחסים בינלאומיים, כלכלה ומחשבים.
האוניברסיטה מפעילה מסלולים לתואר ראשון, לתואר שני ולדוקטורט.
האוניברסיטה מכירה בתעודות סיום תיכון ממגוון מדינות בעולם, כולל ממדינות מפותחות כגון ארצות הברית ובריטניה, אך גם ממדינות מתפתחות, כגון סומליה, איי סיישל וניגריה.
דרישת הקבלה לסטודנטים ישראלים היא תעודת בגרות.
לא קיימות דרישות קבלה אחרות לאוניברסיטה, כגון רף ממוצע בגרויות, בחינה פסיכומטרית או מבחן קבלה.
האוניברסיטה אינה מופיעה ברשימות הדירוגים של גופי דירוג האוניברסיטאות המובילים כגון דירוג שאנגחאי, דירוג Times או דירוג QS.
לפי אתר המוסד, האוניברסיטה מוכרת על ידי משרד החינוך האוקראיני כמוסד להשכלה גבוהה.
אולם לפי משרד החינוך היא לא מוכרת גם באוקראינה
על אף טענות של גופים שונים בישראל המשווקים תארים של אוניברסיטה זו, אוניברסיטת IUBL אינה מוסד מוכר בישראל או בקליפורניה.
ככלל בישראל אין הכרה אוטומטית בתארים מחוץ לארץ וההכרה בהם תלויה, בין השאר, באיכות תוכנית הלימודים.
אולם דרישה בסיסית להכרה בתואר כזה הוא שהמוסד שהנפיק אותו יהיה מוכר על ידי הרשויות המוסמכות בארץ המוצא, וזה לא המצב ל־IUBL.
הכרה בתארים מאוניברסיטת IUBL, וככלל בתארים מאוניברסיטאות באוקראינה, במדינות מחוץ לאוקראינה היא מורכבת כיוון שמערכת ההשכלה הגבוהה באוקראינה לא מקיימת סטנדרט אחיד אשר מאפשר להשוות בין תארים מאוניברסיטאות שונות בתוך אוקראינה וכן בין אוניברסיטאות באוקראינה ומחוצה לה.
בשנת 2015 נטען באתר האוניברסיטה שחברות ב-IAU, ארגון האוניברסיטאות העולמי מטעם ארגון אונסק"ו מקנה לאוניברסיטה הכרה בינלאומית בתאריה.
עם זאת, נכון לשנת 2015, אוניברסיטת IUBL אינה חברה בארגון זה של אונסק"ו.
התאחדות האוניברסיטאות הבינלאומית היא ארגון לשיתוף פעולה בין מוסדות אקדמיים שאינו עוסק בהכרה של מוסדות אקדמיים, והחברות בו היא וולונטרית.
בישראל קיימים ארגונים שונים המציעים תארים בהתכתבות של אוניברסיטת IUBL.
בשנת 2015 פורסמו חשדות לגבי איכות הלימודים האקדמיים באוניברסיטת IUBL, והיותה בית חרושת לתארים.
משרד החינוך פרסם אזהרה לציבור בדבר תארים מאוניברסיטת IUBL.
ממידע שהתקבל במשרד, וממידע שהתקבל ממשרד החינוך האוקראיני, עולה כי הדיפלומה המונפקת לבוגרי תוכנית לתארים ראשון, שני ושלישי ממוסד זה, אשר נלמדה באמצעות שלוחה בישראל, אינם מאושרים על ידי הרשויות המוסמכות באוקראינה.
על כן, לא ניתן להגיש בקשה להכרה בתארים אלו למשרד החינוך הישראלי.
הכרה בתארים אשר נלמדו בהתכתבות ישירות מול האוניברסיטה באוקראינה, ולא דרך שלוחותיה בישראל, תיתכן במידה ותעבור את הבדיקה הפרטנית אשר מתבצעת במשרד החינוך לכל בקשה להכרה בתואר מחוץ לארץ.
חה"כ ניסים ואטורי הנו בוגר האוניברסיטה.
האוניברסיטה האירואסיאתית הלאומית על שם ל.
Гумилёва (ЕНУ) היא האוניברסיטה הלאומית של קזחסטן והאוניברסיטה החשובה ביותר במדינה מבחינת הוראה ומחקר.
הקמפוס המרכזי שלה נמצא מול בניין הנשיאות בבירה אסטנה.
היא קרויה של שמו של ההיסטוריון והאתנולוג הרוסי לב גומיליוב, שחקר את ההיסטוריה של שבטי הקזחים והביע תמיכה בתנועה הלאומית הקזחית.
בשנת 2018 דורגה האוניברסיטה במקום ה-394 בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם ובמקום ה-30 בדירוג חמישים האוניברסיטאות הצעירות מחמישים שנה של הדירוג ().
האוניברסיטה נוסדה ב-1996 בצו נשיאותי של נורסולטן נזרבייב, כאיחוד של בית הספר אקמולה להנדסה אזרחית ובית הספר אקמולה לחינוך.
בשנת 2000 אוחד לאוניברסיטה גם המוסד ללימודי דיפלומטיה של משרד החוץ הקזחי ושלוחת אוניברסיטת מוסקבה שפעלה בקזחסטן הולאמה ושולבה לתוכה.
בשנת 2001, במלאת עשר שנים לעצמאות קזחסטן, נקבעה כאוניברסיטה הלאומית.
האוניברסיטה מציעה תוכניות לימוד עד תואר דוקטור במדעי הרוח, מדעי החברה, מדעי הטבע, הנדסה וכן כוללת אקדמיה צבאית.
תחומי הלימוד המובילים הם יחסים בינלאומיים, הנדסה אזרחית, בלשנות, חינוך, פסיכולוגיה ופיזיקה בדגש על אסטרופיזיקה.
האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו היא אוניברסיטה הממוקמת בקצה המערבי של נסיכות מונקו.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1986 והיא חלק מקבוצת "INSEEC" המובילה במוסדות להשכלה גבוהה הפרטית בצרפת.
מיקומה נהנה מנוף לריביירה הצרפתית.
במקום מתקיימים לימודי תואר בארבע שנים ולימודי תעודה של עשרה חודשים, סטודנטים יכולים להתמחות בשיווק, ניהול עסקי ספורט ומינהל בינלאומי, כל התוכניות העסקיות נלמדות בשפה האנגלית.
האוניברסיטה נתמכה על ידי משפחת המלוכה.
עד לשנת 2002 המקום היה נודע בשם "אוניברסיטת דרום אירופה" אך השם שונה על מנת להבליט את מיקומה במונקו.
האוניברסיטה החופשית של אמסטרדם (בהולנדית: Vrije Universiteit Amsterdam) היא אוניברסיטה פרטית בעלת אוריינטציה נוצרית, הממוקמת באמסטרדם, הולנד, אשר הוקמה בשנת 1880. האוניברסיטה מהווה אחד מהמוסדות האקדמיים המובילים בעיר, לצד אוניברסיטת אמסטרדם.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1880 על ידי קבוצה של נוצרים פרוטסטנטים בהובלת הפרופסור לתאולוגיה והעיתונאי אברהם קויפר אשר כיהן מאוחר יותר כראש ממשלת הולנד.
קויפר וארבעה פרופסורים נוספים החלו להרצות בשלוש פקולטות: תאולוגיה, משפטים ואמנויות.
במהלך המאה ה-20 האוניברסיטה גדלה מאוד, והוקמו פקולטות רבות, ובהן הפקולטה למדע (1930) והפקולטה לרפואה (1950).
לאורך עשורים אלו המוסד קיבל תמיכה מהממסד הדתי ומתומכים פרטיים רבים.
בסוף שנות ה-70 האופי האליטיסטי והנוצרי המצומצם של האוניברסיטה התפוגג והיא הפכה לאוניברסיטה מוכוונת מחקר הפתוחה לקהלים רחבים ומגוונים.
בתחילת המאה ה-21 האוניברסיטה גדלה מאוד, ומספר הסטודנטים צמח מ-15,700 סטודנטים בשנת 2002 לכ-25,000 בשנת 2011.
כיום רוב הלימודים מתקיימים בהולנדית, אך ישנן כחמש תוכניות לתואר ראשון וכ-80 תוכניות לתואר שני, שכולן מתקיימות באנגלית.
בספריית האוניברסיטה יש אוסף גדול יחסית של למעלה מ-1,000,000 פריטים מודפסים.
מבין כמעט 3,000 סגל אקדמי שהועסקו באוניברסיטה בשנת 2012, 42% היו נשים.
כמעט 80% היו ממוצא הולנדי ואילו כ-15% היו לאומים אירופיים אחרים.
שאר ה-5% הגיעו מאסיה, צפון אמריקה, אפריקה, דרום אמריקה ואוקיאניה.
האוניברסיטה הטכנית דרזדן היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בדרזדן שבגרמניה אשר הוקמה בשנת 1828. האוניברסיטה הטכנית היא למעשה המוסד האקדמי הגדול בסקסוניה ואחת מן הגדולות בגרמניה, עם כ-32,000 סטודנטים.
האוניברסיטה הטכנית דרזדן חברה ב-TU9 ובוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם.
בנוסף על כך, TU דרזדן מקיימת שיתופי פעולה עם מוסדות אקדמיים רבים, ובהם אוניברסיטת בוסטון, אוניברסיטת ג'ורג'טאון ואוניברסיטת הרווארד.
מבין האישים שקיבלו תואר דוקטור לשם כבוד מהמוסד, ניתן למנות את פרדיננד פון צפלין, קונראד צוזה, ואצלב האוול, וולטר קוהן וקופי אנאן.
מבין אנשי הסגל הבולטים במוסד ניתן למנות את מריה רייכה וריכרד פון מיזס.
שורשיה של האוניברסיטה נמצאים במכללה טכנית שהוקמה בשנת 1828, ובכך היא מהווה אחת המכללות הטכנולוגיות הוותיקות ביותר בגרמניה.
המכללה הוקמה על מנת לענות על הצרכים החדשים שנוצרו בעקבות המהפכה התעשייתית.
בסוף המאה ה-19 החלו לעסוק באוניברסיטה בנושאים שאינם טכניים בהכרח.
לאחר איחוד גרמניה מחדש בשנת 1990 הוקמו פקולטות רבות, ובהן הפקולטה לטכנולוגיות מידע (1991), משפטים (1991), חינוך (1993) וכלכלה (1993).
כמעט כל הפקולטות ממוקמות בקמפוס הראשי מדרום למרכז העיר, למעט הפקולטה לרפואה שיש לה קמפוס משלה ליד נהר האלבה ממזרח למרכז העיר והמחלקה ליערנות ב.
הפקולטה להנדסת חשמל וטכנולוגיות מידע
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 246 (2024)
האוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בבראונשווייג שבגרמניה אשר הוקמה בשנת 1745. באוניברסיטה למדו בשנת 2020, כ-20,000 סטודנטים.
האוניברסיטה נחשבת לאחת מן הטובות בגרמניה בתחומי ההנדסה.
התחומים המרכזיים הנלמדים באוניברסיטה טכנית הם אווירונאוטיקה, הנדסת רכב, מדעי החיים ומטרולוגיה.
האוניברסיטה חברה בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם וב-TU9. מן האישים הבולטים שלמדו או לימדו במוסד ניתן למנות את ריכרד דדקינד, מנפרד אייגן, גאורג ויטיג, קלאוס פון קליצינג, קרל פרידריך גאוס, ארנסט זאגביל וקורט טאנק.