tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר מכן, 700 מתוך 1,000 המשתתפים התכנסו ליום אחד בבריסל.
הם חולקו לקבוצות של 10 ולאחר תדרוך על ידי מומחים, המשתתפים ניסחו הצעות סביב הנושאים.
קבוצה קטנה יותר של אזרחים, ה-G32, התכנסה באופן קבוע במהלך החודשים הבאים כדי לחדד את ההצעות הללו ולהפוך אותן להמלצות קונקרטיות.
המלצות אלו היו אמורות להיות מועברות לשאר המדינה באפריל 2012.
בקנדה חבר מושבעים למדיניות או חבר מושבעים של אזרחים הוא גוף של אנשים שהתכנסו כדי לתת החלטה או עצה בעניין של תקנת הציבור.
אזרחים המשתתפים בחבר מושבעים בנושא מדיניות מעורבים בתהליך למידה והתלבטות מקיף לפני שמגיעים למסקנה או להמלצות הסופיות.
אספות אזרחים בנושא רפורמה בבחירות התכנסו בקולומביה הבריטית ב-2004 ובאונטריו ב-2006. הם השתמשו בחבר מושבעים למדיניות כדי לשקול מערכות בחירות חלופיות.
שלוש מרשתות הבריאות המקומית של אונטריו (Local Health Integration Networs – LHIN) מסרו את תוכניות שירותי הבריאות שלהן (IHSP) לשנים 2010–2013 לחבר מושבעים למדיניות לצורך ייעוץ וחידוד.
LHINs המפנים את ה-IHSP שלהם למושבעים בנושא מדיניות כוללים את דרום מזרח LHIN, Central LHIN ו-Misissauga Halton LHIN.
באספת קולומביה הבריטית השתתפו 160 אנשים ויו"ר אחד כדי לדון ולהנפיק הנחיות לגבי רפורמה בבחירות.
תהליך הבחירה היה אקראי למחצה.
מכל אחד מ-79 מחוזות הבחירות של קולומביה הבריטית נבחרו באקראי גבר אחד ואישה אחת, בנוסף לשני חברים אבוריג'ינים והיו"ר.
חברים אלו נבחרו בהגרלה אזרחית שהבטיחה איזון מגדרי וייצוג הוגן לפי קבוצת גיל וגאוגרפיה.
ראשית, 15,800 הזמנות נשלחו באקראי לקולומביה הבריטית, 200 בכל אזור בחירה.
בהזמנה נשאל האם יהיו מוכנים להכניס את שמותיהם להגרלה למועמדות עתידית.
לאחר מכן עברו השמות שני סבבי בחירה נוספים.
האספה שהתקבלה לא ייצגה בצורה גדולה את הציבור הרחב.
חברי האספה לא היו מרוצים משיטת הבחירות הנוכחית של BC, בעוד שסקרים בציבור הצביעו על שביעות רצון יחסית.
לאנג ציינה שני מאפיינים משותפים לחברי האספה: עניין בלמידה, במיוחד על התהליך הפוליטי, ומחויבות לתהליך ברגע שהוא התחיל.
היא כתבה, "סביר להניח שזה תרם לדינמיקת העבודה המעולה בתוך האספה".
לגבי החשיבות שניתנה לייצוגיות בתהליך הבחירה, כתב פאל "הדרישה למספר שווה של חברים מכל מחוז בחירות הביאה לאספות אזרחים שלא שיקפו את האוכלוסייה בפועל וייתכן שהטו את התוצאה לכיוון הצעות שהעניקו עדיפות לייצוג גאוגרפי." כלומר, הדגש על גאוגרפיה הגביל את הייצוגיות של האספות הסופיות.
תהליך: בחודשים ינואר עד מאי 2004, האספה ערכה "שלב למידה" של 12 שבועות אשר כלל הרצאות מומחים, דיונים קבוצתיים ועיון בחומרי מקור.
העבודה כללה סקירה של מערכות בחירות בשימוש ברחבי העולם והשפעתן על התהליך הפוליטי.
לאחר מכן התקיים שלב התייעצות ציבורית שנמשך ממאי עד יוני.
חברי האספה ערכו למעלה מ-50 דיונים פומביים וקיבלו 1,603 הצעות בכתב.
החברים התלבטו על איזו שיטת בחירות להמליץ, ואז האספה ביצעה שלוש הצבעות נפרדות.
תוצאה: ב-10 בדצמבר הציגה האספה בפני בית המחוקקים של קולומביה הבריטית את הדו"ח הסופי שכותרתו הייתה "להפוך כל קול לחשוב: טיעונים לרפורמה בבחירות בקולומביה הבריטית".
במאי 2005 התקבלו המלצות האספה על ידי 57.7% מהמצביעים במשאל עם ונתמכו ברוב ב-77 מתוך 79 מחוזות הבחירות.
אולם כדי להתקבל במשאל נדרש אישור של 60% ב-60% ורוב ב-60% מ-79 המחוזות.
ההמלצות נדחו על ידי 60.9% מהמצביעים במשאל עם המשך.
103 אנשים השתתפו באספה של אונטריו בנושא רפורמה בבחירות.
ההמלצות של אספת אונטריו נדחו במשאל העם שלאחר מכן על ידי 63% מהמצביעים וכתוצאה מכך נשמר הסטטוס קוו.
ועידות קונצנזוס נוצרו בדנמרק בשנות ה-80 כאחד הניסיונות המוקדמים ביותר של קובעי מדיניות לכלול את דעות הציבור ההדיוט בקבלת ההחלטות באמצעות מעורבות ציבורית.
מטרת ועידות קונצנזוס היא "להביא לידי ביטוי את עמדותיהם של אנשים לאחר שניתן להם את כל המידע שנדרש כדי שיוכלו להעריך טכנולוגיה נתונה" והמוצר המתקבל כנראה נראה שונה מזה של סוגים אחרים של אספות בשל הצורך להגיע לקונצנזוס.
ועידות קונצנזוס נחשבות בדרך כלל כמתאימות לנושאים רלוונטיים חברתית או הדורשים תמיכה ציבורית.
המשתתפים נבחרו באקראי מתוך קבוצת אזרחים שהוזמנו להגיש מועמדות.
המוזמנים הם חברי ציבור הדיוטות שאין להם ידע ספציפי בנושא.
השאיפה היא לקבל פאנל מייצג מבחינה דמוגרפית.
חברי הפאנל השתתפו בשני סופי שבוע של הכנה מוקדמת וקיבלו חומר שהוכן על ידי מתווך כדי להעניק להם הבנה בסיסית של הנושא.
לאחר מכן הפאנל השתתף בכנס בן 4 ימים.
הפאנל השתתף במפגש שאלות ותשובות עם מומחים, שבו שמעו דעות מנוגדות.
לאחר מכן חברי הפאנל הכינו מסמך סופי המסכם את דעותיהם והמלצותיהם.
ביום האחרון, הפאנל דן במסמך הסופי שלהם עם מקבלי מדיניות ומקבלי החלטות.
אף על פי שמודל הקונצנזוס היה בשימוש בעיקר בדנמרק, הוא נוסה במקומות רבים אחרים בעולם.
יותר מ-77 ניסויים עם חבר מושבעים של אזרחים בתוך גרמניה נערכו משנת 1976 (נכון לשנת 2021).
לאחר המשבר הפיננסי האירי ב-2008 עלו הצעות שונות לרפורמה פוליטית וביניהן קיום אספה.
בבחירות הכלליות של 2011, במצעי המפלגות הוזכרו אספות או כינוסים לרפורמה בבחירות (Fine Gael) או רפורמה חוקתית (Fianna Fáil, מפלגת הלייבור, Sinn Féin, ומפלגת הירוקים).
תוכנית ממשלת Fine Gael–Labour שלאחר מכן כללה "אמנה חוקתית" הכוללת יו"ר שהוצע על ידי ה-Taoiseach, ו-33 מחוקקים שהוצעו על ידי מפלגות פוליטיות ו-67 אזרחים שנבחרו בצורה מייצגת מבחינה דמוגרפית.
האספה נפגשה בין השנים 2012–2014 ודנה בשישה נושאים שצוינו על ידי הממשלה ולאחר מכן בשני נושאים שנבחרו על ידי האספה.
היא הוציאה תשעה דוחות אשר המליצו על תיקוני חוקה ושינויים אחרים בחוק ובפרקטיקה החקיקתית.
תגובת הממשלה הייתה פושרת: היא יישמה כמה המלצות, דחתה אחרות והפנתה יותר לוועדות ולשירות המדינה לבדיקה.
ממשלת המיעוט העצמאית של Fine Gael שהוקמה לאחר הבחירות הכלליות ב-2016 הקימה אספה בשנת 2016 "ללא פוליטיקאים ועם מנדט לבחון מספר מוגבל של נושאים מרכזיים לאורך תקופה ממושכת".
אספת אזרחים בראשות פול ריד התכנסה ב-2023 כדי לבחון את השימוש בסמים באירלנד.
"הבורגרפורום Kiesstelsel" התקיים בשנת 2006 והורכב מ-143 אזרחים הולנדים שנבחרו באקראי.
הוטל עליו לבחון אפשרויות לרפורמה בבחירות.
ב-14 בדצמבר 2006 הציג "הבורגרפורום" את הדו"ח הסופי שלו לשר של מפלגת העם היוצאת (VVD).
באפריל 2008 ממשלת הקואליציה השלטת דחתה את מסקנות הדוח.
בשנת 2020 החלה התייעצות לגבי הצעת חוק ליישום הרפורמות בבחירות של האספה.
החל מיולי 2016, לאחר שהתגובה העירונית להצפות נחשבה כבלתי מספקת על ידי אזרחים רבים, אספות גדנסק שכללו כ-60 תושבים שנבחרו באקראי קיבלו החלטות מחייבות לטפל בבעיות.
ישיבות האספה היו רגועות ואף מתוארות כמהנות.
שמות מתוך ספרי הבוחרים בעיר נבחרים באופן אקראי.
לאחר מכן בוצעו פעולות לייצוג מאוזן של משתתפים מבחינת גורמים כמו רמת השכלה, גיל, מין ומחוז.
למשל, באספה יש אותו אחוז אזרחים ותיקים כמו בעיר.
האספה מתכנסת למספר ימים, שומעת עדויות של מומחים, שואלת שאלות ומתלבטת בקבוצות קטנות לפני מתן החלטת המדיניות המחייבת שלה.
מאז פרסום משנת 1994 של המכון לחקר מדיניות ציבורית, אספות אזרחים הפכו נפוצות יותר בבריטניה.
בשנת 2019 הכריזה ממשלת בריטניה על אספת האקלים בבריטניה, בה 108 אזרחים במטרה לדון כיצד להגיע לפליטות נטו אפס עד 2050. הפגישות עוכבו עקב מגפת COVID-19 והתקיימו במשך שישה סופי שבוע בין ינואר למאי 2020, עם דוח שפורסם בספטמבר 2020.
בשנת 2019 הכריזה ממשלת סקוטלנד על אספת האזרחים של סקוטלנד עם 6 פגישות המורכבות מ-100 אזרחים המתקיימות בין אוקטובר 2019 לאפריל 2020 כדי להתייחס ל-3 שאלות:
איזו מדינה אנחנו מבקשים לבנות?
כיצד נוכל להתגבר בצורה הטובה ביותר על האתגרים שעומדים בפני סקוטלנד והעולם במאה ה-21, כולל אלו הנובעים מה Brexit?
איזו עבודה נוספת צריכה להתבצע כדי לתת לנו את המידע הדרוש לנו כדי לבצע בחירות מושכלות לגבי עתידה של המדינה?
התנועה הסביבתית העולמית Extinction Rebellion המליצה על הקמת אספות בנושא שינויי אקלים על ידי ממשלות כדי לקבל החלטות בנושאי אקלים וצדק סביבתי.
בבריטניה, המרד בהכחדה דורש ש"הממשלה חייבת ליצור אספה בנושא אקלים וצדק אקולוגי ולפעול על פי החלטותיה".
המטרה המרכזית של המפלגה הפוליטית " הורוד הבוער" היא להחליף את ממשלת בריטניה באספות.
בסקר משנת 2019 שנערך בקרב אזרחים בריטיים על ידי החברה המלכותית לעידוד האמנויות, הייצור והמסחר, 57% מהמשתתפים בסקר סברו שאספת אזרחים לא תהיה דמוקרטית מספיק מכיוון שהיא לא מספיק גדולה.
המקום בו הייתה התמיכה הגבוהה ביותר באספת אזרחים בנושא Brexit בסקר זה הייתה צפון אירלנד.
לפי ה-RSA, זה אולי נובע ממודעות רבה יותר לתהליך הודות לשימוש באספות אזרחים באירלנד.
California Speaks כללה 3,500 אנשים המייצגים את כל מגזרי האוכלוסייה.
סקירת יוזמת אזרחים (CIR) היא הגרסה של אורגון לאספה.
הפאנל דן ביוזמת הצבעה או משאל עם שיוחלט בבחירות הקרובות.
המשתתפים בפאנל נבחרים באמצעים כגון דגימה אקראית ודגימת שכבות כדי להיות מייצגים מבחינה דמוגרפית.
מספר המשתתפים הוא בסביבות שני תריסר.
לעיתים קרובות הם מקבלים תשלום עבור זמנם והחזר נסיעות כדי להרחיב את מגוון האזרחים שיכולים להשתתף.
עד היום, רק מדינת אורגון חוקקה CIR קבוע.
קולורדו, אריזונה ומסצ'וסטס ערכו בדיקות טייס של ה-CIR.
תהליך: מנחה מיומן מפקח על הדיונים.
במהלך כמה ימים, חברי הפאנל דנים בינם לבין עצמם ומתייעצים עם מומחים ותומכים בכל צדדי היוזמה.
חברי הפאנל כותבים הצהרה ומנגישים אותה, למשל על ידי הצגתה בעלונים לבוחר.
הצהרה זו מסכמת את מיטב הטיעונים בעד ונגד, ומפרטת את מספר חברי הפאנל שהמליצו להצביע הן בעד והן נגד היוזמה.
מטרה: CIR מנסה לחזק את האיכות וההשפעה של הקול הציבורי בבחירות ובהחלטות ממשלה.
הוא מתייחס לדאגות ספציפיות לגבי קמפיינים שבהם הבוחרים מקבלים לעיתים קרובות מידע מועט, או מה שהם שומעים – למשל, מפרסומות בתשלום – מוטה.
במסגרת CIR, הבוחרים לומדים מה גוף מייצג של אזרחים חשב על היוזמה לאחר לימוד מדוקדק והתלבטות.
הערכה: מחקר אקדמי דיווח כי חברי פאנל CIR השיגו דיון באיכות גבוהה.
הבוחרים התוודעו לשיקולים שעלו בדיונים באמצעות החוברות לבוחרים ומצאו כי ההצהרה מועילה להחלטותיהם, והידע של הבוחרים על היוזמות גדל.
חברי הפאנל עצמם פיתחו עמדות חדשות לגבי התהליך המדיני והיכולות שלהם.
אספת האקלים בוושינגטון הייתה אספת האקלים הכלל-מדינתית הראשונה באמריקה.
האספה התקיימה בשנת 2021, ואספה 77 אזרחים שנבחרו באקראי כדי לדון בשינויי אקלים.
האספה הייתה וירטואלית לחלוטין, והתייחסה לשאלה: "איך מדינת וושינגטון יכולה לתכנן וליישם בצורה הוגנת אסטרטגיות להפחתת אקלים תוך חיזוק קהילות שהושפעו באופן לא פרופורציונלי משינויי האקלים ברחבי המדינה?" המלצותיהם הובאו לדיון בבית המחוקקים במדינה.
המארגנים שאפו למעורבות אזרחית בכל הרמות.
בנובמבר 2020 הם ערכו פגישה כדי לקבוע מה צריך להיות הנושא העיקר שלי האספה, ונושאים שונים אוחדו לשלוש שאלות אפשריות.
לאחר מכן הביאו המארגנים את השאלות הללו ל "נבחרי ציבור, מומחי מדיניות, מנהיגי שבטים וצוותים, מלכ"רים סביבתיים, עסקים, ארגונים מבוססי קהילה, מומחי אקלים, מומחי דמוקרטיה דיונית ומנהיגים מקהילות לא לבנות", והמשוב שלהם יצר את השאלה הסופית.
התהליך כלל משתתפים שנבחרו בעצמם.
עבור האספה, אזרחים נבחרו באמצעות דגימה אקראית מרובדת: תחילה נוצר קשר עם 6,333 משתתפים פוטנציאליים באמצעות הטלפון.
חוקרים יצרו 10,000 קבוצות אפשריות של אזרחים, שכל אחת מהן עם מגוון של מגדר, גיל, מחוז הקונגרס, מעמד, גזע, השכלה ואמונות של המשתתפים בשינויי אקלים.
לאחר מכן הם בחרו באקראי קבוצה אפשרית אחת.
המארגנים "ניסו לשבור מחסומים" להשתתפות על ידי אספקת טכנולוגיה (כלומר מחשבים ניידים ומיקרופונים) וכן טיפול בילדים.
כל משתתף קיבל גם תשלום של 500 דולר.
בחודשיים הראשונים של 2021, חברי האספה השתתפו בשבעה "מפגשי למידה" פומביים שבהם ארחו גם מומחים וגם גורמים שמושפעים מהאקלים.
הפגישות הראשונות והאחרונות היו סקירה כללית, בעוד שמפגשים אחרים נכנסו לפרטי פרטים סביב נושא אחד, כגון העלויות הכלכליות הקשורות להשפעות שינויי האקלים ולפתרונות הפוטנציאליים.
חמישה מפגשים דיוניים אפשרו למשתתפים לקבוע "עקרונות עדיפות" ולייצר המלצות.
לאחר מכן הותר לציבור להגיב על המלצות האספה.
לאחר הערות פומביות, חברי האספה הצביעו על המלצותיהם באמצעות הצבעות פרטיות.
מארגני האספה הדגישו את מחויבותם לשוויון, וקבעו כי האספה "מתמקדת גם באקלים וגם בשוויון".
צוותי המנחים תוכננו להיות מגוונים.
הם דורגו כנייטרליים על ידי רוב המשתתפים – בתחילת האספה, 80% מחברי האספה אמרו שהמנחים הם נייטרליים, וזה הגיע ל-90% במהלך הדיונים.
האספה הגישה את המלצותיה לבית המחוקקים של המדינה, שלא הייתה לו מחויב לקבלן.
עם זאת, נציגי המדינה הדמוקרטית פיי, פיצגיבון, הדג'ינס, קירבי וריו הביעו את תמיכתם באספה במאמר 'של "הראלד נט" והצביעו על דוגמאות של אספות אקלים בבריטניה ובצרפת.
הם כתבו כי האספה היא הזדמנות "לעזור לכולנו להביא עוד קולות לשולחן כדי להבין את החששות העמוקים, החששות מהסטטוס קוו כמו גם החששות לגבי המדיניות המוצעת למלחמה בשינויי האקלים".
התמיכה הגיעה גם מנציגים רפובליקנים.
תומכי אספות האזרחים טוענים שהן מקיימות שתיים משלוש הדרישות הכלליות לדמוקרטיה ישירה (ייצוג המוני, דיון ושוויון).
הן מאפשרות דיון פתוח ופומבי, אם כי בקרב גוף קטן אך מייצג של אזרחים; והן מאפשרות אשרור/אישור על ידי כל ציבור הבוחרים.
ערכים דמוקרטיים ותוצאות מעולות הם יתרונות פוטנציאליים של מוסדות כאלה.
לעיתים קרובות טוענים כי רפורמת בחירות, חלוקה מחדש, חוק מימון קמפיינים ורגולציה של דיבור פוליטי אינם מתאימים לניהול על ידי פוליטיקאים בעלי אינטרס.
אספות נפרסו שוב ושוב כדי להחליף פסקי דין פוליטיים כאלה.
ג'יימס פירון ולחוד נינו תומכים ברעיון שמודלים דמוקרטיים דיוניים נוטים ליצור תנאים של חוסר משוא פנים, רציונליות וידע, מה שמגדיל את הסבירות שההחלטות שהתקבלו נכונות מבחינה מוסרית.
מספר מומחים טוענים כי בחירה במיון מונעת השפעה בלתי מידתית של "אינטרסים מיוחדים".
הגבלת תקופה מפחיתה גם היא את ההזדמנויות לאינטרסים מיוחדים להשפיע על אספות.
דמוקרטיה דיונית שואפת לרתום את היתרונות של דיון כדי לייצר הבנה ופתרון טוב יותר של סוגיות חשובות.
אספות נועדו לעורר התלבטות, שבה המשתתפים יכולים פחות בקלות להתפתות לאינטרס ייחודי.
תומך הסקרים הדיוניים פישקין טען כי דיון מקדם פתרון בעיות טוב יותר על ידי הוספת ידע למשתתפים ושיתוף פעולה פעיל שלהם.
טוענים שהדיון מפחיתה את הפילוג על ידי הדגשת ההגעה לתוצאה על פני המפלגתיות.
בנוסף, אזרחים שלא נבחרו נוטים לתפוס את אלו שנבחרו גם כמומחים טכניים וגם כאזרחים "רגילים" כמוהם.
כפי שקרה בקולומביה הבריטית, תכונות אלה עודדו את נוחות הבוחרים עם פעולות האספה.
הגרלות אקראיות נבדקו כחלופות בחירות בטענה שהן מאפשרות ייצוג והכלה מדויקים יותר.
קבוצה שנבחרה באופן אקראי באמת יכולה לגלם את "הבוחר החציוני".
המשתתפים אמורים לייצג את האדם הפשוט.
בחירה בהגרלה מתקנת את ההיבט האליטיסטי של הבחירות.
כדי להיות מועמד פוליטי מצליח נדרשת בדרך כלל גישה לחינוך, כסף וקשרים.
אף על פי שלמחוקקים הנבחרים יש בדרך כלל יותר ניסיון, הם צפויים להתמקד בתומכיהם ולא באוכלוסייה הגדולה יותר.
דמוקרטיות ייצוגיות זכו לביקורת כלא מייצגות כלל.
לעיתים קרובות מביאים כדוגמה את היעדר ייצוג נשים ומיעוטים בקונגרס האמריקני.
אחרים מדגישים חשיבות המיתוג בבחירת מועמדים (עם שמות משפחה מוכרים, למשל, מתדלקים שושלות פוליטיות).
קיימת טענה שכסף הוא גורם מכריע בתוצאות הבחירות.
לסיג טען שהבחירות נשלטות על ידי כסף.
כאשר משתמשים בבחירה אקראית לצד ניתוח סטטיסטי, ניתן להשיג ייצוג מדויק.
ניתן להשתמש במכסות מעל הבחירה האקראית הראשונית כדי לתקן הבדלים ביכולת/נכונות בין קבוצות שונות, ובכך לשפר את הייצוגיות.
אספות מאפשרות גיוון קוגניטיבי מוגבר, שמשמעותו מגוון של שיטות פתרון בעיות או דרכים לפרש את העולם.
בחירה אקראית אינה מסננת את המגוון הקוגניטיבי כפי שנטען כי בחירות עושות.
באופן דומה, התהליך אינו מנסה לבחור את הסוכנים בעלי הביצועים הטובים ביותר או המיומנים ביותר.
מחקרים הראו שקבוצות מגוונות מבחינה קוגניטיבית מייצרות תוצאות טובות יותר מקבוצות הומוגניות.
לו ופייג' טוענים שגיוון קוגניטיבי הוא בעל ערך לפתרון בעיות יעיל.
הם בחרו שני צוותים לפתרון בעיות מתוך אוכלוסייה מגוונת של סוכנים אינטליגנטים: הצוות שנבחר באקראי עשה ביצועים טובים יותר מהצוות שהורכב מהסוכנים "בעלי הביצועים הטובים ביותר".
נקודות מבט ופרשנויות ייחודיות בדרך כלל משפרות את הניתוח.
תוצאות אלו מרמזות שייתכן וחשוב יותר למקסם את הגיוון הקוגניטיבי על פני יכולת הפרט.
Landemore טען שבחירה אקראית מביאה להגברת היעילות, הגיוון וההכללה.
מיל טען שאספות שלטון צריכות להיות "מדגם הוגן של כל דרגת אינטלקט בקרב העם" ולא "מבחר של המוחות הפוליטיים הגדולים ביותר".
במקום לבקש מכל האזרחים להתלבט לעומק בכל נושא בבחירות תכופות יותר (ועלולות להיות יקרות יותר), אספות/חבר מושבעים יכולים להיות הרבה יותר מייצגים מהצבעה תוך הפחתה משמעותית של העלויות הכוללות לממשלה ולאזרחיה.
הפוטנציאל הגדול ביותר לחיסכון בעלויות נובע מפתרון מהיר יותר של סוגיות קשות והפחתת ההוצאות המבוזבזות על ידי הסרת שחיתות וחוסר יעילות אחרות הקשורות להצבעה.
אספות דורשות מהמשתתפים להתאסף במקום אחד (או באופן וירטואלי) כדי לדון בנושא/ים הממוקדים.
באופן בלתי נמנע, לא לכל אדם נבחר יש את הזמן והעניין להצטרף לאירועים אלה.
אלו שמגיעים שונים באופן משמעותי מאלה שלא.
במציאות, הנוכחות משתנה מאוד בהתאם לעלות/תועלת של נוכחות.
במקרה של "פרויקט אירופה בחדר אחד" של פישקין רק 300 מתוך 869 נשאלים השתתפו בפגישות דיוניות.
אלו שהשתתפו ואלה שלא השתתפו לא היו מאוד שונים.
קבוצות מסוימות נוטות באופן משמעותי להשתתף במפגשים ציבוריים מאשר אחרות.
באופן כללי, אלה שמשתתפים נוטים להיות בעלי מוטיבציה ודעתנות.
זה בעייתי מכיוון שהדינמיקה והאישיות הקבוצתית של המשתתפים יכולים למלא תפקיד חשוב בהפקת תוצאות שונות של דיונים.
כמו כן, תהליכים הדורשים קונצנזוס עשויים להביא לתוצאות מדיניות שאינן משיגות הרבה כפי שהיינו מקווים,
בהשוואה לבחירות, אין באספות ייצוג המוני, שכן באספה מעורב מיעוט זעיר מהציבור.
כשאנשים מצביעים, הם מקיימים אינטראקציה עם הממשלה ועם החוק.
בחירות והצבעות הן מרכיב חשוב של ריבונות, גם אם ההצבעה לא גורמת שינוי.
ביטול הבחירות מערער את תהליך ההתייעצות המאפשר לכולם להרגיש כמו אזרח מעורב בדמוקרטיה ייצוגית.
לפונט למשל, טוענת כי אספות מערערות את הדיון.
היא טוענת שהסיבה לכך היא שאספות המבקשות מהציבור לקבל את תוצאות הדיון שלהן דומות לדמוקרטיה של אליטות.
היא אמנם מבהירה כי "מגוון זה שונה ממודל האליטה הסטנדרטי אם הוא אינו מבקש מאזרחים לסמוך באופן עיוור על דיונים של אליטה פוליטית מגובשת...
[הוא] לסמוך באופן עיוור על דיונים של כמה אזרחים נבחרים (selected) .." פישקין טען שהמודל הזה אינו אליטיסטי משום שהוא משתמש באזרחים רגילים המייצגים את האוכלוסייה.
לפונט דחתה את התיאור הזה בטענה שאנשים "כפופים למסנן של ניסיון דיוני" שהופך אותם "כבר לא למדגם מייצג של האזרחים בכלל".
לנדמור מגיבה ללפונט בטענה שאף על פי שדאגותיה תקפות, שיח בקנה מידה גדול הוא פשוט בלתי אפשרי, גם אם הוא עדיף.
לנדמור ממליצה להפוך את האספות ל"פתוחות" לקהל הרחב ככל האפשר".
לדוגמה, החלטותיהם יכולות לקבל תוקף באמצעות משאל עם.
פישקין מציין טרילמה בין הרעיונות של שוויון פוליטי, דיון והשתתפות.
בגוף כמו אספה, שוויון פוליטי מושג באמצעות תהליך בחירה אקראי ומייצג באופן אידיאלי, בעוד שהדיון מושג בפעולות האספה.
עם זאת, מכיוון שהגוף מורכב מתת-קבוצה של האוכלוסייה, הוא אינו משיג את מטרת ההשתתפות בקנה מידה רחב.
פישקין מנסה לפתור את הטרילמה שנוצרה כך על ידי התחשבות בחברה דיונית שלמה, שתהווה מאקרוקוסמוס דיוני.
הוא רואה באספות ניסויים כיצד לממש דיון בקנה מידה מאקרו בהמשך.
מאיים על מבני כוח מכהנים
וורן וגסטיל טוענים, בתיק קולומביה הבריטית, שאזרחים אחרים היו צריכים להיות מסוגלים "להתייחס אליה כאל נאמן מסייע (מיופה כוח למידע והחלטה מהימן)." המשתתפים בעצם הפכו למומחים לא רשמיים, מה שמאפשר להם לפעול כהרחבה של הציבור הרחב.
האספה, לפי ג'ון פרקינסון, ערערה על האמון והכוח שצברו מפלגות פוליטיות וקבוצות הסברה של קולומביה הבריטית.
היא גם עלולה "לערער את הפונקציות האפיסטמיות, האתיות והדמוקרטיות של הכלל".
חומרי התדרוך חייבים להיות מאוזנים, מגוונים ומדויקים.
זה קשור לאותה בעיה שאספות מטפלות בה: איך להבטיח ייצוג מאוזן.
גישה אחת היא לכנס ועדה מייעצת, שבתורה מתמודדת עם אותו נושא.
אספות (בהתאם לעיצובן) עשויות שלא לשאת באחריות.
האחריות חשובה כדי למנוע מחברים לעסוק בהתנהגות בלתי הולמת.
דינמיקה של שיחות חשובה להצלחת האספה.
ההסתמכות על שיחה והצורך האולטימטיבי להגיע למסקנה, יכולים להסוות חילוקי דעות, במיוחד בקרב האנשים הפחות דברנים.
לדוגמה, אזרחים דברנים יותר עשויים לשלוט בשיחה בהיעדר מנחה יעיל.
האפשרות של קיטוב קבוצתי היא דאגה נוספת.
קאס סונשטיין טענה ב-1999 ש"דיון נוטה להזיז קבוצות, והפרטים המרכיבים אותן, לעבר נקודה קיצונית יותר בכיוון שתמכו בו לפני הדיון".
גם לוועידות קונצנזוס יש פוטנציאל לגרום לאנשים להקצין בדעותיהם, כלומר אזרחים בעצם מתגייסים סביב דעותיהם שלהם בנוכחות דעות מנוגדות.
עם זאת, פישקין השיב כי הדבר תלוי באופן מבנה האספה.
משאבים כגון חומרי תדרוך ועדויות מומחים נועדו למתן דעות קיצוניות על ידי אספקת מידע ותיקון מידע שגוי/אי הבנה.
יכולת של אדם ממוצע (בעיקר אינטליגנציה, מנהיגות)
גיל דלנוי ואוליבר דאולן טוענים ש"האזרח הממוצע" אינו מוכשר להנהיג, לאור האינטליגנציה והיכולת הממוצעים שלהם.
עם זאת, מחקר שהשווה את איכות הדיון של אספת אזרחים אירית וועדה פרלמנטרית אירית מצא שאזרחים הראו תפיסה קוגניטיבית עמוקה יותר של הנושא שעל הפרק (הפלה).
אספרוזאורוס (שם מדעי: Asprosaurus) הוא סוג של לטאה פרהיסטורית, אשר התקיימה במשך סוף הקרטיקון שלפני 81 מיליון שנה בדרום קוריאה.
הממצאים של לטאה זו התגלו בתצורות סונסו קונגלומרט והיא הלטאה הראשונה מהמזוזואיקון שהתגלתה בדרום קוריאה.
היא תוארה ב-2015 בידי החוקר פארק וצוותו.
הממצאים היחידם שלה כוללים שרידים מקוטעים מהגולגולת וחלק מהמידע עליה מבוסס על השערות, אם כי מרבית החוקרים רואים בה קרובה רחוקה של ההלודרמיים - הלטאות הארסיות ביותר למעט הכוח הענק.
מבנה הלסת התחתונה של הלטאה דומה לזה של בני הקבוצה Monstersauria, בה ההלודרמיים.
זוהי הלטאה הקרקעית (שאינה מוזאזאור) האסייתית הגדולה ביותר, כשאורך הגולגולת שלה הגיע ל-180–200 מ"מ.
בכך היא מתחרה רק עם הסוג Chianghsia שהתגלה בסין.
מעריכים שאורך הלטאה הכולל יכל להגיע לאורך של 3 עד 4 מטרים ואולי היא הייתה טורפת עליונה באזור.
גודלה אפשר לה לטרוף דינוזאורים קטנים וזוחלים אחרים וייתכן שבדומה להלודרמות הייתה לה נשיכה ארסית (אם כי זה נתון שנוי במחלוקת).
למעשה באזור בו היא נמצאה התגלו מספר קיני דינוזאורים והגיוני שהלטאה התבססה עליהם למזון.
אספת הורים או ערב הורים הוא מפגש קצר בין הורי התלמידים למוריהם כדי לדון בהתקדמות הילד בבית הספר, ולמצוא פתרונות לבעיות לימודיות או התנהגותיות.
כנסי הורים-מורים משלימים את המידע המועבר על ידי מכתבי דיווח, ובהם אפשר להתמקד בהצלחות או בחולשות של התלמידים בנושאים ספציפיים, וברמת המיומנויות והיכולות הבין-לימודיות.
בדרך כלל התלמידים אינם נוכחים באספת ההורים, אבל יש עדויות לכך ששילוב התלמידים במפגשים עשוי להגדיל את ההשפעה החיובית שלהם.
המטרה העיקרית של מפגשי ההורים עם המורים, היא ליצור קשר אישי בין המורה להורה, כדי לשפר את ההצלחה וההתקדמות של התלמידים, וכן לפתור מראש בעיות העלולות לצוץ בשנת הלימודים.
חשוב מאד לנסות ולבנות קשר חיובי עם המורה, וגם אם יש להורה טענות, להעביר זאת באופן יפה ומכובד.
בערבי הורים כלליים יותר, נוצר פעמים רבות קשר בין הורי התלמידים, דבר העשוי לעיתים לסייע רבות לקידום הכיתה.
מפגשי הורים-מורים מתקיימים במגוון צורות שונות, בהתאם למדינה, מחוז בית הספר ובית הספר הבודד.
כמו רוב הפגישות האחרות, ועידות הורים-מורים יכולות להיערך בפגישות פנים אל פנים שבהן ההורים והמורים נפגשים פנים אל פנים, או פגישות אלקטרוניות שנערכות בטלפון או באמצעות ועידות וידאו כמו זום וכדומה.
אמנם מפגשים פנים אל פנים יוצרים קשר אישי יותר, אך דורשים שההורים והמורים ייפגשו פיזית באותו מקום במהלך המפגש.
ראיונות אלה נמשכים בדרך כלל בין חמש לחמש עשרה דקות.
במקרה של מפגשי הורים-מורים אלקטרוניים, ההורים והמורים אינם צריכים להיות בבית הספר או במקום משותף אחר, ויכולים להשתתף בפגישה מהבית או בזמן עבודה או נסיעה.
בית הספר אינו צריך להיערך בסידור חדרים למפגשים ויש גמישות רבה יותר במציאת זמן מתאים.
החסרונות של מפגשים אלו הוא בקשר האישי שלא נוצר באופן כזה.
אספות הורים הם מסורת במערכות חינוך מערביות, כגון אוסטרליה, קנדה, בריטניה, ארצות הברית וישראל.
בארצות הברית, בתי ספר יסודיים רבים יקצרו את יום הלימודים ב-2-3 שעות (לעיתים קרובות במשך שבוע שלם) באמצע הסתיו, כדי לאפשר זמן נוסף למורים לפגישות עם ההורים.
אספות הורים יכולים להיערך במפגשים אחד על אחד בין ההורה למורה.
אופן זה מתאים כאשר נושאים שונים נלמדים על ידי מורים שונים, והורים פוגשים את המורים לכל המקצועות השונים בנפרד.
בדרך זו קיימת אינטימיות רבה יותר, וזה מאפשר דיון במידע ספציפי לתלמיד בנושא מסוים.
החיסרון של האופן הזה הוא שקשה לקבוע את הפגישות, מכיוון שהן דורשות סמן ומקומות מפגש רבים.
אפשרי לקצר יותר, ולקיים מפגש אחד על אחד עם מורה אחד מהכיתה, בדרך כלל זה יהיה המורה המחנך.
אופן זה נפוץ בבתי ספר יסודיים, קל יחסית לתזמן אותו, אך חסרה בו מעט האפשרות לדיון בהתקדמות של מקצועות ספציפיות.
דרך נוספת היא, שההורה יפגש במפגש אחד עם מספר מורים.
ניתן להשתמש באופן זה אם לילד יש בעיות במספר נושאים, או כאשר הורה מגיע לבית הספר מחוץ לזמן הקבוע לאספת ההורים כדי לפגוש כמה מורים בו זמנית.
מפגשים בין מספר הורים יחדיו, למספר מורים.
סוג זה של פגישה, הנקרא בדרך כלל ערב הורים מתאים להפצת מידע כללי על בית הספר, לוח אירועים, שינויים בתקנות נפוצות, או לבחירת חברי דירקטוריון למוסד וכדומה.
אך אינו יעיל לדיון בנושאים ספציפיים לתלמידים מסוימים וחסרה את הפרטיות הנדרשת.
לעיתים מתקיימים באספות ההורים גם מפגשים בין ההורה ליועצת בית הספר.
אספת הורים מתקיימת בדרך כלל אחת לתקופת הלימודים, אם כי חלק מבתי הספר מארגנים רק מפגש אחד במהלך כל שנת הלימודים.
בבתי ספר אחרים מקובל לעשות אספת הורים רגילה פעם אחת, וערב הורים גדול יותר בפעם אחרת.
לרוב מפגשים פנים אל פנים עם המורה מתקיימים בכיתת הלימוד בית הספר.
פגישות של הורים רבים עם כל סגל בית הספר יתקיימו באולם בית הספר, או באודיטוריום, לפעמים נערכים באולם גדול מורים שונים בשולחנות נפרדים לפגישות אחד על אחד עם ההורים.
במערכת החינוך בישראל, מכונה הפגישה "אספת הורים" ולעיתים "ערב הורים".
על בית הספר מוטלת חובה לערוך אספת הורים לכל הפחות פעמיים בשנה, בתוספת המלצה, שבשנות המעבר מבית ספר יסודי לחטיבת הביניים ואחר כך לחטיבות הגבוהות לערוך אספות מיוחדות לנושא המעבר.
במהלך המאה ה-21 קיימת תופעה של ערבי הורים ותלמידים, כמין אספות הורים משותפות עם התלמידים, שמטרתם להבין יותר את הילד ואת החברה בה נמצא, והקשר בינו לבין צוות בית הספר.
במערכת החינוך האוסטרלית, המפגשים ידועים כ"ראיונות הורים-מורים" או "לילות הורים".
האופן המדויק משתנה בין המדינות ולפי סוג בית הספר.
מדינות מסוימות מחייבות לערוך את הראיונות, אחרות לא.
בתי ספר ממשלתיים ולא ממשלתיים פועלים גם הם לפי חוקי חינוך פדרליים שונים.
בחלק מבתי הספר יש רק סבב ראיונות אחד בשנה, באחרים יש יותר.
שני סבבים נפוצים, כאשר הראשון בחודשים פברואר-אפריל והשני בחודשים (יולי–ספטמבר).
בתי ספר רבים מציעים מספר תאריכים אפשריים שונים, וכן מפצלים את המפגשים לפי כיתה או לפי שם (למשל א–כ/ל–ת).
לעיתים קרובות יש ביקוש רב מצד הורים להיפגש עם המורים, אם כי האבחנה של המורים היא, שבדרך כלל ההורים שפחות נחוץ להיפגש איתם, הם שמגיעים לאספות הורים, בעוד שההורים שנחוץ יותר להיפגש איתם, ולפתור בעיות, פחות מגיעים.
במערכת החינוך הקנדית, המפגשים ידועים כ"ראיונות הורים-מורים".
ראיונות הורים-מורים הם חובה לכל מורי בתי הספר היסודיים והתיכוניים באונטריו (קנדה).
להורים יש זכות לקבל שעות חופשה לצורך מטרה זו על פי משרד החינוך.
קנדיאן ליבינג המבקרת ראיונות הורים-מורים טוענת, כי לעיתים קרובות רק הורי הילדים הטובים ביותר ישתתפו בראיונות וההורי הילדים שסביר יותר שיזדקקו לסיוע נוסף לא יגיעו להשתתף.
בהודו, המפגשים נקראים "מפגש הורים-מורים" או "PTM".
הביטוי "אספת הורים" נפוץ גם כן.
בסינגפור זה נקרא "מפגש הורים-מורים".
במערכת החינוך האמריקאית, המפגשים נקראים "כנס הורים-מורים".
הכנסים מתקיימים בדרך כלל פעמיים בשנה, בסוף הרבעון הראשון ובסוף הרבעון השלישי, כאשר כל מפגש נמשך כ-15–20 דקות.
ההורים בדרך כלל בוחרים את הזמן המתאים להם ביותר, והמורה מתזמן את הכנס בהתאם.
הפרקטיקות הספציפיות משתנות בין בתי הספר.
בארצות הברית, בתי ספר יסודיים רבים יקצרו את יום הלימודים בשעתיים עד שלש שעות (לעיתים קרובות במשך שבוע שלם) באמצע הסתיו, כדי לאפשר זמן נוסף למורים עבור כנסים אלה.
ההבדל בין כנסי הורים-מורים לבין מפגשי PTA הוא שהראשונים מתמקדים בהתקדמות האקדמית של התלמידים ואילו האחרונים מארגנים יותר פעילויות חוץ-לימודיות.
כמה מחוזות בארצות הברית הציעו לראות הפרה חוקית, להורים או אפוטרופוסים שאינם משתתפים לפחות בכנס הורים-מורים אחד במהלך שנת הלימודים.
חלק מבתי הספר כבר הפכו את האירוע לאירוע חובה שההורים ישתתפו בו.
במערכת החינוך הבריטית, המפגש ידוע כ"כנס הורים-מורים" או "ערב הורים".
האירוע מתקיים לעיתים קרובות באולם בית הספר או באולמות קהילתיים סמוכים, שם ההורים עוברים סדרה של שמונה עד תשע מפגשי פנים אל פנים בנות 5 דקות עם מספר מורים.
בחלק מבתי הספר במהלך 2020 ו-2021 נפגשו באופן מקוון בשל מגפת הקורונה.
קיימות שיטות שונות לקביעת כנסי הורים-מורים.
במקרה הפשוט ביותר, הפגישות אינן מתוכננות מראש כלל, ההורים מגיעים לבית הספר ועומדים בתור להפגש עם כל מורה שרוצים לפגוש בו.
והפגישות מתקיימות על בסיס כל הקודם זוכה.
ניתן לקבוע עם המורה פגישות באופן אישי, בטלפון או באינטרנט.
לעיתים הורים מגיעים למזכירות בית הספר כדי לקבוע זמן לפגישות, והתזמון נעשה על ידי מנהל או מזכירות בית הספר.
קיימת דרך נוספת, שהתלמידים קובעים מועדי פגישות עם מורים על ידי יומן הזמנות המחולק לשעות, ובקשה מהמורים להקצות זמנים שעדיין זמינים.
למורים יש יומן הזמנות משלהם והם מסמנים את השעה בשני היומנים.
להורים יש בדרך כלל אפשרות לציין אילו מורים הם רוצים לראות ואת הזמנים המועדפים עליהם.
היתרון של האופן הראשון הוא שהמורים לא צריכים להיות מעורבים בתזמון, אך החיסרון הוא שנדרש אדם נוסף שישמש כסדרן.
שיטה זו היא ריכוזית במובן זה שהיא אינה מכוונת לא על ידי הורה ולא על ידי מורה.
היתרון של האופן השני הוא שההורים לא צריכים להיות מעורבים בתזמון, והחסרון הוא שהמורים צריכים להכין את היומן בשעות המנוחה שלהם, במקום להתכונן לשיעורים או לייעץ לתלמידים, כמו כן לעיתים קרובות ההורים מקבלים זמנים שאינם מתאימים או אופטימליים עבורם.
בנוסף, תלמיד שלא רוצה שההורה שלו יפגש עם המורים, הוא יכול פשוט לא לבצע את ההזמנות, או להשאיר את זה לסוף כשכבר אין זמנים זמינים.
תזמון טלפוני נעשה בין ההורה ומנהל בית ספר, או המזכירות, מבלי שההורים יצטרכו להיות פיזית בבית הספר בזמן התזמון.
אך תהליך זה עלול לגרום להמתנות ארוכות בטלפון של בתי הספר.
תזמון מקוון נעשה באמצעות תוכנה לזימון תורים באינטרנט.
היתרונות של המערכת, שהיא אוטומטית ללא צורך במתווך, ומותאמת היטב הן להורים והן למורים ללא צורך לערב תלמידים.
קיימות כיום מערכות תזמון מתוכננות היטב ומאובטחות, קלות לשימוש וקלות לניהול.
אחת הפופולריים ביותר כיום בשימוש היא תוכנת PTC באתר (www.ptcwizard.com).
התכונות המוצעות על ידי המערכות המתקדמות ביותר הן:
אופטימיזציה של לוחות זמנים, המערכת בוחרת את הרצף האופטימלי של פגישות בודדות בזמן המתאים ביותר להורים.
לוח זמנים גמיש המאפשר לקבוע ראיונות באורך משתנה ובמספר תאריכים, בהתאם לשנה ולציון של התלמידים.
הפסקות בין ראיונות המאפשרים להורים להשתתף בפגישות בזמן, ולמורים להסתגל לשינויים בלוח הזמנים באם הפגישה הקודמת חורגת מהזמן המשוער, מה שמקל על ביצוע הפגישות בזמן.
היכולת להציע לחלק מההורים (אלה שיש להם מספר ילדים או שהם עובדי בית הספר) גישה מועדפת.
ניתוח סטטיסטי של בקשות לאחר השלמת הראיונות.
שיבוץ מרכזי או אצווה, שיכול להעביר את השליטה מההורים לבית הספר ולהפך, ועוד.
כנסי הורים-מורים ספגו ביקורת על ההטיה המעמדית וחוסר היעילות שלהם, משום שבמפגשים משתתפים בעיקר הורים לילדים מוצלחים יותר ובמצב סוציו-אקונומי גבוה יותר, בעוד הורי הילדים שסביר יותר שיזדקקו לסיוע נוסף אינם משתתפים.
לעיתים בזמן אספת ההורים מותקפים המורים על התנהגותם כלפי התלמיד, ודבר זה אינו תורם לקידום התלמידים, וגורם נזק למורים ולבית הספר.
אספת הממלכה של איראן , המכונה גם טונדאר (בפרסית: تندر, "רעם"), היא תנועת אופוזיציה מלוכנית איראנית מבוזרת הפועלת מחוץ לשטחה של איראן.
הקבוצה מורכבת בעיקר מפרסים לא מוסלמים בני הדת הזורואסטרית, הרואים באסלאם נטע זר לאיראן, ומאשימים את האסלאם בכפיית הדת המוסלמית על הפרסים.
הקבוצה עוינת את המשטר האיראני הנוכחי, ללא הבדל בין השמרנים לרפורמיסטים, שכן היא רואה בכולם חלק מהמהפכה האסלאמית, וכן כיוון שהיא רואה במנהיג העליון את ראש המדינה בפועל ולא בנשיא הנבחר.
מטרת הקבוצה היא להשיב את איראן לתקופה הקדם-מוסלמית, ולהשיב אותה לשלטון מלוכני, אך בשונה מקבוצות אופוזיציה מלוכניות אחרות באיראן הקבוצה מעוניינת במלך משושלות קדומות יותר לשושלת הפהלווית.
הקבוצה הפעילה תחנת טלוויזיה לווינית מלונדון.
מאוחר יותר הפעילה הקבוצה תחנת רדיו מקומית בקליפורניה, ארצות הברית.
איראן טוענת שהקבוצה היא ארגון טרור המבצע פיגועי טרור בשטחה.
בין השאר, טענה זו מתבססת על קריאה של דובר הארגון לאיראנים "להפיל את המשטר בכל אמצעי".
בשנת 2005 מפגינים נגד איראן סירבו לצאת ממטוס של לופטהנזה בבריסל, חלקם הזדהו כפעילי טונדאר.
ב-17 בינואר 2007 אבדו עקבותיו של פרוד פולדוואנד שהיה ראש הארגון.
הוא נעלם בטורקיה יחד עם עוד שני פעילים מארגונו.
הרכב שלהם אותר מאוחר יותר עם סימני נזק וללא לוחיות הזיהוי שלו.
גורלו אינו ידוע, אך מעריכים שהוא נחטף ונרצח על ידי גורמי ביטחון איראניים.
ב-12 באפריל 2008 אירע פיצוץ במסגד בעיר שיראז בו נהרגו 14 בני אדם.
בהתחלה טען הממשל האיראני כי הפיצוץ נגרם מתחמושת שהייתה במקום כחלק מתערוכה המציגה מוצגים ממלחמת איראן-עיראק, אך מאוחר יותר שינתה איראן את גרסתה וטענה כי הפיצוץ היה פיגוע טרור.
איראן עצרה מספר בני אדם בחשד למעורבות באירוע, וכמה מהם הוצאו להורג.
בשנת 2019 פורסמה באתר האינטרנט של הקבוצה קבלת אחריות על הפיצוץ תוך טענה שההרוגים הם אנשי משמרות המהפכה.
על אף הודעה זו והכרזתה של איראן על הקבוצה כארגון טרור אף מדינה נוספת לא הצטרפה להכרזה זו, ופעילות הקבוצה נמשכה ללא הפרעה בארצות הברית ובבריטניה.
ב-29 ביולי 2020 נחטף בדובאי ג'משיד שארמהד והועבר לאיראן.
הוא הועמד לדין והואשם שהוא מנהיג קבוצת טונדאר לאחר היעלמותו של פולדוואנד, ושהוא עומד מאחורי הפיצוץ בשיראז.
הוא נידון למוות, והוצא להורג ב-28 באוקטובר 2024.
אספת המדינה של ויסקונסין היא הבית התחתון של בית המחוקקים של ויסקונסין שבארצות הברית, הפועלת במקביל הסנאט של ויסקונסין.
חברי האספה נבחרים לכהונה של שנתיים במהלך הבחירות בסתיו.
במקרה של פינוי מושב באספה בין הבחירות, ניתן לקיים בחירות מיוחדות לאיוש התפקיד.
חוקת ויסקונסין מגבילה את גודלה של אספת המדינה בין 54 ל-100 חברים כולל.
מאז 1973, המדינה מחולקת ל-99 מחוזות חד נציגיים.
גודלו של הסנאט של מדינת ויסקונסין קשור לגודל האספה, כשהסנאט חייב להיות בין רבע לשליש מגודל האספה.
נכון לעכשיו, לסנאט יש 33 חברים, כאשר כל מחוז סנאט נוצר על ידי שילוב של שלושה מחוזות סמוכים של האספה.
האספה ממוקמת ופועלת באגף המערבי של בניין הקפיטול של מדינת ויסקונסין בבירה מדיסון.
נכון לינואר 2025, יש למפלגה הרפובליקנית רוב של כ-54 נציגים, אל מול 45 נציגי המפלגה הדמוקרטית
להלן רשימה של ועדות האספה:
ועדת משנה לחינוך ופיתוח כלכלי
ועדת משנה למדיניות ותקנים לאכיפת חוק
אספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה (בסרבית, באותיות קיריליות: Народна скупштина Републике Српске) היא גוף המחוקק של רפובליקה סרפסקה, אחת משתי הישויות של בוסניה והרצגובינה.
לה ממשלת רפובליקה סרפסקה מחויבת ע"פ חוקתה וחוקיה של רפובליקה סרפסקה.
האספה היא מונה 83 חברים ומקום מושבה היא עיר הבירה דה פקטו של רפובליקה סרפסקה באניה לוקה.
הכהונה הקיימת כיום היא השביעית במספרה מאז יסוד הפרלמנט, כאשר יו"ר שלה הוא איגור רדוייצ'יץ' (Игор Радојичић), הברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאים של רפובליקה סרפסקה (СНСД).
אספה שביעית: (נוכחית) 1 באוקטובר 2006
26 - המפלגה הדמוקרטית הסרבית
18 - הברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאים
9 - המפלגה לקידום דמוקרטי
6 - מפלגת הפעולה הדמוקרטית
3 - המפלגה הרדיקלית הסרבית ברפובליקה סרפסקה
4 - מפלגת בוסניה והרצגובינה
3 - האיחוד הדמוקרטי העממי
3 - המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה
11 למפלגות אחרות או סיעות עצמאיות
41 - הברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאים (СНСД)
17 - המפלגה הדמוקרטית הסרבית (רפובליקה סרפסקה)
8 - המפלגה לקידום דמוקרטי (ПДП)
4 - המפלגה בגין בוסניה והרצגובינה
4 - הברית הדמוקרטי העממי (ДНС)
3 - המפלגה הסוציאליסטית (СП)
3 - מפלגת הפעולה הדמוקרטית (СДА)
2 - המפלגה הרדיקלית הסרבית של רפובליקה סרפסקה
1 - המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה
אספת לונדון היא גוף נבחר המהווה חלק מרשות לונדון רבתי.
אספה זו מבקרת את פעולותיו של ראש העיר של לונדון.
האספה יכולה, ברוב של שני שלישים, לשנות את התקציב השנתי של רשות לונדון רבתי (שנקבע על ידי ראש העיר).
כמו כן תפקיד האספה לבקר את פעולות ראש העיר, ולפרסם דוחות ביקורת והמלצות.
האספה הוקמה בשנת 2000 והיא ממוקמת בבניין עיריית לונדון, בגדה הדרומית של נהר התמזה, בסמוך לגשר טאוור.
באספת לונדון 25 חברים הנבחרים מדי ארבע שנים (במקביל לבחירות לראש עיריית לונדון).
לונדון מחולקת ל-14 רובעי בחירה, שבכל אחד מהם נבחר נציג אחד במועצה.
11 חברים נוספים נבחרים בבחירות שנערכות בכל לונדון רבתי על בסיס מפלגתי.
אחוז החסימה בהצבעה על בסיס מפלגתי הוא 5%.
¹ שני חברי מפלגת לונדון אחת נבחרו מתוך רשימת מפלגת העצמאות של הממלכה המאוחדת אולם בבחירות 2005 הובסו על ידי מפלגת וריטאס ובשנת 2005 הקימו מפלגה עצמאית בשם לונדון אחת, ב-2016 זכו נציגי מפלגת העצמאות בשני מושבים
חברים שנבחרו בעבר על בסיס מפלגתי
הליברל-דמוקרטים: לורד גראהם טופ, הברונית סאלי המווי, מייקל טופרי, די דוקי, ג'ף פופ.
הלייבור - ניק גברון, מוראד קוורשי.
הירוקים - ג'ני ג'ונס, דארן ג'ונסון.
לונדון אחת - דמיאן הוקני, פיטר הולם-קרוס.
אסקווילינו (באיטלקית: Esquilino) הוא שמו של הרובע החמישה עשר מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
סמל הרובע מתאר עץ ושלושה הרים ירוקים על רקע כסוף.
עד שנת 1921 היו שטחי הרובע חלק מרובע מונטי.
בשנה זו, בשל הגידול באוכלוסיית רובע מונטי הפך אסקווילינו לרובע נפרד.
ברובע ממוקמת כיכר ויטוריו אמנואלה השני וכן הכנסיות בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה, סנטה ביביאנה, סנטה מריה דל בואון איוטו, סנט אנטוניו די פדובה וסנט אאוזביו.
אסקארי A10 היא מכונית-על המיוצרת על ידי חברת אסקארי הבריטית על פי רעיונו של מיליונר הולנדי.
מכונית זו, הכשירה גם לכבישים רגילים, היא פיתוח של מכונית המרוצים KZ1-R GT שמתחרה כעת באליפות ה-GT הספרדית - את שתיהן תכנן נהג פורמולה 1 לשעבר פול בראון (Paul Brown).
זו מכונית הדרך השלישית שמיוצרת על ידי החברה, אחרי ה-Ecosse וה-KZ1, כאשר השם A10 בא לציין עשור לייסוד החברה.
ה-A10 היא בעלת מנוע 5.0 ליטר של BMW בתצורת V8 המפיק 600 כוחות סוס (447 קילוואט), ומעביר אותם דרך תיבת הילוכים ידנית סדרתית בת 6 הילוכים, עם אפשרות לבסיס ידית הילוכים בתצורת H.
שלדת ה-A10 עשויה מסיבי פחמן כמו ה-KZ1, אך עם עבודת גוף חדשה ומתלים שנגזרו ממרוצים.
למרות הוספת כלוב התהפכות ומערכות כיבוי אש, החוסר במבודד קול ובמותרות כגון מיזוג אוויר ומערכת סטריאו, תורמים למשקלה הקל של ה-A10 השוקלת רק 1280 ק"ג.
אסקארי טוענת שה-A10 מסוגלת להגיע למהירות של 354 קמ"ש ולהאיץ מ-0 ל-97 קמ"ש ב-2.8 שניות.
חברת אסקארי מתכננת להרכיב ידנית 50 מכוניות A10 במפעלה בבאנברי, במחיר של 350,000 ליש"ט (שקול ל-695,000 דולר אמריקני).
ב-9 בדצמבר 2007 בפרק של תוכנית הרכב הבריטית טופ גיר, שברה האסקארי A10 את שיא הזמן המהיר בהקפת המסלול (מה שידוע כתחרות 'Power Lap'), עם זמן של 1:17.3, כ-0.3 שניות מהיר יותר מהמכונית הקודמת שהחזיקה בשיא, הקוניגזאג CCX עם ספוילר מיוחד שהותקן לבקשת הסטיג.
באוגוסט 2008 מכונית ה-Gumpert Apollo שברה את שיאה של ה-A10 ב-0.2 שניות.
ג'רמי קלארקסון ביקר את המכונית לפני ההקפה ותיאר אותה כ"מכונית מדהימה...
כמו קוניגזאג אבל פי מיליון יותר ניתנת לשליטה." כאשר הילל את התנהגות הכביש של המכונית בטור של הסאנדיי טיימס, קלארקסון כתב ש"צריך להכריח את כל יצרני המכוניות באמצעות חוק לנהוג ב-A10 כדי שהם יראו למה הם צריכים לשאוף".
הספק: 600 כוחות סוס bhp
אסקדרון הוא יחידת משנה בכוח צבאי, שיש בה חלוקה פנימית נוספת.
בעבר אסקדרון היה יחידת פרשים בגודל של גדוד בצבאות אירופאים ובצבאות שמבוססים על הדגם האירופאי דוגמת הצבא האמריקאי.
מהמאה ה-20 כונו בשם זה גם יחידות של שריון, חיל הים וחיל האוויר.
בחיל השריון, בצבאות רבים, האסקדרון הוא יחידת משנה של רגימנט שריון או חרמ"ש, מקביל לפלוגה בחיל רגלים או סוללה בחיל התותחנים.
בבריטניה וצבאות חבר העמים הבריטי השימוש באסקדרון (כמקביל לפלוגה) נפוץ במספר זרועות וחילות בצבא, בהם; חיל השריון המלכותי, חיל ההנדסה המלכותי, רגימנט הסיור המיוחד, חיל הקשר המלכותי, שירות הרפואה המלכותי, חיל הנחתים המלכותי ויחידות נוספות.
בצרפת השימוש באסקדרון בעבר היה מקביל לחטיבה ושימש ביחידות שריון ופרשים.
מאז המאה ה-20, אסקדרון משמש ליחידות המקבילות לפלוגה (באופן טיפוסי כ-13 טנקים).
בחיל אוויר של ארצות הברית ובריטניה האסקדרון הוא יחידת משנה של להק ומורכב משני גפים או יותר, והוא מקביל בקירוב לטייסת.
בחיל הים האסקדרון הוא יחידת משנה של שייטת ומורכב משתי פלגות או יותר של ספינות מלחמה, לא בהכרח מאותו סוג.
לקסיקון דביר למונחים צבאיים מאת יאיר בורלא, ע' 45 - 46.
אסקווין או ארקווין היה מלכה הראשון של ממלכת אסקס, ומייסד הממלכה.
אסקווין ייסד את הממלכה בשנת 527. עדויות היסטוריות מועטות מתארות את מלכותו.
מסמכים היסטוריים שנכתבו במהלך המאה ה-12 והמאה ה-13 מתארים את מלכותו ובהם הנרי מהאנטינגדון בספרו "Historia Anglorum", וכן רוג'ר מוונדובר בספרו "Flores Historiarum" ("פרחי ההיסטוריה") ומתיו פאריס בספרו "Chronica Majora".
בספרים אלה מופיע לעיתים התעתיק אאורקנווין (Eorcenwine) או ארקנווין (Erkenwine).
ככל הנראה מסמכים אלה התבססו על מסמכים שקדמו לכיבוש אנגליה על ידי ויליאם הכובש בשנת 1066.
במותו של אסקווין ירש אותו בנו, סלדה.
אסציטלופרם (בלועזית: Escitalopram; שמות מסחריים: ציפרלקס (Cipralex), אסטו (Esto), אסציטאלופרם טבע (Escitalopram Teva)) היא תרופה אנטי-דיכאונית מקבוצת מעכבי הקליטה החוזרת של סרוטונין (SSRI).
התרופה מאושרת על ידי ארגון המזון והתרופות האמריקני, ה-FDA, לצורך טיפול באוכלוסייה בוגרת ומתבגרים החל מגיל 12, הסובלת מדיכאון, הפרעת חרדה מוכללת, חרדה חברתית או התקפי חרדה.
התרופה מאושרת בישראל להתוויות הבאות: דיכאון, חרדה חברתית, חרדה מוכללת, הפרעת פאניקה והפרעה טורדנית-כפייתית.
אסציטלופרם מהווה את הסטריאואיזומר (אננטיומר) מסוג S של תרופה אחרת המיוצרת על ידי חברת התרופות לונדבק, בשם ציטאלופרם (Citalopram), ולכן מכונה אסציטלופרם (Escitalopram).
לאסציטלופרם הסלקטיביות הגבוהה ביותר לעיכוב הקליטה החוזרת של סרוטונין [SERT] מבין כל התרופות בקבוצה זאת, ואף על פי שהוא בעל תופעות לוואי המאפיינות את קבוצת ה-SSRI, הרי ששכיחותן וחומרתן פחותה, עובדה שתרמה להצבתו במקום הראשון בשקלול יעילות וסבילות במאמר שהתפרסם ב-(LANCET(12.
אסציטלופרם פותח באמצעות שיתוף פעולה הדוק בין חברת לונדבק לבין מעבדות פורסט.
פיתוח התרופה החל באמצע שנת 1997, והבקשה לצורך אישור התרופה הוגשה ל-FDA האמריקני בשנת 2001. באוגוסט 2002, אושר אסציטלופרם על ידי ה-FDA לצורך טיפול בדיכאון.
לאחר מכן, בדצמבר 2003, התרופה קיבלה את אישור ה-FDA לצורך טיפול בהפרעות חרדה כלליות.
אסציטלופרם הוא מרכיב אננטיומרי טהור המהווה חלק מהתערובת הרצמית ציטלופרם, המיועד לשימוש עבור אותן ההתוויות של ציטלופרם.
בשל כך, הפיתוח, המחקר ומשך הזמן שהושקעו בתרופה היו קצרים יותר מאשר הזמן שהוקדש לפיתוח התרופה ציטלופרם.
על אף הדמיון בין אסציטלופרם לבין ציטלופרם, מחקרים פרה-קליניים וקליניים שונים (הכוללים גם מחקרים כפולי-סמיות), הראו כי ישנם הבדלים בין ההשפעות של שתי התרופות.
בנוסף, הוכיחו המחקרים כי אסציטלופרם טוב יותר מבחינה קלינית בהשוואה לתרופות אחרות מקבוצת ה-SSRI, כגון פרוקסטין (paroxetine), במיוחד בקרב מטופלים הסובלים מדיכאון קשה.
מחקר שהשווה בין השימוש באסציטלופרם לבין השימוש בדולוקסטין (duloxetine) מצא כי אסציטלופרם יעיל יותר ובעל סבילות גבוהה יותר (כלומר, פחות תופעות לוואי) בהשוואה לדולוקסטין.
במחקרים אשר השוו בין השימוש באסציטלופרם לבין השימוש בתרופות ונלפקסין (Venlafaxine) וסרטרלין (Sertraline), נמצא כי יעילות תרופות אלו דומה ליעילות של אסציטלופרם.
אסציטלופרם מעלה את רמות הנוירוטרנסמיטור סרוטונין בסינפסות במוח, על ידי חסימת הקליטה החוזרת של סרוטונין לתוך תא העצב.
מבין התרופות השייכות לקבוצת ה-SSRI הנמצאות כיום בשוק התרופות, לאסציטלופרם יש את האפיניות הגבוהה ביותר לנשא הסרוטונין הנמצא באדם (SERT).
אננטיומר נוסף של ציטלופרם (R-ציטלופרם), מפריע במידה מסוימת לפעולת האסציטלופרם הגורמת להעלאת רמות הסרוטונין.
בשל כך, אסציטלופרם הוא תרופה אנטי דיכאונית עוצמתית יותר בהשוואה לציטלופרם, שמהווה תערובת של אסציטלופרם ו-R-ציטלופרם.
הנחת העבודה במחקרים המוקדמים הייתה כי R-אננטיומר מהווה מרכיב אינרטי וחסר פעילות ביולוגית כמעט, ולכן הוצאתו מהתרופה משפרת את יעילותה רק על ידי העלאת הריכוז של החומר הפעיל.
בהמשך, עם העמקת המחקר, הועלתה הסברה על ידי חוקרים בחברת לונדבק, כי האסציטלופרם מחזק את הקישור שלו עצמו לנשא הסרוטונין בעזרת יצירת קישור נוסף עם אתר אלוסטרי אחר הנמצא על גבי הנשא לסרוטונין, וכי R-ציטלופרם מקטין את הקישור של אסציטלופרם הסרוטונין לאתר האלוסטרי.
כלומר, הנחת העבודה כיום היא ש-R-ציטלופרם אינו משולל פעילות ביולוגית אלא בעל פעילות סותרת לאסציטלופרם.
במחקרי מעבדה שנערכו בהם השתמשו במיקרוזומים מהכבד, נמצא כי CYP3A4 ו-CYP2C19 הם האיזואנזימים העיקריים המעורבים בתהליך הדה-מתילציה על הקצה ה-N טרמינלי של אסציטלופרם.
התוצרים של תהליך זה, דסמתיל-אסציטלופרם (desmethylescitalopram) ודי-דסמתיל-אסציטלופרם (didesmethylescitalopram) פעילים באופן משמעותי פחות בהשוואה לאסציטלופרם, והתרומה שלהם לפעילות הכוללת של אסציטלופרם היא זניחה.
תופעות הלוואי של אסציטלופרם דומות לתופעות הלוואי של תרופות אחרות מקבוצת ה-SSRI.
על פי סקירה של ה-FDA בנוגע לתופעות לוואי נפוצות במחקרים העוסקים בדיכאון, בהם נעשה שימוש במינון הגבוה ביותר של אסציטלופרם המאושר לשימוש, התגלו תופעות לוואי בערך ב-20% מהמשתמשים בתרופה.
תופעות לוואי אלה מאפיינות בדרך כלל רק את הימים הראשונים לטיפול, וחולפות לחלוטין או פוחתות בצורה משמעותית לאחר מספר ימים, בדרך כלל עד שבועיים.
תופעות הלוואי הנפוצות של אסציטלופרם הן כאב ראש, אי נוחות ברום הבטן, יובש בפה, יציאות רכות או שלשול, הזעת יתר, סחרחורת ועייפות.
אסציטלופרם צבר פופולריות רבה בקרב משתמשים ורופאים ברחבי העולם בגלל שיעורן הנמוך יחסית של תופעות לוואי.
אסציטלפורם, בדומה לתרופות נוספות מקבוצת ה-SSRI, משפיע בחלק מהמקרים גם על התפקוד המיני, וכתוצאה מכך גורם לתופעות לוואי הכוללות בין היתר פגיעה בחשק המיני, שפיכה מאוחרת וחוסר יכולת לחוות אורגזמה.
למטופלים הסובלים מתופעת לוואי זו נהוג להוסיף לציפרלקס את הבופרופיון (Wellbutrin) ובכך ליהנות מההטבות של הציפרלקס מחד ומחשק מיני מוגבר מאידך.
במידה וצעד זה לא מביא לתוצאה הרצויה, ניתן להחליף את הטיפול בציפרלקס לטיפול בבופרופיון (Wellbutrin).
לא נמצא קשר בין השימוש באסציטלופרם לבין עלייה משמעותית במשקל.
במחקר שבוצע בנושא, נמצא כי טיפול בדיכאון באמצעות אסציטלופרם במשך שישה חודשים, גרם לתוספת של 0.6 ק"ג בממוצע למשקל הגוף.
הדבר נחשב לעלייה זניחה במשקל, והוא דומה לעלייה במשקל שנצפתה לאחר השימוש בפלצבו (0.2 ק"ג).
במחקרים שבדקו מהי ההשפעה של טיפול באסציטלופרם במשך 8 חודשים על עלייה במשקל בעת טיפול בדיכאון ובהפרעת חרדה מוכללת, נצפתה עלייה ממוצעת של 1.4-1.8 ק"ג במשקל הגוף.
מחקר שארך 52 שבועות ובדק טיפול בדיכאון לטווח ארוך בקרב אוכלוסייה בוגרת, מצא גם הוא עלייה לא משמעותית במשקל - 0.6 ק"ג בממוצע.
אסציטלופרם עשוי לסייע בירידה במשקל בעת טיפול בהתקפי זלילה הקשורים להשמנה קיצונית.
בסקירה שבוצעה על ידי ארגון ה-FDA נמצאה עלייה שאיננה מובהקת מבחינה סטטיסטית (פי 1.5-2.4 בהתאם לשיטה הסטטיסטית שבוצעה) במקרי ההתאבדות בקרב מבוגרים אשר טופלו בתרופה בנסיבות הקשורות להתוויות פסיכיאטריות.
יש להיוועץ ברופא המטפל (רופא משפחה או פסיכיאטר) בכל מקרה שבו מעוניינים לשלב את הטיפול באסציטלופרם עם צמח ההיפריקום (St.
John's wort) או כל טיפול טבעי או אלטרנטיבי אחר.
חלק לא מבוטל מהתכשירים הצמחיים והטבעיים מכיל ריכוזים גבוהים של חומר פעיל כלשהו העשוי להיות מסוכן בשילוב עם נוגדי דיכאון קונבנציונליים – ואסציטלופרם בכללם.
מידת החשיפה הגופנית לאסציטלופרם גדלה במידה בינונית, ב-50% לערך, כאשר נוטלים את התרופה ביחד עם התרופה אומפרזול (omeprazole).
החוקרים שערכו מחקר זה, (שמומן על ידי חברת לונדבק), טוענים כי העלייה בחשיפה שנמצאה איננה, ככל הנראה, מסוכנת מבחינה קלינית.
אסקוט היה מותג הוויסקי הישראלי הראשון.
בתחילת שנות השבעים, הקימה בכרמיאל חברת נשיונל דיסטילרס בע"מ את מזקקת הויסקי.
ויסקי "אסקוט" נמכר בעיקר בישראל ובתוויתו נכתב ויסקי סקוטי מעולה.
מלבד ממכר מקומי, אסקוט גם יוצאה בצורה מוגבלת.
לאחר שנה של פעילות מסחרית הוגשה תביעת גנבת עין של ארבע חברות: ג'וני ווקר, ג'ון דובר, היל תומפסון ושות' ואגודת הויסקי הסקוטי כנגד נשיונל דיסטילרס בע"מ.
בכתב התביעה נטען כי "נשיונל דיסטילרס בע"מ" מטעה את צרכניה לחשוב כאילו הוויסקי שהיא משווקת מיוצר בסקוטלנד ובכך קוצרת רווחים, על חשבון שמו הטוב של הוויסקי הסקוטי אותו היא מנצלת לרעה.
התביעה נדונה בבית המשפט בירושלים, שם נקבע כי היא תידון בחיפה, אולם התובעים ערערו לבית המשפט העליון.
ראש השופטים היה ממלא מקום נשיא בית המשפט העליון יואל זוסמן שביטל את העברת התביעה לחיפה.
בדיון בירושלים נפסק כי "נשיונל דיסטילרס בע"מ" אשמה וכי עליה לשלם פיצויים לתובעים, וכן כי ייצור הוויסקי תחת השם סקוטי חייב להיפסק.
החברה לא עמדה בנזקים שנגרמו לה מן התביעה, ובשנת 1973 היא נסגרה.
אספת הנבחרים של תימן היא הפרלמנט החד-ביתי של תימן.
בפרלמנט התימני 301 חברים הנבחרים אחת לשש שנים בבחירות בשיטה הרובנית.
מושבו של הפרלמנט בבירה צנעא.
במהלך ההפגנות בתימן נגד הנשיא סאלח אישר הפרלמנט סדרת חוקי חירום שהעניקו לכוחות הביטחון כוחות משמעותיים במאסר חשודים ובמניעת הפגנות.
הבחירות האחרונות לפרלמנט נערכו ב-2003 והבחירות הבאות היו אמורות להיערך בשנת 2011 אך נדחו עקב המצב הביטחוני הרעוע בתימן.
במסגרת עסקת תיווך של מדינות המפרץ הפרסי על פרישתו של סאלח ולאחר הבחירות לנשיאות תימן 2012 אמורות להתקיים בחירות לפרלמנט התימני בשנתיים הקרובות.
עם פרוץ מלחמת האזרחים בשנת 2015 פיזרו המורדים החות'ים את הפרלמנט והקימו שיטת ממשל אחרת, לפיה, תקום מועצה נשיאותית בת חמישה אנשים ומועצת עם, שתחליף את הפרלמנט שחבריו הזמניים ימונו על ידי "ועדה מהפכנית" לתקופה של שנתיים.
+סיכום של תוצאות הבחירות לאספת הנבחרים מתאריך 27 באפריל 2003המפלגהקולות%מושביםמפלגת הקונגרס הכללי של העם3,429,88858.0238ההתאחדות התימנית לרפורמה1,333,39422.646המפלגה התימנית הסוציאליסטית277,2233.88מפלגת העם המאוחדת הנאצריסטית109,4801.93מפלגת הלידה מחדש הערבית40,3770.72בלתי מפלגתיים4סה"כ (76% הצבעה)5,912,302100.0301
אספת העם העליונה (בקוריאנית: 최고인민회의) היא הפרלמנט החד ביתי של קוריאה הצפונית.
בפרלמנט חברים 687 צירים הנבחרים בבחירות כלליות בשיטה הרובנית אחת לחמש שנים.
קוריאה הצפונית היא מדינה בעלת משטר חד-מפלגתי ורק רשימה אחת מורשית להשתתף בבחירות והיא החזית הדמוקרטית לאיחוד המולדת המאגדת בתוכה את המפלגה השלטת, מפלגת הפועלים של קוריאה ועוד מספר גופים מינוריים.
מקום מושבה של אספת העם העליונה הוא בית העם מאנסודה, הממוקם בבירה פיונגיאנג, בסמוך לאנדרטה הגדולה בגבעת מאנסו ולמוזיאון המהפכה הקוריאנית.
לפי חוקת קוריאה הצפונית, כל אזרח מגיל 17 ומעלה יכול לבחור ולהיבחר לרשות המחוקקת.
כל המועמדים נבחרים בהצבעה, שנערכת באסיפות של 'החזית הדמוקרטית לאיחוד המולדת' (מעין בחירות מקדימות).
'החזית הדמוקרטית לאיחוד המולדת', למרות היותה להלכה קואליציה של מפלגות, נשלטת למעשה על ידי מפלגת הפועלים של קוריאה, למרות שלכאורה, האחרונה היא רק המפלגה הגדולה ביותר ב"קואליציית המפלגות" הזו.
'המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הקוריאנית', 'מפלגת קונגו הצונואיסטית', ו'מפלגת הפועלים של קוריאה' הן המפלגות החוקיות היחידות בקוריאה הצפונית.
שלוש המפלגות הללו מתמודדות יחד בבחירות, במסגרת 'החזית הדמוקרטית לאיחוד המולדת', ולכן, למעשה, ישנה רק אפשרות אחת בקלפי.
ב'חזית הדמוקרטית לאיחוד המולדת' חברים גם מספר ארגונים מפלגתיים, כגון ארגון הנוער של מפלגת הפועלים של קוריאה.
ההצבעה בבחירות היא חובה, והבחירות הן חשאיות.
ניתן להצביע 'נגד' מועמד, אף אם הוא המועמד היחיד.
בעלי התפקידים המרכזיים הם יושב ראש הוועדה המתמדת ויושב ראש האספה.
בשנים 1998 ל-2019 הוגדר בחוקת קוריאה הצפונית יושב ראש הוועדה המתמדת (אז נקרא נשיא הפרזידיום) כ"ראש המדינה לענייני חוץ".
החל מ-2022 סמכויות אלה הועברו לנשיא ענייני המדינה של קוריאה הצפונית .
אסקווייר הוא תואר כבוד לגברים אשר הוענק בעבר בקרב אנשי החברה הגבוהה במערב אירופה.
מוצאו של המונח בבריטניה וצפון אירלנד.
הוא משמש כיום גם בארצות הברית, כסיומת תואר לעורך דין בעל רישוי רשמי, בהקשר זה המונח משמש כתואר לנשים וגברים כאחד.
מקור השם אסקווייר בכינוי לנושא הכלים או החניך של האביר.
מאז תחילת השימוש בו לא ניתנה לו משמעות מדויקת, והוא שימש בעיקר כתואר הניתן כאדיבות כללית לכל אדם בהקשר רשמי לנושאים שונים.
ב-1910, בבירת האימפריה הרוסית, סנקט פטרבורג, כונסה אספת רבנים, שנבחרו על ידי הקהילות היהודיות ב-42 מחוזות בחירה.
האספה דנה בבעיות הנוגעות ליהדות רוסיה וגיבשה הצעות שהוגשו לנציגי השלטון.
בשנת 1848 התקבל החוק להקמת ועדת רבנים קבועה, שתתכנס מפעם לפעם.
באספות הקודמות העדיפו השלטונות להזמין את ראשי הקהילות.
הפעם העדיפו השלטונות לכנס אספה של רבנים, כדי שאלה יציעו שינויים בניהול החיים היהודים באימפריה הרוסית.
הרבנים השמרנים מכל הזרמים התכנסו ב-1909 בווילנה, לאספה שביקשו לכנס מזה כמה שנים ולא הצליחו להשיג רישיון מהממשלה הרוסית.
כאשר נודע על האספה המתוכננת בפטרבורג ניצלו את ההזדמנות לקבל רישיון עבור אספה בווילנה כביכול כדי לתאם עמדות לקראת אספת הרבנים הקרובה.
בוורשה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית, התקיימה אספה דומה בראשותו של האדמו"ר האמרי אמת מגור.
האספות נמשכו כשבוע, והתקיימו בחודש אייר.
במקביל ערכו הרבנים מטעם אספה בקובנה בשם "אספת העסקנים הציבוריים היהודיים".
החלוקה לנציגים הייתה לפי מפתח גאוגרפי.
32 נציגים מתחום המושב, 5 נציגים מפולין, 2 ממוסקבה, 2 מפטרבורג, ובנוסף גם ד"ר קרעבס "היהודי המלומד" מטעם משרד הפנים הרוסי.
האספה עצמה נמשכה במשך חודש ימים, והתקיימה בין התאריכים ה-15 במרץ ל-15 באפריל 1910. יושב ראש הוועידה היה הרב יהודה לייב צירלסון, ומזכירה היה שניאור זלמן רובשוב (לימים, נשיאה השלישי של מדינת ישראל).
המושב הראשון של האספה נפתח בנאום של אדמו"ר הרש"ב שהיה הפעיל העיקרי מצד הרבנים החרדים.
הנאום עסק בתולדותיה של יהדות רוסיה, ועל ההכרח הגמור להעניק סמכויות לרבנים שומרי התורה והמצוות ולהעדיף אותם על ה'רבנים מטעם'.
בנאומו, טען הרש"ב כי דווקא בכוחם של הרבנים להביא לשיפור במצבה של יהדות רוסיה בדרכי נועם.
בהמשך, נחלקה הוועדה לארבעה ועדות מרכזיות שדנו בנושאים שעמדו על הפרק:
הענקת השכלה כללית לילדים היהודים.
מנקודת מבטם של הרבנים משתתפי האספה, היה הנושא העיקרי ביטול הכפילות של רב רוחני ורב מטעם, ושאלת הדרישה מהרבנים שיהיה בידם תואר (צינז), או לכל הפחות ידיעה בשפה הרוסית.