tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קב הישר - כולל מוסר ומעשיות, עצות והדרכות לעבודת הבורא, מאת הרב צבי הירש קיידנובר
שאלות ותשובות לרבי אליעזר בר ארחא, ראש רבני חברון
"מכון ווֹלקני-מינהל המחקר החקלאי", הוא המוסד הגדול ביותר בישראל העוסק במחקר חקלאי.
המכון קרוי על שמו של יצחק אלעזרי-ווֹלקני (וילקַנְסקי), מייסד תחנת הניסויים החקלאיים, אשר היוותה את הבסיס להתפתחותו.
המינהל מסייע לחקלאים בישראל בפתרון בעיות שונות בתחום החקלאות ויוזם, מבצע ומפקח על מחקרים חקלאיים ומחקרים בתחום הנדסת המזון.
המכון פועל כיחידת סמך של משרד החקלאות וביטחון המזון.
חידושים רבים שיצאו ממינהל המחקר החקלאי מצאו את דרכם לשדות, למטעים ולשווקים.
אנשי המינהל מלמדים במוסדות להשכלה גבוהה בישראל כמו גם בקורסים שונים לסטודנטים מהארץ ומחו"ל, ומשמשים כמנחים לסטודנטים לתארים גבוהים.
במינהל המחקר החקלאי פועלים כ-200 מדענים בעלי תואר דוקטור, כ-300 מהנדסים וטכנאים, ולמעלה מ-220 סטודנטים לתארים שונים.
המכון נמצא בתחום השיפוט של עיריית ראשון לציון, בשטחים פתוחים הנמצאים משני צדדיו של רחוב "דרך המכבים".
בשטח המכון פועלים גם "בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי", השייך לפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, בנק הגנים לצמחי ארץ ישראל וכן השירות המטאורולוגי הישראלי והמכון להנדסה חקלאית.
במשך שנים נקרא המכון "התחנה לחקר החקלאות".
בשנת 1963 הוחלט לשנות את שמו ולקרוא לו "מכון וולקני".
בשנת 1971, בעקבות הארגון מחדש של המחקר במשרד החקלאות, שונה שם המכון ל"מרכז וולקני, מינהל המחקר החקלאי".
במסגרת מיתוג מחדש במאה ה-21 הוחלט לשוב ולכנותו "מכון וולקני".
הנהלת התנועה הציונית החליטה שיש להקים מערכת מחקר חקלאי בארץ ישראל, ובשנת 1921 הוקמה תחנת ניסיונות חקלאית בתל אביב בראשות יצחק אלעזרי-ווֹלקני (וילקַנְסקי).
אלעזרי-וולקני הציג, עם יסוד התחנה, את תוכניתו לעסוק במחקר, הדרכה והוראה.
בתחילה עסקו רק במחקר והדרכה, אך בשנת 1942 הוקם המכון ללימודי החקלאות בו עסקו גם בהוראה.
לאחר קום המדינה, בשנת 1951, חתמו המדינה והסוכנות היהודית על הסכם לחלוקת הבעלות על רכוש התחנה ברחובות בין הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית והמוסד הממשלתי שיקום ויעסוק במחקר חקלאי, ועובדי התחנה הפכו לעובדי מדינה.
במקום נמצא גם המטה של המועצה לשיווק פרי הדר.
בתחילת שנות ה-50 הוחלט על העברת המכון לבית דגן והחל בשנת 1955 קיבל המכון לרשותו קרקעות באזור ראשון לציון-("דרך המכבים") ויחידות המוסד החלו לעבור לשם.
בשנת 1957 חלק מהיחידות היו ברחובות וחלק שני בבית דגן.
התהליך נמשך שנים רבות, ועד היום שוכנת אחת היחידות ברחובות.
בשנת 1966 מינה ראש הממשלה לוי אשכול את אפרים קצ'לסקי לעמוד בראש ועדה שתארגן את המערכות הממשלתיות למחקר ופיתוח.
המחקר החקלאי הנרחב זכה להתייחסות רבה בדו"ח, והוועדה המליצה להקים מינהל למחקר חקלאי ליד משרד החקלאות, להגדיר את תפקידי המכון, ואת הקשר בין המכון למשרד החקלאות, למנות מדען ראשי למשרד החקלאות, למסד את תנאי העסקתם וקידומם של עובדי המכון, ולפעול לעידוד פעילות אקדמית ברמה גבוהה.
מסקנות הוועדה, שישומן החל בתחילת שנות השבעים, מתוות את דרכו של המוסד עד ימינו.
עם השנים נפתחו שלוחות וחוות שהיו כפופות למכון:
תחנת ניסיונות מרכז בית דגן
התחנה למדגה ולחקלאות מים בדור
כיום מורכב מינהל המחקר החקלאי מהמכונים הבאים:
המכון למדעי הקרקע, המים והסביבה
המכון לטכנולוגיה ואחסון של תוצרת חקלאית
שני מרכזי מחקר נוספים פועלים מטעם המכון:
מרכז מחקר נווה יער בצפון
המכון לחקר בעלי חיים עדיין פועל בשטח הפקולטה לחקלאות ברחובות, במתכונת של מעבדות ושירותי אדמיניסטרציה.
עבודות המחקר בבעלי חיים מתבצעות במכון וולקני בראשון לציון ובמרכז המחקר בנווה יער.
כל שאר המכונים עברו, כאמור, לראשון לציון, ויש להם שלוחות בתחנות הניסיונות בנוה-יער, בגילת, ובחוות האזוריות.
עבודות שבוצעו במכון על ידי אליקים וגה היו בסיס לפיתוח ענף הפרחים במשק ישראלי.
בשטח המכון פועלות גם כמה עמותות ואגודות למחקר חקלאי.
בשנים 1956–1959 שכנו בשטחו של מכון וולקני מגרשי התערוכה בבית דגן עד למעבר אל אקספו תל אביב בשנת 1959.
בית הבאר של משפחת אבו ג'בן
על כביש ראשון לציון-בית דגן (רחוב דרך המכבים בראשון לציון) בשטחו של מכון וולקני שכן עד 1948, "בית באר" של משפחת אבו ג'אבן שהיה בית ההשקיה של הפרדסים שעמדו בו בעבר.
במקום שבו עמד בעבר ניצבת אבן המנציחה אותו.
שר החקלאות אורי אריאל הודיע ב-6 במרץ 2016 כי בכוונתו להביא לאישור הממשלה תוכנית להעברת המכון לגליל.
על 3,000 הדונם שיתפנו ניתן יהיה לבנות כ־10,000 יחידות דיור.
המטרה השנייה של התוכנית היא למשוך אוכלוסיות חזקות לגליל.
בתגובה פתחו הנהלת המכון ועובדיו במאבק נגד התוכנית.
במלאת 50 שנה למכון וולקני הונצח האירוע בבול מזכרת מיוחד ; ב-25 באוקטובר 1971, הנפיק דאר ישראל בול יובל זה שעליו ציור של סמלים חקלאיים (שיבולת, תרנגולת).
דאר ישראל מכר 1,083,000 בולים מבול זה במשך כ-4 חודשים עד להפסקת מכירתו.
מכון התקנים האמריקני הוא מכון תקנים פרטי ללא כוונת רווח הקובע תקנים תעשייתיים בארצות הברית.
המכון חבר בארגון התקינה הבינלאומי (ISO) ובנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC).
המכון הוקם ב־19 באוקטובר 1918, בשם "ועדת התקנים ההנדסיים האמריקאית" (American Engineering Standards Committee).
ב-1928 עבר ארגון מחדש ושמו שונה ל־"איגוד התקנים האמריקאי" (American Standards Association).
ב־1966 הארגון עבר ארגון מחדש נוסף ושמו שונה ל־"מכון התקנים האמריקאי" (American Standards Institute).
ב־1969 שונה שמו של המכון לשמו הנוכחי.
מכון התקנים האמריקני עוסק במספר תחומים.
במדעי המחשב, המכון תקנן את מערך התווים ASCII ב־X3.4, קודי בקרה ב־X3.41 ורצף בקרות (לדוגמה, עבור הזזת סמן סביב המסך במחשב חסר בינה) ב־X3.64.
מערכת חשיפת צילום של ASA היווה בסיס למהירות ההסרטה של ISO, המונהג כיום בכל העולם.
במערכת ההפעלה חלונות של חברת מיקרוסופט, ה־"ANSI" מתייחס לדפי קוד.
כמה מהם דומים במיוחד לסדרת התקנים ISO-8859, ולכן רבים חושבים בטעות כי מדובר בתקנים זהים.
אמנות ה־ASCII אשר מאוירת על ידי ציור קודי מסוף בקרה של המכון (רצף X3.64), נקראת לעיתים אמנות ANSI.
המכון אימץ את תקן ANSI/ASME Y14.1 עבור גודלי נייר.
המכון ללימוד מחקר ובנין המקדש, המכונה "מכון המקדש", הוא מכון מחקר, מרכז תיעוד, הוצאת ספרים וגם מוזיאון העוסק בנושאי בית המקדש וכליו.
מאז הקמת המכון, יוצרו בחסותו כלים רבים המיועדים על ידו לשימוש ככלי המקדש, כגון המנורה ומזבח הקטורת, שולחן הפנים והכיור, ונתפרו בגדים הזהים לבגדי הכהנים במקדש.
המכון מציג תערוכה קבועה ובה תמונות שמן המתארות את סיפורי התנ"ך, מבריאת העולם, וכן את ההוויה והעבודות בבית המקדש.
בנוסף מוצגים כלי מקדש ששוחזרו על פי מחקרי המכון.
סמוך לתערוכה, ברחבת בית הכנסת החורבה, הוצבה מנורה מצופה זהב שהוקמה על ידי מכון המקדש.
בשנת תשע"ג עברה התערוכה למשכנה החדש, ברח' משגב לדך 40 ברובע היהודי (בקצה המדרגות העולות מן הכותל).
בשנת תשע"ו הופעלה מערכת הדרכה בסיוע מולטימדית אור ושמע וכן סרט סיכום, כתחליף להדרכה האנושית שהייתה עד אז.
ההדרכה תורגמה לשפות רבות וניתן להאזין לה בין השאר באנגלית, איטלקית, רוסית, ספרדית, סינית (מנדרינית), צרפתית, פורטוגזית, אמהרית, גרמנית, קוראנית ועוד.
בחנוכה תשע"ה ייצר המכון לראשונה כדי חרס טהורים וכן שמן טהור העונה להגדרה "שמן זית זך" ומתאים להדלקת המנורה.
בכ"ה בתמוז ה'תשע"ה (12 ביולי 2015) יצא מכון המקדש בהכרזה בה הודיע שיקים מרכז לגידול עדר של פרות אדומות לטיהור מטומאת מת.
החל משנת תשע"ד החל המכון, בשיתוף תנועת נשים למען המקדש וארגונים נוספים, בסבב של אירועים במעגל השנה שמשחזרים את העבודות שנעשו במקדש בכל מועד: איסוף מחצית השקל בחודש אדר, זכר לקרבן פסח והנפת העומר בניסן, הדמיית שתי הלחם בשבועות, זכר לניסוך המים בסוכות, ועוד.
אירועים אלו נערכים על ידי המכון בשאיפה לדיוק מלא בתהליך השחזור, כתרגול לקראת בית המקדש השלישי, בהשתתפות כהנים לבושים בבגדי הכהונה.
תנועת נוער המקדש הוקמה בשנת תשע"ו על ידי בני נוער ושאיפתה לעורר את העם לתודעת בית המקדש ולבנייתו.
התנועה פועלת בהפרדה מלאה בין בנים לבנות, ועורכת מגוון פעילויות רחב: גרעיני לימוד, כנסים, סמינריונים, דוכנים, פעילות הכשרת כלי המקדש, ועוד.
בתחילת שנת תשע"ח הוקמה על יד מכון המקדש ישיבה גבוהה ציונית-דתית הממוקמת ברובע היהודי בירושלים.
בראשות הישיבה עומד הרב ישראל אריאל.
בישיבה עוסקים בין השאר בלימוד מסכתות הקשורות לעבודת המקדש, ובחלק מהסוגיות עוסקים גם בהורדת הלימוד לפסים מעשיים.
מספר פעמים בשנה נערכים במסגרת הישיבה כנסים תורניים העוסקים בחידוש עבודת המקדש והקרבנות.
בחלק מהכנסים, התרגולים והפעילויות שמקיימים בישיבה נוטלים חלק בני ובנות נוער מתנועת "נוער המקדש".
הישיבה אינה עולה באופן רשמי כישיבה להר הבית אך מעודדת עליה להר.
בערב פסח תשע"ט הפיקו תלמידי הישיבה את השיר למה נגרע שעניינו כיסופים וכמיהה של עם ישראל לחידוש קורבן פסח.
באמצע העשור השלישי של המאה ה-21, בישיבה לומדים כ־27 תלמידים.
רבני הישיבה הם הרב ישראל אריאל, הרב חיים שחר, הרב יהושע פרידמן והרב עזריה אריאל.
בנוסף למכון המקדש, המכון הקים כולל מחקר תורני בשם בית הבחירה, אשר בראשו עומדים הרב ישראל אריאל ובנו הרב עזריה אריאל.
החוקרים עוסקים בלימוד מעמיק בנושאי המקדש השונים, כגון: בגדי הכהונה, כלי המקדש, זיהוי מקום המקדש, פרה אדומה, דיני הקורבנות ופתרון בעיות שונות הקשורות לחידוש עבודת הקורבנות בזמן הזה.
כמו כן המכון הוציא גרסאות לתלמוד על מסכתות יומא, זבחים ופסחים הקרויים "שערי היכל" ובהם מאות מערכות העוסקות במקדש ובעבודת הקרבנות.
מכון המחקר מתעתד בעתיד הרחוק להוציא לאור ספרים דומים לכל המסכתות בסדר קדשים, וכן למסכתות משאר הסדרים העוסקות בנושאי המקדש.
המכון מעסיק אמנים המציירים תמונות הממחישות את עבודת המקדש וסדריו, ובמהלך השנים אף הוציא לאור מחזורים, סידורים וספרים העוסקים בנושא זה, בליווי תמונות.
בתחילה יצאו הספרים בשיתוף הוצאת כרטא אולם כיום המכון מוציא את ספריו בהוצאה עצמית או בשיתוף הוצאת קורן (הספר החדש "בית המקדש בירושלים").
המכון מארגן הרצאות וימי עיון.
בשנת תשס"ו החל המכון להוציא עלון פרשת השבוע, במטרה להגביר את המודעות לנושא המקדש.
הוצאת העלון פסקה כעבור כשנה.
אנציקלופדיית בית המקדש בירושלים: סקירה חזותית מקיפה בנושא המקדש, כליו ועבודת הקודש שנערכה בו.
מהדורה מחודשת (תשע"ו) בהוצאת קורן, כל תמונות מכון המקדש בליווי הסברים באלבום מפואר.
ההר הטוב הזה והלבנון - על גבולות ארץ ישראל בהלכה, בצפון הארץ.
אטלס ארץ ישראל לגבולותיה על פי המקורות.
אוצר ארץ ישראל, על גבולות ארץ ישראל על פי ההלכה, בשישה כרכים (שניים יצאו לאור בתש"ע והיתר בתשע"ג).
שערי היכל על מסכתות: יומא, זבחים (2 כרכים) ופסחים (2 כרכים): סיכום סוגיות המסכת על פי ראשונים ואחרונים, עם תוספתא במהדורה מאירת עיניים ומבוארת.
הכרך על מסכת יומא זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית לשנת תשס"ח.
צפייה סדרת כתבי עת העוסקים בצפייה למקדש לגאולה ולשלטון התורה בארץ ישראל.
סדרת ספרי "אוצר המקדש", סדרת ספרים, בהם סידורים ומחזורי תפילה, בהוצאת כרטא, המבוססים על הקשר לבית המקדש.
הגדת המקדש בשלוש שפות: עברית, אנגלית וצרפתית.
סידור המקדש בשני כרכים - ליום חול ולשבת.
סידור המקדש לאם ולבת ישראל: "הסידור מראה קשר עמוק ומהותי בין המקדש ובין האשה בישראל, שכן לאשה בישראל חלק חשוב בעיצוב פני העם היהודי לדורותיו.
ארצי ומולדתי - עקירת יישובים בארץ ישראל, תשס"ה.
"לימוד בעניין עשרות מצוות ואיסורים הנוגעים לבעיית עקירת יישובים" (מתוך ההקדמה לספר).
מנורת זהב טהור בהוצאת מכון המקדש, הספר עוסק בהיבטים הפרקטיים וההלכתיים של בניין מנורת המקדש בימינו.
סנהדרין הגדולה, מתאר את תולדות הסנהדרין, קיומה והניסיונות לחידושה בכל הדורות.
הטענה המרכזית בספר היא שסמיכה לסנהדרין איננה תלויה בהכרח ב"סמוך מפי סמוך".
מורא המקדש - הלכות העלייה להר הבית.
שמירת המקדש - פרטי המצווה לשמור סביב בית המקדש ויישומה כיום.
שערי טהרה - מושגי יסוד בהלכות טומאה וטהרה.
מזבח אלהים - הלכות הקמת המזבח וההיבטים המעשיים בימינו.
אוצר בית ה' - הלכות כלכלת המקדש ומחצית השקל.
המקדש אורו של עולם - בניין המקדש בזמן הזה ועלייה להר הבית במשנת הראי"ה קוק
נזיר אלהים - נזירות בזמן הזה הלכה למעשה, מאת הרב יהושוע פרידמן (תש"פ)
טהרת ישראל - בירורי הלכה בסדר טהרות (חלק א, תשעט; חלק ב, תשפא).
שופר ולולב בשבת - חידוש התקיעה ונטילת ארבעת המינים בשבת בתחומי ירושלים
תמידים כסדרן - בירורים בהלכות סדר עבודת התמיד היומית במקדש
מייסד המכון והעומד בראשו הוא הרב ישראל אריאל, והוא אף עוסק רבות במחקרים בנושא המקדש ובהרצאות ברחבי הארץ, להגברת המודעות והשאיפה לבניית בית המקדש.
המחלקה הבינלאומית של המכון, בשפה האנגלית, מנוהלת על ידי הרב חיים ריצ'מן.
המכון מקבל תרומות מאנשים פרטיים, כך למשל איל ההון האוקראיני ודים רבינוביץ' תרם כסף לייצור מנורת זהב.
המכון נמנה ברשימת אתרי מורשת שנבחרו להשקעה במסגרת תוכנית מורשת לאומית של משרד ירושלים ומורשת (מיליון שקלים).
מחקרי המכון הנמצאים כבעלי עניין לכלל מקבלים מימון משרד התרבות והספורט וכן מתרומות.
מחזור הפעילות של המכון לשנת 2008 היה 3.9 מיליון שקל.
מכון הַרְדֶג הוא מבנה טמפלרי המצוי במושבה הגרמנית בחיפה.
המבנה, המצוי כיום ברחוב מאיר רוטברג 5–7, הוקם על ידי גיאורג דוד הרדג, מנהיג הטמפלרים ומייסד המושבה הגרמנית הראשונה בארץ (המושבה שבחיפה).
הבית נבנה במטרה לשמש מוסד חינוכי של המושבה, וכבית ספר חקלאי.
המבנה נבנה בשנת 1870 ושימש בתחילה כבית ספר חקלאי מקצועי, לאחר מספר חודשים הוסב כבית הדרכה למורי דרך עד שנת 1874 עת שפרש הרדג מן התנועה הטמפלרית.
המבנה הושכר לנזירות גרמניות קתוליות (ממנזר האחיות הבורומאיות לפי קארלו בורומאו (גרמנית: Karl Borromäus) והבניין החל לשמש כבית חולים.
לאחר 1948 המבנה הושכר לפטריארך הלטיני, ושימש כפנימייה נוצרית קתולית.
כיום (2008), פועל במקום גן ילדים של מסדר הנזירות האיטלקי השייך לעדה הקתולית (לטינית) בחיפה, המפעיל גם את בית ספר נזירות כרמלית ואת המוסד החינוכי "הלב הקדוש".
המבנה בנוי בצורת צלב, ומצויים בו אולם גדול (אשר נועד לשמש חדר אוכל במבנה) וחדרי כיתות.
רחוב מאיר (רוטברג) כונה בעבר "רחוב בית החולים".
שמו שונה לשמו הנוכחי בשנת 1952.
מכון התקנים הישראלי (הידוע בראשי התיבות "מת"י") הוא גוף סטטוטורי הפועל על פי הסמכויות שמעניק לו חוק התקנים, התשי"ג–1953:
הגופים האחראים לקביעת מדיניותו של המכון נושאים אופי ציבורי: הגוף העליון הוא ה"וועד הפועל" (הדירקטוריון).
בוועד הפועל מיוצגים כלל מגזרי המשק והחברה.
יושב ראש המכון מאז 2024 הוא אייל חיימובסקי, ומנכ"ל המכון מאז אוגוסט 2019 הוא גלעד גולוב.
למכון כ־720 עובדים, והכנסותיו השנתיות עומדות על כ־380 מיליון ש"ח.
לשם ביצוע המשימות המוטלות עליו, פועל מכון התקנים בשלושה תחומים עיקריים: תקינה, בדיקות מעבדה והתעדה של מוצרים ושירותים.
בנוסף,יש למכון מכללה לניהול, איכות ותקינה המבצעת הכשרות למקצועות השונים הקשורים לפעילות המכון.
מטרת פעילותו של המכון בתחום התקינה והכנת התקנים היא: הגנה על הצרכן מפני מוצרים פגומים, הבטחת בטיחותו ובריאותו, שמירה על איכות הסביבה ופישוט תהליכים לשיפור התקשורת בין הספק ללקוח.
התקן הישראלי הוא מסמך המפרט דרישות טכניות החלות על מוצר, או על שירות, או על תהליך, כדי שיתאימו לייעודם.
כן דן התקן בתכונות המוצר, השירות או התהליך.
את הכנת התקנים מרכז אגף התקינה, המפעיל לשם כך מאות ועדות טכניות, בהן חברים אלפי נציגים מכל מגזרי המשק והחברה.
התקנים נחלקים לתקנים רשמיים עליהם חלה חובת יישום על פי החוק, ולתקנים שאינם רשמיים, אשר החלתם נעשית בהתנדבות.
ההכרזה על תקן כרשמי היא בסמכותו של שר.
התקנים המוכנים על ידי אגף התקינה אינם מפורסמים ברשומות, וניתנים לגישה חופשית במרכז המידע במכון התקנים.
ניתן לעיין בתקנים מחייבים ללא תשלום דרך אתר האינטרנט של מכון התקנים או לרכוש אותם.
לתקנים שאינם רשמיים הגישה בתשלום בלבד.
מכון התקנים הישראלי מייצג את ישראל בארגוני התקינה בעולם כגון: ארגון התקינה הבין־לאומי (ISO) והנציבות הבין־לאומית לאלקטרוטכניקה (IEC).
וחובר במוסדות המנהלים ארגונים אלו.
המכון מקיים קשרים עם מוסדות מקבילים לו בחו"ל והוא קשור עם עמיתיו בהסכמי הדדיים שאיתם זוכה מכון התקנים להכרה בין־לאומית מקיפה.
קשרים אלו מסייעים לחברות ישראליות לפתוח את הדרך לשווקים בחו"ל.
מכון התקנים הישראלי מפעיל מערך של בדיקות מעבדה המספק שירותי בדיקה למוצרים ולתהליכים.
מערך הבדיקות מציע ריכוז טכנולוגיות המקיף את ענפי תעשייה רבים במעבדותיו, בין היתר: בניין, חשמל, כימיה, מזון, טקסטיל, אלקטרוניקה, תקשוב, מכניקה והידרוליקה.
מכון התקנים הישראלי חתום על הסכמי הכרה עם מעבדות בין־לאומיות לבדיקת התאמת מוצרים לתקנים בין־לאומיים.
ההכרה בדוחות הבדיקה נעשית בהתאם לרשימת תקני המוצרים שבכל הסכם מול כל מעבדה.
לעיתים, בתקן הישראלי קיימות דרישות לאומיות ייחודיות.
במקרים אלו המעבדה בחו"ל יכולה לבצע את הבדיקה.
כאשר המעבדה אינה יכולה לבצע את הבדיקות הללו, הן מתבצעות בארץ ואז נדרש לשלוח את דגם המוצר למכון.
מכון התקנים הישראלי הוא הגורם בעל ההרשאות הנרחבות ביותר במדינת ישראל לצורך התעדת מוצרים ותהליכים הכוללים: תווי תקן, תעודות בדיקה ואישורים אחרים – ישראלים ובין־לאומיים.
פעילות ההתעדה מרוכזת באגף איכות והסמכה של המכון.
תו תקן – סימן המאשר כי המוצר איכותי ומתאים לדרישות התקן.
תו בטיחות – סימן המאשר שהמוצר מתאים לתקן הכולל דרישות בטיחות.
תו ירוק – סימן המאשר שהמוצר עומד בקריטריונים המוכיחים שפגיעתו בסביבה פחותה.
מכון התקנים הישראלי מתעיד אלפי ארגונים בישראל למערכות ניהול איכות כגון: ISO 9001 ו־ISO 14001.
מכון התקנים הישראלי מוביל את תחרות הפרס הלאומי לאיכות ומצוינות.
תחרות זו מתקיימת בהתאם להחלטות הממשלה לקידום האיכות והמצוינות בישראל.
התחרות נערכת בשותפות של משרד ראש הממשלה, משרד הכלכלה והתעשייה, מכון התקנים הישראלי, לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים והאיגוד הישראלי לאיכות.
מכון התקנים הישראלי הוקם על בסיס מכון התקנים הארצישראלי, שהוקם ב־1945 על ידי אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל.
המכון הארצישראלי נרשם כחברה בע"מ ובדק וקבע תקנים באופן עצמאי בדרכי הפעולה הסטנדרטיות, בהן ביצוע בדיקות איכות, עריכת סקרים ומחקרים ועוד.
המכון הארצישראלי הוקם כצורך להרחיב את "המעבדה לבדיקת חומרים", שהוקמה ב־1923 אף היא על ידי אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל (אאא"י), במטרה לבדוק את איכותם של חומרי בניין.
ב־1953, 30 שנה לאחר הקמת המעבדה, עוגן המכון בחוק והוכר כסמכות היחידה למתן "תו תקן ישראלי".
בקיץ 2015 אלי שטיין מונה למנכ"ל המכון.
מינוי זה בוטל על ידי בית המשפט.
אילן כרמית כיהן כממלא־מקום המנכ"ל, ובמאי 2018 עזב את התפקיד מסיבות משפטיות.
מנכ"ל המכון מאז אוגוסט 2018 הוא גלעד גולוב.
באוגוסט 2023 החליט הוועד הפועל של מכון התקנים, לאור בקשתו של שר הכלכלה והתעשייה, ניר ברקת להעביר את מכון ההתקנים מתל אביב לירושלים.החלטה זאת לא יצאה לבסוף לפועל.
בחוק ההסדרים לשנת 2017–2018 הוחלט לבצע רפורמה במכון התקנים על מנת לסייע בהורדת יוקר המחיה, עקב מסקנות ועדת לנג (הוועדה להסרת חסמים והגברת התחרות בייבוא).
מכון התקנים הישראלי חתם על הסכמי הכרה עם מעבדות בין־לאומיות לבדיקת התאמת מוצרים לתקנים בין־לאומיים.
ההכרה בדוחות בדיקה נעשית בהתאם לרשימת תקני המוצרים שבכל הסכם מול כל מעבדה.
ההסכמים חלים על בדיקות דגם.
הבקשה להכרה תכלול את תעודת הבדיקה, דו"ח הבדיקה והזמנת הבדיקה.
כאשר בתקן הישראלי יש דרישות לאומיות נוספות (תוספת לתקנים המאומצים), המעבדה בחו"ל יכולה לבצע את הבדיקה.
אם המעבדה אינה יכולה לבצע את הבדיקות הללו, הן מתבצעות בארץ ואז נדרש לשלוח את דגם המוצר למכון.
בחלק מההסכמים מופיעה רשימת תחומים בנושא בדיקות חשמל ואלקטרוניקה.
בכל תחום מוכרים כל התקנים שבתחום שפורסמו על ידי ארגון התקינה הבין־לאומי לחשמל ואלקטרוניקה IEC.
ביתר הנושאים כגון ציוד מכני וכימיה מופיעה רשימת תקנים.
ב־2013 פרסם מבקר המדינה ביקורת נרחבת על פעילות משרד הכלכלה (לשעבר משרד התמ"ת), אשר כללה ביקורת רבה על פעילות המכון, ועל הנזק שהיא גורמת לתחרות בישראל.
בעשורים האחרונים נטען ביחס למכון כי הוא שריד מיושן המהווה חסם משמעותי לתחרות ולהורדת יוקר המחיה בישראל, מאחר שהוא כופה בדיקות יקרות על יבואנים קטנים ללא צורך, כיוון שאינו מכיר בארגוני התקינה הקיימים בארצות הברית ובאירופה, זאת על אף הנחיית הממשלה.
נטען גם שלוביסטים משדלים את אנשיו לתקנן תקנות, שכל מטרתן היא הפיכת יצרן זה או אחר למונופוליסט.
ועדת טרכטנברג חיזקה טענה זו, והמליצה גם כן על קבלת התקינה הבין־לאומית, שהמכון סירב לקבל.
במסגרת רפורמת היבוא שאושרה בשנת 2021, הותר יבוא מוצרים על בסיס הצהרת היבואן על התאמה לתקינה בין־לאומית.
בנוסף, כ־80% מהיבוא על בסיס תקינה ישראלית, לא נדרש בבדיקות מעבדה בכניסה לישראל.
מכון התורה והארץ הוא מכון למחקר, ליישום ולהסברה של המצוות התלויות בארץ, שבו פועלים רבנים, מדענים ואגרונומים.
המכון נוסד בשנת תשמ"ו בכפר דרום, שכן במשך מספר שנים ביישוב שבי דרום, ובשנת תשפ"ד עבר לקמפוס הקבע ביישוב ניצן.
פעילותו נעשית בהתאם לפסקי הרבנות הראשית לישראל.
בראש המכון עומד הרב יהודה עמיחי.
המכון הוא השני בוותיקותו בתחום (אחרי בית מדרש גבוה להלכה בהתיישבות החקלאית).
המכון מפתח תוכניות בתחומים כמו חיסכון בעלויות הגידול, צמצום השימוש במים, גידול ירקות ללא תולעים והפחתת השימוש בחומרי הדברה.
המכון מתעדכן באופן שוטף בחידושים מעולם המחקר בתחומים אלה.
בשנים האחרונות הרחיב המכון את עיסוקו וכיום הוא מתעסק גם בנושאים של איכות הסביבה, קיימות וצער בעלי חיים.
המכון עומד יחד עם מדרשת התורה והארץ תחת מרכז התורה והארץ.
מכון מחקר - מכון ומעבדות למחקר יישומי בתחומי החקלאות, המדע, ההלכה והשילוב ביניהם.
ימי עיון - במקומות מגוונים, הכוללים הדרכות לילדי הגנים ובתי הספר, סדנאות לקהל הרחב, ימי-עיון לחקלאים, הרצאות לרבנים, למורים ולחוקרים.
קרן "בית האוצר" להפרשת תרומות ומעשרות - המסייעת למנוייה.
קמפוס ניצני ארץ - קמפוס הכולל מרכז מבקרים, גן מצוות, וחדרי אירוח לציבור הרחב.
כנס ט"ו בשבט - מדי שנה עורך המכון כנס שעוסק במצוות התלויות בארץ.
בכנס מועברות הרצאות מפי רבנים עם מבוא מקצועי מפי אגרונום.
נדיבי ארץ - קרן ישראלית ליישום מצוות שמיטת כספים בעידן המודרני.
המיזם אוסף כספים מהציבור במעמד הלוואה, ומשתמש בהם לפריעת חובות של משפחות חדלות פירעון.
לקראת סוף שנת השמיטה "נדיבי ארץ" מקבלים כסף במעמד הלוואה, אשר נשמטת בסיום השמיטה, ונדיבי ארץ משתמשים בה לשם כיסוי חובות של משפחות חדלות פרעון.
מאחורי המיזם עומד שיתוף פעולה בין מכון התורה והארץ לארגון הצדקה מקימי.
בעבר גם ארגון פעמונים השתתף במיזם.
לקראת שנת השמיטה התשס"ח הקים המכון גוף בשם אוצר הארץ אשר חתם מראש על הסכמים לאספקת פירות וירקות של חקלאים יהודים שיגודלו וישווקו בהתאם להנחיות המכון.
הגידול והשיווק התבסס על היתרים שונים לביצוע פעולות חקלאיות בשנת השמיטה ובראש ובראשונה על חידושי המכון בתחום אוצר בית דין.
בעדיפות שנייה שווקה תוצרת חקלאית אשר גודלה על סמך היתר המכירה.
לאוצר הארץ היו 20,000 מנויים אשר התחייבו מראש באמצעות כרטיס אשראי לרכוש תוצרת המסופקת על ידי הארגון בסכום של 50 ש"ח לפחות מדי חודש.
התחייבות זאת נובעת מן הניסיון בשמיטות הקודמות, כאשר חלק מן התוצרת שגודלה במיוחד עבור אוצר בית דין נותרה ללא קונים.
האוצר דאג לאספקה שוטפת של פירות וירקות לכ-200 חנויות ברחבי הארץ.
מכון התורה והארץ הוציא לאור עשרות ספרים, בהם "חוקות הארץ" על הלכות כלאים ברמב"ם וקובץ "התורה והארץ" בשמונה חלקים.
המכון מהדיר ספרי יסוד בתחום, כמו "שבת הארץ" לרב קוק וכן ספריו של הרב שאול ישראלי, ארץ חמדה.
המכון הוציא גם ספרים שאינם מוקדשים למצוות התלויות בארץ, כמו ספריו של הרב יעקב אריאל, שו"ת באוהלה של תורה חמישה חלקים, ספרו על התורה ומהדורה חדשה של הספר "הלכה בימינו".
המכון גם הוציא את ספרו של הרב פתחיה מנקין על מסכת אבות.
כתב העת של המכון, אמונת עתיך, יוצא לאור כרבעון, ברציפות משנת תשמ"ו.
בכתב העת מופיעים מאמרים של רבני המכון ורבנים אורחים.
המאמרים ערוכים בפורמט מדעי מבחינת המקורות וסגנון הכתיבה, ולעיתים בצירוף מאמר מקצועי מאגרונום.
כתב העת הוא המאגר הגדול ביותר של חומר בתחומים של מצוות התלויות בארץ.
חלק מהמאמרים נאספו ונדפסו לפי נושאים בספרי 'התורה והארץ'.
בשנת תשע"ב חל בכתב העת שינוי והוא מהווה במה גם עבור מכונים נוספים העוסקים ביישום של ההלכה במציאות המודרנית: מכון צומת, מכון פוע"ה, מכון משפטי ארץ, מכון משפט לעם, מכון כת"ר ומכון כושרות.
בכתב העת ישנו גם מדור של שאלות ותשובות.
נשיא המכון הוא הרב יעקב אריאל, רבה הראשי של העיר רמת גן ואחד הפוסקים הבולטים בציבור הדתי לאומי.
יושב ראש המכון הוא הרב יגאל קמינצקי, מי שהיה הרב האזורי של גוש קטיף.
בראש המחלקה ההלכתית עומד הרב יהודה הלוי עמיחי ובראש מחלקת המחקר והפיתוח החקלאי עומדים האגרונומים מוטי שומרון, אשר משמש אף כראש המחלקה למחקר מדעי, והפרופסור יפתח בן אשר.
בין רבני המכון: הרב אהוד אחיטוב, הרב גבריאל קדוש, הרב יעקב אפשטיין, הרב יואל פרידמן, הרב יצחק דביר והרב נתנאל אוירבך.
בעבר שימשו כחוקרים הרב עזריאל אריאל, הרב יהודה זולדן והרב משה ביגל.
במכון צוות רב-תחומי של רבנים ותלמידי חכמים מחד, ושל חוקרים, מדענים ואגרונומים מאידך.
בין רבני המכון בעבר נמנה הרב שמעון בירן אשר נרצח בפיגוע דקירה בדרכו לעבודה במכון, ליד כפר דרום, בכ"ד באייר תשנ"ב, 27.5.1992.
מכון הנרייטה סאלד הוא מכון מחקר במדעי החברה ומדעי ההתנהגות השוכן בשכונת קריית מנחם בירושלים.
המכון עוסק במחקר ובתכנון תוכניות התערבות והדרכה בתחום מדעי ההתנהגות בכלל ובתחום החינוך בפרט.
לצד מחקר עצמאי, המוסד עוסק בכתיבת מבחנים עבור מדינת ישראל ומוסדות שונים, בין השאר המכון אחראי על כתיבת מבחני הבגרות העיוניים עבור משרד החינוך ומבחני גמר עבור מוסדות החינוך העצמאי.
במכון פועלת ספרייה מקצועית המרכזת מידע בתחום מדעי החברה והחינוך, ולצידה מרכז מידע ממוחשב.
המכון הוקם על ידי המחנכת והפעילה הציונית הנרייטה סאלד בשנת 1941. יו"ר הוועד המנהל של מכון סאלד היא שלומית עמיחי.
ד"ר עידית מני-איקן היא מנהלת המכון.
חוקרי המכון עוסקים בכתיבת מחקרים, פעולות הערכה, ומחקרי מעקב בתחומי החברה והחינוך, עבור ארגונים ומוסדות שונים.
המכון יוזם פעולות בשדה החינוך שמטרתן פיתוח מקצועי של בעלי תפקידים בבית הספר: מנהלים, רכזי הערכה ומורים.
במכון נכתבים מבחני ידע ומבחני אינטליגנציה, ובהם בחינות הבגרות העיוניות, בחינות לאיתור מחוננים, בחינות כניסה לבתי ספר ייחודיים ועוד.
במכון מתקיימים קורסי הכשרה והעשרה, המוכרים לגמול השתלמות לעובדי ציבור, ומכסים קשת רחבה של תחומים, בהם ניהול, מדעי החברה, כלכלה, השפה העברית, מחשבים ומשפטים.
במכון פועל מרכז מידע ממוחשב בתחומי החינוך ומדעי החברה.
המרכז מתמחה באיסוף מידע ובפיתוח שירותי מידע מקצועיים בתחומי החינוך ומדעי החברה בישראל.
שרותי המידע מיועדים לחוקרים, למרצים, לסטודנטים, לתלמידים, לאנשי מקצוע ולקהל הרחב.
המרכז מפתח מאגרי מידע ממוחשבים בתחומי החינוך ומדעי החברה.
מכון הערבה ללימודי הסביבה הוא מכון אקדמי ומחקרי ללימודי סביבה העוסק בבעיות סביבתיות במזרח התיכון.
המכון נמצא בקיבוץ קטורה בערבה הדרומית.
המכון הוקם ב-1996 על ידי אלון טל.
במכון מתקיימים לימודים אקדמיים בחסות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וכן תוכניות חינוכיות, קורסי קיץ, תוכניות מחקר והתמחות ופרויקטים סביבתיים.
המכון פועל תחת המוטו "לטבע אין גבולות" ומבקש להכשיר וליצור רשת של מנהיגים סביבתיים במזרח התיכון וברחבי העולם.
לכן תוכנית הלימודים הבין-לאומית במכון ערבה שמה דגש על שיתוף פעולה חוצה גבולות הן מבחינת התכנים והן מבחינת הרכב הסטודנטים – שליש סטודנטים הם יהודים-ישראלים, שליש מהעולם הערבי ושליש סטודנטים מכל רחבי העולם אשר פועלים יחדיו כקהילת סטודנטים בין-לאומית.
ד"ר טארק אבו חאמד משמש כמנכ"ל המכון.
פרופסור מהנאז אפרידי המנהלת את המרכז לשואה בניו יורק היא חברת הדירקטוריון במכון.
מכון התלמוד הישראלי השלם הוא מכון הפועל כעמותה במסגרת "יד הרב הרצוג" ועוסק בהוצאה לאור של ספרות תורנית.
המכון הציב לעצמו למטרה לרכז את כל שינויי הנוסחאות של המשנה והתלמוד מכתבי יד עתיקים ומדפוסים ראשונים, ולהשוותם עם הנוסחאות המובאות בספרות חז"ל המקבילה ובספרי הגאונים והראשונים.
בראש המכון עמד הרב מרדכי יהודה ליב זק"ש.
מכון התלמוד הוקם בשנת תש"ב (1942) ביוזמתו של הרב מאיר ברלין (בר-אילן) ובניהולו של הרב יהושע הוטנר.
במסגרת המכון התגבשה תוכנית להדפסת 'ה'ש"ס ארץ ישראלי השלם'.
צוות גדול בראשות הרב מרדכי יהודה ליב זק"ש עבד בין השנים תש"ג-תשכ"ג על הוצאת מסכת ברכות ושבת.
התכנית כללה הדפסה של הש"ס בסדר חדש ומוגה, שינויי נוסחאות לתלמוד ולרש"י, מדור מסורת הש"ס השלם (לכל ספרות חז"ל), מדור ילקוט מפרשים המביא סכום של דברי הראשונים על הסוגיא (בסגנון אוצר מפרשי התלמוד) ועוד.
לאחר כעשר שנות עבודה התברר שישנם כתבי יד נוספים וקטעי גניזה שלא היו ברשות המכון, ולכן העבודה הופסקה עד שהם יושגו ויוטמעו בעבודה.
בערך בשנת תשכ"ו העבודה חודשה שוב על ידי צוות חדש בראשות הרבנים ניסן זק"ש ואפרים רוטמן, שהתחילו את העבודה מחדש.
הצוות החדש עבד מספר שנים, כשבאמצע העבודה נודע לרב הוטנר שפרופ' אפרים אורבך רוצה להוציא משניות זרעים עם שינויי נוסחאות.
הוא גייס מיד את הצוות החדש להדפיס את המשניות מסדר זרעים עם שינויי נוסחאות בטרם יספיק אורבך להדפיסם, ובמקביל עסקו חלק מהצוות גם בהכנת כרך "דקדוקי סופרים" על מסכת כתובות.
בשנת תשל"ב יצאו לאור "דקדוקי סופרים" משניות זרעים חלק א, וכתובות חלק א.
ואז חזר כל הצוות לעבוד על מסכת ברכות ואכן בשנת תשל"ג היה מוכן בדפוס כרך ראשון של הש"ס הישראלי השלם על כמחצית מסכת ברכות.
אולם בשנת תשל"ג כאשר אותיות הדפוס היו כבר מוכנות, פרצה שרפה בבית הדפוס וכילתה את כל העבודה.
הדבר גרם לייאוש ורפיון גדול, ואף שניתן היה לשחזר את העבודה מהניירות, ההפסד הכספי וההשקעה שירדה לטמיון, גרמו לרב הוטנר להחליט להתרכז בהוצאת ה"דקדוקי סופרים" השלם לסדר נשים, וחלק מן המדורים שהיו אמורים להופיע בש"ס הישראלי השלם הופיעו ב"דקדוקי סופרים" במקום.
[מסורת הש"ס השלם כבר הופיעה במסכת כתובות, וציונים לראשונים החל ממסכת סוטה]
בתוכנית הייתה אמורה להיכלל גם מדור הלכה ברורה שערך הרב קוק, ולשם כך מסר הרב צבי יהודה קוק את מחברות ההלכה ברורה של אביו לגיסו הרב הוטנר, אך כאשר הרב צבי יהודה ראה שהעבודה על הש"ס הישראלי השלם תיקח נצח.
הוא דרש וקיבל חזרה את המחברות.
ובשנת תש"ל הוקם מכון הלכה ברורה, שמוציא את ההלכה ברורה של הרב עם בירור הלכה.
המכון הפיק כ-4,000 מחברות שכל דף בהן מוקדש לשורה אחת מתוך ש"ס וילנא, ומתחתיה הועתקו הדברים המקבילים שבכל כתבי היד והדפוסים הראשונים, כולל קטעי גניזה, וצוין כל שינוי, אף הקטן ביותר (קיצורים, כתיב מלא וחסר וכדומה).
במקביל נרשמו במכון מאות אלפי כרטיסיות, ובהם הועתקו הציטוטים מתוך התלמוד המופיעים בספרי הגאונים והראשונים.
בספרים שהוציא המכון הצביעו העורכים על משמעותו של כל שינוי בגרסה, על השלכותיו להלכה ולמחקר, ועל עמידתו במקורות אחרים – בקטעים מקבילים בספרות חז"ל ובמובאות בספרות הגאונים והראשונים.
עד כה ראו אור 2 כרכים על משניות סדר זרעים, ו-19 כרכים על מסכתות התלמוד לסדר נשים (כתובות - 2 כרכים, סוטה - 2 כרכים, יבמות - 4 כרכים, נדרים - 2 כרכים, נזיר - 2 כרכים, גיטין - 3 כרכים וקידושין - 4 כרכים).
המכון ראה לנכון להתחיל דווקא בסדר זה, כיוון שהוא חסר מעבודתו של ר' רפאל נתן נטע רבינוביץ, "דקדוקי סופרים".
אשר על כן מכונה עבודתו של המכון בשם "דקדוקי סופרים השלם".
העורך הראשי של המכון הוא הרב אפרים רוטמן.
יחד עם הטיפול בגרסאות המשנה והתלמוד עוסק המכון גם בההדרת כתביהם של ראשונים.
כרכים רבים של "בית הבחירה" לרבנו מנחם המאירי יצאו מבית יוצר זה, וכן חידושי הרמב"ן על הש"ס, "תורת הבית" של הרשב"א והשגות הרא"ה עליו - 'בדק הבית', תוספות רבי שמשון משאנץ על מסכת כתובות, הר"י בן מלכי צדק על משניות זרעים, וגנזי ראשונים על כמה ממסכתות הש"ס.
מפעל נוסף הוא הוצאתם לאור של פסקי הרי"ד ונכדו הריא"ז על מסכתות הש"ס.
המפעל הסתיים בתשע"ב עם הוצאתה לאור של המסכת האחרונה - מסכת נדה.
בשנים האחרונות עוסק המכון בהוצאה לאור של פירושי הר"י מלוניל על מסכתות הש"ס.
הפירוש למשנה והפירוש לתלמוד מאוחדים לפרוש אחד המסודר לפי סדר הש"ס.
עד כה יצאו לאור שבעה כרכים על מסכתות: שבת (ב"כ), מגילה גיטין ויבמות, ביצה מו"ק וחגיגה, כתובות, קדושין, חולין.
בשנת ה'תשל"ג (1973) הוענק למכון פרס ישראל לספרות תורנית.
מכון הסרטים האמריקאי הוא מוסד ללא כוונת רווח אמריקאי אשר הוקם על ידי סוכנות "התרומה לאומית לאומנות" של הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
המכון הוקם בשנת 1967 כאשר הנשיא לינדון ג'ונסון חתם על חוק הקרן הלאומית לאמנויות ולמדעי הרוח.
מנכ"ל הארגון הראשון היה ג'ורג' סטיבנס, ומאז 2007 מכהן בתפקיד בוב גאזל.
הארגון מתאר עצמו כ"מוסד לאומי המספק הנהגה והכרה בחינוך קולנועי, ומעלה על נס מצוינות באומנות הקולנוע, טלוויזיה ומדיה דיגיטלית".
מכון הסרטים האמריקאי עוסק בשימור סרטים ומורשת קולנועית אמריקאית באמצעות מרכז מיוחד שהוקם לצורך מטרה זו, ומפיק סרטי לימוד בתחום הקולנוע והטלוויזיה לחטיבות ביניים ותיכונים בארצות הברית.
בשנת 1973 ייסד הארגון את "פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים", ובשנת 1987 השיק פסטיבל קולנוע עצמאי.
בשנת 1998 השיק הארגון מיזם מיוחד לרגל 100 שנים של קולנוע אמריקאי, במסגרתו הוא עורך בכל שנה רשימה של 100 הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בכל הזמנים ("AFI 100 Years… series") בחלוקה לקטגוריות שונות.
בשנת 1998, פרסם המכון את רשימת מאה הסרטים האמריקאיים הטובים בכל הזמנים כאשר שמה של הרשימה הוא "מאה שנים...
הרשימה נקבעה על ידי 1,500 אנשים שהצביעו למאה סרטים שיכנסו לרשימה מתוך 400 סרטים שהיו כאופציה.
בשנת 2007 הרשימה השתנתה אך במקום הראשון נשאר הסרט "האזרח קיין".
המכון פרסם גם את הרשימות "מאה שנים...
מכון הסרטים הבריטי הוא מוסד ללא כוונת רווח ולטובת הציבור אשר נוסד בצ'ארטר מלכותי, בשנת 1933 ופועל בלונדון למטרות הבאות:
עידוד התפתחות אומנות הקולנוע והטלוויזיה והסרט ברחבי הממלכה המאוחדת, קידום השימוש בהם כאמצעי לתעוד הווית ימינו ומנהגנו, קידום החינוך לקולנוע וטלוויזיה באופן כללי, והשפעתם על החברה, קידום הנגישות וההערכה לקולנוע הבריטי והעולמי, יסוד ופיתוח אוספי סרטים המשקפים את היסטוריית הסרט ותרבותו בממלכה המאוחדת.
המכון מנהל את מתחם BFI סאות'בנק (תיאטרון הקולנוע הלאומי לשעבר) ואולם תיאטרון IMAX, שניהם בגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון.
באולם ה-IMAX יש את מסך הקולנוע הגדול ביותר בבריטניה, ומוצגים בו סרטים שזה עתה יצאו לאקרנים וסרטים קצרים המדגימים את הטכנולוגיה, הכוללת סרטי תלת-מימד ומערכת קול דיגיטלית סראונד בהספק של 12,000 ואט.
במקום מוקרנים סרטים מכל רחבי תבל, במיוחד סרטים היסטוריים וייחודיים שזכו לביקורות טובות ואשר ממעטים להקרינם בבתי קולנוע מסחריים.
המקום משמש גם כארכיב לסרטים המופצים לבתי קולנוע אחרים בבריטניה ומחוץ לגבולותיה.
מכון הסרטים הבריטי מנהל את פסטיבל הסרטים של לונדון לצד פסטיבל הסרטים הגאה של לונדון, המנוהל בשותפות עם האתר BBC Blast ומתמקד בתרבות להט"ב.
מכון הסרטים הבריטי מנהל קשת רחבה של פעילויות חינוכיות התומכות בלימודי קולנוע ומדיה במוסדות חינוך בבריטניה.
המכון מחזיק בארכיון הסרטים הגדול ביותר בעולם, "הארכיון הלאומי של מכון הסרטים הבריטי".
בארכיון למעלה מ-50,000 סרטים עלילתיים, למעלה מ-100,000 סרטים לא עלילתיים וכ-625,000 הקלטות של תוכניות טלוויזיה.
רוב האוסף מוקדש לסרטים בריטים, אולם קיים אף אוסף משמעותי של סרטים מרחבי העולם.
מכון הסרטים הבריטי מפרסם ירחון בשם Sight & Sound (קול ותמונה) וכן תקליטורי DVD וספרים.
במכון מנוהלת הספרייה הלאומית של מכון הסרטים, ספריית מחקר, וכן מאגר מידע על סרטים, הכולל מידע מלא של רשימות משתתפים בסרטים, תקצירים ומידע אחר על סרטי קולנוע וטלוויזיה ברחבי תבל.
במכון אף אוסף של כ-7 מיליון תמונות מתוך סרטי קולנוע וטלוויזיה.
במהלך השנים מכון הסרטים הפיק מספר סדרות טלוויזיה בשיתוף פעולה עם ה-BBC.
המכון נוסד בשנת 1933 כחברה פרטית, אף שקיבל מענקים ציבוריים לאורך שנות קיומו.
בשנת 1948 עבר המכון שינוי מבני בעקבות דו"ח רדקליף, בו הוצע כי המכון יתרכז בחינוך לאומנות הקולנוע, תחת לעסוק בהפקת סרטים.
בעקבות השינוי הועברה פעילות הפקת הסרטים החינוכיים לידי הוועדה הלאומית לאומנויות הוויזואליות בחינוך ( National Committee for Visual Aids in Education) והאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) קיבלה שליטה על הפקתם.
בשנת 1983 קיבל המכון צ'ארטר מלכותי, אשר עודכן בשנת 2000, ובאותה שנה קיבלה המועצה הבריטית לקולנוע (UKFC) את האחריות לתיקצוב המכון (דרך של סובסידיה ממשלתית).
המכון רשום כמוסד עצמאי ללא כוונת רווח ולטובת הציבור, ומשכך נמצא בפיקוח הוועדה למוסד ללא כוונת רווח והמועצה המלכותית.
בשנת 1988 פתח מכון הסרטים את מוזיאון הקולנוע, הידוע בשם MOMI, מוסד שזכה להכרה ולתהילה כמוזיאון בולט בתחום הקולנוע בעולם.
אולם המוזיאון לא המשיך לזכות בתקציבים שהיו יכולים לאפשר לו להמשיך ולשמור על מעמדו, על רקע ההתפתחויות הטכנולוגיות בתחום, ובשנת 1999 הוכרז על סגירתו "הזמנית" לצורך העתקתו למיקום אחר, אולם בפועל המוזיאון לא נפתח שוב ובשנת 2002 הוכרז כי לא יפתח עוד.
המכון מנוהל בידי אמנדה נוויל.
למכון אף מועצת מנהלים בת 14 חברים ובראשה יושב ראש.
מקורות המימון של המכון הם שלושה: עיקר תקציבו בא מן המועצה הבריטית לקולנוע, בתקציבו של מחלקת התרבות, המדיה והספורט (DCMS) של בריטניה.
בשנת 2007 קיבל המכון 17 מיליון ליש"ט ממקור זה.
מקור מימון שני הוא הכנסות מפעילויות מסחריות, כגון הכנסות ממכירות כרטיסי קולנוע, מכירות DVD, וכדומה.
מקור המימון השלישי הוא מחסויות ומענקים ממוסדות שונים, כולל הלוטו הבריטי.
המכון משקיע מאמצים רבים בשימור וחקר תוכניות הטלוויזיה הבריטיות וההיסטוריה שלהן.
בשנת 2000 פרסם המכון רשימה של 100 תוכניות הטלוויזיה הטובות בכל הזמנים, כפי שהשתקף בהצבעת אנשים מתעשיית הטלוויזיה.
לאחר דחיות חוזרות הושלמו בשנת 2007 העבודות לשיפוצו של בניין תיאטרון הקולנוע הלאומי, ובמקום נפתחו חללים לפעילויות חינוכיות, גלריה, מדיאטק חלוצי אשר אפשר לראשונה לציבור הרחב לעיין, חינם אין כסף, באוצרות הקולנוע והטלוויזיה השמורים בארכיון הלאומי לקולנוע ולטלוויזיה.
המדיאטק הפך עד מהרה להצלחה הבולטת ביותר של שיפוץ מתחם המכון, וקיימות תוכניות לפתיחת מדיאטקים דומים ברחבי בריטניה.
מכון השפה הרוסית על שם ויקטור וינוגראדוב הוא גוף של האקדמיה הרוסית למדעים, האחראי הרשמי לפיקוח על השפה הרוסית, בדומה לתפקידה של האקדמיה הצרפתית או האקדמיה ללשון העברית.
בראש המכון עומדת מריה קאלנצ'וק מאז 2017.
המטרות העיקריות של המכון - פיתוח ויישום תקנים של השפה הרוסית; הכנסת חידושים בשפה הרוסית מבחינה נורמטיבית; וקודיפיקציה של השפה הספרותית במילונים, דקדוק, ובספרי עיון על תרבות הדיבור.
המכון ייסד את הגוף הלאומי של השפה הרוסית - שהוא אוסף אלקטרוני של אוצר המילים והדקדוק, כמו גם אוסף של מחקרים מדעיים.
עיתון מדעי בינלאומי בשם "השפה הרוסית באור מדעי" (Русский язык в научном освещении), שנוצר כדי לתאם את המחקר בתחום לימודי רוסית בת זמננו.
הפניה של שירות בשפה הרוסית, שנועד לייעץ ליחידים וארגונים על השימוש הנכון בביטויים רוסיים.
כמו כן, פרסם המכון מגזין מדע פופולרי בשם "השפה הרוסית" (Русская речь), שהוא אוסף ספרי מדע פופולרי, מילונים ואנציקלופדיות.
האקדמיה הרוסית שנודעה גם בשם האקדמיה הרוסית הקיסרית ( Императорская Российская академия, Российская академия) הוקמה ב-30 בספטמבר 1783 ביוזמתה של יקתרינה דשקובה ויקתרינה הגדולה כמוסד ללימוד מדעים הומניטאריים ופילולוגיים.
כהשראה לאקדמיה הייתה האקדמיה הצרפתית.
יקתרינה דשקובה הייתה לנשיאת האקדמיה כאשר למזכיר מונה איוואן לפיוחין.
האקדמיה הורכבה מ-60 חברים שישיבותיה הראשונות נערכו בביתה של דשקובה.
כחצי שנה לאחר הקמת האקדמיה נערכה ישיבה שבמסגרתה הוכנסה אל השפה הרוסית אות חדשה - האות Ë.
באותה עת האקדמיה עבדה גם על מילון האקדמיה הרוסית (Словарь Академии Российской) שהעבודה עליו החלה ב-1783 ונמשכה 11 שנים.
האקדמיה פעלה לשחזור ושימור מסמכים היסטוריים ברוסית, האקדמיה אף הוציאה את מילון הרוסית הכנסייתית והאקדמיה פרחה מאוד בתקופתו של אלכסנדר שישקוב שהנהיג את האקדמיה מ-1813 ועד מותו ב-1841.
לאחר מותו של שישקוב, הצאר ניקולאי הראשון חתם ב-19 באוקטובר 1841 על צו למיזוג האקדמיה הרוסית עם האקדמיה הקיסרית למדעים של סנקט פטרבורג והאקדמיה הפכה למחלקה 2 - המחלקה ללשון הרוסית.
מספר האקדמאים הורד ל-16 ושאר 35 החברים הפכו לחברי כבוד באקדמיה למדעים עצמה.
יקתרינה דשקובה (1783-1796), במקביל גם נשיאת האקדמיה הפטרבורגית למדעים
פאבל באקונין (1796-1801), במקביל גם נשיא האקדמיה הפטרבורגית למדעים עד 1798
לאחר מיזוג האקדמיה עם האקדמיה הרוסית למדעים, לא היה ברוסיה גוף נפרד לפיקוח על הלשון וכך היה המצב גם לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחלט להקים את מכון השפה הרוסית כחלק מהאקדמיה הסובייטית למדעים וב-1944 הוקם מכון השפה הרוסית שהוכפף לאקדמיה הסובייטית למדעים.
ב-1991 האקדמיה הסובייטית הפכה לאקדמיה הרוסית למדעים כשמכון השפה הרוסית ממשיך להתקיים גם היום כגוף עיקרי לפיקוח על השפה הרוסית.
מכון הקשרים לחקר הספרות והתרבות היהודית והישראלית פועל במסגרת המחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
המכון הוקם בשנת 2001, במגמה לאצור ארכיוני סופרים, לקדם את המחקר הספרותי, ולהקים מסגרות לקידום הקשרים בין תרבות, חברה וקהילה בחברה היהודית והישראלית.
הוגה ויוזם המכון הוא פרופסור יגאל שוורץ, שגם עומד בראש המכון מאז הקמתו.
מטרה נוספת של מכון הקשרים היא לטפח דור חדש חוקרי ספרות צעירים, שעבודתם תשלב מצוינות אקדמית לצד רגישות תרבותית ומחויבות חברתית.
המיזמים המתבצעים במכון עצמו וביזמתו הם מיזמים רב-תחומיים, רב-שנתיים ורבי משתתפים.
בין המיזמים נמנה לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים.
זהו הלקסיקון הנרחב והכולל ביותר של הספרות העברית החדשה ושל כותביה, המשוררים והפרוזאיקונים הישראלים.
ארכיוני הסופרים האצורים במכון הקשרים הם של דוד אבידן, אהרן אפלפלד, עמוס עוז, נסים אלוני, רות אלמוג, שולמית הראבן, דוד שיץ, נחמיה רפופורט, ונוספים.
מכון הקשרים מוציא לאור כתב-עת ספרותי בשם "מכאן", בשיתוף עם הוצאת כנרת זמורה ביתן.
בכתב העת, שעד 2018 יצאו לאור 18 גליונות שלו, נדפסים מאמרי מחקר, ביוגרפיות קצרות וראיונות עם יוצרי ספרות ישראלים בולטים.
ליד המערכת האקדמית של כתב העת פועלת מערכת צעירה של סטודנטים הרוכשים כישורים לעריכת כתבי עת ספרותיים אקדמיים בעתיד.
בשנים 2005–2017 המכון הוציא לאור סדרת ספרים בשם "מסה קריטית", שבה נדפסו ספרי מחקר בתחום התרבות והספרות הישראלית.
מיזמים המתקיימים במכון הקשרים הם לקסיקון לספרות הילדים העברית החדשה; מחקר על המו"לות העברית החדשה, 1890 עד 2000; ומיזם אזורי על "סיפורו של הדרום".
החל משנת 2012 החלה להתקיים במכון סדרה של אירועי שירה, "שיר בהקשר", הפתוחים לקהל בעריכת והנחיית המשורר והעורך ערן צלגוב ומנהל הארכיונים אילן בר-דוד.
עם המשוררים שהתארחו בסדרה נמנים חיים גורי, בנימין שבילי, תום הדני, דניאל באומגרטן, בעז יניב, ענת זכריה, מיטל ניסים, כרמית רוזן, רוני סומק, ליאת קפלן ורון דהן.
בין כותלי המכון נערכים גם אירועים ספרותיים מסוגים שונים, הרצאות, השקות ספרים כנסים וימי עיון.
המכון נהנה מתמיכה של קרן קיסריה ע"ש בנימין אדמונד דה-רוטשילד.
מכון הרב מצליח הוא מכון הוצאה לאור וההדרת ספרי קודש של ישיבת כסא רחמים בבני ברק, הנקרא על שם מייסד הישיבה בתוניס, הרב מצליח מאזוז.
לאחר שהרב מצליח מאזוז נרצח בתוניס בשנת ה'תשל"א, עלו לישראל בניו הרבנים מאיר מאזוז, צמח מאזוז ורחמים מאזוז, והקימו מחדש את הישיבה בישראל בסוף אותה שנה.
שש שנים לאחר מכן, בשנת ה'תשל"ז (1977), הקימו במסגרת הישיבה את "מכון הרב מצליח", במטרה להוציא את כתבי היד של אביהם ורבנים נוספים, ולהנציח את שמו של האב שהיה ביבליופיל.
בראש הנהלת המכון עומד הרב צמח מאזוז, ובנשיאותו עמד ראש הישיבה הרב מאיר מאזוז.
מטרתו הראשונית של המכון הייתה להוציא לאור את ספר השו"ת של הרב מצליח מאזוז, "איש מצליח", שהיה בשלבי הכנה לדפוס בעת הירצחו.
אחריו הודפסו הספרים "לב שומע" (כללי הש"ס), וחידושי הרמב"ן על בבא בתרא (צילום דפוס ויניציא), ובהמשך התרחבה הוצאת הספרים גם לספרים אחרים של חכמי ורבני תוניסיה וג'רבה, דוגמת "משמרות כהונה" של הרב אברהם הכהן יצחקי ו"יתר הבז" של הרב נהוראי ג'רמון.
חוקרי המכון התמחו בפענוח כתב יד ספרדי עתיק, הנקרא "חצי קולמוס / מאעלאק".
יכולת קריטית לעיסוק בכתביהם של רבנים מצפון אפריקה שכתבו בו.
עם השנים הדפיס המכון ספרי יסוד מוגהים לפי הגהותיהם של גדולי המדקדקים כדוגמת "מנחת שי" ו"לחם הביכורים".
מראשית המאה ה-21 עוסק המכון בהוצאת ספרי הלכה שונים.
בלמעלה מארבעים שנות פעילותו, הוציא המכון כמאתיים ספרים בהם סידורים, מחזורים, הגדות, וחומשים שהודפסו במאות אלפי עותקים, ומופצים בכל רחבי העולם.
המכון גם מדפיס מספרי ראש הישיבה הרב מאיר מאזוז ורבניה, ובמסגרת המכון הישיבה מוציאה גם את כתב העת התורני "אור תורה", ואת סדרת הספרים - "ויען שמואל" (לזכר מנהל ומייסד הישיבה הרב שמואל שאול עידאן), בהם כותבים רבנים בולטים, רבני הישיבה, בוגריה ותלמידיה.
סידור איש מצליח - הסידור הראשון בו שווא נע מודגש עם הבדל טיפוגרפי בינו לבין שווא נח, עם הדגשת דגש חזק, והוספת כוונות השם, ועוד.
תיקון קוראים איש מצליח - הראשון שיצא לאור בכתב סת"ם ממוחשב, ולא בדפוס צילום מכתב יד של סופר, שם דגש על ההבדלים בין תנועות השוא הנח והנע, הקמץ הקטן והגדול, דגש חזק וקל וכדומה.
זמירות לשבת אביעה רננות - ספרון לשירים ופיוטים עממיים של יוצאי עדות המזרח, כולל סדר הקידוש והבדלה עם הוספותיו של רבי יוסף חיים מבגדאד, ה"בן איש חי".
הספרון הודפס עד כה למעלה מ-2 מיליון עותקים, והוא משמש כספר השירים הנפוץ ביותר בתחום שירת הבקשות.
מפעל משנה ברורה "איש מצליח" - סדרה על סדר הספר משנה ברורה, בה מובאת ההלכה לפי מנהג הספרדים בכל מקום שנפסק במשנה ברורה כנגד פסיקת השולחן ערוך ומנהגי ספרד.
בעריכת הסדרה השתתפו הרב מאיר מאזוז והרב משה לוי.
נכון לשנת ה'תשע"ה יצאו 6 כרכים, מתוך כשלושים מתוכננים.
מפעל "הוראה ברורה"- ביאור לשולחן ערוך "יורה דעה" כמתכונת המשנה ברורה על אורח חיים.
הכרך על הלכות תערובות, שיצא בשנת ה'תשע"ה, זכה בפרס עיריית בני ברק על שם יצחק גרשטנקורן.
בנוסף, יצאו כרכים על הלכות נדה, ריבית, אבלות, בשר בחלב, תולעים, בישולי גוים ועוד.
בשנת ה'תשפ"ד יצא כרך חדש על כמה הלכות מאבן העזר וחושן משפט (יחוד, חופה וקידושין, עדות).
בסוף הספרים האלו נמצא "ביאור ההלכה הארוך" ו"הוראה סדורה" שמסכם את חידושי ההלכות שבספר.
מפעל "אוצרותינו" - מסע אל אוצרות התורה לאור חידושיהם ולקחיהם של רבותינו הספרדים, שזור בסיפורים ומשלים, על חמשה חומשי תורה.
מכון הרצי"ה (שמו המלא: המכון על שם הרב צבי יהודה הכהן קוק זצ"ל) הוא מכון להוצאת ספרים של ישיבת מרכז הרב, שמשכנו בירושלים.
במסגרת המכון יוצאים לאור כתבים של רבני הישיבה, ובפרט ספרים מכתבי יד מתוך כתבי הראי"ה קוק ובנו הרצי"ה קוק.
המכון נוסד בשנת תשמ"ב לאחר פטירת הרב צבי יהודה הכהן קוק, על שמו הוא נקרא.
על ידי ראש הישיבה הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא שעמד בנשיאותו, ובראשו עומד הרב בן ציון שפירא, בנו של הרב שפירא ומחבר הספר "פני אברהם".
בנשיאות המכון עומד אחיו – ראש הישיבה כיום, הרב יעקב שפירא.
אגרות הראיה: כרך ד – שנים תר"פ-תרפ"א, תשע"ח.
כרך ז – ה'תרפ"ד, תשפ"ד (חלקים א-ג, בעריכת הרב צבי יהודה הכהן קוק, יצאו לאור בהוצאת מוסד הרב קוק.
בעריכת הרב זאב נוימן, ובסיוע ארכיון בית הרב קוק).
עין איה – ביאור הגותי של הרב קוק על אגדות התלמוד שבמסכת ברכות (שני כרכים) ומסכת שבת (שני כרכים).
מדבר שוּר – דרשות של הרב קוק מימי רבנותו בחו"ל, בעריכת הרב מיכאל הרשקוביץ והרב דוד לנדאו, ירושלים תשנ"ט.
מאורות הראי"ה – סדרה שבה ערוכים כתבי הראי"ה לפי נושאים.
בכל כרך דרשות, איגרות ומאמרים, אשר חלקם נדפס לראשונה מתוך כתבי יד.
כרכי הסדרה: שבועות, תשנ"ד; חנוכה, ארבע פרשיות ופורים, תשנ"ה; ירח האיתנים – ראש השנה יום כיפור וסוכות, תשנ"ה (דרשות הראי"ה לימים נוראים, לקט דרשות לימים הנוראים, נדפס לראשונה בשנת תשנ"ד); שבת קודש, תשע"ג; ענייני תפילה, תשע"ה; תלמוד תורה – ערוך על פי הספר אורות התורה, תשפ"א.
בפורמט חיצוני זהה, אך ללא השם "מאורות הראי"ה", יצאה "הגדה של פסח", עם לקט בשם "בחודש האביב", תשע"ז (מהדורה רביעית).
פנקסי הראי"ה – סדרה במסגרתה נדפסות מחברות הגותיות של הראי"ה קוק, ערוכות, מוגהות ומוערות, בתוספת נספחים שונים.
עד שנת תשפ"ב (2022) יצאו במסגרת הסדרה שבעה כרכים.
גנזי ראי"ה (א'-ז') – ליקוט דברי הלכה ואגדה מכתבי הרב קוק, בעריכת הרב בן ציון שפירא, תש"ן.
באורי הראי"ה למסכת אבות – ליקוט מכִתביו, בתוספת כתבי יד שלא פורסמו עד כה (נכון לשנת ה'תשפ"ב, 2022, מתוך למעלה משישים פסקאות, נותרו שמונה שמקורן במחברות הראי"ה טרם פורסם), ירושלים תשס"ו.
הספר הוקדש לזכרו של הרב שלום נתן רענן, חתנו של הראי"ה.
באר אליהו – פירוש של הרב קוק לביאור הגר"א, חלק ראשון, על תחילת הלכות כתובות, תשמ"ח; חלק שני, על הלכות עדות ותחילת הלכות הלוואה, תש"ס.
ראש מילין – ספר במחשבת ישראל וקבלה, שבו דרשות על "טנת"א" (טעמי המקרא, הניקוד, התגים והאותיות).
במהדורות האחרונות נוספו כתבי יד וכן פירושו של הראי"ה עצמו לתחילת ספרו.
אגרות חמדה – לקט אגרות ואמרים בנושא השמיטה – איגרות ומאמרים בהלכה ובמחשבה בנושא השמיטה שנלקטו מכתבי הרב קוק שנדפסו ושבכתב יד, בתוספת מאמרים ומכתבים של בנו הרצי"ה בעניין הלכות שנת השמיטה וחיבתה, ירושלים תשמ"ז.
הרב נריה גוטל, מכותבי ראי"ה – האישים שעמם עמד הראי"ה בקשרי מכתבים והנושאים בהם עסקו ההתכתבויות, תש"ס
אגרות לראי"ה – בעריכת הרב בן ציון שפירא, מכון הרצי"ה, ה'תש"ן (1990).
מהדורה ראשונה וחלקית נדפסה בשנת תשמ"ז.
נפש הראי"ה ולשלושה באלול – שניים מחיבורי הרצי"ה אודות אביו הראי"ה, נדפסו במהדורה חדשה בכרך אחד, תשס"ג
מנחת אברהם – לקט מתוך פסקיו ומאמריו ההלכתיים של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא (ארבעה כרכים), שכיהן בחייו כנשיא המכון
הרב מרדכי פרום, תורת הלוי – חידושים על המסכתות פסחים, כתובות, ובבא קמא ועל ספר החינוך
בשמן רענן – ספר זיכרון לרב שלום נתן רענן, ח"א ה'תש"ן, ח"ב תשנ"א
התורה והמצוה – על תרי"ג מצוות ושו"ת הריצב"א, מאת הרב צבי אשר כהנא שפירא
אשל אברהם – ספר זיכרון לרב אברהם שפירא, תש"ע
ביאורי הרצי"ה למסכת אבות – הרב זאב נוימן (עורך), לקט מכתב ידו ומרשימות תלמידיו, תשע"ו.
מורשה – מאמרים ושיחות בענייני חגים וציבור של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, בעריכת הרב שמיר שיינטופ והרב יוני אביב, (ב' כרכים).
הגדה של פסח היושבת בגנים – הגדה לחג הפסח בצירוף רעיונות ופנינים על דברי חז"ל מאת הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.
ימי הפורים – הארות וחידושים לחג הפורים מאת הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.
חג הסוכות – מדברי תורתו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא על חג הסוכות, תשע"ב.
שיעורי מרן הגר"א שפירא – סדרת ספרים של השיעורים הכלליים בתלמוד שנתן הרב שפירא בישיבת מרכז הרב ונערכו על ידי הרב בנימין רקובר, על אחת עשרה מסכתות: בבא בתרא, שבת-פסחים, כתובות-קידושין, יבמות-גיטין, בבא קמא-נדרים, בבא מציעא-סנהדרין (ו' כרכים)
תורת ישעי – ביאור של הרב יהושע מגנס לסדר העבודה "אמיץ כח" על סדר עבודת הכהן הגדול ביום הכיפורים, תשס"ט
המכון מסר כתבי יד לרב משה צוריאל לצורך הספר אוצרות הראי"ה וכן למכון התורה והארץ לצורך הספר שבת הארץ (על הלכות שמיטה) ו'חוקות הארץ' (על הלכות כלאים).
מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים, רשמית מרכז המחקר הממלכתי הרוסי המיזם הפדרלי "מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים" הוא הארגון המדעי המוביל ברוסיה בתחום פיתוח רכבים ומנועים.
המכון הוקם ב--14 במרץ 1920, על בסיס מעבדת רכבים מדעית (НАЛ) שפעל תחת המחלקה הטכנית-מדעית של הממשלה הסובייטית, אשר הוקמה ב-16 באוקטובר 1918. מאז 1924, המכון היה מבצע רכישה וייבוא כלי רכב.
בשנת 1927 המכון החל בפיתוח מכונית עצמאית ראשונה NAMI-1 (שהיה לרכש הקל הראשון בברית המועצות).
בשנות 1930 המכון הפך למחלקת העיצוב המובילה בתעשיית הרכב הסובייטית.
באותן שנים, פותחו והושקו הטרולייבוסים הראשונים בברית המועצות, נבנו מספר דגמי טרקטורים ומשאיות.
המכון גם פיתח עבור הצבא האדום דגמי מכוניות משוריינות.
מ-1931 עד 1946 נקרא בשם המכון המדעי לרכבים וטרקטורים (Научный автотракторный институт, НАТИ).
בתחילת 1946 בשל העברת תעשיית הטרקטורים לאחריות משרד ההנדסה חקלאית המכון פוצל.
תחום תעשיית הרכב היה באחריות משרד תעשיית הרכב והוא הפך למכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים (НАМИ).
תחום תעשיית הטרקטורים, שהועבר לידי משרד ההנדסה החקלאית הפך למכון המחקר המדעי לטרקטורים (НАТИ).
המכון היה אחראי לפיתוח ובניית מספר דגמי מנועים אשר היוו את הבסיס לייצור מנועים עבור תעשיית הרכב.
עם זאת, רבים מפתרונות העיצוב המבטיחים לא הוכנסו לכלל תעשיית הרכב.
לדוגמה, פיתוח הנעה קדמית במכון החלה בשנים 1966-1967 כשייצור סדרתי של רכב שכזה החל רק בשנות השמונים.
כשבאותה תקופה כבר החלה התפתחות הילוכים אוטומטיים למכוניות נוסעים.
מדענים ומהנדסי המכון השתתפו באופן פעיל בייצור, בחינה והשקה של כמעט כל הרכבים הסובייטיים, כמו גם מנועים וטרקטורים.
ב-1994, המכון קיבל מעמד כמרכז מחקר מדעי של הפדרציה הרוסית.
ב-2003, הסוכנות הפדרלית למטרולוגיה ורגולציה טכנית העניקה למכון רישוי לפעול כמרכז לבדיקות רכבים (ICAI), אשר החל להגיש שירות טכני לבדיקות רכב על פי תקנות UNECE.
בשנת 2014 המכון רכש תמורת יורו אחד טכנולוגיות מקבוצת ONEXIM הנוגעות לעיצוב ותיעוד שלדת המכונית ההיברידית "יו מובייל".
המכון הוא נציג הפדרציה הרוסית בוועדה הטכנית 22 "תחבורת כביש" של ארגון התקינה הבינלאומי.
בשנות 1960 המכון הקים אתר ניסויים (מרכז המחקר המדעי לטכנולוגיית רכבים ואופנועים מרכז המחקר של רכב ואופנועים טכנולוגיה, ברוסית: Научный испытательный центр автомобильной и мотоциклетной техники, בקיצור НИЦИАМТ), ליד העיר דמיטרוב במחוז מוסקבה.
למעט בשנים 1920—1930 המכון ייצר רק מכוניות קונספט.
ייצור רכבים סדרתי בוצע בשנים טווח 1950—1980:
החברה השתתפה ביצירת הלימוזינה הנשיאותית מדגם אאורוס סנאט, שהושקה בשנת 2018.
מכון המחקר המדעי של גזפרום הוא המרכז המדעי המוביל של תאגיד גזפרום בתחום הטכנולוגיה, מחקר, תמיכה מדעית ומתודולוגית לפרויקטים המיושמים על ידי גזפרום בתחומי ייצור גז, הובלתו, אחסון תת-קרקעי, עיבוד ושימוש.
המכון הוקם על ידי ממשלת ברית המועצות ב-1948 ומאז 1989 נמצא בבעלות תאגיד גזפרום, לאחר שנוהל קודם על ידי המשרד הממשלתי לתעשיית גז, הגוף ממנו נוצר תאגיד גזפרום.
במכון 20 מרכזי מחקר, בסיס ניסוי משלו ובו יש יותר מ־60 עמדות ומתקנים.
תוצאות המחקרים התאורטיים והניסויים הביאו לרישום של יותר מ-300 פטנטים על תהליכים, חומרים וציוד טכנולוגי שונה לתעשיית הגז.
LLC Gazprom VNIIGAZ מיישם תוכניות חינוכיות בתחומי מחקר שונים (התמחויות), והוא מציע השתלמויות מתקדמות לעובדי גזפרום וחברות הבת שלה.
Gazprom VNIIGAZ אוסף ומפרסם את האוסף המדעי והטכני במגזין Vesti gazovoy nauki, מארגן כנסים מדעיים בינלאומיים בנושא בעיות דחופות של תעשיית הגז.
בנוסף, המכון מייצר ומתחזק את קרן דוח המחקר והפיתוח של גזפרום בתחומים מיוחדים.
הקמת בסיס משאבים של תעשיית הגז, כולל המלצות באתרים המבטיחים ביותר למחקר (גילוי) של מרבצי פחמימנים חדשים;
פיתוח שדות עיבוי גז (פרויקטים של פיתוח לכל שדות עיבוי הגז הגדולים במדינה פותחו על ידי Gazprom VNIIGAZ LLC);
איסוף שדה והכנת מוצרים מיוצרים להובלה קווית, המלצות על מצבי הפעלה של ציוד טכנולוגי (מדחסים, מפרידים, מחליפי חום) תוך התחשבות בהרכב הרכיבים של תערובת הגז המעובה;
המלצות על הפרמטרים הסטנדרטיים הנחוצים לציוד המדחס של תחנות מדחס (BCS), תוך התחשבות בפרמטרים המשתנים בזמן של הגז (זרימה, לחץ, טמפרטורה) בכניסה לתחנות המדחס;
פיתוח יסודות מדעיים ומתודולוגיים לפיתוח טכנולוגיות ואמצעי תעבורה ואחסון גז תת-קרקעי ויצירת בסיס מערכת הולכת גז אחידה לכלל המדינה;
תחזיות למכירות בשוק הגז המקומי והזר, בחינת התמחור שלהן, הצדקת רמות אספקה פוטנציאליות של נפחי גז נוספים דרך מערכת הולכת הגז, תוך התחשבות באפשרות לשחזור חלקים מסוימים מצינורות הגז העיקריים הכלולים באותה מערכת.
תחומי הפעילות העיקריים של מרכז המשאבים והמאגרים של מכון המחקר המדעי של גזפרום כוללים תמיכה מדעית בחידוש ופיתוח בסיס משאבי המינרלים, הכנת מודלים גאולוגיים אזוריים תלת־ממדיים, הערכה מחודשת של בסיס משאבי הגז של רוסיה והעולם, פיתוח מסמכים אסטרטגיים ורגולטוריים בנושא.
המרכז מבצע בחינה והכנה של הצעות לרכישת שטחים מורשים, הערכות של עתודות פחמימנים, פרויקטים למחקר, עריכת בחינה של טכנולוגיות ושיטות מחקר.
החטיבה מתמחה גם בחקר הידרטי גז ומשאבי פחמימנים לא שגרתיים, גאוקריולוגיה והידרוגאולוגיה.