tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זמן קצר אחרי ניסיון הפיכה שהתחולל ברוסיה באוגוסט 1991, קירגיזסטן (ב-31 באוגוסט) וקזחסטן (ב-16 בדצמבר) הכריזו על עצמאותן, זאת עד לפירוקה הסופי של ברית המועצות ב-26 בדצמבר אותה שנה.
ב-26 באפריל 2007, נשיאי שתי המדינות חתמו על הסכם ליצירת ועדה בינלאומית עליונה משותפת לשתיהן.
קזחסטן משחקת תפקיד חשוב בצפון קירגיזסטן, ולמשך תקופה מסוימת בשנות ה-90, הסגירה של נמל התעופה הבין-לאומי מאנאס בבישקק, בירת קירגיזסטן, הפכה את בירת קזחסטן, אלמטי לשער הכניסה העיקרי לקירגיזסטן.
ב-2017, במהלך מערכת הבחירות לנשיאות קירגיזסטן האשים הנשיא אלמאזבק אטמבייב את קזחסטן בסיוע לאחד המועמדים מולו.
הוא גם האשים את הפקידות הקזחית בכך שהיא מושחתת וכן שהיא בוזזת את הכנסות הגמלאים.
ב-9 באוקטובר ביטל את השתתפותו בפסגת ראשי מדינות חבר העמים בעיר סוצ'י שברוסיה, אירוע שבמסגרתו היה פוגש את נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב.
עקב ההאשמות, פקידי הגבול הקזחים עלו לכוננות גבוהה בגבול בין המדינות, האטו את מעבר המטיילים ושלחו מספר משאיות של חיילים לגבול.
לפי הדיווחים, הכוחות היו אמורים להישאר שם עד אחרי הבחירות בקירגיזסטן.
בתגובה, קירגיזסטן הכריזה גם היא על רמת כוננות גבוהה.
ההשקעה הישירה של קזחסטן בשכנתה צמחה במהירות מאז ראשית שנות ה-2000. כיום, הנוכחות הכלכלית שלה במדינה מורגשת בכל צפון קירגיזסטן, מבנקים ועסקים קטנים, דרך מכוניות בעלות לוחית רישוי קזחית ותיירים רבים.
לרוב, הקירגיזים מקבלים בחיוב את שכניהם לאור הקרבה התרבותית.
יש הטוענים שאיחוד בין המדינות יהיה טוב לכלכלה שלהן: "אני לא רואה שום בעיה באיחוד עם מדינה אחרת.
בעתיד אנחנו נצטרך להתאחד עם מדינה זו או אחרת, בכל מקרה.
איחוד עם קזחסטן יהיה מאיץ טוב להתפתחות הכלכלית שלנו", אמר מחוקק קירגיזי ב-2011.
בשנת 2007 הציע נשיא קזחסטן נזרבייב להקים קרן שתסייע לפיתוח הכלכלי של קירגיזסטן, והקמתה יצאה לדרך ב-2011. הקרן הוקמה בתקציב של 100 מיליון דולר, ומטרתה העיקרית היא להעניק סיוע פיננסי לכלכלת קירגיזסטן באמצעות סיוע לעסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 2021 דווח כי מחזור הסחר בין שתי המדינות הגיע ל-680 מיליון דולר, צמיחה של 9% בתשעת החודשים הראשונים של השנה.
יחסי קזחסטן–קטר הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה של קזחסטן למדינת קטר.
יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-1993.
קזחסטן וקטר חתמו על הסכם רשמי הממסד את היחסים הדיפלומטיים ביולי 1993. קזחסטן הקימה שגרירות בדוחה במאי 2007; ואילו קטר פתחה שגרירות באסטנה באוקטובר 2016.
במאי 1997, ביקר שר החוץ הקזחי קאסים-ג'ומארט טוקאייב בקטר, וסימן את חילופי הדברים הראשונים שהתרחשו בין שתי המדינות.
קטר שלחה את שר החוץ שלה חמד בן ג'אסם אַאל ת'אני לביקור רשמי בקזחסטן באפריל 1998. בחודש שלאחר מכן הגיע הנשיא נורסולטן נזרבייב לדוחה ונשאר מ-23 במאי עד 25 במאי.
האמיר לשעבר של קטר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני סייר בקזחסטן לראשונה באפריל 1999. בכך, הוא גם הפך למנהיג ה-GCC הראשון שנסע למדינה בתפקיד רשמי.
מסעו הנשיאותי השני של נזרבייב לקטר התקיים במרץ 2007, בעוד חמד בן ח'ליפה הגיע לביקורו השני בקזחסטן במרץ 2008.
בינואר 2014 ערך האמיר תמים בן חמד אאל ת'אני את ביקורו הרשמי הראשון בקזחסטן.
במהלך ביקור זה נחתמו מספר הסכמים, לרבות הסכם על הימנעות מכפל מס, הסכם שיתוף פעולה של קטר אנרג'י וחברת הכרייה הלאומית של קזחסטן, והסכם שיתוף פעולה בין רשות ההשקעות של קטר לבין סמרוק-קזינה.
הביקור הנשיאותי השלישי של נזרבייב התרחש בדצמבר 2015.
בניית עיר הבירה החדשה של קזחית אסטנה נעזרה בכספים קטריים.
באופן ספציפי, 6.8 מיליון דולר נתרמו על ידי קטר למימון בנייתו של מרכז אסלאמי בעיר.
כדי לסייע בשיפור היחסים הבילטרליים בין קזחסטן לקטר, הוקמה הוועדה הבין-ממשלתית המשותפת קזחסטן-קטר.
מועצת העסקים של קטר–קזחסטן קיימה את פגישתה הראשונה באוקטובר 2008. במהלך הפגישה נדונו הזדמנויות עסקיות במגזר הגז והנפט ובמגזר הבנייה של קטר וכן מיזמים משותפים אפשריים.
שתי המדינות משתפות פעולה בבנקאות אסלאמית, כאשר המרכז הפיננסי של קטר והמרכז הפיננסי הבינלאומי אסטנה חתמו על מזכר הבנות באוגוסט 2016.
במאי 2017 נחשף כי קטר הסכימה לממן שני בתי חולים ליולדות באלמטי ובית ספר באסטנה בעלות של 35 מיליון דולר.
בית הספר ייקרא על שמו של אמיר קטר, תמים בן חמד אל תאני.
נפח הסחר הנוכחי בין שתי המדינות נמוך בעיקר בשל בעיות הנוגעות להובלת חומרים.
נעשו מאמצים ליצור נתיב סחר העובר דרך איראן.
נכון לשנת 2015 חיו בקטר כ-200 אזרחים קזחים.
רובם היו מועסקים בתעשיית הגז והנפט של קטר.
קזחסטן מחזיקה בקטר שגרירות בדוחה.
קטר מחזיקה בקזחסטן שגרירות באסטנה.
יחסי קזחסטן–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לקזחסטן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן ב-1992.
נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב, ערך ביקור רשמי בקנדה במאי 2003.
קנדה וקזחסטן כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן בשנת 1992. קנדה הקימה שגרירות באלמטי, אותה העבירה מאוחר יותר לאסטנה.
קזחסטן מיוצגת בקנדה באמצעות שגרירותה באוטווה.
ב-31 במרץ 2009, נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב, נפגש עם ראש ממשלת קנדה, ז'אן קרטיין, כדי לדון בהעמקת היחסים ההדדיים.
לאחר שיחתם, המשיך קרטיין ואמר, "עלינו להשתמש בהזדמנויות כלכליות חדשות.
הגיע הזמן להתחיל בפרויקטים חדשים.
במהלך השיחות עם נשיא קזחסטן דנו בשיתוף פעולה בתחומים שונים.
קזחסטן וקנדה יכולות לעבוד יחד".
כמו כן בשנת 2009, ראש ממשלת קזחסטן כרים מאסימוב נפגש עם הסנאטור הקנדי קונסיליו די נינו.
ב-13 בנובמבר 2013, שרי החוץ של קזחסטן וקנדה, ג'ון ביירד, חתמו על הסכם חדש של אנרגיה אטומית שלווה וטכנולוגיה חדשה.
השניים דנו גם במשטרי החקלאות והוויזות.
סחר והשקעות ראשוניים בין שתי המדינות התמקדו בחקלאות ובכרייה, עם יצוא נומינלי אך פוחת של מכונות נפט וגז מקנדה לקזחסטן.
לדברי רוד לוור, הנציג הראשי של רוסיה לפיתוח יצוא קנדה, "קזחסטן הצליחה לפתח קשרים מסחריים עם קנדה המבוססים על חוזקות משותפות בחקלאות ובתעשיות מיצוי", וישנו דגש מוגבר בייצוא הקנדי של ציוד תעופה וחלל וטלקומוניקציה, כגון מטוסים אזוריים.
ההתמקדות בחקלאות הובילה לכך שציוד קנדי זכה לכמעט 25% משוק החקלאות והמכונות בקזחסטן.
הייצוא הקנדי לקזחסטן גדל בהתמדה, וגדל ב-50% ב-2007 והגיע לסך כולל של 182.7 מיליון דולר קנדי עבור אותה שנה, מ-138 מיליון דולר אמריקאי בשנת 2005. נכון לשנת 2008, פועלות בשוק 170 חברות קנדיות ויותר מארבעים בעלות נוכחות קבועה שם.
קנדה היא גם בין עשרת המשקיעים הזרים המובילים במדינה, עם השקעות בסך יותר משני מיליארד דולר קנדי.
קנדה מחזיקה בקזחסטן שגרירות בנור-סולטן.
קזחסטן מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה וקונסוליה בטורונטו.
מדינת קטר מיוצגת ברפובליקת קפריסין באמצעות שגרירות רשמית בניקוסיה וקפריסין מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות רשמית בדוחה.
היחסים בין שתי המדינות החלו בשנת 1955 כאשר קבוצה גדולה של סוחרים, אנשי עסקים ואנשי הצווארון הלבן מקפריסין הגיעו לקטר והחלו להקים שם עסקים וחברות.
באמצעות לחץ על הממשלה במקום, החלו לקיים יחסים דיפלומטיים בין השתיים.
השגרירות הקטרית בניקוסיה נפתחה בשנת 2007 שגריר קטר המכהן בקפריסין הוא חוסיין בן אחמד איברהים אאל חמיד.
השגרירות הקפריסאית בדוחה נפתחה בשנת 2003. כאשר נפתחה הוכרזה השגרירות כשגרירות הקפריסאית הראשונה במדינה מה-GCC.
שגריר קפריסין המכהן בקטר הוא קראלמבוס פנאידייס.
הביקור הגדול ביותר בקפריסין מקטר התקיים באפריל 2010 כאשר אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ביקר אצל נשיא קפריסין דימיטריס כריסטופיאס.
שיתופי הפעולה המדיניים העיקריים בין המדינות הם בעיקר בתחום הנדל"ן והפיתוח.
בביקור באפריל 2010 חתמו קפריסין וקטר על הסכם ובו מצהירה קטר כי היא תעזור לפתח מלון גדול בניקוסיה.
עד שנת 2011 התנפח ההסכם ועד חתימתו הסופית התחייבה קטר לבנות שכונה חדשה בניקוסיה שתכלול: מלון חמישה כוכבים, קניון גדול, מגדלי משרדים ובנייני דירות.
נכון להיום קטר מקיימת את ההסכם והשכונה נמצאת בבנייה.
היבוא של קפריסין מקטר כמעט הוכפל מ-2006 ל-2010, בעוד היצוא שלה עלה ביותר מ-50%.
בשנת 2010, קטר הייתה היבואנית העשרים ושתיים בגודלה לקפריסין.
יחסי קטר–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין מדינת קטר לפדרציה הרוסית.
היחסים הללו ידעו עליות ומורדות רבות, מהעוינות של מדינות המפרץ לסובייטים עד לפריחה בעידן הליברלי של שתי המדינות.
בעקבות לחצים מערב הסעודית, במשך שנים רבות סירבה קטר לקיים יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות.
ואת קטר מייצגת שגרירות רשמית במוסקבה בירת רוסיה.
השגריר הנוכחי של רוסיה בקטר הוא אנדריי ולדימירוביץ' אנדרייב אשר מונה על ידי הנשיא ולדימיר פוטין ב-17 ביולי 2005. השגריר הנוכחי של קטר ברוסיה הוא אחמד סייף אאל מדהאדי שכתב מכתבים לנשיא דאז דמיטרי מדבדב וכך רכש את אמונו.
הנשיא אף הצהיר על כך ב-27 בינואר 2009.
היחסים בין שתי המדינות הפכו למתוחים לאחר שזלימחאן יאנדארבייב נרצח בקטר ב-13 בפברואר 2004. ביום השנה השלישי למותו של יאנדארבייב, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נסע לקטר בסטטוס של ביקור ממלכתי, שם התקבל על ידי אמיר קטר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני.
ב-29 בנובמבר 2011, שגריר רוסיה בקטר דאז, ולדימיר טיטוראנקו, הותקף לכאורה על ידי אנשי ביטחון בשדה התעופה בקטר.
היחסים שוב הפכו למתוחים ב-7 בפברואר 2012, כאשר על פי דיווחים, לאחר שדיפלומט מקטר הזהיר את רוסיה שהיא תאבד את תמיכת הליגה הערבית וזאת בגלל החלטות בנושא מלחמת האזרחים בסוריה.
רוסיה וסין הטילו וטו בעניין מאוחר יותר.
התשובה הייתה חריפה הרבה יותר והיא הגיעה מצד שגריר רוסיה באומות המאוחדות, ויטלי צ'ורקין, שהשיב: "אם אתה מדבר אליי ככה, לא תהיה קטר בעולם והרוסים יתפארו על כך שהם העליונים בעולם." רוסיה הכחישה שנציגה בכלל אמר דבר כזה.
הרוסים והקטרים הסכימו על פיתוח בתי הזיקוק בחצי האי ימאל.
היחסים הדיפלומטיים בין מדינת קטר לרפובליקה של קניה כוננו בשנת 2003.
הם ניהלו שיחות על ההתייצבות האזורית, על ביטחון המדינה, ועל דור הנוער שעבר רדיקליזציה בעניין היחסים לאסלאם.
שני השליטים חתמו על הסכמים ו"דילים" מרובים.
הנשיא הקנייתי נפגש גם עם שר האנרגיה של קטר.
בסוף הביקור קטר הפכה להיות המדינה הראשונה במפרץ הפרסי שקבעה אמנת כפל מס עם קניה.
אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני בירך את קניה ביום עצמאותה.
קטר איירווייז בהליכי פתיחה של קו טיסה ישיר למומבסה (העיר השנייה בגודלה בקניה) לדוחה.
בשנת 2008, חתמו קטר וקניה על הסכם שמאפשר לקטרים לחכור 100,000 דונם של קרקע קנייתית.
העסקה תסלול את הדרך עבור ממשלת קטר למימון חלק ניכר מפרויקטי LAPSSET.
שימושי הקרקע החכורה יהיו בעיקר גידולי חקלאות ומשק חי, שכן פחות מ-1% של קרקע במדינות המפרץ הפרסי היא קרקע פורייה הטובה לעיבוד.
בשנת 2014, יצאה משלחת של אנשי עסקים קטרית לקניה.
בשנת 2011 הייצוא של קניה לקטר היה 53 מיליון שילינג קנייתי (580,000 דולר אמריקאי) והייצוא של קטר לקניה הסתכם ב-1.01 מיליארד שילינג קנייתי (11 מיליון דולר אמריקאי).
קטר מחזיקה שגרירות רשמית בניירובי - נפתחה ב-2012.
קניה מחזיקה שגרירות רשמית בדוחה - נפתחה ב-2010.
בין מדינת קטר לקנדה שוררים יחסים טובים.
יחסי קטר–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת קטר לקונפדרציה השווייצרית.
נכון ל-2019 מתקיימים בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים מלאים.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1973. לשווייץ ישנה שגרירות בדוחה, בירת קטר ולקטר קיימת שגרירות בברן, בירת שווייץ.
היחסים בין שווייץ למדינת קטר המשיכו להשתפר במשך השנים, ההשתפרות התבטאה בסחר מוגבר בין השתיים, אספקת השירותים השווייצרים לקטר ולהפך, ידע מודרני ומחקרים משותפים, וחינוך.
ישנם הרבה שיתופי פעולה שונים בין ארגונים ומוסדות קטרים לארגונים ומוסדות שווייצרים.
מדינת קטר היא עניין לשווייץ מבחינת ניסיונה של שווייץ ליצור שלום בעולם.
בין שתי המדינות נחתמו מגוון הסכמים במגוון תחומים ההסכם הראשון בין שתי המדינות נחתם בשנת 1995 ושני המנהיגים של שתי המדינות חתמו עליו.
הסכם משותף נוסף חשוב היה הסכם שנחתם בתחומי המדע והחינוך, הסכם שנכנס לתוקפו בשנת 2004.
ב-2013 ביקרה בקטר משלחת שווייצרית בראש ראש עיריית ז'נבה בדוחה שבקטר.
המשלחת ביקרה על רקע חתימת הסכם סחר חופשי של מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ עם מדינות האפת"א שהן: שווייץ, נורווגיה, ליכטנשטיין ואיסלנד.
במסגרת הפגישה נידונו נציגי שתי המדינות גם על נושאים אחרים דוגמת העברת טכנולוגיות שווייצריות לקטר וההפך והשקעה במוסדות ושירותים פיננסיים של שתי המדינות.
יחסי קטר–קיריבטי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת קטר ובין הרפובליקה של קיריבטי.
בין מדינת קטר לבין הרפובליקה של קיריבטי מתקיימים יחסים דיפלומטיים.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו ב-29 במרץ בשנת 2016 בחתימה על הצהרה משותפת לכינון יחסים דיפלומטיים.
ההצהרה המשותפת נחתמה על ידי הנציגה הקבועה של אמיר קטר לשגרירות באו"ם, שייח'ה עליאא בנת אחמד אאל ת'אני מטעם מדינת קטר, בזמן שהרפובליקה של קיריבטי שלחה את שגרירת האו"ם שלה מטואוריקה בארו לחתום על ההצהרה.
כמו כן הוצהרו התנאים הללו ליחסים: "היחסים יכוננו על פי עקרונותיה של מגילת האומות המאוחדות ועל בסיס של דו-קיום בשלום, שוויון, כבוד הדדי עבור ריבונותה של האחרת ואי-התערבות בנושאים פנימיים שלא קשורים למדינה השנייה." ההצהרה נחתמה במטה משלחת קטר לאו"ם ברובע מנהטן שבניו יורק סיטי.
היחסים בין מדינת קטר לבין רומניה כוננו ב-22 באוקטובר בשנת 1990 בתור יחסים דיפלומטיים חלקיים, שגריר רומניה בקטר נשלח לדוחה בשנת 1993 ושגריר קטר ברומניה נשלח לבוקרשט בשנת 1997. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון נושאים.
נשיאי רומניה לדורותיהם ביקרו בקטר באוקטובר 1999, בפברואר 2006 ובנובמבר 2011.
אמירי קטר לדורותיהם ביקרו ברומניה ביוני 2002, ביולי 2002 בביקור פרטי ובלתי רשמי ובמרץ 2008.
הייצוא של רומניה לקטר כולל - מזון, ריהוט, הלבשה, טקסטיל, כימיקלים, צמיגים, מוצרי פלסטיק וציוד תעשייתי.
הייצוא של קטר לרומניה כולל - נפט, גז טבעי ופטרוכימיה למיניה.
בקטר חיה קהילה קטנה של כ-2000 רומנים בסוף שנת 2014, חלקם במעמד תושב וחלקם במעמד אזרח.
בין מדינת קטר לרפובליקה התוניסאית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים והן משתפות פעולה בנושאים שונים.
קטר ותוניסיה חופפות מאוד אחת את השנייה בדעותיהן הפוליטיות ונשיא תוניסיה תיאר את היחסים כיחסים עמוקים והיסטוריים המבוססים על אמון וכבוד הדדי לשלמות האחרת.
הוא אמר שכבוד בשבילו לשתף פעולה עם קטר בנושאים רבים כל כך וישמח לשיתופי פעולה בעתיד.
הוא הוסיף כי תוניסיה שמחה שקטר נבחרה לארח את משחקי מונדיאל 2022 והוא סמוך ובטוח כי קטר תעמוד באירוח המשחקים ותעשה זאת ביופי, בהדר ובכבוד גדול.
המדינות מרבות לחתום על הסכמים ובעת חתימת הסכם, ראש הממשלה התוניסאי גם הוא אמר דברי הלל על קטר.
היקף הסחר בין תוניסיה לקטר בשנת 2014 עמד על 20 מיליון דולר אמריקאי.
היחסים בין מדינת קטר לבין הרפובליקה של תימן הם יחסים דואליים על רקע המלחמה בין החות'ים לבין המשטר.
קטר תומכת במשטר התימני במלחמה ומנהלת משא ומתן עם המשטר על מכירת ציוד ונשק.
הכוחות הקטריים תרמו רבות להגנה על שטחים של עבד רבו מנסור האדי.
ביוני 2017 הודיעה תימן הפורמלית של עבד רבו מנסור האדי על ניתוק היחסים עם קטר.
היחסים שבין מדינת קטר לבין ממלכת שוודיה הם יחסים המבוססים על מסחר וכלכלה.
היחסים הכלכליים בין קטר לשוודיה הם יחסים המתבססים על שיתוף פעולה בין חברות שוודיות ציבוריות לבין חברות קטריות גדולות ופרטיות, בעיקר במגזר הנפט, האנרגיה, והגז הטבעי.
היחסים בין ממלכת תאילנד לבין מדינת קטר הם יחסים חמים המבוססים על יחסים כלכליים ועל המדיניות הקטרית "הסתכלות מזרחה".
היחסים הכלכליים שבין קטר לתאילנד הם יחסים פורים, קטר היא הספקית השנייה בגודלה לתאילנד במזרח התיכון (מיד לאחר ישראל).
היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2014 הגיע ל-4 מיליארד דולר אמריקאי ומספר הלקוחות בשני השווקים הגיע ל-67 מיליון לקוחות.
ישנם כ-4,000 תאילנדים בקטר, 2,500 מהם עובדים בענף הבנייה, ורוב רובם של אלו מתרכזים בפיתוח תשתיות לקראת מונדיאל 2022. שאר התאילנדים בקטר בדרך כלל יעבדו כיזמים, עובדי ספא, מטפלים סיעודיים, עקרי בית וסטודנטים.
יחסי קיריבטי–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קיריבטי לבין קנדה.
על פי משרד החוץ הקנדי נהנית קנדה מ"יחסים לבביים עם קיריבטי".
שותפות של קנדה וקיריבטי בארגונים בינלאומיים מולטילטרליים ומגוון שיתופי פעולה עקב כך, הופכות את היחסים לידידותיים אף יותר.
קנדה וקיריבטי חולקות אינטרסים ביחס לנושא הדיג, והן צדדים לאמנת הדיג של האו"ם.
קנדה היא גם שותפה ברב שיח של איי האוקיינוס השקט, מועדון אליו קיריבטי שייכת.
קנדה גם מסייעת לפיתוח קיריבטי, היא תומכת בפרויקטים באמצעות הקהילה הקנדית הזעירה התושבת בקיריבטי וקרן קנדה ליוזמות מקומיות באיי האוקיינוס השקט (CFLI), המנוהלת בנציבות העליונה של קנדה בוולינגטון, ניו זילנד.
בשנים 2014-2015 ניהלה קנדה ארבעה פרויקטים בקיריבטי.
קשרי המסחר של קנדה עם קיריבטי מנוהלים על ידי השירות הממונה על הסחר בניו זילנד.
הסחורה העיקרית המיובאת לקנדה היא הקופרה.
קנדה אינה מיוצגת בקיריבטי בדרג השגרירות אלא באמצעות הנציבות הגבוהה שהיא מחזיקה בוולינגטון, בירת ניו זילנד.
קיריבטי אינה מיוצגת כלל בקנדה.
יחסי קיריבטי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קיריבטי לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה של קיריבטי כוננו ב-2004 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם.
קיריבטי מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת קיריבטי, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מקיריבטי יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ.
בסוף שנת 2012 התגורר בקיריבטי אזרח שווייצרי אחד בלבד, הוא אינו החזיק באזרחות קיריבטית.
שווייץ אינה מיוצגת בקיריבטי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד, על קיריבטי.
קיריבטי אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי קירגיזסטן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הקירגיזית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין הרפובליקה הקירגיזית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הקירגיזית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים ידידותיים המבוססים על שיתוף פעולה טכנולוגי בין שתי המדינות בעיקר, ובנוסף על שיתוף פעולה בנושא המים.
שווייץ הכירה בעצמאותה של קירגיזסטן לראשונה ב-23 בדצמבר 1991. השגרירות השווייצרית במוסקבה קיבלה לידיה באופן מידי את האחריות על היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות.
בין 1993 ל-2012, עברה האחריות ליחסים בין שתי המדינות לשגרירות השווייצרית שבטשקנט, בירת אוזבקיסטן הסמוכה.
משרד שיתוף פעולה שווייצרי נפתח בבישקק ב-1993 והוא שודרג למעמד שגרירות בנובמבר 2012. קירגיזסטן מחזיקה נציגות לארגונים בינלאומיים בז'נבה, האמונה גם על היחסים הבילטרליים עם שווייץ בדרג הקונסולרי החל משנת 1996.
ההשקעות השווייצריות בקירגיזסטן הן צנועות, ולמרות זאת, שווייץ נחשבת למשקיעה עיקרית בקירגיזסטן ובמוצרים קירגיזים שונים.
קירגיזסטן מייצאת בעיקר זהב לשווייץ ושווי הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות טמון בעיקר בו.
מן הצד השני, שווייץ מייצאת לקירגיזסטן בעיקר מוצרי פרמצבטיקה, מכונות, ציוד אופטי, ציוד רפואי, נייר, שעונים, אבני חן, מתכות יקרות ותכשיטים.
שווייץ מיוצגת בקירגיזסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבישקק, בירת המדינה.
קירגיזסטן אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
קירגיזסטן מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
יחסי קמבודיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת קמבודיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין ממלכת קמבודיה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת קמבודיה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים.
שווייץ תומכת בתהליכים הכלכליים המתבצעים בקמבודיה, אך עם זאת, הסחר בין שתי המדינות הוא מינימלי.
שווייץ הכירה בעצמאותה של קמבודיה מצרפת בשנת 1957 ("הודו-סין הצרפתית"), שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים בשנת 1963. תוכניות סיוע הומניטרי של שווייץ פועלות בקמבודיה מאז 1978, דרך ארגונים בינלאומיים ובאופן ישיר.
שתי המדינות חיזקו את שיתופי הפעולה שלהן בנושא האצת ההתפתחות של קמבודיה בשנת 2012 עם פתיחת משרד של הסוכנות השווייצרית לעזרה הומניטרית בפנום פן, בירת קמבודיה.
המשרד הוא בעל דרג דיפלומטי.
שווייץ הפעילה תוכנית הומניטרית בלאוס מ-2018 עד 2021. לתוכנית זו שלוש מטרות; יצירת בסיס לשלטון מקומי חזק, הבטחת ביטחון המזון שאוכלים תושבי המקום וחיזוק שוק העבודה בקמבודיה.
מלבד התוכנית, שווייץ נוהגת לשלוח לקמבודיה סיוע הומניטרי בעתות צרה (אסונות טבע וכיוצא בזה).
יחסי המסחר שבין שתי המדינות הם יחסים מוגבלים אך למרות זאת הם צומחים מדי שנה.
בנוסף לכך, שיתופי פעולה מסחריים מתקיימים גם במגזר הפרטי בשתי המדינות.
ענפי הייצוא המרכזיים של שווייץ לקמבודיה הם מוצרי פרמצבטיקה וציוד אלקטרוני.
ענפי הייבוא המרכזיים של שווייץ מקמבודיה הם אבני חן, טקסטיל, נעליים ומוצרים חקלאיים.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בתחילת שנת 2018 התגוררו בקמבודיה שלוש מאות שבעים ושמונה אזרחים שווייצרים.
קמבודיה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
קמבודיה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בז'נבה, וציריך.
שווייץ אינה מיוצגת בקמבודיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ מיוצגת בקמבודיה באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בפנום פן, בירת המדינה.
שווייץ האמינה את שגרירותה שבבנגקוק, בירת תאילנד הסמוכה, על קמבודיה.
יחסי קירגיזסטן–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין קירגיזסטן ורוסיה.
בעוד שאר הרפובליקות במרכז אסיה התלוננו לפעמים על התערבות רוסית, קירגיזסטן רצתה לעיתים קרובות יותר תשומת לב ותמיכה ממוסקבה מכפי שהצליחה להשיג.
עבור כל התמיכה הכספית שהקהילה העולמית הציעה, קירגיזסטן נשארת תלויה כלכלית ברוסיה, הן ישירות והן דרך קזחסטן.
בתחילת 1995 ניסה אסקאר אקייב, נשיא קירגיזסטן, למכור חברות רוסיות השולטות במניות ב-29 מפעלי התעשייה הגדולים ברפובליקה, הצעה שרוסיה סירבה לה.
אקייב התלהב לא פחות מצורות ישירות יותר של השתלבות, כמו האיחוד הכלכלי האירואסייתי, שהציע נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב ביוני 1994. מכיוון שככל הנראה שקירגיזסטן תקבל הרבה יותר מאיחוד כזה ממה שהיא תתרום, ההתלהבות של אקייב נענתה במענה מועט מצד רוסיה ומהמדינות הגדולות האחרות שהיו מעורבות בהסדר כזה.
הזמנתו של אקייב למשמר הגבול הרוסי להשתלט על גבול סין של קירגיזסטן, עדכון משמעותי למדיניות הנייטרליות שלו, הייתה מהלך נוסף להתאחדות.
ממשלת קירגיזסטן גם חשה חובה לבקש את ההגנה הכלכלית של רוסיה.
המציאות הקשה של מצבה הכלכלי של קירגיזסטן פירושה שהאומה היא מדינת לקוחות בינלאומית בלתי נמנעת, לפחות בעתיד הנראה לעין.
למרות המאמצים המאוחדים לחפש "ספונסרים בינלאומיים", אקייב לא קיבל הרבה יותר מרצון טוב בינלאומי רב.
גם אם הנשיא לא היה גר שבע-עשרה שנה ברוסיה בעצמו, וגם אם יועציו, משפחתו וחבריו לא היו כל אנשי רוח סובייטים בעלי מידה גבוהה של היכרות עם רוסיה, ההכרח הכלכלי ככל הנראה היה דוחף את קירגיזסטן לכיוון רוסיה.
בביקורו בפברואר 1994 במוסקבה חתם אקייב על כמה הסכמים כלכליים.
לאחר שהובטח לרפובליקה אשראי של 75 מיליארד רובל (ככל הנראה לשימוש ב-1994), וכ-65 מיליון דולר בהסכמי סחר, הבטיחה רוסיה להרחיב את עקרון המדינה המועדפת על קירגיזסטן לרכישת נפט ודלקים אחרים.
קירגיזסטן מצידה הסכימה להקמת חברת השקעות קירגיזית-רוסית, שתרכוש מפעלים הקשורים להגנה סרק ברפובליקה כדי לספק תעסוקה לאוכלוסייה הרוסית ההולכת וגוברת של קירגיזסטן.
בתחילת 1995 חתמו ראש ממשלת קירגיזסטן אפאס ג'ומגולוב וראש ממשלת רוסיה ויקטור צ'רנומירדין על שורה של הסכמים שקבעו תיאום דו צדדי של הרפורמה הכלכלית בשתי המדינות, מה שמחייב את קירגיזסטן לרוסיה.
לאחר שתדלנות קשה לשילוב, הפכה קירגיזסטן לחבר באיגוד המכס שהקימו רוסיה, בלארוס וקזחסטן בפברואר 1996.
רוסיה מצידה רואה בסיוע לקירגיזסטן תקדים מוצלח במדיניותה החדשה של קבלת השפעה במדינות הסמוכות אליה, המדינות שהיו בעבר רפובליקות סובייטיות.
רוסיה לא רוצה הגירה מאסיבית של רוסים מהרפובליקות החדשות; כשני מיליון רוסים אתניים עברו לרוסיה בין 1992 ל-1995. אקייב, לעומת זאת, צריך למצוא דרך לבלום את אובדן אוכלוסייתו הרוסית, שכבר גרמה לגירעון אדיר של רופאים, מורים ומהנדסים.
מסיבות אלה, למרות התנגדותם של לאומנים קירגיזים ופוליטיקאים אחרים בעלי אופי עצמאות, בשנת 1995 נעתר אקייב לבקשת נשיא רוסיה בוריס ילצין לבחון את ההוראות החוקתיות שהופכות את קירגיזית לשפה הרשמית היחידה.
בתחילת 1996 נקטה קירגיזסטן צעדים משפטיים לקראת הפיכת רוסית לשפה הרשמית השנייה של הרפובליקה, בכפוף לתיקון החוקה.
יוזמה זו באה במקביל לאיחוד המכס שנחתם עם רוסיה, קזחסטן ובלארוס בפברואר 1996. ההצלחה ארוכת הטווח של חיפושי אקייב אחר שילוב מחדש מוטלת בספק בגלל חשיבותה האסטרטגית המינימלית של קירגיזסטן והעלות הפוטנציאלית למדינה חיצונית התומכת בכלכלה המטלטלת של הרפובליקה.
בפברואר 2009 ממשלת רוסיה התחייבה למחוק את החוב של קירגיזסטן בסך 180 מיליון דולר, כמו גם הבטחה להלוות לה עוד 2 מיליארד דולר, לתת לה 150 מיליון דולר בסיוע ישיר ולסבסד את בניין מפעל המפעל Kambarata-1 בסכר קמברטינסק.
קירגיזסטן ורוסיה חברות באיחוד הכלכלי האירו-אסייתי.
במרץ 2019 הודיעה ממשלת רוסיה כי תיתן לקירגיזסטן 30 מיליון דולר בסיוע כלכלי וצבאי לקירגיזסטן.
מאז 2003 הוצבו יחידות חיל האוויר הרוסי בבסיס קאנט ממזרח לבישקק.
ב-20 בספטמבר 2012 רוסיה וקירגיזסטן חתמו על הסכם בו הותר לרוסיה לקיים בסיס צבאי משותף בקירגיזסטן למשך 15 שנה החל משנת 2017. ההסכם נחתם בבישקק בין ולדימיר פוטין לאלמאזבק אטמבייב.
פוטין הצהיר כי הבסיס הצבאי המשותף יהיה גורם משמעותי שיוסיף ליציבות במדינה ובכל האזור.
יחסי קמבודיה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים של קמבודיה ורוסיה.
היחסים בין שתי המדינות היו חזקים מאז התקופה הסובייטית.
רוסיה מחזיקה בקמבודיה שגרירות בפנום פן.
קמבודיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
שתי המדינות חברות מלאות בפסגת מזרח אסיה.
לאחר קריסת ברית המועצות, היחסים בין שתי המדינות היו מתוחים לחלוטין.
עם זאת הם השתפרו עם הצטרפות שתי המדינות לפסגת מזרח אסיה, אשר סייעה לשתי המדינות לשפר את סחרן.
יחסי קיריבטי–רוסיה הם היחסים בין קיריבטי לבין רוסיה.
יחסי קמרון–רוסיה הם היחסים הבילטרליים שמתקיימים בין הרפובליקה של קמרון לבין הפדרציה הרוסית.
קמרון מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה בקמרון שגרירות ביאונדה וקונסוליה בדואלה.
יחסי קמרון–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קמרון לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין הרפובליקה של קמרון לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קמרון לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים ידידותיים וחמים המלווים בשיתופי פעולה רבים בפורומים שונים.
השפה הצרפתית היא אחת מהשפות הראשיות בשתי המדינות אשר שתיהן חברות גם בלה פרנקופוני.
שווייץ הייתה נוכחת בקמרון החל מסוף המאה התשע עשרה, חברים במיסיון של העיר בזל היו מעורבים בפיתוח מגזר החינוך הקמרוני.
היציבות הפוליטית של מדינה צעירה זו בעקבות עצמאותה בשנת 1960 והתפתחות פעילותה המסחרית (בפרט קשורה לקקאו) סייעה להגביר את נוכחותה של שווייץ בקמרון.
הקהילה השווייצרית, שבשנת 1960 הגיעה לכ-250 נפש, הכפילה את עצמה עד שנת 1970.
בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים החלה מועצת הברית של שווייץ בהאצת הסחר בין שתי המדינות.
חברות שווייצריות החלו בהאצה של הפעילות שלהן במדינה, בעיקר בתחומי הכימיקלים, המזון, התשתיות והמכונות.
בסופו של דבר נכשל שיתוף הפעולה הזה ולצד משבר כלכלי שקרה במדינה, החל מספר השווייצרים במדינה לרדת אט אט.
בשנת 2014 ביקרה סגנית הנשיא סימונטה סומרוגה (בהמשך גם נשיאת שווייץ) בקמרון למשך שלושה ימים בחודש ספטמבר.
הסכמים בנושא הגירה נחתמו בעת הביקור.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו בקמרון שלוש מאות ותשעה עשר אזרחים שווייצרים.
קמרון מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בקמרון בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ביאונדה, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בקמרון בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר דואלה.
יחסי קמבודיה–תאילנד הם היחסים דו-צדדיים שבין קמבודיה לבין תאילנד.
תחילת היחסים בין המדינות מתוארכת ל לספירה.
החל מהמאה ה-14 לספירה החלה ממלכת איוטהאיה במהלך המאה ה-19 וה-20 הפרוטקטורט הצרפתי הפריד בין קמבודיה ותאילנד.
שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים ב-19 בדצמבר 1950.
גם כיום היחסים הדיפלומטיים מורכבים.
כיום תאילנד משפיעה רבות על הכלכלה של השכנה הענייה ביותר שלה, והיא המשקיעה הזרה השישית בגודלה בקמבודיה.
אף שהיחסים המדיניים הם ברובם שלווים, עדיין העמים מתייחסים האחד לשני במידת מה של עוינות, תחושה שגרמה גם לאלימות מצד גורמים לאומנים.
אירועים ידועים שהתרחשו הם המתקפה על שגרירות תאילנד בפנום פן ב-2003 שגרמה להורדת דרג הקשר בין המדינות על ידי תאילנד.
תאילנד הורידה את היחסים שוב ב-2009 בתגובה לתמיכת ממשלת קמבודיה בראש ממשלת תאילנד לשעבר תאקסין צ'ינוואט; מצידה, קמבודיה הודיעה פעמיים בעבר ב-1958 וב-1961 על ניתוק היחסים בשל המשבר במקדש פראה ויהאר.
בשנת 2016 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-2.6 מיליארד דולר.
לאחר מותו של ג'אוורמן השביעי חוותה האימפריה החמרית היחלשות הדרגתית.
אחד הגורמים החשובים לכך הייתה האגרסיביות של העמים השכנים (ובמיוחד הסיאמים, כיום התאילנדים), העימותים הממושכים בתוך השושלת וכן ההידרדרות ההדרגתית של מערכת ההשקיה שהבטיחה עודפים בגידולי האורז.
הממלכה האנגקוריאנית שרדה עד 1431 כשהתאילנדים כבשו את הבירה אנגקור תום והמלך ברח לאזורים דרומיים יותר.
הכיבוש התאילנדי של הבירה החדשה לובק ב-1594 כחלק ממלחמת סיאם–קמבודיה סימנה ירידה בעושרה של קמבודיה.
עקב כך קמבודיה הפכה לזירה בה נלחמו שתי שכנותיה החזקות, סיאם ווייטנאם.
ההתיישבות הווייטנאמית בדלתת המקונג הביאה לסיפוח השטח במאה ה-17. כך, וייטנאם אימצה אסטרטגיה של התיישבות ולאחר מכן דרישת חזקה על השטח.
פלישות מעין אלו נמשכו עד המחצית הראשונה של המאה ה-19. פלישה מוצלחת של וייטנאם לפרוטקטורט הסיאמי בקמבודיה הפכה את הממלכה לחלק משטחי שליטתה המלאים של וייטנאם.
במטרה למנוע משתי שכנותיו להמשיך ולנגוס בשטחיה של קמבודיה, מלך קמבודיה, נורודום הזמין את צרפת להפוך את הממלכה שלו לפרוטקטורט ב-11 באוגוסט 1863. קמבודיה נותרה תחת שלטונה של צרפת עד 9 בנובמבר 1953.
במהלך שנות ה-70 שלט בקמבודיה ארגון הקמר רוז' בשם קמפוצ'יאה הדמוקרטית תוך שהוא מבצע במדינה את רצח העם בקמבודיה.
רצח העם גרם לפליטים רבים להגיע לאזור גבול תאילנד כדי להימלט ממשטרו של פול פוט.
ב-1 בינואר 1979 פלשה וייטנאם לקמבודיה והפילה את המשטר.
תחת זאת הוקמה הרפובליקה העממית של קמפוצ'יאה בגיבוי סובייטי, שהידרדרה למלחמה של 11 שנים.
במהלך השנים הללו תאילנד סירבה להכיר ברפובליקה והמשיכה לתמוך במשטר קמפוצ'יאה העצמאית, אף על פי שהקמר רוז' ושני הפלגים האנטי–קומוניסטים הקימו את ממשלת קמפוצ'יאה הגולה שזכתה לגיבוי מהרפובליקה העממית של סין, קוריאה הצפונית, איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה ומעצמות המערב.
באותה עת תקפו החיילים הווייטנאים מחנות פליטים בסמוך לגבול עם תאילנד.
בתקופה בה המשטרים הקומוניסטים במזרח אירופה קרסו, וייטנאם הסיגה את כוחותיה מקמבודיה בסוף 1989 בצעד שתרם לגיבוש הסכמי השלום בפריז ב-1991 שיצרו דרך להשבת המונרכיה לקמבודיה ב-1993.
בינואר 2003 פרצו מהומות בפנום פן אחרי שעיתון קמבודי פרסם דיווח שגוי ששחקן תאילנדי הודיע כי אנגקור ואט שייך לתאילנד.
ב-29 בינואר הוצתה שגרירות תאילנד ומאות מהגרים תאילנדים נמלטו מהמדינה על מנת להימנע מהאלימות המשתוללת.
קמבודים שרפו גם תמונות של ראמה התשיעי שעה שתאילנדים בבנגקוק מחו מול שגרירות קמבודיה תוך שהם שורפים את דגלי קמבודיה.
אירועים אלו הביאו את ממשלת תאילנד להודיע על הורדת דרג היחסים בין המדינות.
ראש ממשלת קמבודיה הון סן החרים בתגובה תוכניות וסרטים תאילנדים.
הסכסוך הממושך בין המדינות בעניין הגבול ביניהן הביא למספר מקרים של אלימות.
באוקטובר 2008 אירעה תקרית צבאית.
באפריל 2009 ניזוקו 66 אבנים ממקדש פראה ויהאר מיריות של חיילים תאילנדים.
בפברואר 2010 מילאה ממשלת קמבודיה טופס תלונה רשמי בפני גוגל מפות על שהציגה גבול טבעי כגבול הבינלאומי במקום קו הגבול הצרפתי מ-1907 שהיה בשימוש על ידי בית הדין הבינלאומי לצדק ב-1962.
בפברואר 2011, כשפקידים תאילנדים היו בקמבודיה במשא ומתן לפתרון הסכסוך, אירעה תקרית בין כוחות משתי המדינות שהביאה להרוגים ופצועים בשני הצדדים.
הפגזה ארטילרית התרחשה באזור במהלך התקרית.
לאחר מכן טענה ממשלת קמבודיה כי נגרם נזק למקדש.
עם זאת, משלחת אונסק"ו למקום שקבעה את היקף הנזק קבעה כי מדובר בתוצאה של ירי קמבודי ותאילנדי.
מאז 4 בפברואר 2011 שני הצדדים השתמשו בארטילריה אחד נגד השני תוך שהם מאשימים האחד את השני בפרוץ האלימות.
למחרת, קמבודיה התלוננה באופן רשמי בפני האומות המאוחדות באומרה כי "הפעולות הצבאיות התאילנדיות האחרונות עברו על הסכמי השלום של פריז מ-1991, אמנת בריטניה ופסק הדין מ-1962 מבית הדין הבינלאומי לצדק".
ב-6 בפברואר הודיעה ממשלת קמבודיה כי המקדש נפגע.
בפברואר 2011 הורה בין הדין הבינלאומי לצדק לשתי המדינות להסיג את כוחותיהם מהאזור.
היחסים בין השתיים הידרדרו משמעותית במאי 2025 - אחרי שחייל קמבודי נהרג בעימות מזוין באחת מחלקות האדמה הקטנות השנויות במחלוקת.
מאז העימותים בחודש מאי, הלך המשבר והתרחב.
ביוני נחשפה בתאילנד הדלפה של שיחת טלפון בין ראש ממשלת תאילנד פאטונגטארן שינאווטרה והון סן, שהיה במשך שנים המנהיג המיתולוגי של קמבודיה ובשנים הקודמות העביר את השלטון לבנו, אולם הוא היה נחשב המנהיג בפועל.
במסגרת השיחה נחשפו אמירות שנתפסו ככמעט מתחנפות כלפי המנהיג הקמבודי, וכמבזות כלפי צבא תאילנד.
מאז, הודחה שינאווטרה ומונה במקומה ראש ממשלה ממלא מקום.
הידרדרות נוספת התחוללה ביולי, כשחמישה חיילים תאילנדים נפצעו בפיצוץ מוקש - ובנגקוק סגרה את מעברי הגבול הצפון-מזרחיים שלה עם קמבודיה וגירשה את שגרירה מהמדינה.
קמבודיה הודיעה בתגובה על הורדת דרג היחסים הדיפלומטיים עם תאילנד לרמה הנמוכה ביותר, גירשה את השגריר אף היא - והחזירה את כל אנשי הצוות שלה מהשגרירות במדינה.
ב-24 ביולי 2025 לאחר מתיחות עזה, לחימה עזה פרצה בין המדינות בעקבות סכסוך על הגבול המקשר בין המדינות.
שני הצדדים האשימו זה את זה בפתיחה באש.
לטענת צבא תאילנד צבא קמבודיה שינע משגרי רקטות ותותחים לאזור הגבול וביצע ירי ראשון לעבר חיילי צבא תאילנד שהגיבו מיד באש מקלעים, בתגובה חוזרת צבא קמבודיה החל לטווח בפגזים ורקטות, צבא תאילנד מסר על 2 הרוגים ו-2 פצועים בתחילת הלחימה.
צבא קמבודיה דיווח על נפגעים מבלי לפרט.
ב-9 בדצמבר, הלחימה בין שתי המדינות התחדשה, למרות שבקיץ הושגה הפסקת אש בתיווך אמריקני.
יחסי קנדה–שוודיה הם יחסי החוץ בין קנדה לבין שוודיה.
כמייסדים של המועצה הארקטית, מערכת היחסים של המדינות חמה וחיובית.
לשתי המדינות מחויבות לשמירה על השלום, לפיתוח האו"ם, לסיוע בפיתוח הדדי, לשמירה על הסביבה, לפיתוח בר קיימא, ולקידום והגנה על זכויות אדם.
בנוסף, ישנם יותר מ-300,000 קנדים ממוצא שוודי, מה שהופך באופן בלתי נמנע את היחסים בין המדינות לקרובים עוד יותר.
לקנדה יש שגרירות בסטוקהולם וקונסוליות כבוד בגטבורג ומאלמו.
לשוודיה יש שגרירות באוטווה וקונסוליות כבוד בקלגרי, אדמונטון, פרדריקטון, הליפקס, מונטריאול, קוויבק סיטי, רג'יינה, טורונטו, ונקובר וויניפג.
שוודיה הפכה למדינה האירופית הראשונה להצטרף ליוזמה הקנדית "רשת דגמי היער הבינלאומית" ב-2004. החברות הפעילה של שוודיה לגבי שני דגמי יערות הממוקמים בשוודיה הרחיבו את הקשרים בין העמים האבוריג'ינים של קנדה ואת הלאפים של שוודיה.
היקף הסחר בין קנדה ושוודיה הוא קטן, אבל גדל.
היצוא של קנדה לשוודיה (המורכב בעיקר מעפרות, מכונות חשמל ומכונות) הסתכם ב-544.7 מיליון דולר ב-2007, בעוד היבוא הקנדי משוודיה הסתכם ב-2.1 מיליארד דולר באותה תקופה.
היבוא כלל בעיקר מכונות, מוצרים פרמצבטיים, וכלי רכב.
ב-2007, ההשקעה הקנדית הישירה בשוודיה הגיעה ל-1.3 מיליארד דולר, בעוד ההשקעה השוודית הישירה בקנדה הסתכמה ב-8.5 מיליארד דולר.
שוודיה משקיעה כ-4% מהתמ"ג שלה על מחקר ופיתוח, הרמה הגבוהה ביותר ב-OECD, עם מחקר המחולק בין מחקרים מבוססי-אוניברסיטאות לבין מחקרים מבוססי-חברות.
המחקר במגזר העסקי עוסק בעיקר בתחבורה, תקשורת ופרמצבטיקה, והוא נשלט על ידי אריקסון.
הזדמנויות לשותפויות קנדיות-שוודיות במחקר כוללות ייעור, חומרים מתקדמים, גנומיקה, טכנולוגיית מידע, ומחקרים בנושאי קוטב, אטמוספירה, וסביבה.
יחסי קנדה–קניה הם יחסי החוץ שבין קנדה לבין רפובליקת קניה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1963, בעקבות הכרזת עצמאותה של קניה.
קנדה מחזיקה נציבות עליונה בניירובי.
קניה מחזיקה נציבות עליונה באוטווה.
קנדה וקניה נהנות מיחסים לבביים המבוססים על אינטרסים משותפים, שיתופי פעולה ודיאלוג פוליטי שמתמקד בעיקר בהפחתת העוני, הצמיחה כלכלית, העצמת נשים ונערות, תמיכה בפליטים, ביטחון ויציבות ביטחונית כללית.
קניה מארחת את מרכז ההדרכה הבינלאומי לתמיכה (IPCTC) בניירובי מאז שנת 2009, אשר נהנה מהתמיכה הקנדית.
בנוסף, קניה הייתה חברה בתוכנית ההכשרה הצבאית של קנדה מאז 1970, יחד עם מאות קצינים קנים שהוכשרו עד כה.
בשנת 1989, קנדים סומלים פרצו במחאה לצד הנציבות העליונה של קניה באוטווה על חקיקת חוק חדש המחייב רישום של כל הסומלים האתניים בקניה.
נשיא קניה, דניאל אראפ מוי, האשים את ממשלת קנדה באישור המחאה ודרש התנצלות על כך.
מחאות נוספות פרצו מחוץ לנציבות העליונה וכן בערים נוספות.
לאחר שבועיים, מוי גירש את הנציב העליון בקנדה.
בשנת 2008, ממשלת קנדה התחייבה לספק לקניה סיוע בשווי מיליון דולר, לאחר הבחירות לנשיאות בקניה שבהם זכה מוואי קיבאקי.
בשנים 2016–2017, קנדה העניקה סיוע בשווי 74 מיליון דולר אמריקאי לקניה.
הסיוע הקנדי מתמקד בעיקר ביצירת הזדמנויות כלכליות לאוכלוסיות עניות ופגיעות, שיפור הנגישות לטיפולים רפואיים לאמהות ולילדים, מתן סביבת למידה לילדים ונערים (בעיקר בנות) וכן פיתוח הממשל בקניה.
יחסי קנדה–רואנדה הם יחסי החוץ שבין קנדה לבין רפובליקת רואנדה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1963.
קנדה ורואנדה משתפות פעולה במגוון רחב של נושאים, בעיקר במגרזי הסחר, ההשקעות, העניינים השיפוטיים, שינויי האקלים ושמירה על השלום.
בין היתר, שתי המדינות משתפות פעולה גם במסגרת ארגונים רב-צדדיים כגון חבר העמים הבריטי והקהילה הצרפתית.
קנדה תומכת בתהליך הפיוס הלאומי הרואנדי, וכן מציינת את החשיבות בכיבוד זכויות האדם וחיפוש פתרונות קונקרטיים סביב השלום והביטחון המדיני.
כמו כן, לאחר רצח העם ברואנדה, ממשלת קנדה תמכה במאמצים להקים מחדש את המוסדות החברתיים והתשתיות ברואנדה.
בשנת 2004, הפרלמנט הקנדי הכריז כי ב-7 באפריל יצוין יום זיכרון של קורבנות רצח העם ברואנדה.
ב-7 באפריל 2008, הפרלמנט אימץ בפה אחד החלטה זו על מנת לציין יום זה כ"יום של השתקפות בדבר מניעת רצח עם".
בשנים 2016–2017, קנדה העניקה לממשלת רואנדה סיוע בשווי 24.86 מיליון דולר, שרובו התמקד בפיתוח החינוך, הבריאות והצמיחה ברואנדה.
קנדה אינה מיוצגת ברואנדה בדרג השגרירות, קנדה מחזיקה משרד נציבות עליונה בקיגאלי.
השגרירות המייצגת את קנדה נמצאת בניירובי, בירת קניה.
רואנדה מיוצגת בקנדה על ידי נציבות עליונה באוטווה, בירת קנדה.
יחסי קנדה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית כוננו ב-1945, עוד קודם לכן (1875) פתחה שווייץ את הקונסוליה שלה במונטריאול.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגונים שונים ונהנות מעבודה משותפת בהם דוגמאות לארגונים הן: לה פרנקופוני, ארגון הסחר העולמי, הפורום הכלכלי העולמי, האומות המאוחדות וסוכנויותיה.
שווייץ מארחת באופן מסורתי מנהיגים קנדים רמי דרג ואנשי עסקים קנדים בכירים עקב העובדה שהיא המטה של ארגונים מולטילטרליים רבים.
שתי המדינות חתומות על הסכם פריז ופועלות למען מיגור שינוי האקלים וההתחממות הגלובלית.
קנדה ושווייץ נהנות מיחסים מסחריים חזקים המכסים את כל תחומי המסחר וההשקעות.
מאז שנת 2009 יחסי הסחר של קנדה עם שווייץ גדלו אודות להסכם סחר חדש עם אזור הסחר החופשי האירופי, אשר שווייץ חברה בו.
ב-2018 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות בנוגע להעמקת שיתוף הפעולה הבילטרלי בתחומי המדע והטכנולוגיה.
יותר מ-155,000 קנדים הם בעלי מוצא שווייצרי.
בין שתי המדינות תחלופה רבה של תיירים.
ישנם הסכמים של חילופי תלמידים ושל שיתופי פעולה נוספים בין אוניברסיטאות שווייצריות ואוניברסיטאות קנדיות.
קנדה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
קנדה מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
שווייץ מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בקנדה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: מונטריאול, קלגרי, הליפקס, קוויבק, טורונטו וונקובר.
יחסי קנדה–רומניה הם היחסים הדו-צדדיים שבין קנדה לבין רומניה.
קנדה מחזיקה בשגרירות בבוקרשט ואילו לרומניה שגרירות באוטווה ושלוש קונסוליות כלליות (במונטריאול, טורונטו וונקובר); בעוד לרומניה מחזיקה קונסוליית כבוד במונקטון.
בין שתי המדינות מתקיימים יחסים פוליטיים חזקים שמתבטאים במספר החברויות המשותפות של שתי המדינות בארגונים שונים כמו הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, לה פרנקופוני וכן בהיותן בעלות ברית בנאט"ו.
הפוליטיקאי הקנדי קליפורד סיפטון ביקר בבוקובינה בשנת 1895. בין השנים 1912–1913 היה רוברט וו.
סרוויס כתב הטורונטו סטאר במלחמות הבלקן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, שירת ג'וזף וו.
בויל את מלך ומלכת רומניה בסיועו להגן על המדינה מפני מעצמות המרכז ובפיתוח רשת הרכבות הרומנית.
על כך עוטר בתואר הייחודי "מושיע רומניה".
הוא נותר ידיד קרוב של משפחת המלוכה, ולתקופה נחשב למאהב של מלכת רומניה שנולדה בבריטניה, מריה מאדינבורו, מלכת רומניה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין קנדה ורומניה החלו ב-1919, כשב-16 באוגוסט אותה שנה נוסדה הקונסוליה הכללית במונטריאול בידי ואסילה סטויקה.
לפני כן הקונסוליה תפקדה ללא הסכמתן של הרשויות הקנדיות.
על כך נעצרו שניים מעובדיה ב-14 באוגוסט 1919.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות עלו מדרגה ב-3 באפריל 1967 עם הקמת שגרירויות הדדיות, שנוסדו בפועל בשנים שלאחר מכן.
רומניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של קנדה בדרום-מזרח אירופה.
פרויקט הדגל של קנדה ברומניה הוא תחנת הכוח הגרעינית קרנבודץ' שהוקמה בשיתוף עם החברה לאנרגיה אטומית של קנדה.
הכור הגרעיני הראשון בתחנה פועל מאז 1996 וההשקה הרשמית של הכור השני התקיימה ב-2007.
בשנת 2012 הגיע היקף הסחר בין המדינות ל-387.5 מיליון דולר.
כמו כן סך כל ההשקעות הקנדיות ברומניה עמד על 273 מיליון דולר בסוף 2011, בעיקר בתחומי דלק מינרלים והרכב.
יחסי קנדה–רוסיה הם היחסים דו-צדדיים בין קנדה לרוסיה.
ככל שמדינות הצפון הרחבות, קנדה ורוסיה חולקות אינטרסים מסוימים ומדיניות שיתופית.
עם זאת, המערכת הפוליטית הפתוחה והדמוקרטית של קנדה מנוגדת למערכת הרוסית הסגורה, כפי שהיה בתקופה הקומוניסטית.
היחסים בין קנדה לרוסיה התדרדרו באופן פוליטי במידה רבה כתוצאה ממשבר קרים 2014. קנדה גינתה בתוקף את מעשיה של רוסיה, מה שהביא את קנדה להחזיר את שגרירה מרוסיה.
היחסים הכלכליים והתרבותיים בין השניים נמשכו.
על פי סקר פרויקט עמדות גלובליות של Pew לשנת 2017, 27% מהקנדים הם בעלי השקפה חיובית על רוסיה, כאשר 59% מביעים עמדה שלילית.
כחלק מהאימפריה הבריטית, ובהמשך כחברת חבר העמים, קנדה לא הקימה משרד חוץ עד 1909 ופיתחה מדיניות חוץ עצמאית לאחר המהפכה הבולשביקית של 1917 והקמת ברית המועצות.
היחסים בין שתי המדינות נקבעו סופית ב-12 ביוני 1942 בהקשר של מלחמת העולם השנייה, לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות, כשקנדה הצטרפה לבריטניה ולשאר המדינות הדמוקרטיות המערביות בברית עם ברית המועצות נגד גרמניה הנאצית.
במהלך המלחמה הקרה הייתה קנדה חלק מהגוש המערבי הדמוקרטי וחברת נאט"ו, בניגוד לגוש הקומוניסטי שהיה בראשות הסובייטים (ברית ורשה).
בהשוואה לארצות הברית ובריטניה, המדיניות הקנדית כלפי ברית המועצות הייתה פחות עימותית, בין היתר מכיוון שקנדה לא הייתה מעצמה גרעינית או מנהיגת המדינות הדמוקרטיות.
עם זאת, בשנת 1991 הייתה קנדה המדינה המערבית הגדולה הראשונה שהכירה בעצמאותן של המדינות הבלטיות ואוקראינה, מה שעזר לבסס את הלגיטימיות הבינלאומית שלהן ולמסד את סיום ברית המועצות.
קנדה ורוסיה הפוסט-סובייטית כוננו יחסים בשנת 1992.
ב-12 ביוני 2007, קנדה ורוסיה ציינו 65 שנה להקמת יחסים דיפלומטיים.
קנדה מיוצגת רשמית ברוסיה על ידי שגרירות במוסקבה וכן קונסולית כבוד בוולדיווסטוק.
הפדרציה הרוסית מחזיקה שגרירות באוטווה, שתי קונסוליות כלליות (בטורונטו ובמונטריאול) וקונסולית כבוד בוונקובר.
שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה והפדרציה הבינלאומית להוקי קרח בה שתי המדינות נהנו מיריבות בהוקי קרח.
מפגשים בין נציגי קנדה לרוסיה מתקיימים באופן קבוע ברמות הגבוהות ביותר.
ראש הממשלה הרפר והנשיא פוטין נפגשו בפעם השנייה בוועידת ה-G8 בהייליגנדאם.
הם נפגשו לראשונה בוועידת ה-G8 בסנקט פטרבורג בשנת 2006, בה פרסמו הצהרות משותפות על יחסי קנדה-רוסיה ושיתוף פעולה בנושאי אנרגיה של שתי המדינות.
קנדה ורוסיה משתפות פעולה רבות במסגרת האו"ם, G8, APEC, מועצת נאט"ו-רוסיה ופורומים רב-צדדיים אחרים.
קנדה ורוסיה מקיימות דיאלוג פוליטי קבוע בנושא ביטחון, מלחמה בטרור ונושאים גלובליים.
דיאלוג זה שולב כעת בשיחות הביטחון הגלובליות, המאפשרות לפקידים מרמה גבוהה לשתף דאגות ופתרונות בנושא אי-הפצה, סוגיות אזוריות ויחסי הגנה.
התחייבות האבטחה העיקרית של קנדה עם רוסיה היא התפקיד המוביל בשותפות הגלובלית נגד התפשטות כלי נשק וחומרי הרס המוניים, יוזמה של G8 שהוצעה לראשונה בקאנאנסקיס.
תוכנית זו, עם תקציב של עד מיליארד דולר במשך עשר שנים, הגיעה לאחרונה לנקודת האמצע שלה.
הביקוש המקומי הגובר בשילוב עם עושר עצום במשאבים טבעיים הפכו את רוסיה ליעד מוביל לייצוא סחורות ושירותים קנדיים ולהשקעה ישירה בחוץ לארץ.
כדי לסייע בקשרי קשרים כלכליים הדוקים יותר בין קנדה לרוסיה, ממשלות שתי המדינות משתתפות בוועדה הכלכלית הממשלתית של קנדה ורוסיה (IEC).
קבוצות עבודה פועלות כל השנה בתחומי המזון והחקלאות, דלק ואנרגיה, בנייה ודיור, כרייה, והארקטי והצפון.
הפסגה העסקית הראשונה של קנדה-רוסיה אי פעם, שאורגנה במשותף על ידי קנדה אירואסיה לעסקים רוסיים (CERBA) והאיחוד הרוסי של התעשיינים והיזמים (RSPP), נערכה ב-26–27 במרץ 2007, באוטווה.
אירוע זה שילב בהצלחה את המושב השישי של חברת החשמל של קנדה-רוסיה, בראשותו של השר אמרסון ושר החקלאות הרוסי אלכסיי גורדייב, ואת הישיבה השנייה של מועצת העסקים בקנדה-רוסיה (CRBC).
ההתעניינות והנוכחות משני הצדדים הייתה גבוהה עם למעלה מ-300 משתתפים כולל האורח המיוחד ולדיסלב טרטיאק, השוער הרוסי המפורסם בוועידת הוקי רוסיה ב-1972, כיום חבר הדומה וכיו"ר משותף בקבוצת הידידות הפרלמנטרית ברוסיה.
הפסגה העסקית האחרונה של קנדה-רוסיה אורגנה באוטווה ב-1 ביוני 2011 על ידי CERBA, בתיאום עם ממשלת קנדה וממשלת רוסיה.
בראש האירוע עמדו סגן ראש הממשלה הרוסי ויקטור זובקוב והשר הקנדי של סחר בינלאומי אדוארד פאסט.
האירוע הכניס מנכ"לים משחקנים קנדיים גדולים בשוק הרוסי, כמו גם בעלי מניות והנהלה צמודה מהשותפים הרוסים המובילים שלהם, שדנו בסוגיות סחר והשקעות דו-צדדיות.
מספר לא מבוטל של התפתחויות חיוביות התרחשו גם ב-1 וב-2 ביוני, כולל שותפויות והסכמי פרספקטיבה בתעשיית הננו-טכנולוגיה, חלל תעופה, יעילות אנרגיה, בנייה, חדשנות ותשתיות ספורט.
אולימפיאדת 2014 בסוצ'י תספק לרוסיה הזדמנויות מסחריות חדשות בעקבות אולימפיאדת ונקובר 2010.
קנדה ורוסיה הן שתי המדינות הארקטיות הגדולות.
שיתוף פעולה דו-צדדי פעיל בתחום זה החל לפני יותר מ-35 שנה.
באמצעות קבוצת העבודה הארקטית והצפונית של חברת חשמל קנדה-רוסיה, שתי המדינות פועלות יחד לפיתוח סדר יום צופה פני עתיד בנושא שיתוף פעולה בצפון.
תוכנית רוסיה לפיתוח הבינלאומי של סוכנות הפיתוח הבינלאומית, שהוקמה בשנת 1991, מהווה הדגמה מוחשית של מחויבותה לטווח הארוך של קנדה לסייע לתהליך הרפורמה והמעבר ברוסיה.
המטרה הכוללת של התוכנית היא לתמוך בהקמת רוסיה יציבה, משגשגת ודמוקרטית עם כלכלת שוק מפותחת ומוסדות יעילים ומגיבים.
לתרבות פרופיל גבוה ברוסיה, שם שוק המתפתח במהירות מציג הזדמנויות חדשות למוצרי תרבות ושירותים קנדיים.
פסטיבלי קולנוע מתמחים, ירידי ספרים, אקספוז תרבות, מופעים ותערוכות נצפים באופן נרחב, ונחשבים כצינור של ערכים חברתיים.
קשריה התרבותיים של קנדה עם רוסיה תוססים יותר ויותר, במיוחד בעקבות ביקור המדינה של המושל לשעבר אדריאן קלרקסון ברוסיה בסתיו 2003, כאשר משלחת של קנדים בולטים בתחום התרבותי יצרה קשרים מתמשכים עם עמיתיהם הרוסים.
קנדה כוננה קשרים דיפלומטיים עם ממלכת תאילנד בשנת 1961. קנדה מחזיקה שגרירות בבנגקוק, ולתאילנד יש שגרירות באוטווה, כמו גם קונסוליות כלליות בטורונטו, אדמונטון, ונקובר ומונטריאול.
הקשרים בין המדינות היו ידידותיים באופן עקבי.
שתי המדינות חברות בפורום לשיתוף הפעולה הכלכלי באסיה-פסיפיק, וקנדה יושבת בפורום האזורי ASEAN.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1961. בשנת 1967 ביקרו בקנדה מלך ומלכת תאילנד.
מזכיר הפרלמנט הקנדי דיפאק אובראיי ביקר בתאילנד בשנת 2009. בשנת 2013 הביעה קנדה חששות מפני התסיסה בתאילנד.
ההגירה התאילנדית לקנדה החלה בשנת 1950. נכון לשנת 2016, כ-19,005 קנדים דיווחו שיש להם שורשים תאילנדים.
מרבית הקנדים התאילנדים גרים בטורונטו, ונקובר ומונטריאול.
יחסי קנדה–קפריסין הם יחסי החוץ בין קנדה לקפריסין.
היחסים בין המדינות נבעו בתחילה מחברות קפריסין בחבר העמים הבריטי בעקבות עצמאותה בשנת 1960 (לאחר מאבק גרילה עם בריטניה).
יחסים אלו התרחבו במהירות בשנת 1964, כאשר קנדה הפכה לתורמת כוחות גדולה לכוח שמירת השלום של האו"ם בקפריסין.
ההשתתפות נמשכה ב-29 השנים הבאות, במהלכן שירתו 50,000 חיילים קנדים ו-28 מהם נהרגו.
במידה רבה היחסים הקנדיים עם קפריסין ממשיכים להסתובב סביב תמיכה במאמציהם המתמשכים של האו"ם, ה-G8 ואחרים לפתור את מעמדו המפולג של האי.
מגעים עם קפריסין בנושאים אחרים מתקיימים גם בארגונים בינלאומיים כמו האו"ם, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה וחבר העמים הבריטי.
היחסים המסחריים הדו-צדדיים עם קפריסין נותרו צנועים יחסית.
בשנת 2005, קנדה ייצאה סחורות ושירותים בשווי של קצת יותר מ-10 מיליון דולר לקפריסין.
הייצוא של קנדה כלל בעיקר מכונות, מוצרי עץ וירקות.
היבוא הקנדי מקפריסין גדל בשנת 2005 והסתכם בשווי 17.8 מיליון דולר.
הוא כלל בעיקר ספינות וסירות, מכונות ופירות ואגוזים למאכל.
ההשקעה הקנדית בקפריסין הייתה 98 מיליון דולר בשנת 2006.
קנדה מיוצגת בקפריסין באמצעות שגרירותה באתונה, יוון ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בניקוסיה.
קפריסין מחזיקה בקנדה נציבות עליונה באוטווה וקונסוליות כבוד בוונקובר ובמונטריאול.
יחסי קנדה–קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קנדה לקרואטיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 באפריל 1993. במרץ 2009 ביטלה קנדה את חובת הוויזה לאזרחי קרואטיה הנוסעים לקנדה.
היחסים המסחריים הדו-צדדיים בין קנדה לקרואטיה צנועים אך הולכים וגדלים מדי שנה.
לשכת המסחר הקנדית-קרואטית בטורונטו ורשת העסקים הקנדית-קרואטית בזאגרב פעלו בקידום סחר דו-צדדי וארגון משימות סחר.
קרואטים-קנדים ממלאים תפקיד מפתח בפיתוח הזדמנויות סחר והשקעה בשתי המדינות.
קרואטיה היא בעלת ברית מוערכת ששירתה לצד הכוחות המזוינים הקנדיים באפגניסטן, בקוסובו ובמשימות נאט"ו אחרות וממלאת תפקיד חשוב בנוכחות המשופרת של נאט"ו.
ספינות הצי המלכותי הקנדי מבקרות בקביעות בנמלי קרואטיה, כולל HMCS שרלוטטאון בנובמבר 2017 ו-HMCS Ville de Quebec בדצמבר 2018.
קרואטיה מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה, קונסוליה כללית במיסיסוגה וקונסוליית כבוד בוונקובר.
קנדה מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב.
היחסים הדיפלומטיים בין תאילנד לרפובליקה של קניה כוננו בשנת 1967, והם כוללים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושיתוף פעולה במגוון תחומים בין המדינות.
ב--25 ביולי 1967 נפתחה שגרירות תאילנד בניירובי, ובשנת 1992 נפתחה קונסוליה קנייתית בבנגקוק, אשר שודרגה למעמד שגרירות בשנת 2006.
בשנת 2008 ערך הסחר של שתי המדינות היה 162.82 מיליון דולר.
ערך היבוא מקניה לתאילנד היה בשווי 32.42 מיליון דולר, והיצוא מתאילנד לקניה היה בשווי 130.41 מיליון דולר, מה שהעניק לתאילנד מאזן של עודף סחר ב-97.99 מיליון דולר.
המצרכים המיוצאים מתאילנד לקניה כוללים שרף פלסטיק, מנועים, ציוד, זרעים, סוכר, בגדים, וכו', המצרכים המיובאים מקניה לתאילנד כוללים מוצרים כימיים, מחצבים, מתכות אחרות, פסולת מתכת ומוצריה, ברזל וכו'.
יחסי קניה–שווייץ הם היחסים שבין רפובליקת קניה לשווייץ.
שווייץ הכירה בעצמאות קניה בשנת 1963, והיחסים הדיפלומטיים בין המדינות החלו בשנת 1964, כאשר שווייץ פתחה שגרירות בניירובי.
המשרד של הסוכנות השווייצרית לפיתוח ושיתוף פעולה (SDC) לקרן אפריקה נמצא בניירובי.
בשנת 2013, קניה הייתה שותפת המסחר החמישית בגודלה של שווייץ באפריקה שמדרום לסהרה.
היקף הסחר בין המדינות באותה שנה עמד על כ-110 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של קניה לשווייץ כולל פרחים, תה וקפה.
הייצוא העיקרי של שווייץ לקניה כולל תרופות ומוצרים כימיים.
לקניה כח משימה קבוע במשרד האו"ם בז'נבה, הכולל גם קונסוליה כללית המטפלת בכל העניינים הדיפלומטיים במדינה.
יחסי קניה–שוודיה הם היחסים שבין רפובליקת קניה לממלכת שוודיה.
בשנת 1973 חתמו שתי המדינות על הסכם הימנעות ממס כפול.
בשנת 2012 נאמד סך הסיוע ההומניטרי של שוודיה בקניה בכ-8.7 מיליון אירו, כשסך הסיוע הכלכלי ותוכניות הפיתוח במשך השנים נאמד בכ-50 מיליון אירו.
הייצוא העיקרי של קניה לשוודיה כולל קפה, פרחים, פירות וירקות.
הייצוא העיקרי של שוודיה לקניה כולל ציוד טלקומוניקציה, נייר, מכונות, מוצרים מיוצרים, ציוד רפואי וכלי רכב.
בשנת 2012 ייצאה קניה לשוודיה סחורות בסך 47.34 מיליון אירו, ושוודיה ייצאה לקניה סחורות בשווי 61 מיליון אירו.
למעלה מ-50 חברות שוודיות בינלאומיות פועלות בניירובי, כשרוב החברות מנהלות משם את פעילותן ברחבי אפריקה, בשל מיקומה האסטרטגי של העיר.
לקניה יש שגרירות בסטוקהולם, כששגריר זה מכהן גם כשגריר באיסלנד, דנמרק, נורווגיה ופינלנד.
יחסי קניה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת קניה לפדרציה הרוסית.
רוסיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קניה ב-14 בדצמבר 1963, ומאז שמרה על יחסים טובים עם מדינת האגמים הגדולים של אפריקה.
במהלך המלחמה הקרה קניה הייתה חלק מהמדינות הבלתי-מזדהות וכך שמרה על יחסים טובים עם ברית המועצות.
ברית המועצות אף הציעה מלגות לסטודנטים מקניה ללמוד במדינה.
באוקטובר 2019 ערך הנשיא אוהורו קניאטה ביקור ברוסיה והשתתף בפסגת רוסיה אפריקה בסוצ'י.
קניה ורוסיה הסכימו להקים מועצה עסקית שתפקח על תוכניות סחר והשקעות משותפות.
בנובמבר 2010 ביקר בניירובי שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב.
הוא ניהל שיחה עם נשיא קניה מוואי קיבאקי ושיחות עם ממלא מקום שר החוץ ג'ורג' סאיטוטי.
לברוב היה שר החוץ הרוסי הראשון שביקר בקניה.
המסחר הבילטרלי הגיע לסכום של 35.22 מיליארד שילינג קנייתי (340 מיליון דולר).
קנדה ייצאה סחורות בשווי של 12.85 מיליארד שילינג קנייתי (124 מיליון דולר) ורוסיה ייצאה סחורות בשווי 22.37 מיליארד שילינג קנייתי (216 מיליון דולר) לקניה בשנת 2018, לפי נתוני מרכז הייצוא הרוסי.
הסחורה העיקרית שמייצאת רוסיה לקניה היא דגנים, ברזל ופלדה, דשנים ונייר.
קניה מייצאת לרוסיה בעיקר פרחים חתוכים, קפה, תה, פירות וירקות.
בקניה מבקרים מדי שנה כ-10,000 תיירים רוסים.
כדי לחזק את הסכם שיתוף הפעולה הרוסי-קנייתי בתחום התיירות.
נג'יב בלאלה, שר התיירות הקנייתי, ביקר במוסקבה במרץ 2011 כדי להשתתף בתערוכת התיירות הבינלאומית.
בנובמבר 2009 השתתפה משלחת מקניה בראשות שר התחבורה צ'יראו עלי מוואקוואר בוועידת השרים העולמית הראשונה לבטיחות בדרכים במוסקבה.
בשנת 2010 נחתם הסכם בין איירופלוט לקניה איירווייז על הפעלה משותפת של התוואי מוסקבה - דובאי - ניירובי, ואירופלוט אמורה הייתה לבצע הובלת נוסעים ומטען על התוואי מוסקבה - ניירובי - מוסקבה.
החל משנת 2008 הכשירו ממשלת רוסיה והחברות הפרטיות כ-200 איש.
בנוסף, רוסיה מעניקה מדי שנה לקניה 30 מלגות מהתקציב הפדרלי.
המספר צנח ל-26 בשנת 2010, בגלל קשיים ארגוניים עם הצד הקנייתי.