tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
את השימוש בוו משלימה לעיתים רשת עצירה מיוחדת שתופסת את המטוס בזמני חירום.
הוו מותקן בחלק האחורי של המטוס, והוא מחובר למנוע המאפשר לטייס להרימו ולהנמיכו על פי הצורך, בשעת תקלה, ובנושאות מטוסים לקראת כל נחיתה.
בנושאות מטוסים אמריקאיות ישנם ארבעה כבלי עצירה המתוחים לרוחב סיפון הנחיתה.
אם הטייס מפספס את ארבעתם הוא ממשיך את הטיסה, הולך סביב לנושאת וחוזר לנחיתה חוזרת.
אם אחד מהכבלים נתפס בוו, הוא נמתח וחוזר אחורה באטיות, תוך כדי העברת כוח הדחף של המטוס לבסיס הכבל עד לעצירה מוחלטת.
במסלולי נחיתה קרקעיים הכבלים משמשים רק כגיבוי למקרי חירום.
מסוקים וכלי טיס אחרים המסוגלים לבצע נחיתה אנכית לא יכולים להשתמש בוו עצירה, והוא מוגבל למטוסים רגילים בלבד.
מטוס התובלה הזעיר זיפליין נוחת חזרה במרכז ההפצה בעזרת בקרס בקצהו האחורי, שנתפס על כבל בין שתי זרועות שמתרוממות בדיוק ברגע הנכון כדי ללכוד אותו.
לאחר מכן המטוס מתונדד על הכבל עד לעצירה, ואז הוא מוסר ועובר לפירוק לקראת הטיסה הבאה.
ווּ צֶ'אנג אֵן (כתב סיני: 吳承恩, סביבות 1500–1582) היה סופר ומשורר סיני מתקופת שושלת מינג.
הוא נולד בג'יאנגסו ולמד באוניברסיטת נאנג'ינג העתיקה במשך עשר שנים.
מתחילת המאה ה-20 מקובל לייחס לו את כתיבת הרומן הידוע "המסע למערב" (סינית: 西遊記 – שִׂי יוֹאוּ גִ'י), אחד מארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים, הספר הודפס במקור בעילום שם בשנות ה-90 של המאה ה-16, בתקופת שושלת מינג.
למרות ששום הוכחה לזהותו של המחבר לא שרדה.
הסיפור קרוי לעיתים קרובות גם סיפורו של קוף או קוף בעקבות השמות השונים שניתנו לאחד התרגומים הפופולריים של הסיפור, התרגום המקוצר לאנגלית של המתרגם האנגלי ממוצא יהודי ארתור ווילי.
המסע למערב (קוף) הוצאת אסטרולוג, תרגום:ניצן וייסמן, 2004
וו קליקו פונסרדין הוא יצרן שמפנייה בראמיס צרפתי.
זהו גם שם המותג של המוצר.
בשנת 1805 נפטר פרנסואה קליקו, יצרן שמפניה צעיר שניהל חברה משפחתית שהוקמה בשנת 1772 על ידי אביו, פיליפ קליקו-מוירון.
אלמנתו הצעירה, בארב ניקול פונסרדן, החליטה לעשות דבר שהיה מאוד לא מקובל באותם ימים, ולהמשיך לנהל את העסק.
בשנת 1810 היא אף שינתה את שמו של בית השמפניה לשמו הנוכחי – Veuve Clicquot-Ponsardin (האלמנה קליקו- פונסרדן).
מאז שנת 1987 נמנה בית שמפניה זה על קבוצת מוצרי המותרות של LVMH (לואי ויטון מואה הנסי), שמאגדת בתוכה למעט בתי אופנה ועיצוב גם בתי שמפניה מובילים נוספים.
האלמנה קליקו וחשיבותה לעולם השמפניה
לאחר מות בעלה, פנתה האלמנה הצעירה אל פיליפ ושכנעה אותו לאפשר לה לנהל את העסק.
פיליפ הסכים להצעתה בתנאי אחד: בארב-ניקול תעבור התלמדות, שלאחריה תוכל לנהל את העסק בעצמה, אם תוכל להוכיח שהיא מסוגלת.
כך, התגברה בארב ניקול על המוסכמה והפכה לאישה הראשונה שהשתלטה על בית שמפניה וליצרנית השמפניה הראשונה.
היא נכנסה להתלמדות אצל היינן אלכסנדר פורנו, וניסתה להציל את עסקי היין ולגרום לו לצמוח.
באותם ימים של תחילת המאה ה-19, שלל קוד נפוליאון מנשים זכויות אזרח ופוליטיות, ואסר עליהן לעבוד, להצביע, להרוויח כסף או להיכנס לבתי ספר ואוניברסיטאות ללא הסכמת בעלן או אביהן .
עם זאת, אלמנות עדיין הורשו לנהל עסק משלהן.בעקבות זאת נותרה בארב-ניקול בשליטה בחברה המעורבת במגוון רחב של בנקאות, מסחר בצמר וייצור שמפניה.
תחת שליטתה התמקד העסק כולו בשמפניה, ושגשג תוך שנעזרה בכספים שסיפק אבי בעלה.
האלמנה קליקו הייתה בעלת חוש מסחרי מפותח, והודות לכך זכה העסק המשפחתי להצלחה.
אחת ההצלחות הגדולות שלה נבעה מהתעלמות מהאמברגו שהטיל נפוליאון על רוסיה, וכך כבש היקב את שוק השמפניה הרוסי.
אולם לאלמנה היה גם חוש טכני מפותח, והיא פיתחה גם המצאות טכנולוגיות רבות, ביניהן גם אחת ששינתה את השמפניה מיין עכור למשקה הצלול שמוכר כיום.
השיטה, הנקראת Remuage (רמואז') מסייעת לסילוק משקעי השמרים הנוצרים בבקבוק במשך התסיסה השנייה.
בתהליך זה מאוחסנים כל הבקבוקים בשכיבה כשצווארם נוטה כלפי מטה, והשמרים מצטברים ליד הפקק, משם קל להוציאם.
לפי הסיפור, לקחה האלמנה קליקו את שולחן האוכל שלה וביקשה מהנגר שלה לקדוח בו חורים.
אז היא העמידה אותו על צידו והכניסה את צוואר הבקבוקים לתוך החורים, כשראשם כלפי מטה.
כיום כבר לא משתמשים בשולחנות ישנים למטרה זו, אך השיטה חיה וקיימת, והודות לה זכתה האלמנה לכינוי "האישה הראשונה של השמפניה".
הרוח שלה, הדגש על מודרניות ותעוזה יחד עם איכות ומיומנות, הפכו את בית השמפניה שנושא את שמה לאחד השמות המפורסמים ביותר בעולם.
בשנת 1818, יצרה האלמנה קליקו את שמפניית הרוזה המעורבת הידועה הראשונה על ידי ערבוב של יינות אדומים ולבנים, תהליך שעדיין משמש את רוב יצרני השמפניה.
הכרמים של וו קליקו, שטופחו רובם עוד על ידי האלמנה קליקו, משתרעים של שטח של קצת מעל 5,000 דונם בלב אזור הכרמים "הטובים ביותר" של אזור שמפניה.
לאחר הבציר עוברים הענבים סחיטה עדינה ושוהים בחבית במשך 15 עד 24 שעות כדי לתת למשקעים לשקוע.
לאחר מכן הם מועברים לתסיסה הראשונה, שבה הופך כל הסוכר לאלכוהול, ונוצר יין לא תוסס.
וו קליקו הוא אחד מיצרני השמפניה היחידים המבצע גם תסיסה מאלולקטית, שבה החומצה המאלית הופכת לחומצה לקטית.
תסיסה זו היא אחד המרכיבים החשובים בסגנון של וו קליקו.
השמפנייה הסופית מיוצרת מערבוב של עד 50 יינות שונים, בתוספת של 25-40% של יינות רזרבה, שהם יינות מובחרים משנים קודמות.
בשנים טובות במיוחד מיוצרת שמפניית Vintage (שנת בציר) כלומר שמפניה שכולה מורכבת מיינות של אותה השנה.
ערבוב היינות הוא עבודת צוות שדורשת ריכוז, רגישות וניסיון רב, משום שמעבר להערכה של היין במצבו הנוכחי, על הצוות לחזות כיצד הוא יתנהג בעתיד.
וואווי טכנולוגיות (במנדרינית: 华为 - חְווָאוֵיי (תעתיק מסינית), או בשם המלא 华为技术有限公司 – חְווָאוֵיי חברה לטכנולוגיות בע"מ, באנגלית: Huawei Technologies) הוא תאגיד רב-לאומי סיני המייצר ציוד תקשורת: טלפונים חכמים, ציוד לרשתות תקשורת ופתרונות אבטחת מידע אשר מרכזו בעיר שנג'ן, במחוז גואנגדונג, ברפובליקה העממית של סין.
וואווי היא יצרנית ציוד הטלקומוניקציה הגדולה ביותר בעולם.
החברה הוקמה בשנת 1987 על ידי רֶן גֶ'נְגפֵיי (Ren Zhengfei), מהנדס לשעבר בצבא השחרור העממי של סין.
באותה עת החברה התמקדה בייצור ציוד למרכזיות טלפוניה, אך מאז הרחיבה את עסקיה לבניית רשתות טלקומוניקציה, נתינת שירותי ייעוץ וציוד לתאגידים בתוך סין ומחוץ לה, וייצור מכשירי תקשורת למגזר הפרטי.
לחברה 21 מרכזי מחקר ופיתוח ברחבי העולם, כולל בסין, ארצות הברית, קנדה, בריטניה, פקיסטן, צרפת, בלגיה, גרמניה, שווייץ, קולומביה, שוודיה, אירלנד, הודו, רוסיה, טורקיה וישראל.
בשנת 2013 השקיעה 5 מיליארד דולר במחקר ופיתוח, ובשנת 2014 עלתה ההשקעה ל-6.4 מיליארד דולר.
ב-2022 דיווחה החברה על רווח נקי של 35.6 מיליארד יואן (5.18 מיליארד דולר).
בשנת 2014 המוצרים והשירותים שלה נמצאים במעל 140 מדינות ברחבי העולם, והיא משרתת 45 מתוך 50 מפעילות הטלקום הגדולות בעולם.
ב-2016 חתמה החברה על חוזה עם הכדורגלן ליאו מסי כדי שישמש כפרנזטור של החברה.
ב-2018 נבחרה גל גדות להיות פרזנטורית של וואווי.
ועדת מודיעין של הקונגרס האמריקני הזהירה כי שתי חברות הטכנולוגיה הסיניות וואווי ו-ZTE מאיימות על ביטחונה של ארצות הברית, וקיים חשד כי חרף הסנקציות שהוטלו חברות אלה עודן מקיימות קשרים עם ממשלות סין ואיראן.
הסנקציות שהוטלו על וואווי בתקופת ממשל טראמפ, גרמו לפגיעה בהכנסות החברה, ירידה במכירות מכשירי סלולר ולמניעת כניסתה לפרויקטי דור 5 במדינות בעולם.
ממשל ביידן המשיך בקו זה, והנשיא חתם על צו האוסר השקעות בעשרות חברות סיניות ובכלל זה וואווי מתוך מטרה להתמודד עם איום ריגול מצד חברות סיניות.
Huawei הוא התעתיק האנגלי הרשמי לשם החברה (בסינית מפושטת: 华为; בסינית מסורתית: 華為; בפין-יין: Huáwéi).
האטימולוגיה של הסימן 華 נגזרת מ-花, שמשמעותו "פרח" בסינית.
הדבר בא לידי ביטוי בלוגו החברה.
התעתיק של שם החברה הסינית לעברית הוא "חְוואווי", אולם היבואנית הרשמית בישראל של מוצרי הסלולר של "החברה לישראל", אלפא טלקום, הודיעה כי שם החברה שנבחר בעברית הוא ה"וואווי".
כך ההגייה בישראל תתאים להגיית שם המותג במדינות המערב דוברות-האנגלית, שבהן לא הוגים את צליל האות ח'.
במהלך שנות ה-80, ניסתה ממשלת סין להפוך את תשתיות התקשורת הלא מפותחות במדינה למודרניות.
באותה תקופה, המרכיב המרכזי ברשתות התקשורת היה מרכזיות הטלפוניה, ובסוף שנות ה-80 מספר קבוצות מחקר סיניות עשו מאמצים לפתח ולרכוש טכנולוגיות מתקדמות בתחום המרכזיות, בעיקר באמצעות מיזמים משותפים עם חברות זרות.
רן גֶ'נְגפֵיי, סגן מנהל לשעבר בחיל ההנדסה של צבא השחרור העממי, יסד את חברת וואווי בשנת 1987 בעיר שנג'ן.
במקום להסתמך על העברת טכנולוגיה מחברות זרות באמצעות מיזמים משותפים (חברות שהיו בדרך כלל מסרבות להעביר את הטכנולוגיה המתקדמת ביותר שלהן לידי סין), רן התמקד במחקר ובפיתוח מקומי של מרכזיות טלפוניה באמצעות הנדוס לאחור של טכנולוגיות זרות.
באותו הזמן כל טכנולוגיית הטלקומוניקציה של סין התבססה על ייבוא, ורן קיווה להקים חברת טלקומוניקציה מקומית שתתחרה בטכנולוגיות הזרות.
החברה דיווחה בעת הקמתה כי יש לה הון עצמי של 21,000 רנמינבי.
על פי דיווח העיתון Far Eastern Economic Review, החברה גם קיבלה הלוואה בסך 8.5 מיליון דולר מבנק בבעלות המדינה, אך החברה הכחישה את קיומה של הלוואה שכזו.
בשנים הראשונות התבסס המודל העסקי של החברה על מכירה חוזרת של מרכזיות פרטיות שיובאו מהונג קונג.
במקביל השקיעה החברה בהנדוס לאחור ובמחקר ופיתוח, במטרה לייצר ציוד בעזרת הטכנולוגיה שלה עצמה.
עד שנות ה-90 היו לחברה 500 עובדים שעסקו במחקר ופיתוח, והיא החלה לשווק את המרכזיות שפיתחה בעצמה למלונות וחברות קטנות.
פריצת הדרך של החברה הגיעה ב-1993, עם השקת המרכזייה מסוג C&C08 שפיתחה.
מדובר היה במרכזייה החזקה ביותר בסין באותה העת.
בתחילה הותקנה המרכזייה בערים קטנות ובאזורים כפריים, ועם הזמן החברה הגדילה את נתח השוק שלה.
כמו כן החברה פיתחה קשרים עסקיים בעקבות מיזמים משותפים עם הרשויות המקומיות, כך שבמסגרת המיזם היא נתנתה "דיבידנדים" לפקידים המקומיים, בתמורה להטמעת מערכות וואווי ברשתות המקומיות.
נטען כי שיטות אלה היו "לא שגרתיות, על גבול השחיתות", אך לא בלתי חוקיות.
וואווי גם זכתה בחוזה להקמת רשת התקשורת הלאומי הראשונה של צבא השחרור העממי, עסקה אשר אחד העובדים תיאר אותה "קטנה במונחי היקף העסקים שלנו, אך גדולה בהיקפי היחסים".
ב-1994 נפגש המייסד רן ג'נגפיי עם נשיא סין ג'יאנג דזה-מין ואמר לו ש"טכנולוגיית מרכזיות קשורה בביטחון הלאומי, ומדינה שאין לה ציוד מרכזיות משלה, היא כמו מדינה שחסר לה צבא".
נקודת תפנית משמעותית נוספת הייתה ב-1996, אז אימצה הממשלה מדיניות תמיכה ביצרני הטלקומוניקציה המקומיים, והגבלת חברות זרות מלהתחרות.
וואווי קודמה הן על ידי הממשלה והן על ידי הצבא, והקימה משרדי מחקר ופיתוח נוספים.
בשנת 1997 זכתה וואווי בחוזה הראשון מחוץ לסין, במסגרתו סיפקה מוצרים לרשת נייחת לחברה האצ'יסון ומפואה מהונג קונג.
בהמשך אותה שנה השיקה וואווי מוצרים מבוססי GSM, ולאחר מכן התרחבה והציעה גם מוצרי CDMA ו-UMTS.
ב-1999 פתחה החברה מרכז מחקר ופיתוח בבנגלורו שבהודו, במטרה לפתח מגוון רחב של תוכנות טלקום.
בין השנים 1998–2003 התקשרה וואווי עם IBM לצורך מתן שירותי ייעוץ, ועברו שינוי משמעותי במבנה הניהול ופיתוח המוצרים שלה.
וואווי המשיכה להרחיב את פעילותה בשווקים מחוץ לסין גם במהלך שנת 2000, והגיעה למכירות בינלאומיות של יותר מ-100 מיליון דולר באותה שנה, וכן הקימה מרכז מחקר ופיתוח נוסף בסטוקהולם, שוודיה.
בשנת 2001 הקימה 4 מרכזי מחקר ופיתוח בארצות הברית, מכרה את חברת הבת Avansys שאינה עוסקת בתחום הליבה של וואווי לחברת אמרסון תמורת 750 מיליון דולר, והצטרפה לאיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי.
עד שנת 2002 המכירות הבינלאומיות של וואווי הגיעו ל-552 מיליון דולר.
בשנת 2004 חתמה וואווי על הסכם להקמת רשת דור שלישי לחברת Telfort, מפעילת סלולר הולנדית.
ההסכם שהוערך ב-25 מיליון דולר, היה הראשון מסוגו לחברה באירופה.
בשנת 2005 עבר היקף ההזמנות הבינלאומיות את היקף ההזמנות המקומי בסין בפעם הראשונה.
וואווי חתמה על הסכם מסגרת עם וודאפון.
הסכם זה היה ייחודי בכך שלראשונה ספק ציוד טלקומוניקציה סיני היה ספק מאושר של שרשרת האספקה העולמית של וודאפון.
הסכם זה סלל את הדרך לאספקת פתרונות תקשורת של וואווי בכל אחת מהחברות של וודאפון בעולם.
וואווי חתמה גם על הסכם עם בריטיש טלקום להתקנת ציוד MSAG וציוד תמסורת ברשת הדור הבא (21CN) שהקימה בריטיש טלקום בבריטניה.
ב-2008 פרסה החברה לראשונה רשת UMTS / HSPA מסחרית בקנדה על ידי אספקת ציוד הדור הבא לרשת הסלולר של חברות TELUS ובל קנדה.
בשנת 2009 ספקה החברה ציוד להקמת רשת LTE למפעיל הסלולר TeliaSonera בנורווגיה.
באותה שנה השיקה החברה פתרונות קצה לקצה הראשונים בעולם, המאפשרים לספק 100G מנתבים למערכות תמסורת, במטרה להתמודד עם הדרישות ההולכות וגדלות בתעבורת הרשתות.
בשנת 2010 נכנסה וואווי לראשונה לרשימת Fortune Global 500 של המגזין Fortune, וזאת הודות למכירות שנתיות בסך 21.8 מיליארד דולר, ורווח נקי של 2.67 מיליארד דולר.
עוד באותה שנה פורסם כי החברה מתכננת להשקיע חצי מיליארד דולר בהקמת מפעל לייצור ציוד טלקומוניקציה בטאמיל נאדו שבהודו, ועוד 100 מיליון דולר בהרחבת מרכז המחקר והפיתוח שלה בבנגלורו.
בספטמבר 2013 נפתח משרד קנדי חדש של החברה ברג'יינה, וואווי שיתפה פעולה עם המפעיל המקומי SaskTel לבניית רשתות HSPA ו-LTE.
באוקטובר אותה שנה וואווי נבחרה על ידי המפעיל הדני TDC A/S לתהליך מודרניזציית הרשת הארצית שלו, ולשירותי תמיכה למשך 6 שנים.
היקף ההסכם מוערך ביותר מ-700 מיליון דולר.
על פי האקונומיסט, וואווי היא כיום (2017) ספק הטלקום מספר אחד בעולם.
וואווי נכנסה למספר שותפויות במטרה להרחיב את טכנולוגיית הסלולר שלה ופתרונות הרשת.
במרץ 2003 הקימו וואווי ו-3Com מיזם משותף בשם 3Com-Huawei, או בקיצור H3C, המתמקד במחקר ופיתוח, יצור ומכירה של ציוד רשת, וואווי החזיקה ב-49% ממניות החברה תמורת 880 מיליון דולר.
בשנת 2005 וואווי וסימנס הקימו חברה משותפת בשם TD Tech, שמטרתה הייתה לפתח ציוד לרשתות דור 3. וואווי החזיקה ב-49% מהחברה בעוד סימנס החזיקה ב-51% הנותרים.
לאחר שנוקיה וסימנס הקימו את Nokia Siemens Networks בשנת 2007, העבירה סימנס את כל החזקותיה ב-TD Tech לידי Nokia Siemens Networks.
בשנת 2006 הקימה וואווי מרכז מחקר ופיתוח משולב עם מוטורולה לפיתוח טכנולוגיות UMTS.
בהמשך השנה הקימה מרכז נוסף ביחד עם "ונצואלה טלקום" לפיתוח ומכירת מסופי טלקומוניקציה.
ונצואלה טלקום מחזיקה 65% וואווי את השאר.
חברה משותפת נוספת הוקמה במאי 2007 ביחד עם סימנטק, לפיתוח פתרונות אבטחת מידע ואחסון למפעילי טלקומוניקציה.
וואווי החזיקה בתחילה 51% מהחברה החדשה שנקראת Huawei Symantec, ובסיסה בעיר צ'נגדו.
במרץ 2012 מכרה סימנטק את כל חלקה בחברה לוואווי.
וואווי מגדירה את עצמה כ"קולקטיב" ולא מתייחסת לעצמה כחברה פרטית.
מחבר הספר "The Party: The Secret World of China's Communist Rulers", ריצ'רד מקגרגור, טוען כי ההגדרה הזו היא חיונית לחברה כך שתוכל להמשיך ולקבל תמיכה מהממשל הסיני.
רן ג'נגפיי מחזיק בתואר נשיא החברה מאז הקמתה ב-1987. רק בשנת 2010 חשפה וואווי את מועצת המנהלים שלה.
סון יאפאנג היא היו"ר, ודוח של ה-CIA משנת 2011 מציין כי עבדה במשרד הביטחון הסיני.
נכון ל-2011, מועצת המנהלים כוללת את סון יאפאנג, גואו פינג, שו ג'הג'ו'ן, הו חואוקון, רן ג'נגפיי, ועוד 8 דירקטורים נוספים.
וואווי מגדירה את עצמה כחברה בבעלות העובדים, ככל הנראה כאמצעי להתמודדות עם מעורבות הממשל הסיני בחברה.
עם זאת, מבנה הבעלות בפועל אינו גלוי ומוקף חשאיות.
על פי מגזין Caixin, גם עובדים בעלי ותק רב הודו כי שיטת הקצאת המניות לעובדים כמעט בלתי ניתנת להבנה.
העובדים לא מקבלים כל מידע אודות המניות שברשותם, והן לא מקנות להם קול בהצבעות.
המניות אינן סחירות, ומוחזרות לחברה כאשר העובד עוזב.
העובדים מחוץ לסין לא מקבלים את מניות החברה.
עסקי הליבה של וואווי מחולקים לשלוש חטיבות:
רשתות מפעילי טלקום – בניית רשתות טלקומוניקציה ושירותים
ארגונים עסקיים – מתן ציוד, תוכנה, שירותים לארגונים
מכשירים – יצור מכשירי טלקומוניקציה (סלולר, טאבלט וכו')
וואווי הכריזה על הקמת החטיבה לארגונים עסקיים בתחילת 2011, במסגרתה מסופקים ללקוחות פתרונות תשתיות תקשורת, רשתות נייחות וניידות, חוות שרתים ומחשוב ענן ללקוחות הזקוקים לשירותי תקשורת עולמיים.
החברה עוסקת גם במכוניות חשמליות ולה מיזם משותף עם Seres.
וואווי מציגה מגוון טכנולוגיות רשתות ופתרונות על מנת לסייע לחברות טלקומוניקציה להגדיל את קיבולת העברת המידע ברשתות שלהן.
חטיבת המכשירים של וואווי מספקת מוצרי מדבקה לספקי שירות שונים.
המוצרים כוללים מודמים, ונתבים אלחוטיים, אנטנות, ממירים, טלפונים סלולרים ומוצרי וידאו.
וואווי גם מיצרת ומוכרת מגוון מכשירים תחת שמה, כגון: טלפונים חכמים, טאבלטים ושעונים חכמים.
בשנת 2015 מכרה וואווי 100 מיליון מכשירים ברחבי העולם.
וואווי הייתה גם שותפה בבניית מכשירי נקסוס 6P של גוגל.
סדרות סמרטפוני הדגל של וואווי הן mate ו-p, סדרת הביניים היא y וסדרת השוק הנמוך היא lite.
בפברואר 2003 תבעה סיסקו מערכות את וואווי על גנבה לכאורה של פטנטים שלה, והעתקת קוד המקור שנעשה בו שימוש בנתבים של סיסקו.
על פי הצהרת סיסקו, ביולי 2004 הסירה וואווי את הקוד והתביעה בוטלה.
ביולי 2010 הגישה מוטורולה תביעה מתוקנת, ובה ציינה את וואווי כנתבע-שותף בתיק נגד חברת Lemko בגין גנבה לכאורה של סודות מסחריים.
התביעה נגד וואווי בוטלה באפריל 2011. בינואר 2011 וואווי הגישה תביעה כנגד מוטורולה במטרה למנוע העברה של הקניין הרוחני שלה לידי Nokia Siemens Networks, כחלק מהרכישה בסך 1.2 מיליארד דולר של מוטורולה בידי Nokia Siemens Networks.
באפריל 2011 חתמו וואווי ומוטורולה על הסכם במטרה לגשר על המחלוקות ביניהן.
במסגרת ההסכם, מוטורולה שילמה סכום שלא פורסם, וזאת תמורת הכללת הקניין הרוחני של וואווי כחלק מהמכירה ל-Nokia Siemens Networks.
באפריל 2011 וואווי הגישה תביעה כנגד ZTE בגין הפרת פטנטים.
ביום למחרת הגישה ZTE תביעה דומה כנגד וואווי.
גם בשנת 2009 הוזכר ציוד החברה כפוטנציאל לסיכון על ידי יו"ר ועדת המודיעין בבריטניה.
בדצמבר 2010 וואווי פתחה מרכז לבדיקות אבטחת סייבר במטרה לבדוק את החומרה והתוכנה שלה ולהבטיח כי היא יכולה לעמוד בפני ניסיונות פריצה.
חלק מחברי הקונגרס בארצות הברית העלו שאלות בנוגע למיזוג המוצע של החברה עם חברת 3Com, וכן ההתמודדות במכרז של חברת ספרינט בשנת 2010. בנוסף, וואווי ביטלה את הצעת הרכישה של חברת 3Leaf, וזאת בעקבות סקירה של הוועדה להשקעות זרות של ארצות הברית.
בשנת 2011 פרסמה וואווי מכתב פתוח ובו ציינה כי החשש הביטחוני "איננו מבוסס ואיננו מוכח", וקראה לממשל ארצות הברית לחקור כל חשד בנוגע להתנהלות העסקית שלה.
בשנת 2005 נמנע מוואווי לספק ציוד למפעילת סלולר בהודו.
בשנת 2010 התעקשה לשכת החקירות המרכזית של הודו לבטל את כל החוזה של וואווי עם אותה מפעילת הסלולר, והיא הגישה מספר כתבי אישום כנגד בכירי המפעילה בגין "ספקות ביושרה וקשרים מפוקפקים עם חברות סיניות".
ביוני 2010 ניתן אישור בהודו לספק ציוד טלקום מתוצרת סין, וזאת בתנאי שיעבור בדיקות אצל גורמי אבטחה בינלאומיים כגון Electronic Warfare Associates מקנדה, Infoguard מארצות הברית, ואלטל מישראל.
באוקטובר 2011 דווח על ידי ה"וול סטריט ג'ורנל" כי וואווי הפכה לספק ציוד הטלקומוניקציה המוביל של איראן, כולל אספקת טכנולוגיות ניטור ומעקב.
וואווי הגיבה וטענה כי הדבר פורש באופן שגוי: "מעולם לא היינו מעורבים ולא סיפקנו כל שירות הקשור לניטור או סינון בשום מקום בעולם".
בדצמבר 2011 דווח על ידי בלומברג כי ארצות הברית מפעילה תקנות ביטחון מתקופת המלחמה הקרה על מנת לחייב חברות טלקומוניקציה ובכללן AT&T וורייזון למסור מידע סודי על מבנה רשתות התקשורת שלהן, במטרה לאתר סימנים מחשידים לריגול סיני.
הפעולה מדגישה את החשש שסין ומדינות נוספות מנצלות את יצוא ציוד התקשורת שלהן לארצות הברית, על מנת שיוכלו להשתיל בתוכו אמצעי ריגול אחר רשתות תקשורת אמריקאיות.
ועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית הצהירה כי יחקרו איומים ביטחוניים פוטנציאליים מצד מספר חברות זרות, כולל וואווי.
דובר וואווי מסר כי החברה מקדמת בברכה כל חקירה בנושא.
בשנת 2001 נטען כי וואווי הודו פיתחה ציוד טלקומוניקציה עבור הטליבאן באפגניסטן וכי ממשלת הודו החלה לחקור את הנושא.
וואווי טענו כי לחברה אין כל קשר לטליבאן וזאת מכיוון שהלקוחות שלה הם רק מפעילי טלקומוניקציה.
בדצמבר 2001 הכריזו הרשויות בהודו כי לא מצאו ראיות לכך כי וואווי הודו קיימה קשרים עם הטליבאן.
במרץ 2012 דווח כי ממשלת אוסטרליה הוציאה את וואווי מהשתתפות במכרז עם חברת NBN, חברה שבבעלות המדינה ואחראית על בניית רשת הפס הרחב הלאומית, וזאת בעקבות המלצה של ארגון הביון והביטחון של אוסטרליה.
ב-8 באוקטובר 2012 פרסמה ועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית דוח המציין כי וואווי מהווה "איום לאומי" בשל הקשרים לכאורה עם ממשל סין.
הדוח מציע כי "ייאסר על וואווי לעשות עסקים עם ממשל ארצות הברית" וכן נטען כי וואווי ביצעה לכאורה מגוון עבירות הקשורות להגירה בלתי חוקית לארצות הברית, שוחד, שחיתות, והפרת זכויות יוצרים.
במהלך שימוע שנערך לוואווי בוועדה באותו חודש, התבקש דינג שאו-הואה, סגן נשיא וואווי, לפרט מי הם חברי תא המפלגה הקומוניסטית של סין שיושבים בהנהלת החברה, כולל אנשי צבא סינים.
דינג השיב שיספקו את הרשימות, אך רשימות שכאלה לא הוצגו בפני הוועדה.
עם זאת, דוח שהוזמן על ידי הבית הלבן, לא מצא הוכחות לטענות הריגול שהופיעו בדוח של בית הנבחרים.
ב-9 באוקטובר 2012 דובר של ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר, מסר כי ממשלת קנדה מפעילה תקנות ביטחון לאומי, על מנת למנוע מוואווי להשתתף בפרויקט בניית רשת תקשורת ממשלתית.
ב-25 באוקטובר 2012 פורסם על ידי רויטרס כי על פי מסמכים וראיונות שיש ברשותם, כי מוכר מטעם וואווי הממוקם באיראן ניסה למכור בשנה שעברה ציוד אנטנה אמריקאית שהוטל עליה אמברגו בעברות חברת הסלולר האיראנית MTN Irancell.
MTN Irancell טענו כי ביטלו את העסקה עם וואווי ברגע שהבינו כי מדובר בציוד שחל עליו סנקציות וכי הציוד לא סופק.
וואווי אישרו כי MTN Irancell ביטלו את ההזמנה.
ביולי 2013 אמר מייקל היידן, ראש הסוכנות לביטחון לאומי לשעבר ודירקטור במוטורולה, כי היה מודע לראיות מוצקות בנוגע לפעילות ריגול של וואווי.
בעבר וואווי ומוטורולה היו במחלוקות על קניין רוחני למשך מספר שנים.
מנהל אבטחת הסייבר העולמית של וואווי, ג'ון סאפוק, הגיב לאמירתו של היידן כ"מעייפת, לא מבוססת ומכילה לשון הרע", והזמין את היידן ומבקרים נוספים להציג ראיות שכאלה לציבור.
ב-2014 פרסם הניו יורק טיימס ידיעה המתבססת על מסמכים שהודלפו על ידי אדוארד סנודן, ועל פיהם משנת 2007 הפעילה הסוכנות לביטחון לאומי תוכנית מעקב כנגד וואווי.
התוכנית כללה פריצה לרשתות האינטראנט של וואווי, כולל רשתות במטה החברה והתקשורת של רן ג'נגפיי.
ב-2018 סמנכ"לית הכספים, מנג וונזהאו, ובתו של מייסד החברה של וואווי נעצרה בקנדה (לבקשת ארצות הברית) לאחר שנחשדה בהפרת הסנקציות על איראן.
האמריקאים דרשו את הסגרתה, ואילו סין זעמה על המעצר.
בספטמבר 2021 שוחררה ממעצר הבית בו שהתה בקנדה מאז 2018, בעקבות סיכום אליו הגיעה עם רשויות החוק בארצות הברית.
בינואר 2019, פולין עצרה עובד של החברה בחשד לריגול לטובת סין.
ב-2020 הודיעה ממשלת בריטניה כי לא תאפשר לוואווי להשתתף בבניית רשת דור 5 במדינה, וכן הורתה לכל חברות התקשורת במדינה להחליף את כל ציוד התקשרות של וואווי בתשתיות שלהן עד סוף 2027.
באותה שנה, נאסר על וואווי למכור ציוד דור 5 בשוודיה, בשל חשש חששות ביטחוניים לטענת גורמי הביטחון במדינה.
דו"ח שפורסם בספטמבר 2007 על ידי המכון ללימודים אסטרטגיים של צבא ארצות הברית, מתייחס לפעילות וואווי בארגנטינה ומתאר את החברה ככזו ש"יודעת לשחד וללכוד את הלקוחות".
הדוח מפרט יחסים עסקיים לא תקינים כגון "טיולים ששולמו במלואם" לסין, ו"מתנות" כספיות שונות, אשר משמשות את וואווי בהמשך "כסוג של סחיטה".
על פי ויקיליקס, בשנת 2006 ניסה לכאורה מנכ"ל Safaricom (חברת סלולר בקניה) מייקל ג'וזף, להאבק לבטל חוזה עם וואווי בשל תוצאות חלשות לאחר ביצוע העסקה, ואשר בעקבות כך ממשלת קניה לחצה עליו לבטל את החוזה.
במאי 2010 דווח כי רשויות הביטחון בהודו החלו לחשוד בעובדי וואווי הסינים, לאחר שגילו כי לעובדי וואווי ההודים אין גישה לחלקים מסוימים במרכז המחקר והפיתוח של החברה בבנגלורו.
וואווי השיבה שהיא מעסיקה מעל 2,000 מהנדסים הודים ורק 30 מהנדסים סינים במרכז הפיתוח המדובר וכי הם בעלי הרשאות גישה שוות למאגרי המידע והמתקנים.
באוקטובר 2007, 7,000 עובדי וואווי התפטרו ואז הועסקו מחדש בחוזים לטווח קצר, וכך לכאורה ניצלה החברה פרצה בחוק העבודה של סין.
בשנת 2009 הוקם מרכז המחקר והפיתוח של וואווי בישראל, בשם טוגה נטוורקס, החברה פעלה בישראל תחת מעטה חשאיות.
בכניסה למשרדי החברה לא היה שלט עם שם החברה, ולא היה סימן או סמל המקשר לחברת וואווי בכלל.
מאוחר יותר שינתה החברה את שמו של מרכז הפיתוח ל-Tel Aviv Research Center (TRC).
חברת אלפא טלקום, מ"קבוצת פל", הייתה היבואנית הרשמית והנציגה הבלעדית של חברת וואווי בישראל.
החברה נבחרה לייצג את וואווי בישראל ב-2013. עם זאת, ב-2018 נבחרה רונלאייט כיבואנית וואווי בישראל.
ב-2016, וואווי פרסמה שנתח השוק שלה בישראל עומד על 9%.
החל משנת 2019, בעקבות החרם על החברה מצד הממשל האמריקאי הופסקו כמעט לחלוטין מכירות הסלולר של החברה בישראל.
וואבג (Wabag) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז אנגה (Enga).
מבין כל הבירות של המחוזות במדינה, וואבג היא הקטנה ביותר באוכלוסייתה, אשר מנתה 5,020 תושבים בשנת 2011. העיירה שוכנת על נהר לאי (Lai) והכביש הראשי של רמות פפואה גינאה החדשה עובר דרכה.
הביקור הראשון של אירופאים בעיירה התקיים בערך בשנים 1938–1939. באותה תקופה הוקמה תחנת רדיו והוכשר מסלול נחיתה למטוסים, אך מגבלות על ההגעה למקום ואי פוריותה של האדמה בסביבה האטו את התפתחותה.
האוכלוסייה בסביבה היא כפרית בעיקרה.
הגידול העיקרי הוא קפה, אם כי מעשי ביזה במהלך מלחמות שבטיות וקשיים בשיווק האטו את התפתחותה המשמעותית של חקלאות כלכלית ובכל מקרה העיר מאונט האגן, בירת מחוז הרמה המערבי הסמוך, היא המרכז המסחרי של האזור ולא וואבג.
בעיות פשיעה מעיבות על חיי העיר התקינים של וואבג.
הגיעו הדברים לידי כך שהספרייה הציבורית שהוקמה בעיר לפני קבלת העצמאות הושחתה ובניין מועצת המחוז נשרף כמה פעמים.
וואגה וואגה (Wagga Wagga או באופן בלתי רשמי Wagga) היא עיר במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
העיר שוכנת על גדותיו של נהר מורומבידיגי (Murrumbidgee River), שהוא יובל של נהר מארי.
אוכלוסיית העיר מנתה 46,913 תושבים במפקד 2011. זוהי העיר הגדולה ביותר בניו סאות' ויילס שאינה שוכנת לחוף ים והיא מרכז חקלאי, צבאי, וצומת דרכים חשובה באוסטרליה.
העיר שוכנת באמצע הדרך בין שתי הערים הגדולות ביותר באוסטרליה, סידני ומלבורן.
תושביו המקוריים של אזור וואגה וואגה של ימינו היו בני העם האבוריג'יני הוויראדג'ורי (Wiradjuri).
המילה וואגה בשפתם משמעותה עורב וכדי ליצור צורת רבים למילה בשפתם הם חוזרים על המילה פעמיים, כך שהשם וואגה וואגה משמעותו "המקום של העורבים הרבים".
משמעות השם מוזכרת בשמה הלטיני של הדיוקסיה של העיר, Dioecesis Corvopolitana, כשהמילה corvus היא עורב בלטינית.
המחקר האירופאי של האזור שעליו עתידה הייתה העיר לקום החל ב-1829 עם הגעתו של צ'ארלס סטרט (Charles Sturt) שעמד בראש משלחת שסיירה לאורך נהר מורומבידיגי וזמן קצר לאחר מכן החלו להגיע למקום מתיישבים.
בתחילה היו אלה רועים שתפסו את הקרקע באופן בלתי חוקי אך בשנת 1836 הוסדרו זיכיונות המרעה על הקרקעות על ידי הממשלה.
תוך כמה שנים גדל מספר המתיישבים ועד לשנת 1850 כיהן במקום שופט שלום.
ראשיתו של הכפר הייתה בצומת הדרכים שהיה נקודה חשובה לעוברים באזור ופעלו בו, נפח, מלון ומשרד דואר.
ב-1849 בוצעו המדידות הרשמיות במקום ווואגה וואגה הוכרז רשמית ככפר.
הכפר וואגה וואגה גדל מהר, אוכלוסייתו מנתה 611 תושבים ב-1861 ובמהלך עשור זה הוקמו בו בתי מלון נוספים, חנויות ובנקים והחלו לפעול בו עורכי דין, רופאים ורופאי שיניים.
ב-1868 החל לצאת לאור העיתון Wagga Wagga Advertiser שיוצא לאור עד היום.
עד לשנות השישים של המאה ה-19 הגיעה האספקה לכפר באמצעות עגלות שוורים ולמשך תקופה קצרה היה נתיב התחבורה המהיר יותר לכפר סירות נהר.
עידן סירות הנהר הסתיים ב-1878 כאשר חובר הכפר לרשת הרכבות.
ב-1870 הוכרזה וואגה וואגה כמועצה מקומית.
בשנת 1862 הקימו תושבי העיר גשר על נהר מורומבידיגי שנהרס על ידי הממשלה ב-1895 ואחר נבנה במקומו.
גשר זה החזיק מעמד עד 2006, עת נחסם לתנועה לאחר שהחל להיות לא בטיחותי למעבר.
תושבי וואגה וואגה היו מהתומכים הנלהבים לאיחודה של אוסטרליה ב-1901 ואף קבוצה של תושבים יצרו קבוצת לחץ למען בחירתה של העיר כבירת אוסטרליה עקב מיקומה על אם הדרך בין סידני לבין מלבורן.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הייתה וואגה וואגה נקודת ההתחלה של מצעד של מתגייסים שצעדו רגלית מעיר לעיר עד לסידני כדי להתגייס לכוח האימפריאלי האוסטרלי.
לאחר המלחמה התיישבו באזור חיילים משוחררים רבים, אך הם סבלו קשיים מרובים ולא הצליחו להקים תשתית חקלאית ראויה לשמה.
ב-1921 מנתה אוכלוסיית העיירה 11,631 תושבים ושנה לאחר מכן היא חוברה לרשת החשמל שהחל מ-1928 קיבלה את אספקת החשמל מסכר בורינג'וק (Burrinjuck Dam), כ-100 ק"מ ממזרח לעיירה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוקמו בסביבות וואגה וואגה שני בסיסים של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ובסיס גדול של צבא אוסטרליה.
לאחר המלחמה גדלה וואגה וואגה בהתמדה והיא הוכרזה כעיר ב-17 באפריל 1946. העיר התפתחה ונוספו לה שכונות מגורים ואזורי תעשייה.
בסיסי כוחות ההגנה של אוסטרליה שהוקמו במלחמה המשיכו לפעול.
בסיס הצבא משמש עד היום כבסיס הטירונים המרכזי של צבא אוסטרליה ובסיס חיל האוויר וואגה (RAAF Base Wagga) התרחב והיה לבסיס ההדרכה הטכני הראשי של החיל.
עקב שיטפונות שפקדו את העיר בשנות החמישים, הוקמה מערכת סוללות הגנה בשנת 1962 ובשנת 1982 היא הורחבה כך שתגן גם על צפון העיר.
לפי הביוגרפיה הפיקטיבית של דיים עדנה, היא נולדה בוואגה ואגה.
ווֹ נְגוּייֶן גִיאַפּ (בווייטנאמית: Võ Nguyên Giáp; 25 באוגוסט 1911 – 4 באוקטובר 2013) היה מהפכן, גנרל ופוליטיקאי וייטנאמי, שפיקד על צבא צפון וייטנאם במלחמת הודו-סין הראשונה ובמלחמת וייטנאם.
בעקבות הניצחון במלחמות אלו הפך גיאפ לגיבור לאומי.
גיאפ נולד וגדל בכפר לוק טואי.
הוא למד באוניברסיטת האנוי ובשנת 1938 הוסמך כעורך דין וכבעל תואר ראשון בכלכלה פוליטית.
לאחר מכן עבד כעורך דין וכמורה להיסטוריה.
בשנת 1940 התגייס לוייט מין, ארגון שחרור מהפכני שהקים הו צ'י מין בשנת 1941 כדי ללחום להשגת עצמאות וייטנאם מן השלטון הצרפתי ולהתנגד לכיבוש היפני של וייטנאם.
גיאפ שימש בארגון במספר תפקידי מטה ופיקוד ולחם במלחמת העולם השנייה כנגד הצבא היפני בווייטנאם.
בשנת 1946 מונה למפקד הוייט מין ולקח חלק בלחימה כנגד השלטון הצרפתי ששב לשלוט בווייטנאם לאחר המלחמה.
בשנת 1951 מונה למפקד הכוחות הווייטנאמים שלחמו כנגד הצבא הצרפתי במלחמת הודו סין ובכלל זה בקרב דיין ביין פו.
לאחר מכן פיקד גיאפ על כוחות צבא צפון וייטנאם במלחמת וייטנאם והוביל אותם בין היתר במתקפת הטט ובמצור על קה סאן.
בראיון שהעניק למגזין "ג'ורג'" בשנת 1998, הביע הגנרל ויליאם וסטמורלנד, מפקד כוחות הצבא האמריקני שלחמו בווייטנאם, זלזול מוחלט בכישוריו הפיקודיים של גיאפ: "למרות שגיאפ קיבל אימון מקצועי בלוחמה זעירה, הוא התעקש לנהל מתקפות גדולות שבהן איבד לוחמים רבים.
הוא בעצמו הודה בתחילת 1969 שאיבד כחצי מיליון חיילים.
עם זלזול כזה בחיי אדם אפשר, אמנם, להפוך ליריב קשה, אבל לא לגאון צבאי.
מפקד אמריקני שהיה מאבד לוחמים בצורה כזאת, לא היה נשאר בתפקיד יותר מכמה שבועות."
וו תפיסה הוא התקן מכני לירי חבל שבראשו וו תפיסה חד או רב-זרועי.
הוא משוגר אל מטרה מרוחקת, כך שלפחות קרס אחד ייתפס בה, ויאפשר אבטחה זמנית של קצה החבל.
הכלי משמש למגוון מטרות, ובהן טיפוס, גרירה, חילוץ, או היתפסות באובייקטים רחוקים.
גרסאות מודרניות של רובה חבלים כוללות מנגנוני שיגור מכניים, פנאומטיים או רקטיים, ולעיתים גם מנגנון כננת למשיכה אוטומטית.
וו התפיסה הומצא על ידי הרומאים בסביבות 260 לפנה"ס ושימש במקור בלוחמה ימית ללכידת חבלים ומפרשים של ספינות אויב לצורך השתלטות עליהן.
רובה החבלים מורכב לרוב ממנגנון שיגור (מבוסס קפיץ, דחיסת אוויר או חומר נפץ), חבל קל-משקל אך חזק, וו תפיסה או חץ עם "כנפיים" נתפסות בקצהו, ולעיתים גם מנגנון כננת למשיכת המשתמש אל נקודת התפיסה.
בגרסאות פשוטות, וו התפיסה כולל שלוש או ארבע זרועות המחוברות למוט מרכזי, עם עין חיבור לחבל.
עיצובים מודרניים כוללים ווים מתקפלים למניעת התחברות בלתי רצויה, וכן מנגנוני נעילה, שחרור ושליפה מרחוק.
עיצוב נפוץ כולל מוט מרכזי עם חור בבסיס המוט לחיבור החבל, ושלושה או ארבעה ווים במרווחים שווים בקצה, המסודרים כך שלפחות אחד מהם צפוי להיתפס בבליטה כלשהי של המטרה.
חלק מהעיצובים המודרניים כוללים ווים מתקפלים כדי למנוע התחברות לא רצויה.
רוב ווי התפיסה נזרקים ביד, אך חלקם המשמשים בעבודות חילוץ מונעים באמצעות אוויר דחוס (למשל, Plumett AL-52), מטול חבלים, מרגמה או רקטה.
ווי תפיסה משמשים בהנדסה קרבית לפריצת מכשולים טקטיים.
בשימוש כזה, וו התפיסה משוגר לפני מכשול ונגרר לאחור כדי לפוצץ מוקשים מחוברים בחוטי מתיחה, ויכול להיתפס במכשולי תיל ולהימשך כדי להפעיל מלכודות נפץ על התיל.
וו התפיסה המשוגר מרובה (LGH), וו תפיסה חד פעמי המונח בקצה רובה M4/M16, משמש למטרה זו.
גרסה המשוגרת מקשת קשת יוצרה.
וו התפיסה יכול לנקות עד 99% מחוטי המתיחה במעבר יחיד.
במלחמת העולם הראשונה, הטייס הרוסי אלכסנדר קזאקוב ניסה פעם ללא הצלחה להשתמש בוו תפיסה כדי להפיל מטוס ריגול גרמני.
במלחמת העולם השנייה, ספינות בריטיות וגרמניות גררו ווי תפיסה בתקווה ללכוד או לפגוע בצוללות אויב, טקטיקה זו ששימשה גם את היפנים.
ווי תפיסה שימשו חיילים בנחיתות ביום ה-D כדי לסייע בטיפוס על הצוקים בחופי נורמנדי.
חלקם היו מונעים באמצעות רקטות ושוגרו ממרגמות.
רובה החבלים הפך לפריט אייקוני בתרבות הפופולרית, ובייחוד בקומיקס ובקולנוע.
דמותו של באטמן מזוהה עם רובה חבלים, כלי המאפשר לו להיתפס למבנים, לנוע ביניהם ולבצע תמרונים אקרובטיים.
רובה החבלים שלו, המוכר גם בשם Batclaw או Grapple Gun, כולל חבל קל משקל וקרס טיפוס, ולעיתים גם כננת פנימית.
בעיבודים שונים של באטמן שונה עיצוב רובה החבלים: חלקם תואמים את חוקי הפיזיקה, ואחרים מדמים טכנולוגיה עתידנית בדיונית לחלוטין.
רובה החבלים משמש את באטמן גם ללחימה – למשל, בלכידת אויבים, תלייתם, או שליפת נשק מידיהם.
וו פאיפו היה דמות מרכזית במאבקים בין מצביאים ששלטו בסין הרפובליקנית בין השנים 1916–1927.
וו, יליד מחוז שאנדונג במזרח סין, קיבל בתחילה חינוך סיני מסורתי.
מאוחר יותר הוא הצטרף לאקדמיה הצבאית בודינג בבייג'ינג ופנה לקריירה כחייל מקצועי.
הכישרונות שלו כקצין הוכרו על ידי הממונים עליו, והוא התקדם במהירות בדרגות.
וו הצטרף ל"צבא בייאנג" הצבא האימפריאלי החזק בסגנון המערבי, בשלהי שושלת צ'ינג שלקח חלק מרכזי באירועים הפוליטיים של ראשית המאה ה-20 בסין.
הצבא הוקם ועבר תהליך מודרניזציה על ידי יואן שה-קאי.
לאחר נפילתו של הקיסר צ'ינג ב־1911, ולאחר עלייתו של יואן לנשיאות הרפובליקה הסינית, הוא ניסה להכריז על עצמו כקיסר, ניסיון שהסתיים באסון פוליטי לסין.
הכוח הפוליטי בסין הועבר במהירות לידי רשויות צבאיות אזוריות שונות ופתח את תקופת שלטון המצביאים האזורים והמלחמות ביניהם.
בשנת 1915 הפך וו מפקד חטיבה 6.
לאחר מותו של יואן ב־1916, התפצל "צבא בייאנג" שהוא הקים, למספר פלגים עוינים, שנלחמו על הבכורה בשנים הבאות.
הפלגים העיקריים כללו את "אנהוי" של דואן צ'ירוי, הקליקה של ג'אנג דזוו-לין, והקליקה של ז'ילי, ג'נג-פנג בגואנג-ג'אנג, שבה היה וו חבר.
הפלג של דואן צ'ירוי שלט בפוליטיקה בבייג'ינג בשנים 1916–1920, אך נאלצה לשמור על יחסים מאוזנים עם הפלג של פנג גואז'אנג כדי לשמור על היציבות.
השניים התנגשו בפלגים ששלטו בדרום שאחד מהם דחף להתפשטות צבאית והשני רצה להתמקד במשא ומתן פוליטי.
פנג נפטר בשנת 1919 ואת ההנהגה של קליקת ז'ילי הייתה מונהגת על ידי קאו קון עם תמיכה של וו.
קאו ווו החלו ליזום מתיחות כנגד דואן וקליקה אנהוי, והפיצו מברקים בין המנהיגים האחרים, בהם הם מגנים את שיתוף הפעולה של דואן עם יפן.
כאשר הם לחצו על הנשיא לדחות את המינוי של גנרל מטעם קליקת דואן, קליקת דואן החלה להתכונן למלחמה נגד חבורת ז'ילי.
בשלב זה, קאו ווו החלו לארגן ברית לטווח ארוך, שכללה את כל מתנגדי הקליקה של אנהוי.
בנובמבר 1919 נפגש וו עם נציגי טאנג ג'יאו ולו רונגטינג (אנשי המלחמה של יונאן וגואנגשי בהתאמה) בהנגיאנג וחתם על הסכם שכותרתו "טיוטה להקמת צבא בעלות הברית הלאומית להצלה".
וו ויצר את הבסיס של הברית נגד חבורת אנהוי, שכללה גם את ג'אנג דזוו-לין מחבורת פנגטיאן החזקה.
כאשר פרצו לבסוף מעשי האיבה ביולי 1920, קיבל וו תפקיד בולט כמפקד הצבא האנטי-אנהוי.
בהתחלה, המערכה לא הייתה לטובת כוחות ז'ילי, כי הם נדחפו חזרה בקו החזית על ידי כוחות אנהוי.
עם זאת, וו החליט לבצע מהלך נועז בקצה המערבי של החזית על ידי איגוף עמדות האויב ולאחר מכן תקיפה ישירה של עמדת הפיקוד.
ההימור השתלם ווו זכה בניצחון גדול והביא ללכידתם של קצינים רבים מפיקוד האויב.
צבא אנהוי התפורר בתוך שבוע, דואן נמלט ליישוב היפני טיינג'ין.
וו זכה בהכרה כאסטרטג שמאחורי הניצחון המהיר.
בעקבות הסכסוך הסכימו הקליקות של ז'ילי ופנגטיאן לחלק את השלטון בממשלה בקואליציה משותפת.
עם זאת, ג'אנג דזוא-ולין, מנהיג החבורה של פנגטיאן, הרגיש פחות נוח עם עמדתו האנטי-יפנית הנמרצת של וו, שאיימה לשבש את ההסדר העדין שג'אנג סידר עם היפנים בבסיס כוחו במנצ'וריה.
וו וג'אנג חלקו זה על זה גם בנושא מי ימלא את מקומו של ראש הממשלה.
עד מהרה נשברה הקואליציה בין ז'ילי לפנגטיאן, והעוינות ביניהם הייתה בלתי נמנעת.
במלחמה זו וו הוצב שוב בתפקיד המפקד העליון של כוחות ז'ילי.
הלחימה התקיימה בחזית רחבה מדרום לבייג'ינג ולטיינג'ין ונמשכה מאפריל עד יוני 1922. בתחילה, צבא ז'ילי שוב סבל מכמה הפסדים לצבא פנגטיאן שהיה מצויד טוב יותר.
אבל שוב, ההנהגה והתכנון של וו הפכו את היוצרות לטובת חבורת ז'ילי.
הוא ביצע כמה תרגילי איגוף שהכריחו את האגף המערבי של צבא פנגטיאן לחזור לבייג'ינג, ואז הוא פיתה אותה למלכודת תוך שהוא מעמיד פנים שהוא נסוג.
התוצאה הייתה השמדת האגף המערבי של הצבא הפנגטיאני, מה שהקשה על פעולותיו המזרחיות המוצלחות יותר.
ג'אנג דה זו-ולין נאלץ לבצע נסיגה כללית ובכך ויתר על השליטה בעיר הבירה לוו.
למרות ניצחונה הקליקה ז'ילי, לא קיבלה את השליטה על כל חלקי סין, כי הממשלה עצמה איבדה את אחיזתה במחוזות רבים: מנצ'וריה הייתה עצמאית דה פקטו תחת הקליקות של ג'אנג דזא-וולין והפנגטיאן, ודרום סין הייתה מחולקת בין מצביאים רבים, כולל שרידי קליקת אנאהוי וכן בשליטת הקוומינטנג של סון יאט-סן.
הממשלה החדשה בבייג'ינג נתמכה על ידי הממלכה המאוחדת וארצות הברית.
לִי יְוֵּ'אנְחונְג (Li Yuanhong), הנשיא האחרון שהייתה לו איזה לגיטימציה בין-לאומית, נקרא לשבת שוב כנשיא ב-12 ביוני 1922. עם זאת, כל חבר קבינט היה צריך להיות מאושר על ידי וו.
בשלב זה, יוקרתו ותהילה של וו עלו בהרבה על זו של מורהו לשעבר קאו קון, ראש הפלג של ז'ילי.
הדבר יצר מתח ביניהם, אם כי לא גרם למשבר.
וו ניסה לרסן את קאו כאשר הוא התחיל במזימות פוליטיות לחתור לנשיאות, אך בסופו של דבר לא הצליח למנוע מקאו להפיל את הממשלה ולפטר את לי.
קאו בילה כמה חודשים בקמפיין לנשיאות ואף הצהיר בגלוי שיתן שוחד - ישלם 5,000 דולר לכל חבר פרלמנט שיצביע עבורו.
הדבר גרם לגינוי לאומי נגד חבורת ז'ילי, אך לא מנע את בחירתו של קאו באוקטובר 1923.
בשנת 1923 שבר וו ללא רחם את שביתה עובדי הרכבת החשובה בקו האנקו - בייג'ינג, על ידי שליחת כוחות צבאיים לדכא באלימות את העובדים ומנהיגיהם.
החיילים הרגו 35 פועלים ופצעו רבים נוספים.
פעולה זו פגעה במוניטין של וו בקרב העם הסיני, אם כי הוא זכה להוקרה בשמירת האינטרסים העסקיים הבריטיים והאמריקנים שפעלו בסין.
אף על פי שנראה כי כוחה של קליקת ז'ילי היה בטוח באותה העת, צץ משבר נוסף עם הקליקה של פנטיגאן.
המשבר היה על העיר שאנגחאי, שהייתה המנוע המסחרי של האומה הסינית.
שאנגחאי הייתה חלק ממחוז ג'יאנגסו, תחת השליטה של ז'ילי, אבל למעשה נוהלה על ידי ג'ג'יאנג, שהיה משרידי הקליקה של אנהווי.
כאשר דרשו אנשי ז'ילי את החזרתה של שאנגחאי לחסותם, הם סירבו, ועד מהרה פרצו קרבות.
ג'אנג דזוו-לין במנצ'וריה וסאן יאט-סן, בגואנגדונג, הכריזו על תמיכתם בקליקה של אנהווי והתכוננו למלחמה.
וו שלח כוחות לדרום כדי להתמודד איתם, ועם כל תגבורת אפשרית שיכולה הייתה להגיע מכוחות הקוומינטנג של סאן.
וו עצמו התכונן להתמודד שוב עם הצבא של פנגטיאן.
המלחמה השנייה בין ז'ילי ופנגטיאן
בשיא כוחו, וו נקרא בשם "מרשל ג'ייד" (אבן יקרה) ונחשב האסטרטג הבולט ביותר של סין באותה תקופה.
הייתה צפייה כי וו יהיה מסוגל לנצח במלחמה בין הקליקות השונות, ובכך יביא סוף לשלטון של תקופת המצביאים העצמאיים - שהם היו רשויות שלטון אזוריות עצמאיים למחצה.
לוחמיו היו מאומנים, ואולי הטובים ביותר בסין, וכמנהיג פלג ז'ילי הוא נלחם ללא הרף נגד מצביאים סינים צפוניים כמו ג'אנג זואולין.
מאות אלפי אנשים נלחמו בקרב הגדול בין צבא פנגטיאן של ג'אנג לבין כוחות ז'ילי של וו.
ברגע מרכזי בקרב, אחד מבעלי בריתו העיקריים של וו, פנג יו-שיאנג, נטש את החזית, צעד אל בייג'ינג וביצע הפיכה.
ההפיכה הפילה את המשטר הקיים והוא הכריז על ממשלה חדשה ומתקדמת.
התפנית הבלתי צפויה הזאת, פגעה באסטרטגיה הצבאית של וו והייתה כתקיעת סכין בגבו.
הוא הובס על ידי כוחות של ג'אנג ליד טיינג'ין.
אחרי הניצחון של פלג פנגטיאן, דואן קירוי נעשה ראש המדינה והוא הכריז על ממשלה זמנית.
וו שמר על בסיס כוחו בחוביי ובנאן שבמרכז סין, עד שעמד מול צבא הקוומינטנג במהלך מבצע "המשלחת הצפונית" ב-1927. צבאו הובס שוב על ידי בעלי ברית של הקוומינטנג בצפון-מערב, והוא נאלץ לסגת לג'נגג'ואו שבנאן.
וו, בניגוד לאנשי צבא אחרים בסין, לא החזיק בתפקיד פוליטי.
אבל תלה את דיוקנו של ג'ורג' וושינגטון במשרדו.
הוא היה לאומני, וסירב להסתתר מפני אויביו - משום שראה בהם גורמים עוינות לסין, ובמקום זאת בחר להתעמת ולהילחם בהם.
לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה, וו סירב לשתף פעולה עם היפנים.
ב-1939, כשהיפנים הזמינו אותו להיות מנהיג ממשלת הבובות בצפון סין, נשא וו נאום ואמר כי הוא מוכן להפוך שוב למנהיג של צפון סין בשם הסדר החדש באסיה, אם כל חייל יפני שעל אדמת סין יחזור ליפן.
בסופו של דבר וו פאיפו, הורעל על ידי היפנים.
הוא היה גיבור לאומי במותו, מעמד שמעולם לא השיג בחייו.
וו צ'י קונג (בוייטנאמית: Võ Chí Công; 7 באוגוסט 1912 – 8 בספטמבר 2011) היה פוליטיקאי קומוניסט וייטנאמי שכיהן כנשיא וייטנאם בשנים 1987–1992. וו כיהן גם כסגן מנהיג הוייטקונג משנת 1962 ועד נפילת דרום וייטנאם ואיחוד וייטנאם בשנת 1976. כיהן כשר החקלאות בשנים 1977–1979.
וו נולד בשנת 1912 בהודו-סין, בשטח המשויך כיום לאינדונזיה להורים שהפכן מאוחר יותר לקומוניסטים.
וו אימץ עמדות פטריוטיות בגיל צעיר וכבר בשנת 1930 החל בפעילות פוליטית ואנטי קולוניאליסטית.
שנת 1935 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ולצידו של הו צ'י מין.
וו לחם במחתרת כנגד צרפת של וישי בזמן מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה והקמתה של צפון וייטנאם וו צבר כוח פוליטי והיה ממקימי הוייטקונג בתחילת שנות ה-60. לאחר פירוק הווייטקונג ואיחוד וייטנאם כמדינה קומוניסטית בשנת 1976, וו קיבל מושב בפוליטביורו.
בשנת 1987 נבחר להחליף את הנשיא תרונג צ'ין כנשיא המדינה וכיהן בתפקיד זה יותר מחמש שנים.
וו נפטר בגיל 99 בספטמבר 2011. המפלגה הקומוניסטית בווייטנאם העניקה לו הלוויה ממלכתית בטלוויזיה כהוקרה על הקריירה הפוליטית הארוכה שלו.
הקיסר וו מהאן (או בשמו הרשמי שְׂיָאווּ חְוָאנְגְדִי, במנדרינית: 孝武皇帝, הקיסר וו מכבד ההורים; 30 ביולי 157 לפנה"ס – 29 במרץ 87 לפנה"ס) קיסר סין השביעי לשושלת האן המערבית היה מגדולי הקיסרים הסינים אי פעם.
שלטונו אשר נמשך משנת 141 ועד 87 לפנה"ס היה שיא של 54 שנים בתקופת שלטונו של קיסר סיני, שיא אשר ישבר רק 1,800 שנים מאוחר יותר בידי קאנגשי, קיסר סין לשושלת צ'ינג.
למרות הישגיו הקיסר זכור גם בשל אכזריותו, רודנותו ואמונותו בכישוף אשר הובילה למוות של רבים.
הקיסר וו מהאן ביצע ארגון מחודש של האימפריה ואימץ דוקטרינה המבוססת על קונפוציאניזם.
מעבר לכך הוא נודע כקיסר הראשון לכבוש מעבר לאזוריה המקוריים של סין כאשר פלש מעבר גאנסו של היום וכבש את כלל אגן טארים.
בעת כיבוש זה הקיסר החל ביצירת מערכת הסחר הבין-לאומית הראשונה דרך האזור שיוודע לעתיד כדרך המשי.
הקיסר וו מהאן, או כפי שנודע בצעירותו לְיוּ צֶ'ה (劉徹) היה הבן ה-11 במספר של ג'ינג, קיסר סין השישי לשושלת האן, נוסף על כך היה ליו צ'ה נינו של הקיסר גאו דזו הגדול.
על אף היותו רחוק מראשית סדר הירושה הקיסרי, פעילים ומקורבים לאביו הפכו אותו ליורש עצר בעודו בן 7. חינוכו התמקד בשני נושאים מרכזיים: דאואיזם וקונפוציאניזם מכתביהם של לאו דזה וקונפוציוס.
בעודו בן 16 החל שלטונו של וו כקיסר סין לאחר מות אביו בגיל 47. ראשית היה תחת השפעתם של יועצים ורבי כוח בחצר המלוכה הסיני אך עם שנות השלושים למאה השנייה לפנה"ס לקח וו את מושכות השלטון לגמרי.
השיונגנו היו קונפדרציה של שבטים נוודים שמקורם מעמים טורקיים או מונגולים מצפון לסין.
פעמים רבות כוחות הנוודים יצאו לעברי סין לבזוז את אוצרותיה הרבים.
בשל פשיטות הנוודים יצר צ'ין שה-חואנג, קיסר סין הראשון ומייסדה של שושלת צ'ין את החומה הגדולה של סין.
עם עלייתו של הקיסר וו מהאן לשלטון הוא הבין כי המדיניות ההגנתית של קודמיו לא תשפר את המצב ולא תביא להתקדמות ביחסי החוץ של סין.
משנת 133 לפנה"ס החלו פשיטות חוזרות ונשנות של הצבא הסיני על החזית המערבית של השיונגנו, האחרונים הרבו להתמקד בפשיטות מדרום ממלכתם ועל כן הפלישה הסינית המערבית תפסה אותם ללא כל מוכנות.
הקיסר וו מהאן פעל ביד ברזל על צבאו עד אשר כבש את אגן טארים ובכך שליש מתוך כלל ממלכת השיונגנו סופחה לתוככי סין.
מנקודה זאת ולמשך 2,000 השנים הבאות וייטנאם תכבש ותמרוד בכיבוש הסיני פעם אחר פעם.
עקב כלל המערכות הצבאיות, הכלכלה הסינית הייתה במצב רעוע מה שהביא את הממשלה להעלות מיסים ולייצב מונופול על מלח, ברזל ויין.
שלטונו של הקיסר וו מהאן התאפיין באי-שקט אזרחי וכלכלה מעורערת.
על כן הקיסר יצר מערכת ביקור שפעלה על הבירוקרטיה המדינית והעלה לדרגים שם אנשים שדמו לו באופי נוקשה, סמכותני וחסר רחמים.
מעבר לפעולות הפנימיות מבחינה כלכלית, הקיסר וו מהאן כאמור הקים את מעבר הסחר הבינלאומי בדרך המשי.
דרך המשי נעה ממערב סין בעמק הפרגנה; מצפון להינדו-כוש בטרנסאוקסאניה ומשם דרומה אל ח'וראסאן שם נפתחה הדרך אל האימפריה הפרתית ממערב (אשר ממנה עבר הסחר אל תוך המזרח התיכון והים התיכון), כמו גם נהר האינדוס ותת-היבשת ההודית ממזרח.
על אף שלטונו הנוקשה, הקיסר וו מהאן נודע בקידום הקונפוציאניזם להיות לדת השמרנית של המדינה.
הוא לא ראה ערך ברעיון הדתי שמנהיג צריך להיות דמות אב חמה לעמו, אך כן ראה ערך רב בכתביו של קונפוציוס אשר התאימו לאמונותיו הדתיות.
כמו שהיה עם הקיסר הסיני הראשון, צ'ין שה-חואנג, הקיסר וו מהאן חיפש ללא הפסק את הדרך לחיי הנצח.
מרב הטקסים הדתיים אותם הורה לתפעל היו בדרך מסוימת קשורים לחיפושו אחר חיי האלמוות, הוא בנה בניינים ומקדשים לשקם את רוחות המתים ושלח אנשיו לחפש אחר אי מיתולוגי בו חיים בני האלמוות.
בראיית העולם הסיני של אותה העת, הקיסר וו מהאן כבש את רוב העולם ועל כן עשה כל שביכולתו לא לעזוב את אותו העולם.
ארבע השנים האחרונות לחייו של הקיסר וו מהאן היו שנים של חרטה ונסיגה מדעותיו הקודמות.
ממלכתו לא יכלה הייתה לשאת מדיניות אגרסיבית ונוקשה כקודם לכן והקיסר הוכרח להתחיל בתקופה של מדיניות סטטית.
בשנת 91 לפנה"ס סבל הקיסר וו מהאן אסון אישי כאשר בנו ויורשו הואשם בשגגה כי ביצע כישוף נגד אביו הקיסר.
מחשש כי יוצא להורג, יורש העצר החל מרד שבסופו עשרות אלפים מתו והוא עצמו נמצא בחרבו.
זמן קצר לפני מותו הקיסר מינה את אחד מילדיו בן השמונה לרשת אותו, בעת האחרון נפטר מתסבוכת רפואית, הקיסר האשים את אימו של הילד במותו וכלא אותה, לאחר מכן מתה האם מצער.
הקיסר הקיסר וו מהאן נפטר לבסוף בשנת 87 לפנה"ס.
הקיסר וו מהאן זכור בעיקר בזכות כיבושיו הצבאיים; מכאן, התואר שניתן לו לאחר מותו, וו די, שפירושו "הקיסר הלוחם".
הרפורמות המנהליות שלו הותירו חותם מתמשך על המדינה הסינית, והכרתו הבלעדית בקונפוציאניזם השפיעה באופן קבוע על ההיסטוריה של מזרח אסיה שלאחר מכן.
ווּ צ'ינג ליאנג (בסינית: 吴清亮; 1927 – 12 באוגוסט 2025) היה מיליארדר סינגפורי שהקים את וות'לאם אחזקות, חברה לייצור מוצרי צבע וציפויים.
בעת מותו ב-2025 הוערך הונו ב-13 מיליארד דולר.
וו צ'ינג ליאנג נולד בסינגפור.
הוא היה בנם של וו סונגצ'ינג ולי שיוּיִינג.
הוא הקים את חנות הצבע הראשונה שלו בסינגפור בשנת 1955, והפך למפיץ הראשי של Nipon Paint בשנת 1962. חברת וות'לאם אחזקות, שלימים היה לה נתח משמעותי מעסקי הצבע, הוקמה בשנת 1974 במקור כחברת נדל"ן.
וואהנגה הוא אטול קטן ולא מיושב, המהווה חלק מקבוצת אקטון שבארכיפלג טואמוטו, הפולינזיה הצרפתית, ואשר שייך לאיי גמבייה.
וואהנגה ממוקם 9 ק"מ מערבית לטנארונגה ו-1362 ק"מ דרום-מזרחית לטהיטי.
זהו אטול מעגלי בקוטר של 3.6 ק"מ, שטח אדמה של 3.8 קמ"ר ושטח כולל של 12.6 קמ"ר (כולל הלגונה).
זהו אטול נמוך עם מנחת בצד הצפון-מערבי של האי ליד בית לבן, אך אין גישה ללגונה.
האזכור הראשון של אטול זה נעשית על ידי הנווט הפורטוגלי פדרו פרננדש דה קיירוש שצפה באיים ב-5 בפברואר 1606 וקרא להם בשם Las Cuatro Coronadas ("ארבעת העטורים"), אך תצפיתו לא תועדה במלואה.
התיעוד הברור הראשון לגבי האי נעשה על ידי החוקר יו קאמינג שביקר במקום באונייתו "Discoverer" בפיקוד הקברניט סמואל גרימווד.
בשנת 1833 הגיע לאטול הנווט תומאס אבריל על ספינת הסוחר שלו "Amphitrite", ובשנת 1837 ביקר בו לורד אדוארד ראסל, מפקד ה-HMS Actaeon, השם שניתן לקבוצה.
בעבר הוא היה בבעלות אדם בשם קפטן ניקולס, אך הוא נפדה בשנת 1934.
וואהנגה מארח צמחייה המורכבת מעצי קוקוס, פורטולקה צהובה, Cassytha filiformis, וירבוזיים כגון המין Achyranthes aspera var.
בשנת 2007, פרויקט אקולוגי שנערך על ידי אוניברסיטת אוקלנד והאגודה האורניתולוגית של פולינזיה נועד למגר את החולדות הפולינזיות בוואהנגה שהתיישבו באטול, להחזיר את האיזון למערכת האקולוגית התומכת במיני ציפורים כמו יונת הקרקע הפולינזית וביצנית פולינזית.
מיזם קודם משנת 2000 נכשל במטרה זו.
וו סאנג-הייוק (בקוריאנית: 우상혁; נולד ב-23 באפריל 1996) הוא אתלט דרום קוריאני, פעמיים סגן אלוף עולם (יוג'ין 2022, טוקיו 2025), ופעמיים אלוף העולם באולם (בלגרד 2022 ונאנג'ינג 2025) בקפיצה לגובה.
וו סאנג-הייוק נולד וגדל בטג'אן, קוריאה הדרומית.
באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה בדונצק, אוקראינה ב-2013 זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.20 מטר.
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-2014 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.24 מטר.
באליפות אסיה שנערכה בווהאן שברפובליקה העממית של סין ביוני סיים במקום עשירי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.10 מטר.
באליפות אסיה באולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיים במקום 12 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.10 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום 22 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.26 מטר.
באליפות אסיה שנערכה בבובנשוואר, הודו, ביולי 2017 זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.30 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיים במקום 25 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר.
במשחקי אסיה שנערכו בג'קרטה שבאינדונזיה באוגוסט זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.28 מטר.
באליפות אסיה שנערכה בדוחה באפריל סיים במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.19 מטר.
באולימפיאדת טוקיו סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.35 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.34 מטר, לפני לואיק גאש משווייץ שזכה במדליית כסף (2.31 מטר), וג'יאנמרקו טאמברי מאיטליה והאמיש קר מניו זילנד שזכו במדליית ארד (2.31 מטר).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין אותה שנה זכה במדליית כסף סיים בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.35 מטר, אחרי מועתז עיסא בראשים מקטר (2.37 מטר) ולפני אנדריי פרוטסנקו מאוקראינה (2.33 מטר).
באליפות אסיה באולם שנערכה באסטנה שבקזחסטן בפברואר זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.24 מטר.
באליפות אסיה שנערכה בבנגקוק שבתאילנד ביולי זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.28 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט סיים במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
במשחקי אסיה שנערכו בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין באוקטובר זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.33 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת במרץ 2024 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.28 מטר, אחרי האמיש קר (2.36 מטר) ושלבי מקיואן מארצות הברית (2.28 מטר).
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בנאנג'ינג שברפובליקה העממית של סין במרץ זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.31 מטר, לפני האמיש קר (2.28 מטר) וריימונד ריצ'רדס מג'מייקה (2.28 מטר).
הוא שיר של להקת ג'ירפות, שכתב גלעד כהנא, הלחינו כהנא ויאיר קז, ועיבדו חברי הלהקה.
השיר יצא בשנת 1998 ונכלל באלבום הבכורה של ג'ירפות, "משוחח עם כסא", אשר יצא בשנת 1999. לשיר הוקלט דמו בשנת 1994 במחסן בגינה של הוריו של כהנא.
כהנא סיפר כי השיר נכתב בעת שהוא וקז ישבו בדירה ברחוב כ"ג יורדי הסירה בתל אביב, אשר קז התגורר בה בזמנו, והשניים עישנו יחד.
בין היתר הם אלתרו שיר, כשקז מנגן בגיטרה אקוסטית וכהנא שר.
ישנה שמועה כי השיר נכתב על בת זוג לשעבר של כהנא שבגדה בו עם אישה, אך כהנא טען שהוא לא מאשר ולא מכחיש, וכי אין לו מושג אם אכן יצא עם מישהי שבגדה בו עם אישה.
בנוסף, בראיון למעריב לנוער, סמוך לצאת האלבום, כהנא סיפר שהשיר נכתב בעקבות התערבות עם הקלידנית של הלהקה, וטען שהוא יכול לכתוב שיר עם מילים חסרות פשר שיהפוך ללהיט.
עם זאת, מאוחר יותר הוא סיפר ששיקר ושהדבר לא קרה.
וו שאוקונג (במנדרינית: 吴少聪; נולד ב-20 במרץ 2000) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת המגן השמאלי בבייג'ינג גואואן.
וו התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות בבייג'ינג.
בשנת הצטרף למחלקת הנוער של שימיזו ס-פולסה היפנית.
ב-3 בפברואר 2019 חתם בגואנגג'ואו אוורגראנד והושאל מיידית לקיוטו סנגה.
וו לא הצליח להשתלב בקבוצה וחזר במהלך העונה לגואנגג'ואו.
ב-1 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-3 נגד שאנגחאי שנחווה.
ב-16 באוקטובר 2020 וו כבש את השער הראשון שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד חביי צ'יינה פורצ'ן במסגרת רבע גמר פלייאוף ליגת העל הסינית.
ב-10 בינואר 2023 וו חתם לשנתיים וחצי באיסטנבול בשאקשהיר מליגת העל הטורקית והפך לכדורגלן הסיני הראשון שמשחק במדינה.
ב-17 במאי 2023 וו ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 ביתי מול אומרנייספור.
ב-18 ביולי 2023 הושאל לגנצ'לרבירלי מהליגה הטורקית הראשונה.
ב-4 בספטמבר 2024 הושאל לרדומיאק ראדום מליגת העל הפולנית.
ב-30 בינואר 2025 חתם בבייג'ינג גואואן.
ב-24 ביולי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין בתיקו 0-0 נגד .
וואדי א-תים (ערבית: وادي التيم) הוא ואדי היוצר עמק פורה גדול בלבנון, במחוזות רחיא וחאצביא במורדות המערביים של הר החרמון.
הוא גובל בבקעת הלבנון המשתרעת מצפון לדרום לכיוון בקעת הירדן, שם הוא פוגש את הפינה הצפון-מערבית של אגם חולה.
הגבעות הנמוכות של ואדי אל- תים, המושקות על ידי נהר חצבני, מכוסות בשורות של עצי זית ירוקים-כסופים, כאשר האוכלוסייה באזור מורכבת בעיקר מקבוצות דרוזיות וסוניות, עם מספר גבוה של נוצרים, רובם יוונים-אורתודוקסים.
וואדי א-תים נחשב בדרך כלל ל"מקום הולדתה של הדת הדרוזית".
וואדי א-תים נקרא על שם השבט הערבי של תים אלאט (לימים תים-אללה) בן ת'אלבה.
שבט תים-אלאט נכנס לעמק הפרת ואימצו את הנצרות בתקופה הטרום-אסלאמית לפני שאימצו בסופו של דבר את האסלאם לאחר הכיבושים המוסלמיים במאה ה-7. חלק קטן מהשבט התיישב בוואדי א-תים בשלב כלשהו במהלך המאות הראשונות לשלטון המוסלמי.
וואדי א-תים היה האזור הראשון שבו הופיעו הדרוזים בהיסטוריה תחת השם "דרוזים".
על פי מסורות גנאלוגיות רבות של משפחות פיאודליות דרוזיות, שבטי הדרוזים הפיאודליים טענו שהם מוצאם של שבטים ערביים שהתבססו במקור במזרח ערב ונכנסו לסוריה לאחר תקופות של התיישבות בעמק הפרת.
לדברי ההיסטוריונית נג'לה אבו עז-דין, "מבחינה אתנית", "וואדי א-תים הוכרז באופן סמכותי כאחד האזורים הערביים ביותר בסוריה (מבחינה גאוגרפית)".
האזור היה אחד משני המרכזים החשובים ביותר של פעילות מיסיונרית דרוזית במאה ה-11.
במשך רוב תחילת המאה ה-12, ווואדי א-תים והרי שוף הדרומים היו שטחה של הג'נדל, שבט דרוזי.