tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעת כהונתו קבע שיא לאומי בהטלת וטו כמושל על חוקים והקצבות שעברו בבית המחוקקים.
הוא קרא ללגליזציה של מריחואנה ולהפסקת "המלחמה בסמים".
בבחירות לנשיאות ב-2012 כמועמד למפלגה הליברטריאנית קיבל כ-0.99% מהקולות ולא זכה באלקטורים ממדינה כלשהי.
כמועמד המפלגה הליברטריאנית מחזיק ג'ונסון בעמדות של שמרנות פיסקלית וכן עמדות ליברליות מהבחינה החברתית, ותמך בהפחתת מעורבותה הצבאית של ארצות הברית בעולם.
בבחירות לנשיאות ב-2016 התמודד שוב כמועמד המפלגה הליברטריאנית.
מיט רומני תמך בהכללתו בעימותים במרוץ לנשיאות בארצות הברית, 2016 , אך ג'ונסון לא חצה את רף 10 אחוזי התמיכה בסקרים לאומיים שנדרשו על מנת שייכלל בעימותים אלה.
בבחירות שנערכו ב-8 בנובמבר 2016 הגיע למקום השלישי לאחר טראמפ וקלינטון עם כ-4.4 מיליון קולות (3.29%) אך לא זכה באף אלקטור.
ג'ונסון היה נשוי בשנים 1977–2005 לדי סימס, אותה הכיר בלימודיו האקדמיים, ולזוג נולדו שני ילדים.
הוא מתגורר בעיירה טאוס שבניו מקסיקו.
גארי האריס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
האריס נולד וגדל בעיר פישרס שבאינדיאנה, ולמד ב"תיכון דרום-מזרח המילטון" המקומי.
אימו, ג'וי הולמס-האריס, שיחקה בעונת 2000 עבור קבוצת דטרויט שוק מליגת ה-WNBA.
בעונת ה שלו הוביל האריס את קבוצת הכדורסל של התיכון למאזן של 20 ניצחונות ו-4 הפסדים, ולזכייה באליפות האזורית, ובעונה שלאחריה רשמה הקבוצה מאזן 22–3 אך הפסידה במשחק האליפות.
בשנתו האחרונה רשם ממוצעים של 25.4 נקודות, 7.4 ריבאונדים, 3.1 אסיסטים ו-4.0 חטיפות למשחק, ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בסוף השנה זכה בתואר "שחקן התיכונים המצטיין של אינדיאנה" (Indiana Mr.
כמו כן הצטיין האריס כשחקן פוטבול בעמדת ה"תופס" (Wide receiver), ובעונת ה זכה עם קבוצת הפוטבול של התיכון באליפות האזורית.
כבר בשנתו הראשונה באוניברסיטת המדינה של מישיגן תפקד כקלע הפותח של קבוצת הכדורסל, וקלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק.
בסיום אותה עונה זכה בתואר ה המצטיין של מחוז ה-Big Ten, וכן נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז.
בעונתו השנייה הוביל את קבוצת האוניברסיטה לשלב רבע גמר אליפות המכללות (NCAA Tournament Elite Eight), לצד שחקני ה-NBA לעתיד אדריאן פיין ודנזל ולנטיין.
בסיום העונה נבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-Big Ten לאחר שהעמיד ממוצעים עונתיים של 16.7 נקודות, 4.0 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק.
באפריל 2014, לאחר שנתיים באוניברסיטת המדינה של מישיגן, הודיע כי יוותר על המשך לימודיו האקדמיים ויעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA הקרוב.
האריס נבחר על ידי שיקגו בולס בבחירה ה-19 של דראפט 2014, ומיד נשלח בטרייד לדנוור נאגטס, יחד עם יוסוף נורקיץ' (הבחירה ה-16) בתמורה לדאג מקדרמוט (הבחירה ה-11) ואנתוני רנדולף.
במשחק הבכורה שלו ב-NBA קלע האריס 13 נקודות מול אינדיאנה פייסרס, במה שהתברר כשיא הנקודות שיקלע במשחק בודד עד סיום אותה עונה.
בעונת החל לשמש כשחקן חמישייה קבוע בדנוור, במקומו של ארון אפללו שעזב, ושיפר את תפוקתו הממוצעת ל-12.3 נקודות למשחק.
בעונה העוקבת סבל ממספר פציעות במפשעה ובכף הרגל, אך ב-57 המשחקים בהם שותף הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 14.9 נקודות, 3.1 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק.
ב-20 במרץ 2017 קלע שיא קריירה של 28 נקודות בהפסד קבוצתו מול יוסטון רוקטס.
ב-12 באוקטובר 2017 חתם האריס על הארכת חוזה בדנוור לארבע שנים נוספות (החל מעונת ) עבור 84 מיליון דולר.
בעונת שיפר את תפוקתו ל-17.5 נקודות למשחק, ועזר לדנוור לרשום מאזן ניצחונות 46–36, אשר הציב אותה במקום התשיעי במערב.
בעונת העפילה דנוור לשלב הפלייאוף, לראשונה מזה 6 עונות, ואף גברה על סן אנטוניו ספרס (4–3) בסדרת הסיבוב הראשון, לפני שהפסידה בסדרת חצי גמר המערב מול פורטלנד טרייל בלייזרס (3–4).
בעונת החמיץ 25 משחקים בשל פציעות שונות בירך, בברך ובמפשעה.
במהלך אותה עונה ובעונה שלאחריה המשיך לשמש כשחקן חמישייה פותחת בדנוור, אולם תפוקתו נחלשה ל-11.7 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
ב-25 במרץ 2021 הועבר בטרייד יחד עם אר.
המפטון ובחירת סיבוב ראשון לאורלנדו מג'יק, בתמורה לארון גורדון.
גארי הרברט הוא פוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמושל יוטה בין אוגוסט 2009–4 בינואר 2021. בשנים 2015–2016 כיהן גם כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית.
בתום כהונתו היה הרברט המושל שכיהן הכי הרבה זמן ברצף מבין מושלי המדינות בארצות הברית.
הרברט נולד במחוז יוטה וגדל בדרום ארצות הברית.
בצעירותו עבד שנתיים כמיסיונר במזרח ארצות הברית.
לאחר מכן למד באוניברסיטת בריגהאם יאנג (אך לא סיים את לימודיו), ושירת במשך שש שנים במשמר הלאומי של ארצות הברית, והגיע לדרגת רב-סמל.
לאחר השירות נכנס לעסקיי נדל"ן.
בשנים 1990–2004 כיהן הרברט בוועדת מחוז יוטה, מחוז הולדתו.
בנובמבר 2004 נבחר לכהן כסגן מושל יוטה.
בשנת 2008 נבחר בשנית לתפקיד.
באוגוסט 2009 הושבע לתפקיד המושל לאחר שג'ון האנטסמן התפטר מתפקידו על מנת לכהן כשגריר ארצות הברית ברפובליקה העממית של סין.
בשנת 2010 נבחר הרברט לתפקיד מחדש כמועמד עצמאי.
הרברט תומך בצמצום מסים, הגבלת ההוצאות הממשלתיות, עידוד יזמות כלכלית וחופש עסקי.
בתחילת כהונתו, הצהיר הרברט כי טיפוח החינוך נמצא בצמרת העדיפויות הממשלתיות, בדגש על חיזוק מערכת החינוך הציבורית.
הרברט הוא תומך מתון של הזכות לשאת נשק ושל התיקון העשירי לחוקה.
הוא נשוי לג'נט סנלסון הרברט.
לזוג יש שישה ילדים ושישה עשר נכדים.
גארי דאוברמן הוא במאי, תסריטאי ומפיק סרטים אמריקאי.
ידוע בעיקר בשל כך שהיה לתסריטאי בארבעת הסרטים שוברי הקופות "אנאבל", "אנאבל 2", "זה", וה-"הנזירה".
בנוסף להיותו תסריטאי הסרט "הנזירה", היה גם למפיקו בפועל.
בעשור הראשון של המאה ה-21, החל דאוברמן את קריירת התסריטאות שלו כאשר הסריט מספר סרטים ביניהם "In The Spider's Web", "Blood Monkey", ו-"Swamp Devil".
מאוחר יותר, בשנת 2014 זכה פרץ לתודה כאשר היה לתסריטאי הסרט "אנאבל" שזכה להצלחה רבה כאשר גרף סכום של 257 מיליון דולר בסך הכל.
בשנת 2017, הסריט את "Wolves at the Door", שלא זכה להצלחה רבה ולאחר מכן את שני סרטי האימה שוברי הקופות "אנאבל 2" ו-"זה".
הראשון זכה להצלחה רבה עם הכנסות של 306 מיליון דולר, והשני הפך לסרט האימה הרווחי ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2018, היה למפיק בפועל ולתסריטאי הסרט "הנזירה", שזכה להצלחה רבה גם כן כאשר גרף סכום של 330 מיליון דולר בפחות מחודש.
בנוסף לכך, כתב גם את התסריטים עבור שני סרטי ההמשך לסרטי האימה שוברי הקופות "אנאבל 3" ו-"זה: חלק 2", שעתידים שניהם לצאת ביחד עם "קללת לה יורונה" בשנת 2019.
שנהסרטתפקיד בסרטהערותבמאימפיקתסריטאי2007ברשת העכבישסרט טלוויזיהקוף הדםסרט טלוויזיההתסריט נכתב ביחד עם ג'ורג' לאבו 2008 ביצת השטן התסריט נכתב ביחד עם את'לי אן וארה 2014 אנאבל2017 זאבים בדלתאנאבל 2 זה התסריט נכתב ביחד עם צ'ייס פאלמר וקארי פוקונאגה 2018הנזירה מפיק בפועלהסיפור נכתב ביחד עם ג'יימס ואן2019קללת לה יורונהאנאבל 3 זה: חלק 2|
| סדרת רשתמפיק בפועלהתסריט נכתב ביחד עם מארק וורהיידן
גארי אולסן היה שחקן אנגלי.
אולסן ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד בן פורטר בקומדיית המצבים "2.4 ילדים בממוצע" של ה-BBC.
אולסן נולד בשם גארי קנת' גרנט בלונדון.
אחרי מות הוריו בילדותו הוא גדל אצל דודו ודודתו.
הופעת הבכורה של אולסן על המסך הייתה ב-1979 בסרט "Birth of The Beatles" בתפקיד רורי סטורם.
הוא הופיע במספר רב של סרטים וסדרות טלוויזיה בריטיות, כגון בסרט הקאלט "Quadrophenia" שאליו לוהק בהמלצת חברו גארי הולטון.
אולסן גילם את השוטר דייב ליטן בעונה הראשונה של הסדרה "The Bill", וזכה להכרה רחבה כשהחל לשחק בתפקיד אב המשפחה בן בסיטקום "2.4 ילדים בממוצע" בין השנים 1991 ל-1999. הוא כיכב בתפקיד ארתור הויל בסרט הקומי "הימור בין חברים" לצדם של סמנתה ג'אנוס וניל מוריסי.
אולסן הופיע בפרסומות טלוויזיה, שהבולט שבהם היה ב-1996 עבור בנק לאומי וסטמינסטר.
בנוסף להופעותיו על המסכים שיחק אולסן גם בתיאטרון בין השאר במחזות "מופע האימים של רוקי" ו-"What the Butler Saw".
עוד גילם את האפיפיור ליברטי השלישי בהפקה אוסטרלית של המחזמר "Bad Boy Johnny and the Prophets of Doom".
אולסן הופיע בתפקיד סטיב בתוכנית "קומיק סטריפ מציג...".
ב-1986 כיכב יחד עם בריאן בובל בסדרת הטלוויזיה "Prospects", על שני צעירים בדוקלנדס המנסים את מזלם להתקדם אבל לרוב נכשלים.
ב-1981 שיחק אולסן בתפקיד קטן אבל חשוב בסדרת הטלוויזיה "The Day of the Triffids" של ה-BBC, בדמות מנהיג כנופיית רחוב בפרק 4, ובתפקיד "טורנס" בפרק הסיום.
בין 1984 ל-1986 שיחק אולסן בתפקיד דייב ליטן ב-12 פרקים של הסדרה "The Bill", כולל פרק הפיילוט משנת 1983. ב-1986 כיכב בסדרה "Prospects" לצדו של בריאן בובל, על שני חברים בדוקלנדס המנסים את מזלם בכל דבר כדי להרוויח "כמה לירות".
ב-1988 הופיע בספין אוף של "איסטאנדרס" בשם "CivvyStreet" בתפקיד אלברט, האב של משפחת ביל.
תפקידו המוכר ביותר היה בדמות בן פורטר בסדרה הקומית "2.4 ילדים בממוצע" (1991 עד 1999).
עוד שיחק בתפקיד ראשי בקומדיות המצבים "Health and Efficiency" (בין 1993 ל-1995), וב-"Pilgrim's Rest" לצדה של גוון טיילור.
בשנים 1999 ו-2000 הופיע אולסן בתפקיד ג'ונו בפרסומות של Daz Dogs.
ב-1993 שיחק אולסן בתפקיד טוני בתוכנית של ה-BBC בשם "Paul Calf's Video Diary".
הוא קיבל שבחים בעיקר על הופעתו בתפקיד מואי במחזה "On the Ledge" שהועלה בתיאטרון הלאומי ב-1993. ב-1995 שיחק באותו תיאטרון במחזה "אפריל בפריז".
תפקידו האחרון בתיאטרון היה בשנת 2000 כשגילם את איוואן במחזה "אמנות" מאת יסמינה רזה.
ב-1985 התחתן אולסן עם השחקנית קנדי דייוויס.
אחרי גירושיהם התחתן אולסן עם ג'יין אנתוני ב-1991, ולבני הזוג נולדו שני ילדים.
אולסן נפטר ממחלת הסרטן בוויקטוריה שבאוסטרליה, לשם היגר אחרי שאובחנה מחלתו.
הוא היה בן 42 במותו.
גארי וולדהורן היה שחקן אנגלי הידוע בעיקר מהופעותיו בטלוויזיה ובתיאטרון הבריטי.
הוא למד משחק בבית הספר לדרמה ייל (סיים את הלימודים ב-1967).
שם הופיע במחזות חדשים מאת ליליאן הלמן.
כשלמד בייל הכיר את אשתו לעתיד, כריסטי דיקסון, בתו של דייוויד הווארד דיקאסון אקדמאי מאוניברסיטת אינדיאנה.
היא במאית תיאטרון וכוריאוגרפית בלונדון, ופרסמה מחזות ורומנים.
וולדהורן הופיע בהפקות תיאטרון בווסט אנד ועם הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1972 שיחק בסיבוב הופעות באוסטרליה ובניו זילנד בהפקה של הארי מילר של המחזה "Sleuth" לצדו של ריצ'רד טוד.
וולדהורן מוכר בעיקר מהשתתפותו בקומדיות מצבים בריטיות בהן "All at No 20" בתפקיד ריצ'רד בימיש, "Brush Strokes" בתפקיד ליונל בייברידג', ודייוויד הורטון בסיטקום "הכומר מדיבלי".
ב-1993 כיכב בתפקיד ראלף אפסולנד במיני-סדרה "Gallowglass".
בקולנוע שיחק וולדהורן בסרט "צפלין", בתפקיד מקס בסרט "Sir Henry at Rawlinson End", האופטמן ריינר מולר בסרט "הבריחה לניצחון", וטורנדו בסרט "The Chain".
בתיאטרון הופיע וולדהורן עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
בנוסף להופעתו בכל אחד מפרק הסדרה הקומית "הכומר מדיבלי", שיחק וולדהורן בתוכניות טלוויזיה רבות מאז שנות השבעים של המאה העשרים.
הסדרות בהן הופיע כוללות את " Softly, Softly", "היחידה", "Space: 1999", "הגומלים החדשים", "חמדת ימים", "המקצוענים", "Minder", "רובין משרווד", "רמפול", "The Bill", "בקצב הלב", "Gallowglass" ו"לאבג'וי".
עוד גילם את ליונל ביינברידג' בשלוש העונות הראשונות של הסיטקום "Brush Strokes", ואת ריצ'רד בימיש בעונה הראשונה של הסדרה "All at No 20".
וולדהורן היה הפטרון של West Bromwich Dream, ארגון העוזר לאנשי וסט ברומוויץ' שבווסט מידלנדס.
גארט ארין רייזמן (נולד ב־10 בפברואר 1968) הוא מהנדס יהודי־אמריקאי לשעבר בנאס"א.
הוא היה חבר צוות במשלחת ה־15 והצטרף למשלחת ה־16 זמן קצר לפני שהיה חבר במשלחת ה־17 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה היהודי הראשון ששהה בתחנה.
רייזמן שב לכדור הארץ ב־14 ביוני 2008 על הסיפון של המעבורת החלל דיסקברי במשימת STS-124. הוא היה גם חבר משימת STS-132 שטסה לתחנת החלל הבין-לאומית במעבורת החלל אטלנטיס.
כיום הוא הדירקטור של מבצעי החלל בחברת SpaceX ופרופסור בנושא הכנת אסטרונאוטים והכשרתם באוניברסיטת דרום קליפורניה בבית הספר להנדסה ויטרבי.
גארט רייזמן נולד במוריסטאון שבניו ג'רזי וסיים ב־1986 את לימודיו בתיכון פרסיפני וב־1991 סיים את לימודיו בתוכנית של ג'רום פישר בנושא ניהול וטכנולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה וקיבל את המאסטר ואת הדוקטורט שלו בהנדסת מכונות מן המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1992 ו־1997 בהתאמה.
ביוני 2003, שימש רייזמן כאקוונאוט במשימת NEEMO 5 במעבדה התת־ימית "אקווריאוס" כשחי ועבד מתחת לפני המים 14 ימים.
רייזמן הוקצה כחבר צוות ארוך זמן בתחנת החלל הבין-לאומית.
הוא היה מומחה המשימה 5 על סיפון המשימה STS-123 (במעבורת החלל אנדוור) ב־11 במרץ 2008. לאחר העגינה הוא השתתף בהליכת החלל הראשונה של במשימה.
רייזמן היה החבר היהודי הראשון בתחנת החלל הבין-לאומית.
הוא שלח ברכה מהחלל לעם ישראל בחגיגות יום העצמאות ה־60 למדינת ישראל, הוא גם צילם וידאו משעשע באיכות גבוהה של "יום בחייו של חבר צוות תחנת החלל".
רייזמן היה חבר צוות במשימה STS-132 בה נסע אל תחנת החלל הבין-לאומית על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס מה־14 עד ה־26 במאי 2010. הוא השתתף בשתי הליכות חלל במהלך המשימה.
ב־4 במרץ 2011 הודיעה SpaceX שרייזמן יצטרף אל החברה כמהנדס בכיר שאחראי על בטיחות האסטרונאוט וביטחון המשימה.
לאחר מכן הוא קודם להיות הדירקטור של פעולות הצוות של החברה.
ב-31 במאי 2018 רייזמן הודיע כי יעזוב את תפקידו בחברה אבל יישאר על תקן "יועץ" של החברה, וציין כי לא יוכל לוותר על משרת מרצה לטיסות חלל מאוישות באוניברסיטת דרום קליפורניה הסמוכה.
גארט רייזמן הקליט תוכנית יום בחיי, סרטונים על פעולות שנעשות בחלל ורואיין מן החלל.
קשרו עם קרן רמון ואילן רמון
במהלך הכשרתו פגש גארט רייזמן את האסטרונאוט הישראלי הראשון, אילן רמון והשניים שמרו על קשר.
לאחר מותו של אילן והקמתה של קרן רמון על ידי רונה רמון, רייזמן הגיע להרצות ולדבר על שירותו בחלל ועל חייו לתלמידים מכל רחבי הארץ שלומדים בתוכנית רמון ספייסלאב של קרן רמון.
גארט ברת'ולומיו טמפל הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA.
משחק לרוב בעמדת הקלע, אך מוצב פעמים רבות גם בעמדת הרכז או הסמול פורוורד.
משמש כסגן נשיא ארגון שחקני ה-NBA מאז יוני 2017.
טמפל נולד וגדל בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה.
בשנתו האחרונה בתיכון "LSU Laboratory School" הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לזכייה באליפות התיכונים של לואיזיאנה, עם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק.
כמו כן הצטיין טמפל בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
בשנת 2005 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה בלט כשחקן הגנה מצטיין ושימש כשחקן קבוע בחמישייה הפותחת.
בטורניר אליפות המכללות של אותה עונה השוותה הקבוצה את הישג השיא שלה – העפלה לשלב הפיינל פור – הודות ליכולת טובה של כוכביה גלן דייוויס וטיירוס תומאס.
עד סיום עונתו האחרונה בלואיזיאנה, 2008/2009, שבר את שיא המועדון עבור דקות משחק בקבוצה, עם 4,432. בסיום העונה נבחר לחמישיית ההגנה של מחוז ה-SEC, וכן לחמישייה השנייה של העונה במחוז.
ב-4 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים כוללים של 6.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק.
לאחר שלא נבחר כלל בדראפט ה-NBA 2009 חתם טמפל על חוזה ביוסטון רוקטס, אך נופה מהסגל לפני תחילת העונה ועבר לקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח של ה-NBA – ריו גראנדה ואלי וייפרס.
לאורך העונה קלע 14.9 נקודות בממוצע למשחק במדי ריו גראנדה.
בפברואר 2010 חתם ברוקטס על שני חוזים עוקבים ל-10 ימים, ובמרץ חתם על חוזה ל-10 ימים בסקרמנטו קינגס.
בתום חוזהו עם הקינגס חתם על חוזה דומה בסן אנטוניו ספרס, וב-23 במרץ חתם על הארכת חוזה בסן אנטוניו עד לסיום עונת .
לקראת עונת חזר לשחק עבור ריו גראנדה מליגת הפיתוח, ובדצמבר 2010 הועבר בטרייד לאירי בייהוקס בתמורה לג'ף אדריאן.
במדי הבייהוקס רשם טמפל ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח.
בינואר 2011 חתם במילווקי באקס על שני חוזים עוקבים חוזה ל-10. במרץ חתם על שני חוזים ל-10 ימים בשארלוט בובקאטס, ולאחר מכן על חוזה נוסף עד לסיום העונה.
בעונת 2011/2012 שיחק בקבוצת ג'וניור קזאלה, אשר השתתפה לראשונה בליגת העל האיטלקית.
ב-28 משחקיו בקבוצה קלע טמפל 9.5 נקודות בממוצע למשחק, וקבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון בליגה עם מאזן שלילי 8–24.
בקיץ 2012 חתם טמפל על חוזה במיאמי היט, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה, ועבר לשחק עבור רינו ביגהורנס מליגת הפיתוח.
ב-25 בדצמבר 2012, כחודשיים לאחר פתיחת עונת , חתם על חוזה בוושינגטון ויזארדס.
ב-4 עונותיו בוושינגטון ביסס את מעמדו כשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, וקלע 4.6 נקודות ב-17.4 דקות בממוצע למשחק.
ביולי 2016 חתם טמפל בסקרמנטו קינגס על חוזה ל-3 עונות בסך כ-24 מיליון דולר, לאחר שהרוויח בסך הכול כ-4 מיליון דולר לאורך 7 עונותיו הראשונות בקריירה.
בשתי עונותיו בסקרמנטו פתח בחמישייה בכמחצית מהמשחקים בהם שותף, וקלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק.
ב-23 בינואר 2018 קלע שיא קריירה של 34 נקודות, מתוכן 19 ברבע האחרון, במשחק מול אורלנדו מג'יק.
לקראת עונת הועבר טמפל בטרייד לממפיס גריזליס, בתמורה לבן מקלמור, דיונטה דייוויס ובחירת דראפט עתידית.
ב-7 בפברואר 2019, לאחר 49 משחקים עם ממפיס, נשלח יחד עם ג'מייקל גרין ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לאייברי בראדלי.
ביולי 2019 חתם טמפל על חוזה בברוקלין נטס.
לקראת עונת חתם על חוזה בקבוצת שיקגו בולס.
באוגוסט 2021 הועבר יחד עם תומאש סטורנסקי בטרייד לניו אורלינס פליקנס, תמורת לונזו בול.
גארי ווטסון הוא שחקן בריטי.
הוא סיים תואר באוניברסיטת קיימברידג', ובסוף שנות החמישים של המאה העשרים היה מורה בווסטמינסטר סיטי סקול שבלונדון, וביים מספר הצגות כגון "אי המטמון".
תחילת קריירת המשחק של ווטסון הייתה על במת התיאטרון.
אחד מתפקידיו הבולטים היו במחזה "יהודית" מאת פרידריך הבל, שהועלה ב-1962 בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון, לצדו של שון קונרי.
ווטסון היה ידוע מתפקידיו בהפקות טלוויזיה של חברת ITC משנות השישים של המאה העשרים כגון "הגומלים", "המלאך" ו-Randall and Hopkirk (Deceased).
בשנת 1966 שיחק בתפקיד ארמיס בסדרת הטלוויזיה "שלושת המוסקטרים" לצדם של בריאן בלסד וג'רמי יאנג.
ב-1967 הופיע ווטסון במיני-סדרה "The Evil of the Daleks" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ב-1972 שיחק במיני-סדרה "מלחמה ושלום" בכיכובו של אנתוני הופקינס.
בין השנים 1972 ל-1974 גילם תפקיד של מפקח בילוש פרד קונור בסדרה המשטרתית "Z-Cars" של ה-BBC.
ב-1974 גילם ווטסון את ג'ורג' ואוואסור בחמישה פרקים של הסדרה "משפחת פאליסר" המבוססת על רומנים מאת אנתוני טרולופ.
ב-1977 שיחק בתפקיד רוס בסדרה "Murder Most English" של ה-BBC.
עוד הופיע בעיבוד למחזה "מקבת'" של תיימז טלוויז'ן בתפקיד מקדאף.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1961 Yorky הכומר מייקל ויניארד בפרק "How to Move a Mountain" 1962 The Second Mrs.
סול גארת 'גארי' דייוויס היה פעיל שלום בינלאומי, הידוע בעיקר בזכות ויתור על אזרחותו האמריקאית ופעילותו למען שלום עולמי, אזרחות עולמית וממשלה עולמית.
מעשיו זכו לתשומת לב בינלאומית, כולל תמיכה מאנשי רוח כמו אלבר קאמי ואלברט איינשטיין.
דייוויס נולד בבר הארבור, מיין, ארצות הברית, למאייר והילדה דייוויס.
הוריו היו יהודים ואירים, בהתאמה.
הוא סיים את לימודיו באקדמיה האפיסקופלית בשנת 1940, ואחר כך למד באוניברסיטת קרנגי מלון.
דייוויס היה שחקן בתיאטראות ברודוויי ושימש כמחליף של השחקן דני קיי במחזמר Let's Face It!.
הוא גם שיחק בתפקיד ראשי בלהיט Three to Get Ready.
דייוויס שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה כטייס מפציץ B-17 מבצר מעופף.
פעילותו למען שלום ואזרחות עולמית
דייוויס החל להיות פעיל למען שלום ואזרחות עולמית מתוך הכאב האישי על נפילת אחיו הבכור במלחמה, ומתוך ייסורי המצפון על זוועות המלחמה, שהוא עצמו השתתף בהן, כולל הפצצת העיר ברנדנבורג במלחמת העולם השנייה.
והחשש שמלחמה גרעינית תוכל לחסל את האנושות.
דייוויס ויתר על אזרחותו האמריקאית בשנת 1948 והכריז על עצמו כ"אזרח העולם".
הוא הושפע באופן עמוק מרב-המכר 'אנטומיה של שלום' מאת אמרי רֶבֶז ().
ספר שטען כי על מנת למנוע מלחמות עתידיות יש להקים מדינה פדרלית עולמית שכל בני האדם יהיו אזרחיה.
דייוויס הגיע לפריז וב-19 בנובמבר 1948, יחד עם פעילים בולטים נוספים, הוא התפרץ וקטע את מושב האספה הכללית השלישית של ארגון האומות המאוחדות והכריז:
פעולתו עוררה גל עצום של אהדה והזדהות.
לאור סירובם של נציגי הממשלות באו"ם להאזין לדרישה.
בצרפת הוקמה "מועצת הסולידריות של גארי דייוויס" בשיתוף הסופרים אלבר קאמי ואנדרה ז'יד, והאב פייר, לשעבר מנהיג תנועת ההתנגדות הצרפתית שהצטרף לדייוויס בהקמתו של "תנועת ערי העולם".
בנוסף הקים בפריס בינואר 1949, יחד עם אחרים, מרכז עצמאי לרישום אזרחי העולם, שקיבל פניות ורשם עד מהרה 750 אלף איש שהכריזו על רצונם להצטרף כ'אזרחי העולם'.
בתוקף המנדט שקיבל מהם, הכריז ב-4 בספטמבר 1953 על הקמת 'ממשלה עולמית של אזרחי העולם'.
ב-1954 הקים את 'רשות השירות העולמית', כסוכנות המנהל של הממשלה העולמית, המנפיקה דרכונים ותעודות זהות עולמיות.
דייוויס השתמש לראשונה בדרכון העולמי שלו בטיול להודו בשנת 1956. אף על פי שהדרכונים אינם מוכרים באופן רשמי על ידי ממשלות בעולם, במקרים רבים פקידי גבול החתימו אותם בפועל.
פעילי הארגון משתמשים בתעודות הזהות הללו כדי להביע באופן הצהרתי את הזדהותם עם רעיון האזרחות העולמית וכדי לקדם את הפצת הרעיון.
בשנת 1976, ניסה לבקר בישראל באמצעות ה"דרכון העולמי" שלו, אך הוא סורב כניסה בנמל התעופה בן-גוריון וגורש חזרה לצרפת.
חצי שנה אחר כך חזר ונכנס לישראל עם תעודת מעבר צרפתית.
אחר כך ניסה להיכנס לירדן דרך גשר אלנבי באמצעות ה"דרכון העולמי".
הפקיד בצד הישראלי של הגשר לא שם לב והחתים את הדרכון, כאשר הגיעה לצד הירדני, סירבו לתת לו להיכנס עם הדרכון והוא נשלח חזרה לישראל.
דייוויס סיפר כי תכנן להנפיק 2,000 דרכונים בינלאומיים לפליטים פלסטינים.
בשנת 1981, יזם יחד עם הפעיל הישראלי ישעיהו תומא שי"ק, הנפקת 'תעודת נישואין עולמית'.
ב-1986 דייוויס התמודד לראשות עיירית וושינגטון, כמועמד "מפלגת האזרחים העולמית", וקיבל 585 קולות.
הוא גם הצהיר על עצמו כמועמד "מפלגת האזרחים העולמית" בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1988. בפסגת כדור הארץ, שנערכה בשנת 1992 בריו דה ז'ניירו, הנפיק דייוויס מטבע עולמי המבוסס על קילוואט שעה של אנרגיה סולארית שהופקה, על פי רעיון שהציע באקמינסטר פולר.
במרץ 2012, בגיל 90 החל דייוויס לשדר תוכנית רדיו שבועית, "רדיו האזרח העולמי".
בשנת 2012 דייוויס שלח למייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג' 'דרכון עולמי'.
שבועות ספורים לפני שנפטר, דייוויס שלח 'דרכון עולמי' לאדוארד סנודן במוסקבה.
גארט ורינג הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בזכות תפקידיו כסטטסון "סטט" טייט בסרט הקולנוע "נער מקהלה" משנת 2014, כזאק בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות: הפרפקציוניסטיות" ובתור טי.ג'יי מוריסון בסדרת הטלוויזיה "מניפסט".
ורינג נולד ב-31 באוגוסט 2001 בקולג' סטיישן, טקסס.
ורינג ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2013 כשהופיע בשני סרטים קצרים "Dreams Sweet" ו- "Master Origami".
בשנת 2014 גילם ורינג את סטטסון "סטט" טייט בסרט הקולנוע "נער מקהלה" לצד דסטין הופמן, קתי בייטס וקווין מקהייל.
באותה שנה הוא הופיע גם בשני סרטים קצרים "Saudade" ו-"Hidden".
בשנת 2016 הוא הופיע בסרטו של רולנד אמריך "היום השלישי: התחדשות".
בשנת 2019 ורינג גילם את דמותו של זאק בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות: הפרפקציוניסטיות".
בשנת 2020 החל לגלם את דמותו של טי.ג'יי מוריסון בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מניפסט" ברשת NBC; בשנת 2022 שב עם דמות זו גם לעונה הרביעית.
בשנת 2021 הצטלם לסרט הקולנוע "God Is a Bullet", שביים ניק קסאווטס.
שנה סרט תפקיד הערות 2014 נער מקהלה סטטסון "סטט" טייט 2016 A Better Place ג'רמי הצעיר היום השלישי: התחדשות בובי 2018 Perfect ואסל2021מלכות הקופונים"מאני"ללא קרדיט 2022 Jill קולט2023God Is a Bulletווד2024Dead Seaג'וליאן2025The Long Walkבילי סטבינס
שנה סדרה תפקיד הערות 2018 שיקגו MED ג'וש פרק: "The Parent Trap" 2019 שקרניות קטנות: הפרפקציוניסטיות זאק 5 פרקים 2020, 2022 מניפסט טי.ג'יי מוריסון תפקיד חוזר (עונות 2 & 4); 13 פרקים2025רנסום קניון (אנ')לוקאס ראסלתפקיד ראשי; 10 פרקים
גארי או'שונסי הוא זמר ומוזיקאי אירי, שייצג את אירלנד באירוויזיון 2001 עם השיר "Without Your Love" והגיע למקום ה-21 מתוך 23. הוא דודו של ריאן או'שונסי, שייצג את אירלנד באירוויזיון 2018.
סבתו הייתה נגנית פסנתר וכינור מחוננת.
מלבד השירה, הוא מנגן בגיטרה, גיטרה בס וקלידים.
אחיו בריאן ואחותו הם גם מוזיקאים, כשאחיו מנגן בגיטרה ואחותו בפסנתר.
או'שונסי החל ללמוד בגיל 12 במשך ארבע שנים אצל גיטריסט הג'אז האירי יוג'ין מקארי.
בשנת 1989, הוא הקים להקה עם אחיו בריאן ויחד הם סיירו באירלנד, ספרד ובריטניה.
בשנת 1995 שני האחים הופיעו כצמד בשם "" שהפך פופולרי מאוד בקברטים, במועדונים ובפאבים.
גארי או'שונסי התחרה פעמיים בתחרות קדם-האירוויזיון האירית, עד שנבחר לייצג את מדינתו באירוויזיון 2001 בקופנהגן, דנמרק עם השיר "Without Your Love" מאת פט שרידן.
קודם לבחירתו, הוא ניסה להיבחר כנציג אירוויזיון 1997 עם שירו "Love and Understanding" אך הגיע למקום השלישי.
בנוסף, בשנת 1999, הוא התחרה עם השיר "I'll Be There" והגיע למקום החמישי.
גארי היא עיר במחוז לייק אשר במדינת אינדיאנה שבארצות הברית.
זוהי עיר תעשייתית אשר משמשת בין היתר כמרכז הפעילות של מפעל הפלדה הגדול ביותר באמריקה הצפונית.
העיר ממוקמת לאורך החוף הדרומי של ימת מישיגן, כ-40 קילומטרים דרומית מזרחית למרכז העיר שיקגו.
העיר ממוקמת גם בסמוך לפארק הלאומי אינדיאנה דונס, והיא נמצאת בתוך אזור המטרופולין של שיקגו.
העיר נקראת על שמו של עורך הדין אלברט הנרי גארי, שהיה היו"ר המייסד של תאגיד הפלדה האמריקאי US Steel אשר הקים את העיר בשנת 1906 במטרה שתשמש את מפעלי הפלדה של התאגיד.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2020 מנתה אוכלוסיית העיר 69,093 תושבים, מה שהופך אותה לעיר התשיעית בגודלה במדינת אינדיאנה.
למרות שבתחילה העיר הכיל אוכלוסייה מגוונת, כיום גארי היא מהערים האמריקאיות עם השיעור הגבוה ביותר של אוכלוסייה אפרו-אמריקאית.
העיר ידועה בשל היותה העיר בה נולדו חברי משפחת ג'קסון הנודעת, ובמיוחד בשל היותה מקום הולדתו של הזמר מייקל ג'קסון.
גארי אבלב היה ביוכימאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי.
הוא התמחה בתחום אימונולוגיה ואונקולוגיה.
גארי אבלב נולד בשנת 1910 במוסקבה למשפחה יהודית.
בשנת 1945, לאחר סיום לימודי בית ספר, הוא התחיל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת מוסקבה וסיים את הלימודים בשנת 1950.
בשנת 1950 אבלב התחיל לעבוד במכון לאפידמיולוגיה ומיקרוביולוגיה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
הוא עבד במכון שנים רבות וסיים את הקרירה במכון כמנהל מעבדה.
לתפקיד זה הוא מונה לאחר פטירת לב זילבר.
בשנת 1955 אבלב סיים עבודת תואר שלישי ובשנת 1963 פוסט-דוקטורט.
בשנת 1964 אבלב החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה וקודם לדרגת פרופסור.
בשנת 1977 אבלב החל לנהל מעבדה במרכז הלאומי למחקר רפואי לאונקולוגיה ע"ש בלוחין.
בשנת 1987 אבלב נבחר לחבר בהתכתבות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 2000 קיבל מעמד של חבר בפועל של האקדמיה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 אבלב עשה מספר מחקרים בתחום חקר פעילות חלבון עוברי.
בהמשך הוא חקר פעילות של רטרו-וירוסים.
הוא הציע שיטות חדשות לביצוע ניסויים בתחום.
בשנת 1962 הוא פרסם ספר בתחום אונקולוגיה ביחד עם לב זילבר.
במהלך הקריירה אבלר הדריך 22 עבודות תואר שלישי ו-4 עבודות פוסט-דוקטורט.
בשנת 1978 לאבלב הוענק פרס ברית המועצות.
בשנת 1975 הוא קיבל פרס ויליאם קולי של מכון לחקר הסרטן (ארצות הברית).
בגלל סירובו לשתף פעולה עם הק.ג.ב בתקופה הסובייטית הוא לא היה יכול לצאת מגבולות ברית המועצות להשתתפות בכנסים בין-לאומיים למרות הזמנות רבות שקיבל.
בשנת 2007 אבלב חתם על "מכתב 10 חברי אקדמיה" לולדימיר פוטין בו פורטו בעיות של חיזוק השפעת הכנסייה הרוסית על החברה.
אבלב נפטר בשנת 2013 ונטמן בבית העלמין ווסטריאקובסקויה.
אשוורת הוא קצין אמריקאי לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית בדרגת לוטננט קולונל, שכיהן מ-20 בינואר ועד 13 במאי 2025 כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בפועל בממשלו של הנשיא, דונלד טראמפ.
גארי אשוורת סיים ב-1987 לימודים לתואר בוגר במדעים בהנדסת חשמל באוניברסיטת ליהיי.
ב-1994 הוא סיים לימודי מוסמך במדעים בהנדסת חשמל בבית הספר לכרייה ולטכנולוגיה של דקוטה הדרומית.
אשוורת שירת בחיל האוויר של ארצות הברית במשך יותר מ-20 שנה, ולאחר מכן פרש בדרגת לוטננט קולונל.
ממאי 2024 ועד ינואר 2025 הוא שימש כעוזר בפועל של מזכיר ההגנה לרכש.
ב-20 בינואר 2025 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על מינויו של אשוורת לתפקיד מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בפועל.
ב-13 במאי 2025 מונה במקומו טרוי מינק כמזכיר קבוע.
בריטו הוא גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית, בתפקידו האחרון פיקד על פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית.
הוא סיים תואר ראשון בלימודי קהילה אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, והתגייס לצבא ארצות הברית דרך תוכנית הכשרת קציני מילואים (ROTC) ב-1987. הוא בעל תואר שני בניהול משאבי אנוש מאוניברסיטת טרוי ותואר שני נוסף בתכנון אסטרטגיה וקמפיינים בבית הספר ללוחמה משולבת מתקדמת (JAWS) שבנורפוק.
בריטו החל את שירותו הצבאי כקצין חי"ר, הוא פיקד על הגדוד הראשון של רגימנט החי"ר ה-15 בדיוויזיה השלישית, על הבריגדה ה-120 של הארמייה הראשונה, על המרכז להכשרת מוכנות משותפת ופורט פולק.
שימש סגן מפקד הדיוויזיה ה-25 וקצין אג"ם של הקורפוס השלישי.
ב-2018 מונה למפקד פורט בנינג, ב-2020 מונה לסגן ראש מטה הצבא לענייני כוח אדם.
ב-2022 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד האימונים וההדרכה.
בריטו נשוי למישל ואב לשני בנים.
גארי (ביפנית: がり) הוא מחמץ מהמטבח היפני העשוי פרוסות דקות של זנגביל שהושרו בתערובת של חומץ, סוכר ומלח.
המאכל מוגש לרוב כתוספת למנות סושי, ומשמש לריענון החך בין מנות שונות.
הזנגביל המשמש להכנת גארי הוא לרוב זנגביל צעיר, בעל מרקם רך וחריפות עדינה.
הזנגביל נפרס לפרוסות דקיקות, לעיתים באמצעות מנדולינה או סכין חדה, ומושרה בחומץ אורז מתוק.
במהלך ההחמצה מתקבל טעם חריף-מתוק וגוון ורוד אופייני.
כאשר משתמשים בזנגביל צעיר במיוחד, הצבע הוורוד עשוי להופיע באופן טבעי בתגובה לחומץ; עם זאת, במוצרים מסחריים מקובל להוסיף צבעי מאכל.
להכנת גארי ביתי חולטים תחילה את פרוסות הזנגביל במים רותחים למשך כדקה עד שתיים, מסננים, ואז משרים אותן בצנצנת עם תערובת חומץ מתובלת.
המאכל מוכן לאכילה לאחר מספר ימים, וניתן לשמרו בקירור למשך מספר שבועות.
הגארי מוגש במסעדות סושי, לרוב לצד המנה או בקערית נפרדת.
תפקידו העיקרי הוא לנקות את החך בין סוגי סושי שונים, כדי לשמר את היכולת להבחין בין הטעמים השונים של הדג והתוספות.
בנוסף, יש המייחסים לזנגביל תכונות אנטי-בקטריאליות, ובעבר נחשב כמסייע בהפחתת סיכונים הקשורים לצריכת דגים נאים.
גארי וורן הארט הוא פוליטיקאי, דיפלומט ועורך דין אמריקאי, אשר ייצג את מדינת קולורדו כחבר הסנאט של ארצות הברית בין השנים 1975–1987, ונחשב למועמד מוביל למועמדות הדמוקרטית לנשיאות ב־1984 וב־1988. הוא פרש מהמרוץ האחרון בעקבות חשיפות על קשרים רומנטיים מחוץ לנישואים.
לאחר פרישתו מהפוליטיקה שב לעסוק במשפטים, שירות ציבורי וכתיבה.
הארט נולד ב-28 בנובמבר 1936 באוטווה שבקנזס, לנינה (לבית פריצ'רד) וקארל ריילי הארטפנס, סוכן למכירת ציוד חקלאי.
בילדותו עבד כפועל רכבת, ולמד בכנסיית הנזירים (Church of the Nazarene).
בשנת 1961 שינה יחד עם אביו את שם משפחתם מ"הארטפנס" ל"הארט", מתוך רצון לשם קליט יותר.
בין השנים 1954–1958 למד במכללת בת'אני (כיום אוניברסיטת Southern Nazarene) והשלים תואר ראשון בפילוסופיה.
באותה שנה נישא לאוליתה "לי" לודוויג, אותה הכיר בזמן הלימודים.
תחילה שאף להיות נזיר וללמוד תאולוגיה, אך בסופו של דבר המשיך ללימודי משפטים.
בשנת 1961 השלים את לימודיו בבית הספר התאולוגי של ייל, וב-1964 סיים תואר במשפטים באוניברסיטת ייל.
ב־1964 החל לעבוד כעורך דין במשרד המשפטים של ארצות הברית, ובשנים הבאות שימש כעוזר מיוחד במשרד הפנים.
לאחר מכן עבר לעיסוק פרטי בדנוור שבקולורדו.
הפריצה שלו לפוליטיקה התרחשה כאשר ניהל את מסע הבחירות לנשיאות של ג'ורג' מקגוורן בבחירות 1972. הקמפיין הוביל את מקגוורן לזכייה במועמדות הדמוקרטית, אך בבחירות הכלליות הוא הפסיד לריצ'רד ניקסון בהפרש ניכר.
ב־1974 נבחר לסנאט מטעם קולורדו, לאחר שגבר על הסנאטור הרפובליקני המכהן פיטר דומיניק.
הוא נחשב לכוכב עולה במפלגה הדמוקרטית, ועיסוקיו בסנאט התמקדו ברפורמות ביטחוניות, פיקוח על אנרגיה גרעינית, איכות הסביבה, טכנולוגיה וחדשנות.
במהלך כהונתו בסנאט, כיהן הארט בוועדות מרכזיות, ביניהן השירותים המזוינים, מודיעין ואיכות הסביבה.
הוא היה חבר בוועדת צ'רץ' שחקרה חריגות גופי ביון, וכיהן כיו"ר ועדת המשנה לרגולציה גרעינית.
ב־1979–1980 הוביל את חקירת הסנאט של תאונת הכור הגרעיני ב־Three Mile Island.
ב־1980 נבחר שוב לסנאט, לאחר מערכה צמודה מול מזכירת המדינה של קולורדו, מרי אסתיל ביוקנן.
במהלך כהונתו השנייה התמקד בנושאי ביטחון, רכש טכנולוגי וכלכלה.
הוא עודד פיתוח מערכות קטנות וניידות במקום מערכות ענק יקרות, התנגד לתוכנית טילי MX והיה בין מיוזמי חוק הגנת תכנון שבבים מוליכים למחצה (1984), שהקנה לו מעמד של "דמוקרטי של אטארי".
במדיניות חוץ תמך בהסכמי תעלת פנמה.
בבחירות 1984 התמודד על המועמדות הדמוקרטית לנשיאות והיווה את האיום הרציני יותר לוולטר מונדייל, סגן הנשיא לשעבר.
הוא ניצח בבחירות המקדימות בניו המפשייר, ואחרי שזכה בכמה מדינות נראה כאילו יחטוף את המועמדות ממונדייל.
הארט הפתיע רבים כשהגיע למקום השני באספות הבחירה באיווה, כשהוא זוכה ל-16.5% מהקולות והופך ליריבו המרכזי של מונדייל.
הארט ביקר את מונדייל ואמר שהוא דמוקרט זקן, משנות הניו דיל שסימל את המדיניות השגויה של העבר, ומיצב את עצמו (כמו ביל קלינטון שמונה שנים לאחר מכן) כדמוקרט מתון, צעיר ורענן שימשוך את המצביעים הצעירים.
הוא ניצח במדינות חשובות כמו ניו המפשייר, אוהיו וקליפורניה וגם בכמה אחרות, במיוחד במערב.
אך הארט לא הצליח להתגבר על היתרונות הפיננסיים והארגוניים של מונדייל, במיוחד בקרב מנהיגי איגודי עובדים במערב התיכון ובצפון-מזרח המדינה.
הארט גם נפגע בעימות טלוויזיוני עם מונדייל, שבו סגן הנשיא לשעבר השתמש בסלוגן פרסומת כדי לצחוק על מצעו של הארט.
כשהוא פונה אל הארט, מונדייל אמר להארט שכל פעם שהוא מדבר על ה"רעיונות החדשים" שלו, הוא נזכר בסלוגן של רשת המזון המהיר "וונדיז": "איפה הבשר?", דבר שעורר צחוק ותשואות מהקהל, ואילו המצע של הארט נתפס כרדוד ולוקה בחסר.
במהלך עימות אחר, התווכחו מונדייל והארט בלהט על מדיניות ארצות הברית במרכז אמריקה, עד שהמנחה נאלץ לקרוא אותם לסדר.
מונדייל הצליח להוביל על הארט בכמות הצירים, אולם הסיבה להובלה הגדולה שלו (1,564 צירים לעומת 941) הייתה בגלל תמיכת הממסד הדמוקרטי וחוקי בחירת הצירים.
לאחר מערכת הבחירות האחרונה בקליפורניה, ב-5 ביוני, בה ניצח הארט, היו חסרים למונדייל ארבעים צירים כדי להיבחר.
אולם בוועידה הדמוקרטית הלאומית בסן פרנסיסקו ב-16 ביולי, זכה מונדייל לתמיכת צירי העל, הלא מחויבים והקשורים לממסד, ונבחר למועמד.
בבחירות 1988 נחשב למועמד מוביל למשך רוב 1987, לאחר שהצליח מאוד בפריימריז הקודמים.
לאחר תבוסת מונדייל, הארט מיצב את עצמו כמועמד מרכז מתון שהדמוקרטים הרגישו שיכול לנצח.
אולם שמועות על רומנים מחוץ לנישואין פגעו בהארט.
כשנשאל על כך אמר שאם יעקבו אחריו בחייו הפרטיים, הכתבים ישתעממו.
אולם לאחר שחברה אנונימית של מישהי טענה שלהארט יש רומן עם חברתה הוא צנח בסקרים, ובעקבות כך פרש מהמירוץ ב-8 במאי 1987. בדצמבר הוא הפתיע רבים כשהחליט להחזיר את מועמדותו.
אולם חוסר הצלחה בפריימריז גרם לו לפרוש שנית והמועמדות עברה למייקל דוקאקיס.
לאחר פרישתו, הארט שב לעיסוקיו המשפטיים אך שמר על פעילות ציבורית רחבה.
הוא כיהן בתפקידים שונים, בהם שליח מיוחד של ארצות הברית בצפון אירלנד, חבר במועצה ליחסי חוץ, וחבר במועצה המייעצת לביטחון המולדת.
הארט היה מעורב גם בהכנת דוחות מרכזיים על ביטחון לאומי, ואף הזהיר מראש מפני מתקפות טרור עתידיות על אדמת ארצות הברית.
כמו כן כיהן כיו"ר ועדה משותפת עם וורן רודמן שעסקה בביטחון הלאומי האמריקאי.
בנוסף לפעילות ציבורית, הרצה בארגונים שונים ואף כתב ספרים רבים, כולל ביוגרפיה של הנשיא ג'יימס מונרו.
במהלך השנים קיבל תואר דוקטור לפוליטיקה מאוניברסיטת אוקספורד, ופרסם מאמרים בין היתר באתר Huffington Post.
הארט היה נשוי לאוליתה "לי" לודוויג משנת 1958 עד למותה ב־2021, ולהם שני ילדים – ג'ון ואנדריאה.
גארט אוגוסטוס מורגן האב היה ממציא, יזם ואיש עסקים אפרו־אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות פיתוח מכשיר הגנה לנשימה ("כובע עשן") ששימש כבמעין אב־טיפוס למסכות גז, ובזכות המצאת דגם מוקדם של רמזור תלת־מצבי.
נוסף על כך פיתח מוצרי שיער, הקים חברה מצליחה בתחום הקוסמטיקה, היה מעורב בפעילות ציבורית לקידום זכויות אפרו־אמריקאים, והחזיק בבעלות על עיתון מקומי בקליבלנד.
מורגן נולד בשנת 1877 ליד העיירה פריז שבמדינת קנטקי, בקהילה שכמעט כולה אפרו־אמריקאית.
אביו, סידני מורגן, היה בעבר עבד משוחרר שהיה שייך לגנרל קונפדרציה, ואמו, אליזבת ריד, הייתה אף היא שפחה לשעבר, בתו של כומר בשם גארט ריד, ומוצאה היה בחלקו גם ילידי־אמריקה.
מורגן היה השביעי מתוך אחד־עשר ילדים.
הוא השלים השכלה פורמלית עד כיתה ו' בבית ספר יסודי בקלייזוויל שבקנטקי.
כמו צעירים אפרו־אמריקאים רבים בסוף המאה ה־19 נאלץ לעזוב את לימודיו בגיל צעיר כדי לעבוד ולסייע בפרנסת המשפחה.
בגיל 14 עבר לסינסינטי שבאוהיו בחיפוש אחר עבודה, ובהמשך שכר מורה פרטי כדי להמשיך ללמוד לצד עבודתו.
בשנות נעוריו עבד מורגן כ"כלבויניק" ואיש תחזוקה עבור בעל קרקעות בסינסינטי.
בשנת 1895 עבר לקליבלנד והחל לעבוד כמכונאי לתיקון מכונות תפירה בבית חרושת לבגדים.
העבודה הטכנית עוררה את סקרנותו לגבי מנגנונים מכניים, והוא קנה לו שם כמי שמסוגל לתקן מכונות מורכבות.
באותה תקופה פיתח המצאות ראשונות הקשורות למכונות תפירה, ובהן אמצעי לקיבוע רצועה (belt fastener) ותוספת לתך זיגזג.
הניסיון המעשי בתיקון ושיפור מכונות היווה בסיס לפעילותו כממציא בשנים הבאות.
בשנת 1907 פתח מורגן חנות משלו לתיקון מכונות תפירה.
שנה לאחר מכן היה שותף להקמת ארגון קהילתי שנקרא "אגודת הגברים הצבעוניים של קליבלנד" (Cleveland Association of Colored Men), שעסק בסיוע חברתי וכלכלי לקהילה האפרו־אמריקאית בעיר.
ב־1909 פתח יחד עם אשתו השנייה, מהגרת צ'כית בשם מרי אן הסק, חנות בגדי נשים בשם "Morgan's Cut Rate Ladies' Clothing Store".
החנות ייצרה מעילים, חליפות ושמלות, והעסיקה בהמשך יותר משלושים עובדים.
בתחילת המאה ה־20 ערך מורגן ניסויים בחומר נוזלי שנועד במקור להקטין את חיכוך המחט במכונות תפירה ולהפחית את שריפת הבד.
במהלך ניסוייו הבחין שהחומר משפיע גם על שיער: הוא גרם לפרווה של סוס־פוני ולשיער אדם להיעשות חלקים וישרים.
על בסיס גילוי זה פיתח מורגן קרם להחלקת שיער והקים את חברת G.
החברה שיווקה קרם החלקה, קרם לעידוד צמיחת שיער, שמן צביעה לשיער שחור ומסרק בעל שיניים מעוקלות להחלקת שיער.
פעילות זו הפכה אותו ליזם מצליח ולבעל עסק מוכר בקהילה האפרו־אמריקאית.
"כובע העשן" – מכשיר ההגנה לנשימה
אחת מהמצאותיו הידועות ביותר של מורגן היא התקן נשימה לחירום, שכונה "כובע עשן" או "מכשיר נשימה" (Breathing Device).
המכשיר נועד להגן על כבאים ועל עובדים בסביבות רוויות עשן וגזים רעילים.
ההתקן הורכב מכיסוי ראש ובד שהגן על הפנים, ומשיטת צינורות שהורדו לגובה נמוך סמוך לרצפה, מתוך ההבנה שעשן וגזים חמים נוטים לעלות למעלה בעוד האוויר שמתחת נשאר נקי יותר.
ספוג רטוב שימש לסינון האוויר ולצינונו.
מורגן רשם פטנט על המכשיר ב־1912–1914 וייסד את חברת National Safety Device Company כדי לשווק אותו.
בהדגמות המוצר נהג לעיתים להופיע בזהות בדויה – "Big Chief Mason" – כאילו היה אינדיאני ילידי, כדי לעקוף דעות קדומות גזעיות בשוק הלבן.
בהדגמות פומביות היה נכנס לאוהל מלא עשן רעיל, שוהה בו דקות ארוכות ויוצא בריא ושלם, בעוד הקהל צופה.
המכשיר זכה בפרסים בתערוכות בטיחות, ונרכש על ידי מחלקות כיבוי אש, בתי חולים ומפעלים ברחבי ארצות הברית.
אף שהיו קיימים באותה תקופה אמצעי נשימה אחרים, רבים מהם היו מסורבלים ויקרים יותר, בעוד שהמכשיר של מורגן נחשב פשוט וזול יחסית.
חילוץ אסון המנהרה בקליבלנד (1916)
פרסומו של מורגן עלה לאחר אסון פיצוץ במנהרת מים מתחת לאגם אירי ב־1916, סמוך לקליבלנד.
פיצוץ וגזים רעילים לכדו עובדים בתוך מנהרה בעומק של כ־15 מטר מתחת לפני המים.
שתי קבוצות חילוץ ראשונות שניסו להיכנס למנהרה נכשלו, וחלק מהמצילים עצמם נחנקו.
אחד מאנשי הצוות, שזכר הדגמה של המכשיר של מורגן, שלח אליו שליח באמצע הלילה.
מורגן ואחיו, פרנק, הגיעו למקום עם מספר "כובעי עשן", ירדו למנהרה כשהם חובשים את ההתקנים, והצליחו להוציא מספר פועלים ולקחת חלק מרכזי בפינוי גופות המצילים שנהרגו.
למרות תפקידו המרכזי בחילוץ, תרומתו של מורגן כמעט ולא צוינה בעיתונות המקומית, ורשימות ההוקרה הרשמיות לא כללו את שמו – ככל הנראה בשל גזענות ממוסדת.
רק כעבור זמן קיבל מדליות הוקרה וגילויי הערכה שונים, וחלק מהתושבים בקהילה השחורה ביוזמתם העניקו לו מדליה משובצת יהלומים כאות תודה.
עם זאת, הפרסום הארצי על כך שממציא המכשיר הוא אפרו־אמריקאי גרם לכך שגופים בדרום ארצות הברית ביטלו הזמנות שכבר נעשו למכשיריו.
הצלחת עסקי השיער והמצאת "כובע העשן" הביאו את מורגן לידי אמצעים כלכליים שאפשרו לו לרכוש מכונית – דבר שהיה נדיר יחסית בקרב אפרו־אמריקאים באותן שנים.
בשנת 1922 היה עד לתאונה קשה בצומת בין כלי רכב ממונע לעגלה רתומה לסוס.
הוא הסיק כי יש צורך באמצעי בקרה בטוח יותר בצמתים.
מורגן פיתח דגם של רמזור תנועה ידני, שכלל זרועות נעות שעליהן סימני "עצור" ו"סע".
ניתן היה להרים את הזרוע למחצית הדרך כדי לסמן אזהרה (מקביל ל"זהירות" או "תשומת לב"), ולבלום את כל הכיוונים בעת הצורך.
ב־1923 רשם פטנט על המצאתו, ובהמשך מכר את הזכויות לג'נרל אלקטריק תמורת 40,000 דולר – סכום משמעותי מאוד לאותה תקופה.
מורגן היה פעיל גם בזירה הציבורית.
ב־1908 היה בין מייסדי "אגודת הגברים הצבעוניים של קליבלנד", שלימים התמזגה עם NAACP.
הוא שימש גזבר הארגון ותרם כסף למוסדות חינוך שחורים (HBCUs).
בשנת 1920 ייסד עיתון שבועי בשם Cleveland Call שנועד לתת במה לקהילה האפרו־אמריקאית בעיר.
ב־1938 היה שותף למיזוג העיתון עם עיתון נוסף, והוקם העיתון Cleveland Call and Post, ששרד שנים רבות כביטאון חשוב של הקהילה.
מורגן היה חבר בלשכת הבונים החופשיים השחורה (Prince Hall Freemasons) ובקהילת הכנסייה הבפטיסטית בעיר.
בשנת 1931 התמודד כמועמד עצמאי למועצת העיר קליבלנד, מתוך אמונה שהעירייה אינה נותנת מענה מספק לצורכי האוכלוסייה האפרו־אמריקאית, אך לא נבחר.
בשנת 1896 נישא מורגן למאדג' נלסון, אולם הזוג התגרש ב־1898. בשנת 1908 נישא בשנית למרי אן הסק, מהגרת צ'כית.
לזוג נולדו שלושה ילדים: ג'ון פירפונט, גארט אוגוסטוס הבן וקוסמו המלין מורגן.
במהלך חייו המאוחרים לקה מורגן בגלאוקומה, ובשנות ה־40 של המאה ה־20 הפך ללקוי ראייה ברמה קשה.
חרף מצבו הבריאותי המשיך לעבוד על רעיונות נוספים, ובהם סיגריה מתכבה־מעצמה עם תא מים קטן שהפסיק את הבעירה לאחר זמן קצוב.
מורגן נפטר בקליבלנד ב־27 ביולי 1963, בגיל 86, ונטמן בבית הקברות Lake View Cemetery בעיר.
כבר בחייו זכה מורגן להוקרות שונות על תרומתו בתחום הבטיחות.
לאחר מותו הלכה והתחזקה ההכרה הציבורית בחשיבות המצאותיו.
בבית הספר הציבורי בקליבלנד פועל מוסד חינוכי מדעי הנושא את שמו – Garrett A.
מתקן טיהור מי השתייה של העיר קליבלנד נקרא Garrett A.
בשיקגו ובלקסינגטון (קנטקי) נקראו בתי ספר יסודיים על שמו.
במחוז פרינס ג'ורג' שבמדינת מרילנד נקרא רחוב על שמו – Garrett A.
מורגן נכלל בספר "100 Greatest African Americans" מאת החוקר מולפי קיטה אסנטה, לצד דמויות מפתח נוספות בתולדות האפרו־אמריקאים.
הוא הוכר כחבר כבוד באחוות הסטודנטים אלפא פי אלפא.
המצאת "כובע העשן" שלו הוצגה בתוכניות טלוויזיה דוקומנטריות שונות שעסקו בהמצאות ששינו את העולם.
גארי קאר היה נגן קונטרבס אמריקאי, שהיה נגן הקונטרבס הראשון בעולם אשר פתח בקריירה סולנית מלאה.
הוא הוכתר על ידי מגזין טיים כבסיסט הסולני המוביל בעולם.
בן למשפחת נגני קונטרבס מקצועיים, בהשפעתם החל את לימודי הכלי והוא בן 9 בלבד.
בעידוד סבו, נגן קונטרבס אף הוא ודמות בעלת השפעה מכרעת בחינוכו המוזיקלי, בילדותו נחשב לילד פלא.
קאר נרשם ללימודים גבוהים באוניברסיטת דרום קליפורניה תחת הדרכתו של הרמן ריינסהאגן.
עם זאת, היה זה המעבר לבית הספר ג'וליארד והמפגש עם המורה המפורסם סטיוארט סאנקי אשר הותיר בו חותם.
בתקופה זו אף נהג לבקר בסטודיו של הכנר הנודע מישה אלמן על מנת להאזין לאימוניו.
את הופעת הבכורה של קאר ב־1962 ליוותה הפילהרמונית של ניו יורק תחת שרביטו של ליאונרד ברנשטיין.
כאן הרהיב קאר עוז וניגן את "הברבור" מתוך קרנבל החיות של סן-סנס, הכתוב במקור לצ'לו, בגובה הצליל המקורי.
זאת לאחר סירובו לבקשת ברנשטיין לנגן את "הפיל", הקטע המיועד לקונטרבס מתוך אותה היצירה.
באותה השנה הגיש קאר רסיטל בכורה בקרנגי הול.
ההופעה עוררה הדים בעולם המוזיקה דאז, ובעקבותיה אף החליטה אלמנתו של סרגיי קוסביצקי לתרום לקאר את קונטרבס האמאטי משנת 1611 של בעלה המנוח.
מאז הופיע כסולן עם תזמורות רבות ברחבי העולם, ביניהן התזמורת הסימפונית של שיקגו, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית של הונג קונג, התזמורת הסימפונית של מונטריאול, תזמורת סימון בוליבר (ונצואלה), התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הפילהרמונית של אוסלו והתזמורת הקאמרית של ציריך.
קאר אף חבר פעם נוספת לברנשטיין וביצע את הקונצ'רטו לקונטרבס של קוסביצקי, ביצוע מחווה מצידו של ברנשטיין למורהו הדגול בטאנגלווד.
תחום הפדגוגיה חב אף הוא רבות לקאר.
שנים של מחקר בתחום הטכניקה של הכלי הניבו מספר ספרים המסבירים את גישתו באשר ליציבה ועבודה נכונה עם הגוף בעת הנגינה, וכן תרגילים המיועדים לשיפור השליטה הטכנית בקונטרבס.
קאר גם הקליט משדר וידאו העוסק בנושאים אלה וכולל הדגמות חיות.
בעבר אף לימד במוסדות יוקרתיים ברחבי ארצות הברית, ביניהם בית הספר ג'וליארד, ייל ובית הספר הארט למוזיקה.
תלמידו הבולט בישראל הוא מיכאל קלינגהופר.
בשנת 2001 ניגן קאר את רסיטל הפרידה שלו, אשר חתם את הקריירה שלו כאמן מופיע.
בהמשך הוא התרכז בהקלטות באולפן הביתי שלו ובהוראה.
גארי קאר הלך לעולמו ב-16 ביולי 2025.
גארי אלכסנדר נוויל הוא כדורגלן עבר אנגלי.
נוויל שיחק בעמדת המגן הימני והיה גם קפטן קבוצת מנצ'סטר יונייטד.
נוויל התחיל את הקריירה שלו ככדורגלן בוגר בפרמייר ליג כקשר אחורי במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד בשנת 1994. מאוחר יותר הוסט לתפקד כמגן ימני.
משנה זו והלאה שימש נוויל כשחקן קבוע בהרכב של מנצ'סטר.
משחק הבכורה שלו בנבחרת אנגליה בכדורגל נערך ב-1994 במסגרת משחק ידידות נגד יפן.
במסגרת הנבחרת השתתף נוויל ביורו 1996, מונדיאל 1998, יורו 2000, יורו 2004 ובמונדיאל 2006. נוויל החמיץ את טורניר מונדיאל 2002 כיוון ששבר את רגלו באותה עונה.
גארי הוא אחיו הגדול של שחקן הכדורגל פיליפ נוויל.
השניים שיתפו פעולה במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה וכיוון ששניהם שיחקו באותה עמדה, לא פעם מצאו עצמם נאבקים זה בזה על מקום בהרכב הפותח.
משחקו האחרון של נוויל בקריירה היה בניצחון 2 : 1 על וסט ברומיץ' אלביון ב-1 בינואר 2011. ב-2 בפברואר הודיע על פרישה ממשחק פעיל, לאחר קריירה שנמשכה כ-20 שנים.
מאז פרישתו משמש כפרשן בטלוויזיה.
כמו כן, שימש כעוזר מאמן נבחרת אנגליה בכדורגל, כאשר תפקידו התרכז בשיפור הקשר שבין השחקנים למאמן.
ב-2 בדצמבר 2015 נוויל מונה למאמן ולנסיה עד סוף העונה, אחיו פיל גם נכלל בצוות האימון.
גארי וינסטון ליניקר הוא כדורגלן אשר היה בשנות ה-80 ושנות ה-90 חלוץ נבחרת אנגליה ואחד מהחלוצים המובילים בעולם.
עד 19 במאי 2025, פרשן כדורגל ראשי של ה-BBC.
גארי ליניקר נולד בלסטר למרגרט ובארי.
שמו האמצעי ניתן לו כיוון שהוא חולק יום הולדת עם וינסטון צ'רצ'יל.
ליניקר החל לשחק כדורגל במועדון הכדורגל המקומי, לסטר סיטי.
ב-1980 זכתה לסטר באליפות הליגה השנייה וב-1984 ערך ליניקר הופעת בכורה בנבחרת.
ב-1985 רכשה אותו האלופה אברטון תמורת 800,000 לירות שטרלינג.
בעונה האחת בה שיחק בקבוצה, סיימה אברטון במקום השני, שתי נקודות אחרי היריבה העירונית ליברפול.
גם בגמר הגביע באותה שנה, הפסידה אברטון לליברפול, למרות שער שהבקיע ליניקר.
בסוף אותה עונה, לפני משחקי מונדיאל 1986 במקסיקו, רכשה אותו ברצלונה, אשר מאמנה היה טרי ונבלס האנגלי, תמורת 2.75 מיליון לירות שטרלינג.
במקסיקו הבקיע ליניקר שישה שערים, כולל שלושער נגד פולין וזכה בתואר מלך השערים של הטורניר.
נבחרת אנגליה הודחה ברבע הגמר על ידי ארגנטינה בתוצאה 2:1 בכיכובו של מרדונה, אך אחד מהשערים שכבש מרדונה, הידוע בכינויו "שער יד האלוהים", היה למעשה שער לא חוקי.
לברצלונה הגיע ליניקר עטור תהילת גביע העולם והציפיות ממנו היו גבוהות.
הוא לא אכזב את ונבלס והבקיע כבר במשחקו הראשון צמד.
במהלך העונה הראשונה שלו בליגה הספרדית הבקיע 21 שערי ליגה כולל שלושער בניצחון 3-2 על היריבה המושבעת ריאל מדריד, השג אשר העלה את קרנו בעיני אוהדי הקבוצה הקטלאנית.
בשתי עונותיו הנותרות בברצלונה, לאחר עזיבתו של ונבלס, הבקיע פחות מהרגיל, בין השאר כי תופקד כשחקן אגף ימין במקום בחוד.
למרות זאת, זכה עם הקבוצה בגביע המלך הספרדי ב-1988 ובגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1989. לאחר שלוש עונות חזר לאנגליה כדי לשחק בטוטנהאם הוטספר, שאומנה על ידי טרי ונבלס ושילמה עבור ליניקר 1.2 מיליון לירות שטרלינג.
לאחר עונה מצוינת בה כבש 24 שערים כשחקן טוטנהאם, הבטיח ליניקר את מקומו בהרכב הנבחרת למונדיאל 1990 באיטליה בו הפסידה נבחרתו לנבחרת מערב גרמניה בחצי הגמר.
לאחר אותו משחק טבע את המשפט המפורסם שמשתמשים בו לעיתים קרובות עד היום: "כדורגל הוא משחק פשוט: 22 גברים רודפים אחרי כדור במשך 90 דקות, ובסוף הגרמנים מנצחים".
הוא הבקיע ארבעה שערים בטורניר והוביל את אנגליה לחצי הגמר.
עשרת השערים שהבקיע במסגרת גביעי העולם הם שיא לאומי אנגלי.
רק אחד עשר שחקנים בהיסטוריה זכו להבקיע מספר זהה או רב יותר של שערים במונדיאל.
עם טוטנהאם זכה בגביע האנגלי, ובסוף עונת עבר לשחק בנגויה גרמפוס היפנית, בגיל 31. טורניר היורו 1992 לא היה מוצלח מבחינתו.
הוא לא הצליח להשיג את השער ה-49 שלו במדי הנבחרת ולהשוות בכך את שיאו של בובי צ'רלטון.
במשחק ידידות נגד ברזיל לפני הטורניר החמיץ בעיטת עונשין מ-11 מטרים – ההזדמנות הטובה ביותר להצטרף לצ'רלטון בראש מבקיעי הנבחרת.
ביפן שיחק שתי עונות במהלכן סבל מפציעה טורדנית בבוהן רגלו.
תכונתו הבולטת ביותר של ליניקר הייתה יכולתו הבלתי רגילה לנצל מצבי כיבוש בתחום רחבת ה-16 ובמיוחד ברחבת החמש.
שליטתו הטובה בשתי רגליו, יכולת נגיחה טובה, מהירות תגובה מצוינת ומעל לכל, חוש מיקום מעולה, הפכו אותו לאחד מהחלוצים המרכזיים הטובים בהיסטוריה של הכדורגל האנגלי.
מאפיין בולט נוסף של ליניקר היה משחקו הנקי וההוגן.
בקריירה מקצוענית של למעלה מחמש מאות משחקים, לא קיבל ליניקר מעולם ולו כרטיס צהוב אחד על עבירה במגרש, לא כל שכן כרטיס אדום.
מכאן נובעת תדמיתו כשחקן הוגן, בדומה לסטנלי מתיוס שאף הוא לא נרשם בפנקס השופט מעולם.
עם זאת, יש אומרים שההישג נובע בעיקר מנטייתו שלא להשתתף במשחק ההגנה.
ליניקר פנה לקריירה בתקשורת, כפרשן כדורגל ראשי של ה-BBC.
בנוסף לכך השתתף בשעשועון ספורט טלוויזיוני והגיש תוכניות שונות.
ב-2003 השתתף ותרם למאמצי הצלת מועדון נעוריו לסטר סיטי, שעמד על סף פשיטת רגל, יחד עם שחקני עבר נוספים של המועדון כאמיל הסקי.
ב-2005 נתבע על ידי שחקן הכדורגל האוסטרלי הארי קיואל בטענה שהוציא את דיבתו במאמר עיתונאי שכתב על עסקת העברתו מלידס יונייטד לליברפול.
ב-2006 דיבב את הדמות הראשית בסדרת הילדים "" ששודרה בערוץ CBeebies.
ליניקר ידוע בעמדות פוליטיות ליברליות המזוהות לרוב עם השמאל הבריטי, אותן הוא מביע ברשת טוויטר.
הוא תמך בהישארות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי במשאל העם שהתקיים ב-2016.
בתגובה, ה-BBC הודיע כי ליניקר יושעה מתפקידו כמגיש תוכנית סיכום משחקי הכדורגל "משחק היום", בשל פגיעה במדיניות הנייטרליות הפוליטית של הרשת, עד שתתקבל עמדה מוסכמת וברורה לגבי השימוש שלו במדיה החברתית.
שותפיו להגשת התוכנית, שחקני העבר איאן רייט ואלן שירר, הודיעו שהם לא ישתתפו בשידור מתוך סולידריות עם לינקר.
אחרי יומיים של סערה ציבורית, ליניקר הוחזר ל-BBC וההשעיה שלו בוטלה.
במאי 2025 עזב את BBC בהחלטה הדדית לאחר שפרסם פוסט בעל אופי אנטישמי.
אליפות הליגה האנגלית השנייה (1980)
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (1986)
מלך השערים, מונדיאל 1986 (6 שערים)
גביע אירופה למחזיקות גביע (1989)
גארי מקאליסטר הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק תקופות ארוכות במדי לסטר סיטי, לידס יונייטד וקובנטרי סיטי, אך ברוב תאריו זכה בליברפול בעונת .
מקאליסטר שיחק במועדון עיר הולדתו, מאת'רוול, עד שקמפיין מוצלח בגביע הסקוטי ב-1985 הביא אותו לתשומת לבה של לסטר סיטי.
לאחר כחצי עשור בלסטר, רכשה אותו לידס יונייטד תמורת מיליון לירות שטרלינג.
עם לידס הוא זכה באליפות הפרמייר ליג ב-1992. בסוף תקופת לידס היה קפטן נבחרת סקוטלנד ליורו 1996, אך מה שנחרת בזיכרון האוהדים הייתה בעיטת אחד עשר מטרים שהחטיא מול נבחרת אנגליה בכדורגל.
בדרך כלל היה מקאליסטר מבצע בעיטות עונשין, בעיטות חופשיות וקרנות ברגל בוטחת.
ב-1996 עבר לקובנטרי סיטי תמורת שלושה מיליון ליש"ט, וסייע לקבוצה הצנועה להישאר עונה אחר עונה בפרמייר ליג.
בשנת 2000 ויתרה עליו קובנטרי, בהנחה שלא היה לו עוד מה להציע על במת הליגה הבכירה.
אז החתימה אותו ליברפול בשורותיה, בהעברה חופשית.
בדיעבד אמר מנג'ר ליברפול ז'ראר הוייה, שמקאליסטר היה "מעורר השראה" (Inspirational) יותר מכל השחקנים (הרבים) שהביא למועדון.
ההתחלה של מקאליסטר בליברפול לא הייתה מבטיחה: הוא הורחק בכרטיס אדום במשחק הראשון שבו פתח בהרכב.
אולם במהרה התברר כי ניסיונו הרב, יכולתו לשחק ביעילות בקישור המרכזי או בצידי המגרש, ובעיקר ההוצאה לפועל של מצבים נייחים, הפכו אותו לשחקן מפתח בקבוצה שזכתה ב-2001 בשלושה גביעים: גביע אופ"א, גביע ה-FA וגביע הליגה.
מקאלסיטר הבקיע את הפנדל שעל חודו עברה ליברפול את ברצלונה בחצי גמר גביע אופ"א.
במשחק הגמר, שבו גברה ליברפול על דפורטיבו אלבס, הבקיע פנדל נוסף, וגם בישל שלושה מארבעת השערים האחרים, כולל שער הזהב שקבע את תוצאה המשחק: 5-4.
בעונת 2000/2001 הוסיף עוד שני תארים - הסופר קאפ האירופי וגביע הצדקה.
הניצחון על מנצ'סטר יונייטד במשחק המסורתי של פתיחת העונה גם הוא הושג הודות לפנדל מוצלח שלו.
בתום 2001 העניקה לו המלכה אליזבת השנייה תואר חבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE), על תרומתו לכדורגל.
ב-2002 עזב את ליברפול כדי לשמש מנג'ר-שחקן בקבוצתו הקודמת, קובנטרי סיטי.
את עמדת המנג'ר בקובנטרי עזב לאחר זמן לא רב, כדי להקדיש את זמנו לטיפול באשתו דניס, שחלתה בסרטן השד.
גארי לואיס והפלייבויז - להקת פופ אמריקאית מהעיר פסדינה בקליפורניה מאמצע שנות ה-60.
את הלהקה הקים ב-1964 המתופף והזמר גארי לואיס, בנו של הקומיקאי ג'רי לואיס.
הלהקה קיבלה חוזה הקלטה בחברת Liberty כשחברי להקת ה-Eligibles מספקים קולות רקע לכל הלהיטים של הלהקה.
הלהיט הראשון של גארי לואיס והפלייבויז, "This diamond ring", שנכתב על ידי אל קופר ונדחה על ידי הזמר בובי וי, כבש את פסגת המצעד האמריקאי.
הלהיט השני "Count me in" הגיע למקום השני במצעד וכך גם הלהיט השלישי "Save your heart for me" שהיה במקור להיט של בריאן היילנד מ-1963 והקוריוז היה שגארי לואיס שרק ושר בהקלטת השיר.
גם ארבעת הלהיטים הבאים הגיעו לעשרת הגדולים.
אבל במהלך ההצלחה של הלהקה, גויס גארי לואיס לצבא ארצות הברית והלהקה נאלצה להתפרק.
שנה וחצי לאחר מכן השתחרר גארי לואיס והקים להקת ליווי חדשה.
ניסיונותיו להקליט להיטי עבר כמו "Sealed with a Kiss" של בריאן היילנד ו-"Rhythm of the rain" של הקסקיידס זכו להצלחה חלקית בלבד ובסוף שנות ה-60 נעלם גארי לואיס מהבמה.
גארי דוויין פייטון הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
ידוע בעיקר בשל תקופתו בסיאטל סופרסוניקס מליגת ה-NBA שם שיחק במשך 18 עונות.
ידוע בכינויו הכפפה (The Glove) בשל משחק ההגנה הבלתי מתפשר שלו מול רכזי הקבוצה היריבה.
פייטון שיחק גם במשך שתי עונות בקבוצת מיאמי היט איתה זכה באליפות בעונת .
הוא הרכז היחיד שנבחר לתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, ונחשב לאחד מהרכזים הטובים ביותר בתולדות המשחק.
הוא מחזיק בשיא NBA בבחירות לחמישיית ההגנה של העונה, כאשר נבחר 9 פעמים בקטגוריה, הישג אותו הוא חולק עם מייקל ג'ורדן, ובשנת 2013 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
גייל גודריץ', חבר היכל התהילה של הכדורסל הגדיר אותו במילים: "ככל הנראה הכי קרוב לשלמות שגארד יכול להגיע, הוא שחקן נהדר".
פייטון גדל באוקלנד שבקליפורניה, שם שיחק כדורסל בתיכון סקייליין, ביחד עם גרג פוסטר.
לאחר התיכון שיחק פייטון באוניברסיטת המדינה של אורגון.