tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מרכז החסידות הוא בעיר בני ברק תחת הנהגתו של האדמו"ר שלמה יוסף אנגלרד.
החסידות נוסדה בחג הסוכות שנת ה'ת"ר (1839), עם פרישתו של רבי מרדכי יוסף ליינר מחבר הספר מי השילוח, מבית מדרשו של רבי מנחם מנדל מקוצק, בעקבות הסתגרותו של רבי מנחם מנדל ואי הסכמתו לקבל את קהל תלמידיו.
רבי מרדכי יוסף פרש מקוצק ועבר לעיר איזביצה שם החל בהנהגה עד לפטירתו בז' בטבת ה'תרי"ד (1854).
הדור השני והפילוג לחסידות לובלין וחסידות ראדזין
עם פטירת רבי מרדכי יוסף התפלגה החסידות.
חלק מן החסידים מינו עליהם את רבי יהודה לייב איגר מלובלין לרבם, והחלו לנסוע אליו ללובלין.
בין חסידים אלו נמנה גם ידידו של רבי יהודה לייב, רבי צדוק הכהן מלובלין, שאף מילא את מקומו לאחר פטירתו בחסידות לובלין.
מרבית חסידי איזביצה המשיכו לנסוע לאיזביצה אל בנו בכורו של רבי מרדכי יוסף, רבי יעקב ליינר מאיזביצה.
ה"בית יעקב", אשר הנהיג את העדה באיזביצה, ולימים עבר לראדזין.
בסדרת הספרים "בית יעקב" הרחיב ופיתח את תורת אביו, בעל "מי השילוח".
התורות לוקטו ונכתבו על ידי בנו, רבי גרשון חנוך הניך ליינר - בספר בית יעקב הכולל, שאר הספרים לוקטו על ידי החסידים על פי הוראתו ועידודו של רבי גרשון חנוך הניך.
הספרים שהודפסו בנפרד כוללים את בראשית, שמות, ויקרא, וכן חיבורים על פסח ושבועות.
את "ספר הזמנים" על הגדה של פסח פרסם בנו השני, רבי אברהם יהושע העשיל מחלם.
כתבי היד על החומשים במדבר, דברים, וכן חיבורים גדולים על כתבי האר"י, טעמי המצוות, וסידור התפילה, וכנראה עוד חיבורים אבדו בשואה.
נפטר בט"ו באב שנת ה'תרל"ח (1878) בעיר דרוזגניק שבליטא.
הדור השלישי והפיצול של חסידות ביסקוביץ-רייוויץ
לאחר פטירת רבי יעקב עברה ההנהגה לידי בנו בכורו, רבי גרשון חנוך הניך ליינר, בעל ה"ארחות חיים".
רבי גרשון הניך התפרסם בחידוש מצוות התכלת בציצית, בנוסעו לאיטליה.
בימי רבי גרשון חנוך התחדשה ההנהגה הסוערת, שדמתה יותר להנהגת סבו רבי מרדכי יוסף מאשר להנהגת אביו רבי יעקב.
חילוף זה בדרך ההנהגה הרחיקה חסידים רבים שהיו ותיקים אצל אביו.
רבי גרשון הניך נפטר בד' בטבת שנת ה'תרנ"א.
מקצת החסידים הלכו אחרי רבי שמואל דוב אשר ליינר (אחיו הצעיר של רבי יעקב ליינר), שייסד את ענף ביסקוביץ-רייוויץ .
ממלא מקומו של רבי גרשון חנוך היה בנו יחידו, רבי מרדכי יוסף אלעזר ליינר מראדזין, בעל ה"תפארת יוסף" (ה'תרל"ג - כ"ו בשבט ה'תרפ"ט; 1873–1929).
בשונה מאביו הוא הנהיג את עדתו ברוך.
בעקבות הנהגה זאת התרחבה בימיו החסידות.
בימיו התערבה חסידות ראדזין בקרב החסידויות בפולין, לעומת ההרחקה היחסית של החסידות בימי אביו.
רבי מרדכי יוסף השני היה מעורב ביסוד תנועת אגודת ישראל, ואף שימש כסגן הנשיא של האגודה עד סוף ימיו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לגור בוורשה, ומשם המשיך לנהל את עדת חסידי ראדזין, על אלפי חסידיה.
נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה.
לאחר מותו התפרסמו דבריו בספר "תפארת יוסף", שעל שמו הוא מכונה.
עם פטירת רבי גרשון חנוך העניך מראדזין, התחיל אחיו הצעיר, רבי אברהם יהושע העשיל ליינר, לכהן באדמורו"ת בעיר חלם, שם נוסד ענף נוסף לחסידות ראדזין .
אחרי פטירתו של ר' מרדכי יוסף אלעזר ליינר עברה ההנהגה לבנו יחידו, רבי שמואל שלמה ליינר מראדזין.
הנהגתו הייתה דומה לזה של סבו רבי גרשון, דרך של תקיפות וחריפות.
בימיו הורחקו חסידים רבים, וכמו כן נסגרו כמה שטיבלך על ידי האדמו"ר בעצמו, שהרחיק חסידים רבים מהחסידות מכיוון שסבר כי אינם מתאימים להנהגתו.
עם זאת הוא פתח את ישיבת "סוד ישרים" בראדזין שבה למדו כ-200 בחורים, ובהמשך (על ידי גיסו, רבי אברהם ישכר אנגלרד) עוד 7 ישיבות ברחבי פולין.
תקיפותו באה לידי ביטוי בשנות השואה שבהן המריד את שומעי לקחו נגד הנאצים, ניסה לארגן קבוצות של יהודים להילחם בהם, ואף עמד בראשם.
נתפס ונרצח על ידי הנאצים בכ"ט באייר ה'תש"ב (1942), בגטו וולדובה.
סמוך למיתתו התגרה ברוצחיו, בעט בהם ואף ירק בפניהם.
בלילה לאחר רציחתו נקבר על ידי חסידיו בבית העלמין שבוולדובה.
לאחר השואה הכתירו חסידי איזביצה-ראדזין לאדמו"ר את רבי אברהם ישכר אנגלרד, חתנו (בזוו"ר) של רבי מרדכי יוסף אלעזר מראדזין וגיסו של רבי שמואל שלמה מראדזין.
לפני השואה שימש כנשיא וראש רשת הישיבות "סוד ישרים" של חסידות ראדזין בפולין.
לפי מסורתם של החסידים, רבי שמואל שלמה מסר לידיו את שרביט ההנהגה לפני רציחתו.
יסד בתי מדרש לחסידי ראדזין בירושלים, בני ברק, תל אביב, חיפה, פתח תקווה, נתניה וחולון, והקים מחדש את ישיבת סוד ישרים בירושלים.
ייסד כמה כוללים לאברכי חסידי ראדזין בבתי המדרש של החסידות.
רבי אברהם ישכר היה שונה מקודמו רבי שמואל שלמה בכך שניהל את העדה ברוך.
נפטר בכ' בתשרי ה'תשס"ו ונקבר בחלקת הרבנים שבהר המנוחות בירושלים.
אחרי פטירתו הכתירו חסידיו את בנו הצעיר (מאשתו השנייה) המתגורר בבני ברק, רבי שלמה יוסף אנגלרד מראדזין לאדמו"ר..
תחת הנהגתו נוסדו כוללים של החסידות בבני ברק ועוד.
וכן חידש את מסורת השיעורים בחסידות מפי האדמו"ר, שהתקיימו בימי ה"תפארת יוסף".
המרכז לצביעת התכלת בבני ברק ממשיך להפיץ חוטי תכלת כשיטת אדמו"רי ראדזין.
האדמו"ר ביסס את החסידות בארץ ישראל וייסד בית מדרש נוסף לראדזין.
בדור השלישי, עם פטירת רבי גרשון חנוך העניך מראדזין, התחיל אחיו הצעיר, רבי אברהם יהושע העשיל ליינר, לכהן באדמורו"ת בעיר חלם.
עם פטירתו בכ"ז בשבט ה'תר"פ, שימשו בניו רבי גדליה ורבי עובדיה כאדמו"רים בחלם.
בן אחר היה רבי חיים שמחה ליינר מלודמיר, שחיבר את ספר דרכי חיים, בענייני רפואה, ו"דור ישרים", תולדות אדמו"רי ראדזין.
בנו הצעיר (מזיווגו השני) היה רבי ירוחם ליינר (תרמ"ח - כ' באב תשכ"ד).
התגורר בשכונת קריקלווד (Cricklewood) שבלונדון בין השנים תרצ"ה - תש"י (1935–1950), שם כיהן באדמו"רות.
בשנת תש"י עבר לארצות הברית והקים את בית מדרשו בשכונת בורו פארק.
כתב דברי תורה בנגלה ובנסתר, שנדפסו בספר "תפארת ירוחם".
לאחר פטירתו שימש בנו רבי מרדכי יוסף ליינער כאדמו"ר מראדזין.
לאחר פטירתו, בשנת תשנ"א, החל לשמש כאדמו"ר בנו הגדול, רבי יעקב (תשכ"ב - ה' באייר תשס"ט).
נפטר בגיל צעיר והותיר 11 יתומים.
דברי תורתו הודפסו בספר "תפארת יעקב".
בנו השני של רבי מרדכי יוסף ואחיו של רבי יעקב, רבי משה ליינער, משמש כאדמו"ר מראדזין בשכונת בית וגן בירושלים.
במעבר מהדור השני לדור השלישי, עם פטירת ה"בית יעקב" מאיזביצה, התחיל אחיו הצעיר, רבי שמואל דוב אשר ליינר, לכהן באדמורו"ת.
בתקופת כהונת אחיו הגדול הכניע את עצמו אליו, ועבר יחד איתו לראדזין.
עם פטירת אחיו, חזר כאדמו"ר עצמאי לאיזביצה, ואחר כך עבר לביסקוביץ, מאז נודע כ"אדמו"ר מביסקוביץ".
חיבר ספר בשם נאות דש"א.
את מקומו מילא אחיינו, רבי משה חיים סוכטשבסקי, חתן אחיו רבי יעקב מאיזביצה.
כיהן בביסקוביץ ולאחר מכן ברייוויץ.
את מקומו מילא בנו, רבי יהושע אברהם אלתר סוכטשבסקי, ברייוויץ ולאחר מכן בחלם.
ספרי רבי מרדכי יוסף בעל ה"מי השלוח" ורבי גרשון חנוך הניך בעל ה"ארחות חיים" מפורטים בערכיהם.
בית יעקב - שלושה כרכים, על ספרי בראשית, שמות, ויקרא
בית יעקב הכולל - על חמשה חומשי תורה והמועדים
ספר הזמנים - על הגדה של פסח ועל חג השבועות
רבי שמואל דוב אשר מביסקוביץ
נאות דשא - על התורה והמועדים
רבי מרדכי יוסף אלעזר מראדזין
תפארת יוסף - על התורה, המועדים והתלמוד
רבי אברהם יהושע העשיל מחלם וצאצאיו
רבי אברהם יהושע העשיל ליינר מחלם, ליקוטי דברי תורה
רבי ירוחם ליינר, זיכרון לראשונים על תולדות החסידות
רבי ירוחם ליינר, תפארת ירוחם על התורה, המועדים והתלמוד
רבי יעקב ליינר, ליקוטים מספרי ר' צדוק הכהן, ליקוט דברי תורתו של "מי השילוח"
רבי יעקב ליינר, תפארת יעקב על התורה והמועדים
הרב אברהם יהושע העשיל פרנקל, מי צדק, ליקוט דברי תורתו של "מי השילוח" מספרי רבי צדוק הכהן מלובלין
הרב אברהם יהושע העשיל פרנקל, עקדת ישועה על התורה
הגדה של פסח אדמור"י ראדזין, בעריכת הרב אלחנן ראובן גולדהבר, הוצאת אגודת חסידי ראדזין בארה"ק
הרב יהושע יוסף הכהן אב"ד מארד, עזרת כהנים על מסכת מדות
הרב יהושע יוסף הכהן אב"ד מארד, דרשות עזרת כהנים
קובץ "תפארת ראדזין", יוצא לאור משנת ה'תשל"ב על ידי צעירי חסידי ראדזין בבני ברק
זיכרון ישרים, הוצאת מכון להוצאת ספרי רבוה"ק מאיזביצא ראדזין
גבורה שבמלכות, הוצאת מכון להוצאת ספרי רבוה"ק מאיזביצא ראדזין
זמירות לשבת ע"פ נוסח ומנהגי אדמור"י איזביצא ראדזין, הוצאת מכון תפארת ראדזין
בסוד ישרים ועדה - ביטאון פנימי, בהוצאת התאחדות אברכי ובחורי ראדזין
הגדה של פסח עם ספר הזמנים - מי השלוח בית יעקב וספרי רבוה"ק, הוצאת מכון תורת אברהם
מעייני השלוח - משנת החנוכה, הוצאת מכון תפארת ראדזין
קונטרס יקר אלו תפילין בענייני מצות תפילין ובר מצווה - הוצאת מכון תפארת ראדזין
חסידות אפטא-זינקוב-מז'יבוז' היא חסידות שייסד רבי אברהם יהושע השיל מאפטא ("הרב מאפטא") בשלהי המאה ה-18. מחסידות זו הסתעפה גם חסידות קופיטשניץ.
רבי אברהם יהושע העשיל מאפטא נולד בשנת תקט"ו (1755) לרבי שמואל.
היה חתנו של רבי יעקב מטורטשין היה מגדולי תלמידיו של רבי אלימלך מליז'נסק.
כיהן כרב ואדמו"ר בקולבסוב בגאליציה, באפטא הפולנית, ביאסי שבמולדביה ובמז'יבוז' שבפודוליה (אוקראינה).
בשנותיו האחרונות היה זקן האדמו"רים בדורו ודעתו הייתה נחשבת בקרב כל החסידים.
מלבד בנו רבי יצחק מאיר היו ילדיו: בנו רבי יוסף משה ממז'יבוז' וחתניו רבי דן יונגרלייב בנו של רבי יצחק מראדוויל (בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב), רבי ישראל מליטשניץ ורבי מרדכי.
בנו, רבי יצחק מאיר מזינקוב.
עבר ממז'יבוז' לזינקוב הסמוכה שם שימש כאדמו"ר לאלפי חסידים.
מלבד בנו רבי משולם זוסיא היו ילדיו: בנו רבי מנחם מנדל חתן רבי ישראל מרוז'ין וחתנו רבי שמואל אשכנזי צאצאו של החכם צבי.
בנו של רבי יצחק מאיר היה רבי משולם זוסיא מזינקוב חתן רבי ישראל, חתנו של רבי משה צבי מסאווראן.
הוציא את ספרו של סבו 'אוהב ישראל'.
חתניו היו רבי יצחק יואל מקנטקוזבה, רבי יוסף משיטאווא ורבי משה מסלאוויטא בנו של רבי פנחס מקוריץ.
בניו של רבי משולם זוסיא כיהנו אחריו כאדמו"רים:
רבי אברהם יהושע העשיל נולד בשנת תקצ"ב, היה חתנו של בן דודו של אביו רבי שלום יוסף מסדיגורה.
חזר למז'יבוז' שם ניהל את חצרו.
נפטר בי"ט בתשרי תרמ"ח בקמינקא.
דברי תורתו יצאו בספר "אור יהושע".
חתניו היו רבי שלמה זלמינא מרשקוב, רבי משה הגר משאץ ויז'ניץ ואחיינו רבי דוד מבוהוש.
רבי חיים מנחם מזינקוב היה חתנו של רבי דוד מטאלנא ובזיווג שני של רבי יחיאל מיכל מקאשיווקא.
חתניו היו רבי ישעיהו ממקארוב ורבי שרגא פייבוש מזלישטשיק.
רבי שמואל מקרילוביץ היה חתנו של רבי אברהם מטריסק.
כיהן בחיי אביו כאדמו"ר בקרילוביץ שבפודוליה.
רבי יחיאל מקרילוביץ נולד בשנת תר"ג.
היה חתנו של רבי יהושע מבעלז.
נפטר בט' בתמוז תרע"ו בקישינב בעת שביקר שם חסידים.
בדור זה כיהנו בניהם של רבי אברהם יהושע העשיל ממז'יבוז' ושל רבי חיים מנחם מזינקוב.
בניו של רבי אברהם יהושע העשיל היו:
רבי ישראל שלום יוסף ממז'יבוז', חתנו של רבי אברהם יעקב מסדיגורה ובזיווג שני חתן רבי יעקב שמשון חודורוב מבאהפולי.
דברי תורתו והספד עליו התפרסמו בקובץ "שורש ישי".
ילדיו היו; בנו אברהם יהושע השל אדמו"ר בטורנופול.
בנו רבי יצחק מאיר השיל אדמו"ר ממז'יבוז-ארצות הברית-חיפה, רבי משה מטרנופול וחתניו רבי מרדכי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה ורבי מרדכי שלמה פרידמן מבויאן.
רבי יצחק מאיר השיל, אבי חסידות קופיטשניץ.
רבי משה מרדכי ממז'יבוז'-פלצוויזנה, גודל על ידי אביו החורג רבי דוד משה מצ'ורטקוב והיה חתנו של רבי יעקב מנובומינסק.
בנו היה אברהם יהושע השל.
חתנו היה אחיינו רבי אברהם יהושע מקופיטשניץ.
רבי משולם זוסיא ממז'יבוז', נפטר בי' באדר תר"פ.
חתנו היה הרב שמואל הלוי יוזפוב משושלת ברזנה.
בניו של רבי חיים מנחם היו (מאשתו השנייה):
רבי פנחס, נשא את קרובתו מלכה בת רבי יצחק מבוהוש, נפטר בז' בשבט תרע"ו.
בנו רבי אברהם יהושע העשיל היה חתנו של רבי ישראל הגר מויז'ניץ.
חתניו היו אחייניו רבי יעקב דוד פרידמן מפאשקאן ורבי יעקב אריה טברסקי מטריסק לונדון.
רבי משה מזינקוב, חתנו של רבי מרדכי מקוריסטשוב, נפטר בי"ג בטבת תרפ"ג.
בדור זה כיהנו בניו של רבי ישראל שלום יוסף ממז'יבוז'.
רבי אברהם יהושע העשיל נולד בשנת תרנ"ב.
היה חתן דודו רבי יצחק מאיר מקופיטשניץ.
כיהן אחר פטירת אביו כאדמו"ר במז'יבוז' ולאחר עשר שנים עבר לטרנופול.
נרצח בשואה בפיטרקוב בד' בניסן תש"ג.
רבי יצחק מאיר השיל נולד בשנת תרס"א, היה חתנו של רבי נחום מקנטקוזבה.
כיהן כאדמו"ר במז'יבוז' ואחר כך באודסה.
עלה לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה.
לאחר זמן עבר לארצות הברית שם הקים בית כנסת בשם "כנסת ישראל" על שם אביו ובשנת תשכ"ח שוב חזר לישראל והקים בחיפה בית מדרש בשם "אוהב ישראל" וכולל אברכים בשם "צרור המור".
חסידות נדבורנה באניא היא חסידות רומנית, ענף מחסידות נדבורנה.
האדמו"ר הראשון היה רבי דוד לייפר, בנו של רבי ישכר בער מסאטמר, בנו של רבי מרדכי לייפר מנדבורנה.
רבי דוד לייפר מנדבורנה באניא שבמרמרוש נולד בשנת תרנ"א.
כמנהג בית נדבורנא כיהן באדמו"רות.
נרצח בשואה בשנת ט"ז בסיוון תש"ד עם שלושה מילדיו.
רבי אהרן יחיאל מנדבורנה צפת.
חתן הרב זאב וולף הלוי טירנואר.
הוא פתח בית מדרש בשם "נזר הקודש" נדבורנה צפת.
רבי יששכר בער (-אדר ב' תשס"ה).
היה חתנו של רבי לוי יצחק לייפער מנדבורנה אראד.
בניו של רבי אהרן יחיאל לייפר מנדבורנה צפת:
רבי חיים אלתר דוד מנדבורנה-חיפה.
חתנו של רבי אלחנן הלפרין.
למד בישיבת צאנז בנתניה ומכהן כאדמו"ר מנדבורנא בחיפה.
רבי מרדכי יצחק מנדבורנה-קאלוש, חצר חסידית שהקים ברמת בית שמש.
חתנו של רבי דוד משה רוזנבוים מקרעטשניף.
רבי ישכר בער פנחס מנדבורנה-צפת.
חתנו של רבי שמעון נתן נטע בידרמן מלעלוב.
חתנו של רבי חיים צבי עהרנרייך אב"ד שאמלוי בארצות הברית.
בעל בית מדרש בשכונת הבוכרים בירושלים.
בני רבי יששכר בער מנדבורנא הרמנשטאט:
רבי מרדכי לייפר מנדבורנא באניה בבורו פארק.
רבי מאיר מנשה לייפר (-תשי"ג, 1953 - ה' באייר תשפ"א, 2021) מבאניה-מונסי (חתן רבי אברהם שמואל טברסקי מפאלטישאן).
רבי יעקב יצחק אייזיק לייפר.
חסידות אוסטרהא הייתה חסידות ווהלינית (כיום אוקראינה).
אבי השושלת היה רבי יעקב יוסף מאוסטראה המכונה "רבי ייב"י".
לרבי יעקב יוסף היו שלושה בנים, רבי אליקים געץ, רבי פנחס ורבי נחמן.
רבי אליקים געץ התנהג באדמו"רות אך לא בפרסום.
הוציא את ספרו של אביו.
רבי נחמן היה פרוש מהעולם וצם משבת לשבת.
רבי פנחס כיהן באדמו"רות באוסטרהא.
היה מתמיד גדול והיה נוהג להתבודד בבית המדרש.
בניו היו רבי יעקב יוסף ממלא מקומו ורבי משה מאורזיטשוב.
חתנו היה רבי ברוך מקונסטנטין.
רבי יעקב יוסף ספרד היה חתנו של הרב יצחק מדוברובנה ושרה, ביתו של רבי נחמן מברסלב, וצאצאי הבעל שם טוב ורבי נחמן מהורדנקא.
ישב במאסר יחד עם רבי אברהם מטריסק עקב הלשנה של המשכילים.
בשנת תר"ט נסע לימפולי שם נפטר בכ"ג בתמוז.
חתנו היה רבי יעקב שמשון הגר מקוסוב.
רבי אברהם כיהן בקוניב הסמוכה לאוסטרהא.
נישא לאדל בתה של חיה בתו של רבי נחמן מברסלב.
מחתניו היו רבי יוסף דוד מלוצק רבי מרדכי ליברזון משושלת פרוסקורוב ורבי יוסף מקאמין.
רבי אליקים געץ מילא את מקום אביו.
נישא לנכדת רבי דוד פורקס ובשנית היה חתנו של רבי יוסף דוד מאליק.
חתנו בזיווג שני היה רבי דוד מסקווירא.
רבי יצחק אייזיק כיהן כאדמו"ר עצמאי באוסטרהא ופתח בית מדרש שנקרא "שבת שטוב".
בנותיו: חוה אשת רבי נחום בן רבי ישראל בן הדגל מחנה אפרים ובשנית אשת רבי יעקב שמשון הגר מקוסוב, מרים אשת רבי ברוך מקונסטנטין, חנה אשת רבי משה מקוריסטשוב, חיה פערל אשת רבי אברהם דוב אורטנברג רבה של לכוביץ' (חותני רבי אליעזר מסקאליה).
בדור החמישי כיהן רבי אלתר מרדכי (ר' אלטר'ניו) בנו של רבי אליקים געץ.
כיהן באדמו"רות למעלה מ-50 שנה.
כאביו וסבו היו לו אלפי חסידים.
היה מכניס אורחים גדול ואירח בשבתות עשרות חיילים יהודיים.
בניו לא כיהנו באדמו"רות אחריו וכך הסתיימה חסידות אוסטרהא.
חתנו היה רבי נחום יהושע הלוי פיצ'ניק מברזנה.
אדמו"ר נוסף מגזע השושלת היה רבי שמחה שהיה לו בית מדרש עצמאי באוסטרהא.
בנו של רבי אברהם מקוניב היה רבי יעקב יוסף.
כיהן בקוניב ואחר כך באוסטרהא כאדמו"ר מקוניב.
אף הוא חסידיו היו מרובים.
בנו של רבי יעקב יוסף היה רבי אברהם פנחס חתן רבי מרדכי מלויעב.
כיהן כאדמו"ר מקוניב בארצות הברית והתפרסם שם מאוד.
נפטר בניו יורק בי"ז בתמוז תש"י.
הוציא ספר עם דברי תורה של אדמו"רי השושלת בשם "רב ייבי סבא".
חתניו היו (בזיווג ראשון) רבי אהרן הופשטיין מקוז'ניץ ו (בזיווג שני) רבי מנחם נחום מסקווירא-מחנובקה.
בן נוסף של רבי יעקב יוסף היה הרב לייב חתן רבי אלתר מנובומינסק.
רבי משה מאנדל, בנו של רבי פנחס מאוסטרהא כיהן באורזיטשוב לחלק מחסידי אביו.
היה חתנו של רבי אברהם מסדילקוב.
היה תלמידו של הסבא משפולי.
אחד מחתניו היה הרב זלמן חודורוב מברדיצ'ב
בנו של רבי משה, רבי יעקב יוסף מאנדל מילא את מקומו.
ביקר בירושלים בשנת תרי"ד, והצטייד בדרכון טורקי בנוסף לדרכונו הרוסי, מחשש שמא תפרוץ מלחמה.
בדרכו חזרה תפסוהו הטורקים עם דרכונו הטורקי ועצרו אותו.
רבי ישראל ב"ק נסע לאיסטנבול לדבר עם הווזיר, אותו הכיר מתקופת שהותו בארץ ישראל, ופעל לשחרורו (רבי ישראל נשאר אחר כך והפך ליועצו של הווזיר).
בניו היו רבי אליקים געץ ורבי אברהם.
חתנו היה רבי שלום דובער שניאורסון.
רבי אברהם היה יורשו המרכזי של אביו.
היה חתן דודו (חתן סבו) הרב מאיר ברונפמן אב"ד לובר.
רבי אליקים געץ כיהן באורזיטשוב ובקאזין.
היה חתנו של רבי חיים יצחק מיאנוב.
חיבר ספר בשם "אמרי אמת".
בנו של רבי אליקים געץ היה רבי יעקב יוסף (השני מאורזיטשוב), חתן רבי אברהם שמואל מברזנה.
מילא את מקום אביו בקאזין וכיהן גם בסטפניץ ובבוהיסלוב.
בניו של רבי אברהם היו רבי דוד (חתן רבי גדליה ממאלין), רבי ישעיה (חתן רבי פנחס מסוקלובקה) ורבי יעקב יוסף (חתן רבי דן מקונסטנטין) חתנו היה רבי יעקב ישראל מצ'רנוביל.
בזיווג שני היה חתנו של הרב רבי מרדכי אדמו"ר ממעז'יבוז (בנו של רבי יחיאל מיכל מדרוהוביטש) וגיסו של רבי יעקב ישראל קארף.
נולד לו ישראל יהודה, ברוך, ובתו אדל.
חסידות אליק הייתה חסידות ווהלינית (כיום באוקראינה).
מייסד החסידות היה רבי צבי אריה לנדא.
הרבה מהצאצאים של השושלת כיהנו ומכהנים באדמו"רות סטרטין בארץ ישראל ובארצות הברית.
מייסד החסידות רבי צבי אריה נולד בי"א בתשרי תק"כ לרבי גדליה לנדא.
היה תלמידם של המגיד ממזריטש ושל רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
כיהן כאדמו"ר לאלפים באליק שבווהלין (סמוך לרובנה).
חיבר ספר בשם "אור חכמים".
בנו יחידו היה רבי יוסף דוד לנדא, חתנו של רבי מרדכי מקרמניץ ובזיווג שני בעלה של אלמנת רבי אברהם מפראהביטש, נכדת רבי דוד לייקס.
חתניו של רבי צבי אריה היו רבי פנחס מקולק ובזיווג שני רבי משה מקוריסטשוב.
בניו של רבי יוסף דוד היו:
רבי מרדכי, ממלא מקומו של אביו בהנהגת החסידות.
רבי מרדכי היה חתנו של רבי שמעון שלמה מסאווראן.
בנו הוציא את ספרו "גדולת מרדכי" בוורשה בשנת תרמ"ה.
חתנו היה אחיינו רבי שמעון שלמה מטיטשלניק.
היה חתן דודו רבי משה מטיטשלניק.
נפטר בצעירותו בכ' בתמוז תרנ"ז.
אשתו פריידא החזיקה את חסידיו עד שגדל בנו רבי יוחנן (נקרא על שם אבי סבתו, רבי יוחנן מרחמסטריווקא) והחל לכהן.
ממלא מקומו בנו רבי יוחנן
בתו- מרגלית נישאה לרבי יוחנן מסטולין-לוצק.
נפטרה בפרונזה ו' באייר תש"ג.
בנו- רבי אלתר יוסף דוד חתנו של רבי חיים מאנטניא ובזיווג שני של רבי שמואל וינברג מסלונים.
בנו של רבי אלתר יוסף דוד היה רבי צבי אריה מלוצק.
היה חתנו של רבי משה מסוליצא.
בנו- רבי צבי אריה מאליק-ארצות הברית, חתן רבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק ובזיווג שני חתן רבי פינחס מלעכוויטש.
בשנת תרפ"ד היגר לארצות הברית ושם נפטר בי"א באב תשכ"ו.
חותנו של רבי יעקב מדלטין (צאצא של רבי פנחס מקוריץ).
רבי צבי אריה מפלעשטין (-כ"ח בתשרי תרמ"ד), חתן דודו רבי יצחק מגרנוב, עמו עלה לצפת.
רבי אהרן ברנדוויין חתן רבי אברהם מסטרטין, ממנו יצאו אדמו"רי סטרטין.
שינה את שם משפחתו לשם משפחתו של חמיו.
נפטר בכ"ח בכסלו תרס"ז, ומנהגו היה לאכול פשטידה מיוחדת בסעודת אסתר.
חתנו רבי מרדכי קצנלבוגן מבילירודקא.
חתנו רבי אליקים געץ השני מאוסטרהא.
לאחר מלחמת העולם השנייה נבנתה החצר מחדש בברוקלין על ידי הגה"צ רבי אליעזר יודא מאליק שליט"א אבד"ק אליק.
טל אורות (שני כרכים) - דברי תורתם של אדמו"רי השושלת, ניו יורק תשל"ו.
יצא לאור על ידי רבי אהרן יעקב ברנדוויין, האדמו"ר מסטרטין בבורו פארק.
שקל הקדש - תורת רבי שמעון שלמה מאליק, מכון בית אהרן וישראל, ירושלים תשנ"א.
חסידות אפטא הייתה חסידות פולנית.
מקים החסידות היה רבי מאיר הלוי מאפטא תלמידו של החוזה מלובלין.
מאחיו של רבי מאיר, רבי מרדכי, יצאה שושלת סטשוב.
רבי מאיר היה אדמו"ר בסטבניץ ובאפטא.
חיבר את הספר "אור לשמים".
רבי פנחס מילא את מקום אביו רבי מאיר.
חתנו של הרב חיים יעקב מדוקלא.
אחיו רבי ישראל כיהן בסטאשוב בחיי אביהם.
בדור זה כיהנו שני אדמו"רים, בנו של רבי פנחס ואחיו.
רבי מאיר (השני) מילא את מקום אביו רבי פנחס באפטא.
חתנו של רבי יהודה לייב בן רבי יחיאל מיכל בנו של רבי חיים מצ'רנוביץ בעל הבאר מים חיים.
חתנו היה רבי אליעזר פינקלר מפינטשוב.
רבי יצחק מנחם (תקפ"ב - כ' באדר תרל"ד), היה חתנו של רבי משה בידרמן מלעלוב וממלא מקומו בפולין.
לא היו לו חסידים רבים.
רבי אלתר מאיר דוד, מילא את מקום אביו רבי יצחק מנחם בוואלברום.
נקרא על שם סביו רבי מאיר מאפטא ורבי דוד מלעלוב.
בצעירותו חלה והוסיפו לו את השם אלתר כסגולה לאריכות ימים.
היה חתנו של רבי משה מקארוב.
היה נוסע גם כאדמו"ר לצדיקים, בהם רבי חיים מצאנז שהיה רבו המובהק, רבי אברהם מטריסק, היהודי הטוב מניישטאט, רבי יהושע מבעלז ורבי נתן דוד משידלובצא.
שלושת בניו וחתנו של רבי אלתר מאיר דוד היו אדמו"רים.
רבי יוסף נתן מילא את מקום אביו.
נפטר לאחר ארבע שנים, בכ"ד בכסלו תרע"ה, ללא ילדים.
את מקומו מילא גיסו רבי שלום.
רבי אברהם פנחס שלום (תרכ"ח - חשוון תר"צ) כיהן באפטא, זביירצ'ה וצ'נסטוחובה.
חתן רבי אברהם אלחנן מקאלושין.
רבי יצחק מנחם חתן רבי נפתלי מנאווריה.
רבי יצחק גליקמן-רובין אדמו"ר ואב"ד בסוסנוביץ (צאצא לשושלת רופשיץ).
רבי שלום רוקח מוואלברום, בן רבי ישכר דב מלובוטשוב.
נרצח בשואה בסנדומיר עם כל משפחתו..
בניו וחתנו של רבי אברהם פנחס שלום היו.
רבי יעקב יצחק אלחנן מילא את מקום אביו.
חתן קרובו רבי אליעזר פינקלר מפינטשוב-סוסנוביץ.
חתנו רבי חיים מסאטמר, בנו של רבי שלום אליעזר הלברשטאם מראצפרט.
חתנו רבי משה בן רבי אהרן מבעלז.
בניו וחתנו של רבי יצחק מנחם היו.
חתן רבי מאיר שלום מקאלושין.
בזמן מלחמת העולם הראשונה עבר לברלין שם החל להתנהג באדמו"רות.
בזמן עלייתו של היטלר לשלטון ברח לווינה ואחר כך לריגה.
חתניו של רבי שלום רוקח מוואלברום היו.
רבי יהושע מקמינקא-לבוב והרב אלכסנדר מאיר בן רבי פנחס מאוסטילה
רבי ישכר בער רוטנברג, בנו של רבי יעקב יצחק אלחנן, כיהן כרב בוודז'יסלאב (באיות יידי: וואוידיסלאוו).
לאחר השואה כיהן בארצות הברית כאדמו"ר מוודיסלאב.
היה חתנו של רבי שלום מוסקוביץ' משאץ.
ילדיו הם רבי משה (חתן רבי נחמן מספינקא) - ממלא מקומו - נפטר יום כיפור תשע"ח, רבי יעקב (חתן רבי צבי הירש מייזליש), חתנו הרב משה סופר רב קהילת פאפא בירושלים וחתנו רבי אברהם מנחם מנדל ווגשל, האדמו"ר משינאווא מונסי.
רבי מנחם בן ציון רוטנברג-הלברשטאם (תרמ"א - כ"ג בניסן תשי"ז), בנו של רבי אהרן מביאלה-ביליץ, גדל אצל סבו והוסמך על ידו לאדמו"רות.
כיהן בוודז'יסלאב (שם היה חתן של רבי אברהם חיים רוטנברג רב העיר) ולאחר מכן בארצות הברית שם כיהן כ"ראש אגודת האדמו"רים בארצות הברית".
רבי שמואל אהרן, אחיינו של רבי מאיר, היה ראש ישיבה בסטאשוב וסירב לנהוג באדמו"רות.
בנו רבי מרדכי התנהג באדמו"רות בסטאשוב.
בנו של רבי מרדכי, רבי דוד (תר"ב - ח' באייר תרפ"ב) מילא את מקום אביו בסטאשוב וסוסנוביץ.
בנו רבי ישראל יעקב מילא את מקום אביו כאדמו"ר מסטאשוב בסוסנוביץ.
היה חסידו של רבי חיים שמואל מחנטשין.
חסידות אלעסק הייתה חסידות גליציאנית.
אבי החסידות היה רבי חנוך העניך מייער, חתנו של רבי שלום רוקח מבעלז.
נכון לתש"ע, מכהנים מצאצאי השושלת באדמו"רות סטניסלב ואלעסק.
חסידות נוספת מגזע זה היא חסידות סאסוב.
רבי חנוך העניך נולד בשנת תק"ס (1800) לרב שמואל מאיר מאלעסק.
נישא לפריידא בתו של רבי שלום מבעלז.
היה חסידם של רבי אורי מסטרליסק, של רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ ושל חותנו.
בילדותו היה אצל החוזה מלובלין.
כיהן ברבנות בסטינוב ובאלעסק שבגליציה, (אולסקו, כיום אוקראינה).
לאחר פטירת חותנו החל לכהן באדמו"רות.
נודע כבעל מופת ופועל ישועות.
חיבר ספרים בשם "לב שמח" על התורה, הגדה של פסח וסידור.
חתניו היו רבי משה זילברפרב, רבי צבי רוקח ורבי אשר אנשיל אשכנזי (בנו של רבי יואל אשכנזי, רבה של זלוטשוב, מחבר שו"ת מהר"י אשכנזי, חתן רבי צבי הירש תאומים).
בנו רבי יצחק מילא את מקומו.
היה חתנו של רבי יוסף יוסקה מלאשקביץ.
לאחר חתונתו שהה אצל רבי מאיר מפרמישלאן (חותן חותנו).
היה חסידם של רבי ישראל מרוז'ין ושל סבו רבי שלום מבעלז.
לאחר פטירת אביו מילא את מקומו.
כאביו היה מפורסם כגדול בתורה ובקדושה וכבעל מופת.
חתנו של רבי יצחק, רבי אהרן מנחם מנדל אייכנשטיין, בנו של רבי אלכסנדר סנדר מזידיטשוב מילא את מקום חותנו באדמו"רות וכקודמיו גם הוא נודע בקדושתו ובמופתיו העל טבעיים.
במלחמת העולם הראשונה עבר ללבוב ונפטר שם בי"ט באב תרפ"ג (1923).
בן נוסף של רבי חנוך הניך היה רבי שלמה, אבי חסידות סאסוב.
נכדו של רבי חנוך הניך (בן חתנו רבי משה), רבי משולם זלמן כיהן כרב ואדמו"ר בטופורוב.
היה חתנו של רבי אהרן מקוידנוב.
נרצח ביער טופורוב בשנת תש"ד.
חתנו היה רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מנארול.
רבי חנוך דב זילברפרב, בנו של רבי משולם זלמן, כיהן כאדמו"ר בבוטושאן ובתל אביב כאדמו"ר מקוידנוב.
ממנו נמשכת היום חסידות קוידנוב.
כיום מכהנים באדמו"רות אלעסק, נכדי השושלת דרך ענף סטניסלב.
רבי אשר אנשיל אשכנזי (חתנו של רבי חנוך העניך) כיהן לאחר פטירת חותנו כאדמו"ר מאלעסק בסטניסלב.
לאחר פטירת אביו נקרא לכהן ברבנות זלוטשוב אך סירב.
ילדיו של רבי אשר אנשיל כיהנו אחריו בסטניסלב:
חתנו רבי יצחק וילציקר-אשכנזי, בן הרב יעקב צבי, מילא את מקומו.
בשנת תר"נ עלה לישראל והתגורר בירושלים.
לאחר פטירת חותנו נקרא לבוא למלא את מקומו.
חתנו היה רבי מאיר מקליבלנד.
נכדו היה רבי אלימלך אשכנזי ממלבורן-סיגייט (נפטר אלול תשע"ב), בן בנו רבי אלכסנדר חיים (נפטר תשל"ד).
רבי יצחק (תש"ד, 1944 – ח' בשבט תשפ"ב, 2022), בנו של רבי אלימלך, וחתן רבי מנחם שלמה טויב האדמו"ר מקאלוב, כיהן כאדמו"ר מאלעסק בניו יורק.
בנו רבי זונדל ישכר דוב אשכנזי מכהן כאדמו"ר מאלעסק, חתן רבי פרץ ראזענבערגער מסוליצא.
בנו רבי חנוך העניך אשכנזי מכהן כאדמו"ר מאלעסק קריית יואל, חתן האדמו"ר רבי אהרן טייטלבוים מסאטמר.
בנו רבי משה אשכנזי מכהן כאדמו"ר מאלעסק בארה"ק, חתן האדמו"ר רבי ניסן רוזנבוים מקרעטשניף ירושלים.
בנו רבי יקותיאל זלמן יו"ט ליפא אשכנזי מכהן כאדמו"ר מאוסטילא, חתן האדמו"ר רבי יהושע הארוויטץ מדזיקוב.
בנו רבי צבי הירש אשכנזי מכהן כאדמו"ר מאלעסק בוויליאמסבורג, חתן רבי יוסף משה אבד"ק ווייטצען וומסב.
בנו רבי אלכסנדר חיים אשכנזי מכהן כאדמו"ר מאלעסק פלעטבוש, חתן רבי ישראל יעקב לייפער אבד"ק חוסט.
בנו רבי יואל מנחם שלמה אשכנזי מכהן כאדמו"ר ממאגלעניץ, חתן האדמו"ר רבי אברהם יצחק כהנא מספינקא ירושלים.
בנו רבי אהרן זעליג אשכנזי, חתן האדמו"ר מאלכסנדר ב"פ.
בנו רבי יואל יקותיאל זלמן יום טוב ליפא, חתן רבי ישראל יעקב מאסקוויטש משאץ, מייסד ארגון 'משמחי לב'.
בנו הרב אשר אנשיל אב"ד מעלבארן סיגעיט, חתן רבי נחום צבי הורוויץ אב"ד שארית ישראל.
בנו הרב חנוך העניך אב"ד הורודנקה בפלטבוש, חתן רבי בעריש רובין אדמו"ר מקרעסטיר.
בנו הרב שלום אהרן אשכנזי מכהן כראש ישיבת נדבורנה בני ברק, חתן רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים מנדבורנה.
בנו הרב יהושע, חתן הרב נתנאל ספרין האדמו"ר מקאמארנא.
חתנו הרב מאיר אברהם איליאוויטש גאב"ד קהילות החרדים סאו פאולא, בן רבי גבריאל יהודא איליאוויטש אב"ד שאמשאן.
חתנו הרב יחיאל באב"ד אב"ד טארטיקוב בן רבי אלכסנדר אשר באב"ד אבד"ק טארטיקוב.
בנו רבי נפתלי שאף לו היו חסידים רבים גם מרומניה ובסרביה.
בנו רבי צבי כיהן בסטניסלב, בזמן מלחמת העולם הראשונה ברח לווינה שם כיהן כאדמו"ר מסטניסלב.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לסטניסלב שם נרצח.
רבי משולם יששכר כיהן באדמו"רות סטניסלאב - לונדון אחרי השואה.
נכון לשנת ה'תש"ע מכהן בנו רבי צבי הירש מסטניסלב-אלעסק בארצות הברית.
רבי אורי (חתן רבי אשר ישעיהו מנדבורנה חדרה) שכיהן באדמו"רות סטניסלב-לונדון עד לפטירתו מנגיף הקורונה בא' בניסן ה'תש"ף.
את מקומו באדמו"רות סטניסלב-לונדון מילא בנו רבי קלונימוס קלמן יהושע.
רבי יצחק, מכהן כאדמו"ר מסטניסלב ארצות הברית.
בנו רבי משה דוד מסטניסלב-למברג חתנו של קרובו רבי אברהם אהרן מקולבוסוף.
חתנו היה רבי יהודה יחיאל מראזלא.
רבי יחיאל כיהן כאדמו"ר מאלעסק בארצות הברית.
נישא לבת רבי אברהם לנדמן רבה של סטרליסק וצאצא לשושלת סטרליסק.
בשנת תרע"ב החל לכהן בגרוסוורדיין ובשנת תרפ"ט היגר לארצות הברית.
נפטר בט"ז באדר א' תרצ"ב.
בניו היו רבי יואל אב"ד יאשי ורבי נחום אב"ד חאטין (חותן רבי משה מאיר משאץ).
חתנו היה רבי חיים בן ציון הגר בן רבי פנחס מבורשה.
חתנו היה רבי יצחק מאזרניץ (נכדו של רבי מנחם נחום מלויעב).
על שמו בית כנסת וכולל אברכים "אוהל ישראל", של ישיבת טשיבין, בשכונת תל ארזה בירושלים.
חסידות בארנוב הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות דז'יקוב שמגזע חסידות רופשיץ.
אבי החסידות היה רבי ישראל הורוביץ, בנו של רבי אליעזר מדז'יקוב, בנו של רבי נפתלי צבי הורוביץ.
רבי ישראל נולד בשנת תקע"ד לרב אליעזר מדז'יקוב ולאמו בת הרב יחיאל מיכל רוזנפלד מראווה-רוסקה (דודו של רבי שלום רוזנפלד מקמינקא).
היה חתנו של רבי דוד מזבלטוב ובזיווג שני של דודו רבי אברהם חיים מלינסק ובזיווג שלישי של הרב דוד לעזער מטרנוב.
ילדיו נולדו לו מאשתו השנייה.
כיהן ברבנות בארנוב שהייתה נחשבת לעיר של תלמידי חכמים.
היה נוהג לומר בשבת פלפול לבחורים בעירו.
היה דוחה את החסידים שהגיעו אליו.
חתנו היה רבי צבי הירש הלברשטאם מרודניק.
בנו רבי אברהם שמחה נולד באלול תר"ו.
נולד מברכתו של רבי צבי הירש מרימנוב.
היה חתנו של הרב מרדכי צבי הירש וינברגר מדוקלה ובזיווג שני חתנו של הרב צבי הירש שטיין ממנה נולדו ילדיו.
בשנת תרס"ט עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים.
היה תלמידו של חבירו ובן דודו רבי נפתלי חיים מצפת-ירושלים (בנו של רבי מאיר מדז'יקוב).
חיבר את הספר "חמרא טבא".
בהיותו בירושלים רבים מחסידי העיר היו לחסידיו.
רבי ישעיה אשר זליג מרגליות שהיה נער באותה תקופה, שימשו עד פטירתו והחזיקו לרבו הראשון.
בספריו מביא רבי ישעיה אשר זליג דברי תורה רבים מרבי אברהם שמחה.
נפטר בט"ו באדר א' תרע"ו ונקבר בהר הזיתים ליד רבי נפתלי חיים.
חתנו היה רבי מרדכי מבערטש.
בנו רבי יעקב יצחק מילא את מקומו.
נישא לבתו של דודו זקינו רבי ראובן מדמביץ ממנה נולדו ילדיו ובזיווג שני נישא לבתו של קרובו רבי צבי הירש מרוזבדוב.
קיבל היתר הוראה מהרב דב בעריש רפפורט מראווה, ה"דרך המלך", ומרבי שמואל ענגיל מראדומישלה.
לאחר שאביו עלה לישראל מילא את מקומו ברבנות.
בסוף ימיו העביר את הרבנות לבנו רבי אביגדור ועבר לכהן בזוויכווסט.
נפטר בכ"א בניסן תרצ"ד (בערך).
חתנו היה קרובו, רבי ראובן (בן רבי מרדכי דוד) הרב הצעיר מאולינוב.
רבי אביגדור נולד בערך בשנת תר"נ.
החל לכהן ברבנות בארנוב בסוף ימיו של אביו.
היה חתנו של קרובו רבי מאיר מלינסק.
נרצח בשנת תש"ב עם כל משפחתו.
ילדיו היו הרב חיים הרב הצעיר בבארנוב, חתן רבי נפתלי מנירבטור (נכד רבי שמואל מגורליץ) והרב ישראל יוסף חתנו של רבי נחום אפרים מטורנא.
בנו השני של רבי אברהם שמחה, רבי אלתר אליעזר כיהן ברבנות ריגליץ.
היה חתנו של רבי משה נכדו של "המאור ושמש".
לאחר שאביו עלה לארץ ישראל, אחיו מילא את מקומו והוא עבר לריגליץ שם כיהן ברבנות.
לאחר מכן כיהן ברבנות סטאשוב.
נרצח בשואה ויום היאר צייט נקבע לכ"ט בחשוון תש"ג.
חתניו היו רבי שלום מסקאהל, רבי ירוחם דוכנר מבריגל, רבי משה מפשצלוב (נכד רבי אברהם חיים מפלאנטש), הרב יואל הרשברג מקרקוב והרב חיים ריינמן מנארול.
בנו הגדול של רבי אלתר היה רבי ישראל יוסף.
היה חתנו של רבי יצחק מסטוטשין.
בנו השני רבי רפאל נולד בשנת תרנ"ו.
נישא לבתו של קרובו רבי אלעזר ניסן מצפת.
כיהן בבורו פארק כאדמו"ר מקולומייה.
חסידות בלאז'וב היא חסידות גליציאנית, ענף מחסידות דינוב.
אבי החסידות היה רבי צבי אלימלך שפירא, נכדו של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב.
רבי צבי אלימלך נולד בשנת ה'תר"א לרבי דוד מדינוב.
בצעירותו היה עם אביו אצל רבי ישראל מרוז'ין ואצל רבי שלום מבעלז.
היה חתנו של רבי משה מרוזבדוב.
היה תלמידו של רבי חיים מצאנז, ממנו קיבל היתר הוראה.
כיהן בריבטיטש (אחת מהעיירות שכיהן בהן סבו) ומשנת ה'תרכ"ג בבלאז'וב.
לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרל"ד החל לנהוג באדמו"רות.
בשנת ה'תר"ע עבר ליאבורניק הסמוכה לבלאז'וב.
במלחמת העולם הראשונה ברח לבודפשט.
בחזרתו לגליציה בשנת ה'תרפ"ג התיישב בריישא.
חתנו היה רבי ברכיה מאויהל.
מתלמידיו המפורסמים היה רבי אהרן ראטה.
חיבר ספר בשם "צבי לצדיק", על התורה, על המועדים ושו"ת.
בנו רבי יהושע נולד בי' בסיוון ה'תרכ"ב.
היה חתנו של דודו רבי מנדל מרופשיץ ממנה נולדו לו שתי בנותיו הגדולות ובנו רבי מאיר, ובזיווג שני נישא לבתו של רבי יעקב דוכנר מדילטין.
בשנת ה'תרמ"ה החל לכהן כרב הצעיר בבלאז'ובה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה התיישב בריישא ולאחר פטירת אביו מילא את מקומו.
חיבר ספר בשם "קרן יהושע".
נפטר בי"ב באדר א' ה'תרצ"ב.
רבי מאיר (בערך ה'תרמ"ד - בערך ה'תש"ב) כיהן כאב"ד ואדמו"ר בבלאז'וב.
היה חתנו של דודו רבי יוסף.
דברי תורתו נדפסו בספר "זיכרון מאיר".
נרצח בשואה עם כל ילדיו.
כיהן כאדמו"ר בריישא בחיי אביו (משנת ה'תרצ"ב).
היה חתנו של רבה של אושפיצין, הרב אליהו בומבך.
רבי אליעזר (ה'תרמ"ה - ה'תש"א) כיהן כרב בריבטיטש ולאחר פטירת אביו כאדמו"ר.
היה חתנו של בן דודו רבי אפרים מרוזבדוב.
חתניו היו בן דודו רבי מנשה מרוזבדוב, (בתו חנה) הרב משה יוסף רוקח (נכדו של רבי שלום) ורבי יצחק מברדיוב ארצות הברית, בן דודו רבי יהודה מסטוטשין, רבי צבי אלימלך מדמביץ ורבי טוביה ממיידאן.
בנו השלישי של רבי יהושע, רבי ישראל, שרד את השואה והקים את החסידות בארצות הברית.
היה חתנו של רבי שלום דוד אונגר מדז'בנה.
לאחר פטירת אביו התמנה כרב ואדמו"ר באיסטריק.
השתתף בכנסייה הגדולה בווינה בשנת ה'תרפ"ג.
משפחתו נרצחה בשואה אך הוא שרד.
שהה זמן קצר בבריסל ולאחר מכן היגר לארצות הברית בהתחלה בוויליאמסבורג ולאחר מכן בבורו פארק שם פתח בית מדרש בלאז'וב ונחשב בדורו לאחד מגדולי האדמו"רים.
נישא בשנית לבראניע בת הרב משה מנחם מלכיור.
נפטר בא' בחשוון ה'תש"ן ונקבר בהר הזיתים.
לאחר פטירתו הוכתר בנו החורג, רבי צבי יהודה שפירא (לפני כן קושיצקי.
הוא מילא את מקום אביו גם בנשיאות כולל גליציה.
עם פטירת רבי צבי יהודה, הוכתרו שלושת בניו לכהן תחתיו באדמו"רות:
הבן הבכור, רבי אברהם יעקב שפירא, מכהן בבית מדרשם של אביו וסבו בבורו פארק.
הבן השני, רבי משה מנחם שפירא (חתן רבי מרדכי לייפר, האדמו"ר מנדבורנה-בורו פארק, בן רבי יששכר בר מנדבורנה-באניה-הרמנשטט), לקראת הימים הנוראים תשע"ח פתח בית מדרש נפרד בבורו פארק.
הבן השלישי, רבי יהושע יוסף שפירא, פתח בית מדרש נפרד בבורו פארק, ומכנה את חצרו בלאז'וב ריבאטיטש.
חסידות בוטשעטש־בוטושאן היא חסידות רומנית שנוסדה בתחילת המאה ה-19. ראש השושלת היה רבי אליעזר זאב מבוטשעטש (בוטשעטש בכתיב היידי).
אדמו"רי השושלת כיהנו בהרצה שבגליציה, בבוצ'צ'אה, בוטושאן ודורוחוי שברומניה.
כיום מרכזה של החסידות הוא בבני ברק.
רבו בתורת החסידות היה רבי מנחם מנדל מקוסוב בעל ה"אהבת שלום", שהכתירו להנהיג עוד בחייו, כמו כן הסתופף בצילם של רבי חיים מקוסוב ורבי אורי, ה"שרף מסטרליסק" שם חבר לרבי שלום מבעלז.
רבו בתורת הנגלה היה רבי אברהם דוד מבוטשאטש בעל ה"אשל אברהם".
כיהן ברבנות הרצה ובהמשך התגורר וכיהן כאדמו"ר בבוצ'צ'אה (Bucecea) שבמחוז בוטושאן שבבוקובינה (אז בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום רומניה).
זכה להערכה רבה ממחותנו רבי ישראל מרוז'ין ורבי מאיר מפרמישלאן.
כשהגיע לחצרו של רבי ישראל מרוז'ין, הפציר בו לקבל פתקאות מהחסידים, תופעה שהייתה נדירה ביותר.
נפטר בג' בטבת תרי"ב ונטמן בעיירה בוצ'צ'אה.
מעט מדברי תורתו הובאו בספרו של בנו "יד יוסף" על התורה ומועדים.
חתנו היה רבי יחיאל מיכל מדורוחוי, נכדו של רבי חיים מצ'רנוביץ'.
רבי יוסף אהרן ראבין מבוטשעטש נולד בשנת תקצ"ה בעיירה בוטשעטש לאביו רבי אליעזר זאב ולאימו מרת סימא רויזא, בגיל חמש עשרה בשנת תר"י נישא לפערל בתו של רבי לוי יצחק פרנקל אב"ד בוקרשט.
חותנו היה מיוחס לבעל שם טוב, רבי חיים מצ'רנוביץ ורבי לוי יצחק מברדיצ'ב.
בשנת תרי"ב בה הסתלק אביו, החל לכהן בבוטשעטש והוא בן שבע עשרה שנה בלבד.
מספר שבועות לאחר פטירת אביו נסע לשבות אצל רבי שלום מבעלז שכיבדו לעלות לתורה בעליית "שישי" וציווה לקוראו בכינוי "מורה מורינו" שנחשב לנדיר בבעלז.
כמו כן, אמר רבי שלום מבעלז לחסידיו, שאת דברי תורתו שאמר בשבת הבינו לאשורם רק שלושה, ביניהם היה רבי יוסף אהרן, בגיל שמונה עשרה הוסמך לרבנות על ידי רבי שלום מבעלזא.
כונה על ידי חסידי דורו בכינוי "דער קליינע'ר בעש"ט" (הבעש"ט הקטן) בגלל מופתיו הגלויים.
כיהן באדמורו"ת למעלה משישים שנה ונחשב לזקן האדמו"רים.
תלמיד חכם מגליציה העלה את דברי תורתו על הכתב וקיבל את הסכמתו להדפיסם, והוציא לאור את הספר "יד יוסף" על התורה ומועדים.
בשנותיו האחרונות עבר להתגורר בעיר דורוחוי (במקביל לכהונתו בבוצ'צ'אה).
נפטר בא' בסיוון תרע"ג כזקן רבני רומניה.
נקבר לצד אביו רבי אליעזר זאב.
שכל את בנו רבי משולם זלמן רבה של קרלסבד וגידל את חמשת נכדיו היתומים.
רבי אליעזר זאב מארילוס, בנו של רבי יוסף אהרן, מילא את מקום אביו רבי יוסף אהרן ברבנות העיר בבוטשעטש-בוטושאן והיה מתלמידיו של רבי חיים מצאנז.
נולד בשנת תרי"ג, היה חתנו של רבי יעקב מרדכי ליברמן, רבה של טופרוב.
התגורר 12 שנים בבית סב רעייתו רבי יצחק מארילוס שהיה רבה של ראפשיטץ ומהערכתו אליו שינה את שם משפחתו למארילוס.
כיהן כרבה של העיר פשצלוב עד לשנת תרע"ג בה נקרה למלא את מקום אביו בבוטשעטש-בוטושאן.
נפטר בכ"ה בטבת תש"ו ונטמן באוהל אביו וזקינו בבוטשעטש.
רבי חיים רבינזון, בנו של רבי יוסף אהרן מילא את מקומו בדורוחוי.
רבי חנוך הניך פרנקל בנו של רבי משולם זלמן כיהן כאדמו"ר בדורוחוי.
נישא לבתו של מיכאל אורן דילר מבלאז'וב.
התגורר מספר שנים ליד חמיו עד שעבר לריישא.
בשנת תרצ"ו עבר לדורוחוי לכהן באדמו"רות.
לאחר מלחמת העולם השנייה אירח פליטים רבים.
בשנת תשכ"ב עלה לישראל והתגורר אצל בנו הרב משולם זלמן בחיפה.
בתו של רבי חנוך הניך, סימה, נישאה לרב פנחס וסרמן, שכיהן כרבה של דורוחוי במשך כחמישים שנה, ובשנת תשמ"ט, עלה לישראל.
רבי לוי פרנקל בנו של רבי משולם זלמן, בצעירותו נשלח על ידי זקינו רבי יוסף אהרן ללמוד תורה בעיר ברודי יחד עם אחיו רבי יהודה אריה לייבוש.
היה גדול בתורה, אך סירב בתוקף להתעטר ברבנות, והעדיף להתפרנס ממסחר לצד התמדתו בלימוד התורה.
בשנות מלחמת העולם השנייה הוגלה מרומניה, כשהסתיימה המלחמה חזר לרומניה והתגורר בבוקרשט.
נפטר בשנת תש"ו ונקבר בבית הקברות בבוקרשט.
רבי יהודה אריה לייביש פרנקל מבוטושאן
רבי יהודה אריה לייבוש פרנקל מבוטושאן (תרמ"ה - ב' סיוון תרע"ז, 1885 - 23.5.1917) היה בנו של רבי משולם זלמן, גדל על ברכי זקינו רבי יוסף אהרן בבוטשעטש לאחר שהתייתם מאביו.
אחרי הגיעו למצוות נשלח על ידי זקינו ללמוד תורה לעיר ברודי שבגליציה שהייתה מלאה חכמים וסופרים, והיה לגדול בתורה.
בהגיעו לפרקו נישא לרחל בילא בת רבי מרדכי שור מגדולי ה'יושבים' אצל הרבי מבעלז.
בשנת תרס"ז (1906) החל לכהן ברבנות העיר בוטושאן.
בתחילת כהונתו, קיבל מהקהילה בית למגורים, אך העדיף להעניק את הבית עבור תלמוד תורה שהקים בעיר.
כמה שנים אחר כך, כשפרצה מלחמת העולם הראשונה הוחרמו כל מבני הציבור לצורך החיילים, רק מבנה תלמוד התורה לא נלקח משום שהיה רשום על שמו של רבי יהודה אריה לייבוש, ותלמוד התורה בבוטושאן המשיך להתקיים כסדרו גם בימי המלחמה.
בשנת תרע"ג לאחר פטירת זקינו רבי יוסף אהרן מבוטשעטש, הוכתר רבי יהודה אריה לייבוש כאדמו"ר, להנהיג את עדת החסידים שהיו פזורים ברחבי רומניה.
רבי חיים זנוויל אברהמוביץ מריבניץ, שהתגורר בבוטושאן, הסתופף בצלו בתקופת נעוריו.
ביתו היה פתוח לרווחה לכל יהודי, ובימי מלחמת העולם הראשונה היו חיילים ופליטים יהודיים מוצאים בביתו קורת גג.
בזמן מלחמת העולם הראשונה פעל רבי יהודה אריה לייבוש במסירות נפש ועמד לישע עמו.
נפטר בצעירותו לאחר שטיפל בפליט יהודי שהיה חולה אנוש ונרפא כתוצאה מטיפולו המסור, אך רבי יהודה אריה לייבוש נדבק ממנו ונפטר בב' בסיוון תרע"ז.
נטמן בבוטושאן, חסידיו הקימו אוהל על קברו.
על מצבתו כתבו החסידים: "פה נטמן הרב הגאון הצדיק אדמו"ר רבי יהודה אריה לייבוש פרענקיל זצוק"ל, שירת בקודש בתור רב דקהילה קדושה באטאשאן בשנות תרס"ז - תרע"ז, הפקיר חייו לתורה ועבודה וגמילות חסדים ונסתלק רך בשנים, נשמתו הקדושה עלתה עדן ביום ב' לחודש סיוון תרע"ז".
חלק מדברי תורתו נדפסו בספר 'ליקוטי מהרי"ל' שהודפס יחד עם הספר 'יד יוסף' של זקינו רבי יוסף אהרן.
רבי מרדכי פרנקל, בנו של האדמו"ר רבי יהודה אריה לייביש מבוטושאן, התייתם בגיל שנתיים.
בצעירותו למד בישיבת ויזניץ שהייתה בראשות רבי אליעזר הגר מויזניץ בעל ה"דמשק אליעזר", והיה מבכירי תלמידיו.
נישא למרים יהודית, בתו של האדמו"ר רבי יעקב משאץ ונכדת רבי סיני מזמיגראד.
לאחר נישואיו החל לכהן באדמו"רות בעיר בוטושאן ברומניה.
היה נוסע מעיירה לעיירה לחזק יהודים לבל יתרפו ברוחם בשמירת הדת, גם בזמנים הקשים ביותר, והעידו אנשי צורה, שאחרי שהיה מגיע לשבות את שבתו בעיירה מסוימת,כדי לחזק את יהודי העיירה ברוחניות, לא היה ניתן להבחין אחרי שבת זו שמדובר באותה העיירה, מפני ששינתה פניה לגמרי לטובה.
היה נושא את דבר ה' ברמה, קולו חוצב להבות אש, ומרומם את קהל שומעיו לפסגות רוחניות גבוהות.
בשנת תש"כ עלה לישראל והקים בחיפה את חצר קדשו לשם נהרו חסידים ומבקשי ה' לחזות בעבודת ה' המופלאה שלו.
בנוסף לכהונתו כאדמו"ר כיהן גם כרב השכונות כרמל הצרפתי ורמת שאול.
נפטר בשנת תשמ"ד (1984), וכונה לאחר פטירתו "מוהר"ם, אוהבם של ישראל".
בניו של רבי מרדכי, רבי יעקב ורבי חנוך הניך, החלו לכהן לאחר פטירתו:
רבי יעקב, חתן רבי אברהם מנחם דנציגר מאלכסנדר מכהן בבני ברק.
רבי חיים חנוך הניך, חתן רבי פנחס דוד הורביץ מבוסטון-חוסט, מכהן בארצות הברית, וחצרו נקראת "בוטושאן - בורו פארק".
בנים נוספים הם הרב סיני מאיר, רבה של יבנאל, משה אהרן חתנו של הרב שמחה בונים ורנר, אריה, פרסומאי חרדי.
חתנו הוא הרב מוטקה בלוי.
רבי יעקב פרנקל נולד בכ"ח באלול תשט"ו (15 בספטמבר 1955).
למד בישיבת טשיבין שם למד בחברותא שנים ארוכות עם רבי אברהם גניחובסקי, מראשי הישיבה.
לאחר חתונתו שימש כראש הכולל בחיפה.
לאחר פטירת אביו הקים את בית מדרשו בבני ברק.
רבי יעקב מפתח את החצר וכיום יש לחסידות אוהדים רבים וכן חבורה חסידית לבחורים שאותה מנהיג ביד רמה בנו החשוב הרב יהודה משה.
משולם זלמן פרנקל, בנו של רבי חנוך הניך האדמו"ר מדורוחוי, לא כיהן באדמו"רות.
בתו של משולם זלמן, בלומה, נישאה לעיתונאי יצחק נחשוני.
נכדו של הרב חנוך הניך, יהודה וסרמן (משולם זוסיא יהודה), בן בתו סימה, מכונה האדמו"ר מדורוחוי.
התגורר בנתניה ועסק בשירת קרליבך.
יהודה וסרמן זצ"ל, האדמו"ר מדורוהוי, נפטר כ' חשון תשפ"א 7 בנובמבר 2020
חסידות אשלג היא כינוי למספר חצרות חסידיות-קבליות שקמו בישראל על ידי תלמידיו וצאצאיו של המקובל הרב יהודה לייב הלוי אשלג, המכונה "בעל הסולם", על שום פירושו לספר הזוהר הקרוי "הסולם".
לאחר פטירתו התמנו שני בניו, רבי ברוך שלום אשלג ורבי שלמה בנימין אשלג, לאדמו"רים.
בשנת תשט"ו (1955) פתח רבי ברוך שלום אשלג בית כנסת בביתו ברחוב מינץ (הראשונים) בבני ברק, שם מסר שיעורים לתלמידיו.
בשנת תשל"ו (1976) פתח בית מדרש ברחוב חזון איש 81 בבני ברק.
בשנת תשכ"א (1961) פתח רבי שלמה בנימין אשלג בית כנסת וישיבה ברח' שד"ל בני ברק.
רבי דוד מינצברג, תלמידו של בעל הסולם ולצידו רבי משה ברוך למברגר, הגבאי של בעל הסולם, פתחו גם הם בית מדרש עצמאי בירושלים, ובו הוקמה קהילה של בני היישוב הישן תלמידי הרב אשלג מתקופת לימודיו בישיבת חיי עולם.
בית מדרש זה שוכן בבניין ישיבת חיי עולם בבתי הורנשטיין, והקהילה בו מונה כ-100 משפחות.
בתי כנסת נוספים של הקהילה קיימים בביתר עילית (בגבעה A ובגבעה B) ובבית שמש.
לאחר שנפטר רבי ברוך שלום בשנת תשנ"א (1991) מילא את מקומו בנו הבכור, רבי שמואל.
לאחר פטירתו בכ"ח בחשוון תשנ"ז ירש את החצר גיסו רבי יעקב גנירר, שנפטר בשבת פרשת תצוה, ח' אדר תשפ"ה.
חתן נוסף הוא הרב יצחק אגסי.
לאחר פטירתו של רבי יעקב גרנירר, הוכתר על פי צוואתו, הרב שלמה זלושינסקי, נכדו ותלמידו של הרב"ש.
בנו הבכור של רבי שלמה בנימין, רבי יחזקאל אשלג הקים בית מדרש וכולל אברכים ברחוב אבן עזרא בבני ברק.
בן נוסף, רבי שמחה אברהם פועל בבית המדרש ברחוב שד"ל בבני ברק.
אחרי פטירת רבי יחזקאל באב תשע"ו הוכתר בנו הגדול רבי יהודה לייב כממלא מקומו.
תלמידו של הרב ברוך שלום, הרב אברהם מרדכי גוטליב, הקים בשנת תשנ"ה את בית המדרש "ברכת שלום" בקריית יערים.
בית המדרש נסגר בשנת תשפ"ד.
גיסו של הרב אשלג, רבי יהודה צבי ברנדויין, צאצא לאדמו"רי סטרטין כיהן באדמו"רות סטרטין בעיר העתיקה וניהל את חצרו בדרך אשלג.
לאחר פטירתו ירש את מקומו בנו רבי אברהם.
מאז פטירתו של רבי אברהם בי' באדר תשע"ג (2013) ממלא את מקומו בנו רבי משה חיים.
חתנו של הרב ברנדווין, הרב מרדכי שיינברגר, מנהיג קהילה ביישוב אור הגנוז בגליל, קהילה המתנהלת בהתאם לשיטת הרב אשלג, בצורה שיתופית.
נוסף על החסידויות הנ"ל הקימו שרגא ברג ומיכאל לייטמן בנפרד, שני גופים להפצת קבלה ברוח פוסט מודרנית, אשר אינם מקובלים על הממסד האורתודוקסי, בין היתר, בשל פנייתם לחילונים ולגויים.
ארגון בני ברוך של לייטמן נוטה לכיוון מסורתי יותר מזה של ברג.
חסידות אניפולי הייתה שושלת חסידית שהחלה בעיירה אניפולי שבאוקראינה, בהנהגת רבי משולם זושא מאניפולי.
בהמשך התפשטו רבני השושלת לערים אחרות באוקראינה.
משושלת זו יצאה חסידות הורניסטייפול וכן התמזגה בה חצר צ'רני-אוסטראה, כאשר את מקומו של רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה מילא חתנו, בן רבי זושא.
האדמו"ר הראשון באניפולי היה רבי משולם זושא מאניפולי (ה'ת"צ - ב' בשבט ה'תק"ס, 1730 - 28 בינואר 1800) אחיו של רבי אלימלך מליז'נסק ותלמידו של המגיד ממזריטש, ממייסדי תנועת החסידות.
הוא נודע באהבת-ישראל שלו ופעל רבות לפדיון שבויים.
היה מאופיין בתמימות, צניעות וענווה, חי בדוחק רב ובעניות והיה נודד מעיר לעיר עם אחיו רבי אלימלך מליז'נסק.
כפי שמתאר את דמותו הרב יהודה לייב מימון בספרו "שרי המאה":
"הרים לא עקר בפילפולו, פילים לא הכניס בקופא דמחטא, ספרים לא חיבר, שאלות ותשובות ופסקי הלכה לא ערך, אבל הוא היה צדיק תמים, חסיד ועניו, ואת עמו אהב אהבה בלי מיצרים".
את האדמו"רות והרבנות באניפולי המשיך בנו של רבי זושא, רבי צבי מנחם מאניפולי (ה'תק"י - כ"ח בטבת ה'תקע"ד).
חתן רבי משה איוונצר ובזיווג שני חתן רבי דב מאולינוב בנו של רבי צבי בן הבעל שם טוב.
בצעירותו התגורר בעיר ברודי שבאוקראינה, שם למד אצל רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ולאחר מכן נסע ללמוד אצל רבי משה סופר מפשווארסק.
מאוחר יותר חזר לאניפולי בה נתמנה לכהן כראב"ד במקומו של רבי יהודה לייב הכהן.
עם פטירת אביו בב' בשבט ה'תק"ס מונה במקומו לאדמו"ר באניפולי.
בשנותיו האחרונות העביר את חצרו לעיר דינוביץ.
בנו השני של רבי זושא, רבי ישראל אברהם מזל (ה'תקל"ה - כ"א בטבת ה'תקע"ד), נשא את ציזיא חנה מזל בת רבי זאב וולף מצ'רני אוסטראה.
לאחר שעלה חותנו עם שני בניו לארץ ישראל בה'תק"ן הפך רבי ישראל אברהם לרב ואדמו"ר בצ'רני-אוסטראה במקום חותנו.
שמו "מזל" היה ראשי תבות של שם אביו.
לאחר שנפטר מילאה את מקומו באדמו"רות אשתו, הרבנית ציזיא חנה מזל (?
- כ"ד בטבת ה'תקצ"ז) עד שעלתה לארץ ישראל בה'תקצ"א.
בנו מזיווג שני של רבי צבי מנחם: רבי יחיאל מיכל מקורימא, (תקמ"ה-תרט"ז) כיהן כאדמו"ר בדינוביץ כממשיכו של אביו.
בשנת ת"ר נאסר ועונה למשך שנתיים.
אחר הוברח לרימנוב ומשם לקורימא (Kurima) שבהונגריה (כיום סלובקיה) שם כיהן כרב ואב"ד עד לפטירתו.
בנו של רבי ישראל אברהם: רבי פנחס מזל - שפירא מצ'רני-אוסטראה מילא את מקום אביו ואמו כרב ואדמו"ר בצ'רני-אוסטראה, חתן רבי משה שפירא מסלאוויטא.
בנו וממלא מקומו של רבי יחיאל מיכל: רבי משולם זושא יצחק אברבוך מטלומאטש (ה'תקע"ט - ב' בסיוון ה'תרמ"ב).
היה חתן של רבי יעקב ישראל מטשרקס ובזיווג שני של רבי חיים מקוסוב.
הוציא לאור את הספר ליקוטי תורה של רבי מרדכי מטשרנוביל.
בנו של רבי פנחס: רבי יצחק גדליה מסלאוויטא, (?
- ה'תרמ"ג) חתן רבי חיים מסטינוב.
מילא מקום אביו כרב ואדמו"ר בצ'רני-אוסטראה 18 שנה.
לאחר פטירת סבו, רבי משה שפירא מסלאוויטא, עבר למלא את מקומו כרב ואב"ד העיר סלאוויטא שם כיהן 26 שנה.
בנו של רבי פנחס: רבי ישראל אברהם, חתן בנו של רבי שמואל יהודה לייב רבינוביץ מליניץ.
חותנו של רבי יוסף אהרן קוטן רבה של לשנוב.
נראה שמילא את מקום אביו בצ'רני-אוסטראה למשך תקופה, אולי לאחר שעבר אחיו לסלאוויטא.
חתניו של רבי משולם זושא יצחק: רבי אהרן משה שניאורסון, רבי מאיר אלטר שפירא מלובאני, רבי יוסף רבינוביץ מבופלה ורבי מרדכי מסאלאכוב.
בנו של רבי משולם זושא יצחק: רבי מרדכי דב טברסקי (כ"ט בכסלו ה'ת"ר, 1800 – כ"ב באלול ה'תרס"ג, 1903) המשיך באדמו"רות אביו אך כממלא מקום סבו, רבי יעקב ישראל מטשרקס.
רבי מרדכי דב הקים את חסידות הורניסטייפול, ומכאן המשיכו בניו, נכדיו, ניניו וממשיכיהם באדמו"רות בערים שונות באוקראינה כשושלת הורניסטייפול.
כמה מצאצאיו אדמו"רים גם בארצות הברית.
בנו של רבי יצחק גדליה: רבי חיים מסלאוויטא, מילא את מקום אביו ברבנות העיר סלאוויטא.
בנו של רבי יצחק גדליה: רבי פנחס יהודא לייב מסלאוויטא (?
- כ"א בשבט ה'תרס"ח), חתן רבי נחמן מסקאליט, בזיווג שני חתן רבי דוד הלוי קימלפלד מווסילקוב.
בנו של רבי ישראל אברהם: רבי משולם זוסיא מזל מסלאוויטא (?
- ג' בטבת התרצ"א), חתן רבי רפאל רבינוביץ מגזע רבי יצחק יואל רבינוביץ מליניץ.
רב בסלאוויטא, כנראה מילא את מקום בן דודו, רבי חיים, ברבנות העיר.
חתנו של רבי חיים: רבי מנחם נחום בנימין זאב ליברזון, רב בסלאוויטא.
בנו של רבי פנחס יהודה לייב: רבי דוד מיילביסטגראד (?
- ג' באב ה'תרצ"ד) חתן רבי אברהם לנדמן משפיטובקה.
בה'תרצ"ג עלה לארץ ישראל ובה נפטר.
בנו של רבי משולם זוסיא: רבי גדליהו מזל, כנראה רב בסלאוויטא, כיהן כרב בעיירות באוקראינה.
בנו של רבי מנחם נחום בנימין זאב: רבי יצחק גדליה ליברזון מסלאוויטא (ה'תרס"ג - ג' בחשוון ה'תשמ"ג), חתן רבי צבי אריה ממקרוב.
כיהן כרב העיר סלאוויטא עד יומו האחרון ועסק גם בשיקום קברי צדיקים.
נודע כאחד הרבנים האחרונים מ"הנוסח הישן" של יהודי רוסיה.
חסידות אוטיניא (מכונה אנטניא או אטיניא) היא חצר חסידית שפעלה בגליציה המזרחית לפני השואה, ענף מחסידות ויז'ניץ.
הוקמה בעיירה בסוף המאה ה-19, אחר מלחמת העולם הראשונה עברה לסטניסלב.
האדמו"ר הראשון היה רבי חיים הגר, בנו של רבי ברוך מויז'ניץ.
כיום מכהן רבי ברוך הגר כאדמו"ר מאוטיניא בבני ברק.
בשנת תרנ"ג נפטר רבי ברוך מויז'ניץ.
בנו השני, רבי חיים, רכש שטח בעיירה אוטיניה והקים שם את חצרו.
על אף שאחיו הגדול, רבי ישראל ירש את חצרו של אביהם ורוב החסידים הלכו אליו, חלק מהחסידים פנו לרבי חיים, בהם תלמידי חכמים וגבירים רבים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה החצר לסטניסלב הסמוכה, שם הקים רבי חיים בית מדרש גדול.
בנו, רבי מנחם מנדל, חזר לאוטיניא ושיקם שם את החסידות.
כעבור מספר שנים חלה בטיפוס, ונפטר בחיי אביו.
בשנת תרצ"ב נפטר רבי חיים, ועל מקומו עלה בנו רבי ישראל שלום יוסף ה"נפש ישי".
נרצח באייר ה'תש"ד, יחד עם ילדיו.
החסידות נכחדה בשואה כמעט כליל.
שרידים ממשפחות חסידי אנטניא הקימו לאחר השואה בית כנסת בתל אביב ובחיפה.
רבי חיים מאיר מוויז'ניץ הכתיר את רבי משה הגר (?
- כ"ה באב תשנ"ד) נינו של רבי חיים מאנטניא (אביו הרב ברוך הגר היה בנו של רבי יחיאל מיכל הגר מהורודנקה אחיו וחתנו של רבי חיים), לאדמו"ר מאנטניא.
הוא פתח בית מדרש ברחוב הושע בבני ברק, והתאספו סביבו כמה משפחות מחסידי אנטניא.
בתשכ"ט הקים את ישיבת טל חיים על שם האדמו"ר רבי חיים בתל אביב, אולם הישיבה נסגרה כעבור שנים אחדות.
הרב ברוך הגר בנו של רבי משה, משפיע חסידי, וראש חברה בחסידות ויז'ניץ, הוכתר לאדמו"ר עם פטירת אביו.
אחיו הרב אריה פתח בית מדרש בשנת תש"פ בבני ברק, בו הוא החל לכהן כאדמו"ר.
חצרו מכונה "אוטיניא-הורודנקה" על שם רבי חיים מאנטניא וחתנו רבי יחיאל מיכל מהורודנקה.
חסידות גור היא חצר חסידית..
החסידות קרויה על שם העיירה גורה קלוואריה הסמוכה לוורשה שבפולין, שבה ישב בסוף ימיו מייסד השושלת, הרב יצחק מאיר אלתר.
עד לשואה הייתה פולין למרכזה של החסידות, ומקובל כי היא מנתה כ־100,000 חסידים בגוונים שונים.
בשואה נפגעה החסידות קשות כאשר רובם של החסידים נרצחו.
לאחר מכן השתקמה מחדש בישראל, אליה הצליח להמלט האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר.
חסידות גור מתאפיינת בהשפעה פוליטית, תקשורתית רבה (הבאה לידי ביטוי בעיקר במפלגת אגודת ישראל ובכלי תקשורת חרדים), ובסדרת תקנות ומנהגים בנושאי אירועי שמחה, דיור, זוגיות, ויחסי אישות.
מאפיינים נוספים של החסידות הם נאמנות וציות להוראות ורצון האדמו"ר, מוסדות קהילתיים רבים, רווחה כלכלית יחסית.
בעבר הכילה החסידות גם אנשי פא"י וחסידים בלבוש מודרני, אך עם השנים התמעטו קבוצות אלו וכיום החסידים משויכים ברובם המוחלט לאגודת ישראל ולבושים בלבוש האופייני לחסידות גור.
הערך המוביל את החסידות הוא ערך ה'קדושה', שמשמעו החמרה בנושאי אישות וצניעות.
האדמו"ר הנוכחי הוא רבי יעקב אריה אלתר.
החסידות מונה למעלה מ-12,500 משפחות בישראל ועוד אלפי משפחות מחוצה לה.
פלג של חסידות גור היא קהילת פני מנחם, בהנהגת רבי שאול אלתר, מונה על פי הערכות שונות, בין 400 ל-700 משפחות בישראל, לצד מאות נוספות בארצות הברית ובאירופה.
יסודה של חסידות גור בחסידות פשיסחא שהקים רבי יעקב יצחק מפשיסחה ("היהודי הקדוש מפשיסחה"), שהיה תלמידו של החוזה מלובלין, ובחיי רבו החל להנהיג קבוצת חסידים שנחשבה אליטיסטית, בשונה מחסידויות אחרות באותה תקופה שבהן לא הייתה הבחנה בין אנשים פשוטים לבין בעלי מעמד.
לאחר פטירת רבי שמחה בונם הכתירו רוב החסידים, בראשות רבי יצחק מאיר אלתר, את רבי מנחם מנדל מקוצק לרבם.
הוא הקצין בדרך החסידות, ותבע מחסידיו התנתקות מוחלטת מגשמיות, התרחקות מגינוני כבוד ובחתירה לאמת המושלמת.
לאחר פטירתו של הרבי מקוצק בכ"ב בשבט ה'תרי"ט (1859), הכתירו רוב החסידים את גיסו ומחותנו רבי יצחק מאיר אלתר לאדמו"רם.
הוא הקים את חצרו בעיירה גורא-קלוואריה, הסמוכה למרכז היהודי הגדול באזור וורשה, בה כיהן כרב.
עם היכנסו לתפקיד אמר: "רבי שמחה בונם הנהיג אתכם באהבה, רבי מנחם מנדל ביראה ואני אנהיג בתורה".
לצד זאת חסידות גור המשיכה להיחשב כמי שמדגישה מחשבה עמקנית וניקיון הלב.
תחילת כהונתו של רבי יצחק מאיר נחשבת לייסוד חסידות גור.
בניו של רבי יצחק מאיר נפטרו בחייו.
ולאחר פטירתו, בשנת ה'תרכ"ו (1866), הוכתר רבי חנוך העניך הכהן מאלכסנדר, מזקני חסידי פשיסחא וקוצק, כממשיכו.
לאחר פטירתו (י"ח באדר ב' ה'תר"ל 1870) הוכתר נכדו של רבי יצחק מאיר, רבי יהודה אריה לייב אלתר, בגיל 23. כסבו, בלט גם הוא כלמדן.
ספרו שפת אמת הוא אחד מספרי היסוד בעולם החסידות.
לאחר פטירתו בשנת ה'תרס"ה (1905) הוכתר בנו, רבי אברהם מרדכי, המכונה האמרי אמת על שם ספרו.
בראשית הנהגתו החל לבצע מהפכה באורחות החיים הרוחניים של חסידי גור הקשורים אליו.
מהדברים הראשונים שעשה היה להנהיג תפילת שחרית בזמן המתאים לפי ההלכה, ולא כמנהג שהשתרש עוד מימי רבי שמחה בונם מפשיסחה ורבי מנחם מנדל מקוצק, קירב את הצעירים ועוד.
החל משלהי המאה ה־19 התרחבה חסידות גור לממדים גדולים, והייתה לחסידות הגדולה בפולין.
מספר השטייבלך של גור היו 517, הגדולים בפולין.
אדמו"רי גור עמדו בראש תנועת החסידות בפולין והשפעתם על הציבור היהודי בפולין הייתה רבה.
החסידים ייסדו קהילות במקומות יישוב רבים, התאגדו במפלגות לבחירות למוסדות הקהילה, העמידו נציגים למשרות רבנים ושוחטים ונאבקו כנגד זרמים אחרים, כדוגמת הציונות והמזרחי.
ההכוונה לפעולות החסידים הגיעה פעמים רבות מהאדמו"ר או מחצרו.
בכמה מקרים שיתפה החסידות פעולה בשדה הפוליטי עם מפלגת המתבוללים.
גודלה של החסידות סייע לה להגיע להישגים ציבוריים, אולם במקביל היא נקלעה לסכסוכים מקומיים בקהילות, כדוגמת סכסוך ארוך עם חסידות אלכסנדר.
חלק מן החסידים היו בעלי הון שכספם חיזק את כוחה של החסידות, כמו גם העובדה שמרכזה היה סמוך לוורשה, שבה הייתה אוכלוסייה יהודית ניכרת.
אדמו"רי החסידות עמדו גם בהנהלת כולל ורשה, שסייע ליוצאי פולין ביישוב הישן.
כאחד ממקורות הכנסותיה, הפעילה החסידות הגרלת לוטו.
בשלהי מלחמת העולם הראשונה ייסדה החסידות את העיתון דאס יודישע ווארט וה"אמרי אמת" קרא לחסידים לתמוך בעיתון.
בתקופה זו ייסדה החסידות בתי ספר שבהם נלמדו לימודי חול.
המוסד התורני העיקרי של החסידות היה "המתיבתא" בוורשא, ששימשה כישיבה גבוהה, ובה למדו כמה מאות בחורים מכמה ארצות באירופה.
המתיבתא הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה ופעלה עד מלחמת העולם השנייה.
חלק משמעותי מהלימוד במתיבתא היה הלכתי.
המתיבתא לא כללה פנימייה, ותלמידיה היו צריכים לדאוג לעצמם למקום לינה ולחלק מהארוחות.
בנוסף ללימודים התורניים, כללה המתיבתא גם שיעור מצומצם של לימודי חול, בעקבות דרישת השלטון הפולני.