tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחג פורים עודד כספי את תלמידיו להתחפש לבעלי חיים, וחיבר לכל ילד בית על פי תחפושת בעל החיים שלו.
במקור היה השיר בן שישה בתים, כאשר כל בית הוקדש לבעל חיים אחר: שפן, פרפר, דב, צפרדע, חסידה וקוף.
השיר נשלח למלחין עמנואל עמירן שהתמהמה בהלחנתו, ובינתיים קיבל השיר את לחן השיר "אני פורים" שהלחין נחום נרדי.
השיר הושר בגני ילדים עבריים בארץ ישראל ונודע בציבור אף שלא הוקלט או שודר ברדיו, ונותר ממנו הבית הראשון בלבד בתוספת לבית השני הקיים בגרסה הנוכחית של השיר.
בעיזבונו של עמירן נמצאה גרסתו הכתובה והמלאה של השיר.
השיר הוקלט ב-1956 על ידי הזמרת חנה אהרוני.
הוא מושמע כיום בערוצי ילדים בטלוויזיה ובגני ילדים.
הפזמונאית לאה לופנפלד כתבה שיר בשם דומה המבוסס על הבית הראשון של השיר.
ב-2023 זכה השיר ללחן חדש ובוצע על ידי טלי גרנות ורמי ליבני באלבומם "לפעמים נדמה לי".
השפלה ארוטית הוא שימוש בהשפלה פסיכולוגית בהקשר מיני במטרה לייצר התרגשות ארוטית או עוררות מינית, הנעשה בהסכמת כל הצדדים המעורבים.
הן האדם המושפל והן האדם המשפיל עשויים להפיק הנאה מהפעילות.
השפלה ארוטית משולבת לעיתים קרובות, אך לא תמיד, עם גירוי מיני מצד אחד המשתתפים או יותר.
השפלה ארוטית יכולה להיות חלק מ-BDSM.
השפלה ארוטית יכולה להיעשות באופן מילולי, פיזי או גם וגם.
היא יכולה להיות מבוצעת בסביבה פרטית או במקום ציבורי, והיא יכולה גם להיעשות באופן אישי או באופן וירטואלי באמצעות מצלמת רשת, הכל בהתאם לרצון והאינטרס של האנשים המעורבים.
דומינטריקס המתמחה בשיטות של השפלה ארוטית מכונה בדרך כלל "הומיליאטריקס" (Humiliatrix).
דוגמאות להיבטים מילוליים להשפלה ארוטית:
זלזול מילולי – למשל לכנות אדם "עבד", "ילד", "ילדה", "חיית מחמד", וכו'.
עלבונות והתעללות מילולית – למשל לכנות אדם "שמן", "מכוער", "טיפש", "חסר ערך", "זונה", "כלב", וכו'.
תיאור מזלזל או משפיל למראה הפיזי של אדם – לדוגמה לצורה או לגודל של השדיים, מראה פנים, איברי המין, וכו'.
"לאלץ" אדם לבקש רשות לפני ביצוע פעילויות יומיומיות כמו ללכת שירותים, לאכול, או לבזבז כסף.
"לאלץ" את האדם לחזור על פקודות שקיבל.
דוגמאות להיבטים פיזיים להשפלה ארוטית:
השפלה ציבורית בפני חברים, משפחה או זרים.
השפעות ארוכות טווח של הקורונה הם סיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019 (COVID-19).
מתוך האנשים שאובחנו כחיוביים לקורונה כ-10 עד 20 אחוז חוו מגוון תסמינים שנמשכים יותר מחודש, ו־2.3 אחוז (1 מכל 44 אנשים) חוו תסמינים שנמשכים יותר מ־12 שבועות.
סימפטומים לטווח ארוך כוללים עייפות קיצונית, כאבי ראש, קוצר נשימה, תתרנות, עיוות חוש הטעם, כאבי שרירים, חום נמוך, בעיות בתפקוד הקוגניטיבי ("ערפל מוחי"), נשירת שיער ואובדן שיניים.
מחקרים נערכים על היבטים שונים של ההשפעות הללו, אך נכון לדצמבר 2020, מוקדם להסיק מסקנות, אם כי מחקר אחד הציע גורמי סיכון להתפתחות המחלה.
מערכות בריאות במדינות או בתחומי שיפוט מסוימים גויסו לטיפול בקבוצת חולים זו על ידי יצירת מרפאות מיוחדות או מתן ייעוץ לרופאים.
מחקרים ראשוניים הראו שהחיסון נגד COVID-19 מפחית את הסיכון לסבול מההשפעות ארוכות הטווח.
עם זאת, השאלה עד כמה הסיכון מפחית את ההשפעות ארוכות הטווח טרם נענתה וההערכות בעניין מתפרשות על פני טווח רחב.
מחקר שפורסם ב-Nature במאי 2022, על סמך בחינה של 13 מיליון בני אדם, דיווח שהסיכון להשפעות ארוכות טווח יורד בעקבות החיסון רק במידה מועטה של כ-15%.
לעומת זאת, מחקרים אחרים טענו לירידה הרבה יותר גבוהה של עד 80%.
החל מהדיווחים הראשונים על המחלה בדצמבר 2019 דרך התפשטות מגפת הקורונה, החל להתברר כי מחלת נגיף הקורונה היא מחלה ארוכת טווח עבור אנשים רבים, כמו אצל אנשים שסבלו מזיהום ראשוני קל או בינוני וכן אצל אלו שאושפזו בבית חולים עם זיהום חמור יותר.
כמה מחקרים מוקדמים מצביעים על כך שבין 1 מכל 5 ל-1 מתוך 10 אנשים עם מחלת נגיף הקורונה יחוו תסמינים הנמשכים יותר מחודש.
ניתוח מוקדם של המכון הלאומי לחקר הבריאות בבריטניה מעלה שתסמינים ארוכי טווח של מחלת נגיף הקורונה עשויים לנבוע מארבע תסמונות: נזק קבוע לריאות וללב, תסמונת טיפול פוסט אינטנסיבי, תסמונת התשישות הכרונית, והמשך סימפטומים של מחלת נגיף הקורונה.
מחקר מנובמבר 2020 הגיע למסקנה כי מאובחני מחלת נגיף הקורונה נמצאים בסיכון מוגבר להשלכות פסיכיאטריות – 20% מהנדבקים מאובחנים כסובלים מהפרעה פסיכיאטרית תוך 90 יום, כאשר חרדה, דיכאון ונדודי שינה הם הנפוצים ביותר.
מטא־אנליזה שפורסמה בשנת 2022 ובחנה נתוני מחקר על 80,000 ילדים מצאה שכ־25% מהילדים שנמצאו מאומתים לנגיף הפגינו תסמין ממושך אחד לפחות, כאשר התסמינים הנפוצים ביותר היו קשורים לפן הנפשי.
רוב (עד 80%) של מי שאושפזו עם בעיות חמורות נותרו עם השפעות לטווח ארוך כולל עייפות וקוצר נשימה.
חולים עם זיהום ראשוני חמור, במיוחד אלה שנזקקו להנשמה מלאכותית כדי לסייע בנשימה, עשויים לסבול גם מתסמונת טיפול פוסט אינטנסיבי לאחר התאוששות.
"Long COVID" הוא מונח שנוצר על ידי מטופלת, שלפי הדיווחים שימש לראשונה במאי 2020 כהאשטאג בטוויטר על ידי אליסה פרגו.
אנשי המכון הלאומי לבריאות בבריטניה (NICE) חילקו את התסמינים שמופיעים לאחר ההחלמה לשלוש קבוצות: עד ארבעה שבועות לאחר ההחלמה התסמינים מוגדרים כ"זיהום אקוטי", כלומר כהמשך ישיר של המחלה.
בטווח שבין ארבעה ל–12 שבועות התסמינים מוגדרים כ"לונג קוביד" ("Long COVID") ואילו תסמינים שנמשכים יותר מ–12 שבועות לאחר ההחלמה ולא ניתן להסביר אותם על ידי אבחנה אחרת מוגדרים כ"פוסט קוביד".
תסמינים שדווחו על ידי אנשים עם השפעות ארוכות טווח כתוצאה מהנגיף כוללים:
חוסר יכולת להתרכז (ערפל מוחי)
שינויים במצב הרוח, מלווים לעיתים בדיכאון ובעיות אחרות של בריאות הנפש
הופעה חדשה של סוכרת ויתר לחץ דם
החמרה בבעיות הקשורות לרפואת שיניים
על פי מחקר של קינגס קולג' לונדון שדווח ב־21 באוקטובר 2020 (אך טרם עבר ביקורת עמיתים) גורמי הסיכון להשפעות ארוכות טווח עשויים לכלול:
גיל – במיוחד בגילאים מעל גיל 50
מין – אישה (בקבוצת הגיל הצעירה)
יש יותר מחמישה תסמינים בשבוע הראשון של מחלת נגיף קורונה (למשל שיעול, עייפות, כאבי ראש, שלשולים, אובדן חוש הריח)
מחקר שערך קינגס קולג' לונדון מצא כי לפי ההערכות 10% מהסובלים ממחלת נגיף הקורונה בבריטניה לא התאוששו תוך שלושה שבועות, וכ-250,000 איש חוו תסמינים במשך 30 יום ויותר.
באפריל/מאי 2020, 143 מטופלים שאושפזו בטיפול אקוטי היו במעקב ברומא, איטליה, ו־87.4% דיווחו על לפחות סימפטום אחד מתמשך, במיוחד עייפות וקוצר נשימה.
אוניברסיטת לסטר ובתי החולים האוניברסיטאים של לסטר ומכון הבריאות הלאומי מבצעים מחקר עיקרי בנושא ההשפעות הבריאותיות ארוכות הטווח של מחלת נגיף הקורונה.
ב־1 בספטמבר 2020 פרסם "לאנסט" מאמר של 15 רופאים המסכם את התלונות הנפוצות ביותר של אנשים שהחלימו ממחלת נגיף הקורונה, שחוו דרגות חומרה שונות בשלב החמור, כפי שנראו בפרקטיקה הקלינית שלהם.
הם דיווחו על מחקר תצפיתי שנערך בקרב 100 חולים שהחלימו שפורסם ביולי 2020 ומצא כי 78 מהחולים הללו הראו ממצאים חריגים ב־MRI קרדיווסקולרי (חציון 71 יום לאחר האבחנה), ו־36 מהם חוו קוצר נשימה ועייפות חריגה.
בעוד שלא היה ידוע על השלכות ארוכות טווח של המחלה, החוקרים אמרו שיש צורך במחקר על היבטים של תופעות ארוכות טווח אלה, כולל חיזוי של אילו חולים עלולים לסבול מהשפעות כאלה, ניהול השלב החריף שעשוי לסייע במניעת תסמינים, שלבי התגובה החיסונית בחולים אלה, גורמים גנטיים אפשריים וטיפולים בתסמינים.
ב־9 בנובמבר 2020, מחקר מצא כי לחולי קורונה היה סיכוי של כ־18.1% לפתח הפרעה פסיכיאטרית תוך 90 יום ממועד הידבקות במחלת נגיף הקורונה, בעוד 5.8% מהחולים הללו קיבלו לראשונה אבחון פסיכיאטרי.
בנובמבר 2020 אמר ד"ר אנתוני פאוצ'י כי "בין 5% ל-35% מחולי הקורונה סובלים מתסמינים מתמשכים כמו עייפות, קוצר נשימה, כאבי שרירים, הפרעות שינה ו"ערפל מוחי".
קבוצות מרובות של חולי קורונה הצטרפו לקבוצות באתרי מדיה חברתית שמבוססות על בסיס בינלאומי או על אזורים גאוגרפיים קטנים יותר.
ברבים מהקבוצות הללו אנשים מפרסמים תסכולים מהחיים לצד הסימפטומים ומכך שאנשי מקצוע בתחום הרפואה פוטרים את ההשפעות הללו ככאלה שלא קשורות לנגיף.
למגפת הקורונה השלכות מרחיקות לכת מעבר להתפשטות המחלה עצמה ולמאמצים לבודד אותה, כולל השלכות פוליטיות, תרבותיות וחברתיות.
מספר בכירי המפלגה הקומוניסטית של סין הודחו בשל הטיפול הכושל במגפה במרכז סין, סימן לחוסר שביעות רצון מתגובת הממסד הפוליטי להתפרצות באזורים אלה.
כמה מומחים סבורים כי זה ככל הנראה היה צעד להגן על מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית שי ג'ינפינג מפני כעס העם בגלל מגפת הקורונה.
כמה פרשנים טענו כי זעקה על המחלה יכולה להיות מחאה נדירה נגד המפלגה.
בנוסף, ההפגנות באזור המינהלי המיוחד של הונג קונג התחזקו עקב חשש מהגירה מסין.
טאיוואן גם הביעה חשש מהכללה בכל איסור נסיעות הנוגע לרפובליקה העממית של סין בשל "מדיניות סין-אחת" ומעמדה הפוליטי השנוי במחלוקת.
רחוק יותר, ממשלת אוסטרליה לא הצליחה לקיים התחייבויות לשמירה על עודף תקציבי עקב השפעת הקורונה על הכלכלה.
מספר מדינות השתמשו בהתפרצות כדי להציג תמיכה בסין, כמו ראש ממשלת קמבודיה הון סן שערך ביקור מיוחד בסין במטרה להפגין את תמיכתה של קמבודיה בסין במאבק בהתפרצות המגפה.
נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ספג ביקורת על תגובתו למגפה.
הוא הואשם בטענות למסירת מידע מוטעה או כוזב, באי מסירת מידע הולם ובהפחתת משמעות המגפה.
טראמפ אף ספג ביקורת על כך שסגר את יחידת הבריאות העולמית במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, שהוקמה כדי להכין את הממשלה למגפות אפשריות.
מחקרים מצביעים על כך שהמגפה הייתה גורם תורם לכישלונו בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020.
ממשלת הרפובליקה האסלאמית של איראן נפגעה מאוד מהנגיף, כאשר לפחות שני תריסר מחברי (כ-10%) בית המחוקקים האיראני נדבקו, כמו כן לפחות 15 בכירים בממשל, כולל סגן הנשיא.
יועציהם של עלי ח'אמנאי ומוחמד ג'וואד זריף מתו מהמחלה.
התפשטות הנגיף עוררה שאלות בנוגע להישרדותו העתידית של המשטר.
ניקולאס פירזלי, מנהל מועצת הפנסיה העולמית (WPC) וחבר מועצת המייעצים במתקן התשתיות הגלובליות בבנק העולמי (GIF), התייחס למגפה בתור "המשבר הפיננסי הגדול", שיעלה "על פני השטח תפקודים פיננסיים וגאו-פוליטיים...
כלכלות לאומיות רבות יסבלו כתוצאה מכך וריבונותן הפוליטית עצמה עלולה להישחק קשות".
איראן, ירדן, מרוקו, עומאן ותימן אסרו על הדפסה והפצת עיתונים בתקופת פרוץ המגפה.ב-30 במרץ 2020, הונגריה הוכרזה תחת מצב חירום, שבמהלכו שלט אורבן בהונגריה מתוקף צווים אשר יכול היה אורבן לנפק ללא צורך באישור או דיון.
נראה כי המגפה החמירה את דינמיקת העימותים; המגפה הובילה גם להחלטת מועצת הביטחון של האו"ם בדרישה להפסקת אש עולמית.
ב-23 במרץ 2020 פרסם מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש ערער על הפסקת אש עולמית כחלק מתגובת האו"ם למגפה.
ב-24 ביוני 2020 חתמו 170 מדינות ומשקיפות של האו"ם על הצהרה לא מחייבת לתמיכה בערעור והגיעה ל-172 מדינות ב-25 ביוני 2020.
המגפה השפיעה על מערכות החינוך ברחבי העולם, מה שהוביל לסגירות נרחבות של בתי ספר ואוניברסיטאות.
על פי נתונים שפרסמה אונסק"ו ב-25 במרץ 2021, נסגרו בתי ספר ואוניברסיטאות ב-165 מדינות.
כולל סגירות מקומיות, שהשפיע על יותר מ-1.5 מיליארד תלמידים וסטודנטים ברחבי העולם, המהווים 87% מהלומדים הרשומים.
אותן אוניברסיטאות להשכלה גבוהה השפיעו גם על הסטודנטים שלהם בכך שהחליטו לא להפסיק את השיעורים אלא להעביר הכל ללמידה מרחוק.
מתוך 195 סטודנטים שראיינו לצורך הסקר באוניברסיטה גדולה, ממצאיהם הראו כי קיים חשש מוגבר לבריאותם הנפשית של סטודנטים אלה, כתוצאה מהריחוק החברתי.
על פי נתוני מחקר מהודו, השינויים וההגבלות בלמידה הובילו לירידה בתוצאות התלמידים והסטודנטים במדינה, שכן הרצון והמוטיבציה להגיע ללימודים ולהשקיע נפגע אצל רבים מהם.
כמו כן, חלה ירידה בהבנת החומר הנלמד בצורה אפקטיבית.
אנשים בעלי הכנסה נמוכה נוטים יותר לחלות בקורונה ולמות מכך.
הן בניו יורק והן בברצלונה, שכונות בעלות הכנסה נמוכה נפגעו באופן לא פרופורציונלי ממקרי COVID-19. ההשערות מדוע זה המקרה טוענות כי משפחות עניים נוטות יותר לגור בדיור צפוף ולעבוד בעבודות בעלות מיומנות נמוכה, כגון סופרמרקטים וטיפול בקשישים, הנחשבים כחיוניים במהלך המשבר.
בארצות הברית, מיליוני אנשים בעלי הכנסה נמוכה אין להם גישה לטיפול רפואי בשל היותם מבוטח או ללא ביטוח רפואי.
מיליוני אמריקאים איבדו את ביטוח הבריאות לאחר שאיבדו את מקום עבודתם.
עובדים רבים בעלי הכנסה נמוכה בעבודות שירות הפכו למובטלים.
בישראל, דווח על עלייה באחוזי האבטלה בעקבות שלושת הסגרים ובספטמבר 2021, דווח כי היו 80,000 מובטלים מעל גיל 45.
המגפה השפיעה על הדת בדרכים שונות, כולל ביטול שירותי תפילה של דתות שונות, סגירת בתי ספר לימי ראשון, כמו גם ביטול עלייה לרגל סביב חגיגות ופסטיבלים.
כנסיות רבות, בתי כנסת, מסגדים ומקדשי תפילה הציעו שירותים באמצעות שידור חי במהלך המגפה.
אגפי סיוע של ארגונים דתיים שלחו ציוד רפואי וסיוע אחר לאזורים שנפגעו.
בני דתות רבות התכנסו כדי להתפלל לסיום המגפה, לאלה שנפגעו ממנה; בארצות הברית, טראמפ קרא ל-15 במרץ 2020 כיום התפילה הלאומי.
אחת ההשפעות החברתיות של הקורונה היא ההשפעה על הבריאות.
שני שינויים מרכזיים בתחום הבריאות כוללים את חוויית הטיפול בחולים ומתן טיפול.
עם תחילת המגפה, עובדי שירותי הבריאות נאבקו לעמוד בעליה בדרישות, ביכולת הפחתה, בלחץ ועומס בעבודה ובהיעדר ציוד מגן.
המגפה שינתה את התפיסה של טיפול בחולים.
מחקרים אודות טיפול בחולים במהלך הקורונה העלו כי אחיות, למשל, הרגישו בטוחות יותר בכישוריהן ובתפקידן בצוות הבריאות.
אחיות ראו במקצוע שלהן כחיוני והרגישו גאווה מוגברת בשירותיהן, כמו גם מטופלים ועובדי בריאות אחרים קיבלו נקודת מבט טובה יותר על מקצוע הסיעוד.
הקשר הצמוד וטיפול האחיות שניתנו במהלך המגפה אפשרו להן להעריך את מקצוע הסיעוד.
יתר על כן, מחקר מצביע על כך שאחיות השיגו צמיחה מקצועית וגילו צורך גדול יותר לספק שירותי ייעוץ לחולי קורונה בכדי לסייע בהתמודדות עם מחלתם.
מחקר נוסף הציע התקדמות שונה לאחיות במהלך COVID-19. בתחילה, אחיות חוו רגשות שליליים הקשורים לטיפול בחולים כגון עייפות מוגברת ורגשות מלחיצים.
אחיות רבות מצאו סגנונות להתמודדות עצמית כמו עבודת צוות ואלטרואיזם כדי להילחם בעייפותן.
עם התקדמות המגפה, אחים ואחיות פיתחו תחושת הכרת תודה והשתקפות עצמית בניגוד לרגשות השליליים בשלבים הראשונים של המגפה.
שירותי הבריאות הם היבט נוסף של הבריאות שהשתנה במהלך המגפה.
רוב נותני שירותי הבריאות עברו לספק ביקורים וירטואליים או בטלפון במקום ביקורים מסורתיים במרפאה.
מחקר אחד מצא כי פסיכיאטרים מתמודדים עם כמה חסמים באמצעות רפואה בטלפון כגון חוסר רמזים לא מילוליים, גישה לנושאים באינטרנט והפרעה סביבתית.
עם זאת, המעבר הכולל לרפואה בטלפון היה חיובי ומוצלח, אף על פי שחולים רבים עדיין מעדיפים אינטראקציה אישית.
עבור נותני שירותי הבריאות, קיימת תחושת אחריות משותפת, אתגרים נוספים מהעבודה עם חולי COVID-19 ומציאת דרכים להתמודדות.
כפי שמחקר מצא, המגפה הציבה את שירותי הבריאות בסביבה חדשה ובעלת אתגרים בלתי צפויים.
נותני השירותים חוו פחדים מחוסר אונים, יחד עם החובה לתת תשובות למטופליהם.
פחדים נפוצים אחרים כללו הידבקות והפצת המחלה לאחרים.
כדי להפיג את החששות הללו, המחקר הציע להעניק הכשרה מקיפה וקבועה לאנשי מקצוע בתחום הבריאות.
ב-18 במרץ 2020 פרסם ארגון הבריאות העולמי דו"ח הקשור לבריאות הנפש והנושאים הפסיכו-סוציאליים על ידי התייחסות להנחיות וכמה שיקולים חברתיים במהלך התפרצות הקורונה.
בשל ספקות אם חיות מחמד או בעלי חיים אחרים עשויים להעביר את נגיף הקורונה לבני אדם, אנשים רבים לא נרתעו להשאיר את חיות המחמד שלהם מחשש להדבקה, למשל בעולם הערבי, סלבריטאים קראו לאנשים לשמור ולהגן על חיות המחמד שלהם.
בעו, אנשים בבריטניה נטו לרכוש חיות מחמד נוספות במהלך הסגרים.
עם זאת, הייתה גם עלייה בנטישת בעלי החיים, לאחר הסרת המגבלות.
בעקבות מגפת הקורונה עלתה דאגה לעלייה אפשרית בהיקף ההתאבדויות, שהוחמרה מבידוד חברתי עקב הנחיות הסגר וריחוק חברתי, פחד ואבטלה וגורמים כלכליים.
כאוס וההשפעות השליליות של מגפת הקורונה עשויים לגרום לעתיד קטסטרופלי להיראות פחות מרוחק ופעולה למניעתו נחוצה יותר.
עם זאת, עשויה להיות לכך גם השפעה הפוכה מכך שהמוח יתמקד באיום המיידי יותר של המגפה ולא במשבר האקלים או במניעת אסונות אחרים.
חוקרים זיהו את הקורונה-פוביה כתוצר לוואי של המגפה, כאשר לאנשים יש חשש מוגזם להידבק בנגיף הגורם ל"פגיעה ניכרת בתפקוד חיי היומיום".
חרדת ההמונים והחשש מחזרה להתנהגות כמו לפני המגפה עלו עקב השפעות הנגיף והסגרים שלאחר מכן ברחבי העולם.
בנוסף, טלטלות חברתיות וגורמי לחץ אחרים הביאו להססנות לחלוק את אותו המרחב הפיזי עם זרים.
בפברואר 2021, בסאטרדיי נייט לייב צחקו על עולם הדייטינג וההיכרויות לאחר COVID, לאחר שנה של בידוד שדמיינו את "ההתנהגויות המוזרות שגילינו".
ההשפעה על מפגשים אישיים הייתה חזקה ורשויות מקומיות נאלצו לעיתים קרובות להורות על בידוד בית כדי למנוע התכנסויות בכל גודל, לא רק באירועים הגדולים יותר שהוגבלו בתחילה.
מפגשים כאלה הוחלפו בוועידה טלפונית, או במקרים מסוימים בניסיונות לא שגרתיים לשמור על ריחוק חברתי עם פעילויות כגון שירה בציבור מהמרפסת עבור קונצרט, או "מצעד יום הולדת" למסיבת יום הולדת.
כל אלה נתפסו כהשפעות משמעותיות לבריאות הנפש במהלך המשבר.
הבידוד החברתי בקרב משתמשי האלכוהול אימץ גם מגמה לכיוון תרבות שתייה אנטי חברתית בפינלנד.
מדינות רבות דיווחו על עלייה באלימות במשפחה ואלימות בין בני זוג אינטימיים המיוחסים לתוצאת הסגרים שאילצו לסגור בבית אחד בני משפחה לזמן רב.
חוסר ביטחון כלכלי, מתח וחוסר ודאות הובילו להגברת התוקפנות בבית, כאשר המתעללים שולטים על חיי היומיום של הקורבנות.
מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, קרא להפסקת האלימות במשפחה.
הם זקוקים לתשומת לב מיוחדת במהלך משבר COVID-19, וקולותיהם, דעותיהם וחששותיהם חשובים בניסוח תגובות.
הנתונים הגלובליים אינם בטוחים במיוחד, עם זאת, הסיכונים המוגברים של COVID-19 לאנשים מבוגרים ניכרים בכל הנתונים הלאומיים.
היקף הבדיקות ואופי הדיווחים משתנים בין ממשלות ולכן קיים סיכון למידע מוטעה מתוך הכללה מניסיונותיה ומהדיווחים של כל מדינה.
בעוד שמספר המבוגרים קטן יחסית ומוחלט במדינות מתפתחות, במיוחד באפריקה, הדבר עולה בקנה אחד עם סיכונים מבניים חמורים אחרים.
למדינות עם מעט מבוגרים (כגון רבות מהמדינות הפחות מפותחות), יש מעט משאבי בריאות, ניסיון מוגבל בטיפול בחולים מבוגרים (כולל מעט מומחים גריאטריים), פחות טיפול מוסדי באנשים מבוגרים והרבה פחות תמיכה ציבורית או עמותות קיימות, גופי הסברה וטיפול קהילתי באנשים מבוגרים.
אנשים מבוגרים המתגוררים במתקני סיעוד, כגון בתי אבות ומרכזי שיקום, חשופים במיוחד לזיהום ולהשלכות שליליות כתוצאה מהקורונה.
אנשים מבוגרים שחיים לבד עשויים להתמודד עם חסמים בקבלת מידע מדויק, מזון, תרופות, ואספקה חיונית אחרת בתנאי הסגר והסברה לקהילה.
אנשים מבוגרים, במיוחד במנותק, אנשים עם ירידה קוגניטיבית, ותלויים מאוד בטיפול, זקוקים לרצף של תמיכה מעשית ורגשית באמצעות רשתות לא פורמליות (משפחות), עובדי בריאות, מטפלים ומתנדבים ואלה נפגעו במיוחד בתקופה זו.
אנשים עם מוגבלות נמצאים בסיכון גבוה יותר לחלות ולמות כתוצאה מקורונה.
הדבר נכון במיוחד עבור אנשים עם מוגבלות אינטלקטואלית והתפתחותית.
נתונים מארצות הברית מצביעים על כך שלאנשים עם מוגבלות שכלית והתפתחותית יש סיכוי גבוה פי ארבעה לחלות וסיכון כפול למות מהמחלה; סביר להניח שזה נובע מהעובדה שאנשים עם מוגבלויות נמצאים במתקני טיפול בהם ידוע כי הנגיף מתפשט ביתר קלות.
גם לאנשים עם מוגבלויות יש סיכוי גבוה יותר לחלות במחלות הקשורות לסיכון גבוה יותר לפתח סיבוכים הקשורים לנגיף וייתכן שיתקשו להתרחק חברתית בשל צורכי התמיכה שלהם.
אנשים עם מוגבלויות נוטים יותר לחוות בידוד וצורות אחרות של מצוקה נפשית כתוצאה מהמגפה.
נשים וילדים עם מוגבלות נוטים יותר לחוות התעללות במשפחה במהלך המגפה.
סגירת בתי הספר הציבה בפני ילדים בעלי מוגבלויות שלל אתגרים.
ילדים רבים עם מוגבלויות נתקלו בשיבושים קריטיים במתן טיפולי פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק.
רבות מהטכנולוגיות המסייעות לאנשים עם מוגבלויות אינן תואמות את הפלטפורמות שבהן בתי ספר משתמשים עבור למידה מרחוק.
מספר רב של ילדים עם מוגבלות חיים גם הם בעוני וייתכן שאין להם גישה לאינטרנט וטכנולוגיה הנדרשת ללמידה מרחוק.
ילדים אלה עשויים גם לחוות מגוון בעיות חברתיות ופסיכולוגיים כתוצאה מסגירת בית הספר, לרבות חוסר ביטחון תזונתי, חרדה, כמו גם עיכובים בהתפתחותם.
השפעה שלילית בולטת הייתה על אנשים בעלי לקות שמיעה, בשל חובת עטיית מסכות הם לא יכלו לתקשר עם סביבתם משום שלא יכלו לקרוא שפתיים.
עם זאת, עמותות שונות, ייצרו מסכות שקופות, אך יעילותן במניעת הדבקה טרם הוכחה.
השפעה הוא סרט דרמה אמריקאי בבימויה של קארי קראנקל מתסריט מאת רון באס ואליס ויקטוריה ווינסלו, המבוסס על ספרה של ג'יין אוסטן "הטיית לב".
בסרט מככבים דקוטה ג'ונסון, הנרי גולדינג וקוסמו ג'רוויס.
שמונה שנים לאחר שאן אליוט שוכנעה לא להתחתן עם גבר שמוצא משפחתו מרקע פשוט הם נפגשים שוב.
דקוטה ג'ונסון בתור אן אליוט
הנרי גולדינג בתור מר אליוט
קוסמו ג'רוויס בתור קפטן פרדריק וונטוורת'
ניקי אמוקה-בירד - ליידי ראסל
בן ביילי סמית' - צ'ארלס מוסגרוב
איזוקה הויל - הנרייטה מוסגרוב
מיה מקנה-ברוס - מארי מוסגרוב
ניה טאול - לואיזה מוסגרוב
אדוארד בלומל - קפטן הארוויל
לידיה רוז בוולי - פנלופי קליי
יולנדה קטל - אליזבת אליוט
באפריל 2021, פורסם שדקוטה ג'ונסון הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט, כאשר קארי קראנקל תביים.
את התסריט כתבו רון באס ואליס ויקטוריה ווינסלו, המבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן, שיופץ על ידי שירות ההזרמה נטפליקס.
במאי 2021, הנרי גולדינג, קוסמו ג'רוויס, סוקי ווטרהאוס, ריצ'רד אי.
גרנט, ניקי אמוקה-בירד, בן ביילי סמית', איזוקה הויל, מיה מקנה-ברוס וניה טאול לוהקו לתפקידים בסרט.
ביוני 2021, אדוארד בלומל, לידיה רוז בוולי ויולנדה קטל הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט.
הצילום העיקרי החל במאי 2021.
השפל הארוך היה מיתון כלכלי עולמי, שהחל ב-1873 ונמשך עד מרץ 1879, או 1896, תלוי במדדים שבהם נעשה שימוש.
זה היה המיתון החמור ביותר באירופה ובארצות הברית, שחוו עד אז צמיחה כלכלית חזקה שניזונה על ידי המהפכה התעשייתית השנייה בעשור שלאחר מלחמת האזרחים האמריקאית.
המאורע זכה לכינוי "השפל הגדול" באותה תקופה, והוא החזיק בכינוי הזה עד השפל הגדול של שנות ה-30 של המאה ה-20. למרות תקופה של דפלציה והתכווצות כללית, לא התרחשה הידרדרות כלכלית חמורה כמו בשפל הגדול.
בתקופה זו בריטניה הגדולה נפגעה הכי קשה ואיבדה חלק מההובלה התעשייתית הגדולה שלה על הכלכלות של אירופה הקונטיננטלית.
עוד בזמן התרחשות האירועים ומעט לאחריהם, הדעה הרווחת הייתה שהכלכלה הבריטית חוותה שפל מתמשך מ-1873 ועד לשנת 1896, ומספר מאמרים מתייחסים לתקופה כאל השפל הגדול של 1873-1896, עם הפסדים פיננסיים ותעשייתיים שהתחזקו על ידי מיתון ארוך במגזר החקלאי .
בארצות הברית, מתייחסים ההיסטוריונים לשפל של 1873–1879, שהתחיל בבהלה של 1873, ואחריה הבהלה של 1893, שנתנה את האות לסיום עידן של שגשוג.
הלשכה הלאומית למחקר כלכלי של ארצות הברית מתארכת את ההתכווצות בעקבות הבהלה שנמשכה מאוקטובר 1873 עד מרץ 1879. לאחר 65 חודשים, זוהי ההתכווצות הארוכה ביותר שזוהתה על ידי הלשכה, המאפילה על 43 חודשי ההתכווצות של השפל הגדול.
בתקופה שקדמה לשפל שררו מספר סכסוכים צבאיים גדולים בעולם והיא הוגדרה כתקופה של התרחבות כלכלית.
באירופה, סיומה של מלחמת צרפת-פרוסיה הניבה סדר מדיני חדש בגרמניה, והפיצוי בסך 200 מיליון ליש"ט שהוטל על צרפת הוביל לתנופת השקעות אינפלציונית בגרמניה ובמרכז אירופה.
טכנולוגיות חדשות בתעשייה כמו ממיר בסמר אומצו במהירות והשקעות בבניית מסילות ברזל גדלו בצורה ניכרת.
בארצות הברית, סוף מלחמת האזרחים ומיתון קצר לאחר המלחמה (1865–1867) פינו את מקומם לתנופת השקעות, שהתמקדה במיוחד בבניית מסילות ברזל על אדמות ציבוריות במערב ארצות הברית - הרחבה שמומנה בעיקר על ידי משקיעים זרים.
בשנת 1873, במהלך ירידת הערך במתכת הכסף - שהוחרפה עם סיום ייצור מטבעות תאלר של האימפריה הגרמנית - העבירה ממשלת ארצות הברית באפריל את חוק המטבעות של שנת 1873 .
חוק זה בעצם סיים את התקן הדו-מתכתי של ארצות הברית, וכפה לראשונה יישום של תקן הזהב הטהור.
צעד זה, שכונה על ידי מתנגדיו "הפשע של 1873" והיה לנושא נאום צלב הזהב של ויליאם ג'נינגס ברייאן ב-1896, אילץ הצטמצמות של היצע הכסף בארצות הברית.
הצעד גם הוריד את מחירי הכסף עוד יותר, אפילו כשהוקמו מכרות כסף חדשים בנבדה, מה שהמריץ השקעות בכרייה אך הגדיל את ההיצע עם ירידה בביקוש.
כורי כסף שהגיעו למפעלים בארצות הברית, לא היו מודעים לאיסור על ייצור מטבעות כסף, ומצאו את המוצר שלהם עם ביקוש נמוך.
עד ספטמבר, כלכלת ארצות הברית כבר הייתה במשבר, דפלציה גרמה לבהלת בנקאות ולערעור ההשקעות העסקיות, שהגיעה לשיא בבהלה של 1873.
הבהלה של 1873 תוארה כ"המשבר הבינלאומי האמיתי הראשון".
האופטימיות שהניעה את מחירי המניות העולים במרכז אירופה הגיעה לשיא, והחשש מבועה הגיע לשיאו בבהלה בווינה באפריל 1873. קריסת הבורסה של וינה החלה ב-8 במאי 1873, ונמשכה עד 10 במאי, אז נסגרה הבורסה; כאשר היא נפתחה מחדש שלושה ימים לאחר מכן, נראה היה שהבהלה התפוגגה, ונראתה מוגבלת לאוסטריה-הונגריה.
הבהלה הכלכלית הגיעה ליבשת אמריקה רק חודשים לאחר מכן ביום חמישי השחור, 18 בספטמבר 1873, לאחר נפילת בית הבנקאות של ג'יי קוק וחברת הרכבות נורת'ן פסיפיק .
חברת הרכבות נורת'ן פסיפיק קיבלה 40 מיליון דונם (160,000 קמ"ר) של קרקע ציבורית במערב ארצות הברית וקוק ביקש הון של 100,000,000 דולר עבור החברה; הבנק נכשל כאשר הנפקת האג"ח התבררה כבלתי ניתנת למכירה, ולאחר זמן קצר הגיעו מספר בנקים גדולים אחרים.
הבורסה של ניו יורק נסגרה למשך עשרה ימים ב-20 בספטמבר.
ההדבקה הכלכלית חזרה אז לאירופה, ועוררה בהלה שנייה בווינה וכישלונות נוספים ביבשת אירופה בטרם נסוגה.
בצרפת, שחוותה דפלציה בשנים שקדמו להתרסקות, נחסך אסון פיננסי, וכך גם בבריטניה.
יש שטענו כי השפל נעוץ במלחמת צרפת-פרוסיה ב-1870 שהרסה את הכלכלה הצרפתית, ותחת הסכם פרנקפורט , אולצה צרפת לשלם פיצויי מלחמה גדולים לגרמניה.
הגורם העיקרי לשפל המחירים בארצות הברית היה המדיניות המוניטרית ההדוקה שארצות הברית נקטה בה כדי לחזור לתקן הזהב לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית.
כדי להשיג מטרה זו הוציאה ממשלת ארצות הברית כסף מהמחזור, ולכן היה פחות כסף פנוי להקל על הסחר.
בשל מדיניות מוניטרית זו החל מחיר הכסף לרדת וגרם לאובדן ניכר של ערכי הנכסים; לפי רוב החשבונות, לאחר 1879 הייצור גדל, ובכך הפעיל לחץ כלפי מטה על המחירים עקב הגברת הפריון התעשייתי, הסחר והתחרות.
בארצות הברית, האופי הספקולטיבי של המימון עקב יישום שטר כסף , שהיה מטבע נייר שהופק כדי לשלם עבור מלחמת האזרחים והונאות משתוללות בבניין הרכבת יוניון פסיפיק עד 1869, הגיעו לשיא בשערוריית קרדיט מוביליאר .
בניית יתר של מסילות רכבת ושווקים חלשים גרמו למיטוט הבועה ב-1873. הן קו יוניון פסיפיק והן קו נורת'ן פסיפיק היוו גורמים מרכזיים בהתמוטטות; בועת רכבת נוספת הייתה שגעון הרכבות בבריטניה.
עקב הבהלה של 1873, ממשלות קבעו שער חליפין קבוע למטבעות שלהן כדי לחסוך כסף.
שחרור הכסף על ידי ממשלות אירופה וצפון אמריקה בתחילת שנות ה-70 היה בהחלט גורם תורם.
חוק המטבעות של שנת 1873 בארצות הברית נתקל בהתנגדות גדולה מצד חקלאים וכורים, שכן כסף נתפס כתועלת כספית יותר לאזורים כפריים מאשר לבנקים בערים הגדולות.
בנוסף, היו אזרחים בארצות הברית שדגלו בהמשכו של כסף פיאט שהונפק על ידי הממשלה (United States Notes) כדי למנוע דפלציה ולקדם יצוא.
מדינות מערב ארצות הברית זעמו - נבדה, קולורדו ואיידהו היו יצרניות כסף ענקיות עם מכרות יצרניים, ובמשך מספר שנים פחתה הכרייה בשטחן.
חידוש מטבעות דולר ממתכת הכסף אושר על ידי חוק בלנד-אליסון משנת 1878. חידוש רכישת הכסף של ממשלת ארצות הברית נחקק בשנת 1890 עם חוק רכישת הכסף של שרמן.
מונטריסטים מאמינים שהשפל של 1873 נגרם על ידי מחסור בזהב שערער את תקן הזהב, וכי הבהלה לזהב בקליפורניה בשנת 1848, והבהלה לזהב ב-Witwatersrand ב-1886 בדרום אפריקה והבהלה לזהב בקלונדייק של 1896–1899 עזרו להקל על משברים כאלה.
ניתוחים אחרים הצביעו על עליות התפתחותיות (ראה גל קונדרטייב ), תוך תיאוריה שהמהפכה התעשייתית השנייה גרמה לתמורות גדולות בכלכלות של מדינות רבות, והטילה עלויות מעבר, שאולי גם מילאו תפקיד בגרימת השפל.
בדומה לשפל הגדול שפרץ מאוחר יותר, השפל הארוך השפיע על מדינות שונות בזמנים שונים, בקצב שונה, ומדינות מסוימות אף השיגו צמיחה מהירה בפרקי זמן מסוימים במהלכו.
אולם בעולם, שנות ה-70–90 של המאה ה-19 היו לתקופה של ירידה ברמות המחירים ושיעורי צמיחה כלכלית נמוכים משמעותית מהתקופות שקדמו להן ובאו אחריהן.
בין 1870 ל-1890, ייצור הברזל בחמש המדינות הייצרניות הגדולות ביותר הוכפל, מ-11 מיליון טון ל-23 מיליון טון, ייצור הפלדה גדל פי 22 (חצי מיליון טון עד 11 מיליון טון), והחל זינוק בפיתוח ובניית מסילות הברזל.
אך במקביל, החלה קריסת מחירים במספר שווקים - מחיר התבואה ב-1894 הגיע לשליש ממחירו ב-1867, ומחיר הכותנה ירד בכמעט 50% רק בחמש השנים מ-1872 ועד 1877, והטיל קושי רב על חקלאים ושותלים.
קריסה זו עוררה פרוטקציוניזם במדינות רבות, כמו צרפת, גרמניה וארצות הברית, תוך כדי הגירה המונית ממדינות אחרות כמו איטליה, ספרד, אוסטרו-הונגריה ורוסיה.
באופן דומה, בעוד ייצור הברזל הוכפל בין השנים ה-1890-1870, מחיר הברזל ירד בחצי.
מדינות רבות חוו שיעורי צמיחה נמוכים משמעותית ביחס למה שחוו קודם לכן במאה ה-19 ולמה שחוו לאחר מכן:
המשבר הכלכלי העולמי פרץ לראשונה באוסטרו-הונגריה, שם במאי 1873 התרסקה הבורסה של וינה .
בהונגריה, הבהלה של 1873 הפסיקה את המאניה של בניית מסילות ברזל.
לאחר 1887 פרצה בין צרפת לאיטליה מלחמת מכסים בת עשר שנים, ופגעה ביחסי צרפת-איטליה ששגשגו במהלך איחוד איטליה.
מכיוון שצרפת הייתה המשקיעה הגדולה ביותר של איטליה, חיסול נכסי צרפת במדינה הזיק במיוחד.
בריטניה הגדולה, שחוותה משברים בכל עשור משנות ה-20 של המאה ה-19, הושפעה תחילה מעט מהמשבר הכלכלי הזה, למרות שבנק אנגליה שמר על שיעורי ריבית גבוהים של עד 9 אחוזים בשנות ה-70.
השפל ב-1878 של בנק העיר גלאזגו בסקוטלנד נוצר כתוצאה משילוב של הונאה והשקעות ספקולטיביות בחברות אוסטרליות וניו זילנדיות (חקלאות וכרייה) ובמסילות ברזל אמריקאיות.
בהתבסס על רפורמה משנת 1870 ועל הרעב של 1879 , הושפעו אלפי חקלאים חוכרים איריים ממחירי היצרנים הנמוכים ושכר הדירה הגבוה ופתחו במלחמת הקרקעות ב-1879, שהביאה למהפך בפקודת הקרקעות האירית .
החוויה של צרפת הייתה יוצאת דופן במקצת.
לאחר שהובסה במלחמת צרפת-פרוסיה, נדרשה המדינה לשלם 200 מיליון ליש"ט כפיצויים לגרמנים וכבר התערערה כשהתרחשה ההתרסקות ב-1873. הצרפתים אימצו מדיניות של דפלציה מכוונת תוך תשלום הפיצויים.
בעוד ארצות הברית חידשה את הצמיחה לזמן מה בשנות ה-80 של המאה ה-19, התרסקות הבורסה של פריז ב-1882 הובילה את צרפת לשפל ש"נמשך זמן רב יותר וככל הנראה פגע בצרפת יותר מכל אחת אחרת במאה ה-19".
הבנק הצרפתי Union Générale, התרסק ב-1882, מה שגרם לאזרחי צרפת למשוך שלושה מיליון פאונד מבנק אנגליה וגרם לקריסה במחירי המניות בצרפת.
התוצר הלאומי הנקי הצרפתי ירד במהלך עשר השנים מ-1882 ל-1892.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הידרדר המצב הכלכלי בצ'ילה.
יצוא החיטה הצ'יליאני התחרה עם הייצור בקנדה, רוסיה וארגנטינה והנחושת הצ'יליאנית הוחלפה ברובה בשווקים הבינלאומיים בנחושת מארצות הברית וספרד.
גם ההכנסות מכריית כסף בצ'ילה ירדו.
אניבל פינטו , נשיא צ'ילה ב-1878, הביע את חששותיו בדרך הבאה:
"תגלית כרייה" זו נוצרה, על פי ההיסטוריונים גבריאל סלזאר וחוליו פינטו , באמצעות כיבוש אדמות בוליביה ופרו במלחמת האוקיינוס השקט.
נטען כי המצב הכלכלי וההשקפה על עושר חנקן חדש היו הסיבה האמיתית של האליטה הצ'יליאנית לצאת למלחמה עם שכנותיה.
תגובה נוספת למשבר הכלכלי, לפי חורחה פינטו רודריגז , הייתה הדופק החדש של כיבוש אדמות ילידים שהתרחש באראוקניה בשנות ה-80 של המאה ה-19.
הניסיון הרוסי היה דומה לניסיון האמריקאי - שלושה מיתונים נפרדים, מרוכזים בייצור, התרחשו באותה תקופה (1874–1877, 1881–1886 ו-1891–1892), עם הפוגות התאוששות ביניהן.
התקופה שקדמה לשפל הארוך הייתה תקופה של אינטרנציונליזם כלכלי הולך וגובר, שנבע ממאמצים משותפים כגון האיחוד המוניטרי הלטיני , שרבים מהם הורדו אז מהפסים או נעצרו בשל השפעות אי הוודאות הכלכלית.
הקריסה יוצאת הדופן של מחירי המשק עוררה תגובה פרוטקציוניסטית במדינות רבות.
ב-1887, איטליה וצרפת יצאו למלחמת מכסים מרה.
בארצות הברית, בנג'מין הריסון זכה בבחירות לנשיאות ב-1888 בהתחייבות פרוטקציוניסטית.
כתוצאה מהמדיניות הפרוטקציוניסטית שננקטה על ידי מדינות הסחר הגדולות בעולם, הצי הימי הסוחר העולמי לא רשם צמיחה משמעותית מ-1870 עד 1890 לפני שכמעט הכפיל את נפחו בתנופה הכלכלית שלפני מלחמת העולם הראשונה.
רק בריטניה והולנד נותרו מחויבות למכסים נמוכים.
בשנת 1874, שנה לאחר ההתרסקות של 1873, העביר הקונגרס של ארצות הברית חקיקה בשם "חוק האינפלציה משנת 1874" שנועדה להתמודד עם סוגיית ירידת המחירים על ידי הדפסת והזרמת שטרות חדשים להיצע הכסף.
בלחץ אינטרסים עסקיים, הנשיא יוליסס ס.
גרנט הטיל וטו על הצעד.
בשנת 1878, הקונגרס עקף את הוטו של הנשיא רתרפורד בי הייז להעביר את חוק רכישת הכסף , ניסיון דומה אך מוצלח יותר לקדם "כסף קל".
ארצות הברית ספגה את השביתה הארצית הראשונה שלה ב-1877, שביתת הרכבת הגדולה של 1877 .
זה הוביל לאי שקט נרחב ולעיתים קרובות לאלימות בערים גדולות ובמרכזי תעשייה רבים, כולל בולטימור, פילדלפיה, פיטסבורג, רידינג, סנט לואיס, סקרנטון ושמוקין.
השפל הארוך תרם להחייאת הקולוניאליזם שהוביל לתקופת האימפריאליזם המודרני, שאחד מסמליו הוא המרוץ לאפריקה, כאשר מעצמות המערב חיפשו שווקים חדשים להון הנצבר העודף.
על פי ספרה של חנה ארנדט, יסודות הטוטליטריות (1951) , "הרחבת הכוח הבלתי מוגבלת" באה בעקבות "התרחבותו הבלתי מוגבלת של ההון".
החל משנת 1878 בארצות הברית, הבנייה מחדש, ההרחבה והמימון מחדש של מסילות הברזל המערביות, בהתאם למתן הסיטונאי של מים, עצים, דגים, מינרלים במה שהיה קודם לכן שטח הודי, אפיינו שוק עולה.
הדבר הוביל להתרחבות השווקים והתעשייה, יחד עם הברונים השודדים של בעלי מסילות ברזל, שהגיעו לשיא בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19. העידן המוזהב היה התוצאה עבור העשירים המעטים.
המחזור חזר על עצמו עם הבהלה של 1893, עוד התרסקות שוק ענקית.
אף הוצע כי ייתכן שהשפל של מחזור עסקים זה התרחש כבר בשנת 1875. למעשה, מ-1869 עד 1879, כלכלת ארצות הברית צמחה בשיעור של 6.8% עבור תוצר לאומי נטו ריאלי (NNP) ו-4.5% עבור תוצר לאומי נטו ריאלי לנפש.
השפעות בריאותיות של חשיפה לאור השמש כוללות השפעות חיוביות ושליליות כאחד.
בצד החיובי, חשיפת עור האדם לקרינת השמש מאפשרת לגוף האדם להפיק ויטמין D3 המסייע לחיזוק העצמות.
כמו כן, חשיפה לאור השמש מגבירה את רמות האנדורפין בגוף, מעלה את רמת המלטונין, מאפשרת שמירה על מקצבי שעון צירקדי תקינים ומפחיתה את הסיכון לדיכאון עונתי.
בצד השלילי, קרינת UV היא מוטגן וגורם מסרטן לעור.
חשיפה ממושכת עלולה לגרום לכווית שמש ולמכת שמש, ומגבירה את הסיכוי למחלות עור, בהן סרטן העור, הזדקנות העור, דיכוי מערכת החיסון ומחלות עיניים כגון קטרקט.
מסיבות אלה, ארגוני בריאות הציבור קבעו כי יש להגביל את משכי החשיפה לאור השמש.
כאשר עור האדם נחשף לקרינת על-סגול (UVB), החומר 7-דהידרוכולסטרול מומר לקדם-ויטמין D3, שהופך לאחר מכן לוויטמין D3. קרינת UVB אינה חודרת מבעד לזכוכית, ולכן חשיפה לשמש דרך חלון אינה מייצרת ויטמין D.
ויטמין זה מסייע בספיגת סידן (החיוני למערכת העצבים ולמניעת דלדול עצם), וממלא תפקיד חשוב במערכת החיסון, התחדשות תאים, הפרשת אינסולין וויסות לחץ דם.
על פי מחקרים רפואיים, חשיפה מתונה לשמש במשך 5 עד 30 דקות, פעמיים בשבוע, ללא קרם הגנה, עשויה לגרום לייצור כמות נאותה של ויטמין D.
רמות תקינות של ויטמין D עשויות גם להפחית את הסיכון לחלות בטרשת נפוצה.
מקרים של טרשת נפוצה נדירים יותר באזורים שטופי שמש.
קרינת על-סגול (UV) היא גורם מסרטן, מכיוון שהיא גורמת לחמצון רכיבים שומניים תת-עוריים, בהם חומצה לינולאית וכולסטרול.
חמצון מסוג זה עלול לגרום למחלות עור ובעיות בריאותיות כגון אדמנת, שיזוף יתר ודיכוי מערכת החיסון.
קרינת על-סגול בעוצמה גבוהה (UVB) עלולה להיות גורם מוטגן או מסרטן.
במחקרים נמצא קשר בין חשיפה ממושכת לקרינת על-סגול בעוצמה גבוהה למקרים של מלנומה ממאירה, שנגרמה בגלל נזק ל-DNA שנגרם עקב החשיפה.
בגלל ההשפעה המזיקה, ארגוני בריאות הציבור בעולם, בהם מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית וארגון רופאי העור בארצות הברית, ממליצים לצמצם את משך החשיפה לאור השמש ואת משך השהות במיטות שיזוף.
כמו כן מומלץ להשתמש בקרם הגנה כדי למנוע שיזוף יתר.
במספר מדינות, בהן אוסטרליה וישראל, מתפרסם מדד קרינת על-סגול ובו רמות הקרינה הצפויות, לפי מיקום ושעה.
מדד זה יכול לסייע לצמצם חשיפת יתר לאור השמש, במיוחד בשעות הצהריים, בהן הקרינה מאור שמש ישיר היא בעוצמה הגבוהה ביותר.
על פי מחקרים מדעיים, ילדים נדרשים להיחשף מדי יום לאור השמש כדי למנוע קוצר ראייה.
למרות זאת, חשיפה ממושכת מדי לאור השמש, עלולה לגרום לקטרקט בקליפת המוח וייתכן שגם לניוון מקולרי.
כמו כן יש להימנע ממבט ישיר לכיוון השמש, שעלול לגרום לפוטוקרטיטיס ולפגיעה ברשתית.
על מנת להגן על העיניים מקרינת השמש יש להשתמש במשקפי שמש בעלי הגנה נגד קרינת UVB.
חשיפה תכופה לשמש בעיניים לא מוגנות עלולה לגרום לפינגואקולה.
חשיפה לאור השמש היא חלק ממחזור שעון צירקדי תקין.
מחקרים מצאו כי חשיפה בשעות הבוקר גורמת לשחרור מלטונין בגוף בשעה מוקדמת יותר בערב, ומקלה על ההירדמות.
כמו כן, נמצא שחשיפה לאור הבוקר יכולה למנוע נדודי שינה ולהקל על תסמונת קדם-וסתית ועל דיכאון עונתי.
קרינת UV גורמת לירידה ברמות החומצה הפולית בדם, לכן מומלץ למעט בחשיפה לשמש עבור נשים בהיריון.
חוסר חומצה פולית עלול להשפיע על תוחלת החיים והפוריות של אנשים שנולדו בתקופת השיא של מחזור סולארי.
ירידה עונתית בלחץ הדם נצפתה במשך עשרות שנים בתקופת הקיץ.
מחקרים מצביעים על כך שחשיפת העור לאור השמש גורמת לירידה מתונה בלחץ הדם הסיסטולי.
ירידה זו אינה קשורה לוויטמין D אלא נגרמת כתוצאה מחנקן חמצני שנוצר בעור עקב החשיפה לקרינת UV.
השפעה זו גבוהה יותר אצל אנשים בהירי עור.
מידת החשיפה הרצויה לאור השמש
קרינת השמש ומיטות שיזוף פולטות קרינת על-סגול, שנחשבת לגורם מסרטן.
למרות זאת, על פי מחקר של אוניברסיטת אוטווה, אין מספיק מידע המאפשר לקבוע את מידת החשיפה הרצויה לאור השמש כדי למנוע סיכון להתפתחות סרטן העור.
כמו כן, לא נמצא קשר בין קרינת UVC לסרטן.
בנוסף לכך לא קיימות המלצות לרמה בטוחה של חשיפה לשמש לאורך כל תוחלת החיים.
האפידמיולוג רובין לוקאס מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בדק רמות סיכון למחלות כתוצאה מחוסר חשיפה לאור השמש, ומצא שקיימת סכנת חיים הרבה יותר גבוהה עקב מחלות הנגרמות מחוסר אור שמש מאשר ממחלות הנגרמות מחשיפה גבוהה, לכן הוא לא ממליץ על הימנעות מוחלטת מחשיפה לאור השמש.
השפלה הצפון-גרמנית היא אחד האזורים הגאוגרפיים העיקריים של גרמניה.
הוא החלק הגרמני של המישור הצפון-אירופי.
האזור גובל בחופי הים הצפוני והים הבלטי מצפון, בהרי המרכז הגרמניים (die Mittelgebirge) מדרום, בהולנד ממערב ובפולין ממזרח.
במערב, הגבול הדרומי של השפלה הצפון-גרמנית נוצר על ידי גבעות סקסוניה התחתונה: במיוחד רכס יער טוטבורג, גבעות ויהן, גבעות וסר והבורדה הסקסונית התחתונה, המפרידים אותו חלקית מהאזור של המישור המכונה המישור הווסטפאלי.
גם חלקים מהמסיב הרייני משמשים חלק מהגבול הדרומי של המישור: אייפל, ברגיסך לנד וסאוורלנד.
במזרח, השפלה הצפון-גרמנית מתפשט מעבר להרי הרץ וקיפהאוזר דרומה יותר עד למדינה ההררית הסקסונית המרכזית ולמרגלות הרי עפר.
השפלה הצפון-גרמנית נוצרה בתקופת הפליסטוקן כתוצאה מהתקדמויות קרחוניות שונות של יריעות קרח סקנדינביות יבשתיות וכן מתהליכים גיאומורפולוגיים פריגלציאליים.
השטח יכול להיחשב כחלק מהסחף הישן או הצעיר (Alt- או Jungmoräne), בהתאם לכך אם הוא נוצר על ידי יריעות הקרח של התקופה הקרחונית האחרונה, עידן הקרח וייכסל.
תבליט השטח נע בין שטוח לגלי.
הנקודות הנמוכות ביותר הן ביצות נמוכות ובריכות חוף ישנות בקצה רכס היבשה במערב שלזוויג-הולשטיין (ביצת וילסטר היא 3.5 מ' מתחת לפני הים) ובצפון-מערב סקסוניה התחתונה (פריפסום, 2.3 מ' מתחת לפני הים).
הנקודות הגבוהות ביותר עשויות להתייחס כמורנות סופיות של קרחונים ויסלה והול (בהתאם לעידן הקרח שיצר אותן) - למשל, על ערבות פלמינג (200 מ' מעל פני הים) וגבעות הלפט (179 מ').
בעקבות עידני הקרח, ביצות מוגבהות מוזנות על ידי גשם נוצרו במערב ובצפון סקסוניה התחתונה בתקופות חמות של משקעים גבוהים (כפי שהושפעו מהתקופה החמה של ימי הביניים).
ביצות אלה היו בעבר נפוצות, אך חלק ניכר משטח זה כעת יובש או הוחלף באופן אחר.
האזורים החופיים מורכבים מביצות ואגמים הולוקניים וביצות מחוברות לשטח סחף ישן וצעיר פליסטוקני בשלבים שונים של היווצרות ובליה.
לאחר או במהלך נסיגת הקרחונים, חול הנושא רוח לעיתים קרובות יצר כרי דיונות, שנקבעו מאוחר יותר על ידי צמחייה.
התערבות אנושית גרמה להופעת ערבות פתוחות כגון ערבות לינבורג, וצעדים כגון כריתת יערות והפלאגנהיב (הסרת הקרקע העליונה לשימוש כדשן במקום אחר) גרמו להתדרדרות נרחבת של הקרקע (פודזול).
הקרקעות הפוריות ביותר הן הביצות הצעירות (Auen-Vegen) ואזורי הבורדה (בורדה הילדסהיים, בורדה מגדבורג, עם קרקעות לוס פוריות).
ניתן למצוא כבול ביצה ברמה גבוהה בקרקעות העניות ביותר, למשל ב-Teufelsmoor.
באזורי הלוס של המישור נמצאים אתרי ההתיישבות העתיקים ביותר בגרמניה (תרבות כלי החרס הליניאריים).
החלק הצפון-מזרחי של המישור (סחף צעיר) הוא גיאומורפולוגית נבדל ומכיל שפע של אגמים (למשל אגם מואריץ ברמת האגם של מקלנבורג) שהם שרידים של עידן הקרח האחרון.
הקרחונים הנסוגים השאירו את הנוף הזה מאחור לפני כ-16,000 עד 13,000 שנה.
לעומת זאת, המישורים היבשים של צפון-מערב גרמניה (סקסוניה התחתונה, מערב שלזוויג-הולשטיין ואזור בוכום של צפון הריין-וסטפאליה) בלויים ומיושרים יותר (סחף ישן) שכן הקרחונים הגדולים האחרונים כאן התרחשו לפני לפחות 130,000 שנה.
האזור מתנקז על ידי נהרות הזורמים צפונה לים הצפוני או לבלטי ונהרות המשניים לנהר הריין הזורם מערבה.
הריין, האמס, הוסר, האלבה והאבל הם הנהרות החשובים ביותר המנקזים את השפלה הצפון-גרמנית לים הצפוני ויצרו יערות בשפלות ובקפלים שלהם, למשל שפרוולד ("יער שפרה").
רק שטח קטן מהשפלה הצפון-גרמנית נמצא בתחום אגן הניקוז של נהרות האודר והנייסה המנקזים לבלטי.
חוף הים הצפוני והאזורים החופיים הסמוכים לאיים הפריזיים המזרחיים והצפוניים הפונים אליו מאופיינים באקלים ימי.
מדרום לחוף, פס רחב של אקלים ימי ותת-ימי משתרע מהחוף המזרחי של שלזוויג-הולשטיין לשוליים המערביים של ההרים המרכזיים.
בדרום מזרח ומזרח, האקלים הופך תת-יבשתי יותר ויותר: מאופיין בהבדלי טמפרטורה בין קיץ לחורף העולים בהדרגה הרחק מהשפעת המיזוג של האוקיינוס.
מקומית, אקלים יבשתי יבש יותר ניתן למצוא בצל הגשם של הרץ וכמה אזורים קטנים יותר של גבהים כמו דראווהן ופלאמינג.
מיקרו-אקלים מיוחדים מתרחשים בביצות וערבות, ולמשל באלטס לנד ליד המבורג, המאופיין בטמפרטורות מתונות יחסית לאורך כל השנה בשל קרבת הים הצפוני והנהר התחתון אלבה, המספק תנאים מצוינים לייצור פירות.
קומפלקסי צמחייה אזונליים של ביצות, יערות גדות, ביצות ומימי מים התפרשו במקור לאורך הנהרות אמס, וסר, אלבה, האבל ושפרה.
ביצות מלח מובחנות, שטחי גאות ושפכים קיימים באופן קבוע באזור הגאות של חוף הים הצפוני.
הצמחייה הטבעית של השפלה הצפון-גרמנית נחשבה ליער שנוצר בעיקר על ידי המין הדומיננטי, החוף האירופי (Fagetalia).
במהלך המלחמה הקרה, אם הייתה פורצת מלחמה בין נאט"ו לברית ורשה, אסטרטגים צבאיים של נאט"ו זיהו את השפלה הצפון-גרמנית כאזור שיכול היה לשמש לשניים משלושת מסלולי הפלישה העיקריים למערב אירופה על ידי כוחות ברית ורשה.
האפשרות השלישית הייתה מסלול פער פולדה דרומה יותר.
מסלולי השפלה הצפון-גרמנית נחשבו לאפשרויות הטובות ביותר להתקפה עבור צבא תוקף.
עם זאת, אפשרות פער פולדה נחשבה למסלול הפלישה הסביר ביותר בשל גישה קלה וקרובה למטרות טקטיות ואסטרטגיות החשובות לפלישה למערב אירופה.
משתי אפשרויות הפלישה למישור הצפון-גרמני, המסלול הדרומי של ההתקפה, שהיה בעל ההזדמנויות האסטרטגיות הטובות יותר, היה מובל על ידי ארמיית ההלם השלישית הסובייטית.
גאוגרפיית המישור, שהופכת אותו מתאים לפריסת תמרון משוריין וממוכן, הובילה לזיהויו כמסלול פלישה עיקרי למערב גרמניה.
ההגנה על המישור הייתה באחריות קבוצת הצבא הצפונית של נאט"ו והכוח האווירי הטקטי השני של בעלות הברית, המורכב מכוחות גרמנים, הולנדים, בלגים, בריטים וכמה כוחות אמריקאים.
השפעות בינה מלאכותית על העבודה כוללות יישומים לשיפור בטיחות ובריאות העובדים, וכן סיכונים פוטנציאליים שיש לשלוט בהם.
יישום פוטנציאלי אחד הוא שימוש בבינה מלאכותית (AI) לסילוק סיכונים באמצעות הוצאת בני אדם ממצבים מסוכנים הכרוכים בסיכון ללחץ, עומס עבודה, או פציעות שריר-שלד.
ניתן גם להשתמש בניתוח חזוי (Predictive Analytics) כדי לזהות תנאים שעלולים להוביל לסיכונים כגון עייפות, פציעות מאמץ חוזרני או חשיפה לחומרים רעילים, מה שמאפשר התערבות מוקדמת יותר.
יישום נוסף הוא ייעול זרימת העבודה של בטיחות ובריאות במקום העבודה על ידי אוטומציה של משימות חוזרות, שיפור תוכניות הדרכה בטיחות באמצעות מציאות מדומה, או גילוי ודיווח על "כמעט תאונות".
אולם בינה מלאכותית מציגה גם אפשרות לסיכונים חדשים במקום העבודה.
אלה עלולים לנבוע מטכניקות למידת מכונה המובילות להתנהגות בלתי צפויה ואי-פתיחות (Inscrutability) בקבלת ההחלטות שלהן, או מבעיות של אבטחת סייבר ופרטיות מידע.
רבים מהסיכונים של בינה מלאכותית הם פסיכוסוציאליים בשל הפוטנציאל שלה לגרום לשינויים בארגון העבודה.
אלה כוללים שינויים בכישורים הנדרשים מהעובדים, הגברת הניטור שמובילה למיקרו-ניהול, אלגוריתמים המחקים באופן לא מכוון או מכוון הטיות אנושיות בלתי רצויות, והטלת אשמה על תקלות מכונה על המפעיל האנושי במקום זאת.
בינה מלאכותית עלולה להוביל גם לסיכונים פיזיים בצורת התנגשויות בין אדם לרובוט, וסיכונים ארגונומיים בממשקי בקרה ואינטראקציות בין אדם למכונה.
אמצעי בקרת סיכונים כוללים צעדי אבטחת סייבר ופרטיות מידע, תקשורת ושקיפות עם עובדים בנוגע לשימוש בנתונים, והגבלות על רובוטים שיתופיים.
טכנולוגיות דיגיטליות מסוימות צפויות לגרום לאובדן מקומות עבודה.
החל משנות ה-2020, אימוץ רובוטיקה מודרנית הוביל לצמיחת תעסוקה נטו.
עם זאת, עסקים רבים צופים כי אוטומציה, או העסקת רובוטים, יגרמו לאובדן משרות בעתיד.
הדבר נכון במיוחד עבור חברות במרכז ובמזרח אירופה.
טכנולוגיות דיגיטליות אחרות, כגון פלטפורמות או ביג דאטה, צפויות להשפיע באופן נייטרלי יותר על התעסוקה.
מספר רב של עובדי טכנולוגיה פוטרו החל משנת 2023, וקיצוצי משרות רבים יוחסו לבינה מלאכותית.
כדי שכל יישום פוטנציאלי של בינה מלאכותית לבריאות ובטיחות יאומץ, נדרשת קבלה הן על ידי מנהלים והן על ידי עובדים.
לדוגמה, קבלת העובדים עלולה להיפגע מחששות לגבי פרטיות המידע, או מחוסר אמון וקבלה של הטכנולוגיה החדשה, שעלול לנבוע מחוסר שקיפות או הכשרה נאותה.
לחלופין, מנהלים עשויים לשים דגש על עלייה בפרודוקטיביות כלכלית במקום על רווחים בבטיחות ובריאות העובדים בעת יישום מערכות מבוססות בינה מלאכותית.
בינה מלאכותית עשויה להרחיב את היקף משימות העבודה שבהן ניתן להוציא עובד ממצב הכרוך בסיכון.
בעוד שאוטומציה מסורתית יכולה להחליף את תפקודי גופו של עובד באמצעות רובוט, בינה מלאכותית מחליפה למעשה את תפקודי מוחו באמצעות מחשב.
סיכונים שניתן להימנע מהם כוללים לחץ, עומס יתר, פציעות שריר-שלד ושעמום.
זה יכול להרחיב את טווח המגזרים המושפעים למשרות צווארון לבן ומגזר שירותים כגון רפואה, פיננסים וטכנולוגיית מידע.
לדוגמה, עובדי מוקדי שירות מתמודדים עם סיכוני בריאות וגיהות נרחבים בשל אופייה החוזרני והתובעני ושיעורי המיקרו-מעקב הגבוהים שבה.
צ'אטבוטים המופעלים על ידי בינה מלאכותית מפחיתים את הצורך בבני אדם לביצוע משימות בסיסיות של מוקדי השירות הטלפוניים.
למידת מכונה מיושמת בתחום ניתוח אנשים (People Analytics) על מנת לחזות דפוסי התנהגות של עובדים.
תחזיות אלו נועדו לתמוך בהחלטות ניהוליות קריטיות, כגון תהליכי גיוס והערכת ביצועים.
שימוש נוסף טמון בשיפור בריאות העובדים ובטיחותם.
הניתוח מסתמך על מגוון נתונים, הכוללים פעילות מקוונת, ניטור תקשורת, מעקב אחר מיקום, וכן ניתוח קולי ושפת גוף מתוך ראיונות מצולמים.
לדוגמה, ניתוח סנטימנטים יכול לזהות סימני עייפות ובכך לסייע במניעת עומס קוגניטיבי בעבודה.
מערכי הנתונים הגדולים שנוצרים על ידי טכנולוגיות אלו משפרים באופן מהותי את מעקב הבריאות במקום העבודה, הערכת הסיכונים והמחקר הארגונומי והתעסוקתי.
מערכות תומכות החלטה מציגות יכולת דומה ליישום, לדוגמה, לצורך מניעת אסונות תעשייתיים או לייעול תגובה לאסונות.
למשל, בתחום הטיפול הידני בחומרים, ניתוח חזוי בשילוב עם בינה מלאכותית יכול לתרום להפחתה משמעותית של פציעות שריר-שלד.
בעוד שהנחיות מסורתיות מתבססות על ממוצעים סטטיסטיים ומכוונות לעובד הטיפוסי מבחינה אנתרופומטרית, ניתוח כמויות גדולות של נתונים הנאספים באמצעות חיישנים לבישים מאפשר חישוב סיכון ארגונומי אישי ומדויק יותר בזמן אמת.
שימוש זה בנתונים מביא ליכולת ניהול עייפות אישית ואפקטיבית יותר, וכן לניתוח מעמיק יותר של הסיכונים הייחודיים לתפקידי עבודה ספציפיים.
החיישנים הלבישים גם מאפשרים התערבות מוקדמת יותר כנגד חשיפה לחומרים רעילים, בהשוואה לבדיקות אזוריות או בדיקות אזור הנשימה המתבצעות באופן תקופתי.
ייעול זרימות עבודה של בטיחות ובריאות
ניתן להשתמש ב-AI גם כדי להפוך את זרימת העבודה של בטיחות ובריאות במקום העבודה ליעילה יותר.
דוגמה אחת היא קידוד של תביעות פיצויים לעובדים, המוגשות בצורת נרטיב פרוזה ויש להקצות להן קודים סטנדרטיים באופן ידני.
AI נחקרת לביצוע משימה זו מהר יותר, בזול יותר ועם פחות שגיאות.
מערכות מציאות מדומה המופעלות על ידי בינה מלאכותית עשויות להיות שימושיות להדרכה בטיחותית לזיהוי סיכונים.
בינה מלאכותית עשויה לשמש לגילוי יעיל יותר של כמעט תאונות.
דיווח וניתוח של כמעט תאונות חשובים בהפחתת שיעורי תאונות, אך לעיתים קרובות הם אינם מדווחים מספיק מכיוון שבני אדם אינם מבחינים בהם, או שעובדים אינם מדווחים עליהם עקב גורמים חברתיים.
ישנם מספר היבטים רחבים של בינה מלאכותית שעלולים להוביל לסיכונים ספציפיים.
הסיכונים תלויים ביישום ולא בעצם נוכחות הבינה המלאכותית.
מערכות המשתמשות ב-AI תת-סמלית כגון למידת מכונה עלולות להתנהג באופן בלתי צפוי ונוטות יותר לאי-פתיחות בקבלת ההחלטות שלהן.
זה נכון במיוחד אם נתקלים במצב שלא היה חלק ממערך האימון של ה-AI, ומחמיר בסביבות פחות מובנות.
התנהגות בלתי רצויה עלולה לנבוע גם מפגמים בתפיסה של המערכת (הנובעים מהתוכנה או מהתדרדרות חיישנים), ייצוג ידע והיגיון, או מבאגים בתוכנה.
הם עלולים לנבוע מהכשרה לא נכונה, כגון משתמש המחיל את אותו אלגוריתם על שתי בעיות שאין להן אותן דרישות.
למידת מכונה המיושמת בשלב התכנון עשויה להיות בעלת השלכות שונות מזו המיושמת בזמן ריצה.
מערכות המשתמשות בבינה מלאכותית סמלית נוטות פחות להתנהגות בלתי צפויה.
השימוש ב-AI גם מגביר את סיכוני אבטחת סייבר בהשוואה לפלטפורמות שאינן משתמשות ב-AI, וחששות פרטיות מידע לגבי נתונים שנאספו עלולים להוות סיכון לעובדים.
סיכונים פסיכוסוציאליים הם אלה הנובעים מהאופן שבו העבודה מתוכננת, מאורגנת ומנוהלת, או מההקשרים הכלכליים והחברתיים שלה, ולא מחומר או אובייקט פיזי.
הם גורמים לא רק לתוצאות פסיכיאטריות ופסיכולוגיות כגון שחיקה תעסוקתית, הפרעות חרדה ודיכאון, אלא הם יכולים לגרום גם לפציעה או מחלה פיזית כגון מחלות לב וכלי דם או פציעות שריר-שלד.
רבים מהסיכונים של בינה מלאכותית הם בעלי אופי פסיכוסוציאלי בשל הפוטנציאל שלה לגרום לשינויים בארגון העבודה, מבחינת הגברת המורכבות והאינטראקציה בין גורמים ארגוניים שונים.
עם זאת, סיכונים פסיכוסוציאליים נעלמים לעיתים קרובות מעיני מעצבי מערכות ייצור מתקדמות.
בינה מלאכותית צפויה להוביל לשינויים בכישורים הנדרשים מהעובדים, הדורשים הכשרה מחדש של עובדים קיימים, גמישות ופתיחות לשינוי.
הדרישה לשלב מומחיות קונבנציונלית עם כישורי מחשב עשויה להיות מאתגרת עבור עובדים קיימים.
הסתמכות יתר על כלי בינה מלאכותית עלולה להוביל לדה-מיומנות של מקצועות מסוימים.
בעוד AI מציעה נוחות ואינטראקציה נטולת שיפוט, הסתמכות מוגברת – במיוחד בקרב דור ה-Z – עלולה להפחית את התקשורת הבין-אישית במקום העבודה ולהשפיע על הלכידות החברתית.
ככל שבינה מלאכותית הופכת לתחליף לשיתוף פעולה ומנטורינג מסורתיים בין עמיתים, קיים סיכון של הפחתת הזדמנויות לפיתוח מיומנויות בין-אישיות ולמידה מבוססת צוות.
שינוי זה עלול לתרום לבידוד במקום העבודה ולשינויים בדינמיקה הצוותית.
ניטור מוגבר עלול להוביל למיקרו-ניהול ובכך ללחץ וחרדה.
תפיסה של מעקב עלולה גם להוביל ללחץ.
אמצעי בקרה לכך כוללים התייעצות עם קבוצות עובדים, בדיקות מקיפות ותשומת לב להטיה מוכנסת.
חיישנים לבישים, מכשירי מעקב פעילות ומציאות רבודה עלולים גם להוביל ללחץ ממיקרו-ניהול, הן עבור עובדי פס ייצור והן עבור עובדי כלכלה שיתופית (Gig Workers).
לעובדי כלכלה שיתופית חסרות גם ההגנות והזכויות המשפטיות של עובדים רשמיים.
קיים גם סיכון שאנשים יוכרחו לעבוד בקצב של רובוט, או לנטר את ביצועי הרובוט בשעות לא סטנדרטיות.
אלגוריתמים שאומנו על החלטות עבר עלולים לחקות הטיות אנושיות בלתי רצויות, לדוגמה, נוהלי גיוס ופיטורים מפלים בעבר.
אסימטריה במידע בין הנהלה לעובדים עלולה להוביל ללחץ, אם לעובדים אין גישה לנתונים או לאלגוריתמים שהם הבסיס לקבלת ההחלטות.
בנוסף לבניית מודל עם מאפיינים מפלים שלא בכוונה, אפליה מכוונת עשויה להתרחש באמצעות תכנון מדדים שתוצאתם הסמויה היא אפליה דרך משתנים מתואמים באופן לא ברור.
באינטראקציות מורכבות בין אדם למכונה, גישות מסוימות לניתוח תאונות עשויות להיות מוטות כדי לשמור על מערכת טכנולוגית ומפתחיה על ידי הטלת אשמה על המפעיל האנושי במקום זאת.
סיכונים פיזיים בצורת התנגשויות בין אדם לרובוט עלולים לנבוע מרובוטים המשתמשים בבינה מלאכותית, במיוחד רובוטים שיתופיים (Cobots).
קובוטים נועדו לפעול בקרבה הדוקה לבני אדם, מה שהופך את אמצעי בקרת הסיכונים הנפוץ של בידוד הרובוט באמצעות גדרות או מחסומים אחרים לבלתי אפשרי, אמצעי שנמצא בשימוש נרחב עבור רובוטים תעשייתיים מסורתיים.
כלי רכב מונחים אוטומטית (AGVs) הם סוג של קובוט שנמצא בשימוש נפוץ, לעיתים קרובות כמלגזות או מסיעי משטחים במחסנים או מפעלים.
עבור קובוטים, תקלות בחיישנים או תנאי סביבת עבודה בלתי צפויים עלולים להוביל להתנהגות רובוט בלתי צפויה ובכך להתנגשויות בין אדם לרובוט.
מכוניות בנהיגה עצמית הן דוגמה נוספת לרובוטים המופעלים על ידי בינה מלאכותית.
בנוסף, הארגונומיה של ממשקי בקרה ואינטראקציות בין אדם למכונה עלולה להוביל לסיכונים.
AI, בדומה לטכנולוגיות חישוביות אחרות, דורשת אמצעי אבטחת סייבר כדי לעצור פריצות וחדירות תוכנה, וכן אמצעי פרטיות מידע.
תקשורת ושקיפות עם עובדים לגבי השימוש בנתונים היא אמצעי בקרה לסיכונים פסיכוסוציאליים הנובעים מבעיות אבטחה ופרטיות.
שיטות עבודה מומלצות מוצעות לתוכניות ניטור עובדים בחסות המעסיק כוללות שימוש רק בטכנולוגיות חיישנים מאומתות; הבטחת השתתפות עובדים מרצון; הפסקת איסוף נתונים מחוץ למקום העבודה; גילוי כל שימושי הנתונים; והבטחת אחסון נתונים מאובטח.
עבור קובוטים תעשייתיים המצוידים בחיישני בינה מלאכותית, ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) המליץ על: (א) בקרות עצירה מנוטרות הקשורות לבטיחות; (ב) הנחיית יד אנושית של הקובוט; (ג) בקרות ניטור מהירות והפרדה; ו-(ד) מגבלות כוח ועוצמה.
קובוטים מחוברים ברשת המופעלים על ידי בינה מלאכותיתעשויים לחלוק שיפורי בטיחות זה עם זה.
השגחה אנושית היא אמצעי בקרת סיכונים כללי נוסף לבינה מלאכותית.
ניתן להתייחס הן ליישומים והן לסיכונים הנובעים מבינה מלאכותית כחלק ממסגרות קיימות לניהול סיכוני בריאות ובטיחות תעסוקתית.
כמו בכל הסיכונים, זיהוי סיכונים הוא היעיל והפחות יקר ביותר כאשר הוא נעשה בשלב התכנון.
מעקב בריאותי במקום העבודה, איסוף וניתוח נתוני בריאות על עובדים, מאתגר עבור בינה מלאכותית מכיוון שנתוני עבודה מדווחים לעיתים קרובות במצטבר ואינם מספקים פירוט בין סוגי עבודה שונים, ומתמקדים בנתונים כלכליים כגון שכר ושיעורי תעסוקה במקום בתוכן הכישורים של משרות.
מיומנויות תחליפיות לתוכן כוללות דרישות השכלה וסיווגים של משימות שגרתיות לעומת לא שגרתיות, ומשימות קוגניטיביות לעומת פיזיות.
עם זאת, ייתכן שאלה עדיין אינן ספציפיות מספיק כדי להבחין בעיסוקים ספציפיים שיש להם השפעות מובהקות מבינה מלאכותית.
רשת המידע התעסוקתי של משרד העבודה של ארצות הברית היא דוגמה למאגר נתונים עם טקסונומיה מפורטת של מיומנויות.