tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קיימות 3 פלוגות: צמ"ה בית הילל בפיקוד הצפון, צמ"ה ענתות בפיקוד המרכז וצמ"ה מחנה נתן בפיקוד הדרום.
יחידת הצמ"ה המטכ"לית - גדוד 7186 (צמ"ה עורפי) – יחידת צמ"ה עורפית הנמצאת תחת פיקוד מרכז הובלה העוסקת במיזמי בנייה באזורים בהם אין סכנה מיידית למפעילים, בעיקר בעורף אך גם בשטחים עוינים.
היחידה כפופה למרכז ההובלה ועיקר תפקידה הוא בנייה של מחנות קבע (בסיסים), מתקני אימונים, מטווחים, סלילת כבישים ועוד.
יחידה זו מפעילה כלים הנדסיים לא ממוגנים וגם ממוגנים בעת הצורך.
על אף דימוייה האפור, מפעילי הצמ"ה ביחידה המטכ"לית נדרשים למיומנות גבוהה, כדי לבצע עבודה מדויקת ובטוחה.
היחידה מונה מספר רב של נערי מקא"ם גם בימים אלה, אשר רובם יועדו לתפקידים עורפיים ובפועל הגיעו לשם בעקבות צורכי הצבא.
צמ"ה חיל אוויר – יחידות צמ"ה הפועלות תחת פיקוד מערך הבינוי של חיל האוויר הישראלי ותפקידן להכשיר, לתחזק ולתקן בסיסים, שדות תעופה, מסלולי המראה ומנחתים.
צמ"ה פיקוד העורף – הפעלת ציוד מכני הנדסי, כגון עגורנים, פטישי אוויר, מחפרים ושופלים, במסגרת גדודי החילוץ בפיקוד העורף.
מפעילי הצמ"ה עוסקים הן בבנייה במסגרת הפיקוד והן בסיוע לפעולות חילוץ והצלה (למשל: מנופאים מפעילים עגורנים ניידים כדי להרים שברי בניין גדולים וכבדים ולפנות הריסות).
הכלים ההנדסיים של מערך הצמ"ה
צה"ל מפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) מסוגים שונים, בהם דחפורים, מחפרים ושופלים תוצרת קטרפילר וכן מקדחי-בורות, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מפלסות ומשאיות.
בתחילת המאה ה-21 החל חיל ההנדסה הקרבית בקליטת כלי צמ"ה הנשלטים מרחוק, החל ממיני-מעמיסים וכלה בדחפורי ענק.
בהתחלה נקלטו הכלים בפלגת הרובוטיקה של יהל"ם ובהמשך חלק מהם שולבו במערך הצמ"ה הרגיל.
כלי הצמ"ה הממוגנים העיקריים של חיל ההנדסה הקרבית הם הדחפור, השופל והבאגר.
כלי הצמ"ה העיקרי של חיל ההנדסה הקרבית הוא דחפור די-9 משוריין, זהו דחפור ממוגן מדגם קטרפילר די-9 תוצרת קטרפילר המשמש לפריצה הנדסית, עבודות עפר ומשימות בנייה והריסה תחת אש.
משקל הדחפור הממוגן הוא כ-56 טון ועוצמת המנוע היא כ-405 כוחות סוס (תלוי בדגם).
זהו הכלי הקרבי העיקרי של מערך הצמ"ה: למרות פשטותו היחסית של ה-D9, הוא שימושי ביותר למגוון רב של משימות (בהן עבודות עפר, חילוץ וגרירת כלים פגועים, פריצת מכשולים טבעיים ומלאכותיים, פתיחת צירים, ניקוי זירות מטענים, חישוף צבאי והריסת מבנים) - ואף נחשב על ידי צה"ל כאמצעי יעיל וחיוני במלחמה בטרור.
ה-D9 ממוגן בשריון כבד מתוצרת ישראל שכולל בין השאר לוחות שריון על כל הכלי, חלונות מזכוכית משוריינת ומיגון כלוב.
המיגון הישראלי הוכיח את עצמו כיעיל ביותר נגד ירי (כולל מקלעים וצלפים) ומטעני חבלה, כולל מטעני גחון כבדים.
המיגון של ה-D9 מספק גם הגנה חלקית נגד רקטות נ"ט ומיגון הכלוב ("מיגון סטטיסטי") שהותקן ב-2005 מספק למפעילים שכבת הגנה נוספת נגד איום זה.
ה-D9 נחשב לאחד הכלים הממוגנים והעמידים ביותר בצה"ל אך הוא אינו בלתי-פגיע.
במלחמת לבנון השנייה נהרג צוות D9 מירי טיל נגד טנקים, וכך גם במבצע צוק איתן.
עם זאת, ב-2014 הוכתר ה-D9 הצה"לי כדחפור הלחימה הממוגן ביותר בעולם על ידי ספר השיאים של גינס.
ה-D9 נמצא בצה"ל במספר דגמים:
דחפור D9L - הישן והגדול שבדגמי ה-D9 של צה"ל, בעל עוצמה של .
דחפור D9N - הקטן שבדגמי ה-D9 של צה"ל, בעל עוצמה של .
דחפור D9R - הדגם הנפוץ ביותר בשירות צה"ל, בעל מיגון כלוב ועוצמה של .
דחפור D9T - הדגם החדש ביותר, בעל מיגון כלוב ועוצמה של .
בנוסף קיימים שלושה דגמים בלתי-מאוישים הנשלטים בשלט רחוק:
רעם השחר (דחפור D9N): זהו דחפור ממוגן בלתי-מאויש מדגם D9N המופעל באמצעות שלט רחוק.
זהו הרובוט הגדול ביותר בשירות צה"ל, ביחד עם ה"פנדה".
פו הדב (דחפור D9T): זהו דחפור ממוגן בלתי-מאויש מדגם D9T.
זהו הרובוט הגדול ביותר בשירות צה"ל (ביחד עם "רעם השחר"), ומצויד במערכות בקרה מתקדמות יותר לעומת "רעם השחר".
בסופו של דבר הוא שימש רק לפיתוח ובמקומו נקלט ה"פנדה".
פנדה (דחפור D9): זהו דחפור ממוגן בלתי-מאויש מדגמי D9T ו-D9R.
זהו הדור החדש ביותר של D9 נשלט מרחוק ופרסומו הותר רק ב-2017. ב-2022 החלה קליטתו בגדודי ההנדסה הסדירים והוא רשם טבילת אש מבצעית במלחמת חרבות ברזל.
ה-D9 הלא ממוגן נכנס לשירות צה"ל בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובלט במלחמת יום הכיפורים.
ה-D9 הממוגן נכנס לשירות ב-1986 עם סדרת D9L שזכתה למיגון תקני תוצרת התעשייה הצבאית.
ב-2003 נכנס לשירות צה"ל דגם ה-D9R עם חליפת מיגון חדשה תוצרת התעשייה האווירית.
בהמשך שופר המיגון על ידי צה"ל (חיל החימוש ומנת"ק) וכלל התקנת מיגון כלוב על כלל הדגמים, בהתחלה על דחפורי ה-D9R החדשים ומאוחר יותר גם על דחפורי D9L ו-D9N ישנים יותר.
ה-D9 בלט במיוחד במהלך האינתיפאדה השנייה ובפרט במבצע חומת מגן, שבו הדחפורים הממוגנים הכריעו את הקרב בג'נין 2002 וכן הכניעו מחבלים רבים שהתבצרו בבתים.
ה-D9 גרם הרס רב למבנים ותשתיות פלסטיניים ובשל כך ספג ביקורת מצד ארגוני שמאל ישראליים ובינלאומיים, כולל יוזמה (שכשלה) לחרם כלכלי על חברת קטרפילר.
בעקבות ההצלחה של ה-D9 בלחימה בטרור, רכשו הכוחות המזוינים של ארצות הברית כתריסר דחפורי D9R ממוגנים מישראל והשתמשו בהם במלחמת עיראק (2003).
ה-D9 לקח חלק חשוב מאוד בלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל (2023–2024).
בנוסף לדחפורים משוריינים מפעילים פלוגות וגדודי הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית גם שופלים (יעה אופני) ממוגנים ובאגרים (מחפר זחלי) ממוגנים:
מחפר (באגר): זהו מחפר ממוגן מדגמי 225 ו-245 (סדרה 2 הישנה יותר) ו-330 תוצרת קטרפילר, המשמש לעבודות חפירה והריסה תחת אש, בייחוד של בתים רבי-קומות.
באגר E-349: זהו מחפר כבד ממוגן מדגם קטרפילר 349E תוצרת קטרפילר, הגדול והמתקדם ביותר בין המחפרים של צה"ל.
חסרונותיו: ממוגן פחות וחזק פחות מ-D9.
בנוסף לדחפורים, שופלים ובאגרים מפעיל צה"ל כלי צמ"ה מגוונים נוספים.
אלו כוללים בין השאר את:
דחפור D6: דחפור זחלי בינוני מדגם קטרפילר די-6. משמש לעבודות הנדסיות בעורף.
דחפור D7: דחפור זחלי בינוני מדגם קטרפילר די-7. בעבר הפעיל חיל ההנדסה דחפורים מדגם זה (לצד ה-D9), רובם לא ממוגנים.
כיום ישנו שימוש בדחפורי D7 רק לעבודות הנדסיות בעורף.
חופר תעלות: כלי צמ"ה כבד מדגם המיועד לחפור תעלות.
את כלי הצמ"ה מפעילים לוחמים של חיל ההנדסה הקרבית שעברו קורס צמ"ה ייעודי בן כחודשיים בבית הספר להנדסה צבאית.
טירונות וקורס הצמ"ה הבסיסי מכשירי ומסמיך את הלוחמים כרובאי 05 ומפעיל צמ"ה 07 או 08. הממשיכים לשירות קבע יוצאים לקורסים מתקדמים המעניקים הכשרה על כלי צמ"ה וכן קורסים המכשירים אותם כמנהלי עבודה.
לוחמי הצמ"ה מכנים את עצמם בדרך כלל "צמייניקים".
רבים מהם משרתים כלוחמי צמ"ה גם במילואים שם הם מנצלים את הניסיון הרב שצברו בצבא ובאזרחות ומפעילים לצד ה-D9 גם כלים כבדים אחרים הדורשים התמחות וניסיון דוגמת מחפרים, מפלסות ומקדחי-בורות (דרילרים), וכן חונכים מפעילי צמ"ה צעירים יותר.
הפעלת כלי צמ"ה (כולל D9) דורשת ניסיון רב וחלק חשוב בהכשרת המפעילים הצעירים היא חניכה שהם מקבלים מהמפעילים הוותיקים ומנהלי העבודה במהלך שירותם הצבאי.
למעשה, המפעילים הוותיקים ולוחמי המילואים הם חלק מאוד חשוב בכלל יחידות הצמ"ה של צה"ל, וחלקם משרתים שם גם מעבר לגיל 50.
לוחמי הצמ"ה הם חוד החנית של כל חיל ההנדסה הקרבית.
בעבר, סבלו מפעילי הצמ"ה מדימוי שלילי בצה"ל.
אך השימוש הגובר בדחפורים במלחמות שונות כמו מלחמת יום הכיפורים, מלחמת לבנון הראשונה, מלחמת לבנון השנייה וכן במלחמה בטרור העלו את קרנו של מערך הצמ"ה ותרומתו החיונית לתמרון הקרקעי, ומפעילי הכלים הכבדים הוכרו כלוחמים לכל דבר עניין.
מאז ועד היום, בעודם מחרפים את נפשם בחזית בכל לחימה שהיא, נחשבים הם כלוחמים קרביים לכל דבר ועניין, ומוגדרים בצה"ל כלוחמי חוד.
הכתב הצבאי של וואלה ד"ר אמיר בוחבוט תיאר את פעילות לוחמי הצמ"ה ודחפורי ה-D9 בתמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל:
קצין בכיר הוסיף על הלחימה הקרבית של לוחמי הצמ"ה במלחמת חרבות ברזל תוך סיכון חייהם:
קורס צמ"ה הוא משפחה של קורסים בבית הספר להנדסה צבאית (בהל"צ), בו מוסמכים החיילים להפעיל כלי צמ"ה שונים.
בעבר חולק קורס הצמ"ה לשני קורסים:
הקורס הבסיסי נמשך 7–8 שבועות ובסיומו מוסמכים החיילים כמפעילי צמ"ה 07 ומוכשרים להפעיל טרקטור זחלי ודחפור ממוגן מדגם קטרפילר די-9. קורס זה כולל שיעורים עיוניים על מבנה הדחפור, אופן פעולתו ואחזקתו והתנסות מעשית על הדחפורים שכוללת את הפעלתם תחת חניכה אישית של מדריכי ומדריכות הצמ"ה.
בנוסף, כולל הקורס שיעורי נהיגה שמקנים רישיון נהיגה ברכב פרטי.
קורס הרחבה בין 4–6 שבועות בבהל"צ, שמעלה את ההסמכה למפעילי צמ"ה 08, ובו מוכשרים החיילים להפעיל משאית, יעה אופני וכלי צמ"ה אופניים אחרים.
כיום איחדו את שלב 07 ושלב 08 ומעבירים אותם כקורס אחוד וארוך המכשיר את לוחמי הצמ"ה על הכלים העיקריים (כגון דחפור, שופל ובאגר), על שאר הכלים מוסמכים הלוחמים בפלוגה אליה שובצו על ידי מנהלי העבודה הבכירים.
במסגרת יחידות הצמ"ה קיימים גם מספר מסלולים פיקודיים: קורס מפקדי צמ"ה, קורס קציני צמ"ה ומסלול מנהלי עבודה (שלבים 10, 12 ו-13) המחייב חתימה לשירות קבע.
קורס מנהלי העבודה מעניק לחייל הכשרה בניהול מיזמי בנייה ועבודות עפר ומהווה את המקצוע הצבאי המקביל לקבלן בנייה באזרחות.
כל פלוגת צמ"ה כוללת מחלקת חיל החימוש שתפקידה לסייע בתחזוקה שוטפת של הכלים ההנדסיים.
בנוסף קיימים בצה"ל גופים מרכזיים האמונים על מיגון כלי הצמ"ה, אחזקתם והחזרתם לכשירות במקרה שנפגעו.
כאצ"ה (כוח אחזקת ציוד מכני הנדסי מטכ"לי) - יחידה מטכ"לית הכפופה לחיל הטכנולוגיה והאחזקה (בעבר חיל החימוש) ואט"ל ותפקידה הוא אחזקת ותיקון כלי הצמ"ה של צה"ל, כולל הכלים הממוגנים הנמצאים בשירות יחידות חיל ההנדסה הקרבית.
היחידה כוללת חיילים בשירות סדיר וחיילי מילואים שחלקם הגדול משרת באזרחות במקצועות מכונאי וחשמלאי צמ"ה.
גיוס מילואים של טכנאי הצמ"ה של טרקטורים וציוד ITE (זוקו שילובים), יבואנית קטרפילר בישראל.
מחלקת הצמ"ה בגדוד טנ"א 638.
מרכז אחזקת צמ"ה בפיקוד הצפון.
עמותת "דובי" קמה במהלך מלחמת חרבות ברזל על ידי קצינים בכירים במערך הצמ"ה בחיל ההנדסה בכדי לתמוך בפצועי המערך ובהליך שיקומם, כמו כן מהווה העמותה בית לכלל לוחמי הצמ"ה בסדיר ובמילואים.
חברת זוקו שילובים וחברת-הבת שלה טרקטורים וציוד ITE המייצגת בישראל את חברת קטרפילר תומכות רבות בפעילות העמותה.
מרכז המזון היה מרכז לוגיסטי של חיל הלוגיסטיקה בצה"ל שהיה אחראי על רכישת ואספקת פריטי מזון ושירותי מזון לכלל יחידות צה"ל, בהתאם לאופי הפעילות ולסוגי האוכלוסיות השונות.
המרכז פועל בכמה שיטות, כגון: בישול במטבח מוסדי המופעל על ידי חיילים, בשיתוף פעולה חברות קייטרינג, העברת "דמי כלכלה" (סכום כסף חודשי) המיועדים לקניית מזון, רכש מסניפי רשתות אזרחיות.
המרכז היה כפוף פיקודית לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל) במטה הכללי, ומקצועית לחיל הלוגיסטיקה.
בתחילת 2018 המרכז הפך למערך המזון וקיבל תג חדש.
ב־29 ביוני 2020 נערך טקס סגירת מערך המזון, שהתמזג עם יתר מרכזי אט"ל, במסגרת פרויקט המרה"ס (מרכז הספקה אחוד).
מערך החבלה של משטרת ישראל הוא יחידה מיוחדת של משטרת ישראל שמהווה את הסמכות האזרחית הגבוהה ביותר בישראל בכל הנוגע לחבלה וסילוק פצצות.
מערך החבלה מטפל במגוון רחב של איומים: חפצים חשודים, מטעני חבלה, מטעני רסס, חגורות נפץ, רסיסים וראשי קרב של טילים, רקטות ארטילריות ופצצות מרגמה, כלי נשק עתיקים וחדשים, תחמושת (כולל כדורים, רימונים ופגזים) ונפלי תחמושת.
ייעוד מערך החבלה הוא טיפול במטעני חבלה, טיפול באמצעי לחימה נפיצים וחקירת זירות פיצוץ.
מערך החבלה מטפל במגוון רחב של איומים: חפצים חשודים, מטעני חבלה על רקע פלילי או פח"ע, רקטות, טילים, כלים בלתי מאוישים ותחמושת נפיצה (המכילה חומר נפץ).
המערך מטפל במאות אירועי מטען חבלה בשנה, ובאלפי אירועי תחמושת.
המערך מתמחה גם בחקר זירות פיצוץ, באמצעות חוקרי זירות פיצוץ ממעבדות החבלה השונות.
הניסיון הרב שנצבר במערך, יחד עם ההתמודדויות עם אירועי חבלה רבים במתארי שטח מגוונים ויכולות חקר זירות מתקדמות, הביאו להכרתו כמוביל בתחומו בעולם.
מערך החבלה של משטרת ישראל פרוס בכל רחבי המדינה, ביחידות חבלה המוצבות במחוזות המשטרה השונים ובמשמר הגבול בגזרת יהודה ושומרון.
גם ביחידת הימ"מ ישנם חבלנים, שהם לוחמי ימ"מ שקיבלו את הכשרתם כחבלנים במסגרת קורס החבלה הבסיסי.
החבלנים של משטרת ישראל הם שוטרים בוגרי שירות קרבי אשר עוברים הכשרה ייעודית בבית הספר לחבלה של משטרת ישראל.
החבלנים משרתים שירות ארוך טווח וצוברים ניסיון רב בעבודתם.
מערך החבלה של משטרת ישראל משמש גם כגוף מכשיר ומסמיך במספר מקומות מחוץ למשטרה.
מערך החבלה של משטרת ישראל הוקם בשנת 1975 במסגרת החלטת הממשלה 411 להעברת האחריות על ביטחון הפנים לאחריות משטרת ישראל (עקב אסון מעלות).
מפקדיו הראשונים היו קצינים שהושאלו מצה"ל.
תנ"צ (בדימוס) יוסף ורצמן שיפר באופן מהותי את יכולת חבלני המשטרה להתמודד עם מטעני חבלה.
הבולט בין הקצינים שהגיעו מצה"ל היה רב-ניצב (בדימוס) שלמה אהרונישקי, לימים מפכ"ל המשטרה.
גוף זה נבנה תוך כדי העבודה השוטפת וכן נכתבה תורת לחימה ופותחו אמצעי חבלה מתקדמים.
מערך החבלה נשלח לא אחת לזירות פיצוץ מחוץ לתחומי המדינה כדי לחקור אותן.
דוגמאות לכך היו: הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה באפריל-1992 והפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה (ה-AMIA) בשנת 1995 ועוד.
בעקבות גל הפיגועים בשנות ה-90, גדל המערך משמעותית והחל להצטייד באמצעים חדשים, ביניהם רובוטים מסוג אנדרוס וולברין שנקלטו במערך בתחילת שנות ה-2000. בתקופה זו נעזרו חבלני המערך גם ברובוט "במבי", פרי פיתוח ישראלי, וברובוט "הובו " מתוצרת בריטית.
במהלך האינתיפאדה השנייה התמודדו חבלני המשטרה עם כמות עצומה של אירועי חבלה, בהם פיגועי תופת מהקשים ביותר שאירעו במדינת ישראל הן בעוצמה והן בתדירות.
החבלנים נטרלו מספר רב של מטעני חבלה וחגורות נפץ, ואף התמודדו עם מחבלים מתאבדים שניסו לפוצץ את המטען אותו נשאו ונוטרלו.
בעקבות התקפות רקטות פלסטיניות על ישראל, נדרשו החבלנים לטפל גם בזירות של נפילות של פצמ"רים ורקטות ארטילריות, בין אם הן התפוצצו ובין אם הן נפלו אך לא התפוצצו.
בכל העימותים של מדינת ישראל לקחו חלק חבלני המשטרה, בעיקר בטיפול בזירות של נפילת רקטות, טילים וכלים בלתי מאוישים.
המערך אמון גם על חקר מתקדם של אמל"ח, ומהווה גורם משמעותי בלימוד יכולות האויב.
במהלך מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר 2023 נטלו חבלני המשטרה חלק משמעותי בהתמודדות מול אלפי המחבלים שפלשו לתחומי ישראל.
במהלך הימים הראשונים של הלחימה החבלנים טיפלו במאות פריטי אמל"ח שונים, תוך כדי לחימה ותחת אש.
במהלך הלחימה נפל חבלן המשטרה רנ"ג יגאל אילוז ז"ל, בקרב בעיר אופקים.
כמו כן נפלו בקרב בצומת שער הנגב חבלן הימ"מ רס"ם דרור אלטון, יחד עם רפ"ק משהאל שלמה שהיה גם כן חבלן ימ"מ בהכשרתו.
בקרב בתחנת שדרות נפל רפ"ק אלכסיי שמקלוב, שהיה חבלן ימ"מ בהכשרתו.
כל חבלן שסיים את קורס החבלה הבסיסי זוכה לענוד את סיכת "כנפי החבלן".
רימון/קסדה בתווך - כמייצג של תחום מטעני הנפץ החבלה.
בפועל סיכת "כנפי החבלן" הפכה להיות גם סמל מערך החבלה כולו והיא מופיעה כסמל גם על כלי רכב ומדים של המערך.
תהליך הגיוס למערך החבלה כולל ראיון, יום מיון בלשכת גיוס של משטרת ישראל, וגיבוש הנערך במכללה הלאומית לשוטרים.
ההכשרה הבסיסית של חבלן המשטרה היא במסגרת קורס חבלה הנערך במכללה הלאומית לשוטרים, ואורכו כ-28 שבועות.
לאחרונה הוכר קורס החבלה הבסיסי כמזכה ב-22 נקודות זכות אקדמאיות.
עם סיום קורס החבלה הבסיסי, יוסמכו החניכים כחבלנים בשלב מקצועי "מוסמך", לאחריו יחלו במסלול קידומם המקצועי.
במסלול קידומו המקצועי של חבלן המשטרה ישנם מספר שלבים, המגדירים את השלב המקצועי של החבלן ומקנים לו הרשאות שונות:
קצין חבלה – כל קצין חבלה הוא חבלן בכיר בהכשרתו
בין השלבים נדרש החבלן לעמוד בהכשרות מקצועיות ומבדקים שונים.
מעבר לשלב בכיר מותנה בוועדה מקצועית, שלאחר מעברה יוסמך החבלן כחבלן בכיר ויזכה לענוד כנפי חבלה מוזהבות.
בשל הסיכון הרב הנלווה לתפקידם, חבלני המשטרה נחשבים ללוחמים ביחידות מיוחדות.
נשק אישי: כמו כל שוטר, החבלן חמוש באקדח אישי בקליבר 9 מ"מ.
חליפת מיגון: זהו בגד מיוחד שאותו לובש החבלן והוא נועד להגן עליו מפני הפיצוץ, ההדף והרסס.
על חליפת המיגון החבלן לובש בדרך כלל אפוד עם הכלים החיוניים שלו.
ה-Shotgun מותקן בדרך כלל על רובוט לסילוק פצצות.
גלאים: חבלנים משתמשים במספר סוגים של גלאים (כימיים, תרמיים, אופטיים וכדומה) על מנת להעריך את האיום שמולו הם מתמודדים.
אמצעי משיכה מרחוק: כחלק מהגישה של טיפול מרחוק, כל חבלן מסוגל לבנות מערכות חבלים וגלגלות מורכבות כדי לטלטל מרחוק ואף להזיז תחמושות ממקום למקום.
רובוט חבלה וסילוק פצצות הוא אחד האמצעים המזוהים ביותר עם מערך החבלה.
זהו רובוט הנשלט בשלט רחוק וכולל מצלמת וידאו, זרוע עם צבת ובדרך כלל גם רובה Shotgun המשמש לפירוק החפץ החשוד או לפיצוצו.
מערך החבלה של משטרת ישראל מפעיל מספר דגמי רובוטים:
הובו (רובוט): רובוט חבלה ישן, יצא משירות.
במבי (רובוט): רובוט חבלה קל, יצא משירות.
רמוטק אנדרוס: סדרת רובוטי חבלה בגדלים שונים.
אנדרוס וולברין: רובוט חבלה כבד הנע על זחלים.
שונר (רובוט): רובוט גדול לטיפול באירועים בהם נדרש רובוט חזק יותר מהאנדרוס.
ניידת חבלה: הניידת בה נוסע החבלן ומגיע לזירת האירוע.
הניידת כוללת אמצעי חבלה וסילוק פצצות שונים, גלאים, אמצעי קשר ובדרך כלל גם רובוט חבלה.
ניידת "כולא פיצוץ": זהו רכב בעל מכל עבה מפלדה, בו ניתן לפוצץ מטענים קטנים בבטחה, מבלי שיפלט הדף או רסס החוצה ויסכן אנשים.
משאית "כולא פיצוץ" (מכונה "קרנף"): משאית בעלת מכל עבה מפלדה, בה ניתן להעביר בבטחה תחמושת שלא התפוצצה ונפלי תחמושת לצורך השמדה מבוקרת בשטח פתוח.
מערך החבלה שכל 26 חבלנים וקציני חבלה לאורך השנים.
חלקם נפלו במהלך שירותם וחלקם תוך כדי טיפול באירועי חבלה שונים.
החבלנים מונצחים באתר ההנצחה של מערך החבלה, הממוקם בתחנת בית שמש בסמוך למקום בו היה בית הספר לחבלה בעבר.
מדי שנה מתקיים באתר זה טקס זיכרון של המערך.
מערך לוויינים הוא כינוי למספר לוויינים אשר יש תיאום מיקומי ביניהם.
למערך לוויינים שימושים שונים: מערכת ניווט לוויינית, מערכות תקשורת, סיוע במקרה אסון ועוד.
מספר הלוויינים במערך יכול לנוע בין עשרות לעשרות אלפים.
באמצעות מערך לוויינים ניתן להבטיח כיסוי מלא של כל נקודה על כדור הארץ, נגישות מלאה לשירותים השונים בכל שעות היממה.
סוגים אחרים של קבוצות לוויינים
יש להבחין בין מערך לוויינים לבין:
צבירי לוויינים, שהם קבוצות של לוויינים הנעים קרוב מאוד זה לזה במסלולים כמעט זהים;
סדרות לוויינים או תוכניות לווין (כגון לוויני Landsat או לווייני Sentinel), שהן דורות של לוויינים המשוגרים ברצף;
ציי לוויינים, שהם קבוצות של לוויינים מאותו יצרן או מפעיל, הפועלים באופן עצמאי זה מזה (לא כמערכת).
מערך ה-GPS נשלח כבר בשנת 1973.
החל מהעשור השני של המאה ה-21, כמה גורמים הפכו את יישום שיטת מערך הלוויינים לאפשרית יותר ונפוצה:
כניסת חברות פרטיות ומסחריות לתחום החלל מציעה זמינות יותר גבוהה לשיגור
יכולת המזעור של רכיבים אלקטרוניים, תורמת לדחיסת או הקטנת רכיבי וגודלי הלוויינים
מעבר ויכולת בניית לוויינים על פס ייצור.
שלושת הגורמים המוזכרים למעלה הובילו להוזלת השיגורים.
מזעור הרכיב שעון אטומי שדרוש לדיוק המיקום, ולסנכרון בין הלוויינים.
אם מדובר בלוויינים קטנים, בדרך כלל דרך הפריסה שלהם היא בתור "מטען טרמפ", אשר משוגרים יחד עם עוד מטען יותר גדול, אך מתוזמנים לפריסה בזמן שונה.
חסרון שיטה זו היא שלעיתים המערך לא משוחרר בגובה בו הוא צריך להיות מוצב, וזה דורש עוד תמרונים.
לעיתים אף משוחררים הלוויינים הקטנים, מלוויין יותר גדול.
כיום ישנן חברות אזרחיות בבעלותן משגרים קטנים, המיועדים לשיגור לוויינים קטנים ומערכי לוויינים, והצבתם בגובה אופטימלי.
בין החברות RocketLab הניו זילנדית (המשגרת כמעט כל חודש) Astra, Virgin Orbit ו-Firefly האמריקאיות, ועוד.
העיקרונות המנחים בפריסת מערך הם:
ככל שגובה שיוט הלוויין נמוך יותר, הוא מכסה פחות שטח על פני כדור הארץ.
ככל שגובה שיוט הלוויין גבוה יותר, הוא מכסה שטח גדול יותר על פני כדור הארץ, כך שכדי לכסות חלקים נרחבים יותר של כדור הארץ נדרשים יותר לוויינים למערך.
כדוגמה 3 לוויינים גבוהים במסלול גאוסטציונרי) מכסים כמעט את כל כדור הארץ, ולקבלת אותו הכיסוי על ידי לוויינים במסלול לווייני נמוך) נדרשים לפחות 50 לוויינים.
מספר מצומצם של לוויינים, עלול לצמצם את זמינות הכיסוי.
ככל שהלוויין יותר נמוך, הזמן שלוקח לאות שמשדר הלוויין להגיע לפני כדור הארץ קצר יותר.
זה עשוי להיות פרמטר משמעותי במגוון השירותים הניתנים באמצעות הלוויין.
לוויין צריך להיות בעל מכשור המתאים לשמירה אוטונומית על המיקום העצמי, וכן צריכה להיות יכולת להתגבר על הגרר של האטמוספירה, למשל באמצעות גלגל תנע או מנוע דחף קטן.
לשם תפקוד מלא ויציב של מערך לוויינים, יהיה צורך בהחלפת לוויינים שאינם מתפקדים עוד, מסיבות שונות.
התפתחות והוזלת תחום הלוויינות הופכים תהליך זה לאפשרי, בין השאר על ידי פריסת מערכי לוויינים.
בתחילת 2019 נשלחו לחלל ששת הלוויינים הראשונים של OneWeb satellite constellation , פרויקט ששאיפתו להנגיש את האינטרנט לכל נקודה בכדור הארץ על ידי פריסת מערך רחב היקף של לוויינים.
פרויקט Starlink של SpaceX תכליתו ליצור מערך רחב היקף של 42,000 מיני לוויינים אשר יספקו קישוריות אינטרנט לכל נקודה בכדור הארץ.
ב-24 במאי 2019 שוגרו לחלל 60 הלוויינים הראשונים לשם הוכחת היתכנות.
חברת תקשורת סינית המתעתדת לפרוש מאות לווייני תקשורת.
ב-5 ביוני 2019 היא שיגרה שני לווייני תקשורת שלה.
חברת ההזנק הישראלית BeetleSat (NSLComm לשעבר) תציע פריסת תקשורת אינטרנטית ל: תעשייה הצבאית, תחום הספנות, האינטרנט של הדברים (IoT) ותחומים נוספים.
החברה עתידה לשגר מערך של מאות לוויינים זעירים לספק אינטרנט למקומות נידחים.
החברה מציעה שני פרמטרים ייחודיים וחדשניים שעתידים לשנות את תחום פריסת האינטרנט העולמי :
קצב העברת נתונים של 1.5 ג'יגה-ביט לשנייה, לעומת 20 מגה-ביט בלוויינים בגודל זהה.
הלוויין נושא אנטנה ייחודית הבנויה מפולימר גמיש המאפשר לה להתקפל ולחסוך מקום בעת השיגור.
פריסתה מאפשרת למקסם את יכולות השידור עד פי 100 ביחס ללוויינים באותו גודל.
שני הפרמטרים הנ"ל וכן בהתחשב בגודל הלוויין, עשויים לגרום להוזלת לווייני תקשורת הנתונים עד פי עשרה.
מיזם מתחום הטלפוניה המאפשר תקשורת בין כל שתי נקודות על פני כדור הארץ.
המערכת כוללת מערך של 66 לוויינים פעילים, המבטיחים כיסוי גלובלי, ומספר לוויינים נוספים לצורך יתירות.
הלוויינים משייטים בגובה של כ-781 ק"מ.
את המיזם הקימה חברת מוטורולה באמצע שנות ה-90.
לווייני הניווט הלווייני היו מהמערכים הראשונים להיפרס בחלל, עקב הדרישה הגבוהה ליכולת זו (גם אם לא הייתה נפוצה ופתוחה לשימוש אזרחי עד לשנות ה-90 של המאה ה-20).
הראשונות לשגר מערכי ניווט היו המעצמות ברית המועצות וארצות הברית
GPS - מערכת ניווט אמריקאית, בשליטה אזרחית למחצה.
פריסה עולמית עוד משנת 1973. מערך הלוויינים המוכר והנפוץ ביותר, ומשמש כמעט בכל מערכת ופלטפורמת ניווט.
GLONASS - מערכת ניווט רוסית, בשליטה צבאית מלאה.
עם התפתחות תעשיית החלל, החל במאה ה-21 הצטרפו מדינות נוספות:
גלילאו - מערכת הניווט של האיחוד האירופי, בשליטה אזרחית מלאה.
BeiDou - מערכת ניווט סינית, בשליטה צבאית מלאה.
QZSS - מערכת ניווט יפנית, בשליטה צבאית מלאה.
IRNSS - מערכת ניווט הודית, בשליטה צבאית מלאה.
פרויקט של הטכניון, אשר ישמש לחישוב מיקום של מקורות קורנים (היינו בטווחי קרינה אלקטרומגנטית שונים) מכדור הארץ, לשם איתור אנשים, מטוסים וספינות, לראשונה אי פעם באמצעות מערך ננו-לוויינים.
המבנה בעל שלושה ננו-לוויינים ירחף בגובה 600 ק"מ, בצורה אוטונומית, תוך תיאום המיקום.
תפקידה העיקרי של מערך לוויינים זה הוא לזהות אסונות טבע, ואסונות מעשה ידי אדם.
המערך בן שמונת הלוויינים הוא פרויקט בינלאומי למעקב אחרי אסונות, המשמש גם מדינות שאינן במיזם.
מטרת המערך לספק מידע לצוותי חירום וסיוע על אזורים שנפגעו, למשל משריפות, רעידות אדמה ושיטפונות.
המערך משמש גם ארגונים למען איכות הסביבה, כך הם יכולים לעקוב אחרי צמיחת יבולים או כריתה בלתי חוקית של יערות.
המערך מספק תמונות ברזלוציה גבוהה, בשטח ובכיסוי גבוה של כמה תמונות לאותו אזור במהלך היום.
פרויקט שמטרתו לצמצם את אי הוודאות בחיזוי ובמידול מזג האוויר, וכן לספק מידע נוסף על השפעת העננים על האקלים.
הפרויקט ייתן מענה לחקר שדות של עננים קטנים, שאינם נמדדים היטב בטכנולוגיות הלויינים הנוכחיות, אך השפעתם גדולה על מזג האוויר והאקלים.
המערכת תספק נתונים על ההרכב הפנימי והמבנה החיצוני של עננים, באמצעות טכנולוגיה שפותחה בהשראת CT רפואי.
המערך יכלול עשרה ננו לוויינים, שמשקל כל אחד מהם שלושה ק"ג וגודלו כשל קופסת נעליים.
הפרויקט הוא שיתוף פעולה של הטכניון, מכון ויצמן למדע והמכון לטלמטיקה בגרמניה.
מערך עתידי מתוכנן של טלסקופ החלל ג'יימס וב יחד עם הלוויין Starshade להסתרת אור כוכב לשם מציאת כוכב לכת חוץ-שמשי.
המערך צריך להיות בתיאום מוחלט על מנת שטלסקופ החלל יקלוט רק את הסביבה שמסביב לכוכב, ללא הסינוור שיוצר הכוכב.
סין מתכננת לשגר בתחילת 2030 מערך של ארבעה טלסקופי חלל, במטרה לתור אחר כוכבי לכת חוץ שמשיים.
JAXA מתכננת להציב מערך לוויינים סביב כדור הארץ, שישגר את האנרגיה הנקלטת מהשמש, לעבר קולטי אנרגיה.
הנגשת ופריסה כלל עולמית לצרכים השונים
כיסוי ורציפות - כיסוי שטח יותר בזמינות גבוהה יותר
יתירות - המערך פועל כמו רשת, אם אחד יוצא ממתפקוד, יש עוד הרבה שיכולים לתפוס את מקומו.
עלות כספית ללוויין בודד וקטן נמוכה, יחסית ללוויין גדול יותר.
(בדור החדש) בקרה אוטונומית על דיוק המיקום.
יצירת פס רחב של תעבורת מידע
תופסים מקום רב באזורים המותרים ל"חניית" לוויינים.
במקרה של כשל מערכתי, הם עלולים לצאת משליטה ולהוות פסולת חלל.
במקרה היותר גרוע הם עלולים לגרום לאפקט קסלר.
תהליך שיגורם עשוי לקחת זמן רב (תלוי במספר הלוויינים ובגודלם).
פריסת קבוצה גדולה של לוויינים יחד, אשר יוצרו בפס ייצור, מסתכמת באיבוד סטטיסטי של כמה לוויינים בדרך.
יצירת זיהום אור אפשרי, עקב החזרת אור לעבר כדור הארץ מהתאים הפוטו-וולטאיים.
הפרעה לתצפיות אסטרונומיות באורכי גל שונים.
מערך הפעלת האש (נקרא גם: מערך הקישור) בחיל התותחנים הישראלי הוא מערך לתאום בין יחידות הארטילריה והאוויר המייצרות את מאמץ האש, לבין הכוחות המתמרנים (כוחות השריון והרגלים) המסתייעים באש.
לוחמי המערך חוברים לכוחות המתמרנים ופועלים בחזית לקישור יחידות האש ולהכוונת האש למטרות.
הם אחראים על בחירת החימוש המתאים למשימה, על דיוק הפגיעה במטרות, על תזמון נכון ועל שמירה על בטיחותם של הכוחות המסתייעים.
במשך מאות שנים היה אחראי מפקד הסוללה על השליטה באש הסוללה שלו, וכך זה המשיך עם ביאת האש עקיפה (ירי ללא יכולת תצפית על המטרה) בשנותיה הראשונות של המאה ה-20. עם זאת, במלחמת העולם הראשונה הונהגו קרבות במתכונת 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע.
יתרה מזו, אש עקיפה הגדילה את המרחק בין התותחים למטרותיהם, ובין התצפיתנים לתותחים שלהם, מה הוביל לשימוש בקציני התצפית לפעול בשם מפקד הסוללה.
בארגון מחדש של סוללות רגימנט הארטילריה המלכותי של הצבא הבריטי בשנת 1938 הן חולקו לכוחות, כשמפקדי הכוחות (Captains) היו לקציני התצפית (OP).
קצינים אלה ופלגותיהם יכלו לפעול כעמדת תצפית (Observation post) או ללוות את הזרוע המתמרנת המסתייעת (חי"ר או שריון) כקציני תצפית קדמיים (Forward Observation Officers ,FOO).
במהלך מלחמת העולם השנייה הם הפכו למפקדי הסוללות המסייעות כחלק אורגני מרגימנט השריון או קציני מטה בגדוד הרגלים המסתייע.
תצפיתן תותחי השדה הקדמיים 1189
תצפיתן תותחי השדה הקדמיים 1189 היה תפקיד בצבא ארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה.
הייעוד העיקרי של התפקיד היה: "לדייק את האש של יחידת הארטילריה מהעמדה הקדמית; לצפות בפגיעת הפגזים ולהתאים אש על ידי תצפית קדמית או שיטות טיווח; לייעץ למפקדי היחידות המסתייעות במטרה בנושא מטרות ארטילריות; לאמן סגל בנהלים של מבצעי אש; לארגן עמדות תצפית; לערוך ולתחזק מערכות קשר."
מערך הפעלת האש מורכב מקצינים בחיל התותחנים, המשובצים ביחידות המתמרנות של חיל השריון וחיל הרגלים, ותפקידם להיות קציני מטה למפקד בתחום האש והאוויר.
רוב מערך הפעלת האש בצה"ל הוא במסגרת כוח מילואים.
במלחמת ששת הימים עלה הצורך בקציני קישור ארטילריים.
משנת 1967 ועד מלחמת יום הכיפורים נוהל מערך הפעלת האש במתכונת פשוטה: מפקדי העמדות (המסול"ים) תפקדו בחירום כקציני הקישור של הגדודים המסתייעים, בעוד שהמג"דים הפכו למפקדי הסיוע החטיבתיים (מס"ח).
מודל זה התבסס על היכרות עמוקה של מפקדי הדרג היורה עם יכולות התותחנים, אך כמעט שלא יצר אורגניות בין הדרג המסייע לדרג המסתייע.
בסיום המלחמה עלו טענות רבות מצד המסול"ים והמג"דים על פערים מקצועיים, עיכובים בתיאום וקשיי הפעלה, שהביאו לשינוי תפיסתי מהותי ולניתוק בין מפקדי הסוללות לבין משימות הקישור לאש.
לאור המסקנות הללו הוחלט בעשור שלאחר מכן שמערך הקישור ישען בעיקר על אנשי מילואים: קציני הקישור (קש"אים) ומפקדי הסיוע החטיבתיים אוישו לרוב בידי קצינים בעלי רקע תותחני, שהוצבו לחטיבות מתמרנות בעת אימונים ובחירום.
במלחמת של"ג נעשה ניסיון ראשון להפרדה מלאה בין מערך הקישור למערך העמדה ותוקננו ליחידות המתמרנות קש"אים סדירים.
בשנת 2000 כאשר צה"ל נסג מלבנון, חזר המערך למודל המילואים כאשר בתקופה זו הופעלה גם שיטה של הצבת חירום (הצ"ח), שבמסגרתה קציני קישור סדירים ששובצו בחטיבות מרחביות, בבתי הספר וביחידות האימונים, יועדו בעת מלחמה ליחידות מתמרנות אחרות — מודל שאיפשר תמרון גמיש אך פגע ברציפות המקצועית ובאורגניות המבצעית.
לצד זאת, התרחבה משמעותית מעטפת האש.
אם בעבר התמקדה בעיקר בהפעלת תותחים, הרי שעם השנים שולבו יכולות אש מדויקות מהיבשה, מהאוויר ומהים.
היקף האמצעים החדשים והמורכבות הגוברת דרשו מומחיות גבוהה יותר ויכולת תכנון מתקדמת ולכן בשנת 2006 במלחמת לבנון השנייה הוחלט על הקמת מכלולי אש לחטיבות שיתנו מענה מקצועי למגוון האמל"ח המופעל בשדה הקרב.מלבנון השנייה ודרך מבצע "צוק איתן" הבינו שלא ניתן עוד להישען רק על אנשי המילואים וקיים צורך להסדרת המערך.
בשנת 2018 השיק צה"ל תהליך מקיף בשם "מפת הדרכים", שנועד להסדיר מחדש את מערך הפעלת האש ולהפוך אותו למערך סדיר מקצועי.
במסגרת המהלך הוחלט לייצר לראשונה קש"אים ומס"חים סדירים כתקנים קבועים בחטיבות המתמרנות.
המהלך כלל התאמה של מסלולי ההכשרה, פתיחת מסלולי קצונה ייעודיים, וביסוס אורגניות בין מערכי האש לבין המסגרות הלוחמות כבר בשגרה.
מכלולי האש החטיבתיים נותרו מאוישים על ידי אנשי מילואים בשלב הראשון, אך הפכו משולבים יותר בפעילות החטיבתית.
מהלך זה סימן מעבר ממערך מבוסס מילואים ומבנה המבוסס על הצבות זמניות ולא סדורות למודל מקצועי סדור, המאפשר רציפות, אורגניות, התמחות וקידום של קציני אש החל מהשירות הסדיר.
כיום קציני האש (קש"אים ומס"חים) עוסקים בתכנון והפעלה של אש רב־ממדית — מהיבשה, מהאוויר ומהים — תוך שילוב מגוון רחב של אמצעי לחימה, ומשמשים גורם מקצועי מרכזי במערך הלחימה היבשתי.
בשנת 2020 החל שילובם של מש"קי תקיפה בפלוגות החי"ר והשריון הלוחמות.
מש"קי התקיפה הם לוחמים מוסמכים שעברו קורס לאחר ההכשרה שלהם כלוחמים, בבית הספר להפעלת אש שבשבטה, תחת חיל התותחנים.
תפקידם של מש"קי התקיפה הוא לתכנן ולהפעיל אש לרמת הפלוגה, כחלק מחפ"ק המ"פ בלחימה, והם מתמחים בהפעלת אמצעי אש רבים ומגוונים, על מטרות שתוכננו או כאלה שעולות תוך הלחימה, החל במרגמות דרך ארטילריה וכלה בטילים מדויקים וכטב"מים חמושים.
בכל רמה פיקודית ישנו מש"ק/קצין קישור בעל סמכויות שונות:
(דרג מקשר)דרגהשיוך ליחידה מסתייעתיחידת ארטילריה מסייעת
(דרג יורה)רמה ממונהמפקד מקצועימש"ק תקיפהסמל-סמ"רפלוגה לוחמתתותחים בודדים / סוללהמפקד הפלוגהקש"אקצין תצפית קדמי (קת"ק)סג"ם-סגןקצין שיתוף ארטילרי/אש (קש"א)סג"ם-סגןמפקדת גדוד שריון/חי"רסוללהמפקד הגדודמס"חמפקד סיוע חטיבתי (מס"ח)רס"ןמטה מפקדת חטיבהגדודמפקד החטיבהמס"אמפקד סיוע אוגדתי (מס"א)סא"ל-אל"םמטה מפקדת אוגדהאגד ארטילרי / חטיבת אשמפקד האוגדהמת"פמפקד תותחנים פיקודי (מת"פ)אל"םמטה מפקדת פיקוד מרחבי (להוציא פיקוד העורף)מספר אגדים ארטילרייםמפקד הפיקודקתמ"ר
שלב ההשלמה החילית של קורס קציני התותחנים, המכונה קורס "יסוד", מחולק לשתי מגמות עיקריות: מגמת עמדה, המכשירה לתפקיד מפקד פלגה (מפל"ג), ומגמת קישור, המכשירה לתפקיד קצין שיתוף אש (קש"א).
בתחילת הקורס עוברים כלל הצוערים תקופת הכשרה אחודה של חודש, שבמסגרתה הם מוסמכים כקציני אש — קציני תותחנים המיועדים לתכנון ולהפעלת אש ברמת צוות הקרב הגדודי (צק"ג).
לאחר שלב זה מחולקים הצוערים למגמות, כאשר מגמת הקישור מצומצמת יותר ובה לומדים יחד צוערי יחד צוערים המיועדים למערך הפעלת האש יחד עם צוערי יחידת רוכב שמיים, כחלק מהתפיסה המשותפת של הפעלת אש ויכולות איסוף מתקדמות ברמת החטיבה והגדוד.
שילוב זה נועד לייצר שפה מבצעית אחידה ולשפר את הסנכרון בין גורמי האיסוף והאש בלחימה המתמרנת.
צוערי מגמת הקישור מתמחים בתכנון ובהפעלת אמצעי לחימה מגוונים, בביצוע טיווחים, בהכוונת אמצעי אש מדויקים, ובהכשרות משותפות עם כוחות חי"ר ושריון.
הכשרה זו מתמקדת ביכולת להוביל תהליך סיוע אש מלא במסגרת מבצעית — משלב ניתוח השטח האויב והמשימה דרך בניית תוכנית האש ועד ביצוע הירי בפועל.
במשך שנים רבות אויש הקורס בעיקר על ידי גברים, בשל אופי הקורס והמאמץ הרגלי הכבד הכרוך בו.
בשנת 2017 סיימה לראשונה קצינה לוחמת את מגמת הקישור והוסמכה כקצינת שיתוף אש.
בוגרי המגמה משתבצים למגוון תפקידים בזרוע היבשה בתור קציני אש החל מדרג הגדוד (קש"א) דרך דרג החטיבה הסדירה והמרחבית (קצין סיוע) ועד דרג האוגדה - קמב"צים במרכזי האש האוגדתיים (נקרא גם "חופת אש").
כמו כן, חלק מהבוגרים משובצים לתפקידי הדרכה ואימון בבית הספר להפעלת אש בשבטה ובמרכז האש במל"י.
בשנת 2025, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, החליט צה"ל לאגד את קציני האש בגדודים ובחטיבות המתמרנות תחת גוף אחד בעל מפקדה סדורה.
עד לאותו מועד פעלו קציני האש תחת אחריותם המקצועית של מפקדי האש האוגדתיים (מח"טי האש), בהתאם לאוגדה שבה שובצו בפועל.
מודל זה סיפק מסגרת פיקודית־מבצעית, אך לא יצר גוף מרכזי אחד המופקד על מקצועיות המערך כולו.
הקמת מפקדת המערך בשנת 2025 אינה מחליפה את אחריותם המבצעית של מח"טי האש, אך מהווה אבן דרך משמעותית בהפיכת מערך הפעלת האש למוקד ידע רשמי בצה"ל.
המפקדה החדשה אחראית על גיבוש תפיסות מקצועיות, פיתוח תורות לחימה, ניהול מסלולי הכשרה, קביעת תוכניות אימונים ושמירה על כשירותם של קציני האש בכלל הדרגים.
בנוסף, היא מספקת לקציני האש מסגרת ארגונית קבועה.
השתתפות מערך הפעלת האש במלחמות ישראל
מאז קום צה"ל מהווה מערך הפעלת האש מרכיב מרכזי בתמרון היבשתי, בשילוב כוחות רב־זרועיים ובהפעלת אש צמודת תמרון לצורך השגת עליונות טקטית.
קציני האש ליוו את כלל מלחמות ישראל, תוך התאמה מתמדת להתפתחות האמצעים, המודיעין והסביבה המבצעית.
מלחמת לבנון הראשונה התנהלה בתמרון רחב־היקף, עמוק ורציף, שכלל לחימה בשטחים הרריים, בנויים ומיוערים.
קציני האש שימשו מרכיב חיוני בשילוב האש מול כוחות שריון וחי"ר, תוך הפעלה אינטנסיבית של תותחים, מרגמות ויכולות אוויריות.
מאפיינים בולטים של הפעלת האש:
שילוב רציף של סיוע ארטילרי לגדודים מתמרנים עד מרחקים של עשרות ק"מ משטח ישראל.
הפעלת ירי מסיבי לדיכוי יעדי אויב בשטחים בנויים (ביירות, צור, צידון).
הנחתת מסכי אש ליצירת תנאי תמרון ושבירת התנגדות בנקודות מפתח.
לפי פרסומים מפורשים של צה"ל ודו"חות ממשלתיים, חיל התותחנים ירה במהלך מלחמת לבנון הראשונה עשרות אלפי פגזים בכל הגזרות.
זירת לבנון ב־2006 הציבה בפני קציני האש אתגר חדש — שילוב יכולות אש מדויקות ועמוקות מול אויב מבוזר הפועל מתוך אוכלוסייה אזרחית.
קציני האש נדרשו לעבוד בתנאים של חוסר גישה קרקעית למטרות רבות, ועם הסתמכות כבדה על מודיעין בזמן אמת.
הפעלת אש תותחים בקצבים גבוהים לאורך ציר הזמן כולו של הלחימה.
שילוב יעיל של אש אווירית מדויקת — חימוש מונחה מדויק (JDAM), טילים וחימושים נוספים.
היערכות לפעולה בזוויות קליעה מאתגרות באזור ההררי.
דגש על דיכוי משגרי רקטות ושיבוש יכולת הירי של חזבאללה.
לפי דו"ח וינוגרד ופרסומי צה"ל, חיל התותחנים ירה במלחמה זו כ־170,000 פגזים.
המערכה התאפיינה בלחימה בשטח בנוי צפוף ברצועת עזה, לצד צורך בהפעלת אש מדויקת ומבוססת מודיעין, תוך צמצום נזק אגבי למרחב האזרחי.
קציני האש פעלו צמוד למפקדי הגדודים בגזרות רוויות מנהרות, מחבלים בשטח סמוי, ותווך תת־קרקעי.
תיאום אינטנסיבי בין אש אווירית, כוחות חי"ר ושריון, תצפיות קרקעיות ומודיעין.
הפעלה מדויקת של מרגמות וירי מסייע לטיהור צירים ולכוחות חוד.
סגירות מעגלים מהירות מול מטרות שמתגלות בזמן אמת בלחימה בשטח בנוי.
לפי פרסומי דובר צה"ל ונתוני המחקר הפתוחים, במבצע צוק איתן ירה חיל התותחנים יותר מ־30,000 פגזים — מספר שנחשב הגבוה ביותר מאז מלחמת לבנון השנייה.
מבצע חרבות ברזל מהווה את אחת ההפעלות הגדולות, הממושכות והמורכבות ביותר של מערך הפעלת האש מאז קום המדינה.
קציני האש פעלו בגזרות רבות במקביל — בנוי צפוף, תת־קרקע, אזורים פתוחים, ובשילוב צמוד עם חיל האוויר, חיל הים ומסגרות מודיעין בזמן אמת.
שילוב חסר תקדים של אש יבשתית, אווירית וימית על בסיס מודיעין בזמן אמת.
קישוריות מלאה בין גדודים מתמרנים לבין מרכזי אש חטיבתיים ואוגדתיים.
הפעלה רחבת־היקף של אמצעי לחימה מדויקים החל מרחפנים מטילים דרך טילים מונחים מהקרקע והאוויר ועד פצצות כבדות חכמות ממטוסי קרב.
תכנון מאמץ אש גדודי וחטיבתי מתמשך, הכולל ירי מדורג ותיאום עם תמרון חי"ר ושריון.
התמודדות עם סביבה תת־קרקעית (מנהרות) ועם מגעי אויב רבים בטווחים קצרים.
נכון לעכשיו אין נתון פומבי רשמי על מספר הפגזים הכולל שנורה במהלך המלחמה אך ההערכה היא ירי של מאות אלפי פגזים ועשרות אלפי חימושים מדויקים.
הפרסומים הרשמיים מדגישים כי היקף האש היה מהגדולים בתולדות צה"ל, בדגש על שילוב אש מדויקת.
אירועים בולטים בהשתתפות מערך הפעלת האש
ב-9 ביוני 1982 בזמן מלחמת לבנון הראשונה, 12 ק"מ צפונית לחרמון על גבעה מיוערת, התחולל קרב בו כוח של סיירת מטכ"ל נתקל בלוחמי קומנדו סורי, לאחר שמסוק חשף אותם, ולא הצליח להתגבר על הסורים.
סגן יאיר יושע, קצין תותחנים שסופח לסיירת מטכ"ל כקצין סיוע ארטילרי, החליט לעשות מעשה ולעלות לגבעה שצופה אל שדה הקרב.
לאחר מכן הוא העביר פקודות אש לגדוד התותחנים 404. סוללת התותחים יורה לראשונה פגזי מצרר, ובסמיכות כה גבוהה לכוח צה"ל, מה ששינה את תמונת המצב בלחימה והביא להישג טקטי שסייע לסיירת מטכ"ל לנצח בקרב הבלתי צפוי.
משה יעלון, שהיה אז סגן מפקד היחידה, אמר: "התותחנים הצילו את חיינו".
ב-17 ביולי 1990 במסגרת התרגיל שבוצע במסגרת אסון צאלים א', לקראת תום כיבוש היעד ביקש סרן פרידמן, הקש"א בגדוד, אישור ממפקד הגדוד להפעיל אש ארטילרית לעבר היעד הבא, אך מסר בטעות את מילת ההפעלה של היעד הקודם.
הסוללה השיבה כי כבר ניתנה פקודה לשלב ירי זה, ולכן הורה סרן פרידמן על שלב הירי הבא לעבר אותו יעד.
בהתאם הורה מפקד הסוללה לירות פגז לעבר היעד שכבר נכבש, ופגיעת הפגז הייתה מדויקת.
הירי גרם למותם של חמישה מחיילי הגדוד ועשרה חיילים נוספים נפצעו, חלקם באורח קשה.
בעקבות האסון הועמדו לדין סרן פרידמן, שנתן את פקודת ההפעלה השגויה והורשע בעבירה של גרימת מוות ברשלנות.
אישים מוכרים ששירתו כקצינים במערך
תא"ל יורם כנפו, ראש מטה פיקוד הצפון
שהם ניקולט, מנכ"ל ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית
מערך התמרון (בשמו המלא מערך התמרון המשולב הרב-ממדי) היה מערך בזרוע היבשה של צה"ל שהוקם ב-16 באוגוסט 2020, כחלק מהתוכנית הרב-שנתית "תנופה".
בעקבות החלטה שהתקבלה עוד לפני מלחמת חרבות ברזל המערך נסגר בסוף שנת 2024.
תחת מערך התמרון הוכפפו בתקופת פעילותו:
בנוסף לגיבוש תורת הלחימה, תפקיד המחלקה כולל גם העברת התו"ל ליחידות זרוע היבשה, הדרכה, בקרה והפקת לקחים.
כדי להפיק לקחים באופן שוטף המחלקה מבקרת ובוחנת תפקוד של כוחות היבשה בשעת אימונים, פעולות מבצעיות, ביטחון שוטף ובשעת מלחמה, כך היא יכולה בזמן אמת לתקן ליקויים בתורת הלחימה בה עושים שימוש יחידות אלו.
בראש מערך התמרון עמד קצין בדרגת אלוף, שבמקביל כיהן גם בתפקיד מפקד הגיס הצפוני.
+תמונהשםתקופת כהונההערותיעקב בנג'ו16 באוגוסט 2020 – 25 בנובמבר 2021המפקד הראשון של המערךסער צור25 בנובמבר 2021 – 9 באוקטובר 2024פיקד על המערך במלחמת חרבות ברזלדן גולדפוס9 באוקטובר 2024 – דצמבר 2024מפקד על המערך במלחמת חרבות ברזל ובשעת סגירתו
מערך הסחר הרוסי (Российская Торговлая Система; מדד RTS) היה שוק מניות, שהוקם בשנת 1995 במוסקבה ואיחד קומות מסחר אזוריות שונות לבורסה אחת.
במקור תוכנן מדד RTS על המודל של מדד נאסד"ק; בשנת 1998 סחר החליפין התחלף עם מערכת הבית שלה.
המערך הוקם בתחילה כארגון ללא כוונת רווח והפך לחברת מניות משותפת.
בשנת 2011 MICEX התמזגה עם RTS ליצירת בורסת מוסקבה.
מדד RTS הוא כעת המדד הרשמי של בורסת מוסקבה, שחושב לראשונה ב-1 בספטמבר 1995. זהו מדד מרוכב משוקלל-שווי המחושב על בסיס מחירי 50 המניות הרוסיות הנזילות ביותר.
המדד מחושב בזמן אמת ונקוב בדולרים אמריקאים.
מערך הכושר הקרבי הוא גוף מקצועי בצה"ל בתחומי הכושר הגופני והקרבי הכפוף למפקדת קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי בזרוע היבשה.
תפקידי המערך: אישור תוכניות אימונים להגברת הכושר ביחידות וביצוע בקרה על רמת הכושר הקרבי.
בראש המערך עומד מפקד בדרגת אלוף-משנה.
ארגוני המחתרת שפעלו בארץ ישראל לפני הכרזת העצמאות, הכשירו מתנדבים להגנה ושמירה על היישוב היהודי מפני ערביי ארץ ישראל באמצעות אימונים גופניים, מעבר מכשולים והתעמלות בוקר.
ב-1948, לאחר שהוקם צבא הגנה לישראל ואורגנו יחידות הצבא השונות, מוקם המערך במחנה צריפין.
לאחר שגדל, הועבר למיקומו הנוכחי במכון וינגייט.
תשעת תפקידי המערך הוגדרו בפקודת ההקמה של שירות האימון הגופני.
בפקודה נקבע כי המערך יעסוק בהקניית כושר בסיסי לטירונים, שיקום פצועים, אחזקת מתקנים וציוד, וארגון תחרויות ומבחני כושר לכלל המשרתים.
ב-1976 גדל המערך ושמו שונה ל"מחלקת כושר קרבי".
כעת קיבלה המחלקה אחריות גם על פיתוח מקצועות והכשרה לניווט בשטח, לימוד שחייה וירי לאחר מאמץ.
אמן הלחימה אימי ליכטנפלד, מפתח שיטת קרב מגע, הוביל את התחום במחלקה במטרה להשתמש בה בקרבות פנים מול פנים.
כחלק מהפקת הלקחים במלחמת לבנון השנייה, הושם דגש על הגברת הפעילות הגופנית של הלוחמים.
המחלקה מונה מאות קצינים וחיילים המפוזרים בין יחידות הצבא השונות.
בין אלו ניתן למנות את מדריכי הכושר הקרבי, קציני אימון גופני (א"ג), מדריכי קרב מגע ואנשי מילואים.
מדריכות הכושר כונו בתחילה "מדריכות ספורט" (מד"ס) ובהמשך שונה שמן ל"מדריכות אימון גופני" (מדא"ג/ית).
המדריכות נדרשות לפרופיל רפואי גבוה בדומה ליחידות קרביות ובהמשך עוברות השתלמויות מקצועיות ממוקדות בקיקבוקס, ספינינג ופילאטיס.
המדריכים אחראים להפעלת חדרי כושר וארגון אירועים וימי ספורט ביחידות.
מדי שנה, מקיימת מחלקת הכשירות הגופנית והקרבית, תחרויות ספורט בהשתתפות מאות חיילים בהם אליפות צה"ל למפקדים ואליפות צה"ל לכושר קרבי.
מטרת האליפות היא שיפור הכושר הקרבי בצה"ל במטרה לקדם את מוכנות היחידות למלחמה ובחינת כשירותם הפיזית של הלוחמים בה.
במהלך האליפות משתתפים בה באופן פעיל למעלה מאלף וחמש מאות מפקדים ולוחמים מכל יחידות הצבא, באוויר, ביבשה ובים.
בין התחרויות נבדק בוחן קרב מגע, בוחן מסלול ובוחן פלוגה.
כמו כן, מארגנת המחלקה בחני כושר קרבי המהווים מבחן חובה להמשך הקידום כמפקד וכקצין לוחם.
ישנה התמקדות מיוחדת בפרויקטים לאורח חיים בריא באמצעות קבוצות ריצה, אימוני אופניים ושחייה ופרויקט "רצים במילואים".
מערך התעמולה של חמאס פועל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, ועוסק בפעילות תקשורתית ותעמולתית המכוונת בעיקר לציבור הפלסטיני, שתוצאתה היא גיוס פעילים מציבור זה על מנת לבצע פעילות טרור נגד מטרות ישראליות עבור חמאס, אחרי שהם עברו מבחנים והכשרה.
משנות ה-90 החלו דוברי חמאס בלתי רשמיים לקבל אחריות על פיגועי טרור שבוצעו נגד חיילים ואזרחים ישראלים.
הדוברים פנו גם נגד תנועת הפת"ח, משום שהתנגדו לה עקב התקדמותה לעבר הסכמי אוסלו, ונגד פלסטינים על מנת להניא אותם משיתוף פעולה עם צבא הגנה לישראל ושירות הביטחון הכללי.
בתחילה פעל מנגנון התעמולה רחוק מהמודיעין הישראלי וממנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית.
המנגנון נחשף לאור הזרקורים בשנת 2002, אחרי הריגת סלאח שחאדה ב, כשחמאס ערך מסע דה-לגיטימציה לישראל.
בשנת 2004 כבר פעלה תעמולת חמאס בהיקף רחב, שכלל פעילים צבאיים שהוכשרו בתקשורת כדי להפיץ מסרים בעולם נגד ישראל.
חלק מפעילים אלה נהרגו בפעילות צה"ל ברצועת עזה.
ב-2007 השתלט חמאס על עזה והקים ערוץ טלוויזיה, ערוץ רדיו ועיתונות כתובה.
כדובר הזרוע הצבאית של חמאס מונה אבו עוביידה, וחשבונותיו בפייסבוק ובטוויטר נסגרו שוב ושוב.
במבצע צוק איתן חשף צה"ל ששמו של אבו עוביידה הוא חד'יפה סמיר עבדאללה אל-כחלות, וחזר וחשף את שמו במלחמת חרבות ברזל.
ב-2005 הקים פתחי חמאד את ערוץ הטלוויזיה אל-אקצא, וב-2008 פגע צה"ל בערוץ במבצע עופרת יצוקה.
ב-2012 פעל שוב הערוץ מאולפן חדש, וב-2018 תקף צה"ל את תשתיות הערוץ.
חמאס שיקם את תשתית התקשורת, ופתח ערוצי תקשורת מחוץ לישראל, על מנת לשמר את קשריו עם העולם הערבי ועם פלסטינים מחוץ לישראל.
חמאס גם הפיץ את עיתונו ללא תשלום, על מנת לקבוע את סדר היום הפלסטיני.
לאחר מכן הפיץ חמאס את שבועון "א-רַאי", שהפך לסוכנות הידיעות הממשלתית של חמאס.
חמאס הציג כניצחון כל עימות שלו עם צה"ל, והקים את תחנת הרדיו אל-קודס בלבנון, את רדיו אל-קוראן אל-כרים בעזה, ומקומון עזתי.
ב-2019 עבר חמאס לפעילות ברשתות חברתיות על מנת לצמצם את הוצאותיו.
פאוזי ברהום הוא דובר חמאס הרשמי והוותיק ביותר.
משפחתו עסקה בחפירת מנהרות הברחה רבות ממצרים לישראל, והוא היה בין 415 מגורשי חמאס וג'יהאד אסלאמי ללבנון.
מ-2015 עומד סלאמה מערוף בראש מערך התעמולה של ממשלת חמאס.
שבעת דוברי חמאס הבולטים הם חאזם קאסם, סלאמה מערוף, טאהר א-נונו, פאוזי ברהום, אבו עוביידה, אשרף אל-קודרה ועבד א-לטיף אל-קאנוע.
ב-17 באוגוסט 2024 נטש בכיר חמאס אוסאמה חמדאן ריאיון ב-CNN ממקום מושבו בקטר, אחרי שהמגיש שאל אותו אם חמאס נושא באחריות למותם של רבבות עזתים במלחמת חרבות ברזל.
באוגוסט 2024 חשף צה"ל כי חמאס זייף סקר שערך במרץ 2024 ח'ליל שקאקי על שיעור התמיכה של העזתים ביציאת חמאס לטבח שבעה באוקטובר.
לפי תוצאת האמת, 64.4% סברו שהחלטת חמאס לתקוף את ישראל הייתה שגויה.
בתגובה למערך התעמולה של חמאס, התחזה אלי יפרח מישראל לאילון פרי, ופרסם בג'ואיש כרוניקל על כוונת יחיא סנוואר להבריח את עצמו לסיני עם חטופים ישראלים דרך ציר פילדלפי.
פרי פוטר מהעיתון, וחבר הכנסת מאיר כהן דרש לחקור איך הגיעה הידיעה לפרי.
ב-30 באוגוסט 2025 חוסל בסיכול ממוקד שבוצע מהאוויר ראש מערך התעמולה, אבו עוביידה.
לאחר חיסולו בספטמבר 2025, פורסם בגלי צה"ל כי המערך כלל כ-1,500 פעילים (פי שניים לערך מכל החיילים הסדירים שיש לצה"ל במערכים המקבילים) ואת שיטות הפעולה שלו.
כ-1,000 פעילים פרוסים בשטח, בגדודים ובחטיבות של חמאס.
לכל גדוד וחטיבה בזרוע הצבאית יש רמ"ד תעמולה שמנהל את מאמצי התודעה, ותחתיו פעילים שהם "מתעדים מבצעיים" שהוכשרו בצילום שטח.
כל גדוד וחטיבה מחזיק "חמ"ל תעמולה", שם יושבים עורכי וידאו שיוצרים את סרטוני התעמולה.
יתר המערך כולל כ-400 פעילים שיושבים בחמ"לים הפרוסים ברצועה, חלקם עורכי וידאו שיוצרים את סרטוני התעמולה של חמאס, וחלקם "קשבים" שמאזינים לתקשורת הישראלית, לומדים את מגמות השיח הציבורי בישראל ומעלים הצעות למהלכי תודעה בהתאם.
בנוסף פורסם כי צה"ל חיסל עד כה יותר מ-200 פעילים ממערך התעמולה של חמאס.
מערך מודיעין שדה (בראשי תיבות: מוד"ש, לשעבר חיל מודיעין השדה) הוא אחד ממערכי אגף המודיעין (אמ"ן) של צה"ל, שמטרתו לספק מודיעין למפקדי יחידות השדה מדרג הגדוד עד לדרג הפיקוד לעזר בתהליכי קבלת ההחלטות.
קציני המערך המשובצים בדרגים ובזירות השונות אמונים על איסוף המידע, עיבודו וניתוחו, גיבוש התמונה הרחבה בראי הצורך המערכתי, , והנגשה למפקדי צה"ל מדרג הגדוד עד הפיקוד בזמן אמת המערך משתמש בתצפיות, אמצעי איסוף מתקדמים ומחקר.
עבודתו של המערך מתבצעת בפיקודים, אוגדות וחטיבות.
בראש המערך עומד ראש מחלקת מודיעין שדה (רמ"ח מוד"ש), קצין בדרגת אלוף-משנה המשמש כמפקד המחלקה ומפקד כוחות המודיעין בשדה, כמו כן בשנת 2021, בעקבות הקמת מרכז המודיעין לתמרון והגנה באמ"ן, מפקד הראש המחלקה גם על המרכז בחירום ומלחמה.
מערך מודיעין שדה הוקם מתוך הבנה כי קיים צורך במודיעין ייעודי לדרג הלוחם, שונה מזה של דרגים אסטרטגיים.
תפקידו של המערך לגשר בין המודיעין האסטרטגי לבין הצרכים המיידיים של מפקדי חטיבות, אוגדות ויחידות לוחמות.
חיל מודיעין השדה פוצל ב-2009 לשתי יחידות: חיל האיסוף הקרבי, שעסק בתחום איסוף המודיעין הקרבי, ומערך מודיעין השדה האחראי על מחלקות המודיעין בדרג הנפרש, מרמת הגדוד ועד רמת הגיס שכפי שקיים עד היום.
זאת, בעקבות ההחלטה להעביר את האחריות לחיל המודיעין בכל הקשור להכשרתם של מש"קי המודיעין של יחידות השדה וקציני המודיעין .
חקירת המודיעין המתקבל מגורמי האיסוף והנגשתו לדרג הנפרס
תחקור ואימות מידע מודיעיני משטח הלחימה בזמן אמת
סיוע למפקדים בדרג החטיבתי והאוגדתי בקבלת החלטות מודיעיניות טקטיות ואופרטיביות
שיתוף פעולה עם גופי איסוף נוספים, בהם יחידת 8200, יחידת יהל"ם, חיל האוויר, וחיל השריון
המערך מתפקד תחת אמ"ן ואחראי לבניין הכוח, הכשרות, פיתוח אמצעים, ובחינת כשירות מקצועית למחלקות המודיעין בפיקודים, אוגדות, חטיבות, והגדודים.
סמל המערך החדש נוצר בשנת 2020 ומסמל את אופי השירות הצבאי במערך.
החרבות – מסמלות את הקשר של המערך לזרועות הלוחמות ואת היות המערך, מערך מודיעיני קרבי של צבא הגנה לישראל.
המגן – תפקידו של קצין המודיעין בשטח לספק מודיעין איכותי להגנה על הכוחות הלוחמים.
העלה (פלר דה ליס) – סמל אגף המודיעין.
צבעי ירוק ולבן – צבעי אגף המודיעין.
הקו האדום-כחול – שבמרכז הסמל מסמל את תפקידו הייחודי של קצין המודיעין בשטח כגשר בין הכוחות הלוחמים (הכחול) לבין האויב (האדום) – הקצין היחיד במטה שמבין את שני הצדדים ורואה את התמונה השלמה של שדה הקרב.
חיילי המערך הם מש"קים וחוקרי מודיעין שעוברים הכשרה בקורס אריאל של אגף המודיעין בו הם מחולקים למגמות בעולמות ההתרעה וההערכה של תמונות המצב המודיעינית, המטרות, השטח והדיגיטל ורוכשים מיומניות חשיבה וחקר מודיעין.
הם אחראים על עדכון תמונת המצב המודיעינית ועל עדכון עזרי המודיעין על פי ידיעות המתקבלות מגורמי מחקר ואיסוף שונים
קורס קציני המודיעין לדרגי השדה מחולק למספר מסלולים שונים אשר לכל אחד מהם ייחודיות, אשר מבוצעים בבסיס הדרכה של אגף המודיעין.
קציני המערך (קציני מודיעין בדרג הנפרס) מבצעים קורס קצינים במסגרת בה"ד 1 ולאחר מכן השלמה חיילית בבה"ד 15 בחלוקה למסלולים שונים:
קורס קמ"נים כללי, מבוצע ביחד עם קורס הקצינים הכללי של אגף המודיעין, המתבצע ביחד עם כלל המערכים השונים של האגף, במסגרתו מוכשרים הקצינים לתפקידי קצונה מודיעינית בדרגי החטיבה – הפיקוד והמטה, ומתמקדים בלמידת שיטות המחקר השונות ויצירת תוצרים מודיעיניים מגוונים לכלל דרגי הפיקוד בצבא.
קורס קמ"נים גדודיים הוא קורס ייעודי בצה"ל להכשרת קציני מודיעין שדה, האחראים על ניתוח, תרגום והעברת מודיעין מהאגף אל הדרג הלוחם בשטח.
הקורס נמשך כ־4 חודשים, ומשלב בין הכשרה לוחמתית אינטנסיבית לבין הכשרה מודיעינית עיונית מתקדמת.
הקמ"נים מתנסים בשיטות איסוף, ניתוח אויב, הפעלת מערכות שליטה ובקרה, והובלת תהליכי קבלת החלטות מבצעיים.
בסיום הקורס, הם משתבצים כקציני מודיעין בגדודי החי"ר, השריון והתותחנים, ומשמשים זרוע קריטית של אמ"ן בשטח הלחימה.
מסלול ייעודי לקצונה - קמ"נים גדודיים
המסלול הייעודי לקצונה של הקמ"נים הגדודיים בצה"ל הוא מסלול ארוך ומורכב שנמשך כשנה ושמונה חודשים, ומשלב בין הכשרה לוחמתית לבין הכשרה מודיעינית עיונית.
המסלול כולל פרק לוחמה באחת מחטיבות החי"ר, שבמהלכו עוברים החניכים הכשרה כלוחמים מלאים, ולאחר מכן פרק התמחות מעשית בגדוד מבצעי כלווייני קמ"ן.
בהמשך עוברים המשתתפים השלמת קצונה ולאחריה קורס קמ"נים מתקדם, הכולל לימודי אויב, הפעלת מערכות מודיעין וטכנולוגיות מתקדמות, תרגול ניתוח מודיעיני בזמן אמת, ובוחן מסכם פיזי ומנטלי.
בתום ההכשרה משתבצים הבוגרים כקציני מודיעין בגדודים לוחמים ומהווים את החוליה המקשרת בין אמ"ן לשדה הקרב.
בשנות ה-2000, לאור שינויים טכנולוגיים וארגוניים, שולב המערך באופן חלקי בתוך גופי מודיעין רחבים יותר, וחלק מיחידותיו עברו הסבה או מיזוג עם יחידות אחרות באמ"ן.
עם זאת, התפיסה של מודיעין שדה נותרה בתוקף, ובאה לידי ביטוי בדרגים השונים, תוך שימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים, רחפנים, חיישנים ומערכות חכמות.
תפיסת לוחמה מודיעינית משולבת (לוחמ"מ)
הלוחמ"מ (לוחמה מודיעינית משולבת) היא תפיסת הפעלה שגובשה באגף המודיעין (אמ"ן) של צה"ל בשנת 2012, ביוזמת ראש אמ"ן, אביב כוכבי.
מטרתה הייתה לחבר את יכולות המודיעין של אמ"ן ישירות ליחידות השדה המתמרנות, במטרה לשפר את האפקטיביות המבצעית של כוחות היבשה.
התפיסה נולדה מתוך לקחי עימותים קודמים, כגון מבצע חומת מגן, מלחמת לבנון השנייה ומבצע עופרת יצוקה, שבהם התגלו פערים בין המודיעין האסטרטגי לבין הצרכים הטקטיים של הכוחות הלוחמים.
הלוחמ"מ דרשה ממערכי האיסוף להשתלב באופן פעיל בעבודת המודיעין, תוך הנגשת מידע למפקדים בדרגי השדה וסיוע בזמן אמת בניהול הקרב.
היישום כלל שיבוץ נציגי איסוף במפקדות השדה, פיתוח אמצעי איסוף מתקדמים, והכשרת קציני מודיעין (קמ"נים) לשילוב בין עולמות המודיעין והלחימה.
התפיסה אומצה על ידי הרמטכ"ל, אך לוותה בחששות, כגון הצפת מידע שעלולה לשתק את קבלת ההחלטות, תלות מוגזמת במודיעין, וערעור על הצורך בתמרון יבשתי.
במהלך השנים, השפיעה הלוחמ"מ על מבצעים כמו מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן, והובילה לשינויים במבנה ובתרבות של אמ"ן, תוך שיפור הקשר בין המודיעין לשדה הקרב.
במסגרת יישום תפיסת הלוחמ"מ (לוחמה מודיעינית משולבת), הוקם באגף המודיעין של צה"ל גוף חדש בשם אד"ן – אמ"ן לדרג הנפרס במרכז המודיעין לתמרון והגנה, שמטרתו להנגיש מודיעין איכותי, מדויק ועדכני לכוחות הלוחמים בשטח בזמן אמת.
האד"נים הם מכלולים מודיעיניים הפועלים בשטח או בסמוך לו, ומאגדים בתוכם חוקרי מודיעין, מפענחים, קציני בינה רשתית, אלחוטנים ובעלי תפקידים נוספים ממגוון מקצועות המודיעין.
תפקידם למצות את כלל יכולות האיסוף, המחקר והניתוח של קהילת המודיעין, ולתרגם אותן לפעולה אופרטיבית עבור הדרג הטקטי בשדה הקרב.
האד"נים משתלבים בנוהל הקרב של הכוחות ומספקים מודיעין מדויק לפיקוד הלוחם – כחלק בלתי נפרד מהמערכה המשולבת.
מערך מודיעין שדה מילא תפקיד מרכזי בזירות רבות, כולל:
הלחימה בלבנון – איסוף בזמן אמת על תנועת חזבאללה לאורך הגבול
האינתיפאדות – ניתוח שטח אורבני בגדה ובעזה
מבצע צוק איתן – איסוף מידע טקטי על תוואי השטח ותנועות חמאס
מבצע שומר החומות ומלחמת חרבות ברזל – פעילות איסופית קרקעית לצד גורמי אש ומודיעין נוספים
בשנת 2022 ביוזמתם של קציני מודיעין גדודיים מיחידות רבות, הוקמה קהילה וארגון הבוגרים של המערך – "הפרפר", הפרפר הוא אות הזיהוי בקשר של קצין המודיעין כאשר מישהו קורא לו ("פרפר כאן קודקוד, האם שומע")
הקהילה שמה לעצמה למטרה, לעזור לבוגרי המערך אשר סבלו מחוסר זהות לאורך שנים רבות להתאקלם בחיים האזרחיים
לאחר שירות צבאי, כמו כן הקהילה מפעילה רשת נרחבת של קבוצות ונטוורקינג ברשתות החברתיות.
במהלך השנים נפלו עשרות מלוחמי מודיעין שדה במהלך מילוי תפקידם.
תרומתם זכתה להוקרה בצה"ל ובקרב מפקדים רבים.
כיום ישנם ניסיונות אזרחיים וצבאיים להקים אנדרטה רשמית להנצחת חללי מערך מודיעין שדה, וכן לתעד את סיפורו של המערך כחלק מהיסטוריית המודיעין הקרבי של צה"ל.
במבצעים צבאיים, מערך טקטי (או סדר כוחות טקטי) הוא הסידור או הפריסה של כוחות צבא או משטרה ניידים, כגון חיל רגלים, פרשים, רכבים קרביים משורייניים, כלי טיס צבאיים או כלי שיט של חיל ים.
מערכים מופיעים בחברות שבטיות, כגון ה- של המאורים.
צבאות יוון העתיקה ורומא העתיקה פיתחו מערכי חי"ר ממושמעים ויעילים.
מערכים מהעת העתיקה או מימי הביניים כוללים חומת מגנים (skjaldborg בנורדית עתיקה), פלנקסים (קווי מערך בסדר צפוף), טסטודו וקווי עימות קלים (קווי התכתשות).
דגש מחודש על מערכים צבאיים הגיע עם השימוש ההמוני בנשק חם במהפכה הצבאית האירופית של העת החדשה המוקדמת.
סליל: בדומה למבנה הרינגבון, מבנה הסליל מאפשר אבטחה של 360 מעלות בזמן עצירה.
מבנה מסוג זה משמש גם בעת תדלוק מטוסים וכן במהלך אספקה מחדש.
לעיתים מפקדי מחלקות משתמשים בו גם בעת תדרוך לסמלי מחלקה.
גם שומרי אוויר וצוותי כיבוי אש שירדו מסוקים נמצאים בעמדה בזמן שמבנה זה נמצא בשימוש.
כוחות הלם (על ידי חיילי סער)
מבנה קבוצה: מבנה קבוצה משמש באלמנטים עד גודל של מחלקה.
מבנה קבוצה משמש בשטח צפוף, לרוב בצמחייה צפופה או כאשר יש ראות נמוכה.
מבנה הקבוצה הוא הקל ביותר לשליטה, ומספק אש לשורות במקרה של מארב מהצד.
יהלום: בדומה ל"וודג" ול"וודג" ההפוך, תצורת "יהלום" מאפשרת לחלק הרביעי לעקוב אחר האלמנט המוביל.
היתרונות של תצורה זו כוללים את היכולת לשלוט באלמנטים אפילו בשטח צפוף, ומאפשרת יכולת תמרון מהירה להקצות חוליות כאלמנט תוקף, ולהקצות חוליות מסוימות לתמיכה באש.
מערכות גוף-האדם הן אוסף קבוצות האיברים השונים בגוף שהם בעלי תפקיד משותף.