tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דיסוננס לאחר קבלת ההחלטה הוא מושג בפסיכולוגיה חברתית שהגה ברהם (Brehm, 1956) בעקבות השפעותיה של תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי: כשאנשים נאלצים לבחור בין שתי אפשרויות הם חווים דיסוננס מאחר שבחירתם מאלצת אותם לוותר על אפשרות אחת מבין השתיים.
כדי להפחית את הדיסוננס הם משנים את עמדתם בנוגע לאפשרויות, כך שנוטים להעריך יותר את האפשרות שבחרו על פני האפשרות שלא בחרו.
שינוי עמדתם הראשונית מחזק את רצונם בבחירה וגורם להפחתת הדיסוננס.
תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי של פסטינגר (Festinger, 1957) טוענת כי המניע המרכזי של האדם הוא שמירה על עקביות.
לכן כאשר עמדותיו של האדם אינן עולות בקנה אחד עם התנהגותו ייווצר דיסוננס, תחושת אי נוחות ומתח שהאדם ינסה להפחיתה על ידי שינוי התנהגותו או עמדותיו.
תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי אף מאפשרת את ניבוי השלכות של בחירות האדם: כשאדם ניצב מול בחירה מבין שתי אפשרויות, פרטי המידע של האפשרות שבחר נקראים "עיצורים" (consonant) ואילו פרטי המידע של האפשרות שלא בחר, נקראים "דיסוננטים" (dissonant).
פרטי המידע של האפשרות שלא בחר עומדים בסתירה להתנהגותו של האדם (בחירתו בפועל) וגורמים להיווצרות הדיסוננס.
כמו כן, כאשר פרטי המידע שווים, כלומר האטרקטיביות של האפשרות שלא נבחרה ביחס לאפשרות שנבחרה זהה – הדיסוננס בין פרטי המידע של האפשרות שלא נבחרה להתנהגותו של האדם, בחירתו בפועל – גדל.
בהתבסס על תחזיות תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי אודות השלכות בחירת האדם, ברהם בחן את התהליך המתרחש לאחר הבחירה בין שתי חלופות וגזר שתי השערות עיקריות בעקבות התאוריה:
1. בחירה באפשרות אחת מבין שתי האפשרויות יוצרת דיסוננס וכתוצאה מכך עולה הצורך של האדם להקטין את הדיסוננס שנוצר, על ידי שינוי הערכת החלופות בהשוואה להערכתו טרם הבחירה: הוא ייטה להעריך יותר את החלופה שבחר ויפחית מערכה של החלופה שלא נבחרה בהשוואה להערכתו טרם הבחירה.
כלומר, לאחר הבחירה, החלופה שבחר רצויה יותר והחלופה שלא בחר פחות רצויה מאשר לפני כן.
2. כאשר פרטי המידע אודות שתי החלופות שווים, הדיסוננס שהאדם חווה גדל וכך גם עולה הצורך שלו להפחית את הדיסוננס.
אי לכך, הפער בין הדירוג המקורי לדירוג לאחר הבחירה – יגדל משמעותית.
ראה תרשים זרימה המציג את שלבי הדיסוננס שלאחר קבלת ההחלטה:
השערות אלו תומכו במחקרו של ברהם אשר נעשה במסווה של סקר שוק; נבדקים התבקשו לדרג מכשירים ביתיים שונים (למשל: טוסטר, מיקסר, מסחטה, ספר) על פי העדפותיהם.
לאחר מכן הנבדקים חולקו לשתי קבוצות כשבפני כל קבוצה הוצגו שני מכשירים ונאמר להם כי הם יכולים לבחור לעצמם כמתנה את אחד מבין שני המכשירים.
לקבוצה אחת הוצגה בחירה קלה – דיסוננס נמוך - בחירה בין מיקסר לספר ואילו לקבוצה השנייה הוצגה בחירה קשה – דיסוננס גבוה – בחירה בין מיקסר לטוסטר.
לאחר הבחירה המשתתפים התבקשו לדרג בשנית את רשימת המכשירים.
נמצא כי לאחר בחירתם, המכשיר הנבחר דורג גבוה יותר והמכשיר שלא נבחר דורג נמוך יותר בהשוואה לדירוגיהם המקוריים (טרם הבחירה).
עוד נמצא כי בקבוצת הדיסוננס הנמוך (בחירה קלה בין מיקסר לספר) המשתתפים פחות שינו את דירוגיהם בהשוואה לקבוצת הדיסוננס הגבוה (בחירה קשה בין מיקסר לטוסטר) בה הפער בין הדירוג המקורי לדירוג לאחר הבחירה – גדל משמעותית.
כלומר, כאשר פרטי המידע אודות שתי החלופות שווים, הדיסוננס שהאדם חוו גדל וכך גם הצורך שלו להפחית את הדיסוננס – עולה.
דרכים להפחתת הדיסוננס לאחר קבלת ההחלטה
תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי משפיעה על המחקר בנושאים רבים וביניהם – התנהגות צרכנים.
לפי פסטינגר, רוב הצרכנים חווים חרטה וספקות לאחר ביצוע עסקה או רכישה חשובה.
תחושת החרטה של אדם לאחר רכישה כלשהי המאפיינת צרכנים רבים, נקראת חרטת הצרכן (קונה) –(Buyer's remorse); צרכנים עשויים לחוות דיסוננס כאשר רכישותיהם אינן עולות בקנה אחד עם עמדותיהם כלפי המוצר.
לדוגמה, צרכן שרכש רכב יקר עלול לחוות דיסוננס לאחר רכישת הרכב מאחר שרכישת הרכב אינה תואמת את שיקוליו הכלכליים.
אדם החווה דיסוננס, מרגיש תחושת חרטה ורגשות שליליים לאחר ביצוע העסקה ולכן הוא יפעל במטרה להפחית את תחושותיו השליליות (הדיסוננס).
במחקר נמצא כי הודעה המצדיקה את בחירת הצרכן, לאחר הרכישה, הרגיעה את הצרכן כי קיבל החלטה נכונה, הוא מרוצה מבחירתו וגרמה להפחתת הדיסוננס שחש לאחר הבחירה (לדוגמה קמפיין פרסום שסיסמתו: "בטוח שקנית טוב").
גם הרוכש, לאחר ביצוע העסקה, נוקט במספר דרכים להצדקת בחירתו, הוא מדגיש ומפרט את יתרונותיו ותכונותיו של המוצר הנבחר בסביבתו הקרובה.
הדגשת חוזקותיו של המוצר על פני החלופה שלא נבחרה נמצאה כיעילה בהפחתת הדיסוננס.
חברות עסקיות ומשווקים מודעים לחרטת הצרכן ועל כן מציעות מגוון דרכים להפחיתה; לדוגמה, קביעת מדיניות ליברלית להחזרת המוצר– ברגע שאדם חושב כי הוא ביצע בחירה שגויה הוא מרגיש נסער וכדי להפחית את תחושתו הוא מעוניין להחזיר את המוצר.
יחד עם זאת חברות קמעונאיות אינן מעוניינות בהחזרת המוצרים והאינטרס שלהן הוא למזער את החזרתם.
הן קובעות מדיניות גמישה להחזרת מוצרים שנמצאה יעילה בשמירה על האינטרס הכלכלי של החברות, מאחר שצרכנים פחות חששו בעת ביצוע הרכישה ביודעם כי יש באפשרותם להחזיר את המוצר במידה ויתחרטו.
בנוסף, פיתחו חברות רבות את הקשר עם לקוחותיהם לאחר ביצוע העסקה (מועדוני לקוחות, מוקדי שירות) במטרה להפחית את רגשי החרטה של הצרכן לאחר הרכישה ובתקווה שימנע מהחזרת המוצר ביודעו שיש לו לאן לפנות גם לאחר הרכישה.
יצרנים וחברות מבינים כי עבודתם אינה מסתיימת לאחר שהרכישה מתבצעת, אלא ממשיכה עד שהצרכן בטוח ושלם עם החלטתו.
הם מיישמים תוכניות מעקב מול הצרכנים, מעמידים לרשותם נציגי שירות לקוחות לטיפול ומעקב אחר פניותיהם.
תאוריית התפיסה העצמית (Self-perception theory) ותאוריית ניהול רושם (Impression management) הן שתי תאוריות המתחרות בתאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי אשר מציעות הסברים חלופיים לשינוי הערכותיו ועמדותיו של האדם;
תאוריית התפיסה העצמית גורסת כי עמדותיו של האדם נגזרות מהתנהגותו בפועל.
כלומר, האדם צופה על התנהגותו מהצד וממנה מסיק על הערכותיו.
ההערכה אינה משתנה בשל תחושת אי-נעימות כתוצאה מדיסוננס, אלא בעקבות התנהגותו – "אחרי המעשים נמשכים הלבבות".
אי לכך, לאחר בחירה בין שתי חלופות, האדם מעריך יותר את החלופה שנבחרה בהשוואה לזו שלא נבחרה, מאחר שהוא מסיק על הערכתו מתוך התנהגותו; היות שהתנהגותו מעידה על בחירה אחת מבין השתיים סביר כי גם רגשותיו והערכתו כלפי בחירתו חיוביים יותר ביחס לחלופה שלא נבחרה.
כלומר, האדם מייחס את בחירתו לגורם פנימי (רגשות חיוביים בנוגע להחלטתו) מאחר שאין לו חיזוק חיצוני לבחירתו.
תאוריה נוספת המספקת הסבר לשינוי הערכת האדם היא תאוריית ניהול רושם לפיה האדם מנסה לשלוט ברושם הנוצר עליו בעיני אחרים, כיצד הוא ניתפס בעיני החברה.
מאחר שהרושם המתקבל על האדם משפיע על האופן בו אנשים אחרים יתייחסו ויעריכו אותו, לעיתים אנשים מתנהגים בדרך שתיצור רושם כפי שהם רוצים להיראות בעיני אחרים.
מחקרים רבים מצביעים על כך כי כאשר אדם מבטא את עמדותיו באינטראקציה בינאישית הוא מפגין רגישות רבה למאפייני האדם שמולו, תוך רצון ליצור רושם חיובי.
כלומר, האדם אינו משנה את הערכתו, אלא הוא מדווח על הערכה התואמת את התנהגותו משום רצונו להיראות עקבי בעיני אחרים - ניהול רושם מיטבי מבחינתו.
התאוריה מיושמת ומשמעותית בהתנהגויות בחירה שאנו נדרשים להם בחיי היומיום כגון: בחירת תוכנית לימודים אחת על פני השנייה, בחירה בין שתי מנות בתפריט בעת ישיבה במסעדה, בחירה לצאת לסרט ולא ללכת למכון כושר.
לאחר הבחירה, העדפת החלופה שנבחרה על פני האחרת מעניקה לנו את ההרגשה שכל ההחלטות שלנו נכונות, אולם רק לאחר קבלת ההחלטה.
תימוכין לכך, ניתן למצוא מנתוני מחקר אשר בחן את השינוי בהערכת שני מועמדים לנשיאות ארצות הברית בקרב ציבור הבוחרים טרם הבחירות ולאחריהן (נתוני המחקר נאספו בשישה מסעות בחירות בשנים: 1972, 1980, 1984, 1988, 1992 ו -1996).
נמצא כי בוחרים שתפסו את שני המועמדים כאטרקטיביים לפני הבחירות (בחירה קשה), נטו להגדיל את שינוי הערכתם בין המועמדים לנשיאות לאחר הבחירות, בהשוואה לבוחרים שתפסו מועמד אחד כאטרקטיבי יותר ביחס לשני (בחירה קלה).
כלומר, בהתאם לדיסוננס לאחר קבלת ההחלטה, ככל שהאטרקטיביות של שתי החלופות גדלה, הדיסוננס שהאדם חווה גדל וכך גם הצורך שלו להפחיתו עולה בהתאמה.
מחקרים התנהגותיים בתחום הדיסוננס הקוגניטיבי מספקים ראיות לשינוי הערכה הנובעת כתוצאה מקבלת ההחלטה.
אולם, מחקרים אלו אינם יכולים לחשוף באופן מלא את המנגנונים המניעים את שינוי ההערכה, שכן נמדדות רק העמדות לפני ואחרי קבלת ההחלטה אך לא תהליך השינוי עצמו.
במחקר FMRI ראשון מסוגו אשר בחן את שלב קבלת ההחלטה, נמצאה עדות למנגנון המוחי המעורב בתהליך הפחתת הדיסוננס לאחר קבלת ההחלטה.
מתוצאות המחקר עולה כי בתהליך קבלת ההחלטה עשויים להיכלל תהליכי וויסות רגשיים הגורמים להערכה מחודשת – שינוי הערכה לאחר קבלת ההחלטה.
דִּיסוֹמִיִּים (שם מדעי: Synaphobranchidae) היא משפחה של דגים טורפים מסדרת הצלופחאים החיים באוקיינוסים הטרופיים והממוזגים ברחבי העולם.
זו המשפחה היחידה בתת-הסדרה Synaphobranchoidei.
צלופחים אלה חיים בעיקר באזור התהומות של האוקיינוסים השונים.
אורכם בין 23 ל-160 סנטימטר, והם בעלי סנפירים פשוטים, צבעים ורודים עד לבנים וראשים עבים עם לסתות חזקות.
אלו טורפים מהירים וגמישים, הרודפים אחרי טרף קטן, כמו דגים וסרטנים, ובולעים אותו במהירות.
דגים אלה יכולים להימצא גם בעומק של 3,500 מטר מתחת לפני הים.
סוג ומין יחיד Simenchelys parasitica - לעיתים משויך למשפחה עצמאית
דיסגנזיה גונדית (gonadal dysgenesis) מסוג XX, היא הביטוי הנשי להיפוגונדיזם, תסמונת המתארת ירידה בתפקוד בלוטות המין בשני המינים, ונקראת כך בעקבות ההתבטאות בקרב נשים בעלות מערך כרומוזומלי תקין XX .
בדומה למחלות אוטוזומליות שונות, התסמונת תורשתית.
הסימנים העיקריים מתבטאים בחוסר התפתחות מינית בקרב מתבגרות בעקבות התפתחות לקויה של השחלות או אי התפתחותן כלל.
התסמינים החיצוניים נובעים מרמות נמוכות של ההורמון הנשי, אסטרוגן, רמות גבוהות של FSH (הורמון מגרה זקיק) ורמות גבוהות של ההורמון המחלמן ולכן הטיפול העיקרי הוא הורמונלי ומטרתו לאזן את רמות האסטרוגן והפרוגסטרון בגוף.
דיסגנזיה גונדית טהורה זהו ביטוי שנועד להבדיל בין קבוצות הלוקות בדיסגנזיה גונדית XX לבין קבוצת הלוקות בתסמונת טרנר.
הסימנים של שתי התסמונות יכולים להיות מאוד דומים ולכן ההבדלה משמעותית בשלב האבחון.
ההבדל העיקרי בין שתי הקבוצות הוא בעצם סיבת ההתבטאות של התסמינים.
בעוד שתסמונת טרנר נגרמת בשל מונוזומיה, חוסר מלא או חלקי של אחד מכרומוזומי המין X, מערך הכרומוזומים בדיסגנזיה גונדית תקין.
הגורם לתסמונת עדיין לא ברור.
ישנם מקרים להם ייחסו את מקור התסמונת למומים בקולטן של ההורמון הממגרה זקיק (בלעז: FSH), מה שגורם ככל הנראה להיווצרות לא תקינה של תאי הנבט או לאי היווצרות מלאה ולהוביל לאי היווצרות של מעין רכס שממנו, בשלב יותר מאוחר, הוא מתפתח לאיבר המין.
אי היווצרות תקינה של איבר המין הנשי פוגעת בתהליך ההתפתחות המינית ומונעת הגעה לבשלות מינית תקינה.
במצב תקין, ההתפתחות המינית מתבטאת בעיקר בגיל ההתבגרות, לכן החשד בפגם במערכת הרבייה עולה בשלב זה, בו סימני גיל ההתבגרות מאחרים להגיע.
הסימנים הבולטים ביותר הם אי התפתחות השדיים ועצמות האגן, עיכוב בוסת החודשי ועקרות.
תיעודים נוספים, אך בודדים, מתארים כי באותה המשפחה, הסיבה להתפתחות התסמונת עלולה להיות מוטציות בסינתזת tRNA מיטוכונדריאלי היסטדילי .
עקב חוסר היכולת של בלוטות המין לייצר אסטרוגן ישנה פגיעה בהתפתחות השדיים, בהתפתחות של האגן והירכיים, ופגיעה בסדירות מחזור החודשי.
לעומת זאת, משום שכמות מסוימת של אנדרוגנים מיוצרת בבלוטות האדרנל, בכל זאת, ניתן לראות צמיחת שיער ערווה אצל רוב המתבגרות הלוקות בתסמונת בכמות דלילה.
בעקבות זאת, תהליך האבחון עלול להתעכב.
לרוב, התהליך מתחיל בפנייה של מתבגרות החושדות בעיכוב בוסת החודשי.
הבדיקות הרפואיות כוללות בדיקת נוכחות ההורמן גונודוטרופין שנוכחותו מעידה על כך שיותרת המוח מספקת שדרים האחראיים על התפתחות מינית.
צעירות הלוקות בתסמונת הזו לא יחוו מחסור בהורמון ולמרות זאת בלוטות המין כושלות בתפקודן.
בשלב הבא, מבצעים בדיקת קריוטיפ כדי לשלול תסמונות הקשורות בחריגות המערך הכרומוזומלי.
לאחר שלילת אי נוכחות ההומון ומערך כרומוזומלי לא תקין, מבצעים הדמיה של האגן שתציג פגיעה בהתפתחות השחלות בקרב הלוקות בתסמונת.
בשלב זה, ניתן להגיע לאבחנה.
בקרב הלוקות במחלה יתבטאו סימנים שונים הדורשים טיפול:
בעקבות אי יצירה של אסטרוגן, החזה לא יתפתח והרחם לא יגדל כל עוד לא תנתן אספקת אסטרוגן.
לכן הטיפול הוא הורמונלי הדורש הזרקה מלאכותית של אסטרוגן.
בעקבות אי יצירה של פרוגסטרון, הווסת החודשי לא יהיה סדיר.
לכן גם כאן הטיפול הוא חיצוני בלבד.
חוסר יכולת לייצר ביציות גורם לאי פוריות.
אמנם נשים הלוקות בתסמונת הן עקרות, אבל אלה בעלות הרחם, יכולות להרות בעזרת השתלת ביצית מופרית.
הלוקות בתסמונת, עלולות להתמודד עם קשיים פסיכולוגיים וחברתיים.
הקשיים עשויים לנבוע בעיקר בגלל הפערים החיצוניים אותם חוות המתבגרות בעקבות אי מתן טיפול תרופתי הורמונלי.
לכן תמיכה וטיפול פסיכולוגי מומלצים.
ב -1951, פרולט דיווח על הקשר בין דיסגנזיה וחירשות גונדאלית, כיום השילוב נקרא תסמונת פרולט.
תסמונת פרולט היא מצב נדיר שגורם לדפוסים שונים של סימנים ותסמינים אצל גברים ונשים הדומים לאלה של דיסגנזיה גונדית.
מאפיין עיקרי של התסמונת הוא אובדן שמיעה, המתרחש אצל גברים ונשים כאחד.
הבעיות בשמיעה נגרמות על ידי שינויים באוזן הפנימית, הידועה בשם אובדן שמיעה.
הליקוי משפיע בדרך כלל על שתי האוזניים ויכול להיות מולד או להתבטא בהדרגה בגיל הרך.
ישנם מצבים המתבטאים בצורה דומה:
תסמונת סוויר - לשני המקרים יש פנוטיפ וקליניקה דומה, למרות שהקרוטיפ של תסמונת סוויר הוא 46XY בעוד שהקרוטיפ של תסמונת GD XX הוא תקין.
תסמונת טרנר- ישנו ביטוי לסטייה או היעדרות של אחד מכרומוזומי המין וזו הסיבה להתפתחות GD.
לעומת זאת ללוקות ב-GD XX יש היערכות כרומוזומלית תקינה.
תסמונת מאייר-רוקיטנסקי -היא תסמונת המתאפיינת בהתפתחות לא תקינה של איברי הרבייה אצל האישה.
הסימנים דומים אך הסיבה להתבטאותם היא העדר רחם (או רחם קטן אטום ולא מתפקד).
דיסאוטונומיה (Dysautonomia) היא מצב המאופיין בפגיעה במערכת העצבים האוטונומית (ANS).
מצב זה עלול להשפיע על תפקוד הלב, שלפוחית השתן, המעיים, בלוטות הזיעה וכלי הדם.
למצב זה יש סיבות רבות, לא כולן נוירופתיות.
ישנן מספר מחלות דיסאוטונומיות, בהן מחלת פרקינסון, איידס, ניוון רב מערכתי, כשל אוטונומי, תסמונת הטכיקרדיה התנוחתית, נוירופתיה אוטונומית.
האבחנה מתבצעת באמצעות בדיקה פונקציונלית של מערכת העצבים האוטונומית, תוך התמקדות בהשפעתה על מערכות הגוף.
הבדיקה מבקשת לזהות את מרכיבי המחלה הבסיסיים אשר הובילו להתפתחות של סימפטומים או נוירופתיה אוטונומית.
הטיפול במחלות דיסאוטונומיות הוא לרוב טיפול סימפטומטי, אם כי כמה מהם יכולות להיות מטופלות ישירות.
תחת ההגדרה של דיסאוטונומיה כלולות מחלות רבות, ותופעה זאת משפיעה על אנשים רבים, למרות זאת רופאים רבים לא מכירים את המאפיינים והבדיקות הנדרשות ולכן חולים רבים מתקשים בקבלת האבחנה ובקבלת הטיפול הנדרש.
דיסאוטונומיה היא תוצר של מחלה תורשתית או מחלה ניוונית נוירולוגית; היא יכולה להתרחש גם עקב פגיעה של מערכת העצבים האוטונומית כהפרעה משנית הנגרמת ממצב רפואי קודם, לעיתים לא ברור המקור לבעיה ולכן לא ברור משנית לאיזה בעיה רפואית היא הופיעה.
דינר יוגוסלבי (בסרבו-קרואטית: Jugoslavenski dinar, ברבים: dinari, קוד המטבע: YUM) היה ההילך החוקי של ממלכת יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה וסרביה ומונטנגרו בין השנים 1922–2006. הוא התחלק ל-100 פָּארָה (para).
עד לסיום מלחמת העולם הראשונה היה הדינר ההילך החוקי של ממלכת סרביה.
לאחר המלחמה, עם כינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים היה כתר יוגוסלבי למטבע רשמי זמני בממלכה והוא הוחלף בהדרגה של ידי הדינר אשר שוויו היה 4 כתרים.
ב-1920 הונפקו שטרות ומטבעות הנושאים את שם הממלכה והם החליפו את הדינר הסרבי בסרביה והכתר היוגוסלבי בשאר הממלכה בהדרגה עד ליציאתם מהמחזור.
ב-1929 עם כינון ממלכת יוגוסלביה הונפקו שטרות ומטבעות חדשים.
ב-1933 עמד שער החליפין על 44 דינרים יוגוסלביים לכל דולר אמריקני וב-1937 עמד שער החליפין על 250 דינרים יוגוסלביים לכל לירה שטרלינג.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וחולקה לאזורי כיבוש בין מדינות הציר.
הדינר נותר הילך חוקי רק באזור סרביה הכבושה תחת שלטון הבובות של מילאן נדיץ'.
לאחר סיום המלחמה וכינון הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה היה הדינר הפדרלי היוגוסלבי להילך החוקי של המדינה.
בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20 גבר הפיחות בערכו של הדינר היוגוסלבי, במקביל לאינפלציה גואה במשק היוגוסלבי.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 חוותה יוגוסלביה היפר-אינפלציה, עניין שהוביל את הבנק המרכזי היוגוסלבי לשנות מספר פעמים את ערך המטבע.
תהליך התפרקותה של יוגוסלביה הוביל לכך שבראשית העשור הראשון של המאה ה-21 נותר הדינר היוגוסלבי הילך חוקי רק בסרביה ומונטנגרו.
ב-2006 פסק השימוש בדינר היוגוסלבי והוא הוחלף בדינר הסרבי בסרביה.
דיסגנוס (שם מדעי: Dysganus; משמעות השם: "אמייל גס") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים, שחי בתור הקרטיקון לפני 80 עד 75 מיליון שנה מזמננו במהלך הקמפן.
מאובנים של דינוזאור מסוג זה התגלו בתצורות נהר ג'ודית שבמונטנה בידי חוקר המאובנים האמריקאי אדוארד דרינקר קופ בשנת 1876. הוא סיווג 4 מינים בסוג זה, אך ב-1907 החוקר ג'ון בל האטצ'ר הניח שמדובר בטקסון בטל, אשר מורכב למעשב משיניים של סטגוזאור.
השיניים של כל מין כללו 8 שיניים, כולן מנותקות אחת מהשנייה ובעלות עיצוב המורכב ללעיסת חומר צמחי נוקשה כמו גזעים.
כיום מעריכים ששיניים מאובנות אלה השתייכו למין ממשפחת ההדרוזאוריים, אשר להם שיניים שטוחות חזקות באחורי הלסת.
דינוזאור זה היה אחד ממספר מינים שבוטלו ביניהם המונוקלוניוס, הפלאוסקינקוס, הטרכודון, הצרטופס, והטירנוזאוריים אובליסודון (Aublysodon) ודינודון (Deinodon).
דינר סרבי (בסרבית: Cрпски динар) הוא המטבע הרשמי של הרפובליקה של סרביה.
השימוש המוקדם ביותר בדינר מתוארך לשנת 1214.
האזכור הראשון של "דינר סרבי" מתוארך למלכותו של סטפן נמנאג'יץ' בשנת 1214. עד נפילתו של הדספוט סטפאן טומאסביץ' בשנת 1459, רוב השליטים הסרבים טבעו מטבעות דינר מכסף.
הדינרים הסרבים הראשונים, כמו הרבה מטבעות דרום-אירופיים אחרים, שיחזרו את הגרוטו הוונציאני, כולל תווים בלטינית (המילה 'דוקס' הוחלפה במילה 'רקס').
במשך שנים רבות היה זה אחד ממוצרי הייצוא העיקריים של סרביה בימי הביניים, בהתחשב בשפע הכסף היחסי שהגיע ממכרות סרביים.
הוונציאנים לא נזהרו מכך ודנטה אליגיירי הרחיק לכת והכניס את המלך הסרבי של תקופתו, סטפאן אורוש השני מילוטין, לגיהנום כזייפן (יחד עם עמיתיו הפורטוגלים והנורווגים).
לאחר הכיבוש העות'מאני שימשו מטבעות זרים שונים עד אמצע המאה ה-19. העות'מאנים הטביעו מטבעות בנובו ברדו, בקוצ'אנה ובבלגרד.
החלוקה של הדינר, הפארה, נקראת על שמו של מטבע כסף טורקי באותו השם (מן הפרסי pāra, "כסף, מטבע").
לאחר שנסיכות סרביה הוקמה רשמית (1817) היו הרבה מטבעות זרים שונים במחזור.
בסופו של דבר, הנסיך מילוש אוברנוביץ' החליט להכניס סדר על ידי קביעת שערי חליפין המבוססים על הדגנים.
בשנת 1819 פרסם מילוש טבלה עם דירוג 43 מטבעות זרים שונים: 10 זהב, 28 כסף ו-5 נחושת.
סוג השטרמראה חזיתימראה אחוריצבע עיקרי10 דינרים צהוב-אוכרה20 דינרים ירוק50 דינרים סגול100 דינרים כחול200 דינרים ורוד500 דינרים ציאן1,000 דינרים אדום2,000 דינרים אפור5,000 דינרים ארגמן
דיסאקוס (שם מדעי: Dissacus) הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת המזוניכידיים, אשר חי מתחילת הפלאוקן עד לתחילת האאוקן שלפני 65 עד 50.3 מיליון שנה.
המאובנים שלו התגלו במערב אמריקה הצפונית, אסיה ובצרפת.
הסוג הוגדר ב-1881 בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ.
הדיסאקוס היה טורף זריז בעל מראה של תן או קויוט אשר מבנה רגליו מרמז שהיה מהיר בהרבה ממרבית היונקים בסביבתו והוא נע על בהונותיו, אשר כוסו בפרסות קטנות.
ניתוח של מערכת שיניו הטוחנות של המין D.
praenuntius מצפון אמריקה מעיד שבעליו לא היה טורף היפרקרניבור, אלא טורף שהתבסס על טרף, אך ניזון גם מפירות או מחלקי צמחים דומים, בדומה לכמה כלביים אף שהוא לא חולק את אותם אבות.
הוא ניזון בעיקר מחיות קטנות וחי לצד מינים אחרים של אוכלי כל מסביבו.
הוא חי לצד סוג קרוב - האנקלגון שהיה גדול ממנו בהרבה.
כמה חוקרים סוברים שמדובר באותו הסוג או בסוגים קרובים, אף על פי שגדולי האנקלגונים הגיעו לגודל של דוב.
סוג זה הוא המזוניכיד היחיד שהתקיים באירופה ונראה שהוא היגר אליה מאמריקה הצפונית.
ייתכן שהזמן הרב בו התקיים באירופה, הרבה לאחר היכחדותו באמריקה נבעה כנראה מדחיקה בידי טורפים גדולים כמו הפציהאינה, אך אין לזה מקור במאובנים.
דינר תוניסאי , הוא המטבע הלאומי של תוניסיה.
המטבע מתחלק ל־1000 'מילים' או 'מילימס' (مليم).
לעיתים קרובות משתמשים בקיצור DT (דינר תוניסאי - Tunisian dinar), אם כי השימוש הנפוץ ביותר הוא כתיבת המילה "דינר" לאחר הסכום (לעיתים נכתב TND, אך בעיקר בצורה רשמית ובמעגלים פיננסיים); ישנו גם הצירף TD שבו משתמשים בעיקר כשמדברים בשפה הצרפתית בתוניסיה.
TD הוא למעשה הגרסה הצרפתית ל- DT (כלומר, Dinar tunisien).
הדינר נהפך למטבע הרשמי בתוניסיה בשנת 1960. הוא החליף את הפרנק הצרפתי בשיעור של 1000 פרנק = 1 דינר.
הדינר הוקם כבר כמטבע חזק, כאשר 1 דינר = 2.38 דולר אמריקאי, משוואה שנשמרה עד 1964, אז בעקבות אינפלציה פחת הדינר ל־1 דינר = 1.90 דולר אמריקאי.
הדינר התחזק שוב לעומת הדולר בשנת 1971, עם משבר כלכלי בארצות הברית.
עם השנים תוניסיה חוותה אינפלציה מזערית ביותר לעומת המדינות הסובבות אותה.
הדינר היה הכי פחות משתנה בין השנים 2000–2010 מבין המטבעות של שכנותיה המייבאות נפט, מצרים ומרוקו.
בצד הקדמי: בחלק המרכזי של השטר יש תמונה של הבניין של מוזיאון הכסף התוניסאי, שעליו דיוקנו של המלומד אבן רשיק.
המילים מצוינות בפינות העליונות של השטר.
מספר סידורי - בפינות השמאלית העליונה והתחתונה של השטר.
בצד ההפוך: בחלק המרכזי של השטר יש תמונה של הכיכר המרכזית של קסבה ובניין ממשלת תוניסיה.
בשטצ'י המרכזי התחתון של השטר המלה מסומנת במכתבים: 50 CINQUANTE DINARS (50/50 דינרים).
בחלק המרכזי העליון של השטר נמצא הכיתוב: בנק המרכזי של תוניסיה (הבנק המרכזי של תוניסיה).
הדינר הלובי הוא המטבע הרשמי בלוב.
המטבע נהפך לרשמי בספטמבר 1971 לאחר שהחליף את הפאונד הלובי.
זה מונפק על ידי הבנק המרכזי של לוב, שגם מפקח על המערכת הבנקאית ומווסת את האשראי.
בשנת 1972 הוקם בנק החוץ הלובי לפיקוח והנפקה של השקעות בחו"ל.
לאחר הפלת ממשלתו של קדאפי במלחמת האזרחים הראשונה בלוב ב-2011, שטרי הכסף עם פניו של מנהיג המודח עדיין היו במחזור והם שימשו את מועצת המעבר הלאומית לתשלום משכורותיהם של עובדי ציבור.
הבנק המרכזי של לוב הוציא שטר ע"ס 10 דינר לובי מתוקן עם מאפיינים מתוקנים, דוגמה אחת היא הסרת ההתייחסות של עידן קדאפי "ג'מהיריה" בתוספת השימוש באנגלית על השטרות בפעם הראשונה מזה כעשרים שנים.
הונפקו שתי גרסאות של השטר המתוקן, האחת עם שם הבנק המרכזי מוצג באותיות רישיות, שהודפסו על ידי De La Rue הבריטית והשנייה עם שם הבנק המרכזי באותיות גדולות הודפסו על ידי Oberthur Technologies של צרפת.
שטר של חמשה דינר לובי מתוקן הונפק עם תכונות שהשתנו בדומה לשטר עשרה דינר לובי המתוקן.
הטקסט האנגלי החליף את הטקסט הערבי בגב השטר, הסרת המילה "ג'מהיריה" מתקופת קדאפי מהשטר, וסמל הבז מתקופת קדאפי הוסר מהאנדרטה לקרב אל- חני המופיע על שטר זה.
ב-17 בפברואר 2013, לרגל יום השנה השני למלחמת האזרחים בלוב, הבנק המרכזי של לוב הנפיק שטר דינר לובי אחד, ההנפקה הראשונה שלו בעקבות המהפכה בלוב ומלחמת האזרחים ב-2011. חזית השטר מתארת מפגינים נגד קדאפי עם דגל המורדים הלובים.
בחלק האחורי של הפתק מתוארים דגל לוב ויוני שלום.
הדינר הלובי מכונה באופן עממי כג'ני (jni) בדיאלקט הלובי המערבי או ג'נה (jneh) בדיאלקט הלובי המזרחי.
שם זה לקוח מהמטבע הבריטי הישן גינאה (British guinea)מטבע זהב שהייתה שווה 21 שילינג.
השם דינר משמש לעיתים רחוקות מחוץ למעגלים הרשמיים.
היחידה השברית המורשית, הדירהם, לעולם אינה מוזכרת בשיחה יומיומית.
במקום זאת משתמשים במילה גרש - גרסה של המילה qirsh.
גרש אחד שווה 10 דירהם.
אלף דינר נקרא באופן מסוגנן קילו.
שטר של חמישה דינר מכונה לעיתים, בסלנג הגברי מהדור הצעיר, פייפה (faifa) ושטר של עשרה דינר מכונה טסאנה (tsena), שהם הפמיניזציות שובבות של המילים באנגלית five ו-ten, אך גם עשויות להיות שרידים של מילות הסלנג הבריטיות עבור שטרות של חמישה ועשרה פאונד בהתאמה.
המטבע הלובי מכונה על ידי הלובים 'עומר אל-מוחטאר' על שם לוחם החירות הלובי שמופיע בצדו האחורי של השטר של דינר לובי אחד.
עד 1975 היו מותרים לשימוש המטבעות הישנים.
בשנת 1979 יצאה סדרת מטבעות שנייה, באותם הערכים, שנשאה עיצוב שונה.
מטבעות ¼ דינר ושל ½ דינר הונפקו בשנת 2001 ו־2004 בהתאמה.
בשנת 2009 הונפקו מטבעות דינר חדשים.
בשנים 2013 ו־2014 הנפיק הבנק המרכזי של לוב מטבעות של דינר, ¼ דינר ו־½ דינר ובמקביל מטבעות 50 ו־100 דרהם.
+מטבעות לובים כיוםערך כספיחומרשטחעובישנת הנפקה50 דרהםמתכת קופר-ניקל23 מ"מ1.77 מ"מ2014100 דרהםמתכת קופר-ניקל26 מ"מ1.9 מ"מ2014250 דרהם (¼ דינר)זהב נורדי26 מ"מ2 מ"מ2014500 דרהם (½ דינר)מתכת קופר ניקל וזהב נורדי27 מ"מ1.9 מ"מ2014
המטבעות העדכניים נמצאים בשימוש בכל לוב מאז 2014.
+שטרות לובים כיוםתמונהערך כספיתמונת / איור המטבעצבעצד א'צד ב'1 דינרמפגינים נגד קדאפידגל לוב ויונות שלוםסגול5 דינרמגדל השעון העות'מאנימקדש זאוס בעיר קירנהאפור10 דינרעומר אל-מוח'תארחיל הפרשים של אל-מוח'תארצהוב20 דינרמסגד עתיק בעיר אווג'לה בית הספר המסורתי של רדאמסכתום50 דינרהמגדלור האיטלקי בסאדה חארדיךציורי קיר בתדרארת אכאכוסירוק
מאז 2016, הבנק המרכזי של לוב יחד עם בית הנבחרים הנפיק דינר לובי חדש, עם שטרות כסף בשווי 20 ו־50 דינר, שהודפס ברוסיה.
השטרות החדשים הופצו ברחבי מזרח לוב, בעקבות מחסור קשה במזומן בחלק זה של המדינה.
המהלך מציג את הניסיון הכושל של הבנק לנהל את הכלכלה הלובית בזמן שהחצי המזרחי והחצי המערבי של המדינה מתחרים זה בזה.
דינר קרואטי (בקרואטית: Hrvatski dinar, קוד המטבע: HRD) היה ההילך החוקי של קרואטיה בין ה-23 בדצמבר 1991 ל-30 במאי 1994.
הדינר הקרואטי החליף את הדינר היוגוסלבי בקרואטיה.
זה היה מטבע מעבר שהוכנס בעקבות הכרזת העצמאות של קרואטיה.