tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התוצאה היא שכיום רוב תושבי ארצות הברית גרים בפרברים.
מלבד הבזבוז הרב שהדבר גורם, הוא גם גורם לזיהום רב ולטביעת רגל אקולוגית גדולה, וכן הוא מתפקד כמלכודת עוני שמקטינה את הגישה של האזרחים העניים יותר לחינוך ולתעסוקה.
התנועה של עירוניות מתחדשת או "העירוניות החדשה" היא תגובה לפרבור ומבוססת על עקרונות של סדר תכנון עירוני ואדריכלות שעובדים יחד לייצר קהילות בסדר גודל אנושי ובר-הליכה.
הפילוסוף החברתי וההיסטוריון לואיס ממפורד ביקר את הפיתוח ה"אנטי עירוני" של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.
בתחילת שנות ה-60 כתבה ג'יין ג'ייקובס את הספר "מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות" שקרא למתכננים לשקול מחדש את הנורמות החדשות - פרויקטים של שימוש קרקע יחיד (למגורים או תעשייה), אזורים תלויי רכב פרטי, ואזורי מסחר נפרדים.
הספר והסופרת הפכו להיות ממבשרי בואה של עקרון התנועה ברחבי העולם.
בשנות ה-70, החל האדריכל ז'יימה לרנר לכהן כראש עיריית קוריטיבה בברזיל ולהכניס בה שינויים לטובת שימוש בתחבורה ציבורית והליכה ברגל, נגד פרבור ובעד החייאת המרחב העירוני.
הצעדים כללו פיתוח תחבורת מעברים נוחה וזולה תוך שימוש ב-BRT, הפיכת כבישים מרכזיים למדרחובים, עירוב שימושי קרקע, תמהיל דיור ושינויים נוספים.
בשנות ה-70 וה-80 העירוניות המתחדשת התפתחה עם חזונות ומודלים תאורטיים לבנייה מחדש של ערים "אירופאיות" שהוצאו על ידי הארכיטקט לאון קריאר (Leon Krier) ועל ידי "שפת הדפוסים" שהוצאה על ידי כריסטופר אלכסנדר (Christopher Alexander).
הדבר הוביל להתגבשות קבוצה מוגדרת בשנות ה-90.
בשנת 1994 פורסם הספר הבולט הראשון של עירוניות מתחדשת - "העירוניות החדשה: לקראת ארכיטקטורה של קהילה" בעריכת פטר כץ.
ובשנת 2000 פורסם הספר "אומת הפרברים", מאת המתכננים העירוניים אנדרס דואני ואליזבט פלייטר-זיברק.
העירוניות המתחדשת כוללת ארכיטקטים מסורתיים, וחדשניים.
חלקם עובדים על פרויקטים של בנייה ביישובים חדשים, ואחרים על פיתוח המבוסס על תחבורה ציבורית.
חלק מהמתכננים מנסים לשנות את הפרברים.
כולם מאמינים בכוח של שכונות הבנויות באופן מסורתי לאפשר קהילות מתפקדות וקיימות.
כישלון תאוריית העירוניות החדשה וחזרה אל תאוריית העיר הישנה
עם זאת, ישנם ניסיונות כיום להחיות מושג זה מחדש ולהטביע בו רעיונות חדשים.
ארגונים בינלאומיים העוסקים בנושא זה כגון: "הקונגרס לעירוניות חדשה" עובדים כיום על הטבעת מושגים ישנים בתוך התחום כגון: "העירוניות החדשה - הדור הבא" כדי לפתח בו רעיונות חדשים ולהגדיר מחדש את סגנון הערים המערביות.
עִירוֹנִיוּת או אוּרְבָּנִיזְם בלעז הוא ענף במדע האזורי, העוסק במחקר, המבנה החברתי, צורת החיים ובהתאגדות של אנשים בעיר.
מקור המושג אורבניזם מגיע מהמילה Urb בלטינית.
המשמעות היא עיר מוקפת חומה מתקופת האימפריה הרומית, בעוד שהמילה Urbanus נועדה לתאר את האופן בו חיים בעיר.
המושג עיר מתייחס לסך כל האובייקטים הפיזיים שפזורים בחלל.
לעומת זאת, המושג עירוניות הוא תחום הפרשנות המוסכם על קבוצה החולקת חיים במרחב פיזי נתון.
לכל עיר אורחות חיים הנהוגות ושייכות לה אשר מורכבות ממבנה חברתי המהווה מסגרת הקשר ייחודית שהחברים בה חולקים מבני משמעות משותפים.
העירוניות נובעת מן הקשרים בין תושבי העיר לסביבה הבנויה שבה הם חיים.
ניתן לראות בערים שונות התפתחות של צורות סלנג או ביטויים, שרק מי שמתגורר במקום מבין אותם.
בעיר אחת יכולה להתקיים יותר מ"עירוניות" אחת, ויכולות להיות כמה מסגרות הקשר אשר יוצרות מבנים שונים של משמעות.
בתכנון ערים המושג "אורבניזם" משמש לאסטרטגיות מקצועיות (פוסט-אורבניזם, ניו-אורבניזם, אקו-אורבניזם וכו') שנועדו להביא לתכנון עיר טובה יותר שיש בה עירוניות.
במסגרת זו, עירוניות הפכה למטרה שיש לשאוף אליה בכל עיר שמעוניינת להיחשב כעיר טובה ומוצלחת.
עם זאת, עירוניות איננה מערכת ערכים קבועה ויציבה.
לכל עיר יש את הייחודיות שלה ושינוי בתנאים, במסגרת ההקשר, ישנה את אופן הענקת המשמעות.
ולכן הניסיון להגדיר בכללים יבשים וקבועים את הדרך לתכנון עירוני שיוביל לעירוניות טובה כמוצר מדף שניתן לקחת וליישם, שונה מהגישה של אסכולת שיקגו הטוענת כי יש קשר הדוק בין המבנה הפיזי למבנה החברתי של העיר.
הנחת היסוד מאחורי העירוניות היא כי ערים, או צורות התיישבות אנושיות דחוסות אחרות, ממלאות מגוון של תפקידים חשובים בחברה האנושית והיסטורית, ומהוות מרכזים תרבותיים ופוליטיים, ועל כן ראויות לבחינה נפרדת מיתר סוגי ההתיישבות האנושית.
אחת הסיבות לכך, היא רמת מְגֻוָּנוּת גבוהה יותר בקרב האוכלוסייה – הן בחשיבה והן במאפיינים אישיים - בהשוואה לאזורים לא עירוניים.
הגישה האורבנית טוענת כי לאנשים החיים בעיר מודרנית ישנה פחות השפעה שלילית על הסביבה.
לאנשים המתגוררים בערים יש צורך קטן יותר במכונית, שכן עומדים לרשותם אמצעים כהליכה, אופניים ותחבורה ציבורית.
הקרקע באזורים אורבניים צפופים מנוצלת בצורה יעילה יותר בהשוואה לאזורים תת-עירוניים או כפריים, שצורכים היקף גדול מאוד של תשתית שתשרת אותם.
בעיר מתקיים שיתוף של רכוש, שירותים וסחורות: אלף אנשים יכולים לחלוק את אותו גן ציבורי – בניגוד לאפשרות שלכל אחד תהיה חלקת דשא פרטית.
דוגמה נוספת: שוכרי דירות בבניין גדול מפחיתים את עלויות ההסקה בעצם העובדה שהם חולקים קירות, ובפועל דרושה להם רק כשישית מהאנרגיה שלה זקוק דייר בבית בודד בשטח זהה.
לאור תהליכי אורבניזציה המאפיינים את תקופתנו, ניתן לראות כי יש תאוריות שונות העוסקות בנושא זה שממשיכות להתפתח למרות חילוקי הדעות הרבים.
התאוריות העוסקות באורבניזם שונות אחת מהשנייה, יש תאוריות האומרות כי יש לבחון עירוניות על פי כללים יבשים ויש תאוריות אשר קוראות לבחון את ייחודיותה של כל עיר עם מאפייניה השונים.
המחקר אודות העירוניות התפתח במאה האחרונה לפי מספר שלבים מרכזיים:
תאורית העירוניות של אסכולת שיקגו – תאוריה המבוססת על מחקרים מאסכולת שיקגו מהעשורים הראשונים של המאה ה-20, וחוקרים כמו רוברט פארק, גאורג זימל ולואיס וירת אשר טוענים כי יש קשר בין המבנה הפיזי של העיר למבנה החברתי שלה.
מתוך חקירת חיי היומיום הייחודיים למרחב ספציפי ניתן לזהות מבני תרבות אוניברסליים.
תאוריה עירונית נאו-מרקסיסטית – תאוריה המבוססת על ביקורת נאו-מרקסיסטית בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 אשר מבקרת את התאוריה של אסכולת שיקגו.
לפי חוקרים שונים כמו מנואל קסטלס, אנרי לפבר ודייוויד הארווי, עירוניות היא תוצר של מאבקי כוח על מרחבים ומשאבים.
תאוריה זו התמקדה בחשיפה של הדרכים בהם מעמדות דומיננטיים מכתיבים את תנאי המחיה של המעמדות החלשים באמצעות גישות שונות.
אחת מהן היא גישה המתבססת על רעיונותיו של לפבר, התבוננות בפרקטיקה של חיי היום יום או דרך גישתו של הארווי, המדגישות את האופי הכלכלי של המאבקים העירוניים.
תאוריה עירונית פוסט קולוניאלית – תאוריה שהתפתחה בשנות ה-90 המתבססת על ספרות פוסט קולוניאלית ומדגישה את הזהות התרבותית.
בגישתה של דורין מסי למשל, העיר מורכבת מקבוצות מוחלשות רבות אשר נדחקו לשוליים על רקע אתני, מגדרי, מיני או דתי.
בשנים אלה ניתן גם דגש לחקר חברות לא מערביות וכיצד תכנון מערבי מיושם בקונטקסט היסטורי.
תאוריה ביקורתית על עירוניות נאו-ליברלית – תאוריה שהתחילה לקראת המאה ה-21 המדגישה את תהליכי הגלובליזציה והכלכלה הנאו-ליברלית על עירוניות.
זוהי תאוריה המתמקדת במערך היחסים העולמי בין ערים.
לפי הסוציולוגית ססקיה סאסן, הקשרים בין ערי העולם תרמו להתפתחות המדד הכלכלי לדירוג ערים.
המעבר משלטון ריכוזי בעקבות הכלכלה הניאו ליברלית אילצה את הרשויות המקומיות לתפקד כעיר יזמית.
תהליכים אלה העלו את מעמדן של ערים ביחס למדינת הלאום.
העיר הגלובלית והיזמית נמדדות במדדים כלכליים ואלה מאפיינים בינלאומיים לעירוניות הניתנים להשוואה.
שימושי קרקע – כל עיר שונה מחברתה במיקומה, גודלה, סגנון הבנייה, מבנה דמוגרפי ועוד.
אך לצד הבדלים אלו ניתן לזהות מאפיינים משותפים.
חוקרים מצאו כי קיימת בעיר חוקיות שחוזרת על עצמה בערים השונות.
במרחב העירוני מתרחשות פעילויות שונות כמו מגורים, עבודה, מסחר, בילוי וכו'.
לכל הפעילויות הללו נלווים מקומות וכדי לקיים את הפעילויות נעשה שימוש בקרקע העירונית לפי הצרכים השונים – פסיפס זה של הצרכים המשתנים וחלוקת הקרקעות בהתאם הוביל למינוח של שימושי קרקע.
קבוצה חברתית – ארגון חברתי בו הפרט תלוי בקהילה שהוא חלק בלתי נפרד ממנה.
התוצאה של אותה תלות הדדית הולכת וגוברת בין החלקים השונים של חברי הקבוצה מבוססת על סמך אינטרסים משותפים של חבריה.
דינמיקה עירונית – (Urban Dynamics) הם הכוחות אשר מעצבים את העיר לאורך זמן.
יכולה לקרות כתהליך הדרגתי וטבעי או כפעולה ממשלתית מתואמת.
המושג 'מערכת עירונית' (Urban System) מגיע מתחום הגאוגרפיה האזורית, ניתוח אורבני מסורתי וכלכלה אזורית.
המינוח נולד כחלק מהניסיון ליצור ארגון פונקציונלי על המטרופולין בארצות הברית.
מערכות עירוניות הן יישום בפועל של העיר והעירוניות.
המערכת העירונית היא מערכת מורכבת, ובין מרכיביה הרבים ניתן למנות את האוכלוסייה, השטח, שימושי הקרקע, תשתיות הנדסיות (מים, נגר, ביוב, אשפה ופסולת, חשמל, מנהרות תשתית, תקשורת, אנרגיה, תחבורה ציבורית, הרחוב העירוני), מקורות תעסוקה ועוד.
מערכת עירונית לאומית מתחילה במערך ערים עם אוכלוסיית סף קבועה מראש.
מקומות אלה מהווים בסיס להקצאת האזור כולו, או לפחות לאזורים פונקציונליים סביב צמתים אלה.
אזורים אלו מאופיינים בכוח עבודה מרוכז ואזורי שירות שמהם ניתן להעריך מערכות יחסים בתוך מערכת זו.
העוסקים בתכנון אורבני מבדילים בין יחידה עירונית לבין יחידה לא-עירונית בפרמטר צפיפות האוכלוסין הגבוה של הראשונה.
הם גורסים כי ההבדל באוכלוסייה גורר הבדל גם בסדר החברתי והפוליטי.
מלומדים מסוימים נהגו בתחילה להכחיש את קיום ההבדלים החברתיים והפוליטיים בין אזורים כפריים ועירוניים, ועמדו על כך שאין מקום לדיסציפלינה עירונית ייחודית.
הוויכוח הזה הסתיים במידה רבה לטובת האורבניסטים, וכיום רווחת מאוד הדעה שערים ראויות לבחינה נפרדת מיתר האזורים.
לאחר שביססו את הקביעה כי ערים הן ישויות שבאמת ובתמים מובחנות מאזורי-שדה, החוקרים למדו את העיר לפי שלוש אמות בחינה שונות:
נקודת המבט הפנימית – שמתבוננת בסדר המרחבי והחברתי בתחומי עיר.
נקודת המבט החיצונית – שרואה את העיר כנקודה או חוליית-קשר קבועה במרחב גלובלי גדול של רשתות וכיווני-זרימה.
נקודת המבט של "החלל-הריק" (המִרְווחית) – שמנסה לגשר בין שתי הפרספקטיבות, דרך הבנת האופנים שבהם הוראות החברה, השעה והמרחב שחלות על העיר מושפעות על ידי כוחות חיצוניים וגלובליים, והאופן שבו סדרי-העיר משפיעים בתורם על הסדר החיצוני.
הגאוגרפים אָשׁ אמין וסטיבן גרייהם, בספרם "העיר הרגילה" (The Ordinary City), לדוגמה, טענו כי ניתן להבין את הנוף העירוני בצורה הטובה ביותר כאתר שבו מתקיימת נוכחות מרובת-מרחבים, מרובת-זמנים ומרובת-מארגי יחסים זה לצד זה, שכורכים משתנים מקומיים לכדי מערכת כלל-עולמית של שינוי כלכלי, חברתי ותרבותי.
במושג "עירוניות" במובנו הרחב יש לכלול גם את בחינת הגומלין בין העיר וה"עורף כלכלי" הכפרי שלה.
אף עיר לא יכולה להתקיים ללא עורף פריפריאלי גאוגרפי וכלכלי שיספק לה חלק מעוצמתה; עם זאת, בשל הטכנולוגיה התקשורתית והתחבורתית, אותו הינטרלנד עשוי להיות קשה יותר לזיהוי מכפי שהיה בחברות הקדם-תעשייתיות (האגרריות) ויתר על כן, התפיסה של האופן שבו הפריפריה מתייחסת לעיר (למרכז) עשויה בעצמה להשתנות לאורך ההיסטוריה.
בקיסרות הרומית וביוון העתיקה, למשל, המוניקיפיום והפוליס בהתאמה נחשבו כמכילים הן מרכז "עירוני" והן עורף גדול, ועימם הם יצרו ישות חברתית, פוליטית וכלכלית אחת מאוחדת.
אחת הדוגמאות הבולטות לעיסוק בעירוניות בישראל היא פעולתה של עמותת מרחב.
מתוך ניסיון למצוא את נוסחת הקסם לעירוניות טובה, עמותת מרחב הגדירה 10 כללים בסיסיים לתכנון עירוני:
רחובות לאנשים (רחוב המיועד להולכי רגל, נתיבי איילון אינם רחוב לאנשים)
רשת רציפה וצפופה של רחובות
שימושים מעורבים (מגורים, מסחר ופנאי)
מבני ציבור, פארקים וגנים בוני עיר
עירוניות מצויה בשימוש גם כמונח משלים איכותני לתיאור מִגְוון של צורות יישוב, כגון "עירוניות לא-פורמלית", "עירוניות חדשה", "עירוניות אוטונומית", "עירוניות בת-קיימא", עירוניות ריכוזית או מבוזר, "עירוניות נאו-מסורתית" ו"עירוניות-מַעֲבר".
עירוני נס ציונה היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר נס ציונה, המתמודדת בליגת העל.
הקבוצה מתאמנת ומארחת בהיכל הספורט לב המושבה.
המועדון הוקם ב-2005 במקום מועדון הכדורסל הפועל נס ציונה, שפעל עד אז בעיר ונקלע לחובות.
עירוני נס ציונה החלה את פעילותה בליגה א' בעונת 2005/06, אחרי שהפועל נס ציונה נשרה לשם מהליגה הארצית בעונה הקודמת.
אחרי שתי עונות בליגה א' העפילה עירוני לליגה הארצית, ובסיום עונת 2007/08 העפילה הקבוצה לליגה הלאומית בכדורסל מהמקום הראשון.
בעונת 2008/09 סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה הלאומית והפסידה בשלב רבע גמר הפלייאוף לקבוצה הפועל עפולה 2-1. בסיום אותה עונה, לא הצליחה הנהלת הקבוצה להעמיד תקציב לליגה הלאומית, והוגשה בקשה לאיגוד הכדורסל לרדת לליגה הארצית.
בעונת 2010/11 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה הארצית, ועלתה חזרה לליגה הלאומית.
בעונת 2012/13 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל, לאחר שניצחה בגמר הפלייאוף על העלייה לליגת העל את מכבי הוד השרון בתוצאה 3-1 בסדרת הגמר.
משחק מס' 3 באותה סדרה זכור במיוחד לחובבי הכדורסל, אחרי שנס ציונה ניצחה בתוצאה 125:119 בתום ארבע הארכות.
ב-15 בדצמבר 2013 הודיעה הקבוצה כי תשתתף בפעם הראשונה במשחקי גביע ליגת העל.
ב-25 באפריל 2014 הבטיחה נס ציונה את השתתפותה בפלייאוף הישראלי.
בעונת 2014/15 הודחה נס ציונה ברבע גמר הפלייאוף כאשר נוצחה 3-0 על ידי מכבי תל אביב.
בעונת 2015/16 המאמן נדב זילברשטיין פוטר ובמקומו מונה עופר ברקוביץ'.
ב-15 במאי 2016 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר הפסד 95:84 להפועל ירושלים במחזור הסיום של העונה.
בעונת 2016/17 סיימה הקבוצה במקום ה-4 בליגה הלאומית בכדורסל ועלתה חזרה לליגת העל לאחר 2:0 בסדרת רבע הגמר (הטוב משלוש) על הפועל רמת גן-גבעתיים, 3:1 בסדרת חצי הגמר (הטוב מחמש) על מכבי הוד השרון ו-3:0 בסדרת הגמר (הטוב מחמש) נגד הפועל באר שבע/בני שמעון.
בעונת 2017/18 בתחילת העונה לא הציגה עונה טובה אך בהמשך העונה הציגה רצף ניצחונות ששיאם בניצחונות על קבוצות הצמרת מכבי תל אביב והפועל ירושלים במאי 2018 הבטיחה את המקום ה-8 והשתתפות בפליאוף אחרי 2 עונות מול מכבי תל אביב.
ב-4 ביוני 2018 הודחה בסדרת הפלייאוף אחרי הפסד בסדרה 3:1 מול מכבי תל אביב.
בעונת 2018/19 הצטרפה לליגת היורופקאפ של פיב"א אירופה ממנה הודחה בשלב שמינית הגמר לאחר מפגש כפול מול קבוצת באקן בירס הדנית.
לאחר שסיימה את הליגה הסדירה במקום החמישי הודחה 3:1 ברבע גמר הפלייאוף על ידי הפועל אילת.
בעונת 2020/21 זכתה נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחה את סטאל אוסטרוב מפולין 74:82 לאחר סל ניצחון של שחקן הקבוצה ויין סלדן בחצי הגמר.
את עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-7 בליגה והודחה בשלב רבע הגמר לאחר הפסד 2:1 להפועל חולון.
בקיץ 2021, הקבוצה הציגה סמל חדש, שהחליף את הסמל המקורי של הקבוצה (משנת 2005), ובנוסף לכתום המזוהה איתה החלה לשחק גם בכחול.
באותו הקיץ, צוות האימון השתנה, והצטרפו ליאור ליובין וניצן חנוכי כמאמן הקבוצה ועוזרו.
את עונת 2021/2022 החלה במוקדמות היורופקאפ אותן פתחה עם ניצחון 86:82 על פרנו מאסטוניה, אך בגמר המוקדמות הפסידה לפורטו הפורטוגלית, בתוצאה 79:70, והודחה מהמפעל.
במאי 2022, עזב מאמן הקבוצה, ליאון ליובין, לאחר שכשלה להעפיל לפלייאוף ליגת העל, ובמקומו מונה אלעד חסין.
ב-14 ביוני 2022 הודיע טל דן, קפטן הקבוצה על פרישה ממשחק פעיל לאחר 12 עונות במועדון.
מספר גופייתו של דן - 6 - הופרש על ידי נס ציונה.
כיום דן מנהל את אקדמיית פיתוח השחקנים של המועדון, Next Level Academy.
בחודש נובמבר 2022 פורסם כי הקבוצה נרשמה לשחק בליגה הצפון אירופית.
היא שיחקה והגיע לרבע הגמר.
בשנת 2023 הקבוצה החתימה את דאסטי האנאס ששיחק תקופה קצרה בממפיס גריזליס.
הוא עזב את הארץ עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל ולא חזר לשחק במועדון.
ב-16 בנובמבר 2025 הודיעה הקבוצה, שמשפחה מצפון אמריקה, בראשות לב מזור, שעלה מרוסיה לישראל והיגר בהמשך לארצות הברית, קנתה 90% מהקבוצה, וליו"ר הקבוצה התמנה נציג המשפחה גיא גולדברג.
הקבוצה משחקת בהיכל הספורט לב המושבה, המשמש את הקבוצה בנוסף לבית הספר המקיף ע"ש אליעזר בן יהודה בשכונת "לב המושבה" בעיר.
האולם נבנה בעלות של כ-12 מיליון ש"ח ונפתח ב-2009. הוא מכיל 1,200 מקומות ישיבה, כולל טריבונות מתקפלות.
כמו כן הותקנו בו סלים חדשים ניידים במקום הסלים התלויים שבו שאינם מאושרים למשחקי ליגת העל ונבנו בו חדרי הלבשה חדשים.
ב-2025 אישרו העיריות של נס ציונה ורחובות בניית היכל ארנה לשימוש משותף, בעלות מוערכת של כ-157 מיליון ₪, שתשרת את קבוצות הכדורסל והכדוריד העירוניות המשחקות בליגת העל.
טל דן (הקבוצה הוציאה לגמלאות את מספרו - 6)
עירוני ראש העין הוא מועדון כדורגל אולמות וכדורגל חופים ישראלי מראש העין.
מועדון ספורט ראש העין הוקם בשנת 2004 על ידי ערן אביב.
המועדון פעיל משנת 2004 בליגת הכדורגל באולמות ומשנת 2007 בליגת בנק יהב בכדורגל חופים.
קבוצת כדורגל החופים של ראש העין היא הקבוצה היחידה בארץ אשר העפילה בכל שנות פעילות ליגת החופים למעמד חצי הגמר, ובשנת 2007 הפסידה במשחק הגמר.
בשנים 2008-2010 הפסידה במעמד חצי הגמר.
בשנת 2011 זכתה בתואר האליפות ההיסטורי.
בעונת 2011 ניצחה הקבוצה בכל משחקיה בשלב הבתים.
במעמד רבע הגמר הראשון ניצחה הקבוצה את הקבוצה מת"א: 5–8 ובמשחק הגומלין 2–4.
במעמד חצי הגמר גברה הקבוצה 2–5 על קדמת עדן כפ"ס ובמשחק הגמר גברה הקבוצה 5–8 על דורון מוטורס נתניה.
אבי עמוס נבחר לשוער המצטיין ודייגיניו הברזילאי לשחקן העונה.
מרקו סילבה סיים כמלך שערי הקבוצה עם 14 כיבושים.
הקבוצה תמיד הביאה אטרקציות לליגת החופים כאשר איציק זוהר הצטרף לקבוצה וגם זכה בתואר מלך שערי הליגה בשנת 2007 עם 16 כיבושים.
בשנת 2008 הביאה הקבוצה את פיני בלילי.
בשנת 2010 הביאה הקבוצה לראשונה שני שחקנים זרים: אוליבר רומריג שחקנה של נבחרת גרמניה ומריאן מקיוקה המכונה מאצ'י, שחקנה של נבחרת רומניה.
בשנת 2011 את שני כוכבי העל: דייגיניו מברזיל ומרקו סילבה מפורטוגל.
בשנת 2012 עמדו לרשותה של ראש העין שלושה שחקנים זרים: דייגיניו מברזיל, מרקו סילבה מפורטוגל והרכש החדש אלסנדרו "סנדרו" איטרי מאיטליה, ובנוסף בשנה זו חזר פיני בלילי לקבוצה.
בשנת 2008 זכתה הקבוצה בגביע הקפיטל המקביל לגביע אופ"א בחופים כאשר ניצחה נציגות מיוון, ארגנטינה וקפריסין.
בשנת 2011 זכתה הקבוצה באליפות ישראל בליגת כדורגל החופים, כאשר בגמר ניצחה את יהלומי "דורון מוטורס" נתניה בתוצאה 5–8.
בשנת 2012 הגיעה הקבוצה לגמר נגד בני "פלפלה" כפר קאסם והפסידה לה בפנדלים 2–1, אחרי שכבר ראש העין הובילה 0–4 שבע דקות לסיום המשחק.
בשנת 2018 הקבוצה העפילה מהמקום השלישי בבית ב' למשחקי רבע הגמר, שם פגשה את הפועל "יהלומית פרץ/תגלית" כרמיאל.
במשחק זה הפסידה לכרמיאל בתוצאה 5–3, ובכך סיימה את דרכה בעונה זו.
בשנת 2019 הקבוצה העפילה מהמקום השלישי בבית ב' לשלבי הנוקאאוט בדיוק כמו בשנה החולפת, כשכבר ברבע הגמר הודחה על ידי הפועל "צרפתי שמעון" אשקלון בתוצאה 4–3 וסיימה את דרכה בשלב מוקדם.
בשנת 2021 הקבוצה נטלה חלק לראשונה בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים ובכך הפכה לקבוצה השנייה המייצגת את המדינה במפעל זה, לאחר שהראשונה הייתה בני "פלפלה" כפר קאסם (באותה השנה גם ראש העין וגם כפר קאסם ייצגו את ישראל במפעל זה).
תחת הדרכתו של המאמן צחי אילוז וחיזוק זר של ארבעה ברזילאים בעמדות שונות: טלקו בעמדת השוער, ברנדו בהגנה ואלחנדרו סאלס ואדסון האלק בהתקפה (שהאחרון שיחק בשורות אשקלון בעונת 2019), ראש העין הוגרלה לבית ח' והחלה את הקמפיין בניצחון 6–8 על ויארג'ו מאיטליה.
במחזור השני בשלב הבתים, היא נחלה הפסד לקבוצת GRAP הפורטוגזית בתוצאה 3–4 בפנדלים לאחר תיקו 3–3, ואילו במחזור האחרון גברה על נסיונל הפורטוגזית בתוצאה 7–12; כתוצאה מכך, היא העפילה מהמקום השני בבית לשלב 32 האחרונות שם הוגרלה למשחק מול קריליה סובייטוב הרוסית.
לעומת זאת, ראש העין לא צלחה את שלב זה וסיימה את דרכה בטורניר, זאת לאחר שהפסידה בפנדלים בתוצאה 7–8 לאחר תיקו 6–6, שאת כל ששת השערים בתום הזמן החוקי כבש אדסון האלק.
את אותה העונה סיים אדסון האלק כסגן מלך שערי המפעל עם 16 שערים ב-4 משחקים בלבד.
את הקמפיין האירופי של שנת 2022 החלה הקבוצה בשלב המקדים של התחרות שנקרא בשם "גביע צ'לנג'".
את שלב הבתים סיימה ראש העין בראש בית' ב', כשבדרך גברה על שתי הקבוצות המשניות של בנפיקה המקומית ובנוסף הוענק לה ניצחון טכני על נציגה מבלגיה.
כל שמונה הקבוצות שסיימו כראש הבית של השלב המקדים הוגרלו לשני בתים של השלב הראשי בתחרות, כך שהצהובים כחולים הוגרלו לבית' י'.
גם את שלב זה, ראש העין סיימה בראש הבית, כאשר בדרך היא ניצחה שתי נציגות פורטוגליות נוספות בדמותן של סאו דומינגוס ובוארקוס בתוצאות 2–5 ו-1–2, בהתאמה וניצחון 6–7 בתום מותחן מול ריאל מונסטר הגרמנית.
ראש העין העפילה מבית זה לשלב שמינית הגמר של הקמפיין עם מלוא הנקודות ופגשה בשלב הבא את ראש בית ט', נאפולי פטרון היוונית למשחק הגמר על גביע צ'לנג'.
ראש העין צלחה במשימתה וזכתה בגביע לאחר 6–7 בפנדלים, כשבתום הזמן החוקי התוצאה הייתה שוויון אחת.
עיריוני צהוב (שם מדעי: Asphodeline Lutea; שם בערבית: עטעט, אבו עמיר) הוא מין בסוג עיריוני.
זהו צמח גאופיט עשבוני רב-שנתי ממשפחת השושניים.
לצמח גבעול ארוך המגיע לגובה 90 ס"מ הנושא עליו פרחים בעלי עלי כותרת כתומים או צהובים.
הצמח צומח באזור ים-תיכוני, וניתן למצוא אותו ברמת הגולן, בגליל, בכרמל, ברמות מנשה, בשומרון בהרי יהודה וכן בהר הנגב הגבוה ברום של מעל 700 מטר.
בתחילת החורף הצמח מצמיח שושנת עלים צרים וארוכים, ובמקביל שולח לקרקע ציצת שורשים מעובים המאפשרת לו לעבור את הקיץ ולהצמיח בשנה שלאחר מכן עלים חדשים.
בחודשים מרץ–אפריל צומח מתוך שושנת העלים גבעול יחיד, ארוך, שנושא את הפרחים.
העלים צומחים לא רק בשושנה שבבסיס הגבעול אלא גם לאורכו, והם הולכים ונעשים קטנים יותר ככל ש"מטפסים" במעלה הגבעול.
התפרחת היא של פרחים כתומים ולעיתים צהובים.
את הפרחים הכתומים ניתן למצוא בעיקר בצפון הארץ, ואת הצהובים בעיקר בהר הנגב.
לפרח שישה עלי כותרת באורך 12 מ"מ ולהם עורק ראשי בצבע ירוק כהה.
פירות הצמח הם הלקטים כדוריים המכילים זרעים שחורים, מצולעים וכבדים.
כאשר ההלקטים מתייבשים הם נפתחים, והזרעים משתחררים בהדרגה ומתפזרים.
בסוג עיריוני קיימים 15 מינים ים-תיכוניים.
בארץ ישראל גדלים שני מינים, עיריוני צהוב ועיריוני קצר בעל גבעול תפרחת נמוך באורך 40 ס"מ, הגדל רק בגולן, בגליל, בשומרון ובהרי יהודה.
עירי כהן (נולד ב-1943) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל.
כיהן בין היתר כמפקד חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים וכמפקד עוצבת האש (אוגדה 98).
עם גיוסו לצה"ל התנדב כהן לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
במהלך שירות המילואים השלים קורס מפקדי פלוגות וקורס מפקדי גדודים.
כמפקד מחלקה בגדוד צנחנים במילואים לחם כהן במלחמת ששת הימים בחזית הדרום ובחזית רמת הגולן, כסמ"פ לחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים בחזית רמת הגולן ובחזית הדרומית.
לאחר המלחמה שימש כהן במספר תפקידי פיקוד והיה בצוות ההקמה של עוצבת חצי האש.
כמו כן פיקד ארבע פעמים על קורס מפקדי פלוגות עורב.
במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד גדוד 697 גדוד צנחנים במילואים בעוצבת חצי האש.
במהלך מלחמה זו פיקד על מארב שביצע גדודו כנגד חטיבת שריון סורית.
הקרבות ארכו כיומיים, ובמהלכם השמיד הגדוד, באמצעות טילי נ"ט, ובסיוע טנקים וכוחות חי"ר, עשרות טנקים, רק"ם ושלושה מסוקי קרב מסוג גאזל.
בהמשך נקרא לשוב לשירות קבע, עבר קורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד החטיבה בה שימש כמ"פ, סמג"ד ובהמשך מג"ד.
עם פרוץ מלחמת המפרץ הראשונה, זמן קצר לאחר שובו לשירות סדיר כמפקד עוצבת חצי האש (חט' 551), נקראה העוצבה לקחת חלק בתכנון ובהכנות האינטנסיביות ללחימה בעומק.
עם סיום תפקידו כמפקד עוצבת חצי האש, מונה כהן לתפקיד סגן מפקד עוצבת האש ושנה לאחר מכן למפקד עוצבת האש (אוגדה 98) בדרגת תא"ל, תפקיד אותו מילא במשך כשלוש שנים.
במהלכן התמקדה פעילות העוצבה בפיתוח תורת לחימה ייעודית, פיתוח ושכלול טכניקות לחימה, פיתוח והטמעה של אמל"ח ייעודי, ארגון ובניין כוח והכשרות.
במהלך תקופת פיקודו על עוצבת חצי האש ועוצבת האש, ביצעה עוצבת האש מספר רב של מבצעי עומק ונטלה חלק משמעותי במבצע ענבי זעם.
עם סיום תפקידו כמפקד העוצבה, נשלח כהן מטעם מערכת הביטחון לשליחות של כשנתיים בחו"ל.
בשובו משליחות זאת השתחרר מצה"ל.
לאחר שחרורו היה במשך כ-6 שנים עמית מחקר במכון לחקר תורת המערכה.
חבר בוועדת חקירה מטכ"לית לתפיסת ההפעלה במלחמת לבנון השנייה.
באר שבע היא עיר במחוז הדרום.
היא העיר התשיעית באוכלוסייתה במדינת ישראל, והשנייה בשטחה (אחרי ירושלים).
שטח השיפוט של באר שבע הוא 117,500 דונם.
בניין עיריית באר שבע נמצא בשכונה ג' בסמוך לצומת שדרות יצחק רגר ושדרות שז"ר.
בסמוך אליו נמצאים מבני ציבור נוספים כמו בית יד לבנים ובית העם, ששימש שנים רבות כמשכן לתיאטרון באר שבע וכיום משמש כמשכנו של גודמן בית ספר למשחק.
את בנין העירייה תכננו אדריכלים שולמית ומיכאל נדלר ושמואל ביקסון בעקבות זכייתם בתחרות אדריכלים.
בינואר 1950 מונתה ועדת עירייה חדשה לבאר שבע לאחר שהעירייה הערבית מימי הבריטים חדלה להתקיים וב-26 בפברואר 1950 נערכה ישיבה חגיגית ראשונה של העירייה בראשות דוד טוביהו.
בבחירות של 1955 זכו מפא"י ב-4 מנדטים, מפ"ם ב-3 מנדטים, אחדות העבודה - 1 מנדט, המפד"ל ב-2 מנדטים, אגודת ישראל 1-מנדט, חרות-1, עובדים כלליים והעובד הדתי - 1 מנדט.
בבחירות של 1959 זכו מפא"י ב-5 מנדטים, מפ"ם ב-4 מנדטים, אחדות העבודה - 1 מנדט, המפד"ל ב-2 מנדטים, חרות-1, הציונים הכלליים - 1 מנדט, למען באר שבע עולי מצרים - 1 מנדט.
בבחירות של 1969 זכו המערך ב-9 מנדטים במועצה, המפד"ל ל-3 מנדטים, חרדים ב-1, גח"ל ב-3 מנדטים ורשימת "לתמורה" במנדט אחד.
בבחירות בדצמבר 1973 זכו המערך ב-9 מנדטים במועצה, המפד"ל ל-2 מנדטים, חרדים ב-1, הליכוד ב-4 מנדטים ורשימת "לתמורה" במנדט אחד.
בבחירות בנובמבר 1978 חבר ראש העיר אליהו נאווי לרשימת "לתמורה" הבלתי מפלגתית והרשימה זכתה ב-9 מנדטים.
המערך קיבל 5 מנדטים, חזית דתית מאוחדת - 4 מנדטים, הליכוד - 2 מנדטים והתנועה הדמוקרטית עודד - 1 מנדט.
בבחירות בנובמבר 1983 זכה המערך ב-5 מנדטים, רשימת אשל של אליהו נאווי ב-6 מנדטים, הדתיים ב-4 מנדטים בשלוש רשימות שונות, הליכוד - 3 מנדטים, מפ"ם - 1 מנדט ורשימת "אביב" ב-1 מנדט.
אליהו נאווי זכה בראשות העיר בסיבוב שני.
בבחירות בתחילת 1989 זכה בראשות העיר יצחק רגר מהליכוד עם מעל 60% מהקולות, לפני בנ"ץ כרמל (24%).
למועצת העיר נבחרו, הליכוד - 10 מנדטים, המערך - 5 מנדטים, רשימה משותפת של מפלגת ש"ס ואגודת ישראל - 2 מנדטים, המפד"ל - 1 מנדט, רצ - 1 מנדט, ושלוש רשימות מקומיות - 4 מנדטים יחד.
בבחירות של 1993 התמודד אריה בר בראשות רשימה עצמאית נגד ראש העיר המכהן יצחק רגר, אשר גבר עליו עם 46% מהקולות מול קרוב ל-29%.
למועצת העריה נבחרו, רשימתו של רגר - 5 מנדטים, רשימתו של בר - 4 מנדטים, הליכוד - 4 מנדטים, מפלגת העבודה - 3 מנדטים.
בבחירות של 1998 התמודד יעקב טרנר בראשות רשימה עצמאית נגד ראש העיר המכהן דוד בונפלד שנכנס לתפקיד לאחר פטירתו של רגר.
טרנר זכה בקרוב ל-59% מהקולות, אל מול כ-40% מהקולות לבונפלד.
למועצת העריה נבחרו, רשימתו של טרנר - 7 מנדטים, הליכוד בראשות בונפלד - 3 מנדטים, ישראל בעלייה - 5 מנדטים, מפלגת ש"ס - 3 מנדטים, המפד"ל ואגודה - 2 מנדטים, מפלגת העבודה - 1 מנדט, ארבע רשימות מקומיות קיבלו יחד 6 מנדטים.
בבחירות של 2003 זכה יעקב טרנר לכהונה נוספת לאחר שזכה במעל 48% מהקולות, אל מול יריביו העיקריים: אנדריי אוזן (16.7%) וצבי פוגל (15.4%).
הדתיים שרצו במשותף קיבלו 4 מנדטים, "באר שבע ביתנו" של ישראל ביתנו זכתה ב-3 מנדטים ושלוש רשימות קטנות זכו כל אחד במנדט אחד.
הישג מיוחד הגיע לרשימה של רוביק דנילוביץ' שקיבל 7 מנדטים.
בבחירות למועצה זכתה רשימתו של רוביק דנילוביץ' ב-8 מנדטים, רשימתו של טרנר ב-2 מנדטים, רשימה דתית ב-3 מנדטים, מפלגת ש"ס - 3 מנדטים, הליכוד - 1 מנדט, ישראל ביתנו 3 מנדטים וחמש רשימות מקומיות זכו יחד ב-7 מנדטים.
בבחירות של 2013 זכה דנילוביץ' ברוב מוחץ של מעל ל-92% מקולות הבוחרים ונבחר לכהונה שנייה.
מפלגתו זכתה ברוב של 14 מושבים, מתוך 27 המושבים במועצת העיר, עליה מ-8 מושבים.
בבחירות 2018 שמר דנילוביץ' על הרוב מהבחירות הקודמות וזכה ב-92% ונבחר לכהונה שלישית.
סיעתו זכתה ב-16 מנדטים ועלתה בשני מנדטים נוספים.
מולו התמודדו משה ינאי (6%) ואפרים פיינבלום (2%).
בבחירות למועצה זכתה רשימת הבית היהודי ב-2 מנדטים, הליכוד- 2 מנדטים, הסיעת הדתית גשר זכתה ב-2 מנדטים וכמוה גם ש"ס.
באר שבע ביתנו זכתה למנדט אחד ושתי רשימות מקומיות זכו כל אחת במנדט אחד.
נכון ל נמצאות בשליטת עיריית באר שבע שש חברות עירוניות:
כיוונים - עוסקת בתרבות הפנאי בעיר.
בין האתרים המופעלים על ידי כיוונים נמצאים המשכן לאמנויות הבמה, הגן הזואולוגי, מוזיאון הנגב לאמנות, המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע, באר אברהם ועוד.
יעדים, החברה העירונית לפיתוח עסקי באר שבע - מטפלת בפיתוח העסקי של העיר.
באחריות יעדים נמצאים אזורי התעשייה והשוק העירוני בבאר שבע.
החברה הכלכלית לפיתוח באר שבע - משמשת כזרוע הביצועית של עיריית באר שבע.
אחראית על הקמת מיזמי העירייה.
בין המיזמים אותם הקימה נמנים אצטדיון טרנר, אולם הקונכייה, המשכן לאמנויות הבמה ועוד.
מנהלת העיר העתיקה והתיירות - ממוקדת בעיר העתיקה.
החברה מטפלת במרחב הציבורי, מרכזי התרבות ואירועי תרבות, קידום העסקים והתיירות.
מרכז סטארט אפ - המרכז המתמקד בהשכלה גבוהה, תעסוקה וקריירה ופיתוח קהילתי.
מיועד לצעירי באר שבע, בגילאי תיכון ועד ללימודים אקדמאיים.
המרכז ממוקם ברח' השלום 16 בבאר שבע.
יד לבנים - מפעיל בשיתוף עם ארגון יד לבנים את בית יד לבנים.
ראש העיר הראשון של באר-שבע לאחר הקמת המדינה בשנים:
עירוני נשר היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר נשר, המשחקת בליגה א'.
המועדון נוסד בשנת 2009 על ידי שלומי פרץ ואמיל יוסיפוב כתחליף למועדון הפועל תל חנן, שנוסד בשנת 1954 ופורק בשנת 2009.
המועדון החדש, עירוני נשר, החל לשחק בעונת בליגה ג', ובסיום עונתו הראשונה העפיל לליגה ב' צפון ב', על אף שסיים במקום השלישי, ולאחר שהתפנה מקום בליגה בשל התפרקות מכבי בית שאן.
בעונת סיימה עירוני נשר במקום הראשון בליגה והעפילה לליגה א' צפון.
את עונת סיימה עירוני נשר במקום השני בליגה א' צפון, והעפילה למשחקי פלייאוף העלייה.
לאחר שעברה את הפועל מגדל העמק, הפועל בית שאן ובית"ר כפר סבא הגיעה עירוני נשר לשני המשחקים המכריעים נגד הקבוצה שסיימה במקום ה-14 בליגה הלאומית, הפועל נצרת עילית, לה הפסידה 1–5 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה א'.
בסוף עונת עלה המועדון לליגה הלאומית מהמקום הראשון.
שנתיים מאוחר יותר נשרה נשר חזרה לליגה א' לאחר שסיימה את עונת 2017/2018 במקום האחרון.
בחלוף שנה נוספת נשרה הקבוצה לליגה ב', לאחר שסיימה במקום ה-14 בליגה א' והפסידה במשחק המבחן להפועל בני ערערה.
בשנת 2019 זכתה בגביע המדינה המחוזי בליגה ב'.
בעונת 2023/2024 זכתה נשר גביע האזורים לליגות נמוכות בישראל.
את ראש העירייה וחברי מועצת העירייה, בוחרים תושבי העיר אחת לחמש שנים.
בישראל, נהוג שהמפלגות השונות, החברות גם ברשות המחוקקת וברשות המבצעת, מעמידות מועמדים מטעמן לראשי ערים ורשימות למועצת העיר, בשאיפה שאלה יקדמו את ענייניהן בעיר.
עם הכיבוש הבריטי במלחמת העולם הראשונה (1917), הושארו בתוקפם כל החוקים העות'מאניים.
בשל כך המשיך להתקיים חוק העיריות העות'מאני אשר היה בתוקף משנת 1877.
לפי חוק זה, היו קיימות בגבולות ארץ ישראל המנדטורית 22 עיריות: באר שבע, בית ג'אלא, בית לחם, בית שאן, ג'נין, חאן יונס, חברון, חיפה, טבריה, טול כרם, יפו, ירושלים, לוד, מג'דל, נצרת, עזה, עכו, צפת, רמאללה, רמלה, שכם ושפרעם.
המנדט הבריטי אשר עודד שלטון עצמי מקומי, פרסם בשנת 1921 את פקודת המועצות המקומיות, אשר על פיה נוסדו המועצות המקומיות הראשונות וביניהן תל אביב.
בשנת 1934, משנוצר הצורך לקבוע הוראות מפורשות ומפורטות ביחס לשלטון המקומי בערים, פורסמה פקודת העיריות, אשר תקפה עד היום.
צורך זה נוצר עוד הרבה לפני פרסום פקודת העיריות, אולם היה קושי בחקיקת חוק אחיד שיתאים לערים עבריות וערביות וערים מפותחות ונחשלות.
פקודת העיריות הכירה עם פרסומה בכל 22 העיריות הוותיקות המוזכרות לעיל.
כמו כן, הקנתה סטטוס של עירייה ליישוב נוסף שקודם לכן לא היה לו מעמד עירוני - תל אביב.
בתקופת המנדט הוקמה עירייה אחת בלבד, עיריית פתח תקווה.
מהקמת המדינה הוקמו 53 עיריות נוספות וכיום קיימות במדינת ישראל 75 עיריות.
אישור עירייה חדשה נתון בידי השלטון המרכזי.
כיום שר הפנים ובעבר הנציב העליון.
אם נראה לשר כי בשל גידול מספר התושבים ביישוב, רצון של רוב האוכלוסייה ביישוב מסוים או מכל סיבה אחרת רצוי שתושבי אותו יישוב יהוו עירייה, רשאי השר למנות ועדה שתקיים מעין חקירה באזור המדובר, אשר תתחקה על רצון התושבים ותגיש דו"ח לשר.
על סמך ממצאי החקירה ולפי שיקול דעתו, מוסמך השר להכריז כי תושבי אותו אזור יהוו עירייה.
בסמכות השר להתחשב ברצון התושבים אך אינו חייב לעשות כן וכמו כן אין הוא מחויב להוציא לפועל את ממצאי הוועדה.
אף כאן נתונה הסמכות לשלטון המרכזי באמצעות שר הפנים.
לשם כך על השר לנהוג בפרוצדורה דומה והיא מינוי ועדה.
אף כאן יכול אך לא חייב להתחשב במסקנותיה או ברצונותיהם של תושבי המקום.
אם החליט השר על ביטול העירייה, יהא עליו לתת הוראות בדבר הקניית הנכסים העירוניים לגוף אחר אשר יירש את מקום העירייה המבוטלת.
בשנת 1950 בוטלה עיריית יפו ומרבית שטחיה ונכסיה עברו לעיריית תל אביב שהפכה לעיריית תל אביב-יפו.
עיריות נוספות שבוטלו הן באקה-ג'ת, עיר הכרמל ושגור שהוקמו כאיחוד רשויות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל ב־2003 ופוצלו ב־2008 (עיר הכרמל ושגור) ו־2010 (באקה־ג'ת).
הבחירות לעירייה ולראשות העירייה נערכות באותו יום, בשתי מעטפות הצבעה נפרדות.
פתקים לבנים למועצת העירייה ופתקים צהובים לראשות העירייה.
בעבר, תושבי הרשות המקומית היו בוחרים ברשימות שהתמודדו על מושבים במועצת העירייה, וחברי המועצה שנבחרו הם שבחרו בראש הרשות.
הבחירות נערכות לפי החוק בכל חמש שנים, ביום ג' השלישי של חודש חשוון, למעט בשנים שבהן השנה שלפני שנת הבחירות היא שנה מעוברת, שאז הבחירות נערכות ביום ג' הראשון של חודש חשוון.
בעבר היו מתקיימות הבחירות אחת לארבע שנים.
מועצת העירייה היא המוסד העליון של העירייה, ומרוכזות בה רוב סמכויות העירייה.
תפקידיה – חקיקת חוקי עזר, קביעת תקציב, התווית דרכי מדיניות, הטלת מיסים, אישור חוזים, מתן רישיונות ועוד.
המועצה נבחרת על ידי התושבים בבחירות חשאיות, באותו יום בחירות כמו לראשות העירייה, ובפתקים ומעטפות נפרדות.
חברי מועצת עירייה אינם מקבלים שכר.
מספר חברי המועצה נגזר ממספר תושבי העיר לפי הפירוט להלן:
עם זאת קובע החוק, כי במקרה ורשימת המועמדים בראשה עומד ראש העירייה הנבחר אינה זוכה למושב במועצת העירייה, מתווסף באופן אוטומטי מושבו של ראש העירייה במועצת העירייה לסך הקבוע של המושבים אותם קבע שר הפנים.
ההנהלה היא ועדה המייעצת לראש העיר בכל הנוגע לביצוע תפקידו.
כמו כן משמשת ההנהלה ועדה לכל עניין שאינו בסמכות ועדה אחרת.
בכל מקרה כל החלטותיה של ההנהלה יובאו לאישורה של מועצת העירייה.
החוק אינו מחייב להקים הנהלה.
לרוב חברי ההנהלה הם חברי מועצה מסיעות הקואליציה.
ראש העיר אשר משמש גם יושב ראש מועצת העירייה.
החוק מחייב סגן אחד לפחות ואיננו מגביל את מספר הסגנים.
מבין הסגנים נבחר ממלא מקום ראש העיר ונוספים להם חברי מועצה נוספים.
כמו כן מקובל שראש העיר ממנה מנכ"ל, שתפקידו לדאוג לניהול השוטף של הרשות המקומית ולביצוע המדיניות שהתוו ראש העיר והמועצה.
משרת המנכ"ל היא משרת אמון של ראש הרשות, והיא דרג ביניים המתווך בין הדרג הנבחר לדרג המקצועי ברשות המקומית.
מועצת העירייה חייבת למנות ועדות בתחומים שונים, אשר תהיינה אחראיות על הטיפול בנושא ותמלצנה בפני המועצה בגין נושאים אלו.
החוק מחייב למנות את הוועדות הבאות:
ועדת ביטחון, אשר חובה להקימה בעירייה בה יש משמר אזרחי, ולה יכול שיתמנה נציג שר הביטחון, שימנה מפקד הג"א מחוזי; נציג שר החינוך והתרבות, שימנה מנהל הלשכה המחוזית של המשרד; ונציג שר המשטרה, שימנה מפקד משטרת המחוז.
ועדה לענייני ביקורת – העומד בראשה יהיה חבר האופוזיציה העירונית ולא יכהן כדירקטור בחברה מבוקרת.
מספר חברי הוועדה לא יעלה על שבעה, והרכב הוועדה יהיה תואם, ככל שניתן, את ההרכב הסיעתי של המועצה.
ראש העירייה, סגניו וחברי ועדת ההנהלה לא יהיו חברים בוועדה.
ועדה לקליטת עליה – בעירייה שלפחות 10% מתושביה עלו לישראל אחרי 1 בינואר 1990.
ועדה להנצחת זכרם של נרצחי טרור
ועדה למאבק בנגע הסמים המסוכנים
ועדה חקלאית – בכל עירייה שיש בתחומה לפחות חמישים חקלאים, או אדמה חקלאית בשטח של אלף דונם לפחות המוחזקים על ידי עשרים וחמישה אנשים לפחות, פרט לעירייה שמספר תושביה, ביום היבחרה של מועצתה, עלה על מאה אלף.
העיריות יכולות למנות ועדות נוספות בתחומים העולים על דעתם אשר דורשים טיפול.
לדוגמה ועדת מקלטים, ועדת ספורט, ועדת צעירים, ועדת תנועה וכדומה.
מאחר שמועצת העירייה אינה יכולה להעביר את סמכויותיה לאחרים ואף לא לוועדותיה,
מרביתן של הוועדות הן ועדות מייעצות הטעונות אישור המועצה.
יוצאים מן הכלל, מקרים בהם החוק קבע במפורש כי לוועדות מסוימות תהיה סמכות החלטה.
לדוגמה ועדת מל"ח, שבסמכותה לקבוע הוראות בדבר הכנתו והפעלתו של המשק לשעת חירום.
ועדת ההנחות, שבסמכותה לקבוע את הקריטריונים למתן הנחות.
חוק העזר הוא אמצעי עיקרי שבאמצעותו ניתן להסדיר חובות וזכויות בתחום פעולות העירייה, ולגבות תשלומים למימון פעולת הרשות.
חוק העזר מתקבל לאחר דיון מוקדם במחלקות העירייה השונות ואז מובא למועצת העירייה אשר מתקינה את חוק העזר.
לאחר שהמועצה התקינה את התקנה החוק מובא לאישורו של שר הפנים ולפרסום ברשומות.
ניתן להבחין בשלושה סוגים של חוקי עזר:
חוקי עזר פיסקאליים – אשר מטרתם להרבות את הכנסות העירייה כגון: היטל ביוב, הצמדה למדד, תעודת אישור וכדומה.
חוקי עזר השומרים על הסדר – אשר מטרתם להבטיח את ביטחון הציבור, בריאות התושבים, מניעת מטרדים וכדומה, לדוגמה: בניית ביבים, סגירת עסקים ופתיחתם, רוכלים, שימור מבנים ורחובות, הוצאת אשפה, מניעת מפגעים וכדומה.
חוקי עזר המשלבים מרכיב פיסקאלי ומרכיב שמירה על הסדר – כגון מודעות ושלטים, מצד אחד הבטחת מראה נאה וסדר בעיר ומצד שני הכנסה לקופת העירייה מאגרות פרסום ושלטים.
דוגמה נוספת היא סלילת כבישים - מצד אחד עבודה ציבורית המשרתת את הציבור מצד שני הכנסה לקופת העירייה מאגרות המשולמות על ידי הנהנים מהכביש.
עם זאת, חוק העזר מהווה חקיקת משנה, וכשכזה צריך לשאוב את סמכויותיו מחוק מסוים, לכן אסור לחוק העזר לחרוג מהסמכות של החוק.
המצוקה הכספית של הרשויות המקומיות בארץ ובעולם המערבי, הביאה לאימוץ גישה עסקית בניהול העירייה.
המנהל בשירות הציבורי נדרש לעמוד בנורמות גבוהות המקובלות במגזר העסקי: יזמות, רמת שירות גבוהה, תפיסה שיווקית, מימון נכון, הגדלת הכנסות ועוד.
עם זאת, העירייה איננה יכולה להתנהל כעסק לכל דבר וזאת בשל אופייה הציבורי.
לפיכך, העירייה נדרשת למצוא את שביל ביניים אשר יאפשר לה למלא משימותיה על הצד הטוב ביותר.
שיטת ההפרטה העיקרית המתקיימת כיום ברוב העיריות היא מיקור חוץ – Outsourcing, חתימה על חוזה עם ארגון פרטי לאספקת שירות או חלק משירות.
בשיטה זו מפרידה העירייה בין הדאגה לכך שהשירותים יינתנו לבין יצור השירותים.
המעבר מניהול מסורתי המבוסס על מדיניות רווחה, לניהול המבוסס על כלכלת שוק מביא עמו קיצוץ בהוצאות הציבוריות, והחלפת צורות ארגוניות ריכוזיות ובירוקרטיות בגופים גמישים ומבוזרים הקשובים לרצונות האזרח.
אידאולוגיה חדשה זו הביאה להסדרים שונים בין העיריות לבין המגזר העסקי.
נכון להיום, העיריות מוציאות חלק קטן משירותיה לגופים חיצוניים ועדיין העירייה היא זו שמספקת את מרב השירותים.
עובדה זו נובעת מחשש לפגיעה באיכות השירות, הסרת האחריות של העירייה כלפי האזרח ומהתנגדויות של קבוצות שונות המתנגדות לתהליכי ההפרטה.
ביולי 2001 אושר בכנסת חוק תאגידי המים והביוב.
החוק נחקק על-רקע גירעון של 2 מיליארד ש"ח, בהשקעה בתשתיות מים וביוב ברשויות המקומיות, שיעור גבוה של פחת מים ושיעורי גבייה ירודים.
משרד הפנים היה היוזם העיקרי לחקיקת החוק, אשר ראה צורך להפריד את משק המים ברשויות המקומיות משאר הפעילויות של הרשויות המקומיות.
מטרותיו של חוק זה הן:
להבטיח רמת שירות, איכות ואמינות נאותים, במחירים סבירים ובלא הפליה, בתחום שירותי המים והביוב;
להבטיח ייעוד של ההכנסות ממתן שירותי אספקת מים וביוב לצורך השקעות במערכות המים והביוב, הפעלתן ומתן השירותים;
לאפשר גיוס הון להשקעות במשק המים והביוב, ושיתוף משקיעים פרטיים בבעלות ובחלוקת הרווחים;
להביא לניהול עסקי, מקצועי ויעיל של מערכות המים והביוב ברשויות המקומיות;
לעודד חיסכון במים ובמשאבים אחרים, שמירה על מקורות המים, בריאות הציבור, איכות הסביבה וערכי טבע ונוף ומניעת זיהום הים והנחלים, ככל שהדברים נובעים ממשק המים והביוב;
לעודד תחרות במתן שירותים הקשורים במשק המים והביוב.
לשם השגת מטרות החוק על הרשויות להקים, חברות שתפקידן העיקרי יהיה לתת שירותי מים וביוב בתחומיהן על כל היבטיו (שירות, איכות וגביה).
מפברואר 2008 החוק אוסר על הרשויות המקומיות לטפל במים והביוב שברשותן והעביר את האחריות לכך לידי תאגיד נפרד.
בד בבד, הנחה ראש הממשלה את שר הפנים לגבש קריטריונים שלפיהם יוענק פטור מטעמים מיוחדים לרשויות מסוימות.
עִירו֗נִיוּת נוף (נקרא גם בשם: אדריכלות הנוף העירוני, באנגלית: Landscape Urbanism) היא תאוריה חדשה בתחום של תכנון ערים ואזורים שהופיעה לראשונה בסוף המאה ה-20 הטוענת כי הדרך הטובה ביותר לארגן ערים היא באמצעות עיצוב הנוף של העיר ולא תכנון הבניינים שלה.
הביטוי עירוניות נוף הופיע לראשונה באמצע שנות ה-90. מאז ביטוי זה קיבל שימושים רבים ושונים אך לרוב הוא מצוטט כתגובה פוסט-מודרניסטית או פוסט-פוסט-מודרניסטית לכישלונות של "עירוניות מתחדשת (New Urbanism)".
ההתרחקות מהחזונות והדרישות המקיפות נושא זה כגון: "אדריכלות מודרנית ו-תכנון עירוני".
ביטוי הופיע לראשונה ביצירתו של "פיטר קונולי" סטודנט לתואר שני בעיצוב עירוני מ-אוסטרליה.
בשנת 1994 קונולי השתמש לראשונה בביטוי בכותרת להצעתו לתואר שני בעיצוב אורבני באוניברסיטת RMIT במלבורן בו הוא הציע כי שפה של עירוניות נוף 'בקושי קיימת וצריכה להתבטא, וכי עירוניות קיימות היא מוגבלות בחקירת הנוף.
הוא גם השתמש במונח "נוף כעירוניות" במאמרו: "101 רעיונות על פארקים גדולים" בשנה זו.
הביאנלה לאדריכלות הנוף העירוני - בת ים
בשנת 2008 נערכה לראשונה בעולם הביאנלה הראשונה שעסקה בנושא זו כדי להביא לידי עירוניות מתחדשת בעיר: בת-ים.
עירוניות טקטית הוא מונח בתכנון ערים ואזורים השייך לענף של עיצוב עירוני וגם נלמד, נחקר ומתבצע בתחום של: "עירוניות חדשה - New Urbanism" הבא לתאר את "שיתוף הציבור" בתהליך העיצוב העירוני ותכנון העיר עבור הצרכים של הולכי הרגל.
לפי הטרמינולוגיה של מונח זה ישנם שינויים זמניים בסביבה הבנויה בעלות נמוכה, בדרך כלל בערים, שנועדו לשפר את השכונות המקומיות ואת מקומות ההתכנסות בעיר.
עירוניות טקטית מכונה בדרך כלל גם בכינויים שונים כגון: "עירוניות גרילה (guerilla urbanism)", "עירוניות קופצת (pop-up urbanism)", או "תיקון העיר (city repair)".
מונח זה היה פופולרי כמה שנים לאחר שנת 2010 כדי להתייחס למגוון של טכניקות קיימות על פיה תוכנית "שיתוף הרחוב" מגדירה "עירוניות טקטית" כגישה לשינוי עירוני הכוללת את חמשת המאפיינים הבאים:
גישה מכוונת, שלבית, ליצירת שינוי.
הצעת פתרונות מקומיים לאתגרי תכנון מקומיים,
מחויבות לטווח קצר וציפיות מציאותיות,
סיכונים נמוכים עם שכר גבוה,
פיתוח רווח כלכלי-חברתי בין אזרחים ובניית יכולת ארגונית בין מוסדות ציבוריים-פרטיים, עמותות ומרכיביהם.
מונח זה פורסם לראשונה בזמן התרגום לאנגלית משנת 1984 של הספר "תרגול חיי היומיום" על ידי המדען הצרפתי מישל דה-סרטו אשר השתמש במונח זה.
מונח זה התייחס גם לאירועים שהתרחשו בפריז בשנת 1968 במהלך הפגנות הסטודנטים.
העירוניות הטקטית שתיאר דה-סרטו בספרו התנגדה אל המונח: "עירוניות אסטרטגית" שהוטבע על ידי מתכנן הערים והאזורים האמריקאי מייק ליודן המתאר את תהליך העיצוב ותכנון העיר בידי אנשי מקצוע ולא על ידי אזרחים מן השורה.
פרויקטים של עירוניות טקטית משתנים משמעותית בהיקף, בגודל, בתקציב ובתמיכה ממקום למקום.
הפרויקטים מתחילים לרוב כהתערבות קהילתית ומתפשטים לערים אחרות, ולעיתים אף מאומצים על ידי העיריות כשיטות עבודה מומלצות.
להלן סוגי השינויים הנפוצים ביותר:
שינויים זמניים של רחובות מסחר על ידי הצבת עגלות מזון, שולחנות על המדרכות, שבילי אופניים זמניים והצרת רחובות.
שימוש בחומרים קיימים לבניית מקומות ישיבה ציבוריים.
מקומות אלה ממוקמים באזורים שקטים או חסרי מקומות ישיבה נוחים.
הורדת גדרות במטרה לצמצם את המחסומים בין השכנים, לייפות את השכונות ולעודד את תחושת הקהילתיות.
ביטול מדרכות לא נחוצות כדי להפוך את השבילים והחניה לשטחים ירוקים שיקלטו את מי הגשמים וייפו את השכונות.
מיקום עגלות ומשאיות אוכל בשטחים שאינם מנוצלים מושכות קהל וכן מציעות הזדמנויות עסקיות קטנות ליזמים.
גינון בקרקע שאין לגנן זכות חוקית לנצל, דוגמת אתרים נטושים, חלקות שאינן מטופחות או ברכוש פרטי.
רחובות בערים שונות דוגמת ניו יורק מספקים באופן זמני מרחבים בטוחים להליכה, רכיבה על אופניים, החלקה ופעילות חברתית; מקדמים פיתוח כלכלי מקומי ומעלים את המודעות להשפעת המכוניות על המרחב הציבורי.
בשינוי שפופולרי בניו יורק, מדרכות מומרות לכיכרות עירוניות.
סגירת כיכר הטיימס (טיימס סקוור) לתנועת כלי רכב והפיכתה בעלות נמוכה לרחבת הולכי רגל היא דוגמה לרחבת מדרכה.
דוגמה נוספת היא סגירה זמנית של השאנז אליזה בפריז לתנועת כלי רכב פעם בחודש.
פטיו או טרסה זמניים שנבנו כדי לספק מקומות ישיבה לבתי קפה סמוכים או לעוברים ושבים.
הדבר נפוץ בעיקר בערים שבהן המדרכות צרות ושאם לא כן אין בהן מקום לאזורי ישיבה או אכילה בחוץ.
פארק פופ-אפ הוא סגירה זמנית או קבועה של מקומות שאינם בשימוש לאזורי התכנסות עירוניים.
חנויות קמעונאות זמנית המוקמת בחנות או נכס פנויים.
הצבת עציצים או מחסומים פיזיים אחרים כדי לגרום לנתיבי אופניים צבועים להיות בטוחים יותר.
לעיתים אין מסלול אופניים מוגדר מראש, וההגנה הפיזית היא הסימן היחיד לנתיב.
עיריית ולדיווסטוק היא הגוף הניהולי העליון בעיר ולדיווסטוק, העומד בראש המערכת של רשויות השלטון של ולדיווסטוק.
את העירייה מנהל ראש העיר.
ראש העיר הנוכחי הוא קונסטנטין שסטקוב.
העיר מחולקת ל-5 מחוזות עירוניים כשבראש כל מחוז עומד פקיד אחראי מטעם ראש העיר לניהול המחוז.
ראשי עיריית ולדיווסטוק מאז 1990
עיריית חרקיב או מועצת העיר חרקיב היא הגוף המנהל של העיר חרקיב ופרבריה באוקראינה.
ראש העיר הוא הפקיד הבכיר ביותר, המייצג את האינטרסים של העיר, נבחר למשך 5 שנים ומפעיל את סמכויותיו באופן שוטף.
הוא עומד בראש הוועד המנהל של מועצת העיר, מכהן כיו"ר ישיבות מועצת העיר
עיריית בת ים היא גוף השלטון המקומי, במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר בת ים.
עוסקת עיריית בת ים בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרת שירותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה.
שטחה עמד על כ-3500 דונם והוא כלל בתוכו בנוסף לבת ים את שכונות מנורה ב', הכשרת היישוב, עולי פולין ו"בית וגן המורחבת" שהוקמו מסביב לבית וגן.
בית וגן המורחבת - שני גושים מדרום לבית וגן ששווקו על ידי חברה פרטית על סמך סמיכותם לבית וגן.
עיריית אשדוד היא גוף השלטון המקומי במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר אשדוד.
מנכ"ל העירייה הוא אילן בן עדי.
במאי 1965 נפתחה ברובע ב' הספרייה הציבורית הראשונה באשדוד במבנה זמני, במעמד סגן שר החינוך אהרן ידלין, וב-1971 הוקמה באופן רשמי באותו רובע, הספרייה העירונית ע"ש יוסף מאירהוף בתרומת הסוכנות היהודית וקרן מאירהוף מבולטימור.
ב-7 במרץ 1984 התרחש בעיר הפיגוע בקו 9 ברחוב רוגוזין בפאתי רחוב חיים משה שפירא ברובע ד', בו שכן אז בית העירייה (כיום, בניין המשרדים "בית אוצר").
בפיגוע התפוצץ רימון יד ונרצחו 3 מתושבי העיר ונפצעו 8, כולם מנוסעי האוטובוס.
ראש העירייה אריה אזולאי – הרי שהדף הפיצוץ נשמע היטב ממשרדי העירייה הסמוכים – סייע להחשת מתנדבי המשמר האזרחי למקום.
בחשש שתושבי העיר ייקחו את החוק לידיים, הנהלת העירייה התכנסה לישיבה מיוחדת שהסתכמה בהחלטה לפעול להרגעת הרוחות בעיר.
ביוני 1993 נפתח המוקד הטלפוני 106 לדיווח על מפגעים בעיר.
ב-2009 הוקמה "היחידה לתכנון אסטרטגי", הכפופה למשרד ראש העירייה, ומטרתה לתכנן ולהטמיע את חזון העיר.
ב-2011 החלו לפעול בעיר "מינהלות רבעים" שתפקידן להוות זרוע ביצועית של גופי העירייה השונים לשם שיפור ופיתוח השירותים לתושב ברמה הפנים-רובעית.
ב-2013 הקימה את מרכז הצעירים "כיוונים" במטרה לתת מענה לצורכי הצעירים בעיר (בגילאי 18 עד 35) בתחומים תעסוקה, מעורבות חברתית, עלייה, השכלה גבוהה, וגיוס לצה"ל.
המרכז מייעץ לעירייה בכל הנוגע להתנהלות מול התושבים הצעירים.
באותה שנה, הקימה את פארק אשדוד-ים – הפארק העירוני הגדול בעיר, בסמוך לחוף הקשתות ולמרינה אשדוד.
ב-2016 הוחלט להוציא לפועל את בניית רובע י"ד בדרום העיר — הרובע האחרון שהופיע בתוכנית חלוקת העיר לרבעים שטרם נבנה — בעקבות תמיכה נרחבת במועצת העירייה.
היתכנות בניית הרובע, ששטחו חולש על פארק החולות והדיונה הגדולה – הוטלה בספק במשך שנים.
אישור הבנייה נעשה בצל התנגדותם של סביבתנים, רשות הטבע והגנים וכן הפורום העירוני לאיכות הסביבה, עקב חשיבותו האקולוגית הגדולה לאזור.
ב-2022 אושרה בנייתו בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה.
ב-2018 החלה את הקמתו של הארכיון לתולדות אשדוד לאיסוף מידע היסטורי אודות תולדות העיר באופן דיגיטלי.
הקמתו נגנזה תחילה, אך ב-2023 הוחלט, בזמן כהונת ראש העירייה לסרי, לפתוח אותו לציבור ב-1 במאי לרגל ציון שנת ה-67 לעיר.
הארכיון כולל חומר היסטורי רב אודות העיר, כגון פרוטוקולים, התכתבויות, פרסומים, תצלומים, מפות, כרזות, וסרטים תיעודיים.
בתחילת 2019, במעמד פתיחתה המחודשת של הספרייה העירונית ב-2021, הודיעה העירייה כי תקים ספרייה חדשה לצד הספרייה הוותיקה ברובע ב' בקריית התרבות ע"ש צבי צילקר, ש"תתמקד בעולם הדיגיטלי".
תושבי העיר השתתפו באופן מקוון בתהליך תכנונה.
בעקבות החלטת מועצת העירייה במאי 2019, ישיבותיה מוקלטות ומועברות בשידור חי ברשת.
באוגוסט 2020, החליטה עיריית אשדוד על "חשמול" כל צי כלי הרכב התפעוליים שלה, על ידי החלפת הרכבים ממונעי הבנזין והסולר שהחזיקה, ברכבים חשמליים בעלי טווח נסיעה ארוך.
במרץ 2021, יחד עם מרכז כיוונים, הקימה העירייה את האקסלרטור לחברות ההזנק "האב אשדוד" (HUB Ashdod או "HUB ASH") במטרה לעודד יזמות והקמת חברות הזנק מקומיות.
האקסלרטור מציע ליזמים מאשדוד חלל עבודה משותף המעודד רישות עסקי ("נטוורקינג") עם יזמים וסטארטאפיסטים החברים בו.
ביולי 2021 הצביעה מועצת העירייה פה אחד על הוצאת מוצרים חד פעמיים, זכוכית וקשיות מרצועת החוף של העיר, ביוזמת ראש העירייה לסרי ובתמיכת האיחוד האירופי במסגרת "Green Deal" .
במסגרת היוזמה העירונית, שנקראה "החוף שלי רב פעמי!", חולקו למתרחצים בחופים בקבוקי שתייה רב פעמיים ונאספו בדלי סגריות, שאריות פלסטיק במסגרת מבצע ניקיון חופים התנדבותי של מינהלות הרבעים הוותיקים.
מוקדם יותר באותה שנה, רשות הספורט העירונית ערכה יחד עם האיחוד פסטיבל כדורגל לקראת יורו 2020 (2021) באצטדיון הסינתטיקו ברובע ב'.
באפריל 2021 החליטה עיריית אשדוד לקרוא לרובע המיוחד בשם "קריית פרס" להנצחתו של שמעון פרס, שהיה אזרח כבוד של העיר משנת 1986.
מ-2016 עד 2022 הוציאה לפועל את הרפורמה בתחבורה הציבורית בעיר "Reway" (לימים "Ashdod Metro Bus").
בנובמבר 2020 הכריזה עיריית אשדוד על מיזם "משתתפים – המקום שלך להשפיע".
עד סוף אותה שנה, נערכו שיתופי ציבור בנושאי עלייה, ביטחון, תוכנית המיתאר, מיזם Reway (הגל הירוק).
במסגרת המיזם המשיכו להיסקר תושבי אשדוד בנושא חזון העיר.
כך למשל, בנושא הקמת הספרייה העירונית העתידית בקריית התרבות, היערכות לשינוי האקלים בישראל, חיי הלילה בעיר תחת מגפת הקורונה, פיתוח גבעת יונה, בינוי ברבעים הדרומיים ועוד.
חזון העיר הוגדר בשנת 2009 על ידי "היחידה לתכנון אסטרטגי" שהוקמה באותה שנה, וכן ב-2015 וב-2021.
עיריית אשדוד מפעילה מספר חברות עירוניות לשם ביצוע הניהול השוטף של העיר:
החברה לפיתוח אשדוד (חפ"א) – הזרוע המבצעת של העירייה
מהות – לקידום "חוסן קהילתי", טיפול בעלייה, הורות משמעותית, ומיגור התמכרויות ואלימות בעיר
החברה העירונית לפיתוח אשדוד (חפ"א)
בית עיריית אשדוד נמצא בקריית התרבות ע"ש צבי צילקר – ראש העירייה שכיהן בתפקיד במשך התקופה הארוכה (33 שנים) ביותר ומזוהה כמי שפיתח רבות את העיר.
בניין העירייה שכן תחילה ברובע א', ומשם עבר לבניין שידוע כיום כ"בית האוצר" ברובע ד'.
ב-1996, עברה העירייה לבניינה החדש בקריית התרבות.
מרבית הההפגנות והמחאות בעיר נערכות ברחבת בית העירייה וברחבת גן העיר הסמוכה.
בית העירייה שוכן בסמוך לשאר מבני התרבות הראשיים בעיר – מרכז תרבות מונארט, מוזיאון אשדוד לאמנות, המשכן לאמנויות הבמה ומרכז פסג"ה.
ב-2022 אגף הגבייה של העירייה עבר לבניין חדש ליד מרכז כיוונים, המשמש גם כמרכז שירות ייעוץ לאזרח.
בינואר 2018, הכנסת העשרים אישרה את התיקון לפקודת העיריות (שנודע כ"חוק המרכולים"), הקובע כי חוק עזר עירוני בעניין פתיחת בתי עסק בימי מנוחה טעון אישור של שר הפנים.
בעקבות החקיקה, הוקשחה אכיפת העירייה בעניין, ופקחיה החלו לגבות קנסות לבעלי חנויות שפתחו אותן בשבת, כשהמקרה הבולט ביותר היה בקניון BIG Fashion בעיר, הפתוח בשבתות כשגרה.
במרץ, לאחר 3 שבועות שבהם העירייה נמנעה מאכיפת החוק, הודיע ראש העירייה לסרי בסופה של ישיבת מועצה סוערת, כי העירייה תחדול כמעט לגמרי מגביית הקנסות – וכי החוק ייאכף רק על עסקים שיפעלו בסמוך לשכונות חרדיות ולבתי כנסת.
מדי שנה העירייה מקיימת את "יום חילופי השלטון" ביוזמת מועצת התלמידים והנוער העירונית, שבמסגרתו הם מחליפים באופן סמלי את אנשי העירייה בתפקידיהם, ודנים איתם באינטרסים של הנוער בעיר.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, הפכה העירייה את רחבת ביתה, בשיתוף פעולה עם "מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים", למקום התכנסות לעצרות הזדהות עם המשפחות שבניהן ובנותיהן נחטפו לעזה במתקפת הפתע של חמאס וארגוני הטרור הפלסטינים על יישובי עוטף עזה בבוקר שמחת תורה, 7 באוקטובר 2023. זאת, בדומה לכיכר החטופים בתל אביב.
עוד בתחילת המלחמה, העירייה הצטרפה לקמפיין הארצי, ומימנה שלטי חוצות, סטיקרים וטקסים בבתי ספר הקוראים להשבתם.
כחלק מאותו מאבק עירוני, בנובמבר 2023, פסל המפרשים בכיכר יהודי סלוניקי ופסל עין השמש בכיכר היובל הוארו בצהוב כאות סולידריות עם החטופים במלאת חודש למתקפה.
בינואר 2024, הפסל הואר בכתום לציון יום הולדת שנה לכפיר ביבס – תינוק ישראלי שנחטף לעזה עם משפחתו במהלך הטבח בניר עוז.
בראש הפירמידה הפוליטית של עיריית אשדוד (וכפי כל עירייה במדינת ישראל) עומד ראש העירייה, הנבחר אחת לחמש שנים בבחירות אישיות.
במקביל לבחירת ראש העירייה, נבחרים בפתק הצבעה נוסף ובמעטפה נפרדת חברי מועצת העיר, המתמודדים ברשימות שונות שאינן בהכרח מקבילות לרשימות המתמודדות בפוליטיקה הלאומית.
ראש העירייה, בדומה לראש ממשלה, נזקק לתמיכת רוב של חברי המועצה שנבחרה, ועל כן ירכיב בדרך כלל קואליציה עירונית ליצירת רוב במועצת העיר, אשר יעניק לו גיבוי וחופש פעולה לניהול ענייני העיר.
בכירי רשימות הקואליציה מתמנים על פי רוב לסגניו, אוחזים בתיקים נושאיים שונים של אחריות לניהול ענייני העיר, ומהווים יחד עם ראש העירייה את "הנהלת העירייה" – היא ה"קבינט" המוניציפלי.
יתר חברי המועצה שאינם חברי הנהלה, פועלים בוועדות השונות, המורכבות מאנשי רשימות שונות מן הקואליציה והאופוזיציה.
מס'דיוקןשםכהונותזמן כהונהסיעהרקעאירועים עיקריים1עובד בן עמי11956–1959ראש צוות ההקמה מטעם מדינת ישראלאיש עסקים ויהלומן, גויס על ידי שר האוצר לוי אשכול לתמיכה כספית בהקמת עיר נמל בשטחה של אשדוד, לאחר שפעל להקמת נתניה ואבן יהודה.
ממקימי "קבוצת בוני ערים", שבנתה את יחידות הדיור הראשונות במועצה.
כיהן עד הקמת המועצה הראשונה.על שמו קרויה שדרה בדרום העיר, החוצה אותה ממזרחה למערבה.עמד בראש ועדת ההקמה של היישוב עד הקמת המועצה הראשונה.2דב גור11959–1960נציג עצמאי מטעם משרד הפניםמונה על ידי משרד הפנים ב-1959 לשמש כראש המועצה הממונה של אשדוד-ים.
חצי שנה לאחר מינויו לראש המועצה, הגיש גור את התפטרותו למשרד הפנים, מסיבות אישיות.על שמו קרוי הרחוב הראשי של רובע ו'.3אפרים לנגסנרמ"מ1960מפד"לסגנו, וממלא מקומו של דב גור.4רוברט חיים11961–1963מפא"ינבחר לראשות המועצה בבחירות הראשונות אליה.
יליד מצרים, בעברו כלכלן.שינה את שמה של העיירה מ"אשדוד-ים" ל"אשדוד".
על שמו קרויה טיילת הספורט והנופש לאורך החוף.בחר את סמל העוגן והאריה של העיר, הניח את אבן הפינה של הנמל וליווה את הקמתו.
בתקופתו נפרסו תשתיות רבות והוקמו מפעלים גדולים שתרמו לעתידה של העיר.5אבנר גרעין11963–1968מפא"יכיהן כראש העירייה הראשון של אשדוד.