tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנימוקים לקבלת העיטור נכתב: "העיטור יוענק על פעילותה לקידום מחקרים חלוציים על קהילות ישראל הנידחות והזיקה בינן לבין ירושלים מעל לחמישה עשורים, וכן על עיסוקה בקליטת העלייה הגדולה מאתיופיה ופעילותה בייעוץ לגופים ממשלתיים בנושא הקליטה.
בנוסף, יינתן לה העיטור על פעילותה הענפה בחיזוק היחסים שבין ישראל להודו, על פעילותה למיגור האלימות נגד נשים בירושלים ובישראל ועל כתיבת מחקריים חלוציים ובינלאומיים בנושא רצח נשים".
וייל מתמחה בשיטות איכותניות ועושה שימוש במגוון רחב של כלים מתודולוגיים כגון כלי מיפוי, יומנים וראיונות.
בין המחקרים האיכותניים שערכה נכללים: תיעוד מעשי אלימות בבתי ספר במסגרת פרויקט ישראלי-פלסטיני משותף.
היא כיהנה כיו"ר רשת המחקר לשיטות איכותניות של , ולימדה על שיטות איכותניות בקורסי קיץ של האגודה הסוציולוגית האירופית בפינלנד ב-2010.
ב-2010 ערכה וייל עם פרופ' שמואל נח אייזנשטדט את הריאיון האחרון לפני מותו.
נוסף על כך, כעורכת כתב העת European Sociologist, היא ראיינה את הפרופ' זיגמונט באומן.
כמו כן, בשיתוף פעולה עם עמיתיה הובילה סדנה של על הלגיטימיות של שיטות מחקר איכותניות.
מ-2007 ועד 2011 הייתה חברה בחבר המנהלים של האגודה הסוציולוגית האירופית, והיום היא חברת ועד של רשת המחקר בנושא מגדר ושיטות איכותניות של האגודה.
וייל כתבה מאמרים מדעיים על אודות עדת "בני ישראל", יהודי קוצ'ין, יהודי בגדאד בהודו, "בני מנשה" ומהגרים אירופים בהודו.
וייל יושבת ראש והמייסדת של אגודת הידידות הראשונה בין ישראל-הודו (בה שימש המנצח זובין מהטה כנשיא) אשר הוקמה בשנת 1992 עם כינון היחסים בין הודו לישראל.
ב־1996 - היא הוזמנה על ידי ראש ממשלת הודו, נרסימהה ראו, להרצות בסימפוזיון לימודי הודו, ודיברה על "דו קיום בהודו: המקרה של יהודי קוצ'ין." ב־2002 - ארגנה כנס בין-לאומי באוניברסיטת אוקספורד בתחום לימודי הינדואיזם-יהדות, בנושא שהיא אחת מהחלוצים בו.
ב־2006 - אצרה תערוכה בנושא יהודי צ'נדמנגלם בבית הכנסת המשוחזר בכפר בקרלה.
במרץ 2013 וייל הרצתה וארגנה כנס באילת ובעקבה, על סחר עתיק בים האדום.
במאי 2013, הוזמנה להרצות באוניברסיטת סטנפורד על "ה'קירטן' אצל יהודי הודו".
כמו כן הוזמנה להרצות במחלקה ללימודי דרום אסיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, ובמוזיאון מגנס שבאוניברסיטת ברקלי בקליפורניה על שחזור בתי כנסת בקרלה.
בשנת 2017, הוזמנה להיות פרופ' אורח ב.
ב-2018 היא השתתפה בפגישה במומבאי עם הקהילה היהודית בהודו יחד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, וביולי 2019 היא הרצתה על יהודי גואה, בכנס ICAS בהשתתפות חוקרים מאסיה, באוניברסיטת ליידן בהולנד.
בשנת 2023 הוזמנה להרצות לאגודה האנתרופולוגים הבינלאומית את ההרצאה העיקרית על יהודי הודו.
בשנת 2024 הרצתה בקיימברידג' על בני ישראל יהודי הודו שחיו בעדן: המאמר בנושא זה התפרסם ב־2025.
נוסף על מחקריה על בני ישראל ויהודי קוצין, וייל התמחתה בשנים האחרונות ביוצאי יהודים בגדדים בהודו.
בשנת 2021, זכתה להיות עמיתה בדרווין קולג' באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה כדי לחקור בארכיונים על משפחת ששון הבגדדית המפורסמת.
בשנת 2024 הוזמנה ללונדון לשאת את הרצאת המאה (centenary lecture) על פלורה ששון, וכן הרצתה על דמות זו בהספרייה הלאומית בירושלים.
משנת 1982, החלה לעסוק בחקר יהדות אתיופיה ונעשתה מוכרת כמומחית בינלאומית ליהדות אתיופיה.
היא ביקרה באתיופיה יותר מ-30 פעמים כדי לסייע בעלייתם ולראיין אינפורמנטים, כולל תלמידיו של ד"ר פייטלוביץ', היהודי שהגיע ל"ביתא ישראל" בתחילת המאה העשרים ואסף תלמידים מקרב קהילה זו ללימודים באירופה ובירושלים.
בין היתר, וייל גילתה ופרסמה, שביומנו של סולומון יצחק, אחד התלמידים, הוא תיאר איך ראה גנרל אדמונד אלנבי נכנס לשער יפו.
מחקריה של וייל על יהדות אתיופיה התמקדו בדת, בעדתיות, בכיסופים לירושלים, במשפחות חד-הוריות, בחינוך, במנהיגות, במגדר וגם ברצח נשים.
בין הספרים שערכה: "יהודי אתיופיה באור הזרקורים", וספר בשיתוף עם עמנואלה טרוויסאן-סמי Beta Israel: the Jews of Ethiopia and beyond.
במשך שתים עשרה שנים היא ניהלה את התוכנית למנהיגות מצטיינת בחינוך בקרב יהודים אתיופיים בישראל.
כמו כן, היא כתבה על המורכבות של הגיור בקרב יהודי אתיופיה.מוקד מחקריה הוא "תלמידים מ'ביתא ישראל' שהובאו על ידי ד"ר פייטלוביץ' לאירופה בין 1935-1905".
היא גם אצרה תערוכה בנושא זה במוזיאון יהודי בפריז.
בשנת 2004, מונתה שלוה וייל לנשיאות אגודת לימודי יהדות אתיופיה (SOSTEJE) באוניברסיטת אדיס אבבה.
במסגרת תפקיד התנדבותי זה ארגנה כנסים בין-לאומיים בנושא ביתא ישראל בפירנצה שבאיטליה ובגונדר שבאתיופיה, וכן ערכה ביבליוגרפיות על אתיופיה עד להתפטרותה בשנת 2012.
נוסף על המחקרים שפרסמה, וייל פעלה במישור היישומי ועסקה בעלייתם ובקליטתם של יהודי אתיופיה בישראל.
בין השנים 2000–1985 ייעצה גם לרבנים וגם לממשלות ישראל בנושא קליטת עלייה, פיתחה תכנים עבור מערכת החינוך הישראלית וניהלה תוכנית העצמה לבני נוער ישראלי-אתיופיה בכפר בתיה.
גולת הכותרת של פעילותה היישומית הייתה "התכנית למנהיגות מצטיינת בחינוך," התכנית החינוכית הראשונה בארץ להכשרת יהודים ממוצא אתיופי כמורים ומנהיגים בישראל.
על עבודתה החינוכית היישומית בקרב יהודי אתיופיה בישראל זכתה וייל בפרסים.
נוסף לכתיבתה על ביתא ישראל מאתיופיה ובני ישראל מהודו וייל כתבה על עשרת השבטים האבודים.
כגון הפאשטונים (פתאנים), ועל קבוצות מתייהדות ברחבי אפריקה, סין ומקומות נוספים.
ב-1991 היא אצרה תערוכה בבית התפוצות בשם "מעבר לסמבטיון: המיתוס עשרת השבטים".
כיום, היא חברת הוועד הבין-לאומי של (האגודה הבין-לאומית לחקר יהדות אפריקה), והרצתה על קבוצות מתייהדות בעולם בניירובי שבקנייה, ברבאט שבמרוקו, בדרבן (דרום אפריקה) ומקומות נוספים בעולם.
מאז 2008 נעשתה וייל לחוקרת מובילה ומומחית בנושא של רצח נשים (פמיסייד) בארץ ובעולם.
ב-2009 כתבה וייל דו"ח עבור משרד הקליטה בנושא רצח נשים בקרב עולים מאתיופיה, אשר צונזר לאחר הגשתו.בשנת 2012, היא הגישה את התוצאות בכנס בשווייץ ובין השנים 2013–2017 זכתה להוביל פרויקט ענק של (Cost) European Cooperation on Science and Technology בנושא רצח נשים ברחבי אירופה.
כיו"ר יוזמה זו, עמדה וייל בראש הוועד המנהל של 80 נציגויות מ-30 מדינות, שחתמו על מזכר הבנות (בהיקף של 44 מיליון יורו) למאבק ברצח נשים באירופה.
במהלך 2015–2017 היא נאמה בפרלמנטים של איטליה, פורטוגל וספרד וכן הוזמנה לנאום בשלוש התכנסויות של האו"ם (בבנגקוק, ניו יורק ווינה), שעסקו ברצח נשים ונערות בעולם כנס הסיום של COST התקיים במרץ 2017 במלטה.לאחר סיום הפרויקט ערכה עם קולגות נוספות ספר בנושא (אוניברסיטת בריסטול: 2018, Press Policy).
יתר על כן, וייל פרסמה מאמרים מדעיים רבים בנושא רצח נשים וקראה להכיר בתופעה כעובדה סוציולוגית, תוך זיהוי האתגר החברתי בלמידתו.
היא חקרה את התופעה בקרב מהגרים ובשימוש בשיטות מחקר איכותניות; בארצות שונות כולל הודו.
במהלך מגפת הקורונה פרסמה וייל מאמרים על הקשר בין קורונה ורצח נשים.
בשנת 2023, ערכה ספר חלוצי על פמיסייד בעת מלחמה ושלום.
לאחר שהקימה וייל את התצפית האירופאית על רצח נשים במלטה כיעד סופי של יוזמת "קוסט", וסייעה למדינות שונות להקים תצפיות במדינות שונות, בשנת 2020 הקימה וייל את התצפית הישראלית על רצח נשים בישראל (www.israelfemicide.org), שמנטרת את התופעה בישראל ומחברת בין פעילות אקדמית ופעילות הסברתית לציבור למניעת תופעה אכזרית זו.
1987. "קינה על מות ד"ר יעקב פייטלוביץ'".
1987. "לזכרם: יונה בוגלה – ממנהיגי ביתא ישראל".
1989. אמונות ומנהגים דתיים של יהודי אתיופיה בישראל.
ירושלים: האוניברסיטה העברית, המכון לחקר הטיפוח בחינוך.
1991. משפחות חד-הוריות בקרב עולי אתיופיה בישראל.
1994. "העילית הדתית והעילית החילונית בקרב בני ישראל בהודו".
1997. יהודי אתיופיה באור הזרקורים.
1997. יוצאי אתיופיה בוגרי מערכת החינוך בישראל.
1999. "ביקורת ספר: משה שוקד ושלמה דשן (עורכים).
החוויה הבין־תרבותית: מקראה באנתרופולוגיה, בתוך: פעמים 77, 154-152
2000. המפגש בין דתיות וחילוניות בין כותלי בית הספר: המקרה של בית-ספר "קשת" בירושלים.
וייל בשיתוף עם דורית רואר-סטריאר, ירושלים: האוניברסיטה העברית, המכון לחקר הטיפוח בחינוך.
2005. "נשים אתיופיות יהודיות – תמורות ומגמות במעבר בין מדינות", בתוך: מ.
קסן (עורכות), מולועלם: נשים ונערות יוצאות אתיופיה במרחבים, עולמות ומסעות בין תרבויות.
2007. "'טוב שהייתי בפנימייה – אך לא הייתי רוצה להיות שם': עמדות של יוצאי אתיופיה לגבי מסלולי החינוך שבהם למדו (תשמ"ז - תשמ"ט)", בתוך: פ.
פרי (עורכת), חינוך בחברה רבת-תרבויות.
ירושלים: משרד החינוך ומכון בן-צבי, תשס"ח, עמ' 187–200.
2012. "מורה אני ונאוה: הפמיניזציה של מקצוע החינוך בקרב יוצאי אתיופיה בישראל".
2012. "יהודי אתיופיה: הטרוגניות של עדה".
בתוך נמרוד גריסרו ואליעזר ויצטום, היבטים חברתיים, תרבותיים וקליניים של עולי אתיופיה בישראל.
באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 17-1.
שלוחה היא צורת תבליט טופוגרפי, המוגדר על ידי ירידה לשלושה צדדים ועליה לצד הרביעי.
במפה טופוגרפית שלוחה מיוצגת כרצף של קווים גליים.
שלווה היא מצב נפשי של רוגע שקט, ללא התרגשות או הפרעות.
זהו מצב שבו האדם חסר דאגות או מתחים.
גורמים המעודדים יצירה של תחושת שלווה
האדם הממוצע יכול לחוש שלווה בקלות במצב של מנוחה, אך תחושה זו יכולה להתקיים גם במצבי תודעה בעלי רמת עוררות גבוהה יותר.
לעיתים ההתמקדות בדבר מה חיצוני או אף פנימי, כמו נשימה, יכולה להיות מרגיעה כשלעצמה.
הצבע תכלת מקושר לתחושת השלווה.
ניתן לתרגל ולשפר את היכולת של האדם לחוש בשלווה .
על פי רוב נדרשת תודעה מאומנת כדי להישאר במצב של שלווה גם כנגד מספר גבוהה של גירויים שונים והסחות דעת.
הסחות דעת רגשיות עלולות להיות מאתגרות במיוחד בהקשר זה.
הרגשות השליליים הם האתגר הכי גדול לאדם המנסה להגיע לשלווה עמוקה ומתמשכת.
קימות מספר דיסציפלינות המיועדות לקדם ולפתח את היכולת לחוש בשלווה.
כמו למשל תפילה, יוגה, אימון הרפיה, אימון נשימתי, מדיטציה.
ג'ון קבט-זין קובע כי "ריכוז הוא אבן היסוד של אימון הקשיבות.
הקשיבות שלך תהיה עמידה ככל שהמוח שלך יהיה רגוע ויציב.
בלי השלווה פני השטח של מראת הקשיביות יהיו מחוספסים באופן שלא יאפשר להם לשקף דברים באופן מדויק."
שלו עד-אל (נולד ב-1968 ברמת גן) הוא נגן צ'מבלו ומנצח ישראלי.
שלו עד-אל הוא זוכה מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל, בוגר תלמה ילין וחתן פרס פרנסואה שפירא לשנת 1987. בשנת 1988 סיים לימודיו באקדמיה הלאומית של האג.
בארץ הופיע כסולן עם התזמורות המובילות, ביניהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
הוא חבר ב"איל גרדלינו" הבלגית, ב"קונסורט דוריאן" השווייצרי, וב"סולני סטרדיוואריוס" של הפילהרמונית של ברלין.
הוא גם משמש כמנהל המוזיקלי של "אקדמיה דניאל" ושל סולני הבארוק של אוסלו.
עד-אל הוא אורח קבוע כמנצח וכנגן צ'מבלו בפסטיבלים ובבמות המוזיקה החשובות בעולם כגון פסטיבל ברוז', פסטיבל באך בלייפציג, 92 בניו יורק, וויגמור הול בלונדון, סנטורי הול של טוקיו והפסטיבל של סידני.
בין השנים 1997–2007 היה מנצח אורח קבוע של תזמורת האלה.
שלו עד-אל שימש בין השנים 2013–2016 כמנהלה המוזיקלי של תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית.
עד-אל הקליט עד כה למעלה מ-80 אלבומים לחברות התקליטים כגון דויטשה גרמופון.
הוא החזיק במשרות הוראה קבועות באקדמיות של ברנו ושל דרזדן, וכן באוניברסיטת בוסטון.
כמו כן הוזמן להעביר כיתות אמן באקדמיות של מוסקבה, פוקואקה (יפן), הונג קונג, בואנוס איירס, הוואנה, לימה, לה פאס, ריו דה ז'ניירו, טאלין, סידני, מנילה, בייג'ינג, אוניברסיטת פלורידה, אינטרלוקן, אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון, לונג'י (בוסטון), ובלגרד.
ב-2008 היה עד-אל ללא-גרמני הראשון שזכה בפרס פאש היוקרתי לתרומה להחייאת המוזיקה המרכז-גרמנית.
שלו עד-אל מתגורר כיום בברלין.
"שלווה" הוא שיר שנכתב על ידי הפזמונאי אבי קורן והולחן על ידי יאיר רוזנבלום וביצעה להקת הנח"ל.
השיר יצא בשנת 1968 במסגרת התוכנית ה-21 של להקת הנח"ל, "קרנבל בנח"ל".
הסולנים בשיר הם אופירה גלוסקא ומוטי פליישר, וחברי הרכב נוספים הם בין היתר מנחם זילברמן, שלום חנוך, ששי קשת, אמוץ ברונטמן, מירי אלוני, דני סנדרסון, אלי מגן ומאיר פניגשטיין.
נגינת החליל בליווי המוזיקלי לשיר בוצעה על ידי יחיעם פלד.
שירים נוספים בולטים בתוכנית היו "בשמלה אדומה" ו"קרנבל בנח"ל".
לדברי מחבר המילים, אבי קורן, הלחן לשיר חובר על ידי יאיר רוזנבלום עבור סרטון תדמית המעודד גיוס לנח"ל שהוקרן בבתי הקולנוע באותה עת.
הנעימה בסרטון בוצעה על ידי , שהיה אז בן שש עשרה.
קורן הציע לרוזנבלום כי יחבר מילים ללחן, אך זה סירב כיוון שסבר כי זו יצירה מוזיקלית עצמאית שלא אמורה להפוך לפזמון.
מאוחר יותר נקלעה להקת הנח"ל למחסור בחומר עבור תוכניתה החדשה, ולבקשת דני ליטאי, כתב קורן את המילים ללחן.
תוכן השיר מתאר תורנות שבת בבסיס צבאי ומתבסס על חוויות אבי קורן מהטירונות שלו במחנה 80 בשנות ה-60.
השיר בוצע על ידי דפנה ארמוני וגלי עטרי בסרט "הלהקה" בבימויו של אבי נשר, שיצא לאור בשנת 1978, והופיע באלבום שיצא הכולל את פסקול הסרט.
בנוסף הוקלט השיר על ידי אמנים נוספים בהם אבי פרץ וזהבה בן.
שלו סעדה (נולד ב-1992) הוא שחקן כדורעף ישראלי.
סעדה נולד וגדל בכפר מסריק כשלישי מבין ארבעת ילדיהם של סיסי, שוודית שהגיעה לישראל כמתנדבת, ושל ניסים.
אחותו אלה גם היא משחקת כדורעף במכללות.
הוא שיחק בקבוצת הנוער ולאחר מכן הבוגרים של הפועל מטה אשר ושם נודע כשחקן מצטיין.
בנוסף שיחק בנבחרת ישראל בכדורעף חופים.
ב-2014 החל לשחק בנבחרת אוניברסיטת גראנד קניון שבפיניקס.
בעונתו השנייה באוניברסיטת נבחר לנבחרת העונה של ה-MIVA והיה מועמד לפרס שחקן השנה במכללות.
שלוון (שם מדעי: Eirenis) הוא סוג נחשים לא ארסיים ממשפחת הזעמניים.
הם חיים באירופה, אסיה ואפריקה וכמה מהם חיים גם בישראל.
מינים אלה קטנים מאוד ובעלי ראש קטן עם שיניים קטנות, עיניים גדולות שחורות וגוף בצבע אפור עד כתום.
לחלק מהמינים צבעים כהים על ראשם ולעיתים בשילוב עם צהוב.
אורכם יכול להגיע ל-75 ס"מ אך רוב המינים קטנים יותר.
הם צדים יצורים קטנים יותר הכוללים חרקים גדולים, עכבישים, לטאות ונחשים קטנים יותר וכן מכרסמים קטנים.
הם בולעים את טרפם בשלמותו.
מין שלוון טלוא-ראש (Eirenis rothii)
שלווין ברנרד מאק הבן הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת פנאתינאיקוס, בעמדות הרכז והקלע.
בין השנים 2011–2019 שיחק עבור 7 קבוצות שונות בליגת ה-NBA, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 6.6 נקודות, 3.1 אסיסטים ו-2.0 ריבאונדים למשחק.
מאק נולד וגדל בעיר לקסינגטון שבקנטקי, ובשנת 2008 החל ללמוד באוניברסיטת באטלר אשר באינדיאנפוליס.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (ה"בולדוגס"), אליה הצטרף יחד עם גורדון הייוורד, פתח בכל 32 המשחקים וקלע 11.9 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן בראד סטיבנס.
בעונה העוקבת העפילו הבולדוגס לגמר טורניר אליפות המכללות, ובכך קבעו את הישגם הגדול ביותר – אשר עד אז היה שלב שמינית הגמר.
במשחק הגמר עצמו התמודדה באטלר מול אוניברסיטת דיוק, בה שיחקו שישה שחקני NBA לעתיד, והפסידה בתוצאה 59–61 לאחר החטאה של הייוורד בשנייה האחרונה.
בעונת 2010/2011 הפתיעה באטלר כאשר שחזרה את הישג ההעפלה לגמר טורניר המכללות, על אף עזיבתו של הייוורד ל-NBA.
באפריל 2011 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2011 נבחר מאק בבחירה ה-34, על ידי וושינגטון ויזארדס.
לאורך עונת הרוקי שלו מיעט לשחק, ותרם 3.6 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2012/2013 שוחרר מוושינגטון ועבר לשחק בקבוצת מיין רד קלאוס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בין סוף דצמבר 2012 לתחילת פברואר 2013 שיחק לתקופות קצרות עם הוויזארדס ועם פילדלפיה 76', בטרם חזר לרד קלאוס.
ב-22 משחקיו בליגת הפיתוח הצטיין עם ממוצעים של 20.1 נקודות ו-7.7 אסיסטים בממוצע למשחק.
במרץ 2013 זכה לחוזה בלתי-מובטח באטלנטה הוקס עד לסיום עונת .
באותה עונה הציג יכולת טובה עם 7.5 נקודות ו-3.7 אסיסטים למשחק, ובסיומה זכה להארכת חוזה באטלנטה ל-3 עונות נוספות.
בעונת העפיל עם ההוקס לגמר האזור המזרחי בפלייאוף, בפעם הראשונה של המועדון מזה 45 שנים.
בפברואר 2016 הועבר בטרייד ליוטה ג'אז, ובכך התאחד עם גורדון הייוורד, חברו מאוניברסיטת באטלר.
ב-28 משחקיו ביוטה עד לסיום עונת קלע מאק 12.7 נקודות ומסר 5.3 אסיסטים למשחק כרכז הפותח של הקבוצה.
ב-11 במרץ 2016 קלע שיא קריירה של 27 נקודות בניצחון קבוצתו מול הוויזארדס.
בעונה העוקבת חזר לתפקד כשחקן ספסל, וסייע לג'אז להעפיל לסיבוב הפלייאוף השני עם ממוצע של 7.8 נקודות למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה באורלנדו מג'יק, ובעונתו היחידה בקבוצה קלע 6.9 נקודות למשחק.
בקיץ 2018 חתם על חוזה בממפיס גריזליס.
בפברואר 2019, לאחר 53 משחקים בממפיס, הועבר בטרייד להוקס בתמורה לטיילר דורסי, אולם שוחרר באופן מיידי.
בפברואר 2019 חתם בשארלוט הורנטס על חוזה עד לסיום עונת .
ביולי 2019 חתם מאק על חוזה בקבוצת אולימפיה מילאנו, אשר השתתפה בליגת העל האיטלקית וביורוליג.
ב-11 משחקיו ביורוליג קלע 4.9 נקודות בממוצע למשחק, בטרם שוחרר מהקבוצה.
בינואר 2020 חתם על חוזה בהפועל ירושלים מליגת העל הישראלית, עד לסיום עונת .
כחודש לאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שגברה על עירוני נהריה במשחק גמר הגביע.
ב-8 במרץ קלע 20 נקודות ומסר 7 אסיסטים בניצחון הפועל מול מכבי תל אביב בתוצאה 98–87. מספר ימים לאחר מכן הושבתה ליגת העל בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל, ובמאי 2020 דווח כי מאק לא צפוי לחזור לשחק עבור ירושלים.
בנובמבר 2020 חתם על חוזה בקבוצת פנאתינאיקוס.
בן גל נולדה בתל אביב לחיה, עקרת בית ופעילה בארגון ויצו וזליג שפירא, יבואן צינורות ברזל.
בגיל שבע עשרה עזבה את לימודי התיכון ופנתה ללימודי קוסמטיקה ואיפור.
בן גל החלה לעבוד בתחומים אלו בתיאטרון ענבל, בחברת משכית ואצל מפיק התיאטרון גיורא גודיק.
כשפתח בעלה רשת חנויות למוצרי קוסמטיקה וניקוי היא פתחה בחדר האחורי של אחת מחנויותיו קליניקה לטיפולים קוסמטיים.
היא החלה את דרכה בתחום האופנה כשהחלה לארגן תצוגות אופנה בוויצו בעקבות אמהּ.
לאחר מכן עזבה את הארגון והחלה לנהל תצוגות אופנה במקומות נוספים.
ב-1986 ארגנה תצוגה במלון דן בתל אביב עבור פעילות "עם יפה עם אחד" בקרב אוכלוסיית הקשישים במדינה.
ב-1988 ערכה תצוגת אופנה לרגל חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל ואירוע זה משך את תשומת לבם של קהילות יהודיות רבות ברחבי העולם.
ב-1990 הייתה אחראית על תצוגת אופנה באירוע שהכנסותיו נועדו להפעלת הקו הטלפוני לאוזן קשבת לחיילים, האירוע אורגן בחסות אשת שגריר צרפת בישראל ונכחו בו מספר נשות שגרירים בישראל.
בעקבות הסכמי אוסלו היא ארגנה באוקטובר 1993 תצוגת אופנה בנושא השלום בכיכר רבין, בה לקחו חלק 200 דוגמניות ודוגמנים שלבשו בגדים בהשראת השלום, ארץ ישראל ושלוש הדתות.
היא עבדה באופן קבוע עם דוגמניות מובילות בישראל כמו ספיר קופמן וסמדר גנזי, והייתה גם אחראית לגילויו של הדוגמן מוטי רייף, שלאחר מכן עזב את החברה שלה והקים חברה יריבה.
היא הוציאה קו של מוצרי קוסמטיקה בשם "Glam Collection".
ב-1997 הוציאה את ספר הזכרונות שלה "חיים על המסלול" ובשנות ה-2000 החלה לעסוק באימון אישי בנושאי אופנה ואף העבירה הרצאות בתחום.
ב-26 ביוני 2017 נפטרה בגיל 68 לאחר שהייתה חולה זמן רב בניוון שרירים.
מדורי הרכילות בישראל נהגו באופן קבוע לסקר אותה.
היא היוותה השראה לדמותה של מארגנת תצוגות האופנה ציפי צינמן בספרו של ירמי פינקוס "בזעיר אנפין" שיצא ב-2012.
היא התחתנה עם מנחם בן גל ונולדו להם שני ילדים.
שלון קווים (שם מדעי: Eirenis decemlineatus) הוא מין של נחש לא ארסי, מהסוג שלוון ממשפחת הזעמניים.
בישראל נמצא בעיקר במרכז הארץ וצפונה, ובאזורים ים תיכוניים.
הוא נמצא גם בטורקיה, סוריה, לבנון, ירדן, עיראק ואיראן.
שלוון קווים הוא נחש בינוני וזריז שמגיע עד לאורך של 85 סנטימטרים.
צבעו נע בין חום בהיר לחום כהה, וראשו רחב רק מעט מרוחב צווארו.
לחלק מהפרטים יש לאורך הגוף פסים סימטרים הכהים יותר משאר הגוף, ולשאר הפרטים יש צבע אחיד לכל אורכם.
ישנם גם פרטים שבהם הקווים דהויים ואינם בולטים במיוחד.
הוא ניזון מחרקים ומלטאות, ולרוב הוא פעיל ביום.
כשהוא אינו בפעילות הוא מוצא מסתור מתחת לאבנים ובמחילות.
ראייתו טובה ולכן הוא יכול לחמוק מיד עם הופעת איום עליו למקום מחבואו.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 195-197
שלון אזורים (שם מדעי: Eirenis coronella) הוא מין של נחש לא ארסי, מהסוג שלוון ממשפחת הזעמניים.
בישראל נמצא בעיקר במדבר יהודה, אזור ים המלח והנגב.
הוא גם נמצא לאורך מערב אסיה: טורקיה, עיראק, צפון ערב הסעודית, ירדן, סוריה, לבנון וסיני.
שלוון אזורים הוא נחש מדברי קטן, המגיע עד לכ-45 סנטימטרים ולמשקל של עד 15 גרם.
צבעו נע בין חום בהיר לאפור צהבהב, הגב מעוטר בפסי רוחב כהים, ועל הראש ישנו כתם כהה.
העיניים כהות עם קשתית צהובה.
שלוון אזורים ניזון בעיקר מעקרבים, עכבישים וחרקים.
כאשר הוא תופס עקרב הוא לוכד את העקרב מהזנב כך שהעוקץ מופנה קדימה ואז הוא בולע את העקרב בעודו בחיים.
הוא פעיל יום ושוכן לרוב מתחת לאבנים או בתוך המחילות של הטרף שלו.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 191-192
שלווה צ'יגירינסקי הוא אוליגרך רוסי-ישראלי, שהיה בעל השליטה בחברת "סיביר אנרג'י" וחברת "Russian Land Ltd", שהייתה מעורבת בביצוע מספר פרויקטים גדולים ברוסיה, בהם: בנייה מחדש של מלון רוסיה, בניית מגדל רוסיה, בניית מרכז התרבות והעסקים "קריסטל איילנד" במוסקבה, ופיתוח האי "ניו הולנד" בסנקט פטרבורג.
ב-2008 דורג צ'יגירינסקי במקום ה-618 בעולם ובמקום ה-58 ברוסיה, ברשימת המיליארדרים של המגזין "פורבס", עם הון מוערך של כ-1.6 מיליארד דולר.
צ'יגירינסקי נולד למשפחה יהודית בעיר כותאיסי שבמערב גאורגיה.
הוא למד באוניברסיטת סצ'נוב במוסקבה.
ב-1987 עבר צ'יגירינסקי לספרד, ולאחר מכן עבר לגרמניה כדי לעסוק בעסקי הנדל"ן.
באותה תקופה פגש צ'יגירינסקי את הבנקאי קרל היינץ סטוק, איתו הפך למייסד שותף של חברת "S+T Group Handels GMBH", שפעלה בתחום הנדל"ן ברוסיה.
לאחר שחזר לרוסיה בתחילת שנות ה-90, ניהל צ'יגירינסקי, כבעל השליטה של חברת S+T Group Handels GMBH, פרויקטי נדל"ן בנייה פיתוח ושימור עירוני, כולל מספר אתרי מורשת במוסקבה.
הוא החל את פעילות הפיתוח שלו עוד בימיו ראש עיריית מוסקבה הראשון לאחר התפרקות ברית המועצות גבריאל פופוב.
הפרויקט הראשון שלו במוסקבה היה בניין משרדים עבור העירייה.
כבר בתחילת שנות ה-90, פגש והתיידד עם ראש עיריית מוסקבה השני, יורי לוז'קוב, ואשתו ילנה באטורינה.
כתוצאה מקשר זה הוא הצליח לקדם מספר פרויקטים.
ב-1997 רכש צ'יגירינסקי את חלקו של שותפו ושינה את שמה של החברה שלו ל-ST Group, והפך ליו"ר הדירקטוריון.
בשנת 2001 הקים צ'יגירינסקי את החברה לפיתוח מוסקבה (MDC), בשותפות עם עיריית מוסקבה.
הפרויקטים הידועים ביותר של MDC היו בניית מרכז העסקים הבינלאומי "מוסקבה סיטי", והקמת הרשת הקמעונאית "מטרו-ריאל", במסגרת הסכם עם קבוצת מטרו הגרמנית.
בשנת 2002 העביר צ'יגירינסקי את נכסיו בקבוצת ST לאחיו הצעיר אלכסנדר, אשר בשנת 2007 שינה את שמה של החברה לקבוצת Snegiri.
באותה שנה הקימה שלווה צ'יגירינסקי את STT Group LLC, שהפכה לבעלים משותף של MDC במעמד שווה לעיריית מוסקבה.
בשנת 2007 העביר את כל הפרויקטים השלו לבעלות חברת חברת "Russian Land Ltd".
שטח הרצפה הכולל של פרויקטים שצ'יגירינסקי היה מעורב בהם באותה עת עלה על 2 מיליון מ"ר.
כולל הבנייה של מגדל רוסיה במוסקבה (בשטח 400,000 מ"ר), המתחם הרב-תכליתי "יוגרה" בחנטי-מנסיסק (161,000 מ"ר); בנייה מחדש של מלון רוסיה (410,000 מ"ר) והאי ניו הולנד בסנט פטרסבורג (68,000 מ"ר).
האדריכל הבריטי נורמן פוסטר הוזמן לעבוד על הפרויקטים.
צ'יגירינסקי יזם כמה מהפרויקטים הבולטים שלו בשיתוף פעולה עם אנשי העסקים איגור קסייב וויקטור רשניקוב, הבעלים של מפעלי הברזל והפלדה "Magnitogorsk".
צ'יג'ירינסקי תכנן להנפיק את חברת הנדל"ן שלו ב בשנת 2008. לקראת ההנפקה תכננו בעלי המניות למכור כ-20% מהחברה עם שווי שוק צפוי של כ-10 מיליארד דולר.
לפי "פורבס", צ'גירינסקי היה יכול להיות בעל שווי נקי של 2.5 מיליארד דולר לאחר ההנפקה.
לצד עסקי הנדל"ן שלו, נכנס צ'יגירינסקי בשנות ה-90 לשוק הנפט.
תוך שיתוף פעולה עם חברת "בריטיש פטרוליום".
ב-1996, הקים את חברת "פטרול קומפלקס", שיצרה רשת של תחנות דלק במוסקבה תחת המותג BP.
בשנת 1999 רכש את השליטה בחברות הנפט Evikhon ו-Yugraneft, שבבעלותן היו שדות נפט גדולים.
באותה שנה הוא מיזג את נכסי הנפט שלו עם חברת "סיביר אנרג'י" (Sibir Energy) הבריטית, שנסחרה ב.
אחר כך, עם "חברת הדלק המרכזית" שבבעלות עירייית מוסקבה, ייסד צ'יגירינסקי את חברת הנפט של מוסקבה (לימים - חברת הנפט והגז של מוסקבה).
צ'יגירינסקי, מונה למנכ"ל חברת הנפט והגז של מוסקבה בשנת 2003 ולנשיאה בשנת 2004. ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב היה יו"ר מועצת המנהלים של החברה.
בשנת 2000 הקימו שלווה צ'יגירינסקי ורומן אברמוביץ' מיזם משותף, סיבנפט-יוגרה, שמחציתו הייתה בבעלות חברת הבת של "סיביר אנרג'י" - "יוגרנפט", כאשר "סיבנפט" הפכה לבעלים-שותף שווה.
"יוגרנפט" תרמה רישיונות לשדות הנפט דרום פריובסקויה ומזרח פאליאנובסקויה כהון של המיזם המשותף.
אבל ב-2004 גילה צ'יגירינסקי שחלקה של יוגרנפט דולל ל-0.98% לאחר מספר הנפקות נוספות לטובת חברות הקשורות לסיבנפט.
האירוע גרם לקרע בין האחים צ'יגירינסקי, שלווה האשימה את אחיו אלכסנדר בשיתוף פעולה עם אברמוביץ', שהוביל לדילול הנכסים.
בנובמבר 2007, הגיש האוליגרך שלווה צ'יגירינסקי וחברת "סיביר אנרג'י" שבשליטתו, שהמניות שלה נסחרו בבורסת לונדון, תביעה הלונדון נגד אברמוביץ'.
בטענה ש"סיבנפט", חברת הנפט שאותה מכר אברמוביץ' לחברה הממשלתית הרוסית "גזפרום" שנתיים קודם, גזלה ממנה 50% מהיזם המשותף.
"סיביר אנרג'י" טענה שהחזקתה במיזם המשותף דוללה מ-50% לפחות מ-1% ללא ידיעתה.
לפי התביעה של צ'יגיריניסקי, שכבר הוגשה קודם לבתי משפט ברוסיה ובאיי הבתולה ונדחתה, צ'יגיריניסקי ואברמוביץ' סיכמו בשנת 2000 על פיתוח של השדה, בו עתודות מוכחות של 300 מיליון טון נפט, על-ידי חברה משותפת, בבעלות שווה.
אך בדצמבר 2003, דולל בבת אחת חלקו במיזם המשותף, בעקבות הנפקת מניות של המיזם בתמרונים משפטיים מסובכים ובמרמה.
באוגוסט 2008, ניהל משא ומתן למכירת 50% מחברת "סיביר אנרג'י" לחברת "רויאל דאטש של" תמורת כ-2.4 מיליארד דולר.
הוא גם היה מעורב בפרשת שחיתות עם אשת ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב.
צ'יגירינסקי ברח לישראל באוקטובר 2009 וקיבל אזרחות ישראלית, אולם ב-2013 עבר לארצות הברית.
במרץ 2021 הגיש תביעת דיבה נגד העיתונאית הבריטית קתרין בלטון, מחברת הספר "אנשי פוטין", והוצאת הרפר קולינס, על דברים שכתבה עליו בספר.
בשנים 2003–2009, הוא היה נשוי לטטיאנה פנצ'נקובה.
לאחר שהגיעו להסדר גירושין בבתי המשפט ברוסיה ובארצות הברית, הגישה פנצ'נקובה תביעה בקונטיקט והאשימה את בעלה לשעבר ב"התעללות פיזית, פסיכולוגית ורגשית" במשך 10 שנים.
נוסף, היא הגישה תביעה נפרדת, וביקשה תשלומים משמעותיים לאחר הגירושין, המגיעים לה לכאורה בשל הוראת השופט הרוסי.
עם זאת, באוקטובר 2014, חבר מושבעים של בית המשפט ווטרברי מצא את צ'גירינסקי זכאי בכל האישומים.
ביוני 2014, הגישה צ'יגירינסקי תביעה בבית המשפט הפדרלי בניו יורק, והאשימה את פנצ'נקובה ברווח בלתי חוקי על ידי, מכירת חלק מאוסף האמנות שלו תמורת 120 מיליון דולר, שהועבר לה בגין הילדים לניהול בנאמנות.
אחר כך האשימה פנצ'נקובה את בעלה לשעבר בהתעללות בילדים.
בהתבסס על תוצאות חקירת קדם המשפט ב-2016, בית המשפט בסטמפורד הוציא צו מעצר עבור צ'יגירינסקי, שלמרות שהכחיש את האישומים, התייצב מרצונו לתחנת המשטרה.
ב-17 במרץ, בית המשפט העליון של קונטיקט שחרר אותו בערבות של $50,000. לאחר ששקל את עובדות המקרה, בית המשפט בסטמפורד הוציא בתחילת יוני 2016 צו מעצר לטטיאנה פנצ'נקובה באשמת פעולות ש"גררו סיכון לפגיעה בקטינים וריקבון מוסרי שלהם".
הצו נבע מבדיקת מומחה, אשר הוכיחה שפנצ'נקובה עשתה מניפולציות בילדיה כדי לעורר שנאה כלפי אביהם, והדריכה אותם איך לענות על תשובות "נכונות" לשאלות בבית המשפט.
בתחילת פברואר 2017, בית המשפט של מדינת קונטיקט דחה את התיק נגד צ'יגירינסקי, ומצא אותו זכאי.
באותה שנה בנובמבר, בני זוג לשעבר יישבעו את המחלוקת שלהם על רכוש בארצות הברית.
שלווה כִּיכְּוֹדְּזֶה (בגאורגית; შალვა ქიქოძე; 1894–1921) היה צייר, גרפיקאי ומעצב תיאטרון גאורגי אקספרסיוניסט.
יחד עם לאדו גודיאשווילי ודויד קקבדזה, הוא נחשב לדמות מפתח באמנות הגאורגית של תחילת המאה ה-20.
כיכודזה נולד בכפר בַּחְוִוי , גוריה, שבמלכות המשנה של הקווקז (כיום גאורגיה).
בשנים 1914 עד 1918 למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה.
ב-1916 הוא השתתף במשלחת לכפר הגאורגי נַאבַּאחְטֶוִוי והכין עותקים של ציורי הקיר מהמאה ה-15 מכנסיית מרי הקדושה שבכפר.
הוא שהה במולדתו לתקופה קצרה בין השנים 1918–1920, ועבד בעיקר כעיצוב תיאטרון בטביליסי.
לאחר מכן עבר לפריז, שם ערך, יחד עם חבריו הציירים, גודיאשווילי וקקבדזה, תערוכה בשנת 1921.
הוא נפטר בפרייבורג, גרמניה, ב-7 בנובמבר 1921
"שלווה בארמונותייך" הוא שיר של הראפר והזמר הישראלי רביד פלוטניק, מתוך אלבום האולפן השישי שלו, "תוך כדי תנועה", שיצא לאור ב-24 בספטמבר 2021.
"שלווה בארמונותייך" הוא השיר הנועל את "תוך כדי תנועה".
הוא נכתב על ידי פלוטניק עצמו, שהלחין אותו יחד עם ישי סוויסה, ומכיל דגימה מתוך "דבר אליי בפרחים" של גאולה גיל, שהלחין דובי זלצר, אשר קיבל קרדיט הלחנה בשיר.
בנוסף, בשיר אזכור למזמור קכ"ב מספר תהילים.
הזמר שי צברי סוגר את השיר בנאום על מהות התפילה.
השיר זכה להצלחה רבה ברשתות הסטרימינג, כאשר בספוטיפיי זהו השיר המושמע ביותר מתוך "תוך כדי תנועה", עם למעלה מ-13 מיליון השמעות, נכון ליוני 2025.
השיר הגיעה למקום ה-15 במצעד כאן מורשת בנוסף השיר הגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד "היטליסט" של מאקו, ושהה במצעד למשך למעלה מ-30 שבועות.
ביולי 2022, הזמרת יובל דיין פרסמה גרסת כיסוי לשיר.
שלולית חורף (גם: בריכת חורף, בריכה עונתית, שטח הצפה) היא מערכת אקולוגית עונתית וייחודית הנוצרת מהיקוות של נגר עילי בכל מקום בו מצויים בקרקע שקעים, טבעיים או מעשה ידי אדם, בעקבות ירידת גשמים באגן הניקוז של המערכת או עליית מי תהום.
שלוליות עפר אופייניות לאזורים מישוריים, והן נוצרות מעל שכבת קרקע אטימה.
בריכות סלע אופייניות לאזורים הרריים, והן נוצרות מעל סלעים.
סוג הקרקעית של הבריכה משפיע על קצב איבוד המים כתוצאה מחלחול ועל הרכב החומרים המומסים במים.
שלוליות נוצרות עם רדת הגשמים בכל מקום שבו מצויות בקרקע שקערוריות, טבעיות או מעשה ידי אדם.
בעונת החורף יורדות כמויות גדולות של משקעים בפרק זמן קצר יחסית, ובמקומות רבים באגן הניקוז אין הקרקע מסוגלת עוד לקלוט את הנגר העילי.
בה בעת מים שכן חלחלו לקרקע מביאים לעליית מפלס מי התהום הרדודים.
כך או כך התוצאה אחת: היקוות של שלוליות במקומות הנמוכים.
לאורך שפלת החוף בישראל מצויים ריכוזים של קרקע כבדה הקרויה נזאז.
קרקע זו מונעת את חלחול מי הגשמים ותורמת אף היא להיקוות המים על פניה.
כשפוסקים הגשמים והקיץ מגיע, מתייבשות השלוליות בהדרגה, בכפוף בכמות מי הגשמים הניקווים מחד, ובקצב חלחול המים לקרקע והתאדותם, מאידך.
באזורים של צפון הארץ ומרכזה, העשירים יחסית במשקעים, הבריכות רבות ומשך קיומן ארוך (עד שמונה חודשים בשנה).
ככל שמדרימים מספרן פוחת ומשך קיומן מתקצר.
השלולית היא בית גידול זמני בעל תנאים מיוחדים:
שינויים מהירים – השלולית בדרך כלל רדודה ועומקה אף אינו מגיע לחצי מטר.
מסיבה זו כמות המים בה קטנה, והיחס בין שטח פני המים לנפחם הוא גדול.
משום כך יש בה חוסר יציבות, אשר מתבטא בשינויים מהירים וקיצוניים בטמפרטורה ובהרכב של המים.
טמפרטורת המים – בלילות חורף קרים במיוחד עלולים מי השלולית לקפוא עד הקרקעית, ואילו בשעות היום החמות המים עשויים להגיע לטמפרטורות גבוהות.
טווח הטמפרטורות שלהם – 20 מעלות ויותר ביממה אחת.
תכולת הגזים – החמצן מגיע אל מי השלולית מן האוויר, וגם נוצר במים על ידי אצות זעירות בתהליך הפוטוסינתזה.
ריכוז החמצן במים יכול להשתנות בהשפעת האור והטמפרטורה.
הפחמן דו-חמצני נקלט מן האוויר, וגם מתווסף למים בתהליך פירוק החומר האורגני ובנשימת צמחים ובעלי חיים.
לכן ריכוזו במים יעלה בשעות הלילה.
מליחות – מי השלולית דלים במלחים, מכיוון שהיא ניזונה ממי גשמים.
אולם שלולית הנמצאת על קרקע מלוחה (למשל בנגב) מכילה מלחים בכמות גבוהה.
בשלוליות שבהן מבקרים עדרי צאן ובקר מצטברים מלחי זרחן וחנקן, שמקורם בגללים.
עכירות המים – בשלולית יש סחף של חלקיקי קרקע, ולכן עכירות המים גבוהה.
המים העכורים מפחיתים את חדירת האור למים, וכך משפיעים על קצב ההתפתחות של אצות וצמחי מים אחרים.
שרשרת המזון – הבסיס של שרשרת המזון בשלולית משתנה בהתאם לסוג הקרקעית.
בשלולית המצויה על קרקע פורייה, מהווה החומר האורגני הנרקב את המזון הראשוני העיקרי.
מקורו בשרידי צמחים מן העונה החולפת ובצמחים ירוקים הנובטים לאחר הגשמים הראשונים.
כאשר הקרקעית סלעית, מהוות האצות, הצמודות לסלעים ולאבנים שבמים, את הבסיס של שרשרת המזון בשלולית.
ארעיות – ארעיותה של השלולית מהווה יתרון לגבי יצורים מסוימים, מפני שהיא מונעת מטורפים גדולים, כגון דגים, לחיות בתוכה.
יצורים אלה היו יכולים לחיות היטב באגם ובנחל, שבהם התנאים טובים מאלה שבשלולית, אך קיומם של הטורפים שם מסכנת אותם והם מוצאים מפלט בשלולית.
השלולית היא בית גידול זמני שקיצו ידוע, ולכן מרגע שנוצרה, קצב התפתחות הביומסה בה, מהיר, בעיקר, אצות זעירות ובעלי חיים חסרי חוליות.
חלק מהיצורים אנדמיים לבית גידול זה, ואחרים הם יצורים מזדמנים, החיים בדרך כלל במקווי מים קבועים.
השלוליות עשירות ביצורים רבים, שרובם בעלי כושר סבילות גבוה לשינויים בטמפרטורת המים, לכמות החמצן המומס בהם ולחומציותם.
כל אלה נתונים לתנודות רבות וקיצוניות במימיה הרדודים של השלולית.
בשלוליות מתקיימים סרטנים ירודים, כגון דפניות, סרטני תריס וסרטני בוץ.
כמו כן נפוצים במי השלולית זחלי יתושים, שפיריות ובריומאים, וכן זחלים ובוגרים של חיפושיות מים שונות.
שלולית היא גם בית גידול לראשנים של דו-חיים כמו הצפרדעים, הקרפדות והטריטונים.
לבעלי החיים המאכלסים את השלולית יש התאמות מיוחדות להישרדות בעונת היובש ולהשלמת מחזור החיים בעונת הלחות הקצרה:
ביצי קיימא – סרטנים ותולעים, אשר כל שלבי חייהם הפעילים מתנהלים במים, מטילים ביצי קיימא.
ביצים אלה מוטלות לקראת סיום העונה הלחה, ושוקעות לקרקעית השלולית.
הביצים מצופות מעטה עבה, המגן על העובר מפני חום והתייבשות.
הביצים נשמרות למשך שנים אחדות, וכך מבטיחות את המשכיות המין בבית גידול בלתי יציב זה.
תרדמת קיץ – תרדמת קיץ היא התאמה התנהגותית חשובה, האופיינית, למשל, לדו-חיים, כגון הטריטון.
הוא מתחפר לעומק הקרקע, שבה נשמרת לחות ובה הטמפרטורה נמוכה יחסית במשך תקופת היובש.
קצב חילוף החומרים בגופו יורד למינימום הנדרש לקיום הגוף ללא פעילות.
הטריטון חוזר לחיים פעילים בהתחדש השלולית בעונה הבאה.
נטישת השלולית – לחלק מבעלי החיים מהווה השלולית בית גידול רק בהיותם בשלבים הראשונים לחייהם, ואילו השלב הבוגר מתקיים מחוץ למים.
לקבוצה זו שייכים הדו-חיים ומרבית חרקי המים.
חרקי מים, שאצלם גם השלב הבוגר קשור למים, כגון חיפושיות מים, מתעופפים ונוטשים את השלולית עוד בטרם תתייבש לחלוטין, ומוצאים את מקומם במקווי מים אחרים.
התפתחות מהירה - יכולת להשלים במשך תקופה קצרה את השלב המימי של מחזור חייהם.
בהתייבש השלולית הם מסוגלים לעבור את העונה היבשה מבלי שייפגעו באמצעות צורות שונות של תרדמה (כמו ציסטות אצל אמבות או ביצי קיימא בסרטנים ירודים) או על ידי גלגול ועזיבת השלולית (כמו חרקים העוזבים כבוגרים או דו-חיים העוזבים כצעירים וחיים על-פני היבשה).
יכולת להשיג מזון בשלולית עצמה.
רבים מהם ניזונים מחומרים אורגניים שבמים, ואחרים בולעים חיידקים וחד תאיים.
החרקים והדו-חיים ניזונים מן הסרטנים הירודים, מהחומר הצמחי ומחומרי הרקב במים.
בישראל, בית גידול לח מסוג שלולית חורף אפיין את מרזבות מישור החוף וכיום הולך ונעלם מן הנוף עד כדי הכחדה בשל הפיתוח והעיור המואצים.
הסיבות העיקריות לפגיעה הן, ניקוז ביצות, בנייה המואצת וזיהום הסביבה, למשל, על ידי ריסוס מקווי מים בחומרי הדברה כפתרון תברואתי לבעיית היתושים.
מספר שלוליות החורף הולך ופוחת עד כדי סכנת הכחדתה של מערכת אקולוגית ייחודית זו, על מאכלסיה הייחודיים, ובהם שבעת מיני הדו-חיים ששרדו בישראל:
בשנת 1992, חתמה ישראל על אמנת ריו לשימור המגוון הביולוגי ואשררה אותה בשנת 1995.
בשנת 1993 חתמה מדינת ישראל על אמנת רמסר בה התחייבה לשמור על מקווי מים בעלי חשיבות בינלאומית, מתוך הכרה בחשיבותם לשמירה על המגוון הביולוגי בכלל ועל עופות מים בפרט.
בתי הגידול הלחים בישראל הם בעלי חשיבות בינלאומית רבה בשל מיקומה באזור יובשני למחצה, מפגש בין שלוש יבשות, בעל מגוון רחב של תנאים אקלימיים וגיאומורפולוגיים.
המגוון הביולוגי הרחב בקנה מידה עולמי שישראל מצטיינת בו ואשר התפתח בתנאים אלה, מיוחד עקב ההתאמות הנדרשות מהפאונה ומהפלורה לתנאי המחיה האופייניים.
החוק הישראלי מגדיר רבים מערכי הטבע בשלוליות החורף כ'ערך טבע מוגן'.
רשות הטבע והגנים מופקדת על אכיפת חוק זה.
שלוליות חורף טבעיות ובריכות חורף מעשה ידי אדם
שלוליות החורף הגדולות בישראל הן שריד לביצות הגדולות שהשתרעו באזור החוף.
במטרה להתמודד עם הפגיעה בשלוליות החורף הטבעיות נעשו מספר ניסיונות בישראל לחפור בריכות מלאכותיות.
למרות הניסיון שנצבר בנושא, מגוון המינים בבריכות אלו דל מאוד.
ניסיונות להעביר ביצים ובעלי חיים משלוליות לא צלח ובריכות מלאכותיות אלו לא מצליחות לשמש כבית גידול לבעלי החיים המצויים בשלוליות חורף.
ביצות הפאליק, באזור נתניה ונחל פולג
הבריכה העונתית בקרקעית מחצבת הכורכר בשמורת שער פולג (בסמוך לברכת רמאדן)
בריכת רמת אביב (בריכת נאמן) בשטח התחום מצפון לסמינר לוינסקי ומגדלי נאמן ומדרום לרחוב יוניצ'מן-מחלף גלילות בתל אביב-יפו.
נכללת במאבק להצלת רכס הכורכר הצפון-מערבי של תל אביב-יפו
עמק הנרקיסים ממזרח למתקן פי גלילות וצפונית לשכונת רמת אביב ג' בתל אביב-יפו.
בריכת הלוחמים בצמוד למשרד הרישוי בחולון
בריכת רחובות ליד מושב ישרש
בריכת ברקת ליד מושב ברקת
בריכת רוברטס בין ניצן לתל אשדוד
רוב שלוליות החורף הקטנות הן מלאכותיות ונחפרו בעבר ליד כפרים ערביים כדי לאגור מים להשקיה או להשקיית הצאן.
שמורת טבע אירוס הביצות נוב, רמת הגולן
בריכת נטור בבג'וריה, רמת הגולן
בריכת מן בבקעת מן, הר חרמון
שָׁלוֹם במובן המדיני הוא מצב של יחסים דיפלומטיים בין מדינות והוא הניגוד של מצב המלחמה או האויבות.
במצב של שלום, היחסים בין שתי מדינות או יותר אינם כוללים עימות אלים ובין הצדדים שוררת הסכמה (בכתב או בעל פה) ליישב כל מחלוקת שתתגלה ביניהם בהתדיינות ובמשא ומתן ולא באמצעות הפעלת כוח וכפייה.
השלום המדיני אינו מתבטא רק בהיעדר מלחמה.
אחד מהיבטיו הרבים של השלום הוא גם שיתוף פעולה בין המדינות בתחומים שונים, כגון מסחר משותף, מיזמי תיירות ותשתית משותפים וחילופי תרבות וספורט.
יחסי שלום שאינם כוללים היבטים נוספים אלה מכונים לעיתים "שלום קר".
השכנת שלום בין מדינות היא מטרתם של אנשים וארגונים רבים, ובראשם ארגון האומות המאוחדות.
השלום יכול להתכונן מבחירה, כאשר הצדדים מסכימים ביניהם להימנע מאלימות, או בכפייה – על ידי דיכוי של אותם גורמים העלולים להפר את השלום.
הוגי דעות רבים רואים בשלום את המצב העדיף למדינה, שכן הוא מייצג מצב של ביטחון שאינו תלוי בכוח צבאי.
לדוגמה, ברוך שפינוזה גרס ב"מאמר מדיני" כי השלום הוא "תכלית המצב המדיני", דהיינו הסיבה לקיום המדינה.
מדינות אחדות בעולם נהנות מתקופות ממושכות במיוחד של יחסי שלום, ובראשן שווייץ, שלא הייתה מעורבת במלחמה כלשהי מאז 1814 ונוקטת עמדה נייטרלית ביחסי החוץ שלה, ושוודיה, שגם מאחוריה תקופת שלום דומה.
אחד הסמלים של השלום היא יונת השלום.
שביתת נשק היא סיומה של מלחמה או עימות אלים אחר, (ריב) בעקבות הסכמתם של הצדדים הלוחמים על צעד זה.
זהו מצב של מודוס ויונדי, שבו שני הצדדים של עימות מסוים חולקים הסכמה ארעית ולא רשמית על הפסקה של עימות זה, מתוך נכונותם להגיע או לציית להסדרים מסוימים שיבטיחו את מסלולם התקין של חייהם.
במשך ההיסטוריה ציינו היסטוריונים תקופות ארוכות יותר ופחות של שלום יחסי בין מדינות העולם.
תקופות כאלו היו לעיתים קרובות תוצאת שלטונה של אימפריה חזקה שהשליטה סדר ומנעה מלחמה באזורים נרחבים:
השלום הרומאי, או פַּקס רוֹמָנָה (לטינית: Pax Romana), הוא כינויה של התקופה שנמשכה משנת 27 לפנה"ס ועד שנת 180, בה שרר שלום ושקט יחסי ברחבי האימפריה הרומית.
השלום הבריטי (Pax Britannica), כינוי לתקופה משנת 1815 ועד 1914, בו השליטה האימפריה הבריטית שלום יחסי, לאחר שגברה על צרפת הנפוליאונית.
כאשר ניסתה רוסיה להרחיב את השפעתה בבלקנים, עצרו אותה הבריטים והצרפתים במשותף במלחמת קרים (1854–1856).
השלום האמריקני (Pax Americana): מונח לשלום יחסי מאז תום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, תחילה בעולם המערבי, ומאז סיום המלחמה הקרה מתפשט יותר ויותר גם לשאר העולם.
שלום זה חופף בחלקו לשלום הדמוקרטי השורר מאז בין מדינות דמוקרטיות.
הפסיכולוג סטיבן פינקר טוען בספרו המלאכים הטובים של טבענו שזוהי קרוב לוודאי התקופה השלווה והארוכה בתולדות האנושות, במונחים של מספר ההרוגים במלחמות כאחוז מן האוכלוסייה.
אף שמלחמות גדולות, למשל מלחמת עיראק-איראן ומלחמת וייטנאם התרחשו בו, מספר ההרוגים בהן קטן יחסית לאוכלוסיית העולם שגדלה מאוד.
את התקופה מאז סוף שנות ה-80 מכנה פינקר "השלום החדש".
בתקופה זו נעלמו כמעט לחלוטין מלחמות בין מדינות ריבוניות, אך עדיין מתרחשות מלחמות אזרחים דוגמת מלחמת האזרחים בסוריה, שבהן לפחות אחד מן הצדדים איננו מדינה ריבונית.
למדינת ישראל הסכמי שלום עם שתי מדינות שכנות לה, מצרים וירדן .
בנוסף, חתמה ישראל על הסכמי אברהם, שהם הסכמי שלום ונורמליזציה עם מספר מדינות ערביות: איחוד האמירויות, בחריין וסודאן.
בנוסף, חתמה ישראל על הסכם שלום עם מרוקו.
בשנת 1993 חתמה ישראל על הסכם אוסלו הראשון, כחלק מתהליך שלום בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית, שאינה נחשבת למדינה, אלא רשות אוטונומית למחצה (קיבלה את מעמדה הודות להסכמי אוסלו).
הסכמי אוסלו מבחינה טכנית עדיין בתוקף, אף על פי שאין תהליך שלום בין הצדדים נכון להיום ינואר 2025) והסכסוך עודנו נמשך.
האפשרות של השגת שלום בין ישראל לפלסטינים הוא נושא למחלוקת ציבורית עזה, הן בציבור הישראלי והן בציבור הפלסטיני.
בהיסטוריה היו דוגמאות להסכמי שלום שנכשלו לדוגמה: הסכם ריבנטרופ מולוטוב בין גרמניה לברית המועצות נקטע במבצע ברברוסה שבו תקפה גרמניה את ברית המועצות.
שלום קר הוא מצב שבו בין שתי מדינות שורר שלום באופן רשמי, בעוד הממשלה או האוכלוסייה, לפחות במדינה אחת, מסתייגים מהסכם השלום ונמנעים מליישמו.
שלום קר מאופיין ברמות גבוהות של חוסר אמון בין הצדדים, וגישה שלילית של הממשלות והאוכלוסיות, לפחות באחת מהמדינות, כלפי המדינה השנייה.
שלולית היא מקווה מים המכיל מים במשך עונת הגשמים.
מקור מי השלולית הוא נגר עילי בעקבות ירידת גשמים באגן הניקוז הנקווה בשלוליות.
לעיתים נוצרות השלוליות כתוצאה מעליית מפלס מי התהום בעקבות גשמים באגן הניקוז.
התכונה המייחדת את השלולית משאר מקווי המים המתוקים היא ארעיותה של השלולית: היא מכילה מים במשך ימים או שבועות ספורים ולכל היותר חודשים אחדים, ומתייבשת עם התקרב או במהלך הקיץ.
משך קיומה של השלולית תלוי בכמות מי הגשמים מצד אחד, ומצד שני בקצב חלחול המים לקרקע והתאדותם.
שלוליות עפר – אופייניות לאזורים מישוריים.
נוצרות מעל שכבת קרקע אטימה.
בריכות סלע – אופייניות לאזורים הרריים.
סוג הקרקעית של השלולית משפיע על מידת איבוד המים בחלחול ועל הרכב החומרים המומסים במים.
בעונת החורף יורדות כמויות גדולות של משקעים בפרק זמן קצר יחסית, ובמקומות רבים אין הקרקע מסוגלת עוד לקלוט את כמות המים הרבה ולפיכך ניקוות שלוליות במקומות הנמוכים.
לאורך שפלת החוף בארץ מצויים ריכוזים של קרקע כבדה הקרויה נזאז.
כשפוסקים הגשמים והקיץ מגיע, מתייבשות השלוליות בהדרגה, בשל התאדות מימיהן וחלחולם.
בעבר היו השלוליות נפוצות באזורי הארץ השונים, אך בעקבות ריבוי האוכלוסייה ופיתוח החקלאות והתעשייה בישראל נפגע בית גידול זה.
הסיבות העיקריות לפגיעה הן, ניקוז ביצות, בנייה המואצת וזיהום הסביבה למשל על ידי ריסוס מקווי מים בחומרי הדברה כפתרון תברואתי לבעיית היתושים.
מספר שלוליות החורף הולך ופוחת עד כדי סכנת הכחדה של נוף מים זה, על מאכלסיו הייחודיים.
במידה ורוצים לשמור על השלוליות יש להכריז על הפיכת השלוליות העיקריות בארץ לשמורות טבע.
שינויים מהירים – השלולית בדרך כלל רדודה ועומקה אינו מגיע אף לחצי מטר.
ריכוז המלחים – מי השלולית דלים במלחים, מכיוון שהם ניזונים ממי גשמים.
השלולית היא בית גידול זמני וכאשר היא נוצרת, מופיעים היצורים בתוכה בצורה של התפרצות מהירה.
בזמן קצר מתפתחת בשלולית ביומסה גדולה של יצורים, בעיקר אצות זעירות ובעלי חיים חסרי חוליות.
חלק מהיצורים בלעדיים לבית גידול זה, ואחרים הם יצורים מזדמנים, החיים בדרך כלל במקווי מים קבועים.
השלוליות עשירות ביצורים רבים, שרובם בעלי כושר סבילות גבוה לשינויים בטמפרטורת המים, בכמות החמצן המומסת בהם ובחומציותם.
כמו כן נפוצים במי השלולית זחלי יתושים, שפיריות ובריומנים, וכן זחלים ובוגרים של חיפושיות מים שונות.
התפתחות מהירה – יכולת להשלים במשך תקופה קצרה את השלב המימי של מחזור חייהם.
שלוליות החורף הן נופי מים אופייניים לאזור ארץ ישראל.
באזורים של צפון הארץ ומרכזה, העשירים יחסית במשקעים, השלוליות רבות ומשך קיומן ארוך (עד שמונה חודשים בשנה).
בריכות החורף הגדולות בישראל הן שריד לביצות הגדולות שהשתרעו באזור החוף בישראל.
שלולית געש במחלף חוף השרון
שְׁלוּחוֹת הוא קיבוץ דתי בעמק בית שאן, הנמצא כשלושה ק"מ מדרום לעיר בית שאן ושייך לתנועת הקיבוץ הדתי.
הקיבוץ נמצא בשלוחות הר הגלבוע ומכאן שמו.
שם הקיבוץ סמלי ולקוח מספר ישעיהו "שְׁלֻחוֹתֶיהָ נִטְּשׁוּ עָבְרוּ יָם".
פירוש השם שלוחות הוא ענפים - זכר למשפחות החברים שנספו בשואה.
שלוחות נותן שירותים מוניציפליים לשלפים, שכונה שהוקמה בשטח הקיבוץ ובשטחו של הקיבוץ השכן רשפים.
הקיבוץ נוסד בתאריך 10 ביוני 1948, במהלך מלחמת העצמאות, והוא הקיבוץ הראשון שהוקם לאחר קום המדינה.
ראשיתה של שלוחות באביב 1941, כאשר התכנסו כחמישים בוגרי עליית הנוער הדתי בקריית שמואל והקימו גרעין התיישבות.
הבחירה בשם זה סימלה את רצונם להיות שלוחה של תנועת הקיבוץ הדתי.
חברי הקבוצה התחנכו בקבוצת רודגס ששהתה בכפר אברהם, בשדה יעקב ובמוסדות שונים של עליית הנוער.
בשנת 1943 עברה הקבוצה למחנה רודגס בכפר אברהם שהתפנה, ושנה לאחר מכן לרמת השומרון שבפרדס חנה שהתפנתה עם עלייתה של בארות יצחק לנגב.
בעת שיצאו כתגבורת לסכל את המצור על גבעת חיים, נהרגו שניים מחברי שלוחות, ו, ושמונה נפצעו.
משנת 1945 נחשבה שלוחות כגוף מתאים להתיישבות חדשה.
חבריה קיבלו הצעות שונות אך רק בקיץ 1948 הועלתה ההצעה לעלות לאדמת אשרפייה שליד בית שאן, ובכך לעבות את גוש ההתיישבות של הקיבוץ הדתי בעמק בית שאן.
בתחילה הוקם היישוב במחנה משותף עם קיבוץ רשפים החילוני הסמוך, וביוני 1949 נחלקו לשני יישובים סמוכים, המופרדים על ידי שטח חקלאי, עם המעבר של חברי רשפים לנקודת הקבע שלהם.
החל משנת 2023 פועלת בקיבוץ שלוחה של המכינה הקדם-צבאית העמק.
הקיבוץ מעסיק חברי קיבוץ, בני נוער מהמשק, תושבים שאינם חברים, תושבי בית שאן והסביבה ומתנדבים זמניים.
כלכלת קיבוץ שלוחות נשענת על כמה מפעלים חקלאיים, טכנולוגיים ותיירותיים:
חקלאות עיקר הכנסות הקיבוץ עדיין מגיעות מענפי חקלאות שונים, הודות להתמחות חברי הקיבוץ והצלחתם בייעול תהליכים ויצירת תפוקה גדולה יחסית.
ענפים גדולים כמו הרפת, לולי תרנגולות הודו, לולי פיטום תרנגולות, מטעי תמרים, בריכות דגים, גידולי שדה ופרדס עדיין מספקים עבודה למספר רב של חברים.
לקיבוץ בית אריזה חדיש לגזר שתפוקתו תופסת נתח גדול בשוק הארצי לגזר, בנוסף לייצוא למדינות רבות כמו אירלנד, אנגליה ורוסיה.
טכנולוגיה אם בעבר כל הכנסת הקיבוץ הגיעה רק מחקלאות, במשך העשורים האחרונים, חברי הקיבוץ יזמו מפעלים שונים על מנת להוסיף אפשרויות פרנסה כמו גם מקורות הכנסה אלטרנטיביים.
שני המפעלים נסגרו בתחילת שנות האלפיים וכבר אינם פעילים.
מפעל מיקרו-ויו (Microvue) - יוצר ומייצא מכשירי סריקת מיקרופילם.
המפעל הוא בין היחידים בעולם שעדיין מייצר סורקי מיקרופילם.
מפעל שלטרון (Sheletron) - יוצר פתרונות לתצוגה אלקטרונית על גבי צגי LCD שניתנים לשליטה מרחוק, הוקם בשנת 1996.
תעשייה מסגריה - מפתחת ויוצרת מגוון מכונות ופתרונות לשוק החקלאי.
נוער ופנאי באמצע שנות התשעים הוקם מחנה קיץ הנקרא "קיץ בקיבוץ" ומבוסס על חוויות מחנה הקיץ הצפון אמריקאי הטיפוסי.
המחנה, המיועד לנוער, נמשך כמה שבועות וכולל לינה במקום, ספורט, שחייה, חקלאות, עבודת קרקע ופעילויות נוספות.
תיירות במקום יש פינת חי המציעה שלל פעילויות לילדים.
היא פתוחה למבקרים בתיאום מראש.
שָׁלוֹם, חָבֵר הוא צמד המילים העבריות שבהן נפרד נשיא ארצות הברית ביל קלינטון מיצחק רבין ב-4 בנובמבר 1995, לאחר שנודע שנרצח.
בהודעה קצרה שמסר מחצר הבית הלבן הביע קלינטון את צערו:
את המילים "שלום, חבר" ביטא קלינטון בעברית.
הוא חזר עליהן גם בלווייתו של רבין, כעבור יומיים.
באומרו מילים אלה טבע קלינטון את צמד המילים הללו כביטוי המסמל את הרצח ואת זכרו.
מילות הפרֵדה מיצו את תחושת האבל של רבים בישראל ובעולם, ובחירתו של קלינטון לומר אותן בעברית נתנה להן מעמד מיוחד.
תפקידה הכפול של המילה "שלום" בעברית, הן במובן של אי-מלחמה והן במשמעות של מילת פרֵדה סופית (בשונה מ"להתראות", המרמזת על המשכיות), העצימו את כוחו של הביטוי ואת מעמדו הסמלי.
המילה "חבר", המעידה על קרבה ואהבה הדדית העניקה לביטוי נופך סנטימנטלי.
עד להקמת מרכז יצחק רבין לחקר ישראל, הארגון העיקרי שעסק בהנצחת רבין היה העמותה "שלום, חבר".
את הודעת קלינטון כתב אנתוני בלינקן, כותב הנאומים בממשלו ולימים מזכיר המדינה של ארצות הברית.
הביטוי "שלום, חבר" הפך למעין אמרת כנף ששימשה בהקשר של זכר הרצח.
ימים אחדים לאחר הרצח הופצו והופקו 750,000 סטיקרים ועליהם הביטוי "שלום, חבר.", שעוצב בגופן "קורן".
הסטיקרים צורפו לעיתון "ידיעות אחרונות".
במלאת שנה לרצח הודפסו סטיקרים חדשים, ועליהם המילים "חבר, אני זוכר".
לאחר שנה הופק סטיקר שלישי, ועליו המילים "חבר, אתה חסר".
בקרב מתנגדי רבין נפוצו סטיקרים ובהם פרפרזות על הביטוי: "הכול בגללך, חבר", "זה לא שלום, חבר" וכן "חבר, אתה אשם".
הביטוי "שלום, חבר" היה למקור השראה לאמנים ומשוררים אחדים.
הם השתמשו בו בשירים שכתבו בעקבות הרצח:
השיר שלום חבר מאת יענקל'ה רוטבליט, בלחן של שלום חנוך ובביצוע אריק איינשטיין, מתוך תקליטו "לאן פרחו הפרפרים".
השיר שלום חבר - מאת אפי נצר, בביצועו ובהלחנתו.
בשיר שולבו מילים מתוך השיר "הרעות", שהיה אהוב על יצחק רבין.
השיר שלום חבר - מאת דוד זיגמן, בביצוע שרית חדד ושריף יצא ארבעה ימים לאחר הרצח, אך למעשה נכתב כחצי שנה קודם לכן.
השיר נכלל באלבום הבכורה של שרית חדד שנקרא "ניצוץ החיים".
בשיר "שירת הסטיקר" מאת דויד גרוסמן ובביצוע להקת הדג נחש שולבו המשפטים "חבר, אתה חסר" ו"הכול בגללך, חבר" מתוך הסטיקרים.
שלום, תפילת הדרך הוא סרטו הראשון באורך מלא של הבמאי יקי יושע.
הסרט עוסק בלבטים ומצוקות הנעורים בישראל של לפני מלחמת יום כיפור.
הסרט נחשב לסרט הפוליטי הישראלי הראשון ולאחר המלחמה אף הוגדר על ידי הביקורות כנבואי ב"מעריב" הוגדר כ"סרט ההיפים הראשון ואולי גם האחרון שנעשה בארץ" ובעיתון הארץ, כסרט של "היפי מתבגר".
שלום, צעיר תל אביבי, הוא בן למשפחה בורגנית.
הוריו רוצים שילך לאוניברסיטה, אך לשלום אין ראש ללימודים.
אבא של שלום אינו משוכנע שבנו האהוב עושה את הטוב ביותר שיכול לעשות בחייו, כשאינו עושה שום דבר.
לשלום יש מכונית סטיישן מרופטת, יש לו שתי נשים להסעה ולאהבה, ו"זה בסדר", כפי שמסבירה אחת מהן, אמא לילדה קטנה, פטפטנית ומתוקה.
את עצמו, צעיר ישראלי בעקבות גורלו.
הוא מזדמן, בין השאר, לחבורה של אמנים, שמתווכחים על עתידה החברתי-פוליטי של ישראל.
מלחמה ושלום, התנחלויות ושטחים, עשירים ועניים.
על דבר אחד אין ויכוח, העתיד לא נראה ורוד.
שלום מחליט לעזוב את הארץ ולנסוע לאמריקה, אך לבסוף נשאר.
שלוחי חב"ד (ההגייה היא "שלוּחים", במלעיל) הם פעילים מקרב חסידי חב"ד שנשלחו למקומות שונים בעולם, כדי לחזק את היהודים השוהים במקום, לדאוג להם לצרכיהם, לחזק את הזהות היהודית ולעודד את לימוד התורה וקיום המצוות.
בסיס מפעל ה"שלוחים" במתכונתו הנוכחית הוא יוזמה של רבי יוסף יצחק שניאורסון, ולאחר פטירתו הועצם ונבנה מחדש על ידי חתנו וממלא מקומו רבי מנחם מנדל שניאורסון, אותו רואים השלוחים כ"המשלח".
נכון לשנת 2022 פועלים כ-7,136 שלוחים בכ-4,800 מרכזים ומוסדות במאה ותשע מדינות (מתוכם 1,353 שלוחים בישראל, המפעילים כ-1,273 בתי חב"ד).
פעילות השלוחים במקומות השונים מתרכזת סביב "בית חב"ד" המקומי.
הפעלת השלוחים נעשית בידי ה"מרכז לענייני חינוך" של חסידות חב"ד, המרכז אחראי על שליחת וארגון השלוחים ברחבי העולם.
למרות זאת, במדינות שונות ישנם ארגונים שונים האחראים על שליחת השלוחים, לפי מדינות.
ההיררכיה היא שבכל מדינה יש שליח ראשי שכפוף ישירות למרכז הארצי ותחתיו כפופים שאר השלוחים שבמדינתו.
ברוב מדינות העולם, הארגון האחראי הוא המרכז לענייני חינוך, ובישראל, צעירי אגודת חב"ד.
הארגונים נוסדו על ידי רבי מנחם מנדל שניאורסון.
מרכז חב"ד העולמי ושאר ארגוני חב"ד אינם מממנים את פעילות השלוחים.
מימון הפעילות ומשכורות השלוחים מאורגנים באופן עצמאי בידי השלוחים עצמם.
המימון מגיע מתרומות, או באמצעות משרות ושירותים שונים שהם ממלאים בחיי הקהילה.
עם זאת, ישנם שלוחים המקבלים מימון התחלתי בתקופה הראשונה לפעילותם.
לשמירה על הסדר, במדינה בה יש יותר משליח אחד, ה'מרכז' ממנה את אחד השליחים (לרוב - השליח הראשון שהגיע למקום) להיות השליח הראשי, המייצג את חב"ד מול השלטונות, ובעל סמכות הכרעה במקרה של חילוקי דעות.
בדרך כלל השליח הראשי הוא הממנה - או מאשר - שלוחים חדשים בתחום אחריותו, ובמדינות שונות אף מסייע במימון פעילותם.
שכרם של השליחים בעולם והוצאות פעילותם משולמים לרוב מכספי תרומות.
את רוב התרומות מגייסים השלוחים עצמם, בעיקר מתומכים וידידים באזור בו בתי חב"ד פועלים ובמקרים מסוימים ישירות מבעלי הון בישראל ובעולם.
חלק מהשליחים מפעילים מוסדות חינוך ומרכזים קהילתיים כגון בתי ספר, גני ילדים ומעונות יום בתשלום חלקי או מלא, המאפשרים להם לממן חלק מהפעילות באזור שליחותם.
חלק קטן של התרומות מגיע לארגונים האחראים, תרומות אלו משמשות להפעלת הארגונים הנ"ל וחלקם מגיע בעקיפין לבתי חב"ד.
כך לדוגמה: ארגון צא"ח מפיק עלוני הסברה לקראת חג החנוכה, ומוכר את העלונים לבתי חב"ד במחיר מסובסד הודות לתרומות שמקבל.
במקרים יוצאי דופן, מממנים הארגונים האחראים (כגון צעירי חב"ד) חלק מתקציב השלוחים.
לדוגמה: בית חב"ד הנמצא במיקום חשוב מזווית הראיה של הפעילות החב"דית, או בית חב"ד הנמצא במיקום המקשה על השגת מימון (בית חב"ד למטיילים שאינו מתבסס על קהילה קבועה) - זוכים לתמיכות מסוימות.
גם שלוחים חדשים זוכים לתמיכה מסוימת (המשתנה ממקרה למקרה) בתקופה הראשונה לפעילותם.
בנוסף, במקרים מסוימים מקבלים בתי חב"ד תקציב מהרשות המקומית.
חלק מילדי השלוחים החיים באזורים מרוחקים ממגורי יהודים חרדים - לומדים במיזם "בית ספר - נט", שבו מתקיים לימוד ווירטואלי עם מורה.
סדרת הספרים ילדים בשליחות עוסקת בילדי השלוחים.
פעילות השלוחים מתקיימת בעיקר בבית חב"ד האזורי של כל שליח, או במוסדות השונים שהוקמו (כגון בית תבשיל, מוסדות חינוך ועוד).
הפעילויות משתנות בין השלוחים השונים, כאשר יש המרכזים פעילויות שונות.
בכללות נחלקות הפעילויות לפעילות קבועות ופעילויות עונתיות:
הפעילויות הקבועות שמקיימים השלוחים הם בעיקר מבצעי הרבי מחב"ד, וכן שיעורים והרצאות בענייני יהדות, חסידות תורה ומדע, ושיעורים שונים.
השלוחים גם מעניקים סיוע בכל צורך יהודי, כגון הכנה לבר מצווה, חתונה או אבל.
הפעילויות העונתיות שמקיימים השלוחים, נעשות בדרך כלל בסביבות חגי ישראל ובתקופות שונות, כגון תקיעת שופר בראש השנה, הדלקת נרות חנוכה, חלוקת משלוחי מנות בפורים, חלוקת מצות שמורות לקראת חג הפסח, תהלוכות ל"ג בעומר וקריאת עשרת הדיברות בחג השבועות.
כמו כן ישנן גם פעילויות קיץ כגון קייטנות, מועדוני של"ה (שיעורי לימודי הדת) ועוד.
שלוחי חב"ד פעילים אף בחילוץ יהודים מכתות שונות ברחבי העולם.
אחת לשנה מתקיים כינוס שנתי שבמסגרתו מתאספים אלפי שלוחים ממדינות רבות.
הרבי מלובביץ' נהג לשאת דברים לפני השלוחים בהתוועדות ביום השבת.
לאחר פטירתו עולים השלוחים לקברו ביום שישי.
במהלך הכנס, היה מקריא המנחה הרב משה קוטלרסקי, את שמות המדינות שבהן פועלים שלוחי חב"ד, כשהשלוחים קמים בעת הקראת מקום שליחותם.
בכינוס מתקיימות סדנאות שונות, שמטרתן להעשיר את פעילות השלוחים ולהקל על עבודתם, צילום קבוצתי שנערך ברחבת 770, עלייה לאוהל חב"ד לובביץ' ועוד.
את הכינוס ניהל הרב משה קוטלרסקי, באמצעות ועדה מיוחדת - "הנהלת כינוס השלוחים העולמי" של ה"מרכז לענייני חינוך", שמתכננת את הכינוס כחצי שנה קודם לכן.
כמו כן מתקיים בשבוע שלפני כ"ב בשבט "כינוס השלוחות", שבו מתכנסות נשות השלוחים ממדינות רבות.