tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקמתו הייתה מענה לצורך ולבקשת ויקיפדיה ישראל, במטרה לעודד העלאה של תמונות מישראל עם רישיון חופשי, שכמותם הייתה דלה מאוד במאגר הבינלאומי ויקישיתוף, Wikimedia Commons.
נראה שהמימשק הבינלאומי באנגלית להעלאת תמונות חופשיות, הקשה על ישראלים.
הפתרון היה לפתח ממשק ידידותי בעברית להעלאה ושליפה של תמונות למערכת הבינלאומית שמכילה מיליוני תמונות מכל העולם.
הממשק בעברית, שנבנה עבור הציבור הרחב בישראל, נקרא "פיקיוויקי" (פיקי: תמונות, ויקי: ויקישיתוף).
בנוסף, המימשק בעברית מאפשר חיפוש ושליפה לפי רשימת נושאים, לפי תאריכים, לפי צלם, לפי מיקום, לפי תגיות וגם חיפוש חופשי.
בשנת 2021 עבר פיקיוויקי, מניהול באמצעות איגוד האינטרנט הישראלי לניהולה של קבוצת "אבני מורשת", עמותה שפועלת ליצור סביבה דגיטלית לאתרי מורשת הנושאים ערכים היסטוריים – תרבותיים בישראל.
מאגר התמונות של פיקיוויקי נותר כפי שהיה בשרתי ויקישיתוף הבינלאומי.
פיקיוויקי פועל באמצעות מתנדבים חברי קבוצת "אבני מורשת", בניהולה של שאולה הייטנר, ממיסדי המיזם באיגוד האינטרנט הישראלי.
המתנדבים הם צלמים, מתכנתים ואנשי תיעוד וקטלוג.
מאז 2021, נעשה מאמץ בשיתוף מוסדות ציבוריים, לאסוף תמונות היסטוריות ולאגד אותם על פי שמות יישובים.
אתר "פיקיוויקי" מציע כיום, מימשק לתיעוד, שימור והנגשה לתצלומים עבור ארכיוני קיבוצים ויישובים.
המידע שמקוטלג ועולה לאתר על ידי מתנדבים, מאפשר לציבור גישה לאוספי תמונות שאחרת לא הייתה לו גישה אליהם, ביניהם, מאגר "שימור לדורות" שראשיתו ב־2008, שהוא תולדה של שיתוף פעולה בין מחלקת היודאיקה של ספריית אוניברסיטת הארווארד ובית יגאל אלון.
מנהלת בית יגאל אלון לשעבר, ניצה קפלן, אספה תצלומים שנועדו לשימור, מעשרות ארכיוני יישובים, קיבוצים ומושבים.
הצילומים עברו סריקה על ידי גורם מקצועי בישראל במימון אוניברסיטת הרווארד.
אלא שעל אף שב- 2015 הייתה הכרזה חגיגית על סיום הפרויקט, שלוותה בהצהרה על הנגשה ברשת של מאות אלפי סריקות דיגיטליות של תצלומי "פרויקט שימור לדורות", לא הייתה שום תשתית לכך ולא ניתן היה לממש זאת.
הנגשה ברשת החלה בשנת 2021, בעקבות החיבור בין מאגר "שימור לדורות" למיזם פיקיוויקי.
נכון לשנת 2024 קוטלגו בפיקיוויקי מעל 100,000 תצלומים, שצולמו החל מסוף המאה ה-19. התמונות נגישות לארגוני תקשורת בישראל ובעולם.
בישראל נעשה שימוש נרחב בתמונות מפיקיוויקי על ידי ארגוני תקשורת והסברה שאין ברשותם ארכיון תמונות.
המקור העיקרי לתמונות חופשיות הם תורמים, בהם צלמים מקצועיים, חובבי צילום וכלל הציבור שמעלים תמונות שצילמו בתוספת ציון תאריך הצילום, נושא הצילום, שם הצלם, מקום הצילום, תיאור ואפשרות למידע נוסף.
תמונות, שהן בגדר נחלת הכלל, של ארכיונים יישוביים ומוסדות ברחבי ישראל, מגיעים מכמה מקורות:
אוסף פרויקט "שימור לדורות" של בית יגאל אלון ואוניברסיטת הרווארד.
האוסף המלא נמצא בידי פיקיוויקי ועולה בהדרגה לאתר בידי מתנדבים.
תמונות שנמצאות במאגרי מידע בינלאומיים כגון אוסף פרנק סחולטן באוניברסיטת ליידן, אוסף וילהלם ואן דר פול (הארכיון ההולנדי), אוניברסיטת הרווארד, ספריית הקונגרס האמריקאי, וגטי אימג'ס.
מאגרי מידע ישראלים כגון קרן קיימת לישראל, הספרייה הלאומית, אוסף התצלומים הלאומי, מוסדות תרבות, ארכיוני עיריות ועוד
פיקניק בצל ההר הוא סרט דרמה אוסטרלי משנת 1975 בבימויו של פיטר ויר, על פי תסריט מאת קליף גרין שמבוסס על הרומן מאת ג'ואן לינדזי.
בסרט מככבים רייצ'ל רוברטס, הלן מורס ודומיניק גארד.
העלילה מתארת את תעלומת היעלמותן של תלמידות ומורה במהלך טיול יום האהבה בשנת 1900 בוויקטוריה, אוסטרליה.
הסרט הופק בתקציב של כ-440,000 דולר אוסטרלי והכניס סכום נרחב הרבה מעבר לכך, עם הכנסות משמעותיות מהקרנות בינלאומיות.
הסיפור עוקב אחר קבוצת תלמידות מבית הספר 'אפליארד', אשר יוצאות לפיקניק ביום האהבה 1900 על רקע האתר הטבעי המדהים של 'האנגינג רוק' בוויקטוריה.
במהלך הטיול, מספר תלמידות ומורה נעלמות באופן מסתורי, מה שמוביל לחרדה ולחקירה אינטנסיבית בהן נושפים על אירועים לא מוסברים ועל חוסר ההצלחה במציאת הנעדרות.
הסרט מדגיש את התעצמות המסתורין וההשפעה על הקהילה הסובבת.
רייצ'ל רוברטס בתפקיד גברת אפליארד - מנהלת הטורטרנטית של בית הספר
ג'קי ויבר בתפקיד מיני - עובדת בבית הספר
דומיניק גארד בתפקיד מייקל פיצהוברט - צעיר המעורב בחקירה
הלן מורס בתפקיד מ.לה דה פואטייה - מורה בבית הספר
אן-לואיז למברט בתפקיד מירנדה סיינט קלייר - תלמידה נעלמת
מרגרט נלסון בתפקיד שרה וואייבורן - תלמידה בבית הספר
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 92% בהתבסס על 36 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "סרט מעורפל ומסתורי, שמביא לחיים דילמות על טבע האדם ותעלות ההיעלמות.".
ובנוסף באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 81 מתוך 100, בהתבסס על 12 ביקורות.
בנוסף, הסרט זכה לשבחים כבירים עם התמקדות בקולנועיות והמשחק, והוערך באופן חיובי על ידי מבקרים בינלאומיים.
הוא נחשב לפנינה בקולנוע האוסטרלי.
פִּיר היא עיר הבירה של מדינת דקוטה הדרומית בארצות הברית, וכן בירתו של מחוז יוז.
נכון לשנת 2020, בעיר מתגוררים 14,091 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הבירה השנייה הכי פחות מאוכלסת בארצות הברית.
פיר נוסדה בשנת 1880 על נהר המיזורי בגדתו המערבית של הנהר, אל מול פורט פייר.
בשנת 1889 הפכה העיר לבירת המדינה.
העיר הורון (אנ') שאפה להיות הבירה של המדינה, אך פיר נבחרה בגלל מיקומה במרכז הגאוגרפי של דקוטה הדרומית.
פורט פייר התפתחה מוקדם יותר, עם יישוב קבע מאז בערך 1817 סביב סחר בפרוות.
פיתוחה של פיר הושפע גם מהקמת העיר רפיד וקו הרכבת פיר-מזרח, העוברת בין מזרח למערב העיר.
הדבר הגדיל את הגישה לשווקים של מוצרים מקומיים ושיפר את התחבורה לנוסעים.
הרכבת חוצה את נהר מיזורי על גשר הרכבת שיקגו-צפון מערב.
לאחר מלחמת העולם השנייה העיר מצאה עצמה מבודדת יחסית בשל בניית הכבישים המהירים.
זוהי אחת מארבע בירות מדינה שאין בה כביש בינמדינתי, והיחידה שאין לה גישה לכבישים בין מדינתיים מהירים.
עם זאת, נעשה עדיין שימוש ברכבות במדינות המישור.
העיר שוכנת על גבעות בסמוך לנהר המיזורי, במרחק קילומטרים ספורים מאגם אואהה - אגם מלאכותי, מהגדולים בעולם, המשמש כאתר דיג פופולרי.
חודשי החורף קרים ביותר, ואילו חודשי הקיץ חמים.
הטמפרטורות הממוצעות בחודש ינואר נעות בין C° 16− ל-C° 2−.
הטמפרטורות הממוצעות בחודש יולי נעות בין C° 16.6 ל-C° 32.6. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם בעיר הייתה ב-15 ביולי 2006 והגיעה ל-C° 47.2. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה ב-9 בפברואר 1994, C° 37.2−.
ב- 23 ביולי 1973, סופת טורנדו F3 פגעה בפיר וגרמה לעשרה נפגעים.
היה זה הטורנדו החזק ביותר שאי פעם נרשם במחוז יוז.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,044.9 תושבים למייל רבוע (403.4 / קמ"ר).
החלוקה הגזעית בעיר הייתה 85.1% לבנים, 0.5% אפריקאים אמריקאים, 10.9% ילידים אמריקאים, 0.6% אסייתיים, 0.5% מגזעים אחרים ו-2.4% משני גזעים או יותר.
אנשים היספניים או לטיניים מכל גזע הם 1.9% מהאוכלוסייה.
נכון למפקד זה ב-5,778 משקי בית היו 29.2% ילדים מתחת לגיל 18 שגרים שם, 45.7% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 10.4% היו בבעלות נשים ללא בעל, 3.8% היו בבעלות גבר ללא אישה, ו-40.1% היו לא למגורי משפחות.
35.0% מכלל משקי הבית היו מורכבים מאנשים פרטיים ו-11% מהם גרו לבד מגיל 65 ומעלה.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.23 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.87.
הגיל הממוצע בעיר היה 39.3 שנים.
החלוקה המגדרית בעיר הייתה 47.8% גברים ו-52.2% נשים.
שדה התעופה האזורי פיר מקשר את העיר לדנוור שבקולורדו, לווטרטאון שבדקוטה הדרומית ולברוקינגס שבדקוטה הדרומית.
כביש בינמדינתי 90 הנמצא כ-49 ק"מ דרומית לעיר הוא הכביש הבין-מדינתי הקרוב ביותר לעיר.
היומון המקומי היוצא לאור בעיר פיר הוא ה"קפיטל ג'ורנל" (Capital Journal).
בשירו של שין אלטמן, "Capital" שבוצע על ידי של להקת רוקאפלה מוזכרות כל ערי הבירה של מדינות ארצות הברית למעט פיר.
בסיום השיר אומר אחד הזמרים "פְּיֵיר, פְּיֵיר, שכחנו את פייר".
בעקבות ביקורת על השיר, נוסף לאלבום הלהקה נאום של ראש עיירת פיר באותה עת, גארי דרוז, המבקר את הלהקה על כך שהם לא רק שכחו את פיר, אלא אף הגו את שמה לא נכון.
פיר וורן הוא חלק ממפעל מים קדום בעיר דוד ולו כמה חלקים: תעלה אופקית באורך של כמה עשרות מטרים; פיר אנכי בגובה של כ-14 מטרים, ומעבר צר בין ביצורים המוביל לבריכת אגירה.
פיר וורן שייך למכלול מפעל המים הקדום ביותר בירושלים, אשר ראשיתו בימי הכנענים בשלהי תקופת הברונזה, והמשכו בימי דוד המלך בראשית תקופת הברזל.
פיר וורן נתגלה על ידי החוקר הבריטי צ'ארלס וורן בשנת 1867 ונקרא על שמו.
וורן הבין לראשונה שאם זהו המעבר המוגן מהמעיין - הוא מוביל למיקומה המקורי של ירושלים כבר בתקופת הברונזה התיכונה, מסקנה שעד היום המחקר הארכאולוגי של ירושלים מאשר ומאשש.
בשנים 1910–1911 נחפר ותועד הפיר על ידי האב לואי איג ונסאן, שפעל במשלחת בראשותו של מונטגיו פארקר.
בהמשך ניטש הפיר ונסתם בעפר ואשפה.
בין השנים 1979–1981, נוקה שוב הפיר ונחקר בידי משלחת ארכאולוגית ישראלית בראשותו של הארכאולוג יגאל שילה.
בין השנים 1997–1998 נסקרו הפיר וסביבותיו מבחינה גאולוגית על ידי דן גיל, ובהמשך נבדקו בידי הארכאולוגים רוני רייך ואלי שוקרון.
הכניסה אל התעלה האופקית של פיר וורן נמצאת בקומת המרתף של בית מגורים בן כ-150 שנים, העומד באמצע המדרון היורד מעיר דוד מזרחה.
בראש התעלה ישנו פיצול קטן אל מערה טבעית, אך עיקרה הוא מנהרה משופעת בה חצובות מדרגות תלולות היורדות גובה של כ-8 מטר לכיוון צפון מזרח.
המנהרה עצמה ממשיכה ישר בדופן המזרחית, בגובה של כשלושה מטרים מעל מפלסה עד נקודה זו (המעבר לשם היום - דרך סולם).
לואי-איג ונסאן שחפר את הפיר יחד עם פארקר שיער שפיר וורן נחצב כדי לאפשר לתושבי ירושלים היבוסית, בעת מצור גישה מתוך העיר למעיין הגיחון שהיה מקור המים של העיר.
הוא אף זיהה את פיר וורן עם ה"צינור" המוזכר בספר שמואל ב':
הסברה הייתה שנחצבה מנהרה שהובילה מים ממעיין הגיחון אל תחתיתו של הפיר, כאשר אל חלקו העליון של הפיר מובילה מנהרה מתוך העיר.
לטענת רייך ושוקרון הפיר האנכי מעולם לא שימש לשאיבת מים.
החציבה המקורית בתקופת הברונזה התיכונה נעשתה בסלע ה"מֶלֶכֶּה" הנוח, והמנהרה עברה מעל לפיר בלי להגיע אליו, כך שהשואבים הלכו מעל הפיר האנכי מבלי לראות אותו.
המנהרה הגיעה לבריכת אגירה שהייתה מחוץ לחומות והייתה מוגנת במגדל ממנו היה אפשר לשאוב מים.
במאה השמינית לפני הספירה העמיקו את המנהרה בסלע הקשה וגילו את הפיר.
(פער של כאלף שנים בין החלק העליון לחלק התחתון של המנהרה).
ראיות נוספות להסברם הם מביאים מגובהה הרב של המנהרה (כ-6 מטר), כיוון שאין צורך בגובה כזה והחציבה מהווה טרחה רבה ניתן להסיק שהמנהרה המקורית לא הייתה בגובה הנוכחי.
גם העובדה כי הפיר לא נוח לשאיבה (הגישה אליו תלולה ויש בו בליטה שתתקע דליים שיורדו אליו ותשפוך את המים) מחזקת את הטענה כי לא לכך הוא שימש.
פיראוס היא עיר נמל יוונית בת כ-164,000 תושבים (2011) המהווה חלק ממטרופולין אתונה, וממוקמת כ-11 ק"מ דרומית-מערבית למרכז אתונה.
פיראוס היא כיום העיר הרביעית בגודלה ביוון, ונמל פיראוס הוא הנמל המרכזי של יוון ואחד הגדולים באירופה.
בפיראוס שלושה נמלים, שניים צבאיים במזרח (הנמלים זֵאַה Ζέας ומוּנִיכְיַה Μουνυχία) וקנתרה, הגדול יותר, משמש למטרות מסחר ושוכן במערב העיר.
בעבר פיראוס שימשה כנמל העיר אתונה, אך במדינה היוונית המודרנית, בה הייתה אתונה לעיר בירה, מצאה גם פיראוס את יעודה כמרכז תעבורה ימי, בנוסף להיותה מרכז מסחר ותעשייה.
בעיר פועל מועדון הספורט אולימפיאקוס, המורכב מ-17 ענפי ספורט, המפורסמות שבהן קבוצת הכדורגל וקבוצת כדורסל.
פיראוס, שפירוש שמה "מקום על המעבר", הייתה מיושבת עוד במאה ה-26 לפני הספירה.
במאה ה-6 לפנה"ס האזור תפס תשומת לב בשל יתרונותיו האסטרטגיים.
בשנת 511 לפניה"ס, הגבעה של מוניכיאה בוצרה על ידי העריץ של אתונה, היפיאס.
בשנת 480 לפניה"ס, הצי היווני ששכן באתונה הועבר לפיראוס, מאז פיראוס שימשה דרך קבע של ספינות צי ששכנו באתונה.
בתקופה העות'מאנית פיראוס נודעה בשם Aslan liman (נמל האריות), שם זה ניתן על ידי הטורקים שכבשו את יוון, בשל פסל אריה מפורסם שכינויו הוא "האריה פיראוס" שנגנב בשנת 1687 על ידי פרנצ'סקו מורוסיני ושם אותו בעיר האיטלקית, ונציה, שם הוא עדיין עומד.
העתק של הפסל נמצא במוזיאון הארכאולוגי של פיראוס.
בתקופה זאת פיראוס הייתה שוממת ברובה פרט למנזר סנט ספירידון ובית המכס.
בשנים 1792 ו-1829 היו ניסיונות להביא תושבים לאזור אך אלו נחלו כישלון.
עם הקמתה של יוון המודרנית בשנת 1832 והכרזת אתונה כעיר בירה, הנמל שוב התמלא בתושבים והתעשייה התפתחה.
פיראוס, מעיירה קטנה ונטושה הפכה עד מהרה לעיר השנייה בגודלה, אחרי אתונה.
מספר אירועים תרמו להתפתחות של העיר כגון: רכבת אתונה-פיראוס (Isap) בשנת 1869 ויצירת תעלת קורינתוס בשנת 1893 ונבנו מבנים חדשים כגון: מוסדות, כנסיות, חינוך, בניין הבורסה, בית העירייה ובניין הדואר.
בסוף המאה ה-19 בפיראוס הייתה אוכלוסייה של 51,020 תושבים.
מלחמת העולם השנייה הביאה לנסיגה בהתקדמות של העיר.
לאחר המלחמה העיר חזרה להתפתח.
משנת 2016 חברת הספנות הממשלתית הסינית קוסקו משקיעה בקניית נכסים בעיר ופיתוחם.
שירות התחבורה הציבורית בפיראוס כולל אוטובוסים, טרוליבוסים, רכבת פרוורית, רכבת אתונה-פיראוס (ISAP) והחשמלית של אתונה.
פיראוס שוכנת בחלק הצפון-מערבי של המישור המרכזי של חבל ארץ אטיקה, למרגלות הר אגלאו.
העיר מדרום וממערב לחופי המפרץ הסרוני.
פיראוס למעשה שייכת למטרופולין של אתונה.
העיר מוזכרת בשיר "הקולות של פיראוס", בביצועו של חיים משה.
פיקרדי או פיקרדיה היה אחד מעשרים ושבעה חבלי צרפת על פי החלוקה המנהלית שנהגה בה עד לסוף 2015. משנת 2016 הוא כלול בחבל החדש או-דה-פראנס.
הוא ממוקם בחלקה הצפוני של צרפת.
בירתו הייתה העיר אמיין (צרפתית: Amiens).
חבל הארץ המודרני של פיקרדי הוא נרחב יותר מהפרובינציה ההיסטורית של פיקרדי.
חלקו הדרומי של מחוז אן (Aisne) ורוב מחוז אואז (Oise) היו מבחינה היסטורית חלק מפרובינציית איל-דה-פראנס, בעוד שמחוז הסום וחלקו הדרומי של מחוז אן היוו את הפרובינציה של פיקרדי גופא.
משום שפיקרדי ההיסטורית הייתה קטנה מכדי להפוך לחבל ארץ, החליטה הממשלה הצרפתית לאחדה עם צפון איל-דה-פראנס (בפרט, האזורים של Beauvaisis, Valois, Noyonnais, Laonnois, Soissonnais, Omois, אם לציין את החשובים שבהם).
שמה של הפרובינציה ההיסטורית של פיקרדי ניתן לחבל ארץ חדש זה.
בכך, חבל פיקרדי הוא במידת מה חבל ארץ מלאכותי, כאשר דרום מחוז האואז מצוי בתוך אזורי הכרך של פריז.
התושבים בדרום האואז נוסעים כל בוקר לאיל-דה-פראנס לצורכי עבודה, ובקושי חשים "פיקרדיים" ("תושבים פיקרדיים" ומסורתית דוברי-פיקרדית) בניגוד לאלה הבאים מחלקו הצפוני של חבל ארץ חדש ומלאכותי זה, שבעבורם למונח זה משמעות רבה.
הגם שפיקרדי היא במידת-מה חבל ארץ הדורך במקום, עם אזור התעשייה של סן-קנטן בצפון פיקרדי שנפגע קשות במשבר כלכלי, הרי שדרום החבל, בגבולו עם איל-דה-פראנס, פורח עקב הזרם הבלתי פוסק של פריזאים משפרי דיור אל העיירות המרוחקות והירוקות יותר של מחוז האואז, הודות למה שהצרפתים נוהגים לכנותו rurbanisation.
בין מפקדי-האוכלוסין הצרפתיים של 1990 ו-1999, אוכלוסיית האואז גדלה בקצב מהיר של 0.61% בשנה (כמעט כפליים מהממוצע הכלל צרפתי), בעוד שתושבי מחוז האן התמעטו ומספר התושבים במחוז הסום השתרך מאחור עם 0.16% בשנה.
לפי מפקד האוכלוסין, 41.3% מאוכלוסיית פיקרדי מתגוררת בתוך מחוז אואז, שמבחינה היסטורית כלל לא היה חלק ממנה.
מבחינה גאוגרפית, קל להבחין במבנה המלאכותי של חבל הארץ.
הגם שפיקרדי גופא היא מישור שטוח של שדות פתוחים, הידוע בין השאר הודות לקרב על הסום, דרום פיקרדי (היסטורית, חלק מאיל-דה-פראנס) הוא אזור נופי המשופע גבעות ויערות נרחבים.
שטחים חקלאיים נרחבים בחבל מיועדים לגידול תפוחי אדמה ולמעלה מרבע מאספקת תפוחי האדמה של צרפת מגיעה מפיקרדי.
"פיראנה 3D" הוא סרט אימה אמריקאי בתלת-ממד משנת 2010, והוא חידוש לסרט באותו שם משנת 1978. הסרט בוים על ידי אלכסנדר אג'ה ומככבים בו אליזבת שו, אדם סקוט, ג'רי אוקונל, וינג ריימס, ג'סיקה זור, סטיבן ר.
מקווין, כריסטופר לויד, וריצ'רד דרייפוס.
הסרט התקבל היטב על ידי המבקרים והרוויח מעל 83 מיליון דולר ברחבי העולם.
דייג בשם מת'יו בויד דג באגם ויקטוריה, כאשר רעידת אדמה מכה, המפצל את רצפת האגם וגורם למערבולת.
בויד נופל ונקרע לגזרים על ידי קבוצה של פיראניה העולות מהתהום.
ג'ייק פורסטר מתפעל מתיירות מושכות כשחופשת האביב מתחילה.
הוא מתאחד עם אהבתו הישנה, קלי ופוגש בדריק ג'ונס, פורנוגרף מוזר, וכן בדני, אחת השחקניות שלו.
דריק משכנע את ג'ייק להראות לו מקומות טובים על אגם ויקטוריה לצילום סרט פורנוגרפי.
באותו לילה, אמו של ג'ייק, השריף ג'ולי פורסטר, מחפשת אחר מת'יו בויד הנעדר עם סגן פאלון.
הם מוצאים את גופתו המרוטשת וחשובים לסגור את האגם, עם זאת זה קשה בגלל אלפיים סטודנטים החוגגים את חופשת האביב.
למחרת בבוקר, צוללן מותקף ונאכל על ידי קבוצת פיראנות.
ג'ייק משחד את אחותו ואחיו, לורה וזיין, להישאר לבד בבית, כך שהוא יוכל להראות לדריק את האגם.
אחרי שג'ייק עוזב, זיין משכנע את לורה לדוג באי שרטון קטן.
הם שוכחים לקשור את הסירה ונתקעים באמצע האגם.
בינתיים, ג'ייק הולך לפגוש את דריק ונתקל בקלי, המזמינה את עצמה לסירה של דריק.
ג'ק פוגש את קריסטל, עוד אחת מהשחקניות של דריק, והצלם דרו.
ג'ולי לוקחת צוות של סייסמולוגים צוללנים - נובאק, סם, ופולה - לסדק.
נובאק משער כי הקרע מוביל לאגם פרהיסטורי קבור.
קנדרה וסם צוללים למטה ומגלים מערה גדולה המלאה בביצי פיראנה.
שניהם נהרגים על ידי דגי הפיראנה לפני שיכולים להתריע לאחרים על הגילוי.
נובאק וג'ולי מוצאים את גופתה של פולה ומושכים אותה על הסירה, ולוכדים פיראנה בודדת, שאותה הם לוקחים לקארל גודמן, ביולוג ימי שעובד בתור בעל חנות לחיות מחמד.
הוא מסביר כי הפיראנה שתפסו היא זן פרהיסטורי, שנחשב כנכחד זמן רב, אשר היה חייב להיות לכוד מתחת לאדמה במשך למעלה משני מיליון שנים שבו הם גדלו להיות תוקפנים.
ג'ולי, נובאק, ופאלון מנסים לפנות את האגם, אך האזהרות שלהם מתעלמים עד שדגי פיראנה מתחילים לתקוף את התיירים.
נובאק לוקח אופנוע ים ורובה ציד כדי לסייע בזמן שפאלון גורר אנשים לחוף וג'ולי מנסה לגרום לשחיינים להיכנס לתוך סירת המשטרה.
בינתיים, ג'ייק מבחין בלורה וזיין על האי, ומכריח את דריק להציל אותם.
דריק מרסק את הסירה בכמה אבנים, ומציף את החדרים שמתחת לסיפון.
קלי נלכדת במטבח בעוד דריק, קריסטל דרו נופלים אל תוך המים עקב ההשפעה של התנגשות.
בינתיים, דני מצליחה להחזיר את דריק שנאכל בחלקו אל הסירה.
לאחר שהכאוס מתיישב, ג'ולי מקבלת שיחת טלפון מג'ייק המתחנן לעזרה.
ג'ולי ונובאק גונבים סירת מנוע ונוסעים לילדים.
ג'ולי ונובאק מגיעים לג'ייק וקושרים חבל לסירה שלו.
ג'ולי, דני, לורה, וזיין מתחילים לחצות את החבל, אבל דגי פיראנה תופסים את שערב של דני, ובסופו של דבר טורפים אותה.
האחרים מגיעים למקום מבטחים, אבל חבל משתחרר.
ג'ייק משתמש בגופתו של דריק כהסחת דעת, וקושר את החבל לעצמו והולך להציל את קלי.
הוא קושר את קלי אליו ומדליק נור לאחר שחרור בלוני גז מאוחסנים.
נובאק מדליק את הסירה ונוסע במהירות כשדגי הפיראנה מקיפים את קלי וג'ייק.
הם נגררים למקום מבטחים ומכלי הפרופאן מתפוצצים, הורסים את הסירה והורגים את רוב דגי הפיראנה.
מר גודמן קורא לג'ולי ברדיו, וג'ולי מספרת לו כי הם כנראה הרגו את רוב דגי הפיראנה.
גודמן אומר לה כי בלוטות הרבייה על הפיראנה שהם תפסו לא היו בוגרים, כלומר הדגים בהם נלחמו היו רק תינוקות.
כשנובאק תוהה בקול היכן ההורים, פיראנה בגודל אדם קופצת החוצה ומכניסה אותו למים.
אליזבת שו - שריף ג'ולי פורסטר
אדם סקוט - נובאק ראדזינסקי
ג'רי אוקונל - דריק ג'ונס
וינג ריימס - סגן זים
ג'סיקה זור - קלי דריסקול
דיינה מייר - פולה מונטלאנו
כריסטופר לויד - הנרי גודמן
ריצ'רד דרייפוס - מת'יו בויד
ריקרדו אנטוניו צ'ווירה - סאם
סייג' ריאן - זיין פורסטר
ברוקלין פרולקס - לורה פורסטר
דברה קורווין - גברת גודמן
ריצ'רד דרייפוס אמר שהוא קיבל את התפקיד רק לאחר שבוב ויינשטיין שכנע אותו בכך שהציע לו משכורת גדולה יותר, אשר תרם לאחר מכן לצדקה.
דרייפוס גם אמר כי הדמות שהוא משחק היא פרודיה למאט הופר, הדמות שהוא שיחק בסרט "מלתעות".
שחקניות פורנו אשלין ברוק וג'יאנה מייקלס עושות הופעת אורח בסרט כחוגגות.
צ'אק ראסל היה אמור במקור לביים את הסרט, ועשה שכתוב ללא קרדיט לתסריט של ג'וש סטולברג ופיטר גולדפינגר, וכמו כן שילב את התסריט המקורי של ג'ון סיילס שג'ו דנטה ביים.
אלכסנדר אג'ה נבחר לביים את הסרט במקום.
הפקת הסרט הייתה אמורה להתחיל בסוף 2008, אך נדחתה עד מרץ 2009. באוקטובר 2008, הצהיר אג'ה שהצילומים יתחילו באביב.
הוא עוד אמר ש"זה כזה סרט קשה, לא רק בגלל העניין הטכני והדגים מ-CGI, אלא גם בגלל שכל זה קורה באגם.
הסרט מתרחש במהלך חופשת האביב, והאלופן רצה אותו מוכן לקיץ, אבל אם יש לך 1,000 אנשים שצריכים להירצח בתוך המים, אתה צריך לחכות לטמפרטורה המתאימה המים, חמזג האוויר, לכל."
הצילומים התרחשו ביוני 2008, בערוץ בברידג'ווטר באגם האוואסו, הממוקם באריזונה.
"פיראנה 3D" קיבל ביקורות חיוביות, וקיבל דירוג של 73% באתר Rotten Tomatoes.
"Dimension Films" הודיעו שסרט המשך נמצא בתהליך עבודה ונקרא "פיראנה 3DD".
הסרט מבוים על ידי ג'ון גולאגר ונכתב על ידי פטריק מלטון ומרכוס דאנסטן.
מככבים בו וינג ריימס, פול שיר וכריסטופר לויד, המשחזרים את תפקידיהם מ"פיראנה 3D".
הסרט יצא לאקרנים ב-1 ביוני 2012.
פיראטיות תוכנה הוא מונח המתייחס למספר שיטות הכרוכות בהעתקה לא מורשית של תוכנות מחשב.
בעוד שברוב המדינות בעולם ישנם חוקי זכויות יוצרים החלים על תוכנה, מידת האכיפה משתנה בכל מדינה.
חלק מן המניעים הבולטים לפיראטיות תוכנה כוללים:
תמחור - חוסר רצון או חוסר יכולת לשלם את המחיר אותו דורשות החברות והחנויות המורשות על המוצרים.
אי-זמינות - המוצר לא נמכר במדינה שבה חי משתמש הקצה: לרוב משום שהמוצר עדיין לא הושק במדינה זו, כבר לא נמכר יותר במדינה זו, מעולם לא נמכר במדינה זו, או משום שישנם הגבלות גאוגרפיות להפצה מקוונת ומשלוח בינלאומי לאותה המדינה.
חוויית הקנייה - לא קיימת חנויות מורשות הידידותית למשתמש, המוכרות את המוצר באופן לגיטימי באזור שבו נמצא לקוח הקצה.
אידאולוגיה - ישנם קבוצות הסוברות כי הגנה של פטנטים וזכויות יוצרים על תוכנות אינן לגיטימיות והן אף פועלות להפר או לבטל את החוקים הנוגעים בכך.
שונות קמו במדינות רבות ברחבי העולם כגון מפלגת הפיראטים של שוודיה, מפלגת הפיראטים של איסלנד ומפלגת הפיראטים של גרמניה, וחלקן מאוגדות תחת ארגון הגג הבינלאומי האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים.
ברוב המדינות בעולם ישנם חוקי זכויות יוצרים החלים על תוכנה.
אם העבודה הופקה על ידי חברה, משך הזמן שבו חלים זכויות היוצרים עשוי להימשך 120 שנים לאחר יצירת המוצר או 95 שנים לאחר הפצת המוצר (המוקדם מביניהם).
העונש הכרוך בהפרת זכויות היוצרים משתנה בהתאם למקרה ובהתאם למדינה.
ההרשעות עשויות לכלול מאסר ו/או קנסות גבוהים במיוחד על כל מקרה של הפרת זכויות יוצרים.
בארצות הברית, הפרת זכויות יוצרים שנעשתה ביודעין נושאת עונש מרבי של 150,000 דולרים לכל מקרה.
הצעות חוק כמו הצעת החוק "Stop Online Piracy Act" בארצות הברית נועדו להרחיב את ההגדרה של "פגיעה שנעשתה ביודעין" ובכך למעשה לבצע קרימינליזציה לכל הזרמת מדיה בלתי מורשית.
הצעות החוק הללו נועדו לשמש אמצעי למאבק באתרים המכילים תוכן המפר זכויות יוצרים או אשר מכילים קישורים לאתרי בעלי תוכן המפר זכויות יוצרים.
מנגד, הצעות חוק מסוג זה העלו חששות בקרב גורמים רבים מהמצב שבו גורמים שונים ינצלו לרעה חוקים מסוג זה וכי עשוי להיווצר מצב שבו בעלי אינטרסים שונים יגרמו לצינזור של תוכן לגיטימי המופיע באינטרנט.
הסעיף הראשון בחוק ה"Digital Millennium Copyright Act" (DMCA) בארצות הברית, מציין במפורש כי אסור למשתמשים לעקוף את מנגנוני האבטחה הטכנולוגיים המגנים על היצירות.
בשל כך, כל ניסיון לעקוף את מנגנוני האבטחה שקיימים במוצרים כגון הגנה מפני יצירת עותקים למוצר, עשויים להוות עילה לתביעה משפטית.
ארגון BSA טוען כי ההפסדים מפיראטיות התוכנה לשנת 2009 היו בהיקף של מעל ל-51 מיליארד דולרים.
כמו כן, הם טוענים כי הפחתת שיעורי פיראטיות התוכנה תספק יתרונות כלכליים משמעותיים בשל מניעת פגיעה בהכנסות.
על פי המחקרים שביצעו ארגון BSA, שיעור פיראטיות התוכנה הגבוה ביותר הוא בארמניה בה שיעור פיראטיות התוכנה הוא 93%.
סין ובהודו דורגו במיקום ה-17 ו-41 בהתאמה בדירוג של שיעורי פיראטיות התוכנה הגלובליים.
שיעור הפיראטיות הנמוך ביותר בעולם על פי המחקרים הוא בארצות הברית בה שיעור פיראטיות התוכנה הוא 20%.
עם זאת, המתודולוגיה של המחקרים הללו ספגה ביקורות רבות מגורמים שונים כאשר גורמים מסוימים אף ציינו כי ההפסדים המשוערים הם מוגזמים.
דו"ח של הקונגרס של ארצות הברית משנת 2010 שעסק בהשפעה הכלכלית של זיופים וסחורות פיראטיות (לא רק תוכנה) סקר מספר אומדנים קודמים של הפיראטיות בתוכנה ומסקנתו הייתה שההערכות שלהם לא היו אמינות ושההשפעה הכלכלית שלהם לא ברורה.
טענות בדבר היתרון הכלכלי שבפיראטיות תוכנה
במודלים מחקריים מסוימים, הוכח כי בנסיבות מסוימות (למשל, בשווקים הצומחים) בעלי זכויות היוצרים עשויים לראות רווחים גבוהים יותר בשל פיראטיות התוכנה.
ההשפעה של פיראטיות התוכנה על מדינות מתפתחות
רוב התוכנה הקניינית מפותחת כיום בארצות הברית ובאירופה.
גורמים שונים במדינות המתפתחות סבורים כי חוקי זכויות היוצרים מונעים את הקידום הטכנולוגי של מדינתם ובשל כך מסרבים לקבל או לכבד את חוקי זכויות היוצרים במדינתם.
נשיא רומניה טראיאן בססקו ציין אף כי "הפיראטיות סייעה לדור הצעיר לגלות את תחום המחשבים.
מגמה זו תרמה לפיתוח של תעשיית טכנולוגיית המידע ברומניה".
בשנת 2011 ציין ארגון BSA כי 83 אחוז מהתוכנות המותקנות במחשבים באפריקה הן פיראטיות (לא כולל דרום אפריקה).
השפעות פיראטיות התוכנה בתרבות הדיגיטלית
פיתוחם של רשתות שיתוף הקבצים מסוג P2P והעלייה המסיבית בפופולריות שלהם במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הפכה את היכולת להורדת כמויות גדולות של מדיה דיגיטלית לפשוטה ונגישה לכמויות גדולות של משתמשים אשר לא זקוקים לידע טכני מתקדם כדי לעשות כן.
הרשתות הגדולות של שיתוף הקבצים לא ממוקדות בהכרח בשיתוף תוכן פיראטי.
אף על פי כן, שיתוף התוכן הפיראטי שכיח בהם משום שבלתי אפשרי לבצע סינון לתוכן המוגן בזכויות יוצרים העובר דרך הרשתות הללו שכן המשתמשים מסוגלים לשנות את שמות הקבצים שאותם הם משתפים על מנת להסוואת את פעולותיהם.
במקרים רבים, יצירת עותקים לא חוקיים של תוכנות נחשבים בקרב יצרניות תוכנה כ"פחות גרועים" מאשר רכישה או העתקה פיראטית של התוכנה המתחרה.
מנכ"ל מיקרוסופט ג'ף רייקס ציין בעבר כי "אם הם יוצרים עותקים פיראטיים, אני מעדיף שיעשו עותק פיראטי למוצר שלנו מאשר של מוצרים אחרים".
כמו כן, מיקרוסופט ציינה בעבר כי יצירת העותקים הפיראטיים של מערכת ההפעלה שלה Microsoft Windows סייעה בטווח הרחוק להגדיל את נתח השוק של החברה בסין וכי כעת קל יותר לחברה להפיק רווחים באזור זה לאחר שחלק גדול מאותם המשתמשים שהשתמשו במקור בעותקים פיראטיים רוכשים כעת עותקים חוקיים של המוצר.
ביל גייטס ציין אף כי: "קל לנו יותר להתחרות בלינוקס כאשר ישנה פיראטיות תוכנה מאשר במצב בו פיראטיות התוכנה לא הייתה מתקיימת".
הוא סרט אנימציה קומי שיצא לאקרנים ברחבי העולם במהלך שנת 2012. בשנה זו, הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
קפטן פיראט, שודד הים המזוקן והנלהב, אימת יורדי הים.
כשלצידו צוות כושל במיוחד, נראה שאין להם סיכוי מול הסכנות האורבות להם בדרך.
אך לקפטן יש מטרה אחת: להכות באויביו המרים בלאק בלאמי וקוטלאס ליז, כדי לזכות בפרס פיראט השנה.
הם יוצאים למסע בין חופים אקזוטיים לרחובותיה הערפיליים של לונדון הוויקטוריאנית, ולאורך הדרך נלחמים במלכה השטנית ומתחברים למדען צעיר ואומלל-צ'ארלס דרווין, ולרגע לא מוותרים.
הסרט נעשה בדמויות פלסטלינה בשימוש טכניקת הסטופ-מושן, אך על מנת להעשיר את האפקטים הוויזואליים נעשה שימוש קטן בהנפשה ממוחשבת.
בנוסף, מחלת הצרעת שונתה למחלת המגפה בעקבות תביעה של ארגוני בריאות כי זה פוגע בחולי המחלה.
אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט 86% המבוססים על 144 חוות דעת ודירוג ממוצע של 7.2 מתוך 10. אתר Metacritic נתן לסרט 73% המבוסס על 31 חוות דעת.
פיראטים של המאה ה-20 הוא שמו סרט קולנוע סובייטי שצולם בשנת 1979 וזכה לפופולריות רבה.
לדעת מספר מבקרי קולנוע הוא נחשב לסרט פעולה הסובייטי הראשון.
במהלך שנת 1980 כ-90 מיליון אנשים ראו את הסרט בבתי הקולנוע והוא נחשב לשיאן הצפיות בקולנוע הסובייטי.
בסרט זה, לראשונה בקולנוע הסובייטי צולם הקרטה ובעקבות צפייה בסרט בכול רחבי המדינה נפתחו מועדוני קרטה וילדים רבים החלו באימוני היאבקות בסגנון זה.
הרעיון לכתיבת התסריט בא לסטניסלב גובורוחין לאחר קריאת כתבה בעיתון על תפיסת אוניה איטלקית בלב ים.
הוא פנה לבמאי בוריס דורוב אותו הכיר מהסרטים הקודמים וביחד הם כתבו את התסריט.
הסרט הופק על ידי "אולפני הקולנוע על שם גורקי" והצילומים נערכו בחצי האי קרים.
לאחר סיום הצילומים, ראשי הממסד של הקומסומול התנגדו לתחילת ההקרנות בטענות שונות, לבסוף העתק מהסרט הועבר לידי ליאוניד ברז'נייב שלאחר הקרנת הסרט במעונו הפרטי הוא נתן את ברכתו והותרה ההקרנה לציבור הרחב.
תקליטור הסרט יצא לאור רק כעבור 22 שנה, בשנת 2001.
אוניית משא סובייטית שיצאה מנמל בפיליפינים עם מטען של אופיום לצורכי תעשיית התרופות החלה בהפלגה לכיוון ולדיווסטוק, כשבמהלך ההפלגה ימאי האונייה מושים מהים ניצול שמספר להם שאונייתו נפגעה משרפת כותנה והצוות נאלץ לעזוב אותה.
הימאים הסובייטים משנים את נתיב ההפלגה במטרה להגיע לאוניה הפגומה.
כאשר הם מתקרבים לאוניה שנראית עזובה, רב החובל שולח אליה צוות לבדיקת מצבה.
בעיתוי זה, כאשר חלק משמעותי מהצוות הסובייטי נמצא בסירות, מנוע האוניה הפגומה החל לפעול וזו התקרבה לאונייה הסובייטית, שודדי ים יוצאים ממנה ומשתלטים על האונייה הסובייטית.
הם מעבירים לאונייתם את מטען האופיום ומכינים את האונייה הסובייטית לפיצוץ.
הימאים הסובייטים הצליחו זמן קצר לפני הפיצוץ להשתחרר ולעזוב את אונייתם בטרם זו הוטבעה.
בהמשך צוות האונייה הסובייטי מגיעים לאי בו נמצאים הפיראטים ולאחר סדרת מאבקים, הם מצליחים לפוצץ את האוניה הפיראטית, לשלוח קריאת עזרה ברדיו ולעזוב את האי על סירת מנוע.
צילומי הסרט נערכו מאפריל ועד אוגוסט 1979 באולפני ההסרטה בעיר יאלטה שבחצי האי קרים ובמקומות שונים בחצי האי.
הסצנות מתוך הנמל ובו נראה האופיום כשהוא מועמס על האונייה הסובייטית צולמו בנמל העיר ז'דאנובה.
הצילומים הימיים נעשו בים אזוב.
פיקסר הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #1 ו- Strange Tales #141 מאפריל 1964 ומפברואר 1966, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאיירים ביל אברט וג'ק קירבי בהתאמה.
פיקסר הוא אלטר אגו אותו חלקו שתי דמויות - רוסקו סוויני ופול נורברט אברסול.
פיקסר הראשון היה אמרגן האגרוף של ג'ק מורדוק, אביו של מאט מורדוק.
לאחר שרוסקו ביקש מג'ק להפסיד בקרב וג'ק סירב, הוא נאלץ "להזמין" את מותו של ג'ק.
כשבנו של ג'ק, מאט, אימץ את זהות דרדוויל, רוסקו ברח למנהרה תת-קרקעית, שם מת מהתקף לב.
פיקסר השני הוא פול נורברט אברסול, מדען לשעבר מאוהיו בעל כישורים מכניים מעולים.
פיקסר זה הוא הבולט והידוע מבין השניים, ושותפו הידוע של מנטאלו.
לאחר שרוב גיבורי העל נהרגו על ידי אונסלוט, פיקסר מצטרף לקבוצת אדוני הרשע החדשה של ברון זמו - ת'נדרבולטס.
הקבוצה פעלה כקבוצת גיבורי-על, מה שחייב את חברי הקבוצה להחליף את שמותיהם.
פיקסר נוטל את השם טכנו, ותודעתו מועברת לגוף רובוטי.
הוא ניצל ממתקפתו של נגע העולם התחתון, מגויס לקבוצת הגואלים, ונעשה לאחד מהבודדים שניצלו מהטבח של גרביטון.
על אף עברו, פיקסר עוזר לדדפול להציל את חייו של קייבל.
פיקסר גויס על ידי חיפושית לקבוצה חשאית בהנהגת זמו, שמטרתה היא להשמיד את ג'ניס-וול.
לבסוף, הקבוצה פורקה בכך שזמו קצץ לחתיכות את ג'ניס.
פיקסר נאבק גם באיירון מן, קפטן אמריקה, האוונג'רס וסוכנות S.H.I.E.L.D.
כאשר שקבוצת ת'נדרבולטס משנת 2012 ערכה מסע בזמן לעבר, הם נפגשו עם הקבוצה המייסדת.
קרב התפתח בין פיקסר של ההווה לפיקסר של העבר, שבסופו פיקסר מההווה הרג את מקבילו מהעבר.
כתוצאה מכך, נוצר קרע ברצף הזמן, שתוקן כאשר פיקסר של ההווה נעשה דומה לזה של העבר, הזדקנותו פסקה והוא נשאר בעבר, ללא זיכרונותיו.
כאשר חברי הת'נדרבולטס מזמן ההווה חזרו לזמנם, הם אמרו לשאר חברי הקבוצה כי פיקסר נהרג כאשר הקריב את עצמו במטרה להציל את רצף הזמן.
הוא נראה חי זמן מה לאחר מכן, כלוא במתקן כליאה של סוכנות S.H.I.E.L.D, בו נבלי-על נשלטים בידי קוביות קוסמית וחיים באשליה שהם אזרחים פשוטים.
הוא נעשה למכונאי, והחל לבנות דברים בלתי-רגילים עד שהחזיר לעצמו את זיכרונותיו.
לאחר שמצא את ברון זמו, השניים מארגנים בריחה המונית מהמתקן ופיקסר מצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס החדשה של חייל החורף.
פיקסר השני הופיע במשחקי-וידאו ובסדרת האנימציה "איירון מן: הרפתקאות משוריינות".
את דמותו של פאלון, האמרגן המרושע של ג'ק מורדוק המשמש כגרסה לדמותו של רוסקו סוויני, גילם בסרט הלייב אקשן "דרדוויל" השחקן מארק מרגוליס.
את דמותו של רוסקו סוויני גילם בסדרת הלייב אקשן "דרדוויל" השחקן קווין נאגל.
פִּיקָתיים או פִּיקות (שם מדעי: Ochotonidae) היא משפחה בסדרת הארנבאים ובה סוג יחיד - פיקה.
הפיקות הן קרובות רחוקות של הארנבים, אך מזכירות במראן מכרסמים המתחפרים בסלעים בהרים שונים בעולם.
רוב הפיקות שוכנות באזורי אקלים קרים באסיה, צפון אמריקה ובממזרח אירופה וכן בערבות אסיה התיכונה.
הם נוהגים לחיות בין אזורי סלעים, שם הם מתחבאים מטורפים או שהם חופרים מאורות ארוכות באדמה ולעיתים מתגוררים יחד איתם מספר ציפורים שלגיות.
הם קטנים בהרבה מקרוביהם הארנביים ואורכם 15–23 ס"מ בלבד.
הם ניזונים מצמחי קרקע שונים אותם ואוכלים כמו ארנבים גם את הגללים הראשונים שלהם במטרה להפיק עוד מינרלים מהמזון.
הם יאכלו גם צמחים ארסיים שהם אוגרים במחסה שלהם.
בנוסף בחודשי החורף הקרים הם יאכלו גם נבלות של חיות קטנות.
הם משמיעים קולות אזהרה בהם שריקות.
ישנם 30 מינים של פיקות בסוג:
פיקצ'רהאוס היא חברה המתמחה בהפקה ובהפצה של סרטי קולנוע, אשר הוקמה בשנת 2005 כמיזם משותף של ניו ליין סינמה ושל HBO Films, שתי חטיבות של תאגיד האחים וורנר דיסקברי .
החברה הוקמה כתוצאה מרכישת חברת ההפצה Newmarket Films על ידי ניו ליין סינמה ו-HBO.
את Newmarket Films ניהל בוב ברני, שנשאר לעמוד בראש החברה החדשה.
Fine Line Features, מחלקה של ניו ליין סינמה, מוזגה אל תוך פיקצ'רהאוס.
לאחר המיזוג של ניו ליין סינמה אל תוך האחים וורנר בשנת 2008, עיתונות הוליווד האמינה כי פיקצ'רהאוס ו-Warner Independent Pictures יתמזגו.
עם זאת, ב-8 במאי 2008 התפרסם כי שתי החטיבות ייסגרו, ו-70 העובדים בהן יפוטרו.
הסרט המפורסם ביותר אשר הופץ על ידי פיקצ'רהאוס הוא המבוך של פאן, סרט אגדות אפל משנת 2006, שזכה ב-3 פרסי אוסקר.
ב-15 בינואר 2013, הוכרז כי פיקצ'רהאוס תמותג מחדש, לאחר שמייסדה בוב ברני רכש את הזכויות של הלוגו והסימן המסחרי מהאחים וורנר.
הסרט הראשון שהופץ על ידי החברה המחודשת היה Metallica Through The Never.
החברה הוקמה בשנת 2005 על ידי ניו ליין סינמה, חברה בת של האחים וורנר ו-HBO.
היא הושפעה מ-Warner Independent Pictures, חטיבה אחרת של האחים וורנר.
תחילת דרכה של החברה לא היה קל, ואחרי מספר כישלונות קופתיים, החברה זכתה סוף סוף להצלחה, עם המבוך של פאן, סרט שהיה מועמד ל-6 פרסי אוסקר, וזכה ב-3 מהם.
החברה המשיכה והפיקה סרטים בעצמה, כגון "La Vie en rose" (שזכה בשני פרסי אוסקר) ו-"The King of Kong" (שבתחילה אכזב בקופות, אך עם הזמן הפך לסרט פולחן).
ב-15 בינואר 2013, פורסם כי פיקצ'רהאוס תושק מחדש, לאחר שמייסדה בוב ברני רכש את הלוגו ואת הסימן המסחרי של החברה מהאחים וורנר וחתם על עסקה עם נטפליקס.
הסרט הראשון אשר שוחרר תחת חברת פיקצ'רהאוס המחודשת היה Metallica Through The Never.
סרטים אשר הופצו על ידי פיקצ'רהאוס:
פיראנה אדומת בטן (שם מדעי: Pygocentrus nattereri) הוא מין של דג טורף ותוקפני החי בלהקות בנהרות בדרום אמריקה.
מין זה שייך לסדרת החריתאים והוא בעל שיניים חדות ביותר.
להקת פיראנות מסוכנת לכל חיה שתיפול למים ויכולה להפשיט סוס מבשרו תוך שעה.
זהו דג בינוני מסדרת החריתאים, קרוב משפחה של דג הפאקו (Pacu).
לעומת רוב בני המשפחה, הנוטים לאכול מזונות צמחיים כמו פירות שנפלו וזרעים וכן רכיכות, הפיראנות בעלות ראש עבה עם שיניים חדות ולסתות חזקות המאפשרות להן לקרוע בשר לגזרים.
כפי שמרמז שמן, לדג בטן אדומה מעט.
שאר הגוף בגוון אפור-כסוף עם קשקשים מעט מנומרים.
הזנב, הסנפירים והראש כחולים וקצה הבטן עשוי להיות צהבהב.
האורך הממוצע 33 ס"מ והמשקל עד 3.5 ק"ג.
צבע הבטן של הנקבות בוהק יותר משל הזכרים.
הפיראנות נפוצות ביובלי נהרות ואגמי אמריקה הדרומית בארגנטינה, ברזיל, בוליביה, קולומביה, אקוודור, גיאנה, פרגוואי, אורוגוואי, פרו וונצואלה.
הן חיות בנהרות גדולים כמו האמזונאס, הפרגוואי, הפרנה והאסקיבו וכן ביובלים קטנים יותר.
בעונה הגשומה הן עשויות לחיות גם ביערות גשם מוצפים.
הפיראנות ידועות בשל התקפותיהן על חיות קטנות שונות: זוחלים, עופות, יונקים ובעיקר דגים אחרים.
הן מתנפלות עליהם וקורעות אותם לגזרים במהירות.
אף שאינן חיות בלהקה, הן מתנפלות על טרפן יחד.
כיחידות הן ניזונות מתולעים, חרקים, דגים קטנים ואף מצמחים וזרעים.
הפיראנות עלולות להיות מסוכנות גם לבני אדם.
מקרי טריפה כמעט ואינם מתועדים, אך הן עלולות לנשוך אצבעות של דייגים ואף לגרום להם לאובדן אצבעות, אם כי בתקרית אחת ידוע על טריפת מספר אנשים שנפלו למים.
בנוסף הפיראנות תוקפות לעיתים עקב טירוף אכילה בו הם נמשכים לאנשים ששוחים או מתיזים ובעונת הרבייה יתקפו מסיגי גבול לקיניהם, אף שתקיפות אלו פחות קטלניות.
הפיראנות נטרפות בידי דגים גדולים יותר, דולפיני נהרות, קיימנים, עופות מים ולוטרות ענקיות.
תקופת הרבייה חלה במהלך עונת הגשמים.
במהלכה מטילה הנקבה עד 5,000 ביצים.
הביצים מוטלות בקיני צמחים אותם בונים הזכרים.
מצב שימורה של הפיראנה אינו ידוע, אך היא עלולה להיות בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביער וזיהום הנהרות והיובלים הגדולים באזור המחיה שלה.
פיקסרץ' (Picsearch) הוא מנוע חיפוש לתמונות ידידותיות למשפחה ולילדים ברשת לפי שאילתות חיפוש טקסטואליות.
פיקסרץ' מופעל על ידי קבוצת Picsearch Services AB, המספקת גם שירותי חיפוש לחברות ולמנועי חיפוש אחרים.
חברת פיקסרץ' הוקמה בשנת 2000 על ידי נילס אנדרסון ורוברט ריסברג במטרה לספק שירות לחיפוש תמונות בעל רלוונטיות גבוהה וידידותיות למשפחה ולילדים.
לחברה שלוש חברות בנות: Picsearch Services AB, המפעילה את מנוע החיפוש, פלטפורמת הווידאו Screen9 AB, וחברה ההנדסה PSS9 Development sp.
החברה פעילה בעיקר בשפות שאינן אנגלית או עברית, ונכון לפברואר 2017 המטה שלה ממוקם בסטוקהולם, שוודיה.
ב-22 במרץ 2007 הכריזה החברה על הפיכתה לידידותית לסביבה.
לפי נתונים שמספקת החברה, נכון לפברואר 2017 מנוע החיפוש שלה מכיל מעל ל-3 מיליון תמונות באינדקס (מחשב) שלו, כאשר כברירת מחדל כולן ידידותיות לילדים.
אלגוריתם האינדוקס של פיקסרץ' פותח בתוך החברה, שרשמה עליו פטנט באירופה ובארצות-הברית.
הוא מסנן מראש תמונות ואתרים פוגעניים ומבטיח כי אתרים כאלו לא ייכנסו לאינדקס מלכתחילה, כך שלא ניתן לעקוף את הסינון.
אם המשתמשים נתקלים בתוכן בעל תוכן פוגעני, ניתן לדווח עליו על-מנת שהחברה תוכל להסירו מהאינדקס.
מנוע החיפוש מאחזר תמונות ממוזערות (thumbnail) בלבד.
במעבר על התמונה עם הסמן, מוצגים ממדי התמונה והדומיין ממנו היא אוחזרה.
הקלקה על התמונה הממוזערת מקשרת את המשתמש למיקום המקורי של התמונה באתר בו היא נמצאת.
האפשרות להימנע בזמן חיפוש התמונות מתוכן פוגעני הוביל לבתי-ספר ולספריות להמליץ לילדים על השימוש בפיקסרץ', ולכך שמרבית המשתמשים גולשים לאתר ממקומות ציבוריים כגון מוסדות חינוך או מקום עבודתם.
לפי מחקר שפורסם בכתב העת IJIRCCE, אורך שאילתת חיפוש ממוצעת בפיקסרץ' הוא 1.369 מילים, ו-95% משאילתות החיפוש הן בנות שלוש מילים או פחות.
www.picsearch.org, שנכון לפברואר 2017 משתמש בתמונות רבות ברקע שלו, מאפשר גישה לשינוי שפת ממשק האתר ולאפשרויות החיפוש המתקדם, אך לא לגלריית התמונות.
www.picsearch.com מינימלי יותר ומאפשר גישה לגלריית התמונות, אך אין בו גישה לאפשרויות החיפוש המתקדם או לשינוי שפת הממשק.
קיימות כתובות נוספות לשפות ומדינות שונות.
לאפשרויות החיפוש המתקדם בפיקסרץ' ניתן להגיע על ידי לחיצה על הלשונית בצד ימין של הדפדפן שכתוב עליה Advanced Search.
צבע התמונה: צבעוני, שחור ולבן, או צבע מסוים.
גודל התמונה: קטנה, בינונית, גדולה, או רקע לשולחן העבודה.
רוחב התמונה יחסית לאורכה (אוריינטציה): רחבה, צרה, או ריבועית.
סוג התמונה: אנימציה או פני אדם.
פיקסרץ' תומך באופרטורים הבוליאניים הבאים: AND (+), שהוא ברירת המחדל לצירוף מילים בשאילתת חיפוש באתר, ו-NOT (-), שמודיע למנוע החיפוש להתעלם מהמילה שבאה אחריו בשאילתה.
מנוע החיפוש אינו תומך באופרטור OR, או בשימוש במירכאות לחיפוש ביטוי מדויק.
פיקסרץ' תומך בחיפוש בשפות בעלות כתב שאינו לטיני, ואף מציע ממשקים בחלק משפות אלה, כדוגמת יפנית, רוסית, וסינית.
פיקסרץ' מספק גלריית תמונות המאפשרת למשתמשים לחפש מונח מסוים מבלי לדעת כיצד לנסחו במדויק.
ניתן למצוא את הגלריה בעמוד הראשי של הדומיין www.picsearch.com.
פּירָאיבָּה (שם מדעי: Brachyplatystoma filamentosum) הוא מין של דג גדול ממשפחת הפימלודיים.
דג זה חי באמריקה הדרומית בנהרות האמזונאס והאורינוקו באזור שבין ברזיל לארגנטינה.
זהו הגדול שבדגי המשפחה: הוא יכול להגיע לאורך 360 ס"מ ולשקול עד 200 ק"ג, והוא אחד מהגדולים שבדגי אמריקה הדרומית.
צבעו אפור-ירוק עם בטן לבנה והוא בעל ראש גדול ובינים ארוכים מאוד הפונים אחורה.
דגים אלה חיים בעומק הנהרות והיובלים של הנהרות וניזונים ממגוון בעלי חיים קטנים יותר, בעיקר דגים אחרים, והם גם לא בוחלים בקניבליות.
הדגים הצעירים חיים ביובלים הרדודים שם הם שוחים בצמוד לצמחייה מימית ולבוץ ומסתתרים מטורפים.
הם עלולים להיטרף על ידי לוטרות ענק, דולפיני נהרות ועופות מים, אך הם מתבגרים במהירות ושוחים במורד היובלים.
פִּירָאן () היא עיירת נמל בדרום-מערב סלובניה, השוכנת לחוף הים האדריאטי.
המקומיים כוונו את הסירות שנכנסו לנמל באמצעות לפידים אש, ומכאן מקור השם פיראן.
ב-1283 נכבש המקום על ידי הרפובליקה של ונציה ובעיירה חלה תנופת פיתוח כלכלי.
ב-1558 פרצה במקום מגפת דבר אשר גרמה למותם של שני שלישים מתושבי פיראן.
ב-1797 לאחר קריסת הרפובליקה הוונציאנית עברה העיר לחזקת ממלכת הבסבורג, אך ב-1806 נכבשה על ידי צבאותיו של נפוליאון בונפרטה והפכה חלק מהקיסרות הראשונה של צרפת.
לאחר המלחמה נכללה בשטחי ממלכת איטליה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה פיראן בשטחי האזור החופשי של טריאסטה תחת פיקוח האו"ם וב-1954 סופחה לרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
לאחר הסיפוח היגרו תושבים רבים ממוצא איטלקי לשטחי איטליה.
ב-1975 נחתמה אמנת אוזימו אשר שמה קץ למחלוקת בין יוגוסלביה לאיטליה.
במקום הוקם מבדוק, וכן קמה תעשיית מזון מן הים.
במרכז העיירה כיכר על שם המלחין והכנר האיטלקי ג'זפה טרטיני, אחד מתושביה המפורסמים של פיראן.
השטח שבו נמצאת הכיכר, היה בעבר חלק מהנמל, לקראת סוף המאה ה-19 ריצפו התושבים את השטח, וכך נוצרה הכיכר.
ב-1991 לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה פיראן בשטחי סלובניה.
לפי מקורות שניוניים הגיעו יהודים לפיראן במחצית השנייה של המאה ה-14, עת נשלטה על ידי הרפובליקה של ונציה.
התיעוד הראשון בכתובים לנוכחות יהודים בפיראן הוא מ-1480. התיעוד הוא בהקשר להקמת בנק בבעלות יהודית.
עד לשלהי המאה ה-17 מתועדים כתבי זכויות שניתנו ליהודים שעסקו במתן הלוואות.
בני הקהילה התגוררו ברובע אשר שכן במרכז בעיר העתיקה וכונה בהמשך Židovski Trg (הרובע היהודי).
במקום פעל בית כנסת אשר על חורבותיו הוקמה בהמשך כנסיית סטפן הקדוש.
במקום פעל בית עלמין יהודי שאת שרידיו לא ניתן היה לאתר.
ב-1714 הוטל על היהודים לגור בגטו שבודל משאר חלקי העיר העתיקה.
בסוף המאה ה-18 לא תועדה נוכחות יהודים בעיר.
ב-1980 בוצעו עבודות חפירה ושיקום באזור העיר העתיקה והגטו היהודי.
המקום נקרא מחדש: "כיכר הרובע היהודי" (בסלובנית: Kare Zidovski trg).
עם זאת, מבנים עתיקים אשר שימשו למגורי בני הקהילה היהודית ברובע נהרסו במסגרת עבודות הפיתוח.
פיר ופלמה () הוא צמד מוזיקלי דני, המורכב מיאספר גרות ולוריץ עמנואל ונוצר בשנת 2017. הצמד ייצג את דנמרק באירוויזיון 2021.
הצמד הוקם ב-2017 ונכנס לתודעה הציבורית בשנת 2020 לאחר שהוציא את השיר "Menneskeforburger" שכבש את המצעדים בדנמרק וזיכה את השניים בחוזה הקלטות בחברת יוניברסל מיוזיק דנמרק.
פיראנה הוא סרט עלילתי רוסי בבימויו של אנדריי קאבון, המבוסס על תסריט מאת דמיטרי זברקוב.
הסרט מבוסס על ספר רב מכר באותו השם מאת אלכסנדר בושקוב מתוך סדרת ספרים על חייו והרפתקאותיו של קיריל מזור, שכונה בשם "פיראנה".
שנת 1974. בתקופה הסובייטית, במעמקי הטייגה הסיבירית, בתחתית אגם ציורי, הוקמה מעבדה חשאית, בה פותח נשק כימי נורא בשם "שמחת חיים".
יום אחד, ממש באותו יום שבו עובד מעבדה הביא אליה את בנו הצעיר, אירעה תאונה במעבדה וחומר קטלני דלף מהשטח הסגור.
אזעקה הפעילה את מערכת האבטחה, כל דלתות המעבדה ננעלו, המעבדה עצמה הוצפה במים (מים מנטרלים את החומר הרעיל).
כולם מתו, רק הילד, שאביו הצליח לדחוף למנעל האוויר, עלה אל פני השטח ונשאר בחיים.
אבל כל ניסיונותיו לספר על מה שקרה היו חסרי תועלת; איש לא האמין לילד, כי המעבדה לא הייתה קיימת רשמית.
שנת 2006. כתוצאה ממשא ומתן על הגבול הסיני-רוסי, השטח שעליו ממוקם האגם עם המעבדה המוצפת עשוי לעבור בקרוב לידי סין.
במסווה של חופשה משותפת, אנשי הכוחות המיוחדים של הצי הרוסי קיריל מזור (ולדימיר משקוב) והכימאית הצבאית אולגה (סבטלנה אנטונובה) נשלחים לסיביר במשימה לטהר את מלאי החומרים שנותרו מהמעבדה ולפוצץ את שרידי המעבדה עצמה.
הם מבצעים את המשימה, אך מיד לאחר השמדת המעבדה הם מוצאים עצמם בשבי בידי "אדון הטייגה" החדש פרוכור (יבגני מירונוב).
פרוכור הוא אותו נער, הניצול היחיד מהתאונה, כיום אדון פשע עשיר וחזק מאוד, כמו גם מכור לסמים ששומר על עבריינים מקומיים ואפילו רשויות אכיפת החוק כפופות לו.
הוא הצליח להגיע למעבדה ולהחרים שני מכלים של החומר הקטלני וכעת הוא ימכור את "שמחת החיים" למחבלים מארגון הטרור "האסלאם האדום".
אבל ראשית, פרוכור הולך להתמכר לבילוי המועדף עליו - מצוד אחר אנשים, ביניהם מזור ואולגה.
בנוסף אליהם, בין השבויים ישנה אסירה בשם זימה, איגור השמן, זוג נשוי פאבל וויקה, כמו גם בחור צעיר שהתגלה כ"ברווז דמה" וראש הביטחון של פרוכור, בכינוי סיבי.
יום אחד איברהים, אחיו של מנהיג הטרוריסטים, מגיע לפרוכור ומנהל משא ומתן על עסקה למכירת החומר.
באותו ערב, פרוכור מארגן סעודה.
עוזרו של פרוכור קפטן שטאבס פטיה מוציא את האסירים מ"הכלא" ומזמין אותם לארגן "תוכנית בידור".
איש אינו להוט להשתתף, ואז "שאטבס" מכניס את ויקה ל"מעגל" ומורה לה לרקוד לשיר "ליובו, אחים, ליובו".
ויקה, לעומת זאת, עומדת במקום, ואז "הצוות" מורה לה להתפשט, אך היא מתעלפת.
"שטאבס" הממורמר קורע את חולצתה, מותיר את ויקה עירומה חלקית, אך "שטאבס", מתנודד, קורע גם את החזייתה.
מזור עומד על ויקה ומתרחשת התכתשות, שלאחריה מתקיימת שיחה קצרה בין פרוכור למזור.
למחרת בבוקר לוקחים את האסירים לגיבוש ומסבירים להם את כללי המשחק להישרדות, בנוסף הם מקבלים סכינים, שבתוכם חיישנים, לפיהם "הציידים" יכלו לעקוב אחר "המשחק", אבל הם מתגלים על ידי מזור.
לאחר שמצא את החיישנים, האסירים בורחים דרך הביצה, אך האיש השמן מת.
בשובו חזרה מגלה מזור שהרובה נפרק על ידי זימה.
למזור אין ברירה אלא לקבל את כללי המשחק, להוביל קבוצת מטרות חיות ולוודא שהספארי הזה לא פחות מסוכן לציידים מאשר ל"שחקנים".
המצב מסתבך כאשר אף אחד מהנמלטים, למעט מזור, אינו בעל כישורים רציניים בהישרדות ולחימה במדבר, והם כמעט ולא חמושים.
אבל מזור, בזכות המיומנות וכושר ההמצאה שלו, מצליח להשמיד כמה אויבים עם מלכודות.
בין ההרוגים הנרקומן סינילגה, שנהרג על ידי אולגה.
פרוכור הזועם מתחיל להוביל ציד עז יותר אחר מזור במטרה לנקום.
בשלב זה, לניצולים יש עניינים לא פתורים משלהם.
רופא הילדים פאבל, שהחליט להתייצב לצד מזור והפושע הנמלט זימה (סרגיי גרמאש) עליו אשתו שמה עין, אין לו מקום ועוזב.
לאחר זמן מה הקבוצה מאבדת גם את אשתו של פאבל ויקי, ששוברת את עמוד השדרה.
לזימה שכבר התאהב בה, אין ברירה אלא להרוג אותה כדי שהיא לא תסבול, ולפני כן הוא מצליח לחשוף את שמו האמיתי.
עד מהרה, השלושה כבר מגיעים לבניין דירות ומבקשים עזרה מהמעבורת ואשתו המתגוררים שם.
לא נכנע לאירוחם של בני הזוג, מזור מבין כי לא מדובר באנשי כפר רגילים, אלא בעושי דבריו של פרוכור.
הודות לכך הם לא מצליחים לתפוס את פיראנה בהפתעה ושלושה מהם הורגים את "המקומיים".
זועם, פרוכור מתחיל להוציא את זעמו על פקודיו והורג את ראש הביטחון שלו, גרייבק.
במקביל, איברהים, אחיו של מנהיג הטרוריסטים, שנמאס לו זה מכבר מהשעשועים של פרוכור, מעכב את מכירת "שמחת חיים", מבקש לבטל את העסקה, אך פרוכור הורג אותו באכזריות ובמשא ומתן עם המנהיג עצמו, משקר כי איברהים נרצח בידי אלמונים.
בינתיים מזור מגיע לכפר, שם, מתברר, בתו של זימה חיה.
רגשות מתעוררים בין מזור לאולגה, וקיריל, המוצף ברגשות, טועה, ומשאיר לזמן קצר את אולגה לבדה בבית קפה מלא בשודדים הכפופים לפרוכור.
מתוסכל, מזור הורג את כולם, אבל אולגה כבר נחטפה.
הוא הולך לזימה לעזרה וקובע פגישה עם פרוכור תמורת אולגה.
אולגה השבויה מנסה לחשוף רגשות אנושיים בפרוכור, אך לשווא, אותה תאונה ומות הוריו הותירו חותם חזק על נפשו וכעת פרוכור אינו רואה עצמו אדם.
מזור וזימה נוסעים למקום המפגש ומנסים לרמות את פרוכור כדי שקיריל יפתיע אותו, אך שם זימה מסגיר את מזור לעושי דבריו של פרוכור ובסופו של דבר מת בקרב יריות איתם.
קוזמיץ' מת גם בקרב היריות.
מזור מתמודד איתם בקושי רב.
אך פרוכור דופק את מזור באופן בלתי צפוי ויורה לו בבטנו, מבלי שידע כי פיראנה מצויד באפוד חסין קליעים.
לפני שעזב הוא מבעיר את הבניין בו נמצאת אולגה.
לאחר שהתעשת, מנסה מזור להציל את בת זוגו ממלכודת לוהטת, אך הוא נכשל.
אדמירל נבזורוב, קם להגנת מזור שמואשם בסיוע בהרחת החומר ורוצה לעזור למזור בפירוק העסקה בין פרוכור למחבלים.
מזור מנחש שפרוכור ו"האסלאם האדום" יסדרו עסקה בצד השני של הגבול עם סין ובעזרת חברו קולונל נצ'ייב, שגם הוא נמנה עם תוכניות המבצע, מיירט את הרכבת שעליה פרוכור וסם "שמחת חיים" מאובטחים על ידי שיירת שוטרים מושחתים שנעים לעבר סין.
מתוסכל מההפסד, מזור נחוש לסלק את כל השוטרים בראשות אלוף-משנה דורוחוב ולבסוף מגיע לפרוכור.
בקרב הסופי מזור דוקר את פרוכור מספר פעמים ומדליק אותו, אך הוא ממשיך להילחם והצהיר כי לא ניתן להרוג אותו, אך פיראנה מצליח להעיף אותו מהרכבת ופרוכור, ככל הנראה, מת.
הרכבת נעצרת, "שמחת חיים" מוחזר לידי הרשויות ומזור פוגש את אולגה שהצליחה להימלט מהבניין הבוער.
ולדימיר משקוב - קיריל מזור
פרסים ומועמדויות פרס קטגוריה מועמד תוצאה פרסי הקולנוע של MTV רוסיה נבל הסרט הטוב ביותר יבגני מירונוב הסצנה המרהיבה ביותר קרב יריות בעיירה בצד הדרך אנסמבל השחקנים הטוב ביותר השחקן הטוב ביותר ולדימיר משקוב
הצילומים נמשכו 48 יום, בעיקר בקרליה (בעיר בלומורסק - אגם פלוטיצ'ייה), אך גם ליד מינסק.
הרעיון לצבוע את שיערך לבן שייך ליבגני מירונוב עצמו.
הוא האמין שצבע השיער הלבן יוסיף נוקשות לגיבורו.
כמעט כל הפעלולים בסרט מבוצעים על ידי השחקנים עצמם.
ולדימיר משקוב העמיד את זה כתנאי הכרחי להשתתפותו בסרט.
צוות הסרט עבר אימון על ידי קצין ספצנאז לשעבר, בעיקר בנושאי הישרדות ביער והכנת כלי נשק "תוצרת בית": קשתות וחצים.
בפרק עם יצירת מיתר הקשת, סבטלנה אנטונובה באמת מספרת את שיערה - הבמאי חשב שאפשר להציג רגשות אמיתיים רק כך.
גרסת במאי (כמיני סדרת טלוויזיה) באורך של כ-167 דקות שודרה ברשת רוסיה-1.
פִּירֶאוֹלוֹפוֹר הוא סוג של מנוע בעירה פנימית שהמציאו האחים נִיסֶפוֹר וקלוֹד נייפס (Niépce) משַׁאלוֹן-סוּר-סוֹן בצרפת בתחילת המאה ה-19. ב-1807 בנו האחים אב-טיפוס של המנוע, ואחר כך התקינו אותו בסירה והשיטו אותה בהצלחה בנהר סון.
הפיראולופור ייצר התפוצצויות מבוקרות של דלק אבקתי בתוך תא מתכת מלא באוויר, והדף האוויר נוצל להפעלת משאבה ששאבה מים ודחפה אותם מקצה צינור בירכתי הסירה, בדומה לפעולת אופנוע ים.
הדלק האבקתי היה נבגי ליקופודיום טחונים או פחם גרוס היטב ומעורב בשרף.
הפיראולופור נחשב למנוע הבעירה הפנימית הראשון וגם למנוע הימי הראשון מסוג זה.
ב-20 ביולי 1807 רשמו האחים פטנט על המצאתם, שאושר בחתימת ידו של נפוליאון בונפרטה קיסר צרפת.
המנוע סבל מחסרונות מובנים שנבעו מעיקרון פעולתו, ועל כן לא היה לו שימוש מעשי.
"פיראולופור" הוא הלחם בסיסים של שלוש מילים ביוונית עתיקה: πῦρ (פִּיר) 'אֵשׁ', Αἴολος (אַיְאוֹלוֹס) 'רוּחַ' וְ- φορός (פוֹרוֹס) 'מוֹעִיל'.
פיקרוטוקסין (Picrotoxin) הוא רעלן צמחי גבישי המתקבל מפירות הצמח Anamirta cocculus ממשפחת ה-Menispermaceae (משפחת הירח).
הוא משמש בעיקר ככלי מחקר במדעי המוח, והיה בשימוש היסטורי כממריץ מערכת העצבים המרכזית וכנוגד לרעל בהרעלות על ידי ברביטורטים.
פיקרוטוקסין ידוע כאנטגוניסט לא-תחרותי (non-competitive antagonist) אב-טיפוסי של קולטני GABA_A, הקולטנים המעכבים העיקריים במערכת העצבים.
השם "פיקרוטוקסין" הוא שילוב של המילים היווניות "picros" (מר) ו-"toxicon" (רעל).
פיקרוטוקסין בודד לראשונה על ידי הרוקח והכימאי הצרפתי Pierre François Guillaume Boullay (1777-1869) בשנת 1812. לפיקרוטוקסין היסטוריה מעניינת כתרופה וככלי מחקר - רבים מהחומרים הטבעיים והסינתטיים הגורמים לעוויתות, שהם גם חוסמי עיכוב מתווך GABA, היו בשימושים מפורסמים כממריצים, כגורמי עוויתות, כחומרי לחימה כימית וכקוטלי חרקים.
פיקרוטוקסין והקרובים אליו כימית - טוטין (tutin) וקוריאמירטין (coriamyrtin) מצמח ה-tutu הניו זילנדי Coriaria arborea, הידוע כ"עשב משוגע" שגרם להרעלות מזדמנות בפרות ואפילו בבני אדם - הוכחו כממריצים ועלולים לגרום לעוויתות טוניות-קלוניות במינונים נמוכים יחסית.
פיקרוטוקסין היה רשום במרק אינדקס עד שנות ה-1970 כ"נוגד להרעלת יתר בברביטורטים".
הוא הוכח כאנטגוניסט למסלולים מעכבים במערכת העצבים המופעלים על ידי GABA, ותרופות משפרות-GABA כמו ברביטורטים ובנזודיאזפינים הופכות את פעולתו.
פיקרוטוקסין הוא תערובת שווה-מולרית (1:1) של שתי תרכובות:
פיקרוטוקסינין (Picrotoxinin) - C₁₅H₁₆O₆ (CAS# 17617-45-7) - המרכיב הפעיל ביולוגית
המשקל המולקולרי של התערובת הוא 602.586 דלטון.
מבחינה מבנית, פיקרוטוקסינין אינו דומה ל־GABA, שהוא חומצת אמינו פשוטה וקטנה, אלא הוא תרכובת פוליציקלית ללא אטום חנקן.
למרות זאת, הוא מצליח למנוע זרימת יונים דרך תעלת הכלוריד המופעלת על ידי GABA בקולטן GABA_A.
פיקרוטוקסין פועל כאנטגוניסט לא-תחרותי של קולטני GABA_A, הקולטנים האחראים על העברה עצבית מעכבת (מהירה וטונית) במערכת העצבים.
בניגוד לאנטגוניסט התחרותי ביקוקולין (bicuculline), פיקרוטוקסין פועל לא באתר הזיהוי של GABA אלא בתוך תעלת היונים עצמה.
חסימת תעלת כלוריד: פיקרוטוקסין אנטגוניסט ישירות לתעלת קולטן GABA_A, שהיא תעלת יונים בשער ליגנד העוסקת בעיקר בהעברת יוני כלוריד דרך ממברנת התא.
מניעת חדירות כלוריד: פיקרוטוקסין מונע את חדירות תעלת ה-Cl⁻ ובכך מקדם השפעה מעכבת על הנוירון המטרה.
הפחתת מוליכות: פיקרוטוקסין מפחית את המוליכות דרך התעלה על ידי הפחתת לא רק תדירות הפתיחה אלא גם את זמן הפתיחה הממוצע.
מחקרים אלקטרופיזיולוגיים הראו כי פיקרוטוקסין "נקשר באופן עדיף לצורה קשורת-אגוניסט של הקולטן".
זה אומר שאפילו בנוכחות ריכוזים נמוכים של פיקרוטוקסין, התגובה של נוירונים ל-GABA מופחתת.
פיקרוטוקסין לא שינה את הקבועים הספקטרליים או את המוליכות של תעלה בודדת
פיקרוטוקסין הפחית את תדירות פתיחות התעלות
קצב תחילת החסימה על ידי פיקרוטוקסין הואץ בנוכחות GABA
מחקרים מבניים הראו שפיקרוטוקסין נקשר בתוך לומן התעלה (channel lumen) של קולטני GABA_A, גליצין ו-RDL.
האתר ממוקם ליד שאריות 2′-9′ בסליל אלפא של התחום הטרנסממברני TM2/תעלה.
זיהוי של מוטציה נקודתית בתעלת כלוריד מופעלת-GABA של Drosophila melanogaster (RDL; תוצר ה-"resistance to dieldrin locus") סיפק ראיה ראשונה למיקום אפשרי של אתר הפיקרוטוקסינין בתוך לומן התעלה.
בנוסף לקולטני GABA_A, פיקרוטוקסין גם:
אנטגוניסט לקולטני GABA_C (הנקראים גם קולטני GABA_A-rho)
חוסם תעלות יונים מווסתות ליגנד אחרות כמו קולטן 5-HT3
קולטני ρ-תת-יחידה המכילים GABA, הנמצאים בשפע ברשתית, הם ייחודיים פרמקולוגית.
הם עמידים לפעולת העיכוב של ביקוקולין, אך נשארים רגישים לחסימה על ידי פיקרוטוקסין.
פיקרוטוקסין רעיל ביותר לדגים ולבני אדם, כמו גם למכרסמים ויונקים אחרים.
במתן דרך הפה בעכברים: LD₅₀ = 15 מ"ג/ק"ג.
במינונים גדולים זהו רעל חזק הגורם לאובדן הכרה, דליריום, עוויתות, גסטרו-אנטריטיס וגירוי של מרכז הנשימה ואחריו שיתוק, שממנו לעיתים נגרם מוות.
שינויים בקצב הלב ובלחץ הדם
0.7-0.9 מ"ג/ק"ג - קומפלקסים של spike-and-wave
תחילת ההשפעה מתעכבת ב-10–20 דקות
כיום, פיקרוטוקסין משמש בעיקר ככלי מחקר בנוירוביולוגיה.