tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קונאן הייתה ממוקמת במחוז אואורי העתיק, אשר נשלט על ידי שוגונות טוקוגאווה בתקופת אדו.
בראשית תקופת מייג'י, לאחר הקמה של מערכת עיריות מודרנית, מקבץ של כפרים התקבץ באזור.
ב-26 בנובמבר 1894, הכפרים באזור התמזגו לעיירה הוטיי וב-1 ביוני 1954, הוטיי, ושלוש העיירות הסמוכות אליה (קוצ'נו, מיאטה וקוסאי) התמזגו לעיר קונאן.
העיר קונאן ממוקמת על הגדה הדרומית של נהר קיסו.
העיר ממוקמת כ-20 קילומטרים ממטרופולין נגויה.
קונאן היא מרכז סחר והשקעה של מספר חברות יפניות גדולות, דוגמת טויוטה ומיצובישי.
בעיר פועלים עשרה בתי ספר יסודיים ציבוריים וחמישה בתי ספר תיכוניים ציבוריים.
בעיר קיימות גם חטיבת ביניים פרטית אחת ובית ספר תיכון פרטי אחד.
בנוסף, בעיר פועלת מכללה אקדמאית אחת, "אאיצ'י".
קון-טיקי (בנורווגית: Kon-Tiki) הוא סרט הישרדות-דרמה היסטורית שבויים על ידי ו על מסע קון-טיקי מ-1947. הסרט צולם בעיקר באי מלטה.
את תפקידו של תור היירדאל משחק .
הסרט הוא הפקה משותפת בין נורווגיה, דנמרק, גרמניה, שוודיה ובריטניה.
זה היה הסרט הרווחי ביותר בשנת 2012 בנורווגיה, וההפקה היקרה ביותר במדינה עד אז.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-85. זו הייתה המועמדות החמישית של נורווגיה לפרס האוסקר.
הסרט היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-70. זו הייתה הפעם הראשונה שסרט נורווגי היה מועמד גם לאוסקר וגם לגלובוס הזהב.
הסרט הוא סיפורם המומחז של תור היירדאל ומשלחת קון-טיקי שלו בשנת 1947.
בעוד שהתאוריות הרווחות באותה תקופה טענו כי פולינזיה יושבה על ידי שבטים שהיגרו ממערב, היירדאל, אתנוגרף ניסיוני והרפתקן, יצא להוכיח את התאוריה שלו שאנשים מאמריקה הדרומית יישבו את האיים בתקופה הפרה-קולומביאנית.
על פי קווי הדמיון בין פסלים שנמצאו באמריקה הדרומית למואי בפולינזיה, התאוריה של היירדאל אודות מוצאו של העם הפולינזי קיבלה חיזוק מפולקלור פולינזי המספר על שבט קדום בשם שנטען כי אכלס פעם את אי הפסחא.
בעוד שרוב המומחים סבורים כי סביר להניח שמסע כזה על פני האוקיינוס העצום לא הצליח אי פעם.
על מנת להמחיש כי לא היו מגבלות טכנולוגיות שהיו מונעות מהעמים הקדומים לעשות את המסע, העמיד היירדאהל את התאוריה שלו במבחן ובנה רפסודה מבלזה בעזרת אותן טכניקות שהיו בשימוש לפני 1,500 שנה על ידי העמים הילידים באזור.
אף על פי שהוא עצמו לא ידע לשחות או להשיט, הוא יצא למסע הקשה בן ה-8,000 קילומטרים, חציית האוקיינוס השקט מפרו לפולינזיה על גבי הרפסודה הקטנה, יחד עם צוות של חמישה גברים (וגם ארה כחולה-צהובה בשם לוריטה).
במהלך שלושת החודשים על סיפון כלי השיט הפרימיטיבי הקרוי על שם אלוהי השמש והסערה של האינקה, נתקל הקון-טיקי, שחזורו המדעי של הצוות למסע האגדי מחופי פרו לאיים הפולינזיים במכשולים בדמות סופות, כרישים, וסכנות אחרות בים הפתוח.
פול סוורה האגן (Pål Sverre Hagen) כתור היירדאל, מנהיג המשלחת המבקש להוכיח עם משלחתו כי פולינזיה יושבה מאמריקה הדרומית.
לאחר שגר בפאטו היווא וחקר את העמים הקדומים באמריקה הדרומית ובפולינזיה, הוא האמין שיש קשר בין השניים.
אנדרס באסמו כריסטיאנסן (Anders Baasmo Christiansen) כ"הרמן ואצינגר" (Herman Watzinger), מהנדס מכונות שהיה ממונה על המדידות הטכניות והמטאורולוגיות על סיפון הרפסודה.
היה המצטרף הראשון למשלחת של היירדאל.
טוביאס סנטלמן (Tobias Santelmann) כ"קנוט הוגלאנד" (Knut Haugland), מומחה הרדיו של הצוות וגיבור מלחמה מעוטר הידוע בהשתתפותו בחבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה שמנעה מהגרמנים לפתח פצצת אטום.
גוסטב סקושגורד כ, אנתוגרף שוודי שהיה ממונה על מלאי המזון והמנות היומיומיות.
הוא שימש כמתרוגמן של הצוות, מכיוון שהיה החבר היחיד שדיבר בספרדית שוטפת.
אוד-מגנוס ויליאמסון (Odd-Magnus Williamson) כ"אריק הסלברג" (Erik Hesselberg), הנווט של הצוות, אמן וחבר ילדות של היירדאל.
הוא גם מי שצייר את הדמות הגדולה של קון-טיקי על המפרש של הרפסודה.
יאקוב אופטברו (Jakob Oftebro), כ"טורשטיין ראבי" (Torstein Raaby) מפעיל הטלגרף של הצוות שהיה ידוע גם בכך שהסתתר מאחורי הקווים הגרמניים במהלך מלחמת העולם השנייה, וריגל אחר ספינת הקרב הגרמנית טירפיץ.
שידורי הרדיו שלו היו מכריעים והביאו להפצצה של בעלות הברית שטיבעה את הספינה.
אגנס קיטלסן (Agnes Kittelsen) כ"ליב היירדאל", אשתו של תור היירדאל שהפכה יותר ויותר מנוכרת לשאיפות של בעלה.
מנואל קאוצ'י (Manuel Cauchi) כ, נשיא פרו ה-33 שהסכים לממן משלחת של היירדאל באמצעות קשריו עם צי ארצות הברית.
סרן פילמרק כפטר פרויקן, חוקר ואנתרופולוג דני הידוע בחקר האזור הארקטי, במיוחד במסעות תולה.
הוא גם עודד את היירדאל ליישם טכניקות מקומיות על מנת להצליח במסע.
פיטר וייט כפרופסור הרברט ספינדן, אנתרופולוג וארכאולוג אמריקאי שדחייתו את התאוריה של היירדאל הייתה הגורם שדחף את היירדאל ליזום את המשלחת.
שלב הצילומים העיקרי של קון-טיקי התקיים בנורווגיה, מלטה, בולגריה, תאילנד, שוודיה והאיים המלדיביים במשך שלושה חודשים וחצי.
למרות עצתם של רבים, החליטו יוצרי הסרט לצלם את סצנות האוקיינוס באוקיינוס הפתוח ולא בתוך תפאורה, והתעקשו כי "האתגרים הייחודיים" שעמדו בפניהם מצילומים על האוקיינוס מחזקים את הסרט בפועל.
בטכניקה יוצאת דופן, הסרט צולם בו זמנית בנורווגית ובאנגלית, כאשר כל סצנה צולמה פעמיים, תחילה בנורווגית ואז באנגלית.
כתוצאה מכך הגיעו שתי גרסאות של הסרט לאקרנים, האחת בעיקר עבור השוק המקומי בנורווגיה, והשנייה עבור הקהל הבינלאומי.
במקרים ספורים, כמו סצנות פעולה ורצפים שנוצרו על ידי מחשב, הם השתמשו באותו הצילום, ובהמשך הוסיפו אנגלית בדיבוב.
בעוד שרוב הסיפור מדויק מבחינה היסטורית, חשו התסריטאי פטר סקוולן (Petter Skavlan) והבמאי יואקים רונינג שיש להפוך את הסיפור למרגש יותר עבור סרטם העלילתי בן השעתיים.
מבקר הקולנוע אנדרו בארקר (Andrew Barker) ציין: "זה אירוני באופן מתסכל שהרצפים הפנטסטיים ביותר של קון-טיקי ניתנים לחלוטין לאימות, בעוד שהסכסוכים הצפויים ביותר מומצאים לגמרי."
חוסר דיוק אחד משמעותי הוא היעדרם של ילידים פולינזיים מצוות השחקנים.
הסצנות המתארות את חוויותיו של היירדאל בפאטו היווא צולמו בתאילנד עם ניצבים תאילנדים שאינם דומים לילידים פולינזיים, ואשר מוצגים אוחזים בחניתות מורכבות שאינן אופייניות לאיי מרקיז, ושוזרים סלי ראטאן, שלא הטכניקה ולא החומר הצמחי היו קיימים בפולינזיה הצרפתית.
הסרט מתמקד בתאוריה של היירדאל לפיה פולינזיה אוכלסה לראשונה בבני אדם מפרו, אך הוא מתעלם מהספקולציות היותר אתנוצנטריות של הנורווגים לפיהן ההפלגה המקורית של קון-טיקי נערכה על ידי גזע של אנשים לבנים גבוהים מזוקנים בעלי שיער אדום.
היירדאל שיער כי תרבויות אמריקניות כמו האצטקים והאינקה קמו רק בעזרת ידע טכני מתקדם שהביאו אירופאים ממסעות מוקדמים לאמריקה (לפני קולומבוס), וכי לבנים אלה גורשו בסופו של דבר מפרו ונמלטו מערבה על רפסודות.
בסרט הצוות מודאג שמא יישאב ל"מערבולת גלאפגוס", בשל ספר המציג כביכול את המערבולת.
האיור הוא למעשה האיור של האמן הארי קלארק (Harry Clarke) משנת 1919 לסיפורו הקצר של אדגר אלן פו, "A Descent Into the Maelström", תיאור בדיוני של מערבולת במים נורווגיים.
התיאור של שאגת המערבולת, שאפשר לשמוע ממרחק של 9 קילומטרים, נלקח ישירות מסיפורו של פו.
אף על פי שהיירדאל התייחס ל"זרמים בוגדניים" ליד הגלאפגוס, החשש העיקרי שלו שם היה ש"זרמי אוקיינוס חזקים" עלולים לסחוף את הרפסודה לעבר אמריקה המרכזית.
הצגתו של סגן המפקד של הרפסודה, הרמן ואצינגר, שנויה במחלוקת בנורווגיה.
עמיתים וקרובים אומרים שוואצינגר בסרט אינו דומה לוואצינגר האמיתי, מבחינה פיזית או במעשיו.
השחקן באסמו כריסטיאנסן הודה בחיוך בהבדלים הפיזיים.
"ואצינגר היה גבוה, כהה ואלוף נורווגיה לנוער ב-100 מטר.
הוא היה כל מה שאני לא." בסרט ואצינגר אינו מציית לפקודה הישירה של היירדאהל וזורק צלצל לעבר כריש הלוויתן מתחת לרפסודה, אך למעשה היה זה אריק הסלברג שהטיל את הצלצל אל כריש הלוויתן, כשהצוות מעודד אותו.
שינויים קלים אחרים מספרו של היירדאל כוללים את תוכי הספינה שנאכל על ידי כריש בסרט (מקבילו האמיתי פשוט נשטף על ידי גל גדול).
הסרט גם מראה כי הצוות מקבל גישה לציוד צבאי יקר של ארצות הברית רק לאחר שהגיעו לפרו ובנו את הרפסודה, בעוד שהיירדאל למעשה דאג לציוד בביקור בפנטגון לפני שנסע לפרו.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-18 באוגוסט 2012 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי הנורווגי (Den norske filmfestivalen) ה-40 ב.
ההקרנה באמריקה הצפונית התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
רכשה את זכויות ההפצה עבור אמריקה הצפונית ואיטליה בנובמבר 2012.
קון-טיקי יצא לאקרנים בנורווגיה ב-24 באוגוסט 2012, וקבע שיא קופות בסוף השבוע.
הסרט הפך לסרט הרווחי ביותר ב-2012 בנורווגיה, והרוויח 14,111,514 דולר, ועקף את הסרט מקס מאנוס, שגם הוא בוים על ידי הבמאים רונינג וסנדברג.
קון-טיקי יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 באפריל 2013 בהפצה מוגבלת, והוקרן בשלושה בתי קולנוע.
ב-3 במאי 2013, הסרט הופץ בחמישים בתי קולנוע נוספים וזכה להצלחה קופתית גדולה במדינתו, נורווגיה, ומאז זכה לשבחי ביקורות בינלאומיים.
שרי לינדן (Sheri Linden) כתבת העיתון הוליווד ריפורטר מספרת על קון-טיקי: "סיפור מחודש זה על שישה גברים במיזם שכולל רק את הדברים הנחוצים והבסיסיים דרש צוות של מאות, והתוצאות הן דבר מלוטש, עם פרטים תקופתיים נאים ואפקטים חזותיים משכנעים, אם לפעמים ראוותניים.
השימוש בעדשות של מסך רחב (הסרט צולם בעיקר במלטה ובסביבתה) לא גורם להגזמה בתחושת הפליאה ובסיוע חסון של עיצוב הצלילים מעביר את הפגיעוּת של הגברים לאיתני הטבע."
אנדרו בארקר (Andrew Barker) מוראייטי מציין כי יש כאלו העשויים לחלוק על החירות הדרמטית שנהנו ממנה יוצרי הסרט בהמחזה של כמה מהדמויות ואירועי ההפלגה, אך מתאר את הסרט בסך הכול כ"כלי מודרני המתוכנן במקצועיות, וחזותית ללא דופי, החסר משהו מהנשמה המטולאת של נושאו".
בעוד שמייקל נורדין (Michael Nordine) מ-LA Weekly מקונן על כך שקון-טיקי "יכול היה להשתמש בדם קצת יותר [מושך כרישים] במים", הוא מודה ש"שבכל אופן הגלים הצלולים כבדולח הם מראה שווה".
פרס קטגוריה מקבל הפרס תוצאהטקס פרסי אוסקר ה-85 הסרט הבינלאומי הטוב ביותר קון-טיקיטקס פרסי גלובוס הזהב ה-70 הסרט הבינלאומי הטוב ביותר קון-טיקיפסטיבל הסרטים הבינלאומי של נורווגיה פרס הקהל קון-טיקי
קון מוליין (בהולנדית: Coen Moulijn; 15 בפברואר 1937 – 4 בינואר 2011) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת הכנף שמאלי.
לאורך רוב הקריירה היה בפיינורד ועם 487 הופעות במדיה הוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.
מוליין הושווה לשחקנים הגדולים גארינצ'ה וסטנלי מתיוס, ובעצמו נחשב לאחד משחקני הכנף השמאליים המוכשרים בתולדות הכדורגל ההולנדי.
יוהאן קרויף הכניס אותו לנבחרת הולנד הטובה בעיניו בכל הזמנים וקבע כי "קון התמצא בתנועה אחת יותר מכולם: הצליח לעבור את יריבו במרכז המגרש ומשם דהר אל שער היריב.
הוא היה שחקן מוכשר במיוחד.
תוצר טיפוסי של בית הספר ההולנדי לכדורגל."
הוא נולד ברוטרדם שבהולנד בשנת 1937 ובצעירותו שיחק במועדון קסרקסס רוטרדם.
מוליין חתם שם על חוזה מקצועי למחצה ראשון ב-1954, ושנה לאחר מכן הופיע בליגה ההולנדית במדי פיינורד, שהצליחה "לחטוף אותו מתחת לאף" של יריבתה המקומית ספרטה תמורת סכום של 25,000 גילדן.
עיתונאי הספורט, בן דה גראף, מבית פולקסקרנט הצהיר עליו כי יש לו "משהו ממתיוס, הקוסם הבריטי מהעבר".
המשחק יצא משליטה והכתב בוב ספאאק סיפק את אחת הפרשנויות הידועות כשאמר: "קון, קון, אנא שלוט בעצמך!
ילדים, ילדים, זה לא יכול להיות נכון, איזה מחזה נורא!".
במשחק הגומלין הובסה פיינורד על ידה 5–0 עם רביעייה של פרנץ פושקש.
מוליין זכה עימה בגביע האלופות הראשון והיחיד של המועדון אי פעם בעונת 1969/70, כשבגמר ניצחו תחת המאמן המנוסה ארנסט האפל 1–2 את סלטיק בהארכה.
רק ב-1972, לאחר 17 שנים בפיינורד, מוליין סיים את הקריירה כשהוא זוכה עימה גם ב-5 תוארי אליפות, פעמיים בגביע ההולנדי וב-1970 בגביע הבין-יבשתי.
הוא ערך במדיה 487 הופעות וכבש 84 שערים, ובכך הוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.
במשחק הפרידה של מוליין שנערך ב-9 ביוני 1972 הגיעה נבחרת אורוגוואי לשחק ברוטרדם.
מוליין נישא לאשתו לני ווטרוס ב-28 ביוני 1961 ובאותה שנה פתח חנות לאופנת נשים וגברים ברוטרדם, שם עבד איתה ב-2009. אוהדי פיינורד הצביעו ב-1999 עבור "שחקן המאה" של הקבוצה ומוליין הגיעה בה במקום השני אחרי וילם ואן הנחם.
באוקטובר 2009 הוא חשף את הפסל שלו מחוץ לאצטדיון דה קויפ.
בגיל 73 לקה באוטם מוחי וב-4 בינואר 2011, כמה ימים לאחר מכן, נפטר בבית החולים כתוצאה משבץ מוחי.
רבים מבני דורו ראו בו כ"שחקן הטוב ביותר שהיה לפיינורד" וגם שחקן הקבוצה לשעבר, רינוס ישראל, אמר עליו: "הוא היה אדם צנוע.
זו כנראה גם הסיבה מדוע הוא היה כל כך פופולרי בקרב הציבור".
קונאי (ביפנית: 苦無) הוא כלי יפני שפותח במקור ממרית (כף בנאים) אך משמש גם לגינון וגם ככלי נשק.
יש שתי גרסאות של קונאי: הקונאי הקצר (小苦無 shō-kunai) והקונאי הגדול (大苦無 dai-kunai).
מפני שהוא כלי פשוט בידיו של אמן לחימה הקונאי יכול לשמש ככלי נשק רב-תכליתי, כולל כאשר הוא מחובר לחבל או שרשרת.
בתרבות הפופולרית, הקונאי מזוהה עם הנינג'ות ומשמש אותן הן ככלי נשק ראשי או משני לדקירה ויידוי והן כאמצעי טיפוס על קירות.
הקונאי הרגיל הוא באורך שנע בין 20 ל-30 סנטימטר.
הוא מורכב מלהב דמוי-חנית בצורת עלה עם ידית אחיזה שבקצה התחתון טבעת אותה ניתן לקשור לחבל או שרשרת פלדה.
הלהב מחושל מברזל רך ולא מושחז מפני שקצות הלהב משמשות לרסק חומרים רכים כגון גבס ועץ, ולחפירת בורות באדמה.
בדרך כלל רק החוד מושחז, אך בקונאי שמטרתו העיקרית היא לשמש ככלי נשק כל הלהב מושחז.
וריאנטים של הקונאי כוללים להב קצר, להב ארוך, להב צר, להב רחב ולהב משונן.
כאשר קושרים לקונאי חבל או שרשרת הידית שלו יכולה לשמש כמאחז ליד, לחיבור למוט כדי לתפקד כחנית מאולתרת, לקשור לגוף לשם הסלקה או לשמש כצלצל או חץ-חבל סיני.
בניגוד לאמונה הרווחת, הקונאי לא תוכנן לשמש כנשק ליידוי אלא בעיקר ככלי עבודה וכנשק משמש בעיקר לדקירה.
הקונאי היה בשימוש בידי איכרים ככלי גינון רב-תכליתי, לריסוק אבנים ולחיתוך צמחים ואף עצים.
הקונאי משמש בידי בנאים ככלי עבודה לבנייה, באופן דומה למרית או כף בנאים.
כלי נשק רבים של נינג'ות מקורם בהסבה של כלי עבודה, חקלאות וגינון, באופן שמזכיר את נזירי השאולין בסין.
מאחר שזול לייצר כלים חקלאיים וקל להשחיזם, וכן קל להסוותם, הם התגלו כשימושיים לשמש ככלי נשק פשוטים מאולתרים או מוסבים.
ככלי נשק, הקונאי גדול וכבד יותר מהשוריקן ("כוכב נינג'ה") ובזכות ידית האחיזה שלו, הניצב, הוא יכול לשמש ככלי דקירה או פגיון קטן בקרב פנים אל פנים, הרבה יותר טוב מהשוריקן.
המיתוסים המוגזמים על נינג'וטסו ונינג'ה מילאו תפקיד חשוב ביצירת התדמית הפופולרית של הקונאי.
בתיאורים בדיוניים של נינג'ות, הקונאי מתואר כפגיון פלדה שמשמש לדקירה או יידוי, לעיתים תוך בלבול עם השוריקן.
קונאי שמחובר לחבל או שרשרת פלדה ומשמש בעיקר כצלצל, הוא כלי הנשק העיקרי והמזוהה ביותר של סקורפיון, דמות של לוחם נינג'ה אל-מת בזיכיון המדיה "מורטל קומבט".
קונאן הייתה סדרת הרפתקאות טלוויזיה אמריקאית שבועית בשידור חי באורך שעה.
היא הופקה על ידי מקס א' קלר ומיצ'לין קלר בשנים 1997 עד 1998, על בסיס דמותו של קונאן הברברי.
תוכנית הטלוויזיה עלתה לראשונה ב-22 בספטמבר 1997. הסדרה התפשטה לכ-150 מדינות בעולם.
את תפקידו של קונאן מילא ראלף מולר, פעמיים מר יוניברס, יליד גרמניה, וחברו של ארנולד שוורצנגר.
התסריט לפיילוט נכתב על ידי סטיב הייז, ראש פיתוח הפרויקטים של הסדרה.
העלילה חרגה ממהות הדמות של קונאן, כמו זו של קונאן שתוארה קודם לכן בסרטי שנות השמונים ובסדרות הקומיקס של מארוול קומיקס, מכיוון שהעיבוד הזה היה שליו יותר ומיועד לכל קבוצות הגיל.
קונאגוטה (בהונגרית: Kunágota) הוא כפר בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקונאגוטה נמצא בירידה.
הכפר מיושב מהמאה ה-15 והוא מוזכר בכתבים משנת 1463.
יהודים חיו בקונאגוטה במאה ה-19.
בבעלות הקהילה היו בית כנסת ומקווה.
בתקופת הטרור הלבן היו פרעות ביהודי קונאגוטה, ובמהלכן נשדד רכושם והוצתו בתיהם וחנויותיהם.
בדף הקהילה משנת 1944 נכתב שבקהילה יש 67 חברים ורב הקהילה הוא ד"ר פינקס דורשלאג
באפריל 1944 רוכזו יהודי הכפר בחווה שבקרבת מגיארבאנהגייש, ומשם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ שם נרצחו כחלק משואת יהודי הונגריה.
קון דאו או קונדאו (בוייטנאמית: Côn Đảo) הוא ארכיפלג ונפה במחוז בה ז'יה-וונגם טאו באזור דרום מזרח בווייטנאם.
הארכיפלג ממוקם כ- מוונג טאו וכ- מהו צ'י מין סיטי.
הארכיפלג כולל 16 איים ואיונים הרריים.
שטח הקרקע הכולל מגיע לכ-.
כמו כן גרים באזור האכריפלג 8,360 תושבים (נכון לשנת 2014).
שדה התעופה קון דאו נמצא על האי הגדול ביותר בארכיפלג, האי קון שון .
ב-16 ביוני 1702, חברת הודו המזרחית הבריטית של ממלכת אנגליה ייסדה יישוב על האי קון שון כמתחם לספינות שעוברות בין הודו לסין.
שלוש שנים מאוחר יותר, ב-2 במרץ 1705, שכירי חרב בוגיים שנשכרו על ידי האנגלים כבשו והרסו את המתחם וגירשו את המתיישבים שנותרו.
במהלך המלחמות הפנימיות שהיו בממלכת נגויין , הנסיך ג'יה לונג חתם עם צרפת על חוזה ורסאי ב-1787. באמנה זו, הנסיך העביר את האיים לצרפת בתמורה לסיוע צבאי.
עם זאת, האמנה בוטלה מאוחר יותר מפני שצרפת לא סיפקה אף סיוע צבאי.
האיים היו אצל ידיים צרפתיות רק לאחר כיבוש האיים ב-1861. במהלך הודו-סין הצרפתית, האי קון שון נודע לשמצה בשל מתקני העונשין שהיו על האי.
לאומנים ומהפכנים וייטנאמים וקמבודים נשלחו למתקני העונשין כדי לרצות את עונשם בגין פעילות אנטי-צרפתית.
ממשלת הודו הצרפתית כינתה את הארכיפלג כאיי פאולו-קונדור (Poulo-Condore Islands).
יש הטוענים כי ה-Satyrorum insulae שמוזכר באיי הסאטירים של תלמי, נלקח מהקופים האנדמיים לאיים, מקוק הסרטנים.
רבים מהאיים קיבלו מעמד מיוחד ב-1984, כחלק מהפארק הלאומי קון דאו.
מאוחר יותר, האזור הורחב ב-1998. בין המינים שנמצאים בסכנת הכחדה, וניתן לראות בפארק הלאומי הם צבי ים קרניים, צבי ים ירוקים, דולפינים ותחשי המשכן.
קון קופלין הוא עיתונאי וסופר בריטי, המשמש כיום כעורך לענייני ביטחון, הגנה ויחסי חוץ של הדיילי טלגרף הבריטי.
נולד בלונדון ב-1955. למד היסטוריה מודרנית בברזנוז קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, שם התמחה במהפכה התעשייתית בהדרכת ההיסטוריון היהודי בריטי סיימון שאמה.
באוגוסט 1977 הצטרף לקורס ההכשרה לעיתונאים של קבוצת תומסון .
לאחר תקופת הכשרה בקארדיף התחיל לעבוד ככתב בעיתון רדינג איבנינג פוסט (כיום רדינג פוסט ).
בנובמבר 1980 הצטרף לדיילי טלגרף ככתב חדשות כללי.
מכאן ואילך, במשך עשרות שנים, בילה קון את רוב הקריירה העיתונאית שלו בעבודות שונות עבור קבוצת התקשורת של הטלגרף.
ככתב צעיר, סיקר סיפורי פשע גדולים כמו מעצרו של פיטר סאטקליף (שכונה "המרטש מיורקשייר") ומהומות בריקסטון.
בהמשך, ככתב חוץ, משימת הסיקור הגדולה הראשונה שלו הייתה הפלישה האמריקנית לגרנדה ב-1983. משם נשלח לביירות לסיקור מלחמת האזרחים הלבנונית, אז התפתח העניין שלו במזרח התיכון ובטרור בינלאומי.
כאשר נרכשה קבוצת הטלגרף בידי איש העסקים הקנדי קונרד בלאק ב-1985, מונה קופלין בידי העורך החדש מקס הייסטינגס להיות כתב המזרח התיכון של הדיילי טלגרף.
בשלוש השנים הבאות היה מופקד על סיקור המזרח התיכון מלשכת העיתון בירושלים.
ב-1986 חמק מניסיון חטיפה על ידי פעילי חזבאללה בביירות, יום לפני שהעיתונאי הבריטי ג'ון מקארתי נחטף בפועל באותו אזור.
ב-1989 חזר ללונדון ועבר לכתוב בסאנדיי טלגרף , שם מונה לכתב החוץ הראשי.
ב-1997 מונה לעורך לענייני חוץ וב-1999 לעורך ראשי בפועל.
ב-2006 חזר לעבוד במערכת הדיילי טלגרף כעורך לענייני ביטחון והגנה, ובהמשך אותה שנה קודם לתפקיד העורך לענייני חוץ.
הוא כותב טור שבועי בו הוא עוסק במיוחד בנושאי ביטחון, המזרח התיכון וטרור בינלאומי.
קופלין הוא מחברם של מספר ספרים, בהם ביוגרפיה של סדאם חוסיין (סדאם: מלך של טרור) שהפכה לרב מכר של הניו יורק טיימס ב-2003 וזיכתה אותו בשבחי ביקורת בינלאומיים.
ספרים נוספים שלו עוסקים בטוני בלייר ומעורבותו במלחמה בטרור וביוגרפיה של האייתוללה חומייני והשפעתו על ההקצנה של העולם האסלאמי.
הוא כותב בקביעות גם עבור הוול סטריט ג'ורנל, הספקטייטור והאטלנטיק.
במקביל הוא מופיע כאנליסט לענייני חוץ ברשתו האמריקאיות: CNN, Fox News, CBS, ABC, MSNBC ו-NBC.
בבריטניה הוא משדר בקביעות ב-BBC וב-Sky News.
הוא משמש עמית אורח בכיר במחלקה ללימודי המלחמה בבית הספר ללימודי ביטחון בקינגס קולג' לונדון.
קונאן הייתה תוכנית האירוח המרכזית של רשת הטלוויזיה האמריקאית TBS, בהנחיית הקומיקאי קונאן או'בריאן, אשר שודרה במקור במשך 11 עונות מ-8 בנובמבר 2010 עד 24 ביוני 2021 בין הימים ב' עד ה' בשעה 23:00.
פורמט התוכנית כלל בין היתר שילוב של ראיונות עם ידוענים, מערכונים קומיים, והופעות מוזיקליות.
התוכנית הייתה תוכנית האירוח השלישית בהנחייתו של או'בריאן.
המעבר של או'בריאן ל-TBS החל לאחר שהוא הנחה במשך תקופה קצרה את תוכנית האירוח הוותיקה והפופולרית ה־Tonight Show ברשת NBS.
קונאן החל להנחות את ה-Tonight Show לאחר שג'יי לנו פרש מהנחיית התוכנית ב-2009. אף על פי כן, זמן קצר לאחר מכן עלתה ב-NBC תוכנית חדשה במשבצת הפריים טיים בהנחייתו של לנו אשר שודרה לפני ה־Tonight Show.
בעקבות כך, תוכניתו החדשה של לנו, אשר לה היה רייטינג נמוך גרמה לנתוני הרייטינג של התוכניות שאחריה גם לרדת, כולל ה־Tonight Show בהנחייתו של קונאן.
משום כך קיימה NBC ועדה שרצתה לשדר את ה-Tonight Show לאחר חצות, ובכך לפנות מקום לתוכניתו של לנו.
או'בראיין התנגד למהלך זה, בטענה שהמהלך יפגום בזיכיון.
בעקבות כך פרץ סכסוך בין קונאן ל־NBC שבסופו גרם לקונאן לפרוש מהתוכנית ולהגיע להסדר עם רשת NBC.
המחלוקת סביב פרישתו של או'בריאן מהנחיית ה-Tonight Show זכתה באותה העת לפרסום נרחב, והובילה לתמיכה ציבורית נרחבת באו'בריאן, ולכך שנערכו הפגנות רבות ברחבי ארצות הברית כנגד NBC ולנו.
רשת TBS אפשרה לאו'בריאן לעבור אליהם ולהנחות את תוכנית הלילה שלו שם.
פרק הבכורה של התוכנית ברשת TBS עלה לשידור ב-8 בנובמבר 2010, בפורמט דומה לתוכניות האירוחה הקודמות של או'בריאן.
הסדרה הקפידה על הפורמט המסורתי של תוכנית אירוח בשעות הלילה המאוחרות, אך נבדל בהומור הייחודי של או'בריאן.
התוכנית החלה בדרך כלל במונולוג, בו או'בראיין סיפר בין היתר על אירועים אקטואליים שונים באופן הומוריסטי, ואחריו התקיימו בדרך כלל מערכונים קומיים, וראיונות עם ידוענים.
כמה מהחלקים הפופולריים ביותר בתוכנית היו:
Clueless Gamer - חלק בו או'בריאן, אשר לו לטענתו היה ידע מועט למדיי במשחקי וידאו, היה מבקר באופן הומוריסטי משחק משחקי וידאו שונים, לעיתים רבות יחד עם ידוען שמתארח בתוכנית.
Conan Without Borders - פרקי ספיישל אותם או'בריאן צילם במדינות שונות ברחבי העולם ואשר בהם הוא חקר באופן הומוריסטי את התרבויות של אותם המדינות ואת המנהגים של המקומיים.
הפרקים הללו זכו להערכה רבה בין היתר בשל ההומור והפרספקטיבה הייחודית שאו'בראיין סיפק באינטראקציות שלו עם האנשים השונים עימם נפגש ברחבי העולם.
או'בריאן החל לצלם פרקי ספיישל מהסוג הזה בקובה בעקבות ההתחלה של תהליך נורמליזציה בין ארצות הברית לקובה באותה העת.
בשנת 2015 או'בריאן ביקר גם בארמניה.
בשנת 2016 או'בריאן ביקר בקטר, בקוריאה הדרומית ובגרמניה.
בשנת 2017 או'בריאן ביקר במקסיקו ובישראל.
בשנת 2018 או'בריאן ביקר בהאיטי, באיטליה וביפן.
בשנת 2019 או'בריאן ביקר באוסטרליה, בגאנה ובגרינלנד.
ראיונות עם ידוענים - התוכנית כללה תמיד ראיונות עם מגוון רחב של אורחים מפורסמים, כולל שחקנים, מוזיקאים, קומיקאים, סופרים, ספורטאים ופוליטיקאים.
קונאן הוא סרט הרפתקאות-פעולה אמריקאי משנת 2011, בבימויו של מרקוס ניספל.
הסרט מהווה פרשנות חדשה לסרט המקורי משנת 1982, המבוסס על דמותו של קונאן הברברי שנוצרה על ידי רוברט אי.
בתפקיד הראשי מככב ג'ייסון מומואה, לצד שחקנים נוספים כמו רון פרלמן, רוז מק'גוון, רייצ'ל ניקולס וסטיבן לאנג.
הסרט מגולל את סיפורו של קונאן, לוחם קשוח היוצא למסע נקמה ברחבי יבשת היבוריה, במטרה לנקום את רצח אביו ואת הטבח שנעשה בכפרו.
הסרט נכשל בקופות כאשר הופק בתקציב של כ-90 מיליון דולר, אך הכנסותיו העולמיות הסתכמו בכ-63.5 מיליון דולר.
קונאן נולד בשדה קרב ונחשב ללוחם מיומן כבר מגיל צעיר.
לאחר שכפרו הושמד ואביו קורין נרצח על ידי המנהיג האכזר קלר זים ובתו המכשפה מריק, קונאן יוצא למסע נקמה אישי.
במהלך מסעו, הוא נתקל בתמרה, נזירה לוחמת המהווה מפתח לתוכניתו של זים להחיות את אשתו המנוחה ולהשיג כוח על טבעי.
קונאן ותמרה חוברים יחד כדי לעצור את זים ומריק, ולהציל את ממלכות היבוריה מאיום אפל.
ג'ייסון מומואה – קונאן, לוחם כימרי אמיץ.
רון פרלמן – קורין, אביו של קונאן ונפח כפרי.
רוז מק'גוון – מריק, מכשפה ובתו של קלר זים.
רייצ'ל ניקולס – תמרה, נזירה לוחמת ובת בריתו של קונאן.
סטיבן לאנג – קלר זים, מנהיג אכזרי המחפש כוח על טבעי.
הסרט "קונאן הברברי" משנת 2011 זכה לביקורות שליליות.
באתר Rotten Tomatoes, הוא קיבל ציון של 25% המבוסס על 114 ביקורות, עם הקונצנזוס: "למרות סצנות פעולה אלימות, 'קונאן הברברי' חסר את ההרפתקה והכיף של הגרסה המקורית." באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 36 מתוך 100, המבוסס על 29 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל".
בישראל, הסרט הוקרן בבתי הקולנוע וזכה לביקורות פושרות.
באתר "סינמסקופ" נכתב: "סצנת הקרב עם אנשי החול הייתה לא פחות ממענגת.
אין כמו קרבות עם יצורים על-טבעיים!"
קון דה לה פה הוא בסיס צבאי צרפתי, הממוקם באבו דאבי, בירת איחוד האמירויות הערביות.
הבסיס מהווה נוכחות צבאית קבועה, הפועלת במסגרת שותפות אסטרטגית בין שתי המדינות.
ההסכם להקמתם נחתם ב-15 בינואר 2008, כחלק ממדיניות צרפתית רחבה יותר להרחבת השפעתה הביטחונית באזור המפרץ הפרסי.
הנוכחות נחנכה רשמית ב-26 במאי 2009 על ידי נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, והיא מהווה את אחד מחמשת מערכי הכוחות הצרפתיים הפועלים מחוץ לגבולות צרפת.
בשנת 1995 נחתם הסכם שותפות אסטרטגית בין צרפת לאיחוד האמירויות הערביות בתחום ההגנה.
מאז הפכה צרפת לספקית הצבאית המרכזית של איחוד האמירויות, ובמקביל נחתמו בין המדינות גם הסכמים לשיתוף פעולה בתחום הגרעין.
ביולי 2007 החליטה ממשלת צרפת על הקמת בסיס צבאי קבוע באיחוד האמירויות.
בינואר 2008 נחתם הסכם רשמי בין נשיא צרפת ניקולא סרקוזי לבין ממשלת איחוד האמירויות, שבמסגרתו הוסכם על הקמת הבסיס בבירת המדינה, אבו דאבי.
הבסיס נחנך בטקס רשמי ב-26 במאי 2009, והיווה נדבך מרכזי בהעמקת שיתוף הפעולה הביטחוני בין שתי המדינות.
הבסיס ממוקם בקרבת מצר הורמוז – נתיב ימי אסטרטגי המקשר בין המפרץ הפרסי למפרץ עומאן.
כ-40% מתעבורת הנפט העולמית עוברת דרך מצר זה, דבר המקנה לבסיס חשיבות כלכלית וביטחונית גבוהה.
עבודות הבנייה החלו באפריל 2008 וכללו שלושה מתחמים צבאיים עיקריים: מחנה ימי בנמל מינה זאיד, בסיס חיל האוויר בתוך בסיס אל-דהפרה, ומחנה אימונים של הצבא הצרפתי הממוקם כ-50 קילומטרים מדרום-מערב לעיר אבו דאבי.
הכוח הצרפתי באיחוד האמירויות (FFEAU) נועד לשרת מגוון מטרות ביטחוניות ואסטרטגיות:
תמיכה בפריסות מבצעיות צרפתיות במזרח התיכון והאוקיינוס ההודי.
פיתוח שיתופי פעולה צבאיים דו-צדדיים עם איחוד האמירויות וקידום שיתופי פעולה אזוריים.
הכשרת חיילים צרפתיים וכוחות זרים בלחימה במדבר ובשטח בנוי, באמצעות מרכז הדרכה מתקדם בבסיס היבשתי.
בנוסף לכך, ה-FFEAU משמש כנקודת עגינה ותמיכה לכלי שיט של חיל הים הצרפתי, עוקב אחר התפתחויות מבצעיות באזור (ZRP), ומשלב תרגולים דו-צדדיים ואזוריים.
קון דה לה פה כולל שלוש יחידות עיקריות:
בסיס חיל הים (BN) – ממוקם בנמל מינה זאיד.
כולל רציף באורך 300 מטר, רוחב 200 מטר ועומק מים של 10 מטרים.
מאפשר עגינה לרוב כלי השיט של חיל הים הצרפתי (למעט נושאות מטוסים).
הבסיס מספק תמיכה לוגיסטית, תחזוקה ואירוח לספינות צרפתיות במפרץ הפרסי ובאוקיינוס ההודי.
מאויש על ידי 72 אנשי צוות.
בסיס חיל האוויר 104 (BA 104) – שוכן בתוך בסיס אל-דהפרה של חיל האוויר האמירתי, 32 ק"מ מאבו דאבי.
מאז 1 באוקטובר 2008 מוצבים בו שלושה מטוסי קרב צרפתיים מדגם מיראז' 5–2000, והבסיס מסוגל להכיל עד שישה מטוסים.
בו משרתים כ-57 אנשי צוות צרפתיים.
הבסיס היבשתי – רגימנט הקיראסרים ה-5 (5e RC) – ממוקם בעיר הצבאית זאיד, כ-50 ק"מ מאבו דאבי.
משמש כמרכז הדרכה ללחימה מדברית ועירונית.
הרגימנט כולל טייסת פיקוד ולוגיסטיקה, טייסת שריון עם טנקי לקלר, יחידות חי"ר ברכבים ממוגנים מסוג VBCI וסוללת ארטילריה ניידת מסוג CAESAR.
הבסיס משכן קרוב ל-700 חיילים פרוסים, בכך מהווה קון דה לה פה את אחת מהנוכחויות הצבאיות הצרפתיות המזרחיות ביותר מחוץ לגבולות צרפת.
הבסיס תומך בפעילותם של כוחות צרפתיים הפועלים באזור המפרץ הפרסי ובצפון האוקיינוס ההודי, ומשמש מוקד לוגיסטי ומבצעי מרכזי עבורם.
תנאי השטח המדבריים והעירוניים באזור מאפשרים הכשרת חיילים צרפתיים ללחימה בתנאים מורכבים ובלתי שגרתיים.
מפקד הבסיס משמש במקביל גם כמפקד האזור הימי של צרפת באוקיינוס ההודי (ALINDIEN), ותחת אחריותו נתון אזור ימי רחב ממדים המשתרע מדרום לתעלת סואץ במערב ועד לגבולות המערביים של מימי מיאנמר, אינדונזיה ואוסטרליה במזרח.
במסגרת תפקידו, הוא מופקד על קידום מדיניות ההגנה של צרפת באזור, שמירה על ביטחון ימי, שיתופי פעולה צבאיים דו-צדדיים ותגובה לאיומים אזוריים.
קון קניפל השני הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בשארלוט הורנטס מה-NBA.
קניפל גדל במילווקי, ויסקונסין ולמד בתיכון הלותרני של ויסקונסין.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של התיכון הוא העמיד ממוצעים של 10.8 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק, ובעונתו השלישית רשם 19.7 נקודות, 9.2 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
בעונתו האחרונה בתיכון רשם קניפל 26.4 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים בממוצע למשחק, ונבחר למר כדורסל של ויסקונסין לאחר שהוביל את קבוצתו למאזן 30–0 ולזכייה באליפות המדינה בחטיבה 2 ב-2024.
קניפל דורג על ידי אתרי הגיוס למכללות המובילים כאחד מה-20 הכישרונות המובילים בתיכונים, כשדורג 18 בכל ארצות הברית על ידי 247Sports ו-19 על ידי ESPN.
ב-15 בנובמבר 2023 התחייב לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת דיוק, למרות הצעות שקיבל בין היתר מאוניברסיטת אלבמה, אוניברסיטת וירג'יניה, אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ואוניברסיטת מרקט.
כבר בהופעתו הראשונה במדי דיוק ב-4 בנובמבר 2024 קלע קניפל 22 נקודות בניצחון 96–62 על מיין, וב-11 בנובמבר נבחר לרוקי השבוע באזור ה-ACC.
ב-14 בינואר 2025 הוא קלע שיא עונתי של 25 נקודות בניצחון 89–54 על אוניברסיטת מיאמי.
בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית ה של העונה ב-ACC ולחמישיית העונה השנייה באזור לאחר שהעמיד ממוצעים של 14.4 נקודות, 4 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק, וזכה בתואר ה-MVP של טורניר ה-ACC לאחר שקלע 18 נקודות וקטף 8 ריבאונדים בניצחון 73–62 של דיוק על אוניברסיטת לואיוויל בגמר.
קניפל נבחר במקום הרביעי בדראפט ה-NBA 2025 על ידי שארלוט הורנטס.
אביו קון שיחק כדורסל מכללות בקולג' הלותרני של ויסקונסין והיה מלך הסלים בכל הזמנים של המכללה.
אימו של קניפל, צ'ארי, שיחקה באוניברסיטת ויסקונסין–גרין ביי והיא מלכת הסלים של האוניברסיטה.
דודו של קניפל, ג'ף נורדגארד, שיחק גם הוא בוויסקונסין–גרין ביי, ומאוחר יותר שיחק בין היתר במילווקי באקס מה-NBA ובאולימפיאקוס מהיורוליג, ובנבחרת פולין בכדורסל.
קונאדו יאדום הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
יאדום שיחק בקבוצות WAFA ואקרה הארטס אוף אוק במסגרת ליגת העל הגאנאית, ובחלקה השני של עונת הושאל מאקרה הארטס אוף אוק לקריוובס מליגת העל האוקראינית.
ב-12 ביולי 2025 חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
קון פדרסון היה אמן אפקטים מיוחדים אמריקאי.
פדרסון נולד במינסוטה בשם קונארד אלן פדרסון.
לאחר שלמד אמנות ואנתרופולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס החל לעבוד בחברת וולט דיסני, שם פגש את ורנר פון בראון.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כאחראי על האפקטים המיוחדים של "2001: אודיסיאה בחלל".
הוא עבד גם על הסרט "סקובי-דו 2: חופשי חופשי".
פדרסון מת בלוס אנג'לס בגיל 90.
קונאן כריסטופר או'בריאן הוא קומיקאי, תסריטאי, מפיק ומנחה טלוויזיה אמריקאי.
מנובמבר 2010 עד יוני 2021 הוא הגיש את תוכנית האירוח הלילית קונאן ברשת הכבלים האמריקאית TBS, ובנוסף הגיש ב-TBS את תוכנית הספין-אוף "קונאן ללא גבולות" , שבמסגרתה הוא נוסע בעולם לעמוד מקרוב על סוגיות תרבותיות של מדינות שונות.
במהלך סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 או'בריאן היה שותף בצוות הכותבים הקבוע של התוכניות הקומיות סאטרדיי נייט לייב ומשפחת סימפסון.
עם פרישתו של דייוויד לטרמן ב-2015 לאחר 33 שנה, הפך או'בריאן לוותיק ביותר מבין מנחי תוכניות האירוח הליליות בארצות הברית עד פרישתו ב-2021 (27 שנים).
או'בריאן נולד וגדל בברוקליין, בוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה קתולית ממוצא אירי.
אביו היה רופא חוקר ומרצה לרפואה באוניברסיטת הרווארד, ואמו הייתה מיקרוביולגית.
קונאן הוא השלישי מבין שישה ילדים.
באחד מפרקי תוכנית הלילה של או'בראיין הוא ביקר במחוז קרי שבאירלנד, אשר משם אבותיו הגיעו במקור.
בשנת 1981 או'בראיין סיים בהצטיינות את לימודי התיכון בברוקליין שם שימש בתור העורך הראשי של עיתון בית הספר.
לאחר מכן למד באוניברסיטת הרווארד, בה נבחר לנשיא אגודת ההומור.
בשנת 1985 סיים בהצטיינות לימודי ספרות והיסטוריה.
במהלך השנים שבהן למד בהרווארד או'בראיין כתב עבור וגם כיהן כנשיא המגזין ההומוריסטי של הרווארד "The Harvard Lampoon" והיה שותף במשך תקופה קצרה בלהקה בשם "The Bad Clams" בה שימש בתור מתופף.
במהלך שנת 1985, מיד לאחר סיום לימודיו, או'בריאן עבר ללוס אנג'לס במטרה לפתח קריירה בתחום הבידור.
או'בריאן הצטרף בתחילה ככותב בצוות הכותבים של התוכנית "לא בהכרח חדשות" ברשת הכבלים HBO, שם עבד כשנתיים.
בינואר 1988 לורן מייקלס, המפיק בפועל של התוכנית "סאטרדיי נייט לייב", החליט לקבל לעבודה את או'בריאן כתסריטאי, שם עבד במשך כמעט ארבע שנים.
בשנת 1989 זכה או'בריאן יחד עם עמיתיו הכותבים בצוות התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" בפרס אמי.
בשנים 1991–1993, או'בריאן היה שותף בכתיבה ובהפקה של סדרת האנימציה "משפחת סימפסון" וזכה באותה העת לקרדיט ככותב של ארבעה פרקים.
מכל הפרקים שהוא כתב, קונאן עצמו סבור כי הפרק "Marge vs.
the Monorail" (הפרק ה-12 של העונה הרביעית) הוא הפרק החביב עליו.
או'בריאן לקח חלק בהפקת התוכנית בעונות 4 ו-5, כאשר במסגרת זו הגה רעיונות רבים לעלילות וכתב בדיחות שונות לפרקים של העונות הללו.
בנאום שנתן באוניברסיטת הרווארד בשנת 2000, או'בריאן ציין כי "משפחת סימפסון" הצילה אותו למעשה, משום שהיה באותה העת בתקופת שפל בקריירה שלו.
ב-26 באפריל 1993 נבחר או'בריאן להחליף את דייוויד לטרמן בתוכנית הלייט נייט של NBC.
מפיק התוכנית בשנים 1993–2009 היה לורן מייקלס.
התוכנית אשר שודרה לראשונה ב-13 בספטמבר 1993. כמו רוב תוכניות הלייט נייט האמריקניות, כוללת התוכנית מונולוג פתיחה, 2-3 אורחים ומספר מערכונים.
בשנתיים הראשונות הרייטינג של התוכנית דשדש וכן היא ספגה ביקורות שליליות.
למעשה, התוכנית עמדה על סף ביטול אך בהיעדר אלטרנטיבה הותר לה להמשיך להתקיים.
בהמשך המגמה השתנתה, התוכנית הייתה מועמדת מספר פעמים ברציפות לפרס אמי בקטגוריית תוכניות אירוח.
בתקופה זו הרייטינג של התוכנית עלה והיא שלטה ברצועת זמן השידור שבה שודרה.
החל משנת 1996, או'בריאן וצוות הכותבים של התוכנית היו מועמדים מדי שנה לפרס אמי בקטגוריית הכתיבה הטובה ביותר לסדרה קומית, וזכו לבסוף בפרס בפעם הראשונה והיחידה בשנת 2007. בשנים 1997, 2000, 2002, 2003, 2004, או'בריאן וצוות ה"לייט נייט" זכו בפרס איגוד התסריטאים על הכתיבה הטובה ביותר בסדרה קומית.
במהלך שנותיה הציגה התוכנית שורה של דמויות מטורפות כגון: טריומף, כלב העלבונות הקומי, הדוב המאונן, סופלקס השואל שאלות, מר פק-מן הבולימי, פאביו הסיני ועוד.
אנדי ריכטר שימש כעוזר המנחה בשנים הראשונות (1993–2000), ואת התוכנית ליווה המתופף מקס ויינברג עם להקתו, "שביעיית מקס ויינברג", וכמעט בכל תוכנית ניהל או'בריאן דיאלוג הומוריסטי עם ויינברג.
בשנת 2001 ייסד או'בריאן את חברת ההפקות שלו, "Conaco".
בשנת 2008 גילם מנחה תוכנית אירוח בסרט הקומי "באק האוורד הגדול" בכיכובם של טום הנקס וג'ון מלקוביץ'.
ב-20 בפברואר 2009 שידרה רשת NBC את הפרק ה-2725 והאחרון של התוכנית "לייט נייט עם קונאן או'בריאן".
בסוף הפרק או'בריאן השמיד בשידור חי את התפאורה של התוכנית באמצעות גרזן, כאשר את חלק מהחתיכות העניק לקהל הצופים באולפן, וכמו כן הודה לרשימת האנשים שסייעו לו להגיע לנקודה זו בקריירה שלו.
במהלך ספטמבר 2004 הודיע מנחה תוכנית ה"טונייט שואו" ג'יי לנו כי בכוונתו לפרוש מהתוכנית במהלך שנת 2009. בשנת 2004 החל או'בריאן לנהל משא ומתן על חוזה חדש עם רשת NBC.
במסגרת העסקה, או'בריאן היה צפוי להפוך למנחה של תוכנית ה"טונייט שואו" (אשר באותה העת הונחתה על ידי ג'יי לנו) במהלך שנת 2009. או'בריאן היה אחד מהאורחים בפרק האחרון של תוכנית ה"טונייט שואו" תחת הנחייתו של ג'יי לנו.
תוכנית ה"טונייט שואו" בהנחייתו של או'בריאן שודרה לראשונה ב-1 ביוני 2009 כאשר את הנחיית תוכנית ה"לייט נייט" של NBC תפס ג'ימי פאלון, כוכב "סאטרדיי נייט לייב" לשעבר.
במהלך הקלטה של התוכנית ב-25 בספטמבר 2009, או'בריאן סבל מזעזוע מוח לאחר שהוא החליק בטעות על שלולית מים וראשו נחבט ברצפה.
או'בריאן הפסיק את הקלטת התוכנית על מנת לקבל טיפול רפואי, ובאותו הלילה שודר שידור חוזר של הפרק הקודם.
או'בראיין חזר להופיע ביום שני שלאחר מכן והתבדח על התקרית.
ב-7 בינואר 2010 נערכה פגישה בין מנכ"ל רשת NBC ג'ף צוקר עם ג'יי לנו וקונאן או'בריאן בה דנו השלושה כיצד יצליחו להעביר את לנו ממשבצת הפריים טיים, שבה נחלה כישלון צורב והורידה את הרייטינג של כל התוכניות שאחריה (בהן תוכניתו של או'בריאן), ובחזרה למשבצת תוכניות הלילה.
ההצעה שהועלתה מצד NBC הייתה שאו'בריאן יישאר המנחה של הטונייט שואו, אשר תשודר החל מהשעה 0:05 בלילה בעוד שג'יי לנו ינחה תוכנית לילה באורך 30 דקות שתתחיל בשעה 11:35 (שעת השידור הקבועה של ה"טונייט שואו" מאז הווסדה).
ב-10 בינואר רשת NBC הצהירה באופן רשמי כי ב-12 בפברואר 2010 התוכנית של ג'יי לנו תעבור לשעה 11:35.
ב-12 בינואר או'בריאן פרסם את ההצהרה הבאה: "אני מאמין במידה רבה כי העברת תוכנית הטונייט שואו ליום המחרת במטרה לשדר תוכנית קומית אחרת לפניה תפגע קשות במה שאני מחשיב בתור הזיכיון הגדול ביותר בהיסטוריה של השידור.
תוכנית הטונייט שואו ב-12:05 פשוט לא תהיה הטונייט שואו".
ב-21 בינואר 2010, הוכרז כי קונאן הגיע להסכם עם רשת NBC אשר לפיו הוא יפרוש מהנחיית הטונייט שואו.
במסגרת העסקה קונאן קיבל 45 מיליון דולרים פיצויים, מתוכם 12 מיליון דולרים הועברו לצוות ההפקה של או'בריאן, אשר במקור נאלץ לעבור יחד עם קונאן ללוס אנג'לס מניו יורק כאשר החל להנחות את הטונייט שואו.
העזיבה של או'בריאן לוותה בהפגנות תמיכה רבות בכל רחבי ארצות הברית למען קונאן ובגנות NBC וג'יי לנו.
תוכנית הטונייט שואו האחרונה בהנחייתו של או'בריאן שודרה ב-22 בינואר 2010, כשבעה חודשים בלבד לאחר התוכנית הראשונה.
בעקבות כך ג'יי לנו חזר להנחות את הטונייט שואו לאחר מכן.
במסגרת העסקה שהושגה מול NBC הותר לקונאן להתחיל לעבוד עבור רשת אחרת החל מספטמבר 2010.
חודש לאחר שעזב את הטונייט שואו, ב-24 בפברואר 2010, החל או'בריאן לזכות בפופולריות ותשומת לב מחודשת בתקשורת כאשר פתח חשבון בטוויטר והחל להפיץ דרכו באופן תדיר הודעות ולרוב בדיחות.
לאחר כשעה בלבד ממועד הפתיחה של החשבון, רשימת העוקבים של חשבון הטוויטר של או'בריאן זינק ל-30,000 חברים ו-30 דקות לאחר מכן, היא הייתה על סף 50,000 משתמשים (מעל ל-20,000 מחשבון הטוויטר של ג'יי לנו).
24 שעות לאחר מכן, רשימת העוקבים של חשבון הטוויטר של או'בריאן כללה 300,000 משתמשים.
במהלך שנת 2010 או'בריאן נכלל ברשימת ה-"Time 100" של הטיים מגזין המכילה את 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם בהתבסס על בחירות הקוראים.
מאחר שנאסר על או'בריאן במסגרת ההסכם עם רשת NBC לקיים הופעות טלוויזיוניות מכל סוג שהוא עד מאי 2010, או'בריאן החליט לשבור שתיקה ארוכה כאשר התראיין לתוכנית 60 דקות בה התבטא לראשונה אודות הסכסוך שלו עם NBC סביב משבצת הטונייט שואו.
במהלך הריאיון עם סטיב קרופט, או'בריאן ציין שהמצב הרגיש כמו "נישואים שנגמרו בפתאומיות, באלימות, ובמהירות.
ואני רק מנסה להבין מה קרה".
הוא ציין גם כי הוא בהחלט ציפה שרשת NBC תאפשר לו להוכיח את עצמו במשך זמן רב יותר, וכי לדעתו ג'יי לנו רצה את תוכנית הטונייט שואו חזרה וכי הוא עצמו היה נוהג אחרת במצב דומה.
עם זאת, או'בריאן ציין שהוא לא הרגיש שפגעו במעמדו.
במהלך הריאיון ביקש או'בריאן להדגיש בפני הצופים כי חשוב לו שידעו שהוא בסדר ו"מרגיש מעולה".
ב-11 במרץ 2010 או'בריאן הצהיר בחשבון הטוויטר שלו כי הוא מתכנן לערוך מופע ב-30 ערים החל מ-12 באפריל 2010 בשם "The Legally Prohibited from Being Funny on Television Tour" ("מסע ההופעות של מי שלא מורשה להיות מצחיק בטלוויזיה").
או'בריאן הגיש את המופע יחד עם אנדי ריכטר ויחד עם חברי הלהקה שליוו אותו במהלך התקופה הקצרה שבה הגיש את ה"טונייט שואו".
מקס ויינברג, לעומת זאת, לא הצליח להצטרף לסבב ההופעות מלבד הופעת אורח אחת בניו יורק.
כרטיסי VIP למופע נמכרו בעלות 695 דולרים, ואפשרו לרוכשיהם לפגוש את או'בריאן פנים אל פנים.
כמו כן ב-11 במרץ 2011 השיק או'בריאן את האתר teamcoco.com.
סבב ההופעות הסתיים באטלנטה ב-14 ביוני 2010. בשנת 2011 יצא סרט תיעודי בשם "קונאן או'בריאן לא יכול לעצור", אשר תיעד את העבודה על המופע.
ב-12 באפריל 2010 הצהיר או'בראיין לראשונה כי יגיש תוכנית אירוח משלו בערוץ הכבלים TBS.
התוכנית שודרה לראשונה ב-8 בנובמבר 2010, ומשודרת מאז בימים שני עד חמישי ברצועה שבין 11:00 עד 12:00. בעקבות המעבר של או'בריאן לערוץ TBS תוכנית הלילה של ג'ורג' לופז הועברה למשבצת של חצות.
קונאן סירב בתחילה לעשות ללופז את מה שרשת NBC עשתה לו, אך לבסוף או'בריאן הסכים להצטרף לערוץ TBS לאחר שלופז שכנע אותו לעבור.
ב-1 בספטמבר 2010 הודיע או'בריאן בחשבון הטוויטר שלו ובעמוד היוטיוב שלו כי השם של תוכנית הלילה החדשה יהיה "קונאן".
גם בתוכניתו החדשה של קונאן מלווה אותו אנדי ריכטר, עם להקת הבית שכעת נקראת "ג'ימי ויווינו וחבילת הבסיס".
נכון לסוף שנת 2015, תוכנית הלייט נייט "קונאן" מדורגת במקום ה-11 מבחינת רייטינג מבין 12 תוכנית הלייט נייט ששודרו באותה העת בארצות הברית.
באוגוסט 2017 טס או'בריאן לישראל במטרה לצלם תוכנית ספיישל על ביקורו במדינה (לאחר שעשה ספיישלים שכאלו קודם-לכן גם בקובה, בארמניה, במקסיקו, ובקוריאה הדרומית).
ב-2018 נודע כי התוכנית תעבור לפורמט של 30 דקות, במקום 60 דקות כפי שהייתה עד אז (כולל פרסומות).
התוכנית משודרת בפורמט הזה מאז ינואר 2019.
בנובמבר 2020 נודע כי או'בריאן צפוי לעזוב את הלייט נייט "קונאן" ביוני 2021 לטובת הגשת תוכנית שבועית חדשה ברשת הסטרימינג "HBO Max".
ב-3 במאי 2021 נמסר שהתוכנית האחרונה תשודר ב-24 ביוני שלאחר מכן, והיא תהיה תוכנית סיום מורחבת בת שעה, אשר תסקור את הקריירה הארוכה של קונאן כמגיש תוכניות אירוח ליליות.
החל מחודש יוני 2021, הוכרז כי יתמקד קונאן בפיתוח תוכנית רב-גונית שבועית עבור רשת HBO Max, בהפקת חברת "Team Coco".
בהמשך הסביר או'בריין שמדובר היה בקוצר בתקשורת, ולא היו קיימות תוכניות לפיתוח תוכנית שבועית.
סדרת התוכניות המיוחדות "קונאן ללא גבולות", בהן הוא נוסע מעת לעת לעמוד מקרוב על סוגיות תרבותיות במדינות שונות, הסתיימה גם היא עם סיומה של "קונאן".
הסדרה, המהווה ספין אוף ל"קונאן", שודרה בעבר ב"נטפליקס", ומאז דצמבר 2020 היא משודרת ב-"HBO Max".
בשנת 2018 החל להנחות את הפודקאסט "קונאן או'בריאן צריך חבר" (Conan O'Brien Needs a Friend) שבו הוא מארח, יחד עם העוזרת האישית שלו סונה מובססיאן ועורך ומפיק הפודקאסט מאט גורלי, אורחים שונים לראיונות.
במאי 2022 נמכר הפודקאסט, יחד עם כל חברת Team coco, לחברת Sirius XM עבור 150 מיליון דולר.
במאי 2023 הוכרז על ידי "HBO Max" על "קונאן או'בריאן חייב ללכת" (Conan O'Brien Must Go).
התוכנית משלבת את פורמט "קונאן ללא גבולות" יחד תוכן מ"קונאן או'בריאן צריך חבר", בה מבקר או'בריאן מקומות שונים בעולם ונפגש עם אנשים שפגש דרך הפודקאסט.
הסדרה עלתה במלואה לשירות הסטרימינג "HBO Max" ב-18 באפריל 2024. ב-15 במאי 2024 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
העונה השנייה עלתה ב-8 במאי 2025. ב-10 במרץ 2025 הסדרה חודשה לעונה שלישית.
בנובמבר 2024, הוכרז כי או'בראיין ינחה את טקס פרסי האוסקר 2025. הטקס התקיים ביום ראשון, ה-2 במרץ 2025, בתיאטרון דולבי ושודר בשידור חי ב-ABC וביותר מ-200 מדינות ברחבי העולם.
זו הייתה הפעם הראשונה שאו'בראיין מנחה את טקס האוסקר.
בשנת 2025 שיחק בסרט הדרמה "If I Had Legs I'd Kick You" לצדה של רוז ביירן, שבו גילם את המטפל שלה.
במאי 2025 דווח כי או'בריאן הצטרף לקאסט המדבבים של הסרט "צעצוע של סיפור 5" בתפקיד דמות חדשה בשם Smarty Pants.
בינואר 2025 הוכרז א'ובראיין כזוכה פרס מארק טוויין להומור אמריקאי.
הוא קיבל את הפרס בטקס שהתקיים במרכז ג'ון פ.
קנדי לאמנויות הבמה בוושינגטון הבירה, בתאריך ב-23 במרץ 2025.
או'בראיין ישוב להנחות את טקס האוסקר ה-98 בשנת 2026, שיתקיים ב-15 במרץ 2026, וישודר ב-ABC.
ב-2000 או'בריאן פגש לראשונה את אליזבת אן "ליזה" פאואל, כשהופיע בתוכנית הלילה "לייט נייט עם קונאן או'בריאן" במערכון, ובאותה העת ליזה עבדה בתור קופירייטרית בכירה.
ב-2002 נישאו השניים בסיאטל, עיר הולדתה של פאואל.
או'בריאן רכש אחוזה בשווי 10.5 מיליון דולרים ברנטווד שבלוס אנג'לס, במסגרת ההכנות למעבר לטונייט שואו שמצולמת בקליפורניה.
בעיר מתגוררים 1,660,973 תושבים, נכון ל-2014. קונאקרי היא עיר נמל השוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי.
העיר נחשבת לעיר הבירה הגשומה ביותר בעולם עם כ-4800 מ"מ בממוצע בשנה (לשם השוואה: כמות הגשמים הממוצעת בתל אביב היא 510 מ"מ).
העיר נוסדה בשנת 1887 לאחר שבריטניה החכירה את האזור לצרפת.
בזמן ייסוד העיר, התקיימו שני כפרים קטנים בסביבה, שבהם גרו כ-500 תושבים.
בשנת 1904 הפכה העיר לבירת גינאה הצרפתית.
באותה השנה החלה לפעול רכבת, אשר פיתחו את הסחר והביאו שגשוג לעיר.
בשנת 1904 הפכה קונאקרי לבירת גיאנה הצרפתית ושגשגה כנמל הייצוא, במיוחד לאחר שנפתחו מסילות הרכבת לקנקאן, שאפשרו ייצוא של אגוזי אדמה בקנה מידה גדול.
בעשורים שאחרי העצמאות עלתה אוכלוסיית קונקרי מ-50,000 תושבים ב-1958 ל-600,000 ב-1980 ליותר ממיליון וחצי תושבים כיום.
שטח הקרקע הקטן שלה והבידוד היחסי מהיבשת היו יתרון לשלטון הקולוניאלי, אך הפכו לנטל מאז קבלת העצמאות.
בשנת 1970 החל להתפתח קונפליקט בגינאה הפורטוגזית השכנה (כיום גינאה ביסאו), בין הכוחות הפורטוגליים לבין מפלגת PAIGC.
כחלק מקונפליקט זה פתחו הפורטוגלים, במבצע ים ירוק, שבמסגרתו יותר מ-350 חיילים תקפו את קונאקרי במטרה לפגוע בבסיסי PAIGC, לשחרר שבויים הפורטוגלים ולהפיל את הממשלה.
הכוחות נסוגו לאחר ששחררו שבויים, אך שאר המטרות לא הישגו.
מחנה בוירו, מחנה ריכוז בתקופת שלטונו של סקו טורה, נמצא בקונקרי.
לפי ארגוני זכויות אדם, 157 בני אדם נהרגו במהלך הפגנת גינאה בשנת 2009, כאשר החונטה הצבאית פתחה באש לעבר עשרות אלפי מפגינים בעיר ב-28 בספטמבר.
קונאקרי היא עיר מיוחדת עם אזור אחד וממשלת מחוז.
השלטון המקומי של העיר חולק בשנת 1991 בין חמש קהילות עירוניות, אשר בראשותן ראש עיר.
מהקצה בדרום מערב, אלה הם הקהילות:
דיקסין - הרובע בו שוכנות אוניברסיטת קונאקרי והשגרירויות הזרות.
ראטומה - רובע מועדוני הלילה.
מאטוטו - בו שוכן שדה התעופה הבינלאומי קונאקרי.
חמשת הרבעים העירוניים הללו מרכיבים את אזור העיר קונאקרי, אחד משמונה אזורי גינאה, שבראשה עומד מושל.
על פי ההערכות, כ-2 מיליון תושבים, היא העיר הגדולה בגינאה, המהווה כמעט רבע מאוכלוסיית המדינה והופכת אותה לגדול פי ארבעה מיריבתה הקרובה ביותר, קנקאן.
קונאקרי היא העיר הגדולה בגינאה ומהווה מרכז אדמיניסטרטיבי וכלכלי של המדינה.
כלכלת העיר מתבססת על הנמל ועל ייצוא אלומיניום ובננות.
חשמל תקופתי וניתוק מים היו נטל יומיומי על תושבי קונקרי מאז תחילת 2002. הממשלה ואנשי כוח החשמל מאשימים את הבצורת של פברואר 2001 על כישלון אספקת החשמל לבירה, וכישלון של מכונות ההזדקנות להמשך של המשבר.
מבקרי הממשלה מצביעים על ניהול לא נכון, שחיתות ונסיגה של השותף הצרפתי של חברת החשמל בתחילת 2002. נכון לשנת 2007, לרוב העיר אין תאורה התנועה בשעות הלילה.
בעיר נמצא המוזיאון הלאומי של גינאה, המסגד הגדול של קונאקרי, גנים בוטניים ידועים והפרלמנט של גינאה.
בעיר נמצאת אוניברסיטת קונאקרי והמכון הפוליטכני של קונאקרי.
לפי שיטת קפן לסיווג אקלים, לקונאקרי אקלים מונסון טרופי.
קונאקרי כוללת עונה רטובה ועונה יבשה.
כמו חלק נכבד מהמדינות במערב אפריקה, העונה היבשה של קונאקרי מושפעת מהיובש של הרוח בין דצמבר לאפריל.
כתוצאה מכך,כמות המשקעים בעיר בחודשים אלה מועטה יחסית.
שלא כמו הרבה מדינות במערב אפריקה, בעונה הרטובה, קונאקרי חווה כמות יוצאת דופן של משקעים, עם ממוצעים של יותר מ-1,100 מ"מ בחודשים יולי ואוגוסט.
כתוצאה מכך, ממוצע המשקעים השנתי בקונאקרי הוא כמעט 3,800 מ"מ (149 אינץ').
Climate data for Conakry (1961–1990)חודשינוארפבומרץאפרמאייונייוליאוגספטאוקנובדצמשנתיטמפ' ממוצעת C°
קונאן המשמיד הוא סרט פעולה בכיכובו של ארנולד שוורצנגר, שהופק בשנת 1984 כסרט המשך ל"קונאן הברברי" משנת 1982. במאי הסרט הוא ריצ'רד פליישר.
הסרט מגולל את סיפורו של לוחם שרירי בשם קונאן, שנשלח על ידי מלכת "אי הברברים" להרוג מכשף רשע ולהשיג אבן חן ממקדשו.
קונאן נעזר באחייניתה של המלכה, היחידה שביכולתה לגעת באבן החן.
גרייס ג'ונס - זוּלה (לוחמת/גנבת)
וילט צ'מברלין - בומבאטה (לוחם)
אוליביה ד'אבו - הנסיכה ג'נה
טרייסי וולטר - מאלאק (גנב)
פאט רואץ' - ת'ות'-אמון (מכשף)
שרה דאגלס - המלכה טאראמיס
ג'ף קורי - גרנד ויזיר (מכשף)
סוון-אול ת'ורסן - טוגרה (לוחם)
אנדרה "הענק" רוסימוף - דאגות' (האל הרע, "החיה")
קונבולוציה (או קיפול) היא פעולה בינארית בין שתי פונקציות או סדרות ערכים, שיש לה שימושים בהתמרות אינטגרליות כדוגמת התמרת פורייה, בהתמרת לפלס, בעיבוד אותות, בסטטיסטיקה ובתחומים נוספים במתמטיקה, פיזיקה והנדסה.
מקובל לסמן את הקונבולוציה בסימון .
פעולת הקונבולוציה ממזגת את שתי הפונקציות או הסדרות באופן דומה לקרוס-קורלציה (או מתאם צולב).
קונבולוציה מאפשרת, במקרים מסוימים, מידול של תופעה מורכבת כשתי תופעות פשוטות בהרבה, כאשר התוצאה הסופית היא קונבולוציה של הפתרונות הפשוטים בנפרד.
משתמשים בקונבולוציה ככלי עזר לתאר באופן מתמטי תופעות מורכבות רבות, במתמטיקה, בכל תחומי המדע, ובטכנולוגיה.
קונבולוציה בין שתי הפונקציות ו- גם היא פונקציה של והיא מוגדרת כך:
קונבולוציה בין הסדרות הבדידות ו- מוגדרת:
קונבולוציה היא סך השטח הכלוא מתחת למכפלת שתי הפונקציות כאשר אחת מהן משוקפת סביב הציר האנכי ומוזזת ב-.
המשתנה לאו דווקא מסמל זמן, ובתחומים שונים הפונקציות הן של משתנים שונים.
ניתן להתייחס לקונבולוציה כממוצע נע משוקלל: היא הממוצע של הפונקציה לפי פונקציית המשקל המוזזת ב- (או המשתנה עם הזמן).
הקונבולוציה של הסדרות ו- היא הסדרה .
בדומה לזה מוגדרת קונבולוציה של טורים כטור המתאים לקונבולוציה של הסדרות המתאימות.
לפי משפט קושי (תורת הטורים), הקונבולוציה של טורים המתכנסים בהחלט מתכנסת בהחלט.
אם הפונקציה היא מחזורית עם מחזור , כך שניתן לכתוב אותה כסכום:
אז הקונבולוציה של עם פונקציה , שאינה מחזורית, גם היא פונקציה מחזורית עם מחזור , וניתן לכתוב אותה כך:
ניתן לראות זאת כסכימה של השטח מתחת למכפלת מחזור אחד של בהזזות של הפונקציה , במקום סכימה של השטח מתחת למכפלה של הזזות של מחזור אחד של הפונקציה בפונקציה .
נקראת הקונבולוציה המעגלית או הקונבולוציה הציקלית של ו-.
כלומר, קונבולוציה מעגלית של שתי פונקציות שאינן מחזוריות היא קונבולוציה רגילה בין הפונקציה האחת לבין פונקציה מחזורית שהמחזור שלה זהה לקטע מן הפונקציה השנייה.
אם נגדיר פונקציה מחזורית כפונקציה שהמחזור שלה זהה לקטע מהפונקציה :
אז ניתן לכתוב את הפונקציה כך:
והיא נקראת הקונבולוציה המחזורית של ו-.
כלומר, הקונבולוציה המחזורית של שתי פונקציות מחזוריות עם מחזור זהה דומה לקונבולוציה רגילה, אלא שהאינטגרציה נעשית על פני זמן באורך של מחזור אחד , כאשר הוא שרירותי.
לשם המחשת המושג ניקח דוגמה מתחום האקוסטיקה.
נניח שאנו נמצאים בחדר אשר מחזיר הד עבור קולות הנשמעים בו.
אם נשמיע קול בחדר זה ההד יתנהג בצורה הבאה: לאחר שנייה אחת עוצמת הקול שנשמעת היא חצי מהקול המקורי, לאחר שתי שניות היא רבע ממנו, וכן הלאה.
ובאופן כללי: (כאשר h היא ההגבר).
נניח כי מוצב תוף בחדר ואדם מכה בו כל שנייה בעוצמה אחרת, ו־ היא הסדרה המייצגת את עוצמת המכה בכל שנייה.
אם אנחנו מעוניינים לדעת לאחר זמן מסוים מה תהיה עוצמת הקול בחדר, עלינו לסכום את התרומות של כל הקולות שנעשו מאז תחילת התיפוף ועד הזמן שאנחנו מעוניינים בו.
הבעיה היא שעבור כל מכה בתוף עבר זמן שונה ונצטרך להתחשב בו.
הדרך לחשב זאת היא לחבר את העוצמה שנשמעה ברגע זה עם חצי העוצמה שנשמעה בשנייה הקודמת עם רבע מהעוצמה שנשמעה בשנייה שלפני כן וכן הלאה עד לתחילת התיפוף, כלומר: ביטוי זה שקיבלנו הוא הקונבולוציה בזמן בדיד אך אפשר בקלות לקבל ביטוי דומה עבור זמן רציף.
הקונבולוציה מגדירה מכפלה על המרחב הווקטורי של פונקציות אינטגרביליות.
מכפלה זו עונה על התכונות האלגבריות הבאות, שמשמעותן פורמלית היא שהמרחב של פונקציות אינטגרביליות עם המכפלה הניתנת על ידי קונבולוציה היא אלגברה אסוציאטיבית קומוטטיבית ללא זהות .
מרחבים ליניאריים אחרים של פונקציות, כמו מרחב הפונקציות הרציפות של תומך קומפקטי, סגורים תחת הקונבולוציה, וכך גם יוצרים אלגברות אסוציאטיביות קומוטטיביות.
ההוכחה נעשית על ידי הגדרת הקונבולוציה:
והחלפת משתנה האינטגרציה ל־, המביאה לתוצאה הרצויה.
הוכחה: הדבר נובע משימוש במשפט פוביני (כלומר, ניתן לחשב אינטגרלים כפולים כאינטגרלים מתחלפים בסדרים שונים).
עבור כל מספר ממשי או מרוכב .
לאף אלגברה של פונקציות אין איבר יחידה עבור הקונבולוציה.
היעדר איבר יחידה אינו מהווה אי נוחות משמעותית בדרך כלל, שכן רוב אוספי הפונקציות שעליהם מבוצעת הקונבולוציה יכולים לעבור קונבולוציה עם פונקציית דלתא של דיראק או, לכל הפחות (כמו במקרה של L1), לקבל קירוב לאיבר יחידה.
עם זאת, המרחב הווקטורי של התפלגויות בעלות תומך קומפקטי מכיל איבר יחידה תחת הקונבולוציה.
קונבולוציה עם פונקציית דלתא מוזזת
לחלק מההתפלגויות יש איבר הופכי עבור הקונבולוציה, שמקיים:
מביטוי זה ניתן לקבל נוסחה מפורשת עבור .
קבוצת ההתפלגויות ההפיכות יוצרת חבורה אבלית תחת הקונבולוציה.
אם ו־ הן פונקציות אינטגרביליות, אז האינטגרל של הקונבולוציה שלהן על המרחב כולו מתקבל ממכפלת האינטגרלים שלהן:
דבר זה נובע ממשפט פוביני.
אותה תוצאה מתקיימת אם מניחים ש־ ו־ הן רק פונקציות מדידות לא שליליות, לפי משפט טונלי.
באופן כללי יותר, במקרה של פונקציות של מספר משתנים, מתקיימת נוסחה מקבילה עם הנגזרת החלקית:
תוצאה מיוחדת של קשר זה היא שניתן לראות את הקונבולוציה כפעולת "החלקה": הקונבולוציה של ו־ ניתנת לגזירה כמספר הפעמים שניתן לגזור את ואת בסך הכל.
זהויות אלו מתקיימות למשל בתנאי ש־ ו־ הן אינטגרביליות לחלוטין ולפחות לאחת מהן יש נגזרת חלשה לחלוטין (L1), כתוצאה מהאי-שוויון של יאנג .
לדוגמה, כאשר גזירה באופן רציף עם תומך קומפקטי, ו־ היא פונקציה שרירותית האינטגרבילית באופן מקומי,
זהויות אלו מתקיימות גם בצורה רחבה הרבה יותר, במובן של התפלגויות מחוסמות (tempered distributions), אם או היא התפלגות מחוסמת דועכת במהירות (rapidly decreasing tempered distribution), התפלגות מחוסמת הנתמכת באופן קומפקטי או שהיא פונקציית שוורץ, בעוד השנייה היא התפלגות מחוסמת.
מצד שני, לשתי פונקציות חיוביות אינטגרביליות וניתנות לגזירה אינסוף פעמים עשויות להיות קונבולוציה שאינה רציפה בשום מקום.
במקרה הבדיד, אופרטור ההפרש מקיימת את הקשר האנלוגי:
כאשר מציין את התמרת פורייה של .
קונבולוציה בסוגים אחרים של התמרות
גרסאות של משפט זה מתקיימות גם עבור התמרת לפלס, התמרת לפלס דו-צדדית, התמרת Z והתמרת מלין .
אם היא מטריצת התמרת פורייה, אזי:
כאשר הוא מכפלת פיצול פנים , מציין את מכפלת קרונקר ו־ מציין את מכפלת אדמר .
ניתן להכליל זאת עבור מטריצות מתאימות :
מהמאפיינים של מכפלת פיצול פנים.
במשוואות דיפרנציאליות ליניאריות לא-הומוגניות, ניתן לכתוב את הפתרון כקונבולוציה בין החלק הלא-הומוגני של המשוואה לבין פונקציית גרין שלה.
באופן דומה בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה, פונקציית הפלט ביציאה של מערכת ליניארית בלתי משתנה בזמן היא קונבולוציה בין פונקציית הקלט בכניסה למערכת לבין תגובת ההלם של המערכת.
למשל, קונבולוציה מתארת את השפעת ההתנגדות והעיכובים במערכת על האות המתקבל.
בפיזיקה, עבור מערכות ליניאריות המקיימות את עקרון הסופרפוזיציה, מחושבת זו על ידי קונבולוציה (הנקראת גם אינטגרל סופרפוזיציה).
לדוגמה, השדה החשמלי הנוצר על ידי התפלגות מטען הוא קונבולוציה בין פונקציית צפיפות המטען לבין ההופכי של ריבוע גודל וקטור ההעתק לנקודה בה מחושב השדה.
זוהי סופרפוזיציה של שדות הנוצרים על ידי מטענים נקודתיים.