tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעת התפרצות געשית פולט ההר זרמי לבה, סלעי סקוריה ואפר געשי.
מדענים הצליחו לזהות ארבעה מחזורים געשיים במבנה הר הגעש.
המחזור העמוק ביותר, המכונה "סֵן-קוֹמִיטָקֵה" או "אשיטקה", מתבטא בשכבת אנדזיט אשר התגלתה רק לאחרונה במעמקי ההר.
גילו של מחזור זה מוערך בכ-700 אלף שנים.
מעליו נמצא מחזור "קוֹמִיטָקֵה-פוּגִ'י" – שכבת בזלת שנוצרה לפני כמה מאות אלפי שנים.
המחזור השלישי, "פוג'י הישן", נוצר לפני כ-100,000 שנים, ומחזור "פוג'י החדש" החל ככל הנראה לפני כעשרת אלפים שנים.
ההתפרצויות המוכרות ביותר של ההר הן התפרצות ג'וֹגָאן והתפרצות הוֹאֶי.
התפרצות ג'וגאן התרחשה בשנת 861 (השנה השישית של תקופת ג'וגאן, מכאן שמה), ובמהלכה נפלטו כמויות לבה גדולות.
זרמי הלבה מילאו את אגם סֵנוּמִי ויצרו שני אגמים אשר קיימים עד היום - אגם סאי ואגם שוג'י.
מקום ההתפרצות מכוסה היום ביער אאוקיגהארה.
ההתפרצות האחרונה, המכונה "התפרצות הואי", החלה ב-16 בדצמבר 1707 ונמשכה עד 1 בינואר 1708. במהלך ההתפרצות נוצר על מדרון הר הגעש לוע חדש.
ההתפרצות, הידועה גם כ"ההתפרצות הגדולה של הואי", החלה כחודשיים לאחר רעידת האדמה בהוֹאֶי, אחת מרעידות האדמה החזקות בהיסטוריה של יפן.
התפרצות זו לא כללה זרמי לבה גדולים, אך במהלכה נפלטו כמויות עצומות של סקוריה ואפר געשי, אשר הגיעו עד לאדו (טוקיו של היום), הנמצאת במרחק של 100 קילומטרים מההר.
מוערך כי כמות הטפרה שנפלטה בהתפרצות עמדה על 800 מיליון מ"ק.
האפר שנפל מסביב להר יצר סכרים טבעיים, אשר נפרצו בעקבות הגשמים בקיץ 1708. הדבר גרם לשיטפון בעמק אשיגארה.
נוסף על התפרצויות אלה, התפרץ פוג'י 16 פעמים מאז שנת 781. מרבית ההתפרצויות אירעו בתקופת הייאן, בעוד שבין שנת 1083 ל-1511 לא אירעו התפרצויות.
טיפוס על ההר ונוכחות צבאית
העלייה הראשונה המתועדת על הר פוג'י ארעה בשנת 663 על ידי נזיר בודהיסטי לא ידוע.
בגלל מעמד הקדושה של ההר בתרבות היפנית, על הנשים נאסר לעלות על ההר עד לתחילת תקופת מייג'י.
מאז, הפך ההר לאתר תיירותי פופולרי.
עם זאת, אומר פתגם יפני מפורסם כי טיפש יהיה מי שלא יעלה על ההר פעם אחת בחייו - ורק טיפש יעלה עליו פעמיים.
הזר הראשון שעלה על ההר היה רטרפורד אלקוק, השליח הבריטי הראשון ביפן, בשנת 1860.
לאורך ההיסטוריה של יפן, בסביבות ההר תמיד הייתה נוכחות צבאית: הסמוראים נהגו להתאמן למרגלות ההר, ליד הכפר גוֹטֵנבָה, והשוגון מינאמוטו נו יוריטומו ערך טקסי יָאבוּסָאמֵה (טקס דתי של קשתות רכובה) באזור.
מאז שנת 2006, במקום נמצאים בסיסים של צבא יפן ושל חיל הנחתים האמריקני.
כ-200,000 בני-אדם עולים על הר פוג'י מדי שנה, כאשר כ-30% מהם תיירים זרים.
מרבית התיירים מגיעים להר בקיץ, מתחילת יולי ועד סוף אוגוסט.
בתקופה זו נפתחים ביתני מעבר על המסלולים המובילים לפסגת ההר.
4 מסלולים ראשיים מתחילים ב"תחנה החמישית", הנקודה האחרונה על ההר אליה ניתן להגיע ברכב או לעצור ללינת שדה.
ארבעה מסלולים נוספים מתחילים ממרגלות ההר.
בעוד שלאורך המסלולים האלה נשמרו עדיין אתרים היסטוריים רבים, מעטים מבין התיירים בוחרים להתחיל את העלייה ממרגלות ההר.
בפסגת ההר יש 8 נקודות שיא, אשר אל כל אחת מהן ניתן להגיע ברגל - תיירים רבים מתחילים את העלייה בלילה כדי להגיע אל פסגת ההר בזריחה.
העלייה על ההר מהתחנה החמישית לוקחת בין 3 ל-8 שעות.
האזור של הר פוג'י הוא חלק מגן לאומי "פוג'י-האקונה-איזו".
בשנת 2013 הוכרז ההר כאתר מורשת עולמית תרבותי של אונסק"ו.
הר פוג'י בתרבות ואמנות יפנית
מעמדו הדתי של הר פוג'י
הר פוג'י הוא מקום מקודש עבור היפנים מאז ההיסטוריה המוקדמת של האומה: קיימות עדויות לקיום פולחן על ההר מאז המאה השביעית.
אחת מאגדות היפניות העתיקות מספרת כי קיסר יפן הורה לשרוף בפסגת ההר את סם החיים אשר קיבל מאהובתו, נסיכה בת הירח, ולכן ההר היה לסמל של חיי נצח עבור היפנים.
בנוסף, לפי הדת שינטו, על ההר גרים האלים פוג'י-הימה וסאקויה-הימה.
לפי בודהיזם, קדושתו של ההר נובעת מצורתו, המזכירה את פרח הלוטוס.
מפאת קדושתו של ההר, העלייה עליו, אשר מאז המאה ה-17 הפכה לטקס דתי, הייתה אסורה על הנשים עד שנת 1872. בגלל מעמדו המיוחד של פוג'י בדתות יפן, נשמרו עליו מקדשים וטוריאי רבים.
בנוסף, לאורך השנים, במיוחד בשנות ה-40 של המאה ה-20, הופיעו כתות ששמו את ההר במרכז הפולחן הדתי שלהן.
ההר מופיע גם בסדרת ציוריו "53 המראות של טוקאידו" של הצייר הירושיגה, אשר גם הקדיש להר שתי סדרות ציורים.
הצייר אוטגאווה קוניושי צייר מספר תמונות של ההר, וכך גם מספר ציירים יפניים חשובים של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
היער לרגלי הר פוג'י, בצדו המזרחי, נקרא אָאוֹקִיגַהָארַה (青木ヶ原), או ג'וּקאָי (樹海, ביפנית - "ים העצים").
לפי אגדות עממיות, ביער זה מתגוררים שדים, ורוחות רפאים.
זהו מקום ההתאבדויות השני בעולם, אחרי גשר שער הזהב.
מאז שנות ה-50, כ-500 בני אדם שמו קץ לחייהם ביער; כ-30 גופות נמצאות ביער כל שנה, למרות שמספר ההתאבדויות השנתי הרשמי ביער אינו מפורסם מאז 2011. בניסיון להתמודד עם התופעה, הרשויות המקומיות אף הציבו ביער שלטים, הקוראים למבקרים אשר הגיעו ליער להתאבד לשקול את החלטתם מחדש.
על שמו של הר פוג'י קרויה סדרת אוניות מערכה יפניות שלקחו חלק במלחמת רוסיה יפן בשם אוניות המערכה מסדרת פוג'י.
בסדרה נכללו שתי אוניות: פוג'י ויאשימה.
הר פילאטוס ממוקם במרכז שווייץ, בגבול בין הקנטונים נידוולדן ואובוולדן, כתשעה קילומטרים דרומית-מערבית לעיירה לוצרן.
גובהו של ההר 2,132 מטרים מעל גובה פני הים.
ההר קרוי "פילאטוס" על שם הנציב הרומי פונטיוס פילאטוס ששלט ביהודה כנציב מטעם הרומאים בין השנים 26 ו-36 לספירה.
הוא הנציב שתחת שלטונו נצלב ישו.
על פי אחד האגדות הנוצריות העתיקות של אוסביוס מקיסריה, לאחר שפילאטוס התאבד בגלותו בצרפת, ניסו האירופאים להשליך את גופתו לנהרות שונים ברחבי אירופה, אך אף נהר לא היה מוכן לקבל את גופתו.
לבסוף נפלטה הגופה אל הר גבוה המכונה כיום "פילאטוס".
על ההר ישנו אתר המפעיל מגוון אטרקציות למשפחה, ביניהן פארק חבלים, אומגות ורכבת גלגלי השיניים התלולה ביותר בעולם.
הר פַּאֶקְטוּ (מקוריאנית: 백두산, לעיתים מתועתק כ"באקדו"; בסינית: 长白山, צַ'אנְגְּבַּאיְשַׁאן) הוא הר געש פעיל על גבול סין – קוריאה הצפונית.
הוא מתנשא לגובה של 2,744 מטרים מעל פני הים והוא הגבוה בהרי הרכסים צ'אנגבאי ובבאקדודאגן.
הוא גם הגבוה מכל הרי חצי האי הקוריאני וצפון־מזרח סין.
בקלדרה שלו אגם לוע הנקרא "אגם גן עדן".
שמורת הטבע "צ'אנגבאי שאן" שבסין הוכרזה על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית ב-1979, ואילו שמורת הר פאקטו הצפון-קוריאנית הוכרה בתור שכזו על ידי הארגון ב-1989.
אחת מהתפרצויות ההר געש שאירעה לפני כאלף שנה, מכונה "התפרצות המילניום" מפני שהיא מבין האלימות ביותר בהיסטוריה המתועדת.
עבר מאז זמן רב, אך כשמדענים צפון קוריאנים זיהו בשנים 2002–2005 רעידות אדמה קטנות מתחת להר, הם היו מודאגים עד כדי כך שהמדינה המסוגרת פנתה למדינות המערב בבקשה לעזרה.
התוצאה הייתה שיתוף פעולה נדיר בין קוריאה הצפונית למדינות שעוינות אותה בדרך כלל.
פקידי ממשל בפיונגיאנג החלו לתכנן את שיתוף הפעולה ב–2011, ואחרי שנתיים הגיעו למדינה מומחים להרי געש מארצות הברית ומבריטניה.
ביחד עם מדענים מקומיים, חקרו המומחים את ההר ואת דרכי יציאת המאגמה שלו והגיעו לתובנות חדשות על הענק הישן, שבעברו כיסה את כל חצי האי הקוריאני בכמויות אפר עצומות.
להר פאקטו מיוחסת קדושה מאז העת העתיקה.
צפון קוריאה הוסיפה להר שכבת "קדושה" חילונית, ההר נערץ מפני שממנו יצאו כוחות הגרילה בשירותו של קים איל-סונג – האב המייסד של קוריאה הצפונית המודרנית – לקרבות נגד היפנים במלחמת העולם השנייה.
זהו גם המקום שבו לכאורה נולד בנו, קים ג'ונג איל, אביו של מנהיג המדינה הנוכחי קים ג'ונג און.
הצפון קוריאנים עולים לרגל אל ההר באזור סאמג'יון, ויש לו חשיבות רבה בחיי היומיום במדינה.
הוא מרבה להופיע בציורים ובאמצעי תעמולה של השלטון, ושיר שנכתב עליו בשם "הבה נלך להר פאקטו" נחשב פופולרי בקרב ילדים.
הר פילד הוא הר הממוקם כ-10 קילומטרים מהעיר פילד בפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה.
ההר שוכן בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי יוהו.
ממוקם ליד העיירה פילד, הר פילד מתנשא לגובה של כ-1300 מטר מעל העמק הפך לאתר טיפוס הרים קלאסי בהרי הרוקי.
הפסגה שלו מתנשאת לגובה 2635 מ' מעל פני הים.
אתר פצלי ברג'ס ממוקם מתחת לרכס המקשר בין הר פילד לבין הר ואפטה.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1884, והוא נקרא על שם סירוס וסט פילד, אשר הקים את קו הטלגרף האטלנטי הראשון בשנת 1858, והיה אורח של הרכבת הפסיפית קנדית, בטקס קריאת תחנת רכבת, וההר הסמוך על שמו.
הר פטולמי או הר תלמי הוא ההר הגבוה בהרי רכס קרואוזנסט.
גובהו של ההר 2,813 מטרים, והוא ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, בגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר ממוקם 10 ק"מ דרומית מזרחית למעבר קרואוזנסט, ו-5 ק"מ צפונית לעיר הרפאים קורבין.
ההר הוא ההר ה-57 באלברטה בהתנשאותו מעל סביבתו.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1914 על ידי ארתור או.
וילר, שחשב שההר נראה דומה לאדם שיושב עם זרועותיו מצולבות על חזהו, בדומה לפרעה חנוט או למומיה.
מסיבה זו נקרא ההר לעיתים הר מאמי (Mummy Mountain - הר המומיה).
הר פּוֹקָאטֶרָה הוא הר ברכס אלק שבהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,941 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 1.5 קילומטרים צפונית להר טיירוויט.
להר פסגה כפולה, כאשר הפסגה הצפונית גבוהה מהפסגה הדרומית.
ההר נקרא על שם נחל פוקאטרה (Pocaterra Creek) הסמוך, אשר בתורו נקרא על שם ג'ורג' פוקאטרה, ממשפחת אנשי עסקים ממוצא ונצואליאני.
איש העסקים ג'ורג' פוקאטרה מוונצואלה חקר את אזור ההר.
הר פיי הוא הר ברכס בואו בהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה, על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 3,325 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא 389 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 6 קילומטרים דרומית-מערבית להר דלתאפורם, על גבול עמק עשר הפסגות בשטח הפארק הלאומי באנף, והוא אחד ההרים המשקיפים על אגם מוריין.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1902, ההר נקרא על שם צ'ארלס אי.
Fay), חוקר הרי הרוקי הקנדיים, אשר היה אחד הראשונים שניסו להעפיל לפסגת הר לפרוי בשנת 1896. לפיי הוצע שיקראו על שמו הר, והוא בחר בהר זה כי סבר שהיה הראשון שטיפס לפסגתו (אף שלא כך היה).
פיי התאכזב עד מאוד שגילה שאחרים טיפסו על ההר (והוא טעה בינו להר לפרוי).
הראשונים שטיפסו על ההר היו גרטרוד בנהאם (Gertrude Benham) וכריסטאן קאופמן (Christian Kaufmann), בשנת 1904.
הר פיי הוא הר במחוז אסקס במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
גובהו של ההר 703 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא 238 מטרים מעל סביבתו.
הר פיירווי הוא הר ברכס בואו, בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,744 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 275 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם בסמוך לעיירה לייק לואיז.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1894 על ידי וולטר וילקוקס, בשל יופיו של הנוף הנשקף מפסגת ההר.
לעיתים נדירות יש הקוראים להר בשם "הר העז" (הר גואוט - Goat Mountain).
את הטיפוס הראשון המתועד לפסגת ההר ערכו וולטר וילקוקס (Walter Wilcox) וסמיואל אלן (Samuel Allen) בשנת 1893. שנה לאחר מכן נתן וילקוקס להר את שמו .
בשל קלות הטיפוס סביר להניח שבני האומות הראשונות הגיעו קודם לכן לפסגת ההר.
הר פיילוט הוא הר הממוקם לצד עמק נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה
גובהו של ההר 2,954 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 302 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם ברכס מאסיב, מזרחית לעיירה באנף, 3 קילומטרים צפונית להר ברט, ממערב לכביש המהיר טראנס-קנדה.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1884 על ידי ג'ורג' מרסר דוסון.
ההר נקרא בשם זה בשל מיקומו - בסמוך להר עמק נהר בואו משנה את כיוונו, ולכן ניתן לראותו מכל מקום בעמק (בכך מהווה ההר מעין "טייס" המשנה את מסלול העמק).
הראשונים שהעפילו לפסגת ההר היו אנשי הסקר הגאולוגי שנערך בשנת 1885.
הר פיילוט הוא הר הממוקם 17 קילומטרים צפונית מערבית לעיר פרינס ג'ורג', בהרי הרמה המרכזית של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 995 מטרים מעל פני הים; והוא מתנשא לגובה של 230 מטרים מעל סביבתו.
בראש ההר ממוקם מגדל תקשורת ותעבורת רדיו וטלוויזיה עבור ערוץ 2 של CKPG-TV.
בראש ההר ממוקמת תחנת תצפית למניעת שריפות.
תחנה זו נפגעת מעת לעת על ידי ונדליזם.
הר פארי הוא הר בהרי סטריבוג, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, לחופי חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,520 מטרים מעל פני הים, והוא הנקודה הגבוהה באי בראבנט.
ההר, המתנשא לגובה 2,520 מטרים מעל סביבתו, הוא ההר השמיני בהתנשאותו באנטארקטיקה.
ההר פארי ממוקם ממזרח לנקודת מינוט.
מדרונותיו הצפוניים והמערביים תלולים מאוד, וחשופים מקרח.
ההר מתנשא מעל קרחון דז'ראסי שמצפון - צפון מערב לו, מעל קרחון מקנזי שממזרח לו, מעל קרחון באלאנסטרה שמדרום - דרום מזרח לו, ומעל קרחון פירוגוב שמדרום מערב להר.
ההר מופה לראשונה על ידי קפטן הנרי פוסטר, מהצי המלכותי, בשנת 1829
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי פוסטר.
ההר נקרא על שם אדמירל סר ויליאם פארי (William Edward Parry), חוקר אנטארקטיקה בריטי.
הראשונים שטיפסו על ההר היו אנשי משלחת היחידות המשותפות של בריטניה (British Joint Services Expedition) בראשות ג'ון פארס (John Furse) ב-30 באוקטובר 1984.
הר פורבס הוא ההר השמיני בגובהו בהרי הרוקי הקנדיים, ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי באנף בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 3,612 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 1,629 מטרים מעל סביבתו; ההר הוא ההר ה-35 בגובהו בקנדה (ה-5 בגובהו באלברטה), וה-94 בהתנשאותו בקנדה (ה-6 בהתנשאותו באלברטה).
ההר ממוקם 18 קילומטרים דרומית-מערבית למעבר נהר ססקצ'ואן.
הטיפוס הראשון לפסגת ההר אירע ב-10 באוגוסט 1902.
הטיפוס בוצע על ידי מדריכי הטיפוס האחים השווייצרים כריסטיאן והאנס קאופמן (Christian Kaufmann ו- Hans Kaufmann) אשר הדריכו את המטפסים הבריטיים ג'ון נורמן קולי (J.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור חבר משלחת פאליסר בשנת 1859.
ההר נקרא על שמו של אדוארד פורבס, ששימש כפרופסור להיסטוריה של הטבע באוניברסיטת אדינבורו שבסקוטלנד, באמצע המאה התשע עשרה.
הר פורטאוס הוא הר בסמוך ממזרח לרכס פיקוק בהרי טולה בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
הרכס מופה מתצלומי אוויר שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.
הרכס נקרא על שמו של ו.
Porteus), שהיה חבר בצוות אוניית המחקר "דיסקברי" אשר שימשה את משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה במחקרה בין השנים 1929–1931.
הר פיטר הוא הר ברכס אתוס בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
ההר ממוקם 3.7 קילומטרים ממזרח להר בצ'רוויז.
להר צורת כיפה, ומדרונותיו הצפוניים שטוחים ותלולים.
גובהו של ההר 1,755 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-2,306 בגובהו באנטארקטיקה.
ב-27 בנובמבר 1955 הגיעה לראשונה משלחת אל ההר - משלחת של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בראשותו של ג'ון בצ'רוויז.
שמו של ההר נתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של פיטר קרוהן (Peter Crohn), גאולוג בתחנת מוסון בין השנים 1955–1956.
הר פונטידה הוא הר מכוסה קרח בהרי האבר, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
ההר מתנשא מעל קרחון האדזייב שמצפון לו, מעל קרחון פורמן שמדרום מזרח לו, ומעל קרחון ואבולד שמדרום מערב לו.
ההר ממוקם 14.65 קילומטרים ממזרח לפסגת סיימון, 5.42 קילומטרים דרומית - מזרחית לפסגת איגראלישטה, 8.26 קילומטרים דרומית-מערבית להר ניומן, 5.7 קילומטרים מערבית לפסגת דימיטרובה ו-19.2 קילומטרים צפון-צפונית-מזרחית להר הולט.
ההר נקרא על שם פונטידה - ארץ אגדית טבועה מתחת הים השחור.
הר פייג' הוא הר בהרי פיליפס, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מערבית מהר קארבון ו-13 קילומטרים מזרחית מהר ג'ון.
גובהו של ההר 672 מטרים מעל פני הים.
ההר התגלה משלחת המחקר של ריצ'רד בירד בין השנים 1928–1930.
ההר צולם מן האוויר בטיסות שנערכו על ידי משלחת המחקר של בירד ומופה על בסיס תצלומי אוויר אלה.
ההר נקרא על שמו של דייוויד פייג' (David Paige), אמן שהיה חבר במשלחת בירד.
הר פוסיל הוא הר הממוקם דרומית להר סקוקי בפארק הלאומי באנף, שבקנדה.
ההר נקרא בשנת 1906 על ידי מ.פ.
ברידגלנד, ממשלחת העלייה הראשונה, על שם המאובנים הרבים שניתן למצוא במורדותיו.
הר פוסיל הוא האתר הראשון בהרי הרוקי הקנדיים שנודע במקרה מוות.
ב-7 באפריל 1933 נהרג ריימונד פיילי במפולת שלגים בעת שניסה לגלוש במורד ההר.
בפברואר 1988, בני הדודים וויין ודן הוגו (בני 27 ו־29 בהתאמה) טיילו וגלשו בהר פוסיל כאשר התרחשה מפולת שלגים.
מסלול הטיפוס בזחילה מעלה אל מדרונות סלעיים קלים ממעבר דספשן.
בשל המדרונות הקלים אלה, לפעמים בחורף גולשים מטפסים מעלה על ההר.
הר פיורי הוא הר בין קרחון סיקורסקי וקרחון פרנקנפילד בצידו הצפון-מזרחי של חצי האי נוביל, באי ת'רסטון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
ההר מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בדצמבר 1946, במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
ההר נקרא על שמו של ג'יימס פיורי (James Feury), מכונאי ונהג אופנוע שלג, במהלך משלחת הסקר האנטארקטית בירד, בפיקודו של ריצ'רד בירד בין השנים 1928–1930.
הר פיבי הוא הר בסמוך לחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין ראשם של קרחון נפטון וקרחון סאטורן.
ההר ממוקם במפגשם של ארבעה מצוקים הפונים לכיוונים שונים.
ההר מתנשא לגובה של 300 מטרים מעל הקרח המקיף אותו.
ההר נקרא על שמו של פיבי האחד של ירחים של כוכב הלכת שבתאי, הכוכב השישי של מערכת השמש, וזאת בשל שמו של קרחון שבתאי הסמוך.
הר פטריק הוא הר מכוסה ברובו בקרח ברכס חבר העמים, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,380 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בסמוך ממזרח למצוק ודג' פייס, שלגדתו המערבית של קרחון בירדמור.
ההר התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909, בפיקודו של ארנסט שקלטון.
הר פד'ר או הר פת'ר הוא הר מסיבי, בקצה הדרומי של הרי קווטרמיין שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 3,010 מטרים מעל פני הים.
מצוק מקשר בין הר פד'ר לבין רמת ביקון שמצפון להר.
ההר נקרא על שמו של תומאס פד'ר (Thomas A.
Feather), מהצי המלכותי, שהיה רב מלחים בספינה Discovery, עליה הפליגה משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
פד'ר ליווה את סקוט אשר חקר את אזור ההר בשנת 1903.
הר פורקסט הוא הר גדול בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
ההר ממוקם בסמוך צפונית-מזרחית להר בראון-קופר, ו-23 קילומטרים דרומית-מערבית מהר פולארד.
גובהו של ההר 1,864 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,017 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר נקרא על שמו של מ.
Forecast), שהיה צופה מזג אוויר בתחנת וילקס בשנת 1965.
הר פולארד הוא הר מכוסה שלג ברכס פורטוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
ההר ממוקם בסמוך מדרום למסיב קורי, ו-6 קילומטרים ממערב למסיב קרוהן.
גובהו של ההר 1,872 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-2,240 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מופה בהתבסס על סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בין השנים 1956–1965.
Pollard), פיזיקאי יונוספרה ששירת בתחנת וילקס בשנת 1964.
הר פוסטר הוא הר ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,105 מטרים מעל פני הים, ההר הוא הפסגה הגבוהה ביותר בארכיפלג איי שטלנד הדרומיים, והוא ההר ה-1,081 בגובהו באנטארקטיקה.
הגבוהה בהן (הדרומית) נקראת "פסגת פוסטר" (שגובהה 2,105 מטרים מעל פני הים), והצפונית - פסגת אבלוגי (שגובהה 2,090 מטרים מעל פני הים).
בסמוך מצפון מצויה פסגת אנטים (שגובהה 2,070 מטרים מעל פני הים), אשר עד שנת 1996 סברו כי היא פסגה נוספת של הר פוסטר.
אוכף בשם אוכף זאבט מקשר בין הר פוסטר לבין פסגת סלאבייקוב, שמדרום מערב להר פוסטר.
פסגת פוסטר מתנשאת מעל קרחון ביסטרה שממערב לה; מעל קרחון צ'ופרנה שמצפון- צפון-מערב לה; מעל קרחון רופיטה שממזרח לה; מעל קרחון לאנדרט שמדרום-מזרח לה; ומעל קרחון דראגומאן, שמדרום - דרום-מזרח לה.
פסגת פוסטר ממוקמת 5.45 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת ריגס; 2.78 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת גארמן; 7.64 קילומטרים דרומית-מערבית להר פסגה; ו-3.86 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת איוואן אסן.
ההר מופה לראשונה על ידי צידי כלבי ים בשנות ה-20 של המאה ה-19. במפות אלה נקרא ההר "הר פיסקו" (Mount Pisco) או "הר פסגה" (Mount Pisga), או "הר פיסגו" (Mount Pisgo).
האי מופה בשנית על ידי רב החובל הנרי פוסטר, שהיה מפקד אה"מ צ'נטיקליר (HMS Chanticleer), אשר חקר את איי שטלנד הדרומיים בשנת 1829, ומיפה את ההר ב-7 בינואר 1929.
ההר צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957.
פוסטר, אשר מיפה את ההר בינואר 1929, קרא להר "הר בופורט" (Mount Beaufort), על שמו של קומנדר פרנסיס בופורט (Francis Beaufort), איש הצי המלכותי הבריטי, אשר היה חבר בוועדה שתכננה את מסע המחקר של פוסטר, וכן, לימים, שימש כהידרוגרף הצי בין השנים 1829–1855, והמציא את סולם בופורט למדידת עוצמת הרוח.
לאחר שוב משלחתו של פוסטר לאנגליה (פוסטר עצמו נהרג על ידי תושבים מקומיים, בפנמה ב-5 בפברואר 1831, ולא שב לאנגליה), שונה שם ההר, וההר נקרא על שמו.
הטיפוס הראשון לפסגת ההר בוצע על ידי גרג לנדרת' (Greg Landreth), ב-29 בינואר 1996. לנדרת' וצוותו החלו לטפס ב-27 בינואר והגיעו לפסגה לאחר 27 שעות של טיפוס רצוף.
הר פיטר הוא הר הממוקם ברמת ניו יורק – ניו ג'רזי ברכס הר בלווייל שבהרי האפלצ'ים, במחוז אורנג', במדינת ניו יורק, שבארצות הברית.
גובהו של ההר 372 מטרים מעל פני הים.
פסגתו של ההר ממוקמת בסמוך לשביל האפלצ'ים בשטח העיירה ווריק, 61 קילומטרים צפונית - מערבית מהעיר ניו יורק.
ההר נקרא על שם חלוץ שהתיישב באזור - פיטר קונקלין (Peter Conklin).
ההר הוא אתר תיירות פופולרי, בשל קרבתו לעיר ניו יורק וקלות ההגעה עליו, וכן בשל פעילות הפנאי המצויות בו ובהן מסלולי ההליכה באזורו; אתר צפייה בציפורים, וספורט (סקי).
בראש הפסגה מצוי מגדל תצפית לצפייה בנצים.
לרגלי המגדל מצויה מחלבה המוכרת את תוצרתה למבקרים.
במדרון הצפוני של ההר מצוי אתר סקי.
אזור הסקי נפתח בשנת 1936 במטרה לשמש חנות ותצוגה לבגדי הסקי של רשת מייסיס.
האתר כולל 14 מסלולי סקי, וכן חמש מעליות סקי.
האתר הוא אתר הסקי הוותיק ביותר באזור ניו יורק, והיחיד באזור עם מסלולים המתאימים לכל הגילאים.
האתר מואר - דבר המאפשר גלישה בשעת לילה.
הר פיירווד'ר הוא הר נישא בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,865 מטרים מעל פני הים.
הר פיירווד'ר הוא ההר ה-1,357 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מתנשא מעל ראשו של קרחון סומרו.
ההר ממוקם 7 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר שוויל.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הקבוצה הדרומית של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1963 – 1964.
כאשר משלחת הסקר חקרה את אזור ההר, היה מזג האוויר טוב במיוחד, באופן יוצא דופן, ומכאן שמו של ההר.
"פיירווד'ר" (Fairweather) באנגלית משמעו "מזג אוויר נוח" או "מזג אוויר נאה".
הר פיירווד'ר , הוא הר ברכס פיירווד'ר, בהרי סנט אליאס; ההר ממוקם על הגבול בין מדינת אלסקה שבארצות הברית, לבין פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
בשל היותו על הגבול, ההר ממוקם על הגבול בין הפארק הלאומי גליישר ביי שבאלסקה, לבין הפארק הפרובינציאלי טאשנשיני-אלסק שבפרובינציית קלומביה הבריטית.
בשל היותו על הגבול - הוא מוכר גם בשם "פסגת גבול מספר 164" , בדומה לפסגות רבות אחרות לאורך מקטע גבול זה.
גובהו של הר פיירווד'ר 4,653 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר בקולומביה הבריטית, ה-8 בגובהו בקנדה, וה-7 בגובהו בארצות הברית; הר פיירווד'ר הוא ההר ה-18 בגובהו ביבשת אמריקה הצפונית.
הר פיירווד'ר מתנשא לגובה של 3,961 מטרים מעל סביבתו.
הר פיירווד'ר הוא ההר ה-6 בהתנשאותו בקנדה, ה-18 בהתנשאותו ביבשת אמריקה הצפונית, וה-26 בהתנשאותו בעולם.
ההר ממוקם במרחק של 20 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט.
שמו של ההר ניתן לו ב-3 במאי 1778 על ידי קפטן ג'יימס קוק, ככל הנראה בשל מזג האוויר הטוב במיוחד שהייתה בעת מתן השם.
באנגלית "פיירווד'ר" משמעו "מזג אוויר נוח" או "מזג אוויר נאה".
הוא נקרא "הר בוטום" על ידי ז'אן-פרנסואה לה פרוז (באטלס שלו משנת 1786);
הר בואן-טיימפו (בספרדית: Buen-tiempo; מילולית, בספרדית: "הר מזג אוויר נאה") באטלס של הקרטוגרף הספרדי דיוניסיו אלקאלה גאליאנו (Dionisio Alcalá Galiano) משנת 1802;
"גורא חורושי-פוגודי" על ידי מחלקת ההידרוגרפיה של רוסיה.
הטיפוס המתועד הראשון לפסגת ההר היה ב-8 ביוני 1931 על ידי אלן קארפה (Allen Carpé) וטריס מור (Terris Moore).
ניסיונות טיפוס רבים מתועדים שקדמו לשנה זו כשלו.
למרות שמו, בהר פיירווד'ר יש תנאי מזג אוויר קשים בדרך כלל.
הטמפרטורות בו נמוכות מאוד, עם קור מקפיא.
בחודשים אוקטובר עד מאי הטמפרטורות בו הן מתחת לאפס.
הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 20- מעלות צלזיוס, אך הגיעה בעבר אף ל-46-.
הטמפרטורה בחודשי הקיץ, יוני עד ספטמבר היא מעל לאפס אך לרוב אינה גבוהה: בין אפס לשש מעלות צלזיוס בלילה, ועד 12 מעלות ביום.
יורדים ברכס משקעים רבים בכל חודשי השנה, מעל 2200 מ"מ בשנה בממוצע, בעיקר שלג.
הר פוטבול הוא הר בגובה , עם צלקת סלע בולטת ומיוחדת בשם The Football בצד הצפוני שלו, על הרכס בין אדיסטו אינלט לקרחון טאקר באנטארקטיקה.
על ההר שכנה תחנת סקר, שסומנה על ידי רוגם סלע גדול, על ידי משלחת הסקר הגאולוגי של ניו זילנד לאנטארקטיקה, 1957–1958, ושנקראה על שם משחק הכדורגל.
מעבר הרים בשם "אוכף הכדורגל" הוא הדרך הקלה ביותר לחצות את ההר במזחלת.
הר פסקואל (בפורטוגזית: Monte Pascoal) ממוקם 62 ק"מ דרומית לעיר פורטו סגורו במדינת באהיה, על החוף המזרחי של ברזיל.
זהו החלק הראשון של ברזיל שנצפה על ידי פדרו קברל, שככל הנראה היה האירופאי הראשון שגילה את ברזיל (טענה השנויה במחלוקת), ב-22 באפריל 1500. שם ההר (בעברית: ההר של הפסחא) ניתן לו על ידי משלחת זו.
הר פסקואל מתואר כהר גבוה ומעוגל, העולה מתוך האוקיינוס.
ההר מהווה סמל לאומי לברזילאים, ועל שמו נקרא גן לאומי, 'Parque Nacional do Monte Pascoal' (הפארק הלאומי של הר פסקואה).
הפארק כולל מושבה של שבט הפאטאשו (Pataxó) האינדיאני, והוא אחד האתרים שבו נמצאת שמורת הטבע של היער האטלנטי.
הר פרס הוא הר געש רדום במרכז רמת הגולן, כחמישה וחצי קילומטרים דרומית־מזרחית למושב קשת.
ההר נמצא דרומית להר עיקש בקו התלים הישראלי.
צה"ל הנציח את רב-סרן יוחנן זוהר שנפל בתל פרס ב־26 ביוני 1970, וקראו על שמו – תל זוהר.
בראש ההר נמצא מוצב צבאי.
ההר ממוקם בתוך שמורת הר פרס.
בסקר הארכאולוגי של ישראל נמצאו על גבי ההר חרסים מהתקופות הברונזה התיכונה, הברונזה המאוחרת, הברזל, הרומית הקדומה, הרומית המאוחרת והביזנטית.
מראש התל תצפית אל נחל רוקד ואל תילי הגעש של הגולן ושל החורן.
מכאן נראה הר הבשן וא-סווידא - בירתו, העיר אירביד בגלעד ובארץ ישראל עד הר הכרמל והר עיבל בשומרון.
תיאורו של לורנס אוליפנט על התצפית מההר מובא בספרו של נחום סוקולוב "ארץ חמדה" :
הר פרס גבוה בכ-200 מטרים מסביבתו.
בשלוחה של הר פרס, הנמשכת לצפון מערב, נראה לוע געש שני, מוארך.
שיאה של שלוחה זו הוא 863 מטר, והדרך לפסגה עוברת באוכף בינה לבין הר פרס הגבוה.
הר פרס הוא החוליה הראשונה בשרשרת תילי הגעש הנמשכת עד צפון הגולן.
מספטמבר 1974 פועלות בהר מחצבות של קיבוץ מרום גולן לחציבה ולגריסה של סקוריה.
התוצרת משמשת לבידוד חום לבנייה מתועשת, לבלוקים, כתשתית למבנים, כחומר מצע לכבישים ולגינות נוי.
חלק גדול מההר הוסר בחציבה ותוצאותיה נראית בבירור.
בקרבת ההר הקימה חברת אנלייט את פרויקט "רוח בראשית", שכולל טורבינות רוח לייצור חשמל.
זאת, במסגרת החלטת ממשלה להגדיל את שיעור החשמל הירוק שמיוצר בישראל.
הר פרס מצוי בקצה הדרומי-מזרחי של קו התלים הישראלי.
קוטרו של הר פרס הוא 1,100 מטר, גובהו 929 מטרים והוא מתנשא לגובה של כ-180 מטר מעל פני הסביבה.
ההר הוא חרוט אפר ממורכז-לוע היחיד בגולן.
ניכרים בו שלבים אחדים של פעילות:
לפני כ-400 אלף שנה החלה "בזלת מוויסה" להתפשט מחרוט לבה.
במרכז האזור יצרה הבזלת שלחי קילוח רחבים ומישוריים, שמהם נשלחו לשונות בזלת, בעיקר לכיוון דרום-מערב ודרום-מזרח.
קילוחי לבה אלו כיסו את "בזלת דלווה" העתיקה יותרה.
ביטוי ביחידות הוולקניות של חבורת בשן הוא כדלקמן: המישור המעט רחוק מההר הוא "בזלת דלווה" והמישור העולה, הקרוב יותר להר, הוא "בזלת מוויסה" .
נוצר חרוט לבה קטן עם קילוח לבה היורד ממנו לכיוון דרום מזרח, ובראשו לוע כפול או שני לועות סמוכים זה לזה ומחוברים ביניהם.
הביטוי בשטח בא לידי ביטוי בשיפולים התחתונים של ההר על ידי הופעת "בזלת עין זיוון" .
לפני כ-120 אלף שנה נבנה חרוט אפר גדול על צידו המזרחי של חרוט הלבה הקודם, בגובה של כ-66 מטרים מעל חרוט הלבה הקודם.
חרוט האפר בנוי מ"סקוריה אודם".
קוטר לועו 300 מטר ועומקו 30 מטרים.
חרוט האפר הגדול מהווה את פסגת ההר כיום והוא המאפיין הבולט ביותר של ההר.
הלחץ הוולקני מצא לו מוצא חדש ועל הדופן הדרום-מזרחית של ההר נבנה חרוט "טפיל" קטן.
המחצבות בהר חצבו באזור זה ולכן החרוט הטפיל אינו נראה כיום.
הר פרנסוס נמצא במרכז יוון ומתנשא מעל דלפי, צפונית למפרץ קורינתוס.
במיתולוגיה היוונית מוכר ההר כמקודש לדיוניסוס ולטקסים לכבודו, וכן לאל אפולו ולנימפות שלו.
כמו כן מסופר על המוזות שהתגוררו בהר.
פרנסוס הוא אחד ההרים הגבוהים ביוון.
הוא נמצא במרכז יוון ומשתייך מוניציפלית לשלוש יחידות אזוריות: בויאוטיה, פתיאוטיס ופוקיס.
גובהו הוא 2,457 מטרים והוא מתנשא 1,590 מטרים מעל השטח סביבותיו.
פסגתו הגבוהה ביותר נקראת ליאקוראס (Liakouras).
ההר עשוי אבן גיר והוא מכיל מרבצי בוקסיט.
מכרות בוקסיט פועלים בהר מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, דבר שגרם נזק אקולוגי לחלקו.
ההר קרוי על שמו של פרנסוס שהיה בנה של הנימפה קלאודורה והאדם קלאופומפוס.
פרנסוס הקים עיר על ההר, אולם היא נהרסה במבול.
אורפאוס התגורר על ההר כאשר הוא פגש את אפולו שחיזר אחר הנימפה תאליה.
על פי הספר מטמורפוזות של אובידיוס, לאחר המבול נחתה ספינתו של דאוקליון על פסגת הר פרנסוס.
אורסטס ברח והסתתר בהר לאחר שרצח את מאהבה של אימו.
על פי המסופר באודיסיאה, אודיסאוס נפצע ברגלו מחזיר בר שצד בהר פרנסוס.
פרנסוס הוא גם ביתו של פגסוס, הסוס המכונף.
בדומה לגרסאות שמספרות על הר הליקון כמקום משכנן של המוזות וכתוצאה מכך כבית למוזיקה, לשירה וללימוד, כך גם השם פרנסוס משמש לתיאור תכונות אלו, כגון אסכולת הפארנאס שנקראת על שמו.
כך גם רובע מונפרנאס בפריז שנקרא על שם ההר והמוזות שדרות בו.
גם הספר פרנסוס על גלגלים רומז לשם ההר כמקור הספרות והלימוד.
ב-1938 הוכרז אזור נרחב מההר כפארק לאומי במטרה לשמר את המגוון במיני החי והצומח בו.
גדלים בו שישה מינים אנדמיים בהם מין אשוח ומין מסדרת בקעצוראים.
כמו כן קיימים בהר אתרים לגלישת סקי.
הר פרני הוא הר שגובהו 2,210 מטרים, בהרי הרוקי הקנדיים, צפונית מערבית לעיירה פרני, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר מהווה אתר טיפוס וטיול, וסביבו מסלולי הליכה.
הר נמצא בסמוך לפארק הפרובינציאלי הר פרני.
ההר נקרא על שם ויליאם פרני (William Fernie) אשר יזם כריית פחם באזור עמק אלק.
העיירה הסמוכה פרני נקראת אף היא על שמו.
הר פירמיד הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי ג'ספר, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,786 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 761 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 10 קילומטרים צפונית מערבית לעיירה ג'ספר.
אגם פירמיד נמצא 4.5 קילומטרים דרומית מערבית להר.
על פסגת ההר הוקם מגדל תקשורת, ורכבת שירות למגדל התקשורת נבנתה על הפסגה הצפונית של ההר.
הרכבת ומגדל התקשורת נהרסו בשנת 2004.
ההר נקרא בשם "פירמידה" בשל צורתו (פירמידה).
הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'ורג' ב.
Kinney) וקונרד קיין (Conrad Kain) ב-11 ביולי 1911.
הר פֶּרֶן הוא הר ברכס בואו, בהרי הרוקי הקנדיים, אחת הפסגות המקיפות את עמק עשר הפסגות.
ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ולכן הוא על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית (העובר על קו פרשת המים באזור זה) בקנדה.
גובהו של ההר 3,051 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 113 מטרים מעל סביבתו.
סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור קרא לפסגות עמק עשר הפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות) - לפי מיקום הפסגות במבט מאגם מוריין.
הר פרן קיבל את השם "סאפטא" (Sapta) שמשמעו "5" בשפת סטוני.
שמו הנוכחי של ההר ניתן לו בשנת 1968 והוא נקרא על שם וולטר פרן (Walter Perren), מדריך טיפוס - עובד הרכבת הקנדית-פסיפית, שהגיע משווייץ לקנדה בשנת 1950, שהיה למנהל הפארק הלאומי באנף.
הראשון שטיפס על ההר היה ה.
הר פינגר הוא הר מוארך, שגובהו 1,920 מטרים מעל פני הים, הממוקם בצידו הצפוני של עמק טרנאבאוט, בהרי קווטרמיין, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר התגלה על ידי משלחת דיסקברי אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
שמו של ההר ניתן לו בשל סלע דלוריט (סלע געשי) שצורתו אצבע, הבולט בין שכבות אבן החול המקיפה אותו.
הר פינגר , הוא הר הממוקם במרכז מדינת אלסקה שבארצות הברית.
גובהו של ההר 671 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 202 מטרים מעל סביבתו.
ההר נקרא על שם סלע האצבע , סלע גרניט דמוי אצבע הבולט מפסגת ההר.
הר צ'אטסקווט הוא הר גבוה ברכסי קיטימט, ברכסי החוף של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 2,365 מטרים מעל פני הים, ההר מתנשא לגובה של 1,981 מטרים מעל סביבתו (הוא ההר ה-28 בהתנשאותו בקולומביה הבריטית; ה-29 בהתנשאותו בקולומביה הבריטית ובאלברטה יחדיו; ההר ה-42 בהתנשאותו בקנדה, וה-98 בהתנשאותו באמריקה הצפונית).
ההר ממוקם צפונית-מזרחית לאגם קימסקוויט, מזרחית לנהר קיטלופ התחתון, ובקצהו העליון של אגן נהר קימסקוויט.
שמו של ההר אומץ רשמית ב-7 בפברואר 1947, בהתבסס על השם שתושבי הסביבה נתנו להר, כפי שתועד בשנת 1930.
הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו מיקל שצ'או (Mikkel Schau) וסטאן טרנר (Stan Turner) בשנת 1960.
הר פְרֶיָה הוא הר נישא ברכס אסגארד, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם מזרחית להר ת'ור.
בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס אסגארד, להר ניתן שם מהמיתולוגיה הנורדית, והוא נקרא על שם האלה הנורדית פריה.
הר פרואו הוא הר ברכס ורמיליון בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,858 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 158 מטרים מעל סביבתו.
ההר נמצא מערבית להר וייט, 7 קילומטרים מזרחית להר מקקונול ודרומית מערבית להר טיירל.
ההר נקרא בשם זה, בשל צורתו, הדומה לחרטום של ספינה.
הראשון שטיפס לפסגת ההר היה מוריסון פ.
Bridgland) במסגרת סקר טופוגרפי של האזור בשנת 1918.
הר פנו או הר פנוד הוא הר הממוקם במזרח חצי האי צ'אדוואר, בחוף דנקו, במערב ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
ההר מצוי 8.55 קילומטים מזרחית-דרום מזרחית לכף הרשל, ומתנשא מעל כיפת הקרח טומבה שמצפון מערב לו, ומעל קרחון סאמודיווה שמצפון מזרח לו.
גובהו של ההר 1,050 מטרים מעל פני הים.
ההר התגלה על ידי קפטן הארי פוסטר בינואר 1829.
ההר צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנים 1957–1956.
פוסטר, מגלה ההר, קרא לו "הר הרשל" על שם סר ג'ון הרשל - סופר בריטי.
הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, שינתה את שם ההר לשמו הנוכחי - הר פנו - על שמו של אלפונס פנו (Alphonse Pénaud), מהנדס אווירונים צרפתי; בדומה להרים האחרים באזור, שנקראו על שם מהנדסי אוויר, וחלוצי התעופה.
הר פרנק הוא הר נישא בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
צידו הצפוני של ההר ברובו חשוף מקרח, וניתן לראות את סלעי ההר.
ההר ממוקם בין הר ואסקו והר קול, לאורך גדתו המערבית של קרחון שקלטון.
קרארי קרא להר על שמו של לוטננט קומנדר וילארד ג'.
Franke) מכוחות המילואים של צי ארצות הברית, אשר שירת בטייסת VX-6 בתחנת אמריקה הקטנה V בין השנים 1957–1958.
הר פריז או הר פריס הוא הר נישא, בהרי רואן, שבצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 7 קילומטרים דרומית מזרחית להר בייון.
גובהו של ההר 2,800 מטרים מעל פני הים (והוא הגבוה בהרי רואן, והשלישי בגובהו בהרי האי אלכסנדר).
ההר מתנשא לגובה של 1,932 מטרים מעל סביבתו.
ההרים מופו על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (שנערכה בין השנים 1908–1910), בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
ההר נצפה בשנית בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
אשר סברה כי מדובר ברכס הרים, ואולם מיפוי שנערך על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948, הראו כי מדובר בהר בודד.
אזור זה נסקר על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, ומופה בהתבסס על תצלומי לוויין שצולמו על ידי ארצות הברית בין ינואר 1974 ופברואר 1975.
שארקו קרא להרים על שמה של העיר פריז בירת צרפת.
הר פינאפור הוא פסגה בולטת בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,100 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,856 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין קרחון בארטוק (שמצפון מערב לפסגה) וקרחון סאליבן; 6.27 קילומטרים דרומית-מזרחית מנונאטאקי ליובימץ; 9.26 קילומטרים דרום - דרום-מזרחית מפסגת קוז'וך.
שמו של ההר נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הר צ'ייקובסקי הוא הר מכוסה שלג, בצידו הצפון מערבי של חצי האי דרוקר, בצפון מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
ההר מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948; המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (Derek J.H.
ההר נקרא על שמו של המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
הר פְּרֶס הוא פסגה בצפון חלקו המרכזי של רכס סנטינל בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 3,830 מטרים מעל פני הים.
אוכף זבגור מקשר בין הר פרס לפסגת אייר.
ההר מתנשא מעל קרחון אמברי שמצפון לו; ומעל קרחון אלן שמדרום-מזרח לו.
הר פרס הוא ההר הגבוה ביותר ברכס פרובודה.
ההר ממוקם 4.42 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית לפסגת אייר; 8.78 קילומטרים צפונית-מזרחית להר אנדרסון; 7.19 קילומטרים מזרחית-צפונית להר דייוויס; ו- 3 קילומטרים דרומית - מערבית להר טוד.
הפסגה מופתה לראשונה על ידי משלחת החצייה של ארץ מרי בירד (Marie Byrd Land Traverse Party), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958 בפיקודו של צ'ארלס בנטלי.
המיפוי עודכן על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988. ההר מופה שוב בשנת 2006 על ידי דמיאן גילדאה.
הפסגה נקראת על שמו של פרנק פרס, סגן יושב ראש הפאנל הטכני לחקר הקרחונים של הוועד הלאומי האמריקני למען השנה הגאופיזית הבינלאומית; ומאוחר יותר (לאחר שנת 1977) היה היועץ המדעי של הבית הלבן (היועץ לענייני מדע של נשיא ארצות הברית, העומד בראש משרד המדע והטכנולוגיה של ארצות הברית.
הראשונים שטיפסו לפסגה היו ג'ד בראון (Jed Brown) האמריקני והצ'יליאנים קמילו ראדה (Camilo Rada) ומריה פז "פאצ'י" איבארה (Maria Paz 'Pachi' Ibarra) ב־31 בדצמבר 2006.
הר פריור הוא הר באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,220 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 18 קילומטרים ממערב להר ברוסטר; מעל מוצאו של קרחון וייטהול במערב חצי האי דניאל.
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958.
ההר נקרא על שמו של ג'ורג' ט.
Prior) ממחלקת המינרלים של המוזיאון הבריטי, שחקר וניתח את הסלעים שנאספו באזור זה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את האזור בין השנים 1901–1904.
הר פירמיד הוא הר בהרי קווטרמיין שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,120 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בין עמק טרנאבאוט לפתחו של עמק ביקון.
ההר ממוקם מדרום לקרחון פרר; בין רמת ביקון והר פינגר.
ההר מופיע לראשונה במפות של משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת טרה נובה)(אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
הר פירמיד הוא הר בהרי צ'רצ'יל בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מצפון להר אלברט מארקהאם.
ההר התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
הר פיליפס הוא הר מכוסה קרח, בדרום רמת מלטה בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם ממערב להר אלברטס.
גובהו של ההר 3,035 מטרים מעל פני הים; הר פיליפס הוא ההר ה-273 בגובהו באנטארקטיקה.
רוס קרא להר על שמו של פרופסור ג'ון פיליפס, שהיה סגן המזכיר של האגודה הבריטית למדע (British Association for the Advancement of Science).
הר פירסון או הר פרסון הוא הר נישא, שפסגתו מכוסה שלג, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,440 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-940 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם מצידו המערבי של שפכו של קרחון לנסן, במקום בו קרחון לנסן נשפך אל קרחון פרל הארבור.
שמו של ההר ניתן לו על ידי קבוצת המחקר הצפונית (the northern party) של משלחת פדרציית מועדוני מטפסי ההרים האנטארקטית של ניו זילנד (NZFMCAE), משלחת שחקרה את האזור בין השנים 1962- 1963.
הקרחון נקרא על שמו של פ.
Pearson), שהיה חבר במשלחת פדרציית מועדוני מטפסים ההרים, ושימש כסוקר במשלחת.
הר פסגה הוא הר בצפון-מרכז רכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,860 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,359 בגובהו באנטארקטיקה.
הר פסגה מתנשא לגובה של 485 מטרים מעל סביבתו.
אוכף בשם אוכף קוסטנץ מחבר הר פסגה לבין פסגת דרינוב, שמדרום-מערב להר פסגה.
הר פסגה ממוקם 7.64 קילומטרים צפונית-מזרחית להר פוסטר; 1.85 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת דרינוב; 3.9 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת גרגורי; ו-1.1 קילומטרים מערבית לפסגת מזק.
האי סמית' מופה לראשונה על ידי צידי כלבי ים בשנות ה-20 של המאה ה-19.
במראה מרחוק, פסגות האי סמית' העניקו לאי מראה של מזלג (באותה עת חשבו שלהר פוסטר שלוש פסגות, שהר פסגה הוא אחת מהן).
ציידי כלבי הים שראו את האי, קראו לאי כולו "הר פסגה" על שמו של הר פסגה, שבסמוך לעיירה דרהאם שבמדינת קונטיקט, שבארצות הברית, אשר לו פסגה כפולה.
לימים נותר השם לפסגה זו בלבד, והאי, כמו גם רכס אימאון קיבלו שם אחר.
הר צ'טווינד הוא הר ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,944 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,845 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 5.5 קילומטרים מדרום להר גאוס.
משלחת דיסקברי העניקה להר את שמו.
ההר נקרא על שם סר פיטר צ'טווינד (Sir Peter Chetwynd), חבר של רוברט פלקון סקוט, שלימים מונה לאחראי על המצפנים (Director of Compasses) באדמירליות הבריטית.
הר פריסטלי הוא הר בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 9 קילומטרים דרומית-מערבית להר בלינגסהאוזן.
ההר נקרא על שם ריימונד אי.
פריסטלי (לימים סר ריימונד פריסטלי), שהיה גאולוג במשלחת נמרוד.
לימים היה פריסטלי חבר במשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910 – 1913
הר פריסטלי הוא הר ברכסי קיטימט, בהרי החוף של פרובינציית קולומביה הבריטית, שבקנדה.
גובהו של ההר 2,366 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 1,945 מטרים מעל סביבתו.
הר פריסטלי הוא ההר ה-30 בהתנשאותו בקולומביה הבריטית, ה-44 בהתנשאותו בקנדה, וה-107 בהתנשאותו באמריקה הצפונית.
הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו דרו קופלנד (Drew Copeland), ג'ון גיל (John Gill), ו-ג'ורדן קרייבן (Jordan Craven), שעשו טיפוס בזה ב-20 ביוני 2017. הטיפוס החל ב-18 ביוני, ונמשך ארבעה ימים (עד 21 ביוני).
הר פרדוהל הוא הר ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,710 מטרים מעל פני הים; הר פרדוהל הוא ההר ה-1,491 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בסמוך מצפון לחלקו התחתון של קרחון פאבלאק.
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 – 1962.
ההר נקרא על שמו של מרטין סי.
Predoehl), מהתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, שהיה מטאורולוג בתחנת מקמורדו בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 – 1962 ו -1962 – 1963.
הר פינצ'ו הוא הר ברכס לואיס, במחוז פלטהד במדינת מונטנה שבארצות הברית.
גובהו של הר פינצ'ו 2,838 מטרים מעל פני הים.
הר פינצ'ו הוא ההר ה-449 בגובהו במונטנה, וה-7,780 בגובהו בארצות הברית.
הר פינצ'ו מתנשא לגובה של 573 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 2.4 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר סטימסון.
אגם ביוור וומן ממוקם דרומית-מזרחית מהר פינצ'ו.
הר פנצ'ו נקרא על שמו של גיפורד פינצ'ו, יערן חלוץ וראש שירות היערות של ארצות הברית, שהיה פעיל מרכזי בהקמת וארגון שירות היערות.
השם אושר רשמית על ידי המועצה הגאוגרפית של ארצות הברית ב־6 במרץ 1929.
הר צ'דוויק או הר צ'אדוויק הוא הר סלעי חשוף מקרח, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,440 מטרים מעל פני הים.
הר' צ'דוויק ממוקם 5 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהר וולטון, (הר וולטון ממוקם ברכס נונאטאקי אאוטבק).
הר צ'דוויק מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1964.
ההר נקרא על שמו של דן מ.
Chadwick), ששימש כמטאורולוג בתחנת הקוטב הדרומי (התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט) בשנת 1968.
הר פרונטיר הוא הר באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר פרונטיר 2,805 מטרים מעל פני הים.
הר פרונטיר ממוקם 37 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מכפתור רוברטס;
הר פרונטיר ממוקם 20 קילומטרים מערבית - צפון מערבית מגבעות סיקוונס;
הר פרונטיר ממוקם בסמוך לקצה של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica) - בו אין אתרים בולטים.
שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1963 – 1964.
ההר קיבל את שמו בשל מיקומו הגאוגרפי.
"פרונטיר" באנגלית משמעו "גבול" - כאשר הכוונה היא הגבול של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica).
הר צ'יוורס או הר צ'יברס הוא הר, בחלק הצפוני של רכס המלכה אליזבת, באזור חוף שקלטון של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר צ'יוורס 1,755 מטרים מעל פני הים.
הר צ'יוורס ממוקם בין מוצאו של קרחון אוטאגו, ומוצאו של קרחון טראנטר.
ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלרומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, בין השנים 1960 - 1962.
שמו של ההר ניתן לו על המועצה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם יו.
Chivers), שהיה פיזיקאי בתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, וחקר את האטמוספירה העליונה, בהיותו בתחנת בירד, בתחנת המחקר שבקוטב הדרומי (התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט), ובתחנת האלט בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי ) שבין השנים 1962- 1963.
הר צ'ידר הוא הר נישא שגובהו , הניצב 4 ק"מ מדרום־מזרח להר הארט בהרי האדמירליות, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מסקרים ומתצלומי אוויר של צי ארצות הברית שנערכו בשנים 1960–1964.
ההר נקרא על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שמו של לוטננט קומנדר תומאס ג'יי צ'ידר, ששירת כטייס מסוק בטייסת הצי האמריקני VX-6 בתחנת מקמרדו, במהלך מבצע דיפ פריז, ב-1968.
הר פיריג'ן הוא הר בולט בגובה של 3,020 מטרים, הניצב במרחק של 11 ק"מ מצפון-מערב להר הארט שבהרי האדמירליות, אנטארקטיקה.
ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית על סמך מדידות ועל סמך תצלומי אוויר של צי ארצות הברית בשנים 1960–1964. ההר נקרא על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שמו של לוטננט קומנדר ג'ייר מ.
פיריג'ן מצי ארצות הברית, ששירת כטייס מסוק במבצע דיפ פריז בשנים 1968, 1969 ו-1970.
הר פקיעין נמצא על רכס במרכז הגליל העליון שמעל שלושת הכפרים הדרוזים חורפיש, בית ג'ן ופקיעין.
גובהו של הר פקיעין הוא 886 מטרים.
ניתן למצוא שרידי ישוב מהתקופה הביזנטית בהר פקיעין.
התקופה הביזנטית היא תקופה בתולדות ארץ ישראל בין השנים 324 ו-638, בתקופה זו נשלטה הארץ על ידי האימפריה הביזנטית.
שמו הערבי של ההר הוא ג"בל רח"אסון.שמו העברי של ההר הוא הר פקיעין.
מקור השם הוא במילה הטורקית בהצ'ה שבתרגום לעברית זה גן.
יש המכנים את הר פקיעין "ארץ המערות" עקב מערות רבות שפזורות בהר.
בחלקו העליון של ההר מצויים מאות "הוטות".
הוטה הוא תוצר של המסה אשר במהלכו מחלחלים מים בסדקי הסלע של ההר והורסים אותו באיטיות.
עם השנים הסדק קורס ונוצר בור בחלק העליון של ההר.
כתוצאה מתהליך זה נוצרה מערה ארוכה וצרה בעומק של עשרות ואף מאות מטרים מתחת לפני הקרקע.
התופעה נפוצה בעיקר בסביבת הר מירון והר פקיעין, נמצאו בהרים אלה מעל כ-200 הוטות.
בהר פקיעין ישנם כ-245 מערות.
המסלול מתחיל מבית ג'ו או מפקיעין ומסתיים בחורפיש.
אורכו המלא של מסלול ההר הוא כ-15 קילומטר.
במשך הליכת המסלול ניתן לראות תצפית לכל שמורת הר מירון.
השביל הראשון ממשיך לאורך נחל כזיב, בעוד שהשביל השני ממשיך לטיפוס על מדרון הר פקיעין.
הר פנטוקרטור הוא הר הממוקם בצפון מזרח האי קורפו בגובה 906 מטרים, ולפי גרסה אחרת בגובה של 917. זהו ההר הגבוה ביותר באי.
מפסגתו ניתן לראות את כל קורפו, כמו גם את אלבניה הנמצאת במרחק קצר מהאי מזרחה.
בימים בהירים במיוחד ניתן לראות גם את איטליה, אף על פי שהיא מרוחקת כ-130 ק"מ מערבה משם.
בראש ההר יש בית קפה לתיירים, תחנת טלקומוניקציה, שמִגדלהּ הגדול ביותר ניצב ישירות מעל באר ומנזר.
המנזר הראשון בהר הוקם על ידי בית קאפה, שנבנה בשנת 1347 אך נהרס במועד כלשהו בסביבות 1537. הכנסייה הנוכחית באתר מתוארכת למאה ה-17, והחזית הנוכחית נבנתה במהלך המאה ה-19. המנזר מוקדש להשתנותו של ישו.
המנזר מכיל פורטיקו, חצרות פנימיות ומבנים שונים בקומת הקרקע עם קשתות, תאים ואכסניות.
זהו מנזר עם חדר מקומר אחד, ועם תאי נזירים המשיקים לו.
הכנסייה הבנויה מאבן ומשופצת, היא בזיליקה משולשת עם גג משופע, חלונות מקושתים ונרתקס מרווח.
כדי להגיע לפסגה, ניתן לנסוע להר פנטוקראטור במעלה סדרה של כבישים מתפתלים מהחוף המזרחי של האי, או ללכת ברגל לפסגה.
עלייה ברגל אמורה להתחיל בפריתיה העתיקה , הכפר העתיק ביותר בקורפו, שנוסד בסביבות שנת 1350. משם לוקח כשעתיים להליכה הלוך ושוב.
ה"פריתיאנים" סייעו בבניית המנזר המקורי באמצעות עץ ואבן גיר מקומית.
ניתן לראות את הכפר פריתיה העתיקה ואת הכפר הנטוש כיום סיניס, מפנטוקראטור.
הכפר הוא ממקור ונציאני ששימש בעבר כמקום מסתור מפני התקפות פיראטים על האי במהלך חודשי הקיץ.
באמצע המאה ה-17 היו בו 130 בתים ממקור ונציאני, שנבנו כולם בעבודת יד, והוקפו ב-8 כנסיות.
הוא היה כמעט נטוש, ושוקם ומוגן, אך דעך עם מעבר התיירות באי לתיירות חוף בשנות ה-60. מאז 2010, החלה "התחייה" עבור פריתיה העתיקה, כשהופיעה בכתבות רבות בעיתונות, בטלוויזיה, במגזינים ובמדריכי טיולים, כולל תעודת מצוינוּת של TripAdvisor בין השנים 2015–2021 ו-Travelers' Choice 2021.
ההליכה לפנטוקראטור מספרטילאס היא חלק מ"שביל קורפו", מסלול הליכה ארוך טווח של כ-200 ק"מ מדרום לצפון קורפו.
מדרונותיו הדרומיים של ההר מכוסים בכרמי זיתים, אך אלו הצפוניים טרשיים וצחיחים יותר.
הר פלך הוא הר בגליל העליון, ההר מהווה הנקודה הגבוהה ביותר בכפר הדרוזי כסרא-סמיע.
ההר נמצא בקצהו המזרחי של הכפר כסרא, על מורדותיו הצפוניים של ההר נמצאת שכונת חיילים משוחררים תושבי הכפר הדרוזי פקיעין, ומעבר לו הגרעין העתיק של פקיעין וכביש 864.
ההר מתנשא מדרומו של עמק פקיעין.
ממורדותיו הדרומיים של ההר נשפך נחל בית העמק הזורם אל הגליל המערבי ועמק זבולון ומשם נשפך אל הים התיכון.
הַר צִיּוֹן הוא הר המתנשא בדרום-מערב העיר העתיקה של ירושלים מחוץ לחומותיה, ועם זאת הוא חלק בלתי נפרד מן העיר העתיקה.
ההיסטוריה של ההר מתחילה כבר בתקופה הכנענית והיבוסית.
על ההר אתרים חשובים ליהדות, לנצרות ולאסלאם, אתרי מורשת קרב, מוזיאונים ובתי קברות.
על פי חלק ממסורות שלוש הדתות, אחד המבנים על ההר, הוא מקום קבורתו של דוד המלך.
הר ציון הוא שלוחה דרומית של הר המשתרע מנחל צולב בצפון ועד גיא בן הינום במערב ובדרום (על הר זה שוכנים הרובע היהודי והארמני).
הנקודה הגבוהה ביותר בהר ציון שמחוץ לחומות – בקבר דוד המלך – היא בגובה 765 מטר מעל פני הים.
מורדות הר ציון הפונים לגיא בן הינום תלולים למדי, בעוד שמורדותיו הפונים מזרחה לגיא המרכזי מתונים בהרבה.
אין כל הפרדה טופוגרפית בין העיר העתיקה ובין הר ציון, ורק מיקומה של חומת ירושלים העות'מאנית מפריד ביניהם.
השם "הר ציון" מופיע 19 פעמים בתנ"ך, אך מכל המקורות עולה כי מדובר דווקא בהר המוריה (הוא הר הבית), למשל:
בספר תהילים אף מופיע תיאור גאוגרפי מדויק של הר ציון כהר המוריה:
כלומר – הר ציון, השוכן בירכתיים הצפוניים של קריית המלך (היא עיר דוד).
עם זאת, דעת היעב"ץ והחוקר הרב יהוסף שוורץ, שמדובר על הר ציון של ימינו.
שניהם נדחקים לפרש את המקרא לנוכח המציאות שהר ציון של ימינו הוא בדרום-מערב ירושלים.
לטענת פרופ' רחל אליאור הר ציון המקראי הוא הר הבית של ימינו ואילו השם הר המוריה החל להופיע כתוצאה ממחלוקת אחרי החורבן בין הפרושים לצדוקים: הפרושים קראו לו הר המוריה, בעוד הצדוקים קראו לו הר ציון.
אולם למעשה השם 'הר המוריה' כתיאור להר הבית מופיע כבר במקרא עצמו.
יוסף בן מתתיהו זיהה בטעות את מצודת ציון המקראית עם העיר העליונה של ימיו, וזהו מקורה של המסורת שזיהתה את עיר דוד הקדומה עם "הר-ציון" של ימינו.
זו העניקה לו את השם המוטעה ויצרה את הזיהוי המסורתי של "קבר דוד המלך" במקום.
השימוש בשם "הר ציון" לגבעה המזוהה בשם זה היום התחיל בתקופה הביזנטית, כנראה בעקבות בנייתה של הכנסייה הביזנטית "ציון הקדושה" (האגיה ציון) שעמדה על פסגתה.
בערבית מכונה ההר "ג'בּל דאוד" או "ג'בּל א-נבּי דאוד" (جبل داود או جبل النبي داود), על-שם דוד המלך שקברו נמצא על ההר לפי מסורות נוצריות, מוסלמיות וחלק מהמסורות היהודיות, אולם יש המכנים אותו "גּ'בּל צַהְיוּן" או "צִהְיַוְן" (جبل صهيون), על-פי השם שהתקבל בקרב היהודים והנוצרים.
בלשונות אירופה מכונה ההר Zion או Sion, על-פי תעתיק השם "ציון" בתרגומי התנ"ך.
הר ציון מתנשא מעל גרעינה הקדום של ירושלים המזוהה בגבעה המזרחית.
החוקר נתן שור מסיק מתעודות אוגריתיות על המבנה הכלכלי, החברתי והדתי של ירושלים הכנענית, הוא קושר בין המידע העולה מתעודות אלו לסיפור המקראי של מלכי-צדק מלך שלם, ומסיק כי הפולחן בירושלים באותה עת, התקיים מצפון לעיר במרומי הר ציון.
החפירות הארכאולוגיות השונות שנערכו במקומות שונים על ההר לא חשפו עד כה שרידים מהתקופה הכנענית.
לפי שעה השרידים הקדומים ביותר שהתגלו בחפירות הם מן המאה השמינית לפני הספירה, ימי מלכי יהודה.
הר ציון היה חלק בלתי נפרד מירושלים בשלהי ימי בית ראשון, עם התפשטות העיר מערבה מעבר לגיא המרכזי.
פסגת ההר והאזור ממערב לו (עליו שוכנים היום הרובע היהודי והארמני) נקראו אז בשם "הגבעה המערבית" או "המשנֶה".
בימי המלך חזקיהו נפלה שומרון, ורבים מתושבי ממלכת ישראל ברחו לירושלים.
המצור שהטיל סנחריב על ערי יהודה הגביר גם את זרם הפליטים שהגיעו לירושלים, והעיר החלה להתפשט לעבר המדרונות המזרחיים של הר ציון.
אז, ככל הנראה, נבנתה חומה שהכניסה חלקים מהגבעה המערבית לתוך העיר.
בתקופת שיבת ציון שוקמו חלק מהריסות העיר לאחר החורבן.
העיר שבה בתחילה רק לממדיה הזעירים על הגבעה המזרחית בלבד, כאשר הר ציון נותר הרחק מחוץ לחומה.
רק לאחר שנים שבהן ירושלים הלכה וגדלה, הפכה 'הגבעה המערבית' שוב לחלק מהעיר.
הר ציון הוקף בחומה, היא "החומה הראשונה" המוזכרת בכתבי יוסף בן מתתיהו, שנבנתה ככל הנראה על הריסות החומה משלהי ימי הבית הראשון.
נראה כי בשלהי תקופת הבית השני שכנו בהר ציון האיסיים, שהשתמשו תדיר בשער מיוחד בשם "שער הצוֹא".
שער זה, על פי יוסף, שימש את האיסיים ליציאה אל מחוץ לחומה לעשיית צרכים, שכן אמונתם אסרה עליהם "לטמא" את ירושלים העיר.
שרידים של שער זה התגלו בפינה הדרום-מערבית של ההר.
עם חורבן ירושלים בשנת 70 לספירה נהרסה החומה שהקיפה את העיר ואת הר ציון, וירושלים נותרה פרוזה למשך מאות שנות התקופה הרומית.
העיר נִטשה שוב מיושביה היהודים, אך בהר ציון נותרו בתים בודדים בהם נאחזה קהילה מעורבת של יהודים-נוצרים ושל יהודים.
היהודים תִחזקו את שבעת בתי הכנסת בהר, בעוד שהיהודים-הנוצרים הקימו בצד בתי הכנסת כנסייה.