tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כך, בכל שורת קלידים בדגם קונסולת האמונד כזה, תשעה מקשי קבועים ושני סטים של גוררים להתאמה אישית זמינים מיידית לבחירה במהלך הנגינה.
התמונה מראה את פאנל הקבועים מימין ואת כל החוטים המקושרים בצבעים שונים לגוררים המתאימים.
החלקים בפאנל מתאימים לסטים הקבועים של הגוררים, למשל שורת הקלידים העליונה והתחתונה.
במבט אופקי על הברגים בפאנל, כל בורג משמאל לימין מייצג מקש קבוע מדו דיאז עד לה.
במבט אנכי, כל בורג מלמטה למעלה מייצג העלאה ברמת עוצמת הגורר מ־0 עד 8, התואמת למספור על כל גורר ככל שהוא נמשך החוצה.
באמצעות תכונת מקשי הקבועים, נגן אורגן יכול לתכנת בעצמו רישומים אהובים עליו של תצורות גוררים, ולהתאים להם מקשים מפאנל הקבועים.
מקשי הקבועים כוונו בעת ייצור האורגן לתצורות קלאסיות של גוני צלילים, למשל "חליל נעצר", "קולן וחצוצרה" ועוד.
בדגמים אחרים של אורגני האמונד, כמו הסדרות M-100 ו־L-100, תצורות הקבועים מופעלות ומופסקות על ידי הרמת או הורדת לשוניות הממוקמות בחלק העליון של האורגן.
הלשונית השמאלית ביותר מבטלת את תצורות הקבועים ומחזירה את הגוררים למצב התאמה אישית.
בדגמים כמו ה־M, ה־M-2 וה־M-3 ("אורגני צ'מבלו") אין כלל מקשי קבועים אלא רק גוררים, אך ניתן להוסיף "חלקי חילוף" כמו Duet Sixteen של חברת "אלקטרו־טון" על מנת לקבל אפשרות לקבועים.
אורגניזם מודל הוא יצור חי, אשר נחקר באופן אינטנסיבי בביולוגיה או בפסיכולוגיה.
למונח אורגניזם מודל אין משמעות מדעית רשמית, ומספרם של אורגניזמי המודל משתנה לעיתים; יצורים רבים שאינם ידועים כאורגניזמי מודל נחקרים לעיתים אף הם בצורה אינטנסיבית.
יש להבדיל בין מחקר באורגניזם מודל לבין מחקר על חיות בר או חיות חקלאיות שמנסה להבין את אורחות חייהן של חיות אלה ואינו משתמש בהן כמודל עבור אורגניזמים אחרים.
מאפיינים כלליים של אורגניזם מודל
לאורגניזמי המודל אוסף תכונות המקלות את המחקר בהם.
חלק מהתכונות משותפות לכל אורגניזמי המודל: תפוצה רחבה וקלות השגה (ומכאן - צמצום עלויות), מחזור חיים מהיר יחסית ליצורים אחרים מאותה הממלכה, קלות טיפול ואחזקה במעבדה וממדים קטנים המאפשרים אחסון מדגם סטטיסטי גדול של פרטים במעבדה.
להרבה אורגניזמי מודל יש גנום קטן יחסית, המקודד למספר קטן של גנים (יצוין כי אין קשר אמיץ בין גודל הגנום ומספר הגנים; מדובר בשני משתנים נפרדים).
הדבר מקל על מעקב אחר מוטציות, למשל.
קל יותר לעלות על עקבותיו של הגן האחראי לתכונה בלתי-שגרתית מסוימת בגנום הכולל 4,000 גנים, למשל, מאשר בגנום בעל 40,000 גנים.
המחקר המפורסם ביותר בחיידק החל עוד בשנות ה-40 של המאה ה-20, לפני זמנן של התגליות החשובות אשר ביססו את מדע הגנטיקה.
coli שוכן דרך קבע במעי של יונקים (כולל בני אדם), כך שקל להשיגו.
מיטוזה (חלוקת תא) מתרחשת ב-E.
coli כל 20 דקות, כך שמחיידק בודד ניתן לגדל מושבה בת מיליוני חיידקים תוך שעות ספורות.
coli מגיע למיקרומטר אחד, כך שקל להבחין במבני התא תחת המיקרוסקופ.
coli קל מאוד לגידול על גבי צלחת אגר או במבחנה המכילה אגר נוזלי.
תכונות חיצוניות בולטות לעין קשה למצוא בְמיקרואורגניזם, אך אותן מחליפות תכונות כדוגמת רגישות לאנטיביוטיקה, יצור מטבולי של תרכובות והיכולת לנצל מקורות מזון שונים.
מספר תכונות חיצוניות דווקא נראות לעין, ומעידות על הבדלים גנטיים: גודלן של מושבות החיידקים ומרקמן, למשל.
coli קיימים פלסמידים; בנוסף, נגיפים מסוימים (בקטריופאג'ים) מסוגלים לפלוש לתאי E.
שתי תכונות אלו משמשות רבות בחקר שחלופים (DNA רקומביננטי), מוטציות ובקרת גנים, וכן בהנדסה גנטית.
coli הוא האורגניזם הסטנדרטי ליצירת יצורים טרנסגניים, שבהם מושתל גן שמקורו ביצור אחר.
coli משמשים כווקטורים (נשאי גנים) בין האורגניזם תורם הגן והאורגניזם המקבל.
coli הביאו לפענוח הקוד הגנטי, להבנת תהליך שכפול ה-DNA ולהבנת היווצרותן הספונטנית של מוטציות.
זהו אחד משמונת האורגניזמים השמישים ביותר בחקר הגנטיקה בעשור הראשון של המאה ה-21.
החיידק Bacillus subtilis הוא חיידק הגראם-החיובי הנחקר ביותר (E.
מחקרים חשובים בחיידק זה נוגעים לאנטיביוטיקות מסוג בתא לקטם, כדוגמת פניצילין ואמוקסיצילין, אשר תוקפות את דופן התא של חיידקים גראם-חיוביים.
הפטרייה החד תאית שמר האפייה (Saccharomyces cerevisiae).
הוא מהווה גשר בין העולם הפרוקריוטי והאיקריוטי, ובשל גודלו הקטן (קוטר תאיו מגיע ל-10 מיקרומטר) והיכולת לגדלו על גבי מצע אגר ניתן להתייחס אליו במעבדה במובנים רבים כאל חיידק.
תאי שמר האפייה מתחלקים כל 90 דקות.
שמר האפייה הוא היצור הידוע ביותר המבצע תסיסה כוהלית; לפיכך משמש השמר למחקרים מקיפים בנושא מטבוליזם.
השמר קרוי כך בשל דרך הרבייה הייחודית שלו, דבר המשמש במחקרים של ביולוגיה התפתחותית.
קרבתו של שמר הביקוע לשמר האפייה, אשר נחקר בצורה כה אינטנסיבית, מאפשר מחקרים של ביולוגיה השוואתית בין שני המינים.
בשנת 2001 זכו שלושה ביולוגים בפרס נובל לרפואה ופיזיולוגיה על מחקרם בנושא מחזור התא של שמר הביקוע.
לפטרייה, המופיעה כעובש כתום על פני לחם וצמחים (מתים בדרך כלל), יש מספר תכונות ייחודיות: קצב הגדילה הפיזית שלה מרשים - היא מתארכת בכ-10 סנטימטר ביום; ל-N.
crassa יש מבני רבייה מיוחדים דמויי שק הקרויים נאדיות (Ascus ביחיד, Asca ברבים).
כל נאדית מכילה את ארבעת תאי הבת הנוצרים במיוזה.
דבר זה מהווה כלי מצוין למחקר בנושא מחזור התא ותורשה (באורגניזמים אחרים מתפזרים תוצרי המיוזה לכל עבר, דבר המקשה על מעקב).
crassa בוצעה הטרנספורמציה (שילוב גנים מאורגניזם אחר) הראשונה ביצור איקריוטי.
ג'ורג' בידל ואדוארד טאטום זכו בפרס נובל עבור גילוי הקשר שבין גנים וחלבונים, מחקר אשר בוצע בפטרייה זו.
תאים סרטניים ותרביות רקמה שמקורם באדם ומגודלים במבחנות וצלחות פטרי ומשמשים מודל לתאים ורקמות בריאים באדם.
תרבית רקמה משמשת בעיקר בחקר פרמקולוגיה.
התירס היה הצמח הראשון ששימש למחקרים גנטיים.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הקים הביולוג האמריקני רולינס א.
אמרסון מעבדה באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק אשר יוחדה לחקר הגנטיקה של התירס.
המעבדה משכה אליה גנטיקאים רבים, ביניהם ברברה מק'לינטוק וג'ורג' בידל , אשר זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (מק'לינטוק זכתה עבור מחקריה בתירס).
גרעיני התירס מהווים כלי יעיל ונגיש מאוד למחקר גנטי.
צבעיהם השונים נגרמים כתוצאה מנדידה ספונטנית של מקטעי DNA - טרנספוזונים - בתוך הגנום.
הללו התגלו לראשונה בתירס על ידי מק'לינטוק, ובמשך מספר שנים סברו החוקרים כי התירס הוא האורגניזם היחיד בו קיימים טרנספוזונים (כיום ידוע שהם קיימים כמעט בכל יצור).
תכונה נוספת של תירס היא הכרומוזומים הגדולים שלו, אותם ניתן היה לראות באמצעות מיקרוסקופ פשוט, שנים לפני המצאת מיקרוסקופ האלקטרונים.
התודרנית הלבנה היא הצמח הנחקר ביותר בגנטיקה ובביולוגיה התפתחותית.
מחזור החיים שלה וזמני הנביטה והצמיחה מהירים; ניתן בקלות להצליב בין זנים שונים של הצמח כדי לחקור דפוסי תורשה של גנים; זנים שונים של תודרנית נבדלים האחד מהשני באופן בולט לעין (גובה הצמח, גודל וצורת העלים, הטמפרטורה המיטבית לגידול).
הגנום של התודרנית מתפרש על פני חמישה כרומוזומים וגודלו כ-125 מיליון זוגות נוקלאוטידים, מספר קטן ביחס לצמחים אחרים.
זהו הגנום הצמחי הראשון שרוצף במלואו, בשנת 2000. מדענים מעריכים כי הגנום של התודרנית הלבנה מכיל כ-26,000 גנים, בדומה לגנום האדם.
על אף שכאמור נחקר צמח זה שנים ארוכות, תפקידם של רוב הגנים הללו טרם נודע.
בצמח האפונה (Pisum savitum) נערכו מחקריו של גרגור מנדל, אבי הגנטיקה הקלאסית, והתגלו עקרונותיה הבסיסיים של התורשה - שנים רבות לפני שדוּבּר על גנים ו-DNA.
אורגניזם זה הוא נדיר שימוש מעבדתי בעשור הראשון של המאה ה-21.
המחקר בתולעת זו החל ב-1965; זהו היצור הרב-תאי הראשון שהגנום שלו רוצף במלואו, בשנת 1998. התולעת משמשת למחקרים בנושאים מגוונים, ביניהם ביולוגיה התפתחותית, נוירוביולוגיה (זהו מהיצורים הפשוטים ביותר שלהם יש מערכת עצבים), כימוטקסיס, אפופטוזה (ב-2002 זכו שלושה ביולוגים בפרס נובל לרפואה ופיזיולוגיה על עבודתם בנושא האפופטוזה ב-C.
elegans) ו-RNAi (פרס נובל לרפואה ופיזיולוגיה ב-2006 הוענק למגלי תופעה זו, אשר התגלתה לראשונה ב-C.
מספר התאים הקטן והקבוע של התולעת (959 בהרמאפרודיטים ו-1,031 בזכרים) והשקיפות של עורה (ניתן לצפות בכל שלבי התפתחות איבריה הפנימיים בעודה בחיים בעזרת מיקרוסקופ פשוט) מקל על מעקב אחר מוטציות וארגון תאים.
לכמחצית מהגנים של זבוב זה המכונה "חיית המחמד של הגנטיקאים", יש גנים מקבילים בגנום האנושי.
דפוסי ההורשה בזבוב זהים במובנים רבים לאלו שבבעלי חיים מפותחים יותר, ואין ספור תגליות בגנטיקה, במיוחד בנושא שחלופים, הושגו בעזרת תסיסנית המחקר.
מחזור החיים שלו מהיר (12 ימים מהולדתו ועד להיותו זבוב בוגר) והוא קל מאוד להשגה (מתוקף משיכתו העזה לפירות מרקיבים).
הכרומוזומים שלו גדולים ומחולקים לפסים בהירים ופסים כהים בהתאם לתוכן ה-DNA באזורים השונים.
תכונות פנוטיפיות רבות, הנראות אף בעין בלתי-מזוינת, קיימות בתסיסנית המחקר: צבע העיניים, מספר הפסים בבטן הזבוב וגודל וצורת הכנפיים, למשל.
לאחר שנות הזוהר של הזבוב, בתחילת ובאמצע המאה ה-20, חלה דעיכה מסוימת במעמדו כאורגניזם מודל, אך כיום זוכה הזבוב לפריחה מחודשת ולמחקרים אינטנסיביים בנושא הגנטיקה של ההתפתחות.
גני Hox (קיצור של Homeobox), אחת התגליות החשובות של הזמן האחרון, אחראיים במידה רבה לסידור הרקמות והאיברים ביצורים רב-תאיים; בתסיסנית המחקר נערך המחקר המקיף ביותר בנושא זה.
זהו אחד משמונת האורגניזמים השמישים ביותר בחקר הגנטיקה בעשור הראשון של המאה ה-21
על פי השערות אלה אנו רואים יותר אלטרואיזם אצל דבורים משום שהדמיון הגנטי בינן גבוה בהרבה מזה שבפרטים שבחברות אחרות.
סרטנאים גדולים משמשים בניסויים רבים העוסקים בתכונות תא העצב הבודד ובקשר בין תאי עצב סמוכים, משום שתאי העצב שלהם גדולים במיוחד ונוחים להחדרת אלקטרודות.
בניסויים אלה, תאי העצב של הסרטניים משמשים מודל לכל תאי העצב באשר הם.
דג זברה (שם מדעי: Danio rerio) הוא דג אקווריום נפוץ אשר מוצאו בנהרות היורדים מהרי ההימלאיה בהודו ובפקיסטן.
דג הזברה הוא אורגניזם מודל חשוב במחקרים של התפתחות חולייתנים ותפקוד הגנים שלהם.
תצפיות על להקות של עופות בר יכולות לאשש מודלים מתחום תורת המשחקים האבולוציונית (בעיקר לגבי אלטרואיזם ואגואיזם בין זרים) וניתן להשוות אותן לתצפיות דומות על בני אדם מתחום הפסיכולוגיה החברתית.
תצפיות על הרגלי הקינון עונות לשאלות שעולות בשני תחומים אלה על יחסי המשפחה המונוגמית (יחסי אחים, הורים וילדים וההורים עצמם – בעיקר שאלות על ניאוף).
קשה להצביע על עוף בר מסוים כשימושי יותר לתצפית מעופות אחרים.
היונק עכבר מצוי (Mus musculus).
העכבר, חיית המעבדה הידועה ביותר, הוא אורגניזם המודל הקרוב ביותר לאדם.
למרות השוני הפנוטיפי הניכר, הרי של-99% מהגנים של העכבר יש גנים מקבילים באדם, ואזורים שלמים בגנום העכבר זהים ברצפם לאזורים בגנום האדם.
יחסית ליונקים אחרים קל העכבר להשגה ולגידול.
בעכבר נערכים מחקרים מקיפים כמעט בכל נושא בביולוגיה וגם מרבית המחקרים בפסיכולוגיה המשתמשים באורגניזם מודל נעשים בהם.
זהו אחד משמונת האורגניזמים השמישים ביותר בחקר הגנטיקה בעשור הראשון של המאה ה-21. עכבר שונה גנטית הנקרא עכבר עירום הוא עכבר מיוחד שמערכת החיסונית בו לא פעילה, הוא משמש בעיקר לחקר סרטן.
היונק חולדה (הסוג Rattus) קרוב לאדם בהתנהגותו ובפיזיולוגיה שלו אף יותר מהעכבר, אך לא ניתן לבצע טרנספורמציה של גנים זרים אל חולדות באותה קלות בה מתבצע הדבר בעכבר.
עובדה זו הביאה את החולדה למעמד של אורגניזם מודל משני, אם כי לאחרונה התרחשו התפתחויות דרסטיות ביכולת של גנטיקאים לייצר חולדות טרנסגניות.
היונק קביה (הסוג Cavia; בעברית נקרא גם שרקן) שימש בתחילת המאה ה-20 למחקרים בנושאים שונים, ועל אף שמאז החליפו אותו העכבר והחולדה (כיוון שמחזור החיים שלהם מהיר בהרבה), משמש שמו האנגלי של הקביה (Guinea pig) עד היום בהשאלה לתיאור חיית ניסויים.
היונק ארנבון מצוי (שם מדעי: Oryctolagus cuniculus).
כיום הוא משמש בעיקר בניסויים הכוללים ניתוח הקשים לעריכה ולתצפית בעכברים בשל ממדיהם הקטנים.
חיה זו מוכרת בכינויה העברי השגוי "שפן ניסיונות".
כינוי זה שגוי משום שהארנבון אינו שפן, והשפן לא משמש כאורגנים מודל, שכן הוא אינו מותאם לחיי שבי.
מקוק רזוס (שם מדעי: Macaca mulatta) בעל קרבה אנטומית ופיזיולוגית לאדם, הוא חיית מודל לניסויים בתחומי מחלות זיהומיות והכרה ובפיתוח חיסונים.
כחיות מודל להבנת הפסיכולוגיה של השפה נעשה שימוש בשימפנזים (Pan) ובגורילות (Gorilla gorilla) שלמדו את שפת הסימנים או שהשתמשו בציוד תקשורת חליפית, בדולפינים שהשתמשו בציוד כזה ובתוכים מדברים.
היה גם ניסיון להשוות תקשורת בחיות בר שונות, בסביבתן הטבעית לזו של האדם.
חלק מהמחקרים האלה היה תצפיתי לחלוטין ובחלק הייתה התערבות ניסויית מסוימת בחיי חיות הבר.
ראשוני החוקרים של הנוירולוגיה הניסויית בחרו בכלבים וחתולים כחיות מודל להבנת תהליכי החשיבה באדם.
לדוגמה, ניסויי הכלב של פבלוב והחתול של ז'ובה בליון ניסויים אלה התפרסמו משום שהיו אבני דרך של המדע וכך הפכו את השימוש הנדיר בכלבים ובחתולים כחיות מודל למפורסם..
אורגנולוגיה הוא ענף העוסק בלימוד וחקר כלי הנגינה.
ענף זה כולל בתוכו את לימוד ההתפתחות ההיסטורית של הכלים, תיאור הכלים וחלקיהם, השימוש בכלים בתרבויות השונות, דרכי הנגינה בהם ותכונותיהם האקוסטיות.
האורגנולוגיה מתחלקת לשני תחומים עיקריים: אורגנולוגיה שיטתית ואורגנולוגיה היסטורית.
האורגנולוגיה השיטתית היא תיאור כלים בצורה מקסימלית, ובאופן שבו ניתן יהיה לשחזרם באופן מעשי.
למעשה ענף זה עוסק בחקר פרטיהם של מידות כלי הנגינה השונים, חלקיהם, הקשר בין החלקים, הפעלתם, השימוש בכלי, וידיעת תכונותיו האקוסטיות של הכלי.
האורגנולוגיה אינה מבחינה בין כלי תזמורת, כלים פרמיטיבים, כלים בעלי צליל יפה, צליל מכוער וכו', אלא עוסקת במחקר האובייקטיבי ביותר שלהם.
חלוצי המחקר המדעי-שיטתי בארגנולוגיה היו המוזיקולוגים קורט זאקס ואריך פון הורנבוסטל.
הם חילקו את כלי הנגינה לארבע קבוצות עיקריות, וכל קבוצה לתת-קבוצה.
כלים קורדופוניים, כאלה שצלילם מופק ע"י מיתר.
אווירופוניים, כלים שצלילם מופק ע"י יצירת תנודות בעמוד האוויר.
ממבראנופוניים, כלים שצלילם מופק באמצעות עור מתוח.
דיופוניים, כלים שצלילם מופק ע"י הקשה על חומר אלסטי (מתכת, עץ וכד').
האורגנולוגיה ההיסטורית דנה בהתפתחותם של כלי הנגינה, ובמקום אותו תפסו בחברה האנושית.
פרט לצד ההיסטורי, האורגנולוגיה ההיסטורית חוקרת גם את תפוצתו של כלי נגינה מסוים או דרך הפקה מסוימת בתרבויות שונות בעולם.
אורגנום (מהמילה היוונית ὄργανον שפירושה "כלי") הוא מונח מוזיקלי המתאר את הכפלת הקול הנמוך במוזיקה גרגוריאנית במרווח מסוים ממנו באופן מקביל.
במשך מאות שנים הייתה המוזיקה הגרגוריאנית מונופונית.
בין המאות ה-8 וה-10 נוסף לקאנטוס קול שני שהיה העתקת הקאנטוס לגובה אחר - תו מול תו, בדרך כלל במרווח קבוע כמו קוורטה או קווינטה, שהם מרווחים קונסוננטים לפי פיתגורס.
רק במאה ה-12 מצטרפות טרצות וסקסטות.
האפשרויות היו שונות, בהתאם למודוס ולצורת הקנטוס - קו תומך בבס בורדון על אותו טקסט, קו מקביל למלודיה (אורגנום מקביל), או שילוב של שתי הטכניקות גם יחד.
כיוון שקול שני אמיתי, עצמאי, איננו קיים, יש כאן צורה של הטרופוניה.
בשלבים המוקדמים ביותר שלו, בוצע האורגנום בשני קולות בלבד: מלודיה של מזמור גרגוריאני, ואותה המלודיה בטרנספוזיציה למרווח קונסוננטי, בדרך כלל קוורטה או קווינטה זכה.
במקרים אלה, תחילת היצירה וסופה היו באוניסונו, כשהקול הנוסף נשאר על הצליל הראשוני עד שהתפקיד הראשון מגיע לקווינטה או לקוורטה, משם מתקדמים שני הקולות בהרמוניה מקבילה ואותו תהליך מתרחש, בסדר הפוך, בסוף היצירה.
האורגנום המקורי היה מאולתר: בעוד שהזמר האחד ביצע מלודיה כתובה (vox principalis, או: הקול הראשי), סיפק זמר אחר - ששר "משמיעה" - את המלודיה השנייה, שאינה כתובה (vox organalis - הקול המלווה).
החל מהמאה ה-12 נפוץ האורגנום החופשי, ששמר על עצמאות הקולות.
התפתחות זו הובילה לפוליפוניה חופשית בת שני קולות.
המסמך הראשון המביא תיאור מפורט של אורגנום ומגדיר את כללי ביצועו, היה ה-Musica enchiriadis (מ-895 בקירוב), חיבור שנהוג לייחס (כנראה בטעות) להוקבאלד מסנט אמאן.
השיטות העתיקות ביותר להוראת אורגנום נמצאו בדיאלוגים של סקוליקה ושל במברג, יחד עם "מוזיקה אנקיריאדיס".
אצל חברות שפיתחו פוליפוניה נמצאו על פי רוב כמה טיפוסים שלה בתרבותן.
בתפיסתו המקורית לא נועד האורגנום להוות פוליפוניה במובנה המודרני; הקול הנוסף היה אמור לשמש חיזוק או תגבור הרמוני לקנטוס פלאנוס באירועים חגיגיים בעלי חשיבות, כדי לקדם ולהעצים את תפארת הליטורגיה.
ההתפתחות המקבילה של אדריכלות ומוזיקה מקודשת גלויה לעין: אם במאות קודמות נערכה מיסה מונופונית בכנסיות מנזרים, הרי במהלך המאות ה-12 וה-13 מלאו הקתדרלות שאך זה התקדשו בצורות פוליפוניה, שמורכבותן גדלה והולכת.
לא תמיד ברור היכן ומתי בדיוק חלו התפתחויות אלה ואחרות באבולוציה של הפוליפוניה, אף כי ציוני דרך מסוימים גלויים מופיעים במחקרים.
כמו בדוגמאות אלה, קשה להעריך את חשיבותם היחסית של מחקרים, בין אם הם מתארים את הפרקטיקה "בפועל" או סטייה ממנה.
כתפיסת-מפתח ברקע פרץ היצירה שבא לביטוי במאות ה-11 וה-12 מופיעה הרחבת המימד האנכי והאופקי, ככל שההרמוניה המהדהדת בעוצמה של האורגנום הגבירה את תפארת החגיגה והעצימה את הדרת הקודש שלה.
האורגנום הוא קטע רב-קולי (פוליפוני) עתיק.
באורגנום זה התווספו שניים או שלושה קולות למזמור גרגוריאני קיים.
כל הקולות נעים במרווחים זהים (אוקטבה, קוורטה או קווינטה).
הקול המקורי של המזמור נקרא Vox Principalis בעוד הקול החדש, התפקיד הנוסף נקרא Vox Organalis.
כהתפתחות הבאה, לאחר האורגנום המקביל, מניחים את הופעת האורגנום החופשי.
הדוגמאות המוקדמות ביותר לסגנון זה, מסביבות 1020 עד 1050 (ה"מיקרולוגוס" של גווידו ד'ארצו וה"וינצ'סטר טרופר"), עושות שימוש בתנועה מקבילה ובתנועה אלכסונית (קול עליון נע בעוד הטנור מתמיד בצליל אחד), אבל הופעת התנועה המנוגדת (קולות נעים בכיוונים מנוגדים) כמו גם תנועה דומה (קולות נעים באותו כיוון, אבל במרווחים שונים)
הובילה לחירות גדלה והולכת בקווים המוזיקליים - תנאי מוקדם להיווצרות הקונטרפונקט.
מספר ניכר של קטעים בכתב-יד משלהי המאה ה-11 וראשית המאה ה-12 מתעדים את התמורה בסגנונות, מיצירותיו של יוהנס קוטו (המוכר גם כג'ון קוטון או יואנס מליאז') ועד לקטעי המוזיקה המוכרים בשם "הפראגמנטים של שארטר".
אף כי האורגנום החופשי הוא בעיקרו איזוכרוני, כלומר, ששני קולותיו נעים באותו קצב, יש דוגמאות ליותר מצליל אחד של הקול האורגנלי מול צליל אחד בטנור - עוד מבשר לטכניקות הקונטרפונקט.
טכניקות קודמות עשויות להיחשב לחיזוק ותגבור הרמוני לקו מלודי יחיד, שעל כן הן הטרופוניות במהותן; האורגנום החופשי מתנתק בעליל מן ה"מעקב ההרמוני" אחר הקנטוס, כשהוא מציב קו חדש בהרמוניה מנוגדת לקנטוס בקו התחתון.
אורגנום כסוגה מוזיקלית הגיע לשיאו במאה ה-12 עם התפתחות האורגנום הקישוטי, במה שנודע כאסכולת נוטרדאם הפריזאית.
במחצית השנייה של המאה ה-12 יצא ספר מוזיקה גדול לתפילות שנועדו להיערך בקתדרלה החדשה.
לפי דבריהם של שני מלומדים, ז'אן דה גאלאנד, מסביבות 1240, ומחבר אלמוני, שנודע בשם "אנונימוס IV", מסביבות 1275, היה זה לאונין שחיבר את ה"מאגנוס ליבר אורגני" "ספר האורגנום הגדול" בשנים 1163 עד 1182. החיבור תוקן בין 1190 ל-1225, בקירוב, על ידי פרוטין.
הספר המקורי נעלם, אך העתקים שלו, בשינויים מסוימים, נמצאו בספרד, באיטליה ובאנגליה.
בבס של האורגנום, שכונה קנטוס פלאנוס, מושר המזמור הגרגוריאני המקורי במשכים ארוכים, בעוד הקול העליון נושא אופי אלתורי, מליסמטי.
קול הבס במזמור, הקול התחתון, מכונה "טנור" .
חשיבות הדת במזמור ירדה משום שאורכן של ההברות גרם לאיבוד משמעותן של המילים.
יש לפחות שישה מרווחים קונסוננטיים שאפשר להשתמש בהם באורגנום.
הקול העליון נע במליסמות רחבות על תנועות ארוכות ומתמשכות.
את המזמור העתיק שרו בדרך כלל זמרי מקהלה בעוד את הקול העליון, המליסמטי, שר זמר סולו.
הסגנון החדש הזה נודע בשם "אורגנום", "אורגנום דופלום" או "אורגנום פורום" והסגנון הישן של צליל-מול-צליל נודע מעתה בשם "דיסקנט", הוא הקונטרפונקט של המאה ה-12.
אורגת האשלים (שם מדעי: Polyrhachis simplex נכון להיום נחשב למין אחוד תחת השם Polyrhachis lacteipennis) היא מין של נמלה הנפוץ בהודו ומבורמה במזרח, צפונה עד איראן ומערבה עד סיני וישראל.
בארץ ישראל היא מצויה בנאות מדבר ליד ים המלח, בערבה ובנגב המזרחי, ושכיחה במיוחד בנחל ערוגות ובעינות צוקים.
אורך גוף הפועלת 5-7 מילימטרים, צבע גופה שחור עמום.
על הגוף קבועים 3 זוגות קוצים ארוכים: זוג בחזה הקדמי, זוג בעל-חזה וזוג ארוך במיוחד, בצורת קרניים, בבליטה של הגבעולון.
המלכה דומה לפועלת, אורך גופה כ-5-8 מילמטרים, היא מכונפת, והקוצים שלה קצרים יותר.
אורך הגוף של הזכר רק 5.5 מ"מ; על הבליטה של הגבעולון קבוע זוג קוצים קצרים.
הפועלות אורגות בעזרת הזחלים מטווים המשמשים להן למטרות שונות, ומכאן נגזר שמן.
לזחלים יש בלוטות משי מפותחות מאוד.
המשי נפרש בצורת קור דק מפתח בבליטה בשפה התחתונה.
הוא משמש לזחל לטוויית פקעת לפני ההתגלמות, והפועלות טוות ממנו מטווים.
בעת הטוויה תופסת הפועלת בזחל מאחוריו, בקדמת גבו, נושאת אותו ממקום למקום ומכוונת אותו כך שיכופף את ראשו כלפי המצע.
תוך לחיצה על הזחל היא מגרה אותו להפריש קורי משי.
המשי היוצא מן הבלוטה הוא דביק, והקור נדבק למצע.
אחר-כך מרחיקה הפועלת את הזחל, הממשיך להפריש את הקור למקום החדש, שם היא מקרבת שוב את הזחל למצע ושוב נדבק הקור.
כך היא נושאת את הזחל בתנועות שתי וערב ויוצרת מטווה.
בישראל בונה אורגת האשלים את קניה בעיקר בחללים בקרקע ולעיתים מתחת לסלעים.
המטווים משמשים לריפוד הקן, לציפוי הקירות ואף ליצירת וילון בפתח הכניסה.
יש שהקן נבנה ממטווים על צמרת העץ, למשל על עצי האשל בעינות צוקים.
אורגת האשלים ניזונה גם מן הצומח וגם מן החי.
היא מבקרת פרחים כמו רכפתן מדברי בחיפוש אחר צוף.
כמו כן היא ניזונה מטל דבש שהיא אוספת בעיקר על אשלים, מהפרשותיהן של כנימות עלה, כנימות מגן וציקדות.
יש שאורגת האשלים טווה בעזרת הזחלים מטווים סביב כנימות, כעין "רפתות", לשם הגנה עליהן ושמירת טל הדבש לשימושן.
בנוסף, היא טורפת גם חרקים קטנים.
אוֹרגָנְזָה הוא בד הדומה לבד הוואל, אשר במקורו היה ארוג בדרך כלל מסיבי משי.
הבד נוקשה מעט ואינו גולש.
הוא משמש גם לעיצוב וילונות וגם לעיצוב בגדים.
כיום מיוצר גם מסיבים סינתטיים אשר דומים לסיבי המשי מבחינת האפקט שהם יוצרים.
בדיני חברות, אורגן הוא גוף (אדם, או מספר בני אדם) הפועל במסגרת החברה, שפעולתו נחשבת כפעולת החברה.
בישראל מגדיר סעיף 46 לחוק החברות, תשנ"ט - 1999 את האורגן כ"האספה הכללית, הדירקטוריון, המנהל הכללי וכל מי שעל פי דין, או מכוח התקנון רואים את פעולתו בעניין פלוני כפעולת החברה לאותו עניין".
מושג ה"אורגן" מאפשר אף להטיל אחריות פלילית על חברה בע"מ, בנוסף לאחריותו האישית של האורגן.
אוֹרְגָּנִיזְם (בעברית: יְצוּר) הוא כל דבר חי המסוגל להתקיים ולהתרבות בכוחות עצמו ולבצע חילוף חומרים.
בהגדרה אחרת, כל מה שיש בו תא אחד לכל הפחות.
אורגניזם הוא פרט בדיד שגדל, מתפתח ועל פי רוב גם מתרבה.
האורגניזם מקיים במהלך חייו במו גופו את פעילויות החיים של המין אליו הוא שייך.
חלק מהאורגניזמים (למשל אלמוגים ודבורי דבש) לא יכולים להתקיים בצורה עצמאית, אלא רק כחלק ממושבה.
האורגניזמים משפיעים על סביבתם בצורות שונות (חילופי גזים, הפרשות וכדומה).
בתוך גופו של אורגניזם מתקיים הומאוסטזיס, כלומר התנאים הפיזיקליים והכימיים השוררים בתוך גופו נשמרים ברמה יציבה שמתאימה לפעילותו המיטבית, גם אם בסביבה שוררים תנאים שונים.
כל האורגניזמים מתחלקים לשלוש על ממלכות: אאוקריוטים, חיידקים אמיתיים וחיידקים קדומים.
לגבי הגדרת הנגיפים כאורגניזמים, קיימת מחלוקת פילוסופית בדבר.
הם אומנם מכילים חומר גנטי ומסוגלים להתרבות בתוך תא פונדקאי, אולם מצד שני הם אינם מקיימים כל פעילות מטבולית ואינם מתרבים מחוץ לתא הפונדקאי.
למעשה, הם אינם מכילים דבר מלבד חומצת גרעין, מספר חלבונים ולעיתים אף מעטפת ליפידית.
לכן, היום רוב החוקרים אינם מגדירים אותם כאורגניזמים.
כל עולם החי מושתת על התא.
זו היחידה הבסיסית ביותר של כל האורגניזמים החיים.
גם לתא יש ארכיטקטורה פנימית, והוא עצמו מורכב מאברונים פנימיים.
כל אורגניזם מבצע רגולציה בין הסביבה הפנימית לחיצונית.
הוא נלחם בסביבה משתנה, ומנסה לייצב את זו הפנימית.
הן האורגניזם השלם והן התא מקיימים בקרה של הסביבה הפנימית באופן כמעט בלתי-תלוי בסביבה החיצונית.
זוהי אחת התכונות הבולטות של עולם החי.
הומאוסטזה היא יכולת האורגניזם לקיים סביבה פנימית קבועה, זאת באמצעות מגוון רחב של תהליכים.
קיום ההומאוסטזה מתאפשר באמצעות מטבוליזם.
אבולוציה והתפתחות הן מאפיין נוסף של האורגניזם.
כל אורגניזם יודע לייצר את עצמו – ולא סוגים אחרים.
האורגניזם מגיב לסביבתו ללא הפסקה – לצמח שאוכל חרקים, למשל, יש חיישנים שגורמים לו להגיב כשנכנס חרק ללוע שלו.
היחס הוא מתמיד - האורגניזם מחליף אנרגיה עם הסביבה כל הזמן.
היררכיות – קיימות רמות שונות של התארגנות של עולם החי – לכל אורגניזם יש תאים שמהם הוא מורכב.
התאים מרכיבים רקמות, אשר מרכיבות איברים, והאיברים יוצרים את הגוף.
האורגנון (ביוונית όργανον, דהיינו "כלי"), הוא השם שניתן על ידי אנדוניקוס ואלכסנדר מאפרודיסיאס לכתבים של אריסטו והאסכולה הפריפטטית, וכללה את החיבורים המניחים את יסודות הלוגיקה האריסטוטלית.
בעברית של ימי הביניים כונה הספר "כל מלאכת ההגיון".
לספרים אלו נספחה בימי הביניים הקדמתו של פורפיריוס הצורי (234-305?), שנקראה בפשטות ה"מבוא" ושולבה לפני הקטגוריות.
במהדורה היוונית המקובלת של כתבי אריסטו, מהדורתו של עמנואל בקר, כולל האורגנון האריסטוטלי שישה חיבורים:
הקטגוריות (Κατηγορίαι), הממיין את המציאות לכעשר קטגוריות: "עצם" ותשעה מקרים: כמות, איכות, יחסות, מקום, זמן, מצב, קניין, פעילות, והתפעלות.
בנוסף החיבור עוסק בקצרה במספר נושאים שלא קשורים ישירות לקטגוריזציה: שמות רבי-משמעות, סוגים של הפכים, סוגים של קדימות וסימולטניות, וסוגים של שינוי.
על הפירוש (Περὶ Ἑρμηνείας), בו מפרט אריסטו את דרכי תקפותם הפורמלית של משפטים, בוחן את דרכי השכנוע, את ההחברים הרטוריים ואת האמצעים הרטוריים.
האנליטיקה שמלכתחילה (Ἀναλυτικὰ Πρότερα), בו מפתח אריסטו את הסילוגיזם (היקש) שלו לתקפותם של היקשים לוגיים.
האנליטיקה שבדיעבד (Ἀναλυτικὰ Ὕστερα), מכיל את הלוגיקה של המדע לפי אריסטו, ובו משרטט אריסטו תמונת מצב אידיאלית שבה כל חקירת כל ענף של מדע תתחיל בבירור האקסיומות והעקרונות המיוחדות לו, ובהגדרות של המושאים הנחקרים, ואז תבוא ההוכחה, באמצעות היקשים, שתכונות מסוימות שייכות בהכרח לתחום הנידון.
טופיקה (Τοπικά), העוסק באומנות הדיאלקטיקה בין שני מתדיינים.
התנצחויות סופיסטיות (Σοφιστικοὶ Ἔλεγχοι), העוסק בסיווגם של כשלים לוגיים.
סידור החיבורים לא נקבע על ידי אריסטו עצמו, והוא לא מבטא את סדר חיבורם.
הסידור נקבע על ידי תיאופרסטוס, עמיתו של אריסטו, על פי שיקולים מבניים ופדגוגיים.
למעשה יש סבירות גבוהה שהחיבורים הועלו על הכתב על ידי תלמידיו של אריסטו על בסיס סיכומים של הרצאותיו.
חיבורי האורגנון, ובייחוד ה"מבוא" והקטגוריות, קשורים לרעיונות שאריסטו מפתח במטאפיזיקה שלו, אך ספרו על הנושא שהוא ארוך יחסית לא נחשב לחלק מן האורגנון.
בימי הביניים, בעיקר אצל הפילוסופים הערביים, ובהשפעתם גם אצל הפילוסופים היהודיים והסכולסטיקנים, הכיל האורגנון תשעה ספרים, ואלו שמותיהם בעברית של ימי הביניים (גם הם, בהשפעת השמות הערביים), בהשוואה לשמותיהם המקוריים: א.
ספר המאמרות (הקטגוריות, Categories); ג.
ספר ההיקש (האנליטיקה שמלכתחילה, Prior Analytics); ה.
ספר המופת (האנליטיקה שבדיעבד, Posterior Analytics); ו.
ספר הניצוח (דיאלקטיקה, Topics); ז.
ספר ההלצה (רטוריקה, Rhetoric; ט.
תפוצתו של האורגנון וחיבורים סביבו
הלוגיקה האריסטוטלית נתפסה כדיסציפלינה פילוסופית ואוניברסלית, שנוסדה מחוץ לגבולותיה של דת כלשהי או מערכת אמונות.
היא נלמדה בימי הביניים בערבית, בלטינית ובעברית, והחכמים המוסמכים שבה היו יוונים ורומיים, מוסלמים, נוצרים ויהודים.
גם הוגים שהתנגדו לפילוסופיה אימצו במקרים רבים את האורגנון והלוגיקה שהוא כולל.
תרגומו הלטיני השלם של בואתיוס למכלול חיבוריו של אריסטו בנושא לוגיקה היה הטקסט היחיד של אריסטו שעמד לרשות קוראי הלטינית באירופה עד המאה ה-12.
שמות הספרים שבאורגנון נזכרים בין היתר על ידי אל-פאראבי, רבי יהודה הלוי, הרמב"ם, שם טוב בן יוסף אבן פלקירה, משה ריאטי ועוד.
הפילוסופים האריסטוטליים בימי הביניים כתבו ביאורים וקיצורים לאורגנון.
בין המפורסמים שבהם הם "מילות הגיון" של הרמב"ם, וקיצור ו"ביאור אמצעי" של אבן רושד.
חלק מחיבורים אלו של אבן רושד תורגמו לעברית בימי הביניים, ויצאו לאור על ידי האקדמיה האמריקאית של ימי הביניים בשנת 1969, בעריכת חיים דוידסון.
גם רמח"ל, בראשיתה של העת החדשה, כתב תקציר משלו לאורגנון, בשם "ספר ההגיון".
אורגניזם-על או סוּפֶּר-אורגניזם (נכתב גם סופר-אורגניזם, Superorganism) הוא אורגניזם המורכב מאורגניזמים אחרים.
הדוגמאות המובהקות ביותר לסופר-אורגניזם הן קן נמלים וכוורת דבורים.
האורגניזמים שמרכיבים את הסופר-אורגניזם הם עצמאיים במידת מה, אך הם אינם מסוגלים להתרבות או להתקיים לאורך זמן כשהם לבדם.
הם מוגדרים כ"סופר-אורגניזם" אם הם פועלים יחד למען שימור הקבוצה, ולא למען עצמם.
בקן נמלים, למשל, המלכה היא היחידה שמסוגלת להתרבות, אך היא אינה מסוגלת לשרוד בכוחות עצמה.
הנמלים האחרות חיות אך ורק על מנת לאפשר למלכה לשרוד בפני עצמה.
הן מסוגלות להתקיים זמן מה בעצמן, אך לא להוליד דורות המשך.
על כן, המלכה ושאר הנמלים פועלים יחד כדי להבטיח את קיום המושבה כולה.
תפקודם של הפרטים השונים במושבה אנלוגי לזה של תאים, רקמות או איברים שונים בגוף אורגניזם רגיל.
לדוגמה: הזכרים והנקבות הפוריים שיוצאים למעוף הכלולות מהווים מעין תאי מין עבור הקן כולו.
חיות חברתיות רבות, כמו זאבים וביזונים, אינן נחשבות לסופר-אורגניזמים, כי הן אינן עונות על ההגדרה לעיל.
המונח נטבע על ידי הגאולוג ג'יימס האטון, "אבי הגאולוגיה", ב-1789 בהתייחס לכדור הארץ בהקשר של גיאופיזיולוגיה.
באמצע המאה ה-19 אימץ הסוציולוג והפילוסוף הבריטי הרברט ספנסר את המונח, והוא משמש גם בתחומים משיקים לביולוגיה כמו סוציוביולוגיה ואנתרופולוגיה, ואף בתחומים מרוחקים יותר כמו סוציולוגיה ומחשבה מדינית.
השערת גאיה מניחה כי כדור הארץ כולו הוא סופר-אורגניזם, וכל יצורים החיים בו הם חלק ממערכת מורכבת הנועדה לשמר את החיים על פניו.
מושבות של החולד העירום, יונק החי במושבות גדולות.
slime mold מציג יכולות המזכירות סופר-אורגניזמים, בכך שעל ידי מיזוג חד-תאיים אחרים, נוצר מבנה supercell המאפשר יכולות נוספות.
נמטודות יוצרות מעין גשרים לשם שיחור מזון
מדענים רבים טענו שההגדרה לאורגניזם בהקשר זה אינה ברורה מספיק, ולכן המושג מעורפל.
הועלתה טענה על פיה גם אדם יחיד יכול להיחשב ל"סופר-אורגניזם", כי גוף האדם מכיל מיליוני חיידקים ונגיפים.
בסדרת "מסע בין כוכבים: הדור הבא" מופיע גזע חייזרי שנקרא בּוֹרְג, והוא מאופיין בכך שיש לו מלכה אחת ששולטת בכל שאר הפרטים.
אורגן חתול או פסנתר חתול הוא כלי מוזיקלי משוער אשר מורכב משורה של חתולים הקשורים למקומם כאשר זנבותיהם נמתחים מתחת לקלידי מקלדת כך שהחתולים מייללים בכל פעם שקליד כלשהו נלחץ על זנבותיהם.
החתולים יהיו מאורגנים בשורה בהתאם לגובה הטון הטבעי שלהם.
אין שום תיעוד רשמי של אורגן חתול שנבנה במציאות, והוא מתואר כרעיון ביזארי בספרות בלבד.
הכלי תואר על ידי הסופר הצרפתי ז'אן בפטיסט ווקרלין בספרו Musiciana, extraits d'ouvrages rare ou bizarre (מוזיקיאנה, תיאור של המצאות נדירות או ביזאריות):
הכלי הזה תואר על ידי אתנסיוס קירכר בעבודתו Musurgia Universalis .
כלי זה מוזכר בשימושו של פליפה השני גם בספר טיל אוילנשפיגל, אלא ששם כל לחיצה על קליד גרמה לדקירת החתול במחט.
הכלי תואר על ידי יוהאן כריסטיאן רייל (1759 - 1813) במטרה לטפל באנשים אשר איבדו את היכולת שלהם להתרכז ולמקד את תשומת לבם.
רייל האמין כי אם הם יאולצו לראות ולהקשיב לכלי הזה, אין זה מן הנמנע כי הוא יצליח ללכוד את תשומת לבם בסופו של דבר והם יבריאו (ריצ'רדס 1998).
הכלי נוצר מחדש באמצעות צעצועים צווחניים על ידי טכנאי הקול הנרי דאג עבור מסיבת גן שנערכה ב־2010 בבית קלרנס על ידי הנסיך צ'ארלס, המנגינה "Over the Rainbow" מהסרט הקוסם מארץ עוץ נוגנה וגרמה לשעשוע רב.
אולפן האנימציה האוסטרלי "הרפובליקה העממית לאנימציה" ("The People's Republic Of Animation"), הוציא לאור ב־2009 סרטון קצר שנקרא "פסנתר החתול" ("The Cat Piano").
עבודה זו מספרת את הסיפור של עיר חתולים שהמוזיקאים בה נחטפים בידי אנשים כדי להכין פסנתר חתול.
סרט קצר זה זכה למספר פרסים, ומספר מועמדויות לפרסים.
אורד וינגייט הייתה אוניית מעפילים.
נקראה על שם איש הצבא הבריטי אורד וינגייט "הידיד", שסייע רבות להבניית כוח המגן ביישוב.
נבנתה כאונית משא ממונעת (מנוע דיזל 100 כוח סוס) עם מפרשים, מסוגלת למהירות 7–8 קשר, ובעלת תפוסה של 180 טון.
בתחילת המאה ה-20. שמה הקודם היה "נוריס" (Noris).
נרכשה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' באיטליה, ובראשם יהודה ארזי, והוכנה להפלגת העפלה על ידי עובדי מספנה איטלקית ואנשי הפלי"ם: דוד בן-חורין ("שמחה") ואריה ויצמן ("ג'ינג'י") תוך יומיים.
במסגרת ההכנה נבנתה קונסטרוקציה עבור דרגשי לינה בתוך המחסן.
הוכנו מקומות ל-208 נפש; הוקם חדר חולים שאליו הכניסו דרגשים נוספים.
חוברו שלוש סירות הצלה ל-44 נפש ורפסודה ל-35 נפש.
הוחלט לקוראה על שם אורד וינגייט הקצין הבריטי אשר שירת בארץ ישראל וכונה "הידיד" בשל עזרתו הצבאית ליישוב בארץ ישראל, בשונה מעמדתה המוצהרת של ממשלתו.
מפקד האוניה היה דוד בן-חורין, ולצדו אריה ויצמן; הגדעוני היה אברהם רייס.
מכשיר הקשר היה דגם סטנדרטי שנבנה על ידי רענן רובינשטיין במעבדה באיטליה עבור אוניות מעפילים: מקלט איטלקי מדגם 'דוקטור' 5, מנורות ל-12 או או 24 וולט DC.
משדר בעל שתי נורות (60, 807) לגבישים לתדרים מחמישה עד שמונה מגה-סייקל; וכן עמדו לרשותם אוזניות ומפתח מנורות.
המעפילים עלו לסיפון האונייה בנמל באי פלסטרינה (Pallestrina) במפרץ ונציה, איטליה.
השלטונות האיטלקיים גילו יחס אוהד, ופרטיזנים לשעבר עזרו בהעמסה.
רובם באו ממזרח אירופה ונאספו בטרם הפלגה במחנה תנועת הנוער 'דרור' באיטליה.
ב-13 במרץ בלילה (21:00) יצאו המעפילים לנקודת ההעמסה והגיעו לאחר חצות בכלי רכב.
העלייה לסיפון הייתה בין השעות 1:30 ל-3:00 לפנות בוקר.
קיבלו הוראות לא לעלות לסיפון מחשש פן יתגלו.
האוניה יצאה לדרכה ב –14 במרץ 1946 בשעה 02:30- 03:00. מהאי פלסטרינה ליד ונציה, נתיבה המתוכנן היה דרך ספינזה (Sapientza), קיטרה (Kithira) ומשם אל הים האדריאטי, כרתים, לכיוון חוף לוב, פורט סעיד, עזה וחוף תל אביב.
ב־19 במרץ הייתה סערה גדולה והאונייה עגנה, וכן שתי סערות נוספות שגרמו לעיכוב בן יומיים ליד קיטרה.
רק לאחר שעברה האונייה את כרתים השתפר מזג האוויר.
ב־19 במרץ גם התקבל מברק ממפקדת ההגנה שבו בקשו מ'אורד וינגייט' להעביר את מעפיליה ל"תל חי" כדי למנוע תפיסתה, כי אם תיתפס יהיה צורך לשלם לרב החובל 12 מיליון לירטות כפיצוי.
ההעברה לא יצאה אל הפועל מפני שצוות "תל-חי" התנגד לה, מחמת הצפיפות.
גם לוח הזמנים לא התאים לכך.
ב־25 במרץ הגיע אל מפקדת ההגנה הודעה מ"וינגייט", כי ב-07:00 נתגלתה על ידי מטוס בריטי שטס מעליה.
הספינה הייתה אז מול פורט סעיד במרחק כ־50 מיל מהחוף.
בשעה 20:40 הגיעה משחתת בריטית שהאירה בזרקור.
המשחתת הורידה סירה, ואז וינגייט הסתלקה בחסות החשיכה.
הסירה הוחזרה והמשחתת המשיכה ללוות את וינגייט.
המעפילים קיבלו הוראה להסתתר, כמו כן להחליף את שם הספינה לשם טורקי שייראה על ידי הבריטים.
ניתנה הנחיה כי במקרה של תפיסה בלב ים יש להודיע מיד למפקדה על המיקום המדויק, ולהשמיד את מכשיר הקשר.
כמו כן יש לחבל במנוע הספינה ולעורר מהומות בירידה, אם ירצו להעביר את האונייה למקום אחר ולא לארץ ישראל.
אם ייתפסו ויובלו לארץ ישראל, יש להתנגד בשקט.
המשחתת המלווה פנתה בקריאות לספינה כדי שתעצור.
אחר כך ירו בנשק וקראו קריאות ברמקול.
ב-23:00 הופיעה סירת משטרה שהדליקה זרקור וקראה לעצור.
בספינה הוחלט להניף דגל עברי ושלט עם השם "אורד וינגייט", ולהכריז כי פניהם לתל אביב.
הבריטים החישו תגבורת, ומשחתת חסמה את דרכם.
הורדה סירה למים והוחלט להתיר לבריטים לעלות.
המעפילים תודרכו לומר כי הפליגו מנמל פיומה, ביוגוסלביה, וכי קצינים אמריקאים טיפלו בהם.
לספינה עלו 12 בריטים וביניהם קצין בולשת לבוש אזרחית שהחל לאסוף ניירות וחיפש את הקפטן.
הוא לקח סרטיפיקט מאחד העולים ושאל ממי קיבל אותו.
באותו רגע החלו כל המעפילים לעלות לסיפון, הבריטים ירו באוויר וכן ירו בהגה האונייה.
כאשר עלו הבריטים לסיפון האונייה נתקבלה בקשר הוראה להשמיד את מכשיר הקשר.
לכתחילה תוכנית הנחיתה של "אורד וינגייט" הייתה לפרוץ את ההסגר הבריטי על חופי הארץ ולנסות להגיע לחוף תל אביב, ולו בלווית התנגדות פעילה ומסוכנת לכוחות הבריטים מצד היישוב.
מקום ההורדה נקבע כ־300 מטר מדרום לנמל תל אביב.
אנשי הגדוד הרביעי של הפלמ"ח התארגנו כדי למנוע מכוחות הבריטים להגיע למקום.
מוצב הפיקוד היה ברחוב פרוג בתל אביב.
הם תכננו כי מהירקון יפליגו 10 סירות גדולות כדי להעמיס עליהן את המעפילים.
אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל.
המבצע שנקרא ליל וינגייט אורגן בפיקודם של יצחק שדה, יגאל אלון ויגאל ידין.
בשלב הכנת החוף לירידת המעפילים הגיעו לקרבת מקום כוחות בריטיים, וההתנגשות עמם התפתחה לקרב ברחובות תל אביב.
בקרב נהרגה אשת הפלמ"ח ברכה פולד (על שמה נקראה אוניית המעפילים "ברכה פולד").
אולם הכוחות הבריטיים אילצו את "אורד וינגייט" להגיע לחיפה ובשעה 10:25 נכנסה לרציף הנמל.
המעפילים נשלחו למחנה המעצר בעתלית.
המלווים אנשי הפלי"ם קבלו הוראה להתערב בין המעפילים ואחר כך לנסות להיחלץ.
דוד נמרי עלה לספינה בנמל חיפה ומסר הוראות למלווים.
הימאים שנשכרו על ידי המוסד התחזו למעפילים, הגיעו למחנה המעצר בעתלית עמהם, וחולצו אחר כך בדרכים שונות.
האונייה הוחרמה על ידי שלטונות המנדט משום שלא נמצאו בה תעודות בעלות.
היא נשארה בנמל חיפה והייתה לאחת מצי הצללים.
רב החובל האיטלקי של הספינה, מריו קנדה, ו-14 מלחים איטלקיים שהיו צוות הספינה, חזרו באפריל 1946 לאיטליה בספינת דיג קטנה בשם "עדה".
אליהם הצטרפו שישה אנשי פלי"ם (כולל אריה אליאב, מנחם כהן ואורי גורן) שהיו בדרכם לאיטליה במטרה לסייע להעלאת מעפילים במסגרת תנועת הבריחה.
אורנגט בערב הייתה תוכנית אירוח רוסית בהנחיית איוואן אורגנט.
התוכנית שודרה לראשונה באפריל 2012 בערוץ הראשון ברוסיה.
והפכה במהרה לאחת מתוכנית האירוח הנצפות ביותר בתולדות הטלוויזיה הרוסית.
התוכנית שודרה מהשעה 23:30 שעון מוסקבה.
בנוסף, שודרה התוכנית גם באוקראינה, בלארוס ולטביה.
התוכנית נחשבת לאחת מתוכניות הבידור הפופולריות רוסיה וזכתה מספר פעמים בפרס האקדמיה הרוסית לטלוויזיה כאחת מתוכניות הבידור הטובות במדינה.
לפי מספר מקורות, התוכנית הושעתה בפברואר 2022 לאחר שאורגנט העלה פוסט באינסטגרם נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה.
התוכנית משודרת מדי ערב מיום שני ועד יום ששי (מאז אפריל 2012) בשעה 23:30 שעון מוסקבה (בעבר שודרה מ-22:30 או 23:45 שעון מקומי).
התוכנית נפתחת במעין מופע הקדמה המהווה טיזר לתוכנית עצמה ולעיתים מופיעים בה אורחי התוכנית.
את הליווי המוזיקלי בתוכנית מבצעת להקת "פירות" (Фрукты).
המוזיקה המושמעת בפתיח אינה מוקלטת והלהקה מבצעת אותו בכל פעם מחדש בפני קהל התוכנית, בחלק גדול מהפעמים, מבצעים אורחי התוכנית שירים בסיום התוכנית.
מה-17 בספטמבר 2012 ועד 28 ביוני 2013 לצד אורגנט הופיע גם הקומיקאי אלכסנדר גודקוב, מה-2 בספטמבר ועד ה-15 בנובמבר 2013 הופיע אלכסנדר אולייניקוב, והחל מ-25 בנובמבר 2013 מופיע הסטנדאפיסט דמיטרי חרוסטליוב.
בזמן שידור פתיח התוכנית, מכריז אלכסנדר גודקוב, קריין התוכנית, על אורחי התוכנית.
בתוכנית מתארחים כוכבי קולנוע ומוזיקה, אנשי ספורט ואישי בידור שונים, פעמים רבות מתארחים בתוכנית גם כוכבי קולנוע זרים שמגיעים לביקור במוסקבה.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה הוקלטו פרקים ללא השתתפות קהל באולפן החל מה-16 במרץ 2020 את המקומות הריקים תפסו עובדי התכנית: תסריטאים, במאים וצלמים.
ב-22 במרץ 2021 המנחה איוואן אורגנט חלה בקורונה והוא הוכנס לבידוד בדאצ'ה שלו עד שהבריא ב-5 באפריל 2021 והוא חזר לשדר מהאולפנים.
במסגרת התוכנית מארח אורגנט בשידור חי אנשים בולטים הקשורים במידה רבה בענייני האקטואליה בפוליטיקה, הבידור או בעניינים ציבוריים שונים מרוסיה ומהעולם.
הוא אירח לעיתים מדינאים כמו ולדימיר ז'ירינובסקי, פסקואלה טרצ'אנו, סרגיי לברוב, דמיטרי רוגוזין ואחרים.
אורגניזם דיגיטלי היא תוכנית מחשב שמשכפלת את עצמה תוך כדי שינוי האלגוריתם שלה והתפתחותו.
אורגניזמים דיגיטליים משמשים כלי לחקר דינמיקה של אבולוציה, לבחינה ואימות של השערות ומודלים מתמטיים של אבולוציה.
חקר אורגניזמים דיגיטליים קשור קשר הדוק לחיים מלאכותיים.
אורגניזמים דיגיטליים הופיעו לראשונה עם פיתוח המשחק "דרווין" ב-1961 במעבדות בל.
המשחק היה מורכב מתוכנית בשם umpire ושטח זיכרון שנקרא זירה (arena).
התוכנית כללה מספר פונקציות שאפשרו להכניס תוכניות לתאי זיכרון בזירה, לשכפל אותן לתאים אחרים וגם למחוק מהתאים תוכניות מתחרות.
מספר תוכניתנים התחרו ביניהם על ידי כתיבת תוכניות בשפת מכונה שהשתמשו בפונקציות של ה-umpire.
התוכניות הועלו לזיכרון והורצו זו כנגד זו.
המשחק הסתיים לאחר זמן נתון או כשנותרו בזיכרון עותקים של תוכנית אחת בלבד.
ב-1984 פותחה התוכנית "Core War" בה שתי תוכניות או יותר שנקראו "לוחמים" התחרו על שליטה במכונה וירטואלית.
התברר שאחת האסטרטגיות המוצלחות ביותר היא שכפול מהיר שמנע מהיריב שימוש במשאבים חישוביים.
התוכניות במשחק יכלו לדרוס הוראות בזיכרון של תוכניות היריבים או לשכתב-אותן.
אסטרטגיה נוספת הייתה שינוי הקוד העצמי במהלך הריצה.
סטין רסמוסן מהמעבדה הלאומית לוס אלמוס הוסיף לתוכנית אלגוריתם גנטי שכתב, אך שפת התכנות לא התאימה לכך ורוב המוטציות שנוצרו חסרו תפקוד בסיסי.
בתחילת שנות ה-90, תוכנת "Tierra", של תומאס רי, שנועדה לתהליכי אין סיליקו, הצליחה ליצור תוכניות שהתפתחו באופן מורכב ומבלי שייהרסו.
ב-1993 תוכנת Avida הוסיפה הקצאה נפרדת בזיכרון לתוכנות השונות ואפשרה לכל אחת לפעול בקצב שונה.
Avida החלה לשמש לסימולציות של תהליכי אבולוציה.
הגנום המעגלי שמשמאל מורכב מסט פקודות (מיוצגות כאותיות).
חלק מן הפקודות מעורבות בשכפול וחלקן במשימות חישוביות.
הנסיין מגדיר את הסתברות המוטציות.
מוטציות בהעתקה מתרחשות כאשר פקודה מועתקת באופן שגוי ומוחלפת בפקודה אקרעית בגנום שנוצר מימין.
קיימים סוגים נוספים של מוטציות כמחיקות ותוספות.
בתחילה כל המצביעים נמצאים באותו מיקום בנקודה r.
כשהתוכנית מבוצעת, מצביע הפקודות i מתקדם.
הפקודות הראשונות מקצות שטח לצאצא ומזיזות לאחר-מכן את המצביע לרישום הצאצא (w) לשטח זה.
מצביע הזרימה (f) משמש להעביר את יתר המצביעים למיקומים שנקבעו על ידי הגנום.
יתר התהליך של השכפול העצמי מבוצע על ידי שרשרת פקודות בסוף הגנום (תהליך לולאת-העתק copy-loop).
מצביע הזרימה משמש להתקדמות בלולאה.
המצביעים בגנום ההורה והצאצא מתקדמים.
קשתות בתוך הגנום המעגלי מייצגות בקרת זרימה ומציגות את מחזורי הבאה-ביצוע בזמן תהליך ההעתקה.
בתום ההעתקה, האורגניזם ההורה מפריד עצמו מן הצאצא, שצריך לדאוג לעצמו בעולם Avida.
אורגניזם מהונדס גנטית הוא כל אורגניזם שהחומר הגנטי שלו שונה באופן מלאכותי באמצעות הנדסה גנטית על מנת שיהיה בעל מאפיינים שונים, כגון צבע, גודל, וכיוצא בזה.
ההגדרה המדויקת של אורגניזם מהונדס גנטית, ואיזה תהליך מהווה הנדסה גנטית נתונה למחלוקת.
ההגדרה הנפוצה ביותר היא אורגניזם ששונה באופן ש"לא מתרחש באופן טבעי בתהליך הזדווגות, או כתוצאה מתהליך שחלוף טבעי".
לאורך השנים מגוון רחב של אורגניזמים שונו באמצעות הנדסה גנטית - מחיות ועד לצמחים ומיקרואורגניזמים.
הגנים המהונדסים מועברים בתוך אותו המין, ממין למין (יצירת אורגניזמים מהונדסים) ואפילו מממלכה לממלכה.
ניתן בתהליך של הנדסה גנטית להוסיף, וגנים אנדוגנים ניתן לשפר, לשנות, או אפשר לבצע עליהם נוקאאוט גנטי.
שימוש בהנדסה גנטית לשינוי אורגניזמים נעשה בדרך כלל למטרות מדעיות או כלכליות.
לדוגמה, במקרה של צמחים, צמחים מהונדסים גנטית יהיו לרוב עמידים בפני חומרי הדברה ומזיקים.
בני האדם בייתו צמחים ובעלי חיים עוד בסביבות 12,000 לפנה"ס, תוך שימוש בתהליך ברירה מלאכותית (בניגוד לתהליך ברירה טבעית).
פיתוחים שונים שבוצעו בתחום הגנטיקה במחצית השנייה של המאה ה-20 אפשרו לבני האדם להתחיל לשנות באופן ישיר את ה-DNA של אורגניזמים וכתוצאה מכך גם את הגנים של אורגניזמים.
בשנת 1972 יצר הביוכימאי היהודי-אמריקני פול ברג את מולקולת ה-DNA הרקומביננטי הראשונה שנוצרה במעבדה מצירוף מקטעי DNA מווירוס הקיים אצל קופים עם הנגיף בקטריופאג' למדא.
הרברט בויר וסטנלי כהן היו הראשונים שיצרו אורגניזם מהונדס גנטית בשנת 1973.
ב-1974 ביאטריס מינץ ורודולף יאניש הדגימו הנדסה גנטית של עוברי עכבר על ידי הזרקה של וירוס שהשתלב בתאים סומטיים ב-DNA שלהם, וכך נוצר בעל החיים הטרנסגני הראשון בעולם.
עם זאת, לקחו עוד שמונה שנים עד הנדסה גנטית שתשפיע גם על תאי רבייה, כך שהעכברים הטרנסגניים שפותחו העבירו את הטרנסגנים שלהם לצאצאיהם.
בעלי החיים המהונדסים הראשונים הופקו בשנת 1985, וב-1987 החיה הראשונה בהיסטוריה (עכבר) סינתזה חלבונים מהונדסים בחלב שלה.
בשנת 1983 החוקרים הבריטים מייקל ביוון, ריצ'רד פלאבל ומרי צ'ילטון פיתחו את הצמח הראשון בעולם אשר הוא מהונדס גנטית.
בשנת 1982 הופק לראשונה יבול מהונדס גנטית - טבק עמיד לאנטיביוטיקה.
סין הייתה המדינה הראשונה שהחלה לעסוק במסחור צמחים מהונדסים גנטית, כאשר פותח בשנת 1992 בסין טבק עמיד לווירוסים.
בשנת 1994 קיבלה חברת Calgene אישור מסחרי למכור עגבניות מסוג Flavr Savr , אשר היו פריט המזון המהונדס גנטית הראשון בהיסטוריה.
כמו כן, בשנת 1994, האיחוד האירופי אישר טבק אשר הונדס גנטית כך שיהיה עמיד בפני קוטל העשבים bromoxynil, מה שהפך אותו ליבול המהונדס גנטית הראשון באירופה.
תפוחי אדמה עמידים לחרקים הפכו זמינים בארצות הברית ב-1995. וב-1996 שש מדינות והאיחוד האירופי נתנו אישור לגידול מסחרי של 8 סוגי יבולים שונים אשר היו מהונדסים גנטית.
החיה המהונדסת גנטית הראשונה שהפכה זמינה מסחרית הוא הדג GloFish, אשר הוא דג זברה עם גן פלואורסצנטי שגורם לו לבהוק בחושך תחת אור אולטרה סגול.
ה-GloFish החל להימכר בארצות הברית ב-2003. בשנת 2015 דג הסלמון המהונדס גנטית, סלמון אקווה-אדוונטג' הפך לחיה הראשונה המהונדסת גנטית בהיסטוריה שאושר למכור אותה כפריט מזון.
האישור הוא לדגים שגודלו בפנמה ונמכרים בארצות הברית.
הדג הונדס גנטית כך שיגדל במהירות כפולה מסלמון רגיל שגדל בחוות דגים.
הא ג'יאנקוי בשנת 2018 יצר את התינוקות האנושיים הראשונים שעברו הנדסה גנטית, בנות תאומות שנולדו עם עמידות ל-HIV
הנדסה גנטית הוא נושא שנוי במחלוקת כשלעצמו.
הנדסה גנטית בתחום החקלאות הוא נושא אשר במיוחד שנוי במחלוקת בארצות הברית, באיחוד האירופי, ובמספר מדינות נוספות.
התומכים בביצוע הנדסה גנטית טוענים שבאופן זה מושגת התקדמות רבה בתחום החקלאות (למשל, הגדלת הסיבולת של מיני צמחים מסוימים למחלות מסוימות או למצב בו יש מחסור במים, הגדלת ערך החומרים המזינים של האורגניזמים, או הפחתת עלות הייצור שלהם).
המתנגדים בדרך כלל טוענים שעלולים להיות השפעות בלתי צפויות ובלתי הפיכות על הסביבה לשחרור של אורגניזמים מהונדסים גנטית.
אורגנואיד הוא גרסה ממוזערת של איבר חי, בשלושה ממדים ועם מיקרו-אנטומיה דומה במבנה ובתפקוד לזו של האיבר המקורי.
האורגנואיד מחקה את פעילות ומבנה של רקמה או איברים ספציפיים.
ניתן ליצור "אורגנואידים" על ידי תאים מהרקמה המקורית, תאי גזע עובריים או תאי גזע ממקור אחר, כאלו שיש להם יכולת להתחדשות עצמית והתפתחות לתאי יעד מוגדרים.
אפשר לעקוב אחריהם לאורך זמן.
היכולת לייצר "אורגנואידים" נחשבת לאחת מפריצות הדרך המדעיות החשובות מאז 2013. לאורגנואידים יתרונות רבים.
מעצם היותם "הדמיה" לריקמות ואיברים, קיימת היכולת לבצע מגוון בדיקות וניסויים in-vitro כדי למצוא פתרונות ביולוגים למחלות, אפשר ליצור טיפולים במסגרת רפואה אישית (פיתוח אורגנואידים מתאי גזע של פרט מסוים) וכך אפשר להסתמך פחות על ניסויים בבע"ח.
"אורגנואידים" משמשים את המדענים למחקרים בתחום הביולוגיה ההתפתחותית, למחקר מחלות ולפיתוח טיפולים במחלות.
ב-2019 התפרסמה עבודת מחקר של קבוצת חוקרים בהרווארד ולפיה, הם מצליחים לגדל "אורגנואידים" של מוח אדם.
1907: נמצא כי תאים של ספוג יכולים להתארגן באופן עצמאי כדי לחדש אורגניזם שלם.
1960: נערכו ניסויים בדיסוציאציה והרכבה מחדש של רקמות עובריות
1987: נמצא כי תאים אפיתליאלים מרקמת שד יכולים ליצור מבנים תלת-ממדיים.
1998: מדענים הצליחו לבודד ולגדל בפעם הראשונה תאי גזע עובריים שמקורם בבלסטוציסטים של אדם.
2006: חוקרים הדגימו יצירת אורגנואיד של כלי דם שהחזיק מעמד במבחנה למעלה מ־50 ימים.
2008: הראו כי תאי גזע עצביים יכולים להתאגד לכדורים שמסודרים בשכבות המזכירות רקמת מוח.
2009 : פותחו האורגנואידים הראשונים מתאי גזע ממעי של עכברים בוגרים.
2010 : הדגימו יצירת אורגנואידים של כליה מתאי גזע עובריים של עכבר.
2013: הצליחו לפתח אורגנואידים מקליפת המוח ומאיברים נוספים.
2015-2019: הוקמו בנקים ביולוגיים של אורגנואידים לגידולים שונים לצורך יישומים ברפואה מותאמת אישית.
מאז 2020 חלה התקדמות משמעותית בשימוש באורגנואידים במודלים לתרופות חדשות ובדיקות רעילות ויעילות של תרופות.
זה מאפשר התבטאות תכונות רקמה באדם בצורה מדויקת יותר ויכולת להפחית את התלות בניסויים בבעלי חיים.
שימוש נוסף וחשוב הוא גידול אורגנואידים ממקור עצמי של המטופל לצורך יצירת  "טביעות אצבע ביולוגית" של גידולים, ובחינת אפשרות לטיפול מותאם אישית באמצעות בחינת יעילות תרופות מחוץ לגוף.
בשנת 2022 הושתלו אורגנואידים של מעי באדם עם קוליטיס.
בשנת 2025 פותחו אורגנואידים המדמים מוח של עובר אדם בגיל 40 יום, אורגנואידים כאה יכולים לפתוח צוהר למחקר של מחלות התפתחותיות ומחלות התנוונותיות.
לנקסטר וקנובליך מגדירים את ה"אורגנואיד" כאוסף של תאי איבר ייחודיים, המתפתחים מתאי גזע, או, מתאים מקוריים של איבר היעד, מתארגנים באופן עצמאי באמצעות מיון עצמי של התאים, מתפתחים במרחב ובעלי, לכל הפחות, התכונות שלהלן:
האורגנואיד מכיל יותר מסוג אחד של תאי איבר ייחודיים
האורגנואיד יודע לתפקד כמו לפחות אחד מהתפקודים של איבר המקור (למשל, פעימה או התכווצות וכדומה)
התאים של ה"אורגנואיד" מאורגנים בקבוצות ומאורגנים במרחב בצורה דומה לאיבר המקורי.
בדרך כלל, יצירת ה"אורגנואיד" מבוססת על "שלד תלת־ממדי" שעליו "זורעים" את תאי הגזע (או, במקרים מסוימים, תאים בוגרים של איבר היעד).
כדי לאפשר ל"אורגנואיד" להתפתח, "טובלים" את הקומפלקס כולו בתמיסה עם חומרי מזון וחומרים כימיים מתאימים שמאפשרים ל"אורגנואיד" להתפתח.
בין השאר, הצליחו כך לגדל גם תאים סרטניים לטובת מחקר של המחלה.
אורגנואידים אלה מהונדסים בעזרת ביוריאקטורים והם משמשים למחקר של מגוון פתולוגיות וביניהם אוטיזם קלאסי, מחלת אלצהיימר ומחלות נוספות.
יצירת המעי, במהלך התפתחותו של העובר האנושי, כרוכה ביצירת צינור שמתפצל-מתמיין לאזור הלוע ועד לקיבה, לאזור המעי הדק ולאזור המעי הגס.
בהתאם, קבוצות שונות בעולם פועלות ליצירת "אורגנואידים" של שלושת אזורים אלה.
מספר קבוצות מחקר מנסות לגדל אורגנואידים עם תכונות של הלשון.
בתחילת הדרך, אורגנואידים אלו לא כללו "חיישני טעם" ואולם כיום, יודעים לייצר אורגנואידים הכוללים גם את המרכיב הזה.
תאים במערכת הריח מתחדשים לאורך החיים כדי להילחם בנזקים הנגרמים מזיהומים כמו COVID-19, חשיפה לרעלנים או הזדקנות.
עם זאת, היעדר מודלים נגישים וחזקים של תרבית הגביל את הבנת החוקרים את הנוירוגנזה המתמשכת הזו ואת הירידה שלה במחלות ובהזדקנות.
חוסר היכולת לגדל תאי ריח בתרבית הייתה אתגר גדול.
די להתגבר על כך, חוקרים פיתחו אורגנואיד של אפיתל הריח של עכבר בוגר, שמחקה את הסביבה in vivo.
הם השתמשו בו כדי לזהות את אוכלוסיית תאי הגזע החיונית לנוירוגנזה של עכברים בוגרים, שהיא חשובה לחוש הריח.
האורגנואידים מאפשרים לחקור את הגורמים התאיים המשפיעים על חוש הריח בחלל האף ועשויות להנחות את פיתוחם של טיפולים לאובדן ריח.
בלוטת התימוס (הבלוטה שבה ככל הנראה, נוצרים התאים של המערכת החיסונית).
אורגנואידים משמשים כמודלים לבחינת מחלות ואמצעי ריפוי אפשריים שלהן, בין היתר על ידי עריכת DNA באמצעות טכנולוגיית קריספר.
פעילות בישראל ורפואה מותאמת אישית
אורנואידים מאפשרים לגדל "מודל" של אדם ספציפי ו"לתפור" עבורו טיפול המותאם לו אישית ורק אחרי שיעילות הטיפול הוכחה על ה"אורגנואיד", לבצע את הטיפול על האדם.
בספטמבר 2024, רשות החדשנות הישראלית הקימה מאגד שעניינו קידום נושא האורגנואידים בכלל והשימוש בהם כדי לקדם רפואה מותאמת אישית ובפרט, בהקשר לגידולים סרטניים.
תכונות אורגנולפטיות של מזון הן תכונות הנתפסות על ידי חמשת החושים: טעם, ריח, ראייה, שמיעה ומישוש, ומשמשות לאפיון ולהערכת איכות המזון, וכאמצעי להערכת חיי המדף של מזונות ומשקאות.
התכנונות האורגנולפטיות מושפעות מהתהליכים והטכנולוגיות בתהליכי ייצור המזון, תהליכי תסיסה בהכנת מזון ומשקאות המתרחשים על ידי הוספה של סטארטרים טבעיים או מסחריים של תסיסה.
הערכת התכונות האורגנולפטיות של מזון נעשית על ידי שיטות סטטיסטיות המבוססות על הערכות סנסוריות של בודקים מאומנים .
קיימות שלוש שיטות סנסוריות לאפיון דוגמאות מזון על ידי השוואתן לדוגמאות מוצא לצורך הערכת דרכי פיתוח מוצרים, והערכת שינויים כפונקציה של זמן ותנאי סביבה.
השיטות מבוססות על חישת דוגמאות מזון בתנאים מבוקרים ונאמדות בשיטות סטטיסטיות.
קיימים מספר מבחנים סנסוריים השוואתיים המבוצעים על ידי קבוצת טועמים.
הטועמים עשויים להיות אנשים מיומנים שעברו הכשרה מתאימה במעבדה ייעודית ובתנאים מבוקרים כאשר המטרה היא פיתוח מוצרים או מעקב אחר שינויים כפונקציה של זמן, או טועמים רנדומליים מהקהל הרחב, כאשר המטרה היא בחינת העדפת הקהל.
במבחן המשולש (Triangle test) חושפים טועמים לשלוש דוגמאות מזון בלתי מזוהות, שתיים מהן לקוחות מן המוצר הסטנדרטי והדוגמה השלישית מוצר שעבר שינוי.
על הטועמים לזהות את המוצר השונה מבין השלושה.
זיהוי סטטיסטי מובהק של קבוצת הטועמים הקרויים פנליסטים, מצביע על היותו מוצר חדש.
אם המבחן מיועד לטועמים אקראיים בוחרים במספר רב של טועמים.
לעומת זאת, אם המבחן נועד לאנשי מקצוע מומחים האחראים לפיתוח המוצר, נהוג לבחור במספר מצומצם של טועמים הנחשבים למומחים, בעלי הכשרה מתאימה.
מבחן הטועמים המומחים קודם למבחן הלקוחות המקריים.
בשיטת זוג-שלישייה (Duo-Trio test) מציבים בפני הטועמים שלוש דוגמאות של מזון - שתי דוגמאות סטנדרטיות ודוגמה שלישית אחר פיתוח.
על הטועמים לציין איזו משתי הדוגמאות זהה לדוגמת הסטנדרט.
נידרש זיהוי סטטיסטי מובהק של דוגמת הסטנדרט.
שיטת השוואה של זוג דוגמאות
שיטה זו (Paired-Comparison Tests) היא השיטה הנפוצה ביותר בתעשיית המזון.
השיטה מבוססת על העדפת הדוגמה מבחינה סנסורית על ידי הפנליסט, על בסיס פרמטרים שנקבעו מראש.
במסגרת הבדיקה, הבודק מתבקש לטעום שתי דוגמאות ולסמן את הדוגמה המועדפת עליו.
מבחני אפיון סנסורי (Descriptive Tests) הם מבחנים תיאוריים המיועדים להגדיר תכונות סנסוריות של מוצר.
המבחנים נפוצים במערך בקרת איכות של מוצרים במהלך הייצור, במבחנים של הערכת חיי מדף מוצרים, במבחנים של הארכת חיי מדף של מוצרים, במהלך פיתוח מוצרים.
הערכת התכונות הסנסורית של מוצרים מתבססת על מספר שיטות מעבדתיות ומבוצעת על ידי פנליסטים מיומנים בתנאי מעבדה מבוקרים.
אפיון הפרופיל של טעם וריח
אפיון הטעם והריח של מוצר (Flavour Profile Test) נעשה לראשונה על ידי המדען ארטור ליטל Arthur D.
Little בשנות ה-40 המאוחרות של המאה ה-20, לפי מספר תכונות: הגדרת הטעם והריח, עוצמה, ונוכחות טעמי לוואי.
העוצמה מחולקת לסקלה של מספר דרגות: חסר, קטן מאד, קטן, בינוני ועוצמתי.
האפיון מבוצע על ידי 5–6 פנליסטים מיומנים בתנאי מעבדה מבוקרים.
אפיון הטקסטורה של המוצר נעשה על ידי מכשור מעבדתי סטנדרטי (טקסטורומטר) הבודק את התכונות הפיזיקליות של המזון: קשיות, שבירות , אדהזיביות , קוהזיביות , צמיגות ואלסטיות.
קיימים מוצרים שתכונותיהם האקוסטיות בעלות חשיבות לטיב המוצר (קרקרים, חטיפים, דגני-בוקר), תכונה שמעידה לרוב על טריות המוצר.
מוצר שאמור להיות שברירי, מאבד משבריריותו עקב ספיגת לחות שמזרזת קילקול שומני.
צבע מוצר הוא אחת התכונות המשמעותיות המשפיעות על ההחלטה לרכוש מוצר.
חוש הראייה מופעל גם כשהמוצר באריזתו המקורית בתנאי שהאריזה שקופה.
מוצרים במכלים שקופים כגון זכוכית או פלסטיק נחשבים ליקרים יותר בגלל היכולת לצפות במוצר גם כשהוא ארוז.
הצבע מרמז על טריות וגם על אפשרות של קלקולים מיקרוביאליים או כימיים.
מבחנים סנסוריים לאיכות הצבע מבוצעים במעבדה על ידי השוואת צבע המוצר למניפת צבעים.
מניפה לדירוג הצבע הצהוב של חלמוני ביצה מחולקת ל-16 דרגות החל מהצהוב החיוור ועד לצבע הכתום.
עוצמת הצבע הצהוב היא פונקציה של ריכוז הקרוטנואידים בחלמון הביצה והוא מעיד על טיב המזון שממנו ניזוניו המטילות.
ככל שהתזונה עשירה יותר בקסנטופילים , כך יהיה החלמון כהה יותר ונוטה לצבע הכתום.