tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משם קוק המשיך במסעו צפונה אל עבר החוף המערבי של ניו זילנד, ללא עגינה, ונכנס למצר קוק.
ב-27 במרץ הגיע בחזרה לצפון האי.
בכך הושלם המסע סביב האי הדרומי (עם כיוון השעון).
המיפוי של האי הדרומי היה מדויק למדי, בדומה למיפוי של האי הצפוני, אך עם זאת היו בו טעויות משניות אחדות.
כך ההיסטוריון ג'פרי בלייני מצביע על כך שחצי האי בנקס (במזרח המפה) הוגדר כאי ובאופן הפוך האי סטיוארט (בדרום) הוגדר כחצי אי.
לטענתו, הדבר נבע מתוך מחסור בזמן.
ההיסטוריונית מרגרט קמרון-אש (Margaret Cameron-Ash) חלוקה על טענתו זו וסבורה כי קוק מצא כי מצר ים מפריד בין האי סטיוארט לאי הדרומי, אך בחר להסתיר תגליתו זו מטעמים צבאיים וקולוניאליסטיים.
ההיסטוריון הימי גרנוויל אלן מאוור (Granville Allen Mawer) דווקא מצדד בדעתו של בלייני וטוען כי מדובר בשגיאה ותו לו.
עיקר מאמציו של קוק היו בגילוי הקצה הדרומי ביותר של ניו זילנד.
לדידו, התנאים לא היו מיטביים לשם חקר מעמיק בעניין הימצאותם או היעדרם של מצרי ים.
באותו יום תיעד רב החובל את החלטתו לקבוע נתיב לשיבה הביתה דרך החוף המזרחי, הלא נודע אז, של ניו הולנד (כפי שאוסטרליה נקראה אז):
הנתיב המתוכנן מערבה נועד למצוא את ארץ ואן דימן שנצפתה על ידי טסמן (האי טסמניה), כדי לקבוע אם היא מהווה חלק מן היבשת הדרומית האגדתית.
ואולם, קוק ואנשיו נאלצו להפליג בנתיב צפוני יותר, מחמת הסופות שהשתוללו באזור.
באחד מן הימים, בשעות אחר הצהריים, נצפתה יבשה, שקוק כינה בשם פוינט היקס .
לפי חישוביו של קוק, ארץ ואן דימן הייתה אמורה להימצא דרומית למיקומם, אבל כיוון שמצא שקו החוף נוטה דווקא לדרום-מערב, היה קוק מסופק כי היבשה שנתגלתה מתחברת אליה.
נקודה זו הייתה על החוף הדרום-מזרחי של יבשת אוסטרליה, ומציאתה הגדירה את משלחתו של קוק כבני אירופה הראשונים שהגיעו אל קו החוף המזרחי שלה.
ביומנו, תיעד קוק את האירוע במילים הללו:
מקובל להניח כי הנקודה אותה צפו חברי האנדוור נמצאת היום בין אורבוסט (Orbost) ומאלאקוטה , עיירות חוף בדרום-מזרח מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה.
סקר קרטוגרפי שנערך בשנת 1843 לא התייחס לשם זה וכינה את האזור בשם כף אוורארד (Cape Everard).
במלוא 200 שנים לצפייה, הוחזר על כנו באופן רשמי השם המקורי פוינט היקס.
האנדוור המשיכה צפונה לאורך קו החוף, כשהיא מקפידה לשמור על החוף בטווח ראייה.
קוק מיפה את השטח ונתן שמות לתוואי נוף תוך כדי שיוט.
לאחר מעט יותר משבוע, הגיעו אל לשון-ים רחבה אך רדודה, ועם כניסתם אליה עגנו סמוך לשונית נמוכה, שדיונות בקדמתה.
ג'יימס קוק ואנשיו הציבו את רגלם לראשונה על היבשת, על חצי האי קורנל , ויצרו קשר עם אבוריג'ינים משבט גווגאל .
ב-29 באפריל קבע קוק למקום את השם "נמל סטינג-ריי" (Sting-Ray), שנהיה בהמשך למפרץ הבוטניקאי (Botanist) ולבסוף למפרץ בוטאני, זאת בשל כמה ממצאים ייחודיים שאספו במקום הבוטניקאים ג'וזף בנקס, דניאל זולאנדר והרמן שפרינג.
מדעני המשלחת החלו למעשה בתיעוד המדעי האירופאי הראשון של הפאונה והפלורה של יבשת אוסטרליה.
אתר עגינה ראשוני זה קודם בהמשך השנים כמקום מתאים להקמת קולוניה ומוצב קדמי למושבה בריטית, במיוחד על ידי ג'וזף בנקס.
ואולם, כשקפטן ארתור פיליפ והצי הראשון הגיעו לשם כעבור 18 שנים, בראשית 1788, במטרה להקים מוצב קדמי כמו גם מושבת עונשין, מצאו שהמפרץ וסביבותיו אינם עומדים בציפיות אותן הציגה התחזית הראשונית.
פיליפ הורה אפוא לשנות מיקום אל מעגן הנמצא קילומטרים אחדים צפונה, מקום אותו קוק כינה בשם פורט ג'קסון, אך לא העמיק לחקור אותו מעבר לכך.
במעגן זה, הוקם היישוב, ולימים העיר, סידני.
בעגינה ראשונה זו של קוק, נוצר קשר ראשיתי עם ילידי אוסטרליה, תושבי המקום.
כאשר הספינות הפליגו אל תוך המפרץ, הבחינו אנשיהן בילידים על השוניות אשר משני עברי המפרץ.
בסביבות השעה 14:00 בצהריים, הטילו עוגן סמוך לקבוצה של שש או שמונה סוכות.
שני ילידים, האחד צעיר והשני מבוגר יותר, ירדו אל הסירה.
הם התעלמו מן המתנות שקוק הציע וניסו לפגוע ביורדי הים.
יריית רובה שנורתה מעל ראשיהם פצעה קלות את המבוגר מבין השניים, והוא רץ אל הסוכות.
הוא שב עם עוד כמה אנשים, שהטילו חניתות לעבר אנשי קוק, אך לא פגעו בהם.
הם הונסו משם אחרי עוד צמד מטחי ירי.
המבוגרים נמלטו, אולם קוק מצא כמה ילדים אבוריג'ינים בסוכות והעניק להם מספר חרוזים כמחוות ידידות.
קוק המשיך בדרכו צפונה, תוך מיפוי קו החוף שלאורכו שייט.
ב-23 במאי 1770 עצר במפרץ באסטארד (Bustard Bay).
קוק, בנקס ועוד מספר אנשים ירדו אל החוף ותרו את האזור.
ב-11 ביוני 1770 אירעה תקלה חמורה כאשר האנדוור עלתה על שרטון בשונית המחסום הגדולה.
הספינה ניזוקה קשות והמסע התעכב בכמעט שבעה שבועות עד תום התיקונים, שנעשו על החוף בשפך נהר אנדוור .
בתקופת שהותם שם, יצאו ג'וזף בנקס, הרמן שפרינג ודניאל זולאנדר למסעות איסוף של צמחיית אוסטרליה.
מפגשי הצוות עם הילידים המקומיים הסתיימו ברובם בשלום.
קבוצה שפגשו במקום זה היא המקור לשם קנגורו, שמקורו במילה בשפת המקומיים לקנגורו אפור מזרחי, המבוטאת ɡ̊aŋuru.
לאחר השלמת התיקונים התחדשה ההפלגה.
הספינה הפליגה ליד הקצה הצפוני של חצי האי כף יורק ומשם שייטה דרך מצר טורס, בין אוסטרליה לגינאה החדשה, שבו ניווט ב-1606 לואיס ואס דה טורס.
ב-22 באוגוסט, קוק עגן לחופי האי פוזשן ותבע את חזקתו של הכתר הבריטי על כל אורכו של קו החוף שלאורכו סייר זה עתה ואשר ייקרא לימים ניו סאות' ויילס.
בשיוטו דרך מצר טורס ומעבר לכף יורק, שם קוק קץ להשערה, שהולנד החדשה וגינאה החדשה הן חלק מאותה חלקת יבשת.
האנדוור ביקרה באי סאבו (כיום באינדונזיה) ולאחר שלושה ימים המשיכה בדרכה אל בטאוויה, בירת איי הודו המזרחיים ההולנדיים, בכוונה לשהות שם לצורך תיקונים.
בטאוויה הייתה ידועה בהתפרצויות מלריה, ולפני שובם הביתה ב-1771, חלו רבים מאנשיו של קוק במחלה זו ובאחרות, דוגמת דיזנטריה.
בין אלו שהלכו לעולמם בעקבות מחלות אלו היו טופאיה בן טהיטי, האסטרונום צ'ארלס גרין, המדען הפיני הרמן שפרינג והמאייר סידני פרקינסון.
לאחר השהייה בבטאוויה, שם קוק פעמיו דרום-מערבה, אל עבר כף התקווה הטובה.
לאחר שהקיף אותה, עצר באי סנט הלנה שבאוקיינוס האטלנטי.
ב-10 ביולי 1771 הבחין ניקולס "ניק" יאנג, הנער שהבחין ראשון בחופי ניו זילנד, בחצי האי ליזארד הנקודה הדרומית ביותר בקורנוול ובאי הבריטי כולו.
האנדוור הפליגה אל תוך התעלה האנגלית ובשעה 6 בבוקר ב-12 ביולי עברה על פני מצוקי אבן הגיר ביצ'י הד .
אחר הצהריים של אותו היום עגנה האנדוור בדאונס הסמוכה לעיירה דיל שבמחוז קנט.
חזרתה הייתה בלתי צפויה, שכן עיתונים וכתבי עת דיווחו זה מכבר על חששותיהם שהאנדוור אבדה בים או שמא הושמדה בקרב כנגד הצרפתים.
עד לסיום ההפלגה בחופי ניו סאות' ויילס, לא איבד קוק ולו אדם אחד למחלת הצפדינה, הישג ראשון מסוגו בהפלגות למרחקים גדולים.
צפדינה מתפתחת בגלל פגיעה בייצור הקולגן.
ויטמין C, אשר מצוי בשפע בפירות ובירקות, אך לא בבשר או בדגים, הוא מרכיב חשוב בייצור תקין של הקולגן.
בתקופה ההיא היה ידוע, שתזונה דלה בפירות ובירקות גורמת לצפדינה, אבל לא שחסך בוויטמין C הוא האחראי למחלה.
נאמן למדיניות הצי המלכותי שראתה אור בשנת 1747, שכנע קוק את אנשיו לאכול מזונות כגון פירות הדר וכרוב כבוש.
יורדי הים נודעו לשמצה בימים ההם בהתנגדותם לחידושים, ובראשית הדברים סירבו לאכול את הכרוב הכבוש.
קוק נקט ב"שיטה שמעולם לא נכשלתי בה עם ימאים", לדבריו.
הוא פקד להגיש את הכרוב הכבוש לו ולקצינים, והותיר לצוות את אפשרות הבחירה, כרצונם.
בתוך שבוע, המלחים, שראו את החשיבות שהבכירים מייחסים למזון זה, החלו לדרוש אותו לעצמם במידה כזו שהיה הכרח לקבוע מנות קצובות.
במקרים אחרים, מכל מקום, נאלץ קוק להסתייע גם בהטלת משמעת כמסורת הצי.
"הענשתי את הנרי סטיבנס, ימאי, ואת תומאס דאנסטר, מלח בצי, בשתים-עשרה הצלפות האחד עקב סירוב לאכול את מנת בשר הבקר הטרי שהוקצבה להם."
במהלך המסע קוק עודד דיאטה רחבה ככל שהתירו הנסיבות והורה לאסוף כל ירק שניתן היה למצוא על החופים.
כל אנשי הספינה אכלו את אותו מזון וקוק הקפיד לחלק באופן שוויוני כל מה שניתן לחלוקה (ואף המליץ על נוהל זה לכל מפקד ספינה - ראו רשומת יומן מה-4 באוגוסט 1770).
שני מקרי צפדינה אירעו בכל זאת על הסיפון, שטופלו ולא הובילו לאובדן חיי אדם - האסטרונום צ'ארלס גרין והנווט בן טהיטי טופאיה לקו בה.
קוק יכול היה לרשום בגאווה ביומנו עם הגיעם אל בטאוויה, ש"אין ולו אדם אחד ברשימת החולים" (רשומת יומן מה-15 באוקטובר 1770).
זאת בניגוד למסעות ימיים רבים אחרים, שהגיעו אל נמל זה ורבים מאנשי הצוות על סיפונם חולים.
הצלחתו של קוק במניעת צפדינה המשיכה גם במסעו השני.
כששב לבריטניה לאחריו הוענקה לו על פועלו בתחום זה מדליית קופלי לשנת 1776.
יומניו של קוק, יחד עם אלה של בנקס, נמסרו לאדמירליות לשם פרסום עם חזרתו.
בכרך הראשון הציג הוקסוורת' את דיווחיהם של שלושת מגלי ארצות אלו ובכרך השני והשלישי מיזג בין יומניהם של רב החובל קוק ושל ג'וזף בנקס והוסיף כמה מהגיגיו הוא.
לבסוף הוציא תחת ידיו סיפור בגוף ראשון, שהוצג כדבריו של קוק.
"תיאור המסעות שיצאו בפקודת הוד מלכותו הנוכחי לשם תגליות בחצי הכדור הדרומי ובוצעו בזה אחר זה על ידי קומודור ביירון, קפטן ווליס, קפטן קרטרט וקפטן קוק, בדולפין, בסוולואו ובאנדוור: מסתמך על היומנים שניהלו כמה מפקדים, ועל המסמכים של ג'וזף בנקס; מאת ד"ר ג'ון הוקסוורת'.
מאויר בתחריטים ובמבחר גדול של תרשימים ומפות המתייחסים לארצות שאך זה נתגלו, או שנודעו קודם אך לא בשלמותן"
הספר הוצא למכירה ב-9 ביוני 1773. הביקורות כלפי הספר בעיתונות היו צוננות מאוד.
המבקרים קבלו, שאין לקורא כל דרך לדעת איזה חלק מן הטקסט הוא של קוק, איזה של בנקס ואיזה של הוקסוורת'.
מבקרים אחרים ראו את התיאורים של המפגשים המיניים של הימאים עם בנות טהיטי כפוגעניים.
קוק חזר לים עוד לפני פרסום הספר, אך לאחר מכן היה מוטרד מכמה מן ההגיגים שהוקסוורת' ייחס לו.
הוא גמר אומר להוציא בעצמו את יומניו בעתיד.
בשנת 1970 צילם הביולוג והצוללן האוסטרי הנס האס תוכנית טלוויזיה תיעודית בשם "המסע שלנו עם ג'יימס קוק" (המקור בגרמנית: Unsere Reise mit James Cook), בו הוא משחזר את צעדיו של קוק בשונית המחסום הגדולה בעזרת יומנו.
כחלק מהמסע האס ביצע צלילות במספר מוקדים.
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21, יצרו ה-BBC סדרה תיעודית בשם The Ship ("הספינה"), בה שיחזרו מקטע מן המסע.
אחד ההיסטוריונים שהשתתף בצילומים, אלכסנדר קוק (Alexander Cook, איננו צאצא של רב החובל), פרסם מאמר בשנת 2004 על חוויותיו מהמסע.
המסע הפנטסטי 2: היעד המוח הוא ספר מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב.
הספר עוסק בקבוצה של מדענים שמתכווצים לגודל מיקרוסקופי ונכנסים למוח האנושי, במטרה לשלוף מחשבות של עמית הנמצא בתרדמת.
למרות השם המסע הפנטסטי 2 הוא אינו המשך למסע הפנטסטי, ספר שאסימוב כתב המבוסס על סרט באותו השם.
אסימוב לא היה מרוצה מהספר המקורי, משום שלמרות שהוא הצליח לשנות חלק מהפרטים המדעיים, הספר לא היה רק עבודתו שלו.
לכן הוא כתב את המסע הפנטסטי 2 כסיפור חדש ונפרד המכיל רק את הרעיון המרכזי של קבוצה של מדענים הנכנסים לתוך גוף אנושי.
הסיפור מתרחש בין אמצע המאה ה-21 לסופה.
המלחמה הקרה הסתיימה אך ברית המועצות נשארה חזקה וגאה.
האמריקאים והסובייטים נהנים משקט, אך לא מקבלים את זה את דרכיו של האחר, והם נאבקים כל הזמן על עליונות טכנולוגית והיוקרה המתלווה אליה.
תחת סודיות מוחלטת, הסובייטים מפתחים טכנולוגיית מזעור, היכולה להקטין אדם לממדים של מולקולה או אפילו פחות.
עם זאת, התהליך דורש השקעה של אנרגיה רבה כדי למזער אפילו חפץ קטן לזמן קצר.
לכן למרות שהוכח שמזעור הוא אפשרי מבחינה מדעית, הוא לא אפשרי מבחינה כלכלית - מה שהופך את ניצחונה של ברית המועצות לניצחון חלול.
מדען סובייטי אחד, פיוטר ליאונוביץ' שפירוב, חלוץ של תהליך המזעור, דיבר במעורפל על דרך להוזלת המזעור.
אולם מוחו של שפירוב נפגע והוא נכנס למצב של תרדמת, וסודותיו כנראה נעולים לנצח.
שפירוב התעניין במדען אמריקאי, אלברט ג'ונס מוריסון, אשר פיתח תאוריות שנויות במחלוקת לגבי העיבוד והאחסון של החשיבה היצירתית של המוח.
העניין של שפירוב ברעיונותיו של מורסון הובילו את הסובייטים לפנות אל מורסון לבקשת עזרה.
אחרי שכנוע רב, מוריסון מסכים להתמזער יחד עם ארבעה מדענים סובייטים, להיכנס למוחו הגוסס של שפירוב, ולנסות להשתמש בתאוריה שלו כדי לשחזר את מחשבותיו של שפירוב.
מאוחר יותר, אחרי שהוחזר בבטחה לגודלו הרגיל, אך ללא כל מידע יעיל משפירוב, מוריסון מגלה תגלית חדשה ומפתיע, אשר עשויה לסייע לאמריקאים להקדים את הרוסים.
מוריסון משתמש בתגלית זו כדי לאלץ את האמריקאים והרוסים לעבוד יחד.
בספר, מזעור מושג על ידי הקטנת ערכו של קבוע פלאנק בתוך שדה סופי, אשר לטענת אסימוב זהי הדרך היחידה לבצע מזעור.
עם זאת, בתהליך המזעור של ברית המועצות ערכו של קבוע פלאנק יורד, וערכה של מהירות האור נשארת ללא שינוי, וזוהי כביכול הסיבה שתהליך המזעור דורש אנרגיה רבה.
הספר מציע שתי דרכים להתמודדות עם הבעיה.
אחת היא ללכוד את האנרגיה המשוחררת במהלך המזעור ולהמיר אותה לשדה אלקטרומגנטי.
אנרגיה רתומה זו יכולה לשמש לחלק מתהליך המזעור הבא.
עם זאת רעיון זה הוא אינו יעיל כל כך והוא לא הופך את המזעור לרווחי.
הרעיון השני, הנעול בתוך מוחו של שפירוב, הוא לשלב את קבוע פלאנק עם מהירות האור, כך שכשהאחד יקטן השני יגדל.
שפירוב טוען כי שילוב זה יוביל לעלות נמוכה יותר, אך אף אחד אינו יודע איך לבצע את הזיווג הזה.
במהלך המשימה בתוך גופו של שפירוב, מוריסון מגלה כי המחשב המתוכנת שלו, במקום לקרוא את מחשבותיו של שפירוב למעשה מעביר מחשבות בין הנמצאים על הספינה.
מוריסון משער כי אם מספר אנשים יהיו מחוברים יחד באופן טלפתי, הם יהפכו לסופר-אדם החושב ביחד שיוכל לגלות מחדש את התאוריות של שפירוב.
לגבי יישומים מעשיים למזעור, בנוסף לכל האפשרויות הברורות, הספר מרמז שאם ספינה תמוזער לגודל הנכון לאחר ביצוע השילוב, היא תוכל לנוע במהירות הגדולה פי כמה ממהירות האור.
אולם בגלל גודלה של הספינה, שליטה בכיוון הנסיעה תהיה נורא קשה, והספינה פשוט תטוס לכיוון אקראי.
המסע הגדול היא תוכנית טלוויזיה בריטית בתחום הספורט המוטורי מבית אולפני אמזון.
את הסדרה מגישים ג'רמי קלארקסון, ריצ'רד האמונד וג'יימס מיי.
הסדרה זמינה לצפייה באמצעות שירות פריים וידאו, הזמין ב-195 מדינות.
שלושת המנחים עזבו את רשת השידור BBC ב-2015 לאחר שהנחו במשך שנים את הסדרה טופ גיר, בעקבות השעייתו של קלארקסון.
הם חתמו עם אמזון על הסכם להפקת 36 פרקים במשך שלוש שנים, במתכונת דומה לטופ גיר.
תקציב הסדרה לשלוש שנים עומד על כ-700 מיליון דולר אמריקאי.
מנכ"ל אמזון ג'ף בזוס תיאר את העסקה כיקרה מאוד, אך משתלמת.
הפרק האחרון של התוכנית יצא ב-13 בספטמבר 2024 בפריים וידאו.
בהתחלה הוחלט שהסדרה תופק ללא צילומי אולפן, אך הוחלט לשנות זאת ולהשתמש באוהלים על מנת לבנות אולפן נודד.
כל פרק צולם במיקום שונה.
הצילומים החלו ב-17 ביולי 2016 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה.
בארצות הברית החלו הצילומים ב-25 בספטמבר 2016 בדרום קליפורניה, ובדצמבר 2016 צולמה הסדרה בבריטניה.
הפרק האחרון של העונה הראשונה צולם בדובאי בסוף דצמבר 2016.
לתוכנית קיים מסלול מרוצים קבוע, בו המנחים מתזמנים הקפות למכוניות ספורט.
המסלול נקראה "מסלול אבולה" משום שצורתו מזכירה את נגיף האבולה, כפי שנראה מבעד למיקרוסקופ.
קטעים במסלול קיבלו שמות כמו "לא ישר", "בבית של אישה מבוגרת" או "שדה כבשים".
המכונית הראשונה שהוצגה במסלול במהלך התוכנית היא BMW M2 שסיימה את המסלול ב-1.26:2 שניות.
כלי הרכב המהיר ביותר שסיים את המסלול הוא אסטון מרטין וולקן עם זמן הקפה של 1:15.5 שניות.
בקטע הנקרא "שיחת רחוב" שלישיית המנחים משוחחת על חדשות לא רלוונטיות, אך בעיקר מתבדחת על חשבונו של מיי.
בחלק זה נוטה קלארקסון להוציא את זעמו על הקהל האנגלי ועל עובדות מוזרות, כגון "כמות האנשים שניגשו לטסטים השנה".
חלק נוסף מוקדש להגעת ידוענים לתוכנית, אך תמיד בדרכם לאולפן הם מתים בדרך כלשהי.
הידוענים מתים בדרכים שונות כגון: טביעה, נפילה ממסוק והכשת נחש.
לאחר שהידוען מת, מיי שואל "האם הוא יגיע בסוף?" והשאר צועקים לו, שלא.
החלק ההיתולי הזה מתייחס לניסיונותיה של BBC למנוע הגעת ידוענים לתוכנית והזמנתם לגרסה החדשה של טופ גיר.
בעונה השנייה החלה הפינה "התנגשות מוחות סלבריטאיים", בה, שני ידוענים מאותו תחום ספציפי ולעיתים היתולי (כמו מתופף רוק אמריקאי עם חיבה לרכבים) מתראיינים אצל קלארקסון ומבצעים הקפה ביגואר F-type, על מנת לראות מי משניהם מהיר יותר.
ב-15 בינואר 2019 יצא משחק הווידאו הרשמי של התוכנית לקונסולות הפלייסטיישן 4 וה-Xbox One.
המשחק עוקב אחרי הפרקים השונים בעונה השלישית של התוכנית, וזכה לביקורות מעורבות.
המסע הארוך לאסיה: פרק בתולדות הדיפלומטיה של ישראל הוא ספר מחקר-מונוגרפי מאת הדיפלומט משה יגר, שראה אור בשנת 2004 והוצא לאור בידי הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה.
הספר עוסק בתולדות יחסי החוץ של ישראל עם מדינות אסיה הנמצאות מפקיסטן מזרחה ובאירועים מכוננים ביחסי ישראל-אסיה, כדוגמת מסע משה שרת לאסיה, הדיפלומטיה הציונית באסיה מהצהרת בלפור עד להכרזת העצמאות ובוועידת באנדונג.
ארבעת הפרקים הראשונים משמשים כהקדמה לפרקים הבאים, בפרקים אלו הספר עוסק בדיפלומטיה הציונית באסיה מהצהרת בלפור עד להכרזת העצמאות, "קשיים וקשרים ראשונים" (על יחסם של דוד בן-גוריון, אבא אבן וגולדה מאיר לאסיה), ועידת באנדונג והשלכותיה על מעמדה של ישראל באסיה ועל מסע משה שרת באסיה.
הספר מפרט, בצורה מעמיקה ככל הניתן, את ההיסטוריה של היחסים הבילטרליים של ישראל עם מדינות אסיה.
בספר הוא כותב על ההיסטוריה העשירה של ישראל עם מדינות שונות באסיה כדוגמת פקיסטן, הפיליפינים, סרי לנקה, נפאל, מלזיה, יפן, קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית.
המונח "אסיה" מתייחס מבחינה גאוגרפית לכל האזור מחופי הים התיכון ועד יפן.
בשימוש המעשי שהיה מקובל אז במשרד החוץ מתייחס המונח "אסיה" לכל המדינות מפקיסטן מזרחה.
הספר מבוסס על מקורות רבים.
כיוון שהספר כתוב מנקודת מבט ישראלית, העדיף יגר לבסס את העובדות בספר על מקורות שכתובים בעברית, אם כי בעניינים מסוימים הסתמך יגר על מקורות שאינם ישראליים.
הספרות הרבה (מאמרים, מחקרים וספרים) שפורסמה בעולם אפשרה ליגר להקנות נקודת מבט רחבה יותר לעניינים שנדונו בספר.
הארכיונים הרשמיים של רוב מדינות אסיה אינם פתוחים לציבור, ולא שימשו כמקורות לספר.
ארכיון המדינה ושאר ארכיונים שעמדו לרשותו של יגר בכתיבת הספר עמדו פתחו את תיקיהם לרווחת הציבור רק בשנת 1972.
המסע אל ממלכת אורידור הוא ספר פנטזיה לבני הנעורים מאת הסופרת מיכל אהרוני רגב, שיצא לאור בשנת 2009. זהו ספר הביכורים של אהרוני רגב, אשר נכתב בהשראת חוויותיה כילדה בטורקיה וברמת גן.
הספר שעלילתו מתרחשת בישראל, היה מועמד לפרס גפן והוא חלק מסל תרבות ומצעד הספרים.
לדברי יהודה אטלס והסופרת יהודית רותם הספר מייצר מיתולוגיה חדשה.
רותם מציינת כי "הצלחתה של רגב להעמיד בעברית עולם משכנע המבוסס על מיתולוגיה בדיונית היא הישג מרשים.
היא רוקחת עלילה קולחת המשלבת מפגש עם יצורים פלאיים, כוחות קסם ומאבק בין כוחות האופל לכוחות הטוהר, וממציאה לא שפה דמיונית אחת, אלא שתיים".
עלילת הספר נפתחת בתיאור משפחה ישראלית ששלושת ילדיה שירה, עומר ודניאל נזרקים משגרת יומם בבית ובבית הספר ומתוודעים לממלכה בלתי נודעת בשם אורידור, המתקיימת מזה אלפי שנים מתחת לפני האדמה.
המפגש עם הממלכה הסודית מתרחש תחילה, כאשר הילדים מטיילים יחדיו ב"הר הרוחות", המצוי בקרבת ביתם ורעידת אדמה במקום מובילה אותם לתוך מערה, בה הם פוגשים יצור בשם אשגדון, המוביל אותם לטירה המצויה בממלכה הנסתרת.
בהמשך הסיפור, אשגדון מופיע באישון ליל בבית הילדים, ומבקש את עזרתם בחילוץ ממלכת אורידור מהסכנה לה היא נתונה מיד ממלכת דמלוצפר, השוכנת מעבר לנהר הסימבט.
הילדים עוברים יחדיו הרפתקאות שונות המעמידות אותם במבחן מול פחדיהם הכמוסים, תוך בחינת מידת יכולתם לשמור על הקשר ביניהם ועל הזיקה שלהם לטוב, מול הפיתוי שמציגים הכוחות האפלים המגולמים באויבי ממלכת אורידור.
הספר מבנה שני עולמות ומייצר שתי שפות, הכוללות עשרות מילים וביטויים: בני ממלכת אורידור מדברים בשפה האורידורית ובני ממלכת דמלוצפר השוכנים מעבר לנהר הסימבט מדברים בשפה הדמלוצפרית.
בשנת 2015, יצא לאור ספרה השני של אהרוני רגב, "תליון הזהב של דונה גרציה".
המסע המופלא של אהרוני וגידי (החל מעונה שביעית נקראת אהרוני וגידי) היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית שנוצרה על ידי השף ישראל אהרוני, במסגרתה הוא יוצא יחד עם המוזיקאי גידי גוב לסדרת מסעות במדינות שונות, ושניהם נחשפים לתרבויות אוכל ולמאכלי רחוב שונים.
תוכנית הבכורה של "המסע המופלא של גידי ואהרוני" עלתה למסך הטלוויזיה לראשונה בערוץ 10 בשנת 2011.
בעקבות הקשיים אליו נקלע ערוץ 10, ובטרם הושלם המיזוג בין ערוץ עשר ורשת 13, רכשה רשת מדיה את הסדרה, ומהעונה השביעית היא משודרת ברשת 13.
עונה 1 - דרך המשי
העונה עלתה ביוני 2011 בערוץ 10. ותיארה את מסעם לאורך דרך המשי ממזרח למערב.
מספר פרק מקום פרק 1 סין פרק 2 סין פרק 3 סין פרק 4 אוזבקיסטן פרק 5 מזרח טורקיה פרק 6 טורקיה פרק 7 איטליה
עונה 2 - אוכל רחוב
העונה עלתה באוגוסט 2014 בערוץ 10
מספר פרק מקום פרק 1 וייטנאם פרק 2 בורמה פרק 3 מרוקו פרק 4 הודו פרק 5 תאילנד פרק 6 שינג'יאנג
עונה 3 - אוכל רחוב
העונה עלתה בנובמבר 2014 בערוץ 10
מספר פרק מקום פרק 1 סין פרק 2 הולנד פרק 3 קוריאה הדרומית פרק 4 אתיופיה פרק 5 אתיופיה
עונה 4 - אוכל רחוב
העונה עלתה במרץ 2016 בערוץ 10
מספר פרק מקום פרק 1 יפן פרק 2 איטליה פרק 3 הודו פרק 4 נהר המקונג פרק 5 טיוואן פרק 6 מקסיקו פרק 7 פרו
עונה 5 - אוכל רחוב
העונה עלתה בנובמבר 2016 בערוץ 10
מספר פרק מקום פרק 1 ברזיל פרק 2 ברזיל פרק 3 איטליה פרק 4 יפן פרק 5 טיוואן פרק 6 מקסיקו פרק 7 קמבודיה פרק 8 הודו פרק 9 פרו
עונה 6 - הים התיכון
העונה עלתה באוקטובר 2017 בערוץ עשר
מספר פרק מקום פרק 1 מרוקו פרק 2 ברבג'יה פרק 3 יוון פרק 4 אלבניה פרק 5 איטליה פרק 6 הריביירה הצרפתית פרק 7 ספרד פרק 8 ספרד פרק 9 ישראל פרק 10 ישראל
עונה 7 - ארצות הברית
העונה עלתה בנובמבר 2018 ברשת 13
מספר פרק שם יעדים פרק 1 המסע מתחיל מסצ'וסטס, וניו יורק פרק 2 ניו יורק ופילדלפיה ניו יורק, ופנסילבניה פרק 3 הסוד שמאחורי ההמבורגר אינדיאנה, ואילינוי פרק 4 המאפיה האיטלקית שיקגו, ודקוטה הדרומית פרק 5 המערב הפרוע ויומינג ויוטה פרק 6 המבורגר מפלצתי נבדה פרק 7 פרק סיום עונה קליפורניה
עונה 8 - המסעדות המופלאות בעולם
העונה עלתה במרץ 2020 ברשת 13, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל הופסק שידור הסדרה לאחר הפרק השני.
ב-10 באוגוסט 2020 חזרה העונה לשידור.
מספר פרק מקום פרק 1 איטליהפרק 2קו-קוטפרק 3הודופרק 4גאורגיהפרק 5סינגפורפרק 6פוליןפרק 7תאילנדפרק 8אנגליה
המסלקה הפנסיונית היא מערכת מידע מרכזית בישראל, שיזם משרד האוצר ומופעלת על ידי חברת "סוויפטנס", כדי לאפשר העברת מידע מלא לגבי כלל החסכונות הפנסיוניים של העובדים במשק.
המסלקה הוקמה בשנת 2013. היא מבוססת על מערכת המידע שבנתה חברת נס טכנולוגיות, ומופעלת על ידי חברה בת שהוקמה לשם כך, "סוויפטנס".
המסלקה נועדה להגביר את יעילות ודיוק הפעולות בתחום החסכונות הפנסיוניים והביטוחים הנלווים להם של כלל בעלי החסכונות הפנסיוניים - שכירים עצמאים ואחרים, להוריד עלויות, ולהנגיש ייעוץ פנסיוני לכלל האוכלוסייה.
בתחילה הייתה ספקנות לגבי יכולתה של המסלקה לתפוס מקום משמעותי בעבודת סוכני הביטוח והחוסכים, אולם השימוש במסלקה הפך לכלי מרכזי בפעילות בענף.
המסלקה מרכזת מידע מכ-100 חברות ביטוח ובתי השקעות בהיקף של כ-1.4 טריליון ש"ח ועד היום עשו בו שימוש יותר מ-600 אלף חוסכים.
המסלקה מאפשרת לסוכני ביטוח ולעובדים המפרישים כספים לביטוח חיים, ביטוח נכות, קרן פנסיה, ביטוח מנהלים, קופת גמל וקרן השתלמות לקבל את המידע על כל חסכונותיהם ובכלל זה סכומי הצבירה, גובה דמי הניהול, כיסויים ביטוחיים, תשואות ועוד.
קבלת מידע על ידי המבוטח נעשית באמצעות רישום למסלקה הפנסיונית באתר האינטרנט של החברה וקבלת קוד אימות, שבאמצעותו ניתן להגיש בקשה לקבלת מידע על החסכונות.
הבקשה מועברת באופן ממוכן ומיידי לכל חברות הביטוח, הפנסיה והגמל, ועל פי תקנות משרד האוצר על הנתונים להתקבל בטווח של עד 3 ימי עסקים.
קבלת מידע על ידי סוכן או יועץ או גוף מוסדי נעשית באמצעות ייפוי כוח המתקבל מהחוסך, וכל התקשרות בינם לבין החוסך חייבת על פי התקנות להתחיל בקבלת מידע מלא אודותיו.
המסלקה הפנסיונית מסוגלת להעביר לא רק מידע פנסיוני אלא גם לסלוק כספים, כך שהעברות כספי פנסיה וביטוחים על ידי המעסיק בעבור עובדיו יכולים לעבור גם הם דרך המסלקה ישירות לקופות העובדים.
כל פעולה במסלקה, בין אם מדובר על קבלת מידע, העברת מסמכים או העברת כספים כרוכה בתשלום.
התעריף מפוקח ונקבע על ידי משרד האוצר.
המסע בצופים היא תוכנית ההדרכה של תנועת הצופים העבריים החל משנת 2014. על-פי תנועת הצופים, "המסע בצופים" הוא התהליך החינוכי שעובר חניך מכיתה ג' ועד לכיתה י"ב, או סך כל המסעות השכבתיים אותם עובר חניך בשנותיו בצופים.
עקרונות ההדרכה במסע מבוססים על תפיסתו החינוכית של הלורד רוברט באדן פאוול, שמרכיביה הם: קבוצה קטנה, טבע ואתגר.
חוויית החניך (למידה בהתנסות) - הדרכה טובה היא כזו שהחניך יוצא ממנה עם תחושות שייכות, משמעות ומסוגלות.
כדי להשיג זאת על החניך להיות פעיל (לכן קוראים לזה פעולה).
בשונה מבית הספר בו החניך בעיקר פסיבי, בצופים, על החניך לקבל על עצמו אחריות, לבצע משימות ולעמוד באתגרים – אלו יהפכו את ההדרכה לטובה בהרבה.
"שמעתי-שכחתי // ראיתי-זכרתי // עשיתי-הבנתי" (רוברט באדן פאוול, "צופיות לבני הנעורים")
דמות המדריך - מדוגמה אישית לאישיות לדוגמה.
העיקרון קובע כי ההשפעה החינוכית הגדולה ביותר מתרחשת מהסתכלות על המדריך ועל אופן התנהגותו ולאו דווקא מדברים שהמדריך אומר.
לפי עיקרון זה, הדרכה טובה היא הדרכה הנשענת על מדריך שמתנהג בדיוק כפי שהוא מצפה מחניכיו להתנהג.
"היה מי שאתה מחנך את חניכיך להיות".
קשר מדריך חניך- העיקרון קובע כי הדרכה משמעותית היא הדרכה שמבוססת על יחסים חמים וקרובים בין המדריך לחניכיו.
יחסים המבוססים על אמון, אכפתיות, הבנה ונתינה.
הדרכה כזו, היא הדרכה שנעשית בסביבה בה המדריך הוא "מדריך" במלוא מובן המילה ולא רק "מעביר הפעולות".
תוכן איכותי – העיקרון קובע כי הדרכה טובה היא הדרכה שהתוכן שמועבר במסגרתה הוא תוכן איכותי וערכי המכוון לחשיבה מעמיקה על נושאים מגוונים ועל גיבוש דעה.
אופן העברת הפעולה- העיקרון קובע כי הדרכה טובה נשענת על יכולתו של המדריך להעביר את הפעולה בצורה מעניינת וכזו המעודדת דיון פורה בו נשמעים כל המשתתפים.
כמו כן קובע העיקרון כי הדרכה טובה היא הדרכה המותאמת למצב הקבוצה, להזדמנויות החינוכיות שנוצרות בה ולמציאות המשתנה.
בשנת 1999 יצאה תוכנית ההדרכה התנועתית המקיפה האחרונה טרם "המסע בצופים", הידועה בשמה "הדרכה 2000".
בני הנוער עבורם נכתבה תוכנית זו היו שונים מאוד מחניכי ומדריכי התנועה בשנת 2014 - הם כמעט ולא השתמשו ברשת האינטרנט, הם לא העלו סטטוסים בפייסבוק ולחלקם הגדול אף לא היה מכשיר סלולרי, בוודאי שלא מכשיר "חכם".
נראה כי במהלך השנים שלאחר מכן מעמדה של ההדרכה ככלי המרכזי של תנועת הצופים הלך ונחלש, הידע הצופי והשימוש במתודה הצופית נשחקו והמדריכים בילו שעות רבות בכתיבת פעולות בפורמטים מסובכים במקום להדריך הדרכת טבע פשוטה או הדרכת חדר מדויקת.
פורמטים המקדשים את המבנה וצורת הפעולה ולא את התהליך, התוכן, המהות והחוויה הצופית.
בשל גורמים אלה, ובעיקר בשל העדר כיוון הדרכתי ברור מכיוון מטה התנועה, החליטה תנועת הצופים על הקמתה מחדש של מחלקת הדרכה ועל יציאה למסע של כתיבת תפיסת הפעלה הדרכתית ותוכנית הדרכה מקיפה ומעודכנת.
תוכנית זו החליפה את תוכנית הדרכה 2000 שבמילא לא נמצאה בשימוש בחלק גדול משבטי התנועה.
בשנת 2012 יצאה מחלקת הדרכה לתהליך "חיפוש" בשבטי הצופים ומחוצה להם באמצעות קבוצות מיקוד, שאלונים, למידה ממומחי תוכן, ארגונים חינוכיים, תנועות נוער אחרות, חומרי ארכיון ורכזי הדרכה בצופים לדורותיהם.
השאלות המרכזיות שנשאלו היו: מהי הדרכה טובה?
בשנת 2014 הודפסה מהדורה ראשונה של המסע בצופים בערכות ייעודיות ואישיות על פי תפקיד ושכבת גיל וכל שדרת ההדרכה בתנועה החלה לעבוד על פי התכנית החדשה.
בשנת 2018 הושק אתר המסע בצופים המביא את אותה תפיסה חינוכית בכלי חדש.
כלי שמבטא את שיטת ההדרכה: נושמת, מתעדכנת ומתפתחת עם מימד של בחירה.
האתר סגור ומעוצב לשימושם של חניכי התנועה והוא כלי עבודה אישי לתכנון הפעילות (לטווח קצר ולטווח ארוך) התוכן באתר הוא שיתופי ולכן הוא מתעדכן ומשתנה בהתאם לעריכה של כל קהילת המדריכים והמדריכות.
יציאה למסע היא תהליך מתוכנן וספונטני כאחד, שנשען על ידע והיכרות קודמים ועם זאת עמוס באי ודאות.
כדי להשאיר מאופיו הלא-וודאי של המסע, בחרה מחלקת ההדרכה של תנועת הצופים העבריים שלא לשרטט את המפה כולה, אלא לתת סימנים ברורים וקבועים, שבעזרתם יוכלו המדריכים לנווט את הדרך יחד עם החניכים שלהם.
גיבוש תוכנית ההדרכה היה תהליך מהותי וארוך שלווה באופן רציף על ידי ועדת הדרכה מורחבת ומחודשת והושפע מדיונים בפורומי תנועה משתנים.
שלושת השלבים: שלב החיפוש, השלב הפדגוגי ושלב הכתיבה היו שלבים מורכבים שאופיינו בעבודת חשיבה משותפת של קהלים ובעלי תפקידים שונים והגיעו לשיאם בכנס כתיבה רב משתתפים אשר התקיים באשקלון ופעל על פי עקרון חוכמת ההמונים
דילמות שליוו את תהליך פיתוח המסע בצופים
השאלה מי אמון ואמור לפתח הדרכה בתנועת נוער בכלל ובתנועת הצופים בפרט, היא איננה שאלה טריוויאלית.
עד לתוכנית "המסע בצופים", רוב פיתוח ההדרכה התרחש בשבטים עצמם על ידי בני הנוער ויש שיאמרו כי מדובר במצב רצוי ומיטבי.
לדעת אלה האחרונים, פיתוח ההדרכה מבטיח העצמה ולמידה של בני הנוער ובמקביל, מייצר תוכן שמותאם לקבוצה ולשבט בצורה מיטבית.
כמו כן, היכולת של מדריך להעביר פעולה שהוא בעצמו כתב היא יכולת טובה יותר שכן הוא מבין לעומק את הפעולה והיא ככל הנראה חשובה לו.
מצד שני, שנים של פיתוח הדרכה המתבצע בשבטים על ידי בני הנוער, ככל הנראה, הביא לחזרתיות, ירידה ברמת ההדרכה וכמו כן לירידה ברמת העיסוק בתכני ליבה תנועתיים דוגמת דמוקרטיה, אחריות חברתית או זהות יהודית.
במסע בצופים, התנועה אחראית על רוב פיתוח התוכן, תוך שהיא מותירה "מרחבי פיתוח" להנהגות, לשבטים ולמדריך.
בכל מסלול יהיה חופש למדריך לבחור משחקים, את משימת המסלול, את סדר הפעולות, להתייחס למציאות, לפתח תוכן בנושא מסוים שקרוב לליבו וכן להתאים את הפעולות לקבוצתו.
פיתוח התוכן על ידי התנועה, העלה את רמת התוכן ובעיקר פינה זמן להכשרת המדריכים על ידי הרשג"ד, זמן שלפני כן היה מוקדש בעיקר לכתיבת פעולות.
הבסיס להחלטה זו נעוץ בהבנה שמדריך טוב הוא תנאי הכרחי לפעולה טובה ויש להקדיש זמן להכשרה וליווי שלו לאורך שנתו הראשונה.
הצעת ההחלטה מתבססת גם על החשיבה לפיה העצמתו של מדריך באה לידי ביטוי בזמן העברת הפעולה ובהתייחסות להזדמנויות חינוכית במהלכה ולאו דווקא בעצם כתיבתה מאפס.
בנוסף, בתוך כל פעולה ומסלול הושאר מרחב בחירה ופיתוח ניכר למדריך ולרשג"ד.
האם המסע בצופים צריך לכלול שימש בטכנולוגיה או שאולי התפקיד הצופי הוא להוות מרחב נטול טכנולוגיה עבור בני הנוער?
במסע בצופים, "טכנולוגיה צריכה להיכנס במקום שבו יש לה יתרון בקידום תהליך חינוכי".
כאמצעי המחשה (לדוגמה סרטוני הדרכה ללימוד מיומנויות צופיות)
ככלי להכנה ולתכנון הפעולה (אתר המסע בצופים)
במקביל לשחיקת הידע הצופי והשיטה הצופית, נעלמה גם התיאוריה בנוגע לאופן בו נכון לשלב את הצופיות בפעילות השבטים ובעיקר בתוך ימי הפעילות השגרתיים.
מצב זה הוביל שבטים רבים לעשות צופיות במועדים מיוחדים בלבד ולא בשגרת הפעילות או להשתמש במתודה הצופית באופן מאולץ ולא טבעי למהלך הפעולה.
במטרה להחזיר את הצופיות לקדמת הבמה התקיימו במסגרת שלב החיפוש דיונים רבים אודות האופן הראוי לשילוב הידע והמיומנויות בתוך ימי הפעילות.
במסע בצופים, הצופיות נחלקת לקטגוריות: ידע צופי, מיומנות צופית, חוויה צופית והרוח הצופית.
כל אחת מהקטגוריות מקבלת מקום אחר במסע.
הידע הצופי (אודות תנועת הצופים) והרוח הצופית (עשרת מידות הצופה) משולבים בתוך פעילויות התוכן הבונות את המסעות השכבתיים ואילו החוויות הצופיות והמיומנויות הצופיות הן שני רכיבי פעולה אותן מעביר המדריך בפעילות השגרתית מבלי לקשר אותן לנושא מארגן.
פשוט משום שצופיות היא כלי הדרכתי קלאסי ועל זמני שיכול לעמוד בפני עצמו.
פעולה: פרק הזמן הפורמלי שעובר החניך ביום פעילות מרגע ההגעה לשבט ועד לחזרה הביתה.
מסלול: מכלול הפעילויות שעובר חניך בתקופת שנה מסוימת.
בשנה יש 5 מסלולים המחולקים לפי הסדר הבא: מפתיחת השנה עד חנוכה, מחנוכה עד ט"ו בשבט, מט"ו בשבט עד פסח, מפסח עד שבועות, ומשבועות עד אחרי מחנה הקיץ.
המסע השכבתי: סך כל המסלולים שעוברת שכבת גיל בשנת הפעילות
המסע בצופים: התהליך החינוכי אותו עובר חניך מכיתה ד' ועד יב'.
או סך כל המסעות השכבתיים אותם עובר חניך בשנותיו בצופים.
משימת מסלול - למידה בהתנסות.
בכל פעולה ראשונה של מסלול, המדריך מוביל את החניכים לבחירה ותכנון פרויקט, אותו יזמו ועליו יעבדו יחד במשך חודשיים.
פעילות תוכן - חוויית למידה ערכית.
בכל פעילות תוכן הקבוצה הופכת לקהילת חשיבה ועוסקת בשאלה אחת לעומקה.
זמן צופיות - מיומנויות וחוויות צופיות.
זמן שבו המדריך מלמד מיומנות צופית או מעביר חוויות צופיות.
החניכים לומדים בהדרגתיות בכל שנה מיומנויות נוספות וחווים חוויות צופיות בהן יישמו את הדברים שלמדו.
זמן משחק - זמן בפעולה שבו פשוט משחקים.
"החינוך היעיל ביותר הוא לתת לילדים לשחק בדברים נפלאים" (אפלטון)
זמן בו נפגשת כל קהילת השבט, הגדוד או הקבוצה לערוך מסדר מסורתי, להתכנס בחגיגיות, לשיר, לחוות חוויות משותפות וגם להציג משימות מסלול.
זמן עצירה - כאן ועכשיו.
זמן העצירה הוא זמן שלא מתוכנן בתהליך החינוכי של המסלול או של המסע השכבתי, הוא מגיב למציאות כפי שהיא קורית עכשיו.
נקודת מבט -ללמוד יחד את המציאות ולגבש את דעתי עליה.
נקודת מבט היא למעשה זמן עצירה מתוכנן והיא חלון הזדמנויות להתייחסות לעניין שעלה על סדר היום בתקופה האחרונה, אירוע היסטורי או אקטואלי.
צופיות עיונית וחווייתית בקדמת הבמה
מרכיבי פעולה שונים - פעולה מגוונת המאפשרת התייחסות למציאות
מרחב בחירה גבוה למדריך – כל קבוצה והמסע שלה
פעילות תוכן ממוקדת וקצרה יחסית עם שאלה במרכזה
הגדרה מחודשת של תפקיד הרשג"ד כ"מורה דרך."
הדרכה משמעותית גם לחניכי השכבה הבוגרת
המסע בצופים מחולק לחמישה שבילים מרכזיים וההליכה בהם מזמנת לחניך, לקבוצה, ולמדריך חוויות, אתגרים ועניין.
למעשה, המסע מורכב מאין סוף דרכים, גאיות, שלוחות, נקודות ציון, והרים, שנוצרו ונוצרים מהשילוב בין השבילים המרכזיים; החיבור בין כמה שבילים מייצר תוואי נוף מרתק; המעבר בין השבילים מגלה דרך חדשה ויוצר שבילים חדשים המרכיבים את המסע האישי של החניכים בתנועה.
הליכה בשביל הזה תפגיש את ההולך עם תפיסת העולם הדמוקרטית ותאפשר לו היכרות מעמיקה עם עקרונות הדמוקרטיה, עם הדילמות שעולות מהתנגשות ערכיה ועם החשיבה הביקורתית שהיא, במובנים רבים, נשמת אפה של הדמוקרטיה.
הליכה בשביל זה תעניק להולך בו את הזכות השווה לבטא את ייחודיותו, להביט על העולם דרך עיניים דמוקרטיות ולשפוט אותו לאור ערכים נצחיים כמו שוויון, חירות, אחווה, הכרעת הרוב, שמירה על מיעוט, וסובלנות.
כמו כן, יפגוש ההולך בדרך מושגים כמו 'זכויות האדם', 'שוויון מגדרי' ועוד, שהם אבן דרך באימוץ ובעיצוב של תפיסת עולם דמוקרטית.
שביל זה מזמן לצועדים בו מפגש מרתק עם הקהילה ועם החברה שהוא חי בה, ואת הכלים הנדרשים לבחינת מערכת היחסים שלו עם הסביבה, עם האחר, עם השונה ועם הדומה.
שביל זה יאפשר לצועדים היכרות מעמיקה עם אוכלוסיות שונות, על צרכיהן ומאפייניהם השונים, ויבנה בהולך את ההבנה בדבר האחריות ההדדית והקולקטיבית שיש לכל אחד מאיתנו כלפי הסובבים אותנו.
בנוסף, הליכה עקבית בשביל תייצר בהולך את הרצון ואת הכוח לטובת עשייה משמעותית ואיכותית עבור האחר.
בשביל כישורי החיים שזורים כלים ומיומנויות, שתפקידם להעניק להולך אפשרות טובה יותר להתמודד עם האתגרים שמזמנים החיים בעבור ילדים ובני נוער.
שביל זה מכוון את ההולכים בו אל הבנת עולמם הפנימי, אל גיבוש של זהות עצמית, אל יצירת חוסן נפשי ואל ויסות רגשי.
ההולך בשביל מרכזי זה יקבל את ההזדמנות להתלבט עם הקבוצה בדילמות שמלוות את חייו החברתיים והרגשיים, וללמוד משיח זה על מקומו, על יכולותיו, על מגבלותיו ועל הגבולות הפנימיים שלו.
ההולכים על השביל מזמנים לעצמם חוויית חיים מעצימה שתעניק להם כוחות ויכולת התמודדות טובה יותר.
שביל הצופיות הוא השביל המאגד קרוב למעלה מ-100 שנה של מסורת צופית עשירה הכוללת, זה לצד זה, מיומנויות וחוויות של קבוצה בטבע, ואת תפיסת העולם הצופית הבאה לידי ביטוי בעשר מידות הצופה.
שביל זה יעניק להולך בו היכרות מעמיקה עם ערכי הצופה, עם ההיסטוריה הצופית ועם המורשת התנועתית.
לצד היכרות זו, החוויות, ההתנסות והלמידה שיצבור ההולך יאפשרו לו להיות 'נכון' בתום המסע, ולזכות בתואר "צופה".
שביל הזהות היהודית והישראלית מחבר בין העבר, ההווה והעתיד.
ההולך בשביל זה יראה עצמו כחלק משרשרת הדורות היהודית ויחוש שייכות למקורות שלו.
הוא יחבר בין מורשתו היהודית לבין חייו בישראל וילמד על התהליכים שהובילו להקמת המדינה, על אירועים, על מלחמות ועל אתגרים בכינון מדינה יהודית.
ההולך בו יחוש מחויב למדינת ישראל, לקיומה כמדינה דמוקרטית וצודקת ולחברה הישראלית.
הוא ישאב השראה ממקורותיו היהודיים להתמודדות עם אתגרים בהווה וכן יתמודד עם דילמות וקונפליקטים העולים מתוך הזהות היהודית-ישראלית.
"המסע המופלא של אדוארד טוליין" הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופרת עטורת הפרסים קייט די-קמילו, אוייר על ידי בגרם איבטולין, והתפרסם בשנת 2006. הספר עוסק במסעו של ארנב חרסינה העובר בין בעלים שונים ולומד לאהוב.
אדוארד טוליין הוא ארנב חרסינה שמקורו בסין השייך לאבילין טוליין, ילדה בת 10 אשר אוהבת אותו עד עמקי נשמתה ומפנקת אותו.
לאדוארד יש תודעה, אך הוא לא יכול לזוז.
אדוארד מאוד אדיש לאהבתה של אבילין, אך מאוהב מאוד בעצמו ("החורף היא העונה החביבה עליו כיוון שאז הוא יכול לבהות בבואתו המשתקפת בחלונות החדר").
הדמות היחידה בסיפור שמודעת לתודעה של אדוארד היא פלגרינה, סבתה של אבילין, שהעניקה לה את אדוארד, ומתוארת כמכשפה.
פלגרינה שמה לב לאנוכיות של אדוארד ומספרת לאבילין סיפור על נסיכה מפונקת שלא ידעה לאהוב ועל כך הופכת לחזירת יבלות.
כמו בסיפורה של פלגרינה, גם גורלו של אדוארד נחרץ כאשר הוא צולל בעומקי הים לאחר שנזרק על ידי בריונים בהפלגה עם אביליין ומשפחתה.
הספר מתאר מסע לגילוי עצמי ונוגע בקשת של רגשות אנושיים ובהם, טוב-לב, חמלה, אובדן והתאוששות.
הנושא המרכזי יכול להסתכם בציטוט מהספר: "אם אין לך כוונה לאהוב או להיות אהוב, אז כל המסע הוא חסר מטרה." (הבובה הישנה).
כאשר היה עם אביליין, אדוארד לא הרגיש רגשות חוץ מאהבת עצמו.
הרגע שבו המצב הזה השתנה לראשונה היה כאשר נפל מהאונייה בתחילת הסיפור וחש פחד.
במהלך הסיפור אדוארד מתגעגע לאבילין וחושב על בעליו הקודמים.
ככל שחולף הזמן הוא לומד להעריך ולאהוב את מי שמחזיק ומטפל בו.
בעקבות השינוי הזה אדוארד זוכה לגאולה כשבבסוף מסעו הוא מגיע לחנות צעצועים ונקנה על ידי אביליין, אליה התגעגע.
אדוארד - הדמות המרכזית בסיפור, שאחריה עוקבת העלילה.
אדוארד הוא ארנב חרסינה סיני שמקורו מצרפת.
פלגרינה הביאה אותו לאבילין ליום הולדתה השביעי.
לאדוארד יש תודעה, ולפיכך הוא יכול רק לחשוב ולהרגיש.
לאחר שנפל מאונייה הוא עובר מסע בין בעלים שונים שבו הוא לומד לאהוב ולהרגיש רגשות כלפי אנשים אחרים, ולבסוף מתאחד עם אביליין לאחר שהיא קונה אותו לבתה.
אבילין - ילדה בת 10, לה שייך של אדוארד בתחילת הסיפור.
פלגרינה - סבתה של אבילין, מתוארת על פי אדוארד כאישה מרושעת, שכן לאחר סיפור האגדה הטרגי שלה הוא משווה אותה למכשפה מהסיפור.
היא הדמות היחידה בסיפור שמודעת לתודעה של אדוארד.
קייט די-קמילו נולדה בפילדלפיה שבפנסילבניה.
היא סבלה מדלקת ריאות כרונית.
בעקבות מחלתה עברה ביחד עם אמה ואחיה לפלורידה, בה האקלים חמים יותר.
אביה נשאר בפנסילבניה בשל עיסוקו (מכירת מוצרים אורתודנטיים) ולא הצטרף למשפחתו בפלורידה.
ניתן לראות שני אזכורים מחייה בספר:
המסע של אדוארד וגעגועיו לאבילין הם אזכור למסע של קייט מפילדלפיה לפלורידה כאשר הופרדה מאביה.
המחלה של שרה רות בסיפור היא מחלת ריאות, כמו המחלה שהשפיעה על חייה של קייט בילדותה.
המסע לארץ ישראל הוא שיר נכתב על ידי חיים אידיסיס, הולחן על ידי שלמה גרוניך ובוצע על ידי ילדי מקהלת "שבא" בשנת 1991. לשיר זה יסודות סיפוריים וליריים, הוא שיר שמזכיר סיפור ושנותן ביטוי לרגש.
נוסף על כך הונצחה עבודה מוזיקלית זו באלבום בשם "שלמה גרוניך ומקהלת שבא", שיצא ב־1993.
השיר "המסע לארץ ישראל" מספר על סיפור מסעם המפרך של יהודי אתיופיה בדרכם לארץ ישראל ועל בעיותיהם בהגיעם לארץ.
השיר נכתב בעקבות עלייתם של קהילת ביתא ישראל בשנות ה־80 ב"מבצע משה", שבו עלו לארץ ישראל 16 אלף יהודים מאתיופיה.
רבים מהעולים מתו בדרך הארוכה.
נוסף לכך מתוארים בשיר קשיי המסע: הקשיים הפיזיים בהליכה האין־סופית ("הַמִּדְבָּר לא נִגְמָר"), הסכנות שארבו בדרך ("וּבַלַּיְלָה תָּקְפוּ שׁוֹדְדִים"), ולאחר הגיעם לארץ, קשיי ההתאקלמות המשותפים לכל העולים ובעיה שניצבה לפני העולים מאתיופיה – הממסד הרבני שלא הכיר ביהדותם.
השיר מחולק לארבעה בתים שביניהם הפזמון חוזר בשינוי.
בשלושת הבתים הראשונים מופיעים תיאורים של קשיי המסע:
אורך המסע: "המדבר מתחתי, אין סופו לפנים" (בית א'), "המדבר לא נגמר" (בית ב')
מצוקת הרעב במהלכו: "על גבי שק האוכל הדל (בית א') ו-"שק האוכל שלנו אבד" (בית ב')
חיות רעות: "יללות של תנים"
שודדים: "ובלילה תקפו שודדים, בסכין ובחרב חדה"
אובדן האם: "במדבר דם אמי, הירח עדי"
הבית הרביעי מתאר קשיים מסוג אחר: הקושי להיקלט ולהסתגל בארץ ישראל.
נוסף לכך, השיר מציג מבנה של שיר-זמר בעל בתים ופזמון חוזר.
הוא מתאר מצד אחד, את הקושי הקשור לעלייה ולתלאות של המסע ומצד שני, את האהבה לארץ ישראל.
בשיר כאשר נשברת החריזה היא מציינת משבר כלשהו.
בשיר יש שיח בין שלוש דמויות:
הקול הדובר בשיר — קול ילדי של בת/בן (המגדר בתחילת השיר אינו ידוע)
דמות הדובר במרכז השיר עוברת מעברים משמעותיים:
ומעבר בו היא הופכת להיות האמא במהלך המסע לארץ ישראל: בתחילת השיר הדוברת היא חלק מאותם הילדים שצועדים במסע וכמו שאר הילדים, היא סופגת את הרצון והנחישות שמקרינה האם ("ואמי מבטיחה לאחיי הקטנים / עוד מעט עוד קצת, להרים רגליים / מאמץ אחרון לירושלים").
אבל לאחר תקיפת השודדים ומותה של האמא ("ּובלילה תקפו שודדים בסכין, גם בחרב חדה/במדבר דם אמי, הירח עדי") הדוברת מזוהה כילדה, שנהפכת לאמא חלופית במשך שאר המסע.
הירח הוא גרם שמימי הקרוב ביותר לכדור הארץ, בלילה הירח לאדם משמש כמנחה ונותן אור.
הירח מופיע ביצירות ספרות רבות למבוגרים ולילדים, כדמות בעלת אופי ייחודי ומגוון.
הירח בשיר מגשר בין חוויית הדובר: מארץ המוצא (אתיופיה) למסע במדבריות סודאן, וכן למסגרת החיים בארץ ישראל.
בנוסף לכך הירח ממלא תפקיד משמעותי בשיר.
נוצרת הדמיה בינו לבין האם במסע.
כאשר האם משגיחה על בניה ומעודדת אותם להמשיך ללכת, הירח מהווה מקור לאור חומרי, אך גם רוחני, שמנחה את ההולכים במסע.
בכל בית בשיר לירח יש תפקיד:
בבית הראשון - תפקידו הוא להאיר, להשגיח ולהנחות בחשכת המדבר ("הירח משגיח מעל")
בבית השני - תפקידו להאיר, ולהיות שותף לקשיי המסע ("אור ירח החזק מעמד")
בבית שלישי - הירח מתפקד כעד למותה של האם ("במדבר דם אימי, הירח עדי")
בבית רביעי - תפקידו הוא להשגיח מבחינה רוחנית ומשמש כמעין זיכרון לאם ("בירח דמותה של אימי")
הדמיון לעליית בני ישראל בתנ"ך
הסיפור מתייחס לשכבות שונות של זהויות יהודיות-ציוניות.
ניתן לראות במהלך הסיפור את הגעגועים והרצון להגיע לציון, אפילו במחיר של הקרבה גדולה כמו הקרבת חיים, כמו בסיפור התנכי בו בני ישראל עברו מסע קשה ומפרך כדי להגיע לארץ ישראל.
אבל בשיר מצוין גם שהחברה הישראלית אינה מקבלת את יהדותם של העולים החדשים.
גיל אלדמע, נתן שחר (עורכים), ספר השירים לתלמיד: מילים, תווים ודברי רקע, חלק ב', עמ' 47, מפעלי תרבות וחינוך, 1995.
מנגנים גרוניך, עמ' 101, הוצאת הספרים למוזיקה ע"ש נסימוב, 1994.
המסע האחרון הוא סרט מדע בדיוני צרפתי שכתב וביים רומן קירו ויצא לאקרנים בשנת 2020. זהו עיבוד קולנועי באורך מלא לסרט הקצר המסע האחרון של פול ו.ר.
זהו סרטו העלילתי באורך מלא הראשון.
הסרט הוקרן בכמה פסטיבלים בשנת 2020, כולל פסטיבל אנגולאם פרנקופון, לפני שיצא לבתי הקולנוע בצרפת ב-19 במאי 2021.
בעתיד פוסט-אפוקליפטי, כוכב אדום מוזר מנוצל יתר על המידה בשל האנרגיה שלו.
ככל שמסלולו משתנה והוא פונה ישר לכדור הארץ, פול ו.ר.
הוא האסטרונאוט היחיד המסוגל להרוס אותו משום שנדמה שהוא נהנה מהמאפיינים הגנטיים המאפשרים לו לחצות את שדה הכוח של הכוכב.
אף על פי כן, מסיבות שידועות רק לו הוא מסרב לקבל את המשימה הזו על עצמו ומתחבא מהשלטונות.
מבוקש על ידי השלטונות, פול גם נרדף ללא הרף על ידי זר מסתורי, שניחן בכוחות טלפתיים, ששכר שכירי חרב למצוא אותו.
במהלך מסעו, פול פוגש את אלמה, נערה מתבגרת בעלת אופי חזק.
פלאשבקים מראים את הטראומה של פול הקשורה לילדותו (מותה הדרמטי של אמו) ומערכת יחסים מסובכת עם אביו ואחיו אליוט.
הוגו בקר – פול ו.ר.
פול המי – אליוט ו.ר.
ז'אן רנו – אנרי ו.ר.
פיליפ קתרין – מגיש רדיו
לרומן קירו לקח מספר שנים לחדד את התסריט שלו.
בהשראת סרטו הקצר "The Voyage of the Paul WR" האניגמטי (2015).
הבמאי הודה ש"בלייד ראנר" (בבימויו של רידלי סקוט, 1982) השפיע מאוד על יצירת הסרט.
המסע אל האושר הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1985 בבימויו של פיטר מסטרסון, עם ג'רלדין פייג' ורבקה דה מורניי בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי הורטון פוט והוא מבוסס על מחזה שלו באותו שם שהועלה בברודוויי ב-1953 בכיכובה של ליליאן גיש.
ג'רלדין פייג' זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
הורטון פוט היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
העלילה היא על קשישה המתגוררת עם בנה הרכרוכי ועם כלתה השתלטנית, ומשתוקקת לבקר בעיירת הולדתה.
קארי ווטס (ג'רלדין פייג') היא אלמנה בת 62 המתגוררת זה 15 שנים בדירה קטנה ביוסטון ביחד עם בנה לודי (ג'ון הרד) וכלתה ג'סי מיי (קרלין גלין).
כלתה מציקה לה כל הזמן ובנה חסר האופי לא מגן עליה.
קארי רוצה לבקר בעיירה באונטיפול הנמצאת בין יוסטון וקורפוס כריסטי שם נולדה והקימה משפחה אך בנה וכלתה לא מאפשרים לה זאת ביודעם שהמקום נטוש.
קארי הסובלת מבעיות לב, רוצה לראות את המקום פעם אחת לפני שתמות.
יום אחד מקבלת קארי המחאה מהביטוח הלאומי, מנצלת את העובדה שאין איש בבית וממהרת לתחנת הרכבת כדי לרכוש כרטיס לבאונטיפול.
הקופאי אומר לה שהרכבת אינה מגיעה לבאונטיפול.
קארי מתיישבת ליד בחורה צעירה, תלמה (רבקה דה מורניי) ומתחילה איתה בשיחה אך מתחמקת מהמקום כשהיא מבחינה בלודי ואשתו מחפשים אחריה.
מחוסר ברירה הוא קונה כרטיס לאוטובוס המגיע לעיירה סמוכה לבאונטיפול אליה נוסעת גם תלמה.
הן משוחחות כל הנסיעה על חייהן - תלמה מספרת שהיא נשואה טרייה שבעלה עדיין לא חזר מהצבא והיא נוסעת להוריה.
קארי מספרת לה על חייה בבאונטיפול ועל זה שאביה התנגד לנישואיה עם גבר שאהבה ולבסוף נישאה לגבר שלא אהבה.
הן מגיעות לעיירה הסמוכה לבאונטיפול ושם הן נפרדות.
הקופאי אומר שהתושבת האחרונה בבאונטיפול מתה לאחרונה וכעת אין שם איש.
בינתיים מגיע למקום השריף (ריצ'רד בדפורד) ורוצה להסיע אותה לתחנת המשטרה.
היא מתנגדת ומתעלפת ורופא מוזעק לבדוק אותה.
היא מתחננת לשריף שיסיע אותה לבאונטיפול המרוחקת רק 12 ק"מ והוא מרחם עליה ומסיע אותה לשם.
קארי מתבוננת בבית העזוב בו נולדה וגדלה ונכנסת לתוכו.
בינתיים מגיעים למקום לודי וג'סי מיי.
קארי מתבוננת בפעם האחרונה בבית והשלושה מסכימים להמשיך בחייהם המשותפים בצורה שלווה יותר, ומתחילים בנסיעתם בחזרה ליוסטון.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'רלדין פייג'קארי ווטסרבקה דה מורנייתלמהג'ון הרדלודי ווטסקרלין גליןג'סי מיי ווטסריצ'רד ברדפורדשריף
המסע אל האי אולי הוא ספר ילדים על-זמני שכתבה סופרת הילדים מרים ילן-שטקליס ואיירה צילה בינדר.
הספר יצא לאור בשנת 1944 ומהדורה מחודשת שלו יצאה בשנת 2014 מלווה באיוריה של בתיה קולטון.
גיבורי הספר הם דמויות שעליהם כתבה מרים ילן שטקליס בשיריה, וביניהם דני הגיבור, אלישבע הבובה שרגלה האחת נעלמה, אפה שבור והיא קרחת, וגם שלושה חברים של דני - קוּץ הדובון, רוּץ הכלב ומוּץ החתול.
העלילה מתחילה בשעת לילה, בביתו של דני.
הכל ישנים, דני, רותי אחותו, הוריו ואפילו החלונות ישנים, ובחדר הצעצועים יושבים שלושת הידידים של דני - הדובון, הכלב והחתול - ומשוחחים.
לפתע נשמע בכיה של אלישבע הבובה המצרה על מר גורלה שהיא פיסחת, קירחת ואפה שבור.
הידידים - קוץ, רוץ ומוץ - מרחמים על אלישבע, ומחליטים שהם רחמנים יותר מילדים ומאנשים, הם אלו שיעזרו לבובה הסובלת וייקחו אותה לריפוי אצל הרופא הגדול שנמצא בארץ הבובות.
השלושה מעירים את דני ומבקשים ממנו להצטרף למסעם עם אלישבע אל ארץ הבובות אשר נמצאת באי ששמו "אולי" בלב האוקיינוס.
הם אינם יודעים את מיקומו המדויק של האי, "רק הלוויתן הזקן הגר בבית הבדולח שלו במעמקים הירוקים הקרירים", יודע את הדרך אליו.
כאן מתחיל סיפור המסע של החמישה הרצוף מכשולים שונים והתגברות עליהם.
הם יוצאים מהבית ונוסעים יחד במכונית הצעצוע של דני, זו מתנגשת בעץ ומתנפצת לרסיסים, והם נאלצים להמריא באווירון צעצוע של דני.
כאשר גם זה מתקלקל, עוזרת להם ציפור לתקן אותו, ואף עוזרת להם למצוא את הלוויתן אשר נושאם על גבו אל האי "אולי" ואל הרופא שיצליח לתקן את אלישבע הבובה.
העלילה מתחילה בלילה, במצב שנמצא בין ערות לשינה.
כל בני הבית ישנים ורק הצעצועים, גיבורי הסיפור, ערים.
בהמשך, העלילה מערבת בין מציאות לדמיון, בין סביבה מוכרת כמו חדר משחקים לבין מקום זר ולא ידוע ששמו ארץ הבובות, אשר נמצא באי אשר גם שמו - "אולי" - מרמז על כך שהוא בין ספקנות לוודאות.
החבורה מתחילה את דרכה עם דמויות מוכרות ובהמשך פוגשת בעלי חיים ואף איש זר שאינם מוכרים לה.
מרים ילן שטקליס מכירה היטב את תחושות קוראיה, בני הגיל הרך שעדיין מערבים דמיון במציאות, מרבים להאניש בעלי חיים ואף חפצים, וגם חוששים מעט מהלא מוכר, והיא מערבת בעלילה אמירות של מספר יודע כל שיפוטי וחינוכי שמעורר בילדים תחושה שהם יכולים להירגע, מפני שיש מבוגר אחראי שמספר את העלילה.
בעלי החיים קוץ, רוץ ומוץ כועסים על הילדה רותי ועל אמה שאינן ערות לכאב של אלישבע הבובה, וכן ועל ילדים שמתנכלים לצעצועיהם, פוגעים בהם ואינם ערים לכך שגם לצעצועים יש כאבים ורגשות.
לאורך העלילה חוזרת השאלה ומפנה את תשומת לב הקוראים לתופעה של השחתת צעצועים, ומעוררת אמפתיה אל האחר.
בסופה ניתנת התשובה שגם הילדים רחמנים, ולא רק בעלי הזנב הפרוותיים, וזאת כאשר דני מתנדב לתרום מעורו פיסה לאלישבע המנותחת.
הסיפור מדגיש את נושא האמפתיה לאחר הסובל, חברות ושיתוף פעולה, נאמנות, אהבה ורצון טוב.
"המסע אל האי אולי" הוא ספר מסע.
בנוסף לערכי החברות העולים ממנו, יש בו גם משום עידוד ליצר החקרנות שמתפתח בילדים 'המבוגרים' של הגיל הרך אשר אינם מסתפקים עוד בחקר הסביבה הקרובה, אלא רוצים לפרוץ גבולות אל הסביבה הרחוקה יותר, לבדוק את תגליותיהם ואת עצמאותם, ועם זאת הם עדיין זקוקים לידיעה שיש להם מקום בטוח לחזור אליו.
החבורה שיצאה למסע האמיץ נתקלה בקשיים אך לא ויתרה, השיגה את מטרתה ובסופו של דבר שבה אל הבית המוכר והידוע ואל ההורים.
הסיפור מקנה לילד ערכים של אומץ, פתרון בעיות, ועמידה במטרה, כדברי סיגלית אבירם בריל על הקשר בין ספרות ילדים והתפתחות בגיל הרך, הספר מצליח "לחזק אצלו את התחושה שהוא יכול לצאת ולחקור את סביבתו אך יש לו עוגן בטוח לחזור אליו".
הבדלים בין המהדורה הראשונה למחודשת
הספר נכתב בשנת 1944, ובשנת 2014 כנרת זמורה-ביתן דביר הוציאה אותו לאור במהדורה חדשה.
בספר המקורי הופיעו רישומים מאת המאיירת צילה בינדר, ואילו את המהדורה החדישה איירה בתיה קולטון באיורים צבעוניים ומפורטים, שעליהם סיפרה קולטון: "ה'בעיה' היא שמרים ילן שטקליס כותבת כאילו היא מציירת.
הפתרון הוא להתעלם מהטקסט, אני לא רוצה שהוא יגביל אותי.
אבל אז אני קוראת, ויש המון פרטים, והבנתי שאני כל כך מוגבלת.
היה לי קשה, זה היה מסע מאוד ארוך, ומתי ממש התחלתי ליהנות?
ברגע שהשמש הגיעה, יצאתי מהחושך.
מאז הציורים שלי הרבה יותר טובים… הגעתי לאי "אולי", למה שבאמת רציתי לצייר".
בספר מופיעות מילותיו של "שיר העגלון", אשר ראה אור כשנה אחת בלבד טרם הופעת הספר.
המסלול לשותפות היא סדרת טלוויזיה זרימת דרמה משפטית אמריקאית שיצרה ג'ורג'יה לי, המבוססת על רומן באותו שם משנת 2013 מאת הלן וואן.
הסדרה אמורה לצאת לאקרנים בנטפליקס ב-26 באוגוסט 2022.
אינגריד יון (ארדן צ'ו) היא עו"ד בכירה העובדת קשה כדי להשיג את השותפות הנכספת בחברת עורכי הדין בה היא עובדת לצד עורכי דין גברים דורסניים המנסים אף הם להשיג את התפקיד לעיתים בדרכים לא ישרות.
אינגריד מתמרנת בין חייה האישיים והרומנטיים לבין עבודתה.
ארדן צ'ו - אינגריד יון
בראדלי גיבסון - טיילר רובינסון
אלכסנדרה טורשן - ר'ייצל פרידמן
נולן ג'רארד פאנק - דן פאלון
מתיו ראוך - מרטי אדלר
תאמינה סאני - ויקטוריה סנט קלייר
זיין פיליפס - האנטר ריד
ב-14 בספטמבר 2021, נטפליקס אישרה הפקה של עשרה פרקים.
הסדרה נוצרה על ידי ג'ורג'יה לי שצפויה להפיק בפועל לצד שרה גולדפינגר, טוני הרננדז וקריסטן קמפו.
הסדרה מבוססת על הרומן The Partner Track משנת 2013 של הלן וואן, שאמורה להיות יועצת לסדרה.
ג'ולי אן רובינסון אמורה לביים את שני הפרקים הראשונים של הסדרה.
טניה וקסלר, קווין ברלנדי, לילי מארי וצ'ארלס רנדולף-רייט אמורים גם לביים כמה פרקים.
"Jax Media" היא חברת ההפקה המעורבת בהפקת הסדרה.
הסדרה צולמה בניו יורק .
הסדרה אמורה לצאת לאקרנים ב-26 באוגוסט 2022.
עם פרסום הזמנת הסדרה, לוהקו ארדן צ'ו, בראדלי גיבסון, אלכסנדרה טורשן, נולן ג'רארד פאנק, דומיניק שרווד, רוב היפס ומתיו ראוך לתפקידים ראשיים.
ב-29 באוקטובר 2021, לוהקו דזמונד צ'יאם ותמינה סאני לתפקידים חוזרים.
ב-20 בדצמבר 2021 לוהקה לנה אהן לתפקיד חוזר.
הסדרה הוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-26 באוגוסט 2022.
המסע הצרפתי לסרדיניה היה מערכה צבאית קצרה שהתרחשה ב-1793 בים התיכון כחלק ממלחמת הקואליציה הראשונה, במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית.
המסע היה המתקפה הראשונה של הרפובליקה הצרפתית החדשה בים התיכון, והוא כוון לאי סרדיניה, חלק מממלכת סרדיניה.
סרדיניה הייתה אז נייטרלית, אך מיד הצטרפה לקואליציה האנטי-צרפתית.
המבצע נכשל, כשההתקפות שהופנו לעבר קליארי בדרום ולה מדלנה בצפון הסתיימו שתיהן בתבוסה.
המבצע הושק על ידי צי הים התיכון הצרפתי, בראשותו של אדמירל לורן טרוגה, לפי הנחיות מהוועידה הלאומית.
היא הנחתה לפלוש לסרדיניה, החשובה מבחינה אסטרטגית כדי להשיג שליטה בים התיכון.
עיכובים בהרכבת כוח הפלישה העניקו לסרדינים מספיק זמן להרים צבא, וכשהצי הצרפתי הגיע לעיר הבירה קליארי, הסרדינים היו מוכנים.
ההתקפה הראשונה נחרבה בסערה, אך השנייה יצאה לדרך ב-22 בינואר 1793. חיילים צרפתים נחתו לאחר מכן ב-11 בפברואר, אך הפסידו ונדחקו לים בקוארטו סנט'אלנה .
מתקפה שלישית לאחר מכן נפתחה על לה מדלנה מול החוף הצפוני של סרדיניה, וגם היא כשלה, בין השאר עקב חבלה של כוחות קורסיקאים.
בין החיילים הצרפתיים שנשלחו ללה מדלנה היה לוטננט קולונל נפוליאון בונפרטה.
ב-25 במאי צי ספרדי כבש מחדש את האיים הקטנים סן פייטרו וסנט'אנטיוכו, המוצבים האחרונים בהם עוד שהו חיילים צרפתים בסרדיניה והחיילים נכנעו.
סיום המערכה הוביל לסדרה של מרידות עממיות בסרדיניה נגד שליטי סבויה, התנתקות זמנית של קורסיקה מצרפת, ומרד בעיר הנמל טולון.
מלחמות המהפכה הצרפתית החלו באפריל 1792 כאשר הצרפתים הכריזו מלחמה נגד האימפריה האוסטרית, בעלת ברית של ממלכת פרוסיה.
אף על פי שממלכת סרדיניה, המפוצלת בין סבויה ופיימונטה ביבשת והאי הים תיכוני סרדיניה, לא הייתה כרגע חלק מהקואליציה, היא זוהתה כיעד עיקרי לפעולות צבאיות צרפתיות.
האי סרדיניה היה עשיר בשטח חקלאי ובעל חשיבות אסטרטגית בים התיכון, ובצרפת הורגש כי כיבושו הכרחי וישמש כגורם מרתיע לחלק היבשתי של הממלכה ושאר אומות חצי האי האיטלקי, ותפיץ את רעיונות המהפכה הצרפתית אל מעבר לגבולות צרפת לחצי האי ובהמשך לשאר יבשת אירופה.
יתרה מכך, התקפה מוצלחת על האי נחשבה לניתנת להשגה בקלות, וניתנו פקודות לכוח משלחת להתאסף בטולון, בסיס הצי הראשי של הים התיכון הצרפתי.
הפיקוד על מבצע זה ניתן לאדמירל-משנה לורן טרוגה, מפקד צי הים התיכון, שהתקשה לגייס את הכוחות הדרושים.
צרפת בכלל והצי הצרפתי בפרט עברו טלטלה חברתית ופוליטית קשה, ורק בדצמבר הוכן כוח משלחת מספיק.
המשלחת נחתה על חופי סרדיניה קרוב לבירה קליארי בחוף הדרומי, ב-21 בדצמבר 1792.
אזהרות על מלחמה על סרדיניה הגיעו חודשים קודם לכן, אם כי המלך ויטוריו אמדאו השלישי ששכן בבירה טורינו לא עשה מאמצים רבים כדי לחזק את האי, מתוך אמונה כי לעשות זאת עלולה להיראות על ידי הצרפתים כפרובוקציה.
עם זאת, תושבי האי היו קתולים אדוקים, ורדיפת הכמורה הקתולית בצרפת במהלך המהפכה עוררה התנגדות ניכרת בקרב העם הסרדיני.
הממשלה המקומית הצליחה לגייס יותר מ-4,000 חיילי רגלים ו-6,000 פרשים, אם כי היה מחסור מאוד בתותחים למקרה של פלישה בלתי-נמנעת לאי.
כאשר הצי הצרפתי של 36 ספינות קרב לסרדיניה, התרחשה סערה קשה שהסיעה את הספינות מהחוף.
מספר סירות קטנות אבדו ושאר הצי הוסע לפלמאס שבחוף הדרום-מערבי של האי.
שם נחתו חיילים על האיים סן פייטרו וסנט'אנטיוכו, שניהם נלקחו ללא לחימה.