tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשחק זה, השחקן תחילה נכנס לדמותה של קאדה אקמאטסו, אשר נחטפת בידי אנשים מסתוריים ונכלאת בתוך בית ספר הנקרא: Ultimate Academy for Gifted Juveniles (האקדמיה האולטימטיבית לצעירים המחוננים בתרגום חופשי).
שם היא פוגשת את שואיצ'י סאיהרה, אליו היא מתלווה למגרש הספורט, שם הם מגלים תלמידים נוספים שנחטפו כמוהם ומגלים כי מי שחטף אותם היו המונוקומה קאבס (מונוקאבס בקיצור) - חמישיית דובי מונוקומה בצבעים שונים ומאפיינים שונים אשר מטרתם המשותפת היא להרוג את התלמידים.
מסתבר כי המונוקאבס הם ילדיו של מונוקומה, אשר מתרגז מהמריבה שהם חוללו ביניהם בזמן שישבו בתוך הרובוטים שלהם הנקראים Exisals.
התלמידים, שלא מבינים מה הם ראו באותה עת, מקבלים בגדים חדשים שבאמצעותם גם מוצמד להם כישרון ואף מגלים כי הם נכלאו בבית הספר במטרה להרוג אחד את השני עד שיישארו רק שני תלמידים שיישרדו.
לאחר מאורעות הפרק הראשון, כאשר קאדה מתגלה בתור מי שהרגה את רנטארו אמאמי, השחקן מועבר לנעליו של שואיצ'י, שממלא את תפקידה של קאדה לצוד את המאסטרמיינד (מה שהם תכננו ביחד במהלך כל הפרק) ואף מבטיח לה שהוא יעשה הכל למען אהבתם הקצרה ביניהם.
בעקבות כך, קאיטו מומוטה, שלא אהב את ההתרחשות במשפט הכיתה, מחליט לקחת עליו את האחריות על שואיצ'י, ממנה אותו בתור הסיידקיק שלו ואף מזמין אותו להתאמן עימו בלילות כשאף אחד מהתלמידים האחרים והמונוקאבס לא רואה.
בהמשך הם מצרפים את מאקי הארוקאווה, הידועה כסייעת, אך בסוף הפרק השני היא מתגלה כהמתנקשת.
ככל שהעלילה מתקדמת, התלמידים מקבלים רמזים לגבי איך הם התנהלו בטרם המשחק החל באמצעות פנסים מיוחדים.
כמו כן, במקביל לניסיונות ההתחמקות מבית הספר, הם מעלים חשדות כי קוקיצ'י אומה הוא המאסטרמיינד בשל התנהגותו החריגה והשקרים שהוא מדבר רבות.
בתחילת הפרק החמישי, קוקיצ'י גם מתוודה שהוא המאסטרמיינד, אך דבר זה מתבדה בזמן המשפט שנעשה באותו הפרק, כשהתגלה כי קאיטו הרג את קוקיצ'י.
דבר זה נעשה לבקשתו של קוקיצ'י להפסיק את המשחק וליצור תעלומה שגם מונוקומה לא יוכל לפתור.
לאחר מותו של קוקיצ'י, שואיצ'י מגלה כי ישנן תעלומות לא פתורות בתוך בית הספר ולכן, הוא והשורדים הולכים לגלות את סודות בית הספר, בזמן כשקיבו מנסה להשמידו בכוחות עצמו.
מבין מה שהוא גילה מסודות בית הספר היו:
שהכישרון של ראנטארו הוא השורד וזאת בעקבות היותו שורד מהעונה הקודמת של המשחק (הידועה כעונה 52, שכן המשחק הוא בעצם עונה 53.)
שקאדה לא באמת הרגה את ראנטארו, אלא המאסטרמיינד.
שבחדר של המאסטרמיינד ישנו מכל שבתוכו שוכנת מאדרקומה (Motherkuma) והיא זו שמייצרת את המונוקומות, ואת הנאנו מצלמות הקטנות אשר משדרות את כל מאורעי המשחק לעולם החיצון.
אל החדר של המאסטרמיינד היה דרך קיצור מהשירותים של הבנות.
קוקיצ'י לא היה חבר בשאריות היאוש, אלא היה מנהיג של ארגון בשם D.I.C.E ומשם הוא שיחק את הלוח מודעות הקסום ואת הדמות האהובה "ר" בדייס מיוזיקל מחזמר מקורי על משחקי תפקידים ואנימה שעלה בכנס הארוקון 2025, ה־16 במרץ בנייני האומה ירושלים.
המאסטרמיינד הייתה טסומוגי שירוגאנה ובעקבות כישוריה כקוספליירית, היא יכלה לבחור להפוך לכל דמות שהיא רוצה, שכן היא מוכיחה שגם הדמויות מהמשחקים הקודמים אינן קימות ביקום הזה.
היא חברה בארגון ושמו "צוות דאנגנרונפה" - צוות שאחראי על הכנת הסדרה דאנגאנרונפה ביקום הזה.
כמו כן, היא חשפה שקיבו גם היווה מצלמה בתוך התכנית והוא בעצם צילם את המאורעות לטלוויזיה.
כל המשחק הוא בעצם יקום פיקטיבי והפנסים הוקלטו בתור מניפולציה שנועדה לגרום לתלמידים לחשוב שהמאורעות שקרו בטרם המשחק היו אמיתיים (אף על פי שבמציאות הם לא).
לאחר שטסומוגי מובסת בידי קיבו, המשמיד את בית הספר באופן סופי ואף מקריב את עצמו, מתגלה כי התלמידים ששרדו היו שואיצ'י, מאקי והימיקו.
(ביפנית - 絶対絶望少女 ダンガンロンパ Another Episode ) עלילת המשחק מתרחשת בין עלילת המשחק הראשון למשחק השני ועוקב אחרי אחותו של מאקוטו: קומארו נאגי.
המשחק מתרחש בטואווה סיטי (Towa city).
עיר עתידנית אשר עליה השתלטה חבורת ילדים הנקראת לוחמי התקווה (Warriors of Hope) שמטרתם היא להשמיד את כל המבוגרים בעיר וזאת בגלל אירועים טראומטיים שהם עברו.
אל קומארו נלווית טוקו פוקאווה, אחת משורדי המשחק הקודם, שמודאגת ממצבו של ביאקויה טוגאמי (בו היא מאוהבת).
כמו כן, מגלים כי נאגיטו קומאדה מהמשחק השני הוא משרת של הילדים.
בשונה מהמשחקים האחרים של דאנגנרונפה, מדובר במשחק אקשן ויריות.
(ביפנית - ダンガンロンパ３ –The End of 希望ヶ峰学園) בניגוד לשני המשחקים הקודמים, דאנגנרונפה 3 יצא בתור שתי סדרות אנימה, הקשורות אחת לשנייה, ספיישל OVA וספיישל נוסף.
אותו דאנגנרונפה 3 מהווה בעצם סיכום לסאגה ומהווה מענה לכל השאלות שנשאלו במהלך המשחקים הקודמים.
שתי סדרות האנימה מהוות צדדים שונים בעלילת דאנגנרונפה 3.
העלילה ממשיכה היכן שהסתיימה עלילת המשחק השני.
קרן העתיד לוקחת לידיה את מאורעות הטרגדיה ולכן מאשימה את מאקוטו נאגי בבגידה בגין החלטתו להשאיר את הנותרים של הייאוש בחיים אך עם זאת נתקל במונוקומה, המאלץ אותם להרוג אחד את השני ואף להעצים את הקרע שנוצר ביניהם בעקבות מותה של צ'יסה יוקיזומה והמחלוקת שנוצרה בין נאגי לקיוסקה מונאקטה.
כמו כן, כל חבר ארגון שנכפה עליו מקבל צמיד שבו נאמר לו מה אסור לו לעשות, אחרת הוא ימות.
ככל שהעלילה מתקדמת, מתים יותר ויותר חברי ארגון עד שמתגלה סיבת המוות האמיתית: מסתבר כי מי שצופה בסרטונים המופיעים במצלמות שבבניין של הארגון מקבל סכין ומתאבד וזאת בעקבות המניפולציה שנעשית בסרטון לחבר הארגון שהתאבד.
כמו כן, מתגלה כי ראש הארגון, קאזו טנגן, הוא המאסטרמיינד שעמד מאחורי המשחק.
המשחק מסתיים כאשר ארבעה אנשים שורדים אותו: מאקוטו נאגי, אאוי אסהינה, קיוסקה מונאקטה וריוטה מיטאראי, אשר מחליט לשים סוף למאורעות הטרגדיה והולך לבניין הטלוויזיה הסמוך במטרה להפעיל את סרטון הנוגדן במטרה לתת לכולם תקווה ובמקביל לשטוף את המוח של מי שצופה בו.
העלילה מהווה פריקוול למה שקרה טרם מאורעות המשחקים.
לפי אנימה זו, מתגלים מספר דברים:
הדמויות מהמשחק השני (מלבד האג'ימה הינאטה שהיה בקורס מיוחד) היו באותה כיתה ושהמחנכת שלהם הייתה צ'יסה יוקיזומה
צ'יאקי נאנאמי אכן הייתה אמיתית ושהיא התאהבה בהאג'ימה הינאטה בזמן שהיו נפגשים לשחק אחד עם השני, אך נהרגה בידי ג'ונקו אנושימה
אחותו של פויוהיקו קוזוריו, נאטסומי, נהרגה בידי חברה של מאהירו קויזומי (מה שהוביל להריגתה של מאהירו על ידי פקו פקויאמה במהלך המשחק השני) לאחר שהתגרתה בה מרוב שקינאה בבעלי הכישרונות, כולל אחיה.
כמו כן, נאטסומי הייתה באותו קורס של האג'ימה
הרקע למריבה של רורוקה אנדו עם סייקו קימורה
מושא הערצתה של מיקאן טסומיקי היא ג'ונקו אנושימה
מיקאן היא זו שהובילה את צ'יאקי למבוך בו היא נהרגה
ג'ונקו העבירה שטיפת מוח לכל התלמידים בבית הספר באמצעות הסרטון בו היא הוציאה את צ'יאקי להורג, כולל לצ'יסה
ספר אשר כתב יוצר הסדרה, יצא הוא בין המשחק הראשון לשני.
עוקב הוא אחרי ריוקו אלי לוקו, תלמידה עם אובדן זיכרון לטווח קצר או וארוך כרוני.
האדם היחיד שהיא זוכרת הינו חבר ילדותה: יותם שהיא אוהבת או-
נתקלת היא במספר דמויות מרתקות כמו: ג'ונקו אנושימה, אחותה: מוקורו איקוסבה, אישיקי מאדאראי, ראשוניקי מאדאראי, שניקי מאדאראי, שלישיקי מאדאראי, רביעיקי מאדאראי, חמישיקי מאדאראי, שישיקי מאדאראי, שביעיקי מאדאראי, ויוטו קאמישירו (סוכן חשאי).
התרגום הפופולרי ביותר של הספר תורגם על ידי אורן רונן (מרעננה).
גולת הכותרת של המשחקים היא הדמויות.
כל דמות במשחק מתאפיינת בכישרון מסוים (מה שמקנה לה את הסטריאוטיפ המאופיין לה), מה שגורם להן להיבחר בקפידה למשחק.
הסטריאוטיפים המתייגים את הדמויות מאופיינים בתור SHSL (ראשי תיבות של Super High School Level) (בגרסה היפנית) או Ultimates (בגרסה האנגלית)
מאקוטו נאגי (ביפנית: 苗木誠) - התלמיד בר המזל.
זה התלמיד שאל נעליו השחקן נכנס במהלך Trigger Happy Havoc ומשמש כהפרוטגוניסט במשחק זה, איתו הוא פותר את תעלומות הרצח ואף חושף מי התלמיד הרוצח.
לאחר שמונוקומה מכריז על תחילתו של משחק הרצח, נאגי מנסה לעודד את כולם להישאר חברים ולא להרוג אחד את השני.
בסוף המשפט השישי שונה הכישרון שלו ל"תקווה" (super high school level hope).
לאחר ששורד את המשחק הראשון, הוא מצטרף לארגון קרן העתיד, כששם הוא מבקש מהם להחזיק את הנותרים של הייאוש בתוך עולם וירטואלי.
ברגע שמתגלה שבאותו עולם וירטואלי הושתל וירוס, הוא נכנס למשפט הכיתה האחרון שנעשה שם כדי לחלץ את התלמידים מהעולם הווירטואלי ואף לנצח את ישותה הווירטואלית של ג'ונקו.
בתחילת האנימה השלישית הוא מואשם בכך ולכן מתעוררת יריבות בינו לבין קיוסקה מונאקטה (ע"ע), מה שמעצים את משחק הרצח באותו זמן.
קיוקו קיריגירי (ביפנית: 霧切響子) - התלמידה שבתחילה כישוריה אינם ידועים, אך מסתבר שהכישרון שלה הוא בלשנות.
קיריגירי ידועה כנערה שקטה, אך מוכנה לסייע לנאגי בפתירת התעלומות.
בסוף הפרק החמישי היא מחלצת את נאגי מהמזבלה של בית הספר לאחר שהעונש שלו נכשל.
ידוע כי קיריגירי היא ביתו של המנהל לשעבר ג'ין קיריגירי, אשר ייסד את בית הספר אקדמיית פסגת התקווה ואף ארגן את האודישנים עבור תלמידים שרצו ללמוד אצלו.
אותו ג'ין קיריגירי נהרג בידי מונוקומה כשהמאסטרמיינד השתלט על בית הספר טרם המשחק הראשון מתחיל.
שורדת את המשחק הראשון אך נהרגת בגין הפרת האיסור שהוטל עליה במהלך המשחק שחל באנימה השלישית.
אולם, היא מוחזרת לחיים בידי מיקאן טסומיקי (ע"ע).
ביאקויה טוגאמי (ביפנית: 十神白夜) - יורש אימפריה אמידה.
בן למשפחת אנשי עסקים המחזיקה קונצרן כלכלי.
משמש כמושא אהבתה של טוקו פוקאווה, מה שמשמש כאתנחתא קומית במשחקים.
היה אמור ללמוד בבית ספר יוקרתי, אך בסוף החליט לבוא לאקדמיה.
שורד את המשחק הראשון כשלאחריו מחלץ את קומארו נאגי בתחילת משחק הספין אוף ואף נותן לה נשק מיוחד נגד מונוקומות.
לא משתתף במשחק הרצח שמתחולל באנימה השלישית.
אאוי אסהינה (ביפנית: 朝日奈葵) - התלמידה השחיינית.
שורדת את המשחק הראשון ואת המשחק שהתחולל באנימה.
טוקו פוקאווה (ביפנית: 腐川冬子) - התלמידה המאופיינת בתור תופעת כתיבה.
טוקו היא נערה בעלת פיצול אישיות, כאשר מצד אחד היא נערה שקטה ומופנמת אשר מתאהבת בביאקויה טוגאמי, אך מצד שני, כאשר היא מתעלפת היא הופכת לג'נוסייד ג'ק - נערה מופרעת חסרת מעצורים אשר אוחזת במספריים בתור כלי נשק.
יאסוהירו הגאקורה (ביפנית: 葉隠康比呂) - מגיד עתידות.
נושא איתו כדור בדולח צמוד.
יאסוהירו תמיד שומר על מצב רוח מרומם ומאופיין כנער חברותי.
שורד את המשחק הראשון אך לא משתתף במשחק הרצח שמתחולל באנימה השלישית.
סאיאקה מאיזונו (ביפנית: 舞園さやか) - איידולית.
הכירה את מאקוטו עוד בחטיבת הביניים למרות שלא נפגשו בה.
במהלך מאורעות הפרק הראשון היא מתחלפת עם מאקוטו בחדר השינה, אך נהרגת בידי לאון קוואטה (למרות שניסתה להרוג אותו קודם כיוון שהוא התפרץ לחדר).
לאון קוואטה (ביפנית: 桑田怜恩) - כוכב בייסבול.
הורג את סאיאקה מאיזונו במהלך הפרק הראשון.
צ'יהירו פוג'יסאקי (ביפנית: 不二咲千尋) - התלמיד סופר דופר מתכנת.
תחילה הוא מוצג כבת, אך לאחר מותו, מתגלה במשפט הכיתה של הפרק השני (מתי שהוא מת) סודו האפל (מוטיב שהוביל את אותו פרק) שלפיו צ'יהירו הסתיר את זהותו המינית, זאת בעקבות התעללות שעבר בילדותו בשל היותו ילד חלש.
טרם נהרג בידי מונדו אוואדה במהלך אותו פרק, הוא מתכנת את אלטר אגו - תוכנה אשר נועדה לאכלס את כל זכרונותיו של צ'יהירו ואף לסייע לחבריו להינצל מתוכניותיו של המאסטרמיינד ומונוקומה בפרט.
בכך שהוא חקר את המחשב שהוא "חיי" בו ואפילו הצליח לשטול למונוקומה וירוס באחד מהעונשים שלו.
אלטר אגו עזר גם לתלמידי המשחק השני וכן, יצר גם את אוסאמי (ע"ע) ואת ישותה הווירטואלית של צ'יאקי נאנאמי (ע"ע).
היפומי יאמדה (ביפנית: 山田一二三) - היפומי הוא יוצר הפאנפיק/מנגה האולטימטיבי.
הוא נהרג במהלך המשפט השלישי.
הוא וסלסט תכננו רצח משותף, אך לאחר מכן סלסט בגדה בו ורצחה אותו, מה שהפך את הרצח השלישי לרצח הכפול הראשון בסדרה.
להיפומי היו רגשות רומנטיים כלפי אלטר אגו, תוכנת הבינה המלאכותית שנוצרה על ידי צ'יהירו.
סלסטיה לודנברג (ביפנית: セレスティアルーデンベルク) סלסטיה היא שחקנית הפוקר האולטימטיבית.
ידועה בהיותה מעט קריפית ולא נלחצת גם מסיטואציות מפחידות.
יש לה עוד חיוור, שתי קוקיות שחורות ענקיות ועיניים אדומות.
נרצחת ברציחה השלישית לאחר רצח כפול מחושב ומניפולטיבי, בו היא גם רצחה את השותף שלה.
סאקורה אוגמי (ביפנית: 大神さくら) - סאקורה היא אשת אמנויות הלחימה האולטימטיבית.
היא חזקה, שרירית ושחומה ויש לה חזות מפחידה, אך מבפנים היא עדינה.
מתקרבת לאאוי בצורה יוצאת דופן.
במהלך המשפט הרביעי מתגלה שהיא התאבדה, בעקבות הלחץ והאשמה של להיות מרגלת של מונוקומה בניגוד לרצונה, מה שהפך אותה למתאבדת הראשונה בסדרה.
ג'ונקו אנושימה (ביפנית: 江ノ島 盾子) - האנטגוניסטית המובילה בסדרה.
היא הייתה המסטרמיינד של העונה הראשונה (האישה ששלטה במונוקומה)
מוקורו איקוסאבה (ביפנית: 戦刃 むくろ) - החיילת.
אחותה התאומה של ג'ונקו ועושת דבריה.
בתחילת המשחק הראשון היא מתחזה לאחותה, אך נהרגת בטרם משפט הכיתה הראשון על ידי מונוקומה, זאת מאחר שסירבה לקחת חלק במשפט.
בהמשך גופתה הונחה בחממת בית הספר כשלאחר מכן התפוצצה הגופה.
מונוקומה (ביפנית: モノクマ) - דוב רובוטי.
הג'ימה הינאטה (ביפנית: 日向 創)
נגיטו קומודאה (ביפנית: 狛枝 凪斗)
אקאנה אווארי (ביפנית: 終里 赤音)
צ'יאקי נאנאמי (ביפנית: 七海 千秋)
פויוהיקו קוזוריו (ביפנית: 九頭龍 冬彦)
גונדם טנקה (ביפנית: 田中 眼蛇夢)
היוקו סיונג'י (ביפנית: 西園寺 日寄子)
היבוקי מיונדה (ביפנית: 澪田 唯吹)
קזואיצ'י סודה (ביפנית: 左右田 和一)
מהירו קואיזומי (ביפנית: 小泉 真昼)
מיקאן צומיקי (ביפנית: 罪木 蜜柑)
נקומורו נידאי (ביפנית: 弐大 猫丸)
פקו פקוימה (ביפנית: 辺古山 ペコ)
טרוטרו הנהמורה (ביפנית: 花村 輝々)
דאנל סינאני (בסרבית: Данел Синани; נולד ב-5 באפריל 1997) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת החלוץ בזנקט פאולי ובנבחרת לוקסמבורג.
סינאני נולד בבלגרד למשפחה ממוצא גוראני שמקורה מהעיר דרגאש שבדרום קוסובו ובגיל 5 עבר עם משפחתו ללוקסמבורג.
סינאני התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנערים של דיפרדאנג' 03 ובגיל 15 הצטרף לראסינג אף.
בקיץ חתם בF91 דודלאנג' עמה זכה בשתי אליפויות וגביע.
ב-8 בנובמבר 2018 הבקיע בהפסד 1–5 לאולימפיאקוס במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, שהיה השער הראשון של קבוצה לוקסמבורגית אי פעם במסגרת אירופית.
בקיץ סירב להצעה שהגישה לו וירטון הבלגית.
ב-19 בספטמבר 2019 הבקיע צמד בניצחון 3–4 נגד אפואל ניקוסיה.
באפריל סוכמה העברתו של סינאני לנוריץ' סיטי בסיום העונה.
באוגוסט הושאל לואסלנד-בוורן מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה.
ב-28 ביולי 2021 הושאל להאדרספילד טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, עם אופציה לרכישה בסיום העונה.
ב-31 בינואר 2023 הצטרף בהשאלה לוויגאן את'לטיק.
בעבר קוסובו פנתה לסינאני והציע לו לייצג את הנבחרת הלאומית שלה, אך בשנת נענה לזימון לסגל נבחרת לוקסמבורג.
ב-3 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד .
ב-8 בספטמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–4 נגד .
דאנאקוד הוא קוד מזהה, ייחודי למהדורה של ספר, המוקצה לספרים בעברית ובשפות אחרות המופצים בישראל.
בחנויות ספרים ובספריות ברחבי הארץ הוא משמש כמספר קטלוגי.
מערכות", שהוקמה ב־1981, מנהלת ומקצה את הקודים תמורת תשלום מאז 1982. כשמשתמשים בקוד זה בברקוד שבעטיפת ספר, בדרך כלל כתוב "דאנאקוד" לידו כדי להבדיל בינו לבין מסת"ב (ISBN) שמשמש לתפקיד כמעט זהה ברוב העולם ושנמצא בשימוש בישראל לספרים שמופצים גם בחו"ל.
לכל דאנאקוד יש שני ייצוגים: הייצוג המורחב שמכיל 12 ספרות שמתחלקות ל־4 ספרות יצרן, 7 ספרות פנימיות של היצרן, וספרת ביקורת אחת המיועדת לזיהוי שגיאות.
הייצוג השני, הדאנאקוד המקוצר, מורכב ממספר היצרן (בלי אפסים מובילים), מקף אמצעי, והמספר הפנימי של היצרן (גם הוא בלי אפסים מובילים).
לדוגמה, למהדורת "התרנגולים והשועל" שיצאה לאור בשנת 2005 יש דאנאקוד מקוצר , שמיוצג גם בגרסתו המורחבת בעלת 12 ספרות כ־003100040907.
לשני הייצוגים יש שימושים שונים.
הייצוג המקוצר קריא יותר ובגלל זה בדרך כלל מוצג טקסטואלית לקוראים בתוך הספר או באתר המו"ל.
הייצוג המורחב, לעומתו, מיועד לשימושים טכנולוגיים כגון ברקודים ומסדי נתונים בהם פחות חשובה הקריאות ויותר חשובה היכולת לזהות שגיאות.
הספרה הקיצונית מימין בקוד המורחב היא ספרת ביקורת, אשר יכולה לקבל את הספרות העשרוניות 0–9. לדוגמה, לדאנאקוד שגרסתו המקוצרת היא וגרסתו המורחבת היא 003100040907, ספרת הביקורת היא 7.
סוֹכְמים את מכפלות אחת־עשרה הספרות השמאליות בקוד במקדם תלוי־מיקומן, כשהמיקום נספר משמאל לימין והמקדם הוא 7 במיקומים אי-זוגיים (המיקום הראשון, השלישי, וכו') והמקדם הוא 9 במיקומים זוגיים (המיקום השני, הרביעי, וכו').
עבור הדאנאקוד בדוגמה שלעיל יתבצע החישוב הבא:
ספרת היחידות של התוצאה היא ספרת הביקורת.
לכן, ספרת הביקורת שהתקבלה לדאנאקוד בעל גרסה מקוצרת של היא 7.
לבדיקה (הבקרה) יש לבצע את החישוב הנ"ל מחדש, אבל הפעם עם כל שתים־עשרה הספרות (ספרת הביקורת נכללת).
ספרת היחידות של התוצאה צריכה להיות 0. להדגמה, ספרת הביקורת, 7, כפול המקדם 9, זה 63. הסכום של לפני, 147, פלוס 63 זה 210. ספרת היחידות היא 0. כך, זה מוכיח ש־7 אכן היא ספרת הביקורת של הדאנאקוד .
דאנג ואן לאם (בווייטנאמית: Đặng Văn Lâm; נולד ב-13 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת השוער בטופנלנד בינה דין.
ואן לאם נולד במוסקבה לאב וייטנאמי ולאם רוסיה שעסקו באומנות הבמה.
שמו הרוסי הוא "לב" אותו קראה אימו על שם שוער העבר לב יאשין.
ואן לאם הוא נוצרי אורתודוקסי והוא הכדורגלן הראשון מדת זו שמשחק בנבחרת וייטנאם.
ואן לאם התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ספרטק מוסקבה ממנה עבר לזו של דינמו מוסקבה ובגיל 13 חזר לווייטנאם והצטרף לקבוצת הנוער של הואנג אן גיא לאי.
ואן לאם חזר לווייטנאם וחתם בהואנג אנה גיא לאי וכעבור שנה הצטרף לקבוצה הבוגרת.
בקיץ חזר לרוסיה וחתם בדולסר מוסקבה, ממנה עבר כעבור עונה לרודינה מוסקבה.
בעונת חזר להאיא פהונג במדיה שיחק ארבע עונות, אחריהן עזב אחרי תקרית עם חברו לקבוצה ואנשי הצוות המקצועי.
ב-7 ביוני 2019 חתם במואנגת'ונג יונייטד מליגת העל התאילנדית במדיה שיחק שנתיים.
בינואר שוחרר מהמועדון וחתם בסרסו אוסקה מליגת העל היפנית.
ב-6 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות האסיאתית בניצחון 0-5 נגד גואנגג'ואו R&F.
באוגוסט חזר לווייטנאם וחתם בטופנלנד בינה דין.
בשנת הצטרף לנבחרת וייטנאם אותה היה זכאי לייצג בזכות מולדת אביו.
ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד .
ואן לאם היה שותף להגעה של הנבחרת לרבע גמר גביע אסיה בכדורגל 2019 ובכך שחזרה את הישג השיא שלה.
בשמינית הגמר הדף פנדל בדו-קרב בעיטות עונשין נגד ירדן.
דאנבו (בדנית: Danbo) היא גבינה חצי רכה מיושנת מחלב פרה מדנמרק.
היא זכתה בשנת 2017 למעמד גאוגרפי מוגן (PGI) לפי משפט האיחוד האירופי.
הגבינה מיושנת בדרך כלל בין 12 לבין 52 שבועות בבלוקים מלבניים של ששה או תשעה ק"ג, מצופה בתרבית חיידקים.
התרבית נשטפת בתום מחזור היישון, והגבינה נארזת למכירה קמעונאית.
דאנבו מסווגת בדרך כלל למכירה לפי זמן יישון, עם גרסאות טיפוסיות כולל גבינות עדינות, בינוניות, מיושנות ומיושנות במיוחד.
אלה נמכרים תחת שמות מסחריים ומותגים שונים, כולל Lillebror המתון, Gamle Ole מיושן במיוחד ו-Riberhus של ארלה פודס.
"לילברור" (בתרגום מדנית שמשמעותה "אח קטן") היא העדינה ביותר ונחשבת גבינה לילדים ולרגישים לטעם גבינה בוגרת.
Gamle Ole (בתרגום מדנית שפירושו "אולה יזקן", שם גבר) מתבגר במשך זמן רב ומעניק לו טעם חזק או חד, שיכול להיחשב חריף.
"Gamle Ole" משודך באופן מסורתי עם כמה טבעות של בצל נא ופרוסת בשר אספיק על פרוסת לחם לכריך סגור ופתוח.
זרעי קימל (kommen) מוסיפים לגבינה בגרסה המסורתית.
בעשורים הראשונים של המאה ה-20, מהגרים דנים, שהתיישבו בחלק הדרומי של מדינת מינאס ז'ראיס בברזיל, גילו סוג חדש של גבינה, לאחר שהכינו את גבינת הדאנבו המסורתית עם חלב ברזילאי.
גבינה זו נקראת קֵייזוּ פְּרַטוּ (Queijo prato).
דאנורי (Korea Pathfinder Lunar Orbiter (KPLO), Danuri, מקפת חוקרת קוריאנית של הירח) היא מקפת דרום קוריאנית לחקר הירח.
היא שוגרה לחלל ב-4 באוגוסט 2022, הגיעה למסלול סביב הירח בדצמבר ומאז מעבירה נתונים לפי תוכנית שנקבעה.
שם הגשושית הוא הלחם של מילה קוריאנית dal (הירח) ו-nurida (הנעה).
בשנת 2014 הסתיימה עבודה שבחנה אפשרות לשגר חללית לכיוון הירח תוך שיתוף פעולה עם נאס"א.
בדצמבר 2016 נחתם הסכם על שיתוף פעולה וקבלת עזרה מנאס"א במספר נושאים הקשורים עם תכנון, ניווט והעברת נתונים.
שלב ב' של התוכנית כולל נחתת, וצפוי למימוש בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-21.
הגשושית שוגרה באוגוסט 2022 בעזרת משגר מדגם פאלקון 9 מנמל החלל קייפ קנוורל.
ב-16 בדצמבר 2022 הגשושית הגיע למסלול סביב הירח והחלה להקיף אותה בגובה של כ-100 ק"מ.
במהלך טיסה לירח בוצעו כמה תיקוני מסלול
על החללית הותקנו 8 מכשירים מדעיים (7 נבנו בקוריאה הדרומית והנוסף הוא של נאס"א).
בין היתר הותקנה מצלמה עם רגישות של 2.5 מ' לבחינת אתרי נחיתה עתידיים.
החל מינואר 2023 החל שחרור נתונים המתקבלים לציבור הרחב.
היא מתוכננת לפעול עד דצמבר 2025.
דאס נויה אורקסטר (גרמנית: Das neue Orchester) היא תזמורת גרמנית מקלן, המתמחה בנגינה בכלים אותנטיים.
התזמורת נוסדה ב-1988 בידי כריסטוף שפרינג (Christoph Spering), מנצחה הקבוע.
היא נקראת על שם המסה המפורסמת מ-1713 של המלחין יוהאן מאתזון, Das
הרפרטואר של התזמורת מתמקד ביצירות בארוקיות, קלאסיות ורומנטיות, בכלים המקוריים שעבורם נכתבו.
לעיתים קרובות מגלה התזמורת מחדש יצירות שנשכחו, או שלא בוצעו מאז מות המלחין.
אחת ההקלטות המפורסמות ביותר של דאס נויה אורקסטר היא המתאוס פסיון של באך, בגרסת פליקס מנדלסון, שהחיה את היצירה במאה ה-19 - בכלים רומנטיים (התזמורת היא הראשונה בגרמניה שניגנה מוזיקה רומנטית בכלים אותנטיים).
התזמורת מסיירת בכל העולם והקליטה עשרות דיסקים, שחלקם זכו בפרסים חשובים, ביניהם פרס קולן הזהב (דיאפזון ד'אור), בו זכתה מספר פעמים.
ברוב הפרויקטים של התזמורת משתתפת גם מקהלת כורוס מוזיקוס קלן, אף היא מיזם של כריסטוף שפרינג.
דאנקן ווטס הוא פרופסור בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת פנסילבניה.
מחברו של ספר המדע הפופולרי "Six Degrees: The Science of a Connected Age", שיצא בשנת 2003. יש לו תואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה ודוקטורט במכניקה תאורטית שימושית מאוניברסיטת קורנל.
בשנת 1998 הציגו ווטס וסטיבן סטרוגאטס דגם מתמטי שבו נוצרים "עולמות קטנים", תוך כדי שמירה על רמה גבוהה של התקבצות לצבירים בין הצמתים בגרף.
בנוסף, מאז שנת 2003 עורכת קבוצת הדינמיקה הקיבוצית מחקר לאישוש השערת העולם הקטן, שבו השתתפו עד כה מעל 60,000 איש.
דאנקן קנדי הוא פרופסור בבית הספר הרווארד למשפטים ומופקד הקתדרה על שם קרטר למדע המשפט הכללי.
קנדי קיבל את התואר הראשון שלו מקולג' הרווארד ב-1964 ולאחר מכן עבד במשך שנתיים במבצע של ה-CIA שפיקח על התאחדות הסטודנטים הלאומית.
ב-1966 הוא דחה את "הליברליזם של המלחמה הקרה שלו" ועזב את ה-CIA.
ב-1970 קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל.
לאחר שסיים התמחותו אצל שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, פוטר סטיוארט, הצטרף קנדי לסגל בית הספר למשפטים של הרווארד, ונעשה פרופסור מן המניין ב-1976. שנה לאחר מכן, בצוותא עם קארל קלייר, רוברטו אונגר, ומספר מלומדים בעלי דעות משותפות, הוא ייסד את התנועה ללימודי משפטים ביקורתיים.
אף על פי שמחוץ לאקדמיה המשפטית הוא נודע בעיקר בשל המונוגרפיה שלו "חינוך משפטי ושיעתוק ההיררכיה", קנדי מפורסם בשל ביקורתו הנוקבת את החינוך המשפטי האמריקני.
בין מלומדי החוק הוא נחשב אחד מהכותבים המקוריים והמשפיעים ביותר של התאוריה המשפטית.
קנדי, הנחשב לחלק מהתנועה הנאו מרקסיסטית באקדמיה האמריקנית, הצהיר שאם ימונה לשופט, הוא ישפוט בדרך שתקדם את עקרונות הסוציאליזם.
דאנסטן היה אב מנזר במנזר גלסטונברי, לאחר מכן הבישוף של ווסטר (Worcester), הבישוף של לונדון, והארכיבישוף מקנטרברי.
בנוסף שימש כיועץ לבית המלוכה.
הוא שיקם את המנזרים באנגליה וביצע רפורמות נרחבות בכנסייה האנגלית.
תקופת השפעתו מקבילה למלוכה של אדגר השליו, אשר החזיר אותו מגלות וקידם אותו בתפקידי בכנסייה, וההבנה ששררה בין השניים תרמה רבות לאחדות ושגשוג בממלכת אנגליה.
במאה ה-11 כתב אוסברן את קורותיו ותיאר את דאנסטן כאמן וקליגרף.
הוא היה הקדוש הפופולרי ביותר באנגליה במשך כמעט מאתיים שנה, וזכה לתהילה בזכות הסיפורים על העורמה והתושיה שגילה מול השטן שוב ושוב.
על פי אחד מהסיפורים, החל את חייו כמפרזל, והצליח לכפות על השטן שלא לפקוד את אלה אשר משתמשים בפרסה.
מאז, משמשת למאמינים פרסה כסגולה למזל.
יום חגו מתקיים ב-19 במאי.
דאנקן השני היה מלך סקוטלנד.
דאנקן היה בנם של מלקולם השלישי מלך סקוטלנד ושל רעייתו הראשונה אינגיביורג פינסדוטר (אלמנתו של תורפין דיגורדון, רוזן אורקני).
בשנת 1072 הועבר דאנקן לידיו של ויליאם הראשון, מלך אנגליה כבן ערובה, והתגורר שנים רבות בחצר בית המלוכה של ממלכת אנגליה, ושם למד להכיר את התרבות הנורמנית.
אביו לא פעל לשחרר את דאנקן, ובתקופת מלכותו של ויליאם השני בממלכת אנגליה שהה בחצר המלוכה כאחד מאצילי המלך, ואף קיבל מהמלך האנגלי תואר אבירות.
לאחר מותו של מלקולם השלישי, ומות יורשו אדוארד (אחיו למחצה של דאנקן) בשנת 1093 במהלך פלישה צבאית של סקוטלנד לנורת'מבריה, ירש דונלד את כס המלוכה הסקוטי.
ככל הנראה בשנה זו או בשנת 1094 התחתן דאנקן עם אוכטרדה מנורת'מבריה, בתו של גוספטריק, רוזן נורת'מבריה ודנבר.
לדנקן ולאוכטרדה נולד בן אחד - ויליאם פיץ דאנקן.
דאנקן טען לכתר סקוטלנד, ובסיוע של ויליאם השני פלש לסקוטלנד (הסיוע של ויליאם השני לא כלל סיוע צבאי ישיר, מאחר שבאותה עת תכנן ויליאם את פלישתו לנורמנדי).
דאנקן פלש לסקוטלנד (בתמיכת בניו האחרים של מלקולם השלישי) בקיץ 1094, והביס את דונלד השלישי.
בעקבות הניצחון הומלך דאנקן כמלך סקוטלנד, אולם לא זכה לתמיכת תושבי סקוטלנד, ואלה מרדו נגדו בשלהי 1094, ורצחו את דאנקן.
דאנקן נקבר במנזר דנפרמליין, מקום קבורתם המסורתי של מלכי סקוטלנד.
דאנקן הראשון היה מלך סקוטלנד.
דאנקן היה בנו של קריניין מדאנקלד, ראש מנזר דאנקלד, ושל בת'וק, בתו של מלך סקוטלנד מלקולם השני.
בעת עלייתו לשלטון, לאחר מותו של סבו ב-25 בנובמבר 1034 היה דאנקן איש צעיר (בניגוד למתואר במחזהו של ויליאם שייקספיר), וככל הנראה בחר מלקולם בדאנקן כיורשו.
ג'ון מפורדון טוען כי דאנקן היה מלך סטרת'קלייד בעת הכתרתו כמלך סקוטלנד (וכי שלט בממלכת סטרת'קלייד בתקופת שלטונו של מלקולם).
עוד טוען ג'ון מפורדון כי דאנקן נשא לאישה את אחותו של סיגורד הדני, רוזן נורת'מבריה.
כיום היסטוריונים מפקפקים בשתי טענות אלה.
בדברי ימי מלכי אלבה מצוין כי אשתו של דאנקן הייתה סות'ן (או סוזן).
לדאנקן ולסות'ן נולדו שני בנים: הבכור, מלקולם מלך בסקוטלנד בין השנים 1057–1093, והצעיר דונלד, מלך אחריו.
ישנה סברה לפיה מאל מוייר, רוזן את'ול היה בנו השלישי של דאנקן.
ראשית תקופת שלטונו של דאנקן עברה ללא אירועים מיוחדים, כאשר אחד מיועציו היה הדוכס מקבת'.
בשנת 1039 יצא דאנקן בראש צבא במטרה לצור על דרהאם - אולם מסע מלחמה זה הסתיים בכישלון.
שנה לאחר מכן יצא דאנקן בראש צבא למוריי, ובמהלך מסע צבאי זה נהרג דאנקן בפיטגאווני (Pitgaveny) הסמוכה לאלג'ין שבמוריי, ככל הנראה ב-14 או ב-15 באוגוסט 1040 (מיקום האירוע מוזכר במאריאנוס סקוטוס ותאריכו מצוין בדברי ימי טיגרנאך).
דאנקן הראשון הוא המלך הזקן המוזכר במחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר.
במחזה, נרצח דאנקן על ידי מקבת' השאפתן, שחשק בכסאו.
דאנקן אדוארדס היה כדורגלן אנגלי ששיחק במדי מנצ'סטר יונייטד ונבחרת אנגליה.
הוא היה אחד מ"תינוקות באזבי", כינויה של קבוצת שחקנים צעירים ששיחקו בשנות ה-50 במנצ'סטר יונייטד תחת שרביטו של מאט באזבי.
אדוארדס נולד בעיר דאדלי שבאנגליה והחל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד.
הוא היה בזמנו השחקן הצעיר ביותר ששיחק בליגה הראשונה של הפוטבול ליג ולאחר מכן היה שחקן הנבחרת הצעיר ביותר מאז מלחמת העולם השנייה.
הקריירה שלו נמשכה פחות מחמש שנים ובמהלכן הוא סייע ליונייטד לזכות בשתי אליפויות ולהעפיל לחצי-גמר גביע אירופה.
אדוארדס נפצע בצורה אנושה באסון האווירי במינכן, ומת בבית החולים 15 ימים לאחר מכן.
אדוארדס נולד ב-1 באוקטובר 1936 בבית מספר 23 ברחוב מאלברן קרסנט (Malvern Crescent) שבפרבר וודסייד (Woodside) בדאדלי במחוז וסט מידלנדס באנגליה שבממלכה המאוחדת.
אדוארדס היה הבן הבכור של גלדסטון אדוארדס (Gladstone Edwards) ושל שרה אן אדוארדס (Sarah Anne Edwards), ובנם היחיד שהגיע לבגרות כיוון שאחותו הצעירה קרול אן (Carol Anne) מתה ב-1947 בגיל 14 שבועות.
בתקופה מאוחרת יותר עברה המשפחה לבית המגורים הידוע בכינוי "פריורי אסטייט", גם כן בדאדלי.
אדוארדס למד בבית הספר היסודי פריורי בין 1941 ל-1948, ובבית הספר התיכון וולברהמפטון סטריט בין 1948 ל-1952. הוא שיחק בקבוצת הכדורגל של בית ספרו ובקבוצות מקומיות נוספות, ואף ייצג את בית ספרו בריקוד מוריס.
הוא נבחר להשתתף בפסטיבל לאומי בתחום זה, אך במקביל הוצע לו להיבחן באותו יום בנבחרת עד גיל 14 של התאחדות בתי הספר האנגליים, והוא בחר באפשרות זו.
אדוארדס הרשים את הבוחנים והתקבל לנבחרת בתי הספר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול הנבחרת המקבילה של ויילס באצטדיון ומבלי ב-1 באפריל 1950. תוך זמן קצר הוא זכה לקבל את סרט הקפטן של הקבוצה, והחזיק בו במשך שתי עונות.
בשלב זה הוא זכה לתשומת לבם של מועדוני הכדורגל המובילים במדינה, כאשר ב-1948 דיווח מאתר הכישרונות ג'ק אובראיין ממנצ'סטר יונייטד למאמן דאז מאט באזבי כי "היום ראיתי תלמיד בית-ספר בן 12 שראוי לתשומת לב מיוחדת.
שמו הוא דאנקן אדוארדס, והוא מדאדלי".
ג'ו מרסר, שאימן את נבחרת בתי הספר של אנגליה, דחק בבאזבי להחתים את אדוארדס שזכה גם לתשומת לבם של המועדונים וולבס ואסטון וילה.
הוא חתם ביונייטד כשחקן חובב ב-2 ביוני 1952, אך לא ברור מתי חתם על חוזה המקצוען.
לפי דיווחים אחדים אירוע זה התרחש ביום הולדתו ה-17, באוקטובר 1953, אך מנגד יש מקורות שלפיהם הדבר התרחש שנה אחת קודם לכן.
לפי הדיווחים התומכים בתאריך המוקדם יותר אחד מעובדי מנצ'סטר יונייטד (באזבי עצמו או ברט וולי) הגיע לביתו של אדוארדס לאחר חצות על מנת להבטיח את חתימתו של השחקן הצעיר בהקדם האפשרי, אך מקורות אחרים טוענים כי אירוע זה התרחש בחתימת החוזה כשחקן חובב.
סטן קאליס שאימן את וולבס התאכזב מכך שהחמיץ את האפשרות להחתים שחקן מקומי מוכשר, והאשים את מנצ'סטר יונייטד בהצעה כספית לא הוגנת שהוענקה לאדוארדס או למשפחתו, אם כי אדוארדס הכחיש זאת וטען שמאז ומתמיד הוא רצה לשחק ביונייטד.
אדוארדס החל להתמחות בנגרות, כדי להבטיח את היכולת להתפרנס במקרה שלא יזכה להצלחה בתחום הכדורגל.
אדוארדס החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד, והשתתף בחלק מהמשחקים של הסגל שזכה לראשונה בגביע ה-FA לנוער (ב-1953), כשעוד לפני משחק הגמר הוא ערך את הופעת הבכורה בסגל הבוגר של מנצ'סטר יונייטד.
ב-4 באפריל 1953 הוא השתתף במשחק ליגה מול קארדיף סיטי (הפסד 1 - 4 של יונייטד), בעודו בן 16 שנים ו-185 יום, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר המשתתף במשחק בליגה הבכירה.
באזבי היה מודאג מכך שבסגל שלו יש מספר שחקנים מבוגרים, ולפיכך שאף לשלב שחקנים צעירים יותר בשורות הסגל, ובין השחקנים שצורפו לסגל הבכיר במהלך 1953 היו אדוארדס, דניס ויולט וג'קי בלנצ'פלאואר.
השחקנים הצעירים של מנצ'סטר יונייטד זכו אז לכינוי "תינוקות באזבי".
בביקורת על רמת המשחק שלו שהתפרסמה במנצ'סטר גרדיאן נאמר כי "הוא הפגין יכולת מבטיחה במסירה ובבעיטה, אך הוא יצטרך לנוע מהר יותר כקשר מרכזי".
בעונת 1953/1954 הפך אדוארדס לשחקן הרכב קבוע ביונייטד.
הוא הפגין יכולת טובה במשחק ידידות מול קילמרנוק, וכתוצאה מכך הוחלט שהוא יחליף את הנרי קוקברן הפצוע במשחק החוץ מול האדרספילד טאון ב-31 באוקטובר.
לאחר מכן הוא השתתף ב-24 משחקי ליגה נוספים ובהפסד של יונייטד לברנלי בגביע ה-FA.
למרות זאת הוא המשיך להשתתף במשחקים רבים של קבוצת הנוער, והיה אחד מהשחקנים שהובילו אותה לזכייה שנייה ברציפות בגביע הנוער.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עד גיל 23 ב-20 בינואר 1954. הוא היה מיועד לזימון לנבחרת אנגליה הבוגרת, אך במשחק מול ארסנל שנערך ב-27 במרץ הוא הפגין יכולת לא טובה, ואנשי הנבחרת שצפו בו החליטו לא לזמנו.
בעונה שלאחר מכן הוא השתתף ב-36 משחקים בסגל הבכיר, והבקיע את שעריו הראשונים בליגה (שישה בסך הכול).
בזכות יכולתו הגבוהה הוא זומן מחדש לנבחרת אנגליה, ואחד מחברי ועדת הבחירה נשלח על מנת לצפות בו משחק מול האדרספילד טאון ב-18 בספטמבר 1954, אך לבסוף הוא לא זומן אף על פי שהיה חלק מנבחרת כדורגלני הפוטבול ליג שהתמודדה במשחק ידידות מול הקבוצה המקבילה של ליגת העל הסקוטית.
במרץ הוא השתתף במשחק של נבחרת אנגליה ב' מול הנבחרת המקבילה של גרמניה, ולמרות הביקורת שספג מהפרשנים, הוא זומן לסגל בשבוע שלאחר מכן.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת סקוטלנד ב-2 באפריל 1955 במסגרת אליפות הבית הבריטית, וכיוון שהיה בן 18 ו-183 יום הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר המופיע לראשונה במדי הנבחרת מאז מלחמת העולם השנייה.
שיא זה נשבר רק ב-1998 על ידי מייקל אואן.
שלושה שבועות לאחר מכן התברר כי הוא עדיין יכול לשחק בקבוצת הנוער, ובמשחקים שבהם השתתף הוא הוביל אותה לזכייה שלישית ברציפות בגביע הנוער.
החלטה זו התקבלה בביקורת נוקבת, ומאט באזבי נאלץ לכתוב מאמר שבו הוא מגן על אדוארדס, שהוכיח כי ההחלטה הייתה מוצדקת.
במאי 1955 הוא נכלל בסגל הנבחרת האנגלית שטסה לאירופה על מנת לשחק מול נבחרת צרפת, נבחרת פורטוגל ונבחרת ספרד.
אדוארדס פתח בכל שלושת המשחקים.
כשחזר ממסע המשחקים הוא החל את תקופת השירות שלו בצבא, שהייתה אמורה להימשך שנתיים לפי החוק שהיה בתוקף באותה תקופה.
הוא הוצב באזור שרוסברי ביחד עם חברו לקבוצה בובי צ'רלטון, אך קיבל אישור לעזוב על מנת להשתתף במשחקי מנצ'סטר יונייטד.
כמו כן, הוא השתתף במשחקים רבים במסגרת הצבא, ובעונה הראשונה שבה היה בצבא השתתף בכ-100 משחקים בסך הכול.
בעונת 1955/1956 הוא השתתף ב-33 משחקי ליגה והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות בפער של 11 נקודות מבלקפול, וזאת על אף שנעדר במשך חודשיים בגלל מקרה קשה של שפעת.
בעונה שלאחר מכן הוא השתתף ב-34 משחקי ליגה, תוך שהוא משלים 100 הופעות בליגה האנגלית, והוביל את מנצ'סטר יונייטד לזכייה שנייה ברציפות באליפות הליגה.
הוא השתתף במשחק גמר גביע ה-FA של 1957, שהסתיים בהפסד 1 - 2 לאסטון וילה שמנע את זכיית קבוצתו בדאבל.
אדוארדס השתתף בשבעה משחקים בפעם הראשונה שבה העפילה מנצ'סטר יונייטד לגביע אירופה, כולל בניצחון 10 - 0 על אנדרלכט המהווה פער שיא בתולדות המועדון.
בתקופה זו הוא כבר היה שחקן קבוע בהרכב הנבחרת, והשתתף בכל ארבעת משחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1958, כשבניצחון 5 - 2 על נבחרת דנמרק ב-5 בדצמבר 1956 הבקיע שני שערים.
אדוארדס היה אמור להיות שחקן מפתח במונדיאל ואף להחליף את הקפטן הוותיק בילי רייט.
אדוארדס הפגין יכולת טובה בתחילת עונת 1957/1958, ועד מהרה נפוצו שמועות על כך שמספר מועדונים מהסרייה א' מעוניינים בו.
משחקו האחרון באנגליה היה ב-1 בפברואר 1958, והוא הבקיע את השער הראשון בניצחון 5 - 4 על ארסנל.
התקשורת מתחה ביקורת על ביצועיו, והכתב של הסאנדיי פיקטוריאל טען כי הוא לא "חושב שהיכולת (של אדוארדס) במשחק זה תרשים את מאמן אנגליה וולטר וינטרבוטום, שצפה במשחק.
הוא היה האשם הישיר בשער הרביעי של ארסנל, כאשר במקום להרחיק את הכדור הוא התמהמה איתו".
חמישה ימים לאחר מכן השתתף אדוארדס במשחקו האחרון במדי הקבוצה, שהסתיים בתיקו 3 - 3 מול הכוכב האדום בלגרד.
שני המשחקים הסתיימו בתוצאה 5 - 4 לטובת מנצ'סטר יונייטד, שהעפילה לחצי גמר גביע אירופה.
בזמן החזרה לאנגליה לאחר המשחק בבלגרד עצר המטוס שנשא את אדוארדס וחבריו לקבוצה על מנת לתדלק במינכן שבגרמניה.
המטוס התרסק בניסיון ההמראה השלישי.
שבעה שחקנים ו-14 נוסעים אחרים נהרגו במקום, ואילו אדוארדס פונה לבית חולים מקומי עם שברים רבים ברגליים, שברים בצלעות ונזק נרחב לכליות.
הרופאים שטיפלו בו היו בטוחים ביכולתו להחלים, אך לא היו אופטימיים באשר לאפשרות שיחזור לשחק כדורגל.
יום אחד לאחר התאונה הביאו הרופאים כליה מלאכותית, אך האיבר המלאכותי גרם לפגיעה בתהליך קרישת הדם, ואדוארדס לקה בדימום פנימי חמור.
למרות זאת נטען כי הוא שאל את עוזר המאמן ג'ים מרפי "ג'ימי, מתי בעיטת הפתיחה במשחק מול וולבס?
אסור לי להחמיץ את המשחק הזה".
הרופאים התרשמו מרצונו להישאר בחיים, אך אדוארדס מת ב-21 בפברואר כתוצאה מאי-ספיקת כליות.
חמישה ימים לאחר מכן נקבר אדוארדס בבית הקברות של דאדלי, לצד אחותו קרול אן.
למעלה מ-5,000 אנשים נכחו ברחובות דאדלי בזמן הלוויה.
אדוארדס הונצח במספר דרכים בעיר הולדתו דאדלי.
ב-1961 חנך מאט באזבי חלון צבוע המתאר את דמותו של אדוארדס בכנסיית סנט פרנסיס המקומית, ששימשה את פריורי אסטייט.
ב-1999 נערך טקס במרכז העיר שבו חנכו בובי צ'רלטון ואמו של אדוארדס פסל בדמותו.
ב-1993 נקראו על שמו מספר בתי מגורים הסמוכים לבית הקברות.
בשנת 2001 שונה שמו של הפאב רנס נסט, הסמוך למקום שבו גדל אדוארדס, ל"דה דאנקן אדוארדס", אך חמש שנים לאחר מכן נסגר וזמן קצר לאחר מכן נהרס בעקבות הצתה.
בשנת 2006 נפתח בפריורי פארק מתחם משחקים בעלות של 100,000 לירות שטרלינג, ונקרא על שמו כיוון שאדוארדס נהג לשחק באזור זה בילדותו.
אנשים שהכירו את אדוארדס ציינו לשבח את יכולותיו הרבות במגרש.
בובי צ'רלטון אמר על אדוארדס שהוא היה "השחקן היחיד שגרם לי להרגיש נחות", ואמר על מותו כי "הייתה זו הטרגדיה הבודדת הגדולה ביותר שקרתה למנצ'סטר יונייטד ולכדורגל האנגלי".
טרי ונבלס טען שאם אדוארדס היה חי הוא היה מניף את גביע העולם ב-1966 ולא בובי מור.
טומי דוקרטי הצהיר כי "אין כל ספק בדעתי שדאנקן היה הופך לשחקן הטוב ביותר בכל הזמנים.
לא רק בכדורגל הבריטי, עם יונייטד ואנגליה, כי אם בעולם כולו.
ג'ורג' בסט היה משהו מיוחד, כמו גם פלה ומראדונה, אך בזכרוני דאנקן היה טוב יותר במונחים של יכולת כללית וכישרון".
בשנת 2002 הוכנס שמו להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי, מתוך הכרה בכישוריו הייחודיים.
אף על פי שאדוארדס ידוע בעיקר כקשר הגנתי הוא היה יכול לשחק גם בעמדות נוספות.
אחת הדוגמאות הבולטות לרבגוניות שלו הייתה במשחק שבו פתח כחלוץ חוד במקום שחקן פצוע, כאשר בהמשך המשחק הוא עבר למרכז חוליית ההגנה של מערך המשחק במקום שחקן פצוע נוסף.
יתרונותיו הגדולים ביותר היו חוזקו הגופני והסמכותיות שלו על המגרש, שהיו חריגים עבור כדורגלן כה צעיר.
בנוסף, אדוארדס היה ידוע בזכות הסיבולת הגבוהה שלו.
סטנלי מתיוס אמר עליו כי הוא "דומה לסלע בים סוער", ובובי מור השווה אותו לצוק גיברלטר כאשר הוא משחק בהגנה ומנגד תיאר אותו כדינמי בהתקפה.
אדוארדס זכה לכינויים "ביג דאנק" ו"הטנק" בזכות חזותו הגדולה, והוא נחשב לאחד השחקנים הקשוחים ביותר בכל הזמנים.
אדוארדס היה ידוע בעוצמה ובתזמון של תיקוליו, כמו גם ביכולתו למסור ולבעוט בשתי הרגליים.
הוא נודע בזכות ריצותיו המתפרצות לעבר רחבת היריבה, והוא היה מוכשר במידה שווה בנגיחת הכדור ובבעיטות מטווח רחוק.
לאחר שהבקיע שער נגד נבחרת גרמניה המערבית ב-1956, זכה לכינוי "בום בום" על ידי כלי התקשורת המקומיים, שהשוו את בעיטתו לירייה מתותח הוביצר.
אדוארדס התנזר כליל משתיית משקאות חריפים מחוץ למגרש, והיה ידוע כאדם הקנאי לפרטיותו.
תחביביו היו דיג, משחקי קלפים וצפייה בקולנוע.
אף על פי שביקר במסיבות עם חבריו לקבוצה, הוא מעולם לא נחשב כבעל ביטחון עצמי בחברת אנשים.
ג'ים מרפי תיאר אותו כ"ילד לא מפונק" שדיבר במבטא ייחודי שזכה לחיקויים על ידי חבריו.
ב-12 בפברואר, לאחר הפסד בדרבי למנצ'סטר סיטי, הוא נעצר על ידי המשטרה בחשד לכך שנהג על אופניו ללא אורות דולקים.
הוא נקנס בחמישה שילינגים על ידי הרשויות ובמשכורת של שבועיים על ידי המועדון.
לפני מותו הוא התגורר בדירה בגורס אווניו שבסטרטפורד.
הוא היה מאורס והתכוון להתחתן עם מולי ליץ', שהייתה בת 22 ועבדה במשרדים של יצרן מכונות טקסטיל.
הזוג נפגש כשנה לפני האירוסים, והיו סנדקים לבתו של אחד מחבריה של ליץ'.
אדוארדס השתתף בפרסומות לטבליות גלוקוז, וכתב ספר בשם "Tackle Soccer This Way", שנועד להשלים את שכרו שעמד על 15 לירות שטרלינג לשבוע בזמן העונה ו-12 לירות שטרלינג לשבוע בקיץ.
הספר יצא לאור זמן קצר לאחר מותו באישור משפחתו.
דאנסהול הוא ז'אנר של מוזיקת פופ ג'מייקני המיוחס לתנועת הראסטפארי.
הדאנסהול היה דומיננטי בשנות השבעים, ובשנות השמונים, ועם התרבות כלי הנגינה האלקטרוניים נעשה הדאנסהול הדיגיטלי (או ראגמאפין) מאופיין במקצבים מהירים.
בשנות התשעים עליית אומני דאנסהול המשתייכים לבובו אשאנטי, כמו סיזלה וקייפלטון, יצרה קשר חזק בין דאנסהול לראסטפארי.
הדאנסהול עורר ביקורת, מארגונים בין לאומיים לצד אנשים יחידים, על מילותיו האלימות ולעיתים אף הומופוביות.
שם הז'אנר מגיע מאולמות ריקודים שרווחו בג'מייקה בשנות השישים והשבעים (Dance Hall באנגלית - אולם ריקודים).
הדאנסהול התפתח לאחר שינויים פוליטיים וחברתיים שהתרחשו בג'מייקה בסוף שנות השבעים שהשפיעו על אופי הרגאיי, ומהכיוון הבין לאומי אליו התפתח עד אז, התפתח למוזיקה המכוונת יותר לצרכני המוזיקה המקומיים.
דאנס-פופ הוא ז'אנר של מוזיקת דאנס אלקטרונית שמקורו בסוף שנות ה-70. בדרך כלל מדובר במוזיקה אופטימלית המיועדת למועדוני לילה מתוך כוונה להיות רקידה אך מתאימה גם לרדיו להיטים עכשווי.
מתפתח משילוב של דאנס ופופ עם השפעות של דיסקו, פוסט-דיסקו וסינת'-פופ.
הוא מאופיין בדרך כלל על ידי פעימות חזקות עם מבני שירים קלים ולא מורכבים שבדרך כלל יותר דומה למוזיקת פופ מז'אנר המחול החופשי יותר, עם דגש על לחן כמו גם מנגינות קליטות.
ליידי גאגא, מדונה, הספייס גירלז, בריטני ספירס, ני-יו, ריהאנה, פינק, הוונטד, קשה, מייקל ג'קסון, פיטבול, ג'ניפר לופז וסיה.
דאנקן דונאטס היא רשת אמריקאית רב-לאומית לממכר דונאטס וקפה שהוקמה בקווינסי, מסצ'וסטס, ארצות הברית על ידי ויליאם רוזנברג.
מטה הרשת שוכן בקנטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית, ולה סניפים ברחבי העולם (ובעבר גם בישראל).
במקור התמקדה הרשת במכירת דונאטס ומאפים נוספים, בסוף 2018 הרשת החלה במיתוג מחדש בשם "דאנקן" בלבד, לאחר שמכירת משקאות חמים, בעיקר קפה, הפכה לחלק גדול מהפעילות שלה.
נכון לשנת 2019 יש לרשת כ-9,600 סניפים בארצות הברית וכ-3,500 ב-37 מדינות אחרות ברחבי העולם, היא אחת מרשתות בתי הקפה והמאפים הגדולות בעולם.
הסניף הראשון של הרשת נפתח על ידי ביל רוזנברג בשם "Open Kettle" בשנת 1948, בקווינסי, מסצ'וסטס (פרבר של העיר בוסטון), אך הוא שינה את השם ב-1950 ל"דאנקן דונאטס".
הוא הגה את הרעיון למסעדה לאחר שהתנסה במכירת מזון במפעלים ובאתרי בנייה ממכוניות ההופכות לדוכן מזון, שבה סופגניות וקפה היו שני הפריטים הפופולריים ביותר.
המסעדה הצליחה, ורוזנברג מכר זיכיונות לאחרים החל מ-1955.
בשנת 1963 בנו של רוזנברג, בוב, הפך למנכ"ל החברה בגיל 25, והרשת פתחה את סניף המאה שלה באותה שנה.
באותה עת "דאנקן דונאטס" הייתה חברת בת של "יוניברסל פוד סיסטמס" (Universal Food Systems), תאגיד של 10 עסקים קטנים לשירותי מזון.
סניפי הרשת לא היו בעלי תפריט אחיד, כאשר חלקם מכרו ארוחות בוקר מלאות ואחרים הגישו רק דונאטס וקפה.
בשנים הבאות נמכרו או נסגרו שאר העסקים בפורטפוליו של תאגיד "יוניברסל פוד סיסטמס" והוא קיבל את השם "דאנקן דונאטס" והונפק בבורסה ב-1968.
בשנת 1989 תאגיד המזון והמשקאות הבריטי Allied-Lyons רכש את החברה תמורת 325 מיליון דולר.
התאגיד Allied-Lyons החזיק גם ברשת הגלידריות "בסקין-רובינס" והיא פעלה יחד עם "דאנקן דונאטס" תחת חברת אם משותפת בשם "Dunkin' Brands".
בשנות ה-90 של המאה ה-20 התרחבה הרשת על ידי רכישת שתי רשתות מתחרות: מיסטר דונאט ו-Dawn Donuts.
עד 1998, הרשת גדלה ל-2,500 סניפים ברחבי העולם, עם מכירות שנתיות של כ-2 מיליארד דולר.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 התמקדה הרשת בפיתוח תחום הקפה.
במיוחד החלה להתחרות ישירות ברשת סטארבקס באזור ניו-יורק.
בשנים 2002–2005 הקימה באזור שלושה בתי קפה חדשים מדי שבוע והכפילה את מספר נקודות המכירה שלה מ-600 ל-1,200. דאנקן דונאטס התחרתה עם סטארבקס עם מחיר זול יותר ומהירות, שהקפה שלה מוכן מראש ונמזג מיד ללקוח, ללא המתנה להכנתו.
בהמשך פיתוח תחום הקפה התרחב לכל רחבי ארצות הברית, בנוסף החלה למכור קפה ארוז להכנה בבית, ברשתות השיווק הגדולות בארצות הברית.
שינוי נוסף היה הצעת אפשרויות בריאות יותר בתפריטה.
פריטים שערכם הקלורי נמוך ב-25%, או מכילים 25% פחות סוכר, שומן או מלח מאשר פריטים מקבילים בתפריט הרגיל שלה, והפסיקה לכלול חומצת שומן טראנס בכל מוצריה.
בשנת 2005 נרכש תאגיד Allied Domecq על ידי תאגיד המשקאות הצרפתי פרנו ריקאר, שמכר את פעילות "Dunkin' Brands", זמן קצר לאחר הרכישה, לקבוצת חברות השקעה פרטיות תמורת 2 מיליארד דולר.
ב-26 ביולי 2011 'מותגי דאנקן' גייסה סכום של 422.8 מיליון דולר בהנפקה ראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק, לפי שווי שוק של 3.82 מיליארד דולר.
מחיר מניית החברה זינק ב-35% ביום המסחר הראשון.
בדצמבר 2020 נרכשה החברה על ידי חברת Inspire Brands , תמורת 11 מיליארד דולר.
זו הייתה אחת העסקות הגדולות ביותר אי-פעם בתעשיית המסעדנות מעולם.
כמעט כל סניפיה של דאנקן דונאטס מופעלים באמצעות זיכיון.
דאנקן דונאטס, יחד עם רשת הגלידריות בסקין-רובינס הוחזקה על ידי חברת ההחזקות 'מותגי דאנקן בע"מ' (.Dunkin' Brands Inc).
עקב כך, בארצות הברית סניפיה של דאנקן דונאטס לעיתים מאוחדים עם סניפי בסקין-רובינס, כאשר ישנם שני דלפקים נפרדים לכל מותג, או דלפק אחד (בדרך כלל, זה של דאנקן דונאטס) אשר ממנו ניתן להזמין משני המותגים.
מתחרותיה הגדולות ביותר של דאנקן דונאטס הן כאמור רשתות 'קריספי קרים דונאטס' וסטארבקס, כמו גם חנויות דונאטס מקומיות.
בקנדה, וחלקים מצפון ארצות הברית, 'טים הורטונס' היא מתחרה משמעותית.
רשת 'מיסטר דונאט' הייתה מתחרתה הגדולה ביותר של דאנקן דונאטס עד לרכישתה על ידי חברת האם של דאנקן דונאטס, והפיכת סניפי 'מיסטר דונאט' לסניפי דאנקן דונאטס.
בשנת 2010, מכירותיה של הרשת ברחבי העולם הסתכמו ב-6 מיליארד דולר.
באפריל 2011, השיקה דאנקן דונאטס דונאט מסוג חדש ועוגה מיוחדת, לכבוד חתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון שנערכה ביום שישי, 29 באפריל 2011.
יפן הייתה המדינה הראשונה באסיה בה נפתח סניף של דנקן דונאטס בשנת 1970. הרשת פעלה ביפן במשך 28 שנים.
ירידה במכירות הובילה את החברה לסיים את פעילותה במדינה.
כל החנויות ברחבי המדינה נסגרו או שהוסבו לרשת "מיסטר דונאטס".
החנויות שהיו בבסיסי צבא אמריקאיים ממשיכות לפעול, אך המכירה היא לאנשי הבסיסים בלבד.
בישראל הופעל זיכיון של דאנקן דונאטס החל משנת 1996, על ידי חברת די.די ישראל (דנקן דונאטס ישראל), שהייתה בבעלות איש העסקים האמריקאי הלל ויינברג, שהחזיק ב-75% מהחברה, כ-20% היו מוחזקים על ידי עורכי הדין פיל רוזן וסטיבן עסיס, שיזמו את הקמת הרשת בישראל; והיזם ברי אייזנברג החזיק בכ-5%.
הסניף הראשון נפתח ברחוב אבן גבירול, תל אביב.
סניף שני נפתח ברחוב המלך ג'ורג' פינת בוגרשוב ובנוסף שכרה הרשת אולם ייצור בן 500 מ"ר באזור התעשייה לוד.
בתחילה זכו סניפי הרשת בישראל להצלחה ובשיאה הפעילה הרשת 9 סניפים בישראל.
עם זאת, הרשת פעלה בהפסד היזמים ניסו להכניס משקיע אסטרטגי חדש במטרה לקבל מימון חדש עד הגעה לרווחיות, או למכור את הרשת כולה למשקיע חדש.
ב-23 במאי 2001 מינה לבסוף בית המשפט מפרק זמני לרשת, ומאז היא חדלה לפעול בישראל.
הרשת פתחה את הסניף הראשון שלה בלבנון בשנת 1998. הרשת זכתה לפופולריות ועשרות סניפים שלה פרוסים ברחבי המדינה.
בשנת 2020 החלה החברה למכור את מוצריה גם בסופרמרקטים ומכולות.
דאנקן אלכסנדר גודהיו, חבר הוא שחיין בריטי בעבר, אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) במשחה ל-100 מטר חזה.
נוסף לכך, השתתף בנבחרת בריטניה בבובסלי (מזחלות) באליפות אירופה בשנת 1981.
הוא למד בפנימיות וינדלשהם שליד וושינגטון מערב סאסקס ובמילפילד שבסטריט, סאמרסט.
בגיל 10 לאחר שנפל מעץ איבד באחת את כל שערות גופו.
בשל האלופציה אוניברסליס (Alopecia universalis; היעדר מוחלט של שיער בכל חלקי הגוף) בה לקה, ראשו הקירח הפך לסימן היכר שלו.
חוסר השיער בגופו נתן לו יתרון הידרודינמי כאשר שחה.
הוא למד ושחה באוניברסיטה של מדינת צפון קרולינה בהדרכתו של דייוויד האלר.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיים גודהיו במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.66 דקות.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:04.59 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות וקבע ב"זינוק שליחים" בסגנון החזה תוצאה של 1:03.79 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה גודהיו במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:51.05 דקות, אחרי מערב גרמניה (3:48.73 דקות) ומזרח גרמניה (3:49.42 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בשמחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.25 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר לחזה בתוצאה של 2:22.90 דקות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, אז מערב גרמניה בסוף אוגוסט הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של.
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי הן במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.77 דקות והן במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.49 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה גודהיו בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.34 דקות, לפני ארסנס מיסקרובס מברית המועצות (1:03.82 דקות) ופיטר אוונס מאוסטרליה (1:03.96 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:47.71 דקות, אחרי אוסטרליה (3:45.70 דקות) וברית המועצות (3:45.92 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.92 דקות.
בשנת 1981 השתתף בנבחרת בריטניה באליפות אירופה בבובסלי.
דאנקן אנדרסון מקנוטון היה אתלט קנדי, אלוף אולימפי בקפיצה לגובה.
מקנוטון נולד בקורנוול שבאונטריו וגדל בוונקובר.
בבית ספר תיכון הצטיין בכדורסל ובאתלטיקה.
הוא בוגר תואר ראשון בגאולוגיה מאוניברסיטת דרום קליפורניה ותואר שני מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה.
הוא עבד במכון הגאולוגי של קנדה.
במשחקי האימפריה הבריטית הראשונים שנערכו בהמילטון, אונטריו בשנת 1930 סיים מקנוטון במקום רביעי בקפיצה לגובה לאחר שפסל בגלל שהשתמש בטכניקת קפיצה שלא הייתה מותרת באותה העת.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה מקנוטון במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר, לפני חברו הקרוב מהאוניברסיטה בוב ואן אוסדל מארצות הברית וסימאון טוריביו מהפיליפינים בתוצאה של 1.97 מטר.
שנה לאחר המשחקים, מדליית הזהב של מקנוטון נגנבה ממכוניתו וחברו ואן אוסדל שעבד בתור רופא שיניים יצק עבורו מדליית זהב חדשה לפי מדליית הכסף שבה זכה.
חברותם נשמרה עד למותו של ואן אוסדל בשנת 1987.
במלחמת העולם השנייה שרת מקנוטון בחיל האוויר המלכותי של קנדה.
לאחר המלחמה קיבל תואר דוקטור בגאולוגיה מאוניברסיטת דרום קליפורניה.
הוא סייע בחיפושי נפט וגז באמדאוס באסין שבדרום הטריטוריה הצפונית ובאוסטרליה המערבית ובפאלם ואלי שבטריטוריה הצפונית.
בשנת 1998 נפטר מקנוטון בביתו שבאוסטין, טקסס.
בשנת 1955 נכלל מקנוטון בהיכל התהילה של הספורט הקנדי.
דאנקן ג'ון דארצ'י ארמסטרונג, מדליה (OAM) הוא שחיין אוסטרלי בעבר.
אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חופשי.
התאמן בהדרכתו של לורי לורנס.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1986 זכה ארמסטרונג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.25 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.49 דקות.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ארמסטרונג בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:47.25 דקות, לפני אנדרס הולמרץ משוודיה (1:47.89 דקות) וכוכב המשחקים מאט ביונדי מארצות הברית (1:47.99 דקות).
שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מיכאל גרוס ממערב גרמניה (1:47.44 דקות).
שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי ג'ורג'ו למברטי מאיטליה (1:46.69 דקות).
מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:47.15 דקות, תוצאה הטובה משיא העולם (3:47.38 דקות) ואחרי אווה דסלר ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 3:46.95 דקות ולפני שיאן העולם היוצא ארתור וודג'ט מפולין (3:47.34 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.23 דקות, כשחיין אחרון הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:47.24 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים למד ארמסטרונג באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל בהדרכתו של רנדי ריס.
עקב מחלת הנשיקה הוא נאלץ להימחק מתחרויות השחייה במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד בשנת 1990.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) השתתף ארמסטרונג במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי וסיים במקום שמיני לאחר שהרביעייה האוסטרלית פסלה בשלב הגמר.
לאחר משחקים אלו פרש משחייה תחרותית.
בשנת 1988 זכה בתואר איש השנה הצעיר של אוסטרליה .
בשנת 1989 זכה במדליית מסדר אוסטרליה.
בשנת 1996 זכה ארמסטרונג להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
דאנקן קארס היה חוקר ארצות ושחקן בריטי, שנודע בסקר שערך בג'ורג'יה הדרומית ובגילום הסוכן המיוחד דיק בארטון ברדיו BBC.
ורנר דאנקן קארס נולד ב-28 ביולי 1913, בנו של הצייר א.
הוא למד בבית הספר שרבורן ובלוזאן, שווייץ.
דאנקן קארס וסילביה הרטפילד נישאו ב-1938. נולדו להם שתי בנות.
עוד בן נולד לקארס מאשתו השנייה.
בדצמבר 1962 נישא דאנקן קארס לאשתו השלישית, ונשה קמפ.
הם התגוררו בפיטלוורת, מערב סאסקס, ונישואים אלה נמשכו עד מותו של קארס ב-2 במאי 2004.
קארס הצטרף לצי הסוחר והפליג אל האוקיינוס הדרומי על סיפון האונייה "דיסקברי II" בשנת 1933. כשעגנה האונייה בפורט סטנלי שבאיי פוקלנד, התוודע קארס אל המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, שהייתה בדרכה לאנטארקטיקה על היאכטה "פנולה".
קארס קיבל אישור לעבור אל המשלחת, שם שירת כימאי וכאלחוטאי רדיו ועזר לצייד מחסני צידה בחצי האי האנטארקטי.
קארס חזר לאנגליה בשנת 1937, וב-1939 קיבל את מדליית הקוטב מכסף עם פס אחד כהכרה בתפקיד שמילא במשלחת לארץ גרהאם.
אחרי מלחמת העולם השנייה, היה קארס נחוש בדעתו לחזור לחקר הדרום הרחוק.
לפי הצעת החברה הגאוגרפית המלכותית ומכון סקוט לחקר הקוטב, החליט להתמקד באי התת-אנטארקטי ג'ורג'יה הדרומית.
עבודתו השקדנית במהלך העשורים הבאים הקנתה לו מקום של כבוד בהיסטוריה של ג'ורג'יה הדרומית.
הוא ארגן והנהיג את סקר ג'ורג'יה הדרומית בשנים 1957-1951, שסקר ותיעד חלק גדול מפנים האי.
הר קארס ונקודת קארס קרויים על שמו.
בשנת 1961 החליט קארס להיעשות לרובינזון קרוזו בן ימינו, וחי כפרוש בחלק מבודד של ג'ורג'יה הדרומית.
קארס בנה לו בית בדוקלוז הד על חופו הדרומי של האי, בכוונה לשהות שם למשך כל החורף.
ואולם, במאי, שלושה חודשים לאחר תחילת הניסוי, הרס נחשול פתאומי את המחנה שלו.
הוא הצליח להציל די ציוד לשרוד בתנאי החורף עד שהצליח ליצור קשר עם ספינה כעבור 116 ימים.
פס שני למדליית הקוטב הוענק לקארס בשנת 1982 על עמידתו בראש עבודת ההמשך של הסקר - המיפוי, שהיה בעל ערך ייחודי בתקופת מלחמת פוקלנד.
אחרי שובו מאנטארקטיקה, החל קארס לעבוד ברדיו בשירות השידור הבריטי.
הוא היה מגיש וקריין משנת 1939 עד 1942, אז התגייס לצי המלכותי לשירות במלחמת העולם השנייה.
אחרי תום המלחמה, חזר לרדיו, ובשנת 1949 זכה בתפקידו המפורסם ביותר: הוא היה קולו של הסוכן המיוחד דיק ברטון במשך 265 מתוך 711 הפרקים של סדרת הרדיו הפופולרית הזאת ברשת BBC.
הוא התמיד בתפקיד זה עד צאתו לג'ורג'יה הדרומית בראש צוות הסקר בשנת 1951.
קארס היה שדרן רדיו עד אמצע שנות ה-80', ושותף להפקת סרטי תעודה של ה-BBC על ג'ורג'יה הדרומית ואנטארקטיקה.
קארס עסק בתחומים שונים במדיה, הן כקריין/מנחה/פרשן והן בתחומי הכתיבה, המוזיקה והמשחק במהלך קרוב ל-50 שנות הקריירה שלו.
מרשימת הפילמוגרפיה של BFI מסתבר שקארס השתמש בשם חלופי לעבודת הסאונד - ג'.
בין השנים 1981 ל-1983 הנחה קארס שלוש סדרות של התוכנית "נוסעים בזמן" בערוץ BBC2. הסדרות הציגו סרטי ארכיון מראשית המאה ה-20, בהם סרטים שתיעדו משלחות לאנטארקטיקה וניסיונות ראשונים להעפיל על האברסט.
מספר רב של תמונות של קארס ממשלחות שהשתתף בהן בשנים 1934 עד 1937 מוצגות עכשיו בארכיון מכון סקוט לחקר הקוטב.
השירות הבולאי של איי פוקלנד הוציא בולי דואר להנציח את חייו של קארס.
תצלום דיוקן אחד של קארס מאת הווארד קוסטר נמצא בגלריית הדיוקנאות הלאומית (לונדון).
פסלי ברונזה של קארס מאת הפסל ג'ון אדגר מוצגים באוספים ציבוריים במוזיאון של ג'ורג'יה הדרומית.
דָאנְשְׂיָה הסינית (בסינית: 中國丹霞 בפין-יין: Zhōngguó dānxiá) הוא שם כללי לסוג מיוחד של צורת נוף: "תוואי פני השטח של דָאנְשְׂיָה" (丹霞地貌, בפין-יין: Dānxiá dìmào) המתאפיינת באבן חול אדומה ובצוקים תלולים שמקורם בכוחות הפועלים כל שכבות הסלעים מבפנים (כולל התרוממות) ומבחוץ (כולל בליה וסחיפה).
באוגוסט 2010 הוכרו שישה אזורים בסין שבהם מופיעה צורת נוף זו כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
המונח דָאנְשְׂיָה מוכר היטב בסין ומתאר צורת נוף בעלת מאפיינים פיזיוגרפיים ייחודיים וצבע אדום מובהק המתואר כ"עננים ורודים" או כ"קרני שמש בגוון שני".
את המונח טבעו גאולוגים בשנות ה-20 של המאה ה-20 על בסיס הר דָאנְשְׂיָה במחוז גואנגדונג.
מבחינה גאולוגית וגאומורפולוגית מוגדר המונח דָאנְשְׂיָה כצורת נוף שנוצרה משכבות סלעי משקע בתוך אגן בשוליים הפעילים של מערב האוקיינוס השקט.