tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא היה לנשיא מועצמת המחוקקים (1882), ובמהלך כהונתו כשר הפנים (1887-1883), נאבק יאמגאטה בעליית המפלגות ופעל לדיכוי האיגודים המקצועיים.
הוא גם יסד את שיטת החלוקה של יפן למחוזות, שעדיין בשימוש.
ב-1883 התמנה יאמגאטה לשר המשפטים, המשרה הביורוקרטית הגבוהה ביותר, לפני כינון חוקת מייג'י ב-1889.
בכהונה זו הוא גם חוקק חוקים שמנעו מאנשי מפלגות מלהחזיק בתפקידי מפתח בממשלה ובביורוקרטיה.
אף על פי שיאמגאטה פרש מהחיים הפוליטיים לאחר מלחמת רוסיה–יפן ב-1905, הוא המשיך להחזיק בכוח הפוליטי דרך בן טיפוחיו, קאצורה טרו.
הוא התמנה לנשיא מועצת הקיסר ב-1909 ונותר בתפקיד זה עד מותו ב-1922. המחזיק בתפקיד זה היה להלכה הדמות החזקה ביותר בממשלה היפנית, אף על פי שלמעשה לא השתתפה בחיים הפוליטיים, ועד מותו הייתה ליאמגאטה השפעה רבה בבחירת ראש הממשלה של יפן.
ב-1912 התעורר משבר טאישו, בשל הסכסוך שפרץ בין ראש הממשלה סיונג'י קינמוצ'י לבין הממסד הצבאי בנוגע לתקציב הביטחון.
שר המלחמה, אוהארה יוסקו, התפטר מהקבינט לאחר שלא קיבל את התקציב שדרש, וסיונג'י חיפש מחליף.
יאמגאטה הורה לכל קציני המטה בצבא ובצי לסרב למינוי, ומאחר שהחוק היפני קבע שרק קצין בשירות פעיל רשאי למלא תפקיד זה, לא נמצא מחליף, וראש הממשלה נאלץ להתפטר.
מסדר ההצטיינות מטעם המלך אדוארד השביעי
אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש
מסדר דיית הזהב בדרגה הראשונה
מסדר השמש העולה בדרגה הראשונה
מסדר החרצית, ענק וסרט גדול
מחוז יאמאנאשי (ביפנית: Yamanashi-ken ,山梨県) הוא אחד ממחוזות יפן.
המחוז, שבירתו היא העיר קופו, נמצא באזור צ'ובו שבמרכז האי הונשו, האי המרכזי של יפן.
המחוז, שהוא בעל אופי הררי, כולל בגבולו הדרומי עם מחוז שיזואוקה את הר פוג'י ובשטחו נמצאים חמשת אגמי פוג'י.
מחוז יאמאנאשי ידוע במטעי הפירות שלו המספקים חלק גדול מתצרוכת הפרי במרכז יפן ומפורסם במיוחד בענבי היין שלו וביקביו.
מחוז יאמאנאשי גובל במזרחו במטרופולין טוקיו ובמחוז קנאגאווה (שבירתו יוקוהמה).
בדרום הוא גובל במחוז שיזואוקה, במערב במחוז נאגנו ובצפון במחוז סאיטאמה.
בירת המחוז, קופו (כ-198 אלף תושבים) נמצאת בבקעה רחבה המוקפת הרים.
רכס ההרים המרכזי במחוז הוא הרי אקאישי שמהווים את הרכס הדרומי באלפים היפניים ומגיעים לגבהים של 2,000-3,000 מטר.
הר פוג'י (שגובהו 3,776 מטר) יוצר אפקט של צל גשם ועל כן, רמת המשקעים באזור נמוכה יחסית לגובהו ולמיקומו, כ-818 מ"מ ממוצע לשנה.
כ-78% משטח המחוז מיוער ובכלל זה, שטחם של שלושה פרקים לאומיים.
יאם הוא שמם המשותף של כמה מיני צמחים בסוג דיאוסקוריאה (שם מדעי: Dioscorea) שבמשפחת הדיאוסקוריקיאים (שם מדעי: Dioscoreaceae), אשר יוצרים פקעות הראויות למאכל.
אלו הם עשבים מטפסים רב שנתיים, המשתרגים על עצמים שבסביבתם בעזרת קנוקנות.
היאם טופח במיוחד עבור מדינות מתפתחות באפריקה, באסיה, באמריקה הלטינית, באיי הקריביים ובאוקיאניה, כדי לספק לתושביהן מזון עשיר בעמילן.
אף על פי שהבטטה לא שייכת למשפחה זאת, אלא למשפחת החבלבליים, נוהגים לכנות, בטעות, בחלקים שונים של ארצות הברית ושל קנדה את הבטטה בשם יאם.
ניתן להכין את היאם למאכל בדרכים מגוונות: צלייה על הגריל, אפייה, טיגון, בישול, עישון וגירור למטרת הכנת קינוח.
בניגריה נחשב היאם למאכל העיקרי, ובני שבט האיגבו מכנים אותו בשפתם "ג'י".
מדי שנה בתקופת קציר היאם מקיימים הניגרים והגאנאים את פסטיבל היאם.
הם חוגגים את הקציר, ומביאים את היאם מהכפרים לערים, מחלקים מהיבול לנוכחים, ומלווים זאת במוזיקה ובריקודים.
יאמאגטה (ביפנית: 山形市) היא עיר הבירה של מחוז יאמאגטה שבחבל טוהוקו שבצפון יפן.
אוכלוסיית העיר מונה 252,632 תושבים, נכון לשנת 2015.
האזור בו שוכנת העיר יאמאגטה היה בעבר בתחומי האן דווה.
בתקופת אדו הייתה העיר בירת האן יאמאגטה, שהיה תחת שליטת שוגונות טוקוגאווה.
העיר המודרנית נוסדה ב-1889, לאחר ביטול שיטת ההאן, והפכה לבירת מחוז יאמאגטה.
העיר יאמאגטה שוכנת באזור ההררי שבדרום-מזרח מחוז יאמאגטה, ודרכה זורם נהר מוגאמי.
ביאמאגטה שורר אקלים סובטרופי גשום הגובל באקלים יבשתי.
המשקעים האטמוספיריים ביאמאגטה מרובים, בעיקר במחצית השנייה של השנה.
ליאמאגטה יחסי ערים תאומות עם:
יאמונה (בהינדית: यमुना; באנגלית: Yamuna) הוא הנהר הגדול ביותר מבין הנהרות המזינים את הגנגס בצפון הודו.
מקורו בקרחון ימונוטרי בגובה 6,387 מטרים ואורכו 1,376 קילומטרים.
אגן הניקוז שלו חולש על שטח של 366,223 קמ"ר (מעל 40% מאגן הניקוז של הגנגס כולו).
מי הנהר מגיעים לניו דלהי בתעלת מונאק.
יאמנה, הידוע גם בשם יגאן, הוא אחד משבטי הילידים של דרום קונוס שבדרום אמריקה, שנחשב לעם הדרומי ביותר בעולם.
השטח המסורתי שלו כולל את האיים מדרום האי הגדול של ארץ האש, וכיום כולל גם את כף הורן.
במאה ה-19, בני השבט היו ידועים בתור פגויאנס על ידי העולם דובר האנגלית, אך מונח זה אינו בשימוש כיום מפני שהוא יכול להתייחס לכל העמים הילידים של ארץ האש.
חלקם עדיין מדברים את שפת יאמנה אשר נחשבה שפה מבודדת; אמנם, רובם דוברי ספרדית.
החל משנת 2012, כריסטינה קלדרון, המתגוררת בשטח צ'ילה, ידועה כדוברת האחרונה של שפת יאמנה בצורה שוטפת.
יאמנה היו נוודים מסורתיים, שהיו ציידים-לקטים.
הם נסעו על ידי סירות בין האיים כדי לאסוף מזון: הגברים צדו אריות ים, ואילו הנשים צללו לאסוף רכיכות.
ברוב השבטים בעולם גובהם של האנשים הוא כ-180 סנטימטר בממוצע, אך גובהם של שבט היאמנה הוא כ-136 סנטימטר בממוצע.
עורם מעט צהבהב ועינהם עגולות.
רוב אנשי השבט אוהבים לענוד צמידים ושרשראות.
בני יאמנה נקראים גם הקאנוארוס, את רוב יומם הם מקיימים בבוציות, מכיוון שמגורם באיים המערביים של ארץ האש.
הם שטים הרבה בשביל לדוג דגים ולאכול אותם.
הם שטים בסירות באורך שישה מטר לרוב וחכות דייג מעץ.
כלי הנשק שלהם הם: צלצלים, רמחים וסכינים.
הצלצלים והרמחים עשויים מעץ ועצמות לוויתן.
עם כלים אלו הם דגים ליוויתנים דגים וחיות מים.
כיום חיים פחות מ-2000 אנשים בארץ האש כולה.
יאם סגול (שם מדעי: Dioscorea alata; באנגלית: Purple Yam) הוא צמח פקעתי המשתייך לירקות היאם.
מקורו באזורים הטרופיים של אפריקה.
הפקעות של צמח זה בדרך כלל סגולות או ורודות, ומכאן בא השם הנפוץ.
יש מקרים בהם הפקעת של היאם לבנה לו, מכאן בא שמה הנוסף היאם הלבן.
אנשים נוטים להתבלבל בין היאם הסגול לבטטה האוקינאווית בגלל הדמיון שלהם במראה ובסביבת הגידול שלהם.
היאם הסגול לא נמצא בסכנת הכחדה ואף נחשב למין פולש במדינות רבות כגון ארצות הברית.
ישנם מאמצים לרסן את ההתפשטות על ידי עקירת שורשיו של היאם הסגול בסוף עונת הגידול שלו.
אין מחלות ומזיקים מיוחדים שניזונים או פוגעים ביאם אם כי כנימות, נמטודות וקמחיתיים עלולים לפגוע בפקעת.
מקור גידולו של היאם הסגול במרכז אפריקה, היאם גדל בעיקר באזורים טרופיים אם כי הוא גדל כיום גם באזורים שאינם טרופיים בארצות הברית.
היאם בוית לראשונה כ-5,000 שנה לפני זמננו במזרח אפריקה.
זמן הגידול של היאם הסגול הוא כעשרה חודשים, ומכאן בא שמו הנוסף של היאם הסגול-יאם עשרת החודשים.
ניתן לגדל שתילים די קרובים זה לזה, במרווחים של 25–30 ס"מ זה מזה.
ליאם דרושה השקיה מחזורית ודישון בעזרת דשן נוזלי.
משתמשים ביאם הסגול כמרכיב במגוון של קינוחים: גלידה, לחמניות שווייצריות, טארט, עוגיות, מאפינס, עוגות וסוגים אחרים של מאפים.
בפיליפינים הוא ידוע בשם "ube" ונאכל מבושל, אפוי או כמו פודינג ממותק שנקרא " ube halayá".
הוא גם מרכיב בקינוח הקפוא הנקרא "halo-halo".
במהאראשטרה צ'יפס מוקפץ מיאם סגול נאכל במהלך צום דתי.
יאם סגול הוא מרכיב חיוני במאכל הנקרא "Undhiyu".
יאם סגול הוא קינוח פופולרי בג'יפנה, סרי לנקה.
היאם הסגול הופיע בעשור השני של המאה ה-21 במסעדות אמריקאיות, והוא משמש להכנת טראפלס, ריבת חלב, פלאן, סופגניות, עוגות ומאפים אחרים.
יאם סגול הוא ירק מוערך בשל העמילן שניתן לייצר ממנו.
ברפואה העממית יאם סגול משמש כמשלשל מתון וכמחסל תולעים במערכת העיכול.
הוא משמש כטיפול עבור חום, זיבה, צרעת, גידולים וטחורים מודלקים.
צבע הזנים סגול בשל פיגמנטים שונים של אנתוציאנין, הפיגמנטים מסיסים במים, והוצעו כצבע מאכל אפשרי.
היאם הסגול משמש לנוי בגנים בשל יופיו.
(מבוסס על דיאטת 2,000 קלוריות)
צריכה יומית מומלצתקלוריות684.3%סה"כ שומנים0 גרם0%שומן רווי0 גרם0%שומן רב בלתי רווי0 גרם0%שומן בלתי רווי0 גרם0%כולסטרול0 גרם0%נתרן55 מיליגרם2%אשלגן337 מיליגרם9%סה"כ פחמימות20 גרם6%סיבים תזונתיים3 גרם12%סוכר4.2 גרםחלבון1.6 גרם3%ויטמין A283%סידן3%ויטמין B610%מגנזיום6%ויטמין C4%ברזל3%ויטמין B120%
"יאמה" (מעוצב: "יַאמַּהּ") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני.
השיר יצא לאור ב-18 בדצמבר 2018, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברות תקליטים ביג בוס רקורדס ובנדי כתום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד של כאן גימל.
השיר נכתב על ידי עמוס נוי, הולחן על ידי דודו טסה והופק על ידי טסה וניר מימון.
השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, בה מדובר על אישה שנפגעה מדברים רבים.
שיר זה מתפקד כשיר הראשון של צנעני מאז "רחוק מכאן שיצא בשנת 2016.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מרגלית צנעני לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ב-18 בדצמבר 2018. בנוסף לכך, עלה השיר לרשתות הזרמת המדיה ספוטיפיי ואפל מיוזיק.
יאמה T70 הוא קרוסאובר קומפקטי מתוצרת יצרנית כלי הרכב הסינית Yema Auto (שם רשמי: Sichuan Yema Automobile Co., Ltd) אשר מיוצר משנת 2015 בסין.
עיצוב הדגם "יאמה T70" בהשראת הדגמים: הדור הראשון של "Volkswagen Touareg" ודגם "Volkswagen Tiguan" של היצרנית הגרמנית פולקסווגן.
זמן טעינה על מטען מהיר - שעתיים לסוללה מלאה.
יאמה T80 הוא קרוסאובר קומפקטי בעל מספר מאפייני SUV מתוצרת יצרנית כלי הרכב הסינית Yema Auto (שם רשמי: Sichuan Yema Automobile Co., Ltd) אשר מיוצר משנת 2017 בסין.
פלטפורמה משותפת לדגל יאמה T70.
יאמה ספיקה הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית כלי הרכב הסינית Yema Auto (שם רשמי: Sichuan Yema Automobile Co., Ltd) אשר מיוצר משנת 2015 בסין.
דגם "יאמה ספיקה" הוצג לראשונה בספטמבר 2015 בתערוכת הרכב הבינלאומית בעיר צ'נגדו בירת מחוז סצ'ואן שבמרכז הרפובליקה העממית של סין.
5 דלתות, 2 דלתות צד אחוריות - דלתות הזזה.
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר
יאמאנז היה הרכב מוזיקלי ישראלי.
חברי ההרכב הם צדוק גרמה, בנו של הזמר נסים גרמה ויובל והב.
ב-2007 הוציאו את שירם הראשון "לא בא סתם".
השיר זכה להצלחה רבה ואף נכלל באלבום האוסף המצליח "Now That's What I Call Music" של חברת הליקון.
לאחר יציאתו, עזב רון נשר את הלהקה לטובת קריירת סולו.
ב-2009 התארחו באלבומו של שי 360, "כולם רוצים את האמת", בשיר "לא עוד".
באותה שנה השתתפו באלבום האוסף "מהמוקד אל הרחוב" של הלייבל "א.מ.ת" בבעלותו של שי 360.
ב-2011 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "יאמאנז".
ב-2013 הוציאו את שירם "ארץ נהדרת".
יַאמְבְּליכוס היה פילוסוף נאופלאטוני סוּרי, שקבע את הכיוון שאליו פנתה מאוחר יותר הפילוסופיה הנאופלאטונית.
כמו כן, הוא היה הביוגרף של המיסטיקן היווני, הפילוסוף והמתמטיקאי פיתגורס.
פרט לתרומתו הפילוסופית של יאמבליכוס עצמו, לחיבורו "פרוטרפטיקוס" (Protrepticus) יש חשיבות לחקר הסופיסטים, בזכות שימורם של כעשרה עמודים של סופיסט שאינו מוכר משום מקור אחר, הידוע במחקר בכינוי "אנונימוס יאמבליכי" (הוגה מספר 89 במספור דילס–קרנץ).
יאמבליכוס היה הנציג הראשי של הנאופלאטוניזם הסורי, אם כי השפעתו התפשטה על פני חלק גדול מהעולם העתיק.
אירועי חייו ואמונותיו הדתיות אינם ידועים לחלוטין, אך ניתן לשחזר את העקרונות העיקריים באמונותיו מתוך כתביו הקיימים.
לפי הסודא, והביוגרף שלו אונאפיוס, הוא נולד בכלקיס שבסוריה.
הוא היה בן למשפחה עשירה וידועה, ונאמר כי היה צאצא של מספר מלכים-כוהנים ממשפחת המלוכה של אמסה.
תחילה הוא למד תחת אנטוליוס מלאודיקיאה , ולאחר מכן המשיך ללמוד תחת פורפיריוס, תלמידו של פלוטינוס, מייסד הנאופלאטוניזם.
הוא לא הסכים עם פורפיריוס לגבי הפרקטיקה של תאורגיה; יאמבליכוס מגיב לביקורותיו של פורפיריוס על התאורגיה בספר המיוחס לו, "על המסתורין של המצרים, הכשדים והאשורים" .
בסביבות 304 הוא חזר לסוריה כדי להקים בית ספר משלו באפאמיה, שהייתה עיר מפורסמת בזכות הפילוסופים הנאופלאטונים שלה.
שם הוא עיצב תוכנית לימודים ללימודי אפלטון ואריסטו, והוא כתב פרשנויות לשני אלה, ששרדו בקטעים בלבד.
ובכל זאת, עבור יאמבליכוס, פיתגורס היה הסמכות העליונה.
ידוע שהוא כתב את "אוסף התורות הפיתגוראיות", אשר בעשרה ספרים כלל תמציות ממספר פילוסופים קדומים.
רק ארבעת הספרים הראשונים וקטעים מתוך הספר החמישי שרדו.
חוקרים ציינו כי החיבור "ההטפה לפילוסופיה של יאמבליכוס" חובר באפאמיה בראשית המאה ה-4.
נאמר כי יאמבליכוס היה אדם בעל תרבות ולמידה רבה.
הוא היה ידוע גם בזכות הצדקה וההינזרות שלו.
תלמידים רבים התאספו סביבו, והוא חי עימם בחברות.
לדברי יוהאן אלברט פבריציוס, הוא מת בתקופת שלטונו של קונסטנטינוס, זמן מה לפני שנת 333.
רק חלק מהספרים של יאמבליכוס שרדו.
את ידיעתנו לגבי שיטתו, אנו חבים חלקית לקטעי הכתבים שנשמרו על ידי סטובאיוס ואחרים, כמו גם להערותיהם של ממשיכי דרכו, ובמיוחד פרוקלוס, לחמשת ספריו הקיימים ולקטעי היצירה הגדולה שלו על הפילוסופיה הפיתגוראית.
מלבד אלה, נראה כי פרוקלוס ייחס לו את חיבורה של המסה הנודעת "תאורגיה" או "על המסתורין המצרי".
עם זאת, ההבדלים בין ספר זה ליצירותיו האחרות של יאמבליכוס בסגנון ובכמה נקודות הקשורות לתורתו, הביאו להטלת ספק לגבי היותו המחבר האמיתי.
ובכל זאת, מקורה של המסה בהחלט בבית הספר שלו, והיא מהווה ניסיון שיטתי לספק הצדקה ספקולטיבית של מנהגי הכת הפוליתאיסטית של ימיו, והיא מסמנת נקודת מפנה בתולדות ההגות בה עמד יאמבליכוס.
כתאוריה ספקולטיבית, הנאופלאטוניזם קיבל את ההתפתחות הגבוהה ביותר שלו מפלוטינוס.
השינויים שהוצגו על ידי יאמבליכוס היו ההרחבה המפורטת של חלוקותיו הפורמליות, היישום השיטתי יותר של הסימבוליזם המספרי הפיתגוראי, ותחת השפעת שיטות מזרחיות, פרשנות מיתית לחלוטין של מה שנאופלאטוניזם החשיב בעבר כמושגי.
סביר להניח, כי בשל כך זכה יאמבליכוס לכזו הערכה.
בניגוד לפלוטינוס, שפרץ מהמסורת האפלטונית וטען לנפש שאינה עבירה, יאמבליכוס אישר מחדש את התגלמות הנפש בחומר, והאמין כי החומר הוא אלוהי כמו שאר הקוסמוס.
לדברי לידוס, האסכולות של יאמבליכוס, סיריאנוס ופרוקלוס, סבורות כי אלוהי היהודים הוא "הדמיאורג של העולם המוחש, ומכנות אותו האל של ארבעת היסודות".
יאמבליכוס זכה לשבחים רבים על ידי אלה שהיו חסידי הגותו.
בני זמנו זקפו לו כוחות פלאיים.
הקיסר הרומאי יוליאנוס שלא הסתפק בהספד הצנוע יותר של אונאפיוס, על פיו יאמבליכוס היה נחות מפורפיריוס רק בסגנון, ראה ביאמבליכוס יותר מאשר שני לאפלטון, וטען שייתן את כל הזהב של לידיה עבור אגרת אחת של יאמבליכוס.
במהלך תחיית ההתעניינות בפילוסופיה שלו במאות ה-15 וה-16, שמו של יאמבליכוס כמעט ולא הוזכר ללא הכינוי "אלוהי" או "האלוהי ביותר".
"יאללה לך הביתה מוטי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד.
השיר יצא לאור בפברואר 2001, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ, כסינגל מתוך האלבום, אשליות מתוקות.
זמן קצר לאחר יציאתו הגיע השיר אל המקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי קובי אוז, שכתב והלחין עבורה להיטים כמו "תלך כפרה עלי", "תשתוק תשתוק" ו"אשליות מתוקות".
בגרסה המקורית של השיר, "מוטי" היה "מותק".
לבסוף, שרית חדד הרגישה ש-"יאללה לך הביתה מותק" זה וולגרי מדי ולכן המילים שונו.
בריאיון ליובל אברמוביץ', סיפרה חדד כי היא בכלל לא רצתה לשיר את השיר הזה ואת "תלך כפרה עליי".
עם זאת, אבי גואטה שכנע אותה להקליטם.
כבר בצאתו, זכה השיר להצלחה ארצית כאשר נחת במקום השביעי במצעד השבועי של רשת ג'.
בהמשך, כבש את פסגת המצעד.
בסוף שנת 2001, נבחר השיר ל-"שיר השנה" של במצעד השנתי העברי של רשת ג', תוך שהפך לשירה הראשון והיחיד של חדד שהצליח לעשות זאת.
במצעד השנתי של גלי צה"ל דורג השיר במקום ה-15.
בשנת 2009 דורג השיר במקום ה-8 במצעד שירי שרית חדד שנערך ברשת ג'.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורישראלפברואר 2001תקליטור • הורדה דיגיטליתאבי גואטה הפקות בע"מ
בתוכנית הבדיחות "הג'וקר" בהנחיית צביקה הדר, נעשה מערכון שבו שרית חדד שרה את הבית הראשון ואז מופיע מוטי (צביקה הדר) ששר על המצב העגום שנגרם לו בעקבות השיר ואז הם מגיעים להסכם שהשיר יופנה אל חברו הרצל.
בעונה האחרונה של "שבוע סוף" שהייתה גרסה ישראלית ל"סטרדיי נייט לייב" התארחה שרית חדד במונולוג הפתיחה והותקפה על ידי אנשים בשם מוטי בטענה שהיא "אנטי-מוטי" ובסוף הקטע הופיעה הפרחה במרסדס.
יאלן פוקורן (בסלובנית: Jalen Pokorn; נולד ב-7 ביוני 1979) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הקשר.
פוקורן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טריגלאב קראן.
בשנת פוקורן חתם באולימפיה ליובליאנה, כמה זכה פעמיים בגביע.
בקיץ הצטרף להפועל נצרת עילית מליגת העל, במדיה רשם 30 הופעות ובישול אחד בניצחון 0-1 נגד הפועל באר שבע.
בקיץ חתם בטרק גרוזני מליגת העל הרוסית ששילמה 250 אלף אירו תמורת כרטיס השחקן שלו.
בשנת פוקורן חתם באטלנטאס הליטאית, וכעבור עונה אחת חתם בדומז'אלה עמה זכה באליפות היחידה בקריירה שלו.
בהמשך הקריירה שיחק בצליה, אולימפיה ליובליאנה, טריגלאב קראן, אטרומיטוס ירוסקיפו, גוטארינג ולוצ'אן.
ב-18 באוגוסט 2004 פוקורן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה בתיקו 1-1 נגד .
הוא היה חלק מסגל הנבחרת עד לאוקטובר .
"יאללה ביי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה דדון.
השיר יצא לאור ב-30 ביוני 2022, על ידי חברת התקליטים איי ליסט, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה, חוץ ממך.
השיר הגיע למקום התשיעי במדיה פורסט.
בפרוגי נכתב: "דדון מגבירה את הקצב עם סינגל שלישי מסקרן".
בכותל הישראלי נכתב: "אחרי שני שירים שקטים, מאיה דדון הולכת על קצב עם "יאללה ביי" ששובר את התדמית של הילדה בת ה-15.5. גם מבעד לשיר והמילים...".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-900 אלף השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של "יאללה ביי" שפורסם בערוץ היוטיוב של מאיה דדון ב-30 ביוני 2022 הצליח לצבור למעלה מ-6.5 מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם30 ביוני 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאיי ליסט
יאמה (בסנסקריט: यम) הוא אל במיתולוגיה ההינדואית.
הוא בנו של האל סוריה ואשתו הראשונה, סרניו.
יאמה חולק מוצא משותף עם דמויות נוספות ממיתולוגיות הודו-אירופיות, כגון יימיר ורמוס מהצמד רומולוס ורמוס.
יאמה היה האל הראשון בהינדואיזם שוויתר על המוות כדי להעמיד צאצאים.
על פי ה"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים עתיקים, כדי להגיע למשכנו של יאמה אחרי מותו יש לחצות נהר רחב בשם ואיטארנה.
יאלמרי הלנדר הוא תסריטאי ובמאי קולנוע פיני.
הוא ידוע בזכות "יצוא נדיר" סרט אימה קומי מ-2010 (שקייט בלאנשט כינתה אותו כאחד הסרטים האהובים עליה), "נשיא על הכוונת" סרט פעולה-הרפתקאות מ-2014 בכיכובו של סמואל ל.
ג'קסון ו"סיסו" סרט פעולה-היסטורי מ-2022. לפני שפנה לסרטים באורך מלא, הלנדר ביים כמה סרטים קצרים ופרסומות טלוויזיה עטורי פרסים.
הלנדר הוא גיסו של השחקן יורמה טומילה ודודו מצד האם של בנו של יורמה, אוני, שניהם שיחקו בסרטיו.
"יאללה יא נסראללה" הוא סינגל מאת ההרכב "פרישמן והחלוצים" שנכתב בשנת 2006, בעת מלחמת לבנון השנייה.
השיר נכתב עבור תוכנית הבוקר של גידי גוב ב"קשת", זכה לאהדה גדולה בציבור והפך ויראלי.
יוצריו מסבירים כי השיר "מנסה להפיח תקווה דרך הומור מיליטריסטי".
השיר מגמד ומעליב את דמותו של המזכיר הכללי של ארגון הטרור השיעי הלבנוני חזבאללה, חסן נסראללה, ומציג אותו כאוויל, מגלומן ותמהוני.
בשנת 2024, בעקבות החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל וביתר שאת לאחר מבצע סדר חדש שבו נהרג חסן נסראללה, חזר השיר לתודעה הציבורית, בין השאר בצורת רמיקסים וסרטוני טיקטוק.
באתר יוטיוב, השיר זכה ליותר ממיליון צפיות.
בעת מונדיאל 2006 הוציא ההרכב סינגל בשם "שיר המונדיאל", עיבוד מודרני של השיר "ואלה שמות" בשינוי רשימת הכדורגלנים שהשתתפו בטורניר.
הסינגל זכה להצלחה ברשת, ואף בוצע בשידור בתוכנית הבוקר של ערוץ 2 ובערוץ עשר.
זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת לבנון השנייה התקשרה לאסף פרישמן מפיקה מ"קשת" בבקשה לכתוב שיר להרמת המורל "לאנשים במקלטים".
השיר נכתב, הולחן והופק תוך יומיים בעזרתם של נדב פרישמן, אביב אזרד (שירה) ועמית יורגנסון (גיטרות).
בסוף יולי 2006 ביצעו "פרישמן והחלוצים" את השיר לראשונה בתוכנית הבוקר "בוקר טוב" בהנחיית גידי גוב.
ב-23 ביולי עלה לרשת קובץ MP3 של השיר ומשם התפשט במהירות דרך רשתות שיתוף קבצים דוגמת אימיול.
במהלך המלחמה הופיעו "פרישמן והחלוצים" במגוון תוכניות טלוויזיה בערוצים המסחריים ואף בערוץ הילדים.
בעקבות ההצלחה החליטו "פרישמן והחלוצים" לצלם וידאו קליפ רשמי לשיר, שיצא לאור באוגוסט 2006 באתר Flix, ועלה ליוטיוב מספר שבועות מאוחר יותר.
במהלך הקליפ מתעורר חסן נסראללה, המגולם על ידי אמירם טובים, משינה, לובש כתונת לילה נשית, חובק בובת שינה ונעלי בית היתוליות.
בקליפ נראה נסראללה בודד בבונקר שלו, בעוד חברי הלהקה רוקדים ושרים בזמן שלועגים לו.
הקליפ כולל מערכון קצר באמצע השיר והופעת אורח של משה פרסטר בתור קצין בכיר המאיים על נסראללה.
בסוף הקליפ, הזמרים לוכדים את נסראללה, קושרים אותו בכניסה לעיר בת ים עם שלט "אני שונא בת ימים" ומותירים לתושבי העיר לסיים את המלאכה.
מטרתו לגדף ולהשמיץ את נסראללה באמצעות שלל קללות עממיות ("אתה פשוט אידיוט גמור", "יש לך כינים על הזקן", "אתה ג'וק מת, אתה בואש") תוך הבטחות חוזרות ונשנות שצה"ל ישמיד אותו ("צה"ל אותך רק מבקש / כדי לשרוף אותך באש").
התקפות אלו על דמותו של נסראללה מוקצנות במיוחד בקליפ הרשמי של השיר, בו הוא מוצג כמגלומן טיפש שמסוגל להגיד אך ורק "בַּעְדה חיפה".
שם השיר נגזר מן הפזמון החוזר שלו:יאללה יא נסראללה, נדפוק אותך אינשאללה,
נחזיר אותך לאללה, עם כל החזבאללה!
יאללה יא נסראללה, תלך מפה יא זבאללה,
נגזר כבר מלמעלה, שזה הסוף שלך!
הצלחתו של השיר לאחר חיסול חסן נסראללה
אירוע חיסולו של חסן נסראללה בספטמבר 2024 העניק לשיר משמעות היסטורית:
השיר הפך לפסקול הבלתי מעורער של חגיגות הניצחון בקרב הציבור הישראלי לאחר הדיווחים על מותו, והושמע ברחבי המדינה, בכיכרות ובאמצעי התקשורת, כביטוי לשמחה לאיד ותחושת סגירת מעגל.
לאחר החיסול, השיר זכה לשיא שימוש מחודש, עם יצירת אינספור גרסאות, רמיקסים וסרטוני רשת שהשתמשו בו כדי ללעוג לנסראללה ולציין את סוף עידן של איום.
השיר, שנוצר כבדיחה קלילה, הפך בכך לחלק אינטגרלי מהזיכרון הקולקטיבי של ישראל, המייצג את ההומור, הלעג והביטחון הישראליים מול אויביה.
יאמבליכוס היה סופר יווני סורי עתיק.
הוא היה המחבר של ה"בבילוניאקה" (Βαβυλωνιακά, "סיפורים בבליים"), רומן רומנטי ביוונית.
זו הייתה אחת היצירות הראשונות מסוג זה בספרות היוונית, ואולי אף המוקדמת ביותר.
יאמבליכוס היה איש העיר אמסה (חומס) שבסוריה, והוא זכה לבולטות רחבה במאה ה-2. הוא מתאר את עצמו כ"צאצא המלכים העתיקים", כלומר שושלת המלכים של אמסה של בית סמפסיגראמוס.
יאמבליכוס ידע שלוש שפות: אשורית, בבלית ויוונית.
יאמבליכוס התחנך בעיר בבל, ולא התוודע לשפה היוונית עד מאוחר יותר בחייו.
לאחר שחי בבבל במשך מספר שנים, הוא נלקח בשבי ונמכר כעבד לאיש סורי, שככל הנראה שחרר אותו.
נאמר עליו שרכש ידע כה מושלם ביוונית עד שאפילו הצטיין כרטוריקן.
במשך זמן מה הוא חי בארמניה, כאשר הייתה תחת שלטונו של המלך הקליינט של רומא, איש אמסה בעצמו וקרוב משפחתו הרחוק, סוהיימוס .
הרומן "בבילוניאקה" סיפר על שני אוהבים, רודאנס (Rhodanes) וסינוניס (Sinonis).
גארמוס (Garmus), מלך בבל אגדי, מאלץ את סינוניס להתחתן איתו ומשליך את רודאנס לכלא.
האוהבים מצליחים להימלט, ולאחר הרפתקאות ייחודיות רבות, שבהן הקסם משחק תפקיד משמעותי, גארמוס מודח על ידי רודאנס, שהופך למלך בבל.
לפי הלקסיקון הביזנטי סודא (המאה ה-10), היצירה כללה 39 ספרים, אולם פוטיוס (המאה ה-9), שכתב תקציר די מלא של היצירה, מזכיר רק 16 ספרים.
עותק מושלם של היצירה בכתב יד היה קיים עד שנת 1671, אז נהרס בשריפה.
מלבד התקציר של פוטיוס השתמרו גם כמה פרגמנטים (קטעים) מהיצירה המקורית.
יאמטו פוקאסאווה (נולד ב-16 באוקטובר 2000) הוא שחיין יפני, זוכה מדליית ארד באליפות עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה ל-200 מטר חזה.
סגן אלוף הפאן פסיפיק לנוער
באליפות הפאן פסיפיק לנוער שנערכה בסובה שבפיג'י באוגוסט זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.95 דקות.
בנוסף, זכה בשלוש מדליות ארד: במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.60 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.57 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:53.72 דקות.
באוניברסיאדת צ'נגדו שנערכה באוגוסט זכה בשתי מדליות ארד: במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.39 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.04 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:02.01 דקות, אחרי קרלס קוי מרטי מספרד (2:01.55 דקות) וקיריל פריגודה שהשתתף כספורטאי נייטרלי מורשה (2:01.88 דקות).
בנוסף, סיים במקום 13 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 57.07 שניות.
יאן ברויגל האב (בהולנדית: Jan Bruegel, מבוטא בְּרֶחֶל); 13 בינואר 1568 – 1625) היה צייר פלמי, בנו של פיטר ברויגל האב ואביו של יאן ברויגל הבן.
יצירתו כוללת היסטוריות תנ"כיות, מיתולוגיות וקלאסיות, סצנות קרב, נופי גיהנום, נופי ים, זרי פרחים ודומם, דיוקנאות וסצנות ז'אנר, כמו גם סוגים רבים של נופים: ציד יערות, נופי הרים, כבישים ונהרות כפריים וכפרים.
ברויגל שיתף פעולה לעיתים קרובות עם ציירים אחרים, ביניהם פטר פאול רובנס, האנס רוטנהאמר, יאן ואן באלן, סבסטיאן פרנקס ויוס דה מומפר.
הוא החזיק גם בסטודיו באנטוורפן בבלגיה.
יאן ברויגל הבן (בהולנדית: Jan Bruegel; מבוטא בְּרֶחֶל; 13 בספטמבר 1601 – 1 בספטמבר 1678) היה צייר פלמי, בנו של יאן ברויגל האב.
ברויגל הבן למד אצל אביו ובמהלך הקריירה שלו יצר ציורים בסגנון של אביו יאן, אחיו אמבריאוסיוס ברויגל, וfijnschilders אחרים מהרנסאנס הצפוני יצרו תמונות נוף, סצנות אלגוריות ויצירות אחרות תוך הקפדה על פרטים קטנים.
ברויגל גם העתיק יצירות של אביו ומכר אותן עם חתימתו של האב.
ניתן להבדיל בין היצירות המקוריות וההעתקים על ידי שימת לב לביצוע הקפדני-פחות ולצבע הבהיר יותר.
יאן הבן טייל באיטליה כשאביו מת מכולרה וחזר במהירות לקחת את הפיקוד על הסטודיו של אביו באנטוורפן.
הוא זכה במהירות למעמד משלו והפך לדיקן של הגילדה המקומית בשנת 1630. עבודותיו הטובות ביותר הן תמונות נוף מקיפות, בין אם תחת שמו ובין אם כרקעים לציירים אחרים כמו הנדריק ואן באלן.
יאן אולריך (Jan Ullrich, נולד ב-2 בדצמבר 1973) הוא רוכב אופניים לשעבר, אשר ניצח במרוץ הטור דה פראנס בשנת 1997 וסיים במקום השני במרוץ זה חמש פעמים.
הוא הגרמני הראשון אשר זכה במרוץ היוקרתי, דבר שהוביל לתנופה של ספורט רכיבת האופניים בגרמניה.
אולריך נולד ברוסטוק, זכה במרוץ האופניים הראשון שלו (בבית-הספר) בגיל תשע.
הוא חונך על-פי שיטת אימוני הספורט של גרמניה המזרחית ונרשם לבית הספר לספורט SC Dynamo שבברלין בשנת 1986. לאחר נפילת חומת ברלין מאמנו פטר בקר (Peter Becker) עבר עם אולריך להמבורג.
ב-1993, אולריך זכה באליפות העולם בכביש לחובבים באוסלו.
באותה אליפות, זכה לאנס ארמסטרונג בקטגוריה למקצוענים.
כעבור שנה סיים אולריך במקום השלישי במרוץ נגד השעון באליפות העולם למקצוענים.
לאחר הישג זה והצלחות נוספות, קיבל אולריך חוזה מקצועני בקבוצת Telekom.
הוא עבר ביחד עם חברתו למרדינגן (Merdingen) שבדרום גרמניה.
בשנה וחצי הראשונות שלו בתור מקצוען לא בלט אולריך בדבוקת הרוכבים, עד אשר בטור דה פראנס של 1996 הוא הפתיע והגיע למקום השני בדירוג הכללי אחרי חברו לקבוצה, הרוכב הדני ביארנה ריס (Bjarne Riis).
במסגרת המרוץ, הוא זכה גם בקטע במרוץ נגד השעון והבטיח לעצמו זכייה ראשונה בשלב יומי במרוץ, אולריך ניצח גם את קטגוריית הרוכב הצעיר.
שבועיים לאחר מכן, ניצח במרוץ החד יומי HEW Cyclassics.
ב-1997 הוא התחיל את הטור דה פראנס כפייבוריט.
אך רק לאחר שזכה בשלב דומיננטי בהרים ובחולצה הצהובה הראשונה שלו, החלו אוהדי הספורט הגרמנים לעקוב אחרי הטור.
עיתון הספורט הצרפתי L'Équipe החשיב אותו, באותה תקופה, בתור אחד רוכבי האופניים הטובים בעולם ופרסם את הכותרת "Voilà le Patron" ("הנה הבוס").
אולריך זכה בעוד שלב בטור והיה לרוכב הגרמני הראשון שזכה בטור דה פראנס.
בעת ניצחונו הוא היה בן 23 ונחשב לאחד המנצחים הצעירים אי-פעם.
הוא נבחר ל"אישיות הספורט של השנה" בגרמניה ב-1997.
מיד אחרי הוואלטה זכה אולריך באליפות העולם במרוץ אישי נגד השעון.
בטור דה פראנס של שנת 2000 זכו סוף סוף אוהדי האופניים לראות את שלושת האלופים הקודמים, אולריך, פנטאני וארמסטרונג מתמודדים אחד כנגד השני לראשונה.
ארמסטרונג הוכיח כי הוא החזק מבין החבורה וניצח גם בטור הזה וגם בטור של 2001 אותו רכב אולריך במדי אלוף גרמניה.
בשתי השנים הללו סיים אולריך במקום השני וקיבע את מעמדו כיריבו הקבוע של ארמסטרונג על התואר וגם כסגן הנצחי.
בעת ירידה באחד הקטעים ההרריים בטור דה פראנס של 2001, איבד אולריך את השליטה על אופניו וביצע היפוך שלם עם אופניו תוך שהוא נוחת בתעלה עמוקה בצד הדרך.
נפילתו זו היא בין האירועים הזכורים ביותר באותו מרוץ, בין היתר, כיוון שארמסטרונג חיכה לו עד אשר חזר אולריך על אופניו, לאחר שלא נגרם לו נזק ממשי מהנפילה.
באוקטובר 2001 זכה אולריך באליפות העולם במרוץ אישי נגד השעון.
בראיונות ציטט אולריך את הפסדיו לארמסטרונג למרות הכנותיו כסיבה לנפילתו לדיכאון בשנה שלאחר מכן.
בתחילת 2002 סבל אולריך שוב מפציעה טורדנית בברכו ולמרות טיפולים ומנוחה ממרוצים לא הצליח להבריא עד הטור דה פראנס ונעדר מהמרוץ.
במאי באותה שנה היה מעורב בתאונת דרכים ללא נפגעים ונמצא כי נהג תחת השפעת אלכוהול.
ביוני באותה שנה נערכה לו בדיקת דם לאחר שביקר בדיסקוטק והבדיקה נמצאה חיובית לאקסטזי.
לאחר שתי התקריות, בוטל החוזה של אולריך עם קבוצת Telekom והוא הושעה לשישה חודשים על ידי ההתאחדות הגרמנית.
בעקבות פרשה זו, הצטרפו אולריך ויועצו הוותיק רודי פוונאג (Rudy Pevenage) לקבוצת Coast, אך לאור קשיים כלכליים קשים הקבוצה ביטלה את חסותה וקבוצת Bianchi קמה במקומה.
בטור דה פראנס של 2003 סיים אולריך פעם נוספת במקום השני לאחר ארמסטרונג.
הפעם הוא היה קרוב ביותר לניצחון לאחר שניצח את ארמסטרונג בשלב של מרוץ אישי נגד השעון וביום שלמחרת הכתיב לארמסטרונג את הקצב בשלב הטיפוס.
למרות שבמהלך הקטע צבר אולריך יתרון משמעותי על ארמסטרונג, הוא נכשל בניצול חולשתו הזמנית של ארמסטרונג ולבסוף, ארמסטרונג הצליח להתאושש, לצמצם את הפיגור לשניות בודדות ולהמשיך ולהחזיק בחולצה הצהובה ובהמשך, לזכות שוב בטור.
הטור של 2003 זכור גם בעקבות נפילתו של ארמסטרונג בקטע מכריע בהרי הפירנאים לאחר שכידון אופניו נתפס בתיק של צופה.
האם יאן אולריך חיכה שארמסטרונג ישוב חזרה על אופניו הוא נושא אשר נתון לוויכוח.
אולריך עצמו טען שהוא אכן חיכה ולא התקיף ורבים תומכים בטענתו.
בעונת 2004, אולריך חזר לקבוצת Telekom אשר עכשיו מתחרה תחת השם T-Mobile.
אולריך זכה ב"טור דה סוויס" (Tour de Suisse) ונחשב כמועמד רציני לנצח את ארמסטרונג לאחר החולשה היחסית שגילה ארמסטרונג בטור דה פראנס של 2003.
אולריך נכשל גם ב-2004 ונכנע שוב ללאנס ארמסטרונג.
הוא סיים את הטור דה פראנס של אותה שנה במקום הרביעי - הפעם הראשונה שלו במקום נמוך יותר מהמקום השני.
חברו לקבוצה אנדריאס קלודן (Andreas Kloden) סיים במקום השני.
אולריך הסביר שהוא נדבק בשפעת מבנו החדש שנולד, ולא יכול היה לרכוב במלוא יכולתו.
בשנת 2006, לאחר שגילה כושר טוב במרוצים שקדמו לטור דה פראנס וזכה במרוץ היוקרתי הטור דה סוויס, ציפו רבים לניצחונו בטור דה פראנס.
אולם, יום לפני הזינוק לטור דה פראנס, הושעה אולריך על ידי קבוצתו טי מובייל, לאחר שבעקבות מבצע פוארטו נמסרו לראשי הקבוצה מסמכים הקושרים אותו לרופא הספורט הספרדי, אופמיאנו פואנטס ומוכיחים לכאורה כי היה מעורב בנטילת חומרים אסורים.
כדי לעצור את החקירה בשווייץ הוא הודיע על רצונו לעבור לפדרציית האופניים האוסטרית, אך האוסטרים הודיעו שלא מעוניינים בהצטרפותו.
בפברואר 2012 קבע בית הדין לערעורים בספורט (CAS) כי אולריך אשם בשימוש בחומרים אסורים בספורט והשעה אותו לשנתיים (עונש חסר משמעות כיוון שפרש מהספורט עוד לפני כן).
כמו כן ביטל בית הדין את תוצאותיו שהושגו לאחר מאי 2005, כולל המקום השלישי אותו השיג בטור דה פראנס ב-2005.
ב-26 בפברואר 2007 הודיע אולריך על החלטתו לפרוש מרכיבת אופניים מקצוענית.
ב-2014 הופיע שמו של אולריך ברשימה שפרסם הסנאט של צרפת שכללה רוכבים שנמצאו חיוביים לבדיקת סמים בבדיקות שנלקחו בטור דה פראנס ב-1998 ונבדקו מחדש (לאחר שפותחה בדיקה שמסוגלת לגלות את החומר האסור EPO) ב-2004.
בדומה לפולידור, אולריך לא לבש את החולצה הצהובה מאז 1998.
אולריך נחשב כמצטיין ברכיבה נגד השעון וזכה פעמיים באליפות העולם בקטגוריה זו.
לעומת זאת, בקטעים ההרריים הוא התקשה להתמודד לעיתים עם ארמסטרונג ועם רוכבים אחרים המצטיינים בטיפוס.
בשעה שרוב הרוכבים מטפסים את הקטעים התלולים תוך כדי דיווש בעמידה, נשאר אולריך, כמעט תמיד, ישוב על אוכף האופניים ודווש בכוח רב תוך שימוש בהילוכים גבוהים אשר משמשים רוכבים אחרים בעליות מתונות.
סגנון רכיבה זה הקשה עליו להיענות להתקפות מצד רוכבים אחרים בקטעים הרריים.
אולם, בסופו של דבר, הקצב האחיד של אולריך בטיפוס, אפשר לו לצמצם לרוב את הפיגור אותו ספג באותן התקפות.
אולריך הצטיין גם במרוצים חד-יומיים אשר כוללים עליות קצרות, אולם גם כאן, חוסר יכולתו לבצע פריצות מהירות והיותו רוכב אשר נשמר תדיר על ידי הרוכבים האחרים, כמו גם יכולת מאוץ חלשה בסיום, מנעו ממנו לא פעם ניצחונות במרוצים החשובים.
במשחקים האולימפיים בסידני זכה במדליית הזהב במרוץ הכביש לאחר שהיה הרוכב הבכיר בין שלושת רוכבי קבוצת טלקום אשר הצליחו לברוח לשאר הדבוקה וחילקו את המדליות בינם ובין עצמם.
אחת הסיבות שצוינו לכישלונו המתמשך של אולריך לשחזר את ניצחונו בטור דה פראנס של 1997, היא חוסר המיקוד של קבוצתו באולריך בלבד וסיוע מקביל של הקבוצה למאיץ הבכיר שלה אריק צאבל אשר זכה בשנותיו של אולריך שש פעמים בחולצה הירוקה אשר מוענקת למאיץ המצטיין במרוץ.
כמו כן, אולריך ספג ביקורת על חוסר הקפדתו על אורח חיים ספורטיבי מספיק ולנטייתו לצבור משקל עודף בחורף עת לא נערכים מרוצי אופניים.
להגנתו טען אולריך כי הוא הצליח תמיד להשיל את הקילוגרמים העודפים עד מועד הטור דה פראנס ולהגיע בשיא כושרו.
אולריך ניהל חיים משותפים עם חברתו, גבי וייס, בין השנים 1994 ו-2005 וב-2003 נולדה להם בת.
בשנים הראשונות חיו במרדינגן בגרמניה וב-2002 עברו לשווייץ.
השניים נפרדו, בין היתר, בשל סלידתה של וייס מהתעניינותה הקבועה של התקשורת באולריך ובמשפחתו.
לאחר פרידתם שבה וייס עם בתם לגרמניה ואולריך נישא ב-2006 לשרה שטיינהאוזר (אחותו של חברו לקבוצת טי-מובייל, טוביאס שטיינהאוזר) ולזוג נולדו שלושה בנים.
הם התגוררו בשרצינגן (Scherzingen) שבשווייץ עד פרידתם ב-2017.
לאחר פרישתו עסק אולריך בארגון מרוצי צדקה ובניסיונות הגנה כנגד אישומים שעלו נגדו בגרמניה כנגד מעורבותו לכאורה בשימוש בחומרי אמרוץ.
באוגוסט 2010 הודיע אולריך באתר האישי שלו כי הוא אובחן כסובל משחיקה וכי יאלץ להוריד את נפח פעילותו ולקבל טיפול.
באוגוסט 2018 נעצר על ידי המשטרה במיורקה שבספרד לאחר שהתפרץ לדירת שכנו וידידו, השחקן טיל שווייגר.
לאחר שחרורו הודה כי יש לו בעיה של אלכוהוליזם וכי הוא אמור להיכנס לטיפול גמילה.
מאוחר יותר באותו חודש נעצר על ידי משטרת פרנקפורט בחשד לתקיפת פרוצה והועבר להסתכלות בבית חולים לחולי נפש.
יאן גוטליב בלוך (בפולנית: Jan Gotlib (Bogumił) Bloch; ברוסית: Иван Станиславович Блиох או Блох, איוואן סטניסלבוביץ' בליוך או בלוך; 24 ביולי 1836 - 25 בדצמבר 1902) היה בנקאי יהודי פולני אשר הקדיש את חייו הפרטיים לניתוח התפתחות הלוחמה המודרנית בתקופתו.
הוא חזה, בניגוד לדעה הרווחת בזמנו, כי המלחמות יהפכו לכה עקובות מדם, יקרות וממושכות שהצד המנצח יהיה זה שיוכל לדחות מפלה כלכלית לזמן הרב ביותר.
מלחמת העולם הראשונה איששה את חיזויו.
בלוך התפעם מהניצחון הפרוסי המוחץ על צרפת ב-1870 וחזה כיצד שינויים טכנולוגים ואחרים ישנו את אופי הלחימה ויהפכו את זה המקובל בימיו ללא ישים.
לאור זאת הגיע למסקנה כי לא יהיה ניתן לפתור בעתיד סכסוכים מדיניים בעימות צבאי.
הוא פרסם את עבודתו בת השישה כרכים "האם מלחמה בלתי אפשרית כעת" בפריז, 1898.
בלוך ניתח את השפעת ההתקדמות הצבאית על אופי המלחמה.
ניתוחיו נתפרסמו בכל אירופה אך לא הופנמו בקרב ראשי הצבאות.
התקדמות הטכנולוגיה הצבאית (כדוגמת אבק שרפה נטול עשן, עיצוב משופר של הרובה, פיתוח המקלע) נותנים יתרון לחייל מחופר על חייל מסתער.
בשל נחיתות המסתער, התמרונים המקובלים (הסתערות פרשים או שימוש בכידונים) הפכו למיושנים ולא יעילים.
רצונם של שני הצדדים ליהנות מהיתרון יוביל למלחמת חפירות.
על מנת למנוע איגוף, שני הצדדים יאריכו את קו החזית.
התקפות מהירות וניצחונות מוחצים פסו מהעולם.
הצורך להחזיק קו חזית ארוך לאורך זמן רב יוביל לגידול הצבאות מכמה עשרות אלפי חיילים למיליונים.
מלחמות תהפכנה לדו-קרב של עוצמות תעשייתיות מה שיוביל לשחיקה כלכלית כוללת.
המאמץ שכופה מלחמה מהסוג המתואר על הכלכלה עלול להוביל לרעב, מגפות, התמוטטות המבנה החברתי ומהפכות.
בלוך אף חישב כי לכוח מחופר תהיה עדיפות השקולה לאחד לארבע מול חיל רגלים המתקדם מולו.
ההיסטוריון עזר גת טוען שחישוביו היו דוגמה ראשונה לחקר ביצועים מודרני.
בלוך נכח בוועידת השלום בהאג ב-1899, ייתכן שבהזמנתו של הצאר ניקולאי השני.
שם חילק את ספרו לנציגי 26 מדינות.
רעיונותיו של בלוך התפשטו אולם זכו להתעלמות או לדחיה.
בלוך החליט לפנות ישירות לדעת הקהל דרך העיתונות כדי לעקוף את הממשל ואנשי הצבא אך ללא הועיל.
בלוך כתב במאמר בעיתון בריטי:
ההמונים הפטריוטים של אירופה לא התרגשו מקריאתו של בלוך.
הפרשים הצרפתים וחיל הרגלים הבריטי למדו את תורתו של בלוך רק בתהליך של ניסוי וטעייה ברגע שמלחמתו הבלתי אפשרית של בלוך, מלחמת העולם הראשונה, החלה.
המונרכיות של הצאר הרוסי והקייזר הגרמני לא שעו גם הם לאזהרתו של בלוך על מהפכות נדרשות ושילמו את המחיר בהוצאה להורג וגלות בהתאמה.
תחזיותיו של בלוך הרחיקו למלחמת העולם הראשונה אולם לא העריכו מספיק טקטיקה ואסטרטגיה עקיפה כארטילריה.
הוא לא חזה את השימוש בשריון ובחיל אוויר.
מלחמת העולם השנייה הייתה שונה לחלוטין במתארה וכך גם המלחמות שאחריה.
למרות זאת חלקים בניתוחו של בלוך עדיין תקפים.
בלוך היה מועמד לפרס נובל לשלום ב-1901. בלוך נפטר ב-1902, לפני שמלחמת העולם הראשונה הוכיחה כי מתאר המלחמה שחזה אכן מדויק, ואיומה ככל שתהיה המלחמה היא עדיין אפשרית.
בלוך נפגש והתיידד עם בנימין זאב הרצל בוועידת השלום בהאג ב-1899. הרצל הגיע לוועידה כדי לנסות ולהשיג פגישה עם הצאר הרוסי.
בלוך תמך במאמציו של הרצל וטילגרף לצאר מכתב תמיכה בהרצל.
הוא גם שלח מכתב לפרידריך הראשון, הדוכס הגדול מבאדן וביקשו לתמוך בשינוי עמדתה של גרמניה בפישור בינלאומי.
ביוני 1899, בלוך, על פי בקשתו של הרצל, השתדל אצל הממשלה הרוסית לבטל את האיסור על רכישת מניות לבנק הקולוניאלי היהודי.
יאן אובה ולדנר (בשוודית: Jan-Ove Waldner; נולד ב-3 באוקטובר 1965) הוא שחקן טניס שולחן שוודי.
הוא אלוף אולימפי ואלוף עולם בעל 15 מדליות מהן 5 מדליות זהב.
יאן אסר (בהולנדית: Johannes "Jan" Fredericus Samuel Esser; 13 באוקטובר 1877, ליידן – 9 באוגוסט 1946, שיקגו) היה שחמטאי יהודי-הולנדי וכירורג פלסטי.
בשנת 1910 ניצח אסר בדו-קרב שהתקיים בפריז את דוד ינובסקי 2.5-0.5.
אסר היה אלוף הולנד לשחמט, וניצח את רודולף לומן בדו-קרב פלייאוף לתואר בשנת 1913 בתוצאה 3.5-0.5. באליפות הולנד שהתקיימה בשנת 1912 הגיע אסר למקום השני.
במקביל ללימודי רפואה למד אסר גם רפואת שיניים, והשתמש בידיעותיו כרופא שיניים לצורך ניתוחיו.
ככירורג פלסטי היה אסר חלוץ בשיטות חדשניות לכירורגיה משחזרת על חיילים שנפצעו במלחמת העולם הראשונה.
סבורים שהוא הטביע את המונח סטנט (תומכן) כדי לתאר את השימוש שעשה במרכיב לטביעת שיניים שהומצא בשנת 1856 על ידי רופא השיניים הבריטי צ'ארלס סטנט כדי ליצור תבנית לשחזור פני החייל.
המונח סטנט הורחב בהמשך לאביזר המרחיב עורקים של הגוף.
אסר היה אחד המנתחים הפלסטיים המשפיעים והמצטיינים ביותר של ראשית המאה העשרים.
בזכות מאמציו הוכרה תחום התמחות זה באופן מדעי והפך למוכר היטב למומחים בתחום.
בשנותיו בברלין, בין השנים 1917 עד 1925, התבצעה תרומתו הגדולה ביותר לשגשוגם של ניתוחים פלסטיים, בזכות עוזריו, טכניקות הכירורגיה החדשניות שלו, 23 בתי החולים בהם פעל, פעילות הפרסום שלו ושיח עם עמיתים בפגישות של חברות מתמחות.
אסר היה אספן אמנות נלהב ובמשך חייו רכש 880 יצירות אמנות שהוצגו לראשונה במוזיאון בשנת 2006. בעיקר צבר ציורים של האמנות המודרנית ההולנדית המוקדמת שנקראה "אמנות לומניסטית באמסטרדם".
רשימת האמנים מציגה שמות רבים (למשל ציירים) כמו יאן סלויטרס, ליאו גסטל, פיט מונדריאן ופיט ואן דר חאם.
במקרים רבים תמך בהם אסר בדרכים שונות.
את עיקר רכושו עשה בעסקאות נדל"ן מוצלחות ובהשקעות ספקולטיביות בבורסה.
יאן הנדריק אורט (בהולנדית: Jan Hendrik Oort; 28 באפריל 1900 – 5 בנובמבר 1992) היה אסטרונום הולנדי, מחלוצי מדע הרדיו-אסטרונומיה.
אורט נולד בעיר פרנקר בפריסלנד ולמד באוניברסיטת חרונינגן.
בשנים 1922–1924 עבד באוניברסיטת ייל.
בשנת 1927 הוא אימת את תאוריית התנועה הסיבובית של שביל החלב.
בשנת 1935 התמנה לתפקיד פרופסור במצפה הכוכבים של אוניברסיטת ליידן.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוא היה בין חלוצי תחום חדש באסטרונומיה - רדיו-אסטרונומיה.
בתמיכתו ובהנחיותו נבנה רדיו-טלסקופ ב-Dwingeloo שבמזרח הולנד.
בשנת 1970 נבנה רדיו-טלסקופ נוסף בווסטברוק.
הוא כולל 12 טלסקופים קטנים.
בשנת 1946 הוא קיבל מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה.
בשנים 1958–1961 היה נשיא האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
בשנת 1987 קיבל את פרס קיוטו.
1924 - גילוי קבוצת כוכבים באזור שביל החלב אך מחוץ לטבעת הראשית.
1927 - ביצוע חישובים המוכיחים שמרכז שביל החלב נמצא 19,200 שנות אור מכדור הארץ.
הוכחה שמסת שביל החלב גדולה פי 100 מיליארד ממסת השמש.
1950 - מציע תאוריה לפיה כל כוכבי השביט יוצאים ממקום מסוים במערכת השמש - עננת אורט
מצא שאור מערפילית הסרטן הוא אור מקוטב
יאן ארטוס ברטראן הוא צלם, במאי ועיתונאי צרפתי, פעיל וסמל בינלאומי למאבק בתחום שמירת הסביבה.
ברטראן נולד בפריז למשפחת תכשיטנים מפורסמת, אשר בין השאר מופקדת על ייצור אותות הכבוד לממשלת צרפת מאז המהפכה הצרפתית והוא אח לחמישה.
בשנת 1963, כשהוא בן 17, עזב את הבית במטרה להיכנס לעסקי הקולנוע.
הוא החל בעבודות שירות באולפני קולנוע ואחר כך מצא עבודה כעוזר במאי.
כעבור כמה שנים החל לקבל עבודות בתור שחקן.
לאחר תקופה קצרה, עזב את תעשיית הקולנוע לטובת עבודה בספארי, באזור אלייה במרכז צרפת, ובגיל 30, עבר לשמורת מסאי מארה בדרם מערב קניה, לכתיבת דוקטורט על אריות.
למימון לימודיו, עבד בשמורה כטייס כדור פורח, והנופים שראה מהאויר, היו ההשראה לעבודתו בצילום.
לאחר שעבר עם משפחתו לאפריקה, פגש בקניה את ג'ונתן סקוט, צלם טבע, והוא הוביל אותו לעניין בצילום.
בשנות ה-80, ברטראן החל לעבוד כצלם בעבור הנשיונל ג'יאוגרפיק, "לה פיגארו" ו"פארי מאץ".
במשך כ-10 שנים, תיעד גם מכוניות ואופנועים המותירים שובלי עשן, במרוץ פריז דקר.
ב-2007, ברטראן ביקר גם בישראל במסגרת סיבוביו בעולם.
ספרו - אלבום תמונות כדור הארץ ממעוף הציפור
בשנת 1992, בעקבות דברים ששמע בכנס ועידת האקלים בריו, החליט להתמסר לפרויקט לצלם את כדור הארץ מלמעלה.
לאחר גיוס כספים לפרויקט שכלל גם את משכון ביתו, החל בצילומים.
הוא טס מעל 80 ארצות במשך שנתיים וב־1999, פרסם את הספר Earth from Above, "מבט לאדמה מן השמיים", אשר זכה להצלחה ענקית, נמכר בלמעלה מ-4 מיליוני עותקים ותורגם ל-27 שפות.
ספרו הוא ספר הצילום המצליח ביותר בעולם
בשנת 2009, יצא לאקרנים הסרט התיעודי Home, המכיל צילומים אוויריים של מקומות שונים ב-54 מדינות ברחבי כדור הארץ.
בשנת 2012, יצא סרטו התיעודי "Planet Ocean" - כוכב הלכת אוקיינוס", העוסק בהיסטוריה של האורגניזמים החיים באוקיינוס, והיחסים שיש להם זה עם זה ועם בני האדם.
בשנת 2015, יצא לאקרנים הסרט התיעודי "Human" - "פני האנושות", של ראיונות קצרים עם אנשים מאות אנשים מסביב לעולם.
הסרט נוצר בעקבות פרויקט של צוותו, שראיין 6,000 אנשים ברחבי העולם.
אלה ספרו על חייהם וחלומותיהם לצד הקשיים, ומתוכם נבחרומספר עדויות לצד צילומי נופים מהארצות שמהן הם באו.
בשנת 2019 עתיד לצאת הסרט התיעודי Woman, מאין המשך של הסרט Human, אך עוסק בנשים בלבד מסביב לעולם.
ב-2021, הציג את סרטו "ירושה", בוועידת האקלים הבינלאומי, בגלאזגו, בנוכחות הנסיך צ'ארלס.
להבנתו, התחזית אינה אופטימית, ולפיכך הוא גם מצדיק את מאבקה של גרטה טונברי בנושא.
ב-2021, עובד על סרט בנושא פליטים.
ארגונים אקולוגים ראדיקליים, בקרו את חברותו במועצת המנהלים של תאגיד LVMH, האחראי למותגי יוקרה בתעשיית המזון והאופנה, ואת זיהום האויר, הכרוך בצילומים מכלי תעופה.
ברטראן ניסה להציג את צילומיו במוזיאונים, אך נענה בשלילה.
לכן, הוא מציג בכל העולם את תמונותיו, בתערוכות חינם, התלויות באוויר הפתוח, ומנה 250 תערוכות עד 2021
ברטראן הקים את העמותה העוסקת בחינוך לאקולוגיה ולתרבות ותורם לה את הכנסותיו מפעילותו בדירקטוריון האופנה "קרינג"
אשתו הראשונה הייתה בעלת פארק לחיות בר בצרפת ובמשך עשר שנים עזר לה לתחזק את המקום וכך אהבתו אל הטבע.
בגיל 30, ההתגרש מאשתו והתחתן עם אשה אחרת, ונסע לאפריקה עמה ועם שני ילדיה.
יַאן אוֹבְּלָק (בסלובנית: Jan Oblak; נולד ב-7 בינואר 1993) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת השוער בקבוצת אתלטיקו מדריד ובנבחרת סלובניה, בה הוא משמש כקפטן.
הוא נחשב על ידי רבים לאחד השוערים הטובים בעולם.
ב-2014 הוא חתם באתלטיקו מדריד, והפך לשוער היקר ביותר בלה ליגה באותה תקופה.
ב-עונת 2015/2016 הוא זכה בפרס ריקרדו זמורה לשוער הטוב ביותר, כשספג רק 18 שערים, שיא כל הזמנים בלה ליגה.
הוא זכה שוב בפרס בשלוש העונות הבאות, ובפעם החמישית בשנת 2021. אובלק היה מועמד גם לפרסי כדור הזהב בשנים 2017 ו-2018, בעקבות היכולת הנהדרת שלו באתלטיקו.
עם יותר מ-400 הופעות באתלטיקו מדריד, מקום שלישי בכל הזמנים, אובלק זכה בארבעה תארים עם המועדון, כולל בגביע לה ליגה בעונת 2020/2021, בה גם זכה בתואר בשוער הטוב ביותר בליגה.
אובלק ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו עבור נבחרת סלובניה ב-2012, וזכה בתואר הכדורגלן הסלובני הטוב ביותר 7 פעמים.
אובלק נולד בשקופיה לוקה שבסלובניה בשנת 1993. בשנת 1999 הוא החל לשחק במחלקת הנוער של לוצ'אן המקומית.
בשנת 2003 עבר לאולימפיה ליובליאנה.
אובלק החל לשחק ככדורגלן מקצועי בגיל 16 בלבד, ובעונת ערך 33 הופעות ליגה, מתוך 36 משחקים בהם שיחקה קבוצתו, וסייע לאולימפיה לסיים במקום הרביעי בליגה.
ב-14 ביוני 2010 אובלק חתם בקבוצה הפורטוגזית בנפיקה ליסבון.
בתחילת עונת הושאל השוער לביירה מאר, ובפגרת החורף של אותה עונה עבר לאולהאננסה.
בשתי הקבוצות לא זכה אובלק להופיע בליגה.
בעונה שלאחר מכן הושאל אובלק לאוניאו לייריה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-15 בינואר 2012, במשחק התיקו 2-2 מול נסיונאל מדיירה.
לקראת עונת הושאל אובלק לריו אבה.
במדי הקבוצה ערך 31 הופעות בכל המסגרות.
בשנת 2013 שיחק אובלק שני משחקים בקבוצת המילואים של בנפיקה, בנפיקה ליסבון B.
באוגוסט 2013 האריך אובלק את חוזהו בבנפיקה, עד שנת 2018. במהלך עונת קיבל אובלק מספר הזדמנויות לשחק.
באותה עונה, אובלק הופיע ב-16 משחקי ליגה, וב-14 מהם לא ספג שערים.
בכך סייע לבנפיקה לזכות באליפות פורטוגל.
בנוסף הופיע אובלק בשלושה משחקי הגביע הפורטוגזי ובשלושה משחקי גביע הליגה הפורטוגזית.
בשני המפעלים שיחק במשחקי הגמר ולא ספג שערים, ובכך סייע לקבוצתו לזכות בגביעים.
בנוסף, באותה עונה הגיעה בנפיקה לגמר הליגה האירופית, בו הפסידה לסביליה בדו-קרב בעיטות עונשין.
אובלק עמד בשערה של בנפיקה באותו משחק, וב-120 דקות לא ספג שערים.
ב-16 ביולי 2014 סוכמה בין בנפיקה לאתלטיקו מדריד העברתו של אובלק לקבוצה מבירת ספרד.
במסגרת העסקה שילמה אתלטיקו לבנפיקה 16 מיליון אירו עבור העברת השחקן, מה שהפך את אובלק לשוער היקר בהיסטוריה של הלה ליגה ולשוער השמיני היקר בכל הזמנים.
מאז שהצטרף לאתלטיקו זכה אובלק חמש פעמים בתואר פרס זאמורה לשוער המצטיין של הלה ליגה ובכך השווה את שיאם של אנטוני רמלייטס וויקטור ואלדס.
בעונת 2020/2021 זכה עם אתלטיקו מדריד באליפות ספרד, ואובלק זכה בתואר שחקן העונה בליגה הספרדית.
אובלק זומן לראשונה לנבחרת סלובניה עד גיל 21 באוגוסט 2009, בגיל 16 בלבד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה ב-9 בספטמבר של אותה שנה, במשחק נגד נבחרת צרפת עד גיל 21.
ב-11 בספטמבר 2012 ערך אובלק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סלובניה הבוגרת, בהפסד 1–2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
השוער המצטיין בליגת העל הפורטוגזית: 2013/14
שחקן העונה בליגה הספרדית: 2020/2021
יאן בפטיסט ואן הלמונט (בהולנדית: Jan Baptist van Helmont; 12 בינואר 1580 – 30 בדצמבר 1644) היה כימאי, פיזיולוג ורופא פלמי, שנחשב לעיתים כאבי הכימיה הפנאומטית.
ואן הלמונט נודע בשל גילויו את פחמן הדו-חמצני, התמיכה הרבה שלו בתאוריית הבריאה הספונטנית, הניסויים שערך על תהליכי הזנה בצמחים, ועל המצאת המילה "גז" (gaz), הנגזרת מהמילה היוונית "כאוס" (chaos).
ואן הלמונט ערך עשרות ניסויים בחייו.
אחד מהניסויים היותר מפורסמים שלו היה ניסוי שקשור לתהליכי הזנה בצמחים.
הוא שתל ערבה, שמסתה כ-2.2 ק"ג, בעציץ גדול והוסיף לו אדמה במשקל של כ-90 ק"ג.
מדי יום במשך חמש שנים השקה את העציץ במים.
לאחר כ-5 שנים בדק את מסת העץ ואת מסת האדמה, וגילה שמסת העץ עלתה ל-77 ק"ג, בעוד מסת האדמה ירדה ב-57 גרם בלבד.
הוא הסיק שתוספת המשקל הגיעה מן המים, בהם השקה את הצמח.
כיום ידוע שמסקנה זו מוטעית; הצמחים קולטים פחמן דו-חמצני מהאוויר ובעזרת אנרגיית האור הם מייצרים חומרי מזון, בתהליך שנקרא "פוטוסינתזה".
ניסוי נוסף שערך תמך בתאוריית הבריאה הספונטנית שהייתה לגישה הרווחת עד המאה ה-17. הוא לקח כלי שהכיל גרגירי חיטה, הוסיף לו חולצה מעופשת וחיכה 21 ימים (הוא לא סגר את הכלי).
לאחר 21 ימים, הוא שפך את תוכן הכלי וגילה עכברים במקום החיטה.
בעקבות תוצאות הניסוי הוא פרסם "מתכון ליצירת עכברים".
אף על פי שתוצאות חלק מהניסויים שערך היו מוטעות, וואן הלמונט היה בין הראשונים שערכו ניסויים מדעיים שנועדו לבדוק את הגישות הללו.
הוא התפרסם גם כפרשן התורה: הרקיע שה' ברא זה האויר.
המים שמעל לרקיע הם האדים שבאויר.
מעל זה לא ממעל אלא מבפנים החוצה.
ביום השלישי ה' ברא את היבשה מתוך המים מכאן ש-2 מתוך 4 היסודות של אריסטו: יבשה ומים הם יסוד אחד.
כתביו קובצו ויצאו לאור אחרי מותו בספר Ortus medicinae, vel opera et opuscula omnia ("מקור הרפואה או כל כתביו").
יאמפול (באוקראינית: Ямпіль, יאמפיל; בפולנית: Jampol; ברומנית: Iampol) היא עיר קטנה במחוז ויניצה שבאוקראינה, על גדת נהר דניסטר ובסמוך לגבול מולדובה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-17. בשנת 1795 נכלל היישוב בשטח האימפריה הרוסית.
בשנת 1924 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
בשנת 1900 נמנו בעיר 2,823 יהודים, כמחצית תושביה.
בין השנים 1917 ו-1920 נערכו ביהודי העיר מספר פוגרומים בידי שכניהם.
בתקופה הסובייטית פעלו בעיר שני בתי ספר יידיים, ונסגרו רוב בתי הכנסת ביישוב.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-1,700 יהודים.
ב-17 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ותוך זמן קצר נרצחו בה כ-50 יהודים.
ב-1 בספטמבר 1941 נכללה העיר בתחום טרנסניסטריה הרומנית, תוך ששימשה כנקודת מעבר ליהודים שגורשו מבוקובינה ומבסרביה לטרנסניסטריה.
בסתיו 1941 שולחה קבוצה מיהודי העיר למספר מחנות, בהם חלקם נספו.
בהמשך, רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב ולבצע עבודות כפייה.
כעבור שנה הועברו יהודי הגטו שבעיר לגטו חדש שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל.
עם החלת שלטון צבאי רומני בעיר, נערכו מעת לעת בגטו הוצאות להורג של יהודים שהפרו את האיסורים שהוטלו עליהם, ובנובמבר 1942 גורשו יהודים רבים מהגטו למחנה העבודה קריירה דה פיאטרה, שם רובם נרצחו.
ב-17 במרץ 1944 שוחררה העיר בידי הצבא האדום.
יאמפיל או יאמפול (באוקראינית: Ямпіль; ביידיש: יאַמפאָלאֶ) היא עיירה במחוז חמלניצקי, בווהלין שבמערב אוקראינה.
בעיירה התקיימה קהילה יהודית חשובה וחלק מרבניה התפרסמו בעולם היהודי כולו.
בעיר פעל גם אחד מגדולי צדיקי החסידות, רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב, אשר גם קבור במקום.
גם בנו, רבי יוסף מימפולי כיהן באדמו"רות בעיר.
יאן אולוף אנדרסון (בשוודית: Jan Olof Andersson, ידוע כיָּאֱנֵּה אנדרסון; נולד ב-29 בספטמבר 1962 בהאלמסטד, הלנד, שוודיה) הוא מאמן כדורגל שוודי וכדורגלן עבר.
מלבד קריירה קצרה במועדון איי.אס הלמיה מעיר מולדתו האלמסטד (עונת 1987), שיחק אנדרסון את רוב תקופת הקריירה שלו במדי קבוצת אטלטס איי.
קיי, שם הוא הפך להיות מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.
במועדון זה החל גם את קריירת האימון שלו בשנת 1988 כמאמן-שחקן.
לאחר שנתיים מונה אנדרסון לעוזרו של המאמן האנגלי סטוהרט באקסטר בקבוצת האלמסטד BK (HBK), הקבוצה הבכירה ביותר מהעיר האלמסטד שבמחוז הלנד שבשוודיה, שזכתה בחמישה תוארי אלופת-שוודיה (Sveriges Mästare) לאורך ההיסטוריה.
בשנת 1993 הוא מונה לקבוצת להומס אף.
קיי שם הוא אימן לאורך שש שנים רצופות כמאמן ראשי, לפני חזרתו ל-HBK שם היה עוזרם של תום פראל השוודי ויונס ת'ן השוודי גם כן.
אחרי עזיבתו של ת'ן לאחר עונת 2003, מונה אנדרסון למאמנה הראשי של הקבוצה, איתה סיים את עונת 2004 במקום השני בליגת העל השוודית, ונבחר למאמן המצטיין של העונה.
אנדרסון נשאר מאמנה של HBK עד עונת 2009, שבסיומה התפטר לאחר שקבוצתו סיימה במקום ה-13 בליגה.
בדצמבר 2009 מונה למאמנה של ארגריטה מהעיר גטבורג שבמערב שוודיה, אשר ירדה בעונה הקודמת לליגת המשנה.
ב-1 בדצמבר 2010 חתם יאנה על חוזה לשלוש שנים בקבוצת ליגת העל השוודית נורשפין כמאמן.
בעונת 2012 הוביל אנדרסון את הקבוצה לעונתה הטובה ביותר מאז עונת 1995 כשנורשפין מסיימת במקום החמישי בליגה.
לאחר מכן הוארך חוזהו של יאנה עד עונת 2016.
בעונת 2015 הוביל יאנה אנדרסון את קבוצתו נורשפין לזכייה באליפות שוודיה, שהיה תואר האליפות הראשון שלו בקריירה כמאמן ראשי.
ב-7 באפריל 2016 הודיעה התאחדות הכדורגל השוודית כי יאנה אנדרסון יחליף את אריק הרמן בתור מאמן ראשי של הנבחרת הלאומית של שוודיה, לאחר שהרמן יעזוב את תפקידו בתום יורו 2016. אנדרסון המשיך לאמן את נורשפין עד יולי.
משחקו האחרון כמאמן הראשי של נורשפין היה במגרשה הביתי של הקבוצה בניה פארק נגד אלפסבורג ב-29 במאי 2016, במשחק האחרון לפני פגרת היורו.
המשחק הסתיים בשוויון 0-0, ומיד לאחר שריקת הסיום הניפו אוהדי הקבוצה הביתית כרזת ענק, שכיסתה את כל היציע המרכזי, בה נכתב: "תודה יאנה!
מזל טוב שוודיה" (Tack Janne!
כשהוא מזיל דמעה, הודה יאנה לקהל ונשא מילות פרידה.
בין היתר אמר המאמן הוותיק כי "היה נהדר להיות כאן, ואזכור אתכם לעד".
לאחר מכן קיבל זרי פרחים, סבב את היציעים, לחץ ידיים והחליף חיבוקים עם אוהדי הקבוצה שנותרו כולם במקומותיהם, שרים ומוחאים כפיים במשך דקות.
יאן אוגה פיורטופט (בנורווגית: Jan Åge Fjørtoft, נולד ב-10 בינואר 1967 בגורסקן שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות שונות בנורווגיה, אנגליה, אוסטריה וגרמניה.
פיורטופט ערך 71 הופעות והבקיע 20 שערים במדי נבחרת נורווגיה עמה השתתף במונדיאל 1994.
פיורטופט שיחק כנער במועדון הנורווגי איל הוד, ונחשב כבר כנער כמבקיע שערים מחונן.
בשנת 1986 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של האם-קאם, ששיחקה אז בליגת העל הנורווגית.
פיורטופט שיחק במועדון זה שתי עונות, בהן הבקיע 17 שערים.
בשנת 1988 עבר פיורטופט ללילסטרום, ובעונתו הראשונה במועדון הבקיע 14 שערים ב-22 הופעות, והוכתר כמלך השערים של הליגה.
את עונת 1989 החל פיורטופט בלילסטרום והבקיע שישה שערים במחצית העונה, ואז עבר לראפיד וינה מליגת העל האוסטרית, שם שיחק בהצטיינות עד לעונת 1992/93, ובכל אחת מארבע העונות שלו בקבוצה הבקיע לפחות 13 שערים, אך לא זכה בתארים.
בקיץ 1993 החל פיורטופט את הפרק האנגלי בקריירה שלו, כאשר חתם בסווינדון טאון, העולה החדשה לפרמייר ליג, תמורת כחצי מיליון לירה שטרלינג.
פיורטופט הבקיע בעונת 1993/94 12 שערי ליגה, אך סווינדון נשרה לליגת המשנה, לאחר שהציגה את ההגנה הגרועה ביותר בתולדות הפרמייר ליג, עם מאה ספיגות.
את העונה החלה סווינדון עם 16 משחקים ללא ניצחון, ופיורטופט לא הבקיע ולו שער אחד עד לחג המולד.
אחריו פיורטופט הציג יכולת טובה מאוד, לרבות הבקעת שלושער מול קובנטרי סיטי, אך ללא הועיל.
את עונת 1994/95 החל פיורטופט בסווינדון, וסייע לה להעפיל לחצי גמר גביע הליגה האנגלית.
עם זאת, היכולת של הקבוצה בליגה הייתה חלשה, על אף 15 שערים שהבקיע פיורטופט, והקבוצה הסתבכה בתחתית, ונשרה בתום העונה בפעם השנייה ברציפות.
פיורטופט עזב את המועדון עוד לפני תום העונה, כאשר חתם במידלסברו במרץ 1995, תמורת 1.3 מיליון לירה שטרלינג.