tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשתי העונות הבאות לא הצליח להגיע לפודיום נוסף, הישג אותו רשם שוב רק במהלך עונת 2010. בעונת 2011 עבר להתחרות בסבב ה-Moto2. את עונת הבכורה בסבב סיים במקום העשירי ובעונתו השנייה התקדם בשלושה מקומות וסיים במקום השביעי.
בעונת 2013 רשם את ניצחון הבכורה ובמהלך העונה הוסיף עוד שני ניצחונות וארבעה פודיומים, שהובילו אותו אל המקום השלישי בסיום העונה.
בשבעת המרוצים הראשונים של עונת 2014 רשם ארבעה ניצחונות ושני פודיומים ובהמשך העונה הוסיף עוד שלושה ניצחונות ושלושה פודיומים רצופים והבטיח לעצמו את הזכייה בתואר האליפות במרוץ הלפני האחרון בעונה.
בעונת 2015 התקשה רבאט במאבק על התואר מול יוהאן זרקו, שהוביל מתחילת העונה.
רבאט רשם שלושה ניצחונות ושישה פודיומים, אך סיים את העונה במקום השלישי.
בעונת 2016 עבר להתחרות בקבוצת מארק וי.די.אס בקטגוריה הבכירה.
לאחר שתי עונות בקבוצה עבר לקבוצת אניביטיה, קבוצת הלווין של דוקאטי.
במהלך מקצה האימון שקדם לגרנד פרי בריטניה נפגע בתאונה, שבר את רגלו ועבר ניתוח שהשבית אותו מפעילות עד לסיום העונה.
טיטאן (2005 - 31 במרץ 2010) היה כלב דני ענק שהוכתר על ידי ספר השיאים של גינס ככלב הגבוה ביותר בעולם.
גובהו הרשמי היה 107.3 סנטימטרים מכתפיו עד לארץ.
גובהו של השיאן הקודם בקטגוריה, גיבסון, היה 107.2 סנטימטרים והוא נפטר באוגוסט 2009. ב-22 בפברואר 2010 טיטאן איבד את תוארו לדני ענק אחר מאריזונה בשם "ג'ורג' הענק" .
דיאנה טיילור מאטלנטה, בעליו של טיטאן, אימצה אותו בשנת 2005 מארגון צער בעלי חיים.
כבר כשהיה בן שלושה חודשים שקל 25 קילוגרמים.
היא אף אימצה כלבת דני ענק נוספת בשם ארי, גובהה היה 97 סנטימטרים "בלבד".
טיטאן סבל ממספר בעיות רפואיות, הוא היה אפליפטי, חירש וככל הנראה סבל מעיוורון בדרגה מסוימת.
הוא אולף להגיב לפקודות במגע, וקודם לכן כשאחת מעיניו תפקדה במלואה דיאנה למדה אותו שפת סימנים.
מצבו הבריאותי הצריך טיפולי אקופונקטורה וטיפולים כירופרקטיים אחת לשלושה שבועות.
בשל גודלו העצום ילדים חשבו שהוא מין סוס או פרה.
משקלו הרשמי היה 86 קילוגרמים וגובהו הרשמי (מן הכתפיים ארצה) היה 107.3 סנטימטרים.
בעליו שאפה להשתמש בפרסומו כדי ללמד את הציבור על גזע הדני הענק ועל בעיותיו הרפואיות.
כלב דני שצבע עורו הוא בעיקר לבן יהיה לרוב חירש ויסבול מבעיות ראייה כמו של טיטאן.
הוא הוכרז ככלב הגבוה ביותר בעולם ב-13 בנובמבר 2009 ומיד לאחר מכן הופיע בתוכנית האירוח של קונאן או'בריאן.
ב-31 במרץ 2010 הוא מת מסיבוכים הקשורים לקרע במעיים.
טיטאנוזאורוס (שם מדעי: Titanosaurus; מילולית: "לטאה טיטאנית") הוא סוג מפוקפק של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים הענקיים שחי בסוף תור הקרטיקון, לפני 70 מיליון שנה.
הטיטאנוזאורוס הגיע לאורך 9–12 מטרים ושקל עד 16 טונות.
הוא היה גדול יחסית לדינוזאורים אחרים באותה תקופה, אך קטן יחסית לזאורופודים.
הטיטאנוזאורוס היה קרובם של הזאורופודים הענקיים ביותר, כמו הארגנטינוזאורוס מאמריקה הדרומית.
מבנה עצמותיו של דינוזאור זה גרמו לחוקרים לשייך אותו לכמה מינים שאינם זהים לו.
כיום ישנם רק שני מינים של טיטאנוזאורוס: T.
מינים אחרים סווגו מחדש והועברו לסוגים אחרים מקבוצת הטיטנוזאוריה, כולל מינים שמוצאם מאמריקה הדרומית או דרום אירופה.
הטיטאנוזאורוס הוכרז כטקסון מוטל בספק ב-2003 בגלל שחוקרים קבעו שלא ניתן לראות את השוני של המאובנים של הטיטאנוזאורוס לבין מאובנים אחרים של סוגים שקרובים לטיטאנוזאורוס.
זוחלים ענקיים אלה אכלו עלים מהעצים ונעו בקבוצות ברחבי הודו.
הם נכחדו לפני כ-70 מיליון שנה.
טיטאניס (שם מדעי: Titanis) הוא סוג עוף טורף ענקי נכחד ממשפחת הפורוסרקוסיים שחי לפני 4.9–1.8 מיליון שנה.
הטיטניס קיבל את שמו מהטיטאנים של המיתולוגיה היוונית, עקב מראהו הענקי.
בניגוד לרוב בני משפחתו הדרום אמריקאים, התפתח הטיטאניס באמריקה הצפונית (בדרום ארצות הברית) כתוצאה מההחלפה האמריקאית הגדולה.
מאובניו נמצאו בשלושה מקומות שונים בפלורידה, ומאובן מטקסס.
הטיטאניס הזכיר במראה את הפורוסרקוס, אך היה בעל צוואר עבה יותר.
הוא הגיע לגובה 2.5 מטרים ושקל מעל 150 קילוגרם.
לא נמצאה גולגולת, אך ככל הנראה היה בעל מקור גדול עם קצה מעוקל ובעל ציצה קצרה בקצה ראשו.
הרגליים היו גדולות וחזקות ומיועדות לריצה.
ייתכן שהגיע למהירות של 65 קמ"ש, אך ביחס לבני משפחתו היה איטי ומגושם יותר.
הטיטאניס הוא העוף היחיד ממשפחת הפורוסרקוסיים שעבר את מצר פנמה ושרד.
אך לפני כן עופות קרובים ממשפחת הבטורניטיים עברו לאמריקה הצפונית, ושני סוגים במשפחה הגיעו לגובה שני מטרים – הבטורניס והפרקראקס.
בני משפחה זו נכחדו 15 מיליון שנה לפני שהוא הגיע לאמריקה הצפונית והם מעולם לא נפגשו, אם כי ככל הנראה היו קרובים.
למעשה היה הטיטאניס האחרון שבבני משפחתו והוא נכחד לפני כשני מיליון שנה.
הסיבה להכחדתו הייתה ככל הנראה תחרות עם טורפים, כגון הסמילודון ומיני זאבים ודובים קדומים, אך לא מהאדם, אשר הגיע לאמריקה לפני כ-10,000 שנה.
הטיטאניס הופיע בסדרות "טורפים פרהיסטוריים", "פלאווורלד" ו"מפלצות חוזרות לתחייה".
טיטאנוטילופוס (שם מדעי: Titanotylopus; מילולית: "כף רגל טיטאנית") הוא סוג נכחד של גמל ענקי שחי באמריקה הצפונית בתקופת מסוף המיוקן עד סוף הפליסטוקן.
המאובנים שלו נמצאו במדינות: איידהו, טקסס, קנזס, נברסקה, קולורדו ואריזונה בחפירות שונות, בעיקר ליד נחלים ומקווי מים.
מאובנים של גמל אמריקאי נוסף - Gigantocamelus ככל הנראה משויכים כיום לסוג זה, אף שכמה חוקרים נוטים להפריד ביניהם.
הגמל חי בעשרה מיליון השנים האחרונות, בהם מזג האוויר החל להתקרר באמריקה הצפונית והוא חי בערבות שנפוצו על פני היבשת והחליפו את היערות.
בשונה מהגמלים החיים הוא לא התאים לתנאי מדבר ויובש.
הגמל האחרון נכחד לפני 10,000 שנה.
גמל זה שהיה קרוב לבני הסוג גמל ולסוג הנכחד קמלופס התרומם לגובה 3.5 מטרים ושקל מעל 1 טון.
הוא היה בעל שיניים רחבות יותר מרוב הגמלים הקדומים, התאמה שיש גם לגמלים המודרניים.
מוחו היה קטן יחסית והוא היה בעל רגליים גבוהות יותר מהגמלים החיים אך צוואר רגיל.
לגמל הייתה מעין דבשת, דבר שנראה מעצמות החוליות הארוכות של בית החזה, אך היא הייתה קטנה יחסית ואולי דמתה לדבשת הקלה של אייל קורא.
ככל הנראה הוא השתמש בדבשת כדי לאגור שומן.
טיטאנים היא סדרת רשת אמריקאית, שפתחה את השקת שירות הזרמת המדיה של DC קומיקס, DC Universe , שמזרים עיבודים ותכנים המבוססים על דמויות מחוברות הקומיקס שלהן.
עקיבא גולדסמן, ג'ף ג'ונס וגרג ברלנטי יצרו את הסדרה, שמככבים בה ברנטון ת'ווייטס כדיק גרייסון/רובין, מנהיג הטיטאנים, לצדם של אנה דיופ, טיגן קרופט, וראיין פוטר שמגלמים בהתאמה את דמויותיהם של סטארפייר, רייבן וביסט בוי.
עונתה הראשונה של הסדרה כוללת 11 פרקים והיא עלתה לשידור לראשונה ב-12 באוקטובר 2018. לקראת הבכורה של הסדרה, הסדרה חודשה לעונה שנייה.
סדרת לייב אקשן שתתבסס על קבוצת הטיטאנים הצעירים נכנסה לפיתוח בספטמבר 2014 עבור ערוץ הכבלים TNT, כשגולדסמן ומארק היימס כתבו את הפיילוט.
הפיילוט הוזמן בדצמבר 2014, אך לא יצא לפועל ובינואר 2016 הכריז ערוץ הכבלים TNT שלא יתקדם עם הפרויקט.
באפריל 2017, הוכרז כי הסדרה פותחה מחדש עבור שירות הזרמת המדיה החדש של DC קומיקס, DC Universe , תחת הפקתם ופיתוחם של גולדסמן, ג'ונס וברלנטי.
בספטמבר 2017, ברנטון ת'ווייטס לוהק לדמותו של דיק גרייסון, ושלושת חברי הקבוצה האחרים לוהקו בין אוגוסט לאוקטובר 2017. ב-15 בפברואר 2019 עלתה סדרת ספין אוף בשם "סיירת האבדון".
כאשר דיק גרייסון ורייצ'ל רות זקוקים לסיוע על מנת להתמודד עם מזימה שמאיימת על כדור הארץ כולו, הם מגייסים את עזרתם של קוריאנד'ר וגאר לוגן על מנת להרכיב את הטיטאנים.
מיליסנט שלטון ביאנקה סמס 15 בנובמבר 2019 23 12 נץ מזויף Faux Hawk לרנל סטובל טום פאבסט 22 בנובמבר 2019 24 13 נייטווינג Nightwing קרול בנקר ריצ'רד האטם וגרג ווקר 29 בנובמבר 2019
ברנטון ת'ווייטס - דיק גרייסון/רובין/נייטווינג, לוליין קרקס לשעבר שעם מות משפחתו, נלקח תחת חסותו של באטמן ואומן על ידו להילחם בפשע בתור העוזר שלו.
בבגרותו, דיק עזב את באטמן והפך לבלש במשטרת דטרויט.
כחלק משאיפתו לצאת מהצל של המנטור שלו, רובין הופך למנהיגם של הטיטאנים.
אנה דיופ - קורי אנדרס/סטארפייר, נסיכה חוצנית רבת עצמה שבמהלך חיפוש אחר מחסה בכדור הארץ באה לידי קשר עם הטיטאנים בתחילת התהוותם.
טיגן קרופט - רייצ'ל רות'/רייבן, בתו של שד ואמפתית בעלת כוחות על-טבעיים שמונעים מרגשותיה.
קרופט ציינה שמערכת היחסים בין רייצ'ל לדיק "מזכירה יותר יחסי אב-בת" מכיוון ששניהם חווים את תחושת הנטישה.
ריאן פוטר - גאר לוגאן/ביסט בוי, נער בעל עור ושיער ירוקים עם היכולת לשנות צורה לכל בעל חיים על פני כדור הארץ שקיבל כתוצאה מתופעת לוואי מסם רפואי ניסיוני שריפא אותו ממחלה סופנית.
קורן וולטרס - ג'ייסון טוד/רובין/הברדס האדום (חוזר בעונה 1, ראשי בעונות 2-3), בן חסותו הנוכחי של באטמן.
השואוראנר גרג ווקר אהב את תחושת העצמאות הבלתי מרוסנת שיש לג'ייסון - "יש חוסר של...
אולי מודעות עצמית, אבל מודעות עצמית בטוחה במונחים של איך הוא משכנע את עצמו ואיך הוא מתקדם בעולם.
הוא לגמרי לא מושפע מהאפלה - זה נראה כאילו הוא מאמץ אותה או מהלך דרכה, הוא משב של רוח רעננה, וזה מה שאני אוהב בו, יש לו גישה פאנק רוקית, גישה חסרת מעצורים, שלא יוצאת לגמרי מהשליטה.
יש לו המון אנרגיה שמגיעה עם זה".
קונור לזלי - דונה טרוי/וונדר גירל (חוזר בעונה 1, ראשי בעונות 2-3), חברת הילדות הטובה ביותר של דיק, שהייתה פעם העוזרת של וונדר וומן, אך כעת עובדת בתור צלמת-עיתונאית עצמאית.
מינקה קלי - דון גריינג'ר/היונה (חוזר בעונה 1, ראשי בעונות 2-3), פורעת חוק אסטרטגית ומגוננת שנלחמת בפשע לצדו של בן זוגה האנק הול.
אלן ריצ'סון - האנק הול/הנץ (וזר בעונה 1, ראשי בעונות 2-3), מתאגרף פזיז ואגרסיבי שנלחם בפשע לצדה של בת זוגו דון גריינג'ר.
ג'ושוע אורפין - קונר קנט/סופרבוי (עונה 2-הווה), שיבוט גנטי של סופרמן ולקס לות'ר, בעל יכולות ותכונות האישיות של שניהם.
ג'יי ליקורגו - טים דרייק (תפקיד חוזר בעונה 3, ראשי בעונה 4), תושב גות'אם סיטי שמעריץ את באטמן ורובין ורוצה להיות כמוהם.
מצטרף לקבוצה בסוף העונה השלישית.
שיימוס דבר - טריגון, ישות בעלת היכולת להשמיד עולמות ואביה של רייצ'ל.
ברונו בישיר - נילס קאולדר/צ'יף, דוקטור מפורסם בתחום המדע רפואי ומנהיג סיירת האבדון.
אפריל בולביי - ריטה פאר/אלסטי גירל, חברה בסיירת האבדון ושחקנית לשעבר שפיתחה יכולות כיווץ וגדילה לאחר שנחשפה לגז רעיל.
ג'ייק מייקלס - קליפורד סטיל/רובוטמן, חבר בסיירת האבדון ונהג מרוצים לשעבר שמוחו הושתל בתוך גוף מכני לאחר שגופו נהרס בתאונה.
דווין מרפי - לארי טריינור/איש הנגטיב, חבר בסיירת האבדון וטייס לשעבר שהתרסק לתוך אנרגיה שלילית ומאז הוא מסתובב כשכולו עטוף בתחבושות מכף רגל ועד ראש.
אליוט נייט - דונלד "דון" הול, אחיו של האנק והיונה המקורי.
בספטמבר 2014, רשת הכבלים "TNT" הכריזה על פרויקט פוטנציאלי שיעבד את עלילותיהם של הטיטאנים הצעירים למסך הלייב אקשן.
בדצמבר 2014, הרשת רכשה פיילוט שנכתב על ידי עקיבא גולדסמן ומארק היימס המציג את דמותו של דיק גרייסון כמי שמנסה לצאת מצילו של באטמן, המנטור שלו לשעבר, ולהפוך לנייטווינג, מנהיגם של קבוצה המונה את רייבן, סטארפייר, ביסט בוי, אורקל והנץ והיונה.
צילומי הפיילוט לסדרה, שנקראה בתחילה "טיטאנים" ואז שמה הוחלף ל"בלאק בירדס", היו אמורים להתחיל באמצע שנת 2015, אך ההפקה נדחתה לאוקטובר 2015. במאי 2015, נשיא "TNT", קווין ריילי, אמר שהרשת קיוותה לסיים את תהליכי הליהוק עד לתחילת הצילומים ושהסדרה תהיה מאוד נאמנה למקור הקומיקס שלה.
בינואר 2016, נודע שרשת "TNT" זנחה את הפרויקט.
בפברואר 2016, ג'ף ג'ונס ציין ש"ידענו [ב-DC] ש-'TNT' דחו את תהליכי ההפקה במשך חודשים על גבי חודשים.
אלו לא חדשות חדשות עבורנו.
יש לנו תוכניות עבור הטיטאנים.
הם חלק גדול ב-DC ויש לנו תוכניות".
באפריל 2017, חטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר הודיעה שהסדרה תעלה לשירות הזרמת המדיה החדש של DC קומיקס.
הסדרה פותחה על ידי עקיבא גולדסמן, ג'ף ג'ונס, גרג ברלנטי שכתבו גם את התסריט עבור פרק הפיילוט והפיקו בפועל אותה לצדה של המפיקה שרה שכטר.
באוקטובר 2018, עוד לפני בכורת הסדרה בכנס הקומי-קון שנערך בניו יורק, הסדרה כבר חודשה לעונה שנייה.
באותו החודש, ג'ונס רמז על האפשרות שגרסה חדשה של דת'סטרוק תופיע בסדרה.
ג'ונס ציין שהסדרה קיבלה את רוב ההשראה שלה מחוברות הקומיקס של "הטיטאנים הצעירים" שהורצו במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, מכיוון שבאותן חוברות הקומיקס "היה כל כך הרבה דרמה" והן היו "מהפכניות יחסית לזמנן".
ג'ונס הוסיף שצוות הכותבים של הסדרה רצה להסתמך על הרעיון שכל טיטאן בקבוצה מסמל סוגה קולנועית אחרת.
כך למשל, העונה הראשונה מתמקדת בסיפורה וזהותה של רייבן, שמסמלת את סוגת העל-טבעי והאימה, ובגיבוש קבוצת הטיטאנים סביבה.
ג'ונס גם חש שהסדרה היא "מעט יותר בוגרת" מ"ריברדייל" ושהיא "לא בהכרח דרמת נעורים, [אך] היא יותר הרפתקנית".
באוגוסט 2017, לוהקו טיגן קרופט, ברנטון ת'ווייטס ואנה דיופ לדמויותיהם של רייצ'ל רוט/רייבן, דיק גרייסון/רובין וקוריאנד'ר/סטארפייר.
הצלע הרביעית בקבוצת הטיטאנים הושלמה כאשר ראיין פוטר לוהק לדמותו של גאר לוגאן/ביסט בוי באוקטובר 2017.
בספטמבר 2017, אלן ריצ'סון ומינקה קלי לוהקו לדמויותיהם של צמד האוהבים שנלחמים אחת לצד השני בפשע, האנק הול ודון גריינג'ר/הנץ והיונה, בהתאמה.
בסוף החודש, לינדזי גורט לוהקה לדמותה של איימי רורבאץ.
בינואר 2018, שימוס דבר לוהק לסדרה בתפקיד לא ידוע וליהוקם של חברי פטרול האבדון נודע כשהוכרז על ליהוקם של ברונו בישיר כנילס קאולדר/צ'יף, אפריל בולביי כריטה פאר/אלסטי גירל, ג'ייק מייקלס כקליפורד סטיל/רובוטמן ודווין מרפי כלארי טריינור/איש הנגטיב.
בנוסף, קורן וולטרס וקונור לזלי מופיעים בסדרה כג'ייסון טוד ודונה טרוי/וונדר גירל, בהתאמה.
צילומי העונה הראשונה החלו ב-15 בנובמבר 2017 בטורונטו, אונטריו, והסתיימו ב-28 ביוני 2018.
עונתה הראשונה של הסדרה כוללת 11 פרקים ועלתה לשידור ב-12 באוקטובר 2018. הפרק הראשון הוקרן בכנס הקומיק-קון שנערך ב-3 באוקטובר 2018 בניו יורק סיטי.
נטפליקס רכשה את זכויות השידור מחוץ לארצות הברית.
הביקורות עבור שלושת הפרקים הראשונים של סדרה נעו בין ביקורות מעורבות לחיוביות.
המבקרים שיבחו את הביצועים של השחקנים, ובייחוד את אלו של דיופ, ת'ווייטס ושל ריצ'סון, ואת ההומור של הסדרה, בעוד שאחרים מתחו ביקורת על השימוש באלימות.
סוזנה פולו ("Polygon") שיבחה את הסדרה על "איזון האלימות הברוטלית והנושאים האפלים עם הומור ועל ידי מתן לדמויות שלה מספיק זמן כדי להירגע, לנשום ולהיות מחוברים זה לזה".
צ'ארלי רידגלי ("Comicbook") כתב שדיופ "מעבירה כל כך הרבה פלא ותככנות עם ההבעות העדינות והאמיתיות שלה, אך בעלות הפראות והעקשנות העקביות שתמיד אורבות ממש מתחת לפני השטח".
רוזי נייט ("Nerdist") כתבה כי "השחקנים הם הליבה של מה שעושה את 'טיטאנים' למהנה כל כך", תוך כדי מתן שבחים גם כן לתסריט.
מריל בר ("פורבס"), השווה את הסדרה ל"ריברדייל" שמשודרת ברשת "The CW", ותיאר אותה כ"סדרה אפלה ומוצקת מאוד שרחוקה מאוד מהדימוי שהציגו הטיטאנים הצעירים באמצעות מגוון סרטי האנימציה שלהם בעשורים האחרונים".
בר טען שהצופים "שלוקחים את הטון [של הסדרה] במינונים הולכים למצוא את עצמם באמצע סדרה שמדברת ישירות לאינטרסים שלהם".
לעומת זאת, קווין יאומן ("Screen Rant") נקט גישה ביקורתית על האלימות המופרזת של הסדרה, וכתב: "טיטאנים לא מציפה שום מחשבות חדשות או משכנעות במיוחד על הדמויות שלה או בכלל על גיבורי העל".
באופן דומה, וין מנקוסו ("Collider") אמר ש"אם אתם מעריצים רק של אלימות מיושנת ומופרזת ופרישת העלילה בצורה משועממת, הסדרה היא פשוט לא דוגמה טובה לכך".
טיטאנומירמה (שם מדעי: Titanomyrma; מילולית: "Titan" – טיטאן, "Myrmex" – נמלה, כלומר "נמלה טיטאנית") היא סוג של נמלה פרהיסטורית מתקופת האאוקן שבעידן הקנוזואיקון אשר נחשבת לנמלה הגדולה ביותר מעולם.
בעבר נחשבו לחלק מהסוג הנכחד פורמיקיום, עד ל-2011 אז הופרדו לסוג עצמאי.
נמלה זו הייתה גדולה יותר מכל שאר הנמלים.
בעוד הגדולות שבנמלים המודרניות, מלכות של נמלי כידן, מגיעות לאורך חמישה סנטימטרים, הגיעו הזכרים בסוג נמלה זה לאורך שלושה סנטימטרים, והמלכה לאורך שישה סנטימטרים ולמוטת כנפיים באורך 15 סנטימטרים.
המאובנים היו בעלי בטן עגלגלה ומובלטת.
נמלים אלה היו אולי בעלי חומצה פורמית אותה פלטו לצורך הגנה והיו כנראה קרובים לנמלי הגדוד, כך שהם ניזונו בעיקר מציד ופשיטה ברחבי היערות על טרף הגדול מהם.
נמלים אלה היו הנמלים הגדולות הראשונות שנמצאו באמריקה הצפונית, וייתכן שהועברו ליבשת מאירופה באמצעות גשרים או על צמחים נסחפים.
התאוריה בה הנמלים הגיעו מאמריקה הצפונית לאירופה, שהייתה קרה יותר, נשללה.
Titanomyrma lubei – נמצאה ב-2011 בתצורת הנהר גרין, ליד הנהר גרין שבויומינג
Titanomyrma gigantea – נמצאה ב-1986 ליד העיירה מסל, בקרבת פרנקפורט שבגרמניה
Titanomyrma simillima – נמצאה ב-1986 ליד העיירה מסל, בקרבת פרנקפורט שבגרמניה
טיטאניקטיס (שם מדעי: Titanichthys; משמעות שמו: "דג טיטאן") הוא סוג של דג בעל שריון אשר חי באמריקה הצפונית, במרוקו ואולי גם באירופה, במרכז פולין.
עם זאת מינים שונים ששויכו לסוג התבטלו בהמשך.
הטיטאניקטיס היה הגדול בכל הדגים בעלי השריון והוא חי בסוף הדבון שבעידן הפלאוזואיקון.
הוא סווג ב-1885 בידי החוקר ג'ון סטרונג ניוברי.
הטיטאניקטיס היה דג שהגיע לאורך 8–9 מטרים והיה בעל סנפירי חזה גדולים, סנפיר גב נמוך סנפירים קטנים יותר בקרבת הזנב וזנב רחב בעל אונה אחת בקצה.
לסתות דג זה הגיעו לאורך מטר והיו בעלות לוחיות עצם רחבות שדמו לאלה של לווייתני המזיפות או של הכריש הענק ונועדו גם לתזונה בסינון של יצורי פלנקטון או קריל קטנים ואולי גם להקות דגים קטנים מתקהלים.
הלסתות היו עבות ודמו לאלה של הטורף הקרוב דנקליאוסטיוס אך היו חסרות את השיניים העבות שלו אלא נועדו להיפער והיו בעלי לוחיות שמנעו מיצורים קטנים להימלט החוצה כשהפה נסגר.
מבנה גופו דמה לזה של כריש ענק או כריש לווייתני והוא חי ככל הנראה באוקיינוס הפתוח, שם חיפש יצורים קטנים שחיו בלהקות.
טיטאנוהיירקס (שם מדעי: Titanohierax) הוא סוג נכחד של עוף דורס ממשפחת הנציים, אשר חי באיים הקריביים בקובה, היספניולה ובבהאמה.
דורס זה נחשב לקרובו של הסוג עקב שחור (Buteogallus) והיה קרוב למינים הנכחדים: Buteogallus borrasi, Buteogallus gloveralleni ו-Buteogallus gloveralleni's, אשר בעבר שני האחרונים נכללו בסוג זה.
מאובנים של טפרי הרגליים מרמזים על כך שאורך טופר הדורס הגיע ל-57 מ"מ ומשקל הגיע ל-7.3 ק"ג, גדול יותר מכל מין של עיט.
ככל הנראה הוא היה טורף-העל של האיים האנטילים וניזון מעופות ויונקים קטנים.
הטיטאנומכיה (ביוונית עתיקה: Τιτανομαχία) היא מלחמה במיתולוגיה היוונית.
המלחמה התרחשה בין האלים האולימפיים,
המלחמה התרחשה מפני שהטיטאן קרונוס, בלע את הסטיה, דמטר, הרה, פוסידון והאדס, בנבואה שאחד מילדיו יהרוג אותו.
אשתו ריה, הצילה את זאוס, והחליפה אותו באבן.
זאוס יחד עם אשתו הראשונה מטיס, הוציאו אותם, והכריזו מלחמה על הטיטאנים.
לאדמה (גאיה) ולשמים (אורנוס), היו 18 ילדים: 12 טיטאנים, 3 קיקלופים, ו-3 הקאטונכרים (מפלצות בעלות 100 ידיים).
אורנוס שנא את הקיקלופים וההקאטונכרים.
לגאיה כאב הדבר, והיא ביקשה מהטיטנים שיחלצו אותם.
כולם פחדו, חוץ מבן הזקונים קרונוס, שקיבל מגאיה חרמש, ואיתו פצע אנושות את אורנוס, שנמלט לשמים לעולם.
הוא שחרר את הקיקלופים וההקאטונכרים ממאסרם, והפך למלך הטיטנים והעולם.
אבל החזיר את הקיקלופים וההקאטונכרים, לטרטרוס.
לקרונוס וריה, נולדה ילדה בשם הסטיה, וקרונוס שמע מהוריו, שאחד מילדיו יהרוג אותו, אז הוא בלע את הסטיה.
אותו דבר קרה עם דמטר, הרה, האדס ופוסידון.
כאב לריה על שלא תוכל לראותם וביקשה עצה מגאיה.
היא אמרה לה להערים על קרונוס, ולהחליף את התינוק באבן.
קרוב ללידת התינוק, ריה נסעה לכרתים, ושם נתנה לשלוש נימפות ועז אגדית בשם אמילתיאה לגדל התינוק, (שנקרא זאוס).
היא בדרך לקחה אבן וכסתה אותה בשמיכה, וקרונוס חשב שזה התינוק ובלע את האבן.
כשזאוס גדל, ריה נתנה לו אישה, מטיס, והיא יעצה לו לא להתקיף את קרונוס לפני שיצבור עוד כח.
מטיס התחפשה לרועה, והיא אמרה לקרונוס שעבר במקרה שיש לה עשבים שיתנו לו כוח כה גדול עד שלא יובס לעולם.
הוא הסכים, והיא הביאה לו שיקוי הקאה.
הוא הקיא את הילדים, והם הכריזו מלחמה על הטיטאנים.
המלחמה נמשכה 10 שנים, ובזמנה זאוס שחרר את הקיקלופים וההקאטונכרים מכלאם, והם נתנו להם מתנות.
לזאוס הם הכינו ברקים, לפוסידון הם הכינו קלשון בעל 3 שיניים, ולהאדס הם הכינו קסדה שהפכה אותו לבלתי נראה.
טיטאנים מפורסמים שלא גורשו לטרטרוס עם בוא זאוס:
אוקיינוס - הנהר הסובב את הארץ.
טתיס - אשתו של אוקיינוס.
היפריון - אבי השמש, הירח והשחר.
יאפטוס - אביהם של אטלס, שנשא את כדור השמיים על כתפיו, פרומתאוס - גואל האנושות הרואה לעתיד, אפימתאוס - הרואה להווה, ומנויטיוס.
אחרי המלחמה וניצחון האלים, גאיה, כעסה על כך שזאוס, כלא את הטיטאנים בטרטרוס, ויצאו לה שתי מפלצות מראשה : אכידנה וטיפון (טיפאוס).
אחרים אומרים שאכידנה היא ביתם של פורקיס וקטו, וטיפון, של גאיה וטרטרוס.
אכידנה הייתה חצי נימפה חצי נחש, וטיפון היה דרקון בעל 100 ראשים.
הם הזדווגו ונולדו להם שלושה ילדים מפלצתיים: אורתוס, כלב בעל 2 ראשים ששומר על עדר של הענק גריאון, ונהרג במטלתו העשירית של הרקלס.
קרברוס, הכלב ששומר על שערי השאול, ונלקח על ידי הרקולס במטלתו השתים עשרה.
ההידרה, נחש מים שנהרג בסוף על ידי הרקולס במטלתו השנייה.
יש כאלה שמשייכים לאכידנה וטיפון גם את הכימרה, שנהרגה על ידי בלרופון ופגסוס.
את הספינקס, ואת האריה מנמאה, שנהרג על ידי הרקולס במטלתו הראשונה.
יש כאלה שאומרים שאחיה של אכידנה, לאדון, מצורף לרשימת הצאצאים.
יש כמה גרסאות למותה של אכידנה:
גרסה ראשונה אומרת שאכידנה היא בת אלמוות, וגרסה שנייה אומרת שהיא נהרגה על ידי הענק בעל מאה העיניים, ארגוס.
טיפון מת כי זאוס הכה בהר אטנה בברק, שטיפון ניסה לזרוק אותו עליו, וטיפון נכלא בתוך ההר.
אחרי שחוסלו אכידנה וטיפון, גאיה, יצרה את הגיגאנטים, ענקים נחשיים.
לכל אל היה גיגאנט שבו הוא נלחם.
+גיגאנטומוכיה אלים גיגאנטים זאוס פורפיריון האדס אלקיאונאוס אתנה אנקלדוס פוסידון פוליבוטס ארס דמאסן דיוניסוס אפיאלטס ואוטוס הפייסטוס מימאס אפולו וארטמיס אוריון הרמס היפוליטוס אלות גורל תאוס
בספר פרסי ג'קסון ותקוות האולימפוס מסופר על מלחמת הטיטאנים השנייה, בה קרונוס חוזר לחיים.
הוא מתמזג עם לוק קסטלאן, בן הרמס, שמשרת אותו.
מחנה החצויים יוצא לקרב נגד הנסיכה אנדרומדה, ספינת התענוגות של קרונוס, ובשליחת 15,000 ליטרים של מים, הספינה הוטבעה, אך צ'ארלס בקנדרוף מת.
בהמשך, הם פוגשים את פרומתאוס, שעבר לצבא הטיטאנים, שנותן לפרסי את כד פנדורה.
בעוד האלים נלחמים בטיפון, החצויים מובסים על ידי צבאות קרונוס, ונסוגים לאולימפוס.
לבסוף, לוק קסטלאן מקריב את עצמו ועוצר את קרונוס.
האלים חוגגים את ניצחונם, ולפרסי ניתנת משאלה.
פרסי בוחר לא להפוך ל"אל-מת", אלא שהאלים יכירו בילדיהם החצויים ויכבדו את האלים המשניים, כגון: הקטה, מורפיאוס, יאנוס, איריס, נמסיס ועוד.
בונים ביתנים לכל אל כולל אלים משניים והאדס, שלו אין ביתן במחנה החצוים.
טיטאנואידס (שם מדעי: Titanoides) הוא סוג של יונק קדום בן סדרת הכימולסטיים אשר חי בסוף הפלאוקן, כלומר לפני 56–59 מיליון שנה לפני זמננו.
המאובנים של יונק זה נמצאו לראשונה בדקוטה הצפונית והוגדרו ב-1917. סוג זה כולל חמישה מינים, והוא היחיד במשפחת הטיטאנואידיים (Titanoideidae).
הטיטאנואידס היה אחד מהיונקים הגדולים ביותר בתקופתו.
הגולגולת שלו הגיע לאורך 32 סנטימטרים, ואורך הגוף הגיע לשלושה מטרים ולמשקל של 150 קילוגרם ואף 200 קילוגרם.
מבנה גופו דמה לגוף של דוב עם גפיים קצרות בעלות חמש אצבעות ברגליים, פנים רחבות עם ניבים ארוכים בולטים.
למרות המראה המאיים נראה שהוא היה אוכל צמחים, שהיה בעל נקודות דמיון עהיפופוטם או לדיפרוטודוניים האוסטרלים והיה בעל שיניים טוחנות גדולות באחורי הלסת.
כמו קרובו הקוריפודון המאוחר יותר, הוא היה יכול לפתוח את הלסת לרוחב.
יונק זה היה מראשוני היונקים שלאחר הכחדת הקרטיקון שהחלו לפתח גוף גדול ולמלא גומחות אקולוגיות שמילאו עד אז הדינוזאורים.
הוא רעה באזורי ביצות ויערות לחים, בהם נמצאו תנינים טורפים.
מבנה האצבעות שלו התפתח למבנים דמויי-פרסות ששימשו לחפירה או הוצאת שורשים.
ככל הנראה הם לא שימשו להגנה, מאחר שהיה גדול בהרבה ביחס לטורפי התקופה (למעט תנינאי ענק).
טיטאנוהירקס (שם מדעי: Titanohyrax; משמעות השם: "שפן טיטאני") הוא סוג של יונק קדום בן לסדרת השפנאים, שחי מתחילת האאוקן עד תחילת האוליגוקן בצפון אפריקה.
המאובנים שלו התגלו במצרים, אלג'יריה ותוניסיה והוגדרו ב-1922. ישנם חמישה מינים בסוג, אך הם השתמרו בצורה גרועה וישנן מחלוקות מדעיות בנושא.
הטיטאנוהירקס היה הגדול שבכל מיני השפנים והיה גדול בהרבה מקרוביו המודרניים.
לסתותיו היו בעלות שיניים טוחנות וקדם טוחנות מוגבהות ורחבות, דומות לשיני פרסתנים מתקדמים ושונות משיניהם המחודדות של השפנים המודרניים.
הוא ניזון מאכילת עלים, מאחר שהעשבים עוד לא התפתחו באותה עת.
המין ממצרים Titanohyrax ultimus היה הגדול שבבני הסוג ובכלל בסדרת השפנאים והוא הגיע למשקל של 600 עד 1,300 קילוגרם, גדול כמו קרנף קטן.
עם זאת מינים אחרים היו קטנים יותר והמין Titanohyrax tantulus לא עלה במשקלו על 23 קילוגרם.
הוא היה בעל דו-צורתיות זוויגית והזכרים היו גדולים יותר מהנקבות.
שפן ענקי זה חי לאורך גדות נהר וביצות לצד מינים גדולים נוספים מקבוצת האפרותריה, כמו הבריתריום, הפלאומסטודון והארסינואיתריום.
טיטאן הוא סרט אנימציה אמריקאי, אשר נוצר על ידי פוקס המאה ה-20. הסרט בוים והופק על ידי דון בלות' וגארי גולדמן.
בסרט בין היתר דיבבו מאט דיימון, ביל פולמן, דרו ברימור, ג'ון לגוויזאמו, נייתן ליין, ג'נין גרופלו ורון פרלמן.
זהו הסרט הרביעי והאחרון של חברת אולפני ההנפשה של פוקס.
בשנת 3028, האנושות התמחתה במסעות חלל עמוקים ובקשרים עם חייזרים שונים.
המצאת האנושות בשם "פרויקט טיטאן" הזעיקה את דרג', חייזרים בעלי אנרגיה טהורה.
כשהדרג' החלו לתקוף את כדור הארץ, פרופסור סם טאקר, החוקר הראשי של "פרויקט טיטאן", שלח את בנו קייל באחד מספינות הפינוי יחד עם חברו החייזר טק כאשר טאקר ועוד חבריו לצוות טסו ברכב החלל הטיטאנית אל המרחב התלת־ממדי.
ספינת האם של הדרג' הגיעה וירתה נשק מכוון אל הכוכב שהשמיד את כדור הארץ, כאשר ההריסות מהפיצוץ השמידו את הירח.
האנשים ששרדו נהיו נוודים, בדרך כלל היו מושא לעג מפני החייזרים האחרים.
כעבור 15 שנה, קייל עובד ביריד החילוץ בחגורת אסטרואידים בשפ טאו 14. הוא גטרר על ידי ג'וזף קורסו, קפטן בחללית ולקיריה.
קורסו חושף שטאקר קדד מפה אל הטיטאן בזירה ונתן לקייל.
טק סיפר לקייל שהאנושות סומכת עליו שימצא את הטיטאן.
כאשר הדרג' תוקפים את יריד החילוץ, קייל בורח אל הוולקיריה עם קורסו והצוות שלו: אקימה, טייסת אנושית, יחד עם פריד, גון וסטיט', חייזרים מכל מיני סוגים.
בכוכב סאשארים, הגולים פרשו את המפה, וחקרו שהטיטאן מתחבאת בערפלית אנדאלי.
לוחמי הדרג' הגיעו, ותפסו את קייל ואקימה.
הדרג' בסוף השליכו את אקימה וחלצו את מפת הטיטאן מקייל.
הצוות של קורסו הצילו את אקימה, כאשר קייל הצליח לברוח מספינת הדרג' והצטרף מחדש לחבורה.
המפה של קייל השתנתה ושם הופיע המיקום הסופי של הטיטאן.
כאשר חידשו את האספקה בתחנת החלל האנושית בשם בנגקוק החדשה, קייל ואקימה גילו שקורסו ופריד מתכננים לבגוד בטיטאן למען הדרג'.
קייל ואקימה תכננו לברוח מהולקיריה, אולם הם ננטשו בבנגקוק החדשה כאשר קורסו ושאר הצוות טסו אל הטיטאן.
בעזרתם של הצוות של בנגקוק החדשה, קייל ואקימה קבלו חללית קטנה בשם פניקס והתחרו כדי למצוא את הטיטאן לפני קורסו.
קייל ואקימה נווטו דרך שדה קרח בערפלית אנדאלי לפני שהולקריה הגיעה.
הם גילו דוגמיות DNA מחיות של כדור הארץ, והולוגרפים מוקלטים מידי פרופסור טאקר אשר הסביר שהטיטאן נוצר כדי ליצור כוכב דומה לכדור הארץ.
אולם, לאחר הבריחה מכדור הארץ לפני שהושמד, תאי הכוח חסרו באנרגיה חיונית להשלמה.
המסר נקטע בידי קורסו ופריד.
פריד חשף את עצמו בתור שכיר חרב לדרג' ובגד בקורסו שהחזיק אותו, את קייל ואת אקימה באיומי אקדח.
פריד איים להרוג את כל השלושה בשביל הדרג', אולם הוא נהרג בידי קורסו.
הוא וקייל נלחמו עד שקורסו נפל אל התהום מהספינה.
כעבור שניות, הדרג' תקפו את הטיטאן.
מכיוון שלדרג' ישנה אנרגיה טהורה, קייל הבין שהטיטאן יכול לספוג את האנרגיה כדי להמריץ מחדש את הספינה.
כדי שהתוכנית תצא לפעולה, קייל חייב לתקן את החלקים המשמעותיים בספינה, הוא עושה זאת בזמן ששאר הצוות של הולקריה יסיחו את דעת החייזרים.
קורסו, אשר שרד ושמע על התוכנית של קייל, הופיע ועיכב את הדרג' ואז הקריב את עצמו כדי להשלים את התיקונים.
הטיטאן שאב את כוחה של ספינת האם של הדרג' יחד עם מה שנמצא הפינה, ואז השתמש בכוח הטהור יחד עם שדה הקרח, כדי ליצור כוכב חדש וראוי למגורים.
קייל ואקימה עמדו בגשם, הביטו ביופיו של ביתם החדש ושוחחו על שמו של הכוכב.
סטיט' וגון עפו בולגריה בתור ספינות מושבה, אשר התמלאו בבני אדם על מנת ליצור בשבילם חיים חדשים ונעימים בכוכב החדש.
מאט דיימון - קייל טאקר
לינז - קייל טאקר - גיל 4
ביל פולמן - קפטן ג'וזף קורסו
רון פרלמן - סם טאקר
כריסטופר סקאראבאסיו - מלכת הדראג'
קן הדסון קמפבל - פו
אקי אבני - קייל טאקר
אדם טביב - קייל טאקר - גיל 4
נתן דטנר - קפטן ג'וזף קורסו
יורם יוספסברג - סם טאקר
טיטוב ורב (במקדונית: Титов Врв, באלבנית: Turk i Madh) היא הפסגה הגבוהה ביותר ברכס הרי שר פלנינה.
היא ממוקמת בצפון־מערב מקדוניה הצפונית, בקרבת הגבול עם קוסובו.
פסגה זו נקראה בתחילה "הר אלכסנדר", על שמו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה, ואילו בשנת 1953 שונה שמה והיא נקראה על שמו של יוסיפ ברוז טיטו, נשיא יוגוסלביה.
ההר ידוע גם בשמות "הטורקי הגדול" ו"הטורקי הקטן".
טִיט הוא חומר בניין העשוי מאדמה וחומרים אורגניים.
רוב הבניינים שנבנו בטיט דומים לבניינים שנבנו באדמה או באדמה נגוחה.
המבנה הקדום ביותר שנבנה מטיט נמצא בלוס מורטורס, פרו, והוא מתוארך לשנת 5,100 לפני הספירה.
באקלים יבש, מבנים שנבנו מטיט הם עמידים ובעלי מסה תרמית גדולה, וחלק מאותם מבנים הם המבנים שהחזיקו מעמד הכי הרבה זמן.
עם זאת, מבנים אלו רגישים במיוחד לרעידות אדמה, ובעיקר אם אינם מתוחזקים.
מבנים שנבנו מטיט הם נפוצים ברחבי העולם, בעיקר בשל פשטות העיצוב והייצור שלו.
קיימים ממצאים המראים כי היה שימוש בחומר זה בקרב מספר עמים ילידים ביבשת אמריקה, בעיקר בדרום-מערב ארצות הברית, מסו-אמריקה והרי האנדים.
טיטואן סדיפי פורטון הוא כדורגלן מלגשי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת המילואים של נאנט מליגת העל הצרפתית ובנבחרת מדגסקר.
פורטון גדל במחלקת הנוער של נאנט.
בשנת 2023 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-7 בספטמבר 2023 ערך פורטון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מדגסקר, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אנגולה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
טוריאנו אדאריל "טיטו" ג'קסון היה מוזיקאי, זמר וכותב שירים אמריקאי.
הוא נודע בעיקר כחבר מייסד של להקת חמישיית הג'קסונים, שזכתה להצלחה רבה בעיקר בסוף שנות ה-60 ובמהלך שנות ה-70 עם חברת התקליטים מוטאון.
לאורך השנים התמקד טיטו במקביל גם בקריירת סולו.
ג'קסון נולד בשנת 1953 בעיר גארי אשר במדינת אינדיאנה שבארצות הברית (גארי היא פרבר תעשייתי הנמצא באזור המטרופולין של שיקגו).
טיטו הוא השלישי מבין עשרת ילדיהם של ג'וזף וקתרין ג'קסון, אשר כוללים בין היתר את כוכבי הפופ מייקל ג'קסון וג'נט ג'קסון.
משפחת ג'קסון השתייכה באותה העת למעמד הבינוני-נמוך.
האם קתרין, השתייכה לזרם עדי יהוה וגידלה את ילדיה על פיו.
האב, ג'וזף, היה פועל בבית חרושת לפלדה, והופיע לעיתים עם להקת הרית'ם אנד בלוז "The Falcons".
ג'ו גידל את ילדיו באופן קשוח ושתלטני ונהג להתעלל בהם פיזית ונפשית.
בשנת 1962 החלו ג'קי, טיטו וג'רמיין ג'קסון להופיע באזור גארי עם שניים משכניהם בהרכב "The Jackson Brothers".
באמצע שנת 1967 החליף מייקל את ג'רמיין כזמר הראשי של הלהקה.
באותה תקופה אימצו חברי הלהקה את השם "The Jackson Five" (בעברית: חמישיית הג'קסונים).
בהמשך הופיעו באופן אינטנסיבי באינדיאנה, ולאחר שזכו בתחרות כישרונות צעירים חשובה ב-1966 (בה ביצעו גרסת כיסוי ללהיט של הטמפטיישנס, "My Girl"), החלו לקיים הופעות באופן מקצועי בשיקגו.
בהמשך הצליחה הלהקה להשיג חוזה הקלטות בחברת התקליטים המקומית "Steeltown", ובעקבות כך החלו לעבוד על אלבום הבכורה שלהם.
הסינגל הראשון שהוציאו נקרא "Let Me Carry Your Schoolbooks", והוא הפך במהרה ללהיט מקומי.
בשנת 1968 הוחתמה הלהקה עם חברת התקליטים "מוטאון".
הלהקה זכתה לפריצה הגדולה כאשר ארבעה סינגלים שלהם הגיעו למקום הראשון במצעד ה-Billboard Hot 100 האמריקני ("I Want You Back", "ABC", "The Love You Save" ו-"I'll Be There").
טיטו היה הגיטריסט הראשי של הלהקה.
ההצלחה של הלהקה סללה את הדרך לדורות הבאים של אמנים אפרו-אמריקאים והייתה בעלת השפעה רבה על תעשיית המוזיקה.
חמישיית הג'קסונים נשארה עם חברת התקליטים מוטאון עד שנת 1976, ואז עברו לחברת התקליטים אפיק רקורדס, משום שהם שרצו יותר חופש מוזיקלי.
כיוון ששם הלהקה היה שייך למוטאון, הם החליפו את שמם ל"הג'קסונים" (The Jacksons), כפי שהיו ידועים בשנים המוקדמות יותר.
הם המשיכו להופיע ברחבי העולם והוציאו שישה אלבומים נוספים בין השנים 1976–1984, אשר כללו להיטים כמו "(Shake Your Body (Down to the Ground", "This Place Hotel" ו-"Can You Feel It".
במקביל למעורבותו בלהקה החל טיטו לפתח גם קריירת סולו.
בשנת 1978 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו Tito Time.
לאורך השנים המשיך להוציא לשווקים שירים כאמן סולו.
ג'קסון נכלל בהיכל התהילה של הרוק אנד רול על חלקו כחבר בלהקת חמישיית הג'קסונים.
ביוני 1972 נישא ג'קסון לדלורס מרטס כאשר הוא היה בן 18. הזוג התגרש בשנת 1988.
לזוג נולדו שלושה בנים – טוריאנו אדריל ג'קסון ג'וניור, טאריל אדרן ג'קסון ו-טיטו ג'ו ג'קסון (המכונה TJ), אשר הקימו את ההרכב המוזיקלי 3T.
ב-15 בספטמבר 2024 טיטו מת מהתקף לב בהיותו בן 70, בעת שנסע מאוקלהומה לניו מקסיקו.
שם האלבום פרטי האלבום Tito Time יצא ב-21 בדצמבר 2016
פורמטים: CD, הורדה דיגיטליתUnder Your Spell יצא ב-6 באוגוסט 2021
פורמטים: CD, ויניל, הורדה דיגיטלית
טיטו ורוחו היא סדרת דרמה ישראלית שיצרו דינה סנדרסון ויובל שפרמן (שגם ביים את הסדרה), ובכיכובם של פבלו רוזנברג ומגי אזרזר.
הסדרה היא סדרת המשך של הסדרה "אורי ואלה".
הפקת העונה החלה בשנת 2022 והיא עלתה לשידור ב-8 בפברואר 2024 בערוץ HOT3.
צוקי, מסעדן ושף-סלב נהנתן (פבלו רוזנברג) ובת זוגו עדן (מגי אזרזר), דוגמנית, עומדים להביא לעולם את בתם המשותפת, בזמן שסמדר, אשתו לשעבר של צוקי (שרית וינו-אלעד) חווה משבר נפשי.
לאחר ניסיון ההתאבדות של סמדר היא מתארחת בביתם של צוקי ועדן, אחרי שאף קרוב משפחה אחר לא התייצב לעזרתה.
בקו מקביל לעלילה הסוקרת את החיים הזוגיים של צוקי הסדרה עוקבת גם אחרי החיים המקצועיים של צוקי כשף, עם קיצוצים ושינויים שונים במסעדה שבבעלותו ובבעלות המנהל האישי שלו, אחיו מישאל (גיז'רמו (שמוליק) רוזנברג, אחיו של פבלו רוזנברג) שבעצמו מתמודד עם אתגרים בחיים האישיים ומאבק גירושים.
צוקי "טיטו", שם לידה: צורעד (פבלו רוזנברג): שף כוכב והבעלים של המסעדה "פארולה".
מישאל "רוחו" (גיז'רמו (שמוליק) רוזנברג): אחיו ומנהלו האישי של צוקי, פרוד מאשתו וחי עם הבת שלו אצל אימו.
משלם סכומי עתק לפרודתו שמסרבת להרפות מיחסיהם ומנסה לדחות את הגירושים.
עדן ירדני (מגי אזרזר): דוגמנית ובת זוגו של צוקי.
סמדר (שרה וינו אלעד): גרושתו של צוקי, סובלת מדיכאון ומנסה להתאבד.
אריק (מארק רוזנבאום) בן זוגה לשעבר של סמדר
מוריס (דובר קוסאשווילי) שף שמשתף פעולה עם צוקי בעבודה על מנות חדשות
ליטל (מירי נבו) אשתו של מוריס
קורל (ג'קי אזולאי) אחותה של עדן
אמא של עדן (עינת שרוף)
פרודתו של מישאל (סיגל שחמון)
שני הברמן (רננה רז) פסיכולוגית קלינית
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024סדרת דרמהטיטו ורוחושחקן ראשי בסדרת דרמהפבלו רוזנברגשחקנית ראשית בסדרת דרמהמגי אזרזר סבגשחקנית משנה בסדרת דרמהשרה וינו-אלעדתסריט בסדרת דרמהיובל שפרמן ודינה סנדרסון
טיטואיזם היא פילוסופיה פוליטית סוציאליסטית המקושרת ליוסיפ ברוז טיטו ומאפיינת מדינה קומוניסטית עצמאית מברית המועצות, ולעיתים אף מתנגדת לה.
היא כוללת זהות יוגוסלבית, ניהול עצמי של עובדים, הפרדה פוליטית מברית המועצות ומנהיגות בתנועת המדינות הבלתי מזדהות.
במלחמת העולם השנייה טיטו הוביל את צבא השחרור העממי של יוגוסלביה, ולאחריה שמר על עצמאות המדינה, בזמן שגברו המתחים מול ברית המועצות.
עם זאת, טיטו עצמו לא הגדיר את עצמו כטיטואיסט, וטען כי אין קו אידאולוגי נפרד בשם זה, וכי הוא מרקסיסט.
הכוחות הכובשים, ביניהם גרמניה הנאצית ואיטליה, נתקלו בהתנגדות ממספר מחתרות וקבוצות פרטיזנים, הדומיננטית מביניהן היא זו של יוסיפ ברוז טיטו, וזו הצליחה להשתלט על המדינה מחדש בכוחות עצמה, בלי התערבות צבאית ממשית של כוחות סובייטים.
תפקידו המשמעותי של טיטו בשחרור יוגוסלביה לא רק שחיזק את מעמדו במפלגה ובין העם, אלא גם גרם לו להתעקש על ריבונותה של יוגוסלביה, והפרדתה האידאולוגית מברית המועצות.
הדבר יצר מתח בן שתי המדינות עוד לפני שמלחמת העולם השנייה הסתיימה.
ואף על פי שרשמית, טיטו היה בן ברית של סטלין לאחר המלחמה, הסובייטים ארגנו שרשרת סוכנים במפלגה היוגוסלבית כבר ב-1945.
בסיום מלחמת העולם השנייה, עם היווסדות הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הצבא היוגוסלבי החדש כבש בהצלחה את איסטריה בה שכנו אוכלוסיות סלובניות וקרואטיות, מה שגרם, בין היתר, לתמיכה מרובה במשטר החדש גם על ידי הסלובנים והקרואטים.
יוגוסלביה התעקשה לכבוש גם את טריאסטה, אך התנגדויות חריפות מסטלין ומבעלות הברית מנעו את המהלך.
האלמנטים של טיטואיזם מאופיינים במדיניות המבוססת על העיקרון שאומר שכל מדינה שואפת להשגת המטרות הקומוניסטיות שמתאימות לה, בלי קשר למטרות ולשאיפות של מדינות אחרות באיחוד.
ספציפית בתקופת שלטונו של טיטו, עיקרון קומוניסטי זה מומש בעצמאיות לכל מדינה, ובנפרד מעקרונות ברית המועצות.
בניגוד למדיניות של ברית המועצות, הדוגלת בסוציאליזם במדינה אחת, טיטו דגל בשיתוף פעולה בין המדינות הבלתי מזדהות, בזמן שהמדינה עצמה שואפת להשגת המטרות הקומוניסטיות שלה.
טיטו התייחס לשיטות הסטליניסטית והאימפריאליסטית כעקרונות סובייטים ולא יוגוסלבים.
פיצול זה יצר יחסים טובים בין תנועות אירו-קומוניסטיות באירופה, לטיטואיזם וליוגוסלביה.
בנוסף, טיטואיזם היווה דרך שונה, הן מהשיטה ה'קפיטליסטית' המערבית, והן מהשיטה המרקסיסטית-קומוניסטית המזרחית.
ברמה הכלכלית, טיטו האמין שהשיטה הסטליניסטית לא מספקת את צורכי התושבים והפועלים בברית המועצות, וכי צריך להגדיל את כוחם של מועצות הפועלים והקואופרטיבים, דבר שנעשה שנים רבות לפני ברית המועצות, הונגריה, צ'כוסלובקיה וסין.
המשטר הטיטאוסיטי אימץ מדיניות כלכלית של ניהול עצמי, בשאיפה לתת את אמצעי הייצור לשליטת כלל הציבור, ובכך לא לכלול את ענייני הבירוקרטיה, בשונה ממשטרים קומוניסטיים אחרים.
בשנת 1948 סולקה יוגוסלביה מהקומינפורם עקב פיצול עם ברית המועצות.
הסובייטים טענו כי הסיבה הייתה חוסר נאמנותה של יוגוסלביה לברית המועצות, אך במערב וביוגוסלביה תלו זאת בסירובו של טיטו להפוך למדינת לווין של סטלין.
טיטו גם שלח חיילים לאלבניה, ללא תיאום עם סטלין, כדי למנוע את התפשטות מלחמת האזרחים ביוון לבלקן.
בעקבות הפיצול הורחקה יוגוסלביה ממדינות המזרח, וטיטואיזם גונה קשות; תומכיו בגוש המזרחי נשלחו לגולאג.
לאחר מות סטלין ותחילת הדה-סטליניזציה תחת חרושצ'וב חלו שיפורים ביחסים, אך הם לא שבו להיות קרובים.
ביוגוסלביה הוכנו שתי תוכניות הגנה: אחת מפני פלישת נאט"ו, והשנייה מפני פלישת ברית ורשה.
משנת 1949 החלה יוגוסלביה להעביר סמכויות מהרמה המרכזית לרשויות מקומיות, כחלק מיישום רעיון "התנוונות המדינה" המרקסיסטי.
המושג מתאר את תהליך הפיכת המדינה למיותרת והיעלמותה ההדרגתית בחברה קומוניסטית אמיתית.
המהלך נתפס בידי מבקרים כפירוק ופירוד של המדינה, אך המפלגה הקומוניסטית שמרה על עוצמתה, בין היתר באמצעות המשטרה החשאית (UDBA), שפעילותה עוררה פחד גם מעבר לים.
חופש הביטוי הוגבל ופעילים לאומנים נעצרו.
ניסיונות נרמול היחסים עם ברית המועצות ביוזמת חרושצ'וב לא הובילו להתחזקות ההשפעה הסובייטית, ויוגוסלביה נותרה עצמאית יחסית.
במקביל, מדינות העולם השלישי לא הצליחו להקים גוש עצמאי, בין היתר בשל משבר האנרגיה העולמי של 1973. בעמדתה כלפי מרידות במזרח אירופה נקטה יוגוסלביה קו משתנה: במרד ההונגרי ב-1956 תמכה בעמדת ברית המועצות, ואילו באביב של פראג ב-1968 תמכה בצ'כוסלובקיה.
לאחר מות טיטו ב-1980, התפרקה הדומיננטיות שאפיינה את מנהיגותו.
מועצת מנהיגים רב-אתנית שהוקמה תחתיו התקשתה לשמור על אחדות המדינה, ותוך זמן קצר הידרדרה יוגוסלביה למלחמות אזרחים.
טיטואיזם עורר תגובות מנוגדות בעולם: בתקופת סטלין ברית המועצות והגוש המזרחי ראו בו איום, רדפו את תומכיו, ואף קיימו משפטים והוצאות להורג.
גם לאחר מות סטלין והפיוס הזמני עם יוגוסלביה, נמשך הגינוי מצד מדינות מזרח אירופה.
במקביל, בשנות ה־40 טיטואיזם השפיע על מנהיגים קומוניסטיים בפולין (ולדיסלב גומולקה), הונגריה (לאסלו רייק, אימרה נאג'), בולגריה (טרייצ'ו קוסטוב), צ'כוסלובקיה (ולדימיר קלמנטיס), ורומניה (לוקרציו פטקרשנו).
במערב הוא נתפס כזרם מרקסיסטי המשלב סוציאליזם עם אירו־קומוניזם, ובשנות ה־60 הוגדר כמודל למדינה פטריוטית־סוציאליסטית.
אינטלקטואלים שמאלנים באירופה תמכו בו כדרך לשלב קומוניזם עם עקרונות מערביים, תוך ניתוק מברית המועצות.
ארנסט אנתוני פּוּאֵנטֶה הבן המוכר בשם טִיטוֹ פּוּאֵנטֶה (Tito Puente) היה מוזיקאי אמריקאי, נגן טימבלס וירטואוז, כותב שירים, מפיק מוזיקלי ומוביל הרכב.
אחד היוצרים המרכזיים בסגנון ג'אז לטיני.
קטעים רבים פרי עטו בסגנון הרומבה מוכרים כלהיטי ריקודים.
נולד במנהטן (בפינת השדרה השלישית ורחוב 110) להורים מפוארטו ריקו שהתיישבו במזרח הארלם ("Spanish Harlem"), ניו יורק.
כינויו מילדות היה "ארנסטיטו" שקוצר עד מהרה ל"טיטו".
כבר כילד תואר כמי שמתופף על כל דבר שנקרה בדרכו, רהיטים, כלי מטבח, קירות ודלתות.
בנוסף למד לנגן על פסנתר ומערכת תופים והקים צמד ריקוד ושירה עם אחותו.
כבר בגיל 13 עשה לעצמו שם בשכונה ועוד לפני שמלאו לו 16 ניגן עם חלוצי הג'אז הלטיני והממבו.
ב-1942 גויס לצי ארצות הברית ושירת שלוש שנים במסגרת מלחמת העולם השנייה כמפעיל מקלע על גבי נושאת מטוסים.
הוא שוחרר עם ציון לשבח יחידתי נשיאותי לאחר שספינתו השתתפה בקרב לייטה וקרב מידוויי.
בין היתר ניגן בביג בנד של נושאת המטוסים עליה שירת במספר כלים, בהם מערכת תופים, פסנתר סקסופון וקלרנית ועסק גם בעיבוד מוזיקלי.
לאחר שחרורו למד, במלגה לחיילים משוחררים, בבית הספר ג'וליארד למוזיקה, שם השלים את חינוכו הפורמלי בתחומי הניצוח והתזמור.
החל משנת 1948 ועד ל-1966, הוביל פואנטה את להקת הריקודים המרכזית של אולם הפאלאדיום בניו יורק , שהיה "היכל הממבו" ומשך אליו בליינים וידוענים רבים של התקופה.
פואנטה ניגן עם הביג-בנד שלו מוזיקה מקורית ששילבה בין ג'אז אפרו-אמריקאי ממועדוני הארלם עם סגנונות ריקוד לטיניים ואפרו-קובנים כממבו, סון קובני וצ'ה צ'ה צ'ה משכונתו בה התגוררו מהגרים מפוארטו ריקו וקובה והשפעות של מוזיקה מדרום-מזרח אסיה, אותן קלט במהלך שירותו הצבאי באזור.
במקביל להופעות כלהקת ריקודים, הקליט פואנטה עם הביג בנד שלו בין 1951 ל-1965, חמישה-עשר תקליטי אולפן.
ב-1958 ראה אור תקליטו Dance Mania שהפך ללהיט בקרב הקהל הרחב וזכה להוקרה ביקורתית.
בשנת 2002 נכלל התקליט ברישום הלאומי להקלטות לשימור של ספריית הקונגרס.
כן נכלל ברשימת 1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת.
ב-1962 הוציא לאור את להיטו Oye Cómo Va (בתקליט El Rey Bravo).
בשנת 1971 הוקלט השיר על ידי להקת סנטנה, הגיע למקום ה-13 במצעד בילבורד הוט 100 דבר שהפך אותו ללהיט בינלאומי.
השיר הוקלט פעמים רבות על ידי אמנים שונים, בהם נטלי קול וחוליו איגלסיאס.
לאחר אמצע שנות השישים שקעה הפופולריות של סגנון הג'אז הלטיני ולהקות הריקודים.
מאז 1985, המשיך להוציא תקליטים, ובסך הכל ראו אור למעלה משישים תקליטים שלו.
ב-1987 הופיע בתפקיד עצמו בסרטו של וודי אלן "ימי הרדיו".
עם זאת, זכה פואנטה לעדנה מחודשת בשנות התשעים, הן מתוך געגוג נוסטלגי לתקופה של מוזיקה שתפקידה לגרום להנאה ובידור והן מתוך הוקרה אמנותית רצינית.
הוא זכה בפרסים והוקרה ולהקלטות עם אמנים, בהם הזמרות סליה קרוז ולה אינדיה, הפסנתרן אדי פלמיירי ונגן הג'אז מיינרד פרגוסון.
כן הוזמן להשתתף כוירטואוז טימבלס בתקליטים של דיזי גילספי, בני גולסון, קווינסי ג'ונס וסוני סטיט.
ב-1992 חיבר את המוזיקה לסרט המחזמר The Mambo Kings, המגולל את תקופת הזוהר של הפלאדיום.
ב-1996 ניגן בטקס הנעילה של אולימפיאדת אטלנטה.
בשנת 1963 נישא פואנטה למרגרט אסנסיו (Margaret Asencio), עמה חי עד מותו.
לשניים נולדו שני ילדים אודרי, מגישת טלוויזיה וטיטו פואנטה הבן.
לאחר הופעה בפוארטו-ריקו חש פואנטה בליבו והובהל לניתוח בניו יורק, שם מת על שולחן הניתוחים.
טיוטו פואנטה זכה בארבעה פרסי גראמי לאלבום הטרופי הלטיני הטוב ביותר, בנוסף, היה מועמד לפרס 12 פעמים נוספות:
ב-1986 זכה בפרס ההופעה הלטינית הטובה ביותר על Mambo Diablo
ב-2002 זכה בפרס על אלבום הסלסה הטוב ביותר עבור Masterpiece/Obra Maestra
בשנת 2003 זכה, לאחר מותו, בפרס גראמי למפעל חיים.
1995 – דוקטור לשם כבוד ממכללת ברקלי למוזיקה
1997 – המדליה הלאומית לאמנויות
1999 – האמן הראשון שנכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של המוזיקה הלטינית (International Latin Music Hall of Fame) עם הקמתו
1999 – דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת קולומביה
אמפיתיאטרון בסן חואן, פוארטו ריקו, נקרא על שמו
ציור קיר שלו בפינת השדרה השלישית ורחוב 110
1990 – כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד
ב-20 באוגוסט 2000 קראה עיריית ניו יורק קטע מרחוב 110 בהארלם על שמו
2007 – סניף שירות הדואר של ארצות הברית בהארלם הספרדית נקרא על שמו
2011 – הונפק בול דואר של ארצות הברית לזכרו במסגרת הסדרה "אגדות לטיניות".
2025 – נכנס להיכל התהילה של הג'אז של מגזין דאון ביט
טיטוס נולד ברומא לאספסיאנוס אשר היה אז מפקד בכיר בצבא הרומאי, ופלאוויה דומיטילה, אשר לפני הנישואים הייתה פילגשו של אזרח מפרובינקיה באפריקה.
שמועות בקשר לייחוסו של טיטוס, על פיהן היה בנה של פלאוויה דומיטילה מהאזרח האפריקאי ולא מאספסיאנוס, הגיעו עד למסורת חז"ל.
בתקופת ילדותו שלט ברומא קליגולה מהשושלת היוליו-קלאודית, אשר התייחסה אל יוליוס קיסר ואוגוסטוס.
בהיותו נער התחנך בחצרו של הקיסר קלאודיוס, והיה ידידו של בריטניקוס, בנו של קלאודיוס.
עם הגיעו לבגרות, בשנת 61, שירת כטריבון צבאי בבריטניה ובגרמניה.
בשנת 64 שב לרומא ונישא לארקינה טרטולה , בתו של ראש המשמר הפרטוריאני, שילדה לו בת בשם יוליה פלאביה .
לאחר מותה של אשתו הראשונה, נישא למרקיה פורנילה , שילדה לו בת בשם פלאביה.
לאחר מכן נאלץ לגרשה משיקולים פוליטיים, לאחר שמשפחתה תמכה בניסיון קשר נגד הקיסר נירון.
בעת שהותו ברומא התמנה לקוואיסטור.
עם מותו של נירון פרץ בשנת 69 - שנת ארבעת הקיסרים - מאבק אלים לתפיסת השלטון ברומא.
בסופו עלה אספסיאנוס פלאביוס לשלטון.
טיטוס ליווה את אביו, אספסיאנוס, למסעו במזרח בשנת 67 כמשנהו בדרגת לגט (Legatus), שם עסק האב בדיכוי המרד הגדול.
בתחילה נלחמו בגליל, שם "הועמד בראש לגיון ולכד את טריכאי ואת גמלא, ערים מבוצרות מאוד בארץ יהודה, ובאחד הקרבות נהרג הסוס תחתיו והוא קפץ על סוס אחר שרוכבו נפל חלל בשעה שנלחם בקרבתו".
חזית הגליל, שעליה פיקד יוסף בן מתתיהו, התמוטטה סופית לאחר נפילת העיר יודפת, שם נשבה יוסף, אז הפך למתעדה החשוב ביותר של המרידה.
לאחר מכן השהה אספסיאנוס את מסעו לירושלים מתוך שהניח כי המלחמות הפנימיות בין היהודים יגרמו לקריסת המרד מבלי שייאלץ להתאמץ ולדכאו.
בתקופה זו פגש טיטוס את המלכה היהודייה ברניקי אשר הייתה לאהובתו.
בעת שנפגשו היה טיטוס כבן שלושים, וברניקי מבוגרת ממנו בעשר שנים, אלמנה פעמיים וגרושה פעם נוספת.
תוך כדי כך, בשנת 68 התאבד הקיסר נירון, ובמקומו עלה לשלטון, לראשונה, אציל שאינו מן השושלת היוליו-קלאודית, הוא גלבה.
בשנת 69, היא "שנת ארבעת הקיסרים", שבה התחלפו קיסרים שכל אחד מהם החזיק מעמד אך מספר חודשים, החלו ענייניה הפנימיים של רומא להיות למרכז תשומת לבם של אספסיאנוס וטיטוס, במקום ניהול המלחמה ביהודים.
בתחילה שלח אספסיאנוס את טיטוס לברך את גלבה על עלייתו לשלטון במקום העריץ נירון.
בעוד טיטוס בדרכו, הגיעה אליו השמועה על רציחתו של גלבה, והוא סב לאחוריו, וחזר והצטרף אל אביו, יש האומרים שאחד משיקוליו היה געגועיו לברניקי.
לאחר מכן, משראה אספסיאנוס כי המצב המדיני ברומא אינו יציב, וכי הקיסרים אינם מצליחים לשמור על כיסאם, שב אספסיאנוס לרומא ושם הוכתר לקיסר במקומו של ויטליוס, והותיר את טיטוס בראש חילותיו ביהודה על מנת לדכא את המרד.
טיטוס, אשר הגיע לקיסריה ממסעו לרומא, פיקד על ארבעה לגיונות, הלגיון החמישי מקדוניקה, הלגיון העשירי פרטנסיס, הלגיון השנים עשר פולמינטה והלגיון החמישה עשר אפולינריס.
הוא ריכז את כוחותיו, כאשר עמו בנוסף ללגיונות גם כוחות עזר רבים מעמי הסביבה, ועלה לירושלים.
זה זמן מה הייתה העיר נתונה במלחמת אזרחים בין יוחנן מגוש חלב ושמעון בר גיורא.
השניים גרמו לאנשי העיר נזק רב במלחמתם, כאשר, בין היתר, שרפו את מחסני המזון של העיר.
המלחמה בין היהודים ובין עצמם פסקה רק כאשר הקים טיטוס את מחנהו בסמוך לעיר והחל במצור.
במהלך המצור פיקד טיטוס על הכוחות באופן אישי ועמד בסכנות רבות: "בשעת המצור האחרון על ירושלים המית שנים-עשר איש מן המגינים בשתים-עשרה פגיעות-חצים ולכד את העיר ביום הולדת בתו".
המצור החל בכ"ג בחודש ניסן ונמשך עד לחורבן הבית בתשעה באב, ולאחר מכן עד כיבוש העיר העליונה, וסיום החרבתה של ירושלים בח' אלול, שנת 70 לספירה.
ירושלים הוחרבה עד היסוד (פרט לשלושה מגדלים אותם הותיר טיטוס, על מנת שהצופה במגדלים יראה עד כמה חזקה ובצורה הייתה העיר בטרם הוחרבה), נשרף בית המקדש השני, ונהרגו רבים מן היהודים והוגלו רבים נוספים.
על פי יוסף בן מתתיהו לא חפץ טיטוס לשרוף את בית המקדש, אלא רצה לשמור אותו בשלמותו.
על פי יוסף, רק חייל שהפר פקודה והשליך לפיד בוער אל "חלון הזהב" בלהט הקרב הוא שהביא לשרפה.
כן מספר יוסף כי מספר חודשים לאחר מכן, כשעבר ליד חורבות העיר, הצטער טיטוס על חורבן העיר, וזכר את יופייה בטרם נחרבה (יוסף בן מתתיהו היה תלוי בחסדם של טיטוס ואספסיאנוס, ולכן אין לייחס לו אמינות רבה בכל הנוגע אליהם).
על פי הכרוניקן הנוצרי סולפיקיוס סוורוס (המאוחר מיוסף בלמעלה מ-300 שנה), שהתבסס כנראה על חיבור אבוד של טקיטוס או של סופר רומי אחר שלא היה מחויב לקיסרים הפלאביים, היה זה טיטוס שהחליט על שריפת המקדש.
לאחר שסיים את המצור שהה טיטוס באזור עוד זמן מה.
בקיסריה ערך "משחקים" שבהם נהרגו 2,500 שבויים, מי מהם במשחקי לודרים, מי בצליבה ומי בלוען של חיות טרף.
לאחר מכן שהה זמן מה בביירות, ובסופו של דבר נסע בחזרה לאיטליה, כשעימו מנהיגי המרד השבויים, שמעון ויוחנן, וכן 700 שבויים שנבחרו במיוחד בשל גובהם ויפי תוארם, על מנת שיוכל להצעידם במצעד ניצחון ברחובות רומא.
עם שובו מירושלים בשנת 71 זכה טיטוס למצעד ניצחון (טריומף), המונצח בשער טיטוס, שבה נראים לגיונרים הנושאים את כלי המקדש ובהם מנורת המקדש שלימים הייתה לסמלה של מדינת ישראל.
אביו העניק לו משרות שונות, ביניהן משרת הקונסול, וכן את הפיקוד על המשמר הפריטוריאני.
בתפקיד זה נהג בגסות ובעריצות, שכן היה צורך לנקוט בחוזק יד על מנת למנוע מאביו את גורלם המר של הקיסרים שקדמו לו, ואכן אספסיאנוס היה לקיסר הראשון מאז טיבריוס שמת במיטתו מוות טבעי בשיבה טובה.
לאחר מות אביו בשנת 79, ירש אותו טיטוס, אם כי מינויו עורר התנגדות בסנאט בין היתר, גם בשל "אהבתו העזה לברניקה המלכה, אשר הבטיח לה - כפי שהיו אומרים - גם לשאתה לאשה".
ברניקי היהודיה, שכמלכה מזרחית הושוותה לקלאופטרה, הגיעה לרומא מיהודה בשנת 75 ובמשך ארבע שנים חיה בארמונו של טיטוס בגלוי, והייתה לאחת הנשים המשפיעות ברומא.
נראה כי יחסים אלו היו לו למכשול פוליטי: "את ברניקה שילח, מיד לאחר שנעשה קיסר, מן העיר למרות רצון שניהם".
כקיסר הוכיח עצמו עד מהרה כשליט יעיל ואהוב.
הוא חדל מעריכתם של משפטי הבגידה, העניש את המלשינים וערך משחקי גלדיאטורים מפוארים.
בנוסף לקשת טיטוס השלים את בניית האמפיתיאטרון הפלאביני שבה החל אביו, ובנה ברומא מרחצאות הקרויים על שמו.
ב-24 באוגוסט 79 (חודשיים אחרי עלייתו של טיטוס לשלטון) התפרץ הר הגעש וזוב ופגע בערים המצויות במפרץ נאפולי הרקולנאום ופומפיי.
טיטוס מינה ועדה של קונסולרים (קונסולים לשעבר) וציווה עליה לטפל בתושבים הפגועים.
כאשר פרצה שרפה ברומא, שנמשכה שלושה ימים ושלושה לילות, תיקן את הנזקים מכספו הפרטי.
כאשר פרצה מגפה בערך באותו הזמן, היה טיטוס בין הפעילים במניעת התפשטותה.
טיטוס החל לבנות בפורום מקדש לפולחן אביו (שכנהוג באותה התקופה הכריז לאחר מותו על העלאתו לדרגת אל), אך לא זכה להשלימו בימי חייו.
כן בנה אמות מים שסיפקו מים לעיר רומא, וסלל דרכים רבות ברומא ובאימפריה כולה - בספרד, באסיה הקטנה, בקפריסין ובנומידיה.
למרות כל אלו אירעה בתקופתו מרידה באסיה הקטנה שהונהגה על ידי אדם בשם טרנטיוס מקסימוס, אשר התיימר להיות הקיסר נירון.
בשנת 81 לספירה, 10 שנים מתום חגיגת הטריומף לכבוד אספסיינוס וטיטוס לרגל דיכוי המרד הגדול, הציבו הרומאים קשת ניצחון הקרויה "שער טיטוס" בקירקוס מקסימוס ועליה כתובת הנצחה למעלליו.
בכתובת נמסר על החלטת הסנט והעם הרומאי להעתיר כבוד על טיטוס (שתאריו המלאים נמנים אחד לאחד) על אשר "בצייתו לעצת אביו אספסיאנוס ולאותות השמים, הכניע את העם היהודי והחריב את ירושלים - עיר ששום מנהיג או מלך לפניו לא הצליחו לכבשה".
ב-13 בספטמבר 81, בגיל 42, מת טיטוס כתוצאה ממחלה בעיר הולדתו של אביו - ראטה, חשוך בנים.
אחריו היה דומיטיאנוס אחיו - ליורשו.
יש המשערים שהיה זה דומיטיאנוס אשר הרעיל אותו, אחרים סבורים שהוא נתן לו לגסוס בלי להושיעו, ואולם אין לכך סימוכין של ממש.
היו שהעידו כי טיטוס מלמל על ערש דווי: "הייתה לי רק טעות אחת"...
לאחר מותו הורה דומיטיאנוס לסנאט להעלות את טיטוס אל שורת האלים, כאביו אספסיאנוס לפניו.
דמותו ההיסטורית ומורשתו של טיטוס
טיטוס שלט אך שנתיים וחודשיים, ושלטונו נראה כהקלה לעומת עריצותם של קודמיו, בפרט לאור שלטונו העריצי של אחיו ויורשו, דומיטיאנוס, אשר ניסה לרשת אותו עוד בחייו.
מסיבה זו הועלה טיטוס על נס כ"תענוג לבני אדם" וכדוגמה לשליט טוב ומיטיב על ידי היסטוריונים כדוגמת סווטוניוס, המספר כי באחד הימים, כאשר נזכר טיטוס כי היום חלף מבלי שגמל חסד לאיש, הכריז - "חברים, אבד לי יום".
דמות אידיאלית זו עומדת בסתירה מוחלטת לדימויו של טיטוס בקרב בני העם היהודי, הרואים בו רשע וצורר היסטורי, מחריבו של בית המקדש.
עם זאת, גם סווטוניוס מתאר צד אלים שבו ומציין את אכזריותו.
על פי אגדות החורבן במסכת גיטין, כאשר כבש טיטוס את בית המקדש, הוא בעל פרוצה (ייתכן שמדובר בברניקי, שיחסם של חז"ל אליה היה שלילי ביותר) על ספר תורה בקודש הקודשים, ולאחר מכן דקר את הפרוכת, שהזילה דם.
מכיוון שכך סבר שהרג את אלוהי ישראל.
על פי אותו מקור, כך נענש טיטוס:
מקרה מחלתו של טיטוס מוזכר גם במקורות נוצריים.
"יתושו של טיטוס" הפך לביטוי לרעיון טורדני המציק לאדם ללא הרף.
המשורר והיוצר הישראלי מאיר אריאל כתב שיר בשם "פה גדול", המבוסס על מקרה זה.
סויטוניוס מספר על הרהורי החרטה של טיטוס לפני מותו:
אהבתם של טיטוס וברניקי הייתה נושא למחזות ואף לאופרה.
היצירה הידועה ביותר היא "ברניס" מאת ז'אן בפטיסט ראסין אשר נכתבה בשנת 1679.
בשנת 1962 ערכה סוכנות החלל הצרפתית סדרת ניסויים רקטיים שנועדו לבחון את תופעת ליקוי החמה.
המבצע נקרא "טיטוס" ובמסגרתו שוגרו אחת עשרה רקטות מסוג "ברניס" (ברניקי) על שמם של שני האוהבים.
טיטוס ליוויוס היה היסטוריון רומאי מהבולטים של תור הזהב בתרבות הרומאית.
מעט מאוד ידוע על חייו של ליוויוס, הוא נולד בפאטאוויום (כיום פדובה) שעל נהר הפו, בצפון איטליה.
לא ידוע מתי הוא עבר לרומא אולם משעה שהגיע לעיר הפך מקורב לקיסר אוגוסטוס ושימש כמחנכו של הקיסר לעתיד קלאודיוס.
קיימת כתובת מעיר הולדתו המתעדת אדם בשם טיטוס ליוויוס שהיה נשוי לאישה בשם קאסיה פרימה ואב לשני בנים, יש כאלה שזיהו אותו עם ההיסטוריון הגדול.
בתו נישאה לרטוריקן לוקיוס מגיוס ובן אחר שלו כתב חיבור העוסק בגאוגרפיה.
אותו בן או אחר היה גם רטוריקן, וליוויוס יעץ לו לחקות את סגנונם של דמוסתנס וקיקרו.
יצירתו הראשית והיחידה שנשתמרה היא "מאז ייסוד העיר" והיא כוללת 142 ספרים שמתארים את תולדות רומי, מאז ייסודה האגדי בידי האחים רמוס ורומולוס ועד מותו של דרוסוס בשנת 9 לפני הספירה.
מבין ספריו, המתארים בצורה מעמיקה ביותר את תולדות רומי, נותרו בשלמותם 35 בלבד שמתארים אותה מייסודה עד 293 לפנה"ס ומשנת 219 לפנה"ס עד 167 לפנה"ס.
מהספרים האחרים נותרו ראשי פרקים או טקסטים מעטים.
עוד סוגה שליוויוס אימץ מן ההיסטוריוגרפיה היוונית היא הכנסת נאומים בדויים של כדרך להצגת דמות הגיבור, אמונותיו ומטרותיו.