tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פויכטונגר תעשיות נוסדה בשנת 1945, ועם הקמתה עסקה בייצור לוחות חשמל ובתחומים הנלווים לכך.
בפברואר 1973 בוצע ארגון מחדש לפעילויות החברה ושמה שונה ל"אפקון תעשיות".
בספטמבר 1982 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית.
בנובמבר 2017 רכשה 38.9% ממניות חברת "מאגוס מערכות".
במאי 2018 רכשה 55% ממניות חברת "שרות הוגן חיפה" המספקת שרות למתקני מיזוג אוויר.
נכון לשנת 2022 יושב ראש דירקטוריון החברה הוא ישראל רייף ומנכ"ל החברה הוא דוד הראלי.
משרדיה הראשיים של החברה ממוקמים באזור התעשייה סגולה שבפתח תקווה.
מיוני 2003 מניות השליטה בחברה מוחזקות על ידי חברת "השכרות רכב שלמה (1987)" שהייתה בבעלותו של איש העסקים שלמה שמלצר.
ביולי 2014 הוא נפטר והשליטה בחברה עברה לידי אלמנתו עתליה שמלצר.
אפקון בקרה ואוטומציה מערך השירות
נשים הן נפלאות הוא שמה של הטיה קוגניטיבית, שנמצאה במחקר פסיכולוגי וסוציולוגי, המצביעה על כך שאנשים מקשרים תכונות חיוביות יותר לנשים בהשוואה לגברים.
הטיה זו משקפת הטיה רגשית כלפי נשים באופן כללי.
את הביטוי טבעו החוקרים אליס איגלי ואנטוניו מלדיניץ' בשנת 1994, לאחר שגילו כי משתתפים גברים ונשים גם יחד נטו לשייך תכונות חיוביות לנשים, כאשר נשים גילו נטייה בולטת בהרבה לעשות זאת.
תכונות חיוביות שויכו לגברים על ידי משתתפים משני המינים, אך במידה פחותה.
החוקרים שיערו כי ההערכה הכללית החיובית של נשים עשויה לנבוע מהקישור בין נשים לבין תכונות טיפוח.
הטיה זו היא צורה של סקסיזם מיטיב כלפי נשים, אשר הוא מושג במסגרת תאוריית הסקסיזם האמביוולנטי.
המונח נטבע על ידי החוקרים אליס איגלי ואנטוניו מלדיניץ' במאמר משנת 1994, אשר ערער על התפיסה הרווחת על דעות קדומות כלפי נשים.
הם הבחינו שחלק גדול מהמחקרים לא היו חד משמעיים בהצגת הטיה.
הם מצאו גם שישנה הטיה חיובית כלפי נשים במחקריהם בשנים 1989, ו-1993, אשר כללו שאלונים שהועברו לסטודנטים בארצות הברית.
בשנת 1989, 203 סטודנטים לפסיכולוגיה מאוניברסיטת פרדו קיבלו שאלונים בקבוצות של 20 משתתפים ונתבקשו להעריך נושאים הקשורים לשני המינים.
התוצאות הצביעו על קיומה של גישה המעדיפה נשים וסטראוטיפים נשיים.
בשנת 1991, 324 סטודנטים לפסיכולוגיה מאוניברסיטת פרדו קיבלו שאלונים בקבוצות של 20 ונתבקשו להעריך נושאים הקשורים לשני המינים.
הם העריכו את הקטגוריות החברתיות של גברים ונשים, וקשרו תכונות וציפיות לכל מגדר באמצעות ראיונות, אסוציאציות רגשיות ומדדי תגובה חופשית.
המחקר הצביע על הטיה להעדפת נשים.
רודמן וגודווין (2004), ערכו סדרת מחקרים על הטיות מגדריות, אשר מדדו את העדפות המגדר מבלי לשאול באופן ישיר את המשתתפים.
הסטודנטים באוניברסיטאות פרדו ורוטגרס השתתפו במשימות ממוחשבות שמדדו עמדות אוטומטיות בהתבסס על המהירות בה המשתתף משייך תכונות נעימות ולא נעימות לכל מין.
משימות מהסוג הזה מיועדות לגלות האם אנשים מקשרים מילים נעימות (טוב, שמחה ושמש) עם נשים, ומילים לא נעימות (רע, צרות וכאב) עם גברים.
מחקר אחד מצא כי אף על פי שנשים וגברים כאחד היו בעלי עמדות חיוביות יותר כלפי נשים, הטיית קבוצת הפנים של נשים הייתה חזקה פי 4.5 מאשר אלו של גברים.
ורק נשים (לא גברים) הראו איזון קוגניטיבי בהעדפת קבוצת הפנים, זהות, והערכה עצמית בקבוצה, וחשפו כי גברים חסרים מנגנון המקנה העדפה אוטומטית למין שלהם.
ניסויים אחרים במחקר מצאו כי יותר משתתפים גילו העדפה אוטומטית לאמהותיהם על פני אבותיהם, או קישרו יותר את המין הגברי לאלימות או תוקפנות.
רודמן וגודווין שיערו כי התקשרות אימהית וחשש מגברים משפיעים על עמדות מגדריות.
ניסוי נוסף במחקר מצא כי עמדותיהם של משתתפים תאמו את תגובותיהם לקטגוריות הקשורות ליחסי מין.
הוא גילה כי בקרב גברים פעילים יותר מינית, ככל שהגישה שלהם למין הייתה חיובית יותר, כך גדלה ההטיה שלהם כלפי נשים.
עניין רב יותר במין עשוי לקדם העדפה אוטומטית לקבוצת החוץ, נשים, בקרב גברים, אם כי גם נשים וגם גברים פעילים מינית הביעו חיבה רבה יותר למין השני.
מחקר אחד מצא שהאפקט מושפע מקיומו של שוויון מגדרי.
ההשפעה לא מתרחשת כלפי נשים, אלא ביחס לגברים.
בחברות שוויוניות יותר, לאנשים יש עמדות חיוביות יותר כלפי גברים מאשר בחברות פחות שוויוניות.
כריסטין אנדרסון טוענת שאפקט "נשים הן נפלאות" חל כאשר נשים מילאו תפקידי מגדרי מסורתיים, כמו טיפול בילדים ובמטלות הבית.
המחקר המקורי שנערך על ידי איגלי, מלדיניק ואוטו (1991) מציין אפשרות זו וקובע גם כי: "לא נראה כי הערכות חיוביות מאוד של המשתתפים כלפי נשים הסתירו אמביוולנטיות כלפיהן".
מחברים אחרים ציטטו מחקרים שהצביעו על כך שהשפעת האפקט עדיין מתקיימת גם כאשר נשים נמצאות בתפקידי מגדר לא מסורתיים.
מספר חוקרים טענו שהאפקט "נשים הן נפלאות" עשוי להיות מנוסח טוב יותר כאפקט "נשים הן נפלאות כאשר", עם המשמעות של "מתי", משמעותה: כשנשים אינן אחראיות.
בנוסף, ציינו כי גברים שהחזיקו בגישה אנטי-נשית גילו גם הם הטיה כלפי נשים, והיו אמביוולנטיים כלפיהן.
אפצ'י וסיפור הייתה סדרת טלוויזיה לילדים אשר שודרה בערוץ הראשון בין השנים 2004–2008.
בעקבות עליית הסדרה וקידומה, יצאו במקביל ספרים של הסדרה.
צ'ילי פטרוצ'ילי היא מכשפה קטנה ושובבה אשר אוהבת לשמוע סיפורים, בכל פעם שהיא מתעטשת היא מביאה את לירון והוא מספר לה סיפור.
בעונה השנייה הצטרף אליה הפיון דן והם שומעים את הסיפור ביחד ובזמן הסיפור דן מטייל בספר.
בעונה השלישית נוספו גם מנחים נוספים, ביניהם: איתי שגב, קארין אופיר ואורי אומנותי.
בנוסף הוצגה עונה מיוחדת לחגי ישראל בהשתתפות גלית גיאת וסופי צדקה, שם הן מספרות לצ'ילי על מנהגי החגים.
צ'ילי פטרוצ'ילי (איקי גלעד) - מכשפה קטנה ושובבה אשר אוהבת לשמוע סיפורים, בכל פעם שהיא מתעטשת היא מביאה את לירון.
דן (עונה 2: שרון בר עזר, עונה 3: ז'יל בן-דוד) - פיון קטן וחבר טוב של צ'ילי, בעונה השנייה גר אצל צ'ילי עקב שיפוצים בפטריה שלו ובעונה השלישית חזר אל הפטריה.
לירון (לירון זייד) - חבר טוב ואנושי של צ'ילי, נוהג לספר לה סיפורים.
אֲפָפוּנוּ מַיִם עַד נֶפֶשׁ הוא פיוט מסוג סליחה שנתחבר על ידי הפייטן האיטלקי הפורה אמיתי בן שפטיה, שכיהן כרב וראש ישיבה במאה ה-9 ופיוטיו הרבים היו לאבני היסוד של הסידור ומחזור התפילה היהודי.
הפיוט מיועד לתעניות בה"ב, ונאמר כיום בקהילות ישראל בסליחות לשני בתרא (היום האחרון בסדרת בה"ב).
הפיוט עוסק בקושי הגלות, ומביע תקווה שבזכות צום בה"ב ימחל אלוהים לחטאי עמו.
הפיוט מתאר את קשיי הגלות, המכבידים עלינו עד כי לעמוד כנגדם; לכן , אך מכיוון ש פנינו ונאחזנו ב (לפי , "א"ר לעזר, שלשה דברים מבטלין את הגזירה קשה, ואלו הן: תפלה וצדקה ותשובה").
לפיכך קבענו את צומות בה"ב כדי שירחם עלינו ה', והפייטן מסיים בבקשה: , וסלח לנו והצילנו מכל רע.
הפיוט עשוי שורות שורות, והאותיות הראשונות בכל שורה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי, שבסופו חתימת שם המחבר: אֲמִתַּי.
בניגוד לפיוטים אחרים של אמיתי בן שפטיה, בפיוט זה אין חריזה כלל, ובכך הוא דומה לפיוטים קדומים.
ניכרת בו קרבה מסוימת לפיוט הקדום אנשי אמונה אבדו.
עיקרו של הפיוט עוסק בצום בה"ב, ועל כן כתבו הפוסקים שבמקרה שאין בציבור המתפללים לפחות עשרה אנשים המתענים, אזי .
לפי מנהג אחר נהוג לומר אותו בכל מקרה, אלא שאת המילים העוסקות בצום יש להחליף במילים העוסקות בתפילה, ולומר "תפילת שני וחמישי ושני" במקום "צום שני וחמישי ושני".
אפקט אוברט קובע כי מנוע רקטי צורך פחות אנרגיה כאשר נע במהירות גבוהה מאשר במהירות נמוכה.
האפקט נקבע על ידי הרמן אוברט ונקרא על שמו.
במסלול של גופים ממונעים סביב כדור הארץ, לדוגמה, תמרונים (הפעלת המנועים) לצורך הגדלת מסלול ההקפה, הנעשים בפריגיאה, הם היעילים ביותר.
בפריגיאה, מהירות הגוף היא הגבוהה ביותר.
לכן, בנקודת הפריגיאה, קל יותר להפוך כוח לאנרגיה קינטית.
כתיאור אינטואיטיבי ניתן לומר כי בפריגיאה יש לדלק יותר אנרגיה קינטית והדבר מתורגם ליותר צפיפות אנרגיה של הדלק.
(בדרך כלל יהיה זה מנוע רקטי).
אפקט CSI, הידוע גם כסינדרום CSI וכהדבקות CSI, הם חלק מהדרכים בהם תיאור מוגזם של מדע פלילי בסדרות פשע בטלוויזיה כמו CSI משפיעות על תפיסת הציבור.
המונח נטבע לראשונה בכתבה משנת 2004 בעיתון USA Today המתארת את האפקט שנעשה על מושבעים במשפט ע"י סדרות טלוויזיה בהם מופיע מדע פלילי.
זה לרוב מתבטא בכך שהמושבעים דרשו יותר הוכחות מדעיות במשפט פלילי, וכתוצאה מכך העלו את הרף האפקטיבי של הסטנדרטים בעבור תובעים.
אף על פי שהאמונה הזאת נפוצה בקרב מומחי משפט אמריקאים, ישנם מחקרים שהצביעו על כך שהסיכוי שסדרות פשע גרמו לאפקט כזה הוא נמוך למדי, אם כי צופים אדוקים של CSI ייחסו ערך נמוך יותר להוכחות נסיבתיות.
עם התקדמות הטכנולוגיה והפיכתה לנפוצה יותר בחברה, אנשים עלולים לפתח ציפיות גבוהות לגבי היכולות של טכנולוגיה פלילית.
אפקט CSI קרוי על שם CSI, תוכנית טלוויזיה ששודרה לראשונה בשנת 2000. בתוכנית, צוות בדיוני של חוקרי זירות פשע פותרים פשעי רצח במטרופולין לאס וגאס.
בכל פרק, מציאה של גופה מובילה לחקירה פלילית ע"י חברי הצוות, אשר אוספים ומפענחים ראיות פליליות, מתחקרים עדים ועוצרים חשודים.
בעקבות הצלחתה של הסדרה צולמו שלוש סדרות בת: CSI:מיאמי, ששודרה לראשונה ב-2002, CSI: ניו יורק, שעלתה לשידור ב-2004, ו-CSI: סייבר, שהחלה ב-2015.
הצלחת הזיכיון של CSI הובילה להפקה של הרבה סדרות דומות.
אפקט CSI ייוחס לסדרות הדרמה והפשע אמיתי שהגיעו בעקבות CSI, כמו American Justice ,פשע מן העבר, Waking the Dead, מחשבות פליליות ורבות אחרות.
בהתבסס על דירוג נילסן, 6 מתוך 10 סדרות הטלוויזיה הפופולריות ביותר בארצות הברית ב-2005 היו דרמות פשע ו-CSI הגיעה למקום הראשון בדירוג בנובמבר 2007.
כמה נקודות בסדרות הפשע הפופולריות זכו לביקורת על היותן לא מציאותיות.
לדוגמה, הדמויות בסדרה לא רק מפענחות את זירת הפשע, אלא הן גם מבצעות פשיטות, משתתפות במרדפים ובמעצרים של חשודים, חוקרים חשודים ופותרים תיקים, כאשר כל אלו הם אחריות של שוטרים במדים וחוקרים, לא של אנשי מז"פ.
בנוסף לכך, אם אנשי מז"פ הם אלו שמפענחים את הזירה זה לא נהוג שהם גם יהיו מעורבים בבדיקות של הראיות שנאספו מהזירה, מכיוון שזה מעלה את הסיכון לפסילת אמינות הראיה המדעית.
בחקירות אמיתיות, דגימות אצבע ודי.אנ.איי לרוב אינן מושגות כלל, וכאשר הן בנמצא, יכולים לעבור שבועות או חודשים עד שהם מפוענחים, כאשר במעבדות הפשע בטלוויזיה לרוב יש תוצאות תוך שעות ספורות.
בעונה הראשונה של CSI, טכנאים בנו תבנית גבס של פציעה פנימית כדי לקבוע את סוג הסכין שבו השתמשו כדי לבצע את הפציעה, דבר שאינו אפשרי בטכנולוגיה הזמינה כיום.
דמויות בטלוויזיה לרוב משתמשות במילה "התאמה" כדי לתאר את הקשר הסופי בין שתי ראיות, כאשר במדע פלילי אמיתי נוטים להשתמש בביטויים פחות מוחלטים, שמבהירים כי וודאות מוחלטת היא לרוב לא אפשרית.
אנתוני זייקר, היוצר של CSI, טען כי "כל המדע מדויק" בסדרה.
לעומת זאת, חוקרים תיארו את המדע הפלילי המוצג כ- "קסמי היי-טק".
המדען הפלילי תומאס מאוריליו העריך ש-40% מהשיטות המדעיות המוצגות ב-CSI אינן קיימות.
בנוסף לשימוש בשיטות לא מציאותיות, חוקרי המז"פ מתעלמים מכל אלמנט של אי ודאות שנוכח בחקירות אמיתיות, ובמקום זאת מתארים תוצאות ניסיוניות בתור אמת מוחלטת.
הרעיון שאותם מצגי שווא יכולים לשנות את תפיסת הציבור בכל הנוגע לראיות פליליות נקרא "אפקט CSI", מושג שהחל להופיע בתקשורת הפופולרית ב-2004.
תחת האפקט הזה, קורבנות ומשפחותיהן, חברי מושבעים, מצפים לתוצאות מידיות מטכניקות שהוצגו לראווה כמו ניתוח טביעות אצבע ודי.אן.איי, בעוד שניתוח פלילי במציאות לרוב לוקח ימים או שבועות, כאשר אין ודאות למציאות "אקדח מעשן" לתיק התביעה.
תובעים מחוזיים טוענים שאחוזי ההרשעה בתיקים בהם היו מעט הוכחות פיזיות נמצאו בירידה, הרבה בעקבות ההשפעה של CSI על חבר המושבעים.
עד לשנת 2009 יותר מ-250 סיפורים על אפקט CSI הופיעו בעיתונים ומגזינים, כולל כתבות ב-National Geographic, Scientific American and U.S.
אף על פי שאפקט CSI הוא תופעה עדכנית, היה ידוע זמן רב לפני כי תיאורי מדיה של מערכת המשפט בארצות הברית יכולים לשנות את המודעות, הידע והדעות הציבוריות עליה.
עורך דין אמר ל"ניו יורק טיימס" בשנת 1990 כי " כל עורך דין שלא צופה בפרקליטי אל איי לילה לפני שהוא הולך למשפט הוא טיפש".
סקר מושבעים משנת 2002 הראה כי הצופים בסדרת הטלוויזיה השופטת ג'ודי החזיקו בדעה שגויה בכל הנוגע לנוכחות השופט בבית המשפט.
תוכניות קודמות אשר היו עשויות להשפיע על התפיסה הציבורית של " מערכת החקירה או המשפט" כוללות פרי מייסון (1957–1966), קויינסי אמ אי (1976–1983) ומשפט וסדר (1990-הווה).
דיווחים במדיות השונות, בנוגע למשפטים פליליים, בלוגים אינטרנטיים והצלחת פרויקט החפות גם כן תרמו למודעות הציבורית בנוגע למדעי הזיהוי הפלילי.
צויקר הצהיר כי "אפקט CSI הוא, לדעתי, הוא הדבר המופלא ביותר שקרה אי פעם בעקבות סדרות".
אפקט ה־CSI תואר על ידי החוקרים אן ג'יי שויטר ומייקל ג'יי סאקס כהתייחסות לתופעה, כביכול, של עירור הציפיות מהעולם האמיתי של קורבנות ושל חבר המושבעים בידי אפקט ה־CSI באשר למדע הפורנזי, וביוחד חקירה של זירת הפשע ובדיקות דנ"א.
דונלד אי שלטון, ינג אס קים, וגרג ברק אמרו כי היא שינתה את אופן הצגתם של משפטים רבים כיום בכך שהתובעים צריכים להציג ממצאים פורנזיים רבים יותר בבית המשפט.
בשנת 2006 הראיות שהובאו לתמיכה בהשפעה כביכול היו בעיקר אנקדוטות של אנשי אכיפת החוק והתובעים, ולכאורה נעשתה בחינה אמפירית מועטה של ההשפעה, והמחקר היחיד שפורסם עד אז העלה כי התופעה עשויה להיות מיתוס עירוני.
סקר שערך דונלד אי שלטון, על 1,027 מושבעים פוטנציאלים באן ארבור, מישיגן חשף שבעוד שצופי CSI ציפו יותר לראיות מדעיות מאשר אלו אשר לא צפו בסדרה.
ברוב המקרים, לא היה צורך בראיות מדעיות כדי להגיע לפסק דין.
עם זאת, מחקרים עדכניים יותר מצביעים על כך שלתוכניות הטלוויזיה המודרניות הללו יש השפעה מטעה על תפיסות הציבור וציפיותיו ועל התנהגות המושבעים.
בצטטו את "אפקט ה־CSI", לפחות חוקר אחד הציע לסקור את המושבעים על פי רמת ההשפעה שלהם מתוכניות טלוויזיה כאלה.
הפופולריות של סדרות הטלוויזיה בנושא פשיעה מולידה כביכול תפיסות מוטעות רבות לגבי אופי מדע הזיהוי הפלילי ונוהלי חקירה בקרב חברי מושבעים.
אפקט CSI יכול להשפיע בשתי דרכים עיקריות על פסק הדין: תחילה, המושבעים מצפים לקבל יותר ראיות מדעיות מאשר אלו שקימות או הכרחיות לצורך הגעה לפסק דין, וכתוצאה מכך שיעור הזיכוי גבוה יותר בהיעדר ראיות כאלו.
שנית, לחבר המושבעים יש אמון רב יותר ראיות משפטיות, בעיקר דנ"א, דבר זה גורם לעליה במספר ההרשעות כאשר ראיות אלו מוצגות.
בעוד שתופעות אלה ואחרות עשויות להיגרם כתוצאה מצפייה בסדרות פשע, ההשפעה הנפוצה ביותר היא שמושבעים מזכים את הנאשמים בטעות למרות ראיות מוחלטות לאשמה.
בפרט, תובעים דיווחו כי הם מרגישים כי לוחצים עליהם לספק ראיות דנ"א גם כאשר קיימת עדות ראייה.
למעשה, במחקר שנערך בקרב 444 תובעים, 56% האמינו שהאפקט ה־CSI משפיע כמעט תמיד או תמיד על חבר השופטים, ו־81% האמינו שהשפעת ה־CSI משפיעה על שופטים.
באירוע מתוקשר אחד, האשים פרקליט מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, סטיב קוליי, את זיכויו של השחקן רוברט בלייק באשמת רצח על אפקט CSI.
קוליי ציין כי פסק הדין שבו הוחלט כי בלייק לא אשם הגיע אף על פי שני חשבונות עדים שמוכיחים את אשמתו של בלייק, וטען כי חברי המושבעים "טיפשים להפליא".
עד שנת 2005, מספר חברי מושבעים ותובעים החלו לשנות את ההכנות ותהליכי המשפטים שלהם כדי להתמודד עם אפקט CSI.
כמה שאלו שאלות הקשורות לצפייה בסדרות טלוויזיה הקשורות למערכת המשפט במהלך משפט בו נהוגה שיטת הוואר דיר כדי לזהות את חברי המושבעים המוטים.
לדוגמה, במשפט של צ'ארלס ודריק נגד המדינה (2010), הנאשמים הורשעו ברצח מדרגה שנייה, ובמהלך הליך הוואר דיר השופט הציג שאלה בנוגע לאפקט CSI.
במקרה זה, בית המשפט לערעורים של מרילנד קבע כי השאלה בנוגע לאפקט CSI אשר הופנתה לחבר המושבעים חמורה ואינה הולמת בשל לשונה המוטה ושימוש במונח "הורשע" ללא אזכור לזיכוי.
התובעים השתמשו גם בהצהרות פתיחה ובטיעוני סגירה כדי למזער את ההשפעה האפשרית של אפקט CSI.
במשפט גוף נגד המדינה (2009), התובע שאל במהלך הוואר דיר על יכולתם להגיש פסק דין ללא ראיות מדעיות, ואז הזכיר להם במהלך טיעוני סיום לגבי שאלה זו.
במקרה זה האזכור לגבי אפקט CSI נחשב מקובל מכיוון שהשפה בה השתמשה הייתה נייטרלית וללא משוא פנים.
בנוסף, הדרכת המושבעים שימשה גם כאמצעי ליידע את המושבעים על אפקט CSI.
במשפט אטקינס נגד המדינה (2011) הונחה חבר המושבעים כי אין צורך בראיות מדעיות כדי שהתיק יהיה תקף.
בית המשפט קבע כי הנחיית המושבעים הזו בנוגע לראיות מדעיות איננה תקינה מכיוון שהמדינה לא נשאה בנטל ההוכחה שלה.
יתר על כן, התובעים שכרו עדים מומחים שיסבירו מדוע צורות מסוימות של ראיות פיזיות אינן רלוונטיות לתיקיהם.
באחד ממקרי הרצח באוסטרליה, הסנגור ביקש משפט שופט בלבד כדי להימנע מפרשנויות שגויות של דנ"א על ידי חבר מושבעים.
עד שנית 2006, אפקט CSI התקבל באופן נרחב כמציאות בקרב אנשי מקצוע משפטיים, למרות מעט ראיות אמפיריות לאימות או להפריך אותו.
סקר שנערך בשנת 2008 על ידי החוקרת מוניקה רוברטס הראה שכ-80% מכלל אנשי המקצוע האמריקניים במשפטים האמינו כי היו להם החלטות שהושפעו מתוכניות טלוויזיה משפטיות.
טיילור, מאוניברסיטת ניו יורק, טען כי מבחינה פסיכולוגית, מופעי פשע נוטים יותר להגדיל את שיעור ההרשעות מאשר לזיכויים, מכיוון שהתוכניות מקדמות תחושת צדק וסגירת מעגל שאינן מושגות כאשר חבר מושבעים מזכה נאשם.
העלייה הנתפסת בשיעור הזיכויים עשויה להיות קשורה לאהדה לנאשם או לירידה באמון ברשויות המשפטיות.
סקר שנערך בשנת 2006 בקרב סטודנטים באוניברסיטאות בארצות הברית הגיע למסקנה דומה: סביר להניח שאפקט CSI לא תכביד על התובעים, והיא עשויה למעשה לעזור להם בפועל.
אחד המחקרים האמפיריים הגדולים ביותר על אפקט ה־CSI נערך בשנת 2006 על ידי שופט בית המשפט במחוז ווסטנאו, דונלד שלטון, ושני חוקרים מאוניברסיטת מזרח מישיגן.
הם סקרו יותר מ -1,000 מושבעים, ומצאו כי על אף שציפיות השופטים לראיות משפטיות גדלו, לא היה קשר בין אלו שצפו בתוכניות פשע לבין הנטייה להרשעה.
אחד ההסברים החלופיים לתפיסה המשתנה של עדויות משפטיות הוא מה שמכונה "אפקט הטכנולוגי": ככל שהטכנולוגיה משתפרת ונפוצה יותר ברחבי החברה, אנשים מפתחים ציפיות גבוהות יותר ליכולות הטכנולוגיה בנוגע לראיות הפליליות.
שלטון תיאר מקרה אחד בו חבר מושבעים התלונן מכיוון שהתביעה לא בדק את טביעות האצבעות בדשא, נוהל בלתי אפשרי ולא הוכח בשום סדרת פשע.
מחקר מאוחר יותר של אותם החוקרים מצא כי צופי CSI תכופים עשויים לשים ערך נמוך יותר על ראיות נסיבתיות, אך לצפייהם לא הייתה כל השפעה על הערכתם של עדויות עדי ראייה או על נטייתם להרשיע במקרים עם מספר רב של ראיות.
סיפורים רבים על אפקט ה־CSI מניחים כי חלה עלייה בשיעורי הזיכוי, אם כי לרוב זה מבוסס על ראיות אנקדוטליות.
מחקר שנערך בשנת 2009 על סטטיסטיקה של הרשעות בשמונה מדינות מצא כי בניגוד לדעותיהם של תובעים פליליים, שיעור הזיכוי פחת בשנים שחלפו מאז הופעת הבכורה של CSI.
התוצאה של כל משפט נתון תלויה בצורה הרבה יותר חזקה במצב בו התרחש, ולא אם זה התרחש לפני הבכורה של CSI או אחריה.
מחקר שנערך על ידי אוניברסיטת ויסקונסין – מילווקי משנת 2010 מעלה כי אף על פי שקיים מתאם בין צפייה בסדרות פשע לבין הבנה נתפסת של עדויות דנ"א, לא היו עדויות לכך שצפייה כזו השפיעה על קבלת החלטות המושבעים.
נכון לאוגוסט 2010, שום ראיה אמפירית לא הוכיחה מתאם בין צפייה ב־CSI לשיעורי זיכוי.
אחד החוקרים הציע כי התפיסה של אפקט CSI - ושל תופעות אחרות אשר קשורות לאולם בית המשפט, כמו תסמונת פרי מייסון ותסמונת המעיל הלבן – לא נגרמות כתוצאה מחוסר כשירותם של חברי המושבעים, אלא מחוסר אמון כללי במערכת המושבעים כולה.
אפקט ה־CSI השפיע על אופן ההשכלה וההכשרה של מדענים פליליים.
בעבר כניסה לתחום המחקר הפלילי הצריכה, בדרך כלל, בתואר ראשון במדע, ואחריו תואר שני .
עם זאת, הפופולריות של תוכניות כמו CSI גרמה לעלייה בביקוש לקורסים לתואר ראשון ולתוכניות בוגרים במדע פלילי.
בשנת 2004, הוכפלו תוכניות הפלילים באוניברסיטה הבינלאומית בפלורידה ובאוניברסיטת קליפורניה (דייוויס), כתוצאה מאפקט ה־CSI.
עם זאת, סטודנטים רבים נכנסו לתוכניות אלו עם ציפיות לא מציאותיות.
ההתעניינות המקצועית במדע הפלילי גברה בקרב סטודנטים במדינות נוספות מלבד ארצות הברית כמו אוסטרליה, בריטניה, וגרמניה.
הפופולריות הגוברת של תוכנית מדע הפלילי באוניברסיטת לוזאן בשווייץ יוחסה גם היא לאפקט ה־CSI.
אף על פי שהפופולריות הגוברת של תוכניות הפלילים גרמה למספר רב של מועמדים לצאת לשוק, קיים חשש כי קורסים אלה אינם מכינים את התלמידים בצורה מספקת לעבודה האמיתית בפלילים, מכיוון שלעיתים קרובות הבוגרים חסרים אחיזה מוצקה של עקרונות מדעיים בסיסיים הנלמדים בתואר מדעי.
בפני סטודנטים רבים בתחום הזיהוי הפלילי מוצגים תרחישים טרוויאליים יעילים עם תשובות ברורות מדי, שעשויים לתת להם תפיסות מעוותות לגבי כוחו של מדע הפלילי.
משטרת אלבקרקי ניסתה לשפר את האוריינות המדעית בקרב מדעני הפלילים והמושבעים לעתיד כאחד על ידי פיתוח קורס "Citizen CSI" שמכיר לאזרחים המקומיים את "היכולות והמגבלות של טכניקות זיהוי הפלילי האותנטיות".
בעוד שתוכניות פשע ופליליים סופגות לעיתים קרובות ביקורות על הצגת טכנולוגיות שאינן קיימות, הצגה זו עשויה לעודד ממציאים וצוותי מחקר, שהרי לא פעם חידושים מדעיים הוצגו לראשונה במדע בדיוני.
אפקט ה־CSI עשוי גם לשנות את אופן ביצוע הפשעים.
בשנת 2000, השנה בה הופיע לראשונה התכנית CSI (חקירת זירת פשע), 46.9% מכלל תיקי האונס בארצות הברית נפתרו על ידי המשטרה.
כמה חוקרים ייחסו את הירידה הזו לאפקט ה־CSI, מכיוון שלפעמים תוכניות כמו זו מסבירות באופן מפורט ולא בהכרח מכוון כיצד עבריינים יכולים להסתיר או להשמיד ראיות.
כמה קורבנות אונס דיווחו כי תוקפיהם אילצו אותם להתקלח או להתנקות באקונומיקה לאחר תקיפתם.
בדצמבר 2005, פרץ ג'רמיין מקיני לבית במחוז טרומבול, אוהיו, שם רצח שתי נשים.
כצופה בסדרה, עשה מקיני מאמצים יוצאי דופן כדי להסיר עדויות לפשעו: הוא ניקה את ידיו באקונומיקה, שרף את הגופות ואת בגדיו וניסה להשליך את נשק הרצח באגם.
בסופו של דבר נתפס מקיני.
ריי פיבי, ראש חטיבת הרצח במחוז לוס אנג'לס, העיר כי בנוסף ללימוד עבריינים כיצד להסתיר ראיות, תוכניות פשע עשויות אפילו "לעודד אותם, כשהם רואים בטלוויזיה כמה קל לחמוק מזה בלי עונש".
אחרים טוענים שלתוכניות כמו CSI אין כל השפעה חינוכית על עבריינים.
מקס הוק, מנהל היוזמה למדע פלילי באוניברסיטת ווסט וירג'יניה, אמר כי אף על פי ש־CSI עשוי לחנך פושעים, אנשים הפונים לחיי פשע בדרך כלל אינם מאוד אינטליגנטים מלכתחילה.
ייתכן גם שלתוכניות הפשע יש השפעה הפוכה, כי לעיתים ניסיונות להסתרת ראיות מייצרות ראיות נוספות.
הוק נתן דוגמה לכך - פושעים שנמנעו מלהשתמש ברוק שלהם לסגירת מעטפות, מחשש להשאיר עליהן דגימות דנ"א, אך השאירו שאריות שיער וטביעות אצבע על נייר הדבק בו השתמשו.
תמי קליין, החוקרת הראשית בפרשת מקיני, אמרה כי מקרי הרצח שהיא חוקרת מבוצעים על ידי אנשים "שלרוב הם די טיפשים".
לארי פוזנר, לשעבר נשיא האיגוד הלאומי לעורכי הדין להגנה פלילית, טען כי מכיוון שאנשים שמבצעים פשעים אלימים בדרך כלל אינם נוקטים אמצעי זהירות, סביר להניח שתוכניות טלוויזיה העוסקות הפלילים לא ישפיעו על דפוסי פעולתם.
אנס סדרתי שהורשע, ג'ונתן היינס, אילץ את קורבנותיו להשמיד עדויות משפטיות.
הוא נתפס רק לאחר שאחת מקורבנותיו תלשה לו שערה בכוונה, בהשראת סדרת הטלוויזיה CSI, שהתגלתה מאוחר יותר במכוניתה וקשרה אותו למקרה.
שוטרים מרשויות אכיפת החוק מקבלים פעמים רבות שאלות ודרישות בנוגע לחקירותיהם הנובעות מתצוגות לא מציאותיות בטלוויזיה.
בסקר שנערך בקרב שוטרים קנדיים ב -2010, נמצא כי חלק מהשוטרים היו מתוסכלים מהתעניינות, ולעיתים פקפוק, האזרחים המושפעים מסדרות כמו CSI, אם כי רובם ראו זאת כהזדמנות להציג לציבור עבודה משטרתית אמיתית.
טכנולוגיות חדשות והגברת המודעות הציבורית למדע הפלילי עוררו עניין חדש בפתירת תיקים פתוחים וחקירות שהופסקו והגבירו את תחושת האחריות בקרב חוקרי המשטרה.
עם זאת, הביקוש ההולך לראיות משפטיות עלול לגרום לעומס גדול מדי על המעבדות למחקר פלילי.
חלק ממעבדות הפשע מעבדות כמה אלפי תיקים מדי שנה.
רשויות אכיפת חוק רבות אין מספיק מקום אחסון לכמות הגדלה של ראיות פיזיות שהן אוספות.
בחלק מחקירות, עדויות דנ"א אינן נאספות משום שאין מספיק מקום לאחסן אותן כראוי.
אפקט איקאה הוא הטיה קוגניטיבית שבה לצרכנים יש נטייה להפריז בערכם של מוצרים שהם היו שותפים בחלק מתהליך ההרכבה שלהם.
על פי התיאוריה, אנשים המרכיבים בעצמם מוצר כלשהו ומשקיעים בכך זמן ואנרגיה רבים יותר מאשר בתהליך הקנייה של מוצר מוגמר, נעשים הרבה יותר קשורים לחפץ ומוכנים לשלם עליו יותר מאשר על מוצר המגיע מוכן ומושלם.
זאת אומרת, ההשקעה של הצרכן בחפץ מגבירה אצלו את האהבה כלפיו.
השם אפקט איקאה נובע מכך שפריטי ריהוט רבים הנרכשים מהיצרנית וקמעונאית הרהיטים איקאה השוודית, דורשים הרכבה.
תוצאות של מחקר שנערך בשנת 2011 הראו כי הנחקרים היו מוכנים לשלם בממוצע כ־63% יותר עבור רהיטים שהרכיבו בעצמם, מאשר עבור פריטים זהים שהורכבו מראש.
בשנות ה-50 הושקו לראשונה תערובות מוכנות לעוגות שלא נמכרו בהצלחה רבה.
קהל היעד לו שווק המוצר (עקרות בית) הביע התנגדות: התערובות היו קלות מדי לאפייה, מה שאומר שהכנתן לא זכתה להערכה מספקת.
כשהיצרניות החליפו את המתכון לכזה שדרש הוספה של ביצה לתערובת, עלו רכישות המוצר בצורה דרסטית.
באופן אירוני, הגדלת העבודה הכרוכה בהכנת עוגה למשל, והפיכת המשימה למאומצת יותר - הגדילו את האהדה למוצר.
אפקט איקאה זוהה והוגדר על ידי החוקרים מייקל נורטון מבית הספר לעסקים בהרווארד, דניאל מוצ'ון מאוניברסיטת ייל ודן אריאלי מאוניברסיטת דיוק, שפרסמו בשנת 2011 את תוצאות שלושה מחקרים בנושא.
הם תיארו את אפקט איקאה כ"העבודה לבדה יכולה להספיק כדי לגרום לכך שאנשים יעניקו חיבה יתרה לחפץ שהוא תוצאה של עבודתם: אפילו בנייה של שולחן משרדי סטנדרטי, משימה בודדת ומפרכת, יכולה לגרום לאנשים להעריך יתר על המידה את היצירות שלהם (שלעיתים קרובות בנויות בצורה גרועה)".
נורטון, מוצ'ון ואריאלי ציטטו את עבודתם הקודמת של חוקרים אחרים בנושא "הצדקת המאמץ" שהוכיחה שככל שמישהו יתאמץ יותר ויעבוד קשה יותר על משהו, כך הוא יעריך יותר את התוצאה.
תופעה זו כבר נותחה בעבר על ידי חוקרים מתחום הפסיכותרפיה, הפסיכולוגיה החברתית וחוקרי שטיפות מוח כמו למשל הפסיכולוג החברתי יהודי-אמריקאי לאון פסטינגר (1957).
מעצבי מוצר הכירו את אפקט איקאה הרבה לפני שהוא קיבל את השם הזה.
החוקרים נורטון ועמיתיו ציינו כי עוד בטרם נוסח השם והוגדר האפקט, כבר במשך זמן רב הוא היה מוכר על ידי אנשים בתחום השיווק.
החוקרים ציינו את רשת החנויות בשם Build-a-Bear, המאפשרת לאנשים להכין דובוני צעצוע בעצמם.
צרכנים רבים נהנים מאופציה זו, אף על פי שהם משלמים עבור המוצר הזה מחיר גבוה יחסית למרות שבזכות עבודתם נחסכת כביכול מהיצרן חלק מהעבודה על המוצר המוגמר, דוב הצעצוע.
בנוסף, החוקרים הצביעו על הפופולריות של "תוויות השחת", במסגרתה אנשים המתגוררים בערים משלמים כדי לעשות עבודה של חקלאים.
החוקרים טוענים כי בכל המקרים האלו נראה כי אנשים מוכנים לשלם מחירים גבוהים יותר עבור פריטים בהם השקיעו כמות מסוימת של עבודה עצמית.
החוקרים ציינו כי כתוצאה ממחקרי פסיכולוגיה צרכניים קודמים שהצביעו למעשה על קיומו של אפקט איקאה, חברות רבות עברו מלראות בצרכנים כ"מקבלי ערך" במקום "יוצרי ערך משותפים".
אחד המרכיבים בשינוי זה היה מעורבות הצרכנים בעיצוב מוצרים, שיווק ובדיקות.
במחקר שנערך על ידי ארונסון ומילס בשנת 1959 ותואר כ"קלאסי" הביא לתוצאות שנראה שמשקפות את אותם העקרונות כמו באפקט איקאה.
משתתפות במחקר חולקו לשלוש קבוצות ועברו "טקסי קבלה" שונים לפני שנכנסו לקבוצות דיון.
חלקן לא עברו טקס קבלה כלל, חלקן עברו "טקס קל" וחלקן עברו "טקס קשה" לפני שנכנסו לקבוצת דיון.
לאחר ההשתתפות של אותן נשים בקבוצת הדיון הן נתבקשו להעריך את הקבוצה.
להערכה שלהן היה קשר ישיר לרמת המאמץ שנדרשה מהן לפני שהוכנסו לקבוצה.
הניסויים של דן אריאלי, נורטון ואחרים
נורטון ועמיתיו ערכו מחקר כדי לברר אם צרכנים ישלמו מחיר גבוה יותר עבור מוצרים שדורשים הרכבה עצמית.
המחקר כלל שלושה ניסויים שונים בהם המשתתפים בנו פריטי לגו, קיפלו דמויות אוריגמי והרכיבו מוצרים של איקאה.
בניסוי הראשון, הנבדקים קיבלו משימה להרכיב רהיטים של איקאה.
לאחר מכן תימחרו החוקרים פריטי ריהוט שונים והראו לנחקרים: פריטים שהנסיינים הרכיבו וגם פריטי ריהוט של איקאה שהורכבו מראש.
התוצאות הראו כי הנבדקים היו מוכנים לשלם 63% יותר עבור הפריטים שהם היו שותפים בתהליך ההרכבה שלהם.
בניסוי השני, הנחקרים נתבקשו להכין צפרדעים או ציפורים באוריגמי וכשסיימו את היצירה הם נתבקשו לומר כמה הם מוכנים לשלם עבור עבודתם שלהם.
התשובה הממוצעת הייתה 25 סנט.
כשהחוקרים שאלו אנשים אחרים מאותה סביבה כמה הם מוכנים לשלם כדי לקנות את היצירות התשובה הממוצעת הייתה 5 סנט.
כלומר אנשים מוכנים לשלם על דבר שהם עשו בעצמם פי חמישה ממה שהם היו מוכנים לשלם על חפץ זהה שהם לא עשו.
מסקנותיו היו: המאמץ שאנו משקיעים בחפץ מסוים משנה לא רק אותו; הוא משנה גם אותנו ואת האופן שאנו מעריכים בו את העצם.
וכן: ככל שעמלנו יותר, כך גדלה אהבתנו לפרי עמלנו.
הניסוי השלישי והאחרון כלל שתי קבוצות של נחקרים שהרכיבו פריטים של איקאה.
קבוצה ראשונה הרכיבה פריט מההתחלה ועד הסוף והקבוצה השנייה הרכיבה חלקית.
התוצאות הראו כי הנחקרים שבנו את הפריט מההתחלה ועד הסוף היו בסופו של דבר מוכנים לשלם עבורו יותר מאשר הנחקרים שבנו פריט באופן חלקי בלבד.
הניסויים של אריאלי, נורטון ואחרים הוכיחו כי הרכבה עצמית משפיעה על הערכת המוצר על ידי הצרכן.
התוצאות מצביעות על כך שכשאנשים בונים מוצר מסוים בעצמם, גם אם הם עושים עבודה גרועה, הם עדיין מעריכים את התוצאה הסופית יותר מאשר אם לא היו משקיעים מאמץ ביצירה שלו.
החוקרים ציינו כי השימוש ב"קופסאות איקאה פשוטות וסטים של לגו שאינם מאפשרים התאמה אישית" לא מנע מאפקט איקאה לבוא לידי ביטוי.
במחקר שתוצאותיו פורסמו בשנת 2003 מצאו גיבס ודרולט כי רמות האנרגיה של הצרכנים יכולות להשפיע עליהם ולבחור בחוויות שמערבות מאמץ גבוה יותר.
עם זאת הם ציינו שחברות מסחריות צריכות להיזהר לא לאתגר את הצרכנים שלהם יותר מידי, מאחר שאם בסופו של דבר הצרכנים לא יצליחו להשלים את המשימה הם יחוו תחושות של חוסר שביעות רצון.
תוצאות של מחקרים שנערכו על ידי דאהל ומורו (2007) מצביעות על כך שלקוחות מרוצים יותר כאשר קיימת מגבלה על כמות היצירתיות שהם יכולים לבטא במהלך הרכבה של מוצר כלשהו.
גורם אחד לאפקט הוא ש"הרכבה עצמית של מוצרים עשויה לאפשר לאנשים להרגיש מוכשרים וגם להציג לראווה את הראיות לכישרוניות שלהם" כמו כן, הרעיון שהם "חוסכים כסף על ידי קניית מוצרים שדורשים הרכבה מסוימת" עשוי לגרום להם להרגיש כצרכנים נבונים.
אפשרויות אחרות המסבירות את אפקט איקאה הן למשל "התמקדות במאפיינים חיוביים של מוצר, והקשר בין מאמץ לחיבה".
אפקט איקאה הוא חלק משורה של הטיות קוגניטיביות שעוסקות בקשרים הסיבתיים בין המאמץ הנתפס והערכת השווי הנתפסת.
עבודת המחקר של נורטון ואחרים הוכיחה שההערכה של הנחקרים את המוצרים לא קשורה להיותם הבעלים של המוצרים או לעובדה שהיה להם יותר זמן התקשרות ונגיעה במוצרים.
בתחום התעסוקה, נראה כי אפקט איקאה תורם ליצירת אפקט עלות שקועה, המתרחש כאשר מנהלים ממשיכים לעיתים להקדיש משאבים לפרויקטים מסוימים גם כאשר הם נכשלים רק כי הושקעו בהם כבר הרבה אנרגיות.
ההשפעה קשורה גם לתסמין הלא-הומצא-כאן (Not Invented Here), במקרים בהם התרבות הארגונית מתעקשת שלא להשתמש במחקר או בידע שמקורם מחוץ לארגון.
הסופר טיילר טרוורן הבין שהוא היה עד בעצם לדוגמה של אפקט איקאה כאשר הגיע לסיור בבית שהיה מועמד למכירה במחיר שהוגדר כמחיר מנופח ו"יקר מידי בלפחות 30 אלף דולר".
הסופר גילה בסופו של דבר שהסיבה לכך שבעלת הבית שניסתה למכור את הבית העריכה את מחירו כגבוה מידי הייתה שהיא "בנתה בעצמה את הבית והתאימה את העיצובים בו לטעמה האישי".
ההשקעה הזו בעצם גרמה לכך שבעלת הבית ראתה את הבית כיצירת מופת חד פעמית, בעוד שבפועל הסופר שהגיע לבית ראה אותו שווה ערך לבתים אחרים אך "צבוע בצבעים שאני בחיים לא הייתי בוחר בהם לבית".
טרוורן גם הבין שהוא עצמו נפל קורבן לאפקט איקאה בהזדמנויות שונות: "היה לי קשר מיוחד עם המכונית הישנה שלי כי תמיד עבדתי עליה ותיקנתי אותה בכוחות עצמי.
וכשהאייפון שלי התקלקל בשנה שעברה, פירקתי אותו ולמדתי לתקן אותו כדי שאמשיך להשתמש בו."
ניתן לומר כי אפקט איקאה מתבטא גם במצבים בהם מתכנתים הוזמנו לעזור (ללא תשלום) ביצירה של תוכנות קוד פתוח ומערכות הפעלה, כמו לינוקס.
השפעת אפקט איקאה נצפתה גם אצל בעלי חיים, כגון חולדות וציפורי שיר ממשפחת הזרזיריים, שמעדיפים להשיג מזון ממקורות שדרשו מאמץ מצידם.
טרוורן יעץ לבעלי עסקים כי הם "יכולים להפיק תועלות עצומות על ידי הפעלת אפקט איקאה לעבודה עבור לקוחותיך.
מתי שרק אפשר, כדאי להתאים אישית את המוצרים והשירותים לצורכי הלקוחות.
תן להם להרגיש כאילו היצירתיות והמאמץ שלהם מסייעים בהשגת המוצר שהם באמת רוצים.
הם ישלמו יותר על זה."
מאמר בעיתון פורבס משנת 2012 ייעץ למשווקים כי "אם הלקוחות שלך מרכיבים את המוצר שלך, הם יאהבו אותו יותר", אך הוסיף כי "יש צורך חיוני בכך שתהליך ההרכבה של המוצר יהיה ברור וחף מתסכולים".
למעצבי אפליקציות מחשבים הומלץ לנצל את אפקט איקאה על ידי כך שיספקו "נתוני דוגמה, ברירות מחדל שהוגדרו מראש ותבניות הניתנות לעריכה כדי לעזור לאפליקציה שלך להרגיש חיה עם תוכן וחיבורים רלוונטיים למשתמשים.
לאחר מכן השתמשו בטריגרים, בהנחיות ובהדרכה בדוא"ל כדי לגרום לאנשים לקיים אינטראקציה עם התוכן - גם אם זה רק כדי להעביר כרטיס או להשיב לדוא"ל.
זה עוזר להוריד את הפחד והתסכול מההתמודדות עם מוצר חדש תוך הגדלת יכולות." חברות שמיצרות מוצרים ממוחשבים כמו למשל Wistia, Basecamp ו-I Done הונחו על ידי אפקט איקאה בהצגתם לציבור.
נורטון ועמיתיו הזהירו כי אפקט איקאה עשוי לגרום לאנשים להעריך יתר על המידה את החפצים שלהם בעת המכירה.
למשל, "אנשים עשויים לראות בשיפורים שביצעו בבתיהם - כמו שביל לבנים שבנו בעצמם כמשהו שגורם להעלאה של ערך הבית בניגוד לקונים, שכל מה שהם רואים זה בעצם שביל שעשוי בצורה חובבנית."
מצד שני, מאמר מ-Psychology Today משנת 2012 מציע כי "אם אתה מתקשה להחליט בין לקנות משהו שנבנה מראש או להרכיב אותו בעצמך, העבודה הנוספת שאולי לא נראית שווה את זה עשויה מאוד לגרום לך לחייך כשתסיים את מלאכת ההרכבה.
חיסכון בעבודה קשה יכול לגרום לך קצת אושר."
אֲפֵקָה היא עיר מקראית בהרי יהודה.
העיר נזכרת ב, ונמנית בקבוצה 6 של רשימת ערי יהודה: ""אֲרַב וְרוּמָה וְאֶשְׁעָן.
אֲפֵקָה שביהודה נזכרת במקרא פעם אחת ויחידה, ברשימת ערי יהודה.
רשימה זו מתוארכת במחקר לחצייה השני של תקופת המלוכה.
מכלל המחקר ומסקר הר יהודה כולו עולה כי תארוך לימי חזקיהו אפשרי, אך יש עדיפות לתארוך לימי יאשיהו.
העיר התקיימה, איפוא, בתקופה זו לפחות.
קבוצה 6 ברשימת ערי יהודה היא קבוצת לב הר חברון, שבראשה חברון עצמה.
מכאן שלתושבי הקבוצה והעיר יש קשר למשפחת הכלֵבים, אחת הגדולות במשפחות יהודה, אשר חברון וסביבתה השתייכו להם כעולה ממסורות כָּלֵב במקרא.
מקובל כי מקומות הנושאים שמות כמו אפקה או אפק שכנו ליד אפיק מים או מעיין.
בקבוצה 6 מזוהות היטב ארב, רומה, בית-תפוח וחברון, ובמרחב זה ריכוז המעיינות הגדול ביותר הוא בעמק סיל א-דילבה.
אולם סביבת ח' כנען מתאימה פחות למשתמע מהשם 'אפקה', והפרשי המרחק בין בית-תפוח לח' כנען (4 ק"מ) או לסיל א-דילבה (6 ק"מ) אינם משמעותיים, וכל שיקול הקרבה לבית-תפוח הוא משני.
כוכבי שינה בהמשך את הזיהוי לח' מרג'ם, בלב אזור המעיינות שבסיל א-דילבה.
כוכבי שינה את הזיהוי מתוך ניסיון התאמה לסכימה של גבולות קבוצות הערים, שהופרכה בינתיים.
אולם הזיהוי עצמו הוא בכל זאת ההולם ביותר את השם אֲפֵקָה: אתר הסמוך מאוד לקבוצת המעיינות המרשימה ביותר בהר-יהודה כולו, שולט עליה וחב לה את קיומו.
שיא היישוב בתקופת הברזל 2ג-ד ונראה שאז גם בוצר האתר.
ראשית היישוב אולי כבר בתקופת הברזל 1 (חרסים בודדים, הערכת השטח כ-9 ד' ושמא פחות).
מהתקופות הרומית 1, הביזנטית והעות'מאנית זוהה רק חרס אחד מסופק מכל תקופה (השטח מוערך בכ-8 ד' ומטה, אם בכלל); מהתקופה הרומית 2 ומימי הביניים לא זוהו חרסים.
אפקט אימהי (Maternal Effect) הוא שם כולל לתכונות אשר הפנוטיפ שלהן בצאצא מושפע מהגנוטיפ של האם בלבד.
תכונות בעלות אפקט אימהי קובעות בין היתר את דגם ההתפתחות הראשוני של העובר – הכיווניות ראש-זנב (Anterior-posterior) או כיווניות גחון-גב (Dorsal-ventral).
תכונות מסוג זה זוהו בקרב חרקים ובמידה פחותה בקרב יונקים.
משמעות האפקט האימהי היא שהפנוטיפ של הצאצא, הביטוי של גנים בצורת תכונות הצאצא, אינו נקבע אך ורק על ידי הגנים שמתבטאים מגנום העובר עצמו, אלא גם על ידי הגנים שמתבטאים עוד בביצית וה-RNA והחלבון המקודד בהם מצויים בביצית עוד טרם ההפריה, ועל כן מקודדים בגנום האם בלבד.
דוגמה קלאסית מוצגת באיור 1 - הכלאות שנערכו בחילזון Limnea peregra (איור 1), בהן עקבו החוקרים אחר כיוון הסיבוב של הקונכייה (סיבוב ימני או שמאלי) לאורך שני דורות של הכלאות.
דוגמה להשפעה גנטית של אפקט אימהי מתרחשת כאשר RNA שליח (mRNA) ופקטורי בקרה שהיו בביצית עוד טרם ההפריה ישפיעו על מהלך התפתחות העובר, באמצעות בקרה של שיעתוק, העברות אותות ותרגום חלבונים.
בעקבות השפעות אלה הצאצאים עשויים לפעמים להיות שונים מהפנוטיפ של האם, כיוון שהפנוטיפ שלהם נקבע על ידי הגנוטיפ האימהי המתבטא בביצית.
יש לציין, כי אפקט אימהי מתרחש כאשר הפנוטיפ של האורגניזם נקבע על ידי הגנוטיפ של אמו, ללא קשר לפנוטיפ של האם (איור 1).
לדוגמה בדור השני (F2), במצב של אפקט אימהי רצסיבי, נקבה הומוזיגוטית למוטציה עשויה להיראות נורמאלית (Wild type) מבחינה פנוטיפית (אם אימה הייתה הטרוזיגוטית).
עם זאת, הצאצאים שלה יראו את הפנוטיפ המוטנטי, גם אם הגנוטיפ שלהם הוא הטרוזיגוטי למוטציה.
גנטיקה של אפקט אימהי בחיות
גנים בעלי אפקט אימהי יהיו מעורבים בשלבים הראשונים של ההתפתחות העוברית עוד טרם הפעלת הגנום העוברי (Maternal to zygote transition).
בנמטודה מסוג Caenorhabditis elegans הגן clk מעורב בשליטה על המעבר בין שלב ההפריה ועד חלוקה לשניים עד ארבעה תאים.
clk-2 אחראי לבקרת אורך הטלומר שמאפשר לשמור על שלימות הכרומוזום בכל פעם שהכרומוזום משוכפל לקראת חלוקת התא.
מוטציה ב-clk-2 אצל C.elegans שגורמת לביטוי יתר של הגן יכולה להוביל לקיצור הטלומר ולחוסר יכולת לבקר גנים במיוחד אם הם סמוכים לטלומר.
דוגמה נוספת לגן אימהי חשוב, הוא piwi, גן שמשתתף בבקרה של טרנספוזון וחידוש של תאי נבט בדרוזופילה.
בביצים של דרוזופילה, הביצית והתאים התומכים (Nurse cells) מתפתחים מתא גזע בודד כשתהליך הציטוקינזה אינו מושלם, והציטופלסמה של הביצית ושל תאי התמיכה נשארת מחוברת על ידי מבנים הנקראים "תעלות טבעת" (Ring tunnels).
בתהליך זה רק הביצית עוברת מיוזה ותורמת DNA לדור הבא.
אפקט אימהי בדרוזופילה משפיע על מגוון תפקידים בהתפתחות העובר; על התזמון של אירועים התפתחותיים, על התבניות המרחביות של העובר ועל ההבחנה בין סוגי תאים (דיפרנציאציה).
גנים אלה מבוטאים לפני ההפריה במהלך האואוגנזה (התפתחות הביצית) אצל האם.
למשל, אחד התפקידים החשובים ביותר של גנים אלו הוא ביסוס הציר הקדמי-אחורי של העובר שהוא הציר הראשי של הגוף, הקובע את המיקום של הראש, בית החזה והבטן.
הגן biocoid וגן בשם nanos הם שניים מהגנים החשובים ביותר במסגרת האפקט האימהי שמעורבים בהקמת הציר הקדמי-אחורי.
הגן bicoid שמקודד לחלבון Homeotic protein bicoid, מספק מידע לתא על מיקומו בעובר, זוהה כ-RNA שליח שמתועתק בתאי התמיכה ולאחר מכן עובר לביצית.
פעילות חלבון זה מאפשרת לביצית להתמיין לאזור ממנו יתפתח האזור הקדמי של גוף הדרוזופילה (ראש וחזה).
הגן nanos אחראי ליצירת חלקים של הבטן האחורית בדרוזופילה.
אימהות הומוזיגוטיות לפגם בגנים אלו יגרמו להתפתחות עוברים ללא מבני ראש, חזה ובטן.
בדומה לפעילותם של גנים אלו, גנים נוספים בעלי אפקט אימהי מתבטאים בביצית המופרית ויכולים להשפיע על התבנית המרחבית של העובר (האופן שבו סוגים שונים של תאים מסודרים בעובר) על ידי ניתוב חלבונים או RNA החיוניים להתמיינות לאזורים ספציפיים בזיגוטה.
שם, לאחר החלוקות עד לשלב הבלסטוציסט, יתמיינו תאים לסוגיהם.
דוגמה נוספת היא חלבוני piwi (הוזכרו למעלה): חלבונים אלה קושרים רצפי small RNA ליצירת קומפלקס piwi/RNA אשר אחראי להתחדשות תאי הנבט בשלב המוקדם של התפתחות העובר.
השתקת חלבון אחד מחלבוני PIWI גורמת לצמצום מאגר הקומפלקס piRNA ומפחיתה את יכולתו לבקר גנים המתבטאים מן הגנום הזיגוטי במהלך היווצרות העובר.
לגן זה יש מעורבות בפוריות ובמורפולוגיה רגילה אצל נקבות אך לא אצל זכרים.
לעומת מינים שאינם יונקים, יחסית מעט מאוד ידוע על תפקידם של גנים המתבטאים עוד מגנום האם, MEGs (Maernal effect genes), בהתפתחות עוברית אצל יונקים.
עם זאת, מקרים מהסוג אצל יונקים (עכבר) דווחו לראשונה בשנת 2000.
הגנום של הזיגוטה ביונקים לא מתבטא אלא לאחר שלב הבלסטוציסט.
כתוצאה מכך, אירועי התפתחות מוקדמים כמו החתמה גנומית (Genomic imprinting) נמצאים תחת שליטה של גורמי בקרה ונקבעים על ידי גנים המבוטאים על ידי האם, משום שהם נוכחים בביצה לפני ההפריה.
המעבר משליטה אימהית על ההתפתחות לשליטה עוברית מתרחש עם הפעלת הגנום העוברי (Embryonic genome acti vation, EGA) בשני שלבים: מעבר קטן ומעבר גדול.
בעכברים EGA קטן מתרחש בשלב העוברי של תא אחד וה-EGA הגדול מתרחש בשלב העוברי של שני תאים.
בבני אדם, אירועים אלה מתרחשים בשלבים של שני תאים וארבעה עד שמונה תאים.
ההשפעה של שינוי ה-MEGs ביונקים נקבעת בשלב מוקדם של ההתפתחות.
עם זאת, לא ניתן להבחין בהשלכות של שינוי זה (למשל, הפרעות בתבנית ההחתמה הגנומית) על הפנוטיפים של הצאצאים עד שלב מאוחר יותר של ההתפתחות של העובר.
גן MEG הראשון אצל בני אדם NLRP7 בודד לראשונה בשנת 2006. גן זה הוא אורתולוג (בעלי מקור אבולוציוני משותף) לגן MEG בעכבר NLRP2 .
NLRP7 נמצא בציטופלזמה של תאים, שם הוא מקושר למנגנון גולג'י ולמרכז המארגן של מערכת השינוע התוך תאית – ה-Microtubuli.
מוטציות בגן NLRP7 יכולות להוביל למגוון מחלות, כולל הפלות ספונטניות חוזרות ונשנות, ללידות עם עובר מת, ולהריונות חריגים שיכולים להתפתח לסרטן.
בקרב נשים הנושאות שתי מוטציות בגן NLRP7 תואר מספר קטן של לידות בהן העובר נולד חי (6:346 הריונות) יחסית לנשים בעלות מוטציות missense (מוטציית סלף) הצפויות להיות בעלות השלכות תפקודיות קלות או מוטציות אשר מותירות צורון (איזופורם) אחד של החלבון ללא פגע.
אצל נשים שנושאות לפחות מוטציה אחת של Protein-truncating variants (וריאנטים גנטיים שצפויים לקצר את רצף הקידוד של הגן) קיים סיכוי גבוה שהעובר ימות (0:257 הריונות).
בנוסף, מוטציות ב-NLRP7 יכולות לגרום לפיגור גדילה תוך רחמי.
נראה אם כן, כי מוטציות בגן זה משפיעות על הרבייה.
בדומה ל-NLRP7, רוב האפרטים האמהיים האנושיים קשורים במנעד של תסמינים, החל מכשל בחלוקת התאים הראשונה של הזיגוטה ועד תופעה שבה העובר מפסיק לגדול לפני שהוא הופך לבלסטוציסט, כאשר התאים מפסיקים להתחלק לפני היום החמישי, כפי שתואר במהלך הפריה חוץ גופית (IVF).
מוטציות בכמה MEGs שתוארו באדם, כגון CDC2031, קשורים גם להשפעה על ההתפתחות העוברית בנקודות זמן מוקדמות יותר, כולל פגמים בהבשלה והפריה של ביציות.
היחס בין הורשה אימהית, השפעה אימהית ואפקט אימהי
השפעה אימהית היא מונח רחב המתייחס לכל דרך שבה הגנוטיפ, הפנוטיפ או הסביבה של האם יכולים להשפיע על הפנוטיפ של צאצאיה.
אפקט אימהי הוא תוצאה של mRNA וחלבונים (תוצרי גן) המתקבלים מהציטופלסמה של ביצת האם.
לעומת זאת הורשה אימהית היא הורשה שבה הDNA המיטוכונדרי מועבר באופן ספציפי מאברון (מיטוכונדריון) רק מהאם לצאצאים; ביטוי הגנים המיטוכונדריים כולל גנים שמקורם גם בגנום הגרעיני, ורובם מתבטאים רק לאחר הפעלת הגנום הזיגוטי.
אמנם ה-RNA והחלבונים המקודדים במיטוכונדריה כבר נמצאים בביצית טרם הפרייתה אבל הפנוטיפ נקבע אצל הצאצאים כבר בדור הראשון ונורש רק על ידי נשים לכל הצאצאים.
מסיבות אלה תורשה אימהית נבדלת מהאפקט האימהי.
ההתייחסות לסביבה אימהית כוללת ממנגנונים סביבתיים, גנטיים ואפיגנטים.
דוגמה להשפעה סביבתית היא הזנה אימהית: חומרים מזינים, חלבונים ומולקולות אחרות שהאם מספקת לעובר דרך השליה.
מולקולות אלה יכולות להשפיע על התפתחות העובר והפנוטיפ שלו.
דוגמה ידועה אחת להשפעה אימהית בבני אדם היא סוכרת הריון, כלומר עליה מסוכנת של סוכר בדם בזמן ההיריון.
לפי השערה זו, עלייה בבקרה המטבולית האימהית משנה את פעילות תאי הבטא של הלבלב העוברי, תאי שומן ((adipocyte ותאי שריר (myocyte), וגורמת ליתרון תחרותי מתמשך של תאי שומן ברכישה ובייצור של אנרגיה המבוססת על התזונה.
בשל כך סוכרת הריון יכולה להוביל למספר בעיות בריאותיות נוספות לתינוק, כגון macrosomia (תינוק גדול מדי עבור גיל ההיריון), היפוגליקמיה (רמת סוכר נמוכה בדם), וסיכון מוגבר להתפרצות סוכרת מסוג שני (Type 2 diabetes) מאוחר יותר בחיי היילוד.
בדומה ליונקים, תזונה אימהית בעופות משפיעה על גודל הצאצאים.
מחקרים הראו כי אימהות שניזונות מתזונה באיכות גבוהה מייצרות ביצים גדולות יותר, המובילות לצאצאים גדולים יותר הנוטים יותר לשרוד לבגרות ולהתרבות.
הסיבה לכך היא, שהחומרים מתזונת האם מועברים לביצה ועוזרים לתמוך בצמיחת העובר.
השפעה נוספת שנבדקה היא לחץ במהלך היריון הגורם לצאצאים להיות אגרסיביים יותר ופחות מגיבים לרמזים חברתיים.
לבסוף, יש לציין כי לסביבה אימהית יש השפעה על מערכת החיסון של הצאצא.
לדוגמה, הגנוטיפ האימהי יכול להשפיע על ביטוי הגנים המעורבים בתפקוד המערכת החיסונית והפנוטיפ האימהי יכול לספק חומרים מזינים או משאבים אחרים החיוניים להתפתחות המערכת החיסונית.
בנוסף, התנהגות האם, כדוגמת הרגלי האכילה עשויה להשפיע באופן עקיף על התפתחות המערכת החיסונית של הצאצא.
אַפּפֶלְשוֹרְלֶה , גם Apfelsaftschorle (שפריצר מיץ תפוחים) או Apfelsaft gespritzt (מיץ תפוחים מוגז – שם זה בשימוש נרחב יותר בהסן, בבוואריה ובאוסטריה) הוא משקה קל פופולרי בשווייץ, בגרמניה ובאוסטריה.
אפפלשורלה מורכב ממים מינרליים מוגזים (מי סודה) ומיץ תפוחים.
הקטגוריה הרחבה יותר של Fruuchtschorle מורכבת מכל מיץ פירות מעורבב עם מי סודה, אבל אפפלשורלה הוא ללא ספק הנפוץ ביותר.
שפריצר (כלומר, יין מעורבב עם מים מוגזים) נקרא בארצות דוברות הגרמנית בשם Weinschorle.
אפפלשורלה מכיל פחות קלוריות והוא פחות מתוק ממיץ תפוחים טהור.
המשקה גם כמעט איזוטוני (מדד של דרגת הלחץ האוסמוטי האפקטיבי, פוטנציאל המים של שתי תמיסות המופרדות לחדור זה לזה) וזה הופך אותו לפופולרי בקיץ ובקרב ספורטאים.
אפפלשורלה הזמין באופן מסחרי מכיל בדרך כלל בין 50% לבין 60% מיץ תפוחי עץ.
לעיתים קרובות, מוסיפים גם תרכיז מיץ לימון.
המותגים של אפפלשורלה בגרמניה כוללים את Spreequell, Gerolsteiner (שמוכרים גם מים מינרליים), Rhodius, Bizzl ועוד הרבה מותגים מקומיים נוספים.
המותג המפורסם ביותר בשווייץ הוא Ramseier.
עם זאת, בבתים וברוב הברים והמסעדות, אפפלשורלה מעורבב בדרך כלל אד-הוק ממיץ תפוחים ומים מוגזים.
אפקט אהרונוב-כשר הוא תופעה במכנית הקוונטים שנובאה ב-1984 על ידי יקיר אהרונוב ואהרון כשר, שבה דיפול מגנטי נע מושפע משדה חשמלי.
כלומר, האפקט דואלי לאפקט אהרונוב-בוהם.
באפקט אהרונוב-כשר הפאזה הקוונטית של חלקיק בעל מומנט מגנטי שנע בשדה חשמלי תשתנה, גם אם הוא נע באזור שהשדה החשמלי אינו מפעיל עליו כוח כלשהו.
האפקט נצפה בשנת 1989 באינטרפרומטר נייטרונים כבידתי, ומאוחר יותר על ידי בהתאבכות של פלקסונים של מערבולות מגנטיות בצמתי ג'וזפסון.
האפקט גם נצפה עם אלקטרונים ואטומים.
בשני האפקטים החלקיק צובר שינוי פאזה () תוך כדי תנועתו לאורך נתיב כלשהו P.
באפקט אהרונוב-כשר שינוי הפאזה הוא
כאשר הוא וקטור השדה החשמלי ו המומנט המגנטי שלו.
לעומת זאת באפקט אהרונוב-בוהם שינוי הפאזה הוא
כאשר הוא הפוטנציאל הווקטורי ו הוא מטען החלקיק.
אפק היא עיר מקראית הנזכרת בספר מלכים כמקום בו ערך בן הדד מלך ארם-דמשק קרב עם אחאב מלך ישראל.
העיר מזוהה עם תל סורג שבאזור הכפר פיק וקיבוץ אפיק המשמרים את שם העיר המקראית.
בספר מלכים א מסופר שבן הדד מלך ארם דמשק חנה באפק לקראת מלחמה עם ישראל באזור.
בן הדד בחר את אזור אפק כמקום הקרב היות שיועציו טענו ש"אלוהי הרים אלוהיהם", ולכן עליו לערוך מלחמה עם ישראל במקום מישורי.
לאחר שבעה ימי המתנה נפתחה המלחמה וצבא ישראל הכה בצבא ארם 100,000 חיילים, ו-27,000 הנותרים ברחו לעיר אפק, שם נפלה עליהם החומה.
בן הדד עצמו הסתתר ב"חדר בחדר" שאחד מבתי העיר.
יועציו יעצו לו להיכנע לאחאב מלך ישראל ולהתחנף אליו, ואחאב קיבל את כניעתו ואף העלה אותו למרכבה.
על כך הנביא הוכיח את אחאב וניבא עליו נבואת פורענות.
בן הדד השיב לאחאב את הערים שכבש אביו בן הדד הראשון מעמרי אביו של אחאב, והציע לכרות ברית ולהקים שווקים ישראליים בדַמשק.
באונומסטיקון של אוסביוס מזוהה 'אפקה' של ימיו שהייתה מבצר באזור סוסיתא, עם העיר המקראית אפק.
אתר זה מזוהה עם הכפר פיק הנמצא כ-4 ק"מ מזרחית לסוסיתא במעלה נחל עין גב, ושמו משמר את שם העיר הקדומה.
באתר זה נמצאו ממצאים המעידים על התיישבות יהודית ונוצרית במקום מהתקופה הביזנטית, אולם לא נמצאו ממצאים מתקופת המקרא.
זיהוי אחר מציע לזהות את העיר באזור תל סורג הנמצא בקרבת מקום, בו נמצאו ממצאים המעידים על התיישבות במקום בתקופה המקראית.
אפקה היא התנחלות וחווה חקלאית ביהודה, על כביש 60 בקרבת אדוריים.
היישוב נמצא על גבעה מעל כביש 60, בגובה 820 מטרים.
קטע הכביש עליו שולטת הגבעה הוא זה שבין עתניאל לבית חגי, סמוך לצומת של אדוריים.
מהיישוב נשקף נוף פנורמי רחב, בין היתר לכיוון השפלה.
אפקה הוקמה בתור חוות עתניאל, חווה חקלאית, בי"ד בכסלו ה'תשפ"ה, 15 בדצמבר 2024, על ידי אוריה ותחיה נחום.
היא כונתה גם נווה עתניאל.
ביום ירושלים ה'תשפ"ה, 26 במאי 2025, החליט הקבינט המדיני-ביטחוני להכשיר את היישוב, לצד 21 מאחזים נוספים, על פי תכנונה של מנהלת ההתיישבות.
שמו הזמני של היישוב היה "אפקה", על שם אפקה, עיר מקראית שיכול להיות ששכנה באזור זה.
בהמשך בחרה ועדת השמות הממשלתית לקבוע את שמו הקבוע כ"קנז".
תושבי היישוב קבלו על החלטה זאת וביקשו מהועדה לקבוע את שמו "אפקה", שהתקבל על ידי התושבים כשמו החדש של היישוב.
בעת ההכרה בו היו בו לפחות שלושה מבנים יבילים, מכולה, פינת ישיבה ועמדת שמירה, נוסף על תשתיות אחרות.
המים הגיעו באותה תקופה ליישוב במכליות, ולא הייתה זרימה סדירה בברזים.
באוגוסט עלתה משפחה שנייה לחווה, ובדצמבר מנה היישוב שישה משפחות, אשר פעלו לפיתוח המקום, קליטת משפחות חדשות, הקמת מבני ציבור ובהם בית כנסת, ועוד היבטים נוספים.
אֵפֵקְט הַחֲמָמָה או תּוֹצָא הַחֲמָמָה הוא תהליך שבו גזי חממה באטמוספירה של כוכב לכת גורמים להחזר של קרינה תת אדומה אל פני השטח שלו, ובכך גורמת להתחממות שלו.
מקור השם הוא באנלוגיה לחימום של אוויר בתוך חממה יחסית לאוויר מחוץ לה.
בהיעדר אפקט החממה, הטמפרטורה הממוצעת של פני השטח של כדור הארץ הייתה עומדת על כ-18° צלזיוס מתחת לאפס, אך בזכות אפקט החממה הטמפרטורה היא כ-14°.
המודל הוצע לראשונה על ידי הכימאי השוודי סוונטה אוגוסט ארהניוס בשנת 1896. כיום ישנה תמיכה רחבה בקהילה המדעית בתאוריה שלפיה התעצמות אפקט החממה גורמת להתחממות העולמית.
בכוכב נוגה קיים אפקט החממה החזק ביותר במערכת השמש שגורם לכך שהטמפרטורה שם עומדת על 460 מעלות צלזיוס.
כך, נוגה חמה יותר מכוכב חמה אף על פי שהיא מקבלת רק רבע מכמות קרינת השמש בהשוואה אליו.
מחקר של אוניברסיטת טקסס A&M משנת 2019 הראה שריכוז גזי החממה באטמוספירה החל מאמצע המאה ה-20 ועד ימינו הוא חסר תקדים ב-2.5 מיליון השנים האחרונות, כאשר במשך 2.5 מיליון השנים האחרונות ריכוז גזי החממה עמד בדרך כלל על כ-230 חלקים למיליון, וגם במקרים חריגים לא עבר את ה-320 חלקים למיליון.
זאת לעומת ריכוז גזי החממה בעשורים האחרונים, שנכון למדידת המחקר עמדו על 410 חלקים למיליון.
כתוצאה מזה, אפקט החממה המואץ בעשרות השנים האחרונות, אשר מקובל במחקר לייחס לפליטת גזי חממה על ידי פעילות האדם, גורם לשלל תופעות חסרות תקדים באקלים כדור הארץ, המכונות משבר האקלים.
האטמוספירה הקדומה של כדור הארץ
לפני כ-4 מיליארד שנה, התקיימו גזי חממה באטמוספירה, אך הם היו שונים מאלה שקיימים היום.
לפני 4.5-4 מיליארד שנה, כשכדור הארץ נוצר, האטמוספירה הראשונית הייתה עשירה בגזים וולקניים ובהם פחמן דו-חמצני (CO₂), מתאן (CH₄), אמוניה (NH₃) ואדי מים (H₂O).
גזים אלו נפלטו בעיקר מפעילות געשית אינטנסיבית, שהייתה נפוצה מאוד באותה תקופה.
גזים אלו יצרו אפקט חממה טבעי, ששמר על טמפרטורת פני השטח גבוהה מספיק כדי לאפשר מים נוזליים למרות שהשמש הייתה אז חלשה יותר בכ-30% מאשר היום.
היו מים נוזליים למרות קרינה חלשה עקב אפקט החממה.
תנאים אלו אפשרו את הופעתם של חיים פרימיטיביים כנראה כבר לפני כ-3.8 מיליארד שנה.
בהמשך, הופעת חיידקים פוטוסינתטיים שינתה את הרכב האטמוספירה והובילה לעלייה בחמצן ולירידה בגזי חממה מסוימים.
גזי החממה מילאו תפקיד קריטי ביצירת תנאים מתאימים לחיים.
הגורמים להגברה בעצמת אפקט החממה בכדור הארץ
בכדור הארץ נצפית התגברות באפקט החממה מאז המהפכה התעשייתית והשימוש בפחם ובנפט באופן תעשייתי, בעקבות פליטת כמויות גדולות של גזים לאטמוספירה כתוצאה משריפת החומרים כמו גם כתוצאה משריפת ביומסה באזורים מיוערים, בעיקר לצרכים חקלאיים.
לבד מנזקים ישירים ועקיפים הנגרמים לסביבה ולבריאות האוכלוסייה עקב גזים אלה, נפלטים גם גזי חממה רבים, כשבראשם פחמן דו-חמצני, אשר שיעור הימצאותו באטמוספירה גדל והולך בהדרגה.
תהליך ההטמעה (פוטוסינתזה) המתבצע על ידי צמחים ופלנקטון צמחים היו בעבר גורם מאזן אשר ייצב את שיעור גז זה באוויר, כחלק ממעגל כמעט סגור של המערכת האקולוגית של נשימה ופירוק מצד אחד והטמעה מהצד השני.
כיום, הפחמן שממנו נוצר הפחמן דו-חמצני הנפלט לאוויר אינו נובע מן המערכת האקולוגית העכשווית, אלא מקורו בפחמן שנאגר במעמקי האדמה במשך אלפי שנים על ידי ריקבון של עצים וצמחים.
כמות הצמחים הנוכחית אינה מספיקה להטמעת הכמויות העצומות של הפחמן.
משום כך המערכת של קליטת פחמן ופליטתו מתוך המערכת הביוספירית אל הסביבה אינה מאוזנת.
תהליכי מדבור ופגיעה בצמחים על ידי עיור וכיסוי השטח בכבישים יכולים להקטין עוד יותר את יכולתם של הצמחים להטמיע חלק מהפחמן הדו-חמצני.
ב-2006 יצא דו"ח של האו"ם שטען שמשקי החי אחראים על 18% מגזי החממה המיוצרים באשמת האדם כאשר הכמות הנפלטת ממכוניות מגיעה ל-13.5%, אולם ב-2010 דווח שהדו"ח הפריז בשיוך ההשפעה של אכילת בשר על שינויי האקלים.
בשנת 2013, ארגון החקלאות והמזון של האו"ם הוציא דו"ח עדכני יותר, לפיו משקי החי אחראיים לכ-14.5% מפליטות גזי החממה כך שגם לפי הנתונים העדכניים יותר, משקי החי פולטים יותר גזי חממה מאשר תעשיות הרכב.
אפקט החממה בבסיסו הוא תהליך טבעי, אשר נחוץ לשם שמירה על טמפרטורה גבוהה מספיק המאפשרת חיים בצורתם הנוכחית על פני כדור הארץ.
תחזיות רבות הקשורות באפקט החממה המוגבר צופות נזקים סביבתיים גדולים, בהם:
עלייה משמעותית של גובה פני הים וצמצום פני היבשה, כתוצאה מהתכת הקרחונים בקטבים.
התפשטות מינים פולשים המתואמים לאקלים החדש.
במקביל לאפקט החממה המוגבר קיים עמעום העולמי, הגורם להחזרת קרינה מכדור הארץ לחלל, הזיהום הנוצר על ידי בני אדם גורם לעלייה בריכוז האירוסולים ("חלקיקים מרחפים") ולהיווצרות עננים בעלי טיפות מרובות וקטנות (ריבוי גבישי צמיחה).
עננים אלו לא מאפשרים לחלק מהקרינה להיכנס לשטח הפנים של כדור הארץ ומחזירים אותה לחלל וכתוצאה מכך נוצר אפקט של קירור, הפועל באופן הפוך לאפקט החממה.
אפקט קירור זה, המכונה גם אפקט העמעום, מנוגד לאפקט החממה אשר גורם להתחממות הגלובלית.
לפי גישה זו, ללא אפקט העמעום הייתה ההתחממות הגלובלית חריפה אף יותר.
כדי לצמצם את אפקט החממה התקבל ב-1998 פרוטוקול קיוטו המציג שני כיווני התמודדות עיקריים: צמצום הפליטה של גזי חממה וכן ניקוז גזי חממה מהאטמוספירה על ידי טכניקות לכידת פחמן שיוצרת מה שמכונה 'מִבְלַע פַּחְמָן' (Carbon Sink).
פרוטוקול קיוטו דרש ממדינות המערב החתומות עליו לצמצם את כמות גזי החממה שהן פולטות כך שב-2012 רמת הפליטה תרד לרמה הנמוכה ב-5% מזו שהייתה ב-1990. למדינות מזרח אירופה הוקצה יעד פליטה, אולם הוא גבוה מהיקף הפליטה בפועל ולכן איננו מחייב צמצום פליטה.
מדינות מתפתחות אינן נדרשות לצמצם את הפליטה שלהן.
ישנן אפשרויות שונות לצמצום פליטת גזי החממה כגון שימוש במקורות אנרגיה נקייה (רוח, שמש, מים, העדפת דלקים פחות מזהמים), ייעול תעשייה ותחבורה בדגש על צמצום שימוש ברכב פרטי והעדפת אמצעי תחבורה ציבורית וכלי רכב חשמליים.
מדינות יכולות לעמוד ביעד שהוצב להן גם על ידי סילוק פחמן וגזי חממה אחרים מהאטמוספירה.
סילוק שכזה יכול להתבצע על ידי פתרונות מבוססים קיבוע פחמן כדוגמת נטיעת יערות ובמקרים מסוימים אפילו על ידי תשלום למדינות עניות כדי שלא ייכרתו יערות בתחומן.
ישנה מחלוקת האם ניקוז גזי חממה הוא אמצעי קל ולא יקר לצמצום אפקט החממה או שהוא תרגיל התחמקות שבאמצעותו מדינות מזהמות נמנעות מלהפסיק לזהם.
הקשר בין התגברות אפקט החממה להתחממות גלובלית