tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קרן ההשקעות העומאנית (OIA) מובילה מהלכים להפרטת נכסים ממשלתיים ולקידום שותפויות ציבוריות-פרטיות (PPP).
עומאן מקיימת קשרי סחר חופשי עם מדינות רבות, ובמסגרת הסכמי סחר שנחתמו, הוסרו מגבלות רבות על ייבוא וייצוא סחורות, הוענקה זכות לבעלות מלאה על עסקים, הופחתו דרישות הון ראשוני, והואצו הליכי סחר ושירותים.
צעדים אלו תורמים להגדלת זרם הסחורות, ההשקעות והטכנולוגיות לעומאן.
עומאן היא מדינה השוכנת במזרח התיכון בחלק הדרום מערבי של אסיה, באזור הדרום מזרחי של חצי האי ערב.
עומאן גובלת בשלוש מדינות: איחוד האמירויות הערביות בצפון מערב, ערב הסעודית במערב ותימן מדרום מערב.
כמו כן, במזרח ובדרום מזרח המדינה יש לה קו חוף עם הים הערבי ובצפון יש לה קו חוף עם מפרץ עומאן.
הגבולות עם איחוד האמירויות הערביות היו במחלוקת ונקבעו סופית רק בשנת 1969. לעומאן יש שתי מובלעות בתוך שטחה של איחוד האמירויות.
הראשונה היא מֻסַנְדַם, שהיא חצי-אי בו נמצא רכס הרים גבוה אשר שולט על מצר הורמוז.
המובלעת השנייה היא מדחא, ובה כ-3,000 תושבים; בתוך מובלעת מדחא יש מובלעת נוספת - העיירה נַחְוַּה השייכת לאמירות שארג'ה מאיחוד האמירויות.
מישור מדברי עצום, שהוא חלק ממדבר א-רובע אל-ח'אלי, מכסה את מרבית האזור המרכזי של עומאן וכ-82% מכלל המדינה.
החלק ההררי תופס 15% נוספים משטח המדינה.
עיקרו הוא רכס הרי חאג'ר הממוקם לאורך החוף הצפוני.
ההר הבולט ברכס הוא ג'בל אח'דר (ההר הירוק).
אזור הררי נוסף נמצא בחלקה הדרום-מזרחי של המדינה.
מרבית עריה המרכזיות של המדינה נמצאות באזור הצפוני, לאורך קו החוף עם מפרץ עומאן, ובאזור הדרום-מזרחי.
אוכלוסיית עומאן מונה כ-5 מיליון נפשות.
תוחלת החיים היא 78.37 שנים.
שיעור הפריון עומד על 2.6 ילדים לאישה.
רוב אוכלוסיית עומאן היא ערבית ויש מיעוט בלוצ'י.
כמו במדינות אחרות בחצי האי ערב, מתגוררים במדינה עובדים זרים רבים, שהגיעו בעיקר מהודו ומפקיסטן.
כמחצית מהאוכלוסייה מתגוררת באל בטינה ומסקט.
88.9% מתושבי עומאן מאמינים בדת האסלאם, והם מוסלמים איבאדים.
במחוז דופר, בדרום המדינה, מתגוררים תושבים מוסלמים סונים רבים, ומיעוט של מוסלמים שיעים.
5.5% מהתושבים הם הינדים (בעיקר העובדים הזרים), 3.6% נוצרים ו-2% אחרים - ביניהם יהודים וסיקים.
הממשלה מעודדת חינוך ופיתוח של כוח העבודה המקומי מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 כדי להביא להתקדמות כלכלית וסוציאלית במדינה.
בשנת 1986 נפתחה בעומאן האוניברסיטה הראשונה ומאז הוקמו מוסדות לימוד אחרים, כמו בתי ספר למשפטים, מכללות טכניות, מוסדות לימוד בתחום הבנקאות, מכללות להכשרת מורים ובתי ספר ללימודי הבריאות והרפואה.
כמו כן, מדי שנה מוענקות כ-200 מלגות לאזרחי המדינה, ללימודים במדינות זרות.
עולש (עֹלֵש) הוא מושב באזור השרון השייך למועצה אזורית עמק חפר.
המושב הוקם בדצמבר 1949 על ידי עולים מרומניה כ"בארותיים ב'" בצמוד למושב בארותיים א', על אדמות שהיו שייכות עד מלחמת העצמאות לכפר הערבי קאקון שתושביו נמלטו ממנו בעת התקפת אנשי "ההגנה" במהלך המלחמה.
היישוב הוקם במסגרת התנועה "מן העיר אל הכפר".
המתיישבים היו בעיקר פועלי העיר, מאזור חיפה בעיקר, שהחליטו לנטוש את העיר ולעסוק בחקלאות.
ביום 11.12.49 עלו על הקרקע 31 משפחות שנטו את אהליהן על האדמה שנועדה להם, לא רחוק מטול כרם הערבית.
ככל ניסיון התיישבותי חדש, המבצע של העברת תושבי עיר אל כפר בשלבים התחלתיים, היה כרוך בקשיים רבים.
רבות מן המשפחות עזבו את המושב.
בשנת 1953 היישוב קלט עולים מארצות צפון אפריקה, עשרים משפחות, שהגיעו למושב במסגרת המבצע "מן האניה להתיישבות".
המבצע נועד לקלוט את העולים החדשים בענפי תעסוקה חיוניים, מבלי להזדקק לבתי העולים, שהתפנו בעקבות העזיבות הרבות.
בשנת 1954, שם המושב שונה ל"עולש" על שם צמח העולש הגדל בשטח היישוב.
היישוב עבר את שלבי המיזוג בין העליות השונות, בתקווה שתוספת המתיישבים תחזק אותו ותבסס את כלכלתו.
בשנת 1965 היישוב קלט תושבים בעלי רקע חקלאי מעמק בית שאן.
במושב 100 משקים אשר מעובדים על ידי כ-15 חקלאים בעיקר מגדלי פרחים.
למתיישבים נראה היה שהם כופים עצמם על המקום, שאינו רוצה בהם.
היה בוץ כבד בחורף, וקוצים ענקים שהיתמרו לגובה והגיעו עד לגגות הבתים."
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 המושב הכפיל את אוכלוסייתו במסגרת הרחבת היישוב.
המושב מנוהל בנפרד על ידי אגודה חקלאית וועד קהילתי מקומי.
ניסים זווילי- ח"כ, מזכ"ל תנועת המושבים, שגריר בצרפת, גר במקום.
ביישוב קיימת חוות החופש שהיא מקלט הצלה ושיקום של בעלי-חיים שהגיעו מתעשיות המזון והניסויים בבעלי החיים.
עולמו של רנו פסקאל הייתה תוכנית קומית ששודרה בערוץ ביפ בשנים 2005–2006. התוכנית בנויה לפי הפורמט של המופע של עלי ג'י - מספר דמויות מנהלות ראיונות עם שאלות הומוריסטיות, בחלקן מביכות ופרובוקטיביות.
יובל שגב גילם את מרבית הדמויות בתוכנית.
התוכנית התחילה באתר נענע כקטעים שהופיעו מדי פעם באתר "נענע וידאו".
בסוף העונה הראשונה פיטר רנו פסקאל את הכתבת נתניה פולג מהתוכנית ולאחר מכן היה ניסיון התנקשות בחייו.
בתחילת העונה השנייה התגלה שהמתנקשת היא פולג.
לקראת תחילת העונה השלישית יצא קליפ לשיר "אהבה מחשמלת" שכתבו שגב ורועי ארד, שהלחינה וביצעה שרונה פיק.
הסדרה הייתה מעומדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
אתרים בארץ עם חמיד - חמיד הוא כתב תיירות קטרי או סעודי שמסקר אתרים שונים בישראל למען הצופים בארצות ערב.
חמיד מגיש גם פינה הסוקרת את עולם הטכנולוגיה.
ואוו עם נתניה פולג - נתניה פולג, כתבת אופנה שעירה וגברית, מבקרת בסטים של צילומים ובאירועים חברתיים ומראיינת ידוענים.
כיתת אומן עם מלך רובינשטיין - מלך רובינשטיין הוא אמן מיצג יידי.
בכל שבוע הוא מצטרף לאמן מקומי אחר, ויחד הם מבצעים יצירת מחול, נגינה ואמנות פלסטית.
לאחר מכן, רובינשטיין מראיין את אורחיו על היצירה שביצעו באנגלית, עברית ויידיש, ובסוף הראיון מנסה לקטוע את הצילום ללא הצלחה.
אלכס אקסטרים (עונה שלישית והלאה) - אלכס הוא יוצא ברית המועצות שמבצע פעלולים פשוטים ולא מסוכנים, ובמהלכם הוא משמיע קולות של מאמץ וסבל.
הפינה היא פרודיה על תוכניות פעלולים וספורט אתגרי כמו ג'קאס.
חיות מופלאות - פסקאל מדבב בובה שמספרת בכל פינה על חיה אחרת.
פסקאל מחפש אהבה - רנו פסקאל פגש במשך שישה שבועות דוגמניות אחת בכל שבוע על-מנת ליצור איתה קשר רומנטי.
קוקוריקו - תחרות חיקויי בעלי חיים.
השופטים בתחרות היו רנו פסקאל, הווטרינר רפי קישון וטופי (שחר רוזנצווייג), קיבוצניקית שתקנית שלגופה רק ביקיני.
לוקו ולהקת פאק דה פולין - לוקו הוא זמר פאנק רוק (Punk rock), שבכל שיר מתריס באופן פרובוקטיבי נגד גופים ממסדיים כגון: רשות הדואר, צה"ל, משטרת ההגירה והממשלה.
פסקאל עולמי - רנו פסקאל מבקר במדינות שונות בעולם ופוגש את תושביהן.
בין השאר ביקר פסקאל בהודו וביפן.
ד"ר שנאפי - הפסיכולוג אהרון שנאפי משוחח עם אנשים שונים, שואל אותם שאלות מוזרות ומבקש מהם לבצע מטלות שונות.
לבשל עם בוב הכריש - בוב הכריש מנחה פינת בישול שבה בכל המתכונים יש עלי נענע, כשהכוונה היא לעלי קנאביס.
פוליטיכיף - סרגיי הוא יוצא חבר המדינות, שמציג לילדים נושאים פוליטיים ואקטואליים באמצעות בובות.
עולת ראיה הוא סידור תפילה המפורש בידי הרב קוק.
הסידור נערך על ידי בנו של הרב קוק, הרב צבי יהודה הכהן קוק, ויוצא לאור על ידי מוסד הרב קוק בשני כרכים, כחלק מכתבי הראי"ה.
הפירוש על הגדה של פסח המופיע בסידור יצא לאור גם בכרך נפרד.
בפתח הסידור ישנן הקדמות בנושא חשיבות התפילה ופעולתה, המורכבות מפסקאות שונות שלוקטו מכתביו השונים של הרב קוק.
הספר מכיל בחלקו כתבים שהוקדשו על ידי הרב קוק במיוחד לצורך כך, ובחלקו ליקוטים מכתביו השונים - בעיקר מספרו עין איה - הנוגעים לענייני התפילה.
הסידור בנוסח אשכנז, כנוסח סידורו של הרב קוק בחייו.
לפירוש נוספו הלכות בנושא תפילה אשר תומצתו על ידי הרב צבי יהודה קוק מהספר משנה ברורה.
שמו של הספר, "עולת ראיה", נקרא בשם הקורבן שיש להביא כשעולים לבית המקדש בשלוש הרגלים.
בשם זה מרמז הרב קוק על התפילה כתחליף לקורבנות מאז חרב בית המקדש, עניין הנלמד מהפסוק: "ונשלמה פרים שפתינו" (הושע י"ד, ג').
כמו כן, המילה "ראיה" מרמזת לשם המחבר: הרב אברהם יצחק הכהן.
הרב צבי טאו, לאמונת עתנו - כרך ה, על עקידת יצחק על פי פירוש עולת ראיה, חוסן ישועות.
הרב יהושע מגנס, תורת העולה - ביאור לסימני ליל הסדר בספר "עולת ראיה" של הרב קוק, ירושלים תשס"ו.
הרב יהושע מגנס, התפילה המתמדת - על ההקדמה לעולת ראיה.
מכון מים חיים, ירושלים, תשע"ט.
עֹלֶשׁ (שם מדעי: .Cichorium L) הוא סוג של צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים ממשפחת המורכבים.
בסוג שישה מינים ותפוצתו משתרעת במקרונזיה, מצפון וצפון-מזרח אפריקה הטרופית עד חצי האי ערב, ומאירופה עד מרכז אסיה ומערב ההימלאיה.
למרות שסוג העולש מצומצם במספר מינים, הוא מוכר היטב בזכות שני מינים מתורבתים ואכילים: עולש מצוי (C.
העלים של שני המינים נאכלים חיים או מבושלים, ושורשי עולש תרבותי נקלים לעיתים לשימוש כתחליף או תוספת לקפה.
מיני העולש נפוצים ברחבי העולם הישן, וחלקם הופצו לאזורים ממוזגים ויבשים-למחצה מחוץ לאזור תפוצתם המקורי.
בישראל, לפי בוטנאים מקומיים, גדל בר רק מין אחד — עולש מצוי — אך קיים ויכוח מדעי באשר לזהותו המדויקת.
מיכאל זהרי ואבינעם דנין זיהו את עולש מצוי בישראל כ-Cichorium pumilum, בעוד שבאתרים "צמחיית ישראל וסביבתה" ו"כלנית" הוא מזוהה כ-Cichorium endivia.
בערך זה השם המדעי לעולש מצוי הוא ילך בדרכם של שני האתרים ואילו Cichorium pumilum ייקרא עולש קטן כתרגום שמו הלועזי.
עולש מצוי הוא המין היחיד מתוך כל מיני הסוג עולש המוכר רק כמין מתורבת, הגדל בגידול חקלאי הגדל בישראל ובמצריים בטבע בצורה פראית או באוכלוסיות בר טבעיות.
כקרובי הבר הקרובים ביותר לעולש מצוי הוצעו עולש תרבותי (C.
intybus) ולעיתים קרובות יותר עולש קטן (C.
ששת מיני העולש נחלקים לשתי קבוצות עיקריות על בסיס צורת חייהם ומנגנון הרבייה: קבוצה אחת כוללת מינים רב-שנתיים המאופיינים במנגנון של אי-תאימות עצמית ספורופיטית (sporophytic self-incompatibility), ובה שלושה מינים: עולש תרבותי (C.
הקבוצה השנייה כוללת שלושה מינים חד-שנתיים עם תאימות עצמית מלאה (self-compatibility): עולש מצוי (C.
חלוקה זו הוצעה כבר בעבר, ונמצאה עקבית לאור ממצאים פילוגנטיים עדכניים.
המחקרים אף תומכים בהשערה כי האבקה עצמית התפתחה בשלושת המינים החד-שנתיים מתוך טיפוס קדום שהתבסס על האבקה זרה ועל אי-תאימות עצמית.
שלושה מהם הם חד-שנתיים, ושלושה רב-שנתיים.
המין השביעי, עולש בלוטי (Cichorium glandulosum), מצוי אך ורק במזרח טורקיה, וקיים ספק באשר למעמדו כמין עצמאי.
מבין המינים הרב-שנתיים, שניים נחשבים לקלים לזיהוי בזכות מאפיינים בולטים:
עולש ערבי (Cichorium bottae) – מין רב-שנתי, בעל שורש שיפודי עמוק ומבנה דמוי-עץ.
עולש קוצני (Cichorium spinosum) – מין רב-שנתי בעל עלים דוקרניים, גדל באיים ים-תיכוניים.
בישראל תועדו ארבעה מיני עולש על פי POWO:
עולש מצוי (Cichorium endivia) – צמח חד-שנתי הגדל בר וגם כצמח תרבות המשמש למאכל.
עולש קטן (Cichorium pumilum) – צמח חד-שנתי הגדל בר, הנפוץ בעיקר באגן הים התיכון.
עולש קירח (Cichorium calvum) – צמח חד-שנתי בלעדי ואתיופיה, אולם, תיעודו באתיופיה ומעמדו כמין עצמאי מוטל בספק, לא כל שכן בישראל.
עולש תרבותי (Cichorium intybus) – צמח רב-שנתי מתורבת, אשר ייתכן שמופיע בישראל כפליט תרבות.
ארבעה מינים אלה נזכרים במקורות שונים כמצויים או מתועדים בישראל, אך רק עולש מצוי נחשב למין הבר היחיד הגדל בה בביטחון.
עם זאת, זיהוי המינים בישראל נתון במחלוקת: בוטנאים ישראלים רבים סבורים כי בארץ גדל בר רק מין אחד - עולש מצוי - אך קיימת אי הסכמה באשר לשם המדעי שיש לייחס לו.
מיכאל זהרי ואבינעם דנין זיהו אותו כ־Cichorium pumilum, ואילו אתרי "צמחיית ישראל וסביבתה" ו"כלנית" מזהים אותו כ־Cichorium endivia.
צמח המשמש כירק ומקורו בהודו ובאיראן.
עליו נאכלים טריים או מבושלים והוא עשיר בוויטמינים, במינרלים ובסיבים תזונתיים, חומצה פולית, ויטמין A וויטמין K.
בתקופת חז"ל נהגו כנראה להשתמש בו כירק ופרי יומיומי.
הוא אף מובא מספר פעמים במשנה ובתלמוד בבלי:
"כל שהוא מאכל אדם… העולשין והכרשין והרגילה" ().
"ואלו ירקות שאדם יוצא בהן ידי חובתו בפסח בחזרת ובעולשין"...
נראה שהיו משתמשים בהם גם כמאכל לבהמות.
ברפואה העממית נוהגים להשתמש בכל חלקי הצמח להקלה בתסמיני אנמיה, חוסר תיאבון, דלקות במערכת השתן רמת סוכר גבוהה בדם, מחלות כבד ולניקוי מערכת הדם מזיהומים.
פריחת העולש מושפעת מעוצמת האור.
שפע אור מזרז את הפריחה בבוקר וצל מעכב אותה.
זמן הפריחה הוא בין שעתיים לבין ארבע שעות: 7:00-11:00 בשעון קיץ.
לאחר זמן זה תתרחש נבילת הפרחים.
קשר בין עולש קטן לעולש מצוי
חוקרים רבים רואים בעולש קטן (Cichorium pumilum) אב-המוצא של עולש מצוי (Cichorium endivia).
התיאור המורפולוגי המובא כאן מבוסס על מקורות מודרניים, אך אינו מופיע בפירוש ב-Flora Palaestina, שבה המין היחיד שזוהה כצמח בר בישראל הוא Cichorium pumilum, ולא Cichorium endivia.
צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים המסתעפים בעונת פריחתם.
ניתן להבחין בשלושה טיפוסים: 1. טיפוס שיפודי רגיל ולא מסועף; 2. שורש מעובה דמוי סלק סוכר, הקיים בזנים של עולש תרבותי המגודלים עבור שורשיהם (עולש תרבתי); 3. שורש שיפודי דמוי שורש עץ: הגדל לעומק והמתפשט לרוחב (בעולש ערבי).
העלים מסורגים ומרוכזים בעיקר בבסיס הצמח, עלי הגבעול יושבים (חסרי פטוטרת).
הקרקפות יושבות על פי רוב בחיק העלים.
והן בעלות פרחים רבים שכולם לשוניים בלבד, והן יושבות או נישאות על עוקצים.
חפי המעטפת ערוכים בשני דורים.
החפים החיצוניים, 5 במספר, יוצרים מעין גביעון גלילי והחפים הפנימיים, שמונה במספר, או (במקרה של עולש קוצני) חמישה, ארוכים יותר וזקופים.
המצעית חשופה, ובדרך כלל שטחה מגומם.
צבע הפרחים תכלת ובזנים תרבותיים עשויים להיות ורודים או לבנים.
לשונות הפרחים הכותרת קטומות ובעלות 5 שיניים.
הזירעונים דמויי ביצה הפוכה או כפירמידה הפוכה ובעלי 5 מקצועות.
הציצית משתיירת ועשויה ממספר שורות של קשקשים קצרים, לעיתים מסתיימים קשקשי הזירעונים הפנימיים בזיפים או במלענים.
פרחי העולש המצוי מתאפיינים במופע של פריחה בשעות הבוקר המוקדמות ובסגירה לפני הצהריים.
בכל המינים נמנו 18 כרומוזומים בשלב הדיפלואידי (2n=2x=18).
עוֹלֶשׁ מָצוּי (Cichorium endivia) הוא צמח עשבוני חד-שנתי בעל שורש שיפודי.
הגבעול בגובה 100 עד 170 ס"מ, בעל ענפים צדדיים מרובים, ולעיתים קרובות מסתעף כבר מן הבסיס.
הוא מזוהה כעולש מצוי באתר "צמחיית ישראל וסביבתה" ונחשב כצמח מתורבת (cultigen) שמקורו במין זה באזור מזרח הים התיכון.
תפוצתו הטבעית כוללת רק את מצרים וארץ ישראל, והוא הוכנס והתאקלם גם בבלגיה, בולגריה, איי גילברט, בריטניה, הודו, איי מריאנה וסיציליה.
להרחבה ראו בערך עולש מצוי.
עוֹלֶשׁ קָטָן (Cichorium pumilum) הוא צמח עשבוני חד-שנתי בעל שורש שיפודי דק.
הגבעולים בגובה 6 עד 40 ס"מ, הגבעול העיקרי נושא לרוב 2 עד 3 גבעולים צדדיים, לעיתים רחוקות מסתעף כבר מבסיסו.
הוא מזוהה כעולש מצוי במגדירים אבל הוא נחשב כשם נרדף לעולש מצוי (Cichorium endivia) באתר "צמחיית ישראל וסביבתה".
ולפי זה מדובר בצמח חד שנתי בעל תפוצה רחבה שתפוצתן מאגן הים התיכון, עד שינג'יאנג שבסין ובחצי האי ערב.
הוא גדל בעיקר באזורי אקלים ממוזג על קרקעות שמכילות ריכוז גבוה של סידן פחמתי (CaCO₃), הנוצרות מאבני גיר ודולומיט.
קרקעות אלו נוטות להיות אלקליות (בעלות pH גבוה) ולהתייבש במהירות.
עלי הבסיס דמויי ביצה עד ביצה הפוכה, קודקודיהם מעוגלים עד חדים, אורכם 2.5 עד 20 ס"מ ורוחבם 0.7 עד 4 ס"מ.
שפת העלה משוננת באורח בלתי סדיר עד שסועה עמוקות.
העלים קירחים עד שעירים בשערות קצרות ועדינות.
עלי הגבעול דומים לעלי הבסיס אך קטנים מהם בהרבה, דמויי ביצה, ושפתם תמימה עד משוננת.
במחצית העליונה של התפרחת, עלי הגבעול תמיד קטנים מאורך של ס"מ אחד ומרוחב של חצי ס"מ.
הקרקפות בודדות או מקובצות בקבוצות של 2 לעיתים 4, יושבות או נישאות על עוקצים באורך של עד 4 עד 8 לעיתים רחוקות עד 10 ס"מ, שעוביים בחתך רוחב 3 עד 4 מ"מ.
קוטר מעטפת הקרקפת 3 עד 4.5 מ"מ.
חפי המעטפת החיצוניים ארוכים בכ־¾ מאורך הפנימיים, לעיתים שווים להם באורכם.
חלקם העליון כפוף לאחור, וצורתם דמוית ביצה או אליפסה עד אזמל.
חלקם התחתון, באורך 2 עד 5 מ"מ, בשרני; חלקם העליון של החפים חד עד מחודד מאוד, לעיתים נדירות עגול או מסתיים בזיף קצר.
שפתם תמימה או משוננת באורח קל.
הם חסרי שערות או נושאים שערות בלוטיות או לא-בלוטיות באורך 0.1 עד 2.5 לעיתים רחוקות 3.9 מ"מ.
הם חסרי שערות או בעלי שערות בלוטיות או שערות לא בלוטיות באורך עד 2.25 מ"מ, המצויות בצדו החיצוני של העורק המרכזי בקצה העליון.
בקרקפת 9 עד 14 פרחים לשוניים.
בעת פריחה מלאה הם פתוחים למחצה ויוצרים גביע רחב.
עמוד השחלה באורך 6 עד 10.5 מ"מ, וצדו העליון נושא שערות מפושקות באורך 1.1 עד 3.5 מ"מ; צבעו כחול.
אונות הצלקת באורך 0.8 עד 2.5 מ"מ, גם הן כחולות.
הציצית מורכבת מ-1 עד 3 שורות של קשקשים בלתי-אחידים בצורתם, זקופים עד פרושים למחצה, באורך 0.15 עד 1.2 מ"מ, מעוגלים עד חדים.
הקשקשים שבפרחים החיצוניים צרים יותר בצדם הפונה אל מרכז הקרקפת.
הקשקשים שבפרחים הפנימיים צרים יותר, ולעיתים מסתיימים בקצה חד באורך 0.5 עד 2 מ"מ.
הזירעונים דמויי ביצה הפוכה עד גליליים, באורך 2.0 עד 2.5 מ"מ וברוחב 1 עד 1.5 מ"מ, מצולעים קלות.
מאפיינים נוספים: עולש קטן הוא צמח עשבוני חד-שנתי בעל שושנת עלים בצבע ירוק כהה הגדלים בחודשי החורף, העלים משמשים למאכל.
התפרחת באביב המאוחר מגביהה עד גובה מטר.
הפרחים יושבים במקומות ההסתעפות (פרחים לשוניים בצבע תכלת עם אבקנים בצבע כחול כהה).
פרחי העולש נפתחים מוקדם בבוקר ונסגרים לפני הצהריים, ויפתחו שוב למחרת בבוקר.
הזירעונים מוארכים, צבעם שחור והם ניתנים לקלייה ולהכנת משקה הציקוריה שמשמש כתחליף או כתוספת לקפה.
הוא נפוץ בקרקעות כבדות בבתי גידול פתוחים ובצדי דרכים בחבל הים-תיכוני ובצפון הנגב.
בימי הצנע בארץ, כשהיה מחסור ובעקבותיו הונהג קיצוב במזון, נהגו לשתות תחליפי קפה, ובהם ה"ציקוריה", אותה היו מפיקים מצמח העולש.
עולש קירח (Cichorium calvum Sch.Bip.) הוא צמח חד-שנתי נדיר בסוג עולש, בעל שורש שיפודי דק וגבעול דק המסתעף מאוד מבסיסו, בדרך כלל לגובה של 40 עד 80 ס"מ.
תחום תפוצתו הטבעי מוגבל ככל הנראה לאתיופיה.
בישראל הוא תועד בעבר כצמח גר, אך בהיעדר דגימות מאומתות ובשל היעדר התפשטות בטבע, מקובל כיום להניח שאם הופיע בישראל – היה זה באופן אקראי וחולף בלבד, והוא אינו חלק מצמחיית הבר המקומית.
לפני הצגת מאפייניו של עולש קירח (Cichorium calvum), חשוב להבהיר כי כל הידוע עליו מבוסס על תיאור יחיד מצמח שגודל בתרבות בשנת 1859 מזרעים שנאספו באתיופיה על ידי החוקר שימפר.
מאז לא נאספו דגימות מאומתות ולא נערכו תצפיות שדה או מחקר עדכני, והמידע הקיים נשען כולו על מקורות עשבייה ישנים ומאגרים בבנקי זרעים.
המין נחשב אנדמי לאתיופיה, אך גם בפלורה של אתיופיה (2004) לא צוינה תפוצה גאוגרפית מדויקת, ונרמז כי ייתכן שמדובר בתת-מין של Cichorium endivia ולא במין עצמאי.
קיומו בטבע מוטל בספק, ובוודאי כך בישראל, שם נחשב בעבר כצמח גר אך כיום מוסכם שאינו נמנה עם צמחיית הבר.
גם ההבחנות בינו לבין מינים קרובים, כגון עולש מצוי ועולש תרבותי, נשענות על אותו תיאור בודד, שטרם אושש במחקר מודרני.
לא קיימים כיום מחקרים אתיופיים עדכניים שעסקו במין זה, ולא נמצאו עדויות לשימוש מסורתי בו.
לפיכך, יש לראות בעולש קירח ישות טקסונומית שטרם הובררה די הצורך, הדורשת בירור שיטתי נוסף ואימות באמצעות תצפיות ודגימות חדשות.
תכונה חריגה זו נחשבת סימן אבחנתי מובהק ויוצא דופן בסוג עולש.
עלי הבסיס דמויי אזמל-הפוך עד אזמל, באורך 10 עד 25 וברוחב 1.8 עד 4 ס"מ, מעוגלים, משוננים בצורה בלתי סדירה, קירחים או מכוסים פלומה עדינה.
עלי הגבעול דומים לעלי הבסיס, אך בחלק העליון של התפרחת צורתם הופכת משולשת במקצת והם נעשים קטנים יותר לקראת הקצה; לעיתים קרובות הם נושאים שערות ארוכות לאורך השוליים ועל פני השטח.
הקרקפות ערוכות בודדות או באשכולות של 4 עד 9, יושבות או על עוקצים דקים באורך 10 עד 20 ס"מ, דקים, שקוטרם 1.5 עד 2 מ"מ, לעיתים נדירות עד 3.5 מ"מ.
המעטפת ברוחב 4 עד 5 מ"מ.
החפים החיצוניים שונים מאוד זה מזה בגודלם, ואורכם חצי עד אחד וחצי פעמים מאורך החפים הפנימיים.
החלק העליון כפוף לאחור, דמויי ביצה רחבה עד אזמלי-ביצה, באורך 6 עד 20 מ"מ וברוחב 2 עד 15 מ"מ.
החלק התחתון באורך 1.5 עד 4.1 מ"מ, בשרני, וקצהו חד עד קהה עם חוד, השפה תמימה; קירחת או מכוסה מעט שערות בלוטיות או לא בלוטיות, באורך 0.1 עד 2.5 מ"מ.
אחד מן החפים החיצוניים גדול משמעותית מהאחרים, במיוחד בקרקפות הנישאות על עוקץ ארוך, ואז אורכו כ־10 עד 20 מ"מ וברוחב 8 עד 15 מ"מ.
החפים הפנימיים שמונה במספר, כפופים לאחור באופן קל לאחר פתיחת הפרחים, אורכם 8 עד 10 מ"מ וברוחב 1.0 עד 3.0 מ"מ.
השערות חסרות או קיימות באורך של עד 2.0 מ"מ, בלוטיות או לא בלוטיות.
הפרחים הלשוניים בקרקפת מספרם 9 עד 13, ובעת פריחה מלאה פתוחים למחצה ויוצרים יחד גביע רחב.
עמוד השחלה באורך 6 עד 10.5 מ"מ, חלקו העליון נושא שערות פרושות באורך 1.1 עד 3.5 מ"מ, צבעו כחול.
אונות הצלקת באורך 0.8 עד 2.5 מ"מ, אף הם בצבע כחול.
הציצית לכאורה נעדרת, אך קיימת בצורת שורת קשקשים זעירים, פתוחים, בלתי סדירים בצורתם – מעוגלים עד מחודדים – באורך של עד 0.1 מ"מ; לעיתים נדירות הקשקשים ארוכים יותר (עד 1.0 מ"מ כולל חוד קיצוני באורך 0.3 מ"מ).
הזירעונים קצרים, דמויי חרוט הפוך (כלומר – רחבות יותר בקצה העליון), באורך 2 עד 2.5 וברוחב 1.2 עד 1.7 מ"מ, לרוב בצבע חום בהיר.
עולש תרבותי (Cichorium intybus) הוא צמח עשבוני רב-שנתי בעל שורש שיפודי.
הגבעול מגיע לגובה של 30 עד 200 ס"מ, לעיתים קרובות מסועף מבסיסו.
תפוצתו רחבה בעולם, שמשרעת תפוצתו המקורית כוללת את ירדן, ישראל ואת חצי-האי סיני.
זהו מין עשבוני רב-שנתי שתפוצתו מאירופה למרכז אסיה, ולהרי ההימלאיה המערביים, ומקארונזיה לצפון אפריקה.
הוא גדל בעיקר באזורי אקלים ממוזג, ומשמש כמקור מזון לבעלי חיים, כצמח מרפא, כחומר בעל שימושים חברתיים וכמאכל לאדם.
עלי הבסיס דמויי ביצה הפוכה עד דמויי אזמל הפוך, באורך 13 עד 60 ס"מ וברוחב 5 עד 12 ס"מ; קודקודם מעוגל עד חד, שפתם תמימה עד מפורצות עמוקות (runcinate), והם קירחים עד פלומתיים.
עלי הגבעול דומים לעלי הבסיס, אך הולכים וקטנים ככל שעולים לעבר קצה הגבעול.
הקרקפות בודדות או ערוכות בקבוצות של 2 עד 4 (לעיתים רחוקות עד 8), יושבות או נישאות על עוקצים שאורכם 4 עד 7 ס"מ (לעיתים רחוקות עד 13 ס"מ), וקוטרם 2 עד 3 מ"מ.
מעטפת הקרקפת ברוחב 5 מ"מ.
אונות המעטפת החיצוניות קצרות מאונות המעטפת הפנימיות, ואורכן נע בין מחצית האורך ועד מעט יותר מזה של הפנימיות; חלקם העליון כפוף לאחור; צורתם דמוית ביצה או אליפטית עד אזמלית (לעיתים עד אזמלית-ביצית), אורכם 4.7 עד 12.5 (לעיתים נדירות עד 16.0) מ"מ ורוחבם 2 עד 4 מ"מ.
החלק התחתון בשרני ובאורך 2 עד 5 מ"מ, והחלק העליון חד עד מתחדד, לעיתים נדירות מסתיים בחוד קצר או במעין מחט נוקשה; השפה לרוב תמימה.
העלים קירחים או מכוסים בשערות בלוטיות או לא בלוטיות, באורך 0.1 עד 1 מ"מ.
לעיתים קרובות קירחים, ולעיתים נושאים שערות בלוטיות או לא בלוטיות באורך עד 0.2 מ"מ.
מספר הפרחים בקרקפת נע בין 15 ל־19 (לעיתים רחוקות 12 או עד 25).
בשלב הפריחה המלאה, הפרחים נפתחים כולם במישור אחד שטוח.
עמוד השחלה באורך 6.5 עד 10.5 מ"מ, וחלקו העליון מכוסה שערות פרושות לאורך 2 עד 3.5 מ"מ; צבעו כחול.
אונות הצלקת באורך 1.5 עד 3.0 מ"מ, גם הן כחולות.
ציצית הזרע מורכבת משורה אחת או שתיים של קשקשים זקופים עד זקופים-נטויים, בעלי צורה לא סדירה, עגולים עד חדים, באורך 0.2 עד 0.5 (לעיתים עד 0.6) מ"מ.
הקשקשים שבפרחים החיצוניים לעיתים רחבים יותר וקהים עד קהים מאוד בצידם החיצוני (הפונה החוצה מהקרקפת).
קשקשי הציצית של הפרחים הפנימיים גדולים בדרך כלל מאלה של הפרחים החיצוניים.
הזירעונים באורך 1.8 עד 2.7 מ"מ וברוחב 1 עד 1.5 מ"מ; צורתם ביצה הפוכה עד גלילית, מצולעים קלות.
עולש ערבי (Cichorium bottae) הוא צמח עשבוני רב-שנתי הגדל בצורת כרית שטוחה, ותפוצתו בלעדית לחצי האי ערב – בערב הסעודית ובתימן.
הוא גדל לאורך דרכים ובאזורים מופרעים, לעיתים קרובות בסמוך לשדות מושקים, בגבהים של 1500 עד 3000 מטר מעל פני הים.
הפריחה נמשכת מאפריל ועד אוקטובר.
לצמח שורש שיפודי מסועף ודמוי עץ, המתפשט לרוחב כבר בחלקו העליון ועשוי להגיע לעומק של כ־90 ס"מ.
השורש מסתיים בצוואר שורש שממנו יוצאות אחת או מספר שושנות עלים.
הגבעול הראשי לרוב חסר, ולעיתים נדירות מתפתחים ממנו גם מספר גבעולים קצרים.
עלי הבסיס (השושנת) מוארכים מאוד, דמויי אזמל הפוך עד סרגליים; שפתם תמימה, משוננת או לעיתים מפורצת.
הקרקפות יושבות (חסרות עוקץ) או נישאות על עוקצים קצרים, וממוקמות בין עלי הבסיס.
הפריחה מתרחשת כאשר עלי הבסיס עדיין נוכחים, ומספר הפרחים בקרקפת נע בין 10 ל־13. עמוד העלי ואונות הצלקת בצבע לבן – תכונה ייחודית למין זה.
עולש קוצני (Cichorium spinosum L.) הוא צמח עשבוני רב-שנתי בעל שורש שיפודי דק.
הוא מתפצל מענפים צדדיים רבים או ישירות מבסיסו.
זהו צמח נמוך, בעל גבעולים קצרים ומסועפים, אשר חלקם העליון מתפתח לקוצים – כלומר, הענפים הקיצוניים נוטים להפוך לקוצניים לאחר שנושרות מהם קרקפות בלתי בשלות.
הקרקפות קטנות, יושבות, ומכילות לרוב 5 או 6 פרחים כחולים.
עלי הבסיס מוארכים, קירחים, ושפתם שלמה עד מפורצת עמוקות (runcinate), ולעיתים קרובות הם אינם נוכחים בזמן הפריחה.
עלי המעטפת הפנימיים מועטים (5 בלבד), והקרקפות נבדלות מאלה של עולש קטן ועולש תרבותי גם במספר הפרחים המועט שבהן (עד 7 בלבד).
לעיתים ניתן למצוא פרטים הדומים לעולש קוצני, אך מספר עלי המעטפת הפנימיים בהם גבוה מ־5, ומספר הפרחים בקרקפת עולה על 7. במקרים כאלה ייתכן שמדובר בבן־כלאיים בין עולש קוצני לעולש קטן (Cichorium spinosum × C.
pumilum), המאופיין בתכונות ביניים ובכך שענפיו הקיצוניים אינם הופכים לקוצניים באותה תדירות.
עלי השושנת של עולש קוצני משמשים כירק בר פופולרי במטבח המקומי של האי כרתים, שם הם מכונים "חוֹרטה" (horta) ונצרכים מבושלים או מאודים.
עם זאת, בשל הביקוש הגבוה וליקוט מוגבר מהטבע, המין מצוי בסכנת היעלמות מקומית.
עולש קוצני גדל לאורך דרכים וחופים, באזורים שטוחים עם קרקעות חרסיתיות, חוליות או סלעיות באזור הים.
באי כרתים הוא מצוי גם באזורים הרריים.
תחום הגובה שלו נע בין פני הים ועד 1700 מטר, ולעיתים עד 2100 מטר מעל פני הים.
הפריחה נמשכת מיוני ועד אוקטובר.
עולש בלוטי (Cichorium glandulosum) הוא צמח עשבוני חד-שנתי שתפוצתו בלעדית למזרח טורקיה.
מין זה אינו נזכר וישנו ספק לגבי מעמדו כמין עצמאי והוא נחשב כשם נרדף לעולש קטן (Cichorium pumilum).
בדומה לצמחים רבים במשפחת המורכבים (Asteraceae), חמשת המאבקים בפרחי העולש מאוחים זה לזה ויוצרים יחד מבנה גלילי חלול הקרוי צינור המאבקים (anther tube), המקיף עמוד שחלה דק.
כל מאבק בנוי משתי לשכות אבקה נפרדות הנפתחות באמצעות סדק אורך הפונה אל חלל הצינור; באופן זה גרגרי האבקה משתחררים אל תוך חלל הצינור הפנימי ונאגרים בו.
עם התארכות עמוד השחלה, נדחפים גרגרי האבקה כלפי מעלה מתוך צינור המאבקים בעזרת שערות מפושקות המצויות בחלקו העליון של עמוד השחלה ועל צדן החיצוני של אונות הצלקת (כמעין מסרק).
כתוצאה מכך מוצגים גרגרי האבקה בראש עמוד השחלה בפני המאביקים — תופעה הידועה בשם הצגת אבקה משנית (secondary pollen presentation).
חשוב להבהיר שהמאביקים הנוחתים על הפרח אוספים את האבקה מראש עמוד השחלה, ולא ישירות מן המאבקים עצמם.
השלב המתואר לעיל מתרחש במהלך השלב הזכרי של הפרח, כאשר הצלקת עדיין סגורה ואינה בשלה לקליטת אבקה.
מצב זה הוא דוגמה לדיכוגמיה פרוטאנדרית, שבה הבשלת איברי הנקבה (השחלה והצלקות) מתרחשת לאחר הבשלת האבקנים ופיזור האבקה.
בשלב הנקבי הבא, שתי אונות הצלקת מתפשקות וחושפות את צדן הפנימי המכוסה בגבשושיות.
כעת הצלקות בשלות לקליטת גרגירי אבקה מצמחים אחרים.
אם לא התרחשה האבקה זרה, האונות עשויות בהמשך לבוא במגע עם שיירים של גרגרי האבקה שנותרו על גבי עמוד השחלה — מצב המוביל להאבקה עצמית מאוחרת (delayed self-pollination).
נמצאו שני טיפוסי מערכות רבייה בקרב ששת מיני העולש.
הטיפוס הראשון הוא מערכת רבייה בעלת תאימות עצמית (self-compatibility), כלומר – גרגרי האבקה מסוגלים לנבוט על גבי צלקת של פרח בעל אותו מטען גנטי ולהפרות את הביציות שבשחלה.
מנגנון זה זוהה בשלושה מינים: עולש מצוי (Cichorium endivia), עולש קטן (Cichorium pumilum) ועולש קירח (Cichorium calvum).
הטיפוס השני הוא מערכת אי-תאימות עצמית מסוג ספורופיטי (sporophytic self-incompatibility), כלומר – גרגרי האבקה אינם מצליחים להפרות את הביציות של אותו פרט עקב תגובת דחייה בין דופן גרגר האבקה לבין פני הצלקת.
מנגנון זה זוהה בשלושה מינים אחרים: עולש תרבותי (Cichorium intybus), עולש קוצני (Cichorium spinosum) ועולש ערבי (Cichorium bottae).
המונח עולמות במיסטיקה היהודית ובמסורות הסוד מתייחס למערכת קוסמולוגית רוחנית מורכבת המתארת ממדים מרובים של קיום.
מסגרת מטאפיזית זו מתארת ארבעה ממדי קיום עיקריים החודרים זה לזה ומקיימים ביניהם יחסי גומלין: עולם האצילות, עולם הבריאה, עולם היצירה ועולם העשייה, המוכרים לעיתים בראשי התיבות שלהם אבי"ע.
כל עולם מייצג מישור מציאות נבדל עם מאפיינים ייחודיים משלו, תושבים משלו ויחס מיוחד למקור האלוהי.
היקום הפיזי שבני האדם תופסים ומתקיימים בו נתפס כחלק קטן בלבד ממערכת נרחבת של עולמות.
בעוד שרוב העולמות הללו הם רוחניים במהותם, הם אינם נתפסים כקיימים במיקומים נפרדים אלא בממדי קיום שונים.
העולמות השונים הללו מקיימים יחסי גומלין באמצעות תבניות השפעה מורכבות, כאשר כל עולם משתקף או מקרין את עצמו אל העולמות שמעליו ומתחתיו.
מכלול האינטראקציות הללו יוצר את המציאות הנחווית בחיי היומיום של האדם.
כאשר מתארים עולמות אלה כ"גבוהים" או "נמוכים", המונחים אינם מתייחסים ליחסים פיזיים אלא לקרבתם למקור הראשוני של ההשפעה האלוהית.
עולם גבוה יותר נחשב ראשוני יותר וקרוב יותר למקור האלוהי, בעוד שעולם נמוך יותר הוא משני - למעשה העתק, אם כי כזה בעל מאפיינים ותכונות עצמאיות משלו.
לאורך כל ארבעת העולמות, שלושה גורמים יסודיים מתגלים בצורות שונות.
המוכרים באופן מסורתי כ"עולם", "שנה" ו"נפש", מושגים אלה מקבילים לתפיסות המודרניות של מרחב, זמן ותודעה בהתאמה.
יסודות אלה מופיעים באופן שונה בכל תחום, והופכים למופשטים יותר בעולמות הגבוהים יותר.
בעולם הפיזי, המרחב משמש כמסגרת חיצונית הכרחית לקיום, המספקת את הרקע שעל פניו כל העצמים נעים והישויות מתפקדות.
בעולמות גבוהים יותר, עם זאת, מושג המרחב הזה מתמיר למה שמכונה "היכל" - מסגרת שבתוכה צורות וישויות שונות מתכנסות ומתחברות.
ניתן להשוות "היכלות" אלה למושגים מתמטיים כמו קבוצות או שדות, שבהם כל החלקים המרכיבים מתייחסים באופנים מוגדרים לחלקים אחרים ולשלם.
הזמן עובר גם הוא שינוי דומה לאורך העולמות.
בעוד שבתחום הפיזי הזמן נמדד על ידי תנועת עצמים במרחב, בעולמות גבוהים יותר הוא הופך למופשט יותר ויותר, עד שהוא מייצג רק את המהות הטהורה של השינוי או את הפוטנציאל לשינוי.
מושג הסיבתיות נשמר לאורך כל הדרך אך הופך מנותק יותר ויותר מהזמניות הפיזית.
הנפש מייצגת את כלל היצורים החיים הפועלים בתוך ממדי הזמן והמרחב של אותו עולם, ונבדלים מהווית העולם בהיותם בעלי קיום והכרה לעצמם.
עולם העשייה מייצג את הנמוך מבין ארבעת העולמות ומורכב משני תחומים נבדלים אך קשורים: העולם הפיזי של הטבע ועולם העשייה הרוחני.
טבע כפול זה הופך אותו לייחודי בין העולמות, שכן הוא משמש כממשק בין המציאות החומרית לרוחנית.
התחום הפיזי כולל את היקום הנצפה וכל התהליכים המכניים הנשלטים על ידי חוקי הטבע.
עם זאת, עולם העשייה מכיל גם מרכיב רוחני אשר, בעודו קשור למציאות החומרית, חורג מעבר לקיום הפיזי גרידא.
היבט רוחני זה כולל את התודעה האנושית ותחום הרעיונות, גם כאשר רעיונות אלה נשארים ממוקדים בעניינים חומריים.
בני האדם תופסים מקום ייחודי בעולם העשייה, כשהם משתתפים בו-זמנית בשני ההיבטים שלו - הפיזי והרוחני.
בעוד שהם כפופים לחוקי הטבע בקיומם הפיזי, התודעה האנושית פועלת בתחום הרוחני גם כאשר היא ממוקדת בעניינים חומריים.
טבע כפול זה מאפשר לבני האדם לשמש כגשרים בין התחומים הפיזיים והרוחניים.
המרכיב הרוחני של עולם העשייה כולל תחומים שונים של יצירתיות ואינטלקט אנושי, כגון פילוסופיה, מתמטיקה, אמנות ושירה.
תחומים אלה, אף שהם רוחניים במהותם, נשארים מחוברים לעולם החומר ופועלים במסגרת מגבלותיו.
הדבר יוצר דינמיקה ייחודית שבה פעילויות רוחניות חייבות להתגלות באמצעים פיזיים, המדגימה את היחסים המורכבים בין ההיבטים החומריים והרוחניים של עולם זה.
עולם היצירה מייצג תחום השונה באופן יסודי מהעולם הפיזי, והוא בעיקרו עולם הרגש.
עולם זה משמש כתחום של המלאכים, ישויות רוחניות שטבען ותפקודן שונים משמעותית הן מנשמות אנושיות והן מישויות פיזיות.
ההוויות העיקריות של עולם היצירה הם ישויות הידועות כמלאכים, שקיומן שונה באופן יסודי הן מישויות פיזיות והן מנשמות אנושיות.
בניגוד לבני אדם, שהם בעלי טבע מורכב ורב-פנים, מלאכים הם ישויות בעלות מהות יחידה, כל אחת מייצגת איכות רגשית או תפקוד רוחני ספציפי.
ישויות מלאכיות אלה אינן מופרדות על ידי מרחב פיזי אלא על ידי טבען המהותי ורמת הסיבתיות שלהן בהיררכיה הרוחנית.
כל מלאך מגלם מהות רגשית או דחף רוחני מסוים - כגון אהבה, יראה או חמלה - בצורתו הטהורה.
ישויות אלה שומרות על מודעות לעצמן ולסביבתן תוך שהן נשארות בלתי משתנות בטבען היסודי.
בניגוד לבני אדם, היכולים לצמוח ולהשתנות דרך בחירה וניסיון, מלאכים נשארים סטטיים באיכויותיהם המהותיות, מגלמים לנצח את ההיבטים הספציפיים של המציאות הרוחנית שלהם.
מלאכים בעולם היצירה משמשים כשליחים בין העולמות, מקלים על העברת ההשפעה הרוחנית בין הממדים הגבוהים והנמוכים.
הם שומרים על קשר קבוע בין עולם העשייה לממדים הרוחניים הגבוהים יותר, משמשים כצינורות להשפעה האלוהית ולשאיפות הרוחניות האנושיות.
תפקיד תיווך זה מאפשר להם להשפיע הן על ההיבטים הפיזיים והן על ההיבטים הרוחניים של המציאות תוך שמירה על נבדלות משניהם.
אחד ההיבטים המשמעותיים ביותר של תפקוד המלאכים הוא תפקידם בביצוע הרצון האלוהי באמצעות המרת דחפים רוחניים לצורות מוחשיות יותר.
כאשר בני אדם מבצעים מצוות, מעשים אלה יוצרים מלאכים מקבילים בעולם היצירה, המשמשים לתעל את המהות הרוחנית של מעשים אלה כלפי מעלה דרך העולמות הגבוהים יותר.
האינטראקציה בין בני אדם למלאכים חושפת הבדלים חשובים בין שני סוגי הישויות הללו.
בעוד שמלאכים ניחנים בבהירות רוחנית ומטרה עקבית גדולות יותר, הם חסרים את המורכבות והפוטנציאל לצמיחה המאפיינים את הקיום האנושי.
בני אדם, באמצעות יכולתם לבחירה מוסרית והתמרה אישית, יכולים למעשה להשפיע ולשנות את הממדים הרוחניים באופנים שמלאכים אינם יכולים.
עולם היצירה מדגים גם עיקרון מרכזי במערכת קוסמולוגית זו: ההפשטה והרוחניות הגוברת של המציאות ככל שעולים דרך העולמות.
בעוד שעולם העשייה דורש מרחב וזמן פיזיים לקיום, עולם היצירה פועל באמצעות "היכלות" מופשטים - מסגרות רוחניות המארגנות ומכילות צורות שונות של מהות רגשית ורוחנית.
עולם הבריאה, הידוע גם כ"עולם הכיסא", מייצג רמה גבוהה יותר של מציאות רוחנית המאופיינת בשכל והבנה טהורים.
תחום זה חורג הן מהטבע הפיזי של עולם העשייה והן מהמהות הרגשית של עולם היצירה, ופועל ברמה של אינטלקט ותודעה אלוהית טהורים.
הידוע בספרות הנבואית כ"עולם הכיסא" על בסיס חזון הכיסא האלוהי של יחזקאל, עולם הבריאה משמש כנקודת מפגש מכרעת בין ההשפעה האלוהית למציאות הנבראת.
עולם זה מתפקד כצומת קוסמי שבו השפע האלוהי היורד מהעולמות העליונים פוגש את האנרגיה הרוחנית העולה מהעולמות התחתונים.
המטאפורה של ה"כיסא" מרמזת הן על מעמדו המרומם והן על תפקידו כמושב השלטון האלוהי על העולמות התחתונים.
עולם הבריאה מגלם את השכל בצורתו הטהורה ביותר, חורג מעבר לפעילות אינטלקטואלית גרידא כדי לכלול הבנה אמיתית ותודעה יצירתית.
איכות זו של השכל מתבטאת הן כיכולת לתפוס את המציאות בהבנה פנימית עמוקה והן כיכולת ליצור באמצעות מחשבה טהורה.
הישויות של עולם זה, לפיכך, מתקיימות במצב של תפיסה מתמדת וישירה של האמת האלוהית, תוך שמירה על קיומן האינדיבידואלי.
הישויות העיקריות של עולם הבריאה הם מלאכים גבוהים הנקראים שרפים, שטבעם שונה באופן יסודי מהמלאכים של עולם היצירה.
בעוד שמלאכי היצירה מגלמים מהויות רגשיות, השרפים מגלמים אינטליגנציה ותודעה גבוהה טהורה.
ישויות אלה משמשות כביטויים של רמות וסוגים שונים של הבנה אלוהית, כל אחת מייצגת היבט מסוים של האינטליגנציה הקוסמית.
בדומה למקביליהם בעולם היצירה, השרפים משמשים כשליחים בין העולמות, אך תפקודם מתמקד בהעברת חכמה והבנה אלוהית במקום כוחות רגשיים או דחפים.
הם מקבלים ומעבדים את האנרגיות הרוחניות העולות מהעולמות התחתונים תוך העברת אינטליגנציה אלוהית כלפי מטה דרך ההיררכיה הקוסמית.
מאפיין מרכזי של עולם הבריאה הוא השקיפות הגדולה יותר שלו להשפעה האלוהית בהשוואה לעולמות התחתונים.
ככל שעולים בהיררכיית העולמות, דרגת ההפרדה מהאור האלוהי פוחתת, והישויות נעשות מודעות יותר ויותר ליחסן למקור האלוהי.
השרפים של עולם זה שומרים על מודעות ברורה הן לקיומם האינדיבידואלי והן לקשר שלהם למציאות האלוהית, חווים רמה של בהירות רוחנית בלתי אפשרית בעולמות התחתונים.
שקיפות זו מתבטאת בתפקוד העולם כ"כיסא" או "מרכבה", שדרכו יורד השפע האלוהי לעולמות התחתונים.
הבנת פעולת הכיסא האלוהי הזה - הידועה כ"מעשה מרכבה" - מייצגת אחד מסודות המסורת הקבלית העליונים, הנגישים רק לאלה שהשיגו התפתחות רוחנית יוצאת דופן.
עולם האצילות מייצג את הרמה הגבוהה ביותר של המציאות הרוחנית, כה נשגבת עד שבקושי ניתן לכנותה "עולם" במובן המקובל.
בניגוד לעולמות התחתונים, השומרים על דרגות שונות של הפרדה מהמציאות האלוהית, עולם האצילות קיים במצב של אחדות מוחלטת עם המקור האלוהי, מה שהופך אותו לשונה באופן יסודי מכל רמות הקיום האחרות.
עולם האצילות שונה מהעולמות התחתונים בכך שאין בו "מסכים" או מחיצות המפרידים אותו מהאור האלוהי.
בעוד שכל העולמות האחרים קיימים דרך מידה מסוימת של הסתרת הנוכחות האלוהית - המאפשרת להם לשמור על קיום עצמאי - עולם האצילות מגלם שקיפות מוחלטת להשפעה האלוהית.
הדבר מביא לרמה של מציאות שבה הקיום האינדיבידואלי כפי שהוא מובן בעולמות התחתונים חדל מלהיות בעל משמעות.
ההבדל בין עולם האצילות לעולם הבריאה מייצג את הפער הגדול ביותר בין רמות סמוכות כלשהן בהיררכיה הקוסמית.
אי-רציפות זו מסמנת את הגבול בין קיום עצמאי לאחדות מוחלטת עם המקור האלוהי.
מעבר לנקודה זו, עצם המושג של עולמות או ישויות נפרדות מתמוסס לתוך המציאות האלוהית הטהורה.
למרות טבעו הנשגב, עולם האצילות שומר על יחסים מכריעים עם העולמות התחתונים, משמש כמקור ההשפעה האלוהית המקיימת את כל הבריאה.
עולם זה מייצג את הנקודה שבה המציאות האלוהית מתחילה את תהליך התגלותה דרך צורות הולכות ונעשות מוחשיות יותר, עד שהיא מגיעה לעולם הפיזי דרך סדרה של צמצומים או הגבלות הדרגתיות של האור האלוהי.
המערכת הקוסמולוגית כוללת גם תחומים רוחניים שליליים הידועים כמדורי הקליפה.
אזורים אלה מייצגים רמות שונות של חושך רוחני או התנגדות לאור האלוהי, הקיימים ביחסים מורכבים הן עם העולם החומרי והן עם הממדים הרוחניים הגבוהים.
מדורי הרע מהווים מערכת היררכית של תחומים רוחניים, כאשר כל רמה מייצגת דרגה גדולה יותר של התנגדות לאור האלוהי.
ברמה הגבוהה ביותר של המדורים האלו קיימת קליפת נוגה, ספירה נייטרלית המכילה אלמנטים שאינם קדושים מטבעם ואינם רעים במפורש.
מתחת לממד נייטרלי זה שוכנים תחומים אפלים יותר בהדרגה, כל אחד מגלם צורות מפורשות יותר של התנגדות רוחנית.
מדורים אלה שומרים על קיומם באמצעות יחסים טפיליים עם הפעילות האנושית, שואבים את חיותם ממעשים ומחשבות שליליים של בני האדם.
בניגוד לעולמות הגבוהים, הקיימים באופן עצמאי, מדורי הרע תלויים לחלוטין באנרגיה הרוחנית שהם מקבלים מההתנהגות האנושית.
תלות זו יוצרת דינמיקה מורכבת שבה הבחירות המוסריות האנושיות משפיעות ישירות על עוצמתם והיקפם של תחומים שליליים אלה.
תושבי מדורים אלה, הידועים כמלאכי חבלה, מקבילים למלאכים הקדושים של העולמות הגבוהים אך מגלמים איכויות רוחניות שליליות.
ישויות אלה יכולות להיות נצחיות - קיימות עד שהרע עצמו יסולק מהבריאה - או זמניות, נוצרות על ידי מעשי רשע ספציפיים של בני אדם.
כל מלאך חבלה מגלם איכות או דחף שלילי מסוים, שומר על אותו טבע יחיד המאפיין מלאכים קדושים אך מבטא אותו בהתנגדות לרצון האלוהי.
ישויות אלה ממלאות תפקידים מרובים בסדר הקוסמי.
הן פועלות כמפתות, מושכות בני אדם לרע בעודן משמשות גם ככלים לעונש על מעשים רעים.
תפקיד כפול זה יוצר מעגל המחזק את עצמו שבו הרע האנושי מחזק ישויות אלה, אשר אז צוברות כוח רב יותר להשפיע על ההתנהגות האנושית באופן שלילי.
למרות טבעם השלילי, מדורי הרע ממלאים תפקידים הכרחיים בסדר הקוסמי.
הם פועלים כהרתעה מפני התנהגות רעה ומספקים את האפשרות לבחירה חופשית אנושית על ידי יצירת התנגדות אמיתית להשפעה האלוהית.
חשוב יותר, הם מכילים את הפוטנציאל להתמרה שלהם עצמם באמצעות ההתפתחות הרוחנית האנושית.
באמצעות פעולה אנושית נכונה, ניתן ליצור שינוי במדורים אלה, כשהאנרגיה שלהם מוכוונת מחדש למטרות חיוביות.
פוטנציאל זה להתמרה חושף היבט מכריע של המטרה האנושית בסדר הקוסמי: היכולת להפוך רע לטוב באמצעות עבודה רוחנית מודעת.
מערכת העולמות מייצגת ניסיון מקיף להבין את היחס בין המציאות הפיזית והרוחנית, ההשפעה האלוהית והקיום האנושי.
מסגרת קוסמולוגית זו מספקת הסברים לשאלות דתיות ופילוסופיות שונות, כולל טבע הרע, מטרת הקיום האנושי והיחס בין האל לבריאה.
במסגרת מערכת זו, בני האדם תופסים מקום ייחודי כישויות המסוגלות להשפיע על כל רמות המציאות באמצעות מעשיהם.
בניגוד למלאכים, הנשארים קבועים בטבעם, בני האדם ניחנים ביכולת לבחירה מוסרית והתמרה רוחנית.
יכולת זו מאפשרת להם להשפיע לא רק על העולם הפיזי אלא גם על ממדים רוחניים גבוהים יותר באמצעות מעשיהם וכוונותיהם.
היכולת האנושית לבחירה והתמרה הופכת אותם לסוכנים מכריעים בסדר הקוסמי.
באמצעות פעולה נכונה, בני אדם יכולים לסייע בזרימת ההשפעה האלוהית דרך כל העולמות תוך שהם מסוגלים להפוך מדורים שליליים לחיוביים.
אחריות זו מציבה את בני האדם במרכז המטרה הקוסמית, הופכת את התפתחותם המוסרית והרוחנית לחיונית להתפתחות כל העולמות.
עיקרון יסודי במערכת קוסמולוגית זו הוא ההסתרה ההדרגתית של האור האלוהי דרך העולמות היורדים.
הסתרה זו, הידועה כצמצום, מאפשרת את קיומן של ישויות עצמאיות תוך שמירה על חיבורן למקור האלוהי.
כל עולם מייצג רמה שונה של הסתרה זו, מהשקיפות המוחלטת של עולם האצילות ועד להסתרה העמוקה הנמצאת בעולם הפיזי.
הסתרה הדרגתית זו משרתת מטרות מרובות.
היא מאפשרת את קיומן של ישויות בעלות דרגות שונות של עצמאות מהרצון האלוהי, יוצרת את האפשרות לבחירה חופשית אמיתית, ומבססת מסגרת לצמיחה רוחנית באמצעות הגילוי ההדרגתי של האור האלוהי הנסתר.
המערכת מסבירה בכך הן את ההיעדרות הנראית של הנוכחות האלוהית בעולם הפיזי והן את האפשרות לגלות נוכחות זו באמצעות עבודה רוחנית.
מערכת העולמות מציגה חזון פרדוקסלי של המציאות כמאוחדת ומובחנת בו-זמנית.
בעוד שכל העולמות נובעים בסופו של דבר מהמקור האלוהי ונשארים מחוברים אליו, הם שומרים על מאפיינים ותפקודים נבדלים.
מתח זה בין אחדות להפרדה יוצר את הדינמיקה המאפשרת צמיחה והתמרה רוחנית.
העולמות השונים מקיימים יחסי גומלין באמצעות תבניות השפעה מורכבות, כאשר כל רמה משמשת הן כמקבלת והן כמשדרת של כוחות רוחניים.
חילופין מתמידים אלה יוצרים קוסמוס חי שבו פעולות בכל רמה יכולות להשפיע על המערכת כולה, תוך שמירה על הטבע הנבדל של כל עולם.
עולמות אבי"ע מקבילים לכמה בחינות נוספות, והן:
ישנן ישויות רוחניות רבות הנקראות אבי"ע.
יתרה מזו, אין שום בחינה בעליונים ובתחתונים שאינה מתחלקת לא"ק ואבי"ע.
אלא שיש כמה סוגי חילוקים, כגון אבי"ע באורך או ברוחב, בכללות או בפרטות ועוד רבים.
על כן, בכל דרוש (וכן בטבלה לעיל), יש לדעת בדיוק על איזה א"ק ואבי"ע מדובר.
עולמות הגוף היא תערוכה נודדת המציגה לציבור גופות אדם, חלקי גופות ואיברים אנושיים, וחושפת לצופה את המבנה האנטומי של גוף האדם.
"תערוכת הגופות", כפי שהיא מכונה בישראל, עושה שימוש בגופות מקוריות של בני אדם, שעברו שימור בתהליך מיוחד הקרוי פלסטיזציה.
על פי מארגני התערוכה, מטרתם היא חשיפת המבנה האנטומי של גוף האדם לצופים בתערוכה למטרות לימודיות על מנת לשפר את מודעותם לבריאותם.
לטענתם, כל הגופות וחלקי הגופות בתערוכה נתרמו על ידי תורמים למטרה זו.
בתערוכה מוצגים למעלה מ-200 חלקים מקוריים של גוף האדם, וכ-20 גופות בשלמותן מוצגות בתנוחות יומיומיות, כמו ישיבה, משחק ספורטיבי, משחק קלפים ועוד.
בין היתר ניתן לראות בתערוכה את מערכות הגוף השונות, ובהן מערכת השרירים, מערכת כלי הדם, ומערכת העצבים.
מוצגת גם השוואה בין ריאות של אדם מעשן לכאלה של לא-מעשן, וכבד של אלכוהוליסט מול כבד של אדם בריא.
כמו כן ניתן לראות איברים פנימיים תוך קבלת הסבר על אופי תפקודם.
בתערוכה מוצגת גם גופות של בעלי חיים אחרים להשוואה, כיען, ג'ירף ואחרים.
פלסטיזציה, טכנולוגיית השימור שביסוד התערוכה, היא התהליך הכולל חניטה באמצעות פורמלדהיד, ניסור וחיתוך הגופות, ניתוח אנטומי, הסרת הנוזלים והשומנים והחלפתם באצטון, הספגה מאולצת (החלפת האצטון בחומר פלסטי נוזלי), יציקת חתכים, העמדת המוצג והקשייתו.
השלב הראשון בתהליך הוא שלב עצירת תהליך הריקבון על ידי הזרקת פורמלין לגוף דרך העורקים.
הפורמלין הורג את הבקטריות וכימית מפסיק את תהליך הריקבון ברקמות.
לאחר מכן מוסר העור, רקמות השומן והרקמות המחברות על מנת לטפל במבנים האנטומיים השונים.
לאחר מכן נערך תהליך הסרת נוזלי גוף ושומן.
ראשית, מרחיקים את נוזלי הגוף ואת השומנים המסיסים על ידי שיקוע הגוף בתוך אמבט של חומר ממס, כמו אצטון.
תהליך חילוף החומרים השני מהווה את השלב המרכזי בתהליך הפלסטיזציה.
בשלב זה פולימר פעיל - גומי סיליקון - מחליף את האצטון.
לשם כך משקעים את המוצג בתמיסת פולימר ומכניסים אותו לתא שבו שורר ריק.
הריק גורם ליציאת האצטון מתוך רקמות המוצג ומסייע לפולימר לחדור לתוך התאים.
השלב האחרון הוא מיצוב הגוף.
לאחר שלב השימור בריק הגוף מוצב בתנוחה הרצויה, כאשר כל אחד מהמבנים האנטומיים מוצב ומיוצב באמצעות עזרים שונים כמו סיכות, חוטים, תפסנים ותמיכות מפלסטיק מוקצף.
בשלב הסופי עובר המוצג תהליך של הקשיה.
שיטת ההקשיה תלויה בסוג הפולימר, וניתן להשתמש לשם כך בגז, אור או חום.
תהליך הניתוח והפלסטיזציה עצמו אורך כ-1,500 שעות עבודה, והתהליך כולו אורך כשנה.
התוצאה היא מוצגים המדמים במדויק את המבנה האנטומי האמיתי של הגוף.
תהליך השימור פותח על ידי המומחה הגרמני לאנטומיה, גונתר פון האגנס, באוניברסיטת היידלברג ב-1977. על התהליך אמר האגנס: "הפלסטיזציה חושפת את היופי החבוי מתחת לעור, ומנציחה אותו במרחב החמקמק שבין המוות לריקבון".
פון האגנס גם ערך אירוע של ניתח גופה בשידור בערוץ 4 הבריטי ב-2002.
התערוכה הוצגה לראשונה בטוקיו ב-1995. מאז הוצגה ביותר בעשרות מוזיאונים ברחבי העולם, לעיניהם של יותר מ-50 מיליון מבקרים (נכון לשנת 2019).
התערוכה מוצגת בו זמנית במספר אתרים ברחבי העולם.
בארצות מסוימות נדרש אישור רגולטורי להצגת גופות בפומבי, או לתרומת גופות לצורכי חינוך.
התערוכה הגיעה לישראל באפריל 2009 והוצגה במדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל בחיפה.
עד 4 בינואר 2010. שבוע לפני נעילת התערוכה, דיווחה הנהלת המוזיאון כי מספר המבקרים בה חצה את ה-290,000 וכי בשבוע שנותר עד לסיומה, עתיד המספר להגיע לכ-300 אלף.
זאת, על אף ההגבלה שנקבעה על מספר האנשים המורשים להיכנס לתערוכה בכל שעה.
עוד לפני הצגתה בארץ, עוררה התערוכה מחאות רמות ובהן מחאה מצד הרב הראשי יונה מצגר וראשי ארגון זק"א, שהודיעו כי בכוונתם להגיש בקשה לצו מניעה נגד התערוכה, וכן תלונה למשטרה בקשר למקורן של הגופות.
אנשי זק"א גם פעלו ב-2008 נגד התערוכה בעיר מנצ'סטר (בה קהילה חרדית גדולה), שבה הוצגה התערוכה, כולל הפגנה שארגנו.
יו"ר זק"א יהודה משי זהב כינה את התערוכה "שוק קצבים".
התערוכה עוררה ביקורות חריפות מצד מוסדות דת וארגונים לזכויות אדם.
בין היתר עלתה הטענה כי מקור הגופות אינו ידוע, וכי ייתכן שחלקן הגיעו ממקורות מפוקפקים.
טענות אלו, שנמצאו כנכונות באשר לתערוכות של מארגנים אחרים, למשל "תערוכת הגוף" (שהצגתה בישראל ב-2012 נאסרה), הוכחשו נמרצות על ידי מארגני התערוכה, ולדבריהם, כל הגופות נתרמו על ידי תורמים מרצון.
המארגנים אף מקיימים אתר אינטרנט שבו ניתן להצטרף לתוכנית תרומת גופות.
בסוף 2009 עלתה בגרמניה גרסה של התערוכה למבוגרים בלבד, שביקשה להראות את האנטומיה של המין באמצעות הגופות.
תערוכה זו עוררה ביקורת על חוסר טעם ופגיעה ברגשות הציבור.
עולמות סטארגייט היה משחק תפקידים מרובה משתתפים ברשת כחלק מזיכיון סטארגייט.
את המשחק פיתחה חברת Cheyenne Mountain Entertainment בשיתוף עם מטרו גולדווין מאייר, והוא היה מיועד להפצה בידי חברת FireSky למערכת Microsoft Windows.
המשחק, כמו גם הזיכיון עצמו, מתייחסים לממצא עתיק יומין בשם "סטארגייט" ("שער הכוכבים"), המאפשר מסעות כמעט מיידיים לכוכבי לכת אחרים במערכת השמש (וכן בין-גלקטיים מגלקסיית שביל החלב לגלקסיית פגסוס, כפי שנראה בסדרת הספין אוף סטארגייט אטלנטיס).
נכון להיום, פיתוח המשחק בוטל מאחר שהחברה המפתחת, Cheyenne Mountain Entertainment, פשטה את הרגל.
חברת Cheyenne Mountain Entertainment ומטרו גולדווין מאייר הודיעו בפברואר 2006 על תחילת עבודה של משחק תפקידים מרובה משתתפים מקוון (MMORPG).
עד לנובמבר 2006 שוחררו מספר עיצובים ותמונות מהמשחק, כמו גם העובדה שהמשחק יעבוד לפי מנוע Unreal בגרסה 3.0. בראד רייט, יוצר הסדרה סטארגייט SG-1, שימש כיועץ למשחק.
שלבי הפיתוח של המשחק הואטו מאז בצורה דרסטית עקב המשבר הכלכלי העולמי באותה תקופה.
זאת ועוד, החברה המפתחת מתכננת להוציא לשוק בתחילת 2010 משחק יריות בגוף ראשון הנקרא "Stargate Resistance", בתקווה שמכירות המשחק יעלו באופן ניכר את המשך המימון ל"עולמות סטארגייט".
למשחק תוכננו לצאת חבילות הרחבה.
אחת מהן היא כזו של הסדרה סטארגייט אטלנטיס.
בראיון שנערך עם אחד ממפתחי המשחק נאמר שיצירת משחק המבוסס על יקום סטארגייט הייתה קלה לנוכח התוכן העצום שמציע העולם הזה.
הגזעים שניתן לשחק בהם הם הטאורי, הגואולד, הג'אפה והאסגארד.
מספר אלמנטים נלקחו ממשחקי היריות בגוף ראשון, כאשר ניתן יהיה להשתמש בכלי נשק ארציים וכן חייזריים.
מערכת הקרבות תתבסס על טקטיקה, כאשר הבינה המלאכותית של השחקנים ושל האויבים תהיה מאתגרת במיוחד.
במשחק יהיו שבע רמות למגוון הדמויות המוצע:
ארכאולוג - רמה זו מבוססת על דמותו של דניאל ג'קסון.
באמצעות טכנולוגיית ההולוגרפיה של האסגארד הוא יוכל להידמות לאחרים ולהתמזג בשטח כדי להשיג מידע או לארוב לאויבים, כמו גם לפתור חידות.
ייתכן וגם תהיה אפשרות שהדמות תנהל מהלכים דיפלומטיים.
אסגארד - חלש מבחינה פיזית, אולם בעל יכולת מדעית וטכנולוגית יוצאת דופן.
הדמויות נאלצות לסמוך על טכנולוגיית השיבוט כדי לשרוד.
עקב שליטתם המוחלטת בטכנולוגיה זו, הם מסוגלים לפקוד על אחרים להתקיף, להגן ולרפא.
כאשר הם ניצבים בפני מצבים נואשים הם יכולים לזמן את ספינותיהם העצומות ולבצע התקפה מאסיבית.
גואולד - משיגים כוח באמצעות שימוש בעבדיהם, הג'אפה.
האפשרות לפקד על משרתיהם מקנה להם דמיון לאסגארד.
יש באפשרותם להשתמש במגוון רחב של רעלים כדי לשתק את אויביהם, והם מומחים בטכניקות התגנבות.
בדומה לאסגארד, גם הגואולד מסוגלים לזמן את ספינותיהם לצורך התקפה מאסיבית.
דמות הגואולד תהיה השיתופן, אשר יוכל לבחור לעצמו פונדקאים.
ג'אפה - רמה זו מבוססת על דמותו של טילק.
הגזע האצילי והנאמן, אשר בדומה לסדרת הטלוויזיה יוכל לאגד סביבו לוחמים מבני שבטו.
הם עמידים בפני התקפות ומסוגלים להילחם גם כאשר נפצעו.
מדען - רמה זו מבוססת על דמותה של סמנתה קרטר.
מתמחה בניתוח, בשימוש ובתיקון טכנולוגיה.
מסוגל להשתמש בטכנולוגיה כדי ליצור שדרוגים אישיים.
מתמחים גם בשיטות ההחלמה והריפוי החייזריות.
בדומה לארכאולוג, גם המדען יוכל לפתור חידות, אם כי מטבע טכנולוגי.
חייל - רמה זו מבוססת על דמותו של ג'ק או'ניל.
מצרך חיוני להגנה כאשר עוברים דרך השער.
מתמחה בשימוש בכלי נשק שונים כמו רימוני יד, כלי נשק אוטומטיים, מקלעים, מרגמות ומשגרי רקטות.
קומנדו - רמת דמות זו תקבל גישה ליכולות החייל, כמו גם יכולות התגנבות וצליפה.
תהיה לו האפשרות לגלות מתקני הסוואה של אויבים.
עומאן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
עד כה, אף ספורטאי עומאני לא זכה במדליה אולימפית, ורובם היו רחוקים מהישגים של ממש.
להישג הגבוה ביותר באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הגיע עבדאללה אל-סולי, שסיים במקום ה-48 בריצת 100 מטר (מתוך 80 מתחרים).
במשחקים אלה הייתה האתלטית בותאינה אל-יקובי לאישה הראשונה שמייצגת את עומאן במשחקים, לאחר שבשש האולימפיאדות הקודמות ייצגו את המדינה גברים בלבד.
קורבן עולת ראייה הוא אחד משלושת הקורבנות שמתחייב בהם כל אדם מישראל בעלייתו לרגל לבית המקדש בשלושת הרגלים - פסח, שבועות וסוכות.
אדם שאינו מביא קרבן זה עובר על האיסור של "לא יראו פני ריקם".
איסור לאו זה נחשב ללאו שאין בו מעשה, מכיוון שהאיסור הוא על הראייה באופן "ריקם", דבר שאינו מעשה, או מכיוון שניתן להשלים את קרבן הראייה כך שהאיסור הוא אי השלמת הקרבן לאחר מכן.
נאמר בתורה: "שָׁלֹשׁ פְּעָמִים בַּשָּׁנָה יֵרָאֶה כָּל זְכוּרְךָ אֶל פְּנֵי הָאָדֹן ה'", כלומר שהאדם מצֻווה לבוא לעזרה בבית המקדש ברגל ולהראות לפני ה'.
וְלֹא יֵרָאוּ פָנַי רֵיקָם", ומכאן למדו שחובה על הבא לבית המקדש ברגל להביא עמו קרבן.
המכילתא קובעת שקורבן זה חייב להיות קורבן עולה.
חובת הבאת עולת ראייה מוטלת רק על הגברים, כפי שנאמר "יֵרָאֶה כָּל זְכוּרְךָ", אך הנשים פטורות.
לדעת התלמוד הירושלמי אף שנשים פטורות מקורבן עולת ראייה הם חייבות לבוא למקדש ולהיראות שם לפני ה'; אך הראשונים הכריעו כדעת התלמוד הבבלי, שנשים פטורות גם מביאה למקדש.
קטנים (ילדים שלא הגיעו לגיל חיוב במצוות) פטורים מן המצווה מן התורה, אך חכמים תקנו שאף הם חייבים, אלא שנחלקו מאיזה גיל הם חייבים: לדעת בית שמאי, כל ילד שיכול לרכוב על כתפי אביו ולעלות עמו מירושלים להר הבית, חייב במצווה זו.
ואילו לדעת בית הלל (שהלכה כמותם), רק ילד שיכול לאחוז בידו של אביו ולעלות עמו מירושלים להר הבית חייב במצווה.
יש הסוברים שקטן החייב בראייה חייב גם להביא קרבן ראייה, ויש הסוברים שקטן מחויב רק להגיע לעזרה, אך אינו מחויב להביא קרבן.
מי שאינו יכול לעלות לירושלים ברגל מסיבות שונות (חיגר, זקן, חולה) – פטור מן המצווה.
גם בעלי מומים אחרים (חרש, אילם, עיוור) – פטורים ממצווה זו.
בכחלק ממצווה זו, חובה על האדם לבוא לעזרה ביום טוב הראשון של החג ולהביא עמו קורבן עולה.
קורבן זה יכול להיות פר, איל או כבש.
לדעת הרמב"ם ניתן להביא קורבן זה גם מן העוף, אך לדעת ראשונים אחרים – הקורבן אינו בא אלא מן הבהמה.
מי שבא לעזרה ביום הראשון של הרגל שלא חל בשבת ולא הביא קורבן זה ביטל אפוא מצוות עשה ("יֵרָאֶה כָּל זְכוּרְךָ") ועבר על מצוות לא-תעשה ("וְלֹא יֵרָאוּ פָנַי רֵיקָם").
אין עונש מלקות על לאו זה (משום שהוא "לאו שאין בו מעשה" – לאו שעוברים עליו בצורה פסיבית - שאין לוקים עליו).
חובת המצווה היא, כאמור, להביא את קורבן עולת הראייה ביום טוב הראשון של החג, אך מי שאיחר ולא הביא את הקורבן ביום זה, יכול להביאו באחד משאר ימות החג.
בחג הפסח – ניתן להביא את הקורבן באחד משבעת ימי החג, ובחג הסוכות – באחד משמונת ימי החג (כולל שמיני עצרת).
גם בחג השבועות, אף שהוא בן יום אחד בלבד - ניתן להביא את הקורבן באחד מששת הימים שלאחר החג.
לאחר שעברו ימים אלה – לא ניתן להביא את הקורבן.
אף שקורבן "עולת ראייה" דוחה את יום טוב, אין הוא דוחה את השבת, וגם אם חל יום ראשון של יום טוב בשבת – אין מקריבים אותו בשבת, אלא לאחר השבת.
לקורבן זה אין שיעור מן התורה, שנאמר: "איש כמתנת ידו כברכת ה' אלוהיך אשר נתן לך", אך חכמים קבעו שיעור מינימלי לערכו של הקורבן, לפי בית שמאי שתי מעות של כסף ולפי בית הלל (שהלכה כמותם) - מעה אחת של כסף.
עומאן אייר היא חברת התעופה הלאומית של עומאן.
בסיסה במסקט והיא מפעילה טיסות סדירות לכ-36 יעדים באסיה, אפריקה, ואירופה, וכן טיסות שכר ומוניות אוויר.חברת התעופה שותפה בהתאחדות חברות התעופה הערביות.
במרץ 2010 הייתה עומאן אייר לחברת התעופה הראשונה שהציעה שירותי Wi-Fi, שיחות בטלפון נייד, ו-SMS בטיסות ליעדים נבחרים.
בשנת 2018 זכתה החברה בתואר "מחלקת התיירים הטובה ביותר"
בשנת 1970 הוקמה חברת "Oman International Services" (OIS), שסיפקה שירותי קרקע למטוסי חברת גאלף אייר.
בשנת 1981, בעקבות הגידול בתעופה האזרחית במדינה, החלה חברת התעופה להפעיל גם טיסות.
בשנותיה הראשונות היו בצי החברה שלושה עשר מטוסי פוקר F27 אותם רכשה מגאלף אייר.
בשנת 1993 הוחלט על הקמת עומאן אייר, החברה החדשה הפעילה מטוס בואינג 737-300 שכור מ-Ansett Australia.
במרץ 2007 הודיעה ממשלת עומאן על הגדלת מספר מניות החברה שברשותה מ-33% ל-80%, בנובמבר אותה השנה קבלה את מטוסיה רחבי הגוף הראשונים מדגם איירבוס A330-200 והחלה לטוס ללונדון ובנגקוק.
מנובמבר 2009 מחזיקה ממשלת עומאן ב-98.2% ממניות החברה.
לעומאן אייר הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות: