tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עיקר פעילות החברה הוא במתן שירותי צפייה ישירה תמורת תשלום חודשי בשיטת Over the Top של ספריית סרטים ותוכניות טלוויזיה, שחלק מהן הופקו על ידי החברה.
נכון לינואר 2025 יש לנטפליקס 301.63 מיליון מנויים.
נטפליקס זמינה בכל מדינות העולם פרט לסין העממית, קוריאה הצפונית, רוסיה וסוריה.
בנוסף לארצות הברית, ישנם לחברה משרדים גם בהולנד, ברזיל, הודו, יפן, קוריאה הדרומית וקנדה.
נטפליקס התחילה כחברה להשכרת תקליטורי DVD, בה הלקוחות מזמינים תקליטור DVD להשכרה דרך האינטרנט, מקבלים אותו ומחזירים אותו באמצעות הדואר.
ב-2007 התחילה נטפליקס להזרים תכנים, תוך שהמשיכה להפעיל את שירות השכרת התקליטורים.
בשנת 2010 הרחיבה החברה את פעילותה לקנדה, לאמריקה הלטינית ולאיים הקריביים.
בשנת 2013 החלה נטפליקס להפיק תוכן מקורי משלה והשיקה את הסדרה הראשונה "בית הקלפים" ומאז הפכה לספק שירותי הזרמת מדיה הגדול בעולם.
בינואר 2016 הרחיבה נטפליקס את פעילותה ל-190 מדינות פעילות זו כוללת בין השאר גם שירותי כתוביות ודיבוב לשפות מקומיות והצגת התפריטים והפוסטרים בשפה המקומית, כולל לעברית.
"נטפליקס" נוסדה על ידי מארק רנדולף וריד הייסטינגס ב-29 באוגוסט 1997, בסקוטס ואלי, קליפורניה.
הייסטינגס, מדען מחשבים ומתמטיקאי, היה מייסד שותף של Pure Software, שנרכשה על ידי Rational Software באותה שנה תמורת 750 מיליון דולר.
הייסטינגס ורנדולף הגו את הרעיון של נטפליקס בזמן שנסעו ברכב משותף בין בתיהם בסנטה קרוז, קליפורניה, למטה Pure בסאניווייל.
רנדולף התרשם מההצלחה הראשונית חברת "אמזון" במכירת ספרים ורצה למצוא קטגוריה גדולה של פריטים ניידים למכירה דרך האינטרנט באמצעות מודל דומה.
כאשר שמעו על תקליטורי DVD, שהושקו לראשונה בארצות הברית בתחילת 1997, הם בדקו את הקונספט של השכרת DVD מקוונת או מכירה בדואר, על ידי שליחת דיסק לביתו של הייסטינגס בסנטה קרוז.
כאשר הדיסק הגיע בשלמותו, הם החליטו להיכנס לתעשיית המכירות וההשכרות של וידאו ביתי, ששוויה היה 16 מיליארד דולר, בהובלת רשת "בלוקבסטר" שהפעילה אז אלפי חנויות.
הייסטינגס השקיעה 2.5 מיליון דולר בנטפליקס כאתר ההשכרה והמכירה הראשון של תקליטורי DVD עם 30 עובדים ו-925 כותרים - כמעט כל הכותרים שהיו זמינים בפורמט החדש.
השירות הושק לראשונה ב-14 באפריל 1998. רנדולף והייסטינגס נפגשו עם באותה תקופה עם ג'ף בזוס, ו"אמזון" הציעה לרכוש את נטפליקס תמורת בין 14 ל-16 מיליון דולר.
מחשש לתחרות מצד "אמזון", רנדולף חשב שההצעה הוגנת, אך הייסטינגס, שבבעלותו 70% מהחברה, דחה אותה.
בשנתיים הראשונות לפעילותה צברה החברה הפסדים כבדים ובעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום הציעו לחברת בלוקבסטר לרכוש את החברה תמורת כ-50 מיליון, אך היא סרבה.
בסוף אותה השנה היו לחברה 500 אלף מנויים והיא הציעה יותר מ-11 אלף כותרי סרטים, וסדרות טלוויזיה.
המנוי נמכר תמורת 19.95 דולר לחודש והלקוחות יכלו לשכור מספר לא מוגבל של סרטים, ללא הגבלת זמן, דמי איחור ותשלום משלוחים, כל עוד לא שוכרו יותר משלושה סרטים בו זמנית.
במאי 2002 ביצעה הנפקה ראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק וגייסה 82.5 מיליון דולר.
החברה רשמה את הרווח הראשון שלה בשנת 2003, בסך 6.5 מיליון דולר על הכנסות של 272 מיליון דולר; ב-2004, הרווח גדל ל-49 מיליון דולר על הכנסות של למעלה מ-500 מיליון דולר.
בשנת 2005, כבר היו לה כ-35,000 כותרים שונים שהיו זמינים להשכרה, והיא שלחה מיליון תקליטורי DVD מדי יום ללקוחות.
בשנת 2004, חברת "בלוקבסטר" השיקה שירות השכרת DVD דומה, אך שאפשר ללקוחות גם להחזיר אותם בחנויות הפיזיות שלה.
ב-2006, השירות של בלוקבסטר הגיע לשני מיליון מנויים, ובעודו נותר פחות ממספר המנויים של "נטפליקס", הוא אילץ אותה להוריד מחירים (התחרות הביא להורדת מחירהמנוי הבסיסי של שניהן ל-4.99 דולר לחודש).
ענקית הקמעונות "וולמארט" גם השיקה שירות מתחרה, אך במאי 2005 החליטה להעביר אותו ל"נטפליקס", לאחר שלא זכה להצלחה.
באותה שנה חברת "אמזון" השיקה שירות דומה משלה, ב-2008 רכשה נתח בחברת השכרת ה-DVD הבריטית "Lovefilm" ומזגה את פעילות השכרת ה-DVD באינטרנט שלה באירופה לתוכה, אחר כך רכשה את מלוא הבעלות בה והיא הייתה למוביל השוק באירופה.
בשנת 2006 היו ל"נטפליקס" 5 מיליון לקוחות ו-60,000 כותרים זמינים להשכרה.
בפברואר 2007 חגגה את השכרת ה-DVD המיליארד.
בינואר 2007 השיקה "נטפליקס" לראשונה את שירות הסטרימינג.
הוא הוצע בתחילה בתור שירות ערך מוסף הכלול במחיר המנוי השכרת DVD, רק לחלק קטן מ-6 מיליון המנויים שלה, ללא תוספת תשלום.
כאשר השירות הפך זמין בהדרגה ל-250 אלף מנויים נוספים מדי שבוע עד יוני 2007, על מנת לוודא שמחשבי החברה יוכלו לעמוד בעומס.
בהדרגה הפך שירות הסטרימינג לעסק הליבה של "נטפליקס", באוקטובר 2011 את שקלה לבצע ספין-אוף של שירות השכרת ה-DVD.
בשנת 2010 החברה החלה לפעול לראשונה מחוץ מארצות הברית והחלה לפעול גם בקנדה ושנה אחר כך גם במדינות אמריקה הלטינית.
בשנת 2011 תפסה החברה את המקום הראשון בדירוג התעבורה באינטרנט בצפון אמריקה, והייתה אחראית ל-24.7% מתעבורת הנתונים.
מספר המנויים הגיע ל-כ-23 מיליון מנויים, ובכך עקפה את קומקאסט, רשת הכבלים הגדולה בארצות הברית.
מתוך מנויים אלו 10 מיליון מנויים היו לסטרימינג בלבד, ולא החזיקו כלל במנוי להשכרת DVD.
בינואר 2012 החלה לפעול גם בממלכה המאוחדת ובאירלנד, בקיץ 2012 החלה לפעול במדינות סקנדינוויה ובספטמבר 2013 גם בהולנד.
את 2013 היא סיימה עם מחזור של 4.3 מיליארד דולר (גידול של 20%), רווח תפעולי של 228 מיליון דולר ורווח נקי של 112 מיליון דולר.
בינואר 2016 החליטה להפוך לחברה גלובלית ופתחה את שירותיה ל-130 מדינות נוספות בהן לא פעלה עז אז, כך שהפכה זמינה לכל העולם למעט סין, צפון קוריאה וסוריה.
במסגרת העסקה נטפליקס תרכוש גם את חטיבת משחקי הווידאו של האחים וורנר.
לנטפליקס היו מסלולי מנויים שונים להשכרת DVD, שבהם יכול מנוי להחזיק במספר סרטים, הנקבע לפי התעריף החודשי: ככל שתשלום הקבוע גבוה יותר, יכול הלקוח להחזיק במספר סרטים גדול יותר.
לא הייתה הגבלה על משך הזמן שבו מותר למנויים להחזיק בכל סרט.
עיכוב בהחזרה גורר רק עיכוב במשלוח הסרט הבא ברשימה שהגדיר הלקוח.
בנוסף, יכולו המנויים להמליץ על סרטים למנויים אחרים ולכתוב ביקורות על הסרטים.
נטפליקס מאחדת את דירוגי הצופים יחדיו על מנת לנסות ולחזות מאילו סרטים וסדרות הצופים ייהנו וכך בוחרת ומסננת את התכנים אותם היא מציגה.
שירות השכרת תקליטורי ה-DVD נסגר סופית בספטמבר 2023, לאחר 25 שנות פעילות.
במקביל להשקת שירות הסטרימינג של "נטפליקס" הושקו גם שירותים מתחרים.
הראשון היה "הולו" (Hulu), מיזם משותף של חברת NBC Universal וחברת News Corporation (שאחר כך פוצלה ל"פוקס המאה ה-21") של איל התקשורת רופרט מרדוק.
השירות של "הולו" הושק בתחילה בחינם, הוא התבסס על הכנסות פרסום, וכלל בעיקר סדרות.
בספטמבר 2008 השיקה "אמזון" את שירות אמזון פריים (שנקרא תחילה Amazon Video On Demand).
"אמזון" אף הקימה כבר ב-2006 שירות לצפייה בתכני וידאו באינטרנט, ששמו היה Unbox, אך הוא היה שירות שהצריך להוריד את התכנים קודם למחשב.
בינואר 2008 השיקה גם חברת אפל שירות של השכרת סרטי קולנוע באמצעות תוכנת ה-iTunes.
למרות התחרות הרבה הצליחה "נטפליקס" להיות ספקית הסטרימינג הגדולה בעולם והגדילה במשך השנים בעקביות את מספר המנויים שלה.
בנובמבר 2019 החלה להתמודד עם תחרות משמעותית יותר כאשר חברת וולט דיסני השיקה את שירות "דיסני+" שתוך שנה וחצי צבר יותר מ-100 מיליון מנויים.
באותה וחדש גם הושק שירות "אפל TV פלוס" שגייס כ-45 מיליון מנויים ברחבי העולם עד תחילת 2022, והיה לרביעי בגודלו בעולם, אולם חברת אפל הוציאה רק קצת יותר מ-2 מיליארד דולר על תוכן מקורי של סרטים וסדרות ב-2021, לעומת 9 מיליארד דולר שהוציאה "אמזון" ו-14 מיליארד דולר של "נטפליקס".
בנוסף גם אתר "יוטיוב", שעיקר הכנסותיו מפרסום, עקף בהכנסות את "נטפליקס".
ב-19 באפריל 2022, לאחר פרסום הדוחות הרבעוניים, הודיעה החברה על ירידה במספר המנויים, לראשונה זה למעלה מעשור.
בתגובה הודיעה החברה, במאי 2022, כי היא צפויה להשיק עד לסוף השנה שירותי סטרימיניג בעלות מופחתת אך שירותים אלו יכללו פרסומות.
במאי 2022 החברה הודיעה כי להערכתה ישנם למעלה ממאה מיליון משתמשים שאינם משלמים וצורכים שירותי סטרימינג באמצעות שיתוף סיסמאות.
עוד הודיעה החברה כי היא שוקלת להגביל את הגישה לשירותי הסטרימינג למנויים משלמים, למשק בית משותף.
החברה אף החלה ב-אפריל 2022 בניסוי במספר ארצות בדרום אמריקה בו היא מציעה הוספת משתמשים תמורת תשלום נוסף, החברה אף הודיעה כי בתום הניסוי בכוונתה לגבות תשלומים ממשתמשים אשר משתפים סיסמאות בכל רחבי העולם, עד לסוף שנת 2022.
ב-3 בנובמבר 2022 השיקה "נטפליקס" מינוי בסיסי משולב פרסומות ("Basic with ads") אשר יתחרה בשירות דומה שתשיק "דיסני+" בדצמבר באותה שנה.
בשלב הראשון, השירות כולל את ארצות הברית, קנדה, מקסיקו, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, יפן, ברזיל, צרפת, גרמניה, איטליה וקוריאה הדרומית, וב-10 בנובמבר תצטרף גם ספרד.
במסלול זה, כל שעת שידור כוללת 4 עד 5 דקות של סרטוני פרסומות.
בסמוך למועד ההשקה היו לנטפליקס 223 מיליון מנויים ברחבי העולם, מתוכם 73 מיליון בצפון אמריקה.
בשנים הראשונות להפעלת שירות הסטרימינג חתמה על הסכמי תוכן עם רשת דיסקברי, אולפני מירמקס, אולפני פרמאונט וחברת הפצת הסרטים ליונס גייט והחזיקה כ-20 אלף כותרים לצפייה און-ליין.
עם זאת, לחברה היו קשיים בחתימה על הסכמים מול יצרני תוכן גדולים, וזאת בשל אי הסכמה לגבי הסכומים שהתבקשה לשלם עבורו.
חלקם אף לא חידשו הסכמים קיימים.
בשנת 2011 חתמה נטפליקס על הסכם לשיתוף פעולה עם חברת אולפני דרימוורקס, לפיו החל מ-2013 כל התוכן שתיצור ישווק רק באמצעות נטפליקס, במקום באמצעות חברת הכבלים HBO אתה היה לה הסכם קודם.
באותה שנה גם חתמה על הסכם תוכן עם רשת ה-BBC הבריטית, שהקנה רישיון לשידור סדרות פופולריות של הרשת.
במסגרת שיתוף פעולה עם חטיבת הטלוויזיה של אולפני מארוול, חברת וולט דיסני (כל תכניה הוסרו במהלך 2019) ואולפני ABC, הפיקה נטפליקס סדרות מקור העוסקות בדמויותיהם של דרדוויל, ג'סיקה ג'ונס, לוק קייג' ואיירון פיסט, שהסתכמו כולן במיני סדרה המפגישה את הדמויות הראשיות בסדרות הקודמות כקבוצת המגנים.
נכון לאוגוסט 2018 הועלו לצפייה הסדרות "דרדוויל", "ג'סיקה ג'ונס", "לוק קייג'", "איירון פיסט", "דפנדרס", וסדרת טלוויזיה אודות דמותו של המעניש.
נטפליקס קנתה את הסדרה החממה של גיורא חמיצר אשר צולמה מחדש באנגלית, עם שחקנים אמריקאים וישראלים בישראל.
החממה האמריקאית עלתה בנטפליקס ב-8 בספטמבר 2017.
ב-6 במאי 2022 השיקה החברה את משרדה ברומא, איטליה, בניהולה של לאונורה "טיני" אנדראטה, סגנית נשיא "נטפליקס" לתוכניות מקור בשפה האיטלקית, שהצטרפה לחברה ביוני 2020.
בינואר 2026 נטפליקס וסרטי סוני חתמו על הסכם רב-שנתי המעניק לשירות הסטרימינג זכויות גלובליות בלעדיות להקרנת סרטי האולפן לאחר סיום הפצתם בבתי הקולנוע ובמדיה הביתית.
ההסכם צפוי להיכנס לתוקף מלא בתחילת שנת 2029, אך יישומו יחל באופן הדרגתי כבר בשנת 2026 באזורים שבהם זכויות ההפצה יתפנו.
במסגרת העסקה, נטפליקס תקבל גם רישיונות להפצת כותרים נבחרים מתוך ספריית הסרטים והטלוויזיה הקיימת של אולפני סוני.
שווי העסקה מוערך בלמעלה מ-7 מיליארד דולר, נתון המגדיר אותה כעסקת זכויות השידור שלאחר הקולנוע הגדולה ביותר שנחתמה בתעשיית הבידור.
שיתוף הפעולה בין החברות כולל זיכיונות קולנועיים מצליחים כגון ספיידרמן, וסרטים מקוריים שזכו לעלייה בנתוני הצפייה לאחר הגעתם לפלטפורמת נטפליקס.
החל מ-2013 מממנת החברה הפקות תוכן מקורי שמשודרות דרכה.
ההפקה הראשונה שמימנה הייתה הסדרה "בית הקלפים" שעלתה לשידור בפברואר 2013.
בנטפליקס קיימים שני סוגים של כותרים המזוהים כ"תוכן מקורי"; סדרות וסרטים שלא הופקו על ידי החברה וזמינים גם בשירות הזרמת התוכן שלה, כגון ריברדייל.
כאשר מדובר בסדרה, עליית פרקים לשירות כפופה ללוח השידורים של החברה המקורית שמשדרת את הסדרה.
הסוג השני הוא תוכן מקורי באמת, המופק במימון נטפליקס ומועלה לשירות, כמו פה גדול.
לעיתים סדרת טלוויזיה עוברת בעונה מתקדמת להפקה במימון נטפליקס.
בהפקות המקור, נוהגת נטפליקס להוציא את כל הפרקים באותו הזמן, בניגוד לשיטה המסורתית הנהוגה בטלוויזיה, בה פרקים יוצאים באופן יומי או שבועי.
תופעה זאת מאפשרת לצופים לבצע צפיית בינג'.
בשנת 2018 הוציאה נטפליקס כבר כ-8 מיליארד דולר על הפקות מקור ורכישת זכויות על תכנים.
ב-24 בפברואר 2024, לראשונה שודר טקס פרס גילדת שחקני המסך בשידור חי בנטפליקס.
"אפקט נטפליקס" הוא תופעה שמשמעותה העיקרית היא "הצפייה המוגזמת" על ידי הצרכנים.
בנוסף, מתייחסת לעלייה בפופולריות הקשורה למוצרים מסוימים, למותגים ואפילו לסלבריטאים בגלל התכונה שלהם בתוכניות טלוויזיה ובסרטים של נטפליקס.
למשל, השחקנים: נואה סנטינאו, פן באגלי, קארמו בראון, ג'ונתן ואן נס, טאן פראנס, אנטוני פורובסקי, בובי ברק או לאנה קונדור.
הם דוגמה שממחישה את האפקט של נטפליקס.
כשהסרטים והסדרות שהציגו את השחקנים האלה הצליחו ונצפו על ידי מיליוני צופים שהזרימו אותם בנטפליקס, כך גם הבולטות של שמותיהם.
אפקט נטפליקס השיק את הקריירה שלהם ובסופו של דבר הפך אותם לשמות ביתיים.
"אפקט נטפליקס", מדגים את השינוי ההתנהגותי של הצרכן כתוצאה לשיבוש מודל ההפצה המסורתי בתעשיית הבידור עצמה על ידי עקיפת ספקי כבלים ובתי קולנוע, נטפליקס אילצה את השחקנים הגדולים להסתגל ולאמץ שירותי סטרימינג.
"אפקט נטפליקס" הצליח לשנות את האופן שבו הצרכן צורך בידור כי נטפליקס מעניקה נוחות, מקדמת תרבות צפייה בולמוסית, מפיקה תוכן מקורי ונוח יותר שמותאם אישית, וגורמת להתרחבות גלובלית.
היא בעצם חוללה מהפכה בכל נוף.
במקביל, מחקרים שונים ציינו ש"אפקט נטפליקס" מהווה קונספט המתאר את השפעתם של תוכני נטפליקס על מצב הרוח והשיח בציבור, ומתואר על ידי מידת המוטיבציה של הציבור לדון בסדרות או תכנים שנטפליקס מפיקה ובהיקפי השיח המדידים ברשת שיוצרות סדרות.
כלומר, כאשר כל הפרקים של עונה מסוימת עולים בו-זמנית, הם מהווים סוג של השראה למפגשי צפייה נפוצים במרתון עבור בני גיל מסוים ובקרב הקהל הפוטנציאלי של נטפליקס, שרבים אחרי שצופים בבולמוס יוצאים לרשתות החברתיות כדי לפרסם ביקורות על הצעדים הראשונים שנקטו נטפליקס כדי לייצר תוכן טלוויזיה מקורי.
הצלחת "נטפליקס" בתחום השכרת DVD מוסברת בתאוריית הזנב הארוך של אנדרסון.
חלק ניכר מהסרטים שהיו זמינים בה היו סרטים שלא נמצאו בספריות הרגילות, דוגמת סרטי איכות וסרטים דוקומנטריים.
פלח שוק נוסף פנה לקהל ההודי והציע שלל סרטים של תעשיית בוליווד.
בכך, בזמן שרוב חנויות וספריות הסרטים הן בעלות מקום מדף מוגבל, "נטפליקס" החזיקה כותרים רבים במחסני ענק וכל לקוח יכול לצפות בתכנים המתאימים לו.
בנוסף, היא הגיעה לקהל צרכנים מבוזר הרבה יותר מספריית הסרטים, ובכך חלק ניכר מהצלחתה היה מהשכרת המספר העצום של כותרים מסוגות נישתיות באופן מצטבר, בנוסף לרבי מכר.
כמו כן, בשל שירות ההמלצות שלה, הצופים נחשפים למגוון של סרטים הקרובים להיסטוריית הצפייה שלהם.
בשנת 2006 יזמה נטפליקס תחרות לשיפור מנגנון חיזוי העדפות הסרטים של הלקוחות, ובתום שלוש שנים של תחרות, ב-21 בספטמבר 2009, העניקה החברה פרס של מיליון דולר לצוות של שבעה עובדים בחברות התקשורת האמריקאיות יאהו ו-AT&T.
בסוף 2011 ביקשה החברה לרשום את המותג 'Netflix' כסימן רשום בישראל.
בנוסף ביקשה לבטל את הסימון המסחרי של 'Flix', שירות שיתוף וידאו באינטרנט של אתר תפוז אנשים בטענה שהוא דומה לשם שלה.
אך לא החלה לפעול בישראל.
בתחילת 2014 ניהלה חברת התקשורת הישראלי Unlimited מגעים על הפעלת הפעלת השירות של "נטפליקס" בישראל עבור לקוחותיה.
בינואר 2016 החלה נטפליקס לבסוף לפעול בישראל כחלק מהפריסה הגלובלית שלה, וב-26 ביוני באותה שנה החלה להציע כתוביות בעברית לחלק נרחב מהתכנים.
ביולי 2017 החלה נטפליקס להציע דיבוב לעברית לרבים מתכני הילדים (כולל סרטי מקור שדובבו לעברית בלעדית עבור נטפליקס) ולחלק מהתכנים לקהל הבוגר.
ב-26 ביולי 2017 הציגה נטפליקס ממשק מלא בעברית כולל פוסטרים בעברית לתכנים בשירות.
על פי מאקו, עם התפשטות נגיף הקורונה עלה מספר המנויים ובשנת 2020 היו כ-55 אחוזים מהישראלים (כ-5 מיליון) מנויים לשירות נטפליקס.
נטפליקס החלה גם לרוכש ולהפיק סדרות ישראליות, כגון "החממה", אותה גיורא חמיצר מכר לנטפליקס והם הפיקו סדרה מקורית המבוססת על החממה, בשם "אקדמיית החממה", עם שחקנים אמריקאים וגם שחקנים ישראלים (לפעמים, גם שיחקו בסדרה הישראלית המקורית).
"אקדמיית החממה" הייתה בעלת 4 עונות ו-40 פרקים, בשונה מהסדרה המקורית שהייתה 3 עונות ו-175 פרקים.
הסדרה מתרחשת בקליפורניה אך צולמה בכל זאת בחולון, כמו הסדרה המקורית.
עם המכירה לנטפליקס, 190 מדינות ראו את הסדרה.
בין הסדרות הישראליות הנוספות הזמינות לצפייה בנטפליקס: קופה ראשית, פאודה, כראמל ועוד.
במסגרת שיתוף פעולה של נטפליקס עם בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ב-22 בספטמבר 2022 התקיים בלוס אנג'לס טקס תחת הכותרת "Scripted Israel", שבו הוענקו פרסים כספיים למפתחי סדרות ישראליות.
בפרס הראשון בסך 20,000 דולר, זכתה הסדרה "אשת איש" , שכתבה מינדי ארליך.
בפרס השני בסך 10,000, זכו בנימין פרידנברג ואיהאב ג'דאללה, יוצרי הסדרה "ופאא".
בטקס השתתפו מנכ"ל נטפליקס טד סרנדוס ומנהלים בכירים בחברה, בפרמאונט+ ו-HBO.
כן יוצגו באירוע חברות ההפקה הישראליות "מובי פלוס הפקות", "דורי מדיה", "ספירו סרטים" ו"קודה תקשורת".
באפריל 2024 עלתה לשידור סדרה מקורית בשם "התורה כולה: סיפורו של משה", שבשלושה פרקים הציגה את כל סיפורי ספר שמות (וגם חלק קטן מסיפורי ספר ויקרא).
רוב קטעי הסדרה צולמו במצרים, ורק סוף הסדרה צולם באילת.
בסדרה שיחק, בין השאר, ישי גולן, שחקן ישראלי, בתפקיד אהרן.
נטשה ג'יין ריצ'רדסון הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטית.
ב-1998 זכתה בפרס טוני על השתתפותה במחזמר "קברט".
ריצ'רדסון נולדה ב-11 במאי 1963 בלונדון, אנגליה וגדלה שם.
בהיותה בת חמש, שיחקה בהופעת הבכורה שלה בקולנוע בתפקיד קטן בסרט "The Charge of the Light Brigade" שביים אביה.
ריצ'רדסון החלה את קריירת המשחק שלה בתיאטרון האזורי של לידס.
הופעתה הראשונה בתיאטרון הווסט אנד של לונדון הייתה בשנת 1985, במחזהו של אנטון צ'כוב "בת השחף".
באותה שנה השתתפה גם בשני מחזות של ויליאם שייקספיר: "חלום ליל קיץ" ו"המלט".
זמן קצר לאחר מכן כיכבה בהפקה הלונדונית של המחזמר "החברה הגבוהה" ("High Society"), שהתבסס על סרטו בעל אותו השם של קול פורטר.
ב-1993 הופיעה לראשונה על בימות ברודוויי, במחזהו של יוג'ין או'ניל "אנה כריסטי".
הופעתה במחזה זכתה לביקורות נלהבות וזיכתה אותה בפרס עולם התיאטרון, הניתן כהוקרה לשחקנים שעורכים הופעות בכורה בולטות על בימות ברודוויי.
ב-1998 זכתה בפרס טוני לשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר, עבור הופעתה בגרסת ברודוויי למחזמר "קברט", בבימויו של סם מנדס.
שנה לאחר מכן חזרה להופיע בברודוויי, במחזה "קרוב יותר".
ב-2005 הופיעה בפעם האחרונה בתיאטרון, בתפקיד בלאנש דובואה בגרסת ברודוויי למחזהו של טנסי ויליאמס "חשמלית ושמה תשוקה".
בשנת 1986 גילמה ריצ'רדסון את דמותה של מארי שלי בסרטו של קן ראסל "גותי".
שנה לאחר מכן שיחקה בסרט "חודש בכפר".
ב-1988 הבמאי פול שרדר בחר בה כדי לגלם את הדמות הראשית בסרט "פטי הרסט", שהתבסס על ספרה האוטוביוגרפי של פטי הרסט.
הופעותיה בסרטים "מעשה השפחה", על פי ספרה של מרגרט אטווד ו"תשוקה זרה" זיכו אותה ב-1990 בפרס העיתון הבריטי "Evening Standard" לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 1998 שיחקה את אליזבת "ליזי" ג'יימס, האמא של שתי התאומות, בסרט " אבא מתארס".
ב-2005 כיכבה בסרט "Asylum", עבורו זכתה פעם נוספת בפרס השחקנית הטובה ביותר של העיתון "Evening Standard".
הופעתה האחרונה בקולנוע הייתה בתפקיד מנהלת בית ספר לבנות, בקומדיה משנת 2008 "ילדת פרא".
הופעת הבכורה הטלוויזיונית של ריצ'רדסון הייתה בשנת 1984, בתפקיד קטן במיני סדרה של רשת CBS "אליס איילנד".
באותה שנה הופיעה לראשונה גם בטלוויזיה הבריטית, בפרק בסדרה של ה-BBC "אוקספורד בלוז".
שנה לאחר מכן השתתפה בפרק בסדרה הבריטית "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס".
ב-1987 השתתפה לצד ג'ודי דנץ' ומייקל גמבון בגרסה הטלוויזיונית של ה-BBC למחזהו של הנריק איבסן "רוחות".
ב-1993 הופיעה שוב בגרסה טלוויזיונית של ה-BBC למחזה, הפעם לצדו של רוב לאו במחזהו של טנסי ויליאמס "פתאום, בקיץ האחרון".
הופעתה הטלוויזיונית האחרונה הייתה בשנת 2007, בפיילוט לסדרה של רשת NBC "The Mastersons of Manhattan".
בשנת 2008 שיחקה בתפקיד מטרון בדרמת הנעורים "ילדת פרא" בכיכובה של אמה רוברטס.
אביה של ריצ'רדסון נפטר מאיידס בשנת 1991. בעקבות מותו החלה להיות מעורבת באופן פעיל במאבק נגד המחלה.
היא סייעה לגייס מיליוני דולרים למען ארגון amfAR, קרן אמריקאית לחקר האיידס.
בשנת 2000 קיבלה פרס מטעם הארגון על תרומתה, והחל מ-2006 כיהנה בחבר הנאמנים של הארגון.
בהיותה מעשנת רבת שנים, ריצ'רדסון הייתה ממובילי המאבק הציבורי נגד החוק האוסר על עישון במסעדות בניו יורק.
נישואיה הראשונים היו לרוברט פוקס, מפיק תיאטרון וסרטים בריטי.
את בעלה השני, השחקן ליאם ניסן, הכירה ב-1993, כשכיכבו זה לצד זה על בימות ברודוויי במחזה "אנה כריסטי", בו היא גילמה זונה לשעבר והוא מלח שמתאהב בה.
השניים נישאו ב-1994, ונולדו להם שני בנים - השחקן מייקל ריצ'רדסון ודניאל ניסן.
ב-16 במרץ 2009 נפגעה קשה בראשה, במהלך שיעור סקי בקוויבק, קנדה, שם שהתה בחופשה עם ילדיה.
היא אושפזה תחילה בבית חולים קטן סמוך למקום התאונה, ולאחר מספר שעות הועברה לבית חולים במונטריאול, שם אושפזה במצב קריטי.
יום לאחר מכן הועברה לבית חולים בניו יורק, שם מתה ב-18 במרץ 2009. ניתוח לאחר המוות גילה שסיבת המוות היא פגיעת ראש.
הלב, הכליות והכבד של ריצ'רדסון נתרמו לאחר מותה.
החרב של קונסטנטין (2007) - מדבבת
נטקינג היה פורטל אינטרנט ישראלי שהוקם בשנת 1995 ופעל עד שנת 2001. היה מאתרי האינטרנט המסחריים הראשונים בישראל.
האתר הוקם כמה שעות לאחר רצח רבין ב-1995 על ידי משרד הפרסום טמיר-כהן בשיתוף עם ארנון כץ, יזם אינטרנט, כעמוד זיכרון שכלל אפשרות להדלקת נר זיכרון וירטואלי.
במחצית השנייה של 1995 עזב ארנון כץ את נטקינג ובמקומו מונה כמנהל ושותף אלון שטדלר, ששימש עד לאותו זמן כעוזר מנכ"לים בפרסום טמיר כהן.
מ-1998 ובמהלך ניהולו של אלון שטדלר האתר נהפך לפורטל תוכן מוביל, עם שיתופי פעולה עם ערוצי טלוויזיה (ערוץ 3 וערוץ 4), כמו גם גורמי מדיה נוספים.
במשך שנות פעילותו הראשונות נחשב כאתר חדשני שעשה את סקר האינטרנט הראשון בישראל, פעילויות שיווקיות פורצות דרך באינטרנט הישראלי בתחילת פעילותו ועוד, כמו גם כמתחרה העיקרי לשני הפורטלים הנוספים שפעלו בעברית, אתר וואלה!, שהוקם חודש אחריו ואתר IOL.
האתר כלל מבזקי חדשות, אינדקס אתרים, פורומים, צ'אטים, חדשות ספורט, מדור בישול ומשחקים.
במאי 1998 עזב אלון שטדלר את תפקידו כמנהל ושותף בנטקינג ובהמשך נאלץ לתבוע את פרסום טמיר כהן על התכחשותם להסכם ביניהם.
המאבק המשפטי הסתיים בפשרה שפרטיה אינם ידועים.
את אלון שטדלר החליף כמנהל נטקינג צחי וייספלד ולאחר עזיבתו את NetKing החליף אותו יונתן בן ארצי, שנקלט בחברה כאיש מכירות בתקופת אלון שטדלר והתקדם בתפקידיו.
בספטמבר 1999, בשיאה של בועת הדוט-קום, רכשה חברת השקעות דיסקונט 30% ממניות הפורטל ורשת מדיה 25% לפי שווי של 6.5 מיליון דולר.
כמו כן הכריזה על הקמת פורטל לילדים בשיתוף חברת נגה תקשורת ו"סבן אינטרנשיונל" של חיים סבן.
מנכ"ל החברה בזמן הרכישה היה יונתן בן-ארצי.
בשנת 1999 יזם יריב בן יהודה, איש גלי צה"ל בעבר, שהיה סמנכ"ל התוכן באתר, את הקמת רדיו נטקינג.
מנהלת הרדיו, שדרנית גלגלצ בעברה, הייתה לימור דהאן, ובפברואר 2000 השירות הושק.
הייתה זו פעם ראשונה שפעל בארץ שירות רדיו מקוון.
הרדיו כלל שישה ערוצים ואחר כך שמונה, וגם הופקו בו תוכניות שונות והוא זכה להצלחה גדולה.
ביוני 2000 החלה לשדר על גבי האינטרנט את תוכנית המציאות ANY1HOME, אשר הייתה דומה במעט בפורמט שלה לתוכנית האח הגדול, עם טוויסט קטן שבו אפשרה למשתתפים שלה ליצור קשר עם העולם החיצון דרך צ'אט אינטרנטי.
בינואר 2001 נמכר האתר לחברת סלקום, כעבור חודש נסוגה סלקום מרכישתה, ואתר נטקינג נסגר.
בהמשך הגיש יונתן בן ארצי תביעה לביה"ד לעבודה כנגד חברת נטקינג (1999), מפעילת הפורטל, על סך של כ-701 אלף שקל, שעיקרה בגין פיצויי פיטורין והטבות שהובטחו לו במסגרת הסכם הפרישה שנחתם עימו.
נטשה אן בדינגפילד היא זמרת ופזמונאית בריטית.
בדינגפילד נולדה בלונדון למולי וג'ון בדינגפילד.
יש לה שני אחים - ג'ושוע ודניאל שעוסק גם במוזיקה ואחות קטנה בשם ניקולה.
בילדותה לקחה שיעורי גיטרה ופסנתר בעידוד הוריה.
כנערה הקימה יחד עם אחיה דניאל ואחותה ניקולה להקה בשם "The DNA Algorithm".
הלהקה הופיעה בכמה פסטיבלי מוזיקה נוצריים לפני שהתפרקה.
בדינגפילד למדה פסיכולוגיה במשך שנה באוניברסיטה בלונדון ולאחר מכן עזבה כדי להתרכז בקריירה שלה בתור זמרת וכותבת שירים.
במהלך שנות התשעים הקליטה כמה דמואים שהצליחו חלקית.
בשנת 2003 חתמה בדינגפילד על חוזה עם חברת התקליטים BMG.
אלבום הבכורה של בדינגפילד "Unwritten" ראה אור ב-6 בספטמבר 2004. האלבום כלל שיתוף פעולה עם זמרים כמו ניק לאשיי, ג'יימס ריילי ופטריק ליאונרד.
הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Single" שלא זכה להצלחה רבה.
הסינגל השני שהופץ מהאלבום היה "These Words" שהפך להצלחה גדולה והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של בריטניה.
אחריו יצא הסינגל "Unwritten" שהופץ ב-29 בנובמבר 2004 והגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד.
באפריל 2005 הופץ השיר "I Bruise Easily" שהיה הסינגל הרביעי מהאלבום, אחריו ראה אור דואט עם הזמר סטיב קיפנר בשם "The One That Got Away".
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
בטקס פרסי המוזיקה הבריטית שנערך בשנת 2005 בדינגפילד הייתה מועמדת לארבע קטגוריות אך לא זכתה.
בשנת 2007 אף הייתה מועמדת לפרס גראמי.
בנובמבר 2006 הוציאה לאור בדינגפילד דיסק DVD ובו הופעה חיה שלה שנקרא "Live in New York City".
באותו זמן היא הקליטה את השיר "Still Here" עבור הסרט "רוקי בלבואה", השיר לא נכנס בסופו של דבר לפסקול הסרט אך הופיע באלבומה השני.
אלבומה השני של בדינגפילד ראה אור ב-27 באפריל 2007 ונקרא "N.B.".
האלבום זכה לביקורות מעורבות מהתקשורת והגיע למקום התשיעי בבריטניה.
הסינגל הראשון הופץ ב-14 באפריל 2007 ונקרא "I Wanna Have Your Babies".
השיר מדבר על נשים שממהרות להיכנס לתוך מערכות יחסים וחיפוש אחר הגבר הנכון.
הסינגל השני שיצא מהאלבום היה "Soulmate" שהופץ ב-2 ביולי בממלכה המאוחדת שם הגיע למקום השביעי במצעדים.
הסינגל השלישי והאחרון שיצא מהאלבום נקרא "Say It Again" והופץ ב-8 באוקטובר 2007, השיר נכתב על ידי אדם לוין שגם שר בו קולות רקע.
ב-22 בינואר 2008 יצא אלבומה השני של בדינגפילד בעריכה מחודשת תחת השם "Pocketful of Sunshine".
אלבום זה כלל בתוכו רצועות חדשות אך גם רצועות מהאלבום השני שלא ראו אור בארצות הברית.
הסינגל הראשון מהאלבום היה דואט עם שון קינגסטון שנקרא "Love Like This" וראה אור ב-7 באפריל 2008, הסינגל הגיע למקום האחד עשר במצעד הבילבורד.
הסינגל השני מהאלבום שהופץ היה "Pocketful of Sunshine" שזכה להצלחה משמעותית והגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד.
הסינגל השלישי היה "Angel" שהופץ ב-11 באוגוסט 2008. ב-25 באוגוסט הופץ השיר "Bruised Water" שהוא מאשאפ לשיר של בדינגפילד "I Bruise Easily".
ב-30 בספטמבר אותה שנה השתתפה בדינגפילד בשיר "Just Stand Up!" שהוא מחווה לאגודה למלחמה בסרטן.
בתחילת שנת 2009 הודיעה בדינגפילד בבלוג שלה שהחלה לעבוד על אלבום חדש בשם "Strip Me" אשר הופץ לחנויות רק ב-7 בדצמבר 2010. היא גם החלה לעבוד עם המפיק בריאן קנדי שהפיק לריהאנה את השיר "Disturbia".
בדינגפילד החלה לעבוד גם עם אומנים כמו סאם ספארו ווייקליף ז'אן.
הסינגל הראשון מהאלבום הופץ לרדיו ב-18 במאי 2010 ונקרא "Touch", השיר לא זכה להצלחה רבה.
הסינגל השני מהאלבום נקרא "Strip Me" על שם האלבום.
שיר זה יצא ב-21 בספטמבר 2010 וגם לא נחל הצלחה רבה.
ב-25 באפריל 2011 יצא לאור דואט של בדינגפילד בשם "Jet Lag" יחד עם הלהקה סימפל פלאן.
לאחר מכן יצא לאור דואט נוסף של בדינגפילד, הפעם עם הלהקה Rascal Flatts.
הסינגל יצא לאור ב-27 ביוני 2011 ונקרא "Easy".
באפריל 2012 הודיעה בדינגפילד כי החלה לעבוד על אלבום סטודיו רביעי אשר יקרא "The Next Chapter".
ב-11 בספטמבר יצא שיתוף פעולה של בדינגפילד עם לייפהאוס בשיר "Between the Raindrops".
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
ב-2006 ניהלה בדינגפילד מערכות יחסים עם אדם לוין וניק לאשיי.
בדינגפילד נשואה לאיש עסקים ויוצר סרטים דוקומנטריים בשם מאט רובינסון.
השניים נישאו במאליבו ב-21 במרץ 2009 ולהם בן אחד.
בדינגפילד תורמת ומופיעה לארגוני צדקה ברחבי העולם וביניהם, לארגון "Global Angels" שייסדה אמה.
נטשה פולי (רוסית: Наташа Поли; נולדה ב-12 ביולי 1985) היא דוגמנית רוסיה.
נטליה סרגייבנה פוליבציקובה נולדה בפרם, רוסיה והחלה לדגמן באזור מגוריה בשנת 2000. היא הופיעה לראשונה על המסלול בתצוגה של עמנואל אונגרו ב-2004. זו הייתה שנת הפריצה שלה, היא צעדה ב-54 תצוגות אופנה בין השאר במילאנו, פריז וניו יורק,
ותמונתה עיטרה את שערו של ווג הפריזאי פעמיים ברציפות.
מאז 2004 הופיעה פולי בפרסומות רבות, בכללן לגוצ'י, לאנוון, לואי ויטון, רוברטו קוואלי, H&M , סוניה ריקיאל, ניין וסט ודולצ'ה וגבאנה וצעדה בתצוגות אופנה של מותגים כמו בלנסיאגה, אלכסנדר מקווין, שאנל, גוצ'י, ורסצ'ה וויקטוריה'ס סיקרט.
פולי צעדה בתצוגת האופנה השנתית של ויקטוריה'ס סיקרט פעמיים, ב-2005 וב-2006.
פולי הופיעה במאמרי מערכת בווג הרוסי, הצרפתי, האיטלקי, הסיני, היפני והאמריקני.
מגזין אמנות האופנה First Face הקדיש את גיליון סתיו 2009 לפולי וצילמו אותה Sølve Sundsbø, טרי ריצ'רדסון ו-Craig McDean.
כתב העת גם הביא עבודות של ג'ף קונס, סדריק ריוורן, ריצ'רד פיליפס, Billy Sullivan, מרקו ברמבילה ושנטל ג'וף (Chantal Joffe).
היא חתומה בסוכנות הדוגמנות Women Management בניו יורק, פריז ומילאנו, בסוכנות הדוגמנות; Select Model Management בלונדון, בסוכנות Mega Model Agency בהמבורג ובסוכנות Traffic Models בברצלונה.
ווג פריז הכריז עליה כעל אחת מ-30 הדוגמניות של שנות האלפיים.
נטשה בדמן (גרמנית: Natascha Badmann; נולדה ב-6 בדצמבר 1966) היא טריאתלתית מקצוענית משווייץ והייתה האישה האירופאית הראשונה שניצחה באליפות העולם של איש הברזל.
בדמן עובדת בשווייץ כעובדת סוציאלית, ודוברת גרמנית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית.
כעת היא מתגוררת בוינצנאו, שווייץ ביחד עם בעלה טוני ובתה אנסטסיה.
בתה אנסטסיה נולדה מספר ימים לפני שמלאו לה 18.
היא מכונה "הגברת השווייצרית" (Swiss Miss) בדמן זכתה באליפות איש הברזל העולמית שלה בהיותה בת 29, כשמלאו לבתה 13 שנים.
בעלה הוא המאמן והתזונאי טוני הסלר.
באיש הברזל הוואי 2007, נחבלה בדמן בחלק האופניים ופצעה את כתפה ואת עצם הבריח שלה.
בעוד היא התכוונה להמשיך לרוץ, הסלר שכנע אותה לנשור על מנת למנוע מהפציעה להחמיר.
באותו המרוץ ב-2006, בעיות קיבה כמעט גרמו לה לפרוש שוב.
משלב מוקדם במירוץ, עצרה בדמן והקיאה.
היא נאבקה כדי להמשיך והחלה ללכת.
ברגע דרמטי ובסיוע תמיכה רבה ממעריציה המריעים, בדמן הבוכה החלה לרוץ.
היא סיימה במקום העשירי עם הזמן הגרוע ביותר שלה במרתון 3:27:54.
למרות שהיא סיימה במקום השני באליפות העולם של איש הברזל 2004, הרי שבדמן נחשבת כמנצחת במירוץ היות שהמנצחת הראשונה, הגרמניה נינה קראפט, נפסלה, אחרי שהיא הודתה בשימוש במשפרי ביצועים האסורים מסוג אריתרופויאטין.
בדמן נודעת ביכולתה המובילה בקטע האופניים באיש הברזל, ובשל גישתה החיובית (בדמן תכופות נראית מחייכת ומגיבה באופן פעיל לצופיה במהלך חלק גדול מהמרתון).
נטשה אביגייל טיילור (Natascha Abigail Taylor), הידועה בשם הבמה נטשה מקאלהון, היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה, ידועה מתפקידיה בסרטים האמריקאים "רונין", "המופע של טרומן" ו"סולאריס", וכן מתפקידה כקארן ון דר ביק בסדרה של רשת שואוטיים, "קליפורניקיישן".
מקאלהון נולדה בשם נטשה אביגייל טיילור בסארי שבאנגליה, לנורין ולמייק טיילור, שניהם עיתונאים.
הוריה נפרדו כשהייתה בת שנתיים, והיא עברה יחד עם אמה ואחיה להתגורר בברייטון שבסאסקס.
בהמשך נישאה אמה לעיתונאי רוי גרינסלייד.
בין הגילאים 6 ל-12 לקחה מקאלהון שיעורי ריקוד אירי.
היא למדה בפנימיית בברייטון וסיימה לימודיה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון בשנת 1993.
מקאלהון החלה את קריירת המשחק שלה בתיאטרון, וכיכבה בין היתר בהצגות "ריצ'רד השלישי (מחזה)", שהציגה בפארק ריג'נטס, "הרוזן ממונטה כריסטו", "גן הדובדבנים", שהציגה בלסטר, ו"חלום ליל קיץ".
בשנת 1991 היא הופיעה לראשונה על מסך הטלוויזיה, באחד מפרקי הסדרה "Bergerac" (BBC), וכן בשנה העוקבת ביצעה תפקיד אורח בסדרה "פשוט נהדרת".
מקאלהון הופיעה במיני סדרה שיצר דניס פוטר, "Karaoke".
אחד מתפקידיה הזכורים ביותר בקולנוע היה בסרט "המופע של טרומן" שיצא לאקנים ב-1998, ובו שיחקה לצד ג'ים קארי.
כמו כן גילמה תפקידים ראשיים בסרטים "יריב אינטימי", לצד בראד פיט, "רונין", לצד רוברט דה נירו, ו"סולאריס", לצד ג'ורג' קלוני.
בשנת 2005 כיכבה לצד השחקן ביל פולמן במיני סדרה של NBC, "התגלויות", וב-2006 כיכבה לצד דיאנה ריג בהצגה "Honour".
זמן קצר לאחר מכן לוהקה לתפקיד ראשי לצד דייוויד דוכובני בסדרת הכבלים של שואוטיים "קליפורניקיישן", בה גילמה את דמותה של קארן.
בשנת 2010 דיבבה את דמותה של מארי במשחק הווידאו "קאסלווניה: אדוני הצל" של חברת Konami.
בשנת 2013 כיכבה מקאלהון לצד היילי סטיינפלד ודמיאן לואיס בעיבוד הקולנועי למחזה "רומיאו ויוליה" בכל אותו השם, כליידי קפולט.
בשנת 2014 מגלמת את דמותה של אלכס פורסט בהצגה "חיזור גורלי", שהציגה בתיאטרון היימרקט.
ב-2015 כיכבה בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית "המלכה אן", בבימויה של הלן אדמונדסון, בה גילמה את דמותה של שרה צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו.
בשנת 2016 לוהקה לצד קיפר סאת'רלנד לסדרת הדרמה הפוליטית של רשת ABC, "השורד המיועד", שעלתה לאוויר בספטמבר.
בשנת 2022 החלה לגלם את פנלופה נצ'בול, רוזנת מאונטבטן מבורמה בעונתה החמישית של סדרת הדרמה עטורת השבחים של נטפליקס "הכתר".
ב-19 במאי 1998 נישאה מקאלהון למנתח הפלסטי מרטין קלי.
הזוג התגורר בפולהם, מערב לונדון, עם שני בניהם שנולדו בשנים 2000 ו-2003; בנם השלישי של הזוג נולד באוקטובר 2008, חמישה חודשים לאחר מותו של קלי.
ב-20 במאי 2008 נמצא קלי בן ה-43 חסר הכרה בכניסה לביתו על ידי רופא המשפחה, וזמן קצר לאחר שהובהל לבית החולים בו עבד, הוכרז כמת, יום אחרי חגיגת עשר שנים לנישואיו.
לאחר נתיחה שלאחר המוות התברר כי מותו נגרם מקרדיומיופתיה מורחבת.
בעקבות המוות הבלתי צפוי, החלה מקאלהון לכתוב לבעלה מכתבים, שבחלקם הביעה את התמודדות הילדים עם האובדן.
המכתבים והיומנים שכתבה היוו בסיס לספרה "After You: Letters of Love, and Loss, to a Husband and Father" (תרגום חופשי: "לאחר לכתך: מכתבים של אהבה ואובדן לבעל ולאב"), שיצא לאור ביולי 2010.
1990: "סיפורי המסתורין של רות רנדל" (הלן בלייק, 2 פרקים)
1994: "פשוט נהדרת" (עובדת במוזיאון אומנות, פרק אחד)
1994: "A Breed of Heroes" (ג'נט, סרט טלוויזיה)
1996: "לזרוס הקר" (אנג'י, סדרת טלוויזיה)
1996: "לשרוד את פיקאסו" (פרנקויז גילוט)
1997: "יריב אינטימי" (מגאן דוהרטי)
1997: "גברת דאלוויי" (קלריסה הצעירה)
1998: "מה שחולדות לא יעשו" (קייט בקנהאם)
2003: "נערת בולין האחרת" (מרי בולין, סרט טלוויזיה)
2004: "גברות בלוונדר" (אולגה דנילוף)
2005: "התגלות" (האחות יוספה מונטיפיור, מיני סדרה)
2008: "סודות אחוזת הירח" (לאבדיי)
2009: "מעשה של עשר דקות" (אישה, סרט טלוויזיה קצר)
2015: "קדושים וזרים" (אליזבת' הופקינס, מיני סדרה)
2016: "השורד המיועד" (הגברת הראשונה אלכס קירקמן)
2018: "המשימה הראשונה" (אז אינגרם, סדרת טלוויזיה)
2022: "Halo" (ד"ר קתרין האלסי, סדרת טלוויזיה)
2022-הווה: "מלון פורטופינו" (בלה איינסוורת', סדרת טלוויזיה)
TBA: "The Kollective" (סדרה עתידית של הולו)
1999: "פרסי הקולנוע של MTV" – מועמדות (לצד רוברט דה נירו) בקטגוריית "רצף הפעולות הטוב ביותר בסרט אקשן" על הסרט "רונין"
2003: "פרס סאטורן" – מועמדות בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר" על תפקידה בסרט "סולאריס"
2003: "פרס הטלוויזיה והקולנוע האירי" – מועמדות בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר" על תפקידה בסרט "סולאריס"
2005: "פרס סייטליט" – מועמדות בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה" על תפקיד במיני סדרה "התגלות"
נטשה הנסטרידג היא שחקנית ודוגמנית קנדית.
ידועה בעיקר בתפקידה כחייזרית בסרט "מין מסוכן", ובסדרה "המעגל הסודי" כדון צ'מברלין.
הנסטרידג' נולדה בעיר ספרינדייל, מזרח קנדה, להלן ובריאן הנסטרידג', עקרת בית ומנהל שיפוץ ובנייה.
הנסטרידג' גדלה בעיר פורט מקמרי במערב קנדה.
בגיל 13 נכנסה לתחרות "מראה השנה" של סוכנות הדוגמנות "קזבלנקה", וזכתה במקום הראשון.
היא דגמנה בפריז שנה לאחר מכן.
בגיל 15 כבר כיכבה על עמוד השער של הגרסה הצרפתית למגזין קוסמופוליטן.
בשנת 1995 לוהקה כחייזרית מסוכנת לתפקיד הראשי במותחן הבדיוני שובר הקופות "מין מסוכן", ובשנת 1998 חזרה על תפקידה בסרט ההמשך "מין מסוכן 2" אשר נכשל בקופות.
בהמשך דרכה קיבלה תפקיד קטן בסרט עצמאי "דוג פארק", ובשנת 1996 לוהקה לשחק בסרט שובר הקופות המצליח "מקסימום ריסק" לצידו של השחקן הידוע ז'אן-קלוד ואן דאם.
בשנת 2000 קיבלה הנסטרידג' תפקיד ראשי בקומדיה הרומנטית "זה היה חייב להיות אתה" לצד מייקל ורטן, וקיבלה תפקיד משני בסרט הקומי המצליח "ללכת על הכל" לצידם של ברוס ויליס ומת'יו פרי, דבר שהעלה את קריירת משחקה, למגוון סרטים בהמשך דרכה.
בין השנים 2002 עד ל-2004 שיחקה במשך 2 עונות בתפקיד הראשי של קייסי מק'ביין בסדרת הפעולה "מרגלות בע"מ" ברשת NBC, אודות שלוש פושעות מורשעות שמועסקות כמרגלות על ידי חברה סודית ממשלתית.
בשנת 2010 שיחקה בסרט "להתחיל את המשחק".
בשנת 2016 כיכבה במותחן "פלישה לבית", לצדו של סקוט אדקינס.
את משחקה בסרטי טלוויזיה העבירה נטשה בתפקידים שונים ובסרטים וסדרות שונים כגון: "סאות' פארק", "הגבול החיצוני", "מפקד בפיקוד", "אגדה אורבנית", ועוד מגוון רחב של תוכניות.
בשנת 2014 גילמה תפקיד אורח בסדרה הקומית "סלפי" של רשת ABC, בתפקיד ג'סמין ספרשטיין.
בשנת 1995 נישאה לשחקן במאי דמיאן צ'אפה, לאחר כשנה התגרשו בשנת 1996.
מהשחקן ליאם ווייט יש לנטשה שני ילדים, שנולדו בשנים 1998 ו-2001.
בשנת 2011 נישאה הנסטרידג' לשחקן זמר הסקוטי דאריוס קמפבל.
בני הזוג התגרשו ביולי 2013.
נטשה שר (נולדה ב-1973) היא כנרת ילידת ברית המועצות, בתו של הוויולן יורי גנדלסמן.
שר עלתה לישראל עם משפחתה בשנת 1990 ולמדה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל הפרופסורים מאיה גליזרובה ויורי גנדלסמן.
אחרי שניגנה תקופת מה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית, שם היה אביה ויולן ראשון, עזבה את הפילהרמונית ועברה אל הקאמרטה הישראלית ירושלים, שם היא מנגנת בראש קבוצת הכינור השני.
נטשה שר חברה בטריו מיתרים אראטו וכן הופיעה כסולנית עם תזמורות בישראל ועם הרכבים קאמריים בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה, בישראל ובעולם.
בין השאר ניגנה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הקאמרית הישראלית.
אחיה של נטשה שר הוא הכנר יונתן גנדלסמן, שהיגר עם הוריו לארצות הברית ומופיע שם בהרכבים חוצי-קווים ועם אמנים הן מתחום המוזיקה הקלאסית והן מתחומי ג'אז ופופ.
נטשה מנור (נולדה ב-15 באוגוסט 1958) היא שחקנית, זמרת ומנחת טלוויזיה ישראלית.
נמנית עם מייסדי תיאטרון גשר.
נולדה בשם נטשה סילנטיבה, בעיר אוליאנובסק שבברית-המועצות (כיום ברוסיה), אביה עבד במפעל ואמה הייתה מורה לגרמנית.
באוליאנובסק סיימה תואר שני במשפטים ועברה התמחות בפרקליטות, אבל כיוון שעריכת דין לא התאימה לה, חיפשה לעשות משהו אחר.
היא עברה למוסקבה ולמדה ביקורת קולנוע בבית הספר הגבוה לקולנוע, אבל אחרי שהתחברה עם חבורת שחקנים, חשבה שמשחק זה המקצוע המתאים עבורה, היא פרשה מלימודי הביקורת אחרי שנה וחצי ועברה ללמוד תיאטרון.
מכיוון שבמוסקבה לא קיבלו אותה ללימודי משחק עברה ללמוד בסנקט פטרבורג ובשנה השנייה ללימודיה קיבלה תפקיד ראשי בהצגה שביים יבגני אריה של המחזאי הגרמני פון ויזן.
שם פגשה את הבמאי והשחקן היהודי איגור וויטלוביץ', הם נישאו ועברו לאקדמיה לתיאטרון במוסקבה, שם המשיכה בלימודיה וסיימה לימודי משחק ובימוי וזכתה במדליית זהב על הישגיה.
בשנה השנייה ללימודיה למדה בתיאטרון אקדמאי על-שם מייקובסקי עם כוכבים מהשורה הראשונה ובמקביל עבדה בתיאטרון (1990-1986) וזכתה בפרס השחקנית המבטיחה.
לימדו אותה אנדריי גונצ'ארוב – במאי תיאטרון מייקובסקי ומארק זכארוב – במאי הבית של תיאטרון לנקום, בנוסף אליהם לימד אותה יבגני אריה.
כשאריה עלה לישראל בדצמבר, מנור שהחליטה שהוא הבמאי שעימו היא רוצה לעבוד ועלתה בעקבותיו בתחילת שנת 1991, יחד עם בעלה, ועם חבריה לכיתה סשה דמידוב ואיגור מירקורבנוב.
לאחר עלייתה ארצה הצטרפה לקבוצת השחקנים שהקימו את תיאטרון "גשר" ושיחקה בו החל מההצגה הראשונה שלו, "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", מאת טום סטופרד.
ההצגה הייתה ברוסית עם תרגום לעברית, אחר-כך הייתה גרסה בעברית והציגה באקדמיה למוזיקה בברוקלין בניו יורק וזכתה לביקורת עתירת שבחים בניו יורק טיימס.
בעלה, איגור וויטולויץ', לא נקלט בישראל, השניים התגרשו והוא שב לרוסיה.
ב-1993 פגשה את האדריכל ואיש העסקים יליד רוסיה גד מנור, הם נישאו והיא התגיירה גיור רפורמי.
מאז הופיעה בתיאטרון גשר בהצגות רבות, בעיקר בתפקידים ראשיים.
היא הייתה במאית משנה של יבגני אריה ב"טרטיף" שהועלתה בשנת 2009, בהצגה קודמת של "טרטיף", משנת 1995, השתתפה כשחקנית בתפקיד אלמיר.
שיחקה בסרט הסטודנטים דובר היידיש "בית אבי" של דני רוזנברג, בתפקיד אמא של לולק (איתי טיראן) בשנת 2008. בנוסף לכך שיחקה בהצגות בשפות אנגלית, רוסית ופולנית.
שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "בית משותף", בבימויו של ציון רובין (2003), שעוסק בפיגוע בדולפינריום וקיבלה עליו פרס בפסטיבל סן פרנסיסקו.
החל מ-2002 מנחה מנור בערוץ 9 הרוסי את תוכנית הדגל של הערוץ, "שבע וארבעים", הקרויה על-שם שיר מפורסם בשם זה ומכיוון שהתוכנית מתחילה בפריים טיים, בשעה שבע וארבעים בערב שישי.
זוהי תוכנית אירוח הדומה למעגל שהייתה לדן שילון בה נוטלים חלק פוליטיקאים, זמרים, שחקנים, ידוענים ועוד והיא רווית הומור, כל תוכנית נפתחת במערכון קומי ומשלבת ראיונות עם הופעות, מנור מגישה את התוכנית ביחד עם יאן לוינזון.
התוכנית משודרת גם בארצות הברית, קנדה, רוסיה, אוסטרליה, גרמניה ואוקראינה מנור זכתה בפרס הטלוויזיה על התוכנית.
מנור זכתה בפרס טלוויזיה נוסף כשחקנית הטובה בשנה.
נטשה מנור זכתה בפרס שחקנית השנה בפסטיבל עכו ותיאטרונטו 2007 עבור הצגת היחיד בכיכובה "ככה זה קרה" בעיבודו ובבימויו של יורם פאלק, המבוססת על סיפור מאת נטליה גינצבורג.
היא מגלמת את דמותה של אשתו של אלברטו, שנישאת לו אף על פי שהיא יודעת שהוא בוגד בה עם ג'ובאנה, היא אוהבת את אלברטו ומוכנה לסלוח לו, היא מאבדת את ילדתה ובסוף נשברת, יורה בו והורגת אותו.
ב-2010 כיכבה מנור במחזה "הרי את לעצמך", לצידן של מיכל ויינברג וסבטלנה דמידוב.
מנור לימדה וביימה בבית הספר למשחק בית צבי.
מנור מופיעה משנת 2000 בשירת רומנסות רוסיות וצועניות ושירי עם רוסיים יחד עם להקה ברחבי ישראל.
בפסטיבלים שונים, כמו בפסטיבל אישה 2012. אתה הרומנסות ליקטה מנור בעצמה במקומות שונים.
בפברואר 2013 הועלתה ההצגה "וואסה" (ואוס ז'לזנובה) מאת מקסים גורקי בתיאטרון גשר בבימויה של מנור.
החל מ-2018 משתתפת בסדרת הרשת המצליחה של אורי יניב "הרומן שלי עם דאעש" בתפקיד אמו של רומן, גיבור הסדרה.
ובנוסף משחקת בסדרה משיח בתור טניה.
נטשה מנור הופיעה בלמעלה מ-25 סרטים וסדרות טלוויזיה.
בנה, דן מנור, מופיע כדוגמן בפרסומות ומשתתף בסרטים.
השניים כיכבו יחד בפרסומת לביטוח לאומי כשהיה בן חודש וחצי.
הצגה מחזאי מתרגם במאי תפקיד הצגת בכורה רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים טום סטופרד מרים יחיל-וקס יבגני אריה גרטרוד המלכה 20 באפריל 1991 משפט דרייפוס ז'.
גרומברג יבגני אריה זינה 5 ביוני 1991 מולייר מיכאיל בולגקוב יעקב בסר ויהושע סובול יבגני אריה מדלן בז'אר 12 בינואר 1992 האידיוט פיודור דוסטויבסקי מארק איווניר יבגני אריה נסטסיה פיליפובנה 20 בדצמבר 1992 אדם בן כלב א.
נטרפים הם בעלי חיים אשר משמשים טרף לחיות אחרות (בדרך כלל ליותר מטורף אחד) ועליהם להתגונן מפניהם.
כמעט כל החיות עלולות להיטרף.
היוצאים מהכלל הם טורפי-העל - מספר טורפים כמו אריות, זאבים, קטלנים, תנינאים גדולים וכרישים, שניצבים בראש שרשרת המזון ואין להם טורפים טבעיים בבגרותם; כמו גם בעלי חיים גדולים מאוד כגון פילים, היפופוטמים ולווייתנים גדולים, שבבגרותם הם חסינים כמעט לחלוטין מטריפה.
אם כי נצפו מקרים שבהם אריות תקפו והרגו פיל זכר בוגר.
כמו אצל אוכלי הצמחים כך אצל טורפים ונטרפים מתפתח מרוץ חימוש שבו הטורף מנסה להרוג את טרפו והטרף משכלל את הגנותיו.
אותו גורל נכון גם על בני אדם שהגיעו במהלך האבולוציה לפסגת שרשרת המזון.
מערכות היחסים בין טורפים ונטרפים הן מורכבות ביותר ובתוכן שני הצדדים נמצאים במירוץ אבולוציוני מתמיד של השתפרות והתגברות על היריב.
בתוך כך, ישנה הדינמיקה הנוצרת בין אוכלוסיות של טורפים ונטרפים והשפעתם זה על זה.
ניתן לראות כדוגמה את הדינמיקה בין אוכלוסיות של אריות וזברות.
אריות טורפים זברות, הטריפה של הזברות מורידה את כמותן באוכלוסייה וגורמת לעלייה באוכלוסיית האריות כיוון שהם ניזונים ויכולים לשגשג ולהתרבות.
אם דינמיקה שכזו תמשיך באותו כיוון אז עתידה אוכלוסיית האריות לעלות עד שאוכלוסיית הזברות תיעלם, אך בפועל המצב הרבה יותר מורכב.
אם כמות האריות גדלה וכמות הזברות קטנה, יתרחש מצב שבו אין מספיק זברות לכלכל את כל האריות ואוכלוסיית האריות תתחיל לרדת.
בנוסף לכך, בדרך כלל הפרטים הנטרפים באוכלוסיית הזברות יהיו פרטים חלשים או חולים ולכן רק הזברות החזקות יצליחו לשרוד ולהתרבות, מה שיגרום לאוכלוסיית הזברות להיות בריאה וחזקה יותר, כזו שלאריות קשה יותר לטרוף.
מצב זה יגרום להמשך הירידה באוכלוסיית האריות ועלייה באוכלוסיית הזברות.
לחץ הטריפה על הזברות ירד ומספרן יגדל, בעוד רק האריות החזקים ביותר יצליחו לשרוד.
לאחר גדילת אוכלוסיית הזברות וצמצום אוכלוסיית האריות לפרטים החזקים ביותר, יתרחש שוב מצב שבו האריות מתחילים להפעיל לחץ טריפה יותר גדול על הזברות ולשגשג, בעוד מספר הזברות קטן.
הדינמיקה הזו יכולה להמשיך לכל מיני כיוונים:
עלייה וירידה מתמדת של שתי האוכלוסיות.
סטטוס קוו, כלומר ששתי האוכלוסיות יישמרו פחות או יותר באותו גודל קבוע.
בניגוד לעיני הטורפים המכוונות קדימה, עיני הנטרפים ניצבות מצידי הפנים כדי שיראו טורפים המגיחים מאחור בזמן.
חלק מהנטרפים פיתחו הגנות מיוחדות כדי להגן על עצמם:
ריצה מהירה כמו במקרה של האנטילופות ובייחוד האנטילוקפרה (שאין לה טורפים המשיגים אותה).
חלק מהם מבצעים דלגנות כדי להתרות בטורפים שלא ירדפו אחריהם.
הימלטות לשטח בולט, כמו למערה, עצים גבוהים או למים עמוקים.
כמו כן ישנם מינים שעפים או דואים כדי להשאיר רחוק את הטורפים.
הימלטות מתפתלת המפתיעה את היריב ועוזרת גם למינים איטיים להצליח להתחמק מהטורף.
מספר חיות פעילים בלילות כדי להימלט מטורפים הצדים ביום, כמו דורסי יום.
תקיפה של הטורף בכוח עד לבריחתו ולעיתים עד להריגת הטורף.
הגנה זו משמשת בעיקר חיות גדולות או בעלות כלי נשק מגודלים כמו קרניים, עוקצים, ניבים וחטים ארוכים וחדים.
למינים ארסיים רבים ישנם צבעי אזהרה.
בנוסף מינים מסוימים כמו מיני הקוברה היורקת יכולים לירוק ארס לעיני הטורפים.
הפרשת ריר על האויב מרתיעה אותו באותה דרך של יריקת דם.
בדרך זו משתמשים חשופיות, אפרוחי יסעוריים או מיקסינות.
לכמה מינים ישנם תאי ארס בתוך הקוצים.
התנפחות לכדור גדול אצל דגי הנפוחיתיים.
מצגי הסחה: כוללים שני סוגים: הורה המגונן על צאצאו באמצעות התחפשות לעוף פצוע והרחקת האויב ופליטת דיו הנראה כיצור חי.
בדרך זו מתגוננים מיני החופמיים וארנבת ים
לעיתים טורפים עלולים להיתקף על ידי מיני הטרף שלהם כשהם לא במצב לצוד, כך שביום ציד הטורף יניח למתקיפים.
התופעה ידועה בעיקר מעופות דורסים המותקפים על ידי ציפורים קטנות.
התאבדות חברתית - פעולה הנפוצה אצל דבורים וכמה מיני נמלים המסתערות על האויב ולעיתים מתות בשביל להציל את המושבה.
התקהלות - לחיות המתקהלות יחדיו ישנם מספר יתרונות בקשר להתגוננות מטורפים:
סיכוי פחות להיתפס על ידי הטורף.
טורפים רבים נמנעים מקרבה למושבות גדולות של נטרפים.
כמה חיות יכולות ליצור חומה חיה וכך להגן על פרטים צעירים.
ישנו סיכוי שטורפים ישבעו מפרטים נוספים וישאירו לשאר להתחמק.
מספר מינים כמו ציקדה מחזורית "מפציצה" את טורפיה בחרקים וכך הרוב מצליחים לשרוד.
מינים החיים בלהקות פולטים אותות אזעקה כשהם רואים טורף והשאר יודעים היכן הוא נמצא.
לעיתים ישנם כמה מינים המשקיפים על הטורפים.
להקות עופות יכולות להסתחרר מול עופות דורסים וכך לבלבל אותם במפגן של פרטים.
ייתכן שפסי הזברה עוזרים לבלבל את טורפיהם כשהם נעים בקבוצה ואינם יכולים לבודד באופן מוצלח את הזברות.
נטשה ביאנקה ליון בראונשטיין היא שחקנית, מדבבת, במאית, תסריטאית ומפיקה אמריקאית יהודייה.
ידועה בעיקר בשל גילום האסירה ניקי ניקולס (אנ') בסדרת הטלוויזיה זוכת הפרסים "כתום זה השחור החדש" (2019–2013) שיצרה ג'נג'י כהן עבור נטפליקס, תפקיד עליו קיבלה מועמדות לפרס אמי לשנת 2014. מוכרת גם בשל גילומה של נדיה וולבוקוב בסדרה "בובה רוסית" (2019–הווה) בנטפליקס, שאותה גם יצרה, הפיקה, כתבה וביימה.
עבור האחרון, ליון קיבלה שלוש מועמדויות לפרס אמי, כולל שחקנית ראשית הטובה ביותר בסדרה קומית.
החל מ-2023 היא מככבת בתור צ'ארלי קייל בסדרת המסתורין "פוקר פייס" של Peacock; אותה גם כתבה, ביימה והפיקה.
לפני כן, כיכבה בסרטים "כולם אומרים אני אוהב אותך" (1996), "בשולי בוורלי הילס" (1998) "יחידה במינה" (1999) ובסדרת סרטי "אמריקן פאי".
ליון נולדה בעיר ניו יורק, בתם של איווט בוכינגר ושל אהרון בראונשטיין, מאמן אגרוף, נהג מרוצים ומגיש רדיו.
הוריה של ליון היו ממשפחות יהודיות-אורתודוקסיות, ועל כן היא גדלה וחונכה כדתייה.
אמה נולדה בפריז שבצרפת להורים יהודים-הונגרים שהיו ניצולי שואה ואילו אביה יליד שכונת פלטבוש בברוקלין, ניו יורק.
סבתה מצד אמה, אלה בוכינגר, הייתה ממשפחה גדולה, אבל רק היא, שתי אחיותיה ושני אחיה שרדו, ליון ייחסה לה את שיערה הבלונדיני ועיניה הכחולות.
סבה מצד אמה של ליון, מוריס בוכינגר, הקים חברת שעונים בלוס אנג'לס.
בזמן המלחמה הוא הסתתר בבודפשט בתור לא יהודי ועבד במפעל עורות.
ליון חיה את שמונה השנים הראשונות לחייה בגרייט נק, ניו יורק.
לאחר מכן, היא ומשפחתה עלו לישראל והתגוררו בקיסריה.
במשך שהותה בחיק משפחתה בישראל, הספיקה ליון להשתתף בסרט הילדים הישראלי "אחד באפריל" (1989) לצדם של ציפי שביט וספי ריבלין.
לאחר כשנה וחצי בישראל, הוריה התגרשו, וליון ואחיה הגדול, אדם, חזרו לארצות הברית עם אמם.
לאחר ששבה להתגורר בניו יורק, ליון למדה בבית הספר 'רמז', בית ספר יהודי פרטי, שם למדה בין היתר תלמוד והייתה לתלמידה מצטיינת, עם זאת בגיל 16 סולקה מהלימודים בגין מכירת מריחואנה בשטחי בית הספר.
ליון גדלה באפר איסט סייד, שם הרגישה שהיא מנודה.
אמה העבירה את משפחתם למיאמי, שם ליון למדה בבית הספר הקאנטרי של מיאמי.
היא לא סיימה את בית הספר התיכון, ועזבה לפני השנה האחרונה שלה כדי להשתתף בתוכנית קולנוע בבית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק, שבו למדה לזמן קצר, ולמדה קולנוע ופילוסופיה.
סיום התיכון שלה היה תלוי בהשלמת השנה הראשונה בטיש, אך היא עזבה את התוכנית כי לא יכלה לשלם את שכר הלימוד.
ליון התנכרה לאביה, שהיה מועמד דמוקרטי למועצת העיר ניו יורק עבור המחוז השישי של מנהטן ב-2013, וחי באפר וסט סייד עד מותו באוקטובר 2014. היא אמרה שהיא לא קרובה לאמה ובעצם חיה באופן עצמאי ממשפחתה מגיל 16.
ליון התגלתה על ידי סוכנות "פורד מודלס" בגיל 6 וכילדה שיחקה בטלוויזיה בקביעות בסדרת הילדים האמריקאית "Pee-wee's Playhouse" בשנת 1987. בגיל 16, עת נשרה מבית הספר, גילה אותה השחקן והבמאי וודי אלן וליהק אותה לסרטו "כולם אומרים אני אוהב אותך".
במשכורת שחסכה מהסרט נרשמה ללימודי קולנוע ופילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק אך גם משם פרשה אחרי זמן קצר לטובת קריירה קולנועית.
ליון שיחקה במהלך העשור שלאחר מכן ב-30 סרטים.
בשנת 1998 כיכבה בקומדיה "בשולי בוורלי הילס" לצדם של אלן ארקין ומינה סוברי.
בשנת 1999 קיבלה את התפקיד הראשי בקומדיה "יחידה במינה" שם גילמה את מייגן, מעודדת מבית נוצרי שנשלחת למחנה אימונים מיוחד כדי לתקן את ההומוסקסואליות שבה.
ליון השתתפה בתפקיד קבוע בסאגת סרטי "אמריקן פאי" החל משנת 1999.
בשנת 2001 ליון לקחה חלק בסרט הפארודיה "מת לצעוק 2" שם השתתפה בסצנה פארודית על הסרט "מגרש השדים".
בשנת 2002 שיחקה בסרט "זיגזג" של דייוויד ס.
בשנת 2003 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הביוגרפי בכיכובם של מקולי קאלקין וסת' גרין אודות חייו של ג'יימס סט.
בשנת 2009 שיחקה בדרמה הטלוויזיה של CBS, "לאהוב את לאה" לצד לורן אמברוז, ושיחקה בקומדיה "The Immaculate Conception of Little Dizzle" לצד מרשל אולמן.
ב-2013 שיחקה בסרט "החבר הטוב ביותר".
מאז 2013 היא מגלמת את תפקיד האסירה ניקי ניקולס בסדרת הטלוויזיה הדרמה קומית "כתום זה השחור החדש" של נטפליקס, וקיבלה מועמדות לפרס אמי לשנת 2014 על תפקיד משנה בסדרה קומית.
בשנת 2015 שיחקה בקומדיה הרומנטית "לשכב עם אחרים" לצידם של ג'ייסון סודייקיס ואליסון ברי.
כמו כן, שיחקה בסרט האימה "#Horror" בכיכובה של קלואי סביני, ובקומדיה הלסבית "פרזנו", בבימויה של ג'יימי באביט.
באותה שנה שיחקה בקומדיה "שלום, קוראים לי דוריס".
בשנת 2016 שיחקה בסרט "ההתערבות" של קליאה דובאל בתפקיד שרה, בת זוגה של ג'סי (דובאל), שיחקה בסרט "יוגה הוזרז" של קווין סמית', ושיחקה בסרט האימה "Jack Goes Home" שביים תומאס דקר, ושיחקה בקומדיה "Adam Green's Aladdin" שביים אדם גרין.
בשנת 2017 כיכבה בסרט "האנדסום: סרט מסתורין של נטפליקס" בכיכובו של ג'ף גרלין, ובסרט "יום החברה" לצד בוב אודנקירק ואמבר טמבלין.
בשנת 2018 שיחקה בסרט "מילה של כלב", ובסרט "משפחה" לצד טיילור שילינג.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה "בובה רוסית" שעלתה לנטפליקס.
ליון הייתה שותפה ביצירת הסדרה ובהפקתה, והיא גם כתבה וביימה חלק מהפרקים בסדרה.
ליון קיבלה שלוש מועמדויות בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-71. באותה שנה שיחקה גם בסרט "אד אסטרה", לצד בראד פיט, ובסרט "ילד דבש" על פי תסריט של שיה לה-באף.
בשנת 2020 השתתפה בסרט הקומי-פוליטי "מנהיג בהזמנה" של ג'ון סטיוארט לצדם של סטיב קארל ורוז ביירן.
בשנה זו התארחה בסדרת הטלוויזיה של אקוופינה "Awkwafina Is Nora from Queens" ברשת קומדי סנטרל, וליון אף ביימה פרק אחד מתוך הסדרה.
בשנת 2021 שיחקה בסרטו הביוגרפי של לי דניאלס ("המשרת"), "ממשלת ארצות הברית נגד בילי הולידיי" אודות חייה של הזמרת בילי הולידיי, בדמותה של השחקנית טלולה בנקהאד (אנ').
בשנת 2023 החלה לככב בתור צ'ארלי קאל בסדרת המשטרה "פוקר פייס" המשודרת בשירות הסטרימינג Peacock.
על תפקיד זה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית.
כשהייתה בת 18, ליון השתמשה בשכרה מעבודתה על הסרט "כולם אומרים אני אוהב אותך" כדי לקנות דירה קטנה ליד פארק גראמרסי.
במהלך שנות ה-2000 המוקדמות חוותה בעיות משפטיות ונעצרה בגין נהיגה תחת השפעת אלכוהול, בשל תקריות שבהן היו מעורבים שכניה.
בשנת 2005 סולקה על ידי בעל הבית שלה, השחקן מייקל רפפורט, בעקבות תלונות של דיירים אחרים על התנהגותה.
בשנת 2005, ליון אושפזה (תחת שם בדוי) ב במנהטן, כשהיא סובלת מהפטיטיס C, דלקת פנים הלב וחזה אוויר; היא גם עברה טיפול גמילה מהרואין.
בינואר 2006, הוצא צו מעצר נגדה לאחר שהחמיצה דיון בבית המשפט בנוגע לבעיות המשפטיות הקודמות שלה.
עורך דינה אמר כי נוצר מצב חירום אך לא מסר פרטים.
מאוחר יותר באותה שנה, ליון אושפזה במרכז גמילה בסמים ואלכוהול, והיא הופיעה בבית המשפט לאחר מכן.
שופט פסק לה שחרור על תנאי.
בשנת 2012 ליון עברה ניתוח לב פתוח כדי לתקן נזק במסתמי הלב שנגרם על ידי זיהום בליבה.
היא התאוששה מהניתוח ודיברה על כך ב-"The Rosie Show" במרץ 2012.
ליון גרה באיסט וילג' בניו יורק.
היא והשחקן פרד ארמיסן החלו לצאת בשנת 2014, אך באפריל 2022, ליון אישרה שהם סיימו את מערכת היחסים.
גם במאית, תסריטאית ומפיקה2018אן ביטס (אנ')משפחהג'אגלטמילה של כלבמאטי2019ילד דבשמיס לורטאד אסטרהטניה פינקוסיהלום לא מלוטשחברת צוות הסלטיקסדיבוב2020הזוייםעצמהסרט דוקומנטרימנהיג בהזמנהטינה2021ממשלת ארצות הברית נגד בילי הולידייטלולה בנקהאד (אנ')2022ליגת DC סופר-פטסמרטוןדיבוברצח כתוב היטב: תעלומה יווניתעצמהCrushמפיקהSirensסרט דוקומנטרי; מפיקה בפועל2024שלוש בנותיו (אנ')רייצ'ל2025דרדסיםדיבובלא רעים בכלל 2דוםדיבובארבעת המופלאים: צעדים ראשוניםרייצ'ל רוזמןTBAקלרה והשמש (אנ')מנהלת
מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת בסדרת קומדיה (אנ') (2014)2015בנותריקיפרק: "Iowa"Comedy Bang!
גם במאית הפרק: "Paperwork"נאמנות גבוההבמאית הפרק: "Weird...
But Warm"Crossing Swordsנורהדיבוב; פרק: "Eat Plague Love"Bless the Hartsדבי דונטלודיבוב; פרק: "Violet's Secret"שרה קופר: הכל בסדרבמאית, תסריטאית ומפיקה בפועל