tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כל אחד מחברי הלהקה מאוים על ידי כלי נשק אחר (קליעים, סכינים וכן הלאה) אך אלו נעצרים באוויר כשהם מתקרבים לחברי הלהקה, ונופלים אל הרצפה בתום הקליפ.
ב-21 בינואר 2023 נכנס השיר למצעד הרוק האקטיבי של מדיהבייס במקום ה-44. בשבוע השני טיפס למקום ה-22 במצעד.
ב-28 בינואר 2023 נכנס השיר למצעד הרוק המיינסטרימי של המגזין בילבורד, במקום ה-25.
שנהפרסמועמדקטגוריהתוצאה2024 פרסי המוזיקה של iHeartRadio "Dead Don't Die" שיר הרוק של השנה
הסיפור של Dead Island 2 מתרחש כ-15 שנים לאחר אירועי Dead Island ו-Dead Island: Riptide, בעיר לוס אנג'לס, שנכנסה להסגר עקב התפרצות של מגפת זומבים.
המשחק שהוכרז ב-2014, פותח במשך 8 שנים עקב שינויים מרובים של האולפנים שעבדו עליו.
הסטודיו Yager Development נשכר במקור לפיתוח Dead Island 2 ב-2012, אך הוסר מהפרויקט ב-2015 והוחלף ב-Sumo Digital בשנה שלאחר מכן.
Sumo Digital הוסר לאחר מכן, כאשר Dambuster, סטודיו פנימי של Deep Silver, הפך למפתח ב-2019.
Dead Island 2 קיבל "ביקורות חיוביות בדרך כלל", לפי צובר הביקורות Metacritic.
בדומה למדיות אחרות בהן הדמות מוצגת, המשחק עושה שימוש בהומור ובשבירת הקיר הרביעי.
המשחק קיבל ביקורות מעורבות: המבקרים שיבחו את ההומור, אך מאידך ביקרו לרעה את המשחקיות.
דדפול, ביחד עם משחקים אחרים מבית מארוול שהופצו על ידי Activision (וביניהם המשחק Spider-Man: Web of Shadows) הוסר מהחנויות הדיגיטליות ב-1 בינואר 2014. ביולי 2016, המשחק הפך לזמין לרכישה בפלטפורמת Steam ובחנות המקוונת של פלייסטיישן (רק בארצות הברית).
המשחק הופץ מחדש לקונסולות הפלייסטיישן 4 וה-Xbox One במטרה לקדם את הסרט שנעשה על הדמות.
בנובמבר 2017, המשחק הוסר בשנית מהחנויות המקוונות בשל בעיות רישוי.
דדפול הוא משחק הרפתקאות וקרבות פיזיים המשוחק מנקודת מבט של גוף שלישי (השחקן רואה את הדמות מאחורי גבה).
השחקן נלחם באויבים בעזרת שימוש בכלי נשק קרים ובכלי נשק חמים.
השחקן יכול לרכוש כלי נשק חדשים ומתקפות חדשות לאחר שהשיג מספיק נקודות שדרוג והתקדם בעלילה.
במהלך המשחק, הדמות שוברת לעיתים קרובות את הקיר הרביעי ונוהגת להעיר לשחקן על השדרוגים שרכש ועל ביצועיו במשחק.
בתחילת המשחק, דדפול מצויד בזוג חרבות וזוג אקדחים, אולם עם התקדמות המשחק ורכישת שדרוגים, השחקן יכול להשתמש בפטיש ענק, רובי פלסמה ומכלול רב של כלי נשק שונים.
השחקן גם יכול להשתגר מנקודה לנקודה במהירות במטרה להתחמק מאויבים וליצור מתקפות.
כאשר מד החיים של השחקן מתרוקן, על השחקן להתרחק מאויבים ולחכות שמד החיים יתחדש מעצמו.
המשחק מציג קטעי התגנבות ובהם דדפול מסוגל להרוג אויבים בשקט בעזרת חרב או אקדח, אך רעש האקדח ימשוך למקום אויבים נוספים.
דדפול מציע לאולפני High Moon Studios לעשות את "המשחק הכי מגניב שאי פעם יצא" בכיכובו, אך הוא נדחה על ידי האולפנים.
דדפול מצליח לשכנע את האולפנים לשתף פעולה בכך שהוא טומן חומר נפץ במשרדיהם והם מסכימים.
בנוסף, דדפול שוכר את על מנת שזה ידבב אותו במשחק.
כשתסריט המשחק נשלח לביתו של דדפול, הוא מחליט שהתסריט משעמם מידי ומבצע בו שינויים בעזרת צבע פנדה אדום.
בהתאם לתסריט, דדפול יוצא להתנקש במנהל חברת תקשורת מושחת בשם צ'אנס וייט.
דדפול מתפרץ למשרדיו של וייט, הורג את המאבטחים וכן את חיילי צבאו הפרטי של וייט ולבסוף זורק את וייט עצמו מחלון הפנטהאוז שלו היישר לביוב (ובנוסף דדפול מנצל את כל התקציב שהושקע למשחק בשימוש באפקטים ופיצוצים).
וייט מצליח לברוח בעזרתם של חברי קבוצת המשוטטים ודדפול יוצא אחריו.
במהלך המרדף, דדפול חוזה במעין "גליצ'ים" במשחק (שנעשו מכיוון שדדפול שרף את כל התקציב) ולעיתים קרובות מתקשר למנהל הסטודיו במטרה להתלונן על השינויים שנעשו.
לאחר שהרג את , אחת מחברות המשוטטים, דדפול מגלה שווייט נפגש עם מיסטר סיניסטר.
סיניסטר מצווה על להרוג את וייט לאחר שסיניסטר תפס שליטה על הלוויינים של וייט.
דדפול, שזועם שלא יקבל כסף על הריגת וייט, הורג את ורטיגו (אחת מחברות הקבוצה), מעלף את בלוקבאסטר ומתעמת עם סיניסטר.
סיניסטר כורת את ראשו של דדפול ועוזב את המקום ביחד עם בלוקבאסטר.
לאחר שחזר לעצמו, דדפול מתעורר ומוצא את וולברין, רוג, פסיילוק ודומינו והם מספרים לו שהם רוצים למנוע מסיניסטר להשתלט על העולם בעזרת צבא של משובטים.
דדפול מצטרף אליהם ומטיס אותם בעזרת מטוס ה אל האי , מקום מחבואו של סיניסטר ומרסק את המטוס על האי.
בזמן ששאר חברי האקס מן מעולפים, דדפול משוטט באי ופוגש את קייבל שהגיע מהעתיד במטרה לוודא שתוכניתו של סניסטר תיכשל.
קייבל מנסה להסביר לדדפול את תוכניתו של סיניסטר, אך דדפול משתעמם מהשיחה ויורה לעצמו בראש.
דדפול מתעורר ומוצא פתק מקייבל שמדרבן אותו למהר, אחרת הוא יחמיץ פגישה עם "מעריצה בעלת חזה ענק".
דדפול מגיע אל קיילב ומגלה שאין באמת מעריצה כזאת.
קייבל מסביר לדדפול על מגדל תקשורת שממוקם באי ואותותיו משאירות את חברי האקס מן חסרי הכרה.
דדפול חודר למגדל ומוצא את סיניסטר מתעסק עם בקרי השליטה.
דדפול מפוצץ את המגדל והורג את סיניסטר, אך קייבל מסביר שמדובר בשיבוט שלו ולא בסיניסטר האמיתי.
קייבל מדרבן את דדפול להצטרף למשימה בעזרת שכנוע (הוא אומר לו שמסעדת הטאקו האהובה עליו תושמד ביחד עם כל העולם) ודדפול מצליח לתכנת מחדש מגף של סנטינל במטרה לעוף בעזרתו באוויר אל עבר מצודתו של סיניסטר.
בדרכו לשם, דדפול מתנגש ברוג והשניים מתרסקים.
השניים נוחתים במתקן כליאה למוטנטים שנמצא על האי ורוג נחטפת על ידי בלוקבאסטר ודדפול יוצא להצילה.
בדרכו, דדפול חוזה בסיניסטר והורג אותו, אך מגלה שמדובר בעוד שיבוט.
בסופו של דבר, דדפול הורג את בלוקבאסטר ומחלץ את רוג, שמנשקת את דדפול במטרה לספוג חלק מכוחות ההתחדשות שלו ולרפא את עצמה.
בעקבות מעשיה של רוג, דדפול נשאר מוחלש באופן זמני.
בזמן שרוג נלחמת בחיליו של סיניסטר, דדפול נהרג לאחר שכלבו מפוצץ בטעות רימון במקום.
דדפול מתאחד עם אהובתו, .
מוות מסבירה לדדפול שסיניסטר חקר את גופם של המוטנטים במטרה לקבל את כוחם ומבקשת את עזרתו של דדפול באיסוף נשמותיהם של המוטנטים על מנת שאלו יזכו למנוחה.
דדפול חוזר לחיים בקטקומבות של ג'נושה ובעזרת קייבל נלחם בחיליו של סיניסטר.
דדפול מצליח להשיג את נשמות המוטנטים ולעצור את תוכניתו של סיניסטר.
דדפול מגיע אל משכנו של מגנטו, שם סיניסטר מסתתר.
דדפול הורג את חיליו של סיניסטר שנשארו בחיים, שיבוטים של חברי קבוצת המשוטטים ואת סיניסטר עצמו.
חברי האקס מן מגיעים לסייע, אך סיניסטר גובר עליהם ולאחר מכן נמחץ למוות על ידי מגף הסנטינל שדדפול הפעיל.
קייבל מאשר שמיסטר סיניסטר שנהרג הוא אכן הסיניסטר האמיתי וכתוביות הסיום מתחילות.
בזמן הכתוביות, דדפול מתלהב מאיך שהמשחק יצא ומתקשר למנהל הסטודיו, פיטר פנה והאחרון מתוודה שדדפול לא באמת "שרף" את התקציב של המשחק.
דדפול מחליט להשתמש בשאר התקציב במטרה לייצר פיצוצים שמתרחשים בזמן כתוביות הסיום.
המשחק הוכרז בכנס קומיקון בסן דייגו בשנת 2012 ובמהלכו הוצג קדימון הכרזה ראשוני ולא כלל פלטפורמות שהמשחק ישוחרר אליהן.
זמן קצר לאחר מכן, באתר הרשמי של מארוול פורסם מאמר על המשחק שנכתב כולו מנקודת המבט של דדפול.
טרם שחרור המשחק, המעצב הבכיר חשף בראיון עם IGN על העלילה לפיה דדפול השתלט על האולפן והוא האחראי על פיתוח המשחק.
המשחק נוצר במנוע Unreal Engine 3, אותו מנוע שנעשה בו שימוש ביצירת המשחק .
עלות יצירת המשחק הייתה 100 מיליון דולר והמשחק נחשב לאחד המשחקים הכי יקרים שנוצרו.
בזמן שהאולפנים הציגו את הפאנל שלהם בקומיקון, הוצג קדימון מצונזר פעמיים לאחר ששחקן עם תלבושת דדפול הופיע על הבמה ביחד עם צוות הפיתוח.
קמפיין שיווקי נוסף כלל כתובות גרפיטי שכיסו שלטי חוצות שפרסמו את משחק הווידאו "".
האתר Gamespot הציג קדימון שיווקי למשחק בו דדפול מאחל לשחקנים חג מולד שמח, הפציר בהם להזמין את המשחק בראש וחשף שהמשחק ישוחרר בשנת 2013.
פיטר פנה מהאולפנים חשף שהכותב דניאל ויי כתב את עלילת המשחק ושילב בתוכה את ההומור האופייני לדמות.
לפי דבריו של פנה: "לא תכננו במקור לעשות משחק על דדפול, אבל דדפול יום אחד נכנס לאולפן, הכריז שהוא משתלט עליו ושאם לא נעסיק את דניאל ויי ממארוול לעשות את משחק הדדפול הטוב ביותר שהיה, הוא יתלוש לנו את הזרועות ויהרוג אותנו בעזרתן.
יש לי ילדים בבית, ולכן הסכמנו לעשות את המשחק".
במהלך טקס ה-, האולפנים הכריזו על הגרלה שבה הזוכה יזכה לטוס אל האולפנים ויזכה להופיע כדמות במשחק.
הדמות שנוצרה לבסוף הייתה אויב שנראה כשילוב בין בן אדם לחזיר ודדפול הזכיר שמדובר בשליח פיצה שהביא לו אוכל בתחילת המשחק.
המנצח בתחרות היה ביל סלינה, מנהל מסד נתונים מאטלנטה.
"Dead Horse" הוא שיר מאת להקת Guns N' Roses, אשר הופיע לראשונה באלבום Use Your Illusion I שיצא לאור בשנת 1991.
ריף הגיטרה האקוסטית המופיע בתחילת השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, אקסל רוז.
בסוף הפתיחה האקוסטית נשמעים קולות פיצוח אגוזים באמצעות מפצח, אליהם מתלוות הגיטרות החשמליות המופיעות (כמעט) לכל אורך השיר.
בסוף השיר מופיע חלק אקוסטי נוסף, אשר בסופו מושמעת גרסה אחרת של השיר בהילוך מהיר למשך כ-4 שניות.
השיר מעולם לא שוחרר כסינגל לקהל הרחב, אך הופק לתחנות רדיו בלבד בשנת 1993 בצורת תקליטור.
הקליפ לשיר בוים על ידי לואי מרציאנו, והופיע לראשונה בסרט הקצר Garden of Eden: Strictly Limited Edition, אשר יצא לאור בשנת 1993. בנוסף, כלל הסרט קליפ לשיר "Garden of Eden" וקטע מתוך הופעה חיה בלאס וגאס, בו ביצעה הלהקה את השיר "Yesterdays" (הקטע המדובר צולם ב-25 בינואר 1992).
הקליפ הופיע בסרט נוסף של הלהקה בשם Welcome to the Videos משנת 1998, אשר כלל מספר קליפים לשיריהם של להקת Guns N' Roses.
אקסל רוז - שירה מובילה וגיטרה אקוסטית
איזי סטראדלין - גיטרת קצב
דאף מק'אגן - גיטרת בס
מייק קלינק - מפצח אגוזים
Dead Outlaw (בעברית: פורע חוק מת) הוא מחזמר אמריקאי מאת דייוויד יאזבק, אריק דלה פנה ואיתמר מוזס, המבוסס על סיפורו האמיתי של הפושע האמריקאי אלמר מק'קרדי.
המחזמר מציג את חייו הכושלים של מק'קרדי כפושע ואת המסע המוזר שעברה גופתו לאחר מותו, כשהפכה לאטרקציה נודדת במשך עשרות שנים.
המחזמר נוצר על ידי דייוויד יאזבק, זוכה פרס טוני, אשר הגה את הרעיון לאחר ששמע על סיפורו של מק'קרדי בשנות ה-90 וסיפר שהסיפור רדף אותו במשך שנים.
בתחילה, יאזבק ניסה לשכנע מחזאי אחר לכתוב מחזמר על מק'קרדי, אך זה סירב בטענה שהבעיה היא שהדמות הראשית מתה.
יאזבק שיתף פעולה עם המלחין אריק דלה פנה והמחזאי איתמר מוזס, ויחד יצרו את המחזמר בכך שהתחילו לכתוב שירים בהשראת הסיפור, מה שהוביל למופעים חיים ששילבו מוזיקה וסיפור, ומשם נולד הרעיון למחזה מלא.
זו הפעם השנייה שיאזבק, דל פנה ומוזס עובדים ביחד מאז המחזמר זוכה פרס הטוני "ביקור התזמורת".
הבימוי הופקד בידיו של דייוויד קרומר.
צוות הקריאייטיב כולל גם את הכוריאוגרפית אני טאג', מעצב התפאורה ארנולפו מלדונדו, מעצבת התלבושות שרה לאוקס, מעצבת התאורה הת'ר גילברט ומעצב הסאונד קאי הראדה.
המחזמר הוצג לראשונה באוף ברודוויי בתיאטרון מינטה ליין בניו יורק ב-10 במרץ 2024, בהפקת Audible Theater, לאחר הצגות הרצה שהחלו ב-28 בפברואר.
ההפקה נמשכה עד 7 באפריל 2024 וזכתה לביקורות חיוביות ול-11 מועמדויות לפרסי Drama Desk, מתוכן זכתה בשלוש קטגוריות: המחזמר הטוב ביותר, הספר הטוב ביותר והליריקה הטובה ביותר.
דוראנד ציין שהמופע באוף-ברודוויי לא נועד מראש להעברה לברודוויי, אלא נוצר כאקט אמנותי פתוח.
בעקבות הצלחת ההפקה באוף-ברודוויי, הועלה המחזמר בברודוויי בתיאטרון לונגאקר ב-27 באפריל 2025. הקאסט המקורי חזר להפקה זו, והמחזמר זכה לשבע מועמדויות לפרסי טוני, כולל המחזמר הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר (אנדרו דוראנד) והבימוי הטוב ביותר.
המחזמר מגולל את סיפורו של אלמר מק'קרדי, פושע כושל שנהרג ב-1911 במהלך חילופי אש עם המשטרה באוקלהומה.
לאחר מותו, גופתו נחנטה והפכה לאטרקציה נודדת בקרנבלים ובמוזיאונים במשך עשרות שנים, עד שהתגלתה במקרה כשהיא תלויה ב-1976 בפארק שעשועים בקליפורניה.
המחזמר משלב הומור שחור, מוזיקת רוקבילי ופולק, ובוחן נושאים כמו תהילה, מוות והאובססיה של החברה עם תופעות מוזרות.
המחזמר כולל להקה חיה על הבמה.
הלן מק'קרדי / מגי ג'ונסון / מיליסנט אספר (ג'וליה קניטל)
תומאס נוגוצ'י / ג'יימס פטרסון (תום ססמה)
חוקר מקרי המוות ג'וזף ל.
ג'ונסון / דוויין אספר (אדי קופר)
המנצח / וולטר ג'ארט (ג'ב בראון)
לואי / צ'ארלס פטרסון / סיסי פייל (דשיאל איבס)
רוט ג'ונסון / דאגלס מקארתור / ג'ורג' מק'קרדי / לואי סוני (קן מרקס)
אנדי פיין / לוק ג'ונסון / דן סוני (טרנט סונדרס)
המחזמר זכה לביקורות חיוביות, עם שבחים על הביצועים, המוזיקה והבימוי.
הניו יורק טיימס תיאר אותו כ"מחזמר טוב להפליא על מוות", ואילו אנטרטיינמנט ויקלי כינה אותו "מוזר, מצחיק ומרגש".
עם זאת, היו גם ביקורות שהצביעו על עומס באקספוזיציה וחוסר באינטימיות בהפקת ברודוויי לעומת האוף-ברודוויי.
+הפקת ברודוויי (2024)פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס טוני2025המחזמר החדש הטוב ביותרDead Outlawהספר הטוב ביותר של מחזמרהשחקן הראשי הטוב ביותר במחזמראנדרו דוראנדשחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמרג'וליה קניטלשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמרג'ב בראוןהבימוי הטוב ביותר של מחזמרדייוויד קרומרפסקול המקורי הטוב ביותרדייוויד יאזבק ואריק דלה פנה
Debut (בכורה), הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האיסלנדית ביורק.
האלבום יצא לאור ביולי 1993, לאחר התפרקות להקת השוגרקיובס במסגרתה פעלה עד אז.
היא קראה לאלבום "בכורה" כסימן לדרך חדשה, ולמעשה אלבום הבכורה האמיתי שלה, "ביורק", יצא ב-1977, בהיותה בת 11 בלבד.
Debut הופק על ידי נלי הופר וביורק עצמה, ביסס את קהל מעריציה של ביורק מחוץ לאיסלנד ויצר מעריצים אדוקים בבריטניה, ארצות הברית ובמדינות אחרות.
דביו זכה למעמד של אלבום פלטינה בארצות הברית.
השיר "Play Dead", שיתוף הפעולה של ביורק עם דייוויד ארנולד, הוסף במהרה כרצועת בונוס שמסיימת את האלבום בהוצאתו המחודשת בבריטניה, אחרי שהסינגל כמעט ונכנס לרשימת עשרת הגדולים בטבלאות הסינגלים בבריטניה ב-1993.
דביו הגיע בשיאו למקום ה-61 בטבלת הבילבורד בארצות הברית, ולמקום השלישי בטבלת האלבומים הבריטית.
ב-1998, קוראי המגזין Q דירגו את דביו כאלבום ה-74 הטוב בכל הזמנים.
האלבום מכר מעל 3 מיליון עותקים ברחבי העולם, ו-921,000 עותקים בארצות הברית נכון להיום.
מדבריה של ביורק על האלבום
על האלבום: "קשה מאוד להגיד על מה בדיוק האלבום.
אני רוצה שהוא יהיה הצהרה של אינדיבידואליות.
אבל עדיין יש לי דרך ארוכה ללכת, כך שאני קצת מבולבלת, משום שאני פשוט יודעת שאני יכולה לעשות הרבה יותר טוב מאשר האלבום הזה...
אם יצאת למקום כלשהו ונהנית מאוד, אתה לא מתעורר למחרת ומנסה להבין למה זה קרה.
זה לא בגלל שום דבר.
זאת פשוט האווירה, האנשים, הכימיה בין חברים, מצב הרוח שלך, מה קרה לפני זה, מה יקרה אחרי.
ואתה לא יכול להסביר את זה, ואני לא מבינה למה צריך לעשות את זה.
זה אותו דבר בנוגע לשירים".
על הכותרת Debut ("בכורה") : "אני לא באמת מסתכלת על עצמי כזמרת.
מעולם לא תכננתי להיות זמרת, האמת.
וזאת הסיבה שלאלבום החדש שלי קוראים דביו".
על הזמן הרב שלקח לה ליצור את האלבום: "אחת מהסיבות שלקח לי כל כך הרבה זמן הייתה משום שחשבתי שזה מאוד אנוכי ואגואיסטי לעשות אלבום משל עצמי".
על הציפיות הנמוכות: "כשעשיתי את Debut, כל הזמן אמרתי לאנשים, 'בבקשה אל תתרגשו יותר מדי.
אני יכולה לעשות משהו הרבה יותר טוב'.
אנשים חשבו שאני יומרנית, אבל בכלל לא הייתי, באמת התכוונתי לזה".
על קידום האלבום: "זה היה בסדר בחצי השנה הראשונה; שבעה חודשים לאחר מכן, זה כבר היה קצת יותר מסובך; שמונה חודשים לאחר מכן, התחלתי להכות אנשים.
אני מספרת לאחרונה בדיחה מטופשת ומגוחכת להחריד, על כך שהתנ"ך בבריטניה שונה.
אלוהים יצר את העולם ביום אחד, ואחר כך הוא דיבר על זה במשך שמונה ימים".
כל השירים נכתבו על ידי ביורק, אלא אם כן מצוין אחרת.
Like Someone in Love - 4:33 (ג'וני בורק, ג'ימי ואנהאוסן)
Play Dead - 3:58 (ביורק, ארנולד, וובל)
הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "Human Behaviour", שיצא ביוני 1993. זהו גם הסינגל הראשון בקריירת הסולו של ביורק.
המילים מדברות על טבע האדם ורגשותיו מנקודת מבטה של חיה.
השיר הוא החלק הראשון בטרילוגיית שירים שכוללת את "Isobel" מאלבומה השני של ביורק, Post, ואת "Bachelorette" מהאלבום השלישי של ביורק, הומוג'ניק.
השיר זכה להצלחה יחסית והגיע למקום ה-36 בטבלאות הסינגלים בבריטניה.
לשיר צולם קליפ בבימויו של הבמאי הצרפתי מישל גונדרי, ששיתף פעולה עם ביורק פעמים רבות.
הקליפ, שמבוסס בחופשיות על המעשייה זהבה ושלושת הדובים, היה מועמד לפרסים רבים.
הסינגל השני מתוך האלבום הוא "Venus as a Boy", שיצא באוגוסט 1993. הוא הגיע בשיאו למקום ה-29 בטבלאות הסינגלים בבריטניה.
לסינגל צולם קליפ בבימויה של סופי מולר, בו ביורק מלטפת ומבשלת ביצים במטבח.
אחר כך היא מרימה לטאת מחמד, וגם נהיית מוקפת בניצוצות.
הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא "Play Dead", שיצא באוקטובר 1993. זוהי יצירה קודרת שמלווה על ידי מיתרים נוגים.
המילים מדברות על העמדת פני חסרת תחושה כדי למנוע כאב נפשי.
במקור השיר לא נכנס לאלבום והוקלט בשביל הסרט "The Young Americans", אך לאחר מכן הוסף כשיר בונוס בהוצאה המחודשת של האלבום.
בזמנו היה זה הסינגל הכי מצליח של ביורק בבריטניה.
לסינגל צולם קליפ בבימויו של דאני קאנון.
הסינגל הרביעי מתוך האלבום הוא "Big Time Sensuality", שיצא בנובמבר 1993. השיר קופצני, בסגנון פופ-האוס, העוסק בליהנות מהחיים כמה שניתן.
השיר עזר להגדיל את הפופולריות של ביורק בעולם, במיוחד בארצות הברית.
לסינגל צולם קליפ בו ביורק רוקדת על גג של משאית הובלה שנוסעת בניו יורק באמצע היום.
הסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום הוא "Violently Happy", שיצא במרץ 1994. המילים מדברות על ביורק שמרגישה אהבה כה עזה שהיא בעצם מסוכנת, והיא מבקשת שאהובה יחזור כדי להרגיע אותה.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-13 בטבלאות הסינגלים בבריטניה.
לסינגל צולם קליפ בבימוי ג'ין באפטיסט.
דת'-רייס קינג (Deathrace King) הוא אלבומה הרביעי של להקת הדת' / ת'ראש מטאל השוודית The Crown.
Death of a Ladies' Man (בעברית: "מותו של איש נשים") הוא אלבומו החמישי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן.
האלבום, שיצא לאור ב-1977, נכתב והופק במשותף עם פיל ספקטור, דבר שהפתיע את מעריציו של כהן, שהתאפיין בשירים עם סאונד מינימליסטיים, בעוד ספקטור היה ידוע בטכניקת "קיר הסאונד" שפיתח, טכניקה בה מקליטים שכבות של סאונד, כשהתוצאה הסופית נשמעת כמו תזמורת מלאה.
האלבום יצא במקור תחת חברת האחים וורנר, אבל מאוחר יותר הופץ תחת החברה איתה עבד כהן, קולומביה רקורדס.
האלבום הוקלט בלוס אנג'לס, קליפורניה.
לפני שהקלטתו הושלמה, גירש אותו ספקטור מהאולפן, והמשיך את תהליך עיבוד האלבום לבד.
בריאיון לסרט תיעודי שנעשה על כהן ב-2005, "I'm Your Man", הביע כהן אכזבה מההקלטות ואמר כי השירים לא עמדו בדרישות ששאף אליהן.
הוא ציין גם כי האלבום היה אהוד מאוד בקרב תרבות הפאנק (Punk).
כל השירים נכתבו על ידי לאונרד כהן, והולחנו על ידי פיל ספקטור.
deb היא הסיומת של חבילות תוכנה בפורמט התואם להפצת הלינוקס דביאן, ולהפצות נוספות בעלות מערכת ניהול חבילות תואמת, כגון אובונטו, ואחרות.
מקור שם הסיומת הוא מקיצור השם של חברתו וכיום אשתו לשעבר, של מייסד דביאן איאן מרדוק, "דברה" שעל שמה, ועל שם מייסד ההפצה, נקראה ההפצה כשמה (דב+איאן).
קובץ deb הוא קובץ ארכיון רגיל מסוג ar של יוניקס, המכיל בתוכו שני קבצים בפורמט tar, שלפעמים מכווצים עם gzip , Bzip2 ,lzma, או xz.
קובץ אחד מכיל אודות החבילה, והקובץ השני מכיל את קובצי התוכנית עצמה.
התוכנית המקובלת לטיפול בחבילות deb, היא dpkg כשבדרך כלל היא מורצת מתוך תוכנית אחרת כדוגמת APT, aptitude או Gdebi.
ניתן להמיר חבילות deb לפורמטים אחרים כגון rpm באמצעות alien, וכן ליצור אותן מקוד מקור באמצעות CheckInstall, או "Debian Package Maker".
קיימות חבילות בעלות סיומת udeb, המשמשות בדרך כלל את תוכנת ההתקנה להתקנת מערכת.
חבילות אלו הן בעלות אותו הפורמט, אך לא כוללות את כל המידע שנמצא בחבילת deb רגילה, קבצים הנוגעים לתיעוד החבילה מושמטים, והחבילה אינה יכולה להיות מותקנת על מערכת דביאן סטנדרטית.
Deconstructed הוא אלבום המיני השני של הזמרת האמריקאית קשה.
האלבום יצא לאור ב-4 בדצמבר 2012. האלבום יצא לאור יחד עם האלבום "Warrior" באתר האינטרנט שלה בארצות הברית.
האלבום מכיל חמישה שירים אקוסטיים, ארבעה מהם נכתבו על ידה ושיר אחד הוא גרסת כיסוי.
"Dede" ("דדה") הוא שם העט של אמן פוסט גרפיטי ישראלי, שנולד כנראה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, שהחל להציג את יצירותיו ברחובות העיר תל אביב בשנת 2006. סימן ההיכר של דדה מתאפיין בדימוי של פלסטרים, המופיעים ברבות מעבודותיו, ומכאן כינויו Dede Bandaid.
"Dede" נולד וגדל באזור תל אביב-יפו.
הוא נחשף לראשונה לתחום הגרפיטי בנעוריו.
בגיל 13 ריסס את מפת מערכת השמש וכוכבי השמיים על קיר בית הספר שבו למד.
במהלך שירותו הצבאי החל בריסוס גרפיטי שהכיל מסרים ויזואליים אנטי-ממסדיים, כגון דמויות חיילים המפריחים בועות סבון כילדים, שוטרים לבושים בבגדי בלרינה, ועוד.
לאחר שחרורו, החל לרסס ברחבי תל אביב אלמנטים כגון יונים, חיות מוטנטיות מוגדלות, ארכיטקטורה ועוד כדי להעביר רעיונות ומסרים חברתיים.
ריסוסים אלה נעשו באמצעות טכניקת סטנסילים.
Dede הוא בוגר תואר משולב אמנות ועיצוב בבצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2010) ואקדמיה HEAD לאמנות ועיצוב ז'נבה, שווייץ.
עם השנים פיתח "Dede" טכניקות נוספות כגון ציור ביד חופשית בתרסיס ובמכחול, רישום, מיצב הדבקת נייר ואף הדבקות קונפטי.
אז החלו להופיע לראשונה בעבודותיו דימויים של פרצופים עגולים בעלי ידיים דקות, המתארים מערכות יחסים אנושיות.
בעבודות אלו החל האמן להביע תמות אישיות יותר ופחות חברתיות-פוליטיות, אף שיש הגורסים כי דווקא בהתמקדותו בספירה האישית הרחיב את יריעת התקשורת עם הקהל הרחב.
בעבודותיו "Dede" מתייחס לנושאים חברתיים רבים, ביניהם למחאה החברתית, קשרי הון-שלטון, בעיית הדיור ומצוקותיהם של מחוסרי הדיור בתל אביב.
עבודותיו של "Dede" מוצגות בעיקר במרחב הציבורי, אך למרות זאת, האמן משתדל להימנע מוונדליזם טהור.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החל להציג בגלריות ובמוזיאונים בארץ, כגון גלריה צדיק, גלריה קישון, גלריה אלפרד, P8, גלריה זימאק, יריד צבע טרי, מוזיאון עין הוד, מוזיאון חיפה ואחרים.
ולאחר מכן בגלריות בניו-יורק, מיאמי, לונדון, ברלין, רוסיה ועוד.
עבודתו המוקדמת של "Dede" נעשתה בעיקר בעזרת שבלונות.
במהלך השנים שינה את סגנון יצירתו ועבר ליצירה חופשית יותר, הנעשית על גבי ניירות המודבקים על קירות הבניינים או ציור ביד חופשית ישירות על גבי קירות בעזרת תרסיס או מכחול.
מוטיב בולט בעבודותיו הוא הפלסטר.
את הפלסטרים מצייר "Dede" במרחב הציבורי ברחבי הארץ והעולם, בעקבות שירותו הצבאי, במהלכו עבר חוויות שהשאירו אותו עם פוסט טראומה.
הפלסטר הוא הפתרון שמצא על מנת לטפל בעצמו.
השימוש הרחב בפלסטר מזכיר את השימוש בלב, ובסמלים נוספים כגון דמעה, יד מושטת ואחרים, בהם משתמשים אמנים כדי להביע הן סבל והן תקווה אנושיים.
מוטיב בולט נוסף הוא ציורי חיות העשויות כאילו שברי עצים, לגביהם הוא מסביר: "החיות הבנויות שברי-העץ ושאריות מאתרי בניה הוא נושא המושפע מתהליכי הבניה העירוניים, אותם אני נוהג לתעד.
לראשונה התחלתי לצייר אותם בעקבות שיטוטים בשכונת מונטיפיורי.
הסדנאות בין המסגר לגשר מעריב נהרסו ופינו מקום למגדלים חדשים עבור היי-טק ומגורי יוקרה.
השאריות שנערמו במקום היוו השראה ליצירות מוקדמות, כמו טבע דומם ופסלים, לאחר מכן ציור חיות שעשויות מאותן שאריות שכמו נושאות איתן ערים שלמות בדרך למקום אחר ובטוח.
החיות עצמן הן חיות ארץ ישראליות, מקומיות, חיות נרדפות או נודדות, כאלה שאינן נמצאות במנוחה ומחפשות מקום המסתור.
הנושא התחבר לי להרגשת מצוקה כללית אל מול הג'נטריפיקציה וגם לאוכלוסיות המוחלשות אותן למדתי להכיר באותה שכונה, אנשים שהיו אוספים גם הם שברי עצים ושאריות על מנת לבנות מקום מסתור זמני עד שיסולקו שוב וימשיכו לנדוד".
לאורך שנות פעילותו בתל אביב קיבל חשיפה מיוחדת עקב שימושו באלמנטים גדולים מהמרחב הציבורי והפיכתם לאייקונים רעיוניים קליטים.
ביניהם ניתן לראות בסיס גשר בנהר איילון שהפך לצוללת צהובה, שארית גשר שהפך לאטב כביסה ענק, חניון שהוסב למטרה עבור טילים, וכו'.
תשומת לב גדולה במיוחד משכה עבודתו בדולפינריום הנטוש בתל אביב שהפך לסט שיניים על קפיץ.
משנת 2014 הוא מרבה ליצור בשיתוף עם בת זוגו, ניצן מינץ.
השניים הציגו את עבודותיהם המשותפות בפראג, בבלגרד, בלודז', בברלין ובירידי האמנות Pulse, Context, Scope במיאמי.
פעילות בעקבות מלחמת חרבות ברזל
כדי להעלות את המודעות למשבר בני הערובה שנחטפו על ידי חמאס במסגרת מלחמת חרבות ברזל, Dede שיתף פעולה עם ניצן מינץ ועם המעצבת טל הובר ליצירת הפרויקט "חטופים מישראל".
הפרויקט כלל ציורי גרפיטי במרחב הציבורי וכרזות שהופצו ברחבי העולם המתארות למעלה מ-240 אזרחים חפים מפשע שנחטפו מישראל לרצועת עזה על ידי חמאס ב-7 באוקטובר 2023.
2021 פרויקט מיוחד במסגרת יריד צבע טרי, ת"א
2017 "לא במקום" מוזיאון חיפה
2017 "לא במקום", Die Ferberei gallery, מינכן, גרמניה
2017 "לא במקום", Jan Arnold Gallery, וינה, אוסטריה
2016 "סלון", The Jewish Salon, המבורג, גרמניה
2015 "נא לא להאכיל את החיות", גלריה דן, ת"א
2014 "ארץ קדושה", גלריה בצלאל 7, ירושלים
debconf היא תוכנה לביצוע שינויים בהגדרות מערכת, במערכות הפעלה דמויות יוניקס.
פותחה במקור להפצת הלינוקס דביאן, והיא משולבת באופן הדוק עם מערכת ניהול החבילות של דביאן, dpkg.
debconf נכתבה במקור על ידי ג'וי האס, ופותחה בהמשך על ידו יחד עם קולין ווטסון, גרסתה היציבה האחרונה היא 1.5.49, והיא מופצת תחת רישיון רישיון BSD
התכנון של debconf מאפשר למשתמש לקבוע את ההגדרות באופן מודולרי, וכן קיימות גרסאות נפרדות לתוכנה Dialog, ל-GNU Readline, לשימוש באמצעות עורך טקסט, ל-GNOME, ל-KDE וכן ממשק תכנות יישומים לפייתון, ועוד.
הכתיבה המקורית של debconf הייתה בשפת Perl.
במהלך הפיתוח של תוכנת ההתקנה של דביאן, נכתבה התכנה שוב בשפת C והיא נקראה בהתאם cdebconf.
התכנה החדשה כיום בשימוש רק בהתקנה, אך היא עתידה להחליף את התכנה המקורית בשלמות בהמשך.
שני התכנות משתמשות באותו פרוטוקול תקשורת בין הקצה של debconf, לבין קוד הלקוח.
מדובר בפרוטוקול פשוט, הדומה לפרוטוקולי רשת שונים.
בעת שחבילה מותקנת, debconf מאפשרת למשתמש לבחור באפשרויות הקובעות הגדרות במערכת, ונוגעות לצורכי החבילה המותקנת.
לאחר התקנת התכנה ניתן לשנות בחזרה את ההגדרות שנקבעו לחבילה, על ידי התוכנה dpkg-reconfigure או על ידי תוכנה אחרת כמו מנהל החבילות של Synaptic.
בפועל debconf אינה מבצעת עצמאית שינויים במערכת, אלא שואלת את המשתמש באשר לביצוע שינויים, בהתאם לקבצים בעלי התבנית "filename." שאת מיקומם וסדר הפעלתם הוא מקבל מסקריפטים שכתב מפתח התכנה המותקנת.
בדרך-כלל "config." הוא הקובץ האחראי ל"שאלת" המשתמש באשר לאפשרויות הבחירה, והקובץ "postinst." אחראי להחיל את השינויים על החבילה המותקנת, בתגובה לבחירות המשתמש.
דבר זה יכול לפעמים להשתנות, בשל דרישות טכניות שונות.
תשובות המשתמשים מאוחסנות כזיכרון מטמון במסד הנתונים של debconf.
Deathmatch Classic (נקרא בקיצור DMC) הוא משחק מרובה משתתפים שפותח על ידי Valve כמעין מחווה למצב מרובה המשתתפים של משחק היריות הקלאסי Quake של id Software.
זהו רימייק של Valve למצב מרובה המשתתפים של משחק זה שמתמקד בקרב "כולם נגד כולם" שהוצג לראשונה ב-Quake.
המשחק שוחרר תחילה רק ל-Windows אך ב-2013 הופצה בחנות ה-Steam גם גרסה למק וללינוקס.
בנוסף לכך המשחק מציע, בשינויים קלים, את אותו ארסנל הנשקים, והחיזוקים (Power-Ups) של המשחק Quake: חיזוק שמגדיל את הנזק לפי 4, בלתי פגיעות, ו"טבעת הצללים" שמאפשרת לשחקן להיות בלתי נראה.
במשחק יש שימוש בשמונה סוגים של כלי נשק.
כחלק מהעיצוב של המשחק, הנשקים השונים עוצבו בצורה דומה לעיצובי הנשקים של המשחק Quake
, פרט ל-Crowbar שהגיע מהמשחק האף לייף - שהחליף את הגרזן הקלאסי של Quake.
רובה ציד - בין 2 הנשקים הראשונים שהשחקן מקבל, ולרוב משתמש בו עד שהוא מוצא נשק חזק יותר.
Crowbar - זהו בעצם הלום הקלאסי מסדרת Half Life.
הנשק הבסיסי, בין 2 הנשקים הראשונים שהשחקן מקבל.
זהו נשק תגרה, והיחיד שלא דורש הצטיידות תחמושת.
ה־Crowbar שימושי לגילוי מקומות סודיים ולחיצה על כפתורים, ושימושי נגד אויבים מטווח אפס בהיעדר תחמושת.
ה־Crowbar במשחק זה בעצם מחליף את הגרזן של המשחק Quake.
רובה ציד דו-קני - דומה לרובה הציד הרגיל.
עוצמתו חזקה מעוצמתו של רובה הציד הרגיל.
Nailgun - רובה אוטומטי אשר יורה במהירות קליעי פלאשט רבים דמויי-מסמרים באורך של כתשעה אינץ', אך בעוצמה חלשה.
עובדה זו היא אזכור חצי-הומוריסטי ללהקת הרוק התעשייתי Nine Inch Nails, שהוקמה על ידי טרנט רזנור, שעשה את המוזיקה והאודיו למשחק Quake.
Super Nailgun - רובה חזק יותר מאשר הניילגאן הרגיל, כמות תחמושת כפולה ומהירות הירי גם כפולה מהניילגאן הרגיל.
משגר רימונים - רימון אשר מתפוצץ כאשר הוא פוגע באויב, או לאחר 2.5 שניות (המוקדם מבין השניים).
משגר טילים - בדומה לרובה הרימונים, גם הבזוקה יורה רימונים, אך הוא מדויק יותר וישר יותר.
רובה חשמלי (Shaft)- הנשק החזק ביותר במשחק.
הרובה החשמלי יורה זרם חשמלי לעבר האויבים.
Deceiver of the Gods (מאנגלית: מטעה האלים) הוא האלבום התשיעי של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'.
האלבום יצא לאור ביוני 2013.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אמון אמארת'
טד לונדסטרם - גיטרה בס
DeepMind היא חברה בריטית לפיתוח בינה מלאכותית, שהוקמה בספטמבר 2010 בשם DeepMind Technologies, ונרכשה על ידי גוגל בשנת 2014. בשנת 2015 הועברה מגוגל לאלפאבית החברה ידועה במספר פיתוחים חשובים בתחום הבינה המלאכותית והחישוב.
החברה אחראית לפיתוח רשת עצבית מלאכותית המסוגלת ללמוד כיצד לשחק משחקי מחשב באופן דומה לבני אדם, בנוסף לרשת עצבית מלאכותית המסוגלת לגשת להתקן זיכרון חיצוני, בדומה למכונת טיורינג קלאסית, מה שבעצם "יוצר" מחשב המסוגל לחקות/לתפעל זיכרון לטווח קצר הדומה לזה הנמצא במוח אנושי.
החברה זכתה לפרסום נרחב בשנת 2016, לאחר שתוכנת ה-AlphaGo שלה ניצחה לראשונה שחקן אנושי מקצועי במשחק גו.
לאחר מכן התוכנה ניצחה את אלוף העולם בגו לי סידול.
תוכנה אחרת של החברה, בשם "אלפאזירו" (AlphaZero), ניצחה את התוכנות הטובות ביותר בגו, שחמט ושוגי.
ב-2020 הייתה אחראית להתקדמות רבה בתחום דינמיקת קיפול חלבונים ותוכנת ה"אלפא פולד" (AlphaFold) שלה זכתה בתחרות CASP.
ביוני 2024 חשפה מודל חדש וראשוני של הפיכת וידאו לסאונד אודיו פסקול שיתלווה אליו ויזהה עצמים שנראים בווידאו לפי הבינה מלאכותית.
החברה הוקמה כסטארט אפ בשנת 2010 על ידי דמיס הסביס, שיין לג ומוסטפא סולימאן.
הסביס ולג נפגשו לראשונה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
מאז הקמתה, מספר קרנות הון-סיכון השקיעו בחברה, בנוסף לאישים דוגמת סקוט בניסטר ואילון מאסק.
יאן טאלין (ממפתחי סקייפ וקאזה בתחילת שנות האלפיים) השקיע בחברה בשלביה הראשונים ואף שימש בה כיועץ.
בשנת 2014, DeepMind קיבלה את פרס "חברת השנה" של הפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת קיימברידג'.
ב-26 בינואר 2014, הכריזה חברת גוגל על ההסכמה לעסקה לרכישת DeepMind Technologies.
ההכרזה הגיעה לאחר שמשא ומתן לרכישת החברה עם פייסבוק ב-2013 נכשל.
לאחר רכישת החברה, שונה שמה ל-Google DeepMind.
הסכום המדויק בו נרכשה החברה אינו ידוע, אך ההערכות נעות בין 400 מיליון דולר ליותר מ-500 מיליון פאונד.
החברה מאמינה שסוג כזה של "בינה מלאכותית חזקה" עשוי לפתור בעיות יסוד של העולם ובכלל זה, פיתוח חומרים חדשים, פענוח הגנום האנושי, הבנה עמוקה של המבנה התלת־ממדי של חלבונים מורכבים, פיתוח תרופות חדשות ופתרון בעיות פילוסופיות.
האסטרטגיה של החברה, כדי להתקדם לכוון של חזון ה"בינה מלאכותית חזקה", היא לפתח יכולת לנצח במשחקי מחשב.
בשלב ראשון, החברה פיתחה יכולת לשחק "נגד" המחשב במשחקי "אטארי", דו־ממדיים פשוטים - כאשר המידע שנכנס לרשת הנוירונים המלאכותית הוא פשוט זרם הפיקסלים של מסך המחשב.
פונקציית ההתכנסות גם היא מוגדרת היטב - רשת הנוירונים צריכה למקסם את הניקוד במשחק.
תוך מספר שנים מועט יחסית, החברה פיתחה רשתות נוירונים מלאכותיות שמצליחות לנצח כל שחקן אנושי לאחר אימון של שעות בודדות בלבד ומבלי שהן מקבלות מראש את חוקי המשחק - אלא שהן מצליחות ללמוד את החוקים על בסיס צבירת ניסיון וצפייה במשחקים אנושיים.
הז'אנר שבו החברה מתמחה נקרא "למידה באמצעות חיזוקים".
בשלב שני, החברה התמודדה עם היכולת לשחק מול שחקנים אנושיים, במשחקי מחשב שבהם יש ליגה מקצוענית עולמית ובמשחקים מורכבים בהרבה ממשחקי "אטארי" ובכלל זה "שחמט", בשלב ראשון, ו"גו" בשלב שני.
בשני המיקרים, החברה הצליחה לנצח כל אדם או תוכנת מחשב שקדמה לפיתוח שלהם, תוך זמן קצר יחסית.
גם בשלב הזה, גישת החברה התבססה על למידה באמצעות חיזוקים כאשר הלימוד מתחיל, בדרך כלל, מצפייה במיליוני משחקים קודמים שבהם התמודדו אדם מול אדם במשחק.
רשת הנוירונים שהתפרסמה במיוחד, נקראה AlphaGo והיא הרשת שניצחה את כל השחקנים האנושיים במסגרת תחרות פומבית שריתקה אליה את כל העולם המדעי.
פיתוח היכולת לנצח במשחקי "גו" חייב את אנשי החברה לפתח יכולת להבין לאיזה מהצדדים במשחק יש יתרון - בהינתן מצב נתון של הכלים על הלוח.
מכיוון שבמשחק "גו" יש מספר עצום של אפשרויות - לא ניתן לנסח "חוק" מתמטי, דטרמניסטי פשוט - שבאמצעותו אפשר להבין למי ממהצדדים יש בכלל יתרון במצב נתון.
ניצחון המכונה על האדם, בהקשר למשחק ה"גו", התרחש 10 או עשרים שנה מוקדם מכפי שמדענים העריכו שזה יהיה אפשרי.
העובדה שכן נשאר הצורך ללמוד ממאות אלפי משחקים קודמים, משחקים שבהם שיחק אדם כנגד אדם.
AlphaZero מאפשרת כיום לנצח בכל משחק של אדם נגד אדם, ללא תלות ברמתו של השחקן האנושי.
אחת התגליות המרתקות במהלך פיתוחים אלה, היו כמה וכמה "צעדים מפתיעים" שאוכלוסיית שחקני ה"גו" העולמית לא הכירה.
גילויים אלו הדגימו את התופעה של "הינעלות" על גישות מסוימות בסוג של "אופטימיזציה מקומית" והתקבעות של דרכי פעולה שאומצו על ידי בני האנוש לאורך אלפי השנים שבהם משחקים "גו".
בשלב שלישי, החברה נכנסה לפיתוח יכולות לשחק ב"משחקי אסטרטגיה רבי משתתפים" - כאשר במשחקים אלו נכנסות דרגות חופש חדשות לגמרי של משחק.
ראשית, חלקים גדולים מזירת ההתמודדות אינם חשופים לשחקנים וכחלק מהאסטרטגיה צריך "לגלות אותם".
שנית, יש במשחק משתתפים רבים, מה שמאפשר לפתח כל מיני סוגים של "בריתות".
שלישית, המשחק מחייב סוג של "מודעות עצמית" בכל הקשור לכמות המשאבים שעומדים לרשות השחקן ואיזה "יחידות לוחמות" עומדות לרשותו.
המערכת שפותחה במסגרת פעילות זו נקראה AlphaStar והמשחק הראשון איתו התמודדו המפתחים היה StarCraft II .
במקביל, החברה נכנסה גם לפיתוח היכולת להתמודד עם משחקי מבוך תלת־ממדיים.
בשלב רביעי שמנוהל במקביל בחלקו - החברה החלה לפתח יכולות שיש להן תרומה ל"עולם האמיתי" - כדי להתקרב למימוש חזון החברה.
שתי פעילויות בולטות בהקשר זה הן פיתוח מערכת AlphaFold שתכליתה לפתור את המבנה התלת־ממדי - מרחבי של חלבונים, בהינתן המבנה הכימי שלהם וכניסתה של החברה לתחום הפענוח של הדמיות רפואיות.
Idol Minds בע"מ (החל מ-2017 מוכרת בתור Deck Nine) היא חברת פיתוח משחקי וידאו אמריקאית שממוקמת בוסטמינסטר, קולורדו.
הסטודיו נוסד ב-31 במרץ 1997 על ידי מארק ליונס, שכיום (2017) עומד בתור נשיא ומנהל טכנולוגיות ראשי של החברה.
Idol Minds נוסדה על ידי המתכנת מארק ליונס ב-31 במרץ 1997 לאחר שעבר עם משפחתו מקליפורניה לקולורדו.
במקור משרדי החברה היו ממוקמים בעיר בולדר, אך ב-2003 משרדי החברה עברו לעיר לואיסוויל ולאחר מכן ב-2015 לוסטמינסטר.
החברה התפרסמה בעקבות שחרורו של המשחק Pain ב-29 בנובמבר 2007 אשר משתמש בפיזיקת בובה (Ragdoll).
המשחק הפך "למשחק המורד ביותר" ברשת ה-PlayStation Network לשנת 2008. ב-21 באוקטובר 2009 דווח כי Idol Minds ביצעה סדרה של פיטורים של 26 מתוך 46 עובדי החברה.
אחד מעובדי החברה ציין כי קיצוץ תקציבים מצד המפיצה של המשחק Pain, Sony Interactive Entertainment, היא הסיבה העיקרית להפחתת צוות העובדים.
ב-7 ביוני 2011 בכנס ה-E3 של אותה שנה, חברת Sony Computer Entertainment הכריזה על משחק חדש "תפקידים-פעולה בסגנון דיאבלו" בשם Rain אשר תוכנן לצאת ל-PlayStation Vita ול-PlayStation 3 ולהיות מפותח על ידי Idol Minds, בשיתוף עם SIE San Diego Studio.
לאחר מכן ב-13 בינואר 2012 שמו שונה ל-Warrior's Lair וב-2 באפריל באותה השנה, Idol Minds זנחה את פיתוח המשחק.
Warrior's Lair לבסוף בוטל ביולי 2013.
ב-31 במאי 2017, הסטודיו הכריז כי הוא עובר להתמקד בפיתוח משחקים מבוססי סיפר וכן שינה את שמו המסחרי ל-Deck Nine.
החברה אמרה כי "תוספת חדשה לכותר שזכה לשבחים ממבקרים" כבר נמצאת בפיתוח.
יום לאחר מכן, ב-1 ביוני 2017, תמונות רבות על פריקוול לכאורה למשחק ההרפתקאות משנת 2015, Life Is Strange דלפו לרשת מאתר החברה.
ההדלפה הפתיעה עיתונאים כי משחק ההמשך, Life Is Strange 2, כבר הוכרז חודש קודם לכן שהוא נמצא בפיתוח על ידי Dontnod Entertainment, היוצרים של הסדרה.
ב-11 ביוני 2017, במסיבת העיתונאים של מיקרוסופט ב-E3 2017, מפיצת המשחק Life Is Strange, Square Enix הכריזה כי המשחק שנמצא בפיתוח על ידי Deck Nine הוא Life Is Strange: Before the Storm.
הפרק הראשון מתוך השלושה של Before the Storm שוחרר ב-31 באוגוסט 2017.
Decote הוא סינגל שהוקלט על ידי פראטה גיל בשיתוף הטרנסג'נדר הברזילאי פבלו ויטאר.
השיר יצא לאור ב-8 באוגוסט 2017, תחת חסותה של חברת התקליטים DGE רקורדס, כסינגל רשמי של פראטה גיל ופבלו ויטאר.
השיר זכה להצלחה מתונה בעיקר בברזיל.
לאחר שהוציאה ויטאר את "Sua Cara", היא הודיעה למעריציה באינסטגרם כי תשתף פעולה עם פראטה גיל בסינגל חדש שעתיד לצאת באוגוסט 2017.
את השיר הוציאו השתיים כסינגל רשמי, אך לא מתוך אלבום של אף אחת מהן.
תחילה, הוציאה פראטה גיל סרטון קצר שמראה את מילות השיר, ולאחר מכן יצא הווידאו קליפ המלא שמציג בתוכו את השתיים רוקדות בתוך חדר חשוך, עם נקודות אור אדומות.
לאורכו של הקליפ ניתן לראות כי השתיים מחליפות בגדים ללא הרף, רוקדות וזזות למילות השיר.
הקליפ זכה להצלחה מתונה ביוטיוב כאשר הפך לאחד מהקליפים הנצפים ביותר של פראטה, ונכון לספטמבר 2017, מונה הצפיות של הווידאו קליפ עולה על למעלה מ-5 מיליון צפיות.
Death of a Bachelor הוא אלבום האולפן החמישי של הלהקה האמריקאית פאניק!
האלבום יצא לאור ב-15 בינואר 2016 דרך חברות התקליטים DCD2 ו-Fueled by Ramen.
זהו האלבום הראשון של הלהקה שנכתב על ידי ברנדון יורי בלבד.
מדינהתוארמכירות קנדה (Music Canada) זהב 40,000 דנמרק (IFPI Denmark) זהב 10,000 הממלכה המאוחדת (BPI) פלטינה 300,000 ארצות הברית (RIAA) פלטינה ×2 2,000,000
Dedicated הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן.
האלבום יצא לאור ב-17 במאי 2019 דרך חברות התקליטים 604, Schoolboy ואינטרסקופ רקורדס.
לקידום האלבום יצאה ג'פסן לסיבוב ההופעות "The Dedicated Tour", במהלכו הופיעה באירופה, באמריקה הצפונית ובאסיה.
כשנה לאחר הוצאתו, הוציאה ג'פסן את האלבום Dedicated Side B, הכולל שירים שלא נכנסו לאלבום זה.
האלבום הגיע למקום ה-18 במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, לאחר שמכר 21 אלף יחידות שקולות לאלבום בארצות הברית בשבוע הראשון להוצאתו.
שבוע לאחר מכן ירד האלבום למקום ה-182, ובשבוע שאחריו יצא מהמצעד, לאחר ששהה בו שבועיים בלבד.
Dedicated Side B הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן.
האלבום יצא לאור ב-21 במאי 2020 דרך חברות התקליטים 604, Schoolboy ואינטרסקופ רקורדס.
האלבום מכיל 21 שירים שלא נכללו באלבום האולפן הקודם של ג'פסן משנת 2019, Dedicated.
במהדורה היפנית כולל האלבום את השיר Let's Be Friends, שיצא לאור כסינגל מוקדם יותר באותה השנה.
ביולי 2020 נכלל האלבום ברשימות האלבומים הטובים ביותר לשנת 2020 עד כה של המגזינים האמריקאים Slant ו-American Songwriter.
December Baby (בעברית: מותק [זה] דצמבר) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וג'ו.
האלבום יצא לאור ב-30 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם30 באוקטובר 2020הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהוורנר מיוזיק גרופ
"Death by a Thousand Cuts" (בעברית: "מוות על ידי אלף חתכים") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השביעי, Lover.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-67 במצעד הבילבורד הוט 100.
השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט והופק על ידה, ביחד עם המפיק המוזיקלי ג'ק אנטונוף שעבד איתה על שירים נוספים.
סוויפט דיברה על השיר ואמרה כי:
במצעד הבילבורד הוט 100 התברג במקום ה-67, תוך שבמצעד שירי הסטרימינג התברג במקום ה-42. בסמוך לכך, התברג במקום ה-64 במצעד קנדה הוט 100 ובמקום ה-27 במצעד שירי הסטרימינג לפי דרישה.
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-105 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
"Death By A Thousand Cuts" הוצג באצטדיון AT&T בארלינגטון, טקסס, ב-1 באפריל 2023. השיר בוצע בסיבוב ההופעות בפעם השנייה באצטדיון SoFi באינגלווד ב-5 באוגוסט 2023 יחד עם השיר "You're on Your Own, Kid".
ב-20 באוגוסט 2024, סוויפט סיימה את הופעתה האחרונה בלונדון במסגרת סיבוב ההופעות "Eras Tour".
ג'ק אנטונוף הצטרף לסוויפט לביצוע השירים "Death By a Thousand Cuts" ו-"Getaway Car".
Debaixo do Meu Telhado: EP 1 (בעברית: מתחת לקורת הגג שלי: מיני-אלבום 1) הוא המיני-אלבום הראשון של הצמד הברזילאי סימונה & סימריה.
המיני-אלבום יצא לאור ב-27 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
ביום צאתו, יצאו גם שני הסינגלים "Aí Lascou" ו-"Na Classe".
המיני-אלבום הוקלט בפרק זמן קצר וזכה לביקורות חיוביות ומעורבות כאחד.
המיני-אלבום הופק על ידי הדסון הוסטינס, ראפיניה RSQ וסימריה.
במהלך שנת 2020, בעקבות מגפת הקורונה, לא היה יכול הצמד להופיע ברחבי העולם ובעקבות כך, החליט להוציא כמה אלבומים שהוקלטו במסגרת ביתית.
לפני יציאת המיני-אלבום הזה, יצא אלבום ההופעה, Simone & Simaria Em Casa.
בנוסף לכך, הכיל המיני-אלבום שירים שהוקלטו בבית של סימונה וסימריה, תוך שלחלקם יצאו וידאו קליפים.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם27 בנובמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתיוניברסל
Death by Rock and Roll (בעברית: מוות על ידי הרוקנרול) הוא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה האמריקאית The Pretty Reckless.
האלבום יצא לאור ב-12 בפברואר 2021 על ידי חברת התקליטים פירלס רקורדס.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם12 בפברואר 2021תקליטור • תקליט • הורדה דיגיטליתפירלס רקורדס
Deconstruction הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מרדית ברוקס.
האלבום יצא לאור ב-28 בספטמבר 1998, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס.
Debaixo do Meu Telhado: EP 2 (בעברית: מתחת לקורת הגג שלי: מיני-אלבום 2) הוא המיני-אלבום השני של הצמד הברזילאי סימונה & סימריה.
המיני-אלבום יצא לאור ב-29 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
ביום צאתו, יצאו גם הסינגל המוביל "Carro Do Ovo" בהשתתפות טיירי.
המיני-אלבום הוקלט בפרק זמן קצר בדומה לקודמו וזכה לביקורות חיוביות ומעורבות כאחד.
הרצועה הפותחת את המיני-אלבום היא "Carro Do Ovo" בהשתתפות טיירי, שהועלתה ליוטיוב בדיוק ביום בו יצא המיני-אלבום עצמו.
ההופעה של סימונה & סימריה עם השיר הפכה לוויראלית וצברה למעלה מ-30 מיליון צפיות.
הרצועה השנייה, "Paixão Retraída", הועלה ליוטיוב בפברואר 2021 וזכתה להצלחה גם כן.
את הרצועה השלישית, "Já Sabe" והרביעית, "Hb20", פרסמו סימונה & סימריה בהמשך 2021; שתיהן זכו להצלחה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם29 בינואר 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתיוניברסל
"" (ידוע בקצרה בתור "Death on Two Legs", בתרגום חופשי: "מוות על שתי רגליים") הוא פזמון של להקת קווין, המשמש כשיר הפותח באלבומם הרביעי, A Night At The Opera.
לאחר יציאת אלבומם השלישי, Sheer Heart Attack, אשר יחסית הצליח, קווין נהיו להקה מוכרת, אך הם עדיין לא הרוויחו הרבה ממנו.
זה קרה עקב סעיף בחוזה שנתן ללהקה משכורת קבועה, אבל לא את ההכנסות ממכירת אלבומיהם.
קווין, שהרגישו בשלב זה כי רימו אותם, הצליחו לצאת מהחוזה עם חברת Trident בעזרתו של ג'ים ביץ'.
כאות לכעס על מנהל הלהקה הראשון, נורמן שפילד, (שבאותה תקופה בדיוק קנה מכונית רולס רויס שנייה) כתב מרקיורי את שיר השנאה המוקדש לו, אשר פותח את האלבום הראשון שקווין הוציאו לאחר שנפרדו ממנו.
על אף ששמו לא מוזכר בשיר, שפילד תבע את הלהקה על לשון הרע, התביעה נגמרה בהסדר מחוץ לכותלי בית המשפט.
(דבר שהעלה את המודעות בציבור לכך שהשיר נכתב עליו).
לימים, האוטוביוגרפיה של שפילד משנת 2013 נקראה "Life on Two Legs: Set The Record Straight".
השיר מורכב מפתיחה אינסטרומנטלית של ארפג'יו בפסנתר, וגיטרה חשמלית שאט אט מתגברת עד לעצירה מוחלטת ממנה מתחיל הריף בשיר.
הריף מבוסס על ירידה כרומטית בבאס לצד אקורד אחד (Bm) שחוזר על עצמו.
את הריף כתב פרדי מרקיורי לפסנתר, ואחר כך חוזר עליו בריאן מיי בגיטרה לאורך השיר.
השיר כתוב במבנה של בית פזמון ומכיל סולו גיטרה.
לאחר הפזמון האחרון, השיר נגמר בפתאומיות שמדגישה את הניגוד בינו לשיר הבא באלבום "Lazing on a Sunday Afternoon", שמתאפיין בסגנון עליז יותר.
קווין נהגו לנגן את השיר בהופעות חיות ביחד עם Killer Queen (ללא עצירה בין השניים, אלא עם מעבר מוזיקלי בין שיר לשיר) כיוון שהפסנתר דומיננטי בשניהם והמילים דומות בסגנונן.
לפעמים לפני תחילת השיר, מרקיורי היה מקדיש את השיר ל-"A nasty old man I used to know", בהופעות אחרות, מרקיורי היה משתמש במילים פחות יפות עבורו, אשר מאוחר יותר צונזרו באלבומי ההופעה הרשמיים.
Death in June (דת' אין ג'ון, או בתרגום לעברית: "מוות ביוני") היא להקה בריטית שהוקמה ב-1981. אחת מחלוצות הנאו-פולק.
Death in June נוסדה על ידי דאגלס פירס (שירה, גיטרה), טוני ווייקפורד (שירה, בס; מאוחר יותר הקים את הלהקה Above the Ruins ולאחר מכן את Sol Invictus) ופטריק ליאגס (שירה, תופים).
פירס ווייקפורד ניגנו לראשונה בלהקת הפאנק הטרוצקיסטית Crisis, שהתבטאה באנטי-פשיזם ואנטי-סקסיזם.
בראיון אחר תיאר פירס את המשבר כתערובת של סוציאליסטים, קומוניסטים ופציפיסטים.
פירס ווייקפורד תיארו כי הסיבה לסיום המשבר הייתה אכזבה מהשמאל ("מוות ביוני היה התגובה שלנו לאופן שבו השמאל התייחס אלינו" - פירס, ופנו לבולשביזם הלאומי לתקופה קצרה:
בתחילת 1984 נאלץ ווייקפורד לעזוב בלחץ של פירס.
באמצע 1985 עזב גם פטריק ליגס.
יש מידע סותר לגבי הסיבות לעזיבתו, שכן הוא כתב בעבר את רוב שירי Death in June.
הוא עצמו הצהיר בראיונות שהוא נשר בגלל שאחרי קונצרט בבולוניה הוא נעלב על ידי חובב הופעות בגלל מדי ה-אס.אס שלבש.
כמה ימים קודם לכן אירע פיגוע בעיר שבוצע על-ידי אנשי ימין קיצוני, וכעת דאגלס התבייש בבגדיו.
עם זאת, בלייבל המאוחר שלו Kenaz, הוא הוציא כמה תקליטים בלתי־מורשים של Death in June.
בשנת 2005, פירס וליאגס הופיעו כדי לחגוג את יום השנה ה-20 ל־NADA!
מאז 1985 דאגלס פירס המשיך בגיבוש עם שינויים בהרכבים.
הנושאים שבהם עסקו בהקלטות נסבו פחות או יותר סביב רונים, מיתולוגיה, הומוסקסואליות, פשיזם, מלחמה ושלום.
גם לסופרים יוקיו מישימה וז'אן ז'נה הייתה השפעה חשובה ונשמעת.
הוא שיתף פעולה עם מוזיקאים שונים כמו דייוויד טיבט, ג'ון באלאנס (סליל), רוז מקדוול (צער), בויד רייס (NON), .
שיתוף הפעולה איתם הסתיים לאחר האלבום Alarm Agents אנדראס ריטר (פורסטי ואריק קונופל (Les Joyaux de la Princesse).
המוזיקה של Death in June הורכבה ממספר סגנונות לפני שהחלה להתמקד בנאו-פולק.
הלהקה ניגנה בתחילה פוסט-פאנק בסגנון ג'וי דיוויז'ן, אך נשמעה לחימה יותר בשל כלי ההקשה, ונטו יותר ויותר לכיוון הסביבה הפוסט-תעשייתית מאמצע שנות ה-80, בעוד כותרים כמו The Calling (Mk II) היו עדיין ניואנסים אופייניים של גל אלקטרו.
למרות שרצועות הנאו-פולק הראשונות הופיעו באלבום Nada!
אבל כבר באלבוםThe Guilty Have No Pride "ניתן לשמוע קטעי תפאורה רבים, צלילים, טכניקות לופ או גישות, אשר מאוחר יותר הרחיבו ושיכללו את הסאונד של הלהקה באופן משמעותי.
הלהקה והתכנים של שיריה שנויים במחלוקת בגלל ההתמודדות המשובבת שלהם עם אסתטיקה טוטליטרית וסוציאליסטית לאומית.
מדי פעם מניחים ששם הקבוצה מתייחס למה שנקרא הפוטש של רהם שהתרחש בתוך התנועה הנאצית ב-30 ביוני 1934. עם זאת, הקבוצה דוחה את הטענות הללו כשקריות.
פירס עצמו מצהיר בראיון מ-1991 כי השם נוצר במהלך הקלטות האולפן לשיר Heaven Street.
חבר הלהקה לשעבר פטריק ליאגס (המכונה פטריק או-קיל) קרא משהו לפירס, שהוא פירש לא נכון כ"Death in June" בגלל הווליום ורעש האולפן.
מכיוון שללהקה לא היה שם בזמן ההקלטה, הם החליטו להשתמש ב-Death in june כשם הלהקה.
פירס גם זיהה שהשם תואם את הנושאים שהלהקה בחנה באותה תקופה.
זה כלל במיוחד את העימות עם ליל הסכינים הארוכות: "בתנועה הנציונל-סוציאליסטית טוהרה ה-SA מהאס-אס ב-1934. עבורנו, האירוע הזה היה נקודת מפנה בהיסטוריה האנושית כי לאחר מכן החלה רכבת ההרים לקראת מלחמה ואנחנו עדיין חיים עם ההשלכות.
אז זה היה יום חשוב - וזה קרה ביוני!
הסתכלנו על הצד הזה של הדברים בזמנו, את הסיבות המוקדמות מאחוריו".
– Douglas Pearce: Glasnost Wave Magazine, 1991 פירס משתמש בשני סמלים כסמל הרשמי למוות ביוני, יד מחזיקה שוט וגולגולת SS שונה.
עבור פירס, הגולגולת והעצמות המוצלבות מבטאות "מחויבות מוחלטת לאמנותו", השוט מייצג שליטה ורומז לביטוי בעל יד השוט.
בדרך כלל ניתן לראות את המספר 6 בין הסמלים הללו.
פירס, שתמיד התוודה על ההומוסקסואליות שלו ועל הפטישיזם המדים שלו (בין היתר עבור מדי הצבא האוסטרי), גילה עניין מוגבר בארנסט רוהם כאדם.
לדוגמה, פירס השתמש בשם "D.
Röhm" (Douglas Röhm), תצלום של ארנסט רוהם מוקף במספר אנשי אס.אה, שימש כתמונת שער בהוצאה המחודשת שאושרה על ידי דאגלס פירס של הסרט "לילה וערפל".
פירס ביקר שם בחזית במהלך מלחמת קרואטיה.
בתקופה זו הוא גם יצר קשר עם מיליציית ה-HOS הלאומנית, נסיבות שהיוו לעיתים קרובות גורם לביקורת.
הוא גם תרם 30,000 יורו, ההכנסות מהאלבום Something is Coming, עבור ציוד רפואי לזאגרב ההרוסה.
המבקרים טוענים כי פירס, שמכחיש בראיונות את היותו פשיסט או נאצי, אך גם שומר על פרופיל נמוך כשהוא נשאל על יחסו לימין החדש, חווה תקלות מילוליות חוזרות ונשנות (הבנה של פוגרומים במזרח גרמניה או התחזקות הימין.
קבוצות, הצהרות נגד מהגרים והצהרות שונות על קבוצת יאהו שלו), ראיונות לפרסומי ימין (Europakreuz, Junge Freiheit) או תרומותיו לדגימות מבית ההוצאה לאור הימני הקיצוני VAWS .
נאום ההצדקה ל"ליל הסכינים הארוכות" שהוקלט ברקע השיר Runes and Men מצביע גם על "שדה המתח בין 'הומו-ארוטיות ל-נציונל-סוציאליזם', מבחינה מוזיקלית, בגלל הוורבל התמים של רוז מקדואל ופניית הפופ הכללית של השיר סותר את הטקסט ה'מטריד' ('יין גרמני / זמנים גדולים יותר' וכו')".
התומכים בלהקה מציינים את ההומוסקסואליות של פירס ואת הופעתו במועדון הבארבי בתל אביב, ישראל ב-2004. כנגד ההאשמות באנטישמיות כמו כן, את ההופעה ב־2017.
כשנשאל על הבעיה הזו, דייוויד טיבט אמר בראיון טלוויזיה ל-Offener Kanal Hamburg ב-1991 שדאגלס פירס אהב את סגנון הלבוש הנאצי אבל שהוא עצמו אינו נאצי.
בראיון זמן קצר לאחר שנוסח האלבום Rose Clouds of Holocaust, פירס הזכיר שאביו, שמת כשהיה בן 14, נלחם בחיילים גרמנים במלחמת העולם השנייה; הוא עצמו היה בעד הבנה בינלאומית בין אנגליה לגרמניה - המלחמה הייתה לפני כמה עשורים.
דיפ קאנבסינג או קאנבסינג מעמיק הוא ריאיון מובנה המשתמש בשיחות אמפתיות ממושכות במטרה לשנות עמדות.
נעשה בו שימוש על ידי חוקרים ופעילים במשך למעלה מעשור כדי לגייס תמיכה באידאולוגיות פוליטיות או חברתיות.
בניגוד לאופן השכנוע המסורתי קאנבסינג מעמיק אינו מתמקד בבחירות.
קאנבסינג מעמיק משמש כדי לחזק תמיכה בנושאים הקשורים לקהילת הלהט"ב, זכויות בעלי חיים, הגירה, ביטחון הציבור, שוויון בנישואין, איכות הסביבה, צדק גזעי ועוד.
קאנבסינג מעמיק נוקט בגישה אמפתית יותר בהשוואה לדרכי השכנוע המסורתיות.
טכניקות אלו מיושמות הן בקמפיינים פוליטיים והן באקטיביזם הקשור לנושאים חברתיים.
נעשה בו שימוש בשאלות פתוחות, שיחות ממושכות והקשבה פעילה ולא בנאום בזק שמטרתו להשיג תמיכת מצביעים או בשכנוע ישיר.
התוצאה הסופית היא יצירת הבנה הדדית ובניית אמון.
קאנבסינג מעמיק גם פועל לצמצום הקיטוב בחברה.
הוא יוצר הזדמנויות עבור חברי הקהילה להיכנס לשיחה אמיתית זה עם זה, לשתף בחוויות אישיות ולפתח את האמונות העומדות בבסיס ההתנהגות הפוליטית.
הרעיון נולד בשנת 2012 במרכז הלהט"ב בלוס אנג'לס, כאשר אנשי הצוות במרכז החליטו לשוחח עם אנשים שהצביעו נגד נישואים חד מיניים כדי להבין אותם טוב יותר.
קמפיינים קודמים למען הצעות חוק במסגרת משאלי עם על נישואי להט"ב נכשלו 30 פעמים ברציפות.
הדבר הפתיע את הפעילים למען זכויות להט"ב, משום שאפילו בקליפורניה, שיש בה רוב ליברלי-פרוגרסיבי, הצעת החוק משנת 2008 לא עברה.
בקמפיינים קודמים ניסו הפעילים להראות לאנשים ששוחחו איתם, כי חוסר אפשרות להינשא מוביל לסוגים רבים של אפליה נגד להט"ב.
אנשים הסכימו לכאורה עם הפעילים, ובכל זאת הצעת החוק לא עברה במחוזות שבהם היה נראה היה כי קיים רוב להצעות התומכות בנישואי להט"ב.
לדעת הפעילים, הבעיה היסודית בגישות הקודמות הייתה ששיחות השכנוע לא התייחסו להומופוביה הבסיסית של אנשים, לחששות שלהם מפני להט"ב ולרגשותיהם העמוקים כלפי מוסד הנישואין.
לאחר ההפסד ב-2008 פיתחו סטיב דיליין ואלה בארט, שני פעילים ממרכז הלהט"ב בלוס אנג'לס, מנגנון של שיחות עומק אמפתיות וממושכות עם מצביעים.
הם נעזרו בדייוויד פליישר, שהיה אחראי על מעבדת המנהיגות במרכז.
הם קיימו שיחות עומק וקידמו את השימוש בשיטה בקרב ארגוני להט"ב בארצות הברית לקראת משאל-עם במהלך הבחירות במינסוטה ב-2012. בשל פיזור האוכלוסייה הרחב במדינה לא הייתה אפשרות לקיים שיחות מדלת לדלת, ולכן מתנדבים קיימו כ-220 אלף שיחות בטלפון, אף כי היה ברור כי שיחות כאלה הן יעילות פחות.
לפי דיליין ובארט, כ-20 אלף איש אמרו שהם שינו את דעתם בקשר להצעת החוק בעקבות השיחות.
לאחר 25 שנות מאבק חברתי ו-32 כישלונות בקמפיינים דומים, מינסוטה הייתה המקום הראשון שבו התומכים בזכויות להט"ב בארצות הברית הצליחו להעביר חוק להכרה בנישואים חד מיניים.
בעקבות ההשפעה על הקמפיין במינסוטה, פנו דיליין, בארט ופליישר בשנת 2012 לפרופסורים דייוויד ברוקמן וג'וש קאלה כדי לחקור את יעילות השיטה.
בשנת 2020 נעשה שימוש קאנבסינג מעמיק שימש את ארגון People's Action כדי ליצור קשר עם הבוחרים לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית..
מכוון שהייתה זו תקופת הקורונה התקיימו שיחות עומק טלפוניות.
בגישה זו מושם דגש על הקשבה פעילה, אמפתיה, כבוד, וסקרנות.
התקשורת דו-כיוונית ושני הצדדים יכולים לחלוק את חוויותיהם האישיות, ערכיהם ודאגותיהם.
השיחות גלויות ועוסקות בסיפורים אישיים ובחיבורים רגשיים, במקום בוויכוח על עובדות יבשות.
הפעילים מציגים נקודות מבט חלופיות, מדגישים את האנושיות המשותפת ומנסים להגיע להבנה הדדית.
הם משתפים שיתוף פגיע וכן בנוגע לרגשותיהם ולחוויותיהם האישיות בהקשר לנושא.
אין ניסיון לשכנע ישירות, אלא להבין מה אנשים חושבים, מהם הנרטיבים שעליהם נשענות הדעות שלהם, ואילו רגשות מעורבים בכך.
הפעיל יוצר תנאים המאפשרים לאדם לנתח ולהסביר מחדש לעצמו את עמדתו.
הדגש הוא על הקשבה למחשבות ולרגשות המעורבים של אנשים ללא שיפוט ועל יצירת מרחב שיחה בטוח שבו המשתתפים יכולים לבטא את רגשותיהם לגבי הנושא הנידון ולפתור את הקונפליקט הפנימי שלהם לגביו.
הם מתמקדים בשאילת שאלות סקרניות על חייו של הבוחר ובמיוחד על החוויות שעיצבו את האופן שבו הוא מרגיש לגבי הנושא
אחת ההתלבטויות המרכזיות היא האם להתמקד בטיעונים שקל להסכים עליהם, או לפנות אל השאלות העמוקות והקשות יותר ולדבר על דברים יותר עמוקים ויותר מפחידים.
תומכי הגישה מאמינים כי שיח כזה יכול ליצור שינוי ארוך טווח ומדגישים כי לא נכון להתחמק מההתנגדויות הקשות ביותר שעולות בשיחה, אלא לעסוק בהן ישירות.
כדי לנסח תסריט שיחה, יש לזהות את נקודת המבט הכללית שממנה האדם מגיע.
קאנבסינג המעמיק שואף לאתגר נקודות מבט אלה, שמבוססות לעיתים קרובות על פחדים המוזנים על ידי הנהגה פוליטית או תרבותית, ולאו דווקא על חוויות אישיות.
לתסריט השיחה יש כמה שלבים:
בקשת דעתו של האדם איתו משוחחים
בקשה מהאדם לשתף בסיפורי אישי או חוויה הקשורה לנושא.
שיתוף בחוויות האישיות של הפעיל וקישורם לעמדה הראשונית של האדם
התמודדות עם דאגות ועמדות ראשוניות, ומתן זמן לעיבוד.
העמקה בסיפורים נוספים, גם של המשתתף וגם של הפעיל, כדי להעלות נקודות מבט חדשות.
סיכום השיחה תוך התייחסות לפחדים ולספקות שעלו, ובדיקה מחודשת של עמדת המשתתף בשיחה.
דוגמה לשימוש בדיפ קאנבסינג הייתה ביוזמה הקשורה לכליאה בלוס אנג'לס.
מחוז לוס אנג'לס מחזיק במערכת בתי הכלא הגדולה בעולם והיוזמה נועדה לעצור תוכנית להרחבת בתי הכלא בהשקעה של 3.5 מיליארד דולר ובמקומה להשקיע בחלופות מאסר יעילות יותר, כמו שירותי בריאות נפש, טיפול בהתמכרויות והכשרה מקצועית.
לשם כך היה ניסיון לשינוי דעת הציבור באמצעות דיפ קאנבסינג.