tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ליקוטי מוהר"ן המבואר - פירוש מאת הרב יהושע גרוס בהוצאת אבן שתי"ה.
שפת הנחל - פירוש רחב היקף מאת הרב אליעזר שלמה שיק
מסילת הקשרים - כיצד ללמוד ליקוטי מוהר"ן, מאת הרב ישראל יצחק בזנסון.
שערי ציון - כיצד ללמוד ליקוטי מוהר"ן - הסברה שווה לכל נפש צעד אחר צעד לכל מבקשי השם ותורתו, על מעלת הלימוד וכיצד לכנוס לעיון בספר הקדוש ליקוטי מוהר"ו - מאת הרב אביעד עמרמי.
עוטה אור - פירוש מאת הרב אליהו עטיה
ליקוי החמה המלא ב-29 במרץ 2006 היה ליקוי חמה מלא שבשיאו כוסתה השמש למשך 4:07 דקות.
ליקוי חמה זה נצפה גם בישראל, אם כי בישראל היה הליקוי חלקי.
ליקוי החמה היה הליקוי המלא היחיד בשנת 2006, אם כי ב-22 בספטמבר 2006, היה גם ליקוי טבעתי.
מסדרון הליקוי המלא אמנם היה צר אך הוא חצה כמחצית מכדור הארץ.
צל חלקי נראה באזורים נרחבים בחלק הצפוני של אפריקה, המזרח התיכון, מזרח אירופה וחלקים גדולים מאסיה.
ליקוי זה היה יוצא דופן מבחינת העניין העולמי שבו.
אנשים מכל רחבי העולם התאספו ונסעו באופן מיוחד לאזורים בהם הליקוי נראה מלא (כמו טורקיה למשל), כדי לצפות בו.
מסלול הליקוי כהמחשה למסלולם של ליקויי חמה
מרכז הליקוי החל כאמור במזרח ברזיל, שבו נגע צל הירח לראשונה בכדור הארץ בשעה 08:36 שעון גריניץ'.
האירוע התרחש עם זריחת השמש ונמשך דקה ו-53 שניות במרכז רצועה שרוחבה 129 ק"מ.
הצל נע במהירות של 9 ק"מ לשנייה ועזב את ברזיל לאוקיינוס האטלנטי, ולא נראה בשום שטח יבשתי במשך מחצית השעה הבאה.
לאחר חציית קו המשווה, הגיע הצל למפרץ גינאה וחצה את חופה של גאנה בשעה 09:08. השמש הייתה כבר בזווית של 44 מעלות מעל האופק המזרחי, והשלב המלא של הליקוי שם נמשך 3 דקות ו-24 שניות.
רוחב המסלול היה 184 ק"מ ומהירות התנועה ירדה לפחות מקילומטר אחד לשנייה.
תושבי אקרה בירת גאנה היו ממוקמים 50 קילומטרים דרומית לקו הליקוי ולכן ראו ליקוי קצר יותר, 2 דקות ו-58 שניות, שהחל בשעה 09:11 שעון גריניץ'.
הליקוי עבר בטוגו בשעה 09:14, אך הבירה שלה לומה נמצאה מחוץ למסלול הליקוי המלא.
שתי דקות מאוחר יותר נכנס הצל לבנין שבירתה פורטו נובו נמצאה אף היא בליקוי כמעט מלא של 98.5%.
הליקוי המשיך לצפון מזרח, כאשר ציר הצל נכנס לניגריה ב-09:21. באותו זמן, הליקוי כבר נמשך לצופים באותם אזורים 3 דקות ו-40 שניות, והשמש בגובה 52 מעלות.
לאגוס נמצאת 129 קילומטרים מחוץ לגבול הדרומי של הצל, וגם 8 מיליון תושביה ראו ליקוי חלקי של 96.8%.
שש דקות נוספות חלפו והצל חצה את מערב ניגריה ונכנס לניז'ר ב-09:37. זמן הליקוי כאן היה 3 דקות ו-54 שניות ומהירות הצל המשיכה להאט ל-0.734 קילומטרים לשנייה.
במהלך השעה הקרובה חלף הצל באזורים המרוחקים והמדבריים ביותר בכדור הארץ.
כאשר הצל הגיע לצפון ניז'ר ב-10:05 הוא חלף במהירות על צפון מערב צ'אד לפני שחצה לדרום לוב.
שיא הליקוי מבחינת משכו היה בשעה 10:11:18 שעון גריניץ', 4 דקות ו-7 שניות.
השמש הייתה בגובה 67 מעלות ורוחב המסלול של הליקוי המלא היה 184 ק"מ והוא נע במהירות של 0.697 קילומטרים לשנייה.
בהמשך צפונה חצה המסלול אל לוב וממנה לים התיכון בשעה 10:40 שעון גריניץ'.
צפון מערב מצרים נמצאה אף היא במסלול הצל, ומשך הליקוי שם היה 3 דקות ו-58 שניות.
תושבי כרתים וקפריסין החמיצו את המסלול שעבר ביניהן והגיע לחוף הדרומי של טורקיה ב-10:54. אנטליה נמצאה 50 קילומטרים מצפון מזרח למרכז מסלול הצל ותושביה צפו בליקוי שאורכו 3 דקות ו-11 שניות.
מי שנמצא בערי החוף הטורקיות הנמצאות מעט מזרחית לאנטליה חזה ב-35 שניות נוספות של ליקוי מלא.
באזור זה המתינו לליקוי גם מאות ישראלים.
הלאה משם חלף מסלול הליקוי בהרים של מרכז טורקיה ושם חצה את קו מסלול הליקוי המלא של 11 באוגוסט 1999, ולפיכך ל-250 אלף תושבי סיבאס הייתה ההזדמנות הנדירה ביותר לצפות בליקוי מלא שני בתוך פחות משבע שנים.
ב-11:10 הגיע מסלול הליקוי לחופה של טורקיה בים השחור ואורכו אז 3 דקות ו-30 שניות.
הצל כבר האיץ את מהירותו ל-0.995 קילומטרים לשנייה.
שש דקות מאוחר יותר הוא הגיע לחוף המערבי של גאורגיה.
בתוך איראסיה חלף המסלול דרך הרי קווקז.
טביליסי בירת גאורגיה נמצאה מחוץ למסלול.
כאשר הליקוי המשיך לתוך רוסיה, חלף על פני הקצה הצפוני של הים הכספי ומשם לקזחסטן בשעה 11:30 שעון גריניץ' - שעת אחר צהרים מאוחרת לפי הזמן המקומי.
השמש כבר ירדה לגובה 32 מעלות ומשך הליקוי 2 דקות ו-57 שניות.
הצל האיץ למהירות של 1.5 קילומטרים לשנייה.
ב-17 הדקות הבאות, האיץ הצל במהירות לאורך מרכז אסיה כשמשך הליקוי פחת במהירות.
הוא חלף דרך צפון קזחסטן, נכנס שוב לזמן קצר לרוסיה לפני שעזב את שטח כדור הארץ בעת שקיעת השמש בגבול הצפוני של מונגוליה ב-11:48 שעון גריניץ'.
במשך 3 שעות ו-12 דקות חלף צל הירח מסלול שאורכו 14,500 קילומטרים וכיסה שטח של 0.41% מפני השטח של כדור הארץ.
זהו הליקוי ה-29 בסדרת סארוס מס' 139. הסדרה החלה עם שבעה ליקויים חלקיים, הראשון שבהם התרחש ב-17 במאי 1501. תריסר הליקויים הראשונים היו קצרים והם התארכו מליקוי לליקוי.
הליקוי המלא הראשון בסדרה התרחש ב-21 בדצמבר 1843. הסדרה ממשיכה ליצור ליקויים מלאים, כאשר הארוך שבהם יהיה ב-6 ביולי 2186 – שבשיאו יארך שבע דקות ו-29 שניות, רק שלוש שניות פחות מהמקסימום התאורטי.
הליקוי האחרון של סדרת סארוס 139 יתרחש ב-26 במרץ 2601, ואז כבר ירד אורך השיא ל-36 שניות בלבד.
כל תשעת הליקויים האחרונים יהיו ליקויים חלקיים והם ייראו בחצי הכדור הדרומי.
הסדרה תינעל בליקוי חלקי ב-3 ביולי 2763.
התפזרות עטרת השמש בעיקר לשני צדדים ופחות באמצע, כפי שניתן לראות בתמונות בחשיפות קצרות, תומכת בהשערה כי עטרת השמש מתרכזת סביב קו המשווה של השמש בתקופות בהן פעילות השמש נמוכה.
בנוסף לחובבי אסטרונומיה, שנערכו לליקוי ונסעו לראותו במקום שבו הופיע כליקוי חמה מלא, נדרשה היערכות מיוחדת בניגריה, שבה פרצו בשנת 2001 מהומות קשות בעקבות ליקוי לבנה מלא.
המהומות פרצו במחוז בורנו הצפוני ונגרמו בגלל הפחד של התושבים מהיעלמות הירח.
ההסברים הדתיים היו שהירח נעלם בגלל כשפים רעים ועונש של האלים על הכפירה של בני האדם.
במהלך המהומות תקפו צעירים מוסלמים כנסיות ומטרות נוצריות אחרות.
כתוצאה מכך, שר ההסברה הניגרי הוציא הודעה מטעם הממשלה שאומרת לאזרחים להירגע ולא להיכנס לפאניקה, לקראת ליקוי החמה המלא ב-29 במרץ 2006.
ליקוטי הלכות היא סדרת ספרים בת שמונה כרכים שחיבר רבי נתן שטרנהרץ מנמירוב, ונמנית כאחד הספרים החשובים ביותר בחסידות ברסלב.
הסדרה מבוססת על תורותיו של רבי נחמן מברסלב בספרו ליקוטי מוהר"ן, ומקשרת בינן לבין ההלכות שבשולחן ערוך של רבי יוסף קארו.
בסתיו ה'תקס"ו (1805) החל רבי נתן לכתוב את חידושיו בעידוד רבו, תחילה למטרה פרטית ולאחר פטירת רבי נחמן גם למטרת הפצתו.
הכתיבה ארכה קרוב לארבעים שנה, וחלק מכתבי היד אבדו בחיי המחבר עקב רדיפות מתנגדיו והחרמתם בידי השלטונות הרוסיים.
עקב כך הקפיד המחבר לשלוח גיבויים לתלמידיו, שבחלקם הועתקו על ידי תלמידו רבי נחמן חזן מטולצ'ין.
הסדרה בנויה משבעה או שמונה רבדים של מחזורי לימוד בספר "שולחן ערוך" השזורים לאורכה, וניתן לזהותם על פי סדר הדרשות בכל נושא הלכתי שנדרש.
כל דרשה כזו מכונה הלכה, ולכל נושא הלכתי יש עד שבעה 'הלכות'.
בסדרה לא מופיעים שום פסקי הלכה חדשים, אלא פרשנות חסידית-קבלית להלכות קיימות בלבד.
ברוב ההלכות הראשונות (הלכות "א" ו"ב" בנושא ההלכתי) מוזכר רבי נחמן בברכת החיים "נרו-יאיר", ומכך ניתן להסיק כי נכתבו עוד לפני שנת 1811. בכל ההלכות שאחריהם הוא מוזכר כבר בברכת המתים, "זכרונו לברכה", והן ארוכות ועשירות בהרבה מהראשונות.
הרב חיים קרמר חקר את תאריכי כתיבת רוב ההלכות בסדרה, בהסתמך על מכתבי המחבר בספר עלים לתרופה, האוטוביוגרפיה שלו "ימי מוהרנ"ת" ומסורות נוספות של חסידי ברסלב.
רוב הספר לא הודפס בחייו של רבי נתן מסיבות שונות כגון חוסר תקציב, כמות החומר ואיסור על הדפסת ספרי חסידות ברוסיה.
יוצא מן הכלל היה הכרך הראשון שהודפס על ידי תלמידו נחמן חזן, כשנתיים לפני פטירת המחבר.
במהלך השנים הודפסו על ידו גם שאר הכרכים, ובמשך עשרות שנים הייתה זו המהדורה היחידה.
היא נדפסה בידי רבי נחמן חזן על פני 18 שנה בחמישה שלבים:
אורח חיים, כרך א' - נדפס ביאשי בשנת 1843
אורח חיים, כרכים ב' וג' - נדפסו בז'ולקווה בשנת 1848
חושן משפט, כרכים ז' וח' - נדפסו בלבוב בשנת 1859
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הודפסה מהדורה חדשה של הספר על ידי אריה ויינשטוק, שהייתה המהדורה הראשונה בה נסדרו כל כרכי הספר יחד, ובכתב מרובע.
בתחילת המאה ה-21 הודפס הספר בסדר חדש במספר מהדורות מנוקדות ומוגהות, בידי קרן "רבי ישראל דב אודסר", מכון "תורת הנצח", אגודת "משך הנחל" והוצאת "דביר ביתך".
ליקוטי הלכות המבואר - בהוצאת מכון אור לישרים, עוז והדר (עד כה יצאו ח' כרכים על חלק אורח חיים).
ליקוטי הלכות המבואר, ח"א, מכון תפארת הנחל.
(כרך א', הלכות השכמת הבוקר הלכה ב')
(אנלוגיה למצוות התורה, הלכות גילוח הלכה ד' אות ג')
על פי עיקרון דומה לחיבור בין ההלכות בספר השולחן ערוך לבין התורות בליקוטי מוהר"ן, כתב תלמידו של רבי נתן, הרב אפרים ב"ר נפתלי, את הספר "ליקוטי אבן", ובו דרושים הדומים בסגנונם לספר ליקוטי הלכות.
הספר נדפס בירושלים בפעם הראשונה בשנת תרמ"ב על ידי המחבר בעילום שם (המילה אבן מרמזת לשמו בראשי תיבות).
בשנת תשכ"ב הודפס בשנית במהדורה מתוקנת על ידי ר' גדליהו אהרן קניג ביחד עם הספר "תפילות הבוקר", ובשנת תשע"ג בשלישית בהוצאת "שפת הנחל" במהדורה מנוקדת, הכוללת אף היא את הספר תפילות הבוקר מאותו מחבר.
תלמיד המחבר, הרב נחמן גולדשטיין מטשערין חיבר את "ליקוטי עצות המשולש", ספר בן שלושה כרכים ובו נגזרות מעשיות לדרשות המצויות בליקוטי הלכות.
נכתב כהרחבה לספר נוסף של רבי נתן - ליקוטי עצות - שמטרתו הייתה להפיק נגזרות מהדרשות ב'ליקוטי מוהר"ן', ונדפס ב-1886.
הרב אלתר טפליקר ליקט בספריו "השתפכות הנפש" ו"משיבת נפש" את כל הדרשות מהסדרה בנושאי תפילה ועידוד רוחני בעבודת האל.
ספרים אלו מילאו תפקיד משמעותי במשיכת חסידים נוספים לחסידות ברסלב מקרב היהדות החרדית בפולין ובישראל.
ספרים מהתנ"ך עם פירוש ליקוטי הלכות
בשנת 2006 (תשס"ו) יצאה סדרת חומשי התורה עם צירוף של פרקים מליקוטי הלכות הקשורים לכל פרשת שבוע.
בצירוף לפירושו של רש"י, תרגום אונקלוס ופירוש בעל הטורים.
בשנת 2008 (תשס"ח),יצא לאור ספר תהילים עם פירושים על הפסוקים מליקוטי הלכות.
בשנת 2011 (תשע"א), יצא לאור ספר שיר השירים עם פירושים על הפסוקים מליקוטי הלכות.
ליקוטי עצות הוא חיבור תורני, המבוסס על הספר ליקוטי מוהר"ן של רבי נחמן מברסלב.
הספר חובר על ידי תלמידו רבי נתן שטרנהרץ.
הספר נערך בשנת תקפ"ו (1826) כהשלמה לעריכת הספר "קיצור ליקוטי מוהר"ן" (שנערך בשנת תקס"ה).
מטרת הספר היא להוציא עצות מעשיות מתוך הספר ליקוטי מוהר"ן ושיחותיו של רבי נחמן, ולסדרם לפי נושאים על מנת להקל על מי שקשה עליו הלימוד בליקוטי מוהר"ן.
הספר נתפס כספר קל שהקריאה בו זורמת ושוטפת, בניגוד לספרים עמוקים ומורכבים יותר בחסידות ברסלב.
מכאן נובעת הפופולריות הרבה שלו.
כותרת המשנה של הספר מעידה על כך שמדובר בליקוט של רעיונות קצרים, וכך נכתב בה:
הספר מסודר על פי סדר האלפבית.
בהקדמה כותב רבי נתן על החיבור שמי ש"חס על נפשו באמת" ישים לב לחיבור הקטן הזה שהוא "מעט הכמות ורב האיכות".
הערך הראשון הוא אמת ואמונה, ואחר כך בין היתר אכילה, הכנסת אורחים, ארץ ישראל, בושה, כעס, כבוד ועוד, עד לערך האחרון שהוא תמימות.
רבי נחמן אמר פעם "נכספתי להמשיך את העולם אל העשייה" מתוך כוונה כי הביצוע הוא תכלית התאוריה והמעשה מטרת הלימוד.
ספר ליקוטי עצות מאפשר ללומדים לקבל עצות מעשיות אשר נגזרות מהתאוריות כפי שהן מופיעות בצורה מופשטת בליקוטי מוהר"ן.
בשנים מאוחרות יותר הוציא תלמידו של רבי נתן, רבי נחמן מטשערין, את הספר במהדורה שנייה, ובה הוסיף להוציא עצות גם משאר ספריו של רבי נחמן.
הספר נקרא "ליקוטי עצות מהדורא בתרא".
בהמשך לקח ר' נחמן מטשערין את אותו עיקרון של ר' נתן והחיל אותו גם לגבי ספרי רבו ר' נתן בעצמו, וכתב ארבעה כרכים של עצות למעשה היוצאות מספרו של ר' נתן "ליקוטי הלכות".
הספר נקרא בשם "אוצר היראה".
בדפוסים מאוחרים, לוקטו שלושת ליקוטי העצות (ליקוטי עצות של ר' נתן, ליקוטי עצות מהדורא בתרא ואוצר היראה של ר' נחמן מטשערין) לספר אחד, ונקראו בשם "ליקוטי עצות המשולש".
על בסיס הספר "ליקוטי עצות" של ר' נתן, נכתב ביידיש הספר "עצות המבוארות", על ידי נינו של רבי נחמן, רבי שמשון ברסקי.
בספר זה מבאר ומסביר המחבר ביידיש את דברי רבי נחמן הכתובים בעברית.
כיוון שספר זה מהווה גם ביאור ולא רק תרגום, הוא תורגם בחזרה לעברית.
הספר מככב בסצנת מפתח ברב המכר "מקימי" שכתבה נועה ירון-דיין (בהוצאת עם עובד).
הגיבורה עלמה פותחת את הספר באקראי ומוצאת בו תשובות לרבות מהשאלות שמטרידות אותה.
הזמר יוסף קרדונר הלחין קטעים מתחילת הספר בשירו "דע לך שכל רועה ורועה.."
ליקוטי תפילות הוא חיבור בן שני כרכים, המכיל 210 תפילות שחיבר רבי נתן מנמירוב.
התפילות בנויות על פי התורות (הדרשות) שמסר רבי נחמן מברסלב והודפסו בספר ליקוטי מוהר"ן.
העיקרון שעליו בנוי הספר מקורו באחת התורות של רבי נחמן, המובא בספר ליקוטי מוהר"ן חלק שני תורה כ"ה:
למרות שהתפילות שבספר היו תפילותיו האישיות של רבי נתן, החליט להביאם לדפוס, כפי שהוא כותב בהקדמה:
בשנת 1821 (ה'תקפ"א) הדפיס שכנא שטרנהרץ, בנו של המחבר את חוברת התיקון הכללי, וצירף לה את התפילה האישית שכתב רבי נתן - ללא ידיעת אביו.
הדבר התקבל באהדה בקרב החסידים שביקשו מהמחבר להוציא עוד תפילות.
בשנת 1822 יצאו 22 תפילות ראשונות על הדרשות בליקוטי מוהר"ן, ובשנה שאחריה (בעת שהמחבר חזר ממסע לארץ ישראל) יצאו 62 תפילות נוספות.
ההדפסה נמשכה עד ששלטונות האימפריה הרוסית סגרו את בית הדפוס הלא־חוקי שהופעל בברסלב ב־1824.
כשלוש שנים לאחר מכן (בה'תקפ"ז) הודפסו 158 תפילות בספר שלם, מחולק לשניים, בבית דפוס ממוסד.
חיבור תפילות נוספות נמשך גם לאחר הדפסה זו, חלקם על דרשות נוספות של רבי נחמן, וחלקם על עניינים אקטואליים כגון גזירות הקנטוניסטים.
תפילות אלו הודפסו בכרך נפרד בשנת 1848 (ה'תר"ח).
רק בשנת 1886 (ה'תרל"ו) נדפס הספר כפי שהוא בידינו כיום, וב־1968 (ה'תשכ"ח) הדפיס הרב נחמן בורשטיין את הספר במהדורה מנוקדת, שהפכה את הניקוד לנורמה בכל ההדפסות הבאות.
כהשלמה ליצירתו של ר' נתן, כתב תלמידו - ר' נחמן מטשערין את הספר "תפילות ותחנונים", בו הוא השלים וכתב תפילות לרוב התורות בליקוטי מוהר"ן שר' נתן לא כתב עליהם תפילות, כמו גם על תורות שר' נתן אמנם כתב עליהן תפילות, אך לא על כל פרטיהן.
הספר פורסם בשנת תרל"ו על ידי המחבר בעצמו, ובשנים מאוחרות יותר הוא שולב במהדורות אחדות לתוך ספר ליקוטי תפילות של ר' נתן.
על פי אותו עיקרון של ר' נתן שכתב תפילות על תורות ר' נחמן מברסלב, כתב תלמידו של ר' נתן, ר' אפרים ב"ר נפתלי, את הספר "תפילות הבוקר", ובו תפילות המיוסדות על תורותיו של רבו ר' נתן הכתובות בספרו "ליקוטי הלכות".
הספר נדפס בירושלים בפעם הראשונה בשנת תרמ"א על ידי המחבר, בשנת תשכ"ב הודפס בשנית במהדורה מתוקנת על ידי ר' גדליהו אהרן קעניג, ובשנת תשע"ג בשלישית בהוצאת "שפת הנחל" ביחד עם הספר "ליקוטי אבן" מאותו מחבר.
ליקווידו (Liquido) הייתה להקת רוק אלטרנטיבי גרמנית שפעלה ב-1996–2009. הלהיט הגדול ביותר שלה היה Narcotic, שיצא עם אלבום הדמו שלה ומכר 700,000 עותקים.
כמה מהלהיטים המאוחרים יותר והפחות מצליחים של הלהקה היו "Play some rock", "Stay with me" ו-"Ordinary life".
כמו כן הם חידשו את השיר Twist and Shout של להקת ה־Top-Notes בגרסת רוק אלטרנטיבי.
וולפגאנג שרודל (גיטרה, קלידים, פסנתר, שירה)
ליקוויד טנשן אקספרימנט (מאנגלית: Liquid Tension Experiment) הוא מיזם פרוגרסיב מטאל/פרוגרסיב רוק/פיוז'ן אינסטרומנטלי שהוקם ביוזמת מתופף להקת דרים ת'יאטר מייק פורטנוי.
ארבעת חברי הלהקה ידועים בעיקר בזכות פעילותם בלהקות שונות ובקריירות הסולו.
הבסיסט טוני לוין פעל בלהקת קינג קרימזון (וגם היה נגן אולפן לאמנים כמו ג'ון לנון, פיטר גבריאל, פינק פלויד ורבים אחרים), חברי הלהקה האחרים ג'ון פטרוצ'י, מייק פורטנוי וג'ורדן רודס ידועים כחברי להקת דרים ת'יאטר וכן בזכות פרויקטים אחרים בהם היו מעורבים לחוד.
המיזם החל כאשר חברת התקליטים Magna Carta פנתה אל מייק פורטנוי להקים סופרגרופ פרוגרסיב.
פורטוני רצה משהו שונה לגמרי מדרים תיאטר וגם נגנים אחרים.
הוא הזמין את הקלידן ג'ורדן רודס (בתקופה הזו, הוא לא היה בדרים תיאטר) והבסיסט טוני לוין להצטרף אליו למיזם.
בתפקיד הגיטריסט, הבחירה המקורית הייתה דיימבאג דארל, אך הוא לא יכול להצטרף בשל התנגשויות בין לוחות הזמנים.
פורטוני לא מצא שום גיטריסט מתאים ואז אשתו הציעה את הגיטריסט שהוא כבר רגיל לעבוד איתו – ג'ון פטרוצ'י, גיטריסט דרים ת'יאטר.
בהמשך, הצטרף אף ג'ורדן רודס ללהקה דרים ת'יאטר.
במהלך השנים הפכו שני אלבומים אלה לאהובים על מעריצי פרוגרסיב ברחבי העולם.
בנוסף ניגנה הלהקה במספר הופעות חיות בניו יורק, פילדלפיה ולוס אנג'לס.
חלק מיצירות המיזם, או ריפים מסוימים, משולבים עד היום בהופעות חיות של Dream Theater, כמו "Acid Rain" מההופעה Live Scenes from New York או "Instrumedley", מה-DVD – Live at Budokan.
מייק פורטנוי הצהיר במספר ראיונות בעבר, שלא יהיה אלבום שלישי לפרויקט, מכיוון שרוב מחברי המיזם נמצאו בהרכבה של דרים ת'יאטר והחומרים עשויים היו להיות דומים.
למרות זאת, תמיד יכולות להיות הופעות חיות עם אותו הרכב.
אולם, בנובמבר 2020 פרסמו חברי ההרכב כי הם בתהליכי עבודה על אלבום שלישי שיצא במשך 2021. ב-22 בינואר פורסם וידאו יצירה A Passage of Time שתיכלל באלבומה החדש של ההרכב, אשר יצא לאור ב-16 באפריל ונקרא Liquid Tension Experiment 3.
טוני לוין – גיטרה בס, סטיק
ליקוי חמה בקנדהאר (בפרסית: ﺳﻔﺮ قندهار - מילולית: "מסע לקנדהאר") הוא סרט בהפקה איראנית-צרפתית מאת הבמאי האיראני מוחסן מח'מלבאף.
המסע עצמו הוא מקגאפין - מכשיר עלילתי - אשר מאפשר לבמאי להכיר לצופה
את מדינת אפגניסטן תחת שלטון הטליבאן, על מכלול נופיה, מגוון תושביה, תרבותה הייחודית ומראות המלחמה שבה היא מצויה.
הסרט הציג את המדינה, על תחלואיה, בפני הציבור שאינו מכיר את אפגניסטן ומקבל מידע עליה רק בחדשות.
הסרט מבוסס בחלקו בחלקו על סיפורה האמיתי של נילופר פאזירה, תושבת קנדה ילידת אפגניסטן, שאינה שחקנית במקצועה, אשר ביקרה שנה קודם במדינה על מנת להכירה.
הסרט זכה לתשומת לב רבה, היות שהוא הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ימים אחדים לפני פיגועי 11 בספטמבר 2001.
"ליקוי חמה בקנדהאר" זכה בפרס "Prize of the Ecumenical Jury" בפסטיבל הקולנוע בקאן.
תחילת הסרט בטיסה בהליקופטר, במבט ממעוף ציפור, מעל המדינה המדברית: הרים לצורותיהם, בקעות רחבות ידיים וכן מחנות לנכים .
במטוס נאפס, עיתונאית היא נילופר פאזירה.
העלילה מבוססת על מכתב שקיבלה מאחותה הנכה, העומדת להינשא.
היא גרה בקנדהאר בירת מחוז והעיר השנייה בגודלה במדינה.
במכתב היא הודיעה לה כי במועד ליקוי החמה היא עומדת להתאבד.
האחות במרוץ נגד הזמן, ונותרו שלושה ימים למועד.
היא מכתיבה את חוויותיה לרשמקול, שיהיה לקופסה השחורה, במידה והיא לא תצא בחיים מהמסע לקנדהאר.
ההכתבה לרשמקול פונה גם לצופי הסרט, המקבלים באמצעותה את ההסבר לטבעה של אפגינסטן.
היא הגיעה לגבול איראן-אפגניסטן, הצטרפה לפליטים שבדרך חזרה למולדתם, אפגניסטן.
הילדות - בנות 5 - זכו להדגמה חיה כיצד בובה יכול להיות ממולכדת ומתבקשות לא להרים מהרצפה כל חפץ.
נאפס הצטרפה לאחת ממשפחות הפליטים שאמורה להגיע לקנדהאר.
היא הוצגה בתור אשתו הרביעית של ראש המשפחה, חובשת בורקה (כיסוי פנים אפגני), מתאפרת ועונדת תכשיטים של נשות המקום.
היא נזהרת שלא תחשף זהותה.
יחד עם המשפחה היא יוצאת לדרך בתלת-אופן, אשר בתא המטען שלו ארבע נשים וכעשרה ילדים.
על המשפחה התנפלו שודדים נטלו את הרכב ואת ציודם האישי.
ראש המשפחה מברך את השודדים ומודה להם שנשארו בחיים.
הוא הרגיע את בני המשפחה וממשיך רגלית על דיונות החול (כמו בתמונה לעיל) עד העיר הקרובה ושם הוא החליט כי למען ביטחונו יישוב לאיראן.
המשפחה ציידה אותה בדגל קטן של האו"ם להגנתה.
יש לה יומיים להגיע ליעדה.
הסצנה הבאה היא אולם בית ספר לכוהני דת מוסלמים מולא.
התלמידים משננים בקול רם ובנעימה המקובלת פסוקים מהקוראן.
תוך כדי לימוד, מוכרזת הפסקה והתלמידים מדקלמים משפטים המתארים את תכונות כלי הנשק חרב וקלשניקוב ונגד מי יש להפעיל אותם.
הדיקלום נעשה תוך הדגמה מפורטת כיצד יש להשתמש בהם.
קאק, תלמיד בבית הספר אינו מצליח לקרוא בקוראן בנעימה הנכונה.
הוא נזרק מבית הספר והפסיד את הזכאות שלו למנת אוכל.
למחייתו, הוא מוכן לעסוק בכל עבודה.
הוא תכנן ללכת לאיראן ולהיות שם פועל.
אך נענה להזמנת נאפס להראות לה את הדרך לקנדהאר.
על שכרו הוא ניהל משא ומתן שאינו יכול לבייש רוכל מקצועי.
אבל הוא לא נוטה לבזבז את זמנו.
הוא ראה בדרך שלד, חשף אותו וגילה טבעת נאה על אצבעו של המת.
הוא הציע לנאפס את הטבעת, אך היא סרבה.
רק לאחר שהפציר היא שוכנעה לרכוש אותה עבור אחותה והנער חזר הביתה.
קטע דוקומנטרי בסרט עוסק בבריאות התושבים: תחילה אצל רופא מקומי, טביב סעיד, שעל ביתו הוצב השלט "Surgery" - דהיינו: מנתח, אולם הסתבר שאין הכשרה רפואית כלל.
בהמשך נעבור לבית חולים שדה של הצלב האדום העוסק בהתאמת גפה עליונה ובעיקר גפה תחתונה לנכים שנפגע מהתפוצצות מוקשים.
הרופא המקומי, אשר אותו גילם השחקן חאסן טנטאי (Hassan Tantai) חייל לשעבר, כנראה מארצות הברית, החליט להתיישב בעיירה ורכש את אמונם של תושבי הכפר.
את החולות (ממין נקבה) הוא בודק דרך חריץ צר וקטן במסך המוצב בינו לבין החולה.
באמצעותו הוא בוחן את הפה, האוזן והעין של האישה.
החולה מלווה בנער המשמש מתווך בינה לבין הרופא.
התלונות נסובות סביב מחלות מעיים.
הרופא כבר יודע שהמים אינם נקיים והאוכל ממנו ניזונים הכפריים רחוק מתנאי תברואה נאותים.
אט אט הוא גילה שהיא לא מנשות המקום.
הוא גילה לה את "הרקע הרפואי" שלו ואפילו הסיר את הזקן שהוא הדביק לעצמו.
הרופא החליט לסייע לה ולנסוע עימה לקנדהאר.
מולם ניצב אדם, הם חוששים שהוא איש טליבאן ולכן בונים לעצמם אליבי: הם משפחה ואפילו נקבו בשמות לבניהם.
אך הסתבר כי מדובר באיש אשר בדרך לבית החולים של הצלב האדום כדי להחליף גפים.
בבית החולים רואים שתי אחיות, במדים בלבן, כאשר ה"מכשיר הרפואי" שהם אוחזות בו הוא סרגל, הדרוש למדידת אורך הגפים הנחוץ לחולה.
הסצנה מראה את עומק הטרגדיה שבו תושבי המדינה נמצאים: הם מתחננים ליד או לרגל, למעט תרופות -שכן, חלקם אינם ישנים חודשים בגלל הכאבים.
התמונות של הגֶּדֶמים יוצרים אצל הצופה הרגשה מרה: כל המינים, כל הגילים - כולם עולים על מוקשים ונשארים ללא ידיים או רגליים או שניהם.
בני משפחתם מביאים אותם לבית החולים ומתחננים לקבל גפים מלאכותיות - לרוב גפים משומשות ואפילו לא במידה הנכונה, תופעה הגורמת לכך שעוצמת הכאבים תגבר.
כאן מוצגת תמונה מרשימה בסרט.
האחות משדרת מהקרקע איזה סוגי קבים דרושים לה.
אך ציבור הנכים אינו ממתין.
הם קופצים על הגפים, שורות שורות, כאשר המצלמה חולפת על פניהם.
הם מלאים תקווה כי יצליחו להשתלט על מצנח עם גפיים מתאימים.
פניהם מופנים לשמים בדריכות, ייסורים ותקווה.
מבית החולים נאפס היא המשיכה לדרכה עם אחד מבאי בית החולים.
היא נפרדת מה"רופא" - הוא לא המשיך איתה, הסתבר כי היה עריק שברח מבית הסוהר בקנדהאר.
הם פגשו בדרך שיירה של חוגגות, עשרות נשים אפגניות בבורקות ססגוניות נעות ומתקדמות ובראשם הכלה בלבן על גבי חמור בדרך לקנדהאר .
הוא והיא הציגו עצמם בתור בני משפחת הכלה ואפילו קבעו איך קוראים לילדיהם.
משמר הטליבאן ערך חיפוש בכליהם ומוודא את זהות נשות השיירה.
נאפס עברה את המבחן האחרון היא בדרך לעיר.
המשמר ברך את החוגגים: "איחולי לחתונה, אך היזהרו ממוקשים".
ליקוי החמה המלא ב-22 ביולי 2009 היה ליקוי חמה מלא, שבשיאו הוסתרה השמש על ידי הירח במשך 6:39 דקות.
ליקוי זה הוא ה-37 מתוך 71 בסדרת סארוס מס' 136. ניתן היה לצפות בו בעיקר באזורים נרחבים של הודו וסין.
ליקוי זה היה הארוך ביותר במאה ה-21. הליקוי הקודם שהיה ארוך ממנו (בשיאו נמשך 6:53 דקות) התרחש ב-11 ביולי 1991, והבא צפוי להיות רק ב-13 ביוני 2132.
במהלך הליקוי, מסלול צל הירח התחיל בצפון מערב הודו סמוך למומבאי, והמשיך מזרחה בסמוך לערוץ נהר הגנגס, באזור ורנאסי.
בהמשך עבר במזרח נפאל, דרך צפון בנגלדש ובהוטן, חלף על פני צפון בורמה, חצה את מרכז סין אל האוקיינוס השקט, כולל איי מרשל וקיריבטי.
צל חלקי נראה באזורים נרחבים בדרום-מזרח אסיה ובצפון מזרח אוקיאניה.
על פי מומחי נאס"א, המקום הטוב ביותר לצפייה בליקוי החמה היה ביישוב טרגנה שבצפון הודו.
על פי מומחים אחרים, המקום הטוב ביותר היה במזרח סין.
הליקוי המלא החל בשעה 00:51 (לפי UTC).
הליקוי המקסימלי (שנמשך לאורך הזמן הרב ביותר, 6:39 דקות) התרחש בשעה 02:35 מעל לאוקיינוס השקט, כ-100 קילומטר דרומית לאיי בונין, שמדרום ליפן.
ליקוי חמה הוא רומן מאת סטפני מאייר, המהווה המשך לרבי המכר הקודמים שלה, "דמדומים" ומולד ירח".
ב-30 ביוני 2010 יצא סרט "דמדומים 3: ליקוי חמה" המבוסס על ספר זה.
בהמשך לספר הקודם, בלה חוזרת להיות נרדפת על ידי ויקטוריה שרוצה נקמה, ומגלה שבעיר הסמוכה, סיאטל, מתרחשות רציחות אכזריות.
בן זוגה, אדוארד, טוען שהאחראים לרציחות הם ערפדים טירונים, ואם הם לא ייזהרו יותר, הוולטרי יגיעו אליהם, ובמקביל ינסו גם לתפוס את בלה.
בלה רוצה להיות בקרבתו של ג'ייקוב חרף התנגדותו העיקשת של אדוארד, שמודאג מכך שבלה לא תהיה בקרבתו, אלא בנוכחות אנשי זאב.
היא מצליחה להיפגש עם ג'ייקוב למרות שאליס משגיחה עליה ומשלימה איתו.
בגלל רצונה העז אדוארד מתיר לבלה להיפגש עם ג'ייקוב ואומר לה שהוא בוטח בכושר השיפוט שלה ולכן היא חוזרת כמה פעמים בחזרה ללה פוש.
באחת הפעמים שהיא נמצאת הלה פוש עם ידידה ג'ייקוב בלאק, איש הזאב, והוא מתוודה על אהבתו אליה, ומנשק אותה בניגוד לרצונה.
לבלה יש נקע בגלל שהיא הכתה את ג'ייקוב, ואדוארד מגיע תוך דקות ספורות, ומאיים על ג'ייקוב שירצח אותו אם ינסה לגעת בה שוב.
בהמשך ג'ייקוב משלים עם בלה.
גנב פורץ לחדר של בלה ולוקח לה בגדים, מבלי שאליס ראתה אותו.
בלה מסיקה שהגנב הוא אחד הערפדים מסיאטל.
במסיבה שעורכת אליס מגיעים ג'ייקוב וחבריו ומחליטים לשתף פעולה עם הקאלנים כדי למלא את ייעודם: לדאוג שבני האדם יהיו בטוחים מפני הערפדים.
לפני הקרב בלה משכנעת את אדוארד לשכב איתה אך אדוארד מעמיד בפניה תנאי-קודם עליה להתחתן איתו.
בלה מסכימה לכך ומקבלת מאדוארד את טבעת האירוסים של אמו.
לפני פרוץ הקרב, בזמן שאדוארד ובלה מדברים ביניהם ומספרים אחד לשנייה על הלילות הכי טובים שהיו להם ביחד, אדוארד אומר בכוונה על קיום החתונה שלו ושל בלה (כדי שג'ייקוב ישמע), וג'ייקוב, שפגוע מכך נמלט מהר לשדה הקרב.
בלה שבורה מפגיעתה בג'ייקוב, וכשאדוארד מציע לה שהוא יבקש מג'ייקוב לחזור כדי שיוכלו לדבר לפני פרוץ הקרב, היא מסכימה.
ג'ייקוב מצליח לגרום לבלה להבין שהיא מאוהבת במקביל גם בג'ייקוב וגם באדוארד, אך בלה מבינה גם כי היא לא תוכל לחיות ללא אדוארד.
הוא מנשק אותה פעם אחת, ומשאיר אותה עם הבחירה.
הקרב מתחיל, וויקטוריה מוצאת את אדוארד ובלה.
אדוארד מבין שבלה צדקה בהשערתה (שוויקטוריה אחראית לכל העניין) ונלחם בה.
לצידו עומד איש הזאב הצעיר-סת' קלירווטר, שנלחם בריילי (ערפד נוסף שהביאה וויקטוריה ואותו אחד שנכנס לחדרה של בלה).
בלה רוצה לעזור לחבריה ולהסיח את דעתם של וויקטוריה וריילי באמצעות דם בהשראת הסיפור על האישה השלישית, אך הם מצליחים לחסל את האויבים.
הוולטרי (שידעו על צבא הערפדים וויקטוריה) מגיעים לשדה לאחר שהקרב תם ומזכירים למשפחת קאלן ולבלה שהם לא נותנים הזדמנות שנייה ושהם מאוד נדהמים מיכולתם להתמודד מול צבא ערפדים.
משלחת הוולטרי חוזרת לאיטליה אך לפני זה הם הורגים ערפדה טירונית שהייתה חלק מצבא הערפדים ושקראלייל רצה לתת לה הזדמנות לחיים חדשים.
בלה מגלה שג'ייקוב נפגע, ומבקרת אותו, אך לבסוף היא בוחרת באדוארד ולא בו.
אדוארד שולח לו הזמנה לחתונה ופתק בו הוא מודה לו.
ג'ייקוב מאוכזב ושבור לב, והוא מתחיל לרוץ ולהתרחק מהאזור, הרחק מבלה ומכאב האהבה הנכזבת שלו כלפיה.
בסיפור קיימים סיפורי רקע רבים: סיפורה של רוזלי ומדוע קארלייל שינה אותה, סיפורו של ג'ספר וכיצד נעשה ערפד, וסיפורים נוספים על אנשי זאב ואיש הזאב הראשון.
ב"ליקוי חמה" מאוימים בלה, אדוארד ומשפחתו על ידי ערפדית נקמנית בשם ויקטוריה, חברתו של ג'יימס.
ויקטוריה מקימה צבא של ערפדים שמטרתו לחסל את בלה.
במהלך הספר וההכנות לקרב נקרעת בלה בין אהבתה לג'ייקוב איש הזאב לבין אדוארד הערפד.
בקרב, בו משתתפים קבוצת הערפדים של ויקטוריה, ומהצד השני משפחת קאלן ואנשי הזאב, מנצחים הקאלנים.
בסוף הספר נפרדת בלה מג'ייקוב ומסכימה להינשא לאדוארד, בתנאי שזה יהפוך אותה לערפדית.
אדוארד הוא ערפד בן 109 שנה, אבל נראה בן 17. בהוא נולד בשנת 1901 בשיקגו.
הוריו מתו ממגפה שפרצה באותה תקופה וקראליל שינה אותו כאשר ראה שהוא לבדו בעולם וגוסס מאותה המחלה.
משפחתו המאמצת של אדוארד, משפחת קאלן, עברה לפורקס מאלסקה לפני כמה שנים, והוא לומד בבית הספר עם אחיו.
לאדוארד כישרון ערפדי-הוא מסוגל לקרוא מחשבות.
אדוארד מתואר בסדרת הספרים על ידי בלה כיפה תואר, כמו שאר בני משפחתו והערפדים בכלל, וכמקסים, מנומס, נחוש, ועקשן מאוד.
הוא מאוד מגונן על בלה, יש לו נטייה להגזים במצבים שבהם הבטיחות של בלה נמצאת בסיכון.
הוא שומר על סגנון דיבור ומנהגים מיושנים מחייו האנושיים בתחילת המאה ה -20.
ב"ליקוי חמה" אדוארד ובלה ממשיכים לבלות יחד כזוג, על אף הסתייגויותיו של צ'ארלי, אביה של בלה.
בלה רוצה לקיים יחסי מין מלאים עם אדוארד, וכן רוצה להפוך לערפדית ואילו אדוארד רוצה שהיא תינשא לו.
הם מסכמים על עסקה במסגרתה הם יינשאו, ינסו לקיים יחסי מין בירח הדבש וכעבור שנה יהפוך אדוארד את בלה לערפדית.
באותו הזמן ויקטוריה, בת זוגו של ג'יימס המנוח, מסרבת להתנחם על אובדנו של ג'יימס ורוצה לנקום.
היא מקימה צבא ערפדים טירונים אך בסופו של דבר הקאלנים, בעזרתם של אנשי הזאב, מביסים את ויקטוריה וצבאה.
אמו של ג'ייקוב נפטרה בצעירותו, ויש לו שתי אחיות שאחת מהן, רייצ'ל, מוטבעת על פול, חבר בלהקה.
ב"ליקוי חמה" ג'ייקוב שומר מרחק מבלה.
היא מנסה לדבר איתו, אך הוא מתעלם ממנה.
לאחר שהם משלימים ג'ייקוב מתוודה בפני בלה על אהבתו ומנשק אותה בניגוד לרצונה.
בלה מכה אותו בלסת ובגלל זה יש לה נקע.
במסיבת סיום הלימודים בבית הקאלנים ג'ייקוב נותן לבלה צמיד עם גילוף של זאב מעשה ידיו, ואנשי-הזאב מתאחדים עם הקאלנים ולומדים איך להילחם בערפדים טירונים.
ג'ייקוב מלווה את בלה למקום המחבוא שלה.
בלילה הוא ואדוארד מנהלים שיחה עמוקה, ובבוקר בלה ואדוארד מתחילים לדון בתוכניות לנישואיהם, וג'ייקוב שומע את שיחתם וזועם.
ג'ייקוב מאיים על בלה שהוא יהרוג את עצמו בקרב והיא מנשקת אותו כדי שלא ילך.
בקרב, ג'ייקוב נפצע וכל צדו הימני מרוסק.
מאוחר יותר בלה באה לבקר אותו, ואומרת לו שלמרות הכל היא בוחרת באדוארד וג'ייקוב נשבר.
ליקווידטורים היו אזרחים, כבאים ואנשי צבא שפעלו למען כיבוי וניקוי תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל לאחר אסון צ'רנוביל בשנת 1986. רוב הליקווידטורים נפגעו מרמת הקרינה המייננת שהייתה ברמה קטלנית.
800 אלף איש מכל רחבי ברית המועצות גויסו.
רוב הליקווידטורים אולצו לנקות את הפסולת הגרעינית עם הגנה מינימלית (כפפות, מסכה, כובע ומגפיים) ורובם גם לא ידעו על הרמה הקטלנית של הקרינה.
רובם נחשפו לנשורת גרעינית וחומרים רעילים רבים אחרים.
רוב הליקווידטורים חלו במחלות או עורם נכווה מרמת הקרינה גבוהה.
לחלק מהליקווידטורים הוענק עיטור גיבור ברית המועצות.
בין הליקווידטורים המפורסמים נמנים שלושת עובדי הכור: ולרי בזפלוב, אלכסיי אנאנקו ובוריס באראנוב.
השלישייה נכנסה לתוך מים רדיואקטיביים ופתחה את השערים, על מנת לרוקן את המים באזור הכור ולמנוע פיצוץ קטלני נוסף.
למרות שהמשימה הייתה כרוכה בסיכון חיים גבוה במיוחד, השלושה שרדו את המשימה.
מאז שנות ה-90 פועלת בישראל עמותת "ברית ליקווידטורים צ'רנוביל", בראשה עמד אחד מבכירי הליקוודטורים, אלכסנדר קלנטירסקי.
בזכות פעילות העמותה, ליקווידטורים שעלו לישראל והוכרו ככאלה, זכאים לקבלת מענק כספי שנתי, בהתאם ל.
נכון לשנת 2012 הוכרו בישראל 1,405 עולים כליקווידטורים.
ליקה קיריצה, בשמו בלידה לייבו ליקה אברמוביץ' (ברומנית: Lică Chiriță – Leibu Lică Abramovici; 22 ביולי 1898, מוינשט – 1956) היה פעיל קומוניסטי יהודי ברומניה, ממנהיגי הוועד הדמוקרטי היהודי.
ספר במקצועו, ליקה קיריצה, עמד בשנים 1944–1945 בראש "הוועד האנטיפשיסטי היהודי" שהפך בשנת 1945 לוועד הדמוקרטי היהודי ברומניה, ארגון ששימש לכלי המפלגה הקומוניסטית ברומניה לצורכי תעמולה ומאבק בציונות ובתודעה הלאומית ברחוב היהודי.
ב-25 ביוני 1945 באספה באולם "טומיס" בבוקרשט נבחר יחד עם הצייר מקס הרמן מקסי בראש הוועד הדמוקרטי היהודי.
ב-5 באוקטובר 1945 השתתף קיריצה בישיבת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בנוגע לבעיה הלאומית, שבה גינו ואסילה לוקה וגיזלה ואש בחריפות את הציונות ואף את האוכלוסייה היהודית ניצולת השואה על "ניצול הפועלים הרומנים" ועל גישה "פאשיסטית", הדומה לזו של הלגיונרים בעבר.
באותה הזדמנות ניסה קיריצה להציג גישה אסטרטגית פייסנית וטען שניתן למשוך יהודים ציונים לשורות הוועד הדמוקרטי היהודי לטובת קידום מדיניות המפלגה הקומוניסטית, אך דבריו נדחו בתוקף.
קיריצה המשיך להיות בשנים הבאות 1945–1946 חבר בהנהגת הוועד הדמוקרטי היהודי.
אחר כך עבד במנגנון האקדמיה הרומנית (אז אקדמיית הרפובליקה העממית הרומנית).
אחרי מותו בשנת 1956 גופתו נשרפה לפי צוואתו במשרפת "צ'נושה" בבוקרשט.
בשנת 1949 זכה לעיטור המסדר "הגנת המולדת" (Apărarea Patriei) דרגה ג.
ליקוטים הוא שמו של אלבומו התשיעי במספר של מוזיקאי הרוק הישראלי ברי סחרוף שיצא בשנת 2016.
ב-16 בפברואר 2016 הוציא סחרוף את השיר "כשייתמו המילים", סינגל ראשון מהאלבום ליקוטים.
ב-29 במרץ יצא השיר השני מתוך האלבום "שיר בנאלי", לחן חדש למילותיו של אברהם חלפי.
ב-15 במאי יצא האלבום המלא, ובו 8 קטעים: 5 שירים ו-3 קטעים אינסטרומנטליים.
מלבד שיריהם של שטרית וחלפי, מופיעים באלבום השיר "ירח" שכתב נתן אלתרמן, הפיוט "אלי למה עזבתני" שחיבר ר' דוד בוזגלו ו"רחובות סגולים" שכתב אודי שרבני.
אל סחרוף מצטרפים בעיבודים ובנגינה באלבום חברי ההרכב שהשתתפו בהקלטות "אתה נמצא כאן": בן הנדלר, גידי רז, אורן לוטנברג, איתמר דוארי, שי צברי גרשון וייסרפירר ורונן שפירא.
אהובה עוזרי מתארחת בנגינה ברצועה האינסטרומנטלית "טווס כחולבן".
האלבום הוקלט באולפני העוגן שבקיבוץ העוגן, ובמהלך ההקלטות אף נגנבו חלק מהן בפריצה שאירעה במקום בסוף אפריל 2014.
בעטיפת האלבום מופיעה תמונתו של איו, אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק.
ברי סחרוף: גיטרות, קלידים, פסנתר, בס, קולות, שירה
גידי רז: סמפלר, גיטרות, קלידים, קולות
ניר מנצור: תופים, כלי הקשה, שירה, קולות
שלומי גוילי: סימפולים, תכנותים, קולות
טכנאי מיקסים: אורי ברק, שלומי גוילי
ליקוי החמה המלא ב-21 באוגוסט 2017 היה ליקוי חמה מלא בארצות הברית, כ-38 שנה לאחר הפעם האחרונה שבה נראה ליקוי חמה מלא בארצות הברית בשנת 1979. משך הליקוי המרבי היה 2:41.6 דקות במדינת אילינוי ורוחב הליקוי המלא היה כ-115 ק"מ ברצועה שנמשכה ממדינת אורגון במערב עד קרוליינה הדרומית במזרח.
ליקוי חמה זה היה ה-22 מתוך 77 ליקויים בסדרת סארוס 145, שהליקוי הקודם בה היה ליקוי החמה המלא ב-11 באוגוסט 1999, שנמשך 2:23 דקות.
הליקויים בסדרה זו מאופיינים בזמן עולה של משך הליקוי, והליקוי הארוך ביותר בסדרה, ליקוי 50, צפוי להתרחש ב-25 ביוני 2522, במשך 7:12 דקות, קרוב למשך הליקוי הארוך ביותר האפשרי, שהוא 7:32 דקות.
מסדרון הליקוי המלא היה צר וכולו בארצות הברית.
הליקוי הארוך ביותר, 2:41.6 דקות, היה בקואורדינטות , מעט דרומית לעיר קרבונדייל שבאילינוי.
להבדיל מרוב ליקויי החמה המלאים, שמתרחשים מעל הים או באזורים דלילי אוכלוסין, ליקוי זה נראה באזורים בעלי אוכלוסייה רבה.
זהו גם ליקוי החמה הראשון שנראה כליקוי מלא רק בארצות הברית מאז הקמתה בשנת 1776.
מסדרון הליקוי המלא חלף במדינות ארצות הברית לפי הסדר הבא: אורגון, איידהו, ויומינג, נברסקה, מיזורי, אילינוי, קנטקי, טנסי, קרוליינה הצפונית, קרוליינה הדרומית.
בכל אחת מהמדינות היו אירועי צפייה המוניים מלווים בהסברים מקיפים על התופעה.
ליקוי חמה חלקי נראה בכל אמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית, וכן בחלקים הצפוניים של אמריקה הדרומית, מערב אירופה וצפון אפריקה.
מחקר שבוצע בזמן ליקוי החמה – שרידות חיידקים על מאדים
בזמן ליקוי החמה המלא מדענים ממכון Ames של נאס"א ובראשם דייוויד סמית' ביצעו ניסוי שבו הפריחו לאוויר לגובה של 30 ק"מ, 34 בלונים פורחים שאליהם מוצמדות דיסקיות עם נבגי חיידקים.
מטרת המחקר הייתה לבדוק את שרידות החיידקים על מאדים, וליקוי החמה מאפשר תנאים כאלה בזעיר אנפין ולמשך דקות בודדות.
מספר רחב של כלי תקשורת סיקרו את ליקוי החמה בשנה זו, כלי תקשורת אלקטרוניים ומוסדיים באחד.
ארגון החלל NASA שידר באופן ישיר את הליקוי בערוצי הטלוויזיה העומדים לרשותו, קרי, NASA TV והערוץ NASA Edge.
ליקוי החמה המלא ב-8 באפריל 2024 היה ליקוי חמה מלא במקסיקו, ארצות הברית וקנדה.
ליקוי חמה חלקי נראה בכל אמריקה הצפונית, האיים הקאריביים, אמריקה המרכזית וגרינלנד.
הליקוי נצפה קודם באוקיינוס השקט ולאחר מכן במקסיקו, ארצות הברית וקנדה.
זמן הליקוי המרבי היה 4:28 דקות באזור טוראון, מקסיקו.
הרוחב המרבי של הליקוי המלא היה כ-198 קילומטרים ברצועה שנמשכה ממקסיקו בכיוון צפון-מזרח למדינות טקסס, אוקלהומה, ארקנסו, מיזורי, אילינוי, קנטקי, אינדיאנה, חלק קטן מאוד של מישיגן, אוהיו, פנסילבניה, ניו יורק, ורמונט, ניו המפשייר ומיין ומשם לקנדה.
ליקוי זה נראה באזורים בעלי אוכלוסייה רבה, כאשר העיר הגדולה ביותר בה נצפה היא דאלאס שבטקסס.
ליקוי חמה זה היה ה-30 מתוך 71 ליקויים בסדרת סארוס 139. הפעם הקודמת שבה נראה ליקוי חמה מלא בארצות הברית הייתה ליקוי החמה המלא ב-21 באוגוסט 2017.
הליקוי נע במהירות של 1,600 קילומטרים לשעה לכיוון צפון-מזרח והתאפיין בתופעה יוצאת דופן של השמש מוסתרת כולה על ידי הירח, עד כדי כך שהתאפשרה תצפית על כוכבים באמצע היום.
יותר מ-32 מיליון אנשים שנמצאו במסלול שבו עבר הליקוי, יכלו לצפות בו בתנאי שהשמיים היו בהירים וללא עננים.
ב-27 אתרי פארקים לאומיים התכנסו מיליוני בני אדם לצפות באירוע.
פעילות השמש הנמצאת בשיא מחזור של 11 שנים הוסיפה לחוויה עם התפרצויות שמש ופליטות,בהן ניתן היה לצפות בשלבים הראשונים והאחרונים של הליקוי.
ליקה מרטנס (בהולנדית: Lieke Martens; נולדה ב-16 בדצמבר 1992 בניו-ברחן שבהולנד) היא כדורגלנית הולנדית, המשחקת בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פריז סן-ז'רמן.
בשנת 2017 נבחרה לכדורגלנית השנה של אופ"א ולשחקנית השנה של פיפ"א.
מרטנס ייצגה את הירנפיין (2009–2010) ואת ונלו (2010–2011) בליגה ההולנדית לנשים וכן את סטנדרד לייז' בליגה הראשונה בבלגיה.
במשחק הרשמי הראשון שלה במדי סטנדרט ליאז' כבשה שני שערים שעזרו לה לזכות בתואר הראשון שלה, גביע הסופרקאפ הבלגי.
בסוף עונת 2011/2012 עזבה מרטנס את סטנדרט ליאז' שם שיחקה 25 משחקים וכבשה 17 שערים.
מרטנס עברה למועדון דיסבורג מליגת הבונדסליגה הגרמנית לאחר שעזבה את סטנדרט ליאז'.
בדיסבורג שיחקה מרטנס 30 משחקים וכבשה 7 שערים עד שעזבה ב–2014.
ב–2014 הגיעה מרטנס לגטבורג שם ערכה את הופעת הבכורה שלה נגד Vittsjo GIK.
מאמנה אז שיבח אותה על טכניקת המשחק הגבוהה שלה.
מרטנס עזבה את גטבורג לאחר שנה אחת ועברה לשנה לרוזנגארד.
ביולי 2017 חתמה מרטנס בברצלונה.
את הופעת הבכורה שלה עשתה כשנכנסה כמחליפה בניצחון 0–9 נגד סראגוסה.
מרטנס כבשה את שערה הראשון בניצחון 0–10 על סנטה תרזה.
היא עזרה לקבוצה להגיע עד לגמר ליגת האלופות בעונתה השנייה במועדון, אך הפסידו בגמר 1–4 נגד אולימפיק ליון ב-18 במאי בבודפשט.
השער היחיד של ברצלונה נכבש על ידי אסיסאט אושואלה לאחר בישול של מרטנס.
מרטנס לקחה חלק עיקרי בזכייתה ההיסטורית של ברצלונה בליגת האלופות לנשים בעונת 2020/21. בשלב ה-32 האחרונות כבשה שער מרהיב בנגיעה מהאוויר בניצחון חוץ 1–4 על פ.ס.וו איינדהובן, ובמשחק הבית אותה ברצלונה ניצחה בתוצאה זהה מרטנס כבשה צמד.
גם במשחק הבית של חצי הגמר נגד פריז סן-ז'רמן כבשה צמד שהעלה אותם לגמר שני בהיסטוריה.
במשחק הגמר נגד צ'לסי אותו ברצלונה ניצחה 0–4 מרטנס בישלה את השער הרביעי אותו כבשה קרולין הנסן.
במשחק הגמר של גביע המלכה הם ניצחו 2–4 את לבאנטה ומרטנס בישלה שלושה שערים.
מרטנס סיימה את עונת 2020/2021 עם 20 שערים ו-16 בישולים בכל המסגרות.
באוגוסט 2021, היא נבחרה לאחת המועמדות לפרס חלוצת השנה של אופ"א בליגת האלופות.
באותו החודש אף זכתה במקום השלישי בפרס כדורגלנית השנה של אופ"א, אחרי חברותיה לקבוצה אלכסיה פוטיאס וג'ניפר הרמוסו.
ב-16 ביוני 2022, חתמה מרטנס חוזה לשלוש שנים בקבוצה פריז סן-ז'רמן.
בין השנים 2011–2010 שיחקה מרטנס בנבחרת הולנד עד גיל 19, שם זכתה בנעל הזהב של יורו 2010 עד גיל 19 בצוותא עם טוריד קנאק כשלשתיהן 4 שערים.
הולנד סיימה את דרכה בשמינית הגמר כשהפסידה ליפן.
ביורו 2017 כבשה מרטנס שלושה שערים לנבחרת הולנד, שזכתה באותו טורניר עם ניצחון 2–4 על דנמרק בגמר, כשמרטנס אחד הכובשות.
על הופעותיה בטורניר מרטנס נכללה בנבחרת המצטיינת, הגיעה מקום שלישי בנעל הזהב וזכתה בכדור הזהב לשחקנית המצטיינת של הטורניר.
עם סיומו, מרטנס וכלל חברות הנבחרת זכו לכבוד על ידי ראש הממשלה מארק רוטה ושרת הספורט אדית שיפרס, וקיבלו אות אבירות מבית אוראניה-נסאו.
במונדיאל 2019 שנערך בצרפת מרטנס נפצעה ברגלה.
למרות זאת כבשה את שני השערים להולנד בשמינית הגמר נגד יפן בניצחון 1–2. נבחרת הולנד סיימה מקום שני בטורניר עם הפסד 2–0 בגמר לארצות הברית.
מרטנס נבחרה בסיום הטורניר להיות בנבחרת המצטיינת.
מרטנס נכללה ב-16 ביוני 2021 להיות בהרכב הנבחרת לקראת אולימפיאדת 2020 שבטוקיו.
במשחק הראשון של שלב הבתים, מרטנס כבשה את שערה ה-50 במדים הלאומיים נגד זמביה.
היא כבשה פעם נוספת בניצחון 3–10 עליהם, התוצאה הגבוהה ביותר בכדורגל נשים של המשחקים האולימפיים.
גם במשחק האחרון של שלב הבתים כבשה צמד בניצחון 2–8 על סין.
הולנד הודחה ברבע הגמר על ידי ארצות הברית לאחר דו-קרב פנדלים, ובמצב של תיקו 2–2 מרטנס החטיאה פנדל גורלי שיכל לעלות אותם לחצי הגמר.
שנה לאחר מכן, מרטנס נכללה בסגל הנבחרת ליורו 2022, בו פתחה בכל משחקי שלב הבתים.
במשחק נגד פורטוגל בישלה לואן דה דונק את שער הניצחון ב-2–3. מרטנס נפצעה משחק אחר כך נגד שווייץ, פציעה שסיימה את דרכה בטורניר.
ב-31 במאי 2023, נכללה מרטנס בסגל נבחרת הולנד לטורניר מונדיאל 2023.
מרטנס גדלה כאוהדת אייאקס אמסטרדם ההולנדית.
משנת 2018, מרטנס במערכת יחסים עם בנג'מין ואן ליר, שוער ספרטה רוטרדם בהווה.
כדורגלנית השנה של אופ"א: 2017
שחקנית השנה של פיפ"א: 2017
נבחרת השנה של פיפ"א לנשים: 2017
נבחרת הטורניר של יורו 2017
נבחרת הטורניר של מונדיאל 2019
מקום חמישי בכדור הזהב לנשים: 2021
כדורגלנית הזהב של העיתון טוטוספורט: 2021
ליקווידיציה (מילולית: "חיסול", ברוסית: «Ликвида́ция») היא סדרת טלוויזיה רוסית פופולרית ביותר משנת 2007, הקרובה ברוחה לסרט מקום המפגש אינו ניתן לשינוי עם שינוי אתי בולט.
ב"מקום המפגש" היה ראש מחלק החקירות הפליליות של גלב ז'גלוב (בגילומו של ולדימיר ויסוצקי) פעל בשיטת "הגנב צריך ללכת לכלא, לא משנה איך אני שם אותו שם" (ומשתמש בראיות נטועות כדי לעשות זאת).
ב"ליקווידיציה" ראש המחלק לחקירות פליליות של דוד גוצמן (בגילומו של ולדימיר משקוב) פועל לפי המוטו "הגנב חייב ללכת לכלא, אבל כדין".
כוכבי הסרט כוללים שחקנים רוסים מפורסמים כמו ולדימיר משקוב וקונסטנטין לברוננקו ("השיבה", "הגירוש").
סרגיי מקובצקי נאלץ להחליף את אנדריי קרסקו, שמת מהתקף לב במהלך הצילומים.
הסדרה שודרה ברשת רוסיה-1 כשהערוץ נקרא RTR.
על הפצת הסדרה בפלטפורמות השונות הייתה אחראית סנטרל פרטנרשיפ, בראשות רובן דישדישיאן, שלאחר עזיבתו הקים את חברת ההפקות Mars Media המחזיקה כיום בבעלות על זכויות הסדרה וניסתה להשיק ללא הצלחה הפקת עונת שנייה בשנת 2015.
בדצמבר 2019, קוראי פורטל הקולנוע kino-teatr.ru הכתירו את הסדרה בתור הסדרה הרוסית הטובה ביותר ב.
היא זכתה בשלל פרסים והגיעה למעמד של סדרת קאלט והייתה אחת הפופולריות בטלוויזיה הרוסית.
השנה היא 1946. מלחמת העולם השנייה נגמרה, אבל זה לא אומר שאין עם מי להילחם.
העיר אודסה שלאחר המלחמה נשלטת על ידי אסירים שנמלטו מהכלא ומשתפי פעולה נאצים לשעבר.
כשהוא נופל תחת עינו של השליט, מרשל ז'וקוב נשלח לאודסה על ידי סטלין כדי להתמודד עם המצב.
יחד עם ראש המחלק המקומי לחקירות פליליות, דוד גוצמן, מתחיל ז'וקוב במבצע מיוחד בניקוי אודסה שלאחר המלחמה מפשע.
המרשל ז'וקוב, שאך זה מונה לראש המחוז הצבאי באודסה, מגיע לעיר, ומנהיגי אודסה מתחילים מיד לחוש את אחיזת הברזל של מרשל הניצחון.
בלילה שלפני הגעתו מצליחה היחידה לחקירות פליליות לעצור את חברי הכנופיה של סם "גוסיי".
את המבצע ניהל סנ"צ דוד גוצמן, ראש היחידה לחקירות פליליות בקרב נגד השודדים.
כל משפחתו של גוצמן וחבריו הקרובים נספו במהלך המלחמה.
נותרו רק שני חברי ילדותו - טייס המום-קרב בשם מארק, ויפים פטרוב, הכייס לשעבר שהפך לעוזרו.
יפים היה זה ששידל את גוסיי כדי להראות את המקום בו הסתירה הכנופיה את סחורתם הגנובה.
בסמוך למקום הזה, בין ההריסות, יפים מוצא בעזרת ילד הרחוב מישקה "קרוסיאן" פיקדון של אלף סטים של מדים צבאיים.
גוצמן מעביר את הבשורה לפיקוד הצבאי, אך התובע ניימוב מסרב לחקור וקובע כי הוא עסוק.
ובלילה, הפיקדון שמוגן כעת רואה את הגעתה של משאית לא ידועה...
בלילה, הפיקדון שמוגן כעת רואה את הגעתה של משאית עם סרן לא ידוע.
השומרים נורים, והסחורה הצבאית נגנבה.
רדיפת המשאית הלא מוכרת לא מניבה פירות.
השודדים הציתו את המשאית ודחפו אותה מצוק.
שודד אחד בשם אווה רדזקיס נהרג; השאר בורחים.
מתגלה כי יפים החביא בביתו כמה סטים של מדים לפני הפשיטה על ידי השודדים.
באמצעות קשריו בעולם התחתון של אודסה, יכול יפים דרך התוויות שעל המדים לגלות את המחסן ממנו נגנבו.
הוא אפילו משיג שטר סחורה מזויף שהשודדים נהגו להעביר את הסחורה איתו, ומביא אותו לרודיה, זייפן מחונן.
רודיה אומר ליפים שזה לא נעשה על ידו והוא לא יכול לעזור לו.
המקרה של הסחורה הצבאית הגנובה מקבל מהפך טרגי של אירועים - יפים נרצח.
יפים היה חברו הקרוב של דוד גוצמן וסייע באופן פעיל לחקירה.
אין כמעט כיווני חקירה בשום מקרה, ולכן גוצמן מבקש פגישה של מנהיגי הכנופיה של אודסה דרך הדוד ישטה, בוס בעולם התחתון שבמקרה גר בביתו.
הוא מבקש מהם למצוא את האיש עם מדי החובל ועם צלקת ברַקָה השמאלית שלו, שהופיע מספר פעמים בחקירה.
הכבוד לגוצמן בעיר הוא כזה שהגנבים מסכימים לעזור.
הם גילו שאדם זה הוא "צ'קן", שודד שהופיע באודסה לפני המלחמה.
עוד מתגלה כי "אקדמאי" מסוים עומד מאחורי הרציחות והשוד.
רק מבריח, שכונה בשם "יווני מאפיר", יודע פרטים על ה"אקדמאי".
עם זאת, הם נאלצים לדחות את מעצרו של "יווני מאפיר", מאחר שיחידתו של גוצמן מצווה במפתיע לשמור על המרשל ז'וקוב, שנמצא מחוץ בעיר.
בקהל המקיף את ז'וקוב, גוצמן שוב נתקל במישקה קרוסיאן, הבוחר בשעונו של ז'וקוב למראה פשוט של כולם מבלי שאיש מלבד גוצמן שם לב.
המקרה של המדים הגנובים ממשיך לגדול, אך נראה כי כל קווי החקירה מנותקים - הסחורה נשרפה במשאית, יפים נמצא נרצח, "יווני מאפיר" נעצר לבסוף, אך נורה למוות במהלך הובלתו לתחנה.
התגלית האמיתית היחידה הייתה שהמבצעים הובלו על ידי "צ'קן", וכי המוח שמאחוריהם היה איזה "אקדמאי" סודי.
בלילה מנסים חברי הכנופיה של "צ'קן" לקחת נשק ממחסן צבאי, אך נתפסים במחסום צבאי שהוצב על ידי מנהל הרובע הצבאי בעיר, וורוביוב.
השודדים נמלטים על גבי כבאית ובתוך שעתיים נמצאת גופת מנהל הרובע, וורוביוב, שנרצח.
לדברי הרופא ארסנין, הרוצחים רצו לחקות התאבדות.
בשל הקושי בתיק, המחלק של גוצמן מתחזק עם בואו של חבר נוסף - עוזר התובע, רס"ן ויטאלי קרצ'טוב.
במקביל, היחידה לסיכול ריגול וחתרנות מגלה ש"צ'קן" התחנך בבית ספר למודיעין בגרמניה, שם פגש סוכן סודי בכינוי "אקדמאי", אך איש שלא נחקר לא ראה את האקדמאי פנים אל פנים.
במהלך ניסיון לעצור את "צ'קן", נהרגים שני קציני הריגול הנגדי ו"צ'קן" נמלט.
חברתו של צ'קן, אידה, משכנעת אותו לברוח עם הנפחים הטורקיים לתורקיה, אך זה לא מסתדר עם תוכניותיו של "האקדמאי"...
כאשר "צ'קן" מנסה לעזוב את אודסה, עוזרו, טוליה "ז'יבצ'יק", מודיע למנהיג לכאורה "שטחל" על זה ואידה נכלאת בשבי בזמן ש"צ'קן" מקבל משימה חדשה - מכירת אקדחי TT.
כתוצאה מהנשק החדש, אודסה שוב טובעת בגל רציחות ושוד.
תוך מספר ימים, גוצמן מגלה דרך אלכס החריף המכונה "לא יודע דבר" כי כלי הנשק עוברים דרך "צ'קן".
הוא מדווח לגוצמן על המיקום והשעה של מסירת הנשק הבאה.
מתוכנן מארב, אך "צ'קן" לא מגיע לפגישה.
ניכר כי מודיע עובד בשורות המחלק לחקירות פליליות.
רפ"ק דוביק, מוצא סיכוי להציב חפרפרת בכנופיה - השודד שנעצר סם "גוסיי".
עם זאת, גוצמן עצמו נעצר על ידי סוכני המשרד לביטחון פנים, לאחר ויכוח סוער עם המרשל ז'וקוב במהלך ועידה, ונשלח על ידי המרשל.
תוך שעה, מפוברק תיק נגד גוצמן והוא מאושם במזימה וחתירה אנטי-סובייטית.
המרשל ז'וקוב לא שוכח את היחידה ומורה לבסוף על סגירת התיק ה"אנטי-סובייטי" ושחרורו של גוצמן.
נראה כי כל דבר רע שקרה הוא נחלת העבר.
גוצמן מאמץ את הילד חסר הבית והכייס מישקה "קרוסיאן" שהוא כיום תלמיד בפנימייה לילדים מחוננים.
הזמר האהוב לאוניד אוטיוסוב מגיע להופעה יחידה באודסה.
העיר כולה מגיעה להופעה, וכאות כבוד, העולם התחתון כולו מכריז על יום "חופש" לכל הפושעים ואף תופס ומכה את מי שמחליט לכייס במהלך הקונצרט.
מסתבר שהגעתו הבלתי צפויה של אוטיוסוב היא חלק מתוכניתו של המרשל ז'וקוב.
ההופעה נקטעת במפתיע, ומנהיגי כנופיות אודסה נעצרים.
יחידת המודיעין הצבאית של המשרד לביטחון פנים עומדת מאחורי המבצע, אולם גם הכנופיה של "צ'קן" התכוננה.
"האקדמאי", שיודע על המבצע של ז'וקוב, מחליט לעשות שימוש בטעות של המרשל.
כאשר מתחילות מהומות באודסה, "צ'קן" שולח את חבורתו, יחד עם הפורעים, לבזוז את מחסני הנשק הצבאיים...
המחסור של ז'וקוב מוביל לתוצאות בלתי צפויות - מעצרם של מנהיגי הכנופיה של אודסה מוביל למהומות המוניות.
שודדי נשק נשדדים, וגל חדש של שודדים יורד על אודסה.
באמצעות סם "גוסיי" מגלה המחלק לחקירות פליליות היכן מסתתר "צ'קן", אך הזייפן רודיה קוטע את המעצר.
"צ'קן" בורח שוב, ורודיה נלקח לתחנה.
במהלך החקירה עוברת קריאה, ככל הנראה מאת רס"ן דוב'יק שנשאר במקום המעצר, מבקש כי גוצמן יגיע מיידית.
רודיה נכלא בתא ברזל, לבקשת גוצמן.
כאשר גוצמן וקרצ'טוב חוזרים, רודיה נמצא חנוק עם חוט השרשרת.
דוד גוצמן מגלה את הרוצח שלו, חייל המשמר לוז'וב.
מובן מאליו שלוז'וב לא פעל לבדו, ושהשותף נמצא בקרבתו.
במהלך ניסיון בריחה, לוז'וב נורה למוות על ידי עוזרו של גוצמן, קפטן יקימנקו.
לאחר מספר ימים מטרידים, מרשל ז'וקוב מבין שצריך לנקוט בצעדים קיצוניים.
גוצמן ממליץ לשחרר מייד את הגנבים של אודסה.
הוא נתמך על ידי ראש יחידת המודיעין הקולונל אלוף צ'וסוב, אם כי בפגישה פרטית עם ז'וקוב מודה צ'וסוב בכוונתו להתמודד עם עולם הפשע של אודסה באופן אישי.
הגנבים משוחררים בתנאים קפדניים המוכתבים על ידי גוצמן - כלומר, לסלק את הכנופיות שלהם ולהחזיר את הנשק הגנוב.
הגנבים מסכימים, ואודסה נעשית שקטה באופן זמני.
לפי עצתו של קרצ'טוב, גוצמן מזמין את נורה, בן זוגה לשעבר של יפים, לתיאטרון, אך נורה לא מגיעה.
משהו דחף אותה מגוצמן; משהו מנע ממנה להגיע אליו.
בינתיים נראה כי השודדים הם צעד אחד לפני החקירה.
גוצמן מזמן בדחיפות את חבריו לעבודה, מנסה לשחזר בפירוט את השתלשלות האירועים ביום בו נהרג רודיה, ואת מקומו של כל אחד מאותו שרשרת.
כעת נודע כי ללא ספק, "האקדמאי" (או אחד מעובדיו) עובד בין כותלי מחלק החקירות הפליליות.
מרשל ז'וקוב מורה על תחילת מבצע "מסכות" - קציני מודיעין צבאיים לבושים בחליפות יקרות.
יום לפני תחילת המבצע, בוצע ניסיון התנקשות בגוצמן.
בצירוף מקרים שמח, גוצמן מבלה את הלילה בביתו של קרצ'טוב, וקרוב משפחה רחוק מת במקום גוצמן.
עם זאת, החדשות על מותו לכאורה של גוצמן מתפשטות באודסה כמו אש בשדה קוצים.
הגנבים מיד נרגעים ומתחילים לבצע פשע ברוח חדשה.
במקביל, ויקטור פלטוב מופיע באודסה.
פלטוב היה מנהיג מחלקה בפיקודו של גוצמן, ולפני המלחמה הסתבך בעולם התחתון הפלילי של אודסה.
פלטוב מבקר מיד בבית הימורים.
בינתיים אין לגוצמן ספק שיש בוגד בשורות המחלק.
נראה שכולם נופלים במעגל החשודים שלו - פקד יקימנקו, שירה למוות בלוז'וב, רב-פקד דוב'יק, עם קשריו המוזרים בעולם הפלילי, והרופא הצבאי ארסנין, ששירת במזרח הרחוק והיה, יותר מפעם אחת, בעל עניין בחקירה.
שודדים מציבים מארבים ונורים כל הזמן באודסה, כתוצאה ממבצע "מסכות".
מהר מאוד מתברר לגוצמן כי הפעולה תוכננה על ידי יחידת הריגול הנגדי - קציני המודיעין לא החמיצו אפילו פעם אחת, והם שותקים כשנחקרים.
סרן רוסנצ'נקו מזהה את "צ'קן" ברכבת החשמלית.
מתרחש קרב יריות שמסתיים במעצרו של רוסנצ'נקו, "פישייד", שודד נוסף, שנורה למוות ובריחתו של "צ'קן".
תוך כדי חקירת הירי של "פישייד", רס"ן דוב'יק מאתר דירה בה מסתתרת אידה.
אידה מסרבת לבגוד ב"צ'קן", אך מסכימה להראות ליחידה היכן מוסתר הנשק הגנוב.
יום לפני כן הביא דוב'יק את גוצמן לפסיכיאטר זקן ותיק.
העיוור התמחה בפסיכואנליזה, שבמהלך הכיבוש הנאצי עבד עם הגרמנים בבית ספר למודיעין.
הרופא הצבאי ארסנין מגלה כי רב-סרן קרצ'טוב לא שירת בחזית הביילורוסית השנייה.
זה אושר על ידי הנהג החדש של גוצמן, ונראה כטיעון רציני נגד קרצ'טוב.
יחד עם עובדים אחרות, הדבר מצביע על מסקנה אחת - שקרצ'טוב הוא "האקדמאי", וגוצמן מקבל צו למעצרו, אולם מסקנתו של גוצמן מתבררת כחפוזה.
קרצ'טוב מגלה כי שימש כחלק מקבוצה של אנשי פיקוד על שדה-משנה.
אלוף-משנה צ'וסוב, ראש היחידה לסיגול ריגול, מאשר את סיפורו של קרצ'טוב.
קרצ'טוב זוכר את הקשר ששימש לחנוק את רודיה - קשר של סמוראים, שמצביע על הרופא ארסנין, ששירת במזרח הרחוק.
חברתו של "צ'קן", אידה, מביאה בלשים למקום בו מסתתרים כלי הנשק הגנובים של "צ'קן", אך "צ'קן" מארגן מארב וחוטף מחדש את אידה.
כתוצאה ממבצע "מסכות", נהרגים מאות גנבים וגנגסטרים.
בכל יום קוברת אודסה יותר ויותר אנשים.
מחלק החקירות הפליליות ממשיך לחפש אחר הרופא הצבאי ארסנין, אך כל ניסיונותיהם לא נושאים פירות.
"האקדמאי" שמתגלה ככל הנראה כקרצ'טוב, חותך את כל הכיוונים המובילים לרופא.
גוצמן מציע דרך פעולה לקולונל צ'וסוב, כאשר החלק הראשון של התוכנית הוא סיום מבצע "המסכות".
צ'וסוב מקשיב לגוצמן ומודיע למרשל ז'וקוב על מחשבותיו.
בתוך כך, "האקדמאי", ויטאלי קרצ'טוב, אומר ל"שטכל" כי הוא חשוד, וכנופייתו צריכה להירגע זמן מה בהמתנה להזמנות נוספות.
עבריין הפושע לשעבר ויקטור פלטוב נערך על פי הוראותיו של "צ'קן", אך החיפוש מסתיים לפני שהוא יכול להתחיל - פלטוב יורה בגנגסטרים של "צ'קן".
גוצמן מבין שהתוכנית שהציע לצ'וסוב הייתה מסוכנת ביותר, ושהיא יכולה בקלות להתפקשש.
אל"ם צ'וסוב מגיע במפתיע לתחנה ועוצר את גוצמן.
ויטאלי קרצ'טוב, "האקדמאי", סבור שכישלון גדול היה קרוב ובלתי נמנע.
עם זאת, ברגע האחרון המצב עובר למצב חיובי במידה רבה עבורו - יחידת הסיכול הנגדי עוצרת את גוצמן ואשתו, נורה.
מבצע "מסכות" מסתיים והחוקרים הצבאיים מתחילים לעזוב את העיר.
זמן קצר לאחר מכן, מרשל ז'וקוב מכריז על אימונים צבאיים במולדביה, מה שאומר שבעוד כמה ימים רק חיל המצב הזקיף והמשטרה יסיירו בעיר.
קרצ'טוב מבין שיש לו סיכוי אמיתי לבצע פעולה ולהשתלט על אודסה.
הוא גם מבין שכוחותיו יהיו לא מספיקים, והוא זקוק לעזרת יחידות הכנופיות הפועלות ביער.
קרצ'טוב מגייס את עזרתו של איש הקשר מקייב, שמתגלה כוויקטור פלטוב.
אשתו של קרצ'טוב, אנטונינה, עוקבת אחריו לפגישה עם "צ'קן".
כשהיא מבינה שהוא בוגד, היא מתעמתת עם קרצ'טוב ונדקרת למוות.
בינתיים מחלק טוליה "ז'יבצ'יק", עוזרו של צ'קן, את מדי הצבא האדום וכלי נשק לאנשי כנופיה שונים, ומאפשרים להם להצטלם כאנשי צבא כחלק מתוכניתו של קרצ'טוב.
ויקטור פלטוב השתתף בכנופיות היער, מחלק גם להם מדים.
כאשר קרצ'טוב, "צ'קן" ו"ז'יבצ'יק "מתכוננים לכיבוש אודסה, הם מבינים שהעיר מלאה בסוכנים מוסווים של הריגול הנגדי.
"ז'יבצ'יק" נעצר ו"צ'קאן "מצליח ליידע את קרצ'טוב לפני שנורה ונפצע קשה בירי באש עם רוסנצ'נקו.
גוצמן מגיע ועוצר את קרצ'טוב, ומודיע לו כי מעצרו של [גוצמן] הוא הטעיה.
סרן יקימנקו, יחד עם אגף צלפים ומכונות ירייה, מיירטים שלוש משאיות עם חברי כנופיית היער המחופשת.
ויקטור פלטוב, שמתגלה כסוכן כפול העובד למען המודיעין הסובייטי, נורה ונפצע על ידי מנהיג כנופיות היער במהלך היירוט.
כל חברי הכנופיה מנוטרלים ונעצרים.
בינתיים, גוצמן מגלה בפני קרצ'טוב כי הקשר שהיה נהוג לרצוח את רודיה לא היה, למעשה, יפני, וזה מה שהרחיק את קרצ'טוב.
כשמבקש סיגריה, תופס קרצ'טוב אקדח מוסתר ויורה בשני הקצינים העוצרים, לוקח את גוצמן כבן ערובה.
בינתיים בספינתקיטור, "שטחל", אידה ומספר גנגסטרים רואים את "צ'קן" בסירת משוטים.
"שטחל" מורה לגנגסטר לירות ב"צ'קן" ולקשור קצוות רופפים.
אידה תוקפת את הגנגסטר שדוקר אותה למוות.
גופתה מונחת בסירת משוטים, אך "שטחל" מבין שהוא לא לקח את הארנק שלה.
כשהוא יורד לסירת המשוטים, הגנגסטרים יורים בו.
קרצ'טוב מגלה בפני גוצמן כי הרג את יפים ואת הרופא ארסנין, והשליך את גופתו של האחרון בים.
לאחר מכן מנסה קרצ'טוב לעבור את המשטרה על ידי החזקת גוצמן באקדחו, אך גוצמן דוחף אותו מעל מדף הצינור אל צנרת פלדה אנכית, שמשפדת את קרצ'טוב.
כשגופתו של קרצ'טוב נסחפת, גוצמן נוסע לפנימייה צבאית, שם הוא צופה במישקה במקהלת בית הספר.