tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2009 גילם את רותי שגב בסדרה הקומית "בילי" ששודרה בערוץ דיסני.
באותה השנה גם גילם את דמותה של מירי פסקל בקמפיין למצעד הגאווה לרגל חגיגות 100 לעיר תל אביב.
בשנת 2010 שב לגלם את דמותה של מירי פסקל בסדרת ההמשך ל"אחד העם 1" - "אחד העם 101", והפעם כדמות הראשית סביבה סובבת עלילת הסדרה.
בשנת 2013 השתתף לצד יעל פוליאקוב (אחות של מירי "תקווה" "אחד העם 1") במערכונים המלווים את תוכנית הטלוויזיה "מה נסגר?".
בשנים 2013–2016 השתתף פלד בקמפיין פרסומי של דגני בוקר עבור חברת תלמה שזכה לפופולריות רבה.
בפרסומות גילם פלד את דמותה של "זמרת החתונות דנית".
במסגרת הקמפיין יצא סינגל וקליפ פארודי בשם "דניס דניס".
כמו כן, באותה השנה השתתף גם בקליפ "חיכיתי לו" של הזמרת שרית חדד.
ב-2014 השתתפו פלד ויעל פוליאקוב בעונה ה-11 של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת", בפינה משלהם הנקראת "להקת ארבע", אולם הפינה ירדה לאחר ארבע תוכניות בלבד לאחר שלא התקבלה היטב בקרב קהל הצופים.
באותה השנה, השתתף בקליפ השיר "Everybody Needs a Man" של עופר ניסים ומאיה סימנטוב.
בשנת 2016 השתתף פלד בתוכנית "פנס הקסם", ששודרה בערוץ הראשון לרגל סגירת רשות השידור.
בשנת 2017 בתום שנתיים של עבודה, עלתה בערוץ YES-דוקו מיני סדרה שפלד כתב, ביים, והפיק יחד עם יאיר קדר בשם "נעלמות" - מוקומנטריה על נשים אמניות שפעלו בארץ אך לא הוכרו.
הפרק הראשון בסדרה, "ליליאן", הוקרן בפסטיבל הסרטים בחיפה ב-2016, ושם זכה במקום הראשון בקטגוריית התעודה.
באותה השנה החל להשתתף בתוכנית "מה הדיבור" המשודרת בחינוכית.
בשנת 2018 יצר ושיחק בסדרה "הבר מצווה" ששודרה במאקו וגילם את לילי.
ב-2019 עלתה ב-YES הסדרה "הנוכלות" שיצרו פלד ויעל פוליאקוב וביים ארז בן הרוש.
הסדרה המשיכה את קורותיהן של הדמויות מירי ותקווה מהסדרה "אחד העם 1".
באותה שנה החל להוביל מסע פרסום לשופרסל אונליין.
בשנת 2021 השתתף בחידוש למשחק המחשב הישראלי "פיפוש", וחזר לדבב את דמותו של קפטן קרופניק, אותה גילם במשחק המקורי.
ב-21 ביוני באותה השנה הוציא את הסינגל "טרילילי טרללה" יחד עם הזמרת נועה קירל.
ב-2022 פרסם פלד סינגל ראשון שלו בשמו האמיתי שנקרא "אימפורטנט".
בהמשך הוציא עוד שני סינגלים, "דנה" ו"ומה נשאר" ביחד עם ברי סחרוף.
בשנת 2023 הוציא את השיר "אנא אנא"; שנחשב לשיר הגאווה הראשון שהוקלט בערבית, ביחד עם הראפר הערבי-ישראלי סאז.
ב-2024 השתתף בפרסומת ל"מילקי", יחד עם גיה באר גורביץ', ובנובמבר באותה שנה, השתתף בפרסומת לחברת "פרטנר", ביחד עם הראפר והזמר סטטיק.
ב-30 ביוני 2025 הוציא את אלבום הבכורה שלו "רותי", בהפקת רועי דורון ובניהול אמנותי של קוואמי.
פלד ידוע כסרבן ראיונות ובקנאותו לפרטיות, והוא מעולם לא הסכים לשתף פעולה עם אמצעי התקשורת או לקחת חלק במסע יחסי ציבור של אחד מהפרויקטים שלו.
אילן קובלסקי (נולד ב-14 בדצמבר 1950) הוא מאמן כדורסל ישראלי, חבר הנהלת איגוד הכדורסל בישראל, חבר בהנהלת אס"א (איגוד ספורט אקדמאי), חבר בוועדה לקידום הנשים בספורט בישראל, חבר בארגון FISU העולמי ורכז הספורט במרכז הבינתחומי בהרצליה.
קובלסקי נולד והתחנך בעיר הרצליה.
בנעוריו היה שחקן כדורסל במועדונים מקומיים.
בגיל 18 התגייס לחיל האוויר שם שימש כמדריך ספורט ומאוחר יותר כקצין אימון גופני.
בין היתר פעל לשיפור היכולת הגופנית של חיילים בשירות סדיר ולארגון אליפויות וליגות של חיל האוויר.
לאחר סיום שירותו חזר לשחק כדורסל בהרצליה.
בשנת 1977 סיים תואר ראשון לחינוך גופני בסמינר הקיבוצים ובמקביל סיים קורס מאמני כדורסל מטעם בית ספר "נט הולמן" להכשרת מאמנים במכון ווינגייט.
באותה שנה החליט לפרוש ממשחק פעיל ולהתמקד באימון.
בראשית דרכו כמאמן פתח קובלסקי בהרצליה את בית הספר לכדורסל של מכבי הרצליה.
מאוחר יותר, יחד עם מאמן הכדורסל אריה מליניאק, פתח בית ספר לכדורסל ברמת השרון ובמקביל היה שותף לפתיחת כיתת ספורט ראשונה ברמת השרון בחטיבת הביניים "עלומים".
בין בוגרי כיתת הספורט היו הטניסאי עמוס מנסדורף, הג'ודוקא רות מגן, שחקני הכדורסל יואב קדמן, נדב הנפלד, רותם ארליך ואחרים.
בשנת 1981 הקימו קובלסקי ומספר רכזי ספורט את ליגת ה"קט-סל" בישראל, ליגה שמטרתה הקניית יסודות המשחק לילדים בגילאי 11–12.
בשנת 1978 החל קובלסקי את קריירת האימון המקצועני כשמונה לעוזרו של גרשון דקל בקבוצת בית"ר תל אביב.
בעונה זו הקבוצה הצליחה לשמור על מקומה בליגה העליונה למרות שנחשבה לקבוצה חלשה.
שנה לאחר מכן מונה למאמן קבוצת הפועל אור יהודה מליגת המשנה ובתפקיד זה החזיק שלוש עונות.
במקביל מונה למאמן קבוצת הנערים (גיל 16) של בית"ר תל אביב.
לאחר מכן שימש מאמן במחלקת הנוער של מועדון מכבי רמת גן, ובשנת 1983 מונה לעוזרו של מולי קצורין בקבוצה הבוגרת של מכבי רמת גן.
באותה עונה הקבוצה הגיעה עד לחצי גמר גביע המדינה בכדורסל.
בשנת 1984 מונה למאמן אליצור נתניה מליגת המשנה.
בעקבות פעילותו כמאמן קבוצות נוער החליט איגוד הכדורסל למנותו למאמן נבחרת הנוער מחוז דרום ולאחראי לאיתור ופיתוח כישרונות בדרום הארץ.
בשנת 1987 שב קובלסקי לשתף פעולה עם מולי קצורין, הפעם בקבוצת הפועל חולון, בה שיחקו באותה העת קני בניסטר, מייק קרטר, ישראל אלימלך וניב בוגין.
בשנה זו הפועל חולון השתתפה בפעם הראשונה במפעל אירופי (גביע קוראץ').
קובלסקי המשיך עונה נוספת בחולון, הפעם כעוזרו של המאמן האמריקני מרוין קסלר.
בשנת 1989 שב לשתף פעולה עם מולי קצורין, הפעם בהפועל גליל עליון, בה שיחקו ברד ליף, אנדרו קנדי, ויין קמבל, דורון שפר, עדי גורדון ודייוויד בלאט.
בשנת 1991 הקבוצה הגיעה לגמר הפלייאוף וגמר גביע המדינה נגד מכבי תל אביב.
בפלייאוף הפסידה הקבוצה בשלושה משחקים.
את משחק גמר גביע המדינה בו הפסידה הקבוצה 90–92 ניהל קובלסקי לאחר הרחקתו של קצורין.
ב-1992 מונה קובלסקי למאמן אגודת ספורט רמת השרון, אך פוטר לאחר שבעה משחקים על רקע חילוקי דעות עם הנהלת המועדון.
בהמשך אותה עונה מונה למאמן הפועל חולון במקום אפי בירנבוים והקבוצה סיימה במקום השישי בליגה.
קובלסקי המשיך עונה נוספת בהפועל חולון, ובעונה זו סיימה הקבוצה במקום העשירי.
בעונה השלישית בקבוצה פוטר קובלסקי לאחר 18 משחקים כתוצאה ממחלוקת עם ראשי הקבוצה, והוחלף על ידי השחקן מייק קרטר ורמי הדר.
ב-1995 מונה למאמן הפועל גבעתיים והקבוצה סיימה במקום ה-13. לאחר מכן מונה ליועץ המקצועי של אפואל ניקוסיה בקפריסין וזכה איתה באליפות וגביע קפריסין.
ב-1996 שב לשתף פעולה עם המאמן מולי קצורין בקבוצת בני הרצליה (לימים הפכה להיות בני השרון) שהשתתפה בגביע אירופה למחזיקות גביע, ועלתה לרבע הגמר.
בשנת 1997 מונה קובלסקי למאמן קבוצת הנשים אליצור חולון.
הקבוצה זכתה באליפות ובגביע המדינה, וקובלסקי בעונה זאת נבחר כמאמן העונה בליגת הנשים, על ידי מאמני הליגה ותא עיתונאי הספורט.
ב-1998 מונה למאמן אליצור רמלה, אך התפטר בשידור חי לאחר הפסד להפועל גליל עליון בנקודה הפרש על רקע חילוקי דעות מקצועיים עם ראש העיר רמלה יואל לביא.
ב-1999 אימן את קבוצת הגברים של גבעת שמואל, אך התפטר לאחר 9 משחקים בשל חילוקי דעות עם יו"ר הקבוצה, וב-2000 שב לאמן את קבוצת הנשים של אליצור רמלה.
עבודתו בקבוצה זו הופסקה לאחר 10 משחקים בשל חילוקי דעות עם ראש העיר לביא.
לאחר מכן מונה קובלסקי למאמן נבחרת ישראל נשים עד גיל 20 (נבחרת העתודה).
בשנת 2001 מונה שוב למאמן הפועל חולון שסיימה במקום ה-14. בשנת 2002 יצא לאמן בארצות הברית בבית ספר תיכון יהודי פרטי במרילנד.
בשנת 1998 הצטרף קובלסקי למרכז הבינתחומי הרצליה.
תחילה הקים ואימן את קבוצת הכדורסל של המרכז ומאוחר יותר הקים את מחלקת הספורט התחרותי.
קובלסקי מאמן גם את קבוצת כדורסל הנשים של המרכז הבינתחומי, אשר זכתה ב-10 אליפויות אס"א רצופות.
כיום משמש קובלסקי פרשן כדורסל ברשת ב', מגיש תוכנית ספורט שבועית ברדיו Kol Halev במיאמי וכותב במדור הספורט בעיתון ישראל פוסט ובמקומונים.
משנת 1993 חבר בסגל המאמנים במכון
בניהולו ומקימו של המאמן DAN DOYLE, שהמטרה היא להפגיש בני נוער מכול העולם ליצירת מנהיגי העתיד.
בשנת 2000 אילן קובלסקי יחד עם אריה רוזנצוויג מנכ"ל מרכז הספורט של אוניברסיטת ת"א ויו"ר אס"א ישראל ואחרים קיימו בישראל בפעם הראשונה במזרח התיכון, את משחקי המזרח התיכון.
בתוכנית השתתפו 300 משתתפים מירדן, פלסטין, ישראל, ארצות הברית, יוון, דרום אפריקה, אירלנד ועוד.
בשנת 2006 הקים אילן קובלסקי יחד עם אריה רוזנצוויג את טורניר השלום לקבוצות כדורסל לסטודנטים בחסות התורם אד פסקוביץ הבעלים של קבוצת אטלנטה הוקס מ-N.B.A
טורניר זה מתקיים בכול שנה בחודש מאי בהשתתפות מדינות רבות מאפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה.
בשנת 2006 אילן קובלסקי יחד עם אחרים הקים עמותה שנקראת "בדרכי שלי" MY WAY""
ששמה לה למטרה תמיכה בחינוך, ספורט, לבני נוער ואחרים ללא הבדל של לאום .
אילן קובלסקי נבחר על ידי ארגון הספורט האקדמי להיות נציגו בהנהלת איגוד הכדורסל והחל משנת 2006 הוא חבר הנהלת איגוד הכדורסל וחבר בוועדות מקצועיות לנשים וגברים .
אילן קובלסקי חבר הנהלת איגוד הספורט האקדמי החל משנת 2000, כנציגו של המרכז הבינתחומי.
אילן קובלסקי משמש החל משנת 2000 כראש מנהל הספורט במרכז הבינתחומי הרצליה והקים את הפרויקט "אקדמיה לספורטאים מצטיינים" שנותן אפשרות לספורטאים מקצוענים.
אילן פרנקו (נולד ב-1954) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל שכיהן כסגן המפכ"ל מאפריל 2009 עד מאי 2011.
פרנקו החל את שירותו במשטרת ישראל ב-1981 תחילה שירת כשוטר בתחנת הרצליה ובמדור נוער במרחב דן.
לאחר קורס קציני משטרה הדריך בבית הספר לשוטרים וב-1984 שובץ לתחנת השכונות במרחב איילון, בה התקדם מקצין ביחידת הסיור לראש משרד הסיור וסגן מפקד התחנה.
ב-1989 מונה לראש לשכת התנועה של מרחב דן ולאחר שנתיים כמפקד קורס שוטרים מונה ב-1994 למפקד תחנת הרצליה וב-1996 למפקד תחנת הבירה.
ב-1998 התמנה לעוזרו של מפכ"ל המשטרה יהודה וילק ובשנת 2000 למפקד מרחב דן, לאחר כהונה כסגן מפקד מחוז ירושלים, קודם באוקטובר 2002 לדרגת ניצב והתמנה לראש אגף המודיעין במשטרה.
על תקופת כהונתו מעיבה פרשת האחים פריניאן שבעקבותיה המליצה ועדת זיילר, שלא יוכל להגיש מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה בסבב המינויים הבא משום ש"עדיין איננו בשל לתפקידים בכירים יותר, וזה המינימום.
נוכח העובדה שמדובר בקצין מוכשר שכלל מעשיו, ככל שידיעתנו מגעת, נכוחים, ניתן להסתפק בהמלצה כי למינוי הבא של מפכ"ל המשטרה הוא לא יהיה מועמד".
ביולי 2004 מונה למפקד מחוז ירושלים, תקופה קצרה בטרם סיים את תפקידו, ספג ביקורת כשבחגיגות האליפות של בית"ר ירושלים במאי 2007, נפצעו עשרות אוהדים שנמחצו על גדרות אצטדיון טדי בשעה שהקהל פרץ לכר הדשא.
ביולי 2007 מונה למפקד מחוז תל אביב ובאפריל 2009 התחלף בתפקידים עם ניצב שחר איילון ומונה לסגן המפכ"ל דודי כהן.
הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2011.
לאחר פרישתו מהמשטרה מונה פרנקו למנהל התפעול בחברת "דרך ארץ".
פרנקו בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה, נשוי ואב לשניים.
אילן צ'סטר (Ilan Chester; נולד ב-30 ביולי 1952) נולד כאילן צ'נסטוחובסקי (Ilan Czenstochowski) הוא זמר, קלידן, אמרגן ומלחין ישראלי-ונצואלי ידוע.
בשנת 2010 הוא זכה בפרס גראמי הלטיני.
אילן צ'סטר נולד וגדל בישראל, במשפחה יהודית.
כילד הוא שמע מוזיקה צרפתית ואיטלקית ומאוחר יותר הוא הוקסם מהרית'ם אנד בלוז האמריקאי (ריי צ'ארלס, סטיבי וונדר) ותנועת הרוק הבריטי (הביטלס, יס, ג'טרו טול).
בשנות השישים והשבעים היה חבר להקות רוק ופופ כמו "Trams", ו-"Way".
הוא החל בקריירת סולו בשנת 1983 ובמהרה התפרסם בוונצואלה ובעולם הלטיני.
צ'סטר הוא מוזיקאי רב-תחומי, זמר ומלחין שמשלב טווח רחב של השפעות מוזיקליות שהושפע מטיטו רודריגז (Tito Rodriquez), הנגן הרב-כלי הפורטוריקני שהיה מחלוצי סצנת המוזיקה הלטינית בניו יורק.
המוזיקה שלו כוללת מרכיבים מהמוזיקה הקלאסית, ג'אז, מוזיקה אפרו-קריבית ומוזיקה ונצואלית.
1, 2 & 3, הוא זכה לתהילה רבה יותר עם אלבום הפלטינה שלו "Navideno Heart" והאוסף של ה-6 CD שמכר 500,000 עותקים תוך שבועות ספורים בוונצואלה לבדה.
אחדים משיריו נעשו ללהיטים בינלאומיים ועשו להם גרסאות כיסוי זמרים כמו מארק אנתוני, צ'או פליסיאנו (Cheo Feliciano) וקאיין (Chayenne).
אילן שול (נולד ב-4 במרץ 1956) הוא מוזיקאי, קלרניתן, מנצח, מוזיקולוג ופרופסור ששימש כנשיא האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
שול נולד וגדל ברמת גן.
למד בבית הספר התיכון העירוני אהל שם.
ניגן בפסנתר ובגיל 16 עבר לנגן בקלרינט.
למד אצל מל קלר וריצ'רד לסר וכמו כן ניגן בצעירותו בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה בניצוחם של עמי מעייני ושלום רונלי-ריקליס.
שירת בתזמורת צה"ל תחת ניצוחו של יצחק גרציאני.
למד באקדמיה הישראלית למוזיקה בתל אביב כיום בית הספר למוזיקה והשלים תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת דרום קליפורניה, לוס אנג'לס.
ניגן בסינפונייטה הישראלית באר שבע ושימש בה כמנצח משנה.
הוא היה קלרניתן ראשי ועוזר מנצח בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
שול לימד קלרינט באקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים וכן מונה בה לדקאן הפקולטה לאמנויות הביצוע.
משנת 1999 עד שנת 2010 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
אילן רוזנפלד (נולד ב-10 בינואר 1980, כ"א בטבת ה'תש"ם) הוא שחקן, כוכב ילדים, קומיקאי, פזמונאי, במאי, תסריטאי ומחזאי ישראלי.
נודע בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות" וגם בשל הסדרה אותה יצר וכתב, "חצויה".
אביו היה השחקן סימון רוזנפלד ואמו, אנה רוזנפלד, היא רופאה.
בנעוריו היה חבר בלהקת הנוער של העיר.
בשנת 1999 התגייס לשירות צבאי בתיאטרון צה"ל שם הכיר את קובי פרג', עודד פז ואלונה טל, עמיתיו לעתיד ל"הפיג'מות".
כבר בזמן שירותם הצבאי רוזנפלד, פרג' ופז החלו להופיע על בימת החממה של הדומינו גרוס עם קטעי נונסנס שיצרו.
לאחר מכן השלושה יצרו את המופע הצבאי "מה קרה, מלחמה?!", שהיה מורכב ממערכונים קומיים בנושא הצבא, אותם כתבו בעצמם.
בעקבות המופע קיבלו אילן וחבריו הצעה מחברת טדי הפקות להעלות מופע לאחר שחרורם גם בסקטור האזרחי.
במהלך חזרות על המופע האזרחי הוצע לשלושה לנסות את מזלם בטלוויזיה ולהציע סדרה בכיכובם לערוץ הילדים.
כך בשנת 2003 נולדה הסדרה "הפיג'מות" בה כיכב אילן רוזנפלד לצד חבריו במשך תשע עונות (קומדיית המצבים השנייה באורכה בישראל).
בשנים 2003–2015 כיכב בסיטקום "הפיג'מות" שבערוץ הילדים במשך 9 עונות לצד קובי פרג' ועודד פז.
השלישייה כיכבה גם בתוכנית "צרבת".
רוזנפלד כיכב בספין-אוף של הפיג'מות,"קפה קר-סול" (2007–2008) ו-"הפיג'מות במופע של דובל'ה" (2009), וכן בסדרת הטלוויזיה "האחים דה גמה" (2009), ששודרה בערוץ לוגי.
הוא השתתף יחד עם השלישייה בפרק האחרון של העונה הראשונה של "מנדלבאום בלש פרטי" (ספין-אוף נוסף ל"פיג'מות").
במהלך שנת 2007 התחיל להגיש, לצד קובי פרג' ועודד פז, שתי תוכניות ברדיו 99, תוכנית לילדים בבוקר ותוכנית למבוגרים בלילה.
במקביל יצרו את תוכנית המערכונים "העיר שלנו", ששודרה בערוץ 2 של קשת.
השלישייה השתתפה גם ב"פסטיגל פנטזיה" (2006) וב"פסטיגל על הזמן" (2007), ובשנת 2008 שיחק איתם בסרט המוזיקלי "היא לא תדע" ששודר בערוץ הילדים, הסרט מבוסס על שיריו של דני סנדרסון.
בנוסף באותה השנה התארח בסדרת הדרמה של ערוץ 10 "המקום" בתפקיד יעקב גורן.
שיחק בסדרה "החולמים", ובתפקיד אורח בסדרה "עבודה ערבית".
כתב והנחה את תוכנית הטיולים "הנה אני בא", לצד עודד פז.
כיכב לצידה של אליאנה תדהר ויצר את "התכנית", ספיישל טלוויזיוני המשמש כמחווה לתוכניות הילדים והנוער של הערוץ הראשון.
השתתף במופעים "הפיג'מות: המופע" ו"יצא משליטה".
השתתף בתוכנית הבידור "הכל הולך" בעונתה השנייה שעלתה בערוץ 2 של רשת (ולאחר מכן ברשת 13).
משנת 2013 עורך את הסיטקום "הקלמרים" ומשנת 2018 מככב בה בתור שומר בית הספר, יריב.
בשנת 2017 שיחק בתוכנית "אבודים בריבוע" של ערוץ "החינוכית".
ב-2020 השתתף בסרטון שהועלה לערוץ היוטיוב של עודד פז בשם "הפיג'מות – איחוד בבידוד".
ב-2023 התארח בתוכנית הרדיו "קול האוניברסיטה" שהנחה צח שמעון.
כתסריטאי בשנים 2003–2015 יצר וכתב את הסיטקום "הפיג'מות" בו גם כיכב.
כתב את התוכנית "צרבת" בערוץ 24. יצר יחד עם שירה אלון את הסדרה "חצויה" (הסדרה נמכרה ללמעלה מ-80 מדינות ברחבי העולם).
בשנים 2013–2014 כתב יחד עם שירה אלון את הפסטיגלים "X פסטיגל" ו"משחקי הפסטיגל".
יצר וכתב את הסדרה "שוברי גלים".
כתב את הסדרה "פולמון" בשיתוף שירה אלון.
בנוסף היה עורך תסריט בסדרות "הקלמרים", "מריו", "המלון של פיני" ועוד.
ב־2019 כתב וביים את הסדרה "בצפר" שהיא עיבוד לסדרה "בצפר" מ־2005.
כתמלילן רוזנפלד כתב שירים לסדרה "חצויה" (אותה גם יצר וכתב) ולסדרה בה הוא מככב, "הפיג'מות".
הוא כתב את שיר הפתיחה לסדרה "גאליס" ואת שיר הנושא לסדרה "שוברי גלים".
ל"חצויה" הוא כתב את השירים "הכל שקט", "על גג העולם", "כל הפעמים", "משמעות שונה" ו"רגע לפני".
לסדרה "הפיג'מות" הוא כתב את השירים: "המחסן שלי" (יחד עם עודד פז), "שיר מקורי לא שלנו" (יחד עם עודד פז וקובי פרג') והמון אחרים.
ל"פסטיגל" כתב את שיר הנושא ל-"X פסטיגל" ו"משחקי הפסטיגל".
כמו כן כתב את השירים "נרניה זה כמו רמת גן" (2006) ו"פחית בראש" (2007) (יחד עם עודד פז וקובי פרג').
את "צחוק זה חוק" (2009) כתב לחברו עודד פז לפסטיגל כמו גם את "נולדתי להופיע" (2013) שביצעו עודד פז ועדי הימלבלוי, וכן כתב את השיר "האיש שבקיר" עבור "משחקי הפסטיגל" (2014) שביצע דניאל מורשת.
כמחזאי ב-2003 כתב את המחזמר של "הפיג'מות" לצידו של רובי דואניאס בו הוא גם כיכב, וב-2022 כתב את ההצגה "אבא עושה בושות" על פי ספרו של מאיר שלו.
הוא גרוש ואב לשתי בנות.
אילן רבינוביץ' (נולד ב-14 בפברואר 1968) הוא פסיכיאטר ואיש תקשורת ישראלי.
רבינוביץ' נולד ברמת אביב וגדל ברמת גן, למשפחה דתית-לאומית.
אביו חיים הוא רואה חשבון בעל משרד פרטי, ואימו חיה היא מורה.
כשהיה בן 13 נהרג אחיו יואב, הצעיר ממנו בשנתיים, בתאונת רכבת, בטיול של תנועת בני עקיבא.
מאז שינה אביו את שם משפחתו ליואבי-רבינוביץ'.
רבינוביץ' למד בתיכון צייטלין בתל אביב במגמה ריאלית, ושירת בצה"ל כקצין שלישות.
בתום שירותו הצבאי למד רפואה בטכניון.
עבר סטאז' בבית החולים השרון והתמחה בפסיכיאטריה במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, בהדרכתו של פרופ' לאון גרינהאוס.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בדיכאון עמיד ובטיפול בנזעי חשמל.
הוא המשיך לשמש כרופא באגף הפסיכיאטרי של המרכז רפואי שיבא, ובהיותו דובר יידיש עבד כרופא במרפאה שמתמחה במגזר החרדי במרכז רפואי שיבא.
הוא עבד בשיבא עד שנת 2003, אז הקים קליניקה פרטית בשם "מרכז יואב", על שם אחיו שנהרג.
במרפאתו הוא עוסק בטיפול פסיכיאטרי במטופליו לפי המודל הביופסיכוסוציאלי.
רבינוביץ היה בעל טור אישי שבועי, במשך שנתיים, באתר האינטרנט "וואלה", ופרסם במשך שנתיים טור אישי ב"ליידי גלובס".
משנת 2008 הגיש רבינוביץ' את התוכנית "שעת נפש" בגלי צה"ל יחד עם חנוך דאום.
במהלך התוכנית ראיינו השניים מאזינים שהתקשרו לבקש עצות וכן אנשי ציבור ומפורסמים שלהם רבינוביץ ערך מעין אבחנה פסיכיאטרית בשידור.
בין המשתתפים בתוכנית: איתן הבר, קובי אוז, דורי בן זאב, עידו תדמור, סשה דמידוב, רם אורן, דן מרגלית, קורין אלאל, יובל שם-טוב, איתן פוקס, חמי רודנר, מיכל אמדורסקי ואחרים.
באוגוסט 2012 התחיל רבינוביץ' להגיש תוכנית לילית שבועית ברדיו תל אביב בשם "ציפור הנפש - על הספה עם הפסיכיאטר אילן רבינוביץ'".
בתוכנית הוא מארח אישים מוכרים לשיחת נפש, מנתח אירועים אקטואליים מההיבט הפסיכולוגי, ומקיים שיחות עם מאזינים.
בשנת 2010 שודרה התוכנית "פרופיל 2010" בטלוויזיה החינוכית ובערוץ 2, שבה השתתף רבינוביץ' בפאנל שעורך ניתוח אישיותי לדמויות ציבוריות שונות מהארץ ומהעולם.
בשנת 2011 שודר בערוץ 2 הסרט התיעודי שעשה אודות פדופילים בישראל, "אני פדופיל", בבימויו של תור בן מיור.
הופיע בתוכניתו של אמנון לוי "פנים אמיתיות" בערוץ 10, שם חשף לראשונה את העובדה שלצד בתו הבכורה שקפצה כיתה, שני ילדיהם הנוספים הם אוטיסטים בתפקוד נמוך.
לדברי רבינוביץ הדבר גרם לו לצאת בשאלה.
רבינוביץ שימש כיועץ הפסיכולוגי לתוכנית המציאות "האח הגדול" והדבר נקשר עם ביקורת על התנהלותו.
רבינוביץ' נשוי ליונית, רואת חשבון ובעלת גלריה.
בדצמבר 2015, לאחר פרסום החשדות שגרמו להתפטרותו של שר הפנים, סילבן שלום, יצא רבינוביץ' להגנתו של שלום.
במרץ 2011 התפרסמה בעיתון "ידיעות אחרונות" כתבה של רז שכניק וגבי בר-חיים, שבה נטען כי רבינוביץ' חושף סודות ושמות של מטופלים שלו ושעודד מטופלים לבגוד בבני זוגם.
רבינוביץ' הכחיש את ההאשמות בכתבה והגיש תביעת דיבה על סך 4 מיליון ש"ח נגד העיתון והכתבים.
לאחר מכן הגיעו ככל הנראה הצדדים לפשרה ומאז פרסם ד"ר רבינוביץ עשרות טורים אישיים ומאמרים מקצועיים ב"ידיעות אחרונות" ובאתר ynet.
במרץ 2012 פרסם רז שכניק כתבה המבקרת את הפקת "האח הגדול" דאז, ובה נטען כי התנהלותו של רבינוביץ' כלפי משתתפים של תוכנית "האח הגדול" (בעיקר בעונתה השנייה) נגדה את כללי האתיקה המקצועית, בין היתר בשל המלצתו לנטילת תרופות פסיכיאטריות בלי שיידע אותם על תופעות הלוואי.
בהמשך טען כי הפקת התוכנית השתמשה בו כ"עלה תאנה" למעשים פסולים ולהפעלת המתמודדים בתוכנית לצורכי רייטינג.
בעקבות הטענות הוקמה ועדה מטעם משרד הבריאות לחקירת הנושא שהחליטה לא להגיש מסקנות אישיות כנגד רבינוביץ' והפקת התוכנית, אך קבעה כללים אתיים לתוכניות ריאליטי עתידיות.
בפברואר 2013, לאחר הליך של גישור, דווח באמצעי התקשורת שמפיקי "האח הגדול" ורבינוביץ ישלמו סכום של כ-1.5-2 מיליון ש"ח כפיצוי לשלושה מתמודדים בעונה השנייה של התוכנית, ששניים הגישו כנגדם תביעה משפטית בנושא והשלישי התעתד לעשות כן.
בדצמבר 2016, בתחקיר "המקור" של ערוץ 10, על חסידות גור, הובאו עדויות על מרשמים לכדורים שנתנו פסיכיאטרים, ובהם ד"ר רבינוביץ', לנערים שהובאו אליהם למרפאה על ידי משגיחים מהישיבה שבה למדו, כדי לדכא את היצר המיני שלהם.
באחד המקרים כתב רבינוביץ למטופל: "אסור יותר לשפוך זרע לבטלה!", ו"אסור להיכנס לתכני מין באינטרנט!".
רבינוביץ' הסביר כי מדובר בחסיד שסובל מהתמכרות לחומרים פורנוגרפיים ומאוננות כפייתית שאינה מאפשרת לו לקיים יחסי אישות עם רעייתו.
הוא הוסיף והסביר שפסיכיאטר מחויב להיכנס לראש של מטופלו ואם בחור ירצה להתאבד עקב אוננות יתר, הוא מחויב כפסיכיאטר לתת לו תרופות ולא להסתפק באמירה שאין בכך בעיה.
בינואר 2017 יצא לאור ספרו "פסיכיאטר על הספה" בהוצאת ידיעות ספרים.
הספר מתאר את הטרגדיות בחיי ד"ר רבינוביץ' ואת התמודדותו עימן.
באותה תקופה פרסם רבינוביץ' את הקלטת ההודעה הקולית האחרונה שהשאיר לו דודו טופז שעות ספורות לפני שהתאבד בתא המעצר ב-2009. הפרסום עורר ביקורת ונטען כי הוא פוגע בחסיון הטיפול בטופז, ושפורסם במטרה לקדם את ספרו של רבינוביץ'.
רבינוביץ' טען בתגובה כי ההקלטה פורסמה ברשות ולבקשת ילדיו של טופז, אך הפסיכיאטר ערן רולניק ציין שלפי חוק זכויות החולה רשות כזו יכולה להינתן רק על ידי המטופל עצמו או בית המשפט.
בתגובה לתלונות של רופאים ללשכת האתיקה של ההסתדרות הרפואית, יו"ר הוועדה ד"ר תמי קרני קבעה ש"אין פגם בפרסום ההודעה האחרונה של דודו טופז", אך מנגד מתחה ביקורת על רבינוביץ באומרה: "הייתי מעדיפה התנהלות צנועה יותר של רופאים בתקשורת".
אילן פז (נולד ב־11 בפברואר 1960) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שהחל את דרכו כקצין לוחם בשייטת 13 וכיהן כראש המנהל האזרחי.
פז גדל בחיפה הוא בנם של כרמלה ואורי פז מחיל הים.
התחנך בבי"ס תיכון עירוני ה' בכרמל.
עם גיוסו לצה"ל ב-1978 התנדב פז לשייטת 13. הוא השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר בבה"ד 1 אותו סיים בשנת 1982. עם תום הקורס שב לשייטת 13 ושימש כמפקד צוות לוחמים.
ביומה הראשון של מלחמת שלום הגליל השתתף כמפקד כח במבצע ההנחתה בשפך אל-אוואלי.
בהיותו בדרגת רס"ן הצטרף לקורס חובלים אותו סיים במחזור ס' בשנת 1987, בהמשך שימש כמפקד ספינת הטילים אח"י יפו (סער 4) בשנים 1988–1989.
בשנת 1989 חזר פז לשייטת 13 לתפקיד כמפל"ג הדרכה.
ובשנים 1994–1995 קיבל את תפקיד סגן מפקד השייטת.
במסגרת תפקידיו השתתף כמפקד כוח במספר רב של מבצעים מעבר לקווים בלבנון ובמדינות ערב שונות.
בשנת 1996 עבר פז לשמש כמפקד חטיבת מנשה, חטיבה מרחבית האחראית על מרחב ג'נין והועלה לדרגת אל"ם.
בתפקיד זה עסק בעת התרחשות מהומות מנהרת הכותל.
בשנים 1999–2000 שימש פז כמפקד מפקדת כוחות אוויר מיוחדים בחיל האוויר.
בתפקידו הבא שימש פז כמפקד חטיבת בנימין, האחראית על מרחב רמאללה, ופיקד עליה במהלך האינתיפאדה השנייה.
פז לחם במבצע חומת מגן במהלך המבצע השתלט מחדש כוח דו חטיבתי של חטיבת בנימין וחטיבה 500 בפיקודו של פז, על העיר אל-בירה.
ב-15 באפריל 2002, היה מפקד המבצע ללכידת מרואן ברגותי.
לימים טען פז כי ברגותי נעצר מתוך נקמה של ממשלת ישראל ואף אחד לא באמת מאמין שהשתתף בפועל בפיגוע.
ברגותי הורשע בין השאר בחמישה מעשי רצח.
בעקבות ועדת בדיקה בראשות אלוף איל בן ראובן, על התנהלות החטיבה בפיקודו בעת שצלף פלסטיני הרג עשרה אזרחים וחיילים בסמוך למחסום המשטרה הבריטית במרץ 2002, נרשמה לפז הערה פיקודית, על שני כשלים: על שלא וידא שהכח בשטח ביצע את הוראותיו הספציפיות בליל האירוע, ועל שמירת קשר לקויה עם משפחות החללים.
בשנת 2002 הועלה פז לדרגת תא"ל ומונה לראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון במקום תא"ל דב צדקה .
כראש המנהל האזרחי נקלע פז לעימות מתמשך עם הנהגת המתנחלים באיו"ש על רקע מאבקו התמודדותו עם המאחזים.
בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות הגיש תלונה במשטרה על איומים על חייו.
בשנת 2006 השתחרר פז מצה"ל.
לאחר שחרורו הצטרף פז למועצה לשלום ולביטחון.
בנוסף, פז היה חבר במועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל עד שנת 2017.
פז השתתף בכתיבת הנספח הביטחוני של יוזמת ז'נבה בשאיפה לפתרון הסוגיה הפלסטינית.
יחד עם השר לענייני אסירים ברשות הפלסטינית, הישאם עבד א-ראזק גיבש תוכנית לשחרור אסירים פלסטינים כחלק מניהול המשא ומתן לשלום.
כן כתב יחד עם הפרקליטה טליה ששון מסמך בנושא שמירת חוק וסדר ביהודה ושומרון.
המשיך בכתיבת תוכניות נוספות כמתווה כולל או נקודתי ליעד השלום.
במסגרת משפט בארצות הברית, בו תבעו שש משפחות אמריקאיות את הבנק הערבי באשמת מימון טרור בתקופת האינתיפאדה השנייה.
פז הגיש חוות לטובת הבנק.
פז ניהל במשך כשנתיים את "ביטיאיי - יוצאים מהקיפאון ישראל בע"מ (חל"צ)" ארגון של אנשי עסקים בכירים התומכים בפתרון שתי המדינות.
בחודש יוני 2019 התפטר מהנהלת החברה.
פז חבר בהנהלת יוזמת ז'נבה ומפקדים למען ביטחון ישראל.
פז נישא ב-1986 לאלונה איידלמן, ד"ר לרפואה, ולזוג ארבעה ילדים, בניו שירתו אף הם בחיל הים.
אך לאחר מספר שנים התגרש פז מאיידלמן.
ב-2010 נישא פז בשנית לרותם כהן, ד"ר לביולוגיה, ולזוג שתי בנות.
פז בוגר תואר ראשון בלימודי מזרחנות וארץ ישראל באוניברסיטת חיפה בשנת 1994 ובוגר בית הספר הצבאי הצרפתי אקול מיליטר בשנת 1999.
אילן עמית (19 בינואר 1935 - 11 במרץ 2013) היה מתמטיקאי והוגה דעות ישראלי, מעובדי חברת רפא"ל ו"המוסד".
אילן כרוך (עמית) נולד ב-19 בינואר 1935 בחיפה, בן לאריה כרוך, מורה למתמטיקה, סגן מנהל בית הספר הריאלי בחיפה וממייסדי "הצופים העבריים".
עמית למד בבית הספר הריאלי ונמנה עם תלמידיו של יוסף שכטר (ה"שכטריסטים").
בשנת 1960 נמנה עם מקימי המושב השיתופי יודפת, שנוסד ברוח ערכיו של שכטר.
לימד ספרות בתחילת שנות הששים בתיכון עירוני ד' בחיפה והלהיב תלמידים לבקר ביודפת
ב-1962 סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה בטכניון.
עבד במחלקת חקר ביצועים של חברת "מקורות" וב-1965 מונה למנהל המחלקה, תפקיד אותו מילא עד שנת 1967. היה מנהל משותף של חברת נת"ם - חברה לניתוח מערכות וחקר ביצועים.
בשנת 1967 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מהטכניון, על עבודה שכותרתה "שיטה וריאציונית עבור המשוואה הדיפרנציאלית של לבנר ושמושיה", בהנחייתו של אלישע נתניהו.
היה מרצה למתמטיקה בפקולטה למתמטיקה של הטכניון.
בסוף שנות ה-70 הצטרף למחלקה למחקרים צבאיים ברפא"ל.
במהלך עבודתו זו, בגיל 46 התעוור עקב מחלה.
בסוף שנות ה-80 צורף על ידי עוזי ארד, סגן ראש אגף המודיעין ב"מוסד", לצוות שעסק בהערכות מודיעין וגיבש המלצות מדיניות ואסטרטגיות.
בנוסף לעבודתו עסק בפעילות רוחנית בהשפעת המיסטיקן גורדייף.
שימש עורך-שותף של אחדים מגליונות כתב העת "מחשבות".
עמית נישא שלוש פעמים והוליד ארבעה ילדים.
נפטר בחודש מרץ 2013 ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
גורדייף והעבודה הפנימית, הוצאת מפה, 2005.
חידת הנוכחות - פרקים בעבודה הפנימית, ספרי עליית הגג, 2013.
המנורה - אוטוביוגרפיה (לא ממש) רוחנית, עליית הגג ומשכל, 2014.
אילן שלומי יוסי שוחט (נולד ב-21 בספטמבר 1974) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש עיריית צפת מ־2008 עד 2018. שימש כמנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.
נבחר מטעם מפלגת ישראל ביתנו לכנסת העשרים, אך פרש מהכנסת והתפטר מרשימת המועמדים בטרם נכנסה הכנסת לתפקידה כדי להמשיך לכהן ראש העירייה.
אילן שוחט נולד ב-21 בספטמבר 1974 בשכונת כנען שבצפת ליעקב שוחט (שוחטים), יליד אירן, ולרבקה לבית נאמן, ילידת הארץ ממוצא תוניסאי.
הוא קרוי על שמה של אחות אמו אילנה נאמן, שנרצחה בפיגוע במעלות, וביקשה זאת במכתב שנמצא בבגדיה.
בשנת 2003 התמודד בפריימריז לראשות סניף הליכוד המקומי; לאחר שהפסיד לראש העיר המכהן, עודד המאירי, התמודד בראש רשימה עצמאית, זכה בכ־15% מהקולות לראשות העיר ובמנדט אחד במועצה.
משנת 2006-2008 כיהן כמנכל התאחדות התעשיינים בצפון.
במסגרת תפקידו ניהל בהצלחה את מטה החרום של התעשייה במהלך מלחמת לבנון השנייה.
עד לבחירות 2008 שימש שוחט ראש האופוזיציה המקומית.
בסבב השני של הבחירות שהתקיימו בנובמבר 2008 ניצח שוחט בפער של כ־20 אחוזים את ראש העיר המכהן, ישי מימון.
בעת שנבחר, היה שוחט ראש העיר הצעיר בישראל.
הוא נמנה עם הדוחפים העיקריים להקמת הפקולטה לרפואה בגליל, והשקיע מאמץ רב על מנת שצפת תיבחר לעיר שבה תוקם הפקולטה.
בפברואר 2012, כחבר במפלגת קדימה, הודיע לציפי לבני על כוונתו לתמוך ביריבהּ, שאול מופז, לראשות המפלגה.
בדצמבר 2012 הכריז על הצטרפותו למפלגת ישראל ביתנו.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב־22 באוקטובר 2013, זכה שוחט ב-51.7% מקולות הבוחרים; המתמודד העיקרי מולו, שלמה חדד, קיבל 28.6% מהקולות.
ב־19 בינואר 2015 הציב אביגדור ליברמן, יו"ר מפלגת ישראל ביתנו, את שוחט במקום הרביעי ברשימת המפלגה לבחירות לכנסת העשרים; שוחט נבחר לכנסת, אך שבוע לאחר הבחירות פרש מרשימת המועמדים, בטרם נכנסה הכנסת לתפקידה, כדי להמשיך בתפקיד ראש עיר, והוחלף על ידי רוברט אילטוב.
בפברואר 2012 נחקר שוחט ביאח"ה, בחשד שנטל שוחד במערכת הבחירות שהתקיימה ב-2008, באוגוסט אותה השנה החליטה פרקליטות מחוז צפון לסגור את התיק.
בתחילת 2015, זמן קצר לפני הבחירות לכנסת, הגיש נהגו לשעבר תביעה לפיצויי פיטורים ורכיבי שכר שונים נגד עיריית צפת ושוחט עצמו, ובה טענות קשות נגד שוחט.
ביולי 2016 פסק בית הדין האזורי לעבודה שטענות הנהג היו שקריות והועלו בחוסר תום לב, וחייב אותו לשלם לשוחט 10,000 ש"ח כהוצאות משפט ושכר טרחת עורך דין.
בפברואר 2017 נעצר שוחט יחד עם עוזרו גילי אדלר ויו"ר ש"ס בעיר רונן גנון בחשד לשורת עבירות, בהן לקיחת שוחד, העלמת הכנסות, מרמה והפרת אמונים.
באוגוסט 2018 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת התיק נגדו.
את ההודעה על סגירת התיק כנגדו קיבל שוחט שלושה חודשים לפני הבחירות לראשות העיר צפת, בהן הפסיד בסיבוב הראשון כאשר הגיע למקום השלישי עם כ-21 אחוזי תמיכה.
כיום שוחט עומד בראש חברה (כדברא בע"מ) העוסקת בתחום הייעוץ והיזמות, נדל"ן ותשתיות אנרגיה.
ב־20 ביולי 2021 הודיע השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, עודד פורר, כי הוא מתכוון למנות את שוחט למנכ"ל המשרד וב-5 בספטמבר 2021 התמנה שוחט ונכנס לתפקידו.
שימש בתפקיד זה עד 29 בינואר 2023.
הוא מתגורר בשכונת "נוף כנרת" בצפת.
אילן עזרן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף המפקד כיום על האקדמיה למפקדי גדודים במילואים, הקורס להכשרת מג"דים במילואים בזרוע היבשה.
עזרן שימש מפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ופיקד על חטיבת ירושלים ועל גדוד רותם של חטיבת גבעתי.
עם גיוסו לצה"ל שובץ עזרן בחטיבת גבעתי.
בגבעתי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון.
בשנת 2004 עזרן הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד רותם, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה ובהמשך בשורה של מבצעים ברצועת עזה לאחר חטיפת גלעד שליט וכן בלחימה בלבנון במסגרת מלחמת לבנון השנייה, שם פעל הגדוד תחת אוגדה 91. מיד לאחר מלחמת לבנון השנייה סיים את תפקידו.
לאחר שסיים תפקידו, מונה למפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
לאחר שחרורו, ולאור ניסיונו כמפקד פו"ם אלון, התבקש לבחון את אופן הכשרת מג"די המילואים בצה"ל על ידי מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הזרוע.
עזרן הקים צוות מומחים שמונה אנשי מקצוע מעולים.
צוות זה הציע לשנות את מודל ההכשרה של מג"די המילואים וזאת על מנת לשפר משמעותית את ההכשרה ולהוריד את חסמי הכניסה לקורס.
מחזור ראשון של האקדמיה נפתח במרץ 2021 בפיקודו.
במרץ 2022 נפתח מחזור שני ועזרן מונה למפקד האקדמיה (תפקיד אותו הוא מבצע במילואים).
עזרן בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר שני בצבא וביטחון מאוניברסיטת חיפה והוא בוגר מב"ל (המכללה לביטחון לאומי).
אילן סבג (נולד ב-12 במרץ 1970) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף.
שימש כקצין ההנדסה הראשי בשנים 2017–2020.
התגייס לצה"ל ב-1988 ושירת כלוחם-פלס ומפקד כיתה בחיל ההנדסה הקרבית.
לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה, סגן מפקד ומפקד פלוגת הנדסה.
פיקד על סיירת יעל בתקופת הלחימה בדרום לבנון והשתתף במבצע מרכבות האלים.
לאחר מכן שימש סגן מפקד יהל"ם (יחידת הנדסה למשימות מיוחדות).
סבג פיקד על גדוד 603 באינתיפאדה השנייה, תקופה בה לחם הגדוד באזור רצועת עזה, בשנים 2003–2005. סבג החליט להשתמש במחלקת הסיור (מחס"ר, בפיקודו של סגן אדם קימה) לפעילות התקפית נגד המחבלים ולא רק לביטחון שוטף.
לוחמי המחס"ר התאמנו למשימה זאת, בין השאר בצליפה ביום ובלילה, ופיתחו טקטיקות ללוחמה זעירה ומארבים.
האימונים נשאו פרי ובתקופה זו חיסלה המחס"ר עשרות מחבלים, רבים מהם על ידי צלפי היחידה במארבים ובטקטיקות שפיתחה, וזאת ללא נפגעים למחס"ר.
על הישג זה זכתה המחס"ר בצל"ש אלוף פיקוד הדרום.
תחת פיקודו הגביר הגדוד את השימוש בדחפורי D9 משוריינים לפתיחת צירים בעקבות השימוש הרב במטעני גחון שהצליחו להשמיד 4 טנקים ישראליים.
לאחר מכן שימש מפקד בא"ח הנדסה ועמד בראש ענף ההנדסה במרכז לאימוני יבשה.
כאלוף-משנה שימש כקצין ההנדסה של פיקוד הדרום, כיהן כראש מחלקת תורת ההנדסה הקרבית בזרוע היבשה וכמשנה לקצין הנדסה ראשי.
ב-2013 מונה למפקד בית הספר להנדסה צבאית.
בתום תפקידו יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
ביולי 2016 הוחלט על מינויו לכהן כקצין הנדסה ראשי, והעלאתו לדרגת תא"ל (תת-אלוף).
בפברואר 2021 נבחר על ידי הרמטכ"ל אביב כוכבי לעמוד בראש ועדת חקירה בנוגע למותו של רון אליהו, במהלך גיבוש צנחנים, כתוצאה מהידרדרות אוטובוס, בה מצא רון את מותו.
באוגוסט 2017 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין הנדסה ראשי.
הוא שירת בתפקיד עד אוגוסט 2020.
כקהנ"ר פיתח סבג תפישת לחימה הנדסית אותה כינה "הנדסת המפץ".
לפי תפישה זו בשדה הקרב המודרני, הכולל ארגוני טרור המתבצרים בשטח אזרחי בנוי, האיום העיקרי הוא מטעני חבלה, מלכודות נפץ ורשת מנהרות תת-קרקעיות התקפיות והגנתיות כאחת.
תפקידו העיקרי של חיל ההנדסה הקרבית בשדה קרב זה הוא להתגבר על האיומים הללו, להגן על הכוחות המתמרנים ולהשמיד את תשתיות הטרור והלחימה של האויב.
לפיכך הכוחות ההנדסיים מהווים חלק חיוני במערך המתמרן ונדרשים להוביל בחזית לצד החי"ר והטנקים.
לשם ביצוע המשימה הועלתה רמת ההכשרה של הפלסים ונוספו לה יכולות קומנדו, חבלה מתקדמת, נטרול זירות מטענים ולוחמת מנהרות.
זאת בנוסף להצטיידות באמצעי לחימה מתקדמים ובהם רובוטים צבאיים, כלים כבדים ומשוריינים.
בתקופתו המשיך חיל ההנדסה הקרבית בהתעצמות: הנמ"ר ההנדסי נקלט בחיל (בגדוד 603) ונרכשו עשרות כלי צמ"ה בהם דחפורים שמוגנו בישראל, שופלים, מחפרים כבדים מדגם באגר E-349 שמוגנו בישראל ומקדחי-בורות.
כמו כן הצטייד חיל ההנדסה ברובוטים ובהם כלי צמ"ה בלתי מאוישים.
לצד הרכש, החליט סבג, שחלק מיכולות הקומנדו, החבלה והלחימה בתווך התת-קרקעי של יהל"ם יוטמעו גם בגדודי ההנדסה הקרבית הרגילים.
יכולות אלו יאפשרו להם לצד פריצת הדרך ונטרול מטעני האויב גם הגדלת הקטלניות ויכולת ההשמדה של תשתיותיו.
תחת פיקודו הטמיע פיקוד הדרום טכנולוגיה מתקדמת לאיתור והשמדת מנהרות תת-קרקעיות, דבר שהוביל לרצף מוצלח של השמדת למעלה מ-15 מנהרות טרור חודרות גדר ברצועת עזה, כאשר בפיצוץ אחת המנהרות נהרגו 14 מחבלים.
בדצמבר 2018 הוביל את החיל במבצע מגן צפוני לניטרול מנהרות הטרור שחפר חזבאללה לשטח ישראל, תוך הטמעת טכנולוגיות פורצות דרך לאיתור מנהרות וניטרולן.
המבצע הסתיים בהצלחה וליהל"ם הוענק צל"ש אלוף פיקוד הצפון.
ב-2019 הוציאה מקהנ"ר, ביחד עם עמותת חיל ההנדסה, ספר מורשת ובו תיאור מפורט של תולדות החיל ומורשת קרב.
באוגוסט 2020 סיים את תפקידו והוחלף בידי תא"ל עידו מזרחי.
סבג מכהן כמנכ"ל חברת עתיר אנרגיה מתחדשת.
הוא בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במינהל ציבורי ואסטרטגיה.
אילן קובץ' (נולד ב-22 בינואר 1978) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי וסטנדאפיסט ישראלי.
קובץ' נולד וגדל בחיפה בה למד בבית הספר הריאלי.
בשנת 2002 שימש ככותב בסדרה "שידורי המהפכה".
ב-2003 גילם את השרת במופע הסטנד-אפ "לא נפסיק לצחוק".
ב-2005 השתתף בסדרה "עובר כל גבול" כסטנדאפיסט (בתפקיד עצמו).
בשנת 2011 השתתף בתפקיד עצמו בסדרות הסטנד-אפ "ביפ קומדי-בר" ו"צחוק מעבודה".
באותה השנה, יצר, כתב ושיחק בסדרה הקצמרה "אין דאגות" יחד עם ליאור דובדבני.
בשנת 2012 השתתף בסדרה "איזה יום" והנחה את הסדרה "אל תענו לי!", בה שימש גם ככותב.
הוא כתב ושיחק יחד עם ליאור דובדבני בסדרות "אל תענו לי!", ו"דובדבני וקובץ' בבית האח הגדול".
ב-2013 השתתף יחד עם ליאור דובדבני בסדרת הסטנד-אפ לילדים "הצחוקייה".
בשנת 2015 השתתף כמתמודד בשעשוען הטלוויזיה "מי למעלה?", ושיחק בסדרות והסרטים "הקלמרים", "מה כבר יכול לקרות?!" ו"אני לא מאמין, אני רובוט?!".
בשנת 2016 השתתף בשעשועונים "הטוב מכולם", בו גם שימש ככותב, וב"היחידה".
הוא שיחק בסדרות "סוסי פרא" ו"מיסטר צ'יפס".
בשנת 2017 גילם את דני בסדרה הקומית "שמחות", והשתתף בסדרות המערכונים "קומדי סנטרל סטיישן", יחד עם ליאור דובדבני.
ב-2018 השתתף בסדרה "מתחת לעור".
בשנת 2020 השתתף בסדרה "השופטת ליטל" כסטנדאפיסט, שמגלם עורך דין (בתפקיד עצמו), שיחק בסדרות "שב"ס" ו"סברי מרנן", ושימש ככותב בסדרות "מועדון לילה" ו"קומדי סטאר".
בשנת 2022 השתתף כמתמודד בשעשועון הטלוויזיה "המרדף".
ב-2024 גילם את פיני דותן בסדרה "רוני ותום", והשתתף בסדרת הדרמה "יונייטד היי".
בשנת 2006 החל לכתוב ולעבוד עם מי שיהיה שותפו העיקרי ליצירה, הקומיקאי ליאור דובדבני.
השניים התפרסמו כצמד קומי, והשתתפו יחדיו במגוון סדרות ותוכניות טלוויזיה, שעשועונים ועוד.
בשנת 2007 השניים התפרסמו לראשונה כאשר הגישו פינה שבועית בשם "איזה באסה" בתוכנית "יאיר לפיד".
לאורך השנים השניים כתבו ושיחקו במגוון פרויקטים, לרבות הסרט "מה כבר יכול לקרות?!" ו"אני לא מאמין, אני רובוט?!".
כמו כן, שיחקו וכתבו בסדרה הקומית "דובדבני וקובץ'", ששודרה במשך שתי עונות בשידורי קשת.
כמו כן כתבו ושיחקו בסדרות "סחילנד" בערוץ טדי, ו"אחמד ואחמד" בערוץ קומדי סנטרל.
קובץ' נשוי ואבא לשלושה ילדים.
בעל תואר ראשון במשפטים ובמנהל עסקים.
שלמה אילן קינן (נולד ב-19 בינואר 1981) הוא גיטריסט ומלחין.
בוגר המרכז למוזיקה מן המזרח בשכונת מוסררה בירושלים.
למד גיטרה אצל אמיר פרלמן.
נגן גיטרות, בס, וכלי מיתר מזרחיים.
ניגן ומנגן בהרכבים שונים, ביניהם להקת "בית אבא", "עטרוש", "מג'ודה", "ג'אלי אנמסבל", "הלל", טריו "סימני דרך", "תחמילה", אנסמבל "שיר ידידות" ו"טרה רוסה" שהיה אחד ממקימיו.
ניגן לצד שלמה גרוניך, רואי לוי, יפתח דקל, מרדכי יצהר בוימל, יוסל'ה אשל, אלעד גבאי ואורה ברנס, אביחי פז גרינוולד, עמיחי בן דרור ועוד.
העלה מופע אישי בשם "שלמה אילן קינן – נקודות דרך".
בשנת 2000 יצא אלבום שהוקלט בהופעה חיה ב"מעבדה" בירושלים.
הלחין לצד דוד דאור את השיר "פתח לבך" והשתתף בהקלטתו.
כתב וביצע את המוזיקה לסרט האנימציה "תיהמת" שביים משה בנברם במסגרת פרויקט גמר במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר.
השתתף במופע "שצף קצב ירושלמי".
השתתף כחלק מלהקת צלילי בית לחם במופע "מים לדוד המלך" - ערב של מוזיקה והומור לכבוד דוד המלך שהועלה בבית אבי חי בהנחיית גיל קופטש
מילן (אילן) נובקוביץ (29 באוגוסט 1940 – 24 באוקטובר 2015) היה מלחין ומעבד ישראלי.
מילן נולד בעיר בלגרד שביוגוסלביה לאב ממוצא סרבי ולאם ממשפחת החזן גלנץ.
בשנותיה הראשונות של מלחמת העולם השנייה בילה אצל סבתו מצד אביו שלימדה אותו לנגן ולצייר.
עוד לפני תום המלחמה נפרדו ההורים.
לימים נישאה אמו לעורך הדין דוד אלקלעי שהיה ראש הקהילה היהודית בבלגרד.
בשנת 1947 נולדה אחות למילן והמשפחה המורחבת התכוננה לעלות לישראל.
דוד אלקלעי השתלב לעבודה ביד ושם לתיעוד ושימור עלילות יהדות יוגוסלביה.
בגיל 10 עלה לארץ ישראל וצורף לחברת הילדים בקיבוץ עין המפרץ, שם קיבל את השם אילן ואומץ על ידי משפחת ארנון שהיו מחניכיו של יאנוש קורצ'אק בפולין ומשעלו לישראל, הקדישו את חייהם לחינוך הנוער העולה.
לזוג היו שלושה בנים ואילן נהנה מיחס חמים ומעודד בצעדיו הראשונים בארץ.
ביניהם אף כינו את אילן לאונרדו דה וינצ'י בגלל כישרונותיו הרבים בעבודות הכפיים השונות ונטייתו הבולטת למוזיקה.
בקיבוץ בילה כמעט עד סוף התיכון.
משנות ה-60 המוקדמות ועד שנת 2005 התגורר בביתו שבשכונת בקעה בירושלים.
אילן למד לנגן בקלרינט אצל יונה אטלינגר במשך כמה שנים וזכה במלגות קרן שרת מגיל 15.
בשנת 1958 התגייס לצבא והצטרף לתזמורת צה"ל כנגן קלרינט, תחת ניצוחו של יצחק גרציאני.
גרציאני היה מנצח נערץ ופתח בפני אילן את הסקרנות לעולם העיבוד המוזיקלי.
בהיותו תושב הצפון בצעירותו, ניגן באירועים מוזיקליים רבים בחיפה, כך גם הכיר את המפיק דב זעירא ובשנת 1964 שיתפו פעולה, ויחד הוציאו את התקליט "הנשיקה הראשונה" שאת שיר הנושא "הנשיקה הראשונה" הלחין אילן למילים של המשורר אברהם בן זאב.
השיר הפך מיד ללהיט והזמרת גילה אדרי הפכה כוכבת.
בתקליט ניגנו קובי אשרת (בס), ריצ'רד פרץ (גיטרות וליווי), יוסף ליטובסקי (אח של דני ליטני – גיטרות קצב), מנשה גלזר (אורגן ואקורדיון), מישל אדרי (תופים).
בשנת 65 ואחרי שקבע מושבו בירושלים, החל לעבוד בעיריית ירושלים כאחראי על פרויקטים מוזיקליים.
יסד את תזמורת הבוגרים של העירייה וכתב להם עיבודים שונים.
באותם ימים נולד גם פרויקט "פזמון תיכון" שאילן היה מיוזמיו.
ערך ועיבד את השירים שכתבו הנערים הזוכים בתחרות וליווה את הזמרות הצעירות לפני ההופעות, בהן אסתר הירשברג (לימים שמיר) ורוחמה רז.
אילן הלחין מוזיקה ל"קבארט הסאטירי" ש"רץ" בימים ההם במרתפי סוראמלו למילים של אפרים סידון.
בשנת 1969 יזם סשן הקלטות ב"קול ישראל" יחד עם "שלישית השמרנים" (איתם עבד מספר שנים כמלחין ומעבד מוזיקלי, הם הקליטו את השירים: "ספינת הזהב", "תמיד", קרנבל בריו", "הרכבת הכחולה", "חבל על אתמול", "גשם סתווי" ואת השיר "ילדתי" שאילן הלחין למילים של יעקב רוטבליט.
בשנת 1971 הלחין את המוזיקה למחזה "אהבתה של יובל אור" שכתב נתן אלתרמן.
הלחין את השיר "קסמי העיר" למילים של ידידו הטוב רפי דברה מי שהיה מנהל מחלקת החינוך החברתי בעיריית ירושלים, ועוד עיבודים רבים, ביניהם:
"המנון הפלמ"ח" – ללחן של דוד זהבי, הוקלט בביצוע מקהלת קול ישראל לנוער.
"הרקפת" – הוקלט ב-6 בינואר 1964 על ידי מקהלת קול ישראל לנוער.
"ישמחו השמיים" – הוקלט ב-1964 על ידי מקהלת קול ישראל לנוער.
"ל"ג בעומר" – ללחן של חנינא קרצ'בסקי, הוקלט על ידי יהונתן גלס – חליל, אביב מלצר – אקורדיון, שרה – הדסה סיגלוב.
"שיבולת בשדה" – ללחן של מתתיהו שלם ב-1963, הולקט לניצוח של צבי בן פורת.
"שיר החבלנים" – ללחן של משה וילנסקי, הוקלט ב-21 ביוני 1963 על ידי חבורת הזמר רן בניצוח צבי בן פורת.
בשנות ה-70 וה-80 אילן עבד במוזיאון ישראל במחלקת הרפאות (איחוד מחדש של שברי חרס לכלים) ובמקביל גם כמעצב תפאורות בטלוויזיה הצעירה וגם צייר וצייר וצייר ופיסל.
בסיום תערוכות אחדות נקנו ציורים רבים על ידי תיירים וכך ירדו מן הארץ.
רבות מעבודותיו חילק אילן כמתנות או החלפות למשל: ראש סוס עצום מברונזה תמורת שטיח ענק.
בתקופת החנוכיות שלו עיצב כמה דגמים יפהפיים מברונזה אותו נתן כמתנת חג לרבים וטובים מידידיו.
הרב אילן צפורי (נולד בתשכ"ג, 1963) הוא ראש תנועת "תורה אחרי צבא" .
נולד במושב ניר צבי למשה ושרה צפורי.
בילדותו התגורר עם משפחתו בבלגיה, שם שהה עד להיותו בן 18.
בשנת תשמ"א חזר לארץ והתגייס לחטיבת גולני כחייל בודד.
בתקופה זו היה מאומץ על ידי משפחה בקבוצת גבע.
השתתף במלחמת שלום הגליל, בגדוד 51 בכוח הפורץ בגזרה המרכזית.
לאחר השחרור עבד זמן קצר בקיבוץ גבע.
ולאחר מכן עזב את הקיבוץ והחל בתהליך של חזרה בתשובה.
בשנת תשמ"ו החל ללמוד באוניברסיטה העברית לקראת תואר בוגר בכימיה.
אך לאחר שנה עזב את האוניברסיטה והחל ללמוד במכון מאיר.
בשנת תש"ן החל ללמוד כאברך בישיבת עטרת כהנים.
בשנת תשס"ב התמנה לר"מ בוגרי הצבא בישיבה.
בשנת תשס"ד נשלח על ידי הרב שלמה אבינר להקים ישיבה ביישוב סנסנה.
הרב צפורי הקים במקום את הישיבה הראשונה לבוגרי צבא, "סנה סיני".
הגרעין הראשון הורכב מתלמידים שבאו מישיבת "עטרת כהנים".
כעבור שנה העביר הרב צפורי את התוכנית לבוגרי צבא לאזור המרכז, על מנת לאפשר לבוגרי צבא העובדים או לומדים לשלב לימוד תורה עם עיסוקיהם.
בית המדרש הזה כונה "מרכז תורה לבוגרי צבא".
לאור הצלחת הפרויקט, הקים הרב צפורי בשנת תשס"ה את תנועת תורה אחרי צבא שתיזום הקמת מרכזים כאלה בכל הארץ.
הרב צפורי יזם הוצאה לאור של עלון דו-שבועי "דרך אמונה" אשר שימש כשופר לתנועה, והיה העורך הראשי שלו.
העלון הופץ בעשרות אלפי עותקים בבתי הכנסת בארץ.
כיום הרב צפורי עומד בראש התנועה, מלמד בוגרי צבא במרכזי "תורה אחרי צבא" במקומות רבים, יוזם ומוציא לפועל פרויקטים נוספים של העמותה.
במקביל לפעילותו בעמותת "תורה אחרי צבא" הוציא הרב צפורי שבעה ספרי לימוד אמונה.
נשוי לאילנה, ואב ל-13 ילדים.
מתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.
הרב אילן צפורי עוסק בהנגשת לימוד אמונה לבוגרי צבא.
בירורי אמונה: אוסף קטעי דו-שיח קצרים בנושאים אמוניים, כגון: התורה ועם ישראל
השיטה האמונית: הבאת הקורא להבנת השיטה האמונית של ריה"ל בספר הכוזרי.
הספר בנוי כפירוש והרחבה על המאמר הראשון של ספר הכוזרי.
מימד האשה: בירור מעמיק במעמד האשה והאיש בחברה המודרנית והאינטראקציה שביניהם.
עבודת הרצון: פירוש על תפילת שמונה עשרה עם גישה חדשנית לעילוי הרצון והאישיות.
שערי אורות: מדריך למידה לכתבי הראי"ה על ידי לימוד מונחה של "אורות ארץ ישראל" ו"אורות המלחמה", המהווה קרש קפיצה ללימוד יסודי בתורת הראי"ה.
שערי חיים: מדריך למידה המהווה מפתח הכניסה לספר נפש החיים.
מפגשים: הספר מספר על בחור טיפוסי המחפש את עצמו, הפונה בהתחלה לפרופסור לפסיכולוגיה, ומבקש מענה לתמיהות שלו.
משלא קיבל מענה הוא פונה לחבר מהמילואים ונוצר דו-שיח חי ותוסס בו הוא שואל את כל השאלות העולות על לבו.
מתוך כך הספר מביא את יסודות האמונה בשפה בהירה, ברורה ומדויקת.
הקורא לא יכול להישאר אדיש למסע שהוא עובר תוך כדי הקריאה.
שרביט הזהב: פירוש מגילת אסתר על פי הרמז, על ידי עקרונות ספר קול התור של תלמידי הגר"א.
חוברות סיכומים של השיעורים של הרב עמיאל שטרנברג, שהועברו בישיבת "עטרת כהנים".
חוברות בהמשך הדרך: הרב אילן צפורי הוא היוזם והעורך של חוברות הכיס לבוגרי הצבא והשירות הלאומי, וכן אחד הכותבים בחוברת.
כל חוברת מופצת בחינם בכ-5000 עותקים בקרב צעירים וצעירות.
חוברות 1–8: מאמרים להדרכה רוחנית מעשית לעניין אחד המעסיק את בוגרי הצבא, כגון: הכניסה לאזרחות, תקופת השידוכים וכו'.
חוברות 9–12: בנויות על פי שביל ישראל, בכל חוברת עשרה מקטעים לפי סדר השביל.
כל מקטע בנוי מרקע היסטורי, מקור מהעבר ומאמר תורני על דילמה מוסרית אקטואלית.
החוברות אומצו גם על ידי החברה להגנת הטבע.
אילן רכטמן (נולד ב-4 באפריל 1963) הוא פסנתרן, מלחין ומנהל מוזיקלי ישראלי.
הופעת הבכורה של רכטמן הייתה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית כשהיה בן 11. מאז הופיע כמעט עם כל התזמורות בארץ ועם תזמורות רבות מחוצה לה וכן ברסיטלים ובקונצרטים של מוזיקה קאמרית.
בשירותו הצבאי ניגן רכטמן בתזמורת חיל האוויר כנגן סינתיסייזר.
רכטמן הופיע בקרוב ל-40 מדינות מסביב לעולם, וביותר מ-80 ערים בארצות הברית, באולמות קונצרטים חשובים כדוגמת קרנגי הול (ניו יורק) האולם הסימפוני (שיקגו), סאל פלייל (פריז) ויגמור (לונדון) ושיתף פעולה עם אמנים כמו יו יו מה, עברי גיטליס, אליסה ויילרשטיין, הרביעייה הירושלמית והכוריאוגרף מרק מוריס.
רכטמן זכה בכמה פרסים, ביניהם פרס נורי באמצעות קרן התרבות אמריקה-ישראל בניו יורק, פרסי קלרמונט ושפירא בישראל ובמדליית כסף בתחרות הפסנתר הבין-לאומית הראשונה בסן אנטוניו.
הוא החל לכתוב מוזיקה כבר בגיל תשע.
עם יצירותיו להרכבים שונים נמנות יצירות שהזמינו המנצחים זובין מהטה ולורין מאזל ופסטיבל המוזיקה צ'אטאקווה לרגל חגיגות 125 שנים לפסטיבל.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008, המתעמלת האמריקאית נסטיה ליוקין השתמשה ביצירה פרי עיטו של רכטמן כשזכתה במדליית זהב בתרגיל התעמלות הקרקע שלה.
רכטמן שהה שש שנים בברזיל (2007-2001), ניגן עם תזמורות מקומיות ובקונצרטים קאמריים ושימש מנהל מוזיקלי של סדרות המוזיקה הקאמרית "אום סרטו אולהר" בסאו פאולו.
בעת שהותו בברזיל כתב כמה יצירות לסרטים ולטלנובלה "אספרנסה" ושימש כמנהלה של תחרות הפסנתר הבין-לאומית ע"ש וילה לובוס.
רכטמן הקליט בחברות, כמו נקסוס, סנטאוור, וול טמפרד פרודקשנס, מרידיאן BIS, ו-MMC.
הקלטתו של "שורו מס' 5" מאת וילה לובוס זכתה בפרס בחירת העורכים של כתב העת "גרמופון".
רכטמן היה המייסד והמנהל המוזיקלי של כמה הרכבים וסדרות קונצרטים בניו יורק והפיק למעלה מ-1,500 קונצרטים.
ב-2008 התמנה רכטמן למנהל המוזיקלי של סדרות המוזיקה במוזיאון תל אביב לאמנות, הוא סיים את תפקידו בשנת 2023.
אביו היה המנצח, נגן הבסון והמעבד מרדכי רכטמן.
אילן נניקשווילי (נולד ב-3 במאי 1979 בקריית אתא) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז ובעבר, שחקן נבחרת העתודה.
המשמש כיום כמנהל המקצועי בעירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל
נניקשווילי החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי קריית מוצקין והתקדם בקבוצה הנוער.
שני אחיו, מוטי ואבי, הם שחקני עבר.
אחיו אבי שיתף עמו פעולה בליגת העל כשחקן ובליגה הארצית כמאמן.
ב-1994 זומן לראשונה לנבחרת הקדטים של ישראל בין 16 עמה שיחק באליפות אירופה לנוער.
ב-1996 עבר עלה לשחק בקבוצת הבוגרים של מכבי קריית מוצקין בהיותו בן 17.5
בסוף עונת 1996/97 העפיל יחד עם הקבוצה לליגת העל.
ב-1998 עבר לשחק בקבוצת מכבי כרמיאל מליגה לאומית.
ב-2000 עבר לשחק בקבוצת הפועל חולון מליגת העל במהלך אותה עונה לאחר שלא הרבה לקבל דקות משחק עבר לשחק במדי מכבי כרמיאל אף היא בליגת העל.
ב-2002 עבר לשחק במדי אליצור קריית אתא.
ב-2003 שב לשחק בליגה לאומית ועבר לקבוצת הפועל עפולה.
ב-2004 עבר לשחק בהפועל ירכא.
ב-2005 שב לאליצור קריית אתא, שם שיחק שלוש עונות בליגה לאומית.
במשחקו האחרון בקבוצה העלה את הקבוצה לליגת העל לאחר שלשה בשנייה האחרונה של המשחק.
ב-2008 שב בפעם השנייה להפועל עפולה עמה שיחק עונה אחת, במהלכה גם העפיל לשמינית הגמר בגביע המדינה.
ב-2014 חזר שוב לאליצור קריית אתא לחצי עונה.
במהלך אותה עונה עבר להפועל חיפה מהליגה הארצית.
ב-2016 הוביל את הפועל חיפה לזכייה בליגה הארצית והעפלה לליגה לאומית.
ב-2017 עבר לשחק בהפועל עכו מהליגה הארצית.
ביולי 2020 לאחר שלוש שנים ועלית ליגה עם הפועל עכו עזב נניקשווילי וחתם במכבי קריית ביאליק מהליגה הארצית.
נניקשווילי נחשב לרכז יצירתי ובעל יכולת מסירה חזקה ומפתיעה, נניקשווילי נחשב גם לשחקן בעל כמות אסיסטים גבוהה ויכולת הכרעה אל מול שחקנים אחרים בגלל מבנה גופו המסיבי ואחוזים גבוהים בזריקות עונשין אשר מונעים משחקני קבוצות יריבות לבצע עליו עבירות.
אילן נניקשווילי נשוי ואב לשלושה.
בעשור השני של המאה ה-21, הוא עובד כעורך דין.
אילן פרץ הוא קצין לשעבר בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, אשר כיהן כסגן ראש אגף המבצעים שיטור וקהילה.
בהמשך כיהן כמנכ"ל מועצה מקומית חורה.
ב-1990 התגייס למשמר הגבול, לאחר קורס קצינים שירת בפלוגות המבצעיות של מג"ב, ומילא תפקידי הדרכה בבסיס מג"ב בבית חורון.
פיקד על פלוגת קו התפר ועל יחידת רותם, יחידת ימ"ג של מג"ב דרום.
בשנת 2002 מונה למפקד תחנת אופקים וב-2005 מונה למפקד תחנת עיירות במחוז דרום.
ב-2009 מונה למפקד קורס פיקוד ומטה במכללה לקצינים בנעורים.
לאחר מכן שירת כקצין אגף המבצעים של מחוז דרום.
ב-2014 מונה לסגן מפקד מרחב נגב.
ביוני 2016 מונה למפקד מרחב לכיש.
בנובמבר 2017 מונה לסגן ראש אגף המבצעים שיטור וקהילה בדרגת תת-ניצב.
בפברואר 2021 הוא החליט לפרוש מהמשטרה ולא להגיע לתפקיד תת-ניצב חדש.
לאחר פרישתו עבד כמורה ביישוב עומר.
במאי 2022 מונה למנכ"ל מועצת חורה, מינוי עליו נמתחה ביקורת מצד האופוזיציה ביישוב.
פרץ גרוש ואב לשלושה, מתגורר במיתר.
הוא בעל תואר ראשון במזרחנות ותואר שני במנהל ובמדיניות ציבורית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אילן עמית (נולד ב-1967), סופר ומחבר ישראלי.
אילן עמית נולד ב-1967, גדל ברמת השרון ולמד בתיכון רוטברג.
לאחר מכן בהמשך חייו, למד תואר שני במדעי החיים וקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
עבודת המחקר שלו לתואר השני בביוכימיה עסקה במעבר אינפורמציה בין חלבונים במעגל התאי.
אילן עמית פרסם מאמרים במדע פופולרי, סיפורים קצרים בבטאוני, ספרות וספרים.
סרט קצר שביים, "זמן שבור" (2008) (Broken time) בהשתתפות דליה שימקו ולירון בן שלוש זכה בפרס מצוינות מטעם BAFTA ."
מתגורר בתל אביב ואב לשתי בנות.
"ים השמשות" בהוצאת ירון גולן, 1996
"החורף של אדריאן" בהוצאת מעריב 2000
"אישה אחת נפלה" בהוצאת הקיבוץ המאוחד 2009
"החתול של שרדינגר" בהוצאת אריה ניר 2012
"אהבותיו הכוזבות של יוחנן" בהוצאת כתר 2018
"החיים החדשים של מיכאל" בהוצאת ידיעות 2019
"צ'לו לארוחת בוקר" בהוצאת ידיעות 2021
"זרים מעבר לדלת" בהוצאת עם עובד, 2024
אילן מרק (נולד ב-15 בפברואר 1963) הוא כימאי ישראלי, פרופסור מן המניין בפקולטה לכימיה בטכניון בחיפה ונאמן הקתדרה לכימיה על שם מייקל וליידי סובל, בה הוא עוסק במחקר ובהוראה בתחום סינתזות אורגניות.
חבר האקדמיה הצרפתית למדעים וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מרק נולד ב-15 בפברואר 1963 בחיפה.
עבר לגור בצרפת ולמד באוניברסיטת פייר ומארי קירי בפריז, בה קיבל תואר ראשון במדעים (1983), תואר שני בכימיה (1986) ותואר דוקטור, בהנחייתו של פרופ ז'אן נורמנט (דצמבר 1988).
לאחר מכן השתלם באוניברסיטה הקתולית בלובין, בלגיה, בתור פוסט-דוקטורנט אצל פרופסור ליאון גוזה (ghosez).
בשנת 1990 עבר לעבוד במרכז הלאומי למחקר מדעי – CNRS (Centre National de la Recherche Scientifique) באוניברסיטת פייר ומארי קירי בפריז, וסיים את שלב הפוסט דוקטורט שלו בשנת 1995.
בספטמבר 1997 עלה לישראל והתקבל לטכניון כמרצה בפקולטה לכימיה.
הוא הועלה לדרגת פרופסור חבר בשנת 2000 ולפרופסור מן המניין בשנת 2004. מאז שנת 2005, הוא נאמן הקתדרה לכימיה על שם סר מייקל וליידי סובל.
פרסם מאמרים מדעיים רבים (יותר מ-240) בכתבי-עת בינלאומיים.
הוא חבר במערכת של למעלה מעשרה כתבי עת מדעיים.
זכה בפרסים בינלאומיים רבים על הצטיינות אקדמית ועל הצטיינות בהוראה.
מרק נשוי לססיל ולהם שלושה ילדים.
מרק עוסק בסינתזה של תרכובות אורגניות ובמיוחד בייזום תכנון ופיתוח של אסטרטגיות סטריאו-סלקטיביות ואנטי-סלקטיביות חדשות ליצירת מספר מרכזים סטריאוגניים רצופים באמצעות פונקציונליזציה של מולקולות אורגניות במצב הפחות תגובתי.
תהליכים אלה מתבצעים בשלב כימי יחיד ומובילים לסינתזה של מבנים מולקולריים מורכבים.
הבנת מנגנוני התגובה מספקת תובנה לגבי מקורות הסטראו-סלקטיביות וקובעת אופטימיזציה לפיתוחן של המתודולוגיות היעילות והכלליות ביותר האפשריות.
גישה חדשה ליצירה של מולקולות אורגניות עשירות במרכזים סטריאוכימיים
הצלחה ליצור "אתרי ריאקציה" חדשים במולקולות אורגניות
פיתוח של שיטת ה"רוכסן", לסינתזה סלקטיבית של מולקולות מורכבות
מציאת דרך חדשנית ליצירת מולקולות שיקצרו תהליכי פיתוח תרופות
חבר מערכת ועורך של כתבי-עת מדעיים בתחום הכימיה
הוא עורך כתבי-עת רבים, בהם: סינתזה אורגנית מקיפה (מהדורה שנייה.
אלסבייה); כתב העת בילשטיין לכימיה אורגנית; כתב העת הישראלי לכימיה, (Wiley-VCH); טטרהדרון (אלסבייה); סדרת פטאי "כימיה של קבוצות פונקציונליות", (WILEY-Chichester).
מרק היה חבר במועצה המדעית של הסימפוזיון האירופי לכימיה אורגנית (ESOC) בין השנים 2005–2009, ויו"ר המועצה המדעית הזו בין השנים 2007-2009; חבר במועצה המדעית לפיתוח כימיה של המכון.
אילן מארק נבחר מספר פעמים כ"מורה המצטיין" וקיבל את פרס ינאי למצוינות בחינוך האקדמי (2016), כולם בטכניון.
במהלך השנים הוא זכה בפרסים רבים בארץ ובחוץ-לארץ:
פרס האגודה הצרפתית לכימיקלים – Acros עבור כימאים צעירים מתחת לגיל 40 (1997);
פרס קרן הנרי גוטווירט (1998);
פרס קליין לפיתוח שיטות סינתטיות מקוריות (1999);
פרס יוספה וליאוניד אלשוואנג, קרן המדע הישראלית (ISF 2000);
פרס מייקל ברונו, קרן רוטשילד (2002);
פרס הכימאי הצעיר הטוב ביותר, החברה הישראלית לכימיה (2003);