tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השאלה האם על השימוש בטבע להיות חופשי לכולם או אם יש מקום לתמחר אזורים שונים שניתן לבקר בהם אבל לווסת את הביקורים על ידי גביית תשלום, עולה פעמים רבות סביב השיח על שימור משאבי טבע.
התשלום משמש גם להגבלת כמות המבקרים וגם כמקור הכנסות לשמירה על הטבע.
בסדרת מאמרים, הראו בקר ושותפיו את התחליפיות שבין גביית הכנסות מתשלומים על ביקורים לבין חוזר היעילות מעצם העובדה שמבקרים צריכים לשלם על שירות שעלות אספקתו שולית.
הם השתמשו בעקרון של סבסוד צולב כדי לבחון תמחור אופטימאלי של שמורות טבע אשר מסתמך על השוני בגמישות הביקוש בין האתרים השונים.
בקר ושותפיו הראו באילו מצבים ניתן לחסוך באנרגיה וכפועל יוצא מכך בזיהום בשני מקרים: גריטת מכשירי חשמל ישנים וגריטת כלי רכב ישנים.
בסדרת מאמרים, הם הראו באילו תנאים ניתן לתמרץ אנשים להחליף מכשירי חשמל ישנים ולגרוט כלי רכב ישנים אשר ברשותם.
נושא אחר אשר קשור לחיסכון באנרגיה הוא בנייה ירוקה.
במאמריהם, הראו בקר ושותפיו באילו מקרים יש טעם כלכלי בשיפוץ סביבתי לדירות ישנות ובאילו מקרים לא.
מחקר בולט נוסף נסוב סביב השפעותיו הכלכליות של זיהום האוויר במפרץ חיפה.
מחקר זה, שכמת את העלויות החיצוניות של הזיהום והשלכותיו על בריאות הציבור, שימש כתשתית לדיונים בכנסת ושינוי המדיניות הסביבתית בישראל.
לאורך הקריירה שלו שימש בקר כיועץ למשרד להגנת הסביבה ולרשות הטבע והגנים הלאומיים.
בנוסף שימש כחבר ב-WECUP, יוזמה ישראלית-פלסטינית המתמקדת בשיתוף פעולה בתהליכי ניהול פסולת מוצקה בגדה המערבית כמו כן, השתתף במיזם LIFE במימון האו"ם המיועד לשיקום נהרות בצפון ישראל.
ב 1999 קידם וארגן פרופ' בקר את כנס "כלכלת השלום" אשר התמקד בחקר הפוטנציאל הכלכלי לשלום בין ישראל, לבנון וסוריה.
ב-2006 ארגן פרופ' בקר כנס רב משתתפים בנוגע לתמחור שמורות טבע.
פרופ' בקר הוא חבר פעיל במספר אגודות מדעיות, לרבות האגודה הישראלית לאקולוגיה, האגודה הישראלית לכלכלה והאגודה האירופית והאסייתית לכלכלני סביבה כמו גם האגודה העולמית לכלכלה אקולוגית.
בשנת 1997, זכה בקר בפרס ג'ון ויילי למאמר היישומי הטוב ביותר בתחום ניתוח החלטות מרובות קריטריונים.
ניר בקר נשוי לשלומית, עובדת סוציאלית בעיריית חיפה, ואב לשניים: דור ובועז.
נִיר יִצְחָק הוא קיבוץ בנגב הצפוני-מערבי, בין חבל אשכול לחבל שלום, המשתייך ל.
הקיבוץ נקרא על שמו של יצחק שדה, ממייסדי הפלמ"ח.
בקיבוץ כ־370 חברים, וכן מועמדים לחברות, צעירים לאחר הצבא והורי חברים, ובסה"כ מתגוררים בקיבוץ כ-530 נפשות.
הקיבוץ הוקם ב-8 בדצמבר 1949, ב"דנגור", הנקודה בה הייתה נירים עד לאחר מלחמת העצמאות.
מקימיו היו בני גרעין א"י ט"ו של השומר הצעיר, והיה בהם רוב לקו השמאלי יותר של מפ"ם שבין השאר הצדיקו את האשמות הקומוניסטים במשפטי פראג.
אל המייסדים הצטרפו בראשית שנות ה-50 גרעין "גבולות" של צברים מחיפה וכן עולים מבולגריה, רומניה וארגנטינה.
בתחילה נקרא הקיבוץ "דנגור" ובשנת 1953 הומר שמו ל"ניר יצחק", לזכרו של יצחק שדה.
בשנותיו הראשונות התקשה הקיבוץ למצוא אפיק לפרנסתו, שכן בגלל מיקומו הדרומי לא היו במקום מספיק משקעים לחקלאות, והוא נאלץ לעבד אדמות הרבה יותר צפונה.
כמו כן, סבל הקיבוץ מסופות חול ומהיבלית שהשחיתה יבולים.
צינור המים של מפעל ירקון-נגב לא הגיע עד הקיבוץ ומנת המים שלו הייתה דלה, גם לאחר שיישובים אחרים בנגב קיבלו הקצבות גדולות יותר של מים.
בנוסף, פעילות המסתננים והפדאיון הטרידה את הקיבוץ.
בשנת 2015 הצביעו 58% מהחברים בעד שינוי אופי הקיבוץ, אחוז שאינו מספיק להעברת השינוי.
מתקפת הטרור על ניר יצחק
ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת טבח שבעה באוקטובר, תקפו מחבלים מארגון הטרור חמאס את הקיבוץ, רצחו, וחטפו חברים ממנו לעזה.
נכון לסוף 2025 חזרו כ-90% מהחברים לקיבוץ.
ענפי המשק העיקריים כוללים גידולים חקלאיים: תפוחי אדמה, גזר, בוטנים, פקעות, צנוניות וחיטה, וכן פועלים בקיבוץ רפת ולול.
בקיבוץ מפעל תעשייה אחד: "כימדע" - מפעל כימיקלים עדינים לתעשיית התרופות.
נִיר מֹשֶׁה הוא מושב עובדים בנגב הצפוני־מערבי, השוכן מדרום־מזרח לשדרות וצפונית לניר עקיבא ומשתייך לתנועת המושבים ולמועצה האזורית מרחבים.
מקור שם המושב בשמו של משה סמילנסקי, שהיה חקלאי נוסף על היותו סופר ומכאן המילה ניר.
המושב הוקם בשנת 1953 על ידי עולים ממרוקו שאליהם הצטרפו עם השנים גם עולים מאלג'יריה, ונקרא בתחילה "שובל מזרחי 1".
נִיר חֵ"ן הוא מושב של מועצה אזורית לכיש במישור החוף הדרומי בין קריית גת לאשקלון.
הגרעין המייסד של ניר ח"ן כלל כתשעים צעירים מחיפה שנענו לאתגר ההתיישבות בנגב.
בתחילת 1955 עלתה קבוצת חלוץ של הגרעין לאיבים, להכשרה זמנית עד הקמת נקודת הקבע.
הגרעין השתייך לאיחוד הקבוצות והקיבוצים והחליט על הקמת מושב שיתופי.
היישוב הוקם על חלק מאדמות העיירה אל-פאלוג'ה, שתושביה נמלטו ממנה במהלך מלחמת העצמאות.
בתחילה הייתה כוונה לקרוא למושב "הילה" בהתאמה לשמות היישובים השכנים "נגה", "זוהר", "נהורה" שקיבלו שמות של "אור".
אולם כאשר נורתה אבן הפינה למושב, ב-21 בספטמבר 1955, הוכרז כי שמו יהיה "ניר ח"ן", לזכר 58 נוסעי מטוס "אל על" שהופל בשמי בולגריה ב-27 ביולי 1955. בגימטריה ח"ן=58.
ניר ח"ן הוקם כמושב שיתופי, אז היחיד בחבל לכיש.
שאר חברי הגרעין יועדו להגיע ליישוב באביב 1956 עם השלמת בניית הבתים.
בשנים הראשונות גידלו במושב חזירים.
הגרעין המייסד לא הצליח למלא את המושב, לכן הופנו אליו בוגרים של גרעיני נח"ל.
בשנת 1972 הוקמו ביישוב 40 ביתנים לקליטת עולים חדשים מצרפת, בהם נקלטו 30 משפחות עולים.
בפברואר 2016, לציון 60 שנה להפלת המטוס, נחנכה במושב אנדרטה לזכר 58 הנספים באסון הפלת המטוס.
כיום המושב מונה 120 משפחות, חלקן בעלות משק וחלקן מתגוררות בהרחבה של המושב.
במושב מועדון נוער הפעיל יומיים בשבוע ובו צוות המונה 16 מדריכים צעירים משכבות י'-יב'.
מספר החניכים גדל מאוד בשנים האחרונות ועומד כיום על כ-80 ילדים מכיתה ד' ועד יב'.
נִיר יִשְׂרָאֵל הוא מושב במישור החוף הדרומי, ליד העיר אשקלון, המשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון.
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מהונגריה וצ'כוסלובקיה.
היישוב קרוי על שם ישראל טייבר, שתרם כסף רב לקק"ל.
בבית העולים בבנימינה הקימה קבוצת עולים את "ארגון עולי צ'כוסלובקיה להתיישבות חקלאית".
לארגון הצטרפו 30 משפחות, ששאפו להקים יישוב חדש בעל אופי חקלאי.
הארגון פנה לשם כך למוסדות המיישבים ואלה הציעו לקבוצה להצטרף כהרחבה ליישוב קיים.
הקבוצה דחתה את ההצעה, אולם הוכרה כארגון להתיישבות והוצעה לה האפשרות לגבש את גרעין ההתיישבות במחנות פנויים ליד נס ציונה ורעננה.
לפיכך, התרכזו העולים בשני מחנות אלו והחלו להתגבש כקיבוץ לצורך עלייה לקרקע והחלו גם לעבוד בפרדסים הסמוכים לשני המחנות.
לאחר כחצי שנה הוצע לארגון שטח שנקרא אז "ג'וליס ה'" (על שם הכפר הערבי הנטוש ג'וליס ממזרח) ושכן בסמוך לעיירה מג'דל ולקיבוץ ניצנים.
לאחר ביקור נציגי הקבוצה בשטח, הוחלט לקבל את ההצעה.
ב-23 בנובמבר 1949 הגיעו הגברים לשטח והקימו מעגל של אוהלים למגורים.
במרכז המעגל הוקמו צריפים ששימשו כמחסן מזון, מחסן נשק, מטבח ומזכירות.
החברים הקימו גם אורווה מחומרים שמצאו בשטח לפרדות שנמסרו להם מאוחר יותר.
תוך זמן קצר החלו הגברים בהקמת בתי הקבע - כל אחד השתרע על שטח של 24 מ"ר וכלל חדר ומטבחון.
השירותים והמים מוקמו בחצר והיו משותפים.
בסופי השבוע נסעו הגברים למשפחותיהם והותירו בשטח כמה מהם כשומרים.
ב-1 במאי 1950, בעקבות סיום בניית בתי הקבע, הצטרפו הנשים והילדים ממחנות הגיבוש לגברים ואכלסו את בתי הקבע במושב.
ועדת השמות הציעה למושב את השם "גאליה", שנדחה בידי החברים.
אלה העדיפו לקרוא את היישוב על שם אישיות, שעזרה בבניין הארץ ולכן הוחלט לציין את זכרו של ישראל טייבר, שהיה תעשיין בולט ביישוב.
נִיר יָפֶה הוא מושב באזור הצפון בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע.
המושב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מתוניסיה כחלק מהמבצע ליישוב חבל תענך.
מייסדיו אורגנו לעלייה והתיישבות עוד בתוניסיה ופסחו על שלב המעברות.
למרות זאת סבל המושב בשנותיו הראשונות מקשיים כלכליים וחברתיים חריפים ושיעור העזיבה בו היה גבוה יותר מאשר ביישובים אחרים בחבל תענך.
שמו של המושב לקוח מפסוק בספר ירמיהו: .
המילה "יפה" בשם לקוחה משמו של מרקס יפה שהיה נדבן יהודי מדרום אפריקה.
בשנים 2004–2005 נבנתה במושב הרחבה קהילתית ובה כ-72 מגרשים.
גרעין המשפחות הראשונות הוא מסורתי.
ביישוב פועל בית כנסת, בריכת שחייה, מרפאה, צרכניה, גני שעשועים, ומועדון בו מתקיימים אירועים לכל אנשי המושב, כגון הרצאות, מסיבות והרקדות.
בנוסף, התושבים משתתפים במסגרת הפעילות והעשרה של מתנ"ס גלבוע.
תושבי המושב עוסקים בחקלאות ובעבודה במוקדי תעסוקה קרובים כגון עפולה, בית שאן ויקנעם עילית.
ילדי המושב מתחנכים בבית הספר היסודי "יד לחמישה" שבמרכז חבר ובתיכון, בכפר הנוער ויצו ניר העמק או ב"תיכון הרב תחומי עמק חרוד".
ניר לוין (נולד ב-4 במרץ 1962) הוא כדורגלן עבר ישראלי וכיום משמש כמנהל הספורטיבי בקבוצת הפועל פתח תקווה.
ניר לוין גדל ברחובות והחל לשחק כדורגל כילד במכבי רחובות, שם שיחק כמגן ימני.
בגילאי הנערים והנוער שיחק בהפועל מרמורק כבלם, תפקיד אותו שיחק גם בנבחרת הנוער.
בנעוריו הצטיין גם כשחקן כדוריד בהפועל רחובות.
בין 1980 ל-1984 שיחק בבוגרים של מרמורק בליגה א'.
במהלך הזמן הוסב תפקודו במגרש לחלוץ.
בעונת 1984/1985 עבר להפועל פתח תקווה, בשורותיה שיחק בשמונה מתוך תשע העונות הבאות.
במשך חמש עונות רצופות בפתח תקווה הוא סיים כמלך השערים של הקבוצה, ובעונתו הטובה ביותר הצליח להבקיע 20 שערים.
בשמונה עונותיו כשחקן הפועל הבקיע 93 שערי ליגה והוביל את הקבוצה לזכייה בגביע המדינה בכדורגל ב-1992. פעמיים סיים עם הקבוצה שאימן אברהם גרנט במקום השני, אחרי האלופה מכבי חיפה.
ב-1991 הפסיד עימה בגמר הגביע, גם כן לחיפה.
בעונת עבר לוין לקבוצת גנט מליגת העל הבלגית, לאחר שעוזר המאמן שלה התרשם מביצועיו במשחק מול הפועל כפר סבא.
שם נולדה בתו הבכורה רוני.
לוין ספג פציעה כבר בתחילת העונה בבלגיה, לא השתתף במשחקים רבים והצליח להבקיע רק 3 שערים.
בתום העונה חזר לוין להפועל פתח תקווה.
בעונה שלאחר מכן סבל מפציעה קשה בשרירי הבטן והסתפק בשלושה שערים.
למרות זאת הוא היה שותף בזכיית הקבוצה בגביע המדינה.
יכולתו של לוין השתפרה בעונת 1992/1993, בה הצליח להבקיע תשעה שערים.
לקראת עונת 1993/1994 עזב את הפועל פתח תקווה ושיחק בבני יהודה והפועל ירושלים.
בעונה שלאחר מכן שיחק בשורות מכבי קריית גת והפועל אשקלון מהליגה הארצית, ובשנת 1995 פרש ממשחק פעיל.
במדי נבחרת ישראל הופיע 15 פעמים והבקיע 6 שערים.
ב-23 במרץ 1988, במשחק נגד טאיוואן במסגרת הטורניר הקדם אולימפי הבקיע לוין שלושער בתוך שמונה דקות, השלושער המהיר ביותר בהיסטוריה של הנבחרת.
את קריירת האימון שלו החל כעוזרו של ויקו חדד בהפועל באר שבע בעונת 1995/1996. בשתי העונות שלאחר מכן מונה לקדנציה הראשונה מבין ארבע כמאמן הפועל פתח תקווה.
בעונה הראשונה סיימו במקום השני וזכו בכרטיס לגביע אופ"א ובשנייה ירדו למקום החמישי.
בעונת 1998/1999 אימן את מכבי עירוני אשדוד, ובעונת 1999/2000 חזר לאמן את הפועל פתח תקווה.
את עונת 2000/2001 פתח כמאמנה של הפועל צפרירים חולון.
שלושה מחזורים בלבד אל תוך העונה, נקרא על ידי לוני הרציקוביץ' לאמן את מכבי תל אביב במקום שלמה שרף שפוטר.
בעקבות עזיבתו, הגישה צפרירים חולון תביעה נגד לוין ומכבי תל אביב, וב-11 בדצמבר 2002 נקבע בבוררות כי על לוין לשלם לצפרירים 235 אלף שקלים.
בשתי עונותיו במכבי תל אביב סיימה הקבוצה במקומות הרביעי והשלישי, זכתה פעמיים בגביע המדינה והעפילה למוקדמות גביע אופ"א.
בתום חוזהו הוחלף בניר קלינגר ומונה בשלישית למאמן הפועל פתח תקווה.
לאחר 13 מחזורים פוטר והוחלף בפרדי דוד.
בשנת 2003 החל לוין לשמש כפרשן כדורגל בטלוויזיה.
בעונת 2004/2005 אימן את הפועל חיפה ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגת העל.
ב-2005 חזר להפועל באר שבע, הפעם כמאמן ראשי של הקבוצה שירדה לליגת המשנה.
בנובמבר 2005 לקח עליו בפעם הרביעית את תפקיד מאמן הפועל פתח תקווה והצליח להשאיר את הקבוצה בליגת העל.
בסוף העונה הוחלף על ידי אייל לחמן.
באמצע עונת 2006/2007 החליף בתפקיד מאמן הפועל תל אביב את יצחק שום שפוטר.
לוין חתם לארבעה חודשים בלבד בקבוצה וזכה עמה בגביע המדינה אחרי ניצחון במשחק הגמר בבעיטות הכרעה מ-11 מטר מול הפועל אשקלון מתחתית הליגה הלאומית.
עם תום חוזהו בסיום העונה נפרד לוין מהפועל תל אביב.
בתחילת עונת 2007/2008 הוחתם ניר לוין לקדנציה שנייה כמאמן מכבי תל אביב, אחרי פיטוריו של אלי כהן.
במרבית העונה נאבקה הקבוצה בתחתית הטבלה וסיימה במקום השישי.
בסוף העונה הוחלף לוין על ידי רן בן שמעון ולוין מונה למנהל מחלקת הנוער של המועדון במקומו של בני טבק.
באמצע עונת 2009/2010 עזב מרקו בלבול, שהיה עוזר המאמן בקבוצה הבוגרת, לטובת עמדת המאמן בבני סכנין.
לפי תקנות אופ"א מחויבות קבוצות בליגה הראשונה להחזיק מאמן בעל תעודת פרו, ומשום שמאמן הקבוצה אבי נמני ועוזר המאמן השני איציק עובדיה לא החזיקו בתעודה זו, הוחזר לוין לקבוצה הבוגרת בתפקיד עוזר מאמן עד לסיום העונה, במקביל לעבודתו כמנהל מחלקת הנוער.
בדצמבר 2011 חזר לעמדת המאמן הראשי במכבי תל אביב בעקבות פיטוריו של מוטי איוניר.
בתום העונה סיים את תפקידו וחזר לעמדת המנהל המקצועי במחלקת הנוער של המועדון.
במרץ 2016 מונה למנהל הטכני של הנבחרות הצעירות.
בתקופתו של לוין זכתה נבחרת הנערים בטורניר החורף בפברואר 2017.
במרץ 2019 מונה למאמן הנבחרת הצעירה, וסיים את תפקידו בפברואר 2021. באוגוסט 2021 מונה ליועץ מחלקת הנוער של עירוני טבריה.
ב-2 באוגוסט 2023 מונה ליועץ מקצועי במכבי אשקלון.
במאי 2024 לקראת עונת 2024/2025 מונה למנהל הספורטיבי בקבוצת הפועל פתח תקווה בהסכם לשתי עונות.
ב-2008 נבחר לכהן כחבר במועצת מזכרת בתיה.
ניר (נירו) לוי (נולד ב-27 ביוני 1968) הוא שחקן ישראלי ומדבב.
זוכה "פרס אופיר" לשנת 1999 לשחקן הטוב ביותר על תפקידו ב"החברים של יאנה".
לוי נולד וגדל בנווה שאנן שבחיפה.
את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בפלחה"ן גולני ובפלוגה המסייעת בגדוד 12. לאחר שירותו הצבאי, למד משחק בבית הספר למשחק "בית צבי", אותו סיים בשנת 1995.
בשנת 1995 שיחק בקליפ לשיר "הולכת ממך" של הזמרת שרון חזיז.
החל מ-1996, גילם את דמותו של מיקו בסדרת הטלוויזיה "הפוך", ששודרה בערוץ 2. בעת צילומי העונה השלישית של הסדרה, שנערכו בנפאל, המקומיים כינו אותו "הירו", ומכאן הודבק לו הכינוי "נירו".
בשנת 1997 שיחק בסרט הקולנוע "ז'נטילה".
באותה שנה שיחק בסרט הטלוויזיה של איתן ענר "הצל של החיוך שלך".
בשנת 1999 כיכב בסרטו של אריק קפלון "החברים של יאנה".
משחקו בסרט זיכה אותו בפרס השחקן הראשי הטוב ביותר, לצד הסרט עצמו שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר, בטקס פרס אופיר לאותה שנה.
בשנת 2000 שיחק בסרט הקצר "מוש", שזכה במספר רב של פרסי קולנוע, בסרט "אודות המוניטין", ובתיאטרון החאן השתתף בדצמבר אותה שנה, בהצגה "השיבה מהמדבר"
בשנת 2002 שיחק בסרטו של אילן הייטנר "חוכמת הבייגלה".
בשנת 2003 שיחק בטלנובלה "משחק החיים" בתפקיד קובי גבע, בעלה הבוגדני של ליה ברגר (לירון וייסמן) בהוט 3 וב-2004, בטלנובלה "מיכאלה" בתפקיד רענן אלמונד, אחיה של מיכאלה (אפרת כהן).
באותה שנה שיחק ב"אהבה קולומביאנית" וב"ריקי ריקי" לצידה של דלית קהן.
בשנת 2005 כיכב בסרטו של מנחם גולן "ימים של אהבה", בתפקיד דודו, זמר מצליח והמאהב של מרגלית(מאיה בוסקילה).
בסוף השנה הוציא אלבום מוזיקלי עם אחיו המוזיקאי ערן לוי, הנקרא "האחים לוי".
בסוף שנת 2007 שיחק על בימות התיאטרון בקומדיה "בן בהפתעה".
בשנת 2008 הופיע בסדרת הדרמה "חמישה גברים וחתונה" בערוץ 10. באותה שנה שיחק במחזמר "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן.
בשנים 2008 עד 2014 כיכב לוי בסדרה הקומית "רמזור" בערוץ 2 לצד אדיר מילר וליאור כלפון וגילם את דמותו של חפר גורי, דמות שמזוהה איתו עד היום.
בשנת 2009 שיחק בסרטו של יגאל בורשטיין "אצבע אלוהים".
ב-2012 כיכב באחד התפקידים בסרטו של בני תורתי "הבלדה לאביב הבוכה" בתור דוד פריד.
בהמשך אותה שנה השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" בערוץ HOT3.
בשנת 2013 גילם את גבריאל (גברי) לוי / עזריאל לוי במחזמר שמבוסס על הסרט "חגיגה בסנוקר".
ב-2014 שיחק בתפקיד משני בסדרה הקומית "מי נתן לך רישיון?".
בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP השנייה של האח הגדול, והגיע למקום השני.
ביוני אותה שנה, החל שידורה של התוכנית "הקודחים" בהשתתפותו ב-HOT3. בנוסף, לוי העלה מופע יחיד בשם "המופע של נירו לוי".
בשנת 2016 החל לשחק בעונה האחרונה של סדרת הילדים והנוער הפופולרית "גאליס", בתפקיד קובי, אביו של ליעם (דניאל מורשת).
בשנת 2017 פתח בית ספר למשחק בעיר הולדתו חיפה.
בשנת 2018 שיחק בסדרה "כפולה" בתפקיד ברבש, עוזר מאמן.
באותה שנה, שב אל במת התיאטרון בתפקיד עצמו בהצגת תיאטרון מיקרו "דם דם דא דם".
בשנת 2019 השתתף בסדרת הדוקו־ריאליטי "גולסטאר", בעונת אולסטאר, ששודרה בערוץ HOT Real.
בספטמבר 2021, שיחק ב"פריילופ", וזכה על משחקו בהצגה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל עכו.
בשנת 2022 גילם את יהונתן גפן בסדרת הטלוויזיה "שנות הירח".
בשנת 2023 שיחק בהצגה "שיעור באהבה: התיאטרון העברי".
בשנת 2024 שיחק בסרט "מרוסקים: גולסטאר הסרט".
ללוי שני ילדים מנישואיו הראשונים.
ב-20 במאי 2010 נישא בשנית לדוגמנית קארין כהן, ובאוקטובר 2011 הם התגרשו.
בשנת 2018 הגיש בקשה לפשיטת רגל בעקבות חוב של למעלה ממיליון שקל.
באוגוסט 2022 נפצע קשה בתאונת דרכים בתל אביב בעת שנהג על אופנועו הפרטי, והחלים תוך מספר שבועות.
בבית החולים הכיר את בת זוגו לימים, ירין הבי, סטודנטית לרפואה בת 24.
בנו עומר הוא אחד הניצולים בטבח בפסטיבל נובה.
ניר למפרט (נולד ב-10 במאי 1960) הוא יו"ר מר תעשיות בע"מ (חברה ציבורית, נסחרת בבורסת תל אביב).
הוא אלוף-משנה במילואים ומילא תפקידי פיקוד בכירים ביחידה 8200, כולל סגן מפקד היחידה.
בעברו מנכ"ל ערוץ 10 ומנכ"ל ZAP GROUP (לשעבר דפי זהב) ומנכ"ל מר תעשיות.
ניר למפרט נולד בתל אביב (1960).
למפרט התגייס ליחידה 8200 בשנת 1978 ושירת במגוון תפקידים.
בשנת 1987 מונה להקים מדור תכנון ייעודי שמרכז את הצרכים המבצעיים, מתעדף אותם, מעריך עלויות כוח אדם ותקציב ובהתאם בונה תוכנית עבודה שנתית ורב שנתית.
בשנת 1992, כחלק מלקחי מלחמת המפרץ הראשונה, הופקד למפרט על הקמת זירה מודיעינית חדשה שתעסוק בנושא הפרוליפרציה והמודיעין הטכנולוגי.
לאחר כשלוש שנים בתפקיד, עבר בשנת 1995 לפקד על הזירה הפלסטינית במרכז המודיעיני של היחידה, תפקיד אותו ביצע בתקופת הפיגועים הקשה על ישראל.
בשנת 1996 מונה למפקד המרכז המודיעיני של 8200, בדרגת אל"ם.
בשנת 1999 מונה למפרט לסגן מפקד 8200, תחת תא"ל פנחס בוכריס.
אחד התחומים המרכזים בתקופה זו היה הקמת נושא הסייבר ושיפור הקשר בין היחידה לדרג הלוחם בצבא ולשב"כ.
עם שחרורו מצה"ל מונה למשנה למנכ"ל yes.
אחריותו העיקרית הייתה הובלת הצמיחה המשמעותית של החברה במספר הלקוחות.
בשנת 2004 מונה למנכ"ל ערוץ 10, ובסוף 2005 מונה למנכ"ל קבוצת zap group (לשעבר דפי זהב).
בתקופתו הוביל את המהפך של החברה מחברת מדריכים מודפסים לחברה דיגיטלית צומחת ורווחית.
בינואר 2015, לאחר כ-9 שנים בתפקיד, מונה למנכ"ל החברה הציבורית מר תעשיות (קבוצת מר).
כמנכ"ל קבוצת מר, הוביל מהלך של turn around, שבמסגרתו התמקדה החברה במספר מצומצם של מנועי צמיחה, תוך מהלך של התייעלות.
בינואר 2022 מונה ליו"ר דירקטוריון מר תעשיות.
למפרט פעיל בין השאר בהתנדבות כחבר מועצת המנהלים של ארגון "גישה לחיים", המסייע להתמודדות עם מחלות קשות וכחבר הנהלת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
החל משנת 2006 הוא מכהן כיו"ר עמותת בוגרי 8200. תקופתו כיושב ראש התאפיינה בשינוי מהותי באופן שבו העמותה רואה את תפקידה: משמירה על מורשת בלבד, לתחומים נוספים, שינוי אשר גרם לעלייה משמעותית במספר החברים בעמותה – מכ-700 חברים דאז ללמעלה מ-24,000 חברים כיום.
בעמותה פעילים עשרות רבות של מתנדבים המסייעים בפעילות באופן סדיר.
בתקופתו כיושב ראש, העמותה חרתה על דגלה את נושא הקישור בין בוגרי היחידה הכולל בין השאר כנס נטוורקינג שנתי עם אלפי משתתפים, סיוע בקישור בין בוגרי היחידה למטרות תעסוקה וכן מתן מלגות לימודים לבוגרים נזקקים.
בנוסף, החל מינוף של יכולות העמותה לטובת הקהילה כגון: מגוון פעילויות האצת חברות הזנק לרבות אימפקט ומיזמים בהם אחד היזמים הוא ערבי ישראלי, פעילויות לשיפור רמת החינוך הטכנולוגי בדגש על אזורים בפריפריה החברתית והגאוגרפית של ישראל, ותוכניות להעצמה נשית.
כל תוכניות העמותה לטובת הקהילה פתוחות לכלל הציבור הישראלי.
למפרט בעל תואר בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב.
ניר סביליה (נולד ב-26 במאי 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
חבר מועצת העיר תל אביב-יפו לשעבר.
סביליה נולד וגדל בתל אביב.
סביליה החל את קריירת המשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
הוא עלה לשחק בקבוצת הבוגרים כבר ב-1993, כשמלאו לו 17. בעונת 1994/1995 היה שותף לזכייתה של מכבי תל אביב באליפות המדינה, וכבר באותה עונה, זכה כמלך השערים של הקבוצה.
בעונה שלאחר מכן מונה דרור קשטן למאמן הקבוצה, אשר העדיף להעלות בהרכב את חלוץ הרכש יבגני קשנצב.
סביליה פירש זאת כחוסר אמון בו מצידו של קשטן, וביקש מהקבוצה לקנות את כרטיס השחקן שלו.
הקבוצה סירבה, אך במוסד בוררות נקבע כי יוכל לרכוש את כרטיס השחקן שלו מהמועדון.
לאחר מכן, עבר סביליה לשחק בבני יהודה תל אביב, במדיה כבש 8 שערים בעונת 1995/1996. בתום העונה שב למכבי תל אביב, אותה שב לאמן גרנט.
בהכנות טרום העונה רכשה הקבוצה את החלוץ עופר מזרחי, וסביליה שלא זכה לאשראי, עבר באמצע עונת 1996/1997 לבית"ר ירושלים.
בבית"ר ירושלים נאבק על מקום בהרכב עם החלוצים רונן חרזי ואלי אוחנה, וכבש שבעה שערים עד תום העונה, כאשר אחד מהם נחשב לשער האליפות נגד הפועל כפר סבא, בה זכה עם הקבוצה באליפות תחת הדרכתו של אלי כהן.
בעונת 1997/1998, תחת הדרכתו של דרור קשטן, כבש סביליה 12 שערי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות נוספת.
משחק השיא שלו בעונה זו היה בניצחון הקבוצה 5–2 על נגד הפועל באר שבע, בו פיגרה קבוצתו 0–2 במחצית, והפכה את התוצאה בעשרה שחקנים הודות לצמד שערים וצמד בישולים של סביליה.
באותה עונה זכה סביליה עם הקבוצה גם בגביע הטוטו לאחר ניצחון 3–1 בגמר על מכבי תל אביב, בו כבש את השער הראשון.
סביליה שיחק תקופה קצרה בהפועל חיפה, אך באמצע עונת 1999/2000 חזר לשחק בבית"ר ירושלים.
ב-10 בספטמבר 2000 היה ניר סביליה שותף לזכיית בית"ר ירושלים בגביע השלום, לאחר שבישל את שער הניצחון של יניב אברג'יל במשחק מול רומא.
לקראת עונת 2001/2002 עבר לשחק במכבי חיפה, אותה אימן באותה תקופה אברהם גרנט, ושם שיחק לצידם של החלוצים יעקובו איגביני ורפי כהן וזכה באליפות.
אף על פי שלא הרבה לשחק, כבש בעונה זו שישה שערים.
בעונת 2002/2003 רשם לזכותו הופעה כמחליף במדי מכבי חיפה בליגת האלופות, נגד באייר לברקוזן.
באמצע העונה, לאחר סדרת פציעות, ומשלא השתלב בהרכב הקבוצה, עבר סביליה לבני יהודה.
סביליה סבל מפציעה טורדנית, ונאלץ לפרוש מכדורגל כבר בגיל 29. בסה"כ זכה סביליה במהלך הקריירה ב-4 אליפויות וב-2 גביעי טוטו.
בשנת 1993 זומן סביליה לסגל הנבחרת הצעירה של ישראל על ידי המאמן יצחק שום.
במשך שלוש שנים היה חלק מסגל הנבחרת הצעירה, ובסך הכל ערך 34 הופעות במדיה, וכבש 12 שערים.
ב-18 בפברואר 1998 ערך הופעת בכורה בנבחרת ישראל הבוגרת, במשחק הידידות מול נבחרת טורקיה.
ב-8 בספטמבר 1999 כבש את שערו היחיד במדי הנבחרת, בניצחון 8–0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2000. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-29 במרץ 2000, במשחק ידידות מול נבחרת גאורגיה, ובסך הכל לזכותו 13 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שער אחד.
לאחר שפרש סביליה נכנס כשותף ברשת מכוני כושר בתל אביב והרחיב את פעילותו העסקית בתחום כשותף מנהל ברשת המכונים "SweatSTAR".
בשנת 2013 מכר את חלקו ברשת לאיש העסקים ג'קי בן-זקן.
בשנת 2013, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שובץ במקום השני ברשימת הליכוד ביתנו בתל אביב, ונבחר למועצת עיריית תל אביב-יפו כשהרשימה זוכה בשני מנדטים.
לקראת הבחירות ב-2018 העביר את תמיכתו ואת מימון המפלגות מסיעת הליכוד לסיעת רוב העיר בראשות אסף זמיר.
באפריל 2014 מונה סביליה לתפקיד יו"ר ארגון שחקני הכדורגל בישראל (המקורי), אך כעבור כחצי שנה התפטר מתפקידו.
ניר חפץ (נולד ב-2 ביוני 1965) הוא עורך, עיתונאי, יועץ תקשורת ועורך דין ישראלי.
חפץ מילא שורת תפקידים בקבוצת התקשורת "ידיעות אחרונות", וכן תפקידי דוברות והסברה עבור בנימין נתניהו ומפלגת הליכוד.
במסגרת חקירת "תיק 4000" חתם על הסכם עד מדינה.
חפץ נולד בחיפה, עבר עם משפחתו בגיל 16 להרצליה ושירת בצה"ל בחיל המודיעין ממנו השתחרר בדרגת רב-סרן.
ב-16 במרץ 2018, כשבועיים לאחר שחתם על הסכם עד מדינה בפרשת בזק-אלוביץ', פרסמה אילה חסון מערוץ 10 תחקיר המבוסס בחלקו על חשיפתו של העיתונאי בן כספית, המתאר את סיפור מותו של , צוער שהשתתף באותו קורס קצינים של חפץ.
בספטמבר 1984 יצאו השניים לתרגיל ניווט לילי זוגי באזור ערד-תל-שוקת.
לאחר שהשניים נרדמו, נדרס ילין על ידי רכבת משא שריסקה את גופו.
על פי התחקיר של חסון, בשנת 1987 הגיעה למצ"ח שמועה לפיה הצוער נהרג מפליטת כדור במהלך מסע הניווט, וכדי להסתיר את הדבר, הציב חפץ את גופתו לרוחב פסי הרכבת.
חפץ נחקר ונמצא חף מפשע.
את הקריירה העיתונאית החל בשנות התשעים ככתב ברשת המקומונים "ידיעות תקשורת" מקבוצת "ידיעות אחרונות", וככתב שטח במהדורת החדשות המקומית של הטלוויזיה בכבלים באזור השרון.
היה עורך המקומונים "מה בפתח" החל מיוני 1996, "על השרון" ועיתון "תל אביב" החל מנובמבר 1997. בשנת 2000 מונה לעורך הראשי של כל רשת מקומוני "ידיעות תקשורת".
באוגוסט 2001 החליט ראש הממשלה, אריאל שרון, למנות את חפץ כמנכ"ל רשות השידור.
אך מליאת רשות השידור וועדה בראשות השופט בדימוס יצחק רביבי, פסלה את המינוי משום שלחפץ לא היה די ניסיון בניהול גוף תקשורתי גדול באותה עת.
בשנת 2003 מונה, במקביל לתפקידו כעורך הראשי של רשת המקומונים "ידיעות תקשורת", גם לעורך אחראי על מדור הספורט ב"ידיעות אחרונות", וב-2006 התמנה לעורך המוסף "7 ימים".
בשנת 2005 פרסם יחד עם העיתונאי גדי בלום את הספר "הרועה - סיפור חייו של אריאל שרון", ובשנת 2008 פרסמו את הספר "ישראל לאן - 18 שיחות עם האישים שמעצבים את פני המדינה".
ביוני 2009 עזב חפץ את "ידיעות אחרונות" ומונה לראש מערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה, תפקיד אותו מילא עד דצמבר 2010.
במרץ 2011 החל לשמש כיועץ מיוחד לנוחי דנקנר.
בין השנים 2014–2017 שימש כדובר ויועץ תקשורת של שרה ובנימין נתניהו.
במהלך הבחירות לכנסת ה-20 שימש כמנהל מטה ההסברה של הליכוד.
ב-6 ביולי 2016 פורסם באתר TheMarker כי חפץ יזם הקמת ערוץ טלוויזיה ועירב ביוזמה את ארנון מילצ'ן ורופרט מרדוק.
ב-18 בפברואר 2018 פורסמה הקלטה של חפץ, בה הוא תוהה כיצד הגיע המידע לעיתון ומסביר לבן שיחו שמילצ'ן ומרדוק נסוגו מהיוזמה עקב הפרסום.
ב-6 ביוני 2017 הודיעה קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים, כי שכרה את שירותיו של חפץ בייעוץ אסטרטגי לקבוצה.
כחלק מכך תפקידו של חפץ יהיה לגייס חסויות ופרסומות לקבוצה.
חפץ הוא יועץ בתשלום של ארבעה ארגונים וחברות מתחום הבריאות: חברת אסותא מרכזים רפואיים, איגוד חברות תיירות "המרפא", חברת "שראל" וחברת "צמל".
באוגוסט 2021 הוסמך כעורך דין והחל לעבוד במקצוע זה.
יחד עם צחר רותם הקים חפץ רשת מקומונים מקוונים בשם "שרון אונליין".
ב-18 בפברואר 2018 נעצר על ידי משטרת ישראל ונחקר במסגרת חקירת פרשת בזק-אלוביץ' (הידועה כתיק 4000) בחשד לנטילת שוחד.
ב-5 במרץ, לאחר כשבועיים במעצר, חתם חפץ על הסכם עד מדינה בתיק זה.
במסגרת ההסכם התחייב חפץ להימנע לצמיתות מעיסוק בתפקיד ציבורי.
בנוסף לעדותו, הוא סיפק דיסק און קי וטלפונים סלולריים עם מידע.
בדצמבר 2021 העיד במסגרת משפט נתניהו.
כמו כן נחשד חפץ, במסגרת תיק 1270, כי בשנת 2015 היה שותף לניסיון למנות את השופטת הילה גרסטל למשרת היועץ המשפטי לממשלה, בתמורה לסגירת תיק פרשת המעונות.
במרץ 2025 נפסק שעל ברדוגו לפצות את חפץ ב-100 אלף ש"ח בגין לשון הרע ופגיעה בפרטיות, בתוספת 17,700 ש"ח שכר טרחת עורך דין.
חפץ הגיש תביעות דיבה גם נגד יאיר נתניהו, יצחק מגן וגלית דיסטל-אטבריאן.
יאיר נתניהו חויב לפצותו בסכום כולל של 75 אלף ש"ח.
תביעתו נגד השר אוחנה נדחתה על הסף בנימוק שדברי השר חוסים תחת חסינות, אך השופטת מתחה ביקורת על אוחנה על שהפר צו איסור פרסום.
חפץ ערער על פסק הדין בבית המשפט המחוזי, ובנובמבר 2022, במסגרת פשרה בתביעה, התנצל אוחנה בפני חפץ, על שבזמן כהונתו כשר המשפטים חשף פרטים אישיים שהיו מוגנים בצו איסור פרסום.
חפץ בעל תואר ראשון במשפטים ותואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב.
יחיאל ניר מלחי (זלצמן) (נולד בשנת 1955) הוא מורה לאמנויות לחימה, לשעבר ראש שיטת "טסון נאן מאן פאי" בישראל, מייסד "המרכז הישראלי לטאי צ'י".
מלחי נולד בקיבוץ חצרים ושירת כלוחם בשייטת 13.
לאחר שחרורו מהצבא נסע להשתלם באמנויות לחימה בחו"ל והתאמן בקראטה, קנדו וטאי צ'י, ובכולן הגיע לרמות גבוהות.
שהה כתשע שנים מחוץ לישראל, מתוכן כשש ביפן.
למד אצל המאסטר וונג־פו־לאי בטאיוואן, בשיטת צון נאן שנוסדה על ידי אמן הלחימה הסיני וונג שו-צ'ין ומשלבת מספר אמנויות לחימה סיניות "רכות": טאי צ'י צ'ואן, שינג אי צ'ואן, בה גואה ג'אנג וצ'י קונג.
לאחר מכן חזר בתשובה והפך לחרדי (וגם החזיר את שם המשפחה המקורי של הוריו - זלצמן).
בשנות השמונים חזר מלחי לישראל והקים את המרכז הישראלי לטאי צ'י.
בשנת 2019 התנתק מלחי מהמרכז.
עסק גם בנדל"ן, בישראל ובמזרח־אירופה.
בגופו של מלחי התגלה בשנת 2002 סרטן, ייתכן כתוצאה מצלילות בקישון במהלך שירותו הצבאי.
טופל בישראל, בארצות הברית ובגרמניה ובעצת רבנים גם הוסיף את השם "יחיאל" לשמו.
בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה 2005, זכה הסרט "זורם כנהר גדול", שמלחי הוא גיבורו, בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר.
הסרט בוים על ידי יצחק חלוצי, וחושף את ההתמודדויות של מלחי במהלך חייו.
בשנת 2016 יצא לאור הספר "אמנות הלחימה: שיחות עם מאסטר ניר מלחי" (מאת עומר ברקמן, הוצאת אסיה) ובו שמונה שיחות של ניר מלחי, עם ד"ר עמיר סולד, ד"ר רוני קלוגר, פרופסור יעקב רז, ג'יל שיימס, אהרון שפירא, יוסף צליח, עמי אילון ואלי כהן.
ניר מן (נולד ב-5 בפברואר 1955) הוא היסטוריון ישראלי, עמית מחקר מטעם קרנות אורי אילן וד"ר שושנה שקופ-פרנקל באוניברסיטת בר-אילן.
ד"ר ניר מן הוא בנם של גינה שמאראגד-מן, קצינת מודיעין בחטיבת הפלמ"ח הראל, ושל לוי מן, מראשוני המפקדים בחטיבת גולני במלחמת העצמאות.
הוא נולד וגדל בקיבוץ בית השיטה, ובוגר בית הספר המקומי.
מן כתב וערך ספרים בנושאים שונים בהיסטוריה של היישוב היהודי בארץ ישראל במאה ה-20, ומחקריו פורסמו במחלקת ההיסטוריה בצה"ל ובכתבי עת היסטוריים.
מאמרים וביקורות על ספרים פרי עטו הופיעו בעיתונים "הקיבוץ", "במחנה", "ידיעות אחרונות", "הארץ" ו"מקור ראשון".
בשנת 1998 הציע לאקדמיה ללשון העברית את המילה "מִרְשֶׁתֶת" עבור המונח "רשת האינטרנט", והצעתו התקבלה.
ד"ר ניר מן חבר בצוות ההיגוי האקדמי של "המרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי", ועורך כתב העת של המרכז, "עלי זית וחרב".
בשנים 2003–2018 היה חבר בוועד המנהל של העמותה להענקת פרס יצחק שדה לספרות צבאית.
בשנת 2008 התפרסם הספר שמבוסס על עבודת הדוקטורט של מן, ההתפתחות ההיסטורית של הקריה בתל אביב בשנים 1948–1955.
בשנת 2011 הוא נבחר ליועץ ההיסטורי בצוות הקמת מרכז המבקרים "שׂרונה – הקריה" בתל אביב.
ב-2013 מונה ליועץ ההיסטורי בצוות ההקמה של מוזיאון הכנסת בבית פרומין בירושלים, וב-2014 נבחר לאוצֵר התערוכה "מסע הכנסת לירושלים" במשכן הכנסת בירושלים.
בשנת 2008 התמנה לעמית מחקר מטעם קרנות אורי אילן וד"ר שושנה שקופ-פרנקל באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2018 התמנה לעמית מחקר במכון לחקר השואה ע"ש ארנולד וליאונה פינקלר באוניברסיטת בר-אילן.
רבי לייבּ בן-שרה, ירושלים: שמחונים, 2003
שׂרונה בשנות המאבק 1939–1948, ירושלים: יד יצחק בן-צבי והעמותה לחקר כוח המגן על-שם ישראל גלילי, 2009 (שתי מהדורות) – הספר זכה בפרס שנת המאה לתל אביב (2009) ובפרס לספרות צבאית על-שם האלוף יצחק שדה (2010)
הקריה בשנות כּינוּנה 1948–1955, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2012
בסיס המטכ"ל בקריה, תל אביב: משרד הביטחון, 2016
משה סנה מנהיג המרי העברי, בן-שמן: מודן – משרד הביטחון, 2024 – הספר זכה בפרס לספרות צבאית על-שם האלוף יצחק שדה (2024)
ילקוט תשעה באב, ירושלים: הוצאת קשרים ומכון החגים הבין-קיבוצי, 1997
עלי זית וחרב: והאנגלי אז בארץ, ט, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן על-שם ישראל גלילי, 2009
עלי זית וחרב: אשת חיל עברייה, י, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן על-שם ישראל גלילי, 2010
עלי זית וחרב: קו התלם, יא, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2011
עלי זית וחרב: עמוד האש, יב, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2012
עלי זית וחרב: ירושלים, יג, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2013 (עורך אורח: ד"ר איתמר רדאי)
רינה אידן ועירית עמית-כהן, השרון וכל נתיבותיו, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2013
עלי זית וחרב: משטרת ארץ ישראל, יד, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2014
עלי זית וחרב: סלע המחלוקת, טו, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2015
עלי זית וחרב: שדה המערכה, טז, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2016
עלי זית וחרב: רפואה צבאית, יז, בן-שמן: מודן – משרד הביטחון והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2017
עלי זית וחרב: 70 למדינה, יח, בן-שמן: מודן – משרד הביטחון והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2018
עלי זית וחרב: מפנה האימפריות, יט, בן-שמן: מודן – משרד הביטחון והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2019
עלי זית וחרב: 100 להגנה, כ, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2020
"פרדס בית-השיטה: שינוי מבנה הענף", עלון הנוטע, שנה ל"ט, 12, תל אביב: ארגון מגדלי פירות והדרים, יולי 1985
"משחקי מלחמה", מערכות, 343, תל אביב: צה"ל ומשרד הביטחון, נובמבר 1995
"השוואת התיווך האמריקני בין ישראל לסוריה בשנים 1973–1975 (קיסינג'ר) לשנים 1993–1995 (כריסטופר)", עבודת סמינריון, אוניברסיטת בר-אילן, 2000 (העבודה הוצגה בכנס חוקרים ארצי בשיתוף מחלקת המדינה של ארצות הברית)
"השפעת סִדרת הכתבות 'התל אביבים החדשים' על יחס הרשויות לבעיית העובדים הזרים בישראל", עבודת סיכום קורס, אוניברסיטת בר-אילן, 2000 (פורסמה בכתב העת "העין השביעית")
זָהֳרה לֵביָטוֹב – גיבורת מופת או מיתוס?, עבודת תזה, רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2004; המחקר פורסם במאמר: זהרה לביטוב – גיבורת מופת או מיתוס?
בכתב העת קתדרה, גיליון 118, טבת תשס"ו
ההתפתחות ההיסטורית של הקריה בתל אביב בשנים 1948–1955, חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2008
"משבר הפיקוד במחוז תל אביב ב'הגנה' בשנת 1944", עלי זית וחרב, ט, ירושלים: כרמל והעמותה לחקר כוח המגן על-שם ישראל גלילי, 2009
"הקמת מטכ"ל 'ההגנה': האומנם 'שיפור טכני' בלבד?", עלי זית וחרב, יא, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2011
"'ליל וינגייט' – הישגי המבצע שלא בוצע", עלי זית וחרב, יב, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2012
"מאה שנים ללא יד וזכר: קול קורא להנצחת חללי מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל", עלי זית וחרב, יד, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2014
"מסע הנדודים של הכנסת בתל אביב בשנים תש"ח–תש"ט", בתוך: מרדכי בר-און ומאיר חזן (עורכים), עם במלחמה: קובץ מחקרים על החברה האזרחית במלחמת העצמאות, ג, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2014
"זרובבל הורביץ גיבור ישראל", בתוך: מרדכי נאור וצבי צמרת (עורכים), עין לעציון: יישובים, דמויות ואירועים בגוש עציון, מקוה-ישראל: ספריית יהודה דקל – המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2016
"השפעת 'גדוד העבודה' על ההתיישבות העברית בארץ ישראל", בתוך: אופירה גראוויס קובלסקי (עורכת), בשבילי העבר: פרקים בתולדות קרן קיימת לישראל ובתולדות ההתיישבות היהודית בגליל התחתון, רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2016
"קולנוע קסם – בית המחוקקים הישראלי/הכנסת", בתוך: חוני המעגל (איצקוביץ'), The End, תל אביב: קרן רבינוביץ לאמנויות, 2016
"משה סנה: הרַמָּ"א שֶאֻכָּל בלהב המרי", עלי זית וחרב, כ, ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2020
מִלגה מטעם הקרן על-שם צפורה ואברהם יצחק טריואקס, אוניברסיטת בר-אילן, 10 ביוני 2003
מִלגה על-שם שִמשון זיגיסמונד מרכוס מטעם "מכון יוסף קרליבך", אוניברסיטת בר-אילן, 16 במרץ 2004
פרס מחקר מקרן ד"ר שושנה שקופ-פרנקל ואורי אילן על עבודת התזה, אוניברסיטת בר-אילן, 29 בדצמבר 2004
פרס מורשת מנחם בגין על עבודת התזה ב"מרכז מורשת בגין", ירושלים, 27 בדצמבר 2005
מִלגת נשיא אוניברסיטת בר-אילן לדוקטורנטים מצטיינים, תרומת נגיד האוניברסיטה הראשון הרב פרופ' עמנואל רקמן, 1 בינואר 2005
מִלגת פרס מהקרן למחקרים בתולדות כוח המגן על-שם עוזי נרקיס על הצעת המחקר לדוקטורט, העמותה לחקר כוח המגן ע"ש ישראל גלילי, העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית ליד אוניברסיטת תל אביב ויד טבנקין, רמת-אפעל, 3 במרץ 2005
פרס שנת המאה לתל אביב לספר שׂרונה בשנות המאבק 1939–1948, 8 בספטמבר 2009
פרס לספרות צבאית על-שם האלוף יצחק שדה לשנת תש"ע לספר שׂרונה בשנות המאבק 1939–1948, 18 בנובמבר 2010
פרס לספרות צבאית על-שם האלוף יצחק שדה לשנת תשפ"ד לספר משה סנה מנהיג המרי העברי, 5 בנובמבר 2024
ניר חסון (נולד ב-15 בספטמבר 1975) הוא עיתונאי, כתב ירושלים, אקלים וארכאולוגיה בעיתון "הארץ".
חסון יליד ירושלים, למד בגימנסיה העברית רחביה.
בעל תואר בוגר ביחסים בינלאומיים וחטיבה בלימודי אפריקה, ותואר מוסמך בגאוגרפיה, שניהם מהאוניברסיטה העברית.
החל משנת 2020 תלמיד לתואר שלישי במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית, ועמית מחקר במכון טרומן.
עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בתכנון ובניה במזרח ירושלים.
בשנת 2001 החל לעבוד כעיתונאי במקומון הירושלמי "כל העיר" ככתב רווחה ובריאות.
בשנת 2004 הצטרף לעיתון "הארץ" ככתב בדרום.
בתפקידו זה סיקר את תוכנית ההתנתקות ופינוי היישובים מרצועת עזה.
בהמשך היה כתב לענייני משפט בתל אביב וסגן ראש מערכת החדשות בעיתון.
החל משנת 2009 משמש ככתב ירושלים וארכאולוגיה בעיתון.
משנת 2019 מסקר גם את תחום האקלים והסביבה.
נשוי לחוקרת הספרות מעין הראל ואב לשלושה.
כחלק מסיקור תוכנית ההתנתקות, פרסם כתבה שעסקה בקשיים בהעברת החקלאות מגוש קטיף, וכן ריאיון עם ד"ר מיכאל פייגה לקראת ההתנתקות.
בתפקידו ככתב ירושלים סיקר את הנעשה במזרח ירושלים ואת היחסים בין תושבי העיר הערבים והיהודים.
בשנת 2017 יצא לאור ספרו אוּרְשַׁלִים: ישראלים ופלסטינים בירושלים 2017-1967 בהוצאת ספרי עליית גג.
כמו כן, עסק במשפטו של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט, שהתנהל בבית המשפט המחוזי בירושלים, וכן ביחסי חילונים חרדים בעיר, העדות הנוצריות בעיר, סיפורים מתחום הסביבה, התחבורה והמערכת העירונית ועוד.
חסון סיקר כמה מהמאבקים הציבוריים הגדולים בירושלים, בהם המאבק נגד ההתנחלות בשייח ג'ראח; המאבק נגד הדרת נשים; המאבק נגד סגירת בריכת ירושלים; המאבק נגד דירות הרפאים; המאבק של המסעדות בירושלים נגד הרבנות הראשית בנושא תעודות הכשרות; המאבק למען פארק עמק הצבאים ועוד.
כתבותיו עוסקות גם בתחום שימור התרבות וסיפורים היסטוריים.
סיקור גופים כמו רשות העתיקות, יד ושם, הספרייה הלאומית, האקדמיה ללשון העברית ועוד.
בחודש מאי 2010 פרסם כתבת תחקיר ארוכה בשלושה חלקים, "מוזיאון של אי-סובלנות", שעסקה בחפירת השלדים במוזיאון הסובלנות.
הכתבה פורסמה באינטרנט בשלושה חלקים והופעה בדפוס כמוסף נפרד.
הכתבה עוסקת בסילוקן המהיר של עצמות נפטרים מוסלמים בבית הקברות המוסלמי הישן שהיה חלק מבית הקברות ממילא לצורך בניית מוזיאון הסבלנות.
באפריל 2011 פרסם כתבה בשם "ירושלים של מטה: סיפורה של העיר התת-קרקעית" על מערכת המנהרות התת-קרעית בעיר העתיקה בירושלים שנחפרה במשך עשרות שנים.
כתבת תחקיר גדולה על הארכאולוג רוני רייך.
בין השנים 2015-2012, כתב חסון בלוג באתר עיתון "הארץ", בשם "בלוג ירושלמי", העוסק בסיפורים על ירושלים.
באוגוסט 2019 חשף שלצורך צילומי הסדרה "מחוז ירושלים" שתלו שוטרים רובה בביתו של תושב עיסאוויה.
החשיפה הובילה להסרת כל פרקי הסדרה מכלל פלטפורמות השידור.
לאחר מתקפת ה-7 באוקטובר 2023 סיקר את המלחמה וליווה את קהילת קיבוץ ניר עוז.
החל מיולי 2024 מסקר חסון גם את המשבר ההומניטרי ברצועת עזה.
הפרס הוענק לחסון "בשל כתיבתו המקצועית האמיצה המתאפיינת בחתירה לא מתפשרת לאמת, ועמידתו הנחושה על עיסוק בנושאים שאינם נוחים לרבים מאזרחי ישראל.
חסון הוא אחד העיתונאים היחידים בישראל שבחר, בעקבות זוועות ה־7 באוקטובר, להפנות זרקור גם לגורלם של תושבי רצועת עזה, ולהציג את סבלה של האוכלוסייה האזרחית בעקבות המלחמה.
הוא מעניק באופן שיטתי ומתמשך קול לאוכלוסייה שעיתונאים ברוב כלי התקשורת בישראל נמנעים מלעסוק בה".
ניר נחום (נולד ב-9 בספטמבר 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
נחום, נולד ביבנה ובגיל 6 עבר לאשדוד.
בקיץ 2005 הושאל לשנתיים לקבוצת הפועל אשקלון מהליגה הלאומית.
בעונת 2006/2007 היה שותף להעפלתה של הפועל אשקלון לגמר גביע המדינה, ואף הבקיע את השער הראשון בהתמודדות מול הפועל תל אביב, טרם נכנעה הקבוצה בבעיטות הכרעה.
לאור הצלחתו באשקלון, הוחזר נחום לסגל מ.ס.
אשדוד לקראת עונת 2007/2008, וב-29 בספטמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד הקבוצה 1–6 למכבי נתניה.
בסך הכל כבש שני שערים בעונה זו, אך בעונה שלאחר מכן איבד את מקומו בהרכב הקבוצה, ובחלון ההעברות של ינואר 2009 הושאל לקבוצת בית"ר ירושלים.
נחום, שהחל את הקריירה כחלוץ במחלקת הנוער ולאחר מכן הרבה לשחק כקשר התקפי, הוסט על ידי המאמן ראובן עטר לעמדת המגן הימני, ובתום העונה היה שותף לזכייתה של בית"ר ירושלים בגביע המדינה, לאחר ניצחון 2–1 על מכבי חיפה.
בעונת 2009/2010 חזר נחום לאשדוד, אך שותף בעיקר כמחליף, והבקיע רק שער אחד, בניצחון 3–1 על מכבי תל אביב.
בעונה שלאחר מכן הושאל לקבוצת מכבי נתניה לשנתיים, ושם הפך לשחקן מפתח.
נחום כיכב בנתניה תחת הדרכתו של ראובן עטר, ולצידם של אחמד סבע וחן עזרא.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 7 שערים, ובעונת 2011/2012 רשם 6 שערים ו-3 בישולים, וסייע לקבוצה להעפיל למוקדמות הליגה האירופית.
בתום העונה הסתיים חוזהו באשדוד, ונחום הפך לשחקן חופשי וחתם בבני יהודה תל אביב, אך לא הסתדר עם המאמן דרור קשטן, ובחצי עונה במועדון שותף ב-6 משחקים בלבד.
בחלון ההעברות של ינואר 2013 חתם נחום בקבוצת הפועל תל אביב.
ב-12 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 3–0 על בני סכנין, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
ב-28 ביולי 2013 חתם נחום בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה שיחק שנתיים וכבש 14 שערי ליגה ב-63 הופעות.
ב-26 במאי 2015 חזר נחום לקדנציה שנייה בהפועל אשקלון.
בעונה זו כבש נחום שבעה שערים ב-27 הופעות ליגה וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל, אך בתום העונה הודיע שלא ימשיך במועדון מכיוון שלא רצה לשחק בשבת.
בקיץ 2016 חתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, אך במדיה ערך בעונת 2016/2017 רק הופעה אחת בליגה והופעה אחת בגביע הטוטו, ובתום העונה שוחרר מהמועדון ולמעשה פרש ממשחק פעיל.
ניר טויב (26 בינואר 1965 – 5 בפברואר 2013) היה יוצר במאי סרטים דוקומנטריים ישראלי.
נולד בנהריה וגדל במושב בן עמי שבגליל המערבי.
הוא נינו של צבי אהרנסון.
במהלך לימודיו התיכוניים ב"עמל" נהריה, היה שחקן כדורסל מצטיין בקבוצת "הפועל" המקומית.
את שירותו בצה"ל עשה בשנים 1983–1986 ביחידת "מורן".
לאחר מכן, למד לימודי תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
עבד כשכיר ב"מת"ב חולון-בת ים" ולאחר מכן הקים את חברת ההפקות "ג.ן.
תקשורת", בה יצר את סרטיו כקולנוען עצמאי.
במהלך חייו יצר כ-40 סרטי תעודה, בהם הביא לצופים את המציאות בישראל ואת מגוון אנשיה בשטחי חיים שונים.
ברבים מסרטיו הציג טויב פרשות ציבוריות וביטחוניות שנויות במחלוקת במבט ביקורתי.
בשנת 2012 ביים את הסרט "האהרנסונים", על קורות בני משפחתו, משפחת אהרנסון.
סרטיו של טויב הוקרנו בפסטיבלים ברחבי העולם וזכו בפרסים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2011 הוענק לטויב "פרס אמנות הקולנוע" מטעם משרד התרבות והספורט.
הסרט "תמוז", שהפיק וביים עבור הערוץ הראשון, על הפצצת הכור הגרעיני בעיראק, זכה להכרה בארץ ובהכרה בינלאומית: במרץ 2008 נבחר הסרט לאחד מסרטי התעודה באורך מלא הטובים בעולם במסגרת פסטיבל ECU, פסטיבל סרטים אירופאי עצמאי.
שלושה חודשים אחר כך, היה בין חמשת המועמדים לסרט ההיסטורי הטוב בעולם במסגרת פסטיבל BANFF בקנדה.
בספטמבר 2008 הסרט נבחר כסרט התיעודי באורך מלא הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס.
בפעילותו הציבורית לחם וייצג בהתנדבות את הבמאים והיוצרים בישראל.
הוא רתם למאבק זה עורכי דין מהשורה הראשונה ולא נרתע מעתירות לבג"ץ.
טויב נפטר בגיל 48 מסרטן ונקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
השאיר אחריו את אשתו גלית, שלושה ילדים, הורים, אחות ואח.
עם מותו, ספד לו חברו חנוך מרמרי:
הסרט האחרון בו עסק טויב הוא תיעוד חושפני ביותר, במהלך ארבע שנים, של התמודדותו עם מחלת סרטן הריאות בה לקה, לאחר שהרופאים קבעו כי נותרו לו לחיות שלושה חדשים בלבד.
השם שניר בחר לסרטו היה "ובחרת בחיים".
לאחר מותו של טויב, השלמת מלאכת הבימוי ועריכת הסרט בוצעו על ידי חברו, גיל איזקוב, אלמנתו גלית, והמפיקה מוריה מויאל.
הסרט הוקרן בפסטיבל חיפה 2014 ובינואר 2015, בערוץ yes דוקו.
ניר סלומון הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים, לשעבר ראש מחלקת צי"ד, בעבר פיקד על חטיבת עציון, על גדוד 13 (גדעון), ועל סיירת גולני.
בגולני עבר סלומון הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר.
בהמשך שימש מפקד מחלקה בגדוד 51 ומפקד פלוגה, בהמשך שימש סגן מפקד גדוד 13 ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון.
לאחר מכן שימש כמפקד סיירת גולני בשנים 2000–2001. ב-2001 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 13 (גדעון), והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה עד שנת 2003, בהמשך שימש ראש ענף תכנון בזרוע היבשה, ולאחר מכן שימש סגן מפקד חטיבת יהודה.
ב-2007 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת עציון, לאחר סיום תפקידו ב-2009, מונה לסגן מפקד אוגדה 162, ב-2011 מונה לשמש כראש מחלקת צי"ד בחטיבת התקשוב בזרוע היבשה.
ביולי 2015 אל"ם סלומון פרש מצה"ל.
ניר וגלי הוא הכינוי של צמד האנימטורים הישראלים והזוג ניר גרבר וגלי אדלבאום (שניהם ילידי 1978).
הצמד ידוע בעיקר בשל סרטוני האנימציה הקומיים הקצרים שהם מפיקים.
מאז 2013 יוצר הצמד סדרות סרטונים קצרים המשולבים בתוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ארץ נהדרת" של קשת.
בתחילת דרכם יצרו אנימציות לסרטוני פרסומת, בין השאר לקופת החולים הכללית ולדואר ישראל.
הסרטון הראשון שפרסמו ביוטיוב יצא בינואר 2012 והיה תצוגה של עבודות שיצרו בשנת 2011 כגון: כללית קרלו ועוד.
בחודשים שלאחר מכן פרסמו סרטונים נוספים, חלקם אנימציות קומיות וחלקם סרטונים פרטיים שנעשו בהזמנה.
חלק מהסרטונים זכה להצלחה ולאלפי צפיות ואפילו סרטונים שבהם הם חגגו בקליפים לאנשים שונים כשיש להם חתונה או יום הולדת כאשר שמו את פניהם בגוף אנשים אחרים שיצרו ושמו שיר.
בסוף שנת 2013 החלו ליצור סדרות סרטונים קצרות שהופיעו בתוכנית הסאטירה הטלוויזיונית "ארץ נהדרת".
כל סדרה כוללת 10–12 פרקים, כשאורך כל פרק הוא בין 2 ל-4 דקות.
הסדרה הראשונה, שנקראה "פינת ליטוף", התרחשה בפינת חי ועסקה בחיי בעלי החיים שבה.
הסדרה השנייה נקראה "חדר וחצי" ועסקה בחייו של רווק צעיר ומוזנח בשם שולי שעובד בתור קוסם, ובחפצים המדברים שבדירה שלו, בג'וק בשם דותן, יונה בשם שמרית ועכביש בשם זאביק.
על פי ההתרחשויות בסדרה נוצרה אפליקציית משחק, שזכתה ליותר ממיליון הורדות.
בשנת 2018 יצא משחק ההמשך לחדר וחצי, "חדר וחצי 2" לשני המשחקים יצא דיבוב באנגלית וערבית.
הסדרה השלישית שעלתה ב-2016 נקראת "תשע נשמות" ועוסקת בשגרת החיים של שלושה חתולי רחוב.
הסדרה הרביעית שיצאה נקראת "חיי חברה" ועוסקת בחפצים ובעובדים של חברת הייטק מקומית.
כחלק מהסדרה "חיי חברה" התפרסם גם סרטון לרגל חנוכה שהפך ויראלי.
בסרטון סופגנייה מגיעה לקיבה ונתקלת באנזים שמנסה לחנך אותה לתזונה, בריאות ופעילות ספורטיבית.
הסופגניה לא מקשיבה לעצותיו ורומסת אותו בנהירה עם סופגניות נוספות בדרכן לתחת, כשהן מתעתדות להפוך לשומן תוך כדי הקריאה "יאללה!
הסרטון נחתם בכך שלאחר מפולת הסופגניות מגיעה לקיבה פחית דיאט של משקה, למרבה תסכולו המופגן של האנזים החבול.
ב-2021 נפתח מחדש אנו - מוזיאון העם היהודי, והזמין אמנים ואמניות ישראלים להציג במוזיאון, ביניהם גם ניר וגלי.
שניים מהסרטונים שלהם בנושא שמות בתנ"ך מוצגים כחלק מתערוכת הקבע במוזיאון.
ניר וגלי הפיקו גם סרטונים כפרסומות לדואר ישראל באותו סגנון של חדר וחצי.
ב-2022 הם הפיקו פרסומת לחברת טרה בקולו של יוסי מרשק כדמות הראשית, ומאז הם עושים לטרה פרסומות נוספות עד היום.
אופי ההומור בסרטונים מורכב מכמה גורמים, בהם האנשה של חפצים ובעלי חיים, היוצרת דיאלוגים משונים וסיטואציות סוריאליסטיות בין הדמויות המדובבות.
בניגוד לסוגי הומור אחרים, ההומור בסרטוני האנימציה של ניר וגלי לא תמיד מתבטא בשורת מחץ מתוחכמת בסוף מהלך, ומתמקד יותר בהגחכת סיטואציות יומיומיות ופשוטות בשילוב עם אנימציה המזכירה את הסדרות איש המשפחה ומשפחת סימפסון ואת חברת האנימטורים "Goanimatr" האמריקאית.
מלבד שני היוצרים, השתתפו בהפקת הסרטונים בין השאר האנימטורים טל גדון, אוסי ולד ומתן ים.
למוזיקה בסדרות אחראי אלברטו שוורץ.
ניר גרבר גדל בחיפה, גלי אדלבאום גדלה בראשון לציון.
הם הכירו במהלך לימודי אנימציה בבצלאל.
הם בזוגיות משנת 2004 ויש להם שתי בנות.
ניר נין-נון (נולד ב-1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק השתתפות ומסוקים במטה חיל האוויר.
כיום מנהל את קריית החינוך "מעיין שחר" שבעמק חפר.
נין-נון הוא נכד לניצולי שואה ילידי אוקראינה.
נין-נון, בוגר בית ספר בסמ"ת בחיפה, התגייס לצה"ל ב-1987 וסיים בהצטיינות קורס טיס מס' 120 ב-1989 במגמת טייסי מסוקי קרב.
ב-1990 סיים קורס אימון מבצעי.
שירת כטייס AH-1 קוברה וכטייס AH-64 אפאצ'י והדריך בבית הספר לטיסה.
ב-2008 מונה לראש ענף תכנון ובקרה במחלקת תכנון וארגון במטה חיל האוויר.
ב-2010 הקים ועמד בראש "מנהלת מגן", מחלקה מקצועית לקליטה, בניין הכוח ואפיון מערכות הגנה אווירית בחיל האוויר, ביניהן כיפת ברזל, שרביט קסמים, חץ וגילוי להתרעה.
לאחר לימודים באנגליה במכללה לביטחון לאומי הבריטית, מונה באוגוסט 2016 לראש להק השתתפות ומסוקים בדרגת תת-אלוף.
באפריל 2017 מונה בנוסף גם לממלא מקום ראש להק האוויר ושירת בתפקיד כחצי שנה עד מינויו של אמנון עין-דר באוקטובר 2017. ב-19 במרץ 2019 סיים את תפקידו ואת שירותו בצה"ל והוחלף על ידי נעם ריף.
לאחר שחרורו היה שותף בהקמת מכינה קדם-צבאית "רקיע" בחריש ומאז הקמתה, פעיל בה ומרצה לחניכים.
במקביל, החל לעבוד כמורה לפיזיקה, מחנך כיתה ורכז שכבה בבית ספר "רמות ים" במכמורת.
החל מאוגוסט 2021 נין-נון מנהל את קריית החינוך "מעיין שחר", בית ספר על-יסודי, 6 שנתי בעין החורש, עמק חפר.
נין-נון נשוי למיכל ואב לארבע בנות.
בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר.
בשנים 2012–2013 למד בקולג' המלכותי ללימודי ביטחון.
בעל תעודת ורישיון הוראת פיזיקה ממכללת בית ברל.
ניר כהן (נולד ב-17 ביוני 1981 בקריות) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת סנטר.
כהן גדל בהפועל מגדל העמק לפני שעבר להפועל גבת ומשם לקבוצת הנוער של מכבי קריית ביאליק ושיחק במכבי רעננה, אליצור קריית אתא והפועל גלבוע/עפולה בליגה לאומית ב' בכדורסל לפני שעבר לקולג'ים.
בשנת 2003 יצא כהן לאמריקה והצטרף למכללה הקהילתית מונרו בה שיחק ולמד תואר ראשון במנהל עסקים עד 2005, במהלך השנתיים שלו בקבוצה זכתה המכללה פעמיים באליפות מחוז 15 של ה-NJCAA כשבעונת 2004/2005 הוא גם נבחר לשחקן השנה לשנת 2005 בליגה זו.
לאחר מכן עבר ב-2005 לאוניברסיטת סן דייגו (מוסד שמזדהה כ"קתולי" ודחה הצעות מאוניברסיטת מאריסט, מאוניברסיטת באפאלו, ומאחרות) כדי לסיים את התואר הראשון ובה שיחק בדוויז'ן I של ה-NCAA במשך שנתיים כשהוא יודע מאבקים קשים עם אוניברסיטת גונזגה של אדם מוריסון (הבחירה השלישית בדראפט ה-NBA 2006) מתחת לסלים.
ב-2007 לאחר שסיים את תקופת הלימודים שלו שב ארצה וחיפש קבוצה מקצוענית מליגת העל בכדורסל לשחק בה, הוא הוחתם בעירוני רמת גן של רובי בלינקו קצת לאחר פתיחת עונת 2007/2008 שבה התגלה כשחקן מצטיין ונבחר לתגלית העונה בסוף השנה.
היה מהמצטיינים בתבוסה הכואבת שהנחילה הקבוצה הקטנה למכבי תל אביב באולם זיסמן ב-31 בדצמבר, מה שהוביל לפיטוריו של עודד קטש ולמינויו של צביקה שרף.
כתוצאה מהעונה המצוינת שלו זומן לסגל המורחב של נבחרת ישראל בכדורסל.
ב-2008 חתם בהפועל גלבוע/גליל שמינתה את עודד קטש אך נפצע ברבע הראשון של משחק פתיחת העונה והחמיץ את רוב עונת 2008/2009.
בקיץ של 2009 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית בכדורסל בה שיחק את עונת 2009/2010 בניסיון להצעידה בחזרה לליגה הבכירה.
ב-2010 חזר לליגת העל בכדורסל וחתם במדי הפועל חולון של מיקי דורסמן לעונת 2010/2011. בעונת 2011/2012 שיחק במ.כ.
הבקעה בה סיים עונה בינונית בליגת העל.
בשנת 2012 נרשם ללימודי תעודת מאמן כדורסל באוניברסיטת תל אביב.
ב-9 בדצמבר 2012 חתם במכבי ראשון לציון של אפי בירנבוים בה שיחק את עונת 2012/2013.
בעונת 2013/2014 עבר לשחק באליצור ברק נתניה תחת רובי בלינקו.
ב-2014/2015 חזר לשחק במדי הפועל עפולה מהליגה הלאומית.
לקראת עונת 2015/2016 התאמן במדי הפועל לב השרון מהליגה הארצית בכדורסל אך בטרם התחילה העונה פרש ממשחק פעיל לאחר 9 עונות מקצועניות.
ניר מטלון (נולד ב-22 בספטמבר 1968) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומאמן כדורסל בהווה.
גובהו 2.01 מטר, שיחק בעמדת הסמול פורוורד.
ניר מטלון נולד במושב תלמי יחיאל.
שיחק תחילה בקבוצת נוער של הפועל גבעת ברנר, ובגיל 17 הגיע לקבוצת הנוער של הפועל גליל עליון.
בגילאי הבוגרים שיחק תחילה בקבוצת הפועל חולתא מליגה א', ובעונת 1986/87 שיחק לראשונה בליגה הלאומית.
בשנת 1988 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה.
מעונת 1990/91 קיבל מקום משמעותי יותר בקבוצה, ובשלושת משחקי הפלייאוף של עונה זו קלע בממוצע 14 נקודות למשחק.
בעונת 1991/1992 זכה עם הקבוצה בשנית בגביע המדינה.
בעונת 1992/93 זכה עם הקבוצה באליפות המדינה כשחקן מחליף, וקלע בממוצע 8.1 נקודות למשחק במשך העונה הסדירה.
בנוסף העפיל עם הקבוצה לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
שיחק גם בקבוצות הפועל אילת, מכבי רמת גן, מכבי ראשון לציון, מכבי רמת גן, אליצור אשקלון בעת ששיחקה בליגה השנייה ובמכבי קריית מוצקין.
ב-13 עונות בליגה הראשונה קלע מטלון 1,193 נקודות.
למטלון שתי הופעות במדי נבחרת ישראל.
לאחר פרישתו ממשחק שימש עונה אחת כעוזר המאמן ישראל לב בעירוני רמת גן, ובעונת 2005–2006 היה עוזר מאמן בהפועל גליל עליון.
ב-2015 החל לאמן את עירוני קריית אונו מהליגה הארצית, אשר בסיום עונת 2017-2018 ירדה לליגה א'.
אחיו, נועם מטלון, שיחק 5 עונות בליגת העל.
ניר מאיר (נולד ב-8 באוגוסט 1956) הוא איש ציבור שכיהן כמזכ"ל התנועה הקיבוצית בין השנים 2015-2024.
ניר מאיר נולד בקבוצת שילר כדור שלישי בקיבוץ למרים ואריה מאיר, ולו שתי אחיות.
אביו אריה מאיר נהרג ביום הראשון של מלחמת ששת הימים במהלך הקרבות ברצועת עזה.
לאחר מותו עוטר בצל"ש, וב-1973 הומר הצל"ש לעיטור העוז על מעשיו של אביו בעת הקרב.
את התעודה קיבל ניר מאיר בשם אביו מיצחק רבין, שהיה הרמטכ"ל במלחמת ששת הימים.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, יצא מאיר לשנת שירות במסגרת גרעין עודד בשלומי.
הוא התגייס לחיל השריון והוכשר כמפקד טנק.
בהמשך סיים קורס קצינים והגיע עד לדרגת סגן-אלוף במילואים.
שימש בתפקידים שונים בקיבוצו: חבר מזכירות הקיבוץ, מרכז הפרדס ומרכז המשק, רכז הקרקעות, ויו"ר ההנהלה הכלכלית של הקיבוץ.
מאיר, כלכלן בהכשרתו, מילא שורה של תפקידים בתנועה הקיבוצית: בשנים 2011 - 2015 כיהן כיו"ר התאחדות הארגונים הכלכליים בקיבוצים.
בנוסף שימש כיו"ר ברית פיקוח, ויו"ר אחזקות תנובה של התנועה הקיבוצית.
שימש כדירקטור בארגונים שונים:מועצת החלב, מועצת הלול, איגוד התעשייה הקיבוצית, הקרן הקיימת לישראל ועוד.
בשנת 2002 הקים את חברת ק.מ.ה (קבוצת מנהלים הטרוגנית) המתמחה בניהול וליווי קיבוצים.
בין כלל הקיבוצים שליוותה החברה שימש מאיר כיו"ר בתשעה קיבוצים.
ב-2015, בעקבות פרישתו של מזכ"ל התנועה איתן ברושי ובחירתו לכנסת, נבחר מאיר להחליפו לאחר שגבר בסיבוב הראשון על ארבעה מתמודדים נוספים, וקיבל 45% מן הקולות.
לאחר בחירתו למזכ"ל, נבחר מאיר למזכיר מחוז הקיבוצים במפלגת העבודה.
כמזכ"ל התנועה הקיבוצית התנגד מאיר לקולות שקראו לבטל כנס של התנועה ברמת הגולן לרגל חמישים שנות התיישבות, שעל פי המתנגדים לכנס הגולן הוא שטח כבוש.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2019, לראשות התנועה, נבחר לכהונה נוספת של ארבע שנים.
הוא זכה ב-55% מקולות הבוחרים.
בתפקידו בתנועה הקיבוצית כרכז הקרקעות פעל מאיר בתחילת המאה הנוכחית, לניטרול השפעות בג"ץ הקרקעות 244/00 ומניעת יישום הכרעת בית המשפט לגבי "צדק חלוקתי" בכל הקשור להקצאת קרקע ביֶתֶר לאגודות קיבוציות.
מאיר קידם רבות סדרה של תקנות במינהל מקרקעי ישראל שהפכו את הכרעת הבג"ץ לאות מתה.
מאיר לא התמודד בבחירות לראשות התנועה הקיבוצית בפברואר 2024, והוחלף על ידי ליאור שמחה שנבחר במקומו.