tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר חיסול היישוב היהודי בכפר, רכוש היהודים בו חולק בין תושבי המקום.
נובה בז'סקו (בפולנית: Nowe Brzesko) היא עיירה במחוז פרושוביצה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, כעשרה ק"מ דרומית מזרחית לפרושוביצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
אזכורה הראשון של העיירה, היושבת על גדת נהר ויסלה, הוא מראשית המאה ה-13, כיישוב בבעלות נזירים נורברטיניים.
בשנת 1279 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
במהלך המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישות השוודים, הטטרים והטרנסליבנים.
זכויות העיר ניטלו מהיישוב בשנת 1870, אך הושבו לו בשנת 2011.
יהודים ראשונים התיישבו בעיירה במחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר העברת היישוב מבעלות המנזר הסמוך לבעלות המדינה.
בשנת 1921 נמנו ביישוב כ-460 יהודים, כרבע מסך תושביו.
בשנת 1939 נותרו ביישוב כ-300 יהודים.
היישוב נכבש בידי הגרמנים מספר ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, ולמקום הגיעו פליטים יהודים רבים מערי פולין המערבית, אשר הקהילה המקומית התגייסה לעזרתם.
בשנת 1942 הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן איסור על קשר עם לא יהודים וחובת ביצוע עבודות כפייה, ומעת לעת התעללו ביהודי היישוב חיילים גרמנים שהגיעו למקום.
כמו כן, הוקם ביישוב יודנרט.
ב-8 בנובמבר 1942 לפנות בוקר כיתרו שוטרים גרמנים ופולנים את היישוב, הוציאו את היהודים מבתיהם, והובילו אותם למייחוב.
משם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
לאחר האקציה ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מהיישוב שהסתתרו בסביבתו, בסיוע איכרים מקומיים.
היהודים שנתפסו צורפו לקבוצה של כ-600 יהודים מהסביבה, ואלו הועסקו בעבודות כפייה, ולאחר מכן נרצחו ביער חידוב שליד הכפר זגוז'ה.
ב-22 בדצמבר 1942 הוצאה להורג בבית העלמין היהודי בנובה בז'סקו קבוצת יהודים מיישובי הסביבה.
נובה פרילוקה (באוקראינית: Нова Прилука; ברוסית: Новая Прилука, נובאיה פרילוקה) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-12.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים.
בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו ביהודי העיירה מספר פוגרומים.
באמצע יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה תוך זמן קצר כ-30 גברים יהודים, בסיוע האוכלוסייה המקומית.
כעבור מספר שבועות נרצחה בסמוך לעיירה קבוצת נשים וילדים יהודים.
בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן, בו נצטוו לשלם לשלטונות סכומי כופר.
בנובמבר 1941 נורו כ-350 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה, ולאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים מהעיירה, ורצחו את מי שאיתרו.
נובה מיאסטו על הפיליצה או נובה מיאסטו על נהר הפיליצה (בפולנית: Nowe Miasto nad Pilicą, נהגה: נובה מיאסטו נאד פיליצון) היא עיירה במחוז גרוייץ שבפרובינציית מזוביה בפולין, על גדת נהר הפיליצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
לנובה מיאסטו הוענקו זכוית עיר בראשית המאה ה-15, ובמאות ה-18 וה-19 התפתחה כלכלת היישוב.
בעקבות שרפה גדולה שפרצה ביישוב באמצע המאה ה-19, ניטל ממנו מעמדו העירוני, וזה הושב לו בשנת 1916.
יהודי נובה מיאסטו על הפיליצה
מאמצע המאה ה-18 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,300 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל.
במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך קריאה לחרם על עסקיהם.
בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן גיוס לעבודות כפייה וחובת תשלום סכומי כופר.
בד בבד רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר שעריו ננעלו באפריל 1941. בזמן פעילות הגטו הובאו אליו מאות פליטים יהודים מהסביבה וכ-600 יהודים שגורשו מאוסטריה, ובשל הצפיפות הרבה שנוצרה בו, התפשטה בו מגפת טיפוס הבהרות.
מעת לעת ערכו שוטרים גרמנים מעשי שוד ורצח בקרב יהודי הגטו.
ב-22 באוקטובר 1942 גורשו כ-3,000 יהודי הגטו שבעיירה לדז'וויצה, וממנה שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
מיהודי העיירה שרדו את השואה 55 איש.
נובה מיאסטו על הסונה או נובה מיאסטו על נהר סונה (בפולנית: Nowe Miasto Nad Soną, נהגה "נובה מיאסטו נאד סונון"; לעיתים רק נובה מיאסטו) הוא כפר במחוז פלונסק שבפרובינציית מזוביה בפולין, על גדת נהר סונה (Sona), בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב, והטירה שנבנתה בו, נזכרים מהמאה ה-14, ובשנת 1420 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1869 בידי הרוסים לאחר מרד ינואר.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,700 יהודים, קרוב למחצית תושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד.
ב-5 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי שוד ורצח בקרב יהודיו, תוך חטיפתם לעבודות כפייה, והטלת גזירות שונות עליהם, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר.
עם סיפוח אזור היישוב באוקטובר 1939 לרייך השלישי, החלו הגרמנים לגרש את יהודיו לשטחי הגנרלגוברנמן.
בנובמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב הנותרים, כ-2,000 איש, בגטו שהוקם בו, אליו הובאו כעבור כחודש בין 1,200 ל-1,500 יהודים מצ'חאנוב וכ-700 יהודים מדרובין.
בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, מתו בין 170 ל-200 מיושביו ממגפת טיפוס הבהרות.
מעת לעת פשטו על הגטו שוטרים גרמנים, וביצעו בו מעשי שוד ורצח.
ב-18 בנובמבר 1942 גורשו כל יושבי הגטו שביישוב לגטו פלונסק, ממנו גורשו כעבור פחות משבועיים למחנה ההשמדה אושוויץ.
מקהילת נובה מיאסטו על הסונה שרדו את השואה 21 יהודים.
נובה אושיציה (באוקראינית: Нова Ушиця; בפולנית: Nowa Uszyca, נובה אושיצה; ברוסית: Новая Ушица, נובאיה אושיצה) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1439 כחלק מממלכת פולין, ובראשית המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר.
בחלוקת פולין נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.
בתקופה הסובייטית הפכה העיירה למרכז אזורי.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,500 יהודים, רוב תושביה.
בתקופה הסובייטית פעל בסמוך לעיירה קולחוז יהודי.
ב-14 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובספטמבר שלאחר מכן רוכזו יהודיה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, תוך גיוסם לעבודות כפייה וחיובם בענידת טלאי צהוב.
באביב 1942 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מהסביבה.
ב-20 באוגוסט 1942 נערכה ביהודי הגטו שבעיירה סלקציה.
2,647 יהודים נרצחו ביער טריחוב הסמוך, והיתר הועברו למחנה עבודה, בו נספו.
ב-16 באוקטובר 1942 נרצחו אחרוני יהודי הגטו שבעיירה.
לאחר חיסול הגטו, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיירה, ורצחו כ-30 יהודים שאיתרו.
נובה מיש (עכבר חדש) (בבלארוסית: Новая Мыш, נובאיה מיש; בפולנית: Nowa Mysz) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובמאה ה-16 הוענקו לו זכויות עיר, ונבנתה בו טירה.
באמצע המאה ה-17 נשרף היישוב כתוצאה מקרבות הפולנים עם הרוסים.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר הסכם ריגה בשנת 1921 נכלל בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-630 יהודים, כשליש מתושביה.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה.
בסוף קיץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו מחוץ לעיירה.
נובה מארי פריס OAM היא שחקנית הוקי ואתלטית, פוליטיקאית לשעבר ילידת אוסטרליה.
הייתה האוסטרלית האבוריג'ינית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת 1996, במסגרת קבוצת הוקי הנשים האוסטרלית "הוקירוס" (Hockeyroos).
בשלב מאוחר יותר, עברה ענף ספורט לריצה מהירה (ספרינט) והשתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי ב-1998 וכן באולימפיאדת 2000. היא נבחרה לסנאט האוסטרלי בבחירות המועצה בשנת 2013. ראשת ממשלת אוסטרליה ג'וליה גילארד מינתה אותה כמועמדת העבודה העתידה להיבחר במקום סנטור העבודה הנוכחי טריש קרוסין, כשהיא מכנה את המינוי "בחירת הקפטן".
בשנת 2016 פריס פרשה מן הסנאט.
פריס נולדה בדרווין (הטריטוריה הצפונית).
היא פגשה את שון ניבון כשהיא הייתה בת 17 ונולדה להם בת בשנת 1990. לאחר שהם נישאו בשנת 1995, היא אימצה את שם המשפחה פריס-ניבון.
בעקבות גירושיהם בשנת 2001, היא חזרה להשתמש בשם נעוריה, ובמרץ 2002 נישאה לדניאל באטמן; הם נפרדו בשנת 2010. באטמן מת בתאונת דרכים ביוני 2012.
פריס נישאה לסקוט אפלטון ב-12 באוגוסט 2012. יש לה שלושה ילדים: ג'סיקה (עם ניבון), דסטני וג'ק (עם באטמן), והפכה לסבתא בגיל 40.
באוקטובר 2014, בעוד פריס הייתה מעורבת במקרה של משמורת ילדים, אימיילים פרטיים בינה לבין האתלט אטו בולדון הודלפו לתקשורת.
המיילים שימשו כבסיס לטענות כי פריס השתמשה בתפקידה כשגרירה של אתלטיקה אוסטרליה על מנת לארגן טיול לאוסטרליה עבור בולדון כחלק מתוכנית האתלטיקה "התחלת הקפיצה ללונדון", שבמהלכו היא התכוונה לעסוק ברומן עם האתלט.
בולדון לאחר מכן תיאר את ההאשמות כמכילים "פברוק גס" ואיים לנקוט באמצעים משפטיים.
בעודה מדברת בפרלמנט ב-30 באוקטובר, פריס הכחישה את העוולה וטענה שהמיילים ששוחררו היו חלק מניסיון סחיטה בקשר לתיק משמורת הילדים.
האוטוביוגרפיה "פריס נובה: הסיפור שלי" יצאה לאור ב-4 באפריל 2003.
פריס הייתה נציגה בקבוצת הוקי הנשים האוסטרלית באולימפיאדת הקיץ 1996, מה שהפך אותה לילידה האוסטרלית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית.
ב-1997, פריס החליפה ספורט ושנה מאוחר יותר הפכה למדליסטית זהב כפולה במשחקי חבר העמים הבריטי 1998 (קואלה לומפור) בעודה מנצחת במאוץ ה-200 מטר בזמן של 22.77 שניות וחולקת בניצחון הממסר 4x100 מטרים של אוסטרליה.
פריס כונתה האוסטרלי הצעיר של שנת 1997.
פריס המשיכה לייצג את אוסטרליה במסלול האתלטיקה, כשהיא רצה יותר מ-200 מטרים באליפות העולם באתלטיקה 1999 ו-400 מטר באולימפיאדת סידני בשנת 2000. היא הגיעה לחצי הגמר האולימפי באירוע הנפרד שלה ורצה בקבוצת הממסר האוסטרלית במירוץ ה-4x400, שהגיעה לגמר וסיימה חמישית.
בשנת האולימפיאדה 2000, דיוקן שלה נתלה בפרס ארצ'יבלד לספורט, שציירה גלנדה ג'ונס.
בשנת 2005, היא מכרה את המזכרות האולימפיות שלה למוזיאון הלאומי של אוסטרליה עבור 140,000 $.
שכללו את מדליית הזהב שלה, מקל ההוקי, הלפיד האולימפי בסידני ואת נעלי הריצה שלבשה באולימפיאדת סידני.
ב-7 בספטמבר 2013 פריס הפכה לילידה האוסטרלית הראשונה שנבחרה למועצת הפרלמנט.
פריס נשבעה לפרלמנט ב-12 בנובמבר וציינה את ההתנצלות לדור הגנוב בנאום הבכורה שלה.
פריס הודיעה ב-24 במאי 2016 כי היא לא תעמיד לבחירות חוזרות את מושבה בסנאט בבחירות המועצה 2016. פיירפקס וה-ABC דיווחו כי פריס הייתה אחת מהרצים הקדמיים שנשקלו על מנת להחליף את ג'ייסון מיפסד בתור ראש הגיוון של ליגת הפוטבול האוסטרלית (ALF).
מלרנדירי מקארתי הכריזה ב-25 במאי 2016 שהיא הוזמנה על ידי מפלגת העבודה להציע את עצמה כמחליפה של פריס בסנאט ושהיא תעשה זאת.
כהונתה של נובה פריס בסנאט הסתיימה בפירוק הכפול של ה-9 במאי 2016.
נוֹבָה אדומה ובהירה הוא אירוע של התפרצות שבו הבהירות של כוכב עולה באופן משמעותי ופתאומי, בעיקר בתחום הספקטרום האדום והתת-אדום, ולאחר מכן דועכת לאט לאורך שבועות או חודשים.
ההסבר המקובל לתופעה הוא מיזוג של זוג כוכבים שהקיפו זה את זה במרחק קטן מאוד.
נובה אדומה ובהירה שונה מנובה רגילה, שבה העלייה בבהירות נגרמת מספיחת חומר העובר מכוכב הסדרה הראשית או מענק אל ננס לבן.
נובה אדומה ובהירה מתאפיינת בעלייה חדה בבהירות של 9–10 דרגות (עלייה של בערך פי 10,000 העוצמת ההארה), בעיקר בתחומים האדום והתת-אדום, שלאחר מכן דועכת באיטיות במשך שבועות או חודשים.
הדעיכה בקרינה בתחום האדום מלווה בעלייה בקרינה בתחום התת-אדום, שלאחר מכן דועכת גם כן, אך באופן לא סדיר תוך עליות וירידות לא סדירות, זאת בשונה מנובה רגילה שבה לאחר עלייה פתאומית בבהירות הבהירות דועכת לאט ובאופן אחיד בכל אורכי הגל.
מקובל לחשוב שהשינוי הפתאומי בבהירות נובע מהמיזוג של שני כוכבים קרובים שבעקבותיו הגוף המאוחד מתנפח במהירות וקוטרו גדל מאוד תוך כדי ירידת הטמפרטורה שלו, כך שעוצמת ההארה גדלה מאוד והספקטרום של הקרינה מתאים לגוף קר יחסית.
למשל, במקרה של הכוכב V838 בחד-קרן, שככל הנראה היה נובה אדומה ובהירה בשנת 2004, רדיוסו הגיע לכ-1,500 רדיוסי שמש, הטמפרטורה שלו ירדה לכ-1,950 קלווין ועוצמת ההארה הכוללת שלו הייתה פי 30,000 מעוצמת ההארה של השמש.
נובות אדומות ובהירות הן נדירות יחסית וב-30 השנים האחרונות היו אירועים בודדים שזוהו ככאלה, חלקם בגלקסיות שכנות:
M31 RV - האירוע הראשון שזוהה כנובה אדומה ננסית, נצפה בשנת 1988 בגלקסיית אנדרומדה
V4332 בקשת - האירוע הראשון שזוהה כנובה אדומה ננסית בשביל החלב, נצפה בשנת 1994
חלק מהחוקרים מציעים הסברים חלופיים למנגנון היצירה של נובות אדומות ובהירות.
הסבר אפשרי כזה הוא סופרנובה רגילה שמוסתרת על ידי חומר בין-כוכבי שגורם לעמעום של הקרינה היוצאת ממנה והאדמתה.
אישוש אפשרי לתאוריה צפוי בשנת 2022 כאשר כוכב כפול שמסומן כ-KIC 9832227 צפוי לעבור התמזגות של בני הזוג הקרובים ויהיה ניתן לראות אם אכן תיווצר נובה אדומה ובהירה כתוצאה ממיזוג זה.
נוֹבָה גְרָאדִישְקָה (בקרואטית: Nova Gradiška) היא עיירה ורשות מקומית במזרח קרואטיה, השוכנת במחוז ברוד-פוסאבינה, וסמוכה לעיירה סטארה גראדישקה ולגבול עם בוסניה והרצגובינה.
העיירה נובה גראדישקה נוסדה ב-1748 כמוצב באזור הספר של ממלכת הבסבורג מול האימפריה העות'מאנית.
בהמשך, נכללה העיירה בשטחי האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
במהלך המאה ה-19 חוברה העיירה לקו מסילת הברזל בין זאגרב לבלגרד ולסלבונסקי ברוד והעניין הוביל לפיתוח כלכלי.
הוקמו מפעלי תעשייה לעיבוד עץ ומזון.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים.
האזור שוחרר על ידי הפרטיזנים של טיטו, ולאחר המלחמה נכללה נובה גראדישקה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
כפועל יוצא מכך, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה, ובמהלכה התחוללו באזור נובה גראדישקה קרבות בין צבא יוגוסלביה לבין כוחות הצבא הקרואטי.
העיירה הופגזה על ידי הכוחות היוגוסלביים.
לאחר קרבות שנמשכו מספר חודשים עלה בידי הכוחות הקרואטיים להדוף מהאזור את הכוחות היוגוסלביים.
סוחרים יהודים התיישבו בנובה גראדישקה בשלהי המאה ה-18. במקום ככל הנראה הוקם בית עלמין יהודי ובמהלך המאה ה-19 נבנה בית כנסת קהילתי.
בשלהי מלחמת העולם הראשונה סבלו בני הקהילה מהתקפות של אנשי הקאדר הירוק ובית הכנסת חרב.
ב-1921 מנתה הקהילה 266 נפשות שהיוו 7.28 אחוזים מכלל תושבי העיירה.
ב-1925 נבנה בית הכנסת מחדש.
ב-1931 נמנו בנובה גראדישקה 207 יהודים.
בקרב הקהילה הייתה פעילות ציונית ענפה והוקמו סניפים של התנועה, של ויצו ותא של השומר הצעיר אשר הפעיל חוות הכשרה לנוער בכפר הסמוך ליופינה .
מספר משפחות יהודיות שהתגוררו בכפרי הסביבה כגון נוֹבְסְקָה נסמכו הלכתית על קהילת נובה גראדישקה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 198 נפשות.
במהלך המלחמה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והעברת האזור לחזקת האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים.
החל מהמחצית השנייה של 1941, גורשו בני הקהילה למחנה הריכוז סטארה גרדישקה ששכן בכפר הסמוך.
חלק מבני הקהילה נרצחו בסטארה גרדישקה, וחלקם גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ונרצחו שם.
ב-1941 פגעו שלטונות האוסטאשה בבית הכנסת, ונגרם לו נזק רב.
לפי דיווחי הרשות המקומית, בית העלמין היהודי עדיין קיים באתר, ומצויות בו 50–70 מצבות.
עוד מצוין שב-1994 עבר האתר שיקום.
עם זאת קיימת מחלוקת בין היסטוריונים בנושא זה.
חלקם טוענים שבני קהילת נובה גראדישקה קברו את מתיהם בבית העלמין העתיק בכפר צֶרְנִיק הסמוך, בו קיים בית עלמין מראשית המאה ה-18. בעידן היוגוסלבי השתייכה קהילת צרניק לקהילת נובה גראדישקה.
קהילה נוסדה שם באמצע המאה ה-18. בסמוך למועד זה הוקם בית העלמין היהודי.
ב-1917 נשרף שם בית הכנסת וחרב.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הלך ופחת מספר התושבים היהודים.
בית העלמין עדיין קיים בכפר.
נובה ארנה הוא מתחם ספורט רב תכליתי בעיר סנקט פטרבורג.
משמש כמגרש הבית של מועדון הכדורסל ספרטק משנת 2017. לאחר הקמת מועדון הכדורגל לנינגראדץ, בקיץ 2018, הפכה הארנה למגרש הבית של קבוצת הכדורגל החדשה.
המתחם כולל מגרשי כדורגל, אולמות כדורסל, כדורעף, רוגבי, ג'ודו, סמבו וכדורגל חופים.
נובה סול (בפולנית: Nowa Sól; בגרמנית: Neusalz an der Oder, נויזלץ אן דר אודר) היא עיירה בפרובינציית לובוש שבפולין.
נובה סול ממוקמת כ-20 ק"מ מבירת הפרובינציה ז'לונה גורה, כ-113 ק"מ מבירת הפרובינציה גוז'וב ויילקופולסקי וכ-372 ק"מ מבירת המדינה ורשה.
בנוסף, נובה סול נמצאת על גדות נהר אודר.
החודש הכי קר הוא ינואר (6- מעלות צלזיוס).
נובהד הוא הר (מסיב) שאינו מכוסה קרח, בהרי קווטרמיין, באדמת ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם מדרום לקצה המערבי של גבעות קוקרי; ומתנשא מעל קרחון פראר וקרחון טיילור.
המשלחת נתנה להר את שמו.
השם הוא תיאורי - ההר מזכיר ידית.
נובה איגואסו (בפורטוגזית: Nova Iguaçu) היא העיר במדינת ריו דה ז'ניירו בברזיל, בסמוך למפרץ גואנברה המהוה למעשה חלק מהמטרופולין של ריו דה ז'ניירו.
בעיר גרים למעלה מ-800,000 תושבים, ורבים מהם עובדים ולומדים בריו דה ז'ניירו עצמה.
שבטים אינדיאנים התיישבו באזור במאות השנים שלפני הגעת האימפריה הפורטוגזית בשנת 1503. במצית השנייה של המאה ה-16 פעלו באזור פיראטים רבים.
למרות העימותים הרבים בין השלטונות לפיראטים, החלה התיישבות אירופאית במפרץ גואנברה.
נובה איגואסו מחולקת מנהלית ל־5 מגזרים של תכנון משולב ("Setores de Planejamento Integrado"), 9 מחוזות ("distritos") הנקראים יחידות ממשל אזוריות ("Unidades Regionais de Governo") ו־68 שכונות ("bairros").
מגזר התכנון המשולב המרכזי: יחידת הממשל האזורית של המרכז (URG I), יחידת הממשל האזורית של פוסי (URG II) ויחידת הממשל האזורית של קומנדדור סוארס (URG III).
מגזר התכנון המשולב הדרום־מערבי: יחידת הממשל האזורית של קאבוסו (URG IV) ויחידת הממשל האזורית של קילומטר 32 (URG V).
מגזר התכנון המשולב הצפון־מערבי: יחידת הממשל האזורית של אוסטין (URG VI).
מגזר התכנון המשולב הצפון־מזרחי: יחידת הממשל האזורית של וילה די קאבה (URG VII) ויחידת הממשל האזורית של מיגל קוטו (URG VIII).
מגזר התכנון המשולב הצפוני: יחידת הממשל האזורית של טינגואה (URG IX).
יחידת הממשל האזורית של המרכז (URG I): באיירו דה לוז, קליפורניה, קאונזה, המרכז, צ'אקריניה, אנז'ניו פקנו, ז'רדין איגואסו, ז'רדין טרופיקל, מוקטה, פרטה, רנשו נובו, סנטה אוג'ניה, ויגה, וילה נובה ווילה אופראריה.
יחידת הממשל האזורית של פוסי (URG II): אמבאי, באיירו בוטאפוגו, קארמארי, סראמיקה, קנדי, נובה אמריקה, פארקה פלורה, פונדו שיק, פוסי וטרס קורסואס.
יחידת הממשל האזורית של קומנדדור סוארס (URG III): קומנדדור סוארס, דנון, ז'רדין אלבורדה, ז'רדין נובה אֵרה, ז'רדין פאלמרס, ז'רדין פרנאמבוקו, אורו ורדה ורוזה דוס ונטוס.
יחידת הממשל האזורית של קאבוסו (URG IV): קאבוסו, קמפו אלגרה, איפיראנגה, לגואיניה, מארפיקו, פאליאדה וולוורדה.
יחידת הממשל האזורית של קילומטר 32 (URG V): ז'רדין גואנדו, קילומטר 32, פאראיסו ופרדוס ורדס.
יחידת הממשל האזורית של אוסטין (URG VI): אוסטין, קאקויה, קרלוס סמפיו, אינקונפידנסיה, ריאשאו, רודילאנדיה, טינגואזיניו ווילה גימראייש.
יחידת הממשל האזורית של וילה די קאבה (URG VII): קורומבה, פיגיירס, איגואסו וייהו, רנשו פונדו, סנטה ריטה ווילה די קאבה.
יחידת הממשל האזורית של מיגל קוטו (URG VIII): בואה אספרנסה, ג'נסיאנו, גראמה, מיגל קוטו ופארקה אמבאי.
יחידת הממשל האזורית של טינגואה (URG IX): אדריאנופוליס, ז'אסרובה, מונטווידאו, ריו ד'אורו וטינגואה.
רשת נובה היא קבוצה של חמש תחנות רדיו אוסטרליות, שבבעלות נובה אנטרטיינמנט במלואן או בצורה חלקית.
התחנה בפרת' היא מיזם משותף בין נובה אנטרטיינמנט לרשת הרדיו האוסטרלית.
לכל אחת מתחנות הרדיו יש תוכניות בוקר, תוכניות נסיעה ותוכניות לילה.
כל התוכניות משודרות באופן עקבי במהלך היום והלילה.
תדירות מיתוג מקום 2SYD סידני, ניו סאות' ויילס 3MEL נובה 100 מלבורן, ויקטוריה 4BNE בריזבן, קווינסלנד 5ADL נובה 91.9 אדלייד, אוסטרליה הדרומית 6PER נובה 93.7 פרת', אוסטרליה המערבית
ברשת הרדיו משדרים תוכניות שונות כדוגמת:
לילות מאוחרים עם ניקולינה קובסקה (שני עד חמישי), לילות השבוע 22:00–01:00
רשת נובה קיבלה ביקורת על השירים המשודרים בה לעיתים קרובות ועל השירים שנכללים ברשימת ההשמעה שלה.
במאמר שפורסם אודות פרסי מוזיקת ה-ARIA לשנת 2020 אותו כתב אנדרו פ.
סטריט מ-NME אוסטרליה, צוין כי ההשקה של נובה FM בשנת 2004 הייתה לאבן דרך בעולם המוזיקה במדינה.
נובה מקדוניה (במקדונית: Нова Македонија; באופן מילולי: "מקדוניה החדשה") הוא העיתון היומי הוותיק ביותר במקדוניה הצפונית.
העיתון הוקם ב-1944, עם החלטת האספה האנטי-פשיסטית למען השחרור הלאומי של מקדוניה .
במושב השלישי של האספה האנטי-פשיסטית למען השחרור הלאומי של מקדוניה , שהתקיים בין ה-2 ל-5 בספטמבר 1944, הוחלט להקים את העיתון.
באותו מושב, הועלו 3 הצעות לשמו של העיתון: נזאווינסנה מקדוניה (Независна Македонија), סלובודנה מקדוניה (Слободна Македонија) ונובה מקדוניה (Нова Македонија).
ניסיון הפרטת העיתון ב-1994–1996, גררו לסגירת העיתון.
העיתון הוקם מחדש ב-30 באפריל 2008.
נובה פריבורגו (בפורטוגזית: Nova Friburgo), המכונה לעיתים רק "פריבורגו", היא עיר במדינת ריו דה ז'ניירו שבדרום מזרח ברזיל.
היא ממוקמת באזור ההררי במרכז המדינה, 136 קילומטרים מהבירה ריו דה ז'ניירו.
גובה העיר הוא 846 מטרים מעל פני הים ושטחה 933 קילומטר רבוע, עם אוכלוסייה של 189,939 אנשים נכון ל-2022.
כלכלת העיר מבוססת על תעשיית הלבשה תחתונה, חקלאות, גידול עזים, תיירות ותעשיות שונות כגון טקסטיל, ביגוד ומטלורגיה.
זוהי העיר הקרה ביותר במדינה.
עד המאה ה-19 היה אזור נובה פריבורגו של ימינו מיושב על ידי שבט הילידים פורי.
ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל היה מעוניין לשפר את יחסי ממלכת פורטוגל עם גרמניה כדי להשיג תמיכה נגד צרפת, והציע יישוב מתוכנן שיקדם את הציוויליזציה בברזיל.
ב-16 במאי 1818 הסמיך בצו מלכותי את קנטון פריבור שבשווייץ להקים מושבה של 100 משפחות שווייצריות בחוות מורו קיימאדו שבמחוז קנטגלו, מקום בעל אקלים ומאפיינים טבעיים דומים לאלה בארצם.
בשנים 1819–1820 התיישבו באזור 265 משפחות שווייצריות, בסך הכל 1,458 מהגרים, שקראו לה נובה פריבורגו (פריבור החדשה) על שם עיר המקור של רובן.
גם לאחר עצמאות ברזיל בשנת 1822 המשיכה ממשלת האימפריה הברזילאית במדיניות האכלוס על ידי משיכת אוכלוסייה אירופית.
במאי 1824 עברו לעיר 80 משפחות גרמניות שהיו אמורות להתיישב במקור בבאהיה, והגירות דומות של איטלקים, פורטוגזים וסורים הובילו לגידול באוכלוסייה והכפר קיבל מעמד של עיר ב-8 בינואר 1890.
ב-1872 הגיעה לאזור מסילת הרכבת לאופולדינה, שאפשרה את הגעת הקפה מקנטגלו.
חקלאות הייתה בסיס כלכלת העיר עד 1910, אז הגעתם של תעשיינים החלה פיתוח של מגזר תעשייתי שעדיין משגשג עד ימינו.
כמו כן, קרבתה של העיר לניטרוי וריו דה ז'ניירו ושיפור קשרי התחבורה והתקשורת על ידי סלילת כבישים והקמת קווי טלגרף.
הדבר אף עודד תעשיית תיירות קטנה, שהפכה יחד עם המסחר המקומי למקור ההכנסה העיקרי של העיר.
נובה פריבורגו הושפעה מהשיטפונות בריו דה ז'ניירו ב-11 בינואר 2011 עם מפולות בוץ שגרמו ללפחות 820 הרוגים ולמעלה מ-200 נעדרים באסון הטבע הגדול ביותר בהיסטוריה של ברזיל.
האוכלוסייה נותרה ללא מים, חשמל, מזון וגז.
לנובה פריבורגו אקלים ימי עם חורף יבש וקיץ לח ומתון.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 19 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורה החמה ביותר שנרשמה אי פעם הייתה 37.3 מעלות ב-15 באוקטובר 1948, והטמפרטורה הקרה ביותר שנרשמה אי פעם הייתה 1.1- מעלות ב-8 באוגוסט 2014.
לאזור העיר משיכה תיירותית חזקה בשל הנוף, הנהרות, השבילים ונקודות התצפית שלו.
יש בה את כמות המלונות השנייה בגודלה במדינה אחרי הבירה ריו דה ז'ניירו, והרובע העירוני מבוקש בשל האקלים הקר שלו.
עם זאת, יש גם אטרקציות מרוחקות יותר מהמרכז הכוללות אתרי תיירות אקולוגית וספורט אתגרי כמו רפטינג ושיט בקאנו.
רובע לומיאר הוא אחד האתרים החשובים ביותר עבור ענפי ספורט אלה במדינה.
נובה פריבורגו ידועה כבירה הלאומית של תעשיית ההלבשה התחתונה, ויש בה גם מפעלי טקסטיל ומתכת.
לחקלאות יש חשיבות בתחום גידול העזים והפרחים, בו העיר היא היצרנית השנייה בגודלה בברזיל אחרי הולמברה שבמדינת סאו פאולו.
שטח העירייה מכיל חלק משמורת היער האטלנטי המרכזי של ריו דה ז'ניירו, שנוצרה בשנת 2006.
בעיר קבוצות אתניות רבות כגון פורטוגזים, שווייצרים, גרמנים, איטלקים, אוסטרים, ספרדים, לבנונים, אפריקאים, מדיארים ויפנים.
נובה פושטה (באוקראינית: Нова пошта) היא חברת לוגיסטיקה פרטית אוקראינית, המובילה במשלוח אקספרס של חבילות שנמסרו באוקראינה.
החברה מספקת לעסקים וליחידים מגוון רחב של שירותים לוגיסטיים ושירותים נלווים.
היא חלק מקבוצת החברות נובה גרופ.
נכון לשנת 2023, לחברה הייתה הרשת הגדולה ביותר באוקראינה עם 26,500 סניפים וכספומטים.
בשנת 2022, החברה השיקה לוגיסטיקה חוזית והרחיבה את מספר המחסנים במסגרת אספקה.
מחסנים נפתחו ליד קייב, בלבוב, ויניצה, קרופיבניצקי ודנייפרופטרובסק.
נובה פושטה היא אחת המעסיקות הגדולות ביותר באוקראינה, באפריל 2022 החברה העסיקה מעל 30,000 עובדים, וכן כ-10,000 עובדים בסניפים שותפים.
היא בין עשרים משלמי המיסים הגדולים ביותר באוקראינה, והחברה השנייה בגודלה במדינה, המוערכת בשווי 337 מיליון דולר ארצות הברית.
המתחרה הגדולה ביותר של החברה, היא חברת דואר אוקראינה, "אוקרפושטה".
ב-24 בפברואר 2022, ביום הראשון של הפלישה של רוסיה לאוקראינה, תרמה החברה 25 מיליון גריבניה לצורכי הצבא האוקראיני.
כמו כן, החברה השיקה את פרויקט הומניטרי, שמיועד למשלוח סיוע הומנטרי חינם לחיילים בצבא ולקורבנות מלחמה.
ב-21 באוקטובר 2023, כוחות רוסיים תקפו בטילים את טרמינל נובה פושטה באזור חרקיב, במתקפה נהרגו שישה עובדים ונפצעו 17. שבוע לאחר מכן, שנים פצועים נוספים מתו בבית החולים.
ב-1 במאי 2024, מתקפת טילים רוסית באודסה על מחסן של החברה, נהרס המבנה, והושמדו 904 חבילות בשווי של כ-3 מיליון גריבניה (מעל 70 אלף דולר ארצות הברית), במשקל של יותר מ-15 טון.
נובו ריש (נכתב גם במילה אחת, נובוריש, וברבים: נובורישים; מצרפתית: Nouveau riche, "עשיר חדש") הוא כינוי, שנאמר לרוב בנימת לגלוג וגנאי, לבעל הון טרי שאיננו מורגל בנימוסים המקובלים בחברה האריסטוקרטית.
בהתאם לכך, הוא נוהג להפגין בראוותנות את עושרו בכל הזדמנות.
הכינוי הופיע בזמן המהפכה התעשייתית שבה נוצרה שכבה חדשה של אנשים שבדרך כלל לא היו משכילים, ועושרם נצבר במהירות ולא נבע מנכסים שעברו בירושה.
הביטוי צמח לראשונה בתקופת הרפובליקה הרומית, הביטוי התייחס לפלבאים (כינוי לחברי המעמדות הנמוכים ברפובליקה) שצברו הון דרך מסחר ובכך נעשו חלק מהמעמד הפטריקי.
תופעת הנובו ריש מוסברת על ידי מושג ההון של הסוציולוג פייר בורדיה.
לאחר שהנובו ריש השיג את ההון הכלכלי הקיים בידי הנמנים עם החברה הגדולה, הוא מגלה כי אין די בכך - ללא הביטוס והון תרבותי מתאימים הוא אינו יכול להשתלב בחברה זו ולזכות בהערכתה.
בעוד שהון כלכלי ניתן להמרה להון תרבותי בקלות יחסית, רכישת ההביטוס המתאים היא תהליך ארוך ולכן השתלבותו של הנובו ריש בחברה הגבוהה תהיה ארוכה וקשה.
המושג והקונוטציה הנלוות לו עובר תהליך של ניכוס מחדש על ידי נובורישים בהגדרת עצמם, כך למשל אחד משמות הבמה של הראפר ליל ויין הוא Young money, "כסף צעיר".
ייצוגים תרבותיים של נובו ריש במדיה זכו להתייחסות נרחבת במחקרי תרבות פופולרית.
אחד הממצאים הבולטים הוא ש"הנובו ריש" מוצג לרוב כדמות קריקטורית, ראוותנית ונטולת טעם, תוך הדגשת הפער בינה לבין האליטות המסורתיות.
מאפיין זה ניכר בעיקר בתוכניות ריאליטי ובמדורי רכילות, במסגרתם התנהגותם, לבושם ורכושם של העשירים החדשים מסוקר באופן ביקורתי ולעיתים אף לגלגני.
כך, למשל, הסיקור התקשורתי של משפחת קרדשיאן בתוכנית המציאות אודותיה ובמדורי הרכילות מתמקד בהצגת העושר החדש כמוגזם, ראוותני ולא לגיטימי.
בישראל, אחד הייצוגים הבולטים ומעוררי מחלוקת של תופעה זו הוא בסדרת המציאות התיעודית "הפליליסטיות", המלווה עורכות דין פליליות מצליחות, רובן מהפריפריה.
במקום להדגיש את הצלחתן כהישג מקצועי, מגדרי או חברתי, הן מוצגות מבעד לפריזמה מצומצמת של ראוותנות, נהנתנות ובעיקר חיים על קו התפר בין החוק לעבריינות, במטרה לנצח, להתבלט ולהתעשר – לעיתים תוך טשטוש כללי מוסר בסיסיים וחיבור לעולמות של פשע, קמעות וסטייל מנקר עיניים.
ייצוג זה אינו תוצר של העדפה אסתטית או טעם אישי בלבד, אלא משקף מנגנוני הגמוניה תרבותית השומרים על סדר מעמדי באמצעות לעג או הדרה של דמויות הנתפסות כלא שייכות אליו.
מכאן שפוליטיקה של זהויות מגדריות או שורשים אתניים ממלאים תפקיד משמעותי בעיצוב האופן שבו ה"נובו ריש" מיוצג בתרבות הפופולרית, תוך חיזוק גבולות מעמדיים קיימים והמשמעת חברתית של ההבדלים בין "עושר לגיטימי" לבין "עושר מזויף".
נובוטל היא רשת מלונות בבעלותו של התאגיד הצרפתי אקור.
הרשת מונה 604 בתי מלון עם 116,143 חדרים ב-60 מדינות ברחבי העולם.
בשנת 2001 הוקם מלון נובוטל בים המלח, אולם נסגר כעבור מספר שנים, והוסב למלון לאונרדו פריווילג', מרשת פתאל.
החדרים ממוצעים לרשת מלונות עסקים.
הם בדרך כלל כוללים מיטה כפולה כולל מיטה רכה, שולחן עם גישת אינטרנט בחיוג, טלוויזיה בלוויין, מלתחה, מיני בר, מיזוג אוויר ושעון מעורר.
כל החדרים בדרך כלל כוללים חדר אמבטיה עם אביזרים בסיסיים.
מלונות הרשת מפעילים בדרך כלל מסעדה אחת או יותר, בית קפה, בריכות שחייה וחדרי כושר.
מאחר שהם בעיקר מלונות לעסקים, חדרי ישיבות ואולמות ועידות זמינים גם כן.
רוב מלונות הרשת זוכים לדירוג של שלושה או ארבעה כוכבים.
נובו-אוגריובו היא אחוזה באזור רובליובקה שבנפת אודינצובו, מחוז מוסקבה מערבית למוסקבה, הנחשבת למעון המגורים הרשמי ואחד מהמעונות הרשמיים של נשיא רוסיה.
הבניין המקורי נבנה במאה ה-19 לפי הנחיות סרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, שהיה בעליו.
המבנה נבנה בסגנון אנגלי, והיה מוקף בגן רחב-ידיים.
המשכן הנשיאותי שבנובו-אוגריובו נבנה בשנות ה־50 על בסיס אחוזה מהמאה ה־19, על פי הזמנה של גאורגי מלנקוב בהנחיית בתו, שהייתה אדריכלית.
אך ב־1955 הודח מלנקוב מתפקידו, ומאז משמש האזור כמשכנם של האליטות של ברית המועצות ורוסיה ושל המנהיגים הסובייטים.
מאז 1991 היה האזור למשכן לחברי ממשלה, אף על פי שכמעט ולא השתמשו בו.
בשנת 2000 הפך נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את נובו-אוגריובו למעון נשיאותי רשמי עם בריכת שחייה וחומה בגובה 6 מטרים שמקיפה אותו.
המעון שופץ, ומאז הוא נוהג לבלות שם את חלק מחופשותיו ולארח במשכן מדינאים זרים.
במקביל, האזור הפך לאזור יוקרה עם רמת אבטחה גבוהה, ופקידים בכירים נוהגים לגור שם.
גם כאשר ולדימיר פוטין כיהן כראש הממשלה, הוא המשיך להתגורר במשכן.
משנת 2012 שוב הפך למעון מגורים נשיאותי.
מרחק קצר מנובו-אוגריובו שוכן פטרובו-דלנֶיֶה, כפר שבו התגורר חרושצ'וב עד מותו.
משכן נשיאותי נוסף נמצא בזבידובו.
נובויוקי "נובו" מטסוהיסה (נולד ב-1949; ביפנית: 松久 信幸) הוא שף יפני.
נובו הוא בן לאב סוחר, לאחר שסיים את בית הספר התיכון החל לעבוד ב"מטסואי", מסעדת סושי ידועה בטוקיו, בתחילה כשוטף כלים, קונה מצרכים ומגיש תה ללקוחות, רק בשנה השלישית הוא החל להכין סושי, הוא עבד במסעדה חמש שנים.
כשהיה בן 24, הציע לו אחד מלקוחות המסעדה, שהיה פרואני ממוצא יפני, לפתוח עמו מסעדה בלימה בירת פרו; נובו נענה להצעה ואחרי שלוש שנים, לאחר ריב עם שותפו, עזב את המסעדה.
הוא עבר לבואנוס איירס ואחרי כן פתח מסעדה באלסקה, ששקד על הקמתה במשך חצי שנה, אולם לפני הפתיחה עלתה המסעדה באש.
נובו עבר, כשהוא עמוס בחובות ללוס אנג'לס ועבד בבר סושי ואחרי תשע שנים פתח את מסעדת "מטסוהיסה".
כעבור שנתיים בחר בו כתב העת "אוכל ויין" כאחד מעשרת השפים הטובים באמריקה, מדריך זגאט בחר במסעדה כפופולרית ביותר ואילו העיתונים הגדירו אותה כמסעדה היפנית הטובה בקליפורניה.
ב-1994 פתח ביחד עם רוברט דה נירו מסעדה שנייה במנהטן, ניו יורק; כיום הם שותפים בכמה מסעדות.
שותף שלישי שלהם הוא המסעדן דרו נייפורנט , שבבעלותו רשת המסעדות "מיריאד".
במסעדה במליבו שותף גם המוזיקאי קני ג'י.
לנובו 23 מסעדות עילית ב-19 ערים ברחבי תבל, שמגישות תפריט זהה, אך מגוון, בן 160 מנות כוהל ותה נרחב ותפריט יין הכולל 150 סוגי יינות, ביניהם מהטובים בעולם.
המנות מבוססות הן יפניות בחזותן: סושי, סשימי וטמפורה, ביחד עם רטבים של פירות הדרים האופייניים למטבח הפרואני, המקנות למנות את טעמן.
מנות נבחרות: ילוטייל סשימי עם ג'לאפנו, בקר טובן "יאקי", סלט טונה סשימי, טרטר סלמון על קוויאר אוסטרה, קופסת בנטו שוקולד.
ב-1995 הופיע בסרטו של מרטין סקורסזה "קזינו".
בשנת 2002 הופיע בסרט "אוסטין פאואר גולדממבר", בשנת 2005 הופיע בסרט "זכרונותיה של גיישה".
משאל 50 המסעדות הטובות בעולם אותו עורך המגזין רסטורנט דירג בשנים 2009-2003, מדי שנה, את המסעדה בפארק ליין במלון מטרופוליטן בלונדון בין 50 הטובות בעולם:
מדריך מישלן האדום העניק לכמה ממסעדותיו של נובו כוכב במישלן:
כוכבי מישלן: נובו לונדון (בפארק ליין במלון מטרופוליטן בלונדון), נובו ברקלי (לונדון), נובו ניו יורק, נובו לאס וגאס.
ב-2009 זכה מטסוהיסה בפרס החברה היפנית עבור הישגיו בתרבות האוכל.
נובו נקסט דור (ניו יורק).
נובו פיפטי סבן (ניו יורק).
נובוטאקה טאגוצ'י (ביפנית: 田口信教; 18 ביוני 1951) הוא שחיין עבר יפני.
אלוף אולימפי, שיאן עולם ובעל 3 מדליות מאליפויות עולם בשחייה.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים טאגוצ'י במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.8 דקות, במקום 24 במשחה ל-100 מטר חזה לאחר שפסל בשלב חצי הגמר, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:09.8 דקות ובמקום 11 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:35.5 דקות.
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בשנת 1970 זכה טאגוצ'י ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה, במשחה ל-200 מטר חזה ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.5 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:29.4 דקות.
בנוסף, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:58.23 דקות.
במשחקי אסיה שנערכו בטהראן, איראן בשנת 1974 זכה טאגוצ'י ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה, במשחה ל-200 מטר חזה ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ובכך הגן על תואריו.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה טאגוצ'י במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.04 דקות, אחרי וילקי 1:04.26 דקות, ולפני דייוויד ליי מבריטניה (1:05.32 דקות).
הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.08 דקות.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיים טאגוצ'י במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:54.74 דקות, במקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.69 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:04.65 דקות, ובמקום 11 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.12 דקות.
בשנת 1987 זכה טאגוצ'י להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
נובו מסטו (בסלובנית Novo mesto; פירוש: העיר החדשה) היא עיר בדרום סלובניה.
העיר משתרעת לחופי נהר הקרקה, בקרבת הגבול עם קרואטיה, ומשמשת כמרכז כלכלי ותרבותי של חבל הארץ קרניולה תחתית.
אוכלוסיית העיר מונה כ-40,000 תושבים.
אחת מילידות העיר, היא הגברת הראשונה של ארצות הברית, מלניה טראמפ.
העיר נוסדה בתאריך 7 באפריל 1365 על ידי הדוכס האוסטרי רודולף הרביעי מבית הבסבורג.
בשטח שומם שבו לא היו יישובים בעבר.
כיום, ישנה סוג של תיירות לחובבי יין ב"עמק קרקה", שלוקחים סיורים ברחבי אזור קרניולה תחתית כדי לטעום מהיין המקומי "קביאק", אשר מיוצר על ידי ערבוב זנים שונים של יין.
ענפי התעשייה העיקריים כוללים: ייצור כלי רכב מנועיים, תרופות.
לנובו מסטו קבוצת כדורסל בליגת העל, קרקה נובו מסטו, אשר נכון לשנת 2014, זכתה 7 פעמים באליפות סלובניה.
נוֹבּוּיוּקִי אַבֶּה (ביפנית: 阿部 信行; 24 בנובמבר 1875–7 בספטמבר 1953) היה גנרל בצבא יפן, מושלה הכללי של קוריאה, פוליטיקאי וראש ממשלת יפן ה-36.
אבה נולד בעיר קנאזווה שבמחוז אישיקווה למשפחת סמוראים.
הוא עזב את לימודיו בתיכון על מנת להתגייס לצבא במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה.
לאחר המלחמה למד באקדמיה הצבאית הקיסרית, ולאחר מכן המשיך למכללת המטה הצבאי, שם למד עם סדאו אראקי, לימים קצין לאומני קיצוני.
אבה פיקד על רגימנט הארטילריה השלישי מ-1918 עד 1921. יחד עם הרגימנט השתתף בהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה.
אבה קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים הרביעית ב-22 בדצמבר 1930, ומאוחר יותר שירת כמדריך במכללת המטה, לפני שהפך לסגן שר המלחמה ומנהל האגף לענייני צבא במשרד המלחמה.
בשנת 1933 קיבל דרגת גנרל, ובעקבות זאת קיבל את הפיקוד העליון על חיל המצב היפני בטאיוואן.
ב-1936 סיים את השירות הפעיל, ונכנס לרשימת המילואים.
אבה לא היה הבחירה הראשונה להחליף את ראש הממשלה שהתפטר, הירנומה קיאיצ'ירו.
מצד האזרחים, היו פומימרו קונואה וקוקי הירוטה עדיפים עליו, בעוד הממסד הצבאי וגורמים לאומניים קיצוניים תמכו בגנרל אוגאקי קזושיגה.
לאחר שהכריז הגנרו האחרון, סיונג'י קינמוצ'י, שאין הוא מעוניין באף אחד מהמתמודדים, דחף הצבא את אוגאקי ביתר שאת.
אולם, אוגאקי חלה ונאלץ לשהות בבית חולים.
לפיכך, הושגה פשרה שלפיה יקבל שר המלחמה המכהן, אבה, את תפקיד ראש הממשלה.
אבה לא השתייך לסיעת טוסיי-הא ולא לסיעת קודו-הא, ואף זכה לתמיכת הצי הקיסרי היפני.
אבה הפך לראש ממשלת יפן ב-30 באוגוסט 1939, ובאותה עת החזיק גם בתפקיד שר החוץ.
במהלך כהונתו, שנמשכה ארבעה חודשים בלבד, שאף אבה להביא את מלחמת סין–יפן השנייה לסיומה ולשמור על נייטרליות בעימותים באירופה.
הוא אף התנגד לכריתת ברית עם גרמניה הנאצית ועם איטליה הפשיסטית.
בשל חוסר תמיכה מצד גורמים צבאיים ומצד מפלגות אחרות, נאלץ אבה להתפטר, ויונאי מיצומאסה החליפו בינואר 1940.
שלושה חודשים לאחר התפטרותו, שלח הצבא את אבה לסין בתור יועץ לוואנג ג'יוויי, שאותו הציבו היפנים בראש העיר נאנג'ינג, ועל מנת שיבטיח את האינטרסים הכלכליים והצבאיים של יפן בצפון סין.
לאחר שובו ליפן ב-1942, הצטרף אבה לבית האצילים של הדיאט של יפן וקיבל תפקיד בכיר במפלגת טאיסיי יוקוסאנקאי.
לאחר מכן, הפך למושל הכללי של קוריאה מ-1944 עד 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה סולק אבה ממשרתו הציבורית ונעצר על ידי רשויות הכיבוש האמריקאי.
אולם, הוא נמצא חף מפשע ושוחרר תוך זמן קצר.
נוּבוֹטון טכנולוגיות (סינית: 新唐科技股份有限公司, אנגלית: Nuvoton Technology Corporation) היא תאגיד רב-לאומי שמרכזו בטאיוואן העוסק בתחומי השבבים והמוליכים למחצה.
החברה נוסדה בשנת 2008, כאשר התפצלה מתוך חברת וינבונד (Winbond Electronics Corporation) כחברה-בת בבעלותה המלאה של וינבונד.
החברה החלה לפעול ביולי 2008 והונפקה (IPO) בבורסה בטאיוואן בספטמבר 2010 (TWSE: 4919).
קווי המוצרים בהם מתמקדת החברה הם בקרים (מיקרו-קונטרולרים) למגוון רחב של יישומים, שבבים ליישומי שמע (Audio), שבבים לתחומי המחשוב בכלל ומחשוב ענן בפרט, ושרותי ייצור של מוליכים למחצה.
משפחת מוצרי NuMicro של חברת נובוטון, המבוססת על המעבד ARM Cortex-M0, ידועה במגוון רחב של רכיבים המציעים מפרטים עשירים הכוללים פונקציות רבות בכל רכיב.
חטיבת שבבי מערכות מחשוב מפתחת ומייצרת רכיבי מפתח ללוחות אם של מחשבים אישיים שולחניים, מחשבים ניידים ושרתים, וכוללת פתרונות מלאים של רכיבי Super I/O, בקרת חומרת מערכת, בקרת ספקים, אבטחה בתקני TPM, בקרת קלט/פלט (I/O) ובקרת מערכת כוללת למחשבים ניידים.
נובוטון מפעילה גם מפעל ייצור מוליכים למחצה, המספק שירותי ייצור לחלק ממוצריה של החברה עצמה וכן ללקוחות ושותפים.
לנובוטון סניפים בסין (מכירות ותמיכה בלקוחות), ארצות הברית (פיתוח, מכירות ותמיכה בלקוחות) וישראל (פיתוח ושיווק) והיא מורכבת משלוש חטיבות מוצרים עסקיות עיקריות:
חטיבה זו מתמקדת בעיקר במיקרו-בקרים ושבבים המיועדים להפקת קול ודיבור.
משפחת מוצרי NuMicro של נובוטון הייתה הראשונה שהציגה באסיה בקרי 32-ביט המבוססים על ARM Cortex-M0 כמעבד הליבה המרכזי.
משפחת מוצרים זו מציעה טווח רחב של מתח אספקה יחד עם עמידות להפרעות חשמליות וחסינות גבוהה לרעש, המתאימים במיוחד ליישומם של בקרים אלו בבקרת מערכות תעשייתיות.
שוקי ומערכות היעד כוללים ציוד אלקטרוני רפואי, מנועי זרם ישר חסרי מברשות, מסכי מגע, יישומי USB ועוד.
משפחת מוצרי emPowerAudio של נובוטון מספקת ביצועים מעולים תוך צריכת הספק נמוכה למערכות מבוססות קול.
משפחה זו כוללת מגוון רחב של רכיבים המיועדים ליישומי מערכות שמע ניידות, מערכות שמע ובידור למכוניות וטלפוני אינטרנט (VoIP).
שבב המערכת (ARM Audio (SoC של נובוטון הוא השבב המקליט (ChipCorder) הראשון בתעשייה, המבוסס על מעבד
32-ביט ARM Cortex-M0. שבב המערכת ISD9160 של נובוטון משלב בצורה אופטימלית הקלטה והשמעה בצריכת הספק נמוכה.
שבב זה מתאים למגוון רחב של יישומים תעשייתיים, הדורשים מפרטי ביצועים מאתגרים במיוחד כגון ציוד רפואי נישא, מערכות אבטחה, אמצעי תחבורה ציבורית וכן מגוון של יישומים המיועדים למשתמשים ביתיים כגון מערכות שמע אלחוטיות, חיישני מגע למערכות מופעלות-מגע, מכשירי חשמל ביתיים, צעצועים וגאדג'טים שונים.
חטיבה זו מפתחת, מייצרת ומשווקת מגוון גדול של שבבים המותאמים לטווח הרחב של יישומי המחשוב הקיימים כיום.
שבבים אלו כוללים רכיבי מפתח ללוחות-אם, למחשבים ניידים ולשרתים והם מציעים ללקוחות החברה פתרונות כוללים ליישומי Super I/O, ניהול הספק (Power Management), אבטחת מערכת המחשוב, בקרת קלט/פלט ועוד.
רכיבי ה – SuperI/O ובקרי המחשבים הניידים של נובוטון זוכים לנתחי שוק משמעותיים בשוקי היעד שלהם והביאו את החברה למעמד דומיננטי בשווקים אלו.
החטיבה העסקית של נובוטון העוסקת בייצור פועלת כמפעל מוליכים למחצה, המציע מגוון של טכנולוגיות ובהן לוגיקה גנרית, טכנולוגיית אותות מעורבת ספרתית-אנלוגית (Mixed-Signal), מתח גבוה, מתח גבוה מאוד, ניהול הספק, מסיכות תכנות לזיכרון קריאה-בלבד (ROM), זיכרון בלתי-נדיף מוטמע בלוגיקה ספרתית ועוד.
טכנולוגיות אלו מבוססות על טכנולוגיות ייצור מוליכים למחצה בגאומטריות של 0.35 ו – 0.6 מיקרון.
נוֹבוֹ בְּרְדוֹ (באלבנית: Novobërdë, בסרבית קירילית: Ново Брдо, בטורקית: Nobırda) היא עיר ורשות מקומית במזרח קוסובו בשטח מחוז פרישטינה, הממוקמת 20 קילומטרים דרום-מזרחית לבירת קוסובו פרישטינה.
במהלך המאה ה-14 בנה הדספוט הסרבי לאזאר מצודה על פסגת הר נובו וסביבה התפתח יישוב.
בהמשך, התפתחה העיר והפכה לאחת הערים העשירות והמפותחות בבלקנים בזכות מכרות הכסף והזהב הסמוכים אליה, ובשיאה התגוררו בה 40,000 נפשות.
ב-1455 כבשו העות'מאנים את העיר והם הרחיבו את המצודה וחיזקו את ביצוריה.
ב-1689, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) חרבה העיר, רבים מתושביה נטשו אותה לבלי שוב ומעמדה הלך ופחת.
באפריל 1941 כבשה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה ולאחר המלחמה שבה נובו ברדו לחזקת היוגוסלבים.
בין 1963 ל-1991 נכללה העיר בשטח הרשות המקומות פרישטינה ולאחר התפרקותה של יוגוסלביה נכללה בשטחי סרביה וזכתה למעמד עצמאי של רשות מקומית.
בפברואר 2008 הכריזה קוסובו על עצמאותה ונובו ברדו נכללה בשטחה.
תיעוד להתיישבות יהודים בנובו ברדו קיים סמוך לתקופה העות'מאנית.
ב-1448 תועדו בנובו ברדו שש משפחות יהודיות.
הקהילה היהודית הורכבה מסוחרים אשר עמדו בקשרי מסחר בכל רחבי הבלקן.
במהלך המאה ה-17 תועדו בעיר התחתית 100 בתים של טורקים ויהודים.
לאחר חורבן העיר במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1699-1683), נטשו היהודים את העיר, עברו למיטרוביצה ולפרישטינה וייסדו שם קהילות חדשות.
בשטח הפתוח פזורות מספר מצבות מבית העלמין היהודי העתיק שהיה קיים במקום.
נוֹבוֹ-ווֹלינְסְק (באוקראינית: Нововолинськ) היא עיר בעלת חשיבות אזורית בדרום-מערב מחוז ווהלין שבאוקראינה.
נכון ל-2024 מתגוררים בה 50,100 תושבים, והיא מהווה מרכז תעשייתי חשוב לאזור כולו.
העיר מוזכרת לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-15, אולם את מעמדה החוקי כעיר קיבלה רק ב-1957.
לאחר שב-1912 התגלו באזור על ידי הגאולוג הרוסי מיכאיל טטייב מרבצי פחם גדולים.
בעקבות מלחמת העולם הראשונה, העיר הועברה לשטחי פולין.
בשנת 1938 הוקמה חברת כרייה.
בשנת 1939 העיר סופחה לברית המועצות, והחברה הולאמה.
עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה התעכבה התקדמות המיזם, ורק ב-23 ביוני 1954 החלה הפקת הפחם בפועל מן המכרות.
נובו נורדיסק היא חברת תרופות דנית בינלאומית עם משרדים ראשיים בבגסווארד (Bagsværd), דנמרק.
לחברה מפעלי ייצור בשבע מדינות, פעילות במעל 75 מדינות, מכירה בכ-180 מדינות, ומעל 40,000 עובדים ברחבי העולם.
היא החברה הנסחרת הגדולה בדנמרק.
החברה שווקה בישראל על ידי קבוצת לפידות.
סמל השור של החברה לקוח מהמיתולוגיה המצרית.
מאחורי חברת נובו נורדיסק מסתתר סיפור שהחל בדנמרק לפני יותר מ-90 שנה.
תחילתו של הסיפור בשתי חברות דניות קטנות: חברת Nordisk Insulinlaboratorium, שהוקמה ב-1923, וחברת Novo Terapeutisk Laboratorium שהוקמה ב-1925. חברות אלה היו הראשונות בעולם שהחלו לייצר את התרופה החדשה והמהפכנית – אינסולין.
את ההורמון גילה צמד חוקרים קנדיים ב-1921.
ב-1989 החליטו החברות להתאחד וכך נולדה חברת נובו נורדיסק.
החברה מפורסמת במגוון רחב של פעילות תרופתית כגון תרופות ומכשירים לטיפול בסוכרת ובתחומי עצירת דימומים (Hemostasis), הורמוני גדילה, HRT (טיפול בהחלפה הורמונלית וזריקה לטיפול בהשמנת יתר (וויגובי, Wegovy).
תרופות מפורסמות של נובו נורדיסק
נובואוקראינקה (באוקראינית: Новоукраїнка; ביידיש: נאָוויקרײַנקע) היא עיר במחוז קירובוגרד אוקראינה.
העיר הוקמה ב-1769 בשם פבלובו, ב-1813 שמה שונה לפבלובסק וב-1902 היא קיבלה את שמה הנוכחי.
נובואוקראינקה קיבלה מעמד של עיר ב-1938.
ב-1869 דרך העיר עברה מסילת רכבת שחיברה את אודסה עם קרמנצ'וג ובנובואוקראינקה בנו תחנת רכבת וזה תרם להתפתחותה.
בזמן מלחמת רוסיה-טורקיה של 1877–1878 בעיר פעל בית חולים צבאי.
ב-5 באוגוסט 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-17 במרץ 1944.
נובודניסטרובסק (באוקראינית: Новодністровськ) היא עיר במחוז צ'רנוביץ, אוקראינה.
ב-6 באפריל 1973 הוחלט על ידי משרד האנרגיה של ברית המועצות להקים תחנת כוח חדשה על נהר דניסטר.
תחילת בנייתה של תחנת כוח חדשה גרמה גם לבנייתה של עיר חדשה.
ב-25 בפברואר 1975 הוחלט לקרוא ליישוב החדש בשם נובודניסטרובסק.
ב-1982 לנובודניסטרובסק הוענק מעמד של עיר.
הרכב אוכלוסיית נובודניסטרובסק לפי לאום בשנת 2001:
נוֹבוֹיֶה וֶרְמִיָה היה עיתון רוסי שיצא לאור בסנקט פטרבורג בין השנים 1868–1917. העיתון היה ידוע כאנטישמי וכתומך הממשלה.
בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה הסית העיתון בקביעות נגד יהודי האימפריה הרוסית כאויבי העם.
העיתון נסגר בהוראת לנין מיד לאחר מהפכת אוקטובר.
העיתון הוקם ב-1868 כעיתון ליברלי, ויצא לאור בתחילה חמש פעמים בשבוע, עד 1869 אז הפך ליומון.
בראשית דרכו גילה העיתון אף נטייה לאידאות קומוניסטיות וב-1872 פרסם מאמר מערכת חגיגי לכבוד צאת המהדורה הראשונה של "הקפיטל" של קרל מרקס.
אך לאחר שהחל לצאת לאור בידי אלכסיי סובורין יצאו לו מוניטין של כניעה לקו של הממשלה.
הוא פרסם מאמרים אנטישמיים של ויקטור בורנין .
למרות תמיכתו בקו הממשלתי, זכה העיתון לתפוצה רחבה והחל משנת 1881 הדפיס שתי מהדורות יומיות.
בשנת 1891 החל העיתון לצרף מוסף שבועי מאויר.
הוא היה לאחד העיתונים הפופולריים ברוסיה ומכר 60,000 עותקים.
פרסמו בו כותבים חשובים כמו אנטון צ'כוב.
ב-8 בנובמבר 1917 (26 באוקטובר לפי הלוח היוליאני) הורה לנין על סגירת העיתון.
ב-1943 החל לראות אור בברית המועצות עיתון אחר בשם זה , אך אין קשר בין שני העיתונים.
נובוטאקה קונדו (ביפנית: 近藤 信竹 Kondō Nobutake; 25 בספטמבר 1886 – 19 בפברואר 1953) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה.
כמפקד הצי השני, הכוח העיקרי של הצי הקיסרי, נחשב קונדו שני בחשיבותו רק לאדמירל איסורוקו יממוטו.
קונדו נולד בעיר אוסקה, וסיים את לימודיו במחזור ה-35 של האקדמיה הימית הקיסרית בראש כיתתו בשנת 1907. בהיותו פרח קצונה שירת קונדו על הסיירת "איצוקושימה" ועל אוניית המערכה מיקאסה.
לאחר קבלת דרגות הקצונה שירת קונדו על הסיירת "אסו", על המשחתת "קיסראגי" ועל אוניית המערכה קונגו.
בין השנים 1913-1912 מילא קונדו את תפקיד הנספח הצבאי של הצי הקיסרי בבריטניה.
לאחר שובו ליפן שירת תקופה קצרה על אוניית המערכה "פוסו", ולאחר מכן מילא מספר תפקידי מטה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בשנים 1917-1916 שירת קונדו בתפקיד קצין תותחנות ראשי בסיירת "אקיצושימה".
לאחר סוף מלחמת העולם הראשונה החל קונדו ללמוד במכללת המטה של הצי הקיסרי, וב-1 בדצמבר 1919 קיבל דרגת לוטננט קומנדר.
בשנת 1920 נסע קונדו לגרמניה כחלק מהמשלחת היפנית שהשגיחה על קיום הסכם ורסאי במדינה.
עם שובו ליפן ב-1923 קיבל תפקיד פיקודי באוניית המערכה "מוצו", וב-1 בדצמבר קיבל דרגת קומנדר.
בשנתיים שלאחר מכן שימש קונדו יועץ ליורש העצר הירוהיטו, ולאחר מכן מונה למדריך באקדמיה הימית הקיסרית וקיבל דרגת קפטן.
בדרגה זו מילא קונדו מספר תפקידי מטה במטה הכללי של הצי הקיסרי, עד שב-1929 קיבל את הפיקוד על הסיירת הכבדה "קאקו", וב-1932 קיבל את הפיקוד על אוניית המערכה "קונגו".
ב-15 בדצמבר 1933 קיבל קונדו את דרגת אדמירל משנה, ב-1935 התמנה לראש המטה של הצי היפני המשולב, וב-15 בדצמבר 1937 קיבל את דרגת תת-אדמירל.
עם פתיחת מלחמת סין–יפן השנייה, פיקד קונדו על הצי החמישי, שהיה אחראי על מספר מבצעים בדרום סין.
בעת ההתקפה על פרל הארבור פיקד קונדו על הצי השני, שהשתתף בפלישות למלאיה, לפיליפינים ולאיי הודו המזרחיים.
במהלך קרב מידוויי פיקד קונדו על כוח הפלישה לאי, אך הפלישה נכשלה.
לאחר מכן פיקד על יחידות שונות בצי הקיסרי לכל אורך המערכה באיי שלמה.
במהלך הקרב הימי על גוודלקנל, בנובמבר 1942, הוביל קונדו כוח משימה שכלל את אוניית המערכה קירישימה ואת הסיירות "אטאגו", "נאגרה", "סנדאי" ו"טקאו" להתקפה על הכוחות האמריקנים בגוודלקנל, אך נתקל באוניות המערכה האמריקניות "וושינגטון" ו"דקוטה הדרומית", ובסוף הקרב טובעה קירישימה.
הפסד זה סימן את נקודת המפנה בקרב על גוודלקנל.
ההפסד בגוודלקנל הכתים את הקריירה הימית של קונדו, ולאחר מכן הורחק מכל תפקיד פיקודי-מבצעי.
בשל הפוליטיקה הפנימית בתוך הצי הקיסרי הוא לא הורחק או ננזף, וב-29 באפריל 1943 קיבל את דרגת האדמירל.
בדצמבר של אותה שנה התמנה קונדו למפקד העליון של הצי היפני של אזור סין, ונותר בתפקיד זה עד שהתמנה לחבר במועצת המלחמה העליונה.
נובו ויטבסק (באוקראינית: Нововітебське) הוא כפר קטן במחוז דניפרופטרובסק שבאוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
הכפר נוסד כמושבה חקלאית יהודית בתחילת המאה ה-19, בידי יהודים מאזור ויטבסק, ובין שתי מלחמות העולם נמנו בו כ-550 יהודים, כמחצית מתושביו.
בתקופה הסובייטית שימש היישוב כקולחוז יהודי, ופעלו בו מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-18 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, וכ-300 היהודים שלא הספיקו להימלט ממנו רוכזו בגטו קטן, בו הועסקו בעבודות כפייה.
ב-29 במאי 1942 נרצחו כל יושבי הגטו בבורות ירי מחוץ לכפר, כחלק משואת יהודי אוקראינה.
הכוחות הגרמניים עזבו את הכפר בחורף 1944. לאחר המלחמה הכפר יושב באופן חלקי מאוד.
נובו סו (במנדרינית: 蘇信吉, באנגלית: Nobu Su) הוא מנכ"ל ובעלים של חברת הספנות הטייוואנית TMT (ראשי תיבות של Today Makes Tomorrow, לשעבר Taiwan Maritime Transportation).
סו השלים תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת קיו (Keio) בטוקיו, יפן ותואר שני בבית הספר למנהל עסקים IMD בשווייץ בשנת 1982.
לאחרונה, נובו סו הציג את "אושן נט" (Ocean Net), מערכת שמאפשרת שידור וקליטה של נתונים באמצעות רשת תקשורת ניידת.
מערכת "אושן נט" תוכננה במקור כרשת תקשורת זולה בין הספינה ליבשה, המאפשרת לצוות הספינה ליצור קשר עם בני משפחותיהם בעת שהותם בים, וכן מאפשרת תקשורת בטוחה בין ספינות.
בשנת 2002, סו רשם בהצלחה שלושה פטנטים עבור "אושן נט".
התקדמות במחשוב ענן הגדילה את יעילותה של "אושן נט" על מערכת AIS שנמצאת בשימוש רווח כיום בתעשיית הספנות.
בנוסף, סו עיצב מבנה לצינורות תת-סיפוניות לספינות, שנרשם כפטנט ביפן, קוריאה וסין, עם זאת, סו אישר לחברות ספנות להשתמש בפטנט ללא רישיון, והמערכת נמצאת כיום בשימוש מסחרי.
לסו יש פטנט רשום בתחום טכנולוגי הקרוי "חותמת זמן", אשר מבקש לעצור את ההונאות בדוא"ל באמצעות חתימת זמן ייחודית למשתמשים.
לחברת TMT יש זכויות מסחריות ב-FFA (Forward Freight Agreements) בשוק הרב-לאומי.
ב-19 באפריל 2011, ניתן לסו פרס מפעל חיים על יזמות בכנס ShipTek הרב-לאומי.
כיו"ר חברת TMT, נובו סו הרחיב את צי הספינות לסוגים רבים ושונים של הובלה ימית.
החברה מפעילה כיום מעל 20 ספינות משא שונות, כולל מכליות גז נוזלי, נפט גולמי, מלט ואוניות גל-נוע.
מר סו הפך את TMT, בראשותו, למפעילת מכליות ואוניות צובר מובילה.
בהוראתו, צי הספינות של TMT הורחב לכלול אוניות צובר, מכליות ענק לנפט גולמי (VLCC), אוניות משא, מכליות גז טבעי נוזלי, אוניות גל-נוע (לנשיאת כלי רכב), ונושאות מלט.
בנוסף לשיפור יכולות השירות של TMT, עם לקוחות כמו התאגיד הרב-לאומי, "שברון", מר נובו סו הפך את TMT למובילה עולמית בתעשיית הספנות הגלובלית.
בהנהגתו, TMT הפכה להיות מהשחקניות המרכזיות בשוק ספינות המשא העולמי של ה-FFA.
מר סו תואר כאדם השנוי במחלוקת בשוק ה-FFA".
רכישותיו העדכניות ביותר היו של אוניות צובר מסוג קייפסייז, וכן השקעה במכליות נפט.
ל-TMT יש מספר שותפים עסקיים וצ'רטרים בחברות כדוגמת "שברון" ו-COA, עבור הובלת מלט ונפט גולמי.
ביוני 2013 סו הגיש בקשה להגנה מפני פשיטת רגל מארצות הברית לאחר שהיה נתון תחת לחץ מצד נושים טייוואנים.
ב-2015, סו ערער על פסיקה בסך 47 מיליון דולר על תיק משפטי ארוך טווח כנגד חברת "לקטמיה ספנות" (Shipping Co Ltd Lakatamia).
נובו סו מתגורר בטייוואן ורואה במדינה חלק חשוב בתעשיית הספנות העולמית.
הוא מבקש להגדיל את האחזקות, הנראות ומשלח ידם של החברות האסייתיות בתעשייה.
דרך TMT, הוא השקיע במספר חברות ספנות מקומיות וחברות לייצור ספינות.
מר סו רואה בפעילות התאגיד שברשותו תוואי לקידום החברות האסייתיות מבחינת מנהיגות, שיתוף פעולה ושילוב בכלכלה העולמית, ופעל לטובת המשך מחקר בנושא מעורבות חברות ומנהיגים אסייתיים בכלכלה העולמית.
סו הצהיר כי הוא מתכנן להרחיב את משלח ידם של החברות האסייתיות להשקעות ולשווקים נוספים, והביע כוונות להשקיע בחברת בחברת ניזול גז להפקת גז טבעי ברפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה (מערב אפריקה).
מר סו העניק מימון כלכלי מתמשך לתוכנית דוקטורט בבית הספר לעסקים IMD בשווייץ, המתמקדת בשאלת המחקר "כיצד חברות ומנהיגים אסייתיים יכולים לנצל שיטות יצירתיות על מנת להגביר את מעורבותם בכלכלה העולמית".
התוכנית קרויה "פרופסורת ההנהגה העולמית ע"ש נובו סו", ובראשה עומדת פרופ' קת'רין שין.
נׂובּוּ שיראזה (ביפנית: 白瀬 矗; 20 ביולי 1861 - 4 בספטמבר 1946) היה לוטננט בצבא היפני הקיסרי, שהתפרסם כמי שהוביל את המשלחת היפנית לאנטארקטיקה.
שיראזה נולד בעיר קונורה, במחוז דיווה (כיום ניקאהו שבמחוז אקיטה) ב-20 ביולי 1861. הוא עצמו טוען באוטוביוגרפיה שלו כי הוא נודע בילדותו כילד חצוף ולא ממושמע.
בצעירותו, הוא קרא את הקלאסיקות הסיניות וספרים על כריסטופר קולומבוס, פרדיננד מגלן וג'ון פרנקלין.
בהשראת זה האחרון, החליט שיראזה להיות חוקר קוטב בעצמו.
ביולי 1879 הוא החל לעבור הכשרה כאיש דת, אך חודשיים מאוחר יותר התגייס לצבא.
בין השנים 1881 ל-1905, שיראזה הכשיר עצמו למסע אל הקוטב על ידי חקר איי קוריל.
לאחר מכן הוא השתתף במלחמת רוסיה–יפן.
לאחר שקרא כי מסעו של רוברט פירי אל הקוטב הצפוני נכשל, החליט שיראזה לשנות כיוון ולחקור את הקוטב הדרומי במקום.
לקח לשיראזה זמן עד שהצליח לשכנע את הממונים עליו לערוך את המסע, והוא נאלץ להצטרף קודם למשלחת אחרת אשר חקרה את איי קוריל.
במהלך מסע זה הוא איבד את קבוצתו, נדבק בצפדינה וכמעט מת מרעב.
בסופו של דבר המשלחת היפנית לאנטארקטיקה יצאה מטוקיו באונייה קיינאן מארו בדצמבר 1910, הגיעה אל הקרח ב-26 בפברואר 1911 והפליגה הלאה, אל תוך ים רוס.
קבוצה קטנה ירדה לחקור את הארץ שם נתקלו אנשיה בתנאי מזג אוויר קשים, שאילצו אותם לשוב על עקבותיהם.
קיינאן מארו חזרה ליפן; היא הגיעה ליוקוהמה ב-20 ביוני 1912. הממונים על שיראזה זלזלו בהישגיה העלובים של המשלחת, אולם הוא התקבל כגיבור עממי בשובו אל יפן.
הוא נפטר בקורמו צ'ו ב-4 בספטמבר 1946.
נובואוליאנובסק (באנגלית Novoulyanovsk ,ברוסית: Новоульяновск) היא עיר הממוקמת על הגדה הימנית של נהר הוולגה, במחוז אוליאנובסק, והיא העיר הצעירה ביותר באותו מחוז.
העיר נמצאת כעשרים קילומטר דרומית לאוליאנובסק, עיר הבירה של המחוז.
לפני ייסוד נובואוליאנובסק במקום היה ממוקם כפר קרמנקי (Кременки).
ב-1953 הוחלט להקים במקום מפעל לייצור בטון ולמקום החלו להגיע צעירים לצורך השתתפות בבנייה.
אולם רוב הבנאים של המפעל היו מקרב האסירים.
הקמת המפעל החלה ב-1956 וב-1957 הוקמה נובואוליאנובסק.