tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דראפטינג כזה פחות יעיל, אך הוא מבטל את הצורך להרים את הראש כדי לעקוב אחרי השחיין המוביל והוא מהווה עמדה יותר נוחה לעקיפת השחיין המוביל.
כמו כן במקרה כזה ניתן להשתמש בשחיין עליו עושים דראפטינג כ"שובר גלים" המגיעים מצידו השני.
יתרונות הדראפטינג גורמים לשחיינים להתקבץ בדבוקות.
דבוקה יכולה לכלול שני שחיינים, שלעיתים מתחלפים ביניהם בנטל ההובלה.
אבל לרוב דבוקות כוללות שחיינים רבים, לעיתים עשרות.
קשה מאוד לפרוץ קדימה ולהתנתק מדבוקה, שכן המאמץ הנדרש לשם כך גבוה בהרבה מהמאמץ המושקע על ידי שחיינים בדבוקה.
מהסיבה הזו שחיינים משקיעים מאמץ רב בתחילת המשחה במטרה להיכנס לדבוקה הראשונה.
יתרון נוסף של הדבוקה הוא ניצול חוכמת ההמונים לצורך ניווט.
נטל הניווט פחות והאחריות מתפזרת על פני שחיינים רבים, שיחדיו מבצעים את המשימה טוב יותר.
בשלב האחרון של המשחה, לרוב בסביבות ה-2-3 ק"מ האחרונים הדבוקות מתחילות להתפרק כשהשחיינים משתמשים בשארית הכוחות הנותרים להם.
השלב הזה כולל קבלת החלטה קריטית, מתי לנסות לפרוץ קדימה ולברוח למתחרים האחרים בדבוקה.
שחיין שיפרוץ מוקדם מידי יאבד מהירות לקראת הסוף ודבוקתו או חלקה ידביקו אותו, תוך כדי ניצולו לדראפטינג.
שחיין שיפרוץ מאוחר מידי עשוי להישאר עם זמן מועט מידי כדי לברוח לדבוקה או לצבור פער בלתי ניתן לגישור משחיינים מובילים שפרצו מוקדם יותר.
השחיין צריך לקבל את ההחלטה על סמך ניסיונו והכרת היכולות שלו, כמו גם של מתחריו.
הוא צריך להיות בטוח ביכולת העדיפה שלו על חברי דבוקתו, שינצלו את פריצתו כדי לבצע עליו דראפטינג.
שחיינים שלא מצליחים להתנתק מהדבוקה בעת הסיום מגיעים כולם למשפך הסיום יחדיו ונדרשים להשתמש בספרינט בשארית כוחותיהם.
סיומים שכאלו נוטים להיות אלימים וצפופים ומוכרעים על חודן של מאיות השנייה.
כל הזוכים במדליות במשחקים האולימפיים בשחייה במים פתוחים ל-10 ק"מ
אולימפיאדה בייג'ינג 2008 לריסה אילצ'נקו קרי-אן פיין קסנדרה פטן לונדון 2012 אווה ריסטוב היילי אנדרסון מרטינה גרימלדי ריו דה ז'ניירו 2016 שרון ון רוונדאל רקלה ברוני פוליאנה אוקימוטו טוקיו 2020 אנה מרסלה קוניה שרון ון רוונדאל קרינה לי פריז 2024 שרון ון רוונדאל מואישה ג'ונסון ג'ינברה טדאוצ'י
אולימפיאדה בייג'ינג 2008 מרטן ואן דר ויידן דייוויד דייוויס תומאס לורץ לונדון 2012 אוסמה מלולי תומאס לורץ ריצ'רד ויינברגר ריו דה ז'ניירו 2016 פרי וירטמן ספירידון יאניוטיס מרק אנטואן אוליבייה טוקיו 2020 פלוריאן ולברוק קרישטוף רשובסקי גרגוריו פלטריניירי טוקיו 2024 קרישטוף רשובסקי אוליבר קלמט דוד בטלהם
כל הזוכים במדליות באליפויות העולם בשחייה במים פתוחים
אריאנה ברידי אנה מרסלה קוניה שרון ון רוונדאל אריאנה ברידי 2019 אנה מרסלה קוניה אורלי מולר האנה מור
השחייניות שזכו במרב מדליות הזהב באליפויות העולם בשחייה במים פתוחים
שחייניות שזכו בלפחות 2 מדליות זהב (כולל אליפות העולם 2024)
השחיינים שזכו במרב מדליות הזהב באליפויות העולם בשחייה במים פתוחים
שחיינים שזכו בלפחות 2 מדליות זהב (כולל אליפות העולם 2024)
טבלת מדליות באליפויות העולם שחייה במים פתוחים
כולל את אליפות העולם בשחייה 2024
אליפות ישראל בשחייה במים פתוחים נערכת מדי שנה במפרץ אילת.
ב-2011 נערכה באילת אליפות אירופה בשחייה במים פתוחים.
כיום, מאמן הענף הלאומי הוא חנן גלעד.
אלופי ישראל בשחייה במים פתוחים (15 ק"מ)
המשחה האולימפי, אלופי ישראל בשחייה במים פתוחים (10 ק"מ)
אלופי ישראל בשחייה במים פתוחים (5 ק"מ)
נבחרת הנשים של מזרח גרמניה () בשחייה זכתה בכל מדליות הזהב פרט לשתיים ונבחרת הגברים של ארצות הברית () בשחייה זכתה בכל מדליות הזהב פרט לאחת ובכל מדליות הכסף פרט לאחת.
קורנליה אנדר () עם 5 מדליות מהן 4 זהב, אולריקה ריכטר () עם 3 מדליות זהב, אנדריאה פולק () עם 4 מדליות מהן 2 זהב ו-2 כסף פטרה תימר () עם 2 מדליות זהב ושירלי בבשוף () עם 5 מדליות מהן 1 זהב ו-4 כסף.
ג'ון נייבר () עם 5 מדליות מהן 4 זהב וג'ים מונטגומרי () עם 4 מדליות מהן 3 זהב ובנוסף היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה את המשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי מתחת ל-50 שניות (49.99 שניות) בריאן גודל (), ברוס פורניס () ומייק ברונר זכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
בסך הכל נקבעו 21 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 9 לנשים ו-12 לגברים.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-28 באוגוסט 1972 ל-4 בספטמבר 1972. 29 משחים נערכו במשחקים אלו (14 לנשים ו-15 לגברים), בהשתתפות 532 משתתפים (245 נשים ו-287 גברים) מ-52 מדינות.
מארק ספיץ () יהודי אמריקאי, שזכה בהישג יוצא הדופן של זכייה ב-7 מדליות זהב וקביעת 7 שיאי עולם חדשים.
הישגו זה היה שיא משחקים אולימפיים, בצבירת מדליות במשך 36 שנים עד שנשבר על ידי השחיין מייקל פלפס () שזכה ב-8 מדליות זהב באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
שיין גולד () שזכתה ב-5 מדליות מהן 3 זהב וקבעה 3 שיאי עולם חדשים
מליסה בלוט () שזכתה ב-3 מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם חדשים
סנדרה נילסון () שזכתה ב-3 מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם חדשים
מארק ספיץ יהודי מארצות הברית () שזכה ב-7 מדליות זהב וקביעת 7 שיאי עולם חדשים
רולנד מאתס () שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב אישיות, 1 כסף ו-1 ארד וקבע שיא עולם אחד
ג'רי היידנרייך () שזכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד
גונאר לארסון () שזכה בשתי מדליות זהב אישיות במשחי המעורב אישי וקבע שיא עולם אחד
בסך הכל נקבעו 23 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 11 לנשים ו- 12 לגברים.
תחרויות השחייה נערכו בין 17 ל-26 באוקטובר 1968. 29 משחים נערכו במשחקים אלו (14 לנשים ו-15 לגברים), בהשתתפות 468 משתתפים (204 נשים ו-264 גברים) מ-51 מדינות.
דבי מאייר () שזכתה ב-3 מדליות זהב, ג'אן האן () שזכתה ב-4 מדליות מהן 2 זהב וסוזן פדרסן () שזכתה ב-4 מדליות מהן 2 זהב במשחי השליחות.
צ'ארלס היקוקס () שזכה ב-4 מדליות מהן 3 זהב, מייקל ונדן () שזכה ב-4 מדליות מהן 2 זהב וקבע שיא עולם במשחה יוקרתי ל-100 מטר חופשי ומארק ספיץ () שזכה ב-4 מדליות, מהן 2 זהב במשחי השליחים.
בסך הכול נקבעו 4 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 1 לנשים ו-3 לגברים.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-6 באוגוסט 1932 ל-13 באוגוסט 1932. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 128 משתתפים (44 נשים ו-84 גברים) מ-20 מדינות.
התחרויות נערכו בבריכת השחייה האולימפית הסמוכה לאצטדיון האולימפי, שכללה 10,000 מושבים.
המים היו צלולים ואיכותם הייתה משופרת לעומת המשחקים הקודמים.
יאסוג'י מיאזאקי (), היחידי שזכה בשתי מדליות זהב.
אולימפיאדת פריז (1924) נערכה בפריז, צרפת.
נבחרת השחייה של ארצות הברית () לנשים זכתה ב-4 מדליות זהב מתוך 5 אפשריות וב-10 מדליות מתוך 13 אפשריות.
אתל לאקי (), שזכתה בשתי מדליות זהב.
נבחרת השחייה של ארצות הברית () לגברים זכתה ב-5 מדליות זהב מתוך 6 אפשריות.
ג'וני וייסמילר (), שזכה ב-3 מדליות זהב.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-6 ביולי 1912 ל-12 ביולי 1912. 9 משחים נערכו במשחקים אלו (-2 לנשים ו-7 לגברים), בהשתתפות 120 משתתפים (27 נשים ו-93 גברים) מ-17 מדינות.
התחרויות התקיימו בנמל סטוקהולם בבריכה של 100 מטר.
לראשונה נערכו תחרויות שחייה לנשים (2 משחים בלבד) במשחקים האולימפיים.
פאני דוראק ( אוסטרלאסיה) זכתה במדליית הזהב היחידה במשחה אישי ל-100 מטר חופשי.
3 שחייניות ברביעייה האוסטרית () שזכתה במדליית ארד במשחה שליחות היו יהודיות.
ג'ורג' הודג'סון ( קנדה) וולטר בתה ( גרמניה ) שזכו ב-2 מדליות זהב אישיות כל אחד.
הרולד הרדוויק ( אוסטרלאסיה) זכה ב-3 מדליות מהן 1 זהב ו-2 ארד.
גון הטפילד () זכה ב-3 מדליות אף הוא, מהן 2 כסף ו-1 ארד.
בתחרויות השחייה שנערכו בסטוקהולם השתתפו בסך הכל 120 שחייניות ושחיינים מ-17 מדינות: 27 נשים מ-8 מדינות ו-93 וברים מ-17 מדינות.
דרום אפריקה: 1 (נשים:0 גברים:1)
תחרויות השחייה נערכו בין ה-13 ביולי 1908 ל-25 ביולי 1908. 6 משחקים לגברים נערכו במשחקים אלו, בהשתתפות 100 משתתפים מ-14 מדינות.
התחרויות התקיימו לראשונה בבריכה של 100 מטר שנבנתה במיוחד, בתוך האצטדיון האולימפי שבו נערכו תחרויות האתלטיקה.
שחיינים מקנדה ומפינלנד השתתפו לראשונה בתחרויות השחייה.
יוז'ף מונק ואימרה זכר היהודים שחו ברביעיית השליחים מהונגריה וזכו במדליית כסף.
הנרי טיילור () היה לשחיין המצטיין במשחקים לאחר שזכה ב-3 מדליות זהב.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-4 בספטמבר 1904 ל-6 בספטמבר 1904. 9 משחים לגברים נערכו במשחקים אלו, בהשתתפות 32 משתתפים מ-5 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו באגם מלאכותי.
בפעם היחידה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים נמדדו המשחים ביארדים.
צ'ארלס דניאלס () שזכה ב-5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, אמיל ראוש ( גרמניה) זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב וזולטאן הלמיי ( הונגריה) שזכה ב-2 מדליות זהב.
קריסטין אוטו () שזכתה ב-6 מדליות זהב ובכך הייתה לספורטאית האישה הראשונה והיחידה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכתה ב-6 מדליות זהב באולימפיאדה אחת.
קריסטינה אגרסגי () הייתה האלופה האולימפית הצעירה ביותר בהיסטוריה של השחייה (14 שנים ו-41 יום), כשזכתה במשחה ל-200 מטר גב.
קריסטין אוטו () שזכתה ב-6 מדליות זהב וג'נט אוונס () שזכתה ב-3 מדליות זהב.
בסך הכל נקבעו 11 שיא עולם חדשים, מהם 2 לנשים ו-9 לגברים.
דייוויד ברקוף () קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב בשלב המוקדמות (54.51 שניות).
התחרות 50 מטר חופשי קריסטין אוטו 25.49 שניות יאנג ווניי סין 25.64 שניות ג'יל סטרקל
אולימפיאדת סידני (2000) נערכה בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
בסך הכל נקבעו 10 שיא עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 4 לנשים ו-6 לגברים.
התחרות 50 מטר חופשי אינגה דה ברוין 24.32 שניות תרסה אלסהמר 24.51 שניות דארה טורס 24.63 שניות 100 מטר חופשי אינגה דה ברוין 53.83 שניות תרסה אלסהמר 54.33 שניות דארה טורס
התחרות 50 מטר חופשיאנתוני ארווין
המשחה ל-200 מטר חופשי כונה משחה המאה מאחר שהשתתפו בו ארבעת השחיינים הטובים ביותר מאז ומעולם במשחה זה.
שחיינים אלו נחשבים מהשחיינים הגדולים בהיסטוריה של השחייה: איאן ת'ורפ שיאן העולם ואלוף העולם במשחה זה, פיטר ואן דן הוחנבאנד האלוף האולימפי היוצא ושיאן העולם בעבר, גרנט האקט שיאן העולם במשחה זה בעבר ומייקל פלפס כוכב האליפות ושיאן העולם 3 שנים לאחר מכן.
בסופו של משחה צמוד, ת'ורפ זכה במדליית הזהב, ואן דן הוחנבאנד זכה במדליית הכסף ופלפס זכה במדליית הארד.
בסך הכל נקבעו 7 שיא עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 3 לנשים ו-4 לגברים.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-11 באוגוסט 1900 ל-19 באוגוסט 1900. 7 משחים לגברים נערכו במשחקים אלו, בהשתתפות 76 משתתפים מ-12 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו בנהר הסן וחלק מהמשחים כמו המשחה ל-200 מטר חופשי נערכו במורד הזרם כך שהתוצאות שהושגו היו מהירות באופן יחסי.
ביומיים הראשונים של התחרות (11 - 12 באוגוסט), טמפרטורת המים הייתה מעל 35° צלזיוס.
למעשה התחרות הייתה סוג של אליפות אירופה בשחייה בהשתתפות: אוסטריה, איטליה, בלגיה, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, צרפת ושוודיה.
רק שני שחיינים אמריקאיים שלא נחשבו לשחייני הצמרת בארצות הברית השתתפו ואליהם הצטרף השחיין האוסטרלי המצטיין פרדריק ליין.
שני שחיינים צמרת אוסטרליים ריצ'רד קאוויל שהמציא את סגנון החתירה (סגנון חתירה אוסטרלי) ובארני קירן (שיאן עולם) נעדרו מהתחרות.
המשחה ל-200 מטר מכשולים, נערך רק באולימפיאדה זו.
המשחה כלל שלושה מכשולים, במהלך המשחה על השחיינים היה לטפס מעל שני מכשולים (אחד קורה ושני חבל שנימתח בין שתי סירות) ולצלול מתחת למכשול שלישי (חבל שנמתח אף הוא בין שתי סירות).
המשחה ל-4000 מטר חופשי, אף הוא נערך רק באולימפיאדה זו.
הוא היה למשחה הארוך ביותר במאה השנים של המשחקים האולימפיים עד שהמשחה ל-10 ק"מ נכנס במסגרת שחייה במים פתוחים.
תחרות הצלילה, אף היא נערכה רק באולימפיאדה זו, בטענה של חוסר התעניינות של הצופים.
פרדריק ליין השחיין היחידי מאוסטרליה (), ג'ון ארתור ג'רוויס () וארנסט הופנברג ( גרמניה), כל אחד מהם זכה ב-2 מדליות זהב.
אולימפיאדת ברלין (1936) נערכה בברלין, גרמניה הנאצית.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-8 באוגוסט 1936 ל-15 באוגוסט 1936. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 248 משתתפים (94 נשים ו-154 גברים) מ-29 מדינות.
נבחרת השחייה של הולנד () לנשים זכתה ב-4 מדליות זהב מתוך 5 מדליות זהב אפשריות.
ריי מסטנברוק () זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת.
נבחרת השחייה של יפן () לגברים זכתה ב-3 מדליות זהב מתוך 6 וב-10 מדליות בסך הכל מתוך 16 מדליות אפשריות (בכל 5 מדליות הארד האפשריות).
ג'ק מדיקה () זכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ו-2 מדליות מכסף ופרנץ צ'יק () זכה בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ומדליית ארד.
אולימפיאדת לונדון (1948) נערכה בלונדון, בריטניה.
תחרויות השחייה נערכו בין 30 ביולי 1948 ל-7 באוגוסט 1948. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 249 משתתפים (88 נשים ו-161 גברים) מ-34 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו בבריכת השחייה "אמפייר", ליד אצטדיון ומבלי.
כיום מכונה מרכז הספורט שהכיל את הבריכה, הארנה של ומבלי, הבריכה הייתה בעלת תפוסה של 8000 מקומות ישיבה.
הבריכה במקור נבנתה לקראת משחקי האימפריה הבריטית שנערכו בשנת 1934. הבריכה עודכנה וקוצרה לגודל של 50 מטר באמצעות גשר מעץ ששימש את השופטים.
נבחרת השחייה של יפן () לגברים ששלטה בשחייה לפני מלחמת העולם השנייה נעדרה מהתחרות בעקבות תוצאות המלחמה.
השליטה בבריכה לגברים עברה לנבחרת ארצות הברית (), שזכתה בכל 6 מדליות הזהב האפשריות וב-11 מדליות מתוך 16 אפשריות.
אן קרטיס () זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת וקארן הארופ () זכתה אף היא ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף.
ג'יימס מקליין () זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, וולטר ריס () וביל סמית' () שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-26 ביולי 1952 ל-2 באוגוסט 1952. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 319 משתתפים (118 נשים ו-201 גברים) מ-48 מדינות.
נבחרת השחייה החזקה של יפן () ונבחרת השחייה של גרמניה () חזרו להשתתף במשחקים האולימפיים, לאחר השעיה שנבעה מתוצאות מלחמת העולם השנייה.
נבחרת הנשים של הונגריה () בשחייה זכתה ב-4 מדליות זהב מתוך 5 אפשריות וב-7 מדליות בסך הכל מתוך 13 אפשריות.
שלוש שחייניות יהודיות אווה סקיי ( הונגריה), ולריה ג'נגה ויודית תמש ( הונגריה) זכו ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד, 7 שנים לאחר השואה.
הרברט קליין יהודי-גרמני () זכה במדליית ארד.
קטלין סוקה ( הונגריה) זכתה בשתי מדליות זהב ואווה נובק ז'ראר ( הונגריה) זכתה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף.
פורד קונו () שזכה ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת.
ז'אן בואטו () שזכה בשתי מדליות זהב וארד.
קונו ויושינובו אויאקאווה (), שזכה אף הוא במדליית זהב, נולדו וגדלו בהוואי.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-11 באוקטובר 1964 ל-18 באוקטובר 1964. 18 משחים נערכו במשחקים אלו (8 לנשים ו-10 לגברים), בהשתתפות 405 משתתפים (162 נשים ו-243 גברים) מ-42 מדינות.
לתחרות נוספו המשחים 400 מטר מעורב אישי לנשים ולגברים וכן משחה שליחים 4x100 מטר חופשי לגברים.
נבחרת ארצות הברית () בשחייה לנשים זכתה ב-6 מדליות זהב מתוך 8 מדליות אפשריות וכן 15 מדליות בסך הכל מתוך 20 אפשריות.
נבחרת ארצות הברית בשחייה לגברים זכתה ב-7 מדליות זהב מתוך 10 מדליות אפשריות וכן 14 מדליות בסך הכל מתוך 24 אפשריות.
דון פרייזר () זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שקבעה הישג זה, הן לגברים והן לנשים.
שרון סטודר () שזכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף
קתי אליס () שזכתה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב במשחי השליחות ו-2 מדליות ארד
דונה דה וארונה () שזכתה בשתי מדליות זהב
קאתי פרגוסון ) שזכתה בשתי מדליות זהב
דון פרייזר () זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי
דון שולנדר (), השחיין הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכה ב-4 מדליות זהב.
המשחה ל-200 מטר חופשי שבו החזיק בשיא עולם, לא נערך במשחקים אלו ולכן החמיץ 5 מדליות זהב
סטיב קלארק () זכה ב-3 מדליות זהב כולן במשחי השליחים
בסך הכל נקבעו 11 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 3 לנשים ו-8 לגברים.
תחרויות השחייה נערכו בין ה-26 באוגוסט 1960 ל-3 בספטמבר 1960. 15 משחים נערכו במשחקים אלו (7 לנשים ו-8 לגברים), בהשתתפות 380 משתתפים (144 נשים ו-236 גברים) מ-45 מדינות.
נוספו שני משחי שליחים לנשים ולגברים, 4x100 מטר מעורב.
נבחרת ארצות הברית () בשחייה לנשים, זכתה ב-5 מדליות זהב מתוך 7 מדליות אפשריות.
נבחרות השחייה לגברים של ארצות הברית () ואוסטרליה () זכו כל אחת ב-4 מדליות זהב וב-9 מדליות בסך הכל.
מוריי רוז () זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג וג'ון קונרדס () זכה ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות ארד.
מייק טרוי () וג'ף פארל () זכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
האחים קונרדס, אילזה וג'ון קונרדס (), זכו ב-4 מדליות ביחד, 1 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
בסך הכל נקבעו 5 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 2 לנשים ו-3 לגברים.
תחרויות השחייה באולימפיאדת מלבורן (1956) נערכו בין ה-29 בנובמבר 1956 ל-7 בדצמבר 1956. 13 משחים נערכו במשחקים אלו (6 לנשים ו-7 לגברים), בהשתתפות 235 משתתפים (99 נשים ו-136 גברים) מ-33 מדינות.
לראשונה סגנון פרפר ניקבע כסגנון נפרד מסגנון חזה, והוכנסו לתחרות משחה ל-100 מטר פרפר לנשים ומשחה ל-200 מטר פרפר לגברים.
במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי לנשים שלוש הזוכות היו מאוסטרליה ().
דון פרייזר () ולוריין קראפ (), כל אחת מהן זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת.
שלי מאן () זכתה בשתי מדליות זהב.
נבחרת אוסטרליה () בשחייה לגברים זכתה ב-5 מדליות זהב מתוך 7 אפשריות.
במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי לגברים שלושת הזוכים היו מאוסטרליה.
מארי רוז () זכה ב-3 מדליות זהב וג'ון הנריקס () זכה בשתי מדליות זהב.
בסך הכל נקבעו 7 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 3 לנשים ו-4 לגברים.
נבחרת השחייה של ארצות הברית לגברים () זכתה ב-10 מדליות זהב מתוך 17 אפשריות.
מייקל פלפס () שזכה ב-8 מדליות זהב ובכך היה לספורטאי הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכה בהישג זה, הוא שיפר את הישגו של השחיין האמריקאי-יהודי מארק ספיץ () שזכה ב-7 מדליות זהב (מינכן 1972).
במהלך 7 משחים הוא שיפר 7 שיאי עולם ובמשחה השמיני הוא קבע שיא אולימפי.
5 מדליות זהב היו מדליות אישיות ו-3 מדליות היו במסגרת משחי השליחים.
הוא אף הפך לספורטאי המעוטר ביותר במדליות זהב בתולדות המשחקים האולימפיים המודרניים מכל ענפי הספורט, עם 14 מדליות זהב.
ארון פירסול () שזכה ב-3 מדליות, שתי מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ראיין לוכטה () שזכה ב-4 מדליות, שתי מדליות זהב ושתי מדליות ארד, ג'ייסון ליזאק () שזכה ב-3 מדליות, שתי מדליות זהב ומדליית ארד וקוסוקה קיטאג'ימה () שזכה ב-3 מדליות, שתי מדליות זהב אישיות ומדליית ארד אחת.
בסך הכול נקבעו 25 שיאי עולם חדשים (11 לנשים ו-14 לגברים) במהלך התחרות, מהם 20 שיא עולם חדשים במשחי הגמר (9 לנשים ו-11 לגברים).
ביתר המשחים, נקבעו בכולם שיאים אולימפיים חדשים.
ב-13 בפברואר 2008 השיקה חברת ספידו את חליפת השחייה שלה לאולימפיאדה, שהוגדרה על-ידה כ"חליפת השחייה הטובה בעולם".
החליפה, המגיעה בשלוש גרסאות, כזו שמכסה את הרגליים (חצי גוף), את הברכיים בלבד (רבע גוף) או בגרסה של חליפת גוף מלא, היא פרי פיתוח שבוצע על ידי צוות מדענים, בהם מדענים מסוכנות החלל האמריקנית.
החליפה עשויה מגומי סינתטי דוחה מים וחומר פולימרי, תפורה בלייזר, והמבנה שלה נועד לשמר את הגוף במצב "חץ" הידרודינמי ולמנוע תנודות זעירות של שרירים וויבראציות של העור.
רוב השחיינים באולימפיאדה הופיעו בחליפות אלה.
עקב השימוש בחליפה נשברו שיאים רבים באולימפיאדה (25 לעומת 7, 10 ו-1 באולימפיאדות קודמות) והדבר עורר דיון אתי שעסק בשאלת גבולות ההתערבות הטכנולוגית בהישגי האדם וביתרונות הבלתי הוגנים שניתן להשיג בעזרת השימוש בחליפה.
היא הושוותה אף לשימוש בסמים בספורט, מבחינת היתרון הבלתי-הוגן שסיפקה.
ב-2010 נכנס לתוקפו איסור על השימוש בחליפה.
התחרות 50 מטר חופשי סזאר סיילו 21.30 שניות שיא אולימפי אמורי לבו 21.45 שניות אלן ברנאר 21.49 שניות 100 מטר חופשי אלן ברנאר 47.21 שניות איימון סאליבן 47.32 שניות סזאר סיילו
נבחרות השחייה של ארצות הברית () לגברים ולנשים שלטו ללא עוררין בתחרויות השחייה, בהיעדרן של נבחרת השחייה לנשים של מזרח גרמניה (), בשל החרם על המשחקים.
ננסי הוגסהד () זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 זהב ומדליית כסף אחת, טרייסי קולקינס (), מרי טי מאהר () וקרי סטיינסייפר () זכו כל אחת ב-3 מדליות זהב, טיפני כהן () זכתה בשתי מדליות זהב.
אן אוטנברייט () זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
בסך הכל נקבעו 10 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר כולם לגברים.
התחרות 100 מטר חופשי קרי סטיינסייפר
נבחרות השחייה של ארצות הברית () הן בגברים והן בנשים ניצחו בתחרויות השחייה לאחר שצברו ביחד 11 מדליות זהב (5 נשים ו-6 גברים) ו-27 מדליות בסך הכל (9 נשים ו-7 גברים), יותר מכל נבחרת אחרת.
קיוקו איוואסאקי (), היא האלופה האולימפית הצעירה ביותר בשחייה מעולם (14 שנים ו-6 יום), כשזכתה במשחה ל-200 מטר חזה.
ג'ואנג יונג ( סין), לין לי ( סין) ודאגמר האסה () זכו כל אחת ב-3 מדליות, אחת זהב ושתי מדליות כסף ופרנציסקה ואן אלמסיק () זכתה ב-4 מדליות, מהן שתי מדליות כסף ושתי מדליות ארד.
יבגני סאדוביי ( המשלחת המאוחדת) זכה ב-3 מדליות זהב ואלכסנדר פופוב ( המשלחת המאוחדת) זכה ב-4 מדליות, מהן שתי מדליות זהב במשחים אישיים כולל במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ושתי מדליות כסף במשחי השליחים.
מאט ביונדי () זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, מלווין סטיוארט () וג'ון אולסן () זכו כל אחד ב-3 מדליות, מהן שתי מדליות זהב ומדליית ארד אחת, פאבלו מוראלס () ותמאש דארני () זכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
בסך הכל נקבעו 8 שיא עולם חדשים, מהם 3 לנשים ו-5 לגברים:
יאנג ונהיי ( סין), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 24.79 שניות.
לין לי ( סין), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.65 דקות.
הנבחרת האמריקאית (), קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ניקול הייזלט, דארה טורס, אנג'ל מרטינו וג'ני תומפסון שיא עולם חדש של 3:39.46 דקות.
יבגני סאדוביי ( המשלחת המאוחדת) שייצג את הנבחרת המאוחדת, קבע שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.00 דקות.
קירן פרקינס (), קבע שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:43.48 דקות.
מייק בארומן (), קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.16 דקות.
הנבחרת האמריקאית (), השוותה במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ג'ף ראוס, שקבע כשחיין ראשון שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב (53.86 שניות), נלסון דיבל, פאבלו מוראלס וג'ון אולסן את שיא העולם 3:36.93 דקות.
מזרח גרמניה () זכתה בתחרות לאחר שצברה 12 מדליות זהב (הנשים זכו ב-11 מדליות זהב) ו-30 מדליות בסך הכול.
שנייה בתחרות הייתה ברית המועצות () עם 8 מדליות זהב (הגברים זכו ב-7 מדליות זהב) ו-22 מדליות בסך הכול.
נבחרת השחייה של ארצות הברית () על שלל כוכביה, שיאני עולם ואלופי עולם (השחיינים: ראודי גיינס, מייק ברונר, בריאן גודל, ריק קארי, סטיב לנדקוויסט, ג'סי ואסאלו, ועוד.
השחייניות: טרייסי קולקינס, סינתיה וודהד, מרי טי מאהר, לינדה ג'זק, ננסי הוגסהד ועוד) וכן שחיינים רבים ממדינות מערב אירופה ואוסטרליה (טרייסי ויקהאם ), נעדרו ממשחקים אלו בשל החרם על ברית המועצות שפלשה לאפגניסטן.
אינס דירס () זכתה ב-5 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, שתי מדליות כסף ומדליית ארד אחת, קארן מטשוק () זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ברברה קראוזה () זכתה ב-3 מדליות זהב וריקה רייניש () זכתה ב-3 מדליות זהב, ארבעתן ממזרח גרמניה.
ולדימיר סלניקוב () זכה ב-3 מדליות זהב וקבע שיא עולם אחד היחידי לגברים, סרגיי קופליאקוב () זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת ואנדריי קרילוב () זכה אף הוא ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף.
בסך הכול נקבעו 10 שיא עולם חדשים, מהם 9 לנשים ו-1 לגברים.
ולדימיר סלניקוב (), קבע שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:58.27 דקות.
ברברה קראוזה (), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.79 שניות.
ריקה רייניש () השוותה את שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב, תוך כדי משחה שליחות 4x100 מטר מעורב כשקבעה תוצאה של 1:01.51 דקות.
ריקה רייניש (), קבעה שיא עולם חדש בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.50 דקות.
ריקה רייניש (), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.86 דקות.
ריקה רייניש (), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.77 דקות.
אוטה גווניגר (), קבעה שיא עולם חדש בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.11 דקות.
פטרה שניידר (), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.29 דקות.
רביעיית השליחות של מזרח גרמניה (), קבעה שיא עולם חדש במשחה 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:42.71 דקות.
רביעיית השליחות של מזרח גרמניה (), קבעה שיא עולם חדש במשחה 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:06.67 דקות.
תחרויות שחייה נערכו בכל האולימפיאדות בעידן המודרני.
נשים התחרו החל מאולימפיאדת סטוקהולם (1912).
אתלטיקה, התעמלות מכשירים ושחייה נחשבים לענפי הספורט הפופולריים במשחקים האולימפיים.
ענף השחייה שני במספר האירועים שבו אחרי האתלטיקה.
המשתתפת הצעירה ביותר במשחקים הייתה ליאנה ויסנס מפוארטו ריקו (11 שנה, 327 ימים) במקסיקו סיטי 1968 והמשתתף המבוגר ביותר היה ויליהם הנרי מהממלכה המאוחדת (46 שנה, 304 ימים) באתונה 1906.
בארבע האולימפיאדות הראשונות תחרויות השחייה לא נערכו בבריכת שחייה.
באתונה 1896 נערכו התחרויות בים התיכון, בפריז 1900 נערכו תחרויות השחייה בנהר הסן, בסנט לואיס 1904 נערכו תחרויות השחייה באגם מלאכותי ובאתונה 1906 נערכו שוב תחרויות השחייה בים התיכון.
בסנט לואיס 1904, נמדדו מרחקי המשחים, בפעם היחידה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים ביארדים.
בלונדון 1908 התקיימו תחרויות השחייה לראשונה בבריכה של 100 מטר שנבנתה במיוחד, בתוך האצטדיון האולימפי שבו נערכו תחרויות האתלטיקה.
בסטוקהולם 1912 התקיימו תחרויות השחייה בבריכה שנבנתה בנמל סטוקהולם, מצד אחד היא תוחמה באצטדיון ומיתר צדדיה נסגרה על ידי סירות.
נוסף לכך, לראשונה המדידה הייתה אלקטרונית.
תחרויות השחייה התקיימו לראשונה בבריכה של 50 מטר עם מסלולים מסודרים בפריז 1924. באולימפיאדת ברלין (1936) הותקנו לראשונה מקפצות.
שחיינים גברים השתמשו בבגד ים שכיסה את כל גופם עד שנות ה-40 של המאה ה-20. השימוש במשקפי שחייה נכנס רק במונטריאול 1976.
סגנון הפרפר הוכנס כסגנון נפרד במשחקים האולימפיים, רק במלבורן 1956, עד אז היה פיתוח של סגנון החזה.
סגנון מעורב אישי הוכנס למשחקים האולימפיים, בטוקיו 1964.
החל מבייג'ינג 2008 מתקיימים במשחקים האולימפיים גם משחי שחייה במים פתוחים למרחק של 10 ק"מ.
באפריל 2028 הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי על הוספת 6 משחים חדשים למשחקים האולימפיים, החל מאולימפיאדת לוס אנג'לס 2028: 50 מטר חזה, 50 מטר פרפר ו-50 מטר גב, הן לגברים והן לנשים.
השחייניות שצברו את מרב מדליות הזהב
רשימת כל השחייניות שצברו לפחות 3 מדליות זהב או 5 מדליות בסך הכול, כולל את אולימפיאדת פריז (2024).
השחיינים שצברו את מרב מדליות הזהב
רשימת כל השחיינים שצברו לפחות 3 מדליות זהב או 5 מדליות בסך הכול, כולל את אולימפיאדת פריז 2024.
• כולל את המדליות שזכו באולימפיאדת אתונה (1906)
•• ג'ון גרוויס מהממלכה המאוחדת זכה גם במדליית זהב בכדורמים.
ג'וני וייסמילר מארצות הברית זכה גם במדליית ארד בכדורמים.
52 שחיינים ושחייניות זכו ב-4 מדליות כל אחד:
19 שחיינים ושחיוניות זכו בשתי מדליות זהב
15 מהם זכו במדליית זהב אחת
18 לא זכו במדליית זהב
כולל את אולימפיאדת טוקיו 2020.
שחיינים יהודים שזכו במדליות במשחקים האולימפיים
בסך הכול צברו שחיינים יהודים במשחקים האולימפיים 79 מדליות: 36 מדליות זהב, 17 מדליות כסף ו-26 מדליות ארד, מהן 38 מדליות אישיות: 15 מדליות זהב, 7 מדליות כסף ו-16 מדליות ארד.
אולימפיאדת אתונה (1896) דיוקן שחיינית/שחיין מדינה תקציר אלפרד האיוש הונגריה אלוף האולימפי הראשון בשחייה.
אולימפיאדת לונדון (2012) נערכה בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
תחרויות השחייה במסגרת המשחקים האולימפיים בלונדון נערכו בין ה-28 ביולי 2012 לבין ה-4 באוגוסט 2012 במרכז ספורט המים, ותחרויות השחייה במים פתוחים נערכו ב-9 באוגוסט וב-10 באוגוסט 2012, באגם הסרפנטיין שבהייד פארק.
מספר סוגי תחרויות השחייה באולימפיאדה זו הוא 34 (17 לנשים ו-17 לגברים).
אולימפיאדת לונדון החזירה את ענף השחייה לשימוש בבגדי ים מטקסטיל, לאחר שבמהלך אולימפיאדת בייג'ינג הותר שימוש בחליפות שחייה מתקדמות שתרמו לשבירתם של 25 שיאי עולם (14 לגברים 11 לנשים).
עקב כך שלטה לפני תחילת המשחים דעה שלא ישופרו שיאי עולם במסגרת המשחקים בלונדון.
בתחרויות השחייה זכתה ארצות הברית () עם 16 מדליות זהב (מחצית מדליות הזהב שחולקו) ו-30 מדליות בסך הכל, לפני סין () - 5 מדליות זהב ו-10 מדליות בסך הכל וצרפת () עם 4 מדליות זהב ו-7 מדליות בסך הכל.
יפן () זכתה במקום שני במספר הכללי של מדליות, אחרי ארצות הברית עם 11 מדליות בסך הכל ללא אף מדליית זהב אחת.
מייקל פלפס () זכה ב-6 מדליות, מהן 4 זהב ו-2 כסף והיה השחיין המעוטר ביותר במשחקים האולימפיים בפעם השלישית ברציפות ובכך היה לספורטאי האולימפי המעוטר ביותר בהיסטוריה, עם 22 מדליות אולימפיות, ובעל מספר מדליות הזהב הרב ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים המודרניים מכל ענפי הספורט – 18 מדליות זהב.
הוא השחיין הראשון והיחיד בהיסטוריה שזכה במדליית זהב ב-3 אולימפיאדות רצופות באותם שני משחים, 200 מטר מעורב אישי ו-100 מטר פרפר.
השחיין המבוגר ביותר היה לארס פרולאנדר משוודיה (38 שנים ו-69 ימים), אשר יחד עם דריה בויוקונג'ו מטורקיה, היו לשחיינים הראשונים המשתתפים באולימפיאדה השישית ברציפות.
נוסף לכך, נקבעו 16 שיאים אולימפיים חדשים, 12 לנשים ו-4 לגברים.
יה שיוון ( סין) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:28.43 דקות
דנה ולמר () קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.98 שניות
רבקה סוני () קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה, בשלב חצי הגמר, בתוצאה של 2:20.00 דקות
רבקה סוני () קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה, בגמר, בתוצאה של 2:19.59 דקות
מליסה פרנקלין () קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.06 דקות
הרביעייה האמריקאית () קבעה שיא עולם חדש במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, בהשתתפותן של מליסה פרנקלין, רבקה סוני, דנה ולמר ואליסון שמיט בתוצאה של 3:52.05 דקות
קמרון ואן דר בורג () קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.46 שניות
דניאל גיורטה () קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.28 דקות
סון יאנג ( סין) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:31.02 דקות
(*) שחייניות ששחו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הן במדליות
התחרות 50 מטר חופשי פלורן מנודו 21.34 שניות קאלן ג'ונס 21.54 שניות סזאר סיילו 21.59 שניות 100 מטר חופשי נתן אדריאן 47.52 שניות ג'יימס מגנוסן 47.53 שניות ברנט היידן 47.80 שניות 200 מטר חופשי יאניק אנייל 1:43.14 דקות פארק טאי-הוואן
(*) שחיינים ששחו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הם במדליות
אולימפיאדת אתונה (1906) נערכה בפעם השנייה באתונה, יוון.
תחרויות השחייה נערכו בין 24 באפריל 1906 ל-25 באפריל 1906. משחה השליחים נערך ב-28 באפריל 1906 לאחר מספר דחיות בשל מזג האוויר הסוער בים.
בסך הכול נערכו 4 משחים לגברים במשחקים אלו, בהשתתפות 43 משתתפים מ-11 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו במפרץ נאו פלירון ליד אתונה.
השחיינים התלוננו על גלים גבוהים שהקשו על השחייה, ושחיינים לא מעטים הפסיקו את שחייתם בשל כך.
הנרי טיילור () היה לשחיין המצטיין במשחקים לאחר שזכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
תחרויות שחייה מתקיימות במסגרת המשחקים הפאראלימפיים מאז ייסודם ב, כאחד משמונה ענפים שהתקיימו במשחקים.
גברים ונשים, המסווגים על פי דרגת נכותם, מתחרים בקטגוריות השחייה המקובלות בתחרויות השחייה לשחיינים שאינם בעלי מוגבלות.
במשחקים הפאראלימפיים מתחרים הספורטאים בבריכת שחייה אולימפית באורך של 50 מטרים, אך בשל השוני במגבלות השחיינים חלקם מתחילים את המשחה בתוך הבריכה ואילו אחרים מזנקים אל המים עם תחילת התחרות.
שחיינים עיוורים מסתייעים בעוזר הנוגע בהם בעזרת מקל מיוחד על מנת לסמן להם כי הם מתקרבים אל שפת הבריכה.
בתחרויות השחייה מחולקות הקטגוריות בעזרת אות ומספר.
S – מסמנת את סגנונות הגב, פרפר וחופשי
1–10 – קטגוריות המיועדות לשחיינים בעלי נכות פיזית.
ככל שדרגת נכותו של הספורטאי גבוהה, כך הוא יקוטלג לקטגוריה בעל מספר נמוך יותר.
11–13 – קטגוריות המיועדות לשחיינים עם לקות ראייה, כאשר בקטגוריה 11 משובצים שחיינים עיוורים, או קרובים לעיוורון מלא ואילו בקטגוריה 13 מסווגים ספורטאים בעלי לקות ראייה מינימלית.
14 – קטגוריה המיועדת לשחיינים בעלי לקות אינטלקטואלית.
מכיוון שסגנון החזה דורש שימוש רב יותר ברגליים, שחיין בעל מגבלה ברגליו עשוי להיות מסווג בקטגוריות מספריות שונות במשחים בקטגוריה S לעומת המשחקים בקטגוריות SB ו-SM.
מדליות אישיות במשחקים הפאראלימפיים בשחייה
שחייה צורנית היא ענף במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
זהו אחד משני הענפים היחידים, לצד התעמלות אומנותית, שבו מתחרות נשים בלבד.
במשחקים הראשונים בהן נערכו תחרויות שחייה צורנית, הן כללו שני מקצים, יחידות ודואט.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) נערכה רק תחרות קבוצתית, והחל מאולימפיאדת סידני (2000) הושב הדואט.
בדואט יכול להשתתף זוג אחד מכל מדינה.
כל הזוגות משתתפים בשלב המוקדמות, ו-12 הזוגות הראשונים מעפילים לשלב הגמר.
בכל שלב מבצעים הזוגות שני תרגילים, טכני וחופשי, והניקוד המצטבר הוא שקובע.
התחרות הקבוצתית כוללת שלב אחד, בו מתחרות 8 נבחרות, שבכל אחת מהן 8 שחייניות צורניות.
גם בתחרות הקבוצתית מבצעות הנבחרות שני תרגילים, טכני וחופשי.
עד אולימפיאדת אטלנטה (1996) היו נבחרות ארצות הברית, קנדה ויפן הנבחרות הבולטות בענף, והן חלקו בכל המדליות שניתנו עד אז.
מאז אולימפיאדת סידני (2000) ניכרת דומיננטיות רוסית.
השחייניות הצורניות הרוסיות זכו בכל 10 מדליות הזהב שחולקו בחמש האולימפיאדות האחרונות, ומדליות הכסף והארד התחלקו בין 6 מדינות שונות.
שחייניות צורניות ישראליות במשחקים האולימפיים
השחייניות הצורניות הישראליות אינה יופה ואנסטסיה גלושקוב השתתפו בתחרויות הדואט שנערכו באולימפיאדת אתונה (2004), אולימפיאדת בייג'ינג (2008) ואולימפיאדת לונדון (2012).
גלושקוב המשיכה לאולימפיאדה רביעית, אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), יחד עם יבגניה טייטלבאום.
תחרויות השחייה במסגרת המשחקים האולימפיים נערכו בין ה-6 באוגוסט ל-13 באוגוסט 2016 במרכז ספורט המים, ותחרויות השחייה במים פתוחים נערכו ב-15 וב-16 באוגוסט 2016, בפורט קופקבנה.
מספר סוגי תחרויות השחייה באולימפיאדה זו היה 34 (17 לנשים ו-17 לגברים).
קייטי לדקי (), זכתה ב-5 מדליות, 4 זהב ומדליית כסף.
קטינקה הוסו (), זכתה ב-4 מדליות אישיות, 3 זהב ו-1 כסף וקבעה שיא עולם חדש.
מייקל פלפס (), זכה ביום מדליות, 5 זהב, ו-1 כסף.
הוא זכה 4 פעמים ברציפות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, הישג יחיד בהיסטוריה של המשחקים להוסיף זכייה שלישית במשחה ל-200 מטר פרפר.
נוסף לכך הוא שחיין גבר הראשון שייצג את ארצות הברית בננה אולימפיאדות.
ראיין מרפי (), זכה בעיה מדליות זהב קבע שיא עולם חדש.
נייתן אדריאן (), זכה בירה מדליות, 2 זהב ו-2 ארד.
8 שיאי עולם חדשים נקבעו בתחרויות השחייה, 5 לנשים ו-3 לגברים.
נוסף לכך, נקבעו 14 שיאים אולימפיים חדשים, 10 לנשים ו-4 לגברים.
קטינקה הוסו , קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.36 דקות.
הרביעייה האוסטרלית (), קבעה שיא עולם חדש במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:30.65 דקות.
שרה שסטרם (), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.48 שניות.
קייטי לדקי (), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:56.46 דקות.
קייטי לדקי (), קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:04.79 דקות.
אדם פיטי (), קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה, בשלב המוקדמות, בתוצאה של 57.55 שניות.
אדם פיטי (), קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה, בגמר, בתוצאה של 57.13 שניות.
ראיין מרפי (), קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב, במשחה שליחים בתוצאה של 51.85 שניות.
התחרות 50 מטר חופשי פרניל בלום 24.07 שניות סימון מנואל 24.09 שניות אלכסנדרה גרסימניה 24.11 שניות 100 מטר חופשי סימון מנואל
רחצה בעירום היא שחייה בעירום, אשר במקור הייתה נפוצה בגופי מים טבעיים, אך לאחרונה נעשתה נפוצה בבריכות שחייה או בג'קוזי.
הקונצנזוס כיום בנוגע לשחייה, במיוחד במקומות ציבוריים, הוא שעל השוחים ללבוש בגד ים בזמן הרחצה.
ברוב מדינות העולם אין חוקים ספציפיים האוסרים על שחייה ורחצה בעירום.
הנושא מוסדר בפועל בעיקר על ידי מוסכמות חברתיות.
רוב פעולות השחייה בעירום כיום מתקיימות בחופי נודיסטים, או במקומות ייחודיים לנודיסטים, ומתחלקות לאזורי שחייה ציבוריים, ובריכות שחייה פרטיות.
כמה מדינות ברחבי העולם מחשיבות שחייה בעירום כעירום בציבור, אשר מטופל במגוון דרכים, החל מסובלנות ועד אכיפה קפדנית של החוקים נגדו.
בארצות הברית, מדינות, מחוזות, ועיריות יכולים לחוקק ולקבוע את קודי הלבוש שלהם כרצונם, ורבים אכן עושים כך.
על פי מגזין אוסטרלי, "בשנים המוקדמות של 1900, נשים התבקשו ללבוש שילובים של שמלה מסורבלת ופנטלון בעת שחייה.
בשנת 1907, בשיא הפופולריות שלה, אנט קלרמן נעצרה בריבר ביץ', מסצ'וסטס, על חוסר צניעות – היא לבשה את אחת מתלבושות החלק-אחד שלה." ב-1919, אתלדה בלייבטריי נעצרה על שחייה בעירום בחוף של מנהטן— היא הסירה ממנה את הגרביונים בבריכה, שם אסור היה לחשוף "את הגפיים הנשיים התחתונים בעת רחצה ציבורית".
התמיכה הציבורית בבלייבטריי הובילה לנטישה של הגרביונים כחלק מבגדי ים לנשים.
שחייה בעירום נפוצה באזורים כפריים, שם פחות סביר להיתקל באורחים לא צפויים.
עם זאת, במקומות מסוימים אפילו סוג זה של שחייה אסור על פי חוק.
לא קיים חוק פדרלי נגד עירום.
חופי נודיסטים, כגון בייקר ביץ' בסן פרנסיסקו, פועלים בתוך שטחי פארק פדרליים באדמות קליפורניה.
עם זאת, תחת הוראה הנקראת "סמכות שיפוט מקבילה", שומרים בפארקים פדרליים רשאים לאכוף את חוקי המדינה המקומיים, או להזמין את הרשויות המקומיות לעשות כן.
כיום, שחיינים רבים בארצות-הברית מגבילים את העירום למצבים פרטיים, בשל חששות לגבי עמדות של עירום בציבור.
מאז תחילת המאה ה-20, התנועה הנטוריסטית התפתחה במדינות המערב, ומבקשת לשוב לחשיפה לא-מינית בעת שחייה ובמהלך פעילויות מתאימות אחרות.
בכמה מקומות ברחבי העולם, חופי נודיסטים נוצרו עבור אנשים אשר בוחרים לעסוק בפעילויות נורמליות בחוף, בעירום.
כיום, רוב השחייה בעירום מתבצעת בחופי נודיסטים, במתקנים נטוריסטיים, בבריכות שחייה פרטיות, או באזורי שחייה מבודדים או מופרדים.
בחלק ממדינות המערב, כמו קנדה והממלכה המאוחדת, אין חוקים האוסרים שחייה בעירום באזורים הציבוריים, אבל בכמה מדינות ברחבי העולם נאכפים בקפדנות חוקים שונים נגד עירום בציבור, כולל שחייה בעירום.
תחומי שיפוט מסוימים המקיימים חוקים נגד עירום בציבור עשויים להעלים עין ממקרים של שחייה בעירום בהתאם לנסיבות, שכן שוטרים במקום מסרבים לבצע מעצרים אלו.
שחייה בעירום היה נושא נפוץ של הציירים הגדולים – ציירים מלפני 1800 – וציורי שמן רומנטיים, בדרך כלל בציורים פסטורליים או מיתולוגיים או עם רקע היסטורי.
לדוגמה, הציירים השוודיים גיאורג פאולי ואנדרס זורן ציירו מספר סצנות של שחייה בעירום.
בתקופות מאוחרות יותר, תיאורים של סצנות שחייה בעירום הפכו לנדירים יותר.
מספר סרטים הפכו בולטים רק או גם בשל סצנות השחייה בעירום שלהם.
1933 – הסרט "אקסטזי" נאסר במקומות רבים, וצונזר באחרים.
הסרט כולל סצנת שחייה בעירום עם הדי לאמאר.
1934 – "טרזן, וחברים שלו" בהשתתפות השחקנית הראשית הציג שחייה בעירום.
עם זאת, קבוצות דתיים גרמו להסרת הסצנה.
שלוש גרסאות של הסרט הזה קיימות כיום.
1943 – "ילד הכלה", בהשתתפות השחקנית הראשית בת ה-12 שירלי מילס, הציג שחייה בעירום.
הסצנה נחשבת לאחת הבולטות בסרט.
1962 – בסרטה האחרון של מרילין מונרו "חייב לוותר על משהו", אלן ארדן (מרילין מונרו), שוחה בעירום בלילה בבריכה.
1971 – "טרק", סרט אוסטרלי/בריטי הסרט שבוים על ידי ניקולס רוג, מראה את השחקנית ג'ני אגאטר ואת השחקנים דוד גולפילי ולוק רוג שוחים בעירום.
סצנות השחייה בעירום מתקיימות במספר בורות מים באזור האאוטבק האוסטרלי, במהלך זמן ממושך שהוא מנותק מהציוויליזציה.
1975 – ב-"מלתעות", הדמות כריסי ווטקינס, שגולמה על ידי סוזן באקליני, שוחה בעירום בים, ואז מותקפת ונהרגת על ידי הכריש.
סוזן באקליני מאוחר יותר חזרה על הסצנה בפרודיה עצמית בקומדיה 1941 (1979), שבה היא נתפסה על ידי פריסקופ של צוללת יפנית.
1994 – "סירנות", סרט אוסטרלי/בריטי בבימויו של ג'ון דואיגן, מראה את השחקניות אל מקפירסון, פורשיה דה רוסי, טארה פיצג' רלד ואת קייט פישר שוחות בעירום.
השחייה בעירום מתרחשת בארץ אומנים בהרים הכחולים באוסטרליה, ומדגישה את ההתנגשות של הרגישות שמוצגת על ידי הדמויות הראשיות.
2007 – "חזירי פרא", קומדיית אופנוענים פורעי חוק, בה קיימת סצנה שבה הדמות של וויליאם ה.
מייסי'ס קופצת עירומה לתוך בריכה, ואז משכנעת את חבריה – בגילומם של ג'ון טרבולטה, טים אלן ומרטין לורנס – להצטרף אליה.
תוך זמן קצר מצטרף אליהם שוטר הומו (ג'ון סי מקינלי) אשר קודם לכן ארבעת הגברים היו על הכוונת שלו, והם ממהרים לעזוב ברגע שהם מבינים את כוונות השוטר.
2009 – איב קלי אירח את The Skinny Dip, תוכנית נסיעות קנדית שחיפש את מקומות השחייה הנידחים בעולם.
בעבר פרסום של תמונות עירום, ביניהן תמונות של שחייה בעירום, לא היה מתאפשר ברוב חלקי התקשורת מטעמי צנזורה וחוסר עניין.
אולם, עם התפתחות ענף הפפראצי והפתיחות ההולכת וגוברת כלפי עירום בתקשורת, מראות של ידוענים רוחצים בעירום נעשו שכיחים יותר.
כך, תמונות של ידוענים כמו רוחצים בחוף עירומים לחלוטין, מתפרסמות כיום בחלק מאמצעי תקשורת המיינסטרים.
2013 – שיא העולם הנוכחי עבור האנשים הרבים ביותר ששחו בעירום מוחזק על ידי פסטיבל הקיץ BW ו-The Edge.
המספר הרשמי של המשתתפים הוא 744, אשר הושג ב-31 בדצמבר 2013 בחוף מידווי, גיסבורן, ניו זילנד.
הניסיון לשבור את שיא העולם הוא חלק מתוכנית פסטיבל הקיץ BW.
שחיינית (שם מדעי: Phalaropus) הוא סוג של עופות מים ממשפחת החרטומניים הכולל 3 מינים הקרובים לארנריות.
מינים אלה חיים בחצי הכדור הצפוני, כשמין אחד חי באמריקה הצפונית ושניים מצויים בצפון אירואסיה בקיץ ונודדים דרומה בחורף.
הם בעלי צבעים שחורים-חומים עם חזה אדום, ראש לבן ומקור ארוך ושחור.
הם מבלים את רוב זמנם במים.
שלושת המינים מתייחדים בכמה מאפיינים: א.
דרך השגת המזון: השחייניות מבצעות שחייה מהירה במעגלים, יוצרות מערבולת קטנה ומלקטות את חרקי המים, העולים כתוצאה מכך.
בדרך זו הן תופסות גם סרטנים ירודים קטנים.
היפוך בתפקידי המין: הנקבות צבעוניות יותר מהזכרים, מחזרות אחריהם ונלחמות נגד נקבות אחרות כדי לזכות בבן זוג.
פוליאנדריה (נקבה אחת מתרבה עם כמה זכרים): לאחר הטלת הביצים עוזבת הנקבה את הקן ויוצאת לחפש בן זוג אחר.
הזכר נשאר לדגור ולטפל בצאצאים.
בנוסף, השחייניות מתאפיינות בקרומי שחייה נפרדים, כלומר, אחד בכל אצבע.
מאפיין זה קיים אצל עוד כמה עופות מים, כמו האגמייה.
במינים הנודדים הנקבות יוצאות דרומה כאשר מסתיימת סדרת ההטלות שלהן.
הזכרים עם הצאצאים הצעירים יוצאים חודש-חודשיים מאוחר יותר.
בסוג שלושה מינים, שני הראשונים מצויים בישראל:
שחייה בגיל הרך נחשבת לאחת הפעילויות הגופניות המחזקות את גוף התינוק ואשר ניתן לתרגל כבר בתקופת הינקות ואפילו מיד לאחר הלידה תחת פיקוח מקצועי.
שחייה לאחר הלידה נחשבת לשיטה טבעית, ללא שימוש בתרופות וטיפולים נוספים, לעידוד גדילה וקידום התפתחותן של מערכת העיכול, מערכת הנשימה, מערכת הדם, מערכת התנועה, ובמיוחד מערכת העצבים המרכזית אצל הילודים.
רפלקס השחייה היא רפלקס חיוני למניעת שאיפת חומרים מזיקים לדרכי הנשימה; המתעורר כאשר משכיבים את התינוק על הבטן במים.
רפלקס השחייה מוריד את צריכת החמצן, מונע התקדמות של אספיקציה ומווסת תפקודי מערכת הדם באופן אוטומטי.
אצל בני אנוש ניתן לראות את רפלקס השחייה רק בשנת החיים הראשונה, כאשר מגיל 6 חודשים ניתן לזהות את הירידה הפרוגרסיבית שלו עד להעלמות מוחלטת.
במחקר קלאסי של מק-גרו משנת 1939 מתואר רצף התפתחות השחייה בתקופת הינקות המורכב משלושת השלבים: שלב רפלקסיבי, שלב לא מאורגן ושלב רצוני.
כל שלב מתאפיין בהתנהגויות השחייה השונות בהתאם להתפתחותה של מערכת העצבים המרכזית.
ילודים יכולים לבצע במים תנועות מאורגנות היטב – תנועות שחייה רפלקסיביות.
תנועות של כיפוף ויישור גפיים קצביות של התינוק בן כמה שבועות בציפה על הבטן בדרך כלל מספיק חזקות על מנת להניע את התינוק למרחק קצר במים.
בדומה לרפלקס הזחילה ורפלקס ההליכה, תנועות השחייה של ילוד יותר סינכרוניות וקצביות.
מאפיין בולט של התנהגותו של התינוק במהלך הינקות הוא שליטה בנשימה.
הרפלקס עוצר את נשמתו של הילוד בזמן הצלילה כך שהוא לא משתעל ולא מראה סימני אי נוחות השכיחים בקרב תינוקות גדולים יותר אחרי הצלילה.
תנועות שחייה קצביות של התינוק האנושי בשלב הזה מזכירות תנועותיהן של חיות בעלי ארבע רגליים צעירות.
השלב הרפלקסיבי נמשך בין 8–16 שבועות עד השלב הלא מאורגן.
כאשר התינוק מגיע לגיל ארבעה חודשים דפוס השחייה הקצבית שלו משתנה והופך ללא מאורגן בו התנהגות רפלקסיבית פוחתת בעקבות אינהיביציה קורטיקלית.
בדרך כלל תינוקות נראים פאסיביים בציפה על הבטן עם תמיכת המבוגר, ובזמן הצלילה הם מתהפכים על הגב ונאבקים בגפיים, נאחזים בידיו של המבוגר, מנסים לנגב מים מהפנים, או לחלופין הם יכולים לשקוע יותר עמוק ללא הפגנה של פעילות מוטורית כלל.
פעילויות מאבק או רפיון יחסי מציגות שלב לא מאורגן בהתפתחותה של השחייה.
השלב הלא מאורגן נמשך עד שהתינוק מסוגל לבצע תנועות הזדקפות רצוניות.
בתחילת השנה השנייה לחייו שוב מראה התינוק נטייה להישאר בציפה על הבטן, לכופף וליישר את הגפיים ולהניע את עצמו במים.
איכות תנועותיו של התינוק בגיל הזה שונה מתנועותיו הקצביות של הילוד: הן יותר מכוונות ורצוניות.
התינוק כבר לא נאבק; הוא עושה תנועות מאורגנות היטב, פחות אוטומטיות מתנועות רפלקסיביות, וכל זאת במטרה להגיע לשפת הבריכה.
רק בשלב הזה התינוק מראה שהוא מסוגל להרים את ראשו מעל המים לצורך נשימה.
השלב המאורגן נמשך מגיל כ-12 חודשים עד השלב המכוון.
השחייה מושפעת מאוד מהתנסויות ופרקטיקות חינוכיות.
ללא תרגול, התנהגות השחייה נשארת לא מאורגנת.
בעקבות תרגול השחייה הופכת למאורגנת ומכוונת.
יכולת השחייה של ילדים בגילאי טרום בית ספר מאוד מושפעת מתרגול.
תרגול בגילאים האלו משפר את רמת הביצוע באופן איכותי וכמותי.
המחקר מראה ששחייה בתקופה לאחר הלידה יכולה לקדם החלמת הילודים לאחר ירידה במשקל לאחר הלידה.
השחייה בתקופה זו גורמת לצמיחת השרירים והשלד, מקדמת התפתחותן של מערכת הנשימה ומערכת הדם.
השחייה מפחיתה את השפעתו של כוח הכבידה למערכת הדם בעקבות תכונת הציפה של המים ומחזקת סיבולת לב ריאה.
בנוסף, השחייה מקדמת את התפתחותה של מערכת העיכול על ידי חיזוק תנועה פריסטלטית והגברת יציאת מקוניום, ועידוד ילודים לספוג יותר תזונה.
התפתחות של מערכות הגוף השונות מגבירה עלייה במשקל אצל הילודים.
שחייה בתקופה לאחר הלידה נחשבת לשיטה טבעית, ללא שימוש בתרופות וטיפולים נוספים, לעידוד גדילה וקידום התפתחותן של מערכת העיכול, מערכת הנשימה, מערכת הדם, מערכת התנועה, ובמיוחד מערכת העצבים המרכזית אצל הילודים.
חוקרים טוענים שלשחייה יש השפעה חיובית להתפתחות המוטורית.
ילדים בגילאי 4 שנים שהשתתפו בחוג השחייה בגיל הרך במהלך יותר מארבעה חודשים נמצאים בסיכון נמוך יותר לפתח בעיות התפתחותיות מאשר ילדים שלא השתתפו בשחייה.
לאחר בדיקת השפעת השחייה אצל ילדים בגילאים בין 4–6 שנים, נמצא שתרגול השחייה בתקופת הינקות וגיל הרך תורם לתחום החברתי וההתפתחות המוטורית בגילאי 4–6 שנים.
הילדים שתרגלו שחייה בגיל הזה הציגו רמות יותר גבוהות של מוטיבציה וביטחון עצמי.
כמו כן, הם הציגו רמות יותר גבוהות של איכות תנועה, דיוק, שיווי משקל ויכולת תגובה.
בנוסף, לפי האקדמיה האמריקאית לרפואת משפחה, ילדים מוכנים לשיעורי שחייה מכוונים מבחינה התפתחותית רק מגיל 4 שנים.
לתוצאות דומות הגיעו חוקרים בעבודת מעקב שנעשתה באנגליה ונורווגיה ב-2010. הם מצאו שילדים בני 4 שנים ששחו כפעוטות שעתיים בשבוע, במהלך ארבעה חודשים לפחות, הציגו התפתחות מוטורית גבוהה משל חבריהם.
היציבה, שיווי המשקל, האחיזה והקוארדינציה היו טובים יותר.
תוצאות המחקר החדש בתחום השחייה בגיל הרך מאוששות את ההנחה כי השחייה בגיל הרך מקדמת תחומים שונים שיכולים לתרום למעבר קל של ילדים ממסגרות הגן לבתי ספר ללא קשר למעמד סוציו-אקונומי של משפחותיהם.
הילדים שהשתתפו בתוכניות שחייה בגיל הרך באופן עקבי הגיעו להישגים גבוהים יותר בתחום המוטורי ובשלב יותר מוקדם מאשר ילדים שלא השתתפו בשחייה כלל (למעט יכולת תפיסת כדור).
בנוסף לכך, הילדים שהשתתפו בשחייה בגיל הרך באופן עקבי הגיעו להישגים גבוהים יותר בתחום ביטוי בעל פה, קריאת פסקה קצרה, חשיבה מתמטית.
התחומים בהם הילדים עד גיל 5 שהשתתפו בשחייה הציגו הישגים גבוהים במיוחד היו התאמה בין אות למילה, הבנת כיוונים, השלמת פסקה, פתרון בעיות, אוצר מילים, הבנת מושגים כמותיים.
מים משחררים את הגוף באמצעות תכונות של חום, ציפה, התנגדות ולחץ הידרוסטטי.
כמו כן, מים תורמים להרחבת טווחי תנועה, שמירה על יכולת שיווי משקל, הרפיית שרירים, שיפור זרימת דם, חיזוק ואימון פונקציונלי.
הידרותרפיה מספקת סביבה טיפולית חלופית שמעודדת שימוש בשיטות מסורתיות וגם טיפולי התערבות חדשניות.
מחקרים הקיימים בתחום טוענים כי טיפול במים יעיל לשיפור מסוגלות עצמית אצל ילדים בעלי שיתוק מוחין וגם להגברת יכולות תפקודיות אצל ילדים עם ניוון שרירים.
החוקרים טוענים כי גירויים סנסוריים במים משלימים חוסר גירויים, חום המים תורם להרפיית שרירים ספסטיים והתנגדות המים מחזקת את מערכת התנועה אצל ילדים בעלי שיתוק מוחין או ניוון שרירים.
המחקר מעודד שימוש בהידרותרפיה במטרה לחזק תנועה אקטיבית ולשפר איכות חיים לילדים בעלי ניוון שרירים.
בנוסף לכך, החוקרים הגיעו למסקנה כי תוכנית המשלבת בין טיפול בבריכה לפעילות פיזית משפרת תפקוד מערכת הנשימה ויכולת התמצאות במרחב אצל ילדים בעלי שיתוק מוחין.
טיפולי הידרותרפיה נחקרו ונמצאו יעילים לילדים בעלי אסתמה, רצף אוטיסטי ובמיוחד לילדים בעלי שיתוק מוחין.
הילדים בעלי שיתוק מוחין מפיקים תועלת מהטיפול בשתי דרכים.
תכונת הציפה של המים לא רק מרחיבה טווחי תנועה אלא גם תורמת ליכולת היציבות.
בנוסף לכך, באמצעות צפיפות המים (כ-800 פעמים גדולה מצפיפות האוויר) ניתן לשפר תפקוד השריר ללא הגברת עומס על מפרקים.
הידרותרפיה מציעה מטרות מגוונות לטיפולי התערבות המיועדים לילדים עם פגיעות בחוט השדרה: הרחבת טווחי תנועה, חיזוק שרירי גפיים, צוואר וגו, שיפור יכולת שיווי משקל, שיפור יכולת ניידות תפקודית.
תוכניות שחייה לא רק מחזקות גוף, משפרות יכולות מוטוריות ויכולת התמדה, בנוסף הן משפרות ביטחון עצמי ודימוי גוף.
בריכה מספקת סביבה בה ילדים יכולים לחוות התנסויות הצלחה שמגבירות מוטיבציה.
באמצעות הידרותרפיה ילדים מרגישים יותר חופשיים במים, חווים יותר הצלחות בתחום מוטורי, מתנסים במונחי גוף שונים, נושמים ביותר חופשיות ומרגישים פחות כאב.
לידתו של פג היא לא פעם אירוע מורכב עבור הורים.
מחקר חדש מגלה כי פעילות מים המותאמת לתינוקות צעירים שנולדו פגים יכולה לחזק את תפקודי מערכת העצבים ולקדם את התפתחות המוח.
ממצאי המחקר בכלים הנוירו התפתחותיים האלה העלו, כי פעילות המים יכולה לשפר התפתחות עצבית של תינוקות.
כך למשל, כ-80%-90% מהפגים שקיבלו טיפול במים שיפרו את הציון הנוירו-התפתחותי שלהם בסיום תקופת ההתערבות במים, לעומת 20%-30% מהפגים שלא קיבלו טיפול במים.
בנוסף לכך, נמצאו יתרונות של השחייה הטיפולית לתינוקות בסיכון גבוה: שיפור בטונוס שרירים שלא בטווח הנורמה, הגברת תגובה ויזואלית ואודיטורית, שיפור ביכולת האכלה והשתתפות הורית.
גירויים כמו מים עמוקים, חושך, גובה, זרים, בעלי חיים מסוימים ופרידה מהורים מהווים איומים אנושיים טבעיים, ייתכן שבשלבי ההתפתחות השונים האיומים האלו נראים מפחידים יותר.
רמת חרדה מסוימת מהגירויים האלו קיימת אצל רוב בני האדם ותורמת להישרדות.
אירועי חיים שונים יכולים לווסת את החרדות אך לא את הגורמים העיקריים.
יש חרדות (זרים, חושך) שעוברות במהלך הילדות.
חרדות אחרות מתורגלות במהלך החיים מכיוון שאנשים רוכשים לעצמם דרכי התמודדות איתן.
לעומת זאת, חלק מאנשים נשארים עם רמת חרדה קיצונית בהשוואה לנורמה.
עד כה לא נמצאו הוכחות לכך כי הורים חרדים מעבירים את חרדותיהם לילדים.
לעומת זאת, נמצא כי הורים קומפטנטיים יכולים להקנות ביטחון לילדיהם או למנוע מהם לפתח חרדה.
במהלך תוכניות השחייה יש צורך בהשגחה צמודה על התינוק מפני סכנת הכנסת כמויות גדולות של מים לגופו.
הכנסת כמויות גדולות של המים עלולה להוביל להיפונטרמיה עם התסמינים של הרעלת מים: תרדמת, הקאות, התקפים ולחץ תוך-גולגולתי מוגבר.
תסמינים של הרעלת מים הם חוסר מנוחה, חולשה, הקאות, התכווצויות שרירים, פרכוסים, תרדמת ולעיתים מוות.
לפי המחקר, בו רופא ילדים ראיין הורים של 118 תינוקות בגילאים 6–24 חודשים במהלך 17 חודשים, הרעלת מים מהווה סיבוך נדיר מאוד לאחר שחייה בתקופת הינקות.
ילדים בגילאים פחות מ-5 שנים נמצאו כהכי פגיעים לסכנת הטביעה.
בעשור השני של המאה ה-21 הושם דגש על לימוד שחייה לילדים בגיל הרך, אפילו משנת החיים הראשונה.
חשוב לעשות הבחנה בין יכולת השחייה (יכולת להניע את הגוף בתוך המים) ליכולת בטיחות במים (ציפה לצורך הישרדות, שחייה שמשמרת אנרגיה והתנהגות בטוחה במים).
למרות האפשרות ללמד תינוקות צעירים להניע את עצמם ולשמור את ראשיהם מעל המים, הם לא מסוגלים ליישם תגובות מתאימות וכללי בטיחות במצבים קריטיים.
הורים יכולים לחוות תחושת ביטחון לא מבוססת כאשר הם רואים שילדיהם מסוגלים להניע את עצמם במים למרחק קצר אך אף ילד בגיל טרום בית ספר אינו יכול להיחשב לבטוח במים.
אחת האסטרטגיות למניעת טביעת ילדים כוללת גדרות מסביב לבריכות.
גדרות המבודדות את הבריכה מהחצר נמצאו יותר יעילות מאשר גדרות שמבודדות בריכה יחד עם חצר משטחים סמוכים.
אסטרטגיה נוספת היא שימוש בהשגחת מגע (מבוגר שנמצא במים במרחק נגיעה מהילד).
השגחת מבוגרים הנמצאים ליד הבריכה לא מספיק יעילה על מנת למנוע סכנות טביעה מכיוון שילדים שטובעים עלולים להיות שקטים ולא לבלוע לעין למי שנמצא מחוץ למים.
שימוש באביזרי הצלה מורשים נמצא כתורם ויעיל להורדת מספר הטביעות.
בנוסף לכך, ביצוע החייאה מידית לאחר אירוע טביעה הוא קריטי להצלת חיים, לכן כל צוות מטפלים צריך לעבור הכשרה על מנת לבצע עזרה ראשונה והחייאה.
יש דעות חלוקות לגבי תפקידם של שיעורי השחייה בגיל הרך בהפחתת סכנת הטביעה.
עד כה לא נעשה מחקר המציג כי תוכניות השחייה מעלות או מורידות סיכויי טביעה.
נטען כי תוכניות המבטיחות ללמד ילדים להיות בטוחים במים ולהימנע מטביעה, מייצגות את יכולות הילדים מזווית לא נכונה.
התוכניות האלו מקנות להורים תחושת ביטחון לא מבוססת לגבי בטיחותם של הילדים במים מכיוון שילדים עד גיל 4 שנים אינם מוכנים מבחינה התפתחותית לשיעורי שחייה מכוונים.
ב-1980 הוציאה ה"וועדה לענייני ילדים, כושר גופני, פנאי וספורט" (Committee on pediatric aspects of physical fitness, recreation and sports), המלצות בטיחות המיועדים להורים של תינוקות המשתתפים בתוכניות שחייה:
חשוב לוודא שתוכנית השחייה לתינוקות מבוצעת באופן אחד מול אחד (התינוק עם ההורה או עם מבוגר אחראי אחר).
קבוצת שחייה מאורגנת מתאימה לילדים מעל גיל 3 שנים.
התוכנית מועברת על יד מדריכים מוסמכים בבריכות מותאמות.
הורים לתינוקות עם בעיות או מוגבלויות רפואיות צריכים להתייעץ עם רופא לפני ההגעה לתוכנית.
בעלי בריכות פרטיות צריכים לעבור קורס עזרה ראשונה והחייאה.
בנוסף, החוקרים ממליצים שלוש שיטות יעילות על מנת להוריד מספר טביעות ילדים: הגבלת שטחי בריכה וחפירה פתוחים באמצעות גדרות; השגחת מבוגר קבועה במקומות המיועדים לשחייה; שימוש באפודות/אביזרי הצלה לכל מי שאינו יודע לשחות.
ב-2013 הוציאה האקדמיה האמריקאית לרופאי משפחה הוציאה כללי בטיחות להורדת פגיעות ילדים בגיל הרך בתאונות שונות בכלל ובבריכות בפרט, לפיהם:
ילדים עד גיל 4 שנים בדרך כלל אינם מוכנים מבחינה התפתחותית לשיעורי שחייה מכוונים.
השתתפות בתוכניות השחייה בגיל הרך לא מורידה סיכויי טביעה.
הורים לא צריכים לסמוך שילדיהם בטוחים במים לאחר השתתפות בתוכניות השחייה.
כאשר תינוק או פעוט נמצא במים, המבוגר האחראי אמור להיות במרחק נגיעה ממנו.
כל תוכנית שחייה אמורה לספק מידע על מוגבלויות קוגניטיביות ומוטוריות של תינוקות ופעוטות בגילאים שונים, סכנות במים, אסטרטגיות למניעת טביעה ותפקידו של המבוגר בהשגחה על ילדים לצורך בטיחות במים.
ניתן למנוע היפותרמיה, הרעלת מים ומחלות מידבקות על ידי ביצוע הוראות של אנשי מקצוע; סכנות אלו אינן מהוות סיבה למניעת השתתפות של תינוקת ופעוטות בתוכניות שחייה מותאמות.
רופאי ילדים צריכים לתמוך באיסוף מידע וקידם מחקר בתחום על מנת להוריד סכנות טביעה אצל ילדים בגיל הרך.