tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חמישה ימים לאחר הזכייה הודיע על פרישה.
רוזברג החל להתחרות בגיל 6 בתחרויות קארטינג.
בשנת 2002 החל להתחרות בסבב פורמולה ב.מ.וו הגרמני וזכה באליפות.
שנה לאחר מכן עבר לנהוג בקבוצה אותה ניהל אביו ולקח חלק בסבב הפורמולה 3 האירופאי.
בשנת 2005 הצטרף לסבב ה-GP2, שהוקם באותה שנה וזכה בתואר האליפות הראשון של הסבב.
בגיל 17 הפך לנהג הצעיר ביותר שהשתתף בנהיגת מבחן עבור קבוצת פורמולה 1.
במרוץ הבכורה שהתקיים בבחריין נפגע רכבו של רוזברג בסיבוב הראשון ואיבד את החרטום, אך למרות זאת הצליח לסיים את המרוץ במקום השביעי ולצבור נקודות אליפות ראשונות בקריירה.
המשך העונה היה מוצלח פחות - בתשעה מרוצים נאלץ לפרוש והצליח לצבור נקודות רק במרוץ נוסף אחד.
את העונה סיים במקום ה-17 עם ארבע נקודות בלבד.
לקראת עונת 2007 החליפה ויליאמס את המנועים במנועי טויוטה חדשים שהשיגו תוצאות מרשימות בנסיעות המבחן.
במהלך העונה השתפרו גם הישגיו של רוזברג שהצליח לצבור נקודות בשבעה מרוצים שונים וסיים את העונה עם 20 נקודות.
הפודיום הראשון בקריירה הושג במרוץ הפתיחה של עונת 2008 בו סיים במקום השלישי.
בהמשך העונה התקשה לצבור נקודות וסיים את העונה עם 17 נקודות.
בעונתו הרביעית בסבב הצליח לייצר הצלחה מתמשכת לאחר שצבר נקודות באחד עשר מתוך שבעה עשר המרוצים שהתקיימו בעונה וסיים אותה במקום השביעי.
לקראת עונת 2010 עזב רוזברג את קבוצת ויליאמס וחתם במרצדס, בה נהג לצידו של מיכאל שומאכר שחזר מפרישה.
בארבעת המרוצים הראשונים לעונה הגיע פעם לפודיום והתייצב במקום השני בטבלת האליפות, מיקום השיא שלו באותה עונה.
בהמשך העונה השיג פודיום נוסף לאחר שסיים שלישי בגרנד פרי בריטניה ואת העונה סיים שוב במקום השביעי.
את העונה הבאה, סיים שוב במקום השביעי, כשלאורך כל העונה לא הצליח להגיע לפודיום אפילו פעם אחת.
באפריל 2012 זינק לראשונה מהפול פוזישן בגרנד פרי סין, מרוץ שבסיומו גם רשם את הניצחון הראשון בקריירה.
כחודש וחצי לאחר הניצחון, הגיע לפודיום פעם נוספת כשסיים במקום השני בגרנד פרי מונקו.
בששת המרוצים האחרונים של העונה לא צבר נקודות ולבסוף סיים במקום התשיעי.
בסיום עונת 2012 הודיע שומאכר על פרישה סופית ובמקומו הצטרף לואיס המילטון, שהיה בן קבוצתו של רוזברג במרוצי הקארטינג.
רוזברג זכה בשלושה מקצי דירוג ברציפות: בבחריין, בקאטלוניה ובמונקו.
במונקו רשם את הניצחון השני בקריירה, 30 שנה לאחר שאביו ניצח באותו המסלול.
חודש לאחר מכן השיג ניצחון נוסף, כאשר ניצל תקלה טכנית ברכבו של סבסטיאן פטל ותקר במכוניתו של המילטון וניצח בגרנד פרי הבריטי.
בגרנד פרי של הודו סיים במקום השני ובאבו דאבי סיים שלישי.
את העונה סיים במקום השישי עם 191 נקודות.
עונת 2014 התנהלה בשליטה מוחלטת של צמד נהגי מרצדס, שניהלו קרב צמוד על ההובלה.
בעשרת המרוצים הראשונים של העונה השיג רוזברג ארבעה ניצחונות וחמש פעמים נוספות סיים במקום השני.
המאבק בין השניים התלהט לאחר שבגרנד פרי בלגיה התנגש רוזברג ברכבו של המילטון במכוון והוציא אותו מהמרוץ.
הקרב על התואר נותר פתוח עד המרוץ האחרון בעונה - רוזברג היה יכול לזכות בתואר, בתנאי שהמילטון לא יסיים באחד משני המקומות הראשונים.
הוא זינק מהפול פוזישן, אך נעקף על ידי המילטון כבר בזינוק.
המילטון ניצח במרוץ וזכה באליפות בעוד רוזברג שסבל מתקלות ברכבו סיים את התחרות במקום ה-14 ובמקום השני הכולל באליפות
המאבק הצמוד בין רוזברג להמילטון נמשך גם במחצית העונה הראשונה של עונת 2015. בתשעת המרוצים הראשונים של העונה השיג שלושה ניצחונות ושש פעמים נוספות סיים בפודיום, דבר שהקנה לו את המקום השני בפער של 17 נקודות מהמילטון, המוביל.
הפעם הראשונה מאז סוף עונת 2013 שאף נהג של מרצדס לא מגיע לפודיום.
את הגרנד פרי האיטלקי סיים במקום ה-17 ובגרנד פרי הרוסי נאלץ לפרוש.
רוזברג ניצח בשלושת מרוצי סיום העונה, אך הניצחונות באו לאחר שהמילטון כבר הבטיח את התואר.
רצף הניצחונות נמשך בפתיחת עונת 2016, כאשר רוזברג ניצח בארבעת המרוצים הראשונים בעונה.
הרצף נקטע לאחר תאונה בינו ובין חברו לקבוצה, המילטון בפתיחת גרנד פרי ספרד.
המילטון הצליח לנצח בשני המרוצים הבאים ולצמצם את הפער מהמקום הראשון, אך ניצחון בגרנד פרי באזרבייג'ן הגדיל שוב את הפער.
המילטון חזר לנצח ורשם רצף של שלושה ניצחונות ולאחר המירוץ בהונגריה, שהיווה את נקודת אמצע העונה גבר על רוזברג ודחק אותו למקום השני.
ניצחונות רצופים בבלגיה, באיטליה ובסינגפור החזירו את רוזברג למקום הראשון ופרישה של המילטון במלזיה וניצחון נוסף ביפן הגדילו את הפער בפסגה ל-33 נקודות, פער שצומצם ל-12 נקודות לפני מרוץ סיום העונה.
על מנת להבטיח את הזכייה באליפות היה על רוזברג לסיים באחד משלושת המקומות הראשונים בגרנד פרי אבו דאבי.
המילטון זינק מהפול פוזישן ושמר על המקום הראשון לאורך כל המרוץ, אך רוזברג סיים במקום השני והוכתר כאלוף.
חמישה ימים לאחר זכייתו באליפות הודיע רוזברג, במפתיע, על פרישה.
רוזברג נולד בוויסבאדן שהייתה אז במערב גרמניה.
אף על פי כן בילה את רוב ילדותו במונקו והוא עדיין גר שם.
בנוסף להיותו דובר גרמנית, הוא דובר אנגלית רהוטה, צרפתית, איטלקית מעט ספרדית, אך לא פינית.
אביו במכוון דאג שהוא לא ילמד פינית ושיילמד את השפות האחרות מפני שהן יהיו יותר חשובות לו בהמשך בקריירה שלו.
רוזברג התחתן עם חברת הילדות שלו ויויאן סיבולד (Vivian Sibold) ב-11 ביולי 2014. לזוג יש בת אחת, אלאיה (Alaïa), שנולדה ב-30 באוגוסט 2015.
ניקו אלבדי הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה ובנבחרת שווייץ.
אלבדי גדל במחלקת הנוער של פ.צ.
ב-15 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–1 על לוזאן במסגרת המחזור ה-35 בליגת העל השווייצרית.
בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך 2 הופעות ליגה.
ב-9 בנובמבר 2014 הבקיע אלבדי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-14 בניצחון 0–1 על אראו במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
בעונתו השנייה במועדון ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
בחודש יולי 2015 הצטרף אלבדי לבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.
ב-7 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בתיקו 0-0 נגד אינגולשטאדט 04 במסגרת המחזור ה-12 בליגה.
אלבדי זומן לסגל נבחרת שווייץ ליורו 2016. ב-28 במאי 2016 ערך אלבדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 במקומו של פיליפ סנדרוס בהפסד 1–2 לנבחרת בלגיה במסגרת משחק הכנה ליורו 2016.
ניקולס "ניקו" הולקנברג הוא נהג מרוצים גרמני המתחרה בסבב הפורמולה 1 עבור קבוצת קיק סאובר.
הולקנברג החל את קריירת הפורמולה 1 שלו בשנת 2010 בקבוצת ויליאמס.
בעונת 2015 התחרה עבור קבוצת פורשה בשני מרוצים באליפות העולם במרוצי סיבולת וזכה עמה במרוץ 24 השעות של לה מאן.
הולקנברג החל להתחרות בגיל 9 בתחרויות קארטינג.
בשנת 2002 זכה באליפות גרמניה לנערים, ובשנת 2003 זכה באליפות גרמניה בקארטינג.
הוא המשיך להתחרות בקארטינג גם בשנה שלאחר מכן וסיים את העונה במקום השני.
בשנת 2005 ערך הולקנברג את הופעת הבכורה שלו בסבב פורמולה BMW הגרמני.
בשנה זו הציג שליטה ברורה בסבב וזכה בסוף העונה בתואר האליפות.
בשנה זו הולקנברג סיים ראשון בנוסף גם במרוץ גמר האליפות העולמית של פורמולה ב.מ.וו אולם תואר האליפות נשלל ממנו לאחר שנטען כי הוא בלם באופן מסוכן (Brake-Test) ליריבו שנסע מאחריו בזמן נסיעה אחרי מכונית הבטיחות שיצאה למסלול.
הולקנברג הצטרף לנבחרת הגרמנית בסבב המרוצים הבין-לאומי גרנד פרי A1 לעונת 2006–2007. בסוף עונה זו הנבחרת הגרמנית זכתה באליפות הסבב לאחר שהולקנברג ניצח בתשעה מרוצים, השיג 128 נקודות והפך לנהג המצליח ביותר בהיסטוריית גרנד פרי A1.
בשנת 2006 החל הולקנברג להתחרות בפורמולה 3 הגרמנית וסיים בסוף העונה במקום החמישי.
בשנת 2007 עבר להתחרות בסדרת הפורמולה 3 האירופית עבור קבוצת ASM הצרפתית (ART כיום) תחתיה זכה לואיס המילטון באליפות הסדרה בשנה הקודמת.
את ניצחונו הראשון השיג הולקנברג במרוץ שהתקיים בנוריסרינג לאחר שזינק בתחילת המרוץ מהמקום ה-18. ניצחון שני בעונה השיג במרוץ זנדוורט בהולנד וזכה בנוסף גם בניצחון בנורבורגרינג.
בשנת 2008 זכה הולקנברג באליפות סדרת הפורמולה 3 האירופית.
בשנת 2007 ערך הולקנברג את נסיעת הבכורה שלו במכונית פורמולה 1 כאשר נבחן על ידי קבוצת ויליאמס במסלול חרז בספרד.
מנהלו האישי של הולקנברג ווילי וובר ששימש במקביל גם כמנהלו של מיכאל שומאכר ניהל משא ומתן בנוסף גם עם נשיא קבוצת רנו לשם קביעת נהיגת מבחן להולקנברג, אולם לא הצליח להגיע עמו להבנות.
במהלך נסיעת המבחן במסלול חרז רשם הולקנברג זמן הקפה מהיר יותר מנהג הקבוצה היפני קזוקי נקג'ימה וזמן איטי יותר ב-0.4 שניות בלבד מניקו רוזברג נהגה השני של קבוצת ויליאמס.
ביצועיו הטובים במבחן הרשימו את ראשי קבוצת ויליאמס שהחתימה אותו לשמש כנהג המבחן של הקבוצה לעונת 2008. חוזה המבחן שלו עם ויליאמס הוארך גם לשנת 2009, בנוסף החל לשמש גם כנהג הגיבוי של הקבוצה למקרים בהם צוות הנהגים רוזברג\נקג'ימה ייעדרו.
בנובמבר 2009 הודיעה קבוצת ויליאמס כי ניקו הולקנברג ישמש כאחד מצמד הנהגים של הקבוצה לעונת המרוצים 2010. בן קבוצתו של הולקנברג היה הנהג הוותיק רובנס באריקלו שהגיע מקבוצת בראון GP שחדלה מלהתקיים באותה שנה, לאחר שנקנתה על ידי קבוצת מרצדס.
הולקנברג ערך את מרוץ הבכורה שלו בגרנד פרי בחריין וסיים את המרוץ במקום ה-14. את המרוצים במלזיה ובסילברסטון סיים במקום ה-10 ובמרוץ הביתי שלו בגרנד פרי גרמניה שנערך בהוקנהיימרינג סיים במקום ה-13. את הישגו הגדול ביותר בעונת הבכורה שלו רשם במרוץ בהונגריה לאחר שסיים במקום השישי.
בגרנד פרי ברזיל שנערך בנובמבר השיג הולקנברג את הפול פוזישן הראשון בקריירת הפורמולה 1 שלו, בנוסף היה זה הפול פוזישן הראשון של קבוצת ויליאמס מאז שנת 2005.
בעונת 2011 עבר הולקנברג לקבוצת פורס אינדיה, אולם למרות עונה סבירה יחסית שהציג בשנה שעברה במהלכה זכה עבור קבוצת ויליאמס בפול פוזישן הראשון שלה מזה 5 שנים, פורס אינדיה הודיעה כי הולקנברג ישמש כנהג המבחן והגיבוי של הקבוצה לעונה זו.
בעונת 2012 הודיעה פורס אינדיה כי ניקו הולקנברג ישמש כנהג הקבוצה לצדו של הנהג הבריטי פול די רסטה.
במרוץ פתיחת העונה שנערך באוסטרליה נאלץ לפרוש, ואת מרוץ גרנד פרי אירופה שנערך במסלול בולנסיה סיים במקום החמישי.
את הישגו הגדול ביותר בעונה זו רשם הולקנברג בגרנד פרי בלגיה שנערך בספא לאחר שסיים במקום הרביעי.
בעונת המרוצים 2013 עבר הולקנברג להתמודד עבור קבוצת סאובר.
במרוץ פתיחת העונה שנערך באוסטרליה נאלץ לפרוש מסיבות בטיחותיות לאחר שמכוניתו סבלה מדליפה במכל הדלק שלה.
את הישגיו הטובים ביותר בעונה זו רשם הולקנברג בגרנד פרי איטליה לאחר שסיים במקום החמישי במרוץ, ובגרנד פרי קוריאה בו סיים במקום הרביעי.
בדצמבר 2013 הודיעה קבוצת פורס אינדיה על חזרתו של הולקנברג כנהג הקבוצה בעונת המרוצים 2014 לצדו של הנהג המקסיקני סרחיו פרז.
את מרוץ פתיחת העונה שנערך במלבורן אוסטרליה סיים הולקנברג במקום השביעי, אולם בסופו של דבר קודם למקום השישי לאחר פסילתו של הנהג דניאל ריקרדו.
את המרוצים הבאים שנערכו במלזיה ובבחריין סיים במקום החמישי.
עונת 2014 הייתה המוצלחת ביותר של הולקנברג בקריירת הפורמולה 1 שלו עד כה לאחר שבסופה סיים במקום התשיעי בטבלת הנהגים לאחר שצבר 96 נקודות.
באוקטובר 2014 הודיעה קבוצת פורס אינדיה כי חוזה הנהיגה של הולקנברג עבורה הוארך גם לעונת 2015. את מרוץ פתיחת העונה במלבורן סיים במקום השביעי, ואת הישגיו הטובים ביותר לעונה זו רשם במרוצים בגרנד פרי אוסטריה, יפן וברזיל אותם סיים במקום השישי.
בעונת המרוצים 2016 המשיך הולקנברג להתחרות עבור קבוצת פורס אינדיה זו השנה השלישית ואת מרוץ פתיחת העונה במלבורן אוסטרליה סיים במקום השביעי.
במהלך עונה זו רשם הישג נאה לאחר שסיים במקום השישי בגרנד פרי מונקו היוקרתי.
לקראת סוף העונה הודיע שיעזוב את פורס אינדיה ויעבור להתחרות ב-2017 עם רנו.
את עונת 2017 סיים במקום העשירי בטבלת הנהגים, כשהוא משיג 43 מתוך 57 נקודות שצברה הקבוצה.
בגרנד פרי הונגריה התעמת עם קווין מגנוסן, בזמן שזה התראיין לאחר המרוץ לטלוויזיה הדנית.
העימות הגיע על רקע מאבק שהיה בין השניים על מיקום במסלול, מאבק בו דחף מגנוסן את הולקנברג מחוץ למסלול ועל כך נענש בתוספת זמן.
בנובמבר 2014 פורשה החתימה את הולקנברג על חוזה לנהיגה עבורה בצוות השלישי שלה בקטגוריית LMP1 הבכירה במרוץ 24 השעות של לה מאן לשנת 2015. כהכנה למרוץ לה מאן הולקנברג השתתף לפני כן במרוץ 6 השעות של ספא שהיה הסיבוב השני באליפות העולם במרוצי סיבולת לעונת 2015.
ביוני 2015 ערך הולקנברג את הופעת הבכורה שלו במרוץ לה מאן כאשר נהג במכונית הפורשה 919 הייבריד מס' 19 לצד הנהגים ארל במבר וניק טנדי.
הולקנברג וצוותו ניצחו במרוץ לאחר שהקיפו את המסלול 395 פעמים, הקפה אחת יותר מהצוות השני של פורשה במכונית ה-919 מס' 17 של הנהגים טימו ברנהרד, מארק ובר וברנדון הארטלי שסיימו במקום השני.
ניצחון זה של פורשה היה הראשון שלה במרוץ לה מאן מאז עשתה זאת בפעם האחרונה בשנת 1998.
ניקו צ'אושסקו (ברומנית: Nicu Ceaușescu; 1 בספטמבר 1951 - 25 בספטמבר 1996) היה פיזיקאי רומני, פוליטיקאי קומוניסטי ובנם של ניקולאה צ'אושסקו ואלנה צ'אושסקו והמיועד לרשת את אביו כמנהיג רומניה הקומוניסטית.
ניקו צ'אושסקו נולד בבוקרשט, רומניה ולמד בבית הספר התיכון על שם פטרו גרוזה עד שנת 1963, כשעבר ללמוד בבית ספר תיכון מס' 24, שם השלים 12 שנות לימוד.
ב-1960 התקבל לתנועת הפיונירים והיה ראש קבוצה.
במאי 1966 התקבל לאיחוד הנוער הקומוניסטי ארגון בו הוא התקדם עד לתפקיד הבכיר ביותר.
ניקו למד פיזיקה באוניברסיטת בוקרשט, אך הוריו הועידו אותו לקריירה פוליטית ודאגו לקידומו במסגרת איחוד הנוער ולאחר מכן מונה לאחראי מטעם המפלגה הקומוניסטית הרומנית על אזור סיביו.
בנוסף לתפקיד זה הוא היה מ-1982 חבר מחליף בוועד הפועל הפוליטי של המפלגה הקומוניסטית ונציג רמניקו סראט ומזכיר באספה הלאומית הגדולה של רומניה.
בעת המהפכה הרומנית ניקו היה באזור סיביו ונטען שנתן הוראות לירות על מתמרדים.
הוא פנה לדודו, גנרל איליה צ'אושסקו, וזה הבטיח לשלוח לו מסוק, שייקח אותו למקום מבטחים, אך המסוק לא הגיע וניקו נסע במכונית, שהעמידה לרשותו ידידה, אל בוקרשט.
בכניסה לבוקרשט, שהייתה חסומה, זוהה על ידי חיילים שלקחו אותו למשמר למכונית שלהם.
קבוצת אספסוף, שזיהתה אותו, התנפלה עליו ועל החיילים - האספסוף הכה את החיילים ואת ניקו צ'אושסקו ואחד מהם אף דקר אותו בבטנו.
הוא נלקח בכוח הזרוע לבניין הטלוויזיה, כדי להציגו כשלל.
כעבור כמה שעות ולאחר דימום מפצעו נלקח לבית חולים צבאי, שם נותח ונשאר באשפוז כמה ימים.
עם יציאתו מבית החולים נעצר והואשם ברצח עם ובחבלה בכלכלת רומניה.
במשפט שנערך לו נמצאו ראיות רק להפרת תקנות בנושא אחזקת נשק חם ותחמושת ועל כך נידון לחמש שנות מאסר.
הוא שוחרר מוקדם יותר מסיבות רפואיות, חלה בשחמת הכבד, מחלה ממנה מת לבסוף.
ב-1985, לאחר נישואים בני שנה ושלושה חודשים עם פוליאנה דניאלה לומיניצה, בני הזוג התגרשו, אך נישואיו וגירושיו לא הופיעו בתיק שלו, כי לפי הדרכת אביו, גירושים היו כתם עבור פעיל מפלגתי.
גם תאונת הדרכים בה מכוניתו גרמה למות אישה צעירה, לא נרשמה באף מקום, לא במשטרה ולא בתיקי בית המשפט.
ניקו התפרסם כאוהב משתאות, נשים והימורים ויש סיפורים רבים על יחסיו עם שחקניות, מתעמלות ונשים יפות אחרות.
מכריו מתארים אותו כאדם אינטליגנטי ומשכיל.
בזמן המהפכה הרומנית הוא היה עסוק בשיחות טלפון, שנועדו לפטור את חברי קבוצת הכדורגל המקומית, שהוא היה התומך שלה, מביקורת מכס בחזרתם מחו"ל.
ניקו (ניקולו) די אנג'לו הוא דמות בספרי פרסי ג'קסון מאת ריק ריירדן.
הופעתו הראשונה הייתה בספר "פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן", בו פרסי, אנבת', תאליה וגרובר מוצאים אותו ואת אחותו, ביאנקה די אנג'לו, בפנימיית וסטאובר הול.
אביו הוא האדס, אל השאול, ואימו היא מריה די אנג'לו, בת תמותה.
ניקו די אנג'לו הוא הדמות המרכזית בספר השמש והכוכב ביחד עם חברו וויל (וויליאם) סולאס.
ניקו די אנג'לו נולד ב-28 בינואר 1932. ניקו וביאנקה הם ילדיהם של אל השאול – האדס ושל מריה די אנג'לו.
האדס נאלץ לשמור על ילדיו ועל אשתו בסוד מפני זאוס ופוסידון, אחיו, ומכל עולם המיתולוגיה, מכיוון שהיו בסכנת חיים מפניהם, ולכן הוא בורח איתם לוונציה.
בסופו של דבר זאוס מגלה עליהם ועל מקום מוצאם ומשמיד בעזרת הברק שלו את מבנה המלון בו השתכנה המשפחה.
חלק מהמבנה נהרס ומריה אמו של ניקו נהרגה, אבל הקסם של האדס הגן על הילדים.
אחר מות האם, אביהם שלח אותם ל"קזינו לוטוס" כדי לשמור עליהם.
בגלל הקסם של המקום, שגורם לימים להיראות כמו דקות, האחים די אנג'לו משוחררים משם על ידי שליחה של האדס(אחת הארניות) רק בימינו (בשנות האלפיים), משם נשלחים לפנימיית וסטאוובר הול.
בספר השלישי, פרסי ג'קסון, תאליה גרייס, ואנבת' צ'ייס מחלצים את האחים די אנג'לו מהפנימייה ולוקחים אותם למחנה החצויים.
בדרך למחנה הם פוגשים את ציידות ארטמיס וניקו כועס על אחותו, ביאנקה, מכיוון שהצטרפה לציידות והוא מרגיש שהיא נטשה אותו.
כאשר הם מגיעים למחנה הוא מבקש מפרסי לשמור עליה במסע החיפושים שאליו הם יוצאים עם אנשים נוספים.
פרסי לא מצליח לקיים את ההבטחה וביאנקה נהרגת בידי מכונה מקולקלת של הפייסטוס.
לאחר שניקו מגלה שאחותו מתה הוא עוזב את מחנה החצויים לאחר שפתח בור ברצפה שגרם לכמה מתים שניסו להרוג את פרסי לחזור לטרטרוס.
בספר הרביעי ניקו נחשב למנודה מהמחנה, כיוון שלבני האדס אין שם ביתן, הוא מתחיל לנדוד.
ניקו מתחיל לשנוא את פרסי כיוון שלא קיים את הבטחתו לשמור על ביאנקה, אך בסוף הספר הוא מצליח לדבר עם הרוח של ביאנקה ולבסוף סולח לפרסי.
בספר החמישי, ניקו אומר לפרסי שהדרך היחידה לניצחון נגד המלחמה בקרונוס היא להיכנס לנהר הסטיקס שיהפוך את כל גופו לחסין מכל פגע חוץ מאזור קטן שיהיה פגיע ביותר (כמו בסיפור על אכילס).
לאחר מכן הוא משכנע את אבא שלו להילחם במלחמה נגד קרונוס ולבסוף הם מנצחים במלחמה.
בבן נפטון מתברר שניקו נדד בעקבות עברו, ואביו הוביל אותו למחנה יופיטר (ניקו הוא החצוי הראשון מזה מאות שנים שביקר בשני המחנות), שם הכיר את המחנה הרומי וכאשר שערי המוות נפתחו מחדש הביא לשם את הייזל לבסק בתו של פלוטו (הגרסה הרומית של האדס), שבניגוד לביאנקה, היא אחותו הקטנה.
האדס סיפר לו על המחנה הזה, אך הזהיר אותו שלא לגלות למחנה החצויים עליו – ולהפך.
הוא אמר שנוכחותו שם חשובה, אף על פי שהוא הבין זאת רק בסוף "בן נפטון".
כאשר גם פרסי מגיע למחנה יופיטר ניקו מוצא אותו ומגלה שפרסי איבד את הזיכרון, אך הוא לא מספר לו על עברו.
בסוף הספר השני ניקו יוצא למסע בטרטרוס בחיפוש אחר שערי המוות – אותם צריך לסגור אם לא רוצים שהמפלצות יעלו מטרטרוס שוב ושוב.
במסעו הוא מגלה את מקומם – במרכז טרטרוס עצמו, אבל כשהוא מגיע לשם ניקו נחטף על ידי תאומים ענקים, ונכלא בכד ארד מתחת לקולוסיאום ברומא.
באות אתנה, שבעת החצויים הולכים להציל אותו ומצליחים.
לאחר הקרב, אחרי שניקו הסביר להם על השערים, פרסי ואנבת' נופלים לטרטרוס כדי לסגור את השערים מטרטרוס.
ניקו נשאר עם החבורה כי הוא זה שיכול לסגור את שערי המוות והיחיד שיוכל להוביל אותם לבית האדס, שם נמצאים שערי המוות מצידם על פני האדמה.
בספר בית האדס, מתגלה שניקו הוא הומוסקסואל והיה מאוהב בפרסי.
בספר דם האולימפוס, שבו נקודת המבט של ניקו מוצגת, הקוראים מגלים את מחשבותיו.
בספר האורקל הנסתר – הספר הראשון בסדרה "גורלו של אפולו", מתברר כי ניקו וויל סולאס הם זוג.
בספר המגדל של נירון – הספר החמישי והאחרון בסדרת גורלו של אפולו, ניקו וויל סולאס מופיעים לרוב כזוג צעיר, ומצטרפים לאפולו ומג במסעם בסוף הספר.
ניקו אומר ששמע קול מטרטרוס קורא לעזרה שהוא מאמין ששייך לבוב (יאפטוס) הטיטאן שעזר לפרסי ולאנבת' לצאת מטרטרוס בבית האדס.
בספר "השמש והכוכב" ניקו וויל סולאס, בן זוגו, יוצאים למסע חיפושים כדי לחלץ את בוב הטיטאן, אשר ניקס חטפה וכלאה.
במהלך מסע החיפושים מתגלה הרבה על המסע הקודם של ניקו לטרטרוס, ועל יחסיו עם ויל סולאס.
בספרים ניקו מתואר תחילה כבעל עור בגוון זית חיוור, אך עם הזמן לאורך הספרים, גוון עורו מחוויר עוד יותר לגוון לבן וחיוור באופן מפחיד.
יש לו עיניים חומות כהות, שיער בצבע שחור ופוני ש"מכסה את עיניו", ככתוב לפעמים בספרים המתקדמים בסדרות, ועיניו החומות הכהות מתוארות לפעמים גם כ"עיני זכוכיות שבורות", עקב כל מה שעבר.
לרוב אוחז בחרב להב ברזל הסטיגאי שלו.
מבחינת האופי, בגורלו של אפולו החמישי, אפולו מתאר את ניקו כ"חזק נפשית יותר מטאפורית מברזל סטיגאי", שכידוע, רק ילדי האדס מסוגלים פיזית להשתמש בה, שכן היא מתאימה רק לכוחם.
ניקו הוא גם נער רזה מאוד וקטן לגילו, עקב היותו חצויי רחוב הרבה זמן וכלוא בכדי הארד בלי מזון ומים, הוא קטן במראה לבני גילו.
אחותו ביאנקה דמתה לו מאוד במראה.
וכאמור הוא גם בעל שיער שחור מבולגן ועיניים כהות בצבע חום,"שבורות".
בנוסף, מצוין כי אף על פי שהוא רזה, הוא חזק ושרירי באופן מפתיע ולא צפוי.
ניקו לובש מעיל טייסים, חולצות טריקו שחורות וג'ינס שחורים (בדרך כלל), ולרוב עונד טבעת גולגולת כסופה שקיבל במתנה מאחותו ביאנקה, הוא מסתובב עם חרבו השחורה, העשויה מברזל סטיגאי, שהוא ברזל שהושרה במימי נהר הסטיקס, ומשום כך יש לו משיכה חזקה לנשמות והוא מתאים לבני האדס ופלוטו.
ניקו מסוגל לשלוט ולזמן מתים ואל-מתים – שלדים, זומבים וכו' וכו' – ולבצע "מסע צללים", שהוא מעבר בין מקום למקום באמצעות צל שנמצא בקרבת מקום.
בנוסף, ניקו מסוגל להרגיש כאשר מישהו עומד למות וכאשר מישהו מת במקום מסוים, (שלא כמו הייזל, אחותו למחצה מצד אביו, ניקו לא יכול לשלוט באבני חן ומתכות יקרות, לחפור מנהרות מתחת האדמה ולגלות מעברים ומנהרות סודיות מתחת לאדמה).
בנוסף, הוא יכול להחזיר מתים מהשאול, לשחרר נשמות אבודות אל השאול ואף לכלוא נשמות בחרב הברזל הסטיגאית שלו כדי לחזק אותה.
בדם האולימפוס מתגלה כוח חדש של ניקו – הוא מסוגל להפוך אנשים לרוחות רפאים כאשר הם אמורים להיות מתים, ולהעניש אותם כראוי להם (כוח דומה מתגלה בקרב על המבוך, כאשר ניקו מעביר את דיידלוס לשאול).
בגורלו של אפולו החמישי, מתגלה שניקו יכול גם להפוך אדם או חיה לשלד החיה או האדם, ולפזר את העצמות כשהוא לא צריך אותם יותר.
מתברר שם גם שהוא יכול להשמיד קצת חלק מהחדר בכוחות האדמה שלו, כל עוד הוא עשוי מאדמה.
ניקו משתמש בחרב העשויה ברזל סטיגאי (ברזל שהושרה במי הנהר סטיקס) – החומר המאפיין את ילדי השאול, ומסוגל לשחרר נשמות אבודות אל השאול, להחזיר לשם מתים בורחים, ואף לחזק בעזרת כוח הנשמות את כוחו.
חרבו של ניקו היא חרב שחורה ומבריקה בצורת פלקטה.
ניקו כריסטיאן מיראלגרו הוא שחקן אנגלי.
הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בטלוויזיה הבריטית בתפקיד בארי "ניוט" ניוטון באופרת הסבון "Hollyoaks", בדמות פין נלסין בסדרה "יומן השומן" (2013–2015), ג'ו מידלטון בסדרת הדרמה "הכפר" (2013) ובתפקיד ג'ונג'ו או'שיאה בסרט הטלוויזיה "Common" (מ-2014).
מיראלגרו היה מועמד לפרס באפט"א והופיע בטלוויזיה, בסרטי קולנוע, בתסכיתי רדיו ובתיאטרון.
ב-2012 צוין במגזין הקולנוע Screen International כאחד מכוכבי המחר, וזכה לשבחים על היותו אחד השחקנים הצעירים המבטיחים ביותר בבריטניה.
הוא גדל במנצ'סטר רבתי ולמד בנעוריו בבית הספר למשחק של מנצ'סטר.
הוא זכה להכרה פומבית אחרי שלוהק בגיל 16 לשחק באופרת הסבון "הוליאוקס".
מיראלגרו שיחק בתפקיד ראשי בתסכית הדרמה של רדיו של ה-BBC "אורפאוס ואורידיקה" ב-2015, וב-"79 Birthdays" ב-2016.
הוא היה מועמד לפרס אודיו דרמה של ה-BBC לשחקן הטוב ביותר על הופעתו ב"אורפאוס ואורידיקה", ולפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסדרה "הכפר".
אביו של מיראלגרו הוא סיציליאני ואמו, מורין מקלכלין, היא ממוצא אירי.
מיראלגרו נולד בהייווד שבמנצ'סטר רבתי.
הוא למד זמן מה בפנימיה מחוץ לבריטניה (שם הרגיש בודד ולא שייך), ובבית הספר "Siddal Moor Sports College" בהייווד, כמו גם בבית הספר למשחק במנצ'סטר.
היות ששפת האם של אביו היא איטלקית, ובשל שהייתו באירופה חלק מהזמן, מיראלגרו דובר באופן שוטף איטלקית וספרדית.
מיראלגרו התחיל לעסוק במשחק כשהיה בן עשרה בעקבות שיעורי אלתור של אחותו קלאודיה.
הוא סיפר בראיון שבאחד השיעורים הראשון כל כך פחד שאחד הנערים האחרים היה צריך לומר את השורות שלו.
הופעתו המקצועית הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-2007, כשעבר אודישן לתפקיד ניוט, צעיר אימו, באופרת הסבון הבריטית "הוליאוקס".
הוא עזב את הסדרה אחרי שנתיים כשהיה בן 18 כדי לשחק בפרויקטים אחרים.
בעת שהופיע ב"הוליאוקס" שיחק מיראלגרו בתפקיד קאם ספנסר בסדרת הרשת "LOL" שעסקה בנושאי סקס, סמים ויחסים.
ב-2010 הופיע מיראלגרו בתפקיד צעיר גיי הסובל מהצקות בבית הספר, בפרק בסדרת הדרמה "Moving On".
בתחילת 2010 שיחק בתפקיד אורח בתשעה בפרקים בסדרת הדרמה של ה-BBC "רופאים".
הוא גילם דמות של סטודנט איטלקי במסגרת חילופי סטודנטים.
בדצמבר 2010 החל מיראלגרו להופיע בדרמה התקופתית של BBC One "על אדונים ומשרתים".
הוא גילם דמות של משרת צעיר בשם ג'וני פרוד, שהחל לעבוד כמשרת כדי להימלט מהעוני בעיר הולדתו, עיר מכרות בצפון אנגליה.
מיראלגרו השתתף גם בעונה השנייה של הסדרה.
מיראלגרו שיחק בפרק בו השתתף בתחרות אגרוף, ולקח שיעורי אגרוף כדי להתכונן לתפקיד.
ב-2011 הופיע מיראלגרו במותחן הפסיכולוגי "Exile", בתפקיד הגרסה הצעירה של הדמות הראשית טום רונסטט (בגילומו של ג'ון סים).
עוד באותה שנה שיחק מיראלגרו בתפקיד סם, בחור גיי מכור להירואין, בסדרת הדרמה של ה-BBC "חוות הגופות".
ב-2013 גילם מיראלגרו את פין נלסון, מושא אהבתה של הדמות הנשית בסדרה לנוער הפופולרית של ערוץ E4 "יומן השומן".
באותה שנה שיחק גם בתפקיד ג'ו מידלטון בדרמה של ה-BBC "הכפר".
ב-2014 שיחק מיראלגרו בתפקיד צעיר שהואשם ברצח בדרמה "Common" מאת ג'ימי מקגוורן בהפקת BBC One.
ב-2015 השתתף מיראלגרו בסרט הטלוויזיה "התיבה" המספר את סיפורו של נח מהתורה בתוספת אלמנטים מהמסורת המוסלמית.
מיראלגרו גילם את קינן, בנו הצעיר של נוח, שרצונו ללכת בדרך שונה מזו של אביו ואחיו גורמת לטביעתו במבול הגדול.
מיראלגרו כיכב בסרט "Virtuoso" של רשת HBO שביים וכתב אלן בול.
הסרט מתרחש במאה ה-18, ומיראלגרו מגלם דמות של כנר עילוי שנוסע לווינה ללמוד עם מוזיקאים צעירים אחרים.
סרט הקולנוע הראשון בו השתתף מיראלגרו צולם ב-2009, הסרט הקצר "Six Minutes of Freedom".
הוא גילם דמות של נער המתאמן באגרוף בזמן שאביו נמצא בכלא.
הסרט השתתף בארבעה פסטיבלי קולנוע, וזכה בפרס סרט קצר של הגל החדש הטוב ביותר ב-Yellow Fever Independent Film Festival.
בקיץ 2010 השתתף מיראלגרו בסרט "McQueen the Movie" בו שיחק בתפקיד סם, נער יהודי שהוא אחד מגיבורי הסיפור.
הסרט מתרחש בצפון אנגליה בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים.
בסרט "האי ספייק" שיצא לאקרנים ב-2012 שיחק מיראלגרו בתפקיד גיטריסט מוביל בלהקה הרוק ממנצ'סטר הסטון רוזס.
בעיתון סאן תואר משחקו של מיראלגו ושל שאר השחקנים כ"מבריק".
ב-2014 שיחק מיראלגרו בדרמת הכדורגל "Shooting for Socrates", על קבוצת כדורגל מצפון אירלנד שמשחקים בתחרויות הגביע העולמי נגד ענקי כדורגלי מברזיל.
המשחק הוא טבילת אש עבור דייוויד קמפבל, בגילומו של מיראלגרו, שמופיע בפני 50,000 צופים.
ב-2017 לוהק מיראלגרו לסרט הקצר "Murdered For Being Different", המבוסס על מקרה אמיתי של התקפה על סופי לנקסטר ורוב מלטבי, מנקודת המבט של רוב.
הדרמה שודרה ב-BBC Three וב-BBC One, לציון עשור להתקפה.
בינואר 2014 הופיע מיראלגרו בתיאטרון רויאל קורט בלונדון בדרמה "The Pass", בה מגלם ראסל טובי כדורגלן המשלים עם עובדת היותו הומוסקסואל.
מיראלגרו חזר וגילם את אותה הדמות בגרסה הקולנועית של המחזה משנת 2016 שהוצג בהקרנת בכורה בפסטיבל הקולנוע BFI Flare: London LGBT Film Festival.
החל מ-2014 מופיע מיראלגרו בתוכניות דרמה ברדיו 4 של ה-BBC.
הוא שיחק בתפקיד אורפאוס במחזה "אורפאוס ואורידיקה", והיה מועמד על תפקיד זה לפרס אודיו דרמה של ה-BBC לשנת 2016.
מיראלגרו לוהק לתפקיד הפרוטגוניסט ב-"79 Birthdays", ובתפקיד הבן בדרמה "Over Here, Over There".
מיראלגרו הוא אוהד של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
מיראלגרו משחק בתחרויות כדורגל לידוענים ברחבי אנגליה במסגרת פעילויות צדקה בהן "Help for Heroes" ו-"Once Upon a Smile".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות2010 מקווין, הסרט McQueen, The Movie סם 2012ספייק איילנד Spike Island דודג' 2014 אניטה ב.
דייוויד סרט איטלקי המבוסס באופן חופשי על הרומן "Quanta stella c'è bel cielo" מאת אדית' ברוק Shooting for Socrates דייוויד קמפבל 2016 The Pass הארי הקרנת בכורה בפסטיבל הקולנוע BFI Flare The Habit of Beauty איאן
שנה שם שם באנגלית תפקיד תיאטרון הערות 2014 The Pass הארי תיאטרון רויאל קורט, לונדון שיחק באותו תפקיד בגרסה הקולנועית ב-2016
ניקולאס (ניקו) ז'אן פרוסט הוא נהג מרוצים צרפתי המתחרה באליפות הפורמולה אי ובאליפות העולם במרוצי סיבולת.
שימש בעבר כנהג מבחן בקבוצת לוטוס בפורמולה 1.
ניקו הוא בנו של אלן פרוסט, שזכה 4 פעמים באליפות הפורמולה 1.
אביו הוא אלן פרוסט שזכה 4 פעמים באליפות הפורמולה 1. למרות הייחוס המשפחתי ובניגוד למרבית נהגי המרוץ הוא החל להתחרות במרוצי מכוניות רק בגיל 22. הוא בוגר אוניברסיטת קולומביה ובמהלך הלימודים לקח חלק ואף ניצח טורנירי גולף.
בשנת 2006 התחרה באליפות הפורמולה 3 הספרדית.
הוא ניצח מרוץ אחד וסיים שש פעמים על הפודיום.
את העונה סיים במקום הרביעי ובסיומה זכה בתואר רוקי העונה.
שנה לאחר מכן שיפר את המיקום וסיים שלישי.
בשנת 2008 עבר להתחרות בסבב הפורמולה 3000 האירופאי.
הוא ניצח מרוץ אחד והגיע 7 פעמים לפודיום וזכה באליפות.
במקביל השתתף במספר מרוצים באליפות ה-A1 גרנד פרי.
במהלך השנים התחרה מספר רב של פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן.
את הופת הבכורה ערך בשנת 2007, כחלק מקבוצת Oreca הצרפתית שהתחרתה בקטגוריית ה-GT1. הצוות סיים במקום החמישי בקטגוריה ובמקום העשירי בדירוג הכולל.
בשנת 2009 התחרה לראשונה בקטגוריית ה-LMP1, הקטגוריה הבכירה בתחרות, עם קבוצת ספידי רייסינג.
הוא הפגין יכולות טובות והצליח להעלות את הקבוצה מהמקום השמיני למקום החמישי.
בעיה במערכת ההילוכים גרמה לקבוצה לסיים במקום ה-14. שנה לאחר מכן עבר להתחרות בשורות קבוצת רבליון (Rebellion), עימה שב להתחרות עוד 7 פעמים במהלך שנים.
בשנת 2012 התחרה ביחד עם ניל יאני וניק היידפלד.
הצוות סיים את התחרות במקום הרביעי בקטגוריה ובמיקום הכולל.
שנתיים לאחר מכן התחרה יחד עם היידפלד ומטיאס בש, הפעם בקטגוריית ה-LMP1-L.
את המרוץ סיימו במקום הראשון בקטגוריה ובמקום הרביעי בדירוג הכללי.
בין השנים 2009 - 2011 השתתף עם קבוצת רבליון בסדרת מרוצי לה מאן האירופאית.
החל משנת 2012 עבר, יחד עם הקבוצה, להתחרות באליפות העולם במרוצי סיבולת.
בשנת 2017 עברה הקבוצה להתחרות בקטגוריית LMP2 ופרוסט התחרה לצידם של ברונו סנה וג'וליאן קאנל.
במהלך העונה השיגה הקבוצה 4 ניצחונות וסיימה 3 פעמים נוספות בפודיום.
סנה וקאנל סיימו את העונה במקום הראשון בדירוג הנהגים בקטגוריה.
פרוסט, שהחמיץ את המרוץ הרביעי של העונה, דורג במקום השלישי.
נסיעת המבחן הראשונה במכונית פורמולה 1 התקיימה בשנת 2010 במסלול מאני-קור בצרפת.
בשנת 2011 החל לשמש כנהג מבחן ופיתוח עבור קבוצת לוטוס-רנו.
במבחנים שהתקיימו ב-2013 במסלול סילברסטון קבע זמן מהיר שהיה רחוק רק 3 עשיריות השנייה מהזמן שנקבע על ידי סבסטיאן פטל.
עונת 2014/2015 הייתה עונת הבכורה של אליפות הפורמולה אי ופרוסט היה אחד מהנהגים שהצטרפו לאליפות.
ביוני 2014 חתם בקבוצת E-dams-רנו לצידו של סבסטיאן בואמי.
במרוץ הבכורה של האליפות דורג בזמן המהיר ביותר וזינק מהפול פוזישן.
לאורך מרבית המרוץ שמר על ההובלה אך התנגשות עם ניק היידפלד בפנייה האחרונה של המרוץ גרמה לשניים לפרישה מהמרוץ.
פרוסט התנצל מאוחר יותר בפני היידפלד על ההתנגשות ונענש בהפחתת 10 מקומות בדירוג לקראת המרוץ הבא שהתקיים במלזיה.
בגרנד פרי מיאמי, המרוץ החמישי בעונה השיג את הניצחון הראשון באליפות.
ניצחון שבעקבותיו עלה לראש טבלת הנהגים.
במרוץ הבא, שהתקיים בלונג ביץ', לא צבר נקודות וירד למקום השלישי.
את העונה סיים כשהוא מדורג במקום השישי.
בעונתו השנייה באליפות השיג צמד ניצחונות במרוצי סיום העונה שהתקיימו בלונדון.
את העונה סיים במקום השלישי, הישגו הטוב ביותר עד כה.
בעונה לאחר מכן לא הצליח להגיע לפודיום לאורך כל העונה ובדומה לעונה הראשונה סיים במקום השישי.
† לא סיים, אך קיבל ניקוד לאחר שעבר 90% מהמרחק.
ניקו שולץ הוא כדורגלן גרמני המשחק באנקרגוג'ו בעמדת הקשר.
לשולץ 12 הופעות במדי בנבחרת גרמניה.
שולץ שיחק כילד ונער בהרטה ברלין, ונחשב אז כעילוי.
בשנת 2010, כאשר היה בן 17, החל להשתייך לסגל של הקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחק אז בבונדסליגה השנייה.
בעונת 2010/11 שולץ שיחק במקביל הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים של המועדון.
עם הקבוצה הבכירה, סיים שולץ את עונת 2010/11 במקום הראשון בבונדסליגה השנייה, לאחר שערך 21 הופעות בעונה זו, והעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
עם זאת, בעונת 2011/12 שולץ שיחק רק בקבוצת המילואים.
בעונה זו נשרה הרטה ברלין בחזרה לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2012/13 שולץ חזר לשחק בקבוצה הבכירה, והפעם באופן בלעדי, והעפיל עמה לבונדסליגה מהמקום הראשון, כשהוא עורך 20 הופעות ומבקיע שער אחד.
בעונת 2013/14 כבר הפך שולץ לבורג משמעותי בקישור של הרטה ברלין, וסיים עם הקבוצה במקום ה-11 בבונדסליגה.
בעונת 2014/15 נעשה תפקידו של שולץ חשוב אף יותר, אך הרטה ברלין סיימה את העונה במקום ה-15, וניצלה מהשתתפות במבחני ההישרדות רק בזכות הפרש שערים טוב משל המבורג.
את עונת 2015/16 פתח שולץ בהרטה ברלין וערך בה הופעה אחת, אך נמכר לבורוסיה מנשנגלדבך לפני תום חלון ההעברות של קיץ 2015, וחתם על חוזה לארבע עונות.
שולץ לא התאקלם היטב בבורוסיה מנשנגלדבך, וערך הופעת ליגה אחת בלבד בעונה זו.
העונה הבאה, 2016/17, לא הייתה טובה בהרבה מקודמתה עבור שולץ, שערך 12 הופעות ליגה ושתי הופעות נוספות בקבוצת המילואים.
בקיץ 2017 נמכר שולץ להופנהיים.
שולץ השתלב היטב בהופנהיים תחת המאמן יוליאן נגלסמן, והפך מיד לשחקן הרכב קבוע במועדון.
בעונת 2017/18 הגיע שולץ להישג גדול עם הופנהיים, כאשר הקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה והעפילה לליגת האלופות.
בעונת 2018/19 שולץ המשיך להצטיין, אך קבוצתו סיימה רק במקום התשיעי בליגה, והודחה בשלב הבתים בליגת האלופות.
עם זאת, בשתי עונותיו בהופנהיים, נכלל שולץ בנבחרת העונה בבונדסליגה של המגזין קיקר.
ב-21 במאי 2019 עבר שולץ לבורוסיה דורטמונד תמורת 22 מיליון אירו, וחתם בשורותיה על חוזה לחמש שנים, כשיחד איתו הגיעו לקבוצה תורגן הזאר ויוליאן בראנדט.
בתואר הראשון שלו בקבוצה זכה שולץ כבר בתחילת ימיו בקבוצה, כשבורוסיה דורטמונד ניצחה 2-0 את באיירן מינכן במשחק הסופר קאפ הגרמני באוגוסט 2019, כששולץ משחק 90 דקות בהרכב.
שולץ היה שחקן רוטציה בדורטמונד בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה, ובעונת 2020/21 זכה עם בורוסיה דורטמונד בגביע הגרמני, אך לא שותף בגמר, בו ניצחה דורטמונד 4-1 את ר.ב.
בעונת 2022/23, לא ערך שולץ ולו הופעה אחת בקבוצה הבכירה, ושוחרר ממנה בסיום העונה.
בקיץ 2024, אחרי שנה שלמה שבה היה ללא קבוצה, חתם שולץ באנקרגוג'ו מליגת העל הטורקית.
שולץ שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ובמדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 ערך 14 הופעות, בהן הבקיע שני שערים.
בספטמבר 2018 זומן שולץ לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבכירה, וכבר בהופעת הבכורה שלו הבקיע את שער הניצחון במשחק ידידות מול פרו, בו ניצחה גרמניה 1–2 בריין-נקר ארנה.
ב-24 במרץ 2019 הבקיע שולץ שער ניצחון בדקה ה-90 במשחק בו ניצחה גרמניה 2–3 באמסטרדם ארנה את הולנד במוקדמות יורו 2020. שולץ גם בישל שער במשחק זה ללירוי סאנה.
עד לשנת 2020 ערך שולץ 12 הופעות במדי נבחרת גרמניה הבכירה, ומאז לא זומן שוב.
ניקו ולנברינק (; נולד ב-7 בינואר 1993), הידוע בשם הבמה שלו, ניקו סנטוס, הוא זמר, פזמונאי, שחקן ומפיק מוזיקלי גרמני.
ניקו ולנברינק נולד ב-7 בינואר 1993 למשפחה גרמנית של מוזיקאים בעיר ברמן.
אחותו של ולנברינק היא שחקנית ובתה גם היא שחקנית.
במהלך ילדותו התגורר ולנברינק בפאלמה דה מיורקה שבספרד.
הוא למד שם את השפות ספרדית וקטלאנית בנוסף לשפת אמו הגרמנית.
הקריירה של ולנברינק החלה דווקא בתחום המשחק, הוא כיכב בכמה פרסומות שעלו בטלוויזיה הגרמנית בין השנים 2007–2008, וגם שיחק באופרת סבון בשם "Rote Rosen" בגרמניה במהלך שנת 2015.
הקריירה המוזיקלית של ניקו החלה ביוטיוב כשהתחיל להעלות קאברים לערוץ הפרטי שלו, הוא התקדם לאחר שהצליח ביוטיוב להופיע עם מספר זמרים מצליחים מגרמניה בעולם ולאחר מכן התחיל להצליח בפני עצמו.
ב-2012, יצר מספר שיתופי פעולה כמפיק מוזיקלי עם אמנים בינלאומיים, בעיקר מארצות הברית.
הוא יצר בנוסף עוד שיתופי פעולה מוצלחים עם הדי ג'יי הגרמני רובין שולץ, ועם הזמרת שרה קונור.
פריצת הדרך שלו הייתה בשנת 2017 כשהוציא את השיר "Rooftop", השיר הצליח בכל מדינות דוברות הגרמנית ובמיוחד באוסטריה, גרמניה ושווייץ.
במהלך שנת 2018 המשיך להוציא סינגלים עד שיצא אלבומו הראשון "Streets Of Gold".
בשנת 2019 הוציא האמן את שירו "Better" יחד עם הזמרת לנה מאייר-לנדרוט, זוכת אירוויזיון 2010. השיר כבש מקומות גבוהים במצעד המוזיקה הגרמני.
מאוחר יותר באותה השנה הוציא את הסינגל "Play With Fire" שזכה גם הוא לשבחים.
בשנת 2020 הוציא שיר בשם "Like I Love You".
ב-8 במאי 2020 יצא אלבומו השני של האמן הנושא את שמו, "Nico Santos".
בינואר 2024 פורסם כי סנטוס הצטרף לצוות שחקני העונה השנייה של הסדרה "עדיין לא מתים" ככוכב אורח בתפקיד טדי.
בשנת 2025 החל לככב בבתור "דאג" בסדרה הקומית "הבוסים החדשים" לצדה של לורן גרהאם.
ניקולו "ניקו" מאניון (באיטלקית: Niccolò "Nico" Mannion; נולד ב-14 במרץ 2001) הוא כדורסלן אמריקאי-איטלקי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אולימפיה מילאנו המשחקת בליגת העל האיטלקית בכדורסל ובליגת היורוליג.
על אף שגדל בעיקר בארצות הברית, מאניון מייצג את מדינת הולדתו איטליה בתחרויות בינלאומיות.
מאניון נולד בעיר סיינה שבאיטליה, לכדורסלן האמריקאי פייס מאניון אשר שיחק אז בליגה האיטלקית.
שם בילה את ילדותו המוקדמת לפני שמשפחתו עברה לסולט לייק סיטי, יוטה, ולאחר מכן לפיניקס, אריזונה.
כבר בשנתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של "תיכון פינאקל" הצטיין מאניון, עם ממוצעים של 20.2 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים למשחק.
במהלך אותה עונה הופיע במאמר של מגזין ספורטס אילוסטרייטד, תחת הכותרת "עילוי כדורסל בן 15 (בערך-אולי)".
בעונתו האחרונה בתיכון רשם ממוצעים של 30.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים למשחק, ובסיומה זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של אריזונה.
כמו כן נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט לשנת 2019.
בשנת 2019 החל ללמוד ולשחק באוניברסיטת אריזונה.
בעונתו היחידה בליגת המכללות העמיד ממוצעים של 14.0 נקודות ו-5.3 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז "Pac-12".
באוגוסט 2021 חתם על חוזה בקבוצת וירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית.
ניקו שיי ויליאמס הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת המגן השמאלי בנוטינגהאם פורסט בנבחרת ויילס.
ויליאמס גדל במחלקת הנוער של ליברפול מהפרמייר ליג.
ב-30 באוקטובר 2019 ערך ויליאמס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ליברפול, בניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין נגד ארסנל במסגרת גביע הפוטבול ליג.
ב-24 ביוני 2020 ערך ויליאמס את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשהחליף את טרנט אלכסנדר-ארנולד בניצחון 0–4 על קריסטל פאלאס במסגרת המחזור ה-31. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך ויליאמס שש הופעות ליג.
ב-3 בנובמבר 2020 ערך ויליאמס את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את טרנט אלכסנדר-ארנולד בניצחון 0–5 על אטאלנטה במסגרת שלב הבתים לעונת 2020/2021. בעונתו השנייה בקבוצה הבוגרת ערך ויליאמס שש הופעות ליגה נוספות, והוסיף ארבע הופעות בליגת האלופות.
ב-31 בינואר 2022 הושאל לפולהאם לחצי עונה.
הוא כבש את שעריו הראשונים בקבוצה כשכבש צמד ב-5 במרץ בניצחון 1–5 על סוונסי סיטי.
בסיום העונה עלה עמה לפרמייר ליג וחזר לליברפול.
ב-11 ביולי 2022 חתם בנוטינגהאם פורסט לעונה אחת.
ב-3 בספטמבר 2020 ערך ויליאמס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס, בניצחון 0–1 על נבחרת פינלנד במסגרת ליגת האומות 2020/2021. ב-6 בספטמבר 2020 הבקיע ויליאמס את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת בולגריה, גם הוא במסגרת ליגת האומות.
ויליאמס זומן לסגל נבחרת ויילס לקראת טורניר יורו 2020.
ניקולאס "ניקו" מלמד ריבאודו (בספרדית: Nicolás "Nico" Melamed Ribaudo; נולד ב-11 באפריל 2001 בקסטלדפלס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר באלמריה.
בשנת 2013 הצטרף מלמד למחלקת הנוער של אספניול, לאחר ששיחק במחלקות הנוער של אתלטיקו וילפרנקה ושל קורנייה.
ב-17 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו באספניול ב', קבוצת המילואים של המועדון, במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
ב-29 באפריל 2019 חידש את חוזהו במועדון, עד לשנת 2023. ב-5 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצת המילואים.
בסך הכול ערך שש הופעות ליגה בעונה זו.
לקראת עונת הועלה מלמד באופן מלא לקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-4 באוקטובר 2020 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על סבאדל במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
בעונה זו, שהסתיימה בחזרתה של אספניול ללה ליגה, ערך מלמד 33 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים.
ב-31 באוגוסט 2021 קיבל את חולצה מספר 21 במועדון, שנלבשה בעבר על-ידי שחקן המועדון דניאל חארקה, שמת בשנת 2009 בעודו שחקן פעיל.
ב-3 ביולי 2024 חתם לשש שנים באלמריה.
נִיקוֹ שְׁלוֹטֵרְבֶּק הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
שלוטרבק הגיע אל מחלקת הנוער של פרייבורג בשנת 2017, לאחר ששיחק במחלקות הנוער של ו.פ.ר.
ב-9 במרץ 2019 ערך שלוטבק את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–2 על הרטה ברלין במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת 2018/19. בסך הכל ערך שלוטרבק ארבע הופעות ליגה בעונה זו, והוסיף 13 הופעות ליגה בעונת 2019/20.
ב-31 ביולי 2020 הושאל שלוטרבק למשך עונה אחת לאוניון ברלין מהבונדסליגה.
ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על קרלסרוהה במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.
ב-26 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בתיקו 1-1 נגד בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור השני לעונת 2020/21. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד בליגה במדי המועדון.
ב-2 במאי 2022, הודיעה בורוסיה דורטמונד על החתמתו של שלוטרבק, אליה הצטרף החל מעונת 2022/23.
שלוטרבק זכה עם נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21, וערך שש הופעות בטורניר.
הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 בחודש ספטמבר 2021.
ב-26 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת ישראל במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר יורו 2024.
נבחרת הטורניר באליפות אירופה עד גיל 21: 2021
ניקולאס גונסאלס איגלסיאס (בספרדית: Nicolás González Iglesias; נולד ב-3 בינואר 2002 בלה קורוניה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג.
גונסאלס גדל במחלקת הנוער של ברצלונה.
בשנת 2019 החל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון.
ב-15 באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשהחליף את סרחיו בוסקטס בניצחון 2–4 על ריאל סוסיאדד במסגרת המחזור הראשון בלה ליגה לעונת 2021/2022. ב-29 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–3 לבנפיקה ליסבון במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
ב-13 באוגוסט 2022 הושאל לולנסיה.
ב--4 בספטמבר 2022 כבש את שער בכורה שלו במועדון בניצחון 1–5 על חטאפה.
ב-29 ביולי 2023 חתם בפורטו תמורת 8.5 מיליון אירו.
ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשעלה כמחליף בדקה ה-70 בניצחון 2-1 בחוץ על מוריירנסה שבמסגרת הליגה.
כמעט שבוע לאחר מכן, פתח לראשונה בהרכב וגם הוחלף לאחר כמעט 70 דקות בניצחון הביתי 2-1 על פארנסה שאף הוא בליגה.
ב-3 בפברואר 2025 חתם גונסאלס על חוזה ל4 שנים וחצי במנצ'סטר סיטי לאחר שעבר אליה תמורת סכום של כ-60 מיליון אירו.
ב-8 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 2-1 על לייטון אוריינט במסגרת הסיבוב הרביעי של הגביע האנגלי בו גם פתח לראשונה בהרכב והוחלף לאחר 21 דקות.
ב-19 בפברואר כבש גונסאלס את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 3-1 לריאל מדריד שבמסגרת שלב הפלייאוף של ליגת האלופות לעונת 2024/2025.
גונסאלס היה חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 21.
גונסאלס הוא בנו של כדורגלן העבר פראן, ואחיינו של כדורגלן העבר חוסה רמון.
נודע, בין השאר, בספרו "ארמניה בתקופת יוסטיניאנוס" (L'Arménie à l'époque de Justinien), מחקר חשוב ומשפיע של המבנים החברתיים והפוליטיים בשלבים הראשונים של ימי הביניים בארמניה.
אדונץ נולד בשנת 1871 בשם ניקוגאיוס טר--אבטיקיאן במשפחת איכרים ארמנים בכפר ברנקוט, קרוב לסיסאן, במחוז זנגזור (כיום סיוניק) בפלך ילזבטפול באימפריה הרוסית, כיום בשטח ארמניה העצמאית.
עם אבותיו נמנה טר-אבטיק, לוחם ארמני מן המאה ה-18, אחד מבני בריתו של דוד בק
הוא למד זמן קצר בבית הספר הפארוכי של המנזר טאטב והמשיך אחר כך בסמינר התאולוגי גבורקיאן באצ'מיאדזין.
להבוף עבר לגור בטביליסי, שם למש למשך שנה את השפה הרוסית ובשנים 1892–1894 למד בגמניסה ארוסית המקומית.
הוא אימץ את שם המשפחה אדונץ, לפי אחד מאבות המשפחה, כדי להימנע מרוסיפיקציה של שם המשפחה שלו ל"טר אבטיקוב".
אדונץ הגשים את חלום להמשיך בלימודים אקדמיים הודות לנדיב אלכסנדר מנטאשוב (מנטשיאנץ).
התקבל ללימודי מזרחנות, היסטוריה ופילולוגיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג שבה היה תלמידו של ההיסטוריון והבלשן ניקולאי מאר.
אדונץ למד שם גם את השפות לטינית ויוונית.
בסתיו 1899 סיים את לימודי המזרחנות עם מדליה על עבודתו על חיי הקדושים הארמנים.
עבודת גמר זו פורסמה מאוחר יותר בשפה הצרפתית.
אחר כך בסיועו של מנטאשוב, שהה שלוש שנים (1902-1899) באירופה לצורך השתלמויות בעיקר בלימודים ביזנטיים - בין היתר, באוניברסיטת מינכן, בסורבון בפריז ובאוניברסיטת אוקספורד.
במינכן ביקר בסמינר של קרל קרומבאכר ובפריז בקורס של שארל דיל.
נסע באותה תקופה גם לוונציה, ללונדון, לפריז ולווינה .עד שנת 1901 עבד עם מאר בחקר ההיסטוריה והתרבות הביזנטית.
בשנת 1902 חזר לסנקט פטרבורג וסיים שם את התואר השני בבלשנות ארמנית.
ב-1903 שב אדונץ לקווקז, למד את השפה הגאורגית וחקר כתבי יד ארמניים במטנדראן באצ'מיאדזין.
בשנים 1903–1904 פרסם אדונץ כתב עת לספרות ולאמנות הארמנית- Banber grakanutian yev arvesti) (1903-1904))
בשנת 1908 סיים אדונץ את עבודת המסטר שלו על "ארמניה בתקופת יוסטיניאנוס" ובשנה הבאה התמנה למרצה באוניברסיטת סנקט פטרסורג.
ב-1915 סיים את הדוקטורט בפילולוגיה ארמנית עם עבודה על "דיוניסיוס התראקי ופרשניו הארמניים", המבוססת על 30 כתבי יד.
בקיץ של שנת 1916, בחסות האקדמיה הקיסרית הרוסית למדעים, יחד עם הארכאולוג אשחרבק כלנתר בימי הכיבוש הזמני של האזור על ידי הצבא הרוסי השתתף במסע החפירות הארכאולוגיות השני בוואן ובמוש.
אחרי שנה נוספת התמנה למנהל לשם כבוד של ה"מכון ע"ש לזרב" לשפות מזרחיות" במוסקבה.
אחרי מהפכת אוקטובר הצליח למנוע את העברתם של כתבי היד הארמנים מאצ'מיאדזין, ממכללת לזרב ומכנסיות מוסקבה אל הספרייה על שם אלכסנדר השלישי במוסקבה.
באביב 1920 נשלח על ידי אקדמיה הרוסית למדעים למסע מחקר ממנו לא חזר.
החליט לא לחזור לרוסיה הסובייטית ונסע ללונדון בה פרסם את ספרו "לעבר פתרון השאלה הארמנית".
ב-1921 התיישב למשך עשר שנים בפריז, שם שימש כיועץ למשלחת הלאומית הארמנית בוועידת השלום.
הוא התחתן עם הזמרת אולגה חובנתניאן.
נהנה מתמיכת של הנדבן אברהם גוסקציאנץ והמשיך בכתיבה ובהרצאות.
בשנת 1931 במרכז למזרחנות של אוניברסיטה החופשית של בריסל מיוזמת הביזנטינולוג אנרי גרגואר הוקמה קתדרה ללימודים ארמניים.
היא מומנה בעזרתם של המיליונר רוברט ורנר, של אווה זרוחי נובר, הרוזנת ד'ארסכוט-סכונהובן (בתו של בוגוס נובר פאשה, יושב ראש מייסד של האיחוד הכלל הארמנית לנדבנות) ושל הקהילה הארמנית בבריסל.
אדונץ התמנה בראש הקתדרה ולימד במסגרתה
את השפה הארמנית העתיקה ואת השפה הארמנית המודרנית, וקרא יחד עם התלמידים טקסטים מאת מחברים ארמנים עתיקים.
התמקד במיוחד בקשרים בין ארמנים לתרבות הביזנטית.
הוא שיתף פעולה עם אנרי גרגואר ועם המזרחן מריוס קאנאר ופרסמו ביחד עבודות המבוססות על השימוש במקורות בשפות שונות.
בשנת 1935 נפטרה אשתו אחרי מחלה ממושכת ואבדה זו השפיע לרעה על בריאותו.
במאי בלגיה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית.
אדונץ נשאר ללא פרנסה וחלה בשחפת.
אדונץ התאשפז באוקטובר 1941 ונפטר בינואר 1942. הוא הובא לקבורה בבית קברות בבריסל.
אחרי מותו כתבי היד שלו הועברו לפריז ונשמרו בוועד לסיוע הארמני, בעוד שספריו נרכשו על ידי הקהלה הארמנית של בריסל.
עם תלמידיו נמנו סיריל טומנוף ופיטר פאניוטיס חאראניס.
את מאמרו המדעי הראשון פרסם אדונץ בשנת 1901 בעיתון המדעי "האנדס אמסוריה".
עם מחקריו החשובים נמנו "האיכרים בארמניה העתיקה", "אמנותו של דיוניסיוס המדקדק ופרשניו הארמניים", ו"סיעות פוליטיות בארמניה העתיקה".
ספרו "ארמניה בתקופת יוסטיניאנוס" במקור ברוסית, המבוסס על תזת המסטר שלו, נחשב לאחר המחקרים החשובים ביותר בלימודים הארמניים במאה ה-20. בשנת 1970 הוא פורסם באנגלית על ידי נינה ג.
בעבודה חשובה אחרת "מסרופ משטוץ ותלמידיו לפי מקורות זרים" קבע תיארוך חדש ליצירת האלפבית הארמני בשנים 382–392, כשני עשורים לפני התאריך המסורתי 405.
הקדיש מאמרי מחקר על הטקסטים של ההיסטוריונים הארמנים מובסס חורנאצי, פאבסטוס בוזאנד, וקוריון.
בשנים האחרונות לחייו תכנן אדונץ לכתוב היסטוריה של ארמניה מתחילתה ועד למאה ה-20. הספיק לכתוב רק את הכרך הראשון שפורסם בפריז ב-1946 ותורגם לארמנית ב-1972.
ב-1965 אחרי מותו פורסם בצרפתית אוסף של מחקריו החשובים על הקשרים הארמנו-ביזנטיים.
ב-1970 ההיסטוריונית נינה גרסויאן פרסמה בתרגום אנגלי את ספרו על ארמניה בתקופתו של יוסטיניאנוס.
ספר זה תורגם לארמנית ב-1987. ספרו על סיוניסיוס התראקי והמפרשים הארמנים פורסם בצרפתית ב-1971. אחרי 1989 פורסומו הרבה מעבודותו בארמניה, כולל אוסף ב-6 כרכים (2011-2006).
בתחילת המאה ה-20 מיוזמת ממשלת רוסיה הוקמו ועדות בנוגע לשאלה הארמנית בסנקט פטרסבורג, מוסקבה וטביליסי.
אדונץ היה חבר בוועדה בסנקט פטרבורג.
מיוזמת הממשל הקיסרי אדונץ יחד עם הנציג בדומה הממלכתית הרביעית, מ.
פפג'אנוב, ביקר בסוף שנת 1912 באיסטנבול, בה פגש נציגי האליטה הארמנית המקומית.
השניים שוחחו עם בני שיחם על המצב המעורער של הארמנים בטורקיה, בהקשר מלחמות הבלקן והאידאולוגיה הלאומנית של הטורקים הצעירים.
החל מתחילת שנת 1915 עבד אדונץ במסגרת הוועד הארמני בסנקט פטרבורג והשתתף בהענקת סיוע חומרי ותמיכה מורלית לפליטים הארמנים מאנטוליה ולילדים היתומים שבקרבם.
באותה תקופה עבר הטריומוויראט של הטורקים החדשים לשלב מכריע של רצח העם הארמני בשטחי טורקיה.
יחד עם הגנרל אקופ בגרטוני, השתתף אדונץ בהקמת קורפוס צבאי ארמני ונמנה עם חברי הוועד הצבאי הארמני.
בשנים הראשונות אחרי סוף מלחמת העולם הראשונה התעניין אדונץ גם בתולדות "השאלה הארמנית" ופרסם מספר ספרים על כך, ביניהם שתי חוברות שפורסמו באנגלית ב-1918:
, "השאלה הארמנית והתוכניות הגרמניות" ו"השאלה הארמנית בהסכם סוור" שפורסם באנגלית ב-1920.
אדונץ גינה את המעצמות המערביות על ניצול מצוקת הארמנים באימפריה העות'מאנית במטרה להגביר את השפעתן באזור.
כמו כן גינה את רוסיה הסובייטית על חתימתה את הסכם ברסט-ליטובסק שהשאיר את אזורים עם אוכלוסייה ארמנית בתוך גבולות האימפריה העות'מאנית.
בשנת 1989 הוקם בסיסיאן מוזיאון להיסטוריה על שם ניקוגאיוס אדונץ.
הוצב פסל לזכרו בעיר סיסיאן.
בשנת 2000 הנפיק הדואר של ארמניה בול דואר מוקדש לאדונץ
אדונץ האשאיר מעל 120 מאמרים וספרים על ההיסטוריה והספרות של ארמניה בימי הביניים, על יחידים הארמנו-בזינטיים, על הפילולוגיה הארמנית-יוונית, על מיתולוגיה, דת ובלשנות.
J.C.) (תולדות ארמניה, מקורותיה, מהמאה ה-10 עד למאה ה-6 לפנה"ס ) עם הקדמה מאת רנה גרוסה, פריז 1946
ארמניה בתקופת יוסטיניאנוס:התנאים הפוליטיים על בסיס שיטת הנחרר
1925 - משטוץ ותלמידיו לפי מקורות זרים
ניקו היראגה הוא סקייטר מקצועי ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
היראגה נולד בסן פרנסיסקו בשנת 1997. אביו יפני ואימו אמריקאית.
היראגה מוכר בזכות משחקו בסרט "מוקסי" משנת 2021. ובסרט "חורשות את הלילה" משנת 2019.
הוא שיחק גם בסרטים "Summer of 17", "סקייט קיטצ'ן", ובסדרות הטלוויזיה "בולרז", ו-North Holywood" .
היראגה לוהק לתפקיד חוזר בסדרה הקרובה של אמזון "The Power" ובסרט הקולנוע "Hello, Goodbye, and Everything In Between".
בקליפ מופיעים גם השחקן לוקאס גייג' והדוגמנית סאלם מיטשל.
שנה סרט תפקיד הערות 2018 סקייט קיטצ'ן פטריק 2019 חורשות את הלילה טאנר 2021 North Hollywood ג'יי מוקסי סת'2022רוזלין שלום, להתראות ומה שביניהםסקוטי2024להיות גודריץ'Sweetheartsבן TBA ספינת האהבה: טייפה חאוויירFor Worseשון
שנה סדרה תפקיד הערות 2018 בולרז ניקו היראגה 3 פרקים 2023 - הווה הכוח ראיין7 פרקים טרם פורסם The Idol טרם פורסם בצילומים, תפקיד חוזר
ניקו ג'יימס גריתאם הוא שחקן ורקדן אמריקאי.
גילם את קלווין מקסוול בסדרת הטלוויזיה "פאוור ריינג'רס פלדת הנינג'ה" ואת ניק בסרט המוזיקלי "הנשף".
גריתאם נולד בוודברידג' (אנ'), וירג'יניה.
הוא למד בתיכון אוסבורן פארק (אנ').
אביו ממוצא סקוטי ואמו ממוצא קולומביאני.
גריתאם היה מתעמל בילדותו, אך נפצע בגיל שמונה, מה שאילץ אותו להפסיק לעסוק בספורט.
לאחר מכן, הוא החל לרקוד, ושאף להתחרות בתוכנית המציאות So You Think You Can Dance.
בשנת 2013 נבחן בהצלחה בעונה העשירית של התוכנית, והגיע בה לגמר.
הוא עבר ללוס אנג'לס, ולאחר מכן החל לעסוק במשחק.
בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "פאוור ריינג'רס פלדת הנינג'ה".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקומדיה המוזיקלי"הנשף" שביים וכתב ראיין מרפי עבור שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "באהבה, ויקטור".
שנה סרטתפקיד הערות 2008 From Within ילד על אופניים ללא קרדיט 2020ארוחת ערב באמריקה (אנ')דריק ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת גון הצעיר ללא קרדיט First Lady מקס הצעיר Dramarama אוסקר הנשף ניקTBASomething CasulאלכסThe Room Returns!מייק
ניקו רייס (בלוקסמבורגית: Nico Ries; נולד ב-30 ביולי 1953) הוא גנרל לוקסמבורגי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא לוקסמבורג בין השנים 2002–2008.
רייניג נולד בלוקסמבורג סיטי ב-30 ביולי 1953. לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא לוקסמבורג.
הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית הבלגית בבריסל, וב-1977 חזר ללוקסמבורג.
מאז ועד 1994 פיקד על יחידות קטנות בצבא לוקסמבורג, ולאחר מכן הועבר למלא תפקידין בכירים במטה הכללי.
למשך תקופה קצרה הוא הוצב ביוגוסלביה.
ב-28 בינואר 2002 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) עד פרישתו ב-15 בינואר 2008.
ניקולאס "ניקו" ויליאמס ארתואר (בספרדית: Nicholas "Nico" Williams Arthuer; נולד ב-12 ביולי 2002 בפמפלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי ממוצא גנאי המשחק בעמדות הקיצוני וקשר הכנף בקבוצת אתלטיק בילבאו מהלה ליגה ובנבחרת ספרד.
ויליאמס נולד בפמפלונה בחבל הבאסקים שבספרד להורים גנאים מבקשי מקלט ממלחמת האזרחים הליברית הראשונה.
אחיו הגדול הוא כדורגלן אתלטיק בילבאו ונבחרת גאנה, איניאקי ויליאמס.
ויליאמס גדל במחלקות הנוער של אוססונה ואתלטיק בילבאו.
ב-24 בספטמבר 2022 ערך ויליאמס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בהפסד 1–2 לנבחרת שווייץ במסגרת ליגת האומות 2022/23.
ב-17 בנובמבר 2022 הבקיע ויליאמס את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת ירדן במשחק ידידות לקראת מונדיאל 2022.
ב-20 ביוני 2024 שיחק ויליאמס מול נבחרת איטליה בשלב הבתים של יורו 2024 וזכה בשחקן המשחק.
ב-30 ביוני, במשחק שמינית הגמר היורו וויליאמס הבקיע והוסיף בישול בניצחון 4-1 על גאורגיה.
ב-14 ביולי 2024, במשחק הגמר, בו ניצחה ספרד את אנגליה 1-2, הבקיע את השער הראשון לזכות ספרד.
שער החודש בלה ליגה: אוגוסט 2023 (יחד עם גורקה גורוזטה), דצמבר 2023 (יחד עם אינייגו לקואה)
נבחרת הטורניר של היורו: 2024
ניקולס ווקר הוא סופר אמריקאי ויוצא צבא ארצות הברית שישב בכלא בגין שוד בנק.
רומן הביכורים הסמי-אוטוביוגרפי, "צ'רי" שכתב בעודו מרצה 11 שנות מאסר, פורסם ב-14 באוגוסט 2018. הספר עובד לסרט באותו שם שיצא ב-2021.
בשנים 2005–2006 שירת ווקר כחובש צבאי ביחידת חיל רגלים בעיראק.
במסגרת תפקידו הוא ביצע יותר מ-250 משימות בשטח האויב.
לאחר שחזר לחיים האזרחיים הוא סבל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית שלא אובחנה.
ווקר היה בדיכאון ובטראומה והתמכר להרואין ולאוקסיקודון.
כדי לממן את ההתמכרות שלו לסמים הוא שדד עשרה בנקים ברחבי קליבלנד בטווח של ארבעה חודשים, החל מדצמבר 2010. הוא נעצר באפריל 2011, הודה באשמה ב-2012 ונידון למאסר של אחת עשרה שנים.
ב-2013, בזמן שהותו במוסד הכליאה הפדרלי באשלנד, קנטקי, צוין שמו באתר החדשות "BuzzFeed".
זה הוביל להתכתבות עם מתיו ג'ונסון, מוציא לאור בעיתונות העצמאית "Tyrant Books".
ג'ונסון שלח לווקר ספרים ועודד אותו לכתוב על חייו.
הוא בילה כמעט ארבע שנים בכתיבה.
הרומן "צ'רי" פרי עטו ראה אור בהצאת הספרים "אלפרד א.
קנופף" והוא עוסק ב"זוועות המלחמה וההתמכרות".
ברומן הסמי-אוטוביוגרפי, צעיר נושר מהקולג' ומתגייס לצבא.
הוא חוזר הביתה שמצבו ירוד, מתמכר לאופיאטים ומתחיל לשדוד בנקים.