tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך שיחקה בתיאטרון חיפה ("האגם המוזהב", "תופרות", "ראש משוגע"), בתיאטרון באר שבע ("ילד משלי"), ובתיאטרון לילדים ולנוער ("תיבת נוח")
וכן בפרינג' בהפקות "מעופפי רשפון 2" (בצ"א), "גוויותי ורבותי" (המעבדה),"אני רוצה לבקש סליחה" (תמונע),"ראיון עבודה" (זוכה פרס תיאטרון קצר 2006) "בל בוי", "הפלגה אחרונה" (צוותא), "פרייבט קולקשן" (תמונע)
בין השנים 2008–2013 שבה לתיאטרון הקאמרי ושיחקה בין השאר בהצגות "שמו הולך לפניו" (קופרודוקציה עם תיאטרון חיפה) "הנפש הטובה מסצ'ואן" ו"אורזי מזוודות" (בתפקיד בלה), ובבהפקה הבינלאומית "נשות טרויה" – קופרודוקציה יפנית-ישראלית של הקאמרי עם הטוקיו מטרופוליטן בבימוי יוקיו נינאגאווה.
בנוסף לעבודתה בתיאטרון, השתתפה מורה-מטלון בסרט הקולנוע "ארץ חדשה", בסרט "פיתוי".
ב-2016 שיחקה בסרטה של רמה בורשטין "לעבור את הקיר" וב-2019 בסרט הקומי "המחשמלים".
בטלוויזיה שיחקה בתוכניות ובסדרות "זהו זה!", "רצח מצלמים", "המקום", "קוויקי", בסיטקום "ג'וני" בתפקיד שרה'לה, ובסדרה "חשופים", בתפקיד כתבת התרבות תחיה קריסטל.
בשנת 2011 השתתפה בעונה השנייה של "עספור" בתפקיד אמא של קצר.
באותה שנה השתתפה גם בסדרה "חברות".
משנת 2014 משחקת בתיאטרון החאן הירושלמי בין השאר בהצגות "הצוענים של יפו", "הנשים העליזות מווינדזור", "כנרת כנרת", "הדוד וניה", "בדמי ימיה", "נושים" (בתפקיד טקלה), "אוי אלוהים" (בתפקיד אלה),"סיפור על אהבה וחושך".
בשנת 2018 השתתפה בסדרה "שלטון הצללים", בתפקיד כוכבה קרסנטי.
ב-2020 שיחקה בסרט "שאיפה לחיים" לצדו של שלמה בר אבא בתפקיד ד"ר רותי מולכו, הסרט יצא בשנת 2022.
בשנת 2022 יצאה הסדרה "העיר הטובה" בה השתתפה בתפקיד מטפלת המרה.
+שנהפרויקטתפקידבמאיהערות1994ארץ חדשהקרובת משפחהאורנה בן דורתפקיד אורח2002פיתויסיגלערן ריקליס2016לעבור את הקיראמא של שימירמה בורשטין2019המחשמליםדליה קמחי-תבלבועז ארמוני2022שאיפה לחייםד"ר רותי מולכומתן גוגנהיים
שנהפרויקטתפקידהערות1995זהו זה!תפקידים שוניםתפקיד אורחייסורי אפריםמוכרת נעלייםתפקיד אורח1996מר מאנירצח מצלמים2002–2003ג'ונישרה'לה2007–2012קוויקיאלונה2008חשופיםתחיה קריסטלהמקוםמיכלרמזורהמורה של דניאלתפקיד אורחאולי הפעםניצה2008–2009חשופיםתחייה קריסטלתפקיד משני2009פולישוקאריאנהתפקיד אורח2011עספוראמא של קצרעונה 2חברותאביגילעונה 12018שלטון הצלליםכוכבה קרסנטי2022העיר הטובהמטפלת המרה
אודיסיאה היה כתב עת ישראלי שעסק ב"במחשבות, רעיונות, דילמות וויכוחים המתקיימים בחזית העשייה המדעית והפילוסופית העכשווית", כהגדרתו.
כתב העת, בעריכת העיתונאי שמואל שם-טוב ובהוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים וחברת טבע, החל לצאת באוקטובר 2008 והופיע ארבע פעמים בשנה עד אוקטובר 2015, אז ראה אור הגיליון ה-29 והאחרון.
בגיליונות המגזין ניתן היה למצוא כתבות מפרי עטם של בכירי אנשי האקדמיה, ההגות והמדע בישראל.
מגזין "אודיסאה" קיבל את השראתו מכתב העת "מחשבות", שיצא על ידי חברת IBM בעריכת צבי ינאי.
שמואל שם-טוב ומנהלת התקשורת הגלובאלית של טבע, אילה מילר, שכנעו את המנכ"ל שלמה ינאי ואת מנחם מגידור, נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים להוציא את העיתון לפועל, והוא יצא כמיזם משותף לשני הגופים.
האודיסיאה נחשבת לקונסולת המשחקים הראשונה בעולם.
האודיסיאה הודגמה ב-24 במאי 1972 ויצאה בצפון אמריקה באוגוסט של אותה שנה, שלוש שנים לפני יציאת קונסולת הפונג הביתית של אטארי.
האודיסיאה תוכננה על ידי ראלף ח.
בייר, שהחל לעבוד על האודיסיה בשנת 1966, והיה לו אב-טיפוס עובד בשנת 1968. אב-טיפוס זה, הנקרא "תיבת בראון", נמצא במכון סמית'סוניאן של המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית בוושינגטון.
בשנת 2009, אתר אינטרנט למשחקי מחשב בשם IGN נתן לאודיסיאה את המקום ה-25 ברשימתו על "25 קונסולת משחקי הווידאו הטובות בכל הזמנים".
האודיסיאה מוצגת כיום בחיפה, במוזיאון לתולדות המחשב בישראל.
אודיסיאה שווקה לראשונה באוגוסט 1972. עם זאת, המכירות של הקונסולה נפגעו על ידי שיווק רע של מגנבוקס.
נוסף על כך, רבים מהצרכנים האמינו כי האודיסיאה תעבוד רק על טלוויזיות של מגנבוקס.
מסיבה זו, לרוב קונסולות ה"פונג" המאוחרות הייתה את הכותרת: "עובד על כל מסך טלוויזיה, שחור-לבן או צבע".
מגנבוקס תבעו את חברת משחקי המחשב אטארי על הפרת פטנט בעיצוב של אטארי בגרסה שלהם של המשחק פונג, בטענה שהיא דומה לעיצוב של משחק הטניס באודיסיאה.
במהלך העשור תבעו מגנבוקס חברות אחרות כגון מאטל, Activision ו-Coleco .
בשנת 1985, תבעה נינטנדו את מגנבוקס וניסתה לפסול את הפטנטים שברשותה באומרה כי משחק הווידאו הראשון נקרא "טניס לשניים" והוא נוצר על ידי וויליאם היגנבוטום בשנת 1958. בית המשפט קבע כי במשחק לא השתמשו באותות וידאו ולכן הוא לא יכול להיחשב משחק וידאו.
נינטנדו נאלצה לשלם תמלוגים לחברה Sanders Associates.
בייר המציא את הצעצוע הקלאסי סיימון (משחק) עבור מאטל ב-1978. מגנבוקס שחררו מספר קונסולות פונג משלהם מאוחר יותר תחת השם Odyssey (ללא שימוש ב"מחסניות") ובשלב מסוים הוציאו את המודל הבא, ה-Odyssey 2, שיצא ב-1978.
בעוד אספנים רבים רואים את הקונסולה כאנלוגית ולא דיגיטלית, (בגלל תוספת של מעגלים אנלוגיים עבור הפלט, שליטה במשחק, ועקב שימוש ברכיבים בדידים), אף על פי שבייר אמר שהוא רואה את האודיסיאה כדיגיטלית.
אותות אלקטרוניים החליפו בין החלקים השונים (יצירת הכדור והשחקנים למשחק פונג, גנרטורים מסונכרנים, וכדומה) הם בינאריים.
המשחקים וההיגיון עצמו מיושמים בעזרת DTL, רכיב דיגיטלי המשמש לעיצוב באמצעות בדידים טרנזיסטורים ודיודות.
המערכת מופעלת על ידי סוללות.
לאודיסיאה חסרה יכולת קול, דבר שתוקן עם "מערכות פונג" מספר שנים מאוחר יותר, כולל קונסולות פונג מבית מגנבוקס.
בייר הציע תוספת המאפשרת לאודיסיאה יכולת קול, אך הרעיון נדחה בשנת 1973.
האודיסיאה משתמשת בסוג של אחסון נשלף.
המעגלים המודפסים על כרטיס זה מוכנסים לתוך חריץ.
כרטיסים אלה דומים ל"מחסניות" שקונסולות כמו NES השתמשו בהן.
כרטיסים אלה אינם מכילים שום רכיבים אבל יש בהם סדרה של מגשרים בין הפינים של מחבר הכרטיס.
מגשרים אלה מקשרים פקודות היגיון שונות וגנרטורים על מנת לייצר את היגיון המשחק הרצוי כפלט על רכיבי המסך.
המערכת נמכרה עם כיסויי פלסטיק שקופים שמטרתם לדמות גרפיקה צבעונית, אך רק שני גודלי טלוויזיה נתמכו.
חלק מן הכיסויים הללו יכלו לשמש גם עם "מחסניות" זהות, אך עם חוקים שונים למשחק.
כיסויים נוספים נמכרו עם קוביות, אסימוני פוקר ויריעות ציון כדי לסייע לשמור על התוצאות, כדי לדמות משחקי קלפים והימורים מסורתיים.
בישראל שווקה הקונסולה עם קלפים שתורגמו לעברית.
קלפי המשחק Simon Says, תורגמו ל-"שמעון אמר".
מלבד זאת לא נערך שינוי בשאר המשחקים.
בייר גם הציע את הרעיון של "מחסניות פעילות" המכילות רכיבים אלקטרוניים נוספים וכך מאפשרות הוספת תכונות משחק נוספות כגון אפקטים קוליים, שינוי מהירות הכדור, וכדומה.
עם זאת, הרעיון לא תפס עניין.
בדיעבד, כל ROM מבוסס "מחסניות" נדרש לשלם תמלוגים לחברה אליה הגיש בייר את הפטנט "מחסניות פעילות", Sanders Associates.
אודיסיאה נועדה גם כדי לתמוך בהרחבה, "רובה האור" המסחרי הראשון למשחק בשם "Shooting Gallery".
רובה זה זיהה את האור ממסך הטלוויזיה, אך ירייה על מקור אור אחר עדיין נחשבה כ"ירייה".
כמו כן, בייר עיצב משחק גולף, בו כדור גולף קבוע לחלק העליון של הג'ויסטיק.
השחקן יפגע בו באמצעות אלת גולף מפלסטיק.
רעיון זה עניין את החברה, אשר לקחה את אב הטיפוס, אשר תוכנן בתחילה לשחררו כהרחבה לאקדח, אבל בסופו של דבר אב-טיפוס זה מעולם לא שוחרר.
אודין הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #85 מאוקטובר 1962, פרי עטו של הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
דמותו מבוססת על פי האל אודין מהמיתולוגיה הנורדית.
אודין הוא בנם של בור, אחד מאלי אסגארד הראשונים, ובֵּסְטְלַה, ענקית כפור.
הועלה הטיעון כי בור יצר את בני האדם כיוון שהרגיש שהעולם בודד וגלמוד בהיעדרם.
אולם, בזעמו הוא גם יצר את האיומים השונים שרדפו אחר האנושות.
בעזרת אחיו, אודין הצעיר הביס את שד השאול סירטיר, אך אחיו נהרגו בידי השד וכוחותיהם עברו לאודין.
אודין כרת ברית עם הטרולים וכלא את השד במעמקי כדור הארץ למשך עידנים.
בהמשך, הוא הופך לשליט אסגארד ומתאהב בגאיה.
השניים מביאים לעולם את אל הרעם תור, משום שאודין חפץ בבן אשר יהיה חזק גם באסגארד וגם בכדור הארץ.
אודין הוא גם אביו המאמץ של לוקי, ילד בעל דם ענקי הכפור שאביו לאופי נהרג בקרב בידי אודין.
חרף כוונותיו הטובות של אודין, בניו הופכים לאויבים מרים.
אודין הוא גם אביו של בלדר מאשתו פריגה, מה שהופך את בלדר לאחיו החורג של תור.
העניין הרב שתור רוחש למידגארד (השם האסגארדי לכדור הארץ) מפריע לאודין, שנוטל את כוחותיו של תור כעונש בשלושה מקרים לפחות.
אולם, תור מקבל עליו את מרותו של אביו, ואומץ ליבו ואצילותו הרבה משכנעים את אודין לשחזר את כוחותיו של בנו.
כשליטו ומגינו של העם האסגארדי, אודין היה מעורב במספר משברים שאיימו על שלומה של אסגארד, ולעיתים גם כדור הארץ.
דמותו של אודין זכתה לעיבודים שונים בנוסף לקומיקס.
הדמות הופיעה ב"האוונג'רס: סדרת האנימציה" בדיבובו של קלנסי בראון, וב"שומרי הגלקסיה" ו"האלק וצוות הריסוק" בדיבובו של פרנק ולקר.
את הדמות בסרט ההנפשה "תור: ממלכת האלים" מתוך סדרת הסרטים "Marvel Animated Features" דיבב כריסטופר בריטון.
בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור", "תור: העולם האפל" ו"תור: ראגנארוק" דמותו גולמה בידי השחקן אנתוני הופקינס.
אודינה (באיטלקית: Udine; בסלובנית: Videm; בפורלן: Udin) היא עיר בצפון-מזרח איטליה, במחוז האוטונומי פריולי-ונציה ג'וליה, ובירת נפת אודינה.
בסוף 2012 מנתה אוכלוסיית העיר 100,514 תושבים.
העיר ממוקמת באזור ונטיה ההיסטורי.
מקור העיר הוא במצודה שבנו חייליו של אטילה ההוני כבסיס קדמי, לאחר שהחריבו עד עפר את העיר אקוויליה בשנת 453. בשנת 1420 נכבשה העיר על ידי הרפובליקה של ונציה והפכה לעיר השנייה בגודלה ברפובליקה.
אודינה נשארה בשליטה ונציאנית עד שנת 1797, כשנחתם בסמוך לעיר הסכם קמפו פורמיו.
לאחר שליטה צרפתית קצרה, הפכה העיר לחלק מממלכת לומברדיה-ונציה בין השנים 1815–1866. משנת 1866 עד 1946 הייתה העיר שייכת לאיחוד איטליה וממלכת איטליה.
בעיר פועלים מפעלים של תעשיות מכניות ותעשיית הפלדה.
כמו כן קיים בעיר מפעל לייצור בקבוקים של חברת קוקה-קולה.
ה"אוניברסיטה של אודינה" נוסדה ב-1978 ולומדים בה 17 אלף סטודנטים.
היא נבנתה כחלק מתוכנית השיקום של פריולי לאחר רעידת האדמה בשנת 1976. המטרה הייתה לספק לקהילת פריולי מרכז עצמאי להשתלמות במחקרים מדעיים ותרבותיים, כמו כן זהו מרכז חשוב ללימודי שפת הפורלן.
האוניברסיטה מעורבת באופן פעיל בפרויקטים של תלמידים והחלפת צוות עם אוניברסיטאות באיחוד האירופי, אוסטרליה וקנדה, ועוסקת כיום בשיתוף פעולה הדוק עם מספר אוניברסיטאות ממזרח אירופה ומדינות אחרות שאינן באיחוד האירופי.
תחנת הרכבת של אודינה היא אחת החשובות במחוז, עם 7.6 מיליון נוסעים בשנה.
כשני קילומטרים דרומית לעיר פועל שדה תעופה אזרחי בשם "אודינה-קאמפופורמידו", המשמש לתיירות וטיסות פנים-ארציות.
בענף הכדורגל מייצגת את העיר קבוצת אודינזה (הידועה בכינוי "הזברות הקטנות") בליגה הבכירה במדינה שהשתתפה בשנת 2006 בליגת האלופות.
בענף הכדורסל פועלות מספר קבוצות בליגה השנייה והשלישית, כשההישג הגבוה ביותר הוא ההגעה של קבוצת ליברטס אודינה לגמר הגביע האיטלקי בכדורסל בשנת 1974. העיר אירחה את אליפות אירופה בג'ודו לנשים בשנת 1980.
נפת אוּדִינה (באיטלקית: Provincia di Udine) הייתה נפה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבאיטליה.
בירתה של הנפה הייתה העיר אודינה.
הנפה גבלה באוסטריה בצפון, בסלובניה ובנפת גוריציה במזרח, ובנפת בלונו ובנפת ונציה שבמחוז ונטו ובנפת פורדנונה שבמחוז פריולי-ונציה ג'וליה במערב.
ב-6 במאי 1976 הכתה בנפת אודינה רעידת אדמה בעוצמה של 6.4 בסולם ריכטר.
לאחר רעידת האדמה שהרסה את נפת אודינה, נבנתה הנפה מחדש.
אודינת מלך תדמור (בארמית: 𐡠𐡣𐡩𐡮𐡶; בלטינית: Septimius Odaenathus, ספטימיוס אוֹדַיינתוּס; ערבית: أذينة Uḏaina; בערך 220–267 לספירה) היה מייסד שושלת של האימפריה התדמורית קצרת הימים, שמרכזה היה בתדמור שבסוריה.
מ-260 עד 267 החזיק בתואר מלך פלמירה.
ספטימיוס אודיינתוס נולד בשנת 220 בשם המקומי אדינת בן נצור.
אביו, ספטימיוס הייראנס, היה בן למשפחה מיוחסת מפלמירה, בעלת קשרים הדוקים עם רומא, והחזיק כבר בתואר הרומי הבכיר vir clarissimus ואף בתואר סנטור.
בשנת 249 גם אודיינתוס נשא תואר של סנטור רומאי.
בתחילת שנות ה-50 שימש בתפקיד האקסרכוס , המושל המקומי של פלמירה.
בשנת 258 נשא את התואר "מלך פלמירה", לצד מעמד של קונסול מוסף רומאי.
לאחר מכן הוענק לו מעמד של לגט קיסרי בדרגה של קונסול על סוריה.
בשנת 261 כבש אודיינתוס את אֶמֶסֶה, עליה הטיל מצור בשל התבצרות קוויאטוס בה.
הקיסר גליאנוס העניק לו את התארים הרומאיים הבכירים DUX ROMANORUM, אימפרטור ו-CORRECTOR TOTIUS ORIENTIS.
בשנת 266 הוביל מסע לקטסיפון וכבש אותה.
אודיינתוס נרצח בסתיו 267, בעת מסע להרקליאה פונטיקה.
ההשערות הן כי נרצח בסוריה או באנטוליה.
אודיינתוס נזכר בין "שלושים הטיראנים" שמונה ה"היסטוריה אוגוסטה".
לאודיינתוס היה בן בשם הרודס־הרודיאנוס, מאשתו הראשונה, ששמה לא נודע.
בשנת 258 נישא לאשתו השנייה, זנוביה, ובניהם היו הרניאנוס, טימולאוס ווהבאלת (וַבּאלתוס).
אודיינתוס רצה שיורשו בשלטון יהיה בן אשתו הראשונה, אולם בני משפחת זנוביה סברו אחרת.
לאחר רציחתו של אודיינתוס, זנוביה נטלה לידיה את השלטון וניהלה מדיניות שונה מזו של בעלה.
מדיניותה נועדה להביא להשתחררות מוחלטת מתלות בשלטון הרומי ואף ניסיון להרחיב את גבולות שלטונה העצמאי.
אודינת מכונה במקורות היהודיים "בן נצר".
"נצור" מתועד בכתובות תדמוריות כאחד מאבות השושלת התדמורית.
באיגרת רב שרירא גאון מסופר על פפא בן נצר, שליט תדמור, שהחריב את נהרדעא בשנת תק"ע למניין השטרות, שהיא שנת ד'י"ט, 258–259 לספירה.
עם זאת יחיעם שורק סבור, בניגוד למקובל עד אליו בספרות המחקר, שפפא בר נצר שהחריב את נהרדעא אינו אודינת המפורסם אלא נסיך השייך לשושלת הזאת.
התלמוד מביא את בן נצר כדוגמה למצב ביניים בין מלך וליסטים, ובכך מיישב סתירה בין ברייתות.
ההלכה קובעת שאשת איש שנבעלה אסורה לבעלה אלא אם כן היה זה אונס.
ברייתא אחת טוענת שאישה שנשבתה בידי מלכות ונבעלה מותרת לבעלה ואם נשבתה בידי ליסטים אסורה לבעלה, וברייתא אחת גורסת ההפך.
התלמוד מתרץ שהמקרה בו אסורה לבעלה הוא כאשר השובה הוא בן נצר, כלומר מצב ביניים בין מלכות לליסטות, מקור אחד מתייחס לזה כאל ליסטים ומקור שני מתייחס לזה כאל מלכות.
רש"י מבאר ש"בן נצר - לסטים היה ולכד עיירות ומלך עליהם ונעשה ראש לסטים" והסיבה שאישה שנשבתה לו אסורה לבעלה היא "סברה מינסב קא נסיב לה (=הוא נושא אותה לאישה) ונבעלת ברצון".
במדרש בראשית רבה מופיע בן נצר כפרשנות לאחת מהקרניים של החיה הרביעית בחלום דניאל.
המדרש מפרש את תפילת יעקב, "הצילני נא מיד אחי מיד עשו", כתפילה לעתיד על הצלת צאצאי יעקב מצאצאי עשו.
בדברי חז"ל צאצאי עשו הם רומא העתיקה והנצרות והם הנמשל של החיה הרביעית בחלום דניאל.
מדברי המדרש מסיק הרמב"ן שבן נצר היה בזמן האימפריה הרומית, שהיא תקופת החיה הרביעית.
הרמב"ן העלה השערה שהוא נבוכדנצר אך דחאה לאור דברי המדרש.
אודין היא תוכנה ייעודית לעדכון קושחת טלפונים חכמים מתוצרת סמסונג המריצים את מערכת ההפעלה אנדרואיד.
התוכנה לא יועדה לשחרור לציבור וסמסונג מעולם לא התייחסה אליה או הזכירה את קיומה.
קיימת השערה לפיה התוכנה הודלפה בטעות על ידי אחד מעובדי החברה.
התוכנה זמינה עבור מערכת ההפעלה Microsoft Windows בלבד ואינה נתמכת במערכות הפעלה אחרות, למעט הסבתה עבור מערכת ההפעלה MacOS על ידי תוכנת Wineskin.
בתוכנה ישנן חמש אפשרויות צריבה:
PDA או AP - מחיצת מערכת ההפעלה המכונה ROM, או צריבת Recovery - מערכת הפעלה מקבילה מינימלית לביצוע התאוששות מכשל ופעולות נוספות.
אופציה זו שימושית לחילוץ המכשיר ממצב בריק 'רך', הנובע מבעיה במערכת ההפעלה.
כמו כן ניתן לצרוב קבצים המכילים סקריפטים וכלים לביצוע פעולות שונות כגון קבלת גישת רוט.
Phone או CP - קושחת רכיב התקשורת הסלולרית, המכונה מודם או רדיו על שם הרכיב.
CSC - קובץ התאמת תוכנה לצרכן המקומי שהיבואניות ומפעילות הסלולר נוהגות להתקין על מכשירי לקוחותיהן.
התוספת עשויה להכיל שינויי עיצוב והגדרות, אפליקציות שונות, והגדרות נקודת הגישה לאינטרנט של המפעילה.
גרסאות מערכות ההפעלה לכל דגם מסווגות לפי קוד המדינה או המפעילה הסלולרית אליו הוא מיועד.
לדוגמה, קוד הקושחה המיועדת למכשירי הסלולר המשווקים על ידי סאני יבואנית סמסונג בישראל הוא ILO, וקודי הקושחות הייעודיות למכשירים הנמכרים ברשתות פרטנר, סלקום ופלאפון הם PTR, CEL ו-PCL בהתאמה.
Bootloader או BL - מנהל האתחול, תוכנית קטנה במיקום מוגדר באחסון המכשיר המורצת בהפעלתו ואחראית על טעינת מערכת ההפעלה ומצבי תפקוד נוספים.
כשל בצריבתה תביא למצב בריק מלא, שאינו הפיך באמצעות ציוד ביתי.
PIT - טבלת מחיצות זיכרון האחסון.
בדרך כלל נצרב אוטומטית עם צריבת מערכת הפעלה, אך לעיתים יש לצרבו בנפרד.
שינוי המחיצות על פיו אינו מבוצע כל עוד אפשרות Re-Partition (חלוקת מחיצות מחדש) אינה מסומנת.
אודליה יקיר (נולדה ב-5 ביולי 1978) היא מנטורית להעצמה אישית, שחקנית, עיתונאית, תסריטאית ויוצרת טלוויזיה ישראלית.
נולדה בזכרון יעקב וגדלה שם עד גיל 12. לאחר מכן, עברה עם משפחתה לחדרה.
את שירותה הצבאי סיימה אודליה בדרגת סגן, כקצינת כושר קרבי וקליעה.
עם שחרורה מצה"ל, ובמקביל להדרכת קבוצות תיירים יהודים מארצות הברית מטעם הסוכנות היהודית, החלה בלימודי תואר ראשון במנהל עסקים ותקשורת באוניברסיטה העברית.
בשנים 2003-2005 עבדה כדיילת אוויר בחברת אל-על.
בשנת 2006 החלה אודליה ללמוד בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי", במקביל לעבודתה כעיתונאית כושר במגזין הבריאות "מנטה".
החלה את הקריירה העיתונאית שלה בשנת 2000 ככתבת הכושר והבריאות של מגזין "מנטה".
בשנים 2006–2007 כתבה טור בשם "יומנה של דיילת" באתר נענע10. בשנת 2008 כתבה טור בשם "יומנה של שחקנית" באתר Mako.
מאז 2014, היא כותבת את המדור "אודליה בדרכים" בבמוסף "שישבת" של "ישראל היום" ובנוסף, משמשת פובליציסטית במדור הדעות היומי של העיתון.
עוד במהלך לימודיה בבית הספר למשחק השתתפה במספר רב של פרסומות: בין היתר לסנו ושופרסל.
בשנת 2009 שיחקה בסרט "עג'מי" שהיה מועמד לאוסקר הזר בתפקיד שלי, כמו גם בסרט "דמעות של חול" שהיה מיועד למגזר הדתי-חרדי.
בשנת 2012 הגישה פינת סטנד-אפ בתוכנית של רשת "שישי עד הגג" ומיד לאחר מכן הצטרפה כחברת פאנל לתוכנית הבידור "צחוק מעבודה".
בנוסף, כיכבה בתוכנית-הבת של "צחוק מעבודה" "הכיתה הטיפולית".
בשנת 2013 הגישה פינת אקטואליה קומית בתוכנית "מדברים על זה" בהנחיית שי גולדן.
משנת 2007 ועד שנת 2015 הופיעה במופעי סטנד-אפ ואף הייתה שייכת ל"צוות הבית" של מועדון הקאמל קומדי קלאב.
יקיר הופיעה גם באנגלית, בפני קהילות יהודיות ואמריקאיות, במועדוני סטנד-אפ בניו יורק ובאולמות תיאטרון בלוס אנג'לס, מיאמי וטורונטו.
במקביל, הנחתה כנסים שונים בשילוב הומור.
החל משנת 2016 יקיר מלמדת שימוש אפקטיבי בהומור לצורך השגת מטרות בחיים, לצד הדרכת העברת מצגות ונאומים, תוך התגברות על פחד קהל.
אודיסאס ולחודימוס הוא כדורגלן יווני-גרמני המשחק בעמדת השוער בסביליה מהלה ליגה בהשאלה מניוקאסל יונייטד ובנבחרת יוון.
ולחודימוס נולד בשטוטגרט שבגרמניה, והצטרף למועדון המקומי שטוטגרט בגיל צעיר.
ב-25 בפברואר 2012 עוד לפני שמלאו לו 18 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של שטוטגרט.
ובסיום העונה חתם על חוזה מקצועני ראשון בקבוצה הבוגרת, שהיה תקף עד יוני 2015. ולחודימוס שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון ואת הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה ערך רק ב-29 באוגוסט 2015. ובסך הכל שותף ולחודימוס רק ב-3 משחקים במדי הקבוצה הראשונה של המועדון בכל שנותיו שם.
ב-26 ביוני 2016 חתם ולחודימוס על חוזה בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית.
ב-18 במאי 2018 חתם ולחודימוס על חוזה ל-5 שנים בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
ב-31 באוגוסט 2023 חתם ולחודימוס על חוזה ל-4 שנים בנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג.
ב-5 בנובמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמיירליג ואף שמר על רשת נקייה בניצחון 2–0 על אסטון וילה.
ב-1 ביולי 2024 חתם ולחודימוס בשורות ניוקאסל יונייטד מפרמייר ליג.
ניוקאסל שילמה עבורו 20 מיליון ליש"ט לנוטינגהאם פורסט הסכום הגבוה ביותר שהיא שילמה אי פעם עבור שוער.
ב-12 באוגוסט 2025 הושאל ולחודימוס לסביליה מהלה ליגה עד לתום העונה.
ולחודימוס ייצג את נבחרות גרמניה בגילים הצעירים.
ב-15 במרץ 2017 לאחר שהפך לשוערה הראשון של פנאתינאיקוס הוא זומן לייצג את נבחרת יוון עד גיל 21. ב-9 בנובמבר 2018, ארבעה ימים לאחר שפיפ"א אישרה בקשתו של ולחודימוס לייצג את הנבחרת הבוגרת של יוון.
זומן ולחודימוס לקראת צמד המשחקים של הנבחרת נגד אסטוניה ופינלנד במסגרת ליגת האומות.
ב-15 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון בניצחון 1–0 על פינלנד.
נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2017.
אודינצובו היא עיר והמרכז המנהלי של מחוז אודינצובסקי במחוז מוסקבה, שברוסיה.
הכפר אודינצובו הוקם ב-1470 על ידי אציל המכונה אנדריי אודינץ (ששמו האמיתי היה אנדריי דומוטקאנוב).
עבור השירות הגדול לדמיטרי דונסקוי הוענקו לו אדמות מדרום-מערב מוסקבה.
מעמד העיר הוענק לאודינצובו בשנת 1957.
במסגרת החטיבות המינהליות משמשת אודינצובו כמרכז המינהלי של מחוז אודינצובסקי.
בתור חלוקה מנהלית, הוא, יחד עם תשעה עשר יישובים כפריים, שולבו בתוך אודינצובסקי כחלק מהעיר אודינצובו.
כחטיבה עירונית, העיר אודינצובו מאוגדת במחוז העירוני אודינצובסקי בתור "היישוב העירוני אודינצובו".
סמל העיר אודינצובו מראה צבי לבן, המייצג ניקיון וטהרה.
הצבי יושב לכיוון מערב ומביט מזרחה.
מועדוני הכדורעף של אודינצובו איסקרה (גברים) וזארצ'י (נשים) היו שניהם אלופי רוסיה בעבר.
שחקנים גברים ונשים רבים בקבוצות הכדורעף הלאומיות ברוסיה גדלו, או שיחקו או אימנו באודינצובו.
"ארמון הקרח", או טבעת ההחלקה על קרח אודינצובו, תואר כ"זירת הקרח הטובה ביותר" על ידי שחקני הוקי הקרח סובייטים לשעבר במהלך ביקור גביע סטנלי בשנת 2004.
ברובע באקובקה בעיר ממוקם מתקן האימונים של מועדון לוקומוטיב מוסקבה.
בפברואר 2021 התמקמה כאן קבוצת "קראסאבה"" שהוקמה על ידי יבגני סאבין.
אודינצובו היא ביתה של כנסיית גרבנבסקאיה, אייקון אם האלוהים שנבנתה בשנת 1802.
אודינצובו חתומה על הסכם ערים תאומות עם:
אודיסיאה היא מיני-סדרה מיתולוגית-הרפתקאות אמריקאית משנת 1997, המבוססות על השיר האפי היווני העתיק מאת הומרוס, האודיסיאה בבימויו של אנדריי קונצ'לובסקי, המשרדים שודרו בשני חלקים החל מ־18 במאי 1997 ב־NBC.
הוא צולם במלטה, טורקיה, חלקים מאנגליה, ובמקומות רבים אחרים סביב הים התיכון, שם מתרחש הסיפור.
צוות השחקנים כולל את ארמנד אסנטה, גרטה סקאקי, איירין פפא, איזבלה רוסליני, ברנדט פיטרס, אריק רוברטס, ג'רלדין צ'פלין, כריסטופר לי וונסה וויליאמס.
הסדרה זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים ה-49 על הבימוי המצטיין למיני-סדרה.
אודלה הוא כפר פלסטיני בנפת שכם במרכז השומרון, הממוקם מדרום לשכם.
על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), אוכלוסיית הכפר מנתה 1,082 תושבים בשנת 2006.
אודלה גובלת בחווארה ממערב, ביתא מדרום וממזרח ועוורתא ממזרח וצפון.
באודלה נמצאו רסיסים מהתקופות ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, הצלבנית, האיובית, הממלוכית והעות'מאנית.
בסוף המאה ה-16 התגוררו באודלה כ-18 משפחות ושני רווקים.
התושבים שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% אחוזים על תוצרת חקלאית שכללה חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות.
בסך הכל התושבים שילמו כ-3,000 אקצ'ות.
רבע מההכנסות הועברו לווקף המקומי.
בשנת 1838 צוינה אודלה ככפר במחוז אל-ביתאווי, מזרחית לשכם.
בשנת 1870 ויקטור גרן ציין את אודלה ככפר המוקף בעצי זית ותאנה.
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל בשנת 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, התגוררו באודלה 64 מוסלמים.
מספר זה גדל במפקד 1931 ל-73 תושבים שהתגוררו ב-17 בתים.
בסקר הכפרים של 1945 אודלה (ביחד עם עוורתא) מנתה 1,470 תושבים בשטח שהתפרס על 16,106 דונם.
מתוך שטח זה, 30 דונם היו מטעים ואדמה להשקיה, 9,406 שימשו לגידול דגנים, ואילו 130 דונם היו אדמות בנויות.
לפי מפקד האוכלוסין הירדני משנת 1961, התגוררו בכפר 179 תושבים.
מתוקף הסכמי אוסלו 89% משטחי הכפר מוגדרים כשטח B ואילו 11% הנותרים מוגדרים כשטח C.
עומארי ג'אהי פאלמר הידוע יותר בשם הבמה שלו, אודיסי ג'ונס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
פאלמר נולד ב-17 במאי 1994 בניו יורק.
בתקופת שהותו בתיכון לונגווד, הוא לקח חלק בענפי ספורט כמו פוטבול, כדורסל, לקרוס והיאבקות.
פאלמר למד באוניברסיטת סירקיוז, שבו סיים תואר ראשון בסוציולוגיה.
במהלך שהותו באוניברסיטה זו, הוא היה חלק מקבוצת הפוטבול של הסירקיוז אורנג', בה תיפקד בעמדת קו ההתקפה עד שספג פציעה ברגלו בשנה האחרונה.
ביוני 2018, פאלמר נבחן במבחן קבלה של ארגון ההיאבקות ה-WWE.
בפברואר של השנה שבא לאחר מכן, הוא הוחתם על ידי הארגון ונשלח למתחם האימונים של ה-WWE Performance Center.
בחודש מאי של שנת 2019, פאלמר קבע שיא דדליפט של 800 פאונד במתחם האימונים של ה-Performance Center, שיא ששבר את השיא הקודם של 775 פאונד אשר נקבע על ידי אוטיס.
קרב הבכורה שלו בארגון הגיע ב-7 בנובמבר, כשהפסיד לדקסטר לומיס במהלך מופע שלא הועבר לטלוויזיה.
לאחר היעדרות של למעלה משנה, פאלמר חזר ביולי 2021 תחת שם במה חדש, אודיסי ג'ונס, כשהתאבק לרוב בקרבות חושך (קרבות שלא שודרו בטלוויזיה) כחלק מהתוכנית סמאקדאון.
הקרב הטלוויזיוני הראשון שלו התקיים ב-6 ביולי בפרק של התוכנית 205 לייב, בו הוא גבר על גרייסון וולר.
ב-20 ביולי, הוא ערך את קרב הבכורה שלו בתוכנית NXT, כשרשם ניצחון על אנדרה צ'ייס במסגרת טורניר הפריצה של NXT לשנת 2021. ב-10 באוגוסט, הוא ניצח את טריי בקסטר בשלב חצי הגמר והעפיל לשלב הגמר בו הוא הפסיד לכרמלו הייס שבועיים לאחר מכן.
ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT 2.0, ג'ונס נחל הפסד לאל.
שבועיים לאחר מכן, ג'ונס גבר על אנדרה צ'ייס.
בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, ג'ונס הפסיד לרודריק סטרונג בקרב שאינו היה על אליפות ה-NXT במשקל קל של האחרון.
את יתר אותה השנה, ג'ונס העביר בפיודים מול דמויות לא חביבות על הקהל כמו אנדרה צ'ייס ודיאמונד מיין.
בינואר 2022, פאלמר קרע את גיד פיקת הברך; הוא עבר ניתוח בהמשך אותו החודש.
ב-1 בנובמבר, ג'ונס רשם את קרב החזרה שלו, כשניצח את חאבייר ברנל.
ב-13 בדצמבר, ג'ונס רשם ניצחון נוסף בקרב יחידים, על ון וגנר.
אודליה הלוי היא שחקנית ישראלית.
היא ידועה בעיקר מתפקידה בסדרת הדרמה האמריקאית "חוק וסדר", בה היא מגלמת את עוזרת התובע המחוזי סמנתה מארון.
בנוסף, היא גילמה את אנג'ליקה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "צרות טובות", וכן הופיעה ב"מרד הבנות הטובות".
היא הופיעה בעוד סדרות, ובהן, "מייק ומולי", "הבחורה החדשה", "NCIS", "מקגייוור", ו"למה נשים רוצחות".
הלוי נולדה בראש העין ועברה ללוס אנג'לס, ארצות הברית בגיל 19, על מנת לעסוק במשחק.
היא החלה לעבוד כמלצרית ובמקביל להופיע בפרסומות.
ב-2017 שיחקה בפרק בסדרה "NCIS" בתור סאמירה חסן.
ב-2019 שיחקה בסדרה "למה נשים רוצחות".
ב-2022 שיחקה בסרט "בלאק אדם", בו גילמה את אשתו של בלאק אדם.
החל מהעונה ה-21 הצטרפה לסדרת המשטרה "חוק וסדר" בתור עוזרת התובע המחוזי סמנתה מארון.
הלוי בזוגיות עם ארון מזור, יהודי-אמריקאי העוסק בתחום הנדל"ן.
השניים נישאו במאי 2025 בישראל.
שנהתוכניתתפקידהערות2015מייק ומוליתפקיד אורחמרד הבנות הטובות 2017NCISסאמירה חסןמידנייט, טקסספיה2019למה נשים רוצחותווילוצרות טובותאנג'ליקהתפקיד אורח2022בלאק אדםאשתו של בלאק אדם2022–הווהחוק וסדרעוזרת התובע סמנתה מארוןתפקיד ראשי (עונות 21–הווה)
אודישן עיוור הוא אודישן שבה זהות המבצע מוסתרת מהשופטים, כדי למנוע הטיה בקרב השופטים.
האודישן מתקיים, בדרך כלל, מאחורי מסך, כך שהשופטים לא יוכלו לראות את המבצע.
אודישנים עיוורים נחשבים כחלק מהסטנדרט לחיפוש מוזיקאים בתזמורות סימפוניות.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, בסיסט הג'אז והפסיכולוג הקליני האמריקאי ארט דייוויס הגיש תביעה שלא התקבלה נגד הפילהרמונית של ניו יורק בגין גזענות.
יש הטוענים כי אף על פי שהתביעה שלו לא התקבלה על ידי בית המשפט האמריקאי, היא סללה את הדרך למערכת הנוכחית של אודישינים עיוורים בתזמורות סימפוניות.
ב-1980 נבחרה נגנית הטרומבון האמריקאית אבי קונאנט , לנגנית הטרומבון הראשית של הפילהרמונית של מינכן לאחר שעברה אודישן עיוור, אך מאוחר יותר הופלתה מגדרית על ידי המנצח הרומני סרג'יו צ'ליבידאקה.
בהוראתו של צ'ליבידאקה, קונאנט נאלצה לקבל את תפקיד נגנית המשנה של התזמורת, ולקבל פחות מעמיתיה הגברים.
לאחר מאבק משפטי של כ-12 שנה, פסק בית המשפט לטובתה של קונאנט.
ערעור על ההחלטה נכשל, וקונאנט קיבלה שכר כמו עמיתיה הגברים.
על פי מחקר מ-2001 של הכלכלניות האמריקאיות, ססיליה רוז וקלודיה גולדין, ביצוע אודישנים עיוורים לתזמורות סימפוניות אמריקאיות הגדילה את ההסתברות שאישה תהיה בתזמורת ב-50 אחוזים.
לפי מחקר זה, מתוך תזמורות נבחרות, כ-10% מחברי התזמורות ב-1970 היו נשים, לעומת כ-35% מחברי התזמורות באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. רוז וגולדין טוענות כי העלייה בהופעתן של נשים בתזמורת הגיעה בשל ביצועם של האודישינים העיוורים, אם כי הן מודות שלחישוב שלהן היו טעויות תקן גדולות.
ב-2010, תוכנית המציאות התחרותית, The Voice of Holland , הציגה את השימוש באודישנים עיוורים לתוכניות כישרונות משודרות.
לאחר מכן, הפורמט זכה לעשרות גרסאות בין-לאומיות.
אודין טיאגו הולם (בנורווגית: Odin Thiago Holm; נולד ב-18 בינואר 2003 בטרונדהיים שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לוס אנג'לס מה-MLS בהשאלה מסלטיק מליגת העל הסקוטית.
הולם החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת וולרנגה מליגת העל הנורווגית.
הוא ערך 68 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
למשך תקופה קצרה הושאל לקבוצת טילר מהליגה הנורווגית הרביעית.
ב-22 ביוני 2023 חתם הולם על חוזה לחמש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
בינואר 2025 הושאל ללוס אנג'לס מה-MLS.
אודליה כרמון (נולדה ב-29 בספטמבר) היא יועצת תקשורת ואסטרטגיה, פסיכותרפיסטית קוגניטיבית התנהגותית (CBT), סופרת, מרצה ויוצרת ישראלית.
נולדה בישראל למרדכי כרמון, מומחה להתפלת מים שעבד בארגון הבריאות העולמי של האו"ם ולמלכה, אחות מוסמכת, למשפחה בת 5 נפשות.
עקב מקצועו של אביה, המשפחה התגוררה בניגריה, מלטה ועד גיל 14 הספיקה לבקר בכ-20 ארצות.
לאחר השיבה לישראל למדה בפנימיית 'הדסים' באבן יהודה ולאחר סיום לימודיה, התגייסה ליחידת קישור לאו"ם בראש הנקרה.
לאחר שירותה הצבאי למדה לתואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב ובמקביל עבדה כדיילת אוויר באל על.
בגיל 24, עברה לניו יורק עם בעלה ולמדה לתואר שני בתקשורת ב-NYIT תוך כדי עבודה במשלחת הביטחונית.
לאחר סיום התואר החלה לעבוד כעוזרת הדובר ולאחר עזיבתו החלה לעבוד כדוברת משלחת ישראל ה-28 לאו"ם.
כאשר בנימין נתניהו חזר לישראל מארצות הברית בשנת 1988, הוא הציע לכרמון לחזור איתו ולעבוד לצידו במערכת הפוליטית.
כרמון הסכימה ושימשה כראש הלשכה שלו בקמפיין הבחירות באותה השנה.
לאחר מינויו של משה קצב לשר התחבורה בממשלת יצחק שמיר, כיהנה כרמון כיועצת התקשורת של קצב עד לנפילת הממשלה בשנת 1992, לאחריה החלה לעבוד בסקטור הפרטי.
בשנת 1999, חזרה לזירה הפוליטית כיועצת התקשורת של דוד לוי ששימש כשר החוץ בממשלת אהוד ברק.
לאחר התפטרותו של לוי מהממשלה הצטרפה כיועצת התקשורת של אריאל שרון ושימשה כיועצת התקשורת של ראש הממשלה, הן בקמפיין הבחירות והן בעת כהונתו כראש ממשלה.
לאחר פרישתו של עוזי לנדאו מהפריימריז לרשות הליכוד, כרמון חזרה לעבוד עם בנימין נתניהו במערכת הבחירות של 2006. במהלך העבודה המשותפת עם נתניהו, התפוצצה פרשת קצב.
כרמון המשיכה בתפקידה עד לפרשת השכר שפרצה בינה לבין הזוג נתניהו והייתה גם מקור לסכסוך המתמשך עם איילת שקד ונפתלי בנט.
לאחר מכן, כרמון החלה בלימודי תואר שני נוסף בפסיכותרפיה קוגניטיבית התנהגותית, כאשר נושא התזה שלה היה "תגובה מושהית להטרדה מינית במקום העבודה".
כרמון העידה במשפטו של משה קצב, אך עניינה לא נכלל בכתב האישום נגד קצב משום שחלה התיישנות על העבירות שנעשו בה.
בשנת 2011 הוכרע הדין בפרשת קצב, כאשר חבר השופטים ציין "התרשמנו שא.כ.
הינה אישה חזקה, מנוסה, אינטליגנטית, רהוטה, חריפת מחשבה וחדת לשון, שמסרה עדותה באריכות, בפתיחות ובכנות, ובהיותה מודעת לחולשותיה האנושיות היא לא ניסתה להסתיר ולייפות חלקים לא מחמיאים באישיותה.
אנו מקבלים את עדותה, ולא מפקפקים בלו בפרט אחד שסיפרה לבית המשפט".
בשנת 2013 הוציאה את הספר "אשת הסוד" שהפך לרב מכר.
בשנת 2016 קיבלה פניה מהתסריטאי אברהם שלום לוי שהציע לה ליצור תסריט המתבסס על הסיפור שלה.
כרמון נענתה לבקשה, ויחד עימו ועם תמר מרום, היא יוצרת שותפה של הסדרה "אלף" ששודרה ב-yes, בהשראת ספרה "אשת הסוד" וסיפורה האישי.
כרמון מרצה בארץ ובעולם על תחום התמחותה בפסיכותרפיה ועל מחיר ההתמודדות והחשיפה של הטרדות מיניות והן בהרצאות על נושאים פוליטיים.
מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשלושה.
תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב - 1984
תואר שני בתקשורת ב-NYIT - 1986
תואר שני בפסיכותרפיה קוגניטיבית התנהגותית בשלוחה הישראלית של אוניברסיטת דרבי באנגליה - 2009
אודישן (ביפנית: オーディション) הוא סרט אימה יפני מ-1999 בבימויו של טקאשי מייקה.
מבוסס על ספרו של ריו מורקמי מ-1997, עלילת הסרט עוסקת בגבר אלמן שמזייף אודישנים במטרה להכיר בת זוג חדשה.
אחרי ראיונות עם מספר נשים, הוא בוחר במועמדת עם עבר אפל שמשפיע על מערכת היחסים ביניהם.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונקובר, אך זכה לתשומת לב בעיקר אחרי הקרנתו בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של רוטרדם ב-2000. אחרי יציאתו להקרנות מסחריות ביפן הוא המשיך להסתובב בפסטיבלים עד שהופץ מסחרית גם בארצות הברית ובבריטניה, בקולנוע ולצפייה ביתית.
מבקרי הקולנוע במערב שיבחו את הסרט עם יציאתו, וברבות מהביקורות צוין רצף העינויים בסופו והניגודיות של הסצנות הללו לעומת שאר הסרט.
אודישן מדורג ברשימות שונות של סרטי האימה הטובים ביותר בהיסטוריה והייתה לו השפעה רבה על ז'אנר האימה ובמאים כמו איליי רות' והאחיות סוסקה.
שיאהרו אאוימה הוא אלמן שבנו מעודד למצוא לעצמו רעיה חדשה.
חברו מפיק הקולנוע יאסוהיסה יושיקווה נרתם לסייע לו ולפברק הזמנה לאודישן לכאורה שאליו יגיעו נשים צעירות כדי להיבחן ל"תפקיד" אשתו החדשה של שיאהרו.
במהלך האודישנים שיאהרו מוקסם מיידית ממועמדת בשם אסאמי ימאזאקי, שהעומק הרגשי שלה מושך אותו.
יאסוהיסה לא מצליח להשיג אף אחד מאנשי הקשר שאסאמי מציינת בקורות החיים שלה, בהם מפיק מוזיקלי שהיא טוענת שעבדה עבורו שהוכרז כנעדר, אבל שיאהרו כל כך מעוניין בה שהוא מחליט לחזר אחריה בכל מקרה.
היא מתגוררת בדירה ריקה, שבה רק שק גדול וטלפון.
ארבעה ימים לאחר האודישן היא יושבת ללא נוע ליד הטלפון ומחכה לצלצול.
כששיאהרו מתקשר, היא עונה ומעמידה פנים שכלל לא ציפתה לשיחה ממנו.
אחרי מספר דייטים של השניים היא מסכימה להתלוות אליו למלון ליד הים, שם שיאהרו מתכנן להציע לה נישואים.
במהלך שהותם במלון אסאמי חושפת צלקות של כוויות על גופה, ולפני שהם מקיימים יחסי מין היא דורשת משיאהרו להכריז על אהבתו אליה ואף אחד מלבדה.
שיאהרו מנסה לאתר את אסאמי בעזרת מסמך קורות החיים שלה, אך כפי שיאסוהיסה הזהיר אי אפשר להשיג אף אחד מאנשי הקשר שלה.
כשהוא מגיע לסטודיו לריקוד שבו היא אומרת שהתאמנה הוא פוגש גבר עם רגליים תותבות שמתגלה להתעלל באסאמי בילדותה.
הבר שבו היא אמרה שעבדה נטוש כבר שנה לאחר שבעליו נרצח ובותר.
עובר אורח במקום מספר לשיאהרו שכשהמשטרה מצאה את הגופה שלו היו איתה שלוש אצבעות, אוזן ולשון שאינן שלו ושיאהרו נתקף הזיות של חלקי הגופה.
בינתיים, אסאמי הולכת לביתו של שיאהרו ומוצאת שם תמונה של אשתו המנוחה.
בזעמה, היא מכניסה סם לתוך בקבוק המשקה שלו.
כששיאהרו חוזר הביתה הוא מוזג לעצמו כוסית, ואחרי זמן קצר מרגיש את השפעת הסם.
בפלאשבק מתגלה שבשק בדירתה של אסאמי נמצא גבר קטוע רגליים, לשון, אוזן ושלוש אצבעות ביד אחת.
הוא זוחל מחוץ לשק כדי לחפש מזון.
אסאמי מקיאה לתוך קערת אוכל של כלבים ומניחה אותה על הרצפה עבור הגבר, שמכניס אליה את ראשו וזולל את הקיא.
שיאהרו מתמוטט מהסם ואסאמי מזריקה לו חומר משתק כדי שלא יוכל לזוז בעודה מענה אותו עם מחטים.
היא אומרת לו שבדיוק כמו כל שאר האנשים בחייה, הוא לא נתן לה את אהבתו באופן בלעדי.
היא לא יכולה לשאת את רגשותיו לאחרים, כולל בנו.
היא מחדיר מחטים לעור הדק מתחת לעיניו ואומרת "עמוק יותר" שוב ושוב בעודה חוזרת על הפעולה.
היא כורתת את כף רגלו השמאלית עם מסור תיל.
בנו של שיאהרו מגיע הביתה בדיוק כשאסאמי מתחילה לחתוך את כף רגלו השנייה של שיאהרו, והיא מתגנבת מאחוריו עם גז מדמיע.
בעודה תוקפת את הבן, שיאהרו מתעורר פתאום שוב בחדר המלון בבוקר לאחר ששכב עם אסאמי, ונדמה שכל מה שאירע מאז היה רק סיוט.
שיאהרו מציע לאסאמי נישואים והיא מסכימה.
כשהוא נרדם שוב במלון הוא חוזר למציאות - שבה בנו נאבק באסאמי.
הבן בועט בה במורד המדרגות והיא שוברת את המפרקת.
שיאהרו אומר לו להתקשר למשטרה בעודו מתבונן באסאמי הגוססת, שחוזרת על מילותיו באחד הדייטים שלהם על כמה שהיא מתרגשת לראות אותו שוב.
הביקורות על הסרט התייחסו אליו כפמיניסטי ומיזוגני בעת ובעונה אחת.
דמותו של שיאהרו נתפסת כסקסיסטית, עם רשימת מכולת של קריטריונים לאשתו העתידית והאודישנים המזויפים שהוא מבצע כדי למצוא אותה, ומכאן אפשר לראות את העינויים שהוא עובר בידי אסאמי כנקמה שלה.
לפי דניס לים מהלוס אנג'לס טיימס, הסרט "בסופו של דבר עוסק בפחד של גברים מנשים וממיניות נשית".
לדבריו הנשים בסרט מוחפצות בבוטות בחציו הראשון, ודמותה של אסאמי "מתקנת את חוסר האיזון" בחצי השני כחלק מהנקמה שלה.
דמותה של אסאמי בסרט היא קורבן להתעללות בילדות.
בספרה "מבוא לקולנוע אימה יפני" מתארת קולט בלמיין את אסאמי כ"עוד דוגמה לנשים שעברו עוול בתרבות היפנית..קורבנות דיכוי שהמזור היחיד עבורן הוא מוות ובדידות".
אלביס מיטשל מהניו יורק טיימס כתב שהתמה של הסרט היא "החפצון של נשים בחברה היפנית ותמונת המראה המפחידה של הנקמה שעלולה להיוולד מכך".
אודישן מתואר כהשפעה מרכזית על "פורנו עינויים", מונח שהומצא על ידי מבקר הקולנוע דייוויד אדלשטיין לתיאור סרטים שמציגים אלימות גרפית ורעיונית קיצונית במיוחד.
במאי סדרת סרטי הוסטל איליי רות' סיפר שאודישן היווה השראה עבורו, וטקאשי מייקה אף מופיע בו בתפקיד קטן כלקוח מרוצה של החוטפים שמאפשרים ללקוחות לענות את הקורבנות שלהם.
עם זאת, כתב המגזין טיים ריצ'רד קורליס מציין כי אודישן שונה מסרטי "פורנו עינויים" אחרים שכן "בניגוד למסור ולחקייניו בז'אנר, אודישן לא כולל תמונות זוועה שנועדו להיחרט בזיכרון.
הסרטים של מייקה מתרכזים בדמויות שלו, ברצונות שלהן, בשאיפות המגוחכות שלהן ובמירוץ האובססיבי אחר הצורך להגיע לנקודות קיצון כדי להרגיש חיים".
הסרט זכה למחוות בתרבות הפופולרית המערבית בקומיקס, קליפים ופלטפורמות אחרות.
הבמאי קוונטין טרנטינו הכניס את אודישן לרשימת 20 הסרטים הטובים ביותר שיצאו מ-1992 (השנה בה החל לביים) וכינה אותו "יצירת מופת אמיתית".
מועדון הכדורגל אודישה (באורייה: | ଓଡିଶା ଫୁଟବଲ୍ କ୍ଲବ୍) הוא מועדון כדורגל הודי שבסיסו בבהובאנסוואר, אודישה, שמשחק בליגת העל ההודית, הליגה הבכירה של הכדורגל ההודי.
לפני העונה הראשונה של ליגת העל ההודית, המועדון נוסד כמועדון הכדורגל דלהי דינאמוס.
המועדון מיתג את עצמו מחדש למועדון הכדורגל אודישה, כשעבר לאצטדיון הנוכחי שלו, אצטדיון קלינגה, בובנשוואר, אודישה.
המועדון נמצא בבעלות GMS Leadership ומופעל על ידי החברה שבסיסה בדובאי, וראג' אתוואל מכהן כנשיא המועדון.
אודישה שיחקה את משחק הבית הראשון שלה ב-14 באוקטובר 2014, עם תיקו 0-0 מול פונה סיטי באצטדיון ג'ווהרל נהרו שבדלהי בתור דינאמוס דלהי.
בתור אודישה, המועדון שיחק את המשחק הראשון שלו ב-22 באוקטובר 2019, אולם הם נאלצו לשחק את שלושת המשחקים הראשונים שלהם בעונת 2019/2020 באצטדיון שרי שיו צ'הטראפאטי שבפונה, לפני שהפך אצטדיון קאלינגה לאצטדיון הקבוע שלהם.
המועדון המשיך וזכה בסופר קאפ ההודי לשנת 2023, הגביע הראשון שלו.
לאחר שניצחה את גוקולאם קראלה בהעפלה לגביע AFC בתוצאה 3–1, אודישה העפילה לגביע AFC, השתתפותה הראשונה בכל שלב יבשתי.
בתחילת 2014, הוכרז כי התאחדות הכדורגל של כל הודו, הפדרציה הלאומית לכדורגל בהודו, ו-IMG-Reliance יקבלו הצעות לבעלות על שמונה מתוך תשע ערים נבחרות עבור ליגת העל ההודית הקרובה, זיכיון של שמונה קבוצות ליגה בדגם של טורניר הקריקט של ליגת העל ההודית.
ב-13 באפריל 2014, הוכרז כי DEN Networks זכתה בהתמודדות על הזיכיון של דלהי.
הקבוצה חתמה על חוזה עם המועדון ההולנדי פיינורד שנמשכה שנה אחת.
הקבוצה החלה את קמפיין הפתיחה של ליגת העל ההודית ב-14 באוקטובר 2014 עם תיקו 0-0 מול פונה סיטי באצטדיון ג'ווהרל נהרו, ניו דלהי.
דינאמוס הם התחילו את העונה בצורה טובה בליגה, מכיוון שהם היו ממוקמים אחרונים בטבלה עד ללמחזור התשיעי.
למרות זאת, הקבוצה סיימה במקום החמישי עם ריצה של חמישה משחקים ללא הפסד שכללה שלושה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו, אך לא הצליחה להעפיל לחצי גמר הפלייאוף.
בעונת 2015, דלהי דינמוס, לראשונה, העפילה לחצי הגמר של פלייאוף ליגת העל ההודית ב-2015. בעונת 2016, המועדון סיים במקום השלישי בשלב הליגה עם 21 נקודות, אך הפסידה לקראלה באסטרס בחצי הגמר הפלייאוף.
בעונת 2017/2018, המועדון סיים במקום השמיני בשלב הליגה עם 19 נקודות ולא הצליח להעפיל לפלייאוף.
בעונתם האחרונה תחת השם דינאמוס דלהי, עונת 2018/2019, המועדון סיים שוב במקום השמיני בסבב הליגה עם 18 נקודות ולכן, לא העפיל לפלייאוף.
לקראת עונת 2019/2020 המועדון החליט לעבור לאצטדיון חדש, אצטדיון קאלינגה שבבובנשוואר, אודישה ולמתג את עצמו מחדש כאודישה.
עקב אי זמינותו של אצטדיון קלינגה, אודישה נאלצה לשחק בשלושה ממשחקי הבית הראשונים שלהם בעונת 2019/2020 באצטדיון שרי שיב צ'הטראפאטי בפונה, מהאראשטרה.
אודישה התחילה את העונה ב-22 באוקטובר 2019, עם הפסד 2–1 במשחק חוץ נגד ג'משדפור.
ניצחונה הראשון אי פעם של אודישה קרה במשחקה השלישי בליגה לאחר ניצחון ניצחון 4–2 מול מומבאי סיטי באצטדיון הכדורגל של מומבאי.
אודישה סיימה את העונה במקום השישי עם 25 נקודות.
מאוחר יותר, ב-18 במרץ 2020, בשל אירועים אישיים של המאמן הראשי, עזב ג'וזפ גומבאו את המועדון.
סטיוארט בקסטר החליף את ג'וזפ גומאבאו כמאמן הראשי ב-19 ביוני 2020, לאחר שהוצג רשמית.
הוא חתם על חוזה לשנתיים.
עקב מגפת הקורונה בהודו, עונת 2020/2021 התארחה ללא קהל בשלושה מקומות בגואה, אצטדיון פאטורדה שבמרגאו, האצטדיון האתלטי GMC שבבמבולים, ואצטדיון טילאק מידן שבואסקו דה גאמה.
עקב עונה לא מוצלחת, אודישה סיימה בתחתית הליגה עם שתים עשרה נקודות.
ב-2 בפברואר 2021, בקסטר פוטר בשל הערותיו במסיבת עיתונאים לאחר המשחק.
ב-20 ביולי 2021, אודישה הודיעה על מינויו של פרנסיסקו "קיקו" רמירז גונזלס למאמנה הראשי לעונת 2021/2022 בליגה ההודית יחד עם מינויו של עוזר המאמן וראש פיתוח הכדורגל, חואקין "קינו" גרסיה סאנצ'ס.
ב-1 בספטמבר 2021, המועדון חתם על הסכם שותפות בינלאומי ל-3 שנים עם מועדון הפרמיירליג ווטפורד .
ב-4 בנובמבר 2021, המועדון הכריז על השלמת שותפות אסטרטגית לכדורגל ומסחר עם קבוצת הכדורגל הברזילאית אוואי כחלק מיוזמת הברית העולמית לכדורגל של קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה.
בסוף עונת 2022/2023 של ליגת העל ההודית, אודישה סיימה במקום השישי עם 30 נקודות בטבלה והעפילה לפלייאוף בפעם הראשונה מאז שהפכה לאודישה.
עם זאת, הם הפסידו 2-0 לATK Mohun Bagan בנוקאאוט.
אודישה התחילה את הקמפיין שלה בסופר קאפ ההודי 2023 בתיקו 1-1 מול מזרח בנגל.
לאחר מכן הם המשיכו וניצחו 3-0 מול Aizwal FC, וניצחו 2-1 מול Hyderabad FC ובכך העפילו לחצי גמר הטורניר.
בחצי הגמר, הם ניצחו את הקבוצה נורת'איסט יונייטד בתוצאה של 3-1 ובכך העפילו לגמר הסופר קאפ הראשון שלהם אי פעם, בו הם התמודדו מול סגנית אלופת הליגה, בנגלורו.
הם ניצחו 2-1 את בנגלורו וזכו בתואר הסופר קאפ ההודי הראשון אי פעם.
ב-15 בספטמבר 2019, אודישה חשפה את הלוגו הרשמי שלהם המגלם את המורשת והתרבות של מדינת אודישה ואת החזון והאידאולוגיה של החברה המחזיקה בקבוצה, GMS Inc.
עיצוב הסמל בהשראת הצ'אקרות או המרכבה גלגלים של מקדש השמש בקונארק, אתר המורשת עולמית שבאודישה, המייצג תנועה והתפתחות; עיצוב הספינה מייצג את GMS, הקונה הגדולה בעולם של ספינות ונכסים ימיים, שהם בעלי הקבוצה.
אצטדיון קלינגה, שהוקם בשנת 1978, הוא מגרשה הביתי של אודישה.
האצטדיון בעל 15,000 מושבים, הוא אירח מספר טורנירים לאומיים ובינלאומיים, הכוללים את ה-I-League, סופר קאפ וגביע הזהב של 2019 .
זה היה אחד האצטדיונים שאירחו את גביע העולם לנשים עד גיל 17 - 2022 .
האצטדיון הוא גם של הבסיס אימונים של הנבחרת ונבחרת הנוער.
ב-31 באוגוסט 2019, אצטדיון קלינגה הוכרז כאצטדיון הבית של המועדון.
עד המיתוג לאודישה, אצטדיון ג'ווהרלל נהרו בניו דלהי, שימש כמגרש הביתי של המועדון, תחת השם דינאמוס דלהי.
אודל קורנליוס בקהאם ג'וניור , ידוע גם בראשי התיבות OBJ, הוא שחקן פוטבול אמריקאי המשחק בעמדת הוייד רסיבר במיאמי דולפינס מה-NFL.
בקהאם נולד בבאטון רוז', לואיזיאנה, ושיחק פוטבול מכללות בלואיזיאנה טייגרס, ונכנס לקבוצת השנה ב-NCAA ב-2013. הוא נבחר על-ידי ניו יורק ג'איינטס בסיבוב הראשון בדראפט ה-NFL ב-2014.
ב-2012, פתח בקהאם במשחק הפרו בול בשנתו הראשונה במכללות, וזכה בפרס פול הורנונג בתום עונתו השנייה ב-2013. בעונתו הראשונה במדי הניו יורק ג'איינטס, בקהאם שבר מספר שיאי רוקי ב-NFL, למרות שהחמיץ את 4 המשחקים הראשונים לעונה עקב פציעה.
בקהאם הפך לשחקן הראשון שרשם יותר מ-75 רספשנס, 1100 יארדים ו-10 טאצ'דאונים בעונת הרוקי שלו, ושבר את שיא הרוקי לממוצע היארדים הגבוה ביותר למשחק.
במהלך המחזור ה-12 בעונתו הראשונה, בקהאם תפס את תשומת הלב כשעשה טאצ'דאון ביד אחת תוך-כדי שהוא נופל אחורנית במהלך משחק סאנדיי נייט פוטבול נגד דאלאס קאובויס, ומספר רב של ספורטאים ועיתונאים תיארו את התפיסה הזו כגדולה בהיסטוריה.
בקהאם זכה בפרס רוקי ההתקפה לשנת 2014.
אודליה זימור (נולדה ב-22 באוקטובר 1972) היא עיתונאית וקריינית ישראלית.
קריינית חדשות בכאן רשת ב' בתאגיד השידור הישראלי.
קריינה חדשות מ-2016 בקול ישראל של רשות השידור עד לסגירתה.
לפני כן הגישה תוכניות ברשתות קול ישראל ומבזקי חדשות בערוץ 1.
את שירותה הצבאי עשתה בפיקוד דרום שם הייתה קצינת שלישות ולאחר מכן עברה לאג"ת שבקריה והשתחררה בדרגת סגן.
לאחר שחרורה סיימה זימור קורס קריינים ובשנת 1996 התקבלה ל-88FM שם הגישה תוכנית צוהריים אישית במשך 10 שנים.
בשנת 1999 התקבלה למחלקת הקריינים של קול ישראל ברשות השידור והחלה להגיש תוכניות ברשתות קול ישראל: רשת ג', קול המוסיקה, מורשת וברשת א' הגישה תוכניות בעריכתה.
בשנת 2000 הגישה וערכה מבזקי חדשות בערוץ 1.
זימור סיימה לימודי עיתונאות ותקשורת בבית ספר כותרת והמשיכה בלימודי מדיניות ציבורית ב שם סיימה תואר ראשון בתקשורת ובמדיניות ציבורית.
בין לבין הופיעה בפרסומות, הגיהה בהוצאת ספרים עם עובד והנחתה טקסים ואירועים.
בשנת 2016 התחילה זימור לקריין חדשות ברשת ב' של קול ישראל עד לסגירת רשות השידור, עברה לתאגיד השידור הישראלי כקריינית חדשות בכאן רשת ב' עם תחילת שידוריה ב-15 במאי 2017, ובמשך 4 שנים לאחר מכן גם הייתה סדרנית העבודה של קרייני חדר החדשות.
בשנת 2023 נבחרה להנהלת אגודת העיתונאים ירושלים ולוועד העובדים של תאגיד השידור הישראלי.
בשלוש השנים האחרונות נמצאת בעשירייה הראשונה ב"מדד ייצוג הנשים בתקשורת" של העין השביעית וחברת יפעת מחקרי מדיה .
אודיסיאה היא תוכנית ללימודים אקדמיים במדעים לנערים ונערות מחוננים.
התכנית פועלת כחלק ממרכז מדעני העתיד ומתקיימת בשישה מוסדות אקדמיים: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (במרכז חוסידמן למדע), אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב (בבניין צ'ק פוינט), האוניברסיטה העברית בירושלים, הטכניון והמכללה האקדמית תל-חי.
המיונים לתוכנית מתקיימים במהלך כיתה ח' והלימודים מתחילים בסמסטר א' של השנה שלאחר מכן.
בסיום הלימודים התלמידים עוברים להיות חברים ברשת אסכולה.
במהלך הלימודים משתתפים בפעילויות חברתיות, בכל שנה יש מפגש של כל תלמידי התכנית מכל רחבי הארץ.
פיזיקה (בבר-אילן המסלול הוא פיזיקה קוונטית)
תלמידים מצטיינים בתוכנית יכולים להשתלב בלימודים לתואר במוסד בו הם לומדים.
על מנת להתקבל לתוכנית יש לעבור ארבעה שלבים מסננים:
מבחנים פסיכוטכניים הבודקים ידע כללי - זהים לכל המסלולים
הרצאה או טקסט בנושא מדעי הרלוונטי למסלול אליו מנסים להתקבל ולאחריו מבחן בחומר הנלמד, בו בודקים את כישורי הלמידה של התלמידים.
מכינה של כשבועיים בה לומדים נושא רלוונטי למסלול אליו מנסים להתקבל.
במחזור ישנם כ-35 תלמידים; כמות התלמידים במחזור משתנה משנה לשנה ומבין מוסד אקדמי כזה לאחר.
ידידי הכדורסל אודינזה (באיטלקית: Amici Pallacanestro Udinese), או בקיצור APU אודינה (באיטלקית: APU Udine), הוא מועדון כדורסל איטלקי מאודינה, פריולי-ונציה ג'וליה המשחק בליגת העל האיטלקית בכדורסל.
הקבוצה נוסדה ב-2011 והחליפה את סניידרו אודינה , שהייתה הקבוצה הבכירה בעיר מאז שהקומה ב-1944.
המועדון נוסד ביוני 2011 במטרה להחליף את התאחדות הכדורסל אודינזה , שנודעה גם כסניידרו אודינה בשל חסות מסחרית ושיחקה במשך שנים בליגת העל האיטלקית בכדורסל, וכן במפעלים האירופיים כגון גביע קוראץ', גביע ספורטה וגביע יול"ב.
ב-11 ביוני 2016, לאחר חמש עונות בליגות החובבניות, ניצחה אודינה את פלקנסטרו פורלי בגמר הפיינל פור של הליגה השלישית ועלתה לסרייה א'2, ליגת המשנה האיטלקית.
בעונתה הראשונה בסרייה א'2 סיימה הקבוצה במקום התשיעי בטבלה והייתה במרחק ניצחון בודד מהפלייאוף.
בעונת 2017/18 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בבית המזרחי וניצחה 3–1 את דרטונה באסקט בשמינית הגמר, אך הודחה בסיבוב הבא בידי ג'וניור קזאלה.
בעונה הבאה סיימה אודינה במקום החמישי במזרח אך הודחה בשמינית הגמר 1–3 בידי פלקנסטרו ביאלה.
בעונת 2019/20 סיימה אודינה במקום החמישי, אך העונה הופסקה בשל מגפת הקורונה באיטליה.
בעונת 2020/21 סיימה במקום השלישי בעונה הסדירה וגברה על טרפאני שארק וסקפאטי באסקט בסיבובים הראשונים של הפלייאוף לפני שהפסידה בגמר לנאפולי באסקט.
באותה עונה הגיעה הקבוצה גם לגמר גביע הליגה השנייה, בו הפסידה לנאפולי 69–80.
בעונת 2021/22 סיימה אודינה את העונה הסדירה במקום הראשון וזכתה בגביע הליגה לאחר ניצחון על פלקנסטרו קאנטו 74–55 בגמר, אך הפסידה בגמר הפלייאוף לסקאליג'רה ורונה ולא הצליחה לעלות לסרייה א'.
בעונת 2022/23 הפסידה הקבוצה לפלקנסטרו פורלי בחצי גמר הפלייאוף ובעונה הבאה הודחה באותו שלב בידי קאנטו, אך בעונת 2024/25, לאחר שסיימה במקום הראשון בעונה הסדירה עם מאזן 30–8, זכתה הקבוצה באליפות ועלתה לראשונה בתולדותיה לסרייה א'.
אודין לוראס בְּיֶירְטוּפְט (בנורווגית: Odin Luras Bjørtuft; נולד ב-19 בדצמבר 1998) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הבלם בבודה/גלימט מליגת העל הנורווגית.
אוֹדֵסָה (באוקראינית: Одеса, ברוסית: Одесса, ביידיש: אדעס) היא עיר נמל אוקראינית לחוף הים השחור, ומרכז מחוז אודסה.
אוכלוסייתהּ מונה כ-997,000 נפש (נכון ל-2024), והיא העיר השלישית בגודלהּ באוקראינה, אחרי קייב וחרקוב.
יהודים מפורסמים רבים נולדו וחיו באודסה: זאב ז'בוטינסקי, מאיר דיזנגוף, שלום עליכם, שאול טשרניחובסקי, חיים נחמן ביאליק ואחרים.
בשנת 1995 נקרא בעיר רחוב על שם יצחק רבין.
באודסה נמל הים המסחרי הגדול ביותר באוקראינה והיא מהווה עיר מרכזית בתחומי מסחר, תעשייה, תיירות ומדע.
בסוף המאה ה-19 הייתה אודסה העיר הרביעית בגודלה גם באימפריה הרוסית, אחרי סנקט פטרבורג, מוסקבה וורשה.
בהיסטוריה האדריכלית שלהּ השפעה של הסגנונות הצרפתיים והאיטלקיים, כמו הבארוק, הרוקוקו והגותי, שהיו נפוצים יותר במערב אירופה.
ב-2023 העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
אודסה הייתה עיר נמל חופשית מ-1819 ועד 1858. בתקופה הסובייטית היא הייתה עיר הנמל החשובה ביותר של ברית המועצות וגם בסיס של הצי הסובייטי.
ב-1 בינואר 2000 הוכרז נמל אודסה כנמל חופשי וכאזור סחר חופשי לעשרים וחמש שנה.
מימיו של נמל אודסה אינם קופאים בחורף, אך הוא בעל ערך צבאי מוגבל בלבד.
השליטה של טורקיה על הדרדנלים והבוספורוס איפשרה לנאט"ו לשלוט על התעבורה הימית בין אודסה לים התיכון.
למעשה, באודסה יש שני נמלים גדולים: באודסה עצמה, ובפיבדנה (שהוא גם נמל נפט בינלאומי חשוב), הנמצא בפרברי העיר.
נמל חשוב נוסף, צ'ורנומורסק, נמצא מדרום מערב לאודסה.
יחד הם מהווים מרכז תחבורה גדול, המתחבר גם לקווי מסילות ברזל.
מפעלי זיקוק ועיבוד הנפט והכימיקלים של אודסה מקושרים לקווי הצינורות האסטרטגיים של רוסיה ושל האיחוד האירופי והיא משמשת גם בסיס מרכזי לצי האוקראיני.
השם אודסה הוענק לראשונה בינואר 1795 והוא נובע משמו של היישוב אודסוס (ביוונית עתיקה: Ὀδησσός).
בתקופה ההיא נהוג היה להעניק ליישובים שנכבשו מידי העות'מאנים שמות יווניים (כמו סבסטופול, טירספול וחרסון).
במאה ה-14 סחרו באזור טטרים קרימאים.
החל משנת 1529 הייתה אודסה בשליטתה של האימפריה העות'מאנית.
בזמן המלחמה העות'מאנית-רוסית כבשו הכוחות הרוסיים בפיקודו של אדמירל דה-ריבס (שהיה ספרדי במוצאו) את היישוב הטטרי חאג'יביי ואת המבצר הטורקי אני-דוניא, ליד מיקומה הנוכחי של העיר.
אודסה נוסדה רשמית ב-1794 כמבצר רוסי ימי על אדמות שנכבשו מטורקיה, כתוצאה מהסכם יאש ב-1792. הצארינה יקתרינה השנייה החליטה לקרוא לעיר על שם המושבה היוונית־רומית העתיקה אודסוס בתרקיה, בעיקר מסיבות פוליטיות, על מנת למשוך סוחרים זרים.
העיר שגשגה תוך זמן קצר.
התרחבותה הראשונית הייתה בעיקר הודות לפעילותו של הדוכס רישלייה, ששירת כמושל העיר בשנים 1803–1814. הוא שירת כגנרל בצבא הרוסי ןךחם בשורותיו כנגד הטורקים, לאחר שנמלט מצרפת בעקבות המהפכה הצרפתית .
הוא שתכנן את התשתית של העיר ואת צורתה.
רישליה נחשב לאחד האבות המייסדים של אודסה.
ב-1819 הפכה אודסה לעיר נמל חופשית, מעמד עליו שמרה עד 1879. היא נעשתה לביתם של אוכלוסיות מגוונות, כמו רוסים, אוקראינים, יהודים, יוונים וסוחרים שייצגו לאומים אירופיים רבים.
אופייה הקוסמופוליטי תועד על ידי המשורר הרוסי פושקין, שחי בגלות פנימית באודסה בשנים 1823–1824. במכתביו הוא מספר כי אודסה היא עיר שבה "אפשר להריח את אירופה.
מדברים צרפתית ויש עיתונים ומגזינים אירופאים לקריאה".
התרחבותה של אודסה הופסקה בשל מלחמת קרים בשנים 1853–1856. בזמן המלחמה הפגיזו כוחות בריטיים וצרפתיים את אודסה, אך היא התאוששה במהירות, והגידול בסחר הפך את העיר לנמל יצוא החיטה הגדול ביותר ברוסיה.
ב-1886 חוברה העיר במסילת ברזל לקייב ולחרקוב, וכן ליאשי שברומניה.
ב-1905 פרצה באודסה התקוממות של פועלים, שנתמכה על ידי צוות אוניית המלחמה הרוסית פוטיומקין ועל ידי העיתון איסקרה של לנין.
סרטו המפורסם של סרגיי אייזנשטיין משנת 1925 "אוניית הקרב פוטיומקין" מתעד את ההתקוממות, וכולל סצנה שבה מאות אזרחים רוסים נרצחים על מדרגות האבן הגדולות (הידועות בשם מדרגות פוטיומקין), באחת מהסצנות המפורסמות בתולדות הקולנוע הרוסי בפרט והקולנוע בכלל.
במעלה המדרגות המובילות לנמל, עומד פסל של רישליה.
הטבח התקיים למעשה ברחובות הסמוכים ולא על המדרגות עצמן, אך הסרט גרם לרבים לבקר באודסה על מנת לראות את מקום הטבח.
מדרגות אודסה ממשיכות להיות אטרקציה תיירותית באודסה.
הסרט נעשה באולפני הסרטים של אודסה, אחד מהאולפנים הוותיקים ביותר בברית המועצות לשעבר.
לאחר המהפכה הבולשביקית ב-1917 ובזמן מלחמת העולם הראשונה, הוחזקה אודסה על ידי מספר קבוצות, כולל ה"צאנטרלנה ראדא" האוקראיני, הצבא הצרפתי, הצבא האדום והצבא הלבן.
לבסוף, ב-1920, השתלט הצבא האדום על אודסה ואיחד אותה עם הסובייט האוקראיני, שמאוחר יותר נעשה לחלק מברית המועצות.
תושבי אודסה סבלו מרעב גדול ששרר בעיר בשנים 1921–1922 כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה אודסה לאחר מצור והוחזקה בידי כוחות גרמניים ורומניים מ־1941 ועד 1944, העיר סבלה הרס רב והרוגים רבים.
כ-280,000 תושבי אודסה, ברובם יהודים, נרצחו או גורשו במהלך המלחמה, במה שקרוי הטבח באודסה.
חלקים רבים מאודסה נפגעו באפריל 1944, כאשר הצבא האדום שחרר את העיר.
העיר הייתה אחת מארבע הערים הראשונות שקיבלו את התואר "עיר גיבורה" ב־1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה העיר למרכז תעשייתי חשוב, כשנמל הים שלה היה לנמל הגדול ביותר שלחופי הים השחור.
העיר התפתחה מאוד והייתה לאחת הערים המתוירות ביותר, וליעד תיירותי מועדף בתיירות הפנים של ברית המועצות.
בשנת 1952 נבנתה תחנת הרכבת של אודסה, ובשנת 1961 נחנך נמל התעופה הבינלאומי אודסה.
העיר גדלה מאוד, ובשנת 1974 הפכה לעיר בת מיליון תושבים על פי מפקד האוכלוסין.
ב־1991, לאחר נפילת ברית המועצות, נעשתה העיר חלק מאוקראינה העצמאית.
התעשייה באודסה כוללת בניית ספינות, זיקוק נפט, כימיקלים, עיבוד מתכות ומזון.
היא גם מהווה בסיס מרכזי של הצי האוקראיני ובסיס צי הדיג.
בשנת 2014 הייתה העיר לאחד ממוקדי העימותים בתקופת מלחמת האזרחים באוקראינה, לאחר שפרצו בה המהומות נגד השלטון החדש בראשות פטרו פורושנקו, שדוכאו במהרה.