tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2003 במסגרת הסדרה על הקולנוע הישראלי "שקט, מצלמים" ששודרה ב–yes, פרח כתב וביים את הפרק "בעקבות הסקס האבוד" שעוסק בדלילותם של סצנות סקס נועזות בקולנוע הישראלי.
הסרט עוקב אחר תאוריית קונספרציה שטוענת שיש מי שדואג לצנזר או להעלים את סצנות הסקס.
במסגרת הסרט מתאר הבמאי אבי נשר את סצנת השלישלה המפורסמת מהסרט "דיזנגוף 99" ומאשר לראשונה שאכן הסצנה הייתה ארוכה ונועזת הרבה יותר.
בסרט השתתפו גם דובר קוסאשווילי, ענת עצמון, דליה שימקו, גיא לואל, יאיר גרבוז, נטלי עטיה.
בשנים הבאות החל פרח לביים באופן קבוע פרומואים, אריזות ופרסומות למפרסמים הגדולים במשק, בין השאר לבזק, הוט, קפת חולים מכבי, שופרסל, המשביר לצרכן, פלאפון ויפאורה.
במקביל ביים פרקים בעונה השלישית של הסדרה "מה זה השטויות האלה?!" בכיכובה של עדי אשכנזי ושימש כבמאי נוסף בסדרה "הישראלים" של "שלישיית מה קשור".
בשנת 2007 הצטרף פרח אל יעלי אבנרי בעריכת העונה הראשונה של תוכנית הראליטי "היפה והחנון" עבור ערוץ 10 בהפקת אבוט רייף המאירי, תוכנית אותה ביים גם ב-2008.
בין השנים 2009–2013 ביים פרח את העונה השנייה של הסדרה "רמזור" עבור שידורי קשת ובהפקת קופרמן הפקות.
העונה זכתה בפרס אמי לסדרה הקומית הטובה בעולם.
פרח ביים גם את שתי העונות הבאות של הסדרה, שזכתה בפרסים ובתואר "סדרת הטלוויזיה האהובה בכל הזמנים".
בשלוש העונות מגלם פרח את דמותו השולית של "זיסו", שתמיד מזמין את רוזנר, איצקו וחפר להצטרף אליו לפעילות הספורטיבית הקבועה שלהם אבל תמיד זוכה לסירוב.
בשנת 2013 מונה פרח לתפקיד העורך הראשי והבמאי של סדרת הדוקו-ראליטי "גולשי ספות", יחד עם אדוה בלזם.
הסדרה שודרה בהוט ובהפקת ארצה הפקות.
הסדרה ליוותה חמישה ישראלים שיוצאים כל אחד למדינה אחרת בעולם בחיפוש תשובה לשאלה מאוד משמעותית בחייהם.
בסגרת המסע הם מתארחים על הספה אצל מארחים זרים ברחבי העולם שמאירים באור חדש את שאלת המסע שלהם.
הסדרה צולמה במשך חודשים רבים בריו דה ז'ניירו, מדריד, מיאמי ובלגרד.
מיד בתום עריכת "גולשי ספות" חזר פרח לשתף פעולה עם אדיר מילר וביים איתו את הסדרה האישית שלו "צומת מילר" עבור שידורי קשת.
בשנת 2015 ביים והיה שותף ביצירת הקומדיה של ערוץ 10 "לה פמיליה" בכיכובם של רותם אבוהב, מריאנו אידלמן, נורמן עיסא וחנה לסלאו ושנמכרה לקנדה, צרפת וצ'ילה.
ב-2016 הוא מביים את העונה השנייה של הסדרה.
בשנת 2017 ביים פרח שתי עונות בסדרת המתח הפוליטית "שלטון הצללים" עובר הוט ובהפקת קודה שתשודר ב-2018.
בשנת 2019 התחיל ללמד משחק, והקים את האקדמיה לקומדיה של אוהד פרח.
בשנת 2022 החלה להיות משודרת הסדרה "שנות הירח" אותה ביים.
סדרת דרמה אוטוביוגרפית מוזיקלית ישראלית שיצר אביב גפן
2017 - שלטון הצללים - בימוי שתי עונות.
דרמת מתח פוליטית עבור הוט בהפקת קודה תקשורת.
יוצרים חיים אביחיל ורז יובן
2015 - צומת מילר - בימוי משותף עם אדיר מילר עבור שידורי קשת בהפקת אנדמול שיין ישראל.
2016-2014 - לה פמיליה - יוצר שותף עם אבי בלקין ורן דברת ובמאי של שתי עונות עבור ערוץ עשר בהפקת אולפני הרצליה
2013 - גולשי ספות - עורך ראשי ובמאי העונה הראשונה.
דוקוראליטי 25 פרקים עבור הוט בהפקת ארצה הפקות
2009-2013 - רמזור - במאי עונה 2–4. עבור שידורי קשת בהפקת קופרמן הפקות.
2008 - היפה והחנון - עורך ראשי יחד עם יעל אבנרי ובמאי של העונה הראשונה עבור ערוץ 10 ובהפקת אבוט רייף המאירי
- עונה 3 במאי ארבעה פרקים עבור שדורי קשת בהפקת מטר הפקות.
יוצרים אמיר בן סירה, ליאור כפיר רפאל, עדי אשכנזי, אילן עבודי
2004 - הישראלים - במאי נוסף עבור רשת
2003 - שקט מצלמים - בעקבות הסקס האבוד - במאי ותסריטאי עבור yes בהפקת באזז הפקות
2001 - עושים סרט - יוצר ובמאי הסדרה עבור yes בהפקת דבש הפקות
2000 - כל אחד והאוורסט שלו - במאי סרט דוקומנטרי באורך 50 דקות עבור טלעד, בהפקת צפריר קוחנובסקי ויפתח אלוני
1999 - זום - פרידה אובססיה - במאי ותסריטאי - אובססיית האין - דרמת סטילס שחור לבן - 24 דקות
1999 - זום - פרידה געגועים - במאי ותסריטאי - מוטי עושה את סרט חייו שיחזיר אליו מחדש את אהובתו - דוקו.
האבטיפוס של מחוברים - 24 דקות
1998 - זום - מציצים - במאי ותסריטאי - הצורך האובססיבי שלנו לראות את מה שאסור - ניאו דוקו - 25 דקות
1998 - זום - צעירים חסרי מנוח - במאי ותסריטאי - אנרכיה למתבגרים שבוחרים לחיות על הקצה ומעבר - פרק פתיחה - דוקו 25 דקות
1995 - רעש / חנן נסע רחוק - במאי קליפ - עבודת הביכורים
אוהד מטלון (נולד ב-17 באוקטובר 1972) הוא צלם ישראלי.
אוהד מטלון נולד בתל אביב-יפו.
בין השנים 1997-2001 למד מטלון צילום באקדמיה לעיצוב ואמנויות בצלאל.
בשנת 2005 השלים תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2007 סיים תואר שני באמנויות באקדמיה לעיצוב ואמניות בצלאל.
מטלון מציג את הנוף הגאוגרפי, החברתי והפוליטי בישראל מחד ומאידך חוקר כיצד צילום מוצג ונצפה.
בין היתר התפרסם בסדרת עבודות המתעדת הווי החיים בשוליים של מדינת ישראל צילומים המתארים את הווי עיירות פיתוח, אזורי ספר ואוכלוסיות ישראליות שלא תמיד זוכות לקדמת הבמה וסדרת צילומים העוסקת בחקר הצילום באמצעות טכניקה מעורבת של טקסט, מיצג וצילומים.
במסגרת תערוכת הגמר של לימודי האמנויות הציג ב-2007 את היצירות "מלחמת העצמאות" ו"המתרחצים עמק הירדן" שהיו בולטות בנוכחותם אך בהשוואה לעבודות קודמות שלו היה בהם משהו בלתי משכנע.
ביצירה "מלחמת העצמאות" מקיים מטלון סצנות של כיבוש שגיבוריהן הם חיילים ופלסטינים והתוצאה צבעוניות חאקי, תאורה דרמטית והדפסות גדולות הנראות כהכלאה מוכרת מידי בין עדי נס למיקי קרצמן.
לעומתה ב"מתרחצים" הצילום חורג מהתקדימים ההדוקים מידי.
צילום מתאר גברים ערומים למחצה שעומדים על חוף מחזיקים ביד את בגדיהם.
הם עומדים בצפיפות, חלקם נושאים את ידיהם למעלה בתנועה של ספק כניעה ספק הצהרת מלחמה.
הגבר שבמרכז הדבוקה הגברית מניף לאוויר אגרוף קמוץ.
סיפור לא מפוענח שיש בו עוצמה צילומית רבה.
לא קרוב מידי לאף צד מניף יד מתוך רצון לשחרור והכרה בעצמאות.
בשנת 2009 הציג מטלון את היצירה "היום" במסגרת הביאנלה השנייה לאמנות הרצליה באוצרות משותפת של עדי אנגלמן, מאיר קורדבני והילה טוני נבוק.
בכל יום במשך שבוע הסתובב מטלון במיקומים שונים בארץ, צילם ושלח את התמונות באינטרנט לעוזרת שלו שישבה בחלל התצוגה.
היא הדפיסה את התמונות, מסגרה ותלתה אותן על הקירות על פי הנחיותיו.
בסוף היום חולקו התמונות בין המבקרים בתערוכה.
כך נוצר מצב בלתי שגרתי שחלל התצוגה נותר ריק, פרט למדפסת.
המבקרים הסקרנים נהיו שותפים בתהליך התצוגה: הם נאלצו לחכות לצילום שצילם, לעוזרת שתדפיס ולתליית העבודות.
מטלון תיאר חוויה זו כמטלטלת.
מבחינתו שיטת עבודה זו טומנת בחובה סוג של ניסיון לגרום לצופים לחשוב על האופן שבו הם רואים את הדברים ולהיות במתח ביחס לדימויים מהמדפסת.
אחד הדברים המטרידים מבחינתו הוא הניתוק בחוויה שאמנות מציעה בן האמן לצופה למעט בפרפורמנס.
לכן, דרך זו מציעה להכניס את הצופה לעבודה והופכת את העבודה ככזו שלא תלויה רק באמן אלא גם בצופה.
התערוכה מדגישה את הדינמיקה בין הצופה לתצלום, תוך טשטוש ההיררכיות של הזמן והאוצרות המתקיימות בתהליך רגיל של בניית תערוכה.
בראיון שנתן מטלון לערמון טען כי הסיכוי לכישלון מלווה באמונה גדולה בכוחו של הצילום ובחתירה תחת מוסכמות מסחריות.
אם בתערוכה רגילה התהליך בין רגע הצילום לבין תלייתו ממוסגר על הקיר עשוי להמשך שנה ומחירו של האובייקט עשרות אלפי שקלים, כאן מוזמן הצופה - גם אם הפרוטה לא מצויה בכיסו, לחזור עם דימוי הביתה מה שנראה למטלון כטריוויאלי ביותר.
בשנת 2010 הציג מטלון תערוכת יחיד בשם "צפון אמיתית דרום בהירה" בגלריה גולקונדה לאמנות עכשווית בתל אביב באוצרות של עירית כרמן פפר.
סדרת הצילומים של מטלון עסקה ביצירת עולם חלומי אטונומי, הזוי ומרומז המשתמש בדימויים חיצוניים ומעבד אותם לצרכיו על מנת לספר סיפור שעוסק בהתהוות וביש ובו בזמן גם באין ובריק.
מסע החיפוש מתגבש וצומח באינוונטר פרטי של דימויים שצבר במסעות צילום מסביב לעולם.
האינוונטר כולל דימויים ארכיטקטוניים, פני שטח של בטון, עזובה, מבנים פיסוליים, פרטים של צמחייה, קרעים של כרזות חלקי וחזיתות בתים הרוסים.
המצלמה מתעכבת על מה שחי את חייו מעבר לפונקציונליות הברורה שלו.
כך נוצרת קרינה פנימית של הדימויים הגוררת אותם הרחק מנקודת המוצא שלהם.
הפונקציונלית שלהם התפוגגה והותירה אותם במעמד עירום וחשוף שאינו יכול לתבוע לעצמו דבר.
המעמד הקריטי של מבנים אילו הוא בקו התפר שבין מטפיזי לבין אסתטי בין מחוה גאומטרית מופשטת ושרירותית לבין מטען היסטורי ופוליטי.
למטלון אין עניין משי בנרטיב ההיסטורי פוליטי המסורתי והוא אינו עוסק בצילום פוליטי במובן המקובל הטוען טענה נגד הממסד או הכח.
מטלון עוסק באפשרות להתבונן דרך המסך הפוליטי ומבע לעבר ההיסטורי בהוויה אחרת.
בהמשך לשיטת חשיבה זו מטלון ויתר על המימד החפצי של הצילום כאובייקט המכין עצמו לרכישה.
הוא מציע במקום 10 דימויי סטילס מוקרנים בחלל הגלריה החבים נשמתם לקרני האור החשמלי בטרם יוחשכו כליל.
בעבודתו של מטלון יש טון מדוד של דרמה הנוצרת על ידי ריצוד דק בהקרנה המזכיר קולנוע ומעורר מתח מרומז ש משהו שעומד לזוז ולהשתנות אך בעצם נותר קפוא.
בעבודות של מטלון אין יצורים אנושים הדימויים שצולמו במקומות שונים בעולם נהפכו לאחד, חסרי זהות או שפה, מקומות אוטופיים של דיסאוטופיה, של גילוי בלי ההכרה של ההיסטוריה.
מטלון טורף את הדימויים ודורש מהצופה להתבוננות מעמיקה ולא מבט חטוף.
על ידי כך הוא לוקח את הצופה למקום של תעתוע ובעיקר ספק.
העבודה היפה בתערוכה THE SCHOOL מציגה הכפלה של דימוי של מדרגות מתפתלות שהיו פעם מלכותיות ובארוקיות וכעט הן מצבה בבנין רפאים.
הצופה מנסה לחפש אחיזה אך מוצא רק הרס והתמוטטות וניתוץ החיפוש אחר סיבה לאופטימיות בים השברים מעלה חרס.
בהגד כולל התערוכה היא הרהור על תקוות, חלומות ואשליות של הדימוי הצילומי בשלב שעדין נתפס במעגלים רחבים כדימוי "אמיתי".
בשנת 2012 הציג מטלון בגלריה PODBIELSKI CONREMPORARY BERLIN את התערוכה THE ZONE ובמקביל לה פורסם ספר הנושא אותו שם.
בעבודות שהוצגו בתערוכה הוכיח מטלון יכולת ייחודית לחבר באופן סימולטני מספר מרכיבים שלכולם מעמד שווה ויוצרים דימוי רב שכבתי.
כך בעבודות "שרון ורועי קריית מלאכי" ו"משפחת הופמן בית שמש" בשתי העבודות לרקע ולדמויות מעמד שווה.
רק במבט מדוקדק ניתן להבחין שחלק מהאלמנטים נשתלו או טופלו על מנת ליצור את האשליה של המעמד השווה שמשכנע את הדמיון בצורה כה חדה.
מטלון באמצעות המצלמה חושף את כל המרחב הגאוגרפי, חברתי ופוליטי של ישראל ועל ידי כך חושף גם את הצדדים המיוחדים והאישיים של מושאי הצילום שלו.
מושאי הצילום שלו הם אנשים אך גם גזרי עיתונים, בתים וטקסים.
האוסף המוצג צולם כולו בישראל אך יש לו מעמד אוניברסלי בכך שהוא מאתגר את המסרים החזותיים הפורמליים של הממשלות.
שפת התקשורת החזותית היא אל מקומית ותקפה לכל מקום.
כך ניתן בעצם לכנס את העבודות תחת שלוש קבוצות נושא: פורטרט קבוצתי, מזרח ומערב, סמליות מקומית.
בראיון סיפר מטלון על השימוש שלו בסימבולים בסדרת הצילומים שחלקם נוטים לקילשאות.
לטענתו בפרויקט זה הוא אימץ את השפה של צילום ישיר אשר מתאר את האובייקטים בצורה ריאליסטית שלטענתו זה בדיוק מה שהוא כצלם רואה אין שום מחיצה בין המצלמה לפרינט עד כדי דוקומנטציה ולכן הגישה הייתה אם זה שם אקח את זה ואם לא אז אצור את זה.
העובדה שמציגה 70 שנות היסטוריה של צילום בתוספת החוויות האישות שלו מהמקום בו הוא גדל.
באותו ראיון פירט מטלון את טכניקת ההצגה של הצילומים באמצעות מקרן וידאו היוצר אשליה של התבוננות בצילומים כאילו נמצאים בסרט או בהצגה.
הרעיון לכך בה מהחשיבה שלו על השינוי שעבר עולם הצילום מאנלוגי לדיגיטלי והצורך שלו לפתח פורמט שישקף שינוי זה.
בשנים 2014–2015 הוצגה תערוכת היחיד של מטלון, "POP UP", במוזאון תל אביב באוצרות של נילי גורן.
התערוכה מתמקדת בתנאי האפשרויות של הצילום ומבקשת לבודד אותם מנסיבות היומיום ומתזמונן, להתבסס עליהם כמקורות היצירה ולהעמידם במרכז עיסוקה בתבנת מעגלית שחוקרת ובו בזמן מייצרת את עצמה.
2007-2005 לימודים לתואר שני בצילום ואמנות בצלאל
2003-2005 לימודים לתואר שני בפילוסופיה אוניברסיטת תל אביב
1997-2001 תואר ראשון בהצטיינות מחלקה לצילום בצלאל
2008 מלגת אמן בקהילה משרד החינוך והתרבות
2007 מלגת יצירה מפעל הפיס
2006 פרס אמן צעיר משרד החינוך והתרבות
2005 ציון לשבח פרס צלם צעיר מוזאון חיפה
2002 מלגת יצירה, דיוקן ראשון, מפעל הפיס
"פוטו אפ" תערוכה במוזאון תל אביב אמנויות
עבודות מ-THR ZONE טאבי גלריה לאמנות תל אביב
מיצב צילום מוזאון חיפה לאמנות
ללא כתרת גלריה ברוורמן תל אביב
Anonimi X" " מוזאון חיפה לאמנות
ערד – מחזון לאשליה חלק 1 מרכז לאמנות עכשווית ערד
"נקודת מבט רחוקה" גלריה דוד ילין ירושלים
RESTART גלריה ברוורמן תל אביב
"חזרת החומר החדש" גלריה מורל דרפלר וויצו חיפה
"No Man's Land" משכנות האמנים ירושלים
"היהדות החילונית" מוזאון נחום גוטמן לאמנות תל אביב
"בין לבין" מוזאון בית הגפן חיפה
שרה ובובס בגלריה פי 8 בתל אביב
שלושה צלמים בגלריית סדנאות האמנים תל אביב
שני צלמים במדרשה לאמנות בית ברל
פוסט מינימליזם ישראלי מוזאון הרצליה לאמנות
מחווה לרפי לביא תערוכה בגלריה המדרשה בתל אביב
"כבל משוחרר" תערוכה בגלריה של המדרשה בתל אביב
תערוכת הזוכים בפרסי משרד החינוך מוזיאון פתח תקווה
"לטרנה מגיקה" תערוכת צילום קבוצתית במוזאון בת ים
"הדור השלישי" הגלריה במנשר תל אביב
"בהיעדרו" תערוכת צילום קבוצתית המדרשה בית ברל
"אורחים" תערוכה קבוצתית קו 16 (צילומים ומיצג)
הערת שוליים 10 (סרט דוקמנטרי)
אוהד מאור הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף המכהן כקצין שריון ראשי.
קודם לכן היה מפקד חטיבה 401. בעבר היה מפקד עוצבת ראם ומפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י.
מאור התגייס לצה"ל בשנת 1998 ושובץ בחיל השריון.
עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון.
לאחר הקורס שימש מפקד מחלקה.
באוגוסט 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ראם, ובמקביל למפקד המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י, תפקיד אותו סיים ביוני 2020. ב-22 ביולי 2020 מונה למפקד חטיבה 401, עליה פיקד עד מאי 2022.
ב-5 בדצמבר 2023 מונה לקצין שריון ראשי והועלה לדרגת תת-אלוף.
למאור תואר ראשון במנהל עסקים עם התמחות בשיווק מהקריה האקדמית אונו..
אוהד אלימלך (נולד ב-2 ביוני 1975) הוא אמן רב-תחומי, במאי, עורך, צלם, אנימטור, מעצב, מרצה ומעצב גרפי ישראלי החי ועובד בתל אביב.
בשנת 2004 יצר ביחד עם אסף הראל וירון ניסקי ודורון צור את סדרת האנימציה עטורת הפרסים, מ.ק.
22. כמו כן, עיצב אלימלך כרזות, הזמנות למסיבות רבות בעיר, עיצב עטיפות אלבומים ויצירותיו הוצגו במספר גלריות.
אוהד אלימלך נולד בנהריה ב-2 ביוני 1975, ליוסי ושושנה אלימלך, מורה וגננת.
הוא הצעיר מבין שלושה אחים.
ב-1989 החל את לימודיו בבית הספר לקציני ים בעכו.
ב-1993 התגייס לחיל הים ושם שירת במשך ארבע שנים.
בתקופת הצבא עבר אלימלך להתגורר בחיפה ועם תום שירותו החל ללמוד במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה ובמקביל החל לתקלט במועדון ה"סיטי הול" (לשעבר "העיר השנייה").
בשנת 2002 סיים את לימודיו בעיצוב במחלקה לתקשורת חזותית במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה.
לאחר סיום לימודיו בשנת 2002, החל אלימלך ליצור ולעבוד עם מגוון אמצעי מדיה שונים תוך שהוא מקבל השראה ממגוון עולמות.
בעבודתו הוא משלב צילומים, איורים, סריקות של חומרים וטקסטורות אותם אסף מהנוף העירוני ועיבד במחשב.
ב-2006 העלה תערוכה בשם "חרדות בספק" שהייתה תערוכת היחיד הראשונה שלו.
בתערוכה הוצגו שתי סדרות ושתי עבודות בודדות העוסקות בגוף כאובייקט בלתי נפרד מהעיר, שילוב חלקי מכונה שהופכים ליחידה אורגנית אחידה המנסה להסתגל לסביבה החדשה הנרקמת.
ב-2009 עיצב את כרזת יום העצמאות במלאת 61 שנות עצמאות של מדינת ישראל ומאה שנים לעיר העברית הראשונה, תל אביב.
באותה שנה הציג בתערוכה בשם "100 זהויות" בגלריית שורשים בכיכר הבימה ובה הוצגו עבודות של אמנים מקהילת הלהט"ב.
בחורף 2015–2016, לאחר מחאת יוצאי אתיופיה, הציג בתערוכה בשם "כן, לא, שחור, לבן" מסכות אפריקאיות מסורתיות בסגנון מערבי שעיצב במחשב.
ב-2016 נבחר "הסוד של תום", סרט הדרכה שיצר אלימלך, להיות ההפקה המרכזית ביום האירופי להגנה על ילדים מפני פגיעה מינית.
הסרטון תורגם לכמה שפות ואומץ על ידי מספר מדינות שביקשו להכניסו לתוכנית הלימודים שלהם.
בשנת 2019 עיצב את הכרזות שהובילו את הקמפיין בעד השוויון לקראת מצעד הגאווה.
אלימלך מתגורר בתל אביב ואב לבן.
אוהבי מריה הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1984 בבימויו של אנדריי קונצ'לובסקי ובכיכובם של נסטסיה קינסקי, ג'ון סאבאג' ורוברט מיצ'ם.
העלילה עוקבת אחר חייל שחזר ממלחמת העולם השנייה שמתחתן עם אשת חלומותיו, אך הוא אינו מסוגל לממש את נישואיו, מה שהרס את סיכויי הזוג לאושר משותף.
הסרט הוא הסרט העלילתי האמריקני הראשון של קונצ'לובסקי ופתח את פסטיבל הסרטים של ונציה ה-41.
בסקירתו על הסרט בוראייטי, טוד מקארתי הצביע על כך שקונצ'לובסקי היה ככל הנראה הבמאי הרוסי הראשון שעשה סרט אמריקאי מרכזי עם שחקנים ידועים.
אוהד הוא סרט עלילתי סובייטי משנת 1989 בבימויו של ולדימיר פאוקטיסטוב, שקיבל מעמד של סרט פולחן בקרב חובבי אמנויות לחימה ברוסיה.
הדמות הראשית היא צעיר בשם יגור לרין, המכונה "מליש" (ילד קטן).
כנער הוא מגיע למחלקת הקראטה, שם הוא מקבל את הכינוי שלו.
עובד קשה תחת הדרכתו של המנטור שלו אולג איבנוביץ', ויגור הופך בהדרגה לתלמידו הטוב ביותר.
לאחר סכסוך עם אחד מאוהבי אמו, יגור עוזב את הבית, ובמשך זמן מה הוא גר עם חברו גרישה (פיודור סוחוב) מאותו חוג קראטה.
לאחר שנודע לו שגרישה פורש מהקראטה בגלל לימודיו, יגור מסתכסך אתו ועוזב את ביתו.
כשלא מצא לעצמו מקום, יגור נכנס לחבורת רחוב ומסתבך בשוד דירות.
הוא ניצל מהכלא על ידי מאמן לשעבר, שמסדיר שהבחור, שהוא כבר בן שבע עשרה וחצי, יגויס לצבא.
בשירות צבאי היה הילד שימושי מאוד בידע שלו באמנויות לחימה.
בחלק הלא תפקודי, בו יש זקונים, הוא מועבר תחת חסותם על ידי הכנופיה הפנימית, שהופכות את הילד ללוחם קשוח.
כשחזר מהצבא, נפגש יגור עם גרישה, שמתפרנס על ידי סחיטה והשתתפות בקרבות הימורים חשאיים.
גרישה מביא את יגור לאדונו, איש העסקים המוצל אנטוניץ'.
יגור, בזכות יכולותיו, עושה במהירות קריירה כלוחם טוב.
עכשיו "מליש" הוא שם העט של יגור בזירת הלחימה.
באחד ממאבקי האימונים, לאחר שאיבד שליטה על עצמו, מביא מכה לגרישה בכבד והוא הולך לבית החולים.
זמן לא רב לפני כן, גרישה ספג מכה בכבד מהלוחם הטוב ביותר בקרבות המחתרתיים - "וישיבלה" הבלתי מנוצח (לוחם במשקל 130 קילוגרם).
עד מהרה מת גרישה מפציעותיו.
הסבל מאובדן של חבר, מליש מסרב להשתתף עוד בקרבות חשאיים.
ברצונו לפדות לפחות את חלקו מאשמתו, הוא מצווה על אובליסק לקברו של גרישה.
אבל אין לו מספיק כסף והוא שוב חוזר לאנטוניץ'.
בסדרת הקרבות הקרובה של המחתרת, "מליש" מנצח את כל יריביו, ואז הבעלים של הגרלות המחתרתיות "מאטר" מזמין אותו להיכנע לקרב הבא.
ההצעה למסור את הקרב ניתנה לו על ידי מאמנו לשעבר אולג איבנוביץ', שמעורב גם הוא בעסק הפלילי.
ואז "מאטר" מעמיד את "וישיבלו" נגדו, עדיף באופן משמעותי על מליש במשקל.
"אוהבת אותי אמיתי" הוא סינגל של הזמר עומר אדם, מתוך אלבומו, Omer, שיצא לאור ב-8 במאי 2018.
השיר הוא בלדה בסגנון ים-תיכוני מיד-טמפו אשר נכתבה, הולחנה והופקה על ידי תמר יהלומי ויונתן קלימי.
בשיר פונה הדובר אל בת זוג ומתאר בו מערכת יחסים.
בצאתו, זכה השיר להצלחה רבה, כשהגיע למקום הרביעי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, והראשון במצעד הרשמי של גלגלצ.
כמו כן, הגיע השיר למקום ה-8 במצעד השנתי של מאקו ותחנות הרדיו האזוריות, ה-13 במצעד השנתי של גלגלצ, וה-18 במצעד השנתי של כאן גימל.
נכון לספטמבר 2020, השיר עומד על כ-4 מיליון השמעות בפלטפורמת הזרמת המדיה ספוטיפיי, ובכך נחשב לאחד מהשירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי, ונכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-44 מיליון צפיות ביוטיוב, ובכך נחשב לאחד מהסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב.
דודי פטימר ממעריב אונליין ציין את השיר לחיוב, תוך ששיבח את מילותיו של השיר ואמר "השיר מצטייר כקריצה אוטוביוגרפית לאורח חייו של אדם ומציג אותו כרומנטיקן חסר גבולות, מבצע אדיר וככזה שבוחר בקפידה (בשנים האחרונות) את שיריו ונשמע בוגר מתמיד.
יוסי חרסונסקי העניק שיר שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה, תוך שהעניק לשיר ביקורת מעורבת, באומרו כי "המנגינה והעיבוד הפלמנקואי, הביצוע הנונשלנט המאופק נותנים נקודות זכות לשיר, אבל לא השתכנעתי שיש כאן שיר של אמת צרופה, אלא עוד מניפולציה רגשית שתביא לעומר אדם עוד מיליוני צפיות וסולד אאוטים בטוחים".
אוהד בוזגלו (נולד ב-9 בינואר 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי וכיום מאמן.
בוזגלו החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל ירושלים, הקבוצה איתה מזוהה אביו יעקב בוזגלו.
לאחר מכן עבר לנוער של מכבי תל אביב ולאחר כמה שנים אף שימש כקפטן של קבוצת הנוער בשנתון עם טל בן חיים.
לאור מחלוקת עם הקבוצה בעקבות אי שילובו של אחיו אסי בקבוצה, החליט לעבור יחד עם אחיו אסי ומאור להפועל תל אביב ובהמשך עברו לבית"ר ירושלים.
בעקבות יכולתו הטובה של בוזגלו הוחלט לעלות אותו לבוגרים של בית"ר אך הוא לא רשם הופעה בקבוצה.
בשנת 2001 חתם בוזגלו בהפועל לוד וקיבל הזדמנות ראשונה בבוגרים.
בהמשך הוא נדד בין הפועל ירושלים, מכבי רמת עמידר והכח עמידר רמת גן.
בשנת 2006 חתם בוזגלו בעירוני אריאל אך בעקבות פציעה חוזרת בשריר הירך האחורי החליט לפרוש כעבור שנתיים בקבוצה ב-2008.
לאחר הפרישה, החל בוזגלו לכתוב טור לאתר האוהדים של הפועל חיפה בה שיחק באותה תקופה אסי.
לאחר ששוער הקבוצה קובי שאלו המליץ למנהל המקצועי של עירוני אריאל, הוחלט בקבוצה למנות את בוזגלו למאמן הקבוצה.
בוזגלו רשם עם הקבוצה הישג חסר תקדים כשמהתחתית של הליגה הצליח להביא את הקבוצה למקום השלישי רחוקה משחק אחד מעלייה לליגה ב'.
ב-2009 חתם בוזגלו בהפועל אורנית מליגה ג'.
כבר לאחר חצי עונה, בפברואר 2010 עזב בוזגלו את אורנית לטובת מכבי עמישב פתח תקווה אשר הסתבכה בתחתית ליגה א'.
בוזגלו חולל מהפכה בסגל כשבין היתר הביא את אחיו אסי והצליח להשאיר את הקבוצה ליגה.
ב-2013 חתם בוזגלו במכבי עירוני קריית מלאכי.
לאחר 3 חודשים בלבד בתפקיד, ב-6 בנובמבר נאלץ לעזוב בוזגלו את הקבוצה בעקבות מצבה הכלכלי ועבר לבית"ר כפר סבא.
לאחר חודשיים עזב בוזגלו גם את בית"ר כפר סבא וחזר לקריית מלאכי עד תום העונה.
ב-7 בספטמבר 2014 חזר בוזגלו לקדנציה נוספת במכבי עמישב פתח תקווה.
לאחר פתיחת עונה מאכזבת לטעמו של הבעלים שמעון אבו, התבקש מבוזגלו להתפטר מאימון הקבוצה אולם בוזגלו סירב.
בוזגלו המשיך עד תום העונה והשאיר את הקבוצה בליגה.
ב-28 ביולי 2015 חתם בוזגלו בסקציה נס ציונה מליגה א'.
בעונתו הראשונה בקבוצה בוזגלו הצליח להגיע עם הקבוצה עד למקום השני בסיום העונה הסדירה, אך הפסיד בחצי גמר הפלייאוף להפועל אזור בפנדלים.
בנוסף הגיע עם הקבוצה עד שמינית גמר גביע המדינה.
בעקבות יכולתו המרשימה הוחלט להאריך את חוזהו של בוזגלו לעונה נוספת אך ב-14 בנובמבר 2016 עזב את הקבוצה לטובת מעבר להפועל ירושלים מהליגה הלאומית.
בוזגלו התפטר מהקבוצה ב-20 במרץ 2017 לאחר הפסד 0–1 להפועל נצרת עילית ומיקומה של הקבוצה במקום האחרון בליגה.
ב-25 באוקטובר 2017 חזר בוזגלו לליגה א' וחתם במועדון ספורט כפר קאסם.
לאחר רצף הפסדים, ב-3 במרץ 2018 פוטר בוזגלו מהקבוצה.
ב-17 ביולי 2018 חתם בוזגלו בהפועל באקה אל-גרבייה.
ב-26 באוקטובר אותה שנה, אף על פי שקבוצתו נמצאה במקום השני החליט בוזגלו להתפטר מהקבוצה.
בשנת 2021 חזר בוזגלו לאמן את מכבי עמישב בליגה ב'.
ב-11 במאי 2022 מונה למאמן הפועל קלנסוואה.
ב-9 בספטמבר, לאחר הפסד במשחק הליגה הראשון, התפטר לאחר שהותקף לטענתו על ידי חבר הנהלה.
כחודש לאחר מכן חזר למכבי עמישב.
בנובמבר 2017 עלתה ב-yes סדרת דוקו-ריאליטי בשם "הבוזגלוס" העוקבת אחר בני משפחתו.
בשנת 2021 השתתף בוזגלו בתוכנית "הישרדות" והודח שני.
ב־2025 טען בוזגלו בראיון כי חווה התגלויות על טבעיות ונבואה.
בוזגלו הוא בנם של חני ויעקב בוזגלו - כדורגלן העבר.
לאוהד שלושה אחים, אסי, מאור ואלמוג, כולם כדורגלני עבר והווה.
בוזגלו היה נשוי לפאני בר מוחא, שהשתתפה לצדו בתוכנית "הישרדות".
אוהד מילשטיין (נולד ב-2 בנובמבר 1973) הוא במאי סרטי תעודה, מרצה במחלקה לאמנויות המסך בבצלאל.
מילשטיין, יליד אילת, למד לתואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב בין 1996 ל-2000, ולתואר שני באומנות וצילום, בין 2003 ל-2005, באקדמיה לאמנות ולעיצוב בצלאל.
הוא החל את דרכו כצלם קולנוע וטלוויזיה.
בשנת 2008 החל ביצירת סרטים תיעודיים, בעלי דגש אסתטי-צורני.
את סרטיו הוא מפיק, מצלם עורך ומביים בעצמו.
סרטיו זכו לחשיפה ופרסים בפסטיבלים ישראליים ובינלאומיים.
זוכה הפרס הראשון עבור הסרט הטוב ביותר.
זוכה פרס אופיר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר.
אֹהַד (בכתיב מלא: אוהד) הוא דמות מקראית, בנו השלישי של שמעון ונכדם של יעקב ושל לאה.
לאֹהד היו חמישה אחים: ימואל, ימין, יכין, צחר ושאול.
בתורה לא מוזכרת משפחתו של אֹהד, אך ככל הנראה או שלא נולדו לו ילדים או שלא נשאר לו שריד, מפני שכל משפחתו מתה.
יש עוד משפחה עם מקרה דומה אך מעט שונה, וזו משפחתו של צחר.
משפחתו של צחר מוזכרת רק ברשימה הראשונה של בני שמעון, אך ברשימה השנייה והשלישית הוא לא מופיע.
זה כנראה, מפני אותה הסיבה, אך הוא כנראה נכחד יותר מאוחר.
במקומו נכתב זרח, שהיה צאצא של שמעון, ככל הנראה משום שהיה משפחה גדולה וחשובה.
השם אוהד הוא במשקל סגולי, כמו צחר (צוחר), נבח (נובח) וקרח (קורח).
בכתובות ערב הדרומית מופיע השם אֹהד אך רוב החוקרים אומרים שהשם המופיע שם הוא בכלל אסד, שפירושו אריה.
בפירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י' מוזכר כי מקור השם הוא "איני הוד".
המושב אוהד שבעוטף עזה, קרוי על שמו.
אוהד חזקי (נולד ב-25 בפברואר 1985) הוא פעיל חברתי ישראלי ובעברו כיהן כמנכ"ל האגודה למען הלהט"ב בישראל.
במהלך כהונתו, היה גורם מפתח במאבקים המרכזיים של הקהילה הגאה.
חזקי נולד ברמת גן, ולמד במגמת התיאטרון בבית הספר התיכון בליך.
עם שחרורו מהצבא החל לעבוד בתנועת הצופים במגוון תפקידי ניהול ופיתוח במשך כ-8 שנים.
במהלך עבודתו בצופים סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב במדעי המדינה ובהיבטים התפתחותיים בחינוך והתנדב כשנתיים בארגון פעמונים.
חזקי כיהן כמנכ"ל האגודה למען הלהט"ב.
חזקי היה גורם מפתח במאבקים המרכזיים של הקהילה הגאה בשנים האחרונות.
במהלך כהונתו באגודה למען הלהט"ב, התבסס הארגון והפסיק להיות ארגון גרעוני ושילש את תקציבו.
בנוסף, הוא הקים את קואליציית ארגוני הקהילה הגאה המונה 17 ארגונים, שהייתה גורם משמעותי במהלכים מרכזיים של המאבק הלהט"בי.
חזקי היה ממארגני מחאת מטוס הגאווה ב-2016 לתקצוב הקהילה הגאה, שבמסגרתה הושג תקציב של כ-10 מיליון ש"ח למטרות הקהילה.
הוא היה ממארגני מחאת האימוץ ב-2017, שכללה את ההפגנה הכי גדולה עד אז של הקהילה הגאה, היה גורם מפתח במחאת השיוון ב-2018, בהכרזת יום השביתה האזרחי והיה שותף מרכזי בכתיבת מסמך דרישות הקהילה הגאה.
אוהד היה מההוגים של מצע הגאווה ומתפיסת המאבק המוניציפלית של הקהילה הגאה, שבאה לידי ביטוי באירועי גאווה ב-55 ערים בישראל ב-2019. אוהד יזם וניהל את קמפיין החוצות "משפחה ישראלית גאה" ביום המשפחה 2020.
ב-2018 אוהד היה שותף ויזם את מחקר המיפוי הראשון מסוגו על ארגוני הקהילה הגאה, ביוזמה משותפת של ארגוני קהילת הלהט"ב ושל מכון אלכא למנהיגות וממשל - ג'וינט ישראל.
מטרת המחקר הייתה למפות את שדה הלהט"ב בישראל ובעיקר את הארגונים המעניקים שירותים לקהילה ופועלים למענה.
מחקר זה היווה בסיס לתקצוב פרויקטים משותפים וחיזוק התשתיות של המאבק הגאה בישראל.
אוהבי ה' הוא אלבום מוזיקה של מוזיקה חסידית בלחניו של חיים בנט בביצוע סולו של הזמר החסידי שלמה כהן ומקהלת רננו חסידים.
על העיבוד המוזיקלי של האלבום רובי בנט.
האלבום מכיל 10 רצועות והוא יצא בשנת 1993.
את השיר אוהבי ה' ביצע שוב שלמה כהן באלבום א שבת טיש.
"אוהבת לאהוב" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית אביבה אבידן.
את האלבום הוציאה בשנת 1994 לאור חברת התקליטים הפרטית של משה בן-משה, "בן-מוש הפקות".
האלבום לא זכה להצלחה כלל בישראל, בניגוד לציפיותיהם של מפיקיו.
הוא כלל חידושים לשירים ישראליים מוכרים, דוגמת "מי ההולך", "הבלדה על חדווה ושלומיק", "הביתה לחזור", ו"לך איתה".
"אוהבת אותך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד.
את השיר הוציאה לאור ב-25 באוגוסט 2022 חברת התקליטים שרית הפקות, והוא נכלל כסינגל הראשון מתוך האלבום 24.
השיר נכתב על ידי חדד, לצד אושר כהן, תמר יהלומי ויונתן קלימי.
תחילה מופנה השיר כלפי גבר מקול של אישה.
אולם את השורה האחרונה שלו, "אוהבת אותך", חדד מפנה אותה לבת-זוגה, תמר יהלומי.
ב-24 באוגוסט פרסמה פוסט באינסטגרם החושף את תאריך יציאתו של הסינגל ואת עטיפת האלבום בו נכלל.
ביום פרסומו עלה לערוץ היוטיוב של חדד הווידאו קליפ הנלווה לו.
עד לספטמבר 2022 צבר כמיליון צפיות, ואף דורג בעשרת הסרטונים החמים של בישראל.
במקביל יצא גם בפלטפורמת הספוטיפיי וצבר כ-70 אלף השמעות.
אוהד טל (נולד ב-4 בינואר 1982, ט' בטבת ה'תשמ"ב) הוא חבר הכנסת מטעם רשימת הציונות הדתית ויו"ר הסיעה, ומכהן כיו"ר הוועדה למיזמים ציבוריים.
בעבר היה מזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית וסמנכ"ל תנועת המזרחי.
טל נולד באילת וגדל בה.
משפחתו לא הייתה דתית, וכשהיה בבית הספר היסודי החלה בתהליך חזרה בתשובה.
למד בבית הספר היסודי הממלכתי־דתי ימין הרצוג באילת ובישיבה התיכונית במצפה רמון.
שירת כמפקד טנק בחיל השריון והשתתף במבצע חומת מגן.
לאחר שירותו הצבאי עבר ללמוד בישיבת ההסדר בשדרות כמה חודשים ובהמשך עבד במשך שנתיים בחברת "אל אופ" של אלביט מערכות, בפיתוח מערכות מתקדמות לטנקים.
בין השנים 2006 עד 2011, ניהל מיזמים חינוכיים בקרן למורשת הכותל המערבי.
לאחר מכן, ניהל את פרויקט סינון העפר מהר הבית מטעם עמותת אלע"ד.
בשנת 2013 מונה לשליח המרכזי של תנועת בני עקיבא והסוכנות היהודית בהולנד.
עם חזרתו לישראל, הקים את "מרכז השליחות של הציונות הדתית" – ארגון גג של עשרה ארגונים הפועלים לעידוד בני ובנות הציונות הדתית לצאת לשליחות בתפוצות, ובהמשך מונה לסמנכ"ל תנועת "המזרחי העולמי".
בשנת 2021 מונה למזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית.
ביום הגשת הרשימות במערכת הבחירות לכנסת העשרים וחמש (2022), הודיע יו"ר מפלגת "הציונות הדתית", בצלאל סמוטריץ', על שיבוצו של טל במקום 12 ברשימת המפלגה לכנסת, שזכתה לבסוף ל־14 מנדטים.
במסגרת לימודיו באוניברסיטה, סיים תואר ראשון בחינוך עם התמחות במנהיגות ובניהול מערכות חינוך מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בניהול ובמדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית.
טל מכהן כיו"ר הוועדה למיזמים ציבוריים ובמסגרתה נחקקו, בין השאר, רפורמת הדיגיטציה של השירותים הציבוריים, רפורמת שירותי התשלום לפתיחת שוק הבנקאות לתחרות, ורפורמת התשתיות לקיצור משך הזמן של פרויקטי תשתית לאומיים.
בנוסף, הוא מכהן כחבר בוועדת הכלכלה, ועדת העלייה והקליטה, וכן כחבר מ"מ בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
מכהן גם כיו"ר שדולת יחסי ישראל-ארצות הברית בכנסת.
פעילותו הפרלמנטרית מתמקדת בנושאים של ביטחון לאומי, יחסי חוץ, יחסי ישראל-ארצות הברית, התיישבות וריבונות, חיזוק השוק החופשי וסיוע למשרתי המילואים ובני משפחותיהם.
מעבר לפעילותו בכנסת, עוסק בפעילות מדינית בזירה הבין-לאומית.
בשנים האחרונות השתתף בעשרות נסיעות מדיניות,, במימון ארגונים זרים לארצות הברית, אוסטרליה, טייוואן, ומדינות אירופה, במסגרתן ייצג את מדינת ישראל בפרלמנטים, הופיע בתקשורת הבין-לאומית, ונפגש עם גורמי מפתח פוליטיים, קהילתיים ודתיים.
כמו כן, ח"כ טל מקיים קשרי שיתוף פעולה עם קהילות יהודיות בתפוצות ועם קהילות פרו-ישראליות אחרות, לרבות ראשי הקהילה האוונגליסטית בארצות הברית ובמדינות נוספות.
בנובמבר 2024 מונה ליו"ר סיעת הציונות הדתית בכנסת במקום ח"כ שמחה רוטמן.
באוקטובר 2024 אירח בירושלים כנס מדיני בין-לאומי בשיתוף עם שגריר ארצות הברית בישראל לשעבר דייוויד פרידמן, במטרה לחזק את שיתופי הפעולה בין ישראל לארצות הברית, וכן לקדם את החלת הריבונות הישראלית ביהודה ושומרון.
לקראת השבעתו של הנשיא דונלד טראמפ בינואר 2025, הוזמן לשאת דברים באירוע מנהיגים בין-לאומי שהתקיים במאר-א-לגו, אחוזתו של טראמפ בפלורידה.
בנאומו הביע התנגדות לעסקת החטופים שנחתמה באותה תקופה.
במהלך 2025, ביקר פעמיים בטאיפיי ונפגש עם בכירים טאיוואנים, כולל שר החוץ של טאיוואן.
נשוי לתמר לבית שחל, בעלת תואר שני במִנהל עסקים ומ־2017 עובדת כסמנכ"לית הכספים ומשאבי האנוש ברשת התיכונים וכפרי הנוער הדתית "דעת".
אוהב ישראל הוא ספר חסידות שכתב האדמו"ר רבי אברהם יהושע השיל מאפטא.
הספר הובא לדפוס בפעם הראשונה בשנת ה'תרכ"ג אחרי פטירתו של מחבר הספר על ידי נכד המחבר, האדמו"ר רבי משולם זוסיא השל מזינקוב, בדפוס האחים שפירא בזיטומיר.
בפתח הספר מופיעות הסכמות מרבי אהרון מטשרנוביל ורבי אברהם יעקב מסדיגורא וכן הקדמה מהנכד המביא לבית הדפוס.
את דברי התורה שמופיעים בספר העתיקו מפיו של רבי אברהם יהושע השיל אנשים מקהילת קולבסוב ומקהילת יאס - עיירות בהן כיהן כרב ואדמו"ר, מאחר שרבו העתקות שונות של כתבי היד, בנו רבי יצחק מאיר השיל בחר באחד מאנשי הקהילה שירשום את הדברים ויביאם לאביו על מנת שיגיהם.
לאחר פטירתו ביקש מבנו (נכד המחבר) רבי משולם זוסיא השיל שיטפל בכתבים ובהבאתם לדפוס.
את הכתבים שהגיעו לידיו, אך לא עברו את הגהתם של סבו או אביו הכניס לספר בנפרד.
את שם הספר קרא אוהב ישראל היות שמידת אהבת ישראל הייתה שיטתו של מחבר הספר.
כיום האדמו"ר מכונה על ספרו זה "האוהב ישראל מאפטא".
בפתח הספר הודפס שיר שנכתב לכבוד המחבר, הפותח באותיות שמו ומרמז בתוכו את הספירות העליונות.
הספר עבר צינזור על ידי המשכילים ששלטו אז על הדפוס בזיטומיר והם השמיטו חלקים מהספר, חלקים אלה הושלמו מתוך כתב היד ונדפסו במהדורת מכון "שפתי צדיקים" ה'תשנ"ט.
במהדורת למברג ה'תרל"ג נוספה הסכמתו של רבי יוסף שאול נטינזון בעל שו"ת שואל ומשיב.
בשנת ה'תרי"ד (כ-10 שנים לפני הוצאת ספר זה) יצא הספר "תורת אמת" המכיל את תורותיו של הרב מאפטא, הספר אוהב ישראל מהווה למעשה העתקה כמעט מדויקת של ספר זה, מעניינת העובדה שנכד המחבר (המו"ל) כלל לא מתייחס לקיומו של ספר זה.
בספר מופיעות לעיתים גם שמועות מצדיקים נוספים כמו מרבי יחיאל מיכל מזלאטשוב ורבי משה מפשוורסק, המעניין הוא שגם בציטוטים אלו מובאים האמרות בשני הספרים.
ד"ר גדליה נגאל מסביר שכנראה הנכד ראה בהוצאת תורת סבו ללא רשות המשפחה כעין השגת גבול ולכן לא התייחס אל קיומו של ספר זה.
בספרו מביא המחבר תורות גם מצדיקים נוספים, בהם: הבעל שם טוב, המגיד ממעזריטש, רבי נחמן מקוסוב, רבי אלימלך מליז'ענסק, רבי לוי יצחק מברדיטשוב, רבי משה מפשוורסק, המגיד מקוזניץ, רבי אפרים מבראד ורבי יחיאל מיכל מזלאטשוב.
שיטתו הייתה כשיטת רבו רבי אלימלך מליז'ענסק ולכן גם בספרו מוצאים דגש על דמותו של הצדיק ועל השפעתו לעם.
גם עבודת הדבקות בהשם מוצאת בספרו מקום נרחב.
נושאים נוספים שמופיעים בספר כמוטיב מרכזי הם: אמת ושקר, לימוד תורה, תמימות וענווה.
הספר התקבל כאחד מספרי היסוד של תורת החסידות, צדיקי החסידות החשיבו ספר זה רבות.
רבי חיים מצאנז היה אומר: .
מהדורה ראשונה, דפוס האחים שפירא, ז'יטומיר, ה'תרכ"ג (1863)
מונקאטש, ה'תרנ"ט (עם הוספות מספר "תורת אמת" ו"שפתי צדיקים")
גרמניה, ה'תש"ח (דפוס צילום ממהדורת בארדיוב)
ירושלים, ה'תשכ"ב, הוצאת המוסד להפצת ספרי תורה וחסידות
מכון שפתי צדיקים, ירושלים, ה'תשנ"ט
הוצאת אור החיים, ירושלים, ה'תשע"א
אוהב ישראל המבואר, עוז והדר, ה'תשע"ה, ב' כרכים
אוהב ישראל המפואר, עוז והדר, ה'תשע"ח, ב' כרכים
הגדה של פסח - אוהב ישראל, מכון שפתי צדיקים
ילקוט אוהב ישראל, מכון שפתי צדיקים, ירושלים, ה'תשנ"ח
מסכת אבות - אוהב ישראל, מכון שפתי צדיקים
אוהד יתום (נולד ב-25 ביולי 1970) הוא מאמן כדורסל ישראלי המשמש כמנהל המקצועי של מועדון הכדורסל מכבי חדרה וכמאמן הראשי של קבוצת הבוגרים.
יתום נולד בקיבוץ סאסא ובצעירותו שיחק במחלקת הנוער של הפועל סאסא והפועל גליל עליון.
שימש כמטפל ומחנך בפנימייה בקיבוץ סאסא במשך 3 שנים.
למד בתיכון ברנקו וייס ע"ש אנה פרנק בקיבוץ סאסא.
בשנת 1976 החל לשחק בקבוצת הקט-סל בקיבוץ.
שירת בצה"ל כסגן מפקד ספינת דבורה בחיל הים וכחובש קרבי בחיל.
לפני כן ביצע שנת שירות בתנועת נוער.
בשנת 1993 השלים קורס מאמנים במכון וינגייט והוסמך כמאמן כדורסל.
בין השנים 2006–2008 השלים את מסלול "מוח ותודעה" במסגרת החוג לפסיכולוגיה במכללה האקדמית תל-חי.
בשנת 2021 השלים את הקורס להכשרת מנהלים מקצועיים של איגוד הכדורסל.
בשנת 2023 השלים את הקורס למנהלים בכירים במכללה האקדמית וינגייט.
ליתום למעלה מ-30 שנות אימון כדורסל תחרותי בכל הרמות והגילאים ובכל רחבי הארץ.
זכה בין היתר בכ-30 אליפויות ותארים במסגרת איגוד הכדורסל, כולל עלייה לליגת העל עם יקנעם/מגידו ועלייה לליגה הלאומית עם אליצור יבנה.
במשך 8 שנים אימן בנבחרות טרום הקדטים של ישראל, כולל שנה בנבחרת הקדטים של ישראל.
בין היתר הקים 4 אגודות כדורסל ופיתח 6 פרויקטים ייחודיים בכדורסל הישראלי.
כמו כן אימן באקדמיה של איגודל הכדורסל בווינגייט והקים את האקדמיה לכדורסל בבן שמן.
ליתום התמחות רבת שנים בפיתוח וקידום שחקנים צעירים ובוגרים.
אימן וליווה מעל 2000 שחקנים צעירים במסגרות שונות כולל אימונים אישיים, מתוכם עשרות צעירים אשר הפכו לשחקנים ושחקניות בליגת העל, הליגה הלאומית ונבחרות ישראל.
1992-2000 – הקמת אגודת כדורסל בקיבוץ סאסא
בשנת 1992 לאחר שהשתחרר מצה"ל חזר יתום לקיבוץ סאסא והקים את אגודת הכדורסל בהר-בקיבוץ סאסא, אשר מאוחר יותר סונפה לאגודת הכדורסל הפועל גליל עליון.
יתום ניהל מקצועית וארגונית את האגודה ואימן את הקבוצות במחלקת הנוער.
2000-2007 – הפועל גליל עליון ונבחרת ישראל
בשנת 2000 החל יתום לאמן בקבוצות שונות באגודת הפועל גליל עליון.
בין היתר אימן את קבוצות הנוער, קבוצת הנערים הלאומית הבכירה ואת קבוצות הבוגרות.
בנוסף, הקים את מחלקת הנערות באגודה ואימן את קבוצת הנערות הבכירה.
לצד זה היה יתום עוזר מאמן בקבוצת הבוגרים של הפועל גליל עליון שהשתתפה בליגת העל בכדורסל.
החל משנת 2004 ועד לשנת 2010 שימש כמאמן בנבחרת ישראל לגילאי טרום קדטים באזורי הגליל, גבת, חיפה ולב השרון.
בתום עונת 2006/2007 החליט יתום לעזוב את גליל עליון ולצאת לדרך חדשה.
2007-2011 – הפועל יקנעם/מגידו, הפועל עמק המעיינות ונבחרת ישראל בטרום קדטים
לאחר 15 שנות עשייה והישגים בהפועל גליל עליון, הגיע יתום להפועל יקנעם/מגידו, הקים את מחלקת הנוער באגודה ושימש כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער עד לשנת 2011. אימן מספר קבוצות במחלקת הנוער.
בעונת 2007–2008 שימש כעוזר מאמן קבוצת הבוגרים ששיחקה בליגה הלאומית.
לקראת עונת 2008/09 הצטרף יתום למועדון הפועל עמק המעיינות כמאמן ראשי.
בסיום אותה עונה העפיל עם הקבוצה לליגה הארצית.
לקראת עונת 2009/2010 מונה יתום כמאמנה הראשי של הפועל יקנעם/מגידו אשר השתתפה בליגה הלאומית.
בתום עונה היסטורית העפיל עם הקבוצה לליגת העל.
בעונת 2010/2011 המשיך יתום כמאמן ראשי של הקבוצה.
באותה עונה הקים ופיתח פרויקט קולג' בקבוצה הבוגרת בשיתוף פעולה בין מועדון הכדורסל של מכבי תל אביב לבין הפועל יקנעם/מגידו.
יקנעם/מגידו שימשה באותה עונה כקבוצת הבת של מכבי תל אביב.
הקבוצה העפילה באותה העונה אל חצי גמר פלייאוך הליגה הלאומית, מרחק סדרה אחת מעלייה אל ליגת העל.
באותה עונה הקבוצה הורכבה ברובה המוחלט משחקנים צעירים מסיימי גיל נוער, כמעט ללא תקציב.
2011-2013 – אליצור רמלה ונבחרת ישראל קדטים
בין השנים 2011–2013 היה מאמן אליצור רמלה.
בעונת 2011/2012 שימש כעוזר מאמן נבחרת הקדטים של ישראל.
בנוסף אימן בפרויקט המצוינות של איגוד הכדורסל במסגרת האקדמיה לכדורסל במכון וינגייט.
כמו כן אימן בפרויקט השחקנים הגבוהים של האקדמיה.
במהלך עונת 2012/2023 עבר לאמן את הפועל טבעון/מגידו מהליגה הלאומית והצליח להשאיר אותה בליגה בתום העונה.
בעונה זאת סייע בהקמת אקדמיה חדשה לכדורסל בבן שמן.
כמאמן ראשי באקדמיה זכה באליפות עם קבוצת הנערים בליגה הארצית ובנוסף הגיע איתם אל גמר הגביע.
בעונת 2013/2014 היה מאמן הפועל טבעון/מגידו ששיחקה בליגה הלאומית.
ב-25 במאי 2014 מונה למאמן הראשי של אליצור יבנה לקראת עונת 2014/2015 בה השתתפה הקבוצה בליגה הלאומית.
יתום השאיר לעונה נוספת את יוני דוד, יובל רחמילביץ' ומתן יובל וצירף מגוון שחקנים צעירים ומוכשרים בהתאם לחזונו.
בין היתר הצטרפו איגור מאיור ואבי פוגל שהגיעו ממכבי הוד השרון, תמיר שמחוני, בן שוהם וחיים אליאספור שהצטרפו מהפועל טבעון/מגידו, בן אייזנהארט וכריס אדופיה שהגיעו מליגת המכללות בארצות הברית וריי וויליס שהגיע ליגת הכדורסל בפינלנד.
2018-2021 – ניהול מקצועי במכבי גדרה, אימון קבוצות הבוגרים של "שחקן אמיתי" מכבי רמת גן ומכבי שוהם
לקראת עונת 2018/2019 מונה יתום למאמן הראשי של מכבי עירוני רמת גן אשר שיחקה במחוז הדרומי של הליגה הארצית באותה העת.
במסגרת חזון פרויקט "שחקן אמיתי" בנה יתום סגל ישראלי צעיר ורעב שכלל בין היתר את איתי מושקוביץ, חן אחרק, נווה בן שמן, יובל וימן, עידו בן הרוש, דביר רינגוולד, יוסף חסון ג'ונסון, אמיר אבנרי, עומרי סולל, טיילר דאוסון, בני אלעזר, גיא טל וארז רפאלי.
בתום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-6 כאשר במאזנה 11 ניצחונות ו-11 הפסדים.
לקראת עונת 2016/2017 מונה יתום למנהל המקצועי של מועדון מכבי גדרה.
לקראת עונת 2020/2021 מונה יתום למאמן הראשי של מכבי שוהם מהליגה הארצית.
2021-היום – שחקן אמיתי ומכבי חדרה
ב-6 באוגוסט 2021 הכריז מועדון הכדורסל מכבי חדרה בשיתוף פעולה עם חברת "שחקן אמיתי" על מינויו של אוהד יתום למנהל המקצועי של האגודה (מחלקות הנוער והבוגרים) ולמאמן הראשי של קבוצת הבוגרים המשתתפת המחוז הצפוני של הליגה הארצית.
לקראת עונת 2024/2025 מינה יתום את תמיר שמחוני למאמן הראשי של מכבי חדרה.
אוהד אלמגור (נולד ב-14 במאי 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי בהפועל ירושלים.
אלמגור התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל תל אביב ובגיל 9 הצטרף להפועל ראשון לציון.
ב-5 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 3-3 נגד הפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו.
ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית בתיקו 1-1 נגד מכבי בני ריינה.
ב-6 במאי 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד הפועל רעננה.
ב-29 בינואר 2024 חתם לארבע וחצי שנים בהפועל ירושלים תמורת חצי מיליון שקל.
יומיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 2-1 למכבי תל אביב.
ב-1 באפריל 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד הפועל תל אביב.
גביע הטוטו: גביע הטוטו לאומית 2022/2023
פרופסור אוהד הוכמן (נולד בשנת 1970 לערך) הוא רופא ישראלי, המכהן כמנהל המרכז הרפואי בני ציון בחיפה.
הוכמן גדל והתחנך בחיפה, ולו שני אחים.
סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1995. התמחה ברפואת משפחה ובמנהל רפואי.
הוא בעל תואר שני במינהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
שירת בצה"ל והגיע לדרגת סגן אלוף.
תפקידו הצבאי האחרון היה קצין הרפואה הראשי של זרוע הים.
בשנים 2011-2019 שימש כסגן מנהל המרכז הרפואי הלל יפה בחדרה.
בחודש יולי 2019 נכנס לתפקידו כמנהל המרכז הרפואי בני ציון בחיפה והחליף בתפקיד את ד"ר אמנון רופא.
בשנת 2025 מונה לפרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של הטכניון.
הוכמן נשוי ואב לשלושה ילדים, מתגורר בקריית טבעון.
"אוהבת אותך יותר" הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת הישראלית ריקי גל, שיצא לאור ב־1996. שירי האלבום נכתבו על ידי משוררים ופזמונאים ידועים כיהונתן גפן, אהוד מנור, יהודה עמיחי ויענקל'ה רוטבליט, והולחנו על ידי רחל ומתי כספי, שגם הפיק מוזיקלית את האלבום.
אלבום זה סימן חזרה לשיתוף הפעולה ארוך השנים בין גל לכספי, שהגיעו לשיאו באלבומה השני "מה זאת אהבה...".
מהאלבום, התפרסמו במיוחד שיר הנושא והשיר "היא שלו והוא שלה", שהושר כדואט עם מתי כספי.
במהלך הפקת האלבום שהה כספי בלוס אנג'לס, ואיסוף החומרים לשם כתיבת השירים והלחנתם נעשה באמצעות פקס וטלפון.
האלבום הוקלט באולפני Clear Lake בהוליווד.
אוהד יהלומי (9 באפריל 1974 – 2024) היה אזרח ישראלי, עובד רשות הטבע והגנים, שנחטף לרצועת עזה בטבח שבעה באוקטובר ונרצח בשבי, ככל הנראה בינואר 2024.
גופתו הושבה לישראל במסגרת הסכם השבת החטופים השני ב-27 בפברואר 2025.
אביו, אמנון יהלומי, היה חקלאי ואימו, אסתר, מורה.
הוא היה הבן השני ולו שתי אחיות.
כשהיה בן ארבע עבר עם משפחתו למושב שדות בחבל ימית בסיני.
ב־1982 עם פינוי חבל ימית עברה המשפחה למושב דקל, לא רחוק מרצועת עזה, שם עסקו בחקלאות.
בילדותו היה שחקן כדורגל מצטיין ועבר ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, שם גר בחדר אחד עם לירן שטראובר.
במרץ 1993 התגייס לצה"ל ושרת ביחידת מגלן.
במילואים העביר הדרכות בשטח ליחידות מיוחדות.
לאחר השרות הצבאי עבד כמדריך בבית ספר שדה שדה בוקר.
הוא למד באוניברסיטת בן-גוריון גאולוגיה, אך לא סיים את לימודיו.
יהלומי הקים, יחד עם שותף, חוות גמלים לייצור אקולוגי של חלב נאקות במושב עין הבשור, שם התגוררה אמו.
הוא ושותפו גם נסעו לראס אל-ח'ימה לייעץ ליורש העצר של האמירות בהקמת עדר לחליבת נאקות.
ב-2006 החל לעבוד ברשות הטבע והגנים כפקח במדבר יהודה, תפקיד אותו עשה עד 2013. לאחר מכן מילא תפקידים נוספים ברשות.
בין השאר עסק בהדרכות של ילדים בדואים מהאזור.
ב-2019 התמנה למנהל מרחב דרום של הסיירת הירוקה, יחידת האכיפה של רשות הטבע והגנים.
הוא סיים תואר ראשון בלימודי גאוגרפיה בבית הספר למדעי הסביבה באוניברסיטת חיפה ותואר שני בהצטיינות מאותו מוסד.
ב-2018 הוציא לאור את "מדריך שדה לעקרבי ישראל", מגדיר עקרבים.
בשבת, 7 באוקטובר 2023, שמחת תורה, חדרו לקיבוץ ניר עוז מאות מחבלים מארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי, מלווים במאות אזרחים עזתיים.
הם נכנסו לקיבוץ בו זמנית מכמה כיוונים דרך מספר פתחים.
ברשותם הייתה תחמושת רבה, רובי סער, טילי RPG, רימונים וחומרי נפץ.
משפחת יהלומי שהתה בממ"ד שדלתו הייתה תקולה.
יהלומי השאיר את משפחתו בממ"ד ויצא עם נשקו האישי להילחם במחבלים.
סביב השעה 10:00 הגיעו המחבלים לבית.
יהלומי נורה ברגלו ובידו ומחבלי חמאס נכנסו לממ"ד והוציאו את בת שבע ואת הילדים.
יהלומי נשאר פצוע בביתו בקיבוץ.
אשתו בת שבע והבת יעל נלקחו על אופנוע אחד עם מחבל חמאס, הבן איתן והתינוקת על אופנוע אחר.
בשלב מסוים הועברה התינוקת שבכתה מהאופנוע של איתן לאופנוע של בת שבע.
כאשר התקרבו לגבול ישראל-רצועת עזה, בשעה 10:47, בעקבות טנקים שהתקרבו אליהם, נבהל המחבל שרכב על האופנוע עם בת שבע והבנות ונפל.
בת שבע הצליחה להימלט עם בנותיה, אך החוטפים המשיכו עם איתן לתוך רצועת עזה.
אוהד נחטף מאוחר יותר, חי אך פצוע בידו וברגלו, על ידי מחבל אחר.בת שבע ובנותיה הלכו שלוש וחצי שעות יחפות ברגל תוך שהן מסתתרות עד שהגיעו חזרה לקיבוץ.
ב-27 בנובמבר 2023 הושב בנו, איתן יהלומי, אחרי 52 ימים בשבי, במסגרת עסקת החטופים הראשונה.
ברצועת עזה הוחזק יהלומי על ידי גדודי סאלח א-דין של ארגון הטרור "ועדות ההתנגדות".
ב־19 בינואר 2024 פרסם חמאס סרטון של אוהד יהלומי וטען כי הוא נהרג בהפצצות צה"ל.
בני משפחתו נאבקו בישראל ובעולם על השבתו.
גופתו של יהלומי הושבה לישראל בעסקת החטופים השנייה ב-27 בפברואר 2025.
יהלומי נישא לבת שבע אותה הכיר מלימודיו באוניברסיטת בן-גוריון.
ב-2011 נולד בנם איתן, וכשהיה בן שנה עברו השניים להתגורר בקיבוץ ניר עוז, שם נולדה בתם יעל ב-2013. בסוף 2022 הצטרפה למשפחה בתם השלישית.
בתקופת עבודתו כפקח תשתיות התנדב בכפר השיקומי "עדי נגב – נחלת ערן".
יהלומי היה אזרח צרפת, בנוסף לאזרחותו הישראלית.
יהלומי נקבר בבית העלמין של קיבוץ ניר עוז ב-5 במרץ 2025. בהלווייתו שרה להקת הגבעטרון.
באוקטובר 2025 שודרה הסדרה "אור ראשון" הכוללת סיפורים מיום הטבח.
את דמותו של יהלומי גילם השחקן מיקי לאון יחד עם רותם סלע בתפקיד בת שבע.
אוהד יהלומי, יורם צביק, אסף צוער ופרופסור אפרת גביש-רגב, מדריך שדה לעקרבי ישראל, רשות הטבע והגנים, 2018
אוהד בסון (נולד ב-14 בפברואר 1992) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי וגיטריסט ישראלי.
בסון נולד בהרצליה ליוסף מנהל פרויקטים וסיגלית בסון עצמאית בתחום ניהול העסקים.
גדל בכפר סבא וסיים את תיכון גלילי בעיר.
בצבא כחובש קרבי בחיל שריון.
מאז תחילת דרכו, פועל אוהד בסון כיוצר עצמאי המשלב הלחנה, הפקה מוזיקלית ונגינה בז'אנרים מגוונים כגון פופ, ים תיכוני, פולק ורוק.
מאז תחילת דרכו, פועל אוהד בסון כיוצר עצמאי המשלב הלחנה, הפקה מוזיקלית ונגינה בז'אנרים מגוונים כגון פופ, פולק ורוק, תוך שילוב השפעות מהמוזיקה הישראלית והעולמית.
בשנים 2017–2021 למד מוזיקה רב-תחומית בקריה האקדמית אונו, שם שימש כנגן טרומבון בתזמורת הג'אז של פרופ' יהודה כהן, עוזר מנצח, זמר סולן, מתרגל מטעם הסגל האקדמי, וחונך מוזיקלי לסטודנטים עם מוגבלויות שונות.
על פעילותו החינוכית קיבל מלגות ותשלומים מטעם האקדמיה.
בשנת 2019 עבד בתור עוזר למלחין אריאל בלומנטל לפסקול הסרט הרפתקה בשחקים.
בשנת 2021 השיק את הקריירה הרשמית שלו כיוצר עצמאי עם הסינגל "הנהר", שדורג ראשון במצעד רדיו זה רוק.
בשנת 2022 יצאו הסינגלים "מרקו", "היא לא אמרה" ו"לצאת מהקרב" עם קליפ אנימציה של עדו דבורה.
באותה שנה כתב את פסקול המוזיקה לסרט "רחם" שהיה מועמד הסרט הקצר בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנת 2023 הוציא את המיני־אלבום "קבעון הגיון הפתעות", שזכה לחשיפה תקשורתית.
האלבום כלל שישה שירים, מתוכם שיתופי פעולה עם בר אלפנדרי.
בהמשך השנה שיתף פעולה עם הזמרת מאריה קראס בשיר וקליפ משולב בינה מלאכותית.
בשנת 2024 הוציא בסון את הסינגל "הנסיך הארי" בהשתתפות אביתר אדיר, לציון יום הולדתו ה־40 של הנסיך הבריטי.
השיר עוסק בזהות, קנאה ושאלת האושר האישי, תוך שימוש בדמותו של הארי כמשל לחיים מודרניים.
הוא מלווה בקליפ אנימציה משולב בינה מלאכותית בבימוי עדו דבורה.
השיר זכה לחשיפה תקשורתית ונכתב בהשראת חוויות אישיות של בסון.
באותה שנה הוציא בסון את הסינגל "מדברים שעות", המתמקד בתחושת הניכור שבעידן התקשורת הדיגיטלית.
השיר מלוּוה בקליפ פיקטיבי שבו הדמות הראשית מגלה שהתאהבה בבינה מלאכותית.
הקליפ בוים על ידי עדו דבורה.
השיר נכתב בהשראת תחושת בדידות עכשווית וכמיהה לחיבור רגשי אמיתי.
בסון תיאר את היצירה כתגובה לתסכול נפוץ בקרב מחפשי אהבה בעידן המודרני.
בשנת 2025 כתב והפיק אוהד בסון את השיר "הדרך שלי" יחד עם בר אלפנדרי, עבור עמותת "קווים ומחשבות" להעלאת מודעות להפרעת קשב.
את השיר מבצעים חמישה אמנים, בהם משה דץ, אבי גרייניק ושירה גבריאלוב.
השיר עוסק בקבלה עצמית וחיים עם ADHD, ומשלב בין רגש, הומור ומוזיקה עכשווית.
הוא זכה לקליפ רשמי ולחשיפה תקשורתית נרחבת.
השיר הפך לחלק מקמפיין חברתי נרחב למען נוער ומבוגרים עם הפרעת קשב.
בסון פועל כמפיק מוזיקלי, שותף ליצירה ומנהל אמנותי של אמנים מובילים בזירה המקומית.
הוא היה שותף לכתיבה ולהפקה של שני אלבומים של בר אלפנדרי וכן מוביל את העשייה המוזיקלית של הזמרת מריה קראס – הן באולפן והן בהופעות חיות, כולל ניהול אמנותי ונגינה בהופעות.
בנוסף, שותף להפקות של עידן ווילקיס, טל סודאי וגל פרידמן, ופועל כגיטריסט מבוקש עם הרכבים ואמנים שונים, ביניהם להקת Legend Band, מיתר רובין ותמיר חיטמן.
בסון מופיע גם בטלוויזיה הארצית, בין היתר בערוץ כאן 11 וערוץ 14, כחלק מהופעות עם יוצרים שאותם הוא מלווה מקצועית.
בסון השתתף בפרויקטים מוזיקליים בולטים כנגן גיטרה, מפיק ויוצר.
הוא השתתף בנגינה והפקה של להיטים שזכו להצלחה רבה והגיעו למקום הראשון במצעדים בישראל, בשיתופי פעולה עם אמנים מובילים כגון אודיה, איתי לוי, עדן בן זקן, דודו אהרון, שחר טבוך ועוד.
במקביל, שימש גיטריסט מבוקש בהופעות חיות, הקלטות וטלוויזיה, ונטל חלק בפסקולים לסרטים שהוצגו בפסטיבלים בינלאומיים, כולל פסטיבל קאן.
בשנת 2024 הפיק, ערך מיקס ומאסטרינג לתוכנית Telepasión של הטלוויזיה הספרדית RTVE, לצד צוות הפקה בעל מועמדויות לגראמי.
בנוסף, פעל בניהול במה ועבודה טכנית בפסטיבלים והופעות עם מיטב אמני ישראל.
החיים שלי קומדיה רומנטית (מיני-אלבום) (2024)
קיבעון הגיון הפתעות (מיני-אלבום) (2025)
אוהיו היא מדינה במזרח המערב התיכון של ארצות הברית.
מצפון גובלת אוהיו בימת אירי ובמדינת מישיגן, ממזרח היא גובלת במדינות פנסילבניה ווירג'יניה המערבית, מדרום היא גובלת בנהר האוהיו אשר מעבר לו מדינת קנטקי, וממערב היא גובלת במדינת אינדיאנה.
רוב שטחה של אוהיו מישורי וכולל בעיקר שטחים חקלאיים, אך עם זאת, בדרום-מזרחה, אשר מעוצב על ידי הרי האפלצ'ים המשתרעים במזרח, אפשר למצוא גם שטחים מיוערים וגבעתיים.
קודם הקמת ארצות הברית שטחה של אוהיו היה בשלטון האימפריה הבריטית.
האזור היה מאוכלס בדלילות רבה, ובשנת 1787, הוא הועבר לשלטון אמריקני במסגרת הטריטוריה הצפון-מערבית.
בשנים הבאות שטחה של אוהיו ידע התיישבות של תושבים אמריקאים ממזרח, והאזור עבר פיתוח מסוים, כאשר בשנת 1803 הוקמה מדינת אוהיו באופן רשמי.
לאחר מלחמת האזרחים, הפכה אוהיו למרכז תעשייתי גדול וחשוב, ובסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, קלטה אוהיו מאות אלפי מהגרים חדשים מאירופה.
נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2020 אוהיו היא המדינה השביעית בגודל אוכלוסייתה בארצות הברית, ונכון ל-2020 מתגוררים בה כ-11,799,448 תושבים.
נכון למפקד שנערך ב-2010 רובם של התושבים, למעלה מ-80%, הם לבנים, כאשר המיעוט הגדול ביותר באוכלוסייה הם השחורים, המהווים כ-12.2% מהאוכלוסייה.
עיר הבירה של המדינה והעיר המאוכלסת ביותר בה היא העיר קולומבוס.
ערים גדולות נוספות הן קליבלנד, סינסינטי ואקרון.
מקור השם אוהיו הוא משפת אירוקווי, שפה של מספר עמים אינדיאנים שאכלסו חלקים שונים בצפון מזרח ארצות הברית של ימינו.
בשפה זו משמעות השם הוא "נהר גדול" או "נהר טוב", בהתייחס לנהר האוהיו שבגבולה הדרומי של המדינה.
אוהיו, שגבולה הדרומי הוא נהר אוהיו וגבולה הצפוני סווג לייק אוהיו דים אין אוהיו הם הימות הגדולות הייתה תחילה בשליטתם של שבטים מקומיים.
בשנת 1763 העבירה צרפת את השטח לידי בריטניה מתוקף חוזה פריז, והוא נשאר בשליטתה עד למלחמת העצמאות האמריקאית.
בשנת 1763 יצאה בריטניה בהכרזת 1763 לפיה אסרה על מתיישבים אמריקאים להתיישב באזור אוהיו.
לאחר המהפכה האמריקנית עבר האזור לשליטת ארצות הברית.
תקנות צפון-מערב משנת 1787 הכריזו על האזור כחלק מן הטריטוריה הצפון-מערבית של ארצות הברית, וכן נאסרה העבדות באזור זה (על כן מכונה התקנה "תקנת החירות").
הטריטוריה כוללת את השטחים המהווים כיום את אוהיו, אילינוי, חלק ממישיגן ואינדיאנה.
על פי התקנה, כל אזור בטריטוריה יהפוך למדינה כאשר מספר התושבים בו יגיע ל-60,000.
אף שמספר התושבים היה רק 45,000 הקונגרס החליט בדצמבר 1801 על צירוף המדינה לאיחוד בשל גידול האוכלוסין המהיר, וב-19 בפברואר 1803 הכריז הנשיא תומאס ג'פרסון על אוהיו כמדינה ה-17 של ארצות הברית.
לפני ההכרזה הופחת שטח מסוים מהאזור והפך לטריטוריית אינדיאנה.
בשנת 1835 נלחמה מדינת אוהיו במדינת מישיגן בשל סכסוך גבולות על מחוז טולדו.
מלחמה זו ידועה בשם מלחמת טולדו.
המלחמה הסתיימה בשל התערבות הקונגרס והענקת השטח, לרבות העיר טולידו למדינת אוהיו.
גבולה הצפון־מזרחי של מדינת אוהיו כולל את חוף ימת אירי, אשר מהווה את הימה היחידה מהימות הגדולות שלאוהיו יש נגיעה אליה.
גודלה של ימת אירי הוא כגודלה של מדינת ישראל, 25,667 קילומטר רבוע.
ובעוד חציו המזרחי של הגבול הצפוני כוללת את ימת אירי, חציו המערבי של גבול זה כולל גבול יבשתי עם מדינת מישיגן השוכנת מצפון.
מדרום לימת אירי משתרעת לכיוון דרום שפלה מישורית רחבה.
בעוד בחלקה המזרחי של המדינה, ליד הגבול עם מדינת פנסילבניה הגובלת עם אוהיו ממזרח, השפלה צרה ונמתחת דרומה מהחוף רק לאורך כ-35 קילומטר, ככל שנעים מערבה השפלה מתרחבת, כאשר החל מהשליש המערבי של המדינה היא כבר נמשכת הרחק דרומה, עד לקצה הדרומי של אוהיו.
אזורים מישוריים אלו של המדינה כוללים כמעט את כל אוכלוסיית אוהיו לרבות הערים הגדולות.
רובם ככולם של מישורים אלו מנוצלים לצרכים חקלאיים, וכוללים שדות לרוב.
השפלה של אוהיו ממשיכה להתרחב מערבה מעבר לגבול המערבי של המדינה, הגבול עם מדינת אינדיאנה השוכנת ממערב לאוהיו.
מעבר לשפלה של אוהיו, בדרום־מזרח המדינה, לא הרחק מהגבול עם מדינת וירג'יניה המערבית, נשלט הנוף של המדינה על ידי הרצועה המערבית של רכס הרי האפלצ'ים, רצועת הפידמונט (Piedmont).
רצועה זו כוללת אזור של גבעות והרים מתונים, כאשר הגובה הממוצע של האזור נע בין 200 עד 400 מטרים מעל פני הים.
למרות תנאי השטח הלא-מישוריים של רצועת הפידמונט, הודות לקרקע הפורייה של המקום אפשר למצוא בו גם כן מרחבים חקלאיים.
למרות זאת, כיאה להרי האפלצ'ים, רובו של אזור זה מכוסה ביערות לרוב.
בהמשך לכיוון דרום, לאורך הקצה הדרומי של מדינת אוהיו, ומה שגם מסמן את גבולה של מדינה זו עם קנטקי, זורם ממערב למזרח נהר האוהיו האימתני.
הנהר מנקז את המים של שני השלישים הדרומיים אוהיו, ובעוד זאת, השליש הצפוני של המדינה מתנקז צפונה אל ימת אירי, ומשם הוא נשפך לבסוף אל האוקיינוס האטלנטי.
אוהיו גובלת בצפון במישיגן וימת אירי, במזרח בפנסילבניה ומערב וירג'יניה, בדרום בקנטקי (בעברו השני של נהר אוהיו) ובמערב באינדיאנה.
אוהיו היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת - מושל מדינת אוהיו, מחוקקת - המורכבת משני בתים: בית הנבחרים של אוהיו והסנאט של אוהיו, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של אוהיו.
המדינה מאפשרת התערבות ישירה של האזרחים על ידי יוזמה אזרחית, משאל עם, Recall Election ואישור חוק.
בירת המדינה הנוכחית היא קולומבוס.