tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה, פאלמר החלה לככב בסדרת קומדיית טלוויזיה אינטרנטית בשם "Turnt Up with the Taylors", שבה היא מגלמת את כל הדמויות.
היא הוציאה מיני-אלבום בשם "Virgo Tendencies, Pt.
ב-30 באוגוסט, פאלמר הנחתה את פרסי הווידאו של MTV לשנת 2020, במהלכו גם ביצעה את שירה "Snack".
בשנה שלאחר מכן זכתה פאלמר בפרס אמי בפריים טיים לשחקנית המצטיינת בסדרת קומדיה או דרמה קצרה על הופעתה ב-Turnt Up" "with the Taylors.
באותה שנה, פאלמר אירחה לזמן קצר חידוש של תוכנית ההיכרויות הקלאסית משנות ה-90 "Singled Out" של MTV עם ג'ואל קים בוסטר כמנחה שותף שלה ברשת שירותי הסטרימינג המקוונים קוויבי.
בשנת 2021, פאלמר אירחה את סדרת תחרות הריאליטי "Foodtastic" עבור דיסני+.
ב-2022, פאלמר כיכבה בסרט "אליס", בבימויו של קריסטין ור לינדן, הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס ב-2022. היא גם שימשה כקריינית ב-"Not So Pretty", סרט תיעודי החוקר את תעשיית היופי בבימוי קירבי דיק ואיימי זירינג עבור HBO Max .
פאלמר דיבבה את דמותו של איזי הות'ורן בסרט האנימציה של פיקסאר "שנות אור", ספין-אוף של סדרת סרטי "צעצוע של סיפור" וכיכבה בתפקיד אמרלד הייווד בסרט "אין מצב", בבימויו של ג'ורדן פיל.
פאלמר מארחת כעת חידוש של NBC של תוכנית המשחקים הקלאסית Password, עם ג'ימי פאלון כמפיק בכיר/אורח קבוע של ידוענים.
בספטמבר 2024, פורסם כי סרט הקומדיה למבוגרים "One of Them Days" בכיכובן של פאלמר וסיזה יצא לאקרנים ב-24 בינואר 2025. בסרט מככבת פאלמר בתור דרו, חברה ושותפה לדירה של אליסה (סיזה).
באוקטובר 2024, פורסם כי פאלמר תככב בסרט של בוטס ריילי בשם "I Love Boosters", בהפקת אולפני Neon.
פאלמר עובדת עם מועדוני הבנים והבנות של ארגון הצדקה האמריקאי Cool To Be Smart, מדברת עם ילדים על חשיבות הלמידה.
היא גם תומכת בחקלאות עירונית ובצופות.
היא עבדה עם ארגוני צדקה כמו YWCA ועם Saving Our Daughters.
החל משנת 2010, פאלמר הייתה נציגה של פרויקט Saving Our Daughters, קמפיין נגד בריונות.
פאלמר נכללה ברשימת 100 המשפיעות של מגזין הטיים בנובמבר 2019, אשר "שם זרקור על 100 כוכבים וכוכבות עולים שמעצבים את עתיד העסקים, הבידור, הספורט, הפוליטיקה, המדע, הבריאות ועוד".
בשנת 2020, היא צעדה בהוליווד, קליפורניה, כחלק ממחאות ג'ורג' פלויד.
באותה שנה, היא התייחסה לתנועה במהלך מונולוג הפתיחה שלה בטקס פרסי הווידאו של MTV ב-2020.
אלבום האולפן הראשון של פאלמר, So Uncool, שהושפע מאוד מ-R&B עכשווי, שתואר כ"בהיר, קופצני ומלודי מספיק כדי לפנות לבני נוער ולפני נוער.
מעריצי פופ נוער רקדני ירצו להקשיב לבכורה המשמחת הזו".
פאלמר הושפעה מאוד מזמרות ה-R&B האמריקאיות סיארה, ג'נט ג'קסון, מייקל ג'קסון, מריה קארי, אליה, ברנדי נורווד, מרי ג'יי בלייג', ויטני יוסטון, כמו גם קבוצת הבנות TLC.
בין ההשפעות עליה פאלמר מציינת גם את אומניות הפופ גוון סטפני ואבריל לאבין.
לאחר יציאת הסינגל שלה "I Don't Belong to You" ב-25 באוקטובר 2015, פאלמר הסבירה שהיא לא שייכת לאף אחד אלא לעצמה, שהיא עושה את ההחלטות של עצמה, האושר שלה מוגדר על ידה וגם הזהות שלה מוגדרת על ידה.
היא גם אמרה שהיא לא רוצה שהמיניות שלה תוגדר על ידי תוויות ואמרה שאנשים צריכים לזרום עם תיוג עצמם, מכיוון שהזהות שלהם יכולה להשתנות.
בשנת 2019, כחלק מקמפיין #YouKnowMe, היא שיתפה באמצעות טוויטר כי היא עברה הפלה.
ב-1 בדצמבר 2020, פאלמר הודיעה שהיא מתמודדת עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות כל חייה.
בראיון למגזין People בשנת 2024, חשפה פאלמר כי הוטרדה מינית בילדותה ולא הבינה זאת עד שקראה ספר על התעללות מינית.
ביוני 2021, פאלמר החלה לצאת עם מדריך הכושר דריוס ג'קסון.
בזמן שהנחתה את תוכנית "סאטרדיי נייט לייב" ב-3 בדצמבר 2022, פאלמר הודיעה שהיא מצפה לילדה הראשון עם ג'קסון.
בנם נולד בפברואר 2023. פאלמר וג'קסון נפרדו באוקטובר 2023, בעקבות סדרה של אירועים לכאורה הקשורים לאלימות במשפחה לאורך מערכת היחסים שלהם.
בנובמבר של אותה שנה, פאלמר קיבלה צו הרחקה זמני נגד ג'קסון וכן משמורת בלעדית זמנית על בנם.
היא ביטלה את הבקשות במאי 2024 והדיון בצו ההרחקה בגין אלימות במשפחה בוטל.
שנה סרט תפקיד הערות 2004 Barbershop 2: Back in Business האחיינית של ג'ינה 2006 לחלום באותיות אקילה אנדרסון יומנה של שחורה מטורפת 2 ניקי גריידי 2007 Cleaner רוז קאטלר 2008 סיכוי קלוש יסמין פלאמר Unstable Fables: Tortoise vs.
שנה הופעה תפקיד הערות 2017 זה הגאג עצמה תפקיד ראשי 2018 בוקר מיתולוגי טוב תפקיד אורח (עונה 13, פרק 38) 2020 הפוך עם הטיילורים הטיילורים תפקיד ראשי פרסומת 2020 של VMA טרו ג'קסון 2022 קארדי מנסה עצמה פרק: "קרדי מנסה לדוג"
שנה פודקאסט תפקיד הערות 2021 הכה את איוב ברין מוריס סדרת פודקאסטים 2022 קרא לה אבא עַצמָה
שנה פרסומת תפקיד הערות 2021 בוא הביתה אנג'י (קול) פרומו Xfinity / Sing 2
שנה מחזה תפקיד הערות 2014–2015 סינדרלה אלה תיאטרון ברודוויי
קיר (בהינדי: खीर; באנגלית: Kheer) הוא פודינג אורז על בסיס חלב הנפוץ במדינות תת היבשת ההודית.
הקינוח מורכב מחלב, סוכר, אורז שאותם מערבבים יחד, מרתיחים ומכניסים לקירור.
לאחר שהקינוח קר, ניתן לקשט אותו בעזרת קוקוס, זעפרן, שקדים, פירות יבשים או פיסטוקים טחונים.
השם קיר נגזר של המילה קיר (क्षीर) משפת הסנסקריט שפירושה חלב.
בדרום הודו, הקינוח קרוי בשם פיאסאם (pāyasam) שפירושו אורז.
קרסטין מרגרטה "קיקי" הוקאנסון הייתה דוגמנית שוודית ומלכת יופי, שהייתה הזוכה הראשונה בתחרות מיס עולם.
במקור כונתה התחרות פסטיבל ביקיני, והחלה כפרסומת לתלבושות ים בפסטיבל בריטניה.
הוקאנסון, שהייתה דוגמנית אופנה ותצלומים, הוכתרה כמיס שוודיה בשנת 1951 וזכתה בתחרות שנערכה בלונדון.
הוקאנסון הוכתרה בזמן שלבשה ביקיני, מה שעורר באותה עת ביקורת מצד האפיפיור ומספר מדינות איימו שלא לשלוח נציגות.
לאחר התחרות, סירבה להצעות לעבוד כשחקנית קולנוע באיטליה ולחוזה דוגמנות שהוצע לה בארצות הברית, והמשיכה בקריירת הדוגמנות כשעבדה עבור ה-Comité français de l'élégance באירופה.
היא למדה תפירה בצרפת, ושפטה בכמה תחרויות יופי.
הוקאנסון נישאה לדאלאס אנדרסון, פסל אמריקאי, שאותו פגשה כשלמד באירופה; לאחר תשע שנים בקופנהגן, הם עברו לארצות הברית, שם הוקאנסון פרשה מדוגמנות, ואנדרסון הפך לחבר סגל באוניברסיטת בריגהם יאנג ביוטה.
לה ולבעלה נולדו שלושה ילדים.
היא נפטרה בקליפורניה ב-4 בנובמבר 2024, בגיל 95.
קיר ג'ון לנון (בצ'כית: Lennonova zeď) או חומת ג'ון לנון (בצ'כית: Zeď Johna Lennona), הממוקמת בכיכר המקדש הגדולה (Velkopřevorské náměstí) מאלה סטראנה, היא חומת גרפיטי חוקית היסטורית בפראג, צ'כיה.
לאחר הרצח של ג'ון לנון ב-1980 צויר ציור קיר של לנון על ידי אמן לא ידוע על הקיר, וככל שיותר אנשים הוסיפו ציורי גרפיטי עליו, הקיר הפך אט אט למקום לביטוי חופשי של צ'כוסלובקיה הקומוניסטית דאז.
הוא שימש באופן היסטורי להפגנות, והנושא מרכזי שלו הוא ג'ון לנון, אבל הוא כולל גם עיצובים הקשורים לגורמים מקומיים וגלובליים כמו התחממות כדור הארץ.
הקיר שימש גם השראה לקירות אחרים ברחבי העולם, כמו קיר לנון בהונג קונג.
הקיר נמצא בבעלות המסדר הריבוני הצבאי של מלטה, שעד 2019 איפשר כל גרפיטי.
נכון לשחזור האחרון, הקיר קיים כקיר גרפיטי חצי חוקי; נאסר לצייר עליו בריסוס, ורק חלק מהאזורים בקיר מותרים לשימוש הציבור.
הקיר ממוקם בכיכר מבודדת מול השגרירות הצרפתית.
על הקיר היו שירי אהבה ומסרים קצרים נגד ממשלת צ'כוסלובקיה הקומוניסטית מאז שנות ה-60. המסר הראשון שקשור לג'ון לנון צויר בעקבות ההתנקשות בלנון ב-1980, כאשר אמן אלמוני צייר תמונה בודדת של הזמר-כותב השירים, לרבות כמה ממילות שיריו על אבן יסוד של מזרקה ציבורית.
בעקבות כך נוצרה אנדרטה קטנה עם נרות, פרחים, תצלומים וגזרי עיתונים המדברים על הרצח.
התקשורת המערבית נאסרה אז במדינה, לכן התמונה והאנדרטה נתפסו על ידי השלטונות כמייצגים של תרבות המערב והתנגדות פוליטית, וכך באפריל 1981 היא נצבעה בצבע ירוק והוסרה על ידי המשטרה החשאית של צ'כוסלובקיה שראתה בה מחאה נגד הממשלה.
יום לאחר צביעה מחדש של הקיר, הוא התמלא במסרים פוליטיים, כמו "פאלאך יבכה", ושוב שירים.
הקיר ניצבע שוב מחדש ויצויר מחדש לאחר מכן, כאשר מצלמות ושומרי לילה היו מוצבים בקיר כדי למנוע ניסיונות נוספים.
ב-1988, החומה הייתה מקור לעצבנות עבור ממשלתו המרקסיסטית-לניניסטית של גוסטב הוסק.
לאחר עידן קצר של דמוקרטיזציה וליברליזציה פוליטית המכונה "אביב פראג", הממשלה הקומוניסטית שהוקמה לעת ההיא, פירקה את הרפורמות, ועוררה כעס והתנגדות.
צעירים צ'כים כתבו את תלונותיהם על הקיר, ולפי דיווח של אז, זה הוביל להתנגשות בין מאות סטודנטים ומשטרת הביטחון בגשר קארל הסמוך.
תנועת הליברליזציה שהסטודנטים הללו עקבו אחריה תוארה כלנוֹֹניזם (לא לבלבל עם לניניזם), והרשויות הצ'כיות תיארו את המשתתפים כאלכוהוליסטים, מטורפים נפשית, סוציופתים וסוכנים של קפיטליזם ושל שוק חופשי מערבי.
לאחר נפילת מסך הברזל והחלפת הממשלה הקומוניסטית, הקיר עבר שינויים ללא הרף והדיוקן המקורי של לנון אבד מזמן תחת שכבות של צבע וגרפיטי חדשים.
ב-17 בנובמבר 2014, יום השנה ה-25 למהפכת הקטיפה, קבוצה של סטודנטים לאמנות בשם Prážská Služba צבעה מחדש את הקיר ללבן והותירה שורה אחת של טקסט שחור, "הקיר נגמר".
אבירי מלטה הגישו תחילה תלונה פלילית בגין ונדליזם נגד הסטודנטים, שמאוחר יותר חזרו בהם לאחר שפנו אליהם.
ביוזמתו של האמן פאבל שסטני, מחבר הלוגו של הפורום האזרחי, קיר לנון צויר שוב באביב 2019 על ידי קבוצת אמנים צ'כים וזרים צעירים, כדי שיזכיר לציבור את המסר המקורי בשנת 30 לנפילת המשטר הקומוניסטי.
באוקטובר 2019, המסדר הריבוני הצבאי של מלטה והמחוז המנהלי ה-1 של פראג, החלו בשחזור קיר לנון.
נציג מסדר מלטה, יוהנס לובקוביץ', בנוגע לסיבה לשיפוץ החומה, אמר "המטרה שלנו הייתה למנוע מהחומה להיות אטרקציה תיירותית זולה, שבה כל אחד יכול לצייר שטויות או וולגריוּת.
זה לא מצב מכובד (עבור המקום)".
בהנחייתו של המעצב הצ'כי פאבל שסטני למעלה מ-30 אמנים צ'כים וזרים צבעו את הקיר בעיצובים חדשים.
במהלך השיפוץ הותקן גם חלק מרכזי עשוי מתכת רפלקטיבית עם קו מתאר שחור של ג'ון לנון.
החומה נפתחה לציבור במלאת 30 שנה למהפכת הקטיפה, ב-7 בנובמבר 2019, כגלריה באוויר הפתוח עם חוקים חדשים: נאסרו ריסוס גראפיטי, ואלה הותרו כעת רק באזורים הלבנים המיועדים, ובחומרים בלתי נצחיים כגון.
שוטרים ומצלמות הוצבו ליד הקיר כדי להרתיע ריסוס נוסף ושבירת כללים.
במקביל לשיפוץ הקיר, הוכרז הקיר כאתר הנצחה, זו הפעם הראשונה שהזה קיבל מעמד מוכר רשמית כנקודת ציון חשובה.
ביולי 2021, נפתח מוזיאון חדש להיסטוריה של קיר לנון, ברחוב פרוקופסקה 8. במוזיאון מוצגים חפצים שונים הקשורים לחומה, כגון תמונות, חפצים היסטוריים ומזכרות של הביטלס.
קיקי מלינקי הוא שמו של הרכב רוק-פופ אלטרנטיבי ישראלי הפועל בזירת האינדי מאז שנת 2019, וכן שם הבמה של המוזיקאית והיוצרת יסמין רביב העומדת בראשו.
ההרכב נוסד בתל אביב בשנת 2019. את שמו שאבה רביב מספר הילדים "סלינקי מלינקי" על חתול רחוב שחור, שזכרה מילדותה.
בהרכב המקורי, לצד רביב כסולנית וגיטריסטית, היו חברים גם את מי שהיה בן זוגה, הגיטריסט אביב יונאי, המתופף חן הר אבן, והבסיסט עומרי שני.
מאז 2020 פועל ההרכב תחת הלייבל העצמאי "קמע", אז יצאו אלבומם הראשון "שנת החתול", והסינגל "אופניים".
הופעת ההשקה של האלבום, שהתקיימה בתקופת מגפת הקורונה, הוקלטה באולפני הג'אנק.
ב-2023 יצא אלבומם השני "מלכוד 20/20", והסינגל "נפגשים" מתוכו נבחר לאחד משירי השנה של כאן 88. שיר נוסף מהאלבום, "שתיים דובים" הפך לשיר הכי מואזן של הלהקה בספוטיפיי.
באותה שנה נפרדו רביב ויונאי, ורביב הקימה מחדש את ההרכב בחיפה עם הגיטריסט יובל מעין, הבסיסט יונתן גולדמן, המתופף איתמר זיו וענת מלמד בקלידים וקולות.
ההרכב הופיע עם שירים מהאלבום "מלכוד 20/20" במשך כשנה, בין היתר במסגרת פסטיבל "חשיפה בינלאומית למוזיקה" בירושלים.
ההופעה האחרונה הייתה בדצמבר 2024 במועדון הסירופ בחיפה.
לאחר מכן החלו חברי ההרכב להקליט את האלבום "זה לא אותו דבר", שיצא ב-2025 וכלל 11 שירים.
הסינגל הראשון מתוכו, "הכי אוהב אותי" נכלל בבחירות העורכים של כאן 88. הופעת ההשקה של האלבום בחיפה הייתה מתוכננת במועדון שוקרי, אך בבוקר ההופעה נפתחה המתקפה על איראן, וההופעה הועברה למתחם מוגן בתחנת הכרמלית בחיפה.
הופעת ההשקה בתל אביב, שהייתה מתוכננת אף היא לחודש יוני במועדון לבונטין 7, נדחתה לחודש אוגוסט, והופעת השקה נוספת התקיימה בבית הנסן בירושלים.
קיר אטווד דוליי הוא שחקן אמריקאי.
ידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של האסטרונאוט דייוויד באומן בסרט "2001: אודיסיאה בחלל", ובסרט ההמשך שלו, "2010: השנה שיצרנו מגע".
דוליי נולד בקליבלנד לאם ממוצא סקוטי ולאב אירי-אמריקאי.
הוא גדל בגריניץ' וילג' בניו יורק ולמד בפנסילבניה, באוניברסיטת ראטגרס, בבית ספר למשחק בניו יורק וב.
לאחר מכן החל בקריירת המשחק שלו.
את הופעת הבכורה שלו ערך בטלוויזיה, ב-1960, בעיבוד טלוויזיוני לסרט "גברת מיניבר", יחד עם מורין או'הרה.
את הופעת הבכורה שלו בקולנוע ערך ב-1961, בסרט "".
מטרו גולדווין מאייר וחברת וולט דיסני הציעולו חוזים ארוכי טווח, אך דוליאה דחה את שתי ההצעות.
דוליאה גם הופיע אז בסדרות טלוויזיה, כמו "בוננזה", ובסרטים נוספים, כמו "מאדאם X".
לאחר שהשתתף בהפקות קולנוע וטלוויזיה נוספות קיבל תפקיד שזיכה אותו בתהילתו הבין-לאומית: בסרטו של סטנלי קובריק, "2001: אודיסיאה בחלל", הוא גילם את האסטרונאוט דייוויד באומן.
הוא גילם תפקיד זה גם בסרט ההמשך, "2010: השנה שיצרנו מגע".
רוב הסרטים בהם הופיע לאחר מכן היו בעלי חשיבות פחותה בהרבה.
בין היתר, השתתף בסרטים "האפיפיורית יוהנה", "חג מולד שחור", "שומר המדינה" ו"פרנהייט 451".
כעבור שנה נישא לסוזן ליסונס, ולאחר שנה נוספת התגרשו.
ב-1972 נישא לסוזי פולר, ממנה התאלמן ב-1998. לאחר שנה נישא ל והם נשואים עד היום.
קיר הדמוקרטיה (בסינית: 西单民主墙) היה קיר ברובע שידאן בבייג'ינג אשר עליו, החל מדצמבר 1978 ובעידוד המפלגה הקומוניסטית, כתבו פעילים למען הדמוקרטיה חדשות ורעיונות - לרוב בצורת כרזות ענק, במשך התקופה שנודעה כאביב של בייג'ינג.
פעילים אלו עודדו בידי הממשלה לבקר את פעילותה של כנופיית הארבעה והחלטות מדיניות ממשלתיות כושלות קודמות, על מנת ליצור תדמית כביכול דמוקרטית.
הקיר נסגר על ידי השלטון בדצמבר 1979, כאשר הביקורת על התנהלות המשטר בעבר החלה לגלוש לכיוונה של הנהגת המפלגה הקומוניסטית המכהנת.
קיר מסך הוא רכיב בניין המשמש לרוב כחיפוי חוץ ומהווה תחליף לקירות חוץ העשויים מחומרי בנייה קונבנציונליים.
נהוג להגדיר קיר מסך כרכיב לא-קונסטרוקטיבי הנושא את משקלו העצמי בלבד, שאינו תומך כל רכיב אחר בבניין בו הוא מותקן, ולמעשה הוא נסמך על המבנה אותו הוא משמש.
מכאן שכל תפקידו הוא להפריד ולבודד בין פנים לחוץ הן מבחינה אקוסטית והן מבחינה תרמית.
מאחר שקיר המסך אינו רכיב הנושא ממשקל הבניין, ניתן לייצר אותו מחומרים קלי משקל ובכך להוזיל את עלויות הבנייה.
שימוש בזכוכית מקנה לבניין חלונות בגובה מלאה ומאפשר החדרת אור לשטח רב יותר בבניין.
חוזק וגודל הפרופילים של קיר המסך מתוכננים ומושפעים בעיקר ממשטר הרוחות, שטח החזית, גובה המבנה והכוחות הסייסמיים הקיימים באזור בו ייבנה.
חוזק המחברים של קיר המסך לתקרות הבניין יתוכנן כך שעומסי הרוח ורעידות האדמה (הגורמים לוויברציות המגבירות עוד יותר את העומס) יועברו ממנו אל תקרות ועמודי הבניין.
בנוסף, מתוכנן קיר המסך להתנגד לחדירת מים ואוויר דרכו.
מערכת המסגרות של קיר המסך הראשון בעולם תוכננה מברזל אולם, כיום המערכות והמסגרות של קירות מסך עשויות, בדרך כלל, מאלומיניום משוחל (extruded aluminum).
בין פרופילי המסגרות משולבים, בדרך כלל, חלונות זכוכית המקנים אפשרות לחדירת אור מרבית לבניין.
אולם, תכנון חלונות זכוכית רבים עלולים להוביל לסינוור בני האדם השוהים בו והכנסת קרינת שמש הגורמת לאפקט חממה וחימום יתר בתוך הבניין ועל כן משתמשים באפיון זכוכית חכמה המסננת קרינה ובו בזמן מאפשרת החדרת אור יום.
חומרי מילוי נפוצים נוספים הם ציפוי פורצלן (אבן מלאכותית), לוחות acp, פח אלומיניום ורפפות קבועות.
ניסיונות ראשונים בבניית קירות מסך החלו במאה ה-18, אך כולם במבני עץ בהם אין משמעות קונסטרוקטיבית לקירות, וכל העומסים יורדים אל הקרקע דרך עמודים.
בסוף המאה ה-18 החל השימוש הנרחב בקונסטרוקציות ברזל לתמיכה וייצוב בניינים, כדוגמת טחנת פשתן דיתרינגטון (1797) ומאוחר יותר בברזל מחושל וזכוכית, לפי השיטה בה נבנה ארמון הבדולח (1854).
שימוש פורץ דרך בחומרים אלו, הניח את היסודות לפיתוח קירות מסך מודרניים כפי שהם מוכרים לנו היום.
למעשה, עד אמצע המאה ה-19, שיטות הבנייה, החומרים הזמינים והטכנולוגיות הקיימות והנפוצות איפשרו בניית בניינים סטנדרטיים נמוכים יחסית (עד 6 קומות בדרך כלל) שבהם לכל רכיב אנכי (קירות ועמודים) היה תפקיד בהעברת העומסים אל היסודות והקרקע.
בפרט, קירות החוץ היו נושאי עומס והתאפשר ליצור בהם, בדרך כלל, רק פתחים קטנים יחסית.
ככלל, ככל שהבניין היה גבוה יותר כך נדרש לתכנן ולבנות קירות עבים יותר.
הפיתוח והשימוש הנרחב בפלדת בניין ומאוחר יותר גם בבטון מזוין, איפשרו את הקטנת שטחי החתך של הרכיבים האנכיים הנושאים את עומסי הבניין.
מכאן, שהיה ניתן לתמוך את תקרות הבניין בעזרת עמודים בעלי שטח קטן מבעבר ואף לשלב אותם בתוך הקירות החיצוניים והפנימיים בבניין, ואילו חלקי הקירות שאינם נושאים, יכולים להיבנות מחומרים קלים כדוגמת בלוקים.
השימוש בחומרים חדשים אלו איפשר גם להקטין את עובי קירות הבניין ובו זמנית להגדיל את השטח הפנימי והכדאיות הכלכלית שלו.
בנוסף, מאחר שרוב שטח הקיר אינו נושא עומס כעת, ניתן לפתוח בו פתחים בכל גודל שהוא.
טכנולוגיות הבנייה החדשות הללו פתחו צוהר לשימוש מוגבר בזכוכית בחזיתות הבניינים שנבנו מאותה עת ועד ימינו.
ה-Oriel Chambers (1864) והבניין ברחוב קוק 16 (1866), שנבנו בליברפול, אנגליה, תוכננו בידי אדריכל ומהנדס אזרחי מקומי, פטר איליס, ומאופיינים בשימוש נרחב של זכוכית בחזיתותיהם, נחשבים לבניינים הראשונים בעולם בעלי קירות מסך מודרניים.
קירות המסך הגדולים הללו היו בעלי מסגרות ברזל ואיפשרו לאור שמש רב לחדור לבניין וצמצמו בכך את עלויות התאורה המלאכותית בבניין.
דוגמה מוקדמת לקיר מסך בעל מסגרות פלדה מלאה נבנתה בחנות הכלבו קאופהאוס טיץ (Kaufhaus Tietz) (1900) שהייתה ברחוב לייפציגר (Leipziger Straße) בברלין.
קיר מסך כפול סגור מבמבוק
קירות כבלים וסקיילייטים מכבלים, כדוגמת מגדלי לנדמרק
סיבי פחמן ופרופילי פלדה מסוגסגים
BIPV – מערכות סולאריות למעטפות מבנים
תכנון קיר מסך הוא תהליך מורכב המהווה חלק בלתי נפרד מפיתוח מעטפת בניין מודרנית.
הוא דורש הבנה רב-תחומית המשלבת אדריכלות, הנדסה, ייצור וביצוע.
תהליך התכנון מלווה את הפרויקט לכל אורכו, החל משלב הרעיון הראשוני ועד ליישום הסופי בשטח.
התהליך מתחיל בייעוץ ובניית קונספט ראשוני, הכולל פיתוח חלופות תכנון והדמיות תלת-ממדיות.
בשלב זה ניתן לעשות שימוש בטכנולוגיות מתקדמות כמו מודלים תלת־ממדיים, בניית מודלים פרמטריים, הדפסה תלת-ממדית ואף טכנולוגיות מציאות מדומה (VR) כדי להמחיש את החזון האדריכלי ולאמת את התכנון עוד לפני תחילת הייצור.
התכנון המפורט אמור לכלול אנליזות הנדסיות, תיאום מול אדריכלים ויועצים אחרים, ופיתוח פתרונות אופטימיזציה לשיפור הביצועים.
כיום נהוג בפרויקטים מתקדמים לעבוד בשיטה מתועשות מסוג "Unitized", שבהן קירות המסך מיוצרים כיחידות מודולריות מוכנות, וכן, במקביל עדיין 60% מקירות המסך בישראל מיושמות השיטה המסורתית של מערכות מסוג "Stick System".
שלב מכריע בתהליך הוא פיתוח ובדיקת דגמי מוקאפ (אב טיפוס).
דגמים אלה עוברים בדיקות סטטיות ודינמיות, כולל הדמיות תלת-ממדיות ובדיקות מעבדה.
מטרת הבדיקות היא לאמת את התכנון, לזהות אתגרים הנדסיים אפשריים, ולהבטיח איכות מרבית ועמידה בלוחות זמנים ובתקנים מחמירים עוד לפני המעבר לייצור המוני.
בסופו של דבר, תכנון קיר המסך מספק מענה מקצועי לאתגרי הנדסה, תוך התמודדות עם מגבלות עלות ולוחות זמנים, ובאמצעות שימוש בכלים הטכנולוגיים המתקדמים ביותר בתחום.
קיר תומך הוא מבנה שתפקידו מניעת תזוזת עפר או אדמה.
קירות תומכים נבנים מבטון, אבן, פלדה ועץ ומבוצעים בשלושה אופנים עיקריים.
קירות כובד הם אלמנטים רחבים העשויים על פי רוב מאבן, מסלעים גדולים, או מבטון לא מזוין, ומשקלם העצמי הגדול הוא זה שעוצר את תנועת העפר.
דוגמה לקיר כובד הוא הכותל המערבי, שנבנה בתבנית פירמידאלית, כך שכל נדבך נסוג בכשני סנטימטרים פנימה ביחס לנדבך שתחתיו.
קירות אלו מבוצעים מבטון מזוין וצורתם כצורת האות L או T הפוכה.
הקירות האלו מנצלים את משקל העפר מצידם האחד כדי לעצור את תנועת העפר בצידם השני.
בניית קירות כאלה מקובלת מאוד בעבודות הבנייה.
במקור קירות אלו היו עשויים לוחות פלדה או עץ שהיו מוחדרים לאדמה לעומק מספיק וכך היו יוצרים מעין גדר שהייתה עוצרת את תנועת האדמה.
היום מקובל יותר לבצע קירות כאלו משורה של כלונסאות בטון צמודים זה לזה הנקדחים לעומק רב.
לאחר הקידוח והיציקה, ניתן לחפור מצידם האחד ולהנמיך את מפלס האדמה מבלי לאפשר לקרקע בצידם השני לנוע.
קירות תומכים מבטון טרומי מורכבים מלוחות בטון ומאביזרי עיגון.
אלו קירות אשר החזית נועדה לשמש אלמנט אדריכלי.
תימוך הקרקע מתבצע על ידי שריון פלדה או פולימרי.
אורך השריון בגב הקיר יהיה כ-70% מהגובה הכללי של הקיר.
כדי לעצור את תנועת הקרקע ניתן לשלב בין קירות תומכים (בעיקר דקים) לעוגני קרקע, שהם משקולות הקשורות בכבלים על הקיר התומך.
עוגן הקרקע משמש בלם מסייע לפעולת הקיר התומך, כי משקלו מונע מהקיר לנוע וכך הוא מגדיל את התנגדות הקיר לתנועת הקרקע.
עוגני הקרקע משמשים שנים בענף הבנייה לייצוב מבנים, מדרונות, קירות תומכים, מזחים סכרים ועוד.
המטרה הראשונית והחשובה ביותר של עוגן קרקע, היא העברת כוחות מחזית המבנה אל אזור יציב בתת-הקרקע.
יציבות זו מושגת באמצעות הגדלה משמעותית של הכוחות הנורמליים הפועלים על מישורי הרס פוטנציאליים.
דריכת עוגני הקרקע לכוח עבודה נדרש מראש, עשויה להקטין תזוזות עתידיות של המבנה המעוגן.
חלופות עוגני קרקע צריכות להביא בחשבון את הטכנולוגיה המתקדמת המשמשת לגיוס כוחות עבודה גבוהים יחסית, תוך בדיקת מידת התסבולת לטווח קצר ולטווח ארוך.
תכנון קירות תומכים הוא תחום חשוב בתורת הנדסת המבנים.
מבחינה מבנית, קירות תומכים הם בעלי תצורה פשוטה יחסית אבל העומסים הפועלים עליהם הם מורכבים ואינם סטנדרטיים.
את הקיר התומך צריך לתכנן כך שיעמוד בשלושה מצבים:
בעת התכנון מחושב שיווי המשקל של הקיר ויכולתו לעמידה בשלושת המצבים האלו, כלומר – יש לדאוג לכך שהקיר יהיה מספיק רחב כדי שלא ישקע ויש לוודא שהקיר לא יזוז ממקומו ולא יתהפך.
קיראס הוא לוח שריון ממתכת שנועד להגן על החזה והבטן.
הקיראסירים המשיכו למלא תפקיד חשוב עד מלחמות נפוליאון (תחילת המאה ה-19), ואפילו קצת לאחר מכן, אך התפתחות נוספת שחלה ברובים גרמה לכך שבמחצית השנייה של המאה ה-19 לא היה שריון קיראס אפילו לפרשים.
כיום מספר יחידות בעולם עושות שימוש בקיראס כחלק ממדים יצוגיים במשימות משמר ותהלוכות, כך לדוגמה משמר החיים ורגימנט הכחולים והמלכותיים בצבא הבריטי.
קיראני ג'יימס הוא אתלט גרנדי, אלוף אולימפי (לונדון 2012), סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), אלוף עולם (טגו 2011) סגן אלוף עולם (יוג'ין 2022) וזוכה מדליית ארד באליפות עולם (בייג'ינג 2015) בריצת 400 מטר.
ג'יימס היה לאתלט הצעיר ביותר שזכה בתואר בריצה זו במשחקים האולימפיים ובאליפות העולם והיה לאתלט הראשון מגרנדה שזכה במדליה אולימפית.
ג'יימס נולד בעיירת דייגים בשם גוייב.
גדל כשחקן כדורסל ואף כדורגל, אך שינה את ייעודו, וכבר בגיל 13 זכה בריצה במשחקי איגוד המורים הקאריביים, וכך קבל את הדחיפה להמשך.
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה ג'יימס, יומיים לפני יום הולדתו ה-19, במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי של 44.60 שניות, לפני לאשון מריט מארצות הברית (44.60 שניות) וקווין בורלה מבלגיה (44.90 שניות).
באולימפיאדת לונדון זכה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 43.94 שניות, לפני לוגלין סנטוס מהרפובליקה הדומיניקנית (44.46 שניות) ולאלונד גורדון מטרינידד וטובגו (44.52 שניות).
ובכך היה לאתלט הראשון מגרנדה שזכה במדליה אולימפית.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 סיים במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.99 שניות ולא הצליח להגן על תוארו.
במסגרת ליגת היהלום בתחרות "אתלטיסימה" שנערכה בלוזאן, שווייץ ב-3 ביולי 2014 קבע בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 43.74 שניות, תוצאת השנה בעולם והתוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים באותה העת.
חודש לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא משחקים חדש של 44.24 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.76 שניות, אחרי וייד ואן ניקרק מדרום אפריקה שקבע שיא עולם חדש של 43.03 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-21 שנים של מייקל ג'ונסון מארצות הברית (43.18 שניות) ולפני לאשון מריט (43.85 שניות).
קיראני אובחן כסובל ממחלת גרייבס, ירד ממשקלו כ-20 ק"ג, נוטל תרופות, הבריא, וחזר להתאמן.
העיד על עצמו, שקבל השראה בטיפול במחלתו ובחזרה למסלול, מהאצנית גייל דיברס, שזכתה במדליות אולימפיות לאחר שניצחה את מחלת הגרייבס.
באליפות העולם שנערכה בדוחא קטר ב-2019 סיים במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.54 שניות.
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.19 שניות, אחרי סטיבן גארדנר מאיי בהאמה (43.85 שניות) ואנתוני סמבראנו מקולומביה (44.08 שניות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי 2022 זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.48 שניות, אחרי מייקל נורמן מארצות הברית (44.29 שניות) ולפני מתיו הדסון-סמית' מהממלכה המאוחדת (44.66 שניות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה סיים במקום שמיני לאחר שפסל בריצת הגמר.
בשלב חצי הגמר קבע תוצאה של 44.58 שניות ועלה מהמקום החמישי.
באולימפיאדת פריז סיים במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.87 שניות.
נשא את דגל המשלחת האולימפית של גרנדה, בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון 2012
בגרנדה נסלל כביש שנושא את שמו
'שדרת קיראני ג'יימס' על שמו בעיר הבירה סנט ג'ורג'
קיר העורבים הוא אתר ארכאולוגי חד-שכבתי בחיפה.
האתר שוכן מצפון לשכונת רמת אלון לרגלי מצוק הנמצא ליד כביש הגישה לטכניון (רחוב מאיר יערי).
ליד האתר עברה בעבר דרך עתיקה שהובילה משקמונה לחוסיפה (עספיא של היום).
אתר המצוק כולל מערה ומספר גומחות בהן נמצאו כלים המעידים על התיישבות פרהיסטורית.
כ-60 מטרים צפונית למצוק התגלה מבנה גדול ששימש, ככל הנראה, כחווה חקלאית מהתקופה ההלניסטית.
האתר נסקר לראשונה על ידי אברהרד פון מילינן ששהה בכרמלהיים בין השנים 1907–1908 וערך מחקרים על הכרמל.
הוא ציין את השרידים הפרהיסטוריים וכן אבנים גדולות על פני השטח.
האתר נסקר שוב בשנת 1956 על ידי א' ורשנר.
במסגרת הסקר הכין הסוקר תוכנית של מבנה גדול שנמצא ממזרח לטרסה עם הממצאים הפרהיסטוריים.
ורשנר תיארך את המבנה על פי הקרמיקה שמצא באתר לתקופה הביזנטית.
בשנת 1966 נסקר האתר שוב על ידי אברהם רונן ויעקב עולמי.
הסקר נעשה במסגרת סקר ישראל מפת חיפה-מזרח.
בסקר מצאו הסוקרים באתר קרמיקה מהתקופה הפרסית וההלניסטית.
האתר נחפר בשנת 1993 במסגרת חפירת הצלה לקראת סלילת כביש.
את החפירה ניהל זאב ייבין מרשות העתיקות.
באתר נמצאו יסודות של מבנה גדול בנוי על מספר מפלסים בעל צורת טרפז.
אורך המבנה 50 מטר ורוחבו נע בין 35 מטר ל-18 מטר.
המבנה מורכב משני חלקים, בחלקו המערבי בניין שבתוכו חצר, הבניין כולל 8 חדרים.
ממזרח לבניין חצר גדולה ואליה צמודים שלושה חדרים בשורה.
קירות המבנה בעלי עובי שנע בין 1.70-1.50 מטר.
בתוך החצר הפנימית, בחלק המערבי, נמצאה בריכה אובלית מטויחת בטיח עמיד למים.
בחצר המזרחית נמצאה ממגורה עגולה שחלקה חצוב בסלע וחלקה חפורה באדמה.
קוטר הממגורה 2.5 מטר ועומקה 1 מטר.
בנוסף נמצאה בחצר המזרחית בריכה אובלית באורך 10 מטר ורוחב 7 מטר.
אל הבריכה הוביל ערוץ קטן ממעלה המדרון, ייתכן ושימש לאיסוף המים לבריכה.
באתר נמצאה כמות גדולה של שברי כלי חרס מהתקופה ההלניסטית וכן חמישה מטבעות מתקופת תלמי השני המתוארכים בין השנים 280 לפנה"ס ועד 246 לפנה"ס.
הממצאים באתר אפשרו את תיארוך המבנה.
השערת החופרים היא שהמבנה שימש את יושביו במשך כ-50 שנה, לא נמצאו במקום סימני חורבן או שרפה ונראה שהמקום ניטש לאחר סיום השימוש בו.
על פני השטח, בתוך אדמת הסף, נמצאו שברי חרס בודדים מהתקופה הביזנטית.
ממצאים אלה מעידים אולי על נוכחות מסוימת באזור בתקופה זו.
מעל 95 אחוז משברי החרסים היו של קנקני אגירה מטיפוסים דומים.
נמצאה גם כמות קטנה של שברי "קערות דגים" וכן שברי סירי בישול פכים פכיות ועוד.
הכמות הגדולה של כלי אגירה מצביעה על כך שהמבנה שימש כנראה לאחסון יבולים שמן או יין, וכי המבנה שימש כחווה חקלאית.
תקופת תלמי השני מתאפיינת בהגברת הפעילות הכלכלית בארץ ישראל.
הוגבר ייצור שמן הזית והיין.
שטחים חקלאיים נמסרו או הוחכרו על ידי השלטון.
אל האוכלוסייה המקומית התווספו מתיישבים מיוון ומקדוניה.
מציאת חווה חקלאית גדולה במקום זה יכולה להעיד על נוכחות הלניסטית מאורגנת באזור.
"קיר רפלקטיבי" הוא שם קבוצת פסלים של האמן הישראלי יגאל תומרקין.
הפסלים מוצבים במקומות שונים כגון מוזיאון תל אביב לאמנות, קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם ועוד.
קבוצת הפסלים "קיר רפלקטיבי" נוצרה במהלך המחצית השנייה שנות ה-70 של המאה ה-20. בתקופה זו זנח תומרקין את סגנון הפיסול האסמבלאז'י, המשלב חלקי נשק, לטובת עיסוק במבניות וצורה גאומטריים.
תצוגה של שבעה פסלים, אותה כינה תומרקין "מחוה לארצות-הברית", נפתחה ב-1 בספטמבר 1976 בפארק פלאשינג מדוז שבניו יורק.
פסלים נוספים הוצגו באותה עת גם ליד מוזיאון קווינס במנהטן ופסל נוסף בסוהו, בסמוך לגלריית "Sculpture Now".
בעקבות השחתה של פסלים ובעיות של ביטוח, פירק תומרקין את התצוגה בחודש נובמבר.
חלק גדול מן הפסלים נפגע בתאונת דרכים.
תומרקין תיקן את חלקם והעבירם לתצוגה בסטנפורד, ניו ג'רזי, באוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס, באוניברסיטת בוסטון ופסל נוסף הותקן בביתו של אספן פרטי בווסטר, מסצ'וסטס.
היצירות מורכבות ממסגרות מתכת בהן שילב תומרקין משטחי זכוכית.
משטחים אלו חושפים בפני הצופה את מנגנוני הבנייה של הפסל ואף מהווים רקע לקומפוזיציה של צורות המשולבת במערכת המסגרות של הפסל.
תומרקין קשר את הסגנון הפיסולי של היצירות אל חוויותיו מן התרבות האמריקאית.
"הביקור בניו יורק", כתב תומרקין, "נותן לי עוד זווית ראייה; הזכוכית והקורטן, הסביבה משתקפת בפסלים.
פסליי הופכים לאופקיים, כניגוד לאדריכלות הבינלאומית המכוונת לגובה.
קיראון היא שכונה בקריית אונו, שהוקמה בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20.
השכונה הוקמה על ידי חברת "קיראון" בה היו שותפים חברת יאמיקו של משקיעים מדרום אמריקה והבנק לסחר חוץ של משקיעים משווייץ.
בשנת 1967 רכשה חברת כלל את חלקה של חברת יאמיקו בחברת קיראון.
השכונה הוקמה על שטח של 1400 דונם שנחכרו ממינהל מקרקעי ישראל.
השכונה תוכננה לכלל כ-2000 דירות בבניינים של 4-5 קומות.
עד נובמבר 1963 נמכרו בשכונה כ-750 דירות.
באוגוסט 1964 נמכרו כבר 1300 דירות ו-100 משפחות ראשונות נכנסו להתגורר בשכונה.
320 דירות ב-11 בניינים בשכונה נכללו בשכונה לשיכון אנשי צבא קבע בשכונה.
באפריל 1966 עברה המשפחה האלף לשכונה.
בשנת 1971 פלשו חסרי דיור מקריית אונו לדירות בקיראון שנבנו עבור עולים חדשים.
קיר לאוטרברונן הוא צוק באלפים הברניים המתנשא בכיוון צפון מזרח לאורך עמק לאוטרברונן בקנטון ברן בשווייץ.
הקיר נמתח באורך של 8 קילומטר מהר הגלטשרהורן (3,983) במזרח דרך האבנפלו (3,962) המיטאגהורן (3,897) הגרוסהורן (3,754) ועד הלאוטרברונן ברייטהורן (3,785) במערב, שם מסתיים הרכס במעבר המפריד בין הלאוטרברונן ברייטהורן והצ'ינגלהורן.
הצוק נקרא על שם העיירה לאוטרברונן השוכנת למרגלותיו בעמק לאוטרברונן.
ב-12 באפריל 2007 התרסק מטוס טורנדו של הלופטוואפה, חיל האוויר הגרמני, אל תוך הקיר בין המיטאגהורן והאבנפלו, טייס המטוס נהרג במקום ואילו טייס המשנה הצליח להימלט מהמטוס וחולץ על ידי צוותי הצלה.
קִיר הַפֶּלֶא אֲשֶׁר בְּוֶרְמַיְזָה היא בלדה מאת שאול טשרניחובסקי, שנכתבה בשנת 1924 בעקבות אגדה ידועה על אמו של רש"י (או אמו של רבי יהודה החסיד; האגדה התגלגלה לאישים נוספים).
נוסח האגדה בספר "מעשה נסים" שליקט בשנת 1670 ר' יפתח יוזפא מנצפך (מכונה יוזפא השמש):
האגדה נחתמת בשורה "על הנס הזה נמצא כתוב בספר שלשלת הקבלה", על אף שבספר "שלשלת הקבלה" אין אזכור לאם הרה, אלא מסופר בו על רבי יהודה החסיד עצמו שהנס אירע עמו.
ידוע שרש"י נולד בטרוייש, אך אי-התאמה זו נפתרת בטענה שבעת הריונה שהתה אמו זמן מה בוורמייזא.
גרסאות נוספות מספרות את האגדה על אמו של הרמב"ם ועל אמו של הגר"א (בהתאמות המתבקשות של מקום האירוע).
את הבלדה "קִיר הַפֶּלֶא אֲשֶׁר בְּוֶרְמַיְזָה" כתב שאול טשרניחובסקי בשנת 1924 בסווינמינדה שבגרמניה (כיום סווינוצ'י שבפולין).
הבלדה כוללת 17 בתים בני שלוש שורות כל אחד.
שתי השורות הראשונות בכל בית חרוזות.
13 הבתים הראשונים של הבלדה מספרים את האגדה, בלי לנקוב בזהותה של האישה היהודייה שבה מדובר.
בתים אלה מסתיימים בתיאור הנס:
ארבעת הבתים האחרונים עוברים להווה, ומסתיימים בקביעה:
האופטימיות ששידר המשורר 32 שנים מוקדם יותר, בשירו "אני מאמין" (), התחלפה בבלדה שלפנינו בפסימיות - המשורר איבד את אמונו באדם, והוא חש שהרשע האנושי הופך אפילו את הטבע למרושע.
קיר סלארי הוא שמה של טכניקת בנייה המשמשת ליציקת קירות דיפון מבטון מזוין באזורים בהם הקרקע רכה או שיש בה מי תהום בקרבה רבה לפני השטח.
שיטה זו משמשת בדרך כלל לבניית קירות הפועלים כדיאפרגמה (מחסום מים) בדפנות בור תת-קרקעי ומייצבים אותן, כדי לאפשר יציקת יסודות בתוכו.
בנוסף, השיטה משמשת לבניית קירות דיפון התוחמים מנהרות או כל מבנה תת-קרקעי אחר.
תחילה נחפרת תעלה ברוחב מסוים, בהתאם לתוכניות הביצוע, על ידי מחפר.
לאחר מכן ממלאים את התעלה בבנטוניט – תרחיף צמנטי היוצר לחץ הידראולי נגדי על דפנות התעלה במטרה למנוע את קריסתן או חדירת מי תהום אליה בטרם יציקת בטון.
לאחר מילוי התעלה, ממקמים את כלובי הזיון בתוך התרחיף, ולבסוף מכניסים צינור טרמי (tremie pipe) עד תחתית התעלה ויוצקים את הבטון.
מאחר שצפיפות הבטון גדולה מצפיפות התרחיף, נשאר הבטון בתעלה, ואילו התרחיף נשפך החוצה.
בזמן יציקת הבטון שואבים את התרחיף לשימוש חוזר.
דוגמאות בולטות לשימוש בשיטה זו הן חפירת ה"אמבטיה" (The Bathtub) תחת מרכז הסחר העולמי במנהטן, בתעלת הביג דיג בבוסטון, במכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה ובפיר גלי-גיל ברכבת הקלה בתל אביב.
קיראלד (בהונגרית: Királd) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קיראלד קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-992 תושבים בשנת 1990 עד 721 תושבים בשנת 2020 (ירידה של כ-27%).
מחוז משנה קיראוסק (בבלארוסית: Кіраўскі раён; ברוסית: Кировский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר קיראוסק.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קיראוסק 22,352 בני אדם.
האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 19,718 בני אדם.
קיר ירוק הוא מבנה אנכי המכוסה במכוון בצמחייה.
קירות ירוקים משמשים למטרות נוי, חקלאות והשפעה סביבתית.
בשנים האחרונות הולך ומתרחב בעולם השימוש בקירות ירוקים.
קיימות מספר אפשרויות ליצירת קיר ירוק כגון באמצעות צמחים מטפסים ששורשיהם באדמה, ולרוב במצעים מנותקים, לעיתים כגידולים הידרופוניים: על גבי פנלים המכילים מצע גידול ומותקנים על החזית, בכיסים מבד לבד ועוד תוך שימוש במגוון טכנולוגיות וחומרים.
הקירות הירוקים תורמים גם לסביבה וגם למבנה עצמו.
הקיר הירוק מגן מהשמש, מפחית את הטמפרטורה בתוך המבנה באמצעות שכבת הבידוד שהוא יוצר.
כך שעלויות האנרגיה במבנה פוחתות.
מפחית רעש וזיהום אוויר, מהווה אלמנט עיצובי ויש הטוענים גם ליתרונות בריאותיים.
קירות ירוקים פנימיים גם משפרים את איכות האוויר בתוך המבנה.
סר קיר רודני סטארמר הוא פוליטיקאי ועורך דין בריטי המשמש כראש ממשלת בריטניה וכמנהיג מפלגת הלייבור הבריטית.
הוא חבר בפרלמנט של הממלכה המאוחדת (MP) באזור הבחירה של מאז 2015.
סטארמר נולד ברובע סאת'ק, לונדון שבאנגליה, לבית מרקע נוצרי-אנגליקני, וגדל במחוז סארי בו התחנך בבית הספר הממלכתי-סלקטיבי רייגייט, שהפך לבית ספר פרטי בעודו תלמיד.
הוא סיים באוניברסיטת לידס בשנת 1985 וקיבל תואר שני במשפט אזרחי בקולג' , אחד הקולג'ים באוניברסיטת אוקספורד, בשנת 1986.
לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין עסק סטארמר בעיקר במשפט פלילי, והתמחה בענייני זכויות אדם.
בשנת 2008 מונה ל (DPP) ול (CPS), ומילא תפקידים אלה עד 2013. בסיום כהונתו בת חמש השנים כ-DPP מונה לאביר מסדר האמבט (KCB) ב-2014.
סטארמר נבחר לבית הנבחרים בבחירות הכלליות של 2015, ומונה ל לענייני פרישת הממלכה המאוחדת על ידי מנהיג המפלגה החדש ג'רמי קורבין בספטמבר 2015. הוא התפטר ב-2016 כחלק מהתפטרות רחבה יותר בממשלת הצללים ביוני 2016 במחאה על הנהגתו של קורבין.
הוא קיבל תפקיד חדש תחת קורבין מאוחר יותר באותה שנה כמזכיר הצללים לענייני הברקזיט בעקבות משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי.
סטארמר תמך במשאל עם שני על ברקזיט, שבו הצהיר כי יצביע בעד הישארות; מדיניות זו נכללה בסופו של דבר במצע הבחירות של הלייבור לשנת 2019.
לאחר שמפלגת הלייבור הבריטית הובסה בבחירות הכלליות של 2019 התפטר קורבין מתפקידו כמנהיג מפלגת הלייבור הבריטית; באפריל 2020 נבחר סטארמר להחליף אותו.
מנהיגותו התאפיינה בתנועה לעבר המרכז הפוליטי ונטישה של חלק גדול ממצע השמאל של המפלגה, כמו גם בהתנגדות לחלק מהתגובה הממשלתית למגפת הקורונה ולנושאים כמו פרשת המסיבות של בוריס ג'ונסון (פרטיגייט) ו.
סטארמר הדגיש את החשיבות של חיסול האנטישמיות במפלגת הלייבור.
בשנת 2023 קבע חמש משימות לממשלת הלייבור, המתמקדות בנושאים כמו צמיחה כלכלית, בריאות, אנרגיה נקייה, פשע וחינוך.
קיר רודני סטארמר נולד בסאות'וורק, לונדון, ב-2 בספטמבר 1962. הוא השני מבין ארבעת ילדיהם של ג'וזפין, אחות, ורודני סטארמר, שהיה יצרן כלים.
הוריו היו תומכי מפלגת הלייבור, וקראו לו על שם המנהיג הפרלמנטרי הראשון של המפלגה, קיר הארדי, למרות שבראיון משנת 2015 אמר שהוא לא ממש בטוח בעניין זה.
הוא התקבל לבית הספר רייגייט, אז בית ספר תיכון ציבורי עיוני.
ב-1976, בעודו תלמיד, הוסב בית הספר לבית ספר פרטי.
הוא היה פטור מתשלום אגרות עד גיל 16, ודמי לימודיו לשנתיים האחרונות מומנו במלגת צדקה.
בין חבריו לכיתה היו המוזיקאי נורמן קוק, לצידו למד סטארמר שיעורי כינור; אנדרו קופר, שהפך ללורד מטעם המפלגה השמרנית; והעיתונאי השמרני לעתיד אנדרו סאליבן.
לפי סטארמר, הוא וסאליבן "רבו על הכל...
בנעוריו היה סטארמר פעיל פוליטי במפלגת הלייבור; הוא גם ניגן בחליל, פסנתר, חלילית וכינור.
סטארמר למד משפטים באוניברסיטת לידס, הפך לחבר במועדון מפלגת הלייבור של האוניברסיטה וסיים את לימודיו לתואר ראשון בהצטיינות בשנת 1985, והפך לבן משפחתו הראשון שהפך לאקדמאי.
הוא המשיך ללימודים לתואר שני בסנט אדמונד הול, אוקספורד, וסיים את לימודיו שם לתואר שני במשפט אזרחי (BCL) בשנת 1986. מ-1986 עד 1987 שימש סטארמר בתור המנהל-העורך של Socialist Alternatives, מגזין רדיקלי טרוצקיסטי.
סטארמר הפך לעורך דין בשנת 1987 במידל טמפל.
ב-1990 הצטרף ללשכת עורכי הדין "דוטי סטריט" ועסק בעיקר בנושאי זכויות אדם.
הוא נשלח מטעם הלשכה בה עבד למספר מדינות בקריביים, שם הגן על מורשעים שנידונו לעונש מוות.
הוא סייע להלן סטיל ולדייוויד מוריס במשפט מקלייבל, במשפט ובערעור בבתי משפט באנגליה, וייצג אותם גם בבית המשפט האירופי.
המקרה נתפס כמקרה של דוד וגוליית; צוות גדול של עורכי דין מובילים ייצג את מקדונלד'ס והחשבונות המשפטיים נאמדו ב-10 מיליון ליש"ט.
לעומת זאת סטיל ומוריס לא זכו לסיוע משפטי מהמדינה; הם פעלו בכוחות עצמם בעזרת עורכי דין, כולל סטארמר.
סטארמר מונה ליועץ המלכה ב-9 באפריל 2002, בגיל 39. באותה שנה הפך לראש משותף של לשכת עורכי הדין "דוטי סטריט".
הבנתי טוב יותר איך אתה יכול לשנות על ידי להיות בפנים ולקבל את אמון האנשים".
במהלך תקופה זו גם חיבר חוות דעת משפטיות נגד מלחמת עיראק.
ביולי 2008 מינתה התובעת הכללית של אנגליה וויילס פטרישה סקוטלנד את סטארמר לראש שירות התביעה המלכותי (CPS) ומנהל התביעה הציבורית.
הוא החליף בתפקיד את קן מקדונלד ב-1 בנובמבר 2008. מקדונלד, עורך דין לשעבר בעצמו, בירך אותו בפומבי על המינוי.
סטארמר נחשב כמי שישים דגש על זכויות אדם במערכת המשפט.
במהלך תקופתו בתפקיד טיפל סטארמר במספר מקרים מרכזיים, כולל סיוע במתן דינם של שני גברים שהואשמו ברצח סטיבן לורנס.
בפברואר 2010 הודיע סטארמר על החלטת ה-CPS להעמיד לדין שלושה חברי פרלמנט מהלייבור וחבר פרלמנט שמרני בגין עבירות הקשורות לחשבונאות כוזבת לאחר שערוריית ההוצאות הפרלמנטרית, אשר נמצאו כולם אשמים.
במהלך המהומות באנגליה ב-2011 תיעדף סטארמר העמדה מהירה לדין של מתפרעים על פני עונשים ארוכים, שלאחר מכן חשב שסייעו להחזיר את "המצב לשליטה".
בפברואר 2012 הודיע סטארמר ש ואשתו לשעבר ויקי פרייס יועמדו לדין בגין שיבוש הליכי משפט.
השר הון הפך לשר הקבינט הראשון בהיסטוריה של בריטניה שנאלץ להתפטר כתוצאה מהליך פלילי.
ב-2013 הודיע סטארמר על שינויים באופן הטיפול בחקירות התעללות מינית בעקבות , כולל ועדה לבחינת תלונות עבר.
סטארמר עזב את תפקידו בנובמבר 2013 והוחלף על ידי אליסון סונדרס.
משנת 2011 עד 2014 קיבל סטארמר תוארי כבוד מכמה אוניברסיטאות ומונה לאביר מפקד מסדר האמבט (KCB) על ידי הנסיך הנסיך צ'ארלס ב-2014.
סטארמר נבחר בדצמבר 2014 להיות מועמד מפלגת הלייבור למחוז הבחירה של הולבורן וסנט פנקראס, שבו זוכים חברי הלייבור באופן קבוע, בעקבות החלטתו של חבר הפרלמנט פרנק דובסון לפרוש.
בבחירות הכלליות ב-2015 נבחר סטארמר ברוב של 17,048 קולות.
הוא נבחר מחדש בבחירות הכלליות ב-2017 ברוב סוחף של 30,509, ושוב בבחירות הכלליות ב-2019 אך ברוב קטן יותר של 27,763.
סטארמר נשא את נאום הבכורה שלו בבית הנבחרים ב-28 במאי 2015, שבו הודה לקודמו באומרו ש"הוא מכובד וזכה להערכה רחבה, הוא שירת את תושבי הולבורן וסנט פנקראס במשך 36 שנים, למרות שאני בספק אם אעשה זאת...".
כמי שהיה אז חבר אופוזיציה מהספסל האחורי (הגדרה מסוימת בפוליטיקה הבריטית) תמך סטארמר בקמפיין הלא מוצלח של "", כחלק מהמאבק למען קיום משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי ב-2016. הוא הפך לחבר בשדולת "ידידי ישראל במפלגת הלייבור" ובשדולת "" (LFPME).
מספר פעילים דחקו בסטארמר לעמוד בבחירות לראשות מפלגת הלייבור ב-2015, בעקבות התפטרותו של אד מיליבנד כמנהיג המפלגה לאחר שהפסידה בבחירות הכלליות ב-2015. הוא סירב, בהתייחס לחוסר הניסיון הפוליטי היחסי שלו.
במהלך הבחירות לראשות המפלגה תמך סטארמר באנדי ברנהאם, שסיים שני אחרי ג'רמי קורבין.
סטארמר מונה לקבינט הצללים של קורבין כשר הצללים לענייני הגירה.
ביוני 2016 התפטר מתפקיד זה כחלק מההתפטרות הנרחבת מקבינט הצללים במחאה על מדיניותו של קורבין כמנהיג המפלגה; במכתב ההתפטרות שלו כתב ש"המצב כעת פשוט בלתי נסבל, ואנו לא יכולים להבטיח שנוכל להציע אופוזיציה יעילה ללא שינוי מנהיג".
בעקבות זכייתו של קורבין בבחירות לראשות מפלגת הלייבור בספטמבר 2016 נגד אוון סמית', מונה סטארמר למזכיר הצללים לענייני היציאה מהאיחוד האירופי (הברקזיט), במקום אמילי ת'ורנברי.
בתפקידו כשר הצללים לענייני הברקזיט הטיל סטארמר ספק ביעד הממשלה של פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי (EU), וכן קרא לפרסם את תוכניות הפרישה.
ב-6 בדצמבר 2016 אישרה ראש הממשלה תרזה מיי את פרסום תוכניות הברקזיט, במה שחלק מהציבור ראה כהישג של סטארמר.
הוא טען שהממשלה תידרש להעביר מספר רב של חוקים חדשים במהירות, או להסתכן במה שהוא כינה "וואקום משפטי בלתי בר-קיימא", אם בריטניה תעזוב את האיחוד האירופי ללא הסכם.
בוועידת מפלגת הלייבור ב-25 בספטמבר 2018 תמך סטארמר במשאל עם על הסכם הנסיגה מהברקזיט, ואמר כי "האפשרויות שלנו חייבות לכלול קמפיין להצבעה ציבורית, שבו אחד לא פוסל להישאר (באיחוד) כאופציה".
בינואר 2017 קרא סטארמר לבצע רפורמה בכללי התנועה החופשית של האיחוד האירופי בעקבות הברקזיט ול"מחשבה מחדש על כללי ההגירה מתחילתם ועד סופם".
בריאיון הראשון שלו לאחר שמונה לקבינט הצללים אמר סטארמר שיש להפחית את ההגירה לאחר שבריטניה פרשה מהאיחוד האירופי.
בנובמבר 2016 אמר סטארמר לפוליטיקו כי המשא ומתן עם האיחוד האירופי צריך להתחיל מתוך הבנה שחייב להיות "שינוי כלשהו" בכללי חופש התנועה, בהתחשב בכך שההישארות בשוק האיחוד האירופי כבר אינה מציאותית.
סטארמר היה תומך של משאל העם שני שהוצע על הברקזיט.
עמדה זו נכללה כמדיניות מפלגת הלייבור במניפסט הבחירות הכלליות של המפלגה לשנת 2019. בבחירות הכלליות של 2019, ספגה הלייבור את התבוסה הרביעית ברציפות שלה בבחירות ואת התבוסה הגרועה ביותר בבחירות מאז 1935, כאשר המפלגה השמרנית השיגה רוב של 80 מושבים.
סטארמר החל להתרחק מהנהגתו של קורבין ומרבות מהמדיניות שהציג בבחירות, וחשף ב-2024 כי הוא "היה בטוח שנפסיד בבחירות של 2019".
לאחר תבוסתה של המפלגה בבחירות 2019, הודיע קורבין כי יתפטר כמנהיג מפלגת הלייבור.
לאחר כישלון הלייבור בבחירות הכלליות ב-2019 ופרישתו של מנהיגה ג'רמי קורבין, הודיע סטראמר ב-4 בינואר 2020 על מועמדותו לראשות המפלגה בפריימריז של 2020. עד 8 בינואר, דווח כי הוא השיג מספיק חתימות מחברי מפלגת הלייבור על מנת לעלות להצבעה, וכי האיגוד המקצועי יוניסון תומך בו.
האיגוד, עם 1.3 מיליון חברים, אמר כי סטארמר היה המועמד המתאים ביותר לאחד את המפלגה ולהחזיר את אמון הציבור.
הוא גם זכה לתמיכה מראש הממשלה מטעם הלייבור לשעבר גורדון בראון וראש עיריית לונדון סאדיק חאן.
במהלך הבחירות הוא מיצב את עצמו בהתנגדות לצנע.
הוא ציין כי ימשיך במדיניות הלייבור של ביטול שכר הלימוד וכן הבטחת "בעלות משותפת" על חברות רכבת, דואר, אנרגיה ומים.
סטארמר הוכרז כזוכה ב-4 באפריל 2020, תוך שהוא ניצח את היריבות רבקה לונג-ביילי וליסה ננדי, עם 56.2% מהקולות בסיבוב הראשון, ולאחר מכן הפך למנהיג האופוזיציה.
בנאום הפתיחה שלו, אמר סטארמר שזה "הכבוד והפריבילגיה של חיי" להיבחר למנהיג מפלגת הלייבור ואמר שהוא "יוביל את המפלגה הגדולה הזו לעידן חדש, בביטחון עצמי ובתקווה שבבוא הזמן נוכל לשרת את המדינה שלנו שוב בממשלה".
לאחר שהפך למנהיג האופוזיציה על רקע מגפת הקורונה, אמר סטארמר בנאום הפתיחה שלו כי יימנע מ"לקלוע נקודות פוליטיות מפלגתיות" ויעבוד עם ממשלתו של ג'ונסון "למען האינטרס הלאומי".
מאוחר יותר הוא נעשה ביקורתי יותר כלפי תגובת הממשלה למגפה בעקבות שערוריית פרטיגייט.
על רקע המספר ההיסטורי של שרים שהתפטרו מממשלתו של ג'ונסון ביולי 2022, הציע סטארמר הצבעת אי-אמון בממשלה, וקבע כי לא ניתן לאפשר לג'ונסון להישאר בתפקיד בהתחשב במרד רחב היקף של שריו שלו.
סטארמר גם מתח ביקורת על ממשלתו של ג'ונסון, כמו גם על ממשלות יורשיו ליז טראס ורישי סונאק, בנושאים כמו שערוריית כריס פינצ'ר והמשבר הממשלתי שלאחר מכן , המשבר הכלכלי שנבע מהמיני-תקציב של 2022 והמשבר הממשלתי שלאחריו , משבר יוקר המחיה ושביתות שירות הבריאות הלאומי וסכסוכים ושביתות תעשייתיים אחרים .
כהונתו של סטארמר גרמה למפלגה להתקרב למרכז הפוליטי.
בנאום בוועידה השנתית של מפלגת הלייבור בשנת 2021, הפעם הראשונה שסטארמר נאם בוועידה השנתית באופן אישי מאז שהפך למנהיג, הוא הציג את ההתמקדות שלו בכלכלה חזקה יותר ובעמדות קשיחות יותר נגד פשיעה, תוך מיקומה מחדש של המפלגה במפה הפוליטית.
עד 2022, סטארמר הפסיק את רוב המדיניות הסוציאליסטית שבה דגל במהלך ריצת המנהיגות שלו, כולל הבטחות להלאמת מים ואנרגיה, לבטל את שכר הלימוד ולהגן על התנועה החופשית בתוך האיחוד האירופי.
סטארמר הגיב לביקורת ב-2023 והצהיר שהם נותרו "הצהרות חשובות בעלות ערך ועקרוני", אך הזכיר את מגפת ה-COVID-19, הפלישה הרוסית לאוקראינה והמשבר הכלכלי שנבע מהמיני-תקציב לשנת 2022 כנושאים שבגללם היה צורך להתאים את ההבטחות הללו למציאות.
תחת כהונתו של סטארמר, המפלגה עדיין תומכת בהלאמה מחדש של מסילות הברזל של בריטניה, והתחייבה להקים חברת אנרגיה בבעלות ציבורית, Great British Energy, כדי "להתחרות בתעשייה הפרטית ולקדם אנרגיה נקייה", בשונה מהלאמה מלאה של תעשיית האנרגיה כפי שהתחייבה בעבר.
בפברואר 2023, קבע סטארמר חמש "משימות לאומיות" כבסיס למניפסט של הלייבור לבחירות הכלליות ב-2024: השגת הצמיחה המתמשכת הגבוהה ביותר ב-G7 עד סוף כהונתו הראשונה, ביסוס בריטניה כ"מעצמת אנרגיה נקייה" עם חשמל נקי מפחמן עד 2030; חקיקת רפורמת בריאות וטיפול, שיפור מערכת המשפט ופירוק מחסומי ההזדמנויות באמצעות רפורמות בחינוך ובטיפול בילדים.
הדו"ח של מפלגת הלייבור אותו ביקש סטארמר לפרסם מתוך מטרה לחפש שינויים הדרושים במדינה, פורסם ב-2022 ואושר וקודם על ידי סטארמר, והמליץ על ביטול בית הלורדים, הרחבת סמכויות מועצות מקומיות וראשי ערים, והאצלה עמוקה יותר למדינות הממלכה המאוחדת.
תומכיו של סטארמר שיבחו אותו על הרפורמות שלו נגד אנטישמיות ועל כך שעזר לשפר את האמינות של הלייבור מול ציבור הבוחרים בעקבות ההנהגה הקודמת, בעוד שמבקריו האשימו אותו בהתייחסות לא הוגנת לחברי הלייבור מהשמאל הרדיקלי.
באוקטובר ובנובמבר 2022 הואשם סטארמר בתכנון ושימוש בתהליך הבחירה החדש של הלייבור עבור מועמדים לפרלמנט כדי למנוע מחברי פרלמנט פוטנציאליים תומכי קורבין, שמאלנים או לא נאמנים, את האפשרות לעמוד בבחירות הכלליות ב-2024 שבסופן זכה ברוב קולות.
בעקבות האשמות העבר באנטישמיות במפלגת הלייבור בדגש על תקופת כהונתו של קורבין, סטארמר התחייב להפסיק את האנטישמיות במפלגה במהלך נאום הזכייה שלו, ואמר כי "האנטישמיות הייתה כתם על המפלגה שלנו.
לאחר התקפות ה-7 באוקטובר שהחלו את מלחמת חרבות ברזל, הביע סטארמר תמיכה בישראל, גינה את הטרור של חמאס ואמר: "פעולה זו של חמאס אינה עושה דבר לפלסטינים.
ולישראל צריכה תמיד להיות הזכות להגן על עמה".
בראיון ל-LBC ב-11 באוקטובר 2023, נשאל סטארמר האם ראוי שישראל תנתק לחלוטין את אספקת החשמל והמים לרצועת עזה וסטארמר השיב כי "אני חושב שלישראל אכן יש זכות זו" וכי "ברור שהכול צריך להיעשות במסגרת החוק הבין-לאומי".
ב-20 באוקטובר, לאחר ביקורת והתפטרות של חברי מועצת הלייבור, אמר סטארמר כי הוא רק מתכוון שלישראל יש את הזכות להגן על עצמה.
סטארמר אמר שהפסקת אש רק תועיל לחמאס להתקפות עתידיות, במקום זאת קרא להפסקה הומניטרית כדי לאפשר לסיוע להגיע לעזה.
ב-16 בנובמבר 2023, סטארמר סבל ממרד גדול כאשר 56 מחברי הפרלמנט שלו (כולל עשרה בכירים באופן יחסי) תמכו בהצעה של המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) שהציע סטיבן פלין, שתמכה בהפסקת אש מיידית בעזה, בניגוד לעמדת הלייבור.
לפני ההצבעה, הצהיר סטארמר שחברי פרלמנט מהלייבור בעלי תפקידים בקבינט הצללים שלו יפוטרו אם יצביעו בעד הצבעת הפסקת האש.
שמונה שרי צללים פוטרו לאחר ההצבעה.
בדצמבר 2023, סטארמר עקב אחרי סונאק בשינוי עמדתו בקריאה ל"הפסקת אש בת קיימא" ביחס לעזה, שהגיעה גם לאחר אותו שינוי עמדתו של שר החוץ דייוויד קמרון.
סטארמר הצהיר על תמיכתו בפתרון "דו-שלבי" "לשתי מדינות".
מפלגת הלייבור תחת סטארמר השעתה מספר מועמדים וחברי פרלמנט לפרלמנט, כולל גרהם ג'ונס, אנדי מקדונלד, אזהר עלי וקייט אוסאמור, על כך שפרסמו לכאורה הערות אנטישמיות על ישראל במהלך המלחמה.
ב-18 בפברואר 2024 קרא סטארמר ל"הפסקת אש שנמשכת" ואמר שהיא חייבת "להתרחש עכשיו", לאחר שסירב בעבר לקרוא להפסקת אש.
מינויים שלו בקבינט הצללים כללו חברי פרלמנט הקשורים לאגפים השונים של המפלגה.
אנג'לה ריינר מונתה לסגנית מנהיג העבודה וסגן ראש ממשלת הצללים, בעוד רייצ'ל ריבס ואיווט קופר מונו כקנצלרית האוצר בממשלת הצללים ומזכירת הפנים של הצללים, בהתאמה.
מנהיג הלייבור לשעבר אד מיליבנד מונה למזכיר אנרגיית צל ואקלים.
מינויים בולטים אחרים כללו את דייוויד לאמי כשר חוץ בממשלת הצללים ואת ווס סטריטינג כמזכיר בריאות בממשלת הצללים.
שינוי אחרון של קבינט הצללים נערך בספטמבר 2023, שתואר בתקשורת כשולט על ידי חברי פרלמנט דומי טוני בלייר, וחברי פרלמנט מהשמאל הרך.
הניצחון בבחירות הכלליות של 2024
ביולי 2024, סטארמר הוביל את הלייבור לניצחון מוחץ בבחירות הכלליות של 2024, וסיים ארבע עשרה שנות ממשלה שמרנית כאשר הלייבור הפכה למפלגה הגדולה ביותר בבית הנבחרים, עם ניצחון דומה לניצחונו של טוני בלייר בבחירות הכלליות של 1997, הפעם האחרונה שאופוזיציה של הלייבור הדיחה ממשלה שמרנית מכהנת.
בנאום הניצחון שלו, סטארמר הודה לעובדי המפלגה על עבודתם הקשה – כולל כמעט חמש שנים של שיפוץ ומיתוג מחדש של הלייבור מול הדומיננטיות הטורית – והפציר בהם להתענג על הרגע, אך הזהיר אותם מהאתגרים שבפתח והתחייב הממשלה תפעל למען "התחדשות לאומית".
כמנהיג מפלגת הרוב בבית הנבחרים, סטארמר מונה לראש ממשלה על ידי צ'ארלס השלישי ב-5 ביולי 2024 ובאותו היום, סטארמר החל לבחור את שרי הממשלה שלו בקבינט.
אנג'לה ריינר מונתה לסגנית ראש ממשלת בריטניה ושרת השיכון, רייצ'ל ריבס לקנצלרית האוצר, דייוויד לאמי לשר החוץ, איווט קופר לשרת הפנים, ווס סטריטינג לשר הבריאות, ג'ון הילי מונה לשר ההגנה, שבאנה מחמוד מונתה לשרת המשפטים, אד מיליבנד מונה לשר האנרגיה, לואיז הייג מונתה לשרת התחבורה.
ב-13 ביוני 2024, פרסם סטארמר את מניפסט מפלגת הלייבור Change, המתמקד בצמיחה כלכלית, רפורמות במערכת התכנון, תשתיות, מה שסטארמר מתאר כ'אנרגיה ירוקה', שירותי בריאות, חינוך, טיפול בילדים וחיזוק זכויות העובדים.
המפלגה מתחייבת להקמת חברת אנרגיה חדשה בבעלות ציבורית, 'תוכנית שגשוג ירוק', צמצום זמני המתנה של חולים ב-NHS והלאמה מחדש של רשת הרכבות הבריטית.
המניפסט כולל יצירת עושר ומדיניות 'פרו-עסקים ופרו-עובדים'.
המניפסט גם התחייב לתת קולות לבני 16, לערוך רפורמה בבית הלורדים ולהטיל מס על בתי ספר פרטיים, כשהכסף שיושג מכך יופנה לשיפור החינוך הממלכתי.
בנוסף, שולבו גם מספר הצעות חוק שהועלו בתקופת ממשלת השמרנים הקודמת, ובמיוחד חוק הטבק והסיגריות האלקטרוניות, שהוצג בנאום המלך לשנת 2023 אך נזנח עם הכרזת הבחירות.
ב־22 ביולי הושק גוף חדש בשם Skills England, שמטרתו לצמצם את התלות בעובדים מחו"ל על ידי שיפור ההכשרה המקצועית לאוכלוסייה באנגליה.
אחד מצעדיו הראשונים של סטארמר בתפקידו כראש ממשלה היה ביטול התוכנית השנויה במחלוקת להעברת מבקשי מקלט לרואנדה, אשר תוארה על ידו כ"מתה ונקברה".
שרת הפנים איבט קופר הקימה את פיקוד ביטחון הגבולות (Border Security Command) לטיפול בארגוני הברחות המעבירים מהגרים לא חוקיים דרך תעלת למאנש.
בנייר עמדה שפורסם ב־2025 תיאר סטארמר את הממלכה כ"אי של זרים", וציין כי ההגירה הסבה לחברה "נזק עצום".
המסמך כלל צעדים לצמצום ההגירה, תוך דגש על הכשרה מקצועית לעובדים מקומיים.
זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, הצהיר סטארמר כי יש "יותר מדי אסירים", והאשים את הממשלה הקודמת בהתנהלות "כמעט רשלנית".
שרת המשפטים שאבנה מחמוד הכריזה על תוכנית שחרור מוקדם, שבמסגרתה אסירים באנגליה ובוויילס ישוחררו לאחר ריצוי 40% מעונשם, במקום 50% כנהוג בעבר.
בספטמבר שוחררו מעל 1,700 אסירים, עם צפי לשחרורים נוספים בהמשך.
מקרה תקיפה מינית שביצע אחד מהמשוחררים ביום שחרורו עורר סערה ציבורית, אך סטארמר הגן על המדיניות וטען כי "המערכת נשברה על ידי הממשלה הקודמת".
ממשלת סטארמר אישרה את מחויבותה של ממשלת השמרנים היוצאת לאפס מקרים חדשים של HIV עד 2030. ב־10 בפברואר 2025 הפך סטארמר לראש הממשלה הבריטי המכהן הראשון שמצטלם כשהוא מבצע בדיקת HIV ביתית.
במרץ 2025 הכריז יחד עם שר הבריאות וס סטריטינג על תוכנית לשנתיים לביטול NHS England, במטרה לצמצם בירוקרטיה ולהפנות משאבים ליעדים רפואיים יעילים יותר.
סטארמר סירב לבטל את מגבלת קצבאות הילדים לשני ילדים, שהונהגה על ידי ממשלת קמרון–קלג ב־2013, בשל שיקולים תקציביים.
ביולי 2024 השעתה מפלגת הלייבור שבעה מחבריה שתמכו בתיקון לחוק שהוגש על ידי מנהיג SNP בפרלמנט, ושמטרתו הייתה לבטל את המגבלה.
חברי הפרלמנט המושעים, בהם ג'ון מקדונל, אימראן חוסיין וזארה סולטנה, ממשיכים לכהן כעצמאים.
סטארמר בתגובה הקים צוות בין־משרדי למאבק בעוני ילדים, שיתמקד בתמיכה ביותר מארבעה מיליון ילדים החיים בעוני.
מהומות אנגליה וצפון אירלנד (2024)
לאחר רצח מזעזע של שלוש ילדות בסאות'פורט, פרצו מהומות ברחבי אנגליה וצפון אירלנד.
סטארמר גינה את המעשה ואת ההסתה שהתפתחה בעקבותיו, והצהיר כי "פורעי הסדר יחושו את מלוא עוצמת החוק".
ב־1 באוגוסט הקים תוכנית לאומית לטיפול באירועים אלימים, וב־4 באוגוסט קרא למהומות בשם "בריונות של הימין הקיצוני".
הוא כינס את פורום החירום COBRA, והורה על הקמת "כוח עמידה" ייעודי של משטרת מומחים.
סטארמר סירב לדרישות מצד חברי פרלמנט כמו דיאן אבוט ונייג'ל פרג' לכנס את הפרלמנט.
דבריו נגד רשתות חברתיות ספגו ביקורת מצד אילון מאסק, שטען כי הממשלה נוקטת באכיפה דו־שלבית.
מאסק אף שיתף תאוריית קונספירציה על כוונה להקים מחנות מעצר באיי פוקלנד, דבר שסטארמר דחה מכל וכל.
שרת האוצר רייצ'ל ריבס האשימה את ממשלת השמרנים הקודמת בהשארת "חור תקציבי" של כ־21.9 מיליארד ליש"ט.
ב־29 ביולי הודיעה על ביטול תשלומי חורף ל־10 מיליון גמלאים, צעד שהצית ביקורת ציבורית חריפה.
סטארמר הגן על המהלך וטען כי "החלטות קשות נדרשות לייצוב הכלכלה".