tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-10 בפברואר 2022 פורסם קול קורא משותף לישראל ואיחוד האמירויות שעסק בהצעות מחקר בתחום החלל המבוססות על נתונים שהתקבלו יתקבלו מלווין המחקר ונוס.
ב-13 במרץ נחתם הסכם שיתוף פעולה בין אוניברסיטת חיפה לארכיון הלאומי של איחוד האמירויות, במסגרתו יבוצעו חילופי חוקרים ומומחים, מחקר ארכיוני וחילופי אוספים, מתן גישה למשאבים של הספריות לחוקרים וחוקרות של שני המוסדות וקיום אירועים וכנסים משותפים.
ב-29 באוגוסט 2022, באירוע לציון 125 שנים ל, חשף מנהל מוזיאון לתולדות הציונות והשואה בדובאי איגרת שכתב בנימין זאב הרצל.
יחסי איחוד האמירויות וישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל
מלחמת חרבות ברזל מהווה אתגר משמעותי ביחסי איחוד האמירויות הערביות וישראל.
התגובה המידית של איחוד האמירויות הערביות לטבח שבעה באוקטובר
ב-8 באוקטובר 2023, יממה לאחר טבח שבעה באוקטובר, הוציא משרד החוץ של איחוד האמירויות הערביות הודעה ובה נכתב כי "מתקפת חמאס על יישובים ישראלים, ובתוכה ירי אלפי טילים לריכוזי אוכלוסייה אזרחית, מהווים הסלמה חמורה.
אנו מזועזעים מהדיווחים כי אזרחים ישראלים נחטפו מבתיהם.
האזרחים משני הצדדים הם תחת הגנת החוק הבין לאומי, ואסור לפגוע בהם במכוון".
הודעה זאת הייתה הגינוי הערבי הראשון לטבח שבעה באוקטובר.
ב-16 באוקטובר הוציאה לשכת ראש ממשלת ישראל הודעה כי ראש הממשלה בנימין נתניהו ונשיא איחוד האמירויות הערביות מוחמד בן זאיד שוחחו לגבי המצב בעזה, וכי נתניהו הבהיר את נחישותה של ישראל להשמיד את יכולותיה הצבאיות והשלטוניות של חמאס, תוך הימנעות מפגיעה באזרחים בלתי מעורבים.
בנוסף נאמר כי שני המנהיגים הסכימו להמשיך לעמוד בקשר.
עמדת איחוד האמירויות במועצת הביטחון של האו"ם
לאורך חודש אוקטובר 2023 החלו להישמע טענות מגורמים רשמיים באיחוד האמירויות הערביות בגנות הפגיעה של ישראל באוכלוסייה אזרחית בעזה, אשר התגברו למול תוצאות התקיפות הישראליות.
לאורך חודש אוקטובר התכנסה מועצת הביטחון של האו"ם מספר פעמים, בה איחוד האמירויות הייתה חברה זמנית במהלך 2023.
התמרון הקרקעי הישראלי בעזה החל ב-27 באוקטובר.
בשלב זה התגבשה עמדתה העקבית של איחוד האמירויות הערביות כלפי ישראל והמלחמה בעזה בחודשים הבאים, ובעיקרה גינוי של הפעילות הישראלית בעזה, שתוארה כפגיעה קולקטיבית ובלתי פרופורציונלית באזרחים, לצד גינוי מתמשך של טבח שבעה באוקטובר וקריאה לשחרורם המיידי של החטופים הישראלים בעזה.
הפעילות ההומניטרית של איחוד האמירויות במהלך המלחמה בעזה
עמדתה של איחוד האמירויות הערביות לוותה בהתייחסות מתמדת למצב ההומניטרי של האוכלוסייה העזתית, תוך קריאה להגברת הסיוע ההומניטרי וצעדים פרקטיים של איחוד האמירויות בנושא.
איחוד האמירויות הקימה בית חולים שדה בעזה ב-2 דצמבר 2023, בית חולים צף לטובת עזתים שפונו אשר עגן בחופי אל-עריש במצרים החל מפברואר 2024, סיפקה סיוע הומניטרי וקלטה פצועים וחולים מעזה.
לאורך חודשי המלחמה איחוד האמירויות הערביות הוציאה מספר גינויים לאירועים אשר נתפסו בעיניה כפגיעה משמעותית באוכלוסייה העזתית, עם זאת ניכר שישראל נמנעה מלפגוע בתשתיות בתשתיות של איחוד האמירויות הערביות בעזה, למשל בית החולים האמירתי ברפיח.
פגישות רשמיות עם גורמים ישראלים
איחוד האמירויות הערביות צמצמה את היקף הפגישות הרשמיות עם גורמים ישראליים עוד טרם מלחמת חרבות ברזל, ונמנעה מהדהוד ציבורי של היחסים במהלך המלחמה.
יחסים כלכליים עם ישראל סביב המשבר בים סוף
במהלך מלחמת חרבות ברזל החלו החות'ים שבתימן לתקוף כלי שיט מסחריים במיצר 'באב אל-מנדב' שבים סוף, במטרה לשבש את תנועת הסחר העולמית ככלי לחץ כנגד ישראל, ולפגוע בנתיב השיט המוביל לאילת.
שיבוש ציר הסחר הימי העובר בים האדום דרך תעלת סואץ, האיץ את פרויקט דרך הסחר היבשתית המחברת בין נמלים באיחוד האמירויות הערביות ובחריין דרך ערב הסעודית וירדן, ומשם לישראל ולים התיכון.
פרויקט דרך הסחר התגבש עוד טרם מלחמת חרבות ברזל, אך חסימת נתיבי השיט הימיים האיצה אותו.
שיתוף פעולה זה של מדינות ערביות, בדגש על איחוד האמירויות הערביות, עם ישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל הובילה לטענות בציבור הערבי כנגדן.
שיתוף פעולה ביטחוני עם ישראל
ממשק נוסף בין ישראל לאיחוד האמירויות במהלך מלחמת חרבות ברזל התקיים בעקבות המתקפות האיראניות על ישראל.
איראן תקפה את ישראל ב-2 מתקפות משולבות של טילים בליסטיים וכטב"מים ב-13 באפריל וב-1 באוקטובר 2024. המתקפה האווירית האיראנית הייתה נרחבת והובילה לשיתוף פעולה של מדינות רבות בבלימתה, בהן ארצות הברית, בריטניה וגרמניה.
לפי דיווחים ב-WSJ איחוד האמירויות הערביות ומדינות ערביות נוספות סייעו לישראל בהערכות למתקפה האיראנית.
כניסת ישראלים לאיחוד האמירויות הערביות
עד לאוגוסט 2020 בעלי דרכון ישראלי לא היו מורשים להיכנס לאיחוד האמירויות, למעט מקרים חריגים.
ההגבלות נגד כניסת אזרחים ישראלים הוחמרו בתקופה שלאחר חיסול אל-מבחוח בדובאי, בהטילם את האשמה על המוסד הישראלי.
עם זאת ישראלים בעלי אזרחות כפולה יכלו לבקר ולעבוד במדינה כמו אזרחי מדינות אחרות.
בנוסף היו מספר חברות ישראליות שניהלו עסקים במדינה בצורה עקיפה ובאמצעות צד שלישי.
באוקטובר 2019 פעל השב"כ בשיתוף שר החינוך רפי פרץ ושר המדע והטכנולוגיה אופיר אקוניס על מנת לאפשר משלחת של 5 תלמידים ישראלים אל דובאי במסגרת תחרות הרובוטיקה העולמית של ארגון FIRST.
התלמידים אף זכו במקום השני מתוך 190 מדינות שהשתתפו בתחרות.
בנובמבר 2019 אישרו גורמים בהנהלת האקספו, התערוכה העולמית אשר תוכננה להתקיים בדובאי ב-2020, כי שלטונות איחוד האמירויות יתירו לתיירים מישראל לבקר במדינה במהלך התערוכה, וזאת באמצעות דרכונם הישראלי וללא סידורים מיוחדים.
בעקבות ההסכם לנרמול היחסים בין המדינות, אשר נחתם בספטמבר 2020 ולאור פתיחת האפשרות לכניסת תיירים ישראלים לשטחי איחוד האמירויות, נפתחה בפעם הראשונה מסעדה כשרה באבו דאבי.
באוקטובר 2020 נחתם בין ישראל לאיחוד האמירויות הסכם המאפשר את כניסתם ההדדית של אזרחי כל אחת מן המדינות לשטחי האחרת ללא צורך בוויזה.
ב-10 באוקטובר 2021 נכנס לתוקף הסכם הפטור מאשרות, לאחר מספר דחיות.
בסוף נובמבר החלו טיסות מסחריות בין נתב"ג לדובאי.
בדצמבר הייתה דובאי היעד הפופולרי ביותר לטיסות מישראל, עם כ-67 אלף נוסעים.
באותו החודש לחץ משרד החוץ הישראלי שלא לשנות את הסטטוס של איחוד האמירויות ממדינה ירוקה לאדומה, על מנת למנוע פגיעה ביחסים בין המדינות.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–ירדן הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הממלכה הירדנית ההאשמית.
בין המדינות שוררים יחסים טובים המבוססים על קרבה גאוגרפית ותרבותית.
איחוד האמירויות הערביות מחזיק שגרירות ברבת עמון כאשר לירדן יש שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי.
שתי המדינות הן מדינות מזרח תיכוניות והן בעלות קשרים קרובים.
דוגמה טובה לכך היא שכאשר ראש הפרלמנט הפדרלי של איחוד האמירויות הערביות קיבל נציגי פרלמנט מירדן במאי 2016, זה התקבל בכבוד ובתרועות.
שתי המדינות חותרות לשלום כלל ערבי כמו שנאמר בפגישה.
נסיכת דובאי, חיה בינת חוסיין אאל מכתום, היא ממוצא ירדני ויש למשפחתה קרבה למשפחה ההאשמית.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–גרמניה הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה אשר כוננו בשנת 1972. איחוד האמירויות הערביות מחזיק שגרירות בברלין וקונסוליה במינכן בעוד לגרמניה יש שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי.
הייצוא הגרמני לאיחוד האמירויות הערביות עמד על 5.84 מיליארד אירו לשנת 2008. חברות גרמניות רבות אחראיות על פרויקטים של בנייה באיחוד האמירויות הערביות והאנרגיה החלופית של גרמניה מגיעה לרוב מקטר ומאיחוד האמירויות הערביות.
ישנן קהילות גרמניות גדולות באיחוד האמירויות הערביות וקהילה אמירית בגרמניה.
שתי הקהילות פועלות לחיזוק היחסים הדיפלומטיים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–יוון הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה ההלנית אשר מתבטאים בשיתוף פעולה שכוננו בשנים הראשונות שלאחר עצמאותה של איחוד האמירויות הערביות.
ישנן שתי קהילות של יוונים בדובאי ובאבו דאבי.
היחסים של איחוד האמירויות הערביות עם יוון הם יחסים המתפתחים בתחומים שונים דוגמת היחסים הכלכליים והתרבותיים.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות ליוון הגיעה לסך 56.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה אלומיניום גולמי, מכוניות, אורז, תכשיטים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מיוון לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 306 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט מזוקק, אלומיניום, חומרי בנייה, תרופות ועוד.
יוון מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות באמצעות שגרירות באבו דאבי ובאמצעות נציגות מסחרית בדובאי.
איחוד האמירויות הערביות מיוצג באמצעות שגרירות באתונה
יחסי איחוד האמירויות הערביות–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה העממית של סין.
היחסים בין המדינות כוננו ב-1984. לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בבייג'ינג וקונסוליה כללית בהונג קונג ושאנגחאי, ולסין יש שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי.
היחסים בין המדינות נבנו על מסחר.
ב-2007 היקף הסחר בין סין לאיחוד האמירויות הערביות עמד על למעלה מ-19.4 מיליארד דולר אמריקני.
ישנן כ-2000 חברות סיניות הפועלות באיחוד האמירויות הערביות ומספר רב של סינים שמעורבים בענף הבנייה באיחוד האמירויות הערביות.
בנוסף, איחוד האמירויות הערביות היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של סין במפרץ פרסי ושותפת הסחר הגדולה ביותר בקניית מוצרים סיניים במפרץ הפרסי.
באפריל 2019, חתם שליט דובאי על 3.4 מיליארד דולר בעסקאות השקעה בין איחוד האמירויות לבין סין, והסחר השנתי בין הצדדים צפוי לגדול ל־106 מיליארד דולר עד 2022. הקהילה הסינית באמירויות מונה יותר מ־18 אלף איש הנמצאים במפרץ.
איחוד האמירויות מעבר להיותו שותף הסחר, משמש ערוץ מרכזי להעברת מוצרים לשווקים במזרח התיכון ובאפריקה.
האינטרס הכלכלי של מדינות המפרץ, כך נראה, גובר על דאגתן לאוכלוסייה המוסלמית בסין.
בין השנים: 2016-2019, עלו עדויות חדשות להידוק השליטה המתמשכת על האוכלוסייה המוסלמית בסין.
על פי ממצאים של ה־BBC ועיתון ה"גרדיאן", מה שהחל ב־2016 כהרס מסגדים באזור שין־ג'יאנג שבמערב המדינה, המשיך לגל מעצרים ונקיטת יד נוקשה כלפי תושבים מוסלמים.
באופן חריג, מגמות אלה לא משפיעות על יחסי סין ומדינות המפרץ.
והבריתות האסטרטגיות קרובות מאי פעם, והיחסים רק ממשיכים להתחמם;
יחסי איחוד האמירויות הערביות – ארצות הברית הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין ארצות הברית של אמריקה.
בין שתי המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטים מלאים.
ארצות הברית הייתה המדינה השלישית שהחלה לקיים יחסים דיפלומטים עם איחוד האמירויות הערביות.
שתי המדינות נהנות מיחסים ידידותיים, כולל שיתוף פעולה ביטחוני.
רמת היחסים בין שתי המדינות עלתה באופן משמעותי לאחר מלחמת המפרץ.
בשנת 2018 ג'ון רקולטה מונה לשגריר.
ארצות הברית מחזיקה שלושה בסיסים צבאיים באיחוד האמירויות הערביות.
שלושת הבסיסים הם בסיס אוויר אל דאפרה, בסיס אוויר אל מינהאד ובסיס הצי פוג'יירה.
בית חולים צבאי גדול בדגם של המתקן הרפואי האמריקאי הגדול בגרמניה "המרכז הרפואי האזורי לנדשטול", נבנה גם באיחוד האמירויות אשר יופעל על ידי צבא ארצות הברית, מזכירות ההגנה של ארצות הברית והכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות.
קלארק, אז המתאם הלאומי של ארצות הברית לביטחון, הגנה על תשתיות ולוחמה בטרור ותורם בדו"ח לחקר פיגועי 11 בספטמבר, איחוד האמירויות היא בעלת בריתה הטובה ביותר למלחמה בטרור של ארצות הברית במפרץ.
על פי שגריר ארצות הברית באיחוד האמירויות ריצ'רד ג' אולסון, סגן מפקד הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות, מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, בנה את הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות כך שיהיו בקשר הדוק עם צבא ארצות הברית.
הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות הם הכוחות המזוינים היחידים שגייסו חיילים למשימות סיוע הומניטרי במלחמה בראשות ארצות הברית באפגניסטן.
צבא איחוד האמירויות מכונה "ספרטה הקטנה" על ידי גנרלים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובמיוחד על ידי שר ההגנה האמריקני לשעבר ג'יימס מאטיס בשל תפקידו הצבאי הפעיל והיעיל, במיוחד במלחמה העולמית בטרור, למרות כוח האדם הפעיל הקטן שלו.
מאטיס כינה גם את מבצע קרב אל-מוכלא שהוביל צבא איחוד האמירויות ב-2016 במהלך מלחמת האזרחים בתימן כמודל לחיילים אמריקאים, בהתייחסו לאופן שבו הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות שחררו את נמל אל-מוכלא מאל-קאעידה בחצי האי ערב תוך 36 שעות בלבד, לאחר שהוחזק על ידי הארגון במשך יותר משנה.
לפני הצטרפותו לממשל דונלד טראמפ, מאטיס קיבל אישור מהצבא האמריקאי לאחר שפרש מחיל הנחתים לעבוד כיועץ צבאי לכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות.
הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות מקבלים גם עצות הגנה משני מפקדים בכירים לשעבר בצבא ארצות הברית, מזכיר ההגנה לשעבר ג'יימס מאטיס וגנרל ג'ון אלן, גנרל בדימוס בחיל הנחתים של ארצות הברית ולשעבר מפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי של נאט"ו.
בשנת 2022 נוצרה מתיחות בין המדינות על רקע חידוש הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
ארצות הברית לא מכירה בחות'ים, שנלחמים באמירויות, כארגון טרור.
למעלה מכך, היא אף ביקשה להסיר את משמרות המהפכה האסלאמית באיראן, מרשימת ארגוני הטרור.
על רקע מתיחות זו, איחוד האמירויות הזמינה לשטחה את נשיא סוריה בשאר אל אסד, המוקצה בעולם המערבי מאז מלחמת האזרחים בסוריה.
ביקור זה עורר את חמתה של ארצות הברית.
למחרת, נפגשו בשארם א-שייח ראש ממשלת ישראל, נפתלי בנט, נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, ויורש העצר האמירתי, מוחמד בן זאיד, בכדי להציג חזית מאוחדת בנושא.
ישראל מתווכת באופן לא רשמי בין האמירויות לארצות הברית בסכסוך זה.
הן ישראל והן האמירויות דורשות ערבויות ביטחונית מארצות הברית נגד איראן.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות לארצות הברית הגיעה לסך 5.25 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה יהלומים, תכשיטים, אלומיניום גולמי, חלקי מטוסים, מכוניות ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מארצות הברית לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 32.9 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה טורבינות גז, מחשבים, זהב, תכשיטים, מכוניות ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות לארצות הברית הגיעה לסך 1.78 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה אלומיניום גולמי, ברזל, חלקי ברזל, דשנים, מנועי בעירה ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מארצות הברית לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 17.4 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה ציוד תקשורת, מחשבים, טלפונים, מזגנים, מכוניות מטוסים ועוד.
ב-15 בינואר 2009, חתמו שתי המדינות על שיתוף פעולה גרעיני לשלום, המגביר את הסטנדרטים לאי-הפצת נשק גרעיני.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–טורקיה הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הטורקית.
בין המדינות מתקיימים יחסים נרחבים שכוללים שיתוף פעולה תרבותי, צבאי וכלכלי הדוק.
טורקיה היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של איחוד האמירויות עם סחר גומלין של 9 מיליארד דולר (עלייה של 800% בשנים 2002-2009); בניסיון לשפר את התיירות, איחוד האמירויות הערביות השיקו ב-2009 קו טיסות לאיסטנבול של איחיחאד איירווייז הפועל ארבע פעמים בשבוע.
ישנה נוכחות טורקית גבוהה יחסית באיחוד האמירויות הערביות כולל חברות בנייה אשר נתנו את חותמן על התפתחויות רבות באזור.
בנוסף, ישנה קהילה של הטורקים באיחוד האמירויות הערביות.
על פי שגרירות טורקיה, מספר החברות הטורקיות שהוקמו באיחוד האמירויות היא מעל 400, כ-75 מהן פועלות באזור אבו דאבי.
בין שתי המדינות מחלוקת קשה בנושא תמיכה בארגונים מיליטנטיים אסלאמיים המשפיעים באזור ובעולם כולו.
באביב הערבי התגלעה מחלוקת בנושא מצרים, כאשר טורקיה תומכת באחים המוסלמים וניסיון ההפיכה שלהם, ואילו איחוד האמירויות תומכת במשטרו של עבד אלפתאח אלסיסי, כתוצאה מכך, איחוד האמירויות הערביות נחשבת למדינה העוינת ביותר את טורקיה במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
איחוד האמירויות הביעה פעמים רבות רצון לצמצם פעילויות אסלאם קיצוני וג'יהאד מחשש שארגונים אלו יפגעו בסופו של דבר במשטרים הערביים עצמם.
טורקיה לעומתם תומכת בפעולות האחים המוסלמים, ובמידה מסוימת בפעילות אל שבאב, אל קאעידה וארגונים דומים ככלי להפצת האסלאם בעולם כולו.
טורקיה האשימה את איחוד האמירויות הערביות בתמיכה בניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה שאירע בשנת 2016.
כינון יחסים דיפלומטיים בין איחוד האמירויות לישראל
טורקיה ביקרה את הסכם נרמול היחסים בין איחוד האמירויות לבין ישראל, ואמרה כי זו בגידה בפלסטינים ואף שקלה להחזיר את שגרירה מאבו דאבי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–טנזניה הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה.
איחוד האמירויות הערביות היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של טנזניה במסחר והיחסים בין שתי המדינות הם יחסים לבביים.
שווי הסחר בין איחוד האמירויות הערביות לטנזניה עומד על כ-2 מיליארד דולר בשנה.
איחוד האמירויות היא הייצואנית השלישית בגודלה של טנזניה וטנזניה מייבאת ממנה בעיקר נפט מזוקק.
בשנת 2013, ייבאה טנזניה סחורות בשווי 1.14 מיליארד דולר מאיחוד האמירויות הערביות, כאשר 53% מהסחורות היו מוצרי נפט מזוקק.
מאידך, איחוד האמירויות ייבאה באותה השנה סחורות בשווי 85 מיליון דולר מטנזניה.
עיקר הסחורות היו מוצרי חקלאות.
בנוסף, איחוד האמירויות הערביות היא היבואנית הגדולה ביותר של ציפורן מטנזניה.
שלוש חברות תעופה של איחוד האמירויות הערביות מפעילות טיסות סדירות בין איחוד האמירויות הערביות לטנזניה: אמירטס ופליי דובאי מדובאי, ואיתיחאד איירווייז מאבו דאבי.
קישורי התחבורה הללו חיוניים לכלכלת טנזניה, שכן הם מביאים תיירים למדינה והתיירות בטנזניה מהווה את הנתח הגדול ביותר של המט"ח הטנזני.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות בדאר א-סלאם.
מאידך, טנזניה מחזיקה בשגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מקסיקו הם היחסים הדו-צדדיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-12 בספטמבר 1972.
ב-12 בספטמבר 1972, כוננו היחסים בין איחוד האמירויות הערביות לבין מקסיקו.
במשך שלושה עשורים, מקסיקו הייתה מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות באמצעות שגרירותה בביירות, ומאידך איחוד האמירויות הערביות הייתה מיוצגת במקסיקו באמצעות שגרירותה בוושינגטון די.
בשנת 2008, מקסיקו פתחה קונסוליה כללית בדובאי כדי לקדם את החסר ואת שיתוף הפעולה התרבותי בין שתי המדינות.
בשנת 2010, פתחה איחוד האמירויות הערביות שגרירות במקסיקו סיטי, ובתמורה בשנת 2012 מקסיקו פתחה שגרירות באבו דאבי וסגרה את הקונסוליה שלה בדובאי.
מאז הקימו שתי המדינות נציגויות דיפלומטיות, איחוד האמירויות הערביות ומקסיקו הגדילו את שיתוף הפעולה הבינלאומי, הכולל אירועי תרבות משותפים, מסחר וביקורים של דרגים גבוהים בשתי המדינות.
שרי החוץ של שתי המדינות ביקרו זה את זה מספר פעמים וחתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים, וביניהם שיתוף פעולה משופר במשק האנרגיה.
בשנת 2012 חתמו שתי המדינות על הסכם למניעת כפל מס ההכנסה, וכיום הן במגעים להסרת דרישות הוויזה למחזיקי דרכונים דיפלומטים ופקידים רשמיים של שתי המדינות.
נכון לשנת 2012, למעלה מכ-3,000 אזרחים מקסיקנים חיים ועובדים באיחוד האמירויות הערביות, בעיקר בתחום האנרגיה, ויותר מכ-50,000 תיירים מקסיקנים מבקרים באיחוד האמירויות הערביות מדי שנה.
בחודש אפריל 2014, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות מוחמד בן ראשד אאל מכתום ערך ביקור רשמי במקסיקו.
בינואר 2016, נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו ערך ביקור רשמי באיחוד האמירויות הערביות.
במהלך ביקורו של הנשיא נייטו באיחוד האמירויות הערביות נחתמו כ-13 הסכמים ותזכירים.
הסכמים אלה כללו: שיתוף פעולה בתחום האנרגיה, הגנה על השקעות, תעשיית נפט, איכות סביבה ושינויי האקלים, השכלה גבוהה, שיתוף פעולה תרבותי ואמנותי, תיירות ושיתוף פעולה בין חברת הנפט הלאומית של מקסיקו לבין חברת הנפט הלאומית של אבו דאבי.
בין השנים 2005 ועד 2013, הסחר בין מקסיקו לבין איחוד האמירויות הערביות גדל ביותר מכ-40%.
בשנת 2015, הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות עמד על כ-510.9 דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לאיחוד האמירויות הערביות כולל: זהב, כלי רכב ומקררים, בעוד הייצוא העיקרי של איחוד האמירויות הערביות למקסיקו כולל: סגסוגת אלומיניום וציוד כרייה.
החברה המקסיקנית הבינלאומית Cemex, פועלת באיחוד האמירויות הערביות.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות במקסיקו סיטי.
מאידך, מקסיקו מחזיקה בשגרירות באבו דאבי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–אלג'יריה הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית.
במאי 2010, שר הכלכלה של איחוד האמירויות הערביות סולטאן בן סעיד אל מנסורי הוביל את משלחת איחוד האמירויות לאלג'יריה.
בביקורו נחתם הסכם משותף עם מזכירות ההנהלה של אלג'יר כרים ג'ודי.
במהלך הביקור נפגש מנסורי עם ראש ממשלת אלג'יריה אחמד אויחיא, והוחלט על הידוק היחסים בין שתי המדינות, כמו כן גם על הרחבת שיתוף הפעולה בתחומי ההשכלה הגבוהה, איכות סביבה, מימון, אנרגיה, תקשורת ותעשייה.
אויחיא רואה באיחוד האמירויות הערביות כשער למזרח התיכון עבור אלג'יריה ו"מרכז אסטראטגי".
קיימת גם מועצה עסקית של איחוד האמירויות הערביות שמטרה לעודד סחר בין שתי המדינות ולהגדיל את ההשקעות בין איחוד האמירויות לאלג'יריה.
בתחום האנרגיה, שני הצדדים דנו בפוטנציאל לשותפויות בחיפושי נפט ומנסים להרכיב פרויקטים משותפים בתחום האנרגיה המתחדשת.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות רשמית באלג'יר.
מאידך, אלג'יריה מחזיקה בשגרירות רשמית באבו דאבי וקונסוליה בדובאי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין האמירויות הערביות המאוחדות לבין רפובליקת הפיליפינים.
השגרירות הפיליפינית באבו דאבי נפתחה ב-17 ביוני 1980.
כלכלת איחוד האמירויות תלויה בעובדים זרים, שחלק ניכר מהם באים מהפיליפינים.
איחוד האמירויות הוא היעד השני הגדול ביותר עבור מהגרי עבודת פיליפינים, אחרי ערב הסעודית.
ישנם כבין 500,000 ל-600,000 עובדים פיליפינים באיחוד האמירויות הערביות.
60% מסווגים כבעלי מקצוע, 25% מיומנים ו-15% לא-מקצועיים.
סך הסחר בין הפיליפינים לבין איחוד האמירויות הערביות עלה ל-1.61 מיליארד דולר ב-2010 מ-1 מיליארד דולר בשנת 2009.
איחוד האמירויות הערביות דורגה במקום ה-16 בקרב שותפי הסחר בפיליפינים ב-2009, שותפת היבוא ה-14 בגודלה ו-21 בגודלה בשותפות לייצוא.
באותה שנה הייתה איחוד האמירויות הערביות שותפת היבוא השני ושותפת היצוא הראשון של הפיליפינים במזרח התיכון.
90% מהייבוא הפיליפיני מאיחוד האמירויות הערביות זה מוצרי נפט.
איחוד האמירויות הערביות, ובמיוחד אבו דאבי, משמשת כמרכז תחבורה למוצרי הייצוא הפיליפינים, שרבים מהם נכנסים למכס במדינות אחרות במזרח התיכון.
האמירויות תמכו בשיחות שלום בין ממשלת הפיליפינים לבין חזית השחרור הלאומית של מורו, שהובילו להסכם שלום סופי שנחתם במנילה ב-2 בספטמבר 1996. האמירויות גם תמכה בהצעת הפיליפינים למעמד של משקיף בארגון לשיתוף פעולה מוסלמי וייעצה לפיליפינים לקבל תמיכה גם ממדינות חברות אחרות שנותרו נייטרליות להצעת הפיליפינים.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות במנילה.
מאידך, הפיליפינים מחזיקה בשגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מצרים הם היחסים הבילטרליים בין רפובליקת מצרים הערבית ובין איחוד האמירויות הערביות.
היחסים הדיפלומטים בין המדינות כוננו עם קבלת העצמאות של איחוד האמירויות הערביות מבריטניה ב-1971, למצרים שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בעיר דובאי, לאמירויות שגרירות בקהיר.
לשתי המדינות קשרים פוליטיים וכלכלים וסחר פנימי של יבוא ויצוא כאשר מצרים מיצאת לאמרויות חומרים לתעשייה כבדה ומינרלים והאמרויות מיצאת למצרים מזון.
לאחר ההפיכה במצרים בשנת 2013 התחזקו היחסים בין המדינות ונשיא האמירויות ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן הורה להעביר למצרים כ-1,000,000 טונות של חיטה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–לבנון הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין '''הרפובליקה הלבנונית.
לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בביירות, ואילו לבנון מחזיקה שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי.
שתי המדינות הן חלק מהמזרח התיכון וחולקות קשרי תרבות קרובים.
ישנם מאות אלפי לבנונים גולים החיים ועובדים באיחוד האמירויות הערביות.
ב-30 באוקטובר 2021 הודיעה איחוד האמירויות לשגרירים לחזור ארצה כאות הזדהות עם סעודיה, לאחר שזו השיבה את שגריריה מלבנון, בשל "הסגנון הבלתי מקובל" מצד כמה בכירים בלבנון כלפי סעודיה.
בשנת 2016, היקף הסחר בין איחוד האמירויות הערביות לבין לבנון הסתכם ב-1.382 מיליארד דולר אמריקאי כאשר איחוד האמירויות הערביות ייצאה ללבנון סחורה בשווי 956 מיליון דולר אמריקאי ולבנון ייצאה לאיחוד האמירויות הערביות סחורה בשווי 426 מיליון דולר אמריקאי.
איחוד האמירויות הערביות מייצאת ללבנון בעיקר תכשיטים, יהלומים, זהב, מכוניות, אוטובוסים, אלומיניום גולמי, חלקי רכב, סבון, מוצרי שיער, נפט מזוקק, מחשבים, טלפונים, ערכות קפה ותה, שוקולד, גלידה, פירות טרופים, פלפל, תה, קמח לבן ועוד.
לבנון מייצאת לאיחוד האמירויות הערביות בעיקר זהב, תכשיטים, יהלומים, בשמים, מוצרי שיער, סבון, תפוחי אדמה, קפה, פירות טרופים, בצל, מחשבים, שסתומים, לוחות אלקטרונים, נפט מזוקק ועוד.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – סוריה הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הערבית הסורית.
לאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות בדמשק, ואילו סוריה מחזיקה שגרירות באבו דאבי וקונסוליה כללית בדובאי.
ישנם רבים ממוצא סורי החיים באיחוד האמירויות הערביות.
החל משנת 2011 מתרחשת בסוריה מלחמת האזרחים, אך למרות זאת, ב-25 בספטמבר 2013, שר החוץ של איחוד האמירויות עבדאללה בן זאיד אל נאהייאן אמר כי איחוד האמירויות הערביות ימשיכו לתמוך בסורים ובלגיטימיות שלהם, והשאיפות של האיחוד הם להחזיר את הביטחון והיציבות למדינה.
עם זאת, איחוד האמירויות הערביות היא לא תומכת באופן פעיל במשטרו של בשאר אל-אסד.
ב-13 בינואר 2014, סגן הנשיא, ראש הממשלה והאמיר של דובאי השייח' מוחמד בן ראשד אאל מכתום, אמר כי לא ייתכן פתרון ארוך טווח לסיים את המלחמה עם אסד בשלטון, וחזה כי הנשיא הסורי בסופו של דבר יאבד את כוחו.
איחוד האמירויות הערביות לקחו חלק בשנת 2014 ההתערבות האמריקנית בסוריה, ובשנת 2015 תמכו בהתערבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה.
על אף שאיחוד האמירויות הערביות ממשיך להביע תמיכה מדינית באופוזיציה הסורית, היא הואשמה בשמירה על קשרים עם ממשלת סוריה.
בנובמבר 2018 דווח כי איחוד האמירויות הערביות מנהלת משא ומתן עם סוריה על פתיחתה מחדש של שגרירותה בדמשק, כבר היה דיפלומט מוצב בה באופן קבוע, שפועל כמתווך בין סוריה וסעודיה בשיחות פיוס שכללו נציגים משתי המדינות.
ב-27 בדצמבר 2018, איחוד האמירויות הערביות הודיעה שהיא פתחה מחדש את שגרירותה בדמשק, לאחר למעלה מ-6 שנים של סגירה.
איחוד האמירויות פרסמה הצהרה שבה נאמר כי המדינה "רוצה להחזיר את היחסים למסלולם הרגיל", וכי "תפקיד ערבי בסוריה הפך הכרחי עוד יותר כדי להתמודד עם ההתפשטות האזורית של איראן וטורקיה".
בחודש מרץ 2022 הוזמן בשאר אסד לאיחוד האמירויות הערביות, בביקור הראשון אי פעם של אסד במדינה ערבית כלשהי מאז פרוץ מלחמת האזרחים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-29 בינואר 2009 בניו יורק בשולי העצרת הכללית של האו"ם.
סן מרינו אינה מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת שלה באיחוד האמירויות הערביות היא זו המצויה במדריד, בירת ספרד.
איחוד האמירויות הערביות אינו מיוצג בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת שלו בסן מרינו היא זו המצויה ברומא, בירת איטליה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–איראן הם היחסים המורכבים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה האסלאמית של איראן.
היחסים בין שתי המדינות היסטוריים, וראשיתם מאות שנים לפני הקמת איחוד האמירויות המודרנית.
עד ניתוק היחסים של מדינות חצי האי ערב עם איראן, המדינות קיימו יחסים דיפלומטיים מלאים, עם שגרירויות הדדיות, והיו בעלות קשרים כלכליים הדוקים.
יש קהילה משמעותית של איראנים באיחוד האמירויות הערביות, המתגוררים בעיקר באמירות דובאי.
קהילה דוברי ערבית כשפת אם מתגוררת במחוזות הדרומיים של איראן וחלק מהמחוזות חולקים קשרים היסטוריים עם החופים הדרומיים של המפרץ הפרסי בהם נכללות האמירויות.
ב-28 בנובמבר 2013 ביקר באיראן שר החוץ של איחוד האמירויות הערביות.
לעסקים איראניים יש נוכחות גדולה באיחוד האמירויות הערביות.
כ-8,000 סוחרים וחברות מסחר איראנים רשומים באיחוד האמירויות, על פי מועצת העסקים האיראנית המקומית.
הפרסים האתניים מהווים כ-10% מאוכלוסיית דובאי, המונה 2 מיליון תושבים.
המסחר בין דובאי לאיראן שילש את עצמו ל-12 מיליארד דולר בשנים 2005 עד 2009. היצוא של איחוד האמירויות לאיראן גדול פי ארבעה מהיבוא מאיראן.
בעשורים האחרונים היו חילוקי דעות לגבי הריבונות בשלושה איים במפרץ הפרסי: אבו מוסא, טונב הגדול וטונב הקטן.
איחוד האמירויות ואיראן טוענות כי הן מנסות למצוא פתרון לנושא זה על פי כללי המשפט הבינלאומי.
באשר לתוכנית הגרעין האיראנית, האמירויות ואיראן מאמצות את עיקרון אי ההתערבות בעניינים הפנימיים אחת של השנייה.
האמירויות הצהירו כי הן מעדיפות לא להפריע לתוכנית הגרעין האיראנית כל עוד איראן תמשיך לפתח אותה למטרות שלום בלבד.
גם איחוד האמירויות וגם איראן קוראות לפירוק נשק להשמדה המונית מהמזרח התיכון.
איחוד האמירויות הערביות מסרב לריבונותה של איראן על פני שני איים במפרץ הפרסי, ואילו איראן רואה בהם חלק בלתי נפרד: טונב הקטן (הנקרא טונב א-צע'רה בערבית וטונב א-קוצ'אק בפרסית) וטנב הגדול (המכונה טונב אל-כבירה בערבית וטונב א-בוזורג בפרסית).
האיים נמצאים בשליטה איראנית מאז נובמבר 1971, בעקבות יציאת הכוחות הבריטיים מהמפרץ הפרסי, וכמה ימים לפני הכרזת העצמאות של איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 1971.
איחוד האמירויות הערביות חולק על ריבונותה של איראן על אבו מוסא (המכונה ג'זירת אבו מוסא בערבית וג'זירה יא אבו מוסא בפרסית), אי במפרץ הפרסי, עד שהוסכם במזכר הבנות משנת 1971, שבו סוכם שהמדינות ישלטו יחדיו על האי בחלקו הדרומי בלבד בשביל עניינים אזרחים.
האי היה בשליטה איראנית עד שבריטניה השתלטה עליו ב-1908. בסוף שנות ה-60 העבירה בריטניה את הממשל של האי לאמירות שארג'ה, אחת משבע האמירויות שיתאחדו בעתיד.
ב-30 בנובמבר 1971 (יומיים לפני הקמתה הרשמית של איחוד האמירויות הערביות), איראן ושארג'ה חתמו על מזכר הבנות כדי לנהל במשותף חלק מהאי על סמך מפה שסופחה למזכר, דבר המאפשר לאיראן להציב כוחות צבאיים ולאמירות שארג'ה לתחזק מספר מוגבל של שוטרים באי.
עם זאת, איראן נקטה בצעדים חד צדדיים מאז 1992, כולל הגבלות גישה והצטברות צבאית על האי, וכן לגרש את העובדים הזרים שפעלו מאיחוד האמירויות בבית הספר, המרפאה ותחנת הכוח.
איראן מתחה ביקורת על איחוד האמירויות על שאפשרה לצרפת לפתח את בסיס הקבע הראשון שלה במפרץ הפרסי ורואה באישור של איחוד האמירויות להציב את הכוחות הצבאיים של המערב בשטחה כאיום על ביטחונה הלאומי.
שם ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות שונה כי נתפס כמעורר את המחלוקת על שם המפרץ הפרסי.
בינואר 2016 הוציאה ערב הסעודית להורג 47 אנשים באשמות טרור, כולל את נימר א-נימר, שייח' סעודי שיעי שעודד להפיכת המשטר הסעודי (לכאורה בדרכי שלום).
ההוצאה להורג גרמה הפגנות אלימות באיראן: מפגינים זועמים הציתו את השגרירות הסעודית בטהראן, והתפרעו בקונסוליה במשהד כחלק מהמתקפה על הנציגויות הדיפלומטיות הסעודיות באיראן.
בעקבות זאת הודיעה סעודיה על ניתוק היחסים עם איראן, וגירוש הדיפלומטים האיראניים משטחה.
מדינות נוספות שהן בעלות בריתה של ערב הסעודית, ובהן בחריין, כווית ואיחוד האמירויות, עשו כמוה או השיבו את שגריריהן מטהראן..
עם זאת, בניגוד לערב הסעודית, בחריין ותימן שניתקו לחלוטין את היחסים עם איראן, עם האמירויות איראן עדיין מקיימת יחסים מוגבלים, ושתי המדינות שומרות על שגרירות אחת אצל השנייה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מלזיה הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין פדרציית מלזיה.
היחסים הדיפלומטיים שבין איחוד האמיריות הערביות למלזיה החלו במאה ה-20. מלזיה הקימה את שגרירותה באבו דאבי בשנת 1983, על מנת לחזק את הקשרים הפוליטיים, הכלכליים והחברתיים שלה עם המדינה.
מאז הקמת השגרירות, היחסים הכלכליים שבין המדינות התחזקו.
היחסים בין המדינות נחשבים יחסים לבביים.
כמו כן, בין המדינות נחתם הסכם למניעת כפל מס.
מאז 2008, איחוד האמירויות הערביות הפך לאחד משותפי הסחר הגדולים של מלזיה.
מדי שנה, סך הסחר בין המדינות מגיע למיליארדי שקלים ואף יותר מכך.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 4.63 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר תכשיטים, מקרנים, מחשבים, טלפונים, סבונים, שזיפים, חמאה ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות למזליה הגיעה לסך 4.47 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט, זהב, תכשיטי זהב, נפט גולמי ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 2.98 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר תכשיטים, מקרנים, מחשבים, סבון, שמן דקלים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות למלזיה הגיעה לסך 2.97 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר זהב, נפט גולמי, אלומיניום ועוד.
איחוד האמירויות הערביות מיוצג במלזיה על ידי שגרירות בקואלה לומפור, בירת מלזיה.
מלזיה מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות על ידי שגרירות באבו דאבי ועל ידי קונסוליה כללית בדובאי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–סומליה הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הפדרלית של סומליה.
שתי המדינות חברות בליגה הערבית, ומקיימות שיתוף פעולה פיתוחי קרוב.
לסומליה יש שגרירות באבו דאבי, ולאיחוד האמירויות הערביות יש שגרירות במוגדישו.
היחסים בין השטחים שכיום הם סומליה ואיחוד האמירויות קיימים עוד מימי קדם.
הפריפלוס של הים האדום מהמאה ה-1 לספירה, יחד עם מסמכים נוספים, מעידים על חילופי סחורות מוקדמים בין סוחרים שהתגוררו בערי-מדינה בצפון סומליה הסמוכות לים עם סוחרים חמירים וסבאים, ששלטו באותה תקופה בחלק גדול מחצי האי ערב.
במהלך ימי הביניים ותחילת התקופה המודרנית, סולטנים סומליים שונים שמרו גם הם על יחסים קרובים עם ממלכות אחרות ברחבי הים האדום.
ב-1969, סומליה ואיחוד האמירויות הערביות היו בין החברים המייסדים של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC).
שתי האומות חברות בליגה הערבית.
לאחר תחילת מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991, איחוד האמירויות הערביות שמר על יחסים דיפלומטיים עם ממשלת המעבר הלאומית של סומליה ועם היורשת שלה ממשלת המעבר הפדרלית של סומליה, ותמך ביוזמות הממשלה שלהם.
איחוד האמירויות הערביות גם תמך באופן רשמי ביחידת השיטור הימי של פונטלנד (PMPF), מאז היווצרות הגוף הצבאי ב-2010.
הקמתה של הממשלה הפדרלית של סומליה באוגוסט 2012 התקבלה בברכה על ידי רשויות איחוד האמירויות הערביות, אשר אישרו מחדש את תמיכתם בממשלת סומליה, בשלמותה הטריטוריאלית ובריבונותה.
במרץ 2014, ראש ממשלת סומליה החל ביקור רשמי של שלושה ימים באיחוד האמירויות הערביות כדי לדון בחיזוק שיתוף הפעולה הבילטרלי בין שתי המדינות.
במהלך שיחות עם השר לענייני הנשיאות וסגן ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות, רשויות איחוד האמירויות הערביות הביעו את מחויבותם לתהליך הבנייה מחדש בסומליה לאחר הקונפליקט.
הם גם התחייבו לסייע בבנייה מחדש של מוסדות ממשלתיים.
בינואר 2015, ראש הממשלה החדש של סומליה, עומר עבדיראשיד עלי שרמקה, נפגש עם שגריר איחוד האמירויות הערביות בסומליה, מוחמד אחמד עות'מאן אל חמאדי, במשרד שלו במוגדישו.
השניים דנו בנושאים שונים בענייני יחסים דו-צדדיים כמו, מבצעים צבאיים, הסדרת מוסדות ממשלתיים מחדש, אבטחה ימי ותהליך שיקום מקומי.
שרמקה ציין כי בין המדינות מערכת יחסים קרובה וארוכת שנים.
השגריר אל חמאדי הבטיח כי רשויות איחוד האמירויות הערביות הרשויות יתמכו תמיכה שוטפת בפעילויות ההתפתחותיות בסומליה.
במרץ 2015, שר החוץ של סומליה עבדיסלאם עומר נפגש עם שר החוץ של איחוד האמירויות הערביות עבדאללה בן זאיד אל נחיין באבו דאבי.
שני השרים דנו בנושאים שונים בנוגע לקשר הבילטרלי בין המדינות כמו חיזוק שיתוף הפעולה בתחום הביטחוני.
הם גם דנו על פרויקטים משותפים מתמשכים בין המדינות ועל המצב הפוליטי בסומליה.
עומר שיבח את ממשלת איחוד האמירויות הערביות בעקבות יוזמות הפיתוח השונות שהפעילה בסומליה, ושיבח את גילוי המחויבות של איחוד האמירויות הערביות לעזור בבנייה מחדש של המדינה.
איחוד האמירויות הערביות אימנו כמה אלפי חיילים סומלים מאז 2014. איחוד האמירויות הערביות שילמו את המשכורות של כ-2,407 סומלי חיילים, ואימנו יחידה אנטי פיראטית בפונטלנד.
משימת ההדרכה הסתיימה לאחר שחיילים סומלים תקפו מטוס של איחוד האמירויות הערביות המטוס בנמל התעופה הבינלאומי עדן עדה והחרימו בכוח 9.6 מיליון דולר במזומן.
בסוף מרץ 2013, שר החוץ של סומליה פווזיה יוסוף חאג' אדן ושר החוץ של איחוד האמירויות הערביות שייח' עבדאללה בן זאיד אל נחיין חתמו על מזכר הבנות של שיתוף פעולה דו-צדדי.
ההסכם מחדש קשר דיפלומטי רשמי בין סומליה ואיחוד האמירויות הערביות, ומתמקד גם את בתחומים הפוליטיים, הביטחוניים, הכלכליים, ובתחומי ההשקעה והפיתוח.
בנוסף, ממשלת איחוד האמירויות הערביות הודיעה, כי היא תפתח מחדש את השגרירות במוגדישו.
בנובמבר 2014, סומליה ואיחוד האמירויות הערביות חתמו על מזכר הבנה כדי לשפר את שיתוף פעולה הצבאי.
הממשלה הפדרלית של סומליה מחזיקה בשגרירות באבו דאבי.
המשלחת הדיפלומטית מנוהלת על ידי השגריר עבדול קאדיר שייח'קי אל-חטמיני.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות במוגדישו.
המשלחת הדיפלומטית מנוהלת על ידי השגריר מוחמד אחמד עות'מאן אל חמאדי.
חברת DP World (חברת נמלי דובאי העולמית) מפעילה את נמל ברברה בסומלילנד.
איחוד האמירויות הערביות הצהירה על רצון לפתוח בסיס צבאי בסומלילנד.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–טאיוואן הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הסינית.
המדינות לא מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
איחוד האמירויות הערביות לא מחזיקה אף ייצוג בטאיוואן, בעוד שטאיוואן מחזיקה משרד מסחרי בדובאי.
ב-2 בדצמבר 1971, טאיוואן הכירה באיחוד האמירויות הערביות, היום בו המדינה הכריזה על עצמאותה.
ב-1 באפריל 1995, נשיא טאיוואן, לי טנג-הוי, ביקר באיחוד האמירויות הערביות, כחלק מסדרת ביקורים לא רשמית שערך במזרח התיכון.
ב-30 בספטמבר 2005, צ'ן שואי-ביאן ביקר באיחוד האמירויות הערביות.
בחודש אפריל 2012, נשיא טאיוואן מא יינג-ג'יו ביקר באפריקה, בדרכו חזרה עבר בדובאי לצרכים טכניים.
ב-6 בדצמבר 1971, האיגוד לפיתוח סחר החוץ של הרפובליקה הסינית הקים את המשרד המסחרי בדובאי.
ב-1 במאי 1971, הועלה דרג המשרד לקונסוליית הכבוד הטיוואנית באיחוד האמירויות הערביות, וב-11 ביולי 1980, הועלה דרג הקונסוליה לקונסוליה כללית במדינה.
במאי 1988, שם המבנה שונה ל"משרד הרפובליקה הסינית בדובאי", ייצוג זה מהווה את אחד מהייצוגים המעטים של טאיוואן במדינות שלא מקיימות איתה יחסים דיפלומטים.
ב-14 ביוני 2017, משרד החוץ של טאיוואן הצהיר כי בשל לחץ מצד הרפובליקה העממית של סין, שם המשרד יהיה "המשרד המסחרי של טאיפיי, דובאי".
בשנת 2017, טאיוואן ייצאה לאיחוד האמירויות הערביות סחורה בשווי 1.33 מיליארד דולר אמריקאי בעוד שאיחוד האמירויות הערביות ייצאה לטאיוואן סחורה בשווי 3.87 מיליארד דולר אמריקאי.
איחוד האמירויות הערביות היא שותפת הסחר ה-19 בגדולה בעולם של טאיוואן (שותפת הייבוא ה-13 בגדולה ושותפת הייצוא ה-23 בגדולה).
טאיוואן מייצאת לאיחוד האמירויות הערביות בעיקר סיבי טקסטיל, רכיבי מחשב, ציוד חשמלי, חלקי רכב ועוד.
איחוד האמירויות הערביות מייצאת לטאיוואן בעיקר אלומיניום, נפט ומוצרים פטרוכימיים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–בנגלדש הם יחסי החוץ שבין מדינת איחוד האמירויות הערביות לבין הרפובליקה העממית של בנגלדש.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה שגרירות בדאקה, ובנגלדש מחזיקה קונסוליה כללית בדובאי ושגרירות באבו דאבי.
מוחמד עמרן, הוא השגריר התושב הבנגלדשי באיחוד האמירויות הערביות.
בשנת 2014, בנגלדש הודיעה כי נדרשת אשרת כניסה לאזרחי איחוד האמירויות הערביות.
איחוד האמירויות הערביות הפסיקה להנפיק אשרות כניסה עבור בנגלדש לאחר שהמדינה הצביעה לטובת אירוח התערוכה העולמית במוסקבה.
לבסוף, דובאי נבחרה לעיר המארחת, ממשלת האמירויות הכחישה את קיום איסור הוויזה.
נכון לדצמבר 2016, מעל 700,000 מהגרים שמוצאם בבנגלדש מתגוררים באיחוד האמירויות הערביות.
בשנת 2016, ייצאה בנגלדש לאיחוד האמירויות הערביות סחורה בשווי 251 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי טקסטיל, תבלינים, תה, בטריות חשמליות, זהב, חלקי רכב, ירקות מעובדים, מוצרים אפויים ורהיטים.
לעומתה, איחוד האמירויות הערביות ייצאה לבנגלדש סחורה בשווי 574 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם זהב, תכשיטים, נפט מזוקק, מוצרי ברזל, פירות טרופים, מחממים חשמלים ומים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–הוותיקן הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות ובין הכס הקדוש.
הקשרים בין איחוד האמירויות הערביות לכס הקדוש מושפעים במידה רבה על ידי יחסי הנצרות-אסלאם היסטוריים.
כמדינה מוסלמית, הקמת יחסי איחוד האמירויות עם הכס הקדוש ברמה של שגרירות הייתה בעיני רבים דחיפה לאוכלוסייה הנוצרית באיחוד האמירויות, המונה כמיליון איש.
הכס הקדוש גורס כי קשריו עם איחוד האמירויות מעוצבים באופן בסיסי על ידי ערכי החופש הדתי של המדינה וכן על ידי קיום יחסי אחווה עם הכנסייה הקתולית ואישור הקמת מרכזי פולחן חדשים.
בשנת 2008 איחוד האמירויות הערביות שלחה משלחת בראשותו של עבדול עזיז אל-גוראאר לפגוש את האפיפיור, במה שהיה הביקור ברמה הגבוהה ביותר בוותיקן על ידי גורמים באמירות מאז התקופה בה התחילו היחסים.
בדבר האירוע, העיר גוראאר כי איחוד האמירויות הערביות רוצה ליצור קשר חזק עם הוותיקן ולהעצים את המגעים האזרחיים והדתיים.
"אנו מצפים שהקשר הזה יתממש בקרוב," הוסיף.
בנדיקטוס השישה עשר הזכיר כי הוא מכבד את מאמצי מנהיגי איחוד האמירויות לקידום סובלנות; בנוסף, מזכיר המדינה הוותיקן קרדינל טרסיסיו ברטונה תיאר את איחוד האמירויות הערביות כמודל לדו-קיום בין דתות שונות והוסיף כי דיאלוג בין אמונות היה אפשרי וכי קיצונים מהווים רק מספר מצומצם של חסידי אמונות דתיות.
באבו דאבי ארגן המרכז לענייני מידע פעם אחת סימפוזיון על הנושא "תפקיד הוותיקן בהפצת עקרונות הדו-קיום בעולם והסובלנות הדתית באיחוד האמירויות." הפורום, שכלל דוברים מרכזיים כמו פול-מונד אל-חכם והבישוף פול הינדר, ביקש לעודד דיאלוג על הידידות בין שתי המדינות ועל תפקידה של הדת בחברה.
במאי 2010 מינתה איחוד האמירויות הערביות את השגרירה הראשונה שלה בוותיקן, היסה עבדולה אחמד אל-אוטאיבה.
מאז 2016, הארכיבישוף פרנציסקו מונטיליו פדילה הוא הנונציו של הוותיקן לאיחוד האמירויות.
ביוני 2016 האפיפיור קיבל הזמנה לביקור באיחוד האמירויות, והכס הקדוש שלח מכתב לגורמי האומה המאשר כי ביקור יתקיים בשלב מסוים בעתיד.
ב-6 בדצמבר 2018 אושר כי האפיפיור יבקר באיחוד האמירויות כדי להשתתף בישיבה הבין-דתית הבינלאומית בנושא "אחווה אנושית" באבו דאבי.
ב-3 בפברואר 2019 נחת האפיפיור פרנציסקוס בנמל התעופה הנשיאותי באבו דאבי, והתקבל על ידי השייח' מוחמד בן זאיד, נסיך הכתר של אבו דאבי וסגן המפקד העליון של כוחות הצבא באיחוד האמירויות, וד"ר אחמד א-טייב, האימאם הגדול מאוניברסיטת אל-אזהר, המשמש כמקור מוביל לחינוך לאסלאם סוני, ויו"ר מועצת הזקנים המוסלמית.
ביקור זה הפך אותו גם לאפיפיור הראשון שביקר באזור בחצי האי ערב.
ב-4 בפברואר השתתף האפיפיור בישיבה הבין-דתית, במהלכה חתמו הוא וא-טייב על "מסמך על אחווה אנושית לשלום עולמי ולחיים משותפים".
באותו יום נאם האפיפיור באנדרטת מייסד אבו דאבי, קיים מפגש עם א-טייב וזקנים מוסלמים אחרים במסגד שייח' זאיד וקיים פגישה עם יורש העצר זייד בארמון הנשיאות.
ב-5 בפברואר סיים האפיפיור פרנציסקוס את מסעו לאחר שקיים מיסה מול קהל גדול, המוערך בכ-180,000, בזייד ספורט סיטי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–יפן הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת האמירויות הערביות המאוחדות לבין יפן.
יפן הכירה בעצמאות איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 1971, ופתחה את השגרירות שלה במדינה באפריל 1974, זמן מה לאחר שאיחוד האמירויות פתחה את שגרירותה במדינה בדצמבר 1973. בינואר 1995 פתחה יפן קונסוליה ראשית בדובאי.
בשנת 2017 ייצאה יפן סחורות בשווי 7.2 מיליארד דולר, וייבאה בשווי 20.7 מיליארד.
עיקר הסחורות שיצאו מיפן היו מכוניות, מכונות ומוצרים חשמליים.
הסחורות שיובאו ליפן היו בעיקר נפט, גז טבעי נוזלי ואלומיניום.
בשנת 2004 ביקר ביפן שר ההשכלה הגבוהה והמחקר המדעי שייח' מובארכ אל-נהיאן וחתם על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בנושאי השכלה גבוהה ומחקר מדעי עם עמיתו היפני שר החינוך, התרבות, המדעים, התרבות, הספורט והטכנולוגיה, טקאו קאומרה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–בחריין הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין ממלכת בחריין.
לשתי המדינות היסטוריה משותפת - שתיהן היו החל מתחילת המאה התשע עשרה פרוטקטורטים בריטיים.
עם עזיבת בריטניה את האזור, החלו תשע האמירויות שבאזור במשא ומתן לאיחוד, שבע מהן התאחדו למדינת האמירויות הערביות המאוחדות ושתיים מהן העדיפו להתבדל - קטר ובחריין.
בחריין פרשה מהמשא ומתן באוגוסט 1971, קטר עשתה כן בספטמבר והאיחוד הוקם בדצמבר באותה השנה.
שתי המדינות נכנסו למועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ שהוקמה ב-1981 ומאז הן נהנות מיחסים קרובים.
גם גאו-פוליטית היחסים בין שתי המדינות הם יחסים רגועים שכן הן משתייכות לגוש המדינות הסוניות והמתונות לצד ערב הסעודית.
איחוד האמירויות הערביות מיוצגת בבחריין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה במנאמה, בירת המדינה.
בחריין מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באבו דאבי, בירת המדינה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – הממלכה המאוחדת הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
לאיחוד האמירויות שגרירות בלונדון, ואילו בריטניה מחזיקה שגרירות באבו דאבי, והיא ייחודית בכך שיש לה שגרירות נוספת בדובאי, אם כי עם הקונסול הכללי של הוד מלכותו בדובאי ואיחוד האמירויות הצפוניות, לעומת שגריר בריטניה נפרד.
יחסי איחוד האמירויות לבריטניה תוארו כ"קשר מיוחד".
הסכם בין הבריטים לשליט שארג'ה בשנת 1932 הוביל לבניית שדה תעופה מבוצר המכונה "מבצר אל מהאטה", כדי לאפשר עצירה בנתיב האווירי של אימפיריאל איירווייז לבריזביין, אוסטרליה.
לאחר מכן הורשו מטוסי חיל האוויר המלכותי לתדלק בשארג'ה במלחמת העולם השנייה.
מוזיאון אל מהאטה הוא תזכורת ל-BOAC (לשעבר אימפיריאל איירווייז) ולטיסות אחרות שהיו מגיעות לעיתים קרובות לשדה התעופה הראשון של איחוד האמירויות.
שגרירות איחוד האמירויות הערביות בלונדון ממוקמת באזור בלגרביה.
בנובמבר 2010, המלכה אליזבת השנייה ביקרה את השייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, נשיא איחוד האמירויות ושליט של אבו דאבי, לראשונה מאז 1979, כאשר ביקרה גם את השייח' ראשד בן סעיד אאל מכתום, סגן הנשיא וראש ממשלת איחוד האמירויות והשליט בדובאי.
במהלך הביקור ב-1979 היא פתחה מספר נמלים ומבנים כולל מרכז הסחר העולמי של דובאי, עיריית דובאי ופורט ראשד.
מזכיר המדינה לענייני חוץ ציין עם חתימתו של אבו דאבי 2010 בנוכחות המלכה והשייח' ח'ליפה כי 100,000 אזרחים בריטים חיו באמירויות ומעל מיליון ביקרו בכל שנה לצורך עסקים ופנאי.
מלבד זאת, כל מדינה חולקת שיעורים גבוהים באופן עקבי של סחר והשקעות הדדיות.
גם בריטניה הגדולה וגם איחוד האמירויות מקיימות שיתוף פעולה היסטורי בכל הקשור לשיתוף פעולה בתחומי אכיפת החוק, ההגנה, ההכשרה והטכנולוגיה הצבאית.
זה בא לידי ביטוי לאחרונה בחתימת הסכם לשיתוף פעולה בפיתוח מפעלי האנרגיה הגרעינית של האמירויות בעתיד.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין דנמרק.
לאיחוד האמירויות הערביות אין משלחת דיפלומטית בדנמרק, אולם דנמרק מחזיקה בקונסוליה בדובאי ואף הודיעה גם על פתיחת שגרירות באבו דאבי בשנת 2010, יותר מעשור לאחר שהיא נסגרה בגלל קיצוץ תקציבי.
קיימת קהילה קטנה של מהגרים דנים באיחוד האמירויות הערביות.
היחסים בין המדינות התדרדרו בעקבות פרשת קריקטורות מוחמד.
הוא הוסיף כי האירוע הטיל צל על היחסים הדו-צדדיים, וציין כי ממשלת דנמרק תוכל לעשות יותר כדי לעצור את השמצת האסלאם וכי איחוד האמירויות יישאר "סובלני ויבנה יחסי חוץ", אך "לא יסבול התקפות על המורשת האיסלאמית שלו."
יחסי איחוד האמירויות הערביות–אפגניסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת האמירויות הערביות המאוחדות ובין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בילטרליים ב-1973.
במהלך מלחמת אפגניסטן, ממשלת איחוד האמירויות הערביות סיפקה סיוע הומניטרי וכלכלי ללוחמים האפגנים.
והחל משנת 2001, לאיחוד האמירויות יש נוכחות צבאית והומניטרית קטנה באפגניסטן.
ב-10 בינואר 2017, נהרגו חמישה דיפלומטים מאיחוד האמירויות הערביות ונפצע שגריר האיחוד, בפיגוע בקנדהאר שבאפגניסטן.
ממשלת אפגניסטן האשימה את הטליבאן בפיגוע, אך בפברואר 2017, דובר הטליבאן הצהיר כי אין לארגון קשר לפיגוע.
ב-15 בפברואר נפטר שגריר האיחוד, ג'מעה מחמד עבדאללה אל-קאעבי, מפציעותיו בבית חולים באיחוד האמירויות.
ב-2017 התגוררו באיחוד האמירויות כ-150,000 עובדים מאפגניסטן.
ב-2021, לאחר השתלטות הטליבאן על אפגניסטן, קיבל נשיא אפגניסטן אשרף ע'ני אחמדזאי מקלט מדיני באיחוד האמירויות.
משנת 2003, איחוד האמירויות הערביות מספקת תמיכה כלכלית משמעותית לאפגניסטן.
תמיכה זו כוללת כ-50 מיליון דולר שהועברו למטרות ביטחוניות, כלכליות ורפואיות (דרך הצלב האדום, והסהר האדום).
בנוסף לכך, בעלי הון מאיחוד האמירויות, תרמו 22 מיליון דולר לשיקום המדינה, ולבניית 11 בתי ספר, 6 מרפאות, בית חולים, ספרייה ציבורית ומסגדים רבים.
איחוד האמירויות הערביות יוצגה באפגניסטן על ידי שגרירות שהיא החזיקה בקאבול, בירת אפגניסטן, בשנים 2004–2021.
אפגניסטן מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באבו דאבי, בירת איחוד האמירויות הערביות.
בנוסף, אפגניסטן מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות על ידי קונסוליה שהיא מחזיקה בדובאי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–כווית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין האמירויות הערביות המאוחדות לבין מדינת כווית.
שתי המדינות הן חברות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
איחוד האמירויות הערביות הייתה חלק מהמדינות הערביות הראשונות אשר גינו את הפלישה העיראקית לכווית במלחמת המפרץ.
במהלך כל המלחמה, האמירתים שלחו לכווית חבילות סיוע.
הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות תקפו מטרות עיראקיות עם המטוסים מיראז' 5 ומיראז' 2000. 6 חיילים אמירתיים נהרגו במבצע זה.
כינון היחסים הדיפלומטיים עם ישראל
בכירים בממשל הכוויתי טענו כי מדינות ערב והעם הפלסטיני לעולם לא יסלחו לאיחוד האמירויות הערביות על הכרתה "בכיבוש הישראלי".
איחוד האמירויות הערביות מיוצגת בכווית בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בכווית סיטי, בירת המדינה.
כווית מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באבו דאבי, בירת המדינה.
כווית מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות בדרג הקונסולרי, באמצעות קונסוליה רשמית אחת בעיר דובאי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–הודו הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות לבין הרפובליקה של הוֹדוּ.
בין השנים 2018–2019, שוויו של הסחר בין שתי המדינות הסתכם בכ-59.9 מיליארד דולר.
עוד מראשית המאה ה-30 לפנה"ס, קשרי המסחר בין הודו לבין שבע האמירויות היו הדוקים ולבביים.
שבעת האמירויות מכרו להודו פנינים ותמרים, והודו מכרה בגדים ותבלינים.
קשרי המסחר בין שתי המדינות התבססו על התרבות וההיסטוריה המשותפת של שני העמים.
לאחר הקמת איחוד האמירויות הערביות ב-1971, היחסים בין הודו למדינה החדשה פרחו.
כיום איחוד האמירויות והודו מפתחות את הקשרים הפוליטיים, הכלכליים, ההיסטוריים והתרבותיים.
הקהילה ההודית באיחוד האמירויות היא קהילת המהגרים הגדולה ביותר באיחוד והיא מונה כמיליון נפש שהם כ-27% מכלל האוכלוסייה באמירויות.
ב-4 במרץ 2018 שתי המדינות ערכו שיתוף פעולה כדי להחזיר את השייח'ה, לטיפה בינת-מוחמד אל-מכתום השנייה, בתו של מוחמד בן ראשד אאל מכתום, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות, שברחה מדובאי.
איחוד האמירויות הערביות היא שותפת המסחר הגדולה ביותר של הודו במערב אסיה.
הייצוא ההודי לאמירויות מייצג כ-75% מכלל הייצוא ההודי למדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
לאיחוד האמירויות הערביות יש השקעות רבות בהודו בעיקר בתחום החקלאות.
בין השנים 2008–2009, הודו הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של איחוד האמירויות בעולם, עם סחר דו-צדדי שמסתכם ב-44.5 מיליארד דולר.
איחוד האמירויות והודו חתמו על הסכמי שיתוף פעולה במלחמה נגד הטרור העולמי.
חתימת ההסכמים הללו נבעו בשל היחסים הכלכליים שהולכים ומתפתחים בין שתי המדינות ותפקיד המצטמצם של ארצות הברית כספקית הביטחון הגדולה ביותר במפרץ הפרסי.
איחוד האמירויות הערביות מיוצגת בהודו בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בניו דלהי, בירת המדינה.
איחוד האמירויות הערביות מיוצגת בהודו בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות בערים מומבאי וטריוונדרום.
הודו מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באבו דאבי, בירת המדינה.
הודו מיוצגת באיחוד האמירויות בדרג הקונסולרי, באמצעות קונסוליה רשמית אחת בעיר דובאי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–וייטנאם הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איחוד האמירויות הערביות לבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם.
מאז הרפורמה הכלכלית החדשה של וייטנאם שחוקקה ב-1986, איחוד האמירויות הפכה למשקיעה הערבית הגדולה ביותר של וייטנאם.
איחוד האמירויות מימנה את בנייתו של המסגד הגדול ביותר בווייטנאם שנפתח בינואר 2006. איחוד האמירויות מפעיל מספר בתי ספר איסלאמים בווייטנאם אשר משרתים את הקהילה המוסלמית של וייטנאם.
איחוד האמירויות מיוצגת בווייטנאם בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהאנוי, בירת המדינה.
וייטנאם מיוצגת איחוד האמירויות בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באבו דאבי, בירת המדינה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–הרשות הפלסטינית הם היחסים הכלכליים והפוליטיים בין איחוד האמירויות הערביות והרשות הפלסטינית.
איחוד האמירויות והרשות הפלסטינית הן חלק מאזור המזרח התיכון וחולקות קשרים תרבותיים הדוקים.
היחסים בין המדינות התדרדרו באופן דרמטי מאז 2005, כאשר איחוד האמירויות החלה להתקרב לנורמליזציה של יחסיה עם ישראל.
כמו רוב המדינות המוסלמיות, איחוד האמירויות תומכת בהקמת מדינה פלסטינית ולכן לא קיימה קשרים רשמיים עם ישראל עד אוגוסט 2020. באותו חודש הוכרז הסכם בין ארצות הברית, ישראל ואיחוד האמירויות לנרמול היחסים, הסכם אותו גינה יושב ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס אשר גם החזיר את השגריר הפלסטיני מאבו דאבי.
נכון לשנת 2020 ישנם אלפי מהגרים פלסטינים החיים ועובדים באיחוד האמירויות.
ב-22 בדצמבר 2020, דווח כי איחוד האמירויות הערביות סירבה להתיר לשגריר הפלסטיני במדינה לשוב לתפקידו לאחר שהרשות הפלסטינית החזירה אותו כמחאה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לאיחוד האמירויות.
על רקע התפתחויות אלו וכן על רקע המשבר הכלכלי של מגפת הקורונה, צמצמה איחוד האמירויות את תמיכתה באונר"א כמעט לחלוטין.
במהלך מבצע שומר החומות איימה איחוד האמירויות כי אם חמאס לא תפסיק את ירי הרקטות לעבר ישראל, היא תבטל את הסיוע שתכננה לשלוח לרצועת עזה על מנת לשקמה.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה משרד ייצוגי ברמאללה.
הרשות הפלסטינית מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות באבו דאבי.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–ארמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבן איחוד האמירויות הערביות לבין רפובליקת ארמניה.
לארמניה יש שגרירות רשמית באבו דאבי, ואילו שגרירות איחוד האמירויות הערביות ממוקמת בירוואן.
כשארמניה קיבלה את עצמאותה לראשונה בשנת 1991, בכל זאת ארמניה הייתה מעורבת במלחמת נגורנו-קרבאך העקובה מדם, ולכן לשתי המדינות לא היו יחסים רשמיים.
עם זאת, איחוד האמירויות הערביות וארמניה עדיין הצליחו לכונן יחסים דיפלומטיים רשמיים.
בשנים האחרונות, בגלל גישת הנאו-עות'מאניות להגדלת ההשפעה הטורקית האזורית שיזם רג'פ טאיפ ארדואן, היחסים בין שתי מדינות השתפרו מאוד.
איחוד האמירויות הערביות עוינת את השאיפות הטורקיות והתעמתה מול ניסיונות השפעה טורקיים על סוריה, סודאן ולוב; בעוד שמערכת היחסים של ארמניה עם טורקיה הייתה גרועה עקב סכסוך רצח העם הארמני.
במהלך סכסוך נגורנו קרבאך ב-2020, איחוד האמירויות הערביות ובעלת בריתה ערב הסעודית תמכו בסתר בארמניה נגד אזרבייג'ן.
מוקדם יותר, מנהיג איחוד האמירויות הערביות, השייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, בירך את ארמניה ב-21 בספטמבר 2020, יום העצמאות הארמני המציין את שחרורה משלטון מברית המועצות.