tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסימפוניה נעשה שימוש רב בנעימת מזמור חג המולד, "לילה שקט".
בפברואר 2014 ניגנה התזמורת הפילהרמונית הישראלית את "הרקוויאם הפולני" בניצוח המלחין.
ב-1987 זכה בפרס וולף באמנות על הישגיו וחידושיו בשדה ההלחנה.
נפטר ב-29 במרץ 2020 בגיל 86 לאחר מחלה ממושכת.
"שיר השירים אשר לשלמה" (ליסבון, 1973)
סימפוניה מס' 1 (קתדרלת פטרבורו, 1973)
פעולות להרכב ג'אז (פסטיבל דונאואשינגן, 1971)
קשישטוף קישלובסקי (בפולנית: Krzysztof Kieślowski; 27 ביוני 1941 ורשה, פולין – 13 במרץ 1996 ורשה) היה תסריטאי ובמאי קולנוע פולני.
קישלובסקי נולד במהלך מלחמת העולם השנייה בוורשה שבפולין, למשפחה קתולית.
האב היה מהנדס, ובעקבות מחלת השחפת בה לקה אביו, נדדה המשפחה מוורשה לכל מקום בו יכלו למצוא טיפול מתאים.
בגיל 16 החל קישלובסקי ללמוד בבית ספר לכבאות, אך בשלב מוקדם נשר מהלימודים ועבר ללמוד בימוי תיאטרון בבית הספר הטכני לתיאטרון בוורשה.
קישלובסקי נכשל שלוש פעמים במבחני הקבלה לבית הספר לקולנוע בלודז', שם גם למד הבמאי רומן פולנסקי.
בפעם הרביעית התקבל והשלים את לימודיו.
בראשית דרכו כקולנוען יצר קישלובסקי סרטים דוקומנטריים שעסקו בחיי היומיום של מעמד הפועלים בפולין.
החל משנת 1975 החל ליצור סרטים עלילתיים, ורק בגיל 38, בשנת 1979, זכה לראשונה בהכרה ממסדית, עם זכייתו בפרס הראשון בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע במוסקבה.
בשנת 1988 יצר את דקלוג (עשרת הדיברות) סדרת דרמה פולנית המורכבת מ-10 סרטים באורך של שעה, קישלובסקי כתב וביים את כולה, כשלכל פרק נבנתה עלילה בהשראת אחד מעשרת הדיברות, והוא חוקר דמויות שמתמודדות עם דילמות מוסריות כשהם חיים בדירת שיכון בשנות ה-80 של פולין.
הסדרה זכתה בפרסים בינלאומיים רבים, וב-1991 כתב הבמאי סטנלי קובריק שלדעתו "דקלוג של קישלובסקי היא יצירת המופת היחידה שנוצרה אי פעם לטלוויזיה".
הסדרה במלואה הוצגה לראשונה ב-1989 בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-46 ושודרה גם בטלוויזיה הישראלית.
שניים מהפרקים בסדרה הורחבו בידי הבמאי והוקרנו בבתי הקולנוע.
קישלובסקי יצר בעקבות ה"דקלוג" את טרילוגיית סרטי הקולנוע שלו "כחול, "לבן" ו"אדום", ואז בגיל 52 הודיע שהוא פורש לחלוטין מקולנוע ומקדיש את הזמן למשפחתו ולכתיבה בלבד.
קישלובסקי מת ב-1996 בגיל 54 בלבד בוורשה במהלך ניתוח לב פתוח בעקבות התקף לב.
ידידו הקרוב זביגנייב פרייזנר, שהלחין פסקולים לכמה מסרטיו (לרבות ), הלחין לזכרו את היצירה רקוויאם לחבר שלי.
סרטו "שלושת הצבעים: כחול" זכה בשנת 1993 בפרס ראשון בפסטיבל הסרטים בוונציה.
הסרט "כחול" פתח טרילוגיה של סרטים המתארת את האיחוד האירופי דרך שלושה משלים (כל אחד מהסרטים).
כחול - מתייחס לחירות, לבן - מתייחס לשוויון, ואדום - מתייחס לאחווה, שלושת צבעי הדגל הצרפתי המתייחסים בהתאמה לשלושת העקרונות של המהפכה הצרפתית.
ב"כחול" שיחקו ז'ולייט בינוש, שרלוט ורי ובנואה רז'ן.
סרטיו העלילתיים הבולטים ביותר של קישלובסקי הם "חייה הכפולים של ורוניק", "דקלוג (עשרת הדיברות)" ו"שלושת הצבעים: כחול, לבן, אדום".
למרות שטען כי הוא פורש מעולם הקולנוע לאחר שהשלים את , הרי שעד מותו עבד על טרילוגיה חדשה, אותה לא הספיק להשלים.
שלושת התסריטים שנותרו בלתי גמורים הושלמו על ידי במאים צעירים ועד כה הופקו שניים מסרטי הטרילוגיה: "שמים" (Heaven, 2002), שבוים על ידי טום טייקר, ו"גיהנום" (Hell, 2005), שבוים על ידי דניס טנוביק.
שמות הסרטים בעברית כפי שהופצו בישראל:
קשירה רפואית היא פרקטיקה המשמשת להרגעת מטופלים המסוכנים לעצמם או לאחרים.
השיטה מוכרת בבתי חולים פסיכיאטריים עוד מימי הביניים.
חדר הקשירה הוא בדרך כלל חדר מבודד, ומלבד החפצים הנדרשים לקשירה עצמה הוא ריק.
במהלך הקשירה נקשרים שניים או יותר מגפיו של החוסה אל מיטה מיוחדת.
במהלך הקשירה תנועתו של הנקשר מאוד מוגבלת והוא איננו יכול כמעט לזוז במהלך כל זמן הקשירה.
בעבר נעשה שימוש בקשירה כאמצעי שכנוע, ענישה והרתעה, וכתגובה לאלימות מילולית כלפי הצוות הרפואי.
בסוף העשור השני של המאה ה-21, עקב לחץ ציבורי, פרסם משרד הבריאות הנחיות ולפיהן אין להשתמש בקשירה אלא כדי למנוע סכנה למטופל או לסובבים, וגם במקרים אלו יש להעדיף את שיטת הבידוד.
על פי הנחיות משרד הבריאות אין לקשור חולה מעל לארבע שעות, ואם יש צורך בקשירה ארוכה יותר, דבר הקורה לעיתים, חייבת להיות בדיקה מחודשת בתום כל 4 שעות של מצבו הפיזי והנפשי של הנקשר.
החוק הקיים כיום מאפשר גם קשירות לפרקי זמן ממושכים אף מעל 24 שעות (דבר הכרוך באישור מנהל בית החולים).
האדם הרשאי להורות על קשירה הוא פסיכיאטר או רופא אחר.
גם אחות יכולה להורות על פעולה זו - במקרה ששני אלו לא נמצאים והצורך בקשירה הוא דחוף, אך למשך עד 30 דקות ולאחר מכן הדבר טעון באישור רופא.
על פי ההנחיות, בכל מצב בו ניתן הדבר, יש להעדיף בידוד.
בנוסף לשימוש בקשירה בפסיכיאטריה, נעשה שימוש ברפואה בקשירת מטופלים גם במקרים נוספים, למשל קשירת חולה קשיש שעלול ליפול מהמיטה, חולה שסובל מפגיעת ראש ועלול להסיר מעצמו ציוד רפואי או בזמן ניתוח או טיפול הדורש חוסר תזוזה.
שיטת רוקוול היא שיטה לבדיקות קשיות.
זו השיטה המקובלת ביותר בתעשייה בגלל שהיא קלה יחסית לביצוע.
השיטה מבוססת על החדרה של חודרן קשה לתוך החומר ומדידת עומק החדירה.
סקאלות לבדיקות קשיות בשיטת רוקוול
קיימות מספר סקאלות לבדיקות הנ"ל על בסיס קומבינציה "חודרן–עומס".
ישנם שלושה סוגים של חודרנים:
כדור מפלדה קשה (לא מומלץ)
קונוס יהלום עם זווית 120°
הערך של קשיות רוקוול הוא ההפרש בעומק החדירה בין העומס המקסימלי לחדירה בעומס פרלימינרי של 10 ק"ג.
'הסקאלות העיקריות של קשיות רוקוולסקאלהחודרןעומס, ק"ג А קונוס יהלום עם זווית 120° 60 ק"ג Bקונוס יהלום עם זווית 120° 100 ק"ג Сקונוס יהלום עם זווית 120° 150 ק"ג+
קשיות לפי סקאלה HRC n מחושבת לפי הנוסחה הבאה:
לסקאלה C מחולקת ל-100. הפרש H - h'' הוא הפרש בעומק החדירה לאחר הורדת העומס העקרי לבין חדירה בעומס הפרלימינרי.
קשיות לפי סקאלה HRB מחשבים לפי נוסחה הבאה:
סקאלה B מחולקת ל-130 ויש לה אותו איפוס כמו לסקאלת C.
החודרן והסדן צריכים להיות נקיים ולשבת בצורה נכונה
פני השטח הנבדקים צריכים להיות חלקים, נקיים מתחמוצת.
פני שטח מיוצר על ידי עיבוד שבבי גס מתאים לבדיקה
פני השטח הנבדקים צריכים להיות שטוחים הנוחים לחודרן
בדיקות על פני שטח גליליים נותנות תוצאות לא נכונות, תלויות בעקמומיות, עומס, חודרן וקשיות החומר
עובי הדגם צריך להיות מספיק כדי לא לייצר בליטות על הצד ההפוך של הדגם.
מומלץ שעובי הדגם יהיה לפחות פי-10 יותר מעומק החדירה
מרחק בין העקבות או בין העקבה לבין קצה הדגם צריך להיות לפחות פי-3 מקוטר העקבה
על המפעיל להסתכל באופן ישיר על שעון המכשיר כדי למנוע סטיות בקריאה
יש לבחור את הסקאלה המתאימה (A, B או C) לפי החומר הנבדק (לפי התקן)
יש להשתמש בחודרן ועומס נכונים
יש לבצע שתי עקבות פרלימינאריות (לא לקחת תוצאות אלה בחשבון) כדי לוודא ביצוע פעולה נכון ותושבת טובה של חודרן ושולחן המכשיר לאחר החלפה.
יש לבצע את העקבות על פלטה פסולה
יש לשים מסטר (TEST BLOCK) על שולחן המכשיר
יש להשקיע העומס הפרלימינרי (10 ק"ג כוח) – החץ הקטן על השעון יש להתאים לנקודה.
יש לאפס את הסקאלה (אותו אפס לכל הסקאלות).
יש להשקיע את העומס העיקרי ולחכות לקבלת העומס המקסימלי (עצירת תנועה של חץ גדול)
לאחר הורדת עומס יש לקרוא את ערך הקושי על הסקאלה המתאימה
יש לבצע פעולות 4 – 7 על הדגם (חלק)
לפני בדיקת דגם (חלק) יש לבצע 3 בדיקות על המסטר.
הפרש בין הערך הנומינלי של קושי המסטר לקושי הנמדד צריך להיות פחות מ- ± 1
על כל דגם יש לבצע לפחות 3 בדיקות
אין לקחת בחשבון את הבדיקה הראשונה על כל דגם
קשישטוף לברינוביץ' (בפולנית: Krzysztof Ławrynowicz; נולד ב-1 בנובמבר 1979 בווילנה שבברית המועצות) הוא כדורסלן ליטאי שמשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת לייטקבליס הליטאית, ובעל עבר בנבחרת ליטא.
אשתו היא מיס רוסיה לשנת 2004 טטניה סידורצ'וק.
הוא מתחרה ביחד עם אחיו דריוש בנבחרת ליטא.
בשנת 1999 נשלח קשישטוף יחד עם אחיו לכלא באשמת אונס צעירה שמאוחר יותר נישאה לאחיו דריוש.
2014 - הווה פלקנסטרו רג'אנה
קשם (בפרסית: قشم) הוא אי במצר הורמוז השייך לאיראן.
האי שוכן בסמוך לחופה הדרומי של איראן, שטחו של האי כ-1,500 קמ"ר, אורכו המרבי 136 ק"מ ורוחבו המרבי 40 ק"מ.
בשל מיקומו יש לאי חשיבות אסטרטגית גבוהה, ולכן הותקף ונכבש על ידי כוחות צבאיים שונים.
העיר הגדולה באי נקראת אף היא קשם ונמצאת בקצהו המזרחי של האי.
מלבדה יש עוד כ-90 נקודות יישוב המאכלסות סך הכל כ-100,000 נפש.
האוכלוסייה מתפרנסת מדיג, בניית דאו, מסחר ושירותים.
באי שטח של כ-300 קמ"ר המהווים אזור סחר חופשי, במטרה לנצל את מיקומו הנוח בין המזרח הרחוק לאירופה.
באזור הסחר נעשית פעולת המכלה וחלוקה חוזרת של מטענים בין אוניות.
האי הוזכר בכתבי תלמי ובכתביו של אמיאנוס מארקלינוס.
טיסת איראן אייר 655 יורטה ב-1988 ליד האי.
את האי משרתת גם חברת התעופה Qeshm Air.
בין האי לחוף נמצאת שמורת המנגרובים הארה (hara).
קשימה שין-ריו (ביפנית: 鹿島神流) היא אמנות לחימה יפנית עתיקה שמתועדת החל מהמאה ה-16 והיא שייכת לאמנויות הלחימה המסורתיות (קוריו).
מקורו של השם קשימה במקדש קשימה.
השיטה כוללת קנג'וטסו, ג'ו ג'וטסו, באטוג'וטסו, ועוד מספר מיומנויות.
השיטה הייתה פופולרית במאה העשרים ביפן במיוחד בזכות ראש השיטה, קוני-זנייה (1894–1966) המורה ה-18 ברשימת המורים, שגרם לביטול האיסור האמריקאי על אימוני לחימה ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, מפקדת הכוחות האמריקאים ביפן, ביקשו לאסור על אימון באמנויות לחימה.
מנגד טענו היפנים שאמנויות הלחימה הן חלק משמעותי ביותר בתרבות היפנית ושהן שואפות ומלמדות את העוסקים בהן - לנצח את היריב תוך גרימת נזק מינימלי.
האמריקאים ביקשו הדגמה של הטענה, והציבו מדריך בכיר בלחימה בכידון רובה (Bayonet) אל מול אומן לחימה יפני.
לצורך ההדגמה - התייצב קוני-זנייה חמוש בבוקטו (חרב עץ), אל מול החייל האמריקאי החמוש בכידון אמיתי.
קוני-זנייה הדגים איך איך הוא מכניע את החייל מבלי לגרום לו נזק פיזי.
ההדגמה סייעה רבות לשכנע את המפקדה הכללית לבטל את האיסור על האימון באמנויות לחימה.
היום עדיין בראש השיטה עומד נציג של משפחת קוני אך בפועל המורה הבכיר הוא סקי הומיטקה.
בשיטה יש דרישה לסודיות מסוימת ורק לחברי הקבוצה מותר לחשוף טכניקות של השיטה.
קשישטוף אורבנסקי (בפולנית: Krzysztof Urbański; נולד ב-1982 בפאביאניצ'ה, פולין) הוא מנצח פולני.
אורבנסקי סיים את האקדמיה למוזיקה על שם פרדריק שופן בוורשה בשנת 2007. באותה שנה זכה בפרס ראשון בתחרות הניצוח הבינלאומית בפראג.
בשנים 2007 עד 2009 היה עוזר מנצח בתזמורת הפילהרמונית של ורשה.
בעונת 2010-11 כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של טרונדהיים בנורווגיה והחל בעונת 12–2011 משמש בתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס באינדיאנה, ארצות הברית.
במקביל, החל בשנת 2010, הוא מכהן כפרופסור נלווה למוזיקה בתחום הניצוח התזמורתי באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון.
מאז 2009 מרבה אורבנסקי לנצח על תזמורות רבות בארצות אירופה והופיע גם ביפן.
אורבנסקי ניצח על כל התזמורות החשובות בפולין והוא מקפיד לשלב רפרטואר פולני בתוכניות הקונצרטים שלו, כמו הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של שופן, הסימפוניה השלישית של גורצקי, הקונצ'רטו לתזמורת של לוטוסלבסקי ו"קינה לקורבנות הירושימה" של פנדרצקי.
כיום הוא המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של ברן.
קשישטוף ורליקובסקי (בהיגוי המקורי: קשישטוף ורליקובסקי; בפולנית: Krzysztof Warlikowski; נולד ב-26 במאי 1962 בשצ'צ'ין) הוא במאי תיאטרון פולני.
ורליקובסקי למד היסטוריה, פילוסופיה ופילולוגיה רומאנית באוניברסיטה היגלונית בקרקוב, אחר כך תולדות התיאטרון היווני בבית הספר היישומי ללימודים גבוהים אקול פראטיק דה אוטז אטיד (École Pratique Des Hautes Études) בסורבון.
בהמשך למד בין השנים 1989–1993 במחלקה לבימוי של בית הספר הגבוה לתיאטרון בקרקוב.
כמו כן עבד לצידם של אינגמר ברגמן וג'ורג'ו סטרלר.
ורליקובסקי ביים יצירות תיאטרון ואופרות בפולין ובחו"ל.
בשנת 2001 ההצגה "המלט" בבימויו שוחקה על במת הפסטיבל אביניון.
בשנת 2005 עם אירועי פסטיבל אביניון נמנה המחזה של חנוך לוין, "קרום", בבימויו.
ב-2009 הוצגה באביניון גם המופע התיאטרוני שלו "(א)פולוניה".
החל משנת 1999 עובד ורליקובסקי עם התיאטרון רוזמאיטו בוורשה.
החל משנת 2008 הוא המנהל האמנותי של התיאטרון החדש (נובי תיאטר) בוורשה.
1992: אוטו דה פה לפי אליאס קנטי
1992: Nuits לילות לבנים לפי פיודור דוסטויבסקי
1993: מרקיזה ד'או La Marquise d'O לפי היינריך פון קלייסט
1993: ארס התיאטרון (Le venin du théatre) מאת רודולף סיררה
1994: הפרשה מרחוב לורסין (L'Affaire de la rue de Lourcine) מאת אז'ן לאביש
1994: הסוחר מוונציה מאת ויליאם שייקספיר
נובלה על מותו של לודוויג השני של בוואריה לפי קלאוס מאן
1995: המשפט לפי פרנץ קפקא בבית הספר בית צבי ברמת גן, ישראל
1995: רוברטו צוקו מאת ברנאר-מארי קולטס
1996: (עבודות קטנות לליצנים זקנים) (Petits Boulots pour vieux clowns) מאת מאתיי ושנייץ
1997: אגדת חורף מאת ויליאם שייקספיר
1997: (הרקדן של מאסטר קראיקובסקי) Le Danseur de maître Kraykowski מאת ויטולד גומברוביץ'
1997: המלט מאת ויליאם שייקספיר
1998: אילוף הסוררת מאת ויליאם שייקספיר
1998: פריקלס de ויליאם שייקספיר
1998: הרציף המערבי מאת ברנאר מארי קולטס
1998: הנשים הפיניקיות מאת אוריפידס (תיאטרון באר שבע)
1999: הלילה השנים עשר מאת ויליאם שייקספיר
1999: המלט de ויליאם שייקספיר
2000: הסערה de ויליאם שייקספיר
2001: הבאקכות מאת אוריפידס, תיאטרון רוזמאיטושצ'י, ורשה
2001: Cleansed (מטוהרים) מאת שרה קיין, קופרודוקציה בין תיאטראות רוזמאיושי ווופולזסני, ורוצלאב
2002: בעקבות הזמן האבוד לפי מרסל פרוסט, תיאטרון שאוספיל, בון; פסטיבל אביניון
2003: חלום ליל קיץ א & ב מאת ויליאם שייקספיר, בתיאטרון הלאומי של ניס
אנ-סקי וחנה קראל, קופרודוקציה בין תיאטראות רוזמאיטושצ'י בורשה, תיאטרון ספוז'נצ'י בוורוצלאב ופסטיבל אביניון
2004: Les Couleurs de la vie (צבעי החיים) (במקור: Speaking in tongues) מאת אנדרו בובל, טוגנילגרופ אמסטרדם
2004: מקבת', ויליאם שייקספיר, תיאטרון שהוספיל האוס של הנובר
2005: קרום, חנוך לוין, קופרודוקציה בין תיאטראות רוזמאיטושצ'י, וסאטרי, ורשה פסטיבל אביניון
2006: מאדאם דה-סאד יוקיו מישימה, טוגנילגרופ אמסטרדם
2007: מלאכים באמריקה מאת טוני קושנר, תיאטרון רוזמאיטושצ'י, ורשה; פסטיבל אביניון
2009: (א)פולוניה לפי חנה קראל, אוריפידס, איסכילוס, ג'ונתן ליטל, ג'ון מקסוול קוטזי עם תיאטרון דה לה פלאס והתיאטרון הלאומי שאיו
2010: חשמלית ושמה תשוקה de טנסי ויליאמס, בתיאטרון אודיאון דה ל'ארופ
2011 :"סוף" (La Fin) (Koniec) לפי ניקל סטוף (Nickel Stuff) מאת ברנאר-מארי קולטס, "הצייד גראכוס" ו"המשפט" מאת פרנץ קפקא, אליזבת קוסטלו מאת ג'ון מקסוול קוטזי, בקלרמון-פראן, בתיאטרון אודיאון דה ל'ארופ, נובי תיאטר בוורשה, תיאטר דה לה פלאס
2011: סיפורים אפריקאיים לפי שייקספיר (Contes africains d'après Shakespeare) - לפי אותלו, הסוחר מוונציה, המלך ליר ולפי כתבי ג'ון מקסוול קוטזי - בתיאטר דה לה וניז (Théâtre de la Venise)
2012, הכתרתה של פופיאה (אופרה), קלאודיו מונטוורדי, התיאטרון המלכותי (מדריד)
2000: תוכנית מוזיקה מאת רוקסנה פנופניק, הפקה של BOC והאופרה הלאומית של וורשה בפסטיבל בקובנט גארדן
2001: דון קרלו מאת ג'וזפה ורדי באופרה הלאומית של ורשה
2001: הבור והמשוגע מאת פאבל מיקייטין, לפי תומאס ברנהרד, ורשה
2001: לשונות מקועקעות מאת מרטיין פאדינג, לפי ליברית של פריסו האוורקאמפ, תיאטרון ויילדקי-אופרה נארדובה, ורשה
2003: המלך אובו מאת קשישטוף פנדרצקי, תיאטרון ויילקי-אופרה נארדובה, ורשה
2006: ווצק מאת אלבן ברג, תיאטרון ויילקי-אופרה נארדובה, ורשה
2006: איפיגניה בטאוריס מאת כריסטוף ויליבלד גלוק, באופרה גרנייה בפריז
2007: פרשת מקרופולוס מאת לאוש ינאצ'ק, קופרודוקציה בין אופרה בסטיליה והתיאטרון המלכותי (מדריד)
2007: יבגני אונייגין מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, באופרה הממלכתית של מינכן
2008: פרסיפל מאת ריכרד וגנר, באופרה בסטיליה
2008: מדיאה מאת לואיג'י כרוביני, בתיאטר לה מונה, בריסל
2009: המלך רוג'ר מאת קרול שימנובסקי, קופרודוקציה של אופרה דה פריז והתיאטרון המלכותי (מדריד)
2010: מקבת' מאת ג'וזפה ורדי בתיאטרון לה מונה בבריסל
2010: דרכו של הולל מאת איגור סטרווינסקי שטאט אופר, ברלין, עם להקת האופרה הממלכתית אונטר דן לינדן
קשירת חצוצרות הוא תהליך עיקור כירורגי, שבו החצוצרות של אישה נחסמות או נחתכות, ובכך נמנעת מהביצית היכולת להגיע אל הרחם לצורך הפריה.
קשירת חצוצרות נחשבת לשיטה קבועה לעיקור ופיקוח ילודה.
הניתוח של קשירת חצוצרות נעשה בשיטת לפרוסקופיה, שבה מבוצעת חדירה לבטן דרך מספר חתכים קטנים בדופן הבטן בסיוע מכשור אופטי זעיר והחדרת פחמן דו-חמצני לחלל הבטן.
במהלך הניתוח מנתק המנתח את החצוצרות ולאחר מכן קושר אותן ובכך נמנע מעבר של הביצית אל הרחם.
קשירת חצוצרות יכולה להתבצע בזמן הלידה (כאשר הלידה היא בניתוח קיסרי) או בכל זמן לאחר הלידה.
היעילות של קשירת חצוצרות גבוהה מאוד, ומגיעה לכ- 99%, ואף יותר.
עם זאת, במקרים הספורים בהם נכנסת האישה להריון לאחר קשירת חצוצרות קיים סיכון מוגבר להריון חוץ רחמי, 15% עד 20%.
הריון יכול לקרות גם לאחר ניתוח שבוצע בטכניקה נכונה.
שיעור הכישלון של קשירת החצוצרות במהלך השנה הראשונה הוא בין 0.1% ו-0.8%.
כאשר בערך שליש מן ההריונות הם מחוץ לרחם.
נשים מתחת לגיל 35 ואלו שלא מניקות לאחר התהליך נוטות יותר להרות.
טכניקה לא נכונה בזמן הניתוח (כגון מיקום שגוי של המכשיר המכני או קרישה שלא הושלמה) עלולה להשפיע על שיעור הכישלון.
שיטת פומרוי (Pomeroy): השיטה פותחה בשנת 1930 על ידי גינקולוג בשם ראלף פומרוי.
בשיטה הזאת קושרים לולאה על שתי החצוצרות באמצעות חוט וחותכים את הלולאה מעל הקשר.
שיטה זו מתאימה לביצוע הן מיד אחרי לידה והן בין ההריונות.
שיטת אירוינג (Irving): השיטה פותחה בשנת 1924 ומיועדת לביצוע במהלך ניתוח קיסרי.
שיעור הכישלונות הוא 1/1000, כלומר אישה אחת מתוך אלף תהרה.
אלקטרוקואגולציה: בשיטה הזאת צורבים את החצוצרות בעזרת זרם חשמלי.
אלקטרוקואגולציה חד-קוטבית גרמה בעבר לסיבוכים רבים לכן פותחה שיטה על ידי צריבה דו-קוטבית באמצעות מלקחיים דו-קוטביות.
הולקה (Hulka): חסימת חצוצרות בשיטת הולקה מתקבלת על ידי הצבת אטב קפיצי העשוי מפלסטיק או מזהב על פני החצוצרה.
סרטים וטבעות (Bands): באמצעות טבעת או סרט סילסטיק (עשוי מסיליקון ופלסטיק) חוסמים את החצוצרה וגורמים לניוון הדרגתי.
התקן סליל מתכת למניעת הריון (Essure): שיטה שהתפתחה בשני העשורים האחרונים למניעת הריון קבוע המבוצעת בגישה היסטרוסקופית.
התקן אשור מאפשר לחסום את החצוצרות בחיבורן לחלל הרחם בתהליך של לייפת (פיברוזיס).
בעבר יוחסו יתרונות לשיטה זו, אך כיום היא כבר אינה מקובלת, בשל תופעות לוואי וסיכונים רבים.
במקרים בהם אישה מחליטה להיכנס להריון שוב, קיימת אפשרות לשחזר את החצוצרות אך הניתוח במקרה הזה הוא לא פשוט, מסובך ויעיל רק במחצית המקרים.
פתרון חילופי הוא לבצע הפריה חוץ גופית, בה מופרית ביצית בתאי זרע מחוץ לגוף האישה.
שיעור הכישלונות בשיטת שונות של קשירת החצוצרות נע בין אחד לחמישה מתוך אלף נשים.
התמותה בקשירת חצוצרות לפרוסקופית מוערכת ב-2 לערך לכל 100,000 נשים.
התחלואה כוללת בעיקר פגיעה באיברי הבטן (מעי, כלי דם).
בסיכון מוגבר לסיבוכים בלפרוסקופיה נמצאות נשים בהשמנת יתר, לאחר ניתוחי בטן קודמים או מחלת לב וריאה.
בארצות הברית, כשלושת רבעי מיליון נשים מטופלות מדי שנה בשיטות שונות לקשירת חצוצרות, המייצגות כ-7% משיטות למניעת הריון.
אין נתונים מדויקים לגבי השכיחות ושיעורי ההצלחה של הפעולה בישראל.
כפי שכתוב על פגיעה באיברי ההולדה הגבריים: וּמָעוּךְ וְכָתוּת וְנָתוּק וְכָרוּת לֹא תַקְרִיבוּ לַה', וּבְאַרְצְכֶם לֹא תַעֲשׂוּ (ויקרא כב, כד).
וחכמים גזרו שאסור לסרס גם אישה, ומדובר רק בפעולה ישירה של סירוס כניתוח, אך בדרך עקיפה כמו לקיחת תרופה מותר.
עוד שיקול שנכנס בדיני חכמים הוא האיסור של בל תשחית.
בפועל, ישנה מחלוקת על קשירת חצוצרות ספציפית, יש כאלו שטוענים שמאחר ומדובר באיברים פנימיים, יהיה אפשרי להתיר.
ויש כאלו שסוברים שזה דומה לפגיעה באיברי הרבייה של הגבר ולכן אסור.
קשירה סינית (במנדרינית תקנית: 中國結, בפין-יין: Zhōngguó jié) היא עבודת יד דקורטיבית שנוצרה בסין בתקופות שושלת טאנג ושושלת סונג.
אמנות זו מכונה גם בשם "קשרים סיניים דקורטיביים מסורתיים".
ממצאים ארכאולוגיים מראים שאומנות הקשירה החלה עוד בזמנים פרהיסטוריים.
נמצאו מספר כלים ששימשו לפרימת הקשרים, אך עקב האופי העדין של החומר רק דוגמאות מעטות ממנו שרדו.
השימוש המקורי היה מוגבל למלוכה והאצולה הוא התפשט בהדרגה.
קשישטוף מונצ'ינסקי (בפולנית: Krzysztof Mączyński; נולד ב-23 במאי 1987) הוא כדורגלן עבר פולני, ששיחק כקשר.
מונצ'ינסקי גדל במחלקת הנוער של ויסלה קרקוב, ועלה לסגל הקבוצה הבכירה בעונת 2007-2008. הוא כבש את שערו הראשון בכדורגל מקצועני ב-28 בנובמבר 2007, במשחק גביע הליגה הפולנית מול גורניק זאבז'ה.
ב-2 בדצמבר 2007, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפולנית, גם במשחק מול גורניק זאבז'ה.
בסיום עונת הבכורה שלו, היה שותף מונצ'ינסקי ב-8 משחקי ליגה וזכה עם קבוצתו באליפות פולין.
באוגוסט 2011, חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת גורניק זאבז'ה.
ב-8 בינואר 2014, עזב לראשונה בקריירה את פולין, לאחר שחתם במועדון הכדורגל הסיני גוויג'ואו ז'נחה.
בתום עונה אחת בלבד, בה זכה בהסופר קאפ הסיני, שב מונצ'ינסקי לפולין, כאשר חתם במועדון נעוריו ויסלה קרקוב.
ב-7 ביולי 2017 חתם לשנתיים בלגיה ורשה.
מונצ'ינסקי ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת פולין ב-15 בנובמבר 2013, לאחר שעלה כמחליף לתומאש יודלוביץ בדקה ה-76 במשחק ידידות מול סלובקיה.
ב-14 באוקטובר 2014, כבש מונצ'ינסקי את שערו הראשון עבור נבחרתו, כאשר הבקיע בדקה ה-11 את שער יתרון ה-0–1 מול סקוטלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. מונצ'ינסקי נכלל על סגל הנבחרת הפולנית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
קשישטוף פיונטק (בפולנית: Krzysztof Piątek; נולד ב-5 ביולי 1995) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת החלוץ בא-דוחייל מליגת העל הקטרית ובנבחרת פולין.
את קריירת הנערים שלו העביר פיונטק בשתי קבוצות בעיר בה גדל, דז'רז'וניוב.
הוא סייע לקבוצתו לסיים את עונת 2015/2016 במקום שהוביל למוקדמות הליגה האירופית, זאת לאחר שהקבוצה לא הצליחה להגיע למפעל אירופי מעונת 2006/2007.
ב-2016 עבר לקרקוביה קרקוב, במדיה סיים את עונת 2017/2018 במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה, עם 21 שערים.
ב-8 ביוני 2018 חתם בגנואה תמורת תשלום של 4 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק במסגרת הקופה איטליה, בו ניצחה קבוצתו 4–0 את לצ'ה (כדורגל).
פיונטק כבש את כל ארבעת השערים, כשהוא משלים שלושער ב-19 הדקות הראשונות של המשחק.
את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-26 באוגוסט 2018, בניצחון קבוצתו 2–1 על אמפולי.
פיונטק כבש את השער הראשון לזכות קבוצתו כבר בדקה השישית.
הוא כבש גם במשחק הליגה הבא, והפך לשחקן הראשון בסרייה א' שכובש בכל 7 המשחקים הראשונים שלו בליגה מאז עונת 1994/1995, אז עשה זאת גבריאל בטיסטוטה.
ב-23 בינואר 2019 נמכר פיונטק מגנואה למילאן תמורת 35 מיליון אירו.
הוא חתם על חוזה ארוך טווח, עד ל-30 ביוני 2023, והגיע כמחליף לגונסאלו היגוואין שהושאל למילאן מיובנטוס ושיחק במדיה רק חצי עונה, עד שהושאל לחצי עונה לצ'לסי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשעלה כמחליף בדקה ה-71 במשחק ליגה נגד נאפולי, שנגמר בתיקו 0–0. שלושה ימים לאחר מכן, כבש צמד בכורה בניצחון קבוצתו 2–0 על נאפולי במשחק רבע גמר הקופה איטליה, וזכה בתואר "השחקן המצטיין במשחק".
ב-3 בפברואר 2019 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1–1 בחוץ עם רומא.
הוא כבש שלושה שערים בשני המשחקים הבאים, והפך לשחקן המהיר ביותר שכובש 6 שערים עבור המועדון בכל המסגרות, כשהוא עוקף את נילס לידהולם האגדי.
הוא גם הפך לשחקן הראשון שכובש בשלושת משחקי הליגה הראשונים שלו במועדון, מאז עשה זאת מריו באלוטלי ב-2013. בחצי העונה הראשון של עונת 2019/2020 כבש ארבעה שערים בלבד, ומעמדו בקבוצה ירד עקב הגעתו של זלאטן איברהימוביץ' בינואר 2020.
ב-30 בינואר 2020 עבר להרטה ברלין תמורת 27 מיליון אירו וחתם עד לתום עונת 2024/2025. ב-31 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד שאלקה 04. ב-4 בפברואר כבש את שערו הראשון בהפסד בפנדלים לשאלקה 04 בגביע.
ב-8 בינואר 2022 הושאל פיונטק לפיורנטינה עד לסוף העונה.
ב-13 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 5-2 על נאפולי בגביע האיטלקי.
ב-11 בספטמבר 2018 ערך הופעת בכורה במדי נבחרת פולין בתיקו 1–1 עם נבחרת אירלנד במשחק ידידות.
ב-11 באוקטובר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד נבחרתו 2–3 לנבחרת פורטוגל במסגרת משחקי ליגת האומות.
ב-1 ביוני 2019 נישא לפאולינה פרוסייק, סטודנטית למשפטים, איתה הוא בקשר זוגי מהזמן ששיחק בזגלמביה לובין.
קשמיוניקי או גם קשמיונקי אופטובסקיה (בפולנית: Krzemionki Opatowskie) הוא מכלול מכרות צור מהתקופה הנאוליתית ומתחילת תקופת הברונזה, שבו כרו צור מפוספס מהיורה העליון (אוקספורדיאן), השוכן כשמונה קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי בדרום-מרכז פולין.
זהו אחד המכלולים הידועים הגדולים ביותר של מכרות צור פרהיסטוריים באירופה יחד עם גרימס גרייווס (Grimes Graves) באנגליה ומכרות הצור הנאוליתיים בספיין בבלגיה.
כריית הצור בקשמיונקי החלה סביב שנת 3,900 לפנה"ס ונמשכה עד בערך 1,600 לפנה"ס.
בתקופה הנאוליתית השתמשו במכרה בני תרבות פיית המשפך (Funnelbeaker culture) שהרחיבו את אזור כריית הצור צפונה עד 300 קילומטרים.
גם בני תרבות האמפורה הכדורית (Globular Amphora Culture) השתמשו בפירים, ואפילו ביתר מאמץ, והרחיבו את שטח החיפוש של הצור לכ-500 קילומטרים.
האתר הוא מונומנט היסטורי מוכרז של פולין מ-16 באוקטובר 1994, ומנוהל על ידי מכון המורשת הלאומית של פולין (Narodowy Instytut Dziedzictwa).
ב-6 ביולי 2019 נוסף אזור הכרייה הפרהיסטורי של צור מפוספס של קשמיונקי לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
אורכו של אזור הכרייה 4.5 קילומטרים ורוחבו בין 25 ל-180 מטרים, והוא משתרע על שטח של 785 דונם.
ישנם יותר מ-4,000 פירי כרייה ידועים שעומקם הממוצע בין 5 ל-6 והמקסימלי 9 מטרים עמוק וקוטרם בין ארבעה ל-5 מטרים.
חלק מהפירים מחוברים על ידי מעברים אופקיים קצרים לשם גישה או לניקוז.
רוחבם עד 70 סנטימטרים וגובהם בין 55 ל-120 סנטימטרים.
על הקירות של חלק ממעברים אלו נחרתו ציורים נדירים מהתקופה הנאוליתית.
הכרייה של הצור בקשמיונקי נמשכה מהאלף הרביעי עד האלף השני לפני הספירה על ידי בני התרבויות הקדרות הקווית (Linear Pottery), האמפורה הכדורית ומייז'נוביצה (Mierzanowice) שחצבו צור בעיקר על ידי גרזני אבן.
צור מפוספס מקשמיונקי שימש בעיקר לייצור גרזנים ואזמלים.
כמויות גדולות של כלים אלו נסחרו עד למרחק של 660 קילומטרים מהמכרות בקשמיונקי.
התקופה העיקרית של ניצול המכרות הייתה בין שנת 2,500 לשנת 2,000 לפנה"ס.
כריית צור בקשמיונקי החלה להצטמצם בין 1,800 ל-1,600 לפנה"ס.
האתר ננטש ויער כיסה את האזור, מעט מאוד מבקרים הזדמנו לאזור מה ששימר את האתר הפרהיסטורי.
הכפר שבסמוך למכרות מתועד לראשונה ב-1509 כשייך לאדם בשם יאקוב משידלובייץ.
מחצבות אבן הגיר הקטנות הרבות שבאזור שימשו לייצור סיד במחצית הראשונה של המאה ה-20.
היסטוריה של מחקר מדעי ותיירות
המכרות התגלו בשנת 1922 על ידי הגאולוג יאן סמסונוביץ' (Jan Samsonowicz).
חפירות ארכאולוגיות בראשותו של הארכאולוג סטפן קרוקובסקי (Stefan Krukowski) החלו בשנת 1923. לאחר מלחמת העולם השנייה, ראש הצוות המדעי היה טדאוש ז'ורובסקי (Tadeusz Żurowski) שחקר את המכרות בקשמיונקי במיוחד בשנים 1958–1961. בשנת 1967, הוגדרו מכרות קשמיונקי שמורה ארכאולוגית, וב-1995 כשמורת טבע.
קבוצות קטנות של תיירים ביקרו במכרות קשמיונקי משלהי שנות ה-50 של המאה ה-20. המכרות נפתחו לביקורים של קבוצות גדולות ב-11 ביוני 1985 (במסלול תת-קרקעי הקרוי נתיב תיירות מספר אחד).
ב-10 ביוני 1990 נפתח מסלול תת-קרקעי שני, ומוזיאון ארכאולוגי פתוח נחנך ב-1992. מסלול התיירות התת-קרקעי הוא באורך 465 מטרים, והוא מגיע עד לעומק של 11.5 מטרים בנקודה העמוקה ביותר.
קשיי קשב מתייחסים למצב שבו תפקודי הקשב של האדם נמוכים מהמצופה לבני גילו, באופן קבוע או זמני.
ישנם מספר גורמים אפשריים לקשיי קשב, כאשר קשיי הקשב יכולים להתעורר בעקבות כל אחד מאותם הגורמים או בעקבות כל שילוב ביניהם.
העצמה של קשיי הקשב במקרה מסוים, משך הזמן שבו הם מופיעים והתדירות שלהם, יכולים להשתנות על פי הגורם או הגורמים לקשיי הקשב.
כאשר העצמה, התדירות או המשך של קשיי הקשב, מתחילה לפגועת בחיי היום יום של האדם, ברמת התפקוד שלו או באיכות חייו - יש לפנות לאבחון שיאפשר להתאים את הטיפול הנחוץ לכל מקרה לגופו על פי הממצאים והתוצאות של תהליך האבחנה והאבחנה המבדלת.
יש המבחינים בין המונח "קשב" למונח "ריכוז".
ערך זה אינו מבדיל בין שני המונחים ומתייחס למונח "קשב" באופן הכולל את שניהם.
ישנם מספר גורמים אפשריים לקשיי קשב והם יכולים להתעורר בעקבות כל אחד מהם או כל שילוב ביניהם.
זאת משום שקיומו של גורם אחד לקשיי קשב לא סותר את קיומם של גורמים נוספים.
בהתאם לכך, כדי לאתר את המקור או המקורות לקשיי קשב יש לעשות אבחנה מבדלת בין כל הגורמים האפשריים מול אנשי המקצוע הרלוונטיים.
בריאות היא שילוב של יעילות תפקודית ומטבולית באורגניזם, הן ברמת המיקרו (רמת התא) והן ברמת המאקרו (הרמה החברתית).
בשטח הרפואה, בריאות מוגדרת לרוב כיכולת האורגניזם להגיב ביעילות לאתגרים (למצבי מתח) ולהשיב בצורה יעילה "מצב של איזון" - הומאוסטזיס.
לבריאות יש חשיבות כה רבה על רמת התפקוד ואיכות החיים של האדם, עד כדי כך שהזכות לבריאות היא אחת מזכויות האדם המוכרות במשפט הבינלאומי.
מספר רב של מחלות ומצבים אורגנים מוגדרים עלולים להוביל לפגיעה ביכולת הקשב.
השכיחים שבהם הם אפילפסיה, מחלות מטבוליות וסיסטמיות, מחלות גנטיות עם מעורבות מוחית.
ישנן גם מחלות הקשורות לגילאי הזקנה.
למשל, השטיון הוא מצב שבו חלה ירידה משמעותית בתפקוד הקוגניטיבי של האדם.
שיטיון כולל מגוון של סימפטומים כרוניים המעידים על אובדן של פונקציות בחיי היום-יום.
בין היתר, מצב זה עלול להוביל לקושי בתהליכי זיכרון, קשב, חשיבה והבנה.
קשיי קשב יכולים להיגרם גם בעקבות חסך שינה ועייפות.
בהתאם לכך, נטייה למוסחות קשורה באופן טבעי להפרעות שינה.
הוא כולל תחומים כמו תזונה (קניית מזון, אכילתו ופניה לייעוץ דיאטטי), ניקיון והיגיינה (ניקוי הגוף, רחצת ידיים, מקום המגורים והבגדים, עשיית צרכים וכיוצא בזה), קנייה או תיקון של ביגוד, פעילות גופנית הנעשית כדי לשמור על כושר גופני (להבדיל מספורט למטרות הנאה או פרנסה) ופניה לגורמים טיפוליים.
לטיפול העצמי יש תרומה משמעותית לבריאות האדם.
בעקבות זאת, הזנחת הטיפול העצמי עלולה לפגוע בבריאות ועל ידי כך לגרום לקשיי קשב בצורה עקיפה.
ההקפדה על הטיפול העצמי יכולה לסייע לצמצם ולמנוע קשיי קשב על רקע זה.
בנוסף, חינוך לבריאות יכול לסייע לעודד את ההקפדה על הטיפול העצמי והמצב הרפואי של האדם.
זהו הליך הכולל פעילויות התנסותיות וחינוכיות במטרה לפתח ידע, שיטות התבוננות והטמעת ערכים לשיפור ושיקום בריאות האדם.
דרך נוספת להימנע מקשיי קשב על רקע פגיעה בבריאות או לצמצם את הסיכון לקשיים כאלו, היא הקפדה על בדיקה רפואית שגרתית.
זוהי בדיקה רפואית אשר מבוצעת לטובת רפואה מונעת או לעדכון תמונת המצב הרפואית של אדם.
במילים אחרות, זהו מצב החורג מיכולת עיבוד המידע של האדם.
הכמות העודפת של המידע עלולה להפריע לתהליכי קבלת החלטה וליכולת להתעדכן.
כמו כן, במסגרת תהליכי למידה, היצף מידע עלול ליצור עומס קוגניטיבי.
להבדיל מגורמים אחרים לקשיי קשב, היצף מידע לא פוגע במשאבי הקשב הקיימים של האדם ולא משנה אותם לכאן או לכאן.
במקום זאת, הוא "משתלט" על משאבי הקשב הקיימים ובעקבות זאת לא מאפשר את השימוש בהם לפעולות קוגניטיביות אחרות.
בהתאם לכך, היצף המידע מושפע מאוד מהיחס בין כמות הגירויים שהאדם קולט לבין יכולת העיבוד שלו.
במקרים שבהם האדם סובל מקשיי קשב על רקע של גורמים אחרים, הירידה בתפקודי הקשב תעלה את הפגיעות שלו למצבים של היצף מידע ביחס לשאר האוכלוסייה.
זאת משום שכאשר משאבי הקשב של האדם מצטמצמים, יכולת עיבוד המידע שלו יורדת בהתאמה.
על כן, תחושת המוצפות יכולה להתעורר בו גם בעקבות חשיפה לכמויות קטנות יחסית של מידע, שלא היו גורמות להצפה אצל אנשים אחרים שתפקודי הקשב שלהם לא נפגעו.
במילים אחרו, כמות המידע הנחוצה ליצירת מצב של היצף מידע, תלויה ברמת משאבי הקשב הנוכחיים של האדם.
דרכי התמודדות עם היצף מידע
בהקשר זה, אוריינות מדיה מאפשרת שימוש יעיל באמצעי תקשורת שונים, לצורך קליטה, הבנה ומסירה של מידע.
קיימים יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה, אשר באים לידי ביטוי בהשפעות ההדדיות בין הרגש לבין תפקודים קוגניטיביים כמו קשב, תפיסה, חשיבה וזיכרון.
על כן, קיים קשר הדדי בין הרגש לחשיבה.
כמו כן, ישנם מספר אזורים במוח הלוקחים חלק ביחסי הגומלין בין רגש לקוגניציה.
בהתאם לכך, פגיעה במצב הרגשי עלולה להוביל לקשיי קשב.
למשל, ליקויים בתפקודי הקשב ניכרים לעיתים קרובות אצל ילדים הלוקים בחסך רגשי (דוגמת ילדים במוסדות).
בנוסף, רגשות שליליים כמו פחד וחרדה יכולים להשפיע על תפקודי הקשב של האדם.
הפחד משמש כהתרעה מפני סכנה ואיום ידועים ממקור חיצוני.
הוא מתעורר בצורה חדה ומהירה שחולפת מהר.
לעומת זאת, החרדה שונה מהפחד גם מבחינת התכנים שלה וגם באופן הביטוי שלה.
בהקשר זה יש להבדיל בין חרדה נורמלית ובין חרדה פתולוגית.
החרדה הנורמלית מתעוררת לנוכח מצבים מאיימים, מתוך מטרה להוביל לפעולה שתסלק את האיום או תפחית אותו.
להבדיל מהפחד החרדה הנורמלית היא תחושה דיפוזית לא נעימה של פחד מפני העומד להתרחש, והיא מלווה בתחושה גופנית לא נעימה ומתמשכת.
משום שהחרדה היא תגובה לאיום לא מוכר ולא ידוע, קשה יותר להתמודד איתה.
חרף הקושי החרדה הנורמלית היא בדרך כלל פעילות בריאה, כאשר מופעלים מנגנוני התמודדות מודעים ומנגנוני הגנה בריאים ויעילים.
עם זאת, ההרגשה הלא נעימה של חרדה מתמשכת עלולה לפגוע ביכולת החשיבה, הריכוז, הקליטה והלמידה.
חרדה מתמשכת גורמת גם לתחושת עייפות וחוסר מרץ, שכאמור יכולה לפגוע בתפקודי הקשב עוד יותר.
להבדיל מהחרדה הנורמלית, החרדה הפתולוגית היא תגובה מוגזמת שאינה מתאימה לגירוי, הן מבחינת עוצמת האפקט החרדתי והן מבחינת משכו.
החרדה הפתולוגית יכולה להופיע כתסמין המצוי בכל הספקטרום הרחב של ההפרעות הפסיכיאטריות.
בהיותה תסמין נוירוטי זוהי תגובה נפשית לסכנה פנימית ולאו דווקא לסכנה חיצונית.
היא יכולה להופיע בצורה חריפה בהתקפי חרדה (פאניקה), בצורה כרונית כמתח מתמשך וציפייה לאסון מתקרב או באופן משולב.
הפרעות החרדה הן תוצאה של אינטראקציה של גורמים ביו-פסיכו-חברתיים, שכוללים פגיעות גנטית ומצבים של דחק או טראומה.
הפרעת חרדה עלולה להתבטא בקושי בריכוז.
פחד וחרדה הם לא המצבים הרגשיים היחידים שיכולים להשפיע על תפקודי הקשב.
בהקשר הזה יש חשיבות לכל ההיבטים של בריאות הנפש.
למשל, דוגמה נוספת לגורם רגשי של קשיי קשב הוא הדיכאון.
דיכאון הוא רגש של עצב רב המלווה בתחושת של חוסר אונים, ירידה בערך העצמי, איטיות בתגובה ותפיסת עולם פסימית.
הפרעה דיכאונית יכולה אף היא להתבטא בהפרעה בריכוז.
בנוסף, בעיות רגשיות יכולות לפגוע בתפקודי הקשב גם בצורה עקיפה.
זאת משום שהפרעות נפשיות גורמות להפרעות שינה, ובמקביל חסכים בשינה משפיעים על יכולת השליטה של האדם ברגש ובקשב.
הפרעת קשב (מוכרת כ-ADHD, ראשי תיבות באנגלית של Attention Deficit Hyperactivity Disorder), היא הפרעה נוירו-התפתחותית שתסמיני הליבה שלה הם: קשיי קשב וקשיי ריכוז, היפראקטיביות (פעלתנות יתר) ואימפולסיביות.
עם זאת, לא כל התסמינים חייבים להופיע כדי לענות על הקריטריונים של אבחנת הפרעת קשב.
בהתאם לכך, אחד המצבים המאופיינים בקשיי קשב הוא הפרעת קשב.
הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות המאופיינת בעיקר בקשיי קשב אשר כונתה בעבר "הפרעת קשב ללא היפראקטיביות", היא אחד משלושת תתי הסוגים של הפרעת קשב.
כאמור, אחד מתסמיני הליבה של הפרעת קשב הוא ליקוי או הנמכה ביכולת הקשב והריכוז.
פגיעה ביכולת הקשב עלולה להוביל לפיזור הדעת ולבוא לידי ביטוי במוסחות, קושי בהשלמת מטלות או קושי להתרכז בעבודה.
זאת משום שקשיי קשב פוגעים ביכולת לברור חלקים ספציפיים מהקלט החושי מתוך גירויים מתחרים רבים, ולהתמקד בגירוי בודד.
ככל שמשאבי הקשב מצטמצמים, כך פוחתת הקיבולת של זיכרון העבודה.
בעקבות זאת קשיי קשב יכולים גם לפגוע בתפקודים הניהוליים של האדם ולהוביל גם לקשיי התארגנות, לקשיי למידה ולקשיים בשליטה העצמית.
לפיזור הדעת שנגרם בעקבות קשיי קשב, עלולות להיות השלכות ברמות חומרה שונות.
נפילות קשב קצרות עשויות להוביל הן לטעויות בביצוע משימות והן לשעמום.
אפילו לנטייה לנפילות קשב מזעריות ברמת אלפיות השנייה עלולות להיות השלכות מרחיקות לכת לא רק על הבטיחות והאיכות של ביצוע משימות, אלא גם על היכולת לשמר את המוטיבציה הנדרשת להמשך הפעולה ועל היכולת להפיק ממנה הנאה.
קשירה כימית היא צורה של קשירה רפואית שבה משתמשים בתרופות או בסמי הרגעה כדי להגביל את חופש התנועה של מטופלים.
העמדה בקהילייה הבינלאומית ובחלק ממדינות העולם מתריעה כנגד החלפת פרקטיקת הקשירה בפרקטיקה של בידוד או מתן תרופות מרגיעות שאינן בשימוש רפואי שוטף – המכונה 'קשירה כימית'.
דהיינו, את החשש כי פרקטיקה כוחנית אחת תוחלף באחרת.
בעיני גופי זכויות אדם בינלאומיים, ארגונים מקצועיים וכדומה, השימוש באלה דומה רעיונית לשימוש בקשירה ועל כן יש לאסור עליו או למצער להגבילו כשם שנעשה הדבר לגבי קשירה.
בעיה נוספת עם הקשירה הכימית, שהזרקת חומרים כימיים חזקים שלא לצורך למעשה פוגעת בגוף, כמאמר מנהל בית החולים שער מנשה, פרופ' אלכסנדר גרינשפון: "חלק מהמטופלים נמצאים בתנאים קשים.
אנחנו לא בעד קשירה כימית, כי היא הורסת את הגוף".
קשיי הנקה הן בעיות המתעוררות בתהליך ההנקה..
על אף שתהליך ההנקה נתפס כטבעי ופשוט, זה אינו תמיד המצב.
לתינוקות יש רפלקס יניקה מולד המאפשר להם לינוק ולבלוע חלב ואף על פי שחלב אם הוא מקור ההזנה הטוב ביותר, אין זה מספיק להבטחת הנקה טובה ויעילה, ובנסיבות מסוימות עשויה ההנקה להיות קשה עד בלתי אפשרית.
הקשיים צצים גם בהקשר של ההנקה עצמה (כואבת, לא מספיק ארוכה, מלווה בבעיות אחרות) או בתוצאות של ההנקה (התינוק לא גדל מספיק, או לא מקבל את הערכים התזונתיים הדרושים לו).
עם התפתחות של תרכובת מזון לתינוקות (תמ"ל) באיכות גבוהה יותר, יכלו אמהות לבחור האם להניק או לא.
בתחילת המאה ה-20 התרחשה בארצות הברית ירידה ניכרת במספר הנשים שהניקו את ילדיהן.
בשנות החמישים רק כעשרים אחוז מהנשים הניקו את ילדיהן.
יצרניות התמ"ל שיווקו את מוצריהם באופן מאוד אגרסיבי ונשים בחרו להאכיל את ילדיהם מבקבוק.
במחצית השנייה של המאה העשרים, עם התפתחות של קבוצות כמו ליגת לה לצ'ה (הפועלות לעודד נשים להניק) חזרו נשים להניק את ילדיהן.
בשנת 1998 64% מהנשים הניקו כאשר יצאו מבית החולים, 29% עוד הניקו בתום ששת החודשים הראשונים, ו-16% לאחר שנה שלמה.
ב-2013 הוציאה סוכנות ה-CDC מסמך הנקרא "אנשים בריאים ב-2020", שמטרתו הגדלת מספר הנשים המניקות כדרך הטובה ביותר לקדם בריאות של תינוקות.
המטרה הייתה להגיע ל-82% תינוקות יונקים כאשר לאחר שישה חודשים יעמוד שיעור היונקים על 60%.
קשיים המתרחשים בתחילת תהליך ההנקה
כמעט כל היולדות נתקלות בהתחלה בקשיים בהנקה.
קשיים אלה נובעים משלל סיבות.
בימים הראשונים מקשה מצבה הבריאותי של היולדת על התהליך.
לאחר תהליך הלידה, שהוא טראומתי, מתחיל גוף היולדת לייצר קולוסטרום בכמות קטנה.
פעמים רבות יולדות תשושות וכאובות מיד לאחר הלידה (גם בלידות קלות יחסית) וסובלות מדימומים והתכווצויות.
תהליכים האלה (הלידה עצמה, קרעים, דימומים, התכווצויות, ועוד תופעות המתרחשות בשלב הראשון של משכב הלידה) משחררים כמות מאוד גדולה של הורמונים שגורמים פעמים רבות לדיכדוך, בלבול, דיכאון ועוד.
במצב ירוד זה צריכה היולדת להיות זמינה להנקה בכל עת, דבר שמונע שינה רצופה הנחוצה להחלמת הגוף.
ישנם מספר קשיים טכניים בהם עלולה האם להיתקל:
כמות הקולסטרום שיש בשד לא מספיקה.
האם לא יודעת איך להניק
תינוק שלא יודע איך לינוק, ונאחז בשד בצורה לא תקינה.
לשון קשורה שמונעת מהתינוק לינוק כמו שצריך.
הנקה מעודדת את התכווצות הרחם, מה שעלול לגרום לכאבים חזקים (בעיקר בלידות חוזרות)
הנקה לא טובה עלולה לפצוע את השד, ומקשה על ההמשך.
אישה מנסה להניק, לא מצליחה, אבל ממשיכה לנסות כדי להאכיל את תינוקה הרעב ונפצעת אף יותר.
ההאכלות התכופות לא מאפשרות לשד זמן להחלים מהפציעה.
הנקה משד פצוע מכאיבה מאוד, ומייצרת תחושות שליליות כלפי התהליך (במקום לייצר תחושה של קרבה).
נשים רבות חוות תחושה של חוסר בחלב.
כל הקשיים האלה גורמים לנשים לוותר על ההנקה ולעבור להאכיל את התינוק בבקבוק.
על מנת להתמודד עם קשיים אלו, ההמלצה היא להניק כמה שיותר כדי לעודד כמה שיותר ייצור חלב, היות שאם האשה ממשיכה להניק, תפוקת החלב גדלה לאחר כמה ימים.
תוך כמה ימים נוספים, הכמות של החלב מתאימה את עצמה לכמות שהתינוק יונק בה.
ככל שמניקים יותר, משתפרת טכניקת ההנקה, ועם הזמן הגוף והשד מחלימים.
עם ייצור מספיק של חלב בשד, והתבססות ההנקה, נשים רבות מצליחות להניק לאורך זמן.
קשיים בהנקה המתרחשים לאחר הימים הראשונים
לאחר תקופת ההתאוששות מהלידה והתייצבות ייצור החלב, יכולות נשים להניק לאורך זמן, אך גם כאן יש נשים שמתקשות להניק.
יש נשים ותינוקות שלא מצליחים לייצר הנקה נכונה.
אישה יכולה לדעת בדיוק באיזה תנוחה להושיב את התינוק, ומה היא טיבה של האחיזה הטובה שלו בשד, אבל תינוקות לא תמיד נאחזים בצורה טובה, וההנקה לא תמיד עוברת חלק.
לכל אישה יש שדיים בצורה מסוימת.
לתינוקות יש פה ולשון בצורה אחרת ולא תמיד יש התאמה בין השניים.
עיקרון זה מודגם היטב במיוחד כאשר לאותה האישה יש כמה ילדים, לחלקם קשיים ביניקה ולחלקם לא.
כפתרון אפשרי לבעיה זו קיימות פטמות מסיליקון שמתלבשות על השד, ומאפשרות לתינוק לינוק מבלי לפגוע בפטמה.
כל תינוק אוכל בכמות שונה, ואין דרך לדעת בדיוק כמה הוא אוכל, והאם זה מספיק לו.
תינוק יכול לרצות לינוק כל שעה, והאמהות קורסות מתשישות קיצונית.
יש נשים שסובלות מכאבים בשדיים לאורך כל תקופת ההנקה.
יש נשים שאף על פי שמניקות, או שואבות, לא מצליחות לייצר מספיק חלב בשביל התינוק שלהם.
בהנקה לאורך זמן גם צצות בעיות של בריאות השד, כמו גודש, צינורות חלב סתומים, דלקות בשד ובמקרים חמורים אבצס.
כל אלה מקשיים מאוד על ההנקה והרבה נשים עוברות להאכיל את התינוקות שלהם מבקבוק בגלל בעיות כאלה.
גם כאשר ההנקה עצמה עוברת חלק, והאשה מצליחה להניק בנינוחות את התינוק לא תמיד ההנקה יעילה.
זאת אפשר לגלות במעקבי משקל והתפתחות בטיפת חלב.
תינוק שיונק יפה אמור גם לגדול ולהתפתח בהתאם.
אם ההנקה לא יעילה התינוק לא יעלה במשקל.
חוסר יעילות זה יכול לנבוע מהנקה לא נכונה, חלב אם לא מזין (בעיקר במקרים בהם האישה נמצאת במצבים של לחץ וחרדה), חוסר התאמה בין הכמות שהתינוק צריך לאכול, לכמות שהוא מקבל בהנקה ועוד.
במקרים כאלה בטיפות החלב מציעים להוסיף להנקה גם האכלה מבקבוק תמ"ל.
כך התינוק ממשיך לינוק ולקבל את חלב האם, אך גם מקבל את מה שהוא צריך מהבקבוק.
בתחנות אלה מציעים גם עזרה של יועצת הנקה לעזור לאישה להניק בצורה תקינה (אם זאת הבעיה).
במצבים כאלה בהם התינוק מקבל גם וגם, יכול להתפתח מצב שבו התינוק מעדיף את הבקבוק, ואז ההנקה תסתיים, כמו גם יכול להיות מצב שהאם תצליח להתגבר על הבעיה ותחזור להניק באופן מלא.
ארגוני בריאות שונים טוענים כי הנקה היא צורת ההזנה הטובה ביותר לתינוק.
משרד הבריאות טוען כי כמעט כל אם מסוגלת להניק.
המדיניות הרשמית היא שרוב הבעיות שנשים מדווחות עליהן ניתנות לפתרון.
טענות מסוג זה מייצרות לחץ חברתי להניק, בטענה שאישה שלא מניקה (מסיבות שונות) היא "אמא פחות טובה".
יש נשים שלא מצליחות להתמודד עם הקשיים המלווים את ההנקה, או שההנקה לא תמיד מצליחה.
במקרים כאלה לפעמים הלחץ להניק גורם ליותר נזק מתועלת.
האם, הנחושה להניק, לא ישנה, כאובה, מייצרת תהליך של ניכור כלפי ההאכלה (בגלל הכאב, ועוגמת הנפש) התינוק לא מקבל את מה שהוא צריך, לא גדל ובוכה כל הזמן.
משפחות מוציאות סכומי כסף גדולים על יועצות הנקה שלא תמיד מצליחות למצוא פתרון.
אמהות טענו כי הנזק שהסבו לעצמן, לתינוקות שלהן, ולבני המשפחה בגלל ההתעקשות להניק, למרות הקושי, עלה על היתרון הצפוי בהנקה.
נשים סיפרו שכאשר החליטו בסופו של דבר לוותר, הן והתינוקות שלהן התחילו מייד לפרוח.
קשירה או שעבוד בתת-תרבות ה-BDSM, הוא הנוהג של קשירה, כריכה או ריסון של בן זוג בהסכמה לגירוי ארוטי, אסתטי או סומטוסנסורי.
בן זוג עשוי להיות קשור ומאופק פיזית במגוון דרכים, כולל שימוש בחבל ובאזיקים.
השעבוד עצמו אינו מרמז בהכרח על סאדומאזוכיזם.
זה עשוי לשמש גם כחלק ממין או בשילוב עם פעילויות BDSM אחרות.
האות "B" בקיצור "BDSM" באה מהמילה Bondage - שעבוד - קשירה.
סיבה נפוצה עבור השותף הפעיל לקשור את בן זוגו היא כך ששניהם עלולים להנות מהכנעה של בן הזוג המאופק ומההרגשה של העברת השליטה והכוח הזמניים.
עבור אנשים סאדומאזוכיזם, שעבוד משמש לעיתים קרובות כאמצעי למטרה, כאשר בן הזוג המאופק נגיש יותר להתנהגות סאדומאזוכיזית אחרת.
עם זאת, ניתן להשתמש בשעבוד גם לשמה.
בן הזוג המאופק יכול להפיק הנאה חושנית מתחושת חוסר האונים וחוסר התנועה, והשותף הפעיל יכול להפיק הנאה וסיפוק ויזואלי מלראות את בן הזוג קשור.
זוגות רבים משלבים קשירה בחיי המין שלהם, לעיתים באופן ספורדי אך לעיתים באופן קבוע יותר, ומוצאים שעבוד מיני בקשירה.
לפעמים זה בצורה של משחק מין או הגשמת פנטזיה מינית.
משחקי קשירה עשויים לעזור לעוררות מינית או להיות סוג של משחק מקדים הדורש ומרמז על רמת אמון וכניעה של שליטה על ידי המאופקים לשותף הפעיל.
השותף המאופק (המכונה כנוע) מוסר את השליטה לבן הזוג השני (המכונה דומיננטי).
כניעת שליטה זו מתרחשת מרצון ותחת הבנה והסכמה הדדית.בן הזוג המאופק נתון לסיפוקו המיני במעשיו של בן הזוג הדומיננטי, שעשוי להתייחס לבן הזוג המאופק כאובייקט המין שלו.
ישנן סיבות רבות מדוע אנשים מרשים לעצמם להיות כבולים.
חלק מהאנשים מרגישים סוג של חופש בזמן פאסיביות גופנית, הם יכולים להתרכז ברוחניות הפנימית שלהם ולהרגיש שלווה, כאשר משתתף במחקר על מוטיבציה לשעבוד הסביר: "יש אנשים שצריך לקשור אותם בשביל שיהיו חופשיים".
אחרים חווים חוסר אונים, נאבקים כנגד הקשרים, וחשים מידה מסוימת של הנאה מזוכיסטית מהריסון והכאב, כמו גם שהם תלויים בקבלת הגירוי הארוטי על ידי בן זוגם.
קשירה יכולה להיות פשוטה יחסית ליישום, ומאפשרת אלתור באמצעות פריטים ביתיים וניסיון מועט, אף על פי שישנם גם מכשירים מסחריים מתוחכמים.
קשירה במהלך יחסי מין היא בדרך כלל קלה לביצוע, כאשר אחד מבני הזוג אזוק או קשור מרצון.
הקשירה עשויה לכלול קשרי ידיים פשוטים, ריסון למיטה, קשירה לכיסא וכו'.
כיסויי עיניים הם חלק נפוץ במשחקי מין בקשירה.
השותף המאופק יכול להיות מגורה מינית על ידי אוננות, מישוש, שפשוף, מין אוראלי, ויברטור וכו'.
קשירה ושעבוד יכולים לשמש גם למטרות אחרות מלבד משחק מקדים מיני, למשל דגדוג ארוטי או להקנטות מיניות.
השותף החופשי עשוי להפיק הנאה ארוטית או להשיג עוררות מינית ממצב דומיננטי, ואילו בן הזוג הקשור עשוי להשיג עוררות מלהיות בעמדת "חסרת האונים" בדרך כלל בידיו של בן זוג מהימן.
כך או כך, השותפים בדרך כלל משחקים משחקי קשירה בכדי לממש את הפנטזיות המיניות שלהם.
בשנת 1995, פסיכולוגים משוודיה פרסמו ניתוח המבוסס על תשובות בקבוצת דיון.
רוב התשובות (76%) היו מגברים.
ב-71% מהתשובות מילאו הגברים הטרוסקסואלים את התפקיד הפעיל (המרסן) בשעבוד, ב-11% נשים הטרוסקסואליות וב-12% גברים הומוסקסואלים.
29% מהגברים הטרוסקסואליים, 89% מהנשים הטרוסקסואליות ו-88% מהגברים ההומוסקסואליים מילאו את התפקיד הפסיבי (המאופק).
שליש מהאנשים שענו אמרו שהם מתרגלים קשירות בקשר עם פעילויות סאדומאזוכיזיות או לפחות חשבו שקשירה וסאדומאזוכיזם משתייכים זה לזה.
בסקר של סטודנטים אמריקאים שערך מגזין בשנת 1996, 24% מהאנשים שהשיבו טענו שיש להם פנטזיות מיניות הקשורות לקשירות ושעבוד.
כך טענו 40% מהגברים ההומוסקסואליים והדו-מיניים, 32% מהנשים הלסביות והביסקסואליות, 24% מהנשים הטרוסקסואליות ו-21% מהגברים ההטרוסקסואליים.
48% מהנשים לסביות וביסקסואליות, 34% מהגברים ההומוסקסואליים והביסקסואלים ו-25% מהגברים והנשים הטרוסקסואלים חוו קשירות.
בסקר שנערך בארצות הברית בשנת 1985, כמחצית מהגברים הגדירו קשירה כמעשה ארוטי.
צורה זו של קשירה היא הידועה ביותר ב-BDSM, ומציינת ריסון של בן הזוג הפסיבי למטרה נסתרת, כגון הפיכתם לנגישים יותר לקבלת מכות פיזיות.
בצורה קשירה זו, בן הזוג המאופק מחויב למטרה דקורטיבית, לשמש אובייקט אסתטי, למשל לצילום ארוטי, או לשמש כרהיט אנושי במסיבת BDSM.
בצורת קשורה זו, בן הזוג המאופק כבול בכוונה בעמדה לא נוחה או כואבת, למשל כעונש בקשר למשחק מיני דומיננטי/כנוע.
כמעט כל סוג של קשירה, כאשר השותף המאופק נשאר קשור זמן רב, יכול לשמש כעבדות עינויים.
קשירת סרטים היא צורה של שעבוד בלתי אלים לחלוטין למטרות אסתטיות בלבד.
בצורה זו של שעבוד, בן הזוג המאופק כבול קלות והוא מסוגל להימלט ללא מאמץ רב.
צורה זו של קשירה משמשת לעיתים נדירות בקשירה מערבית.
עם זאת, בקשירות יפניות (ביפנית: shibari) , זהו היבט חשוב, שאולי במקור התפתח ממסורת דתית, שבה העניין הוא במצב הרוחני של בן הזוג המאופק ולא במצבו הגופני.
קשירת מתכת הוא שעבוד הכרוך בשימוש במכשירי מתכת כדי לרסן את הבן זוג הכנוע כחלק מפעילויות BDSM.
בניגוד לשימוש בחבל, קשירה באמצעות מתכת דורשת בדרך כלל הכנה מוקפדת, שכן יש לבנות או לרכוש מכשירים מומלצים יותר.
מגוון המכשירים יכול להשתנות משמעותית, החל מאזיקים פשוטים או שרשראות וכלה בכיסאות מעוצבים במיוחד או בהצמדות מוטות מורכבות.
חבורה של גברים הומוסקסואלים, המכונה לעיתים לת'ר, היו בין הקבוצות הראשונות לעשות קשירות בציבור.
קבוצות אחרות, כולל חובבי BDSM פאנסקסואליים והטרוסקסואליים, הצטרפו לתופעה מאוחר יותר.
תצוגות ציבוריות מוקדמות הוגבלו בעיקר ללבוש פריטי אופנה מסוימים, כגון אזיקים.
עם הזמן צצו תצוגות ציבוריות מפורשות יותר.
הדוגמאות הבולטות ביותר הן ירידי רחוב להט"בים, כמו פסטיבל רחוב פולסום.
אירועים אלה הם מעטים ושנויים במחלוקת ברוב האזורים.
תצוגות אקסהיביציוניסטיות הן ביטוי נוסף לקשירה בציבור.
הם בדרך כלל מבוצעים על ידי אנשים שמעלים את התצוגות הציבוריות של מין ומיניות.
עם זאת, קשירות נעשות לעיתים כאמירה חברתית או פוליטית.
זה יכול להיות מאמץ להעלות את המודעות למיניות האלטרנטיבית או מטאפורה פוליטית לדיכוי.
מועדוני BDSM כוללים קשירות "חצי ציבורי".
בעוד שהמועדונים והאירועים נחשבים פרטיים, מסיבות משחק מציעות מרחבים פתוחים בהם מתרחשת משחקים המאפשרים למשתתפים אחרים לצפות בסצנות מתבצעות.
משחק ציבורי במגוון זה מושרש יותר בפעילות חברתית ובמרחב הבטוח שמעניקים מועדונים כאלה מאשר פטישיזם אקספרסיוניסטי.
קשירות מוצגות גם בצורות ספרותיות ארוטיות המיינסטרים, כוללים קריקטורות ומגזינים, ותיאר באמנות ארוטית, כגון חלק מהעבודות של גוסטב דורה וג'ון אוורט מיליי.
באנדרומדה המיתולוגית היה נושא פופולרי לשעבוד באמנות על ידי ציירים כולל אנדרומדה כבולה אל הסלעים (1630).
תרחישים פופולריים נוספים לשעבוד באמנות היו של אנג'ליקה מהשיר האפי מהמאה ה-15 אורלנדו אינאמוראטו, שהוא בעצמו המשך לסאגה האפית הרומנטית אורלנדו המטורף, הדומה לזו של אנדרומדה בכך שהגיבורה מוצעת כקורבן אלי הים.
תיאורי שעבוד באמנות עשויים להיות ארוטיים, ובמקרה זה הם עוקבים אחר מודל הטרנורמטיבי ונוטים לתאר אישה צעירה בסכנה ופחד.
דוגמאות ניתן למצוא בביזאר, שהיה מגזין פטיש ושעבוד שיצא לאור בין השנים 1946–1959 על ידי אמן הקשירה ג'ון ווילי.
הוא כלל רישומים ותצלומים באמצעות מודלים מקצועיים בסצנות שעבוד או סאדומאזוכיזם.
עד שנות התשעים ניתן היה למצוא התייחסויות לקשירות בסדרות טלוויזיה רגילות בפריים-טיים כמו באפי ציידת הערפדים, שבהן ציוד כמו אזיקים או קולרים ומושגים כמו מילת ביטחון נכללו כמובנים מאליהם.
פרסום ספרה של מדונה, סקס (1992), שכלל תצלומים של עירום, תרם רבות לשיפור המודעות הציבורית לקבלת הקשירות והשעבוד.
המהדורה המודפסת של הספר הראשון של חמישים גוונים של אפור יצאה לאור בשנת 2012 והפכה לרב מכר הנמכר ביותר, ושברה שיאי מכירות מרובים.
הטרילוגיה סובבת כולה סביב מערכת יחסים BDSM בדיונית.
במשפט הפלילי, קשירת קשר לביצוע פשע הוא הסכם בין שני אנשים או יותר לבצע פשע.
החוק הפלילי במדינות מסוימות או עבור קנוניות מסוימות עשוי לדרוש שלפחות מעשה גלוי אחד ייעשה למען הסכם זה, כדי להוות עבירה.
אין הגבלה למספר המשתתפים בקשר, וברוב המדינות, התוכנית עצמה היא הפשע, ולכן אין דרישה שינקטו צעדים כלשהם כדי להוציא את התוכנית לפועל (השווה לניסיון לביצוע עבירה כפי הגדרתו ב לחוק העונשין).
למטרות ההסכמה, היסוד העובדתי (actus reus) הוא מתמשך וצדדים עשויים להצטרף לקשר מאוחר יותר ולשאת באחריות משותפת וניתן להאשים בקשר כאשר הקושרים השותפים זוכו או שלא ניתן לאתר אותם.
לבסוף, חרטה של צד אחד או יותר אינה משפיעה על האחריות (אלא אם כן, במקרים מסוימים, היא מתרחשת לפני שהצדדים ביצעו מעשים גלויים), אך עשויה להפחית את עונשם.
בישראל העבירה הפלילית הזאת תמיד נלווית לעבירה פלילית ראשית עליה מרשיעים, ואיננה עומדת בפני עצמה.
קושר שותף שלא הוגש נגדו כתב אישום, או קושר שלא הוגש נגדו כתב אישום, הוא אדם או ישות שנטען בכתב אישום כי עסק בקנוניה, אך אינו מואשם באותו כתב אישום.
התובעים בוחרים לנקוב בשמות של אנשים כקושרים שותפים ללא כתב אישום ממגוון סיבות כולל מתן חסינות, שיקולים פרגמטיים וחששות לגבי ראיות.
בשנת 1970 נחקק בארצות הברית חוק RICO "חוק נגד ארגוני סחיטה ושחיתות" זהו חוק של הממשל הפדרלי של ארצות הברית שנועד להילחם במאפיה האמריקאית ובקנוניות פשעיעה, על ידי החמרת הענישה האישית נגד ראשי ארגוני הפשע המאורגן והחברים בהם.
החוק הוצע על ידי ג'ורג' רוברט בלקי} (George Robert Blakey) פרופסור למשפט ותובע, במסגרת ניתוח הסיבות לקשיים בהעמדה לדין והרשעת בכירים בארגוני פשע מאורגן, בשנים האחרונות קיימת מגמה שנויה במחלוקת לשימוש בחוק כנגד התארגנויות שונות לביצוע פשע, לאו דווקא במסגרת פשע מאורגן מאפיוזי, עבורו נחקק החוק מלכתחילה.
חוקי RICO שימשו קודם כל כדי לחקור לתבוע ולהרשיע ארגוני פשע מאורגן.
הדוגמה הבולטת ביותר היא חמש המשפחות (1986) – חמש משפחות פשע מאורגן מניו יורק ממוצא איטלקי שהנהיגו את המאפיה האמריקאית מאז שנת 1931. ראשי המשפחות נידונו לעונשי מאסר של 100 שנה לראשי המשפחות ו-45 לשותפים הזוטרים יותר.
בנוסף חוקי RICO אפשרו לתבוע קנוניות נוספות שבוצעו על ידי אנשים או ארגונים שונים.
לדוגמה ב-1984, לאחר חקירה של מחלקת המשפטים של ארצות הברית, הוכרז מחלק המשטרה של קי וסט כארגון פשיעה, לאחר שהוכח כי קצינים בכירים נהגו לגבות דמי חסות מסוחרי קוקאין באזור המחלק המשטרתי.
דוגמה נוספת היא תביעה נגד חברות הטבק – בשנת 2006, פסקה השופטת גלדיס קסלר בתיק ארצות הברית נגד פיליפ מוריס כי חברות הטבק בארצות הברית הפרו את חוק RICO, לאחר שנמצאו אשמות בקנוניה מתמשכת להסתיר את נזקי העישון והתמכרות לניקוטין, כולל פרסום ממוקד לנוער והשמדת ראיות.
החוק בישראל מתייחס לקשירת קשר בחוק העונשין, פרק י"ד: עבירות הכנה וקשר, וליתר דיוק בסעיף 499 לחוק:
(א) הקושר קשר עם אדם לעשות פשע או עוון, או לעשות במקום שמחוץ לישראל מעשה שהיה בגדר פשע או עוון אילו נעשה בישראל והוא עבירה גם לפי דיני אותו מקום, דינו –
(1) אם העבירה היא פשע – מאסר שבע שנים או העונש שנקבע לאותה עבירה, הכל לפי העונש הקל יותר;
(2) אם העבירה היא עוון – מאסר שנתיים או העונש שנקבע לאותה עבירה, הכל לפי העונש הקל יותר.
(ב) הקושר קשר יישא באחריות פלילית גם על עבירה שלשמה נקשר הקשר או שנעברה לשם קידום מטרתו, רק אם היה צד לעשייתה.
הקושר קשר עם חברו לאחת המטרות האלה, דינו – מאסר שנתיים:
(1) למנוע או להכשיל ביצועו של דין או אכיפתו;
(2) לגרום נזק לגופו של אדם או לשמו הטוב;
(3) להביא לירידה בערך נכסו של אדם;
(4) למנוע או להפריע אדם מהעביר באופן חפשי וכדין נכס שלו בערכו הראוי;
(5) להזיק לאדם במשלח ידו או במקצועו;
(6) למנוע או להפריע אדם מעסוק באופן חפשי וכדין במשלח ידו, במקצועו או בעבודתו, ובלבד שהיה במעשה משום עבירה אילו עשאו יחיד;
(8) להשיג מטרה כשרה באמצעים אסורים.
קשישטוף חמיילבסקי (בפולנית: Krzysztof Chmielewski; נולד ב-8 ביוני 2004) הוא שחיין פולני, סגן אלוף העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-200 מטר פרפר.
לקשישטוף חמיילבסקי, אח תאום, מיכאי חמיילבסקי, אף הוא שחיין מצטיין.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה בשנת 2021 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:55.88 דקות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:55.29 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:55.01 דקות ובמקום 11 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:07.70 דקות.
באליפות העולם בשחייה לנוער שנערכה בלימה, פרו בתחילת ספטמבר הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד.