tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בטרנסילבניה, כפה ב-1930 השלטון הרומני החדש על הסטטוס קוו לבחור אם להסתפח לאחד משני הפלגים הגדולים; הרוב בחרו בנאולוגים.
גם במחוזות שהועברו ליוגוסלביה היו לזרמים ההונגריים לשכות משלהם.
בבורגנלנד, שנמסרה לאוסטריה, הייתה רכניץ הנאולוגית הקהילה היחידה שלא הצטרפה לארגון האורתודוקסי המקומי, שקם כתחליף ללשכה המרכזית ב-1922.
התפישה הבדלנית שפיתחה האורתודוקסיה בממלכת הונגריה הייתה הקיצונית ביותר באירופה.
'הקו ההונגרי' הגיע אף לארץ ישראל בתיווכו של הרב יוסף חיים זוננפלד, שהוביל את הקמת העדה החרדית כגוף נפרד מהוועד הלאומי.
הקרן לשיקום מחצבות בישראל היא תאגיד סטטוטורי עצמאי, שמטרתו לשקם שטחים שנפגעו על ידי פעולות חציבה, ולהכשירם לייעוד תכנוני חדש.
הקרן פועלת להכנת תוכנית שיקום, ולביצוע השיקום בפועל, לעיתים ביחד עם אחרים.
- הקרן מפקחת על ביצוע פעולות השיקום איכותן והתאמתן לתכנון המאושר.
בסיום השיקום האחריות הכוללת לשטח המשוקם, לתחזוקתו ולתפעולו נמסרת לרשות האחראית, דוגמת רשות מקומית, רשות ניקוז, קק"ל, רט"ג וכדומה.
משך הזמן הנדרש לשיקומה של כל מחצבה יכול לנוע ממספר חודשים עד שנים, זאת בהתאם לתכנון המבוקש, גודל השטח ולייעוד השיקום בסיום התהליך.
בסיום פעולות השיקום, המחצבות המשוקמות על ידי הקרן, יכולות להפוך לפארק ציבורי, שטח פתוח, גן לאומי או יער, תיאטרון חוץ, מאגר מים וכדומה.
הקרן לשיקום מחצבות הוקמה במסגרת תיקון פקודת המכרות משנת 1973 והתקנות שאושרו בשנת 1978.
הקרן מנוהלת על ידי שמונה נציגי משרדים ורשויות ובראשה עומד נציג משרד האנרגיה והתשתיות.
לפי התקנות, חובה על כל בעל מחצבה פעילה לשלם לידי הקרן, סכום כספי, הנקבע לפי סוג סוג החומר הנחצב והיקפו.
מטרת התשלום היא יצירת קופה בידי הקרן אשר תשמש למימון שיקום מחצבות, בסיום פעולת החציבה בהן, בהתאם למדיניות הקרן.
הקרן הוקמה לאחר שב-29 ביוני 1978 פורסמו התקנות (ק"ת 3865) אשר איפשרו את הקמת הקרן.
הנהלת הקרן מונתה בנובמבר 1978. בעקבות הקמת הקרן נקבעו הסדרים עם מינהל מקרקעי ישראל שישמש ככלי לגבייה הכספים שהיו צריכים להיות משולמים לקרן.
הקרן פנתה לרשות שמורות הטבע בבקשה שהם יעשו סקר ארצי של מחצבות נטושות.
ממצאי הסקר העלו 400 מחצבות נטושות בישראל.
הכמות הגדולה של המחצבות הביאה את הנהלת הקרן סדרי עדיפות לשיקום מחצבות על בסיס תוכניות השיקום של הוועדות המחוזיות לתכנון ובנייה.
הסקר העלה שלרוב המחצבות אין בכלל תוכניות שיקום.
הקרן החלה בהכנת תוכניות שיקום ל-15 מחצבות שהייתה להן עדיפות בתוכניות והעבודה בהם החלה.
במהלך שנת 2019 הוקמה הקרן לשיקום מחצבות באזור יהודה ושומרון, בה חברים נציגים מטעם המנהל האזרחי.
על פי חזון הקרן: "הקרן לשיקום מחצבות תפעל לשיקום מחצבות נטושות, על פי עקרונות פיתוח בר קיימא לטובת רווחת הציבור והסביבה.
השיקום יבוצע על פי מדיניות הקרן, בשקיפות ובשיתוף פעולה עם הרשות הציבורית המקבלת את האתר לאחריותה בגמר השיקום.".
שיקום מחצבה היא פעולה המתבצעת לאחר סיום פעילות המחצבה, ומשאישר המפקח על המכרות במשרד האנרגיה כי הסתיים שלב הוצאת חומרי הגלם מהמתחם המדובר.
מטרת השיקום היא לרפא את "הפצע" והפגיעה בנוף ולהחזיר את השטח המשוקם לשימוש הציבור בהתאם ליעוד הקרקע, שנקבע על ידי מוסדות התכנון.
לאחר שמתקבלת החלטה לשקם מחצבה, הקרן פועלת להכנת תוכנית שיקום.
בהליך תכנון השיקום מושם דגש על אמות מידה מנחות כגון: פיתוח סביבתי בהתאם לצורכי הגוף שמנהל את הקרקע, לטיפול במפגעי בטיחות ובמפגעים סביבתיים, שיקום נופי תוך שימור ערכים אקולוגיים, חיבור לסביבה והנגשה בסיום התהליך לקהל הרחב.
ההליך לכל אורכו נעשה תוך שיתוף פעולה עם שורה של גופים, דוגמת: רשות מקרקעי ישראל, משרד האנרגיה, המשרד להגנת הסביבה, רשויות התכנון וגופים סביבתיים.
בישראל ישנן כ־500 אתרים של בורות ואתרי חציבה בהם הסתיימה החציבה והם צריכים לעבור הליך שיקום.
השיקום מתבצע לאחר קבלת אישור נציג בעל הקרקע, תוכנית בתוקף, אישור הכרזה של המפקח על המכרות ואישור הרשות המקבלת לתחזוקת האתר לאחר השיקום.
גן לאומי מגדל צדק – בסמוך לראש העין היה אחד מאתרי החציבה הגדולים במדינת ישראל, כחלק ממחצבות מגדל צדק.
באזור זה חצבו עשרות חוצבים לאורך עשרות שנים.
לאחר הפסקת החציבה, הקרן פעלה בשיתוף רשות הטבע והגנים לשקם את המחצבות הנטושות.
במקום פותחו שבילי טיול רגליים שבילי אופניים בריכות חורף, מוקדי טיול ופנאי לרווחת הציבור.
פארק המחצבה בבאר שבע – במשך עשרות שנים בלב שכונת ד' בעיר באר שבע שכן "הבור הגדול" – עדות אילמת למחצבה שפעלה במקום עוד טרם הקמת המדינה, אשר שימשה במשך שנים כמקור המרכזי באזור לכריית ואספקת חומרי גלם לתעשיית הבניה בדרום.
גן לאומי צבעי מכתש רמון - בשטח הגן הלאומי פעלו מספר מחצבות.
החל משנות ה-90 נאסרה פעילות הכרייה ומכתש רמון הוכרז כאזור לשימור.
המחצבות הרבות שוקמו ובאזור בוצע פיתוח מואץ לשיקום הנוף בשיתוף פעולה של רשות הטבע והגנים, מועצה מקומית מצפה רמון, מועצה אזורית רמת נגב ובמימון של הקרן לשיקום מחצבות.
במקום פותח ציר תנועה הקרוי "ציר צבעי רמון", העובר דרך מוקדי החציבה השוני ובו מתגלה שכבות הסלע הצבעוניות שנחפרו לאורך השנים ונשמרו במסגרת הפיתוח.
פארק וולקני אביטל - בחלקו המזרחי של הר אביטל פעלה מחצבת סקוריה שנגסה בהר.
כריית הסקוריה חשפה שכבות גאולוגיות מעניינות המלמדות על ההיסטוריה הגעשית של רמת הגולן.
בעזרת מועצה אזורית גולן, הקרן לשיקום מחצבות ומשרד התיירות שוקם המקום והפך לפארק וולקני-גאולוגי שנפתח ב-2013. הכניסה לפארק היא בחינם וניתן ללמוד על המקום בעזרת שלטי הסבר ועמדות מסבירן העוזרות להסביר תופעות געשיות שונות כמו טיפות געשיות ואופקי הפצצות.
המגרסה (מלכיה) - לאחר הדממת המתקן בשנות ה-60 הוא עמד ללא שימוש עד ההחלטה ב-2018 לשמר אותו.
הקרן לשיקום מחצבות פעלה לשיקום ופיתוח הנופי.
הפיתוח כלל שבילי טיול רגליים, שילוט, פרגולות להתכנסות וכו'.
תהליך השימור שבוצע בסיוע המועצה לשימור אתרים כלל: שחזור מסוע הכפות, הנפה ורצועות ההנעה, שיפוץ המנועים, תיקון מבנה הבטון (הממגורות) ופיתוח השטח המקיף את המבנה.
מחצבת מג'ד אל-כרום – במקום בוצעו עבודות לפיתוח אזור היער והתאמתו לקליטת קהל בתחום המחצבה הנטושה.
השיקום מאפשר פעילות פנאי ונופש ופעילות חינוכית תוך שמירה על ערכי הטבע במקום.
במסגרת העבודות הוקמה רחבת התכנסות עם טראסות ישיבה, לצד שולחנות פיקניק, נקודות תצפית, שביל טיול היקפי, שילוט, גינון ונטיעות באופי בוסתן.
הפרויקט נעשה בשיתוף קרן קיימת לישראל, מועצה מקומית מג'ד אל כרום ואשכול בית הכרם.
הנהלת הקרן מונה 8 נציגים של משרדי ממשלה ורשויות סטטוטוריות בהם: משרד האנרגיה, רשות מקרקעי ישראל, המשרד להגנת הסביבה, רשות הטבע והגנים, משרד הפנים, משרד האוצר ומשרד העבודה.
לצידם משמשים שני משקיפים: נציג איגוד יצרני חומרי המחצבה ונציג הקרן הקיימת לישראל.
נציג משרד האנרגיה והתשתיות משמש כיו"ר הקרן.
הקרן מנוהלת על ידי מנהל הקרן לשיקום מחצבות.
מנהל הקרן אחראי לפעילותה השוטפת של הקרן הכוללת בין היתר תחומי תכנון וביצוע, ריכוז מכרזי שיקום והצעות תקציביות לשיקום, קשר שוטף עם בעלי הקרקע - בעיקר רשות מקרקעי ישראל, קשר עם רשויות, הפקת נתונים, העברת המלצות לאישור הנהלת הקרן ומעקב אחר ביצוע השיקום בשטח.
הקרן הממשלתית לסיוע ליצואנים היא קרן ממשלתית המשמשת ככלי סיוע של ממשלת ישראל לעסקים יצואנים.
מטרת הקרן היא לסייע ליצואנים בעלי פוטנציאל התפתחות ויצירת מקומות עבודה חדשים לישראלים בישראל.
הקרן מעמידה הלוואות בסכום של עד מיליון דולר אמריקני, בערבות מדינה של 70%, באמצעות שני בנקים מסחריים: בנק אוצר החייל ובנק מרכנתיל דיסקונט.
תהליך קבלת ההלוואה כרוך בבדיקה כלכלית של גוף כלכלי מקצועי, והחלטת ועדת אשראי המשותפת עם נציגי הבנק, משרד התמ"ת והחשב הכללי.
הקרן הוקמה במהלך 2006 ועד נובמבר 2008 נתנה מענה לעסקים יצואנים רק עבור ביצוע תוכנית שיווקית להשקעות בייצוא.
מאז, מעמידה הקרן הלוואות למגוון צרכים שונים בהם: הון חוזר, השקעות בציוד, פעולות שיווק בחו"ל, תוך הקלה בביטחונות הנדרשים מהיצואנים לצורך קבלת ההלוואה.
עד תחילת 2010 אושרו בקרן הלוואות בסך של מעל 80 מיליון ש"ח.
מדרגה ראשונה- עסקים עם מחזור מכירות עד 500,000 דולר זכאים לקבל הלוואה עד 100,000 דולר
מדרגה שנייה- עסקים עם מחזור מכירות העולה על 500,000 דולר אך נמוך מ-15 מיליון דולר זכאים לקבל הלוואה עד מיליון דולר או 20% ממחזור המכירות (הנמוך מביניהם).
תקופת ההלוואה: עד חמש שנים, מתוכן עד שנת גרייס (דחיית תשלומים) על תשלומי הקרן.
30% ביטחונות על ידי הלווים.
בעלי החברה נדרשים לתת ערבות אישית.
יצואנים אשר חברים בהתאחדות התעשיינים זכאים להעמדת ביטחונות מלאים על ידי ההתאחדות ואינם נדרשים להעמיד ביטחונות נוספים.
עלויות: אגרה בסך 500 ש"ח למשרד האוצר ועמלה בסך 250 ש"ח לבנק.
תהליך קבלת ההלוואה מורכב משלושה שלבים עיקריים:
מילוי השאלון ומסירתו בצירוף הנספחים לחברת 'תבור', פגישה של הכלכלן הלקוחות והעברת חוות הדעת לוועדת האשראי.
הבנק מבצע בדיקה כלכלית ללקוחות.
הבקשה נידונה בוועדת האשראי ונקבע האם לאשרה ובאילו תנאים.
"הקרע" הוא סרט צרפתי משנת 1970 בבימויו של קלוד שברול.
הסרט עוסק בניסיונו של איש עסקים עשיר לעקוב אחר אשת בנו ולטפול עליה אשמות שוא בעזרת אדם ששכר וזאת, במטרה לקבל משמורת על נכדו, לאחר שהאישה מבקשת להתגרש מבנו.
הסרט מבוסס על מותחן שכתבה ב-1968 סופרת הספרות הזולה הבריטית שרלוט ארמסטרונג , "The Balloon Man" (מוכר הבלונים).
הלן היא אישה פשוטה שהייתה חשפנית בעברה ועתה היא עובדת כמוזגת ומפרנסת את שארל בעלה, המעורער בנפשו, ואת ילדם.
בוקר אחד תוקף אותה שארל ולאחר מכן מטיח את בנם על רהיט בבית.
הלן מגנה על עצמה ועל ילדה.
היא חובטת בשארל במחבת ומפנה את הילד שנפצע בראשו לבית החולים.
שארל שנחבל משוחרר להחלמה בבית הוריו העשירים ואילו הלן שוכרת חדר קטן בפנסיון הסמוך לבית החולים בו מאושפז בנה.
לאחר שהלן מודיעה על כוונתה להתגרש משארל, מחליט אביו העשיר של שארל לעשות כל שניתן כדי להשיג משמורת על נכדו.
הוא שוכר את פול, מכר המשפחה הזקוק לכסף, כדי שירגל אחרי הלן ויגלה התנהגות נלוזה שלה שתסייע במשפט על המשמורת.
פול שוכר גם הוא חדר בפנסיון ועוקב אחרי הלן, אך כל מאמציו לגלות פגם ולו קטן במעשיה עולים בתוהו.
המשפט קרב וברוב יאושו הוא רוקם מזימה להכשיל את הלן ומגייס לכך את חברתו.
סטפאן אודראן - הלן (גיבורת הסרט)
ז'אן-פייר קאסל - פול תומא (מרגל אחר הלן)
מישל בוקה - לודוויק (אב הבעל)
אני קורדי - גברת פינלי (מנהלת הפנסיון)
ז'אן-קלוד דרואו - שארל (בעלה של הלן)
מישל דושוסואה - עורך דינה של הלן
קתרין רובול - סוניה (חברתו של פול תומא)
שברול עצמו הגדיר סרט זה כמושפע מסרטיו של הבמאי פריץ לנג.
הצגת המאבק של הלן האחראית והישרה, בת המעמד הנמוך, מול אביו של בעלה והמרגל ששכר, שניהם חסרי מעצורים מוסריים, נראית לחלק מהמבקרים כהמשך הסתערותו של שברול על הבורגנות הצרפתית, תוך שימוש בתערובת מדויקת של מרכיבים שנועדו לזעזע (סמים, אלימות, פורנוגרפיה).
מבקר הקולנוע וינסנט קנבי טוען כי עלילת הסרט היא שרירותית ומאולצת.
הוא גם מבקר את שברול על שימוש באלימות מופרזת ובפורנוגרפיה המוגזם לדעתו לנדרש בסרט.
למרות זאת, הוא מציין כי בנקודות רבות הסרט הוא כה יפה עד שהתעוררה בו הרגשה כי האכזבה שחש בסיום הסרט נובעת מחולשותיו עצמו ולא מחולשת הסרט.
במיוחד הוא מציין את משחקה של סטפאן אודראן, המגלמת את גיבורת הסרט, אותה הוא מגדיר כ"מוכשרת בצורה בלתי רגילה".
את המונולוג בו היא מתארת את השתלשלות חייה ונישואיה באוזני עורך דינה בזמן נסיעתם ברכבת הוא מגדיר כ"אחד הדברים המרגשים ביותר בהם חזיתי השנה".
הסרט נפתח בתמונה לא ברורה שניתן לפרשה אולי כמערה.
על רקע תמונה זו מופיע ציטוט של ז'אן רסין, מתוך מחזהו, "אנדרומכה": "Mais quelle épaisse nuit tout a coup m'environne" ("איזו עלטה כבדה אופפתני לפתע").
המצלמה מתרחקת והצופים מגלים כי ה"מערה" היא שקע בעץ שמאחוריו נמצא הבית בו חיים הלן ושארל.
יש הרואים בתמונת הפתיחה ובמוטו המופיע בה כמשל לכוונת הבמאי להסתכל אל תוך העלטה שבתוך חיי המעמד הבינוני שבפרברים.
הקרן לרווחת נפגעי השואה היא עמותה הפועלת למענם של ניצולי השואה, על מנת לאפשר להם לחיות בכבוד.
מספר הניצולים מקבלי הסיוע מהקרן הולך וגדל בשל השפעות גילם ומצבם הבריאותי, כמו גם מצבם הכלכלי.
הקרן לרווחת נפגעי השואה הוקמה בשנת 1994 על ידי ניצולי השואה למען ניצולי השואה.
הקרן מספקת סיוע מותאם לצורכי ניצולי השואה על מנת לאפשר להם לחיות בכבוד.
הקרן מפעילה במימון הרשות לזכויות ניצולי השואה וועידת התביעות את אפיקי הסיעוד המהווים את עמוד התווך של הקרן שעליו מושתתת מעטפת שירותי סיוע נוספים ומותאמים לנפגעי השואה, במימון תורמים פרטיים ומוסדיים בישראל וברחבי העולם.
לאורך השנים פיתחה הקרן, כעמותה הגדולה ביותר בתחומה, כלים רלוונטיים ותוכניות המותאמות לצורכי הניצולים וצברה ניסיון בהפעלתם.
הקרן מנוהלת על ידי ועד מנהל הפועל בהתנדבות, אשר מורכב מ-50% דור ראשון ו-50% דור שני.
החל מ-2015, מכהנת בהתנדבות כיו"ר הקרן השרה לשעבר לימור לבנת.
במשך שנים ארוכות היה יו"ר הקרן (בהתנדבות) זאב פקטור, עד לשנת 2011 ומאז כיהן כנשיא הכבוד של הקרן עד לפטירתו בשנת 2013.
בין יושבי הראש של הקרן אחריו נמנו אלעזר שטרן ואבי דיכטר (בשנים 2013–2015).
החל מנובמבר 2024 מכהנת תמר כהן שמאי בתפקיד מנכ"לית הקרן.
לצד הקרן פועלת ועדה מייעצת המורכבת ממומחים מהאקדמיה בתחומים הרלוונטיים לפעילות הקרן: עבודה סוציאלית, גרונטולוגיה, פסיכולוגיה, בריאות הנפש ורפואה.
בראש הוועדה עומדת פרופ' אריאלה לבנשטיין ומרכזת הוועדה היא בתיה רפפורט.
שאר חברי הוועדה: פרופ' אברהם דורון, פרופ' יעקב מנצ'ל, ד"ר שי בריל, פרופ' חוה גולנדר, פרופ' משה זוננבליק, פרופ' שרה כרמל ופרופ' אילנה קרמר.
סיעוד ארוך טווח - הקרן מפעילה במימון הרשות לזכויות ניצולי השואה – המשרד לשוויון חברתי וועידת התביעות את הסיעוד ארוך הטווח לכ-46,000 ניצולים, תוספת 9 שעות סיעוד בשבוע לניצולי השואה הזכאים לגמלת סיעוד מרמה 3 ו-6 נק' תלות על פי קריטריונים של המוסד לביטוח לאומי.
סיעוד קצר מועד לאחר אשפוז - אפיק סיוע זה נועד לניצולי השואה המתגוררים בקהילה אך אושפזו בבית חולים בעקבות מצבם הבריאותי.
הקרן מספקת עד 50 שעות סיעוד לפרק זמן של עד חודשיים.
במימון מדינת ישראל באמצעות הרשות לזכויות ניצולי השואה.
טיפול סוציאלי פרטני - (במימון מדינת ישראל באמצעות הרשות לזכויות ניצולי השואה – המשרד לשוויון חברתי) ניצולי שואה ערירים או חסרי עורף משפחתי תומך מלווים באופן קבוע ורציף על ידי עובדים סוציאליים המהווים מקור לתמיכה רגשית וטיפולית לצרכים הייחודיים של כל ניצול וניצול.
הרציונל להקמת המחלקה לטיפול סוציאלי פרטני, הוא יישום הגישה האינטגרטיבית בטיפול (Case Manager), בה ניצול השואה מקבל מאדם אחד מענה הוליסטי.
שיטת הטיפול מאפשרת התמקדות בצרכים אישיים ייחודיים של ניצול השואה וכן במקרים מורכבים, הדורשים השקעת אנרגיה נרחבת בפונה בודד.
מיצוי זכויות בבריאות הנפש - שיתוף פעולה עם משרד הבריאות וועידת התביעות במטרה למצות זכויות של ניצולי השואה פגועי נפש באמצעות עובדים סוציאליים המגיעים לביתם ומלווים אותם.
אפיק לחצני מצוקה - לחצני חירום מצילי חיים המסייעים לכ-10,500 ניצולי שואה מנויים לשירות לחצני מצוקה.
השירות מוענק לניצולים ללא תשלום, במימון הרשות לזכויות ניצולי השואה, הקרן לידידות ותורמים נוספים.
חיים בכבוד - הנגשה סיעודית לבתי ניצולים - התוכנית פועלת החל ממרץ 2011. הקרן מנגישה ומתאימה דירות לניצולי השואה נזקקים שמצבם הרפואי מתדרדר וביתם לא מותאם למגבלותיהם הפיזיות החדשות.
הקרן מתמקדת בהחלפת אמבטיה למקלחון, שירותים נגישים, הרחבת פתחים ועוד.
במטרה לאפשר לניצולי השואה לחיות בכבוד בביתם ולהישאר בקהילה.
אפיק 'כל טוב' - חלוקה של אלפי סלי מזון וכרטיסי קנייה במהלך כל השנה ובמיוחד בחגי ישראל, להבטחת תזונה מגוונת ומאוזנת לניצולי שואה מיעוטי יכולת כלכלית.
אפיק 'כאן ועכשיו' - קרן סיוע חירום למענה מידי ומהיר לצרכים שונים של ניצולי שואה מעוטי יכולת כלכלית, כדוגמת: תרופות וטיפולים רפואיים מחוץ לסל הבריאות, תשלום חשבונות חשמל ו/או מים, מוצרי חשמל, ציוד ביתי בסיסי ועוד.
אפיק 'רואים טוב' - הקרן מאפשרת לניצולי שואה מעוטי יכולת כלכלית, לבצע בדיקת ראיה אצל אופטומטריסט מוסמך והתאמת משקפיים ללא עלות, אשר מאפשרים להיטיב עם איכות חייהם.
אפיק 'חיוך לטובה' - הקרן משתתפת במימון טיפולי שיניים לניצולי שואה מעוטי יכולת כלכלית.
תוכנית ההתנדבות 'גשר לקשר' בתוכנית כ-2,200 המתנדבים מקיימים קשר שבועי קבוע עם כ-1,900 ניצולים ברחבי הארץ, להפגת בדידותם ומייצרים חיבור אישי שלעיתים קרובות חוצה את גבולות ההתנדבות.
הרכזים והמתנדבים עוברים הכשרות ייעודיות.
המתנדבים המבקרים בבתיהם של ניצולי השואה נחשפים לצרכים נוספים ויודעים להפנות להמשך טיפול בקרן או בקהילה.
תוכנית 'מחוברים' - שיתוף פעולה עם ורשת אורט ישראל ומשרד הרווחה והשירותים החברתיים, ובמימון תורמים נוספים מוענקים לניצולי שואה מחשב כולל חיבור לאינטרנט למשך שנתיים ללא עלות.
כ-1,000 מתנדבים, תלמידים ובוגרים, מלמדים כ-500 ניצולים יישומי מחשב וחושפים אותם לעולם הטכנולוגיה והאינטרנט, המאפשר למלא את זמנם הפנוי וליצור קשר עם משפחה וחברים.
במקביל, נחשפים התלמידים לסיפור חייהם של ניצולי השואה ונוצר ביניהם קשר בין-דורי הדוק אשר מגשר על פער גילים.
סיירת ההתנדבות - כ-1,000 מתנדבי הסיירת פועלים בכל רחבי הארץ על מנת לתת מענה לצרכים נקודתיים של ניצולים, כגון: הסעה לטיפולים רפואיים, ליווי לרכישת תרופות, סידורים, קניות ועוד.
תוכנית 'חברים בקליק' - במסגרת התכנית מוענק לניצולי שואה טאבלט על חשבון הקרן, מותאם ומונגש לצרכים בזקנה, ומלמדים אותם שימושים דיגיטליים בסיסיים באמצעות מתנדבים שהוכשרו לכך ומגיעים אליהם למפגשים אישיים.
המתנדבים מסייעים לניצולים להכיר את אופן הפעלת הטאבלט, מתקינים בעבורם אפליקציות שימושיות ומסייעים להם לרכוש מיומנויות בתפעולם השוטף.
פרח לניצול : פרויקט משותף עם צה"ל.
חלוקת תעודות הוקרה על ידי חיילי צה"ל לאלפי ניצולי השואה מדי שנה לקראת יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
רוב תקציב הקרן מגיע לאפיקי הסיעוד, ממימון של הרשות לזכויות ניצולי השואה וממימון של ועידת התביעות.
הקרן פועלת כל השנה על מנת להגדיל את שאר אפיקי הסיוע ממימון תורמים פרטיים ומוסדיים בארץ וברחבי העולם.
בשנת 2006, דו"ח מיוחד על טיפול המדינה בניצולי השואה, שהגיש מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, קבע כי אגף התקציבים באוצר איחר להעביר לקרן את התקציב המיועד לסיוע רפואי דחוף ומענקים לניצולים לצרכים קיומיים.
וכי עניינם של אלפי ניצולי שואה התעכב במשך שנים בגלל חסמים בירוקרטיים ומחסור בכוח אדם.
דו"ח מבקר המדינה מ-2020: דיווח על עלייה בשיעור ניצולי השואה שזקוקים להשלמת הכנסה 51,175 ניצולי שואה שמקבלים גמלה שנתית זקוקים להשלמת הכנסה כדי להתקיים בכבוד.
מבקר המדינה הציג התדרדרות במצבם של ניצולי השואה.
הליקויים שהתגלו לא תוקנו ותוכניות סיוע לניצולים עומדות בפני סכנת סגירה.
עיטור האור הוא אות המוענק מטעמה של הקרן מאז 2011 כהבעת הוקרה למצטיינים בעשייה לרווחת ניצולי השואה בישראל.
מטרת האות – הבעת הוקרה לפעילים ומתנדבים מצטיינים על תרומתם לשיפור איכות חייהם של ניצולי השואה בישראל, עידוד מתנדבים ופעילים נוספים לקידום העשייה בתחום והגברת המודעות הציבורית למצב הניצולים בישראל ולצרכיהם.
ככלל, מוענק האות על ידי הקרן אחת לשנה בטקס רשמי שנערך על ידה.
עד 3 אותות יוענקו לפעילים בכל אחת מהקטגוריות הבאות:
ניצולים התורמים ומצטיינים בעשייתם למען המדינה - השתלבות בארץ והצלחה אישית בולטת בישראל.
בעלי תפקידים במגזר הציבורי/הפרטי/השלישי אשר יזמו ו/או קידמו עשייה עבור ניצולי השואה באופן ייחודי.
מתנדבים התורמים באופן בולט לשיפור איכות חיי הניצולים בישראל.
הקרפטים המערביים הרומנים (ברומנית: Carpaţii Occidentali româneşti או Carpaţii Occidentali) הוא מושג גאומורופולוגי המציין חלק מהרי הקרפטים המשתרעים מחלקה המערבי של טרנסילבניה עד לחלק המזרחי והדרומי של חבל באנאט, בין הנהרות סומש וברקאו בצפון ובין הדנובה בדרום.
יש להבחין ביניהם ובין "הקרפטים המערביים" (ברומנית: Carpaţii de vest), שם הנהוג במדינות קרפטיות אחרות לציין את החלק הצפון-מערבי של קשת הקרפטים בסלובקיה, הונגריה ופולין (למשל, בהונגרית -"הקרפטים הצפון-מערביים").
לצד הקרפטים המזרחיים (Carpaţii Orientali) והקרפטים הדרומיים (Carpaţii Meridionali), הקרפטים המערביים הרומנים מהווים אחת משלוש קבוצות ההרים הגדולות של רומניה.
בצפון מזרח הם גובלים ברמה הטרנסילבנית ובדרום בבקעת טימיש-צ'רנה.
גובהם המרבים של הקרפטים המערביים הרומנים מגיע ל 1849 מ' בהרי ביהור (Munţii Bihor), בפסגה קוקרבטה מארה (Curcubăta Mare).
הרכבם הגאולוגי הוא מגוון מאוד, כמעין "פסיפס פטרוגרפי": פליש, צפחה, אבן גיר ,סלעי יסוד, סלעים מותמרים.
הקרפטים המערביים הרומנים מפוצלים לשלוש קבוצות הרים:
הרי אפוסן (Munţii Apuseni) - או הקרפטים המערביים של טרנסילבניה - קבוצה צפונית, מצפון לנהר מורש
הרי פויאנה רוסקה (Munţii Poiana Ruscă) - קבוצה אמצעית מדרום למורש, בין המישור של לוגוז', בקעת הביסטרה ובין עמק המורש
הרי באנאט (Munţii Banatului) - בדרום-מערב רומניה, מדרום לנהר טימיש, בין המישור של לוגוז' בצפון ובין הדנובה בדרום
הפיצול לשלוש קבוצות הרים נגרם על ידי המישור של לוגוז' (Câmpia Lugojului) ועל ידי עמק המורש.
קבוצות הרים אלה כוללות בסך הכל 18 תת-קבוצות הרים.
הקרפטים המערביים של רומניה נקראים כך מפני שהם נמצאים רובם ככולם בשטח רומניה של ימינו.
יוצאים מן הכלל הרי ורשץ, המשתייכים להרי באנאט והנמצאים בשטח סרביה.
הקרפטים המערביים נוצרו על ידי קימוטה והגבהתה של קליפת הארץ בזמן האורוגנזה של הרי האלפים ועל ידי תופעות הגעש (ההרים המטליפרים).
הקרפטים המערביים הרומנים הם הענף הקרפט עם הגבהים הקטנים ביותר, כשהפסגות בעלות גובה מרבי עולות על 1800 מ' בהרי ביהור - עם פסגת קוקרבטה מארה שמגיעה לגובה 1849 מ'.
מבחינה פטרוגרפית הרכבם מאוד מגוון: סלעים מותמרים, סלעים געשיים, סלעי מקע, מקומטים (אבן גיר, אבן חיטה, קונגלומרטים חרס) מסודרים באופן בלתי אחיד ("מוזאיקה פטרוגרפית" - בהרי אפוסן)
ההרים מאוד מקוטעים, עם עמקים רחבים או בקעות החודרות בתוך ההרים ו"בקעות-מפרצים" בצד המערבי, עם חדירת המישורים והגבעות לתוך האזור ההררי.
יש בהם משאבים שונים: משאבי ברזל, זהב וכסף, אלומיניום, נחושת ורב-מתכתיים, פים, סלעי בניין, כרי מרעה, יערות, מים מינרליים, אנרגיה הידרו-חשמלית, מינגרלים נדירים - כספית, מוליבדן, כרום, ניקל,מגנזיום.
התקיים שימוש מוקדם מאוד של חלק מהמחצבים - בתקופת הברונזה, תקופת הברזל, התקופה הדקוית-רומית, ימי הביניים.
גם משאבים תעשייתיים מוקדמים - תעשיית הפלדה ברשיצה, הונדוארה.
ההרים מיושבים במידה רבה, קיים פוטנציאל תיירותי
בקרפטים המערבים של טרנסילבניה או הרי אפוסן ניתן להבחין בין הרי ביהור, המורכבים מצפחה ואבן גיר, ובין ההרים המטליפרים (עתירי המתכות Munții Metaliferi) והרי לדיאסה (Munții Vlădeasa) המורכבים מסלעי יסוד.
הנוף הקרסטי מיוצג היטב בהרי אפוסן ,הידוע במערותיו כדוגמת "פשטרה אורשילור" (Peștera Urșilor - "מערת הדובים") ו"פשטרה ונטולוי") (Peștera Vântului - "מערת הרוח"), המוכרות כשמורות טבע.
בנוסף, הקבוצה האמצעית של הקרפטים המערביים הרומנים, הרי פויאנה רוסקה, שגובהם המרבי הוא בפסגת פאדש (Vârful Padeș) 1,374 מ', מורכבת מצפחה גבישית.
באשר לקבוצה הדרומית הקרויה הרי באנאט ניתן להבחין בהרי סמניק (Munții Semenic), הרי לוקווה (Munții Locvei), הרי אלמז' או אלמז'ולוי (Munții Almăjului), הרי דוגנצ'ה (Munții Dognecei) המורכבים מצפחה, והרי אנינה (Munții Aninei) המורכבים מאבן גיר.
קבוצות ההרים של הקרפטים המערביים
הקרפטים המערביים של טרנסילבניה או הרי אפוסן (Munţii Apuseni)
(בהונגרית: Erdélyi-középhegység או Erdélyi-szigethegység "ההרים המרכזיים של טרנסילבניה", או "האי ההררי של טרנסילבניה")
מונטלה מארה ("ההר הגדול", Muntele Mare) (בהונגרית: Öreghavas - "ההר הזקן")
מצפון לעמק של קרישול רפדה
הרי פלופיש (Munţii Plopişului) או ההר שֶס (Muntele Şes "ההר מישור") (בהונגרית: Réz-hegység - "הר הנחושת")
הרי פדוריה קראיולוי (Munţii Pădurea Craiului - הרי "יער המלך") (בהונגרית Király-erdő "יער המלך")
הרי מטליפר (Munţii Metaliferi הרי המתכות או הבצר) (בהונגרית - Erdélyi érchegység "הרי הבצר" או "העפרה" של טרנסילבניה)
(הרי קרחת היער של רוסקה) (בהונגרית: Ruszka-havas)
הרי צ'רנה (Munţii Cernei) או הרי אורשובה
הקרפטים הסרבים או סרביה הקרפטית
עמקים בתוך ההרים (מצפון אל דרום)
בקעת ביוש (Depresiunea Beiuș) בעמק הנהר קרישול נגרו ("הקריש השחור")
בקעת זאראנד (Depresiunea Zarandului) בעמק הנהר קרישול אלב ("הקריש הלבן")
בקעת קאראש-ייזריש (Depresiunea Caraș-Ezeriș) בעמק הנחל קאראש
מעבר צ'וצ'ה (Pasul Ciucea) בין הרי לדיאסה (Munții Vlădeasa) ובין הרי פלופיש (Munții Plopiș), על הנהר קרישול רפדה (Crișul Repede - "הקריש המהיר")
מעבר פוארטה דה פייר א טרנסילבאניי (שער הברזל של טרנסילבניה - Pasul Poarta de Fier a Transilvaniei) - בבקעת ביסטריצה (Culoarul Bistriței)
קאילה טורזי (Cheile Turzii -קניון של טורדה)
קאילה נריי (Cheile Nerei - הקניון של נרה)
קאילה קאראשולוי (Cheile Carașului הקניון של הקאראש)
מכיוון שהקרפטים המערביים נמוכים יחסית וממוקמים במערב המדינה, האקלים בהם יותר מתון מאשר בקרפטים הדרומיים או המזרחיים.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא בין 9-8 מעלות צלזיוס בפסגות הנמוכות במערב, 4 מעלות בהרי סמניק, ו-2 מעלות בהרי היהור.
האזור עתיר משקעים בגלל רוחות עזות ולחות ממערב ומדרום-מערב.
הכמות השנתית של משקעים היא 1200 מ"מ בהרי סמניק ו-1400 מ"מ בהרי ביהור.
במדרונות המזרחיים של הרי אפוסן גורמות רוחות מסוג פן לפחות לחות ויותר חמימות.
בדרום-מערב הרי באנאט נושבת רוח האוסטר, הדרומית, ובגיאות הדנובה נושבת לעיתים רחוקות רוח חזקה הנקראת קושאבה.
הקרנות המבניות הן חלק מהכלים הפיננסיים של האיחוד האירופי.
קיימות חמש קרנות ולכל קרן מאפיינים משלה.
המשותף לקרנות הוא תפקידן כנותנות סיוע כלכלי לשם השגת המטרות שנקבעו על ידי האיחוד האירופי במדיניות הלכידות.
מטרת מדיניות הלכידות של האיחוד האירופי היא לקדם לכידות כלכלית וחברתית ברחבי אירופה על ידי הפחתת הבדלים בין אזורים ומדינות.
כדי להוציא לפועל את שאיפות הלכידות החברתית והכלכלית, הנציבות האירופית יצרה את הקרנות שעוזרות במימון פעולות אזוריות ואופקיות במדינות החברות.
הצורך בסיוע מסוג זה נוצר בשל שונות ברמת הפיתוח הכלכלי בין המדינות החברות, לדוגמה - התמ"ג לנפש של פורטוגל הוא פי שניים מזה של יוון.
הבדלים ברמות הפיתוח מהווים מכשול בפני קידום פעולות כלכליות של האיחוד האירופי כמו המעבר לשוק האירופי האחיד.
הדאגה המרכזית שנוצרה בקידום התוכניות הכלכליות של השוק החופשי היא שפוטנציאל הרווח בשוק החופשי יהיה נמוך יותר למדינות העניות יותר.
על ידי קידום הלכידות, האיחוד מקדם התפתחות הרמונית, מאוזנת וברת קיום, יצירת תעסוקה, תרומה לשמירת הסביבה כמו גם קידום השוויון בין גברים לנשים.
קיימות חמש קרנות מבניות באיחוד האירופי באמצעותן מוענק סיוע כלכלי.
הקרנות נקראות מבניות בשל מטרתן לפתרון בעיות כלכליות וחברתיות מבניות.
(ERDF-European Regional Development Fund) - מטרה העיקרית היא לקדם לכידות חברתית וכלכלית בתוך האיחוד האירופי, באמצעות הפחתת חוסר האיזון בין אזורים או קבוצות חברתיות.
(CF-Cohesion Fund) - מספקת תמיכה למדינות חברות עם הכנסה לאומית גולמית (BNI) לנפש מתחת ל-90% הממוצע, כדי לחזק את הלכידות הכלכלית, החברתית והטריטוריאלית של האיחוד האירופי.
(ESF+-European Social Fund Plus) - הכלי הפיננסי העיקרי המאפשר לאיחוד לשפר את הלכידות החברתית והרווחה הכלכלית בכל אזורי האיחוד.
(EAFRD-European Agricultural Fund for Rural Development) - אשר תורמת לרפורמה המבנית של מגזר החקלאות ולפיתוח האזורים הכפריים.
היסטוריה - אירועים מכוננים לייסוד והתפתחות הקרנות המבניות
ניתן למצוא את שורשי מדיניות הלכידות כבר באמנת רומא מ-1957, שהביאה למיסוד שתי קרנות מבניות מתוך החמש, ה-EAGGF וה-ESF.
ההרחבה ב-1973 תרמה לחיזוק המדיניות האזורית והביאה להכרה שמדיניות אזורית יכולה לעזור לאזן את חוסר האיזון התקציבי.
למרות זאת רק ב-1975 הוקמה הקרן האירופית לפיתוח אזורי ה-ERDF לאחר שנתיים של דיונים, קרן זו היא הקרן המרכזית עד היום.
עם הקמת ה-ERDF גם המדינות העשירות קיבלו מימון מהקרן לצורך התמודדות עם בעיות אזוריות שלהן.
בנוסף לכך, המכניזם הפיננסי של הקרן היה בידי המדינות החברות, כלומר מימון ה-ERDF היה למען פרויקטים שהוגשו על ידי המדינות החברות.
מיסוד מדיניות הלכידות האירופית קיבל דחיפה בשנות ה-80 עם הרחבות שצירפו מדינות עניות יותר לאיחוד האירופי: יוון ב-1981, ספרד ופורטוגל ב-1986. זאת יחד עם הדחף השאפתני לאמץ את השוק האחיד.
חוק אירופה אחת, גם הוא הכיר בחשיבות הלכידות החברתית כלכלית להשלמת השוק האחיד והרפורמה שהתרחשה כתוצאה ממנה הביאה לייסוד הקרן הרביעית FIFG ב-1993. כדי לייצר קונצנזוס סביב יצירת השוק האחיד העלו את המדיניות המבנית במונחי סולידריות, שוויון ולכידות, בעיקר בקרב המדינות החלשות יותר באיחוד שיצאו נפסדות בשוק תחרותי.
הקרנות המבניות עברו מספר רפורמות במהלך השנים כאשר המרכזית היא הרפורמה ב-1988. עד 1988 הקרן המרכזית ה-ERDF סיפקה מימון למדינות החברות על בסיס לאומי ולנציבות האירופית לא הייתה הרבה השפעה על שימוש הכספים, כלומר הקרן נשלטה על ידי המדינות החברות.
רפורמות 1979 ו-1984 הביאו לשינויים מינוריים והגדילו את התקציב אך רפורמת 1988 עיצבה מחדש את מסגרת הסיוע האזורי.
חתימת הסכם אירופה אחת ב-1987 השפיע על רפורמות בקרנות המבניות ב-1988. ההסכם הביא להכרה כי רעיון השוק האחיד מרחיב את הפער בין המדינות העניות לאלו העשירות יותר באירופה.
עקב כך נוצר הצורך לאזן פער זה על ידי מדיניויות המכוונות למטרות הפוליטיות של לכידות חברתית וכלכלית.
זאת על ידי רפורמות בכלים המרכזיים של הקהילה האירופית למדיניות אזורית תוך התמקדות באזורים בעלי צרכים גדולים יותר.
ברפורמה זו נקבעו ארבעה עקרונות מרכזיים: תכנות (Programming), ריכוזיות (Concentration), תוספתיות (Additionality) ושותפות (Partnership).
עקרונות אלו לא השתנו רבות עם הרפורמות הנוספות, אך נוסף עקרון היעילות (efficiency) לאחר הרפורמה של 1999. רפורמה זו היא המשמעותית ביותר שהביא לעיצוב קווים מרכזיים לפרוצדורות ויישום הקרנות המבניות הרלוונטיים עד היום.
הרפורמה כיוונה להפוך את המדיניות המבנית לכלי בעל משמעות כלכלית אמיתית תוך אימוץ גישה רב שנתית לתכנון מהלכים ויישום שותפות בין החברות.
אחד האלמנטים המרכזיים של הרפורמה הייתה עיקרון השותפות.
עיקרון זה אפשר צמיחה של מדיניות מלמטה כצעד לעבר שיתוף של שחקנים שונים מהמישור הציבורי והמישור הפרטי.
שינוי מהותי נוסף היה העברת המיקוד שהיה קודם בפרויקטים אינדיבידואליים למימון תוכניות.
כמו כן, הרפורמה הכפילה את תקציב הקרנות ופעולות הקרנות המבניות גדלו בהיקף, מידה ועוצמה.רפורמה זו גם הציגה אמצעי פיקוח ובקרה.
כנגד כל מסגרת תמיכה קהילתית (CSF-Community Support Framework) ותוכנית פעולה נדרשה הקמת ועידת ניטור המורכבת מנציגים של מסגרת לאומיות, אזוריות והנציבות האירופית.
הרפורמה הציגה חמש מטרות לקרנות המבניות.
מטרות 1, 2 ו-b5 מטרות אזוריות ומטרות 3, 4 ו-a5 הן מטרות אופקיות יותר:
מטרה 1 - פיתוח והתאמה מבנית של אזורים שהפיתוח בהם מפגר מאחור.
מטרה 2 - לשנות אזורים או חלקי אזורים שנפגעו מהצטמצמות התעשייה.
מטרה 3 - להילחם באבטלה לטווח ארוך בקרב בני 25 ומעלה שמובטלים מעל ל-12 חודשים.
מטרה 4 - למצוא דרכים לעזור לשילוב צעירים בשוק העבודה, אנשים מתחת לגיל 25.
מטרה a5 - לזרז את ההתאקלמות המבנית החקלאית.
מטרה b5 - לפתח אזורים כפריים.
ברפורמת 1993 הודגשה אחריות הנציבות האירופית והמדינות החברות להערכה ואומדן בדרך האפקטיבית ביותר.
הרגולציות החדשות מחזקות את פרוצדורות הפיקוח והערכה ואת מעורבות הפרלמנט האירופי.
הפרלמנט האירופי נדרש לקבל הודעה על יוזמות חדשות לפני שהן מאומצות ולקבל עדכונים רציפים על יישום הקרנות.
יישומי התוכניות נהיו מהירים, גמישים ושקופים יותר בהעברת הכספים ונוצרה אחריות גדולה יותר על ידי שיפור מערכות הבקרה והערכה.
כתוצאה מכל זאת התוכניות יעילות יותר ומתוחכמות יותר.
למרות זאת, הגבלת טווח הפעולה של הקרנות העלה את מורכבות פעולתן בעוד שהכיסוי המרחבי של הקרנות גדל מ-43% ל-51% מאוכלוסיית האיחוד.
ברפורמה זו גם נוסדה הקרן הרביעית, ה-FIFG, ואזורים נוספים נהיו זכאים לסיוע.
בנוסף לכך, הוקמה קרן הלכידות שהיא משלימה לקרנות המבניות ומכוונת לסיוע למדינות החברות בעלות התל"ג לנפש הנמוך ב-90% מהממוצע של האיחוד.
ברפורמת 1993 מטרות הקרנות המבניות עברו מספר שינויים קלים.
מטרה 1 ו-2 נשארו כפי שהיו נוספה מטרה 6. המטרת החדשות:
מטרה 3 - להיאבק באבטלה ארוכת טווח וסיוע באינטגרציה בחיי העבודה לצעירים ולמודרים משוק העבודה כמו נכים ומיעוטים.
מטרה 4 - לסייע בהתאמה של עובדים, ללא קשר למגדר, לשינויים בתעשייה ובמערכת הייצור.
מטרה 5a - פיתוח אזורים כפריים על ידי קידום מהיר של ההתאמה המבנית של חקלאות במסגרת הרפורמה של מדיניות חקלאית.
מטרה 5b - קידום פיתוח האזורים הכפריים על ידי פיתוח והתאמה מבנית של אזורים אלו.
מטרה 6 - קידום פיתוח והתאמה מבנית של אזורים עם אוכלוסייה קטנה במיוחד.
ב-1999 מדיניות הלכידות של האיחוד האירופי עברה רפורמה נוספת כחלק מדיוני אג'נדה 2000 על תקציב ועדיפויות מדיניות.
אג'נדה 2000 היא תוכנית פעולה שמטרתה המרכזית היא חיזוק מדיניות הקהילה ולתת לאיחוד האירופי מסגרת פיננסית חדשה במהלך 2000–2006. אחת ממטרות האג'נדה היא העלאת יעילות הקרנות המבניות וקרן הלכידות על ידי התמקדות תמטית וגאוגרפית של פרויקטים במטרות ספציפיות ואזורים גאוגרפיים וכך לשפר את הניהול.
כדי לשפר את אפקטיביות הצעדים המבניים רגולציה מספר 1260/1999 מפחיתה את מספר היעדים משבעה בתקופת 1994–1999 לשלושה בתקופת 2000–2006:
מטרה 1: לקדם את הפיתוח וההתאמה המבנית של אזורים שפיתוחם מפגר מאחור.
לקטגוריה זו נכנסים האזורים בהם התמ"ג לנפש פחות ב-75% מהממוצע באיחוד האירופי.
שני שלישים מפעולת הקרנות המבניות מתמקדות במטרה 1.
מטרה 2: לקדם התאמה כלכלית וחברתית של אזורים בקשיים מבניים.
מטרה זו מאחדת את המטרות 2 ו (b)5 ומכסה אזורים שעוברים שינוי כלכלי, אזורים כפריים מצטמצמים, אזורים מדוכאים הנסמכים על דיג ואזורים עירוניים בקשיים.
מטרה 3: מאגדת את הצעדים לפיתוח משאבים אנושיים מחוץ לאזורים המתאימים למטרה 1. מטרה זו מחליף את המטרות 3 ו-4 הקודמות.
ב-2004–2006 מערכת ההקצאה עברה רפורמה פעם נוספת לתקופת 2007–2013. רפורמה זו כוונה להמשיך את תהליך ליסבון שקבע במרץ 2000 מטרה לאיחוד האירופי להפוך לשוק התחרותי ביותר ולכלכלה מבוססת הידע הדינמית ביותר בעולם.
אסטרטגיה זו נועדה להתמודד עם הקיפאון בצמיחה הכלכלית של אירופה.
באסטרטגיה חוזקה האמונה כי רפורמה במדיניות הלכידות תתרום להמשך תהליך ליסבון ותעזור להשגת מטרותיו, תייצר צמיחה כלכלית באירופה ותגדיל את מספר המשרות והלכידות החברתית באירופה.
בעקבות ההרחבה ב-2004 אוכלוסיית האיחוד האירופי גדלה ב-20% ושטחה ברבע, אך התמ"ג גדל רק ב-5%.
מכך כי הבדלים בין אזורים באיחוד הוכפלו.
היחס בין האוכלוסייה באזורים המפגרים בהתפתחותם גדל מ-20% ל-25%.
בנוסף לכך האזורים הנזקקים לסיוע לפני ההרחבה נותרו בעינם.
רפורמה זו שינתה את המטרות לשלוש מטרות חדשות: התכנסות כלכלית, תחרות אזורית ותעסוקה (regional competitiveness and Employment) ושיתוף פעולה טריטוריאלי (territorial co-operation).
האזורים המתאימים לקרנות המבניות תחת ההתכנסות (לשעבר מטרה 1) אותרו על בסיס התמ"ג לנפש שנמוך ב-75% מהממוצע של האיחוד (25 מדינות).
לגבי תחרות אזורית ותעסוקה (לשעבר מטרה 2 ו 3) לא נקבע אזור יעד ברמת האיחוד, זיהוי האזורים המתאימים לקרנות המבניות למטרה זו הועבר לידי המדינות.
מטרת ההתכנסות תתמוך בצמיחה ויצירת תעסוקה באזורים בהם הפיתוח מפגר יחסית לאזורי האיחוד האירופי.
מתייחס למדינות NUTS II בהן ממוצע התמ"ג לנפש נמוך ב-75% ממוצע האיחוד האירופי (25).
מטרה זו תקבל 78% מהתקציב של המדיניות האזורית עד 2013. מאחר שממוצע התמ"ג של 25 מדינות האיחוד ירד מממוצע 15 מדינות האיחוד לפני ההרחבה אזורים שקיבלו בעבר את הסיוע כבר לא יהיו זכאים לו.
ה-ERDF יממן בחלקו את המודרניזציה של התשתיות הבסיסיים כמו תחבורה ואנרגיה.
ה-ESF ירחיב את תפקידו לכלי הפיננסי המרכזי של (EES-European Employment Strategy) שעוזרת למדינות החברות לעשות רפורמה בשוק העבודה.
תחרותיות אזורית ותעסוקה - מטרה זו תעזור להפוך את מבנה הכלכלה לדינמית יותר בהתאם לאסטרטגיית ליסבון ומטרות ניס.
על יד תמיכת ה-ERDF יתמקדו באזורים שנכנסו בעבר תחת מטרה 1 ויפסיקו להיות כאלו והאזורים שלא נכנסים תחת מטרת ההתכנסות.
תוכניות לאומיות ישפרו את יישומי ה-EES.
על ידי סיוע מה-ESF יתמקדו בשלוש מטרות: התאמת האוכלוסייה העובדת לשינוי העבודה, לקדם תעסוקה ולהיאבק ביציאה מוקדמת משוק העבודה.
המטרה האחרונה היא אימוץ מגזרים בקושי כמו נכים ומיעוטים.
מטרה זו מקבלת 18% מהתקציב הכול שמחולק שווה בשווה בין שתי הקרנות שנידונו.
שיתוף פעולה טריטוריאלי - מקדם את הפיתוח המאוזן של הטריטוריה.
על סמך הניסיון של יוזמה INTERRG III הנציבות הציעה מטרה חוצת גבולות.
למטרה זו מועבר 4% מתקציב המדיניות האזורית.
כל אזורי NUTS III יהיו מסוגלים לשתף פעולה עם שכנותיהם בעיקר בנושאי הליבה שהועלו באסטרטגיית ליסבון ואמנת גוטנבורג.
הנציבות האירופית אימצה טיוטת חבילת חקיקה שקבעה את מדיניות הלכידות לשנים 2014–2020. ההצעות החדשות נועדו לחזק את המימד האסטרטגי של המדיניות ולהבטיח שההשקעה באיחוד האירופי ממוקדת ליעדים ארוכי הטווח של אירופה לצמיחה ולתעסוקה ("").
באמצעות חוזי שותפות שסוכמו עם הנציבות, המדינות החברות התחייבו להתמקד בפחות סדרי עדיפויות השקעה בהתאם ליעדים אלה.
החבילה גם מייצרת הרמוניה בין הכללים הקשורים לקרנות שונות, כולל פיתוח כפרי, ימי ודיג, כדי להגביר את קוהרנטיות הפעולה של האיחוד האירופי.
במסגרת החקיקה של מדיניות הלכידות באיחוד האירופי, מערכת ההקצאה עברה רפורמה פעם נוספת לתקופת 2021–2027 והיא נכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2021. ההקצאות הלאומיות הראשוניות יתורגמו לתוכניות השקעה מפורטות באמצעות פורמליזציה של הסכמי שותפות לאומיים ותוכניות לאומיות ואזוריות מפורטות.
עקרונות הבסיס של הקרנות המבניות:
תוכניות (Programming): סיוע יינתן לפי תוכנית.
אחד העקרונות המרכזיים מרפורמת 1988 ו-1993 ועד היום של הקרנות המבניות הוא ההתמקדות בתוכניות.
עיקרון זה כולל הכנה של תוכניות פיתוח רב שנתיות שמיושמת על ידי קבלת החלטות ומבוססות שותפות במספר שלבים עד שנלקחים הצעדים על ידי גופים ציבוריים או פרטיים להם ניתנה האחריות להוציא אותם לפועל.
שותפות: כמה שיותר צדדים צריכים להיות מעורבים.
מרחיבים את השותפות כדי לכלול את הרשויות האזוריות ומקומיות, שותפים כלכליים וחברתיים וגופים רלוונטיים אחרים ועל ידי עירובם בכל השלבים כבר עם אישור תוכנית הפיתוח.
תוספתיות (Additionality): סיוע מהקהילה לא יחליף קרנות לאומיות.
עיקרון זה דורש שסיוע מהאיחוד יהיה בנוסף לסיוע לאומי ולא במקומו.
על כל מדינה לשמר לפחות את כמות הסיוע הלאומי שלה בתקופה שקדמה לסיוע הקרנות המבניות.
יעילות - ניהול, ניטור והערכה: הוצאות הקרנות צריכות להיות מנוהלות כראוי, לפקח ולהעריך את הוצאותיהן.
יש צורך בפיקוח על התשלומים.
על המדינות החברות למנות רשות מנהלת לכל תוכנית.
מטרת הרשות לכסות את יישומי התוכנית, ניהול נכון ויעילות התוכנית.
ועידות ניטור מוקמות באחריות המדינות החברות.
הוועדות מפקחות על יעילות ואיכות יישום הצעדים המבניים.
בנוסף לכך קיימות שלוש דרכי הערכה: לפני ביצוע התוכנית- ex ante, בזמן יישום התוכנית-mid term ולאחר סיום התוכנית- ex post.
תשלומים ושליטה פיננסית- המדינות החברות והנציבות עורכים חוזה פיננסי בו הנציבות מתחייבת להעביר הקצאות שנתיות על בסיס מסמכי תוכניות שאומצו.
לאחר מכן כל מדינה חברה ממנה רשות תשלומים כדי שזו תוכל לפעול כמתווך בין הנציבות למוטבים.
רשת התשלומים יחד עם הרשות המנהלת מפקחים על הוצאות המוטבים.
מעבר הכספים מהאיחוד למדינות מועבר למעשה כאשר הנציבות מפצה על ההוצאות, שאושרו על ידי רשויות התשלומים, על ידי המוטבים הסופיים.
הקרנבל של טרינידד וטובגו נערך מדי שנה בימים שני ושלישי שלפני יום רביעי של האפר (בחודש פברואר או מרץ).
זהו הקרנבל הגדול ביותר באיים הקריביים, והוא ידוע בתחפושות הססגוניות שהמשתתפים לובשים ושוקדים על הכנתן במשך חודשים.
בימים שלפני הקרנבל נערכים אירועים שונים, כגון קרנבל הילדים (Junior Carnival) ותחרויות מוזיקה.
בעבר היה מזוהה הקרנבל עם מוזיקת קליפסו, אך כיום מוזיקת הסוקה היא הדומיננטית.
ב-1783 החליטה ספרד, ששלטה אז בטרינידד, להעניק קרקעות למתיישבים קתולים.
עיקר הנענים להצעה זו היו מתיישבים צרפתים, שהביאו עמם עבדים, וכן עבדים משוחררים ומולאטים מהאיים הסמוכים, גוואדלופ, גרנדה, דומיניקה, מרטיניק וסנט וינסנט והגרנדינים.
כתוצאה מכך שינתה טרינידד את פניה ללא הכר: ממושבה זניחה בת כ-1,400 תושבים ב-1777, זינק מספר התושבים בטרינידד לכ-15 אלף ב-1789. ב-1797 הייתה טרינידד למושבת כתר בריטית, שרוב תושביה הם צרפתים ועבדיהם.
הצרפתים הביאו עמם את המנהג שרווח באותה העת לקיים קרנבל הכולל נשף מסכות לפני תחילת התענית שבין יום רביעי של האפר לבין חג הפסחא.
לעבדים לא הותר להשתתף באירועים אלה, ואולם כשב-1833 חוקקה בריטניה חוק לביטול העבדות החל מ-1840, החלו העבדים לערוך קרנבל משלהם בשם קָנְבּוּלֶה (Canboulay).
מקור השם קנבולה הוא שיבוש של "cannes brulées", שפירושו בצרפתית "קנים שרופים", על שם קני הסוכר הבוערים שנשאו עמם בתהלוכות כחלק מהקרנבל.
בתחילה התקיים הקנבולה ב-1 באוגוסט, הוא היום שבו נחקק החוק לביטול העבדות, אך מאוחר יותר השתלבו החגיגות בקרנבל הצרפתי.
חגיגות הקנבולה היו לערש לידתה של מוזיקת הקליפסו.
ב-1838 בוטלה העבדות בטרינידד וטובגו.
העבדים המשוחררים המשיכו לחגוג את הקנבולה, שאימצו גם את המנהג הצרפתי של חבישת מסכות, ופיתחו גם מנהגים נוספים, כגון הקמת אוהלים שבהם נוגנה מוזיקת קאיסו.
השלטונות הבריטים התנגדו לקיום הקרנבל, בשל האווירה הכאוטית ששררה בזמן האירועים.
לעיתים נאלצה המשטרה להתערב, כאשר חבורות שצעדו עם מקלות ולפידים התעמתו זו עם זו.
ב-1868 אף אסרו הבריטים על קיומן של תהלוכות כאלה, מחשש להתפתחות תקריות אלימות, אך האיסור בדרך כלל לא נאכף.
מהומות הקנבולה נחשבות כיום לאחת מאבני הדרך בתהליך שהביא לעצמאות טרינידד וטובגו.
רק ב-1937 בוטל האיסור על תיפוף.
תזמורות המתופפים הראשונות תופפו במחבתות, פחי אשפה וחביות, מהם התפתחו מאוחר יותר תופי הפלדה גדולי ממדים.
אף שהקרנבל כולל אירועים מאורגנים ומוסדרים, אופיו הכללי הוא עממי, וככזה הוא מתרחש באופן חופשי, ולעיתים אף כאוטי.
ימי הקרנבל נתפסים כימים שבהם אפשר להתנהג באופן משוחרר ונטול עכבות (והרום הרב שנמכר במהלכו מסייע בכך).
הקרנבל נפתח ביום שני, לפני עלות השחר, באירוע המכונה ז'ובר (J'ouvert; מצרפתית: "אני פותח").
בראשית דרכו של הקרנבל, רבים מהעבדים והעבדים המשוחררים היו עניים מכדי לרכוש מסכות, וכתחליף לכך היו מכסים את פניהם בבוץ או באפר.
עם השנים, נזנח השימוש בבוץ או באפר, ותחת זאת, החל שימוש בצבע.
במהלך הז'ובר, שמתחיל בשעות החושך ונמשך עד שעות הבוקר, צועדות ברחובות הערים להקות (Bands) המלוות במשאיות שרובן מנגנות מוזיקת סוקה ועל מקצתן להקות של תופי פלדה.
הצועדים רוקדים לצלילי המוזיקה, שרים, שותים רום ומתיזים זה על זה צבע.
בשעות הצהריים מתחילות לצעוד בעיר הלהקות המחופשות, בצעדה חופשית.
להקות אלה ישתתפו ביום שלישי במצעד הלהקות (Parade of the Bands) התחרותי, והצעדה ביום שני פחות רשמית ומסודרת.
בניגוד לקרנבל הברזילאי, שבו הצועדים הם מתחרים מבתי הספר לסמבה, הקרנבל בטרינידד פתוח לכל, וכל אחד יכול להצטרף ללהקה, לרכוש תחפושת ולצעוד עמה אף בחלק התחרותי.
מדי שנה מגיעים לטרינידד תיירים למטרה זו.
ביום שלישי נערך מצעד הלהקות.
הלהקות צועדות במסלול קבוע בפורט אוף ספיין, שלאורכו נקודות שיפוט.
נקודת השיפוט המרכזית נמצאת בקווינס פארק סוואנה, והיא גם נקודת הסיום של המצעד.
הלהקות מתחרות בקטגוריות שונות בהתאם לגודלן ולאופיין.
הלהקות המסורתיות יותר כוללות דמויות קבועות, שחלקן מבוססות על המסורת הצרפתית.
להקות נוספות כוללות תחפושות בנושא מסוים, ואחרות כוללות צועדים בלבוש מזערי המבוסס על נוצות ופאייטים.
בהגיען לנקודת השיפוט בקווינס פארק סוואנה, הלהקות רוקדות לצלילי שיר אחד, שנבחר לשם כך מראש, ומכונה "Carnival Road March".
פרט לאירועי הקרנבל עצמו, התפתחו עם השנים מסורות שונות של אירועים המתרחשים בסמוך לו, וחלקם אף מתחילים כבר לאחר חג המולד, חודש וחצי עד חודשיים וחצי לפני הקרנבל עצמו.
תהלוכת הילדים (Junior Parade); תהלוכת תחפושות במתכונת דומה למצעד הלהקות, שבו הלהקות השונות מורכבות מילדים ובני נוער.
מלך ההומור (Humor Monarch); תחרות קומיקאים.
כמו כן נערכות בשבועות שלפני הקרנבל מסיבות רבות המזוהות עמו.
תחרויות המוזיקה כוללות שלבים מוקדמים שנערכים בשבועות שלפני הקרנבל.
שלבי הגמר מתקיימים בסמוך לו.
מלבד התהילה, הפרסים לזוכים בעשור השני של המאה ה-21 נעו סביב 2 מיליון דולר טרינידדי (כ-300 אלף דולר אמריקאי).
תחרויות שירה נערכו כחלק מהקרנבל מאז 1911, ומאז 1939 נערכת תחרות מלך הקליפסו (למעט הפסקה במהלך מלחמת העולם השנייה, בין 1942 ל-1945, ובאופן רצוף מאז 1953).
מלך הקליפסו הראשון היה נוויל מרקאנו.
מלכת הקליפסו הראשונה הייתה קליפסו רוז, שזכתה בתואר ב-1978.
מאז 1963 (למעט ב-1979), נערכות גם תחרויות של תזמורת תופי פלדה .
תחרות זו נערכת מאז 1993, ובניגוד לקודמותיה פתוחה למשתתפים מחוץ לטרינידד וטובגו, אם כי נכון ל-2015, כל הזוכים עד כה היו טרינידדים.
מלך הסוקה הראשון היה סופרבלו, שזכה ב-5 מתוך 6 התחרויות הראשונות, ובסך הכל הוכתר 7 פעמים למלך הסוקה.
זוכים בולטים נוספים כוללים את באנג'י גארלין (4 זכיות בין 2002 ל-2008) ומאשל מונטנו (5 זכיות רצופות בין 2011 ל-2015).
מלכת הסוקה הראשונה, והיחידה עד כה, הייתה פיי-אן ליונס, בתו של סופרבלו, שניצחה ב-2009.
הקרסט של דרום סין (סינית: 中國南方喀斯特; פיניין: Zhōngguó Nánfāng Kāsītè, באנגלית: South China Karst) הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו המתפרש על פני שבעה מתחמים במחוזות גואנגשי, גוויג'ואו, צ'ונגצ'ינג ויונאן שבדרום סין.
ההכרזה על האתר בוצעה בשני שלבים.
בשלב הראשון, שבוצע ב-2007, הוכרזו שלושה מתחמים, ובשלב השני, שבוצע ב-2014, נוספו עוד ארבעה מתחמים.
שבעת המתחמים מצטיינים בתופעות הקרסט המרובות, בעיקר באבן גיר.
אונסק"ו מתאר מתחמים אלו כ
בתחומי סין כלול אחד מהשטחים הנרחבים ביותר בעולם של סלעים קרבונטיים (כדוגמת אבן גיר, ודולומיט).
שטח האזור שבו נחשפים הסלעים הוא 1,250,000 קילומטרים רבועים, כ-13% מכלל שטחה היבשתי של סין.
מתוך שטח זה כלולים בקרסט של דרום סין כ-550,000 קילומטרים רבועים בתוך שטח של 1,054,500 קמ"ר.
אורכו המקסימלי כ-1,380 קילומטרים ממזרח למערב, ורוחבו המקסימלי 1,010 קילומטרים מצפון לדרום.
אזור זה שוכן בעיקר בתחומי המחוזות יונאן, גוויג'ואו וגואנגשי, ומתפשט לחלקים במחוזות צ'ונגצ'ינג, סצ'ואן, חונאן, חוביי וגואנגדונג.
השטח העיקרי משתפל מגובה ממוצע של 2,100 מטרים מעל פני הים בחלקו הצפון-מערבי, במערב רמת יונאן-גוויג'ואו, ועד לגובה של 110 מטרים בחלקו הדרום-מזרחי, במזרח אגן גואנגשי.
אזורי קרסט מכסים כ-12% משטח היבשה בכדור הארץ, בעיקר באזור אגן הים התיכון, המזרח התיכון, דרום-מזרח אסיה, אמריקה הדרומית והים הקריבי.
הקרסט של דרום סין הוא שטח הקרסט הנרחב ביותר, העמוק ביותר והעשיר ביותר בצורות הנוף, ונחשב לאחד משני שטחי הקרסט הגדולים ביותר בעולם (השני הוא האזור שנתן לקרסט את שמו בסלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ומונטנגרו).
שכבת סלעי אבן הגיר בקרסט של דרום סין עבה מאוד (בדרך כלל מעל ל-1,000 מטרים), מתאפיינת במגוון סוגי פאצייס וקשה במיוחד.
היא הושקעה על פני זמן ארוך (בין הקמבריון לטריאס).
מאז הפלאוגן נוצרו באזור מגוון של צורות נוף קרסטיות שהחלו בכמה שלבים של התרוממות עקב פעילות טקטונית, בייחוד החל מהנאוגן (כולל השלב הנוכחי של האורוגנזה שייצרה את רכס הרי ההימלאיה), שגרמה לתופעות של קימוט והעתקים בסלעים.
הקרסט של דרום סין שוכן באזור סובטרופי ואקלימו הוא סובטרופי גשום.
בקיץ הוא מושפע מהמונסון הדרומי-מזרחי שמקורו באוקיינוס השקט והמונסון הדרום-מערבי שמקורו באוקיינוס ההודי.
החורפים יבשים וקרים ומושפעים מהאוויר הקר הזורם מהרמה הסיבירית.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת נעה בין 8°C ל-10°C מצפון-מערב לדרום-מזרח, וכמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 700 מילימטרים ל-1,000 מילימטרים.
כמות הגשמים מושפעת מהגובה ויכולה להגיע באזורים ההרריים לפי שניים מהממוצע השנתי.
הצירוף בין כמות המים הרבה לתהליכי הקימוט והשבירה אפשרו למים לחדור ולסחוף את אבן הגיר תוך יצירת צורות הנוף הקרסטיות.
בניגוד למקומות אחרים בעולם שבהם הרסו קרחונים את הנוף הקרסטי בתקופת הרביעון, לא נחשף אזור זה לקרחונים.
פרט לערכו המדעי יש לקרסט של דרום סין ערך תרבותי.
חלק מנופי הקרסט היפהפיים, כדוגמת המגדלים בגווילין ויער האבן של יונאן היו ידועים כפלאי טבע מתקופות קדומות, והפכו לאחד מהנופים המזוהים עם סין, ולאתרי תיירות פופולריים.
הסוגים העיקריים של צורות נוף קרסטיות הם:
חרוטי קרסט (峰丛, בפין-יין: Fēngcóng – פֶנְגְצונְג, מילולית "אוסף הפסגות") – צורת נוף המתבססת על תשתית סלע משותפת, והכוללת גבעות חרוטיות ואת השקעים, העמקים והנקיקים ביניהן, כאשר סך כל השטח שתופסות הגבעות עולה על שטח העמקים ביניהן.
גובהן של הגבעות המחוברות בבסיסן משתנה.
השקעים בפֶנְגְצונְג סגורים וצורתם מצולעת.
העמקים הם עמקים יבשים, צרים ושטוחים ונוצרו משקעים שהתחברו לאורך קו הפעילות הטקטונית.
הנקיקים נוצרו מפעולת סחיפה של מים ועומקם יכול להגיע לכמה מאות מטרים כתלות בשיפוע.
מגדלי קרסט (峰林, בפין-יין Fēnglín – פֶנְגְלִין, מילולית "יער הפסגות") – צורת נוף שבה גבעות חרוטיות מבודדות, שיכולות להיות תלולות ולכן מתייחסים אליהם לפעמים כאל מגדלים, מתרומות מעל מישור גידוע רחב ושטוח, שבו סך כל השטח שתופסות הגבעות קטן משטח העמקים ביניהן.
השקעים בין הגבעות גדולים ורדודים, תחתיתם שטוחה ורחבה.
העמקים הם עמקים שנוצרו מנהרות החוצים את המישור.
צריחי קרסט (石林, בפין-יין Shílín – שְׁלִין, מילולית "יער האבן") – צריחים ומגדלים גבוהים המסתיימים בפסגות חדות כסכין או בפסגות דמויות פטריה.
בנוסף לצורות נוף אלו יש בקרסט של דרום סין תופעות קרסטיות מרהיבות נוספות: דולינות ענקיות (天坑, בפין-יין: Tiānkēng, טְייֵנְקֶנְג, מילולית "חור השמים"), גשרים טבעיים, הרי שולחן, נקיקים ומערכות גדולות רבות של מערות עשירות במשקעי ספלאותם (דוגמת נטיפים וזקיפים) שנוצרו מתחת לקרקע.
שטחי הקרסט של דרום סין הם בתי גידול למגוון צמחים ובעלי חיים.
הצמחייה מתאפיינת במינים שהם קסרופיטים (צמח בעל כושר עמידה בתנאי יובש או בתנאי קרקע בסיסיים), ליתופיטים (צמח הגדל בסביבה סלעית) וקלציפיליים (צמחים הגדלים היטב בקרקע עשירה בסידן).
לדוגמה, הקרסט של לִיבָּוֹ המשתרע על שטח של 335 קילומטרים מרובעים מכוסה ביער קרסט של עצים ירוקי עד רחבי עלים (הסוגים Castanopsis ו-Cyclobalanopsis ממשפחת האלוניים), וביער קרסט מעורב של עצים ירוקי עד רחבי עלים ומחטניים (מין העץ Platycarya longipes ומין האורן Pinus kwangtungensis).
בסך הכל נמנו באזור 1,532 מינים של צמחים עילאיים, מתוכם 112 צמחים מוגנים.
האזור עשיר גם בבעלי חיים, כולל בעלי חיים שוכני מערות.
בין המינים בסיכון, מין הלנגור Presbytis francoisi, נמר ערפילי מצוי ואייל מושק סיני.
אתר המורשת העולמית הקרסט של דרום סין הוכרז בשני שלבים.
בשלב הראשון שהוכר ב-2007 הוכרזו שלושה מתחמים המחולקים לשבעה אזורים, כאשר בכל מתחם אזור החיץ המקיף את אתר המורשת (וחלים בו הגבלות בנייה) משותף לכל האזורים במתחם.
מספר סידורי תמונה שםשטח בקמ"ר (אזור החיץ) מיקום קואורדינטות מאפיינים1248-001 נָאיְגוּ שְׁלִין(乃古石林, Nǎigǔ shílín) 17.46 (45.86) הנפה האוטונומית שְׁלִין יִי במחוז יונאן משמעות השם "יער האבן השחור".
יער האבן שוכן כ-100 קילומטרים מזרחית לקונמינג, בירת המחוז.
מקור השם בצוקי אבן הגיר שנוצרו מהתמוססות אבן הגיר לפני כ-270 מיליון שנים.1248-002 סְווֹגֶה יִי(所各邑, Suǒgè yì) 103.2(183.4) הנפה האוטונומית שְׁלִין יִי במחוז יונאן חלק מפארק האבן.
הכפר סְווֹגֶה הוא המקום שעל פי האגדה של בני היִי נולדה נערה בשם אשימה (阿诗玛) שנחטפה ואולצה להינשא לאדם שלא אהבה.
כשנמלטה עם אהובה היא טבעה בשיטפון והפכה לסלע הנושא כיום את שמה.
סיפור זה היה הבסיס ל"פסטיבל הלפידים" (火把节, בפין-יין: Huǒbǎ jié) הנערך כל שנה והכולל מחולות עם ותחרויות בהיאבקות.1248-003 שְׂיָאוצִ'יקוֹנְג (小七孔, Xiǎoqīkǒng) 78.34(84.79)נפת לִיבָּוֹ (גוויג'ואו) שְׂיָאוצִ'יקוֹנְג מייצג את התפתחות נוף הקרסט מהפרם עד ימינו.
באתר יש צורות מוכרות כדוגמת חרוטי קרסט (פֶנְגְצונְג) ומגדלי קרסט (פֶנְגְלִין).
לדוגמה, עומקה של הדולינה בסמוך לכפר שְׂיָאוגָ'אי (בתמונה) הוא 511 מטרים, וקוטרה כ-600 מטרים בפני השטח וכ-300 מטרים בתחתית.
אזור זה חשוב להיסטוריה של אחת ממערכות הנהרות הגדולה בעולם, אגן הנהר יאנגצה.
בשל הגישה הקשה לאזור הוא ניזוק מעט מפעילות אנושית.1248-006 שלושה גשרים טבעיים(天生三橋, Tiānshēng sānqiáo) 22(40)נפת ווּלונְג (צ'ונגצ'ינג) שלושת הגשרים הטבעיים נוצרו מעל לקניונים של הנהר יָאנְגְשְׁווֵי וקרויים: "דרקון שמימי" (天龙 , Tiānlóng) בגובה של 235 מטרים, "דרקון תכול" (青龙, Qīnglóng), בגובה 281 מטרים ו"דרקון שחור" (黑龙, Hēilóng) בגובה 223 מטרים.
המרחק בין שלושת הגשרים כקילומטר וחצי בלבד.
ביניהם יש שתי דולינות גדולות: צִ'ינְגְלונְג ושֶׁן-יִינְג שקוטרן 300–455 מטרים ועומקן 276–285 מטרים.1248-007 מערת פֿוּז'ונְג (芙蓉洞, Fúróng dòng) 25(250)נפת ווּלונְג (צ'ונגצ'ינג) המערה שוכנת כ-20 קילומטרים מהעיר צ'ונגצ'ינג ונתגלתה בשנת 1993. אורכה 2,846 מטרים, ורוחבה בין 30 ל-50 מטרים ונוצרה בקמבריון לפני כ-500 מיליון שנים.
המערה מחולקת לשלושה חלקים ובה משקעי ספלאותם מרהיבים דוגמת נטיפים וזקיפים צבעוניים, מפל אבן וזקיפים דמויי אלמוגים שמגיעים לגובה של 120 סנטימטרים.
המערה משתרעת על פני שטח של 20 קמ"ר ובהן יותר מ-50 פירים אנכיים בעומק מעל ל-100 מטרים, כולל פיר הקיטור (汽坑洞) בעומק 920 מטרים, העמוק ביותר באסיה.
סך כל שטח האזורים הכלולים באתר המורשת העולמית בהכרזה של 2007 הוא 475 קמ"ר, המוקפים באזורי חיץ בשטח כולל של 984 קמ"ר.
סך כל השטח המוגן הוא לפי כך 1,460 קמ"ר.
בשלב השני שהוכר ב-2014 הוכרזו ארבעה מתחמים כאשר המתחם הראשון הכולל את אתר הנוף המפורסם של גווילין כולל שני אזורים בעלי אזור חיץ משותף.
גובהן משתנה בין 160 ל-450 מטרים, אם כי כמה מגיעות לגובה של 800 מטרים.
בין הגבעות יש שקעים בצורת מצולעים בעומק ממוצע של 180 מטרים, ששטחם הממוצע הוא 380 דונם.
הצורה הכללית של הגבעות והשקעים דומה לחלת דבש או לתבנית ביצים.1248-0101248-003הקרסט של שְׁבִּינְג (施秉喀斯特, Shībǐng kāsītè)102(180)נפת שְׁבִּינְג (גוויג'ואו) הקרסט של שְׁבִּינְג הוא דוגמה יוצאת דופן לקרסט שנוצר בסלעי דולומיט עבים ועתיקים מסוף הפרקמבריון ותחילת הקמבריון.
הוכחה לכך שגם הדולומיט הקשה יותר והבלתי מסיס יכול לפתח צורות נוף קרסטיות בתנאי אקלים מתאימים.
באתר יש חרוטי קרסט (פֶנְגְצונְג) בגבהים יחסיים שבין 150 ל-500 מטרים, שפסגותיהם תלולות, עמקים צרים ומעט מגדלי קרסט (פֶנְגְלִין).
גם בדולומיט נוצרו מערות.1248-0111248-004 הקרסט של גִ'ינְפֿוֹשָׁאן (金佛山喀斯特, Jīnfúshān kāsītè)67(106)מועצת נָאנְצְ'ווָאן (צ'ונגצ'ינג) גִ'ינְפֿוֹשָׁאן הוא הר שולחן מבודד דמוי רמה הנפרד מרמת יונאן-גוג'ואו-צ'ונגצ'ינג בערוצי נחלים.
צורות הנוף הקרסטיות הם מערכת מערות שנוצרו על ידי נהרות שיבשו מאז והוא מוקף בצוקים תלולים.
בנוסף יש באתר מגוון ביולוגי הכולל מספר רב של מיני צמחים אנדמיים והמצויים בסיכון.1248-0121248-005הקרסט של חְווָאנְגְ'יָאנְג(环江喀斯特, Huánjiāng kāsītè) 71(44)נפת חְווָאנְגְ'יָאנְג (גואנגשי) הקרסט של חְווָאנְגְ'יָאנְג הוא המשך ישיר לקרסט של נפת לִיבָּוֹ מההכרזה הקודמת, ונועד להשלים אותו, כאתר שלא ניזוק בשל פעילות אנושית ועדיין מכוסה ביער גשם מונסוני.
ליבו יחד עם חְווָאנְגְ'יָאנְג מהווים את הדוגמה הבולטת ביותר לקרסט חרוטי של אקלים טרופי עד סובטרופי לח.
הערה: המספרים באותיות מוטות הם המספרים הרשמיים של אונסק"ו שמסיבה לא ידועה החליט לספרר את האתרים מחדש, אף על פי שהכרזה זו היא המשך של ההכרזה של 2007. לפי שיטת אונסק"ו יש כמה מקומות שונים שקיבלו אותו מספר סידורי.
סך כל השטח בשלב השני 410 קילומטרים רבועים, המוקפים באזור חיץ בן 856 קילומטרים רבועים ובסך הכל 1,265 קילומטרים רבועים.
הקרנבל הדומיניקני נחגג מדי שנה מאז אמצע המאה ה-16, והוא כולל תחפושות ססגוניות עם מוטיבים מהמסורת המקומית ומהנצרות.
ברוב הערים במדינה נערך הקרנבל במהלך חודש פברואר, ואולם בחלק מהערים הוא מתקיים במרץ, באוגוסט או במהלך השבוע הקדוש.
מקורו של הקרנבל במנהגים פגאניים באירופה.
הכנסייה הקתולית אימצה מנהגים אלה, אך יצקה לתוכם תכנים דתיים.