tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
צבען, גודלן וצורתן של השפתיים החיצוניות והפנימיות משתנים מאוד מאישה לאישה.
השפתיים החיצוניות (labia majora) - בדרך כלל מסתירות חלקית את האזורים האחרים של הפות.
צבע העור החיצוני של השפתיים החיצוניות הוא בדרך כלל זהה לגוון העור של האישה.
העור הפנימי של השפתיים הוא לעיתים קרובות ורוד או חום.
במהלך גיל ההתבגרות גדל שיער ערווה בחלק החיצוני של השפתיים.
הגנה מכנית על האזור הפנימי הרגיש (הפרוזדור הפותי) העשיר בקצוות עצבים תחושתיים.
לשיער הערווה תפקיד מסוים בגירוי מיני של האזור וזאת על ידי תזוזת השיער סביב הפות.
השפתיים הפנימיות (labia minora) - שני קפלי רקמה ארוגניים המתחילים בחלק הקדמי של הפות עם הדגדגן, מתארכים ומקיפים את השופכה ואת פתח הנרתיק ומסתיימים מאחורי הנרתיק באזור חיץ הנקבים.
השפתיים הפנימיות גדלות ומשנות את צורתן בעיקר בגיל ההתבגרות.
הצבע, האורך, הגודל, הסימטריה והמראה הכללי של השפתיים החיצוניות והפנימיות משתנים באופן ניכר מאישה לאישה.
אצל נשים רבות השפתים הפנימיות, הנקראות "קטנות", יותר גדולות מהשפתיים הנקראות "גדולות".
שפתון טווסי (שם מדעי: Symphodus tinca) הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים החי בטבע במזרח האוקיינוס האטלנטי לרבות בים התיכון והים השחור.
שפתון טווסי קרוב למיני הסוג להבי אך יותר גדול ומגיע לאורך 35 סנטימטרים ובעל צבעים מגוונים וכתם שחור מתחת לסנפיר הגב.
שפתון טווסי ניזון בעיקר מפלנקטון וחסרי חוליות כמו חסילונים.
שִׂפְתָן מָצוּי (שם מדעי: Serapias orientalis (Greuter) H.Baumann & Künkele) הוא גאופיט בעל ציצת שורשים מעובים, בן חלוף, ים תיכוני ויחיד בסוגו בישראל ממשפחת הסחלביים.
העלים מסורגים, פשוטים, צרים ותמימים.
אין לשפתן שושנת עלים בבסיסו.
הגבעול זקוף, לא מסועף, לאורכו יוצאים 6 עד 8 עלים מוארכים ומרזביים, ובראשו תפרחת אשכול רפה עם 5 עד 15 פרחים.
עמוד התפרחת בגובה 25 עד 45 ס"מ וצבעו כצבע הפרחים.
הפרח מוארך ובצבע חום הנוטה לארגמן ומעורק לאורכו.
עלי העטיף החיצוניים מוארכים מאוד ומחודדים, מכונסים (צמודים זה לזה) ומהווים כעין קסדה מחודדת מעל מרכז הפרח.
עלי העטיף הפנימיים מחודדים בקצותיהם.
השפית חסרת דורבן ומחולקת, אורכה 2.5 עד 4 ס"מ והיא מחולקת על ידי שנץ לחלק אחורי מעוגל ולחלק קדמי מחודד צר וארוך וצבעו חום.
האונה האמצעית של השפית משולשלת כלפי מטה (מופנית פתאומית כלפי מטה) ואונותיה הצדדיות זקופות.
השפית נראית כשולחת לשון ארוכה ומחודדת כלפי מטה, ובמרכזה צומחות שערות ארוכות.
איבר האגירה (ציצת שורשים מעובים) של שפתן מצוי הוא חד-שנתי, כמו בסחלביים רבים בישראל.
השפתן מחקה חורים באדמה, הדבורים נכנסים לתוכו כדי לישון בו ולמצוא מקלט מהקור, מכוון שהטמפרטורה בפרח שלו גבוה מן הסביבה.
כשהדבורים עוברים מפרח לפרח הם מאביקים את הצמח.
הפריחה מסוף פברואר עד תחילת מאי, בעיקר באביב.
התפוצה בעולם של שפתן מצוי משתרעת באיים במזרח הים האגאי, בקפריסין בכריתים ובסיציליה, ובצפון הים התיכון: יוון, איטליה, יוגוסלביה וטורקיה עד, צפון הקווקז וטרנס-קווקז, לבנון וסוריה, וישראל.
בישראל השפתן מצוי מהחרמון עד קצה הנגב הצפוני ומגובה של כ-1000 מטרים מעל פני הים עד כ-100 מטרים מתחת לפני הים.
בית הגדול בתות ולרוב בתי-גידול לחים במקצת.
שפתן משופם או שפתן חשוף-גב (שם מדעי: Pteronotus) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת השפתניים ובו 7 מינים שחיים באזור הנאוטרופי של יבשת אמריקה בעיקר סביב יער האמזונאס.
הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי והוא אחד משני הסוגים היחידים במשפחת השפתניים לצד הסוג שפתן רפאים.
השפתן המשופם מתאפיין בגוף שמנמן וגוצי, בראש גדול וקצר ובכנפיים ארוכות שמעוגלות בקצוות.
אצל חלק מהמינים בסוג הכנפיים מתחברות באזור הגב וגורמות לו להראות חשוף משיער (בדומה לסוגים עטלף חשוף-גב ועטלף פרחים זנוב), בעוד שאצל חלקם מקום החיבור נמוך יותר ואינו בולט כל כך.
הגולגולת מתאפיינת במוח רחב וכיפתי ובחרטום קצר ורחב שמוגבה מעט בקצהו.
האוזניים גדולות ורחבות עם צפירים בינוניים והאפרכסות המעוגלות נוטות קדימה באלכסון; תנוכי האוזן מגיעים עד ללוע ויוצרים חצי טבעת מקומטת סביב העיניים.
העיניים זעירות יותר מאצל עטלפי חרקים אחרים.
לשפתן המשופם אין עיטור עלה אפי מפותח, והוא מוחלף בבליטה גדולה במרכז החרטום.
הנחיריים העגולים ממוקמים בקצה השפה העליונה שפונה כלפי מעלה.
כפי שאופייני למשפחה, לשפתן המשופם יש שפתיים גדולות ורחבות, ובמיוחד השפה התחתונה הגדולה והבשרנית שמשתפלת כלפי מטה ומזכירה עלה בצורתה; כאשר השפתן פוער את פיו, השפתיים יוצרות פתח דמוי משפך שמסייע למיקוד קריאות איכון הד לעבר יעד ספציפי.
השפתיים עטויות גבשושיות קטנות והן מכוסות בקצוות בזיפים ארוכים ושעירים דמויי שפם שהעניק לסוג את שמו.
השפם מונע כנראה מחרקים להימלט מפיו של העטלף בסמוך ללכידתם.
מתחת לשפה התחתונה הבשרנית, יש כפתור בשרני קטן.
הדו-צורתיות הזוויגית משתנה על פני הטווח הגאוגרפי, כשבאזורים הצפונים הזכר והנקבה כמעט זהים בגודלם, ובאזורים הדרומיים הזכרים גדולים משמעותית.
הזנב דקיק וארוך ובעל קרום תעופה אחורי מפותח ורחב.
לשפתן המשופם פרווה קצרה וצפופה.
צבעה האופייני משתנה במהלך השנה ובהתאם לגיל, ונע בין חום ציפורן דהוי לחום כהה, חום קינמון, אפרורי, אוכרה או זית.
צבעים פחות נפוצים הם: שחור-כסוף, חום ביסטר כהה, זהוב, כתום תפוז בוהק או אדום-ערמוני.
הגחון חיוור בדרך כלל והראש נוטה להיות בצבע כהה ועמוק.
הכנפיים שחורות והזרועות והשוקיים ורודים.
האוזניים שחורות בקצה וחיוורות בחלקן הפנימי.
השפתיים והאף ורודים או שחרחרים.
השפתן המשופם מצוי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית.
טווח התפוצה של הסוג משתרע על מקסיקו, הונדורס, בליז, אל-סלבדור, ניקרגואה, גואטמלה, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, אקוודור, וונצואלה אזור גויאנה, ברזיל, פרו ובוליביה.
באזור הקריביים, הסוג נוכח בקובה, היספניולה, פוארטו ריקו וג'מייקה.
בית הגידול של הסוג לח או יבש וכלל יער גשם טרופי ויער נשיר יבש בשפלות, חופים ורכסים הרריים עד רום 3,000 מטר מעל פני הים.
המינים בסוג חיים בקבוצות או מושבות גדולות של מאות פרטים בתוך מערות ומכרות חמימים ולחים, לעיתים קרובות עם מיני עטלפים אחרים (זיזפי פרחים למשל).
מלבד עונת הרבייה, במשך השנה הזכרים והנקבות חיים בנפרד.
השפתנים המשופמים יוצאים לפעילות מיד לאחר השקיעה והם מבלים 5–7 שעות מהלילה בחיפוש אחר מזון.
שיא הפעילות מתרחשת לאחר השקיעה ולפני הזריחה, והשפתנים טסים למרחק של עד 3.5 ק"מ ממקום הלינה.
מהירות הטיסה משתנה מעט בין המינים: 13.1 קמ"ש אצל הנקבות ו-16.8-11.3 קמ"ש לזכר.
השהייה במערות רוב הזמן מגנה על השפתנים מפני טורפים רבים, כאשר בחוץ הם עשויים להוות טרף לתנשמת מצויה.
הטורף העיקרי של השפתנים במערות הוא רבנדל אמזונאס ענק.
השפתן המשופם הוא אוכל-חרקים מובהק; התזונה שלו כוללת בעיקר עשים, חיפושיות, וזבובים, כאשר שפיריות וצבתנאים נלכדים בעיקר בסמיכות לגופי מים.
השפתנים תרים אחר מזון בסמוך לקרקעית היער, ונוטים לנוע לאורך נתיבים טבעיים בצמחייה.
בניגוד לעטלפי חרקים רבים שמחפשים את מזונם בסמוך למקורות מים, השפתנים מתמקדים יותר באזורים יבשים.
השפתן ייחודי בכך שהוא מאתר את טרפו באמצעות שני סוגים של איכון-הד: קריאות מאופננות תדר (FM) שבהן הפולסים בעלי טווח רחב בעוצמה נמוכה עם תדירויות משתנות, וקריאות בתדירות קבועה (CF – constant-frequency), שבהן הפולסים בעלי טווח צר בעוצמה גבוהה עם צליל קבוע ותדירות אחת לכל אורכן.
השילוב של שני הסוגים מאפשר לשפתן למפות היטב את העצמים סביבו גם בצמחייה צפופה ולמקם את המטרה בדיוק רב.
עוצמת הקריאות שלו 51–68 קילוהרץ ומספרן עולה מ-10 או 12 קריאות במהלך חיפוש טרף ל-35 קריאות לאחר האיתור, ול-200 קריאות בסמוך לרגע הלכידה.
השפתן מסוגל לזהות וללכוד טרף בגודל 2–3 מ"מ ממרחק של חצי מטר תוך 0.5 שניות.
הרבייה מתרחשת אחת לשנה, בדרך כלל בינואר ופברואר; באזורים דרומיים העונה עשויה להיות מוקדמת יותר.
ההיריון נמשך כחודשיים ולאחריהם נולד גור יחיד שמגיע לבגרות בתום שנה.
ההמלטות מתרחשות בתחילת העונה הגשומה ומסונכרנות עם העלייה בזמינות החרקים.
ההנקה נמשכת 5–6 חודשים, אך הצאצאים נגמלים מהר יחסית עקב השפע בחרקים קלים לעיכול.
בסוג זה 7 מינים קיימים ומאובן אחד נכחד:
שפתן משופם קדום (Pteronotus pristinus) - מאובן נכחד.
שפתן רפאים (שם מדעי: Mormoops) הוא סוג של עטלף קטן-בינוני ייחודי במשפחת השפתניים ובו 2 מינים שחיים באמריקה הצפונית והדרומית ומאובן אחד שנכחד.
הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הזואולוג האמריקני ויליאם אלפורד ליץ' ומשמעות שמו המדעי היא "בעל מראה מפחיד/מחריד".
שפתן הרפאים והשפתן המשופם הם שני הסוגים היחידים במשפחת השפתניים.
לשפתן הרפאים גוף גוצי, ראש גדול ועגול וכנפיים גדולות.
הגולגולת בעלת מבנה מוזר ויוצא דופן: החלק של המוח גבוה, כדורי ורחב, בעוד שהחרטום צר וקצר בצורה קיצונית ומתעקם מעלה בזווית של 90 מעלות.
האוזניים של השפתן גדולות, רחבות ועמוקות באופן חריג, והאפרכסות תופסות חלק ניכר משטח הפנים.
צפירי האוזן גדולים ומפותחים וצורתם כקרן או כקקטוס קטן.
לשפתן אין עיטור עלה אפי שמאפיין עטלפי חרקים רבים, אך אפו הסולד והמחודד שצמוד לשפה העליונה מתאפיין בנחיריים צינוריים, והוא מוקף בגידול בשרני מורכב וזעיר בצורת תכשיט.
בצידי האף יש שפם קצר סבוך.
העיניים בולטות ושחורות, והן נראות כממוקמות בתוך האוזניים בשל הצורה המוזרה של הפנים.
לשפתן 34 שיניים, והוא בעל ניבים ארוכים וחדים וחותכות ומלתעות קצרות ומסיביות.
אין דו-צורתיות זוויגית בין הזכר לנקבה, אך קצב חילוף החומרים נמוך יותר אצל הנקבות.
כנף הזנב של השפתן גדולה במיוחד ודמוית אריג, והזנב הארוך בולט מעט מהמשטח הגבי שלה ויוצא החוצה.
סימן ההיכר של שפתן הרפאים שהעניק לו את שמו, הוא פניו הלא-סימפתיות ומעוררות האימה ששופעות בגידולים בשרניים ומתוארות כפני מפלצת, והמראה שלהן הוא אחד המוזרים והייחודים ביותר בסדרת העטלפים לצד הזיזף המקומט.
הפנים בעלות צורה מרוסקת או משפכית שהיא תוצאה של ארבעה גורמים משולבים: החוטם הבלתי מפותח, המצח הזקוף, אפרכסות האוזן הגדולות והקמורות שמתחברות לפנים, וסיבי שריר ועיטורי העור הבשרניים והמשוכללים.
במבט מהחזית, הצורה הכללית של הפנים והאוזניים מזכירות גרזן דו-צדדי (לאבריס).
כאמור, אפרכסות האוזן תופסות חלק ניכר מהחזית, והן מורכבות מקפלים גדולים שמקיפים את רוב הפנים ומגיעים עד למצח ולסנטר.
האפרכסות מתקפלות מעט פנימה בצורת קערה והן מקושתות בקצה.
בין המצח לחרטום, יש עיטור עור קטן דמוי פרפר שמכוסה לעיתים קרובות בשיער וכמעט מתחבר לקפלי העור של אפרכסות האוזן.
שפתן הרפאים מפורסם בעיקר בעיטורי העור שעל השפתיים שאחראים גם לכינוי שפתן סנטר-עלה: על השפה התחתונה, יש עיטור עור בינוני בצורת צדפה שמכוסה בגבשושיות, והוא בולט בעיקר כשהשפתן פוער את פיו.
מתחת לצדפה, יש עיטור עור ענק שסוע במרכזו שמכסה את הסנטר, וצורתו מתוארת כצלחת או כפרסה.
אם לא די בכך, מתחת לצלחת הסנטר, יש קפלי עור בינונים ורחבים בצורת עלה ורד שמוסתרים לעיתים קרובות בשיער ומתחברים בקצה לתנוכי האוזן.
הצורה של עיטורי העור והקפלים משתנה מעט בין המינים בסוג.
לשפתן הרפאים פרווה עבה ורכה, בפרט באזור הראש והצוואר; באזור הגחון היא בעלת מרקם פלומתי.
צבעה הכללי נע בין כתום תפוז עז לאוכרה, זהוב, בז', חום קפה, קינמון או חום אפרורי כהה.
הגחון נוטה להיות חיוור יותר והראש והכתפיים כהים.
צבעה של הפרווה מתכהה לאדמוני-ערמון ככל שהיא מתיישנת; עם זאת, השפתן משיר את פרוותו בין יוני לספטמבר שמוביל לחזרת המראה הבהיר יותר, כאשר הנשירה מתחילה באזור הכתפיים והחזה ומתפשטת לשאר הגוף.
הכנפיים שחורות מפויחות והזרועות והשוקיים בצבע בורדו כהה.
החלקים החשופים בפנים בצבע ורוד בהיר, אדמוני, בורדו, אפור או שחור-פיח.
האוזניים שחרחרות בקצה, ולבנות, כתמתמות או ורודות בצידן הפנימי.
שפתן הרפאים נוכח בדרום אמריקה הצפונית וצפון אמריקה הדרומית.
טווח התפוצה של הסוג כולל את דרום ארצות הברית (טקסס ואריזונה), מקסיקו (כולל באחה קליפורניה), ניקרגואה, בליז, גואטמלה, הונדורס, אל-סלבדור, קולומביה, וונצואלה ואקוודור.
לא ידוע על תצפיות בפנמה וקוסטה ריקה, אך סביר להניח שהוא מצוי גם בהם.
באזור הים הקריבי, הסוג נוכח באיי האנטילים הגדולים: קובה, היספניולה, פוארטו ריקו וג'מייקה וכן בטרינידד וטובגו, ארובה, בונייר, קוראסאו ומרגריטה ונכחד מאנגווילה, אנטיגואה וברבודה ואיי בהאמה.
בית הגידול של הסוג כולל יער גשם טרופי, יער עננים, יער סובטרופי יבש, בתה חופית, סוואנה צחיחה למחצה ואפילו מדבריות.
הם מצויים בשפלות ובחופים עד רכסים הרריים גבוהים, ומגבלת הגובה שלהם היא 3,000 מטר מעל פני הים.
המינים בסוג מעדיפים אקלים חם ולח של 40 מעלות צלזיוס, ובשל כך נוטים לשהות במערות חמות, מנהרות ופירי מכרות.
חיבתם לחום מובילה אותם לזחול לתוך נקיקים צרים ועמוקים במקומות שבהם עטלפים אחרים אינם שוכנים.
שפתני הרפאים חיים בבדידות, בקבוצות קטנות או במושבות המוניות של 3,000 עד חצי מיליון פרטים; גם בתוך מושבות המוניות, השפתנים אינם מצטופפים זה עם זה אלא מקפידים על מרחק של 15 ס"מ בין אחד לשני.
הם עשוים לחלוק מרחב משותף עם מיני עטלפים אחרים, אך לא מתערבבים איתם.
מושבות של שפתנים מחליפות לעיתים קרובות את המיקום שלהן במערה או נודדים בין מערות.
שפתן הרפאים הוא יונק פעיל לילה; לאחר השקיעה, השפתנים יוצאים לפעילות בצורה ספורדית או בלהקות צפופות לעבר אזורי האכלה תוך כדי השמעת זמזומים ומתפזרים שם למשך 7 שעות.
בדרך כלל, הסוג יוצא לפעילות מאוחר יותר מעטלפים אחרים, שמסונכרת כנראה עם שעות שיא הפעילות של העשים.
השפתנים יוצאים וחוזרים למערה לאורך כל הלילה, והשיבה הסופית מתרחשת בסביבות 10–40 דקות לפני הזריחה.
התזונה של שפתני הרפאים מורכבת אך ורק מחרקים (בפרט פרפראים, אחידי כנף וחיפושיות), אותם הם מאתרים באמצעות איכון-הד.
הם נוטים לתור אחר טרף מעל גופי מים, בשולי היער ומעל צמרות העצים.
השפתן נעזר בכנף הזנב הגדולה שלו כדי להמם חרקים באוויר וללוכדם.
מים הוא שותה תוך כדי תעופה נמוכה כשהלוע פעור לרווחה.
אוכלוסיות מסוימות בצפון אמריקה עשויות לבצע נדידה מדי שנה שקשורה לזמינות מזון.
מלבד עונת הרבייה, הזכרים והנקבות חיים במושבות נפרדות.
השפתנית ממליטה גור יחיד או תאומים מדי שנה באביב (בין פברואר ליוני) ומניקה אותו לפחות 3 חודשים.
הנקבות וצאצאיהן רגישים מאוד לשינויי טמפרטורה, ובשל כך נוטים להתמקם בחלקים הפנימיים של מערות ופירים שבהם החום נשמר עקב אוורור מועט.
מכיוון שטמפרטורת גופו של שפתן הרפאים גבוהה, הוא יכול לשרוד בטמפרטורה נמוכה מתחת ל-10 מעלות שעות ספורות בלבד, ולאחר מכן נכנס להיפותרמיה.
תוחלת החיים המרבית של הסוג בטבע 20 שנים.
שפתן הרפאים אינו מסתגל לחיים בשביה ועשוי למות זמן קצר לאחר לכידתו.
בסוג זה 3 מינים (כולל מאובן נכחד):
שפתן רפאים פיטרס (Mormoops megalophylla) – המין הגדול והנפוץ.
שפתן רפאים אנטילי ( Mormoops blainvillii) – מצוי באזור הקריביים.
שפתן רפאים ענק (Mormoops magna) – מאובן נכחד מקובה.
שפתניב הרלקוין (שם מדעי: Choerodon fasciatus) הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים, אשר חי בשוניות אלמוגים בין עומק 5 עד 35 מטרים לאורך האוקיינוס השקט הטרופי ולעיתים הוא מגודל כדג נוי לאקווריום.
הדג מצוי בשתי אוכלוסיות לאורך מערב האוקיינוס השקט: אחת בין איי ריוקיו לטאיוואן והשנייה בין קווינסלנד שבאוסטרליה לקלדוניה החדשה.
דג זה יכול להגיע לאורך של 30 ס"מ, בינוני למשפחתו כשהזכרים יותר גדולים מהנקבות, והוא בעל פסים לאורך גופו בגוונים עזים של כחול, ירוק וכתום.
הוא בעל ראש גדול ושפתיים בעלות שיניים עמוקות וחזקות בצבע כחול, איתם הוא יכול לפצח טרף קשיח עוטה קונכיות כמו צדפות ושבלולים וכן גם סרטנים שונים ותולעים מקרקעית הים.
בדומה לשפתניים אחרים הוא בעל יכולת להשתנות מזכר לנקבה.
דג זה מצוי במי האלמוגים לרוב בבדידות ורק לעיתים רחוקות יימצא בקבוצות קטנות, מאחר שהוא שומר על טריטוריית אלמוגים קבועה.
שק של עצמות הוא ספר מתח מאת סטיבן קינג, שיצא לאור בשנת 1998 ותורגם לעברית בשנת 1998. זכויות ההסרטה של הספר נמכרו לחברת MGM, אך הוא טרם יצא לאקרנים.
עם זאת, ב-2012 הופק עיבוד טלוויזיוני בכיכובו של פירס ברוסנאן.
עלילת הספר סובבת סביב ניסיונו של מייקל נונאן, סופר מוצלח, לשבור את מחסום הכתיבה שלו שנגרם עקב מותה הפתאומי של אשתו.
במקביל לעימותו של נונאן עם המשבר הפנימי שהוא חווה, חל גם עימות בינו לבין המיליארדר מקס דאוור, נציג הרוע התורן של קינג, שהשתלט על העיירה הקטנה אליה פרש נונאן במצוקתו.
שקד היא התנחלות ויישוב קהילתי חילוני בגוש שקד שבצפון השומרון.
שקד היא היישוב הגדול ביותר בגוש.
היישוב הוקם בשנת 1981 על ידי משקי חרות בית"ר.
שמו נקבע בשל עצי השקד הגדלים בארץ ישראל.
קודם קביעת שמו היישוב נקרא בשמות הזמניים ריחן ג' וחיננית ב'.
הגישה ליישוב היא מכביש 65 (נחל עירון), דרך כביש 6513 סמוך ליישוב קציר (או על 6535 דרך מי עמי) לכיוון מזרח ולכביש 6235. היישוב מצוי על רמה באזור הררי בגובה 436 מ' מעל פני הים.
משקד ניתן לצפות אל השמורה הגדולה "יער ריחן" 2 ק"מ ממערב.
פחות מק"מ צפונה לו שוכן היישוב חיננית והתנחלויות נוספות בגושי יישובי שקד בהם טל מנשה וריחן.
יישובים פלסטינים סמוכים הם טורה אל-גרביה מדרום וערקה ונזלת זיד ממזרח.
פועלים ביישוב מעון, שני גני ילדים, בריכת שחייה, ספריה, מכולת, מקווה טהרה, שני בתי כנסת, מעו"ז של תנועת הנוער בית"ר ומספר עסקים זעירים.
בצמוד למזרח היישוב מצוי אזור התעשייה שח"ק, ובית הספר היסודי "עומר".
חברת "תנופה" מפעילה שני קווים ביישוב.
קו 25 משקד לחריש וקו 26 משקד לחדרה.
קו 25 נוסע משקד לחריש, דרך כל ישוביי הגוש (כולל ריחן).
קו 26 נוסע משקד לחדרה ועובר בכל ישובי הגוש (כולל ריחן) ועובר גם בקציר, מספר תחנות בכביש 65 ובחדרה.
שְּׁצֵ'צִ'ין (בפולנית: Szczecin , בגרמנית: Stettin - שטטין, בקשובית: Sztetëno, בלטינית: Stetinum) היא עיר נמל בצפון-מערב פולין, על גדות הנהר אודר.
שצ'צין היא בירת פרובינציית פומרניה המערבית והעיר הגדולה ביותר הנמצאה בה, ובעבר הייתה בירת דוכסות פומרניה.
היא הנמל הפולני הגדול ביותר על חוף הים הבלטי, וחיים בה 398,255 תושבים, נכון ל-31 בדצמבר 2020.
העיר, שנזכרת לראשונה במאה ה-8 כמצודה סלאבית במוצא האודר, גדלה בתוך כ-400 שנים למרכז עירוני הכולל כ-5,000 תושבים.
האוכלוסייה הסלאבית המירה את דתה לנצרות במהלך המאה ה-12 תחת שלטונה של על פומרניה.
העיר קיבלה מעמד אוטונומי בשנת 1243 ושימשה כבירת דוכסות פומרניה עד שנת 1630. משנת 1648, בהתאם לתנאי שלום וסטפאליה, הועברה העיר לריבונות ממלכת שוודיה.
לאחר המלחמה הצפונית הגדולה עברה העיר עם סביבתה לממלכת פרוסיה, ועם איחוד גרמניה (המאה ה-19) - הייתה לחלק מהקיסרות הגרמנית.
עד מלחמת העולם השנייה השתייכה העיר לפרוסיה ואוכלוסיית העיר ברובה (99%) הייתה דוברת גרמנית.
אולם בסיום המלחמה גורשו הגרמנים, והעיר סופחה לפולין, בהיותה בירת חבל פומרניה, למרות מיקומה ממערב לקו אודר-נייסה.
העיר עברה מיד ליד – תחת שלטון פולין, האימפריה הרומית הקדושה, פרוסיה, דנמרק ושוודיה.
קיום היישוב תועד לראשונה במאה ה-8 כאשר שבטים סלאביים במקום עסקו במסחר ובדיג.
שבטים אלה נקלטו למדינה הפולנית החדשה שנוצרה בסביבות 970, אולם בשנת 1005 מרדו התושבים המקומיים על מנת לשמור על דתם הפגאנית, וכתוצאה מכך העניק להם מלך פולין, מיישקו הראשון, אוטונומיה מיוחדת בתחום הדת והכלכלה.
הוויתורים לפגאנים הכעיסו את האימפריה הרומית הקדושה, אולם בזמן שלטון בולסלאב השלישי, האזור התנצר ברובו.
החל מהמאה ה-12 התפתחה העיר מתוך שלושה חלקים – אחד סלבי ("ונדי" בלשון הגרמנים) ושניים גרמניים.
שצ'צין הוכרה כעיר בשנת 1243 על ידי הדוכס הסלבי של פומרניה ברנים הראשון המכונה "הטוב".
באותן השנים התפתחה בעיר קהילה גרמנית גדולה.
בשנת 1309, תחת שרביטו של אוטו הראשון דוכס פומרניה, בנו של ברנים, הפכה העיר לבירת הדוכסות של פומרניה שנשלטה על ידי בית גרייפן (Greifen, בפולנית: Gryfici).
בין השנים 1243–1630 התפתחה שצ'צין, הקרויה בגרמנית "שטטין", מאוד מבחינת המסחר והתחבורה.
בשנת 1278 היא הצטרפה לברית ערי הנזה ויצרה קשר מועדף עם העיר פרנקפורט על האודר.
אחרי חדירת הרפורמה הלותרנית הוקם בעיר בית ספר תיכון חילוני שנקרא "פדגוגיום".
ב-1570 נערכה בשטטין ועידת שלום ששמה קץ ל"מלחמת שבע השנים הצפונית" בין ממלכות שוודיה ודנמרק-נורווגיה (הסכם שטטין (1570)).
בהסכם שטטין (1630), שנחתם במהלך מלחמת שלושים השנים, איבדה שושלת גרייפן את העיר לטובת הכתר השוודי, וב-1637 נפטר אחרון דוכסי גריפין, בוגיסלב ה-14. בעקבות שלום וסטפאליה (1648) והסכם שטטין (1653), שנחתם בעקבותיו, הפכה העיר לבירת פומרניה השוודית.
בהיותה מנותקת מההנזה, וממוקמת בלב אזור קרבות וסכסוכים בין שוודיה וברנדנבורג-פרוסיה, נפגעה כלכלת העיר והיא סבלה ממיתון ממושך.
ב-1677, במהלך מלחמת סקונה, נכבשה העיר זמנית על ידי הנסיך פרידריך וילהלם מברנדנבורג.
במהלך המלחמה הצפונית הגדולה הצליח המלך הפרוסי פרידריך וילהלם הראשון לכבוש את העיר ב-1713. השוודים, שלא הכירו בתבוסתם, נסוגו מהאזור רק לאחר שבע שנים, ב-1720, עם חתימת הסכמי סטוקהולם.
שצ'צין השתייכה לפרוסיה בין השנים 1720–1918, במסגרת הרייך השני הגרמני.
במאה ה-18 הביאו השלטונות הפרוסיים לעיר אלפי הוגנוטים, שהתיישבו בה ותרמו לפיתוחה.
שצ'צין הפכה שוב לאחת הערים העשירות והחשובות על חופי הים הבלטי, ומלכי פרוסיה ביצרו אותה.
אולם בשנת 1806, בעת מלחמות נפוליאון, נכבשה העיר ללא קרב על ידי הצרפתים והוחזקה על ידם עד 1813. ב-1815 הייתה לבירת המחוז הפרוסי פומרניה.
בניית מסילות הברזל בין שטטין לעיר הבירה ברלין בשנת 1843 והרחבת הנמל סייעו להפיכת העיר למרכז תעשייתי חשוב.
לאחר מכן נבנו מסילות ברזל גם אל מכרות שלזיה.
אחרי 1870 הוקמו שכונות מגורים חדשות, לעיר סופחו יישובים נוספים ואוכלוסייתה גדלה במהירות.
שטטין יצאה שלמה וללא פגע ממלחמת העולם הראשונה.
אחרי 1918 החלה כלכלת שטטין לדעוך.
עם הקמתה מחדש של המדינה הפולנית העצמאית, נותקה העיר מהשטחים החקלאיים הרחבים של "פולין הגדולה" וגם מהמכרות של שלזיה.
חשיבותה של העיר ירדה לטובת רוסטוק ובמיוחד לטובת המבורג.
ב-1939 נוצרה "שטטין רבתי" על ידי העברת יישובים נוספים מהסביבה לתחום שיפוטה.
מלחמת העולם השנייה החריבה 65% מהעיר, וב-26 באפריל 1945 כבש אותה צבא ברית המועצות.
בוועידת ילטה שהתקיימה חודשיים לפני כן הוחלט להשאיר את שטטין באזור הגרמני ולקבוע את הגבול החדש של פולין בסמוך לעיר קולוברז', כלומר 75 ק"מ צפון-מזרחית לשטטין, בעוד פולין תקבל את קניגסברג.
אולם סטלין חזר בו מהסכמה זו, מפני שנזקק לעיר נמל בים הבלטי שתהיה נגישה לכל אורך השנה, לרבות בחורף, ודרש כי שטטין תסופח לפולין.
במקביל, קניגסברג הועברה לרוסיה תחת השם החדש קלינינגרד.
בהתאם לרצונו של סטלין סופחה העיר שטטין לפולין בהתאם להחלטת ועידת פוטסדאם מאוגוסט 1945, למרות התנגדותו של צ'רצ'יל.
כחלק מסיפוחה, העיר חזרה להיקרא בשמה הפולני שצ'צין.
צ'רצ'יל הזכיר אחר כך את העיר בנאומו המפורסם בפולטון ב-5 במרץ 1946: "משטטין בים הבלטי ועד טריאסט בים האדריאטי נפל מסך ברזל החוצה את היבשת".
בזמן השואה נרצחו רוב יהודי העיר.
אחרי מלחמת העולם השנייה גורשה מרבית האוכלוסייה הגרמנית.
הפולנים, שלא היוו לפני 1945 אלא 6% מכלל התושבים, קיבלו עידוד לבוא להתיישב בה בהמוניהם.
חלק באו מווילנה וממרכז פולין; בעוד חלק אחר, כולל מספר מסוים של אוקראינים באו משטחי פולין אחרים במזרח שסופחו לברית המועצות.
תחת השלטון הקומוניסטי הפולני הייתה שצ'צין לבירת פומרניה המערבית ונבנתה מחדש.
בשנת 1970 פרץ בעיר מרד של האיגודים המקצועיים, בתמיכת עמיתיהם מגדנסק ומשלזיה.
הם הציתו אש במשרדי הנהגת המפלגה הקומוניסטית המקומית.
בשנת 1980 פתח האיגוד "סולידריות" בעיר במרד דומה.
סיום השלטון הקומוניסטי (1980–1990) והפיכתה של פולין למדינה דמוקרטית, איפשרו את צמיחתה הכלכלית המהירה של שצ'צין.
במאה ה-13- 14 חיו בדוכסות הפומרנית יהודים ספורים בלבד.
אחרי תקופה בשנים 1663–1667 ידוע על כ-70 סוחרים יהודים פעילים באזור,
אבל רובם לא התגוררו בו דרך קבע.
משנת 1695, אחרי תקופות ארוכות של נידוי, ניתן שוב חופש יחסי לפעילות מסחרית של יהודים באזור, ובשנת 1777 נתן המלך פרידריך הגדול אישור ליהודים להתיישב גם בערים מבוצרות כדוגמת שצ'צ'ין.
הקהילה היהודית בשצ'צ'ין נוסדה רשמית ב-1816. החל משנת 1847 זכו יהודי העיר לשוויון זכויות, יחד עם שאר יהודי פרוסיה.
מאז ועד ימי היטלר פרחו הקהילות היהודיות במקום וניהלו חיים פוריים ומשגשגים.
ב-9 - 10 בנובמבר 1938 נחרבו בתי הכנסת המרכזיים בשצ'צ'ין בפרעות "ליל הבדולח".
בשנים 1938 - 1939 החרים הגסטפו את הארכיונים של הקהילות היהודיות בעיר ובהם רשימת המשפחות היהודיות.
כך היו כאלף ומאתיים יהודי שצ'צ'ין הראשונים שהובלו ללובלין, בטרנספר בפברואר 1940. הם שוכנו בהתחלה בצריפים זמניים או התארחו אצל הקהילות היהודיות המקומיות.
אודילו גלובוצניק, המפקד החדש של האס אס והמשטרה במחוז לובלין, דרש שאת המזון יספקו להם בני עמם, ואם לא יספיק, הוסיף, "אז שימותו מרעב".
רבים מהם אכן מתו, בגלל תנאי מחיה קשים ומכות.
אלה ששרדו נרצחו מאוחר יותר במחנות ההשמדה.
בפקודת הימלר הוחרמו ב-4 באפריל 1941 כל נכסי היהודים שגורשו מפומרניה, והועברו לרשות המדינה.
בשנת 1942 שימש נמל שצ'צ'ין תחנה להובלת יהודי נורווגיה להשמדה באושוויץ.
כיום קיימת בשצ'צ'ין קהילה יהודית קטנה בת כמה עשרות יהודים.
שַׁק לִי בַּתַּחַת, או בקיצור שַׁק לִי, או שַׁק בַּתַּחַת, הוא סלנג עממי, המביע סירוב מוחלט ובוטה לפנייה או לבקשה או לחלופין זלזול בדבריו וביטול דעתו של הפונה.
הביטוי נוצר מצימוד מילים משני משלבי לשון שונים: לשון מליצית ("שק", שורש שמופיע, בין היתר, בביטוי "שפתיים יישקו") ומשלב דיבורי ("בתחת") יצר ביטוי במשלב שלישי: סלנג.
אף שהביטוי נחשב לניבול פה, הוא נפוץ, בין היתר, בפוליטיקה, בספרות ובאקדמיה.
לביטוי גם גרסאות מעודנות, למשל: יִישָּׁקֵנִי, לשון סגי נהור מהפסוק .
דרויאנוב, בספר הבדיחה והחידוד, מַפנה לאותו הפסוק בדרך עוקפת: , הוא שומט את המילה "יישקני" ובכך מרכך את הביטוי עוד יותר.
הביטוי נמצא בשימוש בעברית מראשית המאה ה-20, והוא רוֹוח עד ימינו.
הביטוי המקביל בערבית הוא "תִלְחַס טִיזִי" , וממנו נגזר, הכינוי הנפוץ בתקופת היישוב "תילחאס טיזי ".
כינוי זה, שהיה שגור בפי דוברי עברית, הוא הלחם בסיסים של ביטויים בשתי שפות: "תלחס טיזי" בערבית ו"געשעפטן" ביידיש.
ביידיש גם קיים הביטוי המקביל בשלמותו: "קיש מיר אין תָּחַתֿ (נכתב לעיתים טאכעס או טוכעס, נהגה טוּכֶעס או טוֹכֶעס)".
ביטויים מקבילים קיימים, בין היתר, בשפות אנגלית, אספרנטו, גרמנית, הונגרית, יוונית, נורווגית, סלובקית, ספרדית, סרבית, פולנית, פיליפינית, צרפתית, קוריאנית, רומנית ורוסית.
הופעתו הראשונה בדפוס של הביטוי כמטפורה היא ביצירת הביכורים של גתה, "גץ מברליכינגן", דרמה היסטורית על רקע מלחמת האיכרים בגרמניה במאה ה-16, שאותה כתב ב-1773 והקנתה לו את ראשית פרסומו כסופר.
ביצירה עונה הגיבור, גץ מברליכינגן, לדרישתו של הבישוף מבמברג שייכנע: "הוא יכול לנשק לי בתחת" (Er kann mich im Arsche lecken).
מוצרט כתב קנון מעגלי בשישה קולות ששמו
ישנה גרסה נוספת לקנון זה שבה הוחלף הכותר ל-Laßt uns froh sein (הבה נשמח).
ביטוי בסלנג בעל משמעות דומה הוא "קפוץ לי".
חנוך ברטוב סיפר שלקראת פרסום סיפורו "יום ולילה" בכתב העת "אורלוגין", שוחח איתו עורך כתב העת, אברהם שלונסקי בעניין קטע-דיאלוג, שבו אומר מישהו בכעס, "אם כך, שק בתחת, ברור לך?!", והשתדל לשכנע את ברטוב להימנע מביטוי גס כזה, אך ברטוב עמד על דעתו והביטוי נדפס.
בקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" כלל חנוך לוין את השיר "מקאמה לאלוף בום", המתחיל במילים "אנחנו מנשקים לך בתחת, אלוף בום,/ כי לולא אתה לא היינו מנשקים עכשיו כלום".
בקרב ביר חכים, שהתנהל באמצע שנת 1942 בצפון אפריקה, במהלך מלחמת העולם השנייה, הגיעו שליחים מטעמו של הפלדמרשל הגרמני ארווין רומל אל הגנרל הצרפתי מארי-פייר קניג, ודרשו ממנו להיכנע.
על פי העיתון "דבר" השיב קניג "תשובה נמרצת שאינה ראויה לדפוס".
המשורר נתן אלתרמן, שכתב באותם ימים בעיתון "הארץ" טור בשם "רגעים" על ענייני השעה, העלה על נס את האירוע בשירו :
אשר רייך, חתן פרס אקו"ם לשירה
בשירו "אם תבקשו", מתאר אהרן שבתאי בקשות שונות המוצגות לו מאנשי ממשל, והוא מסיים את השיר בתשובתו:
שק השפיר הוא זוג של ממברנות דקיקות אך חזקות אשר מכיל את העובר המתפתח במשך ההיריון, עד זמן קצר לפני הלידה.
הממברנה הפנימית, הקרויה באופן רשמי שק השפיר, מכילה את נוזל מי השפיר ואת העובר.
הממברנה החיצונית קרויה סיסית מכילה את שק השפיר והיא חלק מהשליה.
שק השפיר קרוי גם בועת השפיר בגלל דמיונו לבועה.
כאשר הוא מואר, שק השפיר נראה מבריק וחלק, אך הוא חזק דיו מכדי להינזק או להיפרץ.
קריעה מלאכותית של שק השפיר, הקרויה גם בשם אמניוטומיה, מתבצעת לעיתים, ומטרתה זירוז או התחלת תהליך הלידה.
מי השפיר הם הנוזל המימי המקיף את העובר המתפתח ברחם ומגן עליו בתוך שק השפיר.
מי השפיר מאפשרים לעובר תנועה חופשית ללא לחץ הדוק של דפנות הרחם על גופו.
ציפת העובר בתוך הרחם מתאפשרת גם היא על ידי מי השפיר.
שק השפיר גדל ומתמלא, בעיקר במים, בסביבות שבועיים לאחר ההפריה.
לאחר 10 שבועות נוספים הנוזל מכיל גם חלבונים, פחמימות, שומנים (ליפידים) ושומנים זרחניים.
בנוסף שתנן ואלקטרוליטים מוכלים אף הם במי השפיר.
כל הרכיבים הנ"ל מסייעים לגדילת העובר.
בשלבי ההיריון המאוחרים רוב מי השפיר מורכבים משתן העובר.
מחקרים שבוצעו על ידי חוקרים בראשות אנתוני אטאלה (Anthony Atala) באוניברסיטת Wake Forest בשיתוף עם צוות מאוניברסיטת הרווארד מצאו שנוזל מי השפיר הוא מקור עשיר בתאי גזע שאינם שייכים לעובר.
התופעה המוכרת בשם "ירידת מים", המתרחשת בסמוך ללידה, מתחילה כאשר שק השפיר נקרע.
בתהליך זה רוב מי השפיר עדיין נשארים בתוך הרחם עד לידת התינוק.
תהליך קריעת שק השפיר ידוע בשם המדעי "קריעת ממברנות ספונטנית".
הריונות אלה עשויים לחלוק שלייה אחת או מספר שליות.
שק הוא בד ארוג גס, עשוי בדרך כלל משיער עיזים או גמלים.
שק יצא להתפרש כבגד עשוי מבד כזה, שנלבש כאות אבל או על ידי בני ישראל .
זה היה גם סימן של כניעה (מלכים א' כ' 31–32), או של צער והשפלה עצמית (מלכים ב' יט, א'), ונלבש מדי פעם על ידי הנביאים .
לעיתים קרובות זה קשור לאפר.
האנציקלופדיה היהודית משנת 1906 אומרת שאין תיאור מדויק של הבגד בתנ"ך.
לפי אדולף קמפהאוזן, השק היה כמו שקית תירס עם פתח לראש, ועוד לכל זרוע, פתח שנעשה בבגד מלמעלה למטה.
קארל גרינייזן חשב שהוא דומה לגלימה שעירה שבדואים לבשו.
פרידריך שוואלי טען שזה היה רק בד החלציים.
שוואלי ביסס את דעתו על כך שהמקר משתמשת בשורש חגר בתיאור לבישת הבגד (ראה יהושע א, ח; ישעיהו ג:24, ט"ו:8, כ"ב:12).
מהדקים אותו סביב המותניים ("שים במותנים", בראשית ל"ז, ל"ד; "העלה על מותנים", עמוס ח, י), בעוד, בתיאור הורדת השק, המילים "פיתוח אותי".
משמשים -אל משנים (ישעיהו כ,ב).
לפי מלכים א' כ"א 27 ומלכים ב' ו' 30, הוא נלבש ליד העור.
בתקופות מאוחרות יותר לובשים אותו למטרות דתיות בלבד, בהזדמנויות יוצאות דופן או בטקסי אבל.
ישעיהו לא לבש דבר אחר, ואלוהים ציווה אותו ללבוש את זה (ישעיהו כ, ב).
שצ'י (רוסית: Щи, הגייה היסטורית "שְׁצִ'י", הגייה מודרנית "שִׁי"; אוקראינית: Щі "שְׁצִ'י") הוא מרק רוסי עממי העשוי בעיקר מכרוב.
שצ'י הוא המנה הראשונה הנפוצה במטבח הרוסי במשך מאות בשנים – בין בגרסאותיו הדלות, המבוססות על כרוב ובצל בלבד, והנפוצות בקרב פשוטי העם, ובין בגרסאות העשירות העתירות בבשר ובשמנת חמוצה.
טעמו הייחודי של השצ'י מתקבל מכך שמותירים אותו בתנור למשך שעות רבות לאחר תום בישולו.
מרק זה כה נפוץ עד אשר נוצרו סביבו פתגמים כגון "щи да каша — пища наша" .
ישנם מגוון של מתכונים לשצ'י, אך כולם מבוססים על מספר מרכיבים עיקריים:
בשר כלשהו, המוחלף לעיתים נדירות ביותר בדגים או בפטריות
תבלינים כשמיר, בצל, סלרי, עלי דפנה, שום ופלפל
מרכיב חמוץ ככרוב כבוש, תפוחים חמוצים, שמנת חמוצה או מי ירקות כבושים
נהוג לאכול את השצ'י עם שמנת חמוצה מעליו, בליווי לחם שיפון.
בימים הרבים בלוח השנה הרוסי העממי בהם אוסרת הכנסייה האורתודוקסית לאכול בשר ומוצרי חלב, מכינים שצ'י צמחוני.
שֶק הסינה ואזֶד (בבנגלית: শেখ হাসিনা ওয়াজেদ; נולדה ב-28 בספטמבר 1947) היא פוליטיקאית בנגלדשית שכיהנה כראש ממשלת בנגלדש בשנים 1996–2001 ו-2009–2024. מאז 1981 היא מכהנת כנשיאת ליגת אוואמי, אחת המפלגות המרכזיות במדינה.
היא הבכורה מבין חמשת ילדיו של מוג'יבור רחמן, נשיא בנגלדש הראשון ומייסדה של המדינה.
ואזד הועמדה לדין שלא בפניה, בבית הדין לפשעים בין־לאומיים של בנגלדש, על חלקה בדיכוי אלים של מרד הסטודנטים, ב-2024 ומותם של 1,400 בני אדם.
היא נמצאה אשמה וב-17 נובמבר 2025 גזר עליה בית הדין, עונש מוות.
ואזד החלה את דרכה כפעילה פוליטית כשהייתה סטודנטית במכללת עדן (Eden College).
היא נבחרה לסגנית נשיא איגוד הסטודנטים במכללה בשנים 1966–1967. בעת היותה סטודנטית באוניברסיטת דקה הייתה חברה בזרוע הסטודנטים של ליגת אוואמי.
ואזד לא בלטה בפעילותה הפוליטית לפני שאביה נרצח ב-15 באוגוסט 1975 יחד עם כל משפחתה, למעט הסינה ואחותה רֶהאנה ששהו במערב גרמניה.
עד הרצח, אחיה, שק קמאל, סומן כיורש של האב.
לאחר הרצח עקרה ואזד לבריטניה ואחר כך גלתה מרצון לניו דלהי בהודו.
בשנת 1981, בעת ששהתה בהודו, נבחרה לנשיאות ליגת אוואמי.
זמן קצר לאחר ששבה לארצה, בחודש מאי 1981, נרצח נשיא נוסף של בנגלדש, גִ'יַאוּר רוהמאן, בעת הפיכה.
בשנת 1982 עלה לשלטון הוסיין מוּהמוֹד ארשאד בהפיכה שקטה והכריז על שלטון צבאי.
בשנת 1983 יצרה ואזד איחוד של 15 מפלגות, ובשנות ה-80 היא נכנסה ויצאה לסירוגין מבתי כלא.
מפלגתה, יחד עם המפלגה הלאומית הבנגלדשית, פעלה כנגד המשטר הצבאי במדינה.
בשנת 1984 הושמה ואזד במעצר בית לתקופה של חודשים.
כך אירע גם בשנת 1985. בין השנים 1986–1987 שימשה כמנהיגת האופוזיציה בפרלמנט.
החלטתה להשתתף בבחירות לפרלמנט, אשר נערכו תחת משטר צבאי, ספגה ביקורת בקרב מפלגות אחרות במדינה.
בחודש דצמבר 1987 פוזר הפרלמנט.
בשנת 1990 פעל איחוד של 8 מפלגות בראשותה לסיום שלטונו הצבאי של ארשאד.
בבחירות הדמוקרטיות הראשונות בבנגלדש בשנת 1991, הייתה ואזד למנהיגת מפלגת האופוזיציה הגדולה בפרלמנט.
בבחירות שנערכו בבנגלדש ב-30 ביוני 1996 זכתה מפלגתה ב-146 מושבים בפרלמנט.
בזכות תמיכה של מספר מועמדים עצמאיים ומפלגה נוספת זכתה ואזד בתמיכת למעלה מ-150 מושבים הנדרשים ליצירת רוב בפרלמנט והיא נבחרה לראשות הממשלה.
בעת בחירתה התחייבה ואזד ליצור ממשלת אחדות לאומית.
אולם, ניסיונה לשתף בממשלה את המפלגה השנייה בגודלה במדינה, ה-BNP, כשל.
עם זאת הצליחה לשכנע את שופט בית המשפט העליון שהאבודין אהמד ליטול את תפקיד נשיא המדינה.
בחירתה בדמות שאינה מזוהה באופן מפלגתי לתפקיד, זכתה לשבחים.
בשנות כהונתה הראשונות הובילה רפורמות בכלכלה, קידמה את מעמד האישה, חיזקה את יחסי החוץ ואת הדמוקרטיה.
אחד מהישגיה הבולטים בראשות הממשלה היה ההסכם שכרתה עם ממשלת הודו בעניין סכר פַרּקָּה על נהר גנגס, אשר היה מוקד למחלוקת בין המדינות מאז עצמאות המדינה.
על פי ההסכם הובטח כי בנגלדש תקבל מים מהסכר בכמות של 930 מטר מעוקב בשנייה.
כן כרתה ואזד הסכם שלום עם ראשי שבטים מורדים באזור הררי בדרום-מזרח המדינה והביאה לסיום סכסוך שהתקיים מקום המדינה.
מפלגתה הואשמה בכך שהיא נותנת מקלט לראשי כנופיות שהפכו למדינאים.
בנוסף, הואשמה המפלגה בהנצחה מוגזמת של אביה.
בשנה האחרונה לכהונתה הראשונה כראש ממשלה, הכריז ארגון "שקיפות בינלאומית" (Transparency International) כי בנגלדש היא המדינה המושחתת ביותר בעולם.
אף שבנגלדש תמיד הייתה בין חמש המדינות המושחתות ביותר בעולם, בחירתה כמושחתת ביותר הובילה לביקורת בציבור והאשמות כלפי ראשת הממשלה.
בשנת 2001 התחלף הממשל ובהמשך נאלצה ואזד לברוח לארצות הברית.
בנובמבר 2008 חזרה לבנגלדש לקראת הבחירות שאמורות היו להתקיים ב-29 בדצמבר.
בבחירות סחפה ואזד את מפלגתה לניצחון מוחץ, וב-6 בינואר 2009 נכנסה לתפקיד ראש הממשלה.
עם חזרתה לשלטון החל סגנון מנהיגותה להשתנות.
היא המשיכה במדיניות של פתיחות לעולם אך החלה להפעיל דיכוי אלים כלפי מתנגדיה.
נעשה שימוש במעצרים של אנשי אופוזיציה, ניתוקים תכופים של האינטרנט, "העלמת" מתנגדי שלטון ועוד.
בקדנציה השנייה ב-2014, השלישית 2018 ,והרביעית ב-2024 נבחרה לאחר שהאופוזיציה החרימה את הבחירות בטענה לבחירות בטענה שהממשלה לא מקיימת בחירות הוגנות.
החרמת הבחירות על ידי האופוזיציה בקדנציה הרביעית הייתה גם בגלל שרבים מאנשיה נעצרו.
ארצות הברית בריטניה הטילו ספק בתוצאותיהן של בחירות אלה.
ביולי ובתחילת אוגוסט 2024 התרחשו אירועים משמעותיים שהשפיעו על המדינה.
במהלך כהונתה התמודדה ואזד עם מחאות אזרחיות נרחבות שהיו תוצאה של חוסר שביעות רצון ציבורית מהמצב הכלכלי והפוליטי במדינה.
רבות מהמחאות התפתחו לעימותים אלימים בין מפגינים לבין כוחות הביטחון, והובילו לפציעות אזרחים רבים וליותר מ-300 הרוגים.
עקב המחאות, ב-5 באוגוסט 2024 התפטרה מתפקידה, ועזבה את המדינה לעיר אגרטלה במזרח הודו.
שק שינה (ר"ת: שׂק"שׁ) הוא שק המיועד לשינה, על פי רוב בתנאים שבהם מיטה או מצעים אינם בנמצא, לדוגמה בטיולים, מחנאות, או תנאי שטח.
מטרתו העיקרית של שק השינה היא לשפר את תנאי השינה בתנאים שאינם רגילים, על ידי הענקת בידוד תרמי והגנה מפני רוח ולפעמים משקעים.
שקי שינה המיועדים לשימוש בטיולים רגליים צריכים להיות גם קלי משקל וניתנים לדחיסה לנפח קטן המאפשר נשיאתם.
שקי שינה עשויים מחומר מבודד הממלא מעטפת.
המילוי יכול להיות טבעי (פוך) או מחומר סינתטי.
מעטפת השק"ש יכולה להיות ממגוון רחב של חומרים, בדרך כלל בדים טבעיים או מלאכותיים.
במקרים רבים המעטפת עשויה משני חומרים שונים - חלקה הפנימי מבד רך ונעים למגע, וחלקה החיצוני מחומר גמיש אך בעל עמידות גבוהה לשחיקה.
חומר המילוי מותקן בתוך המעטפת בטכניקות שונות שנועדו למנוע תזוזתו וכתוצאה מכך שטחים נטולי בידוד.
ישנם מספר דגמים נפוצים של שקי שינה:
שק שינה מלבני: נסגר בדרך כלל על ידי רוכסן.
שקי שינה מלבניים הם בעלי יכולת בידוד נמוכה כיוון שהסגירה שלהם חלקית בלבד והם אינם צמודים לגוף.
שק שינה "יתד": זהו שק שינה שצורתו כיתד, ולכן הוא צמוד יותר לגוף ומבודד טוב יותר.
בשקים כאלה הרוכסן הוא רק על חלק קטן מהשק"ש.
שק שינה "מומיה": שק שינה התואם בדיוק את צורת הגוף.
חלק משקי שינה מומיה מיוצרים כלל ללא רוכסן.
שק כזה מעניק רמה גבוהה מאוד של בידוד, אך לעיתים אינו נוח לשינה היות שהוא מגביל מאוד את תנועת הגוף.
יש שבנוסף לשק השינה משתמשים במזרן דק הנפרש מתחת לשק לשם השלמת הבידוד מהקרקע.
להשלמת ההגנה העליונה, ניתן להשתמש ביריעה עמידת-מים שמכסה את שק-השינה ומהווה תחליף לאוהל.
האבטיפוס הראשון של שק השינה המודרני הופיע בסוף המאה ה-19 כפטנט של היזם הוולשי סר פרייס פרייס-ג'ונס.
אב-טיפוס זה נקרא "Euklisia Rug" ("שטיח אוקליזיה").
שק החלמון הוא שק קרומי המחובר לעובר בשלבים המוקדמים של ההריון.
שק החלמון משמש מקור תזונה וכן מקום ייצור לכדוריות הדם האדומות לפני התפתחות מחזור הדם הפנימי של העובר.
בהמשך ההריון שק החלמון הופך לצינור דק שעובר דרך הטבור.
אצל בני אדם, שק החלמון הוא החלק הראשון של שק ההריון שניתן לזיהוי בבדיקת אולטרסאונד סביב חמישה שבועות להריון ונוכחתו מהווה אחד הסימנים להריון תקין.
שק חול הוא שק עשוי יוטה, פוליפרופילן או חומר אחר, ממולא חול או עפר, משמש למטרות כגון הגנה בעת שיטפון, ביצורים צבאיים, הגנה על חלונות זכוכית באזורי מלחמה ועוד.
בשקי חול נעשה גם שימוש לאימוני כושר גופני ולחילוץ כלי רכב שהתחפרו בחול או בוץ.
יתרונות שקי חול הם בהיותם עשויים מחומרים זולים, וניתן להביאם ריקים למקום הנדרש ולמלאם בחול מקומי.
שקי חול עשויים לשמש במקרי חירום כגון נהרות העומדים להעלות על גדותיהם או כשסוללה ניזוקה.
ניתן להשתמש בהם גם בעתות רגיעה או לאחר חרום, כבסיס לסוללה חדשה או מבני חסימת-מים אחרים.
שקי חול אינם האמצעי המיטבי לעצירת שיטפונות, שכן בסופו של דבר יחלחלו המים לתוכם, וחומרי מילוי כגון עפר עלולים לזלוג מהם.
בשקים יבשים ניתן לעשות שימוש חוזר, אולם שקים שנרטבו עלולים להיות מזוהמים במזהמים כימיים וביולוגיים.
בצבא משמשים שקי חול לביצורי שדה ולהגנה על מבנים.
כיוון שמילוי השקים נעשה בחומר זמין וזול, ניתן להקים באמצעותם מחסות נרחבים.
השילוב בין גרגרי עפר ובועות אוויר זעירות בשק מאפשר ספיגה טובה של הדף התפוצצויות.
ממדים סטנדרטיים של שק חול הם 14 22 אינץ' (בסביבות 35.5 56 סנטימטר).
ממדים אלו, עם משקל החול בשק, מאפשרים שימוש בשקי חול לבניית קיר עמיד בבנייה מוצלבת, כמו קיר לבנים.
בגודל כזה השקים אינם כבדים מידי להרמה והבאה למיקום הנדרש.
ניתן להניחם לייצוב והגבהת תעלות קשר ושוחות או לערמם לגובה במקומות בהם לא מתאפשרת חפירה.
עמידותו של מתרס שקי חול כהגנה מהפגזות אוויריות אינה טובה.
מתרס שאמור לשרוד זמן ממושך יש לחזק בצמנט פורטלנד או חומרים דומים, להגנה מרקבון ושחיקה.
שקים מקנבס כותנה עמידים יותר משקי יוטה, ולכן מתאימים יותר לשימוש ממושך.
עם זאת, כיום רוב השקים המשמשים לביצורים ולהגנה משיטפונות מיוצרים מפוליפרופילן.
זמינות השקים בידי לוחמים, גודלם והרכב הבד, הוביל לשימוש מאולתר בהם כברדסים לכיסוי שבויי מלחמה.
שקאלזן גאשי (באלבנית: Shkëlzen Gashi; נולד ב-15 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת הקשר.
גאשי התחיל את הקריירה שלו בפ.צ.
ציריך, ב-12 באוגוסט 2008 הוא ערך את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 נגד סנט גאלן.
ב-6 בדצמבר 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע אופ"א בהפסד 0–1 נגד ספרטק מוסקבה.
לאחר שהושאל לשפהאוזן ולבלינצונה, בינואר חתם בנשאטל גזמאקס ולאחר מכן עבר לאראו.
בקיץ הוא עבר לגראסהופרס ציריך, ב-15 ביולי 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 0–2 נגד פ.צ.
ב-24 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בגראסהפורס בתיקו 1-1 שוב נגד פ.צ.
את עונת סיים גאשי עם 5 שערים ב-28 משחקי ליגה.
ב-14 ביולי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בעונה זו בניצחון 0–2 נגד סנט גאלן.
ב-16 במרץ 2014, גאשי הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 2–4 נגד פ.צ.
בסיום העונה גאשי זכה בתואר "מלך השערים" בליגה עם 19 שערים.
בזל תמורת 3 מיליון אירו, ומשכורת של מיליון אירו לעונה.
ב-19 ביולי 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד אראו בו הוא גם בישל את השער השני של קבוצתו.
ב-27 ביולי 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד לוצרן.
ב-1 בפברואר 2016 עזב לראשונה את שווייץ וחתם בקולורדו ראפידס מה-MLS.
ב-2 בינואר 2020 חזר לאראו, בה חתם לשלוש שנים.
ב-25 במאי 2023 הודיע על פרישה ממשחק.
בצעירותו, גאשי שיחק בנבחרת הצעירה ובנבחרת הנוער של שווייץ.
בשנת החליט לשחק עבור נבחרת אלבניה, וב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות בניצחון 0–2 נגד .
ב-11 באוקטובר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק רשמי בהפסד 1–2 נגד .
ב-29 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד .
שק הוא מארז גמיש בעל צורה מלבנית העשוי יוטה, פוליפרופילן, נייר או חומר אחר, והמשמש לאחסון והובלה של חומרים יבשים.
גודל השקים נקבע על-פי שיקולי המשתמש, ובדרך כלל אינו מוסדר ברגולציה.
בהצעת התיקון נטען כי התיקון בא להקל על פועלי הבניין, שנאלצו להרים שקי מלט במשקל הנפוץ, 50 קילוגרם, אך על פי הערכה התיקון נועד לשמור על ריכוזיות בענף המלט בישראל להקשות על תחרות, משום שהמקובל בעולם הוא שקים במשקל 50 קילוגרם.
אחסון והובלת מזון יבש כקטניות, קמח, פסטה, תבלינים.
אחסון והובלת חומרי בניה כמלט, חצץ, חול
ביהדות, לבישת שק היא מנהג של אבל
הגנה מפני שיטפונות (על ידי שקי חול)
שצ'קוצ'יני (בפולנית: Szczekociny; ביידיש: שטשעקאטשין) היא עיירה במחוז זאוויירצ'ה שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
שצ'קוצ'יני נזכרת לראשונה בשנת 1307, עת הייתה כפר בבעלות אצולה.
במהלך המאה ה-15 קיבל היישוב זכויות עיר והיתרים לקיים בו ירידים שנתיים, והדבר הביא להתפתחותו.
באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב לחלוטין בידי גייסות האימפריה השוודית.
במהלך המאה ה-18 שוקמה במעט העיירה, עת הייתה בבעלות משפחת האצולה דמבינסקי.
שיקומה המלא של העיירה החל בתקופת פולין הקונגרסאית.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-15, אך משך מאות בשנים נותרה הקהילה ביישוב מצומצמת, בשל הגבלות שונות שהוטלו עליה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,800 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל.
בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו כ-1,000 יהודים מהעיירה לאזור שבשליטת הסובייטים.
ב-4 בספטמבר 1939 נכנסו הגרמנים לעיירה, וביצעו בה מעשי שוד ורצח של יהודים.
בהמשך, הוטלו על הקהילה תשלומי כופר, תוך החרמת עסקי היהודים ביישוב, ואילוץ יהודי העיירה לענוד סרט זרוע ולהתייצב לעבודות כפייה.
בהמשך החודש גורשו כ-200 מיהודי העיירה ליישובי הסביבה, ומשנת 1940 שולחו יהודי העיירה גם למחנות עבודה.
בשנה זו רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר מעת לעת נכנסו אליו הגרמנים, וביצעו בו מעשי רצח, ואשר בו סבלו היהודים מרעב כבד.
ביוני 1940 נמנו בגטו שבעיירה 1,254 יהודים, ובהמשך צורפו אליהם 140 פליטים יהודים נוספים.
ב-22 ביוני 1941 גודר הגטו שבעיירה, ושעריו ננעלו, תוך רצח יהודים שנתפסו מחוצה לו.
באמצע ספטמבר 1942 הוצעדו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מכפרי הסביבה, תוך רצח חלקם בדרך.
בד בבד, יהודים שניסו להימלט מהגטו שבעיירה הוסגרו ברובם לגרמנים בידי איכרי הסביבה, או נרצחו על ידם ישירות.
ב-20 בספטמבר 1942, ערב יום כיפור תש"ג, פשטו הגרמנים על הגטו שבעיירה, ורצחו חולים וקשישים בדירותיהם.
כ-1,500 היהודים הנותרים שולחו לאחר מעשי התעללות ורצח למחנה ההשמדה טרבלינקה בקרונות בקר דחוסים.
בספר היזכור לקהילת שצ'קוצ'יני נמנים שמותיהם של 1,923 נספים מהעיירה.
שצ'רצוב (בפולנית: Szczerców; ביידיש: סטערצעוו, שטערצעוו) הוא כפר במחוז בלחטוב שבפרובינציית לודז' בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1332, ובמחצית השנייה של המאה ה-14 הוענקו לו זכויות עיר.
בשנת 1870, תחת שלטון פולין הקונגרסאית, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, בשל השתתפות תושביו במרד ינואר.
יהודים ישבו בכפר מסוף המאה ה-18, ועד המחצית השנייה של המאה ה-19 השתייכו יהודי היישוב לקהילת לאסק.
בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 פגעו ביישוב מספר שריפות גדולות, שהסבו נזק חמור במיוחד ליהודי המקום.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות של אגודת ישראל, ונמנו בו 1,513 יהודים, למעלה משליש מתושביו.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, העלו אלו באש את בית הכנסת המקומי ואת רוב בתי היהודים ביישוב.
בשל ההרס הרב, נמלטו רוב יהודי היישוב לזלוב ולבלחטוב הסמוכות.
קבוצה קטנה של יהודים שעוד נשארה בכפר גורשה כעבור זמן מה גם היא לבלחטוב.
גורלם של יהודי הכפר ביישובים אלו היה כגורל יתר היהודים בהם.
שצ'ז'ץ (באוקראינית: Щирець, שצ'ירץ; בפולנית: Szczerzec; ביידיש: שטשעריץ) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
שצ'ז'ץ החלה כיישוב מבוצר במאה ה-12, ובשנת 1397 הוענקו לה זכויות עיר.
בשנים 1516 ו-1620 נהרסה העיירה מפשיטות הטטרים, ובשנת 1656 נהרסה בידי השוודים.
במאה ה-18 עברה שצ'ז'ץ לבעלות משפחות אצולה פולניות, ובחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה בתחום גליציה האוסטרית.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מתחילת המאה ה-17, ובתקופה זו ריכזו את המסחר בה.
מהמאה ה-19 היוו היהודים רוב מוחלט של תושבי העיירה, ובשנת 1880 נמנו בה 1,385 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 850 יהודים מתוך 936 תושבים, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, שכללה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות.
בסוף נובמבר 1942 שולחו יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
שצ'וצ'ינסק (בקזחית: Щучинск; ברוסית: Щучинск) היא עיר שנוסדה ב-1850 והיא נמצאת במחוז אקמולה שבקזחסטן.
שצ'וצ'ינסק נמצאת כ-197 קילומטרים מעיר הבירה אסטנה וכ-55 קילומטרים מבירת המחוז קוקשטאו .
החודש הכי חם הוא יוני (20 מעלות צלזיוס).
במכניקת הזורמים, שצף גלים הוא שכבה טורבולנטית של מים ששוטפת את החוף אחרי שגל מים מגיע נשבר.
פעולת שצף הגלים מניעה משקעים חופיים במעלה ובמורד החוף, ולכן היא חשובה בתחלופת משקעי החוף.
סקלת הזמן של שצף יחיד נעה בטווח שבין מספר שניות לדקות אחדות, כאשר סוג החוף מכתיב את משך הזמן.
שצפים ארוכים יותר בדרך כלל מופיעים על חופים שטוחים יותר.
תנועת השצף משחקת תפקיד מרכזי בהיווצרותם של המאפיינים המורפולוגיים של החוף והשינויים החלים בהם באזור השצף (Swash zone), אשר מהווה המשך ישיר לאזור הגלישה (Surf zone).
ההתנהגות ההידרודינמית של המים באזור השצף שונה במהותה מהתנהגות הגלים שנעים באוקיינוס הפתוח.
בעוד גלי מים בעומק הים הם בעיקרם גלי תנודה (פרודות המים נעות בתנועה מסלולית; האנרגיה מועברת ולא המים), לאחר שגלים אלו נשברים (עם הגיעם לחוף) הם יוצרים סוג חדש של גלים המכונים "גלי העתקה" (waves of translation): אלו הן פסגות גליות קטנות המתקדמות על פני זרם מים ששוטף את החוף.
עיקרה של תנועת השצף הוא תנועה קווית ומעט מתוכה הוא תנועה גלית (המגולמת בגלים הקטנים).
ישנה זיקה אינטימית בין התנהגות המים באזור השצף לזו שבזנק הידראולי נע, במובן שאלו נחשולים קטנים שמציפים את החוף.
בחופים מסוימים שצף הגלים כלל אינו מובחן, בעוד בחופים אחרים אזור השצף מהווה חלק ניכר ממורד החוף.
סוג השצף השלט תלוי בתנאי הים (גובה וזמן המחזור של הגלים) ומורפולוגיית החוף באופן שבא לידי ביטוי בפרמטר חסר המדדים הבא:
כאשר Hb הוא גובה המשברים, g היא תאוצת הכבידה, T הוא זמן המחזור של הגל הפוגע ו-tan β הוא שיפוע החוף.
ערכים εb > 20 מעידים על תנאים דיסיפיטיביים (שחיקה של אנרגיית הגל) והשצף בתנאים אלו ייראה כמו גלים עומדים ארוכים.
מקרה הקיצון השני, שמתאימים לו ערכים εb < 2.5, מעיד על מצבים רפלקטיביים (החזרתיים) בהם חלק ניכר מהאנרגיה של הגלים מוחזר מן החוף וחלק קטן יותר נשחק, כך שרק מעט מתנועת השצף יהיה מובחן.
שקארי ריצ'רדסון היא אצנית אמריקאית, סגנית האלופה האולימפית (פריז 2024) ואלופת העולם (בודפשט 2023) בריצת 100 מטר.
שיאה האישי בריצה זו (10.65 שניות) מדרג אותה במקום החמישי בכל הזמנים.
זוכת מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2023) בריצת 200 מטר.
ריצ'רדסון נולדה וגדלה בדאלאס, טקסס.
היא לומדת ומתאמנת באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה בהדרכתו של האצן דניס מיטשל.
בתחרות שנערכה בפאייטוויל ארקנסו ב-11 במאי 2019 קבעה ריצ'רדסון בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 11.00 שניות.
שבועיים לאחר מכן, במוקדמות לאליפות המכללות שנערכו בג'קסונוויל, פלורידה ב-24 במאי היא קבעה בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 10.99 שניות.
באליפות המכללות עצמה שנערכה באוסטין, טקסס ב-8 ביוני היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב, בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש לנוער של 10.75 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-42 שנה מרליס גר ממזרח גרמניה 10.88 שניות.
תוצאה זו מהווה שיא מכללות חדש, תוצאת השנה בעולם בכל הזמנים ומדרגת אותה במקום התשיעי.
מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.17 שניות, אחרי אנגלבן אנלוס (22.16 שניות).
בתחרות שנערכנה במונטוורד, פלורידה ב-10 באוגוסט 2020 קבעה ריצ'רדסון בריצת 100 מטר תוצאה של 10.95 שניות ובריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 22.00 שניות.
בתחרות שנערכה במיראמאר, פלורידה ב-10 באפריל 2021 קבעה ריצ'רדסון בריצת 100 מטר שיא אישי חדש, תוצאת השנה בעולם ואת התוצאה שמדרגת אותה במקום שישי בכל הזמנים של 10.72 שניות.
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה גיינסוויל, פלורידה ב-16 באפריל היא ניצחה בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.11 שניות.
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בוולנאט, קליפורניה ב-9 במאי היא ניצחה בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.77 שניות.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 10.74 שניות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו ביוג'ין אורגון ביוני אותה שנה היא זכתה בזהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.86 שניות, לפני ג'וויאן אוליבר (10.99 שניות) וטינה דניאלס (11.03 שניות).
היא נכשלה בבדיקה למציאת חומרים אסורים.
בבדיקה נמצא מריחואנה בגופה של ריצ'רדסון והיא הושעתה לחודש אחד, עד 28 ביולי, השעיה שמעשית מסתיימת יומיים לפני שתחרויות האתלטיקה באולימפיאדה נפתחות, ב-30 ביולי.
היא הודתה שעישנה מריחואנה, אך אמרה שעשתה זאת לאחר שכתב חשף בפניה שאימה הביולוגית הלכה לעולמה.
באותו זמן היא הייתה באורגון, מדינה בה מריחואנה היא חוקית.
לדבריה: "אני יודעת מה עשיתי, אני יודעת מה אני אמורה לעשות, ועדיין החלטתי לעשות את זה.
אני לא רוצה לתרץ תירוצים ולא מחפשת שום אמפתיה.
אבל במצב שהייתי באותו רגע, לגלות משהו כזה, להתמודד עם היחסים שהיו לי עם אמא שלי, זה בהחלט היה נושא קשה עבורי".
התאחדות האתלטיקה האמריקאית בהתייעצות עם הוועד האולימפי האמריקאי, החליטו לא להכליל כלל את ריצ'רדסון בנבחרת.
"יש לנו סימפתיה גדולה לשקארי ומבינים את נסיבותיה המקלות.
יחד עם זאת עלינו לשמור על הוגנות גם כלפי יתר הספורטאים שניסו להגשים את החלום האולימפי".
באליפות העולם שנערכה בבודפשט הונגריה באוגוסט 2023 היא זכתה בשלוש מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב בריצת 100 מטר בשיא אליפות חדש של 10.65 שניות, לפני שריקה ג'קסון (10.72 שניות) והאלופה היוצאת שלי-אן פרייזר-פרייס (10.77 שניות), שתיהן מג'מייקה ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם תמרי דייוויס, טואנישה טרי וגבריאל תומאס בשיא אליפות חדש של 41.03 שניות, לפני ג'מייקה (41.21 שניות) והממלכה המאוחדת (41.97 שניות).
מדליית ארד בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 21.92 שניות, אחרי שריקה ג'קסון שקבעה את התוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה ושיא אליפות חדש של 21.41 שניות וחברתה לנבחרת גבריאל תומאס (21.81 שניות).
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט 2024 זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.87 שניות, אחרי ג'וליאן אלפרד מסנט לוסיה שקבעה שאי לאומי חדש של 10.72 שניות ולפני בת ארצה מליסה ג'פרסון (10.92 שניות).
בשנת 2021 הודיעה ריצ'רדסון שיש לה בת זוג.
בשנת 2025, נפוצו שמועות שהיא יוצאת עם הספרינטר כריסטיאן קולמן.
ב-27 ביולי 2025, ריצ'רדסון נעצרה לאחר שתקפה את קולמן בנמל התעופה הבינלאומי של סיאטל-טקומה, בהסתמך על צילומי מצלמות האבטחה בשדה.
ריצ'רדסון התנצלה אחר כך בפני קולמן ואמרה שתבקש עזרה.
שק"ל - שילוב קהילתי לאנשים עם מוגבלויות היא עמותה המספקת שירותי שילוב קהילתי לאנשים עם צרכים מיוחדים: אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, על הספקטרום האוטיסטי, מתמודדים עם קשיים נפשיים ועם קשיים פיזיולוגיים.
השירותים ניתנים בתחומי: דיור בקהילה, תעסוקה שיקומית, תעסוקה מוגנת, תרבות ופנאי, טיפול, ייעוץ והנגשה.
העמותה קיימת מזה 40 שנה.
שק"ל הוקמה בשנת 1979 על ידי משרד העבודה והרווחה, ג'וינט-ישראל ועיריית ירושלים, כמלכ"ר שמטרתו ליזום ולפתח תוכניות שונות בקהילה, על-מנת לקרב אליה בחזרה אנשים שנדחקו לשולים והופרדו ממנה למוסדות ותוכניות נבדלים ומבודדים.
בהמשך הפכה העמותה לא רק לכזו שמפתחת שירותים אלא גם מפעילה מגוון של שירותים בקהילה.
שק"ל החלה את פעילותה בירושלים.
בהמשך הרחיבה את פעילותה ברחבי הארץ.
בין מוקדי הפעילות של שק"ל: פתח תקווה, רמת גן, שוהם וחבל מודיעין, קבוצת יבנה, רחובות, רמת רחל, כפר שמואל, ועוד.
בשק"ל יש כיום 550 עובדים ו-700 מתנדבים המסייעים לכ-8,000 אנשים עם צרכים שונים ולקויות שונות.
ליהיא לפיד משמשת כנשיאת כבוד של העמותה והיא פועלת בכפוף לנוהלי משרד הרווחה ובתמיכת תורמים מהארץ ומחו"ל.
בשנת 2025 הודיעה עמותת שק"ל על הקמת מחלקת המחקר והידע המשתף, שמטרתה לקדם פיתוח ידע יישומי ושותפויות ידע בתחומי המוגבלות והשילוב הקהילתי.
פעילות המחלקה מתמקדת בקידום מחקר בשותפות עם אנשים עם מוגבלות, אנשי מקצוע וגורמים אקדמיים, וכן בתרומה לעיצוב מדיניות ציבורית מבוססת ידע.
על הקמת המחלקה נמסר במסגרת כנס שנערך בסינמטק תל אביב, שבו הציגה העמותה מודל קהילתי להזדקנות בכבוד של אנשים עם מוגבלות בקהילה.
ח'אדימו ראסול ש'ייח פול , הידוע בשם הבמה שק וס (Sheck Wes) (נכתב בעברית גם כ"שק ווס"), הוא ראפר, זמר, פזמונאי ודוגמן אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות שירו "Mo Bamba" , אשר פורסם בשנת 2017 ונהפך לוויראלי בשנת 2018.
וס רשום במשותף לחברת ההקלטות של טראוויס סקוט Cactus Jack וחברת ההקלטות של קניה וסט GOOD Music, תחת חברת האם Interscope Records.
נולד בשם ח'אדימו פול ב-10 בספטמבר 1998 בשכונת הארלם בניו יורק, להורים ממוצא סנגלי.
בגיל 5, וס ואימו עברו לגור בעיר מילווקי במדינת ויסקונסין, שם הוא גר במשך 9 שנים.
בגיל 14 עבר חזרה לניו יורק.
פול התחיל ליצור מוזיקה בגיל 11, במטרה לשחרר לחץ עקב ילדותו הבעייתית והסביבה העוינת בה גדל.
כאשר היה בתיכון, אימץ כעיסוק את משחק הכדורסל, אך גם ייצר עניין אצל סוכני אופנה, מה שהוביל אותו לפספס משחק פלייאוף של קבוצתו בשביל להשתתף בחשיפת הקולוקציה ייזיס 3, אשר נערכה במדיסון סקוור גארדן.
ב-31 בינואר 2019, טענה חברת ההפקות Ridge Production כי וס סירב לשלם על הוידאו קליפ של הסינגל הקרוב שלו, "Mudboy".
לאחר מכן, הם פרסמו את הגרסה המקורית של הקליפ, אך החליפו את השיר בשיר אשר לועג לווס ולצוות שלו עקב הכחשתם של החוזה הקיים איתם.
בפברואר 2019, הואשם בהטרדה מאיימת ואלימה של בת זוגו, הזמרת ג'סטין סקיי.