tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לפי דו"ח המאחזים, ועדת החריגים אישרה בנייה בשטחים, אך באופן מצומצם יותר.
עם זאת, לאחר הסכמי אוסלו ממשלת רבין סללה ופיתחה כבישים עוקפים.
בקיץ 2005 ישראל פינתה במסגרת תוכנית ההתנתקות את תושביה מרצועת עזה, כ-8,600 אזרחים בסך הכל.
מאז, כל שטחי C נותרו ביהודה ושומרון, ומהווים כ-60% משטחי יהודה ושומרון.
בשטח C נמצאות כל ההתנחלויות כמו גם שמורות לאומיות בניהול רשות הטבע והגנים.
על בנייה בהתנחלויות העירוניות כמו אריאל ומעלה אדומים אחראי משרד השיכון, ועל היתר אחראית מועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי.
בשנים 2013 ו-2016 היה המספר גבוה יותר מבשנים אחרות אך לא הגיע לשיאים מתחילת המאה ה-21.
שינוי מגמה זמני התרחש בשנת 2005, עם תוכנית ההתנתקות, שבמסגרתה פינתה ישראל את כל ההתנחלויות ברצועת עזה וארבע התנחלויות בצפון השומרון.
בסוף שנות ה-90, לאור האיסור על הקמת התנחלויות חדשות, החלה מדיניות של הקמת מאחזים בקרבת התנחלויות אם.
בניגוד לחוק הישראלי, המאחזים הוקמו ללא תוכנית בניין עיר וללא החלטת ממשלה רשמית, אולם במקרים רבים הקמתם תואמה עם גורמים בתוך הממשלה, והם קיבלו סיוע ומימון להקמת התשתיות ממשרדי ממשלה ומהמועצות האזוריות המקומיות.
במלחמת חרבות ברזל הוקמו עשרות מאחזים נוספים.
שטח גלילי הוא אזור שאינו מצוי בתחום שיפוטה של שום רשות מקומית.
בדרך כלל, שטחים גליליים מצויים באזורים שלא מתגוררים בהם תושבים, אך בחלקם יש כפרים בלתי מוכרים או מבני מגורים בודדים.
השטחים הגליליים נוצרו כתוצאה משתי סיבות עיקריות:
חוסר בהירות וטעויות בפירוש המפות שהותירו אחריהם הבריטים, ושלא תוקנו מעולם.
קביעה מכוונת, כפי שנעשה לגבי מתקנים מסוימים של חברת החשמל, מקוה ישראל, נמל התעופה בן-גוריון, בעבר בתי הזיקוק, ועוד; בדרך כלל, קביעה מכוונת כזו נקבעה כדי להבטיח כביכול את פעילותו התקינה של מתקן בעל חשיבות לאומית, מבלי ששיקולים מקומיים ישפיעו עליו.
מאחר שאין שלטון מקומי בשטח הגלילי, מצד אחד אין גוף שבסמכותו להתקין ולאכוף חוקי עזר או להטיל תשלום ארנונה, ומצד שני אין מי שמספק שירותים לתושבים ולבתי העסק המצויים בו.
ההסדרה היחידה של שטחים גליליים בחקיקה ראשית מצויה בחוק התכנון והבנייה, שבו נקבע כי המוסד התכנוני המוסמך בשטח הגלילי הוא הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה.
רישוי עסקים מתבצע בפועל על ידי משרד הפנים.
מאז שנות ה-90 המגמה הרווחת במשרד הפנים היא לפעול לסיפוחם של שטחים גליליים לרשויות מקומיות.
כך, למשל, סופחה רמת בקע לבאר שבע ובתי הזיקוק סופחו לחיפה.
בהצעת חוק העיריות, שיזם משרד הפנים, הוצע להסדיר בשטחים הגליליים תחומים מוניציפליים נוספים, באמצעות הממונים על המחוזות במשרד הפנים או רשויות מקומיות הגובלות בשטח הגלילי.
מלבד נמל התעופה בן-גוריון, מצויים בשטחים גליליים גם מפעלי התעשייה האווירית, פארק הכרמל, מתקני השפד"ן, מקווה ישראל, פארק אריאל שרון, וכן בסיסים שונים של צה"ל, ובהם חלק ניכר מבסיס צריפין ובעבר גם בסיס חיל האוויר לוד, לפני שנסגר.
השטח הגלילי הגדול ביותר בישראל נמצא ב"אזור הסייג" שבו רוכזו בשנות ה-50 הבדואים בנגב, ונמצא בין באר שבע, דימונה וערד.
בגלל היעדר שלטון מקומי באזור, כל הבנייה הבדואית בו היא בלתי חוקית, והיישובים שבשטח הם בלתי מוכרים.
עם השנים הוקמו עיירות בדואיות בחלק מהשטח ביוזמת המדינה, וחלק מהיישובים הבלתי מוכרים קיבלו מעמד רשמי במסגרת המועצה האזורית אבו בסמה.
בממשל המקומי בארצות הברית, שטח גלילי נקרא אזור לא מאוגד.
זה מתייחס בדרך כלל לחלק של מחוז שנמצא מחוץ לכל תחום שיפוט של עירייה.
קהילה לא מאוגדת היא מונח כללי אחד לאזור גאוגרפי בעל זהות חברתית משותפת, ללא ארגון עירוני או ייעוד פוליטי רשמי כעיר או עיירה.
שני הסוגים העיקריים של קהילות לא מאוגדות הם:
שכונה או קהילה אחרת הקיימת בתוך אזור אחד או על פני מספר אזורים משולבים קיימים (כלומר, ערים או עיירות).
במובן זה, קהילה היא חלק משלטון מוניציפלי אך לא מאוגדת ממנו בנפרד.
לדוגמה: , הוא כפר לא מאוגד בתוך העיירה , ו, היא קהילה לא מאוגדת על גבול העיירות ו.
שכונה או קהילה אחרת הקיימת מחוץ לשלטון עירוני מאוגד.
במובן זה, הקהילה נמצאת מחוץ לכל שלטון עירוני ואינה מאוגדת לחלוטין.
דוגמאות כוללות את: סנדסטון (וירג'יניה המערבית), ; ; ו; כולם יישובים כפריים קטנים עם אוכלוסייה קטנה ודלילה.
רוב המדינות העניקו צורה כלשהי של שלטון מקומי, כך שלוועדות מחוזיות, או מועצות יש אותן סמכויות באזורים אלה כמו שיש למועצות ערים או מועצות ערים באזורים המשולבים בהתאמה.
יש מדינות שמעבירות את הסמכויות הללו לידי עיירות, שהן חטיבות אזרחיות קטנות של כל מחוז ונקראות "עיירות" בחלק מהמדינות.
הבדלים בחוקי כל מדינה לגבי שילוב קהילות, מובילות לשונות גדולה בתפוצה ובאופי של אזורים לא מאוגדים.
אזורים לא מאוגדים למעשה אינם קיימים בשמונה מהמדינות הצפון-מזרחיות: כל הקרקעות בניו ג'רזי, קונטיקט, מסצ'וסטס, ניו יורק ורוד איילנד, וכמעט כל הקרקע בניו המפשייר, פנסילבניה וורמונט, הן חלק מאזור משולב מסוג כלשהו.
באזורים אלה, סוגים (ושמות רשמיים) של גופים ממשלתיים מקומיים יכולים להשתנות.
בניו אינגלנד (הכוללת חמש מתוך שמונה מדינות אלה, בתוספת המדינה הפחות מאוגדת במלואה של מיין), עיריות מקומיות ידועות כעיירות או ערים, ורוב העיירות מנוהלות על ידי סוג של דמוקרטיה ישירה, כגון מפגש העיר הפתוח או ישיבת עיר ייצוגית.
עיירות גדולות יותר בניו אינגלנד עשויות להתאגד כערים, עם צורה כלשהי של ממשל מוניציפלי של ראש עירייה.
בניו ג'רזי, קיימים גם סוגים מרובים, כגון עיר, עיירה, עיר, רובע או כפר (city, township, town, borough, or village), אך הבדלים אלו הם במבנה הזרועות המחוקקות, ולא בסמכויות או בתפקודים של הישויות עצמן.
בקצה הנגדי של הספקטרום נמצא מודל "מחוז חזק" של וירג'יניה.
וירג'יניה ומדינות אחרות בעלות מודל זה, כמו אלבמה, מרילנד וטנסי, מציבות דרישות מחמירות להתאגדות או מעניקות למחוזות סמכויות רחבות שבמדינות אחרות מבוצעות על ידי ערים, מה שיוצר חוסר תמריץ להתאגד, ולכן יש להם אזורים עירוניים גדולים אשר אין ממשלה עירונית מתחת לרמת המחוז.
במדינות אמצע האוקיינוס האטלנטי כמו ניו יורק ופנסילבניה, נפוץ מודל היברידי המנסה לאזן בין שתי הגישות, כאשר קיימות הקצאות כוח שונות בין עיריות ומחוזות.
ברחבי ארצות הברית, כמה ערים גדולות סיפחו את כל האזורים הבלתי מאוגדים שמסביב בתוך המחוזות שלהן, ויצרו את מה שמכונה צורות ממשל מאוחדות של עיר-מחוז (למשל, ג'קסונוויל, פלורידה ונאשוויל, טנסי).
במקרים אלה, אזורים לא מאוגדים ממשיכים להתקיים במחוזות אחרים של המטרופולינים שלהם.
לעומת זאת, אי מחוז מוקף ברוב או מכל הצדדים ברשויות מקומיות.
באזורים של אוכלוסייה דלילה, רוב הקרקעות בכל מדינה נתונה עשויה להיות בלתי מאוגדת.
מדינות מסוימות, כולל צפון קרוליינה, מעניקות סמכות שיפוט חוץ-טריטוריאלית לערים ועיירות (ולעיתים רחוקות לכפרים) כדי שיוכלו לשלוט בתכנון אזורי למרחק מוגבל לאזורים לא מאוגדים סמוכים.
פעולה זו נחשבת לעיתים קרובות כגורם מבשר (ולפעמים כדרישה משפטית) לסיפוח מאוחר יותר של אותם אזורים.
זה שימושי במיוחד במחוזות כפריים שאין להם ייעוד כלל, או רק ייעוד נקודתי עבור קהילות לא מאוגדות.
בקליפורניה, לכל המחוזות מלבד העיר ומחוז סן פרנסיסקו יש אזורים לא מאוגדים.
אפילו במחוזות מאוכלסים מאוד, החלקים הלא מאוגדים עשויים להכיל מספר רב של תושבים.
במחוז לוס אנג'לס, ממשלת המחוז מעריכה את אוכלוסיית האזורים הלא מאוגדים בה כעולה על מיליון איש.
למרות שיש 88 ערים ועיירות משולבות, כולל המאוכלסות ביותר במדינה, 65% מהקרקעות במחוז לוס אנג'לס אינן מאוגדות.
אלה מורכבים בעיקר מהיער הלאומי של אנג'לס ואזורים דלילים מצפון לו.
בקליפורניה, חוקת המדינה מכירה רק בסוג אחד של עירייה, העיר.
הקוד הממשלתי של קליפורניה מאפשר לערים לקרוא לעצמן עיירות, אם הן רוצות, למרות שהייעוד הוא קוסמטי בלבד.
מדובר באזורים שהם טריטוריה של ארצות הברית אך אינם מהווים חלק מ-50 מדינות ארצות הברית.
פרטים נוספים בערך אזורים מבודדים (ארצות הברית).
בהקשר של האזורים המבודדים של ארצות הברית, המילה "לא מאוגדת" מתייחסת לטריטוריות שבהן הקונגרס של ארצות הברית קבע שרק חלקים נבחרים של חוקת ארצות הברית חלים עליהם ושלא שולבו רשמית בארצות הברית.
נכון לעכשיו, חמשת אזורי הבידוד הגדולים של ארצות הברית הבלתי מאוגדים הם סמואה האמריקאית, גואם, איי מריאנה הצפוניים, פוארטו ריקו ואיי הבתולה של ארצות הברית.
אזורים מבודדים לא מאוגדים יכולים להיות מסופחים לאומה אחרת או לקבל עצמאות.
לארצות הברית יש אזור אינסולרי בלתי מאוגד אחד, אטול פלמירה.
ההתאגדות שם נחשבת כתמידית על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית; לאחר התאגדותו, לא ניתן לפרק את השטח.
האיים הקטנים המרוחקים של ארצות הברית ללא אוכלוסייה אזרחית קבועה הם "לא מאורגנים" במובן זה שאין להם ממשל מקומי, והם מנוהלים על ידי המשרד לענייני אינסולר.
סמואה האמריקנית המאוכלסת היא "לא מאורגנת" במובן זה שהקונגרס לא העביר חוק אורגני, אבל יש לה חוקה ורשות מחוקקת ורשות מבצעת טריטוריאלית שנבחרה מקומית.
אזורים לא מאוגדים עם אוכלוסיות קבועות בארצות הברית מוגדרים על ידי המכון הגאולוגי של ארצות הברית כ"מקומות מאוכלסים".
מדובר במקום או אזור עם מבנים מקובצים או מפוזרים ואוכלוסייה אנושית קבועה, ללא גבולות חוקיים ורשמיים.
סוגיות נוספות הקשורות לערך זה בארצות הברית
לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית - קהילה לא מאוגדת עשויה להיות חלק ממקום ייעודי למפקד אוכלוסין - CDP-Census-designated place המונח CDP מכוון לאזור המוגדר על ידי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית למטרות סטטיסטיות בלבד.
זהו אזור מאוכלס שכולל בדרך כלל קהילה אחת המיועדת רשמית לסקר, אך כיום לא מאוגדת שעבורה נקרא ה-CDP, בתוספת אזור כפרי מיושב מסביב בממדים שונים, ולעיתים גם קהילות קטנות יותר לא מאוגדות.
משלוח דואר בארצות הברית - קהילות לא מאוגדות רבות מוכרות גם כשמות מקומות מקובלים לשימוש בכתובות דואר על ידי שירות הדואר של ארצות הברית.
אכן, לחלקן יש סניפים משלהן, ו-לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משתמשת בשמות של כמה קהילות לא מאוגדות כמקום ייעודי למפקד אוכלוסין (CDP) שעבורם הוא מציג טבלאות של נתוני מפקד.
בקנדה, בהתאם לפרובינציה, יישוב לא מאוגד הוא כזה שאין לו מועצה עירונית השולטת אך ורק על היישוב.
זה בדרך כלל, אבל לא תמיד, חלק משלטון עירוני גדול יותר.
אלה נעים בין כפרים קטנים לאזורים עירוניים גדולים הדומים בגודלם לעיירה או לעיר.
באלברטה, קהילות לא מאוגדות יכולות להיות מסווגות ככפר או מקום (Hamlet), יישוב או עיירה.
המלט היא קהילה בלתי מאוגדת שניתן להגדיר על ידי מועצת המחוז העירוני או העירייה המתמחה בתחומיהן, או על ידי שר העניינים העירוניים בגבולות מחוז.
בקולומביה הבריטית, התנחלויות לא מאוגדות שוכנות מחוץ לגבולות המוניציפליים לחלוטין, ומנוהלות ישירות על ידי ממשלות אזוריות/מחוזיות בדומה לשיטה האמריקאית.
התנחלויות לא מאוגדות עם אוכלוסייה בין 100 ל-1,000 תושבים, עשויים לקבל מעמד של מקום ייעודי בנתוני מפקד האוכלוסין הקנדי.
בפרובינציות מסוימות, שטחים גדולים של שממה לא מפותחת, או מדינה כפרית, הם אזורים לא מאורגנים הנופלים ישירות לתחום השיפוט הפרובינציאלי.
לחלק מההתנחלויות הבלתי מאוגדות באזורים לא מאורגנים כאלה, ייתכן שיש סוגים מסוימים של שירותים עירוניים המסופקים להם על ידי סוכנות מעין-ממשלתית כמו מועצת שירותים מקומית באונטריו.
בניו ברונסוויק, שבה מתגוררת אוכלוסייה משמעותית במחוז שירות מקומי, ענייני מיסוי ושירותים עשויים להגיע ישירות מהפרובינציה.
בניגוד למדינות רבות אחרות, לאוסטרליה יש רק רמה אחת של שלטון מקומי מיד מתחת לממשלות מדינתיות וטריטוריאליות.
אזור שלטון מקומי (LGA) מכיל לעיתים קרובות מספר ערים ואפילו מטרופולינים שלמים.
לפיכך, מלבד אזורים מיושבים מאוד ומעט מקרים ייחודיים אחרים, כמעט כל אוסטרליה היא חלק מ-LGA כלשהו.
אזורים לא מאוגדים נמצאים לעיתים קרובות במקומות מרוחקים, מכסים שטחים נרחבים או בעלי אוכלוסיות קטנות מאוד.
כתובות דואר באזורים לא מאוגדים, כמו בחלקים אחרים של אוסטרליה, משתמשות בדרך כלל בשמות הפרברים או היישובים שבשימוש המדינה או הממשל הטריטוריאלי הרלוונטי.
לפיכך, אי בהירות לגבי כתובות קיימת רק לעיתים רחוקות באזורים לא מאוגדים.
מכיוון שלגרמניה אין רמה מנהלית הדומה לעיירות של מדינות אחרות, רובה המכריע של המדינה, קרוב ל-99%, מאורגן בעיריות , המורכבות לרוב ממספר התנחלויות שאינן נחשבות לעיריות.
מכיוון שליישובים אלה אין מועצה משלהם, בדרך כלל ממונה אורטסבורסטהר או אורטסבורסטהרין (יו"ר/יו"ר הכפר) על ידי מועצת העירייה הקרובה, למעט בכפרים הקטנים ביותר.
בשנת 2000, מספר השטחים הלא מאוגדים בגרמניה, הנקראים Gemeindefreie Gebiete (אזורים ללא עירייה) או יחיד Gemeindefreies Gebiet, היה 295 עם שטח כולל של 4,890 קמ"ר, וכ-1.4% משטחה.
עם זאת, לרוב מדובר באזורים לא מאוכלסים כמו יערות, אגמים וסביבתם, אזורי אימונים צבאיים וכדומה.
נכון ל-31 בדצמבר 2007, היו לגרמניה 248 אזורים לא מאוכלסים (מתוכם 214 ממוקמים בבוואריה), שאינם שייכים לאף עירייה, המורכבים בעיקר מאזורים מיוערים, אגמים ונהרות גדולים יותר.
כמו כן, התקיימו שלושה אזורים לא מאוכלסים, שכולם שימשו אזורי אימונים צבאיים: Osterheide ו-Lohheide בסקסוניה התחתונה, ו-Gutsbezirk Münsingen בבאדן-וירטמברג.
עד שנת 1963, השטחים הלא מאוגדים היחידים היו כאלה שסופחו להולנד מגרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה, והוחזרו לגרמניה בשנה זו.
בין השנים 1959 – 1968.יובשה חלק מקרקעית ימת אייסלמיר והיא נהפכה להיות שטח בלתי מאוגד.
או אז החלה פעילות לעיבוד הקרקע והכנתה לבנייה.
בנייתו של הבית הראשון שם הושלמה ב-1976 וב-1984 הוגדר השטח כרשות מקומית חדשה - אלמיירה כרשות מקומית.
שטוק 84' (STOCK '84) הוא ברנדי המיוצר מיין לבן צעיר, העובר תהליך זיקוק, בהתאם לידע איטלקי.
הברנדי עובר יישון של 4–6 שנים, בחביות עץ אלון אטומות, ומדורג בשל כך כ-VSOP.
בשנת 1884 ייסדו ליונלו שטוק (יהודי איטלקי) ושותפו קרלו קמיס, את המזקקה הראשונה, לזיקוק יינות איטלקיים מקומיים, והפיכתם לברנדי משובח.
בשנת 1906 פרש קמיס מהחברה והיא נשארה בבעלותו של שטוק.
המזקקה הוקמה בטריאסטה שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
הברנדי אותו ייצרה המזקקה נמכר היטב עד לימי מלחמת העולם הראשונה, בהם נוצרו בעיות בשינוע סחורות.
כדי להקל על קשיי הסחר בין מדינות אירופה, רכשה חברת "שטוק את קמיס", מזקקה נוספת בצ'כיה, בעיר בוז'קוב (Božkov), שם ביקבקו אלכוהול שנשלח מטריאסטה, ושווק עקב כך ביתר קלות.
השנים הבאות לא היו קלות עבור חברת שטוק, ראשית עקב המשבר הכלכלי בשנת 1929, וכן עקב פריצת מלחמת העולם השנייה והלאמת המפעל שהיה רכוש יהודי, על ידי הנאצים.
עם הקמת המזקקה בשנת 1884, החלו לייצר את הברנדי הראשון שנקרא "מדיצינל".
לאחר מכן החלו לייצר גראפה מסוגים שונים, הראשון בהם נקרא "אמפה" (Ampea).
לאורך כל הדרך ובמקביל לפיתוח מוצרים אלכוהוליים שונים, פיתחו בחברה את נושא הברנדי, ובשנת 1935 התפרסם הברנדי "פיין שמפיין".
ברנדי זה קיבל את שמו הסופי "שטוק-84" בשנת 1955, והפך למוצר הדגל של החברה.
המפעל המרכזי של שטוק-איטליה, ממוקם בטריאסטה, ומחסני היישון, קרובים לוונציה.
לחברה מפעלים במדינות נוספות בעולם כגון: אוסטריה, ארצות הברית ומזרח אירופה.
עיקר פעולתה של חברת שטוק מתרכזת בפיתוח ובשיווק מוצרי אלכוהול: ברנדי, גראפה, סקוטש ויסקי, יין קינוח, מוצרי קוקטייל, ליקרים ויינות נתזים.
החברה מייצרת למעלה מ-32,000,000 בקבוקים לשנה, בלמעלה מ-100 ארצות.
בתחילת דרכו בישראל, יוצר הברנדי על ידי היקב שהוקם על ידי ליונלו שטוק בנחלת גנים ברמת גן.
מאוחר יותר, עבר היקב לנתניה והיה לחברת ו.
בשנת 1990 נרכש הייקב על ידי משפחת לרנר ומשפחת בוקסר מנס ציונה ושמו שונה ליקבי ברקן.
כיום, ברנדי שטוק 84 מיוצר בזיכיון מיוחד על ידי יקבי ברקן.
קשר נוסף לישראל הוא העובדה שליונלו שטוק, מייסד החברה באיטליה, רכש עוד בשנת 1924 שטחי אדמה בצפון הארץ ליד רמת ישי, והקים את חוות שטוק.
כיום ממוקמת בשטחים אלו חוות המחקר נווה יער של מינהל המחקר החקלאי.
שטח אש הוא שטח המוקצה לצבא על ידי המדינה, על מנת שיוכל להתאמן.
גודלם של שטחי אש יכול להיות ממטרים ספורים (למטווחי חבלה, למשל) ועד לאלפי קילומטרים רבועים.
מכיוון שנעשה ירי של תחמושת חיה בשטחי האש, נאסרת הכניסה לשטחים אלו על כל גורם שאיננו מתואם עם שלטונות הצבא.
שטחי אש קטנים לרוב יגודרו, אך שטחי אש גדולים מאוד יסומנו בשלטים בדרכים המובילות אליהם.
שטח אש יבש הוא שטח בו מותר לכוחות הצבא לבצע תרגילי תנועה ולבצע ירי של אמצעים מסוימים מאוד, שהוגדרו לכך מראש כדוגמת זיקוקים ותחמושת חסרת קליע.
בעת ירי תותחים למטרות רחוקות יכולים התותחים עצמם להימצא בשטח אש המוגדר כיבש, אך הפגזים חייבים ליפול בשטח אש רטוב או בשטח נתירים .
שטח אש רטוב הוא שטח בו יכולה יחידה לבצע ירי "חי" לפי האמצעים שאושרו בתיק התרגיל ובתיק שטח האש.
מטווחים של נשק קל ומטווחים של טנקים מתבצעים בשטחי אש רטובים.
שטח נתירים הוא שטח שהוסכם על ידי מספר יחידות כי לכולן מותר לירות (להנתיר) אליו אך לאף אחת אסור להימצא בו.
עקב מחסור בשטחי אימונים, מרבית שטחי האש הגדולים של צה"ל ממוקמים במדבר.
המחסור בשטח בישראל, הנובע מגודלה הקטן באופן יחסי, גורם לכך שקיימים שטחים בהם נעשה שימוש לשני ייעודים: לדוגמה, שמורת הנחלים הגדולים משמשת כשטח אש בימות השבוע, אך בשבת מותר לטייל בה, בתיאום עם הצבא.
לרוב, גם בימי חול המועד הצבא אינו משתמש בשטח כשטח אש, אך יש לתאם כניסה לשטח עם שלטונות הצבא מראש.
ברמת הגולן קיימת כפילות אחרת: שטחי נתירים הם גם שטחי מרעה ולעיתים נפגעות פרות מירי של תחמושת חיה.
תקנה 125 לתקנות ההגנה (שעת חירום) 1945 קובעת:
125. מפקד צבאי רשאי להכריז בצו על שטח או מקום כל-שהם, כי הם שטח מסוגר לצורכיהן של התקנות האלה.
כל אדם הנכנס לתוך שטח או מקום כל-שהם או יוצא מתוכם - במשך תקופה כל-שהיא, שבה עומד בתקפו צו כזה ביחס לשטח או למקום ההם - ללא תעודת-היתר בכתב שהוצאה בידי המפקד הצבאי או בשמו - יאשם בעבירה על התקנות האלה."
צו על שטח מסוגר החל על קרקע בבעלות פרטית אינו מפקיע את השטח מידי בעליו אלא רק מתנה את כניסתו אליו בקבלת אישור של המפקד הצבאי, ועל כן המדינה אינה משלמת פיצויים לבעלי קרקע שהוכרזו כשטח מסוגר.
עם זאת, הבעלות על הקרקע יכולה להיות שיקול במתן אישור הכניסה, למשל לצורכי עיבוד.
בשנת 2010 חלו צוי שטח מסוגר על כרבע מכלל המקרקעין במדינת ישראל.
בתביעה שהוגשה על ידי בעלי חלקה באזור ראשון לציון עליה חל צו שטח מסוגר הביע השופט יורם דנציגר את עמדתו שהנוהל של אי-פיצוי בעלי קרקע על צו שטח מסוגר חייב להפסק והוא ביקש להקציב לכנסת שנים עשר חודשים לקביעת מנגנון פיצוי.
לעומתו, כתב השופט סלים ג'ובראן שכל השימוש בצו שטח מסוגר כדי להגביל באופן קבוע, במשך עשרות שנים, כניסה לשטח לצורכי הצבא, אינו ראוי, אולם משזהו החוק הוא אינו יכול לסייע למערערים ואינו יכול לכפות על המדינה מתן פיצוי.
השופטת אילה פרוקצ'יה הצטרפה לעמדת השופט ג'ובראן שאין לעוררים זכות לפיצוי וכך נקבע בעמדת הרוב בניגוד לדעתו של השופט דנציגר.
מייד לאחר מלחמת ששת הימים יזם אריאל שרון סימון שטחי אש רבים ביהודה ושומרון, שנועדו למעשה לאפשר הקמת התנחלויות ומאחזים.
בדיון בשנת 1979 אמר שרון: "כמי שיזם את שטחי האש ב-1967, כולם נועדו למטרה אחת, לתת אפשרות ליישוב יהודי במקום.
מיד כאשר הסתיימה מלחמת ששת הימים, ישבתי עדיין עם אוגדתי בסיני.
בסיני שרטטתי אז את שטחי האש האלה.
מטרת שטחי השטח האלה הייתה לשמור רזרבה של קרקעות… שטחי האש נתפסו למטרה אחת: זו הייתה רזרבת הקרקעות שלנו להתיישבות".
גם בשנת 1981 אמר שרון דברים דומים.
כ-18% משטחי הגדה המערבית מוגדרים כשטחי אש.
בחלק משטחי האש מתגוררים אלפי פלסטינים, בעיקר בבקעת הירדן, באזור ים המלח ובדרום הר חברון.
בשנת 2012 פרסם משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים מסמך אודות ההשפעה ההומניטרית של שטחי אש על התושבים הפלסטינים בשטחים אלו.
ההכרזות על שטחי אש צמצמו באופן דרמטי את האדמה הזמינה לפלסטינים לצורכי מגורים ומחיה.
לתושבים השטחים אלו לרוב אין גישה נאותה לשירותי חינוך ובריאות ולתשתיות מים, תברואה וחשמל.
כוחות צה"ל מבצעים דרך קבע הריסת מבנים בקהילות הללו, לרבות הרס בתי ספר.
תושביהם של שטחי אש מתמודדים גם עם שורה של קשיים אחרים, לרבות החרמת רכוש, אלימות מתנחלים, הצקות על ידי חיילים, הגבלות גישה ותנועה ו/או מחסור במים.
במקרים רבים צה"ל כפה על קהילות פלסטיניות לפנות שטחים שיועדו לאימונים צבאיים באש חיה.
בשנת 2013, למשל, מאות משפחות פלסטיניות נאלצו לנדוד ממקומן הקבוע ולעבור זמנית לאזורים אחרים.
קצין בכיר בפיקוד המרכז הודה כי "אימונים בשטחי אש בגדה המערבית הם אמצעי לצמצום מספר התושבים הפלסטינים בהם וחלק חשוב במאבק בבנייה פלסטינית בלא היתרים."
בנוסף לאימוני צה"ל, שטחים רבים ביהודה ושומרון הוכרזו כשטחי אש אך בפועל אינם משמשים לאימונים.
המנהל האזרחי סימן מאז שנת 2000 לפחות 35 אלף דונם שנמצאים בשטחי אש הסמוכים להתנחלויות כאדמות מדינה, כחלק מתשתית עתידית להרחבת התנחלויות ומאחזים.
לדברי דרור אטקס, "הגדרתם של שטחים אלו 'שטחי אש' אינה אלא פיקציה שנועדה בעצם למנוע מפלסטינים לעשות בהם שימוש".
שטח אש 918 חופף לחלק מכפרי מסאפר יטא שבהם מתגוררים כ-1,000 תושבים.
הדיון בעניינם הגיע עד לבג"ץ, שפסק כי מותר לפנותם מבתיהם בגלל שאלה אינם מגורי קבע.
שטח דירה הוא ערך המבטא גודל של דירה.
על אף שהשימוש בדירת מגורים נעשה בחלל התחום בין רצפתה, תקרתה ובקירותיה החיצוניים, נהוג לכמת את גודל הדירה במדידת שטחה ולא במדידת נפחה שנחשבת למדידה מורכבת יותר.
בנוסף, התועלת המופקת מהחלל שמעל לגובה הפנימי המזערי התקני (250 ס"מ) נמוכה.
קיימות עשרות שיטות מדידה של שטח הדירה.
ההפרשים בין שיטות המדידה השונות עשויים להגיע לעשרות רבות של אחוזים.
ההפרש בין השיטות גדל בבניה מודרנית מאחר שבה ריבוי שטחים משותפים ביחס לבניה ישנה (פירי מעליות, חללים ופירים למערכות טכניות, מעברים ומבואות רחבים, תקנות כיבוי אש המחייבות ניתוק פירי מדרגות ועוד).
מאז קום המדינה נקבעו על ידי השלטון המרכזי והמקומי בישראל הגדרות רבות של שטח דירה.
ההגדרות נדרשו לצורכי מרשם, מיסוי ולקביעת אמות מידה לתמריצים ולסובסידיות בענף הבניה.
חלק מההגדרות היו חסרות בהתייחסות למניין חלקים מסוימים בנכס והיו נתונות לפרשנות.
לנוכח ריבוי ההגדרות הרשמיות לשטח דירה והפרשנות להן וכתוצאה מהחיכוך בין האזרח לרשויות באשר לנתון השטח לעניין חיובים ומיסים, הוקמה במשרד המשפטים בסוף שנת 2005 ועדה מקצועית בראשות אייל יצחקי לקביעת תקן להגדרה אחידה של שטח דירה.
בספטמבר 2006 סיימה הוועדה את עבודתה ופרסמה את תקן 9.0 שבו נקבעה ההגדרה אחת שטח הדירה מתוך כוונה ליצירת מתאם גבוה בין נתון השטח לבין השווי והתועלת הפוטנציאלית מהדירה.
בשל כך לא הוכללו בה שטחים קומתיים משותפים או שטחים בנויים אחרים שמוצמדים קניינית אך אינם צמודים פיזית לדירה
התקן הביא לאחידות ולקיצור הליכי הכרעה בהשגות בסכסוכים שומתיים הקשורים לשטח דירה (כגון היטל השבחה, דמי היתר וכיוצא בזה) והביא לצמצום בכמות ההשגות.
בשנת 2008 אושר ביוזמת משרד הבינוי והשיכון תיקון לחוק המכר התיקון אימץ את הגדרת שטח הדירה שבתקן 9.0 וחייב יזמים לציין במפרט (שהוא אחד הנספחים לחוזה המכר) את שטח הדירה.
עד לתיקון זה לחוק המכר נמנעו יזמים מלציין בחוזה את שטח הדירה הנמכרת.
שטח דירה חד מפלסית בתקן ובחוק המכר הוגדר כשטח פנים הדירה בתוספת שטח היטל קירות החוץ ומחצית שטח היטל הקירות המשותפים.
במניין השטחים יכללו מרפסות מקורות, ממ"ד, מחסנים ושטחי שרות מקורים ובלבד שהם צמודים פיזית לדירה, קיימת אליהם כניסה ישירה מהדירה ואין אליהם כניסה מדירות אחרות.
לא ייכללו בשטח הדירה משטחים בלתי מקורים כגון מרפסות שמש, גג צמוד, חצר וכיוצא באלה).
בדירות רב מפלסיות ייכלל בשטח הדירה בנוסף שטח היטל גרמי המדרגות.
שטח המדרגות יתווסף לשטח המפלס שממנו הן עולות.
לפיכך, שטח המדרגות שיתווסף לשטח הדירה יהיה שטח ההיטל של הגרם מוכפל במספר הקומות שבתוך הדירה פחות אחד (לדוגמה בדירה בת שלוש קומות, יחושב היטל המדרגות פעמיים).
שטח מרתף שהוא חלק מדירה יכלל בשטח הדירה אך יוצג בנפרד ויחושב גם הוא ככולל קיר חיצוני בעל עובי תאורטי של 20 סנטימטר, שטחים מקורים בתקרה משופעת (כגון עליית גג מתחת לרעפים) ימדדו עד לגובה התקני (שטחים שמתחת לגובה התקני לא ייספרו כלל).
לאחר אישור התקן ותיקון חוק המכר, מונו צוותי בדיקה לקראת החלת הגדרת שטח דירה הנבחרת גם בטאבו וברשויות המקומיות השונות לעניין חיוב בארנונה (ערב תיקון חוק המכר נהגו על פי שיטות רבות ושונות לעניין חיובי ארנונה).
בתחילת שנת 2017 המליצה ועדה "להפחתת הנטל הרגולטורי" שמונה בהחלטת ממשלה לאמץ את תקן 9.0 גם במרשם המקרקעין.
נכון ל-2017, בשל קשיים משפטיים, קשיים טכניים, סוגיות תקציב ושאלת הצורך בתיקון מאגרי מידע גדולים, טרם הוחלה ההגדרה המוסכמת ברשויות המקומיות.
לכן שטח דירה שנרשם בחוזה הרכישה בהתאם להוראות משרד הבינוי והשיכון ומשרד המשפטים יהיה גדול מהשטח שנרשם בטאבו שבמשרד המשפטים עד להטמעת החלטת הוועדה להפחתת הנטל הרגולטורי ושונה מהשטח שלפיו תיגבה הארנונה.
ביום 1/1/2020, הוחל הנוהל החדש, שהתאים בין שטח הדירה לפי תקן 9, לבין השטח לרישום בטאבו.
פרוט ההגדרות העיקריות לשטח דירה
להלן טבלה פשטנית לחלקים שנכללים בשטח דירה על פי ההגדרות הרשמיות העיקריות:
הגדרת שטחרצפה ללא מרפסותהיטל קירות פניםמרפסת מקורההיטל קירות חוץ ומשותפיםחלק יחסי בשטח משותף קומתיחלק יחסי בשטח משותף בבנייןמשטחים בלתי מקוריםגובה מזערי למניין שטח הערותטאבו 1 (שטח "נטו־נטו" או "שטח ספונג'ה")כןלאלאלאלאלאלאאין קביעההיה נהוג במרשם המקרקעין עד לשנות ה-60. נכון ל-2017, שטח דירות שנרשמו בתקופה זו מופיע עדיין בהתאם למדידה זו.
התקן דומה למדידת טאבו 3, מלבד הוראות בדבר גובה פנימי מזערי."שטח אפקטיבי"כןכןכןכןלאלאלאגובה תקניהוגדר בתקן 975 של מכון התקנים הישראלי.
התקן דומה לתקן 9 אך אינו קובע הוראות לגבי היטל מדרגות ולגבי מדידת קירות מרתף.
השיטה אינה בשימוש עוד.תקן 9.0 וחוק המכר ("שטח פלדלת")כןכןכןכןלאלאלאגובה תקני הוגדר על ידי הוועדה לתקינה שמאית במשרד המשפטים ועל ידי משרד הבינוי והשיכון.
ההגדרה טרם אומצה על ידי הטאבו ועל ידי חלק מהרשויות המקומיות."שטח נומינלי"כןכןכןכןכן למעט ממ"ק ומבואהלאלאגובה תקניהוגדר בתקן 975 של מכון התקנים הישראלי.
השיטה אינה בשימוש עוד.שטח "ברוטו ברוטו"כןכןכןכןכןלא אחידלא הגדרה לא רשמית.
לא קיימת לגביה אחידות בהכללת שטח יחסי בכלל השטחים המשותפים בבניין.
הייתה בשימוש בקרב חלק מהיזמים בעלוני שיווק לפני אישור תיקון לחוק המכר.שטח לארנונהכןכןבדרך כלל כןלא אחידלא אחידלא אחידלא אחידלא אחידכל רשות מקומית קובעת הגדרה באופן עצמאי ומנותק באמצעות צו ארנונה.
ועדה שהוקמה ביוזמה ממשלתית להאחדת נושא הארנונה בכללותו (לא רק שטח) טרם מסרה מסקנותיה.
קיימות הגדרות נוספות לשטח דירה.
חלקן אינן בשימוש עוד אך מופיעות עדיין במסמכים רשמיים.
בכל השיטות נכלל שטח הרצפה הכלוא בין קירותיה החיצוניים והפנימיים של הדירה ובכולן לא נמדד שטח בלתי מקורה כגון מרפסת שמש או גג צמוד.
הפערים בין השיטות גדולים יותר בבניה חדשה לנוכח ריבוי שטחי שירות משותפים, מתקנים משותפים וכיוצא באלה.
בכל אחת מהגדרות השטח הוראות הנוגעות לאופן המדידה של חלקים מסוימים בנכס כגון מרתפים, מדרגות, חללים נמוכים ועוד.
בשונה ממדינות המערב, בישראל נקבעו הגדרות רבות לשטח דירה על ידי הרשויות.
חלק מההגדרות אינן חד משמעיות ונתונות לפרשנות.
החל משנת 2006 מאמצות הרשויות בהדרגה הגדרה אחת ברורה וחד ערכית, אולם קיימות רשויות שנוהגות על פי הגדרות ישנות מסיבות משפטיות וטכניות.
אי האחידות ואי הבהירות גורמות לנזק כלכלי בענף הדיור:
ציבור הרוכשים, המוכרים והמשתמשים במוצר נחשף לנתוני שטח שונים שהפערים ביניהם גדולים ובכך נוצר בלבול ואי וודאות.
חלק גדול מהבלבול נובע מכך שמאגר המידע הרחב והנגיש ביותר לציבור - הטאבו נוקב בשטח דירה ייחודי, שאינו תואם את ההגדרות שבחוזה המכר ולא כל הגדרה אחרת.
מערכת הכרמ"ן שמנוהלת ברשות המיסים ונסמכת על הצהרות של מוכרי זכויות במקרקעין (אשר נקראות טופס מש"ח), מוזנת בנתוני שטח שחושב בשיטות שונות ובכך נפגעת רמת אמינותה.
בשל רמת האמינות הנמוכה של נתון השטח בכרמ"ן מבצעים הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והשמאי הממשלתי סקירות תקופתיות בחתך של מספר חדרים ולא בחתך שטח דירתי.
ריבוי הגדרות ממלכתיות שונות גרם לפתיחת הליכי השגה על חיובים ומיסים בנושא ההגדרה המתאימה למדידת שטח דירה או בפרשנות להגדרה.
בעיה זו הצטמצמה משמעותית לאחר אישור תקן 9.0.
הבלבול, אי האחידות ואי הידיעה של נתון שטח הדירה בציבור מהווה כר נוח להטעיות של צדדים לעסקות מכר כאשר אחד הצדדים או שניהם נוטים לאמץ נתון שטח מרחיב או מצמצם על פי העניין.
חלק מההטעיות נעשות ברכישת דירות על ידי תושבי חוץ (שבמדינתם נתון שטח הדירה אחיד ומרכזי).
הטעיות שנעשו בעבר במכר דירות חדשות מיזם אינן רווחות עוד לאחר מאי 2008 (תיקון לחוק המכר).
שטח A הוא מונח שנטבע בהסכמי אוסלו ומתייחס לשטחים שהועברו לשליטה אזרחית וביטחונית של הרשות הפלסטינית.
שטח A כולל כ-18% משטחי יהודה ושומרון ובהם כל הערים וחלק מהכפרים הפלסטיניים.
לאחר נסיגת ישראל מרצועת עזה ב-2005 הוגדרו גם השטחים הנותרים ברצועה כשטח A.
שטחי A מתחלקים ל-15 גושים, ואלו הם (מצפון לדרום):
גוש ג'נין: גוש גדול בצפון השומרון, המשתרע מסילת אל-חארית'יה בצפון עד עסירה א-שמאלייה בדרום.
גוש עראבה: גם הוא בצפון השומרון, משתרע מעראבה בצפון עד רמין בדרום.
העיר טולכרם, לרבות מחנה הפליטים נור א-שמס.
גוש שכם: העיר שכם, לרבות מחנות הפליטים עסכר, בלאטה ועין בית אל-מא, והכפרים תל, כפר קליל, זואתא ובית וזן.
גוש סלפית: שוכן במרכז השומרון, מבני זייד במערב ועד פאתי סינג'יל במזרח.
גוש רמאללה: כולל את הערים אל-בירה, רמאללה וביתוניא, ואת מחנות הפליטים אל-אמערי וקדורה.
גוש יריחו: העיר יריחו, לרבות מחנות הפליטים עקבת ג'בר ועין א-סולטאן, והכפרים עוג'ה א-תחתא, נועימה, עין א-דיוכ א-תחתא ואל-פוקא.
גוש עובידייה: נמצא במזרח הרי יהודה, וכולל את הכפרים עובידייה, א-שוואוורה, דאר סלאח, ואדי אל-עראיס וג'ודום.
גוש בית לחם: גם הוא בהרי יהודה, משתרע מאל-ח'דר במערב עד בית סאחור במזרח.
גוש בני נעים: נמצא במזרח הר חברון, כולל את העיירה בני נעים ושטח גדול למדי ממזרח לה המאוכלס בדלילות.
גוש חברון: גוש גדול בהר חברון, משתרע מחברון בצפון עד דאהרייה בדרום.
גוש יטא: שוכן בדרום הר חברון, מאל-חילה בצפון עד א-סמוע בדרום.
על פי הסכמי אוסלו, הרשות הפלסטינית היא בעלת השליטה האזרחית והביטחונית בשטחי A, ולשם כך צה"ל נסוג משטחים אלו: .
עם זאת, מעצם טיבם של ההסכמים כהסכמי ביניים, נקבע כי מעמד השטחים לא ישונה:
כראיה לכך הוא מציין את הלשון המינימליסטית של ההסכם לפיה הממשל הצבאי 'ייסוג' בלבד.
גם הותרת הסמכות השיורית בידי ישראל תומכת בגישה לפיה הממשל הצבאי הוא עדיין מקור הסמכות גם בשטחי A.
לעומתו, פרופסור איל זמיר ופרופסור איל בנבנישתי סבורים כי מעמד אזורים אלו אינו נקבע על פי הסכמים והצהרות, אלא לפי השליטה בפועל.
כיוון שהשליטה המלאה בשטחי A היא של הרשות הפלסטינית – היא נחשבת גם למקור סמכות עצמאי.
לפי גישה זו, התפיסה הלוחמתית של ישראל אינה חלה על שטחים אלו, וישראל אינה אחראית להפרת זכויות אדם המתבצעת בשטחי A.
עם מסירת השליטה על הערים הערביות ברצועת עזה לידי הרשות הפלסטינית ב-1994 נאסרה כניסת ישראלים אליהן בצו של אלוף פיקוד הדרום (למעט מקרים חריגים של כניסת עיתונאים, פעילי זכויות אדם, רופאים ואיחוד משפחות).
מאז השתלטות החמאס על שטח הרצועה ב-2007, מוגדרת רצועת עזה על ידי מערכת הביטחון הישראלית כ"ישות עוינת" ואסורה הכניסה אליה גם על עיתונאים ישראלים.
נכון ל-2022, מנועים אזרחים ישראלים (לרבות ערבים-ישראלים) מלהיכנס לרצועת עזה.
עם זאת, מדי שנה מתבצעות כניסות בודדות (באישור מערכת הביטחון) של ערבים-ישראלים במסגרת פעילות הומניטרית.
מאז אוקטובר 2000, ראשית האינתיפאדה השנייה, אסורה לישראלים הכניסה לשטחי A ביהודה ושומרון לפי צו אלוף פיקוד מרכז.
עם זאת, בפועל צה"ל אינו אוכף את האיסור על ערביי ישראל, ואף יהודים רבים נכנסים לשטחי A לחנויות, מוסכים ושירותי דרך.
חרף הסכמי אוסלו, מאז האינתיפאדה השנייה ומבצע חומת מגן צה"ל מבצע פעילויות יזומות גם בשטחי A.
שְׁטַח-רֹאשׁ הָדִּי (שם מדעי: Platycephalus indicus) הוא דג קרקעית ממשפחת השטח-ראשיים, שתפוצתו הטבעית באוקיינוס ההודי.
הדג פלש באמצעות תעלת סואץ לים התיכון, והתגלה בו לראשונה בשנת 1953 בחופי ישראל.
דג זה הוא קרובו לסוג של שטח-ראש בסנסי.
שטח-ראש הודי הוא שוכן קרקעית, על חול או בוצה, בסמוך לשוניות באקלים סובטרופי.
מין זה הוא טורף האורב לטרפו ממקום מחבואו בחול, וניזון בעיקר מדגים וחסרי חוליות.
אורכו הנפוץ של הדג נע בין 30-50 ס"מ ואורכו המקסימלי מגיע עד 70 ס"מ.
בשלבים מוקדמים של חייו ישהה השטח-ראש הודי בשפכי נהרות ובמים מתוקים בלהקות.
שטח-ראש הודי נדוג באופן מסחרי בכל תפוצתו הטבעית על ידי מכמורתנים.
המכמורתן יאתר את הדג עד עומק 30 מטר, אולם לכידות נפוצות יותר בעומקים הרדודים מ-15 מטר.
הדג משמש כמקור מזון ונעשה בו שימוש ברפואה עממית בסין.
עקב הידרדרות איכות המים המתוקים באזורי תפוצתו הטבעיים של הדג, ישנו חשש מסוים לאזורי הרבייה של המין.
ביצי הדג הם פלגיים (נסחפים בזרמי המים).
תפוצת הדג באוקיינוס ההודי; בים האדום, במזרח אפריקה ועד הפיליפינים, בצפון עד דרום יפן וקוריאה, ודרום עד צפון אוסטרליה.
לדג תפוצה נרחבת במזרח האוקיינוס ההודי מבנגל ועד מפרץ תאילנד.
שטח-ראש הודי הוא דג פולש בים התיכון, אליו הגיע דרך תעלת סואץ באמצעות תהליך שנקרא הגירה לספסית.
הדג התגלה לראשונה בים התיכון בשנת 1953 בחופי ישראל על ידי החוקר הישראלי דור בן טוביה.
במצרים זוהה לראשונה בשנת 1963, ובלבנון בשנת 1977. כיום הדג נדיר יחסית בים התיכון.
שטוקהורן (Stockhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,190 מטר, וממוקם ברמת ברן בקנטון ברן בשווייץ.
שטוקהורן הוא ההר הצפון-מערבי ביותר באלפים הברניים.
הוא חלק מהאזור הנקרא "טרום האלפים" (Pre-Alps), המשתרע לאורך 13 קילומטר וכולל את שכבות ההרים הנמוכות יותר, המתחיל בשפלה השווייצרית ומגיע עד לרכס המרכזי.
מצידו הדרומי חולש ההר על עמק זימן (Simmental) צדו המזרחי צופה על אגם תון והעיר תון, צדו הצפוני מתמזג אל תוך השפלה השווייצרית ובצדו המערבי נמצא הר גאנטריש.
למרגלות ההר מדרום בעמק זימן שוכנת העיירה ארלנבאך בזימנטל (Erlenbach im Simmental), ולמרגלותיו מצפון לפני העיר תון נמצאת העיירה אמזולדינגן (Amsoldingen).
בעת ראות טובה ניתן לראות אפילו את אזור היער השחור.
בפסגת ההר ישנה מסעדה, והיא נקודת התחלה למספר מסלולי הליכה.
בצדו המערבי של ההר נמצא אגם אוברשטוקנזה (Oberstockensee) בגובה 1,650 מטר, ועל צדו הדרומי אגם הינטרשטוקנזה (Hinterstockensee) בגובה 1,550 מטר, שניהם מפורסמים בכמות הדגה המצויה בהם ומהווים מוקד משיכה לדייגים.
נחל תת-קרקעי מחבר בין שני האגמים.
החל משנת 2004 מתקיים בהר אחת לשנה, בחודש יולי, 'מרוץ חצי המרתון שטוקהורן' המתחיל בעיירה אוברוויל בזימנטל (Oberwil im Simmental), ומסתיים בפסגת ההר.
הפרש הגבהים לאורך 21.5 הקילומטרים הוא 1,353 מטר.
שטח-ראשיים (שם מדעי: Platycephalidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת העקרבנונאים הקרובה למשפחת העקרבנוניים.
דגים אלה שוכבים רוב זמנם ומתחפרים בחול הימי.
דגי ים אלה מצויים בעיקר בימים האינדו-פסיפיים, אך הצליחו להגר גם אל הים התיכון.
אלו דגים בינוניים בגודלם מאורך עשרה ס"מ ליותר ממטר.
הם בעלי ראשים מגודלים בצורת משולשים ועם עיניים בולטות.
הם בעלי זוג סנפירי גב קוצניים ובעלי גוף מוארך.
הם טורפים הניזונים מדגים אחרים ומסרטנים.
הם אורבים להם קבורים בחול וכשטרף חולף מעליהם הוא נבלע מיד בפיהם הגדול.
רוב זמנם הם נחים על קרקעית הים ויכולים לצלול עד עומק 300 מטרים מתחת למים.
הם שוחים רק לעיתים נדירות.
Platycephalus - בו המין שטח-ראש הודי ושטח-ראש בסנסי
שטוקהולם היא מיני סדרת טלוויזיה ישראלית, שהופקה על ידי קשת וכאן, עלתה לשידור בערוץ כאן 11 ב-16 ביולי 2018, ושודרה במאי 2019 גם בקשת 12. הסדרה מבוססת על ספר באותו השם מאת נעה ידלין, שגם כתבה את התסריט לסדרה.
העונה הראשונה של הסדרה היא קומדיה שחורה, העוסקת בארבעה ידידים המגלים שידידם המשותף, פרופסור לכלכלה המועמד לקבל את פרס נובל לכלכלה, נפטר במיטתו חמישה ימים טרם ההכרזה על הזוכה, ומחליטים להסתיר את מותו כדי שמועמדותו לא תוסר והוא יוכל לזכות בפרס.
ב-2018, הוקרנה "שטוקהולם" בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
באפריל 2019 נמכרה הסדרה על ידי קשת אינטרנשיונל לשידור בגרסתה המקורית בעברית בשירות הסטרימינג הקנדי CBC Gem, ובפלטפורמת הבידור האמריקאית "טופיק".
עונתה השנייה של הסדרה עלתה בכאן 11 ב-29 באפריל 2020, העונה השנייה הופקה ללא שיתוף עם קשת 12. עונה זו היא דרמת מתח, שבה אל ארבעת הידידים מהעונה הראשונה מצטרף אדם נוסף בשם גרשי זומר, שמעורר סכסוכים וקרעים בין החברים.
אבישי שר-שלום, פרופסור בעל שם עולמי העוסק בכלכלת כוח, תת-תחום בכלכלה שהוא ייסד ופיתח, הוא מועמד לזכייה בפרס נובל לכלכלה, אך נפטר במיטתו חמישה ימים לפני ההכרזה הרשמית על הזוכה, ככל הנראה לאחר שלקה בלבו.
את גופתו מוצאים ארבעת חבריו הקרובים, כולם בשנות השבעים לחייהם.
כיוון שאישים שנפטרו לא יכולים לזכות בפרס נובל, הם מחליטים שלא להודיע על דבר מותו במשך חמישה ימים ולהחביא את גופתו עד אשר תפורסם ההכרזה הרשמית על זכייתו בפרס.
אף שהארבעה מסכימים שהסתרת המוות נועדה להעניק את כבוד הזכייה למנוח, מתברר שלאחדים מהם יש גם אינטרס אישי בזכייה.
לאחר שמתגלה קושי בהסתרת הגופה בביתו של אבישי, הארבעה מעבירים אותה לביתו של יהודה, הסבור שאשתו יצאה למסע בקווקז.
כאשר מתברר שהאישה לא נסעה, אלא הכינה מסיבת הפתעה ליהודה לכבוד יום הולדתו ה-70, נשלחים שניים מהידידים להחזיר את גופת אבישי לביתו, אך מופתעים לגלות שהגופה נעלמה.
העניינים מסתבכים עוד יותר כאשר הארבעה הופכים למבוקשים על ידי המשטרה.
החבורה נחקרת ומשתחררת באותו היום.
ביציאתם מבית המשטרה מתפרסמות התוצאות מהעיר שטוקהולם בשוודיה ולפיהם אבישי לא זכה בפרס, ומסתבר שהחבאת הגופה שלו הייתה לשווא.
העונה השנייה נפתחת בהלווייתו של אבישי.
החבורה נהפכת ל"אויב העם" ובפרט בעיני דרורה.
להלווייתו של אבישי מגיע גרשי זומר, אלמן עשיר ומסתורי המציג עצמו כחבר וותיק של אבישי ששהה שנים רבות בארצות הברית.
גרשי מתחבר לארבעת החברים, מתערב בחייהם, ומעלה בהם חשדות שונים באשר לזהותו ולכוונותיו, כולל החשד שרצח את אשתו ובכוונתו לרצוח גם אותם.
במהלך העונה, עמוס נאבק על כבודו ועל תפקיד ראש החוג.
יהודה, שנשאר מרושש מהליך הגירושין שניהל עם גרושתו, עידית, מנסה להשתקם ולתבוע את גרושתו למשפט.
נילי מתאהבת בגרשי אך מתאכזבת לגלות כי זוהרה הקדימה אותה ומנהלת עם גרשי רומן בעצמה.
ככל שהחשדות בגרשי עולים, כולם מתחילים לפחד ממנו יותר ויותר וזוהרה מתחילה להתרחק ממנו יותר ויותר.
תמונת הסיום של העונה מתרחשת בבר קודר, בה החבורה יושבת ומקבלת במשלוח מגרשי תמונה ישנה ומשותפת שלהם כשברקע גם הוא מופיע, מאחורי התמונה מגיע מסר מגרשי הפגוע ובו כתוב: "בסך הכל רציתי להיות חבר שלכם".
החבורה נגעלת מעצמה, אך הם מחליטים להמשיך את חייהם כרגיל והם קמים ועוזבים את המקום.
זוהרה ז"ק (לאורה ריבלין): סופרת צללים.
לא נישאה מעולם ואין לה ילדים.
מאז שהכירה את אבישי המנוח היא מאוהבת בו, אולם רק בסוף שנות ה-40 לחייהם החלו השניים לנהל מערכת יחסים סודית.
בתחילת הסדרה תוקפת פיזית ומילולית ניצול השואה לאחר שזה תקף אותה מינית, ועקב כך נעשה לה שיימינג בתקשורת ובאינטרנט, היא נתבעת משפטית על ידי משפחת הניצול ועסקיה נפגעים.
עקב המצוקה הכספית אליה נקלעה, היא חותרת למעמד של ידועה בציבור של אבישי כדי להשתלט על נכסיו, כולל כספי הזכייה בפרס נובל, מאחורי גבם של חבריה.
בעונה השנייה היא יורשת את כל כספו של אבישי ומתעשרת.
נעצרת בחשד שרצחה את אבישי, משוחררת בעזרתו של גרשי, ויוצרת קשר רומנטי אתו.
פרופ' עמוס ברזאני (ששון גבאי): פרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב, המתמחה בכלכלת אושר.
מאז אותו היום שבו החליטו השניים ללמוד כלכלה באוניברסיטה, מתקיימת בינו ובין אבישי המנוח תחרות סמויה וצמודה, וניכרת בו הקנאה באבישי על הצלחתו העדיפה בכל תחומי החיים.
בעונה השנייה הוא מתמנה לראש החוג לכלכלה באוניברסיטה, זאת בשל תרומה שגרשי העניק לחוג באופן חשאי.
יהודה חרל"פ (דב גליקמן): חברו הקרוב ביותר של אבישי המנוח מאז ילדותם.
נשוי לעידית ומבקש להתגרש ממנה ובשל כך בעונה השנייה הוא מאבד גישה לנכסיו במסגרת מאבק הגירושין.
ד"ר נילי שקולניק (תיקי דיין): רופאת ילדים בפנסיה, ששונאת את משלח ידה ומאושרת שסוף סוף נחלצה ממנו.
גרושה מרם ואם לילדים בוגרים המבקשת לנצל את ימי הפנסיה כדי לפצות על שנות הקריירה והנישואים המשמימות.
בעונה השנייה היא מנסה ליצור קשר רומנטי עם גרשי.
פרופ' אבישי שר-שלום (גידי גוב) (עונה 1): פרופסור בעל שם עולמי העוסק בכלכלת כוח, תת-תחום בכלכלה שהוא ייסד ופיתח.
מעבר להצלחתו האקדמית הוא מתואר כאדם נמרץ בעל אישיות חזקה וכובשת, נערץ על ידי כל סביבתו ומצליח מאוד עם נשים.
נפטר בביתו בתחילת הפרק הראשון, אך גופתו ההולכת ונרקבת מופיעה גם בפרקים הבאים של העונה הראשונה.
גרשון (גרשי) זומר (שלמה בראבא) (עונה 2): חבר של אבישי מהעבר, בעל מניעים לא ברורים.
חוזר מאמריקה להלוויה של אבישי.
מקיים קשר רומנטי עם זוהרה המעורר את קנאתה של נילי.
בעזרת כספו וקשריו הוא מתערב בחייהם של ארבעת החברים, ולבסוף נחשד על ידם בטעות ברצח אשתו לפני יותר מעשרים שנים.
דרורה שר-שלום (שושיק שני): אחותו של אבישי.
גומלת מסוכר בשיטת התטא הילינג.
מגיעה במפתיע לביתו של אבישי, ובכך משבשת את תוכניתם של ארבעת הידידים להסתיר את גופתו בביתו.
בעונה השנייה היא מתאבלת על מות אחיה ונהרגת בתאונת פגע וברח, לקראת סיום העונה נשמעת ידיעה במהדורת החדשות, בה בעל הרכב הפוגע הוא בכיר בקהילת התטא הילינג,שהייתה חלק ממנה.
עידית חרל"פ (עידית טפרסון): אשתו של יהודה.
טבעונית המשוכנעת שהפכה את יהודה לטבעוני אף הוא, כשהוא למעשה מסתיר ממנה שאינו טבעוני כלל.
לא אוהבת את עמוס וזוהרה.
כשיהודה מבקש להתגרש ממנה היא משתלטת על נכסיהם המשותפים.
בעונה השנייה נחשף שהיא נמצאת במערכת יחסים לסבית.
רם (רמי) שקולניק (ישראל טרייסטמן): הגרוש של נילי.
מצא בת זוג צעירה בשם ליאת והכניס אותה להריון.
ליאת (נועה קולר): בת הזוג החדשה של רם, אשר נכנסה ממנו להריון.
ארבעת הידידים, גיבורי הסדרה, סבורים בטעות שהיא הרתה לאבישי.
פרופ' ג'ודי אדלמן (לימור גולדשטיין): סגנית נשיא בחוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב, בו חברים אבישי ועמוס.
מעריצה את אבישי, חושבת שהוא גאון ומקיימת איתו קשר מיני.
לעומת זאת היא בזה לעמוס ורואה בו אקדמאי בינוני ואדם משעמם וחסר כריזמה.
בעונה השנייה היא מודיעה לעמוס על כוונתה להפריש אותו לגמלאות, אך לאחר מכן הופכת את החלטתה עקב תרומה שנותן גרשי לחוג וממנה את עמוס לראש החוג לכלכלה.
נדב בורנשטיין (בתפקיד עצמו) (עונה 1): מנחה את תוכנית הטלוויזיה חי בלילה ומראיין את זוהרה.
ירון לונדון (בתפקיד עצמו) (עונה 1): כתב כביכול הערות שליליות לטיוטת ספרו של יהודה, לאחר שזוהרה מסרה לו את הטיוטה לביקורת, ולכן יהודה להוט לפגוש אותו.
כשהם נפגשים מתברר ליהודה שלונדון מעולם לא קרא את הספר ולא יודע עליו דבר, כיוון שזוהרה לא מסרה לו את הטיוטה וכתבה את ההערות השליליות בעצמה.
עו"ד חיים רינסקי (רמי הויברגר) (עונה 2): עורך הדין של אבישי ושל יהודה.
רוחל'ה (חווה אורטמן) (עונה 2): חברה של אבישי.
אנדרה בנבניסט (עמנואל הלפרין) (עונה 2): פסל שנפגש עם זוהרה על מנת שתכתוב את הביוגרפיה שלו.
מפקח אוהד מלכה (אורי יניב) (עונה 2): חוקר במשטרה שבודק את התלונות של הידידים על גרשי זומר.
יערית (קרן צור) (עונה 2): דוקטורנטית לכלכלה ומורה למיינדפולנס.
בת הזוג של עידית לאחר הפרידה מיהודה.
ניר כהן (ניר ברק) (עונה 2): עיתונאי חוקר העורך תחקיר על גרשי זומר.
שולמית קור-עם (רבקה גור) (עונה 2): אמהּ הקשישה של סמדר זומר, אשתו המנוחה של גרשי זומר.
צילומי העונה הראשונה ארכו 17 ימים, ונוהלה בקופרודוקציה של "כאן" ושל "קשת".
לאחר הצלחת העונה הראשונה של הסדרה, צולמה העונה השנייה מדצמבר 2019 לאחר עיכוב שנגרם מקיצוצים בתאגיד השידור לאחר אירוויזיון 2019.
העונה השנייה עלתה בכאן 11 ב-29 באפריל 2020, יום העצמאות ה-72 של ישראל.
העונה השנייה הופקה ללא שיתוף עם קשת 12.
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרקתאריך שידור מקורי 11זוהרה16 ביולי 2018זוהרה מוצאת את אבישי מת במיטתו, החברים מחליטים להסתיר את דבר מותו.22עמוס23 ביולי 2018החבורה ממשיכה לנסות ולהסתיר את דבר מותו של אבישי ומסתבכת יותר ויותר.33יהודה30 ביולי 2018יום הולדת בהפתעה, תככים והיעלמות מוזרה.44נילי6 באוגוסט 2018יוצאים למסע בעקבות הגופה.
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרקתאריך שידור מקורי 51מאדם אתה ואל אדם תשוב29 באפריל 2020להלווייתו של אבישי מגיע גבר המציג עצמו כחבר ותיק.
אבל מה המניעים שלו?62דגים7 במאי 2020גרשי זומר מזמין את החברים ליאכטה שלו.
הארבעה מחליטים לחקור את מניעיו.73אישה עם ציצים14 במאי 2020צוואתו של אבישי נחשפת וטורפת את כל הקלפים.84כסף וכוח21 במאי 2020חוקרי המשטרה עורכים ביקור מטריד בביתה של זוהרה.
סודותיו של גרשי נחשפים לראשונה.
בסוף שנת 2022 שודרה בשוודיה סדרת הטלוויזיה "" (בשוודית: סוף-סוף) שהיא גרסה שוודית לסדרה "שטוקהולם".
בסדרה השתתפו אחדים מכוכבי סדרת הטלוויזיה השוודית "לורי" ().
שטורמבאנפיהרר הייתה דרגה של המפלגה הנאצית המקבילה לדרגת מייג'ור.
הדרגה הייתה בשימוש בארגוני האס אה, האס אס, וה-NSFK, וניתנה בתחילה לקצינים שפיקדו על יחידות "שטורמבאן" (Sturmbann - שהייתה שוות ערך לגדוד), ומקורו ביחידות חיילי הסער ממלחמת העולם הראשונה.
דרגת האס אה שטורמבאנפיהרר נוצרה לראשונה בשנת 1921. בשנת 1928, התואר הפך לדרגה בפועל, והוא היה אחת הדרגות הראשונות של דרגות האס אס.
הדרגה הייתה זוטרה מדרגת שטנדרטנפיהרר עד 1932, ולאחר מכן הפכה זוטרה לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר, והייתה שוות ערך למיור בכוחות היבשה של הוורמאכט.
הדרגה הוחזקה על ידי ורנר פון בראון, שפיתח את טילי ה-V-2, ולאחר מכן עיצב את טילי הסטורן 5 עבור תוכנית החלל האמריקאית.
כמו כן, אברהרד טאדור, אוטו גליטשה, ופושעי מלחמה, כגון אוטו פרשנר, שהיה מפקד מחנה דורה-מיטלבאו, החזיקו בדרגה זו.
טלאי הצווארון של שטורמבאנפיהרר כלל ארבעה כוכבים, מרוכזים בצווארון השמאלי של מדי האס אס.
בנוסף, כללו המדים דרגות כתף של מיור.
דרגה זוטרההאופטשטורמפיהררדרגות האס אסשטורמבאנפיהררדרגה בכירהאובר-שטורמבאנפיהררדרגה זוטרהשטורמהאופטפיהררדרגות האס אהשטורמבאנפיהררדרגה בכירהאובר-שטורמבאנפיהרר
שטורמפיהרר הייתה דרגה צבאית של המפלגה הנאצית שהחל כתואר בשימוש האס אה (SA) ב-1925 והפכה בפועל לדרגת SA בשנת 1928.
מקורות הדרגה הם ממלחמת העולם הראשונה, כאשר התואר "שטורמפיהרר" שימש את מנהיגי כוחות הסער הגרמניים ופלוגות פעולה מיוחדות.
בשנת 1930 הפכה דרגת שטורמפיהרר לדרגת הקצונה הנמוכה ביותר של כמה מארגוני המפלגה הנאצית, כולל ה-SA.
התואר שימש גם כדרגת אס אס עד לשנת 1934, כאשר אחרי ליל הסכינים הארוכות, ה-SS שינתה את הדרגה לאונטר-שטורמפיהרר, המקבילה ללויטננט (OF-1b) בצבא.
וריאציות אחרות של שטורמפיהרר כללו את אובר-שטורמפיהרר והאופטשטורמפיהרר, דרגות המקבילות בהתאמה לאובר-לויטננט והאופטמן בצבא.
הוא ספרה הרביעי של הסופרת הישראלית וכלת פרס ספיר, נעה ידלין.
הרומן יצא לאור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בשנת 2016 וזכה לשבחים רבים בביקורות.
הספר עובד ב-2018 לסדרת טלוויזיה על פי תסריט שנכתב על ידי הסופרת ובבימוי דני סירקין.
הספר היה בין המועמדים הסופיים לקבלת פרס ספיר 2017.
הספר עוקב אחר קורותיהם של חמישה גיבורים במשך שמונה ימים.
החבורה הוותיקה מתכנסת ומחליטה להסתיר את עובדת המוות מוועדת הפרס כדי שלא תתבטל המועמדות שלו לפרס נובל הניתן בשטוקהולם.
הספר מחולק לפרקים שכל אחד מהם מסופר מנקודת מבט של דמות אחרת מתוך הרביעייה קושרת הקשר, בוחן את השתלשלות העניינים מנקודת מבטה וחושף את מערכת היחסים של הדמות הזו עם המת.
זוהרה ז"ק: עצמאית הכותבת ספרי זיכרונות משפחתיים עבור לקוחות.
זוהרה לא נישאה מעולם ואין לה ילדים.
מאוהבת באבישי מאז שהכירה אותו, אולם רק בשנות ה-40 לחייה החלו השניים לנהל מערכת יחסים סודית.
עמוס ברזאני: פרופסור בכיר מאוד לכלכלה, המתמחה בכלכלת אושר ונשוי לורדה.
בינו ובין אבישי התקיימה תחרות סמויה וצמודה מאז היום שבו החליטו השניים ללמוד כלכלה באוניברסיטה.
עמוס מקנא באבישי על הצלחתו בכל תחומי החיים.
יהודה חרל"פ: חברו הקרוב ביותר של אבישי מאז ילדותם.
הוא יזם חד פעמי אשר בצעירותו המציא שרוך ארגונומי נח במיוחד לשקיות זבל, מכר את הפטנט והפך למיליונר - מאז לא המציא כלום.
כותב ספר העומד לצאת לאור, וכולל הקדמה של אבישי - כך שיש לו ולמוציאה לאור שלו עניין בזכייתו של אבישי בפרס נובל, כדי להגביר את מכירות הספר לכשיצא.
נילי שקולניק: רופאת ילדים בפנסיה, ששונאת את משלח ידה ומאושרת שסוף סוף נחלצה ממנו.
גרושה מרמי ואם לילדים בוגרים המבקשת לנצל את ימי הפנסיה כדי לפצות על שנות הקריירה והנישואין המשמימות.
אבישי שר-שלום: פרופסור בעל שם עולמי העוסק בכלכלת כוח, תת-תחום בכלכלה שהוא ייסד ופיתח.
נפטר בביתו בתחילת הפרק הראשון.
הספר עובד לסדרה בת 4 פרקים בעלת אותו שם בהפקה משותפת של כאן 11 וקשת 12 בבימויו של דני סירקין על פי תסריט שכתבה הסופרת, נעה ידלין בעצמה.
בסדרה משחקים בתפקידים הראשיים לאורה ריבלין, ששון גבאי, דב גליקמן, תיקי דיין וגידי גוב.
שטח B הוא מונח שנטבע בהסכם אוסלו ב' ומתייחס לשטחים שהסמכויות השלטוניות בהם מתחלקות בין הרשות הפלסטינית ובין מדינת ישראל – התחומים האזרחיים נמצאים תחת סמכות הרשות הפלסטינית, בעוד שהתחומים הצבאיים והביטחוניים נמצאים תחת סמכות ישראלית.
בשטחים אלה שוכנים 440 יישובים כפריים, שכולם פלסטיניים, וכן שמורות טבע.
האזור תופס כ-22% משטח יהודה ושומרון.
בתוך שטח B כיום ישנו שטח המכונה "השמורה ההסכמית", שבהסכם ואי הועבר משטח C לשטח B אך אמור להיות על פי ההסכמים במעמד שמורת טבע או שטחים ירוקים בפיקוח.
ב-28 בספטמבר 1995 נחתם בוושינגטון הסכם אוסלו ב' בין ישראל ל.
בהסכם חולקו יהודה והשומרון וחבל עזה לשלושה חלקים: שטחי A, שטחי B ושטחי C.
הסכם זה נועד לשמש כהסדר ביניים למשך חמש שנים עד שיוחלף בהסדר קבע, אולם נכון לשנת 2024 הסדר הקבע לא גובש.
עד יישום הסכם ואי שטח B כלל 23%–25% משטחי יהודה והשומרון.
במסגרת הסכם זה הועברו לשטח B בשלבים 13% משטחי יהודה ושומרון שהיו שטחי C, אך נגרעו ממנו שטחים אחרים שהפכו לשטח A, ומאז הוא כולל כ-22% מיהודה ושומרון.
באוקטובר 2020 "הקול היהודי" טען כי צה"ל מציב שלטים המזהירים ישראלים מפני "כניסה לשטחי A" גם במספר נקודות כניסה לשטח B, על מנת למנוע כניסת ישראלים למקומות בעלי סיכון.
החל משנת 2024 דווח על הקמתם של מספר מאחזים בשטח B.
שטח אפור הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו.
האלבום יצא לאור ב-23 בפברואר 2018, על ידי חברות התקליטים NMC ודברי שיר.
כמה חודשים לאחר צאתו, זכה האלבום במעמד "אלבום פלטינה" על כך שנמכר ביותר מ-30 אלף עותקים.
שטח-ראש בסנסי (שם מדעי: Platycephalus bassensis) הוא מין של דג ממשפחת השטח-ראשיים אשר חי בימים הרדודים של דרום אוסטרליה, בטסמניה ובניו זילנד.
דג זה מגיע לבגרות מינית בגיל 16 והוא יכול לעלות על אורך של 50 ס"מ ומשקל של שני ק"ג.
צבעו חום אדמדם ובהיר בחלק התחתון והוא בעל סנפירים רחבים ושטוחים וצורת גופו מותאמת לשכיבה על קרקעית הים והמתנה לטרף.
הוא בעל לסת ארוכה ורחבה ובה שורות של שיניים מחודדות.
עיניו מצויות בקדמת ראשו ומזכירות מראה של תנין.
לדג זה אין קשקשים אלא עור רירי והוא בעל מספר קוצים לאורך הגוף, בייחוד קוצים מיוחדים לצד העיניים, אשר מלאים בתאי ארס ויכולים להכאיב לפצע שנגרם.
הדג מצוי עד לעומק 100 מטרים מתחת למים, לרוב בחופים חוליים או בקרקעית חצץ או בוץ.
זהו טורף אורב הממתין מתחת לחול לטרף קטן של דגים אחרים או חסילונים שעוברים מעליו ובולע אותם בבת אחת ובמהירות.
לעיתים הוא אוכל גם נבלות.
הדג חי בבדידות אך לעיתים ינוע בקבוצות בודדות על פני המים בין אזורי תזונה.
הדג אינו נידוג לעיתים קרובות עקב קוציו הארוכים המכאיבים.
שטורם-2002 מחוז מוסקבה, הידוע בשם שטורם רוזה, הוא מועדון כדורמים רוסי, שנוסד בשנת 2002 בעיר צ'כוב, שבמחוז מוסקבה.
בשנת 2010 עבר המועדון לעיר רוזה, גם היא במחוז מוסקבה.
המועדון זכה בארבע אליפויות לאומיות בנוסף לגביע LEN בעונת 2008. קבוצת הנשים של המועדון זכתה בסגנות אליפות המדינה בשנים 2009 ל-2011 וכמו מקבילתה הגברית, היא זכתה בגביע LEN לנשים כעבור שנה.
בעונת 2011/12 שני המועדונים העפילו לשלב שמינית גמר גביע LEN וברבע גמר גביע אירופה בהתאמה.
שטורובו (), ידועה גם בשמה ההונגרי פארקן () היא עיירה בסלובקיה, על גדת נהר הדנובה.
בשנת 2018 אוכלוסיית העיירה עמדה על 10,279 נפשות.
בגדה הנגדית לשטורובו נמצאת העיר ההונגרית אסטרגום.
גשר מריה ולריה עומד בין שתי הערים ומחבר ביניהן.
הגשר נהרס פעמיים, ב-1919 וב-1944 במהלך מלחמת העולם השנייה, ונבנה מחדש בשנת 2001.
שמה הראשוני של העיירה היה קוקות - המילה הסלאבית לתרנגולת (המילה עדיין קיימת בסלובקית אך נחשבת וולגרית).
לאחר מכן אומץ השם הטורקי צ'יגרדלן פארקני - "המבצר שדוקר את כבדו של האויב", בעקבות ההשפעה העות'מאנית.
שמה הנוכחי של העיירה אומץ לאחר מלחמת העולם השנייה והיא נקראת שטורובו על שם ליודוביט שטור, איש התנועה הלאומית הסלובקית.
התושבים, הונגרים ברובם, ניסו להחזיר את השם הישן של העיירה במשאל עם מקומי מאולתר שנערך ב-1991, אך הממשלה סירבה.
השם ההונגרי פארקן משומש כשם העיירה באופן רשמי כשמתייחסים אליה בהונגרית.
אזור העיירה היה מיושב מזמנים פרהיסטוריים, הודות למקום האסטרטגי והנוח בו היא נמצאת.
העיירה הייתה מיקום נוח מאוד למעבר בדנובה, וחלק מהלימס בתקופה הרומית, תחת השם אוואנום.
במהלך המאה ה-16, לאחר שהטורקים כבשו את בודה ב-1541, העיר, יחד עם אסטרגום, נפלה לידיים עות'מאניות.
ניסיונות רבים לקחת את השליטה במקום מהטורקים נעשו במהלך השנים, אבל אף אחד לא הצליח עד שנת 1683, כשהטורקים הפסידו בקרב פארקן ל.
המקום הפסיד ממעמדו במהלך התקופה העות'מאנית וחזר למעמדו הרם כעיר מחוז במהלך תקופת מלכות מריה תרזה קיסרית האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1850, פארקן הפכה לתחנה ברכבת שבין ברטיסלאבה ובודפשט.
ב-1895 נבנה לראשונה גשר מריה ולריה לאסטרגום.
לאחר מלחמת העולם הראשונה וחוזה טריאנון, בו הפסידה הונגריה שני שלישים משטחה, הפכה העיירה לעיירת גבול בצ'כוסלובקיה, ונהרס גשר מריה ולריה.
ב-1938 נכבשו פארקן וחלקים מדרום סלובקיה על ידי הונגריה.
העיר עברה לידיים צ'כוסלובקיות פעם נוספת ב-1945 לאחר ניצחון הצבא האדום.
גשר מריה ולריה הושמד בפעם השנייה ב-1944 בהפצצת חיילים גרמנים.
בשנת 1948 קיבלה העיירה את השם שטורובו, ואיחדה לתוכה מספר כפרים סמוכים.
שטורובו איבדה את מעמדה כעיר מחוז בשנת 1960 ואוחדה לתוך נפת נובה זמקי הצ'כוסלובקית.
מפעל נייר נבנה במקום ב-1968, הוא סיפק 4,000 מקומות עבודה.
מרחצאות תרמיים נבנו במקום בשנת 1978. באותן השנים, תחנת הרכבת המקומית הפכה לשנייה בגודלה בסלובקיה.
לאחר מהפכת הקטיפה הכפרים שאוחדו לתוך שטורובו התפצלו ממנה מחדש.
גשר מריה ולריה נבנה בפעם השלישית ונפתח ב-2001, תוך תרומה לכלכלה המקומית ופתיחת השוק לתושבי אסטרגום ההונגרים ותיירים המגיעים מהונגריה.
יהודים חיו בשטורובו החל מימי הביניים.
אחרי כיבוש העיר אסטרגום על ידי האימפריה העות'מאנית במהלך המאה ה-16, הוגלו רוב יהודי שטורובו לטורקיה, והמעטים שנשארו במקום חיו חיים שלווים.
בתום תקופת הכיבוש הטורקי, שנות השמונים של המאה השבע עשרה, הרסו התושבים הנוצרים את בתי הכנסת ואת בתי העלמין היהודיים.
היישוב היהודי בשטורובו חזר להתפתח בסוף המאה השמונה עשרה תחת חסותה של הכנסייה שתמכה במאבק היהודים לשוויון זכויות.
קהילה עצמאית נאולוגית התארגנה במקום בשנות השישים של המאה התשע עשרה והשתייכה לרבנות אסטרגום.
בשטורובו קיימים שני בתי עלמין יהודיים - הישן, והחדש, שהוא הגדול מביניהם, ופעלה במקום חברה קדישא.
ב-1926 הוקם בעיירה בית כנסת.
ב-1942 הוקם ליד אסטרגום מחנה לעבודות כפייה.
באמצע מאי 1944, כחודשיים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, רוכזו יהודי האזור בגטו באסטרגום, ב-5 ביוני הועברו לשטורובו, וב-15 ביוני 1944 שולחו משם למחנה ההשמדה אושוויץ.
מבין כ-220 יהודים ששולחו משטורובו שרדו 23 בתום המלחמה.
בית הכנסת ניזוק במהלך המלחמה, אך בתי העלמין נשתמרו היטב.
ב-1955 בתקופת השלטון הקומוניסטי הצ'כוסלובקי חיו בעיירה כ-40 יהודים.
במפקד האוכלוסין של 2001 נרשמה בעיירה אוכלוסייה 11,708 איש, 68.7 אחוזים מהם זיהו את עצמם כהונגרים, 28.1 אחוזים זיהו עצמם כסלובקים ו-3.2 כבני לאומים אחרים.
77.18 אחוזים מהאוכלוסייה הזדהו כנוצרים קתולים, 16.45 אחוזים מהאוכלוסייה הזדהו כבני דת לא ספציפית, או חסרי דת, ו-1.36 אחוזים זיהו עצמם כאוונגליסטים.
שטח אש 9 היה שטח אש של צה"ל במרכז הגליל שגודלו היה כ-65,000 דונם.
הוא נתפס במקור על ידי שלטונות המנדט הבריטי, אחר כך עבר לחזקת צה"ל והיה במרכזה של מחלוקת ארוכת שנים עם תושבי הסביבה הערבים והבדואים.
חלק מהשטח נגרע לטובת הקמת העיר כרמיאל ואחר כך עבור תוכנית המצפים.
בשנת 1986 בוטל השטח מאחר שהוא כבר לא התאים לאימונים.