tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גרג קרסטין – בס, מלוטרון, פסנתר
עומר אפולו – שירה (9)
"Ne crois pas" (בעברית: "אל תאמין") הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת הצרפתייה מישל ארנו.
השיר ייצג את לוקסמבורג בהופעת בכורתה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב והולחן על ידי כריסטיאן גיטרו ונוצח על ידי ז'אק לסרי.
השיר הושר שישי בסדר ההופעות, לפני איטליה ואחרי צרפת.
במרכז מילות השיר, עומדת ארנו שאומרת למאהב שלה כי יופיו הוא חסר משמעות בשבילה ויעלם עם העת.
בנוסף, היא אומרת לו שהוא צריך "לנצל" את היופי שלו עד קצו ולהנות מנראותו הטובה שהולכת ונעלמת.
השיר השני של לוקסמבורג בתחרות, "Les amants de minuit", בוצע גם הוא על ידי ארנו.
"Ne partez pas sans moi" (בעברית: "אל תעזוב בלעדיי") הוא שיר בצרפתית של הזמרת הקנדית סלין דיון.
השיר ידוע בעיקר כשיר הזוכה של שווייץ באירוויזיון 1988 שנערך בדבלין, אירלנד.
דיון הופיעה בפני 600 מיליון אנשים מכל רחבי העולם עם שיר זה.
השיר יצא לאור ב-2 במאי 1988 במדינות מסוימות באירופה.
השיר זכה להצלחה בייחוד בבלגיה, שם נשאר בראש המצעד לארבעה שבועות רצופים.
סינגל בפורמט 7 אינץ' אירופאי
סינגל בפורמט 7 אינץ' גרמני
Ne ver', ne boysia , הידוע גם בשם "Ne ver', ne boisia, i ne prosi" ("אל תאמין, אל תפחד ואל תשאל"), הוא שיר שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי ט.א.ט.ו..
השיר ייצג את רוסיה באירוויזיון 2003.
שמו של השיר מבוסס על אמירת כלא רוסית שנכנסה לתרבות המיינסטרים הרוסית עקב ספרו של אלכסנדר סולז'ניצין, "ארכיפלג גולג".
לדברי מארס לסאר, יליד אוסטרליה, השיר הופק על ידו ועל ידי איוואן שפובלוב באמצעות שליחת קובצי MP3 דרך האינטרנט אחד לשני, כאשר מארס היה בארצות הברית ושפובלוב ברוסיה.
קיימות מספר גרסאות לשיר, כולל גרסה שיווקית ששימשה לקידום האירוויזיון.
השיר יצא לאור לראשונה כחלק מהמקסי-סינגל של "Not Gonna Get Us" ב-19 במאי 2003. לאחר מכן, ב-26 במאי 2003, הוא נכלל במהדורת הדלוקס הבריטית של האלבום .
לאחר מכן הוא יצא לאור ב-25 בנובמבר 2003 כחלק מאלבום הרמיקסים T.A.T.u.
השיר נכלל שוב בשנת 2006 באלבום The Best.
הסינגל הפיזי היחיד של "Ne Ver', Ne Bojsia" היה מהדורה שיווקית 'לא למכירה' שהופצה עבור האירוויזיון.
לשיר צולם וידאו קליפ המכיל קטעי וידאו של מלחמות, תאונות ותמונות אחרות, וכן קטעי וידאו של לנה ויוליה.
הווידאו קליפ הועלה לדף המייספייס ולערוץ היוטיוב הרשמיים של ט.א.ט.ו..
בימוי הקליפ – אלכסיי אקלוב
הנדסת וידאו – אלכסיי אקלוב, רוסלן קודריצ'נקו
ייצגה את רוסיה באירוויזיון 2003 עם שיר זה.
הוא היה השיר ה-11 בסדר ההופעה על הבמה (אחרי גרמניה עם השיר "Let's Get Happy" בביצוע לו ולפני ספרד עם השיר "Dime" בביצוע בת').
בסיום ההצבעה הוא קיבל 164 נקודות, והגיע למקום השלישי מתוך 26. חמש מדינות העניקו לרוסיה 12 נקודות.
מדינות אלה הן: קרואטיה, אסטוניה, לטביה, סלובניה ואוקראינה.
הממלכה המאוחדת ואירלנד היו המדינות היחידות בתחרות שלא העניקו נקודות לשיר.
הדבר גרר תלונות מצד הגורמים הרוסיים שגרמו אז ל-BBC ול-RTÉ לחשוף את הסדר המלא של אופן הצבעת המדינות (דבר שמעולם לא נעשה קודם לכן או מאז).
השיר הרוסי לא היה באף אחת מרשימות עשרת המובילים של אותן מדינות.
אם זה לא היה המצב, היה סיכוי טוב שהשיר היה מנצח.
השיר היה רחוק נקודה אחת בלבד מהשיר הבלגי שהגיע למקום השני, ושלוש נקודות מהשיר הטורקי הזוכה.
Need to Know הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת והראפרית האמריקאית דוג'ה קאט.
השיר יצא לאור ב-11 ביוני 2021, כחלק מאלבום האולפן השלישי שלה, Planet Her, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס ו-RCA רקורדס.
ב-31 באוגוסט 2021, הופץ כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה "ביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר".
ב-22 באפריל 2021, דוג'ה קאט חשפה לראשונה את השיר בראיון לבילבורד.
על תאריך צאתו של השיר הכריזה דוג'ה קאט ב-8 ביוני 2021 באמצעות הרשתות החברתיות שלה, תוך פרסום סרטון טיזר קצר לשיר.
בנוסף, הודיעה כי השיר ישמש כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום Planet Her.
יום לאחר מכן, הכריזה על תאריך צאתו של האלבום, עטיפתו ורשימת הרצועות שלו.
כמה חודשים לאחר מכן, נשלח השיר לרדיו להיטים עכשוויים והופץ באופן רשמי כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר תואר כ"שיר R&B עם בס כבד".
מבחינה לירית, דוג'ה קאט בוחנת את דריפתה אחר אהבת בן זוגה תוך ניסיון לקבוע אם יש להם הסכמה והבנה הדדית.
הוא נחשב למובחן על ידי מילותיו ה"גסות", בהן היא מתארת את "תעלוליה בחדר השינה".
מספר מבקרים תיארו אותו כ"מפתה" ו"לוהט", וציינו כי דוג'ה קאט "מגבירה את החום" ו"מביאה אותו לחדר השינה".
בבילבורד נכתב על ידי מגאן גארווי כי השיר חוגג את נשיותה של דוג'ה קאט ומתמוגג בחוש ההומור שלה.
רג'ינה צ'ו מ-Revolt שיבחה את הפרובוקציה שלה ואת הלכידות של נושא האלבום Planet Her, שהוקם בסינגל המוביל "Kiss Me More".
הווידאו קליפ הוקרן בבכורה ביום יציאתו.
את הקליפ ביימו מיילס ו-AJ, והוא מציג את דוג'ה קאט כחייזרית אשר חוגגת במהלך בילוי לילי במועדון בסגנון החלל, ובו הופעת קמע של גריימס וראיין דסטיני.
דוג'ה קאט והבמאים שלה השתמשו בסרטים בלייד ראנר והאלמנט החמישי כנקודות התייחסות בעת יצירתו.
הסט לקליפ נבנה, בניגוד לשימוש במסך ירוק.
Underground מהווה אתחול מחדש של הסדרה ומתעלם מהמשחקים הקודמים בסדרה שכללול מכוניות ספורט ורכבים אקזוטיים.
כמו כן, הוא המשחק הראשון בסדרה שכולל מצב קריירה, עלילה ומצב מוסך המאפשר לשחקנים להתאים אישית את המכוניות שבבעלותם, עם מגוון רחב של שיפורים קוסמטיים ומכניים.
כלל המרוצים מתרחשים בשעות הלילה בעיר בדיונית בשם אולימפיק סיטי (מאנגלית: Olympic City) אשר דומה במראיתה לניו יורק, סן פרנסיסקו ולוס אנג'לס.
המשחק היווה הצלחה מסחרית וקיבל ביקורות חיוביות רבות.
מרוצי הרחוב שקיימים במשחק מתחלקים ל-5 סוגים:
מסלולי (Circuit) – זהו המרוץ הסטנדרטי במשחק, אשר משתתפים בו עד 3 מתחרים, בנוסף לשחקן.
המסלול הוא הקפי וכמות ההקפות יכולה לנוע בין 1 ל-10. בארבעת המרוצים האחרונים של מצב מחתרתי (מצב העלילה), מספר המתחרים צונח לאחד ומספר ההקפות קופץ ל-7 (מרוץ סיבולת).
מצב נוקאאוט (Knockout Mode) – דומה במהותו למצב מסלולי, אך עם טוויסט - בכל הקפה, המתחרה שמגיע אחרון לקו הסיום עף מהמרוץ ומפסיד אוטומטית.
במצב העלילה, מרוצי נוקאאוט נמשכים עד ל-3 הקפות עם 4 מתחרים.
ספרינט (Sprint) – וריאציה נוספת של מצב מסלולי, שבו השחקנים מתחרים אחד בשני להגיע מנקודה א' לנקודה ב', במקום לבצע הקפות.
מרוצים כאלו הם לרוב קצרים יותר מאשר במצב מסלולי (כאשר המסלול הארוך ביותר אורכו כ-8 ק"מ).
בעקבות כך, על השחקנים להיות זהירים יותר בזמן המרוצים ולהימנע ממכשולים והתנגשות בתנועה.
דריפט (Drifting) – הוא המצב הטכני והקשה ביותר מכלל החמישה.
מצב דריפט, אשר מתקיים מחוץ לאולימפיק סיטי, מציב את השחקן במסלול מעגלי קצר, כאשר המטרה היא להשיג כמה שיותר נקודות על ידי ביצוע דריפטים במסלול.
השחקן מתמודד כנגד שלושה מתמודדים אחרים במקביל, אשר צוברים נקודות יחד עם השחקן.
על השחקן להגיע לניקוד הגבוה ביותר על מנת לנצח.
נקודות בונוס ניתנים לשחקנים אשר מבצעים דריפט מחוץ לגבולות המסלול, מבצעים דריפט במאונך או מבצעים שרשרת של דריפטים (ביצוע דריפט רצוף על ידי היגוי מתמיד של הרכב במהלך הדריפט כדי לשמור על מהירות.
אם השחקן מצליח לסיים דריפט ללא כל התנגשות, הנקודות שהשחקן צבר בדריפט מתווספות לסך הנקודות, אחרת השחקן מאבד את כלל הנקודות שצבר באותו הדריפט.
מצב דריפט הוא המצב היחיד שבו אין משמעות לזמן ולשחקנים ניתן חופש להתחרות ולבצע הקפות בקצב שלהם.
כמו כן, מערכת שיפור הבעירה NOS לא קיימת במצב זה, כיוון שהיא לא נותנת יתרון כלשהו.
מרוץ דראג (Drag racing) – זהו המצב הקשה השני בדרגתו במשחק, אחרי מצב הדריפט.
השחקן מתחרה מול מתחרה אחד או שלושה מתחרים במסלול ישר, כאשר המטרה היא להגיע ראשון לקו הסיום.
השחקנים מוכרחים להשתמש בתיבת הילוכים ידנית בלבד.
על מנת לנצח במרוץ, על השחקנים לתזמן את מעבר ההילוכים בהאמת לסל"ד המנוע ולשלוט בעקיפות ובשימוש ב-NOS.
מכיוון שמרוץ זה מאמץ את המנוע על יתר המידה, על השחקנים לנטר את הטכומטר ואת טמפרטורת המנ וע באופן תכוף, אשר מקשה יותר על השחקנים בעקבות כך שהם צריכים לבצע מספר דברים במקביל.
ההיגוי במצב זה הוא פשוט ביותר, אשר מאפשר מעבר בין נתיבים בלבד ולא יותר, בעוד המשחק עצמו מבצע את ההיגוי כאשר הרכב נמצא בתוך הנתיב, בכך השחקן מתרכז יותר בשמירה על מהירות אופטימלית.
ישנם שני מקרים בהם שחקן/מתחרה יכולים להפסיד אוטומטית במרוץ: הראשון הוא התנגשות במכשולים, מתחרים אחרים ובתנועה והשני הוא בפיצוץ המנוע על ידי חימום יתר שלו.
בתפריט ההתאמה האישית, ניתן לשפר ביצועים של כלי רכב ולבצע שיפורים חזותיים כמו שינוי צבע הרכב, הוספת כיתובים וסטיקרים, הוספת תאורת ניאון, פגושי רכב מותאמים אישית, מגני צד, ספוילרים, מכסה מנוע מותאם אישית, אגזוזים, פתח אוורור בגג, צמיגים מותאמים אישית ומרכב הרכב.
כמו כן, שחקנים יכולים לשפר את היכולות הביצועיות של הכלי הרכב שבבעלותם באמצעות שיפורים במנוע, במרכב, במתלים, בצמיגים, במערכת השליטת במנוע (ECU) וכן בהוספת מערכת נייטרוס (NOS), מערכת טורבו וערכה להפחתת משקל הרכב.
המשחק מתחיל בשחקן שמתחרה במרוץ רחוב באולימפיק סיטי עם אקורה אינטגרה R משופרת ומנצח בקלות את המתחרים, אך זה מתגלה בסופו של דבר כחלום, לאחר שסמנתה מעירה את השחקן משנתו.
סמנתה היא חברתו של השחקן באולימפיק סיטי, אשר מדריכה אותו בנושא תרבות מרוצי הרחוב הלא-חוקיים שנטבעה בעיר ומסייעת לו במהלך העלילה.
סמנתה עוזרת לשחקן לקנות מכונית התחלתית ומפגישה בינו לבין טי.ג'יי, אשר מסייע לשחקן בהשגת שיפורים מכניים לרכב תמורת ניצחונות במרוצים.
במהלך המשחק, השחקן נפגש ומתחרה כנגד כנופיות מרוצים שונות ובסופו של דבר משיג את תשומת ליבו של אדי, מנהיג כנופיית האיסטסליידרס ואלוף המרוצים המחתרתיים של העיר ומליסה, חברתו של אדי.
אדי מתנשא על השחקן ולועג לו על יכולות הנהיגה שלו, בכך שאומר ש-, אך השחקן מוכיל לאדי שההפך הוא הנכון.
אדי, זועם על כך שהשחקן ערער על יכולותיו ועל התואר שלו, מאתגר את השחקן להתחרות בסמנתה, שסוערת על כך שהשחקן מסכים לאתגר.
סמנתה מפסידה לשחקן לאחר שהיא מבצעת תאונה במהלך המרוץ, שבה מכוניתה - הונדה סיוויק Si נהרסת לחלוטין.
לאחר ההפסד, טי.ג'יי לוקח לעצמו את רכבה של סמנתה והורס אותו עוד יותר.
בעקבות כך, סמנתה מנתקת קשר עם השחקן.
השחקן ממשיך לנצח במרוצים שהמכרים של סמנתה מציעים לו בהיעדרה ומאוחר יותר אף מתחרה בטי.ג'יי שמתחרה במכוניתה של סמנתה.
השחקן מנצח את טי.ג'יי וזה בתמורה מחזיר את הרכב לשחקן, שמחזיר את הרכב בחזרה לסמנתה.
בעקבות כך, הקשר בין סמנתה לשחקן חוזר וסמנתה מעודדת את השחקן לאתגר את אדי ולנצח אותו סופית.
אדי מאתגר את השחקן למרוץ ספריט שבמהלכו הוא מפסיד ובעוד שהשחקן וצוותו חוגגים את הניצחון, רכב מסתורי מדגם ניסאן 350Z בצבע אפור מאתגר את השחקן למרוץ אחרון.
השחקן מתחרה ברכב המסתורי ומנצח גם אותו.
לאחר הניצחון מתגלה כי הנהג הוא לא אחר מאשר מליסה, חברתו של אדי.
בסופו של דבר, הפעולות של השחקן מזכות אותו בתואר אלוף המרוצים המחתרתיים של אולימפיק סיטי.
פסקול המשחק מכיל 26 רצועות באורך כולל של שעה, 36 דקות ו-6 שניות, הכולל ברובו שירים מז'אנר הראפ וההיפ הופ מאמנים כמו נייט דוג, , ליל ג'ון אך גם שירים מז'אנר הרוק מאמנים ולהקות כמו סטטיק-אקס, רוב זומבי ולוסטפרופטס.
כמו כן, למשחק הולחנו 10 רצועות מקוריות מאת ג'ים לאת'ם באורך כולל של 4 דקות ו-20 שניות.
Need for Speed: Underground זכה לביקורות חיוביות ברובן.
אך עם הציון הגבוה, מספר ביקורות ציינו כשלים במשחק: מסלולים שחוזרים על עצמם, בינה מלאכותית לא מאוזנת (במיוחד ברמת הקושי הקלה ביותר), החוסר בשיטוט חופשי במפה וכן מנוע ההרס במשחק, שמתבטא בנזק מינימלית קומסטי לכלי הרכב במהלך התנגשויות, במיוחד במרוצי דראג.
בבריטניה, מגזין Official UK PlayStation 2 נתן לגרסת הפלייסטיישן 2 ניקוד של 9 מתוך 10 וציין את האופי הבלתי חוקי של המשחקיות.
המגזין שיבח את המהירות, אך ציין כי המשחק היה רק .
ביפן, מגזין Famitsu נתן לגרסאות הפלייסטיישן 2 וגיימקיוב שני ציונים של 8 ושני ציונים של 9, כך שסך הניקוד הכולל הגיע ל-34 מתוך 40.
המשחק זכה בפרס "משחק המרוצים של השנה" במגזין Computer Gaming World.
עורכי המגזין כתבו כי .
כמו כן, Need for Speed: Underground זכה בפרס "משחק המרוצים הטוב ביותר למחשב האישי" לשנת 2003 של מגזין The Electric Playground, בפרס "משחק המרוצים של השנה לקונסולות" בטקס פרסי Interactive Achievement השביעי (לימים ) ובפרס "פרסים גלובלים (עבודות מעבר לים)" שארגון CESA ומשרד הכלכלה, המסחר והתעשייה היפני נתנו.
לפי המפיצה Electronic Arts, המשחק נחל הצלחה מסחרית עם למעלה מ-7 מיליון עותקים שנמכרו עד אמצע שנת 2004 ובסך הכל 15 מיליון עותקים שנמכרו.
המשחק נכנס לרשימת "הנמכרים ביותר" ברשימות "הגדולים ביותר" ו-BigHit לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 2, לרשימת "משחקי הפלטינום" של Xbox ולרשימת "בחירת השחקנים" של גיימקיוב.
עד יולי 2006, נמכרו למעלה מ-2.6 מיליון עותקים של גרסת הפלייסטיישן 2 ברווח של 115 מיליון דולר אמריקני בארצות הברית לבדה.
מגזין Next Generation דירג את המשחק במקום השישי ברשימת משחקי הווידאו הנמכרים ביותר בארצות הברית לקונסולות המשחקים פלייסטיישן 2, Xbox וגיימקיוב בין ינואר 2000 עד יולי 2006. כמו כן Underground היווה את המשחק הנמכר ביותר בסדרת Need for Speed בעת הוצאתו לאור בארצות הברית.
כמו כן, גרסת הפלייסטיישן 2 זכתה לפרס "דאבל פלטינום" מארגון ELSPA, מה שמבציע על כך שגרסה זו מכרה למעלה מ-600 אלף עותקים בבריטניה.
"Need U (100%)" הוא סינגל של המוזיקאי הבריטי, דיוק דומונט, בשיתוף פעולה עם הזמרת הבריטית, KABBA .
השיר יצא, על ידי חברות התקליטים Blasé Boys Club, מיניסטרי אוף סאונד וספינין' רקורדס, ב-14 בינואר 2013. השיר נכתב על ידי KABBA, דיוק דומונט ו-MNEK, והופק על ידי דיוק דומונט וטומי פורסט.
השיר היה מועמד לפרס הגראמי לשנת 2014 להקלטת הדאנס/אלקטרונית הטובה ביותר.
הגרדיאן דירג את "Need U (100%)" במקום ה-13 ברשימת שירי 2013, ואילו פיצ'פורק דירג את השיר במקום ה-94 ברשימת שירי 2013.
אזור תאריך פורמט חברת תקליטים הערות בלגיה 14 בינואר 2013הורדת מוזיקה, הזרמת מוזיקהBlasé Boys Club, מיניסטרי אוף סאונד, ספינין' רקורדס הממלכה המאוחדת 31 במרץ 2013
"Need Your Loving Tonight" (בעברית: "צריך את אהבתך הלילה") הוא שיר של להקת הרוק קווין אשר נכתב על ידי הבסיסט של הלהקה ג'ון דיקון.
זוהי הרצועה הרביעית מהאלבום The Game והשיר השני מהאלבום שנכתב על ידי ג'ון דיקון (השיר הנוסף הוא "Another One Bites the Dust").
השיר יצא לאור כסינגל במדינות מסוימות בנובמבר 1980.
המילים של "Need Your Loving Tonight" משקפות את נקודת המבט של מישהו שכועס על אובדן אהובתו.
ההיסטוריון של קווין גאורג פורוויס הסביר כי המילים נותנות "נטייה אופטימית כוזבת לסוף של מערכת יחסים" שמביאות את הזמר להתעקש שהפיצול היה הדדי".
המוזיקאי בנואה קלרק טען כי המילים עשו שימוש יתר בביטויים "אני אוהב אותה" ו"אני אוהב אותך".
לפי קלרק, המוזיקה "מונעת בידי קצב פשוט שחוזר על עצמו" שדיקון מנגן בגיטרה אקוסטית שאותה הוא מנגן על השיר הזה בנוסף לגיטרה בס הרגילה שלו.
פרדי מרקיורי שר את השירה המובילה במה שהפרופסור למוזיקה ניק בראה מתאר "כ"קולו הכן", היכן שהוא בעיקר משתמש בקול החזה שלו אך נמנע מטון חצצי ושר בווליום נמוך יותר".
בעוד שהשיר עוקב במבנה של בית-רפרן, הבית הראשון מכיל קטע דמוי גשר מנוגד באמצע.
לשירים בדרך כלל אין גשר מוקדם כל כך, אבל כמה מהשירים של דיקון משלבים מספר גשרים, כש-"Spread Your Wings" הוא עוד דוגמה לכך.
המפיק מוזיקלי ריינהולד מק השיג צליל של תוף צד (טנבור) לשיר שקלרק תיאר כ"עמום ונמרץ".
מק תיאר כיצד הוא השיג את הצליל הזה, כשציין "אתה לא שם מיקרופון על תוף הצד בזווית כלפיי מטה כשאחד בתחתית.
אני פשוט משתמש באחד בצד.
לפי מבקר הרוק קלאסי האולטימטיבי אדוארדו ריבדאוויה דיקון מנגן בגיטרה אקוסטית קצבית כדי לרכך את הזוויות החדות [של השיר] לכדי עיבוד חלק-חמאתי, המציע בו זמנית את השפעותיו כמו של הביטלס ואת השראת הפאוור פופ של התקופה.
"Need Your Loving Tonight" היה אחד מהשירים הראשונים של קווין שעליהם הוחל אפקט הדהוד על קולו של הסולן פרדי מרקיורי.
מבקר האתר AllMusic סטיבן תומאס ארלוויין חש כי הלהקה נשמעה כמו בוסטון בשיר.
מבקרת ה-Classic Rock History מילי זיילר דירגה את השיר כשיר מספר 7 הטוב ביותר של ג'ון דיקון עבור קווין, באומרה שהשיר "בא מנקודת מבטו של גבר שבור לב שראה את סיום מערכת היחסים הרומנטית שלו כהחלטה הדדית" אבל היה "באופן חלקי בהכחשה".
זיילר הוסיפה כי "המגע של הנוסטלגיה של שנות ה-60 במוזיקה הפך את השיר למיוחד".
מבקר הרולינג סטון סטיב פונד התייחס לשיר כשיר הרוקנ'רול הטוב ביותר ב-The Game, אך התלונן כי השיר "ממשיך למעוד אל אקורד כוח האיטי שלו".
קלרק כינה את השיר כ"פופ-רוק פר אקסלנס" אך טוען שהוא אינו בין ההצלחות הגדולות ביותר של דיקון בכתיבת השירים.
המגזין בילבורד טענו כי לשיר יש את "האנרגיה והבריזה של שיר פופ משנות ה-60" ושיבח את "עבודת הגיטרה הנושכת" של בריאן מיי.
המגזין קאש בוקס כינה את השיר "רוקר משובח עם אוריינטציה של פופ".
ברקורד וורלד כינו את השיר "פופ רוקר (ש)חוגג אהבה צעירה בקצב דופק (ו)הרס גיטרה".
"Need Your Loving Tonight" פורסם כסינגל בכמה מדינות כהמשך ל-"Another One Bites the Dust" אך לא תאם את ההצלחה של קודמו, והגיע לשיא במקום ה-44 ב-בילבורד הוט 100.
"Need Your Loving Tonight" נוגן בתדירות גבוהה ב־The Game Tour בשנת 1980, ונוגן בתדירות נמוכה יותר בשנת 1981, אך לא נוגן בהופעות חיות לאחר מכן.
גם במהלך ביצועים חיים לשיר, בריאן מיי ורוג'ר טיילור שרו קולות רקע ופרדי מרקיורי ניגן בפסנתר במהלך הסולו גיטרה של מיי (ששניהם נעדרו בגרסת האולפן).
"Nehir" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה אליינה טילקי, מתוך סרט הקולנוע הטורקי "הנה האגדה שלי" (2021).
הוא יצא לאור ב-18 בינואר 2021, בהוצאת חברת התקליטים דואן מיוזיק קומפני כשיר הנושא הרשמי של הסרט.
השיר זכה להצלחה מתונה בטורקיה ולא דורג במקומות הגבוהים במצעדים, כיוון שלא יצא לו וידאו קליפ.
השיר נכתב והולחן על ידי אליינה טילקי והופק על ידי ג'אן אטיימז.
הוא עוסק בחלומות של אנשים ובכמיהות שלהם.
ישנן שלוש שורות בהן טילקי מדברת על עצמה ואומרת .
האודיו הנלווה של "Nehir" פורסם ב-18 בינואר 2021, ביום יציאתו של השיר כסינגל.
נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-3 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם18 בינואר 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתDMC
Nei letti degli altri (בעברית: במיטות של אחרים) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר האיטלקי מחמוד.
את האלבום הוציאה לאור ב-16 בפברואר 2024 חברת התקליטים איילנד רקורדס.
"Need Your Love" הוא שיר של גריפין וסבן ליונס בשיתוף פעולה עם נואה קאהן, שיצא ב-24 באוקטובר 2019 בהוצאת חברות התקליטים דארק-רום רקורדס וגפן רקורדס.
השיר מופיע באלבום האולפן הראשון של גריפין, Gravity.
השיר נכתב על ידי סבן ליונס, גריפין, ג'ונה לינדברט, סנדרו קוואצה ויוק לור, והופק על ידי סבן ליונס, גריפין וג'ונה לינדברט.
נכון לדצמבר 2025, השיר הושמע למעלה מ-92 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה ממיליון פעמים ביוטיוב.
Negotiations and Love Songs (בעברית: משאים ומתנים ושירי אהבה) הוא אלבום אוסף של זמר הרוק והפולק היהודי-אמריקאי פול סיימון שיצא לאור ב-1988 בהוצאת וורנר רקורדס.
זהו אלבום האוסף השני בקריירת הסולו של סיימון, קדם לו האלבום שיצא לאור ב-1977. האלבום הוא אלבום כפול ומכיל שירים שהוקלטו בשנים 1971–1986. שם האלבום לקוח משורה בשיר Train in the Distance.
האלבום הגיע למקום ה-110 במצעד האלבומים של בילבורד ולמקום ה-17 במצעד האלבומים הבריטי ועם השנים הגיע למעמד של אלבום פלטינה בארצות הברית ובבריטניה.
Neopets הוא משחק סימולציה של חיות וירטואליות ברשת.
את האתר הקימו אַדָם פַאוֵול ודוּנה וִוילִיאַמְס והוא נפתח לציבור ב-15 בנובמבר 1999. זמן קצר לאחר הקמתו, נרכש האתר על ידי "דאג דורינג".
ב-2005, Viacom קנתה את החברה, בעסקה ששוויה 160 מיליון דולרים.
האתר היה אחד מהאתרים הפופולריים ביותר ברשת (בפברואר 2007 דורג ב-Alexa כ-146).
השחקנים באתר, שנקראים Neopians, מאכילים את חיות המחמד הווירטואליות שלהם ומשחקים איתם.
בנוסף, משתמשים יכולים לשחק במשחקים, לסחור, או לשחק בבורסה מדומה, כדי להרוויח נקודות Neopoints, הכסף של האתר.
באמצעות נקודות אלו ניתן לקנות חפצים וירטואליים שיכולים לתקשר עם החיות.
לא ניתן להמיר כסף ל Neopoints, או למכור Neopoints, אף על פי שנעשו מספר ניסיונות כאלו בעבר באתרים כדוגמת eBay.
מרכז החברה נמצא בארצות הברית, אף על פי שהמקימים של האתר היו בריטים.
מסיבה זאת, האתר שומר על כתיב בריטי ברובו.
האתר בשפה האנגלית, ומתורגם (בחלקו או כולו) לעשר שפות שונות: גרמנית, הולנדית, פורטוגזית, צרפתית, איטלקית, ספרדית, יפנית, קוריאנית, סינית מפושטת וסינית מסורתית.
בנוסף החברה מפעילה חטיבה סינית, שנמצאת בבעלות חלקית של Green Dot Capital, חברה בת של זרוע ההשקעות של ממשלת סינגפור, Temasek Holdings.
במסגרת הזיכיון פורסמו מספר משחקי מחשב לרבות Neopets: The Darkest Faerie שפותחה על ידי Deck Nine.
בנוסף מוגדר בפועל כאחד המשחקים הראשונים ברשת (Online).
נכון לפברואר 2011, החברה מדווחת על יותר מ-180 מיליון חשבונות רשומים, ויותר מ-270 מיליון חיות.
מכיוון שכל משתמש יכול ליצור עד ארבע חיות, ומשתמשים פותחים מסיבות שונות יותר מחשבון אחד, מספר המשתמשים בפועל באתר קטן בהרבה.
מאז פופולריות של המשחק ירדה בהדרגה ובשנת 2020 היו רק כ-1.5 מיליון כניסות בחודש
נרו (Nero) היא חברת תוכנה גרמנית, שמוצר הדגל שלה הוא תוכנת הצריבה "נרו".
תחומי הפיתוח העיקריים שלה הם מדיה דיגיטלית, כגון נגני סרטים ומוזיקה ותוכנות צריבה, וטכנולוגיות לכיווץ קבצים.
החברה נוסדה בשנת 1995 על ידי ריכארד לסר, ושמה המקורי היה Ahead Software AG.
בינואר 2005 הוחלט להחליף את שם החברה בשם המותג המוביל שלה, תוכנת הצריבה נרו.
תוכנת הצריבה נקראת Nero Burning ROM והיא אחת התוכנות המוכרות בעולם.
ל-Nero AG יש חברות-בנות בארצות הברית וביפן.
Nero הם שלישיית תקליטנים ומפיקים מוזיקליים מלונדון, בריטניה.
חברי ההרכב הם דניאל סטפנס, ג'ו ריי ואלאנה ווטסון.
דניאל סטיבנס וג'ו ריי הם התקליטנים ואלאנה ווטסון מספקת את השירה לרוב השירים של הצמד.
ב-6 בדצמבר 2010, Nero הוכרזו כמועמדים בסקר הסאונד של 2011 של ה-BBC.
אלבום הבכורה של הצמד הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים בבריטניה.
Nero הם אמני מוזיקה אלקטרונית, הידועים בעקבות הפקות דאבסטפ וDrum and Bass.
הבכורה של Nero הייתה בהוצאתו של הסינגל "This Way" בשנת 2008. הם זכו בשנת 2010 בפרסי Beatport עבור מופע ה-דאבסטפ הטוב ביותר, ועבור שיר ה-דאבסטפ הטוב ביותר עבור "Act Like You Know" משנת 2009. Nero
סשה פררה ג'ונס, עיתונאי הניו יורקר מגזין, כתב שהרמיקס של Nero לשירה של הלהקה The Streets (הרחובות), "Blinded by the Lights" נמצא בין השירים המובילים שלו לשנת 2009. לשיר היו השמעות ברדיו בבריטניה וכן היה מושמע על ידי תקליטנים מובילים, ביניהם צ'ייס סטטוס, Skream, טייסטו Diplo.
Nero ביצעו רמיקסים לשירים של אמנים מוכרים כגון La Roux ,Deadmau5 ודאפט פאנק.
ב-12 באוגוסט 2011 הוציא הצמד את אלבום הבכורה שלהם שנקרא "Welcome Reality" (בתרגום חופשי: "ברוכים הבאים למציאות").
הצמד הוציא לאור את הסינגל הרשמי הראשון שלהם "Innocence" בבריטניה ב-26 באפריל 2010. הסינגל יצא יחד עם השיר "Electron" כהורדה דיגיטלית, כמו גם על ויניל.
השיר היה בשיאו המקום 168 בטבלת הסינגלים של בריטניה מלבד זו הוא היה בשיא במקום 16 ו-11 במצעד הדאנסים ובאינדי.
ב-6 בדצמבר 2010, הודיע ה-BBC כי Nero מועמדים לפרס בסקר הסאונד של 2011 של ה-BBC.
יומיים לאחר מכן הוציאה הלהקה את הסינגל הרשמי השני שלה "Me & You".
השיר נכנס לרשימת A List playlist של BBC Radio 1, ואף הגיע למקום הראשון במצעד האינדי הבריטי.
הסינגל יצא בבריטניה גם בהורדה דיגיטלית ו-"12 ויניל ב-2 בינואר 2011.
ב-1 במאי 2011, יצא הסינגל השלישי מהאלבום, "Guilt".
השיר הגיע למקום 8 במצעד הסינגלים בבריטניה, מה שהיה אז המיקום הגבוהה ביותר אליו הגיע שיר שלהם.
ב-5 באוגוסט 2011, הוציאה הלהקה את הסינגל הרביעי מהאלבום, "Promises".
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, במצעד הסקוטי, ובמצעד הדאנס הבריטי, והוא הסינגל המצליח שלהם ביותר עד כה.
הצלחתו של השיר גררה רמיקס של Skrillex לשיר שהצלחתו איננה פוחתת מזו של השיר המקורי.
ב-16 באוקטובר 2011 הוציאה הלהקה את הסינגל החמישי מהאלבום, "Crush on You".
השיר לא הצליח לשחזר את הצלחת קודמו, ולא הגיע למקום הראשון באף אחד מהמצעדים המרכזיים.
Neon Bible הוא אלבום האולפן המלא השני של ארקייד פייר.
להקת האינדי-רוק הקנדית הוציאה את האלבום במרץ 2007 בלייבל Merge Records.
האלבום, שהוכרז ב-16 בדצמבר 2006 באתר הלהקה, הוקלט ברובו ב-2006 באולפן "the church" בקוויבק (אולפן זה הוא למעשה כנסייה ישנה ונטושה שרכשה הלהקה, שיפצה והפכה לאולפן הקלטות).
הקלטות נוספות של חומרים מהאלבום בביתם של וין ורז'ין, בכנסייה האנגליקנית St.
James שנמצאת בבדפורד שבקוויבק, בכנסיית St.
Jean Baptiste במונטריאול וכן בניו יורק ובבודפשט.
חלק מעבודת המיקסינג בוצעה בלונדון.
לאחר ציפייה רבה לאלבום, הלהקה הכריזה עליו בסרטון יוטיוב תחת הכותרת 'Juno Award Winning Guitarist' בו יושב וין עם מסיכה בדמות ריצ'רד ריד פרי (חבר הלהקה שמנגן בה על גיטרה, בס, אקורדיון, תופים, קלידים ועוד).
בסרטון הוא מספר על איך שפעם מוזיקה הייתה מביאה להתרגשות וכיום כבר לא וש־Neon Bible ישיב את התחושה הזו.
לאחר מכן מנוגנים קטעים קצרים משירי האלבום ומוצגת רשימת השירים.
עם יציאתו, הפך האלבום להיות ההצלחה המסחרית הגדולה ביותר של הלהקה עד אז כשנכנס לרשימת ה־Billboard 200 היישר למקום השני עבור מכירה של 92,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
האלבום קיבל ביקורות חמות אמנם, אך דעות המבקרים היו חלוקות לגבי הצליל של האלבום.
חלק מהמבקרים שיבחו את הסאונד העמוס והמעובה של האלבום.
בעוד חלקם טענו לצליל מנוכר ועמוס יתר על המידה.
לאחר הוצאת Funeral בשנת 2004, אשר הוקלט באולפן בתשלום, הלהקה החליטה שיש צורך באולפן הקלטה קבוע.
לאחר סיבוב ההופעות של Funeral, רכשה הלהקה מבנה ששימש בעבר ככנסייה בפרנהאם, קוויבק.
בעת שרכשו את המבנה הוא שימש כבית קפה.
לאחר ששיפוץ והתאמת המבנה הושלם, בילתה הלהקה מחצית השני השנייה של 2006 בהקלטת רוב האלבום שם.
הקלטות נוספות בוצעו בבודפשט, בין השאר, הקלטת תזמורת ומקהלת גברים צבאית.
הקלטות נוספות בוצעו גם בניו יורק בסמוך לנהר האדסון על מנת להקליט בסמוך למים.
העבודה על האלבום החלה מיד בסיום מסע הופעות בצפון אמריקה לאחר האלבום הקודם.
כותב השירים, וין באטלר, אשר נולד בארצות הברית ובזמן כתיבת השירים לאלבום כבר חי בקנדה אי אלו שנים, תיאר את תחושתו בתקופה כמתבונן מבחוץ על המולדת.
האלבום שואב רעיונות מנושאים שנוגעים בפולקלור האמריקני.
בוב דילן, ברוס ספרינגסטין, ואלביס פרסלי צוינו כהשפעות בכתיבת השירים של האלבום.
ההקלטות החלו בשיר 'Black Mirror' ובעיבוד מחדש ל'No Cars Go' שלקוח מהמיני אלבום Arcade Fire.
לאחר שנתקבלה החלטה לגבי שם האלבום, קיבלה הלהקה השראה נוספת, לפי ויל באטלר, לאחר שצפו במטיפים בטלוויזיה ובתרמיות התעשרות מהירה בYouTube.
הלהקה התלהבה משימוש באוקיינוס ובטלוויזיה כמוטיבים ודימויים לנושאי האלבום כך שהאוקיינוס מסמל את חוסר השליטה בעוד שלגבי הטלוויזיה ציין את האופן הלא מודע שבו 'נשטפים המוחות' של הצופים ודעותם ומחשבותיהם מעוצבות בעזרתה למרות שהם לא מרגישים בזה.
הרעיונות לעיל משתקפים בלחנים ובעיבודים של שירי האלבום, דבר שהוביל לצליל של פחד וחוסר הרמוניה.
כדי להגיע לצליל הזה, עשתה שימוש הלהקה בכלים קצת פחות שגרתיים מבדרך כלל.
בנוסף לתזמורת ומקהלה, האלבום מכיל נגינה בהארדי גארדי, במנדולינה, באקורדיון ובעוגב.
וין ציין שכדמיין את האלבום חשב על צליל עירום ופשוט יותר, אך השירים דרשו תזמור וכלים נוספים.
עטיפת האלבום היא תמונה של שלט ניאון גדול שהלהקה שכרה בזמן שהייתה בסיבוב ההופעות.
בתמונה, התנ"ך הנמצא בשלט נמצא באמצע ההבהוב שלו.
וין ציין בראיון ששם האלבום לקוח מכך שוין מאוד אהב את התמונה הזו ולא מתוך הרומן של גון קנדי טול הנושא את השם The Neon Bible.
יש לציין שעבור השימוש בשם זה לאלבום הלהקה נדרשה לתאם זאת עם בעלי הזכויות על הרומן.
עיצוב העטיפה והצילומים המופיעים בחוברת האלבום בוצעו על ידי טרייסי מוריס (שעבד עם הלהקה גם באלבומם הקודם).
בעיקר, בעקבות מוצאה של רז'ין, הלהקה ניסתה לגייס עזרה ולהעלות את המודעות למצב הסוציו-אקונומי הסבוך בהאיטי לאורך הקריירה שלהם.
ב-26 באוקטובר 2006 רצתה לתמוך הלהקה בהאיטי על ידי שחרור השיר "Intervention" בiTunes והעברת על הרווחים לארגון Partners in Health.
בטעות, הועלה השיר "Black Wave/ Bad Vibrations" השיר שמופיע אחרי "Intervention" באלבום.
אמנם השיר הוסר כמעט מיד עם גילוי הבעיה אך הגולשים מיד שיתפו והפיצו את השיר הנוסף בו זכו.
ב-28 בדצמבר 2006, שיתפה הלהקה את מאזיניה בסינגל הרשמי הראשון, "Black Mirror", על ידי פרסום מספר טלפון חינמי אליו הוזמנו להתקשר ודרכו להאזין לשיר.
השיר הוזרם גם באתר הלהקה ב-6 בינואר 2007. יום לאחר מכן, חשפה הלהקה מידע נוסף לגבי האלבום בווידאו ב־YouTube בו נוגנו מספר קטעים מהאלבום החדש ברקע ווין הופיע בו בדמותו של ריצ'רד ריד פרי והגיש את רשימת השירים, תאריך השחרור של האלבום והלייבל בו האלבום יצא.
ב-2 בפברואר 2007, כל מילות השירים של האלבום פורסמו באתר הלהקה.
עוד כלול היה טקסט וקטע מוקלט של ילד קורא משל צרפתי בשם 'הזאב והשועל' שמתקשר לשיר "The Well and the Lighthouse" מהאלבום, אשר מבוסס בצורה חופשית על המשל.
באוקטובר 2007, עלה לאוויר אתר בכתובת beonlineb.com בו בתאריך ב-6 באוקטובר נחשף וידאו לשיר הנושא של האלבום.
הקליפ היה קליפ אינטראקטיבי בו הצופה יכול לשלוט על ידיו ופניו של וין המופיע בקליפ.
זה היה הווידאוקליפ הראשון לשיר מהאלבום.
ארקייד פייר פצחו במסע ההופעות שליווה את צרת האלבום בינואר-פברואר 2007, כשהם מופיעים בכנסיות ובאתרי הופעות קטנים ואינטימיים יותר באוטווה, מונטריאול, לונדון וניו יורק.
במרץ-אפריל קבעה הלהקה 23 הופעות אירופאיות.
תשע האחרונות בוטלו עקב מחלה.
בסוף אפריל החלה הלהקה בסיבוב הצפון-אמריקאי שלה שכלל 26 הופעות.
לאחר מכן שבה הלהקה ל־11 הופעות באירופה ואז המשיכה בצפון אמריקה לעשר הופעות נוספות.
מסע ההופעות נמשך עם עוד 14 הופעות באירופה ובתחילת 2008 עוד 6 הופעות באוסטרליה וניו זילנד.
מסע ההופעות נחתם בשלוש הופעות אחרונות ביפן, הראשונה שבהן ב-7 בפברואר 2008.
בהשוואה לאלבום הבכורה, Funeral, היווה אלבום זה פריצת דרך של הצלחה מסחרית.
במהלך השבוע הראשון לצאתו, נכנס האלבום היישר למקום הראשון במצעדי המכירות בקנדה, באירלנד ולמקום השני בארצות הברית, בבריטניה ובפורטוגל.
מיד עם שחרורו קצר האלבום ביקורות נלהבות ברחבי העולם.
האלבום קיבל ציון 87 משוקלל באתר Metacritic (הציון השביעי בטיבו שקיבל אלבום בשנת 2007).
Club", קייל ריאן הבין את האלבום כפרשנות לעולם האמריקאי שאחרי האחד עשר בספטמבר, באומרו שהלהקה מסמנת לאנשים הממוצעים שנבלעו בהיסטריה ובפחד ובאנשים שמנוהלים על ידם, שהם לא לבד.
בעוד שחלק מהמבקרים קיבלו את הצליל המצוקתי והקודר משהו של האלבום כחלק אינטגרלי מהנושאים בהם הוא עוסק והאופן השירי בו הוא מתמודד איתם, היו שלא אהבו את הצליל של האלבום.
דוגמה לכך היא דבריו של מבקר הרולינג סטון שהופתע שלהקה כל כך גדולה ועשירה בכלים יכולה להשמע כל כך מנוכרת לאורך רוב האלבום, התוצאה, לדעתו, היא צליל עמוס מדי שמצליח להיות ברור רק בקצוות ומשאיר את קול הסולן (וין) לבדו באמצע.
זה לא מנע מהמגזין למקם את האלבום במקום הרביעי בדירוג האלבומים הטובים של השנה.
Neptune (או: Microsoft Neptune בשמה המלא) היה שם הקוד לגרסת מערכת ההפעלה חלונות, שהייתה בפיתוח החל מ-1999. היא התבססה על חלונות 2000, ותוכננה להיות הגרסה הראשונה המיועדת לצרכנים, המבוססת על חלונות NT, ונועדה להחליף את סדרת חלונות 9x (כפי שבסופו של דבר, נהיה בסוף עם חלונות XP וממשיכותיה).
Neptune הורכבה באופן רחב על בסיס חלונות 2000, אך נוספו בה תכונות חדשות כדוגמת חומת אש, שבהמשך שולבה בחלונות XP כ-Windows Firewall.
כמו כן נוסף בה מסך כניסה, אשר נותר גם הוא ב-XP.
ב-Neptune נוסה גם ממשק משתמש חדש, שילוב של HTML עם ממשק Win32 מסורתי, שהיה נקרא "מרכז הפעילות" לפעולות ממוקדות-משימה.
בתחילת שנת 2000 מיזגה חברת מיקרוסופט את הצוות העובד על Neptune, עם הצוות שפיתח את Windows Odyssey, העדכון של חלונות 2000 למשתמשים עסקיים.
הקבוצה המשולבת עבדה על מיזם חדש שהיה תחת שם הקוד Whistler, שהופץ בסוף 2001 כחלונות XP.
בינתיים הפיצה מייקרוספט מערכת הפעלה נוספת מבוססת DOS למשתמש הביתי, שנקראה חלונות ME.
בסופו של דבר רק גרסת האלפא של Neptune, 5111, שוחררה לבודקי התוכנה, תחת הסכם סודיות, ולאחר מכן מצאה את דרכה אל אספני גרסאות בטא ומוזיאונים וירטואליים.
במסמך מפת הדרכים המוקדם, באשר לפיתוח Neptune (כפי שמוצג במסמכי ההגבלים העסקיים), תוכננו חמש חבילות שירות.
במסמכי ההגבלים העסקיים של מיקרוסופט נראה, כי ל-Neptune היה אמור להיות יורש בשם Triton, שהיה אמור להיות עדכון קטן ל-Neptune, עם שינויי ממשק משתמש מזעריים, וגם לו תוכננו להיות חבילות שירות.
באופן פנימי שם המיזם נכתב כ-NepTune, וייתכן בשל הרמיזה להיותו מבוסס על חלונות NT.
"Neon Lights" (בעברית: אורות ניאון) הוא שיר של הזמרת האמריקאית דמי לובאטו מאלבום האולפן הרביעי שלה "Demi".
השיר יצא ב-19 בנובמבר 2013 דרך חברת ההקלטות הוליווד רקורדס.
בשיאו של השיר, הוא נכנס למקום ה-36 במצעד הבילבורד הוט 100, ובנוסף הגיע למקום ה-12 במצעד בניו זילנד שם זכה בתואר "זהב" לשיר.
סרטון המוזיקה יצא ב-21 בנובמבר 2013. את הסרטון ביים ריאן פלוטה, שעבד בעבר עם לובאטו, כאשר ביים את הסרטון ל-"Made in the USA".
הסרטון מתחיל כשניתן לראות את לובאטו עולה מתוך בריכה של מים.
בסצנה הבאה, לובאטו מבצעת את ההקדמה של השיר בחדר שזוהר באור סגול, עם אורות ניאון.
לאחר מכן יש סצנה שבה לובאטו נראית בתוך מועדון ריקודים שם היא שרה עם רקדני גיבוי ורקדנים רגילים.
במהלך הקליפ, גשם של אורות ניאון מתחיל ליפול.
הסצנות מוצגות שוב ושוב לאורך הסרטון.
נכון למאי 2017 הקליפ צבר קרוב ל-200 מיליון צפיות והוא אחד מהנצפים ביותר של הזמרת.
במצעדים השיר זכה להצלחה רבה, כאשר נכנס ללמעלה מ-15 מצעדים שונים.
ניאו גיאו היא משפחה של מוצרי חומרה למשחקי וידאו שפותחה על ידי החברה היפנית SNK, ושווקה משנת 1990 עד 2004. מקור המותג הוא במערכת מכונות הארקייד, ניאו גיאו MVS והגרסה הביתית, הניאו גיאו AES.
גם גרסת הארקייד וגם הגרסה הביתית נחשבו חזקות באותו זמן וה-AES מאפשר תאימות של משחקי MVS.
בשל מחירה הגבוה של קונסולת ה-AES ושל המשחקים שלה נמנע ממנה תחרות עם הקונסולות האחרות בדורה: סגה ג'נסיס, סופר נינטנדו, טורבו-גרפיקס 16. למרות זאת זכתה ה-MVS להצלחה בחנויות ביפן ובצפון אמריקה.
המותג הבא של סדרת ניאו גיאו היה, ה-Neo Geo CD, שהיה חסכוני יותר והמשחקים שפורסמו על דיסקים הורידו את העלות.
הצלחת הקונסולה הייתה הצלחה חלקית, בחלקה בשל כונן הדיסקים האיטי.
בניסיון להתחרות עם הפופולריות של משחקי 3D.
SNK פרסמה בשנת 1997 את ההיפר ניאו גיאו 64 מערכת ארקייד שהייתה ליורשת של ה-MVS.
מערכת זאת לא הצליחה ובשל כך יצאו לה רק כמה משחקים.
בשל המכירות הנמוכות מערכת ביתית שתוכננה על אותה חומרה לא יצאה לאור.
SNK מאוחר יותר האריך את חיי המותג על ידי שחרור שתי קונסולות ניידות: Neo Geo Pocket, ומאוחר יותר את ה-Neo Geo Pocket Color, אשר ניסו להתחרות עם ה-נינטנדו גיים בוי.
מיד לאחר שחרורם, SNK נתקלו בבעיות משפטיות שונות ונושאים פיננסיים.
אולם, ה-MVS ו-AES המשיכו לקבל משחקים חדשים תחת בעלות חדשה עד השנה 2004.
ללא קשר לכישלון של קוסולות ה-ניאו גיאו המאוחרות, משחקים עבור ה-MVS ו-AES נמכרו ביחידות רבות בעולם.
בנוסף גם משחקים פופולריים בז'אנרים אחרים כגון: סדרת Metal Slug ו סדרת בייסבול כוכבים.
בדצמבר 2012, SNK Playmore שוחררו קונסולה ניידת שמבוססת על ה-AES המקורי, ה-ניאו גיאו X.
נכון למרץ בשנת 1997, הניאו גיאו מכר 980,000 יחידות ברחבי העולם.
הניאו גיאו פוקט קולור גם קיבל שבחים על מספר משחקים חדשים למרות זמן המדף הקצר שלו.
שני המוצרים הראשונים של SNK הם: מערכת מרובת וידאו (MVS) ו-מערכת בידור מתקדמת (AES), שניהם שוחררו בשנת 1990.ה-MVS הציע אפשרות למפעילי את היכולת לשים עד שישה משחקי ארקייד שונים לתוך ארון אחד, מפתח כלכלי בהתחשבות במגבלות של מקום באולי הארקייד.
את ה-AES, ידוע גם בשם ניאו גיאו, הוא הקונסולה הראשונה של SNK שמיועדת לקהל הבייתי.
חומרה היה חלק שעוצב על ידי Alpha Denshi (מאוחר יותר ADK).
בתחילה, המערכת הבית הייתה זמינה רק עבור השכרה למפעלים מסחריים, כגון מלונות, ברים, מסעדות, ומקומות אחרים.
כאשר לקוחות ציינו ששחקנים היו מוכנים לקנות קונסולה ב$650, SNK פתחו את השוק של המכונות גם לקהל הבייתי.
הניאו גיאו הושק באופן רשמי ב-31 בינואר 1990 ב-אוסקה, יפן.
AES הוא זהה שלה מערכת ה-MVS, אז משחקי הארקייד ששוחררו לשוק הביתי הם כמעט המרות זהות.
ה - Neo Geo CD, שפורסם ב-1994, היה בתחילה שדרוג
קונסולה זו משתמשת בדיסקים במקום מחסניות כמו בקונסולות הישנות.
בקונסולה כונן דיסקים של מהירות אחת שהיה איטי במיוחד מה שהופך את זמני הטעינה לארוכים מאוד.
מחירי המשחקים של הקונסולה עלו 50$ היו נמוכים לעומת הניאו גיאו AES שבו מחסנית משחק אחד עלתה 300$.
המערכת מסוגלת לנגן גם דיסקים רגילים.
לכל שלוש הגרסאות של המערכת אין נעילה אזורית.
ה-Neo Geo CD הגיע יחד עם בקר שליטה לעומת הג'ויסטיק במערכות הישנות.
עם זאת, ניתן להשתמש בג'ויסטיק המקורי של ה-AES על הניאו גיאו CD יכול להיות בשימוש עם כל סוגי שלושת ה-Neo Geo CD:
ההיפר ניאו גיאו 64 הוא מערכת ארקייד השנייה והאחרונה של SNK ושוחרר ב-1997. ההיפר ניאו גיאו 64 הייתה קונסולת ה-3D של SNK.
דור זה החליף את החומרה של ה-AES בחומרה חדשה וטובה יותר.
ההיפר ניאו גיאו 64 קיווה להתחרות עם קונסולות הדור החמישי.
בשנת 1999, ההיפר ניאו גיאו 64 הופסק, עם רק שבעה משחקים שפורסמו במשך שנתיים.
הניאו גיאו פוקט היה הקונסולה הניידת הראשונה של SNK.
לקונסולה היה מסך שחור ולבן.
ופורסמה במקור בסוף 1998 אך ורק בתוך יפן וגם הונג קונג.
המכירות היו נמוכות מהצפוי והפסיקה להימכר בשנת 1999.
ה- Neo Geo Pocket Color הייתה הקונסולה האחרונה מהמותג ניאו גיאו.
קונסולה זו שוחררה בצפון אמריקה ובאירופה.
קונסולה זו מכרה כשני מיליון יחידות ברחבי העולם.
מכירת המערכת הופסקה בשנת 2000 באירופה ובצפון אמריקה, אבל המשיך למכור ביפן עד שנת 2001.
בדצמבר 2012, חברת טומו שחררה ניאו גיאו נייד חדש בצפון אמריקה ובאירופה, מורשה על ידי SNK Playmore.עם 20 משחקים מובנה, הקונסולה נקראה ה-ניאו גיאו X.
"Nervous" (בעברית: "עצבני") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי שון מנדס, מתוך אלבומו השלישי, Shawn Mendes.
השיר יצא לאור ב-23 במאי 2018, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-51 במצעד המוזיקה האוסטרלי.
השיר נכתב על ידי שון מנדס, ג'וליה מייקלס וסקוט האריס והופק על ידי מנדס וטדי גייגר.
השיר הוא שיר בסגנון הפופ, אשר מאפיין את שאר שירי האלבום.
ב-22 במאי 2018, פרסם מנדס באינסטגרם שלו את עטיפת הסינגל.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר פורסם לראשונה בערוץ היוטיוב של שון מנדס ב-11 ביוני 2018. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את מנדס יושב ומנגן בגיטרה כשזוג ידיים מבצעות תנועות בסמוך לכך.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-85 מיליון צפיות.
Nervous System (בעברית: מערכת העצבים) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וליה מייקלס.
המיני-אלבום יצא לאור ב-28 ביולי 2017 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
המיני-אלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של ניו זילנד.
Nellie the Elephant (בתרגום מילולי לעברית: "נלי הפילה", בתעתיק לעברית: "נלי דה אלפנט") הוא שיר ילדים בריטי משנת 1956, שנכתב על ידי ראלף באלטר ופיטר הארט.
השיר בוצע במקור על ידי השחקנית מנדי מילר, והוא מספר על פילה מואנשת בשם נלי שעוזבת את הקרקס בשביל לשוב חזרה לביתה במנדליי.
השיר נכתב בשנת 1956 על ידי ראלף באלטר ופיטר הארט, כאשר הוא הוקלט בלונדון באותה שנה על ידי השחקנית מנדי מילר עם תזמורת בניצוח פיל קרדו.
השיר עובד על ידי רון גודווין והופק על ידי ג'ורג' מרטין, ופורסם לראשונה באוקטובר 1956 על ידי חברת התקליטים פרלופון בתקליט.
השיר הושמע אין ספור פעמים ב-BBC Radio בבריטניה בשנות החמישים ושנות השישים.
השיר בוצע על ידי להקת הפאנק רוק (Punk rock) Toy Dolls בשנת 1982, ומאוחר יותר יצא כחלק מאלבומם "Dig That Groove Baby" בשנת 1983. הביצוע הונפק כסינגל, והגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1984. כמו כן השיר בוצע על ידי להקת הפופ Black Lace.
באוקטובר 2005, כחלק מתוכנית הרדיו "Desert Island Discs", השיר בביצועו המקורי נבחר על ידי ג'קלין וילסון כאחת ההקלטות שהייתה לוקחת איתה למדבר.
בבריטניה הומלץ להאזין לשיר במהלך החייאה, מפני שהוא מחולק ל-105 פעימות (ביטים) בדקה.
בהשראת השיר הופקה סדרה מונפשת בריטית לילדים בשם "נלי הפילה", אשר שודרה במקור בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הסדרה עוקבת אחר נלי הפילה, שבכל פרק פוגשת דמויות חדשות בדרך חזרה לביתה במנדליי, כאשר שיר הפתיחה של הסדרה הוא השיר "Nellie the Elephant".
בשנות ה-90, חברת Whittaker Bros השיקה את מתקן המשחקים הנע "ג'מבו הפיל" (Jumbo the Elephant), שהשיר "Nellie the Elephant" בביצוע השחקנית מנדי מילר מתנגן שמפעילים אותו.
Nero Burning ROM (המכונה בדרך כלל Nero) היא תוכנת צריבת דיסקים אופטיים, אשר מפותחת על ידי חברת Nero AG.
התוכנה זמינה כיום הן כחלק מחבילת המולטימדיה של החברה והן כמוצר עצמאי.
התוכנה משמשת לצריבה והעתקה של דיסקים אופטיים כגון תקליטורי CD, תקליטורי DVD ותקליטורי Blu-rays.
התוכנית תומכת גם בטכנולוגיות הדפסת התוויות LightScribe ו-LabelFlash וכמו כן ניתן באמצעותה להמיר קובצי אודיו לפורמטי אודיו אחרים.
פירוט צבע אדום מהדורה ישנה אשר איננה נתמכת יותר צהוב מהדורה ישנה אשר עדיין נתמכת ירוק מהדורה נוכחית כחול מהדורה מתוכננת
"Nel blu dipinto di blu" (ב-IPA: ; בעברית: "כחול צבוע בכחול"), הידוע בקרב הציבור כ-"Volare" (ב-IPA: ; בעברית: "לעוף"), הוא שיר שהוקלט במקור על ידי הזמר האיטלקי דומניקו מודוניו, עם לחן פרי עטו ומילים באיטלקית שכתב יחד עם הפזמונאי פרנקו מיליאצ'י.
השיר יצא כסינגל ב-1 בפברואר 1958.
לאחר זכייתו בעונה השמינית של פסטיבל סן רמו, ייצג השיר את במהדורה השלישית של תחרות האירוויזיון, שהתקיימה בעיר הילברסום שבהולנד, שם דורג במקום השלישי מתוך עשרה שירים.
במהלך אוגוסט וספטמבר 1958 שהה "Nel blu dipinto di blu" במשך חמישה שבועות לא רצופים בראש מצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, ובהמשך הוכתר כשיר השנה של המגזין.
בשנת 1959, בטקס פרסי גראמי ה-1, זכתה ההקלטה של מודוניו בשני פרסי גראמי עבור "הקלטת השנה" ו"שיר השנה".
נתוני המכירות של כל גרסאות השיר חצו את רף 18 מיליון העותקים ברחבי העולם – אחת היצירות הבולטות והמצליחות ביותר מפסטיבל סן רמו ומהאירוויזיון ככלל.
השיר תורגם לשפות רבות והוקלט מחדש על ידי מגוון רחב של מבצעים.
כמו כן, נעשה בו שימוש כבסיס למספר רב של שירי עידוד בכדורגל.
פרנקו מיליאצ'י החל לעבוד על מילות השיר ביוני 1957, בהשראת שני ציורים של מארק שאגאל.
הוא תכנן לצאת לנופש על שפת הים עם מודוניו, אך כאשר זה איחר להגיע, מיליאצ'י החל לשתות יין ונרדם.
במהלך שינתו חלם חלומות עזים, וכשקם הביט בשני ציורים של שאגאל שהיו תלויים על קיר חדרו.
בציור "התרנגול האדום" הופיעה דמות צהובה התלויה באוויר, ואילו ב"הצייר והדוגמנית" מחצית מפניו של הצייר היו צבועות בכחול.
כך החל לכתוב שיר על אדם החולם לצבוע את עצמו בכחול ולרחף באוויר.
באותו לילה חלק מיליאצ'י את רעיונותיו עם מודוניו, ובמשך מספר ימים עבדו יחד על כתיבת השיר, שנשא בשלב זה את השם הזמני "Sogno in blu" ("חלום בכחול").
בשנת 2008 סיפרה פרנקה גנדולפי, אלמנתו של מודוניו, כי לאחר שסופה פתחה את חלון חדרו, עלה בדעתו של בעלה רעיון לשנות את פזמון השיר, ולהוסיף לו את המילה "Volare" ("לעוף"), שהפכה מאז לשם המזוהה ביותר עם היצירה.
"Nel blu dipinto di blu" הוא בלדה בסגנון שאנסון דרמטי, ובה מתאר מודוניו את התחושות האופפות אותו כאשר הוא נמצא עם אהובתו, תחושות הדומות לתעופה.
השיר נפתח בפרלוד סוריאליסטי, אשר גרסאות כיסוי רבות נטו להשמיט:
את מילות השיר באנגלית תרגם מיצ'ל פריש.
גרסה אלטרנטיבית באנגלית נכתבה בשנת 1958 על ידי הזמרת גרייסי פילדס , ואותה ביצעה ברוב הופעותיה עד מותה בשנת 1979. פילדס נהגה לעיתים לשנות את מילות השיר כך שיתאימו לאופי הופעתה ולגילה המתקדם.
בשנת 1958 נשלח השיר לוועדת הבחינה לעונתו השמינית של פסטיבל סן רמו.
חבר השופטים, שהופקד על בחירת היצירות לתחרות, נטה תחילה לדחות את "Nel blu, dipinto di blu"; ואולם, בסופו של דבר התקבל השיר כאחד מתוך עשרים השירים שאושרו להתחרות בפסטיבל.
ב-31 בינואר בוצע השיר לראשונה במהלך ערב התחרות השני, בביצוע משותף של מודוניו וג'וני דורלי.
הייתה זו הופעת הבכורה של דורלי בפסטיבל, ועל פי עדותו של מודוניו, היה עמיתו למופע כה נרגש עד שלסטור לו בפניו כדי לשכנעו לעלות לבמה.
לאחר שהעפיל לשלב הגמר, שנערך ב-1 בפברואר בקזינו של סן רמו, בוצע השיר פעם נוספת, וזכה במקום הראשון.
הוא גבר על השיר "L'edera", שבוצע על ידי נילה פיצי וטונינה טוריאלי, אשר דורג במקום השני.
בעוד שהופעתו של דורלי נותרה בשולי ההיסטוריה, נחשבת הופעתו של מודוניו לאירוע מכונן במוזיקה האיטלקית.
במהלך ביצועו, פשט מודוניו את זרועותיו כאילו עמד להמריא, מחווה דרמטית שתרמה רבות להפיכת השיר לאחת ההצלחות הגדולות בתולדות הפסטיבל.
הופעה זו סימנה גם מפנה בתרבות הביצוע על הבמה: עד אותה עת, נהגו זמרים איטלקיים לעמוד ללא תנועה, ידיהם שלובות על חזם, מבלי להפגין הבעה גופנית.
מאחר שפסטיבל סן רמו שימש את תאגיד השידור האיטלקי (RAI) לבחירת הנציג והשיר לתחרות האירוויזיון, נבחר "Nel blu, dipinto di blu" לייצג את איטליה במהדורה השלישית של התחרות, כאשר מודוניו נבחר כמבצע.
ב-12 במרץ נערכה תחרות האירוויזיון באולפני AVRO בעיר הילברסום שבהולנד, והועברה בשידור חי ברחבי אירופה.
מודוניו עלה ראשון לבמה עם ביצוע השיר, והקדים את שירה של נציגת , קורי ברוקן.
עם זאת, בשל תקלה בשידור, שבגינה הביצוע לא נשמע במלואו בכל המדינות המשדרות, נדרש מודוניו לבצע את השיר פעם נוספת, הפעם לפני תחילת ההצבעה.
את תזמורת האירוויזיון ניהל המנצח אלברטו סמפריני, שניצח גם על הביצוע האיטלקי.
בתום ההצבעה זכה השיר ב-13 נקודות ודורג במקום השלישי מתוך עשרה שירים.
חרף מיקומו היחסי בתחרות, הפך השיר לאחד השירים הידועים והמצליחים ביותר בתולדות האירוויזיון.
בשנת 1959 חזר מודוניו לייצג את בתחרות עם השיר "Piove (Ciao ciao bambina)".
שבע שנים אחר-כך, ב-1966, ייצג פעם נוספת את מדינתו עם השיר "Dio, come ti amo".
"Nel blu, dipinto di blu" הפך להצלחה מיידית באיטליה, עם מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים בתוך שנים-עשר הימים הראשונים לצאתו.
נכון לפברואר 2013, על פי הערכות איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי, נמכרו באיטליה כ-800,000 עותקים מהסינגל.
בעקבות ההצלחה המקומית, הופץ השיר גם בארצות הברית וברחבי אירופה, והפך ללהיט בין-לאומי.
בארצות הברית נכנס הסינגל ב-4 באוגוסט 1958 למצעד הבילבורד הוט 100 במקום ה-54. בשבוע שלאחר מכן זינק למקום השני.
ב-18 באוגוסט הגיע לראש המצעד, והיה לשיר השני שהגיע למקום הראשון מאז נוסד המצעד (לאחר "Poor Little Fool" של ריקי נלסון).
השיר שהה בסך הכול חמישה שבועות לא רצופים בפסגת המצעד, ומכר שני מיליון עותקים בארצות הברית בשנת 1958 בלבד.
במקביל הופצו בארצות הברית חמש-עשרה גרסאות נוספות של השיר, בהן גרסתו של דין מרטין ל-"Volare", אשר לבדה נמכרה ביותר מ-1.5 מיליון עותקים.
שתי הגרסאות, זו של מודוניו וזו של מרטין, נכנסו במקביל לעשירייה הפותחת של המצעד האמריקאי.
"Nel blu dipinto di blu" הוכתר לשיר השנה של בילבורד, והיה לסינגל הראשון שאינו מבוצע על ידי אמן אמריקאי, קנדי או בריטי שזכה בתואר זה.
רק בשנת 1994, עם צאת "The Sign" של להקת אייס אוף בייס השוודית, נשבר שיא זה.
מדובר גם באחד משני השירים היחידים של מודוניו שנכנסו למצעד ההוט 100, לצד "Piove (Ciao ciao bambina)", שהגיע למקום ה-97.
ב יצא הסינגל של מודוניו לאור ב-23 באוגוסט 1958, ונכנס למצעד הסינגלים הבריטי במקום ה-15. בשבוע שלאחר מכן עלה למקום העשירי.
בנוסף לגרסה המקורית, יצאו בבריטניה שמונה גרסאות כיסוי נוספות של השיר בביצוע אמנים זרים אחרים.
השיר הגיע גם למקום השני במצעד הסינגלים הנורווגי ובמצעד ההולנדי.
במהלך טקס פרסי גראמי ה-1, שנערך ב-4 במאי 1959 במלון בוורלי הילטון שבהוליווד, זכה השיר "Nel blu dipinto di blu" בשני פרסים מרכזיים: "הקלטת השנה" ו"שיר השנה".
זהו השיר היחיד בשפה זרה שזכה בתארים אלו, והיחיד מבין שירי תחרות האירוויזיון שזכה בפרס גראמי.
לרגל חגיגות יובל לתחרות האירוויזיון, נבחר השיר "Nel blu dipinto di blu" לאחד מתוך ארבעה-עשר שירים שהוגדרו כמובילים בתולדות התחרות, מתוך מאגר של 992 שירים שהתמודדו בה עד אותה עת.
הבחירה נעשתה על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) בשיתוף עם קהל מעריצי האירוויזיון, והשירים שנבחרו השתתפו באירוע המיוחד "שיר היובל באירוויזיון", שהתקיים בקופנהגן ב-22 באוקטובר 2005. במהלך האירוע דורג השיר במקום השני בדירוג "שירי האירוויזיון האהובים בכל הזמנים", כאשר את המקום הראשון קטף השיר "Waterloo" של להקת אבבא.
בני אנדרסון, חבר ההרכב, שהוזמן לקבל את הפרס, סיפר כי הצביע בעצמו ל-"Nel blu dipinto di blu", אך הוסיף בחיוך כי הוא שמח מההוקרה לה זכתה להקתו.
בשנת 2008, לציון יובל להוצאת השיר, הונפק באיטליה בול דואר חגיגי שבו נראה אדם מרחף על רקע כחול.
במהלך פסטיבל השירים הבין-לאומי בוויניה דל מאר בשנת 2010, זכה השיר, בביצוע הזמרת האיטלקייה סימונה גלאנדרו, בתחרות של הפסטיבל, והוכרז כ"שיר הפופולרי ביותר של המאה ה-20".
מיד לאחר יציאת "Nel blu dipinto di blu", האשים אנטוניו דה מרקו את מודוניו ואת הפזמונאי מיליאצ'י בכך שהעתיקו את שירו "Il castello dei sogni" שנכתב בשנת 1956. אף שהשיר של דה מרקו לא יצא לאור, הוא בוצע במספר הופעות בשנים שקדמו לכך.
במהלך המשפט שהתנהל בגין טענות להפרת זכויות יוצרים, טען דה מרקו כי איבד את התווים של שירו בעת שניסה לרשמו באגודת היוצרים והמו"לים האיטלקית, וכי ייתכן שמודוניו נחשף אליהם וניכס לעצמו את הלחן והמילים.
עם זאת, בית המשפט ברומא זיכה את מודוניו ומיליאצ'י מכל אשמה, לאחר שחוות דעת מקצועית קבעה כי בין שני השירים אין דמיון מהותי.
בתגובה, הגיש מודוניו תביעה נגדית נגד דה מרקו בגין הוצאת דיבה, וביולי 1958 הורשע דה מרקו בבית המשפט במילאנו.
לשיר "Nel blu dipinto di blu" הוקלטו למעלה ממאה גרסאות שונות ברחבי העולם, בהן יותר משלושים בצרפת וחמש-עשרה בארצות הברית.
דין מרטין הקליט גרסה המשלבת בין המילים המקוריות באיטלקית (שפה בה שלט באופן שוטף) לבין מילים באנגלית שנכתבו על ידי מיצ'ל פריש.
גרסה זו הופיעה באלבומו משנת 1958, , ויצאה גם כסינגל תחת הכותרת "Volare (Nel blu dipinto di blu)".
היא מגיעה למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, למקום השלישי בנורווגיה, למקום ה-15 בבילבורד הוט 100 ולמקום ה-27 בקנדה.
ביצוע של אומברטו מרקאטו דורג אף הוא לפרק זמן קצר למצעד הקנדי, שם הגיע בשיאו למקום ה-20. ב, גרסתו של המוזיקאי מרינו מריני דורגה במקום ה-13, בעוד עיבודו של צ'ארלי דרייק הגיע למקום ה-28. גרסתן של האחיות מקגוויר דורגה במקום ה-80 בבילבורד האמריקאי ולמקום השביעי במצעד הנורווגי.
ארל גרנט כלל גרסה אינסטרומנטלית לשיר באלבומו The End, שיצא לאור ב-25 בספטמבר 1958.
בשנת 1958 הקליט ההרכב הפוארטו ריקני קורטיחו אי סו קומבו גרסה בספרדית בסגנון מקומי עם הזמר איסמאאל ריברה.
ביצוע חי נכלל באלבום El Alma de un Pueblo מ-1958, וגרסת אולפן הופיעה באוסף Fiesta Boricua משנת 1960. באותה שנה הקליט בובי ריידל את השיר.
גרסתו הגיעה למקום הרביעי בבילבורד הוט 100, למקום ה-22 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השלישי בקנדה.
בשנת 1963 נכללה באלבום The Happy Beat של ריי קוניף גרסה אינסטרומנטלית נוספת ל-"Nel blu dipinto di blu".
גרסה בעברית נכתבה בידי עליזה שכטר, בעיבודו המוזיקלי של אדי הלפרן, ובוצעה בידי הזמר בן שרון בשנת 1959.
בשנת 1975 פרסם הזמר האמריקאי אל מרטינו גרסה חדשה לשיר, שנכללה באלבומו To the Door of the Sun.
הקלטתו דורגה במקום ה-33 בארצות הברית, במקום השלישי בהולנד, ובמקום ה-31 במצעד ה-AC הקנדי, שם גם זכתה לתואר זהב על נתוני המכירות שלה במדינה.
בשנת 1986 הקליט דייוויד בואי את השיר באיטלקית בלבד לפסקול הסרט Absolute Beginners.
בשנת 1989 פרסמה להקת Gipsy Kings גרסת רומבה פלמנקו קצבית לשיר עם מילים באיטלקית ובספרדית.
הביצוע הגיע לראש מצעד הלטיני של בילבורד באפריל 1990, למקום ה-86 בבריטניה, למקום ה-16 בצרפת, למקום ה-26 בהולנד, וזכה לתואר פלטינה בספרד.
בשנת 1991 הקליט בארי וייט עיבוד חדש ל-"Nel blu dipinto di blu" לאלבומו Put Me in Your Mix, בו שר את הבית הראשון באיטלקית, את השני באנגלית, ואת הפזמון בשתי השפות, תוך מתן קרדיט למודוניו כיוצר ומבצע מקורי.
בשנת 2003 הקליטה ויטמין C גרסה פופית לשיר עבור פסקול הסרט "ליזי מקגוויר ממריאה לרומא]".
בשנת 2006 הקליטה להקת G4 את השיר לאלבומה השלישי Act Three.
בפברואר 2010 זכתה גרסתה של סימונה גלאנדרו בתחרות הבין-לאומית של פסטיבל ויניה דל מאר.
שנה לאחר מכן, ביצועה של אמה מרונה נכלל בפסקול הסרט האיטלקי Benvenuti al Nord, ודורג במקום ה-70 במצעד האיטלקי.
בשנת 2023 הקליטה אן-מרגרט את השיר לאלבומה Born to Be Wild.
ביוני 2024 הקליט דויד ביסבל גרסה חדשה בשפה הספרדית בשם "Andaré" עבור קמפיין פרסומי של חברת AENA.
בפסטיבל סן רמו לשנת 2025 ביצע לוצ'ו קורסי את היצירה בדואט עם טופו ג'יג'יו, והשניים סיימו במקום השני.
"Nella Fantasia" (בעברית: "בַּפַנטָזִיָה שֶׁלִי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Eden.
השיר יצא לאור ב-9 בנובמבר 1998, על ידי חברות התקליטים איסט וסט רקורדס ואנג'ל רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
הוא מושר באיטלקית ונוצר בהשראת "Gabriel's Oboe" מהסרט "המיסיון" (1986).
עם מוזיקה מאת המלחין אניו מוריקונה ומילים מאת המשוררת קיארה פראו, "Nella Fantasia" הפך לפופולרי בקרב אמני מוזיקת קרוסאובר קלאסית.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 נודע ש-"Nella Fantasia" נמכר בלמעלה משני מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד משיריה הנמכרים ביותר של ברייטמן.
בין עשרות האמנים שהקליטו במרוצת השנים ניתן למנות את: איל דיבו, אמירה ויליחאחן , ג'קי איבנקו , ראסל ווטסון , וקתרין ג'נקינס .
"Nella Fantasia" הופיע לראשונה באלבום האולפן השישי של שרה ברייטמן, Eden (1998).
הווידאו קליפ שלו נכלל ב-Diva: The Video Collection; אלבום הווידאו השמיני של ברייטמן, שיצא לאור ב-2006. במהלך הקלטות הקליפ שאירעו במרץ 1999 במסגרת, "One Night in Eden Tour", ביצעה את השיר, והצהירה:
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-1.5 מיליון השמעות.
בהערות האלבום של Eden, הוסבר שמילותיו של השיר נכתבו על ידי קיארה פראו.
בביקורת על הופעתה של שרה ברייטמן במרכז לאמנויות הבמה בסן חוזה ב-14 בספטמבר 1999, כתב פיליפ אנדרסון כי: "השיר "Nella Fantasia' נוצר בהשראת קטע כלי שנלקח מהסרט, "המיסיון" (1986).
ברייטמן התעקשה להמשך לפנות למוריקונה שייתן לה את הרשאתו להפוך אותו מקטע כלי לשיר".
ייתכן שברייטמן כתבה את מילות השיר באנגלית והן תורגמו לאיטלקית על ידי פראו.
באופן מבלבל, ההערות של האלבום הבא של ברייטמן, (2001), שגם כלל את השיר, מציין שהמלחינים של השיר היו ברטה פראד ואניו מוריקונה.
בדמיון שלי אני פשוט רואה עולם
שבו כולם חיים בשלום וביושר.
אני חולמת על נשמות שתמיד חופשיות
מלא אנושיות; עמוק ברוח.בדמיון שלי אני רואה עולם בהיר.
שם אפילו הלילה פחות חשוך.
אני חולמת על נשמות שתמיד חופשיות וכו'.בדמיון שלי יש רוח חמימה
היא נושמת מעל הערים, כמו חבר.
אני חולמת על נשמות שתמיד חופשיות וכו'.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם1998תקליטוראיסט וסט • אנג'לעולם2008הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתנמו
The Neon Nature Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה, הידועה גם בשם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס.
סיבוב ההופעות הוכרז רשמית כשלושה חודשים לאחר יציאת אלבומה השלישי, Froot, ב-23 ביוני 2015. סיבוב ההופעות החל ב-12 באוקטובר 2015, ביוסטון, טקסס במרכז המוזיקה Revention והסתיים ב-20 במרץ 2016 בסנטיאגו, צ'ילה, וכלל בסך הכל 52 הופעות במשך שישה חודשים.