tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרב אהרן שמואל אסאד (ה'תק"ץ, 1830 – ו' בניסן ה'תרס"ה, 1905) היה רבה של דונא-סרדהאלי שבסלובקיה במשך שלושים ושש שנה.
נולד בשנת תק"ץ 1830 בדונה-סרדהלי שבהונגריה, להרב יהודה אסאד רב העיר, ולאסתר לבית רגנר.
למד אצל אביו ואצל הכתב סופר.
הוסמך להוראה על ידי הרב שלמה קלוגר, הרב שלמה זלמן אולמן "היריעות שלמה" והרב אברהם שאג-צוובנר.
נישא ליהודית, בתו של הרב ליפמן גלזר מניקלשבורג, מגזע בעל עבודת הגרשוני.
בשנת 1859 התמנה לאב"ד קאלטה כממלא מקום לגיסו רבי יונה רייכהרט.
בשנת 1866 נפטר אביו, וכעבור שלוש שנים, בשנת 1869, התמנה תחתיו כרבה של דונה-סרדהלי וכיהן בתפקיד עד לפטירתו בשנת 1905.
נפטר בו' בניסן ה'תרס"ה (1905), ונקבר בבית הקברות דונה-סרדהלי.
התכתב בדברי תורה עם גדולי דורו, בראשם הכתב סופר והמהר"ם שיק.
הוציא לאור את ספר השו"ת של אביו, בתוספת הערותיו והגהותיו.
חידושי תורתו בשם "חידושי ראשבי"ד אש דת" חידושים בסוגיות הש"ס ועל המסכתות וקונטרס בדברי אגדה, נדפסו בברוקלין בשנת תשמ"ה.
תשובותיו נלקטו לספר שו"ת "שאילת שמואל" ונדפסו בבני ברק תשס"ה.
ספרו "פרקי מחשבה - אש דת" הכולל פרקי מחשבה ומאמרי השקפה, נערך ויצא לאור על ידי הרב שלמה וייס בבני ברק תשע"ג.
חידושי מהרא"ש אסאד: (בני ברק, תש"ע) על מסכת כתובות.
פירושיו לספר תהלים נדפסו מכתבי ידו ביחד עם פירושי אביו בשם תהלות מהרי"א (בני ברק, תשע"ו).
רבי אהרן ששון (ה'שט"ו, 1555 בערך - ה'שפ"ו, 1626) היה רב בסלוניקי ובקושטא ומחבר "שו"ת תורת אמת".
נולד, כנראה בסלוניקי, לרבי יוסף, מצאצאי מגורשי ספרד.
למד אצל אביו, ומשהוכר בצעירותו כבעל כישרונות, עבר ללמוד בישיבתו של רבי מרדכי מטלון, שהיה רבו המובהק, וכן מפי רבי שלמה לבית הלוי, רבי שלמה הכהן (מהרש"ך), רבי שמואל די מודינה (מהרשד"ם) ואולי גם מפי רבי יוסף בן לב.
כמו כן, היה בקשרים עם רבי יום טוב צהלון.
בגיל 18 נשא את בתו של רבו, רבי שלמה לבית הלוי.
עמד בראשות ישיבה גדולה בסלוניקי, ובה למדו תלמידים רבים.
כמו כן, הופנו אליו שאלות הלכתיות רבות.
דבריו מובאים פעמים רבות בספרי נושאי הכלים של השולחן ערוך (כגון הט"ז והש"ך).
בשנת ה'ש"פ עזב את סלוניקי, ויצא במסע נדודים באזור יוון וטורקיה.
מכמה מקומות בתשובותיו עולה, כי נדודיו היו מלווים בתלאות וייסורים רבים ושבחלק מן המקרים עקירתו ממקומו הייתה כפויה.
בשנותיו האחרונות התיישב בקושטא (איסטנבול).
נולדו לו שני בנים ובת:
רבי יוסף - מחכמי הישיבה הכללית בוונציה.
לדעת מאיר בניהו, היה חתנו של רבי אברהם די בוטון.
לדעת שלמה אברהם רוזאניס, בתו נישאה לרבי מאיר די בוטון (מהר"ם די בוטון), בנו של רבי אברהם די בוטון.
רבי חיים שבתי - בעל "תורת חיים".
רבי חיים אלפנדרי - בעל שו"ת "מגיד מראשית".
רבי ברוך קלעי - בעל "מקור ברוך".
רבי שבתי יונה - בעל "שי למורא".
רבי שמואל חיון - בעל "בני שמואל".
בנו רבי יוסף ששון - מחכמי הישיבה בוונציה.
רבי יוסף איסקפה - בעל "ראש יוסף".
נדפס על ידי בנו ור' יוסף ונכדו חיים אהרון, מיד לאחר פטירתו בשנת שפ"ו.
חידושים על הש"ס - כתב היד נשרף, ונותרו שרידים מעטים ממנו.
פירוש על משנה תורה לרמב"ם - לא נדפס.
פירוש על ארבעה טורים - לא נדפס.
קונטרסים בדיני עגונה, צוואות, בר מצרא, חזקה, הלוואה, שעבוד נכסים ועוד - לא נדפסו.
אהרן שמש (תשי"ג, 1953 – ג' בשבט תשע"ח, 19 בינואר 2018) היה פרופסור במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.
אהרן שמש רכש את שלושת תאריו במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.
עבודת המוסמך שלו, שעסקה בנושא "אלו הן הגולין: מקורות תנאיים ופירושי אמוראים", נכתבה בהדרכתו של פרופ' דניאל בויארין והוגשה בשנת תשמ"ח.
עבודת הדוקטור שלו עסקה בנושא "עונש המלקות במקורות התנאיים".
היא נכתבה בהדרכתו של ד"ר משה וייס והוגשה בשנת תשנ"ד.
שימש מרצה במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן משנת תשנ"ו ועד פטירתו.
לימד גם בישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים.
תחומי מחקרו העיקריים היו תולדות ההלכה, מגילות מדבר יהודה וספרות תנאית ואמוראית.
היה נשוי לשולמית, אב לארבעה וסב לשבעה.
כנה ורמן ואהרן שמש, לגלות נסתרות: פרשנות והלכה במגילות קומראן, ירושלים תשע"א
עונשים וחטאים – מן המקרא לספרות חז"ל, ירושלים תשס"ג
נזירים ונזירות: היבטים של קדושה מהמקרא לספרות חז"ל, ירושלים תשע"ט (יצא לאחר פטירתו)
הרב אהרן שפירא (נולד בא' בניסן תש"כ, 29 במרץ 1960) הוא רבה האשכנזי של שכונת פרדס כץ בבני ברק, ושליח חב"ד לשכונה.
נולד בשכונת קראון הייטס בברוקלין, ניו יורק לרב יצחק אייזיק ולאימו ציפרה שפירא, נכד בן אחר בן למגלה עמוקות.
בילדותו התחנך בתלמוד תורה של חסידות בעלז במקום.
בישיבה קטנה למד בישיבת צאנז ביוניון סיטי, שם נעשה לחסידו של האדמו"ר רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז קלויזנבורג.
בישיבה גדולה למד בישיבת בעלזא בירושלים; באותה תקופה הסתופף רבות בצל הרבי בעל חלקת יהושע מביאלא.
בסיוון תש"ם נישא ליוטא לאה בת נתנאל צבי וקס מנתניה, ממקורביו של הרבי מצאנז קלויזנבורג.
לאחר נישואיו התגורר בקריית צאנז בנתניה ושימש משגיח בישיבת צאנז.
במשך השנים הפך לחסיד של הרבי מלובביץ' ומוציא כל שבוע עלון עם תורתו של הרבי על פירוש רש"י.
לאחר מכן התגורר תקופה בירושלים, ולאחר כשנתיים התיישב בשכונת פרדס כץ בבני ברק.
בשנת תשמ"ו מונה לרב בית הכנסת המרכזי.
בשנת תשנ"ד הוכתר לאב"ד מהימנא.
בשנת תשס"ב, לאחר פטירתו של הרב משה בלוי, מונה לרב שכונת פרדס כץ.
הקים את מפעל "מתיבתא דרש"י" שמטרתה לימוד והפצת פירוש רש"י לתורה.
ב"מתיבתא" קיים ספריה למאות מפרשי רש"י, מפעילות ה"מתיבתא" שיעורי עיון ברש"י, מבחנים ומלגות, עריכת מפרשי רש"י חדשים וישנים, בעיקר מתוך כתבי יד עתיקים, והוצאתם לאור.
לרב שפירא, בן ו-4 בנות.
חתנו רבי אברהם אנגלרד מדאברא, בן הרב מדאברא
חתנו רבי יהושע גרינצווייג, בן הרב משה טוביה גרינצווייג
חתנו רבי משה יהודה נחמיה הלברשטאם, רב ביהמ"ד שערי ירושלים סטרפאקוב, בן האדמו"ר מסטראפקוב.
בנו רבי שניאור זלמן שפירא, חתן האדמו"ר רבי שמעון סופר מערלוי צפת.
חתנו רבי ברוך הלוי פריזנט, בן האדמו"ר רבי שאול יהודה פריזנט מצאנז זוועהיל
אנציקלופדיה "ימי זכרון" לתולדות גדולי החסידות - י"ב כרכים תשמ"ט-תשס"ב
סדרת 'אבני אש' (דרשות וחידושים)
'חומת אש' נישואין, יו"ל לרגל נישואי חתנו רבי משה יהודה נחמיה הלברשטאם, רב ביהמ"ד שערי ירושלים סטרפאקוב, ב"ב תשס"ג.
זמירות 'אור אש' לשבת, בצירוף חידושים מזקינו הרב אורי לנדמן אבד"ק פאדאלוי, יו"ל לרגל נישואי חתנו רבי ברוך הלוי פריזנט, ב"ב תשס"ח.
ספר אבני אש: בענייני אדר, פורים והמסתעף: מכיל החלקים: חודש אדר, ארבע פרשיות וענייני קליפת עמלך ומחייתו, תענית אסתר ומזמור 'אילת השחר', מגילת אסתר, ימי הפורים ומצוות היום, משתה היין, מסכת מגילה, הלכות פורים.
פרדס כץ: פרדס התורה והחסד, ה'תשפ"ב.
סדרת 'אור יצהר' (מכתב יד של הרב אורי לנדמן אבד"ק פאדאלוי) בהוצאת מכון שם עולם
'אור יצהר' על מגילת איכה, ב"ב תשנ"ה.
'אור יצהר' הגדה של פסח, ב"ב תשנ"ז.
'אור יצהר', על חנוכה, ב"ב תשנ"ז.
'אור יצהר', על מגילת אסתר, ב"ב תשנ"ו.
'אור יצהר', ימים נוראים, ב"ב תשנ"ח.
'אור יצהר', על מסכת ברכות, ב"ב תשס"ה.
'אור יצהר', על ענייני נישואין פ"כ תשס"ו.
סדרת "ספר הגור" (מכתב יד מלפני 500 שנה של הרב נפתלי הירץ טריוויש, דיין בפרנקפורט),
'הגור' חומש בראשית פ"כ תשע"א.
'הגור' חומש שמות, פ"כ תשע"ה.
'הגור' חומש ויקרא, פ"כ תשע"א.
'הגור' חומש במדבר, פ"כ תשע"ו.
'הגור' על מגילות רות ואיכה, פ"כ תשע"א.
'הגור' חומש דברים, פ"כ תשע"ז.
סדרת 'ימי זיכרון' לפי חצרות חסידים
הרב שפירא עומד בראש מפעל ספרותיי, המכונה 'ימי זיכרון'.
זוהי סדרת ספרים בת שנים-עשר כרכים, כרך לכל אחד ואחד מחודשי השנה, המקיפים כאלף ומאתיים מגדולי החסידות, מהבעש"ט ועד רבני זמננו.
בספרים מרוכזים ימי הסתלקותם של כל צדיק וצדיק, וכן מידע היסטורי על תולדותיו, על משפחתו וצאצאיו, על קהילתו, על מנהגיו, קצת סיפורים עליו ולקט קצר מתורתו.
בחודש טבת שנת תשס"ד השלים את הספר האחרון בסדרה.
העבודה הממשית עצמה נמשכה כעשר שנים.
בראיון שנערך עמו סיפר כי "הרבי מליובאוויטש עודדני נמרצות להתמיד במפעל זה.
האדמו"ר מבוהוש החזיק את הספרים על שולחנו, דרך-קבע.
אחד מגדולי האדמו"רים שליט"א אמר לי כי בעבודתי זכיתי לגרום נחת-רוח לצדיקים בעולמות העליונים".
'ימי זיכרון - צדיקי בית רוזין', ב"ב תש"ס.
'ימי זיכרון - צדיקי נאדווארנא', ב"ב תשע"ה.
'ימי זיכרון - צדיקי בית צאנז'.
'ימי זיכרון - צדיקי בית קאסוב-וויזניץ'.
'ימי זיכרון', בית ה'חתם סופר'.
מחוז ליברטדור חנרל ברנרדו או'היגינס או בקיצור מחוז או'היגינס (בספרדית: Región del Libertador General Bernardo O'Higgins; הגייה ספרדית: [liβeɾtaˈðoɾ xeneˈɾal βeɾˈnaɾðo oˈçiɣins]), הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה, והוא נקרא על שמו של ברנרדו או'היגינס ריקלמה אחד מהאבות המייסדים של צ'ילה.
מחוז או'היגינס משתרע על פני שטח של 16,387 קמ"ר וגובל בצפון-מערב במחוז ולפראיסו, בצפון-מזרח במחוז המטרופוליני של סנטיאגו, במזרח בפרובינציית מנדוסה הארגנטיאנית, בדרום במחוז מאולה ובמערב באוקיינוס השקט.
מבחינה מנהלית הוא מחולק לשלוש פרובינציות: קצ'אפואל, קולצ'גואה וקרדנל קארו שכוללות בתוכן 33 קומונות, שהבולטות שבהן הן רנקגואה שמשמשת גם כבירת המחוז, וסן פרננדו.
במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו באו'היגינס 914,555 תושבים.
בתקופות שלפני הרביעון היו יערות נוטופאגוס נרחבים שכיסו חלק ניכר ממחוז או'היגינס.
מחוז או'היגינס הוא חלק מבית הגידול המצומצם של דקל היין הצ'יליאני שנמצא בסכנת הכחדה, בתקופות פרהיסטוריות בית הגידול של העץ האנדמי הזה השתרע על פני שטח גדול משמעותית.
התושבים הראשונים בשטח שמהווה היום את מחוז או'היגינס היו קבוצות של ציידים-לקטים שהשאירו עדויות לפעילותם בעיירה טגואה-טגואה שנמצאת היום בשטח קומונת סן ויסנטה, בין הממצאים שנמצאו באתר הארכאולוגי ניתן למנות כלי אבן וגבישי קוורץ, כמו גם שרידי מסטודונים, סוסים ואיילים.
עד כמה שידוע האתר הארכאולוגי של לגונה דה טגואה-טגואה הוא היחיד באזור מרכז צ'ילה שמציג שרידי כיבוש אנושי מתקופת הפלאו-אינדיאנים, והשרידים שנמצאו שם מתוארכים לאמצע האלף ה-10 עד סוף האלף ה-9 לפנה"ס.
בהמשך בתקופה הארכאית (האלף ה-9 עד האלף ה-1 לפנה"ס) התושבים שאכלסו את האזור הזה נעו בין החוף, העמק ורכס האנדים והושפעו מהכחדת המגה-פאונה והחלפתה ביצורים קטנים יותר מה שגרם לשינויים חברתיים ותרבותיים עמוקים אצל מתיישבים פרהיסטוריים ראשונים אלה.
שינויים שהמשיכו בתקופת האגרו-אלפאררו (300 לפנה"ס – 1470 לספירה) עם התפתחות החקלאות אצל השבטים הילידיים שהתיישבו באזור שהבולטים שבהם הם בני הצ'יקייאנס .
בהמשך עם התפשטות אימפריית האינקה שהשתלטתה כליל על האזור בשנת 1485, יושמו חידושים רבים שהחשובים שבהם היו טיפוח של מזון מן הצומח וייצור של לבנים מחימר, הגידולים החדשים שכללו שעועית, תירס, דלעת, וקינואה.
שרובם דורשים השקיה גרמו למעבר של ההתיישבות לגדות שפך הנהרות ולשינוי צורת המגורים והחקלאות כשבתקופה זו עברו להתגורר בבתי חימר יחד עם תעלות השקיה והתפתחות ההורטיקולטורה.
באמצע המאה ה-16 הגיעו הספרדים שהכניעו סופית את בני הצ'יקיאנס והאינקה בשנת 1545 וכמו בשאר חלקי צ'ילה החלו להשליט את המערכת המנהלית הקולוניאלית.
במאה ה-17 הוקמו מספר יישובים קטנים אך את המעבר להתיישבות עירונית ניתן לייחס להקמתם של המרכזים העירוניים רנקגואה וסן פרננדו במהלך המאה ה-18.
מחוז או'היגינס של היום מורכב מהחטיבות (Departamentos) ההיסטוריות של רנקגואה וקולצ'גואה.
שהיו חלק מפרובינציית סנטיאגו , אחת משתי הפרובינציות (Provincias) הצ'ילאיניות יחד עם פרובינציית קונספסיון שהרכיבו את צ'ילה ב-1810 בעת הקמתה.
כשפרובינציית סנטיאגו כללה את צפון צ'ילה עד מחוז מאולה המודרני, ופרובינציית קונספסיון הכילה את השטח שמדרום למאולה (כאשר ב-1811 נוספה פרובינציה צפונית נוספת, קוקימבו שחילקה את פרובינציית סנטיאגו לשתיים).
במהלך העשור השני של המאה ה-19 הצטמצמם מעט שטחה של החטיבה המנהלית של קולצ'גואה כתוצאה מהקמת החטיבות של טלקה וקוריקו (שמרכיבות היום את מחוז מאולה).
בעשור הבא חלו מספר רפורמות מנהליות בצ'ילה בהתאם לחוקה שנחקקה ב-1823, ובעקבותיה ב-1826 חולקו שלוש הפרובינציות הקיימות (קוקימבו, סנטיאגו וקונספסיון) ל-8 פרובינציות מנהליות מצפון לדרום.
כאשר הרביעית שבהן הייתה פרובינציית קולצ'גואה שכללה את החטיבות של קולצ'גואה, קוריקו וטלקה, בעוד החטיבה המנהלית של רנקגואה נשארה חלק מפרובינציית סנטיאגו.
בעשורים הבאים של המאה ה-19 נעשו מספר שינויים בחלוקה האדמיניסטרטיבית, בין השאר החטיבה של טלקה פוצלה מקולצ'גואה לפרובינציה עצמאית ב-1833, ונכון לחלוקה המחודשת שנעשתה ב-1856 שכללה 13 פרובינציות, פרובינציית קולצ'גואה הכילה את החטיבות של קאופוליקן, קוריקו וסן פרננדו.
גם בעשורים הבאים המשיכו התמורות כשב-1883 הוקמה אוה'יגינס כפרובינציה שנוצרה משטחים שהיו עד אז תחת פרובינציית סנטיאגו, וכללה את החטיבות המנהליות של מאיפו, רנקגואה וקצ'אפואל.
ובמקביל אליה פרובינציית קולצ'וגואה עברה תמורות ונכון לחלוקה של 1891 שכללה 24 פרובינציות, היא כללה את החטיבות של קאופוליקן וסן פרננדו כשקוריקו פוצלה ממנה והפכה לפרובינציה עצמאית.
ב-1926 שוב נערכו שינויים בחלוקה האדמיניסטרטיבית של צ'ילה כשהפעם הפרובינציה של או'היגינס סופחה לפרובינציה של קולצ'גואה, בשם קולצ'גואה.
השינוי המשמעותי הבא התרחש ב-1974 כשפרובינציית קולצ'גואה שוב התפצלה לשתי פרובינציות, או'היגינס וקולצ'גואה.
כאשר במסגרת החלוקה החדשה מחוז או'היגינס החדש הכיל את שתי הפרובינציות של קצ'אפואל וקולצ'גואה.
עד שב-1979 פרובינציית קרדנל קארו פוצלה מפרובינציית קולצ'גואה, והפכה לפרובינציה השלישית של מחוז ליברטדור חנרל ברנרדו אוה'יגינס.
כש-74.4% מהתושבים מתגוררים באזורים העירוניים של המחוז לעומת 25.6% שמתגוררים באזוריים הכפריים.
האוכלוסייה היא תערובת של אירופאים שהגיעו בעיקר מספרד, גרמניה, שווייץ, צרפת, איטליה, אנגליה יוון ויוגוסלביה (כולל מהגרים ארגנטינאים) ושל גזעים ותרבויות ילידיות כמו גם מסטיסים.
ולכן באזור יש תרבות הומוגנית המכונה "צ'יליאנידד".
הערים המאכולסות ביותר במחוז הן רנקגואה בה מתגוררים 221,774 תושבים, סן פרננדו עם 73,973 תושבים ורנגו עם 58,825 תושבים.
האזור מנוהל על ידי מושל (אינטנדנטה) שממונה על ידי הנשיא.
רבקה קופר קלדרון היא האינטנדנטה הנוכחית (2020).
הנהלת המחוז מוטלת על הממשלה המחוזית שבראשה עומדים האינטנדנטה והמועצה המחוזית (Consejo Regional de Chile), הכוללת שישה עשר מנהלים מחוזיים (עשרה מקצ'אפואל, ארבעה מקולצ'גואה ושניים מקרדנל קארו).
למטרות ניהול פנים, מחוז ליברטדור גנרל ברנרדו או'היגינס מחולק ל-3 פרובינציות קצ'אפואל, קרדנל קארו וקולצ'גואה, שמחולקות ל-33 קומנות.
פרובינציהבירהמספרשםשם בשפת מקורתושבים 2017קצ'אפואלרנקגואה1קודגואהCodegua12,9882קוינקוCoinco7,3593קולטאוקוColtauco19,5974דוניואהDoñihue20,8875גרנאנרוסGraneros33,4376לאס קאברסLas Cabras24,6407מצ'אליMachalí52,5058מיואהMalloa13,4079מוסטסאלMostazal25,34310אוליבארOlivar13,60811פאומוPeumo14,31312פיצ'ידגואהPichidegua19,71413קינטה דה טילקוקוQuinta de Tilcoco13,00214רנגקגואהRancagua241,77415רנגוRengo58,82516רקינואהRequínoa27,96817סן ויסנטה דה טגואה-טגואהSan Vicente de Tagua Tagua46,766קרדנל קארופיצ'ילמו18לה אסטרייהLa Estrella3,04119ליטואצ'הLitueche6,29420מרצ'יגואהMarchigüe7,30821נבידאדNavidad6,64122פארדונסParedones6,18823פיצ'ילמוPichilemu16,394קולצ'גואהסן פרננדו24צ'פיקהChépica15,03725צ'ימברונגוChimbarongo35,39926לולולLolol6,81127ננקאגואהNancagua17,83328פלמייהPalmilla12,48229פראליוPeralillo11,00730פלאקייהPlacilla8,73831פומאנקהPumanque3,42132סן פרננדוSan Fernando73,97333סנטה קרוזSanta Cruz37,855
הכלכלה במחוז או'היגינס מבוססת על תעשייה וחקלאות, כשפעילות התעשייה והיצוא העיקרית מתרחשת במכרה הנחושת אל טניינטה (El Teniente) התורם 7.7% מייצור הנחושת של צ'ילה.
העפרות מעובדות במפעלים בעיירות סוול וקולון ונשלחות מנמל סן אנטוניו שבמחוז ולפראיסו.
תמציות הביניים כוללות מוליבדן וכסף.
החקלאות תורמת 30.1% מהתמ"ג במחוז.
אחד מכל ארבעה דונם של מטעי פירות בצ'ילה הוא במחוז או'היגינס.
הגידולים העיקריים הם תפוחים ואגסים, ואחריהם ענבים, שזיפים, קיווי ונקטרינות.
בנוסף יש מפעלים לייצור מיצי פירות ופירות מיובשים.
כשגם עדרי בקר ניתן למצוא במחוז לרב.
במהלך השנים האחרונות חלה התפתחות משמעותית בענף היערנות, בעיקר מטעים של אקליפטוס ואורני רדיאטה.
מחוז או'היגינס ידוע גם כ"פרובינציית הואסו" על שם הבוקרים הצ'יליאניים הנקראים "הואסו" .
וידועים בלבוש מסורתי הכולל אבנטים ואריגי בד המכונים מנטות הנארגים על נולים אנכיים כבדים לשם יצירת דוגמאות של עלי גפן, אשכולות ענבים, אורנים ופרחים או על נולים אופקיים לשם יצירת עיצובים של פסים צבעוניים.
מחוז או'היגינס יושב על ידי ספרדים (בייחוד אנדלוסים, בסקים, אראגונים ונווארים) ואירופאים אחרים.
משפחות צרפתיות ואיטלקיות הקימו את ענף היין החשוב, ודרך היין היא אחת האטרקציות התיירותיות העיקריות של עמק קולצ'גואה.
ניתן למצוא גם מבשלות בירה, מורשת ההתיישבות הגרמנית והשווייצרית.
כמו גם עדרי בעלי החיים שהושפעו במיוחד מההתיישבות של מהגרים בריטים, יוונים ויוגוסלביים.
רבי אהרן שמעון שפירא (ה'ש"ס, 1600 – כ"ט בכסלו ה'ת"מ, 3 בדצמבר 1679), המכונה מהרא"ש מפראג או מהר"ש מפראג או הרא"ש, היה רב, דרשן, ראש ישיבה ואב"ד בעיר פראג ארבעים שנה.
כתב חיבורים בתלמוד, בהלכה, ובקבלה, אך רובם נשרפו או אבדו.
נולד בפראג לרבי בנימין וואלף (הנקרא "ר' וואלף סלאוויש" (או: סלאוועס), ב"ר יחיאל מיכל ירושלמי שפירא), ולאמו, חוה בת ר' אשר אנשיל, ב"ר מנחם מן, אב"ד פראג.
אביו ושני סביו היו כולם דיינים בפראג.
בתחילה נקרא שמעון בלבד, והשם אהרן נוסף לו רק בהמשך כאשר חלה.
בילדותו למד תורה מפי המהר"ל מפראג, ולאחר מכן אצל חכמי פראג רבי ישעיה הלוי הורוביץ ורבי שלמה אפרים מלונטשיץ.
פנה בשאלה אל רבי יואל סירקיש (הב"ח).
נשא את חיה בת ר' שמעון נייאהויז (נפטרה בכ"ו בטבת תל"ו, 1676).
לאחר פטירת אביו בז' בחשון ה'שצ"א מילא את מקומו כדיין בפראג.
בשנת ה'ת' נתמנה להיות אב"ד פראג (מרא דאתרא), ראש הישיבה, ורב מדינת בוהמיה.
יריביו ביקשו למנות את המהר"ם שיף לכהן כרבה של פראג, אך הוא נפטר בפתאומיות בגיל צעיר, בכ' באדר ה'ת"א.
סבל רדיפות בעירו בעד יושרו וצדקתו בענייני מיסים, ואף הלשינו עליו לשלטונות שאסרו אותו לתקופה קצרה, ועינו אותו, עד שהקיסר לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שחררו, ונתן לו כתב הגנה שנכתב באותיות מוזהבות.
כנראה שמעולם לא עזב את פראג, אבל קיבל עליו משרת של כמה קהלות אחרות, כגון פרנקפורט, לבוב, בריסק, לובלין, וינה.
תיקן תקנות בנוגע לחלוקת נטל המיסים הכבד שרבץ על יהודי פראג, ונדפסו בפראג, בערך בשנת תי"ד, בשם "תקונים הגונים טובים וישרים".
חיבר הרבה ספרים, תלמוד, בהלכה, וספר שו"ת וגנבוהו וקרעוהו.
בשנת תנ"ה הודפס בפראג ספר בשם "מראה יחזקאל קטן" מר' יחזקאל קינדלש אב"ד נאחוד מתלמידי ר' אהרן שמעון, יש אומרים שר' יחזקאל הוא המחבר, ויש אומרים שהוא מרבו ר' אהרן שמעון.
גם חיבר סליחות ותפילת הזכרת נשמות מיוחדת להרוגי גזרות ת"ח ות"ט.
בנו - רבי בנימין וואלף רב המדינה של בוהמיה.
אשתו מרת שבע ב"ר שמואל קאליש.
בנו - רבי משה יצחק שפירא שכיהן כאב בית הדין בעיר ליסא בומסלא בבוהמיה, ולימים נעשה רבה של בוהמיה כולה (נפטר י"ז בטבת תק"י).
חתנו הוא ר' יהונתן אייבשיץ.
יטטעל אשת רבי יעקב ריישר.
שפרה אשתו השנייה של רבי דוד אופנהיים.
בנו - הרב אשר אנשיל - אשתו יארית בת ר' משה מירל'ס מנהיג ופרנס בווינא (גיסו בזיווג ראשון היה ר' יצחק מאיר תאומים-פרנקל).
כיהן אף הוא כדרשן וראש ישיבה בפראג.
בנו ר' בנימין זאב שפירא (השלישי) היה נשוי שתי פעמים א.
מרת סלאווע בת ר' מנחם ב"ר יצחק הנקרא "מענדלי בס" אב"ד פרנקפורט.
(בתם סלאווה נישא לר' יונה לנדסופר).
ובנישואיו השניים, מרת אסתר בת ר' יעקב קופיל סג"ל פרנקל מווינא, (והיה נקרא על שם חותנו שפירא-פרנקל).
מזיווג השני היה לו שלשה בנים.
בתו - מרת מלכה אשת הדיין "מורה שוה", ר' כתריאל ב"ר הירש מקרוטושין
אחיו הרב חיים - כיהן כאב"ד בפוזנן
אחיו הרב מנחם מן - כיהן כאב"ד בבריסק דקויא
בעל נכדתו רבי יעקב ריישר
רבי בצלאל הדרשן (בעל "עמודיה שבעה")
רבי יחזקאל קינדלש אב"ד נאחוד
רבי אבי עזרי זעליג מרגליות מקאליש (בעל "כסף נבחר")
רבי יעקב פופרש (בעל "שב יעקב")
רבי חיים קרוכמל (בעל "מקור החיים")
או'בריאן סמית' היה דמות פוליטית אירית - אמריקאית שכיהן בבית הנבחרים ובסנאט של קרוליינה הדרומית בעשור הראשון של המאה ה-19, וכן קדנציה אחת בקונגרס האמריקני שבו ייצג את מחוז הקונגרס הרביעי של קרוליינה הדרומית.
סמית' נולד בשנת 1756 בממלכת אירלנד, והיה בשנות העשרים המאוחרות לחייו כשהגיע לקרוליינה הדרומית בחודשים מיד לאחר סיום מלחמת העצמאות.
הוא נשבע את שבועת הנאמנות לממשלת ארצות הברית ב-31 ביולי 1784, והחל להשתתף בפעילות הפוליטית של ארצו המאומצת.
הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בין השנים 1789 ל-1799 ובסנאט של קרוליינה הדרומית בשנת 1800. בשנת 1804 הוא נבחר כדמוקרטי-רפובליקני לקונגרס התשיעי וכיהן מ-4 במרץ 1805 עד 3 במרץ 1807. במהלך תקופה זו בחייו, סמית' התגורר בבית קייפרס-מוט בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית.
או'בריאן סמית' היה באמצע שנות החמישים לחייו כאשר מת בקרוליינה הדרומית ב-27 באפריל 1811, כמעט שלושה עשורים לאחר שהגיע לארצות הברית.
אין תיעוד היסטורי ידוע המציין את תאריך ומקום לידתו, אם כי השנה מוערכת בדרך כלל ב-1756 וארץ הלידה היא ככל הנראה אירלנד.
הוא נקבר באחוזת הקבורה של סנט ברתולומיאו, מחוז קולטון, ליד ג'קסונבורו.
או'היגינס (בספרדית: O'Higgins Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל מצ'ילה, המשחק בליגת העל הצ'יליאנית.
המועדון הוקם בעיר רנקגואה בשנת 1955, על בסיס כמה קבוצות כדורגל מקומיות שכבר פעלו בעיר.
הוחלט לקרוא למועדון על שמו של מייסד צ'ילה, ברנרדו או'היגינס.
בהתאם להחלטת איגוד הכדורגל של צ'ילה, שובצה הקבוצה עם הקמתה בליגת העל הצ'יליאנית.
בעונת 1959 סיימה הקבוצה את העונה במקום הרביעי, אך בסיום עונת 1963 ירדה לליגת המשנה.
בעונה שלאחר מכן הצליחה לשוב לליגה העליונה.
בעונת 1980 בגביע ליברטדורס הגיעה "או'היגינס" עד לשלב חצי הגמר – הישג השיא שלה במפעל זה.
עם זאת, בעונת 1985 ירדה הקבוצה לליגה השנייה בשל בעיות כספיות של בעליה, חברת נחושת לאומית, ואף נשקפה סכנה לירידה נוספת לליגה השלישית.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 חזרה הקבוצה לליגה העליונה, ובשנת 1994 הגיעה לגמר גביע צ'ילה, אך הפסידה בו.
בשנת 2013 זכתה "או'היגינס" לראשונה בתולדותיה באליפות ליגת העל הצ'יליאנית.
באותה שנה אירעה תאונת דרכים קשה שבה היה מעורב אוטובוס אוהדי הקבוצה; 16 אוהדים נהרגו ו־23 נוספים נפצעו.
נכון לשנת 2025, שיחקה "או'היגינס" 61 עונות בליגה העליונה, וזכתה באליפות אחת (2013).
בגביע ליברטדורס השתתפה הקבוצה ארבע פעמים – שלוש מהן בשנות ה־80 ופעם נוספת בשנת 2014.
בשנת 2025 עברה הבעלות על המועדון לחברת הספורט המקסיקנית Grupo Caliente.
ג'יי." סימפסון , שכונה "המיץ" (The Juice), היה שחקן פוטבול אמריקאי, אחד הרצים האחוריים הטובים בתולדות המשחק, ששיחק גם בטלוויזיה ובקולנוע (בין השאר בסדרת סרטי "האקדח מת מצחוק").
מעל כל אלה, נודע סימפסון בעיקר כמי שהועמד למשפט בשנים 1994–1995 בחשד לרצח אשתו לשעבר ניקול בראון וחברה רונלד גולדמן, וזוכה במשפט הפלילי.
משפטו של סימפסון היה אחד המשפטים המתוקשרים ביותר בהיסטוריה האמריקאית, והוא חקוק בזיכרון האמריקאי הקולקטיבי כאחד המאורעות שהעלו את המתח הבין גזעי במדינה על פני השטח.
סימפסון נמצא לבסוף אחראי למותם במשפט אזרחי ב-1997, וחויב בתשלום פיצויים למשפחות הקרבנות.
בדצמבר 2008 נשלח סימפסון למאסר בעקבות פרשה פלילית מאוחרת יותר, ושוחרר ב-2017.
סימפסון נולד ב-1947 בסן פרנסיסקו שבקליפורניה למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית.
אביו של סימפסון עזב את המשפחה, פעל כדראג קווין ומאוחר יותר יצא מהארון.
סביו של סימפסון מצד אמו היו במקור מלואיזיאנה.
בריאיון למגזין "לייף" ב-1968 אמר סימפסון שדודתו היא זו שהעניקה לו את השם אורנת'ל.
בילדותו פיתח סימפסון רככת שגרמה לו לעיקול ברגליים, לכן אמו אילצה אותו ללכת עם נעליים שחוברו לפלטות ברזל כמה שעות בכל יום, עד גיל 5. לסימפסון אח ושתי אחיות, שאחת מהן נפטרה.
הוריו של סימפסון נפרדו ב-1952 ואמו גידלה אותו.
סימפסון נפטר לאחר התמודדות עם מחלת הסרטן ב-10 באפריל 2024.
סימפסון התפרסם לראשונה כשחקנה של אוניברסיטת דרום קליפורניה בשנים 1967–1968. בשתי העונות נבחר לקבוצה הכל-אמריקאית (all-american) של המכללות והוביל את ליגת המכללות במספר יארדים שרץ עם הכדור (rushing).
ב-1968 קבע שיא מכללות (1,709) בקטגוריה זו, הוסיף 22 טאצ'דאונים וזכה בגביע הייזמן היוקרתי, הפרס היוקרתי ביותר לשחקן בפוטבול מכללות.
ב-1983 נבחר להיכל התהילה של פוטבול המכללות.
ל-NFL נכנס כבחירה מספר אחת בדראפט של 1969, לקבוצת הבאפלו בילס.
ב-1973 היה השחקן הראשון בתולדות הליגה שרץ למעלה מ-2,000 יארדים בעונה אחת ונבחר ל-MVP של ה-NFL.
הוא שיחק בחמישה משחקי פרו בול (ה"אול סטאר" של ה-NFL).
משחקו האחרון ב-NFL היה ב-16 בדצמבר 1979. בשנת 1985 הוכנס להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
לאחר פרישתו פנה לעסוק במשחק, בין השאר במיני-סדרה "שורשים" ובטרילוגיה הקומית "האקדח מת מצחוק".
כמו כן היה פרשן בשידורי פוטבול בטלוויזיה ומנחה אורח של התוכנית סאטרדיי נייט לייב.
אשתו לשעבר של סימפסון, ניקול בראון וחברה רונלד (רון) גולדמן נמצאו מתים מחוץ לדירתה ב-12 ביוני 1994. סימפסון קושר במהרה לרצח וכתב אישום הוגש נגדו.
סימפסון נעצר לחקירה, שם הכחיש את הרצח ושוחרר.
בהמשך, לאחר איסוף די ראיות, הוחלט לעצור אותו בשנית אולם הוא לא הסגיר את עצמו למשטרה, אלא הובא למעצר לאחר מרדף משטרתי, מרדף מוזר שנערך בנסיעה איטית כאשר נראה כי המשטרה למעשה מלווה אותו ולא מנסה לעצור אותו.
המרדף, המעצר ודיוני המשפט לאחר מכן, הועברו כולם בשידור חי למיליוני צופים.
סימפסון שכר להגנתו כמה מן הפרקליטים הידועים ביותר בארצות הברית, ובהם רוברט שפירו, ג'וני קוקרן (שעמד בראש צוות ההגנה), אלן דרשוביץ, רוברט קרדשיאן ואף.
טענה מרכזית של ההגנה הייתה שהמשטרה שתלה ראיות כדי להפליל את סימפסון.
קו ההגנה נסוב בעיקר סביב נושא האפליה של הקהילה האפרו אמריקאית על רקע מספר תקריות של אלימות משטרתית וכן אפליה של הקהילה במערכת המשפט.
בפסק הדין, שניתן ב-3 באוקטובר 1995, ובו צפתה למעלה ממחצית אוכלוסיית ארצות הברית, מצא חבר המושבעים את סימפסון לא אשם בשתי הרציחות.
אחת העדויות המכריעות במשפט הזה הייתה כפפה מזירת הרצח, שעוזר התובע דרש מסימפסון ללבוש, אך כאשר האחרון ניסה לעשות זאת נראה שהיא קטנה מדי בשביל כף היד שלו.
במהלך השנים לאחר המשפט התנהל ויכוח האם הכפפה הייתה קטנה מידי או שהתכווצה מהדם שעליה.
המתח בין שחורים ולבנים בארצות הברית ב-1995 היה גורם משמעותי במשפט עצמו, וביחס התקשורתי אליו.
במיוחד לאור משפטו של רודני קינג.
בסקרי דעת קהל שנערכו בזמנו נמצא שרוב השחורים סברו כי סימפסון אינו אשם, או שלא היו בטוחים באשמתו, ואילו רוב הלבנים סברו כי ביצע את מעשי הרצח.
יש התולים את זיכויו של סימפסון בעדות השקר של הבלש שעמד בראש צוות החקירה המשטרתית - מארק פורמן, אשר נחשף במהלך המשפט כגזען ופגע קשות באמינות צוות התביעה אל מול חבר מושבעים שהורכב ברובו מאפרו-אמריקאים.
הזיכוי הפלילי לא חתם את הדיון המשפטי בפרשה.
אביו של גולדמן תבע את סימפסון בבית דין אזרחי בקליפורניה, על גרימת מות השניים, וזכה בדין.
אולם סימפסון לא שילם את הפיצויים שנפסקו (33.5 מיליון דולר), והמשיך להתקיים מהפנסיה שלו כשחקן NFL, שלפי חוקי מדינת קליפורניה אין להחרימה כדי לשלמם.
לאחר מכן עבר להתגורר במיאמי שבפלורידה, מדינה שבה החוק מקשה על החרמת ביתו של אדם כדי לשלם חוב.
מאבק משפטי נוסף ניהל סימפסון עם הוריה של בראון, שתבעו משמורת על שני ילדיהם.
לבסוף נפסק בשנת 2000 כי הילדים יישארו בחזקת אביהם.
בנובמבר 2006 נודע כי סימפסון עמד לפרסם ספר בשם "אילו עשיתי זאת" , ובו סיפק תיאור בדיוני, ספק הודאה ברצח.
לאחר מחאה ציבורית רבה, ביטלה ההוצאה לאור את הופעת הספר.
חובותיו של סימפסון למשפחות הקרבנות גרמו להעברת הזכויות על הספר למשפחות הקורבנות, לאחר שהוכיחו כי מדובר בהכנסה כספית אפשרית.
הספר יצא לאור בחודש ספטמבר 2007 תחת הכותרת "אילו עשיתי זאת: וידויו של רוצח" , (כאשר ה"אילו" מופיע באותיות מזעריות ו"עשיתי זאת" באותיות גדולות).
הספר נחשב בארצות הברית כרב-מכר.
בספטמבר 2007 נעצר סימפסון בחשד שהוא וקבוצת אנשים נוספת נכנסו לחדר במלון בלאס וגאס, ושדדו באיומי נשק חם מזכרות ספורט אשר הוחרמו ממנו בעבר בשל חובות, סימפסון טען כי המזכרות עדיין שייכות לו.
סימפסון הועמד למשפט ובאוקטובר 2008 נמצא אשם בשורת אישומים חמורים שהוגשו נגדו.
ב-5 בדצמבר 2008 נידון סימפסון ל-33 שנות מאסר בפועל בגין שוד וניסיון חטיפה.
השופטת אמרה שסימפסון נהג ביהירות ובטיפשות.
נקבע שסימפסון יוכל להגיש בקשה לשחרור מוקדם לאחר תשע שנות מאסר.
ב-19 באוקטובר 2012, הסכים שופט בנבדה לפתוח לדיון מחודש את התיק בגין החטיפה והשוד המזוין כנגד סימפסון, כדי לקבוע אם כוכב הפוטבול לשעבר יוצג בצורה כה גרועה על ידי פרקליטיו, עד כי יש להורות על שחרורו מהכלא ועריכת משפט חוזר.
ב-13 במאי 2013, התקיים דיון ראשוני כדי לקבוע אם סימפסון יהיה זכאי למשפט חוזר, אך רק ב-27 בנובמבר 2013, החליטה השופטת לינדה בל לדחות את בקשתו של סימפסון למשפט חוזר בגין הרשעתו בשוד.
בפסק דינה, כתבה השופטת שכל טענותיו של סימפסון משוללות יסוד.
ב-31 ביולי 2013 החליטה ועדת שחרורים של מדינת נבדה על מתן חנינה חלקית לסימפסון בנוגע לסעיפי הרשעתו בשוד המזוין, אך שהוא יישאר בכלא לפחות עד 2017, עקב הרשעותיו בסעיפי אישום נוספים.
ב-20 ביולי 2017 החליטה ועדת החנינות של מדינת נבדה לשחררו לאחר ריצוי 9 שנות מאסר.
מול הוועדה התייצבו בתו הבכורה ואחד הנאשמים הנוספים בשוד.
ב-1 באוקטובר 2017 שוחרר סימפסון מבית הכלא.
בדצמבר 2021 בוטלו גם התנאים המגבילים שהוטלו עליו עם שחרורו, והוא הפך לאדם חופשי באופן מלא.
ב-2016 יצאה סדרה דוקומנטרית בת כמה חלקים בשם או.
ג'יי סימפסון: תוצרת אמריקה , בבימויו של עזרא אדלמן ובהפקת רשת הטלוויזיה ESPN, כחלק מסדרת סרטי הספורט התיעודיים של הרשת 30 על 30 .
הסדרה חוקרת סוגיות תקשורתיות, פוליטיות וחברתיות, ובמיוחד את היחסים הבין גזעיים בארצות הברית בין שחורים ללבנים, דרך סקירת חייו של סימפסון.
הסדרה זכתה בפרס סרט התעודה הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-89.
ב-2 בפברואר 2016 שודרה בארצות הברית סדרת טלוויזיה אנתולוגית בשם "סיפור פשע אמריקאי" , אשר עונתה הראשונה, הקרויה "אמריקה נגד או.
Simpson"), הציגה את סיפור משפט הרצח המתוקשר והשנוי במחלוקת.
בסדרה זו השחקן קובה גודינג ג'וניור גילם את סימפסון.
בשנת 2017 הוצג מערכון סאטירי בתוכנית סאטרדיי נייט לייב על או.
סימפסון, בו התארחה השחקנית גל גדות.
מכוניתו של סימפסון מוצגת במוזיאון הפשיעה והענישה הלאומי.
ויליאם סידני פורטר , שכתב תחת שם העט או.
Henry), היה סופר אמריקאי שנודע בסיפוריו הקצרים.
על מקור ההשראה שלו אמר הנרי: "יש סיפור בכל דבר.
מצאתי כמה ממעשיותי הטובות ביותר על ספסלים בגנים ציבוריים, בעמודי תאורה ובדוכני עיתונים".
הנרי" הוא פרס שנתי המוענק לכותבי סיפורים קצרים מצטיינים.
הנרי נולד וגדל בעיר גרינסבורו שבקרוליינה הצפונית.
הוא עזב את בית הספר בגיל חמש-עשרה ועבד חמש שנים בחנותו של אביו, לפני שעקר לטקסס בשנת 1882. הוא עבד שנתיים בחווה, ואחר כך התיישב בעיר אוסטין, ובה עבד חליפות בתור זבן, מנהל חשבונות, רשם קרקעות וקופאי בבנק.
בשנת 1894 ייסד שבועון היתולי בשם "האבן המתגלגלת", ודבר זה הביא להעסקתו בעיתון "יוסטון דיילי פוסט" בתור בעל טור וקריקטוריסט.
בשנת 1896 הואשם בכך שמעל בכספי הבנק שבו שימש קופאי באוסטין.
במקום לעמוד למשפט, נתקף פחד ובהלה ונמלט, תחילה לניו אורלינס ואחר לאמריקה התיכונה, המשמשת רקע לרומאן היחיד שכתב "כרובים ומלכים" (1904).
שם פגש עבריין אחר בשם אל ג'ניגר, שעתיד היה לספר אחרי כן על ידידותם בספרו "מבעד לצללים עם או הנרי".
הנרי חזר לטקסס, כשנודע לו על מחלתה הקשה של אשתו, ולאחר מותה הועמד לדין על מעילה ונידון לחמש שנות מאסר בכלא קולומבוס, באוהיו.
בכלא שימש כרוקח והחל לכתוב סיפורים עליהם חתם בשמות עט שונים.
לבסוף החל לחתום בדרך קבע בשם או.
הוא ריצה שלוש שנות מאסר בשל הרשעה במעילה בכספי בנק.
אחד הסוהרים נקרא אורין הנרי, ולכן אפשר כי מקור שם העט של פורטר הוא בסוהר זה.
הנרי השתחרר ב־24 ביולי 1901, והחל בקריירת הכתיבה שלו.
מששוחרר מכלאו בשל התנהגות טובה, חי זמן מה בפיטסבורג, ולאחר מכן התיישב בקביעות בניו יורק, המשמשת רקע לרבים מסיפוריו.
שם החל לכתוב סיפור שבועי לעיתון "וורלד".
הקלילות הניכרת בעלילותיו, התלויות ב"יד המקרה" ובעלות סיומים מפתיעים, עוררה נגדו סופרים ומבקרים רבים.
אך ההומור שלו וכישרונו לתאר את חייהם של בני אדם מן הרחוב עשוהו מקובל מאוד על הקהל הרחב.
סיפוריו מפורסמים בסיומם המפתיע, בהומור הבריא ובמקריות האירונית שבהם, אולם הם אינם מאבדים מקסמם גם כאשר ההפתעה כבר ידועה.
מרבית סיפוריו מתרחשים בזמן כתיבתם, השנים הראשונות של המאה ה־20. רבים מתרחשים בעיר ניו יורק, במיוחד אלה המופיעים בספר ארבעת המיליונים (רמז לגודל אוכלוסיית ניו יורק באותה עת), כדוגמת "אחרי עשרים שנה".
הנרי הייתה חיבה ניכרת לעיר, שאותה כינה "בגדד שעל הרכבת התחתית".
סיפורים אחרים מתרחשים בעיירות קטנות ובערים אחרות.
סיפוריו עוסקים בדרך־כלל באנשים מן השורה: נוכלים וקבצנים, בני אצולה אמיתיים או מדומים, עלמות חן ומחזרים לא-יוצלחים, פקידים, שוטרים, מלצריות.
הסיפורים הם אנושיים, מלאי הומור והסיום הוא תמיד מרתק ובלתי צפוי.
בשנת 1952 הופק בהוליווד סרט בשם O.
הנרי) ובו חמישה סיפורים של או.
הנרי שבוימו על ידי במאים שונים.
הסופר ג'ון סטיינבק הופיע בסרט בהופעה נדירה בקטעי הסבר לפני כל סיפור.
השוטר וההמנון – סואפי, בטלן וחסר בית, מבקש באמצעים שונים להיאסר כדי שיוכל "לבלות" בחורף שלושה חודשים בכלא.
לבסוף הוא נכנס לכנסייה וכאשר הוא שומע המנון תפילה הוא מחליט לחזור למוטב אך ביוצאו מהכנסייה הוא נעצר על שוטטות ונשלח לכלא.
The Clarion Call – בלש תופס רוצח ומהסס איך להסגירו למשטרה כי הוא ידידו לשעבר של הרוצח וגם חייב לו אלף דולר.
העלה האחרון – בחורה שוכבת על ערש דווי מול עץ שעליו נושרים ומגיעה למסקנה שעם נשירת העלה האחרון היא תמות.
שכן שלה, צייר מתוסכל, יוצא בליל סערה ומצייר עלה על קיר סמוך.
לאחר הסערה, כשהיא רואה שעלה אחד נותר היא מתאוששת, אך הצייר נפטר מדלקת ריאות.
כופר הנפש של הצ'יף האדום – זוג פושעים חוטפים את ילדו של ראש העיירה ומבקשים כופר של 1,500 דולר.
הנחטף "ממנה" את עצמו כראש שבט אינדיאני ומתעמר בהם עד שהם מחזירים אותו לאביו ובמקום כופר הם עוד משלמים לו 250 דולר כדי שיפטור אותם מעונשו של זה.
מתנת חכמי קדם (האמגושים), מספר על זוג צעיר שממונו אינו בידיו אולם הם מאוד רוצים לקנות זה לזה מתנות לחג המולד.
בלי ידיעתו של ג'ים, מוכרת דֶלָה את רכושה היקר ביותר, את שערה היפה והשופע, כדי לקנות שרשרת מפלטינה לשעון הכיס של ג'ים; וג'ים, בלי ידיעתה של דלה, מוכר את רכושו היקר ביותר, את שעון הכיס שלו שקיבל בירושה ממשפחתו, כדי לקנות ערכת טיפוח שיער יקרה ונדירה לשערה של דלה.
הסופר מציין שהמתנות של הזוג הזה הן משמעותיות יותר ממתנותיהם של האמגושים שהיו הראשונים להכיר בגדולתו של ישו התינוק ונתנו לו מתנות.
ארבעת המיליונים, הוצאת כרמי את שות בע"מ.
גורלות, הוצאת כרמי את שות בע"מ.
לילות ניו־יורק תורגם על ידי מירון אוריאל ואיריס ברוכוב והופיע בהוצאת לדורי בשנת 1963. יצא במהדורה חדשה בשם החיים זה לא מה שאתה חושב בשנת 1989.
אחרי עשרים שנה (After Twenty Years) תורגם על ידי אהרן אמיר והופיע בשנת 1973 בהוצאת עם עובד.
החזרה למוטב (A Retrieved Reformation) תורגם על ידי דב קמחי והופיע בהוצאת לדורי בשנת 1989.
כופר נפשו של הצ'יף האדום - חמישה סיפורים שהופיעו בהוצאת עם עובד.
כיכרות לחם של מכשפות (WITCHE'S LOAVES) תורגם על ידי דפנה רוזנבליט והופיע בהוצאת כתר בשנת 2019.
אֶלזִי בניו יורק (Elsie in New York), תורגם על ידי דב שילוח וראה אור בהוצאת נהר ספרים בשנת 2025.
בלוגיקה מתמטית, אוֹ או דִּיסְיוּנְקְצְיָה הוא קשר לוגי בינארי, המתאים לשני פסוקים או לשתי תבניות פסוק או תבנית של ערך אמת, כאשר לפחות אחד משני המרכיבים אמיתי.
השימוש הלוגי ב"או" שונה מהשימוש היומיומי במונח, שבו, לרוב הכוונה היא שרק אחת הטענות אמת.
לכן בשפה היומיומית נהוג להבהיר במפורש אם שתיהן יכולות להיות אמיתיות.
למשל במשפט "כבר היה מאוחר וייתכן שהיה עייף או משועמם, או גם עייף וגם משועמם".
בלוגיקה, הסיום "או גם עייף וגם משועמם" מיותר.
"או" כזה, שאינו מתקיים כאשר שתי הטענות נכונות, נקרא בלוגיקה "או בררני" או "או מוציא" (XOR).
כדי להבדיל ממנו, "או" של הלוגיקה נקרא לעיתים "או כוללני".
בלשון המשפטית, המונח המקביל הוא "ו/או".
הסימון המקובל בלוגיקה לקשר זה הוא , כאשר ו- מסמנים את הפסוקים/תבניות הבסיסיים.
בלוגיקה בוליאנית, הקשר מיוצג באמצעות הפעולה הבוליאנית "OR", שתוצאתה "אמת" (true), כאשר לפחות אחד מהאופרנדים שלה הוא בעל ערך אמת "אמת".
הסימון של "or" באלגברה בוליאנית הוא , כאשר ו- הם הכניסות ו- הוא התוצאה.
באלקטרוניקה ספרתית, פעולות בוליאניות מיוצגות באמצעות שערים לוגיים.
שער לוגי הוא מעגל חשמלי, שמתוכנן כך שיפיק תוצאות רצויות ביציאה, עבור כניסות ידועות מראש.
שער לוגי מסוג "OR" יפיק מתח חשמלי המייצג "1" לוגי, כאשר יש מתח המייצג "1" לוגי בכניסה אחת של השער או יותר.
במרבית שפות התכנות קיים אופרטור למימוש OR לוגי בביטויים לוגיים, המשמשים בפקודת IF ובפקודת השמה.
הצורות המקובלות לכתיבת אופרטור זה:
|: בשפת PL/I, ובשפת C וצאצאיותיה, בביטויים המבצעים מניפולציות על סיביות
אוּ בַּאן הוא כינוין של מערכות הרכבת התחתית בערי גרמניה ואוסטריה (בדומה לכינוי "מטרו" לרכבת התחתית של פריז ו"טיוב" לרכבת התחתית של לונדון).
מקורו של המונח "או באן" בראשית המאה ה-20 בברלין.
חברת הדויטשה רייכסבאן (Deutsche Reichsbahn Gesellschaft - "חברת הרכבות של המדינה הגרמנית" אשר חברת ההמשך שלה נקראת דויטשה באן (Deutsche Bahn)) הקימה בברלין מערכת רכבת עירונית ופרוורית אשר קישרה את פרוורי ברלין למרכז העיר.
מערכת רכבות זו כללה רכבות חשמליות מהירות להן מספר תחנות במרכז העיר.
מערכת זו נקראה "שנלבאן" ובקיצור "אס באן".
באותה עת פעלה בברלין חברת ה"הוכבאן-גזלשאפט" (חברת הרכבת העילית) אשר תפעלה את קווי הרכבת העילית של ברלין.
חברה זו ראתה כי השם המקוצר שניתן לרכבות הפרווריות היה הצלחה שיווקית ועל כן החליטה לקצר את שם מערכת הרכבות התחתיות והעיליות שהפעילה מ-"אונטרגרונדבאן" (Untergrundbahn - "רכבת תחתית") ל-"או באן".
סמל האו באן הוא האות "U" בלבן על רקע של ריבוע כחול בגרמניה או עיגול כחול באוסטריה.
תוך זמן קצר הועתק השם למערכת החשמליות של המבורג (שם גם פעלה מערכת רכבות עיליות שזכתה לכינוי "אס באן") ובהמשך לנירנברג, מינכן, פרנקפורט ווינה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בגרמניה המערבית מערכות מנהרות עבור חשמליות בשטוטגרט, קלן, בון, דיסלדורף, דיסבורג, בוכום, אסן, דורטמונד, גלזנקירשן, הרן, מילהיים על הרוהר, הנובר ובילפלד, ואף כי לרוב אין מדובר במערכות רכבת תחתית אלא בחשמליות, הן זכו לכינוי "או באן".
באוסטריה פועלות מערכות או באן בווינה ובסרפאוס.
ערים גרמניות בהן פועלת רכבת קלה (שטאטבאן - Stadtbahn)
ג'יי." מאיו הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בקבוצת אוניקס קאזאן.
הוא שיחק בליגת ה-NBA אך לאחר בדיקת סמים שגרתית ב-1 ביולי 2016 התגלה שמאיו צורך סמים והליגה השעתה אותו לשנתיים ממשחק פעיל.
מאיו נולד לקני ואלישיה בהנטינגטון, וירג'יניה המערבית.
אמו ילדה אותו כשהייתה בת 16. הכתבה ראשונה עליו התפרסמה ב-21 בינואר 2001, בגיל 13, בעיתון מקומי של וירג'יניה (דיילי אינדיפנדנט).
בינואר 2002 נכנס לתודעה הלאומית האמריקאית כולה כאשר פורסמו עליו כתבות ב"ספורטס אילוסטרייטד", בעיתון "USA Today", באתר הספורט של רשת הטלוויזיה CBS, וב"קורייר ז'ורנל".
בשנותיו בתיכון "הנטינגטון" הוא זכה ב-3 אליפויות ב-4 שנים וזכה פעמיים בתואר שחקן השנה בתיכונים (2006, 2007), הישג שביצע לברון ג'יימס בלבד בליגת התיכונים.
בעונה הראשונה הוביל את התיכון למאזן 20-7 באליפות הארצית אך לא זכה באליפות אף על פי שנבחר לשחקן השנה של מדינת אוהיו.
בעונה השנייה הוא השיג את האליפות עם מאזן של 25-2 ובעונה השלישית סיים את העונה עם מאזן של 27-0 ואליפות נוספת.
בשנת 2007 הגיעה האליפות השלישית ברציפות לאחר שקבוצתו סיימה במאזן של 25-2.
בעונת 2007 ניצחו מאיו והנטינגטון כל יריב בהפרש ממוצע של 30 נקודות וברבע גמר האליפות הארצית הם ניצחו את היריבה ב-64 הפרש.
בסוף עונת התיכונים ב-2007 החליט מאיו להירשם לאוניברסיטת דרום קליפורניה.
"חוק סטרן" שיצא ב-2006 המונע משחקן לעבור ל-NBA היישר מהתיכון ומחייב לפחות שנה אחת בליגת המכללות (NCAA), מנע ממאיו להיבחר בדראפט 2007.
מאיו נבחר במקום השלישי בדראפט ה-NBA 2008 על ידי מינסוטה טימברוולבס והועבר לאחר מכן לממפיס גריזליס בטרייד.
ב-17 ביולי 2012 אישר מאיו בחשבון הטוויטר שלו, כי הוא עובר לדאלאס מאבריקס.
ב-1 ביולי 2016 הושעה מאיו מה-NBA בעקבות צריכת סמים.
הוא יהיה זכאי לחזור למשחק בליגה בשנת 2018.
לאחר הקריירה ב-NBA שיחק במספר קבוצות בטיוואן ובסין.
עונה שלישית: 28.0 נקודות, 8.4 ריבאונדים, 7.1 אסיסטים.
עונה רביעית: 32.5 נקודות, 6.8 ריבאונדים, 7.4 אסיסטים.
שיא קריירה בתיכון: 56 נקודות.
או-פר הוא כינוי לאדם המתארח בבית משפחה במדינה אחרת לתקופה של שנתיים לכל היותר, עוסק שם בעבודות בית ומטפל בילדי המשפחה תמורת שכר.
בנוסף לשיקול הכלכלי ולעזרה בבית, הבחירה לעבוד כאו-פר או להעסיק או-פר נובעת מרצון להכיר תרבויות אחרות.
בוחרות בתפקיד זה בעיקר נשים צעירות ולא נשואות.
משמעות הצירוף au pair בצרפתית היא: "שווה ל", והוא נועד להדגיש את מעמד האו-פר במשפחה המארחת כחבר שווה זכויות לבעלי הבית המעסיקים אותו ולא כמשרת, גם אם מעמד זה ניתן לזמן מוגבל וגם האו-פר לא מתפקד בפועל כעובד משק בית העובד בתמורה לשכר.
מבחינה חוקית, העסקת האו-פר צריכה להיעשות באמצעות חוזה ויש להעניק לו זכויות כמו לעובדים אחרים באותה מדינה, בעיקר בכל הנוגע לשעות העבודה וימי החופשה.
האו-פר ישן בדרך כלל בחדר נפרד.
הקשרים הבין אישיים הראשונים מתחילים בגיל הינקות במסגרת המשפחה.
דמויות מטפלות כמו שמרטף או או-פר יכולות להיות מקור שני לקשרים משמעותיים עם אנשים בוגרים עבור הילד ובכך לוקחות חלק בתהליך ההתפתחות החברתית והחיברות שלו.
אוֹ-דֶה-סֶן הוא מחוז בצרפת בחבל איל-דה-פראנס הקרוי על שם הנהר סן.
המחוז כולל את הפרוורים המערביים של הבירה פריז, והוא החמישי בגודל אוכלוסייתו מכל מחוזות צרפת.
בנוסף, קוטן שטחו ושיעור הצפיפות בו שניים רק לפריז.
ברמות הסן ממוקם רובע העסקים לה דפאנס ובו הגרנד ארש (הקשת הגדולה).
המחוז נוצר ב-1968 ובירתו היא נאנטר.
עומאר קרדל (נולד ב-13 במאי 1971 בברוקלין, שבניו יורק) ידוע בשם הבמה שלו או.סי.
הוא ראפר אמריקאי וחבר ההרכב המחתרתי D.I.T.C.
עומאר נולד וגדל בבושוויק בברוקלין והתחיל להתעסק בראפ עוד כשהיה נער.
הפריצה שלו החלה בשנת 1991 כשהתארח בסינגל הראשון של אורגניזד קונפיוז'ן , שנקרא "Fudge Pudge".
בשנת 1992 התארח ברמיקס "Back to the Grill" של אם סי סרץ' יחד עם נאז, שגם היה ראפר מתחיל באותה תקופה.
בזכות ההופעות האלה הוא יצר לעצמו פרסום שהויבל להחתמה בווילד פיץ' רקורדס .
בשנת 1994 יצא לאור האלבום הראשון שלו "Word...Life" שנחשב לקלאסיקה בעיניי מעריצי היפ הופ רבים.
בזמן ההכנות לאלבום הראשון שלו, התחבר עם אנשים כמו באקווילד ולורד פינס, שהפיקו לו חלקים מהאלבום.
לאחר שאלבום הבכורה שלו יצא, עומאר הצטרף להרכב החדש של לורד פינס, D.I.T.C.
בשנת 1997 עומאר עזב את הלייבל הקודם שלו וחתם בפיי דיי רקורדס.
שם התחיל לעבוד על האלבום השני שלו, "Jewelz".
הוא המשיך לעבוד עם אותם מפיקים מאלבום הקודם ובנוסף עם די ג'יי פרמייר, איי.גי.
באלבום התארחו האומנים ביג אל, אורגניזד קונפיוז'ן, פרדי פוקס ואיווט מישל.
האלבום השני קיבל ביקורות חיוביות, אך הוא לא צלח במכירות.
בשנת 2001 עומאר חתם אצל JCOR Entertainment והתחיל לעבוד על האלבום השלישי שלו, "Bon Appetit".
אחרי האלבום השלישי שלו עומאר לקח הפסקה ובשנת 2005 חזר עם אלבום נוסף בשם "Starchild".
בשנת 2007 הוציא לאור אוסף בשם "Hidden Gems" של הרבה חומרים לא משוחררים שלו, רמיקסים, הופעות אורח וכמה שירים מהאלבום של D.I.T.C וכלל 2 שירים חדשים.
בשנת 2009 הוציא לאור אלבום ביחד עם הראפר איי.ג'י.
שברובו הופק על ידי אי-בלייז יחד עם המפיקים לורד פינס, סטטיק סלקטה ושואוביז.
או-רן הוא מחוז בצרפת בחבל גראנד אסט, שבירתו היא העיר קולמר.
הריין העליון הוא אחד מ-83 המחוזות שהוגדרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית.
או-רן הוא המחוז הדרומי של אלזס.
מחוז זה הוגדר במהלך מלחמת האזרחים ב-1790, והיה שטח של צרפת עד ל-1871. בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה כל חבל אלזס, מלבד העיר בלפור שהייתה בדרום או-רן, נכבשה על ידי הפרוסים.
ב-1922 העיר בלפור וכל השטח שלא סופח על ידי פרוסיה, הופרד ממחוז או-רן ויצר מחוז חדש: טריטוריית בלפור.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, חזר המחוז לידי צרפת, אך סופח לגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1945 הושב המחוז לשליטת צרפת, ובשנת 1960 נקשר מחדש לחבל אלזס.
ב-7 באפריל 2013, במשאל עם שמטרתו הייתה ליצור את קולקטיב אלזס (בעל סמכויות רחבות יותר מחבל), הצביעו 55.74% ממצביעי המחוז נגד הצעה זו.
עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל אלזס.
או-דה-פראנס הוא חבל בצפון-מערב צרפת, אשר הוקם ב-1 בינואר 2016. הוא החבל הצפוני ביותר במדינה.
שטחו מגיע ל-31,318 קילומטר מרובע ובשטחים הכלולים בו חיו בשנת 2019 6,004,947 תושבים.
החבל הוקם במסגרת רפורמה מנהלית שננקטה להקטנת מספר החבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-22 ל-13. הוא כולל שני חבלים שהיו נפרדים על פי החלוקה הקודמת – נור-פה דה קאלה ופיקרדי.
בירת החבל היא העיר ליל.
כלולים בו חמישה מחוזות: אן, נור, אואז, פה-דה-קאלה וסום.
לחבל ניתן שם זמני נור-פה דה קאלה-פיקרדי, צירוף של שמות שני החבלים הכלולים בו.
ביולי 2016 החליטה מועצת החבל על השם החדש Hauts-de-France, שם שצריך להיות מאושר במועצת המדינה של צרפת.
משמעות השם הוא החלק העליון של צרפת שמתאר את המיקום של החבל ביחס לצרפת המטרופוליטנית.
החבל גובל בחוף תעלת למאנש בצפון ובצפון מערב, בבלגיה בצפון-מזרח, בחבל גראנד אסט בדרום-מזרח, באיל דה פראנס בדרום ובנורמנדי בדרום-מערב.
ליל (הייתה בירת חבל נור-פה דה קאלה)
אמיין (עיר הבירה של חבל פיקרדי לשעבר)
או.פי.סי אנרגיה היא חברה ציבורית העוסקת בהקמה ותפעול של תחנות כוח ומתקני ייצור חשמל בישראל.
החברה כלולה במדד תל אביב 35 ונמצאת בשליטת חברת קנון הולדינגס באמצעות חברת איי.סי.
או.פי.סי אנרגיה הוקמה בשנת 2010 בשם "איי.סי פאואר ישראל בע"מ" כחברת בת של איי.סי.
פאואר, שהייתה בעצמה בבעלות החברה לישראל.
בשנת 2009 רכשה החברה לישראל 80% ממניות חברת "או.פי.סי.
רותם בע"מ" מחברת "עופר אנרגיה", שגם היא בבעלות קבוצת האחים עופר.
רותם הייתה בעלת הזכויות להקמת תחנת כוח של כ-400 מגה ואט במישור רותם, לאחר שזכתה בשנת 2004 במכרז שפורסם על ידי משרד התשתיות הלאומיות ומשרד האוצר.
עסקת הרכישה הושלמה ב-2 בפברואר 2010, והחלה בניית תחנת כוח במחזור משולב.
בשנת 2013 הושלמה בניית התחנה, בעלת כוח ייצור של כ-440 מגה ואט.
עם הקמתה, הייתה תחנת כוח זו תחנת הכוח הפרטית הגדולה בישראל.
פאואר את רכישת חברת Advanced Integrated Energy - המחזיקה ברישיון להקמת תחנת כוח בסמוך למפעל של נייר חדרה בהספק של כ-120 מגה ואט, ומיועדת בין השאר לשמש את צורכי החשמל והקיטור של המפעל.
לתחנת הכוח, לכשתוקם, צפויה להיות נצילות אנרגיה גבוהה, עקב שימוש בטכנולוגיית קוגנרציה.
ביולי 2017 פרסמה החברה תשקיף הנפקה לציבור, ובאוגוסט 2017 ניירות הערך שלה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב והושלמה ההנפקה הראשונה בה גויסו 398 מיליון שקל.
פאואר 95% ממניות "צומת אנרגיה" תמורת 23 מיליון דולר.
החברה בעלת זיכיון להקמת תחנת כוח סמוך לצומת פלוגות, שתפעל בטכנולוגיה של מחזור פתוח ותוקם בהשקעה מוערכת של 1.3 מיליארד שקל.
היא תגבה את רשת החשמל בשעות שיא הביקוש, ותאזן את התנודתיות בתחנות כוח של אנרגיות מתחדשות.
היא תקבל תשלום עבור זמינות שאמור להניב תשואה של 12% על ההשקעה, וכן תשלומים עבור מכירת חשמל, שיכסו את עלות רכישת הגז.
בספטמבר 2020 נכנסה החברה לפעילות בארצות הברית עם רכישת "Competitive Power Ventures" תמורת 800 מיליון דולר, המחזיקה בשותפות בחמש תחנות גז טבעי וכמה פרויקטים נוספים.
בספטמבר 2022 הודיעה על הקמת תחנת כוח מגז טבעי במערב וירג'יניה בעלות של 3.5 מיליארד דולר המשלבת טכנולוגיות ללכידת פחמן דו-חמצני.
בפברואר 2022 הקימה החברה חברת בת בשותפות עם "ורידיס" לריכוז פעילות האנרגיה של או.פי.סי בישראל.
נכון ליולי 2018, מחזיקה חברת קנון הולדינגס באמצעות חברת איי.סי.
פאואר 75% ממניות החברה, שאר המניות מוחזקות על ידי משקיעים מוסדיים והציבור.
או.ג.פ.או., המנהל הפוליטי הממלכתי המאוחד היה שמו של גוף המשטרה החשאית בברית המועצות, שהוקם מתוך הג.פ.או.
בצו נשיאות הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות מה-15 בנובמבר 1923, לאחר הקמתה בשנת 1922 של ברית המועצות — איחוד של ארבע רפובליקות סובייטיות.
בדומה לארגון שקדם לו ואלה שבאו אחריו, תפקידיו כללו ריגול נגדי, מודיעין חוץ, חקירת פשיעה חמורה, אבטחת אישים ומתקנים רגישים, אבטחת הגבולות, פיצוח צפנים ומאבק בחתרנות ומתנגדי המשטר הסובייטי.
של ברית המועצות, כגוף בשם המינהל הראשי לביטחון המדינה (ГУГБ).
ראש הארגון, שעמד קודם בראש הג.פ.או, היה פליקס דזרז'ינסקי, עד מותו ב-20 ביולי 1926. הוחלף על ידי ויאצ'סלב מנז'ינסקי עד 1934.
הארגון הקים ב-25 באפריל 1930 את הגולאג הראשון, שנקרא אז "אולאג", בתיאום עם הוראת הסובנארקום מ-7 באפריל 1930. בחודש נובמבר שונה השם ל"גולאג", ובתקופת שלטונו של סטלין ניהל הארגון את כל מחנות העונשין בגולאג.
לאנשי הארגון הייתה סמכות לפנות אל בית המשפט העליון של ברית המועצות בכל עניין משפטי לצורך הוצאת צווים, כמעט ללא מגבלה חוקית ולארגון היו סמכויות חקירה ושפיטה, שהקלו עליו ברדיפת מתנגדים למשטר הסובייטי.
אף שלא היה זה הגוף הראשון בתחומו ברוסיה ובברית המועצות בפועל ארגון זה נחשב לארגון הביון והביטחון הראשון של ברית המועצות, כיוון שהמדינה הוקמה רשמית ב-30 בדצמבר 1922 וגוף זה הוקם כבר בנובמבר 1922.
הארגון הופיע בכמה סרטי קולנוע סובייטים ובסרטים רוסיים אודות התקופה, כדוגמת:
ההתנקשות בתוכנית גואלרו, Покушение на ГОЭЛРО (1986)
טי." פגבנלה הוא שחקן, סופר ובמאי בריטי.
הוא הופיע בסרטי קולנוע, בתיאטרון ובתוכניות טלוויזיה.
פגבנלה נולד בלונדון לאב עיתונאי ניגרי מעם היורובה, ולאם בריטית ממוצא אנגלי-אירי.
אמו גידלה אותו והם עברו לספרד כשהיה ילד.
הוא התחיל ללמוד לנגן בסקסופון אלט.
בתוך שנה ניגן עם להקת South Coast Jazz והשתתף בפסטיבל הפרינג' באדינבורו.
פגבנלה חזר לאנגליה והמשיך להופיע כמוזיקאי בלהקות בארנה של ומבלי וברויאל אלברט הול.
אחד מאחיו הצעירים הוא השחקן ומפיק הקולנוע לוטי פגבנלה, ואח נוסף הוא במאי ומפיק סרטי הווידאו דאפס.
אחותו היא הכדורסלנית טמי פגבנלה .
פגבנלה החל להופיע בגיל 14 עבור Ritual Theatre Arts ושיחק בתפקיד ראשי בעיבוד למחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר, בהופעות בינלאומיות ובתיאטרון בלומסברי במרכז לונדון.
את הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הופעת הבכורה שלו אחרי סיום הלימודים הייתה ב-2001 במחזה "Les Blancs" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר.
הוא המשיך להופיע בתפקידים שייקספיריים כגון בדמות מרקוציו במחזה "רומיאו ויוליה" בסיבוב הופעות לאומי שהסתיים בפסטיבל האמנויות של הונג קונג ב-2004. על הופעתו נכתב באיבנינג טלגרף "או-טי פגבנלה משיג את הבלתי אפשרי וכמעט מאפיל על האוהבים הצעירים בהופעתו מעוררת השראה של מרקוציו".
עד מהרה לוהק פגבנלה לתפקיד ראשי, וזכה בביקורות משבחות.
הוא זכה בפרס M.E.N לתיאטרון לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על הופעתו בתפקיד גבר הטוען שהוא בנו של סידני פואטייה במחזה זוכה הפרסים "שש דרגות של הפרדה" מאת ג'ון גוור.
ב-2008 נסע פגבנלה לפריז יחד עם במאי התיאטרון פיטר ברוק לערוך סדנה להפקה הבינלאומית של המחזה "טירנו בוקאר" מאת ברוק.
בהפקה של טרוור נאן למחזה "פורגי ובס" גילם פגבנלה את דמותו של ספורטינג לייף (דמות שגילם קאב קאלוויי באופרה, וסמי דייוויס ג'וניור בסרט הקולנוע).
ההצגה הועלתה בתיאטרון סבוי בווסט אנד הלונדוני.
על הופעתו זו זכה פגבנלה לבקורות מצוינות.
ב-2012 שיחק פגבנלה בתפקיד סלופיאנק במחזה "The Conquest of the South Pole" בתיאטרון ארקולה ובתיאטרון רוז בלונדון.
שוב זכה לשבחים מכל המבקרים.
פגבנלה היה מועמד לפרס אוף וסט אנד ל"ההופעה הגברית הטובה ביותר".
ב-2016 לוהק פגבנלה לתפקיד הראשי בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי למחזה "Ma Rainey's Black Bottom".
בכיכובו של פגבנלה ההפקה זכתה בפרס אוליבייה להפקה המחודשת הטובה ביותר.
רדיו 4 של ה-BBC תיאר את הופעתו "מהפנטת - אי אפשר כמעט להוריד ממנו את העיניים".
בקולנוע שיחק פגבנלה בסרט "הסגת גבול" לצדם של ג'וד לאו וז'ולייט בינוש.
בסרט "אף פעם לא אהיה שלך" של איימי הקרלינג גילם פגבנלה את שון, כוכב טלוויזיה אמריקאי, לצדה של מישל פייפר.
הוא שיחק בתפקיד ראשי בשני סרטי "ת'ורן", עיבוד לרומנים של מארק בילינגהם "Sleepyhead" ו-"Scaredy Cat".
את הסרטים ביים סטיבן הופקינס וכיכבה השחקנית סנדרה או.
פגבנלה כיכב בסיטקום של ה-BBC "מתבגרים", ושיחק בפרק בסדרה "מיס מארפל" על פי ספריה של אגאתה כריסטי.
עוד הופיע בתפקיד "דייב האחר" בשני פרקים של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" "שקט בספריה" ו"יער המתים".
הוא כיכב בתפקיד בעלה המנוח של גברת אומווקוופאופו בתוכנית המערכונים " Little Miss Jocelyn", והופיע בסדרה של יוטיוב "Postman Black".
פגבנלה כיכב בשני סרטי דרמה של ה-BBC בהם בתפקיד וולטר טול ב-"Walter's War" סרט ביוגרפי על הקצין הראשון בצבא הבריטי שהיה ממוצא מעורב.
ב-2009 שיחק פגבנלה בתפקיד טופר קיפר בסדרה "FM" של רשת ITV.
בינואר 2010 החל פגבנלה להופיע בתפקיד כריס בסדרה "Material Girl" של ערוץ BBC One בכיכובן של דרוולה קירוואן ולנורה קריצ'לו.
ב-2011 לוהק לסרט הקומדיה הרומנטית "Double Wedding".
עוד ב-2011 הופיע פגבנלה בתפקיד מארק לייטפוט בפרק השישי בעונה הראשונה של הסדרה "Death in Paradise".
ב-2012 אחרי שהופיע זמן מה בתיאטרון ועסק בעבודות כתיבה, קיבל פגבנלה תפקיד ראשי בקומדיה "Quick Cuts" של ה-BBC לצדה דון מקיצ'ן.
ב-2014 כיכב פגבנלה בעונה הראשונה של הסדרה "Looking" של רשת HBO.
הוא גילם את פרנק מוזיקאי מאוהיו.
הוא חזר וגילם את הדמות בעונה השנייה ב-2015.
ב-2014 לוהק פגבנלה בתפקיד הראשי בדרמת הפשע "המיירט".
הצילומים נערכו בלונדון באפריל 2014. ב-2015 זכה בפרס MViSA לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסדרה "המיירט".
אחרי שהופיע בעונה השנייה של הסדרה "Looking" לוהק פגבנלה לסדרת הדרמה "החמישייה" שכתב הסופר האמריקאי הרלן קובן.
הסדרה עלתה לשידור בערוץ Sky 1 בבריטניה באפריל 2016.
ב-14 בנובמבר 2016 הופיע פגבנלה בעיבוד של ערוץ BBC2 לרומן "NW" מאת זיידי סמית'.
ב-2017 החל לשחק בתפקיד לוק בסדרה "סיפורה של שפחה", העיבוד של רשת הולו לרומן הדיסטופי "מעשה השפחה".
ב-2004 השתתף פגבנלה במשך חודשים אחדים באופרת הסבון "Westway" של ערוץ BBC World Service.
הוא שיחק מספר פעמים עבור ה-BBC בדרמות בהן "שש דרגות של הפרדה", בתפקיד מרווין גיי בסרט ביוגרפי, ובשני תפקידים בעיבוד של ה-BBC לרומן "הצבע ארגמן" שזכה בפרס אקדמיית הרדיו של סוני בקטגוריית הדרמה בשנת 2009.
ב-2008 כתב פגבנלה מאמר שהופיע בעיתון הלאומי הניגרי The Guardian אודות חייו של וולטר טול.
ב-2011 כתב פגבנלה וביים את הקומדיה השחורה "Kandi and the Jinn".
ב-2012 הזמין ה-BBC פיתוח של קומדיה בשם "Quick Cuts".
באותה שנה כתב עבור תיאטרון רויאל סטרטפורד איסט מחזה יחיד בשם "Synthesis".
ב-2014 כתב, ביים והפיק בפועל פגבנלה סרט קצר בשם "Moth" בכיכובה של טמזין אאותווייט.
הסרט הוצג בפסטיבל סרטי האימה של לוס אנג'לס, פסטיבל סרטי האימה של ניו יורק, פסטיבל הסרטים של אוסטין, וב-2015 זכה בפרס סרט האימה/מדע בדיוני הטוב ביותר בפסטיבל הסרט הקצר של לונדון.
לצד קריירת המשחק פגבנלה הלחין וכתב מילות שירים לדרמה "Quarterlife" של רשת NBC שיצרו מרשל הרשקוביץ ואד זוויק.
ב-2011 היה שותף לכתיבת מילות השיר "Storm" עבור הראפר טייגה למיקסטייפ "Black Thoughts Vol.
בשיר משתתף הזמר סטפנו מוזס שמשתף פעולה במשך זמן רב עם פגבנלה.
בשנת 2018 היה פגבנלה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך כחלק מאנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה, על תפקידו בדמות לוק בנקול בסדרה "סיפורה של שפחה".
ב-2016 היה פגבנלה מועמד לפרס האיבנינג סטנדרד לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בדמות ליווי בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה "Ma Rainey".
ב-2016 זכה פגבנלה בפרס MVSA לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בדמות המיירט בסדרת הדרמה באותו שם של ה-BBC.
על תפקיד זה היה מועמד גם לפרס Screen Nation Awards לשחקן הטוב ביותר.
או-ווי-גו היא מכונית פתוחה, 2 מושבים מסוג סייקלקאר בסגנון מכונית עידן פליז מתוצרת O-We-Go Car Company אשר יוצרה בשנת 1914 בארצות הברית.