tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2004 הופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "אדומות" ששודרה בערוץ הילדים גילמה את אפרת.
באותה השנה גם השתתפה בסרט הטלוויזיה "מכתוב" בתור נטע.
בשנת 2005 השתתפה בתוכנית הנוער "אקזיט" הנחתה פינה לייעוץ מיני.
בשנת 2006 הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "בלאגן ועד אילת" ששודרה בג'טיקס גילמה דמויות שונות.
בשנת 2007 השתתפה בעונה השנייה של הטלנובלה של HOT "האלופה" גילמה את קארין טבת.
באותה השנה גם התארחה בסדרת הטלוויזיה "בילי" ששודרה בג'טיקס בתור נווית, והשתתפה בתוכנית "בלאגן" שגם היא שודרה בג'טיקס גילמה את דמותה של הבלוגרית ליאל בר גלאם.
בנוסף באותה השנה גם התארחה בסדרת הטלוויזיה "24/7 תום אבני" ששודרה בערוץ הילדים גילמה עופרי.
כמו כן באותה השנה הופיע בסרט "ג'וליה מיה" בתור שחקנית מחליפה.
בשנת 2008 שיחקה בסרט "7 דקות בגן עדן" גילמה את דניאלה.
בשנת 2010 הגישה את התוכנית "חי מתל אביב" באותה השנה הופיעה במערכון של "ארץ נהדרת" בתור לקוחה.
בנוסף באותה השנה גם התארחה בסדרה "הכל דבש" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2011 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "הצרות שלי עם נשים" ששודרה בערוץ 10 שיחקה את אליאנה צוק.
בשנת 2012 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "חצויה - הדבר האמיתי" ששודרה ב־HOT גילמה את ירדן.
בשנת 2013 התארחה בסדרת הטלוויזיה הקומית "ישראל" ששודרה בערוץ 10 שיחקה את ליאת.
בשנת 2015 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "התסריטאי" בתור רונית.
בשנת 2017 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הדרמה קומית "להיות איתה" ששודרה בערוץ 2 גילמה את ליליאנה.
באותה השנה גם הופיעה בסדרה "נבסו" בתור עמליה.
כמו כן באותה השנה שיחקה בסדרה הקומית של HOT "אנחנו במפה" גילמה את אפי ברגר.
בשנת 2018 התארחה בסדרה הקומית "חברות" ששודרה בערוץ עשר בתפקיד עידית, מדריכת סדנה.
בשנת 2019 שיחק בסדרה הדרמה קומית של Yes "חמישים" בתפקיד תמר.
בשנת 2021 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "פמת"א" ששודרה בכאן 11 שיחקה בתפקיד אורלי.
בשנת 2023 השתתפה בסדרת הנוער "סקיי" בתור איריס גבאי.
באותה השנה גם שיחקה בסדרת הנוער הקומית "לעוף על אנה" ששודרה בטין ניק של Yes בתפקיד תלמה.
בשנת 2025 הופיעה בסרט "שפה זרה".
בשנת 2007 התחתנה עם האדריכל ירון אלדד.
עופרה כהן (נולדה ב-30 בספטמבר 1960) היא מוזיקאית, מפיקה מוזיקלית ויזמת חברתית למען אוכלוסייה עם מוגבלויות.
כהן נולדה בכפר סבא להוריה חנה ואהרון שמש, שמשפחותיהם עלו לישראל מסוריה ולבנון.
למדה בבית הספר תיכון כצנלסון בכפר סבא, ועם סיום לימודיה שירתה בצה"ל ביחידת ממר"ם.
לאחר השחרור מצה"ל בין השנים 1992–1995 למדה הוראה וחינוך לגיל הרך בסמינר הקיבוצים עם התמחות במוזיקה אצל פרופ' חנוך רון וישראלה שוורץ.
לאחר מכן לימדה מוזיקה, חלילים וכלי הקשה בבית ספר "רמז" בכפר סבא.
בשנת 1989 השתלמה בסמינר בינלאומי למורים למוזיקה בהולנד אצל פייר ואן האווה, מקדם גישת אורף שולוורק, המשלבת תנועה ונגינה.
כהן הטמיעה ברחבי הארץ את הגישה שאותה כינתה "מוסיכיף", וערכה השתלמויות לגננות ומורות בארץ.
היא ארגנה ימי מוזיקה בגני ילדים ובבתי ספר, יזמה פעילויות מוזיקליות קהילתיות והקפידה על שיתוף ילדים עם מוגבלויות בפעילויות.
למדה במדרשה למוזיקה של סמינר לוינסקי, ללימודי מורה בכירה למוזיקה לכיתות א'-י"ב.
ב-1993 מונתה למדריכה ארצית למוזיקה מטעם הפיקוח על החינוך המוזיקלי במשרד החינוך.
בשנת 1995 למדה מוזיקה באוניברסיטה בזלצבורג, אוסטריה, ובשנת 1996 השתתפה בסמינר בינלאומי למורים למוזיקה באוסטריה כחלק ממשלחת של משרד החוץ.
בשנים 1999–2000 השלימה כהן תואר ראשון בשילוב אומנויות בחינוך בשלוחה הישראלית של אוניברסיטת לידס הבריטית.
השלימה לימודים בשנים 2017–2019 לתואר שני בחינוך מיוחד בתחום מוגבלות שכלית באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 1994–2001 שימשה מדריכה ארצית למוזיקה מטעם הפיקוח המוזיקלי במשרד החינוך בפרויקט "בית ספר וגן מנגן".
בשנת 1997 שיפרה את מצבו של בנה התינוק שסבל מהיפוטוניה (מתח שרירים ירוד), בעזרת שילוב של מוזיקה בטיפול המוטורי שקיבל.
בעקבות הצלחה זו גיבשה גישה ששיפרה תוצאות של טיפולים מוטוריים ששולבה בהם מוזיקה.
מאורע זה השפיע רבות על רצונה לקדם שילוב בעלי מוגבלויות בחברה.
בשנים 1993–1999 הפיקה כהן פעילויות מוזיקליות ביישוב גני תקווה במסגרת הנושא "הזכות לכבוד והחובה לכבד" וערכה טקסי יום העצמאות ביישובים רבים.
בכל האירועים שיתפה ילדים בסיכון וילדים עם צרכים מיוחדים.
הייתה ממארגני "יום מוזיקה ומחול" בשיתוף רשויות מקומיות, וערכה השתלמויות בהוראת החלילית לגיל הרך בכל ישראל, וכמו כן ארגנה פרויקטים מוזיקליים לתינוקות.
בשנת 2000 הקימה כהן את המיזם החברתי Music4life למתן הזדמנות שווה ללימודי מוזיקה לאוכלוסייה עם מוגבלויות, בקונסרבטוריונים ובמרכזי המוזיקה בישראל.
עיקר עבודתה הייתה עם ילדים, נוער ומבוגרים עם צרכים מיוחדים: לימדה מוזיקה ונגינה באופן פרטני וקבוצתי, יזמה מפגשי אומן והפקות אולפן, ובנתה כלים חינוכיים המשלבים מוזיקה לשיפור מיומנויות מוטוריות וחברתיות.
במקביל עבדה כמורה למוזיקה לפעוטות וילדי הגן בכל הארץ, תוך התמקדות ביישובי הפריפריה.
בשנים 2002–2008 לימדה מוזיקה בפרויקט של אקים והחברה למתנ"סים, וכמו כן ניהלה הרכבים מוזיקליים ומופעים בבית הלוחם.
בנוסף, עבדה עם תשושי נפש, אוטיסטים ואנשים עם מוגבלויות בעמותת שק"ל לשילוב קהילתי לאנשים עם מוגבלויות, עם בעלי מוגבלויות שכליות בעמותת אקי"ם, אוטיסטים בעמותת אלו"ט, בעמותת צ'יימס עם בעלי מוגבלויות מוטוריות ושכליות, בעמותת ית"ד עם צעירים עם תסמונת דאון.
במסגרת העמותה יצרה עם הצעירים מצגת להבעת רגשות ותחושות בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
בשנים 2008–2013 הרצתה על חינוך מוזיקלי.
לאחר שצברה ניסיון מקצועי רב בעבודה עם בעלי צרכים מיוחדים, בשנת 2017 הוזמנה להשתתף בוועדת החינוך בכנסת במסגרת דיון בנושא שילוב אוכלוסיות מיוחדות בחברה, והציגה את פועלה לשילוב צעירים עם מוגבלויות בקונסרבטוריונים ברחבי ישראל.
כהן משלבת אוכלוסיות מיוחדות במסגרת הופעותיה, במפגשי אומן ובהפקות אולפן.
היא רותמת מוזיקאים וזמרים, ובהם קובי אשרת, חני נחמיאס, טל סונדק, הראל מויאל, אילנית, אוהד חיטמן וליאורה.
בשנת 2021 החלה להרצות במחלקה למוזיקה במכללת גבעת ושינגטון.
בין השנים 2021–2024 שימשה מנגישה אקדמית באוניברסיטת בר-אילן, בקורסים למוזיקה, והובילה שישה סטודנטים עם רב-גוניות קוגניטיבית לקבלת תואר ראשון.
החל משנת 2022 פעילה בפרויקט "זרקור-רימון" בבית הספר למוזיקה "רימון" ברמת השרון, המשלב בוגרים בעלי מלגה מ"רימון" עם בוגרים בעלי מוגבלות שכלית והתפתחותית והיא מפיקה איתם מופע מוזיקלי בסוף שנת הלימודים.
החל מדצמבר 2024 מפיקה פודקאסט חברתי חדש שיזמה, "פסקול לכל", הכולל שיחות בין אנשים בעלי מוגבלויות ואנשים ללא מוגבלות.
כהן מתנדבת במעון לנשים מוכות ועורכת שם פעילויות מוזיקליות לנשים ולילדים יחד, וכן בביה"ח הדסה עין כרם בירושלים, בארגון "החלמה חלומית" התומך בילדים המאושפזים ובמשפחותיהם.
כהן נישאה בשנת 1983 לטובי כהן, שמאי ביטוח, ולהם שלושה ילדים.
רשימה חלקית של הפקות בשילוב ילדים ונוער עם צרכים מיוחדים
ערב התרמה ותמיכה בפרויקט "ידידות צהלה" שייסד רן פקר, בבית חיל האוויר בהרצליה, ב-4 באפריל 2016. לאירוע רתמה עופרה שורה של אמנים, וניצחה על המופע של חניכי צהלה.
ערב התרמה ל"עמותת מחוברים לחיים", שבמסגרתו הופיעו קובי אשרת, האחים גת וילדים עם צרכים מיוחדים, וביצעו את "רסיסים של טל", ורמי שולר הופיע בסולו מרימבה.
הפיקה מוזיקלית בהתנדבות עופרה כהן בתל אביב, 13 ביוני 2017.
ערב התרמה למען הרב פיהרר, "40 שנה של חסד".
כהן שילבה במופע את הנער רועי גינת, מוזיקאי ופסנתרן עם צרכים מיוחדים, לצד קובי אשרת, שהופיעו בהתנדבות בהיכל התרבות בתל אביב, ב-5 בספטמבר 2018.
במסגרת שיתוף פעולה עם דן אורין, שגריר ישראל למקדוניה הצפונית, הפיקה כהן מפגשים מוזיקליים בין ילדי מקדוניה לילדי ישראל, ושילבה בהם צעירים עם צרכים מיוחדים, בין השאר ב"מצעד החיים" ב-2017, 2018 ו-2019 ובחגיגות יום העצמאות במקדוניה.
ב-17 בפברואר 2021 הפיקה כהן, בשיתוף פעולה בין משרד החוץ, שגריר ישראל למקדוניה הצפונית דן אורין וראש עיריית כפר סבא רפי סער, ביצוע חדש לשיר "הללויה".
השתתפו בו קרוב ל-100 בני נוער מקונסרבטוריון כפר סבא בשילוב עם הרכב "שווים" – צעירים עם מוגבלויות, וזמרות ששרו את "הללויה" בחמש שפות.
כהן סייעה בהפקת תערוכת הצילום "הפוך", שכללה תצלומים של הצלם שלומי אמסלם ממפגשים של צעירים בעלי צרכים מיוחדים עם אלופי עולם בהתעמלות אומנותית ומכשירים, אומנים ופוליטיקאים.
התערוכה נוצרה ביוזמת משרד החוץ, בהובלת הדיפלומט דן אורין, והוצגה לראשונה בתיאטרון "הבימה" בדצמבר 2021. בפתיחת התערוכה הופיעה בנגינה קבוצת ילדים עם צרכים מיוחדים, בניצוחה של עפרה כהן.
התערוכה נועדה לחיזוק המודעות לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
התערוכה נדדה שנים אחדות ברחבי ישראל ובחו"ל, במקדוניה הצפונית, בסרביה ובתערוכה כלכלית-חברתית בבוסניה.
התצלומים שנוצרו עבור התערוכה הוצגו ב-105 שגרירויות וקונסוליות של ישראל ברחבי העולם.
כהן לימדה במשך כשנה את צוות "עלה נגב", הכפר שהקים דורון אלמוג, כיצד להפעיל מפגשי מוזיקה.
בחנוכת האמפי פארק בעלה נגב שר קובי אשרת את "הללויה" בשיתוף אנשים עם מוגבלויות מהכפר, ב-23 במאי 2017.
כהן הופיעה עם קובי אשרת והילדים עם צרכים מיוחדים דורון לאור ושובל שמש, במופע השקה לספר "עד שאלמד לעוף" מאת נילי דגן בבית היוצר בתל אביב, ב-29 במאי 2018.
שילבה ילדים מוזיקאים עם צרכים מיוחדים במיזם "עם אחד שיר אחד", מיטב אמני ישראל שרים, שהלחין ועיבד דוד קריבושי, ב-2023, ובעקבות מלחמת "חרבות ברזל" הוקלטה הגרסה המחודשת לשיר.
כמו כן שילבה עופרה ילדים מוזיקאים עם צרכים מיוחדים בקונצרט מולדת – הביתה, למען החזרת החטופים, שבו ניגנו 1,000 מוזיקאים מכל רחבי ישראל באמפיתיאטרון קיסריה, ב-28 בדצמבר 2023.
בשנת 2023 נמנתה כהן עם "נשים משפיעות – 2023" והוענקה לה תעודת הוקרה מעיריית כפר סבא, מראש העיר רפי סער, על פועלה ותרומתה מעוררת ההשראה בהקמת מיזם Music4life, המעניק לאוכלוסיות המיוחדות הזדמנות ללמוד, לנגן ולשיר במרכזי מוזיקה ברחבי ישראל.
בדצמבר 2022 זכתה כהן להימנות עם "גיבורי השנה" של קשת ומפעל הפיס, פרויקט שמביא אל הבמה ישראלים שמקדישים את חייהם לעשיית הטוב למען האחר.
בנובמבר 2022 הוענקה לכהן תעודת הוקרה מעיריית כפר סבא, מראש העיר רפי סער, על הקמת המיזם Music4life לקידום אוכלוסיות מיוחדות באמצעות מוזיקה.
בשנת 2021 הוענקה לכהן תעודת הצטיינות מעיריית ראש העין, מראש העיר שלום בן משה, לאות הוקרה והערכה על הובלת תוכנית מעורבות חברתית.
ביחד אתכם, תוכנית יומית בערוץ 24 עם עופרה כהן, דורון מדלי והראל סקעת, 2 בפברואר 2021.
גבורי וגבורות השנה, עופרה כהן בערוץ 12, תוכנית הבוקר עם גלית ויואב, 2 בספטמבר 2023.
קולות של שינוי, ליאת ברטוב שדה מארחת את עופרה כהן, ערוץ הכנסת 99, 23 בפברואר 2024.
פותחים חג בערוץ 13, עם עופרה כהן, אפריל 2024.
השפעתה של המוזיקה בימי מלחמה, עופרה כהן עם עדן ועודד, ערוץ 14, אפריל 2024.
עופרה כהן "על ספת הגרפולוג" עם מיכל דורון, הרדיו החברתי הראשון, 6 בספטמבר 2017.
אסי זיגדון משוחח עם עופרה כהן, ברדיו "מהות החיים", מתוך "השעה המיוחדת", מרץ 2018.
עופרה כהן ברדיו החברתי הראשון, עם רוני לוגסי, 30 בינואר 2021.
מוזיקה לנשמה עם עופרה כהן, תרבות TlV, נטלי פורטי, 21 באוקטובר 2021.
שווים בתעסוקה, עם עופרה כהן, יום שידורים מיוחד עם מפעל הפיס, שווים ווינט, 3 בדצמבר 2022.
עופרה כהן ברדיו החברתי הראשון, בראש של מוש, 4 בדצמבר 2022.
יוצאות אל האור - פודקאסט מבית NiflaoTV, מירי שניאורסון בשיח עם עופרה, 24 בנוב' 2024.
עוֹפֶרֶת היא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר העמידות שסמלו הכימי Pb ומספרו האטומי 82. עופרת היא מתכת כבדה ורעילה.
הייתה ידועה לאדם עוד מימי קדם ובמהלך ההיסטוריה קנתה לעצמה שימושים רבים.
צבע העופרת אפרפר עם גוון כחלחל, ההופך לאפור בתגובה עם האוויר.
העופרת נמנית עם היסודות הצפופים ביותר, ולכן כבדה יחסית.
היא מתכת רכה מאוד, תכונה המקנה לה יכולות עיבוד גבוהות.
היא עמידה מאוד לשיתוך, מאחר שבמגע עם האוויר השכבה החיצונית של כלי העופרת הופכת לתחמוצת המצטיינת בכושר בידוד, ולכן מבודדת את שאר המתכת.
העופרת ותרכובותיה רעילות מאוד לבני אדם.
מוליכותה החשמלית ומוליכותה התרמית נמוכות.
תכונה המייחדת את העופרת היא שלוח עופרת עבה דיו חוסם קרינת רנטגן וקרינת גמא.
ניתן למצוא בטבע עופרת בצורתה הטהורה, אך הדבר נדיר.
ברוב המקרים היא נמצאת בטבע בסמיכות ליסודות אחרים, בעיקר נחושת, אבץ וכסף.
כן ניתן להפיק עופרת מהסולפיד שלה, PbS (גלנה).
העופרת היא היסוד הכי כבד בטבלה המחזורית שקיים לו איזוטופ יציב, וכל היסודות הבאים אחרי עופרת הם רדיואקטיבים.
הוספה של עופרת טטרה אתיל לבנזין לשם העלאת דירוג האוקטן שלו, המאפשר קבלת הספק גבוה יותר ממנוע בנפח נתון.
מאז שנות התשעים פסק השימוש בתוספי עופרת לדלק כמעט לגמרי, עקב התוצרים הרעילים (הנפלטים מן המפלט) ובמכוניות חדשות משתמשים בבנזין נטול עופרת.
מכוניות אלו מצוידות בממירים קטליטיים שהעופרת מזיקה להם.
תוספת העופרת נמצאה רק בדלק למכוניות ישנות וכיום אינה בשימוש יותר.
המנועים במכוניות אלו אינם מתוכננים לשימוש בדלק נטול עופרת ולכן דרוש להן דלק עם עופרת, בגלל תכונות הסיכה שלה.
העופרת משמשת להכנת האלקטרודות של סוללות עופרת-חומצה.
צבעי עופרת: מתרכובת העופרת כדוגמת עופרת פחמתית, הנקראת גם "עופרת לבנה", מכינים צבע לבן שהוא בסיס לצבעים רבים.
צבעים אלו רעילים ומשום כך אין צובעים בהם פריטים שיש סכנה כי ייאכלו על ידי ילדים, כמו רהיטים וצעצועים.
לתרכובות אחרות של עופרת שימושים רבים - ייצור לכה, גפרורים, חומרי הדברה וצבעים (נוסף לצבע הלבן).
בעקבות עמידות העופרת לקורוזיה ובפני חומרים פעילים אחרים מצפים בעזרתה צינורות פליטה (ביוב וכו'), בקבוקי נוזלים שאינם מיועדים לשתייה וכו'.
בעבר נהגו למרוח את תחמוצת העופרת על כלי ברזל לשם מניעת החלדתם.
בשל המסה הסגולית הגבוהה של העופרת משתמשים בעיקר בה לייצור משקולות, כמו משקולות לוילונות, דיג וצלילה.
העופרת משמשת לציפוי כבלי חשמל בשל רכותה ועמידותה.
העופרת משמשת לציפוי ובניית קליעי נשק חם למיניהם.
מיגון מפני קרינה מייננת, בבדיקות רנטגן, בכורים גרעיניים ובמיגון (מצודת עופרת).
משתמשים בעופרת כדי ליצור זכוכית הנקראת בדולח.
תוספת העופרת למבנה הזכוכית משנה את התכונות האופטיות, מרככת את הזכוכית (וכך ניתן לעצב אותה על ידי חיתוך) ומקנה לה יכולת עצירת קרינה מזיקה.
בעבר השתמשו בעופרת בדפוס בלט.
עופרת מעולם לא שימשה לייצור עפרונות; מתחילתם עפרונות הכילו גרפיט.
ניתן להתחקות אחר מקור הטעות עד לחרט הרומי, penicillus (ומכאן המילה האנגלית לעיפרון, pencil), ששימש לחריטה על פפירוס, ולעיתים היה עשוי עופרת.
סוג הגרפיט בעפרונות הראשונים כונה plumbago (מתנהג כמו עופרת), כיוון שבאותה עת (המאה ה-16) לא זיהו אותו נכונה.
העופרת מופיעה בקרום כדור הארץ בשיעור של 16 חלקים במיליון וכורים אותה כמינרל המצוי בסביבות גיאולוגיות שונות הנקרא גלניט (Galena), שהוא סולפיד (גופרת העופרת, PbS).
כריית המינרל מתבצעת בעיקר באמריקה הצפונית, באוסטרליה ובמקסיקו אך יש ארצות אחרות שבהן כורים את הגלניט בכמויות רבות.
כדי להפיק עופרת נקייה מחומר הגלם גלניט, מחממים תחילה את הגלניט כדי להיפטר משאריות גופרית, ולאחר מכן מכניסים את הגלניט הנקי אל כבשן ביחד עם פחם האבן.
לאחר חימום (לטמפרטורות גבוהות) הקשר הכימי בין הגופרית לבין העופרת מתנתק והתוצר הוא עופרת מותכת ונקייה יחסית.
העופרת המתקבלת מתהליך זה מכילה לעיתים קרובות מתכות וצריך לזקק את העופרת.
חלק מהעופרת מיוצר באמצעות מיחזור גרוטאות, בעיקר לוחות מצברים וצינורות.
את הגרוטאות מתיכים והתוצר הוא גוש עופרת שאינו מעובד אולם אינו נקי וצריך לזקקו.
צבע לבן הוכן מאבקה דקה של עופרת פחמתית בסיסית המורחפת בשמן ושימש לציפוי משטחי עץ ומתכת.
הצבע הוכן מעופרת מתכתית ו- בקטליזה של חומץ.
עופרת מתכתית הוכנסה לכלי חרס שבתחתיתם חומץ.
סירים אלו הונחו בשכבות זה על זה כשביניהם קליפות עץ רטובות.
הפירוק של קליפות העץ על ידי מיקרואורגניזמים (תסיסה) יצר חום ופליטת .
החום אייד את החומץ בתחתית הסירים.
אדי החומץ הגיבו עם העופרת ליצירת עופרת אצטט.
עופרת אצטט מגיבה עם פחמן דו-חמצני לקבלת הפיגמנט: עופרת פחמתית בסיסית.
לאחר כשלושה חודשים היו פותחים את הסירים ומפוררים את התוצר לקבלת הפיגמנט.
תהליך זה כונה "התהליך ההולנדי" (Dutch process) והיה בשימוש נרחב במשך מאות שנים עד שהתגלו במחצית המאה העשרים מקרי פגיעה מוחית אצל ילדים שנחשפו לצבע מתפורר שהכיל את הפיגמנט הזה.
ילדים שנחשפו לצבע גילו סימנים של:
קשיי למידה והתנהגות (כדוגמת היפראקטיביות).
פיגמנט לבן אחר היה עופרת גופרתית (עופרת סולפט) ואילו פיגמנט לצבע צהוב הוכן מעופרת כרומטית .
זיהום אוויר בתרכובות גפרית יוצר ציפוי שחור של עופרת גופרית (סולפיד העופרת) PbS על פני השטח של משטחים הצבועים בצבעי עופרת, תופעה זו נצפית, למשל, בציורי כנסייה עתיקים באירופה.
כדי לחדש את צבע התמונה יש לנקותה במי חמצן כך שהסולפיד מתחמצן ומתקבלת שוב עופרת סולפט לבנה.
העופרת היא אחת משבע המתכות הידועות לאדם מימי קדם; ידוע שהאדם השתמש בה כבר בשנת 5000 לפנה"ס, ובשל היותה רכה וקלה לעיבוד נודעו לה שימושים רבים, המצרים השתמשו במשקלות עופרת לרשתות דייגים כבר באלף השני לפנה"ס.
העופרת היא אחת משש המתכות המוזכרות ב:
בספר ירמיהו מוזכר השימוש בעופרת לטיהור המתכת כסף מסיגים (אי נקיונות מתכתיים), היו מתיכים יחד כסף ועופרת, העופרת הייתה נשרפת (מתחמצנת) ובקירור התקבל כסף נקי
"מצודת דוד" מפרש ומרחיב בתוך כך על התהליך "דרך צורף כסף להסיר הסיג מניח הכסף בכור ועמו עופרת ומעמיד על האש ונופח במפוח עד יותך הכסף והעופרת ונשרף העופרת ונשאר הכסף נקי מבלי סיג"
השימוש הנפוץ ביותר בעופרת בעולם העתיק היה לצנרת.
עופרת היא חומר אידיאלי לאינסטלציה בשל תכונותיה:
נוחה לעיבוד ולעיצוב, ובשל נקודת ההיתוך הנמוכה יחסית (כ-C° 300), קלה לריתוך ולהלחמה.
אינה מחלידה, ועמידה בפני קורוזיה.
גמישה דיה שלא להתבקע בעת התפשטות הקרח בעת קפיאת מים בצינורות, כתוצאה מהאנומליה של המים.
אינה נוטה להיסדק (בניגוד לברזל).
בתקופת רומא העתיקה התקינו מן העופרת צינורות מים ואמבטיות, שימוש אשר נמשך עוד שנים רבות לאחר-מכן.
שריד לכך נמצא כיום בשפות האירופאיות באנגלית: שרברבים (אינסטלטורים) נקראים plumbers ובצרפתית Plombier - מהשם הלטיני של העופרת: plumbum.
בימי הביניים סברו אלכימאים, כי העופרת היא הראשונה שבמתכות וכי בעזרת אבן החכמים ניתן להפיק ממנה זהב.
בתקופות מאוחרות יותר נמצאו לעופרת שימושים מגוונים: עשו ממנה גגות, ארונות מתים, מכלים, צבע לבן ועוד.
ברם, כאשר התגלה כי העופרת רעילה לאדם הפסיקו להשתמש בעופרת בכל התחומים הנוגעים למגע ישיר ותכוף עם גוף האדם.
השפעותיה כוללות נזקים לקצות העצבים, וכן לדם ולמוח.
כאשר עופרת מתכתית מחוממת באוויר, נוצרים עליה גבישים בצבע צהבהב-אדום: זוהי חד תחמוצת העופרת או "ליתארג'".
האבקה הזו מגיבה לחומץ (תגובת סתירה), והתוצאה היא חומר הנקרא "סוכר העופרת" (עופרת אצטט) שטעמו מתקתק.
הרומאים נהגו להרתיח מיץ ענבים בכלי עופרת עד לקבלת נוזל צמיג ומתוק, שנקרא Sapa והכיל כגרם "סוכר עופרת" לליטר.
הסירופ הזה שימש כממתיק במתכונים רבים וכן כחומר משמר ליין.
לפני המצאת בקבוקי הזכוכית האטומים של ימינו היה היין חשוף להחמצה: חיידקים הפכו את האלכוהול בנוכחות חמצן מהאוויר לחומצה (חומץ בן יין).
חד-תחמוצת העופרת שמרה על היין הן על ידי נטרול החומץ שכבר נוצר בו והן על ידי קטילת החיידקים - שבדומה לבני האדם, מורעלים ממתכות כבדות.
הצורך בשימור יין (מזון בסיסי לאורך תקופות היסטוריות ארוכות) היה כה חזק עד שגם כשהתבררה הרעילות של החומר במאה ה-18 נמשך השימוש.
רק החלת עונש מוות לממתיקי יינות עצרה את השימוש בליתארג'.
היסטוריונים רבים מיחסים את שקיעת האריסטוקרטיה הרומית לנזק הנוירולוגי הכבד שגרמה החשיפה לעופרת.
ייתכן שטירופם של קיסרים כקליגולה, נירון וקומודוס היה תוצאה של צריכת יין וממתקים רוויי עופרת.
כמו כן, חשיפה לעופרת עלולה לגרום לפגיעה במערכת העצבים ובפוריות אצל נשים.
צוות חוקרים מסר כי כמות העופרת בגופו של בטהובן הייתה מספיקה כדי להסביר את חירשותו בסוף ימיו, ומחלות אחרות מהן סבל.
בשל רעילותה של העופרת, כיום משתמשים בה פחות ופחות במוצרים שהאדם בא במגע תכוף עמם: צבעים, ציפוי כלי אוכל ומכשירים המעורבים בתהליך ייצור מזון ושתייה.
הכימאי הבריטי פרדריק סודי (Soddy) שעבד בקנדה עם ארנסט רתרפורד גילה ב-1901, שבתהליך הרדיואקטיבי אטום כבד מתפרק והופך לאטום אחר וכן שאורניום (היסוד ה-92 בטבלה המחזורית) מתפרק תחילה לתוריום, שבתורו מתפרק לרדיום, ולראדון, פולוניום ועופרת.
התפרקות כזו, כפי שהראה רתרפורד, נגרמת מפליטה של גרעין הליום מתוך גרעין האטום המקורי, כלומר שני פרוטונים ושני נייטרונים.
הכימאית סטפני/סטפניה הורוביץ (Horovitz) למדה כימיה באוניברסיטת וינה וב-1914 סיימה לימודי דוקטורט בתחום.
הורוביץ זיהתה את המשקל האטומי של העופרת.
היא והוניגשמיד פרסמו את ממצאיהם במאמר משותף ב-1914, שעורר הדים רבים בקהילה המדעית.
הורוביץ גילתה שאיוניום הוא איזוטופ של היסוד תוריום, שמספרו בטבלה המחזורית הוא 90. תגלית שאפשרה ארגון נכון של הטבלה המחזורית והבנה שליסודות רבים יש איזוטופים.
עוּץ הוא שמן של שלוש דמויות שונות, שוליות וזוטרות בתנ"ך:
בכורו של ארם בן שם בן נח.
אחיהם של חול, גתר ומש ().
בדברי הימים א', הוא מוזכר כבנו של שם בן נח, אחיו של ארם
בנו הבכור של נחור אחי אברהם
בנו של דישן בן שעיר
גם המונח ארץ עוּץ מוזכר 3 פעמים בתנ"ך:
בירמיהו () כאחד העמים ששותים מכוס התרעלה
בספר איוב () כמקום מושבו של איוב
ישנם חוקרים ותאולוגים המשערים שמיקומה של ארץ עוץ העתיקה היה באזור ארם, באזור אדום או בבשן.
עוצבת געש (אוגדה 36) היא אוגדה משוריינת סדירה בפיקוד הצפון בצה"ל.
כוחות האוגדה מורכבים מיחידות מתמרנות (שריון וחיל רגלים וחיל הנדסה) בהן חטיבות השריון הסדירות 7 ו־188, חטיבת החי"ר הסדירה גולני, חטיבת התותחנים הסדירה עוצבת גולן וחטיבת חי"ר במילואים עציוני.
כמו כן לאוגדה יחמ"מ אוגדתי וכוחות תומכי לחימה נוספים.
חטיבות עוצבת געש תג שם מספור הערות חטיבות סדירות חטיבת גולני 1 חטיבת חיל רגלים עוצבת סער מגולן 7 חטיבות חיל שריון עוצבת ברק 188 עוצבת גולן 282 חטיבת תותחנים חטיבות מילואים חטיבת עציוני 6 חטיבת חיל רגלים
האוגדה מונה כוחות נוספים, ביניהם:
מפקדת העוצבה הוקמה ב-1954 כמפקדה משימתית ללא כוחות קבועים תחת אחריותה.
האוגדה השתייכה לפיקוד הצפון ומפקדה הראשון היה אברהם יפה.
במהלך מלחמת סיני הוצבה האוגדה במשימת הגנה במרחב העמקים תחת פיקוד הצפון, כאשר האוגדה תגברה את מפקדת אוגדה 77 בגורמי קשר.
מפקד האוגדה יפה ויתר על הפיקוד עליה על מנת לפקד על חטיבה 9 שלקחה חלק פעיל בלחימה.
במלחמת ששת הימים נלחמה בקרבות בצפון השומרון, בהם כבשה את ג'נין, עמק דותן, שכם וגשר אדם ובהמשך השתתפה בכיבוש דרום רמת הגולן כמאמץ משני, כאשר עיקר הלחימה בגולן נוהלה על ידי חפ"ק פיקודי.
תחת פיקודה במלחמה נכללו חטיבות חיל רגלים 3 ו-9, חטיבת שריון 37, חטיבה ממוכנת 45 וגדוד שריון פיקודי (גש"פ) 181.
ב-1971 החל ארגונה של העוצבה מחדש כאוגדה קבועה, היא קיבלה אחריות על גזרת רמת הגולן, כמפקדה מרחבית, ומפקדת האוגדה מוקמה במחנה יצחק (נַפַח) שמדרום-מערב לעין זיוון.
במלחמת יום הכיפורים לחמו כוחות האוגדה בקרבות הבלימה מול הכוחות הסורים, שהגיעו עד למפקדת האוגדה בנַפַח.
לאחר המלחמה אורגנה כאוגדה סדירה (אוגדת הבזלת).
במבצע ליטני לחמה האוגדה בגזרה המזרחית של דרום לבנון.
מפקד האוגדה במלחמת לבנון הראשונה היה אביגדור קהלני.
משימתה הייתה להתקדם מאצבע הגליל דרך רמת נבטיה לעבר צידון.
ב-7 ביוני, לאחר כיבוש הבופור בידי חטיבת גולני, התקדמה חטיבה 769 יחד עם כוח בפיקוד סמח"ט גולני גבי אשכנזי לכיוון העיר נבטיה, ועם ערב נכבשה העיר.
באותו ערב הגיעו כוחות האוגדה לפאתי צידון ובלילה חברו לכוחות אוגדה 96 שהונחתו מהים בשפך האוואלי, ולחטיבה 211 שהגיעה מכיוון דרום בציר החוף, והוכפפה לפיקוד האוגדה.
ב-8 ביוני ניהלה האוגדה קרב קשה בצידון על מנת לפתוח את הציר הראשי לתנועה.
תפקיד האוגדה היה למצוא דרך לעבור את העיר במהירות ולהתקדם צפונה, בעוד שעל אוגדה 91 הוטל לטהר את כיסי ההתנגדות בעיר.
האוגדה המשיכה בלחימה והגיעה עד לפאתי ביירות.
במהלך יישום תוכנית ההתנתקות הופעלה האוגדת על כוחותיה ברצועת עזה, ואוגדה אחרת החליפה אותה בתפקידה בשגרה בהגנת רמת הגולן.
במלחמת לבנון השנייה הופעלו חטיבות האוגדה ללא האוגדה בלבנון, בעוד האוגדה מפקדת על כוחות אחרים בגזרת רמת הגולן ולא משתתפת בלחימה.
לאחר מלחמת לבנון השנייה החלה העוצבה סדרת אימונים להטמעת מערכת צבא יבשה דיגיטלי ובספטמבר 2009 היא הייתה האוגדה הראשונה בצה"ל לקיים תרגיל אוגדתי מלא במסגרת צבא יבשה דיגיטלי.
בינואר 2014 תפסה אוגדת הבשן את מקומה של העוצבה כאוגדה המרחבית של רמת הגולן ועוצבת הגולן עברה לאחריות אוגדת הבשן.
האוגדה לחמה במבצע צוק איתן כשתחת פיקודה עוצבת גולן, חטיבת גולני, חטיבה 7, חטיבה 188 וחטיבת ביסלמ"ח.
במלחמת חרבות ברזל לחמה האוגדה ברצועת עזה.
האוגדה הייתה השנייה להיכנס לרצועה אחרי אוגדה 162. היא פרצה את מסדרון נצרים, וכוחותיה לחמו בשכונות דרום העיר עזה כמו שייח עג'לין, רימאל, וזייתון.
האוגדה שיתפה פעולה עם כוחות אוגדה 162 במטרה לכתר את העיר עזה ולהפעיל לחץ על מוקדי הכוח המרכזיים של ארגון הטרור בצפון הרצועה, והמפקדה הראשית שלו בבית החולים שיפא.
כוחות האוגדה נכנסו לשיפא, נלחמו במחבלים הרבים ששהו בו, והשמידו את המפקדה התת-קרקעית של חמאס במקום.
בסוף נובמבר 2023, נכנע חמאס ללחץ הצבאי והסכים לעסקת שחרור חטופים, שבמסגרתה נכללה הפסקת אש.
עם תום הפסקת האש, ולאחר הפרות מצד ארגוני הטרור ברצועה, פשטה האוגדה על שכונת שג'אעייה, והשמידה את גדוד החמאס של השכונה.
לאחר מכן, פעלה האוגדה במחנות המרכז נוסיראת ואל בורייג'.
באמצע חודש ינואר 2024, יצאה האוגדה מרצועת עזה, לצורך מעבר להגנה בגבול הצפון.
תחת האוגדה, פעלו חטיבות רבות, מהם החטיבות הקבועות של האוגדה: חטיבת גולני, חטיבה 188, חטיבה 7 וחטיבת האש 282; ומהם חטיבות אחרות שפעלו תחת האוגדה, כחטיבת ביסלמ"ח, חטיבת הצנחנים, חטיבת כפיר וחטיבת ירושלים ויחידות מובחרות וגדודים מחיל ההנדסה.
ב-2 באוקטובר 2024, לאחר חודשי לחימה ארוכים בגבול לבנון, נכנסה האוגדה לתמרון בדרום לבנון.
כוחות האוגדה כללו את חטיבות גולני, עציוני, חטיבה 188 וחטיבת האש 282, שפעלו במרחבים מארון א-ראס, יארון ושטחים מיוערים סמוכים.
מאוחר יותר פעלה האוגדה בעיירה עייתא א-שעב ועצרה את מפקד האזור.
בשלב העמקת הלחימה, נבחרה האוגדה להעמיק את הלחימה לקו הכפרים השני בדרום לבנון.
ב-22 במרץ 2025 שבו כוחות האוגדה לאחר התמרון בלבנון לפיקוד הדרום, ונערכו ללחימה בגזרתו במסגרת מבצע עוז וחרב.
ב-2 באפריל כוחות אוגדה 36 החלו לתמרן בדרום ח'אן יונס, כשהכוחות היו חטיבת גולני, חטיבה 188 וחטיבה 282. ב-12 באפריל הודיע דובר צה"ל כי הושלם כיתור רפיח באמצעות השגת שליטה "ציר מורג", שנועד לחצוץ בין רפיח לח'אן יונס.
עם פתיחת מבצע מרכבות גדעון ב־19 במאי 2025, פעלה האוגדה מציר מורג לכיוון ח'אן יונס שלצפונה.
האוגדה לחמה בעיר עד 11 בספטמבר 2025, כשהעבירה את המרחב לאוגדת עזה עקב ההכנות למבצע מרכבות גדעון ב' בעיר עזה.
ב־21 בספטמבר הצטרפה האוגדה ללחימה בעיר עזה במסגרת המבצע.
לאחר שהסכם חמאס–ישראל נכנס לתוקף באוקטובר 2025, פעלו כוחות האוגדה במרחב ח'אן יונס באזור שמעבר לקו הצהוב.
עוצבת הגליל (אוגדה 91) היא אוגדה מרחבית סדירה האחראית על כל גזרת לבנון, מראש הנקרה במערב ועד להר דב במזרח.
האוגדה כפופה לפיקוד הצפון בצבא ההגנה לישראל.
מפקדת העוצבה שוכנת במחנה עין זיתים (בעבר מפקדת העוצבה ישבה בבסיס בירנית).
מפקד האוגדה הנוכחי הוא תת-אלוף יובל גז.
האוגדה כוללת את "עוצבת ברעם" שהיא החטיבה המערבית (חטיבה מרחבית 300) ואת "עוצבת חירם" שהיא החטיבה המזרחית (חטיבה מרחבית 769).
יחידה 869 יחידת איסוף מודיעין רב ממדית מיוחדת של חיל האיסוף הקרבי היושב במחנה מתת
אגד לוגיסטי של האוגדה (תג אגד תחזוקה של האוגדה עד 2006)
גדוד התקשוב "נופים" של האוגדה
גדוד הגנ"א 946 'דרקון': מפעיל מערכות הגנה ברום הקרוב לקרקע להתמודדות עם רחפנים, כטמ"מים וכדומה.
הגדוד מפעיל מס' מערכות נשק לרבות מערכות לייזר.
המעבדה הטכנולוגית לגילוי ואיתור מנהרות (פיקוד הצפון)
פלוגת צמ"ה ומנהור (משמשת הן כפלוגת צמ"ה אוגדתית אורגנית והן כפלוגה פיקודית המתמחה באיתור, חישוף והשמדת מנהרות)
סיירת דבורה (ית"מ גליל) - יחידת התערבות במילואים שמטרתה לתת מענה לאירועי טרור בגבול הצפון.
מב"א (מכלול בקרה אוגדתי) השייכת למערך הבקרה האווירית ואחראית למניעת חדירת רחפנים וכלי טיס קטנים.
האוגדה הוקמה בעקבות מבצע ליטני ב-1978. היא לקחה חלק במלחמת לבנון בגזרה המערבית תחת פיקודו של יצחק מרדכי.
כוחות האוגדה כבשו את הערים צור וצידון ואת מחנות הפליטים רשידיה ועין אל-חילווה.
כוחות האוגדה מילאו תפקיד חשוב במיגור חטיבת הקסטל של אש"ף, ובלחימה ובמצור על ביירות.
בזמן מלחמת לבנון השנייה פיקד על האוגדה תא"ל גל הירש.
חטיפת החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שהובילה לפרוץ המלחמה התרחשה בגזרה (המערבית) שהייתה באחריות האוגדה.
במהלך המלחמה כבשה אוגדתו את אזור מרון א-ראס ובהמשך לחמה בבינת ג'בייל, כבשה את ג'בל עמל ופעלה באזור החוף (ראס ביאדה) דרומית לצור, באזור העיר תבנין, קרב עייתא א-שעב ומבצע שינוי כיוון 11.
בדצמבר 2012 זכתה האוגדה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות משום ש"ניכר ביחידה שהיוזמה ורוח המפקד בה מחלחלים עד אחרון החיילים ומשום כך חדוות העשייה ניכרת בכל הדרגים ובכל תחומי הפעילות.
כמו כן נבנתה תפישה חדשה של התוכנית המבצעית, המאפשרת בדרך חדשנית ויצירתית העברת הידע והמידע בין היחידות האורגניות לבין היחידות אשר חוברות לאוגדה.
בעקבות חיסכון והתייעלות הצליחה האוגדה להוסיף אימונים ליחידותיה".
הכוחות עבדו בגבול הצפון במשך מספר חודשים והצליחו לאתר ולנטרל את כל ששת מנהרות הטרור של חזבאללה.
על המבצע המוצלח זכו היחידות המשתתפות בו לעיטורים וצל"שים.
לעוצבת הגליל הוענק אות הערכה מטעם הרמטכ"ל.
ב-7 באוקטובר 2023 עם פתיחת מלחמת חרבות ברזל גויסו כלל חטיבות העוצבה לאבטחת גבול הצפון, מחשש שחזבאללה יצטרף למלחמה ויפתח חזית נוספת מלבנון.
כוחות האוגדה הגנו בחלקו המזרחי של גבול לבנון, ומסרו את חלקו המערבי לאוגדה 146. משימה זו נמשכה חודשים רבים וכללה מלחמת התשה בגבול לבנון וחילופי אש מזדמנים מול חזבאללה ושאר ארגוני הטרור בלבנון.
חלק מחטיבות האוגדה השתתפו בהמשך בלחימה ברצועת עזה.
בסיס האוגדה, בירנית, ספג פגיעות רבות במהלך המלחמה ופונה.
ב- 7 באוקטובר 2024 הצטרפה האוגדה לתמרון הקרקעי בלבנון, לאחר גיוס מילואים מחודש שבועיים לפני כן.
במהלך התמרון פעלו תחת האוגדה 8 חטיבות והיא פעלה ב-10 מרחבים בדרום לבנון, בהם נחל סלוקי ונהר הליטאני.
במאי 2025 שבה האוגדה להגן בכל גזרת גבול ישראל–לבנון.
שםתקופת כהונההערות תא"ל אפרים חירם 1978–1979 מפקד האוגדה הראשון תא"ל יוסף קולר 1979–?
עוּץ לי גוּץ לי (מגרמנית: Rumpelstilzchen, רוּמְפֶּלְשְׁטִילְצְכֶן; תורגם לעברית גם כפליגמד או אלדד ומידד בעור אחד) היא אגדת עם גרמנית שהתפרסמה לראשונה בקובץ המעשיות שנאספו על ידי האחים גרים בשנת 1812. האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב עלילתי 500 בסיווג ארנה-תומפסון.
באגדות גרמניות, "רומפלשטילץ" (Rumpelstilz, "מנענע המעמדים") הוא גובלין מפלצתי המעורר רעש מטריד באמצעות נדנוד רגלי שולחנות ועצמים דומים; הסיומת "chen" היא סופית המבטאת צורת הקטנה בגרמנית, ועל כן משמעות השם "רומפלשטילצכן" היא "רומפלשטילץ קטן".
בשפות אחרות ניתנו לדמות שמות אחרים, שחלקם וריאציות על השם הגרמני, וחלקם שמות שונים לגמרי הלקוחים מן השפה המקומית.
את השם העברי "עוץ לי גוץ לי" טבע אברהם שלונסקי בשנת 1965 בעת שעיבד את אגדת העם הגרמנית למחזמר עברי שפירושו "תן לי עצה, גמד שלי".
בתרגומים אחרים לעברית ניתן לדמות הראשית השם "פליגמד"(אברהם לוין) וכמו כן ניתן לו השם "שום שם אין לי".
מעשה במלך המחפש אישה אשר תוכל לנהל את משק הבית ולהשיב את האיזון הכלכלי לממלכה, שאבד בעקבות התרוקנות אוצר ממלכתו כתוצאה מהבזבוז הרב.
הטוחן המקומי קופץ על המציאה ומודיע למלך כי בתו מסוגלת להפוך קש לזהב.
המלך כולא את בת הטוחן בחדר מלא בהררי קש שניצבים בו כישור ופלך, ומצווה עליה לטוות זהב עד הבוקר, ואם לא תצליח – תוצא להורג.
לעזרת העלמה בא שדון קטן, "עוץ לי גוץ לי".
השדון, מתברר, ניחן ביכולת להפוך קש לזהב; אך הוא מתנה את עזרתו לבת הטוחן בתשלום.
פעמיים עולה בידי בת הטוחן להגיע עמו להסכם – אולם בלילה השלישי (והאחרון) אין לה יותר מה לתת לו; אז מבקש השדון "מתנה" אחרת – על בת הטוחן יהיה לתת לו את הילד הראשון שייוולד לה.
העלמה מסכימה, נישאת למלך ושוכחת מן העסקה שהתחייבה לה.
אך עוץ לי גוץ לי לא שכח את העסקה.
לאחר שנולד ילדהּ הראשון של המלכה, חוזר השדון במטרה לקבל את חלקו.
בת הטוחן מציעה לו את כל אוצרות הממלכה, אך עוץ לי גוץ לי דורש את ילדהּ.
מתוך רחמים על דמעותיה, נותן לה השדון שלושה ימים לנחש את שמו.
אם תדע את שמו בלילה השלישי, תוכל לשמור את הילד.
בלילה הראשון מנסה המלכה את כל השמות שהיא מכירה, אך ללא הצלחה.
בלילה השני מנסה המלכה שמות ששמעה מנתיניה, אך גם הם אינם נכונים.
ביום שלאחר מכן שומעת המלכה משליח, שבמקום רחוק גר שדון בבית קטן, והוא רוקד סביב מדורה ושר בלילה (או, בגרסה אחרת, בת הטוחן בעצמה הולכת ליער ושומעת את השדון, ואז מעמידה פנים שהיא אינה יודעת):
בתחילה שואלת המלכה אם שמו של עוץ לי גוץ לי הוא "קונץ" או "היינץ", ואז בת הטוחן אומרת לשדון את שמו, והוא מתפוגג באוויר (או בגרסה אחרת רוקע ברגלו ברצפה הנפערת ובולעת אותו).
המחזמר "עוץ לי גוץ לי" בישראל
יוסי יזרעאלי עיבד את מחזהו של שלונסקי למחזמר וביים את ההצגה, שהועלתה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-15 בדצמבר 1965, עם לחנים מאת דובי זלצר.
התפרסם במיוחד השיר "בוקר טוב", המציג בתחילת המחזה את משתתפי ההצגה (המלך, בת הטוחן וכו').
כיכבו בהפקה זו אריק לביא, שושיק שני, אברהם חלפי, זאב רווח, שמרית אור, נירה רבינוביץ', פנחס צוקרמן, יוסי ידין, יוסי גרבר, נתן כוגן, גדעון שמר, נחום שליט, גבי אלדור, גבי קרן, אסי הנגבי, אסתר גרינברג, אלברט כהן, שלמה וישינסקי, גדי יגיל ויצחק חזקיה.
את התלבושות והתפאורה להצגה זו עיצב רולף (רודא) ריילינגר.
התפאורה האמורה הביאה חידוש לארץ: במה מסתובבת עם תפאורה מתחלפת של חוץ ופנים וזכתה לשבחים רבים.
גרסת הבימוי של יזרעאלי הועלתה במשך השנים מספר פעמים נוספות:
ההצגה חודשה בפעם הראשונה בתיאטרון הקאמרי בשנת 1979 בבימויו של יוסף כרמון עם כמעט אותו הרכב של שחקנים.
בשנת 1985 חודש המחזמר בשנית, הפעם כהפקה פרטית של אברהם דשא (פשנל) בבימויו של שלמה וישינסקי ובכיכובם של עפרה חזה, שלישיית "הגשש החיוור", אריק לביא וציפי שביט.
ההפקה הועלתה באולמות ענק ולכן, על פי המבקרים, היא נעדרה את האינטימיות שהמחזה דורש.
בשנת 1991 הועלתה בהפקת הקאמרי בכיכובם של שלמה וישינסקי, רמי ברוך, ענת עצמון, יוסי גרבר ויצחק חזקיה.
הגרסה השלישית הועלתה בשנת 1996 בהפקה של מנחם גולן ובכיכובם של שרון חזיז, שרון צור, שלמה וישינסקי, ציפי מור, אלי ישראלי, אברהם מור, וצחי נוי.
אף על פי שהנהלת התיאטרון חששה שקהל הילדים של ימינו לא יבין את העברית של שלונסקי וביקשה לעדכנה, בחר הבמאי להשאיר את שפת המחזה המקורית.
גם גרסה זו, כקודמותיה, זכתה להצלחה רבה.
שיתוף פעולה בין התיאטרון הקאמרי לחברת קלסיקלטת הביא להפצת הגרסה על תקליטור DVD וקלטת וידאו.
בשנת 2009 יצא הפסקול המקורי, משנת 1965, על גבי תקליטור.
בשנת 2020 עלתה בתיאטרון הקאמרי גרסה מחודשת ועדכנית לקלאסיקה שכתב אברהם שלונסקי, לפי גרסת ההצגה המקורית שביים יוסי יזרעאלי והמוזיקה שכתב דובי זלצר.
את הגרסה המחודשת בייים ארז שפריר, לפי הגרסה הקודמת שביים רוני פינקוביץ' המנוח.
משתתפים: רמי ברוך/ערן מור, נדב נייטס/גלעד שמואלי, אלון סנדלר/דויד בילנקה, אלי גורנשטיין/שמחה ברבירו, ירדן ניקפהמה/נוי הלפרין, איה שבא/נעמה שטרית, עירית קפלן/כנרת לימוני, שהם שיינר/דודו ניב, טל וייס/עופרי ביטרמן.
עוץ לי גוץ לי בקולנוע ובטלוויזיה
דמותו של עוץ לי גוץ לי הופיעה פעמיים בסדרת סרטי שרק: בפעם הראשונה, הוא הופיע כדמות משנית בשרק השלישי, שם "מקסים" מעודד אותו להצטרף אליו למרד בגלל העוול שנעשה לו כשלא קיבל את מעמד הבן הבכור שהובטח לו.
בפעם השנייה הוא מופיע כדמות ראשית ב"שרק לנצח" (לא קשורה לדמות משרק 3), שם הוא מופיע כסוג של קוסם המציע "עסקה של פעם בחיים" שמבטיחה את כל מה שהחותם רוצה, אך לא מומלץ לחתום עליה מפני שהמחיר הוא כבד מאוד (בדומה לאגדה המקורית).
אחד מהאנשים שחותמים איתו על עסקה הוא שרק, והוא משלם ביום שבו נולד (כלומר-בסוף אותו היום הוא אמור להיעלם כאילו לא נולד).
כמו כן מופיעה הדמות עוץ לי גוץ לי בסדרות "עד עצם היום הזה" (משוחקת על ידי רוברט קרלייל), "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" (עונה ראשונה פרק 16) וב"מועדון ווינX" (עונה 6 פרקים 152–153, ובפרק 155).
במשחק "האורגים" אחד הכישופים כשלמדים במשחק הוא להפוך קש לזהב, ולומדים כשנכנסים לאוהל שיש בתוכו גלגל טוויה.
עוצבת אדום (אוגמ"ר 80) היא אוגדה מרחבית של צה"ל הכפופה לפיקוד הדרום.
עוצבת אדום פועלת לשמירת הביטחון השוטף לאורך גבולה הדרומי של מדינת ישראל עם מצרים וירדן.
העוצבה מכונה "אוגדת השלום" בשל משימתה - הגנה על גבולות השלום של מדינת ישראל, עם מצרים ועם ירדן.
גזרת האחריות של האוגדה כוללת את מפעלי ים המלח והמלונות באזור, יישובי הערבה, אילת והגבול עם מצרים, כולל נמל תעופה בינלאומי רמון ובסיסי חיל האוויר הישראלי באזור זה.
האוגדה פועלת בשיתוף פעולה ביטחוני עם ירדן ומצרים.
מפקד העוצבה הוא תת-אלוף ישראל פרידלר.
מפקדת האוגדה ממוקמת בקרבת העיר אילת על כביש 12.
עוצבת אדום הוקמה בשנת 1979. בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים ונסיגת צה"ל מסיני, הועברה האוגדה מאחריות פיקוד המרכז לפיקוד דרום.
ב-28 בפברואר 2007 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית חדשה המכונה חטיבת שגיא.
ב-2 ביוני 2011 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית חדשה המכונה חטיבת הערבה ונסגרה ביוני 2016. בדצמבר 2012 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית נוספת, המכונה חטיבת יואב (לשעבר חטיבת אילת).
בנובמבר 2018 נסגרה חטיבת שגיא ובמקומה הוקמה חטיבה מרחבית סדירה חדשה - חטיבת פארן.
עוצבת אדום נקראת גם אוגדה 80. במאמרם מתארים תא"ל רפי מילוא, שרית שיף ודנה פרייזלר-סווירי את תהליך הלמידה שהוביל לעיצוב התפיסת המבצעית באוגדה, זאת לאור שינויי הסביבה האסטרטגית והאופרטיבית שהתרחשו באזורה.
הם מתארים את האתגר שעמד בפני המפקדים, הן בשל הסביבה המשתנה, והן בשל הקושי שבהטמעת השינוי.
בפיגוע הירי בגבול ישראל–מצרים, שהתרחש ב-3 ביוני 2023 נהרגו שלושה מלוחמי חטיבת פארן, ובעקבות תחקיר האירוע ננקטו צעדים פיקודיים נגד מפקד האוגדה, מפקד החטיבה ומפקד גדוד ברדלס.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל השתתפה האוגדה וחטיבת פארן בפרט בפיקוד המח"ט שמר רביב בבלימת טבח שבעה באוקטובר בדרום רצועת עזה.
בהמשך המלחמה השתתפו חלק מכוחות האוגדה בקרבות באזורים נרחבים ברצועה.
חטיבת הערבה (270) חטיבה מרחבית שהייתה האחראית על גזרת הערבה, הוקמה ב-2011, פורקה ב-2016
חטיבת שגיא (חטיבה 512), חטיבה מרחבית שהייתה האחראית על גזרת מערב הנגב והגבול עם מצרים.
תגי יחידות היסטוריות של עוצבת אדום
עוצבת הפלדה (אוגדה 162) היא אוגדה משוריינת רב-זירתית הכפופה לפיקוד הדרום של צה"ל.
מפקד האוגדה הנוכחי הוא תת-אלוף שגיב דהן.
חטיבות עוצבת הפלדהתג שם מספור הערותחטיבות סדירותחטיבת גבעתי84חטיבת חיל רגליםחטיבת הנח"ל933 חטיבת חיל רגליםעוצבת עקבות הברזל401 חטיבת חיל שריוןעוצבת עמוד האש215 חטיבה ארטילריתחטיבות מילואיםעוצבת השרון5חטיבת חיל רגלים
האוגדה אורגנה בשנת 1971. ערב מלחמת יום הכיפורים שימשה העוצבה כאוגדה סדירה עם השלמות מילואים בפיקודו של אלוף אברהם (ברן) אדן.
היא הורכבה אז מחטיבה 500, חטיבת שריון בפיקודו של אלוף-משנה אריה קרן, חטיבה 460 (חטיבת בית-הספר לשריון) בפיקודו של אל"ם גבי עמיר, וחטיבה 217 בפיקודו של אל"ם נתן (נתק'ה) ניר, שהועברה אליה כתגבורת מאוגדתו המטכ"לית של מוסה פלד אוגדה 146 עקב העברתה של חטיבה 7 מהדרום לרמת הגולן.
במלחמת יום הכיפורים הועברו החטיבות הסדירות של האוגדה לאוגדות אחרות.
חטיבה 7 הועברה לרמת הגולן והאוגדה קיבלה כוחות אחרים במקום אלה שנלקחו ממנה וכך הייתה למעשה לאוגדת מילואים.
כוחות האוגדה הגיעו לסיני בלילה שבין ה-7 ל-8 באוקטובר, עם שחר יום ב' ה-8 באוקטובר, פתחו במתקפת נגד על ראשי הגשר של הארמייה השנייה בגזרות המרכזית והצפונית של תעלת סואץ.
המתקפה הייתה בבחינת כישלון חרוץ עבור צה"ל כאשר 72 טנקים נפגעו וחיילים מגדודו של אסף יגורי והוא עצמו, נלכדו על ידי כוחות מצרים ונלקחו לשבי.
כישלון זה הוא שמנע מצה"ל לנקוט פעולות יזומות מאסיביות כנגד המצרים, כאשר למעשה עד ל-14 באוקטובר הוא עסק בעיקר בשיקום הכוח של שלוש האוגדות כהכנה לבלימת ההתקפה המצרית המתקרבת.
ב-14 באוקטובר פתחו כוחות מצרים במתקפה כוללת על כוחות צה"ל, אבל הללו שהיו מוכנים לקראתם השמידו כ-250 טנקים.
לאוגדה 162 היה תפקיד חשוב במהלך זה מפני שזו הייתה האוגדה שבגזרתה המצרים תקפו בכוח הרב ביותר.
במהלך מבצע אבירי לב, חצתה האוגדה את התעלה אל הגדה המערבית, שם ניהלה קרבות השמדה מול כוחות הנ"מ והכוחות החיצוניים של הארמייה השנייה והשלישית.
יחד עם אוגדת שרון והכוח של קלמן מגן, כיתרו כוחות האוגדה את הארמייה השלישית לאחר שהמצרים הפרו את הפסקת האש של ה-22 באוקטובר.
כוחות האוגדה גם ביצעו את ניסיון הכיבוש הכושל של העיר סואץ ב-24 באוקטובר.
לאחר המלחמה שכן בסיס הקבע של האוגדה בביר תמדה, והייתה אחראית לגזרה דרומית של הגבול המצרי, לצד עוצבת סיני שהופקדה על הגזרה הצפונית.
לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים הועברה העוצבה במהלך השלב הראשון של מבצע רמון א', שנמשך מאפריל 1979 עד ינואר 1980, לבקעת הירדן והוכפפה לפיקוד המרכז, שלראשונה החזיק באוגדה סדירה.
מפקדת האוגדה הוקמה במתחם הראשוני הזמני של היאחזות נח"ל גיתית בסמוך למעלה אפרים.
במלחמת לבנון הראשונה נלחמה האוגדה בגזרה המרכזית תחת פיקודו של תת-אלוף מנחם עינן.
ב-6 ביוני אחר הצהריים, נכנסה האוגדה, שהייתה עד אז עתודה פיקודית, בעקבות אוגדה 36 והתקדמה דרך גשר עקיה לכיוון גשר חבוש.
במהלך ה-7 ביוני התקדמה האוגדה בציר ההר, עד גשרי הבסרי.
בבוקר ה-8 ביוני נתקלו כוחות חטיבה 500 בכוח סורי קטן מחטיבה 85 באזור גשר הבסרי, והרגו אותו בקרב קצר.
באותו יום הוטל על גדוד מחטיבה 500 לכבוש את ג'זין, אך הגדוד נסוג עקב מטח טילי סאגר, והמשימה הוטלה על כוח דני ורדי, בשלב זה הוטל על האוגדה להגיע לכביש ביירות דמשק, אך האוגדה נבלמה בקרב עין זחלתא.
ב-21 ביוני התקדמה האוגדה לעבר בחמדון ועאליי.
האוגדה צלחה את נהר דאמור והחלה לטפס על השלוחה הצפונית המוליכה לבחמדון.
ב-25 ביוני, בזכות התקדמות אוגדה 96 מביירות לכיוון מזרח, והתקדמות האוגדה שתוגברה בחטיבת גולני לכביש ביירות דמשק מדרום, החלו הסורים להימלט מזרחה, במטרה להימלט מכיתור על ידי כוחות צה"ל.
במלחמת לבנון השנייה נלחמה האוגדה שהועברה לפיקוד צפון, בגזרה המזרחית בפיקודו של תת-אלוף גיא צור, האוגדה לחמה בקרב על הסלוקי.
במהלך מבצע צוק איתן לחמה האוגדה, בפיקוד נדב פדן, בצפון רצועת עזה בעיירות בית חאנון, ג'באליה ובשכונת אל-עטטרה.
האוגדה, אשר כללה את חטיבת הנח"ל, חטיבה 401 ובה"ד 1, פגעה במחבלים רבים, השמידה מנהרות לחימה ותשתיות אשר שימשו את ארגון החמאס.
שבעה מלוחמי האוגדה נהרגו בקרבות.
ב-26 בינואר 2016 התקיים טקס מעבר האוגדה מפיקוד המרכז, לפיקוד הדרום, במסגרת ארגון האוגדות הסדירות בתוכנית הרב-שנתית "גדעון".
יחד עם מעבר האוגדה לפיקוד הדרום, הוכפפה אליה חטיבת גבעתי (חטיבה 84) שהייתה תחת פיקוד ישיר של מפקדת פיקוד דרום לפני כן.
במהלך מלחמת חרבות ברזל לחמה האוגדה, בפיקוד תא"ל יצחק (איציק) כהן, ברצועת עזה.
תוך מספר ימים הגיעה האוגדה לפאתי העיר עזה ולמחנה הפליטים שאטי, והובילה את המתקפות כנגדו.
האוגדה חדרה לעיר עזה מצפון ושיתפה פעולה עם כוחות אוגדה 36 שבאו מדרום, במטרה לכתר את העיר עזה ולהפעיל לחץ על מוקדי הכוח המרכזיים של חמאס בצפון הרצועה, והמפקדה הראשית שלו בבית החולים שיפא.
בסוף חודש נובמבר 2023, נחתמה עסקת שחרור חטופים, שבמסגרתה נכללה הפסקת אש וכוחות האוגדה נשארו בשטח ללא הפעלת אש.
עם תום הפסקת האש פשטה האוגדה על העיירה ג'באליה ועל מחנה הפליטים שבה בפעם השנייה.
האוגדה לחמה גם בעיר עזה, וניהלה מבצע בשכונות א-דרג' וא-תופאח.
במשך כל מחצית השנה הראשונה של המלחמה, שלטה האוגדה צבאית בכל צפון רצועת עזה, הכוללת שתי נפות מרצועת עזה, ובהתאם לכך שתי חטיבות של ארגון חמאס.
בחודשים אלו עברו תחת האוגדה חטיבות רבות.
מלבד חטיבת הנח"ל, חטיבת גבעתי, חטיבת השריון 401 וחטיבת האש 215, שגם בשגרה פועלות תחת האוגדה; פעלו תחת פיקוד האוגדה, בשלבים שונים של הלחימה, גם חטיבות הכשרה כחטיבה 460 וחטיבה 261, וחטיבות מילואים כחטיבה 551, חטיבה 5 וחטיבה 14.
לאחר יציאת אוגדה 99 ממסדרון נצרים בסוף ינואר 2024, תפסה אוגדה 162 גם את אחריות גזרה זו, כאשר תחתיה חטיבת הנח"ל תופסת את הגזרה באופן קבוע, וחטיבה 401 מובילה את המבצעים והפשיטות באזור.
במהלך השהות בגזרה זו יצאה האוגדה למבצעים רבים סביב המסדרון, בהם מבצעים בשכונת זייתון, בשכונת סברה, ובמחנה הפליטים נוסייראת.
המבצע המפורסם שבהם היה מבצע ניתוח מקומי בו כיתרה האוגדה את בית החולים שיפא, טיהרה את המרחב שמסביבו וסייעה לשייטת 13, לוחמי השב"כ ולוחמי יחידה 504 בפשיטה על בית החולים ובלחימה במחבלים שהתבצרו בתוכו מחדש, לאחר כיבושו בפעם הראשונה בידי צה"ל ועזיבתו.
בסוף חודש אפריל 2024 יצאה האוגדה ממסדרון נצרים והחזירה את הגזרה לאוגדה 99, על מנת להיערך לקרב רפיח.
ב-6 במאי נכנסה האוגדה לנפת רפיח, כבשה את מעבר רפיח ונכנסה לתמרון עצים בכל מרחב רפיח.
ב-21 באוגוסט הכריז שר הביטחון גלנט כי חטיבת רפיח הוכרעה על ידי אוגדה 162.
ב-6 באוקטובר 2024 אוגדה 162 התחילה מבצע נוסף בג'באליה, הקרב השלישי בעיירה זו, לאחר שעזבה את רפיח וציר פילדלפי, ומסרה את אחריות הגזרה לאוגדת עזה.
הקרב הסתיים ב-19 בינואר 2025, עם חתימת הסכם בין ישראל לבין חמאס, ואז יצאה האוגדה מרצועת עזה, לראשונה מאז תחילת התמרון הקרקעי ולאחר 500 ימים של לחימה רציפה.
במהלך 500 יום אלה נפלו באוגדה 265 לוחמים, בהם שני מפקדי חטיבות, יהונתן שטינברג ואחסאן דקסה.
נכון ל-10 באוקטובר 2025 נפלו 282 לוחמי האוגדה, כ-6,200 לוחמים נפצעו ומתוכם כ-5,300 השתקמו וחזרו ללחימה.
שםתקופת כהונההערות אברהם אדן 1971 – 1973 מפקדה בתקופת מלחמת יום הכיפורים.
עצְבָּה היא יחידה צבאית המכילה את כל מרכיבי הכוח הצבאי שנדרש כדי לאפשר לה לפעול באופן עצמאי ולנהל מערכה.
כלומר, בעוצבה יהיו כוחות שריון, חיל רגלים, הנדסה קרבית, תותחנים, מודיעין צבאי, לוגיסטיקה ותקשוב.
בצה"ל קיימות עוצבות בדרג אוגדה, כגון עוצבת סיני, וכן מספר מועט של עוצבות בדרג חטיבה, כגון עוצבת בני-אור או עוצבת קלע דוד.
העוצבות המרחביות בצה"ל (מכונות על פי רוב לפי תחום פעילותם):
עוצבת הבשן על אזור הגולן
עוצבת הגליל על גבול הצפון
עוצבת אזור יהודה ושומרון על יו"ש
עוצבת אדום על גבול מצרים
עוצבת שועלי האש – אוגדת עזה
עוצבת המפץ – אוגדה 146
עוצבת חיצי האש – חטיבה 551
עוצבת האש – אוגדה 98
עוצבת הפלדה – אוגדה 162
עוצבת הבזק – אוגדה 99
עוצבת געש – אוגדה 36
עוצבת עקבות הברזל – חטיבה 401
עוצבת חירם – חטיבה 769
עוצבת ראם – חטיבה 179
עוצבת סיני – אוגדה 252
עוצבת התבור – חטיבה 454
עוצבת יפתח – חטיבה 679
עוצבת כידון – אגד 209
עוצבת ברעם – חטיבה 300
עוצבת אדירים – חטיבה 7338
עוצבת הרעם – אגד 219
אוגדה 98, הידועה בכינויה עוצבת האש, היא אוגדה סדירה מובחרת של חטיבות צנחנים וקומנדו בצה"ל.
האוגדה כפופה לפיקוד המרכז, ולוחמיה מתמחים בביצוע איגוף אנכי בצניחה, או נחיתת סער באמצעות מסוקי סער ומטוסי תובלה, ולחימה בעומק שטח האויב.
הקמת האוגדה ומלחמת לבנון הראשונה
במהלך מלחמת יום הכיפורים, פעלה מפקדת שליטה אוגדתית בפיקוד הקחצ"ר, תת-אלוף עמנואל שקד, אשר כונתה "כוח סלע".
מפקדה הראשון היה תא"ל דן שומרון.
באפריל 1978 הוסבה המפקדה למבצעים מיוחדים למפקדת אוגדה 96 על בסיס מפקדת קחצ"ר.
הבולטת שבפעולות האוגדה מיום הקמתה היא נחיתת הסער האמפיבית בשפך נהר האוואלי בזמן מבצע שלום הגליל, תחת פיקודו של עמוס ירון.
כוחות האוגדה קיבלו על עצמם את המשימה לנתק את מערכי חטיבת ה"קסטל" של אש"ף ממפקדותיהם בביירות ולמנוע מאנשי הארגון לסגת לביירות.
ב-6 וב-7 ביוני החל חיל הים להנחית את כוחות האוגדה בחוף.
ב-7 ביוני כוחות האוגדה שנעו צפונה הגיעו לאזור דאמור.
תוך כדי כך כוחות אחרים של האוגדה השלימו את כיתור העיר צידון וחברו לכוחות עוצבת הגליל ועוצבת געש.
ב-9 וב-10 ביוני הגיעו כוחות האוגדה למבואותיה הדרומיים של ביירות והחלו לנהל קרבות קשים ברצועות ההגנה של העיר.
ומכאן והלאה, במשך חודשיים, ניהלו כוחות האוגדה את מה שנודע לאחר מכן בשם "המצור על ביירות".
אוגדת האש לקחה חלק במלחמת לבנון השנייה בקיץ 2006, תחת פיקודו של איל איזנברג.
במהלך הלחימה בכפר דבל נהרגו 9 מלוחמי האוגדה ונפצעו אחרים.
כמו כן לקחו יחידות האוגדה חלק במבצע שמטרתו ביצוע איגוף אנכי והנחתת כוחות צנחנים בעומק לבנון ולאורך נהר הליטני.
לאחר שמחבלי חזבאללה הצליחו להפיל מסוק יסעור החליטו אייזנברג ומפקד פיקוד הצפון, אודי אדם, לעצור את המבצע.
לאחר שהוחלט על עצירת המבצע פגעו לוחמיו של אייזנברג, הן מחטיבת הצנחנים והן מחטיבה 55, במחבלים ומשגרי רקטות עד אשר נכנסה הפסקת האש לתוקפה.
אייזנברג המשיך לפקד על האוגדה שנה נוספת לאחר המלחמה ועסק בהטמעת לקחי המלחמה ביחידות האוגדה.
על תפקוד האוגדה במהלך המלחמה נמתחה ביקורת בדו"ח ועדת וינוגרד.
ב-2013 הוקם גדוד מילואים הנדסי בעוצבה המורכב מלוחמי חיל הנדסה קרבית, זאת כחלק מלקחי המלחמה.
ב-2015 הוכפפה לאוגדה חטיבת הקומנדו החדשה שמאגדת תחתיה את יחידת מגלן, יחידת אגוז, יחידת רימון ויחידת דובדבן.
ב-2016 פורק האגד הארטילרי של האוגדה, עוצבת כדור האש.
ב-2019, במסגרת התוכנית הרב-שנתית, הוכפפה עוצבת קלע דוד לעוצבת האש.
ב-2020 נוספה לאוגדה היחידה הרב-ממדית, יחידה ניסיונית רב-זרועית שמטרתה איתור והשמדה מהירים של כוחות אויב.
בספטמבר 2020 הועברה היחידה לעוצבת הבזק.
במרץ ואפריל 2020, במסגרת התפרצות נגיף הקורונה בישראל, ביצעה האוגדה משימות רווחה, פינוי חולים ולוגיסטיקה של פיקוד העורף בבני ברק.
במלחמת חרבות ברזל נכנסה האוגדה ללחימה בתחילת דצמבר 2023, לאחר סיום עסקת שחרור החטופים וההפוגה בלחימה, וקיבלה את המשימה לכבוש את נפת ח'אן יונס, כניסה ראשונה של צה"ל לדרום רצועת עזה.
כוחות האוגדה האורגנים היו חטיבת הקומנדו, חטיבת הצנחנים וחטיבה 55. אליהם הצטרפו חטיבות השריון חטיבת קרייתי וחטיבה 7.
האוגדה פעלה בנפת ח'אן יונס במשך מספר חודשים, עד להפלת חטיבת ח'אן יונס של ארגון הטרור חמאס, והשמדת התשתיות הצבאיות של חמאס במקום.
מספר קרבות ממוקדים נערכו בגזרה, כמו הפשיטה לבית החולים נאצר בח'אן יונס, מבצע כתר המערב ומבצע יד זהב לשחרור שני חטופים ברפיח.
בתום הפעילות בגִזרה, חיסול אלפי מחבלים והשמדת כ-30 ק"מ של מנהרות, יצאה האוגדה משטח הרצועה ב-7 באפריל 2024.
ב-10 במאי החלה האוגדה במבצע בעיירה ג'באליה שבצפון הרצועה.
כוחות האוגדה תמרנו במקומות שבהם צה"ל לא תמרן בזמן המלחמה, בהם לב מחנה הפליטים, וניהלו לחימה עצימה נגד גדודי חמאס שהספיקו להשתקם מאז יצאה אוגדה 162 מהעיירה, בסביבות ינואר.
ב-17 במאי חילצו כוחות האוגדה ארבע גופות חטופים וב-21 במאי חילצו עוד שלוש גופות.
במהלך המבצע נפלו 10 חיילים מהאוגדה.
אוגדה 98 לקחה חלק פעיל בהכנות למבצע ארנון, כאשר כוחות של חטיבה 7 ולוחמי חטיבת הצנחנים נכנסו לפאתי דיר אל-בלח על מנת להכין את השטח ללוחמי הימ"מ והשב"כ, תוך לחימה במחבלי חמאס, וחיפוי על הכוח הפושט.
ב-22 ביולי שבה האוגדה לתמרן באזור ח'אן יונס וב-24 ביולי חילצה 5 גופות של חטופים.
ב-10 באוגוסט שבה האוגדה לתמרן בפעם השלישית בח'אן יונס.
ב-19 באוגוסט חילצה 6 גופות של חטופים.
במהלך המבצע נפלו שני לוחמים מחטיבת הצנחנים.
ב-18 בספטמבר, יום לאחר הוספת החזית הצפונית למטרות המלחמה והתפוצצות זימוניות חזבאללה, העביר צה"ל את אוגדה 98 מעזה לחזית הצפונית, לצורך הלחימה בלבנון.
ב-30 בספטמבר פתחה האוגדה את התמרון בדרום לבנון.
תחת אוגדה 98 פעלו חטיבה 7, חטיבת הקומנדו וחטיבת הצנחנים שיחד הובילו את התמרון בשישה מרחבים: כפר כילא, אל-עדייסה, רב א-תלתין, מרכבא, א-טייבה ואל-ח'יאם.
במהלך חודש דצמבר 2024 לאחר נפילת משטר אל-אסד, פורסם כי במסגרת מבצע חץ הבשן, שלח צה"ל לרמת הגולן כוחות של אוגדה 98 בהם חטיבת הצנחנים, גדוד 77 של חטיבה 7 וחטיבת הקומנדו יחדיו עם לוחמי יחידת שלדג, לצורך כיבושו של החרמון הסורי ומרחב החיץ שבין ישראל לסוריה.
במסגרת האוגדה פעל במלחמה צוות גששים בשם יחידת הזאבים, שתמך במשימות האוגדה.
שםתקופת כהונההערות דן שומרון 1974–1976 לימים הרמטכ"ל ה-13 אורי שמחוני 1976–1978 המפקד במבצע ליטני.
לימים ראש מה"ד ונספח צה"ל בארצות הברית מתן וילנאי 1978–1981 לימים סגן הרמטכ"ל ושר בממשלת ישראל עמוס ירון 1981–1983 המפקד במלחמת לבנון הראשונה.
לימים ראש אכ"א, נספח צה"ל בארצות הברית ומנכ"ל משרד הביטחון יורם יאיר 1983–1984 הראשון שלא במקביל להיותו קצין חי"ר וצנחנים ראשי; לימים ראש אכ"א ונספח צה"ל בארצות הברית שמואל ארד 1984–1985 לימים מפקד פיקוד העורף אריק מורן ?
עָפְרִיתִיִּים (שם מדעי: Plumbaginaceae) היא משפחה של צמחי בר ונוי מסדרת הציפורנאים (Caryophyllales).
היא מקיפה שיחים, בני שיח, מטפסים מעוצים התלויים על עצים, במיוחד ביערות גשם טרופיים, עשבים רב-שנתיים ולעיתים רחוקות חד-שנתיים.
תפוצתם קוסמופוליטית, אך הם מרוכזים בעיקר באגן הים התיכון ובמרכז אסיה.
המשפחה קרואה על שם הסוג עופרית והופיעה לפני 40 מיליון שנה בתקופת האאוקן.
ברוב הסוגים של משפחת העופריתיים ישנם בפרחים דיסטיליה, תופעה המתבטאת בהימצאותם של פרטים באוכלוסייה משני טיפוסי פרח – בעלי עמוד שחלה גבוה ובעלי עמוד שחלה נמוך ביחס לגובה האבקנים.
תופעת הדיסטליה מלווה במקרים רבים בהבדלים בצורה או במבנה של גרגרי האבקה והצלקות (מלבד בסוג עדעד).
במשפחת העופריתיים התופעה נפוצה מאוד, כמו בסוגים עופרית (Plumbago) ובת-עופרית (Ceratostigma), שבהם שתי הצורות משלימות אחת את השנייה.
במרבית מיני העדעד נעלמה הדיסטיליה, בגובה היחסי של מיקום הצלקת והאבקנים ונותרה רק הדו-צורתיות (הדימורפיזם) באונות הצלקת ובגרגרי האבקה.
משפחת העופריתיים כוללת עשבים, שיחים או שיחים מטפסים (למשל עופרית הכף).
העלים מסורגים, פזורים על הגבעול או מרוכזים בשושנת בעיקר בבסיס הגבעול (למשל עדעד).
הפרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית, נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), בעלי עטיף כפול, מאוחי עלי כותרת, ערוכים בשיבולים, קרקפות (למשל ארמריה) או מכבדים.
הגביע דמוי צינור או דמוי משפך, בעל 5 שיניים או אונות מאוחות ובעל 5 עד 15 צלעות, על פי רוב קרומי וצבעוני ומלווה חפים בבסיסו.
הגביע מכוסה שערות בלוטיות (למשל עופרית) או חסר אותם (למשל בת-עופרית).
הכותרת בעלת 5 עלים, מאוחים לכל אורכם או רק בבסיסם.
אבקנים 5 כמספר עלי הכותרת והם ערוכים מולם.
האבקנים מעורים בכותרת (בת-עופרית) או לא מעורים (עופרית) המאבקים נפתחים בסדק אורך.
השחלה עילית בת מגורה אחת, שיליה בסיסית וביצית אחת בסיסית הנישאת על עוקץ ארוך ועקום.
עמודי שחלה 5, מפורדים או מאוחים ויש אומרים 5 עמודי שחלה מפורדים או מאוחים בבסיסם או עמוד שחלה אחד שנושא 5 אונות של צלקת דמוית חוט.
הפרי יבש חבוי בתוך הגביע ובעל זרע אחד.
השם העברי "עופרית" ניתן למין Plumbago europaea במילון "ילקוט הצמחים" (הערה 514) משנת 1930, בעקבות השם שחידש ופרסם הראובני (אז בשמו המקורי רובינוביץ) בשנת תרע"ז-1917 בחוברת בשם "שמות צמחי ארץ ישראל שנתחדשו או נתבררו".
את שמה של הָעָפְרִית, גזר הראובני משמה המדעי Plumbago, שניתן בשל צבעם התכול של הפרחים המזכירים עופרת.
השם אושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 712, והוחל על שם המשפחה בסעיף 711. השם אושרר סופית במילון "צמחי ארץ ישראל" [בוטניקה] (תשס"ג).
השם בערבית: רסאסיה אורוביה رصاصية أوروبية.
המינים המשמשים כצמחי גינון ונוי
מספר מינים לא גדול ממשפחה זו משמשים כצמחי תרבות, למטרות נוי וגינון.
חלקם גדלים בר בישראל וחלקם הובאו לישראל מאזורים שונים בעולם ואוקלמו בישראל.
נפוץ במיוחד השימוש במין עופרית הכף כגדר חיה.
זהו שיח ירוק עד ותדיר-פריחה, המצטיין באשכולות פריחה בצבע תכלת.
כשאר המינים בסוג, עלי הגביע שלו מכוסים שערות דביקות, המאפשרות את 'הדבקת' האשכול לדש החולצה.
מיני עדעד הוכנסו לגן הנוי בשל 'פרחי האלמוות' שלהם, כדוגמת עדעד קנרי.
פרחיהם בולטים בצבעם על גבי הצמח גם זמן רב לאחר תום הפריחה ונשירת עלי הכותרת.
כך נוצרת אשליה של פריחה מתמשכת, ומכאן שם הסוג 'עדעד', וכן הכינוי העממי 'אלמוות'.
ארמייה מדומה (.Armeria pseudarmeria (Murray) Mansf) - צמח נוי שמוצאו בפורטוגל.
בת עופרית שעירה (Ceratostigma willmottianum Stapf) - בן שיח או שיח שמוצאו משתרע מדרום מזרח טיבט ועד מרכז סין.
בת עופרית עופרתית (Ceratostigma plumbaginoides Bunge) - צמח עשבוני רב-שנתי או גאופיט בעל קנה שורש שמוצאו מצפון מרכז סין ומזרח מרכז סין.
עופרית הודית (.Plumbago indica L) - בן שיח מטפס שמוצאו מאסיה הדרומית ותפוצתו משתרעת מתת-היבשת ההודית ועד סין (דרום מזרח יונן ודרומה).