tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם שובה ארצה הגישה וצילמה כתבות טלוויזיה, כתבה ב-ynet, במגזין סלונה ומילאה את תפקיד דוברת ארגון לימוד דוברי רוסית הבינלאומי.
כיכבה בסרטו של חיים יבין "הישראלים החדשים" (2015), על עולים מברית המועצות ומאבקי קליטתם בארץ ובחברה הישראלית.
ב-2014 הצטרפה לקבוצת ידיעות אחרונות ככתבת ועורכת בעיתון וסטי ולאחר מכן באתר וסטי, מקבילו של ynet בשפה הרוסית.
לביא משמשת גם ככתבת מדור "מלחשים ש" בשבועון לאשה, מגישה באולפן, מראיינת וכתבת שטח.
פרסמה מספר מאמרים במוספים של קבוצת "ידיעות אחרונות".
בשנת 2019 חשפה במוסף לשבת של "ידיעות אחרונות" עדויות של ניצולי אסון צ'רנוביל החיים בישראל.
בעקבות הכתבה יצאה עם סדרת הרצאות לקהל רחב בנושא האסון.
באותה שנה סיקרה לביא את פרשת נעמה יששכר כשליחת ידיעות אחרונות ו-ynet במוסקבה.
ב-2016 החלה לעבוד גם בתאגיד השידור הישראלי במסגרתו הגישה תוכניות שונות.
בין היתר ערכה והגישה את הפודקאסט "פודקאסט עם מבטא" שתיעד מבטאים שונים בחברה הישראלית, את תוכנית הבוקר של "כאן רק"ע", פינות תרבות ב"כאן תרבות", וכן את התוכנית "לילה רומנטי" ב"כאן גימל".
בדצמבר 2018 סיימה את עבודתה בתאגיד.
החל מ-2018 מגישה לביא תוכנית שבועית בערוץ הכנסת החדש.
לביא, תושבת תל אביב, היא היזמת מאחורי עמוד הפייסבוק Girls Love IDF.
העמוד התפרסם במהלך מבצע צוק איתן ובו נשים צילמו את עצמן וכתבו כי הן אוהבות את צה"ל.
נועה גרומן (נולדה ב-11 בדצמבר 1988) היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית ישראלית, הסולנית של להקת המטאל המתקדם Scardust, והמנצחת והמנהלת המוזיקלית של מקהלת Hellscore.
פעילותה הבולטת ביותר כזמרת הייתה בין היתר בהופעות של האופרה הישראלית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ולהקות מטאל כגון Therion, Amorphis, אורפנד לנד ונוספות.
גרומן גם מפיקה ועורכת וידאו עבור הפרויקטים המוזיקליים שלה.
גרומן למדה בצעירותה פסנתר וצ'לו והשתתפה בהרכבים ובתזמורות.
בשנת 2004 הפכה משפחתה של גרומן ללהקה בשם "קול המשפחה".
בשנת 2015 זכתה הלהקה המשפחתית במקום הראשון זכתה בתוכנית משפחה בהופעה בערוץ 24. "קול המשפחה" ניגנה במגוון סגנונות ביניהם רוק, פופ, פולק ומוזיקה ווקאלית.
בהיותה נערה החלה גרומן לקחת שיעורי פיתוח קול.
לאחר שירותה הצבאי למדה טכניקות שירה וגראולינג מפלור ינסן.
בנוסף, למדה באקדמיה המוזיקלית של אורוס בדנמרק.
בשנת 2012 הפיקה את מחזמר הפרינג' "אוטוקו בנזאי".
בשנת 2013 השתתפה בשחזור של הפרויקט המוזיקלי משנות ה-70 ארץ טרופית יפה בשיתוף פעולה עם ביג בנד מודיעין, צמד הפרברים ויוריק בן דוד.
בשנת 2014 הצטרפה לאנסמבל האקפלה 2for6.
בשנת 2015 הקימה גרומן את להקת המטאל Scardust יחד עם המוזיקאי אור דידי.
בשנת 2016 הצטרפה כסולנית להופעות החיות של להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד, בין היתר הופיעה איתם בפסטיבל ואקן.
לקראת סוף 2016 ייסדה גרומן את מקהלת המטאל Hellscore.
ב-2017 התארחה כסולנית ב-"Pawn and Prophecy", אלבומו של מייק לפונד (בסיסט להקת סימפוני אקס) ולהקתו, "Mike Lepond's Silent Assassins.
בשנת 2018 התארחה כסולנית באלבומה של Amorphis, "Queen of Time".
בשנת 2022 הפיקה גרסת כיסוי לשירי דיסני, בעיקר מסרטים שבהם מככבות נסיכות דיסני, בעקבותיו קיבלה את הכינויים "נסיכת המטאל" ו"נסיכת דיסני הגותית".
בסתיו 2025 הופיעה כזמרת אורחת ראשית בסיבוב ההופעות ("Tour") של Sabaton, בו צפו למעלה מ-300,000 בני אדם.
גרומן מנצחת על מקהלת המטאל Hellscore, שמונה כיום כ-40 זמרי מטאל ישראלים.
במסגרת המקהלה היא עיבדה רפרטואר שירי מטאל לביצועי א-קפלה.
כמו כן, Hellscore משתתפת באופן קבוע באלבומים והופעות של להקות מטאל, כגון Amorphis, Ayreon, Therion, אורפנד לנד, Scardust והזמרת פאטי גארדי.
במהלך שנות פעילותה הפיקה המקהלה מספר קליפים לביצועי האקפלה שלה.
הבולטים מביניהם הם הקאבר לשיר "Unsainted" של להקת סליפנוט ומחרוזת שירי נייטוויש.
גרומן פועלת להפצת הסגנון מטאל-אקפלה על ידי קיום סדנאות בנושא ברחבי העולם.
היא הוזמנה להרצות בדנמרק, נורווגיה, גרמניה ומדינות נוספות.
פרופ' נועה לביא (נולדה ב-28 ביוני 1969) היא סוציולוגית וחוקרת טלוויזיה ישראלית שמתמחה בחקר התרבות והאמנות, פרופ' לסוציולוגיה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
החל משנת הלימודים ה'תשפ"ו מכהנת כדיקנית בית הספר לממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב יפו.
לביא נולדה וגדלה בתל אביב לזוג השחקנים והזמרים אריק לביא ושושיק שני.
אחותה הצעירה, יעל לביא, היא עיתונאית ובמאית סרטים דוקומנטריים, שביימה סרט על אביהן "למה לא אמרת לי?" בבית ספר יסודי למדה בבית ספר תל נורדוי, ובתיכון למדה בגימנסיה העברית "הרצליה" (סיימה בשנת 1987).
במהלך ילדותה נסעה פעמים רבות עם הוריה לגרמניה שם שיחקו השניים בתיאטרון.
במסגרת נסיעות אלה חיה בברלין, מינכן, פרנקפורט, דיסלדורף, בון, המבורג וקלן.
ב-1989 השתתפה בקולות רקע בשירה של אביה "כל החלומות".
לביא שירתה בצבא בלהקת פיקוד המרכז.
לאחר שירותה הצבאי למדה בבית הספר למשחק בית צבי, אך עזבה את הלימודים במהלך השנה השלישית.
בשנת 1992 נסעה לניו יורק ללמוד מוזיקה בבית ספר מאנס למוזיקה, וחזרה לארץ ב-1994.
החל משנת 1995 שיחקה כחגית, חברתה של שרון (יעל בר זוהר) באופרת הסבון "רמת אביב גימל", במשך ארבע עונות (התוכנית שודרה בטלעד בימיו הראשונים של הערוץ השני).
בשנת 1995 דיבבה בסדרת האנימציה "החבורה של מולי", ומאותה שנה שיחקה את שוש בתוכנית הבובות "החברים של שוש".
דמות זו נהפכה לאחר מכן למותג חטיף הבמבה של עלית.
בשנת 1998 שיחקה במחזמר "כנר על הגג", יחד עם חיים טופול ובהפקת אברהם דשא (פשנל), בתפקיד חווה, בתו הצעירה של טוביה החולב.
בסוף תקופה זו, השעתה לביא את עיסוקה במשחק, ופנתה לכיוון מקצועי אחר - סוציולוגיה.
בשנים 1998–2001 למדה לתואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה במכללה האקדמית תל אביב-יפו, וסיימה את לימודיה בהצטיינות (במהלך לימודיה עבדה לפרנסתה כדיילת אוויר בחברת אל-על).
בשנים 2001–2005 למדה לתואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, באוניברסיטת תל אביב וסיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה.
את עבודת המאסטר, שעסקה בהשלכות תהליכי גלובליזציה כלכלית על תעשיית הטקסטיל בישראל, כתבה בהנחיית פרופ' חיה שטייר ופרופ' אדריאנה קמפ.
העבודה פורסמה כמאמר בכתב העת תיאוריה וביקורת.
בשנים 2005–2011 למדה לתואר שלישי, גם כן באוניברסיטת תל אביב.
עבודת הדוקטור שלה נכתבה בהנחיית פרופ' חנה הרצוג ופרופ' מוטי רגב.
בעבודת הדוקטור הציגה לביא, בהסתמך על עבודתו של הסוציולוג הצרפתי פייר בורדייה, ניתוח של צמיחת סדרת הדרמה הטלוויזיונית הישראלית לכדי סוגה אמנותית.
עבודת הדוקטור פורסמה כספר בהוצאת רסלינג.
בשנת 2012 לאחר סיום לימודיה החלה לעבוד כמרצה במכללה האקדמית תל אביב-יפו, ומשנת 2019 היא מרצה בכירה במכללה.
עמדה בראש המסלול לתקשורת ומדיה בבית הספר לממשל וחברה.
ביולי 2025 מונתה לדיקנית בית הספר.
באוקטובר 2025 מונתה לפרופ' חבר.
בין השנים 2019–2020 שהתה כמרצה אורחת באוניברסיטת שיקגו ובקיץ 2022 התארחה באוניברסיטת מונטנה מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית (במסגרת תוכנית הקרויה SUSI program – Study of the US Institute).
לביא עוסקת בניתוח המשמעות של איכות אמנותית בשדה הטלוויזיה, תוך הישענות על תיאוריות סוציולוגיות ובהן התיאוריה של פייר בורדייה, "הסוציולוגיה הפרגמטית" של , וגישות מלימודי התקשורת כמו גישת התעשיות היצירתיות/התעשיות התרבותיות.
בנוסף עוסקת לביא בניתוח שוק העבודה בתעשיות היצירתיות, ובראשן קולנוע וטלוויזיה.
במחקריה, ניתחה, בעזרת מושגי הסוציולוגיה של התרבות, את היצירות הטלוויזיוניות כנשאיות של הון תרבותי.
בעבודותיה הראתה כיצד מתעצבת המשמעות של "טלוויזיה איכותית" בשדה הטלוויזיה בישראל תוך כדי מאבקים בין סוכנים ויוצרים ויוצרות בשדה.
כמו כן הראתה כיצד המושגים של "טלוויזיית מציאות" מצד אחד, ו"טלוויזיה איכותית" מן הצד האחר, הם תוצר של הבנייה חברתית.
עבודותיה שילבו ראיונות עומק עם יוצרים, יוצרות ומנהלים.
בשוק הטלוויזיה המקומי, יחד עם ניתוח ביקורות טלוויזיה בעיתונות וניתוח מדיניות.
בשנים 2021–2022 התעניינה לביא בשאלת האיכות המובנית של סדרות בשירותי סטרימינג כגון נטפליקס בשפות שאינן אנגלית.
במחקרים אלו מראה לביא כי ההתקבלות של אותן סדרות לקאנון האמנותי של הטלוויזיה הגלובלית תלוי ברשת קשרים של שכבה מעמדית קוסמופוליטית, אשר מטרתה הראשונית היא רווח.
בשנת 2017 זכתה לביא במענק מחקר מטעם הקרן הלאומית למדע למחקר שנערך בשיתוף עם פרופ' אמל ג'מאל מהחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב.
במחקרם בחנו לביא וג'מאל את חוויית החיים והעבודה של שחקנים ויוצרי קולנוע וטלוויזיה מערביי ישראל.
מחקר זה, אשר הניב פרסומים אקדמיים רבים, הדגיש את דרגות החופש השונות שיש למיעוט הערבי בתעשיות היצירתיות בישראל.
בשנת 2021 זכתה לביא במענק מחקר מטעם הקרן הדו-לאומית למדע ארצות הברית-ישראל (BSF) יחד עם פרופ' מהחוג לתקשורת באוניברסיטת טוליין.
מחקרן עוסק בהשלכות נגיף קורונה על התעשיות היצירתיות בתל אביב-יפו ובניו אורלינס.
לביא מפתחת את תחום לימודי הצעירים במכללה האקדמית תל אביב-יפו ולאחרונה פרסמה מחקר עם פרופסור עמית קפלן ונוי טל על עמדות בקרב צעירות וצעירים ישראליים לגבי מגדר ומשפחה.
המחקר הראה שבני דור ה-Y בישראל הם שמרניים יותר בעמדותיהם מבני דור ה-X.
וזאת בניגוד למגמות ברוב העולם המערבי.
במקביל לעבודתה כחוקרת נבחרה לביא מספר פעמים למרצה מצטיינת בבית הספר לממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
כמו כן, ב-2016 זכתה להימנות עם 50 המרצים והמרצות המשפיעים בישראל על פי סקר של התאחדות הסטודנטים הארצית.
נשואה לאייל שדה, פסיכולוג קליני בעיסוקו.
נועה לביא, מהבורגנים ועד בטיפול: הפיכתה של סדרת הדרמה לאמנות, תל אביב: רסלינג, 2015
לביא פרסמה יותר מ-20 מאמרים ופרקים בספרים ערוכים.
נועה בָּרֶקֶת (נולדה ב-17 בספטמבר 1962) היא עורכת ספרים, בעלת אדמה – בית הוצאה לאור לחוכמה נשית מתחדשת, משוררת, סופרת, יועצת ביוגרפית ובלוגרית ישראלית.
ברקת נולדה וגדלה בקיבוץ משמר העמק, למדה במוסד החינוכי שומריה.
לאחר שירותה הצבאי למדה הוראת אמנות בסמינר אורנים.
הוכשרה להיות מדריכה להכנה ללידה ויועצת הנקה במרכז הישראלי לחינוך ללידה.
הלידה, כמו גם ההריון והאימהות, קרובים לליבה, היא מרבה ללמד את הנושא וממשיכה לחקור אותו.
נמנתה על מקימות תנועת נשים קוראות ללדת - למען חופש בחירה בלידה ועל יוזמות ומקימות אם לאם בקהילה.
הקימה וערכה במשך 10 שנים את העיתון א-לה גוש במשגב.
למדה ייעוץ ביוגרפי במחזור השני בבית הספר ליועצים ביוגרפיים ועוסקת בייעוץ פרטני וזוגי ובהוראת ביוגרפיה.
למדה במחזור הראשון בבית הספר הגבוה לאמנויות המילה מבית מקום לשירה.
ערכה והוציאה לאור עשרות ספרים - ספרי חיים וספרי זיכרון, ספרי עיון, פרוזה והדרכה.
בין הספרים שערכה - ערות: נשים מדברות מיניות.
הקימה ומנהלת את אדמה - בית הוצאה לאור לחוכמה נשית מתחדשת.
ספר שיריה הראשון, שומרת לילה, ראה אור בשנת 2017. ספר שיריה השני, הביתה, ראה אור בשנת 2020.
ספר שיריה השלישי, בָּתֵּי־אֵם, יצא בהוצאת אדמה בספטמבר 2024.
ברקת נשואה, אם לשלושה ילדים בוגרים וסבתא לנכד.
התגוררה במשמר העמק, מענית, חיפה, גינוסר, יובלים, אלון הגליל, הרדוף, ירושלים וכליל.
בשנים 2017–2020 חיתה עם בן זוגה במשאית בית ונדדה בארץ ישראל.
על קורותיה בדרכים כתבה את נוע תנוע - בלוג מחיי במשאית בית.
מבטן ומלידה - נשים מדברות על הריון ולידה, הוצאת מודן, 2002
הולך תמים, הוצאת אדמה, 2009
שומרת לילה, הוצאת מקום לשירה, 2017
הביתה, הוצאת מקום לשירה, 2020
קשר החלומות, הוצאת קורל, 2020
נועה ברק-וושלר היא מנהלת מערך התקשורת והשיווק של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
בעברה מגישת חדשות ועורכת ישראלית.
ברק-וושלר גדלה ברחובות ולמדה בתיכון דה שליט.
היא בוגרת האוניברסיטה העברית ביחסים בינלאומיים ותקשורת ובעלת תואר שני בתקשורת פוליטית.
ב-2007 הנחתה ביחד עם נטלי עטיה את הקדם אירוויזיון ה"פרטי" של טיפקס ובנוסף, החלה להגיש את מהדורת חדשות HOT באזור המרכז.
שנה אחר כך, הגישה את תוצאות הניקוד הישראלי באירוויזיון 2008. היא שימשה גם כעורכת מהדורת "יומן" בימי שישי.
ב-2011 החליפה את קרן נויבך בהגשת התוכנית "מבט שני" ועשתה זאת עד 2014. ב-2013 החלה להגיש את התוכנית "הכל דיבורים" במקום אורן נהרי.
מספר עובדי רשות השידור מחו על שיבוצה בתוכנית.
ב-2016 הנחתה את הכנס השנתי לשילוב בישראל, ב-2017 החלה להנחות את התוכנית "שבתרבות".
ברק-וושלר היא זמרת חובבת, חברה בהרכב המוזיקלי "הוצאה מוכרת".
כמו כן היא חברה בפורום ועדי ההורים הארצי.
נועה ארנברג (נולדה ב-3 בפברואר 1979) היא תסריטאית ישראלית.
זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2016 על התסריט שכתבה לסדרה "האחיות המוצלחות שלי" יחד עם גלית חוגי.
יצרה את סדרת האינטרנט "סוזי מטיפת חלב".
ארנברג נולדה בקיבוץ בית השיטה לניסן ארנברג ולמשוררת דורית צמרת.
בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, שבו הכירה את גלית חוגי.
יצרה יחד עם גלית חוגי את הסדרה "האחיות המוצלחות שלי" שעלתה לשידור בשנת 2016 ב-yes.
הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 עבור הסדרה הקומית הטובה ביותר ובשלושה פרסים נוספים.
כתבה יחד עם גלית חוגי את העיבוד הישראלי לסרט "זרים מושלמים" שביים ליאור אשכנזי ועלה בשנת 2021.
באוקטובר 2022 עלתה ב-"yes" הסדרה "מי שמע על חווה ונאווה" שיצרה עם גלית חוגי בבימויו של גורי אלפי.
ארנברג מתגוררת בשכונת נווה צדק בתל אביב, נשואה ואם לשניים.
נועה ברקמן (נולדה ב-17 במרץ 1989) היא אתלטית וספורטאית ישראלית.
הספורטאית הישראלית הראשונה והיחידה שמייצגת את ישראל בקרב חמש מודרני ובלייזר ראן.
ברקמן נולדה בחדרה וגדלה בכפר ויתקין.
בגיל 9 החלה להתאמן ברכיבה על סוסים ובשנת 2007 סיימה במקום השני באליפות העולם בנעיצת רומח.
באותה שנה החלה להתחרות ברכיבה אומנותית ושנה לאחר מכן החלה להתאמן בריצה.
בשנת 2009 זכתה באליפות ישראל ברכיבה אומנותית (רמה ג') ובשנת 2010 זכתה באליפות ישראל בריצת 10 ק"מ (כביש) ,וסיימה שנייה באליפות ישראל ברכיבה אומנותית (רמה ג').
בשנת 2013 החלה להתחרות בקרב חמש מודרני, והפכה לנציגה הישראלית היחידה בענף זה.
בשנת 2016 העפילה לגמר אליפות אירופה שנערכה בסופיה, בולגריה, וסיימה במקום ה-29 בתחרות.
בשנת 2017 העפילה לגמר בטורניר גביע העולם שנערך בלוס אנג'לס, ארצות הברית, וסיימה במקום ה-30 בתחרות.
היא החלה להתחרות בשנת 2018 בלייזר ראן (תת ענף בקרב חמש מודרני המשלב ריצת שדה וירי באקדח לייזר), וסיימה במקום הרביעי באליפויות העולם בשנים 2018 ו-2019.
בשנת 2019 התחרתה לראשונה בריצת מרתון באליפות ישראל, וסיימה במקום הרביעי (תוצאה 2:57:48).
בשנת 2024 התחרתה במרתון ירושלים וסיימה במקום הראשון בתוצאה 2:55:42.
כיום, היא מתאמנת בריצה בקבוצת רצי רמת השרון בהדרכת זהבה שמואלי ומשתייכת למועדון הקליעה "הפועל מעברות" בהדרכת גיא סטריק.
נועה זליבנסקי (נולדה ב-12 בינואר 1996) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת רכזת/קלעית בקבוצת בנות הרצליה.
נוסף על כך, היא חלק מהסגל של נבחרת ישראל בכדורסל נשים.
זליבנסקי נולדה באשדוד וגדלה בתימורים.
החלה לשחק כדורסל במושב, בגיל 12 עברה לשחק במחלקת הנוער של מכבי "בן" בנות אשדוד.
בעונת 2008/9 זכתה באליפות הילדות ובעונת 2009/10 זכתה בגביע הילדות, מצטיינת המשחק עם 23 נקודות ובאליפות הילדות אחרי ניצחונות על מכבי רעננה.
במקביל למדה בבית הספר האזורי בבאר טוביה שם זכתה עם הנבחרת ב-3 אליפויות אזוריות.
בגיל 14 עברה לאקדמיית וינגיט למצוינות בספורט שם למדה ושיחקה כקפטנית שלוש שנים.
עונת 2014/15 בקבוצת מכבי "בן" בנות אשדוד הייתה עונתה הראשונה של זליבנסקי בקבוצת הבוגרות.
בתום העונה הקבוצה זכתה באליפות המדינה לכדורסל נשים.
בעונת 2015/16 עברה לשחק בקבוצת א.ס.
רמת השרון עימה הגיעה בתום העונה לפיינל פור.
בעונה שלאחר מכן עברה לשחק באליצור חולון לשתי עונות.
בעונה הראשונה בקבוצה הגיעה לפיינל פור ולגמר הגביע.
בעונה השנייה הגיעה למעמד גמר הגביע כאשר בחצי הגמר היא הצטיינה עם 26 נקודות.
בעונת 2018/19 עברה לשחק בבני יהודה תל אביב, שם קלעה 9.8 נקודות בממוצע למשחק.
בתום העונה חזרה לשחק במכבי "בן" בנות אשדוד.
עונת 2019/20 הופסקה עקב משבר הקורונה כאשר אשדוד במקום השני.
בעונת 2021/22 שיחקה באליצור תל אביב בליגת העל.
את עונת 2022/23 החלה במדי קבוצת אלפתריה מושקאטו מאתונה בליגת העל היוונית וביורוקאפ נשים, אך חזרה לישראל בחודש נובמבר וחתמה במכבי בנות אשדוד.
ב-2011 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב'.
בטורניר קלעה 10.6 נקודות למשחק, בשנה שלאחר מכן השתתפה בטורניר הכנה בצרפת עם הנבחרות החזקות ביבשת בו זכתה בחמשיית הטורניר.
בהמשך אותה שנה השתתפה באליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב' ובו קלעה 16 נקודות למשחק.
ב-2014 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג ב'.
בטורניר קלעה 5 נקודות למשחק.
ב-2015 השתתפה בטורניר אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב.
בטורניר קלעה 3 נקודות בממוצע למשחק.
החל משנת 2017 זליבנסקי היא חלק מסגל נבחרת ישראל בכדורסל נשים.
נועה לסרי (נולדה ב-24 ביוני 1999) היא שייטת אולימפית ישראלית המתחרה על סירת מפרש מדגם 470. לסרי השיגה את הקריטריון האולימפי עבור מדינת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (2020) ולאולימפיאדת פריז (2024), וייצגה את ישראל באולימפיאדה של פריז 2024 לצד השייט ניתאי חסון.
לסרי וחסון הם הזוג הראשון לייצג את ישראל במקצה האולימפי המעורב (נשים וגברים יחד) בתחום השייט, וסיימו את התחרות במקום השביעי הכולל.
לסרי החלה את דרכה בעולם הספורט התחרותי בגיל חמש, בענף הטניס.
היא התאמנה במרכז הטניס ביקנעם ובהמשך עברה לנתניה ולאקדמיה לטניס בתל אביב, תחילה אצל המאמן לב טפליצקי ואחר כך אצל המאמן אסף אינגבר ומהר מאוד הפכה לסגנית אלופת ישראל עד לגילאי 16 ובגילאי הנוער ניצחה בתחרויות ברחבי הארץ ודורגה בטופ 3 בטבלה הארצית לנוער.
לסרי דורגה בטופ 100 באירופה לנוער (Tennis Europe) ובהמשך אף קטפה את המקום הראשון בדירוג הארצי לבנות עד גיל 16.
בשנת 2015 התחרתה לסרי גם בטניס חופים, וזכתה גם שם בתואר אלופת ישראל.
בהמשך השנה כשמלאו לה 16 החליטה לסרי לקחת פסק זמן מהספורט התחרותי.
כשהייתה בת 17 החלה לסרי את דרכה בתחום השייט, ב-סירה מדגם 470 עם השייטת צוף זמט.
בתוך כחצי שנה בלבד הוכתרה כאלופת ישראל לנוער, וכמה חודשים לאחר מכן הצמד הגיע למקום השביעי באליפות אירופה לנוער באיטליה.
בשנת 2017 התגייסה נועה לחיל הים ושירתה בבסיס חיפה כספורטאית מצטיינת.
בהמשך עברה לסרי להתחרות בקטגוריית זוגות מעורבים ב-שייט 470 עם השייט טל שדה.
בתוך כך הוכרתה לסרי פעם נוספת כאלופת ישראל לשנת 2020. השניים השיגו שתי מדליות כסף באליפות העולם לבוגרים ולנוער לשנת 2021, והגיעו במקום הרביעי באליפות אירופה לנוער ובמקום התשיעי באליפות אירופה לבוגרים באותה השנה.
לאחר הישגים אלה החליטה לסרי לפרוש מהשייט ולהתחיל ללמוד גאולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
"הרגשתי שאין לי מספיק דלק ואנרגיה פנימית להתחיל עוד קמפיין לקראת אולימפיאדת פריז 2024. זה מאחוריי, ואני התמקמתי במקום אחר לגמרי." סיפרה לסרי בראיון ל-Mynet באר שבע והנגב.
אלא שבמאי 2022, במהלך חופשת הסמסטר, נענתה לסרי לבקשתו של השייט ניתאי חסון והחליפה את השייטת סער תמיר שנפצעה.
לסרי וחסון התחרו יחד בתחרות של הסבב העולמי ב-שייט 470 בפלמה דה מיורקה והגיעו במקום הראשון בשיוט המדליות, ובמקום החמישי בדירוג הכללי.
בעקבות ההצלחה בתחרות הזו החליטה לסרי לחזור לשוט באופן תחרותי עם השייט ניתאי חסון בקמפיין לקראת האולימפיאדה בפריז 2024, באימונו של שייט העבר גידי קליגר.
במרץ 2024 נבחרו לסרי וחסון באופן רשמי לייצג את ישראל במשחקים האולימפיים בפריז, בקטגוריית שיט על מפרשית מדגם 470. באותה שנה הגיעו למקום השמיני באליפות אירופה (צרפת, 2024) ולמקום החמישי באליפות העולם (ספרד, 2024), מרחק 5 נקודות ממדליית ארד.
באוגוסט 2024 צפויה לסרי להתחרות באולימפיאדת פריז 2024 לצד השייט ניתאי חסון.
לסרי מתחרה על סירה מדגם 470, כחלק מזוג מעורב יחד עם השייט ניתאי חסון.
תפקידה של לסרי בסירה הוא אשת צוות, תפקיד שדורש יכולות פיזיות וכושר גבוה.
בתוך כך לסרי אוחזת בטרפז הסירה ותלויה רוב הזמן מחוץ לסירה בצורה אופקית מעל המים, משם היא מאזנת ומקדמת את הסירה באמצעות תנועת רגליים מאומצת.
העבודה על הסירה היא אירובית ודורשת סיבולת לב-ריאה גבוהה.
בנוסף, לסרי נדרשת לקבל החלטות בזמן אמת יחד עם חסון (שתפקידו הגאי הסירה).
את הצמד לסרי וחסון מאמן השייט גידי קליגר, אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת אתונה (2004), בייג'ינג (2008) ולונדון (2012).
לסירה בה התחרו במשחקים האולימפיים בצרפת 2024 קראו "נובה" לזכר נרצחי פסטיבל נובה ב-7 באוקטובר וכקריאה מתמדת לשחרור החטופים משבי החמאס.
לסרי וחסון העידו במספר ראיונות על התקשורת הטובה ביניהם, שמהווה יתרון משמעותי בענף.
"אנחנו צריכים לייצר תקשורת נעימה ונורמלית עם כמות לחצים מטורפת שמופעלת עלינו באמצע תחרות, כשיש כל כך הרבה משתנים; זה ממש תהליך, ומה שהכי כיף לנו לראות שזה עקבי" סיפרו חסון ולסרי בראיון לעיתון הארץ.
בראיון למקור ראשון שיתף חסון על העבודה עם לסרי "אהבתי את הכושר הגופני והיכולות הפיזיות שלה, בנוסף לביטחון שהיא נתנה לי בסירה, במיוחד ברוח חזקה.
הרגשתי שהסירה מתפקדת טוב, שהיא לא מתרגשת או מפחדת מהמהירות והאתגר, ושיש לנו בסיס מצוין לשיתוף פעולה מוצלח".
באולימפיאדת פריז 2024, בתחרות המעורבת ל-מפרשיות 470, סיימה לסרי יחד עם שותפה ניתאי חסון במקום השביעי בשקלול כלל השיוטים.
לאחר שמונה שיוטי מוקדמות הם עלו לשיוט המדליות מהמקום השמיני הכללי ובשיוט המדליות הם סיימו במקום החמישי.
בשקלול כלל השיוטים הם סיימו במקום השביעי בתחרות.
במקביל לאימונים האינטנסיביים לסרי פעילה בפן החברתי בביקוריה בארץ.
היא מעבירה בהתנדבות הרצאות וסדנאות לתלמידי תיכון ולמבוגרים, והשתתפה במרוצים וצעדות למען החזרת החטופים.
נועה זית (נולדה ב-1948) היא סופרת ישראלית.
זוכת פרס ספיר על ספרה "ארבע אחרי הצהריים".
זית נולדה בשנת 1948 בחצר גשר הישנה שבעמק הירדן לציפורה ועמישוע, ממייסדי קיבוץ גשר.
לאחר התקפת חצר הגשר הישנה, היא התגוררה בקיבוץ החדש שהוקם, קיבוץ גשר.
בצבא, שירתה זית בנוער החלוצי הלוחם.
לאחר שירותה בצבא, היא עבדה בקיבוצה בגן ילדים ובבוסתן ולאחר מכן, הלכה ללמוד לימודי הוראה באורנים - המכללה האקדמית לחינוך, לאחר לימודיה, היא החלה ללמד באולפן שבקיבוצה גשר.
בגיל 24, היא החלה ללמוד פילוסופיה וספרות כללית באוניברסיטת חיפה.
לאחר לימודיה באוניברסיטה, היא עברה להתגורר בתל אביב.
כדי להתפרנס, היא לימדה כיתה של מבוגרים בעלי דיסלקסיה בתיכונייה שבאפעל.
באמצע שנות התשעים, למדה זית קולנוע בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות.
לאחר לימודיה היא הקימה חברת הפקות יחד עם מספר חברים מהלימודים.
לאחר זמן מה, היא החלה לעבוד כסופרת ושלחה את סיפורה הראשון לעיתון "לאשה".
לאחר מכן היא כתבה את הספר המבוסס על סיפורה האישי "ארבע אחרי הצהריים", אך כל ההוצאות דחו אותו.
בשנת 2008, היא הוציאה את ספרה "ארבע אחרי הצהריים" בהוצאת מטר - הוצאה לאור.
בשנת 2009, היא זכתה בפרס ספיר על ספרה זה.
כיום היא מתגוררת בקיבוץ גשר, יחד עם בתה.
נועה כוכבא (נולדה ב-19 בפברואר 1999) היא דוגמנית ומגדנאית ישראלית.
מלכת היופי האחרונה של ישראל, זכתה בתואר בשנת 2021.
אביה, אייל, היה טייס ומפקד טייסת, וכיום הוא יועץ עסקי ומלווה בתחום הסטארט־אפ.
אמה, יעל, הייתה קב"נית בחיל האוויר וכיום היא פסיכולוגית קלינית ומטפלת זוגית.
לכוכבא שני אחים, ושני אחים למחצה מנישואיו הראשונים של אביה.
בילדותה התגלתה אצלה תרומבוציטופניה, מחלה המטולוגית הפוגעת בייצור טסיות הדם, שבעקבותיה אושפזה לסירוגין במשך שנה וחצי בבית חולים.
בעקבות האירוע, החליטה שהיא מעוניינת ללמוד רפואה בישראל.
בצה"ל שירתה כחובשת, ובהמשך הפכה למדריכה ומפקדת בקורס חובשים.
אחרי הצבא למדה במשך שמונה חודשים בבית ספר לאפייה וקונדיטוריה של השפית ומנחת הטלוויזיה אסטלה ("בייק אוף ישראל", "הקינוח המושלם"), שבסיומם החלה סטאז' בבית הקפה "רביבה וסיליה", ובמקביל עבדה במסעדה ביהוד-מונוסון כקונדיטורית עד שבעקבות מגפת הקורונה העולמית, המסעדות נסגרו.
בשנת 2021 החלה, בליווי של אביה, בהקמת חברת הזנק שתשיק אפליקציה חברתית לעיצוב פנים.
כוכבא זכתה בתחרות של תואר מלכת היופי של ישראל לשנת 2021. כוכבא ייצגה את ישראל בתחרות "מיס תבל (יוניברס) 2021", שהתקיימה בפעם הראשונה בישראל, באילת.
היא הופיעה בשלב חצי-הגמר ולא העפילה לגמר התחרות.
כמו כן, היא מלכת היופי האחרונה של ישראל – עקב כך ששנה לאחר מכן הודיעו על ביטול התחרות בישראל – ממניעים פמינסיטיים.
במהלך מלחמת חרבות ברזל שירתה כחובשת קרבית כ-150 יום ולאחר מכן עסקה בהסברה עבור מדינת ישראל בהתנדבות בעיקר בארצות הברית ובקנדה.
בספטמבר 2025 נבחרה נועה על ידי העיתון ג'רוזלם פוסט וקק"ל לאחת מ-25 הצעירים המשפיעים ביותר בעלי חזון ציוני בארצות הברית.
נועה אסטנג'לוב (נולדה ב-26 בנובמבר 1999) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
אסטנג'לוב נולדה, גדלה והתחנכה באשדוד.
בת שנייה לדוד, שנולד בגאורגיה הסובייטית ובת-שבע, צברית ממוצא גאורגי.
הוריה התגרשו כשהייתה בת שבע, ונולדו לה אחים נוספים למחצה, משני הוריה.
בנעוריה למדה בבית הספר למשחק ותיאטרון "יצירתי" שבאשדוד.
בשנת 2018 התגייסה לצבא ושירתה בתיאטרון צה"ל.
בשנת 2010, בגיל 11, גילמה את דמותה של רחלי בסרט הקולנוע הקצר "שלום" בבימויה של לי גילת לצידם של אסי לוי ושמעון מימרן.
ב-2011 גילמה את דנה בסדרת הטלוויזיה "מבצע קיפוד" ששודרה בערוץ לוגי.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הקולנוע "הקפות" בבימויה של לי גילת, בו גילמה את עליזה ועקנין בתפקיד הראשי לצד אגם אוזלבו, אסי לוי וליאור אשכנזי.
בשנת 2018 גילמה את שיפי ברגר (אחותו התאומה של תום) בסדרה "Oboy".
באותה שנה גם הצטלמה לתפקיד הראשי בסרט "הסוסיתא של הרצל", בו גילמה את "ליבי חזנוב" לצד מיקי לאון, אוולין הגואל ועוד.
ב-2019 גילמה את שיר בסדרה "האחיות המוצלחות שלי".
החל משנת 2021 משחקת בסדרה "המפקדת" של כאן 11 את אחד מהתפקידים הראשיים – המ"כית צליל בן-משה, עליו גם הייתה מועמדת שנתיים ברציפות בטקס פרסי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר לסדרה קומית.
באותה שנה גם שיחקה בתפקיד ניצן גולן בסדרה "האחיין שלי בנץ" ששודרה תחילה בכאן חינוכית ולאחר מכן שודרה גם בכאן 11. על תפקידה הייתה מועמדת בטקס פרסי האקדמיה לילדים ונוער כשחקנית הקומית הטובה ביותר.
ב-2022 שיחקה בסדרה "מיוחדת" של כאן חינוכית את יולי ארבל, וגם הייתה מועמדת על תפקידה בטקס פרסי האקדמיה לילדים ונוער כשחקנית הדרמטית הטובה ביותר.
בשנת 2023 השתתפה בסדרות "דרימארס" בערוץ זום ו-"משמר הגבול" בהוט.
על תפקיד זה הייתה מועמדת בטקס פרסי הטלוויזיה לשחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
באותה השנה הצטלמה לקליפ של עדן חסון לשירו "לא תראה אותי בוכה" וגם השתתפה בתוכנית הסאטירה מה שתגידו בכאן 11 בתור עצמה.
בשנת 2024 גילמה את מיתר בסדרה "בלקספייס" בערוץ 13.
בשנת 2025 גילמה את מרים "מיצי" יחזקאל בסדרה "חזי ובניו" המשודרת ב-HOT.
מאז שנת 2022 נמצאת בזוגיות עם השחקן עמית פרנקו.
שנהפרסקטגוריהפרויקטמועמדות2021תחרות פרסי האקדמיה לטלוויזיהשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומיתהמפקדת2022פרסי נבחרי השנה של פרוגישחקנית אהובה בסדרת נוערהאחיין שלי בנץ, מיוחדתפרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערהשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמהמיוחדתהשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומיתהאחיין שלי בנץתחרות פרסי האקדמיה לטלוויזיהשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומיתהמפקדת עונה 2
"נועה" הוא שיר שנכתב בשנת 1957 על ידי נעמי שמר כאשר היא התגוררה ביישוב כנרת.
השיר נכתב לאלבום "כביסת הרש" של "להקת בצל ירוק" אשר בוצע על ידי נחמה הנדל, אך הוא הוצא מן האלבום, והוא מוכר בזכות ביצועו של הזמר אריק לביא בשנות ה־70. אורכו של השיר הוא שלוש דקות.
יש דעות מספר לגבי האדם העומד מאחורי השם "נועה", אך הרוב מסכים על כך שהשיר מדבר על נעמי שמר עצמה, ושכל שורה בשיר המתארת את חייה של נועה תואמת לחייה של שמר.
על פי נעמי שמר השיר מנבא את המשך חייה וכל בית מתאר שלב שונה בחייה.
הבית הראשון בשיר ובמיוחד השורה הראשונה מתארת את נעמי כילדה שכל בוקר הייתה מתעוררת מוקדם מאוד בבוקר ולא מספיקה לשטוף את פניה, ולכן שטפה אותם בטל שעל העלים שבשדות.
לשיר היו שתי גרסאות, אשר נבדלו בשורה השנייה בבית הראשון - בגרסה המקורית של השיר, נעמי כתבה "נועה הייתה כמו אגל של טל", אך מה שהיא באמת התכוונה לכתוב היה שנועה שטפה את פניה בטל.
אלא שנעמי חשבה שאף אחד לא יאמין לה, ולכן כתבה "נועה הייתה כמו אגל של טל".
ולאחר 40 שנה לפי בקשתה של נעמי, בספרו של גיל אלדמע "מניפה קולית" שונתה השורה ל"נועה שטפה את פניה בטל".
הבית השני בשיר מתאר את האהבה שלה, הנשיקה הראשונה.
הבית השלישי בשיר מתאר את ההתרחקות של נעמי שמר מבית ילדותה, והבית הרביעי והאחרון בשיר מתאר את החזרה שלה לבית ילדותה כדי להיקבר שם כמו שביקשה.
לשיר "נועה" יש ביצועים מספר.
הזמרת ששרה את "נועה" של "להקת בצל ירוק" היא נחמה הנדל, אך השיר לא התקבל על ידי הקהל.
השיר מוכר במיוחד בביצועו של הזמר אריק לביא שכעבור שנים קרא לבתו נועה.
נועה זומר (נולדה ב-1974) היא קצינה בצה"ל בדרגת תת-אלוף המכהנת כמשנה לנשיאת בית הדין הצבאי לערעורים.
התגייסה לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית וב-1996 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן והחלה בשירותה הצבאי.
היא שירתה במגוון תפקידים בפרקליטות הצבאית, בהם: תובעת פיקודית בפרקליטות פיקוד המרכז, קצינת ייעוץ במחלקת הדין הבין-לאומי ועוזרתו המשפטית של הפרקליט הצבאי הראשי.
ב-2005 סיימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
במרץ 2006 מונתה לשופטת בבית הדין הצבאי המחוזי ביפו ולאחר מכן בבית הדין המחוזי בפיקוד דרום וזרוע היבשה.
בדצמבר 2009 מונתה לסגנית נשיא בית הדין המחוזי בפיקוד דרום וזרוע היבשה.
ביולי 2013 מונתה גם לסגנית נשיאת בית הדין הצבאי המיוחד.
בדצמבר 2015 מונתה לנשיאת בית הדין הצבאי המחוזי בפיקוד דרום וזרוע היבשה והועלתה לדרגת אל"ם.
בינואר 2017 מונתה לנשיאת בית הדין הצבאי המחוזי של פיקוד מרכז וחיל האוויר ביפו, וכן נשיאת בית הדין הצבאי המיוחד.
באוקטובר 2019 החלה לכהן כשופטת בבית הדין הצבאי לערעורים.
ב-20 בדצמבר 2021 הועלתה לדרגת תא"ל ולאחר מכן מונתה למשנה לנשיאת בית הדין הצבאי לערעורים.
נועה זומר היא מהחיילות הדתיות הראשונות שהגיעו לדרגת תת-אלוף.
במהלך שירותה שפטה חיילים וקצינים במגוון נושאים, בהם: עריקות, אלימות כלפי עצורים פלסטינים, התעללות והתנהגות שאינה הולמת, הוצאת נשק מרשות הצבא, הוצאת לשון הרע, חריגה מסמכות (ירי בכלב גוסס), שימוש בסם מסוכן וערעור על הרשעה בהטרדה מינית ובשיבוש מהלכי משפט.
נועה בלחסן (נולדה; 25 ביולי 1983) היא מוזיקאית, זמרת-יוצרת, מלחינה, משוררת וגיטריסטית ישראלית.
בלחסן נולדה במושב תלמי אליהו לדוד בלחסן, היסטוריון ופעיל חברתי לחידוש תנועת הכנענים ויו"ר תנועת הדרור העברי, וללונה לבית ברוך.
בילדותה עברה המשפחה ליישוב שני שבחבל יתיר.
היא סיימה את תיכון מקיף ז' בשכונה ד' בבאר שבע, ובמהלך לימודיה זכתה באליפות הארץ בריצות ארוכות ושיחקה כדורגל בהפועל באר שבע.
שירתה כמכונאית טנקים בבית הספר לשריון.
היא בת דוד של המוזיקאים גבריאל וידידיה בלחסן.
בשנת 2004 ביצעה עם בן דודה, המוזיקאי גבריאל בלחסן, את השיר "שלושה אביבים", שהלחינה למילים שכתב אביה.
השיר נכנס לאלבומו השלישי של גבריאל, "בשדות".
בשנת 2010 החלה להופיע בתל אביב עם שירים שכתבה והלחינה.
היא הופיעה בין היתר במועדון הצוזאמן, באוזןבר ובלבונטין 7.
ב-2016 יצא אלבומה הראשון, "נועה בלחסן", בהפקתה המוזיקלית של רונית שחר.בלחסן הלחינה את כל שירי האלבום וכתבה את רובם מלבד שלושה: השיר "מדבר שומם" שאת מילותיו כתב אחיה, יהונדב, השיר "להקת זאבים" של נורית זרחי והשיר "מה חיפשתי" של אגי משעול.
בלחסן הופיעה עם שירי האלבום בכל רחבי הארץ והם הושמעו בתחנות רדיו רבות, בהן 88FM, גלי צה"ל ורדיו תל אביב.
בשנת 2019 הוציאה בלחסן את המיני-אלבום "אין כוח למילים", הכולל לצד יצירות מקוריות שלה גם את השיר "הים דופק בדלת", שהלחינה וכתבה למילותיה של נורית זרחי.
בלחסן כתבה עבור ריקי גל את השיר "כל עונות השנה", שהולחן על ידי יהודה פוליקר ונכנס לאלבומה של גל "ענבים כחולים".
מאז פטירתו של גבריאל בלחסן ב-2013 מופיעה נועה בלחסן בקביעות במופעים לזכרו ושרה משיריו.
בלחסן חיה בזוגיות עם השפית יהלומה לויומתגוררת במרכז.
נועה מלכה (נולדה ב-2003) היא שחקנית כדורשער וספורטאית פאראלימפית ישראלית לשעבר.
מלכה נולדה עם לבקנות וסובלת מלקות ראייה מולדת.
מלכה גדלה בחיפה בשכונת קריית אליהו ובסיום הלימודים בתיכון עירוני א' התנדבה במשך שנתיים לשירות לאומי במחלקה האונקולוגית ב.
מתאמנת בכדורשער במסגרת בית הלוחם בתל אביב וצורפה אל נבחרת ישראל בכדורשער נשים, איתה השתתפה ב.
בשנת 2022 השתתפה עם הנבחרת באליפות העולם שנערכה בפורטוגל ובה הבקיעה גול ראשון בתחרות עולמית.
באליפות העולם זכו במדליית ארד ומוקדם יותר באותה שנה זכתה הנבחרת במדליית זהב בטורניר נבחרות עולם שנערך בגרמניה.
במסגרת נבחרת הצעירות מלכה הייתה שותפה גם לזכייה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער עד גיל 19 לשנת 2022.
בשנת 2024 פרשה מלכה מפעילות תחרותית.
נועה אריאל (1965 – 1 במאי 2022, ל' בניסן ה'תשפ"ב) הייתה יוצרת ובובנאית ישראלית.
כתבה והפיקה במסגרת תיאטרון הבובות שלה הצגות בנושאי סיפורי צדיקים, זוגיות, קשיים חברתיים, אלימות במשפחה ופגיעה מינית.
נולדה במושב ניר צבי למשה, ניצול שואה, ורחל זלמנוביץ', ממייסדי המושב.
היא בת בכורה ולה שני אחים נוספים.
בגיל 16, לאחר כיתה י' עזבה את הלימודים, הצטרפה לתנועת התחיה והייתה פעילה במאבק למען עצירת הנסיגה מסיני.
הצטרפה למכון אורה וחזרה בתשובה.
בגיל 18 נישאה לרב ישראל אריאל.
לאחר החתונה עבדה כמורה לאמנות, מדריכת חוגים, ושימשה כטבחית בישיבת עוד יוסף חי בקבר יוסף.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, כשהייתה בת 28, החלה ללמוד ולעסוק בבובנאות בהנחיית מירי פארי, והקימה את תיאטרון בובות בשם "דומם מדבר".
עד 2017 נקרא התיאטרון בשם זה, ומאז הוא נקרא "תיאטרון נועה אריאל".
מיקי מבורך, שהייתה בין מורותיה לבובנאות, ביימה את מרבית ההצגות והייתה שותפה לכתיבתן.
מרבית הבובות הופעלו בטכניקת "בובות שולחן" (בובות המופעלות כשמפעילתן גלויה), ועוצבו ונבנו ממגוון חומרים.
רפרטואר התיאטרון כלל 15 הצגות ילדים ו-3 הצגות מבוגרים.
ההצגה הראשונה שהעלתה הייתה הצגת ילדים "מעשה מאבדת בת מלך" של רבי נחמן מברסלב.
כד השמן של עזריה, (חנוכה), הצגת בכורה: 1997
בזכות הא'-ב' (על ימים נוראים ותפילה)
נס דלתות הנחושת (שער ניקנור)
נבל החלומות (חלומות על בית המקדש)
הרימון מארץ ישראל (על שבעת המינים וארץ ישראל)
מעשה בחברים ומעיל (בין אדם לחברו)
ציפור קטנה צייצה לי סוד (למבוגרים ולילדים).
למניעה וחשיפה של פגיעה מינית, הצגת בכורה: 2015
מעשה באוצר, עיצוב ובניית בובות - אלכסנדר מרגולד
הערב היפה בחיי, על אלימות במשפחה.
הצגת בכורה: 1998, ההצגה עלתה למעלה מ-500 פעמים.
באש ובמים, תמונות מחיי נישואין
בתיאטרון אודיו אבות האומה גילמה את רות המואבייה בתסכית "ויקר מקרה" שכתב מנחם לוי וביים יואל דרורי.
בתסכית זה השתתף גם בנה דוד.
מחשון ה'תשמ"ד (כשהייתה בת 18) ועד לפטירתה הייתה נשואה לרב ישראל אריאל (ליבוביץ'), הם התגוררו ביצהר ולהם ארבעה ילדים.
שניים מבניה עוסקים במשחק: בנה הבכור דוד (בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב) משחק בין השאר בתיאטרון "לב השמים", ובנה טוביה הוא בוגר תורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
במוזיאון של מרכז תיאטרון בובות חולון הוקמה באוגוסט 2023 תערוכה בשם "דּוֹמֵם מְדַבֵּר - תיאטרון הבובות של נועה אריאל" (אוצר: אילן סביר) ובה מוצגות בובות מתוך הצגות התיאטרון של נועה אריאל.
נועה ארגמני (נולדה ב-12 באוקטובר 1997) היא אזרחית ישראלית שנחטפה בידי מחבלי ארגון הטרור חמאס במהלך הטבח בפסטיבל נובה ליד רעים כחלק מטבח שבעה באוקטובר, וחולצה כעבור שמונה חודשים במהלך מבצע ארנון.
סרטון חטיפתה, כשהיא מובלת על אופנוע וצועקת לעזרה כשברקע בן זוגה אבינתן אור מובל בידי ארבעה מחבלים, התפרסם בכל העולם והפך לאחד מסמלי הטבח.
תמונתה מהחטיפה הוצגה בעמוד הראשון של מהדורת 8 באוקטובר של הדיילי מייל בבריטניה.
ארגמני נולדה בישראל כבת יחידה, ליעקב (נולד למשפחה יוצאת תוניסיה) ולליאורה (לשעבר: לי צ'וּנהוֹנג - ילידת העיר ווהאן שבסין), וגדלה בבאר שבע.
טרם חטיפתה הייתה סטודנטית במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ב-7 באוקטובר 2023 השתתפה יחד עם בן זוגה אבינתן אור בפסטיבל נובה ביער רעים, יחד עם עוד כ-3,000 מבלים.
ב-6:30 בבוקר באותו יום החלה מתקפת הפתע של חמאס על ישראל, שבמהלכו חדרו לתוך שטח ישראל כ-6,000 מחבלים, כבשו בסיסים של צה"ל והשתלטו על יישובים וקיבוצים רבים.
חמאס וארגוני טרור נוספים טבחו באכזריות בקיבוצים ובבסיסים, קבוצה של מאות מחבלים חדרה גם ליער רעים וטבחה במשתתפי הפסטיבל שנסו על נפשם וניסו למצוא מחסה.
ארגמני ובן זוגה אבינתן אור נמלטו משטח המסיבה והתחבאו ביער.
במשך שעות ארוכות הם יצרו קשר עם כוחות הביטחון וניסו להזעיק חילוץ, אך ללא הועיל.
במהלך היום קבוצת מחבלים הבחינה בהם וחטפה אותם.
המחבלים הפרידו ביניהם, הושיבו את נועה בכוח על האופנוע ולקחו אותה לעזה.
את אבינתן אור לקחו המחבלים ברגל לעזה באיומי נשק.
סרטון שצילמו המחבלים בעת החטיפה מראה את נועה על האופנוע זועקת לעזרה ובבעתה שולחת את ידיה לעבר בן זוגה, שמובל על ידי כארבעה מחבלים לעבר רצועת עזה.
סרטון זה הופץ ב-7 באוקטובר 2023. ב-12 באפריל 2024 פורסם סרטון נוסף מעת החטיפה, בו ארגמני נראית מוקפת בלפחות עשרה מחבלים, ושק על ראשה.
ב-14 בינואר 2024 פרסם ארגון הטרור חמאס סרטון של נועה ארגמני בשבי יחד עם שני חטופים נוספים, יוסי שרעבי ואיתי סבירסקי.
ב-31 במאי 2024 פרסם חמאס סרטון עם קלטת קול של נועה.
בהקלטה צונזר שמה, אך מטה המשפחות להחזרת החטופים אישר שהיא הדוברת.
בשבת, 8 ביוני 2024, חילץ כוח ימ"מ, צה"ל ושב"כ את נועה ועוד שלושה חטופים נוספים (שהיו במבנה נפרד) בפעולה במחנה הפליטים נוסייראת ברצועת עזה.
במהלך המבצע נפצע אנושות מפקד צוות ולוחם הימ"מ פקד ארנון זמורה שהיה חלק מכוח הפריצה הראשון לחילוצה, והוא נפטר זמן קצר אחר כך.
בעקבות האירוע, הוחלף שמו של מבצע החילוץ, שנקרא במקור "זרעי קיץ", ל"מבצע ארנון".
אחרי שחרורה התברר כי לאורך תקופת השבי היא עברה בין כמה דירות, ולא הוחזקה כלל במנהרות.
בזמן החילוץ היא הוחזקה בביתה של משפחה עשירה למדי, ולדבריה הם נתנו לה אוכל כל פעם שביקשה.
עם זאת, היא לא הורשתה לצאת מחוץ לבית ולא ראתה כמעט אור יום, אלא לעיתים רחוקות וכשהיא מחופשת לערבייה.
כמו כן, אמרה שבתחילה לא אפשרו לה להתקלח כלל, אך לאחר שהתעקשה שוב ושוב, נעתרה לבסוף המשפחה לבקשתה זו.
נועה סיפרה שלמדה ערבית במהלך 246 הימים בשבי וכך הצליחה לשוחח עם המשפחה.
במועד חטיפתה, הייתה אימה של נועה, ליאורה ארגמני, בשלבים מתקדמים של סרטן המוח.
היא אמרה בעצרת למען החטופים: "מקווה שאני אספיק לראות אותה לפני יומי האחרון".
במועד שחרורה של נועה הייתה ליאורה כבר מאושפזת ובמצב קשה אך הספיקה להיפרד מבתה, וב-2 ביולי 2024 נפטרה בגיל 61 לאחר מאבק במחלתה.
לאחר החילוץ פורסם כי ישראל ניסתה לגייס את סין למאבק לשחרורה של נועה, ונתקלה בסירוב מאחר שנועה סינית מצד אימה בלבד, ולכן רק "חצי סינית".
באוגוסט 2024, הגיעה ארגמני למפגש עם דיפלומטים ממדינות ה-G7 בטוקיו כדי לספר את עדותה מתנאי השבי.
לאחר האירוע פרסמה פוסט, עקב פרשנות שגויה של דבריה.
בסוף שנת 2024, גוגל פרסמו את סיכום החיפושים הכי הטרנדיים בשנה החולפת, והכלילו את נועה במקום השלישי ברשימת "האנשים הטרנדיים", מיד אחרי הזמר-היוצר עידן עמדי והזמרת עדן גולן.
ב-16 בינואר 2025, באירוע של קהילת הנובה במיאמי, סיפרה נועה על החטיפה, תקופת השבי והחילוץ, על הפצצת הבניין בו הוחזקה יחד עם יוסי שרעבי ואיתי סבירסקי בינואר 2024, לאחר עסקת שחרור החטופים הראשונה, על מותו של יוסי בעקבות ההפצצה ועל רציחתו של איתי יומיים לאחר מכן.
באפריל 2025 נכללה ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 כסמל לעמידה אנושית יוצאת דופן לאחר חטיפתה, ובזכות פעילותה הציבורית לאחר שחרורה למען שאר החטופים והעלאת המודעות לסבלם.
במאי 2024 הושק בטוקיו, יפן, קומיקס ובו אירועים מרכזיים בחייה של ארגמני, ביפנית ובאנגלית, מאת האומנית היפנית טאנאקה מאקוטו.
הוא הוקדש לקורות משפחת ארגמני, ולמאבק להשיב את נועה ואת שאר החטופים.
הקומיקס הושק במסגרת אירועי יום העצמאות ה-76 למדינת ישראל שארגנה שגרירות ישראל ביפן.
נועה כרמי (נולדה ב־4 בפברואר 2001) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
כרמי נולדה בראשון לציון ועברה יחד עם משפחתה לתל אביב ב-2017. אמה, נעמה כרמי, היא מורה.
אביה, יובל כרמי, מהנדס חשמל בחברת החשמל.
בגיל 17 השתתפה בעונה החמישית של דה וויס ישראל בשלב הראשון של המוקדמות.
כרמי בוגרת בית הספר לאומנויות עירוני א' בתל אביב במגמת התיאטרון, ובוגרת בית הספר למשחק סמינר הקיבוצים במסלול התלת-שנתי, בניהולו של יחזקאל לזרוב.
עשתה שירות צבאי מלא כשחקנית בתיאטרון צה"ל.
כשהייתה בת 21, הצטרפה לקבוצת הצעירים של תיאטרון גשר.
ב-2019 יצא הסרט הקצר "אחרת" בבימויו של עומר שמיר בו שיחקה כרמי את הדמות הראשית, נגה, לצד השחקנים חגית דסברג וזוהר שטראוס.
הסרט עוקב אחרי נגה בת ה-17 שמתעמתת עם אמה דליה (חגית דסברג) כדי למנוע את הפינוי של אם סודנית חד הורית לאחר התחמקות של שנה משכר הדירה.
הסרט זכה במקום הראשון בפסטיבל סולידריות בסינמטק תל אביב, ובמקום השני בפסטיבל "Solidando film festival" שבאיטליה.
ב-2021 השתתפה במופע "מתחת לכל ביקורת" בתיאטרון יפו.
ב-2022 הופיעה בתפקיד אורח בעונה השנייה של "לבד בבית".
משנת 2023 מככבת כרמי בתיאטרון גשר בהצגה "התנצלויות פומביות" שביים ותרגם נעם פרנק, לצד השחקנים ניר כנען, בר מיניאלי ואגם אוזלבו.
בשנת 2023 הצטרפה לעונה השלישית של הסדרה "בת השוטר", לצד ליאנה עיון ומור סרוסי, שם גילמה את רייזי, בת סמינר.
בשנת 2024 יצא לאקרנים הסרט "חמדה" בבימויו של שמי זרחין, בו מגלמת כרמי את נוגה.
בהמשך השנה, השתתפה בפסטיבל א-ז'אנר בתיאטרון תמונע ב"ועדת לבקוביץ'", אופרה דוקומנטרית בהלחנתו של כנען לבקוביץ'.
כמו כן, כרמי משתתפת בהצגה "בן המלך והעני" ב"תיאטרון אורנה פורת" בבימויו של עידו קולטון.
כרמי השתתפה כזמרת בשיר "די" באלבומו הראשון של הזמר ניר כנען - "כחול".
בהכרזת הרפרטואר החדש של תיאטרון גשר נודע שכרמי תשתתף בהצגה "קרום" מאת חנוך לוין בעיבוד מוזיקלי, בה תגלם את פליציה.
ההפקה, בבימויו של אלכסיי זולוטוביצקי ועם מוזיקה של אבי בנימין, עלתה ב-19 ביוני 2025.
בשנת 2025 עלתה העונה החמישית של הסדרה "לבד בבית" בכאן חינוכית, שם גילמה כרמי דמות חדשה בשם מילה גור.
כמו כן, כרמי שיחקה בסרטו של ערן קולירין "כמה הערות על המצב", אשר הוקרן בבכורה בפסטיבל לוקרנו, וזכה בפרס חבר השופטים לסרט עלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
בהמשך השנה, השתתפה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא (בניהולם של מולי שולמן ועדי גורל) במחזמר "פולחן אישיות", מאת שרי עציץ ובבימויו של נעם פרנק.
בנוסף, הצטרפה כרמי לתיאטרון השעה הישראלי לילדים ולנוער עם ההצגה "מה זאת אהבה" מאת תמר קינן לזר ובבימויו של תום שוורצברג, בתפקיד גילי.
נועה כהן (נולדה ב-3 באוגוסט 2002) היא דוגמנית, מגישה, אושיית רשת ושחקנית ישראלית.
ידועה בגילום דמותה של מרים, אם ישוע בסרט הקולנוע הנוצרי "מרים".
בגיל 13 התמודדה בשעשועון הריאליטי "הבנים והבנות" בערוץ הילדים.
דגמנה עבור מותגי ביגוד וטיפוח שונים, ביניהם Veet, JENNYUNIQUE, הודיס, Smashbox Cosmetics, Esence Cosmetics, בננהוט.
בבגרותה, הגישה פינה קבועה בתוכנית "הצינור" ברשת 13.
החלה לשחק באופן מקצועי בשנת 2018, וזכתה בתפקיד הטלוויזיה הראשון שלה בסיטקום "אחותי קפצה כיתה".
היא המשיכה להופיע בתוכניות טלוויזיה ישראליות, כולל "האחיין שלי בנץ" (2021), "אינפיניטי" (2022), ו"רוח צפונית" (2024).
בשנת 2022 הופיעה לראשונה בסרט במותחן הריגול "Silent Game".
בשנת 2022 השתתפה בקמפיין האקטיביזם "אנחנו הילדים" של עמותת עלם.
בשנת 2024 לוהקה לתפקיד מרים, אם ישוע בסרטו האפי הנוצרי של הקולנוען האמריקאי די.
קארוסו, "מרים" ("Mary"), בו כיכבה לצדו של אנתוני הופקינס.
הליהוק של נועה כהן לתפקיד זה, כיהודייה ישראלית, ספג ביקורת ברשתות החברתיות ברחבי העולם.
קארוסו הצהיר, "היה חשוב לנו שמרים, יחד עם רוב הקאסט הראשי שלנו, ייבחרו מישראל כדי להבטיח אותנטיות".
כהן צמחונית ומתרגלת אקרו-יוגה, שם הכירה את בן זוגה.
נועה גראס (נולדה ב-19 בנובמבר 1977) היא שדרנית רדיו לשעבר, ומרצה להיסטוריה של סין.
גראס עשתה את שירותה הצבאי בגל"צ, שם הגישה בשנים 1996–1997 את רצועת השידור "צה"ל יוצא שבת", בימי שישי בשעה 5 בבוקר.
כמו כן הגישה את התוכנית היומית "סופרגראס", שהוקדשה למוזיקה אלטרנטיבית, בעריכתם של אייל פרידמן ואבירם בוכריס.
לאחר שחרורה המשיכה לשדר כאזרחית, ועם פרישתו של השדרן עידו מור החלה להגיש את רצועת השידור "הבחירות" בגלגלצ, בה בחרו המאזינים את השירים ששודרו במשך 3 שעות.
ב-2006 החלה לשדר בימי חמישי את "המסור" תוכנית שבועית המוקדשת למוזיקה אלטרנטיבית ומטאל מהארץ ומהעולם.
ב-2007, לאחר פרישתה של השדרנית רונית כפיר החליפה אותה גראס בתוכנית "מתגלגלים".
במאי אותה שנה אובחנה במחלת הזאבת שפגעה בתפקוד הכליות שלה, ובעקבות האבחון החליטה לעזוב את גלגלצ, ולעבור להתגורר בקנדה, שם התקבלה כדוקטורנטית להיסטוריה של סין באוניברסיטת בריטיש קולומביה.
בספטמבר 2013 החלה בטיפולי דיאליזה, אך לאחר שלא חל שיפור במצבה החלה לחפש תרומת כליה.
בין היתר התראיינה בתוכניתה של יעל דן בגל"צ בניסיון לגייס תורמים פוטנציאליים.
בדצמבר 2014, לאחר שאחיה יובל נמצא כתורם מתאים, עברה בהצלחה השתלת כליה בקנדה.
לאחר שהחלימה, סיימה את לימודי תואר הדוקטור, שבה לישראל, והצטרפה לבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
גראס נשואה לבני ששון, והשניים מתגוררים בקיבוץ רבדים.
נועה ולדמן (נולדה ב-29 באפריל 2000) היא שחיינית אמנותית ישראלית בעבר.
באליפות אירופה שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת במאי סיימה יחד עם עדן בלכר, אביב בובליל, יעל פולקה, גל ליטמן, אלינה חלמסקי, נטלי קוטיק ואליז ארנבורג במקום תשיעי בתרגיל קבוצתי חופשי בתוצאה של 75.7333 נקודות, ובמקום תשיעי בתרגיל קבוצתי טכני בתוצאה של 70.7897 נקודות.
נועה גולדברג רוזן (נולדה ב-1964) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
היא נולדה כילדה השישית במשפחה בת שבעה ילדים.
ב-1974 כשהייתה בת 10 הופיעה ב"פסטיבל הילדים".
בשנים 1983–1987 רוזן בתיכון לאמנויות תלמה ילין.
ולמדה גם לימודי משחק בבית צבי.
בשנת 2018, לקראת יום הולדתה ה-118 של הסופרת והמשוררת מרים ילן שטקליס, יצרה מופע "יש לי סוד" בו היא שרה משיריה של המשוררת ומספרת על חייה.
עמנואל, סבו של בעלה של רוזן היה אחיה של המשוררת.
חמותה, נורית ילן רוזן, שימשה השראה לשירים "בובה זהבה" ו"דני גיבור" (המוכר גם כ-"פרח נתתי לנורית").
היא בת אחיה של המשוררת.
מאחר שלשטקליס לא היו ילדים, קיימה קשר קרוב עם ילדיו ונכדיו של אחיה, ושמה של נורית נכלל בשני השירים.
רוזן נעזרה בנורית להשגת חומר ארכיוני להכנת המופע.
בשנים 2019–2020 למדה לימודי קולנוע במכללת מנשר לאמנות וקורס בניית עסק למוזיקאים ב"מעוף".
רוזן היא אם לארבעה ילדים ומתגוררת במושב עין עירון.
בלוז לחופש הגדול – תפקיד ראשי בסרט, גילמה את נעמי (1987).
אשה באפור – סדרת טלוויזיה, גילמה את לאה (1997).
החבר'ה הטובים – סדרת נוער ששודרה בערוץ הילדים, שיחקה בתפקיד אורח בעונה השנייה, גילמה את ענת (2000).
נועה טוהר תשבי (נולדה ב-22 במאי 1975) היא פעילת הסברה, שחקנית, מפיקה בפועל ומנחה ישראלית.
נועה תשבי נולדה בשכונת רמת אביב שבתל אביב.
אמה, יעל תשבי-ארצי, הייתה נשואה בנישואיה הראשונים לטייס חיל האוויר רב-סרן , שנעלם עם מטוסו במימי מפרץ סואץ חודשים ספורים לאחר מלחמת ששת הימים.
מנישואים אלו נולדו שתי בנותיה הראשונות של אמה, מירה, המפתחת שיטת יוגה נשית ומיכל ארצי, מאמנת בשיטת הריצה צ'י ראנינג.
כעבור מספר שנים נישאה אמה לדניאל תשבי, אביה של נועה.
לאחר גירושיהם בילדותה, אביה נישא לפסיכולוגית הקלינית דניאלה אוראל.
סבה של תשבי מצד אמה הוא הדיפלומט חנן יבור.
אחד מסביה היה ממייסדי אחד מקיבוציה הראשונים של ארץ ישראל.
משפחתה בעלת שורשים מיהדות רוסיה, פולין, אוסטריה, שווייץ וגרמניה.
בעצת מקובל הוסיפה תשבי לשמה את השם האמצעי טוהר.
הופעתה הטלוויזיונית הראשונה בישראל, בגיל 15, הייתה בשנת 1990 בסדרת הילדים "קריאת כיוון" לצדו של רוני פינקוביץ'.
בנעוריה השתתפה במחזמר "מאחורי הקולות של המוזיקה".
במסגרת חברותה בלהקת הנוער התל אביבית השכנים של צ'יץ' השתתפה בהפקה הראשונה של המחזמר התנ"כי "דוד" מאת ירון כפכפי, בו גילמה את אביגיל המקראית, אשתו של דוד המלך.
כשנה מאוחר יותר הנחתה את תוכנית הנוער "אולפנוער" בערוץ 2, וגם הקימה להקה משלה בשם קקטוס.
את שירותה בצה"ל עשתה בלהקת חיל חינוך, שם הבינה שאמנויות הבמה הן התחום בו תרצה לעסוק.
החשיפה הגדולה של תשבי הגיע בשנים 1995–1999 בה שיחקה תשבי באופרת הסבון "רמת אביב גימל", בתפקיד מעצבת האופנה דפנה מאור.
בתקופה זו למדה משחק מול מצלמה ופיתוח קול.
בשנת 1996 הקימה ביחד עם בן-זוגה דאז, המוזיקאי גל אשר, את להקת "נונה" (Nona), הרכב מוזיקלי שיצירותיו היו בעיקר בסגנון מיינסטרים ופופ בשפה האנגלית.
בתחום המשחק השתתפה בגרסה הישראלית למחזמר "סיפור הפרברים", בתפקיד אניטה.
בשנת 1997 השתתפה כמדבבת לעברית לסרט האנימציה האמריקאי "הרקולס" מבית אולפני ההנפשה של וולט דיסני, בתפקיד מג/מגארה.
בשנים 1997–1998 הנחתה את תחרות מלכת היופי של ישראל.
ב-2001 שיחקה בסרט "חמש דקות בהליכה".
בשנת 2007, תשבי הנחתה את תוכנית המציאות "הדבר הגדול הבא" ששודרה בערוץ 2 בזכיינית רשת, והשתתפה במספר פרקים בסדרת הדרמה הקומית "לא הבטחתי לך" ב-yes.
בין השנים 2010–2014 התארחה תשבי שלוש פעמים כפאנליסטית בתוכנית הסאטירה "מצב האומה".
בנובמבר 2011 דורגה במקום השלישי ברשימת הדוגמניות הישראליות המרוויחות ביותר של כתב העת "פורבס ישראל", עם הכנסה מוערכת של 740 אלף ש"ח.
כיכבה בקמפיין מקומי לעידוד התיירות.
החל משנת 2016 תשבי נהפכה לפרזנטורית של חברת הטיפוח "גאיה קוסמטיקס".
ב-2017 פרסמה את מותג העיצוב "מיכל נגרין".
היא הנחתה את טקס קבלת הפנים על השטיח האדום ב"אירוויזיון 2019" שהתקיים בתל אביב, ישראל.
בנוסף ב-2019 הנחתה את האירוע לציון 70 שנה לתחרות מלכת היופי של ישראל.
ביוני 2022 נבחרה על ידי כתב העת "פורבס ישראל" כאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל.
ביוני 2024 החלה לשמש כפרזנטורית של "מגדל ביטוח ופיננסים".
ב-1997 עברה תשבי להתגורר בארצות הברית.
בתחילה נרשמה ללימודים בבתי ספר פרטיים בלוס אנג'לס למשחק, ריקוד ופיתוח קול.
בשנת 2003, החלה לקבל תפקידים, לרוב חד-פעמיים, בסדרות טלוויזיה בארצות הברית.
הסדרה הראשונה בה השתתפה הייתה "המופע של דרו קארי", ולאחר מכן השתתפה בסדרות טלוויזיה אמריקאיות נוספות, בהן "מכושפות", "CSI: מיאמי", "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", "ניפ/טאק", "מיס מאץ'", "זיווגים" ועוד.
תשבי השתתפה גם במספר סרטים הוליוודיים, כשבקיץ 2005 שיחקה בסרט המדע-הבדיוני "איילנד" ("האי") בבימויו של מייקל ביי.
ב-2006 גילמה מרגלת בסרט האימה "הצהרה חוקית" בכיכובן של לורן הולי ולייסי שאבר.
בשנים 2006 ו-2007 שימשה כמפיקה בפועל לגרסה האמריקאית של "בטיפול" ברשת HBO, אותה הצליחה למכור ל-HBO ביחד עם יוצר הסדרה המקורית הישראלית, חגי לוי.
בשנת 2009 הופיעה בארבעה פרקים בעונה השלישית של הסדרה האמריקאית "אהבה גדולה" ברשת HBO, בה גילמה דמות של עורכת דין ישראלית.
באותה שנה בסדרת "העוקץ" גילמה לפרק אחד סוכנת מוסד לשעבר בשם מיכל דיין שעובדת עם נוכלים, ואף מקללת בעברית.
ב-2015 שיחקה את ליאת בסדרה האמריקאית "דיג", שנוצרה על ידי התסריטאי והבמאי הישראלי גידי רף.
בשנת 2017 הופיעה בפרק ארבע בעונה הרביעית של הסדרה האמריקאית "הרומן" ברשת Showtime, שהישראלי חגי לוי היה אחד מיוצריה וממפיקיה בפועל, בה גילמה דמות של מטפלת EMDR.
פוסט זה גרר תגובות שליליות רבות נגדה בקרב מגיבים פרו-ישראלים.
בהמשך תשבי עוררה הדים בתקשורת בישראל כשכינתה את נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ "לאומן לבן ואוהד נאצים", ש"נותן לאנטישמיות לחזור".
בבחירות בארצות הברית ב־2020 תשבי פנתה לעוקביה הרבים ברשתות החברתיות, צירפה תמונה שלה עם הסטיקר האמריקאי "הצבעתי" וכתבה: "הצביעו לערכים שלכם, לא לפחדים", ותייגה את מועמד המפלגה הדמוקרטית, ג'ו ביידן.
באפריל 2021 יצא לאור ספרה "Israel: A Simple Guide To The Most Misunderstood Country On Earth" ("ישראל: המדריך הפשוט למדינה הכי לא מובנת בעולם"), וב-2024 יצאה לאור גרסה עברית של הספר.
באפריל 2022 שר החוץ יאיר לפיד הודיע כי ימנה אותה לשליחה המיוחדת של משרד החוץ למאבק באנטישמיות ובדה לגיטימציה.
באפריל 2023 סיים משרד החוץ את ההתקשרות איתה, לאחר שהתבטאה נגד הרפורמה המשפטית.
באוקטובר 2023, תשבי, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
בנוסף לכך, הפיצה סרטוני הסברה רבים המציגים את אכזריותם הקשה של הטרוריסטים של חמאס כלפי אזרחי עוטף עזה ביום 7 באוקטובר 2023 ובימים שלאחריו, ועוסקת רבות בהסברה לאומית בחוץ לארץ מרגע המתקפה.
בשנת 2024 זכתה באות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות לשנה זו, על פעילותה ותרומתה של תשבי להסברה הישראלית במלחמת חרבות ברזל שהחלה עם אירועי הטבח והטרור הפלסטיני ב-7 באוקטובר 2023.
ביוני 2024 העניקה אוניברסיטת רייכמן לתשבי תואר דוקטור לשם כבוד, הניתן לאישים שבלטו בתרומתם למדינת ישראל מאז טבח שבעה באוקטובר.
ב-2008 נישאה למנחה הטלוויזיה והרדיו האוסטרלי ממוצא יהודי, אנדרו (אושר) גינסברג .
בסוף שנת 2011 השניים התגרשו.
בשנת 2013 החלה בזוגיות עם איש העסקים האמריקאי-נוצרי רוס הינקל, ובנובמבר 2015 נולד בנם.
היא בזוגיות עם עורך הדין הישראלי עודד ברק, גרוש ואב לשלושה ילדים..
נועה פארן (נולדה ב-9 באוקטובר 1982) היא אשת פרסום וקריאייטיב, זמרת ראפ ישראלית.
נועה פארן גדלה ביישוב מכבים-רעות.
בגיל 15 הקימה ביחד עם חבריה ליישוב את הרכב הגנגסטה-פאנק "פרברים רפיוג'יז", שבו הייתה חברה עד לפירוקו ב-2007. במקביל, השתתפה בהרכב 'פי.אר טרופרז'.
בשנת 2003 הופיעה כשחקנית אורחת בסדרה "הפיג'מות" בערוץ הילדים.
במרץ 2004 יצא שירה "להיצמד למעלה", מתוך האלבום 'מתוך הזוהמה' של ה-'פי.אר טרופרז'.
האלבום יצא בלייבל היי פייבר.
השיר נכלל בפסקול הסדרה "ילדות רעות".
בנובמבר 2005 ביצעה את השיר "אל תשחק איתי" שכתבו והלחינו קותי ורונן סאבו מקבוצת "סוליקו".
השיר שולב באוסף הלהיטים "NOW היפהופ 2" שהוציאה חברת הליקון והפך ללהיט רדיופוני.
בשנת 2006 הוציאה לאור עם ההרכב פרברים רפיוג'יז את האלבום "Rapperrarium".
במהלך שנת 2008 שיתפה פעולה עם הזמרת שירי מימון והקליטה עימה את השיר "ורציתי שתדעי" שהצליח בתחנות הרדיו בישראל.
כמו כן, השתתפה באלבומיהם של הראפרים פלד ואורטגה, איתי לוקץ', אקסום טאבו פלוס, באלבומם של הדג נחש "בעזרת הג'אם" בשיר "להביא את המכה", ובאלבום "תעשו מקום" של הראפר סגול 59, בשיר "איך היא רוקדת".
ב-2009 הוציאה את השיר והקליפ "צריך" אותו הפיק לה ג'וני גולדשטיין.
את הקליפ ביים שחר ברלוביץ'.
וכן השתתפה באלבום הספוקן וורד "מילה מדוברת", בהפקת טאבו פלוס.
אחרי שנים כאשת תוכן וקריאייטיב עצמאית, ב-2018 הצטרפה לחברת הפרסום "Lemur Creatives", תחילה כעורכת תוכן ומדיה חברתית.
והייתה שותפה ומנהלת התוכן של החברה המשרתת חברות לצד אמניםכמו וולוו ישראל, חברת יוניברסל מיוזיק, הזמר חנן בן ארי, המרכז לטיפול וחקר באוטיזם - העמותה לילדים בסיכון והזמרת ריטה.
בשנת 2024 חזרה לפעילות מוזיקלית והחלה לשתף פעולה עם אמנים שונים בהם עידו מימון, טאבו פלוס, אביחי טוכמן ואחרים.
נועה חיה עם בעלה, אסף פרוש, וארבעת ילדיה בקיבוץ רמת יוחנן.
2004 - "מתוך הזוהמה", פי.אר טרופרז, להצמד למעלה (שיר)
2006 - Rapperarium, פרברים רפיוג'יז (אלבום)
2024 - "פסטיבל מסמפלי סימפולים 2", עידו מימון, "שמיים" (שיר)
נועה סתת (נולדה ב-15 במאי 1977) היא רבה רפורמית, ומנכ"לית האגודה לזכויות האזרח, לפני כן היא ניהלה את המרכז הרפורמי לדת ומדינה ואת הבית הפתוח.
היא פעילה חברתית ישראלית, בעיקר בתחום זכויות להט"ב וזכויות האדם.
סתת נולדה בירושלים ולמדה בבית הספר הניסויי בעיר.
בשנים 1995–1997 שירתה בחיל המודיעין.
אחרי השחרור עבדה כמנהלת תוכנה בחברת "פרוסייט" בירושלים.
היא למדה לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטה העברית.
משפחתה של סתת חילונית, אך היא מגדירה עצמה כדתיה ומשתייכת לקהילת "כל הנשמה" של התנועה ליהדות מתקדמת (היהדות הרפורמית).
סתת החלה את דרכה בבית הפתוח ב-1999 כחניכה בתוכנית הנוער והצעירים, בשנת 2001 הצטרפה לוועד המנהל של העמותה, ועמדה בראשו במשך שנתיים בשנים 2004–2006. בשנים 2006–2008 הובילה את המאבק של הבית הפתוח לקיום מצעד הגאווה ברחובות ירושלים, כפי שניתן לראות בסרט התיעודי "ירושלים גאה להציג".
על מאבקה המתמשך הייתה מועמדת לתואר "אשת השנה" של זכיינית השידור קשת בשנת 2007. במהלך המאבק נחשפה סתת לאיומים רבים על חייה וחיי משפחתה, ובכלל זה אף הוטלה עליה קללת פולסא דנורא.
בספטמבר 2006 התמנתה למנכ"לית עמותת "הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות".
בינואר 2008 הודיעה על התפטרותה מתפקידה לנוכח חילוקי דעות בינה לבין ועד העמותה, וההתפטרות נכנסה לתוקף באפריל של אותה שנה.
בשנים 2008–2010 ניהלה את עמותת "MEET" בישראל, המפעילה תוכנית חינוכית לתלמידי תיכון מצטיינים ישראלים ופלסטינים מאזור ירושלים, בשיתוף עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).