tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא מונה למפקד לשכת הגיוס של הנחתים בסן דייגו האחראית על אזור מערב ארצות הברית.
ביולי 2013 מונה למפקד השלוחה הקדמית של כוח המשלוח הראשון של הנחתים.
ביולי 2015 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה ושירת בתפקיד עד ספטמבר אותה שנה, עת מונה לקצין המבצעים של פיקוד המבצעים המיוחדים.
במאי 2017 מונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית, הוא הנחת הראשון לפקד על מפקדת מבצעים מיוחדים באחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים.
באוגוסט 2018 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל הנחתים.
הוא סיים את תפקידו ביוני 2020 ולאחר מכן פרש מהשירות הצבאי.
דניאל לובצקי (באנגלית ובספרדית: Daniel Lubetzky; נולד ב-1968) הוא יזם, סופר ואקטיביסט זכויות אדם, מקסיקני-אמריקאי ממוצא יהודי.
מייסד ומנכ"ל של חברת החטיפים Kind LLC המעסיקה כ-500 עובדים ושל תנועת "קול אחד".
דניאל נולד בשנת 1968 כבן של ניצול שואה יהודי מקסיקני.
הוא גדל במקסיקו סיטי, שם התחנך בעברית, ספרדית, אנגלית ויידיש.
כנער, הוא עבר עם משפחתו לארצות הברית שם קיבל תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים, מאוניברסיטת טריניטי שבסן אנטוניו, טקסס.
בנוסף, למד לובצקי בישראל ובצרפת וב-1993 קיבל תואר J.D מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 2002 הוא ייסד את תנועת "קול אחד" לה משרדים ברמאללה, תל אביב, ניו-יורק.
לובצקי תומך במפלגה הדמוקרטית בארצות הברית.
בשנת 2012 תרם למועמד הדמוקרטי ברק אובמה עבור קמפיין ה-"Obama for America" שלו, וכן עבור קרן ה-"Obama Victory Fund" של אובמה - ולוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC).
בשנת 2015 ברק אובמה ושרת המסחר האמריקאית פני פריצקר הגדירו את לובצקי "שגריר נשיאותי ליזמות עולמית".
בשנת 2015 לובצקי היה המשקיע העיקרי של תנועת V15 שפעלה נגד בחירתו מחדש של בנימין נתניהו כראש ממשלת ישראל בבחירות לכנסת ישראל ה-20.
דודנו הוא צלם הקולנוע היהודי-מקסיקני עמנואל לובצקי שזכה בשלושה פרסי אוסקר.
נכון ל-12 במרץ 2024, השווי הנקי שלו הוא $2.3 מיליארד דולר.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס אמי לבידור בפריים טיים2025המנחה הטוב ביותר בתוכנית ריאליטי או תחרות ריאליטיהכרישים
דניאל כהן (נולד ב-18 בפברואר 1984) הוא מנצח ישראלי המשמש כמנצח הבית של דויטשה אופר ברלין וכמנהל מוזיקלי של בית האופרה בדרמשטאדט שבגרמניה.
דניאל כהן נולד וגדל בנתניה.
סבו מצד אמו, היה כנר בטרנסילבניה.
כהן למד לנגן בפסנתר ואחר כך בכינור.
בגיל 14 התקבל ללימודים בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה על ידי נעם שריף.
למד כינור באקדמיה, בהדרכת חיים טאוב.
בגיל 19 סיים את לימודיו באקדמיה, בהצטיינות, במקביל למד ניצוח באופן פרטי אצל יבגני צירלין.
אחר כך למד באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון כתלמידם של קולין דייוויס, קולין מטרס וג'ורג הרסט.
הוא ניצח על דון קישוט של מאסנה בבית האופרה בקליארי ועל קלמנצה די טיטו של מוצרט בבית האופרה הקנדי בטורונטו.
בשנים 2013/14 הוא התמחה בתוכנית על שם גוסטאבו דודאמל בתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס להתמחות בניצוח וחינוך מוזיקלי.
ב-2013 ניצח כהן על פרויקט המלחינים של אקדמיית פסטיבל לוצרן, שם עבד בהדרכתו של פייר בולז.
הוא הוביל את אנסמבל סולני תל אביב ושימש ככנר ואסיסטנט של דניאל בארנבוים בתזמורת דיוואן מזרח-מערב.
כהן הוא המנהל המוזיקלי של תזמורת "עדן סינפוניה" בלונדון ובמקביל הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית של ג'רזי.
כמו כן הוא הקים את "אנסמבל גרופיוס" בשיתוף עם השחקן והבמאי איתי טיראן ושם הוא שימש כמנהל אמנותי.
כהן נתמך במשך לימודיו על ידי קרן התרבות אמריקה-ישראל.
דניאל ינופסקי היה שחמטאי קנדי ממוצא יהודי בדרגת רב-אמן.
הוא היה שמונה פעמים אלוף קנדה בשחמט והקנדי הראשון שקיבל דרגת רב-אמן.
דניאל ינופסקי נולד בברודי (אז בתחומי פולין, כיום באוקראינה).
בגיל 8 חודשים משפחתו היגרה לקנדה.
ינופסקי למד לשחק שחמט בגיל שמונה ובשנת 1937 ניצח בתחרות אזורית של מניטובה.
בשנת 1939, בגיל 14, הוא השתתף באולימפיאדת השחמט והשיג את התוצאה הגבוהה ביותר בלוח השני (גמר ב').
בגיל 16, בשנת 1941, הוא זכה לראשונה באליפות קנדה בשחמט.
בסך הכל הוא זכה באליפות קנדה 8 פעמים והשתתף בה עד לשנות ה-80 של המאה ה-20.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ינופסקי השתתף במספר תחרויות באירופה.
בתחרות בברצלונה הוא זכה במקום השני לאחר מיגל ניידורף.
הוא היה נציג קנדה בתחרות בינאזורית (שלב העפלה להתמודדות על התואר אלוף העולם) בשנית 1948 וב-1962. הוא העפיל לתחרות זו גם בשנת 1986 כאשר היה בן 61, אך מסר את זכותו לשחמטאי צעיר.
ינופסקי קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 1950 ודרגת רב-אמן בשנת 1964.
בסיום הקריירה שלו כשחקן, בשנת 1967, הוא ארגן בויניפג תחרות בין-לאומית משמעותית.
ינופסקי עצמו השתתף בה וניצח את לאסלו סאבו.
מנצחי התחרות היו בנט לארסן וקלאוס דארגה.
בשנת 1996 הוא חזר לחרונינגן לציון 50 לתחרות חשובה שהתקיימה בו בשנת 1946 לתחרות חוזרת עם אותם המשתתפים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת בצי המלכותי הקנדי.
ינופסקי לא עסק בשחמט כקריירה יחידה, למעט תקופה קצרה בשנים 1946–1948. בשנת 1946 הוא סיים תואר ראשון במדעים באוניברסיטת מניטובה.
בשנת 1951 הוא קיבל תואר נוסף במשפטים והמשיך בלימודים באוניברסיטת אוקספורד.
לאחר סיום לימודיו הוא עבד כמשפטן במשרד פרטי ביחד עם אחיו.
ינופסקי היה ראש העיר של אחד מפרברי ויניפג והיה חבר עיריית ויניפג בשנים 1970–1986.
ינופסקי כתב מספר ספרים שתחום השחמט והיה עיתונאי שעסק בתחום.
בשנת 1972 ינופסקי התקבל למסדר קנדה.
בין השנים 1939 ל-1980 השתתף ינופסקי ב-11 אולימפיאדות שחמט:
דניאל לאפיין הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי, חי ועובד כיום בלונדון.
לאפיין נולד בסידני שבאוסטרליה להורים צרפתים.
הוא למד במכון הלאומי לאמנות הדרמה (NIDA) וסיים את לימודיו ב-1992. לראשונה זכה להכרה ב-1994 כשגילם את השחיין הדרום אפריקני דייוויד ואן ארקל בסרטו של פ.
מאז הופיע ברחבי העולם בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה.
בתיאטרון הופיע לאפיין בתפקיד בסניו במחזה "הסוחר מוונציה" בתיאטרון שייקספיר גלוב לצדו של ג'ונתן פרייס.
עוד בתיאטרון שיחק בתפקיד טריפ במחזה "Other Desert Cities", וגילם את איילרט לוובורג במחזה "הדה גאבלר" בתיאטרון אולד ויק, לצדה של שרידן סמית'.
הוא שיחק בתפקיד לאוניטס במחזה "אגדת חורף" בתיאטרון שפילד קרוסיבל, קורט במחזה "ריקוד המוות" בטרפלגר סטודיוס, ובדמות ג'ורג' במחזה "כולם היו בניי" בווסט אנד לצדו של דייוויד סושה.
בתיאטרון רויאל קורט הופיע לאפיין במחזות "Scenes from the Back of Beyond" ו-"F***ing Games" בבימויו של דומיניק קוק.
באוסטרליה הופיע לאפיין עם להקת התיאטרון של סידני במחזות "המלך ליר" ו-"Les Parents terribles".
עם להקת התיאטרון בל שייקספיר גילם את רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה", והופיע במחזות "המלט" ו"ריצ'רד השלישי".
לאפיין הופיע פעמיים בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מראה שחורה".
ב-2011 הופיע בפעם הראשונה בפרק "תולדות חייך" בתפקיד מקס, וב-2017 גילם את ד"ר דוסון המזוכיסט בפרק "מוזיאון שחור".
בקולנוע שיחק לאפיין בסרטה של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר", בסרט "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצדם של דסטין הופמן ואמה תומפסון, ובסרט "שנגחאי" לצדו של ג'ון קיוזאק.
הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "The Abduction Club", ובסרט "Elephant Juice" של מירמקס.
לאפיין גילם תפקיד בלתי נשכח בסרט "ארמון של סורגים" לצדן של קלייר דיינס וקייט בקינסייל.
עוד השתתף בסרטים "יופי מסוכן", "חתונה פולנית" ו"גוזו".
בטלוויזיה הופיע לאפיין בכל ארבע העונות של הסדרה "קטסטרופה" של ערוץ 4 ואמזון פריים, בה גילם את דמותו של דייב, חברו הטוב של רוב.
בסדרה "ורסאי" של רשת גילם את דמותו של המלך צ'ארלס השני.
בשנת 2000 כיכב במיני-סדרה "הממלכה העשירית" בתפקיד הנסיך ונדל וייט.
ב-2004 שיחק בתפקיד טים אלרטון בפרק "רצח על הנילוס" בסדרה "פוארו" לפי ספריה של אגאתה כריסטי בכיכובו של דייוויד סושה.
ב-2009 גילם את דמותו של האסטרונאוט ניל ארמסטרונג בסרט הטלוויזיה "Moon Shot".
עוד גילם את הקטור במיני-סדרה "הלנה מטרויה" לצדו של רופוס סוול.
עוד בטלוויזיה השתתף בסדרות כגון "Vexed", "לואיס", "ורה", "מראה שחורה", "מלון בבילון", "ג'יין הול", "The Good Housekeeping Guide", ו-"I Saw You".
באוסטרליה הופיע בסדרה "A Country Practice" ובסדרה "G.P." לצדה של קייט בלאנשט.
לאפיין כתב וביים את הסרט האוסטרלי "48 Shades".
המבוסס על הרומן "48 Shades of Brown" מאת ניק ארלס.
הסרט יצא לאקרנים באוסטרליה בשנת 2006.
ב-1998 פגש לאפיין את השחקנית האנגלייה פיי ריפלי במסיבה אצל חברים משותפים.
השניים נפגשו שוב בניו יורק והחלו לצאת.
באוקטובר 2001 התחתנו בטקס בטוסקנה שבאיטליה.
באוקטובר 2002 נולדה בתם הבכורה, פרקר.
באוקטובר 2006 נולד בנם סוני.
דניאל יוֹבּ (בהונגרית: Jób Dániel; 22 בדצמבר 1880, ארד – 20 בנובמבר 1955, בודפשט) היה במאי הונגרי-יהודי, סופר, מתרגם, עיתונאי, במאי תיאטרון.
אשתו הייתה בושקה שימון (1970-1909), מלכת היופי הראשונה של הונגריה.
בשנת 1900 יוב היה עיתונאי של המדיאר הירלאפ.
משנת 1907 היה תחילה הבמאי ואחר כך המנהל האומנותי והבמאי הראשי של תיאטרון הקומדיה של בודפשט.
משנת 1908 הופיעו עבודותיו במגזין ניוגט.
חמש שנים מאוחר יותר, בשנת 1913, הוא הוצג מחזהו "הלילך".
בשנת 1918 הועלה תיאטרון הקומדיה המחזה שלו "סערה סתוית".
אחרי 1949 עבד באגף המדעי של התאחדות אומנות הבמה.
הוא ביים את מחזותיהם של שאנדור ברודי, פרנץ מולנר, דז'ה סומורי ושאנדור הוניאדי.
המחזות שהיו הבמאי שלהם במשך הזמן:
דניאל מילר-טננבאום (בפורטוגזית: Daniel Miller-Tenenbaum; נולד ב-19 באפריל 1995) הוא כדורגלן ברזילאי-ישראלי המשחק בעמדת השוער בעירוני קריית שמונה מליגת העל.
טננבאום נולד בריו דה ז'ניירו, ברזיל.
החל את דרכו ככדורגלן וכשוער במחלקת הנוער של פלמנגו הברזילאית.
ב-7 בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פלמנגו הברזילאית בתיקו 1–1 עם גרמיו, לאחר הרחקתו של .
ב-31 באוגוסט 2016 הושאל למכבי תל אביב מליגת העל, עם אופציה לרכישה.
ב-30 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו.
ב-23 באפריל 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0–1 על בני יהודה.
עד לסיום העונה שותף בעוד ארבעה משחקים.
את עונת 2019/2020 החל כשוער שני, אולם לאחר פציעתו של אנדראס יאניוטיס הפך לשוער הראשון.
ביוני 2021, לאחר שפתח במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 1–2 את הפועל תל אביב וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה, האריך את חוזהו בקבוצה לשתי עונות נוספות.
לקראת עונת 2021/2022 נפצע ואיבד את מקומו לטובת דניאל פרץ, שהמשיך לעמוד בשער הקבוצה גם לאחר החלמתו של טננבאום.
בשתי העונות הבאות מיעט לשחק ושותף במשחק ליגה אחד בלבד.
לאחר סיום עונת 2022/2023 הודיעה הקבוצה על שחרורו.
ב-24 באוגוסט של אותו הקיץ חזר לקבוצה לאחר עזיבתו של דניאל פרץ לבאיירן מינכן.
ב-10 ביולי 2024 חתם בעירוני טבריה.
ב-21 במאי 2025 חתם בעירוני קריית שמונה.
קיבל אזרחות ישראלית מתוקף חוק השבות עקב היותו ממוצא יהודי, אך מאחר שבאותה עת טרם מלאו לו 23, היה עליו להתגייס לצה"ל.
הוא שירת כנהג בחיל האוויר והיה איש קשר לחיילים בודדים שהגיעו מברזיל.בשנת 2025, נישא לבחירת ליבו גלית פרדליס.
דניאל סקוט לאמונט היה מזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד בתקופת כהונתו השנייה.
לאמונט נולד ב-9 בפברואר 1851 בחווה של משפחתו בכפר מקגרו, ניו יורק.
הוא היה בנם של ג'ון ב.
לאמונט, סוחר מהעיירה קורטלנדוויל שבמדינת ניו יורק ושל אליזבת (לבית סקוט) לאמונט.
משפחת לאמונט הייתה משפחה ממוצא סקוטי וניתן להתחקות אחרי שורשיה עד לשנת 1250. הוא למד בקולג' יוניון שבסקנקטדי, ניו יורק ובתקופת לימודיו הצטרף לאחוות הסטודנטים דלתא-אפסילון.
לאמונט הועסק כפקיד לניסוח מסמכים וכעוזר פקיד העיתונות בקפיטול של בירת מדינת ניו יורק אולבני.
ב-1872 הוא היה עובד במטה של הוועדה המרכזית של המפלגה הדמוקרטית במדינת ניו יורק והפקיד הראשי של מחלקת המדינה של מדינת ניו יורק בין השנים 1875 – 1882.
ב-1883, צורף לאמונט, באמצעות פטרונו, דניאל מנינג, למטהו של מושל ניו יורק, גרובר קליבלנד.
באותה שנה הוא מונה כמזכיר אישי וצבאי, עם דרגת כבוד של קולונל במטהו של קליבלנד והמשיך להיות חלק מצוותו של קליבלנד לאחר שזה נכנס לתפקידו כנשיא ב-1885.
מ-5 במרץ 1893 ועד 5 במרץ 1897 כיהן לאמונט כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא קליבלנד.
במשך כל תקופת כהונתו הוא דחף לאימוץ הדגם של רגימנט חיל רגלים שיכלול שלושה גדודים כחלק מתהליך מודרניזציה וחיזוק של צבא ארצות הברית.
יותר מכך, לאמונט המליץ על בניית מבנה מרכזי לארכיון של הצבא ודחק בקונגרס לאשר את ציון שדות הקרב החשובים באופן שבו צוין קרב אנטיאטם.
הוא גם המליץ שהקרקעות שבהן נעשה שימוש על ידי השבויים האינדיאנים משבט האפאצ'י בפורט סיל, יועברו לשימושם הקבוע ושהם ישוחררו משביים.
לאחר סיום כהונתו כמזכיר המלחמה שימש לאמונט כסגן נשיא חברת הרכבות הצפון-פסיפית בין השנים 1898 – 1904. הוא גם שימש כחבר דירקטוריון במגוון של בנקים וחברות.
ב-1889 הוא נכנס לעסקים עם ויליאם ויטני (מזכיר הצי בממשל קליבלנד) ועם אוליבר הזרד פיין (מייסד חברת הטבק האמריקאית).
באוגוסט 1904 הוא שקל להציג את מועמדותו למשרת מושל ניו יורק.
הניו יורק טיימס כתב: "ניסיון רחב במגוון של עסקים ציבוריים ופרטיים, מיומנות ויכולת ניהולית שהוכחה במשרות רמות, ואופי אישי ברמה מעל לכל ספק של המועמד דניאל ס.
לאמונט כמי שמתאים להיות מועמד הדמוקרטים בניו יורק לתפקיד המושל".
לאמונט היה נשוי לג'וליה קיני ולשניים נולדו שתי בנות, פרנסס ובסי.
לאמונט בילה את חופשות הקיץ בשכונת גריי גייבלס שבבורן, מסצ'וסטס, בקייפ קוד, בקרבת הבית שהיה בבעלותו של גרובר קליבלנד.
בעונות הקיץ נהגו קליבלנד ולאמונט לערוך מסיבות רבות יחדיו.
ביתו הישן של לאמונט עדיין קיים.
דניאל לאמונט נפטר בבית הקיץ שלו, אלטמונט, שבמילברוק, ניו יורק, ב-23 ביולי 1905, בגיל 54. הוא נטמן בבית הקברות וודלאון, הברונקס, ניו יורק.
לאחר מותו המשיכה אלמנתו לשמור על קשר עם משפחת קליבלנד.
דניאל כהן (22 במאי 1945 – 2 באפריל 1970) היה קלע בצלחות חרס, אלוף ישראל, שיאן ישראל וחבר נבחרת ישראל; ייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות וזוכה שתי מדליות ארד מהמכביה (השמינית 1969).
נהרג בהפגזה סורית על נח"ל גשור.
כהן נולד וגדל בחיפה, בנם של כרמלה ומקסים כהן, מפקד המחוז הצפוני של משטרת ישראל (1960–1961) וספורטאי אולימפי שייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (1964) בירי צלחות חרס.
הוא למד בבית הספר הריאלי והמשיך את לימודיו התיכוניים בפנימייה הצבאית שבאותו בית ספר.
הוא הצטרף לחוג קליעה שבגדנ"ע והתאמן במועדון "החוגלה" לירי ביחד עם אחיו הצעיר עמיהוד, אף הוא קלע מצטיין.
בהמשך הוא נכלל בנבחרת ישראל וייצג את המדינה בתחרויות בינלאומיות בישראל ומחוצה לה (קפריסין, טורקיה וגרמניה).
בספטמבר 1963 התייגס לצה"ל, לחיל ההנדסה.
במרץ 1966 המשיך לשירות בצבא הקבע.
הוא השתתף בפעולות צבאיות רבות, בהן בפיצוץ מערכת המים שהקימו הירדנים בבקעת הירדן, ובו הייתה תלויה ההצלחה של הפעולה.
כהן קבע בירי צלחות חרס ב"טרפ" (200 כדורים) שיא ישראלי חדש של 187 נקודות מתוך 200 אפשריות, שיפור לשיא הקודם שעמד על 185 נקודות.
באליפות אירופה בירי ספורטיבי שנערכה בוויסבאדן, גרמניה במאי 1969 השתתפה משפחת כהן, בהרכב כמעט מלא: מקסים האבא, עמיהוד האח הצעיר ודניאל.
הייתה זו הפעם הראשונה ששיראל השתתפה בתחרות זו.
ב-2 באפריל 1970 במהלך מלחמת ההתשה נהרג כהן בהפגזה של הצבא הסורי על נח"ל גשור בחילופי אש ארטילריים ונקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה.
כהן התגורר ברמת ישי עם אשתו ושני ילדיהם.
בין תחביביו היו דיג תת-מימי וציד.
כהן היה רכז "הפועל" ביישוב שבו התגורר, ולפני שנהרג אסף כסף לבניית מגרש כדוריד.
מגרש הכדוריד הושלם לאחר ומותו ונקרא על שמו: "הפועל דני - רמת ישי".
מטווח "מועדון חוגלה" נמצא בקיסריה על שמו של כהן.
דניאל יוהאנסן (בפארואזית: Daniel Johansen; נולד ב-9 ביולי 1998) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בעמדת המגן בקבוצת הבנר בולטפלאג מליגת העל הפארואזית ובנבחרת איי פארו.
יוהאנסן משחק בקבוצה הבוגרת של הבנר בולטפלאג מליגת העל הפארואזית החל משנת 2015. בשש עונותיו הראשונות במועדון ערך 96 הופעות ליגה, בהן הבקיע שבעה שערים, וזכה בשתי אליפות ובשני גביעים.
ב-1 בספטמבר 2021 ערך יוהאנסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איי פארו, כשנכנס כמחליף בהפסד 4-0 לנבחרת ישראל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
דניאל לווילז היא גנרל מאיור בדימוס בצבא בלגיה.
האשה הראשונה בתולדות בלגיה שהגיעה לדרגת גנרל.
לווילז נולדה בבריסל ביוני 1956. היא למדה רוקחות באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB) וכימיה באוניברסיטת לובן.
ב-1979 התגייסה לצבא בלגיה ועבדה בתחילה בבית המרקחת הצבאי הראשי בניבל.
ב-2002 הפכה לקולונל הראשון בצבא בלגיה, ובדצמבר 2005 מונתה למפקדת כוחות הרפואה של בלגיה.
במקביל הועלתה לדרגת בריגדה גנרל, והייתה בכך לאשה הראשונה בתולדות בלגיה שהגיעה לדרגת גנרל.
ב-2009 מונתה לראש מחלקת הרווחה של הצבא.
ב-2012 הועלתה לדרגת גנרל מאיור.
במשך שנים רבות ייצגה את בלגיה בוועידת הנשים של נאט"ו, ולתקופה קצרה אפילו שימשה כסגנית נשיאת הוועדה.
דניאל חן (נולד ב־3 ביוני 1986) הוא תסריטאי, שחקן וסטנדאפיסט ישראלי.
חן נולד בשם דין שיימן בשכונת מעוז אביב בתל אביב.
אימו ממוצא פולני ואביו ממוצא טריפוליטאי.
הוריו נפרדו כשאימו הייתה בהיריון, ויש לו אח למחצה בשם מיכאל שצעיר ממנו בשש שנים (אינם חולקים את אותו אב.
האב הביולוגי של אחיו הוא האב המאמץ של מולי שגב).
בילדותו אובחן בהפרעת התנהגות ולמד בברושים, בית ספר לחינוך מיוחד המטפל בילדים עם הפרעות התנהגות ובעיות רגשיות קשות.
כשהיה בן עשר היה לו חונך שלימד אותו לשחק שחמט ולאחר מכן הוא התחיל להתחרות בטורנירים.
דניאל גדל בלי אביו ואימו, מדריכת טיולים שהרבתה בנסיעות לחו"ל, לא תפקדה כראוי.
זה גרם לו להתחבר לנערים בסיכון והוביל אותו לעבריינות: פשיעה אלימה, עבירות סמים וגנבה.
כשהיה בן 13 פרץ לחנות בגדים בצפון תל אביב ונשלח למוסד לנוער עבריין.
בשנה שלאחר מכן נגזר עליו מאסר בכלא אופק, ובמשך ארבע השנים שלאחר מכן נשא שם עוד שתי תקופות מאסר.
למאסר האחרון, שנמשך שנתיים, נכנס אחרי שב־11 בספטמבר 2001 דקר בחור שאיתו היה מסוכסך.
באחד המאסרים בכלא נדקר חן בעצמו בצלעות.
אחרי שחרורו מבית הסוהר, כשהיה בן 19, שינה את שמו משום שהלך לפניו – כגנב – ומפני שהתבייש באשכנזיותו כשהיה אסיר.
"[...] דין", לדבריו, "היה שם עם מטען כבד, כמו לעמוד לדין[...]", ורבנים ייעצו לאימו להחליף אותו.
מגיל 19 חן מופיע כסטנדאפיסט.
הוא נקב בשמו של אמירם טובים כמנטור שלו.
ב־2016 כתב את הסדרה הקומית "שותפים" ששודרה בערוץ הוט קומדי סנטרל, ואף גילם את דמותו של חמי באחד הפרקים.
ב־2020 הצטרף כאורח ל"מועדון לילה" בקשת 12. בעקבות מגפת הקורונה שובש לוח השידורים וצילומי התוכנית הופסקו.
לאחר כמה חודשים חזר חן להופיע באולמות ובמועדונים.
כמו כן, באותה שנה הוא יצר סרטון פרודיה על דוקותיים בשם "זוגותיים" עם חברו תמיר בר, בהפקת כאן 11.
בשנת 2021 חזר לטלוויזיה והצטרף לקאסט של "סיפורים מהכורסה".
במשחקי מונדיאל 2022 הנחה את התוכנית "הנבחרת של דניאל" בכאן 11.
ב־2023 שיחק בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה "לבד בבית" של כאן חינוכית.
ב־2024 החל להנחות פודקאסט בשם "לקלוף יונה" בו אירח את הסטנדאפיסט אלי פיניש ואת הראפר איזי, אולם הפסיק עם הפרויקט לאחר פרק אחד.
באותה השנה השתתף בבאטל ראפ וניצח בו.
ב-2025 השתתף בקמפיין ברשתות החברתיות של חברת טמפו משקאות, וכן השתתף בפרויקט של חברו תמיר בר - "שם טוב האבי 2" (לו גם כתב מספר שירים, בהם "סבא אורי").
בתחילת שנת 2026 השתתף במערכון אורח של ארץ נהדרת בו חיקה כביכול את דמותו של הרב הינוקא וחטף ביקורות רבות ברשת על כך.
המערכון הוסר מהטיקטוק לאחר תגובות רבות.
בשנת 2024 עלתה לשידור "ילד רע", סדרת טלוויזיה בהשראת תקופת ההתבגרות של חן, שאותה יצר עם רון לשם והגר בן אשר.
עוד ב־15 באוגוסט 2023 פורסם כי הסדרה תשתתף בפסטיבל טורונטו.
ב־25 בנובמבר 2024 פורסם כי הסדרה נמכרה לנטפליקס, וצפויה לעלות ב־190 מדינות.
באפריל 2025 עלתה הסדרה לשידור בשירות הסטרימינג, ובאותו חודש זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בסך הכול זכתה הסדרה בשבעה מפרסי האקדמיה באותה השנה, ביניהם הפרס לתסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה.
דניאל בעל אזרחות כפולה אירופאית.
רווק ומתגורר בצפון תל אביב.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תסריט בסדרת דרמהילד רעפסטיבל ברלין לסדרות
דניאל יונה הוא פוליטיקאי טנזני שכיהן כחבר בפרלמנט הטנזי וכשר האנרגיה והמחצבים מטעם מפלגת CCM .
נולד ב-3 במאי 1941 ולמד באוניברסיטת סטרת'קלייד שבגלאזגו.
בשנת 2002 מונה לשר הארגיה והמחצבים של טנזניה מטעם מפלגת CCM .
ב-2008 נחקר על ידי הלשכה למניעת ומלחמה בשחיתות וב-2009 הואשם יחד עם שר האוצר באסיל מרבה בניצול לרעה של תפקידם וגרימת הפסדים למדינה לאחר שהעניקו חוזים שרירותיים לחברה הבריטית Alex Stewart Assayers, הפוטרים את פעילות החברה במדינה ממס.
בשנת 2015 נידונו השניים לשלוש שנות מאסר אך לאחר שריצו שבעה חודשים בכלא, יתרת עונשם של מרמבה ויונה הומתק בעבודות שירות בבית החולים Sinza Palestine.
דניאל (דני) כהן (נולד ב-4 בינואר 1954, כ"ח בטבת ה'תשי"ד) הוא פרופסור אמריטוס ישראלי לאפידמיולוגיה ורפואה מונעת ומומחה בינלאומי למניעה ובקרת מחלות מידבקות ולפיתוח והערכת חיסונים.
מיקוד מיוחד במחקריו הוא פיתוח חיסונים אנטריים והוא נמנה עם החוקרים המובילים בעולם בפיתוח חיסון נגד שיגלוזיס (דיזינטריה חיידקית).
כהן נולד בבוקרשט בשנת 1954 לאימו רחל "רלה" שהייתה מורה לשפות ומחנכת, ולאביו אברהם, שהיה מדען וארכנולוג וכיהן כחוקר בכיר ומנהל מחלקה ב-,Grigore Antipa מוזיאון הטבע הלאומי של רומניה, ואף גילה זן עכביש אשר נקרא על שמו.(Nemesia panonica coheni)
כהן התחנך בבית הספר יסודי בעיר ובתיכון Matei Basarab, במקביל ללימודים בתלמוד תורה תחת הרב דוד משה רוזן, שהיה הרב הראשי של רומניה.
בשנת 1973 עלה לארץ ביחד עם אימו וסבו ללוד, ושנה לאחר מכן השתכנו ביפו על גבול בת ים.
בשנת 1976, התגייס לצה"ל כעתודאי.
לאחר לימודי עתודה עסק במגוון תפקידים בצה"ל כאשר תפקידו הראשון היה קצין במעבדה הרפואית המרכזית בחר"פ.
בשנת 1984, קודם לתפקיד קצין מחקר ולאחר מכן ראש מדור מחקר בענף בריאות הצבא במפקדת קצין רפואה ראשי.
בין השנים 2002-1988 ייסד את המכון לחקר מחלות זיהומיות וחיסונים בחיל הרפואה ועמד בראשו.
המכון עסק במחקר יישומי בעל אוריינטציה אוכלוסייתית וצבאית במניעת מחלות זיהומיות.
ביחד עם שותפיו, הצליח כהן לגייס תקציבי מחקר כדי לתמוך במחקרים אלה, לבנות קבוצת מחקר ומעבדת מחקר ראשונה מסוגה בחיל הרפואה.
ממצאי מחקרים אלה תרמו בקביעת המדיניות המניעתית, שהובילה להפחתה ניכרת בהיקפם של המחלות האנטריות בצה"ל.
בשנת 1994, קודם לדרגת סגן אלוף ובשנת 2000, זכה לפרס ראש אט"ל על מפעל חיים על תרומה מיוחדת לקידום המחקר והקמת תשתית מדעית וארגונית בתחום החיסונים בצה"ל ובישראל.
בין השנים 1994-2002, במקביל לשרותו בצה"ל, זכה למינוי אקדמי של מרצה בכיר (1994) ופרופסור חבר (2000) בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002, הצטרף כהן לאוניברסיטת תל אביב כפרופסור חבר.
בשנת 2006, הפך לפרופסור מן המניין בחוג לאפידמיולוגיה ורפואה מונעת ושימש כראש החוג בין השנים 2011-2007.
בשנת 2011, נבחר לתפקיד ראש בית הספר לבריאות הציבור, בו כיהן עד לשנת 2017. בשנת 2019, חזר לתפקיד (כממלא מקום) למשך שנה.
בין השנים 2018-2009 כיהן כראש המכון לאפידמיולוגיה וחקר הסרטן ע"ש סטנלי סטייר.
בשנת 2014, שימש כשותף מייסד של תוכנית בריאות הציבור בבית הספר לרפואה באוניברסיטת קופרבלט בזמביה.
בשנת 2020, כיהן כחבר בקבוצת הייעוץ הטכנית של ארגון הבריאות העולמי בנושא תעדוף חיסונים מועמדים לחיסון (TAG-CVP).
נכון לדצמבר 2023, כהן לוקח חלק פעיל כחבר בוועדות ייעוץ בישראל ושאר העולם בנוגע למחלות זיהומיות וחיסונים והוא מכהן כיו"ר הקונסורציום המזרח-תיכוני לבקרה של מחלות מידבקות.
החל משנת 2009, מופקד כהן גם על הקתדרה למניעה ובקרת סרטן ע"ש דיאנה וסטלני סטייר.
כהן ייסד את פורום המחקר באפידמולוגיה של מחלות זיהומיות וביטחון ע"ש טיבריו שוורץ בשנת 2008, ואת תוכנית קורסי הקיץ הבינלאומית ללימודים מתקדמים באפידמולוגיה ורפואה מונעת (בשנת 2011), בשיתוף בתי הספר לרפואה ובריאות הציבור של אוניברסיטת Johns Hopkins שבבולטימור, ארצות הברית.
במהלך הקריירה חיבר כהן כ-300 מאמרים, שפורסמו בכתבי עת ועברו ביקורות עמיתים, וכן הנחה סטודנטים רבים לתואר שני ושלישי.
זכה, כחוקר ראשי, במספר רב של קרנות מחקר תחרותיות בארץ ובעולם כתמיכה במחקריו בתחום האפידמיולוגיה של מחלות זיהומיות וחיסונים נגד מחלות אנטריות, ובפרט חיסונים נגד חיידק השיגלה.
מחקריו הסרואפידמיולוגיים על התפתחות חסינות בעקבות חשיפה טבעית לשיגלה בקרב חיילים בתנאי שדה או בקרב ילדים באוכלוסיות צפופות הובילו לשינוי הגישה בעולם בפיתוח תרכיב נגד שיגלוזיס ולמעבר מחיסונים חיים מוחלשים פומיים לתרכיבים אל-תאיים מסוג ה-conjugate vaccine הניתנים בזריקה, שהוכיחו יעילות חיסונית והגנתית נגד המחלה במחקרים קליניים בישראל.
מתגורר ביישוב שוהם עם אשתו עדית, מהנדסת תעשייה וניהול.
לזוג 3 ילדים ו-5 נכדות.
תואר ראשון בביולוגיה, אוניברסיטת בן-גוריון
תואר שני בבריאות הציבור, אוניברסיטה העברית בירושלים
דוקטורט באפידמיולוגיה ומיקרוביולוגיה, פקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת ת"א
1984 - פרס על הצטיינות עבודת גמר בתואר שני, מטעם בית הספר לרפואה הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים
1996 - פרס על הצטיינות במחקר, מטעם המדען הראשי של משרד הבריאות והקרן הקיימת לישראל
2000 - פרס על מפעל חיים, מטעם ראש אט"ל
2007 - פרס "סרוב" על השגים מיוחדים בתחום המחקר במיקרוביולוגיה והפידמיולוגיה של מחלות זיהומיות, מטעם האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה
דניאל יקותיאלי הוא סטטיסטיקאי יישומי ישראל המכהן כפרופסור חבר בחוג לסטטיסטיקה וחקר ביצועים באוניברסיטת תל אביב.
אחד החוקרים המובילים בתחומי הסטטיסטיקה היישומית בישראל.
דניאל יקותיאלי נולד ברחובות, בנם של רנה (לבית מדרשי) וגדעון יקותיאלי.
אביו היה ראשון הפיזיקאים הגרעיניים בישראל ופרופסור במכון ויצמן למדע.
סבו מצד אביו הוא מייסד המכביה יוסף יקותיאלי וסבא-רבא שלו הוא עקיבא אריה ויס, מייסד אחוזת בית.
יקותיאלי השלים תואר ראשון במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, והמשיך לתואר שני ושלישי בסטטיסטיקה יישומית באוניברסיטת תל אביב.
עבודת הדוקטורט שלו, שבוצעה בהנחיית פרופ' יואב בנימיני והושלמה ב-2002, הציגה לראשונה את מושג שיעור הכיסויים השגויים (FCR) .
בשנת 2003 הצטרף לחוג לסטטיסטיקה וחקר ביצועים באוניברסיטת תל אביב, ומשנת 2013 משמש כפרופסור חבר במחלקה.
במהלך הקריירה האקדמית שלו, פרסם עשרות מאמרים מדעיים בתחומי הסטטיסטיקה והמתמטיקה היישומית.
יקותיאלי מתמקד בפיתוח ויישום שיטות סטטיסטיות בייסיאניות ושכיחותיות לניתוח קובצי נתונים גדולים ומסובכים.
בעבודותיו הראשונות, בהנחיית פרופסור יואב בנימיני, עסק בבקרת שיעור התגליות השגויות (FDR) .
בשנים האחרונות התמקד במתודולוגיה בייסיאנית.
תרומותיו המרכזיות כוללות פיתוח גישות בקרת FDR ושיטות לאינפרנס סלקטיבי.
בנוסף, הוא משתף פעולה במחקרים בתחומי הבריאות והביואינפורמטיקה, כולל פיתוח אלגוריתמים לניתוח נתונים גנטיים וקליניים.
פרסם ספרים וניירות עמדה בתחומי מומחיותו, שנחשבים לקריאה חיונית לחוקרים וסטודנטים.
ב-2020 נבחר כעמית המכון למתמטיקה סטטיסטית (IMS).
ב-2024 זכה (יחד עם הפרופסורים יואב בנימיני ורות הלר) בפרס רוסו לסטטיסטיקה על עבודה המאפשרת לסרוק מספר רב של תוצאות ניסויים ולברור מתוכם תגליות ממשיות.
הפרס, על סך מיליון דולר, מוענק להם כהוקרה על תרומתם למחקר הסטטיסטי.
דניאל לאור (1 בספטמבר 1925 – 1 בינואר 2003) היה דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל באוגנדה וכשגריר ישראל בפיליפינים.
לאור נולד ב-1 בספטמבר 1925 בישראל.
ב-1 באוקטובר 1953 התקבל למשרד החוץ, והחל לעבוד כמזכיר ראשון בצירות ישראל בבוקרשט, בירת רומניה.
בשנת 1955 עבר לצירות ישראל ברומא שבאיטליה כנספח לענייני עבודה.
הוא נשאר ברומא עד 1958, וב-1959 מונה לקצין יחסי ציבור בשגרירות ישראל בוושינגטון.
בשנת 1963 החל לכהן כסגן וכממלא מקום במחלקת ש"ב (שיתוף בין-לאומי) במשרד החוץ.
בין השנים 1966–1971 כיהן כממונה על היחסים בצירות הדיפלומטית של ישראל באנקרה שבטורקיה.
לאחר מכן מונה לשגריר ישראל באוגנדה.
במסגרת תפקידו הואמן גם על רואנדה.
אולם בעקבות ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין אוגנדה לישראל שב ב-1972 לישראל.
בתוך כמה חודשים החל לכהן כשגריר ישראל בפיליפינים, תפקיד שמילא עד 1976. בשנת 1977 עבר לתפקיד מנהל המחלקה לעניינים מדיניים במוסדות בין-לאומיים.
דניאל דווייט טוש (נולד ב-29 במאי 1975) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, שחקן, תסריטאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי אשר נודע במיוחד בזכות הנחיית התוכנית הקומית "Tosh.0" בערוץ קומדי סנטרל.
טוש נולד ב-1975 בנולד בעיר בבופארד אשר בגרמניה המערבית להורים אמריקאים בתקופה בה אביו שהה שם במסגרת שירותו הצבאי.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ב-1993 למד באוניברסיטת מרכז פלורידה עד דצמבר 1996 וסיים את לימודיו עם תואר בשיווק.
לאחר מכן עבר טוש ללוס אנג'לס על מנת להתמקד בקריירת סטנדאפ.
הפריצה הגדולה של טוש הגיעה כאשר הופיע בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן ב-2001, אשר הובילה להופעות טלוויזיוניות נוספות בתוכניות האירוח של ג'ימי קימל וג'יי לנו.
בעקבות ההצלחה לה זכה בשנת 2003 ערוץ קומדי סנטרל הפיק את ספיישל הסטנדאפ הראשון של טוש אשר היה באורך חצי שעה.
בין השנים 2009 ל-2020 אירח טוש את תוכנית הטלוויזיה הקומית השבועית "Tosh.0" בערוץ קומדי סנטרל בה סיפק פרשנות סרקסטית וסאטירית לסרטוני אינטרנט ויראליים.
בין השנים 2010 ל-2015 ערך טוש סבב הופעות סטאנדאפ ברחבי ארצות הברית.
טוש התחתן עם הסופרת קרלי האלאם ב-15 באפריל 2016 בטקס פרטי במאליבו שבקליפורניה.
בשנת 2018 איבד את ביתו באחת משריפות היער באזור מחוז לוס אנג'לס.
דניאל טורס (בספרדית: Daniel Torres; נולד ב-20 באוגוסט 1958) הוא קומיקסאי ספרדי, הידוע בכמה סדרות שיצר, כולל סדרת המדע הבדיוני "רוקו ורגאס", על סופר בעולם רטרו-עתידני, ו"טום", סדרה לילדים על דינוזאור ידידותי.
אביו של דניאל טורס היה רופא, בעקבות זה עברה המשפחה דירה לעיתים קרובות במהלך ילדותו.
בשנת 1975 החל ללמוד אדריכלות באוניברסיטת ולנסיה, לאחר תקופה פרש מהמקצוע ועבר ללמוד אמנות.
במקביל, החל לשתף פעולה עם המגזין "The Gat Pelat" עם מיגל קלטריוד.
בשנת 1980, לאחר שהתיישב בברצלונה, החל את הקריירה המקצועית שלו במגזין "El Víbora" עם פרויקט "רצח ב-64 תמונות בשנייה", שבו פיתח את הדמות "קלאודיו קואקו" אותה יצר עוד בהיותו סטודנט.
אופיום (פורסם חלקית באנגלית על ידי Knockabout ו-Heavy Metal)
(פורסם באנגלית על ידי Dark Horse Comics)
רוקו ורגאס הרפתקאות רוקו ורגאס שפורסמו באנגלית כוללות:
Rocco Vargas HC (Dark Horse, 1998) כולל הדפסה מחדש של שלושה סיפורים קודמים וסיפור חדש בשם "Far Star".
דניאל יוג'ר היה בעל עבדים, בעל מטעים ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן שתי קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קרוליינה הדרומית בין השנים 1789 ל-1793.
דניאל יוג'ר נולד ב-20 בפברואר 1742 במחוז ברקלי, פרובינציית קרוליינה הדרומית.
סבו היה דניאל איז'ה האב (1651–1711), הוגנוט צרפתי שנולד בלודון, צרפת והתיישב בצ'ארלסטון.
דניאל יוג'ר כיהן כנציג של קרוליינה הדרומית בקונגרס הקונטיננטלי בין השנים 1786–1788 וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1789–1793. כמו כן, היו בבעלותו עבדים.
יוג'ר מת ב-6 ביולי 1799 בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית.
אשתו של דניאל יוג'ר הייתה אחותו של אשתו של לואיס מוריס הבן, בנו של חבר הקונגרס של ניו יורק לואיס מוריס.
בנו, דניאל אליוט יוג'ר, יכהן לימים כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הדרומית ויתחתן עם בתו של ארתור מידלטון.
מרי פרוקטר יוג'ר, נכדתו דרך בנו דניאל, הייתה אשתו של גנרל צבא הקונפדרציה ארתור מידלטון מניגולט, שהיה בעצמו ממוצא הוגנוטי; כמו כן, אחיינו של דניאל אליוט יוג'ר היה גנרל הקונפדרציה בנג'מין יוג'ר.
נולד ביסוד המעלה לאריה לייב וברוריה לובובסקי.
אביו היה בנו של ישראל מרדכי (מקס) לובובסקי, שעלה ארצה מארצות הברית והקים את חוות "שושנת הירדן" שהתפתחה לימים למושבה משמר הירדן, ומראשוני יסוד המעלה.
למד ב"חדר" ובבית ספר יסודי במושבה.
בגיל 17 עבר ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.
במקביל, הצטרף ל"הגנה" ולאחר תקופת אימונים הפך למדריך בארגון.
לאחר תום לימודיו במקוה ישראל, שב ליסוד המעלה ופיקד על מחלקה בהגנה שהופקדה על הגנת יסוד המעלה, מחניים ומשמר הירדן.
לאחר נישואיו ב-1931 רכש משק במשמר הירדן, אולם רצונו לפתוח את המושבה לענפי משק חדשים נתקל בסירוב של יתר המתיישבים, והוא רצה למכור את נחלתו ולעזוב.
אביו התנגד למהלך, ולבקשתו החליפו בני הזוג נחלות עם הוריו, שעברו להתגורר בנחלתו במשמר הירדן והוא שב להתגורר במשקם ביסוד המעלה.
ב-1938 עברו הזוג לנס ציונה, שם עבד כמדריך ב"הגנה", אך הם חזרו ליסוד המעלה ב-1942. במלחמת השחרור לחם במסגרת חטיבת עודד.
בתום המלחמה שב לעסוק בחקלאות במשקו ביסוד המעלה, והחל לעסוק גם בפעילות ציבורית.
בשנת 1951 החל לכהן כראש המועצה המקומית ביסוד המעלה, וכיהן בתפקידו עד לקיומן של בחירות למועצה ב-1955. הוא פעל להרחבת המושבה, ובימיו נבנתה השכונה המכונה כיום "השיכון".
היה נשוי למנוחה בת נחום ושרה קומרוב, מורה בת למשפחת הפרדסנים קומרוב מנס ציונה, שאותה הכיר כשבאה ללמד בבית הספר ביסוד המעלה.
בנם גרשום לובובסקי כיהן אף הוא כראש מועצת יסוד המעלה ונרצח בעת שליחות באפריקה בשנת 1995.
אחיו הצעיר היה עזיאל רחביה לובובסקי, מחבר הספר "זכרונות בן הגליל".
דניאל חסין (נולד ב־31 באוקטובר 1990) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי, במאי, תסריטאי, עורך וידאו ומורה למשחק.
מוכר כיוצר ובמאי סדרת הרשת "ג'ננות" Jananot: The PrimaDonnas (2024).
חסין שחקן בתיאטרון הבימה ובתיאטרון טומיקס (משנת 2025).
כבר בילדותו גילה עניין בעולמות המשחק והצילום; בכיתה ו' יצר סרט ראשון באופן עצמאי, ובתיכון למד במגמת קולנוע וביים את הסרט הקצר הריצה האחרונה, שעסק בסיפורו של בני יונסי, בן העיר שנהרג במתקפת קטיושה ב־1995. בסרט שיתף פעולה עם השחקן עמוס לביא.
את שירותו הצבאי עשה בבה"ד 12, שם עבר טירונות וקורס מפקדי כיתות (מ"כים).
בהמשך שירת כמפקד וסמל בפלוגת בנים במחנה זיקים, ולבסוף שב לבה"ד 12 כרס"פ בקורס מ"כים.
בשנת 2012 עבר לאילת, שם הצטרף לצוות הבידור של מלון יו קורל ביץ', בו עבד עד 2013. לאחר טיול במרכז אמריקה נרשם ללימודי משחק בבית צבי (2014–2017), אותם סיים בהצטיינות.
במהלך לימודיו זכה במספר פרסים ומלגות, בהם: מלגת יהודית ומשה זעירי, מלגת חיים גמזו, מלגת משפחת גוזמן, מלגת אברהם אסיאו ומלגת ראש העיר.
כשבוע לפני סיום לימודיו הוזמן להשתתף במחזמר סימני דרך בבימויו של משה קפטן בתיאטרון "הבימה", ובהמשך גילם ילד בהצגה הרפתקאות דוד אריה והמכשפה חמתותה (2017, בבימוי רועי שגב), בתיאטרון הבימה.
בשנת 2018 שיחק בהצגות החולה ההודי (בבימוי דניאל אפרת, תיאטרון הספרייה) ומיקה שלי (בבימוי משה קפטן, הבימה) בתפקיד סגן אלוף רפא.
בשנת 2019 השתתף במחזמר גבעת חלפון אינה עונה (בבימוי משה קפטן, הבימה) בתפקידי עטאללה, קלפן וחייל; במחזמר קזבלן (בבימוי משה קפטן, תיאטרון השעה הישראלי) בתפקידי מושיקו ושמעון; ובמחזמר רובין הוד ולוחמי הצדק (בבימוי שחר פרץ, צלנר הפקות) כטאק והנסיך ג'ון.
ב־2021 שיחק את סלומון במחזמר בוסתן ספרדי (בבימוי צדי צרפתי, הבימה), את האבא במחזמר פצפונת ואנטון (בבימוי משה קפטן, תיאטרון השעה הישראלי), ואת יהודה המכבי במחזמר המכבים (בבימוי ירון רוח, הפקה מסחרית).
ב־2022 הופיע במחזות זמר נוספים: הלהקה (בבימוי צדי צרפתי, תיאטרון ארצי) בתפקיד "אנטנה"; קזבלן (בבימוי אלדר גרויסמן, הבימה ותיאטרון השעה הישראלי) בתפקיד השוטר מזרחי; אלאדין (בבימוי אודי גוטשלק, תיאטרון השעה הישראלי) בתפקיד יאגו; ו־היפה והחיה (בבימוי אבי דור, תיאטרון נדנדה) בתפקיד החיה.
בשנת 2023 גילם את גבי במחזמר סוף העולם שמאלה (בבימוי אודי גוטשלק, קומפרודוקציה של תיאטרון ארצי ותיאטרון חיפה) ואת סמי במחזמר פרח השכונות (בבימויו של אודי גוטשלק, תיאטרון ארצי).
בשנת 2024 ביים וערך את סדרת הילדים חגיגה במטבח, בכיכובה של כוכבת הילדים סתיו בכל הצבעים.
משנת 2025 הוא חבר תיאטרון טומיקס, בו שיחק במחזה סימה וקנין מכשפה (בבימוי מוריה זרחיה), בתפקיד השוטר פינטו והמנחה "שפיץ".
במקביל לפעילותו כשחקן, חסין יצר וביים את סדרת הרשת ג'ננות – Jananot: The PrimaDonnas (2024), אשר השתתפה בפסטיבלים בינלאומיים וזכתה בפרסים.
בשנת 2020 ביים את קליפ המחול PROJECT 3, שזכה אף הוא להכרה בפסטיבלים בעולם.
בנוסף עוסק בהוראת משחק: לימד בני נוער שיעורי משחק מול מצלמה, אימפרוביזציה ומסכות.
החל מ־2024 מלמד בבית צבי את הקורס "הפקה עצמית".
בשנת 2023 החל מסלול מקוצר בסמינר הקיבוצים בבימוי והוראת תיאטרון, אותו סיים ביולי 2025.
2021 – שיחק בסרט תמונת הניצחון בבימויו של אבי נשר.
Phoenix Shorts (ארצות הברית, מוכר ב־IMDb) – בחירה רשמית וזכייה.
Eastern Europe Film Festival (רומניה) – בחירה רשמית וזכייה בפרס הבימוי הטוב ביותר.
Tuscany Web Fest (איטליה) – זכייה בפרס הסדרה הטובה ביותר.
Apulia Web Fest (איטליה) – בחירה רשמית וזכייה בפרס האיפור הטוב ביותר.
Athvikvaruni International Film Festival (הודו) – בחירה רשמית וזכייה בפרס חבר השופטים המיוחד.
Rio WebFest (ברזיל) – חצי גמר
Absurd Film Festival (איטליה) – ציון לשבח על המוזיקה
LA Dance Film Festival (ארצות הברית) – בחירה רשמית.
דניאל יצחקי (21 בדצמבר 1913 – 6 ביולי 1998) היה חקלאי ישראלי, מראשוני קיבוץ שער העמקים.
עסק במחקר בוטני ונודע כמפתחם של מספר זני חמניות.
יצחקי נולד וגדל בסרייבו שב (כיום בבוסניה והרצגובינה) בשם דניאל פאפו, השני מבין חמשת ילדיהם של בלנקה (לבית שלום) ואיזידור (יצחק) פאפו.
מצד אביו הוא דור חמישי לרב אליעזר פאפו, מחבר "פלא יועץ".
בצעירותו היה חבר בתנועת הנוער "דרור", שב-1932 התאחדה עם הסניף המקומי של תנועת "השומר הצעיר".
שימש מדריך וראש קן סרייבו.
עלייתו לארץ ישראל והשתקעותו בשער העמקים
באפריל 1934 עזב את בית הוריו לעיר זאגרב להכשרה מקצועית של "השומר הצעיר" לקראת עלייה לארץ ישראל, ובמהלכה רכש את מקצוע הסנדלרות.
יומיים לאחר נישואיו לאלה, ביולי 1935, עזב עם רעייתו את סרייבו ברכבת ובהמשך הפליגו בשלוש אוניות עד הגעתם לנמל חיפה.
ב-19 ביולי הגיעו אלה ודניאל לקיבוץ שער העמקים, שהוקם כחודש וחצי לפני כן.
לאחר עלייתו עִברת את שם משפחתו ליצחקי, כמחווה לאביו יצחק.
מחקר בוטני ופיתוח זני חמניות
בשער העמקים עבד תחילה בסנדלרייה.
מכיוון שלא אהב מקצוע זה, ביקש להצטרף לעבודה בגידולי שדה.
במהלך עבודתו זו הביע עניין רב בסוגיות חקלאיות, ובשל סקרנותו ויכולתו ללמידה עצמית החל יוצר לעצמו ניסיונות כדי ללמוד דרכים לשיפור דרכי גידול הצמחים, לטובת החקלאים בארץ ישראל: הן מבחינת ההתאמה המכנית של הצמח והן מבחינת היבול.
לצד עבודתו בענף גידולי השדה המשיך יצחקי במחקר הבוטני במשך כל חייו.
הוא טיפח זן בקיה זקופה המכונה בקיה שדות ד"י, ראשי התיבות של שמו.
היתרון של הבקיה הזקופה אותה טיפח, היה שאפשרה קציר מכני.
בזנים שהיו קיימים לפני כן, צמח הבקיה היה שרוע על הקרקע, מה שהקשה על הקציר.
זן זה שווק ברחבי הארץ על ידי חברת הזרע, שהעניקה מלגות למחקרי השדה של יצחקי.מרכז עיסוקו המקצועי היה טיפוח זני חמניה ננסית.
גידול החמניות התחזק בישראל כחלק ממעבר מגידול כותנה בין היתר בשל המחסור במים וצמצום מכסות המים לחקלאות.
זני החמניות אותם טיפח נקראים ד"י 1, ד"י 2, ד"י 3. זנים אלה חוללו מהפכה ביצור גרעיני החמניות בארץ והם נזרעו ברחבי ישראל ומחוצה לה.
גובהה של החמניה הגבוהה היה מעל לשני מטרים ולכן הקציר היה ידני.
לעומת זאת, גובהה של החמניה הננסית, ד"י 1, אותה טיפח במשך 20 שנה, הוא 80 עד 120 ס"מ.
הנמכה זו אפשרה, כאמור, קציר בקומביין.
בתהליך ארוך של הכלאות חוזרות, המשיך להגדיל את גודל הזרעים והזרעונים עד שהגיעו לאורך 25 עד 38 מ"מ בזן ד"י 3, אשר היה לזן החמניות העיקרי בשנות ה-90 בישראל.
שטח המזרע נע בין 60 ל-200 אלף דונם בכל שנה.
מישראל נמכרו זרעוני הזן ל-12 ארצות ברחבי העולם.
הביקוש העולמי נבע מכמה תכונות ייחודיות: הזרעון גדול ונוח לפיצוח, שיעור השמן בו מועט וכן הוא מסייע בהפחתת הכולסטרול בדם.
הגדלת הקרקפת, הזרע והזרעון הם שיפורים משמעותיים שבאו לידי ביטוי בזן ד"י 3 ובכך תרמו להגדלת היבול לדונם, יותר מכפול.
זני החמניות אותם טיפח, שווקו על ידי חברת הזרעים בשער העמקים.
במהלך השנים עסק גם בטיפוח זני מלון וחיטה, אשר לא הבשילו לכדי זנים מסחריים.
על תרומתו החקלאית זכה ב-1978 בפרס ע"ש דן ויוסי ספיר.
יצחקי היה אוטודידקט שחקר ולמד תחומים רבים בכוחות עצמו.
בנוסף לטיפוח זני חמניות ובקיה, הוא עסק במדידת גשם בקיבוצו, באיסוף נתוני היסטוריית כמויות גשם ממנזרים בכרמל ובעריכת סטטיסטיקות.
מלבד זאת עסק בתיעוד מצולם של המחקר הבוטני, אהב והתמצא במוזיקה קלאסית.
האזין על בסיס יומי למגוון סגנונות בעולם המוזיקה הקלאסית ושירי ארץ ישראל והיה בקיא במכשירי שמע.
מ-1935 עד לפטירתו היה נשוי לאלה (רחלה) לבית אלקלעי.
נולדו להם הבנים לביא ומשה והבת לבנה, והם היו סבים לעשרה נכדים.
יצחקי נפטר ביולי 1998 ונטמן בבית העלמין של קיבוצו.
דניאל לִיבֶּסְקִינְד הוא אדריכל יהודי-אמריקאי יליד פולין ממובילי זרם הדה-קונסטרוקטיביזם.
ליבסקינד נודע ביצירתו הייחודית והנועזת.
נולד בעיר לודז' שבפולין ב-12 במאי 1946, בנם השני של דורה וחיים ליבסקין, שניהם יהודים פולנים, ניצולי השואה.
בצעירותו למד ליבסקינד מוזיקה במולדתו פולין.
בשנת 1957 עלה עם משפחתו לישראל, והתיישבו בקיבוץ יד חנה.
אחר כך התגוררו בשכונת הצפון הישן בתל אביב.
כעבור שלוש שנים עברה המשפחה לניו יורק.
למד מוזיקה בבית הספר 'קופר', והיה לנגן בתזמורת הפילהרמונית.
בשנת 1965 החל את לימודי האדריכלות שלו ב"קופר יוניון", שם למד עד שנת 1970. בין השנים 1970–1972 למד היסטוריה ותאוריה של האדריכלות באוניברסיטת אסקס שבאנגליה.
עבודת התזה שלו נקראה "חלל ודמיון".
במשך תקופה קצרה בראשית שנת 1968 עבד כעוזרו של האדריכל הידוע ריצ'רד מאייר, וב-1972, שנתיים לאחר שסיים את לימודי האדריכלות שלו, החל לעבוד במכון לאדריכלות ולמבנים עירוניים על שם האדריכל פיטר אייזנמן בניו יורק, אך התפטר במהרה.
בהמשך הכיר את נינה, מי שעתידה להיות רעייתו ושותפתו לעסקים, במחנה שקיימה תנועת "המשך" (תנועה יהודית חילונית סוציאלית) אשר נערך בצפון ניו יורק בשנת 1966. לזוג שלושה ילדים.
מאז חי ליבסקינד בין השאר בניו יורק, בטורונטו, במישיגן, באיטליה, בגרמניה ובלוס אנג'לס, וכן לימד באוניברסיטאות רבות ברחבי העולם – באוניברסיטת קנטקי, באוניברסיטת ייל, באוניברסיטת פנסילבניה ובאוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
לליבסקינד משרדים בברלין (משנת 1990) ובקליפורניה.
בשנת 1989 הקים יחד עם רעייתו נינה סטודיו הקרוי על שמו, והיה לאדריכל העיצוב הראשי בו.
הרחבה של מוזיאון דנוור לאמנות - דנוור, קולורדו, ארצות הברית
תיאטרון הגראנד קאנאל - דבלין, אירלנד
מוזיאון המלחמה האימפריאלי צפון - רציפי סלפורד, אנגליה
המוזיאון היהודי העכשווי - סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
הקריסטל - הוספת אגף דמוי קריסטל למוזיאון המלכותי של אונטריו, בטורונטו, קנדה
בית פליקס נוסבאום - אוסנבריק, גרמניה
המוזיאון היהודי הדני - קופנהגן, דנמרק
מגדל החירות - ב-27 בפברואר 2003 זכה ליבסקינד בתחרות הבין-לאומית לתכנון מחדש של מרכז הסחר העולמי במקום מגדלי התאומים אשר נחרבו בפיגועי 11 בספטמבר 2001
האנדרטה הלאומית לזכר השואה (קנדה) - באוטווה, קנדה
ברחבת בקולומבוס ארצות הברית, אשר נחנכה בשנת 2014.
תיק העבודות של ליבסקינד כולל מספר רב של בנייני מגורים.
עבודותיו של ליבסקינד הוצגו במוזיאונים גדולים ותערוכות מהמובילות בעולם, כולל המוזיאון לאמנות מודרנית, ארכיון הבאוהאוס, מכון האמנות של שיקגו ומרכז פומפידו.
ליבסקינד מעורב במספר מיזמים בישראל, חלקם לא יצאו לפועל.
בשנת 2005 נחנך מרכז וואהל - מרכז כנסים באוניברסיטת בר-אילן.
הבניין מחופה בפח מוזהב והוא ניכר בקווי המתאר השבורים האופייניים לליבסקינד.
בשנת 2012 הציג ליבסקינד תוכנית שאפתנית לבניית מגדל עדן, המגדל אמור היה להתנשא לגובה של 28 קומות ולהיבנות בצורת פירמידה.
התוכנית עוררה סערה והשתנתה מספר פעמים, לבסוף בוטלה.
בשנת 2023 פורסם כי ליבסקינד יתכנן את מוזיאון "בית איינשטיין" בקמפוס האוניברסיטה העברית בירושלים.
בנוסף תכנן ליבסקינד מספר בתים פרטיים בהרצליה ועוד.
למרות שהרבה מעבודותיו של ליבסקינד התקבלו בברכה, חלקם גם זכו לביקורת חמורה לעיתים.
המבקרים טוענים שהוא משקף אוצר מילים אדריכלי מוגבל של קצוות משוננים, זוויות חדות וגאומטריות מעוינות, שיכול ליפול לקלישאה, ושהוא מתעלם מהמיקום ומההקשר.
בשנת 2008 כתב מבקר הלוס אנג'לס טיימס כריסטופר הות'ורן: "כל מי שמחפש סימנים לכך שעבודתו של דניאל ליבסקינד עשויה להעמיק עם הזמן, או לעבור לכיוון מפתיע כלשהו, עושה זאת לרוב לשווא".
דניאל מארק לוין היה קצין בוגר סיירת מטכ"ל, מדען מחשבים ויזם עסקי ישראלי-אמריקאי, מייסדה של חברת "אקאמאי טכנולוגיות".
הוא נמנה עם הנרצחים בפיגועי 11 בספטמבר, ונחשב לקורבן הראשון במתקפה כאשר הסתער על אחד החוטפים במהלך השתלטותם על אחד המטוסים שנחטפו.
לוין נולד בדנוור שבקולורדו, ארצות הברית.
הוא עלה לישראל עם הוריו בגיל 14, וגדל בירושלים.
את שירותו הצבאי עשה בסיירת מטכ"ל והשתחרר כקצין בדרגת סרן.
לאחר שחרורו החל ללמוד בטכניון לימודי תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב ובמקביל עבד במעבדת המחקר של IBM בחיפה באימות תוכנה.
בשנת 1996 החל בלימודי דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת MIT במסצ'וסטס.
בעת לימודיו ב-MIT, עסק לוין בתורת הסיבוכיות ובאלגוריתמים.
אחת מעבודותיו עסקה באלגוריתמים לניהול התעבורה ברשת האינטרנט ופיזור העומס על שרתים.
באותה תקופה, עם ההתפתחות המהירה של האינטרנט, נוצרו בצמתים שונים ברשת פקקי תנועה וקשיים בהעברת הנתונים.
כתוצאה מכך אמינות האתרים הייתה נמוכה והם נטו לקרוס בקלות.
תקשורת בין-יבשתית סבלה מקשיים גדולים.
לוין פיתח אלגוריתם שבעזרתו, כך האמין, ניתן יהיה לפתור את הבעיה.
יחד עם הפרופסור למתמטיקה שימושית תום לייטון החל לפתח ולדחוף את הרעיון באופן מסחרי.
השניים הגישו את הצעתם לתחרות תוכניות עסקיות שערכה האוניברסיטה אך לא הצליחו להגיע לשלב הסופי.
לוין לקח חופשה מלימודיו והלוואה של 20 אלף דולר, ויחד עם לייטון הקימו ב-1998 את חברת "אקאמאי", שם שפירושו "תיחכום" בשפת תושבי האי הוואי.
לייטון כיהן כמדען הראשי ולוין כסמנכ"ל הטכנולוגיה.
"אקאמאי" התמודדה עם בעיות התעבורה ברשת באמצעות הקמת שרתים של החברה ברחבי העולם.
כך, הגולשים המקומיים לא צריכים להתחבר לשרתים מרוחקים אלא לשרתים בארצותיהם, שיקושרו לשרתים המרוחקים בקווים מהירים, מה שיאיץ את התקשורת בצורה משמעותית.
בשיא "בועת הדוט-קום", באוקטובר 1999 הונפקה החברה, וכבר ביום המסחר הראשון עלו מניותיה פי חמישה ויותר.
מחיר המניה הגיע לשיא של 345 דולר.
באותה תקופה נחשב לוין לאחד הישראלים העשירים בעולם עם הון בשווי של כ-3 מיליארד דולר.
גם לאחר הירידה התלולה בשווי המניה במשבר מניות הטכנולוגיה במרץ 2000, היה לוין אחד האנשים הצעירים העשירים בתבל.
החברה נחשבת עד היום לאחת מהמובילות בתחומה, כאשר בין לקוחותיה נמצאות מיקרוסופט, אמריקה און ליין, יאהו!, פייסבוק וגוגל.
לוין נרצח במהלך חטיפתה של טיסה 11 של אמריקן איירליינס מבוסטון ללוס אנג'לס, שרוסקה לתוך המגדל הצפוני של מגדלי התאומים במתקפת הטרור על ארצות הברית ב-11 בספטמבר 2001, כשהיה בדרך לוועידת אינטרנט ופגישה עם לקוחות.
הוא ככל הנראה נרצח בידי אחד החוטפים עוד במהלך ההשתלטות על המטוס בניסיון לסכל את החטיפה, לאחר שהסתער על אחד מהחוטפים.
במזכר של מנהל התעופה הפדרלי של ארצות הברית שפורסם בשנת 2002, צוין שככל הנראה גרונו שוסף על ידי המחבל סטאם א-סוקמי, שישב במושב שמאחוריו במחלקת העסקים.
לוין נחשב לקורבן הראשון של מתקפת הטרור ב-11 בספטמבר.
לוין היה בן 31 במותו.
השאיר אחריו אישה ושני בנים.
כיכר סמוכה לבניין מדעי המחשב ב-MIT קרויה על שמו, וכן פרס למאמר סטודנטים מצטיין בכנס STOC, הכנס בו התפרסמה עבודתו על ביזור מידע באינטרנט.
דניאל גסטון מונטנגרו (בספרדית: Daniel Gastón Montenegro; נולד ב-28 במרץ 1979 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
מונטנגרו החל את הקריירה בקבוצה הצנועה של הורקאן.
הוא ערך את הבכורה ב-6 באפריל 1997 בהפסד קבוצתו מול ולס סארספילד.
ב-1999 הוא נרכש על ידי אינדפנדיינטה וכיכב בשורותיה עד שנת 2000 אז נרכש כרטיסו על ידי אולימפיק מרסיי.
מונטנגרו, אז רק בן 21, התקשה להשתלב בקבוצה וערך רק 6 הופעות, הוא עבר בהשאלה לריאל סרגוסה מהליגה הספרדית עד סיום העונה וגילה יכולת בינונית ב-29 משחקיו בקבוצה בהם כבש שני שערים.
בעונה שלאחריה החליטה מרסיי להשאילו, הפעם לאוסאסונה אך לא הצליח בה.
מונטנגרו הושאל שוב, הפעם לקבוצת האם שלו הורקאן עד תום העונה.
ביולי 2002 החליטה אינדפנדיינטה לרכוש את כרטיסו של מונטנגרו, הודות להשקעה כספית גדולה של דניאל גרינבאנק בקבוצה.
את הקבוצה אימן אז אמריקו גאז'גו ובשורותיה שיחקו שחקנים כמו גבריאל מיליטו, פדריקו אינסואה, אנדרס סילברה ולוקאס פוסינרי.
אינדפנדיינטה זכתה באליפות האפרטורה כשמונטנגרו מככב.
במהלך שנת 2003, קבוצת המשקיעים החליטה למכור את כרטיסו של מונטנגרו לריבר פלייט ושיחק בה עד להעברתו לסאטורן מהליגה הרוסית כחלק ממגמה של מכירת שחקנים ארגנטינאים לקבוצות רוסיות באותם ימים.
מונטנגרו התקשה להתאקלם לחיים ברוסיה ושיחק בקבוצה עונה אחת בלבד.
מונטנגרו חזר לארגנטינה לריבר פלייט והפך לכוכבה הגדול של הקבוצה אך עם תום חוזהו, עבר שוב לאינדפנדיינטה לאחר שריבר לא יכלה לרכוש את כרטיסו.
ב-2009 נמכר לקבוצה המקסיקנית קלוב אמריקה תמורת 3 מיליון דולר.
ב-2012 לאחר שלוש שנים בקלוב אמריקה חזר לקבוצה הארגנטינאית אינדפנדיינטה.
בשנת 2015 חזר לקבוצת הורקאן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בתום עונת 2017/2018.
למרות כישלונותיו בקבוצות מחוץ לארגנטינה, מונטנגרו נחשב לאחד מהשחקנים הטכניים והמלהיבים ששיחקו בליגה הארגנטינאים בשנים האחרונות.
מונטנגרו ערך את הופעתו היחידה במדי הנבחרת באפריל 2007 במשחק ההכנה לקופה אמריקה מול נבחרת צ'ילה.
מונטנגרו נכלל אז בסגל שחקנים מהליגה המקומית שהיה אמור על פי התכנון הראשוני להופיע בטורניר.
למרות הצטיינותו בליגה, מונטנגרו לא זומן לנבחרת בשל העדפת מאמני הנבחרת לזמן בעיקר שחקנים המשחקים בליגות אירופאיות.
במדי הנבחרת הצעירה זכה מונטנגרו באליפות אמריקה הדרומית בשנת 1999.
אליפות ארגנטינה – 1 (אפרטורה 2002)
אליפות ארגנטינה – 1 (קלאוסורה 2004)
דניאל לשם (נולד ב־1 ביוני 1946), מהנדס אווירונאוטיקה ישראלי.
מדען ראשי לשעבר של רפא"ל וזוכה פרס ביטחון ישראל.
לשם נולד בחיפה ושירת במסגרת העתודה האקדמית.
בשנים 1965–1969 למד לתואר ראשון בהנדסה אווירונאוטית בטכניון, אותו סיים בהצטיינות.
בשנת 1967 נפצע במלחמת ששת הימים ממוקש ושוחרר משירותו הצבאי כנכה צה"ל.
על אף פציעתו המשיך בשירות מילואים כמדריך דאייה בגדנ"ע אוויר, לאחר שהוכשר בשנים 1966–1973 בקורסים אזרחיים לדאייה והדרכת דאייה.
במהלך השנים הוא הוכשר גם בטיס פרטי (1984) ובטיס מסחרי והדרכת טיסה (1996-1999).
בשנים 1970–1976 סיים לימודי תואר שני בהנדסה אווירונאוטית בטכניון.
עבודת התזה שלו נערכה בנושא חקירת בעיית תותחנות בקרבות אוויר.
הוא החל עבודתו כמהנדס אווירונאוטיקה בצוות חקר מערכות תחת דוקטור צבי מאירי.
בשנים 1972–1974 עבר לשמש כראש מדור כינון חימוש, שבו פותחו אלגוריתמים לכינון חימוש ממטוסי קרב והועברו לטיפולו האישי נושאי תותחנות אווירית בקרבות אוויר ושילוב טילי אוויר-אוויר במטוסי קרב.
לאחר מכן מונה למהנדס מערכת, תפקיד במסגרתו יזם רעיון לגיבוש מערכת לוחמה נגד טנקים חדשנית.
לאחר אישור הפרויקט ושיווקו לגורמים במערכת הביטחון הוא מונה בשנת 1979 למהנדס ראשי של הפרויקט, שבראשו הועמד דוקטור פאול כץ.
בשנים 1982–1985 עבר לשם לארצות הברית והשלים לימודי דוקטורט באווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה באוניברסיטת סטנפורד.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחום משחקים דיפרנציאליים.
במהלך תקופה זו, בשנת 1984, הוא נמנה עם חברי צוות זוכה פרס ביטחון ישראל.
בשובו ארצה שימש לשם מנהל קו מוצר נ"ט (נגד טנקים) בחטיבת הטילים ברפא"ל, מן המנהלות הגדולות ברשות, ומילא תפקיד זה במשך 11 שנים, עד 1996. במנהלה תחתיו פותחו באותה עת שורת מערכות לוחמה דוגמת טילי "גיל".
לאחר תפקיד זה הוא מונה למוביל נושאי יבשה מתקדמים בחטיבת הטילים, עד צאתו לשבתון בשנת 1997 ומעברו לחברת "אלסינט", שבה שימש חודשים ספורים כמנהל הפיתוח של חטיבת הרפואה הגרעינית.
באותה שנה נוסדה חברת "אלג'מס" על ידי אלסינט וחברת GE Medical Systems ולשם מונה לסגן נשיא החברה ומנהל המחקר והפיתוח.
החברה התמחתה בתחום רפואה גרעינית ועסקה בפיתוח טכנולוגיות חדשניות לחיישנים בתחום.
בין פיתוחי החברה בתקופתו נמנו התקן CT לשילוב צילום תפקודי ואנטומי ברפואה גרעינית ופיתוח מוצרים על בסיס גישת שש סיגמא.
בשנת 1999 שב לרפא"ל ומונה לממונה על פיתוח עסקי רוחבי, תפקיד במסגרתו עסק בין היתר בחלופות הגנה לרכב קרבי משוריין ובתחום החלל.
כעבור שנה מונה לסמנכ"ל למחקר ופיתוח ברפא"ל.
בתקופתו הוקמו ברשות מוקד לניהול ידע ומנהלת חלל.
בשנת 2003 עבר לשמש מהנדס מערכות ראשי בדרג סמנכ"ל ובשנים 2005–2006 שימש כמדען ראשי של רפא"ל.
משנת 2007 עוסק לשם בייעוץ טכנולוגי ברפא"ל, במסגרת חצי משרה, משמש דירקטור בחברת ההזנק Eltics, וכן מרצה באוניברסיטת אריאל, באוניברסיטת חיפה, במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל ובטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
במהלך השנים פרסם לשם עשרות מחקרים בתחומי התמחותו.
בשנת 1990 הוא הוכשר בצה"ל בהשתלמות למפקדי חטיבות.
לשם הוא אב לשלושה: ניר, מהנדס מחשבים ובעבר קצין בחיל הים, רועי, טייס ובעבר קצין בחיל האוויר, ורותם, רופאה.
דניאל יהודה לַסְקֶר הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
נולד לארנולד (אברהם) ומרים לסקר בעיר פלינט שבמישיגן, ארצות הברית, וגדל בעיר אורנג' בניו ג'רזי, שם שימש אביו כרב קהילה.
כנער היה פעיל בתנועת הנוער של היהדות המסורתית (USY), בה שימש כראש סניף וכנציג בדירקטוריון האזורי.
הוא קיבל תואר ראשון, שני ודוקטורט מאוניברסיטת ברנדייס, כולם במחלקה ללימודי המזרח הקרוב ויהדות.
כמו כן, היה סטודנט אורח באוניברסיטה העברית בירושלים.
עבודת הדוקטור שלו, בהנחייתו של פרופ' אלכסנדר אלטמן בנושא: "Jewish Philosophical Polemics Against Christianity in the Middle Ages", דנה בצדדים הפילוסופיים של הפולמוס היהודי-נוצרי.
ספר באותה כותרת יצא לאור ב-1977 (מהדורה שנייה, 2007).
את ההשפעות הגדולות על דרכי חשיבתו ינק מאביו, הרב אברהם לסקר, וממורו פרופ' אלטמן.
תחומי התמחותו הם, בין היתר, הפולמוס היהודי-נוצרי בימי הביניים, רבי יהודה הלוי, והקראים.
בשנת 1973 נישא לדבי (דבורה) דבורקין.
ב-1978 עלה עם משפחתו לישראל והשתקע בבאר שבע, שם הוא מתגורר עד היום.
פרופ' לסקר מופקד על הקתדרה ע"ש נורברט בלשנר לערכי היהדות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הוא מלמד פילוסופיה יהודית בימי הביניים במחלקה למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הוא מלמד באוניברסיטת בן-גוריון מאז עלייתו ארצה ב-1978 ושימש בתפקידים שונים כולל ראש המחלקה למספר שנים.
בנוסף לאוניברסיטת בן-גוריון, הוא לימד באוניברסיטאות מובילות בחו"ל : ייל, פרינסטון, טורונטו, מדינת אוהיו, טקסס, וושינגטון, בוסטון קולג', ישיבה יוניברסיטי, קווינס קולג' ועוד.
נושאים נוספים בהם הוא מתעניין הם הלוח העברי והיחס בין הרפואה המודרנית וההלכה.
במהלך עבודתו פרסם חמישה ספרים ולמעלה ממאה וחמישים מאמרים בכתבי עת, בקובצי מאמרים, בדברי כנסים ובאנציקלופדיות.
ב־8 בנובמבר 2017 נערך באוניברסיטת בן-גוריון כנס פרישה לגמלאות לפרופ' לסקר.
בתחום הפולמוס היהודי-נוצרי הראה פרופ' לסקר שיש קשר הדוק בין הפילוסופיה הביניימית לבין הפולמוס.
מלבד השימוש הרב בטענות פילוסופיות לקדם דוקטרינות תאולוגיות ולהפריך אמונות דתיות מתחרות, יחסי הגומלין בין הפולמוס והפילוסופיה היו חזקים.
מניעים פולמוסיים השפיעו רבות על עמדות פילוסופיות ורוב המתפלמסים התעניינו בפולמוס ורוב המתפלמסים התעניינו בפילוסופיה.
במחקריו על הפילוסופיה הקראית, הראה פרופ' לסקר שהדעה הרווחת שהוגים קראים נשארו נאמנים לדפוסי המחשבה מושאלים מהכלאם המוסלמי כשהיהדות הרבנית עברה לפילוסופיה אריסטוטלית אינה מדויקת.
גם בפילוסופיה קראית היו תמורות והתפתחויות לאורך השנים.
פרופ' לסקר גם פועל רבות לקדם את נושא חקר הקראות בכל התחומים והתקופות, למשל קראות מזרח אירופה בעת החדשה המוקדמת.
ביטול עיקרי הנוצרים לרבי חסדאי קרשקש - מהדורה מוהדרת (1990 ,2002)
פולמוס נסתור הכומר - חיבור משותף יחד עם שרה סטרומזה (1996)
החכם שמחה יצחק לוצקי - שמחה יצחק לוצקי היה רב קראי בן המאה השמונה עשרה - לקט כתבים (2015)
מילים חמודות - דברי תורה ודרשות (2025)
עם חגי בן-שמאי, עלי עשור, דברי הוועידה העשירית של חברה לחקר התרבות הערבית-היהודית של ימי-הביניים, באר-שבע, 2008.