tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר 1751 היא התגוררה אצל מפיק אופרת "הקבצן", ג'ון ריץ' ומשפחתו.
כשמתה בקנזינגטון היה מצבה הכלכלי טוב מאוד.
היא השאירה 3,400 ליש"ט בהשקעות במניות האוצר.
היא נקברה בסנט מרי אבוטס, קנזינגטון, ב-28 באוגוסט 1784.
האנה מונטנה ומיילי סיירוס: מופע הטוב שבשני העולמות הוא סרט הופעה אמריקאי משנת 2008, שהופק ושווק על ידי סרטי וולט דיסני והוקרן בפורמט Disney Digital 3D.
הסרט הופץ בבתי קולנוע בארצות הברית ובקנדה להקרנה מוגבלת בת שבוע בלבד, בין 1 ל־7 בפברואר 2008, ולאחר מכן יצא לאקרנים גם במדינות נוספות ברחבי העולם.
הסרט בוים על ידי ברוס הנדרסון סמית' והופק על ידי ארט רפולה.
הקרנת הבכורה הטלוויזיונית התקיימה בערוץ דיסני ב־26 ביולי 2008, וזכתה לרייטינג גבוה עם כ־5.9 מיליון צופים.
הסרט החל אירוסין של שבוע ב-683 בתי קולנוע ב-1 בפברואר 2008. בסוף השבוע הפותח ההוא, הוא לקח 31.1 מיליון דולר.
זהו הסרט המצליח ביותר שנפתח בסוף השבוע בסופרבול, נקודה עקרה במיוחד בחודשי השלכת החורפיים של לוח השנה להוצאת הסרט.
ה־DVD של הסרט יצא בארצות הברית ב־19 באוגוסט, בשני פורמטים גרסת DVD רגילה ו־Blu-ray.
מהדורת ה־DVD כללה סט מורחב של שני דיסקים, עם גרסה באורך 82 דקות הזמינה לצפייה הן בפורמט דו־ממדי והן בתלת־ממד.
בין תוכני הבונוס נכללו קטעים מאחורי הקלעים עם מיילי סיירוס, בילי ריי סיירוס והאחים ג'ונאס, וכן מצב "שירה בציבור" (Sing-Along) עם חוויית צפייה אינטראקטיבית המדמה נוכחות בקונצרט בתלת־ממד.
ה־DVD תמך בפסקול Dolby Digital 5.1, וכלל אפשרות לצפייה במסך מלא ובמסך רחב (אנפורמי).
לעומתו, גרסת ה־Blu-ray כללה תמיכה ב־DTS-HD Master Audio 7.1 והייתה מהמהדורות הראשונות שיצאו עם צליל היקפי מתקדם בפורמט זה.
הגרסה גם הוצגה ביחס מסך קבוע של 16x9.
בהשראת הצלחתו הקולנועית של הסרט, שווקו מהדורות הווידאו הביתיות כזמינות "לפרק זמן מוגבל בלבד".
המהדורות בבריטניה שוחררו ב־3 בנובמבר 2008, ואילו באוסטרליה יצא ה־DVD מוקדם יותר, ב־8 באוקטובר.
"האנה מונטנה ומיילי סיירוס: הקונצרט הטוב משני העולמות" הוקרן בבכורה בערוץ דיסני ב־26 ביולי 2008, וזכה ליותר מ־20.6 מיליון צופים.
אף על פי שהיה זה אחד משידורי הבכורה הנצפים ביותר בתולדות הערוץ, הסרט לא סווג כ"סרט מקורי של ערוץ דיסני" מאחר שצולם כהופעה חיה והופץ כהפקה תיאטרלית.
ב־3 ביולי 2010 שודר הסרט בבכורה בערוץ דיסני באמריקה הלטינית, תחת השם "¡Canta Montana!" ("לשיר, מונטנה!"), שם צפו בו למעלה מ־19.9 מיליון איש.
לאחר מכן, ב־29 בינואר 2011, שודרה גרסה מקומית של הסרט בערוץ TV3 באסטוניה תחת השם "Hannah Montana ja Miley Cyrus: Parimad lood" ("האנה מונטנה ומיילי סיירוס: המיטב משני העולמות") כהשקה לעונה השלישית של הסדרה והביאה כ־15.3 מיליון צופים.
בהפצה עולמית, גרף הסרט בממוצע 22.4 מיליון צופים בערוץ דיסני.
בערוץ דיסני אסיה (כיום Disney SEA) שודרה לראשונה גרסת תלת־ממד של הסרט, ואחריה גרסה רגילה בדו־ממד ביום המחרת.
האנה רוז וייר היא שחקנית אנגלייה-יהודייה.
היא בתם של הלנה (לבית קיל, מכונה בדרך כלל לני), עובדת סוציאלית, וג'ון וייר, כתב BBC Panorama.
השניים התגרשו כשהייתה בת 12. היא אחותה הגדולה של הזמרת-יוצרת ג'סי וייר.
אמהּ היא יהודייה, וגידלה את בנותיה כמאמינות.
היא למדה במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע שבמנהטן.
את הופעתה הראשונה בקולנוע ערכה בשנת 2010, כששיחקה בתפקיד משני בסרט קומדיית המשטרה "קופ אאוט" של קווין סמית'.
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד משני בסרט הדרמה הבריטי "בושה".
בשנים 2011–2012 שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה "בוס", בה גילמה את דמותה של אמה קיין, בתו של ראש עיריית שיקגו.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד משני ברימייק האמריקאי לסרט המצליח "שבעה צעדים".
בשנים 2013–2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של ABC, "הבוגדת" (אנ'), שבוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "היטמן: סוכן 47".
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד משני בסרט "טיסה 112".
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד משני במותחן הריגול הישראלי-אמריקאי "המלאך" של נטפליקס, המגולל את סיפורו של אשרף מרואן.
באותה שנה שיחקה גם בתפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה "המשימה הראשונה" שבוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הבריטית מסוגת המדע הבדיוני "התאמה מושלמת".
האנה פרנצ'סקה קייטי דוד היא שחקנית ודוגמנית אנגלייה.
דוד נולדה בקולצ'סטר וגדלה בליבנהית' על גבול אסקס–סאפוק.
היא רוקדת מאז שהייתה בת שנתיים.
ואף עשתה תואר ראשון במחול.
דוד החלה את הקריירה שלה בדוגמנות והייתה בת 16 כשחתמה ב-Select Model Management, באמצעות הכסף שהרוויחה, מימנה את שיעורי הריקוד שלה.
היא דגמנה עבור חברות כמו פריימרק, טופשופ וברברי.
בשנת 2018, דוד עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בסדרות "נסיכת הזמן" של הולו ו"פרוצות".
היא גילמה את סנדרה בסרט "נצחיים" בשנת 2021. בשנה שלאחר מכן, דוד הופיעה כגרסה צעירה לדמותה של סיינה מילר במהלך שנות לימודיה באוניברסיטה במיני-סדרה של נטפליקס משנת 2022, "אנטומיה של שערורייה".
בשנת 2022, לדוד יש תפקידים בסרט נטפליקס "אנולה הולמס 2" ובסרט "Flowers in the Attic: The Origin", פריקוול המבוסס על הרומן "גן של צללים".
במאי 2022, הוכרז שדוד תחליף את רובי סטוקס בעונה השלישית של הדרמה התקופתית של נטפליקס בהפקת שונדלנד, "ברידג'רטון" בתור פרנצ'סקה ברידג'רטון.
שנהשםתפקיד הערות 2019Fighting with My Family טוני 2021נצחיים סנדרה 2022אנולה הולמס 2סיסלי / שרה צ'פמןTBAFamily Secrets
שנהשםתפקיד הערות 2018–2020"נסיכת הזמן" דורותיאה "תיאה" רפאל תפקיד ראשי (עונות 1–2); חוזר (עונה 3) 2018–2019"פרוצות" סופיה פיצוויליאם תפקיד חוזר (עונות 2–3; 5 פרקים) 2020"Pandora" ג'ניפרפרק אחד 2022"אנטומיה של שערורייה" סופי וויטהאוס הצעירה מיני סדרה; 4 פרקיםFlowers in the Attic: The Origin קורין פוקסוורת'מיני סדרה 2024 ברידג'רטון פרנצ'סקה ברידג'רטון עונה 3
האנה גלאס (בשוודית: Hanna Erica Maria Glas; נולדה ב-16 באפריל 1993) היא כדורגלנית עבר שוודית, ששיחקה בעמדת הבלמת.
גלאס החלה את קריירת הכדורגל שלה ב-2009, כשהצטרפה למועדון סונדוואלס מעיירת מגוריה.
במדי המועדון שיחקה במסגרת הליגה השוודית השנייה בה השתתפה ב-43 משחקים והבקיעה שני שערים.
ב-2013 הצטרפה גלאס למועדון זונאנה שעלתה בתום עונת 2011-12 לליגת העל השוודית.
במרץ 2013 ספגה גלאס את פציעתה השנייה ברצועה הצולבת שבעקבותיה נעדרה מכל משחקי הליגה בעונת 2012-13, ולא יכלה לסייע לקבוצתה להישאר בליגת העל השוודית, מה שעלה למועדון בירידה לליגה השנייה.
לקראת עונת 2014 הצטרפה גלאס למועדון אומאו מליגת העל השוודית.
בעונתה הראשונה במועדון השתתפה ב-16 משחקי ליגה וכבשה שני שערים.
בעונת 2015 גלאס השתתפה ברוב משחקי קבוצתה לפני שנפגעה ברצועה הצולבת בפעם השלישית בספטמבר 2015. את רוב עונת 2016 העבירה גלאס כשהיא מתאוששת מפציעתה, ובאוגוסט חזרה לכושרה והספיקה להשתתף בעשרה משחקים לפני תום העונה.
בתום העונה ירדה אומאו לליגה השנייה אחרי 19 עונות רצופות בליגת העל השוודית.
בנובמבר 2016 עברה גלאס למועדון אסקילסטונה יונייטד , גם הוא מליגת העל השוודית.
עבור המועדון השתתפה ב-38 משחקי ליגה וכבשה שער אחד.
באוגוסט 2018 עברה גלאס למועדון פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית.
גלאס השתתפה ב-14 משחקי ליגה במדי פריז, ובו גם ערכה את הופעת הבכורה בליגת האלופות לנשים.
ב-14 באפריל 2020 הצטרפה גלאס למועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים.
את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה ב-6 בספטמבר 2020 בניצחון 6:0 על זאנד .
את שער הבכורה שלה עבור באיירן הבקיעה ב-4 באוקטובר 2020, בניצחון 2:0 על אסן.
ב-25 באפריל 2021, במשחק הראשון במסגרת חצי גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, גלאס בישלה שער לסידני לוהמן והבקיעה שער נוסף שהבטיח את הניצחון של הקבוצה הבאוורית.
בגומלין באיירן הובסה 4:1 על ידי צ'לסי.
ב-19 במאי 2021, שערה של גלאס נגד צ'לסי נבחר על ידי אופ"א לשער הטורניר.
בסיום אותה עונה זכתה גלאס באליפות הבונדסליגה יחד עם באיירן, לראשונה מאז 2016.
בספטמבר 2022 נפגעה גלאס ברצועה הצולבת בפעם הרביעית בקריירה, מה שגרם לה להחמיץ את כל עונת 2022/23.
ב-7 בפברואר 2023 עברה גלאס למועדון קנזס סיטי קורנט מליגת העל לנשים בארצות הברית.
גלאס שיחקה לראשונה במדי נבחרת שוודיה עד גיל 17 ב-2009. ב-2010, במסגרת אימון עם הנבחרת, פצעה לראשונה בקריירה את הרצועה הצולבת.
בהמשך היוותה גלאס חלק משמעותי בנבחרת שוודיה עד גיל 19 שזכתה באליפות אירופה עד גיל 12 , שנערכה ביולי 2012 באנטליה, טורקיה.
ב-19 בינואר 2017 ערכה גלאס את הופעת הבכורה שלה במדי נבחרת שוודיה, בהפסד 2:1 לנבחרת נורווגיה.
גלאס נכללה בסגל ליורו 2017 אך לא שיחקה ב-4 המשחקים בהם השתתפה נבחרתה.
ב-2018 החלה גלאס לשמש כבלמת הפותחת של נבחרת שוודיה, ויחד עמה זכתה בגביע אלגארבה.
במונדיאל 2019 שותפה גלאס בכל שבעת משחקי הטורניר, בו הגיעה נבחרת שוודיה למקום השלישי אחרי הפסד לנבחרת הולנד בחצי הגמר.
ברבע הגמר ניצחו השוודיות את נבחרת גרמניה מה שהקנה להן מקום באולימפיאדת טוקיו.
באולימפיאדה שנערכה בקיץ 2021 עקב מגפת הקורונה, השתתפה גלאס בכל חמשת משחקי הטורניר וסייעה לנבחרתה לזכות במדליית הכסף, אחרי הפסד בגמר לנבחרת קנדה.
גלאס נכללה בסגל נבחרת שוודיה ליורו 2022 ושותפה בשני משחקים בטורניר בו הגיעה הנבחרת עד לחצי הגמר שם הודחה על-ידי נבחרת אנגליה, מי שבסופו של דבר זכתה בטורניר.
גביע העולם לנשים; מקום שלישי: 2019
אולימפיאדת טוקיו; מדליית כסף: 2020
מ-1 ביולי 2013, גלאס בזוגיות עם כדורגלן העבר השוודי כריסטופר מילדה.
האנה סגה (במקור שטיינפלד, בהונגרית: Szegő Hanna; בודפשט, 18 ביוני 1925 – בודפשט, 19 בדצמבר 2006) הייתה עורכת דין ומשפטנית בינלאומית ניצולת השואה.
האנה שטיינפלד (סגה) נולדה במשפחה יהודית כבתם של ארנה סגה (1886–1944), משפטן, סופר כלכלי ופקיד, ושל שטפניה באלה (1901–1944).
שלושתם ניספו בשואה (בעלה יחד עם הוריה).
בנותיה: קלרה בוקור (1945) מבעלה הראשון, עורכת דין, ראש אגף במשרד המשפטים, ויודית בוקור (1949) מבעלה השני, כלכלנית, עמיתה מדעית של המכון להכשרה רפואית (OTI).
האנה סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון לבנות ב-1943. לאחר ששרדה את שואת יהודי הונגריה היא הייתה ב-1949 אחת הסטודנטיות הראשונות באוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) שקיבלה תואר דוקטור במדע המדינה ובמשפטים.
בשנת 1955 סיימה את לימודיה גם במכללה לענייני חוץ ובשנת 1959 עברה את הבחינה במשפט בינלאומי.
היא הפכה לדוקטורנטית במדע המדינה והמשפט ב-1960, ולדוקטור (PhD) ב-1973. בשנת 1962 היה לה מלגת לימודים של האקדמיה למשפטים בינלאומי בהאג.
בשנים 1944–1945 עבדה במפעל אריגה בבודפשט.
בסוף 1944 נתפסה על ידי אנשי מפלגת צלב החץ בבודה כשהייתה בחודש השמיני להריונה.
היא נאלצה לראות את עינויי חבריה והוצאתם להורג.
בתה קלרה נולדה ב--1945. לאחר השחרור עבדה במחלקה המשפטית של חברת הפקת הסרטים (MOKÉP).
היא נישאה שוב ב-1947 לפטר בוקור ונולדה להם בת נוספת, יודית, בשנת 1949. לאחר שסיימה את לימודי המשפטים שלה, מ-1951 הפכה למרצה במחלקת המשפט הבינלאומי של משרד החוץ (1951–1956) ולאחר מכן המרצה הראשית במחלקה לארגונים בינלאומיים (1956–1960).
משנת 1960 הייתה חוקרת בכירה במכון ללימודי מדע מדינה ומשפט של האקדמיה ההונגרית למדעים וראש המחלקה למשפט בינלאומי (1960–1997).
משנת 1963, כיהנה כפרופסור חבר באוניברסיטת קרל מרקס לכלכלה, היא השתתפה בהשקת ההכשרה הדיפלומטית בהונגריה וביצירת המגמה ליחסים בינלאומיים.
מאז 1974 כיהנה כפרופסור מן המנין באוניברסיטה, ומאז 1995 כפרופסור אמריטוס.
חברה במועצה המייעצת למשפט ציבורי של המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית (1989–1990).
המייסדת והמנהלת המדעית של המרכז ההונגרי לזכויות אדם (מאז 1989; המרכז פועל מ-1996).
חברה בוועדה ללימודי מדע מדינה ומשפט של האקדמיה ההונגרית למדעים.
מומחית ליחסים בין ארגון העבודה הבינלאומי של האו"ם (ILO) והונגריה, ונשיאת הסניף ההונגרי של ILO.
במסגרת המשפט הבינלאומי עסקה בעיקר בדיני ארגונים בינלאומיים, ביחסים בינלאומיים, בהיבטים המשפטיים של מצבי מלחמה ובסוגיית שבויי המלחמה.
היא השיגה תוצאות רציניות בתחום הבהרת היחסים בין הונגריה לארגונים בינלאומיים שונים, וכן בבחינה השוואתית של המצב המשפטי של המדינות העצמאיות החדשות.
הצלב האמצעי של מסדר הכבוד של הרפובליקה (1995, 2005)
העורכת הראשית של מגזין אקטה הומנה (Acta Humana) (2006–1990).
עורכת סדרת ספרים (משנת 1986).
האנה סגה פרסמה עשרות מחקרים מדעיים חשובים בכתבי עת הונגריים וזרים.
היא גם ביצעה פעולות תרגום מדעיות משמעותיות.
בודפשט, הוצאת ספרי לימוד, 1965.
בודפשט, הוצאת ספרי לימוד, 1966.
בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1970.
מקומו של האו"ם בחקיקה הבינלאומית.
בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1976.
הוצאה לאור אקדמית – צפון הולנד, 1978.
זהות מדינתית – לרשת מדינה.
הוצאה לאור אקדמית, בודפשט, 1984.
היבטים משפטיים בינלאומיים של זכויות אדם ופיתוח חוקתי.
משרד MTA למחקר מדעי המדינה.
סגה כתבה מאמרים במספר אנציקלופדיות מתמחות:
בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1967
בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1973
אנציקלופדיה קטנה של פוליטיקה עולמית.
בודפשט, בודפשט, הוצאת קושוט, 1974
בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1980
האנה טיילור-גורדון היא שחקנית עבר אנגלייה.
היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט משנת 1993 בית הרוחות.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור אנה פרנק במיני-סדרה "אנה פרנק: הסיפור המלא", עליה קיבלה מועמדות הן לאמי והן לגלובוס הזהב.
ב-2012 היא גילמה את ליידי מקבת' בגרסת הקולנוע עטורת הפרסים הטרגדיה של מקבת.
טיילור-גורדון משחקת מאז שהייתה בת ארבע.
תפקיד המשחק הראשון שלה היה בסדרת הטלוויזיה הבריטית Casualty.
תפקידה הקולנועי הראשון היה בסרט "בית הרוחות" מ-1993, שם גילמה את בלנקה טרובה הצעירה.
היא שיחקה בתפקידים קטנים בסרט ארבע חתונות ולוויה וב "פרנקנשטיין של מרי שלי".
טיילור-גורדון ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של אנה פרנק במיני-סדרה "אנה פרנק: הסיפור המלא" משנת 2001, שזיכה אותה במועמדויות הן לגלובוס הזהב והן לפרסי אמי.
במיני-סדרה כיכבו יחד בן קינגסלי, ברנדה בלת'ין, ולילי טיילור.
טיילור-גורדון כיכבה בתור לינה בסרט "יעקב השקרן" משנת 1999, לצידו של רובין ויליאמס.
היא גילמה קורבן שואה גם בסרט הזה וגם ב'אנה פרנק הסיפור המלא'.
בסרט "המעבר הסודי" משנת 2004, טיילור-גורדון שיחקה בתפקיד משנה לצד ג'ון טורטורו.
בשנת 2005, טיילור-גורדון שיחקה בסרט "האמנות היפה של האהבה".
היא גילמה את איירין, יחד עם נטליה טנה, מרי ניג'י וג'קלין ביזט.
בשנת 2012, טיילור-גורדון גילמה את ליידי מקבת' בסרט 'הטרגדיה של מקבת', שזכה בפרסים עבור הסרט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס.
היא גם שיחקה את סטלה בהפקה של רדיו בי בי סי 4 'The Cazalets'.
האנה טיילור גורדון נולדה בלונדון.
היא בתם של אנדרו, יזם, וקלייר גורדון, עקרת בית.
היא למדה תולדות אמנות ואיטלקית באוניברסיטת קולג' בלונדון והוכשרה בבית הספר למשחק בניו יורק, מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בשנת 2008. היא סיימה את לימודיה ב-2012 ב האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון וכעת היא מתגוררת בלוס אנג'לס ובלונדון.
האנה נשואה לעורך הדין היהודי אמריקאי בן רובינפלד ולהם שתי בנות.
האנה ג'יטר (נולדה דייוויס; באנגלית: Hannah Jeter; נולדה ב-5 במאי 1990) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית הידועה בעיקר בזכות הופעותיה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, כולל עמוד השער של מהדורת 2015.
האנה דייוויס נולדה וגדלה בסנט תומאס, באיי הבתולה של ארצות הברית, הצעירה מבין שלושת ילדיהם של דבורה (לבית בהם) וקון דייוויס.
היא הצהירה שהחלק הטוב ביותר בגדילה שם הוא "האנשים הידידותיים, מזג האוויר הנהדר וההתעוררות לרעש הגלים על החוף".
מבחינה מקצועית, ג'יטר הופיעה בקמפיינים עבור ראלף לורן, למותג בלו לייבל וצעדה בתצוגת האביב/קיץ שלהם ב-2006. בנוסף הייתה הפרזנטורית של הבושם של ראלף לורן, ראלף רוקס.
ג'יטר הופיעה בשני שערים בודדים עבור המגזין האיטלקי D ב-2006, המגזין המקסיקני Elle באוגוסט 2009, המגזין הצרפתי FHM בספטמבר 2012 וההוצאה הדרום אפריקאית של מגזין זה באפריל 2013.
היא דגמנה עבור ויקטוריה'ס סיקרט, אמריקן איגל אאוטפיטרס, טומי הילפיגר ו-Levi's.
ג'יטר שיחקה תפקיד ג'יני בפרסומות בטלוויזיה עבור DirecTV, והופיעה בסדרה של פרסומות עבור אותה החברה.
ג'יטר הופיעה בחמש מהדורות של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, מ-2013 עד 2017, והייתה בדף השער של גיליון 2015.
בשנת 2015, היא הופיעה בתפקיד ביט בסרט הקומדיה חופשה בהפרעה, כאישה צעירה פלרטטנית שנוהגת בפרארי אדומה.
היא אירחה את תוכנית הריאלטי דוגמנות פרויקט מסלול: ג'וניור מ-2015 עד 2017.
ג'יטר התחייבה לראשונה באופן מקצועי תחת שמה הנשוי באוגוסט 2016.
ג'יטר שיחקה טניס מאז שהייתה בת שמונה והייתה אלופה בנבחרת הטניס הלאומית של הקריביים בנוסף שיחקה במעגל הטניס הקריבי.
היא אחייניתו של שדר הספורט גלן דייוויס .
בתחילת נובמבר 2015, שחקן הבייסבול לשעבר דרק ג'יטר מהניו יורק יאנקיז אישר דיווחים קודמים שהוא והאנה היו מאורסים.
השניים נישאו ב-9 ביולי 2016, בעמק נאפה.
ג'יטר חוותה הריונות בסיכון גבוה עם שני ילדיה הראשונים, שהביאו לכריתת רחם לאחר לידת ילדה השלישי.
+סרט שנה שם הסרט תפקיד הערות 2015 חופשה בהפרעה הנערה בפרארי האדומה
האנה וודינגהאם היא שחקנית אנגלייה.
היא ידועה בתפקידה כרבקה ולטון בסדרת הטלוויזיה "טד לאסו" (2020–2023), עליו זכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת קומדיה בשנת 2021.
אמה, מלודי קלי, הייתה זמרת אופרה, וכך גם סבה וסבתה מצד אמה.
אמה הצטרפה לאופרה הלאומית האנגלית כשוודינגהאם הייתה בת שמונה, והיא גדלה בסביבת תיאטרון.
וודינגהאם היא בוגרת האקדמיה לאמנויות חיות ומוקלטות.
יש לה מנעד קולי של ארבע אוקטבות.
היא שיחקה בתיאטראות בווסט אנד בלונדון ובברודוויי ניו יורק.היא שיחקה בתפקיד סטארבירד ב-"Space Family Robinson" וסוזאן ואלדון במחזה "לוטרק".
וודינגהאם גילמה את גבירת האגם ב"ספאמלוט", גם בהפקה הלונדונית ולאחר מכן גם בברודוויי.
היא קיבלה מועמדות לפרס אוליבייה על התפקיד.
היא זכתה לביקורות יוצאות דופן על תפקידה כדזירה ארמפלדט ב"מוזיקת לילה זעירה".
לאחר מכן הייתה וודינגהאם מועמדת פעם נוספת לפרס אוליבייה בשנת 2010 לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על הופעתה במחזמר.
באמצע 2010, וודינגהאם גילמה את המכשפה בהפקה של "אל תוך היער" בלונדון.
היא הראשונה שביצעה את התפקיד של המכשפה המרשעת מן המערב בהפקת וסט אנד של "הקוסם מארץ עוץ", שעלתה במרץ 2011 בלונדון והייתה הראשונה שביצעה את השיר של אנדרו לויד ובר וטים רייס "Red Shoes Blues".
היא עזבה את ההפקה בספטמבר 2011.
בשנת 2012, וודינגהאם כיכבה בהפקה של תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר של "נשקיני קייט".
ב-2011 שיחקה וודינגהאם בעונה הרביעית של הסיטקום המצליח של BBC, "Not Going Out".
היה לה תפקיד משנה בסרט "עלובי החיים" בשנת 2012, ובשנת 2014 שיחקה בקומדיה "בנידורם".
וודינגהאם גילמה את ספטה אונלה בעונה החמישית והשישית של "משחקי הכס".
היא שיחקה גם בסדרה "חינוך מיני" בתור אמו השתלטנית של ג'קסון, סופיה מרצ'טי.
מאז שנת 2020, וודינגהאם מגלמת את רבקה ולטון בסדרה "טד לאסו".
בשנת 2021, היא זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית ובפרס מבקרי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית על התפקיד.
וודינגהאם מופיעה גם ב"הוקוס פוקוס 2", סרט ההמשך של דיסני ל"הוקוס פוקוס" שיצא בדיסני+ בספטמבר 2022.
היא גילמה את ליידי בלסטון במיני-סדרה "טום ג'ונס", המבוססת על הרומן של הנרי פילדינג משנת 1749.
במרץ 2023 הוכרז כי תככב בסרט "משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי".
במאי 2023, וודינגהאם הנחתה את אירוויזיון 2023 בליברפול, לצד אלישה דיקסון והזמרת האוקראינית ג'וליה סנינה, וגרהם נורטון הצטרף אליהן לגמר.
לבתה יש מחלה אוטואימונית, ארגמנת על שם הנוך-שנליין.
וודינגהאם שומרת את פרס אמי שלה בחדר השינה של בתה כדי להזכיר לה ש"אמא תיעלם רק כשזה יהיה מסיבה טובה".
וודינגהאם דוברת צרפתית שוטפת וסיפרה על אהבתה לשפות.
שנהשםדמותהערות ופרסיםסרטים2008איך לאבד חברים ולהרחיק אנשיםאליזבת מדוקס2012עלובי החייםעובדת מפעל2018רכס החורףג'ואן היל2019נוכלות עם סגנוןשירז2022הוקוס פוקוס 2אמא מכשפה2024הכפילגייל מאיירגארפילדג'ינקסדיבוב2025משימה בלתי אפשרית: חשבון סופילילו & סטיץ'חברת המועצהדיבובדרדסיםדיבובTBAThe Woman in Cabin 10טלוויזיה2002זיווגיםג'ני טורבוטברוקסיידג'ורג'ינה סאבאג'פרק אחד2003, 2006הגיבור שלילולה / מירנדה / טרמוומן2005ויליאם ומריפנלופינשות הכדורגלניםג'ולסHollyoaks: Let Looseגברת רוברטסון2006The Only Boy for Meמליסהסרט טלוויזיה2008רופאיםדיקסי דדמן2009M.I.
שנהמחזהדמותמיקוםהערות ופרסים2000–2001The Beautiful Gameכריסטיןוסט אנד2002Space Family Robinsonסטארבירדלונדון2006Bad Girls: The Musicalניקי וויידלידס2006–2007
2008ספאמלוטגבירת האגםוסט אנדברודוויי2009מוזיקת לילה זעירהדזירה ארמפלדטוסט אנד2010אל תוך היערהמכשפהלונדון2011הקוסם מארץ עוץמיס גולץ' / מכשפה רעהוסט אנד2012נשקיני קייטלילי ונסי / קתרינה מינולהאוף-וסט אנד
האנה מור הייתה סופרת, פילנתרופית, משוררת ומחזאית אנגלייה כתיבתה שילבה יסודות מוסריים ונוצריים עם ביקורת חברתית, והיא נודעה בהשפעתה הרבה על השיח הציבורי באנגליה סביב חינוך, מוסר ותפקיד האישה בחברה.
לצד עמדותיה השמרניות בנושאים דתיים וחברתיים, היא תרמה תרומה משמעותית להרחבת הנגישות להשכלה, לקידום מעמד הנשים במרחב הציבורי ולמאבק בביטול הסחר בעבדים.
מור נחשבת כדמות מפתח בתנועת הספרות המוסרית של סוף המאה ה-18 ובמחקר המודרני מתוארת כדמות מורכבת, המשלבת אידיאלים שמרניים עם יוזמות שניתן לראות בהן מגמות מוקדמות של אחריות חברתית והנגשת ידע.
האנה מור נולדה בשנת 1745 בכפר פישפונדס (Fishponds) בשטפלטן, הסמוכה לעיר בריסטול, אנגליה.
היא הייתה ביתם של ג'יקוב מור ומרי גרייס מור.
האנה הייתה ילדה חדת אבחנה, מהירת תפיסה ובעלת רצון עז ללמוד.
אביה היה מורה ללטינית ומתמטיקה, אביה, שהאמין בחינוך, הקים בית ספר פרטי בבריסטול, שם קיבלה האנה השכלה קלאסית שכללה לטינית, מתמטיקה, היסטוריה ושירה.
ההשכלה המעמיקה, שלא הייתה מובנת מאליה עבור נשים בתקופתה, הניחה את היסודות לכתיבתה הספרותית והפילוסופית בהמשך.
בשנות ה-20 לחייה התארסה מור לוויליאם טרנר, בעל אדמות מסומרסט, אולם האירוסין בוטלו לאחר תקופה ארוכה של דחיות.
טרנר פיצה אותה במענק כספי שנתי שאפשר לה להקדיש את החיה לכתיבה ופעילות ציבורית - דבר שהיה נדיר עבור נשים מהמעמד הבינוני של אותה תקופה.
בשנת 1774 עברה מור ללונדון, והצטרפה לחוג הספרותי - פילוסופי של העיר.
היא הפכה לחברה בולטת ב"חוג הכחולות" (Bluestocking Circle) - חוג אינטלקטואלי שהתפתח בלונדון ביוזמת אליזבט מונטגיו ונשים משכילות נוספות.
החוג שאף לקדם את מעמד האישה באמצעות השכלה, תרבות ודיון מוסרי.
אף שהחוג מזוהה בעיקר כרשת נשים למדניות, השתתפו בו גם גברים כעמיתים בולטים ובהם ד"ר סמואל ג'ונסון, אדמונד ברק, סר ג'ושוע ריינולדס.
ייחודו של החוג היה בכך שנשים נטלו בו חלק פעיל ושוויוני בשיח ספרותי, פילוסופי ותאולוגי, ובכך החוג היווה צעד חשוב בהשתלבותן של נשים באליטה האינטלקטואלית של התקופה.
מור החלה לכתוב שירים, דרמות וחיבורים מוסריים כבר בגיל צעיר, תוך שהיא משתמשת ביכולותיה הספרותיות כדי לגשר בין השכלה ודת.
כבר בשלב מוקדם ניכרה המוטיבציה שלה - לא רק לבדר אלא גם להשפיע - לתקן מוסר ולהעלות מודעות למידות הראויות לפי הדת הנוצרית.
מור החלה את דרכה כמשוררת ומחזאית.
מחזה הראשון - החיפוש אחר האושר, 1762 (The Search After Happiness) נכתב עבור תלמידותיה, ושיקף את אמונתה שהאושר נובע ממוסריות ומאמונה דתית.
בשנת 1777 הוצג המחזה שכתבה - פרסי (Percy) בתיאטרון קובנט גארדן, בהשתתפות שחקני התיאטרון המלכותי.
המחזה כלל פרולוג מאת דייוויד גאריק.
המחזה זכה לשבחים, ומור נחשבה לסופרת מבטיחה בזירת הדרמה הלונדונית.
מעבר לכתיבה מוסרית - דתית
בשנות ה-80 של המאה ה-18 פנתה מור בהדרגה מכתיבה דרמטית לעיסוק מוסרי - תאולוגי.
היא פרסמה חיבורים כגון Thoughts on the Importance of the Manners of the Great to General Society (1788) (בתרגום לעברית : הרהורים על חשיבות התנהגותם של בני המעמד הגבוה לחברה כולה), בהם קראה לאצולה לשמש דוגמה מוסרית לשאר החברה.
בחיבוריה המאוחרים, כגון An Estimate of the Religion of the Fashionable World (1790) (בתרגום לעברית - החייאת הדת בחברה אופנתית), ביקרה מור את הרדידות הרוחנית של החברה הגבוהה באנגליה וקראה לשוב לאמונה מעמיקה וכנה המבוססת על ענווה, צדקה וצניעות.
בשנת 1808 פרסמה מור את הרומן Coelebs in Search of a Wife (קואילבס בחיפוש אחר אישה) שנכתב בצורה של מסע רוחני של גבר צעיר המחפש כלה אידיאלית לפי עקרונו המוסר הנוצרי.
הרומן זכה לפופולריות עצומה, תורגם לשפות רבות, ונחשב לאחד הספרים המשפיעים בעיצוב תפיסות מגדריות שמרניות בראשית המאה ה-19.
מור הייתה ממובילות הזרם האוונגלליסטי האנגלי.
היא ראתה בחינוך ובספרות אמצעי מרכזי לשיפור מוסרי של החברה.
כתיבתה כיוונה לקדם ערכים של ענווה, עבודה קשה, ציות וסדר חברתי לצד חינוך, חמלה ורוחניות.
בשנות ה-90 של המאה ה-18, מור חברה לקבוצה האוונגליסטית בראשות ויליאם וילברפרוס, אשר פעלה לביטול העבדות ברחבי האימפריה הבריטית.
מור פרסמה חיבורים ושירים בעלי מסר מוסרי נגד סחר בעבדים ותמכה בגלוי במאבק הפרלמנטרי שהתקיים בנושא.
בשנים 1798-1795 יזמה מור את פרויקט סדרת החוברות הזולות (Cheap Repository Tracts).
זוהי סדרה של חוברות קצרות וזולות שנכתבו בשפה פשוטה ועסקו בנושאים דתיים, מוסריים ופוליטיים.
מטרתן הייתה להנגיש ערכים נוצריים שמרניים לשכבות העניות ולהוות חלופה לספרות המהפכנית של תומאס פיין (זכויות האדם, Rights of Man).
החוברות נמכרו והופצו בהיקפים עצומים - למעלה משני מיליון עותקים.
חוברות אלה חוללו שינוי תפיסתי עמוק באופן שבו הובנו חינוך, מוסר ודת בחברה הבריטית של סוף המאה ה-18. הן ביססו מודל חדש של הפצת רעיונות, באמצעות כתיבה קצרה, פשוטה וזולה שנועדה להגיע אל שכבות האוכלוסייה העניות והפחות משכילות.
בכך, הן שינו את התפיסה המקובלת, להחינוך המוסרי שמור לאליטות.
אף כי מטרתן העיקרית הייתה הפצת ערכים נוצריים שמרניים, עצם הפניה לקהל עממי יצרה שינוי מבני בתפיסת האחריות הציבורית לחינוך, והניח היסודות לרעיון שידע מוסרי ותרבותי הוא משאב אוניברסלי שיש להעמידו לרשות כלל האוכלוסייה.
במבט מודרני, החוברות נתפסות כשלב חשוב בתהליך ההיסטורי של הרחבת הגישה להשכלה, ובה בעת הן מדגימות את המתח בין רצון להעצמה חברתית, לבין פיקוח תרבותי מלמעלה, שאפיין יוזמות דתיות רבות באותה התקופה.
מור, יחד עם אחותה מרתה, הקימו בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-18 רשת של בתי ספר בכפרי סומרסט.
מטרתן הייתה להקנות לאיכרים עקרונות מוסריים ויכולת קריאה בסיסית.
עם זאת, כחלק מתפיסתן החינוכית, הן הגבילו את לימודי הכתיבה, מהלך שנתפס בימיה כאמצעי לשמירת סדר חברתי יציב..
גישתה החינוכית זכתה לשבח כחלוצית, לצד ביקורת.
חוקרים בני זמננו רואים בה ביטוי למתח בין רצון כן להנגשת חינוך בסיסי לבין גישה פרנטליסטית (ז"א קבלת החלטות עבור אחרים במטרה טובה, אך תוך הגבלת חירותם או עצמאותם) שפיקחה על גבולות ההשכלה
מור התייחסה בחשדנות לרעיונות המהפכה הצרפתית שזוהו בעיניה כבעלי פוטנציאל סיכון ליציבות החברתית ויסודות הדתיים במדינה.
היא טענה כי שוויון רדיקלי עלול להוביל לערעור הסדר החברתי ולחולשה מוסרית.
עם זאת, בניגוד לקריאה מהפכנית לשווין מגדרי מלא, היא ביקשה לשפר את מעמד הנשים מתוך מסגרת נוצרית מוסרית.
היא תמכה בחינוך לנשים ובמעורבות בחיים הציבוריים באמצעות דת, צדקה וחינוך מוסרי.
חוקרים פמיניסטיים מודרניים מתארים את מור כדמות מורכבת: אישה שפעלה לקידום השכלה והשפעה נשית, אך בתוך גבולות החברה הפטריארכלית, ובכך ייצגה שילוב בין ביקורת חברתית מתונה ושמרנות דתית.
במחקר העכשווי היא נתפסת לעיתים כדוגמה לאופן בו נשים השתמשו בכלים שמרניים כדי להשיג הישגים פמיניסטיים חלקיים, ובכך סללו את הדרך לשיח מגדרי רחב יותר במאה ה-19
מור פרשה בהדרגה מהחיים הציבוריים בשנות ה-20 של המאה ה-19 ועברה להתמקד בכתיבה ופעילות צדקה.
היא נפטרה ב-7 בספטמבר 1833 בכפר קליפטון, ונקברה בכנסיית כל הקדושים בוורינגטון, לצד אחיותיה.
בעזבונה, היא תרמה 30,000 ליש"ט למוסדות דת ולבתי ספר.
דמותה הונצחה בבתי ספר, פסלים ובשמות רחובות.
בשנת 2012 הופיעה דמותה על שטר Bristol Pound (מטבע מקומי של בריסטול), ובשנת 2022 צורפה לללוח הקדושים של הכנסייה האפיסקופלית, ונקבע יום זיכרון לכבודה ב-6 בספטמבר.
האנה נידהל (בדנית: Hannah Nydahl; 17 באפריל 1946 – 1 באפריל 2007),, הייתה מורה ומתרגמת דנית חשובה בשושלת הקארמה קאג'יו של הבודהיזם הטיבטי אשתו של לאמה אולה נידהל.
האנה ובעלה אולה נידהל, שסייע לעבודתה, היו חברי ילדות, ונפגשו בפעם הראשונה כשהאנה הייתה בת 5 ואולה בן 10.
בהדרכתו הרוחנית של גייאלווה קרמאפה ה-16, רנגג'ונג ריגפה דורג'ה ייסדו האנה נידהל ואולה נידהל את בודהיזם דרך היהלום, ארגון בודהיסטי למתרגלים חילוניים בתוך אסכולת הקארמה קאג'יו של הבודהיזם הטיבטי.
האנה ואולה נידהל פגשו את בודהיזם במהלך טיול ירח הדבש שלהם בנפאל ב-1968, והיו בין האנשים המערביים הראשונים שהפכו לתלמידי הקרמאפה ה-16 ב-1969 (הנזירה הבריטית פרדה בדי חסתה ב-1960).
לאחר תקופה של שלוש שנים של לימוד הם נשלחו חזרה לאירופה על ידי הקרמאפה ה-16 כדי לייסד מרכזים בשמו.
היא הייתה מורה בודהיסטית כמו בעלה (המכונה לפעמים "לאמיני" או "לאמה נקבה"), אבל תפקידה העיקרי של האנה נידהל היה כמתרגמת עבור לאמות כמו קרמאפה ה-16, לופן צצ'ו רינפוצ'ה, קאלו רינפוצ'ה וכו'.
בראיון היא הסבירה, "לא אכפת לי ללמד אבל כשאני ביחד עם אולה זה יותר טבעי שהוא מלמד.
כשאני לא איתו אני בעיקר מתרגמת ומארגנת עבור הלאמות הטיבטים."
במגזין "חיי הקאג'יו הבינלאומי" (Kagyu Life International) היא תוארה כך: "האנה נידהל היא מתרגמת ומתורגמנית מבוקשת מאוד של הפילוסופיה הבודהיסטית הטיבטית.
היא מחלקת את זמנה בין תרגום עבור הלאמות במכון הבודהיסטי הבינלאומי של קרמאפה בניו דלהי, הודו, ובין השתתפות בפרויקטים שונים של תרגום טקסטים בודהיסטים, ובין ארגון לוחות זמנים וביקורים של הרינפוצ'ים הגבוהים בשושלת, ובין ונסיעה מסביב לעולם עם לאמה אולה".
היא דיברה דנית, גרמנית, אנגלית וטיבטית באופן שוטף.
היא למדה טיבטית מטאראב טולקו באוניברסיטת קופנהגן מכיוון שמעט מורים טיבטים דיברו אנגלית.
מאחר שכל הטקסטים היו בטיבטית עבודתה כללה תרגום טקסטים ותרגום מדובר עבור הלאמות המלמדים במכון הבודהיסטי הבינלאומי של קרמאפה בניו דלהי, הודו, השתתפות בפרויקטים שונים של תרגום טקסטים בודהיסטים, וכן ארגון ותרגום הרצאות ללאמות טיבטים.
בשנת 2006 אובחנה האנה נידהל כחולה בסרטן ריאות סופני ומתה שלושה חודשים לאחר מכן.
ימים ספורים בלבד לפני שהאנה הלכה לעולמה, רכשה קרן בודהיזם דרך היהלום נכס בשטח של 50 דונם עם מבנים היסטוריים באלפים הגרמניים.
מרכז אירופה הוא אתר של קורס הקיץ הבינלאומי השנתי של מדיטציה שבו עד 4000 בודהיסטים מ-50 מדינות משתתפים בהסמכות, לימודים ומדיטציות.
היא זכתה להערכה רבה על עבודתה, מסירותה והישגיה כמתרגלת בודהיסטית.
עיתון דני אף התייחס אליה כ"אם הבודהיזם".
ג'ורן בורופ מהמחלקה ללימודי דת באוניברסיטת ארהוס אמר: "ההשפעה המתמשכת ביותר על סצנת התרגול הבודהיסטי בדנמרק הופעלה על ידי אולה והאנה נידהל שטיילו במזרח הרוחני במהלך ירח הדבש שלהם בנפאל ב-1968".
סרט תיעודי על האנה נידהל, בשם "האנה: בודהיזם - המסע שלא סופר", הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "ARPA" (שנערך בתיאטרון המצרי בלוס אנג'לס) ב-15 בספטמבר 2014, שם זכה בפרס הקהל לסרט התיעודי הטוב ביותר.
מאוחר יותר הסרט הוקרן ברחבי העולם, כולל בפסטיבלים שונים בהם זכה בפרסים נוספים, וזכה לביקורות חיוביות ממבקרי קולנוע.
הוא זמין כעת בנטפליקס ובאמזון בצפון אמריקה.
האנה-ראוויתי קריריקי מאיפי-קלארק היא פוליטיקאית ניו זילנדית, המייצגת את טה-פאטי מאורי כחברת פרלמנט מאז הבחירות הכלליות בניו זילנד באוקטובר 2023. היא חברת הפרלמנט הצעירה ביותר מאז ג'יימס סטיוארט-וורטלי, שנבחר ב-1853 כשהיה בן 20 שנים ו-7 חודשים.
השדרן פוטאקה מאיפי הוא אביה.
היא אחייניתה הגדולה של פעילת השפה המאורית האנה טה חמרה.
טאיטימו מאיפי, שהאקטיביזם שלו תרם להסרת פסל קפטן המילטון ב-2020, הוא סבהּ.
וי קטאנה, חבר הפרלמנט המאורי הראשון שמונה למועצה המנהלת, היה סבא רבא של סבא רבא שלה.
מאיפי-קלארק קיבלה את השכלתה בטה-וארקורה או-ראקאומנגאמנגה בהאנטלי.
בגיל 17, הוציאה את הספר "מאהינה" בנושא "מרמטקה", לוח הירח המאורי.
היא קיבלה השראה מרנגי מטאמואה לחקור את הנושא כאשר הרצה על מטאריקי.
בשנת 2023 היא העבירה קורס אימון ללוחמים ניו זילנדים על מרמטקה ומטאריקי.
האנה-ראוויתי מאיפי-קלארק נבחרה בבחירות שנערכו בסוף 2023 כאשר היא זכתה בכ-49% מהקולות וגברה על ננאיה מהוטה.
במהלך נאום הבכורה שלה בדצמבר 2023, מתחה מאיפי-קלארק ביקורת על ממשלת הקואליציה בראשות הלאומית, וטענה כי היא "תקפה את כל עולמי מכל פינה".
היא זיהתה בריאות, סביבה, מים, אדמה, משאבי טבע וילדים כתחומים מרכזיים של אי הסכמה עם הממשלה.
מאיפי-קלארק תמכה בהורדת גיל ההצבעה ל-16. בעקבות פסקת בית המשפט העליון ב-2022, היא תמכה בהצעת חקיקה שהוצגה על ידי ממשלת הלייבור השישית באוגוסט 2023 להורדת גיל ההצבעה ל-16 שנים בבחירות המקומיות.
האנה מינתורן טומפקינס הייתה רעייתו של מושל ניו יורק וסגן נשיא ארצות הברית דניאל טומפקינס וכיהנה כגברת השנייה של ארצות הברית מ-1817 עד 1825.
טומפקינס היא בתם השנייה של מאנגל (1740–1824), חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בניו יורק, ושל אשתו השנייה מינתורן (1743–1830).
ב-20 בפברואר 1798, בהיותה בת 16 בלבד, נישאה לדניאל טומפקינס, עורך דין אמריקאי בן 23. בשל העובדה שהיא חלתה שנה לפני שבעלה נכנס לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, היא לא השתתפה בהשבעתו לתפקיד.
היא נפטרה ב, סטטן איילנד, ארצות הברית.
היא ובעלה נטמנו בבית קברות במנהטן תחתית.
ג'ון קאמן היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
ידועה בזכות תפקידה כציידת ראשים בסדרת הטלוויזיה "קילג'ויז" (2019-2015), כאווה סטאר/רוח בסרט גיבורי-העל "אנטמן והצרעה" (2018), בתפקיד הזרה במיני סדרה "אדם זר" (2020) וכן בתפקיד ג'יל ולנטיין בסרט "האויב שבפנים: ברוכים הבאים לראקון סיטי" (2021).
שנה סרט דמות 2015 מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר קצינת המסדר הראשון2018 טומב ריידר סופי שחקן מספר אחת אפנייל זאנדור אנטמן והצרעה אווה סטאר/רוח 2021 האויב שבפנים: ברוכים הבאים לראקון סיטי ג'יל ולנטיין 2025 ת'אנדרבולטס* אווה סטאר/רוחTBAOne Second After מקאליה
האנה גרוס היא שחקנית קנדית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כדבי מיטפורד בדרמה של נטפליקס "מיינד האנטר".
גרוס נולדה וגדלה בטורונטו, קנדה.
היא בתם של השחקנים מרתה ברנס ופול גרוס.
היא למדה בבית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק וסיימה תואר ראשון באומנויות בתיאטרון, במגמת לימודי דת.
תחילת הקריירה של גרוס הייתה בתיאטרון.
בשנת 2010, גרוס גילמה את קייטי במחזה "דוק" של שרון פולוק משנת 1984 וביימה את "חשמלית ושמה תשוקה" של טנסי ויליאמס (1947) עבור סטודיו סטלה אדלר למשחק.
ב-2013 גרוס לוהקה ל-"I Used to Be Darker" לאחר שפגשה את הבמאי מתיו פורטרפילד במסיבה.
גרוס גילמה את הדמות הנשית הראשית בסרטו של צ'ארלס פוקל "חג המולד, שוב", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקרנו 2014. היא גם הופיעה בסרטו של נתן סילבר מ-2014 "Uncertain Terms", והתאחדה איתו בסרטו מ-2015, "Stinking Heaven".
בשנת 2017, גרוס הופיעה בדרמה של נטפליקס "מיינד האנטר", בה שיחקה את התפקיד של דבי מיטפורד, סטודנטית לתואר שני באוניברסיטת וירג'יניה.
ב-2025 שיחקה בתפקיד אנה סינדלר בסדרה "יום אפס" של נטפליקס.
שנה סדרה תפקיד הערות 2017 מיינד האנטר דבי מיטפורד 10 פרקים 2018 החוטאים מרין קלהון 8 פרקים דונג אטה פרייס 7 פרקים 2023 מחוז אסקס בת' 3 פרקים 2025 יום אפס אנה סינדלר פרק: "#1.1" TBA The Savantג'נה מיני סדרה של אפל TV פלוס
יוהנה קתרינה מריה (האנה) ואן דה פורט (בהולנדית: Hanna Van de Voort מירלו, 26 בנובמבר 1904 - אוטרכט, 26 ביולי 1956), שנודעה גם בשם דודה האנה, הייתה לוחמת התנגדות הולנדית במהלך מלחמת העולם השנייה.
במהלך שנות המלחמה, יחד עם ניקו דומן וקורט לוונשטיין, העבירה יותר ממאה ילדים יהודים למשפחות אומנה בצפון לימבורג וכך הצילה אותם מגירוש והשמדה.
ואן דה פורט נולדה בעיירה מירלו, בתם של אנסלמוס תיאודורוס (אנסלם) ואן דה פורט, שף קונדיטור, ומריה קתרינה הנדריקה (מארי) אוורטס.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ואן דה פורט הייתה אחות מיילדת בטיינריי, מחוז לימבורג.
בעידוד אמה מארי, יחד עם הסטודנט בן ה-22 ניקו דומן והיהודי המסתתר קורט לוונשטיין, סיפקה ל-123 ילדים יהודים מקום מסתור בין השנים 1944-1943. היו אלה בעיקר ילדים שהוברחו מהתיאטרון ההולנדי באמסטרדם, שם רוכזו יהודים לשם גירוש.
כמעט כל הילדים הוברחו על ידי קבוצת התנגדות של סטודנטים בראשה עמד פיט מרבורג (Piet Meerburg).
הילדים שהו בדרך כלל בביתה של ואן דה פורט כמה ימים, שם קיבלו שיעורים בתורה הקתולית והדרכה לגבי רחובות רוטרדם.
הם נדרשו להגיד שהתייתמו בהפצצת רוטרדם ב-1940. הילדים קיבלו שם בדוי ותעודת זהות מהלשכה המרכזית להעברת ילדים מרוטרדם המופצצת.
לאחר מספר ימים שוכנו אצל משפחות חקלאים באזור.
הילדים הועברו באופן קבוע למקומות חדשים אם היה סיכון שיתגלו.
'דודה האנה' ובעיקר 'הדוד ניקו' - כפי שכונו - שמרו על קשר עם הילדים המסתתרים ותמכו בהם.
האומנים קיבלו פיצוי כספי, ביגוד והנעלה.
כרטיסי הקצבה לביגוד ומזון הגיעו מאמסטרדם.
לא רק ילדים יהודים יכלו לסמוך על ואן דה פורט ודומן; גם מבוגרים הסתייעו בהם.
משפחות פרס ורצקר, שבע נפשות בסך הכל, התייצבו ללא הודעה מוקדמת.
גם שבויי מלחמה צרפתים שנמלטו התדפקו על דלתם והועברו לבלגיה דרך סבנום (Sevenum).
טייסים אמריקאים שהתרסקו ליד מלדרסלו, תומאס וילקוקס מאוהיו ומק ניל מניו יורק הגיעו לבית ואן דה פורט באותו ערב.
הם צנחו לאורך קו הרכבת, ארבעה קילומטרים מזרחית למלדרסלו.
דומן לקח אותם למשפחה במירלו, ולאחר מכן הם הגיעו למנזר בטיינריי דרך מקום קישור בסוולגן.
השניים שהו שם עד יום לפני השחרור.
לוסיאן נהון (Nahon) מגולפן (Gulpen) שהה ב"הפנס הירוק" (Groene Lantaarn), בית קפה בטיינריי, מאז 1942. הוא היה פקח של רישום המקרקעין ההולנדי וגילה היכן שוכנו הילדים היהודים.
לאחר שהעביר את המידע למפקד המשטרה א' קופרוס (O.
Couperus), התבצעה פשיטה ב-1 באוגוסט 1944. כמה ראשי משפחות שאצלן שוכנו ילדים יהודים נעצרו.
הסיפור שלהם כנראה נראה אמין.
גברים אלה ציינו שהילדים אכן הגיעו מרוטרדם.
ולמרות זאת, מספר ילדים נעצרו.
ארבעה מהם מתו בשנת 1944 במחנה הריכוז אושוויץ:
רבקה (בפי) אלדוורלד (Aldewereld), בת 18 שחיה תחת השם הבדוי טרוסקה סמיטס (Truuske Smits), נעצרה אף היא, אך שרדה את המלחמה.
גם האנה ואן דה פורט נעצרה על ידי הגרמנים ונלקחה למעצר בפוכט.
ואן דה פורט עונתה כדי לספק מידע על ההתנגדות, אך לא חשפה דבר.
ואן דה פורט סבלה מנזק קבוע לבריאותה.
לאחר המלחמה, מיין ואן דה פורט, אחותה של האנה, אספה תמונות של כ-50 ילדים וביקשה מהילדים או מהורי האומנה את סיפוריהם.
את הסיפורים האלה היא אספה באלבום שנתנה לאחותה.
"אלבום טיינריי" הוא חלק מהאוסף של מוזיאון המחתרת ההולנדית באמסטרדם מאז 1998. מ-5 ביוני ועד 28 בספטמבר 2003 הקדיש המוזיאון לכך תערוכה מיוחדת.
ביוזמתו של פרד רונדנבורג, שהסתתר בטיינריי, התכנסו כתשעים ילדים ומצילים לראשונה מזה 60 שנה ב-4 ביוני 2003.
בתחילת שנות ה-70 הוצבה אנדרטת התנגדות בכיכר האנה ואן דה פורט בטיינריי.
היא הוחלפה במאי 1989 בפסלי ברונזה של שלושה ילדים שחוסים מפני הגשם.
הפסל מוצב על כן בטון.
ליד הפסל יש קערת ברונזה שבה ניתן להדליק את אש השלום.
בכתובת על הדום הפסל נכתב: "ילדים יהודים רבים מצאו כאן הגנה מפני רדיפות במהלך מלחמת העולם השנייה".
הפסל מסמל את 123 הילדים היהודים שהאנה ואן דה פורט לקחה תחת השגחתה במהלך מלחמת העולם השנייה.
גובהו 2 מטרים, רוחבו 2 מטרים ועומקו 2 מטרים והוא עוצב על ידי אלי ואן דן ברוק (Elly van den Broek).
בשנת 1994 הוצב לוח על הכן, שריד יחיד מהאנדרטה הישנה.
מדי שנה ב-4 במאי, טקס ליד האנדרטה הזו מנציח את קורבנות המלחמה.
האנה ואן דה פורט קיבלה אות משגריר ישראל ב-1956, לאחר מותה
בשנת 1957 הוצב לוח על בית הוריה בטיינריי
בשנת 1971 נקראה על שמה כיכר בטיינריי: כיכר האנה ואן דה פורט
בשנת 1987 זכתה האנה ואן דה פורט (לאחר מותה), כמו ניקו דומן, באות חסידי אומות העולם מיד ושם על פועלם במלחמה.
באוקטובר 2006 האנה ואן דה פורט סיימה בחמישייה הראשונה של הנבחרים בתור תושבי העיר הגדולים בכל הזמנים.
האנה מארי איינבינדר היא שחקנית וקומיקאית אמריקאית-יהודיה, זוכת פרס אמי.
איינבינדר נולדה בלוס אנג'לס להורים יהודים.
אביה, צ'אד איינבינדר, הוא שחקן, כותב ובמאי; אמה, לוריין ניומן, הייתה ממקימות קבוצת הקומדיה The Groundlings וחברת קאסט מקורית ב"סאטרדיי נייט לייב".
אחיה ספייק איינבינדר הוא קומיקאי המוכר בעיקר מהסדרה "Los Espookys" של HBO.
היא למדה עיתונאות משודרת באוניברסיטת צ'פמן בקליפורניה, שם החלה להשתתף בקבוצת אלתור.
בשנת 2019 נבחרה ברשימת "קומיקאים שכדאי להכיר" של מגזין Vulture, שתיאר את הופעותיה כאבסורדיות ולעיתים כוללות ריקוד עם הקהל או שירה בעברית.
במרץ 2020 הופיעה ב"לייט שואו עם סטיבן קולבר" והייתה הקומיקאית הצעירה ביותר שהופיעה שם עד אז.
זו גם הייתה הופעת הסטנדאפ האחרונה בתוכנית לפני הסגר של הקורונה.
הופעה זו סייעה לה להיבחר ל"Hacks".
להכנה למשחק, קיבלה ספר הדרכה של מייקל קיין על משחק קולנועי, אותו היא מתארת ככלי מרכזי למי שלא למד משחק באופן פורמלי.
בשנת 2020 לוהקה לתפקידה כאווה דניאלס בסדרה "Hacks", לאחר אודישן שבו הרשימה את היוצרים והפגינה תזמון קומי יוצא דופן.
על תפקידה בסדרה זכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בקומדיה.
במאי 2025 איינבינדר לוהקה לתפקיד ראשי בסרט הקולנוע הראשון שלה "יום רע במחנה טיבולי".
הסרט הוא סרטה השלישי של ג'יין שונברון, במאית שהתפרסמה בזכות סרטי אימה פסיכולוגיים חדשניים כמו "ראיתי את הטלוויזיה זוהרת".
עלילת הסרט מתארת במאית קווירית הנשכרת לביים סרט חדש בסדרת אימה ותיקה, ומבקשת ללהק את "נערת הפיינל" המקורית, מה שמוביל להתפתחות פסיכוסקסואלית עוצמתית.
איינבינדר מזוהה עם פעילות פוליטית וחברתית, בין היתר בתמיכה בארגון Shout Your Abortion ובעמותה הפלסטינית Pal Humanity.
איינבינדר ציינה את פלסטין כנושא חשוב ואישי עבודה מספר פעמים, בהיותה יהודייה, בעלת אחים טרנסג'נדרים ומשום שיש לה חברים בעזה העובדים כרופאים ואנשי חינוך במחנות פליטים.
היא הזכירה את השראתה מהוגה הדעות פיטר ביינרט ואת ספרו "Being Jewish After the Destruction of Gaza", ותיארה תחושת קרבה לקהילה חדשה דרך העמדה הפוליטית שלה.
את נאום הזכייה שלה בפרס אמי בספטמבר 2025, סיימה אייבינדר בקריאה "שתזדיין ICE" ו"תשוחרר פלסטין".
היא הדגישה את תחושת החובה שלה כיהודייה להבחין בין העם היהודי לבין מדינת ישראל, שלדבריה היא ישות אתנו-לאומית נפרדת מהדת והתרבות היהודית.
באותו החודש איינבינדר חתמה יחד עם כ-1,200 איש נוספים על התחייבות לחרם על מוסדות קולנוע ישראליים אך הבהירה כי החרם מתמקד במוסדות המעורבים ישירות במדיניות הנחשבת בעיניה לפשע, ולא באנשים פרטיים.
איינבינדר מתמודדת עם הפרעת קשב ופעלתנות יתר, ומספרת על קושי בריכוז ועל חשיבה מתמדת ומפוזרת.
בפיזיקה, האנומליה של המים היא תופעה מיוחדת המאפיינת את המים: נפחם במצב מוצק (קרח) גדול יותר מאשר במצב צבירה נוזלי (ולהפך עם צפיפותם).
תופעה זו מנוגדת לתכונת רוב החומרים המתכווצים במעבר למצב מוצק.
בדרך כלל, חומר נוטה להתכווץ עם ירידת הטמפרטורה שלו ולהתפשט עם עלייתה.
לכן נפחם של רוב החומרים יורד עם ירידת הטמפרטורה, וצפיפותם עולה.
כל חומר הופך ממצב נוזלי למוצק ב-0 מעלות צלזיוס.
גם לאחר הפיכתו למוצק ימשיך נפחו לרדת ככל שהטמפרטורה שלו תוסיף ותרד.
זאת משום שהטמפרטורה היא מדד לאנרגיה הפנימית של חלקיקי החומר, כלומר למידת התנועה והתנודה שלהם.
ירידת הטמפרטורה משמעה הקטנת כמות הדחיפות וההתנגשויות הפנימיות בין חלקיקי החומר.
במצב מוצק, חלקיקי החומר איטיים עד כדי כך שהם כמעט ואינם משנים את מיקומם היחסי ומסודרים זה לצד זה במבנה מוגדר מסוים וצפוף.
המיוחד במים הוא שהורדת הטמפרטורה שלהם אכן גורמת לירידת נפחם, אך זאת רק עד לגבול של כ-4 מעלות צלזיוס.
בטמפרטורה זו נפחם של המים כנוזל הוא הקטן ביותר.
אך כאשר ממשיכים לקרר אותם מתחת ל-4 מעלות צלזיוס, לפתע מתחיל נפחם לחזור ולגדול (תופעה המתרחשת עקב שינוי מרחבי של מולקולות המים), עד לקפיאתם והתמצקותם לקרח, בטמפרטורה של אפס מעלות צלזיוס.
אך זהו רק חלק אחד של האנומליה.
בנקודת הקפיאה מגיע לידי ביטוי חלקה השני: נפחו של הקרח בנקודת הקיפאון גדול בכ-%10 אחוזים מנפח המים שמהם הוא נוצר.
שלא כבחומרים אחרים, הנפח ממשיך לעלות עם ירידת הטמפרטורות מעבר לנקודת הקיפאון.
ב-4° צפיפות המים מרבית: 1 גרם לסמ"ק
מולקולות המים הן בעלות מבנה זוויתי ובעלות קוטביות חשמלית משמעותית.
בטמפרטורות של מעל 4 מעלות התנודתיות שלהן אנרגטית דיה כדי לגבור על הקוטביות, והמים מתנהגים כמו כל נוזל אחר שנפחו קטן ככל שעוצמת ההתנגשויות ההדדיות בין חלקיקיו קטנה.
אולם בהגיעם לטמפרטורה של כ-3.98 מעלות, חל מפנה.
בנקודה זו הקוטביות של מולקולות המים משמעותית דיה כדי לאלץ את המולקולות להתייצב על פי תכתיבי השדות החשמליים הפועלים ביניהם, ולא רק באופן אקראי המוכתב מתנודותיהן העצמיות ומההתנגשויות ההדדיות ביניהן.
ככל שיורדת הטמפרטורה, האילוץ של השדות החשמליים הולך והופך משמעותי יותר מהתנודות ומההתנגשויות, דבר המכתיב מערך נפחי יותר המוכתב גם מצורתן הזוויתית של המולקולות.
בנקודת הקיפאון, אנרגיית המולקולות כה נמוכה עד שהן כבר אינן יכולות להשתחרר מתכתיבי השדה החשמלי הפועל ביניהן ולנוע במרחב.
בשלב קריטי זה נוצר בבת אחת מבנה מרחבי אופייני בעל נפח הגדול בכ-10 אחוזים מנפח המים מהם נוצר, והתנועה היחידה המתאפשרת למולקולות היא תנודתן העצמית, כלומר הרטט של האטומים (חמצן ומימן) שמהם הן עשויות.
זו הסיבה שלא כדאי להקפיא מים בבקבוק זכוכית.
בנקודת הקיפאון עולה נפח המים באופן קיצוני הגורם לבקיעת דפנות הזכוכית המגבילות.
הצד החיובי של תופעה זו הוא בכך שקפיאתם של מים בסדקי סלעים מבקעת ומפוררת אותם ומביאה ברבות השנים ליצירת שכבות קרקע חדשות.
המשך קירור המים מגדיל את נפח הקרח בכך שהוא ממשיך להקטין את תנודות האטומים ומייצב את המבנה המרחבי הנפחי.
השפעות תופעת האנומליה של המים על עולם החי
משום שצפיפות הקרח קטנה מצפיפות המים הנוזלים, הקרח צף מעל פני המים.
כאשר הקרחון צף מעל פני המים, הוא משמש כמבודד בין הסביבה החיצונית לסביבה המימית ומונע שינויים דרסטיים בטמפרטורה כגון התחממות יתר או קפיאה.
בקוטבי כדור הארץ ניתן לראות זאת באופן משכנע - לולא היו הקרחונים צפים מעל פני המים ומהווים שכבה מבודדת היו כל המים קופאים כאשר מחוץ להם הייתה ירידה דרסטית בטמפרטורה, ובעלי חיים לא היו יכולים להתקיים בתוך המים.
כאשר המים קופאים והמולקולות מסתדרות במבנה המרחבי האופייני, לא נותר מקום למלחים השונים והמים הקפואים נחשבים למים מתוקים.
עובדה זו מאפשרת חילוף בין זרמי מים מתוקים ומלוחים בכדור הארץ ואיזון רמת המלחים באוקיינוסים.
איזון זה חיוני לכל בעלי החיים הימיים אך בעיקר לדגים.
תאים חיים זקוקים למים נוזלים כדי להתקיים.
כאשר תא חי (צמחי או אנימלי) מתקרב לנקודת הקיפאון, המים שבתוכו מתחילים להתמצק ולהתגבש.
משום שנפח המים גדל והם מתגבשים, המים קורעים את קרום התא והורסים את האברונים השונים שבו.
כדי להתמודד עם בעיה זו, ישנם אורגניזמים חד-תאיים השולחים נבגים שיתפתחו ברגע שיופשרו.
אורגניזמים רב-תאיים משתמשים בשתי שיטות עיקריות;
אורגניזמים הומיאותרמיים אשר שומרים על חום גוף אחיד על ידי שימוש במבודדים כגון פרווה (בעיקר ביונקים) או שכבת שומן.
בנוסף קיימים מנגנונים שתפקידם יצירת חום כמו רעידות בלתי-רצוניות.
אורגניזמים פויקלותרמיים מסוימים מפרישים חומר המגן על תאיהם, אברוני התאים ואיברי הגוף החי כולו, ומאפשר להם להישאר קפואים לזמן מסוים (בעיקר דו-חיים, מינים מסוימים של צפרדעים באופן ספציפי ומספר מינים של חרקים).
החומרים המגנים על תאי בעל החיים מפני קפיאה הם חומרים המונעים מהמים שבתוך התאים וביניהם להתגבש לגבישים חדים וכך נמנעת פציעה של קרומי התאים ובעל החיים שורד.
האנוי (בווייטנאמית: ; בסינית: 河内, מילולית: "גדת הנהר", על שם מיקומה בגדה המערבית של הנהר האדום), היא בירת וייטנאם המאוחדת, שממוקמת בצפון המדינה, מונה מעל ל-8 מיליון איש (1 באפריל 2019) והעיר השנייה בגודלה במדינה אחרי הו צ'י מין סיטי.
בטרם איחוד צפון ודרום וייטנאם, שימשה האנוי כבירת צפון וייטנאם בין השנים 1954 ו-1976.
האנוי מיושבת מאז שנת 3000 לפנה"ס לערך, אז הייתה אחד מכמה מאות כפרי דייגים, שהיו פרוסים לכל אורך הדלתא של הנהר האדום שעל גדתו היא שוכנת.
מאוחר יותר גדל הכפר והפך לעיר "דיי-לאי" העתיקה.
עדויות ארכאולוגיות ראשונות לקיומה של העיר, הם שרידי מבצר המתוארכים לשנת 200 לפנה"ס.
על פי האגדה הוכרזה העיר כבירה קיסרית בשנת 1010, על ידי המלך לי-טיי-טו, שסיפר כי ראה דרקון זהב עולה ממימי הנהר האדום ומתנשא לגובה השמים, והחליט להעתיק את בירתו לדיי-לאי ולקרוא לה בשם "טאנג-לונג" (הדרקון העולה).
כאשר השפה הווייטנאמית עברה לטיניזציה, הוסב שמה לטונקין.
עם כיבושה של האנוי על ידי סין, הוסב שמה של העיר פעם נוספת ל"הא-סורה" מקום מושבם של קיסרי וייטנאם.
שלשה מארבעת שערי העיר עדיין עומדים על תילם ומשמרים בשמותיהם את תפיסת העולם הסינית; "שער השיגשוג", "שער הסגולה הנפלאה" ו"שער המזל", מהשער הרביעי; "שער האושר הנעלה" לא נותרו שרידים.
האנוי שימשה כמרכזה המנהלי והפוליטי של וייטנאם (עם מספר מועט של הפסקות קצרות מועד), עד שנת 1802, עת שליטי וייטנאם העבירו את הבירה להואה.
בשנת 1873 נכבשה העיר על ידי צרפת והועברה לשליטתה למשך עשר שנים.
בשנת 1887 הפכה האנוי לבירת הודו-סין הצרפתית.
בשנת 1940 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיר על ידי האימפריה היפנית, תנועת ה"וייט מין" הקומוניסטית בראשותו של הו צ'י מין נלחמה כנגד הכובש היפני ומשתפי הפעולה הצרפתים שלהם מטעם ממשלת צרפת של וישי.
עם כניעת יפן ב-1945 שוחררה העיר, הו צ'י מין הכריזו על הקמתה של "הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם", והפך את האנוי לבירתה.
אולם הצרפתים סירבו להכיר בעצמאות וייטנאם, וה"וייט מין" הפנתה את מאבקה נגד צרפת הקולוניאליסטית.
בין השנים 1946 ל-1954 נלחם הצבא הווייטנאמי בעיקשות עד להבסת צבא צרפת, כאשר האנוי שימשה כמוקד הלחימה העיקרי.
עם תום המלחמה, החליטה ועידת ז'נבה של שנת 1954 על "חלוקה זמנית" של וייטנאם לשתי מדינות, ומאז הפכה האנוי לבירתה העצמאית של צפון וייטנאם.
במהלך מלחמת וייטנאם בין השנים 1960 ל-1973, שובשו אמצעי התחבורה של האנוי, עקב הפצצתם של גשרים ומסילות ברזל בעיר, על ידי צבא ארצות הברית, אך הם תוקנו באופן מהיר על ידי ממשלת הווייט מין.
עם סיום המלחמה, החלה צפון וייטנאם במסע השתלטות על דרום וייטנאם.
ב-30 באפריל 1975 נכבשה סייגון בירת הדרום.
אולם רק ב-2 ביולי 1976 אוחדו שתי המדינות רשמית, והאנוי הפכה לבירת הרפובליקה הווייטנאמית המאוחדת, ואילו שמה של סייגון הוסב להו צ'י מין סיטי.
ב-27 בפברואר 2019 כונסה בהאנוי ועידת פסגה בין נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ למנהיג צפון קוריאה קים ג'ונג-און.
בהאנוי מפעלי תעשייה כבדה, המבוססים על מרבצי הפחם והברזל שבאזור.
תוצרי מפעליה של העיר כוללים בעיקר: מכונות כבדות, דיקטים, טקסטיל, כימיקלים ומלאכת יד.
מלחמת האזרחים הארוכה הכבידה מאוד על כלכלתה, והחרם הכלכלי שהטילה ארצות הברית על וייטנאם והוסר רק בשנת 1994, נתן את אותותיו בעיר כמו במדינה כולה.
החל משנת 1987, חל שיפור במצבה הכלכלי של האנוי, כתוצאה מהחלטתה של ממשלת וייטנאם, לפתוח את שעריה בפני תיירים מרחבי העולם.
העיר מאחדת בתוכה אטרקציות תיירותיות רבות, מהפופולריות במזרח הרחוק.
בשנת 2011 החלה בניית מערכת רכבת תחתית בעיר.
האנוי ממוקמת בגדה המערבית של הנהר האדום בצפון וייטנאם.
בהאנוי מזג אוויר אופייני לאזור דרום-מזרח אסיה - הקיץ חם ולח ובחורף קר ויבש.
הקיץ חל בין חודש מרץ לחודש ספטמבר והיא העונה הגשומה (כ-1,680 מ"מ בשנה) ובו יורדים גשמי מונסון.
החורף שחל בין נובמבר למרץ יבש יחסית אפילו לסתיו שבו יורדים גשמים קלים.
הטמפרטורה הנמוכה בחורף היא C° 6 ובקיץ הטמפרטורה יכולה להגיע עד ל-C° 40.
האקלים של העיר האנוי הוא אקלים סובטרופי לח (Cwa בשיטת קפן) האקלים מאופיין בקיץ חם ולח ובחורף קר ויבש יחסית.
המיקום הגאוגרפי של העיר, בצפון המדינה, משפיע רבות על תנאי האקלים.
עונת הקיץ, המתרחשת בין חודש מאי לחודש ספטמבר, מאופיינת בטמפרטורות גבוהות ולחות גבוהה.
במהלך תקופה זו, הטמפרטורות נעות בדרך כלל בין 25 ל-35 מעלות צלזיוס, כאשר יולי ואוגוסט הם החודשים החמים ביותר.
הלחות באוויר מגיעה לרמות גבוהות, ולעיתים קרובות ישנן גשמים עזים, במיוחד בסוף הקיץ, בעקבות השפעת המונסונים.
החורף, שמתרחש בין נובמבר לפברואר, מאופיין בטמפרטורות נמוכות יותר, הנעות בין 10 ל-20 מעלות צלזיוס.
החורף האנוי ידוע בכמות המשקעים הנמוכה שלו ובצפיפות האוויר, מה שיכול לגרום לעיתים לתנאים מעוננים וערפילים.
במהלך תקופה זו, ייתכן שהעיר תחווה גם ימים קרים יותר, במיוחד כאשר מושפעת מגלי קור מצפון.
האביב (מרץ עד מאי) והסתיו (ספטמבר עד נובמבר) הם חודשי מעבר בהם ניתן להרגיש שינויים משמעותיים במזג האוויר.
האביב מתאפיין בעלייה הדרגתית בטמפרטורות, כאשר מזג האוויר נעים ומעט יותר יבש.
הסתיו, לעומת זאת, מביא טמפרטורות נוחות ורמות לחות מתונות, מה שהופך את התקופה הזו לאחת מהזמנים הטובים ביותר לביקור בעיר.
כמות המשקעים השנתית בעיר האנוי נעה סביב 1,800 עד 2,200 מ"מ, כאשר מרבית המשקעים מתרכזים בעונת הקיץ.
החודשים יולי ואוגוסט הם החודשים הגשומים ביותר, כאשר גשמים עשויים להתרחש בצורה של סופות רעמים.
באופן כללי, האקלים של האנוי מאפשר מגוון פעילויות במהלך השנה, אם כי עונות הקיץ והחורף מביאות עימן אתגרים מסוימים כמו חום קיץ כבד או קור חורפי.
בעיר שוכנת האוניברסיטה הלאומית של וייטנאם (לשעבר: אוניברסיטת האנוי), המוזיאון הלאומי ההיסטורי, מוזיאון המהפכה, ומספר אנדרטאות היסטוריות.
המוזיאון הלאומי לאומנויות יפות שוכן אף הוא בהאנוי.
מאוזוליאום הו צ'י מין הוא מבנה בטון גדול הנמצא בכיכר "באו די" במרכז העיר, בו, תוך התעלמות מבקשתו כי ישרפו את גופתו, שמורה גופתו החנוטה של הו צ'י מין.
בצמוד למאוזוליאום נמצא מוזיאון הו צ'י מין, המוזיאון הבנוי תוך מחווה לפרח הלוטוס נבנה במקום בו היה ביתו של המנהיג.
בשנת 1995 נפתח מוזיאון הנשים הווייטנאמיות.
האנה הלנה פאקארינן (בפינית: Hanna Helena Pakarinen; נולדה ב-17 באפריל 1981) היא זמרת פינית, שהייתה לזוכה הראשונה בתוכנית "איידולס", הגרסה הפינית ל"פופ איידול" (שעליה מבוססת גם התחרות "אמריקן איידול").
נולדה בעיר לאפנראנטה שבמזרח פינלנד, קרוב לגבול עם רוסיה.
עבדה כנהגת מלגזה ביום והייתה סולנית להקת רוק מקומית בלילה, טרם זכייתה בתוכנית "איידולס".
בתוכנית זו הייתה פאקארינן המועמדת הבולטת לזכייה כבר מההתחלה, ובגמר, שהתקיים ב-9 בינואר 2004 קיבלה 60% מהקולות.
בעקבות כך זכתה בצ'ק בסך 30,000 אירו ובחוזה הקלטות ב-Sony BMG.
אלבומה הראשון יצא ביוני 2004 ונקרא "When I Become Me", עליו קיבלה אלבום פלטינה, כשלאחריו יצאו לחנויות התקליטים שני אלבומים נוספים: "Stronger" (ספטמבר 2005) שעליו קיבלה אלבום זהב ו"Lovers" (פברואר 2007), בו כתבה את רוב השירים.
פאקארינן ניצחה בקדם אירוויזיון הפיני, שהתקיים ב-17 בפברואר 2007, עם השיר "Leave Me Alone", המאופיין בסגנון המטאל גותי.
בתחרות האירוויזיון סיימה פאקארינן במקום ה-17 בלבד, עם 53 נקודות.
באוקטובר 2007 האנה הוציאה את הסינגל Black Ice שהוא שיר הנושא של סרט בפינלנד.
בשנת 2008 הוציאה האנה דיסק ששמו "Love In A Million Shades".
האנומליה של פיוניר או אפקט פיוניר היא סטייה בלתי צפויה של מספר גשושיות המבקרות במערכת השמש החיצונית, בעיקר פיוניר 10 ו-11, מהמסלול שצופה להן תורת היחסות הכללית.
שתי הגשושיות נמצאות במסלול אל מחוץ למערכת השמש, והן מאטות תחת השפעת כוח המשיכה של השמש.
עם זאת, ניתוח מדויק של תנועותיהן מראה שהן מאטות מעט יותר מן הצפוי.
ניתן לתאר את האפקט כתאוצה חלשה נוספת לכיוון השמש.
כיום מקובל כי ההסבר לתופעה הוא קרינת חום הנפלטת מהחלליות באופן לא סימטרי.
אך עדיין קיימת אפשרות קלושה שהתאוריות המקובלות כיום אינן יכולות לתאר בצורה מדויקת את התנהגות הגשושיות ביחס לשמש.
פיוניר 10 נשלחה לכיוון צדק.
פיוניר 11 נשלחה לכיוון צדק ושבתאי.
הגשושיות מיוצבות-סחרור, על מנת לשמור על האנטנות שלהן מכוונות אל כדור-הארץ.
על אף שהגשושיות כוללות רקטות, אלו נותרו ללא שימוש לאחר ביצוע המשימה, והותירו את הגשושיות במסלול שיוט דרך האזורים החיצוניים של מערכת השמש.
בתקופה זו הגשושיות המשיכו לשדר מידע באופן קבוע אל כדור הארץ, ובכך העבירו מידע בעל ערך הרבה אחרי תום תפקידן המקורי.
מכיוון שהגשושיות משייטות ללא שימוש בהינע חיצוני, ניתן לאפיין את הצפיפות של התווך שבמסלולן ומכך להסיק את מידת השפעתו על התנועה שלהן.