tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השיר היה הביצוע השלושה עשר של הערב, בברגן, נורווגיה, והופיע לאחר להקת Luv Bug שייצגה את אירלנד עם "You Can Count on Me" והקדים את אינגריד פטרס שייצגה את גרמניה עם "Über Die Brücke Geh'n".
השיר זכה עם 176 נקודות, וסיים במקום הראשון מתוך 20 מדינות.
השיר זכה בנקודות מכל צוות השופטים.
במילים, קים מתארת את עצמה כ-"חמש עשרה", אם כי מאוחר יותר הוכח שהייתה בת שלוש עשרה בלבד בזמן הופעתה.
לכן היא נותרה הזוכה הצעירה ביותר אי פעם באירוויזיון ואחת המבצעות הצעירות אי פעם בתחרות.
סביר להניח ששיא זה גם מעולם לא ישבר, שכן חוקי התחרות שונו מאז וקובעים כעת כי גיל 16 הוא הרף המינימלי לביצוע שיר בתחרות.
לפי הסופר וההיסטוריון ג'ון קנדי אוקונור בספרו "האירוויזיון – ההיסטוריה הרשמית", שווייץ (שהגיעה למקום השני) עתרה לבטל את הזכייה הבלגית לאחר שגילה של קים נחשף.
קים, שמשפחתה ממוצא איטלקי במקור, הקליטה את השיר גם באיטלקית (תחת שם זהה כמו הגרסה המקורית בצרפתית, "J'aime la vie") ושתי גרסאות באנגלית (הראשונה "Crazy of Life" והשנייה עם אותה הכותרת כמו הגרסה הצרפתית המקורית, "J'aime la vie").
ב-2006, התראיינה קים לראיון מקוון ב-12points.be, בו נשאלה אם היא שרה את "J'aime la vie" "בהנאה" בקונצרטים ובאירועים כעת, ועל כך הגיבה, "לא תמיד".
לאחר מכן הוסיפה, "זה שיר של ילדה קטנה, עם מילים של ילדה קטנה, עם אווירה של נערה מתבגרת.
האם אתה אוהב את החיים כל יום?
גם אני לא." עם זאת, היא ממשיכה לבצע את השיר, ובשנת 2007 אחת ההופעות שודרה בשידור חי בטלוויזיה הנורווגית.
טורקיה החליטה לחפש חלופות אחרות, בעיקר תוך התמקדות בריבונות מלאה על טכנולוגיות קריטיות על מנת לבסס תשתית לאומית עצמאית לתכנון ופיתוח של טילים מונחים.
עיצוב J-600T מבוסס על B-611 SRBM שפותח על ידי CPMIEC כמערכת טילים טקטיים בעלות נמוכה, עם טווח של עד 250 ק"מ בגרסאות משופרות כמו B-611M, וכתחליף לטילי M-11 (CSS-7 ו-DF-11) במלאי הסיני.
פקידי CPMIEC אישרו ביריד הצבאי IDEF 2007 באנקרה כי B-611M, הגרסה המשופרת של B-611, לא היה חלק מתוכנית שיתוף הפעולה הסינו-טורקית.
ל- J-600T Yildirim, שפותח ויוצר על ידי רוקסטן, יש כמה גרסאות שנמצאות כעת במלאי של הכוחות המזוינים הטורקים :
JDAM (ראשי תיבות של Joint Direct Attack Munition; מכונה בצה"ל "ברד כבד") היא מערכת זנב מתוצרת "בואינג", המתחברת לפצצות ברזל פשוטות, והופכת אותן לפצצות מונחות מדויקות.
המערכת פותחה על ידי חיל האוויר האמריקני במשותף עם חיל הים האמריקני.
השימוש המבצעי הראשון שלה היה ב"מבצע כוח מאוחד" בשנת 1999.
הערכה כוללת משטחי היגוי, יחידת ניווט אינרציאלית (INS), מקלט "GPS" ומערכת ניווט מונחה לוויינים ממוחשבת, המאפשרים לה לפעול בכל תנאי מזג אוויר וראות, ביום ובלילה.
זאת בשונה מפצצות מונחות לייזר, הנדרשת לתנאי סביבה ומזג אוויר נוחים, ותלויות בסימון רציף של המטרה על ידי כוח קרקעי או מטוס.
פצצת JDAM לעומת זאת פועלת בשיטת "שגר ושכח" בזכות העובדה שהיא מונחית באמצעות לווייני GPS.
תכונה זו מאפשרת למטוס לשגר מספר פצצות ביעף אחד, כאשר כל אחת מהן מונחית למטרה אחרת, ללא צורך בהכוונה חיצונית נוספת.
הפצצה מיוצרת על ידי בואינג, אורכה נע בין 3 ל־3.9 מטרים, טווח של מעל 24 קילומטרים, והיא מצוידת במערכת הנחיה משולבת GPS ו-INS.
מחיר ערכת ההנחיה הוא כ־21 אלף דולר בלבד, מה שמקנה לה יתרון משמעותי כחימוש מונחה זול יחסית.
בנוסף, הפצצה דורשת תחזוקה מועטה ביחס לחימושים אחרים.
הערכה מורכבת תוך דקות ספורות על פצצת ברזל, ואופן השימוש בה פשוט.
לפני או במהלך הטיסה מזין הטייס למחשב ההפצצה את מיקום המטרה.
במהלך הטיסה מחשב המטוס מעדכן את יחידת הניווט האינרציאלית של הפצצה במיקומו.
לאחר ההטלה מחשבת הפצצה את מיקומה המדויק באמצעות ניווט אינרציאלי משולב GPS, והכנפונים מנהגים אותה עד לפגיעה במטרה.
חיל האוויר הישראלי היה חיל האוויר הזר הראשון שרכש את ערכת ה־JDAM, המכונה בישראל "ברד כבד".
לשם כך הותאמו מטוסי ה־F-16 באמצעות עדכון בלוק התוכנה, ובהמשך גם מטוסי ה־F-35I עם קליטתם במרכז ניסויי טיסה, כך שהם יכולים לשאת את הפצצות בתאי החימוש ובמתלים חיצוניים על הכנפיים.
בספטמבר 2024 דווח כי פצצות אלו שימשו בחיסול חסן נסראללה.
ערכה מתקדמת יותר היא פצצת ה"ספייס" של רפאל, המבוססת על ניווט לווייני וראש ביות אלקטרו־אופטי, עם השוואת תמונה של המטרה לתמונה המתקבלת מעדשת הפצצה.
בחיל האוויר הישראלי היא מכונה "ברד פלדה" ו"ברד קל".
GBU-29 מבוססת על פצצת סימן 81 – במשקל
GBU-32 מבוססת על פצצת סימן 83 – במשקל
GBU-38 מבוססת על פצצת סימן 82 – במשקל
GBU-39 פצצת SDB בקוטר קטן
Bomb Live Unit (BLU) – "יחידת פצצה חיה", בניגוד ל"יחידת פצצת דמה" (BDU – Bomb Dummy Unit) שאינה מכילה חומר נפץ ומשמשת לתרגול.
שני סוגי הפצצות שלעיל הם פצצות חכמות המונחות בצורות שונות או משולבות – הנחיה אלקטרו־אופטית, הנחיית לייזר או ניווט אינרציאלי משולב GPS, אם בתכנון ובנייה מראש או בהוספת ערכת JDAM לפצצת ברזל פשוטה.
JF-17/FC-1 (כינוי בפקיסטן Thunder, כינוי בסין Fierce Dragon) הוא מטוס קרב שפותח במשותף על ידי סין ופקיסטן.
המטוס אמור להוות את עמוד השדרה של חיל האוויר הפקיסטני ומיועד לשמש כמטוס קרב רב משימתי.
JF-17 נחשב למטוס קרב מהדור הרביעי.
פיתוח המטוס מתבסס על פרויקט מטוס ה-Super-7 הרוסי שבוטל.
הפיתוח החל בשנות ה-90 בשל רצונה של פקיסטן לפתח מטוס קרב עצמאי, וזאת לאור אמברגו הנשק שהוטל על המדינה, בעיקר על ידי ארצות הברית שהייתה ספקית הנשק העיקרית של פקיסטן.
הפרויקט עלה כ- 500 מיליון דולר כשממשלת פקיסטן מממנת מחצית מהסכום.
המטוס ערך את טיסת הבכורה שלו ב-25 באוגוסט 2003, ב-23 במרץ 2007 המטוס חג לראשונה בשמי פקיסטן והשתתף במטס יום העצמאות הפקיסטני.
העברת המטוסים לפקיסטן לוותה בקשיים רבים וזאת בשל לחץ מסיבי שהפעילה ממשלת הודו על רוסיה לאסור על סין לספק את המטוסים שכן הם מצוידים במנועים רוסיים.
המטוסים אמנם אמורים להיות מצוידים בעתיד במנועי WS-10 מתוצרת סין אך סירוב רוסי היה מעכב את העברת המטוסים כשנתיים, הזמן הוערך לסיום פיתוח המנוע הסיני.
המטוס עדיין מצוי בתהליכי פיתוח אם כי פקיסטן החלה לייצר את גרסת אב-הטיפוס הרביעי של המטוס החל מ-22 בינואר 2008 והיא מתכננת לכלול במטוס מערכות נשק מערביות ושוקלת גם יצור דגם דו מושבי של המטוס.
ממשלת פקיסטן הזמינה 150 מטוסים ושוקלת לרכוש 100 מטוסים נוספים, סין עוד לא החליטה כמה מטוסים ברצונה לרכוש ולא ברור לאיזה תפקיד היא מייעדת את המטוסים.
מדינות רבות ברחבי העולם החלו להתעניין במטוס ביניהן אזרבייג'ן וזימבבווה המנהלות משא ומתן לרכישתו (תמורת כ-15–20 מיליון דולר למטוס), מבין שכנותיה של ישראל, מצרים ואיראן מגלות עניין רב.
עבור מצרים המטוס אמור להוות פתרון להיעדר מטוסי קרב בעלי יכולת BVR בחיל האוויר שלה.
הנעה: 1 מנועי טורבו-מניפה מסוג קלימוב RD-93MK בעלי מבער אחורי
קובץ JAR (Java ARchive) משמש בתחום המחשוב לאריזת Bytecode של Java.
בדרך כלל קובץ JAR מכיל את קובצי המחלקות וקובצי משאבים (resources) כגון קובצי תמונה וקול.
קובצי JAR מבוססים על דחיסת zip.
ניתן לטפל בקובץ JAR באמצעות כל תוכנה המסוגלת לטפל בקובצי zip.
קובץ JAR מכיל קובץ מניפסט (Manifest File), המתאר את מאפייני הארכיב.
קובץ המניפסט נקרא MANIFEST.MF והוא ממוקם בתת-ספרייה של קובץ ה-JAR.
המכונה הווירטואלית של ג'אווה יכולה להריץ קובץ JAR בתור היישום הראשי, או לטעון אותו כספריית מחלקות ומשאבים עבור יישום אחר.
JFK אולימפס ריגה היה מועדון כדורגל מהעיר ריגה בירת לטביה.
אצטדיון הבית של המועדון היה אצטדיון דאוגבה ובו 5,000 מושבים.
הקבוצה נוסדה בשנת 2005 כיוון שבליגת העל הלטבית היו רק שבע קבוצות.
היא הורכבה משחקנים צעירים (עד גיל 23) שהגיעו מקבוצות המילואים של סקונטו ריגה, ליאפייס מטאלורגס וונטספילס.
בעונתה הראשונה בליגה הקבוצה לא הפגינה יכולת טובה ובסופה ירדה לליגת המשנה, אך חזרה והעפילה לליגת העל כעבור עונה אחת.
אף על פי שאת עונת 2007 היא סיימה במקום האחרון היא לא ירדה ליגה, כיוון שמספר הקבוצות הוגדל.
בסוף עונת 2007 הקבוצה העפילה למשחק הגמר של הגביע הלטבי, ובכך הבטיחה את מקומה בגביע אופ"א לעונת .
במהלך שנת 2008 המועדון קלט שחקנים ותשתיות של קבוצת ריגה שהפסיקה להתקיים.
ג'יי דייט (קיצור של Jewish Date - "דייט יהודי") הוא שירות היכרויות אינטרנטי מסחרי שמטרתו לשדך בין יהודים ויהודיות בעולם ובישראל.
JDate הוא אחד מאתרי ההכרויות של חברת Spark Networks Inc, המפעילה כארבעים אתרי נישה בתחום ההיכרות המקוונת.
האתר נוסד בשנת 1997 על ידי ג'ו שפירא ואלון כרמל.
על פי טענת האתר, לשירות רשומים למעלה מ-750,000 חברים פעילים, כשליש מהם מישראל.
יחס גברים-נשים באתר עומד על 48%-52% בהתאמה.
בשנת 2006 זכה האתר בפרס הוובי (Webby) בקטגוריית רשתות חברתיות.
בעוד בעולם הרחב JDate הוא אתר עם אוריינטציה יהודית מובהקת, בישראל האתר פונה לקהל הרחב ונושא הלאום הוא עניין שולי.
מעבר למטרות רווח, מבקש האתר לחזק את הקהילות היהודיות בעולם ולהבטיח את המשכיות המסורת היהודית על ידי מניעת נישואי תערובת, התבוללות וטמיעה.
לדברי המועצה היהודית, על-פי סקר שנערך בשנת 1990, מאז 1985 52% מהיהודים האמריקאים נישאו נישואי תערובת, תופעה זו צוינה גם על ידי פרופ' אלן דרשוביץ בספרו "היהודי האמריקאי הנעלם".
המותג קיבל חשיפה בהופעות של ברודוויי, למשל בהופעה "Jewtopia", ובסדרה הקומית "סדנה לעצבים".
בבלוגים העוסקים בחיי רווקים יהודים מתאר המונח JDater אדם המנסה את מזלו בעולם הדייטינג.
בישראל קיבל האתר תוכנית מיוחדת בסדרות "החברים של נאור" ו"החיים זה לא הכל", וכן אוזכר גם בתוכניות כמו "ארץ נהדרת" ועוד.
JC virus (בקיצור: JCV) הוא נגיף השייך לסוג נגיפי Polyomavirus.
הנגיף בודד לראשונה בשנת 1971, מרקמת מוח של אדם עם חולי מוח מתקדם רב-מוקדי (PML).
ראשי התיבות של שם החולה היו JC, ומכאן שם הווירוס: "הווירוס של JC".
הנגיף חולק דמיון מולקולרי וגנטי רב לשני נגיפים נוספים במשפחה: BK virus ו-SV40.
הנגיף נפוץ בקרב בני האדם ונמצא בכ-70 עד 90 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
אולם בשונה מקרוב משפחתו - BKV, מדביק JCV בעיקר בתקופת הילדות המאוחרת וגיל ההתבגרות.
ההדבקה הראשונית, בדומה ל-BKV, תהייה נטולת תסמינים מיוחדים ותתרחש, ככל הנראה, בשני אופנים: על ידי תרסיס באוויר וע"י בליעה והדבקת דרכי העיכול.
אחרי ההדבקה הראשונית עלול הנגיף להישאר במערכת העיכול, או מנגד לנדוד לכליות, ולהישאר באיברים אלו לכל אורך החיים במצב רדום (לטנטי).
בעודו בכליות, מופרש הנגיף לסירוגין בשתן, כאשר עיקר ההפרשה מתרחשת במהלך ההיריון ובמצבי אימונוסופרסיה.
הנגיף מסוגל לחצות את מחסום דם-מוח די בקלות ולהישאר במצב רדום במערכת העצבים המרכזית, שם הוא גורם להדבקת תאי הגליה מסוג אוליגודנדרוציטים ואסטרוציטים.
דבר שמוביל לקשיי דיבור, חולשה בצד אחד של הגוף, אובדן כושר הראייה בעין אחת או בשתי העיניים, אובדן תחושה באחת הגפיים ובסופו של הדבר למוות.
בשנת 2010 פורסמו תוצאות מחקר שנערך במרכז רפואי רבין ובו נמצא קשר ישיר בין נשאות JCV לבין הסיכוי לחלות בסרטן המעי הגס.
היות שהנגיף מופרש בשתן ניתן לבודדו, בדומה ל-BKV, על ידי הדבקת תאי פיברובלסט.
כמו כן ניתן לבודדו בתרבית תאי גליה מהמוח.
בדיקה סרולוגית בשיטת ELISA לאיתור נוגדני IgM ו-IgG כנגד הנגיף נחשבת לנפוצה.
אולם כיום, נהוג להשתמש בשיטות ה-PCR, על מנת לאשר את נוכחות JCV על ידי זיהוי ה-DNA שלו בדם החולה, ושיטת Real Time PCR שאף מכמתת את הנגיף ביחידת נפח מוגדרת (בדרך כלל מספר עותקי DNA למ"ל דם).
ביופסיה מרקמת מוח שכיחה בעיקר בקרב חולים בקבוצות הסיכון.
את הנגיף ניתן לאתר בביופסיית מוח על ידי שימוש בהיברידיזציה in-situ, או זיהוי ישיר על ידי שימוש בנוגדנים אימנוהיסטוכימיים ופלואורוסצנטיים.
חולים בקבוצות סיכון מטופלים בתרופות אנטי-ויראליות דוגמת סידוֹפוֹבִיר (Cidofovir).
נשאי HIV משלבים בטיפול גם מתן תרופות אנטי-רטרוויראליות דוגמת: מעכבי רוורס טרנסקריפטאז, פרוטאז ואינטגראז.
JCB (ראשי התיבות של שמו של מייסד החברה, Joseph Cyril Bamford, ג'וזף סיריל במפורד) היא חברה בריטית לייצור ושיווק ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) לתעשיות הבנייה וההריסה, לשימושים צבאיים ולחקלאות.
JCB יצרה גם את כלי הרכב המהיר בעולם, שנקרא JCB Dieselmax.
כלי החברה צבועים בדרך כלל בצהוב.
מייסד החברה הוא ממציא המחפרון, שהוא אחד מקווי הייצור המרכזיים שלה במגוון גדלים ושימושים מותאמים.
כמו כן מייצרת החברה יעים אופנִיים, מחפרים, מלגזות וכלים הנדסיים נוספים בעלי הנעת בנזין ודיזל.
היצרנית השלישית בגודלה בעולם של ציוד זה.
החברה נוסדה באוקטובר 1945, מיד לאחר מלחמת העולם השנייה במוסכו של במפורד, שייצר כלי הובלה חקלאית ביוטוקסיטייר (Uttoxeter) שבמערב המידלנדס באנגליה, מעודפי פלדה ששימשה לביצורים בעורף הבריטי.
ב-1948 ייצר במפורד את המעמיס ההידראולי הראשון באירופה.
ב-1950 העביר את המפעל, שכלל שישה עובדים, לרוצ'סטר, העיר שבה מרוכז מטה החברה עד היום.
החל מ-1951 נצבעו כל כלי החברה בצהוב.
ב-1953 הומצא ויוצר המחפרון הראשון והופיע לוגו JCB.
ב-1957 הושק אחד מכלי החברה המוצלחים והנמכרים ביותר, ה-hydra-digga (הידרה-דיגה), כלי צמ"ה אחוד למספר שימושים של פילוס והעמסה בתחומי הבנייה, ההריסה, היערנות, הכרייה והחקלאות.
בשנות השישים החלה החברה לייצא לצפון אמריקה ובסוף העשור קיבל במפורד תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית, כהוקרה על היותו יצואן מצטיין.
ב-1978 הוצג ה-Loadall, טרקטור להעמסה במגוון שימושים ועם מגוון תצורות לתחומים שונים, באמצעות רכיבי התאמה, גם הוא אחד ממוצרי החברה המובילים והנמכרים ביותר.
החל מ-1979 מפעילה החברה מפעלי ייצור מחוץ לבריטניה, הראשון שבהם היה בהודו ולאחר מכן נפתחו מפעלים בברזיל, ארצות הברית, סין ועוד.
נכון ל-2012 יש לחברה 18 מפעלי ייצור ברחבי העולם.
ב-2005 רכשה JCB את חברת הטרקטורים הגרמנית Vibromax.
ב-23 באוגוסט 2006 שבר נהג המרוצים אנדי גרין את שיא המהירות לרכב דיזל ביבשה עם הכלי הייעודי JCB Dieselmax במהירות של 563.418 קמ"ש.
ציוד מכני הנדסי של JCB מיובא לישראל מאז שנת 1966 על ידי חברת בלקווד-הודג' ישראל (כיום קומסקו).
נכון לשנת 2014 תפסו הכלים של JCB 65% משוק המחפרונים והמעמיסים הטלסקופיים בישראל, ו-90% משוק השופלים.
ה"מילה" JCB משתמשת באנגלית בריטית כשם גנרי למחפרון.
בטרילוגיית הננסים, טרילוגיית ספרים לילדים שנכתבה על ידי טרי פראצ'ט, מיודד אחד הגיבורים עם דחפור JCB בשם ג'קוב.
ב-2005 הוציאה להקת ניזלופי את הסינגל "JCB" שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-18 בדצמבר אותה שנה.
במרכז השיר ניצב המחפרון של אביו של הזמר.
החברה מספקת את מכונותיה גם לרשת פארקי שעשועים בנושאי בנייה ועבודות עפר בשם (Diggerland) הנמצאים בדבון, דורהם, קנט ויורקשייר.
חדשות JDN (ראשי תיבות של Jewish Daily News, בעברית: חדשות יהודיות יומיות, ביידיש: אידישע טעגליכע נייעס) הוא אתר חדשות ותוכן חרדי המוביל בקטגוריית האתרים המסוננים.
בשנת 2008 החל נפתלי אונגר, אחיינו של האדמו"ר רבי מרדכי דוד אונגר מבאבוב 45 מארצות הברית, להפיץ במייל תמונות וסרטונים מאירועים בחצרות אדמו"רים, תחת הכותרת JDN – אידישע טעגליכע נייעס.
לדבריו, אלפים נרשמו לקבלת החומר.
בשנת 2011 נוסד אתר האינטרנט 'חדשות JDN'.
בתחילה עבד האתר בשיתוף פעולה עם בעלי המייל JDN, אך לאחר תקופה הם נפרדו, כשבעלי המייל מתמקדים בעיקר בחדשות חסידיות בארצות הברית, ובעלי האתר מתמקדים בחדשות חרדיות וכלליות בישראל.
בעל האתר היה מנהל אתר האינטרנט "טוג" שנסגר עקב קריאת הרבנים משנת 2009 שלא לגלוש ברשת האינטרנט.
לאחר מכן העורך הראשי ומנכ"ל האתר היה יחיאל (חיליק) טברסקי, בנו של האדמו"ר ר' אברהם יהושע העשיל מטשארנאביל (טשרנוביל) - אשדוד.
משנת 2016 – תשע"ו הבעלים הוא דודי ברנשטיין - מו"ל קבוצת JDN.
באותה שנה הושקה אפליקציית מובייל לאתר ובתקופה זאת האתר שוב החל לשלוח מייל יומי עם עיקרי החדשות.
כיום האתר מפרסם חדשות מהארץ ומהעולם וכן חדשות מהמגזר החרדי.
הכתבות החדשותיות המפורסמות באתר הן בסגנון הדומה לזה של העיתונים היומיים החרדיים.
כמו כן באתר קיימים מדורים שונים בהם מתפרסם תוכן מגוון שאינו חדשותי ומתפרסמים בו גלריות תמונות וסרטוני וידאו מחצרות האדמו"רים והרבנים והוא משתף פעולה עם כמאה צלמים המתעדים את החצרות החסידיות.
בשנת 2020 רכש האתר את העיתון הדיגיטלי 'שחרית' ומדי יום מופיע בעיתון מדור תמונות בשיתוף האתר.
'חדשות JDN' הוא חלק מקבוצת התקשורת הגדולה במגזר החרדי – 'קבוצת JDN' שמקדמת תקשורת נקייה ומותאמת לציבור החרדי.
בדומה לכלי התקשורת הממסדיים במגזר החרדי, כלי התקשורת של הקבוצה לא מדווחים על אירועים פליליים או מחלוקות בין רבנים במגזר החרדי וקיימת אצלם 'ועדת רבנים' אשר מפקחת על התוכן.
בין כלי תקשורת ואתרי שירות ב'קבוצת JDN' – אתר 'חדשות JDN', העיתון הדיגיטלי 'שחרית', קו החדשות הטלפוני המאושר על ידי ועדת הרבנים לענייני תקשורת - 'מידע לכל', אתר ומגזין 'הבית של הנדל"ן', מגזין 'קהילות', אתר 'עבודות לחרדים', אתר הקניות 'גלאט שופ', אתר חיפוש מסעדות 'בהשגחה', רדיו 'גאולה FM' ו'ביטוח JDN'.
בשנותיו הראשונות ערך את האתר יחיאל (חיליק) טברסקי שגם שימש כמנכ"ל האתר.
ב-2017 מונה לעורך ראשי יהונתן אלוני ששימש בתפקיד עד 2019, אז מונה שמואל קרמרסקי (בשם העט שמואל בן-צבי) לעורך האתר.
לאחר מערכת הבחירות לכנסת ה-21 מונה יעקב בנדה לעורך הראשי.
באוגוסט 2021 שב קרמרסקי לקבוצת JDN כעורך הראשי של היומון הדיגיטלי החרדי "שחרית".
+עורכי חדשות JDN לפי שנים עורך ראשי שנים יחיאל (חיליק) טברסקי הקמת האתר–2017 יהונתן אלוני 2017–2019 שמואל קרמרסקי20 19–2021 יעקב בנדה 2021–2023
גֶ'ם (JEM) ובשמו המלא Jewish Educational Media (בתרגום מילולי לעברית: תקשורת חינוכית יהודית) הוא ארגון המדיה של חסידות חב"ד הפועל תחת הגוף המרכזי של חב"ד - מרכז לענייני חינוך.
המטרה העיקרית של הארגון היא תיעוד ושימור חייו ופועליו של האדמו"ר האחרון מחב"ד, הרב מנחם מנדל שניאורסון.
הארגון אף מוציא לאור וידאו, תמונות וספרים אודות הרבי.
בשנים 1980–1992 (תשמ"א-תשנ"ב) שידר הארגון את הופעותיו הציבוריות של הרבי, בכבלי הטלוויזיה.
אחת התוכניות הפופולריות של הארגון הוא מגזין הווידאו השבועי "תורת חיים".
הפקות הווידאו של הארגון מוגשות בשפות: אנגלית, עברית, צרפתית, ספרדית, הונגרית, פורטוגזית, רוסית ויידיש.
הארגון זכה להוקרה ולמענק פדרלי עבור פרויקט הארכיון של הארגון.
נכון לסוף שנת 2012 עבדו בארגון כארבעים איש.
משרדי הארגון ממוקמים בשכונת קראון הייטס שבניו יורק (עד ה'תשע"א היו ממוקמים רק בבנין המשרדים של אגודת חסידי חב"ד העולמית שבסמיכות למרכז חב"ד העולמי – 770) מנהל הארגון הוא הרב אלקנה שמוטקין.
הארגון עובד ללא מטרות רווח, ההכנסות מהמכירות מכסות רק כשלושים אחוז מהעלויות.
רבני חב"ד התירו לתרום ואף לקנות מהם וידאו מכספי מעשר כספים.
עד ל-2020 היה לארגון סניף בישראל, שנוהל על-ידי הרב זושא וולף.
הסניף היה אחראי לביצוע מאות ראיונות אישיים עם אנשים שנפגשו עם הרבי פרויקט "הפגישות שלי" וכן על ניהול מערך המנויים באירופה ואסיה.
בתחילת כהונתו של הרב שניאורסון נעשו פעולות רבות לתיעד התוועדויות ושיחותיו של הרבי.
בחודש שבט ה'תש"ל הוקמה חברה WLCC על ידי חיים ברוך הלברשטאם במטרה להשמיע את ההתוועדות של הרבי במוקדי חב"ד ברחבי העולם על ידי שידור טלפוני.
בנוסף לכך, חלקים מתפילותיו והתוועדויותיו של הרבי הוסרטו לעיתים על ידי עיתונאים שונים.
ההתוועדות הראשונה של הרבי שהוסרטה במלואה התקיימה בי"ט בכסלו ה'תשל"א, אז הוצב מסריט על ידי המזכיר יהודא קרינסקי.
בשנת ה'תש"ם הוסרטו חלקים מהתוועדות י' בשבט על ידי אנשי הטלוויזיה האמריקאית, שעמדו בקשר עם קרינסקי מתוקף תפקידו כדובר המרכז לענייני חינוך, והוא שלח את בנו הלל דוד קרינסקי לסייע להם.
הלל דוד שמר את התשדיר הסופי, והכניס אותו לרבי באמצעות אביו, אך הרבי ביקש שאף הוא עצמו יכנס, באותו מפגש שאל אותו הרבי האם עושה משהו כדי לסייע יותר בעניין.
הוא ראה בדברי הרב שניאורסון עידוד לרעיון והתחיל לדאוג לשדר את התוועדויות של הרבי בשידור חי למוקדי קהילות חב"ד.
בעזרתו של אביו, הרב יהודא קרינסקי התקיים השידור הניסיוני ראשון בהתוועדות שנערכה לכבוד יום השנה לאמו של הרבי, הרבנית חנה שניאורסון בספטמבר 1980, תשמ"א.
בחלוף זמן קצר, פרס המרכז לענייני חינוך את חסותו על הארגון ולארגון הוענק השם JEM.
השידור הראשון התבצע באמצעות כבלים בתוך קליפורניה בלבד.
מהשידור השני ואילך הורחב מערך השידור והוא הועבר לכל רחבי ארצות הברית.
בהתוועדות לכבוד י"ט בכסלו הורחב מערך השידור לדרום אפריקה ולאחר מכן, ללונדון, אוסטרליה, צרפת וישראל.
השידורים בישראל בוצעו על ידי חברת 'ווידאו חי'.
עד לשנת 1988, אז הייתה הפעם האחרונה בה ערך הרבי התוועדות בימות החול, שידר הארגון בטלוויזיה את ההתוועדויות הגדולות דרך אולפני הרשת CBS שבניו יורק.
בבניין המשרדים של מרכז חב"ד העולמי הוקם במיוחד חדר בקרה עבור שידורים אלו.
את ההתוועדויות צילם צוות של 3–2 צלמי טלוויזיה מקצועיים.
אחד היה עומד מול הרבי, והשני היה עומד במקום מוגבה מצידו של הרבי והיה מסריט בעיקר את המתרחש בקרב הקהל.
בנוסף שידר הארגון גם את האירועים הגדולים בהם השתתף הרבי; תהלוכת ל"ג בעומר, מעמדי "חנוכה לייב", מעמד ברכת החמה בשנת ה'תשמ"א, מעמד המתקיים אחת לעשרים ושמונה שנים, שהתקיים בנוכחותו של הרבי בחזית מרכז חב"ד העולמי, ושידר קטעים ערוכים ממנו בטלוויזיה.
השידורים שודרו בערוץ טלוויזיה מיוחד שיועד עבור המיזם, לפני כל שידור הייתה במשך כחצי שעה הקדמה להתוועדות.
בזמן השידור, כששרו את הניגונים שבין דרשותיו היו מישדרים קצרים באורך כדקה אודות מבצעי הרבי מחב"ד, אודות החגים הסמוכים וכדומה.
כל שידור היה מלווה בתרגום סימולטני לאנגלית, קולו של הרבי היה נשמע מצד אחד וקולו של המתרגם מצד השני.
ארכיון המדיה של הרבי מחב"ד
לארגון יש פרויקט ארכיוני של שימור תיעוד ושחזור של כל רגע מוסרט, מצולם או מוקלט מימי חייו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד, קניית מדיה מצלמים וראיונות עם אלו שנפגשו אצלו.
רכישת ארכיון "מרכז שידורי חב"ד - WLCC"
משנת 1981 (ה'תשמ"א) אף החל לתעד בווידאו את התוועדויותיו של הרבי (בכל פעם שJEM לא שידרו בטלוויזיה), ומשנת 1986 (ה'תשמ"ו), החל לתעד בווידאו ותמונות כמעט כל רגע בו הרבי נראה ברבים, ובעיקר את מעמד חלוקת הדולרים המפורסם.
(היום משמש חדר השידורים כבית חב"ד וכמרכז המבקרים של 770).
בשנת 2006 (ה'תשס"ו) רכש JEM את ארכיוני הווידאו, האודיו והתמונות של WLCC, אותו ניהל בעיקר הרב חיים ברוך הלברשטאם.
עד למכירתו, עסק WLCC במכירת הווידאו והתמונות בעצמו, ולאחר מכירתו - הוקם המיזם האינטרנטי "הרגע שלי עם הרבי".
הארגון רכש את ארכיוני הווידאו והתמונות של הצלם לוי יצחק פריידין שצילם והסריט בחודשי תשרי ובמועדים מיוחדים בשנים ה'תשל"ו - ה'תשנ"ב; את ארכיון התמונות של הצלם יוסי מלמד.
ארכיון משפחת גולדשטיין שהסריטו את הרבי, ניתן במתנה ל־JEM על ידי המשפחה.
כמו כן, במשך השנים רכש הארגון ארכיונים נוספים של אנשים פרטיים שתיעדו את הרבי בתמונות ובקטעי ווידאו.
נוסף לרכישות הארכיונים, נמצאים בארכיון JEM כל קטעי הווידאו ששודרו בטלוויזיה ביוזמת הארגון עצמו.
הסך הכללי של השעות בהן דיבר הרבי בפני הציבור עומד על כ־11,000 שעות, כשמתוכן כ־2,000 שעות מוקלטות, ובנוסף להן הסך הכולל של התיעוד בווידאו עומד על כ־2,500 שעות.
סרטי הצילום, הוידאו והתמונות נשלחים לחברות המתקדמות ביותר בתחום ההמרה והשחזור בארצות הברית, החומר מומר לפורמט דיגיטלי, עובדים מתמחים של הארגון מתקנים תיקונים חשובים בעזרת תוכנות כגון תיקון צבע הווידאו או רעשים בפסקול ועוד.
בסיום התהליך, הווידאו והתמונות מקוטלגים בשיטות טכנולוגיות מתקדמות.
העלויות של השלבים הראשונים של פרויקט שימור סרטי הצילום עמדו על יותר מארבעה מיליון דולר, לצורך גיוס כספים, הארגון פנה בקריאה לחסידי חב"ד לקבלת תרומות וכמה מיליונרים גויסו לתרום לפרויקט (מהגדולים שבהם היו קרן משפחת רוהר וכן צעיר יהודי בשם בנימין פדרמן, שפרויקט הארכיון נקרא על שמו).
מפעם לפעם מקיים הארגון ערבי התרמה בריכוזים יהודיים ברחבי תבל.
שם פרויקט השחזור והשימור הוא "The Living Archive" ("הארכיון החי").
במסגרת מיזם זה, חלק מהתמונות והווידאו שבידי הארכיון מועלים לאתר מיוחד שמקוטלג בשיטות מתקדמות של אתר האינטרנט של ה-MLB המטרה היא שדרך מיזם זה כל אדם שהיה אצל הרבי והמפגש צולם, יכול למצוא את התמונה והווידאו שלו אצל הרבי ולהזמינה.
התמונות והווידאו הם בעיקר ממעמד חלוקת הדולרים.
הצורך במיזם נבע מהרכישה של ארכיון WLCC.
ההשראה לראיון המיזם הועתקה ממכון סמית'סוניאן על השואה.
המיזם עבד בשיתוף פעולה עם האתר Chabad.org.
במקביל אליו, בשנת 2014 (ה'תשע"ד) הושקה גרסת בטא לאתר העצמאי של JEM כשמו של פרויקט השימור "The Living Archive", שבו הועלו כ־240,000 תמונות ממאות אירועים שונים בהם תועד הרבי מחב"ד.
תיעוד זיכרונות ממפגשים עם הרבי
מטרת הפרויקט היא לתעד ולשמר את זיכרונותיהם האישיים של אנשים שהיו בקשר עם הרבי על ידי פגישות ביחידות או בהתכתבויות וכיוצא בזה וההדרכות האישיות שהרבי העניק להם - קשרים שלרוב לא תועדו בעדשות המצלמה.
הפרויקט הושק בשנת תשנ"ח (1998).
התיעוד נעשה על ידי צוות מראיינים שמסתובבים ברחבי העולם ומראיינים בגוף ראשון אישים שהיה להם קשר עם הרבי.
בין הסרטונים של העדויות על המפגשים עם הרבי יש המספרים על נסים שאירעו בזכותו.
בנוסף מרואיינים זקני החסידים על זכרונותיהם מהחיים בצל הרבי הריי"צ, והרבי הרש"ב.
התיעוד בעיקרו מתפרסם במדור במגזין "תורת חיים" השבועי החל משנת ה'תשס"ד.
בשנת ה'תשע"ג החל לצאת גיליון שבועי באנגלית בשם "Here's my story" ובו סיפור מתוך הפרויקט, מג' בתמוז תשע"ה החל הגיליון לצאת גם בשפה העברית בשם "הסיפור שלי" - סיפור מעורר השראה לשולחן השבת.
בנוסף, ישנם מספר הפקות וספרים שיצאו לאור במסגרת פרויקט התיעוד העיקרית שביניהם היא "שנים ראשונות" סדרה תיעודית מיוחדת, המביאה לצופה אנקדוטות ומסמכים נדירים על חייו של הרבי לפני קבלתו את כתר נשיאות חב"ד.
הווידאו מורכב בעיקר מראיונות עם אישים שחיו לצידו של הרבי במהלך השנים 1902–1941, ומסמכים נדירים.
נכון לשנת 2016 יצאו 5 תקליטורים בסדרה זו; "אמונה וביטחון" היא סדרת וידאו בת 3 תקליטורים המספקת הצצה למעורבותו הרבה של הרבי עם אישי ממשל, צבא ועיתונאות בארץ ישראל.
במסגרת הפרויקט יצאו לאור גם: "הרבנית" עשרה אישים שהיו קרובים לרעייתו של הרבי, הרבנית חיה מושקא מספרים על אישיותה.
"הרבנית חנה" אישיים שהיו קרובים לאמו של הרבי, הרבנית חנה שניאורסון מספרים על אישיותה.
לאחר פטירתו של הרבי בשנת תשנ"ד, מטרתו העיקרית של הארגון הופנתה לשימור תיעוד חיי הרבי, בעיקר על ידי הוצאה לאור של וידאו.
המגזין השבועי - תורת חיים
מדי שבוע מפיק הארגון את מגזין הווידאו תורת חיים .
המגזין הוא תוכנית של סרט היוצא לאור כמגזין וידאו ערוך על תקן שבועי החל משנת תשס"ב - 2001, המוקדש לשיחות וקטעי וידאו המתעדים את חייו של הרבי מחב"ד, הרב מנחם מנדל שניאורסון.
התוכנית נשלחת לעשרות אלפי המנויים, ומוקרנת בדרך כלל במוצאי שבת באלפי בתי כנסת ובתי חב"ד ברחבי העולם.
בנוסף, התוכנית מוגשת חינם באתר Chabad.org.
בשנת ה'תשע"ג - 2013 השיקה JEM את האפליקציה של התוכנית, לאפליקציה ניתן לרכוש מנוי נפרד או לצפות ברבע מהתוכנית בחינם.
כמו כן באפליקציה ניתן לצפות (תמורת תשלום) בכל תוכניות העבר של התוכנית (נכון לא' באדר ה'תשע"ז 651 במספרם).
נכון לשנת ה'תשע"ו - 2016 האפליקציה היא בשפות אנגלית וצרפתית.
שם המגזין נגזר מביטוי בו השתמש הרבי עצמו פעמים רבות, כי התורה ניתנה כדי להדריך את האדם בחיי היום־יום שלו.
"תורת חיים" - שיחה או נאום של הרבי, קשורים לפרשת השבוע או אירועי החודש בלוח היהודי, החל משנת ה'תשע"ו הרב שמואל חיים דוד פישר פרס את חסותו על מדור זה.
"רגעים נצחיים" - רגעים במחיצתו של הרבי, כגון תפילות או נגינת חסידים ועוד.
עקב העלויות היקרות, החל משנת ה'תשע"ב הרב אליעזר חיים לפידות פרס את חסותו על מדור זה.
"עין בעין" - פגישות של אישים שונים עם הרבי, בדרך כלל פגישות שנעשו במהלך מעמד חלוקת הדולרים הקבועה שנעשתה בימי ראשון או בסיום כינוסים של הקרן לפיתוח מחנה ישראל.
"המפגש שלי עם הרבי" - קטע נבחר מתוך פרויקט המפגשים עם הרבי, מדור זה הושק בשנת ה'תשס"ו.
עד השקתו, עמד המדור "מיתרי נשמה" (מאנגלית: "soul strings") - שירת חסידים אצל הרבי, בדרך כלל במהלך ההתוועדויות.
משפחת ורביצקי פרסה את חסותה על מדור זה.
בסיום התוכנית מוצגות כשלוש תמונות של הרבי ממעמדים שונים ולצידן חולפים שמות חברי המערכת.
במהלך השנים נוצל מדור זה לפרסום תמונות לראשונה עד לתחילת פרויקט שימור המדיה "הארכיון החי", במסגרתו משוחררת בכל שבוע בעמוד הפייסבוק של החברה תמונה שנערכה באמצעים מתקדמים לשיפור חדותה וצבעיה.
לרגל שבעים שנה לנשיאות הרבי, התחילה JEM להוציא את התוכנית השבועית בכל שבוע בנושא אחד מהשפעתו המתמשכת של הרבי הבוחנים אירועים, רעיונות או אישים שונים שהושפעו על ידי הרבי, על אותה נושא שבועי היה יוצא גם הסיפור השבועי.
בכל יום חול נשלחים למנויי רשימת תפוצה קטעי עבר אקטואליים מהתוכנית, ללא תשלום.
אחת לשבוע מופצת תמונה משופרת של הרבי מ"הארכיון החי" המשוחררת גם בפייסבוק.
לאחר פטירתו של הצלם יוסי מלמד בחודש אייר הארגון ביצע נקודת מפנה ב"חגיגות העשור" לקמפיין התרמות והכריז כי כל מי שיחתום על הוראת קבע ישתתף בהגרלה על תמונה ייחודית מתוך ארכיון התמונות של יוסי מלמד.
לצורך כך הושק בלוג ויצא לאור וידאו-קליפ מיוחד על הרבי בו לוקטו עשרות קטעים נדירים על הרבי.
בראשית חודש סיוון בתוכנית 401 - מנכ"ל הארגון, הרב אלקנה שמוטקין דיבר אל קהל הצופים והודיע ש"חברי הצוות העיקריים של 'תורת חיים' הם צופי התוכנית בעצמם" ובישר על תחילת המיזם.
ההקלטות האודיו של הרבי מלובביץ'
לחברה יש אוסף גדול של הקלטות אודיו הרבי מלובביץ' שהם קנו מ-WLCC.
לפני שהחומר נקנה, הוא היה זמין באתר אינטרנט של WLCC, אחרי שהארכיון נקנה בידי JEM הוא הועבר לאתר ייעודי שלהם.
לפני שהחומר היה זמין באינטרנט הוא היה זמין באוסף גדול של תקליטורים ולפני כן בקלטות שמע.
בשנת תשע"ח (2018) הקימה החברה אתר ואפליקציה בשם "אשרינו" משוכלל יותר, ובו כל הקלטות האודיו של שיחות, תפילות וניגוני הרבי באופן חינמי, בתוספת שחזור קול ותיקוני רעש ורקע לחלק ניכר מן הארכיון, וכן גם הקלטות חדשות בפרסום ראשון מתוך כעשרה ארכיונים פרטיים וייחודיים.
בנוסף לכך ישנן אפשרויות למיפוי וחיפוש לפי אירועים ותאריכים לצד פלייליסטים בנושאי תוכן שונים ועוד.
הארגון הוציא לאור כמה ספרים וחוברות.
זרעי חכמה ("Seeds Of Wisdom") - 2 ספרים המאגדים אוסף עצות לחיים, השאובים מתוך עצותיו והדרכותיו של הרבי לאלו שנפגשו עמו.
הספרים מבוססים על פרויקט תיעוד המפגשים עם הרבי של JEM.
בשנת תשפ"א יצא בעברית, 160 עמודים
הדרן - ספר לימוד המלווה בתקליטור ווידאו.
מבוסס על התוועדות כ' באב תשל"א, בה סיים הרבי את מסכת תענית וערך עליה 'הדרן' בו ביאר בעומק ובהרחבה מספר סוגיות בתלמוד.
מטרת הספר היא לסייע ללימוד והבנת מהלך ההתוועדות ולהנגיש בקלות את דרך הלימוד הייחודית של הרבי
תשרי בליובאוויטש ("Tishrei in lubavitch") - אלבום עם למעלה מ־200 תמונות הכולל הסברים אודות חודש תשרי בתורת חב"ד ואודות ההתרחשויות והאירועים במחיצת הרבי מליובאוויטש ב-770, במשך שלהי חודש אלול וימי חודש תשרי.
שנים ראשונות ("Early Years") - ספר ביוגרפיה המתאר את סיפור חייו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון, משנת הולדתו בתרס"ב ועד תרפ"ט, בלווי מסמכים ותצלומים היסטוריים.
תשע"ז, בשיתוף הוצאת ספרים קה"ת, יצא בתשפ"א בעברית
הסיפור שלי ("My Story") – 41 סיפורים ומעוררי השראה על הרבי מפרויקט "המפגש שלי עם הרבי בעל פה", בלווי תצלומים ומסמכים משפחתיים, ומבחר נדיר של תמונות של הרבי מחב"ד, 400 דף צבע מלא, תשע"ז.
בשנת תשפ"ב יצא חלק 2 באנגלית
הארגון מגיש תערוכות חינמיות מהמדיה שיש אצלו על הרבי.
ותערוכת התמונות של הצלם לוי יצחק פריידין, תערוכה זו נפתחה במשך השבוע של כינוס השלוחים העולמי בשנת תשע"ג, ובמהלכה הוצגו תמונות מחודש תשרי תשמ"ח לכבוד העשרים וחמש שנה לחודש זה, ובנוסף ניתנו למעלה מ־100,000 תמונות לעיון דרך המחשב.
אל.) היא חברת אלקטרוניקת שמע אמריקאית, שנוסדה בשנת 1946 על ידי ג'יימס בולואו לנסינג, ושמה הוא ראשי תיבות של שמו.
המוצרים העיקריים של החברה הם רמקולים, אוזניות ואלקטרוניקת שמע.
בחברה ישנן שתי חטיבות עצמאיות: JBL לצרכן ו-JBL למקצוענים.
הראשונה מייצרת ציוד שמע לשוק הביתי, והאחרונה מייצרת ציוד מקצועי לאולפנים, תקליטנים, בתי קולנוע ועוד.
בשנת 1969 נמכרה להארמן אינטרנשיונל , שבשנת 2017 הפכה לחברת בת של סמסונג.
JAC iEV6E היא מכונית חשמלית המוגדרת כמכונית עירונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב הסינית JAC Motors (שם רשמי: "Anhui Jianghuai Automobile Co., Ltd", שם בסינית: "江淮汽车") אשר מיוצרת בסין משנת 2016 ועד היום.
ספורט (JAC iEV6E Sport) (מיוצר משנת 2018).
דגם ה-"JAC iEV6E" התבסס על פלטפורמת דגם JAC Yueyue.
דגם ה-"JAC iEV6E" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג, באפריל 2016.
ספקית מתח - סוללת ליתיום-יון.
מיקום סוללה - מתחת למושבים הקדמיים והאחוריים.
טווחי נסיעה : 255 ק"מ לגרסה המשפחתית, 310-390 ק"מ לגרסת הספורט.
טעינה ראשונית - 40 דקות.
80% מטעינת המצבר מתבצעת תוך 30 דקות.
JD.com (בסינית: 京东; בפין-יין: Jīngdōng) הידועה גם כ-Jingdong ולשעבר: 360buy הוא אתר סחר אלקטרוני המופעל מבייג'ינג שבסין.
האתר הוא אחד משני האתרים המובילים בסין בסחר אלקטרוני לצד עליבאבא.
באוגוסט 2020 הוערך שווי החברה במעל 105 מיליארד דולר.
החברה הוקמה בשנת 1998 על ידי ליו קיאנגדונג (הידוע גם בשם ריצ'רד ליו), כרשת חנויות אלקטרוניקה ביתית בשם Jingdong.
הרשת מנתה 12 חנויות פיזיות ברחבי בייג'ינג.
בעקבות מגפת הסארס ב-2003, נאלץ קיאנגדונג לסגור את כל החנויות, פרט לאחת, עקב בידוד שהוכרז בעיר.
אז החל לפרסם את הסחורה שלו באינטרנט.
המסחר האלקטרוני בסין היה אז בתחילת דרכו, העובדים שלו נאלצו לרשום הזמנות באופן ידני וביצעו שליחויות באופן אישי, ללקוחות שהיו קרובים למשרד.
המכירות התחילו לצמוח וקיאנגדונג החליט להתמקד במסחר אלקטרוני.
תוך מספר חודשים ספורים הוא השיק את אתר המסחר האלקטרוני 360buy שכלל כ-100 מוצרים.
בהמשך זנח לגמרי את החנויות הפיזיות והקדיש את עיקר המשאבים שלו לבניית העסק המקוון שלו שהיה לגדול בסין בתחומו - מוצרי אלקטרוניקה.
החברה הרחיבה במשך הזמן את תחומי פעילותה והחלה למכור מוצרים בכל קטגוריה.
בסוף 2011 נפרץ האתר על ידי האקרים שהצליחו להשיג את פרטי כרטיסי האשראי של מיליוני משתמשים שלו.
בפברואר 2013 גייסה החברה השקעה בסך 400 מיליון דולר, בהובלת הנסיך אל-וליד בן טלאל וחברת ההשקעות שלו קינגדום הולדינג קומפני והמשקיע הרוסי-ישראלי יורי מילנר, באמצעות חברת ההשקעות שלו "DST Global".
באותה תקופה גם שינתה החברה את שמה ל-JD.com, הרחיבה את פעילותה והחלה לשמש כפלטפורמת מסחר אלקטרוני ולוגיסטיקה לצדדים שלישיים.
במאי 2014 היא הונפקה בבורסת נאסד"ק שבניו יורק והפכה לחברה ציבורית.
ביוני 2015 החברה החלה לפעול גם בשוק הרוסי והשיקה את אתר JD גם בשפה הרוסית.
בפברואר 2018 הודיעה החברה כי היא מתכוונת להתחרות באמזון באירופה במהלך 2019, ולהרחיב את נוכחותה בהמשך גם לארצות הברית.
ב-31 באוגוסט 2018 מייסד ומנכ"ל החברה ליו צ'יאנגדונג, נעצר במהלך ביקור עסקי בארצות הברית, בחשד להתנהגות מינית בלתי הולמת.
יומיים אחר כך שוחרר, מבלי שהוגש נגדו כתב אישום, והוא חזר לסין.
בדצמבר 2018, משרד התובע הכללי במינסוטה (שם הוגשה התלונה על אונס על ידי סטודנטית סינית) מסר כי לא יוגש כתב אישום מאחר שהראיות בעייתיות.
באוקטובר 2022 ריצ'רד ליו הגיע להסדר מול הסטודנטית שהאשימה אותו באונס, זמן קצר לפני שאמור היה להיפתח המשפט האזרחי שלו במיניאפוליס, בו תבעה אותו על 50 אלף דולר.
בדצמבר 2020 הייתה "JD.com" לחברה הראשונה שמקבלת תשלומים במטבע היואן הדיגיטלי.
20% ממניות החברה מוחזקות על ידי הענקית הסינית Tencent.
JCB (במקור ראשי התיבות של Japan Credit Bureau) היא חברת כרטיסי אשראי יפנית העוסקת בהנפקת וסליקת כרטיסי אשראי, ובעלת שותפויות אסטרטגיות עם הרשת האמריקאית Discover (בישראל פועלת תחת המותג של חברת הבת דיינרס קלאב אינטרנשיונל), UnionPay הסינית, American Express בקנדה וחברת RuPay ההודית.
החברה הוקמה והחלה לפעול בשנת 1961, אך התבססה בשוק היפני רק בשנת 1968 עם רכישת תאגיד "Osaka Credit Bureau" בשנת 1968. כרטיסי החברה הונפקו ל-130 מיליון לקוחות ב-23 מדינות בשנת 2020.
מאז שנת 1981, הרחיבה JCB את פעילותה העסקית מחוץ ליפן.
כרטיסיה מופצים ב-24 מדינות, לרוב בידי בנקים מקומיים הפועלים תחת זיכיון התאגיד ובאמצעות חברת הבת JCB International Credit Card Co., Ltd, אשר נשלטת במלואה על ידי חברת האם.
נכון למרץ 2021, החברה בעלת הכנסות שנתיות של 2.793 מיליארד דולר, עם רווחים שנתיים של כ-405 מיליון דולר.
בישראל כרטיסי JCB אינם מונפקים כלל, ונסלקים על ידי ישראכרט בלבד.
JCB 3CX תיאור יצרן חברת JCB, הממלכה המאוחדת תפקיד מחפרון (מעמיס דו-כפי) ביצועים הספק נטו כוח שבירה ביעה עומק חפירה מרבי במחפרון מהירות מקסימלית כ-41 קמ"ש מידות אורך (כולל כף) רוחב (כולל כף) גובה הכלי משקל מוכן לעבודה קיבולת מכל דלק
JCB 3CX הוא מחפרון תוצרת חברת JCB.
זהו אחד מדגמי המחפרונים הנפוצים בעולם, והוא נמצא בשימוש נרחב גם בישראל.
מחפרון זה מגיע במספר תתי-דגמים בהם 3CX PRO, 3CX PLUS ו-3CX ECO.
ה-3CX הוא מחפרון בינוני-גדול, משקלו נע בין 7.7 ל-9 טונות מוכן לעבודה, והספק המנוע .
אורכו כ-6 מטר, גובהו כ-4 מטר ורוחבו כ-2.5 מטר (כתלות ברוחב הכף).
הוא מצויד ביעה קדמי ומחפר אחורי (זרוע חפירה תלת-מפרקית שנראית כמו מחפר קטן).
תא הנהג ממוזג ואטום לרעשים ואבק, ובדור החדש ביותר כולל בקרה אלקטרונית ולוח מחוונים דיגיטלי.
הכיסא מסתובב ב-180 מעלות על מנת לאפשר את תפעול המחפר.
בעת תפעול המחפר ניתן לפרוש חצובות ("רגליים מייצבות") על מנת ליצב את הכלי ולמנוע תנודות עקב התנגדות הקרקע לחפירה.
JD Sports Fashion plc, (ידוע יותר כ-JD Sports או JD) היא חברת ספורט ואופנה קמעונאות בריטית שהוקמה במקור בבורי, שבמנצ'סטר רבתי, אנגליה.
היא רשומה בבורסת לונדון ומהווה חלק ממדד FTSE 100. בשנת 2026 החזיקה הרשת 690 סניפים ברחבי העולם.
החברה הוקמה על ידי ג'ון ורדל ודייוויד מאקין.
שם החברה קרוי על שם האות הראשונה בשמם של המייסדים (ג'ון ודייוויד – JD).
החנות הראשונה הוקמה בבורי שבמחוז מנצ'סטר ב-1981 וסניף שני הוקם ב-1983 בארנדייל, מנצ'סטר.
לאחר רכישת 55% ממניות החברה על ידי קבוצת פנטלנד, בעסקה בשווי 44.6 מיליון ליש"ט, התפשטו סניפי החברה במהירות ברחבי אנגליה ובהמשך בעולם כולו.
רכישות שבוצעו על ידי החברה
בדצמבר 2001, רכשה JD Sports את רשת First Sport מענקית ההלבשה Blacks Leisure Group המונה 209 סניפים.
באוקטובר 2005, נרכשו 70 מסניפי Allsports.
לאחר מכן, בוצעה סדרה ארוכה של רכישות נוספות:
רכישת רשת Champion Sports ב-19.6 מיליון אירו בינואר 2011.
רכישת מותג הלבשת הרחוב, FLY53, בפברואר 2012.
רכישת המותג Tessuti בשנת 2016.
רכישת ענקית האיקומרס הבריטית בתחום ההלבשה Clothingsites.co.uk כולל האתרים הנלווים, Woodhouse Clothing ו-Brown Bag Clothing בספטמבר 2016.
רכישת Go Outdoors ב-112 מיליון ליש"ט בנובמבר 2016
רכישת הרשת הקמעונאית האמריקאית, Finish Line ב-558 מיליון דולר במרץ 2018.
רכישת רשת ההנעלה Shoe Palace תמורת 325 מיליון דולר בדצמבר 2020.
מעבר לרכישות שביצעה בארצות הברית, רקמה JD Sports מספר שותפויות ורכישות מעבר לים.
עד מאי 2009, הקימה 75 סניפים בצרפת.
ב-2016, נפתח הסניף הראשון בקואלה לומפור, מלזיה.
בסוף אותה שנה, ביצעה החברה את אחת מרכישותיה המשמעותיות ביותר מחוץ לאירופה כשרכשה 80% ממניות הרשת האוסטרלית Next Athleisure ב-6.6 מיליון דולר.
צעד זה קנה לה אחיזה בחלק ניכר משוק ההלבשה וההנעלה באוסטרליה.
לאחר מכן, המשיכה התפשטות הנוכחות של סניפי החברה במיקומים רבים נוספים בדרום מזרח אסיה:
סניף ראשון בדרום קוריאה באפריל 2018
כמו כן, רכשה החברה 80% מ-Cosmos Sport, שבכרתים בדצמבר 2021. מיזם משותף עם חברה אינדונזית יושלם סופית בסוף שנת 2022.
לקראת סוף 2021 קיבלת קבוצת MGS זכויות להפעלת המותג בישראל.
הרשת פתחה את סניפיה הראשונים באפריל 2022. בשיאה החזיקה הרשת שמונה סניפים בישראל וכן אתר לרכישה אונליין.
בתחילת ינואר 2026 הודיעה הרשת על הפסקת פעילותה בארץ בסיום החודש.
JD Sports היא הספקית הרשמית ונותנת החסות של מספר קבוצות, שחקנים ומועדוני כדורגל באנגליה המוכרים על ידי ההתאחדות הבינלאומית.
חשדות להפרה של דיני התחרות
החברה הייתה מעורבת בשתי פרשות בהן עלה חשד להפרות לכאורה של דיני התחרות.
חקירות אלו עדיין מתנהלות בעניין הסניפים הבריטיים של הרשת העולמית.
בספטמבר 2021, ניהלה הרשות הממשלתית הבריטית לתחרותיות ושווקים חקירה בעניינה של JD Sports הבינלאומית ו"לסטר סיטי" עקב חשד להפרות לכאורה של דיני התחרות.
החקירה התנהלה סביב הסכמי אי-תחרות על מכירת מותגים בבריטניה.
שתי החברות הכריזו כי הן משתפות פעולה עם הרשות בחקירתן באופן מלא.
לאחר רכישת רשת Footasylum במרץ 2019, ביצעה הרשות לתחרותיות ושווקים חקירה בטענה כי בעלות JD Sports על רשת ההנעלה הגדולה עלולה לפגוע בתחרות.
הרשות הורתה ל-JD Sports למכור את Footasylum.
לאחר שמנכ"ל JD Sports נפגש בחשאי עם מנכ"ל Footasylum, ובכך הפרו את הוראת הרשות שלא להחליף ביניהן מידע רגיש מסחרית ללא דיווח, נקנסו שתי החברות בסכום כולל של 4.7 מיליון ליש"ט.
JCDecaux (הגייה: ז'י-סה-דקו) היא חברת מדיה ציבורית צרפתית רב-לאומית העוסקת בפרסום באמצעות שלטי חוצות ובהצבה ותחזוקה של ריהוט רחוב.
החברה פועלת בלמעלה מ־80 מדינות, והיא חברת פרסום החוצות הגדולה בעולם.
מטה החברה העולמי ממוקם בניי-סיר-סן שליד פריז.
החברה פועלת בישראל מאז 2008, עם זיכיונות שילוט בתל אביב, ברמת גן וברכבת הקלה בירושלים.
החברה עוסקת בפרסום על גבי שלטי חוצות בגדלים שונים, על עמודי פרסום ומסכי פרסום, וכן על גבי ריהוט רחוב כגון תחנות אוטובוס, שירותים ציבוריים ותחנות להשכרת אופניים.
בחלק מהמדינות החברה מציבה שלטי פרסומת גם על גבי אוטובוסים, בתחנות רכבת קלה ובשדות תעופה.
החברה נוסדה ב־1964 על ידי ז'אן קלוד דקו שהגה מודל עסקי חדשני במסגרתו החברה מציבה תחנות אוטובוס בשטחי הערים ודאגה לתחזק אותן באופן שוטף, בתמורה לקבלת זיכיונות פרסום על גבי התחנות מטעם העירייה.
במשך השנים החברה הציעה סוגים נוספים של ריהוט רחוב, וב־1981 הציבה לראשונה שירותים ציבוריים אוטומטיים בצרפת.
בשנת 2003 הציבה החברה בווינה מערכת להשכרת אופניים שיתופיים ובשנת 2007 זכתה במכרז להפעלת מערכת להשכרת אופניים והצבת ריהוט רחוב ברחבי העיר פריז.
כיום לחברה יש צי של כ־52,000 אופניים ב־70 ערים ברחבי העולם, המופעלים תחת המותג "Cyclocity".
החברה החלה לפעול בישראל בשנת 2008, לאחר שזכתה במכרז להצבת שלטי חוצות וריהוט רחוב בתל אביב-יפו לתקופה של 15 שנה.
הסכום שמשלמת החברה לעיריית תל אביב עבור זכויות הפרסום מוערך בכ־22 מיליון ש"ח בשנה.
החברה התמודדה פעמיים במכרז על זיכיון הפרסום בנתב"ג אך לא זכתה בו.
בשנת 2013 קיבלה החברה זיכיון בלעדי להצבה של ריהוט רחוב ברחבי העיר רמת גן, גם כן למשך 15 שנה.
על מהלך זה נמתחה ביקורת כלפי עיריית רמת גן, משום שתנאי הסף של המכרז לא אפשרו לחברות ישראליות להתמודד בו והחברה הייתה למעשה המתמודדת היחידה במכרז.
בשנת 2018 חתמה החברה על הסכם זיכיון לפרסום על מתקני הרחוב בתחנות הרכבת הקלה בירושלים ובקרונות הרכבת.
על תחנות האוטובוס שהציבה החברה בישראל נמתחה ביקורת על שאינן מותאמות לאקלים ישראל, משום שהעיצוב השקוף שלהן מאפשר חדירת אור שמש, ואף הוקמה קבוצת פייסבוק בנושא: "עוצרים את שערוריית תחנות האוטובוס בתל אביב".
בנוסף, נשמעו טענות על כך שהחברה המשיכה להציג פרסומות בתחנות אוטובוס שבוטלו ולהשאירן ברחוב.
ב־2014 העלתה החברה קמפיין שילוט להעלאת המודעות להשמנת יתר בקרב ילדים.
בעקבות זאת נמתחה ביקורת חריפה ונטען כי הקמפיין לועג לילדים הסובלים מהשמנה.
בעקבות לחץ ציבורי שכלל גם פנייה של יו"ר הוועדה לזכויות הילד בכנסת, החברה הפסיקה את הקמפיין והסירה את השלטים.
מנכ"לית החברה בישראל היא שיר זכאי ומשרדי החברה ממוקמים בפתח תקווה.
JADES-GS-z14-0 היא גלקסיה בעלת הסחה גבוהה לאדום בקבוצת הכוכבים תנור שהתגלתה בשנת 2024 כחלק מהסקר החוץ גלקטי המתקדם של טלסקופ החלל ג'יימס וב.
יש לה היסט לאדום של 14.32, מה שהופך אותו לעצם הגלקסי והאסטרונומי הרחוק ביותר שהתגלה נכון ל־2025. הסטה זו לאדום מתאימה לתקופה שלפני כ-13.5 מיליארד שנים, כ-300 מיליון שנים לאחר המפץ הגדול, או כ-2% מגילו היקום הנוכחי.
JADES-GS-z14-0 נצפתה באמצעות הספקטרוגרף בתת-אדום של טלסקופ החלל ג'יימס ווב בשנת 2024, והוא מדד היסט לאדום של 14.32. גילה, גודלה ובהירותה הוסיפו לגוף גדל והולך של עדויות לכך שהתיאוריות הנוכחיות לגבי היווצרות גלקסיות והתפתחותן ביקום המוקדם אינן שלמות.
רוחב JADES-GS-z14-0 הוא 1,600 שנות אור והיא מאירה מאוד.
ניתוח ספקטרוסקופי גילה נוכחות של פליטות גז מיונן חזקות, כולל מימן וחמצן.
במרץ 2025, אסטרונומים דיווחו על זיהוי חמצן ב-JADES-GS-z14-0, מה שמהווה את התצפית הרחוקה ביותר של יסוד זה עד כה.
גילוי זה הושג באמצעות המערך המילימטרי הגדול באטקמה בצ'ילה.
נוכחות חמצן מעידה על כך שהגלקסיה עברה היווצרות מהירה והתבגרות כימית, ומאתגרת את ההנחות הקודמות לגבי ציר הזמן של ייצור יסודות כבדים ביקום המוקדם.
JFeed (בעברית: ג'ייפיד) הוא אתר ואפליקציית חדשות ישראלית, הפועלים בשפה האנגלית.
האתר הוקם ב-2023 והוא שייך לקבוצת תקשורת שכוללת גם את האתרים סרוגים וכיכר השבת.
החברה מפעילה משרדים הן בישראל והן בארצות הברית.
לג'ייפיד תשתית מולטימדיה, הכוללת אולפן טלוויזיה המשמש לשידור מהדורת חדשות יומית (OVERNIGHT: Israel), תוכניות אירוח וראיונות מצולמים (כגון שטפן זייברט, ארין מולן ורון שלייפר), וסיקור אירועים חיים.
האתר מתמקד בהעברת חדשות עדכניות בזמן אמת מישראל ומהעולם היהודי, תוך דגש על זהות ותוכן יהודיים.
האתר מסקר מגוון רחב של תחומים, ובהם: חדשות פנים וחוץ, פוליטיקה ישראלית, היסטוריה, קהילות יהודיות בתפוצות ותרבות יהודית עכשווית.
מאז השקתו, תכניו צוטטו על ידי כלי תקשורת מרכזיים, כגון: הסאן, ניו יורק פוסט, דיילי מירור, הגרדיאן, הניו יורק טיימס, אמריקה און ליין, ליברסיון, חדשות ברייטברט, INSS, חדשות ישראל הלאומיות, ישראל היום, כריסטיאן פוסט , ג'רוזלם פוסט, עכשיו 14, Exame , לה-שן , אל-מסרי אל-יום , VnExpress וג'יהאד וואט .
כן צוטט על ידי ידוענים יחידאים כגון: דייוויד פרידמן, גד סעד, ג'ונתן גרינבלאט , ליאו טרל , מרקוס ויאל , אביבה קלומפס , ג'ושוע לנדיס , ליסה רוזן ומיכאלה רדולסקו .
הסגל העיתונאי של ג'ייפיד מורכב מכתבים ישראליים ובינלאומיים, ובהם ישי כהן, הלל פולד, נטלי דדון, שירלי פינטו, מרטין שרמן, אסתר שקלים, שושנה קיטס ג'סקול , ואריה יואלי (העורך הראשי של אתר סרוגים).
JPEG (נהגה "ג'יי-פג", ), ראשי תיבות של Joint Photographic Experts Group, הוא פורמט דחיסה גרפי בקובצי מחשב לדחיסת תמונות שפותח בסוף שנות השמונים וקרוי על שם הקבוצה שתקננה את הפורמט.
נחשב לאחד הפורמטים הנפוצים והיעילים לדחיסת תמונות טבעיות ביחס של נפח לשימור מידע.
מכיל אלגוריתמים של דחיסה מאבדת נתונים, לצד דחיסה שאיננה מאבדת נתונים.
סיומת הקובץ היא jpg או jpeg.
אף שהתקן של JPEG כולל למעשה ארבעה אלגוריתמים שונים, נהוג להתייחס בעיקר לאלגוריתם המרכזי שלו שמתבסס על דחיסת התמרה.
אף שדחיסה זו מאפשרת להגיע ליחס דחיסה של עד 1 ל־100, רק בדחיסה של עד 1 ל־30 ניתן להבחין בפרטים המקוריים באופן סביר (יחסי הדחיסה לעיל מתייחסים רק לחלק המאבד נתונים, יחס הדחיסה הסופי עשוי להיות שונה).
בניגוד לדחיסת ZIP, זוהי דחיסה מאבדת נתונים, כלומר היא גורמת לעיוות מסוים של התמונה.
לרוב, ככל שרמת הדחיסה גבוהה יותר כך יאבדו יותר פרטים מהתמונה המקורית (איבוד זה תלוי במאפיינים המדויקים של התמונה).
דחיסת ההתמרה יעילה במיוחד לתמונות טבעיות בעלות משטחים לא אחידים, כמו תמונות נוף ואנשים.
לעומת זאת עבור תמונות בעלות משטחים אחידים המכילות מעברים חדים, כמו טקסטים ושרטוטים גאומטריים, דחיסה זו גורמת לעיוותים רבים יחסית, ויש לפורמטי דחיסה אחרים כמו GIF ו־PNG יתרון ברור עליה, הן בנפח הקובץ והן בנאמנות למקור.
למעשה התקן של פורמט זה מכיל ארבעה קידודים שונים למטרות שונות ואלו הם:
קידוד הבסיס מתייחס לאלגוריתמים המרכזיים של התקן.
בקידוד דחיסת ההתמרה היעילה לתמונות טבעיות, ערכי הפיקסלים מומרים לערכי התדרים שלהם, ונעשה קיצוץ בתחום התדרים הגבוה של התמונה, ביחס אליו העין האנושית רגישה פחות, בדומה לשיטה של קידוד MP3 בקובצי קול, בה מקוצצים תדרים שרגישותה של האוזן האנושית אליהם נמוכה, כך שהקיצוץ כמעט ואיננו מורגש.
קידוד חסר ההפסדים של הדחיסה המשערכת, המיועד ליישומים בהם אין לאפשר איבוד מידע כמו ארכיבאות רפואית.
התקן של ה-JPEG כולל גם אלגוריתם של דחיסת משערכת שהיא דחיסה משמרת נתונים, המייצגת את התמונה לא לפי הפיקסלים עצמם, אלא לפי ההפרשים שביניהם.
בדחיסה זו המנצלת את העובדה שברוב התמונות קיים מתאם מרחבי גבוה בין נקודות סמוכות, יחס הדחיסה נמוך (בדרך כלל בסביבות 1 ל־2), ואינו מתחרה בפורמטים כמו GIF ו־PNG.
קידוד מתחדד (סירוג) להצגת תמונות שמשודרות בקצב שידור נמוך, באופן שמקבלים תמונה ראשונית שהולכת ומתחדדת כבר בשלב הראשון של השידור.
קידוד מדרגי שבו אפשר לשמור את התמונה ברזולוציות שונות הנמוכות מהרזולוציה המקורית, וכך ניתן לקבלת תצוגה מקדימה של התמונה ללא פתיחתה המלאה.
קידוד זה הוא הנפוץ בארבעת הקידודים הקיימים בתקן זה.
בניגוד לדחיסת פיקסל ודחיסה משערכת בהן הדחיסות נעשות על הפיקסלים עצמם, בדחיסת התמרה מתבצעת התמרה של התמונה באמצעות פעולות מתמטיות, ורק לאחר מכן מתבצעת פעולת הדחיסה על תוצאת ההתמרה.
היתרון בשיטה זו הוא שלאחר ההתמרה, פילוג הערכים יעיל יותר לדחיסה.
הדבר נובע מכך שלאחר ההתמרה מתרכז רובו של המידע החזותי בתחום התדרים הנמוך, ואפשר להתעלם מרובו של תחום התדרים הגבוה, כמו כן רגישות העין בתחום התדרים הגבוה נמוכה יחסית, ולכן אפשר לכמת את התחום הזה באופן גס או להתעלם ממנו לחלוטין.
שלבי הדחיסה של שיטה זו הן:
בתמונות צבע מרחב הצבע מומר בשלב ראשון ממרחב RGB למרחב YCbCr.
במרחב זה מתבצע שימוש בשידורי טלוויזיה.
ערך ה-Y מייצג את עוצמת הפיקסל ורכיבי ה-Cr (ההפרש בין הצבע האדום, R, לעוצמה Y) וה-Cb (ההפרש בין הצבע הכחול, B, לעוצמה Y) מייצגים ביחד את הצבע של הפיקסל (בשיטת YCbCr משתמשים גם ב-Cg, אך ניתן לחשב אותו מהערכים המוזכרים קודם, כך שהוא מחושב במקלט).
שיטה זו מנצלת את העובדה שלעין האנושית יכולת טובה יותר להבחין בפרטים ברכיב ה-Y מאשר ברכיבי הצבע.
בשלב זה מנצלים את חוסר הרגישות היחסית של העין האנושית להבחין בפרטים במרחב הצבע ומקטינים את צפיפות הדגימה של רכיבי ה-Cr וה-Cb בלבד.
יש שלוש אפשריות לפעולה זו: בשיטת 4:4:4 מדלגים על שינוי הדגימה, בשיטת 4:2:2 מצמצמים את הדגימה ביחס 1:2 בכיוון האופקי ובשיטת 4:2:0 הנפוצה, מצמצמים את הדגימה ביחס 1:2 בממד האנכי והאופקי.
מכאן ואילך שלושת הרכיבים מעובדים באופן דומה ובמקביל.
חלוקה של התמונה המקורית לתת תמונות (8X8 פיקסלים לכל תת-תמונה).
ככל שתת-התמונות גדולות יותר יחס הדחיסה גדול יותר, אך גם המורכבות החישובית עולה, ולכן החלוקה הקיימת בדחיסת JPEG לתת תמונות בגודל 64 פיקסלים, היא פשרה בין שני מרכיבים אלו.
לדוגמה אם ערכי תת-התמונה המקורית הם אלו:
הזחה של רמות הפיקסלים באמצעות חיסור 128 מערכו המתמטי של כל פיקסל.
במקרה הכללי, מתבצעת הזחה מתאימה כך שערכי הפיקסלים יהיו סביב הערך המרכזי 0.
לאחר הזחה של התמונה, התוצאה של מטריצת תת-התמונה תהיה:
התמרת תת-התמונות לתחום התדרים שלהם באמצעות התמרת DCT שהיא התמרת קוסינוס דיסקרטית, הממזגת בין יכולת דחיסה לסיבוכיות חישובית, ולכן אף שאיננה ההתמרה האופטימלית, שגיאת הפריסה שלה נמוכה מהתמרות אחרות כדוגמת התמרת פוריה.
עקרונית עצם פעולת ההתמרה איננה כרוכה באיבוד מידע.
ולאחר התמרת התדרים ועיגולם מטריצת DCT של תת-התמונה (תסומן ) תהיה:
כימוי של התמונות וקיצוץ מקדמי התדרים הגבוהים (מקדמים אלה נמצאים בצד הימני התחתון של המטריצה.
מקדמי התדרים הנמוכים - בצד השמאלי העליון).
דבר זה יעיל בגלל רגישות נמוכה של העין לשינויים מהירים, האופייניים לתדרים גבוהים.
בשלב זה מתרחש למעשה איבוד המידע.
זוהי מטריצה המורכבת מפרמטרי הכימוי (אינם מוגדרים במפורש בתקן JPEG).
שימוש במטריצה זו עם המטריצה (מטריצת מקדמי ה-DCT של תת-התמונה), ייתן את התוצאות הבאות:
לדוגמה, חישוב הפיקסל הראשון יתבצע על ידי שימוש ב−415- (מקדם ה-DC) ועיגולו למספר השלם הקרוב נעשה באופן הבא:
ובאופן כללי מטריצת המקדמים לאחר כימות, מורכבת מהאיברים:
קידוד של התוצאה באמצעות קידוד הופמן, שהוא אלגוריתם לקידוד סטטיסטי ולייצוג חסכוני של רמת הבהירות לפי מידת השכיחות.
יעיל כאשר יש התפלגות ברורה בין השכיחויות של רמת הבהירות.
בקידוד זה הערכים השכיחים ביותר מיוצגים על ידי מספר סיביות מועט ואילו הערכים הנדירים מיוצגים על ידי מספר גדול יותר של סיביות.
תקן JPEG מאפשר גם קידוד אריתמטי, אך קידוד זה מוגן על ידי פטנטים והוא מורכב מבחינה חישובית.
יש לציין שערכי ה-DC של כל בלוק - האיבר השמאלי העליון בכל מטריצת DCT - מקודדים כהפרש בינם לבין ערך ה-DC בבלוק ייחוס, וזאת בגלל קורלציה גבוהה בין מקדמים אלה בין הבלוקים.
ב־JPEG נעשה שימוש רב באינטרנט, במצלמות דיגיטליות, מכשירי DVD ובתוכנות רבות כולל תוכניות גרפיות שונות.
בין הדברים שהפכו שיטה זו לפופולרית, היא התמיכה המובנת של חברת מיקרוסופט בפורמט זה במסגרת מערכת ההפעלה שלה.
בסביבות פיתוח ושפות תכנות כמו סביבת הדוט נט ושפת התכנות PHP ישנן פונקציות מובנות התומכות בפורמט זה לצד כמה פורמטים נוספים.
לפורמט JPEG ישנה גרסה חדשה יותר ששמה JPEG 2000 (סיומת JP2), אך חלק מהתוכנות הגרפיות והדפדפנים אינם תומכים בה ובחלק מופצים תוספים לקידוד בתשלום נוסף על ידי חברות צד שלישי.
במחצית שנת 2006 הכריזה חברת מיקרוסופט על פורמט מתחרה לפורמט JPEG בשם Windows Media Photo (סיומת WMP), שאמור להיות יעיל יותר מפורמטי ה-JPEG, בשימור המידע וביחס הדחיסה.
זהו פורמט קנייני שאמור לקבל רישוי להרצה רק בסביבת חלונות.
ישנה שיטה לדחיסת וידאו בשם M-JPEG המסתמכת על האלגוריתם של דחיסה זו, ולמעשה שומרת תמונות רבות של פורמט זה בקובץ אחד, ללא חישוב ההפרשים בין פריים לפריים כמקובל בדחיסת וידאו.
בין המגבלות של פורמט זה ניתן לציין שאינו תומך לא בשקיפות ולא בהנפשה.
בקובץ אחד ניתן לשמור רק תמונה אחת בלבד.
מגבלה נוספת היא חוסר היעילות של דחיסת תמונות בעלות מעברים חדים, כמו טקסטים וקווים המצויות בתמונות מסך ומסמכים סרוקים.
יחד עם זאת, קיימת גרסת M-JPEG המאפשרת דחיסה של סרטונים על ידי דחיסה של כל פריים בסרטון.
הדחיסה המושגת בשיטה זו אינה גבוהה, בהשוואה לדחיסות כמו MPEG-2, המשתמשות באלגוריתמים לחיזוי התנועה בין פריימים, אך היא פשוטה למדי מבחינה חישובית.
חברת Forgent Networks טענה כי פטנט ברשותה כולל שימוש בפורמט JPEG, והגישה תביעות משפטיות כנגד למעלה משלושים חברות שונות בשנת 2004, ואף הרוויחה תמלוגים של מיליוני דולרים על הרשאת שימוש בקידוד.
אולם לאחר שעמותת PubPat הגישה למשרד הפטנטים האמריקני התנגדות לפטנט בסוף 2005 בטענה לפרסום קודם לרישום הפטנט בידי החברה, התבטל הפטנט לאחר בחינה מחודשת.
מספר חברות נוספות טענו כי ברשותם פטנטים הכוללים את הפרמט אולם שום תביעה לא הסתיימה בפסיקה לטובתן.
JOGL (Java OpenGL) היא ספריית מעטפת ל-OpenGL הכתובה ב-Java וניתן להשתמש בה בתוכניות Java.
JOGL היא טכנולוגיית תוכנה חופשית שפותחה על ידי אגף טכנולוגיית משחקים בחברת Sun ב-2003, אך מאז שנת 2010 היא מפותחת תחת רישיון BSD כפרויקט קוד פתוח עצמאי.
JOGL מספקת גישה מלאה ל-API של OpenGL 2.0 בשילוב AWT ו-SWING.
רוב המאפיינים הפופולריים שבספריות GLUT ו-GLU נמצאים ב-JOGL, אך גרסת ה-JOGL של GLUT לא כוללת את פוקצית החלונות אלא מנוהלות על ידי Java עצמה.
ישנן מחלקות עבור ניהול ויצירת הנפשה, טעינת מרקם וקלט או פלט של קבצים.
JOGL שונה מספריות עוטפות אחרות ל-OpenGL עבור Java כמו LWJGL, בכך שהיא בקושי חושפת את התכנות הפרוצדורלי של OpenGL C באמצעות מחלקות או מתודות ולא מתיימרת להפוך את פונקציות ה-OpenGL C למונחית עצמיים.
במקום ספריות הבסיס נקראות באמצעות JNI ולכן סביבת העבודה צריכה לתמוך ב-OpenGL.
jMonkey Engine (או בקיצור jME) ממשק תכנות יישומים כתוב בשפת Java עבור תכנות משחקים תלת־ממדי.
jME הוא מבוסס על גרף התרחשות (scene graph) בדומה ל-Java 3D או Xith3D.
המנוע מתקשר ישירות עם החומרה הגרפית שבמחשב כרגע דרך ספריות OpenGL באמצעות LWJGL כאשר האפשרות לתמיכה באמצעות JOGL כרגע בפיתוח.
jME תומך גם באפשרות הוספת קול (באמצעות OpenAL ו-FMOD) וגם באפשרויות קלט מהמקלדת, עכבר והתקנים חיצוניים.
jME הוא קוד פתוח תחת רישיון BSD.
jME התחיל בשנת 2003 על ידי מארק פוואל (תחת השם MojoMonkey) כפרויקט צד הבודק האם ניתן לכתוב ממשק תכנות יישומים גרפי מלא ב-Java.
ההשראה נלקחה מהספר 3D Game engine Design שיצא לאור בשנת 2000. בשלהי ינואר 2004 הצטרף יְהוֹשֻׁעַ סלאק ושניהם במשך שנתיים (ובעזרת קהילת המפתחים) הוציאו גרסה מסחרית.
באוגוסט 2005, חברת Three Rings הודיעה כי המשחק Bang!Howdy פותח באמצעות jME.