tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גפן טוען שהמולדת האהובה הפכה למקום קשה, עם בעיות רבות במדינה ש"אין בה אפילו פינה קטנה לשמוח", כפי שכתב בשיר.
הוא רוצה לאהוב את מולדתו, אך הבעיות של המדינה מטרידות אותו ולא מאפשרות לו לאהוב אותה.
בתקופת העליות הראשונות השירים מפליגים בשבחּה וביופייּה של הארץ.
נחישות הרוח, הביטחון הפנימי, האומץ והשמחה, באים לידי ביטוי בלחני השירים, בעלי מקצב המארש.
זאת בניגוד גמור לשירו העצוב, האיטי והזועק של גפן.
יש שיאמרו כי "עורי עור" הוא שיר בודד של יוצר נזעם.
אך לטענת ד"ר אלירם, מרצה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן, הוא מבטא דבר שהוא מעבר לזעקתו הפרטית של יוצרו.
השיר זכה בתואר "שיר השנה" ובפרס "תמליל השנה" בחלוקת פרסי האקדמיה הישראלית למוזיקה "תמוז" בדצמבר 2000. גידי גוב, מנחה הטקס, כינה את השיר "שיר מולדת חדש".
בשנת 2001, מפלגת הליכוד הציעה לגפן 1.8 מיליון שקלים על מנת להשתמש בשיר בקמפיין הבחירות לבחירות המיוחדות לראשות הממשלה בשנת 2001, אך הוא סירב.
עוֹרֵק הוא כלי דם המוביל דם מכיוון הלב אל איברי הגוף.
במחזור הדם הגדול, מחזור הדם הסיסטמי, נושאים העורקים דם עשיר בחמצן אל הרקמות, ואילו במחזור הדם הקטן, מחזור הדם הריאתי, נושאים עורק הריאה וענפיו דם עני בחמצן לצורך שחלוף הגזים בריאות.
ראשיתו של העץ העורקי במחזור הדם הסיסטמי היא באבי העורקים, העורק הגדול ביותר שיוצא מהחדר השמאלי וממנו מתפצלים יתר העורקים במחזור דם זה.
במחזור הדם הריאתי זהו עורק הריאה, היוצא מן החדר הימני.
ככל שהעורקים הולכים ומתפצלים כך הם קטנים בקוטרם, עד אשר הם מתפצלים לעורקיקים ולאחר מכן לנימים.
קוטר הנהור של עורק ממוצע הוא סביב 4 מ"מ ועובי דופנו 1 מ"מ.
לשם השוואה, קוטר נהור אבי העורקים הוא 25 מ"מ ועובי דופנו 2 מ"מ.
דופן העורק עשויה שלוש שכבות המכונות גלימות: הגלימה הפנימית, הגלימה האמצעית והגלימה החיצונית.
הגלימה הפנימית מכילה שכבת תאי אנדותל המצפה את נהור העורק ומתחתיה רקמת חיבור רפה עדינה.
הגלימה האמצעית כוללת שריר חלק ורקמה אלסטית, העשויה בין היתר מסיבי אלסטין ומשתנה בהתאם לגודל העורק.
ככל שהעורק גדול יותר כך הגלימה האמצעית עבה יותר והרכיב האלסטי בה גדל.
הגלימה החיצונית מורכבת מרקמת חיבור הכוללת בעיקר סיבי קולגן ואלסטין.
הגלימה החיצונית המשכית ומחוברת אל רקמת המשתית של האיבר הסמוך.
ניתן לסווג את העורקים לשלושה סוגים לפי גודלם ואופי הדופן שלהם.
העורקים הגדולים הם עורקים אלסטיים, המכונים גם עורקים מובילים, שלהם שכבות רבות של סיבים אלסטיים בדופן.
האלסטיות של עורקים אלה מאפשרת להם להתרחב עם הסיסטולה, התכווצות חדרי הלב, ולקלוט את כמות הדם הגדולה עם כל פעימה, תוך שינוי מזערי בלחץ הדם המופעל על הדפנות, ולאחר מכן לחזור לגודלם עם הדיאסטולה, הרפיית חדרי הלב, תוך דחיפת הדם לפנים.
זרימה זו מאפשרת לשמור על לחץ הדם בין כל פעימה של הלב, והיא נמצאה כזרימה המיטבית לאספקת דם לרקמות.
העורקים הבינוניים הם עורקים שריריים, המכונים גם עורקים מפזרים, ולהם דופן העשויה בעיקר מרקמת שריר חלק מעגלי.
יכולתם של העורקים להתכווץ מווסתת את זרימת הדם לאיברים השונים כתלות בצורך של רקמות הגוף, למשל בעת פעילות גופנית או לצורך ויסות חום.
התכווצות השרירים בדופן העורקים הללו דוחפת את הדם לפנים.
העורקים הקטנים והעורקיקים הם כלי דם צרים יחסית עם דופן שרירית עבה.
טונוס השרירים בדופן העורקיקים קובע את דרגת המילוי בנימים ואת לחץ הדם הכללי בגוף.
על פי רוב, העורקים הקטנים הם חסרי שם, ולא תמיד ניתן להפריד אותם בנתיחה.
בעורקים הגדולים אספקת הדם אל דופן העורק עצמה מתבצעת דרך צינורי צינורות הנמשכים אל תוך הגלימה החיצונית וחלקה החיצוני של הגלימה האמצעית.
הגלימה הפנימית ודופנם של עורקים קטנים מקבלים את החמצן וחומרי הבניין הדרושים להם מהדם שבנהור העורק.
כלי הדם בעובר מתפתחים מתאי אב מזודרמליים, אשר מתמיינים למקלעת כלי דם ראשונית, לאבי העורקים ולווריד העיקרי (הקרדינלי).
מכלי דם ראשוניים אלה מתפתחים לאחר מכן כלי הדם בגוף בתהליך נרחב של בנייה והרס (עיצוב מחדש).
העורקים נושאים דם עשיר בחמצן מהלב לאיברי הגוף.
יוצאים מכלל זה הם העורקים במחזור הדם הריאתי, שנושאים דם עני בחמצן לריאות לצורך שחלוף גזים והעשרת הדם בחמצן, ועורקי הטבור בעובר הנושאים דם עני בחמצן מהעובר אל האם.
צבעו של הדם העשיר בחמצן סמוק יותר מאשר הדם העני בחמצן.
עובדה זו תרמה לייצוג הגרפי של העורקים במחזור הדם הסיסטמי כצינורות אדומים.
זרימת הדם בעורקים היא זרימה שכבתית, והיא מפעילה על דופנות העורק לחץ דם, המורכב מלחץ צדי הפועל כלפי דופנות העורק ולחץ דינמי, זניח בדרך כלל, עם כיוון הזרימה.
לאורך פעימת לב אחת לחץ הדם בעורקים משתנה.
כאשר חדרי הלב מתכווצים, בסיסטולה, לחץ הדם עולה לערך המרבי שלו והעורקים האלסטיים נמתחים וקולטים לתוכם את כמות הדם המוזרקת מן הלב.
זהו ערך לחץ הדם הסיסטולי.
בעת הרפיית חדרי הלב, בדיאסטולה, חוזרים העורקים האלסטיים למצבם הרפוי ומזרימים את הדם לפנים.
בשל תנועה זו של דופן העורקים האלסטיים, לחץ הדם בעורקים יורד לערכו התחתון, אולם בצורה מתונה יותר לעומת חדרי הלב.
עם הסתעפות העורקים והירידה בגודלם יורד לחץ הדם בעורקים, כאשר ההפרש הגדול יותר הוא במעבר בין העורקים הבינוניים לעורקים הקטנים ולעורקיקים.
גם מהירות הזרימה הולכת ויורדת, למרות הירידה בקוטר העורקים וזאת משום שכאשר בוחנים את שטח החתך של כלל העורקים מאותו הקוטר, אשר למעשה מחוברים במקביל, מוצאים כי שטח החתך הכולל עולה עם ההסתעפות מאבי העורקים.
הזרימה הפועמת בעורקים מאפשרת את מישוש הדופק בעורקים שונים כאשר מוצמדים כנגד רקמה אחרת, כמו עצם.
בעורקים מרוחקים עוצמת הדופק נחלשת עד כדי שאינה נמושה כאשר ערך לחץ הדם הסיסטולי נמוך מאוד.
עורך דין (בראשי תיבות: עו"ד) הוא מי שלמד משפטים והוסמך לעסוק בעריכת דין.
להסמכה כעורך דין בישראל נדרשים תואר ראשון במשפטים ממוסד אקדמי המוכר על ידי המל"ג, תקופת התמחות במקצוע של שנה, או שנה וחצי וכן לעבור בהצלחה את מבחני לשכת עורכי הדין.
באנגליה (ובמדינות אחרות בהן שיטת המשפט שאובה מהמשפט האנגלי, כגון אוסטרליה) מקובלת הפרדה בין עורך דין המופיע בבית המשפט (barrister) ובין עורך דין העוסק בכל פעילות משפטית אחרת (solicitor).
הפרדה זו אינה נהוגה בישראל וכל עורך דין רשאי לעסוק בשני סוגי הפעילות.
עם זאת בישראל עורך דין המופיע בבית משפט, מייצג את לקוחותיו, שוטח את טענותיו כהגנה או כתביעה ומבקש מבית המשפט להכריע בסוגיה נקרא ליטיגיטור וישנם עורכי דין אשר מתמחים בעיקר בעיסוק זה.
הופעה בבית משפט מוגדרת כעיסוק בליטיגציה, אם זה במשפט האזרחי, הפלילי, או המנהלי.
בקרב עורכי הדין מקובלת התמחות בתתי-תחומים מסוימים של המשפט כגון דיני עבודה, דיני נזיקין, דיני מיסים, משפט מסחרי, משפט פלילי וכיוצא בזה.
לעיתים משרד גדול לעריכת דין מעסיק עורכי דין בעלי מגוון התמחויות וזאת כדי לספק קשת רחבה של שירותים ללקוחותיו; עם זאת ישנם גם משרדי עורכי דין גדולים המתמחים בתחום מסוים.
בישראל אדם אינו חייב להשתמש בשירותיו של עורך דין, והוא רשאי לייצג את עצמו בבית המשפט (ייצוג עצמי, pro-se litigation, self representation).
לבחירה זאת יש יתרונות וחסרונות.
כתב על כך השופט נעם סולברג:
"המבקשים החליטו לייצג בהליך זה את עצמם.
זו זכותם המלאה, גם אם הדבר ידרוש מן הצד שכנגד או מבית המשפט להקדיש מאמץ מסוים על מנת לבצע את 'תרגום' טענותיהם וכתבי טענותיהם לשפה המשפטית.
טענותיה של (הצד שכנגד) ...
בנוגע לאורך כתבי הטענות ולניסוחם, אינן יכולות להוות תחליף לתשובה לטענות הענייניות העולות מהם.
מאידך גיסא, לבחירה שלא להיות מיוצג יש מחירים.
אחדים מהם באים לידי ביטוי בפסק דין זה: כללי הפרוצדורה, שנימוקם עמם, לא יתירו למבקשים לשגות ולתקן ללא הרף.
טענה שאינה מועלית היום, נוצר לגביה השתק מחר.
בקשה שאינה במקומה, אשר תכביד על הצד שכנגד, תוביל להטלת הוצאות משפט.
גם להקדשת המשאבים מצד מערכת המשפט יש גבול ...
אלו 'כללי הטקס', והבוחר להשתתף בהם עליו להכיר ביתרונות ובחסרונות של בחירתו."
במשפט העברי ישנה מחלוקת כיצד להתייחס למצב בו הנידון או בא כוחו לא טענו את טענותיהם כראוי, יש הטוענים שהשופט צריך להתייחס לכך כאילו אמרו את טענותיהם הטובות ביותר, ומנגד, יש הטוענים שאין לערבב בין התפקידים השונים.
ניתן לראות את מקצוע עריכת הדין ככזה שהתקבע עוד בתקופת התנ"ך ביחסו של אברהם לסדום או במערכת היחסים של אהרן ומשה.
מצד שני, עצם השימוש במונח "עורך דין" אינו בהכרח מקבל ביטוי חיובי במקורות המשפט העברי.
אחד המאפיינים הייחודיים למקצוע עריכת הדין, בדומה למספר קטן של מקצועות טיפוליים, הוא חיסיון עורך דין-לקוח.
על פי החוק, עורך דין חייב לשמור בסודיות כל מידע שהובא לידיעתו על ידי הלקוח.
הדבר תופס גם לגבי עובדי משרדו והכפופים לו.
מנגד, במדינות רבות, רשויות המדינה מכירות בחובתו זו של עורך הדין.
כך למשל, כל מסמך או מידע המאוחסן אצל עורך הדין, מוגן מפני תפיסה או חיפוש כלשהו, מצד רשויות שלטון כגון המשטרה, או כל גורם אחר.
החיסיון נועד לאפשר ללקוח כנות וגילוי לב מלא, מבלי לחשוש שדבר זה יכול לשמש כנגדו ביום מן הימים.
יוצא מן הכלל הוא מקרה בו לקוח מגלה לעורך הדין על כוונתו לבצע עבירה בעתיד, שבו חייב עורך הדין לחשוף את המידע על מנת למנוע ביצוע העבירה, בישראל התגלו מקרים רבים בהם עורך דין היה שותף לפשע של לקוחו וניסה לחסות תחת אותו חיסיון, דבר המנוגד לחוק.
החיסיון אינו חל גם במקרה של תביעת עורך הדין בגין שכר טרחה שהוא זכאי לו בעניין שבו טיפל עבור לקוחו.
מקרה נוסף בו לא יחול החיסיון הוא מקרה בו אדם שלישי שאינו הלקוח עצמו נוכח בשיחה בין עורך הדין והלקוח, או אז ניתן יהיה לחקור את אותו אדם על תוכן השיחה ששמע והחיסיון לא יחול על תוכנה.
במדינות רבות נקבע שיש לאדם זכות להיוועץ בעורך דין לפני חקירה, וכי על החוקר להבהיר לנחקר את זכותו זו.
זכות זו נכללת בארצות הברית באזהרת מירנדה ומוכרת גם בישראל.
מכיוון שהעצה הראשונה במעלה שעורכי דין נותנים ללקוחותיהם היא לשתוק בחקירה, מחפשים השוטרים דרכים לשכנע את הנחקרים שלא להיוועץ בעורך דין.
במדינות רבות בעולם וגם בישראל, נתגלו מקרים לא מעטים בהם חוקרי משטרה הביעו זלזול בעורכי דין פליליים, ועורכי דין מן אנשי הסנגוריה הציבורית וטענו כי אלו אינם מוכשרים או אינם דואגים לטובת החשודים, במטרה להביא את הנאשמים שלא לשעות לעצותיהם ולהודות בהאשמות שהוטחו בהם.
במקרים אחרים, אומרים חוקרים לחשודים שעורכי הדין שלהם מחפשים רק להרוויח כסף על חשבונם.
נגד דברים אלו יצאו בחריפות השופטים עוזי פוגלמן ואליקים רובינשטיין.
רבים מעורכי הדין בישראל עובדים כעצמאים במשרדים שבבעלותם, ולעיתים בשותפות.
אחרים עובדים כשכירים במשרדי עורכי דין, ויש העוסקים בייעוץ משפטי לחברות בהן הם מועסקים.
קבוצה גדולה של עורכי דין מועסקת בפרקליטות המדינה, בפרקליטות הצבאית, בסניגוריה הציבורית, במחלקות המשפטיות השונות של משרדי הממשלה וביחידות הסמך שלהם.
עורכי דין יכולים לבחור להתמקד בתחום ספציפי אחד, או לעסוק במספר תחומים משיקים.
תחומי ההתמחות הנפוצים ביותר בישראל, הם בנושאי:
דיני עבודה בהתמחות ייצוג עובדים או ייצוג מעסיקים, דיני בטיחות וגהות תעסוקתית, דיני נזיקין (בהתמחות ייצוג תובעים (ניזוקים), ייצוג נתבעים או ייצוג חברות ביטוח/גורמים מזיקים).
משפט פלילי (ייצוג חשודים ונאשמים, תביעה פלילית (פרקליטות/משטרה), התמחות בארגוני פשע, יצוג נפגעי פגיעות מיניות, או עבירות צווארון לבן), משפט מנהלי וציבורי, משפט חוקתי, דיני מכרזים, דיני רשויות מקומיות, דיני הגירה.
משפט צבאי: משפט בין-לאומי הומניטרי, דיני לחימה, דיני חופש המידע הצבאי-ביטחוני (צנזורה).
קיימת גם משרת אנליסט משפטי הנפוץ בעיקר בפרקליטות הצבאית.
תנאים לקבלת היתר לעסוק בעריכת דין
בישראל מוסדר העיסוק בעריכת דין באמצעות חוק לשכת עורכי הדין, התשכ"א-1961. מציב שלושה תנאים מצטברים לכשירותו של אדם להיות עורך-דין:
בעל השכלה משפטית גבוהה: לימודי משפטים בישראל נעשים באוניברסיטאות ובמכללות.
עבר תקופת התמחות: בתקופת ההתמחות, הנמשכת שנה (באוקטובר 2016, הוארכה תקופת ההתמחות לשנה וחצי על תלמידים חדשים אך צומצמה בחזרה בתקופת מלחמת "חרבות ברזל" לכפי שהיה בעבר וכיום נדרשת שנת התמחות) ונערכת לקראת סיום לימודי משפטים, עובד המתמחה בהנחייתו של עורך-דין ותיק או שופט.
עמד בבחינות של לשכת עורכי הדין - מבחן המחולק לשלושה חלקים; כשבחלק הראשון נדרש הנבחן לנסח בכתב את תשובתו, בחלק השני נדרש הנבחן לענות בדין הפרוצדורלי ובחלק השלישי בדין המהותי (שני החלקים האחרונים הם מבחן רב ברירתי).
הבחינות נערכות בסוף תקופת ההתמחות.
בבחינה שהתקיימה בנובמבר 2004 נכשלו מחצית מ-1,250 המתמחים שניגשו לבחינה (מדובר בשיעור נכשלים גבוה יחסית לבחינות קודמות).
בבחינה שהתקיימה ביוני 2018 נכשלו 88% מהניגשים לבחינה.
לאחר התערבות הוועדה הבוחנת, טרם פרסום תוצאות הבחינה, נפסלו חלק מהשאלות בבחינה, ולחלק משאלות הבחינה הוספה חלופה של תשובה נוספת, מה שהוריד את אחוז הנכשלים בבחינה ל-68%.
אדם הכשיר להיות עורך דין והוא תושב ישראל ובגיר, יהיה לעורך דין עם קבלתו כחבר לשכת עורכי הדין.
הלשכה רשאית, לאחר שנתנה למועמד הזדמנות לטעון טענותיו לפניה, שלא לקבלו כחבר הלשכה, על אף כשירותו, אם המועמד הורשע בעבירה שיש עמה קלון, והלשכה סבורה שלנוכח הרשעה זו אין הוא ראוי לשמש עורך דין.
בראשית ימי המדינה, היו עורכי דין רבים שעלו מחוץ לארץ ולא הצליחו לקבל רישיון עריכת דין בגלל קושי הבחינות והחובה להתמחות ארוכה ללא קבלת שכר.
נכון לשנת 2024, בישראל רשומים כ-90,000 עורכי דין, מתוכם לפי לשכת עורכי הדין בישראל כ-76,000 פעילים, כשכמות עורכי הדין לתושב בישראל היא הגבוהה ביותר בעולם.
נטען כי מבחני ההסמכה לעריכת דין היו קשים במיוחד בשנים 2014, 2018, ו-2025 עם אחוזי עוברים נמוך מהרגיל.
מייחד את הפעולות הבאות לעורכי דין בלבד:
ייצוג אדם אחר וכל טיעון ופעולה אחרת בשמו לפני בתי משפט, בתי דין, בוררים וגופים ואנשים בעלי סמכות שיפוטית או מעין שיפוטית;
עריכת מסמכים בעלי אופי משפטי בשביל אדם אחר, לרבות ייצוג אדם אחר במשא ומתן משפטי לקראת עריכת מסמך כזה;
ייצוג אדם אחר וכל פעולה אחרת בשמו בפני:
הפקיד המוסמך לעניין חוק בתים משותפים, תשי"ג-1952;
פקיד השומה ונציג מס ההכנסה לעניין פקודת מס הכנסה;
המנהל לעניין חוק מס שבח מקרקעין, תש"ט-1949;
מנהל מס עזבון לעניין חוק מס עיזבון, תש"ט-1949.
כללי האתיקה החלים על עורכי דין בישראל
על פי הדין בישראל, כל עורך דין חייב להיות חבר בלשכת עורכי הדין.
מי שמבקש להצטרף לשורות הלשכה נדרש לקבל על עצמו את כלליה.
לפיכך, ללשכת עורכי הדין יש כוח רב בעניין הסדרת המקצוע והחלת רגולציה ופיקוח על עורכי דין.
הלשכה אכן מפעילה את כוחה, ובהתאם להוראות חוק לשכת עורכי הדין (באישור שר המשפטים), היא התקינה כללים שונים, ובהם .
בנוסף, מעת לעת, מנחה הלשכה את עורכי הדין כיצד עליהם לפעול באמצעות הנחיות היוצאות על ידי ועדת האתיקה הארצית של לשכת עורכי הדין.
עורך דין שמפר את כללי האתיקה עלול לספוג קנס כספי או עונש של הרחקה מהמקצוע לתקופה קצובה (חודשים או שנים) או לצמיתות.
בירור בדבר הפרת כללי האתיקה מתבצע בתוך מוסדות הלשכה, על פי רוב, לאחר קבלת פנייה מאת מתלונן.
על החלטת הלשכה ניתן לערער בבית המשפט.
עד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 נלמד מקצוע עריכת הדין בישראל אך ורק בפקולטות למשפטים של אוניברסיטאות.
בעקבות לחץ של אנשים שבקשו ללמוד עריכת דין שונה החוק והוא איפשר לימודי משפטים לצורכי הסמכה כעורך דין במכללה לא אקדמית והוקמו שלוש מכללות לא אקדמיות ללימודי משפט.
בהמשך, החל תהליך של פתיחת מכללות אקדמיות ברחבי ישראל שהביא לפתיחת מכללות נוספות בהם התקיימו לימודי משפטים והמכללות הלא אקדמיות קיבלו הסמכה להעניק תארים אקדמיים.
בעקבות הגידול במספר עורכי הדין ובהתאם לכך למספר עורכי הדין שנמצאו ברמה מקצועית נמוכה מונתה בשנת 2000 ועדה בראשות השופטת הילה גרסטל שהמליצה להטמיע כמה שינויים מהותיים בהתמחות.
הארכת תקופת ההתמחות משנה לשנה וחצי.
חיוב המתמחים במהלך מחצית השנה הראשונה במעבר קורס מעשי שינוהל בידי הלשכה.
עריכת בחינה בתום ההתמחות במתכונת של "ניתוח מקרה" בנוסף לבחינה האמריקאית.
מינוי שופט בדימוס כמפקח על ההתמחות.
המלצותיה של ועדת גרסטל לא יושמו, בין השאר כתוצאה מהתנגדות עזה של הסטודנטים שאף הפגינו נגד המלצות אלה.
לאחר מספר שנים ועדה בראשותו של עורך הדין שי סגל מונתה לבחון דרכים להקטין את מספר עורכי הדין.
באוגוסט 2019 היו רשומים 67,291 עורכי דין בישראל.
ביוני 2022 היו רשומים בישראל 93 אלף עורכי דין (בעלי רישיון), מתוכם 76 אלף רשומים כפעילים, לפי נתוני לשכת עורכי הדין.
נכון לחודש אוקטובר 2024 רשומים בישראל מעל 100,000 עורכי דין.
בישראל, ישנה ירידה באחוז הצעירים הבוחרים בלימודים וקריירה בתחום המשפטים, בין הסיבות לירידה זו בביקוש ניתן למנות את מספרם העולה של עורכי הדין בשוק הישראלי ואת הצפת השוק, את הירידה בשכר עורכי הדין בישראל, וכן עזיבת עובדים לטובת קריירה בתעשיית ההייטק שבה נחשב השכר לגבוה יותר.
גם בקרב הורי צעירים בישראל, ישנה ירידה ברצונם של הורים כי ילדיהם ילמדו משפטים באקדמיה.
תשלום תמורת שירות של עורך דין שטיפל בתיק תביעה או הגנה, נקרא על פי רוב שכר טרחת עורך דין (ובראשי תיבות: שכ"ט עו"ד).
קובע כי "המועצה הארצית של הלשכה רשאית לקבוע תעריף מינימלי לשכר טרחה בעד טרחה בעד שירותי עורכי דין, שיהיה בבחינת המלצה לחברי הלשכה, אך לא יחייבם." זהו כלל ייחודי למקצוע עריכת דין, משום שבעיסוקים אחרים קביעת תעריף מינימום תיחשב לקרטל.
בהתאם לסמכותה פרסמה המועצה הארצית של הלשכה את כללי לשכת עורכי הדין (התעריף המינימלי המומלץ), תש"ס-2000, הקובעים תעריפי מינימום מומלצים לפעולות שונות של עורכי דין.
בסוגי תביעות מסוימים נקבע תעריף מקסימום.
דוגמה: בתביעות לפי חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים נקבעו תעריפי מקסימום לטיפול בתביעה, כאחוז מהסכום ששולם לנפגע, ובהתאם לשלב שבו הסתיים הטיפול בתביעה.
כמו כן, גם בתחום הרשלנות הרפואית מקובל כי אחוז מסוים מכספי הפיצויים שנפסקו לטובת הנפגע ייחשבו כשכר הטרחה של עורך הדין שטיפל בתיק.
למתן ייצוג משפטי בתביעות פליליות למעוטי אמצעים משמשת הסניגוריה הציבורית, שהיא יחידה במשרד המשפטים.
עורלת הפין (במינוח אנטומי, TA: preputium penis) היא שכבה כפולה של שריר חָלָק, כלי דם, תאי עצב, עור, ורקמה רירית, המהווה מעין "שרוול" המכסה את ראש הפין בקרב יונקים.
במהלך ההיריון, העורלה צמודה לפין של העובר הזכר ומגנה עליו במהלך התפתחותו, אולם לרוב היא משתחררת למצב ניתן-להסגה בסוף ההיריון או בשנות החיים הראשונות.
רקמת העורלה מפרישה חומר סיכה (חֵלֶב).
אצל הנקבה, ישנה עורלת הדגדגן, עורלה זו קטנה הרבה יותר, וייתכן שהיא משמשת בתפקיד דומה.
העורלה היא רקמה מרושתת בתאי עצב וכלי דם ששטחה באדם בוגר הוא 30–50 סמ"ר.
השכבה החיצונית של העורלה מורכבת מעור והיא המשכית לעור הפין בעוד שהשכבה הפנימית של העורלה מורכבת מרקמה רירית התורמת ליצירת סמגמה.
מתחת לשכבת עור העורלה ישנה רקמה שרירית המכונה הַגְּלִימָה הַבְּשָׂרִית.
רקמה זו רגישה לטמפרטורה – היא מתרחבת בחום ומתכווצת בקור.
בקצה הגלימה הבשרית ישנם סיבים גמישים היוצרים פתח טבעתי צר לפני פתח השופכה.
הטבעת נפתחת וכך מאפשרת מעבר של שתן, אולם ביתר הזמן היא סגורה ומגינה על פתח השופכה.
העורלה מחוברת לעטרה באמצעות רקמה עתירת כלי דם המכונה רִסְנִית העורלה (מלשון רסן).
בפעוטות, העורלה מחוברת לעטרה במצב המכונה פימוזיס פיזיולוגי ומגינה עליה בקביעות עד שחלה היפרדות טבעית המאפשרת את הסגת העורלה.
בכ-92% מהילדים העורלה משתחררת עד גיל שש ובכ-99% מהנערים היא משתחררת עד גיל שש עשרה.
תפקידי העורלה אינם ברורים, אך יש הסוברים שחֵלֶב העורלה המופרש שימושי בהגנה על העטרה ופתח השופכה מפני התייבשות, ושיחד עם גמישות העורלה ותאי העצב הרבים המצויים בה, תורם להנאה המינית.
מחקרים שנערכו על השלכות המילה על ההנאה המינית מראים תוצאות סותרות, חלקם לא מצאו שיש לה השפעה, חלקם תומכים בכך שהיא מגבירה את ההנאה וחלקים מראים שהיא פוגעת בהנאה המינית של הגבר או של זוגתו.
מצב שבו העורלה אינה ניתנת להסגה מעבר לעטרה מכונה פימוזיס.
פימוזיס פתולוגי מגדיל את הסיכון להתפתחות דלקת בפין (בלניטיס), ובגיל מבוגר יותר, גם עלול לגרום כאבים בעת זקפה.
פימוזיס פתולוגי ניתן ברובו לטיפול באמצעות משחה סטרואידית או תרופות.
מקרים שאינם מגיבים לטיפול תרופתי ניתנים לטיפול באמצעות ניתוח משמר עורלה או באמצעות ניתוח מילה.
הילכדות של העורלה ברוכסנים, בפרט לאחר היפרדותה מהעטרה, קורית לרוב בילדים אולם תיתכן גם במבוגרים והיא מצריכה לרוב טיפול בטשטוש או בהרדמה במיון ילדים.
מתחת לעורלה מצטברת הפרשה סמיכה ולחה הקרויה "סְמֵגְמָה" (ובעברית חֵלֶב העורלה וחֵלֶב הדגדגן).
בהיעדר הקפדה על היגיינה נאותה, עלולה הסמגמה להצטבר ולהוות מצע נוח להתפתחות חיידקים.
מצב שבו רִסְנִית העורלה קצרה (frenulum breve) מונע הסגה מלאה של העורלה ועלול לגרום לחוסר נוחות בעת משגל.
הטיפול במצב זה נעשה באמצעות ניתוח משמר עורלה או באמצעות מילה.
בשנת 2016 פורסם מחקר דני בכתב העת Pediatrics שבחן מחלות עורלה שחייבו ניתוח בבנים בדנמרק בגילאים 0–17. נמצא שהסיכון המצטבר לעבור ניתוח כלשהו בעורלה עד גיל 18 הוא 1.66%.
מתוך 181 בנים שנכללו במחקר ושעברו ניתוח, 53 בנים עברו לבסוף מילה וביתר בוצעו ניתוחים משמרי עורלה.
במקרים נדירים נולדים תינוקות ללא עורלה (aposthia).
בתרבויות רבות, בעיקר באזור המזרח התיכון ובאפריקה, נהוג לקיים מילה, שהיא כריתת העורלה מהפין.
ביהדות מילת העורלה היא מהמצוות המרכזיות ביותר, והיא המצווה היחידה המהווה באופן ספציפי את קיום הברית עם האלוהים מלבד הברית הכללית שנכרתה בינו ובין עם ישראל על קיום כלל מצוות התורה.
ברית המילה מתבצעת ביהדות ביום השמיני ללידת התינוק.
גם בקרב האומה הערבית מקיימים את המילה בהיותם מצאצאיו של ישמעאל שעל פי המסופר בתורה נימול אף הוא, אומנם מילתו הייתה בגיל 13 לכן באסלאם המילה צריכה להיעשות עד גיל 13. מקור מצוות המילה באסלאם מופיע בחדית'.
נעשו מספר ניסיונות מוצלחים ליצור תרביות עור מעורלות שנכרתו מתינוקות בני יומם.
תוצר התרביות הן יריעות עור האדם שמשמשות לכיסוי כוויות ופצעים פתוחים, והן יעילות מאוד בטיפול בפציעות קשות.
העוריתיים (שם מדעי: Dermestidae) מהווים משפחה של חיפושיות קטנות, בעלות גלגול מלא.
ישנם לפחות 700 מינים ממשפחה זו בעולם, כ-30 מהם מצויים בישראל.
ניתן לצפות בבוגרים לרוב באביב, כשהם נמצאים על תפרחות של פרחים ממשפחת המורכבים.
העוריתיים סגלגלים בצורתם, אורכם נע בין 1 ל-12 מ"מ.
קשקשים או שערות מכסים את חלק ממיני העוריתיים, ויוצרים דגמים צבעוניים עליהם.
גפי הפה והראש פונים למטה.
לרוב סוגי העוריתיים ישנה עינית יחידה במצחם, בנוסף לשתי עיניים מורכבות.
המחושים לרוב אלתיים (נגמרים במעין אלה).
כאשר העורית חשה בסכנה, היא נוטה לקפל את רגליה מתחת לגופה, וכך להתחזות למתה.
הנקבות מטילות את ביציהן לרוב על חומר אורגני מת.
ישנם מינים המטילים את ביציהם על בשר יבש, עורות, שטיחים, נוצות וכדומה, ומשום שזחליהם ניזונים מחומרים אלה, הם נחשבים כמזיקים לאדם.
גופם של הזחלים מכוסה בשערות ארוכות.
הזחל מתגלם בתוך הנשל של דרגת הזחל האחרונה.
זחליהם של מינים מסוימים משמשים לניקוי שלדים במוזיאון להיסטוריה של הטבע שבלונדון.
הסוג הנפוץ ביותר בישראל הוא כנראה Dermestes.
הפרטים מסוג זה שחורים ושעירים.
אורך גופם נע בין 6 ל-11 מ"מ, והם חסרים את העינית במצחם.
בהתייחסות למלחמה, העורף הוא היפוכה של החזית, וכולל בעיקר את האוכלוסייה האזרחית במדינה הלוחמת, אוכלוסייה שאינה משתתפת בקרבות.
אף שהעורף אינו שותף לקרבות, הוא משמש לעיתים יעד בולט להתקפות האויב.
כן יש לו חשיבות כגוף תומך לחימה, באמצעות מפעלי תעשייה המספקים את צורכי הלוחמים.
במלחמת העולם הראשונה נערכה לראשונה הפצצה אווירית על אוכלוסייה אזרחית: ב-15 בינואר 1915 תקפו שני צפלינים גרמניים את היישובים האנגליים גרייט ירמות', שרינגהם וקינגס לין, והטילו עליהם פצצות במשקל 50 ק"ג האחת וכן פצצות תבערה בלתי יעילות, בנות 3 ק"ג.
כתוצאה מהפצצה זו נהרגו 4 אנשים, 16 נפצעו והנזק לרכוש הוערך ב-7,740 ליש"ט.
למרות זאת, התהודה הציבורית והתקשורתית של ההפצצה הייתה אדירה.
בשנת 1915 ביצעו ספינות הצפלין 19 טיסות הפצצה נוספות, שבהן הוטלו 37 טון של פצצות.
181 איש נהרגו בהפצצות אלה ו-455 נפצעו.
במלחמת העולם השנייה השתמשו הצדדים הלוחמים פעמים אחדות בתקיפת העורף כצעד אסטרטגי.
הבולטת מכולן היא הטלת פצצות אטום על הערים היפניות הירושימה ונגסאקי.
כל פצצה גרמה לעשרות אלפי הרוגים, והטלתן הביאה לכניעתה של יפן.
הבליץ: הפצצות כבדות על לונדון וערים נוספות בבריטניה על ידי הלופטוואפה, חיל האוויר של גרמניה הנאצית, כחלק מהקרב על בריטניה בשנים 1940–1941. הבליץ גרם למותם של 43,000 אזרחים ולחורבנם של למעלה ממיליון בתים, אולם מטרתו האסטרטגית לא הושגה: בריטניה לא נכנעה ולא הוכנה הקרקע לפלישה קרקעית.
הפצצת ערי גרמניה: הפצצת דרזדן, בירתה של מדינת סקסוניה שבגרמניה, על ידי חילות האוויר של ארצות הברית ובריטניה בימים 13 - 15 בפברואר 1945, הביאה להחרבת 85% ממבני העיר ולעשרות אלפי הרוגים.
באחת מההפצצות על עיר הנמל הגרמנית המבורג התפתחה סופת אש, שגרמה לעשרות אלפי הרוגים.
גם הערים אסן, לייפציג וקלן שבגרמניה ספגו הפצצות כבדות.
הפצצת טוקיו גרמה ל-100,000 הרוגים.
מכלול הצעדים הננקטים לשם התגוננות העורף מפני אבדות בנפש עקב תקיפתו קרוי הגנה אזרחית.
היערכות לתקיפה אפשרית של העורף: תרגול של כוחות ההצלה השונים, בניית מקלטים, חלקות ערכות מגן, הפצת מידע לאזרחים על דרכי התגוננות, תרגול ירידה למקלטים בבתי ספר ובמקומות עבודה, ועוד.
כלי עיקרי לכך הוא אזעקה, וכן משמשים לכך שידורי הרדיו, הטלוויזיה ומערכות התרעה מבוססות טלפונים ניידים.
בהסדרת תפקודו של העורף במלחמות ישראל עוסקים גופים אחדים:
פיקוד העורף (פקע"ר): פיקוד בצה"ל העוסק בהגנה אזרחית.
הפיקוד הוקם בעקבות מלחמת המפרץ, שבה התממש איום עיקרי על העורף.
ועדות שונות שהוקמו בממשלה ובכנסת המליצו, בין 1991 ל-2007, להטיל את האחריות לטיפול בעורף על המשרד לביטחון הפנים, ואולם האחריות נותרה בידי צה"ל.
בעשור הראשון של המאה ה-21 התקבע נוהג לפיו אם מכהן סגן שר במשרד הביטחון, הוא זה שעוסק בענייני העורף.
משק לשעת חירום (מל"ח): גוף בין-משרדי שהוקם בשנת 1955 ומופקד על הכנת מפעלים לשעת חירום, על מנת להבטיח אספקתם של שירותים ומוצרים חיוניים ולאפשר שגרת חיים תקינה ככל האפשר בעורף.
רשות החירום הלאומית (רח"ל) הוקמה כחלק מהפקת לקחי מלחמת לבנון השנייה ונועדה לתאם בין הגורמים השונים המטפלים באזרחים בשעת חירום.
מערך פס"ח מנוהל על ידי משרד הפנים ועוסק בפינוי אזרחים שמקום מגוריהם נפגע ובטיפול בחללים .
משטרת ישראל אחראית לשמירת הסדר הציבורי גם בשגרה, אך בעת אירועי טרור ופגיעה בעורף, מקבל תפקיד זה משנה תוקף.
רשות המיסים עוסקת במתן פיצוי לאזרחים על נזקי ממון - בעיקר פגיעה ברכוש, אך גם אובדן הכנסות כתוצאה מהשבתה של פעילות עסקית עקב המלחמה.
פעילות זו מוסדרת בחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א-1961, והיא באה לידי ביטוי נרחב בעקבות מלחמת לבנון השנייה, שבמהלכה נגרם נזק רב לרכוש ושובשה העבודה באזור הצפון.
לפי חוק זה, מוסמך שר האוצר להכריז על יישוב כיישוב ספר, שתושביו זכאים לפיצויים גם בשל נזקים עקיפים.
צעד נוסף לעידוד העורף באמצעות מערכת המס הוא מתן הקלות מס לתושבי יישובים הסובלים תקופה ממושכת מפעולות לחימה, כגון יישובי עוטף עזה ויישובי גבול הצפון.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ממונה על ביצועו של חוק שירות עבודה בשעת חירום, התשכ"ז-1967, שבא להבטיח את המשך פעולתם הסדירה של מפעלים חיוניים.
לפי פקודת העיריות, בכל עירייה חייבת להיות ועדת מל"ח, ועליה לעשות את כל הדרוש להכנת המשק לשעת חירום ולהפעלתו.
היערכות זו כוללת, בין היתר, אספקת מוצרים ושירותים שונים (כגון מזון או מזרנים במקלטים), פינוי תושבים במקרה הצורך, והכשרת כוח אדם לשם כך.
בכל אחת ממלחמות ישראל ננקטו צעדים להגנת העורף ולהבטחת תפקודו התקין.
אופי הצעדים ועוצמתם הותאם לאופי המלחמה, כפי שנחזה וכפי שהיה בפועל.
במלחמת סיני, במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה התנהלה הלחימה בעיקר בחזית.
אף שננקטו צעדים של הגנה אזרחית, העורף כמעט שלא הותקף במלחמות אלה (למעט יישובים סמוכים לחזית, כדוגמת יישובי עמק החולה במלחמת ששת הימים).
במלחמת המפרץ הותקף העורף בירי טילים מעיראק, ודפוס זה, של ירי טילים או רקטות על העורף, הפך למאפיין מובהק של מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.
במלחמת יום הכיפורים שהייתה ארוכה יחסית, ובפרט חייבה גיוס נרחב וממושך גם לאחר סיומה, בלטה בצורך להיערכות של העורף להמשך תפקודו של המשק.
פגיעה בתפקוד המשק ניכרה גם במלחמת לבנון השנייה ומבצע עופרת יצוקה, באזורים שהיו חשופים לירי רקטות.
העורף הישראלי במלחמת חרבות ברזל
באנטומיה, העורף (גם מַפְרֶקֶת) הוא חלקו האחורי של הצוואר.
העורף מתחיל מתחת לעצם העורף שבגולגולת, ועד לכתפיים.
בעורף נמצאות עצם האטלס ועצם המפרקת המקשרות בין הגולגולת לעמוד השדרה, והמבנה שלהן עשוי כציר סיבובי המאפשר לגולגולת לנוע בתנועה מעגלית.
בעורף נמצא גם חלק משריר הטרפז המחבר את חגורת הכתף לגולגולת ולעמוד השדרה בכיוונים שונים ומשמש להנעת עצם השכם במגוון תנועות.
אצל בעלי חיים רבים העור העוטה את העורף מעוצבב בצורה כזו שאינו רגיש לנשיכה, עובדה זו מאפשרת לאם לאחוז את גוריה בעורפם בשיניה ולשאת אותם.
ברפואה, 'קשיון עורף' הוא מצב בו העורף מתקשה, ויכולת התמרון שלו נפגעת מאוד.
מצב זה הוא תסמין שכיח למספר מחלות שהעיקרית שבהן היא דלקת קרום המוח.
בתרבות היפנית המסורתית, העורף נמנה עם האזורים המעטים בגוף האישה שאינם מכוסים בבגדים, ונחשב מושך בעיני גברים יפנים.
במקרא עורף הוא אחורי הראש (ולא הצוואר) אחורי הצוואר נקרא 'מול עורף'.
דיוק זה איבד את משמעותו בעיקר בגלל השימוש בשם בפעולת העריפה שנעשית בצוואר.
במקורות מצוי השימוש בעורף כמטאפורה להפנית הראש בריחה או עקשנות.
המושג 'קשיות עורף' קיבל משמעות של אדם או עם סרבן, שהפנה את עורפו כלפי הציווי שניתן לו, וכאילו אינו יכול לסובב את ראשו לעבר המצווה ולהישמע לו.
דוגמה לדבר היא דבריו של ה' למשה בעת שעלה להר סיני כדי לקבל את לוחות הברית, שהביעו כעס על סרבנותם של עם ישראל לשמור על מצוות איסור עשיית פסל: .
עורך פטנטים (ובראשי תיבות עו"פ) הוא אדם בעל הסמכה משפטית וטכנולוגית המאפשרת לו לסייע לאנשים לרשום זכויות קניין רוחניות, ובראשם פטנטים.
לרוב, עורך הפטנטים נדרש לרישיון ייחודי המבטיח כי יש לו הידע והמומחיות הנדרשים לשרת את לקוחותיו.
בישראל, מסדיר את מקצוע עריכת הפטנטים מבחינה חוקית.
נכון ליולי 2025, רשומים בישראל 677 עורכי פטנטים.
הרשימה מתעדכנת אחת לכמה חודשים בהתאמה לבחינות הסמכה של עורכי הפטנטים המתקיימות ברשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר.
עיסוק בעריכת פטנטים ללא רישיון - הוא עבירה על החוק.
לפי החוק רק עו"פ ישראלי יכול לעסוק במקצוע בישראל, אך הגבלה זו אינה חלה על עורך דין או עובד המדינה בתחום תפקידו.
עיסוק בעריכת פטנטים על ידי מי שאינו מוסמך כדין מהווה הסגת גבול במקצוע והוא בבחינת עבירה פלילית.
רשות הפטנטים פרסמה אזהרה לציבור על פעילותם של מסיגי גבול, ורשם הפטנטים גילה דעתו כי זו תחילת הפעילות המשפטית כנגדם, אם ימשיכו לפעול.
עם זאת, עורכי פטנטים נושאי רישיונות זרים אך לא רישיון ישראלי מועסקים במקצועם במשרדים של עורכי פטנטים ישראלים, אך אינם מיצגים פורמלית את הלקוחות מול רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר.
בניגוד לעורכי הדין, אשר מיוצגים על פי חוק באמצעות לשכת עורכי הדין, עורכי הפטנטים אינם חייבים להיות חברים בלשכה כלשהי.
עם זאת, קיימים ארגונים שהחברות בהם היא וולנטרית, דוגמת אגודת עורכי הפטנטים.
ממציא ישראלי אינו חייב בשימוש בשירותיו של עורך פטנטים בעת הגשת פטנט בישראל.
לפי עורך פטנטים רשאי לייצג צד בפני רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר ולפי הוא רשאי לייצג גם בהליכים בבית משפט בכל הנוגע להמצאה או לפטנט כל עוד הייצוג אינו נוגע בנקודה משפטית וכאשר עורך דינו של הצד המיוצג נוכח במקום.
על פי החוק הישראלי, עורך דין יכול לתת שירותים משפטיים של עריכת פטנטים.
עם זאת, בפועל, עורכי הדין אינם עוסקים בעריכת פטנטים לאור הצורך במומחיות טכנולוגית.
עורכי פטנטים מוסמכים גם לעסוק בזכויות הקניין הרוחני של עיצובים וסימני מסחר.
נושאים אלו אינם דורשים מומחיות טכנולוגית ובהם עוסקים גם עורכי-דין המועסקים במשרדים של קניין רוחני או במשרדים אחרים.
עבודתו היומיומית של עורך הפטנטים עוסקת בייצוג ממציאים המבקשים מונופול על ניצול המצאתם (קרי פטנט) בפני רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר וכן עוזר בהגשה של בקשות לרשויות פטנטים זרות.
במסגרת עבודה זו, עורך הפטנטים עורך את המידע שמגיש לו הממציא בפורמט המקובל לבקשות פטנט וכותב בסוף הבקשה את תביעותיו.
תביעות הפטנט, אחת לפחות, מגדירות במדויק את רכיבי ההמצאה שעליה מתבקשת הבלעדיות.
בחינות הרישוי מורכבות ממבחן בכתב וממבחן בעל פה, הנערכים אחת לחצי שנה, תחילה המבחן בכתב ולאחר כשבועיים המבחן בעל פה.
רשות הפטנטים המדגמים וסימני המסחר מחזיקה במאגר בחינות בכתב הפתוח לעיון הציבור, וכן במאגר שאלות מבחינות בעל פה, הנחשבות כקשות יותר ופחות עקביות בתכניהן.
נבחן בבחינה בכתב בוחר טופס בחינה התואם את תחום התמחותו, למשל מכניקה, ביולוגיה או כימיה, והבחינה כוללת עריכת בקשה, במיוחד תביעות, על פי חומר הכלול בטופס הבחינה.
הבחינה בעל פה בודקת בקיאות בדיני הקניין הרוחני לרבות עיצובים, סימני מסחר וזכויות יוצרים, כמו גם היכרות עם דיני הקניין הרוחני מחוץ לישראל.
על פי החוק, בחינות הרישוי צריכות להיערך על ידי שניים או שלושה בוחנים, כאשר לא יותר מאחד מהם יהיה עורך פטנטים.
לב-2011 נשמעה ביקורת על כך שבפועל הבחינות בעל פה מורכבות מפנל של בוחנים הכולל שני עורכי פטנטים ואף יותר והועלתה השאלה איזו השלכה, אם בכלל, יש לחריגה מסמכות זו.
מקצוע עריכת הפטנטים קיים במרבית מדינות העולם, ודינים שונים מסדירים את זכויותיו של עורך הפטנטים בכל מדינה.
על פי רוב, רק עורך הפטנטים רשאי לייצג לקוחות בפני משרד הפטנטים המקומי.
כיוון שכך, עורכי פטנטים נעזרים בעמיתים זרים כאשר הם נדרשים להגן על זכויות לקוחותיהם מחוץ למדינה בה הם מוסמכים.
על פי רוב, וכמו המצב בישראל, עורכי פטנטים אינם נדרשים להשכלה משפטית פורמלית אלא להשכלה טכנולוגית.
עם זאת, במדינות מסוימות, דוגמת ארצות הברית, ישנה הבחנה בין עורך פטנטים שאינו בעל תואר משפטי, והוא מכונה סוכן פטנטים (Patent Agent), ואילו עורך פטנטים בעל רישיון עריכת דין מכונה עורך-דין פטנטים (Patent Attorney).
בישראל, אף שעורכי הפטנטים אינם נדרשים להיות בעלי רישיון עריכת דין, הם מכונים בלעז Patent Attorneys.
מינוח זה אומץ על ידי הכנסת כאשר חוקקה את חוק הפטנטים תשכ"ז-1967, אשר החליף את הפקודה המנדטורית.
עורפנית סורית (שם מדעי: Bothriomyrmex syrius) היא מין של נמלה הנפוץ במזרח התיכון, ובפרט בסוריה, כמשתמע משמה.
העורפנית היא טפיל המשתלט על קני נמלים, והיא מפורסמת בזכות דרך ההשתלטות המיוחדת שלה על הקנים - המלכה העורפנית חודרת לקן של הנמלים האחרות והורגת את מלכתם.
בישראל העורפנית נפוצה בעיקר במרכז הארץ, שם היא משתלטת על קני הבנאית הארץ-ישראלית (tapinoma israele).
פועלות העורפנית הן נמלים בגודל ממוצע: כ-2–3 מילימטרים.
צבען חום בהיר, כמעט צהוב.
אורך המלכה הוא כחמישה מילימטרים.
בטנה תפוחה וגדולה ביחס לגופה.
צבעה של המלכה הוא חום כהה, אך הקרום שבין חלקי הגוף השונים הוא צהוב.
העורפנית מפרישה ריח חריף, הדומה לריח שמפרישה הנמלה הבנאית.
התנהגות וההשתלטות על קני הנמלה הבנאית
העורפנית חיה במושבות קטנות יחסית של כמה עשרות עד כמה מאות פריטים.
המושבות נוסדות כאשר מלכה עורפנית מופרית נכנסת לקן של הנמלה הבנאית.
העורפנית מפרשה פרומון דומה לזה שמפרישה המלכה הבנאית, וכך הפועלות אינן מזהות אותה.
העורפנית מחפשת את המלכה הבנאית, וכשהיא מוצאת אותה היא עורפת את ראשה.
לאחר ההרג ממשיכה המלכה להפריש את הפרומון המלכותי ומתחילה להטיל ביצים.
הנמלים הבנאיות מתייחסות אליה כאל מלכתן, ומטפלות בביצים וברימות הבוקעות מהן.
במשך הזמן הולכות העורפניות ומתרבות במושבה, ומספר הבנאיות הולך ופוחת.
הבנאיות שנשארות הופכות לשפחות של העורפניות, ואלו האחרונות חיות מאוכל שהבנאיות מלקטות עבורן.
בסופו של דבר מתות כל הנמלים הבנאיות במושבה, כי אין אף מלכה שתוליד דור חדש.
המושבה העצמאית חיה בעיקר מטל דבש של כנימות שורש.
לאחר זמן מה, היא עוזבת את הקן של הנמלה הבנאית, ונודדת למקומות לחים מתחת לאבנים.
מעוף הכלולות של העורפנית מתרחש באביב.
אחריו יוצאות המלכות המופרות לחפש קנים חדשים להשתלט עליהם.
עורך טקסט היא תוכנה המיועדת לעריכת קובצי טקסט.
עורכי טקסט פשוטים שונים ממעבדי תמלילים (כגון Microsoft Word) בהיותם יכולים להציג תוכן כל קובץ, ובהיותם מעוטי יכולות ברמת עיצוב התוכן.
אי אפשר, לדוגמה, להוסיף בהם לתמליל תמונות, שרטוטים, תמליל אוטומטי וכדומה.
יתרונם של עורכי הטקסט על מעבדי התמלילים הוא בצריכה נמוכה של משאבי מחשב ובמחירם הנמוך.
ביחס לכלל תוכנות עריכת הטקסט קיימות תוכנות קלות יחסית ובעלות פונקציות מועטות (כגון פנקס רשימות ו-Leafpad), ישנם עורכים מתקדמים מעט יותר כמו Notepad++ ומאידך, קיימות תוכנות מרובות אפשרויות וכבדות יותר, שההבדל בינן לבין מעבד תמלילים אינו ברור.
עורכי הטקסט באים בדרך כלל כחלק מהתוכנות הבאות עם מערכת ההפעלה.
לעיתים באות תוכנות אלו כחלק מחבילות תוכנה המיועדות לטיפול בקוד המקור של שפות תכנות.
ניתן גם לשנות הגדרות תוכנה באמצעות שימוש בעורך טקסט.
לטיפול בקבצים גדולים (עד 2 מיליארד שורות) נוצר עורך טקסט מיוחד "EmEditor".
עורך דין חברתי (ידוע גם כעורך דין לשינוי חברתי, עורך דין ציבורי או cause lawyer) הוא עורך דין העושה שימוש במשפט לצורך קידום שינוי חברתי.
עריכת דין חברתית מתוארת בפשטות כפרקטיקה של "עריכת דין למען הטוב" או שימוש בחוק כדי להעצים את בני השכבות החלשות של החברה.
עריכת דין חברתית נעשית לעיתים קרובות ללא תשלום (פרו בונו), ותכופות מבצעיה הם עורכי דין פרטיים או עורכי דין המועסקים בידי ארגונים שמטרתם לספק שירות ציבורי משלים לסיוע המשפטי הניתן על ידי המדינה.
במקרים רבים אין מדובר בסיוע משפטי משלים לשירותים אותם מספקת המדינה, והשינוי מושג דווקא ביריבות משפטית מול המדינה כשבית המשפט הוא זה שמכריע.
עורכי ועורכות דין חברתיים יהיו מעורבים יותר בחקיקה חברתית וישמשו כלי עזר של המחוקקים בקידום חקיקה שכזו.
עם זאת רוב עורכי הדין ועורכות הדין החברתיים נוטים להיות יריבים כלפי המדינה וכלפי חברות מסחריות גדולות.
עורך תסריט הוא בעל תפקיד, בדרך להפקת סרט קולנוע, או סדרת טלוויזיה, התורם לשיפור התסריט על ידי מתן הערות והצעות מבניות לקיצורי סצנות או דיאלוגים, מחיקת סצנות, תיקוני סגנון, הצעות לדיאלוגים, הערות בונות והארות על העלילה, הדמויות, הדיאלוגים וכל אלמנט אחר הקשור לכתיבה, ומתן משוב ליוצר.
עורך התסריט לא מתחיל בעבודתו לפני הדפסת הטיוטה הראשונה של התסריט.
עורך התסריט לא מקבל קרדיט כשותף לתסריט, גם אם היה לו חלק מרכזי, ממשי או מכריע בעיצובו הסופי.
תפקידו של עורך תסריט שונה מתפקידו של מנהל תסריט על אף שיכול להיגרם בלבול קל בין שני התפקידים, הנובע מהבנה לא נכונה, בעיקר בשל הסמנטיקה הכמעט זהה של השמות.
עורך התסריט מלווה את הסרט העלילתי משלב הטרום-יצור שלו ועד לסיום הסרטתו.
מנהל התסריט ממונה על ידי המפיק בתחילת ההסרטה ומופקד על המשכיות.
בארצות הברית, עורך התסריט, הנקרא סקריפט דוקטור ורכז תסריטים, מסייע לתסריטאי, או לצוות התסריטאים, לפתח את סיפור העלילה וליישב קונפליקטים אמנותיים בדרך פשרה; מטפל בבעיות איות ופיסוק, מוודא את סדר ההמשכיות וההיגיון והכתיבה בפורמט תסריטאי נכון; מוודא סיכויים לתביעה.
כל טיוטה חדשה של התסריט מועברת לטיפולו של עורך התסריט, שמסמן בכתב את תיקוניו ואף רשאי ליצור טיוטות בעצמו, שיועברו לאישור היוצרים, המפיקים והתסריטאים.
במקרים רבים הוא אף מטפל בבעיות של רב-לשוניות, ואחראי לתרגום נכון ומדויק משפה לשפה, כאשר יש צורך בכך.
בדרך כלל, התסריט עובר טיוטות רבות, דבר המקשה על תפקידו של עורך התסריט, אך מסייע בהשגת תוצאה המקובלת על ההפקה.
שמו התקין של התחום חדר לישראל בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת, תחילה בדרמות טלוויזיוניות, ואחר כך חלחל גם לתעשיית הקולנוע הישראלית ולשאר התוכניות, עד כי במצב הנוכחי המדיה הקולנועית והטלוויזיונית כולה מסתייעת בשירותיו של עורך תסריט.
שנים רבות לפני כן, אדם בתפקידו כעורך תסריט בתעשיית הקולנוע הישראלית זכה לזיכוי ב"תודות" או לא זוכה כלל, ואילו בתעשיית הטלוויזיה כונה התפקיד "עורך אחראי", מתוקף היותו של העורך אחראי מטעם הגוף המשדר.
בדרך כלל שיקוליו של העורך האחראי היו אינטרסנטיים והתערבותו בתוכן מועטה.
"עורך הדין" הוא כתב עת משפטי היוצא לאור מטעם לשכת עורכי הדין בישראל.
כתב העת יוצא לאור מאז דצמבר 2008, ומפרסם מאמרים קצרים בתחום המשפט, בדגש על התייחסות לנושאים אקטואליים, וכן ראיונות עם אנשי מפתח בתחום.
רובם של המאמרים נכתב על ידי עורכי דין, אנשי אקדמיה ושופטים.
מאז ינואר 2013 יוצא לאור בתחילת כל שנה גיליון מיוחד בו כותבים משפטנים בכירים על פסקי הדין החשובים ביותר של השנה החולפת.
עורכו הנוכחי של כתב העת הוא מנחם שטאובר.
כתב העת מופץ מדי מספר חודשים בדואר לכלל חברי לשכת עורכי הדין.
גיליונותיו זמינים לכל בפורמט דיגיטלי באתר האינטרנט של לשכת עורכי הדין.
בדומה למגזינים הפונים לציבור הרחב, כתב העת עשיר בפרסומות.
עורכו הראשון של כתב העת, משה גורלי, הציג בפתח הגיליון הראשון את חזונו:
לשלב איכות מקצועית בתוך אריזה מגזינית, צבעונית וידידותית.
לשלב תכנים מקצועיים לצד תכנים אקטואליים.
לשלב בין כל תחומי המשפט: ציבורי, פרטי, פלילי, משפחה, עבודה, נזיקין ומיסים.
ועל הלחם הוספנו קצת דבש - תרבות, סאטירה ופניני משפט מהתרבות הכללית מהפסיקה הישראלית.
עוֹרֵק בֵּית הַבֶּרֶךְ (TA: arteria poplitea) הוא עורק ברגל, באזור הברך, הממשיך את עורק הירך לאחר מעברו במבקע המתוויכים.
העורק נע בגומץ הברך ומסתיים בגבולו התחתון של שריר בית הברך, שם הוא מתפצל לעורק השוקה הקדמי ולעורק השוקה האחורי.
העורק, שהוא המבנה הקדמי ביותר בגומץ בית הברך, נע בסמוך לקופסית מפרק הברך בעוברו בגומץ הבין-עליי.
חמישה סעיפים לברך מספקים דם לקופסית המפרק ולרצועות.
עורקים אלה – עורק הברך העליון הצדי, עורק הברך העליון התיכון, עורק הברך האמצעי, עורק הברך התחתון הצדי ועורק הברך התחתון התיכון – משתתפים ביצירת רשת השקה סביב הברך.
ענפי עורק בית הברך הם:
ענפים לשרירים מעורק בית הברך מספקים דם לשרירי מיתר הברך, שריר הסובך, שריר הסוליה ושריר כף הרגל.
לענפים העליונים השקות חשובות קלינית עם סופיהם של עורק הירך העמוק ועורקי העכוז.
מלפנים לעורק בית הברך נמצאים עצם הירך, מפרק הברך ושריר בית הברך.
מאחוריו נמצאים וריד בית הברך, עצב השוקה, חיתולית ועור.
מאחר שעורק בית הברך עמוק, ייתכן קושי במישוש דופק בעורק זה.
המישוש של דופק בעורק מבוצע על פי רוב בעת שהנבדק שוכב פרקדן, תוך כיפוף הברך על מנת להרפות את החיתולית בבית הברך ואת שרירי מיתר הירך.
פעימות הדופק נמושות בצורה הטובה ביותר בחלק התחתון של הגומץ, על פני עצם השוקה.
היחלשות או אובדן של דופק זה עלולים להעיד על חסימה של עורק הירך.
מפרצת בעורק בית הברך גורמת לרוב לבצקת וכאב בגומץ הברך.
ניתן להבחין בין המפרצת לגושים אחרים באזור באמצעות פעימות הדופק שבמפרצת ובאמצעות אוושות שניתן לשמוע אותן במסכת.
מאחר שהעורק נמצא עמוק לעצב השוקה, המפרצת יכולה למתוח את העצב או ללחוץ על כלי הדם המספקים אותו.
הכאב מלחץ כזה על העצב הוא לרוב מוקרן אל העור העוטף את ההיבט התיכון של השוק, הקרסול וכף הרגל.
מאחר שהעורק נמצא סמוך לחלק הברכי של עצם הירך ולקופסית המפרק, שברים בירך המרוחקת או פריקה של המפרק עלולים לקרוע את העורק ולגרום לדימום.
יתרה מזאת, בשל קרבתם של העורק והווריד, ובשל תחימתם לגומץ הברך, פגיעה משולבת של העורק והווריד עלולה לגרום לפיסטולה ביניהם.
כישלון בזיהוי מצבים אלה ובטיפול מהיר בהם עלול להוביל לאובדן הרגל.
אם יש הכרח בקשירה של עורק הירך, דם יכול לעבור את החסימה דרך ההשקות בברך ולהגיע אל העורק לאחר מקום הקשירה.
עוּרִיף הוא כפר פלסטיני השוכן כ-13 ק"מ מדרום לשכם שבשומרון ושייך לנפת שכם ברשות הפלסטינית.
עוריף שוכן כ-2 ק"מ צפון מערבית לעינאבוס וכ-3 ק"מ מדרום מזרח לעסירה קבליה.
כ-740 מטר מצפון מזרח לכפר נבנתה ההתנחלות יצהר.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 3,545 תושבים בשנת 2016.
מקור שמו של הכפר נלקח משמו הישן, שהוא "דיר עוריף" , או משם ציפור בשפה בעברית העתיקה - עָ'רָאב - "העורב".
הכפר שוכן על חורבות יישוב קדום מהתקופה הרומית בארץ ישראל, לפי עדויות ארכאולוגיות שנמצאו במקום ובסמוך ב"ח'רבת א-דיר" (בה גם שרידי כנסייה ביזנטית שנסקרו של ידי הארכאולוג רם גופנא במסגרת הסקר הארכאולוגי של ישראל).
גרעין הכפר הוקם מסביב קבר שייח' ("א-שייח' עות'מאן").
בגבעה מצפון לכפר ממוקמת "ח'רבת א-שייח' סלמאן אל-פארסי" המזוהה עם סלמאן הפרסי שהיה על פי המסורת המוסלמית המתאסלם הראשון מפרס, אחד מחברי ה"צחאבה", בן לכהן דת פרסי, והספר של מוחמד.
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר בסנג'ק שכם.
בשנת 1870, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב ששוכנים בו 450 תושבים.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 270 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-403 מוסלמים אשר שכנו ב-103 בתים.
בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 520 תושבים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 3,965 דונם על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה עוריף משליטה בריטית לירדנית.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עברה עוריף משליטה ירדנית לישראלית.
ב-1983 הופקעו אדמות של תושבי הכפר לצורך הקמת היאחזות נח"ל, שאוזרחה מייד כהתנחלות יצהר מצפון לכפר.
בעשור השני של המאה ה-21 החל הכפר לסבול באופן קבוע מהתנכלויות של מתנחלים תושבי ההתנחלות יצהר במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של פגיעות בגוף, יידוי אבנים, כריתת עצים והצתת שדות, הצתות, או גרימת נזק לבתים וכלי רכב והתנכלויות שונות.
ב-20 ביוני 2023 יצאו מהכפר שני מחבלים וביצעו את פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי.
למחרת כ-100 תושבי יצהר ירדו לכפר לפעולת תג מחיר, התעמתו עם תושבי הכפר וניתקו את החשמל לכפר.
ב-5 במרץ 2024 המחבל מוחמד הישאם שחאדה בן 16, תושב הכפר, ביצע פיגוע דקירה בצומת יצהר.
ב-9 בספטמבר 2025 נורה למוות תושב הכפר אחמד שחאדה, לולן בן 57, על ידי חיילי צה"ל.
לפחות שמונה כדורים נורו לעברו לאחר שנפל פצוע על הקרקע.
ממזרח לכפר נמצאת שמורת הטבע "עֻ'לאם אל-הודא".
שבמרכזה מבנה קבר שייח (מקאם) בפסגת הר בגובה 639 מטר מעל פני הים, מוקף עצי אלה וחורשת עצי אלון עתיקים.
באזור גם צומחים מספר מקבצים של פרח אירוס ארם נהריים.
על פי המסורת המוסלמית מזהים את קברו של המשרת (בערבית – עֻ'לאם) של "נבי הודא".
יום אחד, ברעותו את הצאן בחברת משרתו, הוא כמעט התייבש מצמא ב"ח'רבת ג'רעה" הסמוכה (שפירוש שמה – "החורבה בה מרווים את הצמא"), המשרת רץ והביא מים להשיב את נפש אדונו.
על כן זכתה ח'רבת ג'רעה בשמה, והמשרת זכה להתעלות לדרגת שייח'.
לאחר מותו, נקבר בסמוך למקום, ולכן המקום נקרא "עֻ'לאם אל-הודא".
מצפון לכפר נמצאת שמורת הטבע "סלמאן אל-פארסי" המשתרעת בפסגת ג'בל סלמאן, בגובה 810 מטר מעל פני הים, בה נמצא מקאם סלמאן אל-פארסי.
מתחת למבנה הקבר יש אולם תפילה נוסף, ולצד הקבר נמצא בור מים.
סביב הקבר נמצאת "ח'רבת א-שייח' סלמאן אל-פארסי", בו גדלים עצי אלון מצוי, חרוב מצוי ואשחר ארצישראלי.
ג'בל סלמן הוא הר בדד, המכוסה סלע מתקופת האאוקן, המהווה חלק מקער שכם.
עקב סחיפה, הפך ההר גבוה מסביבתו, ומתנשא לרום של כ-250 מ' מעל פני הסביבה.
רכס ההר שעליו בנוי הכפר הוא מתצורת "בר כוכבא", סלעי משקע, בעיקר אבן גיר, וסלעי בזלת מתקופת האאוקן.
באזור הכפר נובעים מעיינות שכבה רבים, בהם:
"עין א-דיר" – שמדרום לכפר ובו שרידי בריכה ביזנטית.
"עין א-שׁערה" – שבו פיר בעומק של כארבעה מטרים וממנו נקבה צרה מזרימה את המים לבריכה.
מי המעיין שימשו את החקלאים באזור להשקיית גידולי שלחין.
עורך הדין ארדאשב: מסכת המוות היא סדרת טלוויזיה רוסית היסטורית, המהווה עיבוד לרומן בשם "מסכת המוות מאת איוואן ליובנקו, בבימויו של סרגיי מזנצב ובכיכובם של אנטון חבארוב, יבגניה רוזאנובה ודמיטרי בלוחין.
פרק הבכורה שודר ב-23 בנובמבר 2019 ברשת TV Center המוסקבאית.
הופקה על ידי חברת הסרטים Swell Film (СВЭЛЛ ФИЛЬМ) שערכה את הצילומים באזור מוסקבה ולא בעיר בה מתרחשת העלילה.
זהו העיבוד הראשון לספריו של איוואן ליובנקו, מחברם של 12 רומנים העוסקים בעורך הדין ארדאשב, היסטוריון ועורך דין מתמחה בסטבפרופול של תחילת המאה ה-20, בעל ניסיון של 25 שנה בתחום המשפטים.
במאי הסדרה, סרגיי מזנצב, גילם בשנת 2016 את דמותו של גורדון בראון בסדרה ההיסטורית אנה הבלשית.
שנת 1907, שנתיים לאחר מלחמת רוסיה–יפן, הפקיד למשימות מיוחדות לשעבר קלים פאנטלייביץ' ארדאשב מתפטר משירותו במחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית עקב פצע קשה שקיבל בעת שביצע משימה חשאית במזרח התיכון.
הוא עובר מסנקט פטרבורג לעיר סטברופול שבפרובינציה, שם הוא רוצה לנהל חיים רגועים ושקטים ובמהרה הופך לעורך דין מפורסם.
עם זאת, הפיכה ללקוח שלו אינה דבר קל - וזה לא קשור לכסף.
לארדאשב יש עיקרון קפדני: הוא לוקח את העניין רק אם הוא בטוח לחלוטין בחפותו של הלקוח.
אנטון חבארוב - קלים ארדאשב
באנטומיה אנושית של נשים מכסה הדגדגן , הידוע גם בשם עורלת הדגדגן , הוא קפל עור העוטף את עטרת הדגדגן ומגן עליו.
הוא מתפתח כחלק מהשפתיים הקטנות והוא הומולוגי עם העורלה באיברי המין הזכריים.
מכסה הדגדגן מורכב מהרקמות של הריריות; רקמות אלה נמצאות בין הרירית לעור, וייתכן שיש להן חשיבות אימונולוגית מכיוון שהן עשויות להיות נקודת כניסה של חיסונים של הרירית.
מכסה הדגדגן חשוב לא רק בהגנה על עטרת הדגדגן, אלא גם בהנאה, שכן מדובר ברקמה ארוגנית (רגישה לגירוי מיני).
מכסה הדגדגן נוצר בשלב העוברי על ידי הלמלה התאית.
הלמלה התאית צומחת בצד האחורי של הדגדגן ובסופו של דבר מתמזגת עם הדגדגן.
מכסה הדגדגן נוצר מאותן רקמות המהוות עורלה אצל זכרים אנושיים.
מכסה הדגדגן משתנה בגודלו, צורתו, עוביו ואזורים אסתטיים אחרים.
יש נשים שלהן מכסי דגדגן גדולים, המכסים לחלוטין את עטרת הדגדגן.
חלקם עשויים להימשך לאחור כדי לחשוף את עטרת הדגדגן, למשל למטרות היגיינה או להנאה; אחרים אינם יכולים להימשך.
לנשים אחרות יש מכסי דגדגן קטנים יותר שאינם מכסים את מלוא עטרת הדגדגן, ומשאירים אותה חשופה כל הזמן.
קבוצות דביקות של רקמות הנקראות סירכה (adhesions) יכולות להיווצר בין מכסה הדגדגן לעטרה; אלה מדביקות את מכסה הדגדגן על העטרה כך שלא ניתן למשוך את מכסה הדגדגן לאחור כדי לחשוף את העטרה, וכמו אצל הזכר, יכולת להצטבר סמגמה.
בדרך כלל עטרת הדגדגן עצמה רגישה מדי מכדי להיות מגורה ישירות, למשל במקרים בהם מכסה הדגדגן נמשך לאחור.
נשים עם מכסה דגדגן המכסה את מרבית עטרת הדגדגן יכולות לאונן לעיתים קרובות על ידי גירוי מכסה הדגדגן מעל עטרת הדגדגן; אלה עם מבנים קטנים יותר או קומפקטיים יותר נוטים לשפשף את עטרת הדגדגן ומכסה הדגדגן יחד כגוף אחד.
מכסה הדגדגן מעניק, בנוסף, הגנה על עטרת הדגדגן, כמו עורלה על עטרת הפין אצל גברים.
במהלך גירוי מיני, מכסה הדגדגן עשוי גם למנוע מהפין מגע ישיר עם עטרת הדגדגן, אשר בדרך כלל מגורה על ידי לחץ החיק של בן הזוג.
מרבית היונקים והפרימטים מזדווגים בתנוחה אחורית, בשונה מהתנוחה הקדמית המאפיינת לרוב בני אדם, ולכן הגירוי בדגדגן נוצר ישירות על ידי מגע עם שק האשכים בבסיס הפין והתכווצויות שונות של השרירים הבשריים (Dartos) שלו.
עטרת הדגדגן, כמו העורלה, עליה להסתכך על ידי החלב (סבום) המופרש באופן טבעי.
אם סיכוך זה לא מתרחש בעטרת הדגדגן של האישה, מכסה הדגדגן לא יכול ללפף אותו בזמן גירוי מיני, או שהנקבה עלולה לחוות כאב ולא הנאה.
ברוב העולם, שינויים בדגדגן הם מחזות נדירים.
בתרבויות מסוימות, השחתת איבר המין הנשי מבוצעת כטקס מעבר לנשיות, ונתפסת כשיפור במראה של איברי המין, או לחלופין משמשת לדיכוי או להפחתת התשוקה וההנאה המינית הנשית (כולל באוננות).
השחתת איבר המין הנשי נערכה על ילדים רבים במדינות המערב, כולל בעבר בארצות הברית, כדי להרתיע מאוננות ולהפחית מחלות שניסו לקשור אליה.
שינוי אחד שנשים מבצעות לרוב מרצונן החופשי הוא לנקב את מכסה הדגדגן לצורך הכנסת תכשיטים (כמו פירנסינג), הן לצורך קישוט והן להנאה גופנית.
למרות שמדובר בתופעה הרבה פחות שכיחה, נשים אחרות מעדיפות להסיר את מכסה הדגדגן שלהן כדי לחשוף לצמיתות חלק מעטרת הדגדגן או את כולה.
עורך HTML הוא כינוי לתוכנה לעריכת קוד HTML, שהיא שפת התגיות שבאמצעותה בונים דפי אינטרנט.
בעוד שניתן ליצור ולערוך קוד HTML באמצעות כל כלי לעריכת טקסט, עורכי HTML ייעודיים מספקים כלים שימושיים ונוחים יותר.
לדוגמה, עורכי HTML רבים מטפלים לא רק ב-HTML, אלא גם בטכנולוגיות קשורות כגון:CSS, XML, ובשפות תכנות נוספות לסביבת האינטרנט דוגמת JavaScript.
עורכים מסוימים גם עשויים לכלול כלים לניהול אתרי אינטרנט שלמים; כלי ניהול פרויקטים, יצירת תקשורת עם שרתי אחסון אתרים באמצעות FTP ו- WebDAV, ומערכות לבקרת גרסאות כמו Subversion או Git.
תוכנות רבות לעיבוד תמלילים, עיצוב גרפי ותוכנות עימוד שאינן מתמקדות בהכרח בעיצוב אתרים, כגון Microsoft Word או Quark XPress, יכולות גם הן לתפקד כעורכי HTML.
ישנם שני סוגים עיקריים של עורכי HTML: עורכי HTML מבוססי טקסט, ועורכי HTML חזותיים, מבוססי שיטת WYSIWYG.
בעוד שבעבר ההבדלה הזו הייתה יותר בולטת, כיום לא נדיר לראות עורכי HTML שמשלבים למעשה את שני הסוגים.
בעוד שניתן ליצור ולערוך קוד HTML באמצעות כל כלי לעריכת טקסט, דוגמת פנקס הרשימות של חלונות, עורכי HTML ייעודיים מספקים כלים שימושיים ונוחים יותר.
עורכי טקסט המותאמים לכתיבת קוד HTML בדרך כלל יספקו סכמת צביעה לקוד כאלמנט בסיסי בתוכנה.
עורכים מסוימים מציגים, בנוסף, גם תבניות, סרגלי כלים וקיצורי מקשים כדי להכניס במהירות עצמים ומבני HTML נפוצים, כמו כן גם אשפים, Tooltips וטכניקות כהשלמה אוטומטית, המקלים על המפתח במהלך עבודתו.
עורכי HTML מבוססי טקסט מכילים בדרך כלל, כפונקציות מובנות או כאפשרויות להרחבה, גם כלים ייעודיים נוספים למשימות כגון בקרת גרסאות, בדיקת קישורים, ניקוי ועיצוב קוד, בדיקת איות ודקדוק, יצירת קשר עם שרת מרוחק באמצעות FTP או WebDAV, וניהול האתר כפרויקט.
בהיותם כלים תכנותיים, עורכי HTML שכאלו מחייבים ידע בשפת HTML לפחות, ובכל טכנולוגיות אינטרנט אחרות בהן מעוניין המפתח להשתמש כמו CSS, JavaScript או שפות צד-שרת, ועל כן הם נתפסים לרוב כלא-ידידותיים למשתמש המתחיל ועם זאת מועדפים על ידי מפתחים מנוסים יותר שמעדיפים "להתעסק ישירות" עם הקוד.
עם זאת, חלק מהעורכים מקלים על המשתמש באמצעות כלים ויזואליים שונים שהמשתמש יכול להיעזר בהם כדי לערוך קטעי קוד, דוגמת תכונות של תגיות HTML, מבלי לכתוב אותם ישירות, וכן חלקם מספקים כלי לתצוגה מקדימה של הקוד שנכתב.
עורכי HTML חזותיים - מבוססי שיטת WYSIWYG
עורכי HTML המשתמשים בשיטת "WYSIWYG" (ראשי תיבות מאנגלית של "מה שאתה רואה זה מה שאתה מקבל") מספקים ממשק עריכה חזותי, שבו דף האינטרנט מוצג בצורה דומה לאופן הצגתו בדפדפן אינטרנט, ובכך שימוש בתוכנה שכזו דומה למדי לשימוש בתוכנת עיבוד תמלילים או עיצוב גרפי.
מכיוון ששימוש בעורך חזותי עשוי לא לדרוש שום ידע מוקדם ב-HTML, עורכים שכאלו לרוב נחשבים לידידותיים יותר למשתמש שרק התחיל את צעדיו בעולם עיצוב האתרים.
במישור הטכני, תצוגת ה-WYSIWYG מושגת על ידי הטמעת מנוע פריסת תצוגה בתוך תוכנת העריכה, כדי לדמות עריכה "ישירה" של דף כאילו נלקח מהדפדפן.
מנוע שכזה יכול להיות מותאם אישית (ובכך משרת רק את התוכנה עצמה) או מבוסס על מנוע קיים (דוגמה: עורך המשתמש במנוע פריסת התצוגה של מוזילה, Gecko).
המטרה היא שכל פעולה שהמשתמש יעשה צריכה לייצג את מה שייראה בהמשך בדפדפן אינטרנט טיפוסי.
עם הזמן, פותחו פרדיגמות עיצוב נוספות, דוגמת WYSIWYM (מה שאתה רואה זה מה שאתה מתכוון) שהבסיס העומד מאחוריה הוא שבמקום להתמקד בפורמט או במצגת המסמך, יש להתמקד במשמעות של כל אחד מהרכיבים.
לדוגמה, כותרות דפים, קטעים, פסקאות וכו' מתויגות ככאלה בתוכנית העריכה, כדי שיהיו מוצגות כראוי בדפדפן.
לעיתים, מסמך HTML לא יהיה עקבי במראהו ותפקודו בפלטפורמות שונות מסיבות כלשהן, מה שמקשה על השגת האידיאל אליו גישת WYSIWYG חותרת להגיע.
דפדפנים שונים עשויים לרנדר את אותו הקוד בצורות שונות.
כיוון שדפדפנים שונים משתמשים במנועי פריסת תצוגה שונים, התוצאה המתקבלת עשויה להכיל הבדלי תצוגה ופונקציונליות בדפדפנים שונים.
הדבר נעשה מסובך עוד יותר כאשר לוקחים בחשבון דפדפנים המיועדים למכשירים שאינם מחשבים שולחניים, דוגמת מחשבי כף-יד, טאבלטים או טלפונים חכמים.
גישת עיצוב האתרים הרספונסיבית נותנת מענה לחלק מהבעיות שצצות במקרים אלו.
דפדפני אינטרנט, ככל תוכנות המחשב, עשויים להכיל באגים או מגבלות טכניות המונעות יישום טכנולוגיות חדשות.
הבעיה הייתה בולטת בעיקר בעבר היותר רחוק, כאשר היו עוד קיימים אתרי אינטרנט שהשתמשו בפקדים מיוחדים שרק דפדפנים מסוימים יכלו להציג.
סגנון עיצובי מסוים יכול לייצג מספר משמעויות סמנטיות.
משמעות סמנטית של עצמים במסמך חשובה למנועי חיפוש וגם לכלי נגישות שונים.