tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במרכז העלילה עומדת מקסין דלאקורט-סימונס (קריסטן ויג), אישה המגיעה מבחוץ ושואפת לחדור לחברה הגבוהה של פאלם ביץ'.
מקסין מנסה להשיג סטטוס חברתי במועדון דרך קשר משפחתי לדודתו העשירה של בעלה, נורמה דלאקורט, תוך שהיא מנווטת בין חוקי המקום הנוקשים לבין שאיפותיה האישיות.
העונה הראשונה מתמקדת בניסיונותיה של מקסין דלאקורט-סימונס להסתנן למועדון ה"פאלם רויאל" ולהתקבל על ידי מנהיגת החברה הגבוהה, אוולין רולינס (אליסון ג'ני).
מקסין מנסה לממן את אורח חייה באמצעות נכסיה של נורמה דלאקורט (קרול ברנט), דודתו העשירה של בעלה דאגלס (ג'וש לוקאס), השרויה בתרדמת.
במקביל, היא יוצרת קשר עם לינדה שו (לורה דרן), פעילה חברתית המנהלת קבוצת נשים פמיניסטית, ועם רוברט (ריקי מרטין), ברמן במועדון המקורב לנורמה.
לאורך העונה מקסין מנווטת בין השאיפה למעמד לבין סודות מעברה, עד לשיא המתרחש ב"נשף הלווייתנים", בו נורמה מתעוררת מהתרדמת ואירוע ירי דרמטי מערער את יציבות הקהילה.
העונה השנייה נפתחת מיד לאחר אירועי הירי ב"נשף הלווייתנים" ומתמקדת בהשלכות המיידיות של אירועי סיום העונה הראשונה על חברי המועדון.
מקסין נאלצת להתמודד עם התעוררותה של נורמה דלאקורט ועם המאבק על הירושה והשליטה בשם המשפחה, בעוד אוולין מנסה לשקם את מעמדה החברתי שנסדק.
במקביל, העונה מעמיקה במעורבותן של לינדה וקבוצת הפעילות שלה בשינויים הפוליטיים של סוף שנת 1969, ובוחנת את נאמנותו של רוברט לנוכח סודות חדשים שצפים.
קריסטן ויג – מקסין דלאקורט-סימונס
לסלי ביב – דינה דונוהיו
אמבר צ'ארדיי רובינסון – וירג'יניה
לורה דרן – לינדה שו / פנלופה רולינס
אליסון ג'ני – אוולין רולינס
קרול ברנט – נורמה דלאקורט
ריקי מרטין – רוברט דיאז
ג'וש לוקאס – דאגלס דארבי דלאקורט-סימונס
קאיה גרבר – מיצי (עונה 2; משנית בעונה 1)
ברוס דרן – סקיט רולינס
ג'וליה דאפי – מרי מרידית' ג'ונס דייווידסול
קלאודיה פרי – ראקל קימברלי-מרקו
ג'ורדן ברידג'ס – פרי דונוהיו, שגריר לוקסמבורג
ג'יימס אורבניאק – מנהל הפאלם רויאל
מינדי קון – אן הולידיי
בן פלאסיוס – נסיך לוקסמבורג / רג'ינלד באגינס
אקילה זול – הנסיכה סטפני מלוקסמבורג
וסלי מאן – בני בארנהיל
ריק קוסנט – סמל טום סנקה
אבי רותמן – האסטרונאוט גרנט הרקימר
אדם ג'יי הרינגטון – הסוכן סטיבנס
ריצ'רד וייטן – הסוכן קלון
אלברט מלפרונטה – ד"ר פרסקוט
עונה פרקים שידור מקורי שידור ראשון שידור אחרון !!
העבודה על הסדרה החלה בפברואר 2022, עם הזמנת עשרה פרקים על ידי שירות הסטרימינג אפל TV פלוס.
העלילה מבוססת על הרומן "Mr.
American Pie" מאת ג'ולייט מקדניאל, ואת הפרויקט הובילו התסריטאי אייב סילבייה והבמאי טייט טיילור.
לצד תפקידיהן כשחקניות, קריסטן ויג ולורה דרן לקחו חלק גם בהפקת הסדרה.
במהלך שנת 2022 הושלם הליהוק הראשי, ובין השחקנים שצורפו נמנים אליסון ג'ני, לסלי ביב, ריקי מרטין, ג'וש לוקאס וקרול ברנט.
באפריל 2023 שונה שם הסדרה רשמית ל-"Palm Royale".
ביוני 2024 חודשה הסדרה לעונה שנייה.
צילומי הסדרה החלו בשנת 2022. אף שעלילתה מתרחשת בפאלם ביץ' שבפלורידה, מרבית הצילומים נערכו בקליפורניה, ובכלל זה בלוס אנג'לס, שם נבנו תפאורות המדמות את מועדון "פאלם רויאל".
כדי לשמר את האותנטיות החזותית, שולבו בסדרה צילומי הקמה (establishing shots) שצולמו בפאלם ביץ' עצמה.
עיצוב התלבושות הופקד בידי המעצבת אליקס פרידברג, שגיבשה את השפה החזותית בהשראת תצלומיו של סלים אהרונס, שתיעד את חיי החברה הגבוהה בשנות ה־60. התלבושות משמשות אמצעי מרכזי לאפיון הדמויות: דמותה של מקסין מתאפיינת בבגדים צבעוניים ובצבעי פסטל עזים, בעוד דמויות הממסד הוותיק מעוצבות בלבוש מאופק ומובנה יותר.
את פסקול הסדרה הלחין ג'ף טוין.
המוזיקה נכתבה כפסקול מקורי המשלב ג'אז ופופ תקופתי, ונועדה לשקף את הניגוד שבין עולם הראווה של פאלם ביץ' לבין המציאות הרגשית של הדמויות.
באתר Metacritic קיבלה הסדרה ציון של 57 מתוך 100, בהתבסס על 31 ביקורות, דירוג המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הפאלסרברך (בהולנדית: Vaalserberg, הר ואלס) הוא גבעה בגובה 322.4 מטר המהווה את המקום הגבוה ביותר בהולנד.
הגבעה נמצאת בפרובינציית לימבורג, בנקודה הדרומית ביותר של המדינה, בשטח הרשות המקומית של ואלס, ליד עיר הנושאת את אותו שם, כשלושה קילומטרים ממערב לאאכן.
הפאלסרברך נודע גם בזכות היותו משולש גבולות (בדומה לארבע הפינות בארצות הברית), ועל כן מכונה פסגתו Dreiländenpunt ("נקודת שלוש מדינות") או Dreiländereck בגרמנית.
הגבולות שנפגשים במקום הם של הולנד, בלגיה וגרמניה.
בין השנים 1839 ל-1920 הייתה זו Vierländenpunt או "נקודת ארבע מדינות"; שכן אז גבלה בנקודה גם הטריטוריה מורסנט.
מפגש הגבולות הפך את המקום לאתר תיירות פופולרי בהולנד, ובבלגיה הוקם במקום מגדל (Boudewijntoren) שממנו ניתן לצפות לכל עברי הסביבה.
פאם פאטאל הוא מכלול מאפיינים של דמויות נשיות בספרות, בקולנוע, בטלוויזיה ובמיתולוגיה.
המאפיין המובהק של דמות הפאם פאטאל הוא שימוש מודע ומכוון במיניותה לצרכיה, בין היתר כדי להשפיע על אחרים לפעול כרצונה, לעיתם אף בניגוד גמור לטובתם האישית.
לדמות הפאם פאטאל מיוחסות תכונות של יופי, תחכום, מיניות מוחצנת ויכולת השפעה מנטלית על סובביה.
בשל יכולתה להשפיע על אנשים אחרים ולנצלם, ובתוך כך יכולתה לפתות גברים ולהביא למותם, דמות הפאם פאטאל מוצגת כדמות שלילית.
באופן סטריאוטיפי, מתוארת הפאם פאטאל כאישה נשית, רזה, בעלת שיער ארוך וחזה שופע.
כיום מתואר בדרך כלל האב-טיפוס של דמותה כדמות שחוצה ללא הפסק את הקו הדק שבין הטוב לרע, ולמרות קיומה של נאמנות הקיימת בה באופן מסוים, מעשיה ופעולותיה עדיין חסרי מצפון מוסרי במידה מה.
חלק מכוחה הוא ביכולתה לשעבד מבחינה רגשית את המאהב שלה מבלי שהוא יבין זאת.
הסיבות העומדות ברקע המעשים ודרכי הפעולה שלה כלל אינן ניתנות להסבר, אפילו לא על ידה, והדבר גורם להפיכתה לדמות טרגית.
המסתורין שבאישיותה, כפי שהוא נתפס על ידי הסובבים אותה, הוא שהופך את הדמות שלה למושכת כל כך, אך בה בשעה הוא גם גורם לאבדונה ולבסוף גוזר עליה בדידות.
בסוגת הסרט האפל הפאם פאטאל לרוב מוצגת במערכה הראשונה כקורבן עליו הגיבור יוצא להגן וכפוטנציאל למערכת יחסים רומנטית עבורו, אך נחשפת כאנטגוניסטית במערכה השלישית, לרוב עם משמעויות קטלניות עבור הפרוטגוניסט.
דמות הפאם פאטאל מופיעה בצורות שונות כמעט בכל התרבויות, בין אם באגדות ובין אם במיתולוגיות שונות.
אחדות מהדמויות העתיקות כוללות, לדוגמה, את האלה השומרית אשתר את דמויותיהן של דלילה וחוה מסיפורי התנ"ך, ואת המלכה הלנה מטרויה מהמיתולוגיה היוונית.
במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 מופיעה הדמות כמעט בכל מקום בתרבות המערבית, והיא נמצאת בין היתר גם ביצירותיהם של אוסקר ויילד, אדוורד מונק וגוסטב קלימט.
ייתכן שתופעה זו הייתה תגובה לתנועות הנשים שפעלו בתקופה זו לשינוי בתפקידה ובמעמדה של האישה.
לעיתים מתוארת הדמות כמעין ערפדה מינית.
לתאבונה האפל והקודר ייחסו יכולת לשאוב ולחלוץ ממאהביה את עצמאותם ואת כוחם, עד שכל שנותר להם היה רק מעטפת חיצונית של דמותם הקודמת.
זהו, ככל הנראה, הרקע לכינוי ואמפ שדבק בהן בסלנג האמריקאי בתקופה הזו, כינוי מקוצר לשם 'ואמפייר' (ערפד), מאחר שהן מוצצות את חייהם של קורבנותיהן.
אף על פי שבטקסטים קדומים יותר מסמלת דמותה שחיתות וחוסר מוסר, הרי שבתקופות מודרניות יותר היא מתוארת בספרות כסמל לחירותן של הנשים ולתאוותן חסרת הרסן, ולמעשה, מאפייניה של הדמות, קרי, האב טיפוס, אינם מוסכמים ונתונים לדעות שונות ומנוגדות.
במאות האחרונות ניתנה תשומת לב רבה יותר בספרות לנקודות המבט הסקסיסטיות והזכריות בספרות.
נשים רבות מציינות שרבות מהנשים המרושעות כביכול בספרות, פשוט חיפשו דרך לשיפור עצמי ולשביעות רצון.
הדבר עורר אצל גברים מסוימים בהיסטוריה סימני שאלה אודות היחס לאישה כאדם כנוע וכמי שאינו ראוי להיות בעל חירות אישית.
כיום, על רקע המודעות ההולכת וגדלה לחירותן של הנשים, נהנית הפאם פאטאל מדעות ומתיאורים חיוביים יותר אודותיה, וגם בטקסטים קדומים יותר ניתן לראות את דמותה באור שונה וסימפתי יותר.
יש הטוענים שלדמותה יש גם דמות גברית תואמת, ואחת מהן היא דמותו של הית'קליף מהספר אנקת גבהים, כמו גם רבים מגיבורי סיפוריו של לורד ביירון או דמותו של ג'יימס בונד.
כינוי אפשרי לדמויות הגבריות הללו יכול להיות אוֹם פאטאל .
עם הופעתו של ז'אנר הסרט האפל ("פילם נואר") בשנות הארבעים פרחה הדמות בתרבות הפופולרית, וניתן לצפות בה בסרטי ריגול ובמותחנים, ואף במספר סדרות הרפתקאות משעשעות כדוגמת "הרוח" פרי עטו של ויל אייזנר או "טרי ושודדי הים" מאת מילטון קאניף.
דמות הפאם פאטאל נפוצה בסרטים רבים, בצבת הקנאה, דם וחול, ניקיטה, במולין רוז' וברובוטריקים 2: הנקמה.
דמות הפאם פאטאל בסרטים היא לרוב שליחה או בעלת ברית של האויב הראשי, אך לעיתים רחוקות האויבת הראשית בעצמה.
בספרי הקומיקס השונים, דמויות הפאם פאטאל הן בדרך כלל נבלות-על בעלות מערכת יחסים עם הגיבור: ניתן למנות את אלקטרה של חברת מארוול קומיקס ואת קאטוומן מסדרת באטמן של DC קומיקס.
דמות הפאם פאטאל מופיעה גם במשחקי וידאו רבים.
ניתן למנות את "איידה וונג" מסדרת משחקי הווידאו "האויב שבפנים", מוריגן איינסלנד מהסדרה "ציידים אפלים", מאי שיראנוי מהסדרות "פייטל פיורי" ו-"מלך הלוחמים", מיליה פאלינה ג'ניוס מ-Macross, לארה קרופט מ"טומב ריידר" ובמשחק המפורסם FEAR שם משמש המושג פאם פאטאל כשמה של קבוצת רוצחים שכירי חרב משובטים).
השיר של להקת הוולווט אנדרגראונד, "פאם פאטאל", עוסק במאפייני הדמות.
אחד מהתיאורים הקלאסיים ביותר של הפאם פאטאל מוצג בדמותה של ז'וסטין בספר "רביעיית אלכסנדריה" מאת לורנס דארל.
באופרות ובמחזות זמר, מוצגת דמותה על ידי זמרת מצו-סופרן דרמטית ומסעירה.
דמות זו משמשת לעיתים גם כיריבתה של הנערה התמימה או השרויה במצוקה, או לפחות כניגוד לה.
הנינג'ות הנקבות, הקונואיצ'י, ידועות ומוכרות בשיטות הפאם פאטאל של אימוניהן ובשימוש שהן עושות במיניותן - בדיוק כפי שהן עושות שימוש בכישוריהן למטרות הריגה.
פאלקנבאך היא להקת פולק מטאל מגרמניה.
הלהקה היא בעצם מיזם יחיד של ורטיאס ואקיאס.
הלהקה הוקמה בשנת 1989 ובאותה השנה הקליטה את קלטת הדמו הראשונה שלה, Havamal, קלטת דמו שהתאפיינה דווקא במוזיקת ללא כל השפעה מטאלית.
בשנת 1995 שחררה הלהקה את החומר המטאלי המוקדם שלה, כאשר שני דמואים יצאו באותה השנה - Læknishendr ו-Ásynja.
הלהקה הוציאה 7 קלטות דמו מרגע הקמתה, אך רק חמישה מהם ידועים ומוכרים לקהל השומעים.
החומר המטאלי הראשוני של פאלקנבאך התאפיין בסאונד בלאק מטאל מחתרתי טיפוסי כלומר סאונד קלוקל וגרוע, ללא הפקה מקצועית.
עם השנים התפתחה הלהקה מבחינה מוזיקלית ושילבה מאפיינים של מוזיקת עם ואף הוסיפה יותר אלמנטים אפיים למוזיקה שלה.
רוב השירים של פאלקנבאך נכתבים באנגלית אך חלקם נכתבו בנורדית עתיקה, לטינית ואף בגרמנית עתיקה.
השירים שנכתבו בנורדית עתיקה - רובם ככולם לקוחים מהספרות הנורדית הפאגאנית ומהמיתולוגיה הנורדית.
במהלך שנת 1995 החלו ההכנות לקראת הקלטתו של אלבום הבכורה של הלהקה Fireblade, אך בגלל בעיות בציוד ההקלטה, הופסקו ההקלטות לפני שלב המיקסינג.
האלבום Fireblade לא יצא לאור ובדצמבר באותה שנה החלו ההקלטות לאלבום בכורה אחר שישא שם אחר ...En Their Medh Riki Fara....
הכנת האלבום הושלמה במרץ 1996.
לאחר השקתו של האלבום Magni Blandinn Ok Megentiri, אלבומה המלא השני של פאלקנבאך, חדל ורטיאס ואקיאס מלהקליט מוזיקה על מנת להקדיש יותר זמן לחברת התקליטים שהקים: Skaldic Art Productions.
בשנת 2003, 5 שנים אחרי צאתו של אלבומה האחרון של פאלקנבאך, חזר ורטיאס ואקיאס לאולפן ההקלטות יחד עם שלושה מוזיקאים נוספים (שהיו חבריו הקרובים) להקלטת אלבום נוסף העונה לשם Ok Nefna Tysvar Ty.
אלבומה האחרון של הלהקה Heralding - The Fireblade יצא בשנת 2005, והוא מרכיב ברובו את השירים שהיו אמורים לצאת כאלבום הבכורה המקורי של הלהקה Fireblade, כאשר מרבית השירים הוקלטו ונערכו מחדש.
האלבום הכיל גם שני שירים(Laeknishendr ו- Skirnir) שהופיעו בדמו מ-1995 Laeknishendr.
גם באלבום Heralding - The Fireblade השתתפו שלושת המוזיקאים שנטלו חלק בהקלטת האלבום Ok Nefna Tysvar Ty.
ורטיאס ואקיאס מתגורר כיום בעיר דיסלדורף שבגרמניה.
קלטות דמו (5 קלטות דמו ידועות מתוך 7)
1989 - Havamal (אלבום\דמו אקוסטי)
ורטיאס ואקיאס (Vratyas Vakyas) - שירה, גיטרות וקלידים.
פאלקון 9 הוא משגר רב־שימושי באופן חלקי אשר פותח ומיוצר על ידי חברת SpaceX.
מדובר במשגר דו־שלבי, גובהו 70 מטרים וקוטרו 3.7 מטרים.
יכולת הנשיאה שלו דומה למשגרים אריאן 5 ואטלס 5 ביכולתו לשגר מטען במשקל של עד 22,800 ק"ג למסלול לווייני נמוך (LEO), 8,300 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי (GTO) בתצורה מתכלה וכ־5,500 לאותו המסלול בתצורת שימוש חוזר.
פיתוחו של הפאלקון 9 החל בשנת 2005 והוא נכנס לשימוש בשנת 2010. משגר זה הוא הראשון שניתן לשימוש חוזר באופן חלקי כאשר השלב הראשון שלו מסוגל לנחות בחזרה במאונך לאחר חדירתו לאטמוספירה ולהיות משוגר פעמים נוספות.
בנוסף לשיגורי לוויינים, פאלקון 9 נבחר על ידי נאס"א עבור תוכנית COTS והחל משנת 2012 שיגר חלליות מטען ואספקה אל תחנת החלל הבינלאומית.
כמו כן, כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א והחל משנת 2020, פאלקון 9 משגר את החללית המאוישת דרגון 2 אל תחנת החלל הבינלאומית ומסייע בהחלפת צוותי התחנה.
פאלקון 9 נחשב למשגר בעל אמינות גבוהה ומסווג על ידי נאס"א כאחד ממשגרי "קטגוריה 3", המיועדים לשגר את המשימות החשובות והיקרות ביותר.
בשנת 2005, SpaceX הודיעה כי בכוונתה להמשיך בפיתוח הפאלקון 9 ולזנוח את התוכניות למשגר הפאלקון 5. בניגוד לפאלקון 1, המשגר הראשון של החברה אשר פיתוחו מומן כולו בידיה, פיתוחו של הפאלקון 9 הואץ בעזרת השתתפות של נאס"א בעלויות, והתחייבותה לרכוש מספר שיגורים מסחריים.
על פי התכנונים הראשונים, הפאלקון 9 תוכנן להיות רב־שימושי באופן מלא, בעל יכולת נשיאת מטען של 9,500 ק"ג למסלול לווייני נמוך, ועלות שיגורו הוערכה בכ־27 מיליון דולר.
הוא תוכנן לשמש לשיגורים למסלול הלווייני הנמוך, למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי ולשיגורי מטען ואסטרונאוטים אל תחנת החלל הבינלאומית.
במהלך תוכנית COTS אשר החלה בשנת 2006, קיבלה SpaceX יחד עם עוד מספר חברות פרטיות מימון על ידי נאס"א כדי לפתח משגר וחללית מטען אל תחנת החלל הבינלאומית.
עד שנת 2011, נאס"א השקיעה ב־SpaceX 396 מיליון דולר עבור פיתוח משגר הפאלקון 9 ועבור חללית הדרגון, ואילו SpaceX סיפקה למעלה מ־450 מיליון דולר למימון מאמצי הפיתוח של המשגר והחללית.
בשנת 2008 נאס"א התחייבה לרכוש 12 שיגורי מטען אל תחנת החלל הבינלאומית תחת חוזה בשווי של 1.6 מיליארד דולר.
בינואר 2008 בוצעה בהצלחה הבדיקה הרב־מנועית הראשונה, אשר במהלכה שני מנועים המחוברים לשלב הראשון של הפאלקון 9 פעלו בו זמנית.
בנובמבר 2008 בוצעה בהצלחה בדיקה שלמה ראשונה של הפאלקון 9 ובמהלכה פעלו כל תשעת המנועים למשך זמן של 178 שניות, זמן שיגור מלא.
באוקטובר 2009, השלב הראשון של הפאלקון 9 בתצורתו המוגמרת, עבר בדיקה אשר במהלכה הופעלו כל המנועים בהצלחה.
בינואר 2010 במתקן הפיתוח ובדיקות של החברה בטקסס, בוצעה בדיקה של השלב השני של משגר הפאלקון 9, במהלכה הופעל השלב השני למשך זמן של 329 שניות, זמן הצבת מטען במסלול סביב כדור הארץ.
בפברואר 2010, הגיע המשגר בשלמותו אל נמל החלל קייפ קנוורל וב־13 במרץ בוצעה בדיקת הצתת מנועים סטטית, במהלכה השלב הראשון של המשגר הופעל למשך זמן של 3.5 שניות מבלי להמריא.
ב־4 ביוני 2010, הפאלקון 9 שוגר לראשונה בעודו נושא את חללית המטען דרגון בטיסת מבחן מוצלחת.
החל משנת 2010, המשגר פועל באופן מבצעי ובמהלך השנים החברה פיתחה מספר דגמים שהחליפו אחד את השני, כאשר כל אחד מהם חזק ויעיל יותר מקודמו.
משגר הפאלקון 9 מורכב משני שלבים.
השלב הראשון, המאיץ (booster), הוא החלק העיקרי והיקר ביותר במשגר, קוטרו 3.7 מטר ובבסיסו מורכבים תשעה מנועי המונעים בדלק מסוג RP-1 (קרוסין מזוקק) וחמצן נוזלי.
בראש השלב הראשון ישנם 4 מייצבים (fins) עשויים טיטניום המיועדים לכוון את המשגר וליצב אותו בעת חזרתו ארצה לנחיתה.
בתחתית השלב הראשון ישנן ארבע רגלי נחיתה גדולות הנפרסות שניות ספורות לפני שהמשגר נוגע בקרקע.
כאשר אין כוונה להנחית את הטיל – בשיגור מטענים כבדים הדורשים את יכולותיו המלאות של הטיל, מוסרים המייצבים ורגלי הנחיתה.
השלב השני בעיקרו מבוסס על חומרת השלב הראשון, אך קטן וזול ממנו.
קוטרו 3.7 מטר כמו השלב הראשון והוא מצויד במנוע מרלין בודד המותאם לפעולה בריק ומיועד לבעור עד 6.6 דקות.
הוא נכנס לפעולה מספר שניות אחרי היפרדות השלב הראשון, דבר הנעשה בגובה של 70–80 ק"מ, וכשהמשגר צבר מהירות של כ־7,000 קמ"ש.
כמו במרבית הטילים, לאחר שהשלב הראשון הביא את הטיל מעל לחלק העיקרי של האטמוספירה, השלב השני המותאם לפעולה בריק מספק את רוב המהירות הצידית הדרושה לכניסה למסלול.
ניתן להפעיל את השלב השני מספר פעמים כדי לשגר לוויינים למסלולי מעבר שלרוב דורשים 2 או 3 בעירות נפרדות, או אף לפרוס מטענים למספר מסלולים שונים בשיגור יחיד, כמו שבוצע בשיגורו השלישי של הפאלקון הכבד, אולם יכולת זו אינה נמצאת בשימוש רחב.
בראש המשגר נמצאת חופה המכילה ומגנה על המטען עד הגיעו לחלל, קוטר החופה הוא כ־5.2 מטר וגובהה 13 מטר.
כאשר המשגר מגיע לגובה של כמה עשרות ק"מ, שם כבר אין משמעות לצורה אווירודינמית החופה נפרדת לשני חלקים ומושלכת ארצה בזמן שהמטען נחשף לתנאי החלל.
החופות של הפאלקון 9 (היחיד המחזיק ביכולת זו) חוזרות אף הן לאטמוספירה, ונוחתות בעזרת מצנחי דאייה למי האוקיינוס משם שולות אותן ספינות, והן מוחזרות לשימוש חוזר, כדי לנצל רכיב זה שעלותו כ-6 מיליוני דולרים.
כאשר הטיל משגר חללית דרגון (חלליות אספקה וצוות שפותחו בעבור חוזים עם נאס"א) לא נמצאת החופה בשימוש, שכן החללית עצמה מקנה את הצורה האווירודינמית הדרושה, ובניגוד ללוויינים היא מתוכננת לעמוד בעצמה בחשיפה לאטמוספירה בזמן השיגור.
החברה פיתחה במהלך השנים מספר דגמים שהחליפו אחד את השני, כאשר כל אחד מהם חזק ויעיל יותר מקודמו:
פאלקון 9 1.1, ששיפר משמעותית את ביצועי המשגר, ואפשר ניסויי נחיתה ממנו שוגרו 15 רקטות בין השנים 2013–2016.
פאלקון 9 FT, שהביא עוד שיפור משמעותי בביצועיו של המשגר וביכולות הנחיתה.
פאלקון 9 בלוק 5, דגם זה הפעיל מאז מאי 2018 צפוי להיות השדרוג האחרון, הוא בעל דחף גדול במעט (7,607 קילו־ניוטון), בעל רגלי נחיתה משודרגות, ובעיקר מותאם לשימוש חוזר פעמים רבות עם תחזוקה מינימלית.
דגם זה גם מוסמך לשאת אסטרונאוטים על גבי חללית הדרגון 2, הוא מיועד לשימוש חוזר פעמים רבות עם תחזוקה מינימלית.
עלות השיגור היא 62 מיליון דולר לטיל פאלקון 9 חדש ו־50 מיליון דולר לפאלקון 9 בשימוש חוזר.
מחירים אלה נחשבים לתחרותיים מאוד לעומת חלופות שיגור אחרות.
לשם השוואה, עלות שיגור האטלס 5 הדומה לפאלקון 9 ביכולתיו (בדגמים מסוימים.
טיל זה מציע מספר דגמים עם טווח יכולות רחב), הוא 110 מיליון דולר.
עלויות שיגור הפאלקון 9 צפויים לרדת אף יותר ככל ששיגורים חוזרים יהפכו לשגרה.
כניסתו לשוק המשגרים של פאלקון 9 היה גורם מעורר בשוק השיגורים, הוא גרר הוזלה בעלויות השיגור של משגרים אחרים, וכן דחף את היצרניות האחרות לתכנן משגרים רב שימושיים בעצמם (וולקן, ניו גלן, אלקטרון ועוד).
המבנה הארגוני של חברות כמו SpaceX ושרשרות האספקה שלהן אחראים להוזלה משמעותית של הטיל, כך שגם ללא שימוש חוזר טיל הפאלקון 9 היה מסוגל להציע מחירים אטרקטיביים ביותר.
היו כמה מקרים בהם ידוע שהמחיר ששולם היה שונה: בפעמים הראשונות ש-SpaceX השתמשה שוב בשלב־ראשון שנחת היא נתנה הנחה של כ־10% למי שייאות לשגר את המטען שלו במשגר ממוחזר, וכן במקרים של לוויין קל משקל במיוחד (מאות ק"ג ספורים).
גם במקרים של לוויינים שחיכו זמן רב מאוד בתור לשיגור דווח על מחיר נמוך מהרגיל.
מאידך בכמה שיגורים עבור נאס"א המחיר היה גבוה יותר.
כך למשל מחיר השיגור של הלוויין ג'ייסון 3 היה 82 מיליון דולר, ושל טלסקופ החלל TESS היה 87 מיליון דולר.
נטען שהמחיר הגבוה הוא עבור תמיכה לפני ואחרי השיגור ושירותים נלווים, דבר הקורה גם בשיגורים של לוויינים צבאיים אמריקאיים, אשר דורשים תמיכה נוספת, ולרוב באים במקביל לחוזה כללי יותר עם תנאים ותקציבים נוספים.
בנוסף לכך, SpaceX מציעה שירותי שיתוף טיסה, המאפשרים שיגור זול ללוויינים קטנים, בנוסף לחברות אחרות אשר מארגנות דבר זה דרכה, כמו שהיה בשיגורה של הגשושית הישראלית בראשית.
כך הם מציעים מחירים זולים במיוחד, אולם מציעים פחות חופש לאותם הלוויינים בהשוואה למשגרים קטנים ייעודיים כמו האלקטרון של חברת רוקט לאב.
כבר מתחילת דרכה SpaceX הצהירה שהיא תנסה להפוך את תעשיית השיגור לחלל לזולה פי כמה משהייתה עד להקמתה.
הדרך המרכזית להגיע למטרה זו היא לעשות שימוש חוזר במשגר, לעומת המשגרים אשר היו בשימוש לפניה, שנועדו לשיגור חד פעמי (כאשר השלב הראשון היה נופל בחזרה לכדור הארץ, ושלבים אחרים נשארים כפסולת חלל עד לשריפתם באטמוספירה), SpaceX תכננה להשתמש באותו משגר שוב ושוב.
היכולת להשיב את חלקי המשגר השונים לשימוש חוזר הוא המפתח להורדת מחירי השיגור באופן קיצוני.
תחילה נעשו כמה ניסיונות להחזיר את השלב הראשון של פאלקון 1 ומאוחר יותר גם של פאלקון 9 באמצעות מצנחים אך הדבר לא צלח, ו-SpaceX עברה לנסות רעיון אחר: הפעלת המנועים שמשמשים לשיגור על מנת לבלום את הנפילה ארצה.
בספטמבר 2011 החברה פרסמה סרטון אנימציה ממוחשב המראה לראשונה את הקונספט החדש – שיגור של פאלקון 9 ונחיתת השלב הראשון והשני, באמצעות הפעלת המנועים שמשמשים להמראה וכן בשילוב מגן חום בשלב השני.
בשנת 2012 החלה SpaceX לערוך ניסויים בטיל קטן שכונה "גראסהופר".
הוא נסק לגובה של מאות מטרים, נשאר באוויר לזמן קצר ואז ירד באיטיות לקרקע, תוך הפעלה רצופה של המנוע שלו מרגע השיגור עד הנגיעה בקרקע.
הניסיונות הראשונים להשיב רקטה בגודל מלא בשיגור מסחרי הסתיימו בהתרסקות במים וב־22 בדצמבר 2015 הצליחה SpaceX לראשונה בהיסטוריה להנחית בהצלחה שלב־ראשון של משגר כאשר עשתה זאת בשיגור ה־20 סך הכל של הפאלקון 9.
השימוש החוזר הפך לשגרה, ומאז ההצלחה הראשונה עד סוף 2023 נמנו יותר מ-200 נחיתות מוצלחות.
המאיצים נופלים מגובה החלל ונוחתים על אסדת נחיתה ימית או מנחת יבשתי, עוברים בדיקות ומשוגרים שוב.
בסך הכל שוגרו יותר ממאה טילי פאלקון 9 נפרדים בשימוש חוזר שוב ושוב, כאשר אחדים מהם אף רשמו שיא של 18 שיגורים חוזרים של אותו מאיץ.
SpaceX עושה שימוש חוזר גם בחופת המטען ובכך חוסכת כסף רב (העלות של חופה חדשה היא 5–6 מיליון דולר).
החל ממחצית 2017 נעשו ניסיונות להנחית אותה באמצעות סילוני גז ומצנחים ואיסוף מהים.
אך כעבור שנה הוחלט להפסיק להשתמש בספינות עם הרשת מכיוון שאחוז ההצלחה שלהן נשאר נמוך, ובמקום זאת למשות את החופות מהמים לשם שימוש חוזר.
המטרה המוצהרת של SpaceX היא להגיע למצב שניתן יהיה לשגר שוב משגר שנחת, בתוך פחות מיממה ובעלויות תחזוק ותפעול מינימליות תוך שימוש חוזר מלא בכל חלקיו.
שיגור 1 (4 ביוני 2010) – השיגור הראשון של הפאלקון 9, אשר נשא את החללית דרגון אל טיסת מבחן.
שיגור 3 (22 במאי 2012) – שיגור מבצעי ראשון של חללית המטען דרגון אל תחנת החלל הבינלאומית.
שיגור 6 (29 בספטמבר 2013) – שיגור לוויין קנדי, ניסיון ראשון לנחיתה ממונעת של שלב ראשון של משגר, השלב הראשון מתרסק במימי האוקיינוס.
שיגור 7 (3 בדצמבר 2013) – שיגור ראשון אל מסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי, מטען מסחרי ראשון (לוויין תקשורת).
שיגור 9 (18 באפריל 2014) – נוספו רגלי נחיתה, נפילה מבוקרת ראשונה של השלב הראשון ונחיתה רכה ראשונה במימי האוקיינוס.
שיגור 15 (11 בפברואר 2015) – מצפה האקלים בחלל העמוק (DSCOVR), המשימה הראשונה שמשוגרת אל נקודת לגראנז' L1.
שיגור 19 (28 ביוני 2015) – טיסת מטען של חללית דרגון אל תחנת החלל הבינלאומית, המשגר התפוצץ עקב כשל מבני ולחץ יתר של הליום בשלב השני של המשגר.
שיגור 20 (22 בדצמבר 2015) – נחיתה מאונכת ומבוקרת ראשונה בהיסטוריה של שלב ממשגר מסלולי.
שיגור 23 (8 באפריל 2016) – נחיתה מבוקרת ראשונה על אסדה אוטונומית באוקיינוס.
עמוס 6 (1 בספטמבר 2016) – בעודו מוכן על כן השיגור ועובר הליך בדיקות הצתת מנועים סטטית, התפוצץ משגר הפאלקון 9 ואיתו הלוויין הישראלי עמוס 6.
שיגור 32 (30 במרץ 2017) – לראשונה נעשה שימוש חוזר ושיגור חוזר של שלב ראשון ממשגר מסלולי.
שיגור 41 (7 בספטמבר 2017) – שיגור ראשון בו משגר זה משגר מטוס חלל, הבואינג X-37.
שיגור 54 (11 במאי 2018) – שיגור ראשון של פאלקון 9 מדגם "בלוק 5", אשר צפוי להיות הדגם העיקרי והאחרון.
שיגור 58 (22 ביולי 2018) – שיגור הלוויין Telstar 19V, לוויין התקשורת הכבד ביותר (7,076 ק"ג) שאי פעם נשלח למסלול גאוסטציונרי.
שיגור 85 (30 במאי 2020) – לראשונה המשגר נשא בני אדם כחלק ממשימת SpaceX Demo-2, המשימה המאוישת הראשונה של חללית הדרגון 2.
שיגור 146 (8 באפריל 2022) – לראשונה שוגרו 4 אנשים לתחנת החלל הבינלאומית בתוך חללית הדרגון 2 במימון האנשים עצמם, מה שהופך אותם לתיירים הראשונים בתחנה.
על סיפון החללית היה גם איתן סטיבה – הישראלי השני בחלל.
נכון לתחילת יולי 2025, הפאלקון 9 שוגר כ-500 פעמים, רוב השיגורים הסתיימו בהצלחה מלאה, אך בארבעה משיגורים המשגר התפוצץ או כשל חלקית (99.9% אחוזי הצלחה).
לשם השוואה, אטלס 5 האמריקני שוגר 83 פעמים לאורך 15 שנה ורק פעם אחת אירע כישלון חלקי.
אריאן 5 האירופאי שוגר 110 פעמים מאז 1996 וסבל מ־2 כישלונות מוחלטים ו־3 חלקיים (ארבע מהם התרכזו ב־14 השיגורים הראשונים).
אחד היתרונות של פאלקון 9 על פני רקטות אחרות היא היכולת להפעיל את המנועים בטרם השיגור במה שמכונה "ניסוי בעירה סטטית".
ב-8 באוקטובר 2012 במשימה CRS-1, שוגר המשגר בהצלחה ופרס את המטען הראשי כמתוכנן (ציוד ואספקה עבור תחנת החלל הבינלאומית), אך המטען המשני (לווין תקשורת של חברת Orbcomm) נותר במסלול כבידתי נמוך מהרצוי, עקב כשל של אחד מתשעת מנועי השלב הראשון בהמראה.
ב־28 ביוני 2015, במשימה CRS-7, התפוצץ המשגר כעבור 2.5 דקות מהשיגור, ומאוחר יותר התברר שהכשל נבע מהתפוצצות מכל ההליום בשלב השני של המשגר.
במשימה זו אבדו ציוד ואספקה עבור תחנת החלל הבינלאומית.
ב-1 בספטמבר 2016, התרחשה תאונה בה הושמד הלוויין עמוס 6 בפיצוץ המשגר, בעת ניסוי בעירה סטטית יומיים לפני מועד שיגורו המיועד.
ב־8 בינואר 2018 שוגר משגר ובראשו הלוויין הסודי "זומה".
המשגר פעל כשורה אך הלוויין לא הגיע או נשאר במסלולו ככל הנראה בשל בעיה במנגנון ההפרדה של הלוויין מהשלב השני, מנגנון שסופק על ידי יצרנית הלוויין.
המשגר עצמו פעל ללא דופי ולכן מקרה זה לא נכלל באחוזי הכישלון.
ב-12 ביולי 2024 במהלך שיגור קבוצת 3–9 של לווייני סטארלינק אירעה דליפה במכל החמצן של שלב השני של המשגר.
כתוצאה מהתקלה השלב השני לא הצליח להביא את הלוויינים לגובה הדרוש.
עקב כך הלוויינים לא הצליחו להתפרס כראוי והם נשרפו כליל באטמוספירה.
פאלקון 1 היה משגר לוויינים קטן דו שלבי המונע בדלק נוזלי.
המשגר פותח על ידי חברת החלל הפרטית SpaceX, שמייסדה, אילון מאסק, נחשב לאחד מיזמי החלל הפרטיים החשובים בעולם.
פאלקון 1 היה הבסיס להמשך הפיתוח של משגרים על ידי החברה, ובהם המשגר פאלקון 9.
מאסק שואף להוזיל באופן משמעותי את מחיר השיגור לחלל של לוויינים, וזאת באמצעות תכנון חדשני של משגר הלוויינים פאלקון.
בבסיס התכנון של משגר הלוויינים עומדת הפשטות: מנוע אמין, פישוט מערכות המשנה בטיל, פשטות במתקני הקרקע הנדרשים לשיגור, וקיצור משך ההכנות לשיגור.
בחזונו רואה מאסק שיגור מהיר מאוד של מטע"ד לחלל - צמצום זמן ההכנה לשיגור לימים בודדים, ואף לשעות.
טילים דוגמת הפאלקון 1 יוכלו לשמש את חיל האוויר האמריקני בתחום חדש ומתפתח, המכונה Responsive Space.
הכוונה, בין השאר, לאפשר שיגור מהיר של לוויינים בעת הצורך, למשל בעת מתיחות צבאית, אירוע טרור עצום או אסון טבע.
שיגור מהיר יוכל לפצות על אובדן נכסי חלל אמריקניים בעת לוחמת חלל מסוגים שונים (השמדת לוויינים באמצעות פיצוץ, סינוור בלייזר וכיוצא בזה).
היכולת של פאלקון 1 (ואחריו פאלקון 9) "להתאושש" מהפעלת מנוע בלא שיגור ולחזור לביצוע תקין זמן קצר לאחר מכן, מהוות יתרון חשוב על פני משגרים אחרים המצויים כיום בשימוש.
פאלקון 1 מורכב משני שלבים.
השלב הראשון מונע באמצעות מנוע המכונה "מרלין" שפותח על ידי חברת SpaceX, והוא צורך תערובת של קרוסין וחמצן נוזלי.
מנוע זה מייצר כחמישים טון דחף בגובה פני הים.
בשלב השני מותקן מנוע נוסף הצורך אותו סוג של דלק וחמצן כמו המנוע של השלב הראשון.
הדחף המפותח על ידי מנוע השלב השני הוא 3,500 ק"ג.
דחף מרבי: 454 קילו ניוטון
לאחר דחיות רבות שנבעו מתקלות שונות, שוגר הפאלקון 1 לטיסת הניסוי הראשונה שלו ב - 25 במרץ 2006. השיגור בוצע ממתקן השיגורים של חיל האוויר האמריקני אתר ניסויים רייגן באי קוואג'לין.
דליפת דלק מאחד מצינורות הדלק גרמה לאש במנוע שנראתה כבר כמה שניות לאחר השיגור.
25 שניות לאחר השיגור השריפה פגעה במערכת הפנאומטית.
4 שניות לאחר מכן, כשהלחץ ירד מתחת לסף מסוים המנוע הפסיק אוטומטית את פעולתו (ללא התערבות קצין הבטיחות).
כל מערכות הטיל האחרות תפקדו בהצלחה.
הטיל המשיך בנסיקה עד שהחל בנפילתו אל מימי האוקיינוס.
הלוויין שהיה בחרטומו של המשגר לא הגיע לחלל והתרסק.
לאחר ניתוח התוצאות של טיסת הבכורה של פאלקון 1, עולה כי היא נכשלה בגלל אום אלומיניום שנסדק עקב קורוזיה.
האום היה אמור להדק צינורית של חיישן לחץ דלק בכניסה למשאבה.
הדליפה גרמה לשריפה שבסופו של דבר פגעה במערכת ההידראולית וגרמה למערכות הבטיחות להפסיק את המנוע.
ההשערה המקורית (טעות טכנאי על כן השיגור) התבררה בחקירה כלא נכונה.
הפתרון שנמצא היה החלפת אום האלומיניום וכמה רכיבים דומים בחלקים זולים יותר מפלדת אל חלד.
חלקים אלה כבדים מעט יותר, ומקטינים את המטען המועיל בכמה מאות גרם.
בבלוג שפתח מסר אילון מאסק כי הוא מוכן להמשיך ולהשקיע מכיסו, ואף להיכשל עוד בשני שיגורים לפחות.
הצהרה זו שימשה אות הרגעה לרבים, שחששו כי כישלון השיגור יוביל להפסקת מימון החברה או לפגיעה בתוכניותיה העתידיות.
לאחר בדיקות ושינויים שבוצעו בעקבות לקחים מכישלון השיגור הראשון, בוצע שיגור נוסף של פאלקון 1 ב-20.3.2007. במקרה זה לא הותקן לוויין בחרטומו של המשגר, אלא משקולת המדמה לוויין.
מטרת השיגור הייתה בדיקת המשגר בטיסה, הפרדת שלבים, הפעלת מנועי השלב השני והכנסת חרטום הטיל למסלול סביב כדור-הארץ.
בעת השיגור מנועו של המשגר הוצת, אך המחשב גילה תקלה בהעברת נתונים מהטיל לאתר השיגור, וכיבה את המנוע.
בהדגמה מרשימה של מהימנות טכנית, תודלק הטיל בשנית, ובלא מעורבות של טכנאים או בדיקות ישירות של המנוע, שוגר הטיל תוך כחצי שעה.
(אם, למשל, מופעלים לשנייה מנועיה של מעבורת חלל אמריקנית, יש לבטל את השיגור, להוריד את המעבורת מכן השיגור, לפרק את המנועים ולטפל בהם - תהליך יקר וארוך היכול להימשך כחודש).
המראת הטיל הייתה תקינה, השלב הראשון הופרד מהשלב השני, הוצת מנוע שלב שני, הופרד חיפוי המַטעֵד - אולם הטיל כשל מלהגיע למסלול.
כדי לבדוק מדוע, חקרו אנשי החברה את סרטי הצילום ונתוני הטלמטריה.
הממצאים הראו, כי בהפרדת השלבים פגע השלב הראשון בשני, ויצר תנודות הולכות וגדלות, שמערכת הייצוב של המשגר לא יכלה לפצות עליהן.
הבעיה המקורית הייתה שבעת כיבוי מנוע השלב הראשון הוא יצר באופן רגעי דחף לא סימטרי שגרם לטיל להתחיל לשנות את הכיוון אליו הוא פונה בשתיים וחצי מעלות לשנייה (הערך המקסימלי שציפו לו היה חצי מעלה לשנייה).
התנועה הזו גרמה לכך שבעת ההפרדה בין השלבים הנחיר של השלב השני פגע בשלב הראשון.
לא נגרם שום נזק אבל המכה גרמה לשכשוך דלק בשלב השני שגרם לתנודות שהיו מעבר ליכולת התיקון מערכת ההנחיה שלו.
לקראת סיום הבעירה רמת הדלק במכל הייתה נמוכה כך שיחד עם השכשוך הכניסה למשאבות נחשפה מעל פני הנוזל והמנוע הופסק באופן אוטומטי לפני הזמן המתוכנן.
לאחר סיום הבעירה בוצעה בהצלחה הפרדה של טבעת מתאם המטעד שדימתה מסת לוויין כך שלמעט כניסה למסלול בוצעו כל המשימות העיקריות של המשגר וכל המערכות שלו נבדקו.
בגרסה הבאה של המשגר תוקנה הפרדת השלבים, הותקנו מחסומים להקטנת שכשוך הדלק ושופרה תוכנת הבקרה של השלב השלישי.
בתאריך 3 באוגוסט 2008 שוגר המשגר פאלקון 1 בפעם השלישית, כשהוא נושא שלושה לווייני מחקר קטנים.
ההמראה וטיסת השלב הראשון עברו בהצלחה, אולם תקלה בהפרדת השלב הראשון והשני מנעה את ניתוק השלב הראשון, והטיל לא הגיע לחלל.
זהו כישלון השיגור השלישי של המשגר.
השיגור הרביעי של פאלקון 1 ב-28 בספטמבר 2008 הושלם בהצלחה והגיע למסלול סביב כדור הארץ אך לא נשא מטען אמיתי אלא "דמה" במשקל 165 ק"ג עקב הכישלונות הקודמים.
השיגור החמישי נעשה ב-13 ביולי 2009 והיה להצלחה המלאה הראשונה.
המשגר הביא את הלוויין RazakSAT של מלזיה למסלול סביב כדור הארץ, קרוב לקו המשווה.
היה זה השיגור האחרון של פאלקון 1 ומכאן ואילך עברה SpaceX להשתמש בטילי פאלקון 9.
יוהאן הלצל המוכר יותר בשם הבמה פאלקו (Falco) היה זמר פופ שפעל בעיקר בשנות ה-80. מחוץ למולדתו אוסטריה ולגרמניה, הוא נחשב לזמר של להיט אחד, בזכות הצלחתו הגדולה של הלהיט "Rock Me Amadeus" .
פאלקו נולד בווינה, נחשב לילד פלא ולמד בקונסרבטוריון של וינה.
עם סיום לימודיו ב-1977, נסע לברלין ובמשך זמן קצר שימש כסולן של להקת פיוז'ן ששילבה ג'אז ורוק.
עם שובו לווינה, כינה עצמו פאלקו, על שם גולש הסקי הגרמני פאלקו וייספלוג.
ב-1982 הוציא פאלקו אלבום סולו ראשון, "Einzelhaft".
השיר "Der Kommissar", שעסק בצריכת סמים, הפך ללהיט ואף זכה לשתי גרסאות כיסוי באנגלית.
אלבומו השני, "Junge Roemer", לא נחל הצלחה מחוץ לאוסטריה ולגרמניה, ועל כן החליט לנסות להקליט גם באנגלית.
ב-1986 הגיע פאלקו לשיא הצלחתו.
זמן קצר לאחר הקרנתו של הסרט עטור הפרסים "אמדאוס", הקליט את "Rock Me Amadeus", להיט דיסקו שזכה להצלחה בינלאומית.
בארצות הברית שהה השיר בראש מצעד הוט 100 של בילבורד במשך שלושה שבועות.
האלבום, "פאלקו 3", הגיע עד למקום השלישי ברשימת המכירות.
במצעד הרית'ם אנד בלוז הגיע למקום השישי, שהיווה שיא עבור זמרים לבנים (רק ג'ורג' מייקל, רובין ת'יק ואמינם הצליחו, מאוחר יותר, להגיע להישגים גבוהים יותר).
"Rock Me Amadeus" זכה להצלחה אף במדינות כרוסיה ויפן.
הסינגל השני מהאלבום, "Vienna Calling", זכה גם הוא להצלחה בינלאומית נאה כולל הגעה מקום 10 בבריטניה ומקום 18 במצעד בילבורד בארצות הברית.
הסינגל השלישי שהוציא במסגרת "פאלקו 3", "Jeanny", היה שיר שנוי במחלוקת, שנכתב מנקודת מבטו של אנס ורוצח, והוחרם בארצות הברית.
במדינות אירופה נחל השיר הצלחה, אף שבגרמניה ובהולנד היו תקליטנים שסירבו להשמיעו.
האלבומים שהקליט בהמשך לא הצליחו מחוץ למדינות דוברות הגרמנית, גם כשכללו קוריוזים כמו דואטים עם בריג'יט נילסן וסינדי קרופורד.
ב-6 בפברואר 1998 נפצע בתאונת דרכים בעת ששהה בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית, ומת מפצעיו בתוך זמן קצר.
הבונדסוור כיום מכיל דיוויזיה מוצנחת (דיוויזיית המבצעים המיוחדים) ובה לצד יחידות קומנדו גם שתי חטיבות פאלשירמייגר, עם סך הכל כ-10,600 חיילים.
לוחמי הפאלשירמייגר, לצד הגבירגסייגר (לוחמים הרריים) וכוחות הקומנדו, נחשבים ליחידות העילית של הבונדסוור.
במהלך מלחמת העולם השנייה היו הפאלשירמייגר יחידות לוחמים מוטסות בקנה מידה גדול (דיוויזיה) בוורמאכט.
מפקדם בעת המלחמה היה קורט שטודנט.
תחילתם של הפאלשירמייגר בגרמניה הנאצית.
הלופטוואפה, חיל האוויר הגרמני, הקים יחידות חי"ר קל (פאלשירמייגר).
שלא כמו בבריטניה ובארצות הברית יחידות אלו היו חלק מחיל האוויר יותר מאשר חלק מחיל היבשה.
הלופטוואפה, שבתחילת המלחמה היה בעל מספר גדודים כאלו, הצליח להקים מאוחר יותר דיוויזיה (הדיוויזיה האווירית ה-7) שכללה שלושה רגימנטים של פאלשירמייגר ויחידות סיוע נוספות.
אחרי אמצע 1944 הפסיקו הפאלשירמייגר להתאמן כצנחנים בשל המצב האסטרטגי (גרמניה נסוגה באותה עת בכל החזיתות) אך עדיין נותרה להם הילתם כלוחמי עילית.
סמוך לסוף המלחמה הורחבו הפאלשירמייגר ל-12 דיוויזיות אך איכותם הייתה פחותה יותר.
דיוויזיית הפאלשירמייגר ה-9, שהייתה דיוויזיית הפאלשירמייגר האחרונה שהוקמה, הושמדה במהלך הקרב על ברלין באפריל 1945.
54,449 לוחמי פאלשירמייגר נהרגו במהלך הלחימה ועוד כ-8,000 הוכרזו כנעדרים.
הפאלשירמייגר קיבלו 134 עיטורי צלב האבירים של צלב הברזל בין השנים 1940-1945. 27 מהם הוענקו לאחר הקרב על כרתים ו-24 הוענקו מהם בחזית המערבית.
מפקד אחת הדיוויזיות, הגנרל הרמן-ברנהרד ראמקה, קיבל את צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
הפעולה המבצעית הראשונה של הפאלשירמייגר הייתה ב-9 באפריל 1940 כשהוצנחו בעת הפלישה לדנמרק.
בפעולה זו, שנודעה כצניחה הצבאית המבצעית הראשונה, השתלטו הפאלשירמייגר על שדה התעופה באולבורג.
בעת המערכה בנורווגיה השתלטו הפאלשירמייגר על הבסיס האווירי המוגן סולה, ליד סטוונגר.
במהלך הפלישה נחלו גם הפאלשירמייגר תבוסה: פלוגה של פלשימייגר, שהוצנחה ליד הכפר וצומת מסילות הברזל דומבס, הושמדה לאחר חמישה ימי לחימה כנגד הצבא הנורווגי ב-14 באפריל 1940.
ב-10 במאי אותה שנה ביצעו הפאלשירמייגר את הפשיטה המוטסת על מצודת אבן אמאל.
הכוח שנבחר למשימה היה בן 500 צנחנים וכונה כוח הסער של קוך, על שם מפקדו האופטמן (מקביל לסרן) וולטר קוך.
ההצנחה המפורסמת ביותר של הפאלשירמייגר הייתה בקרב על כרתים (מאי 1941) שבמהלכה הוצנחה כל הדיוויזיה האווירית ה-7 יחד עם הדיוויזיה ההררית ה-5. זהו היה המבצע המוצנח הראשון של הורמאכט בקנה מידה גדול.
במהלך הקרב על כרתים הפאלשירמייגר ספגו אבדות כבדות בעיקר בשל העובדה שהמודיעין הבריטי ידע על הכוונה להצניח חיילים לאי.
בספטמבר 1943 שחררו צנחנים גרמנים במבצע דאונים נועז את רודן איטליה המודח בניטו מוסוליני ממעצרו באתר מבודד בהרי האפנינים.
בקרב על מונטה קאסינו לקחה חלק דיוויזיית הפאלשירמייגר ה-1 כחי"ר רגיל.
לאחר הפצצת מונטה קאסינו על ידי בעלות הברית נותרו חורבות רבות ששימשו כמעוזי הגנה מצוינים לפאלשירמייגר.
בסופו של דבר הפאלשירמייגר נאלצו לסגת כדי להימנע מכיתור.
בבונדסוור, הפאלשירמייגר הם לב הכוחות המיוחדים של הצבא.
כל חיילי הפאלשירמייגר בבונדסוור מאומנים כצנחנים.
יחידות הפאלשירמייגר יחד עם הגבירגסייגר (יחידות לוחמה הררית) נחשבות כיום ליחידות העילית של הבונדסוור.
כיום, הבונדסוור מכיל שתי חטיבות פאלשירמייגר; ה-26 וה-31. שתיהן נמצאות תחת פיקוד דיוויזיית המבצעים המיוחדים הכוללת גם את כוחות הקומנדו של הבונדסוור ולמעשה נחשבת כולה דיוויזיה מוצנחת.
דיוויזיה זו שהוקמה בשנת 1956 כדיוויזיית פאלשירמייגר, נחשבת אחת מהיחידות בעלות הניסיון הקרבי הרב ביותר בצבא הגרמני, שכן כוחותיה השתתפו כמעט בכל מערכה ומשימה בה השתתף הצבא הגרמני.
כנהוג במסורות של צבאות רבים, חיילי הפאלשירמייגר לובשים כומתה בצבע אדום, עליה נענדת סיכה שבמרכזה עיט במעוף כלפי מעטה (בתצורת תקיפה).
על מדיהם מופיעים צבעי ואפנפרבה ירוקים, בדומה ליחידות חיל רגלים בבונסוור.
במהלך מלחמת העולם השנייה, היו הפאלשירמייגר זרוע של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) ולכן לבשו מדי לופטוואפה עם צבעי ואפנפרבה צהובים.
פאלפ היא להקת רוק בריטית הנחשבת לאחת הלהקות הבולטות בסגנון הבריטפופ באמצע שנות התשעים.
הלהקה הוקמה בשנת 1978 בשפילד, אנגליה על ידי ג'ארוויס קוקר והתפרקה בשנת 2002. לאחר הפסקה של עשור הלהקה התאחדה מחדש ב-2011 לסיבוב הופעות, ואחריו הפסיקה שוב את פעילותה ב-2013. עתידה להתאחד מחדש ב-2023.
הלהקה הוקמה בשנת 1978 על ידי ג'רוויס קוקר בן החמש עשרה יחד עם כמה מחבריו בבית הספר בעיר הולדתם, שפילד.
תחילה נקראה הלהקה Arabicus Pulp ומאוחר יותר קוצר השם לפאלפ.
שנותיה הראשונות של הלהקה התאפיינו בחוסר הצלחה מבחינה מסחרית ופרסומית ובחוסר יציבות מבחינת הרכב הלהקה.
במהלך השנים הללו עברה הלהקה מספר חברות תקליטים וחבריה התחלפו בתדירות גבוהה כאשר לבד מקוקר, פרשו כל חברי הלהקה.
במהלך אותן שנים הוציאה הלהקה שני אלבומים, "It" ב-1983 ו-"Freaks" ב-1986 שהתאפיין בסאונד קודר ועגמומי.
שני האלבומים זכו להתעלמות תקשורתית.
בשנת 1992, כשלוש שנים לאחר שנגנז, יצא אלבום נוסף שנקרא Separations.
אלבום זה היה בעל סאונד מגוון המושפע ממוזיקת האסיד האוס וזכה להצלחה יחסית לשני קודמיו.
ההצלחה עודדה את הלהקה להוציא סינגלים נוספים ועם כל סינגל שיצא, הלכה וגדלה הצלחת הלהקה.
במהלך תקופה זו הקליטה הלהקה את האלבום "His 'n' Hers" המסמן את תחילת הפריצה המסחרית שלה ואף היה מועמד בשנת 1994 לפרס המרקורי.
מה שתרם לעליה בפופולריות של הלהקה היה הסיקור התקשורתי הנרחב לו זכה באותה תקופה סגנון הבריטפופ וכך קוטלגה פאלפ לצד להקות מצליחות כמו אואזיס ובלר.
ההצלחה המטאורית של הלהקה הגיעה עם הלהיט "Common People" שהגיע למקום השני במצעד הבריטי וכעבור מספר חודשים, בסוף 1995, יצא אלבומם המצליח ביותר של הלהקה, "Different Class", שהגיע למעמד של פלטינה בתוך שבועיים ומיצב את פאלפ כאחת הלהקות החשובות והפופולריות ברוק הבריטי של אמצע שנות התשעים.
אחד הדברים המבחינים את פאלפ מלהקות אחרות השייכות לזרם הבריטפופ הוא הטקסטים.
מילות השירים באלבומי הלהקה מתקופה זו, שנכתבו כולם על ידי קוקר, מאופיינות בהומור, בביקורתיות ובסרקזם ועוסקים בצורה צינית ביחסים בין המינים, ובאהדה לבני מעמד הפועלים.
פעמים רבות מבנה השירים הוא סיפורי.
בשנת 1998 הוציאה הלהקה את אלבומם "This Is Hardcore" שאופיין בצליל אפל ומאתגר ועסק בנושאים כמו מין, פחד מסלבריטאות והזדקנות.
מבחינה מסחרית, היווה האלבום כישלון ביחס לקודמיו, אולם קיבל ביקורות חיוביות בארצות הברית העניקו לו 3.5 כוכבים מתוך 4 עיתונים כגון השיקגו טריביון, לוס אנג'לס טיימס והפיטסבורג-פוסט גאזט.
בשנת 2001, הוציאה להקת פאלפ את אלבומה האחרון "We Love Life" בהפקת סקוט ווקר ולאחר סיבוב הופעות בשנת 2002 הפסיקה הלהקה את פעילותה.
ב-2011–2012 חזרו חברי הלהקה לסיבוב הופעות חד פעמי באירופה, ובו ביצעו שירים מאלבומיהם מ-1992 ועד 2002. למרות שסיבוב ההופעות לא הוביל לאיחוד, כן יצא בעקבותיו שיר חדש אחד נוסף, "After You", אותו הוציאו כסינגל להורדה, וביצעו אותו בפברואר 2013 בתוכנית של ג'ונתן רוס.
הקלטת הדמו לשיר נעשתה במקור במהלך העבודה על אלבומם האחרון "We Love Life" אך נזנחה ולא עובדה לגרסת אלבום דאז.
לאחר פירוק הלהקה, קוקר היה מעורב במספר פרויקטים כולל הקלטת האלבום "Room 29" בשיתוף פעולה עם צ'ילי גונזלס, והקליט שני אלבומי סולו.
בפברואר 2015 חתם קוקר על עצומה לחרם אמנים על ישראל במחאה על הכיבוש.
פאמבל היא הפלת כדור במשחק פוטבול.
הפלת כדור תחשב לפאמבל רק במקרה בו השחקן שהפיל את הכדור החזיק בו בשליטה מלאה, או לאחר מסירה לאחור שלא נתפסה.
לאחר הפלת הכדור המשחק לא נעצר וניתנת הזדמנות להתקפה להשתלט עליו בחזרה או להגנה לחטוף את הכדור ולהעביר את השליטה עליו לקבוצתם.
השחקן שהשתלט על הכדור רשאי לרוץ איתו עד שהוא נעצר על ידי שחקן מהקבוצה הנגדית, נדחף אל מחוץ לגבולות המגרש או משיג ניקוד על ידי טאצ'דאון.
מאף היא הפלת כדור שמתרחשת לאחר בעיטת הרחקה על ידי השחקן שמחזיר אותה.
הפלת הכדור תחשב למאף במקרה ומחזיר הבעיטה נגע בכדור בניסיון לתפוס אותו אך לא השתלט עליו והפיל אותו.
פאלקון כבד הוא משגר כבד ורב-שימושי באופן חלקי אשר פותח ומיוצר על ידי SpaceX.
הפאלקון כבד מתבסס על המשגר פאלקון 9 ולמעשה מורכב ממשגר פאלקון 9 כשלב מרכזי ושני מאיצי צד המורכבים מהשלב הראשון של משגרי פאלקון 9. למשגר זה יכולת נשיאה של 63,800 ק"ג למסלול לווייני נמוך והוא מסווג כמשגר כבד, דהיינו בעל יכולת נשיאה גבוהה מאוד לחלל.
יכולת הנשיאה שלו היא כמחצית מזו של הסטורן 5 והוא המשגר הפעיל העוצמתי ביותר בעולם כיום.
פיתוחו של הפאלקון כבד החל בתחילתו של העשור השני של המאה ה-21 והוא נכנס לשימוש בשנת 2018. זהו המשגר השני בהיסטוריה אחרי הפאלקון 9 אשר ניתן לשימוש חוזר באופן חלקי כאשר שלושת המאיצים העיקריים שלו מסוגלים לנחות בחזרה במאונך לאחר חדירתם לאטמוספירה ולהיות משוגרים פעמים נוספות.
מלבד שיגור לוויינים, משגר זה יועד תחילה גם עבור שיגור בני אדם אל מעבר למסלול לווייני נמוך אך בפברואר 2018, SpaceX הודיעה היא לא מתכוונת לשגר אסטרונאוטים באמצעות משגר זה.
עם כניסתו העתידית של משגר הסטארשיפ לפעילות רצופה, החברה מתכוונת להפסיק את פעילותם של הפאלקון כבד והפאלקון 9.
למשגר יכולת נשיאה למסלול לווייני נמוך של כ־63 טון, וכ־27 טון למסלול גאוסטציונרי.
זאת בהנחה של שיגור בתצורה מתכלה - שלושת השלבים הראשונים ישתמשו במלוא הדלק שבהם ללא אפשרות נחיתה חוזרת.
אם תתבצע נחיתה חוזרת, היכולות יפחתו.
יש המעריכים שהמשגר יוכל להביא רק כ־8 או 9 טון למסלול גאוסטציונרי באופן זה.
עיצוב המשגר מבוסס על רכב השיגור הסטנדרטי של החברה, המשגר הדו־שלבי פאלקון 9. לפאלקון הכבד שלב ראשון מרכזי שאליו צמודים שני שלבים ראשונים נוספים המשמשים כמאיצי צד, סגנון הדומה למשגר דלתא 4 כבד.
בעוד שני מאיצי הצד זהים לשלב ראשון של פאלקון 9, שלדת השלב הראשון המרכזי הייתה צריכה לעבור עיצוב מחדש, על מנת שיוכל לעמוד בלחצים וברעידות החזקות שיוצר החיבור לשני המאיצים.
לכל שלב ראשון תשעה מנועי מרלין שמונעים בדלק נוזלי מסוג RP-1 (דלק קרוסין מזוקק) וחמצן נוזלי, כך שבסך הכל יש למשגר בשלביו הראשונים 27 מנועים רקטיים.
כל שלושת השלבים הראשונים של הפאלקון הכבד מתוכננים להיות רב־שימושיים, ולנחות לאחר השיגור על היבשה או על אסדה באוקיינוס.
השלב השני של המשגר זהה לשלב השני של הפאלקון 9, ומונע בעזרת מנוע מרלין 1D יחיד, המותאם לפעולה בתנאי ריק, עם כוח דחף של 934 kN.
השלב השני יכול לפעול מספר פעמים, וזמן הבערה שלו בדחף מלא הוא 397 שניות.
פיתוח הפאלקון הכבד נמשך יותר משבע שנים, הוא הוצג לראשונה באפריל 2011 אז נטען שהשיגור הראשון יתרחש ב־2013, אך מאז מועד השיגור נדחה מספר פעמים עד ששיגור הבכורה התקיים בהצלחה ב־6 בפברואר 2018.
אילון מאסק סיפר במסיבת עיתונאים אחרי השיגור הראשון כי פיתוח הטיל היה קשה הרבה יותר משחשבו תחילה, וכי בשלוש הזדמנויות שונות שקלו לבטל אותו, לדבריו SpaceX השקיעה בפיתוח פאלקון כבד כ־500 מיליון דולר.
השיגור הראשון בוצע מכן השיגור LC-39A במרכז החלל קנדי.
למכונית חוברו שלוש מצלמות ששידרו ממנה בשידור חי למשך מספר שעות.
היא שוגרה למסלול אליפטי סביב השמש בו תגיע אל מעבר למרחק של מאדים מהשמש.
שני המאיצים הצדדיים, שזו להם הטיסה השנייה לחלל, שבו ונחתו בהצלחה במנחתים ייעודיים סמוך לאתר השיגור יחד.
המאיץ האמצעי לא הצליח לנחות והתרסק באוקיינוס במהירות 480 קמ"ש, 100 מטר מהאסדה עליה יועד לנחות.
לאחר הדגמת יכולותיו, אפשר הטיל ל-SpaceX לזכות במספר חוזים משמעותיים, בינם 40% מחוזי השיגור הבאים של משרד ההגנה האמריקאי, אשר ידרוש מהחברה לפתח יכולות נוספות לטיל, כמו הרכבת מטען אנכית (כיום הטיל מורכב אופקית ומועמד על כן השיגור טרם לשיגורו).
כחלק מהחוזה יפתחו בניין נייד אשר לאחר הרמת הטיל, יכסה אותו ובו יורכבו המטען וחופת המטען, יכולת הנדרשת על ידי הלוויינים שלהם, כמו גם חופת מטען אווירודינמית גדולה יותר, שתתאים למטענים הגדולים.
כיום משתמש הטיל באותה חופת מטען כמו הפאלקון 9, שכבר נחשבת קטנה יחסית ליכולת נשיאת המטען שלו, מה שמועצם עבור הפאלקון הכבד העוצמתי.
בנוסף, הטיל זכה במספר חוזי שיגור עבור נאס"א, כמו החללית Psyche, ושיגור חלקים לתחנת החלל LOP-G, שתיבנה סביב הירח כחלק מתוכנית ארטמיס, יחד עם חוזי אספקה לתחנה זו, בה ישגר הטיל את חללית ה-Dragon XL, גרסה של חללית הדראגון של החברה שתותאם לאספקת התחנה.
מחיר השיגור של פאלקון כבד נע בין 90 מיליון דולר כאשר מאיצי הצד נוחתים חזרה ל־150 מיליון דולר לתצורה בה כל שלושת השלבים המאיצים משתמשים במלוא הדלק שבהם.
מדובר במחיר תחרותי מאוד בשוק שיגורי הלוויינים.
(לשם השוואה: טיל דלתא 4 כבד מסוגל לשגר מטען במשקל קטן בכ-50% מפאלקון כבד אך עולה יותר מפי 2 ממנו - 350 מיליון דולר.)
הפעלתו המסחרית הראשונה של הפאלקון הכבד הייתה ב-11 באפריל 2019, עם שיגור לוויין התקשורת הסעודי ArabSat 6A.
בשיגור הזה, לראשונה בפאלקון כבד, שלושת המאיצים של הפאלקון נחתו בחזרה בהצלחה., אולם עקב רוחות וגלים גבוהים, המאיץ המרכזי אבד בים.
השיגור השלישי היה ב-25 ביוני 2019 בהזמנת מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
גם בשיגור זה שני מאיצי הצד נחתו בהצלחה והמאיץ המרכזי אבד בים.
גם השיגור הרביעי (בנובמבר 2022) והשיגור החמישי (בינואר 2023) בוצעו בהזמנת מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
באוקטובר 2024 בוצע שיגור של גשושית "אירופה קליפר" לחקר אירופה.
הגשושית תגיע ליעד בשנת 2030.
פמלה סוזט "פאם" גריר היא שחקנית אמריקאית.
גריר ידועה בתור כוכבת סרטי ניצול והיא מכוכבות האקשן הראשונות בהוליווד.
הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך על הופעתה במותחן הפשע "ג'קי בראון".
גריר נולדה בווינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית, בתם של גוואנדלין סילביה, אחות וקלארנס ראנסום גריר שהיה טכנאי מטוסים בחיל האוויר האמריקאי.
היא ממוצא אפרו-אמריקאי, היספני, סיני, פיליפיני ושאייני.
לצורך עבודתו הצבאית של אביה משפחתה עברה למספר שנים לאנגליה ולבסוף חזרה לארצות הברית והשתקעה בדנוור.
בהיותה ילדה נאנסה גריר על ידי שני גברים בבית דודתה.
בדנוור הופיעה גריר על מספר בימות תיאטרון והשתתפה במספר תחרויות יופי, חסכה כסף על מנת ללמוד ב"מכללת המטרופולין" שבעיר.
אחותה של גריר נפטרה ממחלת הסרטן ואחיה התאבד בשל מצבה הבריאותי הקשה של אמם.
גריר עצמה אובחנה כחולת סרטן בהיותה בת 40. היא מכחישה כל קשר משפחתי עם השחקן רוזי גריר .
גריר עברה להוליווד והחלה להופיע בסרטי כותלי הכלא הארוטיים "נשים באזיקים" בתור האסירה הנמלטת לי דניאלס, "בית כלא לנשים", "בית הבובות הגדול" ו"כלוב הציפורים הגדול".
גריר הופיעה בתפקיד ראשי לראשונה בסרט ניצול, "קופי" בתור הגיבורה הראשית היוצאת לנקום באנשי העולם התחתון שסיממו והרגו את אחותה.
גריר הייתה כוכבת האקשן האפרו אמריקאית הראשונה בהוליווד.
גריר הפכה לאייקון עבור הקהילה האפרו אמריקאית של שנות ה-70 בעיקר בזכות הופעתה הבלתי נשכחת בתור האלמנה פוקסי בראון המחפשת נקמה על מות בעלה הסוכן הסמוי שנרצח בגטו שחור.
הסרט "פוקסי בראון" זכה לביקורות שליליות, אולם גריר זכתה למעמד של כוכבת פעולה והייתה לאחת מפורצות הדרך המשמעותיות ביותר לנשים בז'אנר משחק זה.
גריר הופיעה לצידו של פול ניומן בדרמה המשטרתית "רובע ברונקס" ולצד סטיבן סיגל בסרט הפעולה "ניקו" בתור שותפתו הבלשית דולורס ג'קסון.
גריר שיחקה בקומדיות הבדיוניות "מסע הכזבים של ביל וטד" את גברת וורדור המלהקת למשחק "קרב הלהקות" ו"הפלישה ממאדים" בתור לואיס אשתו לשעבר של המתאגרף ביירון ויליאמס.
גריר שנבחנה אצל קוונטין טרנטינו לתפקיד משני בסרט "ספרות זולה" קיבלה את התפקיד הראשי בסרט הפשע שלו "ג'קי בראון".
בסרט הופיעה גריר בדמות הדיילת המורשעת ג'קי בראון שעובדת עם הסוכן ששחרר אותה בערבות מקס צ'רי (רוברט פורסטר) .
התפקיד בסרט היה מחווה להופעותיה בשנות ה-70 והיה המוערך בקריירה של גריר עם מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך.
השתתפה לאחר מכן בסרטי האימה "נקמתו של בונס" בתור פרל אהובתו של ג'יימי בונס (סנופ דוג), "רוחות רפאים של מארס" בתור מפקדת כוח החלל ממשלתי הלנה בארדוק.
בטלוויזיה שיחקה גריר בעיקר בתפקידים משניים.
גילמה את דמותה של קיט פורטר, אחותה של בט, בשש עונותיה של סדרת הטלוויזיה "ישנן בנות".
גריר ניהלה מערכות יחסים עם כוכב ה-NBA כרים עבדול ג'באר, הסטנדאפיסט ריצ'רד פריור ופרדי פרינז.
הייתה מאורסת במשך שנה למפיק המוזיקלי קווין אוונס.
משהו זדוני מגיע לכאן (1983)
מסע הכזבים של ביל וטד (1991)
רוחות רפאים של מארס (2001)
האיש בעל אגרוף הברזל (2011)
חטיפות בקליבלנד (2015) סרט טלוויזיה של Lifetime
בית כברות לחיות: שושלות (2023)
שניםשםדמותתפקיד1986–1988סיפור פשעסוזן טרי1994הנסיך המדליק מבל איירג'ניס רוברטסוןפרק אחד1998–2000Linc's אלינור וינת'רופשחקנית ראשית2004–2009ישנן בנותקיט פורטרשחקנית ראשית2019–2020בלגן בביתקונסטנס טרישחקנית ראשית2024הם (אנ')את'נהתפקיד ראשי (עונה 2); 8 פרקים
פאלקון 4.0 הוא משחק סימולציה מדמה טיסה של מטוס ה-F-16 פייטינג פלקון.
המשחק הופץ בשנת 1998 בידי חברת MicroProse, והוא משחק המשך בסדרת משחקי ה-"Falcon" שראשיתה בשנת 1984. פיתוחו של המשחק המשיך באופן עצמאי בידי קבוצות שונות של מעריציו.
על ההפצות הידועות נמנו SuperPak 3 ו-OpenFalcon בה נוספו למשחק דגמי מטוסים נוספים.
עלילת המשחק מתרחשת בראשית שנות ה-90 באזור קוריאה.
לאחר תקיפת קוריאה הצפונית את שכנתה מדרום, נחלץ הצבא האמריקאי לעזרתה של קוריאה הדרומית.
באירועי המשחק מעורבות גם סין, רוסיה ויפן.
ניתן לשחק באזורי משחק נוספים ועל פי עלילות משנה נוספות.
Campaign - מלחמה, השחקן בוחר את הטייסת שבה הוא ירצה לטוס ואחר כך הוא בוחר את המשימה אותה הוא רוצה לבצע.
Tactical Engagement - מצב שבו השחקן מתכנן את המשימה (מטוסים, כלי נשק, מטרות, הגנה ואפילו אויבים)
Dogfight - מצב שבו השחקן מבצע קרב אוויר עם מטוסי האויב.
ב-1 ביוני 2024 הופצה גרסה 4.37.4 כעדכנית ביותר של משחק הסימולציה פאלקון BMS.
פאלקון BMS היא תולדה של פיתוח קוד פתוח, מפתחים הכניסו שיפורים בקוד המקור לאחר שהחברה המפתחת פשטה רגל.
הגרסה הנוכחית משדרגת את הסימולטור מכל הבחינות:
תמיכה ב-Windows 10 - תמיכה מלאה בגרסת הווינדוס 10.
גרפיקה עדכנית - היום הסימולטור רץ על DX11.
הגרסה מופצת בחינם וניתן להוריד אותה באתר פאלקון של הקהילה הישראלית.
בנוסף, הקהילה הישראלית של פאלקון בהובלת טייסת 108 הווירטואלית פיתחה את זירת ישראל.
כלומר ניתן להטיס מטוסי קרב ישראליים של חיל האוויר הישראלי, להמריא מבסיסי צה"ל ולבצע משימות בזירת הים התיכון.
פֿאָלקס שטימע (עברית: קול העם; פולנית: Głos Ludu) היה עיתון יהודי שיצא לאור בפולין בשפת היידיש במעל ל-5,000 עותקים.
החל לצאת בשנת 1945 בעיר לודז' ובשנת 1949 כמה שנים עבר לוורשה.
תחילה הוצא לאור על ידי מפלגת הפועלים הפולנית והחל משנת 1956 על ידי העמותה החברתית התרבותית של יהדות פולין.
במשך שנים רבות היה זה עיתון היחיד בפולין בשפת היידיש (בנוסף היה כתב עת מדעי בלעטער פאר געשיכטע).
עד 1968 יצא העיתון ארבע פעמים בשבוע, אך עקב תחילת עליה מאסיבית של יהודי פולין לישראל תפוצתו של העיתון ירדה והוא הפך לשבועון.
בעיתון פורסמו גם מאמרים של סופרים יהודים מברית המועצות למשל של עמנואל קזקביץ', ופרסמו שרים של דוד שמעוני.
פאלקנזה היא עיר במחוז האבלנד שבמדינת ברנדנבורג שבגרמניה.
זוהי העיר הגדולה ביותר במחוז מבחינת מספר תושביה והיא שוכנת על גבולה המערבי של ברלין.
פאלקנזה נוסדה ב-1923 על ידי מיזוגן של הערים פאלקנהאגן (Falkenhagen) וסגפלד (Seegefeld) ושם העיר החדשה שולב משמות שתי הערים הללו.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעל במקום מחנה משנה של מחנה הריכוז זקסנהאוזן.
בזמני השיא הכיל המחנה 2500 אסירים שהועסקו בעבודת כפייה.
פאלקנזה גובלת בברלין המערבית ובין השנים 1961-1990 הפרידה בין שתי הערים חומת ברלין.
כעיר לוויין השוכנת בצמוד לברלין, צמחה פאלקנזה עם ברלין עצמה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הצטמצמה אוכלוסיית פאלקנזה עקב הניתוק הטריטוריאלי שנכפה עליה מברלין המזרחית.
מאז נפילת חומת ברלין, חזרה אוכלוסייתה של העיר לצמוח והיא ממשיכה לגדול.
לפאלקנזה יש תחנת רכבת השוכנת על קו הרכבת ברלין-המבורג.
רכבות מקומיות ורכבות אזוריות-מהירות עוצרות בתחנה בשניים מרציפיה.
שתי רכבות מקומיות, המקשרות את ברלין לעיר נאוון (Nauen), עוצרות בפאלקנזה.
בסמיכות לתחנת הרכבת ממוקם מסוף אוטובוסים מרכזי ובו סככה גדולה לאופניים.
פאם ריינולדס לוורי , מאטלנטה, ג'ורג'יה הייתה זמרת ומלחינה אמריקאית.
בשנת 1991, בגיל 35 חוותה ריינולדס מוות קליני במכון הנוירולוגי "בארו" שבפיניקס, אריזונה במהלך ניתוח מוח שנערך על ידי רוברט פ.
המקרה שלה הוא אחד הידועים והמתועדים ביותר עקב הנסיבות יוצאות הדופן בהן הוא קרה.
ריינולדס הייתה במעקב וניטור צמוד לאורך החוויה כולה.
במהלך הניתוח היה שלב בו לא נרשמו גלי מוח כלל, וכן לא הייתה זרימת דם למוח, היא נכנסה למצב של מוות קליני.
ריינולדס תיארה פרטים מדויקים לגבי התרחשויות בעת הניתוח אשר לא הייתה לה אפשרות לכאורה לדעת אותם, אך אומתו והוגדרו על ידי הצוות המנתח כנכונים.
ריינולדס נפטרה בשנת 2010 מהתקף לב, בגיל 53.
אברהם יהושע פאלק שלזינגר (4 בנובמבר 1895, י"ז בחשוון ה'תרנ"ו – 28 באוגוסט 1968, ד' באלול ה'תשכ"ו) היה רופא חרדי, מנכ"ל ומנהל רפואי ב.
שלזינגר נולד בהמבורג שבגרמניה לרב אליעזר ליפמן שלזינגר, בנו של הרב אליקים גצל שלזינגר, איש האסכולה הנאו-אורתודוקסית מיסודו של הרש"ר הירש.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כרופא בחיל הרפואה של הצבא הגרמני.
לאחר המלחמה עבד בבית חולים בברלין וב-1923 פתח בעיר באופן פרטי את המרכז הרפואי החרדי.
במקביל עסק בפעילות ציבורית באגודת ישראל בגרמניה, בקהילת "עדת ישראל" בברלין ולטובת המרכז-הרפואי שערי צדק.
ד"ר שלזינגר עלה לישראל ב-1933 והתיישב בירושלים.
היה לעוזרו של ד"ר משה וולך, מנהל בית החולים שערי צדק, ושימש בבית החולים כרופא לרפואה פנימית.
בירושלים היה שותף גם להקמת ישיבת קול תורה יחד עם אחיו, הרב יחיאל מיכל שלזינגר, וכן היה שותף להקמת בית הכנסת חורב ורשת החינוך חורב.
ב-1947 מונה שלזינגר במקומו של וולך למנהל בית החולים ולרופא הראשי בו.
שימש בתפקיד זה עד פטירתו ב-1968. בימי כהונתו גדל והתפתח בית החולים ועמד במבחן הטיפול בפצועי הקרבות בירושלים במלחמת העצמאות וכן במלחמת ששת הימים.
שלזינגר הביא את בית החולים לידי פיתוח מואץ, פתח מעבדה כללית, פיתח את בית הספר לאחיות, פתח מעבדות שונות כולל אימונולוגיות, אנדוקרינולוגית, ביוכימית, ואלקטרו-אנצפלוגרפית, הספיק לסיים את התוכנית למכון פתולוגי מודרני ומינה את המנהלת הראשונה.