tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסוף שנת 2017 הכריז מגזין טיים על "שוברות השתיקה" – אותן נשים אשר לקחו חלק בקמפיין העדויות על ההטרדות המיניות – בתור "איש השנה של 2017".
במגזין נימקו את הבחירה הלא שגרתית בחשיבות של הקמפיין, שלדבריהם סיפק "מטרייה של סולידריות עבור מיליוני אנשים לצאת החוצה עם סיפורי ההטרדה המינית שלהם", בנוסף לתפקידו החשוב של הקמפיין בהגברת המודעות לנושא, וכמו כן ב"כוח" שהוא נותן לנשים מול אותם גברים חזקים שעמדו במוקד הקמפיין בתחילתו.
טענות על הטרדה מינית או תקיפה מינית
זמן קצר לאחר שנחשפו ההאשמות נגד הארווי ויינסטין, טענו נשים וגברים טענות דומות לגבי גברים נוספים, בהם ביל או'ריילי, בן אפלק, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, דייוויד בליין, דמיאן גרין, אנדי דיק, דסטין הופמן, אוליבר סטון, סטיבן סיגל, קווין ספייסי, רומן פולנסקי, ג'רמי פיבן, ואל קילמר, לואי סי.
קיי., ברט ראטנר, טרי ריצ'רדסון, גארי שנדלינג, רוברט שפירו, וודי אלן ומורגן פרימן.
נגד השחקן האמריקאי ביל קוסבי עלו טענות על תקיפה מינית החל משנת 2000. טענות אלה התגברו מאז אוקטובר 2014, והביאו להעמדתו לדין.
ב-26 באפריל 2018 הרשיע אותו בית המשפט בפנסילבניה בתקיפה מינית.
ב-3 במאי 2018 סילקה האקדמיה האמריקאית לקולנוע את קוסבי משורותיה במסגרת המלחמה שלה נגד עבירות מין בתעשייה.
ב-25 במאי 2018 הסגיר הארווי ויינסטין עצמו לתחנת משטרה במנהטן.
הוא עמד לדין באשמת אונס, הורשע ונדון ל־23 שנות מאסר.
(בשנת 2024 נפסלה אחת מהרשעותיו מסיבה טכנית ועונשו צומצם ל־16 שנות מאסר).
בספטמבר 2018 התפטר מנכ"ל CBS, לאחר שנשים אחדות טענו שהטריד אותן מינית.
באוגוסט 2018 פרסם "הניו יורק טיימס" את טענותיו של השחקן ג'ימי בנט על הטרדה מינית שחווה ב-2013 מצד השחקנית אסיה ארג'נטו, כאשר היה בן 17, והיא בת 37. בעקבות הטענות פוטרה ארג'נטו מתפקידה כשופטת ב-X-Factor איטליה.
בספטמבר 2018 טענו נשים אחדות שדייוויד קיז הטריד אותן מינית, ובעקבות זאת יצא קיז לחופשה מתפקידו כיועץ התקשורת של בנימין נתניהו לתקשורת הזרה.
השפעת התנועה על המערכת הכלכלית והעסקית
קיים ויכוח ארוך שנים לגבי השאלה האם המטרה של חברה היא רק השגת מרב הרווחים עבור בעלי מניותיה, או שהיא אמורה לפעול לטובת כל בעלי העניין בה, כגון עובדיה, צרכני מוצריה, והסביבה בה היא פועלת.
תנועת מי טו הוסיפה נקודת מבט נוספת לוויכוח זה.
בהשפעתה, ננקטו בארצות הברית מהלכים אקטיביים על ידי בעלי מניות לקידום שוויון בין המינים בנושאים שונים, ובכללם מניעת הטרדות מיניות, עידוד תרבות ארגונית שוויונית ועוד.
שחקנים מרכזיים בשוק ההון האמריקאי, כגון חברת ההשקעות BlackRock ו-State Street עדכנו את מדיניות ההצבעה שלהם כדי שזו תכלול התחשבות בגיוון הדירקטוריון, ואילו קרן הפנסיה הגדולה בארצות הברית, CalPERS, תיקנה את עקרונות הממשל התאגידי הראויים מבחינתם, כדי לעודד חברות לספק גילוי בנוגע למדיניותן בתחום ההטרדות המיניות.
תוצאה נוספת של תנועת Me Too, ובעיקר של חשיפת ההתנהגות של כמה מבכירי המנהלים ויושבי הראש של חברות עסקיות גדולות, היא הכללה של מה שקיבל את הכינוי "סעיף ויינשטיין" (על שמו של הארווי ויינסטין שהיה אחד הגורמים לייסוד התנועה) בהסכמים וחוזים בתחום הרכישות והמיזוגים של חברות.
סעיף זה בא להבטיח כי החברה הנרכשת תחשוף בפני הרוכשים כל מידע שברשותה הקשור לתלונות להטרדה מינית נגד נושאי משרה בה.
מעבר למשמעות הכלכלית של סעיף זה, יש לו גם השפעה חברתית, בכך שחברות עסקיות ימנעו מלהסתיר אירועי הטרדות מיניות ויפעלו במהירות במקרי תלונות בנושא, וזאת מאחר שאחרת עלולות להיפגע כלכלית בהמשך דרכן.
תוצאה נוספת של התנועה היא מחאה מאורגנת של עובדים בחברות רב-לאומיות במטרה לשנות את התרבות הארגונית בנושא הטרדות מיניות ואפליה מגדרית.
ב-18 בספטמבר 2018 כ-1,500 עובדים בחברת מקדונלד'ס מ-10 מדינות בארצות הברית, יחד עם פעילים חברתיים נוספים צעדו לעבר מרכז החברה בשיקגו במחאה על אי טיפול החברה בהטרדות מיניות ברשת המסעדות בבעלותה.
ב-1 בנובמבר 2018 כ-20,000 עובדים של חברת גוגל מ-50 ערים שונות ומדינות שונות (כולל ישראל) יצאו ממקום עבודתם כמחאה על הטרדות מיניות ובדרישה לשינוי התרבות הארגונית.
אחת התוצאות של מחאה זו הייתה הכרזה של גוגל ב-8.11.2018 על ביטול הסעיף בהסכמי ההעסקה של עובדיו שחייב אותם להסכים לתהליכי בוררות פנימית במקרי תלונות בנושא הטרדות מיניות ואסר עליהם להגיש תביעות בבתי משפט.
מיד לאחר מכן פייסבוק, איירבינבי ואיביי הודיעו גם הן על שינוי זה.
בכך חברות אלה הצטרפו למיקרוסופט ואובר, שביטלו סעיף זה שנה קודם לכן.
לצד השפעות אלה, ייתכן שהתנועה יוצרת גם תוצאות שליליות מבחינתה.
על פי טענותיהם של בעלי תפקידים בכירים במספר ארגונים, מאז התחזקות מגמת ה-Me Too, חברות מנסות להקטין את הסיכון להתרחשות אירועי הטרדה מינית או התנהגות בלתי הולמת כלפי נשים, על ידי מזעור האפשרויות לקיום אינטראקציות בין גברים בעמדות בכירות לנשים העובדות בארגון.
התוצאה של מגמה זו היא שלילת הגישה לשניים מהמשאבים החשובים לקידומן המקצועי של נשים – חשיפה לבעלי עמדות בכירות וקבלת מנטורינג מהם.
טענות נגדיות פוסלות את הטענה, בנימוק שגם לפני תנועת Me Too הגברים בעולם העסקי לא ששו לקדם נשים לעמדות ניהול בכירות, והשימוש בטיעון זה מהווה רק תירוץ להמשך אפליית הנשים.
בעקבות פרסום התנועה והגברת המודעות, גבר השימוש בתפקיד מתאם האינטימיות בסרטים וסדרות טלוויזיה כדי להגן על השחקנים.
ההאשטאג "Me Too" נפוץ ב-85 מדינות לפחות, בהן הודו, פקיסטן והממלכה המאוחדת.
במספר מדינות הוא תורגם לשפה המקומית.
הקמפיין בצרפת, למשל, קרא לחשוף שמות של מטרידים סדרתיים באמצעות ההאשטאג "BalanceTonPorc", שפירושו "הוקיעי את החזיר שלך".
הפרלמנט האירופי כינס ישיבה מיוחדת לדיון במקרים של הטרדה מינית ואלימות מינית בפרלמנט ובמשרדי האיחוד האירופי בבריסל.
בסין פורסם הקמפיין בהבלטה בכלי התקשורת הממלכתיים, לצד טענות לפיהן זו תופעה מערבית משום ש"הגבר הסיני חונך לכבד נשים".
מיליוני גולשים סינים הגיבו בזעם לטענות אלה והזימו אותן.
בעצומה שהתפרסמה בעיתון הצרפתי "לה מונד", חתמו מאה שחקניות, יוצרות ואקדמאיות צרפתיות על הטענה כי "ציד המכשפות" שבא בעקבות פרשות התקיפה וההטרדה המינית בהוליווד מאיים על החופש המיני.
נאמר בעצומה, בין היתר, כי "החופש לפתות ולהציק הוא חיוני", כדי לשמור על החופש המיני.
הנשים החתומות על העצומה קובעות שגברים צריכים להיות חופשיים להתחיל עם נשים: "אונס הוא פשע, אבל ניסיון חיזור, גם אם הוא עיקש או לא מוצלח, אינו כזה.
היצר המיני הוא מטבעו פרוע ואגרסיבי, אבל אנחנו מספיק חדות הבחנה כדי לא לבלבל בין ניסיון להתחיל עם מישהי לבין תקיפה מינית".
בהודעה שפרסמו הנשים בנושא כתבו: "בעקבות פרשת הארווי ויינסטין חלחלה ההבנה הלגיטימית אודות האלימות המינית המופעלת על נשים, בין השאר במסגרות מקצועיות, בהן גברים מסוימים מנצלים לרעה את כוחם.
אבל פריצת הסכר הופכת היום להפך הגמור: מורים לנו איך לדבר, להשתיק את כל מה שעשוי להרגיז, ומי שמסרבות ליישר קו נחשבות לבוגדות ושותפות לדבר עבירה".
חותמות העצומה ציינו שלדעתן, במקום לעזור לנשים, ברגע שהקמפיין עבר את הגבול והפך למוגזם, הוא משרת למעשה את אויבי החופש המיני – קיצונים דתיים, ריאקציונרים, ומי שחושבים בהתאם למוסר הוויקטוריאני שנשים הן חסרות יישע, שיש להגן עליהן.
עוד הן כתבו: "אנחנו מגיעים לגבול הגרוטסקה כאשר בשוודיה הצעת חוק מבקשת לחייב פרטנרים להסכים מפורשות או בכתב ליחסי מין.
עוד קצת ונגיע לעולם בו שני מבוגרים שמעוניינים לשכב זה עם זה יצטרכו לסמן וי דרך אפליקציה, ולאשר מסמך המפרט את התנוחות שהם מסכימים להן, ואלה שלא".
לקראת סוף העצומה ציטטו החותמות את הפילוסוף רואן אוז'יאן, שלדבריהן הגן על הזכות להעליב כהכרחית ליצירה האמנותית.
באותו אופן, הן טענו שהן מגנות על הזכות להציק, כהכרחית לחופש המיני.
המבקרת והמסאית האמריקאית דפני מרקין פרסמה מאמר בעיתון הניו יורק טיימס "בפומבי אנחנו אומרות MeToo#, בינינו לבין עצמנו יש לנו חששות", ובו הסתייגה מקמפיין Me Too, בנימוק שחלק מההאשמות שהועלו בו הן מעורפלות, אנונימיות וגבוליות.
מאמר מאת אנדרו סאליבן בניו יורק מגזין תיאר את קמפיין Me Too, שבו רבות מהמתלוננות נותרות אנונימיות, כמקארתיזם.
נעמי שניידרמן, מנכ"לית עמותת "אשה לאשה" המפעילה מקלט לנשים נפגעות אלימות, פרסמה מאמר בעיתון הארץ בו מצביעה על כך שתנועת MeToo#, עם כל עוצמתה, נשארת בעיקר בתחום הווירטואלי שהוא המרחב של האוכלוסייה הפריווילגית יחסית, ואינה נותנת תשובה או מקום לנשים ממעמדות סוציו-אקונומיים נמוכים יותר.
ב-18 באוקטובר 2017 פורסמה ב"ידיעות אחרונות" כתבת שער נרחבת בנושא הטרדה מינית ואלימות מינית בליווי ההאשטאג "גם אנחנו".
בכתבה תיארו מספר נשים מקרים בהם חוו הטרדה מינית או תקיפה מינית, בהן גאיה קורן, שירי מימון, נעם פרתום, בת חן סבג, מיטל דוהן ויעל אבקסיס.
למחרת פרסם העיתון כתבת המשך, ובה טורים אישיים של טיטי איינאו, אורנה בנאי ודניאלה לונדון.
בכתבה העידה אורנה בנאי כי נאנסה מספר פעמים "לא על ידי גבר זר שהתנפל עלי בסמטה חשוכה, אלא על ידי גברים שהכרתי ונאלצתי לשכב איתם כי הם רצו, כי הם דרשו, כי צריך היה לספק אותם ואת הרעב שלהם".
לאחר מכן שיתפו נשים רבות ברשתות החברתיות מקרים של הטרדה מינית או תקיפה מינית.
בין הנשים ששיתפו מקרים אלה נמנו לימור לבנת, רחל עזריה ומעין קרת.
גם בחברה הערבית בישראל פרסמו נשים עדויות על תקיפות מיניות שעברו, ביניהם הפעילה הפמיניסטית ניהאל רחאב אבו ג'והר שהתראיינה ל-CNN בערבית וסיפרה על הטרדה מינית שעברה במקום עבודתה.
סילבי קשת פרסמה שבשנת 1963 הותקפה על ידי יוסף לפיד, שניסה לאונסה.
אושרת קוטלר פרסמה מקרה בו קיבלה בעבר הצעה מגונה מאלכס גלעדי, ולאחריה פרסמה נרי ליבנה האשמה חמורה יותר כלפיו.
נשים נוספות טענו שגלעדי אנס אותן.
בעקבות זאת גלעדי השעה עצמו מתפקידו כנשיא "קשת", ובהמשך הגיש תביעת דיבה נגד קוטלר וליבנה.
דנה ויס פרסמה שעמיתה גבי גזית נהג לנשקה על שפתיה במקום עבודתם.
גזית הכחיש זאת, אך לאחר שפורסמו תלונות נוספות השעה עצמו משידור בתחנת הרדיו 103FM.
נשים נוספות, שלא הזדהו, התלוננו על העיתונאי חיים יבין.
בעקבות תלונות של נשים, שלא הזדהו, נגד השדרן נתן זהבי, יצאו להגנתו עמיתיו יגאל סרנה ורון קופמן.
בעקבות זאת אחת המתלוננות הזדהתה בשמה.
זהבי הכחיש את המעשים שיוחסו לו.
זהבי הגיש תביעת דיבה נגד העיתונאית הדס שטייף, שפרסמה טענות אלה, וב-7 באפריל 2019 קיבל בית המשפט את תביעתו וחייב את שטייף לשלם לזהבי 390 אלף ש"ח כפיצויים, בתוספת הוצאות משפט.
בינואר 2018 פורסמו טענות לתקיפה מינית נגד המנצח מנחם נבנהויז, שהתייחסו לתקופה שבה לימד בבית הספר התיכון "תלמה ילין".
בעקבות פרסומים אלה הושעה נבנהויז מעבודתו בטכניון.
תרבות עדויות תלמידים לשעבר של המורה יוני לוקאס בבית הספר התיכון "תלמה ילין", ובבית ספר לאמנויות בתל אביב, שטענו כי בשנות ה-80 ובשנות ה-90 המורה פיתה אותם בשנות להגיע ל"שיעור פרטי" או ל"אודישנים", ושם הטריד ותקף אותם מינית.
לוקאס טען בתגובה: ""אני לא זוכר שום מקרה מהמקרים המפורטים מלבד המקרה של הסרעפת.
צריך לומר שבכל הנוגע ללחיצות על הסרעפת, זה חלק מעבודת השחקן".
בהמשך אותו חודש פורסמה כתבת תחקיר אשר חשפה כי האמן בועז ארד ניהל קשר מיני עם תלמידות קטינות בבית הספר "תלמה ילין".
ארד טען שקיים קשרים רומנטיים ומיניים עם מספר מצומצם של תלמידות אך לטענתו קשרים אלו התקיימו רק לאחר שאותן נערות סיימו את לימודיהן.
הוא איים להתאבד אם הכתבה תתפרסם.
יום לאחר מכן שם קץ לחייו.
באפריל 2018 הדליק השחקן זאב רווח משואה במסגרת חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, חרף טענות על הטרדה מינית שהועלו כלפיו וחקירתן נסגרה מחוסר ראיות.
באוגוסט 2018 פורסמו טענות להטרדה מינית נגד הראל ויזל, מנכ"ל ובעל השליטה בחברת פוקס-ויזל.
הפרסום הוביל לירידה של 13% בשערן של מניות החברה.
על פי דיווח החברה, השופטת בדימוס אורנית אגסי שמונתה כבודקת חיצונית בנושא מצאה כי "לא היו אירועי הטרדה מינית בחברה על ידי בכירי החברה ומנכ"ל החברה, כי החברה מתנהלת בהתאם להוראות החוק למניעת הטרדה מינית באופן קפדני ויעיל, וכי לא נמצא פגם בהתנהלות החברה ומנהליה בהקשרים האמורים".
ב-17 באוקטובר 2018 פורסמו האשמותיהן של חמש עיתונאיות, ביניהן חנה קים ואורית שוחט, נגד דן מרגלית.
ארבע מהן תיארו תקיפה מינית ואחת הטרדה מילולית.
בהמשך היום התפרסם מידע על שתי עדויות נוספות נגדו.
ב-18 באוקטובר התפרסמה האשמתה של העיתונאית אורלי אזולאי את דן מרגלית על תקיפה מינית שאירעה לפני 26 שנים, ובהמשך לכך הודיע דן מרגלית כי הוא משעה עצמו מעבודתו העיתונאית.
ב-17 באוקטובר 2018 טענה העיתונאית חנה קים כי חיים רמון נישק אותה בניגוד לרצונה בשנות ה-80 המאוחרות.
בעקבות הפרשה שהתנהלה סביב המקרה, על רקע מועמדות שהגיש רמון למשרת מרצה באוניברסיטת תל אביב, חתמו 132 מרצים על מכתב התנגדות להעסקתו של השר לשעבר.
ב-25 באוקטובר 2018 פורסם כי הבמאי והמורה למשחק מיקי גורביץ' התפטר מתפקידו בסטודיו ניסן נתיב בתל אביב על רקע שלוש תלונות חדשות על הטרדה ותקיפה מינית.
על פי הפרסומים, מדובר בתלונות של בוגרים טריים שהגיעו להנהלה בימים האחרונים.
לפחות באחד המקרים, מדובר לכאורה באינוס תוך ניצול יחסי מרות.
ב-27 ביולי 2019, האשימה העיתונאית הדר קנה מהעיתון דה מרקר את העיתונאי דרור פויר בהטרדה מינית ומעשה מגונה, תוך ניצול המצב שהיא הייתה שיכורה ומסטולה.
חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' תקף את הקמפיין: "צריך לומר את האמת – קמפיין #MeToo הוא שקרי, מגמתי ומסוכן, שנועד להציג את כל הגברים כמטרידים ואנסים ואת כל הנשים כקרבנות, לסכסך בין המינים (פמיניזם רדיקלי) ולפרק את המשפחה והזוגיות."
מאידך, שר החינוך נפתלי בנט הביע בו תמיכה: "קמפיין חשוב, בזכותו מטריד פוטנציאלי יחשוש להטריד."
יושבת ראש דירקטוריון זכיינית השידור "קשת", דרורית ורטהיים, התייחסה לטענות נגד אלכס גלעדי והודיעה שהיא תומכת בנשים שנפגעו ומתכוונת לבצע בדיקה של הטענות: "עדותיהן של עיתונאיות לגבי התנהגות בלתי ראויה לכאורה המיוחסת לאלכס גלעדי מצערות וכואבות עד מאוד.
מבלי להידרש לפרטי המקרים עצמם, לנסיבות ולחלוף הזמן, אני מבקשת לחזק כל מי שחשה נפגעת או מבוזה כתוצאה מהתנהגות בלתי ראויה ופסולה".
ארגון נעמת הודיע, בעקבות הקמפיין, על פתיחת "קו חם" לטיפול בתלונות על הטרדה או תקיפה מינית.
הארגון קרא לנשים להתלונן בזמן אמת על מקרים במקומות עבודה, באירועים חברתיים ובמקומות אחרים, ובכוונתו להעניק תמיכה וגיבוי למתלוננות.
התאבדותו של בועז ארד, לאחר פרסום טענות כלפיו על ניצול מיני, הביאה לדיון בשאלת גבולות הפרסום של טענות מסוג זה.
44% מהישראלים מסרו שהם מכירים אישית מישהו או מישהי שחווה או חוותה הטרדה מינית.
49% מהישראלים מסרו שבעקבות תופעת ה-MeToo, יש לדעתם סיכוי גבוה שהכללים החברתיים ישתנו ויהיו פחות הטרדות מיניות.
לעומת 39% שסבורים שלא יהיה שינוי בעקבות התופעה.
מבין המגיבים בהקשר זה, אחוז הנשים שהאמינו שהמחאה תיצור שינוי (53%) גבוה מאחוז הגברים המאמינים בכך (43%).
כשנשאלו הנסקרים לגבי אמירתו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, "אנו חיים בתקופה מפחידה עבור גברים": 44% מסרו שלדעתם אמירה זו נכונה, ו-45% שלדעתם היא לא נכונה.
עם זאת, בעוד שבקרב הגברים 53% הסכימו עם אמירה זו, בקרב נשים רק 36% הסכימו איתה.
הקמפיין "#לא התלוננתי" החל להתפשט בעקבות פרשת תלונתה של ד"ר כריסטין פורד, נגד ברט קוואנו, מועמדו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, לשופט בית המשפט העליון, כי תקף אותה מינית בשנת 1982 בעודם בתיכון.
בעדותה בפני הסנאט של ארצות הברית, סיפרה פורד כי קאוואנו תקף אותה וניסה לאנוס אותה, וכי היא חששה לחייה.
בנוסף לפורד, שתי נשים נוספות האשימו אותו במעשים מגונים.
קוואנו הכחיש את כל הטענות נגדו, ולשלוש התלונות האלה לא נמצאו עדויות תומכות בחקירת ה-FBI.
בתגובה העלה הנשיא טראמפ ציוץ בו תהה מדוע פורד לא התלוננה על התקיפה לפני שמועמדותו של קוואנו לתפקיד עלתה, ומתח ביקורת על עדות המתלוננת, על שאינה זוכרת פרטים בסיסיים בנוגע למסיבה, שבה, לפי דבריה, הטריד אותה קוואנו, אך זוכרת ששתתה בירה אחת בלבד במסיבה.
כתגובת נגד לדברי טראמפ נולד ההאשטג .
יומיים אחרי הציוץ של טראמפ היו בטוויטר כ-675 אלף ציוצים שהציגו שלל סיבות לכך שנפגעות תקיפה מינית לא העזו להתלונן למשטרה.
בין המצייצים היו השחקנית אשלי ג'אד, השחקנית אליסה מילאנו שהגיבה ישירות לטראמפ והשחקנית והדוגמנית קארה דלווין.
כשבוע לאחר מכן התופעה התפשטה בטוויטר לשפות נוספות בהן עברית בהאשטג #לאהתלוננתי או #לא_התלוננתי, ובו סיפורים של נשים וגברים ישראליים על אירועי תקיפה מינית שחוו ומדוע לא התלוננו עליהם.
Time's Up (בעברית: "אזל הזמן") היא תנועה נגד אלימות מינית.
התנועה נוסדה ב-1 בינואר 2018 על ידי קבוצת שחקניות ומפיקות בהוליווד כתגובה לפרשת הארווי ויינסטין ו-Me Too.
נכון לדצמבר 2018 התנועה גייסה מעל ל-22 מיליון דולר עבור הגנה משפטית לקורבנות תקיפה מינית, ופועלים בה כ-800 עורכי דין בהתנדבות.
תנועה שהושקה באוקטובר 2019 על ידי 100 נשים הנמצאות בתפקידים בכירים בתחומי העסקים, הפוליטיקה והתרבות בבריטניה במטרה להילחם בתופעה של אפליית נשים בשכר, יחסית לגברים באותם תפקידים.
האירוע שהביא להקמת התנועה היה זכייה של הבנקאית סטייסי מקאן בתביעה שהגישה נגד מעסיקה – בנק BNP Paribas, לאחר שהסתבר לה שהן שכר הבסיס והן הבונוסים שקיבלה היו נמוכים ב-25%-50% מאלו שקיבל עמית שלה בתפקיד מקביל, על אף שביצועי שניהם היו דומים, דבר שאינו חוקי ברוב מדינות העולם הראשון.
Me and Bobby McGee ("אני ובובי מק'גי") הוא שיר מאת קריס קריסטופרסון ופרד פוסטר.
במקור בוצע השיר על ידי רוג'ר מילר ב-1969, אך הוא התפרסם בעקבות ביצועה של ג'ניס ג'ופלין (שירה וגיטרה) שראה אור רק לאחר מותה, בינואר 1971 והוא אחד השירים המזוהים עמה ביותר.
השיר הגיע לראש מצעד בילבורד הוט 100 ושהה בו שבועיים במרץ 1971 (היה זה השיר השני בהיסטוריה שהגיע לראש המצעד לאחר מות מבצעו, הראשון היה Sittin' On The Dock of the Bay מאת אוטיס רדינג ב-1968).
במצעד השנתי של אותה שנה הגיע השיר למקום ה-11. בנוסף הקליטו את השיר אמנים נוספים, בהם גרייטפול דד, קני רוג'רס, גורדון לייטפוט, ג'רי לי לואיס, ג'וני קאש, קריסטופרסון עצמו ועוד.
בשנת 2002 הוכנס השיר להיכל התהילה של פרס גראמי.
השיר מספר על זוג נוודים הנודדים בטרמפים ברחבי דרום ארצות הברית.
השיר מתחיל בטרמפ מבאטון רוז' לניו אורלינס בלואיזיאנה, ובהמשך מתואר מסע שעובר בדרך מקנטקי לקליפורניה, שם נפרדות דרכיהם ליד העיר סלינאס.
במילים המקוריות של קריסטופרסון בובי היא אישה, אך כיוון שהשם "בובי" יכול להיות של גבר או אישה, ניתן לשיר את השיר בהיפוך תפקידים כך שבובי הוא גבר תוך שינוי מילים ספורות, כפי שעשתה ג'ופלין בגרסה שלה.
בעברית שרה את השיר גל דה פז, שתרגמה אותו גם להוויה הישראלית בשם "קובי שלי".
השיר מוזכר בשירו של נמרוד גאון "שיר חייל", שבוצע על ידי שלמה ארצי באלבומו "דרכים" ("בלוז ישן על בובי מק'גי").
"Me Gusta" (בעברית: "אני אוהבת") הוא סינגל של זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה.
השיר יצא לאור ב-2 בדצמבר 2018, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ופינה רקורדס, כסינגל מתוך אלבום הבכורה של נטשה, IlumiNATTI.
השיר הגיע למקום ה-39 במצעד שירי הפופ הלטיניים, וה-39 במצעד האירפליי הלטיני.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי נאטי נטשה, דדי יאנקי, ואלי TMW, ג'סטין קוילס ורפאל פינה.
בשנת 2019, הוציאה את הרמיקס הרשמי של השיר, בו מתארח הזמר הלטיני פארוקו.
הרמיקס זכה להצלחה רבה וצבר למעלה מ-30 מיליון השמעות בספוטיפיי.
חלק מהביקורות שהופנו כלפי השיר, טענו כי הוא מדבר על בגידה במערכת יחסים.
בנוסף, תואר הקליפ שלו כ"קליפ חושני".
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוצה של נטשה ב-2 בדצמבר 2018 ובוים על ידי קרמיט רודריגז ודניאל דוראן.
הקליפ זכה להצלחה רבה, וצבר 3 מיליון צפיות בפחות מיממה.
בקליפ נראית נטשה כשהיא לבושה במספר תלבושות שונות, ואורות כחולים מאירים עליה.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-140 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה 2× (לטיני)120,000פרו (IFPI Peru)פלטינה20,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם2 בדצמבר 2018הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסוני לטין • פינה
Me Too (בעברית: גם אני) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מייגן טריינור מתוך אלבום האולפן השני שלה, Thank You.
השיר נכתב על ידי טריינור, אריק פרדריק, ג'ייקוב קשר הינלין, ג'ייסון דסרולאוקס, פיטר סבנסון, והופק על ידי ריקי ריד.
השיר יצא לאור בתאריך 5 במאי 2016, כסינגל השני מתוך האלבום.
מבחינה אלקטרונית, השיר אלקטרו ואר אנד בי מרחיב יצירות שלה על אהבה עצמית העצמה עצמית, דוחק המאזינים להיות מרוצים יותר עם עצמם.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של מייגן טריינור ב-10 במאי 2016. הקליפ בוים על ידי האנה לוקס דייוויס.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טריינור כשהיא מקיצה משנתה.
לאחר מכן היא נושקת לפסלון גראמי שלה.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-645 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 4×280,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 3×3,000,000בריטניה (BPI)כסף200,000מקסיקו (AMPROFON)פלטינה60,000קנדה (Music Canada)פלטינה 3×240,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורארצות הברית5 במאי 2016הורדה דיגיטליתאפיק16 במאי 2016רדיו שירים עכשוויים17 במאי 2016רדיו 40 השירים העכשווייםבריטניה9 ביוני 2016רדיו שירים עכשוויים
Me Gustas Tú (בעברית: אני אוהב אותך) הוא שיר שמבוצע על ידי הזמר הצרפתי ממוצא ספרדי, מאנו צ'או, ויצא לאור בשנת 2001.
השיר יצא לאור במאי 2001 כסינגל השני מתוך אלבום הסולו השני של מאנו צ'או "Próxima Estación: Esperanza".
השיר מושר בספרדית והפזמון שלו מושר בצרפתית.
זהו השיר המצליח ביותר של צ'או ברחבי העולם.
הוא הגיע למקום הראשון במצעדים בספרד ואיטליה ולמקום השני בצרפת.
שני שירים נוספים מתוך האלבום מכילים את אותה מוזיקת רקע של Me Gustas Tu'.
מבנה השיר כולל אמירות של הדובר המזכיר בתחילת כל משפט מבתי השיר דבר מה שהוא אוהב, ובהמשך המשפט אומר Me Gustas Tu שמשמעותו אני אוהב אותך.
לדוגמה, אני אוהב ים, אני אוהב אותך, אני אוהב אופנועים, אני אוהב אותך.
Once de la noche en Managua, Nicaragua" הוא מחווה לתחנת "רדיו רלוח" (בספרדית: "רדיו שעון") המשדרת מקובה.
Me Siento Tan Sola הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי.
האלבום יצא לאור ב-21 באוגוסט 1992, על ידי חברת התקליטים BMG אריולה.
בדומה לשני האלבומים הקודמים של טרווי, גם זה הופק על ידי סרחיו אנדרדה.
האלבום הופק על ידי סרחיו אנדרדה שעבד עם טרווי עוד מצאת אלבום הבכורה שלה בשנת 1989. כמו כן, יצא האלבום בפורמט של תקליט ויניל ותקליטור במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו.
בסך הכול, נמכר ברחבי העולם בלמעלה מ-5,500,000 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהאלבומים הנמכרים בהיסטוריה.
השיר "", יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום וכשיר הנושא ממנו.
Mechanical Bull הוא אלבום האולפן השישי של להקת הרוק האמריקאית, קינגס אוף ליאון.
האלבום יצא לאור ב-20 בספטמבר 2013 באירלנד, גרמניה, שוודיה ואוסטרליה, ב-23 בספטמבר בממלכה המאוחדת וב-24 בספטמבר בצפון אמריקה.
בשלהי 2013, היה מועמד האלבום בטקס פרסי גראמי ה-48 בקטגוריית "אלבום הרוק הטוב ביותר".
האלבום הגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, לאחר שמכר כ-110,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
נכון לאוגוסט 2016, האלבום נמכר בכ-347,000 עותקים בארצות הברית לבדה.
בממלכה המאוחדת האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הרשמי, לאחר שנמכר בכ-71,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
נכון לאוקטובר 2016, האלבום נמכר בכ-323,240 עותקים בממלכה המאוחדת לבדה.
הלהקה הופיעה עם סינגלים מהאלבום בתוכניות בוקר טוב אמריקה, Jimmy Kimmel Live!, Late Night with Jimmy Fallon עם ג'ימי פאלון וסאטרדיי נייט לייב.
me אני היא תוכנית טלוויזיה תיעודית ישראלית, שעוקבת אחר חיי כוכבי הילדים.
לסדרה הופקו שתי עונות ששודרו בערוץ הילדים, כאשר הראשונה שודרה בשנת 2014 והשנייה בשנת 2015. לסדרה הופקו 14 פרקים ופרק ספיישל מיוחד בנושא בוליווד.
כל פרק מתמקד באישיות אחרת, הם מתבקשים לבחור מספר תמונות מחשבון האינסטגרם שלהם ובעקבותיהן מספרים למצלמה על אורח החיים שלהם ועונים על שאלות הנשאלות על ידי הבמאי.
Me Lloras הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי, מתוך אלבומה השנים עשר, Diosa de la Noche.
השיר יצא לאור ב-20 בספטמבר 2018, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום העשירי במצעד שירי הפופ הלטיניים.
השיר נכתב על ידי גלוריה טרווי ביחד עם מרסלה די לה גארזה, ג'ונתן בריאן ת'יל, ואיוון באררה.
השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני, המשלב בתוכו גם נגינת חצוצרה.
השיר מדבר על בגידה מצד בן זוגה של טרווי ועל כך שהיא תגרום לו לבכות בשבילה כנקמה על מה שעשה.
איגוד תעשיית ההקלטות המקסיקני העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-30,000 עותקים במדינה.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של גלוריה טרווי ב-21 בספטמבר 2018, יום לאחר צאתו של השיר כסינגל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טרווי כשהיא נכנסת אל תוך מבנה מפואר, וסצנה לאחר מכן, אותה כשהיא לבושה בבגדים יוקרתיים, תוך שהיא רוקדת לצלילי השיר.
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-59 מיליון צפיות.
Me Gusta הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, בשיתוף עם הזמר הלטיני אנואל AA.
השיר יצא לאור ב-13 בינואר 2020, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ואייס אנטרטיינמנט.
השיר נכתב על ידי שאקירה, אנואל AA, כריס ג'ידאי, אווי און דה דראמס, אדג', איאן לואיס וחואן אנטוניו.
השיר מסמפל בתוכו קטע מתוך השיר "", של הלהקה הג'מייקנית אינר סירקל.
ב-11 בינואר 2020, פרסמה שאקירה בחשבון האינסטגרם שלה את עטיפת הסינגל, תוך שציינה כי היא תוציא אותו ב-13 בינואר באותה השנה.
בסמוך לכך, פרסמה חברת התקליטים רוק ניישן גם כן על צאתו העתידית של הסינגל.
בהמשך, פרסם גם אנואל AA עצמו את עטיפת הסינגל ברשתות החברתיות השונות.
השיר היה זמין להזמנה מראש ולרכישה מוקדמת ברשתות הזרמות המדיה ספוטיפיי, דיזר ואפל מיוזיק כבר ב-11 בינואר 2020. בסמוך לכך, הועלו מילות השיר לאתר המוזיקה האמריקאי Genius.
בין היתר, הופץ השיר בפורמט של הזרמת מוזיקה ושל הורדה דיגיטלית בדומה לשאר שיריה של שאקירה.
האודיו הלא רשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-12 בינואר 2020, וצבר למעלה משניים וחצי מיליון צפיות.
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שאקירה לערוץ ה-Vevo שלה את קליפ המילים של השיר, אשר צבר למעלה מ-600 אלף צפיות ביממה אחת.
נכון למרץ 2020, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב ל-45 מיליון צפיות.
האודיו של השיר צבר למעלה מ-7 מיליון צפיות.
הקליפ הרשמי של השיר פורסם ב-6 במרץ 2020, בשידור חי.
בפחות משבועיים, הצליח לצבור למעלה מ-25 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה (לטיני)60,000איטליה (FIMI)זהב35,000ברזיל (Pro-Música Brasil)זהב40,000מקסיקו (AMPROFON)פלטינה 2× + זהב150,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה 2×80,000פולין (ZPAV)זהב10,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם13 בינואר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסוני מיוזיק לטין
Meaning of Life (בעברית: משמעות החיים) הוא אלבומה השמיני של הזמרת קלי קלרקסון, אשר יצא ב-27 באוקטובר 2017 על ידי אטלנטיק רקורדס.
האלבום הופק על ידי מפיקים שונים, ביניהם קלרקסון עצמה וקרייג קולמן אשר שימשו כמפיקים בפועל, גרג קוסטין שהיה ממפיקי אלבומיה הקודמים, ג'ייסון הבלרט, ג'וסיפר ועוד.
אלבום זה היה גם אלבומה הראשון עם חברת אטלנטיק רקורדס לאחר שהחוזה שלה עם תקליטי RCA הסתיים.
בעוד בחברת התקליטים הקודמת שלה נאלצה קלרקסון ליצור מוזיקת פופ, הפעם קיבלה חופש אמנותי להתנסות גם בז'אנרים נוספים, כמו R&B ומוזיקת נשמה.
אלבום זה גם מתרחק ממוזיקת הפופ-רוק אשר אפיינה אותה במהלך הקריירה שלה.
על האלבום השפיעו מספר אמנים המזוהים עם ז'אנר ה-R&B והנשמה, כמו מריה קארי, ויטני יוסטון, ארית'ה פרנקלין, אן ווג ובוני רייט.
קלרקסון רצתה שהאלבום יזכיר את המוזיקה אשר הוציאו אותם אמנים בתחילת הקריירה שלהם ושירגישו את אותם אמנים ברוח האלבום.
מבחינה לירית האלבום עוסק בקשרים אישיים בין אנשים, באהבה וב"לחיות את הרגע".
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, אשר שיבחו את הסגנון החדש של קלרקסון ואת אחידות האלבום.
האלבום הגיע למקום השני בארצות הברית ובכך נהיה לאלבום השמיני שלה שמגיע לשלושת המקומות הראשונים במצעד הבילבורד 200.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Love So Soft", "I Don't Think About You", ו-"Heat" כאשר "Love So Soft" ו-"Heat" הגיעו למקום הראשון במצעד שירי הדאנס של ארצות הברית.
האלבום קיבל שתי מועמדויות לפרס גראמי בקטגוריות "היכולות הווקאליות הטובות ביותר באלבום פופ" ו"ביצוע הסולו הטוב ביותר בשיר פופ" על "Love So Soft".
בינואר 2019 יצאה קלרקסון לסיבוב הופעות לקידום האלבום, "Meaning of Life Tour".
"Me Estás Matando" (בעברית: "אתה הורג אותי") הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה.
השיר יצא לאור ב-21 בפברואר 2020, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ופינה רקורדס, כסינגל שלא מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד שירי הפופ שברפובליקה הדומיניקנית.
השיר נכתב על ידי נאטי נטשה לבדה, והוא מדבר על אלימות נגד נשים.
לאורכו של השיר, שרה נטשה "אתה הורג אותי", אך מוסיפה כי הוא לא עושה את באמצעות אלימות פיזית, באומרה "בלי לשים עלי אצבע אחת; בלי לתת לי שום רעל לשתות".
השיר הופק על ידי אנדרס קסטרו.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-21 בפברואר 2020, בשידור חי.
הקליפ צבר למעלה מ-48 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם21 בפברואר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסוני לטין • פינה
Me Gusta הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הברזילאית אניטה, ביחד עם הראפרית האמריקאית קארדי בי והזמר מייק טאוורס.
השיר יצא לאור ב-18 בספטמבר 2020, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס כסינגל מתוך האלבום, Versions of Me.
כבר בצאתו, זכה השיר להד תקשורתי ולביקורות שונות שפורסמו על ידי אתרי מוזיקה ומגזינים שונים.
השיר נכתב על ידי אניטה, קארדי בי, מייק טאוורס, אנדרס טורס, קרולינה קולון, מאוריסיו רנגיפו, בניטו גרסיה, רפא דיאס, וואלאס צ'יבטינהא וראיין טדר והוא יצא לאחר שאניטה הוציאה את הסינגל "Tócame", ולאחר שקארדי בי הוציאה את הלהיט הבינלאומי "WAP".
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של אניטה ב-18 בספטמבר 2020, בשידור חי.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אניטה יוצאת מאחד הבתים ובהמשך ניתן לראות את קארדי בי מצטרפת לסצנות עם אניטה, תוך שהן שרות את השיר ומבצעות ריקודים נלווים.
נכון לספטמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-20 מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם18 בספטמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתוורנראיטליה 25 בספטמבר 2020 רדיו להיטים עכשוויים
Me Quedo הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הספרדייה איתנה, ביחד עם הזמרת-יוצרת הלטינית לולה אינדיגו.
השיר יצא לאור ב-28 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל מתוך האלבום, Spoiler.
השיר נכתב על ידי איתנה, פבלו דיאז-ריישה, כריסטיאן קירנטה קטלאן, פליפה גונזלס עבד, לטיסיה סלה ולולה אינדיגו והופק על ידי אל גוינצ'ו ואליזז.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-39 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איתנה ב-27 ביוני 2019, בשידור חי.
"Mecbur" (בעברית: "כָּפוּי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה איילה צ'ליק.
הוא יצא לאור ב-11 במאי 2020, בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט כסינגל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה (2019).
על מנת לעזור בקידום שלו, הוציאה צ'ליק וידאו קליפ נלווה עבור השיר.
השיר הגיע למקום התשיעי בטורקיה טופ 20.
השיר נכתב במקור על ידי אסף מונויר, אך איילה צ'ליק כתבה אותו בעצמה בשפה הטורקית.
הוא הולחן על ידי ז'אן מארי ריאצ'י והופק על ידי אוקיי בריש.
השיר כשמו ("כפוי/ה"), יצא לאור כסינגל במהלך מגפת הקורונה, עקב הסגר שפקד את כל העולם, מה שגרם לצ'ליק להרגיש כפויה וכבולה לבית שלה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-2.1 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הנלווה של "Mecbur" הועלה לערוץ היוטיוב של איילה צ'ליק ב-11 במאי 2020, ביום צאתו כסינגל.
לאורכו, ניתן לראות את צ'ליק כשהיא יושבת במרפסת ביתה, תוך שהיא שרה את השיר.
כמו כן, ניתן לראות שלל אנשים שונים בטורקיה, כשהם "כפויים" לביתם גם כן ואינם יכולים לתת ממנו בעקבות ההסגר שנגרם כתוצאה ממגפת הקורונה.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם11 במאי 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסוני
"Mean It" הוא סינגל של הזמר-יוצר ומפיק המוזיקה האמריקאי, לאוב, ולהקת האינדי פופ האמריקאית, LANY.
הסינגל יצא ב-14 בנובמבר 2019 כסינגל השביעי מתוך אלבום הבכורה של לאוב, How I'm Feeling (2020).
נכון לאפריל 2024, השיר הושמע למעלה מ-335 מיליון פעמים בספוטיפיי.
בנוגע לדרך כתיבת השיר, לאוב אמר כי .
הווידאו קליפ של "Mean It" יצא בערוץ היוטיוב של לאוב ב-17 בדצמבר 2019. המלון שוכן במדבריות לוס אנג'לס וכולל את לאוב ואת פול קליין, סולן הלהקה LANY, רוקד סביב סלעים אדומים מצוירים ומכונית וינטאג'.
נכון לאפריל 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-63 מיליון פעמים.
"Me and Your Mama" (בתרגום לעברית: אני ואמא שלך) הוא סינגל של הראפר והזמר האמריקאי צ'יילדיש גמבינו.
הוא יצא ב-10 בנובמבר 2016 ברחבי העולם, והוא הסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השלישי שלו "!Awaken, My Love".
השיר בוצע לראשונה בהופעה חיה בפסטיבל המוזיקה בונארו ב-13 ביוני 2015.
"Meant to Be" (בעברית: נועד להיות) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית, ביבי רקסה, בשיתוף פעולה עם צמד מוזיקת הקאנטרי האמריקאית, פלורידה ג'ורג'יה ליין.
הסינגל, שיצא, על ידי וורנר רקורדס, ב-24 באוקטובר 2017, נמצא בתוך מיני-אלבומה השלישי של רקסה, All Your Fault: Pt.
2. מאוחר יותר, הסינגל נכלל גם באלבום האולפן הראשון שלה, Expectations.
נכון לספטמבר 2021, השיר הושמע למעלה ממיליארד פעמים בספוטיפיי.
הגרסה האקוסטית של רקסה לשיר ללא הצמד יצאה ב-6 באפריל 2018. נכון לספטמבר 2021, גרסה זו הושמעה למעלה מ-40 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ, שבוים על ידי סופי מולר, צולם באלבקרקי, ניו מקסיקו, ארצות הברית.
הווידאו קליפ יצא לראשונה ליוטיוב ב-23 באוקטובר 2017. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה ממיליארד פעמים.
מדינהתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה ×5350,000בלגיה (BEA)זהב10,000ברזיל (Pro-Música Brasil)יהלום250,000קנדה (Music Canada)יהלום800,000דנמרק (IFPI Danmark)פלטינה90,000גרמניה (BVMI)זהב200,000איטליה (FIMI)זהב25,000הולנד (NVPI)פלטינה40,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה ×260,000נורווגיה (IFPI Norway)פלטינה ×3180,000פולין (ZPAV)זהב10,000פורטוגל (AFP)זהב5,000שווייץ (IFPI Switzerland)זהב10,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000ארצות הברית (RIAA)יהלום10,000,000
מדינהתאריךפורמטגרסהחברת תקליטיםהערות ארצות הברית 24 באוקטובר 2017 להיט רדיו עכשווימקוריתוורנר רקורדס 20 בנובמבר 2017 רדיו קאנטריוורנר רקורדס, BMLGאיטליה 2 בפברואר 2018 להיט רדיו עכשוויוורנר רקורדס הממלכה המאוחדת 9 במרץ 2018 6 באפריל 2018 הורדה דיגיטליתאקוסטיתעולמי 22 בדצמבר 2018גרסה חיה BMLG
Me Porto Bonito (בעברית: אתנהג יפה) הוא סינגל של הראפר הפוארטו ריקני באד באני והזמר הפוארטו ריקני צ'נצ'ו קורליאונה, מתוך אלבום האולפן החמישי של באד באני, Un Verano Sin Ti.
השיר נכתב על ידי באד באני וצ'נצ'ו קורליאונה והופק על ידי MAG, סובלו NEO, לה פסיינסיה ולנקס.
השיר הגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 וזכה ללמעלה מ-600 מיליון השמעות בספוטיפיי חודשים בודדים לאחר צאתו.
במהלך ראיון עם צ'נטה ידרך, באני הסביר כי השיר הוקלט מיד לאחר שהשתתף בנשף המט גאלה בניו יורק.
בנוסף, הוא ציין שהגיע לאולפן בתלבושת ותספורת זהות לאירוע.
על החיבור עם צ'נצ'ו קורליאונה הוא אמר: "כשעשיתי את השיר הזה, לא היה לי בראש מישהו שהוא לא הוא.
אם זה לא היה איתו, לא הייתי מוציא את השיר".
מילות השיר כוללות שני קריינים שנמשכו לאישה ששכנעו אותה לפרסם סלפי כדי להדגים עד כמה היא סקסית.
כמו כן, שני הגברים התחייבו להתנהג יפה לאישה אם יתבקשו לעשות זאת.
במגזין הבילבורד, דורג השיר כשיתוף הפעולה השני הטוב ביותר באלבום, שכן באד באני "עובר מהטוורקינג המודרני שלו לקצב מסיבות דה מרקזינה מהאסכולה הישנה שמושכת מעריצים כרצועה האהובה עליהם ביותר בזכות המילים הסופר-מלהיבים שלה על היותו יפה ובטוח".
בנוסף, השורה "Tú no ere' bebecita, tú ere' bebesota" הפכה לטרנד כסאונד באפליקציית טיקטוק.
מקוםתאריםמכירות ספרד (PROMUSICAE) פלטינה ×4 240,000
"Me and My Broken Heart" (בעברית: אני והלב השבור שלי) הוא סינגל של להקת הפופ האנגלית, ריקסטון .
השיר נכתב על ידי בני בלנקו, עמר מאליק, סטיב מק, ויין הקטור ורוב תומאס, והופק על ידי בני בלנקו וסטיב מק.
השיר יצא, על ידי חברות התקליטים סקולבוי רקורס, ג'ייאנט ליטל מאן, מאד לאב ואינטרסקופ רקורדס, ב-14 במרץ 2014, כסינגל המוביל מאלבום האולפן הראשון של הלהקה, Let the Road.
השיר הופיע ב-Just Dance 2015 .
נכון לדצמבר 2022, השיר הושמע למעלה מ-560 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-405 מיליון פעמים ביוטיוב.
אזורתוארמכירותקנדה (Music Canada)זהב40,000איטליה (FIMI)זהב25,000שוודיה (GLF)פלטינה40,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000סטרימינגדנמרק (IFPI Danmark)פלטינה2,600,000
"" הוא שיר של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה.
הוא פורסם באפריל 1991 כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של הפרויקט, (1990).
בדומה לסינגל הקודם "", הוא מושר בשפה הצרפתית והיוונית, אם כי ל-"" יש גם שורה בשפה האנגלית, "The time has come" ("הגיע הזמן").
הוא היה לשיר השני של אניגמה שדורג בעשירייה הפותחת בגרמניה, כשהגיע בשיאו למקום השביעי, כמו גם דורג בעשירייה הפותחת בבלגיה, פינלנד, צרפת, יוון, איטליה, פורטוגל, ספרד ושווייץ.
עם זאת, הוא לא זכה להצלחה של "" במדינות רבות אחרות; הוא דורג במקום ה-20 באירלנד, ה-59 בקנדה וה-55 באוסטרליה וגם בממלכה המאוחדת.
בארצות הברית, הוא לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד הוט 100, אך הגיע למקום השביעי במצעד שירי הדאנס קלאב.
הווידאו קליפ הנלווה שלו זכה להשמעות תכופות ב-MTV אירופה.
צלילי הגשם בתחילת השיר הם דגימה שנלקחה מההקדמה לשיר "Black Sabbath" מהאלבום באותו השם של הלהקה בלאק סבאת'.
במוזיקה & מדיה נכתב, .
את הטקסט בצרפתית ביצעה סנדרה, זמרת פופ משנות השמונים והתשעים, שהייתה אז אשתו של מיכאל קרצו, יוצר הפרויקט המוזיקלי אניגמה.
הווידאו קליפ כולל את גרסת המיקס האורתודוקסי של השיר במקום את גרסת האלבום ובדרך כלל מוכר בתור "Mea Culpa Part II".
רוב הקליפ יצוק בגוון ספיה וכולל פלומת עשן אינסופית המונחת מעל התמונות.
הוא מתחיל ונגמר באישה כורעת בדומה לתנועת תפילה, כשתקריבים מגלים שהיא חובשת זוג כפפות כבדות.
בין לבין, מופיעות סצנות של אישה צעירה בריצה בחצר רחבת ידיים של קתדרלה ומובלת בעגלה רעועה בדומה למשפט מכשפות.
בצעד יוצא דופן עבור הקליפים של אניגמה, שם הפרויקט בולט במיוחד במספר סצנות לצד מה שנראה כסמל אלכימי.
אזורהסמכהיחידות שהוסמכו/מכירות צרפת (SNEP) כסף 125,000** נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד.^ נתוני משלוחים המבוססים על הסמכה בלבד.
"Meaning of Life" הוא סינגל שיווקי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלי קלרקסון, שיצא ב-19 באוקטובר 2017 בהוצאת חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
השיר נכתב על ידי ג'סי שטקין, אילסי ג'ובר וג'יימס מוריסון, והופק על ידי ג'סי שטקין.
נכון לאוגוסט 2025, השיר הושמע למעלה מ-14 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ יצא ב-13 במאי 2018 תחת בימויה של שרה מקלוגן.
Online תיארה את הווידאו קליפ כ"חלום סינימטי", וכתבה כי "הווידאו קליפ פשוט במובנים מסוימים אך דרמטי בטון, במיקום ובמלבוש".
נכון לאוגוסט 2025, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-5 מיליון פעמים.
אריקה גונזלס מהרפרס בזאר סברה כי השיר "מלא ברגש", וכן כי "שירת הרועשת והנשמתית של קלרקסון תופסת מקום מרכזי בשיר".
ג'ון בליסטיין מהרולינג סטון תיאר את השיר כ-"אופורי" ואת הביצוע Nashville Sessions של קלרקסון כ-"מרשים".
לעומת זאת, מייקל ווד מלוס אנג'לס טיימס, בעת שביקר את אלבום המוזיקה, טען כי השיר לא מנצל את החופש היצרתי של קלרקסון וכי מילות השיר "יכולות להיות חדות יותר".
Mechanical Licensing Collective (בקיצור: MLC) הוא ארגון ללא מטרות רווח שהוקם מכוח חוק המודרניזציה של זכויות יוצרים במוזיקה משנת 2018. מטרת הארגון היא להנפיק רישיונות מכניים גורפים לשירותי סטרימינג מוזיקליים הפועלים בארצות הברית, בהם ספוטיפיי, אפל מיוזיק, אמזון מיוזיק וטיידל.
הארגון נוסד בשנת 2018 והמטה הראשי שלו נמצא בנאשוויל, טנסי.
בשנת 2020 הודיע הארגון על הצטרפותן של ארבע חברות נתוני מוזיקה ליוזמת איכות הנתונים (DQI): Blokur, Exactuals, Music Data Services ו-TuneRegistry.
היוזמה נועדה לשפר את דיוק המידע במאגר היצירות של הארגון.
בחודש ינואר 2021 החל הארגון לחלק תמלוגים לבעלי זכויות.
באוקטובר 2022 דווח כי הארגון חילק כמעט 700 מיליון דולר בתמלוגים גורפים ליוצרים ולמוציאים לאור.
ב-6 בדצמבר 2023 הודיע הארגון על הקמת Supplemental Matching Network, רשת הכוללת חמש חברות (Blokur, Jaxsta, Pex, Salt ו-SX Works, חברת בת של SoundExchange), המספקות שירותי התאמת נתונים להשלמת תהליכי ההתאמה הפנימיים של הארגון.
בספטמבר 2025, בית המשפט הפדרלי בניו יורק קיבל את בקשת הארגון להגיש כתב תביעה מתוקן נגד ספוטיפיי, במסגרת סכסוך משפטי על תשלומי תמלוגים.
התביעה המקורית הוגשה במאי 2024 וטענה שספוטיפיי הפחיתה משמעותית תמלוגים ליוצרים בעקבות סיווג מחדש של שירות הפרימיום כ"חבילה", לאחר שהוסיפה אליו 15 שעות חודשיות של האזנה לספרי שמע.
המהלך של ספוטיפיי התבסס על פסיקה של מועצת התמלוגים בארצות הברית משנת 2022, שקבעה ששירותים חבילה יכולים לשלם שיעורי תמלוגים נמוכים יותר משירותי מוזיקה טהורים.
בינואר 2025 נדחתה התביעה הראשונית, אך השופטת קבעה בספטמבר 2025 שיש לאפשר ל-MLC לתקן את כתב התביעה בהתאם להנמקות ההחלטה.
ה-MLC טען לשתי הפרות עיקריות: האחת היא ניפוח מלאכותי של מחירי שירות Audiobooks Access, שנועד להפחית את החלק היחסי של ההכנסות המיוחסות למוזיקה; השנייה היא דיווח שגוי של התמלוגים, שבו שילבה ספוטיפיי את נתוני השירות החדש עם אלו של השירות החינמי.
שירותי המוזיקה הדיגיטליים המחויבים להשתמש ברישיונות שמנפיק הארגון נדרשו להשקיע 33.5 מיליון דולר בעלויות ההקמה של הארגון, וכן 28.5 מיליון דולר נוספים למימון עלויות התפעול בשנה הראשונה.
כדי לפתור את בעיית חוסר התשלום ליוצרים, יצר הארגון מאגר נתונים ציבורי נגיש של יצירות מוזיקליות, לצד פורטל מקוון שבו יוצרים ומוציאים לאור יכולים להגיש ולעדכן נתוני יצירות.
באמצעות המערכת נאספים התמלוגים משירותי הסטרימינג הדיגיטליים ומועברים לבעלי הזכויות הרלוונטיים – מלחינים, פזמונאים ומוציאים לאור.
Meddle (התערבות/דחיפת אף) הוא אלבום האולפן השישי של פינק פלויד משנת 1971 בסגנון רוק מתקדם.
אף על פי שהאלבום לא התקבל באהדה על ידי המבקרים, הוא זכה להצלחה מסחרית לא רעה; האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, וזכה למעמד של פלטינה כפולה על ידי איגוד RIAA האמריקאי ב-11 במרץ,1994.
חלק מהשירים באלבום בוצעו בהופעה בפומפיי, שהוסרטה והפכה לסרט תיעודי חשוב על הלהקה בתקופה שקדמה ליציאת האלבום The Dark Side of The Moon, ונחשבת לתקופה הפוריה ביותר של הלהקה.
שמו של השיר Echoes הוא גם שמו של אלבום האוסף של הלהקה, שיצא לאור בשנת 2001, אשר כלל גרסה מקוצרת של השיר.
השיר Fearless שוקע ומסתיים ועליו עולה הקלטת יציע העמידה של קבוצת ליברפול, הקופ, כשהוא שר את המנונם של אוהדי הקבוצה, You'll Never Walk Alone - שירם של רוג'רס והמרסטיין, אשר הפך ללהיט פופולרי בביצוע הלהקה הליברפולית ג'רי והפייסמייקרס.
הרצועה האחרונה באלבום "Echoes" היא הרצועה הארוכה ביותר, ואורכת 23 דקות וחצי.
בעיני רבים רצועה זו היא היצירה המרכזית באלבום.
ב-Meddle ישנן 6 רצועות, כאשר האחרונה שבהם מילאה את כל הצד השני של תקליט הויניל:
סטורם ת'ורג'רסון הציע במקור תמונת תקריב של פי הטבעת של בבון כתמונת הצד הקדמי של האלבום.
אולם הצעתו נדחתה ברוב קולות על ידי הלהקה, שהודיעה לו דרך שיחה בין יבשתית, בזמן סיבוב הופעות ביפן, שהם מעדיפים שהתמונה הקדמית תהיה של "אוזן מתחת למים".
העטיפה הסופית צולמה על ידי בוב דאוולינג.
התמונה מייצגת אוזן תחת מים, שאוספת גלים של צלילים (המיוצגים על ידי האדוות בתמונה).
ת'ורג'רסון הביע את חוסר שביעות רצונו מעטיפה זו, בטענה שזו העטיפה הכי פחות אהובה עליו מבין העטיפות שעיצב לפינק פלויד: "אני חושב ש"Meddle" הוא אלבום הרבה יותר טוב מהעטיפה שלו".
עמיתו של ת'ורג'רסון, אוברי פאוול, הסכים עם קביעתו על העטיפה באומרו:""Meddle" היה בלאגן.
אני לא חושב שעשינו עימם צדק בכלל.
זו עבודה שנעשתה בלב לא שלם".
העיצוב של תמונת האמצע של האלבום (זו הנראית כאשר פותחים את האלבום) הכיל תמונה של הלהקה עצמה (תמונתה האחרונה של פינק פלויד כלהקה עד לאלבום A Momentary Lapse of Reason מ-1987).
דייוויד גילמור - גיטרה ושירה
רוג'ר ווטרס - גיטרה באס ושירה
ריצ'רד רייט - קלידים ושירה
שיימוס, כלבו של סטיב מריוט
הוא האלבום הרשמי הראשון של הביטלס שיצא לאור בארצות הברית.
הוא מקביל לאלבום שיצא בבריטניה תחת השם With the Beatles.
בשנת 2003 האלבום דורג במקום 53 מתוך 500 על ידי המגזין רולינג סטון ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר.
בשנת 2020 עודכנה הרשימה, והאלבום ירד האלבום למקום ה-197.
Medúlla (ליבה בלטינית) הוא אלבום מאת הזמרת, כותבת השירים והמוזיקאית האיסלנדית ביורק, שיצא לאור ב-30 באוגוסט 2004. האלבום הוא כמעט לגמרי בסגנון א-קפלה ובנוי מקולות אנושיים; רק מעט כלים מוזיקליים מופיעים בו.
לעומת זאת, הקולות הם לפעמים מעובדים: לדוגמה, הטשטוש האטמוספירי בשיר Desired Constellation נוצר מסימפול של ביורק כשהיא שרה את המשפט "I'm not sure what to do with it" מהשיר Hidden Place שהופיע באלבומה הקודם, וספרטיין.
באלבום מופיעים סידורי מקהלה, ביטבוקס ושירת גרון, בנוסף להופעות אורח של אמנים כמו מייק פאטון, רוברט וויאט, טאגאק, ראזל ועוד.
כל השירים נכתבו על ידי ביורק, חוץ מהמילים לשיר "Sonnets/Unrealities XI" שמבוססות על שיר מאת א.
קאמינגס, והשיר "Vökuró", שנכתב במקור על ידי Jórunn Viðar.
ביורק זכתה לשתי מועמדויות בטקס פרסי הגראמי עבור Medúlla: ביצוע הפופ הטוב ביותר לשיר Oceania ואלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר.
האלבום כלול גם בספר "1001 אלבומים שעלייך לשמוע לפני מותך".
האלבום הגיע בשיאו למקום התשיעי בטבלת האלבומים בבריטניה, למקום ה-14 בארצות הברית (העמדה הכי גבוהה של ביורק שם עד ש-Volta הגיע למקום ה-9 ב-2007), ולמקום הראשון באסטוניה, צרפת, איסלנד ובלגיה.
האלבום מכר עד היום 235,000 עותקים בארצות הברית ויותר ממיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום התקבל באהדה גם על ידי המבקרים, וזכה לביקורת של ארבעה כוכבים מתוך חמישה מהמגזין Allmusic ולביקורת של חמישה כוכבים מהמגזין The Guardian.
על הכלי אותו היא מכירה הכי טוב: "כולם אמרו, 'אוי, היא עושה אלבום שבנוי מקולות, זאת תהיה חוויית יוקו אונו נוראית'.
אבל אני רציתי להראות שאלבום שבנוי מקולות לא חייב להיות בשביל הנבחרים הבודדים.
זה היה פשוט לעבוד עם הכלי אותו אני מכירה הכי טוב, הקול שלי".
(telegraph.co.uk, ארבעה עשר באוגוסט 2004)
על חזרה אחורה בזמן: "בתור מתבגרת הקלטתי קלטות עם שכבות של קולי כשהוא לא מלווה.
אז אתם מבינים, האלבום הזה היה בתת-המודע שלי מאז שאני בת 18".
על הוצאת הכלים החוצה: "זה לא היה כאילו שהייתה לי מערכת חוקים ונאלצתי לעמוד בה.
פשוט שיחקתי עם הכפתורים בשולחן המיקסים וחשבתי לעצמי: 'אוי, זה נשמע יותר טוב', ואז גיליתי שהוצאתי את כל הכלים החוצה".
Ancestors – 4:08 (ביורק, טאגאק)
הסינגל הראשון מתוך האלבום היה Oceania, שיצא ב-2004. השיר נכתב לכבוד טקס פתיחת האולימפיאדה ביוון באותה השנה.
כמו מרבית השירים באלבום, Oceania מורכב מקולות אנושיים בלבד, ומופיעים בו מקהלה מלונדון והביטבוקסר שלמה.
המילים נכתבו על ידי חברה של ביורק, Sjón, משורר איסלנדי.
המילים כתובות מנקודת מבטה של האוקיינוס ששרה על ההתפתחות של האנשים מחוץ למימיה.
זהו השיר האחרון שנכתב לאלבום.
הקליפ לשיר, בבימויה של לין פוקס, מציג את ביורק מכוסה בתכשיטים, במעמקים מימיים וחשוכים, עם שמש צבעונית ויצורים פרחוניים שמסתובבים מעליה.
הסינגל הגיע בשיאו רק למקום ה-75 בטבלאות הסינגלים בבריטניה ולמקום ה-120 בארצות הברית.
הסינגל השני מתוך האלבום היה Who Is It, שיצא ב-18 באוקטובר 2004. הקליפ לשיר צולם באיסלנד.
הקליפ מציג את גרסת מקהלת הפעמונים של השיר, שהוקלטה מחדש והיא שונה מהגרסה שבאלבום.
בקליפ, ביורק לובשת שמלה בצורת פעמון שעוצבה על ידי מעצב האופנה אלכסנדר מקווין.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-26 בטבלאות הסינגלים בבריטניה, למקום ה-19 באיטליה, למקום ה-62 בצרפת ולמקום ה-65 בטבלת הסינגלים של אירופה.
הסינגל השלישי מהאלבום היה Triumph of a Heart, שיצא ב-28 בפברואר 2005. השיר הוא בסגנון היפ-הופ ומשתתף בו ביטבוקסר יפני, דוקאקה.
המילים מציגות את הגוף האנושי כמטפורה למערכת יחסים - חלקיו הרבים עובדים בהרמוניה מפני שהם "אוהבים" אחד את השני.
הקליפ לשיר בוים על ידי ספייק ג'ונס.
בקליפ, ביורק מואסת בבעלה, אותו משחק חתול בית, ויוצאת בסערה מהבית למען יציאה לילית בעיר.
היא הולכת לפאב בו מוזיקת הרקע נעצרת והמקומיים מצטרפים אליה לביצוע מיוחד של השיר שהוקלטה במיוחד בשביל הקליפ.
לבסוף היא חוזרת הביתה ומציתה בחזרה את אהבתה לבעלה החתול.
השיר זכה לגרסה חיה לראשונה בהופעה של ביורק בלונדון ב-20 באפריל 2008. הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-31 בטבלאות הסינגלים בבריטניה, למקום ה-70 בארצות הברית ולמקום ה-63 בצרפת.
הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום אמור היה להיות Where Is the Line, ומועד יציאתו המתוכנן היה אוגוסט 2005, אך בסופו של דבר רק קליפ נוצר למטרות אומנותיות במקום הוצאתו של סינגל מסחרי.
תאוריה אחרת אומרת שיציאתו של הסינגל בוטלה מפני שחברת התקליטים של ביורק, One Little Indian, החליטה להפסיק את הקידום לאלבום ולהתרכז בקידום הפסקול החדש של ביורק שיצא באותה עת.
השיר בנוי מקולות אנושיים, כמו מרבית האלבום.
זהו שיר קודר למדי בו ביורק תוקפת קרוב משפחה צעיר יותר על היותו חמדן וחסר אחריות.
השיר הוא חביב המעריצים אך מבוצע בגרסה חיה לעיתים רחוקות עקב הסידורים הקשים שבו.
מדיה-מאנקי (MediaMonkey) היא תוכנת נגן מדיה מבית היוצר של Ventis Media Inc.
התוכנה מאפשרת לארגן ולהשמיע קובצי אודיו בפורמטים רבים במערכות ההפעלה מסוג Windows.
התוכנה זמינה להורדה בשתי גרסאות, חינמית ובתשלום.התוכנה תומכת בסקינים, extension scripts, ותוספים.
גרסה 2 של התוכנה משתמשת בבסיס נתונים בפורמט מיקרוסופט אקסס, בעוד שהגרסה השלישית של התוכנה משתמשת ב־SQLite.
באמצעות התוכנה ניתן להעתיק מוזיקה מתקליטורי שמע ולקודד אותם לפורמטים שונים.
ניתן לצרוב את המוזיקה לתקליטור CD או DVD בפורמט דחוס (MP3) או בפורמט תקליטור שמע רגיל.
כמו כן ניתן לתקן באופן אוטומטי את עוצמת הקול בקובצי השמע (נרמול אודיו) בזמן תהליך הצריבה.
הפורמטים הנתמכים בתוכנה כוללים: MP3, AAC, MP4, Ogg, FLAC, WMA, APE, MPC, ו-WAV.
פורמטים נוספים זמינים על ידי התקנת תוספים.
התוכנה מאפשרת המרה אוטומטית מכל הפורמטים אשר נתמכים בה ל- MP3, OGG/Vorbis, WMA ו-WAV עם שליטה על הגדרות האיכות והנפח של הקבצים.
המשתמש יכול להחליף את מקודד ה-MP3 אשר נכלל בתוכנה במקודדים אחרים.
ניתן לחפש קבצים בספריית המדיה באמצעות מידע אשר נמצא בתגיות ובמסדי הנתונים.
ספריית המידע של התוכנה מכילה מידע סטטיסטי אשר בעזרתו ניתן לדעת מהם השירים המושמעים ולנגן אותם.
התוכנה מסוגלת לקרוא תגיות בקובצי WAV אשר נכתבו על ידי תוכנות Musicmatch Jukebox.
באמצעות פונקציות המרה הפורמטים של התוכנה, התכונה מאפשרת למשתמשים להמיר את ספריות המוזיקה שברשותם מן הפורמטים הקנייניים אשר אינם נתמכים יותר לפורמטים הנפוצים בשוק כיום.
התוכנה תומכת בתיוג אוטומטי של שירים המבוססים על שמות הקבצים ורשימות השמעה (על ידי סריקה של קובצי השירים או באמצעות פונקציית ה- Auto-tagger) ומסוגלת לאסוף מידע ממקורות מקוונים כגון אמזון ו-FreeDB.
באמצעות אלגוריתם Replay Gain הבנוי בתוכנה ניתן לתקן את עוצמת הקול ברצועות או אלבומים שלמים.
התוצאות יכולות להיכתב לתוך התגיות של קובצי השמע עצמם ולמסד הנתונים של התוכנה.
התוכנה מאפשרת לארגן את קובצי המוזיקה על הכונן הקשיח באופן אוטומטי באמצעות פונקציית "auto-organize" אשר מסוגלת לשנות את שמות קובצי המדיה ו/או לאתר קובצי מדיה רלוונטיים על בסיס המידע המצוי בתגיות ובמסד הנתונים של התוכנה.
התמיכה בנגני שמע דיגיטליים ניידים מאפשרת סנכרון באמצעות לחיצה על כפתור אחד וכמו כן גם סנכרון אוטומטי על מנת לסנכרן רצועות ורשימות השמעה עם מגוון רחב של התקנים ניידים.
Medal of Honor ("מדליה של כבוד") היא סדרת משחקים מסוג פעולה-יריות בגוף ראשון.
עלילת משחקי הסדרה מתרחשת במלחמת העולם השנייה מלבד שני המשחקים האחרונים, Medal of Honor 2010 ו-Medal of Honor: Warfighter, המתרחשים במלחמת אפגניסטן.
הסדרה פותחה על ידי חברות משחקים שונות והופצה על ידי Electronic Arts.
עד כה הושקו 16 משחקים.
Medal of Honor 2010 הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי Electronic Arts.
המשחק מהווה רימייק למשחק הראשון בסדרה, Medal of Honor, ומתחיל בפלישה לאפגניסטן, במהלך מלחמת אפגניסטן.
במהלך המשחק תלחמו בטרוריסטים, תצילו בני ערובה ותבצעו פעולות סמויות.
למשחק יש גם גרסה מקוונת בה השחקנים יכולים לבחור אחד משלושה סוגי שחקנים.
עלילת המשחק מתרחשת ב-2001 בזמן מלחמת אפגניסטן.
בהתחלה 4 חיילים בעלי שמי הקוד-ראביט (Rabbit), וודו (Voodoo), מאדר (Mother) ופריצ'ר (Preacher) נשלחים לתפוס אפגני מסוכן.
הסיפור ממשיך והשחקן מגלם את דיוס (Deuce), חייל ביחידה נוספת שיצא למספר משימות עם דאסטי (Dusty) ועוד חיילים.
המשחק הוא השני בסדרה אשר עוקב אחרי חיילים בלוחמה מודרנית.
המשחק הקודם בסדרה עקב אחרי לוחמי מרינס במלחמת אפגניסטן.
המשחק עוקב אחרי מספר יחידות סביב העולם במלחמה נגד הטרור.
המשחק מתרחש בין השאר במדינות סומליה, הפיליפינים ועוד.
המשחק משתמש במנוע הגרפי של Battlefield 3 אשר זכה להצלחה בגלל הגרפיקה הטובה שלו - Frostbite 2. למשחק יש מצב מרובה משתתפים (multiplayer) אשר ניתן לשחק בו עם 12 יחידות אמיתיות בהם: S.A.S, כוח אלפא, כוח דלתא ועוד.
עלילת המשחק מתרחשת אחרי המשחק הקודם בסדרה.
הוא נפתח במבצע בפקיסטן בו משתתפים שלושה חיילים מהמשחק הקודם- פריצ'ר (Preacher),וודו (Voodoo) ומאד'ר (Mother).
בסוף המבצע הנמל בו הם היו מתפוצץ ופריצ'ר נפצע.
העלילה מתרחשת כאשר פריצ'ר בחופשת מחלה ויש לו בעיות בנישואיו ובקונפליקט אם לחזור ללחימה עם חבריו או שלא.
בין השאר ישנם פלשבקים של מבצעים שלו ושל סטאמפ (Stump) בפקיסטן, הפיליפינים, בוסניה, סומליה ועוד.
מלבד פריצ'ר, וודו ומאד'ר, חוזרים גם דאסטי (Dusty) ועוד מספר חיילים מהמשחק הקודם.
בדומה למשחק Battlefield 3 ניתן להיכנס למצב מרובה משתתפים (מולטיפלייר) דרך הבאטלוג (Battle log).
וניתן להיכנס גם ללא הבאטלוג.
השחקן יכול לבנות קבוצה הנקראת פלאטון (Platoon) או להיכנס לפלאטון קיים.
הפלאטון הוא קבוצה של עד 100 שחקנים.
כל שחקן יכול להזמין שחקן אחר ולשחק איתו ביחד.
במשחק ישנה אופציה הנקרא "FireTeam" שזוהי קבוצה של שני שחקנים שיש להם שיחה אוטומטית.
שני השחקנים האלה מקבלים מידע על מיקומו הנוכחי של השני ברחבי המפה.
אם לשחקן נגמרת התחמושת או שהוא נפצע הוא יכול ללכת לשותפו ומשם הוא מקבל חיים ותחמושת.
על שיתוף פעולה בין השניים השחקן מקבל נקודות.
Spec Ops - כלי הנשק שלו הם רובי סער ובהפעלת היכולות המיוחדת הוא מקבל ראייה דרך קירות למשך כמה שניות.
Pointman - כלי הנשק שלו הם רובי סער והוא מקבל מחסנית מיוחדת של כדורים חזקים יותר מהרגילים.
Heavy Gunner - כלי הנשק שלו הם מכונות ירי ויש לו דורגלים אשר עוזרים בייצוב בירי.
Demolition - יש לו מספר כלי נשק כמו קרבין ורובי ציד ויש לו שריון מיוחד שמגן על גופו.
Assaulter - כלי הנשק שלו הם רובי סער והוא מקבל מטול רימונים.
Sniper - כלי הנשק שלו הם רובי צלפים ויש לו דורגלים.
המשחק יצא לפלטפורמות ה-Wii והפלייסטיישן 2 בלבד.
השחקנים במשחק יכולים להתאים אישית את הנשק, כגון הוספת כוונת טלסקופית לרובה M1 גאראנד ומחסנית תוף לרובה M1 תומפסון.
שדרוגים אלה זמינים רק בשלבים מסוימים.
ה-Multiplayer במשחק כבר כלולים חמישה מצבי משחק שהם:
Mega הוא אתר המספק שירותי העלאות ואחסון של קבצים מסוגים שונים במהירות גבוהה (סוג שירות המכונה "One-click hosting").