tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
והאינטגרל מחושב על פני כל מקור פונקציית ההסתברות – במקרה של תומך חסום, על פני כל ערכי התומך.
ההתפלגות נורמלית עם הפרמטרים μ ו-σ היא התפלגות רציפה עבורה פונקציית צפיפות ההסתברות נתונה על ידי:
כאשר μ הוא התוחלת, ערך השונות נתון על ידי:
חישוב אינטגרל זה על הפונקציה המכונה גאוסיין ניתן לביצוע באמצעות אינטגרלים כפולים ומעבר לקואורדינטות קוטביות.
להתפלגות הנורמלית תפקיד מכריע בעולם ההסתברות עקב משפט הגבול המרכזי.
התפלגות מעריכית עם הפרמטר λ ו-σ היא התפלגות רציפה עבורה תומך חצי אינסופי (הישר האי שלילי) פונקציית צפיפות ההסתברות נתונה על ידי:
ערך התוחלת שלה נתון על ידי μ = λ−1. ערך השונות נתון על ידי:
לכן עבור משתנה מקרי המתפלג באופן מעריכי σ2 = μ2.
התפלגות פואסון עם הפרמטר λ היא התפלגות בדידה עבור אינדקס k מספר טבעי א-שלילי, פונקציית הסתברות עבור k נתונה על ידי:
ערך התוחלת הוא μ = λ.
ערך השונות נתון על ידי:
לכן עבור משתנה מקרי המתפלג פואסון σ2 = μ.
ההתפלגות הבינומית עם הפרמטרים n ו-p היא התפלגות בדידה, המוגדרת לפי .
ערך התוחלת הוא μ = np.
התפלגות בינומית עם מקדם מתארת את ההסתברות לקבלת עץ מתוך הטלות.
לכן ערך התוחלת של כמות העצים שהתקבלו נתונה על ידי: , וערך השונות על ידי: .
ניתן למדל הטלת קובייה הוגנת בעלת 6 צדדים על ידי משתנה מקרי בדיד המקבל ערכים בין 1 ל-6, בהסתברות שווה והיא .
משתנה מקרי X בעל התפלגות אחידה אשר מקבל את הערכים הטבעיים בין 1 ל-n.
נחשב את השונות על ידי:
השונות של משתנה מקרי שווה לאפס אם ורק אם המשתנה המקרי מקבל ערך קבוע בהסתברות 1
השונות של טרנספורמציה ליניארית על המשתנה המקרי היא: כאשר הם קבועים ממשיים.
השונות (Variance) שווה לשונות המשותפת (Covariance) של המשתנה עם עצמו: , כאשר מסמן את השונות המשותפת של המשתנים .
השונות של סכום משתנים מקריים היא: .
ניתן להרחיב את התכונה לחישוב שונות סכום משתנים מקריים כך:
בנוסף, השונות המשותפת של כל זוג משתנים מתאפסת אם הם בלתי תלויים – כך שאם כל המשתנים המקריים בלתי תלויים זה בזה, אז השונות של סכום המשתנים המקריים תהיה שווה לסכום השונויות של כל אחד מהם.
משפט השונות השלמה: אם משתנים מקריים, והשונות של סופית, אפשר לפרק את השונות של באופן הבא:
עבור אוכלוסייה סופית (שהתפלגותה אינה ידועה) ניתן לחשב את השונות בעזרת הנוסחה:
נוסחה שימושית לחישוב שונות האוכלוסייה:
בהינתן מדגם מקרי פשוט אם נסתכל על המדגם עצמו כעל אוכלוסייה בפני עצמה, אז שונות המדגם נתונה על ידי הנוסחה: .
שונות המדגם היא אומד מומנטים עבור שונות האוכלוסייה.
בהתפלגות הנורמלית שונות המדגם היא גם אומד נראות מרבית עבור שונות האוכלוסייה.
אומד חסר הטיה לשונות האוכלוסייה
כאשר נתון מדגם מקרי פשוט ניתן לאמוד את שונות האוכלוסייה על ידי הנוסחה: ; בתנאים רגילים, זהו אומד בלתי מוטה.
אם הנתונים מעוגלים בזמן המדידה, יש להפעיל את תיקון שפרד.
עקב היותו אומד חסר הטיה, אומד זה הוא המקובל בשימוש בתחום הסטטיסטיקה.
נוסחה שימושית אחרת לחישוב האומד לשונות: .
שונא הבריות ("המיזנתרופ" - בצרפתית: Le Misanthrope) היא קומדיה מ־1666 מאת המחזאי מולייר.
סלימן - אהובתו הבוגדנית של אלצסט.
בסק - מחזר של סלימן.
אורונט - מחזר של סלימן.
קליטאנדרה - מחזר של סלימן.
ארסינו - אשה מוסרית המעונינת באלצסט.
אלינט - אהובתו של פילינטה.
במחזה זה מולייר עוסק במידות הטובות ובכנות, ובחשיבותן בחיי החברה.
המסר של המחזה הוא שאדם שאינו מוכן לקבל על עצמו את המוסכמות החברתיות, יסבול מריחוק ובדידות.
המחזה מציג שיחה בין אלצסט, אדם כן ובעל מידות טובות, שהצביעות והשחיתות מכעיסות אותו.
הוא מתווכח עם חברו פילינטה.
פילינטה הוא אדם הנוטה להתפייס ונוח לבריות.
בשיחה אלצסט טוען על בני האנוש:
אלצסט מצהיר כי הוא עומד לומר את האמת בפני כל האנשים, וכדי להתחיל, בפני סלימאן, נערת השעשועים שהוא אוהב, העומדת להגיע באותו רגע.
אלצסט מתנפל על המחזרים בזעם.
הוא מצהיר בפני סלימאן שצריך לסיים את העניין, וכי היא חייבת לבחור בינו לבינם.
אך הכול מתפתח נגד בעל המרה השחורה.
סלימאן, לכאורה, מתחייבת להיות שלו בלבד, אך היא בוגדת בו ומלגלגת עליו.
בשביל אלצסט זו הוכחה סופית לרוע לבם של הבריות, והוא מחליט להתנתק לגמרי מהחברה האנושית ולחפש "מקום רחוק ונידח שבו אדם המכבד את עצמו יוכל להיות חופשי."
המחזה מסתיים ביציאתו של אלצסטר, בעוד פילינטה ואלינט מנסים לשכנעו להישאר.
קומדיות / מולייר, מצרפתית, נתן אלתרמן, הערות-ההסבר לשלושת הכרכים מאת מנחם דורמן.
המיזנתרופ / מולייר, תרגום יהונתן גפן, הוצאת המרכז הישראלי לדרמה, 1985.
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, השונות המשותפת היא מדד לקשר בין שני משתנים מקריים.
השונות המשותפת חיובית כאשר המשתנים נוטים לסטות מהממוצע באותו כיוון (שניהם מעליו או ששניהם מתחתיו כאשר מתרחש מאורע כלשהו), ושלילית כאשר שני המשתנים סוטים בכיוונים מנוגדים זה לזה כשמאורע כלשהו קורה.
אם מנרמלים את השונות המשותפת באמצעות חלוקתה במכפלת סטיות התקן של המשתנים המעורבים, מתקבל מדד הנקרא "מקדם המתאם", שערכו בין 1 ל-1-.
אם המקדם קרוב לערכים הקיצוניים, זהו אות לכך שהמשתנים קשורים זה בזה (קשר שעשוי להיות סיבתי, אך אינו בהכרח כזה).
אפשר לראות במושג זה הכללה של השונות, משום שהשונות המשותפת של משתנה מקרי עם עצמו, שווה לשונות שלו.
השונות המשותפת של משתנים בלתי תלויים שווה לאפס, אך אם השונות המשותפת שווה לאפס, המשתנים אינם בהכרח בלתי תלויים, אלא רק בלתי מתואמים.
נסמן את התוחלות של המשתנים המקריים ו- על ידי ו-.
השונות המשותפת של השניים מוגדרת להיות:
מאי-שוויון קושי-שוורץ נובע שתמיד , כאשר היא השונות של המשתנה המקרי (וכן ל-).
בפרט, השונות המשותפת קיימת (וסופית) כל אימת שלמשתנים ו- יש שונות סופית.
מאותה סיבה, הערך המוחלט של מקדם המתאם אינו עולה על 1.
השונות המשותפת היא תבנית ביליניארית, כלומר, , וכן ברכיב הימני.
זוהי תבנית סימטרית, שהיא חיובית לחלוטין על מרחב המשתנים המקריים (כאשר מזהים משתנים שההפרש ביניהם קבוע בהסתברות 1), מכיוון שלמשתנה שאינו קבוע בהסתברות 1, יש שונות חיובית.
מכאן שהשונות המשותפת מגדירה מכפלה פנימית על מרחב המשתנים המקריים עד-כדי הזיהוי הנזכר לעיל.
כיוון – השונות המשותפת יכולה להיות חיובית או שלילית, בהתאם לקשר בין שני המשתנים וכך להצביע אם קיים קשר חיובי או שלילי ביניהם.
גודל – שיתוף פעולה הוא מדד לחוזק הקשר בין שני משתנים.
גודל גדול יותר מצביע על קשר חזק יותר, בעוד שגודל קטן מצביע על קשר חלש יותר.
יחידות – השונות מתבטאת בדרך כלל במונחים של היחידות של שני המשתנים הנמדדים.
לדוגמה, אם משתנה אחד נמדד בדולרים והשני נמדד בפאונד, השונות תבוא לידי ביטוי בדולרים לפאונד.
נורמליזציה – ניתן לנרמל את השונות על ידי חלוקתה בסטיית התקן של שני המשתנים, וכתוצאה מכך לקבל את מקדם המתאם.
זה מאפשר השוואה קלה יותר של עוצמת הקשר בין זוגות משתנים שונים.
אי תלות – אם שני משתנים בלתי תלויים, השונות המשותפת שלהם תהיה אפס, מה שמצביע על כך שאין קשר ביניהם.
למשתנים ששונותם המשותפת אפס, קוראים משתנים בלתי מתואמים.
כל שני משתנים בלתי תלויים הם בלתי מתואמים, אבל לא בהכרח להפך.
התפלגות דו-משתנית – השונות המשותפת היא מדד לקשר בין שני משתנים, וככזו היא תכונה של התפלגות דו-משתנית.
זה לא מוגדר עבור התפלגויות חד-משתניות.
מגבלות – השונות המשותפת רגישה לקנה המידה של המשתנים הנמדדים, ואינה מביאה בחשבון קשרים שאינם קשרים ליניאריים.
היא גם אינה מספקת מידע על כיוון הקשר (האם משתנה אחד גורם לשינוי השני, או להפך).
אם X הוא וקטור של משתנים מקריים, מסמנים ב- את מטריצת השונויות המשותפות, שהרכיב ה- שלה הוא השונות המשותפת .
העתקה ליניארית של המשתנים מביאה לחפיפה של מטריצת השונויות: אם מטריצה קבועה, אז .
שון קמרון רייט-פיליפס (נולד ב-25 באוקטובר 1981 בגריניץ', לונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק כקיצוני ימני.
את עיקר הקריירה שלו בילה במדי מנצ'סטר סיטי וצ'לסי.
ייצג את נבחרת אנגליה במונדיאל 2010.
הוא בן מאומץ של השחקן המפורסם איאן רייט ואחיו למחצה של הכדורגלן ברדלי רייט-פיליפס.
הוא גדל בברוקלי שבדרום לונדון, והשתתף במשחקים במעמד הבית-ספרי של מכללת HAHC שבניו קרוס גייט.
רייט-פיליפס שוחרר על ידי נוטינגהאם פורסט בגיל 15, ומנצ'סטר סיטי הביאה אותו למיין רואד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כמחליף במשחק גביע הליגה כנגד ברנלי, כאשר החליף את טרי קוק.
הופעת הבכורה שלו בליגה הגיעה חודשיים מאוחר יותר בפורט וייל - הוא שיחק כחלוץ וכניסתו כמחליף סייעה לקבוצתו לחזור מפיגור 1-0 ולנצח 1-2. לאחר מכן הוא פתח בשני המשחקים הבאים במקומו של פול דיקוב, שנעדר עקב פציעה.
לאחר שובו של דיקוב רייט-פיליפס חזר למילואים, ורשם הופעה נוספת אחת בלבד בקבוצה הבוגרת עד לסיום עונת .
מנצ'סטר סיטי סיימה את העונה במקום השני בליגה הראשונה של הפוטבול ליג, ובכך העפילה לפרמייר ליג לעונת .
רייט-פיליפס זכה לדקות משחק רבות יותר בעונה השנייה אך עדיין לא היה מבוסס בקבוצה הבוגרת, הוא פתח בהרכב 12 פעמים ועלה 7 פעמים כמחליף בתוך מגוון שחקני ההתקפה בקבוצה.
שהותה של מנצ'סטר סיטי בפרמייר ליג הייתה קצרה, והיא ירדה בחזרה לפוטבול ליג בסיומה של העונה.
הירידה הביאה לחילופי מאמנים: קווין קיגן במקום ג'ו רוייל.
תחת קיגן רייט-פיליפס ביסס את מעמדו בקבוצה, לא כחלוץ, אלא כשחקן כנף אחורי.
קיגן נודע בגישתו לכדורגל התקפי, והחליט להציב את רייט-פיליפס בעמדה הגנתית באופן מסורתית, עקב יכולות הניידות והכדרור שלו.
בין השנים 2000–2003 הוא זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה של מנצ'סטר סיטי ארבע פעמים ברציפות, ושבר את שיאו של סטיב קינסי שזכה שלוש פעמים ברציפות.
ב-17 בנובמבר 2004, הוא היה לאחד מהמטרות הראשיות של קריאות הגזענות מהקהל במשחק ידידות בינלאומי בין נבחרת אנגליה לנבחרת ספרד במדריד.
לאחר יכולת טובה בניצחונה של מנצ'סטר סיטי על פורטסמות' במשחק שלאחר מכן, רייט-פיליפס אמר לכתבים בסיום המשחק: "אני רק נותן לכדורגל לדבר".
הוא סיים את העונה יחד עם קבוצתו במקום השמיני בליגה.
ב-11 ביולי 2005, רייט פיליפס הצעיר עבר תמורת 21 מיליון ליש"ט לסטמפורד ברידג' של אלופת אנגליה צ'לסי, וחזר למקומו הטבעי בלונדון.
רייט-פיליפס חתם על חוזה של חמש שנים בצ'לסי לאחר הסכמה על טיפולים רפואיים שיממן לו המועדון.
זאת, אף על פי שאמר קודם לכן שלא יעזוב את מנצ'סטר סיטי.
דקות המשחק שלו היו בתחילה מועטות, הוא פתח בהרכב צ'לסי 15 פעמים בלבד בעונת והתקשה בהבקעת שערים.
העונה הלא טובה שלו הסתיימה עם אי הכללה בסגל נבחרת אנגליה למונדיאל 2006 בגרמניה.
שערו הראשון עבור הקבוצה הגיע בניצחון 0-2 על לבסקי סופיה בליגת האלופות ב-5 בדצמבר 2006, כמעט 17 חודשים לאחר העברתו.
אף על פי שמיעט לשחק במדי הקבוצה הבוגרת, רייט-פיליפס העיד כי הוא שמח בצ'לסי והוא רוצה להישאר בקבוצה ולהילחם בה על מקומו.
עם התקדמותה של עונת רייט-פיליפס השתפר, והבקיע את שני שעריו הראשונים בליגה כנגד וסטהאם יונייטד באותו משחק.
לאחר מכן, הוא פתח במספר משחקים מרכזיים לקראת סיום העונה, ביניהם גמר גביע ה-FA שבו הוא נכנס כמחליף, וצ'לסי ניצחה את מנצ'סטר יונייטד וזכתה בגביע.
בפתיחת עונת , רייט-פיליפס חיזק את מעמדו כקיצוני הימני הפותח של הקבוצה, ומקומו אף השתפר לאחר שהמאמן ז'וז'ה מוריניו עזב את צ'לסי ובמקומו מונה אברהם גרנט הישראלי.
רייט-פיליפס נכלל בסגל למשחק גמר גביע הליגה, בו צ'לסי הפסידה לטוטנהאם הוטספר.
גרנט לא הרבה לשתף את פיליפס לאחר גמר גביע הליגה; הוא עלה פעמים ספורות בלבד מהספסל ולא שיחק במשחקים חשובים.
רייט-פיליפס איבד את מקומו בהרכב הפותח ולא עלה אפילו מהספסל בגמר ליגת האלופות 2008, בו הפסידה צ'לסי למנצ'סטר יונייטד ובכך סיימה את העונה ללא זכייה בתואר.
לאחר שפתח בהרכב צ'לסי 43 פעמים בלבד לאורך תקופתו בה, רייט-פיליפס חזר לקבוצת העבר שלו מנצ'סטר סיטי וחתם על חוזה לארבע שנים, תמורת סכום לא ידוע שהוערך ב-8.5 מיליון ליש"ט.
הוא קיבל את חולצה מספר 8 של הקבוצה לעונת .
בהופעתו השנייה במדיה, הוא כבש שני שערים בניצחון החוץ 0-3 על סנדרלנד.
את שערו השלישי הוא הבקיע בניצחון הגדול של הסיטי 0-6 על פורטסמות' ב-21 בספטמבר 2008. הוא סייע לקבוצתו לנצח את אומוניה ניקוסיה הקפריסאית ב-2 באוקטובר, ובכך להעפיל לראשונה בקריירה שלו לשלב הבתים של גביע אופ"א.
עד סוף העונה הוא שיחק 27 פעמים והבקיע 5 שערים במדי הקבוצה.
ב-31 באוגוסט 2011 עבר רייט-פיליפס לקווינס פארק ריינג'רס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-12 בספטמבר במשחק מול ניוקאסל יונייטד.
ב-27 במאי 2015 שוחרר רייט-פיליפס מקווינס פארק ריינג'רס.
ב-27 ביולי 2015 חתם רייט-פיליפס בניו יורק רד בולס מליגת ה-MLS.
הוא ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה ב-1 באוגוסט בניצחון 3-1 על פילדלפיה יוניון.
רייט-פיליפס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה כמחליף במשחק מול נבחרת אוקראינה ב-18 באוגוסט 2004 והבקיע בו שער מרשים במהלך המחצית השנייה.
כסימן לאנרגיה גבוהה, הוא זומן לעיתים תכופות למשחקי של אנגליה במסגרת מוקדמות גביע העולם.
עם זאת, לאחר מספר כישלונות של אנגליה כדוגמת הפסד לנבחרת צפון אירלנד, והעדר במשחקים מאז מעברו לצ'לסי, הוא איבד את מקומו בסגל הנבחרת למונדיאל 2006.
רייט-פיליפס שיחק כקיצוני שמאלי במהלך משחקיה של אנגליה במוקדמות יורו 2008 מול נבחרת מקדוניה ונבחרת קרואטיה.
לאחר פתיחה טובה של עונת 2007/08 הוא זומן למשחק ידידות מול נבחרת גרמניה בו אנגליה הפסידה 2-1, אך הוא נבחר ל"איש המשחק" בזכות הופעה טובה שלו.
הוא נבחר לאיש המשחק גם במסגרת המוקדמות ב-8 בספטמבר 2008 בניצחון אנגליה 0-3 על נבחרת ישראל, ואף כבש שני שערים בניצחון 0-3 על נבחרת אסטוניה.
לאחר שבאופן שנוי במחלוקת נכלל בהרכב הנבחרת למשחק המכריע מול נבחרת קרואטיה, אנגליה הפסידה 3-2 ואיבדה את ההעפלה לאליפות אירופה.
שונגה, 春 画) shunga), היא צורת אמנות ארוטית פופולרית, שפרחה במיוחד בין המאה ה-16 למאה ה-19 ביפן הטרום מודרנית.
פירושה המילולי של המילה הוא "תמונות אביב".
אמנות השונגה באה לידי ביטוי במדיומים שונים כגון הדפסי עץ, ספרים מאוירים, ציורים ומגילות.
השונגה בתקופת אדו הייתה חלק בלתי נפרד מהאוקיו-אה - 'העולם הצף'.
לא ניתן לייחס לשונגה אמן ספציפי, למעשה כל אמני האוקיו-אה היו אמני שונגה.
עדויות ראשוניות לאמנות ארוטית נמצאו באיורים במקדש בעיר נארה, אלה מתוארכות בערך מן המאה השביעית.
בתקופת נארה, במאה השמינית, הופצו מדריכי מין מאוירים בהשראה סינית אשר היו מקובלים בקרב השכבה המשכילה.
למרות שמדובר בתמונות ארוטיות, קיים שוני בין אמנות השונגה מתקופת אדו לבין האיורים מהתקופה המוקדמת יותר.
עם התפתחות אמנות המגילות המאוירות במאה ה-12, אוירו גם מגילות ארוטיות התכנים במגילות אלה קרובים יותר לאמנות השונגה שנפוצה בתקופת אדו.
בתחילת תקופת אדו, תחילת המאה ה-17, עשיית האמנות הופנתה בעיקר לעיטור טירות וציורי פרגודים עבור השלטונות אך יחד עם זאת עסקו אמנים בהדפסים על נייר.
בשנת 1640 השתכללה טכניקת ההדפסים והחלה הפצת ספרים גדולה יותר.
בין היתר ספרים בעלי תכנים ארוטיים.
ספרים אלה בעיקר תיארו סצנות ארוטיות או שימשו למדריכי מין מוקדמים אך עדיין היו נדירים ויקרים במיוחד.
הייתה זו אמנות אשר יוצרה בקיוטו לקבוצה מוגבלת של אנשים.
כמאה שנים מאוחר יותר, באדו, הפכה אמנות השונגה לאמנות פופולרית.
התפתחות טכניקת הדפסי העץ והדפסי צבע באותה תקופה העניקה זמינות ונגישות.
הדפסי העץ יוצרו בכמויות גדולות והיו זולים הרבה יותר לעומת הדפסי הנייר.
צמיחתם של רובעי השעשועים והתפתחות אמנות האוקיו-אה מהווים גורם חשוב גם כן להתפתחות השונגה.
על רקע האמנות אשר נועדה לאריסטוקרטיה היפנית, הסמוראים ומוסד הנזירות, הפכה השונגה לאמנות פופולרית אשר הופצה בקרב העם.
את רובעי השעשועים פקדו אנשים בכל המעמדות ולכן החשיפה הייתה נרחבת הרבה יותר.
לא נראתה בשום מקום בעולם תפוצה כל כך גדולה של תמונות ארוטיות כפי שהופצה השונגה בתקופת אדו.
למרות העובדה שאמני אוקיו- אה היו גם אמני שונגה ניתן לציין מספר אמנים חשובים מן התקופה.
הראשון ביניהם הוא אחד האמנים החשובים והחלוצים של אמנות האוקיו- אה, מהמאה ה-17, הישיקאווה מורונובו.
אמן אשר יצר בין היתר אלבומי הדפסים ורבים מהם אלבומי שונגה.
סוזוקי הארונובו, אמן נודע בתקופה אשר חי במאה ה-18. הארונובו ידוע בעיקר בעקבות החידוש בהדפסיו.
אמן חשוב נוסף הוא קיטגאווה אוטאמרו.
אשר חי בסוף המאה ה-18, תחילת מאה 19. אמן אשר ידוע בעיקר בזכות תמונות התקריב של נשים.
בזכות ציוריו נאמר עליו כי הוא מבין נשים באמת.
אוטאמרו נחשב כיום אולי גדול אמני השונגה.
רוב ציורי השונגה של אוטאמרו יוצרו בשנים האחרונות לחייו, 1794- 1803.
אמנות השונגה באה לידי ביטוי במספר פורמטים.
מלבד הדפסי העץ והנייר היו גם כן 'ספרי כרית' (Makura- e).
ספרים אשר בתקופה מוקדמת יותר נועדו לכלות צעירות ללמד אותן על מין ואהבה.
עם השתכללות הדפסי העץ הפכו הספרים לזולים ונגישים יותר, תפקידם המסורתי נותר אך גברים ונשים צעירות אשר לא נועדו לחתונה מצאו עניין בספרים אלה.
מדיום נוסף הוא ספרים או יומנים ארוטיים מאוירים.
העלילה הייתה קלילה ולרוב תיארה סיפור מסעות של גבר צעיר אשר מגיע לסיטואציות מיניות רבות.
תמונות שונגה ליוו את העלילה והמחישו המאורעות.
ספרי הארוטיקה לרוב השתמשו כגיבורים בשמות של שחקני תיאטרון אמיתיים, הספרים שימשו את השחקנים לפרסום אישי ויחסי ציבור.
שונאים – סיפור אהבה (ביידיש: שׂונאים.
געשיכטע פֿון אַ ליבע) הוא רומן מאת חתן פרס נובל יצחק בשביס-זינגר.
הרומן מתרחש בניו יורק בסוף שנות הארבעים של המאה ה-20. הסיפור פורסם בהמשכים בעיתון היידי "פֿאָרװערטס" בשנת 1966, ותורגם לאנגלית בשנת 1972. הספר תורגם לעברית על ידי בנו של הסופר, ישראל זמיר, בשנת 1979, וראה אור בספרית פועלים.
הרומן המתאר את קורותיהם של שלל דמויות, יהודים ניצולי השואה שהשתקעו בניו יורק לאחר מלחמת העולם השנייה.
הרמאן ברודר, פליט שואה שהגיע לארצות הברית לאחר המלחמה עם משרתת פולנייה שהחביאה אותו בעליית הגג של בית הוריה במהלך המלחמה.
הרמאן נושא אותה לאישה, מתפרנס מכתיבת נאומיו של רב ומנתב את חייו הפתלתלים בין שלוש נשים.
יאדוויגה, איכרה פולנייה, בעבר משרתת בבית הוריו של הרמאן וכעת רעייתו של הרמאן.
יאדוויגה מוצאת עצמה בארץ זרה, ללא מכרים פרט לבעלה וללא ידיעת השפה.
בדידותה ותפאורת חייה מושכים אותה לכיוון היהדות.
מאשה, פליטה יהודייה שעברה את השואה ואת מחנות הגולאג בברית המועצות, והגיעה לאמריקה יחד עם אמה הזקנה.
חוויותיה, תאוותנותה ויחסיה המורכבים והטעונים עם אימה מניעים אותה למעשי טירוף ומונעים ממנה אושר ותקווה.
שפרה-פועה, אימה של מאשה, יהודייה אדוקה שכורעת תחת נטל האשמה על שנותרה בחיים לאחר השואה.
תמרה, אשתו של הרמאן, אשר נחשבה כמתה לאחר המלחמה, אך למעשה שרדה את השואה ואת מחנות הגולאג הסובייטים.
מגיעה במפתיע לניו יורק ונוחתת אל תוך חייו הנפתלים של בעלה.
הרב למפרט רב ניו יורקי רב פעלים ומרץ, מעסיקו של הרמאן, שידו בוחשת בכל.
איש מעשה שאינו מניח למוות הטמון בעבר להקרין על החיים המצויים בהווה ובעתיד.
דמותו של הרמאן ברודר חוזרת, בגרסאות דומות, ברבים מספריו של בשביס-זינגר, ומבוססת במידה רבה על דמותו של הסופר עצמו.
ברודר הוא יהודי שנולד וגדל בפולין להורים אדוקים, שרד את השואה והשתקע באמריקה.
אמונתו הדתית אבדה, הוא אינו חפץ בקשר עם היהודים שסביבו, ומניח למאורעות לסחוף אותו ללא יכולת להשפיע על מהלכם באופן ישיר.
יחסיו של הרמאן עם היהדות מורכבים.
הוא נטש את הלכות הדת, את האמונה באלוהים, וחי עם גויה.
אולם עם הסתבכותו וייאושו הגובר, מגלה הרמאן את ההכרה כי הלכות השולחן ערוך ומנהגי הדת הישנה היו מונעים כל זאת ממנו.
אולם שלא כמו יאשה מזור, לא מוצא הרמאן את הכוחות לחזור על חיק יהדות ולמצוא בה ישועה.
המוות, נושא חוזר בספריו של בשביס-זינגר, נתפס גם כאן כגאולה הבטוחה היחידה.
הדמויות חוזרות ונתלות במוות כניצחון וכמנוחה.
תמרה, אשתו של הרמאן שילדיה נרצחו מול עיניה, טוענת כי היא למעשה מתה-חיה.
שפרה-פועה, אימה של מאשה, מקוננת על כך שנותרה בחיים לאחר חורבן קהילתה, ואילו מאשה בוחרת לבסוף במוות כפתרון מודע.
השואה נוכחת במלוא כובדה מעל פני השטח.
היא שדחפה לארץ הזרה את אוסף הפליטים.
היא קרעה וניתקה אותם משורשיהם, הותירה אותם אבודים, מסוגרים בכלוב בלב החברה האנושית, חסרי יכולת לתקשר עם העולם החדש ולמצוא בו משמעות ותקווה.
כוואנדה בהעבד וקוסוקה במלך השדות, מצויה כאן יאדוויגה, אישה גויה ונבערת שמתאהבת באדם יהודי ומתמלאת משיכה עזה כלפי היהדות.
אף הצמחונות, נושא משמעותי בחייו של בשביס-זינגר ובכתיבתו, נוכחת.
אולם גם כאן, על אף דעותיו ונטיותיו של הרמאן, אין הוא מוצא את כושר ההחלטה לממש השקפתו זו.
בשנת 1984 שודר בטלוויזיה הישראלית (ערוץ 1) הסרט "מתבן במנהטן" על פי הספר (בתוספת תיאור פגישתם של יצחק בשביס-זינגר וישראל זמיר) בבימויו של עמק פרי ובכיכובם של אסתי קוסוביצקי, גדליה בסר ועוד.
בשנת 1989 יצא לאקרנים הסרט שונאים, סיפור אהבה, בבימויו של פול מזורסקי ובכיכובם של רון סילבר, אנג'ליקה יוסטון ולנה אולין.
הסרט זכה להצלחה והיה מועמד לשלושה פרסי אוסקר.
בשנת 2004 העלה תיאטרון מיקרו את הספר כהצגה.
בשנת 2008 העלה תיאטרון גשר הפקה נוספת בכיכובו של ישראל דמידוב בתפקיד הרמאן.
ההצגה הייתה מועמדת להצגת השנה של שנת 2009.
בשנת 2011 הבמאי הישראלי יבגני אריה זכה ברוסיה בפרס ע"ש סטניסלבסקי בעד בימוי ההצגה לפי הספר בתיאטרון "סוברמניק" במוסקבה.
ההצגה זכתה קודם לכן גם בפרס ההצגה הטובה ביותר של שנת 2011 בפסטיבל "גן הדובדבנים" ברוסיה.
תמונות מתוך ההצגה "שונאים - סיפור אהבה", בתיאטרון גשר:
שון קרופורד הוא אתלט אמריקאי.
הוא האלוף האולימפי בריצת 200 מטר (אתונה 2004) ובעל 3 מדליות אולימפיות.
קרופורד נולד בואן וויק, דרום קרוליינה.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בליסבון, פורטוגל במרץ 2001 זכה קרופורד במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.63 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה זכה קרופורד במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.20 שניות בצוותא עם קים קולינס מסנט קיטס ונוויס, אחרי קונסטנטינוס קנטריס מיוון (20.04 שניות) וכריסטופר ויליאמס מג'מייקה (20.20 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, אנגליה במרץ 2003 סיים קרופורד במקום 12 לאחר שפסל בשלב חצי הגמר.
הוא קבע את התוצאה המהירה בשלב המוקדמות 20.69 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכה קרופורד במדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.52 שניות, אחרי ג'ייסון גרדנר מבריטניה (6.49 שניות) ולפני גורגיוס תאודורידיס מיוון (6.54 שניות)
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אתונה (2004) סיים קרופורד שלישי בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.93 שניות אחרי מוריס גרין וג'סטין גאטלין והבטיח את השתתפותו.
נוסף לכך הוא סיים ראשון בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.99 שניות.
בתחרות שנערכה לאחר מכן ביוני ביוג'ין, אורגון קבע קרופורד בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.88 שניות והגיע מוכן לאולימפיאדה.
במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף.
מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.79 שניות, לפני ברנרד ויליאמס השלישי (20.01 שניות) וגאטלין (20.03 שניות) שלושתם מארצות הברית ובמדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.08 שניות, אחרי בריטניה (38.07 שניות) וניגריה (38.23 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.89 שניות, תוצאה שקבע גם בשלב רבע הגמר.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים קרופורד במקום 16 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 10.23 שניות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה קורפורד במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.96 שניות, אחרי כוכב המשחקים יוסיין בולט מג'מייקה שקבע שיא עולם חדש של 19.30 שניות, ולפני וולטר דיקס מארצות הברית (19.98 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו.
חברו לנבחרת וואלאס ספירמון וצ'ורנדי מרטינה מהאנטילים ההולנדיים הקדימו אותו בריצה, אך נפסלו בגלל שחצו את קווי הריצה.
ב-28 באוגוסט אותה שנה במחווה של ידידות הוא העניק את המדליה למרטינה.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים קרופורד במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.89 שניות.
המנצחים בתחרות היו בולט שקבע שיא עולם חדש של 19.19 שניות, אלונזו אדוארד מפנמה (19.81 שניות) וספירמון (19.85 שניות).
שונוזאורוס (שם מדעי: Shunosaurus) הוא סוג זאורופוד קטן מאמצע תקופת היורה, מלפני כ-170 מיליוני שנים, וככל הנראה אורך חייו היה מעל 120 שנה.
דינוזאור זה התגלה בסצ'ואן, סין ושמו נגזר מהמילה "שו" ("Shu") שהיא שם קדום של סיצ'ואן.
לשונוזאורוס היו שיניים בצורת מצקת שעזרו לו לחתוך את העלים של צמחים בעלי צמיחה נמוכה וזנב גרמי, מגולגל, ששימש להגנה.
מאובנים של שונוזאורוס נמצאו עם גסטרוליטים (אבנים קטנות שבלע הדינוזאור) בקיבה כדי לסייע בפירוק רקמות הצמח.
שלא כמו רוב הזאורופודים, הייתה לו מין אלה קטנה על קצה הזנב.
כנראה זה היה סוג של נשק נגד טורפים כמו הגסוזאורוס (Gasosaurus).
בתרבות היידיש, שוּנְד היא סוגת ספרות, כתיבה עיתונאית ותיאטרון יידיש לא-קאנוניים, שנחשבו כספרות זולה נחותה, לעומת ספרות היידיש שנחשבה ספרות יפה.
מקור המילה מגרמנית - Schund.
בהשאלה - כינוי גנאי לדבר חסר ערך ומאוס, בין השאר בהקשרים תרבותיים.
המושג נקלט ביידיש במשמעות המושאלת החל מסוף המאה ה-19.
שמ"ר (1849-1905), מראשוני כותבי השונד, מחזאי וסופר פורה, התמחה ברומני-שונד פופולריים בעלי תכנים סנסציוניים, אשר הגיעו לקהל יהודי רחב ביותר – לבעלי מלאכה, תלמידי ישיבה ועקרות בית.
שמ"ר וסופרים נוספים שהלכו בעקבותיו האפילו תוך שנים ספורות במספר היצירות ובתפוצתן על סופרי היידיש האיכותיים כמו מנדלי מוכר ספרים ושלום עליכם.
שמ"ר חי ברוסיה, וב-1888 היגר לארצות הברית, יש האומרים בשל הביקורת הקטלנית של שלום עליכם, שביטא אותה במסה "משפט שמ"ר" (יידיש: "שמר'ס משפּט"), שפורסמה בברדיצ'ב בשנת 1888. במסה זו ביקש שלום עליכם כי הספרות ביידיש לא תסתפק בכתיבה כזו שייצג שמ"ר, אלא תעמוד בסטנדרטים אמנותיים גבוהים יותר.
שמ"ר לימד סנגוריה על עצמו בפמפלט "יהי אור", שבו הגן על שאיפתו לספק צורכיהם הרוחניים של כל שכבות העם, גם של אלו שאינם מבינים את הספרות ה"גבוהה".
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 נפוץ בעיתונות באירופה וארצות הברית פורמט הסיפורים בהמשכים, שנועד להגביר את תפוצת העיתונים.
היינט, עיתון היידיש הגדול בפולין הקונגרסאית פרסם סיפורים בהמשכים, הן סיפורי שונד והן ספרות איכותית, וקבע בזכות כך שיא בתפוצת עיתון ביידיש.
רבים מסיפורי השונד בעיתוני היידיש היו בלתי חתומים על ידי יוצרם, כתובים באופן נוסחתי, בתכנים של רומן רומנטי וסיפורי פשע.
כותרותיהם נבחרו בקפידה כדי לעורר את הדמיון ולמשוך את עין הקוראים, והתייחסו לאהבה, תאווה ופשע.
רבים מהסיפורים תורגמו או עובדו משפות אחרות, אך בניגוד למקביליהם למשל בגרמניה וצרפת, סיפורי השונד ביידיש לא הכילו תכנים פורנוגרפיים.
סיפורי שונד פורסמו הן בעיתונים יומיים, בהם היוו מדור בין שלל ידיעות ומדורים, והן בשבועונים ייעודיים, לרוב מאוירים, בעלי אוריינטציה הומוריסטית ושפת כתיבה גסה יותר.
בין היוצרים הידועים שכתבו באנונימיות סיפורי שונד מצויים אברהם אריה עקביא, יצחק בשביס-זינגר, יהושע פרלה ואחרים.
בעקבות המהפכה הרוסית של 1905–1906 המגבלות הרוסיות על הצגות ביידיש שככו בהדרגה ותרבות ההמונים היהודית המודרנית שמוקדהּ היה בוורשה התהוותה כמעט בן לילה.
לצד העיתונות היומית ביידיש פרחו להקות התיאטרון.
ערים כוורשה, ווילנה, ביאליסטוק ולובלין החלו ליהנות מהתיאטרון באופן סדיר ועיירות קטנות יותר זכו לביקורי הלהקות.
האליטה האינטלקטואלית היהודית, שרבים מקרבה ביקשו עד כה להטמיע את היהודים בתרבות הפולנית או הרוסית, החלו יותר ויותר "לחזור אל העם".
שוחר תנועה זו היה הפעיל, הסופר וגיבור התרבות י"ל פרץ.
התרבות היהודית החדשה, הכריז פרץ, חייבת לייצג את השאיפות האסתטיות והמוסריות הגבוהות ביותר של העם היהודי.
ואולם, כאשר פרץ ותלמידיו ביקרו בתיאטרון היידיש, הם היו מזועזעים: מה שנגלה לעיניהם לא דמה לאמנות התיאטרון האירופי שהכירו, ובנוסף לכך, נראה היה שתיאטראות רבים קיימו קשרים עם העולם התחתון היהודי; לא היה זה מחזה נדיר לראות סרסורים ונשותיהם בשורות הראשונות באולם.
פרץ הכריז מלחמה על תיאטרון זה, וקרא "איינגעזונקען זאָל עס ווערן!" ("שישקע לאנחות!").
הוא ואנשיו החילו על תיאטרון זה את המונח "שונד", שעד כה נעשה בו שימוש בתחום ספרות היידיש, והטיפו ליצירה תיאטרלית חדשה, "ספרותית, אמנותית ומעודנת".
תיאטרון יידיש פופולרי זה, שעד ימינו ידוע לנו עליו רק מעט, משך קהל יהודי רועש והפגנתי בהמוניו.
ההופעות הכילו תערובות של קומדיה, פארסה ומלודרמה, וכללו כמעט תמיד שירה וריקודים.
מנהלי הבמה של ההצגות המקצועיות-למחצה הללו היו אנונימיים, וכמעט לא נעשה שימוש בתסריטים.
ההתרחשות על הבמות הפרימיטיביות, שאובזרו בתפאורות פשוטות, סבבה בעיקר סביב השחקן או השחקנית הראשיים.
ובכל זאת, המשורר איציק מאנגר תיאר את התיאטרון הזה כדלקמן: .
בארצות הברית חווה התיאטרון היידיש בלואר איסט סייד שבניו יורק את "תור הזהב" שלו בעשורים הראשונים של המאה ה-20, עם מחזותיו המלודרמטיים של יעקב גורדין.
תור הזהב הראשון של תיאטרון הדרמה ביידיש באמריקה הסתיים עם הגעתם של כחצי מיליון מהגרים יהודים חדשים לניו יורק בשנים 1905–1908, שכמו המהגרים מ-1880, התעניינו ברובם בתיאטרון קליל.
יעקב אדלר, דוד קסלר וקֶנִי לִיפְּצִין המשיכו להציג תיאטרון קלאסי, אבל בוריס ובסי טומשבסקי שבו לסגנונם הקודם, ועשו הון על מה שבני הזוג אדלר הגדירו בבוז תיאטרון "שוּנְד".
המחזות "הלב היהודי" של יוסף לטיינר זכו אז להצלחה, בעוד שמחזותיו המאוחרים של גורדין כמו "אמריקנה דמנטיה" (1909) נחלו בתחילה כישלון מסחרי.
לקראת שנת 1911 התהפכה המגמה, עם ההצלחה המסחרית של אדלר בהצגה של טולסטוי "הפגר החי".
הן התיאטרון הרציני והן הפחות רציני המשיכו לפעול, כפי שכותב גורדין בזיכרונותיו: "אמנות ושונד כאחד מצאו את הקהל שלהם".
חנא שמרוק, מגדולי חוקרי ספרות ולשון היידיש, היה הראשון שראה בספרות השונד סוגה לגיטימית למחקר.
הרומן "היברו פבלישינג קומפני", מאת חוקר הספרות והסופר מתן חרמוני (הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2011) מתאר את עולמם הניו-יורקי של סופרי השונד, באווירת הגטו של הלואר איסט סייד, אשר בתחילת המאה ה-20 היה המאוכלס בצפיפות במיליון וחצי מהגרים יהודים ממזרח אירופה.
הסרט "שונד" (2010) מאת יעל ליבוביץ-זנד ועידו זנד הוא סרט מוקומנטרי אודות שחקן תיאטרון יידי בדוי.
העלילה מבוססת על תקופת הזוהר של התיאטרון היידי במדינת ישראל בשנות ה-50 אשר פרח למרות הגינוי ואף האיסור הרשמי על פעילות תיאטרון ישראלי ביידיש.
אופיו של התיאטרון היידי בישראל היה "שונד" - בידורי ועממי, ונחשב כנחות ובלתי איכותי.
בינואר 2026 נערכה הבכורה העולמית של ההצגה "דער דיבוק: בציפורני הפנאטיזמוס: קומדיית שטעטל מוזיקלית פרועה בחמש מערכות" בתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
הפקה זו לא הייתה רק אירוע תיאטרוני, אלא תוצר מובהק של פרויקט המחקר DYBBUK, יוזמה רב-תחומית במימון מועצת המחקר האירופית (ERC) תחת תוכנית Horizon 2020, בהובלתה של ד"ר רותי אבליוביץ'.
הפרויקט, שפעל בין השנים 2021 ל-2026, הציב לעצמו למטרה לחשוף ולשקם את גוף היצירה של התיאטרון היידי הפופולרי.
שונטל ליין ידועה יותר בשם הבמה שלה שונטל היא זמרת ויוצרת מברבדוס.
ב-18 במרץ 2007 יצא השיר "Roll It", שיתוף פעולה של שונטל וריהאנה.
בתחילת 2008 החלה שונטל לעבוד על אלבום הבכורה שלה.
הסינגל הראשון מהאלבום היה "T-Shirt" שיצא ב-15 ביולי 2008 והגיע למקום הראשון במצעד ה-R&B בממלכה המאוחדת.
אלבום הבכורה של שונטל נקרא "Shontelligence" ויצא ב-18 בנובמבר, האלבום הגיע למקום ה-24 במצעד הבילבורד עם מכירות של למעלה מחמישים אלף עותקים בארצות הברית.
הסינגל השני מהאלבום היה שיתוף פעולה עם הזמר אקון בשיר "Stuck with Each Other" אשר יצא ב-10 בפברואר 2009. השיר זכה להצלחה ואף יצאה לו גרסת רמיקס והוא נכלל מאוחר יותר בפסקול הסרט וידויים של שופהוליק.
בתחילת 2009 השתתפה שונטל בתור מופע חימום בסיבובי הופעות של הניו קידס און דה בלוק ושל ביונסה נואלס.
ב-9 ביוני יצא השיר "Battle Cry" אשר היה הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום.
הסינגל הראשון מהאלבום היה "Impossible".
השיר זכה להצלחה רבה, הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי וזכה למעמד פלטינה בארצות הברית עם מכירות של למעלה ממיליון עותקים.
בדצמבר 2012 ביצע מתמודד העונה התשיעית של תוכנית הכישרונות האקס פקטור, ג'יימס ארתור, גרסת כיסוי לשיר של שונטל ומכר למעלה ממיליון עותקים לגרסתו לשיר.
ב-31 באוגוסט יצא הסינגל השני מהאלבום אשר היה "Perfect Nightmare".
אלבומה השני של שונטל נקרא "No Gravity" ויצא ב-21 בספטמבר 2010. בעבודה על האלבום היו שותפים אומנים כמו The-Dream וברונו מארס.
הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום היה "Say Hello to Goodbye" אשר יצא ב-15 במרץ 2011. בסוף 2010 כתבה שונטל את השיר "Man Down" אשר נכלל באלבומה החמישי של הזמרת ריהאנה.
ביולי 2011 חשפה שונטל פרטים על אלבומה השלישי וגילתה כי עזבה את חברת ההקלטות מוטאון ועברה ליוניברסל ריפבליק רקורדס.
אלבומה השלישי היה אמור לצאת בתחילת 2013 אך בגלל בעיות טכניות לא יצא עדיין.
בשנת 2013 פורסם הסינגל "Don't Call Me" בה היא התארחה לצד הראפרים ראקים וDMX.
בשנת 2016 פורסם הסינגל "Count On Me", שירו של טוני נורוויל.
שונדה ריימס היא תסריטאית ומפיקת טלוויזיה אמריקאית, הידועה בעיקר כיוצרת, ככותבת הראשית וכמפיקה בפועל של סדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי", סדרת הבת שלה "מרפאה פרטית" וסדרת הדרמה הפוליטית "סקנדל".
היא הייתה המפיקה בפועל של סדרת הדרמה הרפואית "מחוץ למפה" ששודרה ברשת ABC למשך עונה אחת ב-2011, כמן כן שימשה כמפיקה בפועל של סדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח".
במאי 2007 נבחרה כאחת מ-100 המשפיעים ביותר בעולם של המגזין "טיים".
ב-2017 חתמה על חוזה עם נטפליקס להפקת 8 סדרות.
ריימס נולדה בשיקגו, אילינוי, לוורה, דוקטור לחינוך, ולאיילי ריימס, פרופסור באוניברסיטה.
יש לה שני אחים ושלוש אחיות גדולים ממנה.
בילדותה התגוררה ביוניברסיטי פארק, אילינוי.
יש לה תואר ראשון באנגלית ובקולנוע מדארטמות' קולג'.
בדרטמות' היא הצטרפה לאגודת תיאטרון המחתרת השחורה.
לאחר סיום התואר ב-1991 היא עברה לסן פרנסיסקו עם אחיה הגדול ועבדה בפרסום בקאן אריקסון.
לאחר מכן עברה ללוס אנג'לס ללמוד תסריטאות באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם סיימה תואר שני באומניות.
במהלך לימודיה שכרה אותה דברה מרטין צ'ייס להתמחות.
מאוחר יותר צ'ייס עבדה יחד עם ריימס על כתיבת "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" (צ'ייס שמשה גם כמפיקה בסרט זה).
ריימס הייתה מדורגת בראש הכיתה שלה וזכתה במלגת גארי רוזנברג.
ריימס אימצה את בתה הראשונה ביוני 2002, ובת שנייה בפברואר 2012. בספטמבר 2013 נולדה לה בת שלישית מאם פונדקאית.
ShondaLand הוא השם של חברת ההפקה של שונדה ריימס.
החברה והלוגו שלה מתייחסים לסדרות שריימס יצרה, וגם לעיתים קרובות לריימס עצמה.
"האנטומיה של גריי" (2005–הווה) – יוצרת, תסריטאית ומפיקה
"ברידג'רטון" (2020–הווה) – מפיקה ראשית
"המלכה שרלוט" (2023) – יוצרת ותסריטאית
שונו יוריקו (ביפנית: 笙野頼子) היא סופרת יפנית.
שונו נולדה בעיר איסה שבמחוז מיאה שביפן בשנת 1956. השם שקיבלה בילדותה היה בשם אישיקווה יוריקו (Ishikawa Yoriko).
למדה משפטים באוניברסיטת ריטסומיקאן (Ritsumeikan) בקיוטו, אותם סיימה בשנת 1980. בתקופת לימודיה התחילה לכתוב סיפורים קצרים שהתפרסמו בכתבי עת ספרותיים שונים.
שנה לאחר תום לימודיה פורסמה נובלת הביכורים שלה 'גן עדן' (גוקוראקו).
נובלה זו מבוססת על סיפורו של אקוטגאווה ריונוסקה "ג'יגוקוהן" (מסך גיהנום).
באותה שנה זכתה בפרס גונזו (Gunzō) לספרות.
למרות הצלחה זו, שונו נעלמה למשך עשר שנים.
בשנת 1991 פרסמה את הספר 'לא עושה דבר' (Nanimo Shitenai ).
גיבורת הספר שכמעט איננה יוצאת מביתה, חוטפת פריחה מוזרה בידיים, בדיוק בזמן שהיא צופה בטקס הלווייתו של הקיסר היפני בטלוויזיה.
ספר זה זיכה אותה בפרס נוֺמָה לסופרים מתחילים (noma bungei shinjinshō).
בהמשך פרסמה רומנים, מאסות ומאמרים רבים.
פרס אקוטגאווה (1994) על הנובלה 'מפעל עיוות הזמן' (Taimu surippu konbinato), שהגיבורה שלו חולמת שהיא מאוהבת בדג טונה, ומתעוררת מהחלום על ידי צלצול טלפון, רק כדי להישלח אל עיירה תעשייתית של ילדותה ולחזות במקום לאחר התפוצצות הבועה הכלכלית של יפן.
פרס מישימה (1994) על יום הזיכרון המאתיים (Nihyakkaiki), סיפור קצר, שגיבורתו מגיעה לאירוע זיכרון שנהוג לערוך במשפחתה לרגל השנה המאתיים למותו של אחד מבני המשפחה.
במהלך האירוע הגיבורה בועטת בגבר שכל הזמן פונה אליה כאילו היא כלתו, ומקבלת את ברכת המשפחה כ"פמיניסטית".
פרס נומה לספרות (2014) על 'קורות המלחמה הבלתי נגמרת שלי– מחלת קולגן, מחלת רקמת חיבור מעורבת' (Mitōbyōki – kōgenbyō kongōsei ketsugō soshikibyō no), בו שונו עוסקת בהתמודדותה עם מחלת החיסון העצמי ממנה היא סובלת.
שון תל (נולד ב-20 ביוני 1970) הוא יזם ישראלי ומייסד אתר הלוחות יד2. מכהן כיו"ר חברת תל ייזום המשקיעה בסטארטאפים בתעשיית האינטרנט.
תל נולד בקריית ים ולמד בבית הספר בסמ"ת בחיפה, נשוי לרות ואב לשני בנים.
לאחר שרותו הצבאי בשנת 1991 החל לעבוד במשרד פרסום המשפחתי "קשר ישיר", שאביו, שלמה תל, הקים.
במקביל לעבודתו בחברה למד תקשורת ומנהל עסקים ביחידה ללימודי חוץ של אוניברסיטת חיפה.
בשנת 1995 החליט תל בעידוד אביו לעבור להתגורר בתל אביב ולפתוח סניף נוסף של משרד הפרסום.
נפח הפעילות של הסניף התל אביבי גדל ותל הפך למנהל חברת הפרסום מהגדולות בישראל לתחומי ההייטק והמקרקעין.
את ההובלה לגיוס הלקוחות עשה ביחד עם אחיו אבי שהיה המנהל הקריאטיבי במשרד הפרסום.
בשנת 1998 החליטו אבי ושון תל להקים משרד פרסום בפראג "Prague DC".
האחים תל מכרו את חברת הפרסום לאחר שמונה שנות פעילות לחברה צ'כית מקומית.
בשנת 2002 נפטר אבי המשפחה, שלמה תל.
שלמה תל היה מנכ"ל חברת הפרסום "קשר ישיר" ומייסד המקומון החיפאי "כלבו".
מיד לאחר מותו, לקח תל את ניהול משרד הפרסום המשפחתי וביחד עם אחיו אבי, המשיכו להפעיל את החברה עד שנת 2005, בה מכרו האחים תל את החברה למשרד הפרסום באומן בר ריבנאי.
תל החל בגיוס כסף על מנת לייסד את אתר "יד2" בשנת 2005. אתר יד2 החל כלוח קטן באתר "כליום" שהומצא ע"י אבי תל, אחיו ושותפו.
תל היה מנכ"ל האתר החדש ותחילה גייס צוות קטן של עובדים והחל בפיתוח האתר.
בשנת 2005 יצא האתר במסע פרסום ענק ברחבי ישראל והציע פרסום חינם באתר מודרני וידידותי למשתמשים.
תל השיק מערכת ניהול שבעזרתה שלט על איכות המודעות והפרסום באתר.
בשנת 2008 פנתה קרן Tiger Global Managment האמריקאית לשון תל והציעה לקנות 49% מהאתר לפי שווי של 25 מיליון דולר.
תל נענה להצעה ושמר על השליטה בחברה.
עוד בשנת 2008, נבחר תל לאחד מ-100 האנשים המשפיעים בישראל על ידי מגזין דה מרקר.
בשנת 2010, לאחר משא ומתן ארוך בין תל לאילן ישועה מנכ"ל אתר וואלה!, מכר תל 26 אחוז מאתר יד2 לאתר וואלה!
לפי שווי של 156 מיליון שקל.
תל הפך ליו"ר החברה וגייס לתפקיד המנכ"ל את יבין גיל-מור.
בשנת 2013 מכר תל את 25% הנותרים בבעלות משפחתו לוואלה!.
מאז מכר את אחזקותיו ביד2, משמש תל כמנטור ומשקיע בתחום הסטארטאפים.
בשנת 2015, תל הצטרף לעדן כהן לשותפות באפליקציית TestM, המאפשרת למשתמשים ולחברות ביטוח בעולם לאבחן בעצמם טלפונים ניידים וטאבלטים האפליקציה מאפשרת למשתמשים למכור, לקנות או לשדרג את הטלפונים הניידים שלהם באופן מקוון.
בשנת 2016 הקים תל את חברת Telos United SL, חברת נדל"ן הפועלת בברצלונה, קטלוניה.
החברה רכשה בנייני מגורים בברצלונה, טרסה, סרדניולה וסבאדל, לצורך השבחה, השכרה ומכירה.
בשנת 2019 רכשה החברה את אחד המגרשים האחרונים במרכז סנט קוגט בברצלונה והחלה בבניית פרויקט המגורים Anima סנט קוגט.
ShondaLand היא חברת הפקת טלוויזיה אמריקאית שנוסדה על ידי התסריטאית/מפיקה שונדה ריימס.
היא ייסדה את החברה על מנת שתהיה אחת מחברות ההפקה של הסדרה הראשונה שלה "האנטומיה של גריי" ב-2005.
כל סדרותיה של חברת ההפקה משודרות ברשת HOT וב-YES.
ב-2014, תכננה רשת ABC את כל מערך הפריים טיים שלה בימי חמישי עם הדרמות של ShondaLand האנטומיה של גריי, סקנדל, והמדריך לרוצח, ואז מיתגה את השידורים כ"Thank God It's Thursday" (או בקיצור: "TGIT") ("תודה לאל שיום חמישי").
זה מזכיר את המיתוג לשעבר של הרשת, "TGIF", שמתייחס לקומדיות המצבים המשפחתיות ששודרו ברשת ABC בימי שישי.
יום חמישי הוא ערב חשוב במיוחד לרשתות טלוויזיה אמריקאיות מכיוון שזה הסיכוי האחרון למפרסמים של רכישות בסוף השבוע כמו סרטים ומכוניות לגעת בקהל טלוויזיה גדול, ולוח שידורים בדירוג גבוה לערב של הרשתות למשוך את הכסף של מפרסמים אלה.
סוכנות הידיעות Associated Press קראה לשלטון של ריימס על ערב שלם של רשת טלוויזיה "שאין כמוהו בתולדות הטלוויזיה".
ישנם שחקנים שמופיעים ביותר מסדרה אחת של חברת ShondaLand.
הדמויות יכולות להיות משניות בסדרה אחת וראשיות בסדרה אחרת.
שונטה לאו היא אתלטית אמריקאית, שיאנית ארצות הברית בקפיצה לגובה ואלופת העולם באולם (איסטנבול 2012).
לאו (במקור הווארד) גדלה בריברסייד שבקליפורניה.
בתקופת לימודיה תיכון זכתה פעמיים באליפות ארצות הברית באולם לבתי ספר בקפיצה לגובה.
בגיל 20 השתתפה לראשונה במשחקים האוליפיים וסיימה במקום ה-13 באולימפיאדת אתונה (2004).
באליפות העולם באתלטיקה 2005 זכתה במדליית כסף בשיא אישי של 2.00 מטר לאחר המנצחת קייסה ברגקוויסט (2.02 מטר).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה במקום השישי בתוצאה של 1.99 מטר, אולם ב-2016 נפסלו שלוש אתלטיות שסיימו לפניה בשל שימוש בסמים, ולאו זכתה בשל תחרות זו במדליית ארד.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2010 זכתה במדליית ארד ובאולימפיאדת לונדון (2012) סיימה במקום השישי בתוצאה של 1.97 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2012 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 1.98 מטר.
את שיאה האישי 2.05 מטר קבעה בתחרות בדה מוין ביוני 2010, תוצאה שהיא שיא אמריקאי ודירגה אותה תשיעית בכל הזמנים בעת השגתה.
אליפות העולם באתלטיקה 2005 - מקום שני, 2.00 מטר
אליפות העולם באתלטיקה באולם 2006 - מקום 8, 1.94 מטר
אליפות העולם באתלטיקה באולם 2010 - מקום שלישי, 1.98 מטר
אליפות העולם באתלטיקה באולם 2012 - מקום ראשון, 1.98 מטר
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) - מקום רביעי, 1.97 מטר
לאו נשואה לקופץ המשולשת מריו לאו ולזוג שתי בנות (נולדו ב-2007 וב-2011).
השוֹנה הם תת-קבוצה אתנית המשויכת לקבוצות הבנטו אשר מוצאם בזימבבואה ושכנותיה.
אנשי השונה מחולקים לחמישה שבטים גדולים וחיים בצמוד לקבוצות אחרות בעלות תרבות ושפות דומות.
השם - שונה, הומצא במהלך המאה ה-19 בשל המיומנות הגבוהה שלהם להיעלם ולהסתתר במערות כאשר הותקפו על ידי אויבים.
כך, מזיליקאזי (Mzilikazi) המלך של ממלכת המטאבלה, המכונה גם מטבללאנד (Matabeland), נהג לקרוא להם 'אמה-שונה' (amaShona), שפירוש המילה הוא "אלו שפשוט נעלמים" (בשפת הנדבלה הצפונית (Northern Ndebele language)).
הסבר זה נובע מכך שאין מילה בשם "שונה" באוצר המילים של שפת השונה.
כאשר הגיעו המתיישבים הלבנים למשונלנד (Mashonaland), מחוז בצפון זימבבואה, הם אסרו על אנשי השונה להישאר ליד מערות או הרי בדד בשל יכולות המסתור שלהם.
נכון ל-2019 יותר מ-17 מיליון אנשי שונה חיים ברחבי העולם.
הרוב הגדול מתגוררים בזימבבואה, ואוכלוסיית שונה גדולה ממוקמת גם בדרום אפריקה, בבוטסואנה, זמביה ומוזמביק.
סיווג אזורי של אנשי השונה
אנשי השונה מחולקים לשבטים שונים ומגוונים באזור מזרח זימבבואה.
חשוב להבחין בין שבט הבוקלנגה (Bukalanga) המתגורר במחוז מטבללאנד (שהוא חלק ממחוזות זימבבואה) לבין שבט השונה, על אף הדמיון הרב ביניהם.
מקורותיהם של השבטים שונים האחד מהשני, כאשר שבט הבוקלנגה הוא שבט מובחן של אימפריית הלוזי-מויו (Lozwi-Moyo).
מגזין אתנולוג (Ethnologue) המספק נתונים על השפות השונות בעולם, מציין כי שפת הבוקלנגה מובנת באופן הדדי עם הדיאלקטים העיקריים של שפת השונה (Shona Language) המזרחית, כמו גם עם שפות בנטו אחרות במרכז ומזרח אפריקה.
עם זאת, על אף הדמיון הרב ביניהן, יש להתייחס אליהן כשפות נפרדות.
רוב אנשי השונה מתגוררים במדינת זימבבואה, שם הם מהווים כ-70% מהאוכלוסייה.
הם חיים בעיקר בצפון ובמזרח המדינה.
קבוצה גדולה מתגוררת גם על תקן מהגרים בדרום אפריקה.
אנשי השונה מחולקים לחמש קבוצות עיקריות, אשר מדברים בארבעה דיאלקטים עיקריים.
הניב קראנגה (Karanga) מדובר על ידי ה'רוזווי', המהווים כ-4.5 מיליון אנשים באוכלוסייה.
הקבוצות הנוספות העיקריות בשונה הן הזזורו (Zezuru) המהווים כ-3.2 מיליון אנשים, קוריקורה (Korekore) שהם 1.7 מיליון ועוד 1.3 מיליון אנשים המשתייכים לקבוצת השונה המצומצמת (narrow Shona), הכוללת את קבוצת הטוקו (Toko) וה-הואסה(Hwesa).
קבוצות עיקריות אלו מחולקות לשבטים רבים.
ישנה מחלוקת לגבי השתייכות של מספר קבוצות נוספות הקרובות מאוד לשונה, לגבי השתייכותם לקבוצה זו.
המחלוקת העיקרית היא לגבי קבוצת הקלנגה (Kalanga) המונה כ-700,000 איש החיים בדרום מערב זימבבואה ועוד כ-150,000 איש החיים בבוסטואנה.
במגזין אתנולוג סופרים אותם בנפרד, אך מציינים ששפתם כרוכה בדיאלקטיקה של השונה.
שפת השונה היא שפה מקבוצת הבנטו, והיא שפת האם המדוברת ביותר בקרב אוכלוסיית זימבבואה, כאשר 75% מתוך האוכלוסייה דוברים אותה.
ישנם יותר מעשרה מיליון אנשים המדברים מגוון של דיאלקטים קרובים שצורתם הסטנדרטית ידועה גם בשם שונה.
שלושה דיאלקטים מרכזיים אלו מהווים את קבוצת הניבים הידועה בשם "הדיאלקטים המרכזיים", שעליהם מתבססת השונה המתוקננת.
השונה המתוקננת היא השפה הנלמדת ברוב בתי הספר בזימבבואה, כאשר מתבצעת הפרדה בשפת השונה בנוגע לשפת הכתב ושפת הדיבור.
בעוד שהשימוש בכתב נעשה באמצעות השונה המתוקננת בקרב כל דוברי השונה, שפת הדיבור מתבססת על מקור השבט והניב הספציפי המיוחס לו (ולא בהכרח על שלושת הניבים המרכזיים).
הקלנגה נותקו מן הריכוז העיקרי של אנשי השונה על ידי אנשי נדבלה (Ndebele) שפלשו לאזור.
לקבוצה זו קיים קושי לתקשר עם קבוצות אחרות בקרב השונה בעלי דיאלקט אחר, על אף ש-80% מהלקסיקון שלהן זהה.
לדוגמה, קלנגה הוא הניב היחיד עם הצליל של האות L; יתר הדיאלקטים של השונה משתמשים רק בצליל של האות R.
הביטוי "שונה" הוא ביטוי עדכני משנת 1920.
החל מהמאה ה-11 החלו הקרנגה לבנות אימפריות ומדינות במישור המרכזי בזימבבואה.
מדינות אלו כללו את מדינת זימבבואה הגדולה (Great Zimbabwe)) מהמאה ה-12 ועד המאה ה-16), ואת שושלת טורוואה (Torwa Dynasty).
לאחר מכן, נבנתה ממלכת מוטאפה (Kingdom of Mutapa), אשר ירשה את מקומה של זימבבואה הגדולה ובנוסף נוסדה אימפריית רוזווי (Rozwi Empire), שירשה את מקומה של טורוואה.
שתי האחרונות התקיימו ושרדו עד למאה ה-19. השלטונות בתקופות אלה התבססו על מלכויות כאשר כל ממלכה נשלטה על ידי שושלת דומיננטית.
בראש השלטון עמד המלך ותחתיו מונו מפקדים וראשי מטה.
השושלות המרכזיות היו הרוזווי, שמאופיינת בטוטם (עצם המייצג בעל־חיים או צמח) מויו (Moyo) - שושלת בעלת טוטם של פיל ממדינת מוטאפה, ושושלת הונגווי (Hungwe) ששלטו מזימבבואה הגדולה.
הקרנגה הדוברים צ'יקרנגה (Chikaranga), עשויים להיות בעלי קשר לקלנגה דרך מוצא משותף, אולם הנושא שנוי במחלוקת.
השלטון במלוכות אלה עבר בירושה בין האחים במשפחה, דבר שהביא לבסוף למרד ולמלחמות אזרחים.
מלחמות אלו נוצלו על ידי הפורטוגלים, לאחר המאה ה-16, במהלך כיבושם את שטחי המלוכות.
הממלכות נחרבו על ידי קבוצות חדשות אשר הגיעו לזימבבואה.
ב-1830 נחרבה מדינת צ'אנגמיר לוזווי (Chaangamire's Lozwi) על ידי שבט הנדבלה.
השלטון הקולוניאלי הפורטוגלי שחק במשך תקופה ארוכה את מדינת מוטאפה, שעד אותה תקופה התרחבה ושלטה עד לחופי מוזמביק.
התרחבותה של מוטאפה הגיעה בעקבות הצלחתה בסיפוק ייצוא בעל ערך, בעיקר של כריית זהב, לסוחרים ממוצא סוואהילי, ערבי ומזרח אסייתי.
בשנת 1902 נחרבו לחלוטין שרידי מדינת מוטאפה במוזמביק והאזור עבר לשליטת השלטון הפורטוגלי.
הבריטים החריבו את השלטון המסורתי ברודזיה (Rhodesia) בשנת 1890 וביססו כוח קולוניאלי בשטחה.
אנשי השונה הם חקלאים ברובם.
היבול שגידלו היה דורה (בעידן המודרני הוחלף בתירס), בטטה, שעועית, בננות (מאז אמצע האלף הראשון), אגוזי אדמה אפריקאים ודלעת (רק לאחר המאה ה-16).
דורה ותירס משמשים להכנת המנה העיקרית, דייסה מעובה בשם סאדזה (מכונה גם אוגלי (Ugali)), וכן להכנת הבירה המסורתית הנקראת הוואהווה (Hwahwa)
אנשי השונה מגדלים גם בקר ועיזים, כמו רועי צאן.
לבעלי החיים הייתה חשיבות מיוחדת עבורם, כמזון שנשמר לעת בצורת.
מדינות השונה הקדם-קולוניות הרוויחו חלק ניכר מההכנסות שלהם מייצוא מוצרי כרייה - בעיקר זהב ונחושת.
הבתים המסורתיים של אנשי השונה נקראים מושה (Musha).
הבתים מכילים צריפים עגולים נפרדים עבור תפקידים מיוחדים כמו מטבח, ומקום מנוחה סביב חצר נקייה מצמחייה הנקראת רוונאנזה (Ruvanze).
אנשי השונה ידועים באיכות הגבוהה של פסלי האבן ויכולות הקדרות שלהם.
לכלי החרס חשיבות גבוהה בקרב אנשי השונה שכן הם משמשים אותם לצריכת מזון.
סירי החרס של אנשי השונה נקראים הארי (hari), ובעלות על כלי חרס אלו מסמלת יכולת לנצל הזדמנויות לצריכת מזון ועל כן הם תופסים תפקיד חברתי משמעותי.
בנוסף, השתמשו בכלי החרס בביטויים ופתגמים, לדוגמה: על מנת לתאר אנשים זקנים המתקרבים לסוף חייהם השתמשו בביטוי "הם עכשיו סירים ישנים הרותחים לקראת נקודת שבירה".
אנשי השונה העדיפו ללבוש עור או רקמה מיובאת מכיוון שייצור הטקסטיל היה יקר ובאיכות גבוהה.
המוזיקה המסורתית של אנשי השונה מוטמעת במסורות אפריקאיות שונות והיא נוטה למנגינות קבועות ומקצבים משתנים.
השירה היא חלק חשוב במוזיקה המסורתית והמשפחות היו מתכנסות יחד ושרות שירים מסורתיים.
הכלי החשוב ביותר במוזיקה מלבד התופים הוא מבירה (mbira).
המבירה הוא כלי מוזיקה מסורתי עתיק הממלא גם בעבר וגם כיום, תפקיד חשוב בחוויות הדתיות-מסורתיות של אנשי השונה.
המבירה הוא אחד מהכלים המסורתיים הפופולריים ביותר בקרב השונה, ולו שמות רבים באזורים שונים, כאשר המקובלים בהם הם: סאנזי (sanzhi), ליקאמב (likembe) וקאלימבה (kalimba).
בשפת השונה, המילה "מבירה" משמשת גם בצורת יחיד וגם בצורת רבים ויכולה לציין את הכלי עצמו או כמה כלים יחד.
לכלי מבירה רבים יש לוחות תהודה אשר מעוצבים על ידי אלו המכינים את הכלי ומשתמשים בהם על מנת להבחין בין מבירה אחד למשנהו.
המאפיינים החשובים ביותר באמונותיהם של אנשי השונה הם פולחן לאבות הקדמונים וטוטמיזם.
לפי המסורת של אנשי השונה, החיים לאחר המוות אינם מתרחשים רק בעולמות אחרים כגון גן עדן וגיהנום, אלא גם בתצורה אחרת של קיום בעולם העכשווי.
לפי האמונה, כאשר אדם מת, האלוהים שהם מאמינים בו, מווארי (Mwari), עתיד לרמוז לאנשי השונה אם האדם המת נמצא איתם בעולם הזה או לא.
גישתם של אנשי השונה כלפי האבות הקדמונים המתים דומה מאוד לגישתם כלפי הורים וסבים אשר עדיין חיים.
ישנו פולחן מפורסם אשר במהלכו ישנו ניסיון ליצור קשר עם האבות הקדמונים המתים.
המנהג נקרא טקס ה-"בירה" (Bira ceremony) ולעיתים קרובות נמשך כל הלילה.
במצב כמו זה, בו אדם מקבוצתם מת, אנשי השונה נכנסים לעמק המוקף בהרים (ביום בו אין רוח), מעלים קורבן ל'מווארי', ושורפים עץ מיוחד הנשמר לאירועים אלו.
אם עשן האש עלה לשמים, היה האיש עם 'מווארי' בשמיים, ומשמש מעתה כ'מתווך' בין התפילות של אנשי השונה למווארי ; במידה והעשן התפוגג – האדם נמצא עדיין בקרבם.
בכל זמן נתון, ישנם תמיד 3 אבות מתווכים.
להלן דוגמה לתחילתה של תפילה:
"לסבנו הגדול, אנו מבקשים כי תעביר את בקשתנו לסבא רבא שלנו, כדי שיוכל להעביר את בקשתנו לסבא רבא-רבא שלנו, אשר יעביר את הבקשה לבורא הכל, מוריד הגשם, האדון אותו אין לראות, הוא אשר דואג לימים, הקדמון הגדול" (אלה הן רק דוגמאות לתיאורי האל בקרב קבוצת השונה.
קיימים יותר מ-30 תיאורים ושמות לאל, בהם משתמשים אנשי השונה כדי להראות כבוד לאל).
בהמשך התפילה, מסבירים אנשי השונה את בקשתם ומה הם צריכים מהאל.
שמו האמיתי של האל, מווארי, קדוש מדי כדי שידברו עליו ויזכירו אותו באירועים יומיומיים, ונשמר רק לאירועים בעלי חשיבות גבוהה ולבקשות החשובות ביותר, שכן שימוש בשמו עשוי להראות חוסר כבוד וזלזול כלפיו.
כתוצאה מכך, לאל לפי אמונתם יש שמות רבים, המשמשים גם אנשים אשר אינם שמעו את שמו האמיתי.
הסיבה לקיומם של המתווכים, היא כי מווארי קדוש מדי כדי שיוכלו לפנות ישירות אליו ועל כן ישנו צורך באב קדמון אשר יעביר לו את ההודעה.
בכל פעם שאב קדמון חדש מת והגיע לשמיים, אין צורך יותר באב הקדמון הישן ולא פונים אליו יותר.
כאשר הגיעו המיסיונרים במאה ה-14 לזימבבואה, הם דיברו על כך שישוע הוא המתווך האוניברסלי, דבר שנראה לאנשי השונה כהגיוני והתאים לתפיסתם.
ישו נתפס כמתווך שאמור לעשות שלום בין האנשים בעולם ולהוביל לעולם טוב יותר.
עם זאת, אותם מיסיונרים לא עשו שום מאמץ כדי להבין כיצד אנשי השונה מתפללים, לא הכירו בשמות האחרים של האל, והתעקשו לכנותו בשם מווארי.
לאנשי השונה הדבר סימל חוסר כבוד מובהק כלפי האל בו הם מאמינים.
המיסיונרים לא לקחו ולגמו מים מאנשי השונה או אכלו את אותו האוכל של אנשי השונה, מעשים הנחשבים כצורות אירוח בסיסיות בקרב שבט השונה, ומעודדים על ידי האל.
נוסף על כך, המיסיונרים שהגיעו לקחו את האדמות שנחשבו כפוריות וקדושות ביותר עבור שבט השונה, שהאמינו כי אסור לגעת בהן והן שמורות לאלוהים.
לאחר שנלקחו על ידי אותם מיסיונרים, לא יכלו עוד אנשי השונה ללכת לאדמות אלה ולהתפלל לאלוהיהם.
רצף האירועים הללו הובילו את שבט השונה להאמין יותר בקיומם של האבות הקדמונים המתווכים.
ישו אמנם נחשב עבורם כמתווך אוניברסלי, אך שליחיו חסרו ב'נימוסים הולמים'.
הצורה המודרנית של האמונה התפתחה ושונתה מן המקור, שכן טקסים עבור האלוהים הוצאו מחוץ לחוק, ומשפחות שלמות נעקרו והופרדו האחת מן השנייה.
הדבר היחיד שנותר עבורם היה להיאחז באבותיהם הקדמונים.
ובכל זאת אם אותם מתפללים לאבות קדמונים נשאלים בנוגע לאמונתם, הם עונים כי הם נוצרים.
כיום, בין 60% ל-80% מאנשי השונה הם נוצרים.
בזימבבווה, הטוטמים בשימוש בקרב אנשי השונה מאז ההתפתחות הראשונית של התרבות שלהם.
הטוטם מהווה ככלי זיהוי של השבטים השונים בקרב אנשי השונה ומבחינה היסטורית מייצג את השושלות של הציוויליזציה העתיקה שלהם.
כיום, ניתן לזהות עד 25 טוטמים שונים בין השבטים השונים.
טוטמים דומים קיימים גם בין קבוצות אתניות דרום אפריקאיות אחרות, כגון שבט הטסואנה (Tswana people) והזולו (Zulu).
בני אותו שבט משתמשים במערך משותף של טוטמים.
הטוטמים הם בדרך כלל בעלי חיים וחלקי גוף.
דוגמאות של בעלי חיים כוללים: דג, זברה, קוף, אריה, עכבר, פיל, תנין והיפופוטם.
דוגמאות של חלקי הגוף כוללים: רגל, לב וריאות.
אנשים מאותו טוטם הם צאצאיו של אב קדמון אחד (מייסד הטוטם), ולכן אסור להם להתחתן או לקיים יחסים אינטימיים בתוך השבט.
הטוטמים חוצים קבוצות אזוריות ולכן מהווים חומה להתפתחות האתניות בקרב קבוצות השונה.
ראשי השבטים נדרשים לדקלם את כל ההיסטוריה של קבוצת הטוטם שלהם מתחילתה, כדי לקבל את תואר הצ'יף.
מערכת הטוטם מהווה בעיה קשה עבור יתומים רבים, ובמיוחד עבור תינוקות שננטשו.
אנשים רבים מפחדים לאמץ ילדים ותינוקות שונים, שכן הם אינם יודעים לאיזה שבט / טוטם הוא שייך.
על כן הם עשויים להיענש על ידי רוחות רפאים, אם הם יפרו את הכללים הקשורים לטוטם של הילד.
לכן, קשה מאוד למצוא הורים מאמצים לילדים כאלה.
בנוסף, גם בעתיד לאחר שיגדלו, יהיה קשה לאותם יתומים להתחתן, שכן בני הזוג מפחדים להינשא להם מאותה סיבה.
לזיהוי הטוטם ישנן השלכות חשובות מאוד על טקסים מסורתיים כגון טקס הקבורה.
אדם עם טוטם שונה מזה שהיה למנוח, לא יכול להתחיל את טקס קבורתו.
עם זאת, אדם מאותו טוטם, גם כאשר בא משבט אחר, יכול לבצע טקס קבורה זה.
אם אדם מנהל את טקס הקבורה של אדם מטוטם אחר, הוא מסתכן בתשלום קנס למשפחת הנפטר.
קנסות כאלה באופן מסורתי שולמו עם בקר או עזים אבל כיום סכומים משמעותיים של כסף עשויים להוות קנס גם כן.
שונה הלכות הוא מושג תלמודי המתאר תלמיד חכם שבקיא במשניות ובברייתות (כלומר בדיני ההלכות) אך לא בתלמוד (כלומר בסברה העומדת מאחוריהן).
ישנן שתי הלכות מפורשות הנוגעות לשונה הלכות:
אסור להשתמש בו, מדין כבוד תלמידי חכמים.
החיד"א מוסיף שבניגוד לתלמיד חכם, שונה הלכות לא יכול למחול על כבודו שכן כבודו הוא על בקיאותו בהלכה אך התורה אינה שלו.
ספר תורה שהתבלה גונזין אותו ליד קבר תלמיד חכם, וכן קבר שונה הלכות.
"שונה מהנוף" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן בשיתוף הזמר והמוזיקאי עדן חסון.
השיר יצא לאור ב-4 ביולי 2019, על ידי חברת התקליטים הישראלית Mobile1 Music, כסינגל שלא מתוך אלבום.
סינגל זה יצא כחלק מקידום מסע ההופעות המשותפות של בן זקן וחסון.
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון והופק על ידי חסון, יעקב למאי.
כמו כן, השיר הוא שיר בסגנון הפופ לטיני.
את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה ב-4 ביולי 2019. נכון לנובמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-8.4 מיליון צפיות ביוטיוב.
שונה מהאחרים הוא סרט אילם-דרמה גרמני שיצא ב-1919. הסרט בוים על ידי הבמאי האוסטרי ריכרד אוסוולד .
הסרט הוא סרט מחאתי על סעיף 175, סעיף בחוק העונשין הגרמני שאסר על יחסים אינטימיים בין גברים.
סרט זה היה אחד מהסרטים הראשונים שהציג הומוסקסואליות בצורה אוהדת.
במהלך שנות העשרים של המאה הקודמת, הוגבלה הצפייה בסרט לרופאים וחוקרים רפואיים בלבד.
לאחר עלייתו של היטלר לשלטון ב-1933, הסרט נאסר לצפייה בכלל ורוב העותקים של הסרט הושמדו על ידי הנאצים.