tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הבדיקה מתבצעת בהרדמה מלאה, ולפניה יתבקש הנבדק להיות בצום של כחמש שעות.
לאחר שהחולה מורדם, מחדיר הרופא ברונכוסקופ דרך האף אל תוך הריאות.
בעזרת הברונכוסקופ יכול הרופא לאבחן מחלות ובעיות שונות בריאה, לנקז מוגלה או לקחת ביופסיה.
הבדיקה אורכת כרבע שעה והנבדק מתעורר אחריה באופן טבעי.
לאחר כשעתיים ישוחרר החולה לביתו (אם אינו מאושפז).
את תוצאות הבדיקה יקבל הנבדק מיד לאחר הבדיקה (אלא אם נלקחה ביופסיה ויש לחכות לתשובות מהמעבדה).
לאחר שיתעורר הנבדק הוא עלול לחוש טשטוש ו/או בחילה בגלל ההרדמה.
בדרך כלל ירגיש הנבדק תחושה של גירוי בדרכי הנשימה, בעיקר בגרון, ויומלץ על שתיית תה (אך רק כשעה לאחר הבדיקה).
ייתכנו קשיים בדיבור בהתחלה, צורך בחמצן, שיעול, ומעט דם בליחה.
ברונכיאקטזיס (בעברית: רחבת הסמפונות או התרחבות הסמפונות) היא מחלה חסימתית של הריאה המאופיינת בהתרחבות בלתי הפיכה של הסמפונות.
על פי רוב מדובר במחלה נרכשת, אולם במקרים נדירים תיתכן הופעה מולדת שלה.
המחלה תוארה לראשונה בשנת 1819 על ידי הרופא הצרפתי רנה לאנק.
המידע על תפוצת המחלה משתנה כתלות באטיולוגיה, אולם ההערכה היא כי מדובר במחלה שאינה נפוצה, אשר נאמדת בפחות מ-500,000 מקרים בארצות הברית.
שכיחותה עולה עם הגיל והיא נפוצה יותר אצל נשים.
בקרב חולי סיסטיק פיברוזיס מתפתח ברונכיאקטזיס עד גיל ההתבגרות או עד הבגרות המוקדמת.
ברונכיאקטזיס מוקדית, כלומר שינויים ברונכיאקטטיים הממוקדים באזור מסוים בריאה, עשויה לנבוע מחסימה חיצונית או פנימית של סמפון.
חסימה חיצונית מתרחשת בעת לחץ חיצוני על דופן הסמפון, למשל על ידי גידול או קשרית לימפה מוגדלת.
חסימה פנימית עלולה להתרחש למשל על ידי גוף זר, גידול החודר לנהור הסמפון, היצרות מסיבות שונות, ואיטמות (atresia) מולדת.
ברונכיאקטזיס מפושטת מאופיינת בשינויים ברונכיאקטטיים נרחבים בריאות, אם כי באטיולוגיות מסוימות הם נוטים להתרכז באזורים מסוימים של הריאות.
מבין הסיבות המולדות והגנטיות, סיסטיק פיברוזיס היא השכיחה ביותר.
אנשים עם סיסטיק פיברוזיס מתקשים לפנות את הליחה הצמיגית שמהווה מצע להתפתחות זיהומים חיידקיים.
בהפרעת תנועה ריסנית ראשונית תנועת הריסונים הלקויה פוגעת בסילוק ההפרשות, ואילו בחוסר באלפא 1 אנטיטריפסין אין בקרה על הרס דופן דרכי האוויר על ידי אלסטאז המיוצר על ידי תאי הדלקת.
שתי תסמונות מולדות נוספות הפוגעות בסחוס הבונה את הסמפונות, הן הגדלת קנה הנשימה והסמפונות (תסמונת מונייר-קון) ותסמונת קמפבל-ויליאמס.
ברונכיאקטזיס עלולה להתפתח כסיבוך של זיהומים ריאתיים ממחוללים חיידקיים ונגיפיים שונים, גם בהיעדר חסר חיסוני, ובפרט על רקע היעדר טיפול אנטיביוטי.
בנוסף, חוסרים חיסוניים, לרבות היפוגמאגלובולינמיה, איידס ודיכוי חיסוני תרופתי לאחר השתלה, עלולים להוביל לזיהומים ריאתיים חוזרים ולהתפתחות ברונכיאקטזיס.
מחלות אוטואימוניות שונות, ובכללן דלקת מפרקים שיגרונית, תסמונת שיוגרן וזאבת, נקשרו בשיעור מוגבר של ברונכיאקטזיס.
מחלה דלקתית נוספת העלולה לגרום לברונכיאקטזיס היא אספרגילוזיס אלרגי של הסמפונות והריאות (ABPA).
לייפת של הריאות, שהיא אחת ממחלות הריאה האינטרסטיציאליות, יוצרת משיכה מכנית של הסמפונות, ובכך מעוותת את המבנה שלהן, עלולה לגרום לברונכיאקטזיס, הנקראת ברונכיאקטזיס ממשיכה (traction bronchiectasis).
כ-25% ממקרי הברונכיאקטזיס מוגדרים אידיופתיים (שהסיבה להם אינה ידועה).
המנגנון המשוער העומד בבסיסה של התפתחות ברונכיאקטזיס הוא מעגל קסמים, ובו נטייה של מטופל לזיהומים ופגיעה ביכולתו לסלק הפרשות מביאים להתיישבות חיידקים בסמפונות.
אלה יחדיו מביאים לנטייה לזיהומים חוזרים, שפוגעים עוד יותר ביכולת סילוק ההפרשות.
סילוק ההפרשות עלול להיפגע מכמה סיבות.
גוף זר או לחץ חיצוני על הסמפון עלולים לחסום את סילוק ההפרשות הריריות.
פגיעה מפושטת עלולה להיגרם למשל עקב פגיעה בתנועת הריסים, כפי שמתרחש בהפרעת תנועה ריסנית ראשונית, או עקב צמיגות יתרה של ההפרשות הריריות, ויצירה של פקקי ריר כך שקשה יותר לסלקן, כפי שמתרחש בסיסטיק פיברוזיס.
נטייה של מטופל לזיהומים יכולה לנבוע גם מחוסרים חיסוניים, כמפורט לעיל.
לעיתים הפגיעה הראשונית בסילוק ההפרשות מקורה בדלקת ריאות נרחבת ללא חסר חיסוני מאובחן.
הזיהומים בדרכי הנשימה גורמים להחלשה של דופן הסמפון והרחבתה, וכתוצאה מכך להתפתחות של זיהומים חוזרים שעלולים לגרום למורסות ריאתיות.
כתוצאה מהזיהומים, ומהנוכחות המתמדת של חיידקים שמביאה למצב של דלקת כרונית בסמפונות, מתמלאים הסמפונות בהפרשות הגורמות לחסימה של דרכי האוויר.
המחלה לפיכך היא בעלת מאפיינים של מחלה חסימתית, והדבר מתבטא בסימנים הקליניים ובתפקודי הנשימה.
לחיידקים מסוימים, ובפרט Pseudomonas aeruginosa, נטייה להתיישב בסמפונות המורחבים, ולגרום לדלקות ריאה חוזרות, למרות טיפול אנטיביוטי מתאים.
מבחינה מורפולוגית, הסמפון מורחב בשל אובדן סחוס, שריר חלק ואלסטין, והוא מאבד את המבנה הנורמלי שלו.
הרקמה אכולה על ידי תסנין דלקתי כבד, והאפיתל עובר מטפלזיה קשקשית (הפיכה לאפיתל שטוח רב-שכבתי), וחלק ממנו חסר.
נוצרת עם ריר עם זיהום חיידקי גדול.
הסמפונות עצמם מתמשכים ומגיעים לעיתים עד האדר עצמו.
התסמין השכיח ביותר של ברונכיאקטזיס הוא שיעול ליחתי עם ליחה צמיגה.
לעיתים השיעול מופיע עם גניחת דם.
סימנים אופייניים בבדיקה גופנית הם חרחורים וצפצופים בהאזנה לריאות, ולעיתים ישנה התאלות של האצבעות.
התלקחות של ברונכיאקטזיס מתבטאת בעלייה בכמות הליחה ומראה מוגלתי יותר של הליחה.
לעיתים יש גם ביטוי של זיהום ריאתי עם חום.
תפקודי נשימה ידגימו הפרעה חסימתית במידה קלה-בינונית.
צילום חזה אינו בדיקה רגישה לאבחנה של ברונכיאקטזיס, אולם ניתן לראות לעיתים ממצאים של "מסילת רכבת", שמרמזים על הרחבת הסמפונות.
ב-CT של החזה ממצאים של הרחבת דרכי האוויר נצפים כ"מסילת רכבת" בחתך אורכי של הסמפון או כ"טבעת חותם" בחתך רוחבי.
הרחבת דרכי האוויר נמשכת לכיוון ההיקף, סמוך לאדר.
כמו כן, דופנות הסמפונות מעובים, ולעיתים מופיע תוכן בנהור.
האבחנה של ברונכיאקטזיס מבוססת על הסתמנות אופיינית של שיעול ליחתי כרוני בשילוב עם ממצאים רנטגניים מתאימים.
הקריטריונים הרנטגניים כוללים הרחבה של הסמפונות פי 1.5 בהשוואה לכלי הדם המלווה את הסמפון, עיבוי דופן הסמפונות והפחתה במידת ההתפצלות לענפים, כך שהסמפונות המורחבים נצפים עד 1 ס"מ סמוך לאדר.
מטרת הטיפול בברונכיאקטזיס היא להשתלט על זיהום פעיל בזמן התלקחות, לשפר את סילוק ההפרשות ולהפחית את העומס החיידקי בדרכי הנשימה למניעת זיהומים חוזרים.
בזמן התלקחות הטיפול האנטיביוטי האמפירי מכוון לכסות מחוללים שכיחים בדרכי הנשימה, ובפרט Haemophilus influenzae ו-Pseudomonas aeruginosa הנוטים לזהם סמפונות ברונכיאקטטיים.
ניתן להשיג שיפור בפינוי הפרשות באמצעות עירוי נוזלים, טיפול בתרופות המסייעות לכיוח ומכשירים כגון IPV, אינהלציה של מרחיבי סימפונות ותמיסת מלח היפרטונית, וכן באמצעות שיטות שונות של פיזיותרפיה נשימתית.
תוכניות לשיקום ריאה אף הן עשויות לשפר את פינוי ההפרשות.
שימוש ב-DNase עשוי לסייע בפינוי הפרשות בברוניאקטזיס משני לסיסטיק פיברוזיס אך לא באטיולוגיות אחרות.
טיפול מדכא דלקת, למשל בסטרואידים, עשוי לעזור באטיולוגיה לא זיהומית לברונכיאקטזיס.
במקרים מסוימים נשקלת אפשרות ניתוחית של כריתת האזור המוגלתי הנגוע, ובמקרים מתקדמים נשקלת אף השתלת ריאה.
טיפול בחסרים חיסוניים וחיסון נגד דלקת ריאות מזני Streptococcus pneumoniae ושפעת עשוי להפחית התלקחויות זיהומיות.
הפסקת עישון עשויה להפחית את מידת הדלקת בסמפונות ואת הנזק הריאתי הנלווה לעישון.
טיפול אנטיביוטי מניעתי במטופלים עם שלוש התלקחויות ויותר בשנה שנוי במחלוקת, אך ישנן עדויות כי טיפול זה בברונכיאקטזיס על רקע סיסטיק פיברוזיס עשוי להפחית זיהומים ריאתיים.
מגוון משטרי אנטיביוטיקה מניעתיים הוצעו להפחתת תדירות ההתלקחויות הזיהומיות.
הפרוגנוזה של אנשים עם ברונכיאקטזיס משתנה בהתאם לאטיולוגיה ולמחלות הרקע, וכן בהתאם לתדירות ההתלקחויות והמחוללים החיידקיים המעורבים בהן.
צמיחה של Pseudomonas aeruginosa בכיח קשורה בפרוגנוזה גרועה יותר.
בעידן הטיפול האנטיביוטי חל שיפור משמעותי בשיעורי התמותה מן המחלה, והם אינם שונים ממחלות ריאה חסימתיות אחרות.
התלקחויות זיהומיות של ברונכיאקטזיס עלולות להתפתח לכדי מורסה ריאתית או ממגלת (אמפיאמה – מוגלה בחלל האדר).
זיהומים חוזרים וטיפול תדיר באנטיביוטיקה עלול להשרות עמידות של החיידקים למגוון של תכשירים אנטיביוטיים.
כמו כן, הפגיעה בדופן הסמפון עלולה לערב כלי דם סמוכים, ובכך לגרום לגניחת דם ואף לדימום ריאתי מסכן חיים.
במחלה ריאתית מתקדמת עלולה להתפתח אי-ספיקה נשימתית, וכן יתר לחץ דם ריאתי עם אי-ספיקת לב ובפרט של החדר הימני.
זוהי גם סיבת תמותה שכיחה יותר מהתלקחות זיהומית בלתי נשלטת.
עמילואידוזיס משנית ושליחת תסחיפים זיהומיים לאיברים אחרים הפכו נדירים בעידן הטיפול האנטיביוטי.
ברוניסלב מארי קומורובסקי (; נולד ב-4 ביוני 1952) הוא נשיא פולין ויו"ר הסיים הפולני לשעבר.
הוא קיבל לידיו את סמכויות הנשיא מיד לאחר מותו של נשיא פולין לך קצ'ינסקי בהתרסקות מטוסו.
סמכויות אלו הועברו אליו באופן אוטומטי עקב כהונתו כיו"ר הסיים, הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, ובהתאם לחוקת פולין.
בהתאם לחוק, כיהן קומורובסקי בתפקיד זמני זה עד לסיום תפקידו כיו"ר הסיים.
ב-20 ביוני 2010 נערכו בחירות לנשיאות פולין, בהן התמודד קומורובסקי מטעם מפלגת "המצע האזרחי".
הוא זכה ב-41.54% מקולות המצביעים ודורג במקום הראשון, אך לא חצה את רף 50 האחוזים הנדרשים לניצחון בסיבוב הראשון.
בסיבוב השני, שנערך ב-4 ביולי 2010, התמודד קומורובסקי מול המועמד ירוסלב קצ'ינסקי, אחיו התאום של הנשיא המנוח.
קומורובסקי זכה ב-53.01% מהקולות, ובכך גבר בהפרש קטן על יריבו קצ'ינסקי, והוכרז כמנצח בבחירות לנשיאות.
הוא התחיל בכהונתו כנשיא פולין הנבחר לאחר השבעתו ב-6 באוגוסט 2010.
קומורובסקי היה שר ההגנה של פולין בשנים 2000–2001. בין השנים 2005–2007 כיהן בתפקיד סגן יו"ר הסיים והחל לכהן כיושב ראש הסיים ב-5 בנובמבר 2007. ב-8 ביולי 2010 סיים את תפקידו כיו"ר הסיים, והוחלף בגז'גוז' סכטינה.
אי לכך, הועברו גם סמכויות הנשיאות בהן החזיק קומורובסקי מאז 10 באפריל 2010 לידיו של סכטינה למשך כחודש, עד להשבעתו לנשיאות באוגוסט.
קומורובסקי מכהן כיום גם כסגן יו"ר מפלגת הפלטפורמה האזרחית.
קומורובסקי ביקר בכנסת בנובמבר 2013 והיה אורחו של יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין.
הוא נשוי לאנה קומורובסקה משנת 1977.
ברוניסלבה ניז'ינסקה (27 בדצמבר 1890, מינסק - 22 בפברואר 1972, קליפורניה) הייתה רקדנית וכוריאוגרפית רוסיה ממוצא פולני, אחותו של ואצלב ניז'ינסקי.
בהמשך עבדה כמורה וככוריאוגרפית באנגליה ובארצות הברית.
להקת הבלט המלכותי הבריטי שחזרה והוציאה את הבלט "כלולות" על גבי DVD.
ברונסקי ביט הייתה להקת סינת'-פופ בריטית שזכתה להצלחה באמצע שנות השמונים, במיוחד עם הלהיט משנת 1984, Smalltown Boy.
בשיא הצלחתה, כללה הלהקה את הזמר ג'ימי סאמרוויל ונגני הקלידים, סטיב ברונסקי ולארי סטיינבאכק.
שלושתם, הומוסקסואלים מוצהרים ושיריהם אף עסקו בנטייתם המינית ונושאים שהם בלב מאבקי הקהילה הגאה.
ברונסקי ביט הוקמה ב-1983 על ידי ג'ימי סאמרוויל, לארי סטיינבאכק (Larry Steinbachek) וסטיב ברונסקי (Steve Bronski) אשר גם נושא את שם הלהקה.
הלהקה הוחתמה ב-1984 בחברת התקליטים לונדון רקורדס וזאת לאחר מספר מצומצם של הופעות.
הסינגל הראשון של הלהקה היה "Smalltown Boy", שנכלל באלבום "The Age of Consent" שפירושו בעברית גיל ההסכמה, ומתייחס לגיל ההסכמה הנחשב חוקי ליחסי מין הומוסקסואלים.
השיר, "Smalltown Boy" לו נלווה קליפ, מתאר כיצד נער נאלץ לעזוב את ביתו בשל הומופוביה וחוסר הבנה מצד סובביו ומשפחתו.
הסינגל, שהפך למזוהה מאוד עם הקהילה הגאה, הגיע למקום שלישי במצעד בבריטניה וזכה להצלחה גם ברחבי אירופה.
שיר מצליח נוסף מן האלבום היה "" העוסק בדעות קדומות נגד הומוסקסואלים.
הסינגל השלישי של הלהקה הוא "It Ain't Necessarily So", גרסת כיסוי לשירו הנודע של ג'ורג' גרשווין מתוך המחזמר פורגי ובס.
להקת ברונסקי ביט פעלה יחד עם סאמרוויל בין 1983 - 1985, במהלכן אף שיתפה פעולה עם מארק אלמונד כשיצרו יחד גרסת כיסוי לשיר של דונה סאמר "I Feel Love".
בשנת 1984 הופיעה הלהקה באירוע התרמה של ארגון הלסביות וההומואים למען הכורים.
ב-1985 החליט סאמרוויל לפרוש מן הלהקה כשזמן קצר לאחר מכן הוא ייסד את הקומיונרדס עם ידידו ריצ'רד קולס ובהמשך יצא גם לקריירת סולו עצמאית.
על אף פרישתו של סאמרוויל, החליטו השניים הנותרים להמשיך את עשייתם המוזיקלית ולצרף לשורותיהם סולן חדש, ג'ון פוסטר ("ג'ון ג'ון").
הסינגל הראשון שלהם יחד, "Hit That Perfect Beat", שנכלל לאחר מכן באלבום "Truthdare Doubledare" מ-1986, זכה להצלחה בבריטניה ואוסטרליה.
סינגל נוסף היה "C'mon C'mon".
אבל הלהקה לא שחזרה את הישגי העבר וב-1987 פוסטר אף הוא עזב את הלהקה.
ב-1988 הצטרף סולן חדש ללהקה, ג'ונתן הלייר (Jonathan Hellyer).
הגם שלא זכו להצלחה כבעבר, ברונסקי ביט המשיכו לפעול ובשנת 1995 אף שחררו את תקליט האולפן השלישי של הלהקה, Rainbow Nation.
ברונלו די מונטלצ'ינו (באיטלקית: Brunello di Montalcino) הוא יין איטלקי המופק בכרמים הסובבים את העיר מונטלצ'ינו, השוכנת 120 ק"מ דרומית לפירנצה באזור טוסקנה.
ברונלו, בתרגום חופשי, הוא "קטן ושחור".
בניב המקומי, הוא שמו הבלתי רשמי של שיבוט ענב הסנג'ובזה (הידוע גם בשם סנג'ובזה-גרוסו) הגדל באזור מונטלצ'ינו.
ב-1980, היה ברונלו די מונטלצ'ינו היין הראשון באיטליה שקיבל סיווג של Denominazione di Origine Controllata e Garantita (DOCG).
אחד התעודים הראשונים של "ברונלו" היה יין אדום שנעשה באזור מונטלצ'ינו בראשית המאה ה-14. ב-1831, המרקיז קוזימו רידולפי (שלימים התמנה לראש ממשלת טוסקנה בידי הדוכס הגדול לאופולד השני) שיבח את מעלותיהם של היינות האדומים של מונטלצ'ינו מעל כל היינות האחרים בטוסקנה.
ב-1865, נערך יריד חקלאי במונטלצ'ינו שבחר לזוכה הפרס של האירוע את "היין האדום המובחר" הידוע כברונלו.
באמצע המאה ה-19, קלמנטו סנטי, חקלאי מקומי בודד שתלים מסוימים של גפני סנג'ובזה על-מנת ליצור זן ענבים שיוכל להתיישן במשך תקופה ארוכה.
ב-1888, נכדו פרוצ'ו ביונדי-סנטי, יוצא צבא שלחם בשירותו של ג'וזפה גריבלדי במהלך איחוד איטליה, שיווק את "הגרסה המודרנית" הראשונה של ברונלו די מונטלצ'ינו שהתיישן לאורך העשור בחביות עץ גדולות.
בתום מלחמת העולם השנייה, יצא שמו של ברונלו די מונטלצ'ינו כאחד מהיינות הנדירים ביותר באיטליה.
היין יוצר על ידי יצרן אחד בלבד, ביונדי-סנטי, וגם יצרן זה שיווק את היין רק מארבע עונות בציר: 1888, 1891, 1925 ו-1945. המחירים הגבוהים והיוקרה של יינות אלה האיצו ביצרנים אחרים לחקות את הצלחתו של ביונדי-סנטי.
בשנות השישים פעלו 11 יצרנים שעשו ברונלו וב-1968 זכה האזור במעמד של Denominazione di Origine Controllata (DOC).
ב-1980, אזור מונטלצ'ינו היה אזור היין האיטלקי הראשון שזכה במעמד של Denominazione di Origine Controllata e Garantita (DOCG).
בפרוס המאה ה-21, פעלו קרוב ל-200 יצרני ברונלו די מונטלצ'ינו, רובם חקלאים קטנים ואחוזות משפחתיות, שהפיקו קרוב ל-330,000 ארגזי בשנה (ארגז מכיל בדרך-כלל תריסר בקבוקים).
ב-2008, החרימו הרשויות האיטלקיות ארבעה יצרנים של בציר ברונלו 2003 בהאשמה שהם ביצעו הונאה בכך שהכלילו זני ענבים זרים כגון קברנה סוביניון ומרלו ביין עליו שמו ברמאות תווית של ברונלו די מונטלצ'ינו, שלפי החוק יכול לכלול רק ענבי סנג'ובזה.
בדיקות מעבדה שנערכו אחר-כך אישרו שהיינות המוחרמים היו למעשה ברונלו פרט לכמות קטנה שלא היה ברור מה טיבה.
מונטלצ'ינו הוא אחד מאזורי האקלים החמים והיבשים ביותר בטוסקנה כשהענבים הגדלים בו מבשילים עד לשבוע קודם לוינו נובילה די מונטפולצ'אנו ולקיאנטי קלאסיקו.
זהו אזור DOCG הצחיח ביותר בטוסקנה, שבו כמות משקעים שנתית ממוצעת של כ-700 מ"מ, בניגוד לאזור קיאנטי שבו כמות ממוצעת של 900 מ"מ.
בדומה ליתר ההמיספירה הצפונית, המורדות הצפוניים זוכים לפחות אור שמש וליותר רוחות מהים שיוצרים יינות חזקים ומורכבים יותר.
ליצרנים הטובים ביותר באזור יש כרמים בשני המדרונות, והם משתמשים בממסכים בשני הסגנונות.
העיר מונטלצ'ינו היא כפר ימי-ביניימי קטן השוכן כ-564 מטרים מעל פני הים בנפת סיינה.
אזור היין נמצא צפון-מזרחית לכפר והוא הררי ובעל צמחייה צפופה.
מונטה אמיאטה, הפסגה הגבוהה ביותר בדרום טוסקנה, מספקת הגנה בפני מזג האוויר הסוער והגשום שמגיע מכיוון דרום-מזרח.
בהשוואה לקרוב ל-170 קמ"ר של אדמה נטועה בקיאנטי, מונטלצ'ינו הוא אזור יין קטן יחסית עם כ-3,000 אקר (12 קמ"ר) של נטיעות.
הכרמים במונטלצ'ינו נטועים בסוגי קרקע מגוונים, בכללם אבן גיר, חרסית, צפחה, אדמה וולקנית וחוואר פריך, הידוע כ-galestro - גובה פני הקרקע נע בין 149 ל-500 מטרים.
מגוון הטרואר תורם לטווח הרחב של האיכות ולפוטנציאל המורכבות של ברונלו די מונטלצ'ינו.
עשיית היין והתקנות הנוגעות לכך
ברונלו די מונטלצ'ינו נעשה מ-100% ענבי סנג'ובזה.
באופן מסורתי, היין עובר תהליך השריה ארוך שבמהלכו הצבע והטעם מוצאים מקליפת הענב.
לאחר התסיסה היין מיושן בחביות עץ אלון.
נוהגים ליישן את היינות במשך שלוש שנים או יותר "in botte" - בחביות עץ אלון גדולות שמנחילות מעט טעם עץ אלון.
חלק מהייננים משתמשים בחביות באריק צרפתיות קטנות שמנחילות טעם וניל ופירותיות מסוימת ליין.
רוב היצרנים מפרידים בין ייצור הבקבוקים הרגילים לבקבוקי הרזרבה.
הבקבוקים הרגילים יוצאים לשווקים 50 חודשים אחרי הבציר בעוד בקבוקי הרזרבה משווקים שנה אחר-כך.
זמן היישון הנדרש כיום נקבע ב-1998 וקובע שיינות הברונלו צריכים להתיישן בחביות עץ אלון במשך שנתיים ולפחות ארבעה חודשים בבקבוק לפני מכירתם.
הייננים שסוטים מהחוקים והתקנות הללו עלולים להיות מורשעים בהונאה מסחרית ולהיות נדונים לתקופת מאסר של עד שש שנים.
ב-2008, פורסם כי השלטונות האיטלקיים חקרו טענות שלפיהן יצרני ברונלו מרכזיים מהלו את יינותיהם עם זני ענבים זרים ובכך הפרו את תקנות ה-DOCG הקובעות שיש להשתמש רק בענבי סנג'ובזה כדי לייצר ברונלו.
התובע שניהל את החקירה אמר שהוא יטען להונאה מסחרית שעלולה להביא למאסרם של הרמאים.
היצרנים החשודים נחשדו בהוספת יין מענבים לא מאושרים על-מנת להפוך את יינם למושך יותר עבור השוק הבינלאומי.
בתגובה, מנעה ממשלת ארצות הברית את יבואם של יינות ברונלו שלא הוכח שהם נעשו מ-100% ענבי סנג'ובזה.
השערורייה הביאה לטביעת המונח "ברונלופולי" (Brunellopoli) בידי עיתונאות היין האיטלקית.
ענב סנג'ובזה הוא הענב הנפוץ ביותר באזור מונטלצ'ינו והוא הענב היחידי שרשאי לשאת את הכינוי ברונלו די מונטלצ'ינו DOCG.
השיבוטים המיוחדים של סנג'ובזה הם ייחודיים לאזור מונטלצ'ינו ופותחו בהתאמה לטרואר המיוחד באזור.
גובה פני השטח והאקלים באזור מונטלצ'ינו מספקים תנאים בהם סנג'ובזה יכול להבשיל בצורה טובה יותר מאשר כל מקום אחר בטוסקנה.
גורמים אלה תורמים לגוף, צבע, תמצית וטאנינים שאופייניים לברונלו די מונטלצ'ינו.
בניגוד לקיאנטי, היין מבוסס הסנג'ובזה הידוע האחר מטוסקנה, לברונלו די מונטלצ'ינו יש מרקם בשרני יותר, ולו ארומות שכיחות של פטל שחור, דובדבן שחור, שוקולד, עור וסיגליות.
נוהגים להשוות את הברונלו עם יינות פינו נואר מבורגון בשל מאפייני הטאנינים החלקים, הבשלות והפירותיות.
החומציות הגבוהה של היין מאפשרת להתאימו למזון, במיוחד לבשר צלוי ולבשר ציד.
כמות נכבדת מהברונלו נמכרת בארצות הברית ונרכשת במסעדות.
היין הפך לפופולרי במיוחד באמריקה וקרוב לשליש מהבקבוקים של ברונלו די מונטלצ'ינו משווקים בארצות הברית.
יינות הברונלו די מונטלצ'ינו ידועים בשל יכולתם להתיישן היטב ובצירים מובחרים יכולים להתבגר במשך מספר עשורים.
מאסטר ביין מארי יואינג-מאליגן מציינת שרוב הברונלו זקוקים ללפחות עשר שנים לפני שהם מגיעים לבגרות ומתחילים להפגין את טעמיהם.
בנוסף לברונלו די מונטלצ'ינו, יצרנים באזור מונטלצ'ינו יכולים לייצר תחת כינויי המקור DOCs את היינות רוסו די מונטלצ'ינו, סנט'אנטימו ומוסקדלו די מונטלצ'ינו, כמו גם את ממסך Indicazione geografica tipica שמקבל את הכינוי Toscana IGT.
מוסקדלו די מונטלצ'ינו הוא יין לבן מתוק מענבי מוסקט.
הסגנון היה נפוץ בעבר במונטלצ'ינו אבל יצא מהאופנה עקב מלחמת העולם השנייה.
בראשית שנות השמונים, אחוזת היין קסטלו בנפי ניסתה להחיות את הסגנון על ידי נטיעת הענב מוסקט.
מעמד של סנט'אנטימו DOC ניתן למנזר מהמאה ה-9 אותו בנה קרל הגדול.
בשנות השבעים הושפעו יצרני מונטלצ'ינו מהצלחת סגנון יינות ה"סופר טוסקנים" שזיכו בהצלחה בינלאומית יצרני קיאנטי שסטו מתקנות ה-DOC, תוך שהם יוצרים ממסכים של קברנה סוביניון עם סנג'ובזה.
ב-1996, הרשויות האיטלקיות אישרו את סנט'אנטימו DOC כדי לאפשר ליצרני מונטלצ'ינו להפיק יינות במעמד DOC שלא היו על טהרת הסנג'ובזה.
יינות אלה כללו את הממסכים של יינות ביאנקו ורוסו כמו גם יינות זניים של קברנה סוביניון, שרדונה, מרלו, פינו גריג'יו, פינו נרו וסוביניון בלאן.
מעמד רוסו די מונטלצ'ינו DOC נוסד ב-1984 מתוך כוונה לתת ליצרני ברונלו די מונטלצ'ינו להמשיך במסורת של יישון ארוך של יין הדגל של האזור.
רוסו די מונטלצ'ינו נעשה מ-100% ענבי סנג'ובזה שגדלים באותו אזור בו גדל ברונלו די מונטלצ'ינו.
אולם, הדרישות הן שהיין יתיישן רק שישה חודשים בחביות עץ אלון ויתיישן בסך-הכול שנה אחת לפני הפצתו.
הדבר מאפשר ליצרני הברונלו להכין יין שמשווק מוקדם ויכול לשפר את תזרים המזומנים שלהם, בעוד יין הברונלו די מונטלצ'ינו שלהם מתיישן לזמן ארוך.
בבצירים פחות אידיאליים, חלק מהיצרנים מייעדים את כל הענבים שלהם להפקת רוסו די מונטלצ'ינו ולא לעשיית ברונלו.
יקבים יכולים גם להסיר את הסיווג של הברונלו שלהם שלא יושן במשך 2–3 שנים ולשווקו כרוסו די מונטלצ'ינו אם היין לא מתפתח בהתאם לציפיותיהם.
רוסו די מונטלצ'ינו קל ורענן יותר בדרך-כלל וניתן לשתותו מייד לאחר מכירתו, אם כי חלק מהיצרנים עושים יין עם אופי דומה יותר לזה של ברונלו.
"תינוקות הברונלו" האלה עולים בדרך-כלל שליש עד חצי ממחירו של יין ברונלו די מונטלצ'ינו.
נהר הברונקס הוא נהר המים המתוקים היחיד בעיר ניו יורק.
אורכו של הנהר כ-39 ק"מ, ואגן הניקוז שלו מנקז שטח של 99 קמ"ר.
הנהר עובר דרך רובע הברונקס של העיר ניו יורק, ומהווה קו גבול שבין מזרח הברונקס למערבו.
מקור הנהר היה בעבר במאגר קנסיקו במחוז וסטצ'סטר, צפונית לעיר ניו יורק, על גבעה בגובה של כ-197 מטר מעל פני הים, במה שהוא כיום העיירה ניו קאסל, ניו יורק .
עם בניית סכר קנסיקו בשנת 1885, נותק נהר ברונקס ממקורו הטבעי, וחלקו הצפוני הפך להיות חלק ממאגר קנסיקו, והספק הנהר ירד ב-25%, לטובת מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק.
כיום הוא ניזון מנחל (Brook) שמקורו במאגר קנסיקו.
גובה מוצא הנהר ירד אם כן ל־108 מ' מעל פני הים.
נהר הברונקס זורם דרומה מעבר לווייט פליינס, ואז בכיוון דרום-דרום מערב, דרך הפרוורים שמצפון לעיר ניו יורק שבמחוז וסטצ'סטר.
עובר דרך הכפרים והעיירות: אדג'מונט , טוקההו , איסטצ'סטר וברונקסוויל .
באזור המכונה ה-Aquehung (עדיין בווסטצ'סטר), הוא ניזון מ־Hurts Brook ומה-Fox Meadow Brooks הצפוני והדרומי.
בברונקסוויל הוא ניזון מ-Sprain Brook שהוא מערכת היובלים הארוכה ביותר של הנהר, שמקורם ב-Greenburgh Town Park .
הערוץ הראשי של הנהר, מחלק למעשה את מחוז וסטצ'סטר לשני אזורים: מזרחי ומערבי, ויוצר את הגבול בין הערים הגדולות יונקרס ומאונט ורנון, ונשפך לקצה הצפוני של הברונקס.
עם כניסת הנהר לרובע הברונקס, הוא מפריד כאמור את מזרח ברונקס ממערבו.
הוא ממשיך דרומה דרך פארק ברונקס, הגנים הבוטניים של ניו יורק, וגן החיות של ברונקס, וממשיך דרך השכונות של דרום ברונקס ומתנקז בסופו של דבר אל האיסט ריבר, בין השכונות סאונדוויו והאנטס פוינט , של רובע הברונקס.
רצועת קרקע שנרכשה על ידי ג'ונאס ברונק , מהגר שוודי, ב-1639 הייתה בין הארלם ריבר לבין הנהר שזכה אז לכינוי "הנהר של ברונק".
הוא היה המתיישב האירופי המתועד הראשון בברונקס של ימינו, ועל שמו קרויים הרובע והנהר.
במהלך המאות ה-19 וה-20 הפך הנהר לתעלת ביוב טבעית, אליו נשפכה פסולת תעשייתית מדי יום.
טחנת מים ראשונה על הנהר המתועש הייתה טחנת לורילארד סנאף שייצרה טבק.
הטחנה השתמרה בשטח הגנים הבוטניים של ניו יורק .
עם הירידה בייצור באזור, המשיך הנהר לקבל זיהום מים מהקהילות שעל גדותיו.
בדצמבר 1948 שונתה זרימת נהר הברונקס כדי לבטל עקומה במסלולו בעיר ברונקסוויל.
זאת כדי ליצור קרקע על אפיק הנהר הישן שעליו ניתן היה לבנות תוספת לבית החולים הפרסביטריאני בעיר.
במהלך החפירות נחשף שם שרטון חול גדול, שחול הצטבר בו בעיקול במשך מאות שנים, ויצר חוף חולי.
במאה ה-21, קבוצות סביבתיות שבראשם "ברית נהר הברונקס" (שפועלת בשיתוף פעולה עם הפארקים בעיר ניו יורק, וכן עם שותפים מבוססי קהילה, עמותות אזוריות, עסקים וכל רמות הממשל), הציעו להחזיר את הנהר למצבו המקורי כנתיב מים נקי.
הנהר הפך לפרויקט מועדף על נציג בית הנבחרים של מחוז ברונקס, שהשיג מימון פדרלי בסך של 14.6 מיליון דולר, כדי לתמוך בשיקום נתיב המים.
במסגרת הסכם מנובמבר 2006, הסכימו העיריות סקרסדייל, ווייט פליינס, מאונט ורנון וגרינבורג להפסיק את השלכת הביוב לנהר הברונקס עד לא יאוחר ממאי 2007.
זיהום על ידי נֶגֵר עירוני ממשיך להוות בעיה רצינית עבור הנהר.
"ברית נהר הברונקס" עם "קואליציית אגן הניקוז של נהר הברונקס", שהיא שותפות של סוכנויות מקומיות ומדינתיות, קבוצות אזרחים וארגונים ללא מטרות רווח, פיתחה תוכניות לניהול אגן הניקוז ולהפחתת זיהום מי הנגר, ולשיפור איכות המים.
בעלי החיים בנהר ובסביבתו הקרובה
דגים מקומיים בשם Local alewife שוחררו בנהר במרץ 2006. הם נלקחו מיובל חוף בקונטיקט הסמוכה.
צאצאיהם מבלים את הקיץ בנהר, נודדים החוצה לים בסתיו, ובתוך שלוש עד חמש שנים חוזרים, כמו כל הדגים האנדרומיים, אל אזורי ההטלה שלהם.
התהליך חוזר על עצמו מדי שנה במשך חמש השנים הבאות, כדי לבנות את אוכלוסיית התושבים החדשה.
הדגים, מקבוצה הנקראת "הרינג נהר", ניזונים בשרשרת המזון הנמוכה ומסייעים בהפחתת האאוטריפיקציה.
כמה דגים בוגרים מסוג Local alewife נמצאו מתחת לסכר הראשון בנהר באפריל 2009. ניתוח גילה שהם בני 3 שנים, כאשר ההנחה של מדענים היא שאלו היו צאצאים של אלה ששוחררו 3 שנים לפני כן במרץ 2006 .
השלב הבא היה הקמת מעברים לדגים מעל שלושת הסכרים הנמוכים ביותר בנהר, המאפשרים לדגי ה-Local alewife גישה לחלק מהנהר עם בית גידול מתאים יותר להטלה.
בשנת 2015 נבנה מעבר דגים בסכר רחוב 182.
בפברואר 2007 ביולוגים מהאגודה לשימור חיות הבר , המפעילה את גן החיות ברובע, הבחינו בנְקֵבָת בונה קנדי (Castor canadensis) בנהר.
ג'ון קלבלי, דובר האגודה אמר: ש"לא נצפתה אכסניה של בונה בעיר ניו יורק כבר למעלה מ-200 שנה.
זה נשמע פנטסטי, אבל אחד המסרים שיוצאים מזה הוא שאם נותנים לחיות בר סיכוי, הן יחזרו".
הבונה נקראת "חוסה סראנו", על שמו של חבר בית הנבחרים שדאג למימון הפדרלי לשיקום הנהר.
נקבת הבונה נראתה מתחת לגשר מזרח טרמונט בדרו גארדנס ביוני 2009.
בונים לא חיו בניו יורק מאז תחילת המאה ה-19, כאשר הלוכדים גרמו להיעלמותם לחלוטין מהמדינה.
בקיץ 2010 הצטרף בונה שני לראשון שזוהה ב-2007, והכפיל את אוכלוסיית הבונים בעיר ניו יורק.
בונים היו פעם חשובים לכלכלת העיר בכל הקשור לשמירה על איכות המים.
זוג בונים מופיע על החותם הרשמי והדגל של העיר.
בנוסף, מספר דולפינים ביקרו בנהר בינואר 2023.
מכשולים אנכיים בנחלים ובנהרות, כגון מפלים, גשרונים ומבנים להסטת מים, יכולים להשפיע על דגים על ידי פיצול אוכלוסיות, והקטנת טווחי הנדידה.
עם זאת, מחסומים אלו יכולים גם להגן על אוכלוסיות הדגים מפני טורפים, להפחית את התחרות על מזון, ולהגביל את הסיכון למחלות.
פיצול נהר ברונקס על ידי סכרים חיסל מינים אנאדרומיים ממערכת הנהרות.
סכרים חסמו את תנועת הרינג הנהר על נהר ברונקס מאז המאה ה-16, כאשר המתיישבים האירופים הגיעו לראשונה לאזור.
סכרים נבנו במקור כדי להפעיל טחנות למפעלי טבק, מפעלי בורסקאות ותעשיות אחרות.
בתחילת המאה ה-18, בערך 12 טחנות מים ייצרו נייר, כלי חרס, קמח, שטיחי קיר וטבק לאורך נהר ברונקס.
לאחרונה, נבנו בסכרים ובמפלים שלאורך הנהר, רמפות בטון שמהוות אפשרות שחיית דגי ההרינג מעל המפלים והסכרים אל מעלה הזרם עד למים המתוקים שם הם יכולים להשריץ .
תוכניות שיקום אלה ייתכן ושימרו אוכלוסיות שאריתיות, אבל שיקום בקנה מידה גדול לא הושג.
לאורך חלק גדול מאורכו במחוז וסטצ'סטר ובצפון ברונקס, מקביל הנהר לכביש המהיר ברונקס ריבר פארקווי .
פרויקט ה-Bronx River Greenway מציע תוכנית ניהול מאוחדת, לרצועה הצרה של שטחים ירוקים לאורך שפת הנהר באורך של 13 ק"מ, רצועה העוברת דרך מחוז וסטצ'סטר והברונקס, כחלק מה-East Coast Greenway .
הבנייה ב-Bronx River Greenway החלה באוקטובר 2016.
בדרום ברונקס, הנהר הפך ליעד פופולרי לשיט קאנו עירוני בעיר ניו יורק.
הנהר חוצה שם את פארק ברונקס ואת גן החיות של ברונקס.
מונורייל שנבנה בסוף המאה ה-20 לוקח את המבקרים בגן החיות מעל הנהר לתערוכה של בעלי חיים אסיאתיים בגדה המזרחית, עם קריינות המציגה את הנהר כאירוואדי.
Shoelace Park הוא פארק ליניארי באורך קילומטר אחד על הגדה המזרחית של נהר הברונקס, מרחוב 211 עד רחוב 231 באזורים ווייקפילד ווויליאמסברידג' של הברונקס.
שמו הרשמי "ברונקס ריבר פארק", והוא ידוע יותר בשם Shoelace Park (שרוך נעל), בגלל צורתו.
הפארק שופץ בשנת 2020 כדי ליצור שבילי אופניים והולכי רגל, מעל מה שהיה מצע הכביש המקורי של ה-ברונקס ריבר פארקווי.
מזח קטן ברחוב 219 מספק גישה לנהר עבור קאנו וקיאקים.
ברונתותריומים (שם מדעי: Brontotheriidae) היא משפחה נכחדת מסדרת מפריטי הפרסה, שהתקיימה בתקופת האאוקן, בין 53.4 ל-33.9 מיליון שנה לפני זמננו באזור צפון אמריקה ואירואסיה.
על אף הדמיון החיצוני הם אינם שייכים למשפחת הקרנפיים, אך קרובי משפחתם וכן גם של הסוסיים והטפיריים - כולם שייכים לאותה סדרה.
לברונתותריומים היו ארבע אצבעות ברגליים הקדמיות ושלוש ברגליים האחוריות, וניזונו מעשבים.
המינים הראשונים במשפחה, כמו האאוטיטאנופס היו קטנים יחסית, לא יותר ממטר גובהם, וללא קרניים.
אולם מינים מאוחרים יותר, פיתחו גוף בעל ממדים גדולים יותר (עד 2.5 מטרים) וגולגולת בעלת צורה דמוית קרן.
לדוגמה, המגצרופס הצפון אמריקני, פיתח דו-צורתיות זוויגית שלזכר קרניים גדולות מעל אפו.
הדבר מרמז כי החיה חיה בקבוצה, כשהזכרים מתמודדים (בדומה להתנהגות חיות אחרות כיום) על מקומם בקבוצה.
בשונה מקרנפים, ה"קרן" עשויה מעצם המצח ולא גדלה על גבי העור, כמו כן הקרניים גדלו זו לצד זו ולא אחת לפני השנייה כמו אצל הקרנפים.
סיבת הכחדת המשפחה היא ככל הנראה חוסר הסתגלותם להופעת צמחים קשים יותר ולאקלים יבש יותר, שהיו נפוצים בתקופת האוליגוקן.
ברונקה זלצמן גרינבלט (12 בנובמבר 1913 – 4 בפברואר 1993) הייתה שחקנית וזמרת ישראלית.
למדה משחק בסטודיה הדרמטית העברית בלודז' בהדרכתה של מרים ברנשטיין-כהן.
עלתה לארץ ישראל ב-1935, והתיישבה בקיבוץ רמת הכובש.
אחר כך עזבה את הקיבוץ ועברה לגור בתל אביב.
שם הצטרפה לתיאטרון המטאטא ב-1939 והופיעה בו עד סגירתו ב-1954. שרה לראשונה במטאטא את השיר "דני'לה, אכול את הבננהל'ה" (נכתב על בנה הבכור, דניאל).
שיר נוסף המזוהה עמה הוא "צריך לצלצל פעמיים", אותו שרה לראשונה מעל בימת תיאטרון "כל הרוחות" בינואר 1939. הופיעה רבות עם הצמד דז'יגאן ושומאכר בהצגות ביידיש.
"הילד המושחת" ו-"מלך למפדוזה" במטאטא
"הנסיכה איבון" ו"השפעת קרני גמא על ציפורני החתול" בתיאטרון הקאמרי
"מחזה חלום", ו"השושנה המקועקעתו בתיאטרון הבימה
"אני אוקלי אשת לפידות" בדו-רה-מי
"רצח האחות ג'ורג'", "על בנות וצנחנים" של יוסף לוי בתיאטרון דורות.
"כולם עם כולם" בתיאטרון יובל
"בנות חווה" בתיאטרון משה הלוי
הצגות נוספות בהן השתתפה: "פוטש ופרלמוטר", "אצל גרוסמן יש משבר", "מיסטר קיבוץ", "אשת חיל", "העוצר הגדול", פישקה החיגר, החייל האמיץ שווייק, "או מיי פאפא", "שערורייה בגימנסיה", "קוצים בבוקר", "חמש פגישות", אוליבר טוויסט, "אי המטמון", "כנר על הגג", "גבירתי הנאווה".
כמו כן הופיעה בהצגות לילדים: "מוכרת הצברים" (תיאטרון צקלון), "הציפור הכחולה" (תיאטרון תילון), "היידי בת ההרים", "אצבעוני", "כיפה אדומה".
זלצמן שיחקה בסרטים ובתוכניות טלוויזיה: "איי לייק מייק", "הבית ברחוב שלוש", "דודה קלרה", "עיניים גדולות", "שאלה של זהות", "אסירי החופש", "הבן האובד", "הגונב מגנב פטור", "התמהוני", ו"מאש"ה".
ברונקה זלצמן נפטרה בגיל 79. נטמנה בבית העלמין ירקון.
הניחה אחריה שני בנים: נפתלי גרינבלט ודניאל גדרון (נקרא על שם הבמאי והמחזאי יצחק משה דניאל, שנפטר ימים ספורים לפני לידתו), במאי ושחקן החי בארצות הברית וכן נכדים ונכדות.
ברוֹנִיסלַב ווֹיצֶ'ך לִינקֶה (בשם מלא בפולנית: Bronisław Wojciech Linke; 23 באפריל 1906 – 6 באוקטובר 1962) היה צייר ומעצב גרפי פולני יליד אסטוניה שצייר קריקטורות ויצירות סוריאליסטיות וריאליסטי-פנטסטיות.
רבות מהן היו בעלות משמעות פוליטית וחברתית ויצרו תהודה ברחבי פולין.
התפרסם בין היתר באלבומו-ספרו "אבנים זועקות" בו צייר קומפוזיציות שהוקדשו למלחמת העולם השנייה בסגנון ציור מקורי.
לינקה הרבה לתעד את הצדדים האפלים של האנושות, שהביאו לידי ביטוי את המאורעות שחווה בתקופתו, ויצירותיו היו מהידועים שברישומי המלחמה.
נולד ב-1906 בטרטו, אסטוניה להורים פולניים, אביו היה נוטריון משפיע בקהילתו.
ב-1919 חזרה משפחתו לפולין, שם התגוררו בעיר קאליש.
את לימודי האמנות החל בבית הספר לאמנות תעשייתית בשנים 1922–1923. את השנתיים הבאות העביר בבית הספר לאמנות בקרקוב, ואחריו חמש שנים באקדמיה לאומנות בוורשה.
בתחילת הקריירה היה מעצב גרפי בכתבי עת פולניים ובמסגרות אלו פרסם קריקטורות ואיורים סאטיריים.
בשנים אלו פרסם סדרת רישומים תחת הכותרת "מלחמה", לאחר מספר שנים היו שאמרו כי בציוריו אלו הוא חזה את הזוועות של מלחמת העולם השנייה לפני התרחשותן.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח לינקה ללבוב מחשש להתנקמות המשטר הנאצי בשל הקריקטורות שלעגו לאדולף היטלר שפרסם בעיתונות.
בהמשך עבר מזרחה לאורסק שבשטחי המחוז הפדרלי באורל, והוא שב לפולין רק ב-1946. בפולין פרסם לינקה גלריות שונות ובהם סדרת רישומי המלחמה "אבנים זועקות" ובה חזון אימתני של הריסות העיר שאחר המלחמה.
הציורים בסדרה ניחנו בריאליזם-מטאפורי, והם מאופיינים בשילוב והאנשה של מבנים עם אלמנטים אנושיים, בסגנון פורץ-דרך הייחודי לברוניסלב לינקה.
בפתח האלבום הקדמה מאת הסופרת מריה דוברובסקה.
אחד מהציורים הידועים בספר זה הוא "מול הרחמים" המתאר את הכאב היהודי במלחמה, ובו בולטים הסממנים היהודיים טלית ותפילין.
לינקה התאלמן ב-1939 ונישא בשנית.
ב-1962. מת בורשה, שם נקבר בבית הקברות הצבאי פובונזקי.
גם לאחר פטירתו הופצו במוזיאוני האומנות בפולין ומחוצה לה גלריות אמנות מיצירותיו.
מציוריו הידועים ביותר שצייר בתקופתו האחרונה, הוא "האוטובוס", וכן הציור "תפילת הנרצחים".
לאחר מותו יצא סרט פולני המתאר את נקודת מבטו של לינקה על תקופת המלחמה.
ג'רמיין היילי הידוע יותר בשם הבמה שלו, ברונסון ריד הוא מתאבק אוסטרלי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
הוא אלוף צפון אמריקה לשעבר של NXT.
היילי שערך את הבכורה שלו כמתאבק בשנת 2007 תחת שמות הבמה J-רוק וג'ונה רוק, התאבק במשך 12 שנים בארגוני ההיאבקות האוסטרליים.
בזמן שהותו באוסטרליה, הוא זכה במספר אליפויות.
הוא שלוש פעמים אלוף הלאום האוסטרלי של WR, פעם אחת האלוף במשקל כבד של PPW, פעם אחת האלוף במשקל כבד של PWA, פעם אחת האלוף במשקל כבד של MCW בנוסף לזכיות באליפויות יחידים אחרות.
כמו כן, הוא נחל הצלחה גם בקריירת הזוגות, כשזכה יחד עם הארטלי ג'קסון באליפות הזוגות של MCW ובאליפות מלטדאון זוגות של WR, ויחד עם מרקיוס פיט הוא זכה באליפות הזוגות של EPW.
בנוסף להופעותיו בארגוני ההיאבקות המקומיים, הוא התאבק בארגון ההיאבקות היפני Pro Wrestling NOAH, ארגוני ההיאבקות הבריטיים Revolution Pro Wrestling (RevPro) ו-Progress Wrestling, ארגון ההיאבקות הגרמני Westside Xtreme Wrestling וארגון ההיאבקות האמריקאי Pro Wrestling Guerrilla (PWG).
בינואר 2019, החתמתו של היילי בארגון ה-WWE אושר ביחד עם 11 מגויסים שונים אשר נשלחו כולם למתחם הפיתוח של NXT.
ב-9 במרץ, הוא ערך את קרב הבכורה שלו במופע ישיר של NXT שאינו שודר בטלוויזיה, כשהתחרה תחת שמו האמיתי והפסיד לרידיק מוס.
בחודש יוני, שם הבמה שלו שונה לברונסון ריד.
ב-17 ביולי בפרק של התוכנית NXT, ריד רשם את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו, כשנטל חלק בטורניר הפריצה של NXT, שבו הוא ניצח את דקסטר לומיס בסיבוב הראשון, אך הודח מהטורניר על ידי קמרון גריימס בשלב רבע הגמר.
ב-21 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, ריד נוצח על ידי חברו לקבוצת TMDK לשעבר, שיין ת'ורן.
ב-5 בפברואר 2020 בפרק של התוכנית NXT, הוא הותקף מאחורי הקלעים על ידי קבוצת The Undisputed Era לאחר שניסה להיחלץ לעזרתו של קושידה.
שבוע לאחר מכן, הוא איתגר את רודריק סטרונג לקרב, שבו ריד הפסיד.
ב-3 ביוני בפרק של התוכנית NXT, ריד נוצח על ידי קמרון גריימס.
לאחר הקרב, הוא הותקף על ידי קאריון קרוס.
ב-17 ביוני בפרק של התוכנית NXT, ריד ניצח את ליאון ראף ולאחר מכן איתגר את קרוס לקרב נגדו בשבוע לאחר מכן.
בקרב זה ביניהם, ריד הפסיד לקרוס.
ב-22 ביולי בפרק של התוכנית NXT, ריד ניצח את ג'וני גרגאנו ורודריק סטרונג בקרב משולש אשר קבע את זהות המעפיל הראשון לקרב הסולם על אליפות צפון אמריקה של NXT באירוע NXT TakeOver XXX.
ב-5 וב-12 באוגוסט, ריד גבר על שיין ת'ורן ודמיאן פריסט, בהתאמה.
באירוע NXT TakeOver XXX, שנערך ב-22 באוגוסט, ריד התמודד מול קמרון גריימס, דמיאן פריסט, ג'וני גרגאנו וולווטין דרים בקרב סולם מחומש על אליפות צפון אמריקה הפנויה של NXT, שבסופו פריסט ניצח.
בספיישל NXT Super Tuesday, שנערך ב-1 בספטמבר, ריד הפסיד לטימותי טאצ'ר כתוצאה מהכנעה לאחר הסחת דעת מצידו של אוסטין ת'יאורי.
שבוע לאחר מכן בספיישל NXT Super Tuesday II, ריד גבר על אותו ת'יאורי.
ב-23 בספטמבר, ריד השתתף בקרב גונטלט הדחות אשר קבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-NXT, שיתמודד מול פין באלור באירוע NXT TakeOver 31. לעומת זאת, בקרב עצמו הוא הודח על ידי המנצח בקרב, קייל אוריילי.
ב-30 בדצמבר, ריד גבר על אייזיאה "סוורב" סקוט.
ב-20 בינואר 2021, ריד רשם ניצחון על טיילר ראסט.
שבוע לאחר מכן, ריד השיג ניצחון נוסף על סקוט.
ב-3 במרץ, ריד הפסיד לקמרון גריימס בשל התערבות של אל.
שלושה שבועות לאחר מכן, ריד ניצח את נייט בקרב יחידים אשר התקיים ביניהם.
ב-27 באפריל, ריד ניצח את אוסטין ת'יאורי.
ב-18 במאי, ריד ניצח את ג'וני גרגאנו בקרב כלוב וזכה באליפות צפון אמריקה של NXT.
באירוע NXT TakeOver: In Your House, שנערך ב-13 ביוני, ריד ו-MSK (נאש קרטר ווס לי) הגנו בהצלחה על חגורות האליפות שלהם (צפון אמריקה וזוגות) מול לגאדו דל פנטסמה (סנטוס אסקובר, חואקין ויילד וראול מנדוזה) בקרב שלושה נגד שלושה המנצחים זוכים בהכל.
ב-29 ביוני, ריד הפסיד את חגורת האליפות לאייזיאה "סוורב" סקוט לאחר הפרעות של קבוצת Hit Row (שבה סקוט משמש כמנהיג), הפסד שקטע תקופת כהונה של 42 ימים מצידו של ריד.
ב-27 ביולי, ריד הפסיד לאדם קול במסגרת הקרב המרכזי של התוכנית; קרב שמאוחר יותר התברר כקרב האחרון של ריד ב-WWE.
ב-6 באוגוסט, ריד שוחרר מחוזהו בארגון.
באירוע Battle in the Valley, שנערך ב-13 בנובמבר 2021, היילי, עתה תחת שם הבמה ג'ונה, ערך את הופעתו הראשונה בארגון ההיאבקות היפני New Japan Pro-Wrestling (NJPW), כשתקף את FinJuice (דייוויד פינלי וג'וס רובינסון), תקיפה שהכתיבה את דמותו כרעה.
לאחר הבכורה שלו, ג'ונה ניצח במספר קרבות רצופים עד שספג את הפסדו הראשון ב-15 בינואר 2022 במסגרת קרב זוגות לצד באד דוד טיטו לצמד פינלי ורובינסון, שאותם תקף בבכורה שלו.
ב-6 במרץ, שיין הייסט, נחלץ לעזרת ג'ונה וטיטו בניצחונם על פני FinJuice, כאשר השלושה הגדילו את הצמד The Mighty Don't Kneel לכדי קבוצה.
ב-12 ביוני, ג'ונה הוכרז כמשתתף בטורניר ה-G1 Climax 32, שהחל בחודש יולי, כחלק מבית A.
ג'ונה השיג 8 נקודות בבית זה, כשהחמיץ את מקומו בשלב חצי הגמר.
למרות שלא העפיל לשלב הבא וסיים במקום השני בבית שלו, אחד מניצחונותיו בטורניר היה על אליוף העולם במשקל כבד של IWGP והזוכה בטורניר, קאזוצ'יקה אוקדה.
באירוע טרנינג פוינט, שנערך ב-20 בנובמבר 2021, ג'ונה רשם את קרב הבכורה שלו בארגון ההיאבקות Impact Wrestling, כשתקף את ג'וש אלכסנדר.
השניים נאבקו באירוע Hard to Kill, שהתקיים בתחילת שנת 2022, בקרב שבו אלכסנדר יצא עם ידו על העליונה.
לאחר הפסדו לאלכסנדר, ג'ונה פצח בסדרת ניצחונות על מתאבקים כמו קרייזי סטיב, בלאק טאורוס, ראג' סינג ו-PCO.
רצף ניצחונותיו הגיע לקיצו באירוע Rebellion, שנערך ב-23 באפריל, לאחר שנחל הפסד לטומוהירו אישי.
הקרב האחרון שלו בארגון זה היה הפסד ל-PCO במסגרת קרב מונסטר בול.
ב-6 במאי, ג'ונה הודיע על עזיבתו את הארגון.
ריד שב לארגון ב-19 בדצמבר 2022 בפרק של התוכנית Raw, כאשר הוא עזר למיז לנצח את דקסטר לומיס בקרב סולם, צעד שביסס את דמותו כרעה.
ב-30 בינואר 2023 בפרק של התוכנית Raw, ריד ניצח את דולף זיגלר בקרב העפלה לקרב תא ההדחות על אליפות ארצות הברית באירוע תא ההדחות.
באירוע זה, שנערך ב-18 בפברואר, הוא כשל בניסיונו לזכות בתואר, זאת לאחר שמי שניצח היה אוסטין ת'יאורי, ששמר בהצלחה על תוארו.
לאחר שהודח אחרון בקרב הבאטל רויאל לזכר אנדרה הענק על ידי בובי לאשלי, ריד נקלע לפיוד עם האחרון ב-10 באפריל בפרק של התוכנית Raw, כשהשניים נאבקו ביניהם לתוצאת ספירת חוץ כפולה.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, ריד הפריע במהלך הקרב של לאשלי מול אוסטין ת'יאורי.
ארבעה ימים לאחר מכן בפרק של התוכנית סמאקדאון, ריד התווסף לקרב משולש על אליפות ארצות הברית באירוע באקלאש.
באירוע זה, שנערך ב-6 במאי, ריד לא צלח בניסיונו לזכות בתואר לאחר שהוצמד לניצחון על ידי האלוף ת'יאורי.
אליפות הזוגות של EPW (פעם אחת) - עם מרקיוס פיט
אליפות במשקל כבד של IWA (פעם אחת)
אליפות הזוגות של MCW (פעם אחת) - עם הארטלי ג'קסון
אליפות אינטרקומונוולת' של MCW (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של NWA AWA (פעם אחת)
אליפות דאבל קראון קווינסלנד (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של PPW (פעם אחת)
האליפות הפסיפית במשקל כבד של PWA (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-73 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2021
הגביע לזכר אנדרה הענק (2024)
הישגים בארגון ההיאבקות Wrestle Rampage
אליפות אוסטרליה הלאומית של WR (3 פעמים)
אליפות מלטדאון זוגות של WR (פעם אחת) - עם הארטלי ג'קסון
ברונקס הוא סרט פשע ומתח צרפתי משנת 2020 שביים וכתב אוליבייה מרשל בכיכובם של לניק גוטרי, סטניסלס מרהר וקאריס.
הסרט מספר את סיפורה של מלחמת כנופיות אכזרית בעיר מרסיי שבדרום צרפת, ושל שחיתות משטרתית הגואה.
שוטר מסור שמנסה להגן על היחידה שלו נאלץ לקחת את העניינים לידיו.
ראשית העלילה, שמתרחשת במרסיי, בקטל שנגרם על ידי אנשי שבט אורסוני.
ריצ'רד ורונסקי, שוטר החטיבה למלחמה בכנופיות בשיטות לא שגרתיות, מוצא את עצמו אחראי על החקירה, מול יריביו מחלק BRB, בפיקודו של קוסטה, הידוע במעשיו הבעייתיים.
מנהל חדש, נציב האגף, אנג'ל לאונאטי, מגיע לסדר את מרסיי ולשלוט בכלבים המטורפים בצוותו.
אבל כולם מבינים במהרה שלא יקבלו כלום בלי קורבנות או סיכונים.
במיוחד כאשר בתו של הנציב מתחככת באנשי היחידה למלחמה בכנופיות, שאנשי השכונות הצפוניות תוקפות את הקורסיקאים, אחרי שעד מרכזי נרצח כשהוא במעצר המשטרה וכי המשטרה שולחת את הסוכן המר ביותר שלה.
אז ורונסקי ואנשיו, כדי להציל את עורם, נאלצים לצאת נגד הכנופיות המסוכנות ביותר.
ברונקה קליבנסקי (Bronka Winicka - Klibanski; 24 בפברואר 1923, גרודנו שבפולין – 23 בפברואר 2011, ישראל) פעלה כקשרית בגטו ביאליסטוק, ולאחר מכן המשיכה בתפקיד זה עבור הפרטיזנים, עבדה ב"יד ושם" ותיעדה מסמכים.
ברונקה נולדה בשנת 1923 בגרודנו שבפולין להורים לייב ובתיה (אשר בניגוד לבתם לא שרדו).
היא למדה בבית הספר "תרבות" בגרודנו, הועברה לשני גטאות בהם שהתה עד שהצטרפה לתנועת הנוער "דרור" שבביאליסטוק.
באותה התקופה עמד בראש התנועה מרדכי טננבוים.
הוא הגיע לגטו בו התגוררה ברונקה במטרה לגייס חברים נוספים לתנועת "דרור", שהייתה במחתרת היהודית והתנגדה לגרמנים.
הוא ביקש מברונקה לאסוף את חבריה, וסיפר להם אודות מעשיהם של הגרמנים כנגד היהודים בוילנה.
כמו כן הפציר בהם שלא להאמין לגרמנים אשר כביכול שולחים את תושבי הגטו לעבודה (הרי שהם נשלחו למוות), והוסיף שעליהם להתנגד לגרמנים בכל דרך אפשרית.
בתחילה, התקשתה ברונקה לקבל את דבריו של טננבוים היות שלא היו ברשותם כלי נשק אך הרצון שלה להתנגד לגרמנים אפשר לה להילחם נגדם גם מבלי שיהיה לה נשק חם (להתחבא, לא להאמין לגרמנים, אלימות פיזית וכו').
ברונקה הייתה מסורה לתנועה והעמידה אותה בראש סדר העדיפויות שלה, תמיד פעלה לטובת התנועה וצרכיה גם אם הדבר בא על חשבון טובתה האישית.
לאחר ששתי הקשריות הקודמות בתנועה נספו, מינה טננבוים את ברונקה לקשרית, וזאת הודות למראה הגוי שהיה לה.
ב-22 בדצמבר 1942 היא קיבלה תעודת זהות בדויה וניתן לה השם "ידוויגה שקיבל".
היא עברה להתגורר בחלק הארי של העיר ביאליסטוק שם עבדה כעוזרת בית בדירה שבה התגוררו גרמנים.
בתפקיד זה היא שימשה כמקשרת בין מחתרת הגטו למחתרת הפולנית בעיר, היא הבריחה נשק, ידיעות, תעודות, מזון ותרופות בין גטאות ורשה, ביאליסטוק וגרודנו.
לאחר אחת האקציות המשמעותיות בגטו ביאליסטוק, בראשית 1943, עסקה ברונקה בעיקר בקניית נשק ובהברחתו.
ברונקה שמרה על קשר עם טננבוים באמצעות מכתבים ששלחו אחד לשני.
במכתבים דנו בענייני העבודה אך בשלב מסוים ההתכתבות התפתחה לשיח אישי בין השניים והיא נמשכה עד המרד בגטו ביאליסטוק באוגוסט 1943. כל חברי המחתרת שלחמו בגטו כחלק מהמרד נהרגו, בעוד שברונקה נשארה בחיים, זאת מאחר שנשארה מחוץ לגטו, ולא לחמה עם חבריה.
בזכות המראה הארי והתעודות המזויפות הצליחה לשרוד לאחר המרד בגטו וחיסולו, והמשיכה להילחם כפרטיזנית כפי שביקש מרדכי בישיבה שכינס טרם פרוץ המרד.באוגוסט 1943, לאחר מרד הגטו, עשתה ברונקה רבות להצלתם של היהודים שנשארו בחיים, ודאגה למצוא להם מקומות מסתור ואמצעי קיום.
היא תקשרה ונתנה סיוע ליחידה הפרטיזנית היהודית "פאראויס" שפעלה באזור ביאליסטוק והעבירה להם מידע חיוני.
ברונקה הייתה גם חברה הוועד היהודי האנטי-פשיסטי בעיר ביאליסטוק והשתתפה בפעולות חבלה נגד הגרמנים.
לאחר המלחמה היא התחתנה עם מיכאל מישה קליבנסקי, צנחן ופרטיזן ששירת כקצין בצבא הפולני.
הייתה מנהלת המשרד לתרבות ואמנות בביאליסטוק.
לאחר מכן עברה לוורשה (Warszawa) לפעילות בתנועת "דרור", הייתה מדריכה בקיבוצי "דרור" בוורשה וגדנסק (Gdansk).
בשנת 1946 עזבה את פולין ונהייתה מדריכה בקיבוץ "דרור" של צעירים יוצאי צפון אפריקה בצרפת.
למדה ספרות, אמנות ותיאטרון באוניברסיטת ז'נבה (Geneve) בשווייץ.
בשנת 1949 עלתה ברונקה לישראל, למדה ארכיונאות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית, וב-1954 החלה לעבוד ולהתנדב ב"יד ושם".
כחלק מעבודתה בארכיון היא פרסמה כתבה וערכה ספרים ומאמרים רבים בנושא השואה, בהם נכללים אוספי תעודות, מונוגרפיות וזכרונות אישיים.
בראיון שנערך עמה היא מספרת:"הייתה לי זיקה עמוקה לנושא ורציתי לחקור ולהיות שותפה בכל, וכאן ניתנה לי ההזדמנות." היא מוסיפה ואומרת, "עבדתי במחקר, בפרסום מאמרים, ברישום חומר ארכיוני בכל השפות האירופיות, בקטלוג ובסיוע לחוקרים.
לאט-לאט הגיעו אלינו מסמכים ארכיוניים, תמונות ומיקרופילמים משארית הפליטה, מוועדות היסטוריות (בזכות קשריו של מנהל הארכיון, ד"ר יוסף קרמיש) ומגטו טרזיינשטט, וכל החומר עבר תחת ידיי.
העבודה ב"יד ושם" אינה עבודה רגילה.
בשבילי זו הייתה גם הגשמת הרצון לשמר, לאפשר לדורות הבאים ללמוד לקח ולא להפסיק ולשאול איך ייתכן שזה קרה".
"אני מרגישה מזוהה מאוד עם המוזיאון, ואחרי כל כך הרבה שנים שם, אני יודעת שכך רואים זאת גם אנשים מחוצה לו.
קיבלתי פעם מכתב בזו הלשון: 'גברת "יד ושם" הנכבדה', כאילו שמי הוא שם נרדף ל"יד ושם".
במשך שנות עבודתי הכרתי היטב את המקום – מהעבודה בארכיון, מהעבודה במעבדה לשימור שייסדתי עם קטה וינר.
בעיניי "יד ושם" הוא גם מפעל החיים שלי...
בכל השנים זכרתי כל שם ושם של ניצולים אשר הגיעו למסור את עדותם, עד כדי כך שכאשר הגיעה אישה אחת, אני זוסמן, למסור את עדותה, שאלתי אותה אם היא לא מסרה לי כבר עדות פעם.
האישה המופתעת סיפרה שהפעם היחידה שהיא מסרה עדות הייתה ב־1943 עוד בשווייץ, והתברר שזכרתי אותה משום שכבר קראתי את עדותה ב"יד ושם".
"המסר שלי הוא להיות אנושיים, לחוש חמלה ואהבה לכל אדם ולמגר את הגזענות באשר היא.
אינני יכולה לומר שיש נחמה בכך שאני עובדת כל חיי למען הפצת הידע על השואה משום שדבר אינו יכול לנחם על האבדן, אך "יד ושם" חרת על דגלו את ההנצחה ואת הזיכרון, ואני גאה להיות חלק מזה.
היום כשאני יודעת איזה שם עולמי יש ל"יד ושם", אני גאה במיוחד בהישגיו".בין המאמרים שכתבה: פרסמה מחקר מקיף על ארכיון גטו ביאליסטוק.
מפרסומיה: - מאמרים ב"ידיעות יד ושם" - מאמרים ב"ידיעות בית לוחמי הגטאות" - מאמרים בחוברות "ילקוט מורשת".
יחסה של ברונקה עם מרדכי טננבוים
מרדכי טננבוים היה המפקד של תנועת "דרור" שהתנגדה לגרמנים.
מרדכי הגיע לגטו בו שהתה ברונקה כדי לגייס מתנגדים נוספים לתנועה (ברונקה הייתה אחת המגויסות).
לאחר מותן של שתיים מהקשריות מהתנועה, מינה טננבוים את ברונקה לקשרית.
כחלק מהמינוי הוצאה ברונקה מהגטו אל חלק הארי של ביאליסטוק וקיבלה זהות מזויפת.
הדבר מנע משליחתה להשמדה יחד עם הוריה.
טננבוים עורר השראה בברונקה, ובראיון שנערך עמה, סיפרה שהוא נתן לה אומץ להמשיך בלחימה, ולנקוט בצעדים משמעותיים.
מרדכי קבע כי דרך התקשורת ביניהם תהיה באמצעות מכתבים.
הם תיקשרו אחד עם השני על בסיס יומיומי, ההתכתבות נועדה לענייני עבודה ולאחר מכן התפתחה לשיח אישי.
לאור השיחות האישיות החלה ברונקה לפתח רגשות כלפי טננבוים וניתן לראות זאת גם באופן שכתבה לו:"בוא יקירי שלי!
עד עתה אני היא שביקרתי אצלך - עכשיו אין זה אפשרי - אז עליך לבוא אליי.
הלוא הבטחת פעם - אתה תקיים את הבטחתך...
ואתה תבוא, ואלחץ את ידך, אבכה מצידך - אתבונן בך.
אנשק את מצחך הבהיר, נקונן ביחד על הרי האפר.
ולא רק אני מחכה לך - כולם - החיים מחכים לך - קוראים הדורות הבאים, כדי לשיר שיר הלל לדורות של אתמול - כולם מחכים לך ...
שפתיי כה צמאות לנשיקה."עם זאת, מרדכי לא חש כמוה, זאת מאחר שהיה עדיין קשור לטמה שהייתה אחת משתי הקשריות שנספו לפני מינויה של ברונקה לקשרית.
הם המשיכו בהתכתבות עד למרד בגטו ביאליסטוק, שבו נפל טננבוים.
ברונקה המשיכה לשלוח לו מכתבים והחלה להבין שלא תשמע ממנו יותר.
כמו כן, החלה להמעיט בשליחת המכתבים אחרי שהכירה את מישה.
לברונקה ובעלה מישה נולד בן בשם אלי.
בתוכנית הטלוויזיה "על הדשא" חשף אליהו הכהן את דמותה של ברונקה קליוונסקי, כמי שעליה נכתב השיר "לילדה ביער"מאת זרובבל גלעד ודוד זהבי.
ברוניסלובס פאוקשטיס (בליטאית: Bronislovas "Bronius" Paukštys; 1897 – 1966) היה כומר ליטאי קתולי, שהציל כ-120 ילדים יהודים ו-25 מבוגרים יהודים בתקופת השואה בליטא.
הוא הוכר כחסיד אומות העולם בשנת 1977.
פאוקשטיס היה מורה בבית ספר יסודי לפני שהצטרף למסדר הסלזיאני של דון בוסקו (Salesians of Don Bosco) וקיבל השכלה באיטליה.
הוא הוסמך ככומר בשנת 1935, עבד בויטנאיי, סלדוטישקיס וקובנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה עזר ליהודים בזיוף מסמכים ובמציאת מקומות מסתור.
לאחר המלחמה נעצר על ידי ה-NKVD הסובייטי ונידון לעשר שנים בגולאג.
הוא חזר לליטא בשנת 1956.
פאוקשטיס נולד בקורינה שבאזור קזלו רודה.
הוא היה הילד התשיעי במשפחה.
הוא למד בבית ספר יסודי בלקצ'יאיי ובגימנסיה בקובנה.
הוא קיבל תעודת מורה והחל ללמד בשנת 1911. בשנת 1918 סיים קורסים למורים בקובנה ולימד בבתי ספר יסודיים בשבדיסקיאיי.
בשנת 1925 התוודע למסדר הסלזיאני של דון בוסקו והצטרף אליו.
יחד עם אחיו יוזאס (Juozas) ושמונה ליטאים אחרים נסע לאיטליה.
לאחר שנתיים הוא החל בתקופת חניכות (Novitiate) ובשנת 1928 התקבל למסדר.
לאחר מכן למד פילוסופיה בטורינו.
בשנת 1929 פרסם דרמה של שש מערכות, Sūnus vėjavaikis (הבן האובד), במריאמפולה.
לאחר סיום הלימודים בילה שנה בבורגומנרו ושנתיים בטורינו, שם עזר בעריכת פרסום סלזיאני.
בשנים 1931–1935 למד תאולוגיה במוסד להכשרה לימודית דתית של המסדר הסלזיאני בטורינו והוסמך ככומר ביולי 1935.
פאוקשטיס חזר לליטא בשנת 1937 והפך למנהל המרכז של המסדר הסלזיאני בויטנאיי (Vytėnai).
במקביל לימד שפה וספרות ליטאית בבית הספר הסלזיאני.
לאחר מכן הוצב במקומות שונים בליטא.
הוא היה רקטור של כנסיית סנט מיכאל המלאך, בקובנה, בשנים 1940–1942, ודיקן כנסיית השילוש הקדוש בקובנה בשנים 1942–1946. הוא זייף תעודות לידה ותיעוד טבילה ליהודים מגטו קובנה, במיוחד לילדים.
הוא עזר לכ-120 ילדים יהודים.
הוא הסתיר כ-25 מבוגרים בכנסייה או במשרדו עד שנמצא להם מקום בטוח יותר עם חקלאים בסובאלקיה.
במכתב משנת 1963 נזכר פאוקשטיס כי הסתתר מהגסטפו בשלוש הזדמנויות והעריך כי הוציא 6,000 או 7,000 רייכסמארקים בסיוע ל-200 יהודים.
הוא נעזר באחיו יוזאס שהוכר גם הוא כחסיד אומות העולם.
מאמצי ההצלה שלו תוארו על ידי הירש אושרוביץ' ב-"ספר השחור".
באוגוסט 1946 נעצר פאוקשטיס על ידי ה-NKVD, הואשם בסיוע לפרטיזנים הליטאיים האנטי-סובייטים, ונשלח למחנות גולאג למשך עשר שנים.
עבודה פיזית קשה, כולל במגרסת אבנים בבניית כבישים, פגעה בבריאותו.
הוא חזר מאומסק לליטא באפריל 1956 ושימש לזמן קצר בתפקיד דתי באליטוס.
לאחר שנשא דרשה שנחשבה אנטי-סובייטית, נאלץ להסתתר.
הוא הפך לכומר בסימנה בשנת 1964. הוא נפטר בדצמבר 1966 בקובנה ונקבר בסוטקאי (Sutkai).
הוא הוכר לאחר מותו כחסיד אומות העולם בשנת 1977 וזכה בצלב מציל החיים הליטאי (Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius) בשנת 1999.
ברוניסלבה ואירנה זינטל יקירה (בפולנית: Jakira Irena Ziental, Ziental Bronisława) אם ובת מפולין, חסידות אומות העולם, שהצילו יהודים בתקופת השואה על ידי מתן מסתור וסיכון חייהן בתקופת מלחמת העולם השנייה.
כשפרצה המלחמה ברוניסלבה, בעלה סטניסלב ובתה אירנה התגוררו בוולודימיר-וולינסקי במחוז ווהלין במערב אוקראינה.
מצבה הכלכלי של משפחת זינטל היה קשה עקב מחלתו של אבי המשפחה.
למרות זאת כשהנאצים התחילו להגביר את קצב השמדת היהודים והחלה האקציה בגטו לודמיר, ברוניסלבה ואירנה זינטל התגייסו לעזור ליהודים.
בעדותה ציינה ברוניסלבה שלא יכלו לסרב לעזור ליהודים.
חרף מחלתו אמר לה בעלה שאין מה לעשות, ושחייבים לעזור ליהודים.
בני המשפחה עברו לבית בקצה העיר ששימש עבורם כבית קיץ, המשפחה הכינה את הבית כמקום מסתור ליהודים.
הראשונים שהסתתרו בביתם היו ד"ר מריאן קייטלמן ואשתו.
בסתיו 1943, אירנה שהייתה אחות במקצועה, הביאה לבית הוריה רופאים יהודים שהכירה.
בבית משפחת זינטל הסתתרו ד"ר ברנרד טורבצ'קו, ד"ר יצחק גרינברג ואחיו, וד"ר טוביה לויט ואשתו.
הבית הוקף בגן כך שנמנע כל קשר ומגע עם השכנים.
לאחר זמן מה התווספו עוד יהודים לאותו המחבוא, ידידים של המשפחה וחמישה יהודים שטעו בדרכם והגיעו למקום מסתור זה.
בסך הכל הסתתרו בבית 13 יהודים.
האם, ברוניסלבה זינטל, דאגה להם וסיפקה את כל צורכיהם במזון ובלבוש, וכן דאגה לסילוק השפכים של צואה ושתן.
ברוניסלבה, תוך סיכון חייה נהגה להמציא תירוצים שונים כדי שהשכנים לא יחשדו במעשיה במקום המסתור.
בשלב מסוים כשהגרמנים הסיתו את האוקראינים לפוגרום כגד הפולנים משפחת זינטל נאלצה לברוח מהעיר.
בפרק זמן זה הם העבירו למשפחת סטרוייוואס את הטיפול ביהודים שהסתתרו בביתם.
כאשר גברה הסכנה להלשנה מצד השכנים, העבירו ברוניסלבה ואירנה במהירות את היהודים למקום מסתור אחר וניקו את בית המסתור על מנת להשמיד כל ראייה כנגדן.
לאחר שהסתיים החיפוש בבית המסתור החזירו את היהודים אליו.
ד"ר טוביה לויט, שניצל בזכות עזרתן של אירנה וברוניסלבה אישר בעדותו את סיפור ההצלה:
"באותה תקופה פנינו לברוניסלבה זינטל ובתה אירנה אשר גרו בפרברי העיר ועליהם ידענו שהן מסתירות במשך עשרה חודשים 6 יהודים אחרים.
הן הבינו את הסכנה ומיד הסכימו להכניס אותנו בלילה לדירתן.
שם מצאנו את ד"ר קייטלמן ואשתו, את משפחת שרגא (הזוג ובת) ואת ד"ר טורבצ'קו.
הבית שכן בין בתי אוכלוסייה פולנית.
תחת רצפת אבנים היה מרתף נמוך בו יכולנו לשכב.
הכניסה למרתף נמצאה תחת ארון המטבח והרצפה הייתה ניתנת להזזה.
בינתיים הביאה ברוניסלבה זינטל, פעמיים בשבוע סלים מלאים עבור שישה אנשים ובהם תפוחי אדמה, לחם וירקות.
היה צריך להביא את האוכל מהעיר, מרחק 3 ק"מ וזה היה בשביל ברוניסלבה זינטל מאמץ לא קטן.
היא הייתה כבר אישה מבוגרת.
היא לא דרשה כל תשלום בשביל האוכל.
רק הודות ללב הטוב של משפחת סרויוונס ברוניסלבה זינטל ובתה אנו חיים היום.
אנו מדגישים את האומץ שלהם, שהיה יוצא מן הכלל וחוסר אינטרסנטיות בפעולתם.
אנו רואים בהם אנשים גדולים, ראויים להוקרה של החברה."
בנוסף העיד ד"ר לויט שהסתתר בביתן של ברוניסלה ואירנה כי הבת אירנה זינטל, הייתה הרוח החיה מאחורי מרבית הטיפול בהם ואף הסכימה לתת את תעודת הזהות שלה לאשתו.
לאחר המלחמה נישאה אירנה לרופא יהודי (לא מאלה שהסתירה) ד"ר אליהו יקירה, ובשנת 1949 עלתה עם בעלה ואמה ברוניסלבה לישראל והם התגוררו בחיפה.
ברוניסלבה נפטרה ב-1973 ואירנה נפטרה ב-24 ביוני 1990.
ב־26 בנובמבר 1968, הכיר יד ושם בברוניסלבה זינטל ובבתה אירנה זינטל-יקירה כחסידות אומות העולם.
הטקס התקיים ביד ושם וניטע עץ לכבודן.
בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה נקבעה אבן המנציחה את מעשיהן של ברוניסלבה ואירנה בזמן השואה.