tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשהמנה התפשטה מעבר למקסיקו, הופיעו וריאציות שמשתמשות ברוטב צ'ילי או אֶנצ'ילדה מחית במקום עגבניות-צ'ילי פיקו דה גאלו.
תוספות לא מקסיקניות כמו גבינה, שמנת חמוצה וחסה הפכו גם הן לתוספות נפוצות מעבר לתחום הילידים של המנה.
בניו מקסיקו, בביצים בסגנון חוואים משתמשים בצ'ילי אדום או ירוק במקום רוטב רנצ'רו, אף פעם לא כוללים אורז, ובדרך כלל כוללים האש בראונס, שעועית מחוממת וגבינה מותכת מעל.
במקרים מסוימים, נכלל גם בשר.
Huevos divorciados (ביצים גרושות) הן פשוט שתי ביצים המוגשות באותו סגנון כמו ביצים בסגנון חוואים אבל עם רוטב שונה לכל ביצה - בדרך כלל סלסה רוחה (אדומהׂ) וסלסה ורדה.
וריאציה נוספת, huevos ahogados (ביצים טובעות), היא ארוחת בוקר מקסיקנית מסורתית של ביצים עלומות בסלסת עגבניות-צ'ילי.
ביצים שבורות הוא ציור ז'אנר משנת 1756 מאת הצייר הצרפתי ז'אן-בטיסט גרז.
היצירה צוירה בשמן על בד, מידותיה 73 × 94 ס"מ, והיא שמורה באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
הציור הוצג בסלון של פריז בשנת 1757 ונכנס לאוסף המוזיאון בשנת 1920 כעיזבון של ויליאם ק.
הציור „ביצים שבורות" (1756) מתאר סצנה ביתית בחלל פנימי כהה יחסית, כך שהאור והצל בחדר מדגישים את הדרמה האנושית המתרחשת בין הדמויות.
במרכז הקומפוזיציה נראית נערה צעירה היושבת בחדר פשוט, כשהבעת פניה מושפלת ועגומה, וסמוך אליה סל וביצים שבורות הפזורים על הרצפה.
סביב הדמות המרכזית נבנית סיטואציה טעונה, שבה התנהלות הדמויות והבעותיהן מכוונות את הצופה להבין שמדובר באירוע בעל משמעות מוסרית, ולא רק בתקרית יומיומית.
מאחורי הנערה מוצגות שתי דמויות נוספות המעצימות את תחושת העימות: צעיר בעל הבעה נבוכה ואשמה ואישה מבוגרת המגיבה בכעס, ונראית כמי שנוזפת בצעיר ומצפה שיכיר בנזק שנגרם.
הסצנה נתפסת כדרמה משפחתית או ביתית, המוצגת באופן שמאפשר לצופה לפענח את יחסי הכוחות ואת המתח בין הדמויות מיד, באמצעות שפת הגוף והמחוות.
לצד עימות זה, ובניגוד אליו, מופיעה בקדמת הציור דמותו של ילד קטן, המנסה בתמימות לתקן ביצה שבורה, פעולה המדגישה את הפער בין "הנזק" לבין הרצון להשיב את המצב לקדמותו.
פרטי הסצנה נקשרים במפורש לתיאור שהציג גרז כאשר הציג את היצירה בסלון של 1757: אם הנוזפת בצעיר על כך שהפיל סל ביצים שהביאה משרתת מן השוק, בעוד ילד מנסה לתקן ביצה שנשברה.
תיאור זה ממקם את הביצים השבורות כמרכז העלילה החזותית וכמוקד האשמה וההטפה.
בתוך המרחב הפנימי החשוך, מודגשת תחושת הדרמה בכך שהדמויות "לכודות" יחד בתוך החדר, והעימות ביניהן מוצג כמעין סצנה תיאטרלית, שמובילה את הצופה לזהות את האירוע ואת הלקח המוסרי הנלווה לו.
בציור משולבים גם רמזים סמליים שנועדו להרחיב את משמעות האירוע מעבר לתאונה פשוטה.
לפי הסברים שנקשרו ליצירה, הביצים השבורות נתפסו כסמל לאובדן בתולים, והילד המצוי בקדמת הציור מזוהה עם קשת וחץ המרמזים לקופידון ולסכנות הכרוכות במשחקי אהבה.
כך, לצד ההתרחשות הגלויה של סל שנשפך וביצים שנשברו, מוצע לצופה להבין שהסצנה מכוונת לעימות מוסרי חריף יותר, המגולם בתגובות הדמויות ובחלוקת התפקידים ביניהן: נערה מושפלת, דמות סמכותית כועסת, צעיר נבוך, וילד תמים המנסה "לתקן" את הבלתי ניתן לתיקון.
היצירה מוצגת כציור ז'אנר מוסרי הפונה לקהל רחב באמצעות נושא יומיומי, בניגוד לנושאים המלומדים של ציור היסטורי.
בהקשר של תצוגתה בסלון של 1757, נמסר כי מבקר אף קבע שתנוחתה של המשרתת הצעירה, שאובדן בתוליה מסומל באמצעות הביצים השבורות, ראויה לצייר היסטוריה.
בהתאם לכך, תיאור הסיטואציה, הבעות הדמויות, והדגשת הפעולה סביב הביצים, פועלים יחד כדי להפוך את הסצנה הביתית לעלילה מוסרית מובנת, שנועדה לעורר תגובה רגשית ולהעביר מסר ברור לצופה.
ביצת קולומבוס הוא שמו של משל המיוחס לכריסטופר קולומבוס.
המשל ממחיש את הצורך בחשיבה מקורית ושוברת מוסכמות לצורך פתרון בעיות, באמצעות הצגת חידה מכנית פשוטה.
על פי הסיפור, בחצר המלוכה הספרדית נערכה סעודה לכבודו של קולומבוס, שבמהלכה ניסו מקורבי בית המלוכה לרכך את עמדתו במשא ומתן על ההכנסות שהובטחו לו לפני הפלגתו, הכוללות את ההכנסות מסחר עם הארצות שיגלה.
אחד האצילים הספרדיים טען בלעג כי גילוי איי הודו המערבית אינו אלא דבר של מה בכך וכי כל אחד יכול היה לעשותו אילו קיבל אוניות ורשות לתור את העולם.
קולומבוס הזועף ביקש שיביאו לו ביצה קשה ושאל את הנוכחים מי יוכל להעמידה על חודה.
כל אלה שניסו נכשלו במשימה.
אז נטל קולומבוס את הביצה והכה בה על חודה עד שקליפתה נשברה מעט והחוד השתטח, והעמידה מול עיניהם המשתאות של הנוכחים.
"זה הדבר הקל ביותר בעולם.
כל אחד יכול לעשות זאת, אחרי שראה איך!", השיב להם קולומבוס.
הלקח הוא שאין בעשייה מאומה אלא במחשבה עצמה.
אולי כל אחד יכול היה להפליג באוקיינוס ולגלות מקומות חדשים, אך רק קולומבוס הגה את הרעיון לנסות להגיע להודו בהפלגה מערבה, כפי שרק במוחו עלה הרעיון למעוך מעט את הביצה כדי להעמידה כיאות על השולחן.
הסיפור מובא בספרו של ההיסטוריון האיטלקי ג'ירולמו בנצוני היסטוריה של העולם החדש, שפורסם ב־1565.
גרסה אחרת, שהופיעה חמש עשרה שנה קודם לכן, מייחסת את הסיפור לאמן הרנסאנס האיטלקי פיליפו ברונלסקי, שלכאורה הציב את אתגר הביצה בהקשר של הקמת הכיפה המפורסמת של קתדרלת סנטה מריה דל פיורה בפירנצה, הנחשבת לאחד מהישגי הבנייה המרשימים ביותר בתקופת הרנסאנס.
קיימות מספר דרכים נוספות לפתור את השאלה.
קילוף הביצה מאפשר את העמדתה על הבסיס הרך.
סיבוב הביצה על צירה יגרום לה לעמוד על חודה, למשל, באמצעות .
אם מניחים על השולחן מלח בישול בכמות מספקת בערימה קטנה ניתן להעמיד את הביצה על ערימת המלח.
כיום יש לשאלת הביצה גרסאות נוספות:
כיצד לסובב ביצה על צירה כמו סביבון?
– יש לשלוק אותה תחילה.
איך להציף ביצה על פני המים?
יש למהול את המים בכמות מלח הגונה.
ביצת קינדר (באיטלקית: Kinder Sorpresa או Ovetto Kinder; נקראת גם ביצת הפתעה) היא ממתק שוקולד לילדים בצורת ביצה המכילה צעצוע קטן להרכבה.
ביצת הקינדר הומצאה על ידי החברה האיטלקית פררו (Ferrero) והיא מיוצרת על ידה מאז 1974.
ויליאם סליצ'ה, אשר הגה את רעיון ביצי הקינדר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, הפך לחבר עבודה קרוב של בעלי החברה "פררו", מישל פררו, וביחד הם ייצרו את ביצי הקינדר שיצאו לאור לראשונה בשנת 1974. מאז, 30 מיליארד ביצי קינדר נמכרו ברחבי העולם.
ביצת ההפתעה נקראה כך על שם ביצי הפסחא שנוצרים נהגו להסתיר ולבקש מילדים למצאם.
ביצת הקינדר הומצאה באיטליה על ידי ויליאם סליצ'ה, עובד ביצרנית השוקולד "פררו", שנוסדה בעיר אלבה (פיימונטה).
ביצי השוקולד הראשונות יצאו לשוק ב-17 בפברואר 1974. הצעצועים מעוצבים ומיוצרים בעיקר על ידי "פרודוציוני אדיטוריאלי אפרילה", חברה קטנה הנמצאת בטורינו שבאיטליה, ומנוהלת על ידי האחים ולריו ורוגרו אפרילה.
ביצי קינדר מכילות צעצועים שלא מתאימים לילדים מתחת לגיל שלוש, בגלל החלקים הקטנים אותם הם עלולים לבלוע או לשאוף.
בארצות הברית, ה־FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי) אסר את מכירת ביצי ההפתעה לאור סכנת החנק לילדים עד גיל 3, וכיוון שבארצות הברית חל איסור למכור מוצר המכיל חלקים בלתי-אכילים בתוך מעטפת מזון (על פי חוק המזון, התרופות והקוסמטיקה).
באירופה, הפופולריות של ביצי קינדר התפשטה אל מעבר לקהל היעד, ונהפכה לתופעת קאלט בין מבוגרים רבים.
קיים אפילו שוק משגשג של אספני צעצועים של ביצי קינדר, במיוחד בגרמניה, שם היצרנים כוללים צעצועים איכותיים יותר מאשר במקומות אחרים.
הנושא העיקרי של איסוף הצעצועים הוא סדרות מתחלפות של דמויות קטנות (לא בהכרח להרכבה), שאמורות להימצא בכל ביצה שביעית.
דמויות תקופתיות מופיעות בסביבות החגים הנוצריים, כדוגמת מהדורה מוגבלת של דמויות מסיפור לידתו של ישו, שהופיעו בסביבות חג המולד, וביצי ענק שיצאו בחג הפסחא.
חידוש שנוסף בעקבות הופעת האינטרנט, הוא "הפתעות אינטרנט".
עם הצעצוע מצורף פתק קטן המכיל "קוד קסם".
ביצי ההפתעה נמכרות בכל העולם, והן מיובאות לישראל החל משנת 1994. בשנת 2007 הפסיקה חברת "ליימן שליסל" לייבא אותן לארץ משום שהחום בקיץ היה ממיס את השוקולד וביצת ההפתעה הייתה מאבדת את צורתה, במקומה הוחלט לייבא מוצר חליפי בשם "Kinder Joy".
בשנת 2013 הוחזרו ביצי ההפתעה לחנויות ממתקים על ידי ייבוא מקביל, ובשנת 2015 החל ייבוא קבוע של ביצי ההפתעה אל רשתות השיווק.
מאז נמכרות בישראל גם ביצי ההפתעה וגם קינדר ג'וי.
בשנת 2021 שיווקה החברה משחק בשם אפלדו באותו המשחק יצאו צעצועים בדמות חיות, או אמצעי תחבורה.
באפליקציה נוספו דמויות מסדרות רבות ואפשרות לעוד סוגי חיות.
בשנת 2022 באפליקציה חדשה בשם "Applaydu & Friends" ניתן לשחק משחקי מרוץ.
בשנת 2023 הופץ קינדר מקסי לסרט אווטאר: דרכם של המים, כמו כן לכבוד חג פורים ובאביב בחג הפסח נוצרו ביצי קינדר מקסי כמו בחג הפסחא עליהם מצוירים החיות אפרוח הביצה הייתה בצבע צהוב חיפושית הביצה הייתה בצבע אדום וכבשה הביצה הייתה בצבע כחול הצעצועים היו בדמות דבורה.
על פי חוק אמריקאי משנת 1938, חל איסור על יבוא ועל שיווק מוצרי אוכל ובתוכם צעצועים.
החוק שימש למניעת יבוא ביצי קינדר.
לאורך השנים חברת מארס פעלה להשארת חוק זה על כנו.
בשנת 1977, מינהל הבטיחות בארצות הברית קבע שמוצרים דומים לביצי ההפתעה של קינדר נועדו גם לילדים מתחת לגיל שלוש ובכך עוברות על תקנות הבטיחות.
בעקבות זאת הופקעו אישורי היבוא ויבואנים נקראו להחזיר את הסחורה ולהפסיק לשווקה.
בשנת 2012 מינהל המזון והתרופות האמריקאי חזר והתרה בעניין אי החוקיות של היבוא והשיווק של מוצרים אלו.
בשנת 2017 בתוכנית רדיו של ארי שפירו בערוץ הרדיו האמריקאי NPR, דובר על ההברחות הרבות של המוצר לארצות הברית, ודיווח על כך שהמוצר קינדר ג'וי, אשר בו הצעצוע אינו מוטמע בתוך חלל המצופה שוקולד, ישווק בארצות הברית בהתאם לחוקים שם.
בתחילת 2017 פורסם שחיקוי של ביצי קינדר, הכולל בניגוד לביצה המקורית חישוק פלסטי לפתיחת השוקולד, ישווק בארצות הברית על ידי חברת שוקו טרז'ור (אוצר השוקו).
החיקוי כולל גם חלוקה ברורה של הצעצועים עם התאמה לגילאים שונים, וביניהם רק קבוצות גיל הגדולות מגיל שלוש.
קינדר סורפרייז (Kinder Surprise) הידועה בישראל גם כ"ביצת הפתעה" או ביצת קינדר, הוא חטיף בצורת ביצת תרנגולת.
ה"קליפה" של הביצה עשויה משכבה חיצונית של שוקולד חלב ושכבה פנימית של שוקולד לבן.
פנים הביצה חלול ומכיל ביצת פלסטיק קטנה וצהובה, כצבע החלמון לדברי מנהל חטיבת פררו בחברת ליימן שליסל השוקולד של ביצת הקינדר נמס בקלות רבה מדי בקיץ הישראלי והחברה נאלצה לאסוף בחזרה את המוצר מהחנויות.
בתחילה ניסו בחברה לשווק את קינדר הפתעה רק בחורף או רק בחנויות ממוזגות אך לאחר שקבוצת פררו פיתחה את קינדר ג'וי הוחלט להפסיק לייבא את ביצי הקינדר ולהחליפה במוצר זה שעמיד יותר לחום וקל יותר למיתוג לאור מספר החיקויים מסין ומטורקיה של הביצה המקורית.
בשנת 2013 ייבאה חברת פרימיום שיווק את ביצת קינדר הפתעה באופן חד פעמי.
בסוף 2014 החלה חברת בראל אלון לייבא את המוצר באופן סדיר.
בעקבות כך הכריזה חברת פררו שתתחיל שוב לשווק את קינדר הפתעה ברשתות החל מ-2015.
במאי 2015 החלה ליימן שליסל לייבא מחדש באופן רשמי את הביצים.
באוגוסט באותה שנה עלו פרסומות לקדם את חזרת המוצר בטלוויזיה ובאינטרנט תחת המשפט "ביצת ההפתעה חוזרת!".
מאז 2016 מייבאת את המוצר חברת פרימיום - חברה לדברי מתיקה ולמסחר בע"מ, לאחר שהייבוא של מוצרי פררו נלקח מליימן שליסל על ידי חברת פררו העולמית.
קינדר ג'וי הוא חטיף קטן עם הפתעה הדומה בצורתו לצורת הביצה המקורית אך בעל עטיפת פלסטיק (ולא עטיפת נייר כסף כמקובל) שנחצה לשני חצאים כשבאחד ישנה הפתעה ובחצי השני שני כדורי ופל בתוך קרם אגוזים, כשבאמצע מודבקת כפית פלסטיק לאכילת הממתק.
הרעיון של החטיף נוצר כשהובחן שיש בעיה עם החטיף המקורי בארצות חמות.
ההובלה של השוקולד בביצה המקורית בעייתי, וכמות הנפל הייתה גדולה מאוד.
חטיף זה אינו רגיש להובלה בחום ולכן מתאים לארצות חמות.
החטיף נמכר בארצות הבאות: אוסטריה, צ'כיה, סרביה, בולגריה, הונגריה, צרפת, גרמניה, יוון, הודו, אינדונזיה, ישראל, פולין, איטליה, רומניה, רוסיה, סלובניה, סלובקיה, ספרד, סרי לנקה, טאיוואן, טורקיה, הונג קונג, פורטוגל, קולומביה, דרום אפריקה, סינגפור, מלזיה, ארגנטינה, בלארוס, אוקראינה, אזרבייג'ן, קמרון, המזרח התיכון, אקוודור, ארצות הברית ומדינות דרום אמריקאיות נוספות.
בחלק מהמדינות נמכרות שתי הגרסאות של החטיף.
דן לסרי, הוגה הדעות ומוביל זרם החינוך הדיאלוגי בישראל פרסם ספר בשם "חינוך בביצת הפתעה", ובו כל צמד דפים פתוח דן בקצרה בנושא מעניין בתחום הצמיחה וההעצמה האנושית, והחינוך הרצוי לעומת המצוי.
ישנם משחקי מרשתת לילדים רבים ששמם או נושאם הוא ביצת הפתעה ובה צעצועים שיש להפעילם או להשיגם, על שם ביצת הקינדר.
רשתות שונות השתמשו ברעיון ביצת ההפתעה משוקולד ובו צעצוע לקידום מבצעים שלהם.
בשנת 2016 נחשף כי את הצעצועים של ביצי קינדר מייצרים ילדים ברומניה הנמצאים בתנאי עבדות קשים.
באותה שנה בגרמניה, נעשה ניסיון בידי הארגון פוד וואטש ליצור בהלה סביב רכיבים מסוכנים או מסרטנים שהיו לדעת אנשי הארגון, בשוקולד.
היו דיווחים על מציאת תרופות ואף סמים בביצי הפתעה, בעיקר מתוצרת חברות חקייניות וכן דווחו ניסיונות הברחה באמצעות ביצי קינדר.
בִּצָּרוֹן הוא מושב עובדים במישור החוף הדרומי (סמוך לגדרה), ושטחו הוא כ-5,000 דונם.
את המושב ייסד גרעין של אסירי ציון מרוסיה בשנת תרצ"ה (1935) על שטח של היישוב הסמוך גן יבנה, ואחד מחבריו נתן לו את שמו מן הפסוק .
המייסדים היו חברי הכשרת "תל-חי קרים" שהתארגנה ברוסיה ב-1929. חברי ההכשרה עלו לארץ ישראל ב-6 ביוני 1929. בשנת 1935 הגיעו לגן יבנה, עבדו שם בפרדסי המושבה ובאותה עת בנו את הבתים הראשונים של המושב וחפרו באר מים.
בשנת 1935 עלו חברי המושב על אדמתם, שניתנה להם מנחלאות גן-יבנה, על פי ההסכם (כמתואר בספרו של אריה קרישק -"בוני הגן", 1993), כלל השטח 30 נחלות משק, חמישה דונם לכל נחלה.
בכל משק היה בית קטן שבו חדר אחד ומטבח.
בעשור הראשון לקיומם סבלו ממצוקה כלכלית וחברתית קשה.
בשנת 1946 הצטרף אל המושב גרעין של נוטרים משוחררים מהמושבה מזכרת בתיה.
את החבורה הוביל אז אריה רוז'נסקי שגם חיבר את השיר "הורה בצרון".
עד מלחמת העצמאות היה ביצרון מוקף כפרים ערבים (ברקה, בשית, קטרה).
המושב היה סמוך לקו החזית עם הצבא המצרי אשר הגיע עד לגשר עד הלום, והופצץ על ידי מטוסי חיל האוויר המצרי.
נשים וילדים פונו לנס ציונה וראשון לציון.
הגברים נשארו להגן על המושב ולנסות להציל את התוצרת החקלאית.
ב-1949, בהמלצתו של אברהם הרצפלד התיישבו במקום חיילים משוחררים חברי גרעין "בתלם", ובהמשך הגיעו לביצרון עולים חדשים בעיקר מבולגריה ורומניה והקימו משקי חלב.
בשלהי המאה ה-20 וראשית המאה ה-21 נבנו במקום שכונות הרחבה, מרביתן לבני המושב.
בֵּיצַת פַּסְחָא או תַּכְמִין היא הודעה או תכונה נסתרת בתוכנת מחשב, משחק וידאו, אלבום מוזיקה, DVD, אתר אינטרנט, או ספר.
היא אינה מוצגת בדרך השימוש הרגילה ואין בה תועלת למשתמש.
בישראל נהוג לכנותה גם "אפיקומן".
השם מושאל ממנהג חג הפסחא הנוצרי: ביצי פסחא הן ביצים שצובעים אותן, מחביאים, והילדים מחפשים.
בתוכנות מחשב, ביצי פסחא הן הודעות, תמונות, קולות או שינויים בהתנהגות התוכנה, אשר מתרחשים כאשר המשתמש מבצע שורת פעולות כמו פקודות טקסט, הקשות עכבר או לחיצות על המקלדת.
מתכנתים נוהגים לעיתים לשתול ביצי פסחא כאלה בתוכנות שהם כותבים, לשם שעשוע, חתימה אישית, רמז/מתנה לדבר קרב בתוכנה/משחק.
בעבר מתכנתים קראו "ביצי פסחא" להודעות נסתרות שכתבו בתור בדיחה בשורות הקוד של התוכנה.
מקום מקובל מאוד להסתיר "ביצת פסחא" בתוכנה הוא בחלון ה"אודות", המציג מידע כללי על התוכנה ועל מספר הגרסה שלה.
בחיפוש המונח "do a barrel roll" יבצע חלון הדפדפן סיבוב כשמרכז המסך הוא ציר הסיבוב.
מקור ביצת פסחא זו במשחק "סטאר פוקס", בו מופיע הציטוט.
בחיפוש המונח "Zerg Rush" ייפתח משחק היריות כשהמטרות הן אותיות הלוגו - מחווה למשחק המחשב StarCraft.
בחיפוש של המונח "Super Mario Bros" מופיעה "בלוק מסתורין" מהמשחק, המוציאה מטבעות ומשמיעה את צליל האיסוף בעת לחיצה.
חיפוש המונח "askew" יגרום לעמוד להיות נטוי על צידו.
בחיפוש המילים "Atari Breakout" בגוגל תמונות מופיע המשחק "ברייקאאוט" עם תוצאות החיפוש.
בחיפוש המילים "הקוסם מארץ עוץ - הסרט" מופיע טורנדו או לחלופין נעליים אדומות בצד החיפוש, כאשר לחיצה עליהם מסובבת את העמוד.
בחיפוש המילים "מטר מטאורים" מופיעה אנימציה של מטר מטאורים.
בחיפוש המונח "the answer to life, the universe and everything" יפתח מחשבון גוגל עם התשובה: 42, כמחווה לסדרת הספרים מדריך הטרמפיסט לגלקסיה.
חיפוש המונח -Football Women's World Cup 2023- יופיעו אלמנטים של זיקוקין בצבעי הגביע העולם 2023 על גבי המסך.
חיפוש המונח "wordle" יהפוך את הלוגו של Google לסיבוב של Wordle וינחש את המילים COLUMN, GOALIE ו-GOOGLE כאשר GOOGLE הוא פתרון הוורדל.
בחיפוש שמותיהם של הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה הפופולרית חברים יופיע אייקון המייצג מאורע מאחד מפרקי הסדרה:
בחיפוש המונח "צ'נדלר בינג" תופיע כורסה, לחיצה עליה תגרום להופעתם של ברווז ואפרוח.
בחיפוש המונח "ג'ואי טריביאני" יופיע משולש פיצה, לחיצה עליו תגרום להופעת מספר מאכלים על המסך והנפשה של זוג ידיים שיאספו את המאכלים יחד עם הקריאה "Joey doesn't share food".
בחיפוש המונח "רוס גלר" תופיע ספה, לחיצה עליה תסובב את המסך לכמה כיוונים יחד עם הקריאה "Pivot!" עד לשבירתה של הספה.
בחיפוש המונח "מוניקה גלר" יופיע דלי מלא במים, לחיצה עליו תגרום להופעה של ספוג המנקה את המסך.
בחיפוש המונח "רייצ'ל גרין" תופיע פאה המעוצבת כתספורת המפורסמת של הדמות, לחיצה עליה תשלח לחיפוש של המונח "The Rachel" בגוגל תמונות.
בחיפוש המונח "פיבי בופה" תופיע גיטרה, לחיצה עליה תגרום להופעתו של חתול מסריח ולהפעלת השיר "Smelly Cat".
במהדורת 95 של מיקרוסופט אקסל חבוי משחק פעולה דמוי דום שנקרא "היכל הנשמות המעונות".
בתוכנות אופיס 97: משחקון סימולטור טיסה שהוחבא באקסל, ומשחקון פינבול שהוחבא בוורד.
במנהל החבילות apt של מערכת ההפעלה דביאן: הקשת הפקודה apt-get moo בטרמינל תגרום לפקודה להדפיס ציור ASCII של פרה.
ביצת פסחא הופיעה זמנית בחנות האפליקציות של אפל במערכת ההפעלה OS X Mountain Lion לאחר פטירתו של סטיב ג'ובס ובמסגרתה כל האפליקציות שהורדו בסמוך לפטירתו הראו כאילו הותקנו בתאריך 24 בינואר 1984, תאריך יציאתו של מחשב המקינטוש המקורי.
ביצת יאלומיצה (רומנית: Balta Ialomiţei) או בשמה האחר ביצת בורצ'אה (Balta Borcea), היא אי ביצתי באפיק התחתון של הדנובה, ברומניה.
בלטה אילומיטה הוא אי שנוצר בין זרועות בורציאה ואוסטרוב של הדנובה, בחלק המזרחי של מחוז אילומיטה.
בתחילה, בלטה אילומיטאי מורכב מביצות, אגמים ובריכות, כאשר חלקי היבשה (הרכסים) מכוסים על ידי מטעי יער.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, באמצעות מדיניות הפיתוח החקלאי הקומוניסטי, רוקנו חלק גדול מהשטחים הבלטיים ונקלטו כדי לשמש כקרקע חקלאית.
נכון לעכשיו, לבלטה אילומוצ'י מראה של אי.
רק חלק קטן מבלטה אילומיטיי, כלומר Caiafele Moroiu, השתמר במשטר טבעי, עם מעמד של שמורת טבע.
ברכב תוכלו להגיע לקומונת בורדושאני ומשם חוצים את הדנובה, לבנטורי, עם סירות הדייגים מהאזור או עם המעבורת המאולתרת.
ביצת יאלומיצה מוקפת על ידי שתי זרועות של הדנובה, זרוע בורצ'אה וזרוע אוסטרוב.
שטח האי מחולק בין מחוז יאלומיצה ובין מחוז קלרשי.
ביצת עין (נקראת גם ביצה עין, עין וביצייה) מאכל של ביצה מטוגנת בה החלמון נשאר שלם ואינו מעורבב עם החלבון.
שמה נובע מהמראה דמוי עין, כשהחלמון מדומה לאישון והחלבון לקשתית.
הטיגון מבוצע במחבת משומנת, וניתן להשתמש גם במחבת טפלון ללא שימון, בדרך כלל בשיטת טיגון עדין.
כשהמחבת חמה מאוד שופכים לתוכה את הביצה.
ניתן לשבור את הביצה ישירות אל המחבת או אל תוך קערה וממנה להחליקה למחבת.
בדרך כלל ממליחים את הביצה, יש המוסיפים גם פלפל שחור.
ניתן לטגן את הביצה מצד אחד או להופכה לאחר טיגון צידה התחתון, כדי שתהיה מטוגנת משני צידיה.
ניתן גם לטגן מצד אחד תוך כיסוי המחבת בעת הטיגון, דבר שיגרום לחלמון להתגבש לאחר דקות ספורות.
בישראל נהוג לטגן ביצת עין רק מצידה התחתון, כך שהחלמון יישאר נוזלי.
ביצת עין משמשת בישראל לארוחות בוקר וארוחות ערב, כשלצידה מוגש סלט ירקות ולחם.
יש הנוהגים לטבול לחם בחלמון הנוזלי.
המאכל מוכן לעיתים מביצה אחת ולעיתים משתיים, במיוחד במסעדות ובתי קפה.
במסעדות מכינים לעיתים ביצת עין בתוך טבעת מתכת, כך שהביצה מתקבלת כעיגול מושלם.
ניתן לאלתר טבעת כזו על ידי הכנת טבעת קרטון, ציפויה בנייר כסף ושימונה.
מנות פופולריות בארצות רבות בשילוב ביצת עין הן סטייק או המבורגר בתוספת ביצת עין, בייקון עם ביצת עין והאם עם ביצת עין.
בבריטניה ואירלנד ביצת עין היא חלק מארוחת בוקר אנגלית מסורתית, לצד מאכלים כגון שעועית אפויה, עגבניות מטוגנות, תפוחי אדמה, נקניקיות, בייקון מטוגן, קלי.
בנוסף, ביצת עין מוגשת לעיתים על קלי או בבגט, לרוב עם בייקון.
בפאבים קיימת מנה של סטייק שינקן עם ביצת עין.
בארצות הברית שיטת ההגשה הישראלית והאנגלית מכונה "שמש כלפי מעלה" ("Sunny side up").
לעיתים משתמשים בשמן הטיגון כדי ללחלח את הצד העליון.
"הפוכה קשה" או "קשה" - ביצת העין טוגנה משני צידיה, עד שהחלמון התגבש.
"הפוכה למחצה" - הביצה טוגנה משני צידיה עד שהחלמון סמיך יחסית אך עדיין נוזלי.
"הפוכה קלות" - מטוגנת משני צידיה והחלמון נוזלי.
"מטוגנת" - הביצה מטוגנת משני צידיה עד שנקרשת לחלוטין, מבלי לשמור על שלמות החלמון, כך שהוא מתפזר על פני החלבון.
שיטה זו מקובלת בגרסאות אסיאתיות לארוחות מערביות וכן להכנת כריכים.
בצרפת מוגש קלי "קרוק מאדאם" שהוא כריך קלוי של האם וגבינה צהובה, ומעליו ביצת עין.
ברומניה מוגשת מנה פופולרית של ממליגה מוקרמת עם גבינות, בייקון וביצת עין.
במקסיקו ובמדינות לטינו-אמריקאיות נוספות מגישים כתוספת לארוחת צוהריים מנה של אורז לבן ומעליו ביצת עין.
בספרד מנה זו מוגשת עם רוטב עגבניות ומכונה "ארוז א-לה קובנה".
התבשיל הקולומביאני "bandeja paisa" מכיל ביצה מטוגנת, שעועית, אבוקדו ומגוון בשרים המוגשים כולם באותה צלחת.
בארגנטינה ובאורוגוואי מנה של שתי ביצי עין מעל שניצל בקר ("מילנסה") או צ'יפס נקראת "על גב סוס" (Milanesa a caballo או papa fritas a caballo).
ביפן מוגשת ארוחה בסגנון מערבי הכוללת ביצים מטוגנות עם שינקן, לעיתים בליווי סלט.
למנה נלווה רוטב סויה או רוטב "סוסו".
מנת "ביבימבפ" הקוריאנית מכילה אורז, מעליו ירקות ומעליהם ביצת עין, עם רוטב פלפל חריף.
באינדונזיה, מלזיה וסינגפור תבשיל אורז מטוגן פופולרי, "נסי גורנג", מלווה לרוב בביצת עין.
מנה אחרת הנפוצה במזרח אסיה היא אורז לבן שמעליו ביצת עין עם רוטב צדפות או רוטב הויסין.
ביצה בקן היא ביצת עין המוחלקת אל תוך חור עגול בפרוסת לחם, בעוד פרוסת הלחם מיטגנת במחבת.
אם החור מרובע המאכל מכונה "ביצה מרובעת".
זהו מאכל ילדים אהוב בישראל ובמדינות דוברות אנגלית.
ניתן להכינו גם עם שתי פרוסות לחם המונחות זו על זו עם חור במרכזן, אליו מוחלקות שתי ביצים.
בהכנת ביצת עין בה החלמון נשאר נוזלי קיימת סכנת סלמונלה.
משרד הבריאות הישראלי מנחה מוסדות אשפוז לטגן ביצת עין במשך 2 - 3 דקות מכל צד או 4 דקות בכלי מכוסה.
בשנת 2006, עקב התפרצות שפעת העופות נמסרה הנחיה ברוח זו באמצעי התקשורת לכלל הציבור.
גם לתינוקות ולנשים הרות מומלץ לא לאכול ביצי עין עם חלמון נוזלי.
בחלק ממדינות ארצות הברית, למשל מישיגן, מסעדות המגישות ביצים חייבות להציג אזהרה לציבור לגבי אכילת ביצים שאינן מבושלות דיין.
גם במדינות שאינן מחויבות בכך, ישנן מסעדות המוסיפות אזהרה כזו לתפריטיהן.
ב-2024 החל שיווק של תחליף ביצת עין טבעוני מתוצרת ישראל המבוסס על חלבון מן הצומח.
ביצי פסחא הן ממנהגי חג הפסחא הנוצרי ומסמליו.
באופן מסורתי ביצי הפסחא היו ביצים מבושלות שקליפתן נצבעה ועוטרה בציורים שונים.
כיום משתמשים במדינות המערב בתחליפים כגון ביצי שוקולד או ביצי פלסטיק ממולאות ממתקים.
ביצי פסחא משוקולד נעטפות לרוב ביריעת אלומיניום צבעונית מבריקה.
אחרות עשויות סוכר מגולגל ומעוטרות בטכניקות של קישוט עוגות.
ישנן גם ביצי ג'לי, עשויות מסוכריית פקטין מצופה בסוכר.
את הביצים מחביאים לכאורה ארנבי פסחא כדי שהילדים יחפשו אותן בבוקר החג.
בחנויות פיש אנד צ'יפס סקוטיות מוכרים במהלך החג ביצי פסחא משוקולד בטיגון עמוק.
במדינות מזרח אירופה מציירים על ביצי עץ הנשמרות כמזכרת ואף נאספות כתחביב.
ביצי הפסחא וארנבי הפסחא הם מנהגים העתיקים מהחג עצמו, והיוו סמלי פריון.
אכילת ביצה מבושלת כסמל לאביב הייתה נהוגה בחגיגות האביב של הרומאים.
גם ביהדות נהוג להניח בחג הפסח ביצה קשה על שולחן הסדר ולאכול אותה בסעודה החגיגית, זכר לקורבן חגיגה (אך גם לאות אבלות על חורבן בית המקדש).
הפרסים הזורואסטריים צבעו ביצים כחלק מחגיגת נורוז, ראש השנה שחל ביום השוויון האביבי.
בנצרות קישרו בין הביצה כסמל להתחדשות ובין חזרתו של ישו מהמתים - לביצה נוספה משמעות סמלית חדשה, כסמל של אבן הקבר ממנו קם ישו בתחייתו.
ייתכן שהביצה נקשרה לחג הפסחא כיוון שנאכלה לסיום התענית, תקופה לפני הפסחא בה נאסר לאכול מאכלים שונים, ביניהם ביצים.
בישול הביצים איפשר לדחות את זמן אכילתן, לכן ביצים מבושלות הן רכיב עיקרי במאכלי חג הפסחא, למשל המאכל "הורנסו" בספרד.
באוקראינה ומדינות אחרות בעלות תרבות סלאבית ביצי פסחא הם סמל התחדשות פופולרי מאוד.
באזורים אלו משתמשים בתהליך עיטור המכונה "פיסנקה", היוצר ביצים צבעוניות מבריקות בדוגמאות מורכבות.
סוג מיוחד של ביצי פסחא הן ביצי פברז'ה, יצירות אמנות יקרות ערך שהוכנו על ידי האמן פטר פברז'ה עבור הצארים של רוסיה בין השנים 1885–1917. ביצי פברז'ה עשויות מתכות יקרות או אבני חן ומעוטרות באבני חן ונחשבות יצירות מופת של צורפות.
ישנן שיטות עיטור רבות, ומסורות רבות למסירת הביצים - כאות לידידות, לאהבה או לאיחולים.
פעילות חג שכיחה היא ציד ביצי פסחא - הן מוחבאות מחוץ לבית, או בתוכו אם מזג האוויר אינו מאפשר לשהות בחוץ, והילדים רצים סביב ומחפשים אותן.
לעיתים מנוהל המשחק כתחרות והמנצח הוא מי שימצא את מרב הביצים.
עבור ילדים כבדי ראייה קיימות ביצי פסחא מצפצפות כך שיוכלו לאתר את הביצים המוחבאות.
בצפון אנגליה היה נהוג לבשל את הביצים עם קליפות בצל יבש כדי שיצבעו בחום, במקום לצבוע אותם, והילדים התחרו על מציאתן ולאחר מכן הן נאכלו.
בצפון אנגליה וכן בבולגריה, קרואטיה, סרביה ובמדינות נוספות משחקים בחג הפסחא בביצים קשות, אשר המשתתפים צריכים להכותן זו בזו.
המנצח הוא מי שברשותו נותר המספר הרב ביותר של ביצים לא פגועות.
המפסידים נאלצים לאכול את ביציהם.
באזורים מסוימים של הממלכה המאוחדת (כמו סקוטלנד וצפון-מזרח אנגליה) ישנה מסורת של גלגול ביצי פסחא צבועות במורד גבעות תלולות.
בארצות הברית מסורת דומה היא גלגול הביצים ברחוב שטוח באמצעות כף.
בארצות הברית מוזמנים כל שנה אלפי ילדים בני פחות משמונה לחגיגת גלגול ביצי פסחא במדשאת הבית הלבן.
החגיגה מלווה במופעים ובמאכלים מסורתיים, ומתנהלת כמסורת כל שנה מאז שנת 1878.
ביצת מאה השנים או ביצת אלף השנים (בסינית: 皮蛋, פין יין: Pídàn) היא מעדן סיני שנעשה על ידי שימור ביצי ברווז, תרנגולת או שליו בתערובת של טיט, אפר, מלח, סיד וקליפות של גרגרי אורז במשך מספר שבועות או מספר חודשים, שבסיומם הביצה מוכנה.
בסוף התהליך החלמון הופך לירוק כהה אפרפר ומרקמו דחוס וקרמי, והחלבון הופך למרקם דמוי ג'לי וצבעו חום כהה ושקוף.
טעמה של הביצה עמוק ומלוח, והיא נאכלת כשהיא חתוכה לפלחים או משמשת לתיבול מאכלים סיניים שונים, כמו למשל דייסת אורז (粥).
שכונת ביצרון היא שכונה במזרח העיר תל אביב השוכנת ברובע מזרח של עיריית תל אביב.
השכונה גובלת בשכונת נחלת יצחק מצפון (רחוב דרך השלום), בשכונת יד אליהו מדרום (רחוב יצחק שדה), בשכונת רמת ישראל ממזרח (דרך משה דיין), ובנתיבי איילון ממערב.
השכונה קרויה על שם של חברת השיכון העירונית של תל אביב עזרה ובצרון שהקימה את השכונה.
רחובותיה קרואים בשמותיהם של סופרים מזרם תנועת ההשכלה כגון אברהם בר גוטלובר ויצחק ארטר.
השכונה מאוחדת מבחינה מוניציפלית וממסדית עם שכונת רמת ישראל.
לפני קום מדינת ישראל ועד מלחמת העולם השנייה רוב הקרקעות באזור השכונה היו בבעלות חקלאים ממושבת הטמפלרים הגרמנים שרונה, ונוצל לגידול הדרים.
הטמפלרים רכשו קרקעות לאורך נחל איילון בתחילת המאה ה-20 והקימו מערכת השקיה, שהתבססה על שאיבת מים מהנחל.
במהלך מלחמת העולם השנייה נעצרו תושבי שרונה בהיותם אזרחי מדינת אויב וחברים במפלגה הנאצית, ובסופו של דבר גורשו לאוסטרליה ורכושם הופקע על ידי ממשלת המנדט.
לאחר הקמת מדינת ישראל, עיריית תל אביב רכשה את הזכויות על הקרקעות והחלה בקמת השכונה על ידי חברת השיכון העירונית עזרה ובצרון.
הבתים הראשונים, בסגנון בתי הרכבת דו קומתיים, נבנו בין שדרות ההשכלה ורחוב בצרון, עקב צורך במענה מהיר לקליטת עולים.
בשכונה התגוררו ניצולי השואה ועולים מתימן שהגיעו במבצע על כנפי נשרים.
בהמשך הוקמו בחלקה הדרומי של השכונה: "שיכון עובדי העירייה" בו בתים דו משפחתיים, ו"שיכון מפ"ם" בין אזור התעשייה ורחוב יצחק שדה.
בשנת 2009, השלימה חברת אמפא את הקמתו של פרויקט "סנטרל פארק" בשכונה, שני מגדלי מגורים בהם 326 דירות.
בסמוך למטה חברת צ'ק פוינט (שנחנך ב-2007).
בשנת 1949 החלה עיריית תל אביב בהקמת אזור תעשייה מצידה המערבי של שדרות ההשכלה.
המפעלים הראשונים שהוקמו היו אמקור והארגז, אחר כך הוקמו מצפון לדרך השלום, גם אסם, מוטורולה, חברת החשמל ותע"ש.
בסוף המאה העשרים החלה מגמה של עזיבת מפעלי תעשייה ובתי מלאכה את השכונה, והחלפתם בבני משרדים.
רוב קרקעות באזור זה הן בבעלות עיריית תל אביב, והיו מוחכרות למפעלים למשך 60 שנה, משנת 1950 עד שנת 2010. דמי החכירה שולמו מראש, ובשנת 2010 הציעה העירייה את הארכת חוזי החכירה ב-49 שנים עד שנת 2059.
בשנת 2001, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה את שינוי תוכנית בניין העיר של האזור ואפשרה בנייה לגובה.
בתוכנית אושרו מבנים של עד 50 קומות על רחוב יגאל אלון, 30 קומות ממערב לרחוב הסוללים, ועד 9 קומות בין שדרות ההשכלה לרחוב הסוללים.
כן אושרה תוכנית לשטחים ציבוריים פתוחים במתחם ביצרון כולו.
הוועדה גם אישרה, באותה עת, מספר פרויקטים את תוכנית מתחם אמפא ומגדל אלקטרה, שנבנה על שטחו של מפעל "אמקור".
ואת תוכנית מתחם הארגז, הממוקמת דרומית למתחם אמקור, על שטח של כ-20 דונם, בו הוקמו מגדלי אלון.
בשנת 2004, קיבלה התוכנית את אישור הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה.
שלב א' של פרויקט מתחם אמפא נחנך ב-2007, מבנה בן שבע קומות ובו מרפאות מכבי-אסותא ומשרדים.
כמו כן נבנה גשר יהודית שמחבר את המתחם עם שדרות יהודית.
השכונה בנויה על צירו של רחוב ביצרון, וממנו מתפרסים למערב, בינו לשדרות ההשכלה, הרחובות המרווחים, הקרויים "שבילים" בהם ניתן לעבור עם רכב, ולמזרח, בין רחוב ביצרון לדרך משה דיין, שבילים צרים ממוספרים, העוברים בין בלוקים צפופים של בתים.
במרכזה של השכונה ניצב בית הספר היסודי-קהילתי ע"ש דוד בלוך, המשמש את ילדי השכונה ואת ילדי השכונות הסמוכות: רמת ישראל ותל חיים.
בבית הספר לומדים כ-360 תלמידים.
למעשה מורכבת השכונה משני חלקים, שהגבול ביניהם הוא בית הספר ע"ש בלוך.
מדרום לבית הספר נמצאת שכונת מגורים ב' שנבנתה למען עובדי עיריית תל אביב.
העירייה החלה לבנות את השכונה בתחילת שנות ה-50 והיא מאופיינת בבתים דו-משפחתיים חד-קומתיים.
השם ניתן לשכונה כדי להבדילה משכונת מגורים א' שבנתה העירייה לעובדיה בשנת 1948 ברחובות ארלוזורוב-דרך חיפה.
שכונת ביצרון נבנתה מצפון לבית הספר והייתה פתוחה לרכישה לכל דורש.
במערב השכונה, באזור שבין נחל איילון ושדרות ההשכלה נמצאים רוב העסקים הפעילים בשכונה: בדרום-מערב נמצאים סניפים של רשתות שיווק שונות וביתר האזור מצויים בתי קפה, מסעדות, מוסכים ובנייני משרדים.
הרחובות הקטנים והשבילים, היוצאים משדרות ההשכלה לכיוון מזרח ומחברים את השדרות עם רחוב ביצרון, קרויים על שם חכמי תנועת ההשכלה: יהודה ליב בן-זאב, מרדכי אהרון גינצבורג, יצחק ארטר, אברהם בר גוטלובר, קלמן שולמן, אליעזר צבי צויפל, חיים זליג סלונימסקי, שלמה רובין, שלמה מנדלקרן, יצחק אייזיק בן יעקב וישראל חיים טביוב.
ביצת קוק הוא אתר ארכאולוגי הנמצא בפפואה גינאה החדשה, ומשערים כי הפעילות החקלאית החלה בו לפני אלפי שנים.
האתר, הכולל 1,160 דונם של קרקעות לחות, שוכן במחוז ווסטרן היילנד שבמרכז האי גינאה החדשה.
האתר נמצא בגובה של 1,550 מטרים מעל גובה פני הים בעמק ואהגי ההררי.
בטריטוריה שבה שוכן האתר מתגורר כיום שבט הקאוולקה, והחל משנות ה-90 של המאה ה-20 חברי השבט מגדלים במקום בטטות, בננות וקפה.
בשנת 2008 הכריז ארגון אונסק"ו על האזור אתר מורשת עולמית.
באתר יש שרידים ארכאולוגיים שהשתמרו היטב, ומהם ניתן ללמוד על הקפיצה הטכנולוגית בין ניצול צמחים לחקלאות שהתרחשה לפני כ-6,500 שנים.
האתר משמש דוגמה טובה למעבר בין שיטות חקלאות שונות לאורך זמן, החל מתלי אדמה שבהם מגדלים גידולים חקלאיים ועד למערכות ניקוז המנקזות את הקרקעות הלחות.
עדויות לצריכת צמחים (10,000 עד 7,000 לפני הספירה): עדויות אלה שנויות במחלוקת, והן התגלו מתחת לשכבה של חרסית אפורה.
בחפירות שנערכו באזור זה התגלו עדויות לערוגות, נחלים על-קרקעיים ותשתית לקיומם של צמחים.
כלי האבן שהתגלו באזור קשורים ככל הנראה לעיבוד טארו (צמח מסדרת כף הצפרדע), בטטה, וצמחים עמילניים ועציים אחרים.
עדויות להתפתחות מערכת חקלאית מסודרת (7,000 עד 6,400 לפנה"ס): העדויות המוסכמות הקדומות ביותר הן הבסיסים של התילים החקלאיים מהתקופה שבה החקלאות החלה להתפשט.
תושבי האזור גידלו בננות ובטטות על תילי אדמה גדולים, ובשוליהם גידלו את הטארו.
הקבוצה הגדולה ביותר בעולם של בננות מבויתות התפתחה מאחד המינים שגדלו באזור זה.
בתקופה זו אזורים שלמים בעמק שבו נמצא האתר היו מכוסים בדשא, ושרידים לאזורים הללו נותרו עד להגעתם של כורי הזהב הראשונים ב-1933.
עדויות למערכת ניקוז (4,000 לפנה"ס): גידול התבואה בגינאה החדשה התפתח באופן מואץ בתקופה שלפני 4,350 עד 3,980 שנים.
גידולי הבננה שגשגו באזורים הרוויים במים הודות למערכות של חפירים עם תעלות ניקוז גדולות.
מערכת זו התקיימה בצורות שונות במשך אלפי שנים, והפסיקה לתפקד לפני כמאה שנים.
עדויות להתפשטות צמחים מבויתים מאזור קוק: במחקרים גנטיים שנערכו התברר כי מקורה של הבננה המבויתת בדרום-מזרח אסיה הוא מגינאה החדשה.
מיקרו-מאובנים צמחיים מהאתר מחזקים את הטענות הגנטיות והפיטוגאוגרפיות שלפיהן גינאה החדשה הייתה המקום הראשון שבו התבצע ביות של בננה ובטטה, ואף המקור למספר שיטות עיבוד חקלאיות.
נטען כי מערכת חקלאית המשלבת מאפיינים מגינאה החדשה ומסין התפשטה לאורך האוקיינוס השקט על הוואי, אי הפסחא וניו זילנד.
עד לפני כמאה שנים הקרקעות החקלאיות באזור קוק שימשו לגידול בננות וגידולי קרקע על האדמה שממנה נוקזו המים, ובאזורי הדשא שבשולי העמק שהובערו באופן מכוון מדי כמה שנים על מנת לטפח את הקרקע עבור בעלי חיים.
שיטה זו הייתה בשימוש עד לשנות ה-30 כאשר הגיעו כורי הזהב האירופאים הראשונים.
מטעי הקפה והתה הראשונים הוקמו לאחר סלילתה של דרך גישה בשנות ה-50.
ב-1968 ביצת קוק נחכרה מאנשי הקוואלקה על ידי אוסטרליה למשך 99 שנים, ולאחר העברת הבעלות הוקמה במקום תחנת מחקר.
הביצה יובשה באמצעות מערכת של תעלות ניקוז מקבילות, ושתילת עצי אקליפטוס לאורך הדרכים הישרות סימנה את גבולות חלקות המחקר.
זמן קצר לפני שפפואה גינאה החדשה זכתה לעצמאות ב-1975 החלו החפירות הארכאולוגיות באתר בניהולה של האוניברסיטה האוסטרלית הלאומית.
עד לשנת 1977 נחשפו שרידים של מערכות ניקוז עתיקות.
התושבים המקומיים החלו לעבד את הקרקע מחדש לאחר סגירתה של תחנת המחקר ב-1991. אף על פי שתחנת המחקר הייתה פעילה במשך תקופה קצרה בלבד היא השפיעה במידה משמעותית על דפוסי החקלאות המקומיים.
הגידולים החקלאיים המודרניים כוללים (בנוסף לגידולים המסורתיים) גם גידולים מסחריים כגון קפה.
ב-1997 החלו המוזיאון והאוניברסיטה הלאומיים של פפואה גינאה החדשה לפעול למען הפיכתה של ביצת קוק לאתר מורשת עולמית.
ב-1998 וב-1999 נערכו מספר מחקרים שמטרתם הייתה לבדוק מחדש ממצאים קודמים ולשפר את התיארוך שלהם.
ביצי פָֿבֶּרְזֶ'ה הן 69 תכשיטים בצורת ביצה שנוצרו על ידי "בית פברז'ה" - בית המלאכה של התכשיטן פטר קארל פברז'ה, בסנקט פטרבורג, בשנים 1885–1917.
50 ביצים נוצרו על ידי פברז'ה עבור הצארים של רוסיה אלכסנדר השלישי וניקולאי השני.
שתי ביצים נוספות, אשר הוכנו עבור הצאר ("צביר הכוכבים" ו"התרזה הקארליאנית") בשנת 1917, לא הועברו לו בשל מהפכת פברואר.
שבע נוספות הוכנו עבור משפחת קלץ' (Kelch) ממוסקבה.
בשנת 1885 הצאר אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה רצה להפתיע את רעייתו, הצארינה מריה פיודורובנה, במתנה לכבוד חג הפסחא, והזמין תכשיט בצורת ביצת פסחא מעוטרת מפטר קארל פברז'ה.
פברז'ה יצר את ביצת פברז'ה הראשונה, ה"תרנגולת" - ביצה עשויה זהב ומצופה אמייל שניתן לפתוח אותה, בדומה לבובת מטריושקה, ובתוכה חלמון מוזהב, שבתוכו תרנגולת עשויה זהב, ובתוכה כתר עשוי אבני אודם.
הצארינה כה התלהבה מהמתנה עד כי הצאר אלכסנדר מינה את פברז'ה לתכשיטן המלכותי והורה לו ליצור ביצת פסחא חדשה מדי שנה, ובלבד שבתוך כל ביצה תהיה הפתעה.
בנו של אלכסנדר, הצאר ניקולאי השני, המשיך מנהג זה.
החל מעלייתו לשלטון הזמין שתי ביצי פסחא בכל שנה, אחת עבור אמו האלמנה ואחת עבור אשתו, אלכסנדרה פיודורובנה.
נוסף על הביצים שנוצרו מדי שנה עבור המשפחה הקיסרית, נוצרו 15 ביצים למשפחות עשירות, ובהן 7 ביצים עבור התעשיין העשיר אלכסנדר קלץ' .
רוב הביצים עשויות ממתכות יקרות, אבנים יקרות ואמייל.
כיום "ביצת פברז'ה" הפך לשם נרדף לתכשיטי זהב איכותיים וגם למותרות.
ביצים שהוכנו עבור משפחת קלץ'
תאריך לא ידוע לפיס לזולי
מתוך 69 ביצי הפברז'ה שנוצרו, ידוע מיקומן של 61 ביצים.
מרבית הביצים מוצגות במוזיאונים ואוספים הפתוחים לציבור - מרביתן, 30, ברוסיה.
מתוך 54 ביצים שהוזמנו על ידי הצאר ידוע מקומם של 46 ביצים.
מבין שמונה הביצים האבודות, ישנן תמונות של שתי ביצים בלבד - "הדני המלכותי" משנת 1903 והנצחת אלכסנדר השלישי משנת 1909.
מבין הביצים הקיסריות, רק הביצה משנת 1916 - מסדר ג'ורג' הקדוש הוצאה מרוסיה על ידי הבעלים של הביצה - הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה.
יתר הביצים נותרו בסנקט פטרבורג.
בעקבות מהפכת אוקטובר, הולאמו הביצים על ידי השלטון הבולשביקי, והועברו בהוראת ולדימיר לנין לנשקיית הקרמלין.
משפחת פברז'ה נמלטה לשווייץ שם נפטר פטר קארל פברז'ה בשנת 1920.
בשל מחסור במטבע זר, מכר יוסיף סטלין 14 מהביצים בין השנים 1930–1933.
האוסף הגדול ביותר של ביצי פברז'ה מחוץ לקרמלין נאסף על ידי מלקולם פורבס והוצג בניו יורק.
אוסף זה כלל 9 ביצים ו-180 יצירות אחרות של פברז'ה.
האוסף נמכר על ידי בית המכירות סותבי'ס בשנת 2004, ונרכש בשלמותו על ידי האוליגרך הרוסי ויקטור וקסלברג במחיר של למעלה מ-90 מיליון דולרים.
בנובמבר 2007 נמכרה הביצה המכונה "רוטשילד" במכירה פומבית בשווי של 8.9 מיליון ליש"ט.
ביצת המלאך (ביפנית: 天使のたまご, תעתיק: Tenshi no Tamago; באנגלית: Angel's Egg) הוא סרט אנימה מזרם הסוריאליזם והמינימליזם והאקזיסטנציאליזם.
הסרט הופק על ידי חברת טאקומה שוטן ונחשב לאחד הסרטים יוצאי הדופן בסגנון האנימה שמתמחה בזרמים אלו וגם משום הדגש המאסיבי שלו על תורת הנסתר הנוצרית.
בזכות ייחודיות זו נבנה בעשור האחרון קהל מעריצים קטן לסרט, על אף שבזמן יציאתו לאקרנים (1985) הוא קיבל תגובות שליליות גם מהמבקרים וגם מהקהל.
בעשיית הסרט השתתפו אמנים מפורסמים בתעשייה כגון הבמאי והתסריטאי ממורו אושי (הרוח שבמעטפת, גברת פלפלת, נילס הולגרסון), יושיטאקה אמאנו (מעצב סדרת משחקי Final Fantasy) שאחראי על העיצוב האומנותי של הסרט, והמלחין יושיהירו קאנו שסרט זה הוא הראשון והאחרון שהלחין לו מוזיקה עד היום.
העלילה בסרט, כאמור, כמעט ולא קיימת.
לאורכו מוצגת ילדה שאוספת צנצנות מלאות במים ושומרת על ביצה שכנראה יקרה לה ולא ידוע תוכנה הפנימי.
הילדה חיה בעולם כמעט מחוסר אנשים, בלי אור יום.
היא פוגשת חייל שמחזיק בידו מן חפץ דמוי צלב.
לאחר זמן מה מתפתחת שיחה והחייל מספר לה גרסה אמנזית של תיבת נוח.
כאשר מתחיל לרדת מבול, הילדה מספרת שהיא שומעת קולות המבשרים לה שהביצה עומדת לבקוע בקרוב, ושואלת את החייל האם גם הוא שומע אותם.
לדבריה, אלו קולות של נשימה רכה וכנפיים, אך הוא משיב לה שאלו הקולות של נשימתה ושל הרוח הנושבת בחוץ.
בשנתה במקום המסתור מפני הגשם, וללא ידיעתה, החייל לוקח את הביצה, מנפץ אותה עם הצלב ונעלם.
כאשר הילדה מתעוררת ומגלה את הביצה השבורה, היא פורצת בבכי והולכת לחפש אחר החייל.
כאשר היא מבחינה בו מרחוק, היא מועדת אל תוך המים (כאשר לא ברור האם כתוצאה מתאונה או מתוך כוונה לשלוח יד בנפשה) ומתה, ולאחר מכן ביצים מתחילות להופיע על פני המים.
בסצנת הסיום, החייל חוזה בתיבת נוח מרחפת באוויר ועליה האנשים שמתו במבול והפכו לאבנים, ומגלה על מותה של הילדה כאשר מבחין בנציב האבן של דמותה החובקת את הביצה ביניהם.
הסרט נעשה כפרויקט ביכורים של הבמאי והתסריטאי אושי לעולם המבוגרים.
אושי גודל וחונך כנוצרי קתולי, משפחתו הייתה ממיעוט נוצרי קתולי ביפן.
בתקופה של הסרט אושי איבד את אמונתו והפך לאתאיסט.
יש הטוענים שזה משתקף בסרט זה.
משום שהסרט לא ברור, קיימים מספר פירושים מקצועיים ולא מקצועיים כמספר הצופים.
כולם שמים דגש על לפחות אחד מהנושאים הבאים: פירוש סמלים מהתאולוגיה ותורת הנסתר הנוצרית, מאבק מיסטי בין התרבויות העתיקות לתרבות המודרנית והפוסט-מודרנית, תפקיד אלוהים והקדושים בסרט, והיחס והרצייה של אלוהים משתי הדמויות בסרט.
חלקים מהסרט הועתקו לסרט המדע הבדיוני האוסטרלי "In the Aftermath".
בִּיצָת סוּד היא ביצה גדולה בדרום סודאן שנוצרה על ידי הנילוס הלבן.
המילה "סוד" נגזרת מהשפה הערבית ומשמעותה "מחסום".
המונח בא לתאר אי גדול של צמחייה או סבך באמצע נהר או אגם.
הביצה נחשבת לאחת הביצות הגדולות בעולם, והגדולה ביותר שנהר הנילוס עובר דרכה.
אזור ביצת סוד מתחיל ממונגאלה עד למקום ההתמזגות עם נהר סובט.
גודלה של הביצה משתנה בהתאם לעונות השנה, והממוצע נאמד בכ-57,000 קמ"ר.
בעונת הגשמים גודלה עשוי להגיע עד לכדי 130,000 קמ"ר.
גורם הידרולוגי חשוב הוא שאזור ביצת סוד מאופיין במגוון תעלות, לגונות, קנים, סופים וגומא פפירוס.
עקב כך מאבד הנילוס הלבן חצי מהמים שזורמים בו באזור ביצת סוד מהתאיידות ודיות באופן קבוע.
ביצת כנרת היא סדרה של בריכות ביצתיות באורך של כ-750 מטרים מצפון לדרום וברוחב של עד 160 מטרים, המשתרעות בין תל בית ירח בצפון ועד לבית המוטור שמצפון לקבוצת דגניה א'.
את הביצה חוצה שביל ישראל.
ביצת כנרת נוצרה לאורך התוואי הקדום של נהר הירדן בפינתה הדרום-מערבית של הכנרת.
מפלס מימיה של הביצה זהה לזה של הכנרת, והוא עולה ויורד בהתאם לזה של הימה.
במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 ניסו מתיישבי האזור לייבש את הביצה ולנקזה באמצעות התקנת צנרת ונטיעת עצי אקליפטוס, אך הדבר לא עלה בידיהם; וגם כיום הביצה לעולם אינה יבשה לחלוטין.
עם התפשטות ענף בריכות הדגים בקיבוצים בשנות ה-40 של המאה ה-20, נסללו סוללות עפר שחילקו את הביצה לבריכות, ואלה שימשו לגידול דגים.
כשענף המדגה קרס בעקבות פתיחת השוק לייבוא, ננטשו בריכות הדגים, והביצה שבה במידה רבה למצבה הטבעי.
על אחת מסוללות העפר בביצה, בצילם של עצי דקל, הוקמה אנדרטה לזכרה של הפרדה בובה.
בובה הייתה שייכת לאהרן שידלובסקי, מחלוצי קבוצת כנרת, ויחד עמו עבדה בגן הירק של הקבוצה.
כשהזדקנה החלה מובילה את ביצי הלול אל המדגרה או אל חדר האוכל, ולאחר מותה קבר אותה שידלובסקי באדמת הביצה.
בשנת 1985 הוקמה במקום אנדרטת אבן לזכרה של בובה, שמעליה ניצבת מחרשה ועליה קבוע לוח הנצחה לאמור:
דמותה של בובה שימשה כהשראה לפרד "זיצר" בספר רומן רוסי מאת מאיר שלו.
ביצת עשב או ביצת מַרש היא מין ביצה של מים מתוקים המכוסה בצמחים עשבוניים נמוכים ולא־עציים.
חלק מביצות המַרש הן ביצות של מים מלוחים או מליחים ובהן צמחים ובעלי חיים המתאימים לסביבה כזו.
מרבית שטחי הביצות בעולם הם שטחים של ביצות מַרש.
הם נוצרים כאשר שטח גדול ומישורי מוצף, לרוב עקב יציאתו של נהר מאפיקו (נהר הזורם באפיק עמוק עשוי להגיע לשטח שבו הוא יתפצל ויתפרס וייהפך זרם רדוד מאוד, איטי ורחב).
במקומות אלה יש זרימה בדרך כלל, אך היא איטית מאוד ובלתי־מורגשת.
סביבת חיות כזו מאופיינת בצמחייה עשבונית צפופה וגבוהה, המכסה את רוב שטח הביצה ולא רק את גדותיה.
שפכי נהרות (במיוחד שפכי דלתא) הם מקומות ההימצאות העיקריים של אזור זה.
ביצת עשב עשויה להתפרס על שטח של כמה קילומטרים מכל צד של הדלתא ובתוך הדלתא עצמה.
לפנים, בזמן קיומו של אגם החולה עד ייבושו בשנות החמישים, היה בצידו הצפוני אזור ביצות כזה.
האוורגליידס בצפון אמריקה, הקאמארג באירופה, דלתת האוקוונגו באפריקה והפנטנל בדרום אמריקה הן מביצות העשב הגדולות והמפורסמות בעולם.
מיני חיות הנמצאות בביצות מַרש: צבי ביצות, עופות מים כמו ברווזיים, חסידות, אנפות, שלדגים ועגורים, צפרדעים וקרפדות, תנינאים (כגון תנינים, אליגטורים וקיימנים), הנוטרייה, הקפיבארה, הלוטרה, ההיפופוטם, קודו הביצות ותאו המים.
נוסף עליהן יש בביצות אלו מיני דגים שונים כמו השפמנון וכן חרקי מים ורכיכות.
ביצת עמיק היא מקווה מים בשוליה המערביים של הבקאע בלבנון, מצפון מזרח לכפר עמיק.
בעבר הלא רחוק התקיימה גם ביצה נוספת, מעט צפונה, בין ענג'ר וכפר זבד , אך נכון לתחילת המאה ה-21 מהווה ביצת עמיק את מקווה המים הטבעיים היחיד ששרד בבקעת הלבנון.
הביצה הוכרזה כאזור ציפורים בעל חשיבות ב-1994, כאתר של אמנת רמסר ב-1999 וכשמורה ביוספרית מטעם אונסקו ב-2005. הביצה היא חלק מאגן הניקוז של נהר הליטני הזורם דרומה, מזרחית לביצה, בחלקה המערבי של הבקאע.
הביצה נמצאת לרגלי המורד המזרחי של ג'בל בארוכ, כ-7 קילומטרים דרום-דרום-מערב לעיירה קב אליאס וכ-2.5 קילומטרים צפונית מערבית לכפר עמיק.
שטחה העיקרי של הביצה, המכוסה ברובו בקנה קוצני ובסוף, ובבריכות פתוחות, הוא 2,800 דונם, והיא משתרעת בין מורד ההר ועד אפיק נהר הליטני ברצועה ארוכה ממערב למזרח.
מקורות המים הם גשם ושלג שיורדים על רכס ג'בל בארוכ.
רוב הגשמים יורדים בין דצמבר למרץ, מחלחלים במהירות דרך שכבות אבן הגיר של ההר ומגיחים ממעיינות שבשטח הבקאע.
איכות המים נחשבת כגבוהה, שכן המים לא מזוהמים על ידי דשנים חקלאיים וחומרי הדברה.
בגלל שאיבת מים לצורכי חקלאות עד סוף המאה ה-20, התייבשה רוב הביצה באמצע יולי (למעט כמה בריכות עמוקות ותעלות) ולא התמלאה שוב עד ינואר או פברואר.
בעקבות פעילות השלוחה הלבנונית של ארגון השימור הבין-לאומי "A Rocha" , להפחתת השימוש במי הביצה לצורכי חקלאות, גדלו כמויות המים ובעקבות זאת גם תועדה עלייה במעבר עופות בשטח השמורה.
הביצה שוכנת על אחד מצירי נדידת הציפורים החשובים ביותר בעולם, ויותר מ-250 מינים של ציפורים תועדו באזור, כולל המינים המצויים בסכנת הכחדה: עיט צפרדעים, עיט שמש ובז אדום.
רשומות של מינים הנמצאים במצב שימור קרוב לסיכון כוללים חרטומית בינונית, צולל ביצות וזרון השדות.
עופות אחרים בולטים הם: שדמית שחורת-כנף ושקנאי מצוי.
בנוסף למגוון הגדול של ציפורים באזור, יש מגוון רחב של בעלי חיים המתגוררים בתוך הביצה ומסביבה.
עשרים ושלושה מינים של יונקים תועדו, כולל חתול ביצות ולוטרה אירופית.
חמישה מינים של דו-חיים ו-12 מינים של זוחלים תועדו, וסקר פרפרים שבועי שנערך במשך שנתיים מצא 53 מינים של פרפרים באזור.
לשמורה הוכנסו תאואי מים במטרה לשפר את משטר הרעייה והשליטה בצמחייה במי הביצה ובסביבותיה.
בחלקו המערבי של אזור הביצה, מצוי אתר ארכאולוגי קטן, אתר עמיק, שנמצאו בו שרידי התיישבות אנושית מתקופת התרבות הנאטופית ומהתקופה הנאוליתית.
ביקאבראן (בהונגרית: Bükkábrány ביידיש אברעהאם) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר נוסד ב-1949 כתוצאה מאיחוד שני הכפרים אלשואבראן (Alsóábrány) ופלשאבראן (Felsőábrány).
בשני הכפרים - אלשואבראן ופלשאבראן - חיו יהודים החל מתחילת המאה ה-19 ועד לשנות ה-50 של המאה העשרים.
ביצת כבול היא ביצה בה ישנה הצטברות של כבול, חומר דחוס ורקוב חלקית של צמחים ותאית המצוי בטבע היכן שרוכזה אדמת סחף או ביצות.
החום והלחץ שבהם היה נתון החומר לא היו גבוהים מספיק ליצירת פחם, והחומרים האורגניים שבו לא התפרקו עד תום בשל מחסור בחמצן.
זהו אחד מארבעת הסוגים העיקריים של ביצות.
מי הביצה בדרך כלל חומציים, אם כי קיים גם סוג של ביצת כבול שמימיה בסיסיים הקרוי באנגלית Fen .
ביצות כבול מכוסות לעיתים קרובות בשיחי אברשיים.
ביצות כבול נוצרות במקומות בהם המים על פני הקרקע חומציים ומכילים כמות נמוכה של חומרים מזינים.
בביצות הכבול יש בדרך כלל מגוון בעלי חיים, פטריות וצמחים ייחודיים, והם בעלי חשיבות רבה למגוון הביולוגי.
ביצות כבול נמצאות בדרך כלל באזורים בעולם בהם יש אקלים קרים, ממוזגים, ובעיקר בחצי הכדור הצפוני.
ביצות הכבול הגדולות ביותר בעולם נמצאות באזורי השפלה המערביים של סיביר שברוסיה, והם משתרעים על מעל ל-600,000 קמ"ר.
ביצות כבול נפוצות למדי גם בצפון אירופה.
ישנם אזורים נרחבים במיוחד של ביצות כבול בקנדה, סקוטלנד ופינלנד.
ביצת האינסטגרם היא תמונה של ביצה, שפורסמה על ידי החשבון @world_record_egg ברשת החברתית אינסטגרם.
התמונה הפכה לתופעת אינטרנט תוך ימים מיום יצירתה, והייתה הפוסט האהוב ביותר באינסטגרם עד לדצמבר 2022, והפוסט המקוון השני הכי אהוב ביותר בכל אתר בהיסטוריה, עם למעלה מ-60 מיליון לייקים.
בעל החשבון התגלה ככריס גודפרי, איש פרסום, שעבד מאוחר יותר בהולו.
התמונה היא פרסומת הכוללת את הביצה, שנועדה להעלות את המודעות לבריאות הנפש.
התמונה צולמה במקור על ידי סרגי פלאטנוב, שפרסם אותה לאחר מכן ב-Shutterstock ב-23 ביוני 2015 עם הכותרת "ביצים מבודדות על רקע לבן".
ביוני 2024 בעל החשבון פרסם פוסט תמיכה בפלסטינים באמצעות ביצה בצבעי דגל פלסטין
ב-4 בינואר 2019, חשבון @world_record_egg נוצר ופרסם תמונה של ביצת ציפור עם הכיתוב "בואו נקבע שיא עולמי יחד וניצור את הפוסט הכי אהוב באינסטגרם.
ננצח את השיא העולמי הנוכחי של קיילי ג'נר (18 מיליון)!
השיא הקודם של ג'נר, התמונה הראשונה של בתה סטורמי, צבר סך הכל 18.4 מיליון לייקים.
הפוסט צבר 18.4 מיליון לייקים תוך פחות מ-10 ימים, והפך לפוסט האינסטגרם הכי אהוב בכל הזמנים.
לאחר מכן הוא המשיך וטיפס למעל 45 מיליון לייקים ב-48 השעות הקרובות, ועקף את הקליפ לשיר "Despacito" וגם את שיא העולם לפוסט המקוון האהוב ביותר (בכל פלטפורמת מדיה) בהיסטוריה.
עד 18 במרץ 2019, הפוסט צבר מעל 53.3 מיליון לייקים, כמעט פי שלושה מהשיא הקודם שעמד על 18.4 מיליון.
בנוסף, נכון ל-20 בדצמבר 2022 יש לפוסט 3.3 מיליון תגובות.
כמה אנשים ניסו לטעון שהם יוצרי החשבון, הטענות נדחו על ידי "הביצה" בהודעות ישירות בחשבון האינסטגרם.
ב-3 בפברואר 2019, היוצר של הפוסט התגלה על ידי הולו ועל ידי הניו יורק טיימס ככריס גודפרי, פרסומאי בריטי.
ב-18 בינואר 2019 פורסמה בחשבון תמונה שנייה של ביצה, כמעט זהה לראשונה מלבד סדק קטן בצד שמאל למעלה.
ב-22 בינואר 2019 פורסמה בחשבון תמונה שלישית של ביצה, כשהפעם שני סדקים גדולים יותר.
תוך פחות מ-25 דקות, הפוסט צבר מיליון לייקים, ועד ל-25 בפברואר 2019 הוא צבר 9.5 מיליון לייקים.
ב-29 בינואר 2019, פורסמה בחשבון תמונה רביעית של ביצה שיש לה עוד סדק גדול בצד ימין, אשר גרפה 7.6 מיליון לייקים עד ל-25 בפברואר 2019. ב-1 בפברואר 2019, פורסמה תמונה חמישית של ביצה.
בתגובה לשבירת שיא העולם לפוסט האינסטגרם האהוב ביותר, כתב בעל החשבון "זה טירוף.
שעות לאחר מכן, קיילי ג'נר פרסמה סרטון באינסטגרם שבו היא פותחת ביצה ושופכת את החלמון שלה על הקרקע, עם הכיתוב: "קח את הביצה הקטנה הזו".
מאות משחקים המבוססים על ביצת האינסטגרם הופיעו בחנות האפליקציות של אפל.
ב-20 בדצמבר 2022 ירדה התמונה למקום השני ברשימת הפוסטים האהובים ביותר באינסטגרם, לטובת פוסט של ליונל מסי עם גביע המונדיאל, לאחר ניצחון נבחרתו בגמר מונדיאל 2022.
ביק (מסוגנן כ-BEAK>) היא להקת מוזיקת רוק אלקטרונית ניסיונית אנגלית, המורכבת מג'ף בארו (מפורטיסהד), בילי פולר, ויל יאנג (ידוע בתור Moon Gangs), שהחליף את מאט וויליאמס בשנת 2016.
ביק הוציאה את אלבום הבכורה שלה בשם הלהקה ב-16 בנובמבר 2009. המוזיקה הוקלטה בלייב בחדר אחד ללא אובר-דאבינג או תיקון.
כל השירים נכתבו במהלך מפגש בן שנים עשר ימים בבריסטול, אנגליה.
ביק הפיקו את אלבום הבכורה Anika של המוזיקאית הבריטית אניקה הנדרסון והשתתפו בכתיבת שניים משירי האלבום בשנת 2010.
בשנת 2010, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית ובבריטניה.
זה הם נבחרו על ידי הלהקה פורטיסהד להופיע בפסטיבל ATP I'll Be Your Mirror, אותה ארגנו פורטיסהד ביולי 2011 בארמון אלכסנדרה בלונדון, כמו גם את הגרסה האמריקאית של הפסטיבל באסבורי פארק, ניו ג'רזי.
ביק יצרו את הפסקול לסרטו של טום גינס משנת 2015 , Couple in a Hole.
ביצת יען היא הביצה הגדולה בעולם החי.
לקליפת הביצה היסטוריה ארוכה של שימוש על ידי בני אדם כמכל אחסון וליצירות אמנות דקורטיביות.
הביצים לא נאכלות בדרך כלל.
נקבת יען מצוי יכולה להבחין בין הביצים שלה לבין אחרות בקן משותף.
ביצי יען הן הגדולות מכל הביצים, אם כי הן למעשה הביצים הקטנות ביותר ביחס לגודל הציפור הבוגרת - בממוצע הן באורך 15 ס"מ ורוחב 13 ס"מ ובמשקל 1.4 ק"ג, מעל פי 20 ממשקל ביצת תרנגולת ורק 1 עד 4% מהגודל של הנקבה.
הביצים בצבע שמנת מבריק, עם קונכיות עבות המסומנות על ידי בורות קטנים.
מרבית בעלי החיים אינם מסוגלים לפצח ביצת יען למעט הרחם המדברי שנוהג להשליך אבנים על הביצה.
הנקבות דוגרות על הביצים ביום והזכרים דוגרים בלילה, ה"הסדר" משתמש בצבע של שני המינים לצורכי הסוואה, שכן הנקבה האפורה משתלבת עם החול, בעוד שהזכר השחור כמעט ואינו ניתן לזיהוי בלילה.
תקופת הדגירה היא 35 עד 45 ימים, שהוא די קצר בהשוואה ליענאים אחרים.
יש המסבירים את זה בגלל שיעור הטריפה הגבוה.
בדרך כלל, הזכר מגן על הגוזלים ומלמד אותם להאכיל, אם כי הזכרים והנקבות משתפים פעולה בגידול הגוזלים.
פחות מ-10% מהקנים שורדים את תקופת ההטלה והדגירה של 9 שבועות, ומהגוזלים השורדים רק 15% שורדים עד גיל שנה.
בתבאי בקברו של חרמחב, המתוארך לשנת 1320 לפנה"ס בקירוב, מוצג תיאור של אדם הנושא קערות של ביצי יען וביצים גדולות אחרות, ככל הנראה של שקנאי, כמנחות.
קליפות ביצי יען שימשו כקופסאות אחסון בצפון אפריקה כבר באלף הרביעי לפני הספירה ובבית הקברות המלכותי באוּר מהאלף השלישי.
בקרתגו העתיקה ישנן דוגמאות רבות של ביצי יען המעוטרות בעיצובים גאומטריים מצוירים לשימוש ככוסות וקערות מהאלף הראשונה.
כאלה נמצאו בקרתגו, סרדיניה, סיציליה, חצי האי האיברי ואיביזה.
המסורת של שימוש בביצי יען כמכלים (לעיתים מקושטים) נמשכת עד היום בקרב הבושמנים, ישראל אהרוני סיפר שראה רועים ערבים המשתמשים בביצה לאחסון מים.
השימוש בביצי יען לכלים מוזכר במשנה במסכת כלים, כך גם בתוספתא הביצה נחשבה ככלי.
בימי הביניים ייצאו ביצי יען מאתיופיה דרך נמל באדי בים סוף.
בתקופת הרנסאנס באירופה (מאות 15–16 לספירה), ביצי יען הותקנו בכסף כגביעים לתצוגה בחדר פלאות.
בשנת 2020, מחקרים על ביצי יען מעוטרים במוזיאון הבריטי הראו כי השיטות שבהן הן נוצרו, יוצרו וסחרו היו מסובכות יותר ממה שחשבו קודם לכן.
ניתוח איזוטופים הראה שמקורן של ביצים מאותו אתר ארכאולוגי הם במקור ממקומות שונים.
המחקרים העלו כי במקום שהביצים הוטלו על ידי ציפורים בשבי, קרוב לוודאי שכמעט כולן נאספו בטבע; מעשה שעלול להיות מסוכן.
קליפת ביצת היען שימשה גם לייצור מחרוזות.
ביצי יען נאכלות לעיתים, יש מקומות בהן הן נחשבות מזון יוקרה.
מחיר הביצה נכון ל-2011 הוא בסביבת 250 דולר.
מנהג נפוץ הוא להציב ביצת יען במבני דת שונים בכל הדתות, במסגדים, בכנסיות נוצריות קופטיות, ומעל הארון קודש בבית כנסת יהודי, יש מספר הסברים למנהג.
ביהדות, הרב מרדכי הכהן בספרו שפתי כהן מביא את האגדה על הדגירה באמצעות העין והוסיף שאם חיה תפסיק בין עיני היען לביצים, הביצים יהרסו.
בחדרי לידה בתימן נהגו להציב ביצת יען נגד עין הרע.
עדויות על קיום המנהג ביהדות מבואות על קהילת יהודי חלב, יהודי תימן, יהודי צפת, יהדות עיראק, יהדות ספרד בכללותה, יהדות איזמיר, יהדות מרוקו, יהודי כרתים, יהדות איראן, קהילת גבוז'דז'יץ באוקראינה, בית הכנסת עדס - יהדות חלב, יהדות סיציליה ועוד, כך גם ביהדות הקראית מאותם נימוקים.
באסלאם, הוסבר שהביצה היא נגד עין הרע, אפרים דיינרד טען שזה זכר ליונה שמוחמד נשא בחיקו.
אגדה נפוצה היא שהיען לא דוגר על הביצים אלא מביט בהם ובכוח ראייתו הוא גורם לבקיעת הביצים, שמואל אשכנזי שיער שאגדה זו מופיעה לראשונה בכתבי רבי גרשום בן שלמה לקראת סוף ימי הביניים, ופורסם בעיקר בתחילת העת החדשה בכתבי מקובלי צפת.
הרב מרדכי הכהן הוסיף שאם בהמה עוברת בין היען לביצה, היען הורגת אותה מכיוון שאם הקשר עין מנותק הביצה נהרסת.
מקור אפשרי למיתוס לפיו יענים טומנים את ראשם בחול כדי למנוע סכנה נעוץ בעובדה שהיענים שומרים את ביציהן בחורים בחול במקום בקנים, וחייבים לסובב אותן באמצעות מקורן במהלך הדגירה; חפירת הבור, הנחת הביצים וסיבובן עלולים להיחשב בטעות כניסיון לטמון את ראשו בחול.
ביצת הנחש הוא סרט דרמה אמריקאי מערב-גרמני בבימויו של אינגמר ברגמן ובכיכובם של דייוויד קאראדין וליב אולמן, אשר יצא לאקרנים ב-1977.
עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-20 בברלין, על רקע תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה וחתימת הסכם ורסאי.
אבל רוזנברג, אלכוהוליסט המתפרנס למחייתו כאמן טרפז בקרקס, נקלע לקנוניית רציחות קטלנית של ניסויים לא חוקיים בבני אדם אשר מובילה את אחיו, מקס, להתאבד.