tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-23 וב-30 בספטמבר, השניים גברו בקרב זוגות על לוק גאלוס וקארל אנדרסון.
באירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-6 באוקטובר, ה-Viking Raiders וברון סטרומן ניצחו בקרב שלושה נגד שלושה את קבוצת ה-O.C.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, הם גברו על אלופי הזוגות של Raw, דולף זיגלר ורוברט רוד בקרב שאינו היה על חגורות האליפות.
ב-14 באוקטובר, ה-Viking Raiders ניצחו פעם נוספת את זיגלר ורוד, הפעם בקרב על חגורות האליפות וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות של Raw.
שבוע לאחר מכן, הצמד ניצח את קורט הוקינס וזאק ריידר בקרב שאינו היה על חגורות האליפות.
באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-31 באוקטובר, ה-Viking Raiders השתתפו בקרב זוגות מרובה משתתפים אשר קבע את "הזוג הטוב בעולם", שבסופו ה-O.C.
ב-11 בנובמבר בתוכנית Raw שנערכה על אדמת מנצ'סטר, אנגליה, ה-Viking Raiders ניצחו את מארק אנדרוז ופלאש מורגן וובסטר.
ב-20 בנובמבר, השניים הופיעו בתוכנית NXT, כשביחד הם גברו על חברי קבוצת The Forgotten Sons (סטיב קאטלר וווסלי בלייק).
במופע המקדים לאירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-24 בנובמבר, ה-Viking Raiders גברו על הניו דיי (ביג אי וקופי קינגסטון) ו-The Undisputed Era (בובי פיש וקייל אוריילי) בקרב אלופי זוגות משולש.
ב-9 בדצמבר, ה-Viking Raiders הציבו אתגר פתוח, שבו הם יגנו על חגורות אליפות הזוגות של Raw בפני כל מחלקת הזוגות של הרוסטר; בסופו של דבר, הם הגנו בהצלחה על חגורות האליפות נגד הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד).
באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שנערך ב-15 בדצמבר, הקרב בין ה-Viking Raiders לבין ה-O.C.
(לוק גאלוס וקארל אנדרסון) על אליפות הזוגות של Raw הסתיים בספירת חוץ כפולה.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, גאלוס ואנדרסון גברו על אריק ואיבר בקרב שאינו היה על חגורות האליפות.
ב-23 בדצמבר, הצמד הצטוות לשורות רנדי אורטון וביחד הם הפסידו לקבוצת ה-O.C.
שבועיים לאחר מכן, הצמד הגן על חגורות האליפות של Raw בהצלחה נגד הסטריט פרופיטס וה-O.C.
ב-13 בינואר 2020, הצמד גבר על האחים סינג.
שבועיים לאחר מכן, הצמד הפסיד את חגורות האליפות לבאדי מרפי וסת' רולינס.
ב-3 בפברואר, ה-Viking Raiders וקווין אואנס הפסידו בקרב הדחות שלושה נגד שלושה לבאדי מרפי ו-The Authors of Pain (אקאם ורזאר).
שבוע לאחר מכן, ה-Viking Raiders, קווין אואנס וסמואה ג'ו הפסידו בקרב ארבעה נגד ארבעה ל-AOP, מרפי ורולינס.
במופע המקדים לאירוע סופר שואודאון, שנערך ב-27 בפברואר, הצמד הפסיד ל-O.C.
במופע המקדים לאירוע תא ההדחות, שנערך ב-8 במרץ, ה-Viking Raiders ניצחו את קורט הוקינס וזאק ריידר.
ב-9 במרץ, ה-Viking Raiders והסטריט פרופיטס הפסידו בקרב ארבעה נגד ארבעה לסת' רולינס, מרפי ו-AOP.
ב-13 באפריל, השניים ניצחו את סדריק אלכסנדר וריקושט.
ב-4 במאי, ה-Viking Raiders גברו על הסטריט פרופיטס בקרב שאינו היה על אליפות הזוגות של Raw.
ב-8 ביוני, השניים נוצחו בקרב זוגות על ידי בובי לאשלי ו-MVP.
שבועיים לאחר מכן, הצמד לא הצליח לנצח את הסטריט פרופיטס על מנת לזכות באליפות הזוגות של Raw.
ב-29 ביוני, השתיים הפסידו בקרב זוגות לאנדרדה ואנג'ל גרזה.
שבוע לאחר מכן, ה-Viking Raiders חברו לשורות ביג שואו וביחד הם הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לאנדרדה, גרזה ורנדי אורטון.
ב-13 ביולי, השניים הפסידו לאנדרדה ואנג'ל גרזה.
שבועיים לאחר מכן, הצמד השתתף בקרב זוגות משולש מול אנדרדה ואנג'ל גרזה, וסדריק אלכסנדר וריקושט אשר קבע את זהות הטוענים לכתר לאליפות הזוגות של Raw באירוע סאמרסלאם, שבסופו אנדרדה וגרזה ניצחו.
ב-17 באוגוסט, איבר הפסיד בקרב יחידים לאנג'ל גרזה.
ב-7 בספטמבר, קבוצת The Hurt Business ניצחה בקרב ארבעה נגד ארבעה את ה-Viking Raiders, אפולו קרוז וריקושט, כשבמהלך הקרב איבר ספג פציעה בצוואר.
ב-14 בספטמבר, הוא עבר ניתוח מוצלח על מנת לטפל בפציעה בצוואר.
ב-12 באפריל 2021, איבר חזר לפעילות בזירה, כששיתף פעולה עם שותפו, אריק, בקרב שבו הם ניצחו את סדריק אלכסנדר ושלטון בנג'מין.
שבוע לאחר מכן, השניים ניצחו פעם נוספת את אלכסנדר ובנג'מין.
ב-12 ביולי, איבר ניצח את AJ סטיילס.
באירוע כסף בבנק, שנערך ב-18 ביולי וב-26 ביולי בפרק של התוכנית Raw, ה-Viking Raiders לא הצליחו לזכות באליפות הזוגות של Raw לאחר שהפסידו לאלופי הזוגות, AJ סטיילס ואומוס.
ב-30 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, השניים גברו על ג'ינדר מהאל וויר.
ב-3 בדצמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, השניים נחלו הפסד ללוס לות'ריוס (אנג'ל גרזה והומברטו קאריו).
לעומת זאת, הם הצליחו לנצח את האחרונים ב-21 בינואר 2022 בפרק של התוכנית סמאקדאון.
ב-4 במרץ בפרק של התוכנית סמאקדאון, השניים לא הצליחו לזכות באליפות הזוגות של סמאקדאון לאחר שהפסידו לאוסוס.
הישגים בארגון ההיאבקות Brew City Wrestling - BCW
אליפות הזוגות של BCW (פעם אחת) - ביחד עם רואו
אליפות הזוגות של IWGP (פעמיים) - ביחד עם רואו
הישגים בארגון ההיאבקות NWA New England"
אליפות הטלוויזיה של NWA New England (פעם אחת)
אליפות הזוגות של NWA New England (פעם אחת) - עם באו דגלאס
אליפות הטלוויזיה של NECW (פעמיים)
PWI דירג אותו במקום ה-123 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2019
אליפות הזוגות של ROH (פעם אחת) - ביחד עם רואו
הישגים בארגון ההיאבקות VIP Wrestling - VIP
אליפות הזוגות של VIP (פעם אחת) - ביחד עם רואו
אליפות הזוגות של WCPW (פעם אחת) - ביחד עם רואו
אליפות העולם לזוגות של ה-WWE (פעמיים) - ביחד עם רואו
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) - ביחד עם רואו
הספר עוסק בטומאה ובלכלוך מנקודת מבט אנתרופולוגית והוא כולל ניתוח של טקסים, דתיות וסגנונות חיים שמאתגרים, על פי דאגלס, את התפיסות המערביות לגבי זיהום, תוך ניסיון להראות כיצד תפיסות אלו מובנות מתוך הקשר תרבותי והיסטורי.
במרכז הספר מעמידה דאגלס את השאלה: מדוע מייחסות תרבויות לדברים מסוימים חשיבות עד כדי קדושה, בו בזמן שדברים אחרים נחשבים כה מזוהמים עד כדי כך שמוטל עליהם טאבו?
בניסיון לענות על שאלה זו מתחקה דאגלס אחר חוקי הטומאה והטהרה של בני הללה (זאיר) תוך השוואה לחוקי הכשרות בספר ויקרא.
הטענה המרכזית של דאגלס בספר היא שמה שנחשב בתור לכלוך בחברה נתונה הוא כל מה שנחשב כמחוץ למקומו (אוכל אינו מלוכלך מטבעו, אבל כתמי אוכל על בגדים נחשבים לכלוך; עפר איננו מלוכלך אלא אם כן הוא נכנס הביתה וכיוצא בזה).
אחד הרעיונות המרכזיים של הספר הוא "טומאה חילונית", לפיו מנהגי היגיינה מודרניים אינם שונים מבחינה מבנית מאלו ה"פרימיטיביים".
ב"טוהר וסכנה" מרי דאגלס הציעה לראשונה את הרעיון לפיו חוקי הכשרות של היהודים אינם תקנות בריאות פרימיטיביות כפי שנהוג לחשוב או כללים שרירותיים המבטאים את מחויבותם של היהודים לאלוהים.
תחת זאת, דאגלס טענה כי כללי הכשרות מתחזקים גבולות סמליים של התרבות היהודית.
חוקי הכשרות הם למעשה חלק ממערכת האבחנות והסמלים שהחברה היהודית יצרה כדי להבחין בין הקטגוריות שעומדות בבסיסה, כמו טהרה-טומאה, טוב-רע; היוצאים מן הכלל הם הטמאים.
מזונות אסורים על פי ההלכה היו אלו שלא התאימו לתוך קטגוריה מוגדרת כלשהי.
כך למשל, מקומם של החזירים בסדר הטבעי אינו חד-משמעי מכיוון שהם מפריסי פרסה אך לא מעלי גרה ולכן הם "שוברים" את קריטריון המיון.
לפיכך היא מסיקה כי הטומאה היא ביטוי לאנומליה ואי-סדר, ואחת מן הדרכים להתמודד עם תופעות לא רגילות הגורמות לאדם חוסר נחת בולט היא באמצעות הרחקתו של המושא האנומלי והגדרתו כטמא.
דאגלס מנסה לבאר את ההבדלים בין קדוש, טמא ולא-טמא בתרבויות ובזמנים שונים בעולם.
כדי להבין את הטומאה היא נוקטת בגישה סטרוקטורליסטית, והולכת בעקבות אמיל דורקהיים וקלוד לוי-שטראוס שחקרו את התרבות כמערכת שמשקפת את טבעה האוניברסלי של החשיבה האנושית.
דאגלס קובעת שהטומאה היא תוצאה של חריגה מגבולות הסדר, יציאה מגבולות הארגון החברתי-תרבותי.
הבחנה נוספת המצויה בספרה היא הקשר בין הממד האישי לממד הציבורי-פוליטי.
לטענתה, טקסים המביעים חרדה בנוגע לנקבי הגוף – דם, מוגלה, זרע וכדומה – נובעים מהשאיפה להגן על האחדות הפוליטית והחברתית של קבוצת מיעוט.
לדבריה, דאגתם של היהודים לשלמות הגוף הפיזי משקפת את האיום שחשו כלפי גופם.
לדברי דאגלס, תפיסה מודרנית אינה מוכוונת זיהום (לכל היותר הזיהום נתפס כעניין של אסתטיקה, היגיינה או אתיקה והבעיה היחידה שהוא יכול ליצור היא אי-נעימות).
לעומת זאת, בתפיסות שבטיות בקרב שבטים שבהם אין "מובדלות" והכול אחוז אחד בשני, הזיהום נתפס כחטא.
בעולם הקדם-תעשייתי מוצאת דאגלס את המבנים והרעיונות האוניברסליים, אבל המבנים הללו עצמם קיימים גם בעולם המודרני.
בהקדמה למהדורת 2002 של "טוהר וסכנה" דאגלס חזרה בה מדבריה בנוגע לחוקי הכשרות וטענה כי הייתה טעות בהבחנה המוקדמת שלה אודותיהם.
היא הציעה הסבר חלופי לפיו חוקי התזונה היהודיים הם מודל סמלי מורכב של הגוף ושל המזבח אחד על גבי השני כארץ של בעלי חיים.
בני ישראל יכלו לאכול אך ורק חיות שניתן היה גם להקריב כקורבן, אלו היו חיות שבני אדם יכלו להציע כקורבן, דהיינו רק בעלי חיים מבויתים שבני אדם רועים.
כך הסיקה דאגלס כי חיות הנחשבות על ידי המסורת כטמאות אינן בלתי טהורות אלא בעלי חיים שבהן אסור לאדם לפגוע, וכי פרשנים מאוחרים יותר לרבות המחבר המקראי פירשו את התפיסה הזאת בצורה שגויה.
כמו כן, דאגלס מבהירה ב"טוהר וסכנה" כי היא אינה מצדדת בשיפוט של דתות כאופטימיות או פסימיות בהבנתן את הלכלוך כחיובי או כשלילי.
טוד פיליפס הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי אמריקאי-יהודי.
ידוע בעיקר בזכות הסרטים "אל תלחצי, אני בדרך", "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס", "בוראט" וכן שני סרטי ההמשך של "עוצרים בווגאס" שהרכיבו את טרילוגיית הנגאובר.
פיליפס זכה להכרה והצלחה בינלאומית רחבה עוד יותר עם סרטו הגדול ביותר, המותחן הפסיכולוגי "ג'וקר" (2019), שיצר פיליפס עבור האחים וורנר, בכיכובו של חואקין פיניקס בתפקיד הראשי.
הסרט זכה בפרס האוסקר לשחקן הראשי הטוב ביותר (פיניקס) והפסקול המקורי הטוב ביותר של הילדור גואנדוטיר מתוך 11 מועמדויות, היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר ופיליפס היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
הסרט אף הגיע לרף הכנסות של מעל מיליארד ו-74 מיליון דולר ברחבי העולם.
פיליפס נולד בברוקלין, ניו יורק, למשפחה יהודית.
הוריו - לורטה פיליפס (ילידת 1944) ופיטר בנזל (יליד 1943) - התגרשו כשהיה ילד, ובגיל 16 שינה את שם משפחתו מבנזל לפיליפס.
אחותו היא השחקנית ג'יל גינסברג.
הוא למד בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק והתמקד בהשלמת הסרט התיעודי הראשון שלו באורך מלא, Hated: GG Allin and the Murder Junkies, על חייו ומותו של הרוקר פאנק GG Allin.
בערך בזמן זה הוא עובד ב-St.
Mark's Place, חנות וידאו הפועלת 24 שעות ביממה ומתמחה בסרטים נדירים.
הוא גם כיכב כאחד הנהגים בעונה הראשונה של הסדרה Taxicab Confessions של רשת HBO.
את הסרט הזה הוא יצר בשנות לימודיו בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק, שהפך לאחד מסרטי הסטודנטים הגדולים ביותר באותה תקופה, שאף הוצג בכמה בתי קולנוע.
הסרט הבא היה בית האחווה, סרט תיעודי על אחווה המכללה שיצר עם אנדרו גרלנד.
הסרט הוקרן בבכורה בשנת 1998 בפסטיבל הסרטים סאנדנס, שם קיבל את פרס חבר המושבעים על סרט תיעודי יוצא דופן.
הסרט הופק על ידי HBO, אך מעולם לא שודר בערוץ זה מכיוון שלא הושלמו הצילומים של רבים ממשתתפי הסרט.
בשנת 2000 החל לביים סרטים קומיים וביים את רוד טריפ וסטארסקי והאץ'.
אך פרסומו בא בעיקר מהפקת טרילוגיית "בדרך לחתונה..." שזכו להצלחה רבה.
בשנת 2019 יצא לאקרנים הסרט ג'וקר שזכה להצלחה קופתית וביקורתית רבה והקנה לו הוקרה רבה בעולם הקולנוע.
הסרט זכה לתשבחות ביקורתיות רבות בעיקר על בימויו של פיליפס, משחקו של חואקין פיניקס ועיצוב ההפקה, הצילום והפסקול לצד ביקורות מעורבות בעקבות תוכנו האלים.
פיליפס יצר את הסרט עם סקוט סילבר עבור האחים וורנר.
הסרט זכה בפרס האוסקר לשחקן הראשי הטוב ביותר (פיניקס) והפסקול המקורי הטוב ביותר של הילדור גואנדוטיר מתוך 11 מועמדויות ואף היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר בעוד פיליפס לבמאי.
שנה סרט בימוי הפקה תסריט משחק 1994 Hated: GG Allin and the Murder Junkies 1998 בית האחווה 2000 רוד טריפ מוטל Bittersweet 2003 מועדון החברים 2004 סטארסקי והאץ' 2006 בית ספר לנבלים 2008 דברים נוספים משתנים...
2009 בדרך לחתונה עוצרים בווגאס 2010 אל תלחצי, אני בדרך 2011 בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק 2013 הנגאובר 3: חוזרים לווגאס 2016 כלבי מלחמה 2019 ג'וקר 2023מאסטרו2024ג'וקר: טירוף בשניים
טוד פאר הוא סופר, מאייר ומפיק טלוויזיה אמריקאי.
פאר נולד ב-9 ביולי 1962 ברוק ספרינגס שבמדינת ויומינג שבארצות הברית.
ב-1995, הוא עבר לגור בסן פרנסיסקו שבמדינת קליפורניה שבארצות הברית, ושם התחיל את הקריירה שלו כסופר.
לפני שעבד כסופר, פאר עבד בדייל אוויר.
ב-2003, פאר כתב את ספר הילדים The Family Book, שכן ב-2004, זכה הספר ב .
בנובמבר 2004, הועלתה הסדרה "העולם של טל" , שנוצרה על ידיו ועל ידי גרי רנרט, בערוצי הטלוויזיה TLC ו-Discovery Family.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית ב-2008 בערוץ הופ!.
חלק מספריו של פאר תורגמו לעברית והופצו בישראל.
טוהר המידות הוא נורמות וכללי התנהגות מחייבים לאדם, בפרט אדם הנושא תפקיד ציבורי.
טוהר המידות מחייב הימנעות מניגוד עניינים, משיקולים זרים, ממשוא פנים ומניצול מעמד.
נורמות אלה מוסדרות בחוקים, בנהלים ובפסקי דין, וגם במנהג ובציפיות של הציבור.
הדרישה לטוהר המידות נכללת באחדים מחוקי ישראל.
מבקר המדינה יצחק נבנצל ציין כי
חיים כהן ציין כי "לשון 'טוהר־המידות' אינה מצויה במקורותינו.
אולי נחמה פורתא היא שלשון מקבילה לזו אינה מצויה גם בשפות אחרות" והוסיף: "בלטינית, וממנה באנגלית ובצרפתית, המונח הקרוב ביותר לטוהר־המידות הוא Integras, integrity, intégrité.
בגרמנית מדברים על Unbeschoitenheit, מעין חוסר פגם; ואילו 'טוהר־המידות' Sittenreinheit, שמור למוסר מיני בלבד.
הטוהר עצמו הוא Puritas, purity, pureté, ובכוח גם טוהר־המידות בכלל זה."
לחוקי מדינת ישראל נוסף המושג "טוהר המידות" בתיקון לחוק מבקר המדינה, תש"ט-1949, שבו נדרש מבקר המדינה לבדוק האם הגופים המבוקרים "נהגו בחסכון וביעילות ובטוהר המידות".
אחדים מחוקי ישראל עוסקים בטוהר המידות, ובהם:
חוק יסוד: מבקר המדינה וחוק מבקר המדינה מטילים על מבקר המדינה לבדוק האם הגופים המבוקרים התנהלו תוך שמירה על טוהר המידות.
משימות דומות מוטלות בחוק הביקורת הפנימית על מבקר פנימי של גוף ציבורי, ובפקודת הבנקאות על מבקר פנימי של תאגיד בנקאי.
חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור בא לעודד עובדי ציבור לחשוף מעשי שחיתות או עניינים אחרים הפוגעים בטוהר המידות במקום עבודתם.
חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין) מיועד להגנה על עובדים המתלוננים על שחיתות במקום עבודתם, ולגבי עובדים בגופים ציבוריים, גם להגנה על המתלוננים על פגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין.
חוק שירות הביטחון הכללי קובע כי: "ראש הממשלה רשאי לקבוע בתקנות הגבלות על עובדי השירות, בתקופת עבודתם בשירות ולאחריה, ככל שהדבר דרוש לשם מילוי תפקידי השירות, להבטחת טוהר המידות בשירות, או לשם שמירת ביטחונם האישי של עובדי השירות ועובדיו לשעבר."
החוקים אינם מפרטים מה נכלל בטוהר המידות או בפגיעה בטוהר המידות, ולכן גבולותיו של מושג זה נתונים לפרשנות.
מבקר המדינה יצחק נבנצל ציין שבמצב זה
בהתאם לכך ציינה היועצת המשפטית של משרד מבקר המדינה, נורית ישראלי, כי " במהלך השנים הצטברו דוחות מבקר המדינה העוסקים במגוון נושאים וגופים מבוקרים, נוצקו הרבה תכנים לביקורת, וכיום יש רשימת עניינים שיש להם תיוג של פגיעה בטוהר המידות." בחלק מהמקרים נורמות שקבע המבקר הוטמעו בחקיקה.
דוגמה: לאחר דוחות ביקורת אחדים שבהם הצביע מבקר המדינה על מעבר של עובד מדינה לעבודה בגוף שמולו עמד כעובד מדינה כפגיעה בטוהר המידות, נחקק חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר הפרישה), הקובע הגבלות בתחום זה, ובהן תקופת צינון.
נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, ציין כי "טוהר המידות משמעותו התנהגות הוגנת וישרה של עובד הציבור.
שירות ציבורי שמידותיו אינן טהורות ושכפיו אינן נקיות הוא שירות ציבורי לא מוסרי.
זהו שירות ציבורי שאינו משרת עוד את הציבור.
הוא מופקע מן הסמכות המוסרית לפעול בשם הציבור ולמענו."
בהחלטת ממשלת ישראל על הקמתה של הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה נקבע: "מטרת עבודתה של הוועדה בנושא המינויים היא להבטיח את טוהר המידות, ובין השאר, כי לא ייעשו מינויים לא ראויים מסיבות כגון: זיקה אישית, זיקה עסקית או זיקה פוליטית לגורמים בממשלה".
בג"ץ הרחיב בעניין מטרת הוועדה:
טודריק הול הוא זמר-יוצר, ראפר, שחקן, במאי, כוריאוגרף ויוטיובר אמריקאי.
ב-23 במאי 2019, הוציא הול את הסינגל "Nails, Hair, Hips, Heels".
הסינגל הגיע למקום ה-21 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני ולמקום ה-35 במצעד שירי הדאנס קלאב.
ביוני 2021, הוכרז כי השיר יופיע במשחק הריקודים Just Dance 2022.
בשנת 2016 הופיע לראשונה כשופט אורח בתוכנית הריאליטי "המירוץ לדראג של רו פול".
בשנת 2019 הוציא סינגל נוסף, "I Like Boys".
בדצמבר 2021 השתתף בעונה השישית של "הזמר במסיכה", בתור דמותו של השור, והגיע למקום השני.
בשנת 2022 השתתף בעונת ה-VIP השלישית של תוכנית המציאות האמריקאית "האח הגדול"; שם הגיע לגמר והגיע למקום השני לאחר שהפסיד למישה טייט ברוב קולות 1–7.
כשהיה בן 15, טודריק יצא מהארון כהומוסקסואל.
שנה כותרתתפקיד הערות 2008The Color Purple בובי, הארפו (אנדרסטודי), אנסמבל ברודוויי 2010–2011Memphis גטור (אנדרסטודי), אנסמבל ברודוויי 2016–2017קינקי בוטס לולה / סיימון ברודוויי 2017–2018שיקגו בילי פלין ברודוויי 2018 הקצה המערבי 2019מלצרית אוגי ברודוויי 2020קינקי בוטס לולה / סיימון לוס אנג'לס2024בורלסקשוןמנצ'סטר, גלאזגו2024שרק - המחזמרחמורלונדון
שנהשםתפקיד הערות 2019סטפ אפ: הסדרה עצמו הופעת אורח (עונה 2, פרק 4: "Vogue")
ב-2014 הוא הופיע ברשימת פורבס 30Under30 של פורבס.
ב-2015, הוא הופיע ברשימת היוטיוברים החמים ביותר של Business Insider.
ב-2016, הוא זכה בקטגוריית אמן הפורץ דרך בפרסי סטרימי.
ב-2019, הוא זכה (כמפיק בכיר) בקטגוריית קליפ השנה של פרסי הווידאו קליפים של MTV, בזכות "You Need to Calm Down", שבו שיתף פעולה עם טיילור סוויפט.
נפטר בכ"ו בטבת ה'תרע"ח, ינואר 1917) היה רבה של המושבה ראש פינה ומושבות הגליל העליון (יסוד המעלה, מטולה, משמר הירדן ומחניים).
נולד לאביו הרב יוסף אריה זילברמן, רבה של מוינשט שברומניה (לימים, כיהן כרבה הראשון של ראש פינה, שרוב מייסדיה היו בני מוינשט, ובראשם דוד שוב אחיינו של ר' יוסף אריה).
עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1864 לערך, והתגורר בערי הצפון צפת, טבריה וחיפה.
נשא את בתו של ר' שמואל אהרן ויליקר, מראשי כולל רייסין וחסידי סלונים בטבריה.
היה ממונה מטעם "כולל רומניא" בטבריה.
לאחר פטירת אביו בשנת 1891 מילא את מקומו כרבה של ראש פינה ומושבות הגליל העליון.
הוא בחר מקום לבניין הקבע של בית הכנסת.
בשנת 1902 ערער השוחט ובודק של ראש פינה על רבנותו, וראשי הרבנים בצפת ובטבריה, הספרדים והאשכנזים, פסקו לטובתו.
גם לאחר מכן יחסיו עם חלק מאנשי המושבה היו מתוחים, והוא לא התפלל בבית הכנסת אלא התפלל במניין עצמאי בביתו.
פעל רבות בתחום המצוות התלויות בארץ.
הוא התכתב בעניינים אלו עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
הוא תיקן שבכל יום משגיח מיוחד יקטוף את פירות העורלה וישליכם, כדי שלא יבואו לידי איסור.
הוא הסדיר את מכירת הקרקעות לנכרי לפני שנת השמיטה במושבות הגליל ובזכרון יעקב וכשהתמנה הרב קוק לרבן של יפו והמושבות (1904) עשה זאת בשליחותו.
הוא ניסה למנוע מהאיכרים לנהוג לפי היתרו של רבה האשכנזי של טבריה, יחיאל מיכל היילפרין, שהתיר לבצע מלאכות דאורייתא על ידי יהודים בקרקע שנמכרה לגוי.
מאידך, בשנת השמיטה ה'תר"ע התעוררה מחלוקת גדולה אודות מכירת קרקעות לנכרים שביצע בראש פינה.
רבני הספרדים בצפת, הרב ישמעאל הכהן והרב חיים סתהון, טענו שהמכירה לא בוצעה כדין ולכן לא חלה.
נפטר בכ"ו בטבת ה'תרע"ח ונקבר בבית הקברות בראש פינה.
בנו משה היה "מוכתר" טבריה משנת 1918, חבר מועצת העיר, ממונה כולל רומניה בעיר.
ממייסדי שכונת קריית שמואל בעיר.
הותיר אחריו קובץ כתבי יד שכתב בענייני מצוות התלויות בארץ.
ממנו הודפסו פסקים בענייני ערלה, תרומות ומעשרות.
כמו כן, נדפסה תשובה שכתב כנגד הרכבת אתרוגים.
טוד כריסטופר קולהפ הוא רוצח סדרתי ואנס אמריקאי אשר הורשע ברצח שבעה קורבנות בקרוליינה הדרומית בין השנים 2003–2016, ונחשד כי רצח רבים נוספים.
נודע לשמצה בשם רוצח האמזון לאור מנהגו לפרסם ביקורות אבסורדיות באתר הקניות המקוון של חברת אמזון אודות פריטים שונים שרכש, כגון הסכינים בהם השתמש על מנת לרצוח את קורבנותיו.
הוא מרצה כיום מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור מוקדם ב.
טוד כריסטופר קולהפ נולד ב-7 במרץ 1971 בפלורידה, ארצות הברית, וגדל בקרוליינה הדרומית ובג'ורג'יה.
הוריו התגרשו כאשר היה בן שנתיים, וזכויות המשמורת עליו עברו לידי אמו, אשר נישאה לגבר אחר כעבור שנה, כלפיו פיתח קולהפ הצעיר שנאה תהומית לאורך השנים הבאות, דבר אשר הפך לגלוי במהרה בעקבות מנהגו להביע את געגועיו התמידיים לאביו הביולוגי, עמו לא התראה במשך זמן רב.
בשנותיו המוקדמות נודע בתור ילד בעייתי, לאחר שבמהלך שהותו בגן הילדים הפגין התנהגות אגרסיבית כלפי שאר חבריו ואף נהג להשחית את רכושם.
כאשר היה בן תשע החל להשתתף בסדרת פגישות עם יועצים חינוכיים שונים אשר תיארו אותו בתור אשר גילתה .
כמו כן נהג להתאכזר לבעלי חיים, כאשר במקרה אחד ירה בכלבו עם אקדח אוויר ובמקרה נוסף הרעיל למוות דג זהב בעזרת אקונומיקה.
מאוחר יותר בחייו טען אביו כי הרגשות היחידים אותם היה בנו מסוגל לחוש או להביע היו כעס וזעם, ובמהלך אותן שנים אף שהה במשך שלושה וחצי חודשים בבית חולים פסיכיאטרי בג'ורג'יה בשל חוסר יכולתו להסתדר עם שאר הילדים בבית ספרו.
לאחר שאמו ואביו החורג נפרדו ב-1983 נשלח קולהפ לחיות יחד עם אביו הביולוגי באריזונה, כאשר קודם לכך איים להתאבד אם לא יורשה לעשות כן.
מיד לאחר מכן אימץ את שם משפחתו של אביו, והחל לעבוד במספר עבודות מקומיות.
באותה העת רכש את תחביבו ארוך השנים של איסוף כלי נשק, אותו קיבל מאביו, אשר לימד אותו גם כיצד לייצר חומרי נפץ שונים ואיך להשתמש בהם.
על אף כן, מערכת היחסים בין השניים התדרדרה במהרה בעקבות מנהגו של אביו להיעדר מביתם לפרקי זמן ארוכים בהם שהה במחיצת חברותיו ובנות זוגו הרבות.
באותה העת החל קולהפ להביע את רצונו לשוב חזרה להתגורר עם אמו, אולם הלה השתמשה באמתלות שונות על מנת להשאירו בחזקת אביו.
התקרית הראשונה שהצביעה על עומק הפרעותיו הנפשיות התרחשה ב-25 בנובמבר 1986, אז היה בן חמש עשרה בלבד, כאשר חטף נערה בת ארבע עשרה בטמפה, אריזונה, תחת איומי אקדח.
לאחר מכן לקח אותה עמו חזרה לביתו, שם קשר אותה, סתם את פיה עם נייר דבק, ואנס אותה.
כאשר סיים השיב אותה חזרה לביתה ואיים עליה כי אם תדווח על מעשיו או תספר על כך לאיש, ירצח את כל בני משפחתה.
עם חשיפת הפרשה נעצר קולהפ והואשם בחטיפה ובתקיפה מינית של קטינה.
כעבור מספר חודשים הודה באשמת סעיף החטיפה במסגרת הסדר טיעון שהיה כרוך בנפילת שאר האישומים.
הוא נידון לחמש עשרה שנות מאסר והוגדר באופן רשמי כעבריין מין.
לפי התיק המשפטי של המקרה עבר קולהפ באותה העת אבחנה פסיכיאטרית שקבעה כי סבל מהפרעת אישיות גבולית, וכן כי מנת המשכל שלו עמדה על ציון מעל לממוצע של כ-118. השופט תיאר אותו בתור , אך בה בעת גם כטיפוס אשר ככל הנראה אינו בר שיקום.
לדעת קצין המבחן הממונה עליו, חי קולהפ מיום ליום באמונה כי .
עורך דינו טען כחלק מהגנתו כי לא היה זה סביר שיפגע באנשים נוספים בעתיד.
בראשית מאסרו נקלע קולהפ למספר תקריות אלימות עם אסירים אחרים או עם צוות הסוהרים, אולם דפוס זה דעך במהרה, ובעשור האחרון לשהותו בבית הסוהר לא נרשמו כנגדו סעיפי אי-ציות או התפרעות נוספים.
במהלך אותן שנים קיבל תואר ראשון (BA) במדעי המחשב מ.
הוא שוחרר לבסוף ב-2001 בעודו בן שלושים, לאחר שריצה ארבע עשרה שנות מאסר, ועבר להתגורר עם אמו בקרוליינה הדרומית.
עם יציאתו לחופשי, כעת אדם בוגר בראשית שנות השלושים של חייו, החל קולהפ לעבוד בחברה לעיצוב גרפי ב ובה בעת ללמוד ב.
בהמשך העביר את תוכנית לימודיו ל, ממנה קיבל תואר ראשון (BS) במנהל עסקים ושיווק.
אף על פי שהיה מוכר באופן רשמי כעבריין מין, הצליח קולהפ לקבל רישיון תיווך למקרקעין ב-30 ביוני 2006, לאחר שעיוות את האמת בכל הנוגע לעברו הפלילי בטפסי הקבלה שהגיש בעניין.
בהמשך הקים חברת נדל"ן משגשגת שהעסיקה תחתיה כתריסר עובדים, ואף זכתה להכרה כסוכנות מכירות מוצלחת בכל אזור קרוליינה.
היא נסגרה באופן סופי לאחר מעצרו.
באותה העת הוציא קולהפ גם רישיון טיס אזרחי, קנה מספר בתי מגורים ברחבי ארצות הברית, ובמאי 2014 רכש שטח בגודל של כ-400 דונם לא הרחק מאזור גלילי בשם ב, בשווי של כ-305 אלף דולרים, מסביבו בנה גדר בשווי נוסף של כ-80 אלף דולרים.
מכרים ועמיתים מאותה העת תיארו אותו כאדם גס רוח במקצת.
לקוחה אשר מכרה לו את ביתה טענה כי תמיד שמר על אורך רוח מקצועי ואדיב, אולם אהב לשוחח על כלי נשק ולעיתים נטה לזרוק הערות בעלות אופי מיני.
אישה נוספת אשר סיפקה שירות לחלק מעובדיו תיארה אותו כאדם כעוס ומתנשא.
בנקאי שביקר אותו בעבודתו מעת לעת העיד כי נטה לצפות בסרטים פורנוגרפיים לעיתים קרובות, אפילו במהלך שעות העבודה.
בנוסף נהג לפקוד בקביעות סניף של ב, בו בחלוף הזמן החלה התנהגותו לעורר תחושת אי-נוחות בקרב המלצריות, עד שלבסוף החליף אותן הטבח בעבודתן כדי לקבל מקולהפ את הזמנותיו כך שלא יצטרכו לבוא עמו בשיח.
כשנתיים לאחר שחרורו מבית הסוהר, ב-6 בנובמבר 2003, רצח קולהפ ארבעה אנשים בחנות אופנועים בשם "סופרבייק מוטורספורטס" ב.
ביניהם היו בעל המקום סקוט פונדר בן השלושים, מנהל השירות בריאן לוקאס בן העשרים ותשע, המכונאי כריס שרברט בן העשרים ושש, ומנהלת החשבונות בוורלי גאי בת החמישים ושתיים, שהייתה גם אמו של פונדר.
כל הארבעה נורו למוות במסגרת פרשת רצח שנותרה בלתי מפוענחת במשך שלוש עשרה השנים הבאות, עד לאחר מעצרו הסופי של קולהפ ב-2016, שבמהלכו נטל אחריות על ביצוע הטבח.
בחקירתו טען קולהפ כי רכש אופנוע מידי החנות אליו לא הצליח להתרגל וביקש להחזירו, אך משנתקל בסירוב גורף מצד פונדר ועובדיו הגיע למקום כשהוא חמוש באקדח ורצח את כל הנוכחים בו.
לדעת גורמי החקירה נכנס פנימה דרך הדלת האחורית וירה בשרברט בזמן שעבד, בגאי בעודה עומדת בחדר התצוגה, בלוקאס בפרוזדור הראשי, ובפונדר במגרש החנייה.
אמו של קולהפ טענה כי סגל העובדים צחק על בנה כאשר ניסה הלה להחזיר את האופנוע, וחלקם אף ניסו לגרום לו למבוכה על ידי כך שלעגו לו כי לא ידע כיצד לרכוב כראוי על הכלי.
בני הזוג קיילה בראון וצ'ארלס דייוויד קארבר
קורבנותיו הבאים של קולהפ היו בני הזוג קיילה בראון בת השלושים וצ'ארלס דייוויד קארבר בן השלושים ושתיים.
קולהפ ובראון הכירו זה את זו דרך עבודתו, בה העסיק אותה מעת לעת בעבודות ניקיון מזדמנות עבור הבתים שתיווך עבור לקוחותיו.
היא וקארבר עברו לגור יחדיו באותה העת וחיפשו אחר מקורות הכנסה נוספים, אשר הופיעו בדמות הצעה מפתה מצד קולהפ, שביקש להעסיקם בניקוי הצמחייה מהשטח שרכש בספרטנברג.
השניים שמחו על ההזדמנות שנפלה בחלקם, אך בימים הבאים הוכרזו כנעדרים לאחר שעקבותיהם נעלמו לחלוטין.
הודעות בעלות תוכן משונה החלו להתפרסם דרך חשבון הפייסבוק של קארבר, בין השאר אודות חפירת בורות, לוחמת חרבות, וציטוט הסינגל הוטל קליפורניה של להקת האיגלס, .
איכון הטלפונים הניידים של הזוג הובילו לבסוף את המשטרה לביתו של קולהפ ב-3 בנובמבר 2016, שם הם מצאו את קיילה בראון אזוקה אל הקיר במכולה אשר ניצבה בשטח הרחב שהיה בבעלותו של קולהפ.
חיפוש נוסף הוביל לאיתור רכבו של קארבר, אשר הוחבא היטב בתוך סבך שיחים עמוק.
מעדותה של בראון למדו חוקריה כי כאשר היא וקארבר הגיעו לראשונה לביתו של קולהפ ביקש מהם הלה לחכות בחוץ בזמן שנכנס מבעד לדלת החנייה על מנת לחפש אחר דבר-מה, אולם כאשר שב החזיק בידו אקדח, וירה שלוש פעמים בחזהו של קארבר, אשר מת במקום.
בחודשים הבאים הפכה בראון לאסירתו של קולהפ, אשר כלא אותה בתוך מכולה שהוצבה מחוץ לביתו, ובתוכה אזק אותה לקיר מצווארה, ידיה ורגליה.
לרוב נהג לבקר אותה פעמיים ביום כדי לקחת אותה עמו למבנה דו קומתי סמוך, בו אנס אותה וכפה עליה לבצע שלל מעשים מיניים שונים לצורך סיפוקו.
מעת לעת קיבלה בראון מזון ושתייה, והורשתה להשתמש בשירותים אחת ליום.
לאחר מעצרו של קולהפ והחיפוש שנערך בשטחו נמצאו שתי גופות נוספות בין ה-6 ל-7 בנובמבר, אשר זוהו מאוחר יותר בתור ג'וני ג'ו קוקסי בן העשרים ותשע, ואשתו מייגן לי מקראו קוקסי בת העשרים ושש.
שניהם היו תושבי ספרטנברג והוכרזו כנעדרים מאז ה-22 בדצמבר 2015. ג'וני נורה בגופו ב-18 או ב-19 בדצמבר אותה שנה, פציעה אשר הובילה למותו, ומייגן נורתה בראשה כשבוע לאחר מכן.
השניים הגיעו לביתו של קולהפ ככל הנראה בחיפוש אחר עבודה.
קולהפ נעצר, כאמור, מספר חודשים לאחר חטיפתם של בני הזוג קיילה בראון וצ'ארלס דייוויד קארבר, בעזרת איכון הטלפונים הניידים שלהם, בהם השתמש על מנת לפרסם הודעות משונות בפייסבוק.
במהלך חקירתו הודה בטבח שביצע בחנות האופנועים "סופרבייק מוטורספורטס" וכמו כן ברציחתם של בני הזוג קוקסי, ובתמורה לכך הורשה לשוחח עם אמו, למסור לה תמונה כלשהי, ולהעביר חלק מכספו למלגת לימודים של אחד מילדיה של בת זוגו לשעבר.
חיפוש שנערך בשטחו הוביל למציאת ארסנל נרחב של כלי נשק אשר כלל אקדחים רבים, רובים חצי אוטומטיים, משתיקי קול, ומלאי גדול של תחמושת.
מאחר שלא נמצאו כל רישומים לבדיקות רקע אודות עברו של קולהפ, הגיעו גורמי החקירה למסקנה כי הלה השיג ת כלי הנשק באופן בלתי חוקי.
על סכין קטנה שרכש כתב, .
על את חפירה קטן במיוחד רשם, .
כאשר אמו של קולהפ שאלה אותו כמה אנשים רצח ענה לה, .
בחקירתו טען כי רצח אדם נוסף באריזונה אשר ירה למוות בחברו, ככל הנראה כחלק מטקס חניכה של הצטרפות לכנופיה.
משטרת טמפה פתחה בחקירה ב-18 בנובמבר 2016 בעקבות הודאתו, והחלה לחפש קצות חוט במקרי רצח בלתי מפוענחים משלושת העשורים הקודמים.
ב-25 בנובמבר אותה שנה הודיעו גורמי החוק ב כי קולהפ חשוד בשוד בנק ורצח משולש שהתקיים בבנק החסכונות בלו רידג', אולם טרם התגלו ראיות מוצקות המקשרות בינו לבין המקרה, והלה הכחיש כל מעורבות בעניין.
בדצמבר 2017 שלח קולהפ מכתב לעיתון ה בו טען כי רצח קורבנות נוספים שגופותיהם עדיין לא נמצאו.
על אף שעונש המוות היה קיים במדינת קרוליינה הדרומית בעת משפטו של קולהפ, החליטה התביעה שלא לדרוש אותו עבורו, שכן מהלך מסוג זה עשוי היה למשוך את משפטו על פני שנים רבות, וגם במקרה של הרשעה מוצלחת לאפשר לו לערער על עונשו ולדחות אותו במשך עשרות שנים נוספות.
בשל כך הגיעו הצדדים להסדר טיעון ב-26 במאי 2017, במסגרתו הודה הלה באשמת שבעה סעיפי רצח, שני סעיפי חטיפה, וסעיף אחד של תקיפה מינית, בגינם נידון לשבעה מאסרי עולם רצופים ללא אפשרות לשחרור מוקדם.
פריטים מסוימים שנמצאו בין רכושו נמכרו במכירה פומבית שרווחיה הועברו למשפחות הקורבנות.
אדם בשם דסטאן לוסון נשפט ב-2018 בשל האשמות כי סייע לקולהפ באמצעות רכישת כלי נשק ומשתיקי קול עבורו, אף על פי שידע כי הלה היה עבריין מורשע ואסיר לשעבר.
הוא הודה כי רכש לפחות שנים עשר אקדחים וחמישה משתיקי קול בין השנים 2012–2016, ואמר כי שיקר כאשר טען שהם נועדו עבורו.
לבסוף הורשע בשלושים ושישה סעיפי אישום פדרליים ונידון לשמונה שנות מאסר, אותן ריצה ב.
טודרוס גלר היה אמן ומורה יהודי אמריקאי הידוע בעיקר כאמן הדפס ואמן מוביל בקרב קהילת האמנות של שיקגו.
גלר נולד בעיר ויניצה, שבפלך פודוליה של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) ב-1889. הוא למד אמנות באודסה והמשיך בלימודיו לאחר שעבר למונטריאול ב-1906. הוא התחתן ועבר לשיקגו ב-1918, שם למד בבית הספר לאמנות של שיקגו עד 1923.
גלר ייצר ציורים, חיתוכי עץ ותחריטים.
עבודתו התמקדה במסורת היהודית, לרוב כללה נושאים מוסריים ופרשנות חברתית, השטעטל, חיי הגטו וההצטלבות של המסורת היהודית עם שיקגו של הווה.
הוא ראה באמנות כלי לרפורמה חברתית והוא השקיע חלק גדול מהקריירה שלו בהוראת אמנות.
עבודתו הוזמנה עבור ויטראז'ים, איורי ספרים, וספרי יידיש ואנגלית.
הוא נחשב כמוביל בתחום בתי הכנסת והאמנות הדתית.
הוא עיצב חלונות ויטראז' לבתי כנסת באומהה, פורט וורת', דייטון, סטמפורד ושיקגו הייטס.
במהלך הקריירה שלו אייר יותר מ-40 ספרים.
בנוסף להעברת שיעורים בסטודיו שלו, גלר היה ראש תחום האמנות במכון העם היהודי (JPI), מפקח על אמנות במועצה לחינוך יהודי ומנהל האמנות של המכללה היהודית.
אמנים בולטים רבים בשיקגו למדו רישום וציור אצל גלר.
גלר היה מקור השראה בין היתר לארון בוהרוד ומיטשל סיפורין.
גם איראן גורדון היה בין תלמידיו.
ב-1926 יצר גלר את מה שיהפוך ליחסי עבודה ממושכים עם המו"ל ופעיל התרבות בשיקגו ל.
שטיין (שם בדוי של יצחק ליב פרדקין, בהתכתבות שלו בשפה האנגלית).
שטיין וגלר חלקו אידאולוגיה דומה, שניהם נחשבו לפרוגרסיבים רדיקליים, היו חלק מהשמאל היהודי בשיקגו שפעל לקידום שפת היידיש ושניהם תמכו בברית המועצות על מחויבותה לשפת היידיש ולהתיישבות היהודית בירוב 'אן.
העיתונות ביידיש של שטיין, פרסמה לפחות שמונה מונוגרפיות מאוירות על ידי גלר וארבעה אלבומי אמנות שהוקדשו ליצירתו.
בשנת 1923, ה-Observer של המכון העברי בשיקגו, כלל את גלר כאחד מ"האמנים הידועים הרבים" שיצירותיהם רשומות בקטלוג של תערוכות אמנות.
גלר היה אחד מהחברים המייסדים של "Around the Palette" בשיקגו ב-1926, מועדון שבו אמנים שיתפו את דעותיהם האישיות על אמנות ותפקידה בחברה.
המועדון הפך ל-"American Jewish Art Club", ב-1940, ובעקבות כך ל-"American Jewish Artists Club" בתחילת שנות ה-90. חברים מייסדים נוספים כללו את אמיל ארמין, דייוויד בקר, אהרון בוהרוד, פריצי ברוד, סמואל גרינבורג, ויליאם ס.
שוורץ, מוריס יוכים ולואיז דאן יוכים.
בשנת 1929 ביקר גלר בארץ ישראל, שם קיבל השראה לצייר נושאים תנ"כיים כמו ציורו ירושלים הישנה שנכלל בקטלוג התערוכה השנתית השלושים ושלושה של המכון לאמנות בשיקגו.
הוא גם יצר סדרת חיתוכי עץ בשם שבעה מוטיבים פלסטיניים חתוכים בעץ ב-1930.
ב-1931 סיפק גלר איורים לספרה של רוז ג'י לוריא, "המצעד הגדול: סיפורי יהודים פוסט-תנ"כיים", מבחר סיפורים יהודיים לילדים המכסים את התקופה מחורבן בית ראשון ועד גירוש ספרד.
לדברי שרה אברבאיה סטיין, פרופסור להיסטוריה ויו"ר מוריס אמאדו ללימודים ספרדים באוניברסיטת קליפורניה, רפרודוקציות זולות של אמנותו של גלר היו פופולריות בקרב השמאל היהודי של שיקגו בשנות ה-30, במיוחד תמונה של גבר יהודי לבוש מסורתי עומד מתחת גשרי הרכבות המוגבהות של שיקגו.
הוא היה הבולט מבין 14 הגרפיקאים שהשתתפו ב-A Gift to Biro-Bidjan ב-1937, אלבום של 14 חיתוכי עץ שהופק כפרויקט לגיוס כספים עבור שיקגו ICOR (שראשי התיבות בא מהשם היידיש של האגודה למען התיישבות יהודית בברית המועצות) לתמיכה במחוז האוטונומי היהודי.
תרומתו של גלר לתיק הייתה חיתוך עץ המבוסס על "צימוקים ושקדים", שיר הערש ביידיש שכתב אברהם גולדפאדן ב-1880 לאופרטה שלו "שולמית".
בשנת 1937, פרסם שטיין כרך של כשישים חיתוכי עץ מאת גלר בשם From Land to Land, שהופק כחלק מפרויקט האמנות הפדרלית (FAP), זרוע האמנות החזותית של ה-New Deal Works Progress Administration (WPA) הפדרלי של תקופת השפל הגדול.
תוכנית אחת בארצות הברית.העטיפה הציגה עז על חוף אגם מישיגן עם קו הרקיע של שיקגו ברקע.
כמרכיב חשוב של החיים היהודיים במזרח אירופה שהאמינו שיש לעיזים תכונות מיסטיות, עיזים היו סמל דומיננטי באוצר המילים האמנותי של גלר.
חיתוכי העץ, שארבעה מהם היו בצבע, המחישו את החיים היהודיים, בנוסף לנושאים אינדיאניים, ספרדיים, מקסיקנים ומערב תיכון אמריקאים.
במאי 1938 נפתח לקהל הרחב מוזיאון השבטים של אוסאז' בפאווסקה, אוקלהומה.
זה היה המוזיאון הראשון בבעלות השבטים בארצות הברית והוא נבנה עם תמיכה מתוכנית בחסות WPA לשימור התרבות האינדיאנית.
כחלק מהמאמצים של חבר מועצת שבט אוסאז', ג'ון ג'וזף מתיוס, לשמר את תרבות האוסאז', השיג מאת'וס מענק שני מפרויקט האמנות הפדרלי למימון פרויקט אמנות שהוזמן לפתיחת המוזיאון, שכלל דיוקנאות שמן של זקני אוסאז' מצטלמים בתלבושות שונות.
גלר, שבילה זמן בדרום מערב בלימוד וציור אינדיאנים, פיקח על פרויקט האמנות וצייר כ-12 מהדיוקנאות.
ציוריו של גלר מוצגים במוזיאון.
גלר הפך לנשיא הראשון של מועדון האמנויות היהודיות האמריקאיות בעקבות הקמתו בשיקגו ב-1940.
בשנת 1942 סיפק גלר איורי חיתוך עץ לספרו של מאסטר הריקוד היהודי נתן ויזונסקי עשר ריקודי עם יהודים: מדריך למורים ומנהיגים בהוצאת הליגה האמריקאית-עברית לתיאטרון בשיקגו.
הספר, אולי הספר הראשון בשפה האנגלית שמתעד את הריקודים האופייניים ליהודי מזרח אירופה, מכיל הסברים על מטרת הריקודים השונים לרבות מידע פולקלורי, תיאורי ריקוד שלב אחר שלב, הערות מפורטות על התלבושות לשימוש.
ותווים בעיבודו של מקס ינובסקי.
גלר נפטר ב-23 בפברואר 1949, בגיל 59. הוא הותיר אחריו את אשתו אולגה גלר, בתו אסתר סילברמן ואחותו.
בניין החינוך היהודי בשיקגו ערך עבורו תערוכת זיכרון זמן קצר לאחר מותו.
טוהר גדסי (נולדה ב-1997) היא זמרת-יוצרת ישראלית.
היא בתו של המוזיקאי יאיר גדסי ואחייניתו של הזמר והמלחין אבנר גדסי.
סגנונה המוזיקלי משלב בין פופ, R&B, מוזיקה מזרחית ופיוטים מסורתיים.
טוהר גדסי נולדה וגדלה בשכונת התקווה בתל אביב.
בהיותה בת חמש, משפחתה חזרה בתשובה ועברה לעיר אלעד, כדי לחיות בסביבה בעלת אופי חרדי מובהק.
כילדה, גדסי הרגישה תחושת שייכות, אך בגיל ההתבגרות החלה להרגיש שהמסגרות החרדיות אינן תואמות את זהותה הפנימית.
בשלב זה החלה תהליך של חיפוש עצמי, היא עזבה את אורח החיים החרדי, אך שמרה על אורח חיים יהודי מסורתי.
היא מתגוררת במושב אשתאול עם בעלה, המוזיקאי יהונתן בייזר, ושני ילדיהם.
גדסי גדלה בבית מוזיקלי, והחלה לכתוב שירים ולהלחין בגיל צעיר.
היא מספרת שכבר בילדותה כתבה שירים על דברים איזוטריים ושרה בכל הזדמנות.
במהלך השנים, פיתחה סגנון ייחודי המשלב בין מוזיקה עכשווית לבין מסורת יהודית.
ב-2021 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "הדברים הפשוטים", אותו כתבה והלחינה בעצמה.
השיר זכה לתגובות חיוביות והוביל אותה להמשך יצירה והופעות.
ב-2025 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "טוהר", הכולל עשרה שירים.
האלבום מתואר על ידי גדסי כאלבום אוטוביוגרפי הכולל את תחנות חייה המרכזיות.
האלבום כולל שיר שביצעה יחד עם אביה, יאיר גדסי - "טוב להודות".
השיר "טוב להודות" זכה להצלחה משמעותית, עם למעלה מ-2 מיליון צפיות בפלטפורמות השונות.
השיר "יומה", שנכתב על הקשר עם אמה, מתאר את התהליך שעברה בתקופת ההתבגרות ואת ההבנה וההערכה שצמחה בהמשך.
בסוף שנת תשפ"ה, טוהר גרפה את התואר "תגלית השנה" של עיתון מעריב לאחר שאלבום הבכורה שלה "טוהר" זכה להצלחה רבה.
המוזיקה של גדסי מאופיינת בשילוב בין סגנונות שונים, כולל פופ, R&B, מוזיקה מזרחית ופיוטים מסורתיים.
היא שואבת השראה ממקורות יהודיים וממסורת משפחתית עשירה במוזיקה, תוך שילוב של טקסטים אישיים ומסרים רוחניים.
השפעות מרכזיות על יצירתה כוללות את דוד המלך ואת רבי שלום שבזי, אותו היא רואה כדמות קדושה ופיוטית מרכזית במסורת יהדות תימן.
"טוהר" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית טוהר גדסי.
הוא יצא לאור ב-24 במרץ 2025 בהוצאה עצמית, וכולל את הלהיט "פתח לי שער".
האלבום כולל עשרה שירים באורך כולל של כ-29 דקות, ומשלב סגנונות מוזיקליים מגוונים, בהם פופ עכשווי, מוזיקה אלקטרונית עדינה, R&B, אלמנטים מן המוזיקה המזרחית והשפעות של פיוטים תימניים.
האלבום נתפס על ידי היוצרת כיצירה אישית ואוטוביוגרפית.
בראיון לאתר "מאקו", תיארה גדסי את האלבום כ"סיפור חייה בשירים", וציינה שהוא נכתב מתוך תחנות משמעותיות במסע חייה: ילדות, התבגרות, יציאה בשאלה, חזרה בתשובה, זוגיות, הורות, אמונה ותפילה.
לדברי גדסי, השירים נכתבו בתקופות שונות בחייה, והתכנים המוזיקליים והמילוליים שיקפו מצבי תודעה משתנים ורוחניים.
האלבום כולל שיתופי פעולה עם בני משפחתה הקרובים: אביה, הזמר יאיר גדסי, משתתף עמה בדואט "טוב להודות"; כמו כן, אחיה שיר דוד ואביה תרמו לעיבודים ולהפקה המוזיקלית.
עם יציאתו לווה האלבום בקמפיין תקשורתי רחב, אשר כלל הופעות חיות, השמעות בתחנות הרדיו והפצה דיגיטלית.
הופעת ההשקה המרכזית התקיימה ב-2 ביולי 2025 במועדון "גריי" בתל אביב-יפו.
לצדה, התקיימו גם מופעים נוספים ברחבי הארץ, בחלקם במתכונת אינטימית או בשיתוף מוסדות תרבות, כגון תיאטרון יפו.
הפקת האלבום נתמכה גם על ידי "האגודה לטיפוח חברה ותרבות מורשת יהודי תימן", המעודדת ייצוג תרבותי ליוצרים בני עדות המזרח.
טוד רובינסון קולדוול נולד במורגנטון שבקרוליינה הצפונית, כבנם של ג'ון קולדוול ושל האנה פיקט רובינסון, מקום שהיה ביתו במשך רוב ימי חייו.
הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הוא היה חבר באגודה הדיאליקטית וסיים את לימודיו ביוני 1840. הוא נבחן על ידי בית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית, התקבל לעבודה בבית המשפט הגבוה (בחינה דומה לבחינת הקבלה ללשכת עורכי הדין) ביוני 1841, והיה לפרקליט מחוז בורק.
ב-1842 נבחר קולדוול לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, בו הוא כיהן בשנים 1842–1845, בשנים 1848–1849 ובשנים 1858–1859. ב-1850 הוא נבחר לייצג את מחוז בורק בסנאט של קרוליינה הצפונית וכיהן בו שנתיים.
בבחירות לנשיאות של 1848 הוא היה חבר בחבר האלקטורים והצביע בעד זאכרי טיילור ומילרד פילמור.
לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית היה קולדוול חבר בוועידת השיקום, ונשיא חברת הרכבות המערבית של קרוליינה הצפונית.
ב-1866 הוא היה המזכיר הזמני של ועידת החוקה המדינתית.
ב-1868 נבחר קולדוול כסגן מושל קרוליינה הצפונית הראשון, לאחר שבאותה שנה הוגדר תפקיד זה לראשונה בחוקת המדינה.
ב-1871, בעקבות הדחתו של מושל המדינה ויליאם וודס הולדן, הושבע קולדוול כמושל קרוליינה הצפונית במקומו.
ב-1872 הוא נבחר כמושל בזכות עצמו, לאחר שזכה ברוב של כ-2,000 קולות בבחירות, והיה למושל המדיה הרפובליקני השני שנבחר בבחירות.
תחומי העניין שלו כמושל היו הטיפול בחוב המדינתי ובמערכת הפיננסית של המדינה, ופתיחת בתי הספר הציבוריים שנסגרו ב-1863 עקב מחסור בתקציב.
הוא מינה את אלכסנדר מקאייוור כמפקח על החינוך הציבורי, והצליח לגרום לקבלת חוק שיאפשר סיוע פרטי לבתי הספר הציבוריים כדי להשיג את הכספים שנדרשו לפתיחת בתי הספר.
ב-1840 נשא קולדוול לאישה את מינרווה ראפין קיין .
לשניים נולדו שלוש בנות ובן, ג'ון "ג'ק" קולדוול, שנהרג בקרב גטיסברג.
טוד רובינסון קולדוול נפטר בהילסבורו ב-11 ביולי 1874, לאחר שיומיים קודם הגיע לשם כדי להשתתף באספת בעלי המניות של חברת הרכבות וחלה בדלקת הקיבה והמעיים.
ארונו הוצב בקפיטול המדינה של קרוליינה הצפונית, ולאחר מכן הועבר לקבורה בחלקת הקבר המשפחתית בבית הקברות פורסט היל שבמורגנטון.
טוויטי הוא דמות בסדרת האנימציה "לוני טונס".
טוויטי הוא ציפור ממין קנרית.
ברוב הסרטונים בהם מופיע, הוא ניצב בקונפליקט מול סילבסטר החתול, המנסה לאכול אותו.
הסרטון הראשון של טוויטי וסילבסטר כצמד, "טוויטי פאי", זכה בפרס האוסקר בשנת 1947 בקטגוריית "הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר".
טוואי המשי התרבותי (שם מדעי: Bombyx mori - "זחל המשי של עץ התות") הוא מין מבוית של עש, בעל גלגול מלא.
הוא נקרא כך כיוון שהזחל טווה את הפקעת של שלב הגולם שלו ממשי גולמי.
תזונתו של הזחל כוללת עלים של עץ התות, ורק לעיתים רחוקות גם צמחים אחרים.
תפוצתו המקורית הייתה בצפון סין.
המין המבוית אינו מצוי בטבע ותלוי לחלוטין באדם לצורך התרבות.
תכונותיו שונות מאלה של בני משפחתו אשר חיים בטבע.
לדוגמה, לאחר יציאת הפרט הבוגר מהפקעת אין לו יכולת לעוף, הוא איבד את צבעי ההסוואה, ואף שהוא נותר רגיש לפרומונים מסוימים, יכולתו להבחין בריחות מהסביבה מופחתת.
מחזור החיים של טוואי המשי
לטוואי המשי יש מחזור חיים של: ביצה, זחל, גולם ועש בוגר.
ביצי טוואי המשי מוטלות בסוף חודש יוני - ראשית יולי.
לאחר ההטלה חלה בתוכן התפתחות עוברית, הנמשכת 3–4 ימים, והן משנות את צבען לאפור.
אחריה שוקעות הביצים בתרדמה הנמשכת 9–10 חודשים עד לחודש מרץ של השנה הבאה.
לעיתים רחוקות יכול להיווצר מצב של דור שני (מומלץ לשמור את הביצים בקירור (מקרר) ולהוציא רק לאחר שעץ התות החל ללבלב - הבקיעה תהיה בין 14 ל-22 ימים מרגע החימום).
לביצה קליפה המונעת את התייבשות העובר בתקופת התרדמה הממושכת.
כאשר בוקעים הזחלים הם זעירים, שחורים ושעירים.
הם ניזונים אך ורק מעלי תות, אוכלים יום ולילה ברציפות, וגדלים במהירות.
לאחר כ-10 ימים הם משנים את צבעם מחום כהה לגווני לבן.
הזחל משיל את עורו ארבע פעמים במהלך גדילתו, כיוון שעורו עשוי מחומר קשה ובלתי גמיש (כיטין), ואינו יכול להימתח.
לפני השלת העור הזחל מפסיק לאכול.
הוא נדבק בעזרת כמה חוטי משי שהוא מפיק לדופן קופסה או עלה, ונראה ישן.
השינה נמשכת כ-24 שעות עד להשלה שנמשכת כ-15 דקות.
כ-7–10 ימים לאחר ההתנשלות הרביעית הוא מפסיק לאכול, מרוקן את המעיים, ועורו הופך בהיר יותר.
זהו הסימן שהוא עומד להתחיל בטוויית פקעת הגולם.
הזמן העובר מבקיעת הזחל עד להתגלמות הוא כ-4–6 שבועות.
גוף הזחל הוא ארוך וצר, ומחולק לשלוש חטיבות:
ראש ובו שש עיניות בכל צד וזוג מחושים.
זיפי חישה הנמצאים בקצות המחושים מסייעים לזחל במישוש ובהרחה.
חזה הבנוי משלושה פרקים, מכל פרק יוצא זוג רגליים אמיתיות שתפקידן תנועה ואחיזה בחלקי הצמח בשעת האכילה.
מרגליים אלה יתפתחו בהמשך רגלי העש הבוגר.
בפרקים האחרונים מצויים 4 זוגות של רגליים מדומות (בנוסף לרגלי הדמי האחוריות), שתפקידן לתת יציבות בעת מנוחה, אכילה ותנועת הזחל.
הנשימה של הזחל מתבצעת דרך מערכת של צינורות, הנמצאים מעל רגלי ה"דמה" של הזחל ונקראים טרכיאות.
הטרכיאות מצויות לאורך הגוף, משני צדדיו של הזחל ונראות כעיגולים שחורים.
הזחל פעיל מאוד, ונמצא בתנועה כל הזמן (חוץ מתקופות קצרות לפני ההתנשלות).
הזחל נע תוך שימוש בכל זוגות רגליו.
הוא משתמש בחוש הריח על מנת להבחין בין סוגי עלים שונים לבין עלי התות.
הפקעת ובתוכה הזחל בשלב הבניה, מספר ימים לפני הפיכתו לגולם
הזחל טווה מסביבו פקעת העשויה מחוטי המשי, אותם הוא מייצר מבלוטות הטווייה.
הזחל מבצע תנועות-שמיניות בראשו, וטווה כ-7.5 מטרים בשעה.
תקופת ההתגלמות של טוואי המשי נמשכת ימים אחדים.
כמות המשי אותה ייטווה תלויה בכמות המזון שאכל כזחל.
אורך החוט מגיע בדרך כלל ל-500–600 מטרים.
בתוך הפקעת הופך הזחל לגולם.
הגולם שוכב ללא תנועה, ועובר שינויים גופניים רבים שבסופם הוא הופך לעש בוגר.
תקופת הגולם נמשכת כ-14–18 ימים.
הזחל רגיש לשינוי טמפרטורה קיצוני במיוחד בשלב הראשון (בקיעה - שאז הוא מת) והאחרון (לפני בניית הפקעת - שאז הוא מתגלם ומת מבלי לבנות פקעת).
עלייה קיצונית בטמפרטורה עלולה לגרום לזחל להתחיל בתהליך ההפיכה לגולם, מבלי לבנות את הפקעת.
במקרה של התגלמות ללא פקעת, הזחל יהפוך לגולם וימשיך להתפתח כפי שהיה אמור להתפתח בתוך הפקעת.
תחילה הוא יפריש חומר אדמדם ודביק ומיד אחר כך ישיל את עורו, אך הגוף החדש שייצא מהעור הישן יכיל לסת עם צבתות ומגבלה ביכולת האכילה, ואז הזחל יתפתל ויזוז כארבעה ימים מבלי לאכול.
בתקופה זו גופו יתכווץ מאוד עד שעורו יתקשה ויכוסה בשכבה קשיחה וחומה.
אם הגולם ישרוד הוא יהפוך בהמשך לעש.
האיום העיקרי שעומד בפני הגולם החשוף מגיע מצד הזבובונים אשר מטילים את ביציהם על הגולם, והזחלים היוצאים מהן אוכלים את בשרו של הגולם החי וגורמים לו למוות ולריקבון.
במקרה כזה הגולם יתפורר וימות ולא יתפתח לעש בוגר.
אם הגולם החשוף יישמר בכלי סגור (אך מאוורר דיו), סיכוייו להפוך לעש יהיו גבוהים הרבה יותר.
גם אם הזחל לא זז הוא עשוי להתגלם.
תהליך יציאת העש הבוגר מהפקעת נמשך כחמש דקות ועד עשרים דקות והוא מתרחש בדרך כלל בשעות הבוקר המוקדמות (5:30 - 6:30 ובמקרים מסוימים עד 7:30).
העש הבוגר מפריש נוזל צהבהב-שקוף הממס את הפקעת הקשה, ודרך החור שיצר מגיח החוצה.
כשהוא מגיח כנפיו מקופלות, ותוך זמן קצר הן הולכות ומתיישרות.
זמן קצר לאחר גיחתו מפריש העש נוזל חום-צהבהב.
איברי התזונה של עש טוואי המשי מנוונים ואין לו מערכת עיכול ופה.
מלאי המזון שאגר בזמן היותו זחל מספיק לו כדי לחיות עד 14 יום (בממוצע הנקבה חיה כ-10 ימים, והזכר כ-5 ימים).
העש מסוגל לעוף סנטימטרים בודדים בלבד.
הוא נע ממקום למקום על ידי רפרוף חזק בכנפיו.
הנקבה חיה עד לאחר גמר ההטלה, הנמשכת 2–4 ימים.
מספר הביצים המוטלות על ידי הנקבה הוא בין 200 ל-400 בממוצע, והוא תלוי בעיקר בכמות המזון אותה אכלה כזחל (המספר יכול להגיע גם ל-800 ביצים).
קוטר כל ביצה הוא כמילימטר.
הנקבה מטילה את הביצה יחד עם נוזל המדביק אותה על משטח ההטלה.
הביצים המופרות משנות צבען מצהבהב לאפור/שחור לאחר מספר ימים, ואילו הביצים שאינן מופרות נשארות בצבע צהבהב ומהן לא יצאו זחלים.
ביות טוואי המשי החל לפני לכל הפחות 5,000 שנים בסין ממין הבר Bombyx mandarina הנפוץ בסין, קוריאה ויפן, על סמך ניתוח הקרבה הגנטית של טוואי המשי לאוכלוסיות הבר נראה שמקורו בסין.
הניתוק הגנטי מאוכלוסיית הבר הושלם לפני כ-4,000 שנים והעש התרבותי מייצר יותר משי, גדל מהר יותר, הוא עמיד יותר לצפיפות אוכלוסייה ומאידך איבד את ההסוואה ואת יכולת התעופה.
אף על פי שהמשי הופץ ברחבי העולם העתיק באמצעות דרך המשי גידול החרק והפקת המשי הייתה מוגבלת לסין יפן וקוריאה עד לפני כ-2,000 שנים אז התפשט הגידול למרכז אסיה והגיעה לאימפריה הביזנטית במאה השישית.
גילוי טוואי המשי על פי האגדה
אגדה סינית מספרת על גילויו של זחל המשי בידי הקיסרית הקדומה צ'י לינג שי (בסינית: 嫘祖).
היא שוטטה ולפתע שמה ליבה לזחלים.
היא נגעה בהם, ולמרבית הפלא יצא משי שהשתחרר והתלפף סביב אצבעה והיא חשה חמימות.
כשהשתחרר המשי היא ראתה פקעת קטנה ועלתה מחשבה במוחה, כי אפשר להתיר את הקורים של הפקעות ולטוות את החוטים ולארוג אריג יפה ומרהיב עין.
היא הרתיחה את הפקעות ואת הקורים טוותה לחוטים, ועשתה לעצמה שמלה.
זו הייתה שמלת המשי הראשונה בעולם.
כך נגלה סוד המשי בסין.
הסינים מכרו את אריגי המשי לעמים אחרים.
שיירות של סוסים וגמלים היו יוצאים מסין לארצות אחרות על דרך הקרויה עד היום "דרך המשי", והתעשרו ממכירת המשי.
קיימות אגדות נוספות רבות על זחלי טוואי המשי.
זחל טוואי המשי הוא המקור לתרופה הסינית המסורתית bombyx batryticatus או "זחל משי נוקשה" (בסינית: 僵蠶).
זהו גוף מיובש של זחל בשלב ה-4–5, שמת ממחלה שנגרמה מפטרייה Beauveria bassiana.
על פי הרפואה הסינית תרופה זו מונעת גזים, מדללת ליחה ומקלה על עוויתות.
במשחק "פיפוש 1" מצוין שישורון מגדל כמה זחלים של טוואי המשי.
הטווטונים היו שבט צפון אירופי עתיק, כנראה ממוצא גרמאני, שפלש לגאליה ולשטחי הרפובליקה הרומית בסוף המאה ה-2 לפנה"ס.
מוצא הטווטונים אינו ברור, אולם נראה שכמו הקימברים, הם נדדו מחצי האי יוטלנד שבצפון אירופה דרומה ומערבה.
מגלה הארצות היווני פיתאס, בן המאה ה-4 לפנה"ס, פגש אותם באזור שבו כיום נמצאת גרמניה במסע הימי שלו לצפון אירופה.
בשנת 103 לפנה"ס נפגשו הטווטונים עם הקימברים בגאליה, והחלו לנדוד איתם מערבה ודרומה לעבר איטליה.
לפני שהגיעו לאיטליה התפצלו הטווטונים מהקימברים, על מנת לחדור לאיטליה דרך שני מעברים שונים של האלפים.
בעוד הקימברים פנו צפונה, המשיכו הטווטונים מערבה ודרומה לעבר מעבר סן ברנאר הקטן.
בקיץ של שנת 102 לפנה"ס נפגש המחנה הטווטוני עם צבא רומא בהנהגתו של גאיוס מריוס על שפך נהר האיזר אל תוך נהר הרון.
צבאו של מריוס היה מבוצר היטב, והטווטונים לא הצליח לשבור את הגנתו וביצוריו.
מריוס הניח להם לחצות את הנהר ללא הפרעה והחל לנוע בעקבותיהם עם צבאו.
בסביבת אקווה סקסטיה החלו החילות הקלים של שני הצבאות להתנגש, והחלה שורה של קרבות.
לאחר שלושה ימים נחל מריוס ניצחון מוחץ.
הצבא הטווטוני, שהותש מהחום של דרום גאליה, הובס לחלוטין, ומלכם נשבה.
מחנה העם הטווטוני, שנסע אחרי הצבא, נטבח בהמוניו על ידי הרומים.
זה היה אזכורם האחרון ברשומות המתועדות.
טוויד הוא סוג של אריג המיוצר מצמר בתערובות שונות, הנטווה מחוטים עבים ובאריגה יחסית גסה.
חלק מאריגי הטוויד מופיעים בדוגמאות שונות, כמו פישבון (אדרת דג), פרינס דה גל (משבצות עבות ודקות משולבות), פייה דה פול (דוגמה המזכירה רגלי תרנגול) ומשבצות פפיטה שונות.
שם האריג נלקח מנהר טוויד (Tweed river) שמהווה בחלקו המזרחי את הגבול הגאוגרפי בין אנגליה לסקוטלנד.
טוואי הברוש (שם מדעי: Pachypasa otus), שנקרא בעבר טוואי המשי היווני, הוא עש ממשפחת הטוואיים, בעל גלגול מלא.
זהו מין גדול יחסית (אחד מהגדולים בישראל): אורך גופו כ-35 מ"מ ומוטת כנפיו בין 70 ל-85 מ"מ.
מין זה, כמו שאר משפחתו, פעיל בלילה.
ביום הוא נח בין ענפי עצים, כשצבעו החום-אפרפר מהווה לו הסוואה.
הזכר קטן מעט מן הנקבה, מחושיו רחבים ומנוצים ובטנו צרה ומחודדת בקצה, בעוד בטן הנקבה רחבה ומעוגלת בקצה ומחושיה דקים ומשוננים.
אברי התזונה של הזכר והנקבה הבוגרים הם מנוונים, והם אינם ניזונים במשך חייהם הקצרים - כשנים-עשר ימים (משך זמן זה אינו כולל, כמובן, את תקופת הזחל והגולם).
הנקבה מפרישה, מבלוטות ריח הממוקמות בקצה בטנה, פרומונים המושכים את הזכר.
ההזדווגות נמשכת בערך 12 שעות.
הנקבה מטילה את הביצים בקבוצות גדולות - בין 270 ל-430 במספרן.
הביצה כדורית וקוטרה בערך 2.5 מ"מ.
צבעה חום בהיר, ויש עליה כתמים חומים כהים.
לאחר 15 - 17 ימים בוקעים הזחלים.
אורכם עם הבקיעה הוא כ-8 מ"מ, רוחבם כמ"מ יחיד.
צבעם אפור, הם שעירים וצורתם פחוסה.
הזחלים אינם ניזונים מקליפת הביצה, בשונה מפרפראים אחרים.
לאחר כיממה, הם סועדים את ארוחתם הראשונה.
זו מתרחשת בשעות הערב והלילה; מזונם הוא עלים של ברוש, אקליפטוס, פלפלון בכות או אלה.
כשהזחלים צעירים הם מפרישים קורים מפיהם.
קורים אלה משמשים אותם לגלוש, בעודם תלויים באוויר, מענף לענף.
הזחלים גם מטפסים חזרה על קורים אלה, תוך כדי אכילתם.
עד התקרבות החורף, הזחלים ממשיכים לגדול ולהתנשל.
במהלך החורף נכנסים הזחלים לתקופת דיאפאוזה.
בזמן החורף, הזחלים חיים בקבוצות ונצמדים זה אל זה על הענפים.
בצורה זאת הם מגנים על עצמם מפני הקור והגשם.
על אף התנהגות זו, רבים אינם שורדים את האקלים הקשה ומתים.
הזחלים מחדשים את פעילותם באביב.
בתחילת חידוש פעילותם אורכם הוא בערך 2 ס"מ.
משך תקופת הזחל: כ-10 חודשים (כולל תקופת הדיאפאוזה).
בהגיעם לאורך של בין 8 ל-10 ס"מ, ורוחב של כ-1.8 ס"מ (בערך בגודל האצבע המורה של אדם בוגר), הזחלים מתכוננים לקראת התגלמותם: הם עוזבים את ענפי העצים בחיפושם אחר מקומות מסתור.
מקומות מסתור אלה כוללים חללים תחת קליפות העצים, חללים תחת אבנים או עצמים שונים המונחים על האדמה.
הזחלים מסתתרים גם תחת מדרגות.
לאחר שהסתתר, הזחל בונה לו פקעת קורים אפרפרה, שצורתה סגלגלה.
בפקעת זו הוא משאיר קצה אחד פתוח.
אז הזחל מתנשל בפעם האחרונה, ומתגלם.
במקרים שבהם אין הזחל מוצא מקום מתאים, או שטוויית הפקעת מופרעת, הזחל מפסיק לטוות, ומתגלם ללא פקעת.
תקופת הגולם נמשכת בין 26 ל-37 ימים.
כאשר מטרידים זחל, הוא מפריש מפיו נוזל סמיך בצבע ירוק כהה, הגורם לגירוד.
בנוסף לכך, הזחל יכול גם לסמר את שערותיו, במיוחד את שערות החזה שלו (שהן הארוכות בגופו).
שערות אלה, במגע, גורמות אף הן לגירוד ובנוסף להופעת שלפוחיות אדומות.
הזחל מרחיק את חלק גופו הקדמי מהענף עליו הוא ניצב, וחושף את חזהו כך.
יתר על כן הוא מבליט שני פסים אדומים בעור גבו, שהיו מוסתרים על יד קפל בעורו.
הצבע האדום נחשב כצבע הרתעה בעולם הטבע.
כאשר אוחזים בו, הזחל מתפתל בניסיונותיו להיחלץ, ומכה באוחז בו באמצעות חלק גופו החופשי.
גם על נשלים ופקעות נותרות שערות מגרות, ועל כן כדאי להיזהר מלגעת בזחלי טוואי הברוש, ובשיירים שהוא מותיר אחריו.
היוונים הקדמונים הכינו מפקעות טוואי הברוש משי לטוויית בגדי הרקדנים והרקדניות, ומכאן שמו בעבר (טוואי המשי היווני).
כשהובאו זחלי טוואי המשי (שם מדעי: Bombyx mori) נפסק השימוש בפקעות טוואי הברוש.
טוואיפלפונטיין (אפריקאנס Twyfelfontein) באזור דמארלנד בצפון-מערב נמיביה הוא אתר מורשת עולמית מאז שנת 2007 ששטחו 574 דונם, ובו ריכוז של 2,075 פטרוגליפים ב-235 צברים אשר מופו וסומנו עד כה.
בנוסף נמצאו כ-500 פטרוגליפים בשמונה אתרים נוספים באזור החיץ שמסביב לטוואיפלפונטיין.
עוד נמצאו במקום ציורי סלע וממצאים ארכאולוגיים מתקופות שונות.
הממצאים באתר השתמרו היטב והם מיוחסים לבושמנים אשר התגוררו באזור בתקופת האבן המאוחרת האפריקאית משך כ-2,000 שנים ועד לפני אלף שנים לערך.
הבושמנים היו ציידים-לקטים והם נאלצו לעזוב את השטח באופן חלקי כאשר שבטי דמארה שעסקו במרעה דחקו אותם מהאזור.
כיום שוב אין אוכלוסייה בושמנית המתגוררת בטוואיפלפונטיין.
הפטרוגליפים נוצרו בשתי צורות - חציבה בסלע בעזרת אבן או פשיט או בדרך של שפשופו וצחצוחו.
ברוב האתרים נצפו פטרוגליפים שנוצרו בשתי השיטות וברמות שונות של עידון, דבר המצביע על תוספות לדוגמאות קיימות ועל השלמתן לאורך זמן.
עם זאת, ובניגוד לאתרי אמנות אבן אחרים, אין הדוגמאות מכסות זו את זו.
רוב הפטרוגליפים באתר מתארים דוגמאות פשוטות של קווים וצורות גאומטריות, או של "כיפות" שנוצרו על ידי חציבה בדרך של סיבוב אבן עגולה כנגד הסלע.
לעומת זאת ציפורים ובני אדם כמעט שאינם מופיעים בפטרוגליפים.
לפי הסברה אין דמויות בעלי החיים מתייחסות לנוכחותן בטבע, אלא למשמעותן הטקסית, וייתכן שהן מתייחסות לטקסי הפיכתם של בני אדם לבעלי חיים.
מסקנות אלה נתמכות מפטרוגליפים המציגים יענים המהלכות בשורה כשכנפיהן פרוסות לצדדים או של ג'ירפות הניצבות מול עקבות צעדים אנושיים.
הפטרוגליף המכונה "איש האריה" נחשב לדוגמה הידועה ביותר לסברה זו ובו מתואר אריה שלו חמש אצבעות בכל אחת מכפות רגליו.
לפי ממצאים אלה הפטרוגליפים נחצבו באתרים בהם נערכו טקסי הבושמנים שעסקו בהורדת גשם, בהסמכה ובנושאים אחרים.