tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר ההצטרפות של גרייס לצוות לות'ר נאלץ להפסיק את חלקו במשימה מסיבות אישיות ולפני שהמשימה יוצאת לדרך לות'ר מבקש מאית'ן למרות הרצון לנקום את מותה של אילזה בגבריאל דרך הריגה שלו שיחוס עליו על מנת לחלץ ממנו את כל המידע שיש בידיו על הישות.
לאחר מכן אית'ן, בנג'י וגרייס יוצאים לאוסטריה כדי לעלות על הרכבת בה הם מתכננים למצוא את החצי השני של המפתח וללכוד את גבריאל חי.
על הרכבת גבריאל נפגש עם דנלינגר וזה חושף בפניו שהמפתח מוביל לכונן בו מאוכסן הקוד המקורי של הישות ורק הוא יודע על כך.
גבריאל מחסל אותו ומנסה לחסל גם את פריס מחשש שאחד מהם יחשוף את הסוד בפני אית'ן.
בינתיים גרייס המחופשת לאלנה נפגשת עם הרוכש שמתגלה כקיטריג'.
היא מוסרת לו את שני המפתחות תמורת תשלום של 100 מיליון דולר.
אך ברגע האחרון היא מתחרטת, מכייסת אותו ובורחת עד לנקודה בה זולה לוכד אותה.
אית'ן פורץ בצניחה לרכבת באותו רגע ומציל אותה.
אלא שבנקודה זאת גבריאל מופיע, אוסף את המפתח ועולה לגג הרכבת בה מתפתח קרב ארוך בינו לבין אית'ן.
אית'ן כמעט הורג את גבריאל אך ברגע האחרון בריגס ודגאס עוצרים אותו.
גבריאל בורח מהרכבת ומפוצץ את הגשר במעלה המסילה רק כדי לגלות שבמהלך הקרב אית'ן כייס את המפתח הכפול ממנו.
למרות שגבריאל חיבל בבלמים, אית'ן וגרייס מצליחים לעצור את הרכבת רגע לפני ההתרסקות וגם ניצלים בעצמם בעזרת פריס הגוססת שחושפת בפני אית'ן את קיומו של הכונן על הצוללת סבסטופול.
אית'ן בורח מהרכבת לעבר הרכב שבו בנג'י ממתין לו, וגרייס מצטרפת רשמית ל-IMF.
בסוף הסרט שומעים את קולו של קיטריג' והוא אומר שלמרות שאית'ן מוגדר כסוכן עוין בגלל פעולותיו הוא יודע שהוא האדם היחיד בעולם שיוכל להביס את גבריאל ואת הישות ושכל העולם עומד מאחוריו.
טום קרוז בתפקיד אית'ן האנט, הגיבור הראשי.
סוכן כוח משימה בלתי אפשרית (IMF) ומנהיג הצוות.
וינג ריימס בתפקיד לות'ר סטיקל, סוכן טכני בכוח משימה בלתי אפשרית וחברו הטוב ביותר של אית'ן
סיימון פג בתפקיד בנג'י דאן, סוכן שדה טכני של ה-IMF וחבר בצוות של האנט.
רבקה פרגוסון בתפקיד אילזה פאוסט, סוכנת לשעבר ב-MI6, שהצטרפה לצוות של האנט במהלך "אומת הנוכלים" ובסרט "התרסקות".
ונסה קירבי בתפקיד אלנה מיצופוליס, סוחרת נשק בשוק שחור המכונה גם האלמנה הלבנה וכן בתה של מקס מהסרט הראשון.
הנרי צ'רני בתפקיד יוג'ין קיטרידג', מנהל ה-IMF לשעבר שחוזר לגלם את תפקידו מהסרט הראשון בסדרה "משימה בלתי אפשרית".
שיי ויגהאם בתפקיד ג'ספר בריגס, סוכן שמנסה לתפוס את אית'ן בהוראת הCIA.
אסיי מורלס בתפקיד גבריאל, הנבל הראשי של הסרט.
טרוריסט המציג את עצמו כסוכן של "הישות".
לו ולאית'ן יש עבר משותף מהימים בהם אית'ן טרם הצטרף לIMF.
היילי אטוול בתפקיד גרייס, אישה מסתורית הקשורה למשימתו של איתן.
מק'קווארי תיאר את גרייס כ"כוח טבע הרסני" בזמן שאטוול הסבירה ש"נאמנותיה של גרייס מאוד שאפתניות".
גרג טרזן דייוויס בתפקיד דגאס, סוכן CIA ושותפו של ג'ספר בריגס במרדף אחרי אית'ן.
קרוז הכריז ב-14 בינואר 2019 כי הסרטים השביעי והשמיני בסדרה יצולמו בזה אחר זה כאשר כריסטופר מק'קווארי יכתוב ויביים את שני הסרטים שיציאתם לאקרנים מתוכננת ל-23 ביולי 2021 ו-5 באוגוסט 2022, בהתאמה.
בפברואר 2019 אישרה פרגוסון את חזרתה לסרט השביעי.
בספטמבר 2019 הודיע מק'קווארי בחשבון האינסטגרם שלו שהיילי אטוול הצטרפה לצוות שחקני הסרט השביעי.
בספטמבר 2019 הצטרפה פום קלמנטיף ותגלם דמות שתופיע הן בסרט השביעי והן בסרט השמיני בסדרה.
בדצמבר 2019, סיימון פג אישר את חזרתו לסרט, כששיי ויגהאם לוהק לשני הסרטים הבאים.
ניקולס הולט לוהק בינואר 2020, יחד עם הנרי צ'רני, מה שציין את חזרת דמותו יוג'ין קיטרידג', לראשונה מאז הסרט משנת 1996. ונסה קירבי גם הודיעה שהיא חוזרת לשני הסרטים הבאים.
לקראת סוף מאי 2020, הוכרז רשמית כי הולט לא ישתתף בסרט כנבל הראשי בשל התנגשויות בלוח הזמנים שלו, וכתוצאה מכך, הוא הוחלף באסיי מוראלס שלוהק להיות הנבל הראשי של הסרט השביעי והשמיני.
הצילומים התחילו ב-20 בפברואר 2020 בוונציה ונמשכו 3 שבועות לפני שהם עברו לרומא באמצע מרץ למשך 40 יום, ברם עקב התפרצות וירוס הקורונה באיטליה, הופסקו הצילומים במדינה והשחקנים אולצו להישאר בבידוד בבית מלון לפני שהוטסו חזרה למדינותיהם וההפקה נעצרה.
בתחילת מרץ 2020 הצילומים התחדשו ונערכו באולפני האחים וורנר, ליבסדן בהרטפורדשייר ובסארי, אנגליה.
באוגוסט 2020 פרצה שרפה גדולה על אסדת פעלולים לאופנועים באוקספורדשייר.
לקח שישה שבועות להכין את האתר ולהתכונן והייתה הסצנה "בין היקרות ביותר שצולמו אי פעם בבריטניה".
בספטמבר 2020 הצילומים נערכו במרה ורומסדל, נורווגיה ובאוקטובר השחקנים חזרו לאיטליה לצילומי סצנות פעולה ברומא.
באוקטובר ההפקה חזרה לוונציה להמשך הפקה.
בדצמבר 2020 ההפקה הופסקה בעקבות שערורייה ובה כמה אנשי צוות הפרו את הנחיות הריחוק החברתי, בפברואר 2021 חודשו הצילומים באבו דאבי, בה ייערכו גם צילומי סרט ההמשך.
הסרט צפוי היה לצאת לאקרנים ב-23 ביולי 2021, אך בשל מגפת הקורונה שאילצה את דחיית המשך הצילומים הפצתו נדחתה ל-19 בנובמבר 2021. בהמשך נדחתה הקרנת הבכורה ל-27 במאי 2022 ולאחר מכן ל-12 ביולי 2023.
ב-17 במאי 2023 יצא לאור הקדימון הרשמי של הסרט.
ב-19 ביוני 2023 הוא הוקרן בבכורה עולמית במדרגות הספרדיות ברומא.
מאתר, כריס ברדון ומארק טיילורהאפקטים הוויזואליים הטובים ביותראלכס ווטקה, סימון קוקו, ג'ף סאתרלנד וניל קורבולד
הסרט השמיני בסדרה מתוכנן לצאת לאקרנים בשנת 2025 וייקרא בשם משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי.
משיכת יתר הייתה להקת ג'אז - פיוז'ן ישראלית, שפעלה בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20. הלהקה מנתה חמישה חברים, כולם מוזיקאים מהבכירים בתעשייה.
במרוצת הזמן כל חברי ההרכב היו מרצים ומנהלים בבית הספר רימון.
הלהקה הוקמה בשנת 1987 על ידי חמישה מוזיקאים, חלקם כבר מרצים ומנהלים בבית הספר רימון, שהוקם שנתיים קודם לכן.
הלהקה שאפה ליצור שפה מוזיקלית חדשה: ג'אז ישראלי, ושילבה את הג'אז המסורתי עם פיוז'ן, מוזיקה לטינית ומוזיקה ים - תיכונית.
אלבומם הראשון, "התחלה מתוקה" יצא באביב 1989, ואף היה אלבום הג'אז הראשון בארץ שיצא בפורמט של דיסק.
האלבום כלל קטעים מקוריים מאת חברי הלהקה, וזכה לשבחים וביקורות חיוביות רבות.
הלהקה הופיעה, בין השאר, בפסטיבל הג'אז באילת מספר פעמים בשנים 1990, 1992 ו-1995.
ב-1992, הקליטו את האלבום "בריזה" אשר נגנז ולא יצא לאור, על אף שהשירים מתוכו נוגנו תכופות בהופעותיהם.
הלהקה התפרקה בסוף שנות ה-90, בעקבות רצונם של חבריה להמשיך הלאה ולהתקדם כל אחד בקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 2016, 19 שנים לאחר הפירוק, התאחדו חברי ההרכב המקורי בעקבות בקשת המנהל המוזיקלי של פסטיבל הג'אז באילת, אלי דג'יברי, להופיע בו.
עם האיחוד, הלהקה הופיעה עוד מספר פעמים, בין היתר במועדון השבלול ובבית היוצר, ובכך סיימה, לבינתיים, את פעילותה.
לקראת הפסטיבל, הוציאו אלבום כפול בשם Double Exposure, הכלל בדיסק הראשון את האלבום הגנוז ובשני את אלבום הבכורה.
עמיקם קימלמן - סקסופון טנור, סקסופון אלט, סקסופון סופרן
גורי אגמון - סקסופון אלט, סקסופון סופרן, סקסופון בריטון, חליל
ירון גוטפריד - פסנתר, סינטיסייזר
אריה וולניץ - גיטרה בס
רוני הולן - תופים, כלי הקשה
להלן רשימת השירים שראו אור, לפי הסדר באלבום משנת 2016, Double Exposure.
רצועהמלחיןאורךדיסק ראשון Breeza (1992)Zone Aעמיקם קימלמן9:14Renovationגורי אגמון8:41Breezaאריה וולניץ7:34Don't Know Whyירון גוטפריד6:52Tzutzikגורי אגמון7:22Personal Changesעמיקם קימלמן9:35דיסק שני Sweet Begining (1989)Sweet Pianolaגורי אגמון6:57Spring of '83גורי אגמון10:07Empty Spaceירון גוטפריד5:21Riga Bluesעמיקם קימלמן7:01Pantiאריה וולניץ9:06Red Lifeעמיקם קימלמן5:08Dr.
ישנם עוד מספר שירים אשר לא הוקלטו ויצאו לאור, אך בוצעו בהופעות חיות: Some Other Time, Engagement, Moment of Eternity.
משימת החלום של קאדאת' האבודה היא נובלה מאת הסופר האמריקאי ה.
כתיבתה החלה בסתיו 1926 והסתיימה ב-22 בינואר 1927, אולם היא לא פורסמה במהלך חייו.
זה הוא הסיפור ארוך ביותר מסדרת מעגל החלומות וכן היצירה ארוכה ביותר בה מככבת דמותו של רנדולף קרטר.
יחד עם הסיפור "המקרה של צ'ארלס דקסטר ווארד", מהווים כתבים אלו שניים מההישגים הספרותיים המשמעותיים ביותר של לאבקרפט מאותה תקופה.
"משימת החלום" משלב אלמנטים של אימה ופנטזיה לכדי סיפור אפי המצייר את גודל הפלא של יכולת האדם לחלום.
הסיפור פורסם לאחר מותו של לאבקרפט על ידי הוצאת ארקהם ב-1943. כיום הספר מפורסם על ידי ספרי בלנטיין באנתולוגיה הכוללת גם את הסיפורים "מפתח הכסף" ו"דרך שערי מפתח הכסף".
הגרסה הסופית שתוקנה על ידי אס.
ג'ושי, מפורסמת על ידי הוצאת ארקהם באנתולוגיה "בהרי הטירוף וסיפורים אחרים" ועל ידי ספרי פינגווין באנתולוגיה "החלומות בבית המכשפות וסיפורים מוזרים אחרים".
רנדולף קרטר חולם על עיר קסומה אך אינו מצליח להיכנס אליה.
כאשר הוא מתפלל לאלי החלומות שיחשפו עבורו את מקומה של העיר, חלומותיו מפסיקים כליל.
נחוש להמשיך במשימתו, קרטר מחליט להפציר באלים פנים-אל-פנים בטירת קאדאת', אך אף אחד אינו יודע היכן היא נמצאת.
בחלום נוסף, קרטר מתייעץ עם כוהני המקדש הגובל בערי החלומות.
הכוהנים מזהירים אותו מפני סכנה גדולה ומספרים לו שהאלים עצרו את חזיונותיו בכוונה.
הידע שקרטר צבר על ערי החלומות ומנהגיהן הופך את מסעו לפחות מסוכן מאשר אם היה חובבן, אך הוא בכל זאת בוחר להתייעץ במספר ישויות בעלות מוניטין מסוכן.
הזוגים, גזע של מכרסמים טורפים, מכוונים אותו לעיר אולת'ר שם הוא ימצא את הכוהן אתאל.
משהוא מגיע לאולת'ר מלאת החתולים, אתאל מזכיר בדבריו הר ענקי שאחד מצדדיו מכוסה כולו בחריטות המציגות את צורתם הכללית של האלים.
קרטר מבין שצאצאי בני האנוש והאלים (הנפילים) יחלקו צורה זו בדומה לאבותיהם, וכי ייתכן שהם שוכנים ליד קאדאת'.
בזמן שקרטר מתכונן להמשך מסעו, הוא נחטף על ידי סוחרי עבדים חובשי טורבן אשר לוקחים אותו לירח בכוונה להעביר אותו לידי מפלצות נוראיות המשרתות את האל המרושע ניארלאת'וטפ.
למרבה מזלו החתולים של אולת'ר, בני בריתו הטובים, מגיעים בזמן כדי להצילו.
בתום מסע ארוך מצליח קרטר למצוא את ההר המדובר ולזהות את זרע האלים בדמותם של סוחרים אשר הטילו עוגן בעיר סלפאיס, אך לפני שהוא מספיק לפעול הוא נחטף שנית בידי יצורים מכונפים וחסרי פנים הנקראים כחושי-לילה (Nightgaunts) ונזרק על ידיהם בעולם התחתון כדי למות.
ע'ולים ידידותיים, וביניהם חברו הטוב של קרטר ריצ'רד פיקמן, מסייעים לו לשוב אל פני השטח דרך התגנבות בעיר המאוכלסת ביצורים אוכלי אדם בשם "גאגים".
לאחר שהוא מסייע לחתולים להביס התקפה של זוגים, קרטר עולה על ספינה המפליגה לסלפאיס ולומד מהמלחים שמקום לידתם של הסוחרים בני האלים הוא העיר אינגנוק, מקום קר, אפל ונטול חתולים.
קרטר פוגש את מלכה של סלפאיס, חברו קורנס, אשר נהפך לתושב קבע בערי החלומות לאחר מותו בעולם האמיתי.
מייחל לשוב לביתו, הוא חלם חלקים מממלכתו כך שיידמו לביתו בקורנוול.
קורנס מכיר את מלכודותיהן של ערי החלומות היטב אך לא מצליח לשכנע את קרטר לסגת ממשימתו.
לאחר שהוא מעמיד פנים שברצונו לעבוד במחצבותיה המפורסמות, קרטר מצליח לעלות על ספינה המיועדת להגיע לאינגנוק.
בהתקרבם לסיום ההפלגה, קרטר מזהה אי חסר שם ממנו הוא שומע יללות מוזרות.
מאוחר יותר, באחת הפסגות באינגנוק בסמוך למחצבות, הוא נתקל באחד הסוחרים שפגש לפני כן בסלפאיס.
ציפורי ענק מפלצתיות לוקחות אותם בטפריהן למישור לנג, אזור הררי המאוכלס על ידי יצורים דמויי סאטירים.
הוא מובא אל המנזר בו יושב הכוהן הגדול שאותו "אין לתאר", שם הוא לומד שאנשי המקום מסתירים את קרניהם מתחת לטורבנים ושהם, הלכה למעשה, סוחרי העבדים שחטפו אותו קודם לכן.
כמו כן הוא מגלה שכחושי הלילה כלל לא משרתים את ניארלאת'וטפ כפי שחשב, אלא את האל "נודנס", ממנו פוחדים אפילו האלים של כדור הארץ.
קרטר רועד בפחד משהוא מגלה את זהותו האמיתית של הכוהן הגדול לובש המסכה, ונמלט משם דרך מסדרונות דמויי מבוך בהם הוא תועה בחשכה מוחלטת עד שלמזלו הוא מגיע ליציאה.
לאחר שהוא מסייע למספר ע'ולים שנחטפו בידי אנשי לנג, לוחמים קרטר וכוח תגבור ע'ולי במפלצת ירח ובורחים.
בעיר שכנה נעזרים הוא וחבריו בקבוצת כחושי לילה כדי שייקחו אותם לטירתם של האלים בקאדאת'.
הם מגיעים לאחר טיסה ארוכה אך מוצאים אותה ריקה.
תהלוכה ארוכה של אנשים המובלת על ידי אדם מלכותי המזכיר במראהו את פרעה מגיעה.
הפרעה חושף את עצמו כלא אחר מאשר ניארלאת'וטפ ומספר לקרטר שהעיר מחלומותיו היא למעשה אוסף זיכרונות ילדותו מפרובידנס, בה הוא נולד.
אלי כדור ארץ ראו את העיר של חלומותיו והפכו אותה לביתם, נוטשים את קאדאת' ואת אחריותם.
ניארלאת'וטפ מתרשם מנחישותו של קרטר להגיע ליעדו ומציע לו מעבר לפרובידנס כדי שיוכל להחזיר את אלי הארץ למקומם, אך מרמה אותו ובמקום זאת שולח אותו לבית המשפט של אזאתות' הנמצא במרכז היקום.
מיואש ומאמין שגורלו נחרץ, נזכר לפתע קרטר שהוא חולם חלום, ומתעורר.
בדומה לספרו הלא גמור של לאבקרפט "אזאתות'" (נכתב ב-1922, פורסם ב-1938), נראה כי "משימת החלום של קאדאת' האבודה" הושפעה רבות מיצירתו של ויליאם תומאס בקפורד, ואת'ק (1786); "הדמיון הקיים בין השתיים הוא הפנטזיה האקזוטית הנכתבת כפי שהיא וללא חלוקה לפרקים".
המבקרים וויל מארי ודייוויד אי.
שולץ אף הציעו ש"משימת החלום" הוא ניסיון לכתוב מחדש את סיפורו הנטוש של לאבקרפט.
אף על פי שהשפעת הפנטזיות של לורד דנסאני על לאבקרפט מוזכרות לעיתים קרובות, טוען רוברט מ.
פרייס מוסיף שייתכן כי הקוסם מארץ עוץ של ליימן פרנק באום מ-1900 היווה גם הוא מקור השפעה חשוב על "משימת החלום", ומצביע על כך שבשני הספרים הדמות הראשית בוחרת בסוף לשוב הביתה מאשר להישאר בחלום.
לאבקרפט מצטטת את עבודותיו של נתניאל הות'ורן סאטיר השיש מ-1860 ופני האבן האדירים מ-1852 כמקורות השראה נוספים.
לאבקרפט מציג בסיפורו אלמנטים ודמויות מסיפורים קודמים שרבים מהם הושפעו מספרותו של הלורד דנסאני, אם כי הוא לא תמיד מתאר אותם בעקביות.
רנדולף קרטר יכול להיכנס אל תוך ערי החלומות, מימד אחר הנגיש לבני אדם רק דרך פעולת השינה.
הוא מופיע במספר סיפורים אחרים: "הצהרתו של רנדולף קרטר", "זה שאין לו שם", "מפתח הכסף" ו"דרך שערי מפתח הכסף".
דמות זו נחשבת כאלטר אגו של לאבקרפט עצמו, וכמייצגת את דעותיו ואת עמדותיו הפילוסופיות.
ריצ'רד אופטון פיקמן מופיע בסיפור כע'ול.
דמות זו הופיעה לראשונה בסיפור "המודל של פיקמן" מ-1927, שבו היא עדיין הייתה בן אדם.
ב"היסטוריה של הנקרונומיקון" מ-1938 מדווח כי פיקמן נעלם ב-1926.
הכוהן אתאל מופיע כילד וכנער בשני סיפורים אחרים, "החתולים של אולת'ר" מ-1920 ו"האלים האחרים" מ-1933, המתארים מקומות הנרמזים ב"משימת החלום".
ניארלאת'וטפ, הכאוס הזוחל, מוזכר לעיתים קרובות בסיפוריו של לאבקרפט ובמיתוסים של קת'ולהו, אך "משימת החלום" הוא הסיפור הראשון בו האל מתקשר בצורה משמעותית עם אילו מדמויותיו של לאבקרפט.
האל נודנס מופיע גם בסיפור "הבית הגבוה והמוזר בערפל" מ-1931. פריץ לייבר טוען כי האלים המתוארים בספרותו של לאבקרפט הם לרוב "מרושעים, או, במקרה הטוב, שווי נפש לחלוטין".
נודנס מתואר כיוצא דופן, דבר שלייבר טוען שיכול להיות הסיבה לכך ששאר האלים הרשעים לא שעבדו את האנושות עדיין.
קורנס ומשפחתו מוזכרים בשני סיפורים אחרים, "סלפאיס" מ-1920 ו"החולדות שבקירות" מ-1924. ב"סלפאיס" מתואר קורנס כאדם אשר נטש את חייו הארציים לטובת ממלכת החלומות.
"משימת החלום" עורר טווח רחב של תגובות, "חלק מהמעריצים של לאבקרפט מצאו אותו לא-קריא בעוד שאחרים השוו אותו לגדולתם של ספרי אליס בארץ הפלאות ולפנטזיות של ג'ורג' מקדונלד".
ג'ואנה רוס התייחסה לסיפור כ"מקסים, אם כי..
הוא מעולם לא שוכתב או לוטש".
לאבקרפט עצמו אמר על סיפורו ש"הוא לא טוב במיוחד, אבל הוא מהווה אימון טוב לניסיונות אותנטיים יותר של כתיבת סיפורים שלמים".
הוא הביע דאגה בזמן שכתב אותו מפני שאולי "הרפתקאותיו של רנדולף קרטר מתחילות לעייף את הקורא, או שאולי שפע התמונות המוזרות הרס את הכוח של תמונה יחידה ליצור את הרושם שרציתי".
קלארק שלח ללורד דנסאני עותק של מגזין "מובחרי ארקהם" אשר הכיל חלקים מ"משימת החלום".
דנסאני אמר בתגובה: "אני רואה שלאבקרפט השאיל את סגנוני, ואני לא נוטר לו טינה על כך".
משימת רקיע הייתה משימת שיגורו של האסטרונאוט הישראלי איתן סטיבה, כחבר צוות Axiom Mission 1 המשימה הפרטית הראשונה לתחנת החלל הבינלאומית.
צוות הניהול של משימת רקיע נבחר בשיתוף קרן רמון, סוכנות החלל הישראלית במשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה ומשרד החינוך.
לשם ביצוע המשימה עבר סטיבה הכשרת אסטרונאוט שכללה אימונים בנאס"א, SpaceX, Axiom Space, ESA, JAXA ובישראל.
במסגרת המשימה השלים סטיבה עשרות ניסויים מדעיים והדגמות טכנולוגיות, העביר תכנים חינוכיים, יצר והציג אמנות ישראלית בתחנת החלל.
בנוסף הוא קיים שיחה עם נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו והתארח מרחוק במפגש מיוחד של "זיכרון בסלון" לזכר יום השואה, שהתקיים במרכז הבקרה בתל אביב.
נשיא המדינה, ראובן ריבלין, הודיע ב-16 בנובמבר 2020 בהכרזה חגיגית על יציאתו של אסטרונאוט ישראלי: "איתן יקירי, שם למעלה, מעבר לרקיע השביעי, אתה תבצע שורה של ניסויים בטכנולוגיות ישראליות שחלקן פותחו על ידי נערים ונערות ישראלים.
אתה תהיה שליחם של אותם מוחות מבריקים, דורות ההווה והעתיד של המחקר הישראלי המשובח, ותסייע להם להבין איך העולם עובד כשמסתכלים עליו מבחוץ.
אתה תהיה נציג של ישראל במאמץ האנושי להבין את המנגנון המופלא שמאפשר את החיים על פני הכדור הזה, ולפצח את רזי היקום."
הנשיא הוסיף: "אנחנו נדרשים לשלב ידיים, מדענים ממדינות ומעמים שונים.
הוא מזכיר לנו שאנחנו חלק ממשהו גדול הרבה יותר, ומדבר אל הרוח האנושית שקיימת בכולנו."
שם המשימה 'רקיע' נבחר במשאל ציבורי (הצבעה אינטרנטית) מתוך שלושה שמות אשר הגיעו לקו הגמר: רקיע, אלומה וקדמה.
איתן סטיבה המריא לחלל כחבר צוות Ax-1, שהיה צוות האסטרונאוטים הפרטיים הראשון (PAM – Private Astronaut Mission) בתחנת החלל הבינלאומית.
אנשי הצוות הנוספים היו המפקד, האסטרונאוט האמריקני-ספרדי מייקל לופז אלגריה, לארי קונור מארצות הברית ומארק פאטי מקנדה.
ב-22 בדצמבר 2021, סוכנות החלל נאס"א הודיעה כי ארבעת אנשי הצוות עמדו בכל הבדיקות הרפואיות הנדרשות וכי הוועדה הרב-לאומית שמאשרת את המשימות לתחנת החלל העניקה את האישור הנדרש למשימה.
ד"ר שיר סטיבה, רופאת ילדים בבית החולים לילדים ספרא בשיבא ובתו של איתן סטיבה נבחרה להיות אסטרונאוטית הגיבוי של איתן סטיבה ועברה את הבדיקות והאימונים יחד עם חברי הצוות ויחד עם אסטרונאוטית הגיבוי פגי וויטסון (Peggy Whitson).
לאחר כשנה וחצי של הכנות, אימונים, שבועיים בבידוד ומספר דחיות מסיבות טכניות ואקלימיות, ב-8 באפריל 2022 המריאה חללית הדרגון אנדבר (Endeavor) ובתוכה ארבעת חברי צוות Ax-1.
מנהלת משימת רקיע בישראל הייתה מירב כתריאל שטרקר.
בתחילת חודש אפריל 2022 נפתח חדר הבקרה ומרכז המבקרים של משימת רקיע במשרדי חברת צ'ק פוינט בתל אביב.
ממתחם זה התנהלה התקשורת ישירות מישראל מול סטיבה וצוות תחנת החלל הבינלאומית.
חדר הבקרה שימש את צוות רקיע, מדענים ואמנים בהתנהלותם השוטפת מול תחנת החלל הבינלאומית.
לצד חדר הבקרה, נפתח מרכז לימודי-חווייתי שסיפק הצצה לתכנים של משימת רקיע ולחיים בתחנת החלל הבינלאומית.
המתחם היה פתוח למשך חודש וביקרו בו למעלה מ-20,000 מבקרים.
איתן סטיבה לקח איתו לחלל מספר חפצים:
עותק של התפילה לשלום המדינה שניתנה לו על ידי נשיא המדינה יצחק הרצוג
דפים מיומנו של אילן רמון
מטבע עתיק מימי מרד בר כוכבא משנת שתיים למרד היהודי ברומאים, ניתן לנשיאה לחלל באדיבות רשות העתיקות
התנ"ך הזעיר בעולם, אשר מדעני הטכניון חרטו על גבי שבב סיליקון וניתן לסטיבה באדיבות מוזיאון ישראל
דגם מוקטן של פעמון השלום העולמי, שהודפס במדפסת תלת מימד
במסגרת החלק המדעי של המשימה, נבחרו 44 ניסוייםעל ידי ועדה מדעית טכנולוגית בראשות ענבל קרייס.
מנהלת התוכנית המדעית של משימת 'רקיע' ומנהלת החדשנות בחטיבת מערכות טילים וחלל בתעשייה האווירית.
חלק מהניסויים שביצע סטיבה במסגרת המשימה:
ניסוי של חברת החשמל בשיתוף חברת StoreDot שיבחן את הביצועים של סוללת ליתיום-יון חדשנית בתנאי מיקרו-כבידה.
ניסוי שפותח במערך האונקולוגי שבמרכז שניידר לרפואת ילדים שאף לאפיין את תנאי מחלת הלוקמיה בתנאי תת-כבידה בנוכחות והעדר כימותרפיה.
ניסוי שפותח על סמך מחקר של פרופסור שולמית לבנברג מהפקולטה להנדסה ביו-רפואית בטכניון בחיפה, ובחן אפשרות לייצור בשר מתורבת בחלל בטכנולוגיה של חברת אלף פארמס.
ניסוי לבחינת היכולת לנצל את תנאי המיקרו-כבידה בחלל לייצור עדשות באיכות גבוהה באמצעות עיצוב נוזלים והקשחתם: ניסוי שתוכנן ונבנה על ידי חוקרים מהפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, בשיתוף פעולה עם חוקרים ממרכז המידע של נאס"א, בחן את היכולת לנצל את תנאי המיקרו-כבידה בחלל לייצור עדשות באיכות גבוהה באמצעות עיצוב נוזלים והקשחתם.
במהלך הניסוי, שארך כארבע שעות רצופות, סטיבה הזריק בעדינות פולימרים נוזליים במסגרת עגולה בתוך תא כפפות והצליח ליצר בהצלחה את הרכיב האופטי הראשון בהיסטוריה שנוצר בחלל.
מחקר שכלל בדיקת הפעילות החשמלית במוח (EEG) בתנאי חלל ניסוי שבוצע על ידי חברת Brain.space שמטרתו להדגים את ההיתכנות המעשית של מעקב אחר שינויים אורכיים בפעילות המוח ובתפקוד הקוגניטיבי במהלך שהייה מתמשכת בחלל, וכדי לזהות ולכמת את השינויים על מנת לנטר את בריאות המוח ומערכת העצבים של אסטרונאוטים.
בנוסף, הניסוי ניסה לאפיין שינויים בתפקודים קוגניטיביים מרכזיים ואת הביטוי שלהם בפעילות המוחית.
אבחון מבוסס קריספר של וירוסים וחיידקים במשימות חלל: קריספר היא מערכת לעריכת גנים באופן יעיל, זול ובטוח ללא צורך במומחיות או ציוד רב.
לכן המערכת עשויה להתאים לאבחון חיידקים ונגיפים במסעות לחלל ואולי אף לאבחן מחלות הקשורות לחקלאות חלל.
בניסוי בדק סטיבה רכיבים מסוימים של הטכנולוגיה בתנאי מיקרו כבידה.
ניסוי ILAN-ES עסק בתצפיות מן החלל על סופות ברקים ועל תופעות המכונות "שדוני ברקים": תופעות שמתרחשות באטמוספירה העליונה, בגובה 15 ק"מ עד 90 ק"מ.
מטרת הניסוי הייתה לשפר את הבנת האירועים החשמליים באטמוספירה, ובמהלכו סטיבה הצליח לתעד שדון ברק אדום במהלך סופת ברקים סמוך למדגסקר.
משימת רקיע היוותה הזדמנות היסטורית להשתמש בתחנת החלל הבינלאומית ככיתה המתקדמת בעולם, ולהנגיש מדע, טכנולוגיה, מדעי חברה ומדעי רוח נוספים לדור העתיד של מדינת ישראל דרך החלל ובפעם הראשונה בשפה העברית.
במהלך שהותו בתחנת החלל הבינלאומית העביר והקליט סטיבה תכנים לטווח גילים רחב, מילדי גן דרך נוער בתיכון ועד סטודנטים באקדמיה.
הפרויקטים תוכננו ונבנו על ידי ארגוני חינוך, אנשי חינוך, מורים ותלמידים ונבחרו על ידי ועדה שבראשה עמדה הדר ורניק שלו, מנהלת תחום החינוך של משימת רקיע בהשתתפות סוכנות החלל הישראלית ומשרד החינוך.
בין הפרויקטים החינוכיים שבוצעו במסגרת המשימה:
"סיפור מהחלל": סטיבה הקריא מתחנת החלל הבינלאומית את הספר "יופי של עולם", שהופץ לילדי גנים שמשתתפים בתוכנית של ספריית פיג'מה בשנת תשע"ט.
הספר, שסופר ואויר על-ידי פאול קור ונכתב על-ידי יעל גובר, מתאר את מגוון הצבעים, בעלי החיים והתופעות בעולם ומזמין את הילדים להוסיף משלהם ליופיו של העולם.
"סיירת הפחמן", בשיתוף 'הרשת הירוקה': תוכנית חינוכית להכרת נושא פליטות גזי חממה (ובפרט פחמן דו-חמצני), הנוגעת באופן שבו החלל משמש אותנו כדי להכיר ולהתמודד עם התחממות כדור הארץ.
במסגרת התוכנית, תלמידים בכל הארץ (מכיתה ה' ומעלה) מדדו ריכוזי פחמן דו-חמצני במקומות שונים, ובשיא העביר סטיבה שיעור בנושא קיימות מתחנת החלל הבינלאומית בשידור ישיר.
תקשורת רדיו עם תחנת החלל הבינלאומית: פרויקט שבוצע בשיתוף 'מרכז מדעים הרצליה', שבמסגרתו למדו כ-200 תלמידי תיכונים בארץ על תקשורת לוויינים.
בין היתר שאלו שאלות וקיבלו תשובות בתקשורת רדיו ישירה עם סטיבה, אשר אות הקריאה שלו ברדיו חובבים בחלל הייתה: 4Z9SPC.
כל זאת, בזמן שתחנת החלל הבינלאומית עברה מעל ישראל.
תחרות כתיבת שירים לבני נוער בכיתות ט' עד יב', בשיתוף עמותת 'מקום לשירה', וכתב העת "הבה להבא" במסגרתה, איתן סטיבה הקריא את שני השירים הזוכים שהיו לשירים העבריים הראשונים שהוקראו בתחנת החלל הבינלאומית.
חלק מן הניסויים המדעיים שנערכו במהלך משימת רקיע שימשו בסיס למערכי פעילות ייחודיים שפותחו על ידי צוות רקיע, מכון דוידסון לחינוך מדעי, בשיתוף קרן רמון וסוכנות החלל הישראלית.
מערכי שעורים אלו אפשרו לתלמידי ותלמידות ישראל לערוך בעצמם ניסויים דומים וללמוד מדע בצורה חווייתית.
בין מערכי השיעור שנוצרו על בסיס הניסויים ניתן למנות: רפואה באמצעות מכשור מתקדם, סוגי קרינה והתגוננות מפניה, מערכת החיסון האנושית.
המערכים הופצו למורי ומורות כיתות ד' ומעלה בעברית, ערבית ואנגלית.
ב-27 באפריל, יומיים לאחר חזרתו של סטיבה לכדור הארץ, ערכה קרן רמון סקר בין למעלה מ-100 אנשי ונשות חינוך שהשתתפו בפרויקטים החינוכיים של משימת רקיע.
מתוצאות הסקר עלה בין היתר כי 98% מן הפעילויות הקשורות במשימה בחלל עוררו את סקרנותם של התלמידים; 88% מן המורות והמורים הצהירו כי הפעילויות הקשורות לרקיע עודדו את התלמידים להפגין כישורי יצירתיות.
תרמה לכך העובדה שכל הפעילויות החינוכיות בנושא החלל היו נגישות בעברית ובערבית.
משימת רקיע כללה גם פרויקט בתחום האמנות, עבודות האמנות נערכו בשיתוף המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון, ובתמיכה של מועצת הפיס לתרבות.
אוצר ומנהל פרויקט האמנות של המשימה, אודי אדלמן יחד עם אורה סטיבה, פנו לעשרות אמנים בולטים וליוו תהליך יצירת העבודות.
בין הנושאים בהן עסקו עבודות האמנות: הממדים הלא אנושיים - האסטרונומי, המולקולרי, הווירטואלי; הגוף האנושי בחלל; פסיכולוגיה של השהות בחלל; סאונד ותקשורת בתחנת החלל; וכן חיבורים למשימות המדעיות והחינוכיות והרחבתן.
מטרת פרויקט האמנות היא ליצור צורות, פעולות ומחשבות פורצות דרך העוסקות במהות האנושית, בזמן ובחלל.
כ-11 יצירות אמנות נווצרו והוצגו בתחנת החלל הבינלאומית, חלקן כלל את השתתפותו של איתן סטיבה.
בין האמנים המשתתפים: ליאת סגל, יסמין מרוז, דנה יהלומי, אהד פישוף, האלה אבו פריח, רום אל קאדי, נסרה אזברגה, עולה אלקרינאוי, יוסרא אבו כף, עפרי כנעני, נמרוד אסטרחן, ינאי טויסטר, יעל פרנק, מעין צדקה, שחר פרדי כסלו, יזהר כהן, אסד עזי ונועה קלגסבלד.
המשימה נוהלה על ידי עמותה שמדינת ישראל תמכה בה באמצעות יזמים ומדענים ששלחו למשימה ניסויים, באמצעות תמיכה בפעילות החינוכית שלה וכן שלחה נציגים לוועדת ההיגוי.
כך, מדינת ישראל הייתה שותפה במשימה וסייעה בפן החינוכי, הכלכלי, המדעי והטכנולוגי.
המחקרים והניסויים שהתבצעו במסגרת משימת רקיע הביאו לידי ביטוי שיתופי פעולה בינלאומיים בין חוקרים, חברות הזנק ומוסדות ישראליים לבין גופים בעולם, ובכך הביאו לידי ביטוי את מעמדם העולמי של הטכנולוגיה, היזמות והמדע הישראליים.
המחקרים שבוצעו, צפויים לתרום לחיזוק היכולות המדעיות ברמה הלאומית, להבנת תהליכים טכנולוגיים, ולשיפור איכות החיים על פני כדור הארץ ומחוצה לו.
משימת רקיע הייתה צעד חשוב נוסף של מדינת ישראל בחקר החלל, ותרמה רבות להעלאת המודעות הן לאפשרויות הרבות הטמונות בחקר החלל והן בהבנת עתידנו על פני כדור הארץ בתחומים רבים ומגוונים: מדע, פוליטיקה, עסקים, תרבות, אמנות ועוד.
כך לדוגמה בין הניסויים של משימת רקיע היו שיתופי פעולה בין בתי חולים ואוניברסיטאות, ובכך נסללה הדרך לשיתופי פעולה עתידיים ולפיתוח טכנולוגיות חדשניות בתחומי מפתח בעולם הרפואה, ביולוגיה, פסיכולוגיה, מדעי האטמוספירה, רכיבי לוויינים, קרינה, ועוד.
בזכות החיבור שנוצר במסגרת המשימה בין מוסדות אקדמיים, בתי חולים, חברות סטארטאפ ותעשיית החלל הישראלית, גם תחום התעשיות המסחריות לחלל זכה לתנופה חסרת תקדים.
הפעילות של משימת רקיע כחברה לתועלת הציבור
משימת רקיע איפשרה ליזמים, חוקרים, תלמידים, מחנכים, סטודנטים, אמנים והציבור הרחב בישראל לקדם רעיונות חדשניים וסיפקה הזדמנות נדירה ליישום הרעיונות בתחנת החלל הבינלאומית.
לאחר שובם של איתן סטיבה ויתר חברי צוות Ax-1 בשלום לכדור הארץ, ובעקבות דו"ח אימפקט שמדד את הפעילות של המשימה והדגיש, בין היתר, את הצורך של הקמת גוף שירכז פעילויות ויוזמות הקשורות לחלל, הוחלט להמשיך את פעילותה של רקיע.
בינואר 2023 הוכרזה משימת רקיע כחברה לתועלת הציבור השואפת לקדם את תחום החלל בישראל, לפעול לטובת מחקר, תעשייה ותרבות ישראלית.
כחברה לתועלת הציבור, מטרת רקיע היא לקדם ולפתח את האקוסיסטם של תחום החלל בישראל, תוך קידום שיתופי פעולה בינלאומיים, מתן דגש על חלל מאויש, מתוך חזון של "חלל לכולם".
רקיע מקדמת יוזמות ופעילויות אשר מעניקות גישה לחלל דרך האקדמיה, התעשייה והנגשת החלל לכולם:
פורום החלל הישראלי: בינואר 2024 הכריזו משימת רקיע וסוכנות החלל הישראלית במשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה על הקמת פורום החלל הישראלי.
לפורום הצטרפו רשות החדשנות, התאחדות התעשיינים, מכון הייצוא, Startup Nation Central.
הפורום מחבר בין חברות, יזמים, חוקרים וגופי ממשל, ומשמש פלטפורמה לשיתוף ידע וליצירת שותפויות, במטרה לקדם צמיחה טכנולוגית וכלכלית ולתמוך במעמדה של ישראל בתעשיית החלל הגלובלית.
מדע בתחנת החלל הבינלאומית: רקיע ממשיכה לקדם ולתמוך בחברות, חוקרים, יזמים ואמנים המבקשים לבחון רעיונות, טכנולוגיות וניסויים בתחנת החלל הבינלאומית.
לדוגמה, המשך לניסוי ILAN-ES, שביצע איתן סטיבה במשימת רקיע ואותו הוביל פרופ' יואב יאיר גם במשימות Ax-1, Ax-2 ו-Ax-3 (ואותו ביצע גם האסטרונאוט הישראלי אילן רמון לפני 23 שנים).
הניסוי המשיך אף במשימת AX-4, שם נקרא ניסוי UHU, בהובלת פרופ' ג'וזף בור בשיתוף עם פרופ' יאיר.
קהילת הסטודנטים SPACE CAMPUS IL - קהילת החלל של הסטודנטים בישראל, הוקמה על ידי רקיע ובשיתוף סוכנות החלל הישראלית, במשרד המדע, החדשנות והטכנולוגיה.
הקהילה פועלת לחיבור סטונדטים לתעשייה, לקידום תחום החלל במוסדות אקדמיים ברחבי הארץ, ולחיזוק קשרים בינלאומיים.
כארגון גג, הקהילה משתפת פעולה עם מועדוני ותאי סטודנטים העוסקים בחלל, ומספקת להם כלים ומשאבים להצלחה.
בין המועדונים: הטכניון, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, המכללה האקדמית אפקה, ואוניברסיטת בן-גוריון.
תערוכת "חלל השראה": תערוכה שהוקמה בינואר 2023 בתל אביב ופתוחה לקהל הרחב ללא תשלום, המביאה את סיפורה של משימת רקיע ואת החזון של "חלל לכולם".
התערוכה מציגה פריטים מקוריים שהאסטרונאוט איתן סטיבה לקח עמו לחלל, לצד תיעוד ייחודי של הניסויים המדעיים, הפרויקטים החינוכיים ופרויקט האמנות שבוצעו על גבי תחנת החלל הבינלאומית.
מרכז חווייתי "מהנמל אל החלל": תערוכה שהוצגה בנמל יפו במהלך שנת 2024, והוצגה גם בפלנתניה בנתניה באמצעות שילוב של תיעוד ייחודי, פריטים מהמשימה ומיצגים אינטראקטיביים.
עידוד אומנות בהשראת חלל: יוזמת אמנות ותרבות החלל של רקיע חוקרת את המפגש בין יצירתיות ומדע, ומעודדת עיסוק אמנותי-תרבותי בחלל הן כמרחב פיזי והן כמקור השראה.
בהמשך לחזון פרויקט האמנות שנוצר כחלק ממשימת Ax-1 היוזמה תומכת באמנים ויוצרים המבקשים לדמיין מחדש את החלל באמצעות יצירות, תערוכות, אירועי תרבות ושיתופי פעולה.
בין התערוכות שקודמו בתחום: תערוכת The Overview Effect, תערוכת Alternative Space, ואירוע 'מבט על חלל'.
נחתם שיתוף פעולה ארוך טווח של רקיע עם חברת אקסיום ספייס, לקידום ישראל במשימות החלל הפרטיות לתחנת החלל הבינלאומית.
באוקטובר 2024 חתמה רקיע על הסכם שיתוף פעולה עם תוכנית החלל ההונגרית HUNUR לקידום מדע וחינוך במשימת Ax-4.
שיתוף פעולה חינוכי עם בית הספר CMS בהודו במסגרת הפעילות של רקיע בליווי משימות אסטרונאוטים, נוצר שיתוף פעולה עם בית הספר City Montessori School (CMS) לקנאו (Lucknow), הודו - בית הספר הגדול בעולם, המונה 65,000 תלמידים, שאחד מבוגריו הוא טייס משימת Ax-4, קפטן שובהנשו שוקלה.
ב-21.07.25 הוכרז על מינויו של איתן סטיבה לנשיא של כבוד של אוניברסיטת החלל הבינלאומית היושבת בצרפת.
במסגרת תפקידו, ייטול חלק בפעילויות האקדמיות של המוסד, יפעל לחיזוק הקשרים עם שותפים בינלאומיים, יקדם יוזמות חינוכיות ומחקריות, ויתמוך בקהילת הסטודנטים והבוגרים הגלובלית של האוניברסיטה.
המינוי נקבע לתקופה של שלוש שנים.
משילות היא צורות שונות של דפוסי שליטה או פרקטיקות שלטוניות; משילות היא היכולת של הגוף השולט לקבוע ולאכוף נהלים או חוקים ונורמות ולספק שירותים.
היסטוריונים מייחסים את מקורותיו של המונח "משילות" לימי הביניים, כאשר הוא תיאר את האופן שבו הכוח הפיאודלי היה מאורגן.
המונח עצמו נשכח עד המאה העשרים והכלכלן רונלד קוז השמיש את המושג.
השימוש העכשווי הראשון במושג היה בעיקר בתחום מינהל העסקים כחלק מהתפתחות תחום הממשל התאגידי הבנק העולמי החל להשתמש במונח בשנות התשעים של המאה הקודמת ביחס למדינות: "...האופן שבו מופעלת הסמכות לניהול המשאבים הכלכליים והחברתיים של מדינה עבור התפתחותה.
חוקרים רבים ממדעי החברה החלו להתעניין במושג משילות בתגובה לרפורמות נאו-ליברליות במגזר הציבורי.
חוקרים נאו-ליברלים מפרשים משילות במונחים של התיעלות שנלקחו מהמזגר הפרטי למגזר הציבורי.
הניאו ליברלים טענו שהמדינה לא צריכה לספק שירותים בעצמה אלא לפתח מערכת יזמית המבוססת על תחרות ושווקים.
"פחות ממשלה" ו"יותר משילות" היא סיסמה נאו-ליברלית המסכמת את התפיסה.
חוקרים מהגישה המוסדית מגדירים ממשל כרשתות בין-ארגוניות המתארגנות בעצמן.
משילות נתפסת כמערכת מורכבת של מוסדות וקשרים מוסדיים המוגדרים על ידי תפקידם או מיקומם החברתי.
Postfoundationalists רואים משילות דרך תרבות, תוך התייחסות לשפה, למשמעויות או לאמונות
הפילוסוף הבריטי, מארק בביר (Mark Bevir) הגדיר את המושג משילות כתהליכי שליטה, בין אם מתבצעים על ידי ממשלה, שוק או רשת, בין אם על במשפחה, שבט, ארגון פורמלי או בלתי פורמלי, או טריטוריה, ובין אם באמצעות חוקים, נורמות, סמכות או שפה.
משילות עוסקת בביצוע, או במה באופן מסורתי נחשב בתחום המינהל הציבורי, בניגוד לפוליטיקה.
משטר סמכותני יכול להיות מנוהל היטב, בדיוק כפי שמשטר דמוקרטי יכול להיות מנוהל בצורה גרועה ולהפך.
משילות שונה מממשל הן אמפירית והן תיאורתית.
ברמה התיאורית, משילות הן פעולות השליטה.
אלו מכלול הפעולות שממשלה עושה עבור ועל אזרחיה.
בחברות וארגונים אלו התהליכים שנעשים ביחס לעובדים או חברים.
בשעה שממשלה קשורה למוסדות פוליטיים, משילות מתייחסת לתהליך השליטה, היכן שהוא מתרחש.
ברמת האמפירית, משילות מתייחסת לשינויים בארגוניים ציבוריים שקרו מאז שנות השמונים של המאה הקודמת.
ממשלות נשענות על הסקטור הציבורי וההתנדבותי לאספקת וניהול שירותים.
הצטרפותם של ארגונים גלובליים הרחיבה את מרחב המשילות.
ישר טרוורדי וחוקרים נוספים בדקו את הקשר בין התנהלות דמוקרטית מדינות לבין משילות.
החוקרים מראים כי בדמוקרטיה אלקטורלית (מדינות בהם מתקיימות בחירות ואף יש מפלגות אופוזיציה שיש להן סיכוי לזכות בבחירות, אך חסרים בהן המוסדות של חברה ליברלית) רמת המשילות אינה גבוהה.
בדמוקרטיה ליברלית ניתן למצוא רמת משילות גבוהה יותר, שמובילה לכידות חברתית ושגשוג כלכלי.
החל מ-1996 ועד היום מודד הבנק העולמי משילות ב-200 מדינות באמצעות מדדי משילות עולמיים (Worldwide Governance Indicators).
מדדי המשילות כוללים את מהמרכיבים הבאים: התבטאות ואחריות (השתתפות האזרחים בבחירות וחופש הביטוי, תקשורת חופשית וחופש ההתאגדות), יציבות פוליטית והיעדר אלימות, יעילות ממשלתית (איכות השירות הציבורי), איכות רגולטורית (הטמעת מדיניות ורגולציה לטיפוח הסקטור הפרטי), שלטון החוק ופיקוח ומניעה של שחיתות.
המדד מתפרסם אחת לשנה או שנתיים באתר ייעודי.
משימת קרולאק-מנדנהול הייתה משלחת ששלח ממשלו של קנדי לדרום וייטנאם בתחילת ספטמבר 1963. המטרה המוצהרת של המשלחת הייתה לחקור את התקדמות מלחמת וייטנאם.
את המשימה הובילו ויקטור קרולאק וג'וזף מנדנהול.
קרולאק היה גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית, בעוד מנדנהול היה קצין שירות חוץ בכיר עם ניסיון בטיפול בענייני וייטנאם.
המסע בן ארבעת הימים, יצא לדרך ב-6 בספטמבר 1963. באותו יום בו ישבה המועצה לביטחון לאומי (NSC).
הוא הגיע בעקבות היחסים המתוחים יותר ויותר בין ארצות הברית לדרום וייטנאם.
תסיסה אזרחית אחזה בדרום וייטנאם כשההפגנות הבודהיסטיות נגד האפליה הדתית של המשטר הקתולי של הנשיא נו דין דיים הסלימו.
בעקבות הפשיטות על פגודות בודהיסטיות ב-21 באוגוסט, שהותירו מניין הרוגים של עד כמה מאות, אישרה ארצות הברית חקירות של הפיכה אפשרית באמצעות כבל לשגריר ארצות הברית הנרי קאבוט לודג' ג'וניור.
כשהגישו את דו"חותיהם ל-NSC, הציג קרולאק דו"ח אופטימי על התקדמות המלחמה, בעוד שמנדנהול הציג תמונה עגומה של כישלון צבאי וחוסר שביעות רצון ציבורית.
קרולאק התעלם מהתמיכה העממית בוייטקונג, בתחושה שמאמצי החיילים הווייטנאמים בשטח לא יושפעו מאי נחת הציבור ממדיניותו של דיים.
מנדנהול התמקד באומדן רגשותיהם של וייטנאמים עירוניים והגיע למסקנה שמדיניותו של דיים הגבירה את האפשרות למלחמת אזרחים דתית, וגורמת לאזרחי דרום וייטנאם להאמין שהחיים תחת הווייטקונג ישפרו את איכות חייהם.
הדיווחים הסותרים כמעט, הובילו את נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי לשאול את שני יועציו "שניכם ביקרתם באותה מדינה, לא?"
הדו"ח הדו משמעי היה נושא לוויכוח מר בין יועציו הבכירים של קנדי.
נידונו דרכי פעולה שונות כלפי וייטנאם, כגון עידוד שינוי משטר, או נקיטת שורה של צעדים סלקטיביים שנועדו לשתק את השפעתו של Ngô Đình Nhu, אחיו של דיים והיועץ הפוליטי הראשי.
Nhu ואשתו מאדאם Ngô Đình Nhu נתפסו כגורמים העיקריים לבעיות הפוליטיות בדרום וייטנאם.
התוצאה הדו משמעית של המשלחת של קרולאק ומנדנהול הביאה למשימת המשך, משימת מקנמרה-טיילור.
לאחר הירי ב-Huế Phật Đản ב-8 במאי, פרצו מהומות אזרחיות בדרום וייטנאם.
תשעה בודהיסטים נורו על ידי המשטר הרומאי-קתולי של הנשיא נו דין דיים לאחר שהתריסו נגד האיסור הממשלתי על הנפת דגלים בודהיסטים על ווסק, יום הולדתו של גאוטמה בודהה וצעדו במחאה נגד הממשלה.
בעקבות היריות, מנהיגים בודהיסטים החלו לדחוף את דיים לתת שוויון דתי ופיצויים למשפחות הקורבנות.
ההצתה העצמית של הנזיר הבודהיסטי טיק קואנג דוק בצומת סייגון העמוסה הפכה לאסון ליחסי ציבור עבור משטר דיים, כאשר תמונות מהאירוע עלו לכותרות בעמודים הראשונים ברחבי העולם והפכו לסמל לבעייתיות במדיניות של דיים.
בעוד ההפגנות נמשכות, הכוחות המיוחדים של צבא הרפובליקה של וייטנאם (ARVN) הנאמנים לאחיו של דיים, Ngô Đình Nhu, ערכו את פשיטות פגודת Xá Lợi ב-21 באוגוסט, והותירו מספר הרוגים שמוערך בכמה מאות וגרמו נזק רב תחת הכרזה על ממשל צבאי.
אוניברסיטאות ובתי ספר תיכוניים נסגרו על רקע הפגנות פרו-בודהיסטיות המוניות.
בינתיים, המאבק במרד הווייטקונג החל לרדת מעוצמתו כשברקע שמועות על קרבות פנים עדתיים בקרב חיילי ARVN.
לכך התווסף תכנון הפיכה על ידי קציני ARVN שונים, שהסיט את תשומת הלב ממלחמת וייטנאם.
לאחר פשיטות הפגודה, ממשל קנדי שלח את כבל 243 לשגרירות ארצות הברית, סייגון, והורה לבחון אפשרויות מנהיגות חלופיות.
בתום ישיבת המועצה לביטחון לאומי (NSC) ב-6 בספטמבר, סוכם כי העדיפות היא להשיג מידע נוסף על המצב בווייטנאם.
שר ההגנה האמריקני רוברט מקנמרה הציע לשלוח את מייג'ור גנרל חיל הנחתים ויקטור קרולאק למסע.
ה-NSC הסכים שג'וזף מנדנהול – קצין שירות חוץ עם ניסיון בווייטנאם – ילווה אותו והזוג החל במשימה מאוחר יותר באותו היום.
בנסיעה חזרה לוושינגטון הבירה, קרולאק ומנדנהול היו אמורים להחזיר את ג'ון מקלין ורופוס פיליפס מסייגון כדי לדווח.
מקלין היה מנהל שירות המידע של ארצות הברית (USIS), בעוד פיליפס שימש כמנהל התוכניות הכפריות של ארגון המבצעים של ארצות הברית (USOM) וכיועץ לתוכנית המלט האסטרטגית.
מחלקת המדינה שלחה לשגרירות סייגון כבל מפורט המכיל שאלות על דעת הקהל הווייטנאמית בכל שכבות החברה.
במילותיו של קרולאק, המטרה הייתה להתבונן ב"השפעת האירועים האחרונים על עמדותיהם של הווייטנאמים בכלל, ועל המאמץ המלחמתי נגד הוייטקונג".
בסיבוב בן ארבעה ימים, שני האנשים הסתובבו ברחבי וייטנאם לפני שחזרו לוושינגטון להגיש דוחות.
קרולאק ביקר ב-עשרה מקומות בכל ארבעת אזורי הקורפוס של ה-ARVN ושוחח עם שגריר ארצות הברית הנרי קאבוט לודג', ג'וניור, ראש כוחות ארצות הברית בווייטנאם גנרל פול הארקינס וצוותו, 87 יועצי ארצות הברית ו-22 קציני ARVN.
מנדנהול נסע לסייגון, הואה, דה נאנג ועוד כמה ערים פרובינציאליות, ושוחח בעיקר עם חברים וייטנאמיים.
הערכותיהם לגבי המצב היו הפוכות.
מקלין כתב לאחר מכן כי "זו הייתה משימה יוצאת דופן, לנסוע עשרים וארבעה אלף מיילים ולהעריך מצב מורכב כמו וייטנאם ולחזור תוך ארבעה ימים בלבד.
זה היה סימפטום של המדינה בה הייתה ממשלת ארצות הברית".
המשימה התאפיינה במתח בין מנהיגיה.
מנדנהול וקרולק לא אהבו זה את זה מאוד, דיברו זה עם זה רק כשצריך.
מקלין וקרולק הסתבכו בסכסוך במהלך הטיסה חזרה.
קרולק לא הסכים להחלטתו של מקלין להחזיר לארצות הברית סרטי טלוויזיה שצונזרו על ידי משטר דיים, מתוך אמונה שזה יהיה הפרת ריבונות.
לאחר ויכוח ארוך ומר על סיפון המטוס, קרא קראלק למקלין להשאיר את הסרט באלסקה במהלך עצירת תדלוק בבסיס חיל האוויר אלמנדורף, והציע עוד שמנהל USIS יישאר עם הסרט באלסקה.
המל"ל התכנס שוב בבוקר 10 בספטמבר כדי לשמוע את דיווחי המשלחת.
למנדנהול היה ניסיון בענייני וייטנאם, לאחר שירת תחת השגריר הקודם של ארצות הברית אלברידג' דורברו.
דורברו דחק בדיהם במספר הזדמנויות ליישם רפורמה פוליטית.
קרולאק היה חייל מארינס הידוע באמונתו בשימוש בפעולה צבאית כדי להשיג מטרות לענייני חוץ.
מזגו הקנה לו את הכינוי "ברוט", שמקורו בקריירת ההיאבקות שלו באקדמיה הימית.
סגן שר ההגנה, רוזוול גילפטריק, ציין שמנדנהול נתפס "בחשדנות רבה בצד של הנהר של וירג'יניה (הפנטגון, מפקדת מחלקת ההגנה)", בעוד שקרולאק היה "אהוב ואמין בפנטגון".
הן בצד האזרחי והן בצד הצבאי".
הרקע של קרולק ומנדנהול בא לידי ביטוי בניתוחים ההפוכים שלהם של המלחמה.
קרולאק נתן ניתוח אופטימי ביותר של ההתקדמות הצבאית והתעלם מהשפעת המשבר הבודהיסטי על המאבק של ה-ARVN נגד הווייטקונג.
מסקנתו הייתה כי "מלחמת הירי עדיין מתרחשת בקצב מרשים.
הוא הושפע לרעה מהמשבר הפוליטי, אך ההשפעה לא הייתה גדולה."
קרולאק טען שעדיין נדרשת כמות ניכרת של לחימה, במיוחד בדלתא של המקונג, שנחשבה לאזור החזק ביותר של הווייט-קונג.
קרולאק טען כי כל הרמות של חיל הקצינים של ARVN מודעים למשבר הבודהיסטי, אך הוא האמין שרובם לא אפשרו לאמונות דתיות להשפיע לרעה על היחסים הצבאיים הפנימיים שלהם במידה ניכרת.
הוא האמין שקציני ה-ARVN צייתנים וניתן לצפות בהם שיבצעו כל פקודה שהם רואים כחוקיים.
קרולאק טען עוד כי המשבר הפוליטי לא פגע משמעותית בקשרים הצבאיים הדו-צדדיים.
תוך כדי ההשקפה הווייטנאמית על מנהיגיהם, חזה קרולאק שקיימת חוסר שביעות רצון בקרב הקצינים, שלדעתו הופנתה בעיקר ל-Ngô Đình Nhu, אחיו הצעיר של דיים שנתפס ככוח שמאחורי המשטר.
קרולאק האמין שרוב הקצינים רצו לראות את גבו של נהו, אך מעטים היו מוכנים לפנות להפיכה.
קרולאק דיווח כי שלושה יועצים אמריקאים מתחו ביקורת חריפה על האחים, ודגלו בעזיבתם של השניים מדרום וייטנאם כדי למנוע אסון יחסי ציבור באו"ם.
קרולאק הרגיש שהבעיות הללו מתגברות על מה שלדעתו הוא מאמץ צבאי מוצלח ושהמלחמה תנצח ללא קשר להנהגה הפוליטית.
הוא חזה של-ARVN הייתה יכולת מועטה להקל על שיפור בממשל והרגיש שהם לא יכמישו את השריר שיש להם.
מנדהול לא הסכים וטען שהרגש האנטי-דיים הגיע לרמה שבה התמוטטות השלטון האזרחי אפשרי.
הוא דיווח על "שלטון טרור" בסייגון, חוצ' ודא נאנג, והבחין כי השנאה העממית השמורה בדרך כלל לבני הנ'וס התפשטה לדיים המכובדים בדרך כלל.
מנדנהול טען כי וייטנאמים רבים הגיעו להאמין שהחיים תחת דיים גרועים יותר מאשר תחת שלטון הוייטקונג.
מנדהול חשב שמלחמת אזרחים על רקע דתי אפשרית.
הוא חזה שניתן לנצח במלחמה רק עם שינוי משטר, אחרת דרום וייטנאם תקרוס לקרב פנים עדתי או למתקפה קומוניסטית מסיבית.
האופי הסותר של הדיווחים עורר את השאילתה המפורסמת של קנדי, "שניכם ביקרתם באותה מדינה, לא?"
קרולאק ניסה להסביר את ההערכות המנוגדות בכך שהצביע על כך שמנדנהול סקר אזורים עירוניים, בזמן שהוא יצא אל הכפר, ו"היכן המלחמה"?.
קרולאק טען כי נושאים פוליטיים בסייגון לא יפגעו בהתקדמות הצבאית, והצהיר כי "אנו יכולים להתנודד כדי לנצח במלחמה כשנהו נשאר בשליטה".
עוזר שר החוץ, רוג'ר הילסמן, טען כי ההבדל בין הדיווחים המנוגדים "הוא ההבדל בין השקפה צבאית לפוליטית".
במהלך הוויכוח על ההבדלים בהשקפות, טען מנדהול שסייגון סבלה מ"התמוטטות כמעט מוחלטת" בעקבות פשיטות הפגודה.
מנדנהול דיווח כי עובדי ציבור וייטנאמים חששו להיראות עם אמריקאים.
הוא נזכר בביקור אחד שבו נאלץ להישאר בשקט בזמן שהמארח הווייטנאמי שלו התגנב בחדר, בחיפוש אחר מיקרופונים נסתרים.
מנדנהול טען ש"סייגון הייתה כבדה באווירה של פחד ושנאה" וכי האנשים פחדו מדיים יותר מהווייט קונג.
הוא דיווח שעובדי ציבור רבים כבר לא ישנו בבית עקב חשש למעצרי חצות על ידי המשטרה החשאית של נו.
פקידים רבים בילו לאחרונה את עיקר יומם במשא ומתן לשחרור ילדיהם, שנכלאו בשל השתתפות בהפגנות פרו-בודהיסטיות.
מנדנהול טען כי המהומה הפנימית נמצאת כעת בעדיפות גבוהה יותר מהמלחמה נגד הקומוניסטים.
מנדנהול גינה את מחוות הפיוס והרצון הטוב של סייגון כלפי הבודהיסטים כפעולה של יחסי ציבור.
הוא דיווח כי נזירים מאזורי פרובינציה שנעצרו בסייגון בשל הפגנות, לא הוחזרו למקומות מוצאם כפי שהובטח.
מנדהול ציין שכאשר הנזירים שוחררו, פקידיו של דיים שמרו על תעודות הזיהוי שלהם.
זה הביא למעצרם מחדש לאחר ניסיון לעזוב את הבירה.
הנזירים סומנו אז כווייט קונג מכיוון שלא היו להם תעודות זיהוי ממשלתיות.
כשהחדשות על טקטיקות כאלה התפשטו ברחבי הבירה, כמה נזירים חיפשו מקלט בבתי סייגון של קציני ARVN.
מנדהול התעקש שארצות הברית אחראית למצב כי היא סייעה למשפחת נו להשיג כוח, חימושה ומימנה אותו.
הוא נימק שכאשר דיים השתמש בנשק נגד בני עמו, וושינגטון לקחה גם אחריות.
הוא הצהיר כי "סירוב לפעול יהווה התערבות בענייני וייטנאם באותה מידה כמו פעולה".
לפי מסמכי הפנטגון, "הכישלון הקריטי של שני הדו"חות היה להבין את התפקיד הפוליטי הבסיסי שהצבא בא לשחק בווייטנאם".
המסמכים הגיעו למסקנה שה-ARVN הוא המוסד היחיד המסוגל להדיח ולהחליף את דיהם.
Diệm ו-Nhu הבינו במלואם את האיום הפוטנציאלי, והגיבו בפרדיגמת ההפרדה והכיבוש.
הם גזלו את זכותם של קידום קצינים בכירים ומינו גנרלים על סמך נאמנות לארמון, ונתנו פקודות ישירות לקצינים.
פעולה זו גרמה לחוסר אמון עמוק בקרב הקצינים הבכירים ופיצלה את כוחם.
קרולק לא הצליח להבין שאם המצב יתדרדר עד לנקודה שבה חוסר שביעות רצון עם דיהם מהווה אפשרות של ניצחון קומוניסטי, הגנרלים יתערבו בפוליטיקה בגלל מה שיקרה להם תחת השלטון הקומוניסטי.
נראה שגם קרולאק ומנדנהול לא שיערו שאם חונטה צבאית תעלה לשלטון, ההשפעה המפלגתית של פוליטיקת הקידום של דיהם תתבטא כשהגנרלים מתחרים על השלטון.
אף אחד מהזוג לא שם דגש על ההשפעות המזיקות שהיו נגרמות כתוצאה ממאבקים פוליטיים בין הגנרלים.
במהלך פגישת ה-NSC, פרדריק נולטינג – שקדם לודג' כשגריר ארצות הברית בדרום וייטנאם – הסתבך בניתוח של מנדנהול.
נחשב כמתנצל של דיהם, נולטינג ציין שמנדנהול היה פסימי לגבי דרום וייטנאם במשך מספר שנים.
מקלין חיזק ודחף את השקפתו של מנדנהול עוד יותר, וקרא לממשל להפעיל לחץ ישיר על סייגון על ידי השעיית סיוע לא צבאי, בניסיון לגרום לשינוי משטר.
"מסמכי הפנטגון" סברו שמקלין הבין את המלכודות של חונטה צבאית שקרולאק ומנדנהול התעלמו ממנה.
בלי קשר, מקלין הגיע למסקנה שארצות הברית צריכה להמשיך בטיפוח שינוי משטר, לקבל את ההשלכות ולשקול הכנסת כוחות קרב אמריקאים כדי לעצור ניצחון אפשרי של הווייט קונג.
פגישת ה-NSC שמעה אז את התחזית העגומה של פיליפס לגבי המצב בדלתא המקונג.
הוא טען כי תוכנית המלט האסטרטגית הייתה חורבן בדלתא, וקבע כי הם "נלעסים לחתיכות על ידי הווייטקונג".
כאשר צוין כי פיליפס היה עד לאחרונה לקרב בדלתא, קנדי ביקש מפיליפס את הערכתו.
פיליפס השיב: "טוב, אני לא אוהב לסתור את הגנרל קרולק, אבל אני חייב לומר לך, אדוני הנשיא, שאנחנו לא מנצחים במלחמה, במיוחד בדלתא.
החיילים משותקים, הם בצריפים, וזה מה שקורה בפועל במחוז אחד שנמצא ממש ליד סייגון." פיליפס טען כי הסרת Nhu היא הדרך היחידה לשפר את המצב.
פיליפס טען כי האמצעי היחיד להרחקת נהו הוא להביא את קולונל אדוארד לנסדייל, פעיל ה-CIA שביסס את עמדתו של דיהם עשור קודם לכן, הצעה שקנדי דחה.
פיליפס המליץ על שלושה אמצעים:
הפסקת הסיוע לכוחות המיוחדים של ARVN של קולונל Lê Quang Tung, שקיבל את פקודותיו ישירות מהארמון ולא מפקודת הצבא.
טונג הוביל את הפשיטות על פגודות בודהיסטיות ב-21 באוגוסט, בהן נהרגו מאות והתרחש הרס פיזי נרחב.
הכוחות המיוחדים שימשו בעיקר לדיכוי מתנגדי משטר ולא למלחמה בקומוניסטים.
קיצוץ כספים למרכז הקולנוע, שהפיק סרטים הגיוגרפיים על בני הזוג Nhus.
להמשיך בפעולות חשאיות שמטרתן להפריד ולהכפיש את טונג והמייג'ור גנרל Tôn Thất Đính.
דין היה המושל הצבאי של סייגון ומפקד חיל ה-ARVN III.
דין היה הגנרל הצעיר ביותר בהיסטוריה של ה-ARVN, בעיקר בשל נאמנותו למשפחת נגו.
בוויכוח שלאחר מכן שאל קנדי את פיליפס מה יקרה אם נהו יגיב לקיצוץ על ידי הפניית כספים מהצבא כדי לתמוך במזימות האישיות שלו.
כאשר קנדי שאל אם נהו יאשים את ארצות הברית בהידרדרות צבאית כלשהי כתוצאה מכך, פיליפס השיב שה-ARVN יתקומם, מכיוון שקציני ה-ARVN שהיו ברשימת הלהיטים של וייטקונג לא יאפשרו לקומוניסטים להשתחרר.
פיליפס אמר שאם נהו ינסה להסיט את הסיוע הצבאי הרחק מהחיילים כדי לתמוך במזימותיו האישיות, האמריקאים יוכלו להעביר את הכסף ישירות לאזור הכפרי במזוודות.
הפגישה הפכה לעימות כאשר קרולאק קטע את פיליפס, וטען שיועצי צבא אמריקאים בשטח דחו את הערכותיו של קצין USOM.
פיליפס הודה שאף על פי שהמצב הצבאי הכללי השתפר, זה לא היה המקרה באזורי הדלתא המכריעים.
פיליפס ציין כי היועץ הצבאי הפרובינציאלי במחוז לונג אן הסמוך לסייגון, דיווח שהווייט קונג דרס 200 המלטים אסטרטגיים בשבוע הקודם, ואילץ את תושבי הכפר לפרק את היישוב.
מקנמרה נענע בראשו לנוכח הדיווחים החריגים באופן קיצוני.
כשקרולק לעג לפיליפס, עוזר מזכיר המדינה וו.
אוורל הרימן כבר לא יכול היה לרסן את עצמו וכינה את הגנרל "טיפש ארור".
פיליפס השתלט על הרימן באופן דיפלומטי וטען כי מדובר בקרב על הלבבות והמוחות ולא על מדדים צבאיים טהורים.
מקלין יצר אי-שקט רב יותר על-ידי תמיכה בשימוש בכוחות קרב אמריקאים כדי להדיח את משטר דיהם ולנצח במלחמה.
הוא טען כי "הגיע הזמן שארצות הברית תפעיל לחץ ישיר כדי להביא לחילופי שלטון, גם אם לא טעים".
מקלין טען שתהיה תגובה נגדית אם הסיוע פשוט יקצץ, כך שכוחות ארצות הברית יצטרכו לתקן ישירות את הבעיה.
מקלין כתב מאוחר יותר לראש ארצות הברית אדוארד ר' מורו כדי להתעקש שכוחות ארצות הברית יקבלו בברכה קרב במקרה של הסלמה קומוניסטית.
במסע חזרה לארצות הברית, הוא טען שהשימוש בכוחות קרב אמריקאים יעודד את ההפיכה ויעלה את המורל נגד הוייטקונג.
הוא גם קרא להנדסה של הפיכה.
הוא קרא לארצות הברית להראות יותר כוונות.
הפסימיות שהביעו פיליפס ומקלין הפתיעה את נולטינג שאמר שהחשבון של פיליפס "הפתיע אותי לעזאזל.
לא האמנתי למשמע אוזניי." נולטינג טען שמקלין היה פגיע מבחינה פסיכולוגית לשטיפת מוח מכיוון שהוא נפרד לאחרונה מאשתו.
באותה תקופה, מקלין חי עם העיתונאים דייוויד הלברשטאם וניל שיהאן מהניו יורק טיימס ו- UPI בהתאמה.
הלברשטאם ושיהן זכו שניהם בפרסי פוליצר והיו מבקרים חריפים של דיהם.
אסטרטגיה אחת שזכתה להתייחסות גוברת בפגישות המל"ל – כמו גם בשגרירות ארצות הברית, סייגון ובקונגרס – הייתה השעיית הסיוע הלא צבאי לדיהם.
לאחר שידור קול אמריקה השגוי ב-26 באוגוסט, שהכריז על השעיית סיוע, קיבל לודג' את שיקול הדעת ב-29 באוגוסט להשעות את הסיוע אם זה יקל על הפיכה.
בינתיים החל הסנאט האמריקני ללחוץ על הממשל לנקוט צעדים נגד דיהם.
על הילסמן פעלה לובי על ידי ועדת המשנה של הסנאט למזרח הרחוק.
הסנאטור פרנק צ'רץ' הודיע לממשל על כוונתו להגיש החלטה המגנה את הדיכוי האנטי-בודהיסטי של דיהם וקוראת להפסקת הסיוע אלא אם כן יונהג שוויון דתי.
זה הביא לכך שכנסייה הסכימה לדחות זמנית את הצגת הצעת החוק כדי להימנע מלהביך את הממשל.
בזמן שהמשלחת הייתה בווייטנאם, האסטרטגיה של שימוש בהשעיית סיוע סלקטיבית כדי ללחוץ על דיהם לשים קץ לאפליה דתית נדונה באופן פעיל במחלקת המדינה.
בראיון טלוויזיה ב-8 בספטמבר, מנהל הסיוע דייוויד בל הזהיר כי הקונגרס עלול לקצץ בסיוע לדרום וייטנאם אם דיהם לא ישנה את מדיניותו.
ב-9 בספטמבר, קנדי נסוג מהערותיו של בל, וקבע "אני לא חושב שאנחנו חושבים ש[הפחתה בסיוע לסייגון] תועיל בשלב זה".
ב-11 בספטמבר, יום לאחר שקרולאק ומנדנהול הגישו את דוחותיהם, הפך לודג' את עמדתו.
בכבלים ארוכים לוושינגטון, הוא דגל בשיקול להשתמש בהשעיית סיוע לא צבאי כדי לעורר את הפיכתו של דיהם.
לודג' הגיע למסקנה שארצות הברית לא יכלה להשיג את מבוקשם מדיהם, ונאלצה לאלץ את האירועים להגיע לקצה.
לאחר פגישה נוספת בבית הלבן באותו יום, הודיע הסנאטור צ'רץ' שהצעת החוק שלו מקובלת, אז הוא הכניס את החקיקה לסנאט.
המועצה לביטחון לאומי התכנסה מחדש ב-17 בספטמבר כדי לבחון שתיים מהצעותיו של הילסמן להתמודדות עם דיהם.
התוכנית המועדפת על ידי הילסמן ועמיתיו במחלקת המדינה הייתה "מסלול הלחצים והשכנוע".
זה כלל סדרה הסלמה של צעדים ברמה הציבורית והפרטית, כולל השעיית סיוע סלקטיבי ולחץ על דיהם להסיר את נהו מהשלטון.
האלטרנטיבה הייתה "התפייסות עם מסלול גב"נ משוקם", שכללה הופעה פומבית של השלמה עם מעשיו האחרונים של דיהם וניסיון להציל ככל האפשר מהמצב.
שתי ההצעות הניחו שהפיכה של ARVN לא תגיע.
הדוח הבלתי חד משמעי ראה משימת המשך שנשלחה לווייטנאם, משלחת מקנמרה-טיילור, בראשות מקנמרה ויו"ר המטה המשותף מקסוול ד' טיילור.
מְשִׂימָתוֹ שֶׁל אַיְירָאנוֹן או מַשְׂאַת נַפְשׁוֹ שֶׁל אַיְירָאנוֹן הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ.
לאבקרפט אשר נכתב ב-1921 ופורסם לראשונה במגזין הגליאון ב-1935. עלילתו סובבת אחר נווד צעיר וזהוב-שיער בשם אייראנון המשוטט ברחבי ארץ החלומות בחיפוש אחר איירה, ממלכת מולדתו האבודה, בעודו שר שירים על יופי ופאר בפני כל האנשים הקודרים וקשי היום בהם הוא נתקל לאורך מסעותיו.
הסיפור נפתח עם הגעתו של אייראנון, צעיר זהוב-שיער משוח במור ולבוש בגלימה סגולה העוטה על ראשו זר-גפן, לעיר האבן עשוית הגרניט הקרויה טלות', שתושביה ידועים כטיפוסים קודרים וזעופים המגלים עניין רק בעבודתם ותו לא.
עם בואו מכריז הלה בפניהם כי, .
הוא טוען להיותו בן המלך ויורש העצר של אותה עיר, ומבקש מהמקומיים שיתירו לו לחיות ביניהם כדי שיוכל לשיר עבורם.
למרות מזגם הנוקשה מעוררת הצעתו את סקרנותם, והם מציעים לו להישאר עמם למשך זמן-מה.
למחרת היום, עם זאת, מגיע אחד הארכונים לבקר באורווה בה לן אייראנון במהלך הלילה, ודורש ממנו להתלוות עמו אל חנותו של את'וק הסנדלר, בכדי שיהפוך לשולייתו.
כאשר אייראנון מסרב לכך בתואנה כי הוא וירטואוז אשר נועד לשיר את שירי אמנותו, משיב הארכון כי אנשי טלות' מוכרחים לעמול בקושי רב במשך כל חייהם כפי שמכתיבים חוקי העיר.
הוא מציב בפניו את הברירה להתייצב בפני את'וק או לעזוב את העיר עד לשקיעת השמש.
בצאתו מהאורווה מטייל אייראנון המדוכדך בין הרחובות האפורים והעגמומיים עד שהוא פוגש בילד קטן היושב לצדו של הנהר החוצה את העיר.
הלה מזדהה בפניו בתור רומנוד, וטוען כי על אף שנולד לאנשיה הקשים של טלות', עדיין מקוננת בליבו התקווה לראות במו עיניו את ארצות היופי הרחוקות אודותיהן שמע במעשיות ובשירים.
הוא מספר לו על עיר רחוקה בשם אונאי, עליה למד רק מפי שמועות, הידועה כמקום נפלא ונוראי בעת ובעונה אחת, שאנשיה רוקדים לצלילי הלאוטות מדי לילה, והיא אף עשויה להיות, הלכה למעשה, איירה האבודה, אחריה מחפש אייראנון, היות שעזב אותה לפני זמן כה רב וייתכן כי שמה השתנה מאז.
אייראנון נענה להצעתו בשמחה, ועם שקיעת השמש יוצאים השניים לדרכם.
מסעם הקשה ומלא התלאות נמשך שנים רבות, אולם הלה מעולם לא חדל ממנהגו לשיר אודות חלומותיו, ורומנוד, אשר הפך כבר לאיש מבוגר, נהג להקשיב לקולו הנעים מדי ערב, משום שבדרך פלא שמר אייראנון על נעורי נצח, ולא הזדקן אף ביום אחד.
לילה אחד, עם זריחתו של הירח המלא, הגיעו השניים לפסגת הר ממנה יכלו להשקיף על אורותיה הבוהקים של העיר אונאי.
באותו הרגע ידע אייראנון כי לא הייתה זו איירה, מולדתו האבודה, אולם אנשי המקום אכן נהגו להנות ולרקוד לצלילי המוזיקה כפי שהשמועות אמרו, ואף השליכו עליו פרחים בשמחה כאשר החל לשיר עבורם על חלומותיו, כך שהחליט להישאר בה לעת-עתה.
בחלוף השנים, עם זאת, דעכה תהילתו של אייראנון בקרב אנשי העיר, ותשומת לבם עברה לידי הבדרנים החדשים שהביא המלך מארצות המדבר.
רומנוד הפך לאיש זקן זה מכבר אשר חדל להקשיב לשירתו של אייראנון, ויום אחד מת בשינתו.
בעצב רב בכה הלה על קברו של חברו בעודו נזכר באותו יום בו פגש אותו כילד על גדת הנהר, בטרם עזב את אונאי והמשיך בחיפושיו אחר איירה.
נראה כי אייראנון נועד לשוטט בדרכים לנצח על אף שחלפו שנים רבות מאז החל את מסעו, אם כי עדיין נותר צעיר.
בכל אשר הלך, עם זאת, פגש רק באנשים שחלפו על פניו וצחקו בלעג לשירתו.
באחד הימים נתקל ברועה צאן זקן אשר שמר על כבשיו בסמוך למדרון תלול שצנח לביצה טובענית.
כאשר שאל אותו על איירה ענה לו האיש כי אכן שמע אודות העיר לפני שנים רבות מפיו של ילד אשר חשב את עצמו לבן מלוכה, על אף שהיה למעשה בנו של קבצן, ונתקף לעיתים בחלומות מוזרים עליהם נהג לשיר.