tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שוודיה חזרה לטורניר משמעותי כשהעפילה ממוקדמות יורו 2012, ומלברג זומן לטורניר הגמר על ידי המאמן אריק האמרן.
מלברג שוב שותף לאורך כל שלושת משחקיה של שוודיה בטורניר, כפי שעשה בכל הטורנירים המשמעותיים אליהם זומן.
שוודיה פתחה בהפסד 2–1 ל.
במשחק השני פגשה שוודיה את אנגליה.
בדקה ה-49 השתלט מלברג על כדור ברחבה לאחר בעיטה חופשית של זלאטן איברהימוביץ', בעט היטב למסגרת ונהדף על ידי ג'ו הארט, אך ההדיפה פגעה בגלן ג'ונסון וחדרה פנימה כדי לקבוע שוויון 1–1. עשר דקות לאחר מכן עלה היטב לכדור חופשי של סבסטיאן לארסון ונגח פנימה את שער היתרון של שוודיה.
אלא שהיתרון לא החזיק מעמד, אנגליה שוב הפכה את התוצאה וניצחה 3–2 בסיום.
על אף ההפסד נבחר מלברג למצטיין במשחק.
במשחק השלישי גברה שוודיה 2–0 על , אך למרות זאת סיימה אחרונה בבית ולא העפילה לשלב הבא.
בסיום הטורניר פרש מלברג מהנבחרת בגיל 35. לזכותו 117 הופעות במדי הנבחרת (מקום שביעי בטבלת ההופעות בנבחרת שוודיה בכל הזמנים), בהן כבש שמונה שערים.
בנובמבר 2015, לקראת עונת , התמנה מלברג לתפקיד המאמן בקבוצת ברומאפויקארנה.
הקבוצה, שסיימה את עונת עם ירידת ליגה שנייה ברציפות, התכוננה לקראת משחקיה בליגה השלישית.
מלברג חתם על חוזה לשנתיים, וכבר בעונת הבכורה שלו הוביל את הקבוצה לאליפות המחוז הצפוני בליגה השלישית, עם 19 ניצחונות, הפסד ליגה בודד ו-17 שערי חובה בלבד ב-26 משחקים.
בין עונתו הראשונה לשנייה במועדון, הוביל את ברומאפויקארנה עד לחצי גמר הגביע השוודי, כולל ניצחון 2–1 על אלפסבורג ברבע הגמר.
בחצי הגמר נעצרה הקבוצה על ידי נורשפין עם תבוסת 4–0. בעונת הוביל מלברג את קבוצתו לעליית ליגה שנייה ברציפות, כשברומאפויקארנה זכתה באליפות ליגת המשנה השוודית ובכך השלימה את חזרתה לליגה הבכירה.
על אף ההצלחה שחווה כמאמן הקבוצה, בחר מלברג שלא להאריך את חוזהו ונפרד מהמועדון לאחר שנתיים.
ביולי 2019 התמנה מלברג לתפקיד המאמן בפרמאד אמאגר מליגת המשנה הדנית.
הקדנציה הקצרה של מלברג בקבוצה נמשכה כחודשיים בלבד, בהם הצעיד את הקבוצה בשבעה משחקי ליגה ומשחק גביע בודד.
ב-3 בספטמבר 2019 החליף את חברו לשעבר לנבחרת, הנריק לארסון, כמאמן הלסינגבורג מליגת העל השוודית, תפקידו הראשון כמאמן בליגה ראשונה.
מלברג הוביל את הקבוצה בשמונת מחזורי הליגה האחרונים והרחיק אותה מקרבות ההישרדות עם שלושה ניצחונות וחמישה הפסדים, שהספיקו כדי להישאר עונה נוספת בליגה הבכירה.
מלברג הוביל את הלסינגבורג בעונת , אך ללא הצלחה.
הקבוצה שהתה מתחת לקו האדום ב-28 מתוך שלושים מחזורי הליגה, השיגה חמישה ניצחונות בלבד וסיימה את העונה במקום ה-15 (מתוך 16 קבוצות), בדרך לליגת המשנה.
עם תום העונה סיים מלברג את דרכו בקבוצה.
נבחרת הטורניר של אליפות אירופה: 2004
אולטראמרין הוא צבע בעל גוון כחול מבריק.
זהו פיגמנט אי-אורגני המופק מאבן חצי יקרה בשם לפיס לזולי.
מקור האבנים במחצבים מינרליים באזור אפגניסטן.
בנוסף לפיגמנט הטבעי, קיים גם פיגמנט סינתטי שהוא תוצר של סינתזה כימית, והוא בעל גוון כהה יותר ועמוק משל האולטראמרין הטבעי.
מקור השם אולטראמרין הוא מלטינית תיכונה - , ופירושו "מעבר לים".
השם ניתן לפיגמנט משום שהוא יובא לאירופה ממדינות אסיה שנמצאות מעבר לים.
השימוש המתועד הראשון באולטראמרין כשם של צבע באנגלית היה בשנת 1598.
אולטראמרין הוא פיגמנט כחול המופק מלפיס לזולי טבעי, או מהמקבילה הסינתטית שלו, הנקראת לעיתים "אולטראמרין צרפתי".
השם אולטראמרין הושאל גם לתיאור פיגמנטים שונים המבוססים על מבנה גבישי דומה - "אדום אולטראמריני", "ירוק אולטראמריני" ו"סגול אולטראמריני".
באופן כללי, "כחול אולטראמריני" יכול להתייחס לכל גוון "חי" של כחול.
המונח "ירוק אולטראמריני" מציין ירוק כהה.
הפיגמנט בריום כרומט מכונה לעיתים "צהוב אולטראמריני".
אולטראמרין סינתטי מכונה גם "הכחול של גמלין" או "הכחול של גימה", על שם מגלי דרך הייצור של אולטראמרין סינתטי, וכן "כחול חדש", "כחול מזרחי" ו"כחול קבוע".
המבנה הכימי של אולטרמרין הוא קומפלקס של המינרלים נתרן, אלומיניום וצורן - Al6Na8O24S3Si6. הצבע הכחול הוא תוצאה של אי יציבות האלקטרונים ברדיקל האניוני של הגופרית S^{-3}.
זהו רדיקל עם מספר אלקטרונים אי-זוגי, המשמש ככרומופור.
הרדיקל האניוני S^{-3} כלוא במסגרת קשוחה של הקטיונים אלומיניום וצורן.
הקומפלקס מצטיין בברק שמקורו בצורן.
הוא יציב בטמפרטורות גבוהות ובסביבה בסיסית.
תכונותיו הפיזיקליות מתאימות מאוד לאומנויות שונות מאז העת העתיקה ועד ימינו, וגם ליישומים פרקטיים שונים כגון ציור על בדים וכלים, אומנות הפרסקו והאמייל, ואומנות קישוטי האותיות והדפים בכתבי יד עתיקים בתהליך הליטוגרפיה.
הקומפלקס אינו יציב בסביבה חומצית.
הידע שנצבר במהלך ההיסטוריה של האומנות הצביע על כך שלפיגמנט יש נטייה לדהות עם הזמן ולהעלמות הצבע הכחול המקורי ביצירות רבות תוך כדי הפיכתו לגוון אפרפר מלווה בסדקים במבנה הצבע המקורי.
מחקרים בכימיה אי אורגנית הובילו לתאוריה כי במשך הזמן, חלה שבירה של מסגרות הקומפלקס הקטיוני וחשיפה של הרדיקל S^{-3} האניוני.
חשיפת הרדיקל גורמת לאיבוד אי היציבות האלקטרונית שלו.
לפי תאוריה אחרת, כאשר מערבבים את הפיגמנט עם שמן להכנת צבעים, הוא הופך לקטליזטור ההורס את עצמו בתהליך של אוטוקטליזה הגורם לשינוי הגוון המקורי עד כדי איבודו, ומלווה בהסדקות.
בשל תהליך זה מתבצעות לא פעם עבודות לשימור יצירות , דוגמת תהליכי הרסטורציה הממושכים שנדרשו לתמונתו של לאונרדו דה וינצ'י, "הסעודה האחרונה".
האולטראמרין הוא צבען המשמש לייצור צבעים למגוון רחב של שימושים.
הוא שימושי לייצור צבעים לציור על ידי ערבוב בשמן פשתן ודונג, וכן בלכות המשמשות לציפוי חפצים מעץ.
האולטראמרין משמש גם בצביעה בטכניקת אמייל שבמהלכה מגיעים לטמפרטורות של 800–850 מעלות צלזיוס.
עמידות האולטראמרין בטמפרטורות גבוהות מאפשרת את עיבודו בשיטה זו.
בימי הביניים שימש האולטראמרין לעיטור אותיות ותמונות בכתבי קודש, המכונה איור ליטוגרפי.
האולטראמרין הסינתטי משמש היום כצבען בתעשיות רבות ומגוונות, כגון, תעשיית הפלסטיקה והגומי, תעשייות הצבע, הקוסמטיקה, הדפוס, תוויות לאריזות וכתוספת לדטרגנטים לכביסה, אך אינו מותר כתוסף מזון על ידי ה-FDA.
כיום, האולטרמרין הסינתטי שימושי באומנות הפלסטית המודרנית ומשמש כצבע דומיננטי בהרבה יצירות אומנות עכשוויות.
בעת העתיקה המקור היחיד של אבן הלפיס לזולי היה באזור שבו נמצאת כיום אפגניסטן, באזור בדח'שאן הנמצא בצפון מזרח המדינה.
אבן הלפיס לזולי נחשבה לאבן חן יקרה שאותה נהגו לטחון בעזרת מכתש ועלי.
את גושי האבן ערבבו עם שמן ושעווה שנעטפו בבד ונלושו עד להצטברות הפיגמנט האבקתי הכחול העז ויקר הערך בתחתית המכל.
הפיגמנט היה בשימוש כבר מהתקופה הפרהיסטורית, והיה ככל הנראה הגוון הראשון של כחול ששימש ליצירה.
כבר ב השתמשו בלפיס לזולי כאבן חן.
במסופוטמיה היא הייתה נחשקת מאוד ובמצרים העתיקה השתמשו בה בקמעות ובתכשיטים.
המצרים והבבלים הקדמונים דימו את הפיגמנט הכחול העז לתחושה האינסופית של השמיים ושל האוקיינוס, והאמינו שיש לו כוחות מרפאים.
הם השתמשו באבן הלפיס לזולי בייצור קישוטים, וכן ביצירת חרוזים עדינים, כ-5,500 שנה לפני זמננו.
המחצב נטחן לאבקה עדינה ששימשה לצביעת פסלים וסרקופגים, דוגמת מסכת המוות של מלך מצרים תות ענח' אמון.
קלאופטרה ופרעוניות נוספות השתמשו באבקה כצללית כחולה לקישוט עיניהן.
שימוש נרחב באולטראמרין נמצא בציורי קיר במקדשים זורואסטריים ובודהיסטים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות באפגניסטן, ליד המקור הפורה ביותר של המחצב.
כמו כן, נעשה שימוש בפיגמנט בציורים סיניים מהמאה העשירית והאחת-עשרה, בציורי קירות הודיים מהמאות האחת-עשרה והשתים-עשרה, ובכתבים אנגלו-סקסים ונורמנים עתיקים מהמאה ה-12.
באחת מנסיעותיו של מרקו פולו לאפגניסטן (בין השנים 1270–1292) הוא ראה פוטנציאל מסחרי באבן הלפיס לזולי, והביא אותה לאירופה.
בימי הביניים השתמשו באבן לצורכי רפואה, וברנסאנס ליצירת הפיגמנט אולטראמרין, ששימש לגוני הכחול שבציורים וכתבי יד עתיקים.
אבקת הלפיס לזולי שימשה בימי קדם גם כמקור לצבע הכחול לצביעת בדים.
במאות ה-14 וה-15, האבן הובאה לאירופה בדרך המשי, דרך ונציה.
הפיגמנט המופק ממנה שימש בין היתר לצביעת הגלימה של הבתולה מריה והמלאכים בציורים מאותה התקופה, וגם גלימותיהם של דמויות מהמיתולוגיה היוונית צוירו בצבע האולטראמרין.
ציירים באותה התקופה הרבו להשתמש בצבע הכחול לציורי השמיים כסמל לאלוהות.צבעו הייחודי של הפיגמנט היה מבוקש ביותר והוא היה יקר מאוד בשל ההליך המסובך והארוך לחילוץ הלזוריט מהאבן.
לפני הפקת האולטראמרין הסינתטי, היה מחיר הפיגמנט כמחירו של זהב.
ציירים אירופאים היו תלויים בפטרונים עשירים כדי לממן את רכישת החומר.
בעלי מלאכה רבים, חסרי אמצעים כספיים, החליפו את האולטראמרין בסמאלט או באינדיגו ואם הם נתפסו בזיוף, המוניטין שלהם נהרס.
מיכלאנג'לו לא יכול היה להרשות לעצמו לשלם את המחיר הנדרש לקניית אולטראמרין, והציור שלו "הקבר" נותר בלתי גמור כתוצאה מחוסר ההצלחה שלו בהשגת הפיגמנט.
רפאל השתמש באולטראמרין רק בשכבה העליונה של הציור, ובשכבות התחתונות השתמש בתכלת, כדי לחסוך בכסף.
יאן ורמיר השתמש באולטראמרין בצורה נרחבת בציוריו, ונכנס לחובות בעקבות הרכישה של הפיגמנט היקר.
הטורבן של נערה עם עגיל פנינה צבוע בתערובת של אולטראמרין ולבן-עופרת, עם זיגוג דק של אולטראמרין טהור מעליו.
בציור "עלמה ליד וירגינל" שמלת הצעירה צבועה בתערובת של אולטראמרין ואדמה ירוקה.
האולטראמרין שימש גם להוספת צללים בגווני העור.
ניתוח מדעי של הציור שנעשה על ידי הגלריה הלאומית בלונדון הראה שהאולטראמרין בכרית המושב הכחולה בחזית הציור הפך חיוור יותר עם הזמן.
כאשר נצבע במקור, היה הגוון כחול עמוק יותר.
במאה ה-19: הפקת האולטראמרין הסינתטי
במאה ה-19 למדו לייצר פיגמנט סינתטי כתחליף לצבע הטבעי המופק מאבן הלפיס לזולי כפי שהיה מקובל עד לאותה העת.
על תחילת הפיתוח של פיגמנט אולטראמרין מלאכותי ידוע מכתביו של גתה.
בשנת 1787 לערך, הוא צפה בהצטברות של חומר כחול על קירות כבשני סיד ליד פלרמו בסיציליה.
הוא היה מודע לשימוש במשקעים זכוכיתיים אלו כתחליף ללפיס לזולי ביישומים דקורטיביים.
עם זאת, הוא לא ציין שהמשקעים מתאימים לטחינה ליצירת הפיגמנט.
בשנת 1814, צפה האומן תסארט בהיווצרות ספונטנית של תרכובת כחולה, דומה מאוד לאולטראמרין, אם כי לא זהה לה, בכבשן סיד בסנט גובאן.
התצפית גרמה לחברה הצרפתית לעידוד התעשייה להציע בשנת 1824 פרס על ייצור מלאכותי מוצלח של הפיגמנט.
תהליך הייצור התגלה באופן בלתי תלוי ב-1826 על ידי הכימאי הצרפתי ז'אן בפטיסט גימט וב-1828 על ידי הפרופסור לכימיה כריסטיאן גמלין מאוניברסיטת טיבינגן.
בעוד שגימט שמר על התהליך שגילה בסוד, פרסם גמלין את תגליתו ברבים, ובכך הפך לאבי תעשיית האולטראמרין המלאכותי.
עם זאת, הפרס הוענק לגימט שהיה הראשון להפיק את הפיגמנט, ומכאן קיבל האולטראמרין הסינתטי את כינויו - "אולטראמרין צרפתי".
הצבע הסינתטי זול לעומת הצבע הטבעי ואיפשר שימוש רב יותר ומגוון יותר מאשר עד אותה עת.
הייצור התעשייתי של הצבע מתבסס על תהליכים כימיים מורכבים המחייבים שימוש בתנאי חום ומתקנים מיוחדים.
המרכיבים הכימיים המשמשים ליצירת האולטרמרין הסינתטי הם קאולין, סודיום סולפט, סודיום קרבונט, גופרית אבקתית ואבקת פחם.
התהליך מתרחש בשלבי חימום שונים, והמוצר הסופי בעל גוון כחול חזק בהרבה מהגוון של האולטרמרין הטבעי.
הסיבה טמונה בכך שחלקיקי אבקת הצבע קטנים יותר ואחידים יותר, ומאפשרים פיזור אור אחיד.
האולטראמרין הסינתטי אינו מושפע מאור או ממגע עם שמנים שמקובל להכין עמם צבעים ובדומה לאולטרמרין הטבעי, דוהה בסביבה חומצית.
בתהליך הייצור התעשייתי של אולטרמרין ניתן להשיג פיגמנטים בגוונים שונים, שהנפוצים שביניהם הם ירוק, ורוד, סגול ואדום, בהתאם לשלבי הייצור.
לצבע הסינתטי יש יתרונות רבים- מעבר למחירו הזול במידה רבה, הוא מתאפיין בעמידות לתנאי סביבה.
צבעוניותו העזה והיכולת ליצור מגוון רחב של צבעים, הפכו אותו לנפוץ לצרכים שונים בשטח האומנות והעיצוב.
מאז הפקת האולטראמרין הסינתטי, הוא הפך לפיגמנט נפוץ בציורים.
הצייר ג'קסון פולוק השתמש בפיגמנט בצורה נרחבת בציוריו, בערבוב עם פתלוקינין .
בעת המודרנית, הפיגמנט משמש לציור, ליצירת לכות, ולקישוט.
אולוף גרהרד תורנל (בשוודית: Olof Gerhard Thörnell; 19 באוקטובר 1877 – 25 ביולי 1977) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של צבא שוודיה.
תורנל נולד בטורנו ב-19 באוקטובר 1877. הוא היה בנם של הכומר פר תורנל, וגרהרדינה "דיין" מרגרטה (לבית לינדגרן).
הוא היה אחיו של הפרופסור גוסטה תורנל.
ב-1895 הוא התגייס לצבא שוודיה.
תורנל הועלה לדרגת לויטננט ב-7 בדצמבר 1900 ברגימנט אפלנד.
ב-7 ביולי 1906 סיים תורנל את לימודיו במכללת הסגל המלכותית של הצבא השוודי והוצב במטה הכללי.
הוא הועלה לדרגת האופטמן ב-10 ביוני 1910. מ-1911 עד 1915 היה תורנל מורה במכללת הסגל המלכותית של הצבא השוודי.
ב-1915 עזב את המטה הכללי ושירת כקפטן ברגימט אלבסבורג.
ב-27 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת מאיור וב-19 באוגוסט הועלה לדרגת אוברסט לויטננט.
ב-24 באוגוסט 1926 הועלה תורנל לדרגת אוברסט והפך למפקד רגימנט גרנדיירים ווקסהולם.
ב-1 בינואר 1928 הוא מונה למושל הצבאי של גוטלנד ולמפקד רגימנט הרגלים של גוטלנד.
ב-28 בדצמבר 1933 הועלה לדרגת בריגדה גנרל ומונה למפקח של חיל הרגלים השוודי.
ב-1 ביולי 1936, תורנל, הועלה לדרגת גנרל לויטננט ובמקביל מונה לראש מטה ההגנה.
ב-8 בדצמבר 1939 תורנל מונה להמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של שוודיה.
ב-1 בינואר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל.
הוא נודע כבירוקרטי ונוקשה, ולא היה פופולרי בקרב בכירי הצבא.
עם זאת, הממשלה חיבבה אותו וראתה בו ממלא הוראות נאמן.
תורנל כיהן כמפקד העליון במהלך רוב שנותיה של מלחמת העולם השנייה.
הוא היה נאמן למדיניותה של ממשלת שוודיה לשמור על נייטרליות.
נייטרליות זו הייתה כרוכה לא אחת במחיר של ויתורים לגרמנים.
תורנל עצמו נחשב בדרך כלל לפרו-גרמני.
ב-31 במרץ 1944 הוא פרש מתפקיד המפקד העליון, ומונה לראש המטה הצבאי של הוד מלכותו עד למותו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה ב-1950, אז פרש מהצבא.
הוא נפטר באופסלה ב-25 ביולי 1977.
ניקולו מוריקוני (באיטלקית: Niccolò Moriconi; נולד ב-27 בינואר 1996), הידוע יותר בשם הבמה אולטימו (Ultimo), הוא זמר פופ איטלקי.
בשנת 2018 זכה בפסטיבל סן רמו בקטגוריית הזמרים החדשים הטובים ביותר, ושנה לאחר מכן הגיע למקום השני בתחרות הראשית של הפסטיבל.
ניקולו מוריקוני נולד ברומא, בירת איטליה.
בגיל שמונה החל ללמוד פסנתר, ובגיל 14 החל לכתוב שירים.
בשנים אלו הוא התחיל להופיע במועדונים ברחבי רומא, יחד עם אמנים עצמאיים אחרים כדוגמת תומאסו פרדיסו, לימים סולן להקת האינדי פופ דג'ורנליסטי , ופרנצ'סקו מוטה .
כמו כן, הוא ניסה להתקבל לתוכניות הכישרונות "אמיצ'י די מריה דה פיליפי" ו"אקס פקטור" באיטליה, ללא הצלחה.
בשנת 2016 זכה מוריקוני בתחרות ההיפ הופ "One Shot Game", אשר קודמה על ידי חברת התקליטים העצמאית Honiro Label, וזמן קצר לאחר מכן הוא החל לעבוד עמה.
ב-10 במרץ 2017 יצא לאור הסינגל הראשון של מוריקוני, "Chive", כאשר בהמשך יצאו לאור גם הסינגלים "Ovunque tu sia" ו-"Sabbia".
ב-26 במאי 2017 הוא חימם את הופעתו של פבריציו מורו ברומא.
ב-6 באוגוסט 2017 יצא לאור אלבומו הראשון, Pianeti (כוכבי לכת), ומתוכו גם סינגל בעל אותו השם.
האלבום נכנס למצעדים באיטליה במקום 47, והגיע לשיאו במקום החמישי שנתיים לאחר מכן; בשנת 2019 הוא הגיע למעמד פלטינה כפולה, מה שאומר שהוא מכר יותר מ-100,000 עותקים.
באוקטובר 2017 יצא לאור הסינגל "Stasera" מתוך האלבום.
2018: Peter Pan ופסטיבל סן רמו
ב-15 בדצמבר 2017, במהלך תחרות המוזיקה לזמרים צעירים, נודע כי מוריקוני עתיד להשתתף בפסטיבל סן רמו לשנת 2018, בקטגוריית המתחרים החדשים, עם שיר "Il ballo delle incertezze".
הוא זכה בתחרות וקיבל את "פרס הירח".
ב-9 בפברואר 2018, יום הזכייה, הוא הוציא לאור את אלבומו השני, Peter Pan.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד המוזיקה האיטלקי והגיע בשיאו למקום הראשון כעבור שנה; בשנת 2021 הגיע האלבום למעמד פלטינה מחומשת, לאחר שנמכר ביותר מ-250,000 עותקים.
ב-4 במאי 2018 מוריקוני יצא לסיבוב ההופעות "Peter Pan Tour", שכל הכרטיסים אליו נמכרו, ובהמשך הוסיף את החלק הנוסף "" – ארבע הופעות באצטדיונים סגורים.
בשנת 2019, מוריקוני התמודד לראשונה בתחרות הראשית בפסטיבל סן רמו עם השיר "I tuoi particolari", והגיע למקום השני.
ב-22 בפברואר הוא הוציא לאור את הסינגל "Fateme cantà", הכתוב כולו בדיאלקט הרומנסקו העתיק.
ב-5 באפריל הוא הוציא לאור את הסינגל "Rondini al guinzaglio", וכן את אלבומו השלישי Colpa delle favole.
האלבום נכנס למצעדים האיטלקיים במקום הראשון, ושהה שם במשך חמישה שבועות.
בשנת 2020 האלבום הגיע למעמד פלטינה מרובעת, עם יותר מ-200,000 עותקים שנמכרו.
בנוסף, ב-2019 הוא היה מועמד לפרס "האלבום האירופי העצמאי של השנה" מטעם איגוד חברות התקליטים העצמאיות.
ב-25 באפריל יצא מוריקוני לסיבוב ההופעות "Colpa delle Favole Tour", באצטדיונים הסגורים הגדולים ביותר ברחבי איטליה.
ב-4 ביולי ערך את הופעתו "La Favola" בסטאדיו אולימפיקו ברומא, לעיני יותר מ-63,000 איש, והיה לזמר הצעיר ביותר באיטליה שהופיע באצטדיון.
בהמשך הוא הכריז על סיבוב הופעות באצטדיונים האיטלקיים המרכזיים, אותו סיים בקירקוס מקסימוס; עבור סיבוב ההופעות נמכרו מעל ל-120,000 כרטיסים תוך יממה.
ב-13 בדצמבר 2019 יצא לאור הסינגל "Tutto questo sei tu", שנכנס למצעדים האיטלקיים במקום הראשון.
השיר בוצע במהלך גמר העונה ה-13 של אקס פקטור איטליה.
בינואר 2020 הודיע איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי כי האלבום Colpa delle favole היה הנמכר ביותר באיטליה בשנת 2019.
בספטמבר 2020 עזב אולטימו את חברת התקליטים Honiro, כדי להקים חברת תקליטים עצמאית משלו, Ultimo Records.
הסינגל הראשון שיצא לאור דרכה היה "22 settembre".
ב-22 בדצמבר הוא הוציא לאור את השיר "7+3".
ב-22 בפברואר 2021 הוא פרסם את עטיפת הסינגל "I giardini di marzo", גרסת כיסוי לשירו של לוסיו בטיסטי , שהוקלט בלוס אנג'לס.
ב-23 באפריל הוא הוציא את הסינגל "Buongiorno vita".
השיר בוצע לראשונה יום קודם לכן במהלך הופעה אקוסטית בשידור חי שנערכה בקולוסיאום ברומא, תחת השם "Buongiorno vita - L'evento".
ב-15 באוקטובר הוא הוציא לאור את הסינגל "Niente".
בינואר 2022 הודיע איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי כי אולטימו היה לאמן הפופולרי ביותר במצעדי המוזיקה במדינה לשנת 2021 (ב-149 שבועות), עם שיא של ארבעה אלבומים בו זמנית במצעד השנתי: Solo במקום ה-14, Colpa delle favole במקום ה-48, Peter Pan במקום ה-69 ו-Pianeti במקום ה-90.
2023: חזרה לפסטיבל סן רמו
ב-4 בדצמבר 2022 נודע רשמית כי אולטימו עתיד להשתתף בפסטיבל סן רמו לשנת 2023. בהמשך הוכרז על השיר איתו יתחרה, "Alba".
הוא העפיל עד לשלב ארבע האחרונים של הפסטיבל, כששירו דורג במקום הרביעי בטבלה הסופית.
שםפרטי האלבוםמיקומי שיאעיטוריםאיטליהPianeti יצא לאור: 6 באוקטובר 2017
פורמט: CD, הורדה דיגיטלית5 FIMI: פלטינה 3×Peter Pan יצא לאור: 9 בפברואר 2018
פורמט: CD, הורדה דיגיטלית1 FIMI: פלטינה 5×Colpa delle favole יצא לאור: 5 באפריל 2019
פורמט: CD, LP, הורדה דיגיטלית1 FIMI: פלטינה 5×Solo יצא לאור: 22 באוקטובר 2021
פורמט: CD, LP, הורדה דיגיטלית1 FIMI: פלטינה 3×Alba יצא לאור: 17 בפברואר 2023
פורמט: CD, LP, הורדה דיגיטלית1 FIMI: פלטינה 2×Altrove יצא לאור: 17 במאי 2024
פורמט: CD, LP, הורדה דיגיטלית1 FIMI: זהב
אולטה ביוטי בע"מ היא רשת אמריקאית של חנויות יופי שבסיסה בבלינגברוק, אילינוי.
אולטה ביוטי נושאת גם מוצרי קוסמטיקה ברמה גבוהה וגם ברמה נמוכה, בשמים, מוצרי ציפורניים, מוצרי רחצה וגוף, כלי יופי ומוצרי טיפוח לשיער.
בכל חנות יש גם מכון יופי.
אולטה ביוטי הוקמה בשנת 1990 על ידי טרי הנסון ודיק ג'ורג.
אולטה ביוטי פועלת רק בשוק האמריקאי המקומי שלה.
נכון ל-28 בינואר 2023, לאולטה יש כ-1,355 חנויות בכל 50 המדינות, כאשר כ-250 מהחנויות הללו נמצאות בתוך חנויות טארגט.
לאולטה ביוטי יש 168 חנויות ברחבי קליפורניה, המספר הגבוה ביותר מכל המדינות.
אולטה ביוטי מציעה גם מוצרי קוסמטיקה, טיפוח עור ובשמים יוקרתיים וגם של בית מרקחת, בנוסף למותגים שלה של מוצרי יופי ובשמים.
הם מוכרים מותגים כמו מאק קוסמטיקה וקיליי קוסמטיקה.
מכירות אולטה ביוטי הסתכמו ב-713.8 מיליון דולר ברבעון הראשון שהסתיים במאי 2014. בסוף הרבעון השני שהסתיים באוגוסט 2014, אולטה ביוטי דיווחה כי סך המכירות עלו ב-22.2 אחוזים ומכירות החנויות המקבילות עלו ב-9.8 אחוזים.
נכון לשנת 2019, לאולטה היו חנויות ב-48 מדינות.
רוב חנויות אולטה ביוטי ממוקמות באזור החוף המזרחי ובקליפורניה.
באוגוסט 2021 החלה רשת הקמעונאות "טארגט" למכור את המוצרים של אולטה.
Ulta הצטרפה ל-15 Percent Pledge, שמקדיש יותר שטחי מדף בחנויות לעסקים בבעלות אנשים שחורים.
ב-8 ביולי 2022, אולטה הכריזה על שיתוף הפעולה שלה עם "Allure" כדי להביא אוסף של 25,000 המוצרים שלה לחנויות המקוונות והלא מקוונות של "Allure".
שיתוף הפעולה נמשך מיולי עד ספטמבר 2022, וכלל מותגים כמו Fenty Beauty, Drybar, Olaplex, Tula, The Ordinary, פיטר תומאס רוט, CosRX, NYX, Morphe ו-Beekman 1802 שנבחרו על ידי צוות המרצ'נדייז של אולטה.
פרובינציית אולטימה (בספרדית: Provincia de Última Esperanza שמשמעותו "מחוז התקווה האחרונה") היא אחת מארבע פרובינציות בדרום צ'ילה, מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה.
היא קרויה על שם פיורד אולטימה אספרנסה ובירתה היא פוארטו נטאלס.
קטע מגבולה עם ארגנטינה בשדה הקרח הדרומי של פטגוניה נמצא במחלוקת.
הפרובינציות האחרות הן: אנטארקטיקה צ'ילנה, מגאיאנס וטיירה דל פואגו.
ההתיישבות הראשונה החלה בשנת 1890 על ידי מתיישבים גרמנים ואנגלים, שהקימו חוות צאן.
בין השנים 1905 ו-1906 החל תהליך רכישת קרקעות וחוות קיימות, על ידי אגודת טיירה דל פואגו (Sociedad Explotadora de Tierra del Fuego).
והגיעה לשליטה כמעט בכל המחוז.
בשנת 1911, הוקמו שני מפעלי אריזת בשר בערי המחוז הסמוכה והחלה להגיע אוכלוסייה חדשה.
הפרובינציה קיבלה את שמה ממצר אולטימה אספרנסה, הקרוי על שם הנווט הספרדי חואן לדרילרו, שהופקדה עליו המשימה לזהות את הכניסה המערבית למצר מגלן ואת חוף פטגוניה האטלנטי.
לאחר שנכנס לתעלות הפטגוניות ולא הצליח למצוא את הפתח המערבי של המצר, לדרילרו התייאש.
עם זאת, לאחר שהגיע למצר, האמין החוקר הספרדי שמצא את אותו.
כשהבין שמדובר בפיורד או מצר אחר וקרא לו מצר אולטימה אספרנסה (שפירושה: התקווה האחרונה), שכן זו הייתה "תקוותו האחרונה" למצוא את מצר מגלן.
כפרובינציה, אולטימה אספרנסה היא מחוז מנהלי ברמה השנייה של צ'ילה, המחולק לשתי קומונות (בספרדית: comunas) פוארטו נטאלס וטורס דל פיינה.
הפרובינציה מנוהלת על ידי מושל שממונה על ידי נשיא צ'ילה ונשאר בתפקיד כל עוד הוא נהנה מאמונו.
על פי מפקד האוכלוסין של המכון הלאומי לסטטיסטיקה משנת 2017, שטחה הוא 55,443.9 קילומטרים רבועים והיא הפרובינציה התשיעית בגודלה במדינה.
אוכלוסייתה מנתה 22,686 תושבים בשנת 2017.
+קומונהמספר תושביםפוארטו נטאלס21,477טורס דל פיינה1209
בתוך הפרובינציה נמצאים הפארקים הלאומיים הנודעים טורס דל פיינה, סרו טורה והר הפיץ רוי, הכוללים כמה מפסגות ההרים המרהיבות ביותר של דרום אמריקה.
שדה הקרח הדרומי הפטגוני, שהוא גם חלק מהקרחון הלא קוטבי הגדול ביותר, נמצא בתוך אולטימה אספרנסה.
גם מונומנט הטבע קואבה דל מילודון, בו תועדה התיישבות אנושית פרהיסטורית, נמצא בתוך פרובינציה זו.
אוּלְטְרָה סָאוּנְד (בעברית: על-שמע; באנגלית: "Ultra sound" או בראשי תיבות, "US") הוא קול בתדירות גבוהה מזו שאדם יכול לשמוע (תחום השמע של האדם הוא מ-20 הרץ עד 20 קילוהרץ כאשר תחום התדרים העליון נפגע במהלך השנים - ילדים שומעים תדרים שמבוגרים כבר אינם שומעים).
כמה בעלי-חיים, כגון כלבים, דולפינים ועטלפים, יכולים לשמוע תדירויות גבוהות יותר מהאדם, ולפיכך ביכולתם לשמוע אולטרה סאונד (בתדירויות מסוימות).
בדיקת אולטרה סאונד משמשת לדימות של שרירים ורקמות רכות, והיא שימושית ברפואה לסריקת איברים.
סורקי אולטרה סאונד טיפוסיים פועלים בתדירויות של 2 עד 10 מגהרץ.
תדרים נמוכים מאוד, בתדירויות של 0.25 עד 3 מגהרץ מתאימים לטיפולים להפחתת דלקות, ריכוך רקמות גוף רכות, והפחתת כאב בשרירים (בפיזיותרפיה למשל).
גלי אולטרה סאונד חזקים משמשים גם לטיפולים כגון ריסוק אבנים בכליות וטיפול בגידולים.
אולטרה סאונד מונחה MRI היא שיטה בה ניתן לטפל במיומות ברחם ובהפרעות תנועה כגון רעד ראשוני ומחלת פרקינסון.
אולטרה סאונד משמש גם למכשירי ניקוי, הפועלים בדרך-כלל בתדירויות של 20 עד 40 קילוהרץ.
מכשירים אלה שימושיים לניקוי תכשיטים, עדשות ורכיבים אופטיים אחרים, שעוני יד, מכשירים לרפואת שיניים, מכשירי ניתוח, ורכיבים תעשייתיים.
במעבדות ביולוגיה נקראים מכישירים אלו סוניקטורים.
אוּלְטְרָה (ULTRA) היה הכינוי שהעניקו הבריטים לחומר המודיעיני שפוענח מתקשורת גרמנית שהוצפנה באמצעות מכונת ההצפנה "אניגמה" במלחמת העולם השנייה.
המושג הפך לכינוי שגור בקהיליות המודיעין בבריטניה ובארצות הברית לתיאור כל המודיעין ממקורות מוצפנים של דרגים בכירים.
מקור השם הוא בעובדה שפריצת צופן מוצלחת נחשבה מהותית יותר מהסיווג הגבוה ביותר באותה תקופה ("סודי ביותר") ולכן החומר סווג כאולטרה-סודי.
החומר של אולטרה הגיע בעיקר מתקשורת גרמנית מוצפנת.
הודעות אלה יוצרו והוצפנו באמצעות מגוון גרסאות של מכונת האניגמה.
בשנות ה-20 (לפני פרוץ המלחמה) נחשבה האניגמה לבלתי ניתנת לפיצוח.
זו הסיבה שהצי הגרמני אימץ את דגם D של המכונה.
הצבא הגרמני, הצי הגרמני (הקריגסמרינה), הזרוע האווירית (הלופטוואפה), המפלגה הנאצית, הגסטפו ודיפלומטים גרמנים השתמשו כולם בגרסאות שונות של מכונת האניגמה, שכל אחת מהן דרשה גישת פענוח שונה.
רמת האבטחה של הגרסאות המסחריות הייתה נחותה יותר.
את הצעד הראשון במאמץ לפרוץ את האניגמה עשה מריאן רייבסקי בפולין ב-1932, ערב עלייתו של אדולף היטלר לשלטון.
המתמטיקאי בן ה-27 השתמש בתורת החבורות, ובפרט בזו של החבורה הסימטרית, כדי לפצח את צופן האניגמה.
בשיתוף עם שני עמיתים במודיעין הפולני הוא החל לפתח שיטות מעשיות לפיצוח תשדורות האניגמה.
הוא ועמיתיו הצליחו לשכפל את האניגמה ופיתחו ציוד וטכניקות שסייעו במציאת מפתחות הצופן הנחוצים לפיצוח.
זמן רב לפני שנת 1938 פענחו הפולנים את רוב תעבורת התקשורת הגרמנית כדבר שבשגרה, אולם שינויים מצטברים בנוהלי ההפעלה הגרמניים ותדירות החלפת המפתחות הגדלה, יחד עם הגדלת ברירות הרוטורים של האניגמה, הקשו על מלאכת הפיצוח.
המלחמה שבפתח הובילה את הפולנים להחלטה כי עליהם לחלוק את הישגיהם במחקר המודיעין הטכנולוגי עם צרפת ועם בריטניה כדי ששיטות העבודה לא יאבדו במקרה שהגרמנים יפלשו לפולין.
ההעברה התרחשה בעת מפגש מפורסם בפירי, דרומית לוורשה, ב-25 ביולי 1939. מאחר שהן הצרפתים והן הבריטים לא נחלו עד אז הצלחה בפיצוח תעבורת האניגמה, חשיבות המידע שקיבלו מהפולנים הייתה עליונה עבורם.
באותה העת החלו הבריטים בפיענוח תעבורת האניגמה הגרמנית.
עבודת הפיצוח לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה בוצעה ב-PC Bruno שמחוץ לפריז, על ידי מצפינים פולנים שהספיקו לברוח מפולין לפני הפלישה הגרמנית אליה.
בתחילת 1939 הקימו שירותי הביון הבריטיים את בית הספר לקידוד ולהצפנה בבלצ'לי פארק, 80 ק"מ צפונית ללונדון, על מנת לפענח את ההודעות.
הבריטים הקימו גם רשת ליירוט הודעות מוצפנות.
ההודעות הועברו למצפינים ששהו בבלצ'לי ובחמש תחנות פריפריה: אדסטוק, גייהורסט, וויבנדון, סטאנמור ואיסטקוט.
לבסוף הוקם ארגון גדול לניהול הפצת המידע המפוענח והסודי, שכונה "אולטרה" (Ultra).
חוקים נוקשים קבעו את מספר האנשים שידעו אודות אולטרה ושורשיו, בתקווה למנוע כל דליפה או פעולה שעלולה להתריע בפני מדינות הציר שבעלות הברית מסוגלות לקרוא את הודעותיהן.
לפני שנטבע המונח "אולטרה", כונה התוצר של בלצ'לי פארק בשם "Boniface" על מנת לטעת את הרושם במי שאינו בקיא בפרטים שמדובר בסוכן סמוי.
הדיווחים שהתקבלו מ-"Boniface" עברו ישירות לראש הממשלה הבריטי, וינסטון צ'רצ'יל, בקופסה נעולה.
עובדי בלצ'לי כללו מגוון של אנשים: חובבי תשבצים, חובבי שחמט, מומחים שונים, מתמטיקאים, וכמה מחלוצי מדעי המחשב.
בין האחרונים היה אלן טיורינג, אחד ממתווי הדרך של המחשוב המודרני.
עד 1943 נקראה באופן שגרתי ויומיומי כמות רבה של יירוטים (בשיא הפעילות למעלה מ-2,000 יירוטים ביממה), כולל יירוטים של הודעות שנשלחו מהיטלר עצמו.
מידע זה איפשר לבעלות הברית לבנות תמונה טובה למדי של התוכניות ופקודות הקרב של האויב.
מידע זה היה בעל ערך רב בתכנון האסטרטגיה וטקטיקות הלוחמה.
ההתקפה הבריטית על האניגמה התבססה על השיטות הפולניות המקוריות, אולם השיטה המשיכה להתפתח ולהתעדכן, בהתאם לעדכונים שביצעו הגרמנים במכשור ובשיטות ההפעלה.
האניגמה של הצי הגרמני הייתה אתגר משמעותי עבור המפענחים.
עוד לפני המלחמה היה זה אתגר של ממש גם עבור הפולנים; רק נתח מסוים מתשדורות האניגמה של הצי הגרמני פוענח באגף הגרמני של מטה הצופן הפולני.
הסיבה לכך הייתה מחסור בכוח אדם ובמשאבים, ובעיקר הידיעה שתשדורות הצבא הגרמני והלופטוופה הן בעלות ערך רב יותר להגנה על פולין, מאשר תשדורות הצי.
שיטת פיצוח אחת נגד האניגמה התבססה על העובדה שהמשקף (מרכיב ייחודי במכונות האניגמה) הבטיח שאין אות שעשויה להיות מקודדת כאותה אות.
לדוגמה, A לא תישלח כ-A.
טכניקה נוספת התבססה על ביטויים גרמניים נפוצים שהיה סביר שיופיעו בטקסט מוצפן נתון.
ניחוש מוצלח לגבי טקסט מוצפן היה ידוע בבלצ'לי כעריסה.
שילוב של קטע קוד מוצפן שידוע בסבירות גבוהה שהוא ביטוי שגור, והידיעה שאין אות שיכולה להיות מקודדת כעצמה, הביא לכך שההודעה המוצפנת כולה עשויה הייתה להתפענח בסבירות גבוהה.
הדבר היווה רמז לגבי המפתחות של ההודעה.
בחלק מהמקרים סייעו לבלרי צופן גרמנים למפענחי בעלות הברית.
לדוגמה, לבלר התבקש לשלוח הודעת בדיקה ולהקיש על האות T פעמים רבות ולאחר מכן לשדר את האותיות המתקבלות.
מפענח בריטי קיבל מתחנת יירוט הודעה ארוכה שלא הכילה אף אות T והבין מיד מה התרחש.
במקרים אחרים, כמו לפני המלחמה, השתמשו מפעילי האניגמה באופן עקבי באותה תצורה עבור מפתחות ההודעה - לרוב, ראשי התיבות של שמם או של חברתם.
המפענחים ניסו למצוא הודעות כאלה בין ההודעות המיורטות, שכן הדבר איפשר סינון של אפשרויות מספיקות על מנת לאפשר שימוש בשיטות הפולניות כדי למצוא את המפתח היומי.
מפעילי אניגמה אחדים אף השתמשו בהודעותיהם בתחזיות מזג האוויר, וכך אותה עריסה יכלה לשמש שוב בכל יום.
אילו היו הגרמנים מחליפים רוטורים בכל המכונות בו-זמנית, ייתכן שהבריטים לא היו מסוגלים להמשיך לפענח את הודעות האניגמה, ואילו נוהלי הפעלת האניגמה היו נוקשים יותר, היה הדבר מעכב את עבודת הפיצוח.
אולם בשל המחיר והקושי שהיו כרוכים בהוספת רוטורים אצל כל המשתמשים, הדבר לא בוצע מעולם.
עקב זמן הפיענוח הארוך יחסית, מידע מאולטרה הגיע מאוחר מכדי שיוכל לתמוך במאמצי הבריטים לבלום את הגרמנים בעת הקרב על בריטניה.
בעלות הברית הוטרדו מהאפשרות שמדינות הציר יגלו אודות הצלחת פיענוח תשדורות אניגמה.
הדבר גרם לכך שאפילו כשכבר היה מידע לגבי מיקום צוללות גרמניות לא ניסו לתקוף אותן אלא אם הייתה אפשרות ליצור "סיפור כיסוי".
מטוס סיור עשוי היה לזהות צוללת, דבר שאיפשר להסביר מתקפה של בעלות הברית.
המידע של אולטרה שימש להטבעת ספינות אספקה גרמניות רבות בדרכן לצפון אפריקה; אולם, תמיד נדרשה הצדקה "תמימה" להתקפה: לעיתים נשלחו מטוסי סיור למשימות שלא היה בהן צורך, כדי להבטיח שהם נצפו על ידי הגרמנים.
הבריטים היו עקביים מאוד בנושא והדבר הוביל לא פעם לחיכוכים עם האמריקאים.
הפצת המידע המודיעיני מאולטרה למפקדים וליחידות בשטח הייתה בעייתית, משום שהייתה כרוכה בסכנה מוחשית לגילוי המידע על ידי הגרמנים.
נעשו מאמצים לשלוט במידע ובידיעת אופן השגתו.
קציני קישור מונו לכל פיקוד בחזית כדי לנהל את ההפצה ולפקח עליה.
בקיץ 1940, מפענחים בריטיים, שהצליחו לפענח תשדורות של חיל האוויר הגרמני, היו מסוגלים להעביר לצ'רצ'יל מידע לגבי הפצת מפות בריטיות לכוחות פלישה גרמניים שהתכוננו לקראת פלישה אפשרית לבריטניה.
גרסת האניגמה של הצי הגרמני הייתה מורכבת יותר מהגרסאות שהיו ברשות הצבא וחיל האוויר הגרמני.
גרסה זו הכילה יותר רוטורים, והוראות ההפעלה היו מורכבות יותר על מנת להבטיח אבטחה מרבית.
פיענוח הודעות שהוצפנו בגרסה זו של האניגמה הצריך גישה שונה ושיטות מורכבות ואיטיות.
כאשר צוללות נאציות החלו לפעול במרחבי האוקיינוס האטלנטי לאחר כיבוש צרפת, היה פענוח הודעות הצי הגרמני חיוני.
ב-1941 לכד הצי הבריטי במתכוון ספינת חיזוי מזג אוויר גרמנית, שהיו עליה ציוד הצפנה וקודים; יומיים לאחר מכן לכדו הבריטים צוללת U-110 עם מכונת אניגמה, ספר צפנים, ספר הפעלה ומידע נוסף.
כל אלו סייעו לבלצ'לי פארק לפענח הודעות של צוללות גרמניות כבר ביוני של אותה שנה.
מכונות אניגמה או ספרי הפעלה נלכדו משבע צוללות ומשמונה ספינות גרמניות.
בין הצוללות היו U-505 ו-U-559 (ב-1942), מספר ספינות חיזוי מזג אוויר (ב-1944) וכן מספר סירות מכמורת מוסבות, שנלכדו במהלך פשיטה על איי לופוטן שליד נורווגיה.
נשקלו גם דרכי פעולה אחרות כמו הצעתו של איאן פלמינג לרסק מפציץ גרמני שנלקח שלל לתוך הים בקרבת ספינות גרמניות בתקווה שאלו יתקרבו לסייע, ואז יופתעו על ידי כוחות קומנדו שיצאו מהמטוס וישימו ידם על מכשור ההצפנה.
במקרים אחרים השפיעו בעלות הברית על הגרמנים לספק להם עריסות.
על מנת לעשות זאת הם פיזרו מוקשים (או ביצעו פעולה אחרת) ואז האזינו להודעות שעשויות היו להישלח עקב הפעולה.
במקרה של פיזור המוקשים, היה צפוי שהגרמנים ישתמשו במילה "Minen" (מוקשים בגרמנית) בחלק מההודעות.
שיטת פעולה זו כונתה בבלצ'לי גינון.
אם משרטטים גרף של תעבורת הודעות האניגמה המפוענחות כנגד מספר הספינות הבריטיות שטובעו בחודש נתון ניתן לראות שרוב האבדות הבריטיות התרחשו כאשר לא עלה בידי המפענחים הבריטיים לפענח את הודעות האניגמה של הצי הגרמני.
אולם ב-1943 הייתה כמות התעבורה המפוענחת כה גדולה שהתובנה של המפענחים לגבי ההודעות הייתה מעולה.
כך ידעו המפענחים שהודעה קצרה שנשלחה מהמערב בשעה 06:00 בבוקר בוודאי נשלחה על ידי ספינת חיזוי מזג אוויר והמשמעות הייתה שההודעה תכלול עריסות מסוימות; כך גם לגבי תעבורה של הודעות אחרות.
מנקודת זמן זו במלחמה נקראו הודעות האניגמה של הצי הגרמני ללא הרף, אפילו לאחר שינויים שביצעו הגרמנים.
ברם, התחבולות החדשות רק הפחיתו את כמות האפשרויות לפיענוח הודעה נתונה.
המספר הנותר עדיין היה רב, ובשל הרוטורים החדשים שהגרמנים הוסיפו מפעם לפעם, נעשה המספר גדול בהרבה מהמספר שהפולנים נאלצו להתמודד עמו.
במטרה לפתור זאת נוצרו גרסאות חזקות יותר של הבומבה הפולנית, שיכלו לבחון במהירות אלפי כוונונים אפשריים.
הגרמנים חשדו שההצפנה של האניגמה נפרצה.
קרל דניץ קיבל דיווחים של מפגשים "בלתי אפשריים" בין צוללות וספינות בעלות הברית.
הדבר עורר בו חשדות שקיימת פרצה בתקשורת הגרמנית.
במקרה מסוים, שלוש צוללות חברו באי קטן בקריביים ותוך זמן קצר הגיחה לעברן משחתת בריטית.
כל הצוללות הצליחו להימלט ולדווח את שאירע.
דניץ דרש מיד לערוך בדיקה מחודשת בנוגע למידת האבטחה של האניגמה.
הבדיקה המדוקדקת הראתה שהבעיה, אם קיימת, אינה נובעת מהאניגמה עצמה.
דניץ לא הסתפק בכך והורה לשנות את ספר הכוונונים כצעד של זהירות.
בכך אכן הצליח "להחשיך" את בלצ'לי פארק למשך פרק זמן.
העדויות שהצטברו אצל הגרמנים, כי בעלות הברית קוראות את תשדורות האניגמה של הצי, מעולם לא היו משכנעות דיין.
יתר על כן, מחלקת ה-"B-Dienst", שעסקה בריגול נגדי ואף פענחה למחצה את הקודים של הצי המלכותי של בריטניה בשלבים המוקדמים של המלחמה, סיפקה מספיק מידע על מנת לתמוך בכך שבעלות הברית אינן מסוגלות לקרוא את הודעות הצי הגרמני.
צירוף המקרים היה כזה, שהצלחת הגרמנים בהיבט זה חפפה בזמן לאי היכולת הזמנית של המפענחים של בעלות הברית לקרוא את תשדורות הצי הגרמני.
מקרה נוסף שבו התעורר חשד הגרמנים היה כאשר חמש ספינות עמוסות סיוע הפליגו מנאפולי לעבר צפון אפריקה כדי לסייע לרומל במערכה.
באופן בלתי מוסבר הותקפו וטובעו כל הספינות על ידי מטוסי בעלות הברית.
מאחר שלא היה זמן למטוסים לאתר את הספינות לפני כן ואז להטביע אותן נאלץ צ'רצ'יל להכריע האם לפעול ישירות על פי המודיעין של אולטרה.
צ'רצ'יל החליט להטביע את הספינות מיד.
לצורך כיסוי העקבות של אולטרה נשלחה לאחר ההטבעה הודעה של בעלות הברית לנאפולי, שם שיבחו מרגל בדוי ובישרו לו אודות ההטבות שיינתנו לו עקב ההצלחה.
הגרמנים פענחו את ההודעה והאמינו לה.
בשנת 1941 למד המודיעין הבריטי שהצי הגרמני עומד להכניס לשירות מכונה מדגם M4, גרסה חדשה לאניגמה המכילה ארבעה רוטורים במקום שלושה.
למזלן של בעלות הברית, בדצמבר שלחה צוללת הודעה תוך שימוש במכונה החדשה עוד לפני שזו הייתה אמורה להיכנס לשימוש מלא.
בהבינה את הטעות, שידרה הצוללת את אותה ההודעה בגרסת שלושה הרוטורים ובכך נתנה לבריטים מספיק רמזים על מנת לפענח גם את הצופן של המכונה החדשה מיד לאחר כניסתה לשימוש מבצעי ב-1 בפברואר 1942. רשת התקשורת של הצוללות שהכילה את המכונות החדשות נודעה בשם "טריטון", ובשם הקוד "כריש".
תעבורת ההודעות של רשת תקשורת זו נקראה באופן שגרתי על ידי בעלות הברית.
פיענוח של חלק מההודעות (לא באניגמה הגרמנית) הוביל לקרב כף מטפן שבו הובס הצי האיטלקי.
לקרב קדם איתור נוסף על ידי מטוס סיור "מזדמן".
אנדרו קנינגהם ביצע פעולה מיוחדת במלון במצרים על מנת למנוע מסוכנים של מדינות הציר מלשים לב לתנועותיו ולהסיק מכך שמתוכנן מבצע גדול.
המידע מאולטרה היה בעל חשיבות רבה לבריטים (באל עלמיין במערב מצרים, בקרב המתיש עם קורפוס אפריקה שהיה תחת פיקודו של רומל).
מידע מודיעיני שהגיע מהודעות שהוחלפו בין היטלר לבין הגנרל גינתר פון קלוגה היה בעל חשיבות עצומה במהלך המערכה בצרפת מיד לאחר נחיתת הכוחות ב-D-Day, בכך שסיפק מידע לגבי התזמון שבו עשויים להיכנס למערכה חיילי מילואים גרמניים.
הודות למידע מאולטרה, קיבל הצבא האדום התראה לפני תחילת קרב קורסק לגבי ריכוז הכוחות הגדל של הגרמנים, מיקומו וזמן תקיפה מדויק.
עד 1945, כמעט כל תעבורת האניגמה הגרמנית (ורמאכט, צי, לופטוואפה, אבווהר, SD ועוד) פוענחה תוך יום או יומיים, אולם הגרמנים עדיין היו בטוחים שהאניגמה אינה ניתנת לפריצה.
אילו שינו את המכשור שלהם, היו מאלצים את המפענחים הבריטיים להתחיל מחדש.
הגרמנים סברו שהאניגמה כה בטוחה עד כי דנו באמצעותה בפתיחות אודות תוכניותיהם ותנועותיהם, וכך סיפקו לבעלות הברית מידע רב.
אולם, המידע מאולטרה נוצל לעיתים לרעה או לא קיבל את תשומת הלב הראויה.
כך למשל, כוונותיו של רומל לפני קרב מעבר קסרין בצפון אפריקה ב-1942 הועלו כאפשרות על ידי אולטרה, אך האמריקאים לא לקחו זאת בחשבון.
בנוסף, מידע מאולטרה רמז ב-1944 שעומדת להתרחש התקפה בארדנים אולם הקרב על הבליטה היה בגדר הפתעה לבעלות הברית משום שהתעלמו מהמידע.
לאחר המלחמה חשפו צוותי פרויקט TICOM אמריקאיים כמות משמעותית של אנשי צופן גרמניים, ועצרו אותם.
בין הדברים שלמדו האמריקאים היה שהמצפינים הגרמנים, לפחות, הבינו היטב שהאניגמה אינה "בלתי ניתנת לפענוח".
הם פשוט לא היו מסוגלים לתפוס איך מישהו יהיה מסוגל ללכת את כברת הדרך העצומה הדרושה לשם כך.
שאלה מעניינת עולה בנוגע לשימוש שנעשה כביכול במידע של אולטרה על ידי רשת הריגול של לוסי.
הרשת הייתה בעלת מידע רב ובעלת יכולת פעולה מהירה והייתה מסוגלת לקבל מידע "ישירות מהמטה הכללי של הגרמנים" - לרוב על פי דרישה.
ישנן חשדות ש"לוסי" הייתה מעין דרך עבור הבריטים להזין מודיעין של אולטרה לסובייטים באופן שלא יחשוף מקורות, ויראה כאילו הגיע ממודיעין אנושי ולא מפיענוח תשדורות רדיו גרמניות.
הרשת של "לוסי" תופעלה ככל הנראה על ידי איש אחד (רודולף רסלר) והיחס שהעניקו לה הסובייטים היה חשדני.
המידע שסיפקה הרשת היה מדויק ומתוזמן היטב וסוכנים רוסים בשווייץ התייחסו אליו במלוא הרצינות.
בזירת האוקיינוס השקט, מכונת ההצפנה היפנית שכונתה "PURPLE" (באנגלית - סגול) על ידי האמריקאים, שימשה להצפנת התקשורת של הדרגים היפנים הדיפלומטיים הבכירים ביותר.
הצופן פוצח על ידי שירות מודיעין האותות של צבא ארצות הברית.
חלק מההודעות המפוענחות הוכחו כנחוצות בזירות אחרות.
מקרה מסוים נגע לדיווחים מפורטים של שגריר יפן בגרמניה שהוצפנו על ידי מכונת ה-PURPLE.
הדיווחים כללו סקירות של האסטרטגיה והכוונות הגרמניות, דיווחים אודות ביקורי השגריר בביצורי החוף של נורמנדי ודיווחים אודות שיחות ארוכות עם היטלר.
היפנים השיגו מכונת אניגמה כבר ב-1937, זו הייתה מכונה דומה לזו שהייתה לצבא הגרמני למעט חיווטי הרוטורים ולוח הפלאגים.
חשיפת אולטרה לציבור לאחר המלחמה
בריטניה וארצות הברית שמרו את האולטרה בסוד עד סוף המלחמה, אולם אין מידע חד משמעי שמסביר מדוע קיומה נשמר בסוד 29 שנים, עד שנת 1974, אלא רק מספר הסברים אפשריים.
ראשית, כפי שטען דייוויד קאהן בסקירה שכתב ב"ניו יורק טיימס" בשנת 1974, לאחר מלחמת העולם השנייה מכרו הבריטים חלק גדול ממכונות האניגמה למדינות עולם שלישי, בידיעה שיוכלו להמשיך לקרוא את ההודעות של בעלי המכשיר החדשים.
פרסום האולטרה היה עלול לגרום לביטול המכירה.
הסבר אפשרי שני מתייחס לאירוע שבו צ'רצ'יל חשף בפומבי מידע שהושג מפיענוח תקשורת רוסית, בין מלחמות העולם; חשיפה זו גרמה לרוסים לשנות את שיטת ההצפנה שלהם, והוביל לערפל מודיעיני.
הסבר שלישי, שנתן וינטרבותאם, גורס ששבועיים לאחר יום הניצחון באירופה דרש צ'רצ'יל שאנשים שנחשפו למידע מאולטרה לא יחשפו את החומר או את מקורו.
צ'רצ'יל סבר שחשיפה כזו הייתה עשויה לפגוע בפעילותו העתידית של הביון הבריטי.
חשיבות פיענוח האניגמה לניהול המלחמה נותרה חבויה מעיני הציבור.
כל דיון אפשרי שהיה נערך על ידי הפולנים או הצרפתים בנוגע לפריצת האניגמה בתחילת המלחמה, לא היה חושף את ההישגים שהתרחשו במהלך המלחמה.
מעטה הסודיות הוסר כאשר בשנת 1973 פורסם דבר פיענוח האניגמה, בספר "אניגמה" שכתב גוסטאב ברטראנד, קצין מודיעין צרפתי.
הספר הוביל ללחץ ציבורי לחשוף את הסיפור המלא של האולטרה והאניגמה.
הסודיות של אולטרה הוסרה לגמרי כשפרידריך ויליאם וינטרבותאם, משתתף מרכזי בהפצת המידע על פרויקט אולטרה, פרסם את ספרו "The Ultra Secret" (סוד האולטרה).
סיפורו הרשמי של המודיעין הבריטי במלחמת העולם השנייה פורסם בחמישה כרכים בין השנים 1979 ל-1988. העורך הראשי היה הארי הינסלי אך כרך אחד נערך על ידי מיכאל הווארד.
קיים גם ספר בשם Codebreakers משנת 1993, המכיל את זיכרונותיהם של ותיקי אולטרה.
הספר נערך על ידי הינסלי ואלן סטריפ.
לאחר המלחמה נמכרו מכונות אניגמה עודפות ומכונות דמויות אניגמה למדינות רבות בעולם, אשר היו משוכנעות בנוגע למידת האבטחה של מכונות הצופן הלא שגרתיות.
האמריקאים והבריטים הפיצו את המכונות הללו משום שהם היו מסוגלים לפצחן.
שווייץ אפילו פיתחה גרסה פרטית לאניגמה בשם NEMA והשתמשה בה עד אמצע שנות ה-70 המאוחרות.
על אף כל המאמצים שננקטו, מידע בנוגע לפיענוח האניגמה אכן זלג.
ב-1967 כתב ההיסטוריון הצבאי הפולני, ולאדיסלאב קוזאקזוק, בספרו "המלחמה הסודית", כי האניגמה הגרמנית נפרצה על ידי הפולנים לפני מלחמת העולם השנייה.
באותה שנה, תיאר דייוויד קהאן בספרו "The Codebreakers" אירוע שהתרחש בשנת 1945, ובו נלכדה האניגמה של הצי הגרמני מצוללת U-505. הוא ציין בחוסר תשומת לב שהודעות אניגמה כבר פוענחו עד אותה תקופה אך הפיענוח הצריך "מכונות שמילאו מספר בניינים".
בשנת 1970 החלו צפנים מבוססי מחשב לצבור אהדה, ככל שהעולם פנה יותר לעבר תקשורת ממוחשבת, והתוחלת שבמכונות האניגמה (ובמכונות מבוססות רוטורים באופן כללי) צנחה במהירות.
ב-1974 כבר התקבלה החלטה לחשוף חלק מהפעילויות של בלצ'לי פארק.
ה-NSA של ארצות-הברית הוציא משימוש את האחרונה שבמכונות ההצפנה הרוטוריות שברשותו, סדרת ה-KL-7, בשנות ה-80.
פורסמו עדויות רבות אודות הפיענוח של האניגמה, אולם חלקן אינן אמינות בהיבטים רבים.
לא כל הסופרים היו בעמדת ידיעה - מספר ספרים פורסמו על ידי אנשים שעיסוקם בבלצ'לי היה הפצת מידע האולטרה.
אולם, מאחר שהעבודה שם הייתה ממודרת, אנשים אלה ראו תמונה חלקית בלבד.
עבודת הפיענוח הייתה עניין טכני ומטעה - היה דרוש אדם עם הבנה טובה בפיענוח ובאניגמה כדי להבין את אופן פעולת הדברים.
מסמכים שהיו שמורים בארכיונים סודיים נחשפו לציבור באיטיות - משערים שחלק מהמסמכים עדיין לא פורסמו.
המסמכים לא נכתבו במטרה להיות ברורים שנים אחר כך; יש צורך בהכרת תקופת המלחמה ובפרספקטיבה על מנת לעשות בהם שימוש מושכל.
ממשלות בחרו לשמור על חשאיות המידע או לחשוף אותו בהתאם למטרותיהן, ולא לצורך דיוק היסטורי או שלמות העובדות.
מספר סופרים היו בעלי עניין אישי שהשתלט על חשיבות הדיוק בעובדות - ישנה תקרית שבה סולף דיווח אודות התקדמות בריטית בפענוח של מערכת צופן יפנית+.
סופרים רבים לא ערכו מחקר הולם - גורל מרגל האניגמה הנס תילו שמידט לא הובא לידיעת הציבור עד אשר יו סבאג מונטיפיורי עלה על עקבותיה של בתו של המרגל ב-1999. זיכרונותיה מופיעים בספר של מונטפיורי.
יש מחלוקת בנוגע להשפעה שהייתה לפיענוח האניגמה על מהלך המלחמה.
ייתכן שיש לשאול שאלה קשה יותר בנוגע להשפעת האולטרה גם על התקופה שלאחר המלחמה.
מיצג אודות ה"מלחמה הסודית" שהוצג במוזיאון המלחמה האימפריאלי ב-2003 ציטט מדבריו של צ'רצ'יל, באומרו למלך ג'ורג': "הודות לאולטרה ניצחנו במלחמה".
החשש הכבד ביותר של צ'רצ'יל, אפילו לאחר שהיטלר הורה לעכב את מבצע ארי הים ופלש לברית המועצות, היה שהצוללות הגרמניות יצליחו לחנוק את בריטניה ויטילו עליה סגר ימי.
בספר "שעתם היפה ביותר" העיד צ'רצ'יל שסכנת הצוללות הגרמניות היא הדבר היחיד שבאמת עורר בו מורא במהלך המלחמה.
מרכיב עיקרי שמנע תבוסה בריטית בקרב על האטלנטי היה היכולת המחודשת לפענח את הודעת האניגמה של הצי הגרמני.
למרות עובדה זו היו מרכיבים אחרים שהיטו את הכף בקרב לטובת בעלות הברית.
עם הגידול בכיסוי האווירי מעל האוקיינוס האטלנטי ועם הרחבת הסיוע הימי של נושאות המטוסים לספינות בעלות הברית, נעשו מטוסים נגד צוללות אפקטיביים ביותר תוך שימוש בראדאר סנטימטרי ובפצצות עומק.
שיפור בשיטות טריאנגולציה איפשר למטוס לחשוף את מיקום הצוללת אפילו אם לא ניתן היה לקרוא את הודעותיה.
שיפור בסונאר ובפצצות העומק הגדיל את הסיכוי להטבעת צוללות.
החל מ-1942 ביצע חיל האוויר המלכותי הפצצות שטיח על ערים בגרמניה.
ההרס של מרכזי ערים ותשתיות היה רב אך חשובה לא פחות מכך הייתה הפגיעה בתשתיות הטלפון, שאילצה את הכוחות הגרמניים להיות תלויים יותר בתקשורת גלי רדיו מוצפנת.
עובדה זו תרמה להגדלת תעבורת ההודעות הניתנות לפענוח באופן ששירת את מטרות בעלות הברית.
לאחר D-Day, עם חידוש ההפצצות מעל גרמניה, נותר האריס מקובע על הרעיון של הפצצות השטיח.
ההיסטוריון פרדריק טיילור טוען שבעוד שהאריס לא היה רשאי לדעת אודות אולטרה, הוא קיבל מידע שהושג מהאניגמה אך לא ידע את מקור המידע.
זו הסיבה שהוא לא ידע שההוראה להפציץ מתקני נפט גרמניים התקבלה מתוך ניתוח של מקורות גרמניים חסויים ורמי דרג, שמהם עלה כי הפצצה כזו תהיה פגיעה אנושה בגרמנים.
לכן ראה האריס בהוראות הללו סטייה מהמטרה העיקרית של החרבת הערים הגרמניות.
וינטרבותאם, האיש שתיאר ראשון את השפעת פיענוח האניגמה על מהלך המלחמה, תרם רבות להבנת ההשפעה של אולטרה לאחר המלחמה.
ההשפעה ניכרת בעצם הקמת ה-GCHQ הבריטי וה-NSA האמריקאי אבל לא רק בהם.
וינטרבותאם מזהיר בפרק 3 של ספרו, שסרטים ותעמולה הובילו לתפיסה שהניצחון במלחמה היה אפוף הילת קרבות.
הוא טוען שהמלחמה הייתה עשויה להיגמר במפלה מוחלטת אילו לא הייתה קיימת אולטרה.
הודעות מפוענחות של האניגמה הן בעלות ערך רב ביותר גם כיום, שכן הן מספקות עדות אודות מאמצי המלחמה של הנאצים וכן אודות פשעיהם.
"מברק הפלה" הוא שדר לדוגמה הממחיש את מה שידעו בבלצ'לי פארק לגבי פשעי הנאצים.
הערה: הקטע מבוסס על התרגום מוויקיפדיה באנגלית.
אולטרמיקרוסקופ הוא מתקן להארת עצמים קטנים ביותר, כמו חלקיקי קולואיד, טיפות ערפל או חלקיקי עשן.
החלקיקים מוחזקים כתרחיף בתמיסה או גז בתוך כלי, כאשר מאחוריהם רקע שחור.
העצמים מוארים על ידי קרן אור מתכנסת, הנכנסת מצד אחד, ומתמקדת בשדה הראייה - תופעת "קונוס טינדל" המוכרת בניסויי פיזור אור.
בסידור זה, עצמים קטנים מדי כדי ליצור תמונות במיקרוסקופ יוצרים תבנית טבעות עקיפה, והחלקיקים נראים כנקודות בהירות על הרקע הכהה.
השיטה מאפשרת רק את גילוי החלקיקים, ולא מספקת מידע של ממש אודות המבנה שלהם.
ניתן לגלות חלקיקים קטנים עד כדי 10 ננומטר בשיטה זו.
אולטרמיקרוסקופים שימשו בניסוי הטיפה של מיליקן למדידת מטען האלקטרון, ולחקר תופעות כמו תנועה בראונית ובחינת עקבות יינון בתא ערפל.
האולטרמיקרוסקופ הומצא על ידי הכימאי האוסטרו-הונגרי ריכרד אדולף ז'יגמונדי (יחד עם היינריך זיידנטופף) ב-1903, במטרה לבחון את פיזור האור מחלקיקים בקולואידים.
אולטראפילטרציה (על פי האקדמיה ללשון העברית: סינון דקיק; בראשי תיבות: UF) הוא תהליך הפרדה פיזיקלי המתבסס על ממברנה חדירה למחצה עליה מופעלים כוחות הידרוסטטיים של נוזל.
הממס (בדרך כלל מים) וחומרים בעלי משקל מולקולרי נמוך עוברים את הממברנה בגלל לחץ, והם נקראים תסנין (Permeate).
מוצקים מרחפים ומומסים בעלי משקל מולקולרי גבוה נשארים בתמיסה ונקראים רכז (Retentate).
גודל החרירים בכל ממברנה מאופיין על ידי הפרמטר Molecular Weight Cut Off (MWCO), שהוא קרוב למשקל המולקולרי אותו הממברנה תסנן: מולקולות במשקל מולקולרי נמוך מה-MWCO בדרך כלל יעברו את הממברנה, ומולקולות במשקל מולקולרי מעל ה-MWCO יישארו ברכז.
תהליך הפרדה זה משמש בתעשייה, ברפואה (המודיאליזה), במחקר, בטיהור וריכוז מקרומולקולות שהן מולקולות בעלות משקל מולקולרי של 1,000 עד 1,000,000 דלטון, ובעיקר לתמיסות חלבוניות.
בתעשיות הכימיות ובתעשיית המזון והתרופות יש שימוש נרחב בשיטה זו, לטיפולים במים במתקני דיאליזה להרחקת חיידקים פתוגניים ואנדוטוקסינים, ולטיפולים במי קולחין.
עמידות בלחצים גבוהים, אינרטיות כימית וביולוגית המתבטאת בחוסר תגובה כימית ופיזיקלית בין הממברנה לבין החומר שעובר את תהליך הסינון, ועמידות בתחום רחב של טמפרטורות והגבה-pH.
פולימרים הידרופיליים: נגזרות של תאית (צלולוז) וניילון
עקרון הפעולה של האולטראפילטרציה דומה למספר שיטות אחרות, כגון אוסמוזה הפוכה, מיקרופילטרציה וננופילטרציה.
אולריך רות' , המוכר יותר בשם אולי ג'ון רות', הוא גיטריסט גרמני ואחד התורמים העיקריים לז'אנר המטאל הנאו-קלאסי.
הוא המייסד של אקדמיית סקיי לסמינרים ולקונצרטות וכן ממציא גיטרת סקיי.
בתחילת שנות ה-70 רות' הקים הרכב מוזיקלי בשם "Dawn Road".
בשנת 1973 החליף באופן זמני את מייקל שנקר על הגיטרה בלהקת הסקורפיונס.
למייקל יצא מוניטין של נגן טכני ברמה גבוהה, והסקורפיונס התפרקו מיד לאחר עזיבתו.
למעשה, ההרכב החדש של להקת הסקורפיונס היה מורכב מחברי להקת "Dawn Road" (אולי ג'ון רות', אכים קירשנינג, פרנסיס בוכהולץ ויורגן רוזנטל) ושניים מחברי להקת סקורפיונס הנותרים (רודולף שנקר וקלאוס מיינה).
בזמן שהותו של רות' בלהקה כגיטריסט מוביל וככותב שירים, הלהקה הוציאה לאור חמישה אלבומים משפיעים מאוד בז'אנר, ביניהם אלבום ההופעה החיה Tokyo Tapes, שמכר קרוב למיליון עותקים והגיע לאלבום זהב בכמה ארצות.
אלבומים מאוחרים יותר של הלהקה הציגו הפרדה משמעותית בין סגנונות.
סגנונו של רות' הושפע מהמוזיקה הקלאסית וכן מג'ימי הנדריקס, ואילו סגנונו של רודולף שנקר היה של הארד רוק.
בעקבות אי שביעות רצונו מהתפתחות זו, עזב רות' את הלהקה בשנת 1978 וחיפש אחר אפיקים רוחניים חדשים, כשם שג'ימי הנדריקס עשה במהלך שנותיו האחרונות.
בשנות האלפיים, כמעט שני עשורים לאחר פרידתם המקצועית, הופיעו רות' ולהקת הסקורפיונס יחד בהופעה בדונינגטון, אנגליה.
חברי הלהקה התרשמו מאוד לנוכח התפתחותו המוזיקלית של רות', והזמינו אותו להופיע עימם בין השנים 2005-2008.
עם עזיבתו את הסקורפיונס, רות' הקים להקה בשם "Electric Sun", שהוציאה שלושה אלבומים.
האלבום הראשון, Earthquake, יצא ב-1979 והוקדש לזכרו של הנדריקס.
עטיפת האלבום אוירה על ידי חברתו של הנדריקס, מוניקה דנמאן, אשר גם הפכה לשותפתו של רות' לאחר מכן.
שנתיים לאחר מכן יצא אלבומם השני Fire Wind, שהוקדש לזכרו של נשיא מצרים אנואר סאדאת, שניסה להשכין שלום במזרח התיכון.
הסינגל העיקרי מתוך האלבום, "Enola Gay (Hiroshima Today?)", עסק בהפצצה אטומית על יפן.
בינתיים, להקת הסקורפיונס נחלה הצלחה עם סגנון ההארד רוק בעוד רות' המשיך עם סגנונו השקט.
הדבר נבע גם מהעובדה שחברת התקליטים הגרמנית איתה חתם רות' הייתה בקנה מידה קטן יותר מזו של להקתו הקודמת.
כמו כן, חיפושו של רות' אחר נושאים רוחניים ופוליטיים נגד ניגוד גמור לתדמית השמחה אותה יצרה הסקורפיונס, ששילבה בקריירה שלה קליפים בנוסח MTV.
בשנת 1985 הוציא רות' את אלבומו השלישי יחד עם להקתו - "Beyond the Astral Skies", שהוקדש לזכרו של מרטין לותר קינג ולמעריציו של רות'.
בשלב זה, רות' פצח בכיוון חדש בקריירה המוזיקלית שלו כאשר החל לנגן סימפוניות במבנה מלא ושתי קונצרטות, ולעיתים אף מנגן עם תזמורת ברחבי אירופה.
בשנות ה-90 הוציא לאור רות' שני אלבומים במסגרת פרויקטים מוזיקליים שונים שערך.
בשנת 1991 הוציא רות' אלבום ראשון בשם "Aquila Suite - 12 Arpeggio Concert Etudes for Solo Piano", שכלל 12 אטיודות ארפג'ו קצרות לפסנתר.
האלבום הוקדש למלחין ולפסנתרן ההונגרי פרנץ ליסט.
בשנת 1996 הוציא אלבום שני שנקרא "Sky of Avalon - Prologue to the Symphonic Legends", ובו שני חידושים ליצירות של ג'אקומו פוצ'יני.
בשנים 1998-2000 הוציא רות' שני אלבומים נוספים.
הראשון, "Transcendental Sky Guitar", כלל ביצועים מחודשים ליצירות ממלחינים כוולפגנג אמדאוס מוצארט, פרדריק שופן, אנטוניו ויוואלדי, ניקולו פאגאניני, לודוויג ואן בטהובן, יוהאן סבסטיאן באך, ז'יל מאסנה, מודסט מוסורגסקי, חואקין רודריגו ופרנסיסקו טארגה.
13 הראשונות הן ביצוע מחודש לארבע העונות של ויוואלדי.
ב-2 ביוני 2007 הצטרף רות' ללהקת הסמאשינג פאמפקינס במהלך הביצוע לשירם Gossamer בפסטיבל רוק אמ רינג בגרמניה, וכן בשנית ב-26 בפברואר 2008.
אלבומו הנוכחי של רות', "Under a Dark Sky", הוא גם אלבום הסולו הראשון שלו.
ב-17 בדצמבר 2015, אולריך לראשונה ביקר והופיע בישראל במסגרת פסטיבל המטאל "Titans Of Metal Israel" שנערך במועדון התיאטרון ביפו.
בפסטיבל, שארך כ-3 שעות, עלה רות' לנגן שלושה קאברים לקלאסיקות רוק, ובלט מאוד כמסמר הערב בהופעה.
יום למחרת העלה רות' לעמוד הפייסבוק שלו פרסום הודייה על הערב הנהדר, וסיפר על ביקורו הראשון בירושלים, אותו הגדיר כחוויה יוצאת דופן.
אולטרה-מאפי הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים, למאגמה, ללבה, ולסלעי יסוד וסלעים מותמרים דלים בסיליקה – פחות מ-45% – ועשירים בברזל ובתחמוצות מגנזיום.
התגבשותם מתרחשת בטמפרטורות גבוהות מאוד – יותר מ-1,100°C, וכתוצאה מכך נוצרים סלעים כקומטיט ובוניניט.
צמיגותה של לבה אולטרה-מאפית נמוכה מאוד בשל תכולת סיליקה נמוכה ובשל העובדה כי בטמפרטורה של יותר מ-1,100°C לא מתאפשר פילמור.
סוג זה של לבה התקיים בשעה שכדור הארץ היה חם מאוד, דבר שאפשר קיום כמות גדולה של מגנזיום בלבה במהלך הפרוטרוזואיקון ובתחילת הפנרוזואיקון.
הנפח העיקרי של סלעים אולטרה-מאפיים בכדור הארץ מצוי במעטפת, המורכבת בעיקר מפרידוטיט – המורכב מאוליבין ומפירוקסן, ומדוניט – המורכב בעיקר מאוליבין.
סלעים נוספים נוצרים מהתקררות והתקרשות של מאגמה ולבה.
סלעי מחדר אולטרה-מאפיים מצויים בדרך-כלל במחדרים שכבתיים נרחבים.
סלעי הצטברות כאלה אינם מייצגים את הרכבה הכימי הראשוני של המאגמה מהם נוצרו, אלא הם תוצאה של גיבוש מפריט.
מחדרים כאלה כוללים דוניט, פרידוטיטים ופירוקסניט והרכבים נדירים דוגמת טרוקטוליט, בעל תכולה גבוהה של פלגיוקלז סידני.
בחלקו העליון של הרצף השכבתי ניתן למצוא גברו ונוריט, ולעיתים נדירות גם הורנבלנדיט ופלוגופיטיט.
סלעים געשיים אולטרה-מאפיים מאוחרים לארכאיקון נדירים, ומוגבלים בעיקר לפרוטרוזואיקון, אם כי לבות בוניניטיות נפלטו לאחרונה בגב קשת האיים בשקע מאנוס (Manus Trough) בגינאה החדשה.
לבות אולטרה-מאפיות נוצרות כנראה על איו – ירחו של שבתאי, מאחר שהטמפרטורה בה הן נפלטות גבוהות מאלה הנוצרות בהתפרצויות מאפיות בכדור הארץ.
קומטיט (komatiite) – סלע שמקורו במאגמה מתחתית המעטפת הנוצר בטמפרטורה של 1,600°C.
בהגדרתו מכיל קומטיט פחות מ-18% תחמוצות מגנזיום.
מקור שמו: נהר קומאטי (Komati) בדרום אפריקה.
הקומטיט הצעיר ביותר נמצא באי גורגונה (Gorgona) בקולומביה, וגילו כ-90 מיליון שנה.
קומטיטים אחרים שנמצאו נוצרו לפני יותר מ-3 מיליארד שנה, ולא ידועים סלעים נוספים מתקופות מאוחרות יותר.
בוניניט (boninite) – סלע עתיר מגנזיום שמקורו באזורי הפחתה והעתקי חילוף.
מקור השם באיי בונין, דרומית ליפן.
בזלת פיקריט (Picrite basalt) – בזלת עתירת מגנזיום המכילה פנוקריסטים של אוליבין.
מבחינה טכנית, סלעים אולטרה-אשלגניים ומכילי מליליט נחשבים קבוצה נפרדת בהתבסס על מודלים של התכה, הנחשבים אולטרה-מאפיים בשל תכולה נמוכה במיוחד של סיליקה ותחמוצות מגנזיום.
סלעים כאלה שמקורם במעטפת, נחשפים על-פני הקרום, אם כי לא נצפו התפרצויות היסטוריות שפלטו אותם על-פני השטח.
סלעים אלה נדירים ומופיעים לרוב כמחדרים.
היווצרות המאגמה היוצרת סלעים אלה תלוי בכמה גורמים:
עומק רב של התכה חלקית
טמפרטורה נמוכה של התכה חלקית
עושר ביסודות ליתופיליים ("אוהבי" סיליקט) דוגמת אשלגן, בריום, צזיום ורובידיום
עושר בהרצבורגיט (Harzburgite, סוג של פרידוטיט)
עושר בפירוקסן ופלוגופיט מתוך המעטפת
קיום מים ופחמן דו-חמצני במקורות המאגמה, כאשר כל אחד מהם יוצר מאגמה ייחודית