tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-15 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד .
הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2015. ב-15 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–3 נגד שהיה גם הניצחון הראשון של הנבחרת מאז קופה אמריקה 1997.
מרטין מקס הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה מנשנגלדבך, שאלקה 04, מינכן 1860 והנזה רוסטוק בעמדת החלוץ.
מקס סיים פעמיים כמלך השערים של הבונדסליגה כאשר היה בן 32 ו-34, והיה מהשחקנים המבוגרים ביותר לזכות בתואר זה.
מקס שיחק כילד בפולין במועדון הכדורגל רודלו גורניקי ביטום, ובגיל 14 היגר עם משפחתו, בעלת השורשים הגרמניים, בחזרה לגרמניה, תוך ניצול זכות השיבה לגרמניה למהגרים ממוצא גרמני .
המשפחה התמקמה בעיר רקלינגהאוזן, ומקס שיחק במועדוני נוער בעיר, ובשנת 1987 עלה לקבוצה הבוגרת של פ.צ.
בקיץ 1989 עבר מקס לבורוסיה מנשנגלדבך, שם שיחק שש עונות, והבקיע 22 שערים ב-142 הופעות.
הישג השיא שלו עם הקבוצה היה הזכייה בגביע הגרמני בעונת 1994/95, לאחר ניצחון 3-0 בגמר על וולפסבורג, אם כי מקס לא נטל חלק בגמר זה.
בקיץ 1995 עבר מקס לשאלקה 04, והפך עד מהרה לשחקן הרכב בקבוצה, והבקיע 23 שערים בשתי עונות בבונדסליגה, ועוד שלושה בקמפיין של שאלקה בגביע אופ"א בעונת 1996/97, שהסתיים בזכייה של הקבוצה בגביע, לאחר ניצחון במפגש כפול על אינטר מילאנו.
שאלקה ניצחה 1-0 במשחק הראשון, ואינטר ניצחה בתוצאה זהה בגומלין, ובבעיטות ההכרעה שאלקה ניצחה 4-1, כשמקס מבקיע את הבעיטה השלישית.
מקס נשאר בשאלקה עד לתום עונת 1999, והוסיף עוד עשרה שערים בשתי העונות המאוחרות שלו בקבוצה.
בקיץ 1999 עבר מקס למינכן 1860, ובניגוד לתקופתו בשאלקה, הפך לכוכב ההתקפי העיקרי של הקבוצה, והשתלב במהרה.
כבר בעונתו הראשונה סיים מקס כמלך השערים של הבונדסליגה עם 19 הבקעות, והוביל את קבוצתו למקום הרביעי המפתיע, שהקנה לה מקום בגביע אופ"א.
בעונת 2000/01 לא הצליח מקס לשחזר את הצלחת העונה הקודמת, כשהבקיע שמונה שערים, והקבוצה סיימה רק במקום ה-11 בבונדסליגה והודחה מוקדם יחסית מגביע אופ"א על ידי פארמה.
בעונת 2001/02 סיימה הקבוצה במקום התשיעי, אך מקס זכה שוב, בגיל 34, בתואר מלך השערים עם 18 הבקעות, בצוותא עם מרסיו אמורוזו.
בעונת 2002/03 סיימה הקבוצה במקום העשירי, כשמקס צבר רק 21 הופעות והבקיע שישה שערים, כשאת תפקידי המבקיעים הבכירים של הקבוצה תפסו מרקוס שרוט עם 14 הבקעות ובנימין לאוט עם 13 הבקעות.
בקיץ 2003 עבר מקס לעונת פרישה בהאנזה רוסטוק.
זו הייתה עונה מצוינת עבורו מבחינה אישית, כאשר הקבוצה סיימה במקום התשיעי המפתיע, ומקס הבקיע 20 שערים ב-33 הופעות, וסיים שלישי בטבלת מלכי השערים לאחר אאילטון ורוי מקאיי.
בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל, לאחר שצבר 396 הופעות בבונדסליגה, בהן הבקיע 126 שערים, ונכון לינואר 2016, הוא מדורג במקום ה-25 בטבלת המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים.
לאחר פרישתו הקים מקס מחנה כדורגל לבני נוער.
למקס הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה.
מקס קיבל זימון בעקבות הצטיינותו בעונת 2002, כאשר כבר היה בן 34, ונכנס כמחליף בדקה ה-84 במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה, שהסתיים בתוצאה 1-0 לארגנטינה.
מרטין מקס הוא אביו של פיליפ מקס, המשחק באאוגסבורג מהבונדסליגה.
מרטין עדן הוא רומן, שכתב ג'ק לונדון ופרסם בהמשכים בין ספטמבר 1908 ובין ספטמבר 1909 והתפרסם לראשונה כספר ב-1909, בארצות הברית, באנגלית.
הספר נכלל ברשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד.
ב-1914 עובד הספר לצורך הפקת סרט קולנוע בכיכובו של Lawrence Peyton, אך הסרט לא הושלם והכוכב נהרג במלחמת העולם הראשונה.
"מרטין עדן" הוא ספר המתאר את דרכו של צעיר, בן דמותו של הסופר, חסר השכלה ותרבות, הפוגש צעירה בת עשירים, שלומדת באוניברסיטה ומתאהב בה ובתרבות הספרים שמסביבה.
הספר כולל מוטיבים ופרטים מחיי הסופר, אך אינו אוטוביוגרפי, כפי שמעיד סופו.
מרטין עדן, ימאי צעיר וחזק, מתערב בקטטה ומציל צעיר זר בן טובים.
בן הטובים מזמין את עדן לארוחה בבית משפחתו וכך מכיר עדן משפחה בורגנית ואנשים משכילים.
עדן מתאהב באחותו של הצעיר, הבוגרת ממנו בכמה שנים ומשכילה ממנו בהרבה.
עדן מחליט לשפר את השכלתו ובזמן קצר יחסית קורא ספרים רבים, לומד ומעכל את תוכנם, נמשך לפילוסופיה ונוקט עמדות פוליטיות-כלכליות.
הוא מנסה לפלס לו דרך שתהפוך אותו למחזר ראוי בעיני הצעירה ולשם כך מחליט להיות סופר ולהתפרנס מכתיבה יצירתית.
למרות גילו הצעיר הוא התנסה רבות והכיר מקומות אקזוטיים, עליהם כתב סיפורים וניסה למכור אותם לבתי הוצאה לאור ולכתבי עת, אך ללא הצלחה.
הספר עוקב במקביל אחר היחסים המתפתחים בין מרטין עדן ואהובתו, התפתחותו האינטלקטואלית ומאבקו הכלכלי והקריירה הספרותית שלו, כשכל אחד מהנתיבים משפיע ומושפע מיתר האפיקים.
לונדון מנצל את העלילה, כדי להרצות מפי גיבוריו דעותיו בנושאים פילוסופיים וחברתיים-כלכליים.
מרטין עדן, תרגם ישורון קשת (שם העט של יעקב קופלביץ) בהוצאת מצפה, ירושלים-תל אביב ב-1929
מרטין עדן, תרגם יעקב קופלביץ במועדון הספר הטוב ב-1959, 400 עמודים.
מרטין עדן, תרגם עודד פלד בהוצאת כרמל, ירושלים ב-2012, 320 עמודים.
מרטין רמירה סוסטר היה אקטיביסט אמריקני הידוע בעיקר בשל פעילותו בתנועה למען זכויות האסירים בארצות הברית.
סוסטר נכנס לכלא בתחילת שנות ה־60, שם אימץ רעיונות שוויוניים ליברליים כגון: אנרכיזם, אינטרנציונליזם ולאומיות שחורה.
סוסטר פעל למען העקרונות בהם הוא האמין והיה מהיחידים באותה תקופה שהעזו לפעול למען ערכים שהשלטון התנגד להם.
הוא סייע ואף הצליח להציל את אותם אנשים שהשלטון התנכל להם ללא סיבה, רק כי היו שונים משאר החברה.
סוסטר היה בעל חנות ספרים לספרות אפרו־אסיאתית.
חלק מהספרים בחנות היו בעלי ערכים קומוניסטיים וסוציאליסטים, העבירו מסרים דמוקרטיים שוויוניים.
סוסטר הצליח למשוך לחנות שלו קהל יעד של צעירים בעזרת מוזיקה ופינות ישיבה.
סוסטר היה יושב עם הצעירים ומספר להם על סוציאליזם, לאומיות והיסטוריה אפרו־אמריקאיים.
בנוסף, סוסטר נתן לעניים חוברות בחינם והיה מאפשר להם לשבת בחנות ולקרוא כמה שרצו.
היו שחזרו כל יום לקרוא בחנות במשך שעות.
בשנת 1967 המצב באזור היה מתוח והיו הרבה סכסוכי בית המשטרה לתושבים.
חנותו הייתה פתוחה לרווחה עד 3 לפנות בוקר וסיפקה מקום מקלט ללוחמי חופש ולעוברי אורח הרצו להתחמק מכוחות המשטרה והגז המדמיע שרוסס לכל עבר.
סוסטר נעצר בחנות הספרים שלו ב־14 ביולי 1967. הוא נידון למאסר של 41 שנים בשל עבירות סמים, הצתה מהומות ותקיפה.
האשמות אלו התגלו כמזויפות וחלק מפרויקט בשם COINTELPRO, שהיה סדרה של תוכניות לא־חוקיות וחשאיות של ה־FBI.
התוכנית התרחשה בשנים 1956–1971 ומטרתה הייתה להתחקות, לפקח ולסכל ארגונים פוליטיים ופעיליהם אשר מתנגדים למשטר בארצות הברית והתרחשה בשנים 1956–1971.
גם כאשר היה בכלא סוסטר המשיך לפעול למען החברה והשוויון.
הוא הפך לעורך דין של בית סוהר, הפועל באופן קבוע כיועץ משפטי לאסירים אחרים ואף זכה בשני תיקים משפטיים בולטים הקשורים לזכויות אסירים.
בנוסף, סוסטר הבטיח זכויות חופש דת לאסירים מוסלמים שחורים ואף הצליח לבטל חלק מה"אירועים הלא אנושיים המחפירים יותר של הכליאה המבודדת בחלק מבתי הכלא" (כדברי השופט הפדרלי, קונסטנס מוטלי).
בדצמבר 1973 הכניס ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" את סוסטר לרשימת "אסירי המצפון", ואמרו כי השתכנענו שמרטין סוסטר היה קורבן של הפלה בינלאומית של צדק בגלל אמונתו הפוליטית ולא על פשעיו.
בנוסף לוועדות הגנה רבות במדינת ניו יורק, הצטרפה גם ועדה למען שחרור מרטין סוסטר המורכבת מאזרחים בולטים.
הוועדה פרסמה את פרשת סוסטר ופנתה למושל ניו־יורק יו קארי על מנת לשחרר את סוסטר.
לבסוף הוועדה הצליחה והמושל העניק לסוסטר חנינה בערב חג המולד של 1975, הוא שוחרר מהכלא בפברואר 1976.
בשנת 1974 חברת Pacific Street Films הוציאה סרט דוקומנטרי על סוסטר בשם frame up!
(האשמות שווא!) המפרט את המקרה וסיפור חייו יחד עם ראיונות מהכלא.
מאוחר יותר בחייו עבר למנהטן שם גר עם אשתו ליזבת' סוסטר, בנו מארק (שמת בשנות ה־20 שלו) ובנו השני וינסנט.
מרטין מקדונה הוא מחזאי, תסריטאי ובמאי קולנוע אירי-בריטי, זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר.
מקדונה נולד במחוז קמברוול בדרום לונדון, בן להורים אירים מגולוויי.
אחיו הגדול הוא הבמאי והתסריטאי ג'ון מייקל מקדונה.
ב-1992, הוריו חזרו למולדתם בגולוויי, אבל מקדונה ואחיו נשארו בלונדון.
באמצע שנות התשעים כתב את המחזות "The Beauty Queen of Leenane" (זוכה פרס דרמה דסק), "A Skull in Connemara", "The Lonesome West" (טרילוגיית קונמארה), ו-"The Cripple of Inishmaan" שמתרחשים במחוז גולוויי ובאיי אראן.
כמו כן כתב את המחזה "איש הכריות" שזכה בפרס אוליבייה למחזה החדש הטוב ביותר עם הפקתו ב-2003. בהמשך הקריירה כתב את המחזות "A Behanding in Spokane" (מחזהו הראשון שמתרחש בארצות הברית), The Lieutenant of Inishmore, ו-"Hangmen" שזכה בפרס אוליבייה.
מחזותיו שעובדו בעברית: The Beauty Queen of Leenane - "מלכת היופי של לינאן" הוצג בתיאטרון באר שבע, "The Cripple of Inishmaan" - "כולם רוצים להוליווד" הוצג בתיאטרון גשר, "איש הכריות" הוצג בתיאטרון גשר ובתיאטרון חיפה ו"הסגן מאינישמור" שהוצג בתיאטרון ניסן נתיב.
ב-2004 החל בעשייה קולנועית, הוא כתב וביים את הסרט הקצר "Six Shooter" שזיכה אותו בפרס הסרט הבריטי הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי ובפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר.
ב-2007 כתב וביים את הסרט "ברוז'" שזיכה אותו בפרס באפט"א לקולנוע לתסריט הטוב ביותר, והיה מועמד לפרסים רבים נוספים בהם פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
ב-2011 כתב, ביים והפיק את הסרט "שבעה פסיכופתים".
הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
ב-2017 כתב, ביים והפיק את הסרט "שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי", שזכה לשבחים ופרסים רבים, בהם ארבעה פרסי גלובוס הזהב, כולל לסרט הטוב ביותר ולתסריט הטוב ביותר ובחמישה פרסי באפט"א לקולנוע כולל לסרט, לסרט הבריטי ולתסריט המקורי הטוב ביותר.
בשנת 2021 צילם את סרטו "רוחות אינישרין" (The Banshees of Inisherin), אותו הוא כתב, ביים והפיק ומככבים בו השחקנים האירים ברנדן גליסון וקולין פארל (ששניהם כיכבו ב"ברוז"); הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2022.
במאי ותסריטאי2008ברוז'במאי ותסריטאי2011שומר חוק (אנ')מפיק בפועל2012שבעה פסיכופתים (אנ')במאי, תסריטאי ומפיק2017שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזוריבמאי, תסריטאי ומפיק2022רוחות אינישריןבמאי, תסריטאי ומפיקTBAWild Horse Nineבמאי, תסריטאי ומפיק
פרסשנהקטגוריהפרויקטתוצאהפרס אוסקר2023הבימוי הטוב ביותררוחות אינישריןהתסריט המקורי הטוב ביותר
מרטין ג'וזף מרקז הוא שחקן בריטי.
מרקז ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד ג'ינו פרימירולה, הברמן הראשי, בסדרת הדרמה קומית הבריטית "מלון בבילון".
בין השנים 1993 ל-1995 גילם את דני פירס בסדרה "The Bill".
ב-2002 שיחק בתפקיד ניל אופרת הסבון "איסטאנדרס".
עוד הופיע מרקז בסדרה "דוק מרטין" לצדו של אחיו ג'ון מרקז, בתוכנית "המופע של קתרין טייט", בסדרה "Murder Most Horrid", וב-"Plastic Man".
מרקז נולד בקובנטרי שבווריקשייר לאב ספרדי ולאם אנגלייה.
אביו עבד כמלצר במלון ריץ בקוסטה בראווה, ובהמשך כשהמשפחה עברה לבינלי וודס הוא פתח מסעדת פיש אנד צ'יפס.
מרטין למד בבית הספר המלך הנרי השמיני בקובנטרי.
הוא עבד כמאמן אישי וכברמן לפני שפתח בקריירת המשחק.
הופעתו הראשונה של מרקז בטלוויזיה הייתה בסדרה המשטרתית "The Bill" בה גילם את דמותו של סמל בילוש דני פירס.
הוא שיחק בתפקידים קטנים בסדרות כגון "דוק מרטין", "המופע של קתרין טייט", "אליזבת הראשונה", "The Business", "איסטאנדרס" ו-"Bedtime".
מ-2006 עד 2009 שיחק מרקז בתפקיד הברמן הראשי בסדרת הטלוויזיה "מלון בבילון".
ב-2013 הופיע בסדרה הקומית של רשת ITV "החבר'ה מהלשכה" בתפקיד המאבטח פול.
מרקז מוכר גם מהופעותיו בתיאטרון, בין השאר שיחק בהפקה מחודשת של טרוור נאן למחזה "Anything Goes" משנת 2009 בה שיחק בתפקיד מונפייס מרטין, ובמחזה "Insignificance" מאת טרי ג'ונסון.
הוא הופיע בצמד הקומי "האחים מרקז" יחד עם אחיו ג'ון מרקז.
שני האחים גילמו אחים בפרק בסדרה "דוק מרטין".
בנובמבר 2010 החל מרקז להופיע בתפקיד אביו של בילי במחזמר "בילי אליוט" בתיאטרון ויקטוריה פאלאס בווסט אנד שבלונדון.
באוקטובר 2013 החל להופיע בתפקיד קפטן דאנה הולמס במחזמר על פי הרומן "מעתה ועד עולם".
למרקז יש שלושה בנים ושתי בנות.
בתו רמונה מרקז ידועה מהופעתה בתפקיד קארן בסדרה הקומית "לא ממש סיטקום" (Outnumbered).
מרטין סטנמרק (בשוודית: Martin Stenmarck; נולד ב-3 באוקטובר 1972) הוא זמר שוודי.
סטנמרק נולד בשנת 1972 בטבי, שוודיה.
ב-1985 עבר לארברו, בנעוריו היה חבר בלהקת הארד רוק.
ב-1994 עבר לסטוקהולם ועבד כדוגמן וכמלצר.
הוא התגלה כזמר וב-1997 הופיע במחזה סיפור הפרברים.
הוא ייצג את שוודיה באירוויזיון 2005 עם השיר "לאס וגאס" וסיים במקום ה-19.
ב-2011 החל להנחות את התוכנית "Kvällen är din" בערוץ TV4 במסגרתה מגשימים חלומות לאנשים.
הוא דיבב בגרסה השוודית של הסרטים הסיפור שאינו נגמר, סוס פרא ומכוניות.
הוא התחרה במלודיפסטיבלן 2014 (תחרות לייצוג שוודיה באירוויזיון 2014) ובמלודיפסטיבלן 2016 ולא הצליח לעבור את שלב חצאי הגמר.
ב-2019 התחרה בפעם הרביעית בתחרות והוא הגיע לשלב גלגל ההצלה, שם הפסיד לזמרת, ליסה אייקס.
הוא בן זוגה של הזמרת האנה הדלונד.
מרטין נות היה חוקר מקרא גרמני, שהתמחה בהיסטוריה היהודית שלפני גלות בבל.
יחד עם גרהרד פון ראד היה חלוץ הגישה המסורתית-היסטורית ללימודי המקרא, והדגיש את תפקידן של מסורות בעל-פה בהתהוות הטקסטים המקראיים.
נות נולד בדרזדן, ממלכת סקסוניה.
הוא למד באוניברסיטאות ארלנגן, רוסטוק, ולייפציג ולימד בגרייפסוואלד וקניגסברג.
בשנים 41–1939 ובשנים 45–1943 שירת נות כחייל גרמני במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה הוא לימד בבון, גטינגן, טיבינגן, המבורג ובאוניברסיטת בזל.
ב-1964 הוא שימש כמנהל המכון האוונגליסטי הגרמני בירושלים, עד למותו הפתאומי ב-1968 מהתקף לב, במהלך סיור בשבטה.
נות משך לראשונה תשומת לב רחבה עם חיבורו "Das System der zwölf Stämme Israels" ("התוכנית של שנים-עשר שבטי ישראל", 1930), וטען כי שנים עשר השבטים לא היו קיימים לפני הברית בשכם שתוארה בספר יהושע.
חיבורו "Überlieferungsgeschichte des Pentateuch" ("מסורת החומש", 1948) הציב מודל חדש למבנה החומש והתורה כולה.
נות השלים את המודל הדומיננטי של התקופה, השערת התעודות, וראה את החומש כמורכב מגושים סיפוריים מסורתיים המצטברים סביב מספר חוויות היסטוריות מרכזיות, ובהם: סיפורי יציאת מצרים, סיפורי הכניסה לכנען, סיפורי ההבטחה לאבות וכן הלאה.
מאוחר יותר הראה רוברט פולזין שכמה ממסקנותיו העיקריות מראות שימוש שרירותי או לא עקבי בכללים שהציע.
עבודה מהפכנית ומשפיעה עוד יותר, הייתה "ההיסטוריה הדויטרונומיסטית".
בעבודה זו טען נות כי תאוריות דויטרונומיסטיות קודמות לא מסבירות עובדות רבות, ובמקום זאת הציע להרכיב "היסטוריה ספרותית" שהיא יצירה של מחבר בודד שחי בתקופת הגלות ולא יאוחר משנת 562 לפנה"ס.
מרתין נות הניח כי 'ההיסטוריה הדויטרונומיסטית' כוללת את הפרקים מ ועד , החיבור המספר את תולדות ישראל מהר חורב עד גלות בבל.
נות פרסם גם פירושים לכל חמשת ספרי החומש: בראשית, שמות, ויקרא, במדבר וספר דברים.
נות חיבר את ספר דברים לספרי נביאים ראשונים - יהושע, שופטים, שמואל ומלכים וכרך את כולם יחד כ"היסטוריה של ספר דברים".
כן העדיף את המונח "טטרטוך" להתייחס לארבעת הספרים הראשונים של הברית הישנה.
ארגון שנים עשר השבטים, תורגם על ידי י"מ גרינץ, ירושלים, תשכ"ה
מארטין נות, המשרה של שופט ישראל, בתוך: השופט בישראל, בהוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, החוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו.
מרטין סנסמאייר הוא שחקן אמריקאי ממוצא ילידי אלסקה.
מוכר בשל כיכובו בגרסה המחודשת ל"שבעת המופלאים" משנת 2016, ובמיני-סדרה של נטפליקס "המשחרר: מבצע אוולאנש".
סנסמאייר נולד באנקורג', אלסקה, לריימונד ואווה סנסמאייר, אך גדל ביאקוטאט.
משפחתו הם צאצאים לילידי אלסקה.
סבו מצד מרטין היה גילברט מייקל סנסמאייר.
הוא נולד באינדיאנה והיה ממוצא גרמני.
הוא עבד כרתך לפני קריירת המשחק ועבד על אסדת נפט.
בסופו של דבר הוא עזב כדי להתמקד במשחק בלוס אנג'לס.
סנסמאייר החל לעבוד כדוגמן מקצועי לפני שנכנס למשחק.
בשנת 2016 הוא הופיע בתפקיד ראשי, כאחד מ"השבעה", בסרט העלילתי-מערבוני "שבעת המופלאים" שבוים על ידי אנטואן פוקואה.
הסרט מהווה רימייק לסרט בעל אותו השם משנת 1960 שבעצמו היווה רימייק עבור סרט יפני משנת 1954 הנקרא "שבעת הסמוראים"
בשנת 2017 שיחק בסרט "רוחות קרות" בכיכובם של ג'רמי רנר ואליזבת אולסן.
בשנה זו סנסמאייר לוהק לתפקיד הראשי בסרט הביוגרפי "צ'יקאסאו ראנצ'ר".
הסרט טרם קיבל תאריך שחרור לאקרנים.
סנסמאייר הצטרף לצוות השחקנים בעונה השנייה (2018) של סדרת הטלוויזיה "וסטוורלד", בתפקיד חוזר.
שיחק גם בסרט המותחן "חדר נוסף" לצידן של וירג'יניה מדסן ואלישה ויט.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד חוזר בסדרה ילוסטון.
בשנת 2020 הוא שיחק בתפקיד הראשי במיני-סדרת המלחמה של נטפליקס "המשחרר: מבצע אוולאנש" בתפקיד של סמואל קולדפוט לצידו של בראדלי ג'יימס שגילם את פליקס ל.
הוא גם דיבב בגרסה המקורית באנגלית של משחק הווידאו "Tell Me Why", של Dontnod Entertainment.
הוא התארח בסדרת הטלוויזיה "FBI: המבוקשים ביותר", סדרת פשע של רשת CBS המהווה ספין אוף לסדרה "FBI".
באותה שנה לוהק קלאוד לתפקיד בסרט העתידי "The Things They Carried" לצד אשטון סנדרס, אנגוס קלאוד וביל סקושגורד.
סנסמאייר הוא חבר במכון לבריאות הילידים, קבוצת תומכת בנוער, וגאה במורשת הילידים באלסקה.
בינואר 2020 הוא הודיע שהוא מצפה לילד הראשון, מבת זוגו קאהרה הודג'ס, ווקאליסטית אינדיאנית גם היא.
+שנהסדרהתפקידהערות2014סיילםמוהוק3 פרקים2016–2018וסטוורלדוואנאטון5 פרקים2019ילוסטוןמרטין5 פרקים2020FBI: המבוקשים ביותררג'ינלד ווטרספרק: "Ghosts"המשחרר: מבצע אוולאנשסמואל קולדפוטמיני-סדרה2021–2022Rutherford Fallsריי2 פרקים20221883סאם3 פרקים2022–2023לה בראהטאמט5 פרקיםAlaska Dailyג'דדיה4 פרקים
קרל מרטין פוירשטיין היה צייר גרמני ופרופסור באוניברסיטה.
הוא היה נציג תנועת הנצרתיים, אך גם שילב ביצירתו אלמנטים של אימפרסיוניזם ואר נובו, שעוצבו על ידי מוטיבים דתיים.
אבותיו של פוירשטיין הגיעו מקליינוולסרטל.
אביו היה הפסל יוהאן מרטין פוירשטיין, אמו מארי אגאתה קתרין פוירשטיין לבית מולר.
הוא למד בתיכון בקולמר עד 1870 ולמד אמנות בתחילה במינכן.
ב־1882–1883 ערך טיול באיטליה ואז נסע למינכן, שם פנה לציור דתי.
בין השנים 1898–1924 היה פרופסור לציור דתי באקדמיה לאמנות במינכן.
על הישגיו העניק לו המלך לודוויג השלישי ב-1914 צלב האבירים של מסדר הכבוד של הכתר הבווארי.
הפרס נקשר לעלייה למעמד האצולה האישית והוא הורשה לכנות את עצמו ריטר פון פוירשטיין לאחר רישומו במרשם האצילות.
בדומה לצייר הדתי הנס פייבוש בבריטניה, גם פוירשטיין התמחה בציורי כנסיות, ויצר עבודות רבות.
את עבודותיו של פוירשטיין ניתן למצוא במוזיאונים במינכן, בכנסייה במינכן, בכנסיית קורפוס כריסטי בברלין, בכנסיות רגנסבורג, בכנסיית סנט קלרה בנירנברג, בכנסיות אלזסיות, בברייסגאו ובקפלה הגרמנית של בזיליקת סנט אנטוני בפדובה.
שני ציורי מזבח צדדיים גדולים נמצאים בכנסיית סנט אגתה בדיטיקון, שווייץ.
בנוסף, עבודות רבות הן בבעלות פרטית.
פוירשטיין היה נשוי לאחותו של אמיל קייזר.
מכיוון שהיא באה מסטאנס במרכז שווייץ, ואחותה הייתה נשואה לארנסט צימרמן, הם בילו את חופשותיהם לעיתים קרובות בסטאנס, שם הכירו גם את אדוארד צימרמן.
מרטין ולדימירוביץ' מליוטין הוא שחיין רוסי, סגן אלוף עולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, זוכה מדליית ארד באליפות עולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה ל-200 מטר חופשי ואלוף אירופה (בודפשט 2021) במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-400 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
הוא מתאמן אצל נטליה רושצ'ינה.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מיכאיל וקובישצ'ב, דנילה איזוטוב ומיכאל דובגליוק בתוצאה של 7:06.66 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אליפות חדש של 7:05.32 דקות ולפני איטליה (7:07.58 דקות).
כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.84 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע כשחיין ראשון תוצאה של 1:47.54 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי משולב לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:47.46 דקות.
יממה לאחר מכן, הוא סיים במקום 32 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.97 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 15 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.94 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.75 דקות, 21 מאיות השנייה ממדליית ארד ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:42.46 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה מליוטין בשתי מדליות, כסף וארד.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.43 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים מליוטין במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.01 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 22 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.49 דקות.
מרטין פאר היה צלם בריטי שפרסם כ-40 ספרי צילום והשתתף בכ-80 תערוכות.
מרטין פאר נולד בעיירה אפסום שבסארי, כ-15 ק"מ מלונדון.
בשנים 1970–1972 הוא למד צילום באוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר.
בשנת 1982 הוא פרסם ספר צילום ראשון, "Bad Weather".
בהמשך הוא פרסם מספר ספרים נוספים עם צילומי נופי אנגליה בשחור-לבן.
בשנת 1982 מרטין פאר החל לצלם אנשים ממעמד הפועלים ועבר לצילומי צבע.
בשנת 1987 פאר ואשתו עברו להתגורר בבריסטול.
פאר המשיך לעסוק בצילום ולפרסם את עבודותיו.
בשנת 1988 הוא הצטרף לסוכנות מגנום.
בשנת 2014 הוא מונה לנשיא הארגון וכיהן בתפקיד 3 שנים וחצי.
מרטין פאר היה אוצר של מספר תערוכות צילום.
הוא עסק בהדרכה ולימד באוניברסיטה.
בין הספרים שפאר פרסם הייתה סדרה של 10 ספרים בהם הוא שיתף צילומים של צלמים אחרים לרבות יאן באנינג ואסוקו נרחאשי.
בשנת 2004 הוא פרסם ספר עם צילומים של הנריק רוס מגטו לודז'.
בשנת 2006 הוענק לפאר פרס אריך סולומון.
בהמשך הוא קיבל פרסים נוספים מארגונים בינלאומיים.
בשנת 2021 הוא התקבל למסדר האימפריה הבריטית.
על התערוכות הבולטות של פאר נמנות תערוכה במרכז האמנויות ברביקן, תערוכה במוזיאון ריינה סופיה, תערוכה בגלריה הלאומית ז'ה דה פום ותערוכה בבית סאמרסט.
בסך הכל הוא הציג את צילומיו בכ-80 תערוכות ברחבי העולם.
עבודות של פאר מוצגות במכון האמנות של שיקגו, במוזיאון ויקטוריה ואלברט ובגלריית טייט.
נפטר בבריסטול ב-6 בדצמבר 2025.
מרטין סוּבִּימֶנְדִי איבנייס (בספרדית: Martín Zubimendi Ibáñez; נולד ב-2 בפברואר 1999 בסן סבסטיאן שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת ספרד.
סובימנדי גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד.
בשנת 2016 החל לשחק בקבוצות המילואים של המועדון בליגה הספרדית השלישית.
ב-28 באפריל 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובלה ליגה בניצחון 2–1 על חטאפה במסגרת המחזור ה-35 בליגה לעונת 2018/2019. בעונת זכה עם המועדון בגביע המלך הספרדי.
בעונת 2020/2021 הפך סובימנדי לחלק משמעותי בקבוצה הבוגרת של המועדון כשהופיע ב-41 משחקים במדי הקבוצה בכל המסגרות.
ב-24 בפברואר 2022 כבש סובימנדי את שערו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת של סוסיאדד בהפסד 1–3 לר.ב.
לייפציג במסגרת שלב הנוקאאוט הראשוני בליגה האירופית.
ב-13 במרץ 2022 כבש סובימנדי את שערו הראשון בלה ליגה, בניצחון 1–0 על אלאבס.
ואת העונה סיים עם 3 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות.
באוקטובר 2022 האריך סובימנדי את חוזהו במועדון עד 2027. ואת עונת 2022/2023 הוא סיים עם שער אחד ב-44 הופעות בכל המסגרות.
גם בשתי העונות הבאות היה סובימנדי שחקן הרכב קבוע בקבוצה כשסיים אותן עם 4 שערים ב-45 הופעות בעונת 2023/2024 ועם שני שערים ב-48 הופעות בעונת 2024/2025.
ב-6 ביולי 2025 חתם בארסנל, ששילמה לסוסיאדד את סעיף השחרור שלו, כ-60 מיליון אירו.לאחר שערך מספר הופעות במסגרת משחקי קדם העונה, ב-17 באוגוסט 2025 ערך סובימנדי הופעת בכורה במשחק רשמי במדי ארסנל, בניצחון 1–0 על מנצ'סטר יונייטד במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2025/2026 בפרמייר ליג.
ב-13 בספטמבר כבש סובימנדי שער בכורה במדי ארסנל ואף השלים צמד בניצחון 3–0 על נוטינגהאם פורסט בליגה.
שערו הראשון באותו משחק נבחר מאוחר יותר לשער החודש בפרמייר ליג.
ב-8 ביוני 2021 ערך סובימנדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בניצחון 4–0 על נבחרת ליטא במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר יורו 2024. במהלך הטורניר שותף סובימנדי ב-5 משחקים כולל משחק הגמר בו ניצחה ספרד 2–1 את אנגליה וזכתה בטורניר.
ב-12 באוקטובר 2024 כבש סובימנדי את שער הבכורה שלו בנבחרת כשכבש את השער היחיד במשחק בניצחון של ספרד 1–0 על דנמרק במסגרת ליגת האומות.
מרטין מיסטרי היא סדרת טלוויזיה מונפשת, המבוססת על קומיקס איטלקי בעל אותו שם מאת .
הסדרה הופקה בשיתוף פעולה בין חברת ההפקות הצרפתית "" (לשעבר "Marathon Media") לבין חברת ההפקה הקנדית "".
סגנון האיור בסדרה מבוסס על סגנון האנימה היפני.
הסדרה עלתה לאוויר ב-1 באוקטובר 2003 בקנדה.
בישראל הסדרה שודרה ב-2005 בערוץ ג'טיקס (לשעבר ערוץ Fox Kids), כשאת דמותו של גיבור הסדרה דיבב הזמר אסף אבידן.
עלילת הסדרה סוטה מעלילת הקומיקס עליה היא בוססה, ומציגה את מרטין מיסטרי ואת דיאנה לומברט כאחים חורגים מתבגרים הלומדים ביחד בפנימיה "טורינגטון" שבקנדה.
השניים עובדים בארגון חשאי המכונה "המרכז" שתפקידו הוא להגן על אנשי כדור הארץ בחשאי מפני מפלצות ופעילויות על טבעיות.
חבריהם של מרטין ודיאנה מהמרכז כוללים את בילי, חוצן קטן בעל עור ירוק, וג'אווה, איש מערות בן 200,000 שנה שקפא והופשר ומתפקד בגלוי כשרת בבית הספר בו השניים לומדים.
בכל פרק בסדרה, מרטין, דיאנה וג'אווה (ולעיתים גם בילי) חוקרים מקרה אחר הקשור בפעילות על טבעית.
חלק מפרקי הסדרה מתרחשים באתרים מסביב לעולם, בעוד שרובם מתרחשים בקנדה עצמה.
דמותו של מרטין מיסטרי הופיעה בפרק בסדרה "טוטלי ספייס" (מאותו בית יוצר) וסייעה לדמויות הסדרה: המרגלות סם, אלכס וקלובר לחקור היעלמויות מסתוריות בהרים המושלגים.
דמויותיהם של דיאנה וג'אווה לא הופיעו בפרק זה.
מרטין הוא נער בן 16 הלומד בפנימיית "טורינגטון" ביחד עם אחותו החורגת, דיאנה.
מרטין עובד כחוקר עבור "המרכז" ביחד עם דיאנה וג'אווה.
למרטין יש אובססיה לעל טבעי וברוב הזמן הוא עסוק בלהתחיל עם בנות (במיוחד עם ג'ני) מאשר בלימודיו בבית הספר.
למרות אופיו השטותי, מרטין ניחן בחשיבה מהירה וביכולת לחלץ את הצוות ממצבים לחוצים.
במהלך פרקי הסדרה, מרטין עונד על זרועו את "שעון המרכז" שהוא בעל יכולת לשגר אל מרטין גאדג'טים שונים וכן לפתוח שער ממקומו הנוכחי של מרטין למטה המרכז.
אחותו החורגת של מרטין (אמה התחתנה עם אביו של מרטין).
דיאנה היא תלמידה מחוננת בבית הספר והיא בעלת חשיבה לוגית.
לרוב, היא לא מתייחסת ברצינות לתאוריות שמרטין מעלה במהלך החקירות ומעדיפה להתמקד בגישה יותר ריאלית.
דיאנה מתווכחת עם מרטין רבות במהלך הסדרה ולמרות זאת, השניים אוהבים אחד את השני ושומרים זה על זו.
ברוב פרקי הסדרה, דיאנה משמשת כ"פיתיון" שנועד למשוך את המפלצות אל הצוות במטרה ללכוד אותן ובחלק מהפרקים, כשמרטין לא מתפקד היא עונדת על זרועה את שעון המרכז.
ג'אווה הוא איש מערות (אדם ניאנדרטלי) בן 200,000 שנה שהוקפא בקרח והופשר בימינו אנו.
בחיי היום יום, ג'אווה מתפקד כשרת בפנימיה בה מרטין ודיאנה לומדים ובמהלך החקירות הצוות הוא משתמש בכוחו הפיזי הרב כדי לעזור לשניים.
הדיבור של ג'אווה הוא עילג והוא לרוב משתמש במשפטים פשוטים במטרה לבטא את עצמו ("ג'אווה לא אוהב" לדוגמה).
ג'אווה משמש כאתחנתא קומית בסדרה בעקבות הפחד שלו מטכנולוגיה בת ימינו או ההגיינה שלו בתור איש מערות לשעבר.
א.מ.א היא מנהלת "המרכז" והאחת ששולחת את הצוות למשימות השונות.
א.מ.א היא בעלת אופי רציני וכן בעלת ידע בלחימה.
ראשי התיבות M.O.M באנגלית הוא "מנהלת ארגון המסתורין" ולעיתים, כשהיא בעצמה יוצאת לשטח, א.מ.א משתמשת בזהות בדויה בשם "גברת אוליביה מנדל" (M.O.M - Ms.
בדיחה חוזרת במהלך הפרקים היא כשהצוות מגיע למרכז לתדרוך, מרטין מבחין בא.מ.א מתעסקת במכשיר חוצני כלשהו ובטעות משבש אותו, בכך גורם לא.מ.א לכעוס עליו יותר.
בפרק הקרוסאובר עם הסדרה "טוטאלי ספייס", נרמז שא.מ.א וג'רי (מנהיג הסוכנות בטוטאלי ספייס) ניהלו מערכת יחסים רומנטית בעבר.
בילי הוא חוצן אינטליגנטי קטן בעל עור ירוק הנעזר במעין פוד מעופף כדי להתנייד.
בילי משמש כיד ימינה של א.מ.א ומסייע לצוות כאשר נדרש מהם לחקור חפצים וראיות שהם אוספים במהלך המשימות.
בילי הוא מעריץ מושבע של מרטין ומשמש כחברו הטוב ביותר.
בעונה השלישית, בילי נעזר במדמה גוף במטרה להיראות אנושי ונרשם לפנימיית "טורינגטון" במטרה להיות עם מרטין, דיאנה וג'אווה ומצטרף אליהם למשימות השונות.
בחלק מהפרקים נרמז שבילי מאוהב בדיאנה.
ג'ני היא חברתה של דיאנה ולומדת ביחד איתה ועם מרטין בפנימיית "טורינגטון".
במהלך הסדרה היא מחוזרת רבות על ידי מרטין, אך דוחה אותו פעם אחר פעם בשל אופיו הילדותי והאובססיה שלו לעל טבעי.
בחלק מהפרקים, ג'ני נחשפת לעובדתם הסודית של מרטין ודיאנה ואפילו מסכימה לצאת עם מרטין לדייטים (לאחר שהציל אותה מהמפלצות השונות), אך זכרונה נמחק על ידי המרכז.
מרווין הוא "יריבו הלא רשמי" של מרטין וגם הוא לומד בפנימיה ביחד עם מרטין ודיאנה.
הוא מתואר כאהוב על ידי הבנות וחובב אקסטרים.
באחד הפרקים, מרווין מגויס למרכז בתור סוכן, מה שמעלה את חמתו של מרטין עליו.
בהמשך הסדרה, הוא מועבר לשלוחה של המרכז בהוואי, אך לאחר תקרית עם לפרקון הוא מועבר כעונש לשלוחה של המרכז בקוטב הדרומי.
ג'רארד הוא אביו של מרטין ואביה החורג של דיאנה (נשוי לאמה של דיאנה).
בניגוד לבנו, ג'רארד הוא אדם מאוד רציונלי בעל חשיבה לוגית ולרוב מבטל את התאוריות העל טבעיות שמרטין מעלה.
ג'רארד הוא מדען ולכן הוא מבלה את רוב זמנו במחקרים מסביב לעולם והיחסים שלו עם מרטין מתוחים.
באחד הפרקים, ג'רארד מגלה על עבודתם של מרטין ודיאנה במרכז ובעקבות כך מתגאה בילדיו.
בקומיקס מרטין ודיאנה הם זוג מאורס (ובהמשך נשואים) ולא אחים חורגים.
השניים גם לא בני נוער או תלמידי תיכון.
בקומיקס מרטין הוא איש אשכולות: הוא היסטוריון, ארכאולוג, אנתרופולוג, אספן והרפתקן.
יד ימינו הוא ג'אווה והשניים מרבים לטייל בעולם ומסייעים למשטרה לפתור תעלומות שנוגעות בעל טבעי.
בדומה לסדרה, גם בקומיקס ג'אווה הוא איש מערות שהופשר בימינו.
אך עם התקדמות העלילה, סגנון דיבורו הופך ליותר עדכני.
בניגוד לסדרה, בקומיקס ישנם אויבים חוזרים ולא כל פרק מתמקד באויב אחר.
אויביו של מרטין כוללים את "גברים בשחור", האל הנורדי לוקי ומורגן לה פיי.
בנוסף, מרטין נאבק במהלך הסדרה עם ארגונים בדיוניים שונים שמנסים להשתלט על העולם.
הסדרה שודרה בערוצים "" ו-"" בקנדה ובערוץ "" הצרפתי משנת 2003 ועד לסיומה בשנת 2006. בישראל הסדרה שודרה בשנת 2005 בדיבוב לעברית בערוץ ג'טיקס.
הארגון כינה את הסדרה "כשתיקים באפלה פוגשת את סקובי דו" ודירג את הסדרה בציון שלושה כוכבים.
בדצמבר 2013, דף הפייסבוק הרשמי של הסדרה הכריז על פיתוחו של פרויקט חדש.
נכון לשנת 2022, לא התקבלו הודעות נוספות הנוגעות בדבר.
למרות זאת, מקורות מספרים שישנו תכנון להפיץ עיבוד מחדש של הסדרה עם הנפשה מחודשת בפורמט מסך רחב.
פיברט , הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קליפורניה סטייט, לונג ביץ' במחלקה לפסיכולוגיה.
הוא פרסם יותר מ-70 מאמרים בכתבי עת עם ביקורת עמיתים.
פיברט נולד בברונקס, ניו יורק.
הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון למדעים בברונקס ב-1956, וקיבל את התואר הראשון שלו בקווינס קולג' ב-1960. בשנת 1965 הוענק לו דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת רוצ'סטר והשלים את התזה שלו, על סגנונות חשיבה קוגניטיבית אצל חירשים, בהנחייתו של פרופסור אמורי ל.
פיברט ידוע בעבודתו על סדרת ביבליוגרפיות מוערות המדגימות דרך סקירת 343 מחקרים על אלימות במשפחה ובזוגיות, שנשים תוקפניות פיזית כמו גברים, ביחסיהן עם בני זוגן.
הוא גם פרסם סדרת מאמרים החוקרים את ההיסטוריה המוקדמת של הפסיכואנליזה.
במיוחד, הוא בחן את היחסים בין זיגמונד פרויד לקארל יונג, במאמר שכותרתו, סקס, שקרים ומכתבים וכן את ההיסטוריה של מערכת היחסים בין זיגמונד פרויד ואלפרד אדלר, כפי שפורסם בכתב העת האדלריאני היוקרתי, Individual Psychology.
תחומים מרכזיים נוספים שבהם עסק כוללים חברות, מדיטציה, היכרויות בין-גזעיות, והתנהגות במדיה החברתית, במיוחד פעילויות בפייסבוק.
פיברט היה מעורב בתחום הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית כסטודנט, מורה וחוקר.
הוא הושפע מכתבים בתחום והיו לו אינטראקציות אישיות עם מורים כמו ראם דאס, סוואמי סאצ'ידננדה וצ'וגיאם טרונגפה.
הוא גם היה תלמידו של ראלף מצנר, ממנו למד טכניקות אגני יוגה בסיסיות, שפותחו על ידי ראסל שופילד.
לאחרונה הוא עוסק בתורתו ובטכניקות של מאסטר טיבטי בשם, Djwhal Khul.
פיברט היה חבר סגל באוניברסיטת קליפורניה סטייט, לונג ביץ' מאז 1965. הוא פרש כפרופסור מן המניין ב-2016 וכיום הוא מלמד במחלקה לפסיכולוגיה כסגל נלווה.
מ-2001 עד 2003 כיהן פיברט כנשיא סניף לונג ביץ', של איגוד הפקולטה של קליפורניה.
מרטין לודוויג מונאט (5 בינואר 1913 – אוגוסט 1944) היה לוחם התנגדות טרוצקיסטי יהודי-גרמני.
הוריו, ברוך (ברנהרד) ואמילי מונאט, עברו מטרנופול לברלין בשנת 1904. בשנת 1931, הצטרף מונאט לתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית השומר הצעיר והפך לחבר בהנהגה הארצית של התנועה בגרמניה.
בסביבות שנת 1940, הצטרף למפלגה הקומוניסטית המהפכנית (בלגיה) יחד עם אברהם ליאון וארנסט מנדל.
בקיץ 1943, מונת הפך לחבר במזכירות האירופאית הזמנית של האינטרנציונל הרביעי, והיה אחראי על "העבודה הגרמנית".
בשנת 1943 בפריז, יחד עם פול וקלרה טלמן, החל להוציא לאור את העיתון "ארבייטר אונד סולדט" (עובד וחייל) עבור חיילים גרמנים בצרפת.
באוגוסט 1944, מונת נעצר ונרצח על ידי הגסטפו.
מרטין פון באומגרטן היה חוקר נוצרי, אוסטרי שסייר ברחבי הלבנט במאה ה-16 וכתב את הספר Peregrinatio in Aegyptum, Arabiam, Palaestinam, & Syriam, (מסע במצרים, ערב, ארץ ישראל וסוריה) שנכתב בלטינית ופורסם ב-1594.
בנו של בעל מכרה, שבסוף המאה ה-15 עסק בפיתוח עסקי משפחתו ב באוסטריה ובשנת 1510 עבר לעיר לינץ, אך לא הצליח להציל את המכרה המשפחתי, על אף תמיכת של ממשלת אינסברוק.
בשנת 1522 נושיו השתלטו על רכושו בשל חובות כבדים אך הוא נשאר בתפקיד מנהל הכרייה למשך שארית חייו.
בסביבות שנת 1522 הוא המיר את דתו לפרוטסטנטיות וידוע שהוא התכתב עם מרטין לותר.
המסע החל בשנת 1507, בשלהי שלטון הממלוכים ולפני שלטון הטורקים.
הוא הפליג מאירופה למצרים ולאחר שסייר שם חצה את סיני, תוך שהוא מסייר בכמה אתרים וביניהם: מנזר סנטה קטרינה וחזר לצפון סיני, בדרכו לארץ ישראל.
הסיור בארץ ישראל, כלל את המקומות הבאים:
הוא החל בעזה וכתב שהוא מצא שם את העמודים ששרדו מהמקדש הפלישתי שהופל על ידי שמשון.
חברון: סייר בעיר ובאתריה וכן בקבר ישי, אבי דוד המלך.
ירושלים: סייר בעיר וכן בעמק יהושפט, על גשר שלדבריו, נבנה על ידי המלכה הלנה והוא תיאר את מצבת אבשלום שעליו נהגו המקומיים ליידות אבנים, משום שחטא נגד אביו.
הוא מתאר את מצבם הקשה של הנזירים הפרנציסקנים שסבלו מיחס שכניהם (הערבים והיהודים) והתעמרות השלטונות.
יריחו והירדן ולאחר מכן ביקר ב"מרון".
מצפון הארץ יצא פון באומרטן לבקעת הלבנון, ביקר בעיר בעלבכ ובעתיקותיה ומשם יצא לדמשק.
מאחד מחופי סוריה הפליג חזרה לאירופה ובדרך עצרה הספינה בעיר סלמיס בקפריסין שהייתה נתונה אז לשליטת ונציה.
הוא מתאר את עתיקות סלמיס ומדווח שכל הכתובות הושחתו.
ליד סלמיס "נמצא אגם של מלח מעולה, אשר בהיותו קרוש בחום השמש, מוכיח את עצמו כמלח הטוב ביותר, והוא מיוצא בכמויות גדולות לסוריה, יוון, איטליה ומדינות אחרות, ומניב רווח רב למדינת ונציה."
תורגם לאנגלית בשנת 1744 ולרוסית בשנת 1794. בשנת 1931 תורגם הספר לגרמנית.
מרטין ג'יימס מונטי (Martin James Monti; 24 באוקטובר 1921 - 11 בספטמבר 2000) היה טייס בחילות האוויר של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
באוקטובר 1944 נפקד מיחידתו בהודו והגיע לאיטליה.
שם גנב מטוס צבאי וערק עמו לצד הגרמני, בו שירת באס אס.
לאחר תום המלחמה נעצר ובהמשך נשפט בארצות הברית באשמת בגידה וריצה כ-20 שנות מאסר.
מונטי נולד בעיר סנט לואיס שבמיזורי, בן למשפחה קתולית ובה שבעה ילדים.
אביו היה שווייצרי-איטלקי שהיגר לארצות הברית ואמו הייתה ממוצא גרמני.
בנעוריו אימץ השקפה אנטי קומוניסטית חזקה והיה לאחד מחסידיו של הכומר צ'ארלס קוגלין, שהחזיק בעמדות אנטי קומוניסטיות, אנטישמיות ופרו פשיסטיות.
ב-1942 ניסה מונטי להתגייס לצי ארצות הברית, שבו שירתו ארבעה מאחיו.
בנובמבר 1942 התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית ובמרץ 1944 הוסמך כטייס.
הוא הטיס מטוסים מדגם P-39 אייר קוברה וכן מדגם P-38 לייטנינג.
באוגוסט 1944 נשלח לשירות מעבר לים והוצב בהודו, בקראצ'י שבתחומי פקיסטן של היום, בהמתנה להצבה לתפקיד קרבי.
ב-1 באוקטובר 1944, כשהיה בדרגת סגן, הוא נפקד מיחידתו בהודו, עלה לטיסה במטוס תובלה C-46 שטס לקהיר שבמצרים.
משם הצליח לטוס לטריפולי שבלוב ואז אל החזית האיטלקית, לשם הגיע ב-4 באוקטובר.
הוא ניסה לקבל תפקיד כטייס קרבי, אך נדחה כיוון שמסמכיו לא היו מסודרים.
אז הגיע לשדה התעופה של טייסת 354 ליד נאפולי.
משימת הטייסת הייתה להכין מטוסים לקראת העברתם לטייסות קדמיות.
מונטי עלה שם על מטוס F5E לייטנינג, שהיה גרסת סיור וצילום של ה-P-38, ואשר נדרש לטיסת ניסוי לאחר תיקונים.
הוא הטיס את המטוס צפונה לתוך תחומי איטליה הכבושה בידי הגרמנים ונחת במסלול עשב במילאנו ב-13 באוקטובר 1944. הוא נלקח בשבי ומטוסו נתפס כשהוא שלם לחלוטין ונמסר ללופטוואפה לבדיקה.
מונטי טופל בתחילה כשבוי, אך לאחר כחודש הצליח לשכנע את שוביו שהוא מעוניין לעבור לצידם.
הוא הועבר לברלין ושם עבר מבחן רדיו לקראת האפשרות שישמש כקריין תעמולה ברדיו לכוחות בעלות הברית.
הוא לא הצטיין במבחן, עבד זמן קצר ברדיו המדינה הגרמני לצד מילדרד גילארס.
בהמשך הצטרף ליחידת האס אס קורט אגרס , יחידת תעמולה מיוחדת של כתבי מלחמה, שחלקם סיקרו את פעולת הכוחות הגרמנים בחזית וחלקם פעלו בעורף, שם השתמש מונטי בשם הנעורים הגרמני של אימו, וייטהאופט (Weithaupt).
תפקידו היה לכתוב עלונים לחלוקה לשבויי מלחמה של בעלות הברית, אשר דחקו בהם להצטרף למאבק נגד הקומוניזם.
הוא הועבר מברלין לצפון איטליה ושם שירת עד לכניעת גרמניה.
ב-10 במאי 1945 הסגיר מונטי את עצמו לצבא האמריקאי כשהוא עדיין לבוש במדי האס אס.
טענתו כי הם ניתנו לו על ידי פרטיזנים שעזרו לו להימלט התקבלה והצבא לא הבין באותה עת שהוא ערק לצד הגרמני.
הוא הועמד לדין צבאי בגין עריקה וגניבת מטוס (שלטענתו השתמש בו לפעולה נגד הגרמנים עד שהופל), אבל לא נשפט על שירותו באס אס.
אבל ב-1946 עונש המאסר שלו הושעה.
באופן מדהים הוא הצליח להתגייס מחדש לחילות האוויר בפברואר 1947 כחייל פשוט והגיע לדרגת סמל.
עברו בשירות הנאצים השיג אותו לבסוף, מחלקת החקירות הפליליות של צבא ארצות הברית חקרה בעניינו ובנובמבר 1947 דלף סיפורו לעיתונאי ופורסם בעיתון וושינגטון פוסט.
ב-26 בינואר 1948 נעצר מונטי, שוחרר מן השירות הצבאי ונעצר מיד על ידי ה-FBI.
בהערכה רפואית ופסיכולוגית שנעשתה לו הוא נמצא שפוי וכשיר להישפט, הוא הוערך כאינטליגנטי מאד, אך כלא בוגר וכבעל נטייה להפרעה טורדנית-כפייתית ולפרנויה.
ב-17 בינואר 1949 הועמד מונטי למשפט באישום של בגידה תחת השם מרטין וייטהאופט.
הוא הואשם ב-21 עבירות, כפר באשמה אך מיד אחר כך הודה.
הוא הורשע ונידון למאסר של 25 שנים ולקנס של עשרת אלפים דולר.
בשנת 1968 שוחרר מונטי על תנאי מכלא פורט לוונוורת'.
מאז חי באלמוניות עד מותו בשנת 2000.
סמית , שחיין יהודי-אמריקאי, אלוף המכביה הרביעית (1953) ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (1955) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
סמית התאמן במועדון השחייה של ניו הייבן, לצידם של ויליאם יורזיק, ויין מור וג'יימס מקליין.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסיאטל, וושינגטון ב-22 ביולי 1950 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-440 יארד חופשי.
באליפות ארצות הברית שנערכה בדטרויט, מישיגן בסוף יולי 1951 הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי (חמישי בין האמריקאים) ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי (1952) שנערכו בניו יורק בתחילת יולי 1952 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:51.9 דקות ולא זכה להיכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה.
נוסף לכך הוא סיים במקום 14 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.8 דקות
באליפות ארצות הברית שנערכה בניוארק, ניו ג'רזי ב-26 באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:19.2 דקות
בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בספטמבר 1953 זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר בשיא מכביה חדש של 9:15.4 דקות, לפני דרום אפריקה (9:26.7 דקות) וישראל (10:03.4 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.6 דקות, אחרי דון רוזנטל מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 59.0 שניות ומיקי בונין מדרום אפריקה (1:01.0 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו בשנת 1955 הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ויליאם יורזיק, ויין מור וג'יימס מקליין בתוצאה של 9:00.0 דקות לפני ארגנטינה (9:09.0 דקות) וקנדה (9:12.2 דקות).
מרטין פיירו (בספרדית: Martín Fierro) היא פואמה אפית של הארגנטינאי חוסה ארננדס.
הפואמה המקורית, "הגאוצ'ו מרטין פיירו" (El gaucho Martín Fierro) שהתפרסמה ב-1872, והמשכה, "חזרתו של מרטין פיירו" (La vuelta de Martín Fierro) שהתפרסם ב-1879, זכו לפופולריות רבה עם צאתן ונחשבות עד היום לקלאסיקות הראשונות של הספרות הארגנטינאית.
חורחה לואיס בורחס פרסם קובץ מאמרים מפורסם על הספר.
הפואמה תורגמה לעברית על ידי נפתלי הריברטו הבר.
מרטין פיירו, גיבור הפואמה, הוא גאוצ'ו עני מהפמפס שמגויס נגד רצונו לצבא ונשלח למוצב גבול שמגן מפני התקפות האינדיאנים בתקופת שלטונו של הנשיא דומינגו פאוסטינו סרמיינטו.
עד מהרה הוא עורק מתפקידו וחוזר לחווה הישנה, שם הוא מגלה שמשפחתו והחווה עצמה נעלמו כלא היו.
הוא יוצא לנדודים, שבמהלכם הוא נקלע (או נכנס במתכוון) לדו-קרב ויוצא כשידו על העליונה.
הוא הופך לפושע נמלט, מתחבר לקצין אחר שעורק בהשראתו, ומוצא מקלט אצל האינדיאנים.
בפואמה השנייה פיירו מגלה שהחיים אצל האינדיאנים אינם פשוטים; הוא מתקבל בחשדנות, ולמעשה מוחזק אצלם כשבוי.
הוא עד למגפה שפוקדת את השבט, ובה מת חברו.
מאוחר יותר הוא מציל משביה אישה שהואשמה בכישוף ועוזב את חברת האינדיאנים.
אז הוא פוגש את שני בניו.
הפואמה מסתיימת במעין תחרות שירה בין פיירו לפייטן שפגש, כאשר בסוף התחרות מתברר שהפייטן הוא אחיו של יריבו בדו-קרב.
מרטין פלרמו (בספרדית: Martín Palermo; נולד ב-7 בנובמבר 1973 בלה פלאטה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
פלרמו, הידוע בכינוי "אל לוקו" (המשוגע, El loco) שקיבל בשל צבעי המשונים שלו שאותם היה מחליף תדיר.
מרטין פלרמו מזוהה כשחקן בעיקר עם קבוצת בוקה ג'וניורס והוא הכובש המצטיין בהיסטוריה שלה.
כיום הוא מאמן קבוצת פלטנסה.
פלרמו החל את הקריירה בתור שחקן מחליף באסטודיאנטס.
בארבע עונותיו הראשונות כבש פלרמו שני שערים בלבד, ורק בעונת 1995/1996 החל פלרמו לקבל דקות משחק רבות ולכבוש בהתאם.
בשנתיים האחרונות שלו בקבוצה כבש 32 שערים ב-63 משחקים והפך לאחד החלוצים המוערכים בליגה.
לאחר העברתו לבוקה ג'וניורס זכה פלרמו בהכרה בינלאומית בעקבות ממוצע השערים הגבוה שלו והופעתיו המרשימות במשחקים בינלאומיים.
בשיא הקריירה של פלרמו, בשנת 2000, זכה השחקן עם קבוצתו בגביע הביניבשתי.
פלרמו, שכבש צמד במשחק נגד ריאל מדריד הספרדית, נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
בשנת 2000 אמור היה פלרמו לעבור לקבוצת לאציו מהאיטלקית, אך פציעה מנעה את העברתו.
ב-24 במאי 2000 חזר פלרמו לשחק לאחר חצי שנה של חוסר פעילות.
הוא שיחק 15 דקות נגד היריבה העירונית של בוקה, ריבר פלייט, במשחק גומלין ברבע גמר גביע ליברטדורס, וכבש את השער השלישי של בוקה, שניצחה 3-0 לאחר הפסד 2-1 במשחק הראשון.
כשנה לאחר מכן עבר פלרמו לליגה הספרדית.
לפני מעברו, נחשב פלרמו לחלוץ הטוב ביותר בליגה הארגנטינאית, בזכות 91 כיבושים ב-102 הופעות.
למרות התעניינות מצידן של קבוצות בכירות, בחר פלרמו בוויאריאל ממרכז הטבלה הספרדית.
מיד לאחד הצטרפותו לקבוצה, נפצע פלרמו בצורה ביזארית כאשר יציע מולו חגג שער התמוטט, וכתוצאה מכך שבר פלרמו את עצמות השוק ונעדר תקופה ארוכה מהמגרשים.
פלרמו לא הצליח לבטא את יכולתו במדי הקבוצה ושיחק בה 3 עונות בהן כבש 18 שערים בלבד.
לאחר מכן ניסה פלרמו את מזלו בקבוצות כגון ריאל בטיס ודפורטיבו אלאבס, שגם בהן לא הצליח להשתלב כראוי.
בקיץ 2004 חזר פלרמו לבוקה.
חזרתו לבוקה סימנה את חזרתו להיות אחד החלוצים הטובים בארגנטינה.
פלרמו הוא הכובש המצטיין של בוקה בכל הזמנים עם 236 שערים במדי הקבוצה במסגרות השונות, 193 שערי במשחקי ליגה ו-43 בקופה אמריקה, ממוצע של 0.58 שערים למשחק.
כמו כן, פלרמו שיחק שבעה משחקים בנבחרת ארגנטינה וכבש שלושה שערים.
במסגרת שלב הבתים של קופה אמריקה 1999, במשחק של נבחרתו נגד קולומביה, החטיא פלרמו 3 פנדלים.
ובכך שבר את שיא החטאות הפנדלים במשחק אחד.
למרות הסטטיסטיקה המרשימה, פלרמו לא זומן למשחקי הנבחרת, למורת רוחם של אוהדים רבים בארגנטינה.
ב-2011 הודיע פלרמו כי יעזוב את בוקה והוא פרש באופן רשמי מכדורגל ב-18 ביוני 2011, בתיקו 2-2 נגד חימנסיה לה פלאטה.
ב-2012 גודוי קרוס הודיעו שהחתימו את פלרמו כמאמן ולאחר שתי שנות אימון עבר לאמן את ארסנאל סארנדי ב-2014. ב-2016 החל לאמן את אוניון אספניולה מליגת העל הצ'יליאנית.
אליפות ארגנטינה (1998 אפרטורה) (בוקה ג'וניורס)
גביע סודאמריקנה (2004) (בוקה ג'וניורס)
מלך שערי הליגה הראשונה בארגנטינה (20 שערים ב-19 משחקים, 1998 אפרטורה)
כדורגלן השנה באמריקה הדרומית (1998)
השחקן המצטיין בגביע הביניבשתי (2000)
מרטין פשקו (28 בינואר 1972) הוא כדורגלן עבר סלובקי ששיחק בעמדת השוער.
פשקו נולד בסלובקיה כשזו עוד הייתה חלק מצ'כוסלובקיה ואת קריירת המשחק שלו החל בקבוצת פ.צ.
הוא שיחק במדיה שש עונות, עד שעבר לקבוצת רימבסקה סובוטה, גם היא בסלובקיה.
בעונת 1997/98 עבר לשחק בישראל בקבוצת הפועל אשדוד ואחרי שנה עבר לקבוצת צפרירים חולון ששיחקה בליגה הלאומית בכדורגל, אז הליגה הבכירה בישראל.
פשקו ירד עם צפרירים חולון באותה עונה לליגת המשנה, אך המשיך במדיה שנה נוספת ועזר לה לעלות חזרה לליגה הבכירה.
בעונת 2000/01 עבר לשחק במדי קבוצת מכבי קריית גת, אז בליגה הלאומית, מאותה שנה ליגת המשנה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה, ליגת העל.
בשנת 2001 עבר פשקו לקבוצת ליגת העל מכבי נתניה.
בעונתו הראשונה בנתניה סיימה הקבוצה במקום השביעי כשפשקו החזיק בבלעדיות באפודת השוער הראשון.
בשנה שלאחר מכן, בעונת 2002/03, הובא לקבוצה גיא סולומון והתחרות על תפקיד השוער הראשון גברה.
לקראת סוף העונה סבל פשקו מפציעה שהשביתה אותו עד סוף העונה ובכך השיג סולומון את תפקיד השוער הראשון.
לאחר פרישתו החל לעבוד כסוכן שחקנים.
מרטין פנין (Martin Fenin ; נולד ב-16 באפריל 1987 בחב) הוא כדורגלן עבר צ'כי.
לזכותו של פנין 16 הופעות במדי הנבחרת הצ'כית.
פנין החל את הקריירה שלו בשנת 2003 בקבוצת טפליצה הצ'כית.
בשנת 2008 עבר לאיינטרכט פרנקפורט הגרמנית שם כבש שלושער במשחק הבכורה שלו בקבוצה.
פנין שיחק בקבוצה עד 2011 עת עבר לאנרגי קוטבוס.
לאחר מכן חזר לצ'כיה וחתם בסלאביה פראג, בהמשך חזר לקבוצת נעוריו טפליצה.
ב-2015 חזר לגרמניה וחתם בפ.צ.
בקיץ 2016 עבר לזברויובקה ברנו הצ'כית.
פנין כבש שלושה שערים בנבחרת צ'כיה עד גיל 20, במונדיאל הנוער 2007 בקנדה, כולל אחד בגמר נגד ארגנטינה.
אחרי הטורניר הוא דורג במקום ה-16 כשחקן הטוב ביותר בעולם מתחת לגיל 21. ב-22 באוגוסט 2007, פנין ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק נגד נבחרת אוסטריה.
חוסה מרטין קאסרס סילבה (בספרדית: José Martín Cáceres Silva; נולד ב-7 באפריל 1987) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות הבלם והמגן בליברטד מליגת העל הפרגוואית ובנבחרת אורוגוואי.
את קריירת הכדורגל שלו החל קאסרס בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג.
בשנת 2006 שיחק לראשונה במדי קבוצת הבוגרים.
בעונה זו שותף ב-16 משחקים שבהם הבקיע ארבעה שערים.
בעונה שלאחריה שיחק בתשעה משחקים בלבד, כיוון שעבר באמצעה קבוצה אחרת.
בקיץ 2007, עזר קאסרס לנבחרתו להגיע למקום השלישי באליפות עד גיל 20 של אמריקה הדרומית.
לאחר מכן, קאסרס שיחק היטב באליפות העולם לנוער שנערך בקנדה.
הצלחתו בטורנירים אלו הביאה להתעניינות קבוצות אירופיות בו, ולכן וויאריאל החתימה אותו.
הוא הושאל מיידית לרקראטיבו ולבה למשך עונה אחת כדי לצבור ניסיון.
בעונתו היחידה במועדון שיחק ב-34 משחקים, הבקיע שני שערים, צבר עשרה כרטיסים צהובים ועזר לקבוצה להישאר בלה ליגה.
בסוף העונה הוגדר על ידי אופ"א כאחד מן השחקנים העולים בכדורגל האירופי, לצד שחקנים כמו בויאן קרקיץ'.
ביצועיו בעונה זו זיכתה אותו בזימונים ראשונים לנבחרת .
קאסרס הפך לשחקן קבע בנבחרת.
בקיץ 2008 חתם בברצלונה על חוזה לארבע שנים.
דווח כי ברצלונה שילמה עבורו 16.5 מיליון אירו.
בקיץ 2009 הושאל קאסרס למועדון הכדורגל האיטלקי יובנטוס בו שיחק עונה אחת, ובקיץ 2010 הושאל לסביליה הספרדית.
לאחר שהצליח בסביליה, החליטה סביליה לקנות אותו מברצלונה תמורת 3 מיליון אירו.
בינואר 2012, חזר קאסרס ליובנטוס, שוב בהשאלה.
ב-8 בפברואר ערך הופעת בכורה מחודשת במדי הגברת הזקנה, כששיחק 90 דקות מול מילאן במשחק שהסתיים 1–2 לטובת יובנטוס, כאשר קאסרס כובש את שני הגולים.
ב-16 בפברואר 2017 חתם בסאות'המפטון עד לסוף העונה.
ב-5 באוגוסט 2017 חתם בקייבו ורונה.
ב-8 בינואר 2018 חתם בלאציו לשנה אחת.
ב-29 בינואר 2019 חזר ליובנטוס והושאל עד לסוף העונה.
ב-30 באוגוסט 2019 חתם בפיורנטינה לעונה אחת.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם בקליארי.
ב-30 בינואר 2022 חזר לספרד וחתם לשנה בלבאנטה.
ב-25 באוגוסט 2022 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי.
הסופר קאפ האיטלקי - , ,
מרטין פלדסטיין היה כלכלן יהודי-אמריקאי, הנשיא של הלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER) ופרופסור באוניברסיטת הרווארד.
פלדסטיין כיהן בין השנים 1982 ל-1984 כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, וב-2006 מינה אותו הנשיא ג'ורג' בוש לחבר בוועד המייעץ לענייני מודיעין של הממשל (PIAB).
הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות באוניברסיטת הרווארד ב-1961, הוא התקבל ללימודי רפואה בהרווארד, אך החליט לדחות את תחילתם לתקופה מסוימת לטובת לימודים באוניברסיטת אוקספורד.
הוא נותר לבסוף באוקספורד במשך שש שנים בהן סיים ב-1963 תואר בספרות (B.Litt), תואר M.A ב-1964 ודוקטורט ב-1967.
לאחר קבלת תואר הדוקטור חזר פלדסטיין לארצות הברית ולאוניברסיטת הרווארד, ב-1968 נהייה לפרופסור חבר ומ-1969 שימש כפרופסור מן המניין במוסד.
משנת 1984 הוא החזיק בקתדרה על שם ג'ורג' פ.
במשך יותר מ-20 שנה לימד פלדסטיין את קורס המבוא בחוג "עקרונות הכלכלה".
בין תלמידיו דמויות בולטות באקדמיה, בכלכלה ובממשל האמריקאי.
הוא היה מנחה למספר דוקטורנטים שבהמשך פיתחו קריירה מוצלחת בתחום הכלכלה ובעצמם נעשו כלכלנים בולטים (כמו למשל לארי סאמרס ואלי נועם)
ב-1977 זכה פלדסטיין במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת לכלכלן המשפיע ביותר מתחת לגיל 40.
עיקר עבודתו של פלדסטיין התרכזה בתחומי מחקר המקרו-כלכלה והמימון הציבורי, במשך שנות פעילותו פרסם מעל 300 מאמרים בכתבי עת כלכליים וכן חיבר וערך מספר ספרים.
הוא היה אחד הכלכלנים המצוטטים ביותר והמשפיעים ביותר בכלכלה.
פלדסטיין נודע במחקריו פורצי הדרך בתחום של הפנסיה הציבורית והוא תמך ברפורמה במערכת הביטוח הלאומי של ארצות הברית.
במחקר שביצע בהזמנת הקונגרס האמריקאי הראה פלדסטיין כיצד מדיניות תשלומי דמי האבטלה הביאה לתמריץ שלילי לתעסוקה.
הוא אף היה מהגורמים שדחפו את הנשיא בוש ביוזמתו להפרטה חלקית של מערכת זו .
פלדסטיין היה מהתומכים הבולטים במדיניות הקיצוץ במיסים על רווחי הון, עמדותיו הביאו את הנשיא רייגן להזמינו לעמוד בראש מועצת היועצים הכלכליים, תפקיד בו כיהן משנת 1982 ובמהלכו התפרסם כמרסן ההתרחבות התקציבית, שהביאה לגרעון גבוה במאזן התשלומים של ארצות הברית.
ביקורתו הרבה על המדיניות התקציבית הביאה לעזיבתו את התפקיד ב-1984.
ב-1976 מתח במאמרו במגזין JPE ביקורת על תאוריית שקילות ריקרדו ומאמרו המפורסם של הכלכלן רוברט בארו, "Are Government Bonds Net Wealth ?
", (שקילות בין גיוס חוב באמצעות הטלת מיסים לבין הנפקת אג"ח).
פלדסטיין טען שלא נלקחו בחשבון השפעות הצמיחה והגידול באוכלוסייה.
אחת התרומות המפורסמות של פלדסטיין לחקר הכלכלה נוסחה במאמר שחיבר ב-1980 עם עמיתו צ'ארלס הוריוקה.
במאמר זה הציגו המחברים את מה שמכונה מאז "חידת פלדסטיין-הוריוקה", לפיה גם בהנחה של שוק בינלאומי חופשי לתנועות הון וסחר, בטווח הארוך החיסכון וההשקעות של הציבור נוטים להיות מקומיים.
על פי הכלכלנים הנודעים מוריס אובספלד וקנת' רוגוף, חידה זו היא אחת משש החידות החשובות ביותר בכלכלה הבינלאומית.
ב-1997 התריע פלדסטיין מההשפעות השליליות שעלולות להיות להגברת שיתוף הפעולה הכלכלי באיחוד האירופי, הוא צפה שבעוד שכוונת האיחוד למנוע מלחמות נוספות ביבשת הרי שהמדיניות הכלכלית עלולה להגביר חיכוכים בין המדינות ובין האיחוד לארצות הברית.
פלדסטיין חזה כי מעבר למטבע אחיד עלול להגביר בחלק מהמדינות את האבטלה והאינפלציה ברמה שתעיב על הפירות הצפויים מתנועות הון וסחר חופשי.
מספר שנים אחר כך כשהאירו נקלט במדינות האיחוד בהצלחה, נשאל פלדסטיין אם טעה בהערכתו זו, הוא השיב כי התמורות בשטח רק חיזקו את דעתו בנושא, שכן הוא סבר במקור שההשפעות השליליות יחלו בשולי האיחוד בעוד שבפועל מתבטאות בליבה, לדוגמה במחלוקות בין צרפת וגרמניה.
בעקבות משבר החוב של יוון ופורטוגל ב-2010, העריך פלסטיין כי יוון תגיע לחדלות פירעון כמו גם מדינות אחרות בגוש האירו.
באוקטובר 2007 חזה פלדסטיין, בנייר עמדה שחיבר, כי משבר הסאב-פריים יתפתח למשבר כלכלי ומיתון ארוך טווח, והמליץ על מדיניות מוניטרית שתכלול הורדת הריבית, גם על חשבון עלייה באינפלציה בטווח הקצר, הוא חזר על הערכות אלו גם במרץ 2008.
ב-2008 פרסם נייר עמדה הקורא לרה-ארגון בגופים העוסקים בסיכול טרור בארצות הברית ובפרט ב-FBI, שינוי והגברת שיתוף הפעולה הבינלאומי בין גופים אלו, זאת על רקע התגברות הטרור מבית האסלאם הרדיקלי במאה ה-21.
בהתייחסו לרפורמה במערכת הבריאות שניסה לקדם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, הציע פלדסטיין מודל מהפכני אחר, לפיו לא יוגדל החוב הלאומי ולא יוטל מס בריאות נוסף, על ידי הענקת שוברים לכלל הציבור, שיאפשרו לאוכלוסייה לרכוש ביטוחי בריאות על הוצאות הגבוהות מ-15% מהכנסתם השנתית.
מעבר לתפקידו כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של רייגן, פלדסטיין שימש כיועץ במספר רב של גופים ציבוריים אחרים, הוא היה חבר במועצה המייעצת לוועדת התקציבים של קונגרס, וחבר מועצת הבנק הפדרלי בסניפי ניו יורק ובבוסטון.
בין השנים 1977–1982 ו-1984–2008 שימש פלדסטיין כנשיא הלשכה הלאומית למחקר כלכלי (National Bureau of Economic Research), גוף המחקר הכלכלי הפרטי הגדול ביותר בארצות הברית, המחבר ניירות עמדה ובעל מוניטין של חיזוי מועדי כניסה ויציאה ממיתון.
ב-2006 מונה פלדסטיין על ידי הנשיא ג'ורג' בוש לחבר בוועד המייעץ בענייני מודיעין למשרד הניהול הנשיאותי בבית הלבן (President's Foreign Intelligence Advisory Board).
לאחר כניסתו לתפקיד של ברק אובמה, מונה פלדסטיין לחבר במועצה המייעצת לנשיא בנושא היציאה מהמשבר הכלכלי.
הוא היה חבר מועדון ה-30 מאז 2003 וחבר בוועד השלישייה.
פלדסטיין כיהן כדירקטור בחברות הענק AIG ו-אלי לילי.
נפטר ב-11 ביוני 2019. הותיר אחריו אישה - קת'רין, אף היא כלכלנית, אותה הכיר בזמן לימודיו באוניברסיטת אוקספורד, ושתי בנות.
יוהאן מרטין פלאד (גרמנית: Johann Martin Flad; 1831–1915) היה מיסיונר ממוצא גרמני שפעל באתיופיה במשך כ-60 שנה ופעולותו המרכזית הייתה לנצר את יהודי אתיופיה.
פלאד נולד בעיירה אידינגאן ("Üdingen") שבמערב גרמניה והחל את לימודיו כמיסיונר בכנסיית "כּרישונה הקדושה" ("St.
בתחילה היה חלק ממשלחת בזל שנכנסה לאתיופיה ב-1855 ובמשלחת הוא התלווה למיסיונר לודוויג קראפף ("Lugwig Krapf") שנשלח על ידי הבישוף האנגליקני של ירושלים, סמואל גובאט, לקיסר האתיופי תוודרוס השני, מטרת המשלחת הייתה להמשיך את הפעילות המיסיונרית באתיופיה שבה גובאט החל ב-1826 ועד שגורש ב-1838 יחד עם כל המיסיונרים האחרים.
בין השנים 1861–1915 הוא פעל בשורות החברה הלונדונית לקידום הנצרות בין היהודים ובשליחותם עמל כארבע שנים בניסיון לנצר את קהילת יהודי אתיופיה.
יחד עם מיסיונרים נוספים הוא הקים בית ספר נוצרי באוורה שליד גונדר ב-1856 וב-1861 הקים מרכז מיסיונרי ליד ג'אנדה שלחופה הצפוני של אגם טאנה.
פלאד, אשר פעל בקרב ביתא ישראל במשך ארבע שנים וזכה גם להצלחות מוגבלות, נזרק לכלא על ידי הקיסר תוודרוס השני.
חלק מפעולותיו היה תרגום התנ"ך לאמהרית השמעת דעות ולימוד במרכזים נוצריים באתיופיה.
יומנו האישי יחד עם זה של אשתו הוא מקור חשוב ללמידת הזמן שבו פעל לרבות על המשלחת הצבאית הבריטית.
פלאד שימש גם בתור שליח בין קיסר אתיופיה לשליט מצרים, בתור שליח למלכה הבריטית ויקטוריה ובתור מתווך בין קיסר אתיופיה למפקד המשלחת הבריטית במקדלה ב-1868.