tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אסטונים (באסטונית: eestlased) הם עם אוגרו-פיני ששורשיו בהרי־אורל, אשר דובר את השפה האסטונית כשפת אם ומהווה רוב באסטוניה.
בשנת 2007 התגוררו באסטוניה כ-940,000 אסטונים, כאשר לצדם מתגוררים כ-400,000 רוסים שמהווים מיעוט לאומי במדינה.
בתקופה שאסטוניה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית (1710-1917), אסטונים רבים קיבלו חלקות-אדמה באזור של סנקט פטרבורג, בסיביר ובאבחזיה.
בכל מקום שהאסטונים התיישבו הם שמרו על שפתם, על דתם ועל תרבותם.
חלק מהכפרים שהאסטונים הקימו, קיימים עד ימינו, כמו, למשל, הכפר אסטו-סדוק (Esto-Sadok) באזור סוצ'י, שברוסיה (על-יד הגבול עם אבחזיה) והכפר אסטו-חגינסקויה (Esto-Khaginskoye) באבחזיה.
ב-14 ביוני 1941, כשנה לאחר סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות, כ-10,000 אסטונים גורשו לסיביר על ידי השלטון הסובייטי.
בשנת 1944 אסטונים רבים, שחששו מצבא ברית המועצות המתקרב ומהדיכוי הצפוי מצד השלטון הסובייטי, היגרו לשוודיה, קנדה וארצות הברית.
האסטונים המשיכו לשמור על השפה האסטונית ועל התרבות שלהם גם בגלות והקימו לשם-כך בתי-ספר ומרכזי-תרבות.
בחודש מרץ 1949 כ-40,000 אסטונים (רובם נשים וילדים, שחלקם מתו בדרך) גורשו לסיביר על ידי השלטונות של ברית המועצות, כפעולת הפחדה, שיועדה להפחית את ממדי-הסיוע ושיתוף-הפעולה של האזרחים עם הפרטיזנים (באסטונית: metsavennad,"אחיי-היערות"), שהסתתרו ביערות ונלחמו בכוחות הביטחון של ברית המועצות.
באפריל 1988 נוסדה באסטוניה מפלגת "החזית האסטונית העממית", עם מצע עצמאי.
שנה לאחר מכן התרחב הספקטרום הפוליטי באסטוניה ונוצרו מפלגות חדשות.
השפה האסטונית דומה לפינית והיא קרובה-רחוקה של השפה ההונגרית.
רוב האסטונים הם נוצרים-לותרנים במוצאם, אך יש גם נוצרים-אורתודוקסים (ראה נצרות אורתודוקסית), מתודיסטים ואוונגליסטים.
בימינו רק אסטונים מעטים מצהירים על זיקתם לדת ושיעור המבקרים בכנסיות באופן קבוע לא עולה על 7%.
"אסטוניה" הייתה מעבורת נוסעים אסטונית מסוג גל-נוע (RORO) אשר נבנתה בעיר פפנבורג שבגרמניה בשנת 1979 עבור חברת הספנות הפינית "ויקינג ליין" ("Viking Line"), קיבלה את השם "ויקינג סלי" ("Viking Sally") והייתה אמורה לשוט בין הערים טורקו, מרייהאמן וסטוקהולם.
בליל 28 בספטמבר 1994, בדרכה מטאלין לסטוקהולם, טבעה המעבורת במימי הים הבלטי.
באסון נספו 852 איש מתוך 1049 נוסעי המעבורת והיה זה האסון הימי הקטלני ביותר של אונייה באירופה והשלישי בחומרתו של אונייה אירופאית ברחבי העולם (אחרי טביעת הטיטאניק (1,514 חללים) וטביעת "קיסרית אירלנד" (1,012 חללים)).
ועדת החקירה הבינלאומית קבעה שהאסון, בו נספו 852 איש, רובם אזרחי שוודיה ואסטוניה, קרה עקב הפתיחה הפתאומית של השער, שדרכו הרכבים והמשאיות נכנסים למעבורת, וזה בגלל הליקויים בתכנון האוניה.
עד הטרגדיה עם המעבורת האסטונית תקלה זאת הייתה אופיינית לאוניות מסוג גל-נוע (Ro-Ro) ורק במקרה זה הסתיים בטרגדיה של מעבורת אחת בלבד ולא יותר, למרות שהיו תקלות דומות גם בספינות אחרות.
בעקבות אסון המעבורת "אסטוניה" שופרה הקונסטרוקציה של האוניות מסוג גל-נוע, שהיו בשלבי התכנון או/ו הבניה וגם כן, חוזקו מנגנוני סגירת השער בכל האוניות הקיימות מסוג זה.
סרט דוקומנטרי שוודי שיצא לאור בשנת 2020 חושף כי נמצאו ממצאים לחור בצד האונייה אשר מחזק תאוריות לכך שהמעבורת התנגשה בכלי תת-ימי.
לאחר פרסום הסרט נשמעו קולות חדשים לפתיחת חקירה חדשה בנוגע לממצא זה.
לזכר הנספים באסון המעבורת הוקמו אנדרטאות בטאלין, בסמוך לשער הימי של העיר העתיקה, בסטוקהולם ובוורו.
"הדבר, שלא היה אמור לקרות: סיפור על אסון המעבורת אסטוניה" Kent Härstedt, Olion, 1996. (הספר יצא לאור באסטונית, שוודית ופינית)
"הספר, שכתיבתו לא הושלמה" (mayday Estonia III) Andi Meister; BNS, 1997. (הספר יצא לאור באסטונית, שוודית ובפינית)
אסטוניה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן (1920).
קודם לכן, כשהייתה חלק מהאימפריה הרוסית, נטלו ספורטאים אסטונים חלק במשחקים במסגרת המשלחת הרוסית.
היא השתתפה בחמש אולימפיאדות ברציפות, בטרם נכבשה בידי ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה וסופחה אליה.
לאחר מכן, התחרו הספורטאים האסטונים במסגרת המשלחת הסובייטית.
ב-1991 הכריזה אסטוניה על עצמאותה, ומאז אולימפיאדת ברצלונה (1992) היא שבה לשלוח משלחת נפרדת.
הספורטאים האסטונים זכו ב-36 מדליות, מהן 10 מדליות זהב.
הענף המעוטר ביותר הוא היאבקות, בו הושגו 11 מדליות, מהן 5 מדליות זהב, כולן פרט לאחת עד 1936. מאז עצמאותה המחודשת של אסטוניה, הענף המעוטר ביותר הוא אתלטיקה.
אסטוניה השתתפה גם בתשע אולימפיאדות חורף: אולימפיאדת סנט מוריץ (1928), אולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936), וכן בכל משחקי החורף שנערכו מאז אולימפיאדת אלברוויל (1992).
במשחקי החורף האולימפיים צברה אסטוניה 8 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, מרביתן בסקי למרחקים.
אסטוניה לא אירחה מעולם את המשחקים האולימפיים, אך תחרויות השיט של אולימפיאדת מוסקבה (1980) נערכו בסמוך לטאלין, בעת שהייתה חלק מברית המועצות.
שנים עשר ספורטאים אסטונים התחרו באולימפיאדת סטוקהולם (1912) במסגרת המשלחת הרוסית.
אחד מהם, המתאבק מרטין קליין, אף זכה במדליית כסף לזכות האימפריה הרוסית.
בחצי הגמר ניצח קליין יריב פיני בקרב שנמשך 11 שעות ו-40 דקות, והיה תשוש מדי מכדי להשתתף בקרב הגמר.
מדליית הזהב הוענקה לשוודי קלאס יוהנסון, וקליין הסתפק במדליית הכסף.
ב-1918 הכריזה אסטוניה על עצמאותה וכבר בשנת 1920, בה הסתיימה מלחמת השחרור של אסטוניה, השתתפה באולימפיאדת אנטוורפן.
14 ספורטאים אסטונים נטלו חלק במשחקים.
מרים המשקולות אלפרד נוילנד היה לאסטוני הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית.
מרים משקולות נוסף, אלפרד שמידט, זכה במדליית כסף, ויורי לוסמן זכה במדליית כסף נוספת, בריצת מרתון.
לאולימפיאדת פריז (1924) שלחה אסטוניה משלחת גדולה של 47 ספורטאים, שסיימו את המשחקים עם 6 מדליות, בהן מדליית זהב אחת.
נוילנד זכה הפעם במדליית כסף, ובמדליית הזהב זכה המתאבק אדוארד פיטספ.
ארבעה ספורטאים אסטונים נוספים זכו במדליות ארד: מרימי המשקולות הראלד טאמר ויאן קיקאס, המתאבק רומן שטיינברג והאתלט אלכסנדר קלומברג, בקרב עשר.
המשלחת האסטונית לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) הייתה קטנה באופן משמעותי, וכללה 20 ספורטאים, שזכו בחמש מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
המתאבקים וולדמר ולי ואוסוולד קפ היו אלו שזכו במדליות הזהב, ומתאבק נוסף, אלברט קוסנץ, זכה במדליית ארד.
מרים המשקולות ארנולד לוהאאר זכה במדליית כסף וצוות שייטי ה-6 מטר זכה במדליית ארד.
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נערכה בצל השפל הגדול, ובדומה למדינות אחרות, שלחה אסטוניה משלחת סמלית שכללה שני ספורטאים, בהם אוסוולד קפ שהסתפק הפעם במקום הרביעי.
באולימפיאדת ברלין (1936) מנתה המשלחת האסטונית 37 ספורטאים, שהגיעו להישג הטוב בתולדותיה: 7 מדליות, בהן שתי מדליות זהב, שהקנו לה את המקום ה-13 בטבלת המדליות.
בשתי מדליות הזהב זכה המתאבק כריסטיאן פאלוסאלו, שהתחרה הן בסגנון חופשי והן בסגנון יווני-רומי.
אאוגוסט נאו התחרה אף הוא בשני הסגנונות, וזכה במדליית כסף בסגנון חופשי ובמדליית ארד בסגנון יווני-רומי.
מתאבק נוסף, וולדמר ולי, זכה במדליית ארד.
המתאגרף ניקולאי סטפולוב זכה במדליית כסף, והיה לאסטוני הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף זה, ומרים המשקולות ארנולד לוהאאר זכה במדליית ארד.
ב-1991 התפרקה ברית המועצות ל-15 מדינות נפרדות.
12 מהן התחרו באולימפיאדת ברצלונה (1992) במסגרת המשלחת המאוחדת, אך שלוש המדינות הבלטיות, ליטא, לטביה ואסטוניה שלחו משלחות עצמאיות.
הבכורה המחודשת של אסטוניה כללה משלחת בת 37 ספורטאים.
רוכבת האופניים אריקה סלומה זכתה במדליית הזהב הראשונה לזכותה של אסטוניה בהופעתה המחודשת, במרוץ הספרינט.
סלומה היא גם האישה הראשונה שזכתה במדליה אולימפית לזכות אסטוניה.
השייטים התאומים תומאס וטונו תוניסטה, שהתחרו בדגם 470 וזכו במדליית כסף כשייצגו את ברית המועצות באולימפיאדת סיאול (1988), הסתפקו הפעם במדליית ארד.
אולימפיאדת אטלנטה (1996) הייתה פחות מוצלחת עבור אסטוניה.
43 ספורטאים אסטונים נטלו בה חלק, אך איש מהם לא זכה לעמוד על דוכן המדליות.
הקרובות ביותר לכך היו נבחרות הסיף - הן הנשים והן הגברים דורגו במקום החמישי בדקר.
אריקה סלומה הגיעה למקום השישי, וכך גם האתלט ארקי נול בקרב עשר.
אימרה טידמן דורג שביעי בקרב חמש מודרני, והישג דומה רשם הקלע אנדריי אינשין, בסקיט.
המתאבק קולו קלב דורג אף הוא במקום השביעי, בעוד שוולרי ניקיטין סיים במקום השמיני.
לאולימפיאדת סידני (2000) שלחה אסטוניה משלחת קטנה יותר, בת 33 ספורטאים.
האתלט ארקי נול זכה במדליית הזהב בקרב עשר, ושני ג'ודאים, אלכסיי בודלין ואינדרק פרטלסון, זכו במדליות ארד.
ספורטאים אסטונים נוספים שבלטו בסידני כללו את המתאבק ואלרי ניקיטין, שסיים במקום הרביעי, ואת החותר יורי יאנסון, שסיים במקום השישי.
באולימפיאדת אתונה (2004) השתתפו 42 ספורטאים אסטונים.
נול, שהיה נושא הדגל בטקס הפתיחה, הסתפק במקום השמיני, ולהישג הגבוה ביותר הגיע החותר יורי יאנסון, שזכה במדליית כסף.
הג'ודוקא אינדרק פרטלסון זכה במדליית ארד שנייה ברציפות, ואלכסנדר טאמרט זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס.
החותרים טונו אנדרקסון ולאוניד גולוב סיימו במקום הרביעי, והאתלט אנדרוס וארניק סיים במקום החמישי בהטלת כידון.
לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שלחה אסטוניה 47 ספורטאים, המשלחת הגדולה ביותר מאז שבה להשתתף במשחקים כמדינה עצמאית.
זורק הדיסקוס גרד קנטר זכה במדליית זהב, ואילו יורי יאנסון, שהיה אז בן 43, זכה שוב במדליית כסף, הפעם בתחרות הזוגות, עם שותפו טונו אנדרקסון.
לאולימפיאדת לונדון (2012) שלחה אסטוניה 32 ספורטאים, המשלחת הקטנה ביותר מאז זכתה מחדש בעצמאותה.
ספורטאי המשלחת זכו בשתי מדליות.
גרד קנטר איבד את תוארו בזריקת דיסקוס, אך זכה במדליית ארד, ואילו הייקי נאבי, שזכה במדליית כסף, היה המתאבק הראשון מזה 80 שנה שזוכה במדליה אולימפית לזכותה של אסטוניה.
רביעיית החותרים האסטונית הייתה אף היא קרובה לזכייה במדליה, אך הסתפקה במקום הרביעי.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה החלשה ביותר עבור אסטוניה מאז 1996. 45 ספורטאים אסטונים השתתפו במשחקים, אך רק רביעיית החותרים חזרה עם מדליה אולימפית, מדליית ארד.
ארבעה אתלטים אסטונים העפילו לשלבי הגמר.
בזריקת דיסקוס סיים מרטין קופר במקום הרביעי וגרד קנטר הוותיק סיים במקום החמישי.
הקופצת לרוחק קסניה באלטה סיימה במקום השישי והישג דומה רשם רסמוס מאגי בריצת 400 מטר משוכות.
הישגים בולטים נוספים רשמו נבחרת הסייפות בדקר, שסיימה במקום הרביעי, המתאבק הייקי נאבי, שהסתפק הפעם במקום החמישי ומרים המשקולות מארט סיים, שסיים במקום השביעי.
לאולימפיאדת טוקיו (2020) שלחה אסטוניה 33 ספורטאים, ההצלחה הגדולה ביותר של המשלחת הייתה בסיף נשים, הנבחרת האסטונית זכתה בזהב בדקר קבוצתי וקטרינה להיס זכתה במדליית ארד בדקר אישי.
רסמוס מאגי סיים שביעי בריצת 400 מטר משוכות ויוהנס ארם סיים במקום 11 בקרב 10.
אולימפיאדת פריז (2024) הייתה האולימפיאדה הראשונה במאה ה-21 שהמשלחת האסטונית סיימה ללא מדליות.
רסמוס מאגי סיים פעם נוספת במקום שביעי בריצת 400 מטר משוכות.
בקרב 10, יאנק אויגלנה סיים חמישי, יוהנס ארם סיים שישי וקארל טילגה סיים במקום 11. בסיף נלי דיפרט סיימה רביעית בדקר אישי לאחר שהפסידה בקרב על הארד.
בשחייה אנלי יפימובה סיימה שביעית במשחה ל-100 מטר חזה וקרגור זירק סיים שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר.
בעידן שבטרם סיפוחה לברית המועצות, השתתפה אסטוניה בשתי אולימפיאדות חורף, אולימפיאדת סנט מוריץ (1928) ואולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936), אליהן שלחה מספר קטן של ספורטאים (שניים וחמישה, בהתאמה), שלא הגיעו להישגים משמעותיים.
לאולימפיאדה הראשונה אליה שבה כמדינה עצמאית, אולימפיאדת אלברוויל (1992), שלחה 20 ספורטאים.
להישג הגבוה ביותר הגיע אלאר לוואנדי, גולש סקי נורדי משולב, שבאולימפיאדת קלגרי (1988) זכה במדליית ארד, והפעם הסתפק במקום השישי.
באולימפיאדת לילהאמר (1994) התקרבה אסטוניה למדליה אולימפית ראשונה, כשנבחרת השליחים בסקי נורדי משולב הגיעה למקום הרביעי.
בסופו של דבר הגיעו הזכיות הראשונות במדליות באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002).
אנדרוס ורפאלו זכה בשתי מדליות בסקי למרחקים: מדליית זהב במרוץ ל-15 ק"מ ומדליית כסף במרוץ ל-50 ק"מ.
יאק מאה זכה במדליית ארד במרוץ ל-15 ק"מ.
באולימפיאדת טורינו (2006) זכה ורפאלו פעם נוספת במרוץ ל-15 ק"מ, ואילו קריסטינה שמיגון זכתה בשתי מדליות זהב באותו ענף (במרוץ ל-10 ק"מ ובמרוץ המרדף ל-15 ק"מ).
באולימפיאדת ונקובר (2010) הייתה שמיגון המדליסטית האסטונית היחידה, לאחר שזכתה במדליית הכסף במרוץ ל-10 ק"מ.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) לא זכה אף ספורטאי אסטוני במדליה אולימפית, ואף ספורטאי לא היה קרוב לכך.
אסטוניה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992).
גם במשחקי החורף הפאראלימפיים לקחה אסטוניה חלק מאז המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992), שלחה משלחות גם למשחקים אלו עד המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) וחזרה להתחרות ב.
הופעת הבכורה של אסטוניה כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו בברצלונה 1992, כששלחה משלחת של שני גברים וארבע נשים.
המשלחת שבה מהמשחקים עם 3 מדליות פאראלימפיות.
הספורטאית האסטונית המצליחה בתולדות המשחקים הפאראלימפיים היא השחיינית מרקה קורקיאס שזכתה בשבע מדליות פאראלימפיות, בהן שתי מדליות זהב, ארבע מדליות כסף ומדליית ארד אחת.
אולימפיאדה זהב כסף ארד סה"כ המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992) 0 0 0 0המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) 0 0 1 1המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998) 0 0 0 0המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) 0 0 0 0המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022) 0 0 0 0 סה"כ 0 0 1 1
אסטיאגס היה אחרון מלכי מדי העצמאיים.
ממלכתו נכבשה בידי כורש הגדול.
חייו של אסטיאגס אפופים בערפילי האגדה, ולא ידוע עליהם כמעט שום דבר ודאי.
הוא היה בנו של מלך מדי קיאכסריס, ועלה לשלטון על פי המשוער בשנת 585 לפנה"ס.
בעקבות קרב האליס, הוא נישא לאריאניס , בתו של אליאטס מלך לידיה.
אם כי על פי ההשערות היא לא הייתה אשתו הראשונה.
אחותו אמיטיס , הייתה נשואה לנבוכדנצר השני מלך בבל הכשדית, שעל פי האגדה בנה לכאורה לכבודה את הגנים התלויים בבבל.
על פי האגדה המובאת אצל ההיסטוריון היווני הרודוטוס, לאסטיאגס הייתה בת בשם מנדנה .
בחלומו ראה אסטיאגס שמגופה של מנדנה צומחת גפן המכסה את כל אסיה.
אסטיאגס הזדעזע מהחלום, ועל כן בחר שלא להשיא את בתו לאציל מדי (מה שהיה מגביר את סיכויי בנה לרשת את הכתר), אלא לאציל פרסי בשם כנבוזי (ביוונית "קמביסס").
אולם כאשר מנדנה הייתה בהריון מכנבוזי, אסטיאגס שב וחלם את החלום המטריד, על כן הוא הורה לה לחזור למדי והורה לאנשיו לקחת ממנה את הילד ברגע שייוולד.
לאחר מכן נתן את התינוק (כורש) לגנרל בצבאו בשם הרפגוס, והורה לו להרוג אותו.
אולם הרפגוס שחשש מנקמתה של מנדנה, הפקיד את התינוק בידיהם של רועה ואשתו והורה להם לבצע את המלאכה במקומו.
אולם הרועה שחפץ בבן, החליף את הנסיך בגופתו של פעוט מת ואת הנסיך גידל כבנו.
אולם כעבור עשר שנים הילד הכה ופצע נער מדי מזרע האצולה, ואביו של הנער המוכה לקח את הילד ואביו המאמץ למשפט בפני המלך בעצמו.
אסטיאגס המשועשע הקשיב לנימוקיו הילדותיים של המכה, ובהדרגה נחרד לגלות שהנער דומה לו עד מאוד.
הוא תחקר את הרועה על מוצאו של הילד, ולאחר שעבר עינויים הודה הרועה שהנער אכן אינו בנו אלא ניתן לו בידי הרפגוס.
אסטיאגס הזועם הורה לקרוא להרפגוס, שהודה שאכן לא הרג את התינוק במו ידיו אלא מסר אותו לרועה.
אסטיאגס ברוב זעמו רצח באכזריות את בנו של הרפגוס, ולאחר מכן החליט להחזיר את הילד אל משפחתו האמיתית באנשאן, שקיבלה אותו בשמחה והעניקה לו את השם כורש.
הסיפור כולו הוא ככל הנראה אגדה מזרחית שהרודוטוס נתקל בה במהלך מסעותיו בפרס.
לטענת הרודוטוס, הרפגוס שלא שכח את רצח בנו הסית את כורש למרוד בסבו.
כורש בעזרת אביו איחד שבטי הפרסים שהיו משועבדים למדי, והחל לארגן את המרד.
לטענת ניקולאוס איש דמשק כורש שהה בזמן פתיחת המרד בארמונו של אסטיאגס, והצליח רק בקושי להימלט משם.
אסטיאגס שלח יחידת פרשים לדלוק אחריו, אולם כורש הביס אותם.
הרודוטוס לעומת זאת אינו מזכיר את המאורע.
אסטיאגס גייס צבא גדול כדי לדכא את המרד, ומינה את הרפגוס למפקד הגיס, "כאילו רוח עיוועים ניסכה עליו מאת האל" כדברי הרודוטוס.
הרפגוס שכאמור הסית מלכתחילה את כורש למרד, ערק עם מרבית הכוח אל צבאו של כורש, והמעטים שנותרו נאמנים למלכם הושמדו.
המאורע הוא ככל הנראה אמיתי, שכן הוא נזכר גם במקור נוסף "הכרוניקה של נבונאיד", המתארת את שנות שלטונו של נבונאיד מלך בבל.
אסטיאגס הזועם גייס את כל חייליו, ופלש לפרס.
הוא נפגש עם צבאם של כורש וכנבוזי בקרב הגבול הפרסי .
הרודוטוס אינו מפרט על מהלכי הקרב ורק כותב שאסטיאגס הפסיד.
סופרים אחרים לעומת זאת מאריכים בתיאור, ולטענתם בתחילה כורש הפסיד ואף נאלץ לפנות את אנשאן מתושביה.
כנבוזי אביו של כורש נלקח בשבי המדי.
על פי קטסיאס אסטיאגס אמר לו: "אתה אחשדרפן מצוין, כך אתה ובנך מודים לי על מה שעשיתי למענכם?" כנבוזי מת בשבי המדי.
כאן נפסק תיאורו של קטסיאס, וממשיך רק כאשר כורש כבר מלך פרס ומדי.
חלק מהחוקרים בסוף המאה ה-20 מציעים סיבות שונות למרד הפרסי, וטוענים שחוסר היציבות הפנימית בממלכת מדי, כמו גם אובדן תמיכת האצולה וחדירת שבטים זרים, גרמו לקריסת הממלכה ולכיבושה בידי הפרסים.
לאחר נפילתו בשבי של אסטיאגס, ניסה גיסו קרויסוס מלך לידיה להביס את כורש, אולם הובס גם הוא.
ד"ר אסטורה מאייר (באיטלקית: Astorre Mayer; 12 במרץ 1906 – 23 באוגוסט 1977) היה מהנדס, תעשיין ונדבן יהודי-איטלקי שכיהן כקונסול כבוד של מדינת ישראל במילאנו בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל.
במשרדיו במרכז העיר היו משרדי הקונסוליה הישראלית שבמילאנו.
נולד לסאלי מאייר, פעיל ציוני איטלקי ולמטילדה ויטה, בתו של אסטורה ויטה שהיה תעשיין בולט בצפון איטליה.
למד הנדסת מכונות במילאנו והשתלב בעבודה בחברת תעשיית הנייר המשפחתית בקאירטה שבין מילאנו ווארזה שנקראה ויטה-מאייר .
ב-1953, לאחר מות אביו, עבר לנהל את החברה ששגשגה בשנות ה-50 וה-60, פעלה בשישה אתרים, והעסיקה כ-2,500 עובדים.
ב-1966 הוענק לו על ידי נשיא איטליה עיטור "אביר מסדר העבודה" .
בשנות ה-70 נקלעה החברה באיטליה לקשיים וב-1977, בסמוך לפטירתו של מאייר, הגיעה לפשיטת רגל ומפעליה נסגרו.
ב-1950 מונה מאייר לקונסול כבוד של ישראל בצפון איטליה.
הוא פעל רבות למען ענייני ישראל באיטליה; גם בצורה גלויה, בתמיכה במשלחת ארכאולוגית איטלקית לחפירות בקיסריה (בראשות אנטוניו פרובה ), ובהקמת אגודת ידידי האוניברסיטה העברית, וגם ביצירת קשרים עם האישים המשפיעים ביותר באיטליה.
סרג'יו יצחק מינרבי טען כי מאייר קשר קשרים עם הקרדינל של ונציה, ג'וזפה רונקלי, בטרם זה הפך לאפיפיור יוחנן ה-23 וקשרי ידידות עם הקרדינל ג'ובאני מונטיני, שהפך ב-1963 לאפיפיור פאולוס השישי.
בשנת 1953 יזם מאייר את הקמת מפעלי נייר חדרה והיה שותף בחברה.
הוא נמנה עם המייסדים של החברה לישראל אשר הוקמה בשנת 1968, בעקבות הוועידה הכלכלית הראשונה שהתקיימה בירושלים.
יחד עמו היו משקיעים מוכרים כמו: בנו גיטר, ויקטור קרטר, הברון אדמונד דה רוטשילד, סר זיגמונד ורבורג ושאול אייזנברג.
בשנות ה-60 שימש כיושב ראש הכינוס של הקהילות באירופה לשירותי יהדות (Standing Conference on European Jewish Community Services) שפעל בעזרת תרומות של הג'וינט והמגבית היהודית להקמה מחודשת של מוסדות יהודיים שנהרסו במלחמת העולם השנייה, כגון בתי ספר, בתי כנסת, בתי אבות ומרכזים קהילתיים.
פעולתו העיקרית כנשיא הקהילה היהודית במילאנו, הייתה הקמת בית ספר יהודי חדש וגדול בחלקה המערבי של העיר (אבן הפינה הונחה ב-via Sally Mayer ב-1960), ולאחריו מוסדות יהודים נוספים, שהפכו את האזור למרכז יהודי.
מאייר נודע בישראל כנדבן שקידם בעיקר נושאי חינוך, תרבות ואמנות.
מאייר נפטר ב-23 באוגוסט 1977 בביתו במילאנו, כתוצאה מהתקף לב.
בשנת 1980 נקרא על שמו רחוב בירושלים בשכונת נווה יעקב.
אסטוניה נטלה חלק באירוויזיון למקהלות פעם אחת החל מתחילת התחרות ב-2017, כאשר שלחה את "מקהלת הנשים האסטוניות" כנציגתה בתחרות.
ב-27 בפברואר 2017 הודיעה אסטוניה כי הם יערכו להופעת הבכורה שלהם בתחרות של 2017.
המקהלות והשירים שייצגו את אסטוניה באירוויזיון למקהלות
שנה מבצע שירים שפה מיקום2017מקהלת הנשים האסטוניות"Absolute Tormis"אסטונית אין
אסטוניה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
אסטוניה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האסטונים מדליית זהב בענף הסקי בסגנון חופשי, שתי מדליות כסף בענף הביאתלון ומדליית ארד בחתירה.
המשלחת הראשונה של אסטוניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שמונה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישג בענף האתלטיקה עם העפלה לגמר קפיצה לרוחק נערות בה סיימו במקום הרביעי.
ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים בענפים ג'ודו, חתירה, שחייה ושיט.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שאסטוניה שלחה עד כה.
המשלחת מנתה 17 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפים.
המשלחת רשמה הישגים בענפים אתלטיקה עם העפלה לגמר קפיצה לרוחק נערים ועם דירוג במקום החמישי בהדיפת כדור ברזל נערים, שחייה עם דירוג במקום השביעי במשחה 50 מטר בסגנון שחיית פרפר נערים, אופניים עם דירוג במקום השביעי לנבחרת הנערות והעפלה לרבע גמר בטורניר הנערות בכדורסל.
המשלחת לא רשמה הישגים בענפים בדמינטון, ג'ודו ושיט.
אסטוניה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק.
המשלחת כללה 17 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בשתי מדליות כסף.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענף הביאתלון עם זכייה בשתי מדליות כסף בטורניר הנערים במקצועות ספרינט נגד השעון ומרדף.
ספורטאי המשלחת הגיעו להישגים גם בענפים סקי נורדי משולב עם דירוג במקום השביעי בטורניר הנערים, סקי למרחקים עם דירוג במקום השמיני בגלישה ל-10 ק"מ נערים וסקי אלפיני עם דירוג במקום התשיעי במסלול סלאלום ענק לנערים ודירוג במקום ה-14 במסלול סלאלום לנערים ולנערות.
המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים החלקה אמנותית, קפיצות סקי וקרלינג.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא זכתה במדליות בענף הביאתלון.
יחד עם זאת ספורטאי המשלחת דורגו במקום החמישי במקצוע הספרינט נגד השעון נערים ובמקום התשיעי במקצוע מרדף בטורניר הנערים.
בענף ההחלקה אמנותית המשלחת דורגה במקום העשירי בריקוד אמנותי.
המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענפים החלקה מהירה, סקי אלפיני, סקי למרחקים, סקי נורדי משולב, קפיצות סקי וקרלינג.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן הייתה הגדולה ביותר שאסטוניה שלחה עד כה.
המשלחת מנתה 25 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט.
אסטוניה השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים 4 פעמים, ב-1993, ב-1997, ב-2001 וב-2003. מאז לא השתתפה יותר בתחרות.
הרקדנים והריקודים שייצגו את אסטוניה באירוויזיון לרוקדים צעירים
שנהאמןריקודכוריאגרףחצי גמרגמר1993סטניסלב ירמקוב ולואנה גיאורגלא ידועלא ידוע -לא העפילו לגמר1997מרי סביצקילא ידועלא ידוע -לא העפילה לגמר2001סרגיי אפקין"Franz Variation from Coppelia"א.
סיינט-לאון - -2003מריה סלטסקאג'ה"Swan Lake"מ.
אסטוניה באירוויזיון 2003 השתתפה עם השיר "Eighties Coming Back" בביצוע של רופוס.
אסטוניה באירוויזיון 2002 השתתפה עם השיר "Runaway" בביצוע של סהלין.
תחרות ה"אירולאול" לבחירת נציג אסטוניה באירוויזיון נערכה ב-2002 באולם לינאהול שבטאלין והונחתה על ידי מרקו רייקוף וקרמל אייקנר.
הזוכה נבחר על ידי צוות של שמונה שופטים ממדינות שונות המורכב ברובו ממשתתפי אירוויזיון לשעבר.
אסטח'ר (בפרסית: اصطخر) הייתה עיר קדומה בפרובינציית פארס ששימשה כבירת האימפריה הסאסאנית לתקופה קצרה.
באסטח'ר עמד מקדש אש זורואסטרי שהוקדש לאלה אנאהיטה בתקופה האח'מנית.
חלק מעמודי הענק של המבנה נותרו במקום וניתן לראותם גם כיום.
תחת השלטון הסאסאני שכן בעיר האוצר המלכותי, שכלל, מלבד אוצרות וכסף, גם ספרים שונים.
בעיר הייתה מטבעה משגשגת, שסימנה היה האותיות ST.
המטבעה המשיכה להנפיק מטבעות גם לאחר הכיבוש הערבי בשנת 9–648. כפי שמספר בלאד'ורי, העיר נכבשה אחרי:
העיר עמדה בהריסותיה לאחר מכן, ובמאה ה-9 מתאר ההיסטוריון אל-מסעודי את הריסות מקדש האש המפואר שעמד שם.
הוא מוסיף כי האש המקודשת נלקחה מאסטח'ר למקום מבטחים יחד עם ספרים שנשמרו שם.
אסטח'ר מוזכרת גם בשאה-נאמה של פירדוסי, שם מסופר כי המלך קאי-קובאד יצא לבקר בארמונו שבעיר.
אסטורגוסוכוס (שם מדעי: Astorgosuchus) הוא סוג נכחד של תנינאי אשר התקיים בסוף האוליגוקן של אסיה.
סוג זה תואר ב-2019 והוא כלל מין אחד – Astorgosuchus bugtiensis.
מין זה כבר תואר ב-1908 כשייך לסוג תנין, בו התנינים החיים.
עם זאת הוא לא השתייך למשפחת התניניים אלא לקבוצה קרובה.
האסטורגוסוכוס היה טורף באורך של 7 עד 8 מטרים וטורף-על בתקופתו.
עקב גודלו הוא יכל לצוד אפילו פרצרתריום.
הדבר ידוע עקב סימני נשיכה שנמצאו על עצמות של פרקרתריומים שנמצאו.
עם זאת חיות אלה היו יונקי היבשה הגדולים מעולם, עם אורך של מעל 8 מטרים, גובה של 5.5 מטר בכתפיים ומשקל של בין עשר לעשרים טון, כך שהם לא היו טרף פשוט.
התנין הענקי ניזון כנראה רק מפרטים צעירים או חולים שהתקרבו למים.
התנין הענקי נכחד עם סיום האוליגוקן, אז שינויי האקלים ייבשו את היערות והמישורים והכחידו את הקרנפים הענקיים וכך גם את התנינים.
אסטוניה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "The Lucky One", שבוצע על ידי הזמר האסטוני אוקו סוביסטה.
אסטוניה בחרה את השיר באמצעות קדם בשם "Eesti Laul 2021".
הקדם כלל שני חצאי גמר ב-18 וב-20 בפברואר 2021 וגמר ב-6 במרץ 2021. בשלבי חצאי הגמר השתתפו 12 שירים ומחציתם עלו לשלב הגמר.
שיטת הניקוד בחצאי הגמר חולקה לשניים: בסיבוב הראשון עלו לגמר ארבעה שירים.
הניקוד נקבע על ידי שילוב של הצבעות השופטים והקהל ביחס שווה של 50/50. בסיבוב השני עלו לגמר שני שירים שלא צלחו את הסיבוב הקודם.
בסיבוב זה הניקוד נקבע על פי הצבעות הקהל בלבד.
גם שיטת הניקוד בגמר חולקה לשני סיבובים: בסיבוב הראשון עלו שלושה שירים מתוך 12. הניקוד נקבע על ידי שילוב של הצבעות השופטים והקהל ביחס שווה של 50/50. הסיבוב השני כלל הצבעת קהל בלבד, שבעקבותיה הוכרז השיר הזוכה מבין שלושת השירים שעלו בשלב הקודם.
ב-1 בספטמבר 2020, רשות השידור האסטונית הכריזה על פתיחת ההרשמה לקדם האסטוני, שנמשכה עד 6 בנובמבר 2020. על פי חוקי הקדם, כל אמן זכאי לשלוח עד חמישה שירים בן אם הוא אזרח אסטוניה, ובין אם לא.
רשות השידור האסטונית גבתה סכום של 25 אירו על שליחת שיר באסטונית לקדם, ו-75 אירו על שליחת שיר בשפה זרה.
156 הגשות התקבלו עד המועד האחרון.
אוקו סוביסטה, שזכה בקדם האסטוני לאירוויזיון 2020, השתתף אוטומטית בשלב חצי הגמר, כפיצוי על ביטול התחרות באותה שנה.
ב-11 וב-12 בנובמבר הוכרזו כל שאר האמנים שעלו לשלבי חצאי הגמר.
בין האמנים שעלו לשלב הבא ניתן למצוא את איבו ליננה ומריה-ליס אילוס שייצגו את אסטוניה באירוויזיון 1996, קויט טומה אשר ייצג את אסטוניה ב-1998 וב-2017 ואת יורי פוטסמן שייצג את אסטוניה ב-2016.
סדר מבצע שיר סיבוב ראשון סיבוב שני ניקוד שופטים ניקוד קהל ניקוד סופי מיקום סופי ניקוד קהל מיקום1טניה"Best Night Ever"1231078132הנס ניינה"One By One"3478108323WIIRALT"Tuuled"6511573744קאה"Hypnotized"2021144665אנדריי זוואקין ופלוטו"Wingman"0886159316קרל קילינג"Kiss Me"57124——7ניקה מרולה"Calm Down"718768658אגרט מילדר"Free Again"106163——9טולי רנד"Üks öö"00012164810קויט טומה"We Could Have Been Beautiful"1212241——11כריסטין קלאנפנק"Find a Way"4379412712איבו לינה, רוברט לינה וסופרנובה"Ma olen siin"810182——
סדר מבצע שיר סיבוב ראשון סיבוב שני ניקוד שופטים ניקוד קהל ניקוד סופי מיקום סופי ניקוד קהל מיקום1סיסי"Time"4597245122גרם-אוף-פאן"Lost in a Dance"83116177133קרדי ווראנד"Energy"107172——4הלן"Nii kõrgele"02210127055רדל"Tartu"68145260016רחל"Sunday Night"1011181977אוקו האסמה"Kaos"0001252288HELEZA"6"2469134549אוקו סוביסטה"The Lucky One"312153——10אלבמה וואצ'דוג"Alabama Watchdog"71881022611יורי פוטסמן"Magus melanhoolia"126181——12שורד טרודרוד"Heaven's Not That Far Tonight"510154——
סדראמןשירניקוד שופטיםניקוד קהלניקוד סופימיקום1אגרט מילדר"Free Again"112122שורד טרודרוד"Heaven's Not That Far Tonight"26873הנס ניינה"One By One"606104איבו לינה, רוברט לינה וסופרנובה"Ma olen siin"022125קרל קילינג"Kiss Me"80886אוקו סוביסטה"The Lucky One"3121517סיסי"Time"1231538יורי פוטסמן"Magus melanhoolia"781529רדל"Tartu"077910קויט טומה"We Could Have Been Beautiful"41014411אנדריי זוואקין ופלוטו"Wingman"10414512קרדי ווראנד"Energy"55106
סדראמןשירניקודמקום1אוקו סוביסטה"The Lucky One"24,08112סיסי"Time"14,96823יורי פוטסמן"Magus melanhoolia"12,7763
אסטון מרטין ונטאג' היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיוצרת על ידי אסטון מרטין משנת 2018. היא הוצגה בנובמבר 2017 והגיעה לישראל באוקטובר 2018. הוטאג' היא הדגם הנמכר ביותר של אסטון מרטין.
הונטאג' כוללת מנוע בי-טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-510 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 69.8 קילוגרם-כוח ב-2,000 סיבובים לדקה.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.6 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 314 קילומטרים לשעה.
צריכת הדלק עומדת על 9.5 קילומטר לליטר.
הראשונה, ונטאג' AMR גרסה מוגבלת (200 יחידות), הממוקדת למסלול בעלת אותו מנוע אך עם מומנט מרבי מופחת של 63.7 קג"מ, לעומת 69.8 קג"מ בגרסה הבסיסית.
היא כוללת תיבת הילוכים ידנית בעלת שבעה הילוכים.
ל-AMR תאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.0 שניות במקום 3.6 שניות בגרסה הבסיסית מהירות היא 314 קילומטרים לשעה (ללא שינוי).
משקל הדגם הופחת ב-90 ק"ג.
ה-AMR הוצגה במאי 2019. השנייה, ונטאג' רודסטר, גרסה בעלת מרכב רודסטר הכוללת את הגג הנפתח הרך המהיר ביותר בעולם, פתיחת או סגירת הגג בתוך 6.7 שניות עד למהירות של 50 קילומטרים לשעה.
הונטאג' רודסטר כוללת את אותו מנוע אך היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.8 שניות במקום 3.6 שניות בגרסה הבסיסית ומגיעה למהירות מרבית של 306 קילומטרים לשעה במקום 314 קילומטרים לשעה בגרסה הבסיסית.
משקלה גדל ב-60 ק"ג מהגרסה הבסיסית.
ההספק הגבוה מאפשר תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.5 שניות ומהירות מרבית של 322 קמ"ש.
המעבר למנוע גדול וחזק אילץ מספר שינויים במרכב על מנת להפחית במשקל הכולל ולשפר את הקשיחות.
בין השינויים ניתן למנות מכסה מנוע, פגוש קדמי, כנפיים קדמיות וחצאיות צד מקרבון קל משקל.
בנוסף הותקנו פגוש אחורי ומכסה מנוע קלים יותר, מצבר קל משקל, ומערכת פליטה מרכזית מפלדת אל-חלד במשקל 7.2 ק"ג.
מערכת בלימה קרמית מגיעה כסטנדרט וחוסכת 23 ק"ג לצד עמידות בחום של עד 800 מעלות.
היא נחשפה ב-16 במרץ 2022 ותיוצר בייצור מוגבל של כ-333 יחידות אשר כולם נמכרו מראש.
אסטון מרטין ולהאלה היא מכונית על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת בייצור מוגבל (500 יחידות) על ידי אסטון מרטין משנת 2021. היא נחשפה ביולי 2021, ומכירתה ללקוחות תחל בשנת 2023.
היא המתחרה הישירה של אסטון מרטין לפרארי SF90 סטרדלה ופורשה 918.
היא מופיעה יחד עם אסטון מרטין DB5, אסטון מרטין V8 ואסטון מרטין DBS סופרלג'רה בסרט של ג'יימס בונד, לא זמן למות.
העיצוב החיצוני מעוצב בהשראת אסטון מרטין ואלקירי, אך מיועד לכביש ולא למסלול כמו הואלקירי.
עיצוב הפנים כמעט ולא שונה משאר רכבי אסטון מרטין, וגם מדגם הקונספט.
רוב חלקי המכונית עשויים מסיבי פחמן להורדת המשקל.
היא כוללת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטר טווין טורבו (שני מגדשי טורבו) המספק כ-750 כ"ס ב-7,200 סל"ד עם שני מנועים חשמליים המספקים יחד 204 כ"ס, שלושת המנועים מספקים יחד 950 כ"ס.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 330 קמ"ש.
סוללת ליתיום יון של רימאק אוטומובילי המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 15 ק"מ עד למהירות של 130 קמ"ש.
אסטוניה השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בעיר טורינו שבאיטליה, עם השיר "Hope" מאת סטפן.
זו תהיה השתתפותה ה-27 של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
על מנת לבחור את הנציג והשיר האסטוני לתחרות, רשות השידור האסטונית Eesti Rahvusringhääling (ERR) ארגנה את אירועי הקדם הארצי, "אסטי לאול 2022".
קדם לאירוויזיון 2022, אסטוניה השתתפה עשרים ושש פעמים בתחרות מאז מועד הצטרפותה ב-1994. היא אף ניצחה באירוויזיון 2001 עם השיר "Everybody" בביצועם של טאנל פדאר, דייב בנטון והצמד 2XL.
בשנת 2015 הגיעה הנציגים האסטונים אלינה בורן וסטיג רסטה למקום השביעי, עם השיר "Goodbye to Yesterday" ("להתראות לאתמול").
בשנת 2021, כשרשות השידור הממלכתית שלחה את אוקו סוביסטה עם השיר "The Lucky One", אסטוניה כשלה בניסיון להעפיל לגמר, והגיעה למקום ה-13 בחצי הגמר.
ב-27 באוגוסט 2021 אישרה המדינה את השתתפותה באירוויזיון 2022. בדומה לשנים הקודמות, הנציג והשיר האסטוני לתחרות יבחרו באמצעות הקדם "אסטי לאול", שכולל ארבעה רבעי גמר ושני חצי גמר.
Eesti Laul 2022 הייתה המהדורה ה-14 של הקדם הלאומי.
התחרות כללה 40 אומנים שיתחרו בארבעה רבעי גמר ושני חצאי גמר.
בסופם של שני השלבים נשארו בתחרות עשרה מתמודדים.
הגמר התקיים ב-12 בפברואר 2022. כל ערבי התחרות ישודרו בשידור חי בערוצים ETV ו-ETV+, שכללו פרשנות בשפה הרוסית, ובאתר הרשמי של רשות השידור, err.ee.
התחרות הורכבה מארבעה רבעי גמר ב-20 בנובמבר, ב-27 בנובמבר, ב-4 בדצמבר וב-11 בדצמבר; משני חצאי גמר ב-3 וב-5 בפברואר 2022 ומגמר ב-12 בפברואר.
עשרה שירים התחרו בכל רבע גמר, שבסופו העפילו חמישה לשלב הבא.
עשרים השירים שעלו לשלב חצי הגמר התחלקו שווה בשווה.
בסוף חצי הגמר העפילו חמישה שירים לגמר.
בין האומנים המתחרים ניתן למנות את אוולין סמואל, שייצגה את אסטוניה באירוויזיון 1999; סהלין, שהגיעה למקום השלישי באירוויזיון 2002 ואלינה נצ'אייבה נציגת אסטוניה לאירוויזיון 2018.
רבע הגמר הראשון התקיים באולפני ERR ב-20 בנובמבר 2021, בהנחיית טאנל פדאר ואינס.
עשרה שירים, שנחשפו ב-15 בנובמבר, התחרו על שלושת המקומות הראשונים בחצי הגמר, כשהתוצאה נקבעה על ידי הצבעות הקהל גרידא.
שני המקומות שנותרו יקבעו על ידי חבר השיפוט של רשות השידור.
רבע הגמר השני התקיים באולפני ERR ב-27 בנובמבר 2021, בהנחיית אוקו סוביסטה וטניה מיכאילובה-סאר.
עשרה שירים, שנחשפו ב-22 בנובמבר, התחרו על שלושת המקומות הראשונים בחצי הגמר, כשהתוצאה נקבעה על ידי הצבעות הקהל גרידא.
רבע הגמר השלישי התקיים באולפני ERR ב-4 בדצמבר 2021, בהנחיית אוט לפלנד ולאורה פלדברה.
עשרה שירים, שנחשפו ב-29 בנובמבר, התחרו על שלושת המקומות הראשונים בחצי הגמר, כשהתוצאה נקבעה על ידי הצבעות הקהל גרידא.
רבע הגמר הרביעי התקיים באולפני ERR ב-11 בדצמבר 2021, בהנחיית גטר יאני ויורי פוטסמן.
עשרה שירים, שנחשפו ב-6 בדצמבר, התחרו על שלושת המקומות הראשונים בחצי הגמר, כשהתוצאה נקבעה על ידי הצבעות הקהל גרידא.
חצי הגמר הראשון התקיים באולם "Saku Suurhall" ב-3 בפברואר 2022, והורכב משני סיבובים.
מתוך עשרה שירים שיתחרו בשלב זה, רק חמישה העפילו לגמר.
ארבעת השירים הראשונים נקבעו על ידי שילוב של הצבעות השופטים והקהל, בעוד שהשיר החמישי והאחרון העפיל לשלב הגמר באמצעות הצבעת הקהל בלבד.
ב-2 בפברואר המתמודדות אליסה ומרילין מאלק נמצאו חיוביות לנגיף הקורונה.
הופעתן הוקלטה מראש והוקרנה בערב חצי הגמר.
חבר השופטים בשלב זה היו אלאר קוטקס, אינגר, רולף רוסלאו, טניה מיכאילובה-סאר, קאדרי טלי, וילמדרילם, מרגוס קמלאט, מרי-ליס מאניק, אלינה בורן, מייקל מטיסן ומריס ירווה.
חצי הגמר השני התקיים באולם "Saku Suurhall" ב-5 בפברואר 2022, והורכב משני סיבובים.
ב-4 בפברואר המתמודדות מינימל וינד ואליזבת טיפאני נמצאו חיוביות לנגיף הקורונה.
הגמר התקיים באולם "Saku Suurhall" ב-12 בפברואר 2022, והורכב משני סבבים.
מתוך עשרת השירים המשתתפים, שלושה עלו לתלת-קרב שהתקיים בהמשך הערב.
שלושת העולים נקבעו באמצעות שילוב של הצבעות השופטים והקהל, ואילו הזוכה בקדם הוכרע בהצבעת הקהל בלבד.
+ גמר – תלת-קרב אמן שיר קהל מקום אליסה "Fire"3,9293 מינימאל וינד ואליזבת' טיפאני "What to Make of This"17,8622 סטפן "Hope"35,6811
+ נקודות שהוענקו לאסטוניה (חצי גמר 2) נקודות קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות
+ נקודות שהוענקו לאסטוניה (גמר) תוצאה קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות
+ נקודות שהוענקו מאסטוניה (חצי גמר 2) תוצאה קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות
+ נקודות שהוענקו מאסטוניה (גמר) תוצאה קהל שופטים 12 נקודות 10 נקודות 8 נקודות 7 נקודות 6 נקודות 5 נקודות 4 נקודות 3 נקודות 2 נקודות 1 נקודות
האנשים הבאים כיהנו בחבר השיפוט של אסטוניה:
האי אסטור או האי אסטר הוא אי הממוקם בין האי ראגד לבין האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
האי מצוי ממערב בסמוך לחצי האי ביירז, בתוך מפרץ אוסוגובו.
שטחו של האי 12.14 קילומטרים רבועים.
האי אסטור מופה בהתבסס על צילומי אוויר שצולמו על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד שנערך בין השנים 1955 -1957, ולאחר מכן האי נסקר על הקרקע על ידי סוקרים מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, במסגרס סקר שנעשה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי 1957–1958.
שמו של האי ניתן לו בשנת 1958 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
האי נקרא על שמו של ב.
אסטור, שעבד כציד כלבי ים בספינת ציד כלבי הים האמריקאית ג'יין מרייה (Jane Maria), אשר יצאה מנמל ניו יורק במהלך עונת הקיץ האנטארקטי 1820–1821, במטרה לאוסף מוצגי סלעים, מטעם האודיטוריום ההרצאות של ניו יורק להיסטוריה של הטבע(New York Lyceum of Natural History) - כיום המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע.
אַסְטוֹן מַרְטִין רַאפִּיד היא מכונית ספורט סלון (sports saloon) בעלת ביצועים גבוהים מבית מותג היוקרה אסטון מרטין.
עד יציאת רכב הפנאי אסטון מרטין DBX לשווקים, הראפיד הייתה המכונית היחידה של החברה אשר התאימה לשימוש משפחתי.
בשנת 2006 הציגה אסטון מרטין את ראפיד, מכונית קונספט סלון ספורטיבית, בתערוכת הרכב הבין-לאומית של אמריקה הצפונית בדטרויט.
מילולית, פירוש המילה "Rapide" הוא "מהיר".
גרסת הייצור הוצגה בתערוכת הרכב של פרנקפורט ב-2009. המכירה החלה בתחילת 2010, ובמאי אותה שנה יצאו המכוניות הראשונות מפס הייצור.
הראפיד מונעת על ידי מנוע V12 בנפח 5,935 סמ"ק, בעל הספק מרבי של 477 כוחות סוס ומומנט של 600 ניוטון מטר.
המכונית מבוססת על הנעה אחורית ובעלת תיבת הילוכים אוטומטית Touchtronic II עם 6 הילוכים.
היא יכולה להגיע למהירות מרבית של 303 קמ"ש ולהאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש תוך 5.1 שניות.
מחיר השיווק הראשוני באירופה עמד על כ־150,000 פאונד, שהיו אז כ-916,000 שקלים.
הגימור הסטנדרטי של הראפיד כולל הגה עם הטיה טלסקופית, פנסי מתכת הליד ופנסי LED אחוריים.
היא מתקשטת בעיטורי עור ועץ אגוז הדגשות מתכתיות; למושבים הקדמיים מערכת כוונון חשמלית עם זכרו העדפות אישי.
בנוסף ברכב מצורפת מערכת מיזוג אוויר, בלוטות'; רדיו לווייני (בארצות הברית בלבד); עם קישוריות USB ואייפוד.
בנוסף מערכת השמע בגרסה הסנטרדטית היא מבית באנג אנד אולופסן ולה 16 רמקולים, שניים מהם יוצאים מלוח המחוונים עם הפעלת המערכת.
הראפיד נבנתה על פלטפורמת אסטון מרטין VH (Aston Martin VH platform).
היא מבוססת על שלדה מוארכת של אסטון מרטין DB9, וגם מבחינה עיצובית היא דומה ל-DB9, אך נותנת מענה לצורכי הלקוחות כמו פתרון לבעיית המרחב.
תחילה המכוניות יוצרו במפעל ייעודי במתקן מגנה שטייר אשר בגראץ, אוסטריה, שם תוכנן כי המפעל ייצר 2,000 מכוניות בשנה.
אולם לאחר שהמכירות לא עמדו ביעדי הייצור, בשנת 2012 הופסק הייצור במפעל, 6 שנים מוקדם מהצפוי, והוא הועבר לאנגליה.
באנגליה קצב הייצור השנתי ירד לכ־1,250 יחידות.
בשנת 2013 הראפיד עברה מתיחת פנים ונוספה האות S לשם הדגם.
לצד העדכון העיצובי, מנוע ה-V12 הוחלף לגרסה החדשה של היצרן בעלת 558 כוח סוס - 62 קג"מ.
בשנת 2014 הוצג עדכון נוסף, ובו תיבת הילוכים חדשה עם 8 הילוכים, במקום 6 הילוכים קודם לכן, והגדלת הספק המנוע ל-560 כוח סוס.
ביחס לראפיד המקורית, נרשם שיפור משמעותי בביצועים – 4.4 שניות במיאוץ הקלאסי ל-100 קמ"ש ומהירות מרבית של 320 קמ"ש, לעומת 5.3 שניות ו-303 קמ"ש (בהתאמה) טרום העדכון.
בשנת 2015, דווח כי אסטון מרטין עובדת על גרסה חשמלית לחלוטין של הראפיד.
בתערוכת הרכב של פרנקפורט לשנת 2018 אישרה החברה את הדיווחים וכי הדגם, אשר ייקרא ראפיד E, אושר לייצור ותיכנס לייצור ברבעון האחרון של 2019. הראפיד E תוכננה להתחרות ברכבי הסלון החשמליים, בייחוד בפורשה טייקאן.
155 יחידות דוגמאות של הדגם יוצרו במתקן הייצור הייעודי של אסטון מרטין הממוקם בסנט את'אן, ויילס, שם מיוצרים דגמי הלגונדה החשמליים עתידיים.
ויליאמס הנדסה מתקדמת סיפקה סיוע במחקר ופיתוח בתהליך הבנייה והבדיקה של האב טיפוס, תוך מעורבות קרובה של לקוחות מעוניינים.
ביוני 2018, אסטון מרטין חשפה את ראפיד AMR, וריאציה בעלת הביצועים הגבוהים של הראפיד.
ראשי התיבות AMR הן של "Aston Martin Racing", קרי "אסטון מרטין מרוצים".
הדגם מצויד במנוע V12 בנפח 5.9 ליטר המפיק 595 כוחות סוס, 43 כוחות סוס יותר מהראפיד S, הודות לזרימת אוויר טובה יותר למנוע ותוכנת כיול חדשה.
מערכת היניקה והפליטה הוחלפה ומחשב ניהול המנוע עודכן.
המומנט נותר זהה ועומד על 64.2 קג"מ.
הראפיד AMR יכול להאיץ מ-0–100 קמ"ש ב-4.4 שניות ולמהירות מרבית של 330 קמ"ש.
תיבת ההילוכים האוטומטית בעלת 8 הילוכים קיבלה גם היא כיול מחדש כדי לשפר את לתזמון העברות ההילוכים.
המכונית מגיעה כסטנדרט עם צמיגי מישלין "פיילוט סופר־ספורט" וחישוקי סגסוגת בקוטר 21 אינץ', החישוקים הגדולים ביותר שהותאמו אי פעם לאסטון מרטין.
הדגם החדש כולל מערכת בלימה קרמית מקרבון פיבר עם שישה קליפרים מלפנים וארבעה קליפרים מאחור, הכוללים רוטורי בלמים של 400 מ"מ מלפנים ו-360 מ"מ מאחור.
לאסטון מתלים קשיחים יותר שהנמיכו את המרכב בסנטימטר עם בולמי זעזועים אדפטיביים.
עיצובית, המכונית כוללת גריל קדמי חדש, פנסי ערפל, "חצאית" צד, דיפיוזר אחורי, בגאז' עשוי סיבי פחמן, ספוילר קטן בקצה תא המטען, רביעיית מפלטים, ותוספת פס ירוק זרחני לאורך הרכב.
עיצוב הפנים כולל הגה של "אסטון מרטין One-77", לוח מחוונים מותאם אישית יחד עם לוגואים ומגוון צבעים.
בתא הנוסעים יש מושבי ספורט תומכים בריפוד אלקנטרה, גימורי קרבון ונגיעות צבע זרחני.
ייצור הדגם הוגבל ל־210 דגמים בלבד.
אסטוריה היא שכונה בחלק המערבי של רובע קווינס בניו יורק סיטי.
אסטוריה תחומה באיסט ריבר וצמודה לשלוש שכונות נוספות בקווינס: לונג איילנד סיטי מדרום מערב, סאניסייד מדרום מזרח וגם וודסייד ממזרח.
נכון לשנת 2019, אוכלוסיית אסטוריה מונה 95,446 תושבים.
האזור נקרא במקור בשם הלט'ס (Hallet's או Hallett's), על שם בעל הקרקע הראשון שלו ויליאם הלט, שהתיישב שם ב-1652 עם אשתו, אליזבת פונס .
הלט'ס קוב הוקמה באופן רשמי ב-12 באפריל 1839, ולאחר מכן שונה שמה לג'ון ג'ייקוב אסטור, אז האיש העשיר ביותר בארצות הברית, במטרה לשכנע אותו להשקיע באזור.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, הצמיחה הכלכלית והמסחרית הביאה להגברת הגירה.
אסטוריה ועוד כמה כפרים מסביב שולבו בלונג איילנד סיטי בשנת 1870, שבתורה שולבה בעיר ניו יורק בשנת 1898. הפעילות המסחרית נמשכה לאורך המאה ה-20, כשהאזור היה מרכז ליצירת והפקת סרטים, כמו גם תעשיות נוספות.
אסטוניה השתתפה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "Bridges" של אליקה מילובה.
רשות השידור האסטונית Eesti Rahvusringhääling (ERR) הפיקה את הקדם הלאומי של המדינה, Eesti Laul 2023, על מנת לבחור את השיר האסטוני לאירוויזיון.
באירוויזיון 2022 הגיעה סטפן למקום ה-13 בגמר התחרות עם השיר "Hope".
רשות השידור האסטונית Eesti Rahvusringhääling (ERR) אמונה על בחירת הנציג והשיר האסטוני לתחרות הזמר של האירוויזיון.
ERR אישרה את השתתפות המדינה במהדורה ה-67 של האירוויזיון ב-1 באוגוסט 2022. מאז 2009 הופקה התחרות Eesti Laul כקדם הלאומי של המדינה לאירוויזיון.
ב-13 בספטמבר 2022 הודיע ERR כי תמשיך להשתמש בפורמט זה.
Eesti Laul 2023 הייתה המדורה ה-15 של הקדם הלאומי של אסטוניה לתחרות הזמר של האירוויזיון.
האירוע הורכב מעשרים אמנים, שהתחרו בשני חצאי גמר ב-12 וב-14 בינואר 2023. גמר התחרות, שהורכב משנים-עשר אמנים, נערך ב-11 בפברואר.
התחרות שודרה בערוץ ETV, ב-ETV+ עם פרשנות ברוסית, בתחנת הרדיו Radio 2 וכן באינטרנט באתר err.ee.
בכל חצי גמר התחרו עשרה משתתפים, ומתוכם העפילו לשלב הגמר חמישה (ארבעה שנבחרו בסבב הראשון של חצי הגמר על ידי שילוב של הצבעות הקהל וקולות השופטים ביחס שווה, ואחד שנבחר בסבב נוסף בהתאם להצבעת הקהל בלבד).
בשלב גלגל ההצלה בחר הקהל שני אמנים נוספים מתוך אלו שנכשלו בניסיון להעפיל לגמר, ו"הציל" אותם מהדחה סופית מהתחרות.
בגמר נקבעה זהות הזוכה על ידי שתי מערכות הצבעה שונות: בסבב הראשון נבחרו שלושת האמנים האהובים ביותר באמצעות שילוב בין חבר השופטים לקהל.
לבסוף, בסבב נוסף של הצבעה טלפונית פומבית נבחר הזוכה מתוך השלושה.
באמצעות פלטפורמה מקוונת יכלו אמנים ומוזיקאים להגיש את מועמדתם להתחרות בקדם מ-13 בספטמבר עד 10 באוקטובר 2022. לכל מועמד הייתה הגבלה של עד חמישה שירים פוטנציאליים.
שיתופי פעולה, כמו להקות וצמדים, הותרו כל עוד 50% מחבריהם היו אסטוניים.
כמו כן, רשות השידור ERR גבתה סכום כספי על הגשת מועמדות לקדם (50 יורו עבור שיר באסטונית ו-100 יורו עבור שיר בשפות זרות).
שתי הגביות הוכפלו לשירים שהוגשו החל מ-17 באוקטובר.
לבסוף, התקבלו מאתיים ושבעה עשר שירים, מתוכם תשעים ושניים באסטונית.
פאנל שופטים בן שישה עשר חברים בחר עשרים שירים, שהתחרו בקדם האסטוני.
הם נחשפו במהלך תוכנית של ETV Ringvaade ב-1 וב-2 בנובמבר 2022. חבר השופטים הורכב מאוט לפלנד, אטו קרוסמן, אלאר קוטקס, אנדרס אלייסטה, קרולה מאדיס, אינגריד קוטלה, יאניקה סילמה, קרל-אריק טאוקר, כריסטינה קראוס, לנה, מרגוס קמלט, מרתה פוסה, רוברט לינה, סילבר לאס, ואידו פאנל וסיימון ג'יי.
בין האמנים התחרים נמנה רובין יוקנטל, שייצג את אסטוניה באירוויזיון 2010 כחלק מההרכב מלקולם לינקולן.
אנדרס קופר (חבר במליק), אנט x פרדי, בונזו, אליסה, אינגר, יוספ ירווסאאר (חבר בבדוטרס), קרל-כריסטיאן קינגי (חבר בבדוטרס), מיליק סאמל (חבר במליק), מיה, סיסי וויראלט התחרו בעברם ב-Eesti Laul.
שירה של אליסה נכתב על ידי סטיג רסטה, נציג אסטוניה באירוויזיון 2015.
שני חצאי הגמר התקיימו ב-12 וב-14 בינואר 2023 בעיר ויסמי.
את האירועים הגישו גרטה קולד ותוניס נינמטס.
בכל חצי גמר התחרו עשרה שירים.
ארבעת השירים הראשונים שהעפילו לגמר נבחרו באמצעות שילוב בין קולות השופטים להצבעות הקהל ביחס שווה.
העולה החמישי נקבע על ידי סבב של הצבעה טלפונית בלבד בין אלו שלא צלחו את סבב ההצבעה הראשון.
צוות השופטים בחצאי הגמר הורכב מאלרין טיי, בריגיט סראפ, גרטה פאיה, אווה פאלם, אינדרק ואאויה, ארנה סלוביר, יאן טטה הבן, תומאס אוליאם, סנדרה אשילוי, דנל פנדרה וג'ון מיקיבר.
בנוסף להופעות המתמודדים ביצעה להקת מינימל וינד הופעת אורח עם ג'ניקה סילאמה, שייצגה את אסטוניה באירוויזיון 1993 בגמר התחרות.
הצמד צ'ליצ'ריק ומקס וצמד המנחים הופיעו בחצי הגמר הראשון, בעוד שדגרטה פאיה, סוון לומוס, קרלי קייב וקריסטיאן ירווי הופיעו בחצי השני.
+חצי גמר ראשון – סבב שניאמןשירקהלמיקום אליפ "Pretty Girl" 971 2יאנק "House of Glass" 1,535 1קאו "Valik" 265 6 מרילין "Unicorn Vibes" 497 3 מיה "Üks samm korraga" 285 5ניאון לטרס ומייקו Tokimeki" (ときめき)" 434 4
+ חצי גמר שני – סבב שניאמןשירקהלמיקום קרלוס אוקרדה "Whiskey Won't Forget" 655 3 אליסה "Bad Philosophy" 731 2 לינלאק ובונזו "Aeg" 270 5 אם אלס "So Good (At What You Do)" 872 1 רובין יאקנטל "Kurbuse matused" 265 6 ויראלט "Salalik" 464 4
בין המתמודדים שלא העפילו לגמר נערכה הצבעה נוספת, שנמשכה יומיים הכל מ-15 בינואר, על מנת "להציל" שני מתחרים מהדחה סופית מהקדם.
שני האמנים שנבחרו העפילו לגמר.
הם הוכרזו ב-16 בינואר במהלך תוכנית הבידור של ETV Ringvaade.
הגמר התקיים ב-11 בפברואר 2023 באולם טונדירבה בטאלין.
הוא הוגשה על ידי תוניס נינמטס וגרטה קולד.
חמשת השירים המובילים מכל חצי הגמר בתוספת השניים שזכו בגלגל ההצלה התחרו ביחד במופע.
זהות הזוכה נקבעה בשתי מערכות הצבעה שונות: בסבב הראשון חבר השופטים והקהל (יחס ההצבעות חולק באופן שווה) בחרו את שלושת השירים האהובים ביותר.
לאחר מכן, הזוכה נבחר מבין השלושה על ידי הצבעה ציבורית בלבד.
בנוסף להופעות המתחרים הופיעו להקת זטוד, סטפן, שייצג את המדינה באירוויזיון הקודם, להקת פור מוד, אינס, שייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2000, קרל-אריק טאוקר והפסנתרן ריין רנאפ לאורך האירוע.
אסטוניה שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר השני, שיתקיים ב-11 במאי 2023.
נקודות שהוענקו על ידי אסטוניה
אסטי טיפ-40 (Eesti Tipp-40) היה מצעד מוזיקה באסטוניה שפורסם מדי יום שני בעיתון Eesti Ekspress .
מצעד המוזיקה פורסם לראשונה ב-26 בינואר 2018, והופסק ב-8 בספטמבר 2020. מצעד המוזיקה, אשר מבוסס על מכירות פיזיות, מכירות דיגיטליות וסטרימינג, נערך על ידי עיתונאי המוזיקה סים נסטור.
מצעד זה פורסם בשלושה אופנים:
מצעד 40 האלבומים המובילים (Albumid tipp-40)
מצעד 40 הסינגלים הבין-לאומיים המובילים (Singlid tipp-40)
מצעד 40 הסינגלים המקומיים המובילים (Eesti lood tipp-40)
אסטוניה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "" בביצוע להקת ההיפ הופ 5מינוסט וצמד הפולק הפסיכדלי פולופ.
על מנת לבחור את שיר המדינה לתחרות ארגן תאגיד השידור האסטוני Eesti Rahvusringhäsling (ERR) את אירוע הקדם המסורתי Eesti Laul.
הוא כלל שני מופעים, חצי גמר וגמר.
חמישה-עשר שירים התחרו בחצי הגמר, והוא חולק לשני חלקים.
אסטוניה הוגרלה להתחרות בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2024, שהתקיים ב-9 במאי.
היא שובצה כמדינה ה-13 בסדר ההופעות, ובסיום הערב הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר, שנערך יומיים אחר כך.
בערב הגמר הופיעה אסטוניה תשיעית בסדר ההופעות, והגיעה למקום ה-20 עם 37 נקודות.
קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה אסטוניה עשרים ושמונה פעמים בתחרות מאז מועד הצטרפותה ב-1994. היא אף ניצחה באירוויזיון 2001 עם השיר "Everybody" בביצועם של טאנל פדאר, דייב בנטון והצמד 2XL.
מאז הנהגת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון 2004 צלחה המדינה בניסיון להעפיל לגמר תשע פעמים.
בשנת 2015 הגיעו הנציגים האסטונים אלינה בורן וסטיג רסטה למקום השביעי, עם השיר "Goodbye to Yesterday" ("להתראות לאתמול").
באירוויזיון 2023 נשלחה אליקה מילובה עם השיר "Bridges", שדורג בגמר במקום השמיני עם 168 נקודות.
תאגיד השידור האסטוני (ERR) משדר בקביעות את תחרות הזמר של האירוויזיון בתחום שטח מדינתו.
כמו כן, הוא אמון על תהליך בחירת השיר האסטוני שנשלח לתחרות.
מאז שהצטרפה אסטוניה לאירוויזיון מארגן התאגיד אירועי קדם בהשתתפות אמנים רבים.
ה-Eesti Laul הופקלראשונה ב-2009, ומאז הפך לתהליך בחרית הנציג והשיר של המדינה לאירוע הבין-לאומי.
ב-5 ביולי 2023 אישר ה-ERR את חידוש הפורמט גם לשנת 2024, ובכך הכריז על השתתפותה של אסטוניה באירוויזיון 2024.
Eesti Laul 2024 הייתה המהדורה ה-16 של הקדם האסטוני המסורתי Eesti Laul.
באמצעותו נבחר הנציג והשיר האסטוני לאירוויזיון 2024. חצי הגמר של התחרות התקיים ב-20 בינואר ואילו הגמר נערך ב-17 בפברואר 2024. האירוע הוגש על ידי טניס נינמטס וגרטה קולד.
בדומה למהדורות הקודמות סופקה פרשנות בשפה הרוסית על ידי אלכסנדר הובוטוב ויוליה קלנדה.
ביולי 2023 הודיע ERR על כוונתו להנהיג כמה שינויים בצוות ההפקה ובפורמט של הקדם.
טומי רהולה פרש מתפקידו כמפיק האירוע.
ב-15 בספטמבר 2023 נחשפו השינויים החדשים במהדורה.
מעתה כלל האירוע חצי גמר אחד בלבד ב-20 בינואר 2024 ומופע גמר ב-17 בפברואר.
ב-15 בספטמבר נפתחה תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם הארצי.
היא נמשכה עד ל-23 באוקטובר.
לכל אמן הותר לשלוח לכל היותר חמישה שירים.
מחצית מהאמנים ו/או כותבי השירים נדרשו להיות אזרחי אסטוניה.
תשלום נמוך יותר נלקח על שירים באסטונית מאשר בשפות אחרות.
שתי האגרות הוכפלו עבור שירים שהוגשו ביומיים האחרונים.
בתום התקופ התקבלו 215 הצעות – 88 באסטונית, 126 באנגלית ואחת באיטלקית.
חמישה-עשר האמנים שהשתתפו בחצי הגמר וחמשת המוזיקאים שהעפילו לגמר באופן אוטומטי נבחרו על ידי ועדה שהורכבה מארבעים ואחד אנשי מוזיקה וחובבי האירוויזיון, שלא ידעו את זהות המתחרים עד לשמיעת השיר.
ב-6 וב-7 בנובמבר 2023 נחשפה זהות המשתתפים במהלך תוכנית הבידור Ringvaade.
גם לאורה, שייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2005 כחלק מלהקת סאנטרייב ובאירוויזיון 2017 לצד קויט טומה, הוכרזה כאחת המשתתפות ב-Eesti Laul 2024.
חצי הגמר התקיים ב-20 בינואר 2024 באולם הספורט של באוניברסיטה של טרטו.
העיר, שנבחרה לבירת התרבות של אירופה לשנת 2024, הופיעה בקטעי קידום תיירות ששודרו במהלך התוכנית.
בערב הופיעו גם צוות הריקוד פומאקי!
ואנת קולבין עם אנגוס שביצעו את "Tattoo".
הגמר התקיים ב-17 בפברואר 2024 באולם הקרח טונדיראבה בטאלין.
חברי השופטים הבין-לאומיים היו ויליאם לי אדמס (מייסד Wiwibloggs), אולה טפולם (פרשן אירוויזיון של DR), סהלין (זמרת שוודית שייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2002), יוליאן גוטיירז, אנדרו רוג'רס, אנלי פיבו (מנחת אירוויזיון 2002), הנקה רמס וליאם קלארק.
במופע הגמר הופיעה אליקה מילובה, נציגת המדינה באירוויזיון 2023, בדווטרס, HND, גייבוי טטריס, אלרין טיט, מוטקו טייקו, פורון לארוסדוטיר וארופ.
בהתאם לתקנות האירוויזיון, האוסרות על הכנסת סימנים מסחריים לשירים המתחרים, נמחק האזכור ב-"" של מותג החטיפים של המותג "לייס".
לקראת התחרות, אישרו 5מינוסט ופולופ את השתתפותן במסיבת האירוויזיון של ברצלונה ב-6 באפריל, במסיבת האירוויזיון של לונדון ב-7 באפריל ובמסיבת האירוויזיון הנורדית בסטוקהולם ב-14 באפריל.
שני חצאי הגמר והגמר שודרו באסטוניה בערוץ ETV עם פרשנות באסטונית מפי מרקו רייקופ, בערוץ עם פרשנות ברוסית מפי אלכסנדר גובוטוס ויוליה קלנדה, וכן גם ב-ETV2 הנגיש עם פרשנות בשפת הסימנים האסטונית.
בנוסף, לקראת התחרות ארגן ERR פעם נוספת את התוכנית Eurovisiooni laulud, שנערכה מ-31 במרץ ועד ל-5 במאי 2024. היא הוגשה על ידי טניס נינמטס וגרטה קולד.
לאורך התוכנית סקר פאנל שהורכב מחברי תאגיד השידור האסטוני ומאנשי ציבור את שירי אירוויזיון 2024. לבסוף, נבחרו השירים של , , , , ו כטובים ביותר בתחרות.
ERR שיתף פעולה עם DR הדני, תאגיד השידור השוודי, ARD הגרמני, BBC הבריטי, ČT הצ'כי, RÚV האיסלנדי, פראנס טלוויזיון, NRK הנורווגי ו-Yle הפיני בשידור התוכנית ABBA – Against the Odds לרגל יום השנה החמישים לניצחון הראשון של שוודיה באירוויזיון: "Waterloo" של אבבא.
אסטוניה בחרה להציג את טאנל פדאר, דייב בנטון ו-2XL, שזכו באירוויזיון 2001 כשייצגו את אסטוניה ואת להקת אורבן סימפוני, נציגת המדינה לאירוויזיון 2009, שדורגה במקום השישי.
5מינוסט ופולופ השתתפו בחזרות טכניות למופע ב-30 באפריל וב-3 במאי.
לאחר מכן השתתפו בעוד שלוש חזרות גנרליות ב-8 וב-9 במאי.
לקראת המופע השתתפו 5מינוסט ופולופ בשלוש החזרות הגנרליות לגמר, ב-10 וב-11 במאי.
חבר השופטים האסטוני הורכב מאולבי פימלגל, רולף רוסלאו, סטן טפן, אליס אלכסנדרידי וקיירה וילגאטס.
בחצי הגמר השני הגיעה אסטוניה למקום השישי עם 79 נקודות.
הקהל של לטביה העניק לאסטוניה את "12 הנקודות" בשלב חצי הגמר ובגמר.
חברי השיפוט האוסטרי והאיטלקי העניקו לה שתי נקודות בגמר – מספר הנקודות הגבוה ביותר שקיבלה מהשופטים.
אסטוניה העניקה בגמר את 12 הנקודות שלה ל (שופטים) ול (קהל).
מגיש ההצבעה מטעם אסטוניה היה בריג'יט סאראפ, נציגת המדינה לאירוויזיון 2013.
אסטנה (בקזחית וברוסית: ) היא בירת קזחסטן.
העיר שוכנת בצפון המדינה במישור שטוח.
את העיר חוצה והיא ממוקמת בצפון-מרכז המדינה במחוז אקמולה, אף שלעיר מעמד מיוחד נפרד מהמחוז.
העיר נמצאת בצמיחה מתמדת מאז הכרזתה לעיר בירה בשנת 1997 והיא אחת הערים המודרניות ביותר במרכז אסיה.
בשנת 2021, הממשלה בחרה בעיר כאחד מעשרה יעדים בעלי עדיפות גבוהה לפיתוח תיירותי.
אסטנה המודרנית היא עיר מתוכננת ומאז 1997 השתנה דרמטית קו האופק שלה.
העיר מהווה מושב הממשלה, הפרלמנט, בית המשפט העליון והנשיא, כמו גם סוכנויות ממשל רבות.
בעיר נבנים גורדי שחקים רבים בעלי עיצוב פוטוריסטי.
העיר נקראה אסטנה בשנים 1997–2019 עד ששמה שונה לנור-סולטן (בקזחית: Nūr-Sūltan/Нұр-Сұлтан; ברוסית: Нур-Султан), על שם נשיאה הראשון של קזחסטן ואבי האומה הקזחית נורסולטן נזרבייב.
בספטמבר 2022 חתם נשיא קזחסטן על חוק שהחזיר חזרה את שם העיר ל"אסטנה".
תחילתה של העיר ב-1824 בהקמת מבצר שנקרא "אקמולינסק".
ב־1961 שונה שמה ל"צלינוגרד", והיא הפכה לבירת טריטוריה סובייטית.
ב־1991, לאחר שקזחסטן קיבלה את עצמאותה מברית המועצות, שונה שמה של העיר לאקמולה, על בסיס שמו של המבצר הישן.
פירוש השם החדש היה "הקבר הלבן".
החל מ־1994 החלה העיר להתפתח והיא עוצבה כבירתה לעתיד של המדינה העצמאית החדשה.
ב־1997 היא הפכה באופן רשמי לעיר הבירה והחליפה את אלמטי, הבירה הקודמת.