tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גאורגי ניקולוב פּוֹפּוֹב (; 5 בנובמבר 1887, פלובדיב, נסיכות בולגריה – 10 באוקטובר 1953, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה גנרל בולגרי, מפקד הארמייה השלישית ומושל חבל דרום דוברוג'ה שלאחר הסכם קראיובה.
פופוב נודע בניסיונו הכושל לגרש את יהודי דרום דוברוג'ה לרומניה.
ב-1907 סיים את האקדמיה הצבאית בסופיה, הועלה לדרגת לוטננט והוצב בגדוד ארטילריה.
בין 1908 ל-1912 למד באקדמיית המטה הכללי של צבא האימפריה הרוסית בסנקט פטרבורג.
בהמשך, לחם פופוב במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה לחם פופוב במערכה על סרביה כמפקד סוללת תותחים ובהמשך הוצב בחזית המקדונית והועלה לדרגת מאיור.
פופוב שהיה מקורבו של הגנרל איוון לוקוב, מונה על ידו לחבר בצוות המשא ומתן הבולגרי לגיבוש שביתת הנשק של סלוניקי ובהמשך נמנה עם חברי המשלחת הצבאית לוועידת השלום בפריז במסגרתה נחתם חוזה ניי.
ב-1928 הועלה לדרגת קולונל וב-13 באפריל 1935 הועלה לדרגת גנרל מאיור ומונה לראש המטה הכללי של צבא בולגריה.
ב-11 בספטמבר 1940 לאחר חתימת הסכם קראיובה מונה פופוב למושל דרום דוברוג'ה.
במקביל פיקד פופוב על הארמייה השלישית של צבא בולגריה.
ב-6 באוגוסט 1941 הועלה פופוב לדרגת גנרל, אך ב-11 באוגוסט הועבר מתפקידו ושוחרר מהצבא.
ב-1944, לאחר הפיכת חזית המולדת בבולגריה הוחזר פופוב לשירות פעיל ומונה לנציג הצבא הבולגרי לוועדת הפיקוח של בעלות הברית.
ב-1946 סיים גאורגי פופוב את תפקידו והשתחרר מהצבא.
הוא הלך לעולמו בסופיה ב-1953 והוא בן 66 שנים.
עם מינויו למושל חבל דרום דוברוג'ה פרסם פופוב צו גירוש ליהודי החבל מבולגריה לרומניה ונערכו הכנות ליישמו.
במועד זה התגוררו בחבל כ-1,000 יהודים לכל היותר.
ראשי הקהילות בחבל פנו בבהילות לקונסיסטוריה היהודית של בולגריה בבקשה לסייע בביטול הגירוש.
ראשי הקונסיסטוריה הסתייעו בקולונל בדימוס אברהם תג'ר ופנו לנציגי ארגון המיעוט הבולגרי בדוברוג'ה עימם ניהלו קשרים ענפים במסגרת הפעילות בקונגרס הבינלאומי למיעוטים לאומיים.
בתקופת פעילותו של הקונגרס תמך אברהם תג'ר לא אחת בזכויות התושבים ממוצא בולגרי בדרום דוברוג'ה ועקב כך זכה לאהדה בחוגי הממשל הבולגרי.
נציגי ארגון התושבים הבולגרים בדרום דוברוג'ה פנו לממשל הבולגרי ולגנרל פופוב בבקשה לבטל את גירוש היהודים והוא בוטל.
גאורגי קוסטדינוב (בבולגרית: Георги Костадинов; נולד ב-7 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בלבסקי סופיה ובנבחרת בולגריה.
קוסטדינוב התחיל את הקריירה שלו בנפטקס בורגס בה שיחק עונה אחת.
ב-16 בינואר 2012 קוסטדינוב חתם בלודוגורץ ראזגרד.
ב-18 במרץ 2012 קוסטדינוב ערך את הופעת הבכורה שלו בלודוגורץ בניצחון 0–5 נגד סבטקיטסה טרגובישטה בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
בסיום העונה קוסטדינוב זכה עם לודוגורץ באליפות שהיו גם הגביעים הראשונים בקריירה שלו.
ב-19 באוגוסט 2013 קוסטדינוב חתם לשנתיים בברואה סטארה זגורה.
בעונתו הראשונה בברואה שיחק רק 19 משחקים, אבל כבש 6 שערים.
עונה לאחר מכן הפך לשחקן הרכב בקבוצה וסיים את העונה עם 30 משחקי ליגה אבל כבש רק שני שערים.
ברואה סיימה עם העונה במקום השני, הישג שיא ב-28 שנים.
ב-3 ביולי 2015 חתם לשנתיים בלבסקי סופיה.
ב-18 ביולי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בלבסקי בתיקו 1-1 נגד בוטב פלובדיב.
ב-20 ביוני 2017 עזב לראשונה את בולגריה וחתם לשנתיים במכבי חיפה מליגת העל.
ב-30 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–4 על בני סכנין במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו.
את הופעתו הראשונה בליגת העל ערך ב-21 באוגוסט בהפסד 0–2 לבני יהודה, ואת שער הבכורה כבש בניצחון 2–4 על הפועל רעננה.
ב-1 ביולי 2018 נמכר קוסטדינוב לקבוצת ארסנל טולה, המשחקת בליגת העל הרוסית, תמורת 200 אלף יורו.
ב-7 באוקטובר 2016 קוסטדינוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה בהפסד 1–4 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-9 ביוני 2017 קוסטדינוב הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת בהפסד 1–2 ל.
בצמד המשחקים נגד ו שנערכו בתחילת בספטמבר כחלק ממוקדמות מונדיאל 2018, קוסטדינוב הבקיע שני שערים בשני המשחקים בהתאמה.
במרץ 2021 הפך קוסטדינוב לקפטן נבחרת בולגריה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
גאורגיה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הגאורגים אחת עשרה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה.
גאורגיה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
המשלחת הראשונה של גאורגיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה בענף ההיאבקות בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשית.
המשלחת גם דורגה במקום הרביעי בקטגוריית משקל עד 100 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשית ספורטאי המשלחת הגיעו להישגים בענף הג'ודו בה דרוגו במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 66 ק"ג נערים.
המשלחת לא רשמה הישגים בענף השחייה.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שגאורגיה שלחה עד כה.
המשלחת מנתה 12 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפים.
המשלחת רשמה הישגים בענפים היאבקות עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 76 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשי ומדליית ארד בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשי, וג'ודו עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 81 ק"ג נערים ודירוג במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 52 ק"ג נערות.
בענף האתלטיקה ספורטאי המשלחת העפילו לשני גמרים ודורגו במקום השביעי בקפיצה משולשת נערים וקפיצה לרוחק נערות.
המשלחת לא רשמה הישגים בענפים אגרוף, התעמלות, סיף ושחייה.
גאורגיה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק וכללה שני ספורטאים שהתחרו בענף הסקי אלפיני.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים אך גם לא הגיעו למקומות האחרונים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
ספורטאי המשלחת דורגו במקום האחת עשרה בטורניר הנערים בענף הלוז'.
בענף הסקי אלפיני המשלחת, בדומה לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, לא רשמה הישגים משמעותיים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה גאורגיה עד כה ומנתה עשרה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט.
גאורגיה נטלה חלק בתחרות אירוויזיון הילדים כ-18 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2007, כאשר מרים רומלשווילי נשלחה כנציגה של גאורגיה בתחרות עם השיר "Odelia Ranuni".
גאורגיה נטלה חלק בתחרות כ-18 פעמים, שמתוכם ניצחה גאורגיה בתחרות כארבע פעמים.
נכון להיום, גאורגיה נמצאת במקום הראשון בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם צרפת כששתיהן זכו בתחרות 3 פעמים.
גאורגיה ניצחה בתחרות אירוויזיון הילדים שלוש פעמים: בפעם הראשונה ב-2008 עם השיר "Bzz" אותו ביצעו ההרכב "Bzikebi", בפעם השנייה ב-2011 עם השיר "Candy Music" אותו ביצעו ההרכב "Candy" ובפעם השלישית ב-2016 עם השיר "Mzeo" אותו ביצעה מרים רומלשווילי.
גאורגיה הגיעה למקום השני פעמיים: ב-2012 עם השיר "Funky Lemonade" אותו ביצעו ההרכב "Funkids" וב-2017 עם השיר "Voice of the Heart" אותו ביצע גריגול קיפשידזה.
גאורגיה הגיעה פעם אחת למקום השלישי: ב-2022 עם השיר "I Belive" אותו ביצעה מרים ביגווה.
גאורגיה הגיעה שלוש פעמים למקום הרביעי: ב-2007 עם השיר "Odelia Ranuni" אותו ביצעה מרים רומלשווילי, ב-2010 עם השיר "Mari-Dari" אותו ביצעה מרים קנקליאשוילי וב-2021 עם השיר "Let's Count The Smiles" אותו ביצע ניקולוז קאג'איה .
גאורגיה הגיעה פעם אחת למקום החמישי: ב-2013 עם השיר "Give Me Your Smile" אותו ביצעו ההרכב "The Smile Shop".
המקום הגרוע ביותר של גאורגיה באירוויזיון הילדים הוא המקום ה-14 עם 69 נקודות, אליו היא הגיעה בתחרות בשנת 2019 עם השיר ""We Need Love"" שאותו ביצע ג'ורג'י רוסטיאשווילי.
באירווזיון הילדים 2024 ניצחה אנדריה פוטקראדזה את התחרות עם השיר "To My Mom".
המבצעים והשירים שייצגו את גאורגיה באירוויזיון הילדים
מגישי הניקוד ושדרנים מטעם גאורגיה
שנהמגיששדרנים2007נינו אפירמידהטמו קווירקבליה2008אנה דויטיה2009סופיה אבטונשווילי2010גירגי טורסטמו קווירקבליה2011אלן מקאשווילי2012ההרכב "Candy" 2013אלן מגרישווילינטליה בונטורי וג'ורג'י גרדזלישווילי2014מריאם חונג'ורואהמרוו צ'יקשווילי ותמו קווירקבליה2015ליזי פופטוטה חכידזה2016אלן סטורואהדמטרי ארגמליך2017ליזי טברידזה2018ניקולוז ואסאדזההלן קלנדזה וג'ורג' אבאשידזה2019אנסטסיה גרסוונישווילידמטרה ארגמלידזה ותמר אדילשווילי2020מריטה חודלידזההלן קלנדזה2021סנדרה גדליהניקולוז לובילדזה
שנההעיר המארחתמקום התחרותמנחים2017טביליסיהארמון האולימפיהלן קלנדאזה וליזי ג'פרידזה
גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "Your Voice" אותו ביצעה תמר אדילאשווילי.
השיר סיים במקום ה-8 עם 144 נקודות.
ב-18 במאי 2018 נבחרה תמר אדילאשווילי לייצג את גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018.
ב-9 באוקטובר 2018 נבחר השיר "Your Voice" לייצג את גאורגיה בתחרות.
תמר אדילאשווילי הופיע בסדר ה-13 על הבמה, אחרי אוסטרליה ולפני ישראל.
גאורגיה סיימה במקום ה-8 עם 144 נקודות.
נקודות שהוענקו על ידי גאורגיה
גאורגיה השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2012.
המבצעים והשירים שייצגו את גאורגיה באירוויזיון למוזיקאים צעירים
גאורגי יבגנייביץ' שילוב היה מתמטיקאי רוסי סובייטי, מומחה בתחום האנליזה הפונקציונלית, שתרם לתאוריית נורמות בחוגים והפונקציות המוכללות.
בהתחלת הקריירה פרסם בשם יורי גאורגייביץ' בוסה.
שילוב לימד כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קייב ואחר כך באוניברסיטת מוסקבה,
אחיו היה הכימאי אלכסנדר שילוב.
גאורגי שילוב נולד בשנת 1917 באיוואנובו ווזנסנק (כיום איוואנובו) לייבגני שילוב (1970-1893), כימאי, לימים חבר באקדמיה האוקראינית למדעים, ואנה לבית פרולוב, פעילה קומוניסטית.
הוריו התגרשו בשנת 1919. אמו הייתה נשואה בשנים 1921–1930 לגאורגי גוסטבוביץ' בוסה, (1964-1887) בוטנאי ידוע ופרופסור באוניברסיטה, שנשלח לגולאג בתקופה הסטליניסטית.
אמו נפטרה בשנת 1937 ואחרי מותה נודע לשילוב ששמו הרשום בלידתו לא היה "יורי בוסה" אלא "גאורגי יבגנייביץ' שילוב".
הוא שינה את שמו בחזרה ל"שילוב" בשנות ה-1950 מפני שבעקבות תיקיהם ה"מוכתמים" של אביו החורג ושל אמו, סבל בעצמו מרדיפות המשטר הסטליניסטי בשם "המאבק בקוסמופוליטיזם".
אחרי שלמד בבית ספר יסודי בן שבע כיתות נרשם לתיכון טכני לכימיה, ולאחר מכן למד בפקולטה למתמטיקה ולמכניקה באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה, יחד עם זוריה שפירא ובוריס לזרביץ' גורביץ'.
בתום לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה בשנת 1938, שירת בצבא והשתתף במלחמת העולם השנייה.
ב-1951 סיים עבודת דוקטורט במדעים פיזיקו-מתמטיים, באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה.
שילוב לימד בשנים 1950–1954 באוניברסיטת קייב ובשנת 1954 חזר ללמד באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה.
הוא הדריך מעל 40 סטודנטים לדוקטורט, ביניהם מיכאיל אגרנוביץ', ולנטינה בורוק, גריגורי אסקין וארקדי נמירובסקי.
שילוב עבד בתחום האנליזה הפונקציונלית, במיוחד בתחום האלגברות בנך הקומוטטיביות, שבו הקים את התחשיב הפונקציונלי ההולומורפי בכמה משתנים.
יחד עם ישראל גלפנד חקר את תאוריית הפונקציות המוכללות (השתתף בכמה מכרכי ספרו הקלאסי של גלפנד על פונקציות מוכללות) ואת תאוריית המשוואות הדיפלנציאליות החלקיות.
שילוב כתב כמה ספרי לימוד, שהפכו לקלאסיקה לא רק ברוסיה אלא גם מחוצה לה.
מאוחר יותר עסק גם בהיסטוריה ובמתודולוגיה של המתמטיקה.
שילוב הלך לעולמו ב-1975 במוסקבה.
(פונקציות מוכללות ומשוואות דיפרנציאליות חלקיות)
עם גלפנד - פונקציות מוכללות כרך א-ג
גורביץ' - אינטגרל, מידה ודיפלנציאל: גישה מאוחדת
גאורגי סטפנוביץ' שונין הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במסגרת תוכנית סויוז.
גאורגי שונין נולד בעיירה במחוז לוהנסק (אז בברית המועצות, כיום באוקראינה) למשפחת איכרים.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה אביו גויס לצבא האדום ולא חזר מחזית הלחימה.
תחילה הוא רצה להיות ימאי, אך כאשר נודע לו על חיפוש תלמידים לבית הספר לטייס באודסה, הוא נרשם והתקבל.
בשנת 1953 הוא הועבר ללנינגרד לבית הספר לטייסי הצי.
לאחר סיום הלימודים הוא הוצב ביחידת חיל האוויר הסובייטי שהייתה נותנת תמיכה לצי בלטי.
בשנת 1958 גאורגי שונין הועבר לצי הצפוני.
פה הוא הכיר את יורי גגארין ששירת בקרבת מקום.
בשנת 1960 גאורגי שונין הועבר ליחידת הקוסמונאוטים.
לאחר סיום קורס הכנות הוא הוצב כחבר צוות של ווסטוק 4, אך לאור בעיות בריאות הועבר לעתודה וחזר לפעילות רק בשנת 1965.
בשנת 1968 גאורגי שונין סיים אקדמיה לטייס.
בשנת 1969 גאורגי שונין השתתף בטיסת חללית סויוז 6. מטרת הטיסה הייתה לתעד חיבור של חלליות סויוז 7 וסויוז 8. החיבור לא הצליח.
בשנת 1971 גאורגי שונין עבר משבר נפשי, לאחר סיומו, הוא נותר ביחידת הקוסמונאוטים אך לא היה לו סיכוי להיות מוצב בצוות טיסה.
הוא היה ראש מחלקת הכנות, אך לאור בעיות בשנת 1974 הורד לתפקיד מתרגל.
בשנת 1976, לאחר שיקום, הוא קודם לתפקיד מנהל מרכז ההכנות.
בשנת 1977 גאורגי שונין קודם לדרגת גנרל מאיור.
באותה שנה הוא פרסם ספר בנושא חקר החלל, בו לראשונה בברית המועצות תיאר מספר בעיות שהיו במהלך טיסות ותיאר חברי יחידת הקוסמונאוטים שמסיבות שונות לא השתתפו בטיסות.
בשנת 1979 שונין עזב את יחידת הקוסמונאוטים והוצב בתפקידי פיקוד שונים בחיל האוויר הסובייטי.
הוא עזב את הצבא בשנת 1990 בדרגת לוטננט גנרל.
הוא נפטר בשנת 1997 מבעיות לב.
גאורגיה תוכננה להשתתף באירוויזיון 2020 שנועד להתקים באולם אהוי רוטרדם בעיר רוטרדם שבהולנד.
זו הייתה צפויה להיות ההשתתפות ה-13 של גאורגיה בתחרות, אך עקב מגפת הקורונה אירוויזיון 2020 בוטל.
המבצע ייבחר על ידי תוכנית המציאות "גאורגיאן איידול" כמו שנעשה בשנה הקודמת.
בגאורגיאן איידול יש 4 שופטים, שיכולים להחליט מי יעבור לשלב ההופעות החיות ולתת משוב על כל מבצע.
טינטין ברדנישישווילי - המנהל הכללי של השידור הציבורי הגאורגי עם ניסיון של למעלה מעשרים שנה בתחום, ראש יוזמת האיזון המגדרי של EBU.
דייוויד יבגנידזה - כותב שירים, חלק מחבר השופטים בעונה השנייה של "רנינה".
הוא יהיה מעורב בתהליך בחירת השיר של גאורגיה באירוויזיון 2020.
נטייה טודואה - זוכת העונה השביעית של "The Voice גרמניה", משתתפת ב-"השיר שלנו לליסבון" עם "My Own Way".
דייוויד אלדשווילי - פסנתרן, למד בבית הספר למוזיקה המיוחדת בטביליסי ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק עם מספר אותות הצטיינות ופרסים ברמה בינלאומית.
הוא גם היה המנחה של העונה השנייה של "רנינה".
גאורגיה הייתה צריכה להשתתף בחצי הגמר השני ולנסות להעפיל לגמר התחרות.
גאורגי ולדימירוביץ' צ'רדאנצב הוא פרשן ספורט רוסי ומנחה טלוויזיה.
ידוע בעיקר בתור פרשן ספורט עבור ערוצי הטלוויזיה NTV ו-NTV-פלוס.
עובד כפרשן בערוץ הטלוויזיה Match TV.
צ'רדאנצב נולד ב-1 בפברואר 1971 במוסקבה.
הוריו עבדו בפקולטה לביולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה.
סבא רבא שלו כתב את ספר הלימוד הרוסי הראשון על קצרנות.
סבא רבא אחר - גלב ניקנורוביץ' צ'רדנצב - יצר את המפה הגאוגרפית הראשונה של אוזבקיסטן ואחד הרחובות ואחוזת דיור בטשקנט נקראו על שם צ'רדנצב.
בשנת 1987 סיים את לימודיו בבית הספר המיוחד מספר 23 במוסקבה (כיום בית ספר 1253), בהוראת מספר מקצועות באנגלית.
הוא החל לשחק כדורגל בגיל 7 בהדרכתו של המאמן אולג וסילביץ' שאחין, מורה לחינוך גופני.
בשנים 1982–1989 שיחק באליפות הכדורגל במוסקבה במדי ספרטק-2, אך נאלץ לסיים את קריירת הכדורגל שלו בגלל פציעה בברך.
הוא סיים את לימודיו במחלקה הרומנו-גרמנית בפקולטה הפילולוגית של אוניברסיטת מוסקבה בשנת 1992. התמחה כמתרגם ומורה לאנגלית.
לאחר סיום הלימודים הוא עבד במחלקה המשפטית באחד הבנקים ובסוכנות נסיעות.
במשך 2 סמסטרים למד גם בפקולטה לכלכלה של המכון המלכתי ליחסים בינלאומיים של משרד החוץ במוסקבה.
הוא עובד בטלוויזיה מאז 1996 - השנה שבה גויס לצוות חברת הטלוויזיה NTV-Plus.
הוא התחיל כמתרגם, ואז החל להשמיע סיפורים קטנים, דיווחים, ביקורות על אליפויות הכדורגל.
הוא היה כתב בתוכנית "מועדון הכדורגל" בהנחיית וסילי אוטקין.
ככתב, הוא הכין כתבות על גביע העולם 1998 (בערוץ NTV).
הוא היה פרשן במשחק הכדורגל משנת 1998 במסגרת גביע העולם בצרפת בין הנבחרות הלאומיות של איטליה ונורווגיה.
מסתיו 1999 ועד יוני 2001, הוא היה המארח ומנחה התוכנית "שבוע הכדורגל האירופי" בערוצי TNT ו-NTV Plus.
הנחה מספר תוכניות של "מועדון הכדורגל" בתחילת שנות האלפיים במקום וסילי אוטקין.
בשנים 1999–2009 ניהל את תוכנית הניתוח "בעיטה חופשית" בערוץ NTV Plus Football.
משנות האלפיים ועד 2015, צ'רדנצב היה גם המחבר והמארח של תוכניות הכדורגל האנליטיות Countdown, 2:1, PostScript, תעשים דקות ותוכניות אחרות ב-NTV Plus Football ואז בערוץ Nash Fooball.
בתקופתו ב-NTV Plus הוא היה פרשן בעיקר במשחקי אליפות איטליה בכדורגל.
הוא גם עבד כפרשן בשידורי אליפות העולם ואליפות אירופה בשנת 2000 (ממוסקבה), 2002, 2008 ו-2016. הוא גם היה פרשן בשלושת משחקי גמר ליגת האלופות של אופ"א - בשנים 2003, 2007 וב-2015, כמו גם על משחק הגמר בגביע אופ"א 2007/2008 בין זניט לריינג'רס (עבור NTV Plus).
הוא גם היה פרשן המשחק בין הנבחרות הלאומיות של הולנד ורוסיה באליפות אירופה ב-2008 שבה העפילה רוסיה לראשונה לחצי גמר היורו.
ממרץ 2008 ועד דצמבר 2011 הנחה את התוכנית "ליל הכדורגל" בערוץ NTV.
באוגוסט 2013 מונה לראש ערוץ הטלוויזיה Sport Plus באותו ערוץ, בפברואר 2014, הוא הנחה את הערוץ האולימפי מסוצ'י בד בבד עם מנחת רדיו ספורט FM, סופיה טרטקובה.
במהלך מונדיאל 2014, הוא הנחה את מדור "תא הכדורגל" בתוכנית "מועדון הכדורגל בגביע העולם" ברשת NTV-Plus.
מאז 1 בנובמבר 2015, בשל פירוק מערכת עורכי הספורט ברשת NTV Plus, הוא נכנס לתפקיד הפרשן והמארח של התוכנית "כולם לכדורגל!" ו-"אחרי הכדורגל" בערוץ הספורט החדש "Match TV".
ב-10 ביולי 2016 יחד עם קונסטנטין גניץ' היה פרשן המשחק האחרון באליפות אירופה בכדורגל 2016 פורטוגל-צרפת בערוץ "Match!
ב-15 ביולי 2018, יחד עם יורי רוזנוב, הוא היה פרשן המשחק האחרון בגביע העולם 2018 קרואטיה-צרפת.
גאורגי מיכאילוביץ קנטור (20 ביוני 1930 – 8 במרץ 2013) היה מרצה סובייטי, רוסי וישראלי, מוזיקולוג, היסטוריון, סופר, עיתונאי, אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית, ואמן הכבוד של הרפובליקה של טטרסטן.
במהלך הלימודים בבית הספר התיכון התקבל ללימודי פסנתר במכללה למוזיקה בעיר ריאזן.
לאחר סיום לימודיו בבית הספר למד במכללה את שאר המקצועות התאורטיים.
בשנת 1948 התקבל ללימודי היסטוריה במכללה האקדמית לחינוך בעיר ריאזן, שם למד בהדרכתו של פרופסור ניקולאי פטרוביץ' מילונוב.
בשנה השלישית ללימודיו במכללה השלים את לימודיו באקדמיה למוזיקה.
בשנת 1950 עבר לעיר קאזאן (הרפובליקה הטטרית).
בשנת 1955 סיים את לימודיו בחוג תורת המוזיקה וקומפוזיציה בקונסרבטוריון של קאזאן, בו הוא למד מוזיקולוגיה אצל יעקב גירשמן.
לאחר מכן עבד כמרצה במכללה למוזיקה בקאזאן.
בשנים 1960–1976 עבד במכללה האקדמית לחינוך בעיר קאזאן, שם ייסד וניהל את המחלקה לתולדות המוזיקה ותורת המוזיקה.
בין 1976–2002 שימש כחבר סגל של הקונסרבטוריון של קאזאן.
קנטור סיים את לימודיו לתואר שני בקונסרבטוריון של לנינגרד עם תואר במוזיקולוגיה בהדרכתו של סמיון לבוביץ גינזבורג.
בשנת 1972 הגיש את עבודת המחקר שלו בנושא "תיאטרון האופרה בקאזאן של התקופה שלפני מהפכת אוקטובר" על כך הוענק לו תואר של דוקטור לתולדות האמנות.
החל מ-1984 עסק קנטור במחקרים מתמקדים במוזיקה ותרבות עממית, בחקר חומרי ארכיון, כתבות בעיתונים, פוסטרים וסיפורי עדי ראייה מקאזאן בתקופה שקדמה למהפכה הסוציאליסטית.
בשנים 1967–1990 קנטור שיתף פעולה עם התזמורת הסימפונית הממלכתית של הרפובליקה הטטארית, אליה הוזמן על ידי מייסדה ומנצחה הראשי של התזמורת נתן רחלין להעביר הרצאות מוזיקליות.
תחילה התגורר בערד, אך כעבור זמן מה השתקע בבאר שבע.
בישראל נטל חלק בפעילות איגוד יוצאי טטרסטן, העביר הרצאות רבות, הקים וניהל סלון מוזיקלי במועדון "סמובר", כתב והוציא לאור כמה ספרים.
גאורגי מיכאילוביץ קנטור הופיע בערים רבות של ברית המועצות יחד עם התזמורת הסימפונית הממלכתית של הרפובליקה הטטרית, והנחה קונצרטים של מנויי מוזיקה לתזמורת לילדים.
כחלק מהצוות המוזיקלי ביקר ברוב ערי טטרסטן, והעביר הרצאות בנושאי אמנות שונים, לרבות הופעות טלוויזיוניות.
בנוסף, עבד בקונסרבטוריון, יצר והנחה קורסים בסוציולוגיה מוזיקלית, פסיכולוגיה מוזיקלית, תולדות האמנות המקומית, תיאוריה ומתודולוגיה של ביקורת מוזיקלית.
לאחר עלייתו לישראל קנטור שמר על קשרים עם הקונסרבטוריון של קאזאן ובמהלך ביקוריו בקאזאן העביר הרצאות, לעיתים באווירה בלתי פורמלית.
כמבקר מוזיקלי פעיל קנטור פרסם כמאתיים מאמרים, ביקורות ומחקרים, ביניהם כתבות על נ.
רחלין שראו אור בעיתונים המובילים של ברית המועצות והרפובליקה הטטרית.
בנוסף קנטור שיתף פעולה עם העיתונים "ערב קאזאן" מאז הקמתו בשנת 1979 ו"קאזאן וודומוסטי" בתור אחד הכתבים הפעילים ביותר.
בכתבותיו היה מספר לקהל הרחב של קוראים על אירועים מוזיקליים רבים שהתקיימו או עתידים להתקיים בעיר.
קנטור היה חבר באיחוד המלחינים של רוסיה ובאיחוד המלחינים של רפובליקת טטרסטן.
"אמנים לאומיים: מאמרים" - קאזאן, 1980
"ספרים על מוזיקה טטרית: אינדקס ביבליוגרפי" - קאזאן, 1983
"בית האופרה והבלט האקדמי על שם מוסא ג'ליל", 1994,
"קאזאן - מוזיקה - המאה XX.
מוזיקאים מקאזאן על נתן רחלין.
יומנים, מאמרים, זיכרונות, מכתבים" (חיבור, פרשנות ונוסח כללי) - בית נלי מדיה, 2010,
"ממוזיקה לחיים" (כתבות, מאמרים, זיכרונות) - בית נלי מדיה, 2012,
"תחילת החינוך המקצועי בקאזאן והקשר שלו עם בית האופרה ונגינה חובבנית.
שאלות על היסטוריה, תורת המוזיקה וחינוך מוזיקלי.
ספר 1. המכללה הממלכתית לחינוך של קאזאן".
"כמה תוצאות הפעילות של בית האופרה והשפעתו על התרבות המוזיקלית הרוסית והטטרית של התקופה שלפני מהפכת אוקטובר" מתוך "תיאטרון מוזיקלי בקאזאן במאה ה-XIX - ראשית המאה ה-XX: מחקר", - קאזאן, קרפול, 1997
המכללה הממלכתית לחינוך של קאזאן" - קאזאן, 1970 - ספר 1
אמן הכבוד של הרפובליקה הטטרית
אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית
גאורגיה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "You", שבוצע על ידי הזמר הגאורגי תורניקה קיפיאני.
ב-31 בדצמבר 2019, קיפיאני זכה בקדם הגאורגי לאירוויזיון 2020. לאחר שהתחרות בוטלה בעקבות מגפת הקורונה, ב-26 בינואר 2021, רשות השידור הגאורגית הודיעה כי קיפיאני יישאר וייצג את המדינה באירוויזיון 2021. השיר של קיפיאני, "You", יצא לאור ב-15 במרץ 2021.
ב-20 במאי 2021, קיפיאני ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשל להעפיל לגמר, לאחר שהגיע למקום ה-16 עם 16 נקודות.
גאורגי צִיטָאִישְׁווִילִי (בגאורגית: გიორგი წიტაიშვილი; נולד ב-18 בנובמבר 2000 בראשון לציון) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מץ ובנבחרת גאורגיה.
נולד בישראל, כאשר אביו, קלימנטי ציטאישווילי, שיחק בקבוצת הפועל ראשון לציון.
גאורגי התגלה ככישרון כבר בגיל מאוד צעיר.
כשהיה בן 11 רשם התקבל לאקדמיה לכדורגל של דינמו קייב ובגיל 16 חתם על חוזה שחקן בקבוצה.
תחילה צורף לסגל של קבוצת הנוער (עד גיל 19) ובתחילת 2018 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-18 במאי 2018 שותף לראשונה במשחק רשמי - כשחקן מחליף במשחק מול שחטאר דונצק במסגרת הגביע האוקראיני.
בדצמבר 2020 החליטה הנהלת דינמו קייב להשאילו לקבוצת וורסקלה פולטבה.
באוגוסט 2021 הושאל לקבוצת צ'רנומורץ אודסה.
ב-1 ביולי 2022 הושאל ללך פוזנן.
ביולי 2023 הושאל לדינמו בתומי לעונה אחת.
ביולי 2024 הושאל לגרנדה מהליגה הספרדית השנייה, וביולי 2025 הושאל למץ.
ציטאישווילי שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה.
הוא היה בסגל נבחרת הנוער לאליפות העולם לנוער בשנת 2019, בה זכה עם קבוצתו במקום הראשון.
ציטאישווילי נטל חלק בכל משחקי נבחרתו בטורניר והבקיע שער אחד - במשחק הגמר מול נבחרת דרום קוריאה.
במאי 2021, לאחר שהבין שלא יזומן לנבחרת הבוגרת של אוקראינה הסכים להצעה של הנהלת נבחרת גאורגיה.
את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ערך ב-2 בספטמבר 2021, מול נבחרת קוסובו.
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2019
גאורגיה השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Lock Me In" של סירקוס מירקוס.
בשנה זו כשלה המדינה להעפיל לגמר התחרות.
קדם לאירוויזיון 2022, גאורגיה השתתפה 13 פעמים בתחרות הזמר מאז הצטרפותה בשנת 2007. המיקום הגבוה אליו הגיעה המדינה בתחרות הוא המקום התשיעי, אליו הגיעו שניים מנציגיה.
הראשונה, סופיה ניז'ארדזי עם השיר "Shine" (2010); והשנייה, להקת אדריין עם השיר "One More Day" (2011).
בשנת 2009 נפסל השיר הגאורגי "We Don't Wanna Put In" מהשתתפות בתחרות, כיוון שמילותיו מכילות מסרים פוליטיים נגד ראש ממשלת רוסיה דאז ולדימיר פוטין.
רשות השידור הגאורגית (GPB) משדרת את האירוויזיון בגאורגיה, ומארגת את הליך בחירת הנציג והשיר.
בין השנים 2013–2014 נבחר הנציג הגאורגי לתחרות בבחירה פנימית על ידי רשות השידור.
בשנת 2015 הוא נבחר דרך קדם לאומי.
ב-2016 השיר הגאורגי נבחר באמצעות קדם פרטי, שהופק עבור האמן שנבחר על ידי רשות השידור.
בין השנים 2017–2019 הפיקה GPB משדר מיוחד לבחירת הנציג.
לאחר שאירוויזיון 2020 בוטל, רשות השידור הגאורגית חזרה לשיטת הבחירה הפנימית, ושלחה את תורניקה קיפיאני, עם השיר "You", לאירוויזיון 2021. הוא לא העפיל לגמר, וסיים את חצי הגמר במקום ה-16 עם 16 נקודות.
גאורגי גאורגייב פירינסקי (בבולגרית: Георги Георгиев Пирински; נולד ב-10 בספטמבר 1948, ניו יורק, ארצות הברית) הוא פוליטיקאי, וכלכלן בולגרי יהודי, אשר בין 1995–1996 כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של ז'אן וידנוב.
כמו כן כיהן פעמיים כסגן ראש ממשלה בממשלותיהם של גאורגי אטנסוב ואנדריי לוקאנוב.
גאורגי פירינסקי נולד בניו יורק למשפחת גולים בולגרית, אשר גורשה מבולגריה ב-1953 בתקופת שלטונו של וולקו צ'רבנקוב.
פירינסקי רכש השכלה אקדמית בכלכלה באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה.
הוא הועסק במשרד המסחר של בולגריה והתקדם לתפקיד סגן השר לענייני סחר חוץ.
פירינסקי היה מקורב לאנדריי לוקאנוב ורכש השפעה בחוגי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה, ובהמשך המפלגה הסוציאליסטית.
הוא כיהן כסגן ראש ממשלה בממשלותיהם של גאורגי אטאנסוב ואנדריי לוקאנוב.
בהמשך, כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלו של ז'אן ודינוב.
בין 2005 ל-2009 היה יושב ראש האספה הלאומית של בולגריה.
פירינסקי נשוי לקלבדיה אילייבה קשבה (בבולגרית: Клавдия Илиева Кашева) ולזוג שני ילדים.
גאורגי קולישב גורוב (בבולגרית: Георги Кулишев Гугов; 21 בספטמבר 1885, דויראן, האימפריה העות'מאנית – 27 בספטמבר 1974, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה מהפכן, פובליציסט, פוליטיקאי ומשפטן בולגרי מקרב חוג זוונו, אשר ב–1946 כיהן כשר החוץ של ממלכת בולגריה.
הוא סיים בית ספר תיכון בסלוניקי ובהמשך הועסק כמורה בעיר הולדתו, בשטיפ ובסלוניקי.
היה חבר באחד הענפים של הארגון המהפכני הפנים-מקדוני וב-1906 נעצר על ידי העות'מאנים ונכלא.
לאחר מלחמת הבלקן השנייה היגר לשטחי ממלכת בולגריה ורכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת סופיה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה החל קולישב לעבוד במזכירות העיתונות של משרד החוץ הבולגרי.
נמנה עם אנשי חוג זוונו.
ב-1927 נבחר לאספה הלאומית הבולגרית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
בין השנים 1939–1940 כיהן כשר ללא תיק ומזכיר מועצת השרים בממשלת בולגריה.
ב-1943 הצטרף לחזית המולדת של בולגריה ובספטמבר 1944 לאחר ההפיכה שהובילה להדחת הממשל המלוכני, מונה למזכיר כללי של מועצת השרים בממשלתו של קימון גאורגייב.
בין מרץ לנובמבר 1946 כיהן כשר החוץ של בולגריה.
בהמשך כיהן כעורך ראשי של מספר ביטאונים.
קולישב המשיך לכהן כחבר הפרלמנט הבולגרי עד 1974.
גאורגיה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Firefighter" בביצוע הזמרת הגאורגית נוצה בוזלאדזה.
תאגיד השידור הגאורגי (GPB) בחר באופן פנימי את הנציג ואת שיר המדינה לתחרות.
קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה גאורגיה 15 פעמים בתחרות הזמר מאז הצטרפותה בשנת 2007. המיקום הגבוה אליו הגיעה המדינה בתחרות הוא המקום התשיעי, אליו הגיעו שניים מנציגיה.
מאז הנחלת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון 2004 הצליחה גאורגיה להעפיל שבע פעמים.
בשנת 2009 נפסל השיר הגאורגי "We Don't Wanna Put In" מהשתתפות בתחרות, כיוון שמילותיו מכילות מסרים פוליטיים נגד ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין.
באירוויזיון 2023 כשלה הנציגה הגאורגית, אירו חצ'אנובי, לעלות לשלב הגמר עם השיר "Echo".
תאגיד השידור הגאורגי (GPB) משדר בקביעות את אירועי האירוויזיון בשטח המדינה, ומארגן את תהליך בחירת השיר הגאורגי שנשלח לתחרות.
בעבר אומצו מספר שיטות בחירה שונות, כמו קדם לאומי או בחירות פנימיות.
ב-2023 נציגת המדינה נבחרה באמצעות התוכנית The Voice Georgia, ואילו השיר נקבע באופן פנימי.
ב-15 בספטמבר 2023 אישר GPB את השתתפות המדינה באירוויזיון 2024.
ב-12 בינואר 2024 נחשף כי בוזלאדזה נבחרה לייצג את המדינה בתחרות.
למחרת החל תהליך יצירת השיר: תאגיד השידור הגאורגי פתח את תקופת הגשת השירים, שנמשכה עד לסוף חודש ינואר, לסינון הוועדה המקצועית.
באמצע פברואר נודע כי דרקו דימיטרוב השתתף בכתיבתו של "Firefighter".
בגאורגיה, כל שלושת המשדרים שודרו ב-1TV, עם פרשנות מאת ניקה לובילדזה.
גאורגיה בחרה להציג את סופו חלוושי, נציגת גאורגיה לאירוויזיון 2007, שדורגה במקום ה-12, ואת נינה סובלאטי, נציגת המדינה לאירוויזיון 2015, שהגיעה למקום ה-11.
בוזלאדזה השתתפה בחזרות טכניות ב-30 באפריל וב-3 במאי, ולאחר מכן בעוד שלוש חזרות גנרליות ב-8 וב-9 במאי.
לקראת המופע, השתתפה בוזלאדזה בחזרות הגנרליות למופע הגמר, ב-10 וב-11 במאי, כולל גמר חבר השופטים, שבו דירגו השופטים המקצועיים את כל השירים.
גאורגיה הגיעה למקום ה-21 בגמר עם 34 נקודות; 15 נקודות מהשופטים, ו-19 נקודות מהקהל.
חבר השופטים הגאורגי הורכב מארחיל ניז'רדזה, מרב נוצוביצה, מרב סנודזה, נינו בדורשווילי וטינטין ג'מבוריה.
גאורגי פרידלנדר היה חוקר ספרות סובייטי-רוסי ממוצא יהודי.
הוא מתמחה בספרות רוסית של המאה ה-19.
גאורגי פרידלנדרן נולד בשנת 1915 בקייב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחה בעלת שורשים יהודים שהתנצרה.
בשנת 1925 המשפחה עברה ללנינגרד בה הוא סיים לימודי בית ספר.
בשנת 1937 פרידלנדר סיים לימודי פילולוגיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
פרידלנדר החל להתפרסם עוד בשנת 1936. הוא ידע גרמנית ברמת שפת אם והשתתף בהכנת חומר לכרך מס' 2 של מיכאיל ליפשיץ "מרקס ואנגלס על אמנות".
הוא התחיל לעבוד על תואר שלישי אך נאלץ להפסיק את הכנת התואר בגלל אירועי מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1942 כמו מספר רב של אזרחי ברית המועצות בעלי שורשים גרמנים הוא נשפט ל-4 שנות עבודת כפייה במחנות גולאג.
אמו הצליח להוכיח שלמשפחה קיימים שורשים יהודים ובעזרת מדענים שמכירים אותו הוא השתחרר.
בשנת 1947 פרידלנדר סיים עבודת תואר שלישי והחל ללמד באוניברסיטה לשפות.
בתקופת המאבק נגד קוסמופוליטיות בגלל מוצאו יהודי הוא פוטר.
בשנת 1955 פרידלנדר החל לעבוד במכון לחקר ספרות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1962 פרידלנדר סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 פרידלנדר החל הכנת הוצאה לאור של אוסף יצירות של פיודור דוסטויבסקי ב-30 כרכים.
הכרך האחרון יצאה לאור בשנת 1990.
בשנת 1983 לפרידלנדר הוענק פרס ברית המועצות.
פרידלנדר התקבל לאקדמיה למדעים של ברית המועצות בשנת 1990.
גאורגי קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה , היה נסיך מבית רומנוב ונין של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה.
גאורגי נולד ב-6 במאי 1903 בסנקט פטרבורג, והיה בנם הצעיר של קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ורעייתו הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה.
הנסיך גאורגי והנסיכה ורה נשארו בארמון פבלובסק לאורך כל המלחמה, השלטון הכאוטי של הממשלה הזמנית, ולאחר מהפכת אוקטובר.
לאחר המהפכה הרוסית של 1917, הוא נמלט לשוודיה באוקטובר 1918 עם אמו, אחותו הצעירה ורה קונסטנטינובנה, ואחיינית ואחיין על סיפון הספינה השוודית "אונגרמנלנד".
בסתיו 1918, הם הורשו על ידי הבולשביקים לצאת בספינה לשוודיה (בנגרמנלנד, דרך טאלין להלסינקי ודרך מרייהאמן לסטוקהולם), בהזמנת המלכה השוודית.
בנמל סטוקהולם הם פגשו את הנסיך גוסטב אדולף שלקח אותם לארמון המלכותי של סטוקהולם.
יליזבטה מאבריקייבנה, ורה וגאורגי חיו במשך השנתיים הבאות בשוודיה, תחילה בסטוקהולם ולאחר מכן ב-Saltsjöbaden; אבל שוודיה הייתה יקרה מדי עבורם, אז הם עברו תחילה לבלגיה בהזמנתו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, ולאחר מכן לגרמניה, והתיישבו באלטנבורג, שם חיו שלושים שנה, למעט כמה שנים באנגליה.
יליזבטה מתה מסרטן ב-24 במרץ 1927 בלייפציג.
גאורגי, שמעולם לא התחתן, הפך למעצב פנים מצליח.
הוא מת ב-7 בנובמבר 1938 מסיבוכים לאחר ניתוח בעיר ניו יורק בגיל 35.
הוא נקבר ליד אחותו הנסיכה ורה קונסטנטינובנה בבית הקברות הרוסי האורתודוקסי של נובו-דייבבו בננואט, ניו יורק.
גאורגיה השתתפה באירוויזיון 2023, בליברפול שבממלכה המאוחדת.
אירו חצ'אנובי נבחרה כנציגת גאורגיה במהלך העונה החמישית של "The Voice Georgia", בעוד שירה "Echo" נבחר באופן פנימי ויצא ב-16 במרץ 2023.
קדם לאירוויזיון 2023, השתתפה גאורגיה באירוויזיון 14 פעמים מאז השתתפותה הראשונה ב-2007. המיקום הגבוה ביותר של המדינה בתחרות, עד לנקודה זו, היה המקום התשיעי, אשר הושג בשתי הזדמנויות: בשנת 2010 עם השיר "Shine" בביצועה של סופיה ניז'ראדזה, ובשנת 2011 עם השיר "One More Day" בביצוע אלדרין.
המדינה פרשה לזמן קצר מהתחרות ב-2009 לאחר שאיגוד השידור האירופי (EBU) דחה את השיר הגאורגי, "We Don't Wanna Put In", עקב התייחסויות פוליטיות נתפסות לוולדימיר פוטין, שהיה ראש ממשלת רוסיה באותה תקופה.
גאורגיה, עד לנקודה זו, העפילה לגמר שבע פעמים, כאשר הפעם האחרונה הייתה ב-2016. מאז, המדינה כשלה חמש שנים ברצף להעפיל לגמר.
תאגיד השידור הגאורגי, GPB, משדר את האירוע בשטח המדינה ומארגן את תהליך בחירת נציגות המדינה.
גאורגיה בחרה את נציגותה לאירוויזיון הן דרך קדם ארצי, והן באמצעות בחירות פנימיות בעבר.
בשנים 2013 ו-2014, החליט GPB לבחור באופן פנימי את הנציגות הגאורגית.
ב-2015, הנציגות נבחרה באמצעות קדם ארצי.
ב-2016, האמן נבחר באופן פנימי בעוד השיר נבחר בקדם ארצי.
ב-2017, הנציגות נבחרה באמצעות קדם ארצי.
ב-2018, האמן נבחר באופן פנימי.
ב-2019, הנציגות נבחרה במלואה דרך "Georgian Idol", והתוכנית שימשה שוב לבחירת האמן בשנה שלאחר מכן.
עם זאת, לאחר ביטול מהדורת 2020, חזר השדר לבחירה פנימית ב-2021, ושלח את אותו אמן שאמור היה לייצג את המדינה ב-2020. בשנת 2022 נעשתה בחירה פנימית נוספת, כאשר להקת סירקוס מירקוס והשיר שלה "Lock Me In" נבחרו לייצג את גאורגיה.
השיר לא הצליח להעפיל לגמר מחצי הגמר השני, לאחר שסיים במקום ה-18 והאחרון עם 22 נקודות.
עבור השתתפות גאורגיה ב-2023, הנציגות נבחרה באמצעות תוכנית הריאליטי "The Voice Georgia".
הנציג הגאורגי לאירוויזיון 2023 נבחר דרך העונה החמישית של "The Voice Georgia", הגרסה הגאורגית לפורמט תחרות הזמר של הריאליטי "The Voice".
GPB הודיע על פתיחת הרשמה בסוף אוגוסט 2022, שנסגרה בסוף ספטמבר.
התחרות החלה ב-8 בדצמבר 2022 והסתיימה בגמר ב-2 בפברואר 2023. את כל המשדרים בתחרות הנחתה המנחה גוונטסה דראסליה.
התוכניות החיות שודרו ב-1TV ובאמצעות הזרמת מדיה באתר האינטרנט של השידור.
בגמר, שמונת האמנים הנותרים הופיעו בזה אחר זה, ללא הדחות, והזוכה נבחר באופן בלעדי באמצעות הצבעה טלפונית.
אירו חצ'אנובי נבחרה כזוכת העונה ונציגת גאורגיה באירוויזיון 2023.
השיר של חצ'אנובי לתחרות, "Echo", נבחר באופן פנימי על ידי GPB.
גאורגיה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר השני שהתקיים ב-11 במאי 2023.
גאורגיה שובצה כהופעה ה-11, אחרי ולפני .
ב-11 במאי עלתה חצ'אנובי על בימת חצי הגמר השני של האירוויזיון וביצעה את שירה "Echo".
בסוף הערב גאורגיה לא הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לגמר, ולכן כשלה בניסיונה להעפיל לשלב הגמר בפעם השישית ברצף.
מאוחר יותר התברר כי גאורגיה סיימה במקום ה-12 בחצי הגמר עם 33 נקודות.
חבר השופטים הגאורגי הורכב מדייוויד צינצדזה, ג'ורג'י טורדזה, אנרי ג'וחאדזה, לאנה קוטאטלדזה וסופיקו חלוושי.
גאורגי בוגדאנוב קוסטוב (בבולגרית: Георги Богданов Костов; 21 באוקטובר 1915, וארנה, ממלכת בולגריה – 1995, וארנה, בולגריה) היה דיפלומט ופוליטיקאי בולגרי אשר בין השנים 1952–1954 כיהן כמיופה הכח הראשון בצירות של בולגריה בישראל.
הוריו היו פליטי מלחמות הבלקן מתראקיה המערבית.
מ-1934 נמנה עם חברי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה וכיהן כמזכיר ליגת הנוער העובד בווארנה .
במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1943 היה אסיר פוליטי ונכלא במחנה הריכוז גונדה וודה.
ב-1944, לאחר הפיכת חזית המולדת בבולגריה ועליית שלטון פרו-קומונסטי מונה קוסטוב למפקד המשטרה בווארנה, ובהמשך למנהל אזורי מטעם משרד הפנים הבולגרי.
ב-1952 נפתחה צירות בולגרית בתל אביב, קוסטוב מונה למיופה הכח הראשון של בולגריה בישראל וכיהן בתפקידו עד 1954. לאחר הפיצוץ בבית שגרירות ברית המועצות בפברואר 1953, ניתקה ברית המועצות את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל.
היחסים חודשו מספר חודשים מאוחר יותר לאחר מות סטלין.
בתקופה זו כיהן קוסטוב גם כממונה על ענייני ברית המועצות בישראל.
הוא כיהן כשגריר לא תושב של בולגריה בטורקיה בין השנים 1952–1956. בין השנים 1956–1957 כיהן כראש עיריית וארנה.
בין השנים 1958–1959 כיהן כקונסול דיפלומטי בשגרירות בולגריה במוסקבה, בין השנים 1958–1961 כיהן כשגריר בולגריה בקוריאה הצפונית, בין השנים 1963–1969 כיהן כשגריר בולגריה ברומניה, בין השנים 1971–1973 כיהן כשגריר בולגריה בפולין, ובין השנים 1975–1976 כיהן כשגריר בולגריה במקסיקו.
בין השנים 1966–1976 כיהן גם כחבר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של בולגריה.
גאורגי קוסטוב הלך לעולמו ב-1995 בווארנה.
גאורגיה דמאסיוטי היא שחיינית יוונייה, סגנית אלופת אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-200 מטר פרפר.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות בדצמבר סיימה במקום 28 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:12.00 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביוני סיימה במקום 19 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:13.12 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיימה במקום 17 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.03 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:13.07 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה ביוני זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.74 שניות, אחרי רוס פאנוטרדייק מבלגיה (57.47 שניות) ולפני שרה יונביק משוודיה (58.06 שניות).
בנוסף, סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:10.77 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.05 דקות.
במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב נפסלה הרביעייה בגמר.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום 15 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:10.25 דקות.
בשלב המוקדמות קבעה שיא יוון חדש של 2:09.55 דקות.
בנוסף, סיימה במקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.72 שניות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט בדצמבר סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא יוון חדש של 2:05.90 דקות, ובמקום 15 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 57.12 שניות.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בשמורין שבסלובקיה ביוני זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא יוון חדש של 2:09.21 דקות, ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.06 שניות.
גאורגיוס הראשון, מלך היוונים היה מלך יוון.
גאורגיוס הראשון נולד ב-24 בדצמבר 1845 כנסיך וילהלם, בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
בצעירותו הוא שירת כקצין בצי הדני.
לאחר שאותון, מלך יוון הודח מכיסאו, נבחר הנסיך על ידי בית הנבחרים היווני, בשנת 1863, להיות ממשיך שושלת המלוכה של יוון.
המלך הצעיר למד עד מהרה את השפה היוונית בנוסף לשפת האם הדנית.
בשנת 1864 הביא המלך לחקיקת חוקה דמוקרטית ליוון ובמקביל נחתם הסכם לונדון (1864), שסיפח את האיים היוניים ליוון.
כן הביא המלך לסיפוח תסליה ואפירוס מהאימפריה העות'מאנית ליוון.
בעת ביקור ברוסיה בשנת 1867 הכיר המלך את הנסיכה אולגה, בת דודו של הצאר הרוסי, ונשא אותה לאשה.
עם אשתו נהג המלך לשוחח בגרמנית, ועם ילדיו, שחונכו בידי אומנות אנגליות, שוחח באנגלית.
בשנת 1896 פתח המלך את המשחקים האולימפיים הראשונים, שהתקיימו באתונה.
בשנת 1897 הכריז המלך מלחמה על האימפריה העות'מאנית, כדי לעזור לתושבי האי כרתים בהתקוממותם נגד הטורקים.
רבים מתושבי האי המוסלמים נטבחו, עד שהמעצמות התערבו וכוננו ממשל עצמי בכרתים בראשות הנסיך גאורגיוס, בנו של המלך.
בשנת 1912 פרצה מלחמת הבלקן הראשונה, שבה זכתה "הליגה הבלקנית", שכללה את יוון, בולגריה, סרביה ומונטנגרו, לניצחונות מכריעים על האימפריה העות'מאנית.
לקראת סיום המלחמה החלו לעבור שטחים נרחבים, בהם היו ריכוזים אתניים של מדינות הליגה, לידי כל אחת מהן וסלוניקי בירת מקדוניה היוונית, הועברה לשליטת יוון והייתה לעיר היוונית השנייה בגודלה.
ב-18 במרץ 1913 ערך המלך גאורגיוס הראשון סיור רגלי בעיר הכבושה, כשהוא מלווה במשמר מצומצם.
במהלך הסיור נורה בגבו על ידי מתנקש ומת.
המתנקש, אלכסנדרוס שינאס (Alexandros Schinas), נעצר מיד, ללא התנגדות.
שמועות שהאשימו את בולגריה בשליחת הרוצח איימו לערער את יציבות הליגה, אך המשטרה מיהרה להודיע כי האיש הוא ממוצא יווני, ואפשר שהוא מעורער בנפשו.
לאחר מספר שבועות הרוצח נהרג בנפילה מחלון תחנת משטרה.
את גאורגיוס ירש בנו, קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון.
נכדו היה הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, בעלה של מלכת בריטניה אליזבת השנייה, ונינתו היא סופיה, מלכת ספרד.
ב-27 באוקטובר 1867 התחתן גאורגיוס עם אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון (1868–1923), התחתן עם סופיה, נסיכת פרוסיה
גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק (1869–1957), התחתן עם מארי, נסיכת בונפרטה
אלכסנדרה, נסיכת יוון ודנמרק (1870–1891), התחתנה עם פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
ניקולאס, נסיך יוון ודנמרק (1872–1938), התחתן עם ילנה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
מריה, נסיכת יוון ודנמרק (1876–1940), התחתנה עם גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ולאחריו התחתנה עם האדמירל פריקלס יואנידיס
אולגה, נסיכת יוון ודנמרק (1880), נפטרה בינקותה
אנדראס, נסיך יוון ודנמרק (1882–1944), התחתן עם אליס, נסיכת באטנברג, ובנו היה הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו
כריסטופורוס, נסיך יוון ודנמרק (1888–1940), התחתן עם ננסי סטיוארט וורת'ינגטון לידס, ולאחריה התחתן עם פרנסואז, נסיכת אורליאן
גאורגית או גרוזינית (ქართული – כּארתוּלי; ქართული ენა – כּארתוּלי אֶנה, השפה הגאורגית) היא השפה המדוברת בגאורגיה והשפה הרשמית שלה.
הגאורגית היא שפת אם של כ-3.9 מיליון איש בגאורגיה עצמה (83% מסך האוכלוסייה), ועוד כ-500,000 איש מחוץ לגאורגיה (בעיקר בטורקיה, באיראן, ברוסיה, בארצות הברית ובאירופה המערבית).
הגאורגית היא השפה הספרותית של הקבוצה האתנית של הגאורגים, במיוחד אלה הדוברים שפות כרתווליות אחרות (סוואנים, מגרלים ולאזים).
גאורגית יהודית, הנחשבת, לעיתים, לנפרדת מהשפות היהודיות מדוברת על ידי כ-20,000 איש נוספים בגאורגיה עצמה וכ-65,000 איש מחוץ לגאורגיה (מתוכם כ-60,000 איש בישראל).
זוהי השפה הנפוצה מבין השפות הכרתווליות, משפחת שפות הכוללת את המגרלית והסוואנית, המדוברות בעיקר במערב גאורגיה (המגרלית בחלק המערבי של מישור קולכתי, ואילו הסוואנית בהרים שמצפון למישור), והלאזית, המדוברת בעיקר בצפון-מזרח טורקיה ובדרום-מערב גאורגיה.
הבלשנים סבורים שהגאורגית, הסוואנית והלאזית-מגרלית היו בעבר חלק משפה פרוטו-כרתוולית משותפת; הבלשנים ג.
מאצ'אוואריאני סבורים שהסוואנית התפצלה מהשפה הקדמונית המשותפת באלף ה-2 לפנה"ס.
בעקבות הפיצול נוצרה השפה הגאורגית.
באלף ה-1 לפנה"ס, השפה הלאזית-מגרלית התפצלה מהגאורגית.
במאה ה-15, בעקבות השתלטות הטורקית על החבל הלאזי, המקומיים הופרדו מהמגרלים והשפה הלאזית-מגרלית התפצלה ללאזית ולמגרלית.
הטקסט המוקדם ביותר המצוי בידינו הוא היצירה מהמאה ה-5, מות הקדושים של המלכה שושניק הקדושה מאת יעקוב צורטאוולי .
עוטה עור הנמר, האפוס הלאומי הגאורגי שנכתב על ידי שותא רוסתוולי, מתוארך למאה ה-12.
+פונמות בגאורגית סדקי ענבלי וילוני בתר־מכתשי מכתשי/שִנִּי שפתי(־שִנִּי) אפיnm סותם qʼgkʰ/ʼdtʰ/ʼbpʰ/ʼ מחוכךʤʧʼʣʦʼ חוכך h x ɣʒʃzsv מקורבl רוטטr * תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט+תנועות בגאורגית אחורית קדמית סגורהu i חצי-פתוחהɔ ɛ פתוחה a ~ ɑ* תוספת פונמה בהתאמה
גאורגית יהודית או גרוזינית יהודית היא שפה יהודית, ניב או ז'רגון של הגאורגית שדובר על ידי היהודים הגאורגים, לפי קריטריונים של מיון שפות היא משתייכת למשפחת השפות הכרתווליות.
יהודי גאורגיה עצמם גורסים כי השפה המדוברת על ידם היא גאורגית עצמה, ואינם משתמשים בלהג עדתי יהודי כלשהו.
מספר דוברי השפה בעולם מסתכם בכמה עשרות אלפים: בישראל, כ־59,800; בגאורגיה, כ־20,000; בניו יורק, כ־4,000. וכן במספר קהילות יהודיות ברוסיה, בבלגיה, בארצות הברית, בקנדה, באזרבייג'ן, באיראן, ובאוקראינה.
המחקרים על לשונם של יהודי גאורגיה החלו עם החוקר אליהו פאפיסמידוב בשנת 1931, לפני כן היו התייחסויות שיטחיות לנושא.
אהרון קריחלי, חוקר יהודי גאורגיה, טען שיש ליהודי גאורגיה להג מיוחד וקרא לו "עיבּרוּלי" (עברית) - "ყიბრული" ("קיברולי", "שפת העברים), אך בעל אופי של ארגו בלבד.
כיום מתקיים מחקר שיטתי על לשון הדיבור של יהודי גאורגיה במסגרת המפעל לחקר יהדות גאורגיה שבמכון בן צבי.
בלשון הדיבור של יהודי גאורגיה נשתמרו תכונות מיוחדות בעיקר בעיסוקם במסחר או בלימוד ספרי קודש.
אוצר מילים של הלשון הגאורגית שיצא משימוש בקרב הגאורגים הלא-יהודים.
מילים שחדרו מעברית או מארמית.
במאות האחרונות לפני הספירה, ובמאות הראשונות לספירה, הייתה הארמית לשון בינלאומית בכמה ארצות במזרח, וכן בין הלשונות הנפוצות ביותר בגאורגיה.
נראה שהיו אלה היהודים שהגיעו מבבל שתרמו לזה.
נוצרים ויהודים דוברי ארמית חדשה הגיעו לגאורגיה מכורדיסטן האיראנית וארמניה, ועד היום מתגוררים בטביליסי, מצחתה וגורדבאני.
ניתן להבחין בשלושה ניבים נפרדים של לשון הדיבור מזרחי, מערבי ודרומי, שנבדלים גם בשפה הגאורגית.
במערב גאורגיה רווח הלהג של "אימֶרוּלי" (מאזור אימרתי), כנראה בשל הריכוז הגבוה של יהודים במחוז אימרתי, בעיקר בכותאיסי ובקולאשי, בנדזה, ואני, סוג'ונה, צחאקאיה, סוחומי ועוד.
תושבי העיר אוני אף הם במערב גאורגיה מדברים בלהג שהוא בהשפעת הרַצ'וּלי (על שם המחוז ההיסטורי רצ'ה).
היבדלות שפתם נובעת כנראה בעקבות מקומם בהרי רצ'ה הגבוהים.
הלהג הגאורגי בעל ההשפעה הרבה ביותר, ה"כארתלוּרי" (על שם מחוז כארתלי), להג שהוא היסוד לגאורגית הספרותית מן המחצית השנייה של המאה ה-19 ואילך.
ממנו נצמח הניב היהודי המזרחי ונפוץ בערים: צחינוואלי, גורי, סוראמי, כארלי ועוד.
בקאחתי, שהוא המחוז המזרחי ביותר של גאורגיה, ישבו היהודים בימי הביניים בערים: בודבה, אוריית אובני (אורבניסי), שילדה ועוד.
אולם לאחר מכן התדלדלה האוכלוסייה היהודית במחוז.
הניב הנפוץ בדרום גאורגיה, סמוך לגבול עם טורקיה, על בסיס הלהגים: "מֶסחוּרי" (מסחתי), ו"גַ'וואחוּרי" (ג'אוואחתי), וכן בהשפעת הטורקית והארמנית, ומידה מסוימת של ספרדית יהודית ניב זה היה נהוג בערים: אחלציחה, אצקורי, אבסתומני.
באזור גוריה שבה שולט הלהג הגוּרוּלי לא חיו יהודים בתקופה האחרונה, ולכן השפעת הלהג על שפתם של יהודי גאורגיה אינה מורגשת.
הגאורגים (בגאורגית: ქართველები, בתעתיק מדויק: כַּרתבֶלֶבּי) הם קבוצה אתנית קווקזית, שמקורה בקווקז, ויושבים ברובם ברפובליקה של גאורגיה.
הקבוצה האתנית הגאורגית (כישות יחידה) היא אחת הקבוצות האתניות העתיקות בעולם.
הגאורגים הם דוברי שפות כרתווליות חלק מהעמים דוברי שפות איברו-קווקזיות , ומסווגים במשפחת עמים דרום-קווקזיים מבחינה לשונית ותרבותית.
לשפה הגאורגית מסורת ספרותית עשירה.
ההיסטוריה הסוערת של גאורגיה לוותה במאבק לאומי מתמיד לקיומה ולשימור העצמי שלה.
למרות זאת, אומה עתיקה זו הצליחה לשרוד אחרי מספר פלישות של כוחות חיצוניים במשך 4,000 שנים.
בעבר נקראו בעברית בשם גרוזינים, בתעתיק משפות מזרח אירופאיות.
רוב ההיסטוריונים של גאורגיה, כמו גם האנתרופולוגים שלה, ארכאולוגים ובלשנים, נוטים להסכים שהגאורגים העתיקים והמודרניים אכלסו את דרום הקווקז וצפון אסיה הקטנה עוד מתקופת האבן החדשה.
החוקרים התייחסו אליהם בדרך כלל כשבטים פרוטו-כרתווליים.
חלק מההיסטוריונים האירופאים של המאה ה-19 (הומבולדט, קרטשמר ועוד), וכן חוקרים גאורגים (ר' גורדזיאני, סימון קאוחצ'ישווילי וזוויאד גמסחורדיה), הגיעו למסקנה כי הפרוטו-כרתוולים היו קרובים מאוד לשונית ותרבותית לאינדיגניוסים (שקדמו לעמים ההודו-אירופאים) של אירופה העתיקה, כולל האטרוסקים, הפלסגיאנים (Πελασγοί) - מיוון העתיקה ופרוטו-בסקים.
תובלסאים שייכים לשבטים הפרוטו-גאורגיים, נזכרים בתנ"ך כצאצאי תובל, בראשית ד' כ"ב.
מושכי (כיום מסכתי), שבטו של המלך מיטה המיוחס למלך מידאס המפורסם בעל מגע הזהב.
נזכרים אף הם בתנ"ך כמשך ביחזקאל (ל"ח א'-מ"ג), היוונים כינו אותם טיבראני, שמוביל אותנו לשם איבריאנים, הידועים בעולם הקלאסי כמזרח-גאורגים.
דאיאני, במקורות אשוריים וטואחואיים ביוון, התגוררו בחלק הצפון-מזרחי של אסיה הקטנה, מחוז שהיה שייך פעם לגאורגיה.
הגאורגים של היום עדיין מעדיפים לקרוא למחוז, ששייך כעת לטורקים, טאו-קלארג'תי; חלק מתושבי המקום עדיין דוברים גאורגית.
את דמותו של הגאורגי מתאר רוג'ר רוזן בספרו מ-2004, (עמוד 15) גאורגיה:
"הגאורגים הינם בין האנשים מכניסי האורחים ביותר בעולם, עם מסורת חזקה של אבירות וקודים של כבוד.
הם מאמינים כי האורחים באים מאלוהים.
חברות ממוקמת גבוה בסולם הערכים.
היא מפורסמת באפוס הלאומי הגאורגי, עוטה עור הנמר, של שותא רוסתוולי ואשר מספק תובנה לגבי חיי היומיום, אשר בו אנשים המעדיפים להשפט, לא על ידי כספם אלא על ידי כמה חברים יש להם.
הגאורגים עם גאה, נלהב ואינדיבידואליסטים עזים, עדיין קשורים מאוד אחד בשני מתוך חוש שיתוף של שייכות למשפחת הגאורגים הנעלה.
הנשים מוערכות במיקום גבוה בחברה ואציליות.
ייתכן כי, פסל של אם גאורגיה (כרתווליס דדה), אשר ניצב על הר מעל טביליסי, משקף את הסמליות המרבית את הדמות הלאומית של הגאורגי.
בידה השמאלית היא מחזיקה קערת יין, שבה היא מקדמת את חבריה, ובידה הימנית היא מחזיקה חרב כנגד אויביה."
סך כל האוכלוסייה של הגאורגים בעולם מוערכת בכ-6,000,000 איש.
בסביבות 4 מיליון גאורגים החיים בגאורגיה (כשהם מהווים 83% מהאוכלוסייה).
כמו כן מתגוררים שם הפליטים (مهاجر) שנקראים צ'בנבורי במספר פרובינציות.
סך כל האוכלוסייה של הגאורגים מוערכת כיותר מ-1,500,000 איש.
בין 50,000 ל-100,000 איש באיראן בעיקר בעיר המרוחקת כ-150 ק"מ מערבית לאספהאן בשם פריידוּן שאהר (فریدونشهر, בגאורגית: ფერეიდანი), נאג'אף אבאד, רהמאט אבאד, יאזדנשאהר ואמיר אבאד (ליד אספהאן) וסדה (جشن سده).
יותר מ-50,000 באזרבייג'ן במיוחד בנפות קאחי, בלוקני וזקטלה, אשר חלק מהמחוז ההיסטורי הגאורגי סאינגילו.
נפות אלה היו חלק מהרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה וחלק מגאורגיה תחת הרפובליקה הסוציאל פדרטיווית הסובייטית של עבר הקווקז עד לשנת 1931 אשר בו הועברו לאזרבייג'ן.
כיום אין לגאורגיה תביעה לחזקה על השטחים האלה.
כ-200,000 איש במדינות אחרות כמו ארצות הברית, גרמניה, הולנד, צרפת ועוד.
יותר מ-50,000 בישראל, בעיקר בערים: אשקלון אשדוד בת ים וחיפה.
פרנוואז הראשון – מלך מהמאה ה-3 לפנה"ס
וחטנג גורגסלי – מלך גאורגיה במאה ה-5 מייסד הבירה טביליסי
מיריאן השלישי – (המאה ה-1) מלך ממלכת איבריה
גיאורגי הראשון – (תחילת המאה ה-11) מלך גאורגיה
גיאורגי השני מלך גאורגיה במאה ה-11
דימיטרי אמילחווארי (1906–1942) גיבור ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה
פיוטר בגרטיון (1765–1812), גנרל באימפריה הרוסית
ג'ון שאליקשווילי (נולד ב-1936 בפולין), יושב ראש המטות המשולבים לשעבר של ארצות הברית בין השנים 1997–1993
הגאורגים האיראנים הם קבוצה אתנית של גאורגים המתגוררים באיראן.
הגאורגים הוגלו לאיראן במאה ה-17 על ידי עבאס הגדול הספווי (1571-1629) כחלק ממאמציו להטיל את מרותו על ממלכת קאחתי ה"סוררת" מצד אחד, ותוכניתו לפיתוח התעשייה ויישוב מספר ערים איראניות חדשות דאז, ובכללם: בהשהאר (بهشهر) ופראח אבאד.
רוב האוכלוסייה שהוגלתה הייתה נוצרית, מידה מועטה של מוסלמים ואף יהודים.
לראשונה הופיע ריכוז של גאורגים באיראן בשנות העשרה של המאה ה-17 כאשר עבאס הגדול הגלה אלפי גאורגים ממולדתם ההיסטורית בכארתלי ובקאחתי (מזרח גאורגיה).
רוב הגאורגים האיראניים של ימינו הם צאציהם של אותם גאורגים וצאצאי הגולים מהגירושים שבאו לאחר מכן באותה מאה ובמאה ה-18. הגולים ייושבו על ידי השלטון האיראני באזורים דלילי אוכלוסייה, שהפכו עד מהרה לאזורים חקלאיים פוריים, בידי המתיישבים החדשים.
לרבים מאותם יישובים חדשים ניתנו שמות גאורגיים, על פי טופונימים בגאורגיה.
בתקופת שלטון האימפריה הספווית הושפעה גאורגיה מאוד, פוליטית ובמידת מה גם תרבותית, מאיראן, עד שאותם גאורגים החליפו את הקיזילבאשים (قزلباش) כנושאי משרות בכירות בממלכה הפרסית.
בשלהי תקופת שלטונם של הספווים, ניצלו העות'מאנים הטורקים והאפגנים, את החולשה הפנימית ופלשו לאיראן.
תרומתם של הגאורגים האיראניים במלחמה נגד הפולשים הייתה קריטית.
הגאורגים נלחמו בקרב גולנבאד, ובקרב פריידן שאהר (فریدونشهر).
בקרב האחרון הם הביסו את הצבא האפגני.
למרות בידודם מגאורגיה, שימרו רבים מהגאורגים את שפת אבותיהם וחלק ממנהגי המסורת אולם אימצו את האסלאם.
האתנוגרף, לאדו אר'ניאשווילי, היה הגאורגי הראשון שביקר בקהילה זו בשנת 1890.
כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, היה המיעוט הגאורגי באיראן תחת הלחץ של המלחמה הקרה.
בשנת 1945, הגיעה הקהילה הגאורגית באיראן, יחד עם קהילות אתניות אחרות בצפון איראן, לתשומת לבם של הסובייטים, כמכשיר אפשרי לגרימת אי שקט פוליטי בתוך איראן.
כאשר מנהיגי גאורגיה הסובייטית רצו להחזיר אותם למולדתם, גאורגיה, העדיפה מוסקבה בבירור כי יישארו באיראן.
התוכנית הסובייטית הוזנחה רק לאחר שסטלין הגיע להכרה כי שאיפתו להשיג השפעה בצפון איראן סוכלה בידי העקשנות האיראנית ובלחץ ארצות הברית.
ביוני 2004, נשיא גאורגיה החדש, מיכאיל סאקשווילי, היה לפוליטיקאי הגאורגי הראשון שביקר בקהילה הגאורגית בפריידון שאהר.
הנשיא נתקבל בחום תוך הנפת דגל חמשת הצלבים הנוצרי, הדגל הגאורגי.
בנאומיו הדגיש סאקשווילי את התרומה של הגאורגים האיראניים בהגנה על איראן לאורך כל ההיסטוריה שלהם באיראן.
הגאורגים שחיים כיום באיראן הם צאצאיהם של הגאורגים שהוגלו מקאחתי ומכארתלי בין השנים 1614 ל-1617, מספרם נאמד בכ- 200,000 איש.
השפה הגאורגית עדיין שגורה בפי חלק מהגאורגים באיראן.
המרכז של הגאורגים באיראן נמצא בעיר קטנה כ-150 ק"מ מערבית לאספהאן בשם פריידוּן שאהר (فریدونشهر, בגאורגית: ფერეიდანი).
חלק מערבי זה של פרובינציית אספהאן נקרא באופן היסטורי פריידן.
ובאזור זה ישנם 10 ערים וכפרים גאורגים.
כמו כן, בהרבה ערים גדולות באיראן חיים גאורגים.
מקומות נוספים בהם חיים גאורגים באיראן הם: נאג'אף אבאד, רהמאט אבאד, יאזדנשאהר, ואמיר אבאד (ליד אספהאן).
בגורג'י מאהאלה בפרובינציית מזנדרן בצפון איראן, חיים גם כן גאורגים אתניים אבל אינם דוברי השפה הגאורגית.
אף על פי כן הם שמרו סממנים של התרבות הגאורגית.
גאורגיוס ציטאס (יוונית: Γεώργιος Τσίτας; 1872 – ?) היה מתאבק יווני שהתחרה באולימפיאדת אתונה (1896).
בסיבוב הראשון של תחרות ההיאבקות האולימפית, שנערכה בסגנון יווני-רומי, עבר ציטאס מעבר אוטומטי לסיבוב הבא.
בחצי הגמר, ניצח ציטאס את היווני סטפנוס כריסטופולוס.
בגמר, נאבק ציטאס נגד הגרמני, קארל שומאן.
הקרב הופסק לאחר 40 דקות, מכיוון שירדה חשיכה על האצטדיון.
הקרב הומשך ביום המחרת ולאחר כרבע שעה, ניצח שומאן את המאבק, וציטאס הסתפק במדליית כסף.
גאורגיוס אורפנידיס היה קלע יווני, שהשתתף באולימפיאדת אתונה הראשונה ב-1896, בחמישה מקצים: בירי חופשי מרובה, זכה אורפנידיס במקום הראשון עם 1,583 נקודות.
הוא החמיץ רק שלוש יריות מתוך 40, וסיים בפער של 271 נקודות מהמקום השני.
בתחרות הירי המהיר מאקדח ממרחק 25 מטרים סיים אורפנידיס במקום השני עם 249 נקודות, אחרי היווני, יואניס פראנגודיס.
בירי ברובה צבאי למרחק של למעלה מ-200 מטר, סיים אורפנידיס במקום החמישי עם 1,698 נקודות.
בירי באקדח צבאי ממרחק של 25 מטר, מקומו של אורפנידיס לא ידוע.
בירי חופשי באקדח, סיים אורפנידיס במקום האחרון.
גאורגיוס הקדוש (בין 275 ל-281 – 23 באפריל 303) הוא קדוש נוצרי הנחשב לקדוש החשוב ביותר בנצרות האורתודוקסית, ואחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים.
גאורגיוס הוא הקדוש הפטרון של כמה ארצות: אנגליה, אתיופיה, גאורגיה, מונטנגרו, ליטא וקטלוניה
וכן של כמה ערים, ובהן מוסקבה, ג'נובה ובמברג.
החל מן המאה ה-12 נפוצו אגדות, על-בסיס המסופר בחזון יוחנן (פרק י"ב, 7-9) בברית החדשה, שם מתוארת מלחמתו של שר המלאכים מיכאל בתנין.
על-פי האגדה הציל גאורגיוס נערה מידי דרקון אכזר והרגו.
אין מקורות היסטוריים מהימנים המספרים את סיפור חייו של גאורגיוס הקדוש.
על פי המסורת והאגדות עליו הוא נולד למשפחה נוצרית בסוף המאה השלישית.
אביו היה מקפדוקיה ושירת כקצין צבא.