tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר ניצחון הלייבור בבחירות 2024 מונתה לשרת הספורט, תקשורת ותרבות.
ננדי נשואה לאנדי קולינס ולהם בן אחד שנולד ב-2015.
ליסה סטול (בגרמנית שווייצרית: Lisa Stoll; נולדה ב-13 באפריל 1996) היא נגנית קרן אלפים שווייצרית מווילכינגן שבקנטון שפהאוזן.
סטול החלה לנגן על חלילית בגיל שש ושנתיים לאחר מכן בקורנית.
לאחר שרכשה ניסיון מסוים בניגון כלי נשיפה, עברה בגיל עשר סטול לנגן על קרן האלפים המורכבת יותר מבחינה מוזיקלית.
בספטמבר 2007, השתתפה סטול לראשונה בתחרות סולנים והרכבים של שווייץ המזרחית בזירנאך, שם זכתה במקום הראשון בקטגוריית כלי נשיפה ממתכת עם הקורנית.
ב-2008 היא הייתה המשתתפת הצעירה ביותר באותה תחרות, שוב עם הקורית, והגיעה למקום החמישי.
באפריל 2008, העפילה סטול עם קרן האלפים לגמר הארצי של תחרות המוזיקאים הצעירים של שווייץ ה-15 אך לא זכתה.
היא אף השתתפה בגמר הארצי של פסטיבל היודל בשווייץ ביוני של אותה שנה והייתה אחת מחמשת הזוכים.
בכך היא ושאר הזוכים קיבלו הזדמנות להפיק דיסק משותף בהובלתו של המוזיקאי השווייצרי אלכס אויגסטר.
סטול זכתה בפרס חבר השופטים על שיר משלה בגמר תחרות היודל והמוזיקאים הצעירים של שווייץ, שהתקיימה ב-30 באוגוסט 2008 בפריבור.
הפריצה הגדולה של סטול הגיעה בפברואר 2009 עם הופעתה בתוכנית המוזיקה העממית של הטלוויזיה השווייצרית "!Hopp de Bäse".
כמעט שבועיים לאחר מכן, סטול הופיעה בשנית בטלוויזיה השווייצרית בתוכנית האירוח של קורט אישבאכר.
בנוסף להופעות במה רבות, הופיעה סטול בטלוויזיה ברמה הלאומית והבינלאומית, כולל מופע נוסף ב-"!Hopp de Bäse" ובתוכנית המיוחדת "Menschen 09" וכן ב-Benissimo ו-Musikantenstadl.
בספטמבר 2009, לאחר שסטול העפילה לגמר בתחרות הכישרונות הצעירים Musikantenstadl, היא זכתה גם בתחרויות "Stadlstern" ו-Silvesterstadl בדצמבר אותה שנה עם השיר "ריקוד הפרות" (Tanz der Kühe) (בהלחנת קרלו ברונר).
באותו חודש יצא אלבום הבכורה שלה "Alphorn-Liebe", שנכנס לאחר מכן גם למצעד השווייצרי.
Alphorn-Liebe (2009), מקום 42 במצעד השווייצרי.
Alphorn Perlen (2015), מקום 78 במצעד השווייצרי.
Spirit of Love (2022), מקום שמיני במצעד השווייצרי.
ליסטומניה הוא סרט מוזיקלי סוריאליסטי בריטי משנת 1975 של קן ראסל אודות המלחין פרנץ ליסט בן המאה ה-19. התסריט נגזר בחלקו מהספר Nélida מאת מארי ד'אגו (1848), על הרומן שלה וחייה עם ליסט.
הסרט מציג את ליסט הראוותני ככוכב הפופ הקלאסי הראשון, אותו מגלם כוכב הרוק רוג'ר דלטרי מלהקת The Who.
הסרט יצא לאקרנים באותה שנה בה ראה אור טומי, גם הוא בכיכובו של דלטרי ואף אותו ביים קן ראסל.
ריק ווייקמן, מלהקת יס, הלחין את הפסקול שכלל עיבודים לסינתיסייזר ליצירות של ליסט ושל ריכרד וגנר.
ריק עצמו מופיע בסרט כת'ור, אל הרעם הנורדי.
בסרט הופיעו ידועני רוק נוספים ובכללם רינגו סטאר שהופיע בתור האפיפיור.
המונח ליסטומניה נטבע על ידי היינריך היינה כדי לתאר את התגובה הציבורית האדירה למופעי הפסנתר הווירטואוזים של ליסט.
בהופעות אלו, שלעיתים הוגבלו לעמידה בלבד, היו לכאורה גם נשים שצרחו מתוך אהדה לליסט.
בסרט זה נעשה שימוש בפורמט Dolby Stereo לראשונה.
במקום להציג נרטיב פשוט, הסרט מספר על חייו של ליסט באמצעות סדרה של אפיזודות סוריאליסטיות הממזגות עובדות ופנטזיה, ומלאות אלמנטים אנכרוניסטיים.
בתחילת הסרט, ליסט נתפס במיטה עם מארי ד'אגו על ידי בעלה הרוזן ד'אגו.
הרוזן מזמין את ליסט לקרב חרבות אך מארי מתחננת בפני בעלה שיאפשר לה לחיות עם ליסט.
לאחר מכן מורה הרוזן לצוותו לקשור את ליסט ואת מארי בתוך פסנתר, לסגור אותו במסמרים, ולהשאירו על פסי רכבת.
הסצנה עוברת כפלאשבק שהופעל על ידי הבזק המצלמה מאחורי הקלעים לפני אחד הקונצרטים של ליסט.
ריכרד וגנר מופיע, וליסט מציג אותו בפני חוג עמיתיו, ביניהם ג'ואקינו רוסיני, הקטור ברליוז, פרדריק שופן והנס פון בילוב.
לאחר מכן משלם ליסט לוואגנר שיאפשר לו לבצע וריאציה על נושא מתוך ריאנצי.
בקונצרט, וגנר נרתע מניסיונות ליסט לשמח את הקהל על חשבון מוזיקליות רצינית.
עם זאת, הקהל, המורכב כולו מנערות צעירות צורחות, משתולל בהופעה של ליסט ומסתער על הבמה.
במהלך ההופעה מנסה ליסט לפתות נשים עשירות מתוך הקהל, אחת מהן היא הנסיכה קרולין, שמעבירה לליסט את כתובתה ברוסיה.
הסצנה הבאה מציגה את קנאתה של מארי בגלל סיבוב ההופעות המתמיד של ליסט ובגידותיו בה.
בשלב זה, יש להם שלושה ילדים, המבוגרת שבהם היא קוזימה.
חיי הבית הזיקו ליצירתיות של ליסט והוא מתכוון לצאת לסנט פטרסבורג לנגן עבור הצאר.
מארי מאיימת לנטוש אותו אם יעשה כן והוא אומר לקוזימה שימכור את נשמתו לשטן כדי להלחין שוב מוזיקה מבריקה.
כשליסט עוזב, קוזימה אומרת לו שהיא תתפלל לאלוהים כל יום כדי שיוכל לפגוש את השטן ולמכור לו את נשמתו.
ברוסיה פוגש ליסט את הנסיכה קרולין בחצרה.
היא מנסה לפתות אותו, ומציעה לו את היכולת להלחין את המוזיקה המבריקה שרצה בתמורה לשליטה מוחלטת בחייו.
באחת הסצנות הראוותניות של הסרט, ליסט חווה הזיה שבה נשות החצר של הנסיכה קרולין תוקפות אותו אבל אז מתפתות למוזיקה שלו, שמאדירה את החשק המיני שלו וגורמת לו זקפה של 3 מטרים.
קרולין מתבוננת מרחוק כשהנשים חוגגות עם מקהלה.
בהמשך, הנשים גוררות את ליסט לגיליוטינה שבה חושפת קרולין שההסכם לפוריות המוזיקלית החדשה של ליסט היא חסימת החופש המיני שלו.
לאחר מכן ליסט נמצא בדרזדן במהלך מרד מאי של שנת 1849, מוטרד מכך שאינו תומך בחבריו במרד הוא מתבודד להלחנת מוזיקה (ככל הנראה מארי ושני ילדיו הצעירים מתו).
וגנר, המוצג כפושע פוליטי נמלט, מופיע ומבקש מליסט כסף כדי שיוכל לברוח מהארץ עם משפחתו.
ליסט מטפל בפצעיו של ואגנר המסמם בחשאי את ליסט, שמתעלף.
וגנר מתגלה אז כערפד ולו משימה לכתוב מוזיקה שתעורר השראה ללאומיות גרמנית חדשה.
וגנר ממשיך למצוץ את דמו של ליסט ולהלחין על הפסנתר.
לפני שהוא עוזב, ואגנר משאיר לו את חוברת פוליטית משלו, קומיקס סופרמן (מחזה על סופרמן של פרידריך ניטשה).
ליסט וקרולין נוסעים לוותיקן להנשא, לאחר שהאפיפיור מסכים לתת לה גט מבעלה.
החתונה בסופו של דבר מתבטלת בשל התערבותם של בעלה ושל הצאר.
זועמת על חוסר האונים הפוליטי של האפיפיור, קרולין מאיימת לכתוב אנתולוגיה על חילוקי הדעות שלה עם הכנסייה.
בהמשך ליסט שוקל הצטרפותו לכנסייה כאב מנזר.
ליסט עתה אב מנזר והוא נתפס במיטה עם אישה.
האפיפיור מסביר שוגנר גרם לאשתו, קוזימה, להצטרף לכת שטנית שהוא מנהיג והיא סובבת אודות המוזיקה שלו.
האפיפיור מורה לליסט לבצע גירוש שדים בוגנר ולהחזירו לאמונה הנוצרית, אחרת ליסט יוחרם והמוזיקה שלו תיאסר.
ליסט נוסע לטירה של וגנר, שם הוא צופה בטקס סודי המתאר יהודי שטני האונס נימפות גרמניות בלונדיניות.
וגנר מופיע עם קוזימה, כשהוא לבוש כסופרמן ושר כיצד "הנוער הפורח של גרמניה נאנס על ידי 'החיה'" וכי בקרוב יגיע "משיח חדש" לגרש את החיה.
בסיום השיר, קוזימה מצעידה את הקהל, המורכב כולו מילדים, החוצה בהצדעה נאצית כשהם מזמרים שהם "יהיו הגזע העליון".
ליסט מתעמת עם וגנר ושואל על שאיפותיו.
ואגנר מספר לו שהוא בנה את זיגפריד, שהוא רובוט דמוי אדם, כדי לחסל את היהודים במדינה.
כאשר ואגנר מעיר את זיגפריד עם המוזיקה שלו, היצור מתגלה כאיטי.
וגנר מתגלה כערפד ומאיים לגנוב את המוזיקה של ליסט כדי שזיגפריד יוכל לחיות.
בכך הוא מגרש את וגנר וגורם למותו.
קוזימה, עדה לגסיסתו של וגנר, כולאת את ליסט ומקימה לתחייה את וגנר כפרנקנשטיין-היטלר המניף גיטרה-מקלע.
ליסט הכלוא מתבונן כאשר קוזימה מובילה את המפלצת להרג יהודי העיירה.
לאחר מכן היא הורגת את ליסט בדקירות מחט דרך לבה של בובת וודו שנעשתה בדמותו.
חברת Goodtimes של דייוויד פוטנם תכננה ליצור סדרה של שישה סרטים על מלחינים ולתת את משימת הבימוי שלהם לקן ראסל.
ברשימת המלחינים היו גם ג'ורג' גרשווין, ברליוז ורייף וון ויליאמס; הסרט הראשון היה אודות גוסטב מאהלר (1974), שזכה להצלחה מינורית.
הסרט נכשל בקופות והביא לביטול הפרויקט השאפתני של פוטנם.
ליסה ולז הידועה יותר בשם הבמה שלה ליסה ליסה, היא זמרת ושחקנית אמריקאית.
היא זכתה לתהילה והצלחה בשנות ה-80 כחלק מהלהקה ליסה ליסה וקאלט ג'אם .
לפי מגזין ספין, ולז נולדה ב-1967 בהלס קיצ'ן בניו יורק כצעירה מבין עשר לאם דתייה, שתמכה במשפחה על ידי שמרטפות, ואב שנעדר מחייהם.
ממוצא פוארטו ריקני, ולז למדה לדבר ספרדית בבית ואנגלית בבית הספר.
היא שרה במקהלת הכנסייה שלה, בכנסיית הלב הקדוש של ישו, יחד עם שש אחיותיה, והייתה תלמידה בתיכון ג'וליה ריצ'מן במנהטן.
בכנסיית הלב הקדוש היא למדה לצד כמה מחבריה העתידיים.
בבית הספר היא גם הייתה חלק מקבוצת זמר נודדת ששרה להיטים שהופצו דרך מוטאון ושירים ממחזות זמר ישנים בתיאטראות ברודוויי.
להקת ליסה ליסה וקאלט ג'אם נוסדה כאשר ולז עברה בהצלחה מבחן בד עבור צוות ההפקה של ברוקלין פול פורס .
היא פגשה את המתופף מייק יוז בפאן-האוס, מועדון לקטינים במנהטן לשם היא הגיעה כדי להתגלות.
היא תיארה את המועדון כ"מקום צעיר, [בו] לא הגישו אלכוהול בכלל, אז די אהבתי את זה.
רקדתי הרבה, אך תמיד הייתי מודעת לאן אני פונה, אז הייתי מסתכלת ומבינה מי זה מי, איפה איפה".
יוז הבחין בה, חש בכישרון שלה וביקש ממנה לעבור מבחן בד לצוות ההפקה.
היא נסעה ברכבת התחתית לבית בברוקלין, נסיעתה הראשונה לרובע, ללא אחיה הבכור המגונן, שלימים היה אמור להפוך לשומר הראש שלה.
ליסה פרנקנשטיין הוא סרט אמריקאית המבוסס באופן רופף על הספר "פרנקנשטיין" מאת מרי שלי.
את הסרט כתבה דיאבלו קודי וביימה זלדה ויליאמס, שזהו לה פרויקט ביכוריה כבמאית; ומככבים בו קתרין ניוטון וקול ספראוס בתפקידים הראשיים.
הסרט עלה לאקרנים ב-9 בפברואר 2024, תחת הפצתה של "Focus Features".
בשנת 1989, במהלך סופת ברקים, תלמידת תיכון מנודה ודחויה-חברתית בשם ליסה מפיחה בטעות חיים בגופתו של נער ויקטוריאני נאה.
לאחר מכן, מנסה ליסה להפוך את הנער לגבר חלומותיה באמצעות מיטת שיזוף שבורה במוסך שלה.
קתרין ניוטון – ליסה פרנקנשטיין
ב-29 ביוני 2022, נמסר על פיתוחו של סרט קומדיית אימה, אשר ישאב השראה מעלילת הרומן "פרנקנשטיין" ושעל כתיבתו שקדה התסריטאית והמפיקה דיאבלו קודי.
עוד נמסר כי את הסרט תביים זלדה ויליאמס, שזהו לה פרויקט ביכורים כבמאית, ובו יככבו קתרין ניוטון וקול ספראוס.
ב-11 באוגוסט 2022, נמסר על ליהוקם של ליזה סובראנו, קארלה גוג'ינו, ג'ו קרסט והנרי אייקנברי לצוות השחקנים של הסרט.
צילומי הסרט החלו בניו אורלינס ב-8 באוגוסט 2022, ונמשכו עד ל-26 בספטמבר.
אליזבת "ליסה" פאוס היא פוליטיקאית גרמנייה ממפלגת הירוקים המשמשת כשרה לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער של גרמניה מאז 25 באפריל 2022.
פאוס נולדה בעיר ריינה שבגרמניה המערבית וגדלה באמסבורן הסמוכה, קרוב לגבול הולנד.
היא גדלה במשפחה אמידה; אביה, המהנדס הרמן פאוס, הוא הבעלים של חברת "Hermann Paus Maschinenfabrik" המייצרת כלי רכב למטרות כרייה.
לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים היא התנדבה במשך שנה אחת בבית יתומים בהמבורג.
לאחר מכן עברה לברלין כדי ללמוד באוניברסיטה החופשית.
ב-1999 היא סיימה תואר שני בכלכלה.
ב-1995 היא הצטרפה למפלגת הירוקים של גרמניה.
מ-1997 עד 1999, פאוס עבדה עבור פרידר אוטו וולף שהיה חבר הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת הירוקים.
ב-1999 היא נבחרה בעצמה לפרלמנט של מדינת ברלין.
בשנת 2005 הפכה למורה בבית הספר לכלכלה ומשפטים בברלין.
ב-2009 היא נבחרה לבונדסטאג והייתה חברה בוועדת הכספים ובוועדה לענייני האיחוד האירופי.
כמו כן היא הייתה חברה בוועדת החקירה הפרלמנטרית של שערוריית וירקארד.
לאחר הקמת ממשלת גרמניה ה-24, היא מונתה לתפקיד השרה לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער.
ליסה לורינג הייתה שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בשל תפקידה בגיל שש כשחקנית ילדה, בדמותה של ונסדיי אדמס בסיטקום משפחת אדמס 1964–1966.
לורינג נולדה באטול קוואג'ליין, איי מרשל, טריטוריית הנאמנות של האו"ם באותה תקופה, שהייתה מנוהלת על ידי ארצות הברית.
הוריה שירתו שניהם בצי ארצות הברית, והתגרשו זמן קצר לאחר לידתה.
היא גדלה בהוואי ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס עם אמה.
היא החלה לדגמן בגיל שלוש והופיעה בפרק של ד"ר קילדר, ששודר ב-1964. אמה מתה מאלכוהוליזם בשנת 1974 בגיל 34.
היא נודעה בעיקר בזכות תפקידה כ-ונסדיי אדמס בסיטקום משפחת אדמס (1964–1966).
ב-1966 היא הצטרפה לצוות השחקנים של הסיטקום "הזוג פרוטס מסאות'המפטון" של רשת ABC.
לורינג שבה לגלם את ונסדיי בספיישל הטלוויזיוני משנת 1977, "ליל כל הקדושים עם משפחת אדמס החדשה", בה דמותה בגרה.
מ-1980 עד 1983, היא גילמה את הדמות קריקט מונטגומרי באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" של רשת CBS.
לורינג התחתנה עם פארל פומברג ב-1973 כשהייתה בת 15, ונולדה להם בת.
הנישואים הסתיימו שנה לאחר מכן.
לורינג נישאה לבעלה השני, השחקן דאג סטיבנסון, ב-1981. הוא היה שחקן חוזה באופרת סבון אחרת של רשת CBS-פרוקטר אנד גמבל "חפש את המחר".
מנישואים אלו נולדה ללורינג בת שנייה.
בשנת 1987 נישאה לורינג לשחקן סרטים פורנוגרפיים ג'רי באטלר.
הם הכירו על הסט של סרט המבוגרים "הטריק הגדול של טרייסי" בשנת 1987, בו השתתפה לורינג כמאפרת וכותבת ללא קרדיט.
בשנות נישואיהם שלאחר מכן, היא הביעה את חוסר שביעות הרצון שלה מהמעורבות המתמשכת של באטלר בפורנוגרפיה ובסופו של דבר באטלר החל להשתתף בחשאי בצילומי פורנו ללא ידיעתה.
בראיון ל תוכנית דייטליין ב-NBC בשנות ה-90, באטלר תיאר את עצמו כ"מכור לאורח החיים הזה", והתבייש מהתנהגותו החשאית ומהשפעתה על נישואיו.
מאוחר יותר הופיעו בני הזוג בתוכנית האירוח של סאלי ושוב דנו בנזק שגרמה קריירת הפורנו של באטלר לנישואיהם.
באטלר ולורינג התגרשו ב-1992, שהייתה גם השנה בה החלה לצאת מתעשיית הסרטים, ולכאורה מבחירה, כמעט ונעלמה מעיני הציבור במשך שנים רבות.
לורינג נישאה בפעם הרביעית ב-2003 לגראהם ריץ'.
בני הזוג נפרדו בשנת 2008 והתגרשו בשנת 2014.
לורינג עברה שבץ מוחי שנגרם מיתר לחץ דם, ומתה במרכז הרפואי פרובידנס סנט ג'וזף בברבנק, קליפורניה, ב-28 בינואר 2023, בגיל 64.
ליסה מקויי היא שוטרת אמריקאית מטמפה, פלורידה.
בשנת 1984, כשהייתה בת 17, נחטפה ונאנסה במשך 26 שעות על ידי הרוצח הסדרתי בובי ג'ו לונג.
מקויי הייתה אחת מתוך שתי הקורבנות היחידים אשר הצליחו לברוח מלונג.
המידע שסיפקה למשטרה הוביל ללכידתו.
בת לקתרין מקויי ואחותה של לורי.
אמה קתרין, הייתה מכורה לסמים ואלכוהול.
כתוצאה מכך עברה מקויי לבית סבתה בגיל 14, שם חוותה התעללות מינית ופיזית מצד בן זוגה של סבתה.
ב-3 בנובמבר 1984, שעות ספורות לפני החטיפה, מקויי כתבה את מכתב ההתאבדות שלה, שאותו רצתה ליישם לאחר חזרתה לביתה מהעבודה.
בליל ה-3 בנובמבר 1984, בשעה שמקויי נסעה באופניה לבית סבתה לאחר עבודתה בחנות הדונאטס, נחטפה מקויי.
עיניה כוסו והוחזקו בעת שאקדח מוצמד לראשה.
לונג דרש ממקויי לשמור על עיניים סגורות באיומי אקדח ואנס אותה במכוניתו.
לאחר מכן קשר את עיניה וידיה ונסע איתה לביתו.
בזמן הנסיעה, מקויי התאמצה לראות דרך חריץ בכיסוי העיניים את הדרך בה היא נוסעת בכדי לאסוף ראיות.
מקויי צייתה לפקודותיו של לונג.
כשעלתה לדירתו ספרה את המדרגות וראתה את צבעם, בנוסף לכך ראתה שהוא היה שמאלי לפי היד שבה החזיק את האקדח, והבחינה בצבע עורו הבהיר.
במהלך השבי של מקויי, היא נשאלה איך קוראים לה ובת כמה היא.
על שאלות אלו ענתה מקויי שהיא בת 21 וששמה הוא קרול (שם דודתה).
בשביל לקבל יחס רך יותר מלונג, מקויי העמידה פנים שהיא מתחילה לחבב אותו והציעה לו להיות בת זוגו הסודית.
לאחר מכן ביקשה מקויי לקחת אותה לשירותים, שם נעלה את הדלת והסירה לזמן קצר את כיסוי העיניים שלה.
היא החלה להשאיר טביעות אצבע על משטחי האמבט והאסלה ושיננה פרטים נוספים בכדי לעזור למשטרה לזהות אותה במקרה של מותה.
מקויי מספרת שברגעים הללו, כאשר הייתה בלי כיסוי העיניים היא הסתכלה על עצמה במראה ובאותו הרגע הבינה כי אינה מוותרת, הולכת להילחם על חייה עד הסוף.
בלילה, מקויי ניסתה ללכת למטבח שם זכרה כי יש טלפון וניסתה לטלפן למשטרה.
לונג התעורר ותפס אותה, מקויי תירצה בכך שהיא בת יחידה לאבא שלה שחולה ולא רצתה שידאג לה.
היא ציינה בפני לונג שהוא מזכיר לה את אביה ושהיא מאמינה שהוא לא באמת רצה לפגוע בה, כך עוררה אהדה ואמפתיה מלונג.
לאחר שעות ארוכות בהם עונתה מקויי, לקח אותה לונג בכוונה להורגה.
מקויי התחננה על חייה ולבסוף הוא שוכנע לשחררה.
לונג הורה על מקויי להגיד למשטרה שהוא היה נמוך ובעל צבע כהה.
הוא פקד עליה להישאר עם עיניים מכוסות למשך חמש דקות בזמן שהוא נמלט.
כשהגיעה לביתה, היא הוכתה על ידי בן זוגה של סבתה, ונחקרה על ידם במשך חמש שעות ללא הצלחה לשכנע אותם שזה אכן קרה.
לבסוף בוצעה שיחת טלפון למשטרה.
בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "תאמינו לי: חטיפתה של ליסה מקויי" בתפקיד קייטי דאגלס כמקויי.
בינואר 2021, שוחרר הסרט לנטפליקס ברחבי העולם והוסר באוגוסט 2022, מנטפליקס ארצות הברית.
חקירת משטרת פלורידה ולכידת לונג
תחילה, כשמקויי מסרה את הסיפור לפרטי פרטים, משטרת פלורידה חשבה שלא ייתכן שהיא זכרה משהו במהלך אירוע חריג שכזה ולכן הניחה שהסיפור מומצא.
לאחר מספר שעות בתחנת המשטרה, בהן התייחסו למקויי בזלזול רב, הגיע לדבר עמה סמל לארי פינקרטון.
פינקרטון התייחס ברצינות למקרה ולקח על עצמו את התיק, בעוד ששאר בלשי התחנה התעסקו בתיק גדול יותר, שבו חיפשו אחר רוצח סדרתי שרצח בפלורידה יותר מתשע נשים באותם החודשים.
לימים התגלה כי הוא בעצם בובי ג'ו לונג, החוטף של ליסה מקויי.
במהלך חקירת המשטרה עצר פינקרטון את בן זוגה של סבתה בגין התעללות בקטינים.
באמצעות המידע אותו מסרה מקויי למשטרה, הצליחו לאתר את לונג לאחר שבועיים בלבד, ב-16 בנובמבר 1984. בזמן זה הסתבר שהספיק לונג לרצוח שתי נשים נוספות.
לונג הודה בפשעיו נגד מקויי ובעוד שמונה סעיפים של רצח מדרגה ראשונה, שמונה סעיפי חטיפה ושבעה סעיפי התעללות מינית.
בחקירתו, כאשר מפקד המשטרה שאל את לונג אם הוא יודע למה הוא נמצא בחקירה, אמר לונג "בגלל ששחררתי אותה, לא הייתי צריך לשחרר אותה".
לונג קיבל שני גזרי דין מוות והוצא להורג ב-23 במאי 2019. בהוצאתו להורג נוכחה מקויי והניצולה הנוספת שהצליחה להתחמק מלונג, לינדה נוטל.
כיום עובדת מקויי כסגנית השריף, המתמחה בפשעי מין בפלורידה, אותה הלשכה בה תפסו את החוטף שלה.
בנוסף, היא קצינת משאבים בבתי ספר ומשתמשת בסיפור שלה על מנת ללמד ילדים כיצד להתמודד במצב של סכנת חיים.
מקויי גרושה, ולה ילדה ונכדה.
ליסה ג'יין סטנספילד היא זמרת, כותבת שירים ושחקנית בריטית.
הקריירה שלה החלה ב-1980 כשזכתה בתחרות השירה "Search for a Star".
בשנת 1983 לאחר הופעה בתוכניות טלוויזיה שונות והוצאת הסינגלים הראשונים שלה, סטנספילד הקימה יחד עם איאן דווייני ואנדי מוריס, את להקת "Blue Zone".
הלהקה הוציאה מספר סינגלים ואלבום אחד, אך לאחר הצלחתו של "People Hold On" של Coldcut ב-1989, שבו הוצגה סטנספילד, הפוקוס הושם על קריירת הסולו שלה.
אלבום הסולו הראשון של סטנספילד Affection משנת 1989 והסינגל טופ במצעדים העולמיים "All Around the World" היוו פריצות דרך מרכזיות בקריירה שלה.
היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס גראמי, ו"Affection" הוא האלבום הנמכר ביותר שלה עד כה.
בשנים הבאות, סטנספילד הוציאה את האלבומים "Real Love" (שנת 1991), "So Natural" (שנת 1993) ו"Lisa Stansfield" (שנת 1997).
ב-1999 הופיעה בסרטה הראשון, Swing, וגם הקליטה את פס הקול שלו.
לאחר מכן, סטנספילד לקחה הפסקה מהמוזיקה והתמקדה בקריירה הקולנועית שלה.
ב-2008 היא שיחקה בסרט "The Edge of Love" ובשנת 2014 שיחקה בסרט "Northern Soul".
היא מכרה למעלה מ-20 מיליון אלבומים ברחבי העולם, כולל חמישה מיליון של Affection.
בדצמבר 2016, המגזין בילבורד דירג אותה כאמנית הדאנס ה-46 המצליחה ביותר בכל הזמנים.
סטנספילד נולדה בבית החולים "Crumpsall" במנצ'סטר, אנגליה.
הוריה הם מריון (נפטר ב-27 בספטמבר 2013) וקית' סטנספילד, ויש לה שתי אחיות, קארן וסוזן.
משפחתה עברה להיווד ב-1976, ולאחר מכן לרוצ'דייל ב-1977. סטנספילד למדה בבית הספר סידל מור (הייווד), בחטיבת הביניים רדברוק שם זכתה בתחרות הכישרונות השנתית, ובבית הספר הקהילתי אוולדר היל (שניהם ברוצ'דייל).
היא גדלה והאזינה למוזיקת נשמה, והצהירה שהזיקה של אמה לתקליטים של דיאנה רוס ושל הסופרימס הייתה ההשפעה המוזיקלית הראשונה שלה, סטנספילד ציטטה את מרווין גיי, להקת Chic ואת בארי וייט כהשפעות מוזיקליות עיקריות אחרות.
ב-1980 זכתה סטנספילד בתחרות השירה "Search for a Star" שנערכה במועדון הלילה Talk of the Town, וב-1981 יצא הסינגל הראשון שלה "Your Alibis" על ידי דוויל רקורדס (Devil Records).
במקביל, סטנספילד חתמה על חוזה הקלטות עם פולידור רקורדס.
בשנת 1983, ג'וני המפ הפיק עבור טלוויזיה גרנדה סרט תיעודי בבימויו של פיט ווקר "Born in the Sixties: Lisa Stansfield".
זה היה פרופיל של הזמרת השואפת, והוא כלל את התגובות שלה ושל אמה ואחיותיה, וכמה שירים ששרה סטנספילד.
כמו כן, בשנת 1983, היא הייתה מנחה שותפה בתוכנית הילדים "Razzmatazz" והופיעה בסדרת טלוויזיה נוספת לילדים "The Krankies Klub".
בין 1982 ל-1983, סטנספילד הוציאה את שלושת הסינגלים הבאים שלה: "The Only Way" "Listen to Your Heart" ו"I Got a Feeling".
הקלטותיה המוקדמות נאספו ויצאו באלבום "In Session" בספטמבר 1996.
ב-1984, סטנספילד וחבריה לשעבר ללימודים, איאן דוויני ואנדי מוריס, לאחר שעבדו יחד על הפקה מוזיקלית בבית הספר ("סכיזופרניה", בבימויה של המורה לדרמה כריסטין דוסון), החלו לשתף פעולה מוזיקלית, וב-1986 הקימו את הלהקה Blue Zone.
הם כתבו כמה שירים, הפיקו דמו ולקחו אותו לחברות תקליטים.
חברת תקליטי האינדי הקטנה Rockin' Horse Records החתימה אותם ב-1985, ושנה לאחר מכן חברת התקליטים נקנתה על ידי אריסטה רקורדס.
לאחר שהוציאו את שני הסינגלים הראשונים שלהם ב-1986, "Love Will Wait" ו-"Finest Thing", הוציאה אריסטה את "On Fire" באוקטובר 1987. בדיוק כשהסינגל טיפס במצעדים (מספר תשעים ותשע בממלכה המאוחדת), הוא הוסר על ידי חברת התקליטים בעקבות ההשרפה בקינגס קרוס.
הסינגל הבא של הלהקה, "Thinking About His Baby", יצא בינואר 1988 והגיע למקום השבעים ותשע בבריטניה.
הצד א' וצד ב' של השיר, "Big Thing", הפך לפופולרי ברדיו ובמועדונים.
ביולי 1988, "Jackie" הוצא לאור כסינגל מחוץ לבריטניה, והגיע למקום ה-37 במצעד שירי הדאנס קלאב, ולמקום ה-54 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית.
תאריך היציאה של האלבום Big Thing של Blue Zone, שהוקלט ב-1987, נדחה פעמים רבות על ידי חברת התקליטים.
לבסוף, הוא שוחרר מחוץ לבריטניה בנובמבר 1988 ללא קידום נוסף.
האלבום כלל שירים שנכתבו על ידי Blue Zone, מלבד השיר "Jackie", שנכתב על ידי בילי סטיינברג וטום קלי.
פול סטיילי או'דאפי, מלבד הרצועה "Perfect Crime", שהופקה על ידי Blue Zone.
ריק ווייק גם היה שותף להפקה של "Jackie" ו-"Perfect Crime".
בתחילת 1989, סטנספילד כתבה והקליטה את "People Hold On" לאלבומו של קולדאקט "What's That Noise?".
הסינגל שוחרר במרץ 1989, והגיע למקום השישי במצעד שירי הדאנס קלאב בארצות הברית ולמקום האחד עשר בבריטניה.
הודות לעוצמתו של הלהיט הזה, אריסטה רקורדס החתימה את סטנספילד על עסקת סולו.
אלבום הבכורה שלה "Affection" יצא ב-20 בנובמבר 1989. סטנספילד כתבה את כל השירים יחד עם איאן דווייני ואנדי מוריס.
דווייני ומוריס גם הפיקו את האלבום, מלבד "This Is the Right Time", שהופק על ידי Coldcut.
האלבום (Affection) זכה לשבחי ביקורת ממבקרי המוזיקה וזכה להצלחה מסחרית.
הוא הגיע לעשירייה הראשונה במצעדים ברחבי העולם, כולל מקום ראשון באוסטריה ואיטליה, מקום שני בבריטניה, גרמניה, ספרד, שוודיה ושווייץ, מקום שלישי בבלגיה, מקום חמישי בניו זילנד, מקום שישי בהולנד ובנורווגיה, ומספר 7 באוסטרליה וקנדה.
בארצות הברית, הוא הגיע למקום החמישי במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ, ולמקום התשיעי במצעד הבילבורד 200. האלבום מכר למעלה מחמישה מיליון עותקים ברחבי העולם וזכה לפלטינה משולשת בבריטניה, פלטינה בארצות הברית, קנדה, גרמניה, ספרד, שוודיה ושווייץ, ולמעמד של זהב בצרפת, פינלנד ואוסטריה.
האלבום כולל את להיטה הגדול ביותר של סטנספילד ומה שמהווה כשיר החותם שלה "All Around the World".
השיר הגיע למקום הראשון במדינות רבות, כולל בריטניה, אוסטריה, בלגיה, הולנד, נורווגיה וספרד.
בארצות הברית, "All Around the World" הגיע למקום הראשון ב"Hot Dance Club Songs" ובמצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ, והגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל הגיע למעמד של פלטינה בארצות הברית על מכירת יותר ממיליון עותקים, וזהב במדינות רבות אחרות, כולל בריטניה, גרמניה, אוסטרליה, שוודיה ואוסטריה.
בבריטניה, סינגלים נוספים מהאלבום הגיעו למקום העשירי ("Live Together"), שלוש עשרה ("This Is the Right Time") ועשרים וחמישה ("What Did I Do to You?") במצעד.
"This Is the Right Time" הגיע למקום הראשון בHot Dance Club Songs, למקום ה-13 בHot R&B/Hip-Hop Songs, ולמקום ה-21 בBillboard Hot 100. סטנספילד גם עשתה סיבובי הופעות באירופה ובארצות הברית ב-1990 כתמיכה באלבום, ובסופו של דבר הוציאה את הסרטון הביתי " Live!
הודות לאלבום "Affection" ולסינגל מתוכו ""All Around the World", היא זכתה בפרסים רבים, ביניהם פרס של פרסי המוזיקה הבריטית, פרס של פרסי המוזיקה של בילבורד, פרס של פרסי המוזיקה העולמית, פרס האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור, פרס של פרסי אייבור נובלו, פרס Silver Clef ופרסי DMC.
סטנספילד הייתה מועמדת גם לשני פרסי גראמי בקטגוריות פרס גראמי לתגלית השנה והופעת הפופ הנשית הטובה ביותר.
זמן קצר לאחר הצלחתה, היא ערכה שתי הופעות צדקה.
בדצמבר 1989, סטנספילד הייתה חלק מBand Aid II, בוצת צדקה שנוסדה כדי לגייס כסף למאמצים נגד העוני באתיופיה והקליטה את "Do They Know It's Christmas?", שעמד בראש מצעד הסינגלים הבריטי במשך שלושה שבועות.
מאוחר יותר היא ביצעה קאבר ל"Down in the Depths" שנכלל באלבום הצדקה "Red Hot + Blue" למען המלחמה באיידס שיצא בספטמבר 1990, וגם צילמה עבורו קליפ.
ב-1991 הקליטה סטנספילד את אלבום האולפן השני שלה Real Love, והוציאה אותו ב-11 בנובמבר 1991. היא כתבה את כל השירים יחד עם איאן דווייני ואנדי מוריס, שגם הפיק את האלבום.
הוא זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה והגיעה לעשירייה הראשונה במצעדים במדינות שונות, כולל המקום השלישי בבריטניה, המקום החמישי בהולנד, המקום התשיעי בגרמניה, והמקום העשירי בבלגיה.
בארצות הברית, הוא הגיע למקום השישי במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ, ולמקום ה-43 במצעד הבילבורד 200. האלבום זכה למעמד של פלטינה כפולה בבריטניה וזהב בארצות הברית, קנדה, גרמניה ושווייץ.
הסינגל הראשון "Change" הפך ללהיט, והגיע לטופ 10 באיטליה, בלגיה, ספרד, הולנד, קנדה ובריטניה.
בארצות הברית הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, למקום ה-12 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ, ולמקום ה-27 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל השני מהאלבום, "All Woman", הגיע לטופ 40 במדינות שונות באירופה, כולל מספר עשרים בבריטניה.
בארצות הברית הוא זכה להצלחה במצעד ה-Hot R&B/Hip-Hop Songs, והגיע למקום הראשון במצעד זה באפריל 1992. במצעד ה-Billboard Hot 100, השיר הגיע למקום החמישים ושש.
שני הסינגלים הבאים שיצאו באירופה כללו את "Time to Make You Mine" ו-"Set Your Loving Free", שהגיעו למקום ה-14 וה-28 בבריטניה.
הסינגל האחרון בארצות הברית, "A Little More Love", הגיע למקום השלושים במצעד הHot R&B/Hip-Hop Songs.
ב-1992, סטנספילד יצאה לסיור הופעות באירופה, אסיה וארצות הברית, והוציאה את הסרטון הביתי "Live at Wembley".
בסוף 1992 היא הייתה שותפה לכתיבה והקליטה את השיר "Someday (I'm Coming Back)" עבור האלבום של פסקול המצליח The Bodyguard.
השיר שוחרר כסינגל באירופה בדצמבר 1992, אחריי I Will Always Love You של ויטני יוסטון, והגיע לעשירייה הראשונה בבריטניה.
היא גם כתבה שיר לדיון וורוויק בשם "Friends Can Be Lovers", אותו הפיקו איאן ואנדי יחד עם שיר נוסף שכתבה דיאן וורן, "Much Too Much".
ליסה שרה קולות רקע ב-2 הרצועות, המופיעות באלבום של דיון וורוויק "Friends Can Be Lovers".
באפריל 1993, הוציא ג'ורג' מייקל את המיני-אלבום צדקה שלו "Five Live" (ביחד עם קווין).
הוא כלל את השיר These Are the Days of Our Lives שהוקלט עם סטנספילד וקווין במופע המחווה לפרדי מרקיורי באפריל 1992. האלבום זכה להצלחה והגיע למקום הראשון בבריטניה שם שהה שלושה שבועות במצעדים.
במהלך קונצרט המחווה של פרדי מרקורי, שיצא גם בVHS, סטנספילד הופיעה גם עם I Want to Break Free.
בתחילת 1993 היא כתבה והקליטה את "In All the Right Places" שהיה פסקול הסרט הצעה מגונה (סרט), בכיכובם של רוברט רדפורד ודמי מור.
הסינגל יצא במאי 1993, והגיע למקום השמיני בבריטניה ובאירלנד.
מאוחר יותר הוא נכלל באלבום האולפן השלישי של סטנספילד, So Natural, שיצא ב-8 בנובמבר 1993. So Natural זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, והופיע בצורה מתונה במצעדים, הגיע למקום השישי בבריטניה וקיבל מעמד של פלטינה.
זה גם הגיע לשיא בין ארבעים הראשונים באיטליה, שוודיה, גרמניה, שווייץ, אוסטריה והולנד.
האלבום קודם על ידי שני סינגלים, "So Natural" ו-"Little Bit of Heaven", שהגיעו למקומות החמש עשרה והשלושים ושתיים בבריטניה.
האלבום לא יצא לאור בצפון אמריקה.
בשנת 1994, סטנספילד הופיעה ביפן ובבריטניה.
בסוף 1994 היא הוציאה שני סינגלים בארצות הברית: "Make It Right" מתוך אלבום הפסקול "Beverly Hills 90210: The College Years" של הסדרה בוורלי הילס 90210 ואת "Dream Away" (דואט עם בייביפייס) מתוך הסרט ריצ'ארד וסוד הספרים האבודים.
אלבום האולפן הרביעי שלה " Lisa Stansfield" יצא ב-21 במרץ 1997. הוא זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, וזכה להצלחה מסחרית, הגיע למקום השני בבריטניה, למקום השישי בבלגיה, והגיע לשיא בין ארבעים הראשונים במדינות רבות באירופה וביפן.
הוא אף הגיע למעמד של זהב בבריטניה, ספרד ושווייץ.
בארצות הברית, "Never, Never Gonna Give You Up" הגיע לשיא במקום השבעים וארבע במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון בBillboard Top Dance Tracks.
הצלחה זו גרמה לאריסטה רקורדס להוציא את "The Remix Album" ביוני 1998. סטנספילד ביצעה סיבובי הופעות בדרום אמריקה, ארצות הברית ואירופה ב-1997 וב-1998 כדי לקדם את האלבום.
ביולי 1999, הדואט של סטנספילד עם בארי וייט "The Longer We Make Love" שוחרר כסינגל מאלבומו "Staying Power".
בסוף שנת 2000, היא הקליטה 2 שירי קאברים: "You Keep Me Hangin' On" של הסופרימס מהאלבום " Motown Mania" (יצא לאור בדצמבר 2000) ו"Somewhere My Baby Waits for Me" כפס הקול של מארגנת החתונות (יצא לאור בינואר 2001).
סטנספילד הוציאה את אלבום האולפן החמישי שלה Face Up ב-20 ביוני 2001. הוא כלל שירי פאנק (Funk) ומוזיקת נשמה וגם את השימוש ההרפתקני במקצבי 2-step garage בסינגל המוביל "Let's Just Call It Love".
עם זאת, Face Up הופיע בצורה לא מוצלחת במצעדים, והגיע לארבעים הראשונים במדינות בודדות בלבד, כולל שווייץ, אוסטריה, גרמניה ובריטניה.
האלבום לא שוחרר בצפון אמריקה.
סטנספילד ביצעה סיבובי הופעות באירופה בשנים 2001 ו-2002. ב-3 בפברואר 2003, סטנספילד הוציאה את אלבום הלהיטים הגדולים הראשון שלה, "Biography: The Greatest Hits".
הוא הגיע למקום השלישי בבריטניה (שם הגיע למעמד של זהב) למקום הרביעי באיטליה, וגם במדינות אחרות באירופה.
סטנספילד ביצעה סיבובי הופעות במרץ ובאפריל 2003 כדי לקדם את האוסף.
ביוני 2003, אריסטה רקורדס שידרה מחדש את כל אלבומי האולפן שלה והוציאה אותם מחדש בנפרד עם רצועות בונוס.
האוסף השלם, מארז של שישה תקליטורים, הונפק במקביל.
בנובמבר 2003, היא הופיעה בפס הקול של הסרט חיוך של מונה ליזה עם השיר "I've Got the World on a String".
בשנת 2004, סטנספילד הקליטה את "Too Hot" עבור האלבום "The Hits: Reloaded" של קול אנד דה גאנג (יצא לאור באפריל 2004) ואת "Breath In, Breath Out" (בדואט עם Lââm) עבור אלבומה שכותרתו פשוט הייתה Lââm (יצא בספטמבר 2004).
לאחר שמילאה את חובתה כלפי Arista Records, סטנספילד חתמה ב-ZTT Records.
זוכה פרס הגראמי טרבור הורן הפיק את אלבומה הבא מוכוון מוזיקת פופ The Moment, שיצא בבריטניה ב-27 בספטמבר 2004. הוא התקבל היטב על ידי מבקרי המוזיקה, אך נכשל מסחרית בבריטניה והגיע לשיא במקום החמישים ושבעה.
בפברואר 2005, The Moment הונפק בשאר אירופה על ידי "Edel SE & Co.
KGaA" והשיג הצלחה מתונה במצעדים באוסטריה, גרמניה ושווייץ, והגיע למספרים חמש עשרה, שש עשרה ועשרים ושתיים, בהתאמה.
זה גם הגיע למעמד של זהב בגרמניה.
היא ביצעה סיבוב הופעות באירופה ביוני ויולי 2005.
בין מאי ליולי 2013, סטנספילד יצאה לסיבוב הופעות באירופה ושרה את להיטיה הגדולים.
ב-13 באוגוסט 2013, היא הודיעה שאלבום האולפן השביעי שלה בשם הפשוט Seven ייצא ב-21 באוקטובר 2013. באוקטובר 2013, הוכרז כי תאריך היציאה של האלבום נדחק ל-31 בינואר 2014 בגרמניה, ול-10 בפברואר 2014 בבריטניה.
"Carry On" נבחר כסינגל השני, והקליפ שלו הוצג בבכורה ב-31 בינואר 2014. האלבום הגיע לשיא במקום ה-13 בבריטניה.
כמו כן שוחררה מהדורת דלוקס הכוללת חומרי בונוס.
סטנספילד הופיעה בממלכה המאוחדת בנובמבר 2013, וסיבוב ההופעות שלה "Seven Tour" נמשך באירופה במאי ויוני 2014. סיבוב ההופעות הסתיים בסדרה של קונצרטים בבריטניה בספטמבר 2014 ובמדינות אחרות באירופה באוקטובר ובנובמבר 2014. באוקטובר 2014, Seven שוחרר מחדש בתור Seven+ כולל שיר אחד חדש וחמישה עשר רמיקסים.
בנובמבר 2014, הוציאה Edsel Records את The Collection 1989–2003, ערכת קופסה של שלושה עשר תקליטורים וחמישה DVD, עם חמישה מאלבומי האולפן של סטנספילד ורצועות נוספות נדירות, רמיקסים, סרטוני פרומו, קטעי הופעות חיות וראיונות חדשים.
כל האלבומים יצאו גם בנפרד.
האלבום/קליפ Live in Manchester שוחרר ב-28 באוגוסט 2015.
באוקטובר 2017, סטנספילד הכריזה על אלבומה החדש Deeper, ועל סיבוב הופעות באירופה.
הוא שוחרר ב-6 באפריל 2018. בבריטניה, Deeper הגיע למקום ה-15 במצעד האלבומים הבריטי בעוד שהסינגל "Everything" הגיע למקום הראשון בSoul Chart.
בארצות הברית, הסינגל "Never Ever" הגיע למקום השישי במצעד שירי הדאנס קלאב.
זה סימן את הופעתה הראשונה במצעד מזה 20 שנים, לאחר ש"I'm Leavin'" הגיע לראש המצעד ב-1998. ביוני 2018, בעקבות שורה של תאריכי סיבוב הופעות באירופה, הודיעה סטנספילד על תחילת סיבוב ההופעות שלה בצפון אמריקה באוקטובר.
זה היה סיבוב ההופעות הראשון שלה בצפון אמריקה מזה שני עשורים, והוא החל ב-9 באוקטובר בטורונטו וכלל עצירות במונטריאול, בוסטון, ניו יורק, פילדלפיה, אטלנטה, שיקגו, לוס אנג'לס ועוד, לפני שהסתיים בסן פרנסיסקו ב-26 באוקטובר.
באוקטובר 2019, יצאה סטנספילד בסיבוב הופעות בשם "Affection 30th Anniversary Tour" שחגג 30 שנים לאלבום הבכורה שלה.
בנובמבר באותה שנה יצא האלבום מחדש בויניל.
סטנספילד הייתה אורחת מיוחדת בסיבוב הופעות הקיץ של סימפלי רד ב-6 ביולי 2021.
במאי 1999, סטנספילד עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט.
היא גילמה את ג'ואן וודקוק בסרט Swing בבימויו של ניק מיד, גם בכיכובו של הוגו ספיר, והקליטה שירים לפסקול.
האלבום, המלא ברצועות של ג'אז וסווינג, יצא לאור ב-10 במאי 1999. האלבום "Swing: Original Motion Picture Soundtrack" זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, והגיע לשיא במקום השישי במצעד טופ אלבומי הג'אז של מגזין הבילבורד.
בפברואר 2002 היא הופיעה לראשונה על הבמה במחזה מונולוגים מהווגינה בArts Theatre בוסט אנד (רובע), ביחד עם אניטה דובסון וסיסיליה נובל.
סטנספילד שיחקה את עצמה בסדרה הקומית Monkey Trousers באמצע שנת 2005. בסוף 2006 היא הופיעה בסדרת הדרמה Goldplated כשגילמה את טריני ג'יימיסון.
בספטמבר 2007, סטנספילד הופיע בסדרת טלוויזיה נוספת, Agatha Christie's Marple המבוססת על ספריה וסיפוריה הקצרים של אגתה כריסטי.
היא גילמה את מרי דוראנט בפרק שכותרתו "Ordeal by Innocence".
סטנספילד דיבבה את אחת הדמויות (מילי, שדון) לגרסה האנגלית של סרט האנימציה הפיני Quest for a Heart, שיצא בדצמבר 2007. היא גם הקליטה את שיר הנושא שנכתב על ידי צ'רלי מול ולי הול.
סטנספילד הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט "The Edge of Love" משנת 2008 בבימויו של ג'ון מייברי, כשגילמה את התפקיד של רות ויליאמס.
ב-2009, היא שיחקה בסרט התיעודי בבימויו של ניק מיד, Dean Street Shuffle כשהיא מגלמת את עצמה.
ב-2012 היא שיחקה בתפקיד בסרטה של איליין קונסטנטין, Northern Soul.
הסרט, המתרחש ב-1974, הוא דוקודרמה עצמאית על התופעה והדור החברתיים של מוזיקת הנורת'רן סול ויצא לאקרנים ב-2014.
ב-1987 נישאה סטנספילד למעצב האיטלקי אוגוסטו גרסי, אותו הכירה במהלך חופשה בתוניסיה.
הטקס נערך בכנסיית הלב הקדוש ברוצ'דייל.
בני הזוג עברו להתגורר בזגארולו באיטליה, אך נישואיהם נמשכו ארבעה חודשים בלבד.
לאחר סיום הנישואים, חזרה סטנספילד לבריטניה.
לאחר שנים רבות של חברות ואירוסין, היא ואיאן דווייני נישאו ב-25 ביולי 1998. הטקס המינימליסטי נערך בוושינגטון סקוור פארק בניו יורק, והאורחים היחידים היו הוריה ואמו.
בשנת 2008, סטנספילד מכרה את ביתה הוויקטוריאני עם שישה חדרי שינה בדרך טורקה (Torca Road) בדאלקיי, אירלנד, תמורת 6 מיליון אירו לאיל העסקים של יורקשייר אד קלארק (לאחר שביקשה במקור 8 מיליון אירו במאי 2007).
ליסטנבורג היא מדינה בדיונית שנוצרה כנושא של מם אינטרנטי באוקטובר 2022, שמתאר אותה כהרחבה של חצי האי האיברי.
משתמש הטוויטר הצרפתי גספאר הולשר (Gaspard Hoelscher) שיתף את מפת אירופה עם חץ אדום המצביע על קווי מתאר של מדינה המודבקת סמוך לפורטוגל וספרד, והתלוצץ על כך שהאמריקאים לא יוכלו לומר מה שם המדינה.
האומה הלא קיימת הפכה ויראלית ברשתות החברתיות, כאשר משתמשים הרחיבו את ההיסטוריה הבדיונית של המדינה וכמה מותגים גדולים, פוליטיקאים וארגונים רשמיים "זרמו" עם הבדיחה.
הבדיחה החלה כמם אינטרנטי שפרסם משתמש טוויטר צרפתי בכוונתו לבדוק את הסטריאוטיפ על אמריקאים שהם בעלי הבנה גרועה של הגאוגרפיה האירופית.
ב-30 באוקטובר 2022, גספאר הולשר (Gaspard Hoelscher), הידוע בשם @gaspardooo בטוויטר, פרסם פוטומונטאז' של אירופה עם חבל ארץ נוסף המחובר לחצי האי האיברי.
בפוסט היה כתוב: (תרגום: "אני בטוח שאמריקאים אפילו לא ידעו מה שמה של המדינה הזאת חחחח").
משתמש אחר הגיב בשאלה הרטורית (תרגום: "מי לא מכיר את ליסטנבורג?"), ובכך נתן למדינה את שמה.
שמה של המדינה תואר כמה שנשמע כמו שילוב של "לוקסמבורג" עם "ליטא" ו/או " ליכטנשטיין".
קו המתאר של ליסטנבורג הוא זה של צרפת, אשר גודלה שונה והתחלף.
הבדיחה הפכה לתופעה ויראלית כאשר משתמשי טוויטר אחרים הציעו עובדות מומצאות על המדינה, תצלומים ומפות לווין המתיימרים להראות היבטים שלה.
כמה חשבונות גדולים ומאומתים ברשתות החברתיות הצטרפו לבדיחה.
המשתתפים בבדיחה ניסו לממש את קיומה של ליסטנבורג באמצעות שרשורי מדיה חברתית מפורטים.
פעולות שיתופיות קבעו שהמדינה מפוצלת לחמישה מחוזות בשם פלוסידה, קוסטרדה, מיטלנד, אדריאס וקאסייר.
מספר התושבים היה 59 מיליון.
היוצר של המם, גספאר, הוכרז כנשיא ליסטנבורג, למרות שהוא הודה שהבדיחה הפתיעה אותו לחלוטין.
צוין כי תוכנת הבינה המלאכותית DALL-E יצרה מבנים בסגנון אירופאי כאשר קיבלה את המילה "Listenbourg" כהנחיה.
בנובמבר, המדינה הלא קיימת הייתה פופולרית מאוד בטוויטר, ובטיקטוק ההאשטאג Listenbourg# זכה ליותר מ-75 מיליון צפיות.
ארגונים גדולים וערוצי חדשות "זרמו" עם הבדיחה, למרות שרובם הבהירו שאינם רציניים.
ב-31 באוקטובר 2022, הערוץ הטוויטר הרשמי של אולימפיאדת פריז 2024 צייץ: "מספר המשלחות האולימפיות עלה מ-206 ל-207 עם הגעתה של ליסטנבורג".
אמזון פריים וידאו הודיעה שסרט תיעודי על ההיסטוריה של ליסטנבורג ישוחרר בתאריך הלא קיים 31 בפברואר.
חברת התעופה ריינאייר פרסמה את המפה הוויראלית, וכתבה שהם "גאים להכריז על הבסיס החדש שלנו בליסטנבורג!"
רשת הטלוויזיה הצרפתית TF1 הציגה דוח מזג אוויר מציאותי למדינה הדמיונית.
מועדון הכדורגל טולוז אמר שהקבוצה שלו הולכת למחנה אימונים במדינה הבדיונית.
הבדיחה הגיעה גם לגראנד פרי של פורמולה 1, כשערוץ הספורט Canal+ Sport תמך במדינה הבדיונית.
ב-1 בנובמבר 2022, תוכנת הניווט Waze פרסמה בצרפתית ציוץ של (תרגום: "ליסטנבורג, לפחות אנחנו יודעים איך להגיע לשם!").
הפוליטיקאי הצרפתי ז'אן לאסאל העמיד פנים שביקר בפסטיבל חקלאי בליסטנבורג.
העיר הצרפתית ניס הכריזה על ברית ערים תאומות עם בירת ליסטנבורג, בעוד שנמל התעופה הרשמי שלה חנך קישור אווירי חדש לחלק הקרקע הנוסף.
מותגים וארגונים נוספים שפרסמו על ליסטנבורג כוללים את אתר הסקי לה קלוסאז, חברת משלוחי המזון המקוונים הבריטית Deliveroo, רשת המסעדות Buffalo Grill, מפעילת התחבורה הפריזאית RATP Group, רכבות ה-TGV המהירות של ה-SNCF ונבחרת ההוקי הלאומית של צרפת.
ליסה סי היא סופרת אמריקאית ממוצא סיני.
בספריה היא מרבה לעסוק במעמדן וחייהן של נשים אסיאתיות - סיניות וקוריאניות, במאות הקודמות, ומחקר של תרבויות סיניות עתיקות.
ספריה זכו לפופולריות רבה והפכו לרבי מכר בינלאומיים.
חלק מספריה תורגמו לעברית בהוצאת מודן.
סי נולדה ב-18 בפברואר 1955 בפריז שבצרפת, לאימה, קרולין סי, פרופסורית לאנגלית וסופרת, ולאביה, ריצ'רד סי, אנתרופולוג.
סבא רבה שלה מצד אביה, פונג סי, היגר לארצות הברית מסין.
סי גדלה בלוס אנג'לס קליפורניה, בסמיכות לצ'יינה טאון מה שהשפיע על חייה ויצירתה.
סי פעילה באירועי תרבות ושימור מורשת בקהילה הסינית בלוס אנג'לס.
במהלך מצעד ראש השנה הסיני של דרקון הזהב הודיעה סי כי תתרום את כתבי ידה לאוניברסיטת קליפורניה לצורכי הוראה ומחקר.
Snow Flower and the Secret Fan (2005) - (תורגם לעברית; סיפור כתוב במניפה)
(2009) Shanghai Girls - (תורגם לעברית; נשות שנחאי)
(2011) Dreams of Joy - (תורגם לעברית; חלומות על אושר)
(2014) China Dolls - (תורגם לעברית; בובות סיניות)
(2019) The Island of Sea Women - (תורגם לעברית; האי של נשות הים)
(2023) Lady Tan's Circle of Women - (תורגם לעברית; מעגל הנשים של הגבירה טאן)
ליסה צו-פאנג סו (בטאיוואנית: 蘇姿丰) היא מנכ"לית, יו"ר ויזמית אמריקאית מיליארדרית, מדענית מחשב ומהנדסת חשמל המכהנת כנשיאה ומנכ"לית של חברת השבבים AMD.
סו נולדה בטאיוואן בשנת 1969, ובילדותה היגרה עם משפחתה לארצות הברית.
לאחר שלמדה שלושה תארים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), היא עבדה בטקסס אינסטרומנטס, IBM ו-Freescale Semiconductor.
היא מוכרת בזכות עבודתה בפיתוח טכנולוגיות ייצור שבבי סיליקון על בידוד ופיתוח שבבים יעילים יותר במהלך כהונתה כסגנית נשיא במרכז למחקר ופיתוח שבבים של IBM.
סו מונתה לנשיאת ומנכ"לית AMD באוקטובר 2014, לאחר שהצטרפה לחברה ב-2012 וכיהנה בתפקידים ניהוליים כמו סגן נשיא בכיר של חטיבת העסקים הגלובליים של AMD וסמנכ"לית התפעול של החברה.
היא כיהנה בעבר במועצת המנהלים של סיסקו מערכות, וכיום מכהנת במועצת המנהלים של איגוד תעשיית המוליכים למחצה של ארצות הברית, בנוסף להיותה עמיתה באגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE).
סו זכתה במספר פרסים ותעודות הצטיינות, ובשנת 2014 נבחרה ל"מנהלת השנה" על ידי EE Times, וב-2017 הייתה ברשימת 50 המנהיגים הגדולים בעולם של פורצ'ן.
במהלך כהונתה כמנכ"לית AMD, שווי השוק של החברה גדל מ-3 מיליארד דולר ליותר מ-200 מיליארד דולר, ואף עקפה את אינטל בשווי השוק שלה.
באפריל 2025 נכללה ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 בזכות הנהגתה פורצת הדרך של חברת AMD, שהובילה להפיכתה לשחקנית מרכזית בשוק המעבדים והבינה המלאכותית, ולמיצובה כאלטרנטיבה תחרותית בתחום השבבים הגרפיים והתשתיות המתקדמות.
סו ובעלה, דניאל לין, מתגוררים באוסטין, טקסס.
ליסה סו ומנכ"ל אנבידיה, ג'נסן הואנג, הם בני דודים מדרגה ראשונה.
סבה מצד אמה של סו הוא האח הבכור של אמו של הואנג.
נכון לשנת 2024, הונה של סו נאמד ביותר ממיליארד דולר.
ליסה דנל קוק היא כלכלנית אמריקאית שהושבעה כחברה במועצת הנגידים של הפדרל ריזרב בשנת 2022. היא האישה השחורה הראשונה שיושבת במועצת המנהלים.
לפני מינויה, היא נבחרה בינואר 2022 למועצת המנהלים של .
היא הייתה גם עמיתת מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי.
קוק הייתה בעבר פרופסור לכלכלה ויחסים בין-לאומיים באוניברסיטת המדינה של מישיגן וחברה בוועד המנהל של .
היא הייתה מעורבת בייעוץ לקובעי מדיניות מממשל אובמה וכמו גם לממשלות ניגריה ורואנדה.
היא נחשבת לאחת הכלכלניות השחורות הבולטות הבודדות, והיא משכה תשומת לב באקדמיה בשל מאמציה לשלב נשים שחורות בתחום הכלכלה.
ב-14 בינואר 2022, ג'ו ביידן מינה את קוק לכהן כנגידה בפדרל ריזרב.
היא אושרה על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-10 במאי, לאחר הצבעה של 50-50 והצבעת שובר שוויון של קמלה האריס, והיא נכנסה לתפקיד ב-23 במאי 2022.
ב-15 באוגוסט 2025, מנהל הסוכנות הפדרלית למימון דיור, , האשים את קוק בביצוע הונאת משכנתאות, ושלח מכתב הפניה לתובעת הכללית פאם בונדי בנושא, ובו הוא מבקש לפתוח בחקירה של משרד המשפטים.
בספטמבר 2025, נציג של ארצות הברית, , פתח בחקירה פלילית של משרד המשפטים נגד קוק.
עם זאת, ב-12 בספטמבר פרסמה רויטרס ניתוח של "טפסי הלוואות ובדיקת עבודה" שהגישה קוק, כמו גם רישומי נכסים, הסותרים את ההאשמות נגדה.
ב-25 באוגוסט 2025, הנשיא דונלד טראמפ הודיע כי הוא מסיר את קוק ממועצת הנגידים של הפדרל ריזרב, תוך שהוא מצביע על "התנהגות של מרמה שעלולה להיות פלילית".
עם זאת, החוק הפדרלי מאפשר להדיח נגידים רק "מסיבה מוצדקת", סעיף שנועד להגן על .
קוק חלקה על ההאשמות והגישה תביעה לבית משפט פדרלי, בטענה שפיטוריה היו בלתי חוקיים ומונעים ממניעים פוליטיים.
ככל שההתדיינות המשפטית מתקדמת, היא עדיין נחשבת מבחינה משפטית כנגידה פעילה, עד להכרעה שיפוטית בשאלה אם לנשיא הייתה סמכות להדיח אותה.
קוק נולדה ב-1964, אחת משלוש בנותיהם של כומר בית החולים הבפטיסטי פייטון קוק ופרופסור לסיעוד במכללת ג'ורג'יה, מרי מארי קוק.
כילדה, היא הייתה מעורבת בביטול ההפרדה הגזעית בבתי ספר בג'ורג'יה, ועדיין יש לה צלקות פיזיות מתקיפה שעברה על ידי תומכי ההפרדה הגזעית כשנרשמה לבית ספר לבן לשעבר.
היא בת דודתו של הכימאי , האפרו-אמריקאי הראשון שעמד בראש מעבדה תאגידית גדולה.
היא קיבלה תואר ראשון בפיזיקה ופילוסופיה (בהצטיינות) מ בשנת 1986 וגם זכתה במלגה.
היא המשיכה ל של אוניברסיטת אוקספורד, שם קיבלה תואר ראשון נוסף בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה ב-1988. היא לקחה קורסים לקראת תואר שני בפילוסופיה ב בסנגל.
לאחר מסע טיפוס הרים על הר הקילימנג'רו עם כלכלן, קוק החלה לשקול ברצינות דוקטורט בכלכלה.
באותה תקופה היא השתמשה באופן זמני בכיסא גלגלים עקב תאונת דרכים.
קוק קיבלה תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1997. עבודת הדוקטורט שלה התמקדה בתת-התפתחות של המערכת הבנקאית ברוסיה הצארית והפוסט-סובייטית.
קוק הייתה פרופסור אורחת בבית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד ובבית הספר לעסקים של הרווארד בין השנים 1997 ל-2002, שם הייתה סגנית מנהל מחקר אפריקה במרכז לפיתוח בין-לאומי של הרווארד.
בין השנים 2000 ל-2001 היא הייתה יועצת בכירה לענייני כספים ופיתוח במחלקת האוצר של ארצות הברית כעמיתה במסגרת .
היא הייתה עמיתה לאומית ועמיתת מחקר ב באוניברסיטת סטנפורד בין השנים 2002 ל-2005. קוק ייעצה לממשלת ניגריה על רפורמות הבנקאות שלה ב-2005, ולממשלת רואנדה על פיתוח כלכלי.
ב-2005 הצטרפה קוק לאוניברסיטת המדינה של מישיגן כעוזרת פרופסור, וב-2013 היא הפכה לפרופסור חבר קבוע.
היא כיהנה ככלכלנית בכירה במועצת היועצים הכלכליים של ממשל אובמה מאוגוסט 2011 עד אוגוסט 2012.
בתחילת הקריירה שלה, המחקר של קוק התמקד בכלכלה בין-לאומית, במיוחד בכלכלת רוסיה.
מאוחר יותר היא הרחיבה את המחקר שלה על צמיחה כלכלית כדי להתמקד בהיסטוריה הכלכלית של אפרו-אמריקאים.
המחקר שלה העלה כי אלימות נגד אפרו-אמריקאים תחת חוקי ג'ים קרואו הובילה למספר נמוך מהצפוי של פטנטים שהוגשו בפועל.
יחד עם כלכלנים אחרים, היא אספה מסד נתונים ארוך שנים על מעשי לינץ' בארצות הברית.
מאז 2016, היא מנהלת את תוכנית הקיץ של האגודה הכלכלית האמריקאית לסטודנטים ממיעוטים שאינם מיוצגים.
בשנת 2019 היא הפכה לחברה בוועד המנהל של האגודה הכלכלית האמריקאית.
בנובמבר 2020, קוק מונתה כחברה מתנדבת בצוות הסקירה של סוכנות המעבר הנשיאותי של ג'ו ביידן כדי לתמוך במאמצי המעבר הקשורים לפדרל ריזרב.
מועצת הנגידים של הפדרל ריזרב
ב-2021, על פי הדיווחים, הסנאטור שרוד בראון דחף את ממשל ביידן למנות את קוק לכהן במועצת הנגידים של הפדרל ריזרב.
הנשיא ביידן מינה את קוק רשמית כחברה במועצת הנגידים ב-14 בינואר 2022. היא האישה השחורה הראשונה שהצטרפה למועצת המנהלים של הפדרל ריזרב.
שימועים על מועמדותה נערכו בפני ועדת הבנקאות של הסנאט ב-3 בפברואר 2022. ב-16 במרץ 2022, הוועדה הגיעה למבוי סתום לגבי מועמדותה של קוק בהצבעה שנחלקה לפי קווים מפלגתיים, מה שאילץ את הסנאט כולו להצביע.
ב-29 במרץ 2022, הסנאט של ארצות הברית שחרר את הדיון על מועמדותה מוועדת הבנקאות של הסנאט ברוב של 50-49. ב-26 באפריל 2022, הסנאט ניסה להפעיל הליך מהיר על מועמדותה, אך היא לא אושרה ברוב של 47–51, מכיוון שהסנאטורים כריס מרפי ורון ויידן נדבקו במגפת הקורונה ולא יכלו להצביע.
אף רפובליקני בסנאט לא הצביע עבורה, והיא תוארה על ידם כחסרת כישורים וכשמאלנית קיצונית.
ב-10 במאי 2022, הסנאט אישר את מועמדותה ברוב של 50–51, כאשר סגנית הנשיא קמלה האריס הצביעה בשובר שוויון.
במאי 2023, ביידן מינה את קוק לכהונה מלאה של 14 שנים במועצת הנגידים.
מועמדותה אושרה על ידי הסנאט ב-6 בספטמבר 2023, ברוב של 51-47.
ב-15 באוגוסט 2025, מנהל הסוכנות הפדרלית למימון דיור (FHFA), ביל פולטי, האשים את קוק בהונאת משכנתאות, וטען שהיא הצהירה על שני בתים שונים כמקום המגורים העיקרי שלה ב-2021 כדי לקבל תנאי הלוואה טובים יותר.
פולטי אמר שהוא הגיש הפניה פלילית למשרד המשפטים.
ההאשמות נגעו למספר נכסים: האחד ממוקם במישיגן והשני בג'ורג'יה (על שניהם נטען שהם הוצגו כמקום מגורים עיקרי), ובנוסף, נכס שלישי במסצ'וסטס שנטען כי הוצג כבית שני.
פולטי כבר העלה האשמות דומות נגד שתי דמויות בולטות: התובעת הכללית של ניו יורק לטישה ג'יימס והסנאטור אדם שיף.
ב-20 באוגוסט פרסם טראמפ פוסט ב-Truth Social וקרא להתפטרותה של קוק.
מאוחר יותר באותו יום, קוק דחתה את הדרישה, ואמרה כי לא ילחצו עליה לעזוב את תפקידה בגלל "כמה שאלות שהועלו בציוץ" והבטיחה "להתייחס ברצינות לכל שאלה לגבי ההיסטוריה הפיננסית שלה כחברה בפדרל ריזרב".
ב-25 באוגוסט הודיע הנשיא טראמפ כי פיטר את קוק בשל ההאשמות.
בתגובה אמרה קוק כי "הנשיא טראמפ התיימר לפטר אותי 'מסיבה מוצדקת' כאשר אין סיבה על פי חוק, ואין לו סמכות לעשות זאת".
ב-112 שנות פעילותו של הפדרל ריזרב, ניסיון פיטוריה של קוק היה הפעם הראשונה בה נשיא מנסה לפטר נגיד.
ב-28 באוגוסט הגישה קוק תביעה נגד הנשיא טראמפ על ההחלטה לפטר אותה, בטענה שלבית הלבן אין סמכות להורות על פיטוריה.
ב-2 בספטמבר פורסם מכתב גלוי שעליו חתמו 593 כלכלנים ובהם כמה חתני פרס נובל.
המכתב בא להגן על עצמאות הפדרל ריזרב והוא מזהיר כי פיטורי קוק ישחקו את האמון ב"אחד המוסדות החשובים ביותר של אמריקה", וקובע כי "מדיניות כלכלית טובה דורשת מוסדות מוניטריים אמינים.
מוסדות מוניטריים אמינים, בתורם, דורשים את עצמאותו של הפדרל ריזרב".
ב-3 בספטמבר הצהירו הסנאטורים הרפובליקניים מייק ראונדס ותום טיליס בראיונות כי הם לא ישקלו שום מחליף לקוק עד שההתדיינות המשפטית תיפתר.
ב-9 בספטמבר, בית המשפט המחוזי של מחוז קולומביה חסם זמנית את הנשיא מלהדיח את ליסה קוק.
הפסיקה קבעה כי ההצדקות של הנשיא להדחת קוק אינן עומדות ברף של סיבה מספקת.
ב-12 בספטמבר פרסמה רויטרס ניתוח של "טפסי בדיקת הלוואות ועבודה" שהוגשו על ידי קוק, שלדברי מומחים משפטיים ופיננסיים מפריכים את הטענות על הונאת משכנתאות.
ב-15 בספטמבר, בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה אישר את פסק הדין של בית המשפט המחוזי ב-9 בספטמבר.
פסיקה זו אפשרה לקוק להצביע בישיבת ב-16 בספטמבר, יום לאחר הפסיקה.
ב-18 בספטמבר, עתר ממשל טראמפ לבית המשפט העליון של ארצות הברית בערעור חירום לבטל את פסיקות הערכאות הנמוכות.
ב-1 באוקטובר, בית המשפט העליון התיר לקוק להישאר בתפקידה עד להשמעת טיעונים בעל פה בינואר 2026.
ליסיס (ביוונית עתיקה: Λῦσις; נפטר בשנת 390 לפנה"ס) היה פילוסוף מאסכולת פיתאגורס, שמוצאו היה במושבות היווניות בדרום איטליה.
ליסיס חי כפליט מדיני בתבאי, תחת חסות משפחתו של אפמינונדס הצעיר.
הוא שימש כמורה לפילוסופיה של אפמינונדס, והיה בעל השפעה רבה על הנער ועל עיצוב אישיותו.
הֶחְכֵּר או לִיסִינְג (מאנגלית: Leasing; בעברית נהג גם המונח שֶׂכֶר מֶכֶר) היא שיטת מימון לרכישת ציוד.
השיטה מוכרת בציבור בזכות השימוש בה למתן רכב צמוד לעובדים, אך משמשת גם לרכישת ציוד אחר.
בהקשר זה קיימים גם תחומים של החכר תפעולי, מימוני והחכר לפרטיים.
בדומה לשיטות מימון אחרות, שיטת ההחכר באה לאפשר לעסק לרכוש ציוד הדרוש לפעולתו, עם השפעה מינימלית על תזרים המזומנים.
חברת ההחכר רוכשת את הציוד הדרוש, והעסק החוכר משלם לה תמורת הציוד, בתשלומים חודשיים על פי רוב, הנובעים מההכנסה השוטפת שמייצר ציוד זה.
בנוסף לשיקולי המימון, בהתקשרות עם חברת החכר ישנם גם שיקולי מס, משום שהיא ממירה הוצאה הונית בהוצאה פירותית.
הסכם ההחכר נעשה לתקופה של מספר שנים קבוע מראש.
בחלוף תקופה זו יכול הלקוח להחליט אם ברצונו לרכוש את הציוד, במחיר שנקבע בראשית תקופת ההחכר, או להחזיר את הציוד לחברת ההחכר ולסיים את ההתקשרות.
ההחכר נחלק לשני סוגים עיקריים החכר מימוני והחכר תפעולי.
חכירה מימונית או החכר פרטי (או ליסינג פרטי) היא שיטת מימון קנייה לרכב שלא באמצעות הלוואה מהבנק אלא דרך חברת החכר אבל עם התחייבות קנייה, היות שחברת ההחכר כבר קנתה את הרכב ומחכה להשלמת הסכום.
עם זאת יש חברות שלא דורשות רכישה.
ההחכר מיועד לאנשים שרוצים לקנות רכב לשימושם היומיומי אבל אין להם האמצעים המתאימים לכך.
בשיטה זו, מתבצעת קניית הרכב בשני שלבים: בשלב הראשון הלקוח משלם סכום ראשוני לקנייה ובשלב השני הוא משלם את יתרת החוב בתשלומים חודשיים לאורך תקופה הנקבעת מראש כחלק מהחוזה מול חברת ההחכר.
מאידך, הלקוח יכול להתחיל מלשלם תשלומים חודשיים ולבחור בסוף כיצד לשלם את היתרה.
בתום התקופה הראשונית ולאחר שבוצעו כל התשלומים החודשיים שנקבעו מראש, יכול הלקוח לבחור האם הוא מעביר את הרכב על שמו, או מבקש מחברת ההחכר להמיר את העסקה לרכב אחר (לרוב רכב חדש).
מכיוון שהרכב נמצא אצל הלקוח, באחריותו ביצוע כל פעולות התחזוקה והתפעול השוטפות כגון טסט, ביטוח, תיקונים ועוד.
החכר פרטי מתאים לאדם המעוניין להרגיש בעלות על רכב בהוצאה חודשית נמוכה יחסית, ויודע להתמודד עם תחזוקה וטיפול ברכב.
מחירי ההחכר הפרטי משתנים בהתאם להיצע ולביקוש אך גם בהתאם לפרמטרים כגון גיל הנהג, ותק הנהג על הכביש ומספר המשתמשים הייעודי.
החכר תפעולי הוא בדר"כ עסקה של החכר דרך מקום העבודה.
כאשר העובד מקבל רכב החכר כחלק מתנאי ההעסקה במקום העבודה, הוא יידרש לבחור רכב מסוים, בדרך כלל מתוך מבחר של מכוניות מקטגוריה אחת או שתיים.
לאחר ההזמנה יקבל העובד את המכונית מיד וללא תשלומי מקדמה.
בסוף תקופת החכירה - 36 חודשים על פי רוב - מוחזרת המכונית לחברת ההחכר והעובד זכאי לחזור על התהליך מחדש או לא לחדשו כלל.
במהלך תקופת החכירה, בעלות המכונית - כפי שהיא מוגדרת ברישיון הרכב - היא של חברת ההחכר, והמכונית למעשה מושכרת לכל דבר.
עסקת ההחכר התפעולי כוללת גם חבילת תחזוקה הכוללת טיפולים שוטפים, טיפול בתקלות שונות שצצות בתקופת החכירה, תשלומי ביטוחים, אגרות וטיפול בטסט השנתי ולעיתים מגלמת בתוכה אף את עלויות הדלק.
מדובר בפתרון נוח עבור נהגים שמחפשים לפטור את עצמם מהטרחה שבהחזקת רכב.
זאת ועוד, ההחזר החודשי פירושו שאין הוצאות לא צפויות, וכי ניתן לדעת את העלות המדויקת עבור הרכב.
עלות התשלום החודשי מגלמת בתוכה את כל אותן ההוצאות שהנהג פטור מהן, ועל כן ייתכן שתהיה גבוהה יחסית.
כמו כן, בתום תקופת ההחכר חוזר הרכב לבעלות חברת ההחכר, ועל כן מדובר בפתרון זמני בלבד ולא בקניית רכב.
החכר תפעולי מקובל בעיקר בקרב חברות המחזיקות בציי רכב גדולים עבור עובדיהן.
בישראל, מחזיקות חמש חברות ההחכר הגדולות בלמעלה מ-200 אלף מכוניות, כאשר שלמה Sixt, אלדן תחבורה ואלבר (זכיינית Europcar בישראל) הן שלוש החברות הגדולות והשולטות בתחום חברות החכר והשכרת רכב:
שלמה סיקסט רשמה בשנת 2013 הכנסות של מעל 7 מיליארד שקל והעסיקה כ-1,300 עובדים.
בשנה זו החברה החזיקה בכ-77 אלף כלי רכב.
אלדן רשמה הכנסות של כמעט 3 מיליארד שקל, העסיקה 744 עובדים והחזיקה בכ-34 אלף כלי רכב.
אלבר הכניסה כ-3 מיליארד שקל, העסיקה כ-1,100 עובדים והחזיקה ב-2013 כ-36 אלף כלי רכב.
חברות בולטות נוספות הן הרץ, אוויס, קל אוטו, באדג'ט, ליסקאר, Lease4u, אופרייט ו-Enterprise.
ליסיתאה הוא ירח של צדק.
הוא התגלה על ידי סת' בארנס ניקולסון ב־1938 במצפה הכוכבים מאונט וילסון ונקרא על שם הדמות המיתולוגית ליסיתאה, בתו של אוקיינוס ואחת המאהבות של זאוס.
ליסיתאה לא קיבל את שמו הנוכחי עד 1975; לפני כן הוא היה ידוע כ־יופיטר X.
הוא שייך לקבוצת הירחים הימליה המכילה שבעה ירחים המקיפים את צדק.
לִיסִיסְטְרַטֶה (מיוונית עתיקה: Λυσιστράτη) הוא מחזה יווני שכתב המחזאי האתונאי אריסטופאנס בשנת 411 לפנה"ס.
עלילת המחזה מתרחשת בתקופת המלחמה בין אתונה לספרטה.
ליסיסטרטה היא אישה אתונאית, שמזמינה נשים מאתונה ומערי האויב למפגש סודי עם שחר ליד שער האקרופוליס.
בהגיען היא מציעה להן להימנע מיחסי מין עם בעליהן או אהוביהן, אלא אם יסכימו לשים קץ למלחמה.