tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרב ולך מכהן כרב קהילת ובית הכנסת "שיכון ג' המרכזי - נוסח ספרד".
בנוסף הוא משמש כמרצה, בין השאר ב"בית המורה" בבני ברק.
אבותינו סיפרו לנו - סיפורים ומשלים ממורשת יהדות המזרח
אדיר במלוכה - המגיד ממזריטש וצאצאיו אדמו"רי רוז'ין
ארזי הלבנון - מגדולי התורה הליטאים
באהלי צדיקים - הבעל שם טוב ותלמידיו
הגדת רבי יהושע לייב דיסקין
הגדת רבנו צדוק הכהן מלובלין
הגדת אביעזרי - הרב שך
קניין תורה - הרב שך
מעשה רב - מגדולי הדורות
הגדת ברנוביץ - הרב אלחנן וסרמן ורבני ישיבת ברנוביץ
הגדת הקהלות יעקב - הרב יעקב ישראל קניבסקי
יוסף דעת - הרב עובדיה יוסף
מגנזי המלך - שושלת רבני אבוחצירא
מעשי למלך - סיפורי מופתים משושלת רבני אבוחצירה
מעיין המועד - אוסף מאמרים ורעיונות על הגדה של פסח
נעם שיח - היהודי הקדוש, רבי שמחה בונם מפשיסחה ותלמידיהם
שרפי קודש - היהודי הקדוש, רבי שמחה בונם מפשיסחא ותלמידיהם
שערי ארמון - סיפורים ומשלים ממורשת יהדות המזרח על הגדה של פסח
והגדת - הרב יעקב גלינסקי
ישא ברכה - הרב יוסף שלום אלישיב
הגדה של פסח תורת חיים - הרב חיים קנייבסקי
הגדה של פסח אהלי תורה - הרב אהרון ליב שטינמן
מעיין השבוע חמישה כרכים על פרשיות התורה
מעיין המועד שישה כרכים על מועדי השנה
מעיין האמונה ארבעה כרכים על ענייני אמונה
מעיין האגדה סדרת מאמרים על סוגי מדרשי חז"ל ואופי הבנתם
ויז'ניץ בתפארתה - תולדות בית קוסוב-ויז'ניץ
שושלת בוסטון - תולדות חסידות בוסטון
השרף מבריסק - תולדות חייו ופעלו של רבי יהושע לייב דיסקין
אנא עבדא פרקי התעלות מחייו של הרב שמואל צבי קובלסקי
מעילו של שמואל - תולדות חייו של הרב שמואל אהרון יודלביץ
האש דת מאוזרוב - קורות חייו של האדמו"ר מאוזרוב
שמואל בקוראי שמו - תולדות חייו של הרב שמואל וינטרוב, ראש ישיבת נובהרדוק בפינסק
רבינו האור לציון - קורות חייו של הרב בן ציון אבא שאול, ראש ישיבת פורת יוסף
ומשה היה רועה - סיפור חייו של רבי משה פרדו, מייסד מוסדות אור החיים
ידיו אמונה - המשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין
אבותינו סיפרו לנו - סיפורים ומשלים ממורשת יהדות המזרח על סליחות
אבותינו סיפרו לנו - סיפורים ומשלים ממורשת יהדות המזרח על ברכת המזון
שערי ארמון - סיפורים ומשלים ממורשת יהדות המזרח על הימים הנוראים
אדיר במלוכה על ברכת המזון, מהמגיד ממזריטש וצאצאיו אדמו"רי רוז'ין
מאמרי הווידוי ועומק הדין - מגדולי המוסר
ביאורי הווידוי - מגדולי המוסר
חפץ חיים החדש על התורה
פניני רבינו חיים פלאג'י - על שיר השירים
מחשבת הטהרה פרקי הגות ומחשבה אודות מצות טהרת המשפחה
נעם שיח - על ברכת המזון, מהיהודי הקדוש ורבי שמחה בונם מפשיסחא ותלמידיהם
והגדת - הרב יעקב גלינסקי - אלול, ראש השנה
והגדת - הרב יעקב גלינסקי - יום כיפור, סוכות
והגדת - הרב יעקב גלינסקי - על פרשיות התורה
אבן המזבח - על מרד החשמונאים
עיר מלוכה - על חורבן בית המקדש השני
הפרנס מקולוניה - על מסעי הצלב
השליחות הגורלית - על שרפת התלמוד בימי בעלי התוספות
האוצר הספרדי - על אנוסי ספרד תחת שלטון האינקוויזיציה הספרדית
הרב שלום אהרון לופס (י"ז בכסלו תרס"ה, 25 בנובמבר 1904 – כ"ו בחשוון תשנ"ה, 31 באוקטובר 1994) היה רב העיר עכו במשך ארבעים וחמש שנה.
נולד בשנת תרס"ה (1905) בחלב שבסוריה לרב יעקב וחנה לופס, ממשפחת רבנים בת שלוש מאות שנה.
בשנת תרס"ט (1909), בהיותו בן ארבע, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והיא התיישבה בירושלים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה נאלצה המשפחה לעזוב את הארץ והיא שהתה בטורקיה, ולאחר מספר שנים שבה לארץ.
למד בישיבת פורת יוסף, שבה שימש אחיו הרב אליהו לופס כר"מ.
באותה תקופה התגורר בשכונת בית ישראל בירושלים.
בשנת תרצ"א (1931) הוסמך להוראה על ידי רבני ירושלים הספרדים אברהם פילוסוף, בן ציון קואינקה ויעקב מאיר.
בשנת תרצ"ו (1936) הקים יחד עם הרב יהודה צדקה את אגודת "מקבציאל", שמטרתה הייתה ליצור מסגרת תורנית לצעירי ירושלים הספרדים שחלק ניכר מהם לא מצאו את מקומם בישיבות הממוסדות.
בשנת תרצ"ח (1938) התמנה לספרא דדיינא של בית הדין הספרדי בירושלים.
לאחר קום המדינה עזב את שכונת בית ישראל ועבר להתגורר בשכונת מוסררה בירושלים והקים בחצר שטרויס שבתחומה בית ספר חרדי לילדי השכונה.
הוא היה מקורב לרבני ירושלים ובהם הרב מבריסק, הרב צבי פסח פרנק והרב עמרם בלוי, ופעל בשליחותם.
בין השאר פעל בקרב ילדי המעברות, וכן במאבק נגד גיוס בנות לצה"ל.
כמו כן הקים אגודת "מזהירי שבת" שפעלה לסגירת חנויות ובתי עסק בירושלים לפני כניסת השבת.
בשנת ה'תש"י (1950) התבקש על ידי הראשון לציון והרב הראשי לישראל דאז בן-ציון מאיר חי עוזיאל לקבל על עצמו את תפקיד הרב הראשי בעיר עכו.
בכ' באב תש"י נבחר לתפקיד, ונשא בו כיובל שנים.
פעל רבות בתחום הפצת תורה ויהדות וכינון שירותי הדת בעיר.
עיריית עכו קראה על שמו רחוב בעיר (רחוב 'שדליץ' בעבר).
בתו אסתר הייתה נשואה ל והרב הראשי לישראל לשעבר אליהו בקשי דורון (נפטרה בניסן ה'תשס"ה).
בנו הרב מרדכי לופס היה חבר בית הדין הרבני הגדול (נפטר בכ"ד טבת ה'תשמ"ה).
בת אחותו מרגלית עבאדי, שולמית, נישאה לרב שמעון בעדני, חבר מועצת החכמים של ש"ס.
אחיינו סעדיה לופס שימש סמנכ"ל משרד הדתות.
נכדתו נאוה נשואה לרב דוד אברהם ראש ישיבת בנין אב בירושלים.
נכדתו גילה נשואה לרב ארי אברהם סמג'ה רב שכונת רמת שלמה בירושלים.
רבי שלום בן יצחק זעקיל מנוישטאדט (לעיתים נוישטט; מכונה מהר"ש נוישטט ורבי שלום מוויען; נפטר אחרי 1415) היה ראש ישיבה בווינה, ומראשי חכמי אוסטריה, ויהדות אשכנז בכלל, בסוף המאה ה-14. פסקים רבים שלו הובאו בידי תלמידו מהרי"ל.
שלום מנוישטאדט נולד בעיר וינר נוישטאדט, באמצע המאה הי"ד בקירוב.
למד בצעירותו אצל רבי יעקב נורטהויזן.
לאחר מכן עבר ללמוד אצל רבי עוזר משלזיה בשווידניץ.
למד גם אצל ר' ישראל מקרמס, בעל הגהות אשר"י, רבי משה מושיל מזנוימא והרב חיטשל.
הוא מזכיר גם את רבותיו שבריינוס, ואם כן נסע לתקופה למערב גרמניה ולמד שם.
בווינה למד בישיבה שהייתה תחת הנהגתם של מהר"ם ס"ל ורבי אברהם קלויזנר והיה אחד מגדולי התלמידים.
לאחר פטירת מהר"ם ס"ל מילא את מקומו בראשות הישיבה עד פטירתו.
בחורף ה'קע"ה (ראשית 1415) עוד היה בחיים, שכן מהרי"ל פנה אליו בשאלה הלכתית על קידושי השחוק של ר' נתן אפשטיין.
נפטר כנראה לא הרבה לאחר מכן, ונראה שבעת גזירת וינה בשנת ה'ק"ף (1420) כבר לא היה בין החיים.
רוב יצירתו הרוחנית של רבי שלום מנוישטאדט אבדה, מלבד כתבי מנהגיו.
עותק שלהם שהה בספריית המהרש"ל בלובלין.
עותק אחר היה אצל רבי יום טוב ליפמן הלר, מחבר תוספות יום טוב.
אחד מהעותקים התגלגל לאוסף של הברון דוד גינצבורג במוסקבה.
מאז, יצא לאור במכון ירושלים בשנת תשל"ז.
הספר גם נסרק על ידי הפרויקט הווירטואלי שו"ת בר-אילן.
פסקים רבים ממנו מובאים בספר מנהגי מהרי"ל של תלמידו.
רבי שלום נחשב לאחד מחסידי אשכנז.
הוא מרבה לפסוק על סמך דברי רבי יהודה החסיד, ודבריו נזכרים אצלו הרבה בספרו מנהגי מהר"ש.
רבים נהגו לפסוק הלכה כמוהו בעקבות עובדה זו, אך רבי משה מינץ פסק שאין לפסוק כדברי ספר חסידים.
רבי שלום מנוישטאדט היה בנו של רבי יצחק זעקל, ראש ישיבת נוישטאדט.
ואחיהם של רבי יהודה מאודנבורג שבהונגריה ורבי יונה מנוישטאדט.
רבי יונה, נרצח בפרעות ווינה בשנת 1421. ב.
רבי יצחק, אביו של רבי חיים מיישטרליין מנוישטאדט.
על תלמידיו נמנים בין השאר: המהרי"ל (ר' יעקב בר משה מולין), רבי יצחק אייזיק מטירנא, רבי אהרן בלומלין (פלומיל), רבי יעקיל מאיגרא, דודו של רבי ישראל איסרלן בעל "תרומת הדשן", רבי אנשיל ממרבורג, רבי מרקל ממרבורג, רבי דוסא בן משה "היווני" מווידין.
ונכדו רבי חיים מיישטרליין מנוישטאדט.
רבי שלום מוסקוביץ' (י"ז בכסלו ה'תרל"ח, 23 בנובמבר 1877 - כ"ב בטבת ה'תשי"ח, 15 בינואר 1958) היה האדמו"ר משאץ ורב העיר
תחת השלטון האוסטרי (במסגרת אוסטרו-הונגריה) עד שנת 1918 ואחר כך תחת השלטון הרומני בין 1918–1927.
נולד בווירברונבקה, ליד לבוב, לציפורה פייגה לבית רובין ולרב מרדכי יוסף משה מוסקוביץ מסוליץ.
היה צאצא בן אחר בן של רבי יחיאל מיכל מזלאטשוב ונקרא על שמו של זקנו האדמו"ר רבי שלום רוקח מבעלזא.
הוא למד בישיבה בסוצ'אבה אחר כך השתלם אצל המהרש"ם בברז'אן שהסמיך אותו לרבנות.
הוא נסע לרבי יחזקאל משינאווא ולרבי דוד משה מצ'ורטקוב, אך כרבו המובהק ראה את המהרי"ד מבעלזא.
הרב מוסקוביץ התחתן עם דודניתו, שלומצה, הבת של דודו, הרב מאיר מוסקוביץ ושל אשתו הראשונה, דינה לבית רובין.
בשנת ה'תרפ"ט (1927) עבר ללונדון והשתקע בשכונת איסט אנד ולאחר השואה כשהשכונה התרוקנה מיהודים עבר לסטמפורד היל, כשכבר התחילה להיות מרכז יהודי חסידי.
נודע כבקי בתחומים רבים בתורה, משרידי כתביו יצאו לאור כמה ספרים תורניים, ביניהם הספר "דעת שלום" על הרמב"ם.
נפטר בכ"ב בטבת ה'תשי"ח ונטמן בבית החיים "עדת ישראל" שבשכונת "אנפילד" בעיר.
בצוואתו (המופיעה על פי בקשתו המודפסת באהל הציון בעברית ביידיש ובאנגלית) הוא מבטיח שיעורר רחמים אצל אבותיו עבור כל מי שיעלה לציונו, ידליק נר לזכותו, ויקבל על עצמו קבלה כלשהי של התחזקות במצוות או בלימוד תורה.
עוד ביקש בצוואתו שלא יכתבו על המצבה תארים מופלגים ובפרט שהתואר "צדיק" לא יופיע בה.
רבי יצחק, חתן רבי לייבוש מרדכי משינאווא.
נפטר לפני מלחמת העולם השנייה.
רבי יעקב, חתן הרב יוסף דב סיגל.
דברי תורתו הודפסו בספר "שארית יעקב"
רבי יחיאל מיכל, חתן רבי אלעזר הורוביץ ממעליץ.
חתנו, גיסו ובן דודו רבי יואל משאץ מונטריאול
חתנו רבי יעקב הלברשטאם, האדמו"ר מטשאקאווא
חתנו רבי ישכר בער מוואדיסלב
חלק מצאצאיו משמשים כאדמו"רים, מהם: האדמו"ר ממעליץ באשדוד, האדמו"ר משאץ בבני ברק, האדמו"ר משאץ במונטריאול, האדמו"ר משאץ–דרוביטש, האדמו"ר משאץ באנטוורפן והאדמו"ר משאץ בבית שמש והאדמו"ר משאץ באשדוד
סדרת הספרים "דעת שלום" על סדר "פרק שירה"
"דעת שלום" על הרמב"ם ושולחן ערוך
"אור גנוז" על התורה והמועדים
"נתיבותיה שלום" על תרי"ג מצוות
ד"ר שלום לינדנבאום (1 באוגוסט 1926, כ"א באב ה'תרפ"ו – 29 בינואר 2018, י"ג בשבט ה'תשע"ח) היה איש אצ"ל, חוקר ספרות ושירה, מתרגם ומרצה בחוג לספרות עברית ולספרות כללית באוניברסיטת בר-אילן.
בין תחומי התמחותו היו זרמי שירה מודרניים בראשית המאה העשרים, המודרניזם בשירה היידית במזרח אירופה, מפעלו הספרותי של ברונו שולץ, ושירת העלייה השלישית, בדגש על שירת אורי צבי גרינברג, יונתן רטוש ואסתר ראב.
בין שלל תרגומיו הקובץ "קריאת אפר-מִקלה", המכיל את שיריו של המשורר יז'י פיצובסקי.
לינדנבאום נולד בשנת 1926 בשכונת זָכֶנטָה (Zachęta) בעיירה פשיטיק שבמחוז ראדום בפלך קיֶילצֶה של פולין.
הצעיר משלושת ילדיהם של דבורה לבית פשיטיצקי ויוסף לינדנבאום.
אביו, טכנאי שיניים במקצועו, היה נציג הקהילה היהודית במועצת העיירה וממנהיגי התנועה הציונית בה.
המשפחה חיה בדירת חדר, ששימשה גם כקליניקה לאב.
בהיותו בן חמש החל לינדנבאום להתחנך ב"חדר", כשנתיים לאחר מכן החל ללמוד גם בבית ספר עממי פולני.
בהיותו בן עשר, היה עד לפוגרום פשיטיק, עליו כתב לימים: "יהודי פשיטיק, בעלי מלאכה ברובם, לא הצטיינו בעושר ולא בלמדנות, אך הם הצטיינו בלבביות ובתעוזה.
תקוותיו להמשיך ללימודים בגימנסיה נגוזו עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין בשנת 1939. תחת זאת הוא למד בבית עם אחיו הבכור משה, שנאלץ לקטוע את לימודי המשפטים באוניברסיטת ורשה.
אחיו, שידע גרמנית, הועסק בתרגום מסמכים עבור מועצת העיירה.
לצורכי הלופטוואפה גורשה אוכלוסיית העיירה כולה בשנת 1940 למחנה וולנוב (Wolanów).
בשנת 1942, לאחר ניסיונותיהם להחלים ממחלת הטיפוס, נאלצו שלום ואחיו למצוא מסתור וכתוצאה מכך לקה משה בדיפטריה.
על ערש דווי ומתוך הכרה בתבוסה הגרמנית בסטלינגרד אמר משה: "שלום, הגלגל מתחיל להסתובב".
במחצית השנייה של שנת 1943 נשלחה שארית המשפחה דרומה לעיירה סטָרָחוֹביצֶה.
ב-30 ביולי 1944 נשלחו בני המשפחה בטרנספורט אל מחנה ההשמדה אושוויץ.
לינדנבאום ואביו נשלחו למונוביץ (אושוויץ III), שם הועבדו עבור תאגיד הכימיקלים הגרמני אי גה פארבן.
ב-18 בינואר 1945 החל סגל המחנה להתפנות.
האם והאחות נשלחו לברגן-בלזן, וביום שחרור המחנה נספתה האם מאפיסת כוחות.
האסירים הנותרים הוצעדו בצעדות המוות, לאחר 48 שעות של צעדה הגיעה השיירה של לינדנבאום ואביו לאזור העיר גְליביצֶה, מתוך מהומה שפרצה הצליחו בבריחה יחד עם שבעה אסירים נוספים.
בכפר וילצ'ה (Wilcza), ובעזרת בת המקום רוֹזָליָה קָלָבִּיס, מצאו השניים מקלט אצל דוֹרוֹטָה פרֶיילִיך, שם נותרו שבועות מספר.
בשנת 1994 הוכתרה משפחת פרייליך בתואר חסידי אומות העולם.
לינדנבאום ואביו שבו לעיירה ראדום.
לינדנבאום חבר לאנשי התנועה הציונית, וביולי 1945 נסע מערבה לווינה.
מאוסטריה חצה את הגבול לאיטליה, שם בעת שעבד עם חיל התעבורה של הצבא הבריטי התגייס לארגון האצ"ל.
לאחר החלמה מתאונת דרכים, בבית החולים של מילאנו, נסע לרומא לטובת אימונים.
במטרה להעפיל לארץ ישראל עלה לינדנבאום בספטמבר 1946 על סיפון האונייה פלמ"ח.
לאחר שנתפסה נשלחו אנשיה למחנות המעצר בקפריסין.
באפריל 1947 עלה לינדנבאום לארץ ישראל.
באותה עת מצאו אביו ואחותו זה את זו בגרמניה, ובשנת 1949 עלו לישראל.
בארץ ישראל לחם תחילה במסגרת אצ"ל ובהמשך התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות.
לאחר שחרורו עבד כסוור, ולאחר מכן כשרת בבית ספר יסודי בגבעתיים.
למד באופן עצמאי לבחינות הבגרות, ולאחר שעבר אותן עבד כפקיד בבנק.
בשנת 1958 נישא לעזה רוזנבלט, ונולדו להם שני בנים, אברהם ומשה.
בשנת 1960 החל לימודי תואר ראשון בספרות עברית והיסטוריה כללית באוניברסיטת בר-אילן.
בין היתר למד בשיעוריו של משה שוורץ.
לאחר סיום לימודיו כיהן כמורה בבית ספר תיכון ואחר כך כמנהל כפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי בבאר יעקב.
בשנת 1971, לאחר השלמת עבודת המאסטר, היה למרצה אורח באוניברסיטת אינדיאנה, בבלומינגטון ארצות הברית.
פרופ' ברוך קורצווייל, אשר בהדרכתו נכתבה עבודת המאסטר, ביקש לימים מלינדנבאום לשמש כמרצה בחוג לספרות עברית ולספרות כללית באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1980 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה וספרות עברית - הדיסרטציה שלו, "שירת אורי צבי גרינברג: קווי מתאר", עובדה ופורסמה בשנת 1984 כספר.
עבודותיו על אודות הסופר והצייר היהודי-פולני ברונו שולץ הקנו לו מעמד והוא היה לכותב הערך האנציקלופדי אודות הסופר באנציקלופדיה העברית.
בשנת 1985 פרסם את הקובץ "קריאת אפר-מִקלה", ובו תרגום של מבחר שירים מאת המשורר יז'י פיצובסקי (Ficowski).
במהלך חייו פרסם מאמרים, ותרגם מיידיש, מפולנית ומגרמנית תרגומי שירה וסיפורים קצרים.
בחודש ינואר 2018, י"ג שבט התשע"ה, הלך לעולמו בביתו והוא בן תשעים ואחד.
הוא נקבר בבית הקברות ירקון, ועל מצבתו נכתב: "חבר אצ"ל, איש מופת".
שירת אורי צבי גרינברג העברית והיידית: קווי מיתאר, תל אביב: הדר, 1984.
יז'י פיצובסקי, קריאת אפר-מקלה; מפולנית: שלום לינדנבאום; אחרית דבר: נתן גרוס, תל אביב: גזית (בהשתתפות קרן האובנשטוק של ארגון יוצאי קרקוב בישראל), תשמ"ו 1985. ("אלה הם שירי אפר שרופי הכבשנים של השואה") (מהדורה ביבליופילית דו-לשונית, לקט בעברית ופולנית עמוד מול עמוד)
שלום שכנא מאיר (ז' בתשרי תרמ"ו, ספטמבר 1885 – כ"ב בתשרי תר"צ, 26 באוקטובר 1929) היה תעשיין, איש ציבור ופעיל ציוני בארץ ישראל.
מגואלי אדמות רמת גן, ממייסדי העיר ויו"ר הוועד הראשון שלה.
על שמו הקימו בניו את שכונת תל שלום בסמוך לפרדס חנה ואת מגדל שלום מאיר בתל אביב.
נולד בסאנוק שבגליציה לישראל ולוולקה רייזל מאיר.
נקרא על שם הרב שלום שכנא, אביו של רבי ישראל מרוז'ין.
רכש השכלה תורנית נרחבת, הוסמך לרבנות, ונחשב עילוי בתורה.
נישא לבתו של שלמה זלמן שכטר, תעשיין עשיר מהעיר פלטיצ'ן שבמולדובה, שנסע במיוחד לגליציה כדי לקחתו כחתן לבתו, כנה.
לאחר נישואיו נכנס לעסקי חותנו.
נבחר לוועד הציוני המקומי ולאחר מכן ליו"ר ההסתדרות הציונית במולדובה.
נסע בערי רומניה והלהיב את ההמון בנאומים ודרשות למען ציון.
בשנת 1921 עלה עם משפחתו לארץ ישראל כראש הפירמה "רומפַּאל" (רומניה-פלשתינה), והשתקע בתל אביב.
הוא היה מעסקני היישוב ונבחר למועצה הראשונה של עיריית תל אביב.
פעל במישורים ציבוריים רבים, בין השאר היה גזבר ההגנה, שופט עירוני, חבר ועד הלשון העברית, חבר הוועד המפקח של גימנסיה הרצליה וחבר ועד בית הכנסת הגדול בתל אביב.
ביתו שימש מרכז לפעילות לטובת תל אביב והיישוב בארץ ישראל.
עסק בגאולת אדמות בארץ ישראל, היה ממנהלי חברת "גאולה" וחברת "רענניה".
השתתף בגאולת האדמות שעליהן נוסדה רמת גן והיה ממייסדיה ויו"ר הוועד הראשון שלה.
כמו כן היה ממתכנני ומייסדי מרכז מסחרי בתל אביב.
בשנת 1929 חלה במחלה ממארת.
נסע לווינה לצורכי ריפוי, ושם נפטר.
נטמן בבית העלמין הישן בפרדס חנה.
הותיר אחריו את רעייתו ושלושה בנים - מרדכי (מוטק'ה), משה ובנימין.
רעייתו נהרגה בתאונה בט' באב תרצ"ו (1936) ונטמנה לצידו.
בניו, מנהלי חברת האחים מאיר, הקימו על שמו את היישוב "תל שלום", בין פרדס חנה לכרכור (כיום שכונה של פרדס חנה-כרכור), ואת מגדל שלום מאיר בתל אביב.
אחיו היה הרב אלתר מאיר.
שלום מנדלברוט היה מתמטיקאי יהודי צרפתי יליד פולין.
עסק בעיקר באנליזה מתמטית; תלמידו של ז'אק אדמר, ולאחר מכן החליף אותו בתפקידו כפרופסור בקולז' דה פראנס.
נולד ב-1889 בוורשה, אז בפולין הקונגרסאית.
הוריו היו סלומן מנדלברוט ומרים רבינוביץ', שניהם ממוצא ליטאי.
הוא למד בוורשה ובקרקוב, והושפע מהמתמטיקאי סרגיי ברנשטיין.
בפולין השלים לימודים לתואר ראשון, ולאחריהם עבר לצרפת שם החל בעבודה מחקרית.
ב-1923 השלים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת פריז.
ב-1924 עד 1926 הוענקה לו מלגת רוקפלר, ועבר לארצות הברית, שם הרצה במכון רייס שביוסטון בשנים 1926–1927. לאחר מכן שב לצרפת.
מנדלברוט היה מראשוני חבריה של קבוצת בורבאקי, שתחת שם עט בדוי פרסמה ספרים שעניינם הצגת גישה שיטתית ומדויקת לחקר המתמטיקה, בעזרת תורת הקבוצות.
מנדלברוט נכח בפגישותיה הראשוניות של הקבוצה, אך למעשה הנושאים שחקר היו שונים למדי מאלו של שאר חברי הקבוצה, כפי שמלמדים פרסומיו – הוא חקר נושאים כמו טור דיריכלה, פונקציות חסרות, פונקציות שלמות ונושאים מרכזיים אחרים באנליזה מרוכבת ובאנליזה הרמונית.
ניתן להגדירו כממשיך דרכו של גודפרי הרולד הארדי; הוא ניצב בשורה אחת עם מתמטיקאים כמו נורברט ויינר וטורסטן קרלמן שהיו מהחוקרים המודרניים של אנליזת פורייה הקלאסית.
עם תלמידיו נמנים שמואל אגמון, ז'אן-פייר קהאן, יצחק קצנלסון ופול מאלייבו.
במהלך מלחמת העולם השנייה שהה בארצות הברית; הוא עבד מאז שנת 1940 במכון, והיה אחד מהמדענים הצרפתים הרבים שנתמכו על ידי תוכנית התמיכה שיזם לואי רפקין (Louis Rapkine).
המתמטיקאי ואבי תורת הפרקטלים בנואה מנדלברוט היה אחיינו.
שלום לעם הוא ארגון להפצת יהדות הפועל בישראל מאז שנת ה'תשנ"ד (1994), בנשיאות הרב יעקב משה הלל, ראש מוסדות אהבת שלום ובניהול בנו, הרב חיים הלל.
הארגון הוקם בשנת ה'תשנ"ד - 2004, והחל את דרכו כמדרשה ל-20 נערים במעלה אדומים.
במסגרת המדרשה נערכה פעילות חברתית עם בני הנוער, המשלבת הכרת תכנים תורניים והשקפה יהודית והרצאות מרבנים ומרצים בתחומי היהדות.
מקור שמו של הארגון בפסוק "ישאו הרים שלום לעם" (תהילים עב, ג).
בהמשך נפתח סניף נוסף במבשרת ציון, ובמקומות נוספים.
כיום קיימים מאה וחמישים סניפים של מדרשיות שלום לעם.
ארגון שלום לעם מקיים כיום פעילות במאות נקודות ברחבי הארץ, לילדים ובני נוער חילונים, מסורתיים ודתיים, מחנות קיץ, שבתות אירוח, כנסים, הרצאות, ובתי מדרש, וכן מסייע בהכוונת נוער למוסדות לימוד חרדיים.
הארגון מארח נערים מחו"ל הבאים לישראל ומארגן עבורם טיולי מורשת.
הוא מארח חיילים להרצאות ולפעילויות נוספות.
כמו כן מעביר הארגון שיעורים למבוגרים.
העלון השבועי "שלום לעם" שיוצא לאור מדי שבוע החל משנת תשס"ב, והופץ בבתי הכנסת בכשישים אלף עותקים.
בפורים ה'תשפ"ה העלון החל להיות מופץ למנויים בלבד וכבר לא מחולק בבתי הכנסת.
"מבט אל החיים" - סיפור מציאותי בן זמננו - אמיתי או בדוי, עם מסר חינוכי
"סיפור לשבת" - סיפור שמהותו היא משל על פרשת השבוע.
שני מדורי הסיפורים נכתבים ברוטציה.
"סיפור צעיר" - סיפורים שמתאימים לצעירים
"בית המדרש" - שאלות הלכתיות המופנות לקוראים, ומעודדות אותם ללמוד לפסוק הלכה על פי קריאה בספרי ההלכה
"מסע אל העבר" - אירועים בלוח שנה שסביבות הוצאת העלון
"יש לך מושג" - מושגים ביהדות, כגון 'אלוהים' ו'שמירת שבת'
"אופס, דברים שמתפספסים" - עובדות מעניינות
"שאל את הרב" - שאלות אישיות עם הרב יוני לביא
שלום לעם מפעיל מכון הוצאה לאור שעל פי נתוני הספרייה הלאומית הוציא 50 ספרים, ביניהם:
בן איש חי: תולדותיו וקורות ימיו, הרב יעקב משה הלל, הוצאת שלום לעם, ירושלים, 2011
דרישת שלום - נוער כותב חידושי תורה (על מסכת מגילה), הוצאת שלום לעם, ירושלים, 2015
מחורבן לגאולה, הרב יהונתן סאלם, הוצאת שלום לעם, ירושלים, 2018
כתר הבריאה, הרב יהונתן סאלם, הוצאת שלום לעם, ירושלים, 2018
אבינו מלכנו, הרב יהונתן סאלם, הוצאת שלום לעם, ירושלים 2018
שבת שלום לעם, שלמה רוזנברג, הוצאת שלום לעם, ירושלים, 2019
מבט אל החיים (3 כרכים), איתמר מאיר ואבישי חן, הוצאת שלום לעם, ירושלים, 2021
ארגון המופעל על ידי שלום לעם, במסגרתו מתנדבים עורכים סיורים במחלקות בתי החולים בישראל, מעודדים ומשמחים את המאושפזים ובני משפחותיהם.
הפרויקט מבוסס על ההנחה כי התנדבות למען הקהילה תהפוך את הנוער בישראל לטוב ואיכותי יותר.
נכון ל-2023 ארגון מהפכה של שמחה מנהל 13 נקודות התנדבות ברחבי הארץ, בהן חברים כ-1000 מתנדבים מכל המגזרים, ללא הבדל גיל, דת גזע ולאום.
ארגון שלום לעם מפעיל את הישיבה הגבוהה עץ החיים ובה מסלולים לנוער, מסיימי י"ב ובוגרי צבא.
לישיבה מתקבלים צעירים מרקע חילוני שחפצים ללמוד תורה בישיבה בסיום לימודיהם או בתום שירותם הצבאי.
בישיבה נמסרים שיעורים במקצועות הקודש, גמרא, תנ"ך, הלכה ומוסר, וכן ישנן פעילויות נוספות כגון חדר כושר, מגרשי ספורט, אולפן מוזיקה וחוגי נגינה.
הישיבה ממוקמת במבנה העתיק של ספריית בני ברית, בשכונת זיכרון משה בירושלים, ומנוהלת על ידי הרב יוסף והרב חיים הלל.
בישיבה לומדים כיום כ-100 תלמידים, ולמדו בה 630 בוגרים.
בנוסף בישיבה קיים כולל אברכים המכשיר אברכים לדיינות, ובו כארבעים אברכים.
בעבר היה מפעיל הארגון את ישיבת ישיבת אהבת תורה, ישיבה קטנה לגילאים ארבע עשרה עד שבע עשרה במתכונת פנימייתית או אקסטרנית.
בישיבה ישנו מסלול שבו לומדים לימודי חול לבגרות מלאה וחוגי העשרה (מוזיקה, סיירות ועוד), אך הישיבה נסגרה.
ארגון שלום לעם בשיתוף עם ג'וינט ישראל מפעיל את מרכז נחל"ה בעיר מודיעין עילית, לטיפול וקידום נוער חרדי נושר, וסיוע בהיחלצות ממעגל הסמים, האלכוהול והאלימות.
במסגרת הפעילות נערכות תוכניות למידה והכשרת מקצוע לבני הנוער, במטרה למנוע מהם כניסה למעגל הפשע או לסייע להם לצאת ממנו.
עד היום חלפו במרכז כ-100 בני נוער, שחלקם מתנדבים כיום בעצמם במרכז בסיוע לנערים אחרים.
כפר הנוער - מצפה יריחו
הארגון מפעיל חווה טיפולית ומרכז תמיכה לנוער.
החווה ממוקמת באזור מצפה יריחו, ובה מתגוררים נערים המשתלבים בהפעלת החווה, מטפלים במגוון בעלי חיים, ושותפים בסדנאות מלאכה על בסיס יומי.
בשנת 2019 נפתח בחווה מרכז לגמילה מהתמכרות לסמים ומאלכוהול, לנערים שזקוקים לכך.
ארגון שלום לעם מפעיל את פרויקט 'דרך המלך', במסגרתו נערכות תוכניות יהדות שבועיות בכ-27 מכינות קדם צבאיות ברחבי הארץ, הכוללות סיורים, סיור מוחות חוויתי, ומגוון שיעורי יהדות ומחשבת ישראל.
בתוכניות אלו על פי נתוני הארגון נטלו חלק למעלה מאלף משתתפים עד היום.
הרב אלכסנדר שלום מאיר יונגרמן (ח' באדר ת"ש, 1940 – כ"א בטבת תשע"ג, 3 בינואר 2013) היה ראש הקהילה החרדית בזכרון יעקב, ראש ישיבות זיכרון מיכאל, ראש המכון להוצאת ספרי ראשונים וראש רשת המוסדות יח"ד בתל אביב.
עורך סדרת הספרים קובץ שיטות קמאי - ליקוט מספרי ראשונים על סדר הש"ס.
נולד בקלויזנבורג שבטרנסילבניה, ליחיאל מיכאל ושושנה ראצה יונגרמן.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחבא אצל משפחה לא-יהודית.
לאחר המלחמה עבר עם משפחתו לבודפשט ומשם לווינה.
בשנת תשי"ב (1952) עלה עם משפחתו לישראל.
זמן קצר התגוררו בחיפה ולאחר מכן השתקעו בתל אביב.
למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ובישיבת סלבודקה בבני ברק.
בשנת תש"כ (1960) נישא לצפורה, בת הרב גבריאל ריקליס מתל אביב.
לאחר נישואיו למד בכולל "שערי תורה" בתל אביב.
באותה תקופה חיבר את שני ספרי "שלמי מאיר" על מסכתות התלמוד, שקיבלו את הסכמת הרב יעקב ישראל קניבסקי.
בשנת תשכ"ח (1968) עבר להתגורר בזכרון יעקב.
הוא פיתח את הקהילה החרדית המקומית ופתח שם מוסדות רבים, בהם ישיבה גדולה "זיכרון מיכאל", ישיבה לצעירים, תלמוד תורה ובית יעקב.
לאחר מכן פתח כוללים נוספים בסביבה ביניהם: אור עקיבא, בנימינה, פרדס חנה, יקנעם ועתלית.
הרב יונגרמן עמד בראשות הישיבות והמוסדות ונשא בנטל הכלכלי של הרשת.
נציג מטעמו היה חבר המועצה המקומית.
בשנות ה-90 הקים ועמד בראש רשת של מדרשות ובתי ספר וגני ילדים יח"ד בתל אביב.
כמו כן ייסד רשת כוללי אברכים בתל אביב, שבהם לומדים האברכים מספר שעות ביום בחברותא עם יהודים מקומיים.
בנוסף לאלו ייסד רשת נוספת של כוללי אברכים בבני ברק, במודיעין עילית, באלעד ובערים נוספות לבוגרי מוסדותיו.
כמו כן ייסד את בית המדרש "דרכי אי"ש" בבני ברק, לבוגרי ישיבת סלבודקה.
נמנה עם חוג חזון איש, ובמשך תקופה ארוכה היה מקורב לרב חיים גריינימן.
כמו כן היה מקורב לרב דב לנדו, עמו למד בחברותא במשך שנים רבות.
בשנת תשכ"ח (1968) רצה לפתוח ישיבה קטנה בזכרון יעקב, שבה לא הייתה תשתית תורנית.
בעצת רבו רבי יחזקאל אברמסקי יסד תחילה כולל אברכים, שבו למדו אברכים שהתגוררו בערים אחרות, כמשקל-נגד לפעילותה של המסיונרית הגרמנית אמה ברגר במקום.
לצורך פתיחת הכולל היה צורך בבניין דירות למגורים עבור משפחות הקהילה ועבור הכולל, ולשם כך החל הרב יונגרמן לצאת לחו"ל לגיוס כספים.
הרב יונגרמן קנה תחילה דירה אחת בה נפתח הכולל, ולאחר מכן בעזרת הרב חיים גריינמן קנה את כל הבניין.
כעבור חמש שנים הוקמו שתי קריות חרדיות חדשות בזכרון יעקב - קריית חזון איש וקריית חפץ חיים, שבהן מתגוררות כיום (2022) כ-550 משפחות בני תורה.
הרב יונגרמן הקים גם רשת מוסדות - ישיבה קטנה וישיבה גדולה "זיכרון מיכאל" (על שם אביו), שנים עשר גני ילדים, שני תלמודי תורה, שני בתי ספר לבנות, מתיבתא, סמינר לבנות ושמונה כוללי אברכים.
כל המוסדות מאוגדים תחת השם "המרכז לחינוך תורני זכרון יעקב".
הרב יונגרמן עסק גם בההדרת ספרי ראשונים והקים לשם כך מכון תורני.
הוא הוציא לאור לראשונה חלק גדול מהספר עבודת הקודש לרשב"א, בתוספת ביאור בשם "נתיבות הבית", המכיל מספר כרכים.
הספר קיבל את הסכמת הרב שך.
כמו כן הוציא לאור את ספר הבתים לרבי דוד כוכבי בכמה כרכים.
במשך עשרות שנים עמל על קובץ שיטות קמאי, שבו קיבץ וליקט קטעים מגאוני בבל ומהראשונים שלא חיברו חיבורים משלהם על סדר התלמוד, וסידרם על סדר התלמוד.
במסגרת המכון להוצאת ספרי ראשונים הוציא לאור מהדורות חדשות ומהודרות של ספרי ראשונים ואחרונים, ובהם חידושי הרמב"ן, הרשב"א, תוספות הרא"ש, הריטב"א, המאירי, הר"ן, שיטה מקובצת, רבי עקיבא איגר ועוד.
הוציא לאור את סדרת הספרים ממגד שמים (ארבעה כרכים) - בו נדפסו תוכן שיחותיו.
ספר שלמי מאיר - חידושים על מסכתות בש"ס
היה נשוי לצפורה, מחנכת בסמינר בית יעקב בתל אביב.
הרב דוד ידידיה - ראש כולל ברמת אביב.
הרב דב יצחק - מו"ל קונטרס להבין ולהשכיל.
הרב אברהם ישעיהו - ראש כולל "עמל התורה" בבני ברק.
הרב שלמה זלמן - כיהן כראש כולל בזכרון יעקב.
הרב אהרן מנחם - ראש כולל בזכרון יעקב.
הרב מרדכי - מנהל תלמוד תורה "זיכרון גבריאל".
בתו - אשת הרב שמואל הוניגסברג, מחבר ספרי "ביאורי סוגיות" ור"מ בישיבת סלבודקה.
בתו - הרב יהושע מנחם זלזניק, ראש כולל נטעי מיכאל.
בתו - הרב נתנאל גרוס, ר"מ בישיבת תפארת יעקב לצעירים בזכרון יעקב.
גיסו (בעל אחותו חנה) הרב יהודה פכטהלט, היה מנהל הסמינר בזכרון יעקב.
שלום כתב (סאלם אל-כאתִב; 9 בינואר 1931 – י"ג באלול ה'תשפ"ה, 6 בספטמבר 2025) היה משורר וסופר ישראלי.
שלום כתב נולד בבגדאד בשנת 1931. בנעוריו למד בבית הספר של כל ישראל חברים בבגדאד.
הוא החל להביע עניין רב בספרות ושירה מגיל צעיר, וכבר בגיל 16 חיבר את שיריו הראשונים בערבית ופרסמם מעל במות שונות בבגדאד.
היה ציוני נלהב ופעל בצעירותו במסגרת המחתרת הציונית בעיראק.
עוד כתלמיד בבית הספר חיבר שיר ערגה וכסופים לציון, בו קרא לנוער היהודי לעלות לארץ ישראל ולסייע בהפרחת השממה.
את השיר הקריא במפגש של תנועת החלוץ בבגדאד.
ספר השירה הראשון שלו בערבית, "מוואכב אלחִרמאן" (مواكب الحرمان; "שיירות המחסור"), יצא לאור בביירות בשנת 1949, בעודו בן 18. רבים משיריו הערביים בספר כוללים מוטיבים ציוניים ולאומיים יהודיים.
הסגנון של שיריו בספר זה מושפע מאוד מזרם "אל-מהג'ר" של שירה ערבית שנוצר בידי גולים ערבים-נוצרים בארצות הברית ובראשם ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן.
בשנת 1950 עלה לישראל והחל לעבוד כמחנך.
הוא התחיל בעבודה כמורה בית ספר יסודי, המשיך בתור מנהל בית הספר והגיע עד למשרת מפקח מחוזי במשרד החינוך.
בשנים 1969–1972 יצא לשליחות חינוכית בדרום צרפת מטעם ההסתדרות הציונית העולמית.
הוא המשיך לפרסם שירה ערבית גם בישראל, ופרסם את ספר השירה השני שלו בשנת 1958 (وشوشات الفجر; ושוושאת אלפג'ר - לחשושי השחר).
בנוסף פרסם שירה ומאמרים בכתבי עת בערבית שיצאו לאור בישראל כגון "אל-מג'תמע" ו"אל-פג'ר", ובהם תרגומים לערבית של משוררים עבריים, כולל תרגום של כמה משיריו של שלונסקי.
לאחר מכן עבר באופן הדרגתי לחבר ולפרסם גם שירה וספרות בעברית.
בשנת 1959 השתתף בקובץ השירה "את אשר בחרתי בשירה" בעריכת יונה דוד בו פורסמו שירים של 645 משוררים ישראלים שייצגו לדעת העורך את "מיטב הכוחות השיריים של כל הזרמים השונים והבדלי ההשקפות בארץ".
ספרו הראשון בעברית היה ספר שירה בשם "לא רש מאד" שיצא לאור בשנת 1972. ספריו הנוספים בעברית הם "על גדות הנהרים: שירים ופואמות מחיי יהדות עיראק" (1973), "עת לקויי מאורות: משירי ישראל האחת" (1978), "לא רק במרעה זהר" (1984), "אור צל היונה" (1985) ו"שורשי הנר" (1986).
ברבות מיצירותיו הוא משלב מוטיבים מקראיים, מהמסורת היהודית ומוטיבים לאומיים, ועוסק בנושאים כגון אהבת ירושלים, השואה, הפרהוד, גאולה ויהדות.
כמה משיריו עוסקים גם בהלכות חייהם ותרבותם של יהודי עיראק.
לצד זאת חלק משיריו בעלי אופי אוניברסיאלי ומבטאים כמיהה לשלום וצער רב על יגון המלחמה, שירת אהבה, חוויות נעורים ועוד.
שיריו בספר "עת לקויי מאורות" (1978) ביטאו מחאה על היחס למזרחים בישראל ואפלייתם.
על גדות הנהרים: שירים ופואמות מחיי יהדות עיראק, תל אביב: עקד, תשל"ד 1973.
עת לקויי מאורות: משירי ישראל האחת, רמת גן: זהרים, תשל"ח 1978.
משירי שלום כתב: מתוך 'לא רש מאד' ו 'על גדות הנהרים', עריכה ומבוא: יחזקאל מרק, תל אביב: עקד, תש"ם 1980.
לא רק במרעה זהר: שירים, רמת גן: זהרים, תשמ"ד 1984.
אור צל היונה: שירים, רמת גן: זהרים, תשמ"ו 1985.
ולא טלית חנוך ותרבות: פואמה, בני ברק: זהרים, תשנ"ו 1996.
שלום מור (נולד ב-24 באוקטובר 1974) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר, מלחין, תמלילן ואומן כלי פריטה מהמזרח המתמחה בנגינה על טאר פרסי, עוד, בגלמה וגיטרה.
שלום מור נולד בעיר לוד לרבקה ולמשה מושיאשוילי שעלו בשנת 1972 מגיאורגיה.
כשהיה בן 7 עיברת אביו את שם המשפחה למור.
כשהיה בן 12 עבר עם משפחתו לראשון לציון.
מגיל צעיר נמשך למוזיקה אף על פי שגילה כישרון רב בכדורגל ומאמניו ייעדו לו קריירה מזהירה כשחקן מוביל אך במהרה המוזיקה תפסה מקום מרכזי בחייו ובגיל 15 לקח את שיעורי הגיטרה הראשונים שלו באופן פרטי והחל לנגן בגיטרה קלאסית.
כעבור זמן קצר החל לנגן בגיטרה חשמלית וכבר בגיל 16 החל להלחין, ליצור ולהופיע בהרכבי רוק כגיטריסט.
בגיל 22, כשנה לאחר שירות הצבאי, פנה ללימודי רפואה משלימה והוסמך כמטפל בשיאצו, רפלסולוגיה ופרחי באך.
במהלך טיול לים המלח במצוקי דרגות שמע נגינת כלי פריטה ששבה את ליבו, כך פגש את הטאר הפרסי כשניגן בו הזמר מוש בן ארי.
מאותו רגע מכר את הגיטרה החשמלית ופנה לשקידה ולימוד בנגינה בכלי שחידש את דרכו המוזיקלית.
בגיל 24 החל ללמוד באופן פרטי שירה ופיתוח קול עם הזמרת אהובה עוזרי.
בשנת 2007 יצא לאור אלבומו הראשון, "לקראתך", בו נכללו שיריו ושיתוף הפעולה עם עמיר לב ואהובה עוזרי בשיר "זוהר מוכר" והצטרף לפרויקט של עידן רייכל כנגן כלי פריטה.
הוא והחל ללמוד נגינה בטאר פרסי אצל הרב אייל סעיד מאני.
עם הפרויקט של עידן רייכל הופיע שלום והקליט באלבומים "בין קירות ביתי" ו"הביתה הלוך חזור".
באותה שנה שיתף פעולה עם שלמה גרוניך בתוכנית דואט ישראלי בו ביצעו יחדיו משיריהם.
בשנת 2008 השתתף בהקלטות לאלבומו של מתיסיהו "Light" ושיתף פעולה בהקלטות אלו עם המפיק דייוויד קאהן (David Kahn).
בשנת 2009 הצטרף להופעותיו של מתיסיהו בניו יורק.
אלבומו השני, "תמיד מול עיני", יצא לאור בשנת 2012. באותה שנה השתתף במופע "מקום בעולם" עם מאיר בנאי.
בשנת 2013 הקים יחד עם המוזיקאי והמפיק לני בן בשט את ההרכב "מלפוף קולקטיב" (The Malfoof Collective).
צילמו את הקליפ לשיר העם הגיאורגי "Gandagana".
שלום מורטון פאול (Shalom Morton Paul; 2 במאי 1936 – 16 בנובמבר 2020) היה פרופסור למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1965 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה.
נסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה, ושימש שם פרופסור חבר למקרא בשנים 1961–1971. ב־1969 הגיע לאוניברסיטה העברית בירושלים כמרצה בכיר אורח.
ב־1970 עלה לישראל, וב־1971 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב (1971–1974).
ב־1985 הועלה לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטה העברית, וב-1991 התמנה בה לפרופסור מן המניין.
במהלך השנים הצטברו נגד פאול תלונות על הטרדות מיניות.
ב־2013 חתם על הסכם עם האוניברסיטה שאסר עליו ללמד ולהדריך סטודנטיות ולהעסיק עוזרות מחקר.
ב־2015, בעקבות מידע נוסף, האוניברסיטה הרחיקה אותו מהקמפוס.
ישעיה מ–סו, מקרא לישראל, ירושלים תשס"ח
עמוס, מקרא לישראל, ירושלים תשנ"ה
דניאל, מקרא לישראל, ירושלים תשפ"ג
שלום לך, עצבות הוא סרט קולנוע אמריקאי רומנטי משנת 1958 בבימויו ובהפקתו של אוטו פרמינגר.
התסריט מבוסס על הרומן רב-המכר "שלום לך, עצבות" מאת פרנסואז סאגאן (1954).
בתפקידים הראשיים: דייוויד ניבן, ג'ין סיברג, דברה קר ומילן דמונז'ו.
הזמרת ז'ולייט גרקו מופיעה בסרט בתפקיד עצמה כשהיא שרה את שיר הנושא של הסרט.
הסרט בנוי משני רבדים, הווה ועבר.
ההווה מצולם בשחור-לבן, והעבר (שנה קודם לכן) – בצבע (טכניקולור).
ססיל (ג'ין סיברג) היא נערה מתבגרת בת 17 המבלה את חופשת הקיץ בווילה לחוף הריביירה ביחד עם אביה רֵמון (דייוויד ניבן) וחברתו הנוכחית אלזה (מילן דמונז'ו).
רמון הוא אלמן אמיד שבחורות צעירות נמשכות אליו והוא מחליף אותן מדי פעם.
בינו לבין ססיל יש יחסים פתוחים, הוא לא מסתיר את חברותיו מפניה והיא פונה אליו בשמו הפרטי.
אלזה צעירה מרמון בשנים רבות, אוהבת לבלות ולרקוד.
שלושתם מבלים את החופשה בחוף ובמסיבות.
ססיל מתקשרת עם פיליפ (ג'פרי הורן), סטודנט למשפטים וכולם נהנים מהחיים.
המצב מסתבך כאשר מגיעה למקום אן (דברה קר) שהייתה ידידתה של אשתו המנוחה של רמון.
אן היא אשה בוגרת ונאה, מעצבת אופנה במקצועה.
היא שואפת לפתח יחסים עם רמון האלמן, בן גילה.
כשהיא מגלה את חברתו אלזה היא חושבת מיד לחזור אך נמלכת בדעתה.
היחסים בין רמון לאן מתפתחים והם מחליטים להתחתן.
הם מודיעים זאת לססיל והיא מאחלת להם כל טוב באי רצון, משום שהיא חוששת שאן תעמוד בינה לאביה.
כאשר אן מוצאת את ססיל מתעלסת עם פיליפ היא פוקדת עליה להפסיק להתראות איתו ולהתרכז בלימודים.
ססיל מחליטה אז לפגוע ביחסים בין אביה לאן.
היא יודעת כי למרות הסכמתו של רמון לנישואים הוא עדיין בעל אופי של "פלייבוי".
לפי בקשתה מעמידים אלזה ופיליפ פנים כאילו הם זוג.
כאשר רמון מבחין בהם, הוא מתחיל לקנא ויוזם פגישה עם אלזה.
כאשר אן רואה אותם מתעלסים היא מזדעזעת, נכנסת למכוניתה וכעבור זמן קצר נהרגת כשהמכונית צוללת לים, בסיטואציה שלא ברור האם היא תאונה או התאבדות.
כעבור שנה - החיים נמשכים (בשחור-לבן), רמון מבלה עם בחורה חדשה וססיל רוקדת, אך עצובה בגלל האירוע הטרגי וחוסר התכלית בצורת חייה הנוכחיים.
ברקע שרה זמרת (ז'ולייט גרקו) את השיר "שלום לך, עצבות".
"שלום לך דודי" הוא פיוט שחיבר רבי שלמה אבן גבירול.
תוכנו של הפיוט הוא תפילה לגאולה, והוא מבוסס על מגילת שיר השירים.
כנסת ישראל, הרעיה, משתוקקת לגאולה ולמשיח בן דָּוִד, ומעוררת את רצון הַדּוֹד, הקב"ה, להביא גאולה לישראל.
שם השיר נגזר מהמשפט הראשון בו מכונה הקדוש ברוך הוא "דודי", ומתואר כ"הַצַּח וְהָאַדְמוֹן", וזאת על פי לשון הפסוק ב: .
לעיתים מכונה השיר בטעות שלום לבן דודי'''.
גרסה זו מופיעה בספר הזמירות "אביע רננות", וביאר הרב אדיר עמרוצי שהכוונה למשיח בן דוד (בן דודי), ודוד כונה ב "אַדְמוֹנִי", ובהתאמה מוזכר בשיר כ"הָאַדְמוֹן".
בדומה למגילת שיר השירים השיר הוא דו-שיח.
את שני הבתים הראשונים אומרת הרעיה, כנסת ישראל, לדוד, הקב"ה.
בבית השני מזכיר המשורר את הצלחתו של דוד המלך בכיבוש העיר רבה מידי בני עמון, מלחמה שמתוארת ב.
את הבית השלישי אומר הקב"ה לכנסת ישראל, והבית הרביעי חציו דברי הרעיה וחציו דברי הדוד.
השיר שקול במשקל שתי תנועות, יתד, שתי תנועות — בדלת ובסוגר.
שם המחבר (שלמה) רמוז באקרוסטיכון.
השיר מושר בין היתר בשירת הבקשות, וזכה לביצועים רבים.
השיר מופיע באלבומו של מאיר בנאי "שמע קולי" ובאלבומם של ברי סחרוף ורע מוכיח "אבן גבירול, אדומי השפתות".
סחרוף אף נוהג לסיים חלק מהופעותיו עם השיר.
ישי ריבו שיבץ את השורה הפותחת של השיר בשירו "קול דודי" שבאלבום "תוכו רצוף אהבה".
ייצג את ישראל במכביה החמישית (1959) במשחה זה, ושיאן ישראל במשחה ל-50 מטר פרפר.
הוא עלה לישראל, התגורר בקיבוץ רמת יוחנן והתאמן בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בתחילת אוקטובר 1955 זכה כהן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:57.0 דקות, אחרי ראובן שפע מהפועל גבעת חיים (2:47.0 דקות) ולפני גבריאל נסט מברית מכבים עתיד (3:00.3 דקות).
באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוקטובר 1956 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:57.4 דקות, אחרי ראובן שפע (2:46.6 דקות) ולפני גבריאל נסט (3:03.2 דקות).
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבת גלים בחיפה הוא קבע במשחה ל-100 מטר פרפר שיא נוער חדש של 1:14.0 דקות, שיפור לשיא הקודם של יורם מנדלבאום (1:14.2 דקות).
במשחה זה הוא הקדים את ראובן שפע.
בתחרות שנערכה בסוף אוגוסט 1957 קבע כהן במשחה ל-50 מטר חופשי שיא נוער חדש של 27.7 שניות.
חודש לאחר מכן, במכביה החמישית שנערכה בספטמבר הוא עלה למשחה הגמר במשחה ל-200 מטר פרפר וחודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באוקטובר הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:54.1 דקות, אחרי גבריאל נסט (2:53.6 דקות) ולפני איתן פרויד מברית מכבים עתיד (3:03.5 דקות).
בתחרות שנערכה ביוני 1958 קבע כהן במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 31.5 שניות, לפני ראובן שפע (31.7 שניות).
באליפות ישראל שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:57.1 דקות, אחרי גבריאל נסט (2:53.7 דקות) ולפני איתן פרויד (3:00.9 דקות).
בתחרות מבחן שנערכה בבת גלים ביוני 1959 לקביעת נבחרת ישראל נגד נבחרת יוון שתערך באתונה זכה כהן במקום הראשון בתוצאה של 2:48.9 דקות, לפני ראובן שפע (2:52.0 דקות).
בתחרות באתונה שנערכה בסוף יולי הוא סיים במקום שלישי במשחה ל-200 מטר פרפר מתוך ארבעה (שני בין הישראלים) בתוצאה של 3:01.2 דקות.
השחיין היווני שניצח קבע שיא יוון חדש של 2.50.0 דקות, תוצאה פחות טובה מהשיאים האישיים של כהן וראובן שפע שסיים שני (2:50.7 דקות).
בתחרות שנערכה בבת גלים באוגוסט אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר פרפר שיא נוער חדש של 1:13.4 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 3:01.1 דקות, אחרי גרשון שפע מהפועל גבעת חיים (2:52.6 דקות) ואחיו ראובן שפע (2:56.4 דקות).
לאחר שפרש משחייה תחרותית עבר כהן להתגורר עם משפחתו בבאר שבע.
הוא לימד חינוך גופני בבתי הספר בעיר ולימד שחייה.
בין היתר אימן שחייה בקבוצת הפועל באר שבע ביחד עם ברק עטר משנת 1987 ועד תחילת שנות ה-90.
שלום למר , הידוע בשם הבמה "Shulem", הוא זמר וחזן חרדי-חסידי אמריקאי.
החרדי מלידה הראשון שחתם על חוזה תקליטים עם חברת ההפקה הבינלאומית "יוניברסל מיוזיק גרופ".
למר נולד וגדל בבורו פארק, ברוקלין, בעיר ניו יורק.
דור חמישי לילידי אמריקה, ממשפחה המשתייכת לחסידות בעלז.
אחיו הגדול הוא הזמר והחזן יעקב למר.
למר הוא הצעיר מבין שמונה ילדים.
למר למד בישיבת בעלז בבורו פארק, בישיבת בעלז בבני ברק ובישיבת מיר בירושלים.
החל להופיע באירועים משפחתיים קטנים כשהיה בן 10.
לפני שהיה זמר במשרה מלאה היה למר מנהל שיווק בסטארט-אפ של חברת טכנולוגיה בוויליאמסבורג, ברוקלין.
הוא לא עבר הכשרה רשמית ופיתוח קול; חקר את נושא פיתוח הקול ברשת.
התחיל את הקריירה המוזיקלית במקהלת שירה ולאחר מכן יצא לקריירה עצמאית.
משמש כחזן במהלך החגים בקהילה "אהבת תורה", בית כנסת אורתודוקסי מודרני באנגלווד, ניו ג'רזי.
בשנת 2015 הוציא את אלבום הבכורה שלו - "שולם".
הוא היהודי החסידי הראשון שחתם עם חברת תקליטים גדולה, לאחר שחתם בקבוצת המוזיקה יוניברסל תחת חותמת של דקה גולד המוזיקה הקלאסית.
למר מתייעץ עם צוות רבנים יועצים; חוזהו קובע כי הוא יכול לסרב להופעה מכל סיבה שהיא.
באפריל 2019 שר למר את "אלוהים יברך את אמריקה" בסיטי פילד.
הוא סייר בערים אמריקאיות וישראליות, ושר בלונדון, בקרקוב, בפרנקפורט ובציריך.
בנובמבר 2019 הוציא למר את האלבום השני שלו: The Perfect Dream, שהופק על ידי ג'ון כהן ומלווה בתזמורת הפילהרמונית המלכותית של לונדון.
באלבום שירים באנגלית, בעברית וביידיש, כולל השיר הישראלי "ירושלים של זהב" ו"הביא אותו הביתה" מעלובי החיים.
שירים אחרים הם "כשאתה מאמין" מתוך נסיך מצרים, "You'll Never Walk Alone" של רוג'רס והאמרשטיין ו"אבינו מלכנו" של מקס ינובסקי.
רצועת הכותרת של האלבום, "החלום המושלם", היא שיר מקורי שנכתב עבור למר מאת דון בלאק.
ב-2019 זכה בפרס "כוכב יהודי אורתודוקסי" בטקס "Jew in the City - All Stars Awards" ..
בערב התרמה לארגון "איחוד הצלה" שנערך במיאמי בדצמבר 2022 ביצע בדואט עם זמר הטנור האיטלקי אנדראה בוצ'לי את שירו של בוצ'לי "Fall On Me".
למר השתתף מספר פעמים במופע האסק שמתקיים מדי שנה בארצות הברית ונחשב להופעה היוקרתית ביותר של המוזיקה החסידית בעולם.
בספטמבר 2024 הוציא גרסת כיסוי לשיר "October Rain", הגרסה המקורית לשיר "Hurricane", איתו ייצגה הזמרת עדן גולן את ישראל באירוויזיון 2024.
למר מתגורר בצפון ניו ג'רזי, לאחר שעבר לשם מברוקלין עם משפחתו בשנת 2017. נשוי ואב לשלושה.
(באוקראינית: Мир вашому дому!) הוא סרט קומדיה אוקראיני משנת 2017 בבימויו של ולדימיר לרט, עיבוד למחזה "תפילת האשכבה" משנת 1989 מאת גריגורי גורין, שמבוסס על טוביה החולב מאת שלום עליכם.
העלילה מתרחשת בראשית המאה העשרים.
טוביה החלבן גר בכפר קטן.
הוא עני ומאמין שלבנותיו יש סיכוי אחד לברוח מעוני: נישואין מוצלחים.
הוא מקבל הצעה משתלמת מהשדכן, אבל לבנותיו היפות יש תוכנית אחרת.
יבגני קניאזב - טוביה, חולב
ולדימיר דולינסקי - לייזר, הקצב
אלכסנדר צ'קמרב - מוטל, חייט
הרעיון לסרט הגיע לוולדימיר לרט לאחר שצפה בהצגה "טוביה החולב" שהוצגה בתיאטרון הלאומי האקדמי על שם איוון פרנקו.
את תפקיד החולב גילם בוגדן סטופקה.
הדיון בהפקה קולנועית עתידית הניח שבוגדן יגלם את התפקיד גם בעיבוד הקולנועי.
עם זאת, הדבר לא יצא לפועל בשל מותו של סטופקה ב-22 ביולי 2012. במקומו לוהק יבגני קניאזב לגלם את טוביה.
הסרט צולם במקומות היסטוריים ליד קייב.
נעשה שימוש בפריטים ייחודיים של סוף המאה ה-19 - תחילת המאה העשרים, כולל הבית שנרכש בשנת 1873 על ידי טוביה, גיבור סיפורי הקלאסיקה של שלום עליכם.
יוצרי הסרט עבדו במשך חמש שנים לעבד ולשחזר את החיים היהודיים של אותה תקופה לכל הפרטים.
שלום מויאל (1846–16 בספטמבר 1926) היה פעיל ציבור ומבוני היישוב היהודי ביפו.
נולד ברבאט שבמרוקו לסעדה עמיאל ולרב אהרן מויאל, ובילדותו קיבל חינוך מסורתי.
בשנת 1860 עלתה עמו משפחתו לארץ ישראל, והתיישבה בחיפה.
בשנת 1863 עברה המשפחה ליפו.
כשבגר נישא למזל גאזז, שאביה מרדכי עלה מטורקיה והיה ממתיישביה הראשונים של יפו.
בפעילותו הציבורית נמנה עם בוני היישוב ביפו, נטע פרדסים, סייע לנזקקים וייסד בביתו בית כנסת.
הוא יצר קשרי ידידות עם ערביי יפו, והפיק מיחסים אלו תועלת לטובת הכלל.
כן סייע לעולים הראשונים ממרוקו להיקלט בארץ.
הלך לעולמו בתל אביב בספטמבר 1926 (ט' בתשרי ה'תרפ"ז).
הרב שלום דוד לוי (1956 - י"ט באב ה'תשפ"ב, 16 באוגוסט 2022) היה רב ישראלי, דתי לאומי, שכיהן כרב העיר קריית שמונה.
למד בישיבת ימית ובישיבת מרכז הרב, ונסמך לרבנות.
לאחר נישואיו התגורר במצפה יריחו.
התמנה לרב ראשי בקריית שמונה ב-1995 לצד הרב האשכנזי צפניה דרורי.
הוא הקים בעיר כולל ועמד בראשו.
הנהיג במערכת הכשרות בעירו להשתמש בתוצרת חקלאית מהיתר מכירה גם בכשרות למהדרין.
נפטר לאחר מחלה קשה, ונקבר בבית הקברות בקריית שמונה.
עם פטירתו הכריזה עיריית קריית שמונה על יום אבל, ובוטלו אירועי תרבות ופנאי.
היה נשוי לרבנית חוה ואב לשמונה ילדים.
בנו, הרב איתמר לוי הוא רב קהילה וראש כולל בקריית שמונה.
חתנו, הרב חייא בן חמו הוא רב קהילת בית הרמב"ם במודיעין, ומחבר הבלוג דרשות למעגל השנה.
בן דודו היה הרב משה דדון, רב מושב אדרת.
שלום לבן דודי הוא סרט טלוויזיה ישראלי בבימויו של שרון עמרני, ששודר בערוץ HOT3 בשנת 1999, עם עידו מוסרי ואלון אבוטבול בתפקידים הראשיים.
זה היה סרטו האחרון של שרון עמרני - שמצא את מותו בטביעה בחוף תל אביב בשנת 2001 בגיל 31.
עמרני כתב את התסריט ביחד עם רון גולדמן והעלילה מתרחשת בלילה סוער אצל משפחת יוצאי איראן מחולון כאשר בן הדוד האהוב נמלט מהכלא ונוצרת התלבטות אם לעזור לו או להסגיר אותו.
מוטי שמש (עידו מוסרי) מתאמן בריצה החוף הים לפני גיוסו לצה"ל.
הוא רוצה לשרת ביחידה קרבית ומתכונן לראיון בצבא.
הוא גר בחולון יחד עם הוריו מנחם ואיראן (אסתר כהן) אחותו רונית (אסתי ירושלמי), בעלה ניסן (דורון אברהמי) ושני ילדיהם.
המשפחה היא מאיראן וההורים מקפידים לדבר בפרסית.
מוטי מסרב ללכת לחתונה של קרובי משפחה פרסיים שאינם משרתים בצבא ונשאר לבדו בבית בלילה סוער.
הוא יושב מול מחשב ומנסה להירשם לאתר צה"לי עד שדפיקות חזקות בדלת קוטעות זאת.
בחוץ נמצא בן דודו ציון (אלון אבוטבול), חבול ופצוע.
מוטי הנדהם מכניס ומשכיב אותו.
ציון היה רב-סרן בצה"ל שנדון ל-30 שנות מאסר על ריגול למען איראן.
הוא אחיינה של איראן ולאחר שאביו נפטר, אמו שלחה אותו בגיל 13 למשפחת שמש.
בעבר הייתה ידידות בין שני בני הדודים שנקטעה עם המאסר.
מוטי ומשפחתו סבלו מאוד, כתובות של "בוגד" נכתבו על ביתם ומוטי נאלץ להחליף מספר בתי ספר.
בגלל זה הוא שונא כעת את ציון.
כשחוזרים ההורים מהחתונה, איראן ורונית מטפלות בציון.
לפני המאסר היה לרונית קשר עם ציון וכעת רואה זאת ניסן בעין קנאית.
לאחר טיפול והתאוששות מוסר ציון כי קבר בגינה דרכון, אקדח וכסף.
הוא מתחיל לחפור בגשם שוטף ומגלה שחלק מהכסף נעלם.
מנחם נותן לו מכספו והוא מתכונן לצאת.
מוטי מבין שאם יתפסו את ציון, כל המשפחה תואשם בסיוע לאסיר נמלט והוא לא יוכל להתגייס.
הוא מודיע למשטרה על מקומו של ציון אך ברגע האחרון הוא מתחרט ומצטרף אליו.
הם מתחילים לנסוע אך השוטרים סוגרים עליהם.
ציון נותן למוטי אקדח, שניהם יוצאים החוצה וציון מבקש ממוטי כי "יאיים עליו".
השוטרים תופסים את ציון ומניחים למוטי שמביט במכונית המשטרה המתרחקת וציון בתוכה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותעידו מוסרימוטי שמשאלון אבוטבולציוןאסיר בורחראובן דייןמנחםהאבאאסתר כהןאיראןהאמאאסתי ירושלמירוניתהאחותדורון אברהמיניסןבעלה של רונית
שלום לך ארץ נהדרת הוא שיר של יהורם גאון על אהבה וגעגועים לארץ ישראל.
השיר תורגם ב־1977 על ידי אילן גולדהירש משירו של סטיבן גודמן "" על נופיה של דרום ארצות הברית עת נסיעה ברכבת שארכה תשע עשרה וחצי שעות והתפרסם יותר בביצוע של ארלו גאת'רי מ־1972. שם השיר היווה השראה לשם תוכנית הבידור הסאטירית הישראלית ארץ נהדרת.
שלום לוי (נולד ב-26 ביוני 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
לוי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של הפועל מגדל העמק.
במהלך משחק נגד מכבי חיפה התגלה כישרונו לעיני הצוות המקצועי של המועדון ובגיל 14 הצטרף אליה.
בקיץ הושאל ממכבי חיפה לקבוצה הבוגרת של הפועל מגדל העמק מליגה א' צפון, אולם אחרי שני משחקים נפצע גבי אמסלם בברכו, ולוי נקרא לחזור לסגל הקבוצה.
ב-15 באוקטובר 1983 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד הפועל באר שבע.
בסיום העונה זכתה מכבי חיפה באליפות הראשונה בתולדותיה ולוי נבחר לתגלית העונה.
בקיץ הושאל לשנתיים להפועל בית שאן מליגה א' עמה היה שותף לעליה לליגה הארצית.
בקיץ חזר לחיפה אך סובב את הקרסול וסיים את העונה עוד בטרם החלה.
שנה לאחר מכן חתם במכבי פתח תקווה, אולם גם שם נפצע עוד בטרם החלה העונה והוא נאלץ לפרוש בגיל 24.5 בלבד.
בדרכו חזרה ממסע לילי למכולת, חוקר פרטי בשם פיליפ מארלו (אליוט גולד) מוצא את חברו הקרוב, טרי לנוקס (ג'ים בוטון), בדירתו בלוס אנג'לס.
לנוקס מבקש ממרלו טרמפ לטיחואנה עקב צרות עם המשטרה.
עם שובו ממקסיקו, מארלו נפגש עם שני בלשים המתחקרים אותו על לנוקס, ועוצרים אותו כשהוא מסרב לענות.
במהלך החקירה, מארלו מגלה שלנוקס הואשם ברצח אשתו, סילביה.
לאחר שהייה של שלושה ימים בכלא, המשטרה משחררת את מארלו כאשר הם מגלים שלנוקס התאבד במקסיקו.
מארלו אינו מאמין שלנוקס התאבד או שהוא הרג את סילביה.
במקביל, אישה בשם איילין ווייד שוכרת את מארלו כדי למצוא את בעלה הנעדר, רוג'ר ווייד, סופר אלכוהוליסט עם מחסום כתיבה.
מארלו הולך לחפש במרכז גמילה, שם הוא מוצא את רוג'ר, ולוקח אותו הביתה.
כשהם מגיעים, מארלו מגלה שרוג'ר ואיילין הכירו את הלנוקסים.
מארלו מיד חושד במערכת היחסים הזו.
בעקבות היעלמותו של טרי לנוקס, הגנגסטר מרטי אוגוסטין (מארק ריידל) מתחקר את מארלו, ודורש ממנו לשלם לו 355 אלף דולר שלנוקס נשלח להעביר למקסיקו סיטי.
אוגוסטין מרסק את פניה של חברתו עם בקבוק קולה כדרך לאיים על מארלו.
מארלו מבקר אצל רוג'ר ומגלה שאוגוסטין חייב לו 50,000 דולר.
מארלו נוסע למקסיקו, שם גורמים רשמיים מאשרים את פרטי מותו של לנוקס.
הוא חוזר למסיבת חוף בבית ווייד.
ד"ר ורינגר (הנרי גיבסון) מופיע ודורש תשלום של 4,400 דולר מרוג'ר על שהותו במרכז הגמילה.
המסיבה מתפרקת ורוג'ר נכנס לאוקיינוס.
כשהמשטרה מגיעה, איילין מספרת למארלו שרוג'ר ניהל רומן עם סילביה ואולי אף הרג אותה.
מארלו מוסר את המידע הזה למשטרה, אשר מספרים לו שהם כבר ידעו שרוג'ר נפגש עם סילביה לפני שהלך למרכז הגמילה.
מארלו מקבל מכתב פרידה חתום בשמו של "טרי" עם שטר בשווי 5,000 דולר.
הוא מובא לפגישה עם אוגוסטין, שמבקש מכולם להתפשט.
ארנקו של מארלו נופל מכיסו, והשטר של 5,000 דולר נחשף, אשר אוגוסטין מניח שהגיע מהשלל שלו.
הכסף החסר מועבר לאוגוסטין, שמחזיר למארלו את שטר ה-5,000 דולר.
מארלו יוצא, ורואה את איילין נוסעת במכונית מרצדס-בנץ 450SL 0 (אנ') ומנסה להשיג את תשומת ליבה.
בזמן שהוא רץ אחריה, הוא נפגע ממכונית ומאושפז בבית חולים.
כשהוא מתעורר, הוא מקבל מפוחית מיניאטורית מחולה חבוש במיטה הסמוכה.
בשובו למאליבו, הוא מוצא את בית ווייד בניהול חברת נדל"ן ומבחין שאיילין נעלמה.
מארלו חוזר למקסיקו, שם הוא משחד פקיד מקומי עם שטר של 5,000 דולר.
הפקיד מודה ששילמו להם כדי לזייף את התאבדותו של טרי לנוקס.
מארלו מוצא את טרי בווילה מקסיקנית.
טרי מודה ברצח של סילביה ושהוא מנהל רומן עם איילין.
רוג'ר גילה את הרומן וסיפר לסילביה, ולאחר מכן טרי הרג אותה במהלך ויכוח אלים.
טרי מתרברב ושמח על כך שלאף אחד כבר לא אכפת מהתיק, מאחר שהוא מת באופן חוקי, ושה-350,000 דולר הוחזרו לאוגוסטין.
כשהוא הולך מזירת הירי, הוא חולף על פני איילין, הנוסעת לפגוש את טרי.
היא מסובבת את ראשה כדי להביט בו.
מארלו שולף את המפוחית ומנגן בה תוך כדי הליכה במורד הכביש.
שלום לך אורחת היא קלטת ילדים שהופקה על ידי "קלסיקלטת" ותשרי הפקות ויצאה בשנת 1999. השירים המופיעים בקלטת מבוססים על ספרה של רבקה אליצור, שיצא לאור בשנת 1966 ושעל שמו נקראה גם הקלטת.
הקלטת הייתה מהראשונות מסוגה ופנתה לציבור הדתי והמסורתי.
הקלטת כוללת ארבעה עשר שירים עליזים העוסקים בחוויות מעולמו של הילד הדתי, ובהן ההכנות לשבת, הפרידה ממנה והמעגל המשפחתי, לצד שירים המתמקדים בנושאי יום־יום כגון ילד חולה, יום הולדת בגן וילדה המבקשת להתלבש בעצמה.
השירים הקצביים והדמויות של ילדים ומבוגרים, הלקוחים מעולמם של המאזינים, מאפשרים לבני המשפחה להזדהות עם התכנים המוצגים בקלטת.
שלום בן מנחם נחום רבינוביץ', שנודע בשם העט שלום עליכם (ביידיש: שלום ראַבינאָוויטש, קרי שׁוֹלֶם או שׁוּלֶם; כ"ו באדר א' תרי"ט, 2 במרץ 1859 – י' באייר תרע"ו, 13 במאי 1916) היה סופר, מבקר, עיתונאי, עורך ומחזאי יהודי יליד רוסיה, מגדולי הקלאסיקונים של ספרות היידיש.
את רוב יצירותיו כתב שלום עליכם ביידיש, אך חלקן כתב בעברית וברוסית.
יצירתו הפכה לנכס צאן ברזל בתיאור תרבותם של יהדות מזרח אירופה בעיירות בהם התגוררו בתקופה של תמורות ושינויים.
שלום רבינוביץ' נולד בעיר פריאסלאב שבפלך קייב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) בתחום המושב היהודי להוריו מנחם נחום רבינוביץ וחיה אסתר לבית גמרניק.
זמן קצר לאחר לידתו עברה משפחתו לעיירה וורונקה , שם עברו על שלום שנות ילדותו המאושרות.
"בוורונקה הקטנטונת עברו עלי שנותי הטובות ביותר," כתב שלום עליכם מאוחר יותר לי.ח.
העיירה וורונקה שימשה אב טיפוס לעיירתו הבדיונית של שלום עליכם: כתריאליבקה (הגייה ביידיש: כסרילבקה), שהתפרסמה בעולם הספרות על דמויותיה והווי החיים היהודי שלה.
כשהגיע שלום רבינוביץ' לגיל 11 נאלצה משפחתו לחזור לפריאסלאב וחייו של שלום השתנו לרעה.
אביו הפך מסוחר לבעל פונדק דרכים והילדים נרתמו גם הם לעבודה הקשה של תחזוקת מלון אורחים.
זמן קצר לאחר חגיגת בר-המצווה של שלום נפטרה אמו, חיה אסתר, ממגפת הכולרה.
אביו נישא לאחר מספר חודשים לאישה אחרת, שהפכה לאם חורגת, אשר מיררה את חייהם של הילדים.
"תפקיד גדול נועד לאם החורגת באוטוביוגרפיה של אבי," כותבת בתו של שלום עליכם, מארי וויפה-גולדברג, "צלה העיק על נעוריו...
כאשר גדל, קמו לו בעיות רבות, אבל אף אחת לא העיקה עליו כזאת הקשורה בה".
למעשה, יצירתו הספרותית הראשונה של שלום עליכם הייתה מחברת, שכתב בנעוריו, ובה אוסף הקללות של האם החורגת, כשהן מסודרות על פי האלף בית.
את השכלתו רכש בתלמוד תורה, וכבר בגיל 21 פרסם מאמרים וסיפורים קצרים – תחילה בעיתון "המליץ" ולאחר מכן כפיליטונים (מעין איגרות) ביידיש.
הוא כתב גם ברוסית ובעברית, אך חלק הארי של יצירתו נכתב ביידיש.
הוא הסביר את בחירתו בשם עט, לאחר שכבר פרסם את "צוויי קברים" (מיידיש: שני קברים) בשם 'ראב-וויטש' הרומז על שם משפחתו, בכך שלא רצה שאביו יידע על כתיבת מאמר ביידיש (ייתכן שהיה זה "אסופת קללות של החותנת," מאמר רווי הומור אך גם ביטויים שנחשבו אז בוטים).
לפי השערה אחת אביו, נחום מנחם רבינוביץ', היה משכיל שתמך בכתיבה בעברית, והתנגד לכתיבה ביידיש.
דעה אחרת גורסת שאביו היה איש דתי, והתנגד לסיפורים בסגנון ההשכלה, או לביטויים בוטים.
שלום רבינוביץ' נישא בשנת 1883 לתלמידה שאותה לימד כמורה פרטי, אולגה, בתו של אלימלך לוויב.
רבינוביץ' נכנס לעולם העסקים של קייב בעקבות הירושה שקיבל לאחר מות חותנו.
בשנים 1888–1889 ערך והוציא לאור שני כרכים בשם "די יודישע פאלקס-ביבליאטהעק: א בוך פיר ליטעראטור, קריטיק און וויססענשאפט".
("הספרייה העממית היהודית" לספרות, ביקורת ומדע).
לשם מיזם ספרותי זה, ריכז רבינוביץ' סביבו את מיטב סופרי היידיש של התקופה, וביניהם מנדלי מוכר ספרים, י"ל פרץ, דוד פרישמן, יעקב דינזון ואחרים.
הוא ביקש ליישם את רעיון הוצאת רומנים יהודיים כספרי מופת, תוך מתיחת ביקורת על הרומנים הזולים ביידיש שהיו נפוצים מאוד בזמנו.
ידועה ביקורתו החריפה בנושא זה על הסופר שמ"ר בחוברת שהוציא ב-1888 בשם שמר'ס משפט, אדער, דער סוד פריסיאזשניק אויף אללע ראמאנען פון שמ"ר (משפטו של שמ"ר, או דין מושבעים על כל הרומנים של שמ"ר).
ב-1890 הפסיד רבינוביץ' את רוב הונו בבורסה, ולאחר שנפרעו חובותיו התיישב באודסה, שם פרסם מספר רומנים.
ב-1891 החל לכתוב סדרת סיפורי "מנחם מנדל" – סדרת כתבים אשר ליוותה אותו שנים רבות, על אודות סוחר יהודי מרושש שאינו מפסיק להמציא תוכניות ותחבולות שאינן מועילות לו לבסוף במאום.
לאחר מספר שנים חזר לקייב ועסק במסחר.
ב-1895 כתב את הראשון בסדרת סיפורי "טֶביֶה החולב" (ביידיש: "טעוויע דער מילכיקער"), על אודות חלבֿן יהודי עממי וּקשה יום המתמרן בין המסורת ושינויי המודרנה בסביבתו.
דמותו של טביה, השופעת הומור למרות הקשיים הרבים ואשר ביטאה את הלכי הרוח היהודיים בתחום המושב ברוסיה, הפכה לאחת הדמויות המוכרות של הספרות היידית והכללית, ועליה גם בוסס המחזמר "כנר על הגג".
כמו כן, הוסיף לכתוב סיפורים הומוריסטיים קצרים על הווי היהודים, שתרמו לפרסומו הרב.
עקב מהפכת 1905, שכוונה נגד שלטון הצאר ברוסיה והביאה גם לגל פוגרומים גדול ביהודים, היגר חסר כל לארצות הברית ומשם המשיך לנסוע לביקורים תכופים במזרח אירופה.
בתקופה זו העניק הרצאות רבות וכתב בעיתונות היידישאית באירופה ובאמריקה, פרסם שני רומנים – "המבול" (ביידיש: "דער מבול") ו"כוכבים תועים" (ביידיש: "בלאנדזשענדע שטערן") – אשר לא זכו להצלחה, וכן מספר מחזות – "הזכייה הגדולה", "האוצר", "קשה להיות יהודי" – שחלקם הוצג רק לאחר מותו.