tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי הכתוב במקרא, המקדש שהקים שלמה המלך היה שונה שוני מהותי מכל מה שקדם לו.
לראשונה עבר המקדש תהליך של מיסוד, והתקבע כבית אבנים במקום מיוחד ומסוים.
מקדש שלמה נבנה במשך שבע שנים, והיה גדול ומפואר בהרבה מן המשכן במדבר וממשכן שילה.
מידות ההיכל (על פי ) היו 60 אמה אורך, 20 אמה רוחב ו-30 אמה גובה.
כך הכפיל שלמה את מידותיו של המשכן המקורי באורך וברוחב – ובגובה אף שילש.
אמנם בדברי הימים ב' () נאמרה מידת גובה גדולה פי ארבעה – 120 אמה.
הפרשנים שנזקקו לסתירה הסבירו אותה בדרכים שונות; על פי דעתו של מפרש דברי הימים (המיוחס בטעות לרש"י), מידת הגובה של 30 אמות מתייחסת רק לחללו הפנימי של ההיכל, והעליות אשר היו מעל התקרה היוו 90 אמות נוספות שהשלימו את הגובה ל-120 אמה.
לעומתו, הרד"ק, מזכיר אמנם דעה זו, אך מעדיף לומר שגובה האולם בלבד, בחזית ההיכל, היה 120 אמות, ואילו הקודש שמאחוריו היו בגובה של 30 אמות בלבד.
שתי השיטות נראות תמוהות במבט ראשון – מה צורך יש בעליות בגובה 90 אמות, ומה עשו בהן?
גם לשיטת רד"ק – מדוע היה האולם כה גבוה ביחס למבנים שמאחוריו, שהם העיקר?
אמנם מעיון משווה במקדשים אחרים בעולם העתיק, נראה כי באותו זמן היה מקובל לבנות חזית גבוהה מאוד גם למקדשים שלא היו כה גבוהים; דבר זה יצר מראה מרשים כלפי הבא אל המקדש, ולא מצריך בניית המקדש כולו באותו גובה, דבר שאינו שימושי.
בנוסף לאמירת חז"ל על כך שבית המקדש היה דומה לאריה (ועל כן נקרא 'אריאל'); ואריה הרובץ וראשו למעלה נראה דומה לצורתו של המקדש על פי רד"ק.
כך דעתו של רד"ק, לפחות, מוסברת היטב.
במזרחו של הבית היה האולם, ברוחב 10 אמות לאורך הבית ובאורך 20 אמות לרוחב הבית (כלומר כהמשך לבית); כאמור, יש הסוברים שגובהו של האולם עלה בהרבה על גובה הבית.
מעבר לו חולקו 50 האמות הנותרות כך שנוצר 'קודש' באורך של 30 אמות, וקודש קודשים ('דביר') באורך של 20 אמות.
ביניהם הבדיל קיר אבן (שכונה אף הוא 'דביר', ובפי חז"ל נקרא אמה טרקסין), ובו דלתות עץ; אמנם, גם פרוכת הייתה בו, ככל הנראה פרוסה על פני הפתח, אך לא ברור האם מפנים לדלת או מחוצה לה.
מקדש האבן של שלמה היה גם משופע רבות בזהב; התקרה, הרצפה והדלתות היו עשויות עץ משובח.
בפתח המקדש עמדו שני עמודי נחושת גדולים, שכונו בשמות יכין ובועז.
גובה העמודים היה 18 אמה, ועליהם כותרת בגובה 5 אמות.
במקום הכיור הקטן-יחסית שעמד בחצר המשכן, בנה שלמה את 'הים' – בריכת אבן עגולה בקוטר של 10 אמות, שעמדה על 12 פרים עשויים נחושת, כל שלושה מהם פונים לכיוון אחר.
מעבר להם, עשה שלמה עשרה כיורות נחושת, שהוצבו על 'מכונות' (בסיסים), בעלי גלגלים גדולים.
חמישה מן הכיורים העמיד בדרום וחמישה בצפון.
גם מזבח העולה שבנה שלמה היה גדול הרבה יותר – 20 × 20 בגובה 10 אמות.
בנוסף, עשה שלמה 10 מנורות זהב ועשרה שולחנות, לעומת מנורה אחת ושולחן אחד שעמדו במשכן.
ליד המקדש בנה שלמה את 'בית יער הלבנון' – ככל הנראה מעון קיץ, שהיה עשוי מעצי ארז רבים ואיפשר לרוח לנשוב בחלליו.
בצמוד למקדש עמד גם ארמונו של שלמה, וכן הבית שבנה לבת פרעה, שאותה נשא לאישה.
בניגוד לבתי המקדש הקודמים לעיל, קיימות ראיות ארכאולוגיות והיסטוריות לקיומו של בית המקדש השני.
מקדש זה נבנה על ידי עולי בבל בראשית שיבת ציון בתקופת בית שני בהנהגת זרובבל מבית דוד ויהושע בן יהוצדק הכהן הגדול.
לפי הכתוב במקרא, הדבר התרחש כ-70 שנה לאחר חורבן בית המקדש הראשון, בתמיכת הפרסיים ובעידודם, כפי שבוטאה בהכרזת כורש.
ידוע כי המקדש הורחב משמעותית על ידי המלך הורדוס בשנת 19 לפנה"ס, ונחרב בשנת 70 בידי הרומאים.
המקדש היה מורכב מהיכל ומכמה חצרות (עזרות) שהִקיפו אותו.
ההיכל עמד בראש הר הבית, ואילו העזרות היו נמוכות ומוקפות חומה, שהורחבה משמעותית על ידי המלך הורדוס.
חלק מפורסם ששרד מחומה זו הוא הכותל המערבי.
לצידי העזרות היו מוסדות המקדש ובתי מלאכה שעסקו בתחזוק המקדש.
החצר החיצונית הייתה קרויה "עזרת נשים" ובה נערכו התאספויות לשם קריאת תורה בנוכחות נשים.
שטחו של הר הבית על פי מסכת מידות היה 500 × 500 אמות.
בתוך הר הבית היה שטח בשם החיל, שהקיף את מתחם המקדש ועזרת הנשים.
שטחה של עזרת הנשים היה 135 × 135 אמות, והיא הייתה בגובה של 6 אמות מעל להר הבית.
עזרת הנשים הייתה ממוקמת ממזרח לעזרה.
מעזרת הנשים עלו בחמש עשרה מדרגות אל העזרה, שהייתה בגודל של 135 אמות (מצפון לדרום) על 187 אמות (ממזרח למערב).
בתוך העזרה עמד המזבח, ששטחו 32 × 32 אמות, והכבש שעמד מדרום לו, שגודלו 30 אמות (מצפון לדרום) על 16 אמות (ממזרח למערב).
בלב העזרה עמד מבנה ההיכל, שגודלו הכולל הוא 100 × 100 אמות.
ההיכל חולק לשלושה חלקים: האולם, הקודש וקודש הקודשים.
רוחב האולם (ממזרח למערב) היה 11 אמות ואורכו 70 אמות.
אורך הקודש (ממזרח למערב) היה 40 אמות, ורוחבו 20 אמות.
גודלו של קודש הקודשים היה 20 × 20 אמות.
את שאר שטח המבנה תפסו תאים שונים שהקיפו את חלקיו העיקריים.
מבנה האבן הגדול הוא מבנה מתקופת הברזל בארץ ישראל שנחשף בעיר דוד בקיץ 2005, על ידי משלחת ארכאולוגית בראשות ד"ר אילת מזר.
מזר העלתה את ההשערה כי המבנה שימש כארמונו של דוד המלך, השערה שתרמה לחשיפה הציבורית של הממצא, אולם חוקרים אחרים לא הסכימו להצעת התיארוך של מזר, ומתארכים את המבנה לתקופות מאוחרות יותר.
בשנת 1997 כתבה מזר שעל פי ניתוח הטקסט המקראי, סביר שארמונו של דוד שכן באזור מסוים בצפון עיר דוד, והיא הציעה לחפש שם את שרידיו.
ההצעה לא נענתה עד שמזר בעצמה השיגה מימון והתחילה לחפור שם בפברואר 2005. החפירות נערכו בתמיכת מרכז שלם, האוניברסיטה העברית ועמותת אלע"ד.
הממצא מורכב מקירות אבן ברוחב כשני מטרים.
מגודל הממצא ומיקומו, נראה כי אלו שרידי יסודות של מבנה ציבורי גדול: מצודה, מקדש או ארמון.
חרסים מתחת למבנה מעידים כי הוא נוסד בשלב כלשהו לאחר המאה האחת עשרה לפנה"ס.
כמו כן, נמצאו בחלק הצפוני של המבנה שני שלבים מאוחרים יותר בבנייה, וחרסים המצביעים על כך שהמבנה היה מאוכלס עד למאה השישית לפנה"ס (תקופת חורבן ירושלים).
במקום נמצאו בולות עם השמות "יהוכל בן שלמיהו בן שבי" ו-"גדליהו בן פשחור" שרים שפעלו בסוף ימיה של ממלכת יהודה, אשר נזכרים בספר ירמיהו.
מזר תיארכה את הממצא באמצעות סוגי החרסים השונים שנמצאו מעל ומתחת למבנה.
החרסים שמתחת תוארכו על ידיה לתקופת הברזל I שמעל תקופת הברזל II.
על פי "סנדוויץ" זה, ניתן לומר שהמבנה עצמו מתוארך לתקופה כלשהי באמצע.
מזר הציעה שהמבנה שייך למאה ה-10-11 לפנה"ס, תקופת שלטונם של דוד ושלמה על פי הכרונולוגיה המסורתית.
ב-18 בפברואר 2007 גילתה חפירה בחלקה סמוכה כי המבנה גדול מששוער בתחילה, כולל קירות המגיעים לעובי של 7 מטר המתחברים למבנה האבן המדורג.
ייתכן כי כותרת עמוד פרוטו-איאולית, שנמצאה בעבר במורד המדרון מן המבנה, הייתה במקור חלק ממנו.
הכותרת שייכת לסגנון הבניה הפיניקי ומקובל לשייכה למבני ציבור; הובעה דעה כי הדבר משתלב עם הדיווח המקראי כי חירם מלך צור סייע לדוד בבניית הארמון, אולם למעשה כותרות אלה היו בשימוש בממלכות ישראל ויהודה במשך תקופה ארוכה, ויש מחלוקת בשאלה אם הופיעו כבר בא"י במאה ה-10 לפסה"נ.
עמיחי מזר העיר כי אף על פי שהמבנה בבירור מאוחר לברזל I, אין לו רצפה, והחרסים נמצאו בין אבני הקיר, כך שלא ניתן לומר בדיוק מתי אחרי ברזל I הוא נבנה.
ארכאולוגים המזוהים עם אסכולת תל אביב, ובראשם ישראל פינקלשטיין, דוחים את בניית המצודה הרבה לאחר הגעת דוד לעיר.
פינקלשטין מפקפק בתארוך החרסים עצמם והציע (כחלק משיטה כוללת שלו) לראותם כבני המאה ה-9 לפני הספירה, תקופת מלכותו של עמרי, אברהם פאוסט הגיב למאמר ותמך בתיארוך מוקדם במעט לדוד, ויליאם דיוור לעומתם תומך בתיארוך לתקופת דוד.
מביירות לירושלים הוא ספרו של תומאס פרידמן שיצא לאור באנגלית בשנת 1989. הספר יצא לאור גם בתרגום לעברית בשנת 1990 בהוצאת ספריית מעריב בתרגום של יונתן פרידמן.
תומאס פרידמן נולד וגדל במיניאפוליס במדינת מינסוטה בארצות הברית.
למד באוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס וזכה במלגה ללימודים באוניברסיטת אוקספורד באנגליה שם השלים תואר שני בלימודי המזרח התיכון.
בשנת 1977 החל לעבוד בסניף של סוכנות הידיעות UPI בלונדון ובשנת 1979 נשלח לביירות בירת לבנון על ידי סוכנות הידיעות.
בשנת 1981 התקבל לעבודה בעיתון הניו יורק טיימס.
הוא נשלח לביירות מטעם העיתון בשנת 1982. סיקורו של פרידמן את מלחמת לבנון זיכה אותו בפרס פוליצר.
בשנים 1984-1988 הוצב בירושלים וזכה בפרס פוליצר נוסף על סיקור האינתיפאדה הראשונה.
תומאס פרידמן זכה בפרס הספר הלאומי בארצות הברית בשנת 1989 (National Book Award) בקטגוריית ספרי העיון על ספר זה.
הספר כולל תוכן עניינים, מבוא, שני חלקים עיקריים - ביירות וירושלים, חלק סיום ומפתח אלף ביתי.
תומאס פרידמן מתאר את האירועים שהתרחשו סביבו ואת ההבנות, המחשבות והתובנות אליהם הגיע בצל האירועים.
מתוך התיאורים בחלקו הראשון של הספר עולה תמונה של חיי היום יום בלבנון בכלל ובקאזנר בפרט במהלך מלחמת האזרחים שם.
החלק השני מציג את ישראל, חילונים ודתיים, שמאלנים וימניים ואת הסכסוך בין ישראל לבין הפלסטינים והמאבק המזוין במהלך האינתיפאדה הראשונה.
תומאס פרידמן ציין שמספר ההרוגים בביירות במהלך 14 שנות מלחמת האזרחים הגיע למאה אלף.
הוא זיהה רצון עז אצל תושבי ביירות לחיות ולנצל את ההפוגות בין פירצי האלימות.
האנשים שהתרגלו למה שקורה סביבם מתייחסים לדברים באופן סלקטיבי, רק למה שבשליטתם: יריות וחטיפות רחוקות אינם חודרים לתודעה.
לדעת פרידמן אנשי ביירות ניחנו בדמיון עשיר הנחוץ להם כדי לשרוד וגם בזמנים הקשים לא שכחו איך לצחוק.
ברגעים הקשים של המלחמה אנשים מתאמצים לשמור על קשרים אנושיים וחברתיים.
פעילות חברתית כפעולה נגד התוהו.
ביירות לדעת פרידמן היא עיר של מיתוסים וכל לילה הוא אחד מאלף לילה ולילה.
תומאס פרידמן קורא ליאסר ערפאת לוחם טפלון כי שום דבר לא דבק בו.
לא ביקורת, לא עמדות פוליטיות מוגדרות ולא כישלונות.
ערפאת הצליח ליצור מסגרת מאוחדת המציגה את העניין הפלסטיני.
ערפאת ניחן בחוש תאטרלי, בחשאיות ובערמומיות של סוחר בשוק.
הרלוונטיות של אש"ף הוצגה לדעת פרידמן על ידי מעשי טרור בישראל וברחבי העולם.
אנשי אש"ף נהנו בביירות מחיי שפע, מחיים טובים, אוכל וחיי לילה ולא עשו הרבה כדי לקדם את נושא הקמת המדינה הפלסטינית.
הם נהנו מאשליית הכוח שלהם בביירות.
חיי הפליטים ללא אשליות הם בלתי נסבלים.
ביירות השחיתה את אש"ף וערפאת הפך לראש העיר של מערב ביירות.
ביירות הפכה לתחליף והטרור שימש בשלב ההמראה והפרסום באמצעי התקשורת.
העיר חמאת בסוריה הייתה העיר הרביעית בגודלה במדינה.
העיר נמצאת כמאתיים קילומטר מדמשק והיו בה 180,000 תושבים רובם מוסלמים סונים.
בפברואר שנת 1982 הרס חאפז אל-אסד את העיר שהאחים המוסלמים בעיר התקוממו נגדו.
הצבא הסורי הביא תגבורת וכוחות גדולים לעיר והרג באכזריות רבים מתושביה.
הוא עשה זאת כדי להזהיר את יריביו.
בחודש מאי פתח את הדרך מדמשק כדי שתושבי סוריה ידעו מה קרה.
השלטון של אסד בסוריה התבסס על מיעוט עלווי ואסד לא יכול היה להרשות לעצמו שההתנגדות תצליח.
תומאס פרידמן ביקר בעיר חאמה לאחר שהכביש אליה נפתח.
בפרק "חוקי חאמה" הוא מצטט בין היתר מתוך כתבה של כתב הטלוויזיה הישראלית, אהוד יערי.
תומאס פרידמן הבין שלמרות שלמיליציות הרבות בביירות, כארבעים במספר, ישנם דוברים רבים לא תמיד האנשים שחטפו והרגו רצו מיד לבאר בו היו כתבים זרים ולא תמיד מיהרו לספר לתקשורת.
לפעמים כך כתב, העיתונאי צריך לחפש את אלה ששותקים כדי שיספרו את הסיפור האמיתי.
הפלגים של אש"ף, הפלנגות, המיליציות המוסלמיות נחשבו פחות מסוכנים ופחות עצבניים מהסורים.
הסוכנים הסוריים בלבנון חיסלו עיתונאיים ערביים ומערביים ולא סבלו דווחים ביקורתיים נגדם.
במילים של פרידמן, הסורים לא הבינו בדיחות.
הישראלים לדעת תומאס פרידמן היו פולשים מוזרים שהגיעו לביירות תמימים ועזבו אחרי 3 שנים כתיירים זועמים שנשדדו, רומו ומטענם נשדד.
הישראלים לא הבינו שלבנון בנויה כשתי מדינות אחת נוצרית ואחת מוסלמית והן חיו בשלום ביניהן רק כאשר היו באיזון כוחות.
ישראל הייתה כלי בידי המנהיגים הנוצרים המושחתים שרצו לשמור על כוחם מול המוסלמים שהיו הרוב בלבנון.
הפלנגות לדעת פרידמן היו מוכנים להילחם עד החייל הישראלי האחרון.
שרון חשב בטעות שהכח של ישראל
יוכל לפתור את סבך הבעיות של לבנון ולהגיע להסכם שלום.
מדינות ערב לא התערבו למען ערפאת מול ישראל ולחצו על ערפאת שיעזוב את ביירות.
הישראלים בכלל וצה"ל בפרט ראו במחנות הפליטים מחנות של טרוריסטים.
הישראלים לא יכלו לראות את הפגיעה באזרחים תמימים וחפים מפשע כי ראו בפלסטינים בכלל וביושבים במחנות מחבלים.
לכן החיילים סביב מחנות הפליטים לא יכלו לראות שנרצחים אזרחים.
הוא מבקר את ועדת כהן שלא שפטה והענישה את האחראים לרצח.
תומאס פרידמן כעיתונאי יהודי שחונך על טוהר הנשק של ישראל התאכזב מכך עמוקות.
תומאס פרידמן הכין ופרסם כתבה מפורטת על הטבח במחנות סברה ושאתילה וההתעלמות של צה"ל ממה שקרה שם.
על הכתבה הזו הוא זכה בפרס פוליצר.
מנהיגי מדינת ישראל רצו להקים מדינה יהודית דמוקרטית בארץ ישראל.
דוד בן-גוריון בחר להקים מדינה יהודית בחלק מארץ ישראל.
בעקבות הניצחון במלחמת ששת הימים בשנת 1967, בחרו מנהיגי ישראל לוותר קצת על הדמוקרטיה ולשלוט בערבים תוך דיכוי ומניעת זכויות.
החזקת השטחים וההתיישבות היהודית בשטחים היו במצע ובאידאולוגיה של שתי המפלגות הגדולות, הליכוד והמערך.
הניצחון במלחמה יצר בישראל הרגשה משיחית ניסית לאחר שבתקופת ההמתנה לפני המלחמה הייתה הרגשה של מצוקה ופחד שהסוף של מדינת ישראל קרב.
לאחר המלחמה הייתה בישראל אידאולוגיה לאומנית פרגמטית שמנעה סיפוח מצד אחד ומנעה גם מציאת פתרון מדיני מצד שני.
בישראל חיים זה לצד זה יהודים חילונים, ציונים דתיים, ציונים דתיים משיחיים וחרדים אורתודוקסים לא ציוניים.
תומאס פרידמן ניסה להבין איך אפשר להיות יהודי חילוני בישראל ומה פרוש להיות יהודי בישראל.
איך חיים בישראל זה לצד זה יהודים בעלי זהות דתית שונה עם השפעה מועטה של כל קבוצה על הקבוצות האחרות.
ישראל נשארה לאחר השואה של מלחמת העולם השנייה עם הדימוי של היהודי כקרבן.
תומאס פרידמן טוען בספרו מביירות לירושלים שהישראלים צריכים להפסיק עם הדימוי של הקורבן.
לדעתו, הישראלים מגזימים בלימוד השואה והוא מציע שהישראלים צריכים ללכת לדגניה החלוצה במקום ללמד כל כך הרבה על השואה.
להשקיע פחות בפולחן המוות ולא לתת לזיכרון השואה להשתלט עליהם.
פרידמן רואה כמוזרה את הסמיכות של יום הזיכרון ליום העצמאות.
הגישה הפטליסטית אופיינית, לדעתו, לישראלים רבים המקבלים את הדין במקרים רבים ללא מחאה, כמו למשל תשלום של מיסים גבוהים ושרות מילואים ממושך.
לאחר מלחמת ששת הימים הייתה השתלבות של השטחים בישראל ושל הפלסטינים בישראל ללא מרי אזרחי של ממש.
הניצחון והכיבוש של ישראל הפכו את פלסטין לישות גאוגרפית אחת ולקהילה והנושא הפלסטיני נולד מחדש.
פרידמן כתב את האפילוג לספר בסתיו 1989. הוא טוען בו בזכות נקיטת יוזמה חד-צדדית על ידי אחד הצדדים, הישראלים או הפלסטינים, כדי לפרוץ את המבוי הסתום.
לטענתו, נסיגה ישראלית מהשטחים תמורת שלום, אינה יכולה להתבסס על רוב צר, אלא על לפחות שני שלישים מהציבור הישראלי, "אחרת עלולה לפרוץ מחלוקת חמורה בקרב העם".
פרידמן טוען כי יש לבצע נסיגה חד-צדדית בגדה המערבית וברצועת עזה.
נסיגה זו יכולה להתבצע בשלבים, מאזורים "שאינם חיוניים ממש" לביטחון ישראל, כאשר צה"ל יוכל להחזיק עמדות לאורך הירדן ו"רכסי ההרים האסטרטגיים" במרכז הגדה המערבית, המאיימים על אזורים סביב תל אביב וירושלים.
פרידמן כותב נאום של ראש ממשלה ישראלי אל עמו מעל דוכן הכנסת, כפי שלדעתו צריך להיאמר:
לא נבקש מאף אחד - לא מהעולם, לא מהפלסטינים ולא מירדן - רשות להנהיג את הסדרי הביטחון שאותם נקיים...
פרידמן מוסיף לנאומו של ראש הממשלה "שלו" איום כלפי הפלסטינים:
"אנחנו מוכנים לקיים יחסים נורמליים עם כל מדינה שתייסדו, ואנחנו גם מוכנים להשמיד את המדינה הזו אם היא תאיים עלינו בדרך כלשהי.
אם אני אצטרך לשלוח את הצבא שלי בחזרה לשם, הוא כבר לא יבוא לשמש ככוח שיטור.
הפעם הוא ישליך אתכם אל עברו השני של הירדן".
פרידמן מציג שלושה תנאים שישראל צריכה לדרוש מהפלסטינים תמורת הסכמתה להקמת מדינה פלסטינית "בחלקים של הגדה המערבית ורצועת עזה":
הפלסטינים יסכימו להכיר במפורש בזכותה של ישראל להתקיים "כמדינה יהודית".
הפלסטינים יסכימו כי המדינה שלהם תהיה משוללת צבא, כאשר ישראל לבדה תפקח על הדה-מיליטריזציה שלה באמצעות עמדות על גשרי הירדן, כדי למנוע הכנסת כלי נשק לתוכה - ללא כוחות של האו"ם או כוחות רב-לאומיים.
הפלסטינים יסכימו שיישום התוכנית הזו יתבצע בהדרגה, במשך 5 שנים, כאשר בשלב הראשון תיערכנה בחירות חופשיות בגדה המערבית וברצועת עזה ורק לאחר מכן תוכל הממשלה הפלסטינית להכיר בישראל באופן משמעותי.
מבנה ה-NBA הוא חלוקת הקבוצות בליגת ה-NBA, לפיה הליגה מתנהלת.
בליגה יש בסך הכל 30 קבוצות המחולקות לשני אזורים (מזרח ומערב) בני שלושה בתים, כאשר בכל בית יש חמש קבוצות.
כל קבוצה משחקת 4 פעמים נגד כל קבוצה המשתייכת לבית שלה, 3 או 4 פעמים נגד שאר הקבוצות מהאזור שלה ופעמיים נגד הקבוצות מהאזור האחר.
בסיום העונה הסדירה עולות שש הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר מכל אזור לפלייאוף ה-NBA, וארבע הקבוצות הבאות מתמודדות בפלייאין על עוד שני מקומות בפלייאוף.
המבנה הנוכחי פועל בליגה מאז עונת .
כל אחד מאזורי ליגת ה-NBA (המערבי והמזרחי) כולל 15 קבוצות, המחולקות לשלושה בתים בני 5 קבוצות בכל אחד.
מאז 2006, שלוש זוכות הבתים (הקבוצות שסיימו במקום הראשון) והקבוצה שלא זכתה בעלת המאזן הטוב ביותר מדורגות במקומות 1–4 למשחקי הפלייאוף בהתאם להישגיהן, וכל הקבוצות הנותרות שהעפילו לפלייאוף ולא זכו בראשות הבית שלהן מדורגות במקומות 5–8. סדר זה מותיר את האפשרות שהמדורגת מספר 2 לא תהיה זוכת אחד הבתים.
יתרון הביתיות בפלייאוף מושג על ידי מאזן הניצחונות וההפסדים של הקבוצות ולא על פי דירוגן, כך שאם הקבוצות המדורגות 4 ו-5 ייפגשו בסיבוב הפלייאוף והקבוצה המדורגת 5 תהיה בעלת מאזן טוב יותר, היא זו שתזכה ביתרון הביתיות בסדרה.
הסיבה למערך דירוג זה השנוי במחלוקת היא העובדה שקבוצה שאינה זוכת אחד הבתים יכולה להיות בעלת מאזן טוב יותר מזוכות של שני בתים, מה שיציב קבוצה שאינה זוכת בית בפקפוק.
אם שלוש זוכות הבתים ידורגו במקומות 1–3 לפלייאוף, וכל הקבוצות שלא זכו מדורגות במקומות 4–8, ייתכן מצב שבו שתי הקבוצות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל האזור ייפגשו כבר בסיבוב הפלייאוף השני.
הפלייאוף של כל אזור מחולק לשני סיבובים מוקדמים, וסיבוב אחד נוסף המהווה את גמר האזור, כאשר המנצחת בו תפגוש את זוכת פלייאוף האזור האחר בגמר ה-NBA להתמודדות על הזכייה באליפות הליגה.
כל סדרות הפלייאוף נערכות בשיטת "הטוב מ-7", שבה הקבוצה שמגיעה ראשונה לארבעה ניצחונות מעפילה לסיבוב הבא.
מערך חלוקת הבתים הנוכחי בעונה הסדירה פועל מאז פתיחתה של עונת , כאשר שארלוט הורנטס החלה לשחק כקבוצת ה-NBA השלושים.
בעקבות כך, הוכרחה ניו אורלינס הורנטס לעבור מהבית המרכזי שבמזרח אל הבית החדש שנוצר, הדרום-מערבי שבמערב.
בדומה לשאר הליגות המקצועיות בארצות הברית ובקנדה, היא מורכבת מקבוצות זכייניות קבועות ואין יורדות או עולות מליגות משנה.
קבוצות שמסיימות במקומות האחרונים הן בעלות סיכוי גבוה יותר לזכות בהגרלה על הבחירות הראשונות בדראפט ה-NBA, מה שמעניק להן יתרון ואף גורם לאיבוד מחוזקן של קבוצות חלשות באופן מכוון לקראת סיום העונה.
כלפי הנהלת ה-NBA והקומישנר אדם סילבר בפרט הוטחה ביקורת על השיטה.
מדי עונה מקיימת הליגה את אירוע סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA.
הבית הצפון מערבי כולל את קבוצות דנוור נאגטס, מינסוטה טימברוולבס ויוטה ג'אז שהגיעו כולן מהבית המערב-תיכוני (שלא קיים כיום); ואת קבוצות פורטלנד טרייל בלייזרס ואוקלהומה סיטי ת'אנדר (לשעבר סיאטל סופרסוניקס) שהגיעו מהבית הפאסיפי.
אלופת הבית בעונת החניכה שלו הייתה אוקלהומה סיטי.
בהגרלת דראפט ה-NBA 2007, פורטלנד בלייזרס וסיאטל סופרסוניקס זכו בשתי הבחירות הראשונות, בהתאמה.
פורטלנד בחרה את גרג אודן וסיאטל בחרה את קווין דוראנט, והדראפט סייע לחידוש היריבות בבית הצפון מערבי בין שתי הקבוצות.
קבוצהעירמדינהאולם ביתי שנת ייסודאוקלהומה סיטי ת'אנדראוקלהומה סיטיאוקלהומהצ'ספיק אנרג'י ארנה1967דנוור נאגטסדנוורקולורדופפסי סנטר1967יוטה ג'אזסולט לייק סיטייוטהויוינט סמארט הום ארנה1974מינסוטה טימברוולבסמיניאפוליסמינסוטהטארגט סנטר1989פורטלנד טרייל בלייזרספורטלנדאורגוןמודה סנטר1970
הבית הפסיפי כולל את קבוצות גולדן סטייט ווריורס, לוס אנג'לס קליפרס, לוס אנג'לס לייקרס, פיניקס סאנס וסקרמנטו קינגס.
כל חמש הקבוצות היו בבית זה לפני שפורטלנד וסיאטל עברו לבית הצפון מערבי החדש.
בניגוד לבתים אחרים, הבית הפסיפי הוא ותיק בליגה ופעיל מאז 1970.
קבוצהעירמדינהאולם ביתי שנת ייסודלוס אנג'לס לייקרסלוס אנג'לסקליפורניהקריפטו.קום ארנה1947לוס אנג'לס קליפרסלוס אנג'לסקליפורניהאינטואיט דום1970גולדן סטייט ווריורססן פרנסיסקוקליפורניהצ'ייס סנטר1946סקרמנטו קינגססקרמנטוקליפורניהגולדן וואן סנטר1923פיניקס סאנספיניקסאריזונהטוקינג סטיק ריסורט ארנה1968
הבית הדרום מערבי כולל את הקבוצות דאלאס מאבריקס, יוסטון רוקטס, ממפיס גריזליס, וסן אנטוניו ספרס שבאות כולן מהבית המערב-תיכוני שלא קיים כיום, וניו אורלינס פליקנס באה מהבית המרכזי שבאזור המזרחי (ההורנטס חזרו כאשר הם שיחקו בשארלוט, והם אף שיחקו במשך עונה אחת בבית המערב-תיכוני).
סן אנטוניו ספרס היא בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר בראשות הבית, לאחר שהיא עשתה זאת ברציפות בעונות 2004/2005 ו-.
קבוצהעירמדינהאולם ביתי שנת ייסודדאלאס מאבריקסדאלאסטקססאמריקן איירליינס סנטר1980יוסטון רוקטסיוסטוןטקססטויוטה סנטר1967ממפיס גריזליסממפיסטנסיפדקס פורום1995ניו אורלינס פליקנסניו אורלינסלואיזיאנהסמות'י קינג סנטר2002סן אנטוניו ספרססן אנטוניוטקססAT&T סנטר1967
פילדלפיה 76', ניו יורק ניקס, ברוקלין נטס ובוסטון סלטיקס היו בין שבע הקבוצות בבית האטלנטי, לפני האיחוד שהביא את טורונטו ראפטורס לבית ושלח את מיאמי היט, אורלנדו מג'יק ווושינגטון ויזארדס לבית הדרום מזרחי החדש.
הבית היה פעיל מאז המבנה הישן של ה-NBA ונוסד ב-1970, הזוכה הנוכחית היא טורונטו ראפטורס (2019) ובעלת הזכיות הרבות ביותר היא בוסטון סלטיקס (21 זכיות).
קבוצהעירמדינהאולם ביתי שנת ייסודבוסטון סלטיקסבוסטוןמסצ'וסטסטי די גארדן1946ברוקלין נטסניו יורקניו יורקברקליס סנטר1967טורונטו ראפטורסטורונטואונטריו, קנדהסקוטיה בנק ארנה1995ניו יורק ניקסניו יורקניו יורקמדיסון סקוור גארדן1946פילדלפיה 76'פילדלפיהפנסילבניהוולס פארגו סנטר1946
הבית המרכזי פעיל מאז 1970 בפורמט הישן של ה-NBA, ועבר שינוי עם הגעת הפורמט החדש ב-2004. דטרויט פיסטונס זכתה באליפות הבית המרכזי ברציפות בעונות , , ו-.
לפני שינוי החלוקה הבית היה מורכב מקבוצות קליבלנד קאבלירס, דטרויט פיסטונס, שיקגו בולס, מילווקי באקס ואינדיאנה פייסרס שחברות בו גם כיום, וכמו כן טורונטו ראפטורס, אטלנטה הוקס וניו אורלינס הורנטס.
הבית הוזכר כאחד מהחזקים ביותר ב-NBA, כאשר ב-2006 כל חמש הקבוצות בו העפילו למשחקי הפלייאוף.
אלופת הבית הנוכחית היא מילווקי באקס, והקבוצה שזכתה בתוארי אלופת הבית מספר הפעמים הרב ביותר היא דטרויט פיסטונס (9 זכיות).
מלבד "הבית המרכזי" שקיים כיום, הוקם בית מרכזי שהורכב מקבוצות אחרות בעונת , כאשר מיניאפוליס לייקרס (כיום לוס אנג'לס) זכתה אחרונה באליפות הבית.
הבית המרכזי הישן לא זהה לבית המרכזי הנוכחי.
קבוצהעירמדינהאולם ביתי שנת ייסודאינדיאנה פייסרסאינדיאנפוליסאינדיאנהבנקרס לייף פילדהאוס1967דטרויט פיסטונסדטרויטמישיגןליטל סיזרס ארנה1941מילווקי באקסמילווקיויסקונסיןבראדלי סנטר1968קליבלנד קאבלירסקליבלנדאוהיוקוויקן לואנס ארנה1970שיקגו בולסשיקגואילינוייונייטד סנטר1966
הבית הדרום מזרחי נוצר כאשר שארלוט בובקאטס נכנסה ל-NBA כקבוצה מורחבת ב-2004. וושינגטון ויזארדס, מיאמי היט ואורלנדו מג'יק הגיעו מהבית האטלנטי הישן, ואטלנטה הוקס הגיעה מהבית המרכזי הישן.
קבוצהעירמדינהאולם ביתי שנת ייסודאורלנדו מג'יקאורלנדופלורידהאמווי סנטר1989אטלנטה הוקסאטלנטהג'ורג'יהפיליפס ארנה1946וושינגטון ויזארדסוושינגטוןארצות הבריתקפיטל ואן ארנה1961מיאמי היטמיאמיפלורידהאמריקן איירליינס ארנה1988שארלוט הורנטסשארלוטקרוליינה הצפוניתספקטרום סנטר1988
מבינוגיון (בלועזית: Mabinogion) הוא ספר המכיל אוסף של 11 פנטזיות ולשיות שנערכו בימי הביניים; השם "מבינוגיון" עצמו הוא שם מודרני והוכנס לשימוש רק בשנת 1838 על ידי המתרגמת לאנגלית, שרלוט גֶסט.
הסיפורים מבוססים על מיתולוגיה קלטית טרום-נוצרית, סיפורי עם מהמאות החמישית והשישית לספירה ומסורות היסטוריות.
כל הסיפורים מבוססים על מעשיות המוטמעות בתרבות הולשית.
הספר מבוסס על שני ספרים עתיקים יותר, המכונים "הספר הלבן של ריידרך" (Llyfr Gwyn Rhydderch), שנכתב סביב שנת 1350 ו"הספר האדום של הרגסט" (Llyfr Coch Hergest) שנכתב בשנים 1382–1410.
הסיפורים כוללים גרסאות מוקדמות לאגדות המלך ארתור ולסיפור המלך ליר.
הספר תורגם לאנגלית מודרנית על ידי ליידי שרלוט גסט וראה אור בשבעה כרכים בין 1838 ל-1845.
פול', נסיך דוואד (Pwyll Pendefig Dyfed) - סיפור הוריו של פרדרי (Pryderi), לידתו, חיו וההתמודדויות שלו.
בראנוון, ביתו של ל'יר (Branwen ferch Llŷr) - סיפור הסובב בעיקר סביב נישואיה של ברנוואן למלך אירלנד.
מנווידן, בנו של ל'יר (Manawydan fab Llŷr) - סיפור חזרתם של פרדרי ומנווידן הביתה.
מאת', בנו של מאת'ונווי (Math fab Mathonwy) - סיפור המפגש והעימות של מאת' וגוודיאון (Gwydion) עם פרדרי.
הסופר לויד אלכסנדר ביסס את סדרת הספרים מחזור ארץ פרידיין על סיפורי המביונוגיון, ורבים מגיבוריו נושאים את שמות גיבורי המבינוגיון.
זוג העורבים ממצודת לונדון, בראן ובראנוון, נקראים על שם אח ואחות, שניים מהגיבורים המרכזיים במבינוגיון.
מִבְלָט הוא אזור בשדה קרב שבו קו החזית בולט ביחס לחזית.
הכוח הצבאי הנמצא בתוך מבלט מוקף משלושה צדדים, כמו חצי אי המוקף בים, דבר המעמיד אותו במצב פגיע בשל האפשרות לכיתור ויצירת כיס.
מבלט יכול להיווצר במכוון עקב תנועת מלקחיים או שלא במכוון עקב התקדמות לא אחידה של צבא במתקפה רחבה, בין אם כתוצאה מהתקדמות יתרה של האגפים, המציבה את הכוח היריב במבלט, ובין אם כתוצאה מהתקדמות יתרה של המרכז, המציבה את הכוח המתקדם במבלט.
במלחמת חפירות מבלטים נוצרים על פי רוב כתוצאה מכישלון של מתקפה רחבה.
ניתן להבחין במבלטים הנוצרים באופי כזה של לחימה באופן ברור לפי קווי השוחות.
אמנם הסבירות של כיתור במלחמת חפירות כתוצאה מהיווצרות מבלט נמוכה בשל אופייה הסטטי של מלחמה כזו, אך המבלטים במלחמת חפירות חשופים לעיתים קרובות למלחמת התשה.
מבלט מפורסם הוא המבלט שתפס חיל המשלוח הבריטי במלחמת העולם הראשונה באזור איפר לאחר קרב איפר הראשון.
המבלט התקיים לאורך רוב תקופת המלחמה והיה לאחת הגזרות הקטלניות ביותר בחזית המערבית.
מבלט מפורסם נוסף הוא מבלט קורסק, שבו תפס הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה שטח בעומק של 150 ק"מ באזור קורסק, מקום בו התרחש קרב קורסק, הנחשב לקרב השריון בשריון הגדול בהיסטוריה.
מבלט מפורסם נוסף היה מבלט רז'ב.
הוא היה מבלט גדול מזרחה בקו החזית הגרמני, שנוצר סביב הערים רז'ב, ויאזמה וגזצ'ק, כתוצאה ממתקפת הנגד הסובייטית באזור מוסקבה בחורף 1941/1942, במסגרת המערכה הצבאית בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
בסופו של דבר פונה המבלט ביוזמת הפיקוד הגרמני במרץ 1943, כדי לקצר את קו החזית ולשחרר כוחות לפעולה בחזיתות אחרות.
מבלט רז'ב, היה השם שניתן למבלט גדול מזרחה בקו החזית הגרמני, שנוצר סביב הערים רז'ב, ויאזמה וגזצ'ק, כתוצאה ממתקפת הנגד הסובייטית באזור מוסקבה בחורף 1941/1942, במסגרת המערכה הצבאית בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
הגרמנים ביצרו היטב את שטח המבלט, והעבירו כוחות חזקים להחזיק בו.
הפיקוד הסובייטי ייחס חשיבות רבה לחיסול המבלט, שקצהו הצפון-מזרחי היה מרוחק כ-180 ק"מ בלבד ממוסקבה, בגלל האיום שיצר קיומו על הבירה הסובייטית, ולכן ערך מספר מתקפות גדולות על שטחו.
אחת מאותן התקפות הייתה מבצע מארס, שהתנהל במקביל לקרב סטלינגרד.
כל המתקפות הסובייטיות על המבלט נכשלו, והצבא האדום ספג במהלכן אבדות כבדות מאוד.
מביט אל המרומים הוא אלבום הבכורה של הזמר משה פרץ, שיצא לאור ב-7 באפריל 2005.
פרץ החל לעבוד על האלבום עוד במהלך שירותו הצבאי ב"להקת פיקוד צפון".
האלבום הוקלט בשנת 2004 וראה אור מספר חודשים לאחר שחרורו מצה"ל.
אלבום הבכורה שלו קרוי על שם הסינגל הראשון ששוחרר ממנו לרדיו, "מביט אל המרומים".
באלבום זה כתב פרץ שני שירים "שחורת עיניים" ו"האישה שלי" שהיה לסינגל מצליח.
שאר שירי האלבום נכתבו על ידי יוצרים כמו יוסי גיספן, רמי לב וארלט ספדיה, שכתבה את השיר "מביט אל המרומים".
סינגלים נוספים שיצאו מתוך אותו האלבום הם: "ילד מאוהב", ו"דרך ארוכה" של גלי עטרי שזכה לביצוע מחודש.
ראובן ('רובי') בן-שמעון עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום.
מס'שםמיליםלחןאורך השיר1."אהובה"רמי לברמי לב4:062."שחורת עיניים"משה פרץמשה פרץ3:423."הלהיט"רמי לבשמואל אלבז3:334."האישה שלי"משה פרץמשה פרץ4:095."גן עדן של אהבה"יוסי גיספןעדי לאון3:516."מביט אל המרומים"ארלט ספדיהשמואל אלבז4:277."ילד מאוהב"רמי לבעדי לאון3:298."התמזגות"יוסי גיספןיוסי גיספן4:089."מה איתך"ארלט ספדיהעדי לאון3:5710."דרך ארוכה"תלמה אליגון רוזקובי אושרת4:4411."תשמרי לי על עצמך"ארלט ספדיהעדי לאון4:05
כלי נשיפה: אמיר גבירצמן, בוריס
באדריכלות, מבנה הוא כל גוף גדול מעשה ידי אדם המקובע אל האדמה ונוצר כתוצאה מבנייה.
כל חלק של מבנה כאמור וכל דבר המחובר לו חיבור של קבע;
קיר, סוללת עפר, גדר וכיוצא באלה הגודרים או תוחמים, או מיועדים לגדור, או לתחום, שטח קרקע או חלל;
במתמטיקה, מבנה הוא מונח לא פורמלי המציין יחסים לא טריוויאליים (שאינם מתקיימים תמיד) בין איבריה של קבוצה.
המבנה של קבוצה נותן לה משמעות וחשיבות, ובמידה מסוימת ניתן להגדיר את המתמטיקה כולה כתורה של חקר מבנים.
בלוגיקה מתמטית מפרמלים את המונח מבנה כדי שניתן יהיה לעסוק בו באופן ריגורוזי.
ניתן לאפיין את תחומי המתמטיקה השונים על פי סוג המבנים הנחקרים בהם.
תורת הקטגוריות ותורת הקבוצות עוסקות בחקר מבנים כלליים באשר הם.
דוגמה מוכרת למבנה היא קבוצת המספרים הטבעיים, לה מבנה עשיר המתבטא בפעולת החיבור והכפל והסדר הטוב המוגדרים על איבריה.
אפשרי שעל קבוצה מסוימת יוגדר יותר ממבנה אחד בעל עניין ובתחומים שונים יבחרו להתרכז במבנים שונים של אותה קבוצה.
למשל על קבוצת המספרים הממשיים ניתן לחשוב בין השאר כעל שדה (באלגברה מופשטת), כעל ישר (בגאומטריה), כעל מרחב מטרי שלם (בטופולוגיה) או כעל יריעה חלקה (בגאומטריה דיפרנציאלית).
לעיתים מבנה מעניין של קבוצות מסוימות מהווה תמריץ למציאת קבוצות נוספות בעלות מבנה דומה.
כך למשל המבנה "מרחב וקטורי", הנחקר במסגרת האלגברה הליניארית, מוגדר על ידי חיקוי תכונותיו המוצלחות של המרחב האוקלידי, שבעצמו מוגדר על ידי חיקוי תכונותיהם של המישור הדו-ממדי ושל המרחב תלת-ממדי.
מבנה המזכיר במידה מסוימת (לעיתים באופן קלוש מאוד) את החלל התלת-ממדי נקרא מרחב.
זהו הבדל סמנטי בלבד ואין לו משמעות מתמטית פורמלית.
בהינתן שתי קבוצות בעלות מבנה מאותו סוג (לדוגמה שתי חבורות) ניתן (בדרך כלל) להגדיר את מושג ההומומורפיזם ביניהם.
הומומורפיזם היא העתקה בין הקבוצות, המכבדת את המבנים במובן מסוים.
מכאן שאוסף כל הקבוצות המצוידות במבנה מסוג מסוים מהווה קטגוריה.
בפרט התאמה בין שתי קבוצות המראה שיש להן אותו מבנה נקראת איזומורפיזם.
כאשר מבנה אחד מוכל בתוך מבנה אחר מאותו הסוג הוא נקרא תת-מבנה (למשל תת-חבורה).
מבנה גאולוגי הוא תוצר של היערכות סלעי קרום כדור הארץ במרחב תלת-ממדי כתוצאה מפעולתם של תהליכים גאולוגיים.
מבנים גשמיים אלה מבטאים תכונות גאומטריות המאפשרות לתאר את צורתם, עיצובם ותפוצתם וכן את היחס בינם לבין מבנים אחרים בסביבתם.
תחום המחקר העוסק בחקר מבנים גאולוגיים הוא גאולוגיה מבנית.
צירוף של מבנים באזור מסוים מרכיב את המבנה הגאולוגי שלו.
מבנה גאולוגי הוא קונפיגורציה גאומטרית של חומר סלעי.
גודלם של מבנים גאולוגיים נע ממיקרונים אחדים לקילומטרים רבים.
חקר המבנים מבוסס על היחסים בין חלקים שונים בסלע או בין גופים סלעיים שונים.
הגדרתו של מבנה גאולוגי אינה קשורה למסלע המצוי בתשתיתו, אם כי לרוב קיים קשר עז ביניהם.
ניתן למיין מבנים גאולוגיים באמצעות מאפיינים שונים שלהם בכמה אופנים:
המיון הבסיסי של מבנים גאולוגיים מתבצע על-פי הגאומטריה שלהם ומחלק אותם לפי מספר הממדים לתוואים ליניאריים, למשטחים מישוריים ולפני שטח מעוקמים.
מיון זה מחלק את המבנים ליחידות בעלות מבנה גאומטרי משותף, דוגמת קמטים, העתקים ומישורי לווחיות.
המיון על-פי משמעות גאולוגית מתייחס בהרחבה לנסיבות, למיקום היחסי ולאופן ההיווצרות של המבנה.
מיון זה מחלק את המבנים הראשוניים לשלושה חלקים:
מבנים שנוצרו באמצעות כבידה מקומית כתוצאה מהחלקה על משטח משופע, התמוטטות או היווצרות עודף פוטנציאל כבידתי
מבנים שנוצרו כתוצאה מהיפוך צפיפות הגורם לציפה מקומית
מבנים דוגמת שנוצרו באמצעות הזרקה של חומר לא מגובש כתוצאה משחרור פתאומי של לחץ
בנוסף להם מוגדרים בשיטת מיון זו מבנים שניוניים שנוצרו כתוצאה מתנועה טקטונית או פיצוי איזוסטטי.
מיון זה מחלק את המבנים לשלושה חלקים על-פי עיתוי היווצרותם:
מבנים סינגנטיים שנוצרו בו-זמנית עם החומר הסלעי המרכיב אותם
מבנים פנה-עכשוויים שנוצרו לאחר הצטברות החומר הסלעי אך לפני התמצקותו המלאה
מבנים אפיגנטיים שנוצרו באמצעות תהליכים שונים לאחר שהחומר הסלעי סיים את התגבשותו
מיון זה נוגע לתהליכים האחראים באופן ישיר להיווצרות המבנים:
החלקה של סלעים זה על-גבי זה תוך חיכוך במישור המגע ביניהם
מעוות פלסטי הנובע מתנועת חלקיקים בתוך החומר
זרימה וזחילה פנימית של חלקיקים במסלע באמצעות פעפוע או הזחה
מיון זה מתייחס לסוג המעוות – גמיש ופריך – וללכידות החלקיקים במהלכו, ומחלק את המבנים באופן הבא:
פריך – מבנה הנוצר באמצעות אובדן לכידות על פני השטח
גמיש – מבנה הנוצר ללא אובדן לכידות על פני השטח
גמיש/פריך – מבנה הנוצר במעוות שבמהלכו מתרחשים אובדן לכידות מיקרוסקופי והחלקת חיכוך של החלקיקים
מיון זה מתייחס לתוצאות המעוות המשתקפות באורכו של המקטע הקרומי עליו הוא פועל:
מתיחה והידקקות של הקרום כתוצאה ממאמץ מתיחה היוצר לדוגמה העתקים נורמליים
התקצרות והתעבות של הקרום כתוצאה ממאמץ לחיצה היוצר לדוגמה קמטים והעתקים הפוכים
תנועה שאינה מותחת ואינה מקצרת את הקרום היוצרת לדוגמה העתקי חילוף
מיון זה מבוסס על חלוקת המעוות בנפח הסלע:
מעוות רציף הנוצר בגוף סלעי בגדלים שונים
מעוות החודר לתוך חלקים שונים של הגוף הסלעי ויוצר בו כמה מבנים וביניהם אזורים ללא שינוי
מעוות מקומי מתמשך או חודר היוצר מבנים באזור מוגדר
מעוות לא רציף היוצר מבנים יחידים מבודדים
מרבית סלעי המשקע, הסלעים הפירוקלסטיים והסלעים הגעשיים נוצרים כשהם ערוכים בשכבות אופקיות.
תוצריהם של תהליכים אלה ניכרים במבנים שניוניים, לדוגמה:
אי התאמה – אזור המייצג פער בין יחידות שונות במסלע שנוצרו באופנים או בזמנים שונים
מבנים גאולוגיים הם תוצר של תהליכים המשנים את צורתו של המסלע ואת הארגון הגאומטרי שלו ביחס לסביבתו.
קמטים נוצרים במגוון של תנאים ותהליכים הפועלים על מסלע ראידי:
מעוות הנגרם מהפעלת מאמצים מסוגים שונים – בעיקר מאמצי מתיחה ולחיצה – או בשל שינויים במשטר מאמץ קיים
מחדרים פלוטוניים ודיאפירים הגורמים להתחממות המסלע, לעיוותו ולדחיקתו
תנועה טקטונית הכוללת לחיצה והתרוממות
התרוממות פוסט-קרחונית הגורמת לשכבות צעירות להתקמט לאחר הפשרה קרחונית, בעקבותיה שב הקרום ומתרומם בהיעדר משקל הקרחון
שני תהליכי הקימוט הפעיל האחראים להיווצרות קמרים נבדלים זה מזה בכיוון פעולתם: עיקום – הפועל במקביל למבנה השכבות, וכיפוף – הפועל בניצב או באלכסון למבנה השכבות.
תהליכים אלה עשויים להתרחש בקנה מידה גדול היוצר רכסי הרים או בקנה מידה קטן היוצר חרקרקוּת – קמטים זעירים וצפופים
שבירה והעתקה מתרחשות כאשר המאמץ עובר את גבול החוזק של הסלע והחלקיקים המרכיבים אותו כושלים בהיערכות מחודשת.
מעוות פריך מתרחש בעיקר במהלך תנועה טקטונית בגבולות חילוף.
היווצרותם של העתקים וסדקים מתרחשת בשלושה שלבים:
השמת כוח על הסלע באמצעות מאמץ
הסלע סופג את האנרגיה עד גבול המעוות הפלסטי
הסלע נסדק או נשבר על מנת לשחרר את האנרגיה העודפת
העתקים נוצרים כאשר בשלב השלישי משתחררת כמות גדולה של אנרגיה עודפת, ואילו סדקים נוצרים בשלב זה כאשר מדובר בכמות קטנה של אנרגיה עודפת.
הבדל נוסף בין היווצרות העתקים וסדקים נעוץ בתנועת המסלע במהלך המעוות: העתקים נוצרים לרוב במעוות פריך שנוצר בעת תנועה של המסלע, לעומת סדקים הנוצרים לרוב במעוות פריך שנוצר כשהמסלע היה במנוחה.
בליה וסחיפה הם שני תהליכים גאולוגיים הגורמים להתפרקות והתפוררות המסלע ולהסעת תוצרי הבליה למקומות אחרים.
שני תהליכים אלה – בשילוב עם תהליכים מגמטיים, סייסמיים, טקטוניים והתמרה – אחראים להיווצרות אי התאמה ולחשיפת המסלע על פני השטח.
בסופם של התהליכים נוצרים מבנים מסוגים שונים בנוסף לקמטים, העתקים, סדקים ואי התאמות.
אגן מבני – שקע נרחב שראשיתו בקער בו מצטברים משקעים חדשים
גראבן והורסט – מבנים הנוצרים בין העתקים, האחד שקוע והשני מורם, בהתאמה
גלישון – יריעת סלע או גוף סלעי גדול שהוסטו אופקית למרחק רב ממיקומם המקורי בעקבות העתקה או קימוט חריף
קטקלסט – מבנה הנוצר בתוך סלע באמצעות מאמצי מתיחה כבדים הנגרמים במהלך התמרה
קמר וקער – שני מבני קימוט, האחד קמור והשני קעור, בהתאמה
לעיתים נכללים בהגדרת המבנה הגאולוגי גם תוצרים געשיים ואף סדימנטריים, אולם באלה עוסקים תחומי מחקר אחרים: וולקנולוגיה וסדימנטולוגיה.
בלוגיקה מתמטית, מבנה הוא התאמה המפרשת את הביטויים של שפה פורמלית כביטויים אודות מבנה מתמטי מסוים.
המבנה הוא הנותן משמעות לרצפי אותיות בשפה הפורמלית ומפרש אותם כטענות על יחסים המתקיימים בין אובייקטים מתמטיים.
נסמן ב- שפת תחשיב יחסים כלשהי.
נסמן ב- את קבוצת כל סימני השפה המייצגים קבועים (האיברים הקבועים, הפונקציות, והיחסים של השפה).
מבנה של השפה שעולמו הוא הוא פונקציה המקיימת:
לכל סימן קבוע קיים כך ש-.
לכל סימן פונקציה (פעולה) n-מקומית קיימת פונקציה n-מקומית כך ש-.
לכל סימן יחס n-מקומי קיים יחס n-מקומי כך ש-.
שלושת התנאים מצוינים לשם הנוחות, אף על פי שניתן להסתפק בתנאי האחרון בלבד, משום שפונקציות הן יחסים וקבועים הם יחסים 0-מקומיים.
הגדרה מקובלת אחרת למבנה היא כשלשה הסדורה , כאשר היא פונקציה המקיימת את התנאים הנ"ל, וקרויה פונקציית האינטרפרטציה.
קרויה גם החתימה של ו- קרוי העולם או היקום של .
הערה: מעתה ועד סוף הערך, נסמן את סימני הקבועים בשפה בצורה , ואת הקבוע (קבוע אישי, יחס או פונקציה) שהותאם לו נסמן .
מבנה לשפה מפרש כל פסוק בשפה כטענה אודות העולם של .
ערך האמת של הפסוק נקבע על פי נכונות הטענה לפי .
השמה במבנה היא פונקציה המתאימה לכל סימן של משתנה בשפה איבר ב-.
כל השמה מתאימה לכל שם עצם בשפה איבר של באופן רקורסיבי כמתואר להלן:
לכל קבוע בשפה מותאם האיבר ב- שהותאם לו על ידי המבנה: .
לכל שם עצם הנוצר מפונקציה n-מקומית המופעלת על שמות העצם מותאם האיבר:
אינטואיטיבית, ההשמה מציבה את הערכים שהיא נתנה למשתנים בפונקציות המופעלות עליהם.
לדוגמה, במבנה של המספרים הממשיים, כל השמה שכוללת את ההצבה תקיים .
בהינתן מבנה והשמה, לכל נוסחה בשפה (שאינטואיטיבית, מייצגת טענה אודות המשתנים והקבועים של השפה) ניתן להתאים ערך אמת.
פורמלית, ערך האמת במבנה תחת ההשמה הוא פונקציה , כאשר היא קבוצת הנוסחאות ב-, שמוגדרת באופן רקורסיבי:
לכל נוסחה אטומית (כזו המתקבלת מהפעלת יחס על שמות עצם) מתקיים: אם ורק אם מתקיים היחס בעולם .
לכל נוסחה או זוג נוסחאות, ערך האמת של הנוסחאות המתקבלות מהפעלת הקשרים הלוגיים של השפה על הנוסחאות נקבע על פי טבלת האמת של הקשרים.
לכל נוסחה , ערך האמת של הנוסחה הוא אם ורק אם לכל מתקיים .
לכל נוסחה , ערך האמת של הנוסחה הוא אם ורק אם קיים כך שמתקיים .
מבין כל הנוסחאות מתייחדות אלו שהן פסוקים.
ערך האמת של פסוקים לא מושפע כלל מההשמה הנתונה, אלא רק מן המבנה הנתון.
(יש לציין שקיימות נוסחאות שאינן פסוקים שערך האמת שלהן אינו תלוי בהשמות.
נוסחאות כאלו ניתן להפוך לפסוקים על ידי כימות כולל.) אינטואיטיבית, הפסוקים שערך האמת שלהם הוא אמת מייצגים את המשפטים שמתקיימים לגבי המבנה.
מבין הפסוקים מתייחדת קבוצת הטאוטולוגיות והסתירות.
אלו הם הפסוקים שערך האמת שלהם זהה בכל מבנה.
נבחן את השפה מסדר ראשון שכוללת שני קבועים ו-, שתי פונקציות דו-מקומיות ו- ושני יחסים דו-מקומיים ו-.
כמו כן נרשה את השימוש בסימון המקוצר שמסמן את היחס .
נתאר שלוש דוגמאות למבנים של השפה .
מבנה 1: חוג המספרים השלמים
חוג המספרים השלמים הוא מבנה שעולמו הוא הקבוצה .
הקבועים ו- מתפרשים כמספרים 0 ו-1, הפונקציות ו- מתפרשות כפעולת החיבור ופעולת הכפל הרגילות בין מספרים שלמים.
הוא יחס השוויון הרגיל ואילו הוא היחס "מחלק את".
נדגים כמה פסוקים ב- ואת ערך האמת שלהם ב-:
- פסוק אמיתי הקובע ש-1 מחלק את 0.
- פסוק שקרי הקובע שכל מספר שווה לסכום שלו עם עצמו.
- הפסוק קובע שלכל מספר שונה מאפס קיים מספר הופכי.
המשפט שקרי ב- כי למשל ל-2 אין הופכי (חצי אינו מספר שלם, ולכן אינו כלול בעולם ).
מבנה 2: שדה המספרים הממשיים
שדה המספרים הממשיים הוא מבנה שעולמו הוא קבוצת המספרים על הישר הממשי .
כמו קודם, הקבועים ו- מתפרשים כמספרים 0 ו-1, הפונקציות ו- מתפרשות כפעולת החיבור ופעולת הכפל הרגילות בין מספרים ממשיים.
הוא יחס השוויון הרגיל ואילו הוא היחס "קטן או שווה ל-" .
נתאר את ערך האמת ב- של הפסוקים ב- שתוארו קודם:
- פסוק שקרי הקובע ש-1 קטן מ-0.
נניח X היא קבוצה עם שני איברים לפחות.
נגדיר מבנה באופן הבא: העולם של המבנה הוא , קבוצת החזקה של X, שאיבריה הם כל התת-קבוצות של X.
הקבועים ו- מתפרשים כקבוצה הריקה וכקבוצה X בהתאמה.
הפונקציות ו- מתפרשות כפעולת האיחוד ופעולת החיתוך בין קבוצות.
הוא יחס השוויון הרגיל בין קבוצות ואילו הוא היחס "מוכל ב-".
- פסוק שקרי הקובע ש-X מוכל בקבוצה הריקה (הנחנו שב-X יש איברים).
- פסוק אמיתי הקובע שלכל תת-קבוצה שווה לאיחוד שלה עם עצמה.
- הפסוק קובע שלכל תת-קבוצה שאינה ריקה יש איבר הופכי ביחס לפעולת החיתוך.
נקח , אז ליחידון אין הופכי ביחס לחיתוך (נזכור כי הנחנו שב-X יש לפחות שני איברים).
אומרים שהמבנה הוא תת-מבנה של אם העולם של חלקי לעולם של וכולל את כל הקבועים האישיים של , הפונקציות והיחסים של הם הפונקציות והיחסים של כשמצמצמים אותם לעולם של , והפונקציות המצומצמות סגורות.
למשל אם נחליף את המשמעות של במבנה 1 שהודגם קודם (חוג המספרים השלמים) כך שייתפרש כיחס "קטן או שווה ל-", נקבל תת-מבנה של מבנה 2 (שדה המספרים הממשיים).
על תת-קבוצה נאמר שהיא תת-קבוצה סגורה ב- אם כל קבוע אישי של נמצא ב- ו- סגורה תחת כל הפונקציות של .
לכל קבוצה סגורה יש תת-מבנה יחיד של שעולמו הוא .
תת-מבנה זה נקרא התת-מבנה הנקבע על ידי .
העולם של כל תת-מבנה הוא קבוצה סגורה.
האמיתות של נוסחאות כוללות עוברת בירושה ממבנים לתתי-מבנים.
כלומר אם נוסחה שכל הכמתים בה הם נכונה במבנה מסוים, היא נכונה גם בכל תת-מבנה.
ההפך אינו נכון, ייתכן שנוסחה כזו נכונה בתת-מבנה אך לא במבנה כולו (למשל הטענה שכל מספר הוא שלם נכונה בחוג השלמים אך לא בשדה הממשיים).
האמיתות של נוסחאות ישיות עוברת מתת-מבנים למבנה.
כלומר אם נוסחה שכל הכמתים בה הם נכונה בתת-מבנה, היא נכונה גם במבנה המכיל אותה.
ההפך אינו נכון (למשל קיים מספר בשדה הממשיים שאינו שלם, אך אין מספר כזה בחוג השלמים).
מבלוט ארדינץ' (בטורקית: Mevlüt Erdinç; נולד ב-25 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר טורקי.
ארדינץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סושו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת בניצחון 0–1 נגד אז'אקסיו.
בעונת הצליח לבסס את מקומו בהרכב הקבוצה, כאשר כבש 11 שערים בעונה זו.
בעונת סיים כמלך השערים של המועדון עם 12 שערים.
ב-28 ביוני 2009 חתם לארבע שנים בפריז סן-ז'רמן תמורת 9 מיליון אירו.
ב-29 ביולי 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק ידידות נגד פיורנטינה.
ארגינג הבקיע את שער הבכורה שלו בפריז בניצחון 1–3 נגד לה מאן.
באוגוסט נבחר לשחקן החודש בצרפת.
את עונת סיים ארדינץ' כמלך השערים של קבוצתו עם 15 שערים, ואף נבחר לשחקן העונה בקבוצתו.
בעונת חלה ירידה ביכולת של השחקן עקב פציעות שונות והוא כבש רק 8 שערים בליגה.
בקיץ רכש שייח' נאסר אל חלאפי את המועדון ובעקבות הגעתם של שחקנים רבים התערער מעמדו של השחקן במועדון.
ב-25 בינואר 2012 חתם בסטאד רן ל-3 וחצי שנים תמורת 7.5. מיליון אירו.
ב-17 ביולי 2015 חתם לשלוש שנים בהנובר 96 עבור 3.5 מיליון יורו.
ב-7 בינואר 2016 הושאל לגנגאן עד לסוף העונה.
ארדינץ' נולד בצרפת להורים טורקים והיה יכול לשחק בשתי הנבחרות, אך הוא בחר ב.
ב-26 במרץ 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד .
ארדינץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008, והגיע עם הנבחרת לחצי הגמר.
מבּנְדאזוֹל (Mebendazole או MBZ, כתיב כימי: C16H13N3O3), או בכינויה הנפוץ ורמוקס, היא תרופה נפוצה לטיפול במגוון רחב של תולעים טפיליות במעיים.
טווח הפעולה של התרופה כולל תולעים נימיות שונות, דוגמת: תולעי סיכה (Enterobius vermicularis), תולעי שוט (Trichuris trichiura), תולעי קרס (Ancylostoma duodenale, Necator americanus) וכן תולעים טבעתיות ושרשורים.
לצד היתרון בטווח הפעולה הרחב של התרופה, יש לה יתרון נוסף עבור האדם החולה – רעילותה נמוכה ביותר.
חסרונה של התרופה הוא באיטיות פעולתה – החולה עשוי למצוא תולעים חיות בצואתו ולחוש בסימפטומים אחרים של זיהום התולעים במהלך ימים אחדים אחרי סיום נטילת התרופה.
חולה שאינו מודרך כהלכה עשוי לחשוב שהתרופה לא מצליחה לסייע לו.
חיסרון נוסף הוא שהתרופה אינה פוגעת בביצי מרבית מיני התולעים ועל כן, כעבור שבוע מנטילתה המקורית, יש להשתמש בה שוב, כנגד התולעים שזה עתה בקעו מן הביצים.
התרופה נלקחת בבליעה, כטבליה או כתמיסה.
היא נלקחת תחילה במהלך יום אחד או במהלך שלושה ימים, ולאחר הפסקה של שבוע במהלך יום נוסף.
התרופה פועלת לשיתוק ולהרג התולעים הנמצאות לאורך מערכת העיכול על ידי הפרעה ביצירת חלבון הדרוש לשרירי התולעים.
פעולה זו הורגת את התולעים במהלך מספר ימים ולא מיד עם נטילת התרופה.
לתרופה יש רעילות נמוכה מאוד עבור האדם, מכיוון שרק חלק קטן ממנה נספג מן המעי אל מחזור הדם.
עבור מרבית מיני התולעים, התרופה אינה חודרת לביצים ולכן יש להשתמש בה פעמיים.
בפעם הראשונה נגד התולעים שכבר בקעו מן הביצים, וכעבור שבוע נגד אלו החדשות שבקעו.
מבנדאזול הוצגה לראשונה על ידי "Janssen Pharmaceutica" בתחילת שנות ה-80 כאנלוגיה לתרופה קודמת בשם "ת'יאבנדאזול" אשר ביחס אליה הרעילות נמוכה באופן משמעותי.
תרופה זו נכנסה לרשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
מבלמאיו היא עיר שנמצאת באזור המרכז שבקמרון.
העיר ממוקמת כ-17.5 ק"מ מיאונדה, בירת האזור ובירת קמרון.
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,797 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (266 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (33 מ"מ גשם).
העיר ממוקמת ליד הכביש הלאומי N2.
מבנה אוכלוסייה הוא מושג מתחום "אקולוגיה של אוכלוסיות", המתאר מצב שבו אוכלוסייה מחולקת לתת-אוכלוסיות או אוכלוסיות מקומיות (כגון להקות, מושבות או עדרים נפרדים).
מצב זה של אוכלוסייה בעלת מבנה מוגדר, נוצר בעקבות הזדווגות לא אקראית של פרטים באוכלוסייה, ולרוב נגרם עקב בידוד גאוגרפי של תת-אוכלוסיות עם שיעורי הגירה נמוכים וזרימת גנים מוגבלת ביניהן.
במצב זה הפרטים נוטים להתרבות עם פרטים הקרובים אליהם מבחינה גאוגרפית, מצב המחזק את מבנה האוכלוסייה.
מבחינה גנטית, המבנה של אוכלוסייה לעיתים רבות מאופיין בתדירות אללים שונה בכל תת-אוכלוסייה ובמידת הבידוד הגנטי של תת-האוכלוסיות.
ניתן לתאר מצב של מבנה אוכלוסייה כיציאה מפנמיקסיה (בה יש ערבוב מלא באוכלוסייה), מכיוון שאין רבייה אקראית בין הפרטים והפצת הגנים מוגבלת בין תת-האוכלוסיות.
למצבים שבהם מתקיים מבנה באוכלוסייה חשיבות אקולוגית ואבולוציונית עקב הפוטנציאל להביא להתמיינות מינים.
קיימות שתי גישות בתחום מבנה אוכלוסייה – גישה אקולוגית וגישה גנטית.
האקולוגים בוחנים בדרך כלל את הרכב האוכלוסייה לפי הרכב הגילאים והזוויגים של הפרטים; גנטיקאים של אוכלוסיות בוחנים את אופי ארגון השונות הגנטית בתוך אוכלוסיות ובין אוכלוסיות.
קיים קשר הדוק בין שתי הגישות – הגנטית והאקולוגית.
לדוגמה, גודל האוכלוסייה ואופן פיזור הפרטים בה קובעים את יכולת הפרטים לשמור על זרימת הגנים ביניהם או על פוטנציאל של תתי-האוכלוסייה להתמיין עם הזמן למינים נפרדים.
ישנם גורמים רבים המשפיעים על מבנה האוכלוסייה, כגון האקולוגיה של בית הגידול בו חי המין, הדמוגרפיה של האוכלוסייה וההתנהגות החברתית של הפרטים בה.
כל אלה תורמים להיווצרות מבנה האוכלוסייה ותת-האוכלוסיות המרכיבות אותה.
בסביבות הטרוגניות, פרטים מסוימים (בעלי גנוטיפ מסוים או מאפיינים פנוטיפיים) יכולים להיות מותאמים יותר לשטח מסוים, ולכן להתקבץ בו או לשרוד בו בצורה מועדפת, ובכך לחזק את מבנה האוכלוסייה.
כאשר ישנה סלקציה לא אחידה במרחב, הבוררת פרטים בצורה לא אקראית, צפוי התהליך להביא למבנה אוכלוסייה, אם גם ההפצה ביניהם מוגבלת או אם בחירת בני הזוג איננה אקראית ביחס לתכונות אלו.
כמו כן, התהליכים המתרחשים באוכלוסייה מתווכים במידה רבה על ידי התנהגות הפרט באוכלוסייה, למשל פעילותו ודפוסי התנועה שלו, או סיכויי השרידה של כל פרט ביחס לפרטים אחרים באותה אוכלוסייה.
מינים ביולוגיים מחולקים לרוב לאוכלוסיות נפרדות, שלא מקיימות ביניהן קשרי רבייה תדירים.
תהליכים התורמים לפיזור לא אקראי של פרטים ברמת האוכלוסייה הבודדת מביאים להיווצרות אוכלוסייה מובנית (structured population), כאשר פיזור לא אקראי עשוי להשתקף בפיזור לא אחיד של גילאי הפרטים או של גודל הגוף שלהם.
במקרים רבים המבנה באוכלוסייה הוא מרחבי, ובו טיפוסים שונים מופרדים זה מזה גאוגרפית.
קיטוע של בית גידול כתוצאה ממחסום פיזי כמו כביש או נהר, יכול למנוע זיווג חופשי בין כלל הפרטים באוכלוסייה ולגרום לזרימת גנים מוגבלת בין תת-האוכלוסיות ולהתפתחות מבנה אוכלוסייה.
גם מחסומים חברתיים, אקולוגיים או ביולוגיים (פיזיולוגיים או התנהגותיים) יכולים לתרום להתפתחות מבנה, ובמקרים קיצוניים אפילו לגרום להיעדר מוחלט של זרימת גנים בין תתי-אוכלוסיות, וכתוצאה מכך להתפצלות לאוכלוסיות נפרדות.
דוגמאות לאוכלוסיות מובנות: אוכלוסיות חרקים בעלי גלגול מלא, שאותן ניתן לחלק לשלב הביצה, פגית/זחל (larva), גולם ובוגר, המהווים כל אחד תת-אוכלוסייה נפרדת.
בנוסף, מינים של צבי ים, עצים ודגים.
אוכלוסיות מסוג זה לרוב מאופיינות בתמותה רבה יחסית של הפרטים הצעירים/הקטנים ובעיכוב הרבייה עד שהפרטים בוגרים או גדולים מספיק.
אוכלוסיות מינים אלה מאופיינות בשוני רב בין הפרטים, מה שיכול לגרום לחלקם להיות מועדים יותר לתמותה או עדיפים יותר לרבייה מאחרים.
לכן, לרוב ניתן לחלקם לתת-אוכלוסיות ולהתייחס אליהם כאוכלוסייה מובנית.
אוכלוסייה לא מובנית (unstructured population) היא המצב ההפוך מאוכלוסייה מובנית.
באוכלוסייה לא מובנית כל הפרטים נתונים לאותם לחצים אקולוגיים.
כלומר, שיעורי הגדילה, הרבייה והתמותה דומים בכל הפרטים באוכלוסייה.
במקרים כאלה ניתן להתייחס לאוכלוסייה כאל אחידה, ללא מבנה וחלוקה פנימית.
אוכלוסייה לא מובנית מרמזת על פנמיקסיה, מכיוון שהיא חסרת מבנה מרחבי או דמוגרפי מובחנים.
בהיעדר מבנה, סיכוייו של כל פרט להזדווג עם כל פרט אחר אינם תלויים במרחב ביניהם או בתכונות מובחנות אחרות.
כמו כן, הדורות אינם נפרדים זה מזה ואין מבנה גיל באוכלוסייה .
דוגמה לאוכלוסייה לא מובנית: מושבת חיידקים, שבה הפרטים גדלים בצורה אחידה יחסית.
קיימות דרכים רבות ומגוונות שבעזרתן לומדים החוקרים את מבנה האוכלוסייה: ניתן לכמת את מבנה תת-האוכלוסיות באוכלוסייה מסוימת; לבדוק האם התת-אוכלוסיות "טהורות" או מעורבבות; ניתן להשתמש במדדים כמו אומדני ילודה, תמותה ופיזור, ולבחון כיצד הם משתנים בין קבוצות גיל או במרחב.
כמו כן ניתן למדוד השתנות בקצב הילודה, התמותה והתנועה לאורך זמן ובמרחב.
מתוך הנתונים המתקבלים ממחקר של אוכלוסייה מסוימת, ניתן להסיק לגבי ההיסטוריה האבולוציונית שלה, לבדוק אם התפצלה או התחברה לתת-אוכלוסיות אחרות, אם גודלה השתנה ולאמוד את שיעור זרימת הגנים בינה לבין אוכלוסיות אחרות.
הגישה האקולוגית ומבנה אוכלוסייה מרחבי
למבנה האוכלוסייה משמעויות רבות ושונות בגישה האקולוגית.
ניתן לכלול בתוך המושג את מבנה הגילאים באוכלוסייה (Age Structure); מספר הפרטים הנמצאים בכל שכבת גיל; דרך פיזור הפרטים בזמן ובמרחב; עקומות השרידות של האוכלוסייה (survival curves), כמות השונות הגנטית וזרימת הגנים, דפוסי התנועה של הפרטים ועוד.
אופי הפיזור של הפרטים במרחב יכול להעיד על הרכב האוכלוסייה.
אוכלוסייה מובנית מאופיינת בתת-אוכלוסיות, לרוב מופרדות פיזית, עם זרימת גנים נמוכה ביניהן.
תנאי הסביבה, כמו תוואי הקרקע וכיסוי הצמחייה יכולים לגרום לטיפוסים שונים להתמקם באזורים שונים במרחב וליצור תת-קבוצות באוכלוסייה הכללית.
אחד הכלים בהם משתמשים דמוגרפים להבנת אוכלוסיות הוא "פירמידת אוכלוסייה" (Population pyramid), הנקראת גם "פירמידת גילים".
פירמידת אוכלוסייה היא ייצוג גרפי של הרכב הגיל והמין של אוכלוסייה ספציפית.
מודל האי (Island Model) משמש לחקר מין המחולק למספר אוכלוסיות, שביניהן מתרחשת הגירה ברמה כלשהי.
חוקרים נוטים לבחור במודל האי לתיאור מבנה אוכלוסייה עקב היותו קל להבנה ומאפשר תיאור פשטני של מבנה האוכלוסייה.
המודל מניח שהאוכלוסייה מחולקת ל"איים", כלומר לתת-אוכלוסיות.
ההזדווגות מתרחשת באופן מועדף בין זוגות של פרטים מאותו "אי", כך שהאללים שמקורם ב"אי" מסוים נוטים להתפזר ל"איים" האחרים כתלות בשיעור ההגירה ביניהם.
המודל הוצג לראשונה ב-1931 על ידי Sewell Wright ומתאר מצב בו כל התת-אוכלוסיות מקושרות בקצב הגירה קבוע (m).
אלל שמופיע בתת-אוכלוסייה מסוימת כתוצאה ממוטציה, יכול להתפזר לכל אוכלוסייה אחרת בדור יחיד, שהסבירות לה נקבעת על ידי שיעור ההגירה .
סביר להניח שבמציאות האלל יתפזר בין האיים בתדירות שונה, כתלות באדפטיביות שלו ובזיקה שלו לתכונות הקשורות להפצה.
קיימים מודלים רבים נוספים המשמשים לתיאור מבנה אוכלוסייה.
למשל, "מודל אבני המדרך" (stepping stone model) מניח שקצב הגירה בין תת-אוכלוסיות הוא פונקציה של המרחק ביניהן, וכתוצאה מכך פרטים (וגנים) מתת-אוכלוסיות קרובות יהיו דומים יותר בזכות הקרבה .
למרות ערכו בהבנת תפיסות כלליות, מודל האי לא תמיד מספק התאמה לנתונים אמפיריים.
באוכלוסיות אדם, לדוגמה, מחקרים גנטיים ודמוגרפיים מצביעים על כך שמודלים של "אי" בדרך כלל אינם מספקים התאמה טובה לנתונים גנטיים אנושיים.
בני האדם אמנם עתידים לרכוש שינויים גנטיים, אך לא בהכרח יתחלקו כתוצאה מכך לתת-אוכלוסיות.
מבנה האוכלוסייה, אשר נקרא גם ריבוד אוכלוסייה (Population Stratification),
מתייחס בדרך כלל לדפוסים בשונות הגנטית, הנובעים מיציאה בעבר או בהווה ממצב של פנמיקסיה.
לאוכלוסייה יש מבנה גנטי כאשר נמצא שוני בתדירות האללים בין שתי קבוצות עקב שינויים סיסטמטיים במוצא או בפיזור.
מבנה האוכלוסייה נובע מהשפעות של תהליכים אבולוציוניים, הכוללים שחלוף, מוטציה, סחף גנטי, היסטוריה דמוגרפית וברירה טבעית.
הבנת המבנה הגנטי של אוכלוסיות נמצאת במוקד תשומת הלב של גנטיקאים של אוכלוסיות, ומחקרים עוסקים בנושא כבר מראשיתו של תחום זה.
בתחום הגנטיקה של אוכלוסיות נהוג להשתמש במחקרי זיקה (Association studies).
לרוב, מחקרים אלה נערכים על אוכלוסיות בני אדם, ובהם חוקרים לוקוסים (מיקומים) על פני הגנום המעורבים בשליטה בפנוטיפ (ההיבט הנצפה והמדיד) של תכונה מסוימת.
שינויים בין רצפים אלה יכולים להצביע על כך שמוצאם של הפרטים משושלות השונות בלוקוס זה, או שקיים שוני בעקבות מחלה .
ניתן להשתמש במחקרי זיקה גנטית גם באוכלוסיות בעלי חיים, וזאת כדי ללמוד על מוצאן של תת-אוכלוסיות על פי ההבדלים הגנטיים ביניהן.
מביה (בסוואהילי: Mbeya) היא עיר שנמצאת במחוז מביה , טנזניה.
העיר ממוקמת כ-394 ק"מ מבירת טנזניה, דודומה.
החודש הכי חם הוא אוקטובר (26 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא ינואר (16 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,188 מילימטרים בשנה.
חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (238 מ"מ גשם), וחודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (4 מ"מ גשם).
נבחר לראשונה לפרלמנט בבחירות הכלליות בשנת 2002, והוא חבר מייסד במפלגת הצדק והפיתוח (AKP).
כיהן כיו"ר האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה בין השנים 2010–2012.
צ'בושולו נולד באלניה, מחוז אנטליה.
הוא סיים את לימודיו בפקולטה למדע המדינה באוניברסיטת אנקרה, בשנת 1988 שם למד יחסים בינלאומיים.
לאחר מכן קיבל תואר שני בכלכלה מאוניברסיטת לונג איילנד בניו יורק, ולמד לדוקטורט באוניברסיטת בילקנט.
הוא היה עמית מחקר בבית הספר לכלכלה בלונדון, שם היה תקופה מסוימת נשיא הקהילה הטורקית.
צ'בושולו לא קיבל תואר דוקטור.
כחבר פרלמנט, צ'בושולו התמנה ליושב ראש הוועדה לענייני הגירה, פליטים ואוכלוסייה.
בנובמבר 2009 הוא נפגש עם שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, בהקשר לדו"ח שהכינה הוועדה על הרעב הסובייטי בשנים 1932–1933.
צ'בושולו הצטרף לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה בשנת 2003 וזמן קצר לאחר מכן מונה לראש המשלחת הטורקית וסגן יו"ר האספה.
במהלך מושב האספה בינואר 2010, הוא היה מועמד ונבחר ב־25 בינואר 2010 להחליף את היו"ר היוצא לואיס מריה דה פויג מספרד.
עקב כניסתו לתפקיד באוקטובר לא קיבל תיק בממשלתו של רג'פ טייפ ארדואן.
מועמדותו לתפקיד זה נתמכה על ידי כל המפלגות העיקריות בטורקיה.