tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך היא ואסף נפרדים בזמן שבקי הופכת לאם חד הורית עם 2 תינוקות דודו העשיר של ממוקה מצד האב דדה מרבי מגיע לארץ לביקור בעקבות חתונת ביתו ממוקה מתבייש לספר לו שפשט את הרגל.
הוא עושה לו הצגה שהוא איש עשיר מאוד אך לבסוף הוא מגלה את האמת על ממוקה ובהמשך קונה ממנו את האולם ומעסיק אצלו את ממוקה וויטלי.
מורדי פותח סלון כלות עם מרסל, בהמשך הוא מוכר את החלק שלו לפרח ועובר לגור עם שלום בתל אביב.
גידי הופך להיות הבעלים הרשמיים של המכולת ולא שוכר אותה מממוקה ומעסיק אצלו את טמנו ואברם האתיופים במקום את אברמי.
חלבי פותח קבוצת תמיכה לעבריינים.
ציון מוצא שידוך בלחץ הוריו ומתחתן.
גלי ופרח עומדים להתחתן אבל בגלל הברזתו של גלי קיבל ממנה צו הרחקה.
שימי שאשא סגר את תחנת הרדיו שלו ועזב לצפת לכמה חודשיים וחוזר לטירה.
הוא מחזיר את פרח בתשובה, והיא קונה ממורדי את החלק שלו בסלון כלות שלו ושל מרסל והופכת להיות שותפה עם מרסל.
פיטוסי פותח פיצרייה מכיוון שממוקה סגר את האולם והוא נשאר בלי תעסוקה והוא מעסיק אצלו את גרישה שסגר את המעדנייה.
פרוספר אסייג (שלום אסייג): בן 59 בתחילת הסדרה.
אחיהם של עמרם ומומי, בעלה של ליליאן, לו 8 ילדים בניהם שלום, אילנה, מוריס, אתי, ציון ומני.
עבד כצבע בשייטת 13 ובהמשך יו"ר מועצה דתית בטירה.
מתגעגע לחיים במרוקו, לרוב בהגזמה.
בסוף הסדרה לא יכול לטוס בגלל צו איסור יציאה מן הארץ משום שחתם ערבות לממוקה.
דניאל גדל אצלו ואצל ליליאן בבית.
ליליאן אסייג (אוולין הגואל): בת 54 בתחילת הסדרה.
אשתו של פרוספר, לה 8 ילדים בניהם שלום, אילנה, ומני.
סבתם של ליאור, שירן ודניאל.
עקרת בית ואם אחראית המצטיינת בבישולים ואפייה.
מגדלת את דניאל אחרי שאמו בקי חוזרת לאנגליה.
שלום אסייג (דניאל אסייג): בן 24 בתחילת הסדרה.
בנם של פרוספר וליליאן ואחיהם של מני, אילנה, מוריס, מטילדה, אתי, ציון ואלי.
לומד משחק ועובד בריקוד במלון באילת ובהמשך מתחתן עם בקי לאחר שנכנסה ממנו להיריון.
בסיום העונה נולד בנם המשותף דניאל והתגרש מבקי.
הוא בן זוג של אלינה לאחר הגירושים מבקי.
הוא מתגורר בטירה ולפעמים אחרי הופעות נשאר לישון אצל אלינה בדירת השותפות שלה בתל אביב.
בהמשך עובר לגור בדירה בתל אביב עם גלעד, צייר שהוא אתאיסט ובהמשך מורדי מצטרף לגור איתו ועם גלעד.
הוא נאבק עם גרושתו בקי על גידול בנם דניאל.
בהמשך עובר לגור עם אלינה.
בהמשך הוא ואלינה נפרדים ושלום מגדל את דניאל יחד עם הוריו במקביל מופיע.
רבקה (בקי) אסייג (עופרי לסקי): רקדנית אנגלייה ובתם של אדוארד ומרגרט, גרושתו של שלום אסייג, ואמו של דניאל, אותו היא מכנה דין העובדת לצד שלום במלון באילת.
לאחר שנכנסה משלום להיריון הם מתחתנים.
לרוב מתרגזת מהתושבים בטירה ומשלום.
בעונה השנייה שבה לאילת והיא בהיריון שני מאסף.
נאבקת עם שלום על גידול בנם דניאל בעקבות כך שהיא רוצה לקחת אותו לאנגליה.
לא מחבבת במיוחד את אלינה.
בהמשך העונה השנייה נולדה לה בת מבן זוגה לשעבר אסף.
באחד הפרקים שלום נותן לה עבודה בסלון של מארסל ומורדי, אך ללא הצלחה.
כאשר היא רצתה לצאת מהארץ עם דניאל, שלום הוציא לה צו איסור יציאה מן הארץ.
בהמשך הצו בוטל, והיא מחליטה לחזור לאנגליה ולגדל את ביתה שם ולתת את האחריות לגידולו של דניאל לשלום, מאחר שהיא לא יכולה לגדל שני ילדים לבדה.
מנחם (מני) אסייג (עדי אלון): בן 23 בתחילת הסדרה.
בנם של פרוספר וליליאן ואחיהם הצעיר של שלום ואילנה.
אילנה בודנהיימר-אסייג (שרלין חזיזה): בת 34 בתחילת הסדרה.
בתם של פרוספר וליליאן, אשתו של גידי ואמם של ליאור ושירן.
לרוב מפשרת בין אביה לבעלה.
גידי (פריזר) בודנהיימר (עפר שכטר): בן 37 בתחילת הסדרה.
בעלה של אילנה ואביהם של ליאור ושירן.
קמצן ומתנשא, הסולד מ"התרבות המרוקאית".
שכר מממוקה את המכולת השכונתית אותה מכנה: "כלבודנהיימר" (הלחם של המילים "כלבו" ו"בודנהיימר").
העסיק את אברהמי, בן דוד של ממוקה בתמורה לזה שממוקה יעשה לו הנחה על השכירות של המכולת.
בהמשך פיטר את אברהמי וקונה מממוקה את המכולת ומעסיק את טמנו ואברם האתיופים.
בהמשך, נכנס לחובות בעקבות הקמת סניף נוסף והחל לחלק עיתונים.
ליאור בודנהיימר (אושר אסייג): בן 12 בתחילת הסדרה.
בנם הבכור של גידי ואילנה ואחיה הבכור של שירן.
עמרן אסייג (אבי טולדנו) (עונה 1): אחיהם של פרוספר ושל מומי שעלה מצרפת (וחזר לגור בה) ואביה של קלודין.
קלודין אסייג (מירי בוהדנה) (עונה 1): בת 40 בתחילת הסדרה.
יפת תואר החולמת להיות דוגמנית.
אדוארד (בובי לקס): אביה הבריטי של בקי, שאינו דובר עברית.
מרגרט (נטלי בלנפורד): אמה הבריטית של בקי, שאינה דוברת עברית.
ויליאם (יפתח אופיר): אחיה של בקי.
נוטה לשתות אלכוהול לעיתים קרובות ובעקבות זה לעשות שטויות ולהסתבך.
דניאל אסייג (נולד בשם דין): בנם בן השנתיים של שלום ובקי שנולד בסוף העונה הראשונה גר אצל פרוספר וליליאן ובהמשך עובר עם אביו שלום לתל אביב.
הוריו נאבקים על החזקתו וגידולו.
נולדה לו אחות למחצה מאסף.
שלום מגדל אותו אצל פרוספר וליליאן.
אלינה זריצקי (כריסטינה רוז) (עונה 2): בת 22, עלתה לארץ מאוקראינה יחד עם הוריה בגיל 15. חברתו החדשה של שלום לאחר הגירושים מבקי.
שלום הכיר אותה בשנת 1994 בצילומים לתוכנית אירוח בערוץ 22, והם מנהלים קשר בשלט רחוק, כשהוא מתגורר בטירה ולפעמים אחרי הופעות נשאר לישון בדירת השותפות שלה בתל אביב.
בסוף הסדרה היא ושלום נפרדים לאחר שהבינה שגרוש עם ילד גדול עליה.
מומי אסייג (קדוש מכלוף) (עונה 2): אחיו של פרוספר ושל עמרם שחי בקריית שמונה.
אומר לכולם שהוא דייג ושהוא נחשב דייג טוב ממרוקו, אך האמת היא שהוא לא יודע לדוג.
אולג זריצקי (ולדימיר פרידמן) (עונה 2) אבא של אלינה, רופא שיניים, הוא לא מחבב את שלום והוא חושב ששלום לא מתאים לאלינה ושהוא לא רציני לגביה.
אנסטסיה זריקי (עונה 2) אמה של אלינה.
בעלה אולג לא מחבב את שלום.
נטלי (מאיה אסייג): נכדתו של מומי שחיה בפריז והגיעה לביקור בישראל.
התינוקת של בקי: בתם של בקי ואסף ואחותו הצעירה של דניאל, בסוף הסדרה עוברת עם אמה בקי לאנגליה.
ז'אן קלוד אסייג (מוזכר): בנו של מומי ואחיינם של פרוספר ועמרן.
יעקב (קוקו) עובדיה (יגאל עדיקא): בן 61 בתחילת הסדרה.
השכן העיראקי של ליליאן ופרוספר אסייג ובעלה של רשל.
מתמכר למשחק "הוגו" בערוץ הילדים, עבד זמנית בתחנת המוניות של מנדל, בהמשך פתח בית מלון בביתו.
ראשל עובדיה (יפה לוי): אשתו של קוקו.
טיפשה כמו בעלה ומסתמכת על ליליאן שתיתן לה מוצרים.
מנדל לייבוביץ' (יוסי וידר): שומר רומני ואביה של אניטה העובד בבית הספר "אריאל".
בעונה השנייה פותח תחנת מוניות.
אניטה עובדיה-לייבוביץ' (מוזכרת): אשתו של פרדי ואמם של חבקוק וטרפון.
פרדי (פלאברה) עובדיה (מוזכר): בעלה של אניטה ואביהם של חבקוק וטרפון.
באחד הפרקים אביו משכיר את חדרו לאחר שהוא פותח בית מלון בביתו.
חבקוק עובדיה: בנם הבכור של פרדי ואניטה ואחיו הבכור של טרפון.
טרפון עובדיה: בנם של פרדי ואניטה ואח של חבקוק.
ממוקה חונדיאשווילי (גרא סנדלר): בן 26 בתחילת הסדרה.
בעלה של ארזו, אביו של ויצ'ליקו ובנו של שליקו.
השכיר את המכולת שלו לגידי ולצד חמיו ויטלי הפעיל אולם אירועים אבל פשט רגל.
בסוף העונה חזר לעבוד במכולת לצד גידי, אך בתחילת העונה השנייה עם חזרתו של דדה מרבי לארץ, הוא, אירמה, וויטלי חתמו בלשכת אבטלה בהמשך חזרו לעסק.
בהמשך צוין שהוא התייתם מאביו.
שב להיות מנהל האולם בסוף הסדרה.
ויטלי יושבייב (חי דוידוב): חותנו של ממוקה ושותפו לניהול אולם האירועים.
לאחר שפשט את הרגל הוא חותם בלשכת אבטלה עם ממוקה ואירמה.
חם מזג, בייחוד על ממוקה ובשעות הפנאי מזקק משקאות חריפים.
אברמי חונדיאשווילי (מיכאל ספיר) (עונה 1): בן דודו של ממוקה שעובד במינימרקט של גידי, כתנאי להנחה בשכירות של גידי.
רוב הזמן מוריד את החולצה.
כשאנשים שואלים אותו למה הוא מוריד את החולצה הוא אומר להם "אתה אומר לבננה למה היא מורידה את הקליפה".
בסוף העונה גידי פיטר אותו, והחל למכור חולצות.
דדה מרבי חונדיאשווילי (דובר קוסשווילי) (עונה 2): דודו העשיר של ממוקה מצד האב.
הוא איש עסקים מצליח שמתגורר בבלגיה.
בזמן שמשפחתו של ממוקה עלתה לישראל, מרבי, שכבר היה איש עסקים מצליח בגאורגיה, החליט לקחת את ממונו ולהגר לבלגיה.
מרבי הצליח בצורה מסחררת ובנה לו שם ידוע בקרב כל יהדות גאורגיה.
הגיע לביקור בארץ בעקבות חתונה של בתו שבוטלה בהמשך.
בהתחלה ממוקה מתבייש לספר לו שפשט את הרגל והוא עושה לו הצגה שהוא עשיר אך לבסוף הוא מגלה את האמת.
הוא קונה את "אולמי ממוקה" והופך להיות הבעלים החדשים של האולם ומעסיק את ממוקה וויטלי בתור מלצרים.
בהמשך מתגלה שהוא אלרגי לשומשום.
בסוף הסדרה שב לבלגיה ונותן לגרישה לנהל את האולם במקומו, בהמשך מחזיר את ממוקה לנהל את האולם.
נינה (שירה אלמוזלינו) (עונה 2) בתו של מרבי, הגיעה לארץ לבקר את אביה בעקבות חתונה שהתבטלה לה, יצאה עם גיאה הבן של גוצ'ה.
גיאה (טורניקה קוקה ציצווישוילי) (עונה 2) בנו של גוצ'ה, יצא עם נינה הבת של מרבי.
גוצ'ה (גנגה אליקשוילי) (אורח בעונות 1 ו-2) ממוקה קנה ממנו את האולם אירועים כשפריזר קנה ממנו את המכולת.
פרידה יושבייב (סיוון אטנר) (עונה 2): אשתו של ויטלי ואמא של ארזו.
ובדומה לו אומרת מדברת בעברית משובשת.
אירמה חונדיאשווילי (ענבל גלאם): דודתו של ממוקה, המשמשת כשפית באולמי ממוקה.
ניצחה בתחרות על השף הראשי של אולמי ממוקה.
בתחילת העונה השנייה היא, ממוקה, וויטלי חתמו בלשכת אבטלה.
מרסל אוחנה (אריק משעלי): עשיר, קמצן, רכלן, מלשן, תככן, בדאי, סכסכן, וקנאי אשר לעולם לא שמח בחלקו.
מרותק לכיסא גלגלים עקב נפילה מגג ומנהל מספרה לצד מולגוטה, אך אינו מספר בפועל.
בסוף העונה מתחיל לצעוד על קביים.
בעונה השנייה פותח סלון כלות עם מורדי בטירה שנקראה m&m קיצור של מורדי ומרסל, אך עם מעברו של מורדי לתל אביב הבעלות של מורדי על החנות עברה לפרח.
רבי מאיר אוחנה (מוטי בן ישי): אביהם של מורדי וחנה ואחיו הבכור של מרסל.
מנדה את מורדי לאחר שהוא מתגלה כהומוסקסואל, ואף יושב עליו שבעה.
מרדכי (מורדי) אוחנה (שלומי קוריאט): בן 48 בתחילת הסדרה.
בנו של מאיר, אחיה של חנה ואחיינו של מרסל הפותח בתחילת הסדרה בוטיק בגדים.
מכונה על ידי כולם מורדי "אבועגלה" מפני שיערו הגדול.
תמהוני, נשי ומוחצן הנוטה לקלל הרבה ולריב עם אחותו או דודו.
יצא מהארון כהומוסקסואל בעונה הראשונה.
בהמשך פותח סלון כלות בטירה עם מרסל שנקראה m&m קיצור של מורדי ומרסל, אך עם מעברו לתל אביב והפיכתו לשותף של גלעד ושלום מכר את האחוזים לפרח, בהמשך נשאר לגור בדירה לבד לאחר ששניהם עוזבים, ובהמשך ציון וחמוטל עוברים לגור אתו.
ימין שוקרון (אדמונד גיגי): בעלה של חנה ואלכוהוליסט קשה.
נוהג לומר: "רק אני קובע פה".
חנה אוחנה (שיפי אלוני): בת 43 בתחילת הסדרה.
אחותו ויריבתו של מורדי הנשואה לשוקרון.
מכונה על ידי כולם חנה "פינצטה" מפני שהיא חמומת מוח ומאיימת לרוב לדקור בפינצטה את מי שמעצבן אותה.
מרים אוחנה (פלורנס בלוך) (עונה 2): גרושתו של מרסל.
רוב הריבים שלה עם גרושה נובעים מהקמצנות שלו.
מתחלקת עם גרושה מרסל ברכוש במסגרת הגירושין שלהם.
נעמי (רויטל משעלי) (עונה 2): בת הזוג החדשה של מרסל.
יוני (שון גלגור) (עונה 2): בנה ההיפראקטיבי של נעמי.
יהושע "שוקי" חלבי (הרצל טובי): טיפוס בעל מזג חם שהתנתק מעולם הפשע, למד עבודה סוציאלית וכיום מדריך נוער בסיכון.
בעלה של חיה, אחיו של גלי ואביהם של ששי ומומי.
בעונה השנייה פותח קבוצת תמיכה לעבריינים ומשלים בגרויות כדי להבטיח את המשך עתידו במתנ"ס.
חיה חלבי (פולי סלונים): אשתו של שוקי ואמם של ששי ומומי.
ששי חלבי (שחר פרחי) (עונה 1): בנם של שוקי וחיה.
פרץ לחנות דיסקמנים כאשר אביו היה בכלא על מנת לפרנס את משפחתו וישב בכלא 3 חודשים.
יגאל (גלי) חלבי (תמיר גינזבורג): אחיו של שוקי, גיסה של חיה ודודם של ששי ומומי שעבר בילדות לקיבוץ.
מכונה על ידי כולם גלי ה"סטלן".
מוכר בגדים ומוצרים בתא המטען במכוניתו, מדי פעם נזרק בבית של חלבי וחיה, יוצא עם פרח פנסו והם הופכים להיות זוג.
בעונה השנייה מתחתן עם פרח ומאחר לה לחתונה מפני שלפני החתונה שלו התמסטל עם חברים בים ונרדם שם.
כשהוא התעורר הוא שכח שהוא בא עם האוטו של שלום וחשב שהגיע עם האוטו שלו.
כשהוא הגיע לאולם כולם כבר הלכו חוץ מפרח, פנסו, וחינגה.
בעקבות הדבר הזה קיבל צו הרחקה מפנסו שאסור לו להסתובב בטירה.
הוא חזר לטירה כי העיפו אותו מהקיבוץ כי לא זרק סגרייה לפח וכל השדה של הקיבוץ נשרף בעקבות כך עבר לגור באוטו שלו.
גבי פנסו (מוריס כהן): חברו העבריין של שוקי ואביה של פרח וסבא של יקיר.
נוהג לאיים על אנשים בשריפה בעזרת זיפו.
פרח פנסו (פרלה דנוך): בתו של גבי, גרושתו של שימי ואמו של יקיר.
בהמשך עובדת בבוטיק של מורדי ויוצאת עם גלי חלבי.
בהמשך הם מתחתנים והיא חושבת שהוא מבריז לה מהחתונה, כי הוא התמסטל עם חברים בים ונרדם שם וכשהוא הגיע לאולם רק פרח, פנסו וחינגה נשארו באולם.
בהמשך, בעלה לעבר שימי, מחזיר אותה בתשובה והם שבים להיות זוג.
הופכת להיות השותפה החדשה של מרסל לאחר שהיא קונה את חלקו של מורדי, לאחר שהוא עובר לתל אביב.
שימי שאשא (אבי סלמה): הגרוש של פרח פנסו ואב בנם יקיר.
מתפרנס מתחנת רדיו פיראטית ביתית שפתח בבית של אמא שלו (הסלוגן של הרדיו שלו הוא: "שימי/שאשא על הביט – אמא על הטבית") ומהכסף שבקושי מקבל, משלם מזונות לפרח, גרושתו.
בעונה השנייה סגר את תחנת הרדיו שלו כי התעייף מזה ועזב לצפת לכמה חודשיים וחזר לטירה.
התחזק והפך לברסלב מזרם הננחים.
רוקד ברחבי השכונה ומרקיד אנשים.
מפריע לאנשים לעבור בגלל הריקודים שלו.
הוא מחזיר את פרח בתשובה והם חוזרים להיות זוג.
יקיר שאשא (מוזכר): בנם של פרח פנסו ושימי ונכדם של גבי פנסו ושל ציפי שאשא.
ציפי שאשא (רבקה בכר) (עונה 1): אמו של שימי וסבתו של יקיר.
שימי גר אצלה ופותח תחנת רדיו ביתית, נוהגת להיכנס כל פעם לחדר כששימי משדר ולהכניס לו טבית מעשה ידיה.
הרב חנניה קורקוס (יאיר פורטל): בעלה של רבקה ואביו של ציון.
הוא ואשתו רוצים שציון יתחתן ויקים משפחה ויצא מהבית שלהם.
רבקה קורקוס (לינור אברג'יל): אשתו של חנניה ואמו של ציון.
רבנית מוזרה המדליקה נרות באופן קבוע ומאיימת על הסביבה במלאכים רעים.
היא ובעלה רוצים שציון יתחתן ויקים משפחה ויצא מהבית שלהם.
ציון קורקוס (אוראל צברי): בנם של רבקה והרב חנניה.
גר אצלם בבית מכיוון שנפלט מישיבה בבני ברק.
מכונה על ידי כולם ציון ה"נדבק" מפני שהוא נדבק לאנשים קרוב מדי כשהוא משוחח איתם.
חסכן, לפעמים נוטה להסתבך עם אנשים מתוך תמימות כיוון שהוא לא תמיד מבין סיטואציות.
נוטה לדבר עם אנשים על בני ברק ועל כמה שזול שם ואומר לאנשים משפטים כמו "אתה לא מחובר לחשמל" "אני סוגר לך את התריס" "אתה מזוזה בלי קלף".
בעונה הראשונה נפלט מהישיבה ועבר לגור אצל הוריו.
ועבד בתור משגיח כשרות של טירה אך בהמשך פוטר.
בעונה השנייה מחפש שידוך בלחץ הוריו ולבסוף מחליט להתחתן עם חמוטל.
נוסע למרוקו בסוף הסדרה במקומו של פרוספר.
התגרש מחמוטל לפני אירועי הסרט "ההילולה 2 - החתונה" ונישא בשנית לבחורה בשם אמונה.
חמוטל קורקוס (יעל רוזנבליט) (עונה 2) בחורה שמתגוררת בכפר חב"ד.
עברה לגור עם משפחתה אצל הרב טפירו.
מרבה להגיד לציון שהוא "פמוטים בלי נרות", בהמשך הם מתארסים ומתחתנים.
בספיישל יום העצמאות מתגלה כבקיאה בתנ"ך.
בסרט "ההילולה 2 - החתונה" צוין שהיא וציון התגרשו אחרי עלילת הסדרה.
אברום (איז'ו ליבוביץ') (עונה 2) שיפוצניק חב"דניק שמתגורר בכפר חב"ד.
עבר לגור עם משפחתו בבית של הרב טפירו, אביה של חמוטל.
מתקומם בכל פעם כשמדברים בשליליות על כפר חב"ד ועוזב במילים "יחי המלך המשיח".
גרישה טרטמן (אלכסנדר סנדרוביץ'): מתמטיקאי, שכן חדש העולה מאוקראינה, בעלה של נטליה ואביהם של נסטיה ושירוזה.
פותח מעדניה של אוכל רוסי.
בעונה השנייה עובד אצל פיטוסי יחד עם אירמה בפיצרייה שפתח שנקראת "פיצה פיטוסי".
בהמשך, הופך להיות המנהל של "אולמי ממוקה".
נטליה טרטמן (אנג'לה שטיינגרט) (עונה 1): אשתו של גרישה ואמם של נסטיה ושירוזה.
נסטיה טרטמן (אמירה גרון) (עונה 1): בתם של גרישה ונטליה, שמגיעה מאוקראינה.
בעלת תואר ראשון בפיזיקה, אחותו של שירוזה.
טמנו בריהון (ביינה גטהון) (עונה 2): אביו של אברם עובד איתו במכולת של גידי במקום אברמי.
הוא ואברם לא אוהבים במיוחד את גידי.
הם עושים שליחויות לאנשים מהמכולת.
אחרי שהם עושים שליחויות הם תמיד מתעכבים לחזור למכולת וגידי תמיד מנסה לברר איפה הם.
אברם בריהון (שמעון טמנו) (עונה 2): בנו של טמנו עובד איתו במכולת של גידי במקום אברמי.
הוא וטמנו לא אוהבים במיוחד את גידי.
סניוריטה (ורדה בן חור) (עונה 1): קוראת בקפה שכונתית ומעשנת כבדה.
הרב טפירו (חיים זנאתי): רב העיר של טירת כרמל.
שמואל (אלי גלפרין) (עונה 1): מנהל המלון בו עובדים שלום ובקי המתקמצן על הוצאות המלון.
דדה גבאי (צחי חזן) (עונה 1): חברו הטוב של דודו חזן ובנו של אהרון.
דודו חזן (עידן ויצמן) (עונה 1): חברו הגנב של דדה, עבריין שכונתי.
מולוגוטה (שי פרדו) (עונה 1): ספר ממוצא אתיופי, עובד במספרה של מרסל אוחנה ולאחר התאונה גם סועד אותו.
בעונה השנייה פוטר כנראה בעקבות סגירת המספרה.
ניסים (אור פלח) (עונה 1): יתום, תלמיד של חלבי שמונע ממנו להשתתף בפשע עקב היותו עובד סוציאלי.
ברכה פילוס (מירב הרון מדואל) (עונה 1): מנהלת בית הספר הדתי "אריאל" בטירת כרמל, בעלת קול צרוד והשתעלות מוזרה.
הסגן של פרוספר (עופר בן שבת) (עונה 1): עובד של פרוספר המנסה לפטר אותו כדי לקחת את תפקידו כמנהל על הצביעה בשייטת 13.
יאיר מפקד של פרוספר (אייל בוחבוט) (עונה 1): המפקד של פרוספר בשייטת 13.
מוניה הקווקזי (דניאל סוויסה): בטלן.
מכונה "היועץ" מכיוון שיש לו עצה לכל סיטואציה אפשרית, גם אם היא לא תמיד עוזרת, רוכב על אופניים בשכונה.
כתבת פנאי (שי מיקה יפרח) (עונה 1): כתבת המציגה את המספרה של מורדי.
רופא (דני רייספלד) (עונה 1): רופא מטעם הביטוח לאומי.
חינגה (רונן גרמה): עוזרו של פנסו.
אבנר (גיל קפטן): בנקאי מקומי המסרב לתת הלוואות.
שמוליק מייקל בוכמן (ליאור שמש) (עונה 1): שוטר חשדן, יריב של פרוספר.
אלברט (אבי טנג'י): השוטר המקומי.
מיכאל עמר (ליאור אלמליח) (עונה 1): פייטן מצליח ועיוור.
נתנאל זגורי (יוסי שטרית) (עונה 1): פייטן אשר פייט בשבת חתן של שלום.
פיטוסי (ירון לוי סבג): גרוש ואביו של ברוך.
בהמשך הופך להיות שותף באולם של ממוקה.
בעונה השנייה פותח פיצרייה שנקראת "פיצה פיטוסי" ומעסיק אצלו את גרישה.
מוטי (אביב משה) (עונה 1): שף שלמד באיטליה.
ג'קי אלמושנינו (חיים אלמקיס) (עונה 1): יושב ראש ועד הדיירים.
רצה לפתוח מועדון דיירים בבית כנסת אך התחרט בגלל פרוספר.
שרלי בוקובזה (בצלאל בורוכוב) (עונה 2): נוכל חמום מוח בן 40. ישב בכלא 6 פעמים על עקיצות שונות ומגוונות, לאחר שהשתחרר חלבי צירף אותו לקבוצת תמיכה לעבריינים שפתח.
יש לו כתם לידה במצח.
נקודת התורפה שלו שצוחקים לו על הכתם לידה.
הוא לא עבריין זוטר, אלא נוכל מיומן ושחקן למופת.
הוא אינו משתמש בשמו האמיתי ובכל עקיצה שלו הוא מגלם דמות שונה.
גלעד (עומר פרלמן) (עונה 2): צייר אתאיסט.
שלום נכנס לדירה שלו בתור שותף.
בהמשך מורדי מצטרף אליהם בתור שותף לדירה.
בהמשך שב לבית הוריו בעכו.
עזרא (אורן פסו) (עונה 2): דייג שמומי אחיו של פרוספר פוגש בים כשהוא הלך לדוג.
הוא קונה ממנו דגים ומספר לכולם שהוא דג אותם.
ציפי (יובל מעתוק) (עונה 2): מנקה שפרוספר וליליאן שכרו.
מלכה () (עונה 2): מנקה זריזה שעובדת אצל פרוספר ורבי מאיר.
משה אלמקייס (חנן אביטל)(עונה 2): חבר לשעבר של ליליאן וחבר ילדות של פרוספר.
פרוספר קרע לו את המכתבים ששלח לליליאן.
ז'וז'ו () (עונה 2): בעל קבוצת בלוט מתחרה לזו של פרוספר.
כמו פרוספר, גם הוא נוטה להגזים.
איג'יקל אשטמקר (יהודה בן יהודה) (עונה 2): מנהל המתנ"ס השכונתי של טירת כרמל, ממוצא הודי.
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאה2022פרסי נבחרי השנה של פרוגיהסדרה הקומית של השנהשנות ה-90
ערך זה מכיל סקירה של האירועים והמגמות העיקריות במוזיקה הפופולרית במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20.
במהלך העשור הז'אנרים הדומיננטיים בעולם המערבי היו מוזיקת פופ, מוזיקת דאנס, גל חדש, סינת'פופ, אלקטרו, טכנו, מוזיקת האוס, יורודאנס, R&B עכשווי, היפ הופ, פאנק, מוזיקת נשמה, הארד רוק, והבי מטאל.
במהלך העשור מייקל ג'קסון, פרינס, ויטני יוסטון, ומדונה היו בין אמני הפופ האמריקנים הדומיננטיים ביותר.
מייקל ג'קסון ופרינס היו המוזיקאים האפרו-אמריקאיים הראשונים שהווידאו קליפים שלהם שודרו כל העת במהלך שנות ה-80 בערוץ MTV, ובמיוחד השירים "Beat It", ו"Billie Jean".
האלבום של ג'קסון Thriller משנת 1982 היה האלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים, והצליח למכור מעל ל-25 מיליון עותקים במהלך שנות ה-80. אלבומו השני של ג'קסון Bad משנת 1987 היה לאלבום הראשון בתולדות המצעד האמריקני אשר חמישה שירים ממנו הגיעו לצמרת המצעד.
סבב ההופעות העולמי של האלבום Bad היה באותה העת סבב ההופעות הרווחי ביותר בכל הזמנים עבור אמן סולו.
במהלך שנות השמונים היו לג'קסון בסך תשעה שירים שהגיעו לצמרת מצעד הפזמונים האמריקני - יותר מכל אמן אחר במהלך העשור - ושיריו שההו במשך הזמן הארוך ביותר במקום הראשון במצעד (27 שבועות) במהלך שנות השמונים.
מדונה הייתה זמרת הפופ שהצליחה למכור הכי הרבה תקליטים במהלך העשור.
אלבום האולפן השלישי שלה, True Blue, היה לאלבום הנמכר ביותר במהלך העשור של זמרת.
אלבומים נוספים של מדונה שפורסמו במקור בשנות השמונים כוללים את Like a Virgin, אשר היה אחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, והאלבום Like a Prayer.
מדונה הפכה את הווידאו קליפים שלה לכלי שיווקי והייתה בין הראשונים שהפכו אותם לצורת אמנות.
ויטני יוסטון הייתה גם היא אחת מזמרות הפופ המצליחות ביותר בשנות השמונים.
אלבום הבכורה שלה היה אלבום הבכורה הנמכר ביותר של אמן סולו באותה התקופה, והאלבום השני של יוסטון Whitney היה האלבום הראשון של זמרת שהגיע לצמרת המצעד בילבורד 200. יוסטון הפכה גם במהלך העשור לזמרת הראשונה שהצליחה להביא שבעה שירים לצמרת מצעד הפזמונים האמריקני.
במחצית השנייה של העשור תת-הסוגה טין פופ זכה לפופולריות רבה, כאשר חלק מהלהקות והאמנים האמריקנים הבולטים ביותר בז'אנר במהלך העשור כללו את דבי גיסבון, טיפאני, בלינדה קרלייל, הבאנגלס, וניו קידס און דה בלוק אשר הפכו כולם לאלילי נוער.
האמנים האמריקנים הבולטים ביותר בתת-הסוגה פופ אורבני במהלך העשור כללו את טינה טרנר, ליונל ריצ'י, מייקל ג'קסון, דונה סאמר, ויטני יוסטון, צ'אקה קאן, דיאנה רוס, ליונל ריצ'י ופרינס.
פרינס היה אחד מהזמרים הפוריים ביותר במהלך שנות השמונים.
במהלך העשור הוא גם הפיק את השירים של מספר אמנים שונים - הוא כתב את השיר "I Feel for You" עבור צ'אקה קאן, אשר זיכה אותו בפרס גראמי לשיר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר, את השיר "Sugar Walls" עבור הזמרת שינה איסטון, וכתב את הלהיט "Manic Monday" של להקת הבאנגלס.
במהלך העשור פרינס זכה גם בפרס האוסקר עבור השיר "Purple Rain".
ב-1989 הזמרת האירית שינייד או'קונור הקליטה גרסת קאבר לשירו של פרינס "Nothing Compares 2 U", אשר כבש את מצעדי הפזמונים במדינות רבות בעולם, והוכתר כשיר מס.
1 בעולם בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד ב-1990. במהלך העשור היו לפרינס בסך הכל ארבעה שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד האמריקני ובסך הכל 14 שירים שהיו בין עשרת השירים בצמרת מצעד הפזמונים האמריקני.
הלהקה הקנדית Men Without Hats והזמרים הקנדיים בריאן אדמס וקורי הארט זכו גם הם להצלחה רבה במהלך העשור.
הארד רוק כבד והבי מטאל
במהלך העשור מוזיקת ההארד רוק זכתה להצלחה רבה אשר הובילה גם להתפתחות של תת-הז'אנר גלאם מטאל.
להקות כמו AC/DC, קווין, ואן היילן,דף לפרד, Kiss, מוטלי קרו, בון ג'ובי ולהקתו, סקורפיונז, Europe, Twisted Sister, וייטסנייק ולהקת Cinderella היו בין להקות ההארד רוק הפופולריות ביותר בשנות השמונים.
בנוסף לכך אחת מלהקות ההארד רוק הפופולריות ביותר בשנות השמונים הייתה להקת Guns N' Roses.
ההצלחה של הז'אנר תרמה גם לקאמבקים המצליחים של להקת אירוסמית' ושל אליס קופר לקראת סוף העשור.
בעוד שלהקת קווין הפיקה במהלך העשור גם מוזיקה בז'אנרים אחרים, חזרה להתמקד בז'אנר ההארד רוק לקראת סוף העשור באלבומם The Miracle.
בנוסף, מספר זמרות זכו גם להצלחה בסצנת ההארד רוק של שנות השמונים, בהן: פט בנאטר, אן וננסי ווילסון מהלהקה הארט, וכמו גם ג'ואן ג'ט וליטה פורד.
מוזיקת הארנה רוק שזכתה להצלחה רבה בעשור הקודם המשיכה להיות פופולרית גם במהלך שנות השמונים עם הלהקות Styx, Rush, Journey, פורינר, Starship, REO Speedwagon, Heart, זי זי טופ ו-אירוסמית'.
גם מוזיקת ההבי מטאל זכתה לפופולריות רבה לאורך העשור, ובמיוחד אוזי אוסבורן, והלהקות איירון מיידן, ג'ודס פריסט, דיו, Motörhead.
במהלך העשור התפתח גם תת-סגנון חדש של הבי מטאל המכונה ת'ראש מטאל אשר פרץ למיינסטרים בזכות להקות כמו מטאליקה, סלייר, אקסודוס, אנתרקס, מגאדת', טסטמנט ואוברקיל.
לקראת סוף העשור מטאליקה תזכה להצלחה רבה במיוחד במיינסטרים ותהפוך לאחת מהלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים.
לאורך העשור סצנת הרוק האלטרנטיבי בארצות הברית עדיין לא הייתה מיינסטרים.
בעוד שמעת לעת שירי רוק אלטרנטיבי הפכו ללהיטים שזכו להצלחה מסחרית ניכרת או שאלבומי רוק אלטרנטיבי מסוימים זכו לדברי שבח במגזינים בעלי תפוצה נרחבת כמו מגזין הרולינג סטון, סצנת הרוק האלטרנטיבי של שנות השמונים הופקה במהלך העשור בעיקר על ידי חברות תקליטים עצמאיות, והושמעה בעיקר בתחנות רדיו בקולג'ים.
להקות רוק אלטרנטיבי דומיננטיות החלו לצבור באותה העת מעריצים רבים מחוץ למיינסטרים הודות לסבבי ההופעות שהם ערכו והודות לאלבומים דלי התקציב שהם הוציאו לשווקים באותה העת.
למרות שלהקות הרוק האלטרנטיבי האמריקאיות של שנות השמונים לא היו מהאמנים שמכרו את הכמויות הכי גדולות של התקליטים, הייתה להם השפעה ניכרת על סצנת הרוק האלטרנטיבי שתתפתח בהמשך ותזכה להצלחה רבה בעשור הבא.
להקות רוק אלטרנטיבי אמריקאיות בולטות בתחילת העשור כמו אר.
ו-Violent Femmes שילבו במוזיקה שלהם השפעות של מוזיקת פאנק רוק, מוזיקת פולק והשפעות מוזיקליות של מוזיקת מיינסטרים.
זכו להצלחה ניכרת עוד בתחילת הדרך - אלבום הבכורה שלהם, Murmur, שיצא לשווקים ב-1983, הצליח בשיא ההצלחה להפוך לאחד מ-40 האלבומים הנמכרים ביותר.
עד סוף העשור סצנת הרוק האלטרנטיבי האמריקאית תכלול מגוון תתי סגננות מוזיקליים כולל נויז רוק (להקת Swans), רוק תעשייתי (הלהקות מיניסטרי וניין אינץ' ניילז) וגראנג' (הלהקות מאדהאני, ונירוונה).
להקות רוק אלטרנטיבי אמריקאיות דומיננטיות במהלך העשור כללו את Hüsker Dü, אר.אי.אם., דינוזאור ג'וניור, פיקסיז וסוניק יות' שהיו פופולריים הרבה לפני תנועת הגראנג' של תחילת שנות ה-90.
רבים מהאמנים שזכו להצלחה רבה בעשורים הקודמים התקשו או לא היו מסוגלים להסתגל לטרנדים העכשוויים במהלך שנות השמונים.
ערוץ MTV במיוחד היווה בעיה עבור אמנים וותיקים רבים, מכיוון שבערוץ כיכבו בעיקר האמנים הצעירים יותר אשר בעלי מראה מרשים יותר.
בנוסף במהלך העשור בארצות הברית החלו פחות לשדר את מוזיקת הדיסקו שהייתה בשיא הפופולריות בעשור הקודם ובמקרים מסוימים אפילו נאסר לשדר מוזיקת דיסקו בתחנות רדיו אמריקניות מסוימות.
הז'אנר R&B עכשווי התפתח במהלך שנות השמונים כאשר מוזיקאים אמריקנים החלו להוסיף אלמנטים של מוזיקת דיסקו, מוזיקת היפ הופ, מוזיקת נשמה, ומוזיקת פאנק למוזיקת הרית'ם אנד בלוז המסורתית, באופן שהפך את הצליל למודרני יותר ויותר רקיד.
מוזיקת ההיפ הופ, וכמו גם תרבות ההיפ הופ (שכוללת אמנות גרפיטי, ברייקדאנס, מוזיקת ראפ ואופנת היפ הופ), הפך במהלך העשור לזרם התרבותי הדומיננטי של הקהילות האפרו-אמריקאיות בארצות הברית.
לז'אנר ההיפ הופ הייתה גם השפעה ניכרת על מוזיקת הפופ האמריקאית לקראת סוף העשור וההשפעה רק הלכה והתחזקה מאז ואילך.
במהלך שנות השמונים אמני היפ הופ שונים החלו ליצור קצב ומוזיקה באמצעות הפה, השפתיים, הלשון, הקול ושאר חלקי הגוף שלהם בטכניקה המכונה ביטבוקסינג.
כמה מאמני הביטבוקסימג הראשונים שזכו להצלחה רבה כללו את אפריקה באמבאטה, DJ Kool Herc, מלה מל, Grandmaster Flash and the Furious Five, ביז מארקי ובאפי מההרכב Fat Boys.
אמני ההיפ הופ הפופולריים ביותר בשנות השמונים כללו את ראן די אם סי, ביסטי בויז, N.W.A, אל אל קול ג'יי, פאבליק אנמי, ביג דדי קיין, Boogie Down Productions, סולט אנ' פפה, אייס-טי ואם סי האמר.
בשנות ה-80, תקליטי מוזיקת דאנס אשר הופקו באמצעות כלי נגינה אלקטרוניים בלבד החלו להפוך פופולריים יותר ויותר, בעיקר בהשפעת המוזיקה האלקטרונית של להקת קראפטוורק וסצנת הדיסקו של העשור הקודם.
מוזיקת הדאנס תזכה לפופולריות רבה בסצנות מועדוני הלילה רבים ברחבי העולם במהלך העשור ותהפוך בהמשך להיות סוג המוזיקה הדומיננטי ביותר שמושמע במועדוני לילה ובסצנת הרייב.
בתחילת העשור התפתחה גם מוזיקת ההאוס בסצנת המועדונים של שיקגו.
מוזיקת האוס הושפעה שילבה אלמנטים מדיסקו, מוזיקת נשמה ומוזיקת פאנק.
בסופו של דבר מוזיקת ההאוס תזכה להצלחה גם באירופה ותהפוך בעשור הבא למוזיקת מיינסטריים ברחבי העולם.
בנוסף לכך סוגת הטכנו התפתחה במהלך אמצע העשור בדטרויט על ידי חואן אטקינס, קווין סונדרסון, דריק מיי ואדי פולקס.
למרות שמוזיקת טכנו נחשבה בתחילה כמוזיקת מסיבות שהושמעה בעיקר במועדונים של תלמידי בתי ספר תיכוניים בדטרויט, בהמשך הסוגה תזכה להצלחה רבה ברחבי העולם.
חלק מלהקות הפוסט-פאנק המצליחות ביותר בתחילת העשור, כמו סוזי והבנשיז והלהקה Psychedelic Furs, המשיכו לזכות בהצלחה גם במהלך שנות השמונים.
הדור השני של להקות הפוסט-פאנק הבריטיות שזכו להצלחה בתחילת שנות השמונים כלל בין היתר את להקת הסמית'ס, The Cure, הפוליס ו-Echo and the Bunnymen.
למרות שהשיר "Roxanne", שהיה השיר הראשון של הלהקה הפוליס, נכתב על ידי סטינג ב-1978 (והגיע למקום ה-12 במצעד הבריטי באותה השנה), השיר וכמו גם הלהקה צברו באופן הדרגתי פופולרית רבה יותר בתחילת שנות השמונים.
במהלך העשור הם הפיקו ארבעה אלבומי אולפן שזכו להצלחה רבה, וערכו הופעות בכמה מהאולמות הגדולים ביותר באולם בהם אצטדיון ומבלי, הקולוסיאום באוקלנד ואצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו.
גם הלהקה האירית U2, אשר גם הגיעה במקור מסצנת הפוסט-פאנק, תזכה במהלך העשור להצלחה עצומה ברחבי העולם ועד סוף שנות השמונים תהיה אחת מהלהקות המצליחות ביותר בעולם.
למרות שהרבה להקות פוסט-פאנק המשיכו להקליט שירים ולערוך הופעות, הפופולריות של סצנת הפוסט-פאנק דעכה בהדרגה מאמצע העשור ואילך כאשר להקות שונות התפרקו או החלו להתמקד בסגנונות מוזיקליים אחרים.
סצנת הפוסט-פאנק הייתה גם בעלת השפעה רבה על ההתפתחות של סצנת הרוק האלטרנטיבי.
כאשר ערוץ ה-MTV החל את שידוריו ב-1 באוגוסט 1981, הדבר תרם בין היתר להצלחה של מוזיקת הגל החדש משום שווידאו קליפים רבים ששודרו בערוץ השתייכו לז'אנר זה, כמו למשל הווידאו קליפ "Video Killed the Radio Star" של להקת הבאגלז אשר היה זה שפתח את שידורי הערוץ בארצות הברית.
כמה אקטים בריטיים שנחתמו בלייבלים עצמאיים הצליחו לשווק ולמכור יותר אמנים אמריקאים שנחתמו עם לייבלים גדולים.
העלייה החדה בפופולריות של מוזיקת הגל החדש במהלך העשור זכתה בהמשך לכינוי "הפלישה הבריטית השנייה".
בסתיו 1982 השיר "I Ran (So Far Away)" של להקת A Flock of Seagulls הצליח להשתלב בעשרת השירים בצמרת מצעד הפזמונים האמריקני - הישג שכנראה לא היה מתאפשר אם הווידאו קליפ לא היה מתנגן ב-MTV.
אמנים דומיננטיים נוספים בז'אנר במהלך העשור כללו את Culture Club, ספנדאו בלט, דוראן דוראן, A Flock of Seagulls, גארי ניומן, Soft Cell, יאזו ו-Talk Talk.
מוזיקת הרוק הגותי התפתחה במהלך העשור מתוך סצנת הפוסט-פאנק של העשור הקודם.
הלהקות הראשונות שזכו להצלחה בז'אנר כללו את באוהאוס, סוזי והבנשיז, The Cure, וסיסטרס אוף מורסי.
סצנת המוזיקה של הרוק הגותי תרמה להתפתחות של הזרם התרבות גותיזם אשר כללה מועדוני רוק גותי, טרנדים אופנתיים שונים שהפכו פופולריים במיוחד במהלך העשור אך הפכו גם להיות ידועים לשמצה משום שהם גרמו באותה העת לפאניקות מוסריות והיו מזוהים בקרב חלק עם מקרי התאבדות ועם כת השטן.
במסגרת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי שאירע בשנות השמונים קבוצה של להקות מטאל בריטיות שהושפעו מלהקות בריטיות מהעשור הקודם.
התנועה שילבה אלמנטים מהמטאל הבריטי יחד עם אלמנטים מן הפרוג והפאנק הבריטים והייתה פופולרית מאוד בזמנה.
הלהקות שזכו להצלחה הגדולה ביותר במסגרת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי היו איירון מיידן, דף לפרד ודאיימונד הד.
במהלך העשור פיל קולינס הצליח להביא שלושה להיטים למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי, שבעה להיטים למקום למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני, ועוד להיט אחד נוסף אותו הוא ביצע יחד עם להקת ג'נסיס.
במהלך העשור גם פיטר גבריאל הצליח להביא סינגל אחד לצמרת מצעד הפזמונים האמריקני, ו-13 להיטים לצמרת מצעד הפזמונים הבריטי (כולל דואט עם קייט בוש).
הזמר הבריטי דייוויד בואי זכה להצלחה מסחרית גדולה במהלך העשור בו הוא הצליח להביא בסך הכל עשרה להיטים לצמרת מצעד הפזמונים הבריטי.
אמנים מוזיקת פופ בריטים נוספים שזכו להצלחה בינלאומית במהלך העשור כללו את בוי ג'ורג' ולהקתו Culture Club, להקת פרנקי הולך להוליווד, הצמד Wham!
וג'ורג' מייקל, בוני טיילר, רוברט פאלמר, פול מקרטני, אלטון ג'ון, מועדון תרבות, קים ויילד, ג'ו קוקר, רוד סטיוארט, קייט בוש, בילי איידול, פול יאנג, סטיב וינווד, אלביס קוסטלו, סימפל מיינדס, בילי אושן, טירז פור פירז, UB40, ריק אסטלי, מדנס ו-Sade.
במופע הצדקה של Live Aid שהתקיים ב-1985 באצטדיון וומבלי, ואורגן על ידי בוב גלדוף ומידג' יור במטרה לאסוף כספים לסיוע לנפגעי הרעב באתיופיה, הופיעו כמה מהאמנים הבריטים הגדולים ביותר באותה התקופה.
בשנת 1988 הזמרת האירית אניה זכתה לפריצת דרך בקריירה שלה כאשר השיקה את אלבומה השני Watermark אשר כלל מוזיקה בסגנונות שונים עם אלמנטים של מוזיקה קלטית, מוזיקת עולם ומוזיקת העידן החדש.
האלבום זכה להצלחה מסחרית בלתי צפויה, שהובילה לפריצתה של אניה ברחבי העולם.
ז'אנר הסינת'-פופ אשר התפתח לקראת סוף העשור הקודם התאפיין בכך שהסינתיסייזר הפך לכלי הנגינה הדומיננטי בשירים.
במהלך העשור צלילי הסינתיסייזרים הפכו נפוצים במיוחד במוזיקת הפופ והחליפו בהדרגה את מוזיקת הדיסקו במועדוני הריקודים באירופה.
אמני סינת'-פופ דומיננטיים במהלך העשור כללו את פט שופ בויז, אלפאוויל, Soft Cell, דפש מוד, ניו אורדר, גארי ניומן, The Human League, יאזו, A Flock of Seagulls, OMD, ויסאג', בלטימורה, אולטראווקס, טירז פור פירז, יורית'מיקס, פרנקי הולך להוליווד, קג'גוגו, א-הא, אירייז'ר, מודרן טוקינג, ובננרמה.
להקת הגל החדש האוסטרלית INXS זכתה להצלחה בינלאומית במהלך העשור כאשר הוציאו סדרה של שירים אשר זכו להצלחה רבה בהם - "Original by My Side", "Need You Tonight", "Never Tear Us Apart", "New Sensation".
הסינגל הראשון של הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג, "The Loco-Motion", הפך ללהיט ענק באוסטרליה, ושהה במשך שבעה שבועות בצמרת מצעד הפזמונים האוסטרלי.
בהמשך השיר זכה גם להצלחה במדינות שונות באירופה ואסיה.
אמנים אוסטרלים נוספים שזכו להצלחה בינלאומית במהלך העשור כללו את The Church, Opus, ריק ספרינגפילד, Crowded House, ו־Midnight Oil.
הסוגה המוזיקלית היפנית סיטי פופ, אשר פותחה בעשור הקודם ומיזגה סגנונות מוזיקליים שונים כמו מוזיקת ג'אז, מוזיקת פאנק ומוזיקת בוגי, הייתה בשיא הפופולריות במהלך העשור בו יפן הייתה בשיא הפריחה הכלכלית שלה.
האמנים הפופולריים בז'אנר כללו את אנרי, טאטסורו יאמשיטה, ומריה טקאוצ'י.
ערך זה מכיל סקירה של האירועים והמגמות העיקריות במוזיקה הפופולרית במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.
במהלך העשור הז'אנרים הדומיננטיים בעולם המערבי היו דאנס-פופ, טין פופ, מוזיקת פופ, היפ הופ, R&B עכשווי, ניו ג'ק סווינג, נאו סול, גראנג', בריטפופ, רוק תעשייתי , רוק אלטרנטיבי, פופ-פאנק, סקא פאנק, נו-מטאל, הארד רוק, הבי מטאל, האוס, טכנו, טראנס, דראם אנד בייס, IDM, טריפ הופ ויורודאנס.
עם הפופולריות הרבה לה זכו להקת נירוונה, מוזיקת הגראנג' ומוזיקת הבריטפופ במהלך שנות התשעים, הרוק האלטרנטיבי נכנס למיינסטרים והדבר הוביל לכך שלהקות אלטרנטיביות רבות זכו להצלחה מסחרית ניכרת במהלך העשור.
בתחילת שנות ה-90, בתעשיית המוזיקה הבינו את הפוטנציאל המסחרי של להקות הרוק האלטרנטיבי ובעקבות כך חברות תקליטים גדולות חתרו לעבוד עם להקות כמו אליס אין צ'יינס, פרל ג'אם, ג'יינז אדיקשן, דינוזאור ג'וניור ונירוונה.
הצליחה להפוך לאחת מהלהקות הפופולריות ביותר בעולם ולמודל שלהקות רוק אלטרנטיבי רבות ניסו לחקות בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.
רד הוט צ'ילי פפרז הפכה לאחת מלהקות הרוק האלטרנטיבי הדומיננטיות ביותר במהלך העשור בעקבות ההצלחה של אלבומה Blood Sugar Sex Magik.
היא תוציא לקראת סוף העשור גם את האלבום המצליח Californication.
מוזיקת הגראנג', שהתפתחה במקור באזור הפסיפיק נורת' וסט עוד במהלך העשור הקודם, הייתה בשיא הפופולריות שלה בין השנים 1991 ל-1994. להקות הגראנג' הדומיננטיות ביותר במהלך העשור היו נירוונה, סאונדגארדן, אליס אין צ'יינס ופרל ג'אם.
האלבום Nevermind של נירוונה הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים בילבורד 200, והאלבום Ten של פרל ג'אם הגיע למקום השני במצעד האלבומים בילבורד 200 שנה לאחר מכן.
במהלך אמצע העשור להקות גראנג' רבות התפרקו או זכו להרבה פחות חשיפה.
במהלך תחילת העשור התפתח הז'אנר מטאל אלטרנטיבי ששילב אלמנטים של מוזיקת רוק אלטרנטיבי עם מוזיקת הבי מטאל.
להקות המטאל האלטרנטיבי הדומיננטיות ביותר במהלך העשור כללו את טול, הלמט וג'יינז אדיקשן.
להקות בולטות אחרות כללו בין היתר את פיית' נו מור, פריימוס, רד הוט צ'ילי פפרז ו-Rage Against the Machine ששילבו גם אלמנטים של מוזיקת פאנק והיפ הופ במוזיקה שלהן, ותרמו להיווצרות של תת-הז'אנרים פאנק מטאל וראפ מטאל.
במקביל לדעיכה של להקות הגראנג', חברות התקליטים הגדולות החלו להחתים ולקדם להקות שחיקו את הז'אנר.
המונח פוסט-גראנג' הפך בהמשך פופולרי לתיאור אותן הלהקות.
בשנת 1995 המתופף לשעבר של להקת נירוונה דייב גרוהל הקים את הלהקה פו פייטרס, שתרמה רבות לעלייה בפופולריות של ז'אנר הפוסט-גראנג', והיא תהפוך עד סוף העשור לאחת מלהקות הרוק המצליחות ביותר מבחינה מסחרית בארצות הברית, בעיקר בזכות השמעות רבות בערוץ MTV.
כמה מלהקות הפוסט-גראנג' הדומיננטיות ביותר במהלך שנות התשעים היו בוש, מאץ'-בוקס טוונטי, קריד, פו פייטרס ולייב.
להקות בולטות נוספות שהוקמו במהלך שנות התשעים אך יזכו להצלחה מסחרית רק בעשור הבא היו ניקלבק, לייפהאוס ו-.
בעקבות ההצלחה העצומה של הרוק האלטרנטיבי במהלך שנות התשעים המונח "אינדי רוק" הפך להיות מזוהה עם כל הלהקות שהיו חתומות בחברות תקליטים עצמאיות ("אינדי", מן המילה האנגלית independent עצמאי, בלתי תלוי), ובדרך כלל היו קשורות לסוגת הרוק האלטרנטיבי.
המונח שימש בעיקר על מנת לזהות את אותם הרכבים ששמרו על נקודת ראות מוזיקלית "מחתרתית" ונבדלת מהשאר.
להקות אינדי בולטות במהלך העשור כללו את סוניק יות', פיקסיז, פייבמנט, סלייטר-קיני, יו לה טנגו, הברידרז, דינוזאור ג'וניור, והפליימינג ליפס.
ז'אנר הסקא פאנק, המשלב אלמנטים של סקא ופאנק רוק (Punk rock), זכה להצלחה משמעותית במיינסטרים במחצית השנייה של שנות התשעים.
אלבום הסקא פאנק הנמכר ביותר באותה התקופה היה האלבום Tragic Kingdom של נו דאוט.
הפאנק רוק האמריקאי עבר תחייה מחודשת במהלך המחצית הראשונה של שנות התשעים.
עד לאותה הנקודה לא היה למוזיקת הפאנק רוק פוטנציאל מסחרי, ואף חברת תקליטים גדולה חתרה להחתים להקות כאלה, עד לפריצת הדרך של להקת גרין דיי בשנת 1994. בעקבות כך מספר חברות תקליטים עצמאיות, שנוהלו לרוב על ידי חברי הלהקות עצמם שרצו לוודא שהמוזיקה שלהם אכן תגיע לשווקים.
באמצע שנות התשעים ז'אנר הסקייט פאנק פרץ למיינסטרים – בהתחלה עם להקת הסקייט פאנק גרין דיי ובסוף העשור עם להקת הפופ פאנק בלינק-182, ושתיהן זכו להצלחה מסחרית עצומה ברחבי העולם.
האלבום Dookie של להקת גרין דיי, אשר יצא ב-1994, הצליח למכור כ-10 מיליון עותקים בארצות הברית לבדה, וכ-10 מיליון עותקים נוספים ביתר העולם נמכרו 10 מיליון עותקים שלו, בעוד שביתר מדינות העולם נמכרו גם 10 מיליון עותקים של האלבום.
באותה השנה להקת אופספרינג הוציאה את האלבום Smash שנמכר במעל ל-14 מיליון עותקים ברחבי העולם ובכך שבר שיא כאשר נהיה האלבום של חברת תקליטים עצמאית שמכרה את כמות העותקים הגדולה ביותר בכל הזמנים.
פריצת הדרך של להקת בלינק-182 הגיעה בשנת 1999 כאשר הלהקה פרסמה את אלבומה Enema of the State, שנמכר במעל ל-15 מיליון עותקים ברחבי העולם.
במחצית השנייה של שנות התשעים זכה תת-הז'אנר אינדסטריאל מטאל לפופולרית רבה.
להקות האינדסטריאל מטאל הדומיננטיות בארצות הברית במהלך העשור כללו את ניין אינץ' ניילז, מרילין מנסון, וייט זומבי ומיניסטרי.
תת-הז'אנר דת' מטאל זכה גם הוא להצלחה רבה במהלך שנות התשעים.
להקות הדת' מטאל הדומיננטיות ביותר במהלך העשור כללו את דת', דייסייד, מורביד אנג'ל, קניבל קורפס ואוביטוארי.
אמני רוק קל דומיננטיים במהלך העשור כללו את שרה מקלכלן, אלאניס מוריסט, פיונה אפל, ליז פייר, איימי גרנט, מרדית ברוקס, ג'ול, נטלי מרצ'נט, טרייסי צ'פמן, שריל קרואו, ג'ף באקלי, דייב מת'יוס, שאניה טוויין, בריאן אדמס, אליוט סמית' ומליסה אתרידג'.
אמני גלאם מטאל מהגל השלישי כמו פיירהאוס, וורנט, אקסטרים, סלאטר ו-Skid Row חוו את ההצלחה הגדולה ביותר שלהם בתחילת העשור, אך הפופולריות של הלהקות האלה דעכה אחרי 1992 בערך.
מוטלי קרו ופויזן, שהיו פופולריות מאוד בשנות השמונים, הוציאו אלבומים מצליחים ב-1989 וב-1990, בהתאמה, והמשיכו ליהנות מההצלחה הזו בתחילת העשור.
קיס הוציאה את מה שנטען כאלבום איחוד עם ארבעת החברים המקוריים בסוף שנות התשעים, אך מאוחר יותר התברר שאייס פרהלי ופיטר קריס השתתפו ביצירתו במקצת.
בשנות התשעים סצנת הראפ בניו יורק, שהייתה המרכז של תרבות ההיפ הופ לאורך שנות השמונים, התפשטה גם לערים כמו לוס אנג'לס, אטלנטה, יוסטון, אזור מפרץ סן פרנסיסקו, מיאמי, שיקגו וממפיס.
האלבום The Chronic של ד"ר דרה מ-1992, שהיה בעל השפעה רבה על ההתפתחות של תת-הסוגה גנגסטה ראפ.
זכה להצלחה גדולה באזור החוף המזרחי.
במהלך אמצע שנות התשעים היפ הופ הפך לז'אנר המוזיקה הריווחי ביותר בתעשיית המוזיקה.
אלבומי הראפ הנמכרים ביותר שיצאו במהלך העשור היו The Chronic של ד"ר דרה, Illmatic של נאז, All Eyez on Me של טופאק שאקור, של וו טאנג קלאן, Ready to Die של הנוטוריוס בי.איי.ג'י., Ridin' Dirty של , של Naughty by Nature ו-Doggystyle של סנופ דוג.
לקראת סוף שנות התשעים, גם סצנת ההיפ הופ של דרום ארצות הברית זכתה לפופולריות רבה, ובמיוחד אמנים כמו אאוטקאסט, טריק דאדי, ת'רי 6 מאפיה, מאסטר פי, מיסי אליוט וליל ויין.
שני אירועים בולטים במיוחד בעולם הראפ שהתרחשו באמצע העשור היו הרצח של הראפר טופאק שאקור מהחוף המערבי והרצח של הראפר הנוטוריוס בי.
מהחוף המזרחי, שלפי סברות נרצחו במסגרת יריבות בין סצנת ההיפ הופ של החוף המזרחי לסצנת ההיפ הופ של החוף המערבי.
שימוש בדגימות ואינטרפולציות של שירים ישנים בשירי היפ הופ היו נפוצים למדיי במהלך שנות התשעים.
שירים בולטים שיצאו במהלך העשור אשר כללו דגימות משירים ישנים יותר – "U Can't Touch This" של אם סי האמר, "Jump Around" של האוס אוף פיין, "Mo Money Mo Problems" ו-"Big Poppa" של הנוטוריוס בי.
כמה מאמני הראפ הדומיננטיים ביותר במהלך שנות התשעים כללו את Bone Thugs-n-Harmony, טופאק שאקור, הנוטוריוס בי.
ג'י., נאז, אייס קיוב, ד"ר דרה, אל אל קול ג'יי, Eazy-E, וו טאנג קלאן, ונילה אייס, סנופ דוג, באסטה ריימס, סייפרס היל, וורן ג'י, קוליו, ביג פן, אאוטקאסט, פוג'יז, מוב דיפ, א טרייב קולד קווסט, פאף דאדי, ויל סמית', DMX, מאסטר פי, ג'יי-זי ואמינם.
ההצלחה העצומה של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז, אשר הפכה להרכב הבריטי המצליח ביותר מבחינה מסחרית באמריקה הצפונית מאז הביטלס, הובילה לגל של אמני טין פופ חדשים בארצות הברית.
בין השנים 1997 ל-2000 זמרות והרכבי הטין פופ האמריקאים החדשים כללו את בקסטריט בויז, אן סינק, הנסון, כריסטינה אגילרה, בריטני ספירס, ג'סיקה סימפסון, מנדי מור, ג'ניפר לופז ודסטיניז צ'יילד.
בסוף העשור, בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה זכו להצלחה עצומה עם הלהיטים "" ו-"Genie in a Bottle" ואלבומי הבכורה שלהן היו בין האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
בנוסף לכך הסינגל הפך לסינגל השני הנמכר ביותר בכל הזמנים בביצוע זמרת, לשיר השמיני הנמכר ביותר בכל הזמנים ולשיר הנמכר ביותר בשנת 1998.
הלהיט של ויטני יוסטון "I Will Always Love You", אשר יצא ב-1992, הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים וזכה בשני פרסי גראמי.
לפי האיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי יוסטון היא אמנית הרית'ם אנד בלוז שהצליחה למכור הכי הרבה תקליטים במהלך המאה ה-20.
בשנות התשעים מריה קארי זכתה גם היא להצלחה עצומה, בעיקר בזכות הלהיטים "Vision of Love" (משנת 1990) ו-"Love Takes Time" (משנת 1990).
אלבומיה Music Box (משנת 1993) ו-Daydream (משנת 1995) היו מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
אמנים בולטים נוספים בז'אנר במהלך העשור כללו את דיאנג'לו, לורן היל, וויטני יוסטון, אן ווג, טוני ברקסטון, Boyz II Men, מייסי גריי, מרי ג'יי בלייג', ונסה ויליאמס, ג'נט ג'קסון, אשר, אליה, TLC, ברנדי, מוניקה, ואר.
באמצע העשור התפתח הז'אנר המוזיקלי נאו סול, אשר שילב אלמנטים ממוזיקת הנשמה של שנות השבעים עם מוזיקת ההיפ הופ.
אמנים בולטים בז'אנר כללו את דיאנג'לו, אריקה באדו, ולורין היל.
אלבומה של הזמרת והראפרית האמריקאית לורין היל "The Miseducation of Lauryn Hill" אשר יצא ב-1998 נותר עד היום אלבום האולפן היחיד שלה.
הצלחת האלבום הזניקה את היל למעמד של כוכבת-על בינלאומית, ותרמה להבאת מוזיקת היפ הופ ומוזיקת הנאו סול לחוד החנית של המוזיקה הפופולרית.
האלבום זכה לתשבחות המבקרים והצליח מסחרית, עם מכירות של 18 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ההתפתחות המואצת של טכנולוגיית המחשוב, והטכנולוגיות הזמינות ליצירת מוזיקה תרמו להפחתה ניכרת בעלות הציוד בתחילת העשור אשר אפשרה לכמות גדולה יותר של מוזיקאים להפיק מוזיקה אלקטרונית.
במהלך העשור סצנת המוזיקה האלקטרונית זכתה לפופולריות עצומה ברחבי העולם, לאחר שבמקור מוזיקת ההאוס התפתחה בשיקגו, ומוזיקת הטכנו התפתחה בדטרויט.
הפריצה של המוזיקאי מובי קרתה ב-1999, כאשר הוציא את אלבומו Play שכלל כמה משיריו הפופולריים ביותר - "Porcelain", "Natural Blues" ו-"Why Does My Heart Feel So Bad?".
מאפיין בולט בשירי האלבום היה שבחלק גדול מהשירים עשה מובי שימוש בדגימות משירי בלוז ישנים.
בתחילת שנות ה-90 התפתח בבריטניה ז'אנר הבריטפופ.
במסגרת סצנת הבריטפופ בבריטניה הופק רוק אלטרנטיבי קליט יותר, בין היתר בתגובה לפופולריות לה זכו שירי הרוק האלטרנטיבי האפלים יותר של מוזיקת הגראנג' האמריקנית.
סצנת הבריטפופ, אשר הגיעה לשיא הצלחתה בין השנים 1994–1996, הצליחה להביא באותה העת את הרוק האלטרנטיבי הבריטי למיינסטרים.
להקות הבריטפופ הדומיננטיות ביותר במהלך העשור כללו את בלר, סווייד, קולה שייקר, פאלפ, אושן קולור סין, אלסטיקה, סופרגראס, The Verve ואואזיס אשר הצליחו להביא להיטים רבים לצמרת מצעדי הפזמונים לאורך העשור.
אואזיס הייתה להקת הבריטפופ שזכתה להצלחה הגדולה ביותר, כאשר אלבומה השני אשר מכר מעל ל-25 מיליון עותקים ברחבי העולם והפך לאחד מ-50 האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בבריטניה.
השיר "Wonderwall" הצליח להגיע למקום השני במצעד הפזמונים הבריטי, ולמקום השמיני במצעד הפזמונים האמריקאי.
עד סוף העשור רוב להקות הבריטפופ המצליחות ביותר התפצלו או התפרקו.
משנת 1997 לערך, לאחר שסצנת הבריטפופ החלה לדעוך, להקות בריטיות חדשות בחרו להימנע מלהיות מזוהים עם סצנת הבריטפופ על אף שהם הפיקו מוזיקה בהשראת סצנת הבריטפופ.
חלק גדול מאותן הלהקות שילבו אלמנטים של מוזיקת רוק מסורתית בריטית (במיוחד הביטלס, הרולינג סטונס ו־Small Faces) עם השפעות אמריקאיות, כולל סגנון הפוסט-גראנג'.
להקות פוסט-בריטפופ כמו קולדפליי, טראוויס, Stereophonics ו־Feeder זכו להצלחה בינלאומית גדולה בהרבה מרוב להקות הבריטפופ שקדמו להן, והיו בין הלהקות המצליחות ביותר בבריטניה מבחינה מסחרית לקראת סוף העשור.
מוזיקת פופ ומוזיקת דאנס הפכו פופולריות במיוחד באירופה במהלך שנות התשעים.
אמני פופ אירופאים דומיננטיים במהלך העשור כללו את סיל, אם פיפל, טו אנלימיטד ואייס אוף בייס.
במהלך שנות ה-90 הוקמו באנגליה להקות הבנים טייק ד'את ואיסט 17, שהתחרו בשתי להקות הבנים האיריות וסטלייף ובויזון.
ב-1996 הוקמה בבריטניה להקת הספייס גירלז שתהפוך לאחת מלהקות הפופ המצליחות והמשפיעות ביותר של העשור.
הקבוצה הצליחה להביא תשעה סינגלים למקום הראשון במצעד הבריטי ובמצעד האמריקני, כולל השיר "Wannabe", "2 Become 1" ו-"Spice Up Your Life".
האלבום של הספייס גירלז "Spiceworld" משנת 1997 הצליח להגיע באותה השנה למקום הראשון במצעד מכירות האלבומים האמריקני.
בעקבות ההצלחה של הספייס גירלז הוקמה להקות בנות נוספות כמו להקת אול סיינטס, אשר להן היו חמישה להיטים שהגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי ושני אלבומי פלטינה.
בקיץ 1996 הצמד המוזיקלי הספרדי לוס דל ריו פרסם את להיט הקיץ שלהם "Macarena" אשר התפתח עם הזמן לשיר ריקוד שהושפע מסגנון הריקוד הלטיני "מרנגה".
השיר והריקוד זכו להצלחה עצומה ברחבי העולם במהלך שנת 1996.
בעקבות ההתפתחויות הטכנולוגיות שאפשרו לאמנים ליצור מוזיקה ובעקבות הפחתת עלויות הציוד בתחילת העשור מספר גדול יותר של מוזיקאים החל להפיק מוזיקה אלקטרונית.
הפופולריות של מוזיקת ההאוס, הטכנו והרייב בתחילת העשור הובילו לפריחה של ז'אנר היורודאנס שהיה בעל פוטנציאל מסחרי רב יותר.
הרכבי היורודאנס האירופאים הדומיננטיים ביותר במהלך העשור כללו את Toy-Box, Alice Deejay, Rednex, האדאוויי, Gigi D'Agostino, Vengaboys, 2 Unlimited, Cappella, אייפל 65, קורונה, Culture Beat, ד"ר אלבן, , Mr.
במהלך העשור התפתח גם הז'אנר IDM (מוזיקת דאנס אינטליגנטית), אשר שילבה אלמנטים של מוזיקת טכנו, מוזיקת דראם אנד בייס ומוזיקת אסיד האוס ועשתה שימוש רב בעיבוד אותות ספרתי.
בבריטניה ז'אנרים אלקטרוניים פופולריים במהלך העשור כללו את הז'אנרים הארדקור ברייקביט, דראם אנד בס/מוזיקת ג'אנגל, ביג ביט וגראז' בריטי.
בין ההרכבים האלקטרונים שזכו להצלחה המסחרית הגדולה ביותר במהלך העשור מתוך אותן הסצנות ניתן למנות את האמנים הפרודיג'י, The Chemical Brothers, פאטבוי סלים, אפקס טווין, Autechre, בורדס אוב קנדה, מאסיב אטאק, פורטיסהד, אנדרוורלד ופיית'לס.
ההצלחה של להקת Massive Attack בתחילת העשור הובילה לפיתוח של סוגה חדשה נוספת של מוזיקה אלקטרונית איטית יותר שזכתה לכינוי טריפ הופ.
מוזיקת הטראנס שהתפתחה בתחילת העשור הפכה פופולרית ברחבי אירופה במהלך שנות התשעים, כאשר אמנים כמו ATB, ופול ואן דייק זכו להצלחה מסחרית ענקית.
הטראנס האירופי נותר פופולרי עד תחילת העשור הבא.
באוסטרליה ובניו זילנד הלהקות INXS ו-Crowded House אשר זכו להצלחה עצומה ברחבי העולם במהלך שנות השמונים המשיכו להיות פופולריים גם במהלך שנות התשעים.
להקת Crowded House הוציאה שני אלבומים נוספים במהלך העשור - Woodface בשנת 1991 ו־Together Alone בשנת 1994, אשר זכו גם הם להצלחה בינלאומית, אך הלהקה התפרקה לבסוף ב-1996.
בניו זילנד, השיר "How Bizarre" של הרכב ההיפ הופ OMC הפך לשיר הניו זילנדי המצליח ביותר בכל הזמנים, והגיע למקום הראשון במספר מצעדים ברחבי העולם, כולל באוסטרליה, קנדה, אירלנד, דרום אפריקה ואוסטריה.
הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג, אשר לה זכתה להצלחה עצומה בעשור הקודם, המשיכה להיות פופולרית לאורך כל העשור, בעיקר בזכות הלהיטים " Confide in Me " ו-" Where the Wild Roses Grow " אותו היא שרה יחד עם ניק קייב.
אחותה הצעירה דני מינוג, החלה גם קריירה כזמרת במהלך שנות התשעים וזכתה להצלחה רבה באוסטרליה ובבריטניה בעיקר בזכות הלהיטים כמו "Love and Kisses", "This Is It", ו-"All I Wanna Do".
בנוסף, בשנות ה-90 הגיעה גם פריצת הדרך של זמרת הפופ/רוק נטלי אימברוליה בעיקר בזכות הלהיט הגדולה ביותר שלה - גרסת הכיסוי שביצעה לשיר Torn אשר היה לאחד משירי הפופ הפופולריים ביותר בשנות ה-90.
במהלך שנות התשעים מוזיקת הסלסה, אשר באה במקור מאזור האיים הקריביים, הפכה פופולרית בכל רחבי אמריקה הלטינית.
במהלך תקופה זו מוזיקת הסלסה הפכה פופולרית יותר ויותר כמוזיקת ריקודים בארצות הברית ובאירופה.
שנות הקסם היא סדרת טלוויזיה אמריקנית ששודרה ברשת ABC במשך שש עונות, בשנים 1988–1993.
הסדרה זכתה להצלחה, ודורגה בעשיריה הראשונה של נילסן בשתיים משש עונותיה.
היא זכתה בפרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר, ב-1988, לאחר ששודרו רק ששת פרקיה הראשונים.
שיר הנושא של הסדרה היה ביצוע של ג'ו קוקר לשירם של הביטלס, "With a Little Help from My Friends".
בישראל שודרה הסדרה במהלך השנים בטלוויזיה החינוכית, בערוץ 3 ובערוץ הילדים בכבלים, ובשנים 2009–2010 בערוץ ביפ.
עלילת הסדרה מתרחשת בשלהי שנות ה-60 וראשית שנות ה-70 של המאה ה-20. האירועים ההיסטוריים והתהפוכות החברתיות, שעברה ארצות הברית בשנים סוערות אלו, מוצגים דרך עיניו של גיבור הסדרה, נער מתבגר בשם קווין ארנולד.
הסיפור מגולגל מפיו של דובר, שהוא קווין המבוגר הנזכר באירועי ילדותו.
הנושאים שבהן עוסקת הסדרה הם הנושאים הרגילים של סדרות נעורים והתבגרות: בית הספר, המשפחה והחברים של קווין.
בתוכם משתלבים הנושאים ההיסטוריים, כגון מלחמת וייטנאם.
קווין ארנולד (פרד סבאג') - גיבור הסדרה, נער מתבגר ממוצע.
קולו של קווין הבוגר הוא קולו של השחקן דניאל שטרן.
גוונדולין "ויני" קופר (דניקה מק'קלר) - מושא אהבתו של קווין, הגרה בסמוך למשפחת ארנולד.
הנשיקה הראשונה של קווין וויני ומותו של אחיה הגדול בווייטנאם, מניעים את עלילת פרק הפיילוט של הסדרה.
בהמשך מחליטים הוריה של ויני להתגרש, כתוצאה מהאבל על מות הבן.
פול פייפר (ג'וש סוויאנו) - חברו הטוב ביותר של קווין, תלמיד מצטיין הסובל מכל אלרגיה אפשרית.
בפרק הסיום מתברר שהוא הולך ללמוד משפטים באוניברסיטת הרווארד.
נפוצה שמועה כי השחקן ששיחק את פול פייפר הפך לימים לזמר הרוק מרלין מנסון, אך זוהי רק אגדה אורבנית.
סוביאנו עצמו, בדומה לדמותו הטלוויזיונית, למד משפטים בישיבה יוניברסיטי (לאחר תואר ראשון מאוניברסיטת ייל, "מתחרתה" של הרווארד) ועוסק כיום בעריכת דין.
באחד הפרקים חוגג בר מצווה.
ג'ק ארנולד (דן לוריה) - אביו של קווין, ותיק מלחמת קוריאה, איש הממעט במילים ונח לרגוז.
בתחילה הוא עובד במשרת ניהול זוטרה בתאגיד נורקום, שאינה מספקת אותו.
לבסוף הוא עוזב ומקים עסק משלו.
נורמה ארנולד (אלי מילס) - אמו של קווין, עקרת בית שהפסיקה את לימודיה במכללה כשהתחתנה עם ג'ק ועקרה איתו ממקום מגוריה.
קארן ארנולד (אוליביה ד'אבו) - אחותו הגדולה של קווין, היפית המרבה לריב עם אביה השמרן.
לבסוף היא מתחתנת ועוברת לגור באלסקה.
ויין ארנולד (ג'ייסון הרווי) - אחיו הגדול של קווין, על פי רוב ביריון הנטפל לקווין ולפול ללא הרף.
הוא ממשיך דרכו של אביו בעסק המשפחתי לאחר מותו, על פי האפילוג בפרק הסיום.
סבא ארנולד (דייוויד הדלסטון) - סבו של קווין מצד אביו
המאמן קאטליפ (רוברט פיקארדו) - המורה להתעמלות, נוטה להתעללות בתלמידיו הבלתי-ספורטיביים
העלמה וייט, לאחר נישואיה גברת היימר (ונדל מלדרום) - המורה של קווין בחטיבת הביניים, אותה הוא אוהב
מר קנטוול (בן שטיין) - המורה למדע, בעל קול מונוטוני המרדים את תלמידיו
בקי סלייטר (קריסטל מקקלר) - בת כתתו האגרסיבית של קווין, וחברתו לפרק אחד.
בקי סלייטר היא יריבה של ויני קופר, בעוד שהשחקניות המגלמות את שתי הדמויות הן אחיות
צ'אק קולמן (אנדי ברמן) - מחבריו של קווין לכיתת התיכון
דלורס (ג'ולייט לואיס) - חברתו של ויין
אליס פדרמאייר (לינדזי סלואן) - חברה לכיתה
מדלין (ג'ולי קונדרה) - מושא אהבתו של קווין לזמן קצר בתחילת התיכון
דבי פייפר (טורי-אן קוק) - אחותו הצעירה של פול, המאוהבת בקווין
אלווין פייפר (ג'וש מוסקוף) - אביו של פול
אידה פייפר (סטפני סאטי) - אימו של פול
מייקל (דייוויד שווימר) - חברה (ואחר כך בעלה) של קרן
מר קולינס (סטיב גילבורן) - מורה לאלגברה
בפרק הסיום של הסדרה מבלים קווין וויני יום אחד אחרון ביחד לפני שדרכיהם נפרדות לעד.
ויני נוסעת לאירופה כדי ללמוד אמנות, בעוד קווין נשאר בארצות הברית, מתחתן ומוליד בן.
השניים מתכתבים האחד עם השנייה במשך שמונה שנים.
ג'ק ארנולד מת כעבור שנתיים וויין ממשיך את דרכו בעסק המשפחתי.
כמו כן מוזכר גורלם של כמה מהגיבורים המשניים בסדרה.
בסופו של פרק סנטימנטלי אחרון בסדרה סנטימנטלית, אומר קווין כי ההתבגרות "מתרחשת כהרף עין ...
אבל זכרונות הילדות נשארים איתך."
שנות העשרים הסוערות או שנות העשרים הרועמות הם כינויים לתמורות שחלו בחברה המערבית ובצפון אמריקה במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, ומתמקדים בייחוד בדינמיות החברתית, האמנותית והתרבותית של התקופה.
המאפיינים הבולטים של התקופה כוללים את הרגיעה הפוליטית שלאחר מלחמת העולם הראשונה, הפריחה של מוזיקת הג'אז וריקוד הצ'ארלסטון, סגנון אומנות האר דקו (Art déco) אשר היה בשיאו במהלך עשור זה, ולבסוף קריסת בורסת המניות של ניו יורק בשנת 1929 אשר ציינה את סוף התקופה, ותחילת עידן השפל הגדול.
התקופה התאפיינה בהמשך במספר המצאות ותגליות בעלי חשיבות גדולה אשר הובילו לשינויים משמעותיים בסגנון החיים המודרני.
השינויים החברתיים המאפיינים תקופה זו חלו בתחילה בצפון אמריקה והתפשטו בהמשך לאירופה בעקבות תוצאות מלחמת העולם הראשונה.
במהלך אותן השנים אירופה התמקדה בעיקר בשיקום שלאחר המלחמה, והתמודדה עם המחיר האנושי הכבד שהמלחמה גבתה.
סנאט ארצות הברית בחר לדבוק במדיניות של חד-צדדיות, ואפילו בדלנות ועשה מעט כדי לעזור לאירופה להשתקם.