tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החל משנת 1985 למעט עונה אחת ב-1988, קוקוטה נאבקה מדי עונה בתחתית והצליחה להחלץ מירידה פעם אחר פעם, עד שבשנת 1995 ירדה לבסוף לליגה השנייה.
לאחר עונה אחת, זכתה באליפות הליגה השנייה וחזרה לליגה הבכירה, אך בסוף עונת 1997 שוב ירדה ליגה.
ב-1998 הייתה קרובה לרדת לליגה השלישית, כשסיימה עם אותו מספר נקודות כמו ריאל פלורידבלנקה, שירדה בסוף עקב יחס שערים גרוע יותר.
בשנת 1999 רשמה את עונתה הגרועה בהיסטוריה שכללה שני ניצחונות ו-13 הפסדים ב-20 משחקים, כולל הפסד של 1–9 לדפורטיבו ריונגרו.
הקבוצה סיימה אחרונה והייתה אמורה לרדת לליגה השלישית, ליגת החובבנים, אך מכיוון שהייתה חברה בדימאיור, נשארה בליגה.
ב-2005 תחת הדרכתו של המאמן אלברו דה חסוס גומס, זכתה קוקוטה באליפות הליגה השנייה וחזרה שוב לליגה הראשונה.
החזרה של קוקוטה לליגה הבכירה הייתה טובה מעל המצופה וכבר בטורניר האפרטורה סיימה במקום השני בטבלה הרגילה ובמקום השני בטבלת הפלייאוף אחרי דפורטיבו פאסטו כדי להחמיץ את ההעפלה לגמר במעט.
בטורניר הפינאליססיון סיימה קוקוטה במקום השישי את הטבלה הסדירה והעפילה לפלייאוף לבית שכלל את אינדפנדיינטה מדיין, מיונאריוס ואתלטיקו וילה.
קוקוטה הגיעה למחזור האחרון ביתרון נקודה על מיונאריוס וביתרון 3 על מדיין שהתמודדו ביניהם.
בעוד קוקוטה לא הצליחה לנצח בביתה את אתלטיקו וילה וסיימה בתיקו 0-0, למזלה מיונאריוס הובסה 0–4 באצטדיון אטנאסיו חירארדוט ובעצם נתנה לקוקוטה את האפשרות להעפיל לגמר ראשון בתולדותיה מול דפורטס טולימה.
ב-17 בדצמבר ניצחה קוקוטה 0–1 באצטדיון חנרל סנטנדר משער של רודריגו סראס וכעבור שלושה ימים באצטדיון מנואל מוריו טורו הסתיים המשחק בתיקו 1-1 כאשר מקנלי טורס משווה בדקה ה-77 ונותן את התואר לעולה החדשה.
את הקבוצה אימן חורחה לואיס פינטו ובין השמות הבולטים היו מקנלי טורס, רובינסון ספאטה, בלאס פרס, צ'ארלס קסטרו ורוברטו בובאדייה.
הגעה לחצי גמר הקופה ליברטדורס
פינטו אומנם לא נשאר ואת מקומו תפס המאמן חורחה לואיס ברנל, אבל הבסיס ברובו נשאר וקוקוטה העפילה לקופה ליברטדורס.
היא שובצה לבית 3 הקשה שכלל את דפורטס טולימה, גרמיו וסרו פורטניו.
הסיבוב הראשון לא היה מוצלח וקוקוטה סיימה פעמיים בתיקו 0-0 מול טולימה בבית ומול גרמיו בחוץ וסיימה בתיקו 1-1 מול סרו שוב באצטדיון חנרל סנטנדר.
כשהקבוצה נלחמת על ההעפלה, הגיע סיבוב שני שהתחיל עם הפסד חוץ בפרגוואי לסרו 1-2, המשיך עם ניצחון ביתי על גרמיו 1-3 ובמחזור האחרון ניצחון חוץ הירואי 3–4 על טולימה.
בשמינית הגמר היא הפכה לקבוצה הקולומביאנית הראשונה שמדיחה קבוצה מקסיקנית בליברטדורס, אחרי ניצחון 3–5 בסיכום שני המשחקים על טולוקה.
ניצחון 1–5 בבית והפסד 0–2 במקסיקו העלו את קוקוטה לרבע הגמר, שם חיכתה נסיונל.
במשחק הראשון בבית ניצחה קוקוטה 0–2 משערים של מקנלי טורס ובלאס פרס ובמשחק הגומלין סיימה בתיקו 2-2 משערים של רובן דריו בוסטוס ולאונרד פאחוי.
המשוכה בחצי הגמר כבר הייתה קשה מאוד, בוקה ג'וניורס.
למרות זאת, קוקוטה הדהימה את היבשת כאשר ניצחה באצטדיון חנרל סנטנדר 1-3 במשחק הראשון שני משערים של פרס ועוד אחד ל בוסטוס, אבל במשחק הגומלין ששוחק תחת ערפל כבד, הביסה בוקה את הקולומביאנים 0–3 והעפילה לחצי הגמר.
זו הייתה שנה מצוינת לקוקוטה שהגיעה באפרטורה ובפינליססיון לשלב הפלייאוף, שם הודחה, אבל לאורך כל השנה שמרה על הביתיות שלה כשלא הפסידה וא פעם אחת.
בשנת 2013 המועדון היה בקריסה שגם גרמה למספר שחקני מפתח לעזוב.
קוקוטה חוותה שנה קשה ואף על פי שנאבקה בתחתית, הצליחה להמלט מהמקום המוביל לליגה השנייה בזכות ניצחון במחזור האחרון 0–1 על אתלטיקו נסיונל וקיבלה הזדמנות במשחקי ההישרדות מול פורטלסה.
במשחק הראשון בחוץ הפסידה 0–2 ובגומלין ניצחה 0–1, מה שכאמור לא הספיק לה להישאר בליגה.
בשנת 2014 רשמה עונה טובה בליגת המשנה, אך לא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה כאלופה באחד הטורנירים.
מאחר שהדימאיור החליטה להגדיל את מספר הקבוצות מ-18 ל-20 בליגה הבכירה, שוחק טורניר מיוחד עם "הקבוצות ההיסטוריות" בקולומביה (קבוצות שלהן מסורת ארוכה בליגה הבכירה) וקוקוטה קיבלה הזדמנות נוספת.
היא שובצה לבית שכלל את דפורטס קינדיו, אתלטיקו בוקרמנגה וריאל קרטחנה.
שני ניצחונות על קרטחנה (0-3) ובוקרמנגה (0-2) הביא את הקבוצה למשחק שלישי ומכריע מול קינדיו, שגם לה היו 6 נקודות אך יחס שערים פחות טוב.
המשחק הסתיים בתיקו 3-3 וקוקוטה חגגה העפלה לליגה הראשונה ביחד עם קורטולואה.
2015 לא הייתה שנה מוצלחת מבחינתה של הקבוצה בליגה הבכירה.
קוקוטה סיימה במקום ה-18 את טורניר האפרטורה עם שני ניצחונות ב-20 משחקים וידעה שמצבה לקראת טורניר הפינליססיון גרוע ביותר.
למרות שינויים בעמדת המאמנים והשחקנים, הטורניר השני של השנה לא היה טוב יותר והיא סיימה במקום 19 עם 3 ניצחונות ב-20 משחקים.
בסופו של דבר סיימה אחרונה בטבלה המשוקללת וירדה לליגה השנייה ביחד עם אוניאוטונומה.
בתחילת 2016 היה חשש שהקבוצה תיאלץ לעזוב את קוקוטה עקב יחסים רעים בין ראש העיר לבין הבעלים של הקבוצה, אבל בסופו של דבר הנהלת הדימאיור הצליחה לפשר בין שני הצדדים.
העונה עצמה הייתה בינונית וקוקוטה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף כשסיימה רק במקום ה-10.
ב-2018 שוב חזרה הקבוצה לליגה הראשונה אחרי עונה מצוינת שבה הפסידה רק פעמיים ב-35 משחקים.
את הקבוצה אימן הארגנטינאי, לוקס פוסינרי בתפקידו הראשון אי פעם כמאמן של קבוצה מקצוענית ותחתיו הגיעה הקבוצה לגמר, שם התמודדה מול אוניון מגדלנה.
קוקוטה ניצחה בשני המפגשים, הוכרזה כאלופת הליגה השנייה והעפילה לליגה הבכירה ביחד עם מגדלנה.
בעקבות משבר הקורונה נקלעה הקבוצה לחובות כלכליים כבדים מאוד, מה שגרם לכך שמשרד הספורט הקולומביאני שלל ממנה את הרישיון.
משחקיה של להקבוצה הופסקו כאשר נותרו שני מחזורים לסיום עונת 2020 ויריבותה זכו בניצחונות טכניים.
בישיבה שקיימה מנהלת הליגה ב-25 בנובמבר החליטו 31 מתוך 35 הנציגים להצביע על הפסקת פעילותו של המועדון וסילוקו משתי הליגות המקצועניות במדינה.
הסמל של הקבוצה לא שונה יותר מדי פעמים מאז שהוקמה ב-1924. ברוב השנים מדובר בסמל שצורתו יין-יאנג בצבעים אדום-שחור עם האותיות C ו-D המרכיבים את שם המועדון.
ב-2006 כאשר זכה המועדון באליפות הראשונה שלו, שונתה צורת הסמל לגמרי ונוסף כוכב מעליו לכבוד התואר.
למרות זאת, הסמל החדש החזיק מעמד שנתיים עד שהמועדון חזר לסמל הרגיל רק עם כוכב מעליו, מ-2009 ועד 2015. החל מה-2016 ועד היום, הקו העקום המפריד בין האותיות C ו-D הפך לקו ישר, ועם קו חיצוני המקיף את העיגול וכן כוכב מעליו.
הקבוצה משחקת באצטדיון חנרל סנטנדר שנקרא על שמו של הגנרל פרנסיסקו דה פאולה סנטנדר, שהיה איש צבא שנלחם לצד סימון בוליבר לשחרורה ועצמאותה של קולומביה.
האצטדיון נבנה ב-1948, כשנה לפני שהמועדון הפך למקצועני.
בשנת 2007 הורחבה תכולת האצטדיון מ-21,000 מקומות ל-42,000. בשנת 2017 לא שיחקה הקבוצה באצטדיון עקב חילוקי דעות בין ראשי הקבוצה לראשי המחוז.
קוקו שומן היה מוזיקאי ג'אז יהודי, שהיה פעיל בחיים המוזיקליים של מחנה הריכוז טרזיינשטט.
היינץ יעקב שומן נולד בברלין.
האם הייתה יהודיה ואביו היה גיבור מלחמת העולם הראשונה גרמני שעבר ליהדות לקראת החתונה.
הכינוי "קוקו" הילד קיבל מהחברה שלו.
קוקו שומן התלהב מסגנון שמיניות סווינג ששמע לראשונה במהלך אולימפיאדת ברלין.
בצעירותו הוא ניגן במספר הרכבי ג'אז ולמד נגינה בגיטרה ובתופים.
בשנת 1943, נשלח קוקו שומן לטרזיינשטט ונקלט בלהקת ג'אז מקומית.
הם השתתפו בצילומי סרט תעמולה גרמני אף בסופו של דבר נשלחו לאושוויץ.
מספר ימים לפני שחרור המחנה, שומן חלה אך שרד.
רוב חברי ההרכב כמו פריץ וייס וקורט גרון נהרגו באושוויץ.
כאשר קוקו שומן חזר לברלין הוא גילה שרוב משפחתו נהרגו.
אביו שרד את המלחמה והציל את אימו תוך הסתרתה.
בשנת 1950 המשפחה עברה לאוסטרליה אך בשנת 1954 חזרה לברלין.
קוקו שומן הופיע עם אמנים ידועים ובסופו של דבר הקים הרכב משלו.
בשנת 2013 קוקו שומן צולם בסרט תיעודי על החיים בטרזיינשטט.
קוקו שומן הוציא מספר אלבומים, האחרון יצאה בשנת 1999.
הוא נפטר בברלין בשנת 2018.
"קוקוריקו (אל תדליקו אותי)" או בקיצור קוקוריקו, הוא שיר של הראפר והזמר הישראלי רביד פלוטניק, מתוך אלבום האולפן השישי שלו, "תוך כדי תנועה", שיצא לאור ב-24 בספטמבר 2021, בהוצאת חברת התקליטים נענע דיסק.
מילות השיר נכתבו על ידי פלוטניק עצמו והוא הולחן על ידו בשיתוף עם ישי סוויסה וגל מאסטרו.
בשונה ממרבית שירי האלבום, המתמקדים בנושאי כתיבה רציניים, לשיר מוטיב הומוריסטי.
השיר תואר כ"מוגזם" וככזה ש"מתנער מהצורה המרובעת ומהלך הרוח המתחבט-מתייסר, ומזריק לאלבום מנה גדושה ונחוצה של אנרגיה, בלגן והומור".
בישראל היום נכתב כי הוא "שונה מהותית מכל מה ששמענו ממי שפעם קראו לו נצ'י נצ'".
בשיר אזכורים ליצירות שונות, בהם "לבי במזרח" מאת יהודה הלוי, "אתה בכל זאת" של ריטה, "האדריכלים" של סאבלימינל, מתוכו נכללה גם דגימה בשיר וההמנון הלאומי של ישראל, "התקווה".
הווידאו קליפ של השיר יצא לאור ב-24 בספטמבר 2021. הוא בוים על ידי נאור סוקי, שביים גם את הקליפים "פאנצ'ים" ו"סמוראי" של פלוטניק.
הקליפ כולל הופעות אורח של אסי ישראלוף בתור דמותו "רמי המאמן" מתוכנית הטלוויזיה "הישראלים", גורי אלפי בתור רב שעורך ברית מילה לפלוטניק, עמית חשאי בתור "חכם חנוכה" מ"חגיגה בסנוקר" והמפיק המוזיקלי של "תוך כדי תנועה" ישי סוויסה והקומיקאי תמיר בר בתור רופאים.
קוקוטה (בספרדית: Cúcuta) היא בירת מחוז נורטה דה סנטנדר והשישית בגודלה בקולומביה, הממוקמת בסמוך לגבול עם ונצואלה.
שטחה העירוני של קוקוטה הוא כ-64 קילומטרים רבועים, ומתגוררים בה כ-777,106 תושבים.
במטרופולין של קוקוטה גרים למעלה ממיליון איש.
העיר היא המוקד הפוליטי, הכלכלי, התעשייתי, האמנותי, התרבותי, הספורט והתיירותי של המחוז נורטה דה סנטנדר.
בנוסף על כך, קוקוטה מהווה את העיר הקולומביאנית החשובה ביותר בגבול קולומביה-ונצואלה.
כבירת מחוז נורטה דה סנטנדר, קוקוטה מאכלסת את הגופים הממשלתיים החשובים של המחוז.
קוקוטה מקושרת באמצעות כבישים לבוגוטה, בוקרמנגה, קרטחנה ולגבול עם ונצואלה.
אוניברסיטת הדגל העירונית היא אוניברסיטת פרנסיסקו דה פאולה סנטנדר, אחת האוניברסיטאות החשובות במזרח קולומביה.
אוניברסיטאות אחרות בעיר הן: אוניברסיטת פמפלונה, האוניברסיטה החופשית של קולומביה, אוניברסיטת סימון בוליבר, אוניברסיטת סנטנדר, אוניברסיטת סנט תומאס.
קוקוטה הייתה במקור יישוב פרה-קולומביאני.
האירופאים הראשונים הגיעו לאזור במחצית הראשונה של המאה ה-16. בשנת 1549 הספרדים כבשו את אזור העיר.
קוקוטה המודרנית נוסדה ב-17 ביוני 1733 על ידי חואנה ראנג'ל דה קואלר, תחת השם "סן חוסה דה גואסימלס".
ב-1813 הגנרל סימון בוליבר לחם רבות באזור.
בשנת 1821 הוא אף הושבע בעיר לתפקיד נשיא רפובליקת קולומביה הגדולה.
במאה ה-19, בנייתה של מסילת הברזל הובילה למהפכה תעשייתית בעיר.
חברת הרכבות המקומית פשטה רגל ונסגרה ב-1960. קוקוטה נפגעה קשות ברעידת אדמה ב-18 במאי 1875.
ראש העיר הנוכחי של קוקוטה הוא דונאמריס רמירז-פריז לובו, המכהן משנת 2011.
ראש העיר נבחר לכהונה בת ארבע שנים.
מועצת העיר מורכבת מ-19 נציגים הנבחרים בהצבעה כללית כל ארבע שנים.
לאור מיקומה בסמוך לגבול, מושפעת כלכלת קוקוטה ומשפיעה על הסחר עם ונצואלה.
הייצור המשמעותי בעיר כולל מוצרי חלב, מוצרי בנייה (במיוחד מלט), פחם, טקסטיל, נעליים ועור.
הפסו הוא מטבע ההילך החוקי הרשמי והיחיד בעיר.
בשל הקרבה לוונצואלה, חלק מהמפעלים בקוקוטה קיבלו בעבר את הבוליבר הוונצואלי.
קוקורבטה מארה (ברומנית: Cucurbăta Mare, בהונגרית: Nagy-Bihar), המכונה גם פסגת ביהור, הוא הר בהרי ביהור הממוקם בחלקו הדרום-מזרחי של מחוז ביחור, ליד הגבול עם מחוז אלבה ברומניה.
גובה ההר , והוא הגבוה ביותר בקרפטים הרומניים המערביים.
קוקו יושיזאווה (ביפנית: 吉沢 恋; באנגלית: Coco Yoshizawa; נולדה ב-22 בספטמבר 2009) היא סקייטבורדרית יפנית, אלופה אולימפית (פריז 2024) בקטגוריית סקייטבורדינג רחוב לנשים.
יושיזאווה העפילה לתחרות סקייטבורדינג רחוב לנשים באולימפיאדת פריז (2024).
בשלב המוקדמות היא קבעה את התוצאה הגבוהה ביותר (258.92 נקודות), והעפילה לגמר, בו זכתה במדליית זהב בתוצאה של 272.75 נקודות.
קוקורה (ביפנית: 小倉市) היא עיירה עתיקה השוכנת במרכז קיטאקיושו, יפן, המגינה על מצר קנמון בין הונשו לקיושו.
מעבורות מחברות את קוקורה עם מצויאמה שבשיקוקו ועם פוסאן שבקוריאה הדרומית.
קוקורה הייתה המטרה העיקרית של פצצת האטום "איש שמן" ב-9 באוגוסט 1945, אך בבוקר ההפצצה הוסתרה העיר על ידי ערפל בוקר.
מאחר שמפקד המשימה צ'ארלס סוויני קיבל פקודות להטיל את הפצצה בצורה ויזואלית ולא באמצעות מכ"ם, הוא סטה למטרה המשנית, שהיא נגסאקי.
המטוסים, לעומת זאת, טסו מעל קוקורה והיו קרובים ביותר לביצוע ההפצצה.
"קוקוס" הוא אלבום האולפן ה-39 של הזמרת-יוצרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא לאור בפברואר 2005. האלבום מציג קו אופטימי יותר ביחס לאלבומה הקודם "מוצאי חג", אך כולל אמירה חברתית ופוליטית מרומזת הבאה לידי ביטוי בבחירת הנושאים, בטון המאופק ובשילוב אירוניה ופיוט.
התכנים באלבום משקפים את עמדותיה של אלברשטיין ביחס לשימוש במילים, ליחסי אמנות ורייטינג ולמקומה של יצירה אישית בשדה מוזיקלי מסחרי.
אלברשטיין ציינה כי האלבום נכתב והוקלט בתקופה שבה ביקשה לחזק את עצמה ואת קהל מאזיניה באמצעות תחושת אופטימיות, וזאת בניגוד לאלבום הקודם, שבו הביקורת החברתית והפוליטית הייתה גלויה יותר.
לדבריה, ההחלטה להוציא את האלבום בפרק זמן קצר יחסית לאחר "מוצאי חג" נבעה מהצורך הדחוף שלה לבטא גישה זו ביצירה מוזיקלית.
האלבום "קוקוס" נוצר על רקע עיסוקה המתמשך של אלברשטיין במעמדה של המילה הכתובה ובשאלת אחריותו של היוצר כלפי קהלו והמרחב הציבורי שבו הוא פועל.
באותה תקופה התגבשה אצלה עמדה ביקורתית כלפי שימוש מופרז בסיסמאות ובאמירות ישירות, שלדבריה עלולות לאבד ממשקלן ולהפוך לבנאליות.
תפיסה זו הובילה אותה להעדיף ניסוח מרומז, המשלב פיוט, הומור ואירוניה, ומאפשר לקהל להפעיל שיקול דעת ופרשנות אישית בעת ההאזנה.
עמדה זו נקשרה גם לשלב שבו מצאה את עצמה בקריירה ובחיים האישיים, ולתחושת ריחוק גובר מסגנונות מוזיקליים פופולריים בני התקופה.
אלברשטיין הביעה הסתייגות מתהליכים של חיקוי, רדידות וניסיון מתמיד למצוא חן בעיני הקהל הרחב, והדגישה כי היא אינה מוכנה לאפשר לשיקולי רייטינג או פורמטים טלוויזיוניים להכתיב את דרכה האמנותית.
גישה זו באה לידי ביטוי באלבום, המבקש להמשיך קו יצירתי עצמאי ואישי, גם במחיר של ויתור על התאמה מלאה למרכז הזרם המסחרי.
שירי האלבום "קוקוס" מציגים קשת רחבה של נושאים ודימויים, הנשענים על שילוב בין הומור, פיוט ואמירה חברתית מרומזת.
בין הנושאים העולים בשירים ניתן למצוא עיסוק בבדידות האדם, בזיהום האוויר ובדאגה לעתיד הדורות הבאים, לצד התייחסות לחיים היומיומיים ולכוחן של מחוות קטנות ואינטימיות.
דימויים כגון נשיקות, אותיות המתפזרות באוויר והופכות לתפילות חדשות, ודמויות הנאבקות בסביבה לוחצת, משמשים כאמצעים להעברת מסרים מבלי להישען על הצהרות ישירות או סיסמאות.
שיר הנושא "קוקוס", למילים מאת אריאל הורוביץ, ממחיש גישה זו באופן מובהק.
בשיר מופיע אזכור ישיר של המילה "ערבים", בחירה לשונית שאלברשטיין ייחסה לה משמעות מיוחדת בשל הימנעותה מהחלפות ומעיקופים לשוניים מקובלים, כמו "שכנינו" או "אויבינו".
הדימוי המרכזי של הקוקוס, המוצב אל מול הזית, משמש אמצעי לביטוי כמיהה להווה משותף ולחיים שאינם כבולים לעומס סמלי והיסטורי, מבלי למסגר את הדברים כהצהרה פוליטית מפורשת.
באלבום קוקוס נכללים שירים שנכתבו בידי יוצרים שונים, ובהם אריאל הורוביץ ומאיר אריאל, לצד לחנים פרי יצירתה של אלברשטיין.
אחת הדוגמאות המרכזיות לכך היא השיר "גבר כלבבי", שאת לחנו חיברה אלברשטיין שנים אחדות לפני יציאת האלבום ושלחה לאריאל לצורך כתיבת המילים.
לאחר שהתקבל הטקסט, חשה צורך לשוב ולעבד את המנגינה כדי להגיע לחיבור מדויק יותר בין הלחן לבין השפה והמשקל של המילים.
תהליך עבודה זה תואר על ידה כארוך וזהיר, והוא נבע מהערכתה הרבה לשפתו וליצירתו של אריאל, כמו גם מתפיסתה בדבר חשיבותה של העברית הגבוהה והמוקפדת במוזיקה הישראלית.
אלברשטיין הביעה הסתייגות משימוש גובר בלשון סלנגית ופשוטה בשירים עכשוויים, והדגישה כי היא רואה בשימור עברית עשירה ומורכבת אחריות תרבותית.
הירוטה נולד במחוז פוקואוקה וסיים את לימודיו בתחום המשפטים באוניברסיטת טוקיו.
הוא החל לעבוד במשרד לענייני חוץ במסגרת קריירה דיפלומטית.
לאחר מכן שימש שגריר בברית המועצות בין השנים 1928 ו-1932, זאת לפני שהתמנה לתפקיד שר החוץ בשנת 1933, בשנה שבה פרשה יפן מחבר הלאומים.
בעקבות תקרית 26 בפברואר בשנת 1936, מינה הקיסר הירוהיטו את הירוטה לראש ממשלת יפן.
בתמיכתו של הקיסר חתמה ממשלתו של הירוטה על הסכם אנטי-קומינטרן.
ואולם, תקופת כהונתו נמשכה קצת פחות משנה: בתחילת שנת 1937 מינה הירוהיטו ראש ממשלה חדש, היאשי סנג'ורו, ששמר על תפקידו ארבעה חודשים בלבד.
לאחר מכן מינה הקיסר את פומימרו קונואה כראש ממשלה.
הירוטה החזיק בתפקיד שר החוץ תחת ממשלתם של היאשי וקונוי עד פרישתו בשנת 1938.
תקופת כהונתו השנייה של הירוטה כשר החוץ הובילה לבסוף למותו.
כוחות יפנים צעדו לתוך נאנג'ינג בסוף שנת 1937 וגרמו לשרשרת אירועים הידועה בשם טבח ננקינג.
אף על פי שהירוטה לא היה אחראי על יחידות סוררות אלה, הוא היה שותף למידע הנוגע לטבח, וכן שיתף את השגרירות היפנית בוושינגטון במידע זה.
הירוטה ניסה לשכנע את ממשלתו של סטלין לא לצאת למלחמה, ואולם הוא נכשל: הסובייטים יצאו למלחמה לאחר המתקפה האטומית של ארצות הברית על העיר היפנית הירושימה.
לאחר כניעתה של יפן, סווג הירוטה כפושע מלחמה ממעלה ראשונה והוא הובא בפני בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.
הוא נמצא אשם ללא שניסה להגן על עצמו, ונידון למוות בכלא סוגמו.
קוּקִיָּה מְצֻיֶּצֶת (שם מדעי: Clamator glandarius) היא מין של קוקייה אירואסייתית ואחת משתי הקוקיות הנפוצות בארץ ישראל.
צבעי הנוצות חום, אפור וערמוני והן מנוקדות בלבן.
לקוקייה גוף וזנב ארוכים, רגליים קצרות ומקור בינוני וכפוף במקצת.
באביב משמיע הזכר את שירתו האופיינית "קו קו", המזכירה קצת את זו של העורב.
בשל שירה זו קיבלה הקוקייה את שמה.
הקוקייה ניזונה מחרקים ומזחלים שעירים של פרפרים.
כשאינה אוכלת, היא מרבה להסתתר בסבך של עצים ושיחים.
נקבת הקוקייה המצויצת נוהגת להטיל בישראל את הביצים בקינים של עורבים (פונדקאים), ואלו דוגרים על ביציה ומגדלים את גוזליה.
נקבת הקוקייה עשויה להטיל ביצה מדי יום ובסך הכול 16–18 ביצים בעונה.
כשהנקבה מטילה את ביציה, היא ממתינה בסתר בסמוך לקן, וכשהפונדקאי נוטש את הקן, היא ממהרת אליו ומטילה בו את ביצתה בתוך מספר שניות ועפה במהירות.
לביצה צורה סגלגלה והעוף הפונדקאי השב לקן אינו מבחין בביצה הנוספת.
העורב הפונדקאי דוגר על הביצה, ובהמשך הוא גם מגדל את גוזליו יחד עם גוזלי הקוקייה, המתפתחים מהר יותר.
גוזלי הקוקייה בוקעים לאחר 13 ימי דגירה, מספר ימים לפני גוזלי העורב.
מארחי הקוקיות משמשים להם לעיתים מאמצים.
בניגוד למיני קוקיות אחרים, גוזל הקוקייה המצויצת לא מסלק את גוזלי העורב מהקן אלא גדל איתם כאילו היו אחיו.
גוזלי העורב מתים לעיתים קרובות מרעב מכיוון שאינם מסוגלים להתחרות עם גוזלי הקוקייה על המזון.
זמן קצר לאחר גמר הקינון נודדות הקוקיות דרומה – קודם הבוגרים ואחריהם הצעירים.
כמה השערות הוצעו לשרידת הקוקייה, כלומר לאי התפתחות מנגנון הגנה יעיל של העורבים נגד טפילות הקינון של הקוקייה:
מנגנון "המאפיה" – חוקרי טבע עקבו אחר קנים של פונדקאים בעלי ביצי קוקייה.
לאורך המחקר חלק מהפונדקאים זרקו את ביצי הקוקייה וחלקם המשיכו לטפל בגוזל הקוקייה למרות שהוא לא צאצא ביולוגי שלהם.
מצאו כי שיעור ניכר מהקינים שבהם ההורים זרקו את ביצת הקוקייה נהרסו לעומת קינים שטיפלו בגוזלי הקוקייה אשר ששרדו.
יכול להיות שהורי הפונדקאים יודעים שאם יטפלו בגוזלי הקוקייה הסיכוי שהקן שלהם ייהרס יקטן והם מטפלים בגוזל זה מתוך פחד.
הורים צעירים – מצאו וגילו כי הקוקייה תעדיף להטיל את ביציה בקינים של הורים צעירים שאין להם הרבה ניסיון בגידול צאצאים ובזיהוי שלהם.
מנגנון הלשלשת – מצאו כי הורי הפונדקאים מנקים את הקן ובין היתר מסלקים את הלשלשות מהקן, מלבד הלשלשת של הקוקייה.
יכול להיות שהריח של לשלשת הקוקייה מסלק טורפים.
מחקר ארוך טווח שעקב אחר הצלחת קינון של עורבים בקינים שבהם הוטלה ביצת קוקייה ובקינים ללא קוקיות, העלה כי סיכויי השרידה של גוזלי העורב דווקא עולים כאשר בקן גדלה קוקייה לצידם: מקינים שבהם גדל גוזל קוקייה פרחו בממוצע 2.54 עורבים לעומת 2.07 בקינים ללא קוקייה.
כדי לשלול אפשרות שהקוקייה בוחרת קינים בעלי פוטנציאל טוב יותר, הועברו ביצי קוקייה לקינים אחרים ונמצא כי הימצאות קוקייה בקן (ללא קשר לבחירת נקבת הקוקייה בקן מסוים) מעלה את שיעור ההצלחה של קינון העורבים.
גוזל הקוקייה מפריש ריח הדוחה עופות טרף וחתולים וכך מקטין את סיכון הטריפה הן של עצמו והן של שכניו לקן.
קוקייה רצנית (שם מדעי: Geococcyx) הוא סוג קוקיות בעל שני מינים הנפוצים באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית.
קוקייה רצנית קטנה (Geococcyx velox)
אורכה של הקוקייה הרצנית מהזנב עד המקור נע בין 46 ל־61 ס"מ בממוצע.
אף שהיא מסוגלת לעוף היא מבלה את רוב זמנה על הקרקע.
הקוקייה הרצנית מסוגלת לרוץ במהירות של עד 35 ק"מ לשעה, ובאופן כללי מעדיפה לרוץ ולא לעוף.
היא תעוף כדי להימלט מטורפים מהירים יותר כגון זאבי ערבות.
הדמות המצוירת רוד־ראנר, המופיעה ביצירות רבות של האחים וורנר, מבוססת על הקוקייה הרצנית.
שמה של הדמות הוא כשמה האנגלי של הקוקייה, ובמרבית הזמן היא נמלטת – בריצה, ולא בתעופה – מזאב הערבות וייל אי קויוטי (נשמע כמו "זאב ערבות ערמומי").
קוקידיוס (Cocidius) היה אל המלחמה, היערות והציד במיתולוגיה הקלטית.
עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה עם האלים מרס וסילוונוס מהמיתולוגיה הרומית.
ייתכן ומקור שמו במילה הקלטית "קוקו" (cocco) שמשמעה "אדום" (ייתכן בשל צבע פסליו) או במילה "קויט" (coit) שמשמעה "יער".
פאנום קוקידיוס (מקדש קוקידיוס) היה ממוקם בסמוך ללשון ים סולווי).
כתובות המוקדשות לאל התגלו לכל אורך חומת אדריאנוס וברחבי קאמבריה (בעיקר במצודות הרומיות בבירדוסוולד וביקאסל).
כתובת שהתגלתה באבצ'סטר מוקדשת לקוקידיוס ורנוסטונוס (Cocidius Vernostonus - קוקידיוס אל עצי הסמבוק).
תגליף של האל מהמאה הראשונה שהתגלה במצודת צ'סטרז שבחומת האדריאנוס מתארת את קוקידיוס כאדם שזרועותיו פרוסות, המחזיק מגן בידו השמאלית וחרב בידו הימנית.
קוקידיוס לובש גלימה, ובחגורתו מוחזק פגיון.
סגאדו קורטז "קוקי" בלצ'ר הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
בן דוד מדרגה שנייה של כדורסלן העבר, טיירון לו.
הקבוצה האחרונה בה שיחק הייתה מארוסי מליגת העל היוונית.
בלצ'ר הוא הקולע המוביל בתולדות בני השרון עם 1,180 נקודות.
בלצ'ר, יליד מקסיקו, מיזורי, החל את דרכו בכדורסל בתיכון מקסיקו אותו הוביל לאליפות המדינה ב-1995, לאחר מכן הצטרף לקבוצת הכדורסל באוניברסיטת נברסקה בלינקולן מליגת המכללות האמריקאית, ושיחק בה ארבע שנים בהן הוביל את המכללה בשיאי חטיפת כדורים למשחק, נבחר לנבחרת ההגנה של ה-BIG 12 ולנבחרת ההגנה של ליגת ה-NCAA.
נפצע בברכו בעונתו האחרונה וניסה את מזלו בדראפט ה-NBA לשנת 2001 אך לא נבחר ופנה לקריירה מעבר לים.
בשנת 2001 הוא הצטרף לקבוצת ביילה האיטלקית, ושיחק במדיה ארבע עונות, עד לעונת .
באמצע עונת הוא הצטרף לבני השרון כמחליף לטרנס רנצ'ר הסורר.
בלצ'ר הרשים רבות במשחקיו הראשונים בבני השרון, ובשלושה משחקים קלע 21.3 נקודות בממוצע למשחק.
עם זאת, במשחקו השלישי, מול עירוני אשקלון, הוא נפצע, ובעקבות כך נעדר עד לסיום אותה עונה.
בעקבות פציעתו הוא שוחרר מהקבוצה, אך חזר אליה באוגוסט 2006, לאחר החלמתו ממנה.
בעונת קלע בלצ'ר 15 נקודות בממוצע למשחק, והיה גורם משמעותי בהצלחתה של בני השרון, שהעפילה לגמר גביע המדינה ולחצי גמר הפיינל פור של ליגת העל.
בלצ'ר הציג יכולת טובה גם בפן המשחק הקבוצתי, עם 3.4 אסיסטים בממוצע למשחק.
הוא הועדף כגארד על פני שחקנים אחרים בעמדתו כארז כץ וניצן חנוכי.
בלצ'ר נפצע לקראת סיום העונה, אך לא החמיץ משחקים רבים.
בני השרון הפסידה בגמר הגביע להפועל ירושלים, ובחצי גמר הפיינל פור הפסידה לירושלים פעם נוספת.
גם בעונת הצטיין בלצ'ר עם 11.7 נקודות למשחק וסייע רבות לקבוצתו.
אף על פי כן, פציעתו במשחק מול הפועל חולון באפריל 2008 השביתה אותו פעם נוספת עד לסיום העונה, לאחר שהתברר כי הוא סובל מקרע בגיד אכילס.
פציעה זו, יחד עם פציעות של שחקני מפתח נוספים, הסבה נזק לבני השרון, שלא הצליחה לסיים במקום הראשון בליגה וסיימה במקום השלישי בלבד.
בעונת קלע בלצ'ר 13.4 נקודות למשחק, אך הפעם הקבוצה לא הגיעה לפיינל פור.
בעונת 2010/2009 המשיך לשחק בבני השרון, ואף הגיע עמה לחצי גמר הפיינל פור שבו הודחה קבוצתו מול מכבי תל אביב.
בעונת 2011/2010 שוחרר מבני השרון לאחר 5 שנים במועדון וחתם בקבוצת מארוסי מליגת העל היוונית, שבה שיתף פעולה עם עוסמאן סיסה ששיחק איתו בבני השרון, לאחר עונה זו פרש בלצ'ר מכדורסל מקצועני בתום קריירה של עשור בכדורסל האירופי ופנה לאימון, מ-2012 הוא חלק מאקדמיית הכדורסל IMG שחלק מבוגריה הגיעו ל-NBA.
ב-2015 תבעו בלצ'ר ואשתו הישראלית, יעל, את בני הרצליה (שחזרו להתקיים עם הפיצול של בני השרון ב-2012 והחליפו אותם בליגה הבכירה) בסכום שקרוב ל-400,000 ש"ח על התרת חוזהו חרף רצונו להמשיך, אי תשלום מענקי חתימה שהובטחו לו ופציעה שקטעה לו את הקריירה.
קוקטייל יין הוא קוקטייל על בסיס יין.
מרכיבו העיקרי הוא יין: יין אדום, יין לבן או שמפניה והמעורבב עם משקה אלכוהולי, משקה קל, משקה מוגז או שילוב שלהם.
ניתן גם להוסיף פירות או תבלינים אל תערובת הנוזלים.
את הקוקטייל נהוג להגיש בכוסות יין.
קוקטייל הוא סרט דרמה רומנטית משנת 1988 שבוים על ידי רוג'ר דונלדסון.
זהו סרט קאלט בקרב ברמנים ופלייריסטים רבים ברחבי העולם.
הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם שנכתב על ידי הייווד גולד שכתב גם את התסריט לסרט.
בסרט מככב טום קרוז כבריאן פלניגן – מוזג שאפתן וכשרוני השואף להיות איש עסקים ומתאהב בג'ורדן המגולמת על ידי אליזבת שו בזמן שהוא עובד בבר בג'מייקה.
בריאן פלניגן שהשתחרר מצבא ארצות הברית עובר לגור בעיר ניו יורק ומתקבל במשרה חלקית להיות מוזג בטי ג'י איי פריידייז בזמן שהוא לומד לתואר בעסקים (כדי להתקבל למשרה בשיווק).
בתחילה בריאן הוא מוזג איום אך עם הזמן, בהנחיית המנהל שלו דאג קוגלין (מגולם על ידי בריאן בראון) הוא לומד את רזי הבר כולל פליירינג ואומנות הכנת הקוקטיילים.
בריאן ודאג מתקרבים מאוד ודאג לוקח על עצמו את תפקיד המנטור של בריאן הנאיבי.
כשלבראין יש שאיפות גבוהות, דאג מביע עניין ששניהם יפתחו בר משלהם.
דאג מציע את השם "קוקטיילים וחלומות".
מופע המוזגות של בריאן ודאג נהייה פופולרי והם נשכרים לעבוד במועדון אופנתי בו מתארחים השמנה וסולתה של ניו יורק.
במקום זה משוררים יאפים מדקלמים את שירתם כדי שה"פטרונים" יכולו לשמוע.
באחת מן ההזדמנויות מדקלם בריאן שיר:
/ אני מכין משקאות כה מתוקים ואופנתיים / תה קר / קמיקז / אורגזמה / עווית המוות / סינגפור סלינג / דינגלינג / אמריקה את מסורה לכל טעם שיש לי / אבל אם את רוצה להשתכר כלוט / למה שלא תזמיני שוט?
כשהפופולריות שלהם ממשיכה לעלות, בריאן יוצר קשר רומנטי עם קרול (ג'ינה גרשון) - רווקה מושכת ועשירה.
דאג מתערב עם בריאן שקרול תעזוב אותו עד סוף השבוע.
בריאן מסכים להתערבות בלי לדעת שדאג אמר לקרול שבריאן מספר פרטים אינטימיים על הקשר ביניהם.
כאשר קרול נפרדת ממנו, בריאן כועס מאוד על דאג שלהגנתו טוען שניסה בסך הכל להגן על בריאן מפני התאהבות בקרול והחברות ביניהם נפסקת.
בריאן עובר לגור בג'מייקה, שם הוא עובד כברמן וחוסך כדי לפתוח בר משל עצמו.
הוא מפתח מערכת יחסים עם ג'ורדן (אליזבת' שו).
לאחר זמן מה דאג מופיע בבר של בריאן לאחר שנישא לקרי (קלי לינץ') - אישה מושכת מאוד ועשירה אף יותר המפלרטטת בגלוי עם גברים רבים בחוף.
דאג מדרבן את בריאן לפתות את בוני (ליסה ביינס), אישה מבוגרת ואמידה ובריאן נענה לאתגר.
ג'ורדן מגלה את הדבר, שבורה והרוסה היא חוזרת לביתה.
בריאן ממשיך ברומן עם בוני מתוך כוונה להתקבל למשרת מפתח בחברה של בוני, והם חוזרים לניו יורק, אך לאחר שהוא מבין שזה לא יצלח הוא נקלע לתגרה ולבסוף הם נפרדים.
בריאן חוזר לחפש את ג'ורדן ולהפתעתו הוא מגלה שהיא יורשת עשירה מאוד וכי היא נושאת את תינוקו ברחמה.
אביה של ג'ורדן מנסה לשחד את בריאן בכסף רב כדי שיעזוב את בתו במנוחה, אך בריאן מסרב לקבל את הכסף.
דאג ובריאן נפגשים בניו יורק.
למרות שלכאורה יש לדאג את כל מה שהוא רצה אי פעם הוא אינו מאושר.
מתברר שהוא הפסיד את כספה של אשתו בשוק המסחר.
דאג אינו רוצה לספר לאשתו על המצב אליו הם נקלע.
לאחר מכן קרי מנסה לפתות את בריאן להתעלס איתה אך בריאן מסרב מתוך נאמנות לחברו.
קרי כועסת ואומרת שהיא אינה יכול לקיים יחסי אישות עם גבר אחד בלבד.
לאחר מכן דאג מתאבד וקרי שולחת לבריאן מכתב מדאג אותו הוא כתב לפני מותו ומתברר שזהו מכתב ההתאבדות של דאג, שם הוא כותב כי בכוונתו להתאבד כי חייו הם בדיחה.
לבסוף בריאן מגיע לבית אביה של ג'ורדן, שם היא גרה, ומתחנן למחילה ומבטיח לדאוג לה ולתינוק שלהם.
למרות שאביה של ג'ורדן נאבק בבריאן ומבטיח שלא לתת לביתו פרוטה אחת יותר, ג'ורדן עוזבת את בית אביה עם בריאן.
בריאן מצליח לבסוף לפתוח בר משל עצמו שנקרא "הקוקטיילים והחלומות של פלניגן".
לבסוף מתגלה שלג'ורדן ובריאן יש תאומים.
קוקיות סטפורד הן דמויות בדיוניות של גיבורות-על מוטאנטיות המופיעות בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
הדמויות הופיעו לראשונה בחוברת New X-Men #118 מנובמבר 2001 ונוצרו על ידי הכותב גרנט מוריסון והמאייר אית'ן ואן סקייבר.
קוקיות סטפורד הן האלטר אגו של סלסט, אירמה ופיבי קוקו, תאומות מקושרות מנטלית הלומדות במכון אקסבייר.
הן גודלו מתוך תאי ביצית שנאספו מאמה פרוסט לאחר שזו נכנסה לתרדמת בעקבות מתקפת זקיפי סנטינל שהרגה את קבוצת הליונס שלה.
קוקיות סטפורד הן רק שלוש (במקור חמש) מתוך אלפי שיבוטים שפותחו בידי תוכנית "נשק פלוס" כדי לשמש כנשק השמדה נגד מוטאנטים על ידי שילוב כוחותיהן הטלפתיים.
סיפור מקורן הוצג בעלילת "אקס-מן: פניקס - שירת מלחמה".
את דמויותיהן של קוקיות סטפורד בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות" מגלמת השחקנית סקיילר סמואלס.
קוקטייל חנקן נוזלי הוא קוקטייל המכיל חנקן נוזלי.
קוקטיילים אלו שנויים במחלוקת מכיוון שטמפרטורת הניזול של החנקן הנוזלי היא 195.65°C- ובליעתו עלולה להיות קטלנית.
עם זאת, חנקן נוזלי אינו חומר בפיקוח.
השימוש בחנקן נוזלי בתחום המזון מוזכר כבר בשנת 1980 בספר מתכונים שנקרא "קרח מהודר" ונכתב על ידי אגנס מרשל, אך הפך לפופולרי בשנים האחרונות במטבח המולקולרי לצורכי הכנת קינוחים קפואים כגון גלידה וסורבה ליד שולחן הסועדים.
בקוקטיילים משתמשים בחנקן הנוזלי כדי להקפיא את הכוס של הקוקטייל, את מרכיביו, כדי ליצור אפקט של עשן או אפקט של בעבוע.
בגלל הטמפרטורה הנמוכה של החנקן הנוזלי, הוא עלול לגרום לנזק רב לגוף האדם ולרקמות בפה ובמערכת העיכול, בעיקר לכוויית קור.
חנקן נוזלי רותח בטמפרטורת נמוכות מאלה של הגוף ויגדיל את נפחו מאות מונים בסביבת הגוף, תופעה זו כשלעצמה מהווה סכנת מוות משמעותית מפגיעה בלתי הפיכה ברקמות שלא ישאו בלחץ הרב.
הנזקים שטמונים בשתיית קוקטיילי חנקן נוזלי זכו לפרסום בגלל תקרית שהתרחשה באנגליה.
ב-4 באוקטובר 2012 נערה כבת 18 אושפזה בבית החולים בעקבות כאבי בטן חזקים וקוצר נשימה לאחר ששתתה קוקטייל חנקן נוזלי במסיבת יום ההולדת שלה בבר בלנקסטר.
הצוות הרפואי ביצע בה גסטרקטומיה שבמהלכו קטעו את קיבתה כדי להציל את חייה.
קוקטייל בוער (ידוע גם בשמות קוקטייל פלמבה או קוקטייל פליים - באנגלית Flame) הוא קוקטייל בשכבות, אשר השכבה העליונה בו היא בעלת אחוזי אלכוהול גבוהים, לרוב 40% ומעלה.
לאחר ההצפה מציתים את האלכוהול בשכבה העליונה.
לעיתים, אחוזי האלכוהול בשכבה העליונה גבוליים מדי וכדי לגרום למשקה להידלק מציפים כוהל 96.6% אלכוהול בנפח.
לאחר ההצתה, מכניסים קשית שתייה אל הכוס ושותים במהירות, לפני שהקשית תימס.
פליימינג 52-B - קוקטייל בשכבות שהשכבה העליונה בו היא גראן מרנייה שהוא ליקר דליק.
פליימינג למבורגיני - קוקטייל בוער המורכב משתי שכבות של אייריש קרים וסמבוקה, את הסמבוקה מציתים, מכניסים קשית ומתחילים לשתות, ותוך כדי הברמן מוזג לתוך הכוס עוד שני שוטים המכילים קירסאו כחול וליקר קפה.
ישנם משקאות נוספים אותם מציתים:
אבסינת - טקס שתיית האבסינת כולל כוס וכף אבסינת ייחודיים, את הכף מייצבים על שפת הכוס ועליה מניחים קוביית סוכר ספוגה באבסינת, אותה מציתים.
הסוכר הבוער נמס וזולג לתוך הכוס ומצית את האבסינת שבתוכה.
לאחר מכן לוקחים את הכף, מערבבים את הנוזל עד שהוא כבה ושותים.
סמבוקה - צורת הגשה קלאסית לסמבוקה היא הצפת 3 פולי קפה והצתת המשקה.
דרמבוי - ליקר הדרמבוי דליק.
את הדרמבוי מוזגים לכוס סניפטר ומציתים.
לאחר מכן מכסים את פתח הכוס ביד.
כך נוצר ואקום חזק המדביק את הכוס ליד.
כאשר משחררים את היד, משתחררים ריחות חזקים מן הדרמבוי.
קוקטיילים בוערים עלולים להוות סכנה לברמנים ולמזמיני הקוקטייל שכן הנוזל הבוער עלול להצית שריפות ולגרום לכוויות.
בישראל תקנות רישוי עסקים אוסרות על הגשת משקאות בוערים ועל כן, נמנעים מלהגיש קוקטייל בוער במסעדות, ברים ופאבים.
קוקייה אירופית או קוקייה מצויה (שם מדעי: Cuculus canorus) היא מין של עוף ממשפחת הקוקייתיים.
תחום תפוצתה מתפרש על פני אירואסיה (מספרד במערב עד ליפן במזרח וסקנדינביה בצפון), המזרח התיכון (בין השאר בישראל) וצפון אפריקה.
מין זה ידוע בהיותו טפיל קינון - הנקבה מטילה את ביציה בקנים של עופות אחרים.
בתי הגידול המועדפים עליה הם יערות וחורשים, שדות בור, ביצות ואזורים אלפיניים.
שמה המדעי של הקוקייה מורכב מהמילים הלטיניות cuculus (קוקייה) ו-canorus (שרה).
מקור השם "קוקייה" הוא באנגלית (Cuckoo), שבה הוא אונומטופיה לצליל שהיא משמיעה.
השם האנגלי בא מהמילה "cucu" בצרפתית עתיקה, והוא הוזכר לראשונה בצורתו העתיקה בשנת 1240 בערך, בפואמה Sumer Is Icumen In.
היא ניזונה בעיקר מחרקים, ומעדיפה זחלים שעירים (שעופות אחרים נמנעים מלאכול).
הקוקייה עשויה לעיתים לאכול גם ביצים וגוזלים, אך בדרך כלל היא מטילה רק ביצה אחת אצל הפונדקאי.
הגוזל שלה ישתדל לדחוף ולהפיל את שאר הביצים, וגם גוזלים שהצליחו לבקוע.
הנותרים יגוועו ברעב כי המזון מההורים יגיע רק אליו.
הקוקיות חששניות יחסית, ופרטים ממין זה חיים לבד מחוץ לעונת הרבייה.
אוכלוסייתה של הקוקייה נמצאת בירידה, אך המין מוגדר על ידי ארגון IUCN במצב "ללא חשש".
גודל האוכלוסייה מוערך ב-25 עד 100 מיליון פרטים בכל העולם, ותוחלת החיים הממוצעת שנמדדה בבריטניה עומדת על 6 שנים ו-11 חודשים.
הקוקייה מהווה טפילת רבייה, ובסך הכל נקבות ממין זה נצפו מטילות את ביציהן בקנים של כ-100 מיני עופות שונים.
אוכלוסיות שונות מעדיפות להיטפל אל מינים מסוימים, ומטילות ביצים בגודל ובצבע דומה לזה של המארח.
תוצאות מחקר ב-DNA המיטוכונדריאלי של הקוקייה העלו את ההשערה שמוצאן של כל אחת מהאוכלוסיות הללו נפרד.
ייתכן שהגנים המגדירים את הטלת הביצים המתאימות עוברים מנקבה לנקבה בלבד, בכרומוזום הזוויג W (אצל הזכרים יש כרומוזומי ZZ, ואצל הנקבות - WZ).
השערה נוספת היא שהגנים מורשים דווקא בכרומוזומים אוטוזומיים.
בדרך כלל, ביצת הקוקייה תבקע לאחר כ-12.5 ימים.
ברוב המקרים, גוזל הקוקייה בוקע לפני גוזלי המארח, והוא דוחף את ביצי המארח אל מחוץ לקן.
הגוזל מואכל במשך כ-20 עד 23 ימים על ידי המארח, ולעיתים הוא אף גדול יותר ממנו.
מצב השימור של קוקייה אירופית הוא ללא חשש.
קוקי לבנה היא להקת רוק ישראלית מרמת השרון.
הלהקה הוקמה עלי ידי הסולן קובי מנדלבאום ופרצה בזכות השיר "כמה הייתי רוצה" שהוציאה ביוני 2011. אלבומה הראשון "כוסות מפלסטיק" יצא לאור במאי 2015 ואלבומה השני "1440" בשנת 2019.
הלהקה נוסדה בשנת 2006 על ידי סולן הלהקה קובי מנדלבאום.
מנדלבאום הוא היחיד שנותר מההרכב המקורי.
במשך שנותיה הראשונות הלהקה הופיעה והקליטה, אך לא פרצה לתודעה הציבורית.
בתחילת דרכה, הלהקה צברה קהל מעריצים בקרב בני נוער, בייחוד מאזור השרון.
מפאת גילם הצעיר, מעריציה לא יכלו להגיע להופעות בפאבים ומועדונים, ולכן הגו חברי הלהקה קונספט ייחודי להופעות – הם יגיעו אל מעריציהם עד הבית ויופיעו בחינם.
הופעות הסלון היוו את מרכז פעילות הלהקה בין 2006 ל-2011 והתפרסמו ברשתות החברתיות.
ביוני 2010 מילאה לראשונה את מועדון הבארבי בתל אביב להופעה.
באותה שנה, הופיעה כלהקת החימום של הלהקה "מוניקה סקס".
ב-2011 זכו לראשונה לתשומת לב ברמה ארצית, כאשר הוציאה את השיר "כמה הייתי רוצה" ליוטיוב.
באותה שנה זכו חברי הלהקה בתחרות השיר המקורי של עמותת "תו ראשון" עם השיר "משלים עוד סיבוב" כשהם גוברים על יותר מ-150 שירים מתחרים.
ב-2012 החלו לקיים הופעות במועדונים, בעלות של 10 שקלים לכרטיס, כדי לכסות עלויות בלבד.
חברי הלהקה פתחו פרויקט מימון המונים בהדסטארט וגייסו באמצעותו כספים למען הוצאת אלבום הבכורה שלהם.
השירים באלבום הם: משלים עוד סיבוב, חולשה לנשים, עכשיו זה מאוחר מדי, אז ועכשיו, אחרי הסערה, אולי תלכי מפה כבר, תיראי כתבתי לך שיר, פוליסיה, בואי לרקוד, כשתבואי, אתמול בלילה, יושבים על הגג, כמה הייתי רוצה.
מאז ועד שנת 2015 התמקדה הלהקה באיסוף חומרים, ובשנת 2015 הוציאה את אלבומה הראשון: "כוסות מפלסטיק".
האלבום לא זכה להצלחה בתחנות הרדיו.
בשנת 2019 יצא אלבומה השני, "1440", בהפקתו של יקיר בן טוב (7 שירים) ונעם עקרבי (שיר אחד).
האלבום הציג בין היתר את השירים "גם אני" ו"שקט" שזכו להצלחה בתחנות הרדיו.
בשנים אלה הלהקה הופיעה בפסטיבלים הגדולים בישראל כמו "בום בוקס", "רייב עצמאות" וערי נוער, כמו כן מספר מופעים במועדוני זאפה.
במהלך השנים הלהקה שיתפה פעולה השנים עם הלהקות: "מרסדס בנד", "התקווה 6" והזמרת אביה שושני מ"הכוכב הבא".
רועי טל - ניהול וייצוג
קוקייה רצנית גדולה (שם מדעי: Geococcyx californianus) הוא מין של קוקייה הנפוצה בערבות ומדבריות בדרום ארצות הברית ובמקסיקו.
אורכה של הקוקייה הרצנית מהזנב עד המקור נע בין 43 ל-61 ס"מ בממוצע ומשקלה 125–250 גרם.
על אף שהיא מסוגלת לעוף היא מבלה את רוב זמנה על הקרקע.
הקוקייה הרצנית מסוגלת לרוץ במהירות של עד 35 ק"מ לשעה ובאופן כללי מעדיפה לרוץ מאשר לעוף.
היא תעוף על מנת להימלט מטורפים מהירים יותר, כגון זאבי ערבות.
היא חיה באזורים פתוחים ולעיתים גם יבשים והיא אוכלת בעיקר בשר.
היא ניזונה מחרקים, פרוקי-רגליים, זוחלים קטנים, כגון לטאות ונחשים קטנים, כולל ארסיים.
הקוקייה יכולה לפרוש כנפיים כדי להפנט נחש ואז לדקור אותו במקורה.
היא מגישה את המזון לגוזליה אך לא מרפה מהמזון עד שהיא מפרישה ממקורה נוזלי עיכול מיוחדים, שהגוזלים זקוקים להם.
קוקייה (שם מדעי: Cuculus) הוא סוג של עופות ממשפחת הקוקייתיים החיים ברחבי אירופה, אסיה ואפריקה.
עופות אלה בעלות נוצות אפורות עם בטן לבנה משורטטת בפסים כחולים והעיניים שלהם צהובות.
עופות אלה ידועים בעיקר ממנהגם להיטפל לעופות אחרים ולהטיל בקינם את ביציהם.
הם מיטפלים לציפורי שיר קטנות, בעיקר ממשפחת הפרושיים, סבכיים ונחליאליים.
ביציהם דומות מאוד לביצי מארחיהם.
הבולטת בבני סוג זה היא הקוקייה המצויה החיה גם בישראל ונפוצה באירופה.
קוקייה מזרחית (שם מדעי: Cuculus Saturatus) היא מין עוף ממשפחת הקוקייתיים המצויה ממזרח אירופה וסיביר עד צפון-מזרח אוסטרליה.
הקוקייה מקננת באזורים מיוערים וביערות צפופים.
גודלה של הקוקייה נע בין 34-30 ס"מ.
היא בעלת גוון צהוב-בז', ותחתית כנפיה בצבע חלודה.
הקוקייה מקננת בעיקר באזורים מיוערים וביערות צפופים של אורן ואשוחית.
לקוקייה המזרחית יש טווח נדידה גדול ביותר.
היא נודדת מרוסיה ליפן המערבית ומשם לצפון סיביר.
בחורף, הקוקייה המזרחית נודדת ברחבי אינדונזיה, הפיליפינים ובצפון מזרח אוסטרליה.
הקוקייה המזרחית מפיקה סדרת זוגות של תווים בעלי דגש שווה, קריאתה של הקוקייה דומה לקריאת הדוכיפת, היא מקדימה לפני קריאתה לרוב ב-4–8 תווים – "פופופופופו" פרט לזכר.
הנקבה משמיעה סלסול כשל קוקייה אירופאית.
הקוקייה מאופיינת כעוף חמקן וחשדן, היא טפילת קנים וניזונה בעיקר מחרקים.
בעונת הרבייה נחבאת הקוקייה באמירי אילנות ודוגרת לרוב בטייגה וביער סבוך.
קוקייה אִזְמַרְגָּדִית (שם מדעי: Chrysococcyx klaas) היא מין עוף ממשפחת הקוקייתיים, שבית גידולו באזורים המיוערים של אפריקה שמדרום לסהרה.
השם העברי "קוקייה אזמרגדית" משקף את הכתמים הירוקים כעין אבן הברקת (אזמרגד) שעל גוף הזכר.
השם המדעי Chrysococcyx klaas ניתן על ידי החוקר הצרפתי פרנסואה לה-וילון על שם משרתו בן לשבט הקויקוי.
לה-וילון היה הביולוג הקולוניאלי היחיד שהעניק שמות למיני עופות על שם אנשים מהאוכלוסייה המקומית.
המין מצוי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה מלבד באזורים צחיחים במיוחד.
אורך גוף הקוקייה האזמרגדית 16–18 סנטימטרים.
לזכר אזורים בגוף בצבע ירוק מבריק עם חלק תחתי לבן.
לנקבה גוף בצבע חום-ברונזה, נוצות כנפיים עם כתמים ירקרקים, וחלק תחתי לבן מפוספס עדין.
לזכרים ולנקבות כתם מעל העין מאחור.
הטלת הביצים מתרחשת בחודשים ספטמבר עד אפריל, ושיאה בין אוקטובר לדצמבר.
לעיתים מאוחר יותר באזורים צחיחים יחסית.
עשויה להתחיל אף מיולי באזורים הדרום-מערביים של פרובינציית כף התקווה הטובה.
כמו מיני קוקיות דומים הקוקייה האזמרגדית היא טפילת תטולה.
היא מטילה את ביציה בקינים של מגוון עופות כאשר מיני החטפיתיים והצופיתיים נפוצים במיוחד.
קוקייה אפריקנית (שם מדעי: Cuculus gularis) היא מין של עוף ממשפחת הקוקייתיים, החיה לאורך אפריקה שמדרום לסהרה, והיא קרובתה של הקוקייה האירופית.
קוקייה זו מגיעה לאורך של 32 סנטימטרים בממוצע, והיא בעלת נוצות אפורות-כחולות, זנב ארוך ושחור וצידי הכנפיים גם שחורים.
הראש מעט כחול יותר עם עיניים צהובות ומקור אדום בהיר בעל קצה שחור.
הבטן בהירה בעלת פסים שחורים לאורכה, והרגליים מכוסות נוצות לבנות.
הקוקייה מזכירה מרחוק מראה של עוף דורס, מה שעוזר לה להרחיק את העופות הפונדקאים הפוטנציאלים שלה.
היא חיה לאורך רוב אפריקה באזורים שונים, ביניהם בערבות עשב, בסוואנה האפריקנית, בשיחיות ויערות פתוחים, ואף באזורים יבשים, אך לא במדבריות.
חלק מהאוכלוסיות נודדות לרוחבה של אפריקה כשהמזון מתמעט.
הקוקייה חיה בגפה וניזונה מחרקים שהיא תופסת, בין השאר חיפושיות או טרמיטים מכונפים וכן מיצורים קטנים אחרים.
הזכרים טריטוריאליים ויתקפו מסיגי גבול.
לעיתים זוג קוקיות יחלוק נחלה קטנה.
הקוקייה היא טפילה של עופות אפריקנים אחרים, וביציה משתלבות בצבעי עופות אחרים כמו דרונגו אפריקני או חנקן צהוב-מקור.
כשהיא מטילה ביצה הגוזל שלה בוקע בתוך 12 עד 17 ימים, לרוב לפני "אחיו" הפונדקאים ואז משליך את ביציהם לאדמה, כך שהוא נותר לבד.
האפרוח מתבגר תוך 3 שבועות בדרך כלל וממריא מהקן.
קוקי מצ'ידה (ביפנית: 町田浩樹; נולד ב-25 באוגוסט 1997 באיבראקי שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הופנהיים ובנבחרת יפן.
מצ'ידה גדל במחלקת הנוער של קאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית.
בשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-4 בינואר 2022 הושאל מצ'ידה לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית למשך עונה וחצי.
ב-13 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לסנט טרוידן במסגרת המחזור ה-27 בליגה לעונת .
מצ'ידה היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021.
ב-12 בספטמבר 2023 ערך מצ'ידה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בניצחון 2–4 על נבחרת טורקיה במשחק ידידות.
קוקיזוב (באוקראינית: Кукезів, קוקזיב; בפולנית: Kukizów; ברוסית: Кукезов, קוקזוב) הוא כפר במחוז לבוב במערב אוקראינה ובו כ-380 תושבים.
הכפר ממוקם במערב הנוף ההיסטורי של גליציה ב על הנהר דומנה (Думна), כ-19 קילומטרים דרומית למרכז מחוז המשנה לשעבר, קאמיאנקה בוזקה ו-21 קילומטרים צפונית-מזרחית למרכז מחוז לבוב.
ב-12 ביוני 2020 הפך הכפר לכפוף לרשות המקומית של יריצ'וב נובי, במחוז משנה לביב; עד אז הוא היה שייך עם 3 כפרים נוספים לרשות של סטארי יריצ'וב במחוז משנה קאמיאנקה בוזקה.
המקום הוזכר לראשונה בכתב ב-1438 כ-Kukesowa וקיבל את זכויות מגדבורג ב-1502. זה היה בתחילה ברפובליקת האצילים של האיחוד הפולני-ליטאי.
העיירה צורפה ב-1772 כקוקייזוב (Kukiesow) במחוז למברג של גליציה שבשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית עד 1918. בשלהי האימפריה ההבסבורגית איבד המקום הרבה מחשיבותו, איבד את מעמדו העירוני ואז נוהל כעיירת שוק.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה הועבר המקום לשלטון פולין, שולב כאן משנת 1921 כקוקיזוב (Kukizów) במחוז לבוב.
לפי תוצאות המפקד הכללי ב-1921, חיו בקוקיזוב 314 פולנים, 423 אוקראינים ו-5 יהודים.
במלחמת העולם השנייה נכבש תחילה על ידי ברית המועצות ומשנת 1941 ועד 1944 על ידי גרמניה הנאצית והנפה הוצמדה לגליציה.
לאחר שנכבשה מחדש על ידי כוחות סובייטים ב-1944, היא שבה לברית המועצות ב-1945 ושולבה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
מאז 1991 היישוב הוא חלק מאוקראינה של ימינו.
משפחות קראים הגיעו לקוקיזוב מטרקאי ב-1688, בנו (בית כנסת קראי) וחיו בעיירה עד 1831, עת עברו להאליץ'.
בית הקברות הקראי שפעל עד 1831 הרוס כיום, משום שבשנות ה-60 של המאה ה-20, בתקופת השלטון הסובייטי, נלקחו המצבות לסלילת כבישים.
ביישוב התגוררה משפחה ידועה של מלומדים קראים הקרויים על שם היישוב.
בהם היה מרדכי בן ניסן קוקיזוב שכתב בעברית את הספר "דוד מרדכי" (הודפס בהמבורג ב-1714 עם תרגום ללטינית).
הספר דן בקרע בין הקראים ליהודים הרבניים.
הספר נכתב כתשובה לבקשת יאקוב טריגלנד (Jacob Trigland) מאוניברסיטת ליידן, שפנה אליו בשמם של פרוטסטנטים, שהתייחסו ליהדות קראית כגרסה טהורה יותר של יהדות שלא "עוותה" על ידי התלמוד.
ספר נוסף שכתב היה "לבוש מלכות" (יצא לאור ב-1698), ובו תיאר את ההיסטוריה של היהודים הקראים ועיקרי דתם.
ספר זה בא כתגובה לפנייה של מלומדים שוודים שקיבלו בקשה מקרל השנים עשר, מלך שוודיה.
מהדורה של ספר זה הודפסה ב-1866 על ידי אדולף נויבאואר.
הוא חיבר גם ספר דקדוק עברי ופיוטיו נכללו בסידור הקראי.
נכדו, דוד בן מרדכי קוקיזוב, התיידד בצעירותו עם נחמן קרוכמל, עקר ב-1822 מקוקיזוב ליבפטוריה בחצי האי קרים, יסד שם בית דפוס קראי והדפיס מחדש את הספר "אדרת אליהו" של אליהו בשייצי וכן את "קביעת ראשי חדשים ותקופות כמנהג הקראים".
ספרו העיקרי, "צמח דוד" (הושלם ב-1848), עוסק בהלכות שונות והודפס ב-1897 בסנקט פטרבורג.
הייתה קיימת בקוקיזוב אוכלוסייה יהודית לא-קראית בתקופת האיחוד הפולני-ליטאי שהייתה כפופה לקהילה היהודית בעיר לבוב.
יש גם עדויות לקהילה לא-קראית קטנה מהמאה ה-19, וערב השואה ישבו בקוקיזוב כמה עשרות יהודים שהיו אחוזים בודדים מהאוכלוסייה הכללית.
בסוף 1942, בתקופת הכיבוש הנאצי, הוקם ביריצ'וב נובי גטו שנלקחו אליו גם יהודים מכפרים בסביבה כמו קוקיזוב, והוא התקיים עד שיושביו נרצחו בבור הריגה בינואר 1943.
קוקייה חיוורת (שם מדעי: Cacomantis pallidus) היא מין עוף ממשפחת הקוקייתיים החיה בטבע באוסטרליה וסביבותיה ולעיתים מצפינה לטימור וגינאה החדשה.
המין תואר ב-1801 בידי החוקר ג'ון לאת'אם.
קוקייה זו מגיעה לאורך של 28 עד 33 ס"מ בקירוב והיא בעלת נוצות אפורות-ורדרדות עם מקור כהה וחזק, עיניים זהובות ופס כהה לאורך הלחיים.
הצוואר, החזה והבטן לבנים, הכנפיים והזנב ארוכים וחומים עם נקודות מסורטטות לבנות לאורכם והרגליים שחורות ובדומה לנקרים הם בעלי פיצול של 2 אצבעות קדימה ו-2 הפונות אחורה.
קוקייה זו דומה מאוד למין קוקייה מזרחית, אך שונה ממנה ואינה שייכת לסוג קוקייה.
הקוקייה מצויה לאורך צפון אוסטרליה, גינאה החדשה וטימור ביערות, סבכים ובין מנגרובים אך גם סביב שטחים חקלאיים ועף עירוניים, לרוב במקומות פתוחים בהם היא יכולה לשחר מזון ביעילות.
היא פעילת יום המחפשת חרקים שונים ובמיוחד להוטה על זחלי פרפראים שונים, אפילו בעלי שערות צורבות.
בדומה לקוקיות רבות היא טפילה על עופות אחרים בעת הרבייה והיא מטילה את ביציה בין יולי לדצמבר כשהקוקייה מנסה להערים על הפונדקאי, להפיל את ביציו ולהטיל ביצה בקינו לפני שתתגלה, מה שיגרום לביצה להידחות ולהיזרק.
הקוקייה ידועה בהיטפלות למעל 100 מיני ציפורי שיר שונות כשרובם הגדול שייכים למשפחת הדבשניים, אדומי-חזה אוסטרליים ולזנבני מניפה.
קוקי איקדה (ביפנית: 池田 向希; נולד ב-3 במאי 1998) הוא אתלט יפני, סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף עולם (יוג'ין 2022) בהליכה ל-20 ק"מ.
איקדה נולד וגדל בהממאצו שביפן.
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים איקדה במקום השישי בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:29:02 שעות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן זכה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:21:14 שעות, אחרי מאסימו סטאנו מאיטליה (1:21:05 שעות) ולפני טושיקאזו יאמאנישי מיפן (1:21:28 שעות).
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכה איקדה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:14 שעות, אחרי טושיקאזו יאמאנישי מיפן (1:19:07 שעות) ולפני פרסס קרלסטרם משוודיה (1:19:18 שעות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט סיים במקום 15 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:44 שעות.
באולימפיאדת פריז סיים במקום 7 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:41 שעות.
בפברואר 2025 הושעה איקדה ל-4 שנים אחרי שנמצאו ראיות לשימוש בסמים בבדיקת הדם שלו.
יחד עם , ו, קאנו היה חבר בנבחרת היפנית שזכתה במדליית זהב אולימפית בתחרות הגברים של הנבחרת באולימפיאדת טוקיו (2020).
זו הייתה מדליית הזהב האולימפית הראשונה של יפן בסיף.
באולימפיאדת פריז (2024) זכה קאנו במדליית זהב אולימפית אישית וניצח את הצרפתי וטיבור אנדראשפי מהונגריה.
זו הייתה מדליית הזהב האולימפית האישית הראשונה של יפן בסיף.
באותה האולימפיאדה זכה גם במדליית כסף קבוצתית.
קוקי אוגאווה (ביפנית: 航基; נולד ב-8 באוגוסט 1997 ב יוקוהמה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אן.אה.סיי.
ניימכן מליגת העל ההולנדית ובנבחרת יפן.
אוגאווה שיחק ביפן במועדונים ג'ובילו איוואטה, מיטו הוליהוק ויוקוהמה במסגרת ליגת העל היפנית וליגת המשנה היפנית.
ב-4 ביולי 2023 הושאל אוגאווה מיוקוהמה לאן.אה.סיי.
ב-21 במרץ 2024 חתם על חוזה קבוע לשלוש שנים במועדון.
ב-14 בדצמבר 2019 ערך אוגאווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בניצחון 5-0 על נבחרת הונג קונג במסגרת אליפות מזרח אסיה 2019. הוא הבקיע שלושער במשחק זה.
קוקיטוס (ביוונית עתיקה: Κωκυτός) הוא נהר הקינה ואחד מחמשת הנהרות המקיפים את השאול במיתולוגיה היוונית.
הנהרות האחרים הם: סטיקס, פלגתון, לתה ואכרון.
הקוקיטוס זורם אל תוך נהר האכרון, נהר הכאב.
על פי האודיסאה של הומרוס, קירקה אומרת שקוקיטוס הוא זרם של נהר הסטיקס, והוא ופלגתון זורמים אל תוך נהר האכרון.
הפילוסוף אפלטון מוסיף לכך בפיידון ומתאר שהקוקיטוס זורם במקהיל לפלגתון עד ששמיהם נפגשים בצדדים ההפוכים של האגם האכרוסיאני, ואז שניהם נשפכים אל תוך מעמקי טרטרוס.
אפלטון מתאר גם שנשמות המתים אשר חטאו ברצח מושלכים אל תוך הקוקיטוס.
כאשר הם מובאים על ידי הזרם לאגם האכרוסיאני, החוטאים מתחננים לסליחה ורחמים מאלו שפגעו בהם עד שיסלחו על ידי אלו אשר גרמו להם עוול.
הקוקיטוס מוזכר בקצרה גם בפואמה "אלכסנדרה" המיוחסת למשורר ליקופרון, ומימו מתוארים כ"פרועים ואפלים".
במסורת האורפית יש ארבעה נהרות בעולם התחתון (במקום חמישה) ונהר הקוקיטוס מקושר ליסוד האדמה, ועם כיוון מערב.
לפי המשורר אופיאנוס, אהובתו של האדס- הנימפה מינטה הייתה משוייכת עם הנהר קוקיטוס.
בקומדיה האלוהית של דנטה, הקוקיטוס מתואר בתור אגם קפוא (בניגוד לנהר) הנמצא בחלק העמוק ביותר של הגיהנום.
אגם הקוקיטוס הוא חלק מהמעגל התשיעי של הגיהנום, ובו נענשים הבוגדים.
במרכז האגם, חצי מגופו של השטן לכוד מתחת לקרח והוא לועס עם שלושת ראשיו את גופם של הבוגדים הנוראים ביותר: הראש הראשי אוכל את יהודה איש קריות, שבגד בישו והראשים הצדדים לועסים את ברוטוס וקסיוס שבגדו ביוליוס קיסר.
השטן מנפנף בכנפיו וגורם לקפאונו של נהר הקינה.
קוקיטוס מופיע גם באפוס "גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון.
בספר השני, מילטון מזכיר את קוקיטוס, ומתייחס אליו בתור נהר הקינה.
הנהר מוזכר גם במחזה "טיטוס אנדרוניקוס" של ויליאם שייקספיר.
בספר הנוער "בית האדס" של ריק ריירדן, אנבת' ופרסי נופלים אל תוך נהר הקוקיטוס, וכמעט טובעים בייאושו.
ז'אקלין שארלוט דיפרנואה , שהתפרסמה בשם הבמה קוֹקְסִינֵל ) הייתה שחקנית, בדרנית וזמרת צרפתייה טרנסקסואלית.
בסלנג הישראלי השם "קוֹקְסִינֵל" משמש לתיאור פוגעני של גברים נשיים, הומוסקסואלים, וטראנסג'נדרים.
היא נולדה כזכר ונקראה בשם ז'אק שארל דיפרנואה (Jacques Charles Dufresnoy).
היא החלה להופיע בשם הבמה "קוקסינל" ב-1953 במופעי דראג במועדון "שה מאדאם ארתור" שבפריז ובמועדון הלילה "לה קרוסל דה פריז".
ב-1958 עברה ניתוח להתאמה מגדרית במרוקו והייתה לצרפתייה הראשונה שעברה ניתוח זה.
ב-1963 החלה להופיע בפריז במועדון "אולימפיה" המפורסם, שבו הופיעו, מאז נפתח בסוף המאה ה-19, גדולי הזמר הצרפתי ואמנים בינלאומיים מהשורה הראשונה.
בשנת 1964 הגיעה לשני סיבובי הופעות בישראל במספר מועדונים ביפו, תל אביב וחיפה, ביניהם מועדון הלילה "כליף" ביפו, וקולנוע ארמון בחיפה, והייתה הטרנסקסואלית המפורסמת ביותר שהופיעה עד אז בישראל.
הופעותיה של קוקסינל היוו השראה לראשונות הנשים הטרנסג'נדריות בישראל, בהן גילה גולדשטיין וננסי שניידר.
משנת 1970 החלה מופיעה ברחבי העולם.
לאחר מכן חזרה לפריז ופרסמה שם אוטוביוגרפיה.
ב-1990 עמדה להעלות מופע על חייה, אך פריצת מלחמת המפרץ גרמה לקשיים כספיים והמופע בוטל.
בין 1994 ל-2000 הופיעה במרסיי ולאחר מכן פרשה מהבמה.
ב-10 במרץ 1960 התחתנה קוקסינל עם עיתונאי הספורט פראנסי בונה, דבר שגרם למהומה רבתי בקרב החברה הצרפתית, שחלקה פקפק בלגיטימיות של הנישואים.
ב-11 במרץ 1966 נישאה בפעם השנייה, למריו פלורנטן אן.
בין השנים 1992 ל-1996 הופיעה קוקסינל במרסיי, שם התחתנה בפעם השלישית עם פעיל טרנסג'נדר בשם תיירי וילסון.
החתונה שודרה בשידור חי ברשת TF1.
ב-9 באוקטובר 2006 נפטרה במרסיי משבץ מוחי.
בדצמבר 2016 החליטה עיריית פריז לקרוא על שמה טיילת הסמוכה למועדון "מאדאם ארתור", שבו החלה את הקריירה שלה.
בסלנג הישראלי מכונים גברים נשיים, הומוסקסואלים, טראנסג'נדרים ונשים טרנסקסואליות בשם הפוגעני או קללה "קוקסינל" או "קוקסינלית".
זאת, על-פי שם הבמה של ז'אקלין שארלוט דיפרנואה.
הכינוי נפוץ גם בתעשיית המין והפורנוגרפיה כלפי נשים טרנסג'נדריות או טרנסקסואליות, כינוי אשר דומה למדי למקבילה האנגלית שלו: Shemale (מיזוג של "היא" ו "זכר").
כינוי זה (וגם המקבילה האנגלית שלו) אינו נחשב יותר כתקין פוליטית.
בנובמבר 2016 חסמה פייסבוק מאות משתמשים שכתבו אי-פעם בסטטוס את המילה "קוקסינל".
בתגובה התארגנו עשרות כותבים, יוצרי תוכן, עיתונאים ואושיות פייסבוק, ופתחו בקמפיין מחאה נגד פייסבוק, שכלל מכתב פתוח לעדי סופר תאני (מנכ"ל פייסבוק ישראל), ובו דרשו מפייסבוק להפסיק בחסימות השרירותיות ולהציג באופן בהיר ומפורש את כללי הקהילה, כדי שיידעו מה מותר לכתוב ומה לא.
קּוּקִיָּתִיִּים (שם מדעי: Cuculidae) היא משפחה יחידה בסדרת הקוקאים, של עופות בגודל בינוני הנפוצים באזורים טרופיים וממוזגים בכל העולם.
בישראל נפוצים שני מינים, ועוד שני מינים שלא מופיעים בארץ בקביעות.
השמות Cuckoo באנגלית, Kakukk בהונגרית, Kuckuck בגרמנית וקוקייה בעברית הן דוגמה מובהקת לאונומטופיה אקוסטית – מילה שמחקה את צליל הקול של האובייקט.
במקרה זה, חיקוי קריאת ה"קוקו" של העוף.
מינים אחדים כמו הקוקייה רצנית מעדיפים לרוץ על הקרקע מאשר לעוף.
הגדולה במיני הקוקיות היא קוקיית מקור צ'אנל (Scythrops novaehollandiae) ששוקלת עד 930 גרם ודומה בכך לקוקאל שחור (Centropus menbeki).
הקטנה ביותר היא קוקיית ברונזה קטנה (Chrysococcyx minutillus) ששוקלת עד 17 גרם.
חלק ממיני הקוקיות הם עופות טפילים.
הנקבה מטילה את הביצים בקנים של ציפורים זרות (פונדקאיות), ואלה דוגרות על ביציה ומגדלות את גוזליה.
בישראל מטילה הקוקייה את ביציה בקני עורבים.
הקוקייה ממתינה בסתר בסמוך לקן, וכשהציפור עוזבת את הקן, הקוקייה ממהרת אליו ומטילה בו את ביצתה בתוך מספר שניות ועפה במהירות.
לעיתים היא מוציאה ביצה אחת מהקן, כדי שהציפור הפונדקאית לא תבחין בהוספת הביצה הזרה.
העוף הפונדקאי דוגר על ביצת הקוקייה עם ביציו שלו.
גוזלי הקוקייה בוקעים לאחר 13 ימי דגירה, בדרך כלל לפני בקיעת ביצי הפונדקאי.
במינים רבים של קוקיות פועל גוזל הקוקייה לסילוק ביצי הפונדקאי וגוזליו מהקן.
לעומתם, גוזל הקוקייה המצויצת אינו מסלק את גוזלי העורב מהקן אלא גדל איתם כאילו היו אחיו.
הפונדקאים מגדלים את גוזל הקוקייה ומספקים לו את מזונו, גם כאשר הוא מגיע לגודל העולה על זה שלהם, עד התבגרותו.
תת־משפחה קוקיתיים (Cuculinae) – בה 12 סוגים
תת־משפחה קוקליים (Centropodinae) - בה סוג אחד – קוקל (Centropus)
תת־משפחה מלקוניים (Phaenicophaeinae) – בה חמישה סוגים
תת־משפחה קוליקיים (Coccyzinae) – בה שלושה סוגים
תת־משפחה אניים (Crotophaginae) – בה שני סוגים
תת־משפחה קוקיים (Neomorphinae) – בה חמישה סוגים
קוקיתיים (שם מדעי: Cuculinae) היא תת-משפחה של עופות ממשפחת הקוקייתיים.
ציפורים אלה הן הגדולות במשפחה כשהגדולה מכולן היא קוקיית מקור צ'אנל (Scythrops novaehollandiae), שמשקלה עד 930 גרם.
הן בעלות מקורים שונים בגודלם ובאורכם.
הן מצויות בעיקר בין העצים וחלקן גם על הקרקע.
הן מצויות במגוון בתי גידול וחלקן נודדות כל שנה כדי להימלט מהחום או מהקור.
אלה קוקיות טפיליות אשר מטילות ביצה בקינים לא להן ומותירות את הדגירה והטיפול בגוזל לציפורים ה"מארחות".