tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקבוצה המקורית נוסדה בשם הספרדי לרידה בלומפיה (Lérida Balompié), ובשנת 1947 אוחדה עם מספר קבוצות מקומיות וקיבלה את השם אוניון דפורטיבה לרידה (Unión Deportiva Lérida).
בשנותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בליגה המחוזית, שהיוותה הרביעית ברמתה בספרד בתקופה זו.
בשנת 1943 עלתה לראשונה לליגה השלישית וכעבור 6 שנים, לראשונה בתולדותיה, עלתה לליגה השנייה.
כבר בעונתה היחידה השיגה את העפלתה הראשונה לליגה הבכירה, בשנת 1950, אך ירדה כעבור שנה בלבד.
לאחר הירידה שמרה הקבוצה על מקומה בליגה השנייה, אך אחרי 6 עונות ירדה לליגה השלישית.
המעבר בין הליגות נמשך כאשר בשנת 1965 עלתה לליגה השנייה, שם שיחקה 3 עונות עד שירדה שוב, ובשנת 1970 חלה ירידה נוספת, כשירדה לליגה הרביעית, אך הקבוצה חזרה לליגה השלישית לאחר שנה.
בשנת 1978, מספר שנים לאחר מותו של הרודן פרנסיסקו פרנקו, שבתקופת כהונתו אסר על קבוצות כדורגל לבחור בשמות לא ספרדיים, שינתה הקבוצה את שמה לגרסה הקטלאנית, אוניו אספורטיבה ליידה.
בשנת 1987, לאחר 19 שנים, חזרה ליידה לליגה השנייה, כאשר שיחקה 16 שנים רצופות בליגה השלישית.
תקופה זו הייתה טובה עבור הקבוצה, שאף על פי שירדה בשנת 1989, חזרה כעבור שנה ואף בסוף עונת עלתה לליגה הבכירה לראשונה מזה 43 שנים.
זו הייתה עונתה האחרונה עד כה של הקבוצה בליגה הבכירה, אותה סיימה במקום ה19.
עד שנת 2001 שיחקה בליגה השנייה, אז ירדה לליגה השלישית פעם נוספת.
בשנת 2004 חזרה לליגה השנייה, אך שהתה בה רק שנתיים, ובסוף עונת ירדה בפעם האחרונה מהליגה השנייה, לשם לא חזרה עד כה.
הקבוצה שיחקה בליגה השלישית עד שבשנת 2011 התפרקה ממניעים כלכליים.
לשמחתם של האוהדים, אנשי עסקים הקימו קבוצה חדשה בשם ליידה אספורטיו, שם דומה ואף סמל דומה לזה של הקבוצה הקודמת.
הקבוצה החדשה רכשה את זכויות ההשתתפות בליגה השלישית של הקבוצה שהתפרקה ולמעשה המשיכה את דרכה מאין שהפסיקה.
מאז הוקמה הקבוצה החדשה, ליידה אספורטיו מגיעה דרך קבע לצמרת ואף משתתפת 3 פעמים בפלייאוף.
בעונת , 10 שנים לאחר השתתפותה האחרונה בליגה השנייה, הגיעה עד לגמר הפלייאוף, לאחר שעברה את ברקאלדו וריאל מדריד קסטיליה.
בגמר שיחקה נגד סביליה אתלטיקו, קבוצת המילואים של סביליה, וליידה הפסידה 4-5 בפנדלים.
ליידי הוא כינוי מנומס בן ימינו לגברת המקביל לכינוי הגברי ג'נטלמן, או תואר אצולה המקביל לתואר לורד.
בבריטניה ובחבר העמים הבריטי זוהי פניה רשמית, לפני השם הפרטי ("ליידי שרלוט") לבעלת תואר אצולה בפני עצמה (suo jure) או אשתו של לורד, ברונט או אביר וכן לפני שמה הפרטי של בת של דוכס, מרקיז או רוזן (Earl).
בעבר הייתה נהוגה גם פניה לאשת בעל תואר אצולה עם הקדמת ה"ליידי" לשמו הפרטי ושם משפחתו של הבעל ("ליידי ג'ון סמית'"), אך צורה זו הולכת ודועכת.
הפניה הרשמית לבעלת תואר אצולה של ליידי הוא Her ladyship.
בעבר נשא הביטוי בשימושו כפניה מנומסת נופך אליטיסטי והבדיל נשים לבנות ממעמד חברתי גבוה מנשים לא-לבנות או ממעמד נמוך.
כיום מקובל לקרוא לכל אישה באופן מנומס ליידי.
מרים, אם ישו נקראת לעיתים באנגלית Our Lady ("גבירתנו" ב-L גדולה וכן The Lady ("הגברת") בעיקר בסמיכות כבולה כמו Lady Day (חג הבשורה, חגה של מריה הקדושה, 25 במרץ).
בדת ויקה נקראת האלה The Lady
האישה הראשונה נקראת תמיד ליידי
"The Lady" היה כינויה הרווח של ראש ממשלת בריטניה, מרגרט תאצ'ר
מקור המילה באנגלית עתיקה, hlǣfdige הוא הלחם בסיסים של hlāf, כיכר לחם, עם הסיומת dig- שהוראתה עשייה או לישה של בצק.
מונח זה התגלגל ל"בעלת הבית" (landlady), במקביל ל"בעל הבית" (Landlord) בערך סביב 1200 נוצרה הצורה lafdi, lavede במובן של אישה ממעמד גבוה.
סביב 1580 נוצר שם התואר ladylike שפירושו [התנהגות נשית] מהוגנת, מעודנת, "מבית טוב".
הגרסה ליידי (Lady) היא לרעייתו של סר שנמשח על ידי מסדר האימפריה הבריטית, הגרסה דיים (Dame) היא לאבירה שנמשחה בעצמה על ידי מסדר האימפריה הבריטית, או לברונית suo jure (שלא מתוקף נישואיה בלבד).
ליידי בירד הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2017 שכתבה וביימה גרטה גרוויג.
בסרט מככבת בתפקיד הראשי סירשה רונן.
כריסטין מקפירסון היא נערה מ"הצד הלא הנכון של המסילה" בסקרמנטו של שנת 2002. היא מכנה עצמה "ליידי בירד" ולומדת בבית ספר תיכון קתולי.
ליידי בירד חולמת ללמוד בקולג' בחוף המזרחי, אך אמה, אחות שעובדת בשתי משמרות, מתנגדת לכך, בשל מצבה הכלכלי הדחוק של המשפחה לאחר פיטורי האב.
בעזרת אביה וללא ידיעת אמה, שולחת ליידי בירד בקשות לקולג'ים אלו.
ליידי בירד וחברתה הטובה ג'ולי מתקבלות לקבוצת התיאטרון של בית הספר, שם היא מתאהבת בדני שהופך לבן זוגה.
לאחר הצגת הבכורה של המחזמר שהעלו, מגלה ליידי בירד את דני מתנשק עם נער אחר והיא נותרת שבורת לב.
היא מתאהבת שוב, הפעם בקייל, נער עשיר החבר בלהקה.
במקביל היא מתרחקת מג'ולי ומתקרבת לג'נה, נערה עשירה ומקובלת, כשהיא מתחזה לבת עשירים כמוה.
ליידי בירד מאבדת את בתוליה לקייל, ומתאכזבת לגלות ששיקר לה והוא לא היה בתול כמוה.
קייל אוסף את ליידי בירד יחד עם ג'נה ובן זוגה לנשף סיום בית הספר אליו התכוננה רבות.
בדרך לנשף, קייל מציע לנסוע למקום אחר, ליידי בירד מחליטה לעזוב את החבורה והולכת לג'ולי, השתיים משלימות וחוגגות יחד בנשף.
ליידי בירד מתקבלת לאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, אך במקביל גם לקולג' בניו יורק.
היא מחליטה לבחור בניו יורק למורת רוחה של אמה, והשתיים רבות.
האם מורידה את ליידי בירד בשדה התעופה ונוסעת משם ללא שהיא נפרדת ממנה, כשהיא מתחרטת ורצה לטרמינל, ליידי בירד כבר אינה שם.
אביה של ליידי בירד מגניב למזוודתה טיוטות של מכתבי פיוס שכתבה אמה, אותן היא מגלה כשפורקת חפציה בחדרה.
בניו יורק ליידי בירד חוזרת לקרוא לעצמה כריסטין, היא משתכרת ומאושפזת בבית חולים.
לאחר שהיא משתחררת היא הולכת לכנסייה ובצאתה משם מתקשרת למשפחתה ומשאירה הודעת תודה לאמה על כל מה שעשתה עבורה.
סירשה רונן - כריסטין מקפירסון, "ליידי בירד"
לורי מטקאלף - מריון מקפירסון, אמה של ליידי בירד
טרייסי לטס - לארי מקפירסון, אביה של ליידי בירד
לוקאס הדג'ס - דני אוניל
ביני פלדשטיין - ג'ולי, חברתה הטובה ביותר של ליידי בירד
ג'ורדן רודריגז - מיגל מקפירסון, אחיה המאומץ של ליידי בירד
אודיה רש - ג'נה, נערה עשירה ופופולרית בבית הספר
סטיבן הנדרסון - כומר ובמאי המחזמר שמעלה קבוצת בית הספר
קתרין ניוטון - דרלין, תלמידה צייתנית בבית הספר
את התסריט לסרט כתבה גרטה גרוויג במהלך 2013 ו-2014 והוא מכיל קווי דמיון מהביוגרפיה האישית שלה: נעוריה בסקרמנטו, לימודים בתיכון קתולי לבנות, אם העובדת כאחות ואב שעוסק במחשבים, ולימודים בקולג' בניו יורק.
צילומי הסרט התבצעו במהלך אוגוסט וספטמבר 2016 בסקרמנטו וכן באתרים בלוס אנג'לס ובניו יורק.
הסצנה הראשונה בסרט, הוויכוח במכונית בין ליידי בירד ואמה אותו היא קוטעת ביציאה מהמכונית הנוסעת, צולמה לאחר השלמת שאר צילומי הסרט.
את הפסקול לסרט הלחין ג'ון בריאון, הוא בחר להימנע משימוש במוזיקת פופ ברוח התקופה אלא לעשות שימוש בכלי קצב וכלי נשיפה מעץ, בעיקר חלילים במטרה ליצור אווירה אינטימית.
על רוב הכלים ניגן בריאון בעצמו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-1 בספטמבר 2017 בפסטיבל הסרטים של טליורייד.
הפצה מסחרית מוגבלת בארצות הברית החלה ב-3 בנובמבר 2017.
הסרט זכה לביקורות משבחות, לדירוג 8.8 ו-100% ביקורות חיוביות מקרב מבקרי הקולנוע הבכירים על פי אתר Rotten Tomatoes.
פרסי האוסקר - הסרט היה מועמד לחמישה פרסים: הסרט הטוב ביותר, הבמאית, התסריט המקורי, השחקנית הראשית ושחקנית המשנה.
פרסי גלובוס הזהב - זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ובפרס השחקנית הטוב ביותר (סירשה רונן) והיה מועמד לעוד שני פרסים.
פרסי באפט"א לקולנוע - מועמד לשלושה פרסים: תסריט מקורי, שחקנית ראשית ושחקנית משנה.
פרסי איגוד המבקרים האמריקני - חמישה פרסים כולל הסרט, הבמאית והתסריט הטובים ביותר
מכון הסרטים האמריקאי - אחד מסרטי השנה
פרסי אינדפנדנט ספיריט - הסרט היה מועמד לארבעה פרסים וזכה בפרס לתסריט הטוב ביותר
פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי - שמונה מועמדויות ללא זכייה
פרס סטלייט - שש מועמדויות ופרס האוטר (Auteur) לגרטה גרוויג
פרס גילדת הכותבים של אמריקה - מועמד לפרס התסריט המקורי הטוב ביותר
ליידי איב הוא סרט אמריקאי משנת 1941 מסוגת הקומדיה המטורפת, בבימויו של פרסטון סטרג'ס ובכיכובם של ברברה סטנוויק, והנרי פונדה.
בסרט, נוכלת בשם ג'ין (ברברה סטנוויק) מנסה להונות, יחד עם אביה, בן עשירים בשם צ'ארלס (הנרי פונדה) במהלך הפלגה, אך השניים מתאהבים.
כשצ'ארלס מגלה את האמת אודות ג'ין הוא נפרד ממנה.
מאוחר יותר, ג'ין מתחזה ל"ליידי איב", אריסטוקרטית בריטית, כדי לפגוש את צ'ארלס ולנקום בו.
השניים מתאהבים מחדש ומתחתנים, אך נפרדים שוב בירח הדבש.
בסיקוונס הסיום, אפילוג הסרט, השניים נפגשים שוב על ספינה.
ליידי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה, מתוך אלבומה האחד עשר, "ימים נשברים".
השיר יצא לאור בנובמבר 1986 ביחד עם השיר "כל הקלפים", כסינגל הרביעי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
השיר נכתב והולחן על ידי עפרה חזה והופק על ידי יזהר אשדות, בדומה לשאר שירי האלבום "ימים נשברים".
ב-5 באפריל 2000 יצא אלבום האוסף "מנגינת הלב", בו נכלל השיר.
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של כאן מוזיקה ב-23 בפברואר 2014. בתחילת הקליפ, ניתן לראות מלך ואת היועץ שלו.
בהמשך, נודע למלך כי זמר אורח צריך להגיע ולשיר.
המלך רוטן ואומר שהוא לא מעוניין לשמוע שום זמר.
בסמוך לכך, נכנסת חזה אל ארמון המלך, כשהיא שרה את השיר, תוך שהיא מחופשת לליידי.
הקליפ נלקח מפרק מיוחד עבור חג הפורים בתוכנית "זהו זה!" בו השתתפה חזה בשנת 1987.
ליידי אמיליה סופיה תיאודורה מרי מרגרט וינדזור היא דוגמנית אופנה אנגלייה וקרובה למשפחת המלוכה הבריטית.
נכון לספטמבר 2022, היא במקום ה-43 בסדר הירושה לכתר הבריטי.
ליידי אמיליה וינדזור נולדה ב-24 באוגוסט 1995 בבית החולים "רוזי" בקיימברידג', והוטבלה בדצמבר 1995 בקפלה המלכותית, בארמון סנט ג'יימס.
היא הבת הצעירה ביותר של ג'ורג' וינדזור, הרוזן מסנט אנדרוז, וסילבנה תומסלי.
סבה מצד אביה, הנסיך אדוארד, דוכס קנט, הוא בן-דודה הראשון של אליזבת השנייה.
סבא וסבתא של אביה היו הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, ומרינה, נסיכת יוון ודנמרק.
מצד אימה, היא צאצאית של משפחת תומסלי האוסטרית.
ליידי אמיליה היא אחותם הצעירה של אדוארד וינדזור, לורד דאון פטריק, וליידי מרינה וינדזור.
היא בת-דודתו השלישית של ויליאם, נסיך ויילס והנסיך הארי, דוכס סאסקס.
בשנת 2013, בהגיעה לגיל 18, יצאה ליידי אמיליה לראשונה לחברה בנשף יציאה לחברה (Débutantes, נשף עתיק-יומין בו חוגגים את יציאתן לחברה בפעם הראשונה של נשים צעירות), שנערך בהיכל le Bal des Débutantes בפריז.
ליידי אמיליה חתומה בסוכנות Storm Model Management.
בשנת 2016 הייתה נערת השער של המגזין בריטי Tatler.
עשרים אחוז מההכנסות מאוסף הנעליים שלה נתרמו לארגון הצדקה War Child, המסייע לילדים באזורי עימות.
ליידי אמיליה עבדה עבור שאנל, אזדין אליה, והתמחתה בבולגארי.
היא עורכת אופנה תורמת באתר האינטרנט Tatler.com.
באוקטובר 2018 ליידי אמיליה הפכה לדוגמנית הדוברות של מותג האיפור הבריטי אילמסקה.
לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר סנט מרי באסקוט, ליידי אמיליה בילתה שנת שבתון (gap year) בהודו ובתאילנד, וזאת טרם למדה צרפתית ואיטלקית באוניברסיטת אדינבורו.
ליידי אמיליה נבחרה ברשימת הלבושים הבינלאומיים הטובים ביותר של המגזין האמריקאי Vanity Fair בשנת 2017. היא כונתה "החברה היפה ביותר במשפחת המלוכה" על ידי המגזין בריטי Tatler.
בשנת 2011 היא השתתפה בחתונה של בן דודה הנסיך ויליאם לקתרין מידלטון.
בשנת 2018 ליידי אמיליה ואחיה, על פי הדיווחים, לא הוזמנו לחתונה של בן דודם הנסיך הנסיך הארי למייגן מרקל.
ליידי ג'ולפט (ביפנית: レディジュエルペット, ברומאג'י: Redi Juerupetto - "רדי גו'רופטו" - Lady Jewelpet, בתרגום מילולי לעברית: "גברת תכשיטי חיות המחמד") היא סדרת טלוויזיה אנימה יפנית מונפשת שנוצרה על ידי סטודיו קומט וזקסטס.
זאת הסדרה השישית בסדרת האנימה "ג'ולפט" שנוצרה בשיתוף עם סאנריו וצעצועי סיגה .
הסדרה נכתבה על ידי נאצוקו טקאהאשי ובוים על ידי איסורו קוואסאקי.
עיצובי הדמויות המקוריים נעשו על ידי ארקו ואדה, ואילו העיצובים של ג'ולפט נעשו על ידי טומוקו מיאקאווה.
הסדרה שודרה בערוץ TXN ביפן, כשהיא החליפה את קודמתה ג'ולפט הפינס (ביפנית: ジュエルペット ハッピネス, ברומאג'י: Juerupetto happinesu - "גו'רופטו הפינסו" - Jewelpet Happiness, בתרגום מילולי לעברית: "אושר תכשיטי חיות המחמד") אחרי 52 פרקים במשבצת הזמן שלה.
ליידי ג'ולפט שודרה במסגרת יום השנה ה-5 של הזיכיון בטלוויזיה והיא גם הסדרה היחידה שטופלה רשמיתדרושה הבהרה על ידי זקסטס.
מומונה היא תלמידת חטיבת ביניים רגילה שהגיעה מארץ התכשיטים, שחיה את חייה הרגילים עם משפחתה שבבעלותה מאפייה.
בחתונה של בת דודתה היא מקנאה בכלה, גברת דיאנה, בשל העובדה שהיא מתחתנת עם בת דודתה שהיא מחשיבה אותה למקור ההשראה שלה.
עם זאת, ברגע שהיא רואה את גברת דיאנה ובת דודתה ביחד, מומונה מתחילה לחבב אותה, ומקבלת אותה ככלה של בת דודתה.
בדיוק כשליידי דיאנה עומדת לפגוש אותה כראוי ולהציג את עצמה, מומונה מועברת למקום מושלג בארץ התכשיטים, שם השליט, גברת ג'ול, נושאת נאום בפני גבירות הפטיט, בנות שנבחרו כמועמדות להיות ה"ליידי ג'ול" (גברת תכשיטי החיות) הבאה.
מומונה פוגשת את בן זוגה ומדריכה, רובי, ארנב לבן, שמדריך אותה כיצד להפוך לליידי ג'ול הבאה.
מי שעוברת את מרב המשימות מנצחת והופכת לליידי ג'ול הבאה, אבל עומדת בדרכה ליליאן, בחורה ששואפת גם היא לזכות בתואר ליידי ג'ול, כדי שתוכל לבחור בקאיין, להיות המלך שלה לצדה.
לאחר מכן מומונה מתחילה להתאהב בקאיין, אך ליליאן לא רוצה שהיא תתקרב אליו.
האנימה נחשפה לראשונה במספר ציוצים מחשבון שצויצו מן הטוויטר הרשמי של Jewelpet 5th anniversary (ג'ולפט 5 שנים) ב-12 בפברואר 2014. סנריו הקניט סדרה חדשה שתעלה באפריל 2014. כותרת האנימה נחשפה מאוחר יותר ב-13 בפברואר 2014 לצד פתיחת האתר הרשמי של האנימה, המכיל יותר מידע על הנחת היסוד שלו.
גיליון מרץ 2014 של Pucchigumi חשף מידע נוסף על האנימה, במיוחד על מומונה ועל הג'ולפט ה-41 בזיכיון, בשם לואיה.
זוהי האנימה הראשונה המבוססת על הזיכיון של ג'ולפט שמטופלת בעיקר על ידי האנימציה זקסטס, ומסיימת את 5 שנות ההפקה של סטודיו קומט.
קומט עדיין מפיק את התוכנית יחד עם זקסטס, הפעם הראשונה מאז Jewelpet Twinkle OVA.
כמו Jewelpet Twinkle, ליידי ג'ולפט מתמודדת עם נושאים בוגרים ובוגרים יותר כמו בגידה, אמון, סודות ושקרים, וההשפעות שיש לנושאים האלה על הדמויות ועל קו העלילה הכללי.
מוזיקת האנימה הופקה על ידי ג'ון איצ'יקווה.
הסדרה משתמשת בשני קטעים של מוזיקות רקע, בקטע אחד של מוזיקת פתיחה בקטע אחר של מוזיקת סגירה.
שם שיר הפתיחה הוא Your Love שנכתב על ידי M-Three בעוד ששיר הסגירה קיבל את הכותרת Run With U שנכתב על ידי Fairies.
סינגל שיר הפתיחה יצא לאור ב-30 ביולי 2014.
מחזמר בשם Lady Jewelpet Magical Musical הופיע בבכורה רשמית ב-Sanrio Puroland ביולי 2014. טורו הוסקאווה, שכתב את דרמת הטלוויזיה Ojīsan Sensei, ביים וכתב את המחזמר.
ליידי אנה (אן) קנינגהאם, המרקיזה מהמילטון (1580 בקירוב – 1646) הובילה יחידה מעורבת מגדרית (גברים ונשים) של חיל פרשים במהלך "הקרב" על ברוויק ב-5 ביוני 1639.
ליידי אנה הייתה בתם הרביעית של ג'יימס קנינגהם, הרוזן השביעי מגלנקיירן ורעייתו מרגרט, בתו של סר קולין קמפבל מגלנורצ'י, משפחתה הייתה ידועה במחויבותה מימי קדם לפרוטסטנטיות.
אחותה הייתה כותבת הזיכרונות ליידי מרגרט קנינגהם.
קנינגהאם נישאה לג'יימס המילטון, המרקיז השני של המילטון ב-30 בינואר 1603. לזוג נולדו שני בנים - ג'יימס המילטון, הדוכס הראשון של המילטון (1606–1649) וויליאם המילטון, הדוכס השני מהמילטון (1616–1651) - ושלוש בנות, ליידי אן המילטון (נישאה ליו, הרוזן השביעי מאגלינטון), ליידי מרגרט המילטון.
(נישאה לג'ון, רוזן קרופורד ולינדזי) וליידי מרי המילטון (נפטרה ב-1633, נישאה לג'יימס דאגלס, הרוזן השני מקווינסברי).
לאחר נישואיה, ניהלה קנינגהאם את אחוזות המילטון, במיוחד כאשר בעלה היה בבית המשפט בלונדון.
היא כתבה ספרי חשבונות בקליגרפיה נטויה , תוך שימוש בערבוב של ספרות ערביות ורומיות.
הנין שלה היה סר וויליאם המילטון, בעלה של אמה, ליידי המילטון, הידועה בעיקר בתור המאהבת של לורד נלסון.
קנינגהאם נודעה כמגנת הכנסייה הפרסביטריאנית בסקוטלנד מפני ניסיונותיו של צ'ארלס הראשון להמיר את כל סקוטלנד לאנגליקניזם, וכמנהיגה פעילה בתנועת ברית ההתנגדות הלאומית של סקוטלנד (תנועה דתית פוליטית שתמכה בכנסייה הפרסביטריאנית של סקוטלנד ובבסוברניות מנהיגיה בענייני דת).
בנה, ג'יימס המילטון, הדוכס הראשון של המילטון, צידד בצ'ארלס הראשון.
כשניסה להנחית צבא בחוף הסקוטי ב-1639, ארגנה קנינגהאם את ההגנות, גייסה חייל פרשים של נשים וגברים ו"יצאה עם אקדח שהיא נשבעה לירות בו בבנה אם יציע לו לעלות לחוף".
אחד הדיווחים אודותיה תיאר כי "היא מתהלכת בשריון ועם אקדח לצדה מוכנה, ומאחלת לו שם, ואמרה שהיא תקבור את הכדורים במעיו".
לקראת מה שאמור היה להיות קרב ברוויק, ב-5 ביוני 1639, רכבו הפרשים בהנהגתה תחת דגל עליו צוירה יד הדוחה ספר תפילה, ונכתב בו המוטו "למען אלוהים, המלך, הדת והברית".
בסופו של דבר לא התחולל קרב שכן הצבא האנגלי לא היה מוכן להילחם עם הגעתו לברוויק, והמלך צ'ארלס הראשון ניהל במקום הקרב משא ומתן להסכם הפסקת אש.
בסופו של דבר, הוביל מאבקם של הסקוטים בצ'ארלס הראשון לקביעת זכותם לכנסייה חופשית ולפרלמנט חופשי.
לייג'י מאטסומוטו (ביפנית: 松本零士; 25 בינואר 1938 – 13 בפברואר 2023) היה אמן מאנגה יפני, והיוצר של מספר סדרות אנימה ומאנגה.
מאטסומוטו נודע במיוחד בזכות אופרות החלל שיצר, כמו "חלוצי החלל" ו"גלקסי אקספרס 999".
סגנונו התאפיין בקווי עלילה מיתולוגיים ולעיתים קרובות טרגיים, עם גיבורים אצילים, גיבורות נשיות גבוהות ורזות בעלות חזות שברירית אך בעלות נחישות חזקה, ואהבה לעולמות מוזרים ואווירה מלנכולית.
מאטסומוטו נולד ב-25 בינואר 1938 בעיר קורומה שמערב יפן.
הוא היה הילד האמצעי במשפחה עם שבעה בנים, בילדותו קיבל מאביו מקרן סרטים בקוטר 35 מ"מ באמצעותו הוא צפה בסרטים מצוירים אמריקאיים במהלך המלחמה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ופיתח עניין רב בספרי המדע בדיוני מאת אונו ג'וזה והרברט ג'ורג' ולס.
מאטסומוטו החל לצייר כשהיה בן 6 בהשראת סדרות המאנגה של אוסמו טזוקה, והוא החל לצייר סדרות מאנגה כאשר היה בן 9. מאטסומוטו עבר לטוקיו שהיה בן 18 במטרה להפוך לאמן מאנגה.
בשנת 1954 התפרסמה סדרת המאנגה הראשונה של מאטסומוטו "Mitsubachi no bōken" במגזין Manga Shōnen.
הפריצה הגדולה של מאטסומוטו הגיעה כאשר התפרסמה בשנת 1971 סדרת המאנגה שלו "Otoko Oidon" שעסקה בבחור צעיר שמתכונן למבחני הכניסה לאוניברסיטה.
בין השנים 1972 עד 1975 התפרסמה סדרת המאנגה של מאטסומוטו "Gun Frontier" במגזין Play Comic.
באותה התקופה הוא החל ליצור את סדרת המאנגה "The Cockpit" שעלילתה התרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1974 מאטסומוטו לקח חלק מרכזי ביצירת סדרת המאנגה וסדרת האנימה חלוצי החלל.
בשנים הבאות הוא היה מעורב ביצירת הסדרות הפופולריות Space Pirate Captain Harlock (בשנת 1977) ו-Galaxy Express 999 (בשנת 1977).
בשנת 1978, הוענק לו פרס המאנגה שוגאקוקאן בקטגוריית סדרות שונן עבור "Galaxy Express 999" ו-"Senjo Manga Series".
מאטסומוטו פיקח על יצירתם של מספר וידאו קליפים מוזיקליים עבור צמד יוצרי המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, עבור שירים מתוך אלבומם Discovery.
בהמשך כל אותם הווידאו קליפים, אשר מספרים ביחד סיפור אחד רציף, יצאו לשווקים במהדורת DVD כסרט אחד ששמו אינטרסטלה 5555.
בשנת 1999 הוקמו במרכז העיר צורוגה 24 פסלי ברונזה של דמויות וסצנות בולטות מהסדרה חלוצי החלל ומהסדרה גלקסי אקספרס 999. כל אחד מהפסלים כלל לוח המספק מידע אודות הדמות וכלל את החתימה של מאטסומוטו.
מאטסומוטו היה נשוי לאמנית המאנגה מיאקו מאקי.
מאטסומוטו מת מאי ספיקת לב בבית חולים בטוקיו ב-13 בפברואר 2023 בגיל 85.
מועדון הספורט פורסה ליידה (בספרדית: Força Lleida Club Esportiu) הוא מועדון כדורסל ספרדי מליידה, קטלוניה, המתמודד בליגת העל הספרדית בכדורסל, הליגה הראשונה במבנה ליגות הכדורסל בספרד.
המועדון נוסד בקיץ 2012 במטרה להחליף את מועדון הכדורסל ליידה, לו היו בעיות כלכליות רבות.
הקבוצה החלה את דרכה ב, בה שיחקה קודמתה.
בעונתה הראשונה העפילה הקבוצה לפלייאוף לאחר שסיימה במקום השביעי, אך הודחה ברבע הגמר בידי פלנסיה.
בעונת 2014/15 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה והעפילה לחצי גמר הפלייאוף, בו הפסידה לאורנסה.
עם זאת, בעונה הבאה סיימה במקום ה-16 והאחרונה והייתה אמורה לרדת לליגה השלישית, אך נשארה בעקבות מקום פנוי.
בעונת 2020/21 שוב הייתה ליידה אמורה לרדת ליגה לאחר שסיימה במקום ה-17, אך ניצלה בשנית בזכות מקומות פנויים שנותרו.
בעונה שלאחר מכן העפילה לפלייאוף לראשונה מזה שבע שנים לאחר שסיימה במקום השלישי בעונה הסדירה, אך הודחה בחצי הגמר על ידי באסקט ז'ירונה.
בעונת 2022/23 סיימה הקבוצה במקום השישי והודחה ברבע גמר הפלייאוף על ידי ריאל ואיאדוליד.
בעונת 2023/24 סיימה שלישית ועלתה לראשונה בתולדותיה לליגת ה-ACB, הליגה הספרדית הראשונה, לאחר שגברה בפלייאוף על אליקנטה, סן פבלו בורגוס ואסטודיאנטס מדריד.
לייבניץ הוא מחוז בדרום מדינת שטיריה שבאוסטריה.
סנקט גאורגן אן דר שטיפינג
ליידי גודייבה הוא ציור שמן על בד משנת 1897 מאת האמן האנגלי ג'ון קולייר, שפעל בהשראת סגנון האחווה הפרה-רפאליטית.
היצירה מציגה את דמותה של ליידי גודייבה.
סיפור עממי שהתקבע במסורת אך אינו נתמך במקורות היסטוריים.
הציור שמור כיום בגלריה ובמוזיאון האמנות הרברט שבקובנטרי.
הציור נתרם לאוסף הציבורי על ידי הרפורמטור החברתי תומאס הנקוק נאן.
בצוואתו ציין נאן כי לאחר מותו, שחל בשנת 1937, יש להציע את היצירה למועצת העיר המפסטד, ואם תסרב לקבלה - יש להעבירה לעיר קובנטרי.
הדוגמנית שעמדה עירומה לציור הייתה מב פול, ששימשה כדוגמנית לאמנים ושחקנית תיאטרון בוסט אנד, והייתה גם מושא לציורים נוספים של קולייר.
הרכב הציור, אף שהוא פשוט למראה, מציג אישה צעירה הרוכבת על סוס לבן מרהיב.
צבעו של הסוס מובן כרמז לסגפנות, לטוהר ולמידותיה הנשגבות של הרוכבת.
הסוס עטוי בבגדי רכיבה, וחוטי הזהב המעטרים את הרתמה משתלבים ברקמת הגלימה.
דמותה של גודייבה מתוארת כאישה יפה ועדינה, בעלת מאפיינים אידיאליים בהתאם לקנון הפרופורציות.
שערה החום הארוך, שניכרות בו גוונים אדמדמים, מכסה את חלקי גופה האינטימיים.
לחייה סמוקות וראשה מורכן בבושת פנים על מעשיה - אם כי ברישומים מוקדמים יותר פנה פניה אל הצופה - בעוד שגופה נראה שקט וכתפיה רפויות, כמי שיודעת שאיש אינו מביט בה.
האביזר היחיד שהיא עונדת הוא טבעת הנישואין שבידה השמאלית, אותה יד שאוחזת גם ברסן.
העירום בעל הגוון הכחלחל משויך לסגנונם של הציירים הפרה־רפאליטים, אך גם לזרמים רומנטיים אחרים, ומעורר תחושת אינטימיות וארוטיקה מעודנת.
הרקע לציור, שבו שוררים גוונים רכים, כולל בתי מגורים הטיפוסיים לתכנון עירוני פיאודלי אנגלו־סקסי.
ניתן להבחין בשערו של מנזר בנדיקטיני שמימונו נעשה בידי גודייבה ובעלה.
בפינה הימנית העליונה נפרשת תצפית אל העיר, ובה שכבה שנייה של נוף בגוונים רכים, אשר באמצעותה יצר קולייר עומק, פרספקטיבה ותחושת מרחב.
לשם כך השתמש באפקט של פרספקטיבה אטמוספירית, כאשר קווי המתאר של המבנים הרחוקים מיטשטשים.
הציור אינו כולל את דמותו של "טום המציצן" - חייט אשר לפי האגדה ריגל אחר גודייבה ונענש בעיוורון.
ליידי דת'סטרייק היא דמות בדיונית של נבלת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
היא יריבה מושבעת של חבורת האקס-מן, בייחוד של וולברין.
דמותה הופיעה לראשונה בשם יוריקו ב-Daredevil #197 באוגוסט 1983 ולאחר מכן כליידי דת'סטרייק ב-Alpha Flight #33 ב-1985.
ליידי דת'סטרייק היא האלטר אגו של יוריקו אויאמה, לוחמת שנולדה באוסקה, יפן ועבדה כמתנקשת ושכירת חרב.
אביה, פרופסור קנג'י אויאמה, היה פושע העולם התחתון ומדען מושחת, אשר יצר את תהליך שילוב מתכת האדמנטיום שאולץ על וולברין.
נוסף על כך, אביה היה טייס קמיקזה לשעבר בתקופת מלחמת העולם השנייה, שפניו הושחתו לאחר ניסיון כושל בהתקפה על ספינת טילים אמריקנית.
אביה חש בושה על מעשיו, ובמהלך טקסי בחר לצלק את פניהם של בתו יוריקו ושני בניו.
בהמשך, שני בניו נהרגו כדי להראות את נאמנותם לאביהם.
יוריקו צוותה לדרדוויל כדי לשחרר את אהובה קירו משירותו של אביה, וכן להשיג נקמה בצילוק פניה ובהירצחם של אחיה.
תוך שכך, היא נאלצה לשסף את אביה, אולם יורקו הנאמן בחר בהתאבדות לאות נאמנות לאביה.
דמותה של דת'סטרייק הייתה חברה באחוות המוטאנטיות של המלכה האדומה.
באירועי "תסביך משיח" היא הובילה את קבוצת "הבוזזים" החדשה ונלחמה נגד חברת האקס פורס X-23.
את דמותה של יוריקו גילמה בסרטי הלייב אקשן "אקס-מן" ו"אקס-מן 2" השחקנית קלי הו.
דמותה מדורגת במקום ה-78 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
ליידי נץ הוא סרט פנטזיה בבימוי ריצ'רד דונר על פי תסריט מאת אדוארד קמרה, שיצא ב-1985. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר, וזכה בשני פרסי סאטורן בקטגוריות התלבושות וסרט הפנטזיה הטוב ביותר.
באיטליה של ימי הביניים, פיליפ גסטון (מתיו ברודריק), המכונה "העכבר", הוא היחיד שהצליח לברוח מכלא העיר אקווילה.
"העכבר" שכמעט נתפס שוב על ידי חיילי הבישוף (ג'ון ווד) ששולט בעיר, מצליח להתחמק ברגע האחרון בעזרת קפטן אטיין נבאר (רוטגר האוור).
זה האחרון משוטט בארץ בלוויית סוסו הנאמן ונץ.
נבאר מגלה עניין ב"עכבר" על שברח מהכלא, ודורש את עזרתו בפריצה בחזרה לכלא ואל תוך העיר.
"העכבר" לא מגלה עניין בהצעתו של נבאר אך מצטרף אליו בכל זאת.
נבאר מנחה אותו שלא להתקרב את מקום משכבו בלילות ולהיזהר מהזאב השחור.
במקביל הנץ נעלם עם שקיעה ובמקביל אישה מסתורית ומדהימה ביופייה בשם איזבו (מישל פייפר) מופיעה בלילות.
"העכבר" מבין שאיכשהו נבאר הוא הזאב השחור שמופיע בלילות, ואילו איזבו היא הנץ המלווה אותם בדרכם בימים.
נבאר מתכנן לרצוח את הבישוף ובכך לשים קץ לקללה.
הבישוף האכזר שולח צייד להרוג את הזאב השחור המסתובב בלילות לצד אישה יפה (נבאר ואיזבו).
לאחר שאיזבו (כשהיא בצורת נץ) נפגעת מחץ, הם מתארחים אצל ידיד ותיק - הנזיר אימפריוס דה-מונק (לאו מקרן) שמטפל בה.
אז מגלה "העכבר" את הסוד שבצילו חיים נבאר ואיזבו; השניים קוללו על ידי הבישוף שהתאהב באיזבו ורצה בה לעצמו, בעוד לבה היה נתון כבר לקפטן נבאר.
הבישופ הטיל עליהם קללה כי איזבו תעביר את ימיה כנץ, ונבאר יעביר את לילותיו כזאב שחור, ובכך למנוע מבני הזוג לראות ולפגוש זה את זה, כבני אדם.
עוד הוא מגלה שהנזיר הוא זה שבגד בזוג וסיפר על אהבתם לבישוף.
אך כעת הנזיר מספר ל"עכבר" כי מצא דרך לשחררם מהקללה: עליהם לעמוד מול הבישוף ב"לילה ללא יום ויום ללא לילה", וכך תוסר הקללה.
האב מזהיר את נבאר כי רצח הבישוף יגרום לקללה להימשך לנצח.
אך קפטן נבאר דוחה את דברי הנזיר ומתכנן להמשיך במשימתו.
הנזיר מצטרף אליהם במסעם אל אקווילה.
לאחר שהצליחו להיכנס לעיר, מצווה קפטן נבאר על אימפריוס הנזיר להרוג את הנץ כאשר ישמע את פעמוני הכנסייה (הוא מעריך שהדבר יציין את כישלונו ומקווה אז להתאחד עם אהובתו לאחר מותם), נבאר עוטה עליו את מדיו מימי היותו מפקד משמר הבישוף (טרם הוטלה הקללה).
קפטן נבאר פורץ לכנסייה, ורגע לפני הסתערותו על הבישוף, מתחיל ליקוי חמה.
הוא מגלה לחלחלתו שהנזיר השיכור צדק וייתכן "לילה ללא יום ויום ללא לילה".
באותו רגע מתחילים לצלצל פעמוני הכנסייה.
נבאר המשוכנע שהנזיר הרג את הנץ, מתכוון להרוג את הבישוף בכל זאת.
אך ברגע האחרון איזבו נכנסת לכנסייה, לאחר שהנזיר לא היה מסוגל להרוג אותה.
וכך לאחר שנתיים תמימות של חיים בצל הקללה, עומדים שניהם גבר ואישה מול הבישוף ומשתחררים ממנה.
לַיידֶן (בהולנדית: Leiden, ) היא עיר הולנדית, בת כ-120,000 תושבים.
ליידן שוכנת מצפון להאג, במרכז הפוליטי והתרבותי של הולנד ההיסטורית.
העיר נוסדה ככל הידוע במאה ה-12, ובמרכזה מספר מבנים, ששימשו בסיס להתרחבותה (המפורסמים בהם: מבנה המצודה העגולה, המצוי על תל מלאכותי וכנסיית פיטר).
העיר בנויה על מספר רב של תעלות ועליהן מאות גשרים.
אמצעי התחבורה המרכזי בתוככי העיר הוא אופניים ולעיר כביש טבעתי מרכזי, שנתיבו חופף ברובו את התעלה המקיפה אותה.
בשנת 1574 הטילו הספרדים על העיר מצור ממושך (כשנה), שאיים על שלומה.
המצור הוטל במסגרת מלחמת הכיבוש הספרדי של דרום הולנד.
לבסוף, הצליחו תושבי העיר להניס את הספרדים.
הניצחון הושג על ידי צבא של אנשי המקום, בראשות וילם השתקן, אשר פרץ את תעלות העיר וגרם להצפת הכוח הצר על העיר.
עד היום חוגגים מדי שנה ב-3 באוקטובר את הניצחון, בפסטיבל הנמשך יומיים.
בעקבות הניצחון וכאות הערכה לעמידת תושבי העיר במלחמה, הוקמה בעיר בשנת 1575 אוניברסיטת ליידן, האוניברסיטה הראשונה בהולנד (8 בפברואר 1575).
עד היום האוניברסיטה היא המרכז התרבותי החשוב ביותר של האזור.
היא נודעת בעיקר בלימודי הרפואה והמשפטים.
חלק ממבניה המקוריים נשתמרו עד היום, ובכללם "מבנה האקדמיה" הבנוי על תעלה רחבה באחד הרחובות היפים במדינה כולה (ראפנבורך סטראאט).
כמו כן מצוי בה בית החולים האוניברסיטאי הנודע.
בעיר ליידן נולד וגדל הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין (ביתו היה סמוך למעגן המרכזי שבכיכר העיר).
בעיר מבנים מרשימים, מספר רב של מוזיאונים, גנים בוטניים ואוכלוסייה מסבירת פנים.
לעיר שני מעגני שיט קטנים וציוריים, מרכז מסחרי המצוי בעיקרו בשני רחובות / תעלות.
ניתן לראות בה גם מהגרים מארצות רבות, בהן מדינות צפון אפריקה, המזרח התיכון, אינדונזיה ועוד.
מוזיאון אתני - מקיף את רוב תרבויות העולם, כולל הקולוניות ההולנדיות באינדונזיה.
מוזיאון הטבע "נאטורליס" - מציג תערוכות פוחלצים מרשימות של בעלי חיים מכל הסוגים וכן שלדי דינוזאורים (בהם עדר של טריצרטופסים) ומצגות טבע ומדע אינטראקטיביות לילדים.
המוזיאון העירוני "לאקנהל" - מציג עבודות של רמברנדט וציירים הולנדים בני האזור.
בעיר ובסביבתה מספר רב של פארקים ואזורים ירוקים, ובראשם - "ליידס האוט" (פארק ליידן) ובו פינת חי גדולה ומרשימה עם עדרי איילים, עופות, בריכות מים ומתקני שעשוע לילדים.
לעיר היסטוריה יהודית ארוכה, עליה מעיד בית הכנסת רב המידות.
רוב האוכלוסייה היהודית הושמדה בשואה, כפי שקרה לרובה המכריע של קהילת הולנד.
כיום משרת בית הכנסת מספר מצומצם של מתפללים ואת פעילות הקהילה באזור, בעיקר בחגים.
כמו כן הוא מהווה מרכז יהודי לסטודנטים ישראלים.
בספריית אוניברסיטת ליידן מצוי, בין השאר, "כתב יד ליידן", כתב היד החשוב ביותר של התלמוד הירושלמי, משום היותו היחיד ששרד במלואו, שהיה הבסיס להדפסה הראשונה של הירושלמי (ונציה ה'רפ"ג).
ליידספליין (בהולנדית: Leidseplein, "כיכר ליידן") היא כיכר באזור הדרום-מערבי של מרכז אמסטרדם.
זוהי אחת משלוש הכיכרות הגדולות של אמסטרדם.
הכיכר עצמה היא אזור בילוי שמכיל פאבים, מסעדות, מועדוני לילה ו"קופי שופס".
הכיכר קרובה לאתרי תיירות רבים, ביניהם הרייקסמוזיאום, מוזיאון ואן גוך, התיאטרון העירוני, הקזינו וגם פונדלפארק, הפארק העירוני הגדול של אמסטרדם.
הכיכר נמצאת על הגבול שבין העיר העתיקה לעיר החדשה.
הכיכר היא אחת המוכרות והמרכזיות בעיר, ומהווה אף מרכז משני לתחבורה ציבורית באמסטרדם.
בנייתה של הליידספליין החלה במאה ה-17 ושימשה כחנייה לעגלות של חוואים ואיכרים לפני שהם נכנסים אל העיר.
לייה (בהולנדית: Leie בצרפתית: Lys) הוא נהר הזורם בצפון צרפת ובבלגיה, המהווה את יובלו השמאלי של הנהר סכלדה.
מוצאו של הנהר בכפר ליסבורג שבחבל נור פה דה קאלה בצרפת.
הוא זורם בכיוון צפון מזרח, כיום ברובו דרך תעלה, דרך עיר הגבול הצרפתית ארמנטייה ונכנס לבלגיה בפרובינציה של אינו, זורם דרך העיר קורטרייק ונשפך לנהר סכלדה בעיר גנט.
אורך הנהר 202 ק"מ, גובהו בנקודת המוצא 114.7 מטר, ושטח אגן הניקוז שלו מגיע ל-3,910 קמ"ר.
האירוס הצהוב, הפורח בשפע על שפת הנהר באזור ארמנטייה, מהווה את סמלה של עיר זו.
כיום הנהר מזוהם מאוד בגלל צפיפות האוכלוסייה ובגלל שפכים של מפעלי תעשייה בצפון צרפת ובבלגיה.
בעבר, עמק הלייה נודע בשל המפעלים לאריגת פשתן.
במחצית הראשונה של המאה העשרים הוא היה מקומם החביב של ציירים רבים.
באזור התחוללו שלושה קרבות בין גרמניה וצרפת במהלך המאה ה-20: באפריל 1918 התחולל באזור "הקרב על לייה" כחלק ממתקפת האביב הגרמנית.
מאוחר יותר באותה השנה התרחש באזור "הקרב השני על לייה" כחלק ממתקפת מאה הימים.
בין ה-23 במאי ו-28 במאי 1940 היה האזור שדה קרב בין צבא בלגיה לבין צבא גרמניה שפלש לבלגיה בתחילת מלחמת העולם השנייה, במה שנודע כקרב על לייה של שנת 1940.
המשורר הבלגי אמיל ורהארן חיבר פואמה בשם "עמק הלייה" הנכללת בקובץ שיריו "פלנדריה כולה".
ליידיטרון היא להקת אלקטרופופ / גל חדש שהוקמה בליברפול שבבריטניה בקיץ 1999. שמה של הלהקה נלקח משיר באותו שם של להקת רוקסי מיוזיק.
אחת מסולניות ההרכב היא הישראלית לשעבר מירה ארויו שעלתה לישראל מבולגריה בהיותה בת 10, והיא החברה היחידה בהרכב שאינה מליברפול במקור.
ליידיטרון משלבת אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית, פופ וגל חדש, ובין השאר משתמשת בסינתסייזרים אנלוגיים המעניקים לשיריה צליל וינטאג' האופייני לשנות השמונים המוקדמות.
כל אחד מארבעת חברי ההרכב כותב שירים באופן עצמאי, מה שמוסיף אופי אקלקטי לאלבומים שלהם.
סביב ליידיטרון התפתח קהל גדול שמלווה אותם בהופעות בכל העולם, כבר מאז שחרורו של האלבום "Light & Magic".
עדת המעריצים של הלהקה הלכה וגדלה אחרי יציאת האלבומים "Witching Hour" ו-"Velocifero".
אלבום הבכורה 604 שיצא ב-2001, שוחרר בחברות התקליטים Emperor Norton/Invicta HIFI.
הסינגל הראשון, "פלייגרל" משך תשומת לב ונהנה מחשיפה בינלאומית.
האלבום השני של הלהקה, Light & Magic, שוחרר לחשיפה רחבה ב-2002 וכלל את הלהיטים "Seventeen", "Evil" ו-"Blue Jeans".
ליידיטרון הקליטו את האלבום השלישי שלהם, Witching Hour, במהלך סיבוב ההופעות שלהם עם אלבומם, "Light & Magic".
הלהקה סיימה לעבוד על אלבום האולפן הרביעי שלהם, Velocifero, בחודש פברואר 2008. האלבום זכה לביקורות טובות והסינגלים הבולטים מתוכו היו: "Runaway" ו-"Ghosts".
בתחילת בשנת 2011 יצא "Best of 00-10", אוסף להיטים המסכם עשור לפעילותה של הלהקה.
האלבום כלל גם 2 שירים חדשים: "Ace of Hz" (שיצא כסינגל כבר ב-2010 וכן בפסקול של פיפ"א 2011) ו-"Little Black Angel", גרסת קאבר לשירם של להקת Death in June
ליידיטרון הפיקו רמיקסים לאמנים רבים: פלסיבו, דייב גאהן (סולן להקת דפש מוד), בלונדי, גולדפראפ, בלוק פארטי, Kings of Convenience, Apoptygma Berzerk, She Wants Revenge, סולווקס ו-Nine Inch Nails.
הנרייטה מארי מאייר , הידועה בכינוייה ליידי דייוויס , הייתה פילנתרופית יהודייה אמריקאית-קנדית.
דייוויס נולדה בסן פרנסיסקו, בתו של צ'ארלס מאייר, בנקאי ופילנתרופ.
ב-12 ביוני 1898 נישאה לאיש העסקים הקנדי סר מורטימר ברנט דייוויס, ולאחר מכן עבר הזוג להתגורר במונטריאול עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1901 נולד בנה, מורטימר דייוויס, וילד נוסף שכנראה מת בלידה.
לאחר מספר שנים היא אימצה את אחיינה פיליפ.
בשנת 1924 התגרשו בני הזוג.
בהסכם הגירושין, שהושג לאחר משא ומתן ממושך, קיבלה דייוויס למעלה ממיליון דולר, סכום שאפשר לה להמשיך בפעילותה הפילנתרופית.
לאחר גירושיה היגרה לצרפת שם הקימה כפר נופש לילדים מעוטי יכולת בשם "Colonie de vacance", וזכתה מהממשלה הצרפתית בעיטור לגיון הכבוד, עבור עבודתה ההתנדבותית והפילנתרופית.
בנוסף, שיכנה פליטים שהחלו להגיע לפריז בעקבות עליית הנאצים לשלטון ורדיפות היהודים.
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה, דייוויס שבה למונטריאול שם תרמה לצבא הבריטי מטוס ספיטפייר וארגנה בתי הארחה עבור חיילי חיל האוויר ודאגה לתחזוקם עד ינואר 1946. עבור עבודתה זו זכתה לעיטור דיים מפקדת האימפריה הבריטית.
בתום המלחמה ייסדה את "קרן ליידי דייוויס" שפעלה להבאת מדענים ומשכילים שניצלו לקנדה, הייתה פעילה במוזיאון לאמנויות של מונטריאול ואוניברסיטת מקגיל.
מספר שנים לפני מותה, ייסדה קרן בשיתוף עם לואיס וברנרד בלומפילד עבור יהודי קנדה.
תרומות הקרן הביאו לבניית רשת בתי הספר עמל בישראל.
בישראל יש קרן מלגות על שמה הזוכה לתמיכה מהקרן בקנדה.
המרכז הרפואי כרמל ע"ש ליידי דייוויס בחיפה
בית הספר עמל ליידי דייוויס השוכן בנאות אפקה בצפון תל אביב
בית הספר עמל ליידי דייוויס השוכן בקריית יובל בירושלים
בניין ליידי דייוויס - בניין הספרייה הלאומית הישן בגבעת רם בירושלים
בניין ליידי דייוויס - הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון
ליידיסמית' היא עיירה בחופו המזרחי של האי ונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה.
אוכלוסיית העיירה (נכון ל-2011) היא 7,921 תושבים.
באזור העיירה התגוררו ילידים, אך שטח זה הופקע לטובת חברת כריית פחם בשנת 1884. העיירה הוקמה בשנת 1898, כמקום מגורים לכורי פחם באזור סמוך.
העיירה קיבלה את מעמדה ב-3 ביוני 1904. העיירה נקראת על שם ניצחונה של אנגליה על הבורים בקרב ליידיסמית' שבדרום אפריקה במהלך מלחמת הבורים השנייה.
העיירה בדרום אפריקה נקראה על שמה של חואנה מריה סמית', אשתו של סר הארי סמית', מושל מושבת הכף משנת 1847 עד 1853. ב-1911 עמדה אוכלוסיית העיירה על 3,300 תושבים.
ב-5 באוקטובר 1909, פרעות החלו בעיירה ו-32 אנשים נהרגו.
הפרעות פרצו על רקע מחאת הפועלים כנגד שכרם, וכוחות צבא נשלחו לעיירה על מנת להרגיע את הרוחות ולשמור על הרכוש.
עם עליית השימוש בנפט, הצורך בפחם ירד ופרנסת תושבי העיירה, כורים במקצועם, נפגעה.
ב-1931 נסגר מכרה הפחם, והאבטלה בעיירה נסקה.
אך ב-1935 חברת כריתת עצים רכשה שטח סמוך, והפכה למקור תעסוקה מרכזי בעיירה.
לִייוֹורְדֵן (בהולנדית: Leeuwarden , בפריזית: Ljouwert) היא בירת מחוז פריסלנד שבצפון-מערב הולנד.
בחפירות ארכאולוגיות שבוצעו באזור לייוורדן, התגלו שרידים מהמאה ה-2 לספירה.
העיירה נוסדה לראשונה בשנת 1435, העיירה הייתה מרכז מסחרי פעיל ששכן בשפך מידלזיי (Middelzee), עד שהוסט כיוון נהר ברון במאה ה-15. בשנת 1901 התגוררו בעיר 32,203 תושבים.
בשנות מלחמת העולם השנייה הייתה העיר תחת כיבוש הנאצים, ב-15 באפריל 1945 שחררו חיילי צבא קנדה את העיר.
יהודים היגרו ללייוורדן במאה ה-17, ובית הכנסת הראשון נבנה בעיר ב-1755. במשך השנים נבנו עוד שני בתי כנסת.
לאחר מלחמת העולם השנייה לא נותרו יהודים בעיר.
מספר תושבים חסידי אומות העולם, שימרו את מבנה בית הכנסת, והריהוט הועבר כפי שהוא לכפר בתיה שבישראל.
קבוצת הכדורגל הבולטת בעיר היא קמבור, שהוקמה ב-1964 ושיחקה 7 עונות בליגת העל ההולנדית.
ב-2016 ירדה לאחרונה לליגה השנייה.
ללייוורדן הסכם ערים תאומות עם:
ליידיוסוכוס (שם מדעי: Leidyosuchus) הוא סוג של תנינאי שחי באמריקה הצפונית בגיל הקמפן בקרקטיקון העליון.
הוא נתגלה ב-1907 על ידי לורנס למבה ונקרא על שם ג'וזף ליידי.
הליידיוסוכוס ידוע ממספר פרטים מהפארק הפרובינציאלי דינוזאור.
הוא היה תנינאי דמוי אליגטור בינוני בגודלו עם גולגולת באורך של קצת יותר מ-40 ס"מ.
במהלך השנים סיווגו פלאונטולוגים מספר מינים נוספים של ליידיוסוכוס בנוסף למין המקורי Leidyosuchus canadensis שגילה למבה.
מחקר שערך כריסטופר ברוצ'ו ב-1997 גילה שסיווגים אלה שגויים: 3 מינים הועברו לסוג חדש בוריאלוסוכוס (Borealosuchus), עוד מין הועבר לסוג חדש ליסטרוגנתוסוכוס (Listrognathosuchus), מין נוסף זוהה כמין קיים ומין אחר בוטל בטענה של מאובנים חלקיים מידי.
ליידי סוזן הוא רומן מכתבים קצר מאת ג'יין אוסטן.
הרומן נכתב כנראה ב-1794 אבל יצא לאור רק ב-1871. הספר, שהוא מיצירותיה המוקדמות של הסופרת שלא פורסמו בחייה, מתאר את תחבולתיה של הדמות הראשית, ליידי סוזן.
ליידי סוזן ורנון, אלמנה צעירה ומקסימה, מודיעה לאחי בעלה ואשתו, צ'ארלס וקתרין ורנון, שהיא מגיעה לביקור באחוזתם הכפרית צ'רצ'יל.
קתרין אינה מרוצה מהביקור הצפוי מכיוון שליידי סוזן ניסתה למנוע את נישואיה לצ'ארלס.
בנוסף ליידי סוזן ידועה בהיותה הפלרטטנית הגדולה ביותר באנגליה.
בין כיבושיה של ליידי סוזן נמנה מר מיינוורינג הנשוי.
אחיה של קתרין, רג'ינלד דה קורסי, מגיע אף הוא לאחר שבוע.
על אף שהוזהר בקשר לאופייה של ליידי סוזן, עד מהרה הוא נכבש בקסמה.
ליידי סוזן משתעשעת באיש הצעיר, בייחוד כשהיא גורמת לגיסתה להרגיש שלא בנוח.
אשת אמונה, גברת ג'ונסון, שאליה כותבת ליידי סוזן לעיתים קרובות, ממליצה לה להתחתן עם רג'ינלד, שהוא מועמד ראוי ביותר לנישואים, אבל לדעתה הוא נחות בהרבה ממר מייוורינג.
פרדריקה, בתה בת ה-16 של ליידי סוזן, מנסה לברוח מבית הספר היוקרתי בו היא שוהה כשנודע לה שאמה רוצה להשיא אותה לאדם עשיר אבל אידיוט, אותו היא מתעבת.
גם פרדריקה מגיעה להתארח בבית האחוזה צ'רצ'יל.
קתרין מתחילה לחבב את פרדריקה - שאופיה שונה לחלוטין מזה של אמה - ובמשך הזמן היא מגלה שפרדריקה נמשכת לאחיה רג'ינלד.
בהמשך ללא הודעה מוקדמת מופיע בבית משפחת ורנון סר ג'יימס מרטין, המחזר הלא רצוי של פרדריקה, לצערה הרב של פרדריקה ולמורת רוחה של אמה.
פרדריקה מתוך יאוש מתחננת בפני רג'ינלד שיעזור לה (לאחר שליידי סוזן אסרה עליה לפנות לצ'ארלס ולקתרין).
מקרה זה גורם לקרע זמני בין רג'ינלד וליידי סוזן, אך עד מהרה שבים היחסים ביניהם לתיקונם.
ליידי סוזן מחליטה לחזור ללונדון ולהשיא את בתה לסר ג'יימס.
רג'ינלד יוצא בעקבותיה, עדיין שבוי בקסמה ומתכוון לשאת אותה לאישה.
אבל בלונדון הוא פוגש את גברת מיינוורינג בביתו של מר ג'ונסון, ובסופו של דבר מתגלה בפניו אופייה האמיתי של ליידי סוזן.
בסיום מתחתנת ליידי סוזן בעצמה עם סר ג'יימס ומרשה לפרדריקה לחיות אצל צ'ארלס וקתרין באחוזת צ'רצ'יל, שם "אפשר לדבר אל רג'ינלד דה קורסי, להחמיא לו ולהערים עליו כך שתתעורר חיבתו אליה".
ליידי סוזן ורנון - הדמות הראשית היא אישה כבת 35–36. היא בתו של רוזן שהתאלמנה לפני חודשים אחדים.
היא ידועה ביכולותיה לתמרן ולפתות גברים רווקים ונשואים כאחד.
עקב מותו של בעלה היא נותרה במצב כלכלי רעוע, וכדי לשמור על אורח חיים המפואר שלה היא משתמשת בפלרטוט ובפיתוי להשגת מטרותיה.
כאלמנה וכאם היא מקווה להשיא במהרה את בתה פרדריקה (לה היא בזה, ורואה בה נערה טפשה ועקשנית) לאדם עשיר.
כמו כן היא רוצה למצוא לעצמה שידוך הולם.
גברת ורנון מתארת אותה כאישה יפה ביותר, שנראית בת עשרים וחמש בערך, אם כי היא צריכה להיות מבוגרת בעשר שנים.
יחסה של ליידי סוזן כלפי בתה הוא קר, היא אינה חשה אליה שום חיבה.
היא מכנה אותה "נערה טפשה" שאין בה דבר להמליץ עליה.
פרדריקה ורנון - בתה של ליידי סוזן, שאמה מדכאת אותה.
פרדריקה היא ביישנית מאוד, ורק אחרי זמן מה הקורא מבין שהיא אינה טפשה ועקשנית, כפי שמתארת אותה אמה, אלה נערה מתוקה ונבונה, שאופיה הנדיב עומד בניגוד לאנוכיות של אמה.
פרדריקה אינה יפהפייה כמו אמה, אבל יש בה יופי עדין, ויכולתה להכיר תודה, גורם לה להתחבב על בני משפחת ורנון.
קתרין ורנון - גיסתה של ליידי סוזן.
ליידי סוזן רואה מיד שגברת ורנון אינה אוהבת אותה, אבל מודה שהיא "מבית טוב" והיא נראית "אישה אופנתית".
קתרין מחבבת את פרדריקה ודואגת לה יותר מאשר ליידי סוזן עצמה, ולעיתים קרובות מקוננת על ההזנחה של הבת.
צ'ארלס ורנון - הגיס של ליידי סוזן, אח של בעלה המנוח.
איש נוח לבריות שמאפשר לה להתארח בביתו.
רג'ינלד דה קורסי - אחיה של גברת ורנון.
הוא יפה תואר, נדיב ולבבי, אם כי מעט תמים.
גברת ורנון כותבת במכתב לאמם "הו!
רג'ינלד, איך שעבדת את כושר השיפוט שלך!".
ליידי דה קורסי - אמה של גברת ורנון ואשת אמונה.
ליידי דה קורסי סומכת על כושר השיפוט של בתה, וחוששת שבנה רג'ינלד ייפול בפח שטומנת לו ליידי סוזן.
גברת ג'ונסון - חברתה הקרובה של ליידי סוזן ואשת סודה, שלה היא כותבת על כל התחבולות שלה.
לגברת ג'ונסון הלך מחשבה מוסרי דומה לזה של חברתה.
היא נשואה לגבר נבון שאותו אינה אוהבת.
ליידי סוזן מתארת את מר ג'ונסון במילים "מבוגר מספיק שאי אפשר יהיה לשלוט בו, ושיסבול מצינית - מבוגר מדי מכדי להיות נעים, וצעיר מדי מכדי למות".
גברת ג'ונסון נהנית להציע לליידי סוזן הצעות לתוכניותיה המניפולטיביות.
ב-2009 עובד הספר "ליידי סוזן" לסרט טלוויזיה על ידי המחזאית הבריטית לוסי פרבל Lucy Prebble.
ג'ים שרי כתב תסריט על פי הרומן.
ב-2012 נערכו קריאות של הרומן ב-TheaterLab וב-Triangle Theater, תיאטראות בניו יורק.
עיבוד לקולנוע של ויט סטילמן יצא לאקרנים בשם "אהבה וידידות", ששמו נלקח מיצירות הנעורים של ג'יין אוסטן.
בינואר 2015 הוקרן הסרט בפסטיבל סאנדנס.
בארצות הברית יצא הסרט לאקרנים ב-13 במאי 2016. מככבים בו קייט בקינסייל בתפקיד ליידי סוזן, קלואי סביני, זאווייר סמואל וסטיבן פריי.
יצירותיה המוקדמות של אוסטן יחד עם הרומן "ליידי סוזן" תורגמו לעברית ויצאו בקובץ בשם "אהבה וידידות" בשנת 2016 בהוצאת סנדיק ספרים.
את "ליידי סוזן" תרגמה ענבל שגיב-נקדימון, ואת כתבי הנעורים תרגמה מאנגלית סטלה פנטופל.
ליידי צ'טרלי היא מיני-סדרה של ה-BBC משנת 1993 בכיכובם של שון בין וג'ואלי ריצ'רדסון, עיבוד לרומן "מאהבה של ליידי צ'טרלי" מאת ד.
המיני-סדרה שודרה לראשונה בערוץ BBC One בארבעה פרקים בני 55 דקות בין ה-6 עד 27 ביוני 1993.
העלילה עוסקת באישה צעירה שבעלה חזר לביתו אחרי מלחמת העולם הראשונה כשהוא פצוע.
כשהיא ניצבת בפני מצב שבעלה אינו מסוגל לקיים יחסי מין, היא מנהלת פרשת אהבים עם שומר היער שלהם.
הסיפור משקף את ההתמקדות של לורנס לא רק בדחיית הטאבו על המיניות, אלא גם בחינה של המעמדות החברתיים בבריטניה בתחילת המאה העשרים.
ג'ואלי ריצ'רדסון – ליידי צ'טרלי
ג'יימס וילבי – סר קליפורד צ'טרלי
שירלי אן פילד – גברת בולטון
קן ראסל – סר מייקל ריד
ליידי המילטון הוא סרט דרמה היסטורי בשחור-לבן משנת 1941 בהפקתו ובבימויו של אלכסנדר קורדה עם ויוויאן לי ולורנס אוליבייה בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר את פרשת אהבתם של אמה המילטון , אשתו של שגריר בריטניה בממלכת נאפולי והאדמירל הבריטי המפורסם, הוריישו נלסון, בתקופת המלחמות הנפוליאוניות.
הסרט צולם בארצות הברית בתקופה שאירופה הייתה כבושה על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות עדיין הייתה עדיין בת בריתה.
התסריט לסרט הוא פרו-בריטי מובהק ונפוליאון מצטייר בו כדיקטטור ללא מעצורים (כמו היטלר).
כאשר נפוליאון הציע תנאים לשלום התנגד לכך נלסון בטענות הדומות לאלו של צ'רצ'יל: "נפוליאון לא יעצור עד שיכבוש את כל העולם, אין עושים שלום עם דיקטטורים, יש להרוס ולהשמיד אותם".
הסרט זכה להצלחה בארצות הברית, אבל להצלחה גדולה עוד יותר בברית המועצות.
"תנועת אמריקה תחילה" שהתנגדה לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה קראה להחרים את הסרט המעודד מלחמה.
תנועה זו התפרקה שלושה ימים לאחר המתקפה על פרל הארבור.
העלילה נפרשת בצורת פלאשבק בסיפורה של ליידי המילטון שהגיעה לתחתית לאחר מות נלסון.
בסרט יש שחזור של קרב טרפלגר בו נהרג נלסון.
שוטרים תופסים בעיר קאלה אישה שגנבה בקבוק אלכוהול.
בבית הסוהר היא משוחחת עם זונה (הת'ר אנג'ל) שנאסרה ביחד איתה ואומרת לה ששמה הוא ליידי המילטון.
היא ממשיכה בסיפורה לזונה שלא מאמינה לה.
אמה המילטון (ויוויאן לי) הייתה אישה בעלת "עבר".
גדלה בשכונת עוני ואחר כך הייתה רקדנית במקומות מפוקפקים עד שהפכה לקורטיזנה.
לבסוף הייתה לפילגש של צ'ארלס גרנוויל .
גרנוויל שלח אותה ואת אמה לביתו של דודו ויליאם המילטון (אלן מובריין) שהיה שגריר בריטניה בממלכת נאפולי תמורת כיסוי חובותיו הכבדים.
המילטון היה מבוגר, אלמן וצולע.
הוא התאהב בה עוד כשראה ציור שלה בלונדון.
הוא הסביר את המצב לאמה והציע לה נישואים.
היא מחוסר ברירה הסכימה והפכה לליידי המילטון.
לאמה היו חיי עושר אך משעממים באופיים עד שנפגשה בלורד נלסון (לורנס אוליבייה).
הוא היה קטוע יד ועיוור בעין אחת אך זה לא הפריע לה.
כאשר כבשו הצרפתים את נאפולי הוא הבריח אותם ללונדון ושם פרחה אהבתם אם כי אשתו, ליידי פרנסיס נלסון (גלדיס קופר), לא הסכימה להתגרש ממנו.
בשנת 1801 נולדה לאמה ונלסון בת בשם הורשיה.
נלסון תמך באמה והם חיו בגלוי ובאושר עד שנקרא לקרב האחרון, קרב טרפלגר ב-21 באוקטובר 1805 ממנו לא חזר.
לאחר מכן הידרדר מצבה של אמה והיא סיימה את חייה בשכרות ובעוני.
ליידיפסט הוא פסטיבל אמנויות ומוזיקה בין-לאומי קהילתי ללא מטרות רווח המיועד לאמניות נשים ואמנים/יות פמיניסטיים/ות.
האירועים המקומיים משתנים אולם לרוב מתקיימות הופעות של להקות, הופעות מוזיקליות, פרפורמנס, ספוקן וורד, אמנים חזותיים, סרטים, הרצאות, תערוכות וסדנאות.
הפסטיבל מאורגן על ידי מתנדבים ורווחיו נתרמים לארגונים ללא מטרות רווח בעלי אג'נדה נשית.
הליידיפסט הראשון התקיים באולימפיה, וושינגטון באוגוסט, 2000 ונכחו בו מעל ל-2,000 מבקרים.
מובילות הרעיון היו שרה דאואר (Sarah Dougher), להקת סלייטר-קיני וטרזה קרמודי (Teresa Carmody).
מלכתחילה, הכוונה לא הייתה שהפסטיבל יתקיים בוושינגטון כל שנה אלא שהרעיון יפותח על ידי אנשים שונים במקומות שונים בארצות הברית ובעולם.
פסטיבל ליידיפסט משלב הופעות, הרצאות, סדנאות ופעילויות נוספות של נשים, למען נשים ולמען קידום מעמד האישה.
מאז הליידיפסט הראשון האירוע התרחב והתקיים ברחבי העולם במקומות כמו אמסטרדם, בלגיה, בלפסט, ברלין, מלבורן, שיקגו, שאנגחאי, ניו זילנד, ועוד רבים אחרים.
כל פסטיבל חדש מאורגן באופן מקומי ועצמאי בעיקר על ידי מתנדבות ומתנדבים ורוב ההכנסות נתרמות לארגונים ללא מטרות רווח הקשורים לנושאים נשיים.
מקימות הפסטיבל ברחבי העולם מעידות שיוזמות הרעיון והליידיפסט הראשון נתנו את ברכתן לכל יוזמה ופעילות ברחבי העולם ואף עזרו ותרמו ליוזמות החדשות.
התופעה הבין-לאומית התרחבה וב-2010 חגגה את חגיגות העשור בליידיפסט לונדון, אירוע שחגג "עשור של אמנות ואקטיביזם פמיניסטי".
בעולם, הפסטיבל מקבל דגשים שונים ותוספות שונות כמו כנסים, דיונים פוליטיים-אקטיביסטיים, טבעונות, ועוד.
ליידיפסט היווה השראה לאירועים נשיים נוספים כמו גירלפסט במלבורן (Grrl Fest) או הליידיאייווי פסט (LaD.I.Y Fest) בברלין שמדגיש את היבט ה"עשי זאת בעצמך" (DYI) ההשתתפותי בעשייה הנשית.
כל הפסטיבלים פועלים על בסיס האתוס של העצמה ועשייה נשית.
הפסטיבל היחידי התקיים בשנת 2011 וכלל שלושה ימים של הופעות חיות, מוזיקה, אמנות, סרטים וסדנאות שנתנו במה ליוצרות מקומיות.
רוב ההופעות, אך לא כולן, היו של נשים, מתוך רצון ליצור מרחב שונה מזה שנשלט ברובו על ידי גברים שנמצאים בקדמת הבמה, בדרך כלל.
הליידיפסט הישראלי אורגן על ידי מתנדבות בלבד במטרה לשבור סטראוטיפים לגבי איך אישה צריכה להתנהג או להיראות, ולשנות את משמעות המילה "ליידי".
בגרסה הישראלית בנוסף להופעות התקיימו סדנאות בנושאים כמו הטרדות, גבולות מגדריים, וגם פיתוח קול וריקוד.
זוהי רשימה של כל פסטיבלי ליידיפסט שידוע שהתקיימו ברחבי העולם.
ליידיפסט קווירדום, מאסטריכט – 4–5 מאי
ליידיפסט מונטריאול (קנדה) – 3–9 בספטמבר
LaDIY*Fest שטרסבורג (צרפת) – 30 באוגוסט – 2 בספטמבר
ליידיפסט שאנגחאי (סין) – 24 במרץ ו-10 ביוני
ליידיפסט בינגהמטון (ניו יורק) – 6–7 באפריל
ליידיפסט מאסטריכט – 5–6 מאי
LadyFest לקסינגטון (קנטקי) – 22 בספטמבר
ליידי*פסט טאלין – 8 עד 12 במרץ
ליידיפסט שנחאי (סין) – 11 במרץ ו-10 יוני
ליידיפסט מאסטריכט – 6–7 במאי
LaDIYfest לייפציג – 19–21 מאי
ליידי*פסט היידלברג – 15–18 יוני
ליידי*פסט קרלסרוהה – 26 אוגוסט 2012
ליידיפסט מונטריאול – 4–10 ספטמבר 2017
LaDIYfest פרייבורג – 13–15 באוקטובר 2017
ליידיפסט מנצ'סטר (בריטניה) – 7 באוקטובר 2016
ליידיפסט מונטריאול (קוויבק, קנדה) – 12–18 ספטמבר, 2016
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 29 אוקטובר – 6 נובמבר 2016
ליידיפסט ליהיי ואלי (פנסילבניה, ארצות הברית) – 15–30 בינואר 2015
ליידיפסט טאלין (אסטוניה) – 3–7 במרץ 2015
ליידיפסט מנצ'סטר (בריטניה) – 14 בנובמבר 2015
ליסטפסט אוסלו (נורווגיה) – 7–8 במרץ 2015
ליידיפסט (קלמזו, מישיגן, ארצות הברית) – מרץ, 2015
ליידיפסט בולטימור (ארצות הברית) – 29 במאי – 1 ביוני 2015
ליידיפסט אוקראינה (קייב, אוקראינה) – 4–6 באפריל 2015
ליידיפסט קאסל (גרמניה) – 31 ביולי – 2 באוגוסט 2015
ליידיפסט דייטון (אוהיו, ארצות הברית) – 28–29 באוגוסט 2015
ליידיפסט רוסטוק (גרמניה) – 9–13 בספטמבר 2015
ליידיפסט מיאמי (פלורידה, ארצות הברית) – 25–26 בספטמבר 2015
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 31 באוקטובר – 8 בנובמבר 2015
ליידיפסט מיאמי (פלורידה, ארצות הברית) – 19–20 בספטמבר 2014
ליידיפסט מילאנו (איטליה) – 6 ביוני 2014
ליידיפסט אירי (פנסילבניה, ארצות הברית) – 12 באפריל 2014
ליידיפסט שנחאי (סין) – 8 במרץ 2014. הליידיפסט הראשון בסין
GrllFest מלבורן (אוסטרליה) – 11 בינואר 2014
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 5–9 בנובמבר 2014
GrllFest מלבורן (אוסטרליה) – 10 בינואר 2013
ליידיפסט לונדון (אונטריו, קנדה) – יוני 2013
ליידיפסט המפרץ (סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית) – ספטמבר 2013
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 7–10 בנובמבר 2013
ליידיפסט "F-Word" (אוניברסיטת מדינת פלורידה, טלהסי, פלורידה, ארצות הברית) – 14 באפריל 2012
ליידיפסט לונדון (אונטריו, קנדה) – יוני 2012
ליידיפסט פרובידנס (רוד איילנד, ארצות הברית) – 21–23 בספטמבר 2012
ליידיפסט "Vox Feminae" (זאגרב, קרואטיה) – 21–24 בנובמבר 2012
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 7–11 נובמבר 2012
ליידיפסט לונדון (אונטריו, קנדה) – יוני 2011
ליידיפסט בלינגהאם (וושינגטון, ארצות הברית) – 15–19 ביוני 2011
ליידיפסט "Vox Feminae" (זאגרב, קרואטיה) – 3–8 בנובמבר 2011
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 3–6 בנובמבר 2011
ליידיפסט לונדון (אונטריו, קנדה) – יוני 2010
ליידיפסט בלינגהאם (וושינגטון, ארצות הברית) – 17–20 ביוני 2010
ליידיפסט "Vox Feminae" (זאגרב, קרואטיה) – 16–19 ספטמבר 2010
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 7–11 בנובמבר 2010
ליידיפסט בלינגהאם (וושינגטון, ארצות הברית) – יוני 2009
ליידיפסטה בילבאו (ספרד) – 26 ביוני 2009
ליידיפסט "Vox Feminae" (זאגרב, קרואטיה) – 30 בספטמבר – 4 אוקטובר 2009
ליידיפסט ולינגטון (ניו זילנד) דצמבר 3–5, 2009
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 4–8 בנובמבר 2009
ליידיפסט "Vox Feminae" (זאגרב, קרואטיה) – 28 בנובמבר 2008
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 15–19 אוקטובר 2008
ליידיפסטה בילבאו (ספרד) – 9 במרץ ו-9 בנובמבר 2007
ליידיפסט "Vox Feminae" (זאגרב, קרואטיה) – 12–14 אוקטובר 2007
ליידיפסט רומניה – בוקרשט, רומניה – 12–14 באוקטובר 2007
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – 14–18 בנובמבר 2007
ליידיפסט מונטריי (מקסיקו) – פברואר 2006
טולוז, צרפת – ספטמבר / אוקטובר 2006
ליידיפסט דרום (אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית) – סתיו 2006
ליידיפסט פרנקפורט (גרמניה) – 2006
ליידיפסט לאס וגאס (נבאדה, ארצות הברית) – 2006
ליידיפסט מרידה (יוקטן, מקסיקו) – 2006
ליידיפסט ולינגטון (ניו זילנד) 1–2 בדצמבר 2006
ליידיפסט ניו אורלינס (לואיזיאנה, ארצות הברית) – נובמבר 2006
ליידיפסט אקינדה (קפואה, איטליה) – 9 בינואר 2005
ליידיפסט מקסיקו (מונטריי, מקסיקו) – 12–13 בפברואר 2005
ליידיפסט רומניה (טימיסורה, רומניה) 20–22 במאי 2005
ליידיפסט הוואי (הונולולו, ארצות הברית) – 3–6 במרץ 2005
ליידיפסט לנסינג (מישיגן, ארצות הברית) – 14–17 באפריל
ליידיפסט ארקטה (קליפורניה, ארצות הברית) – אפריל 2005?
ליידיפסט צפון קרוליינה – תאריך?
ליידיפסט סן דייגו (קליפורניה, ארצות הברית) – 14–17 ביולי 2005
ליידיפסט איטליה (נאפולי, איטליה) – 21–23 ביולי 2005
ליידיפסט אולימפיה – (וושינגטון, ארצות הברית) – 28 ביולי 2005
ליידיפסט דרום אפריקה (יוהנסבורג, דרום אפריקה) – 29 ביולי 2005
ליידיפסט באפלו (ניו יורק, ארצות הברית) – קיץ 2005
ליידיפסט ברלין (ברלין, גרמניה) – 5–13 באוגוסט 2005
ליידיפסט דנבר (קולורדו, ארצות הברית) – 5–7 באוגוסט 2005
ליידיפסט בריסביין (אוסטרליה) – 8–11 בספטמבר 2005
ליידיפסט סינגפור – ספטמבר 2005
ליידיפסט שווייץ (ציריך, שווייץ) – ספטמבר 2005
ליידיפסט אוהיו (קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית) – 7–9 באוקטובר 2005
ליידיפסט וינה (אוסטריה) 7–9 באוקטובר 2005
ליידיפסט ניו יורק (ניו יורק, ארצות הברית) – 14–16 באוקטובר 2005
ליידיפסט מנהיים (גרמניה) – 14–16 באוקטובר 2005
ליידיפסט ברייטון (בריטניה) – 19–23 באוקטובר 2005
ליידיפסט צפון קרוליינה (דורהאם, צפון קרוליינה, ארצות הברית) – 21–23 אוקטובר 2005
ליידיפסט גוטנברג (שוודיה) – 3 בנובמבר 2005
ליידיפסט מאלמו (שוודיה) – 4 בנובמבר 2005
ליידיפסט סטוקהולם (שוודיה) – 5 בנובמבר 2005
ליידיפסט בילפלד (גרמניה) – תאריכים
ליידיפסט הקטן (פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית) – תאריך?
ליידיפסט טריר, (גרמניה) – 17 בינואר 2004
ליידיפסט לוקסמבורג – (לוקסמבורג) – 6 במרץ 2004
ליידיפסט לנסינג (מישיגן, ארצות הברית) – 15–18 באפריל 2004
ליידיפסט שוודיה סטוקהולם 30 אפריל 2004 / Malmö 1 מאי 2004
ליידיפסט גואלף (אונטריו) – 29 במאי 2004
ליידיפסט טקסס (אוסטין, טקסס, ארצות הברית) – 27–30 במאי 2004
ליידיפסט אוהיו (קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית) – 28 במאי 2004
ליידיפסט ריצ'מונד (ריצ'מונד, וירג'ין, ארצות הברית) – 30 באפריל – 2 במאי 2004
ליידיפסט סיאטל (סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית) – 24 ביוני 2004
ליידיפסט בירמינגהם (בירמינגהם, בריטניה) – 9–11 יולי 2004
ליידיפסט סן פרנסיסקו (קליפורניה, ארצות הברית) – 30 ביולי – 1 באוגוסט 2004
ליידיפסט ברלין (גרמניה) – 1–15 באוגוסט 2004
ליידיפסט דנטון (טקסס, ארצות הברית)) – 30 בספטמבר – 3 באוקטובר 2004