tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כל היצורים הללו מואנשים, ומתנהגים לחלוטין כבני אדם - רק ראשיהם כראשי חיות.
בהתאם לכך, מדי פעם נותן ספיגלמן שמות דומים למקומות אמתיים, כגון Mauschwitz (במקום אושוויץ) או Catzkills.
החיות מסמלות לאומים וגזעים שונים ממספר סיבות:
הצגת היהודים כעכברים היא למעשה סאטירה לאופן שבו הנאצים ציירו את היהודים כשרצים.
כמו כן, השימוש בעכברים נועד לסמל את התושייה אותה הפגינו יהודים רבים במהלך תקופת השואה ואת חוסר יכולתם של הנאצים להשמיד לחלוטין את האוכלוסייה היהודית.
בשלב מסוים בסיפור, המחבר מדבר עם יהודי ישראלי, אשר מצויר כעכבר רגזן ושמנמן.
באחד הראיונות עמו נשאל ספיגלמן איזו חיה לדעתו הכי מתאימה לייצג את הישראלים.
תגובתו של ספיגלמן הייתה: "אין לי מושג ...
לאחר שהקומיקס יצא לשווקים בפולין, פולנים רבים מצאו אותו פוגעני משום שהפולנים מוצגים בו כחזירים.
עם זאת, פולנים רבים בעלילת הסיפור מתוארים באופן חיובי כגון האומנת של משפחת ספיגלמן וגברת מוטונוואה אשר הסתירה את אנייה וולאדק תוך כדי סיכון עצמי.
ספיגלמן הסביר כי הוא בחר בחזירים בתום לב בשל הדמיון אותו ראה לדמויות בדיוניות אמריקאיות נודעות כגון מיס פיגי ופורקי פיג.
הצגת הצרפתים כצפרדעים היא סאטירה לכך שהצרפתים נוהגים לאכול צפרדעים.
למעט האמריקאים (אשר מצוירים בסיפור ככלבים), לאורך הסיפור כל הדמויות מכל גזע כמעט זהות במראם.
לדוגמה, רוב העכברים היהודים דומים זה לזה ולא ניתן להבחין בהבדלי המין או הגיל ביניהם.
בעודם משוטטים ברחובות העיר לאחר שהיא נכבשה בידי הנאצים, היהודים לובשים מסכות של חזירים על מנת להמחיש את הטרחה אותה נקטו היהודים באותה העת על מנת להסתיר את זהותם האמיתית.
השימוש בחיות ברומן הגרפי נראה אולי לא מתאים, אך במקום ליצור לקבוצות השונות אופי אחיד אשר יהיה תואם לסטריאוטיפים חברתיים קיימים, ספיגלמן ממחיש לאורך הסיפור כמה טיפשי זה לסווג אדם על בסיס השתייכות לאומית או אתנית.
השימוש בבעלי חיים בעלילה מאפשר גם לנתק את הקוראים מן העולם האמיתי.
אמצעי זה הופך את הסיפור למושך יותר עבור הדור הצעיר של הקוראים, אך עדיין מציג סיפור העוסק בהישרדות ממוות במהלך תקופת השואה.
אף על פי כן, על מנת שלא להתנתק את הקורא לחלוטין מהמציאות, המחבר מציג את הפן האנושי באמצעות סיפור חייו של אביו ובאמצעות הצגת עולמם האישי ומערכות היחסים בין הדמויות השונות בסיפור.
ארט הוא קריקטוריסט וקומיקסאי במקצועו, נשוי לפרנסואז.
סובל מטראומות כתוצאה מהיותו בן הדור השני לשואה, ולכן נעזר בטיפול פסיכיאטרי.
מערכת היחסים המורכבת שלו עם אביו, ולאדק, תופסת מקום מרכזי בסיפור העלילה.
ולאדק הוא אביהם של ארט ורישיו, בעלה לשעבר של אניה ובשעת התרחשות העלילה נשוי למאלה.
הוא מוצג כאדם קמצן, אנוכי, אובססיבי, חרדתי ועקשן - תכונות שכנראה סייעו לו לשרוד את השואה, אך מפריעות מאוד לבני משפחתו.
עם זאת, הוא בעל תושייה ופיקח.
בעל דעות גזעניות כלפי כהי עור.
דמותו של ולאדק מדורגת במקום ה-13 ברשימת "50 דמויות הקומיקס הגדולות ביותר" של מגזין "אמפייר".
אניה הייתה אשתו של ולאדק ואמם של רישיו וארט.
שרדה את השואה במקביל לוולאדק.
לאחר לידתו של רישיו סבלה מהתמוטטות עצבים כתוצאה מדיכאון לאחר לידה.
כשארט היה בן 20 היא התאבדה מבלי להשאיר מכתב, ומותה הותיר את ארט עם רגשות אשמה עזים.
רישיו היה בנם של ולאדק ואניה.
כשהחלו בגטו אקציות בהן פונו ילדים וזקנים, ולאדק ואניה חששו לשלומו של רישיו ולכן שלחו אותו להסתתר אצל דודתו, טושה, בזוויירצ'ה.
כאשר הנאצים פשטו על הגטו בזוויירצ'ה העדיפה טושה למות מאשר ליפול לידיהם, ולכן הרעילה את עצמה יחד עם ביתה, רישיו ואחיינית נוספת.
זכרו של רישיו העיק על משפחת ספיגלמן גם שנים רבות לאחר מותו, וארט חש כאילו עליו למלא את מקומו.
החלק השני של מאוס מוקדש לו.
מאלה היא אשתו השנייה של ולאדק.
חיי הנישואין שלהם לא מוצלחים והם מתווכחים לעיתים קרובות.
גם היא ניצולת שואה, אך ארט לא מנסה לחקור את עברה.
פרנסואז היא אשתו של ארט, קומיקסאית צרפתייה, שהתגיירה כדי להשביע את רצונו של ולאדק.
בספר מוצג ארט מתלבט אם לייצג אותה בדמות צפרדע או עכבר, ולבסוף מחליט לצייר אותה כעכבר.
הרומן מחולק לשני ספרים: הספר הראשון ("אבא מדמם היסטוריה", באנגלית: My Father Bleeds History) מתאר את קורותיו של ולאדק ספיגלמן מאמצע שנות ה-30 ובמהלך המלחמה ומסתיים בחורף 1944 בנקודה שבה ולאדק ואניה מגיעים לשערי אושוויץ.
הספר השני ("וכאן החלו צרותיי" , שממשיך מאותה נקודה, מתאר את קורותיו של ולאדק באושוויץ ואת הדרך שבה הצליח לשרוד במחנה.
הספר השני ממשיך להציג במקביל את היחסים בין ארט לולאדק, (כאשר גם אשתו של ארט מצטרפת לסיפור) ואף מתרכז בהם באופן רב ומפורט יותר מאשר הספר הראשון, עד למותו של ולאדק בסוף הספר בשנת 1982.
חלקו הראשון של "מאוס" תורגם לראשונה לעברית על ידי יעקב רוטבליט בסוף שנות השמונים תחת הכותרת "עכבר - סיפורו של ניצול".
בתרגום זה לעברית לא נשמר משחק המילים של שם הספר באנגלית, הן קרבה מצלולית למילה Raus בגרמנית שמשמעותה החוצה ולרוב כוונתה בהקשר של יהודים החוצה וכן עם המילה עכבר בגרמנית, Maus.
ב-2010 הופיע לראשונה בעברית החלק השני ועמו גם החלק הראשון, שניהם בתרגומו של יהודה ויזן ובעריכתם של מרון ארן וצפורה לאמי (הוצאת 'מנגד', 2010).
הפעם נשמר השם המקורי ו-'Maus' ראה אור כ-'מאוס'.
אחת מהדמויות המופיעות בספר כילד, מארק שפיגלמן, הוא פרופסור וחוקר באוניברסיטה העברית (אביו של מארק, מילוש, היה בן דודו של ולאדק ספיגלמן).
הוצאת הרומן מרשימת הקריאה באחד ממחוזות טנסי
ב-10 בינואר 2022, נמסר על החלטתו של חבר המנהלי החינוך של מחוז במדינת טנסי להסיר את הרומן מרשימת הקריאה של תלמידי בית הספר.
לתגובת המועצה, ההחלטה נקבעה בעקבות שפה גסה ובעייתית בה נעשה שימוש ברומן.
כמו כן, בעקבות היותו של הרומן מכיל תמונת עירום ואזכורים של רצח, אלימות והתאבדות.
מאונטיין הייתה להקת רוק כבד אמריקאית.
הלהקה נוסדה בשנת 1969 בלונג איילנד, ניו יורק על ידי הגיטריסט והסולן, לזלי וסט, הבסיסט והסולן, פליקס פאפלרדי, הקלידן סטיב נייט והמתופף נ.ד.
מאונטיין נוסדה בראשית שנת 1969, כאשר לזלי וסט שהיה חבר לשעבר בהרכב מהחוף המזרחי של ארצות הברית בשם "המשוטטים" (The Vagrants) הקים הרכב חדש - "Leslie West Mountain", עם הקלידן והבסיסט נורמן לנדסברג, והמתופף קן ג'ניק.
באותה העת החל נגן הבס והמפיק פליקס פאפלרדי, שהיה המפיק של "המשוטטים" ושל "קרים", להביע עניין בהפקת המוזיקה של וסט.
פאפלרדי, שהיה בעל השכלה מוזיקלית בתחום הקלאסי, והתמקצע בתורת הניצוח והניהול המוזיקלי התפרסם בשנת 1967 כשהפיק את אלבומם השני של "קרים" – "Disraeli Gears".
וסט, שהביע חוסר שביעות רצון מחוסר ההצלחה של ההרכב הראשון שלו, מצא ב"קרים" השראה גדולה.
הוא חש מאוכזב מסצנת הרית'ם אנד בלוז של שנות השישים בה ניגן, וראה בעיני רוחו פרויקט בעל סגנון גולמי וקשוח יותר שהוא העדיף, בשילוב סגנון הגיטרה החדש שפיתח בהשראת האזנה לנגינתו של אריק קלפטון.
פאפלרדי דחה את ההצעה להפיק את המוזיקה של ההרכב של וסט, אך קיבל את ההצעה לנגן בס באלבום הסולו שלו - "Mountain", שיצא לאור ביולי 1969. באלבום היו חברים לנדסברג, והמתופף לשעבר של להקת "Remains", נ.ד.
האלבום הבליט את קולו הגולמי והמחוספס של וסט ואת סגנון הגיטרה המלודי והבלוזי שלו, כמו גם את קווי הבס הבולטים של פאפלרדי.
לאחר צאת האלבום החליטו השניים לצאת לסיבוב הופעות.
ההרכב היה מושפע מאוד מסגנונה של "קרים".
אל הלהקה הצטרף הקלידן סטיב נייט שהחליף את לנדסברג, ובכך הושלם ההרכב מאונטיין.
חברי הלהקה אימצו את השם מאונטיין על שם אלבום הסולו של וסט, והופיעו מספר פעמים בחוף המערבי לפני שזכו להופיע בפעם השלישית כלהקה פעילה בפסטיבל וודסטוק באוגוסט 1969. הופעתם בפסטיבל התקבלה בהתלהבות על ידי הקהל, אך הם לא הופיעו בסרט התיעודי שסיקר את האירוע וגם לא באלבום שיצא בעקבותיו.
הביצוע החי שלהם לשירים "Blood of the Sun" ו-"Theme for an Imaginery Western" נכללו באלבום "וודסטוק 2" שיצא ב-1971, זאת על אף שכלל לא הוקלטו בפסטיבל.
סמארט עזב את הלהקה מעט לאחר פסטיבל וודסטוק, והוחלף על ידי המתופף הקנדי לורנס "קורקי" ליינג, שהיה המתופף באלבום הבכורה של הלהקה - "!Climbing", שיצא לאור במרץ 1970. הרצועה הראשונה באלבום, "מלכת המיסיסיפי" (Mississippi Queen), הפכה ללהיטה הגדול ביותר של הלהקה.
השיר הגיע למקום ה-21 במצעד הפזמונים האמריקאי ב-1970. כמו כן השיר "נושא למערבון דמיוני" (Theme for an Imaginary Western) שנכתב על ידי בסיסט להקת "קרים", ג'ק ברוס, הפך אף הוא לאחד מן המפורסמים בקריירה של הלהקה.
האלבום עצמו הגיע למקום ה-17 במצעד האלבומים האמריקאי.
מאונטיין החלו בסיבוב הופעות קדחתני, במהלכו הקליטו את אלבומם הבא, "Nantucket Sleighride", שיצא לאור בינואר 1971. האלבום הגיע למקום ה-16 אך לא הניב אף להיט.
רצועת הכותרת מתוכו שימשה בבריטניה כמוזיקת הנושא של תוכנית הפוליטיקה "Weekend World" של רשת ITV.
לאחר הוצאתם של שני האלבומים המוקדמים, המשיכה הלהקה לקבל תשבחות מסוימות מהמבקרים, אך מעולם לא זכתה שוב להצלחה מסחרית גדולה.
לאחר האלבום "Nantucket Sleighride" הוציאה הלהקה את האלבום "Flowers of Evil" שיצא לאור בנובמבר 1971. צידו האחד של האלבום הורכב מהקלטות אולפן, וצידו השני הוקלט בהופעה חיה באולם הפילמור איסט בניו יורק.
מאונטיין התפרקו בפברואר 1972 לאחר סיבוב הופעות בבריטניה.
וסט ציין כי הסיבות לפירוק היו שימוש בסמים בתוך הלהקה, עייפות של פאפלרדי כתוצאה מסבב ההופעות הקדחתני, וליקוי שמיעה גובר בו לקה.
באפריל 1972 יצא אלבום שהוקלט בהופעה חיה - "Mountain Live: The Road Goes Ever On".
פאפלרדי שב לעבודה באולפן, בעוד וסט והמתופף ליינג הקימו הרכב רוק כבד ובלוז רוק חדש ביחד עם בסיסט להקת "קרים", ג'ק ברוס - "West, Bruce and Laing".
הופעתם הראשונה בארצות הברית התקיימה באולם הקרנגי הול וחוללה מלחמת הצעות מחיר בין חברות התקליטים השונות על הזכות להחתים את ההרכב, בה זכתה לבסוף חברת קולומביה רקורדס.
ההרכב החדש הקליט שני אלבומי אולפן ואלבום בהופעה חיה במהלך השנתיים הבאות.
לאחר שברוס עזב את ההרכב ב-1973, המשיכו שני החברים הנותרים לנגן תקופה קצרה תחת השם "Leslie West's Wild West Show", כשלהרכב נוספו הסולן מיטש ריידר מלהקת "Mitch Ryder & The Detroit Wheels", הגיטריסט פיטר ברון, והבסיסט טום רוב, לשעבר מההרכב "The Marshall Tucker Band".
באוגוסט 1973 הקימו וסט ופאפלרדי מחדש את מאונטיין עם אלן שוורצברג על תופים, ובוב מאן (לשעבר בהרכב "Dream") על גיטרה וקלידים.
ההרכב המחודש ערך סיבוב הופעות ביפן, והוציא אלבום הופעה כפול מאותו סיבוב הופעות - "Twin Peaks" בפברואר 1974. העבודה על אלבום האולפן "Avalanche" שיצא ביולי 1974 עבורה חזר לאיינג לעמדת המתופף, ודייוויד פרי הפך לגיטריסט השני, הייתה לאלבום האחרון של הלהקה עם פאפלרדי כחבר בהרכב.
הלהקה התפרקה שוב לאחר הופעה ב-"Felt Forum" בניו יורק ב-31 בדצמבר 1974.
לאחר שנפרדו דרכיהם המוזיקליות, שבו וסט וליינג ואיחדו מחדש את מאונטיין ב-1981, כאשר לצורך כך גייסו את הבסיסט מילר אנדרסון (לשעבר בסבוי בראון וקיף הארטלי).
אנדרסון, שנתקל בבעיה בקבלת אשרת נסיעה, הוחלף ב-1984 על ידי מארק קלארק והלהקה הוציאה את האלבום "Go for your Life" במרץ 1985. ב-22 ביוני 1985 ההרכב הופיע בפסטיבל נבוורת' לצד סגול כהה, מיט לוף, סקורפיונס ואחרים.
ב-17 באפריל 1983, נורה פליקס פאפלרדי למוות על ידי אשתו, גייל קולינס פאפלרדי בביתם שבאיסט סייד במנהטן.
קולינס הורשעה בבית המשפט ברצח מדרגה שנייה, ונשפטה לארבע שנות מאסר.
קולינס הייתה גם שותפתו של פאפלרדי לכתיבת חלק משירי הלהקה, וכתבה גם חומרים לאומנים אחרים.
בין היתר כתבה עמו ועם אריק קלפטון את שירם הידוע של להקת קרים, "שיכר מוזר" (Strange Brew), וכן עיצבה גם כמה מעטיפות אלבומי הלהקה.
לאחר שחרורה מן הכלא פרשה לחיים פרטיים, ונעלמה מאור הזרקורים.
האלבום "Go for your Life" הוקדש לזכרו של פאפלרדי.
הלהקה שוב לא הייתה פעילה עד 1992 כשווסט וליינג חברו פעם נוספת וגייסו את הבסיסט ריצ'י סקרלט שהוחלף על ידי רנדי קובן ב-1993, וב-1994 כלל ההרכב את וסט, ליינג, הבסיסט נואל רדינג מהחוויה של ג'ימי הנדריקס, עם הופעות אורח מזדמנות של הגיטריסט, אלווין בישופ.
ב-1995 התאחד שוב ההרכב של השנים 85–1984 שכלל את וסט, ליינג, והבסיסט מארק קלארק והקליט ב-1996 את האלבום "Man's World".
הלהקה לקחה פסק זמן נוסף מ-1998 עד 2001. בשנה זו חזר להרכב הבסיסט סקרלט, והלהקה שבה להופיע והקליטה את האלבום Mystic Fire שיצא בשנת 2002. בשנת 2003, חיברו וסט וליינג יחדיו ספר זיכרונות, "Nantucket Sleighride and Other Mountain On-the-Road Stories", המפרט את זמנם עם הלהקה בשיאה, והקריירות שלאחר מכן.
אלבומם האחרון הוא "Masters of War" משנת 2007, הכולל שנים עשר קאברים לשירים של בוב דילן, וכן הופעת אורח של אוזי אוסבורן.
במהלך אוקטובר ונובמבר 2008 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה כמופע חימום לגיטריסט ג'ו סטריאני.
שדר הרדיו המפורסם ויליד לונג איילנד, הווארד סטרן, כינה את מאונטיין כ"אחת הלהקות האהובות עליו", ומנגן את שיריהם מדי פעם בתוכנית הרדיו שלו.
מעריצי מאונטיין נוספים הם הגיטריסטים רנדי רודס, ג'ון מקלפלין, ג'וני ראמון וג'ון פרושיאנטה.
גם גיטריסט "ג'תרו טאל", מרטין באר, הצהיר כי לנגינה של וסט הייתה השפעה ישירה על צורת הנגינה שלו.
מאונטיין המשיכו להופיע מדי פעם עם וסט, ליינג והבסיסט רב ג'ונס.
בעקבות ניתוח שעבר וסט ב-2011 הוא החל להופיע ולהקליט תחת שמו.
הופעותיו כללו רבים משירי הלהקה.
הופעתה האחרונה של הלהקה התקיימה ב-24 ביוני 2017 בסקרמנטו שבקליפורניה.
לזלי וסט נפטר ב-22 בדצמבר 2020 כתוצאה מהתקף לב.
מַאוּנְטְבָּאטֵן היא משפחת אצולה בריטית ממוצא גרמני, המחזיקה בתואר המרקיז ממילפורד־הייבן מאז 1917. השם המקורי של המשפחה היה באטנברג , ובימי מלחמת העולם הראשונה הם שינו את שמם ל"מאונטבאטן" כדי לשוות לו צורה אנגלית.
מאונטבאטן היה שם משפחתו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, והם הורישו לצאצאיהם את שם המשפחה "מאונטבאטן-וינדזור" .
מרקיז מילפורד־הייבן הנוכחי (נכון ל-2025), הרביעי במספר, הוא הלורד ג'ורג' מאונטבאטן , והוא נחשב לראש המשפחה כיום.
אֵם המשפחה הייתה יוליה פון האוקה, בת למשפחת אצולה זוטרה, שבשנת 1851 נישאה לאלכסנדר, נסיך הסן.
אלה היו נישואים מורגנטיים, בשל ייחוסה הנמוך של יוליה, ולפיכך היא וילדיה לא נחשבו חלק מבית הסן; במקום זאת הדוכס הגדול העניק ליוליה את התואר "נסיכת באטנברג" – על שם עיירה בצפון הסן בשם זה – וילדיה נשאו את שם המשפחה "באטנברג".
בנם הבכור של יוליה ואלכסנדר, לודוויג פון באטנברג, התגייס בנעוריו לצי המלכותי הבריטי, ובבגרותו התחתן עם הנסיכה ויקטוריה (נכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת) והזוג השתקע בבריטניה.
גם אחיו של לודוויג, היינריך פון באטנברג, נישא לנסיכה בריטית, הנסיכה ביאטריס.
באותם הימים לרוב בני משפחת המלוכה הבריטית היו קשרי משפחה ונישואין עם האצולה הגרמנית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גאו בציבור הבריטי רגשות אנטי-גרמניים, ובני משפחת באטנברג שחיו בבריטניה נפגעו מכך.
לודוויג הודח מתפקידו כלורד הים הראשון בשנת 1914 בשל מוצאו הגרמני, ופרש לגמלאות (הוא היה אז בן 60).
ככל שמלחמת העולם הראשונה התמשכה, המוצא הגרמני של משפחת המלוכה הבריטית הביא יותר ויותר אי נעימות, עד שבשנת 1917 החליט המלך ג'ורג' החמישי לוותר על שמותיו ותאריו הגרמניים.
כך שונה שם בית המלוכה הבריטי מסקסה-קובורג-גותה לווינדזור.
חילופי השמות לא פסחו על משפחת באטנברג, וב-14 ביולי 1917 לודוויג פון באטנברג שינה את שמו ללואי מאונטבאטן.
הוא ואשתו ויתרו על תאריהם הגרמניים, ובמקומם הוא קיבל את התואר "מרקיז מילפורד־הייבן" , על שם עיירה בוויילס בשם זה .
לואי כתב ביום שינוי שמו ש.
יחד עם לואי גם אחייניו אלכסנדר ולאופולד , בני אחיו המנוח היינריך ששניהם שירתו בצבא הבריטי, שינו את שם משפחתם למאונטבאטן.
אלכסנדר היה גם למרקיז קאריסברוק .
לעומת זאת פרנץ יוזף פון באטנברג , אחיו הצעיר של לואי שלא חי בבריטניה, נשאר עם השם "באטנברג".
הלורד לואי מאונטבאטן היה סבו מצד אימו של הנסיך פיליפ, שנולד ביוון אך גדל בבריטניה, והיה קרוב לבני משפחתו המאונטבאטנים.
פיליפ היה נצר למשפחת המלוכה היוונית מצד אביו, אך בשנת 1947 הוא ויתר על תאריו הזרים ואימץ את שם המשפחה האנגלי של סבו, מאונטבאטן, לפני שהתחתן עם אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת.
כמו כן הוענק לו תואר דוכס אדינבורו.
עם עלייתה של אליזבת לכס המלוכה הבריטי ביקש לואי מאונטבאטן, רוזן בורמה (דוד של פיליפ), לשנות את שם בית המלוכה ל"בית מאונטבאטן", בטענה שהמלכה אליזבת צריכה, ככל הנשים הנשואות, לאמץ את שם משפחתו של בעלה.
המלכה מרי וווינסטון צ'רצ'יל התנגדו לשינוי שם הבית, ובעצתם המלכה קבעה שצאצאיה ייחשבו לבני בית וינדזור.
פיליפ, בשיחה פרטית, הגיב במרירות .
עם זאת בשנת 1960, לאחר שהמלכה מרי נפטרה וצ'רצ'יל פרש מהפוליטיקה, המלכה אליזבת הכריזה כי:
כך למשל הנסיך ארצ'י מסאסקס, שהוא נין של המלכה אליזבת והנסיך פיליפ בקו זכרי, נקרא ארצ'י מאונטבאטן-וינדזור (Archie Mountbatten-Windsor) לפני שהפך לנסיך (כלומר עד מותה של המלכה).
מאונה קיאה (בהוואית ואנגלית: Mauna Kea, /ˈmounə ˈkɛjə/) הוא הר געש רדום המהווה את אחד מחמשת ההרים המרכיבים את האי הוואי, והגבוה שבהם.
בשפה המקומית משמעות שמו היא הר לבן, כיוון שמדי חורף מתכסה ראש ההר בשכבת שלג.
פסגת המאונה קיאה נמצאת בגובה 4,207 מטרים מעל גובה פני הים אך בגובה 10,210 מטרים מעל קרקעית האוקיינוס השקט ובכך הוא ההר הגבוה ביותר בעולם לפי מדידה זו.
האי הוואי מורכב מחמישה הרי געש, הבולטים שבהם הם מאונה קיאה ומאונה לואה.
ההערכה היא כי ההר התפרץ מהאוקיינוס השקט לפני כ-250,000 שנים, ויצר קלדרה.
ההתפרצויות הבאות היו אלימות יותר באופיין ויצרו את צורתו הקונית של ההר.
פסגת המאונה קיאה משמשת כמצפה כוכבים כבר מהעת העתיקה של ההתיישבות בהוואי.
הפסגה נמצאת מעל כ-40% מאטמוספירת כדור הארץ וכ-90% מלחץ האדים של המים ובכך יוצרת תנאים מצוינים לצפייה בשמי הלילה.
בנוסף, הפסגה נמצאת מעל שכבת האינוורסיה ולכן מתאפשרים בה מעל ל-300 לילות בשנה בהם ניתן לצפות בשמיים נקיים.
מיקומה על כדור הארץ מאפשר תצפית לשני חלקי השמיים של כדור הארץ, הצפוני והדרומי.
מבנה ההר אפשר סלילת דרך ובכך הקל על קביעת המצפים בפסגה.
בשל מספר התושבים המועט על האי, זיהום האור הוא קטן, ומשפר את תנאי הצפייה.
בניית מצפי כוכבים בפסגה, כדוגמת מצפה הכוכבים קק, היוותה גורם מחלוקת פוליטי ומשפטי בשנים האחרונות.
בשל הגורמים שצוינו לעיל הועדפה הפסגה על ידי מדענים כמשכן למצפי כוכבים וכיום שוכנים בה כתריסר מצפים.
מאידך גיסא, ילידים מקומיים ושוחרי איכות הסביבה טוענים כי המשך הבנייה במקום פוגע בו, הן מבחינה סביבתנית והן מבחינה תרבותית: לפי המסורות, פסגת ההר היא מקום משכנה של פוליהו, אלת השלג, מקום תפילה ומצפה כוכבים מסורתי.
בנוסף, הפסגה היא ביתו של חרק אנדמי.
דליפות של כספית ושפכים זיהמו גם הן את הפסגה.
מאונט (בתרגום חופשי "רכיבה") היא פוזיציה (מצב או עמדה) שולטת באמנויות הלחימה אשר עוסקות בגראפלינג.
בפוזיציה זו, יושב הלוחם על גו יריבו כששוקיו נחות על המזרן ופניו פונות לכיוון ראש יריבו.
עמדה זו נחשבת עמדה שולטת ברוב תורות הלחימה, מכיוון שהיא משאירה את המתמודד התחתון חשוף למגוון גדול של תקיפות: מאגרופים ומרפקים עד בריחים וחניקות, ולא משאירה לו יכולת התקפית.
עמדה זו משאירה למתמודד התחתון אופציות בודדות, אשר רובן הן מאבק על עמדה טובה יותר, כגון גארד, ולא על הכנעה.
עמדה זו נחשבת עמדת יתרון מובהקת גם באומנויות הגראפלינג ה"טהורות" בהן לא נהוג שימוש בהכאות (כגון היאבקות או ג'ו ג'יטסו ברזילאי) וכן באומנויות כגון MMA ותורות הגנה עצמית שונות.
מאונט רגיל - המתמודד נח על גו יריבו, פנים כלפי פנים.
עמדה זו נותנת למתמודד העליון שליטה רבה על פלג גופו התחתון של יריבו, ומונעת ממנו ניסיונות התגלגלות על הצד, אך מאפשרת לתחתון תווך תנועה מסוים כלפי מעלה, מכיוון שמשקל גופו של העליון נח על המותניים ולא על הכתפיים.
בנוסף המתמודד התחתון יכול לנסות "ללכוד" את רגלי יריבו ולנסות לבצע הפיכה (sweep).
מאונט יציב - המתמודד נח על גו יריבו ונשען על ידיו הנחות מעבר לראש היריב.
עמדה זו נותנת למתמודד העליון יציבות רבה יותר ובכך ממזערת עוד יותר את אופציות התקיפה של יריבו, אם כי היא מחלקת את משקל הגוף בצורה מפוזרת יותר ומאפשרת לתחתון כושר תנועה גדול יותר.
מאונט גבוה - בו הלוחם נח על חזהו של היריב ולא על מותניו.
עמדה זו נותנת ללוחם העליון שליטה רבה יותר על כתפיו של יריבו, אבל מאפשרת ללוחם התחתון לנסות לברוח מתחתיו, מכיוון שמשקל גופו של יריבו רחוק ממותניו.
בנוסף המתמודד התחתון לא יכול ללכוד את רגלי יריבו, דבר שמסכן את העליון.
מאונט S - בו שוקה אחת של הלוחם נמצאת מתחת לראש יריבו, כמעיין כר, בעוד השנייה ממוקמת כרגיל.
לעמדה זו ישנם כל החסרונות והיתרונות של המאונט הגבוה, אך בנוסף היא מונעת המתמודד התחתון להזיז את פלג גופו העליון כמעט לחלוטין ומאפשרת יציאה מהירה יותר לבריחים.
היא גם פחות יציבה, מה שמאפשר לתחתון לפעול בדרכים שונות על מנת להשיג עמדה טובה יותר.
מאונט הפוך - עמדה בה המתמודד העליון נח על גו יריבו כשפניו פונות לכיוון רגליו.
עמדה זו מאפשרת למתמודד העליון לתקוף בבריחים את הקרסוליים והברכיים אך מונעת ממנו להתגונן מפני ניסיונות הפיכה.
מאוסולוס או מאוזולוס היה סאטרפ (בפרסית: אחשדרפן – נציב) קאריה בין השנים 377–353 לפנה"ס.
מאוסולוס היה בנו הבכור של הקטומנוס (שליט קאריה מאז מותו של טיספרנס בשנת 395 לפנה"ס).
מאוסולוס היה אחד ממנהיגי המרד כנגד השליט הפרסי ארתחשסתא השני (ארטקסרקסס השני) בשנת 362 לפנה"ס, וכבש חלקים מליקיה ואיוניה עבור קאריה.
מאוסולוס השתתף במלחמה כנגד אתונה בשנים 357 - 355 לפנה"ס.
כמו כן מאוסולוס העביר את בירת ממלכת קאריה ממילאס להליקרנסוס (היא בודרום של ימינו).
מאוסולוס נודע בעיקר במבנה הקבר שנבנה עבורו - המאוסוליאום בהליקרנסוס שהוקם לזכרו על ידי אלמנתו (שהייתה גם אחותו) ארטמיסיה השנייה.
המונח מאוזוליאום מבוסס על שמו של מאוסולוס (בשל האנדרטה שהוקמה לזכרו, שנחשבה לאחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק).
ממבנה הקבר לא נותר כמעט דבר.
באתר הקבר, בעיר הטורקית בודרום (אשר שמה היה הליקרנסוס בתקופה היוונית) בוצעו חפירות אשר חשפו את יסודות המבנה.
פסלים ופריטים אחרים שנמצאו במקום הועבור לתצוגה במוזיאון בריטי.
מאונו הנריק קויביסטו (פינית: Mauno Henrik Koivisto; 25 בנובמבר 1923 – 12 במאי 2017) היה פוליטיקאי פיני שכיהן כראש ממשלת פינלנד ולאחר מכן כנשיאה.
יחידה זו הייתה פתוחה רק למתנדבים נבחרים.
במהלך המלחמה, הוא קיבל את עיטור צלב החירות (דרגה שנייה) וקודם לדרגת רב"ט.
לאחר המלחמה, עבד קויביסטו כנגר והפך להיות פעיל בפוליטיקה, והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
בשנותיו הראשונות, קויביסטו הושפע בעיקר מאנרכיזם ואנרכו-סינדיקליזם.
בשנת 1948 הוא מצא עבודה בנמל טורקו.
בדצמבר 1948 הוא מונה למנהל משרד העבודה בנמל טורקו, תפקיד אותו מילא עד 1951. בשנת 1949, איגודי עובדים בשליטת הקומוניסטים ניסו להפיל את ממשלת המיעוט הסוציאל-דמוקרטית בראשות קרל אוגוסט פאגרהולם.
הנהגת ארגון העובדים המרכזי של פינלנד (SAK), שנשלטה בידי הסוציאל-דמוקרטים, הכריזה על נמל האנקו כ"אתר פתוח", וקראה לעובדי נמל שתמכו בחוק להגיע לשם.
קויביסטו נסע להאנקו כדי לנהל את משרד הנהלת הנמל ולגייס עובדים לאחר שהממשלה אסרה על שביתה.
עיתונים קומוניסטיים כינואת קויביסטו "אויב מספר אחת", בשל תפקידו המרכזי במאבק על השליטה באיגודי העובדים.
קויביסטו החל כשר האוצר בשנת 1966 בממשלתו של רפאל פאסיו, קודמו בתפקיד.
הוא נבחר לראש ממשלת פינלנד בבחירות בשנת 1968 וכיהן עד שנת 1970. בשנת 1979 נבחר שוב לראש הממשלה עד שנת 1982.
במקביל לשתי הקדנציות שלו כראש ממשלה הוא שימש גם כיושב ראש מועצת המנהלים של הבנק המרכזי של פינלנד בשנים 1968–1982. בשנת 1982 הוא נבחר לכהן כנשיאה התשיעי של פינלנד בשתי קדנציות רצופות עד 1994. לקדנציה הראשונה קויוויסטו נבחר בסיבוב הראשון, ובבחירות לנשיאות ב-1998 התגברה התמיכה בו בכל מחוזות ההצבעה.
הוא היה לנשיא הראשון במדינה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד.
כאשר התפרקה ברית המועצות בסתיו 1991, חל שינוי גדול בהנהגתו של קויוויסטו.
בספטמבר 1991 נעשתה פינלנד משוחררת מאמנת הידידות, שיתוף הפעולה והסיוע ההדדי (הסכם YYA) בין פינלנד לברית המועצות, והכינה את עצמה לחברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
מאור אדרי (נולד ב-17 באפריל 1989) הוא זמר-יוצר, כותב ומלחין מוזיקה ישראלי.
מאור אדרי נולד וגדל ברמלה.
בילדותו הוא הושפע ממוזיקה טורקית.
לפני פרסומו כזמר עבד אדרי כמרכיב ארונות הזזה בחברת "הרדור" שבראשון לציון והיה מוכר גלידה עם אוטו גלידה ברמלה.
הקריירה המוזיקלית של אדרי החלה בשנת 2008, לאחר שהוציא יחד עם חנן ילד הפלא את השיר "לב קבור".
השיר זכה לפופולריות בקרב צעירים ונוער חובבי מוזיקה ים-תיכונית, ובעקבות הפרסום וההצלחה של השיר הופיע אדרי פעמים רבות עם השיר במועדוני לילה באזור המרכז והצפון.
במהלך שנת 2010 הוציא את הסינגל "רוחות רעות".
השיר זכה לחשיפה רבה, ולקראת סוף שנת 2011 הקדיש אליקו, שדר הרדיו של רדיו לב המדינה, תוכנית שלמה לאדרי במטרה לחשוף אותו בפני קהל גדול בז'אנר הים-תיכוני.
ב-15 באפריל 2012 הוציא אדרי את השיר "כאן בלעדייך".
השיר הוא גרסת כיסוי ללהיט של כוכב המוזיקה היוונית ניקוס ורטיס, והיה לסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, "הגבר שכבש" אותו הוציא אדרי לחנויות ב-14 ביוני.
האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה והגיע למעמד של אלבום זהב.
באותה שנה החל אדרי להופיע מול קהל גדול.
בין היתר הופיע ברמלה מול קהל של כ-4,000 איש.
לאחר שביצע שתי הופעות נוספות בהאנגר 11 ב-18 ביולי 2013, הופיע בפעם הראשונה בתיאטרון קיסריה.
ב-24 בספטמבר 2013 הוציא אדרי את אלבומו השני "הכל כתוב".
ב-17 בדצמבר אותה שנה הוציא אדרי את הסינגל "כמו שאת" שהיה הסינגל הראשון מאלבומו השלישי.
ביולי 2014 הופיע בקיסריה בפעם השנייה והוציא את הסינגל "אהבנו", בו הוא משתף פעולה עם הזמרת רינת בר.
במהלך 2014 אדרי גם הופיע לראשונה בחו"ל, ושר בפני קהל של 2,000 איש בקהילה היהודית במרסיי שבצרפת.
באותה שנה יצא אלבום כפול "הגבר שכבש- הופעה חיה בקיסריה"
ב-6 ינואר 2015 הוציא את אלבומו השלישי "כולנה".
האלבום כולל את הסינגלים שקדמו ליציאתו, השיר "לא כואב לה" איתו נכנס לראשונה לפלייליסט של גלגלצ.
באותה השנה, השתתף בלהיט "נס" של סאבלימינל ואתי ביטון.
במהלך חודש מאי הוציא אדרי את הסינגל "My Name Is", מתוך אלבומו הרביעי.
השיר הפך ללהיט מיידי, הגיע למקום השני במצעד מדיה פורסט.
אדרי הוציא עוד ארבעה סינגלים נוספים מאלבומו הרביעי: "קולולו", "מת העולם", "בא ממך" ו"מאחל לך".
ב-15 בפברואר 2016 הוציא אדרי את אלבומו הרביעי "צלילים של תקווה".
ב-6 בנובמבר אותה שנה הוציא לאור את הסינגל "כמו פעם".
הסינגל זכה להצלחה רבה מיד עם צאתו וגם הוא נכנס לפלייליסט של גלגלצ.
באותה השנה ביצע בשידור חי בגלגלצ גרסת כיסוי לשיר "ואם פרידה", של דיקלה.
במהלך 2017 הוציא לאור את הסינגלים "אותה מנגינה", "עוד דקה לאהוב", "שלוק מקצב" - ביחד עם הזמר טליסמאן ו"קטנה" - עיבוד מחודש לשיר אליג'יראי עם מילים חדשות אותן כתב אדרי יחד עם אבי אוחיון.
שיר זה זכה להצלחה רבה והיה לשירו השלישי של אדרי שנכנס לפלייליסט של גלגלצ.
ב-27 ביוני הוציא לאור את אלבומו החמישי "בא לי טוב".
באותו שנה שיחק לראשונה בסדרה שנות ה-80 וגילם דמות תלמיד בתזמורת בית הספר של שלום, תפקיד בו המשיך גם בעונה הבאה של התוכנית.
עוד באותה שנה כתב והלחין את שיר הנושא לאלבומה ה-23 של שרית חדד - "שרה שרה".
בשנת 2018 הוציא את השיר "נראה לי חלום", שזכה להצלחה נאה בישראל.
בנוסף לכך, הוציא גם את הלהיט "אללה מעק", שזכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים בישראל.
במהלך 2018 התארח בבית "האח הגדול" במסגרה משימה.
במהלך אוקטובר 2018 השתתף אדרי בפסטיבל הפסנתר והופיע בו עם שיריו כשהוא מארח את קוקי לבנה.
2019: שיר מצעד הגאווה וקמפיין הליכוד
במהלך 2019 שיתף פעולה עם הזמר מוקי בשיר "כותב שירים" שזכה לקליפ שזכה להצלחה רבה, מוקי אף התארח אצלו בקיסריה.
לקראת אירועי מצעד הגאווה בתל אביב של אותה שנה, נבחר אדרי להוביל את קמפיין מצעד הגאווה של שנת 2019 בשיר "מי מחפש אותי" אותי ביצע יחד עם האחיות כרקוקלי.
השיר נחל הצלחה רבה ושיתוף הפעולה הרחב עם יוטיוב ישראל ועיריית תל אביב, ונחשב להצלחה גדולה.
אדרי והאחיות אף הופיעו בבימה המרכזית של המצעד מול כ-100,000 איש.
לקראת מערכת הבחירות השנייה באותה שנה לקח אדרי חלק בקמפיין מפלגת הליכוד בקליפ לשיר קצבי, שנפתח בקריינות של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
ב-20 ביוני 2019, יניב בן משיח ואדרי שיתפו פעולה בדואט בשם "בעזרת השם".
ב-21 ביולי הוציא אדרי את הסינגל "הבת שלך מאוהבת".
ב-29 באוגוסט הוציא את הסינגל "מחרוזת מהלב".
ב-19 בנובמבר הוציא את הסינגל "הדקה ה-90".
ב-27 בינואר 2020 הוציא את הסינגל "תני לי יד".
ב-26 במרץ הוציא את הסינגל "שמע ישראל".
ב-14 במאי הוציא את הסינגל "שתי כוסות".
ב-25 באוגוסט הוציא את הסינגל "בין כל האנשים", שהוקלט לכבוד חתונתו לבת זוגו, נאור פוני, שנדחתה.
ב-18 בספטמבר הוציא את הסינגל "אישתי".
ב-8 בדצמבר הוציא לאור את הסינגל "ניצחת נשמה".
ב-10 בינואר 2021 הוציא את הסינגל "מציל אותך".
ב-26 במרץ הוציא את הסינגל "חליק" עם הזמרת שפיטה המשקף היפוך תפקידים מגדריים מסורתיים.
ב-4 באפריל הוציא את הסינגל "שחקנית" יחד עם בן זיני בליווי קליפ בהשתתפות גל גברעם וירדן ויזל.
הלחן והמילים לשיר נכתבו על ידי אופיר כהן ובן זיני.
ב-9 במאי הוציא את הסינגל "מברוק" יחד עם מושיקו מור.
ב-17 ביוני אדרי הוציא שיר חדש בשם "צ'קאלקה" יחד עם קליפ.
בקליפ משתתפים שחקנים מסדרת הדרמה של Yes, "בני אור".
ביצירת השיר השתתפו משה בן אברהם, אלעד טרבלסי, אופק יקותיאל, מאור טיטון ואסף צרויה.
ב-19 ביולי הוציא את הסינגל "בא לי עלייך".
ב-10 באוקטובר הוציא את הסינגל "נחזור בגדול".
ב-29 בדצמבר הוציא את הסינגל "נצעק שמך בראל" לזכרו של בראל חדריה שמואל, שנהרג על ידי מחבל בגבול רצועת עזה באוגוסט 2021. משפחתו פנתה לאדרי כדי לשתף פעולה בפרויקט הנצחה לכבוד בראל.
אדרי התנדב לפרויקט, והפיק את השיר ללא כל תשלום.
ליאור בגה, קרוב משפחתו של בראל, כתב את המילים לשיר.
ב-17 בינואר 2022 הוציא את הסינגל "כלום" יחד עם עדי ביטי.
ב-1 במרץ הוציא את הסינגל "טיפים".
ב-30 ביוני הוציא את הסינגל "טכנו ושכונה".
ב-21 ביולי הוציא את הסינגל "חצי לב".
ב-13 בספטמבר הוציא את הסינגל "דברים שכדאי לא לספר" יחד עם דורון אזולאי.
ב-26 באוקטובר הוציא את הסינגל "משתחררים" יחד עם רון ביטון.
ב-29 בנובמבר הוציא את הסינגל "כבר חורף".
ב-10 בינואר 2023 הוציא את הסינגל "זר אצלה".
ב-31 בינואר הוציא את הסינגל "נשמע שירים ונצרח".
ב-27 במרץ הוציא את הסינגל "Boom tam".
ב-27 במרץ הוציא את הסינגל "אשמרה".
ב-13 ביוני הוציא את הסינגל "כשעזבת".
ב-7 בנובמבר הוציא את הסינגל "שלמים".
ב-10 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "רוק ישן".
ב-5 במרץ הוציא לאור את המיני-אלבום "איפה נעלמת".
אדרי השתתף בכתיבת חמישה מתוך ששת השירים באלבום לצד מספר משתפי פעולה, ביניהם אופיר כהן, אלון פרץ, רון ביטון, מאור שטרית, סתיו בגר ואושר ביטון.
ב-26 בספטמבר הוציא את הסינגל "שיר של הודיה".
ב-2 באפריל 2025 יצא לאור הסינגל "אהבה גדולה", דואט יחד עם נאור אדרי, שהגיע למקום ה־19 במצעד הישראלי של מדיה פורסט ולמקום ה-39 במצעד היטליסט.
בספטמבר 2020 נישא אדרי לנאור פוני.
ארבעה ימים לאחר החתונה נפטר אביו.
2014: "הגבר שכבש – הופעה חיה בקיסריה"
2015: "כולנה – הופעה חיה בקיסריה"
2019: "מאור אדרי בקיסריה Live"
מאונט אלברט הוא שמו של הר געש ואזור פרוורי בעיר אוקלנד שבניו זילנד.
פרוור זה היה השני בהקמתו בעיר אוקלנד לאחר הפרוור הראשון רמורה, ובעיקר היה מיושב על ידי משפחות אמידות בסוף המאה ה-19, צמיחה משמעותית בפרוור זה התרחשה בין מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה.
שיאו של הר הגעש בחלק זה של הפארק שבאוקלנד הוא 135 מטר, גילו של ההר אינו ידוע.
מיקומו של אזור מגורים זה במאונט אלברט ממוקם כ 7 ק"מ דרום מערב למרכז אוקלנד, ומוקף בפרוורים שכנים כגון אוואירקה, סנדרינגהם, מורנינגסייד, פוינט שבלייה, וווטר ויו.
המכון הטכנולוגי יוניטק ממוקם בחלקו בצפוני של האזור מאונט אלברט, המכון הטכנולוגי הוקם במקור על ידי ה D.S.I.R
מאונט אלברט מנוהל על ידי מועצת העיר אוקלנד בין השנים 1989–2010, ועל ידי מועצת מחוז אוקלנד משנת 2010.
גוף שלטון מקומי ראשוני פעל במאונט אלברט כבר בשנת 1866 על גבולות כביש המחוז הראשי, והפך למועצת מאונט אלברט על כל סביבות האזור בשנת 1883.
בשנת 1946 הפך מאונט אלברט להיות כחלק פרלמנטרי ציבורי.
ראש ממשלת ניו זילנד לשעבר הלן קלארק
שחקן הרוגבי סוני ביל ויליאמס
מומחה לעיצוב אקוסטיקה הרולד מרשל
למאונט אלברט שתי קבוצות רוגבי ידועות, ה"מריסט סיינטס" וה"מאונט אלברט ליונס", אשר מתחרות ברמה הגבוהה ביותר של "ליגת הרוגבי של אוקלנד".
מאון היא העיר החמישית בגודלה בבוצוואנה.
מקור שמה הוא מהמילה 'maung' בשפתם של הבושמנים שפירושה "אחו אדום".
הבניה בעיר מורכבת מתמהיל של מבנים מודרניים עם ביקתות ילידים.
מאון נחשבת ל"בירת התיירות" של בוצוואנה והיא המרכז המינהלי של מחוז נגמילנד (Ngamiland) שמוזג ב-1966 למחוז הצפון-מערבי.
כמו כן היא משמשת כמרכזן של מספר רב של חברות תעופה וחברות טיולי ספארי שמפעילות טיולים באזור דלתת נהר האוקבנגו (Okavango).
למרות שבאופן רשמי היא עדיין מוגדרת ככפר, מאון התפתחה במהירות מעיירת ספר כפרית והתפשטה לאורכו של נהר תאמאלאקאנה (Thamalakane).
כיום קיימים בה מרכזי קניות, בתי מלון, בתי הארחה וחברות להשכרת רכב, למרות שעדיין שוררת בה אווירה כפרית ובני השבטים המקומיים עדיין מביאים את עדרי הבקר שלהם למכירה בעיר.
ניתן לראות עדרי קובוס המשקפיים האדום, רועים לאורך גדות הנהר, יחד עם חמורים, עיזים ובקר מקומיים.
מאז הקמתה של מאון ב-1915 כבירתו של עם הבאטוואנה (Batawana), יצא לה שם של עיירה עם תנאי מחיה קשים השוכנת במערב הפראי.
עם זאת, הגידול בתעשיית התיירות והשלמת סלילתו של כביש האספלט שמקשר אותה עם נאטה (Nata) בראשית שנות התשעים, גרמו להתפתחותה המהירה והיא איבדה במידת מה את צביונה הכפרי הישן.
בימינו מאון היא עיר תיירותית משגשגת, הידועה לשמצה בחמורים ובעיזים השורצים בה.
ניתן לראות את החיות הללו עומדות מסביב לעיר כאשר החקלאים המקומיים מגיעים במוניות הרבות למכור את מרכולתם על המדרכות.
עם זרימתם של כספי התיירים, פינו הבקתות העגולות המסורתיות את מקומן לבתי לבנים מרובעים המקורים בגגות פח ולעיתים ברעפים.
קליטת הטלפונים הסלולרים במאון מצוינת והיא בטווח של כ-20–25 ק"מ.
העיר נעשתה גם למרכז שילוח אזורי לחומרי גלם וסוחרים המשרתים הן את המקומיים והן את מרכזי התיירות ואת מרכזי חיפוש האבנים היקרות שבצפון בוצוואנה.
ניתן לקבל מגוון של שירותים בחנויות שבעיר ומיזמים מקומיים המציגים את מרכולתם על עגלות.
שדה התעופה המקומי משרת את ענף התיירות.
לעיתים שוכרים התיירים רכבי שטח מצוידים למחנאות בפארקים או שהם ממשיכים בטיסות פנים לאזורי התיירות הסמוכים.
במובן הרחב יותר מאון היא השער לנוסעים לתור את רובה של צפון בוצוואנה.
משם יוצאים תיירים לכיוון טסודילו ולכיוון מדבר המלח של מאקגאדיקגאדי (Makgadikgadi).
מאונט גמבייר היא העיר השנייה בגודלה במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה.
אוכלוסיית העיר מנתה 25,199 תושבים במפקד 2011 ואוכלוסיית האזור המטרופוליני שלה מנתה 27,756 תושבים.
העיר שוכנת על מורדות הר הנושא את אותו שם והיא נמצאת במרחק 450 ק"מ מדרום-מזרח לבירת המדינה אדלייד ובמרחק 17 ק"מ מגבולה של אוסטרליה הדרומית עם ויקטוריה.
זהו היישוב החשוב ביותר באזור חוף ליימסטואון שמשתרע בחלק הדרום-מזרחי של חופה של המדינה.
העיר היא מקום מושבה של מועצת מחוז גראנט (Grant).
פסגתו של הר הגעש הרדום שעל מדרונותיו שוכנת העיר נראתה לראשונה ב-1800 והוא נקרא על שם לורד ג'יימס גמבייר, אדמירל בצי המלכותי הבריטי.
גובה הפסגה 192 מטרים מעל פני הים וזוהי הנקודה הגבוהה ביותר בעיר.
העיר ידועה בעיקר בשל מאפייניה הגאוגרפיים הייחודיים, במיוחד בנופים הגעשיים ובסלעי הגיר שבה.
הראויים לציון במיוחד הם האגם הכחול (Blue Lake), פארקים, גנים, מערות ובולענים.
לפני הגעת המתיישבים האירופאים היה האזור מיושב על ידי עם הבונגדיג' (Bungandidj) שקראו לו ארנג בלם (ereng balam), שמשמעותו "ביתו של הנשר".
האירופאים הראשונים לתבוע בעלות על השטח היו האחים הנטי (Henty) שהיו בעלי קרקעות בעיר פורטלנד שבוויקטוריה, אך הם אולצו לסגת מאחר שהאדמות נמסרו לאוולין סטרט (Evelyn Sturt).
עד מהרה החלו לפעול מפעלי תעשייה.
ב-1846 נפתח במקום סניף דואר, ב-1847 נפתח בית מלון וב-1849 נפתחה טחנת קמח.
ב-1954 הוכרזה מאונט גמבייר כעיר וכיום היא מרכז תיירותי חשוב באזור של דרום-מזרח אוסטרליה הדרומית.
האזור האורבני של מאונט גמבייר שוכן בעיקר לאורך המורדות הדרומיים של הר געש מסוג מאר הנושא את אותו השם והוא חלק משרשרת הרי געש הפזורים על פני שטח של 15,000 קמ"ר בעיקר בוויקטוריה ובחלק מאוסטרליה הדרומית.
ההר כולל כמה לועות שאחד מהם הוא אגם גדול שמקור מימיו בבאר ארטזית והם באיכות שתייה.
המים משנים את צבעם מירוק בחורף לכחול בקיץ, וכך ניתן לו שמו "האגם הכחול".
מימי האגם שעומקם 70 מטרים מהווים בית גידול לעולם חי וצומח עשירים ולשטחים גדולים של סלעי סטרומטוליט.
בנוסף נמצאים בעיר אגמים נוספים.
האזור שמסביב למאונט גמבייר כולל נופים בעלי מאפיינים געשיים ומאפיינים קרסטים כמו מערות מלאות במים ובולענים.
הענף הכלכלי העיקרי של מאונט גמבייר הוא ענף השירותים כמו תיירות, בריאות, מסחר קמעונאי, מקצועות חופשיים, שירותים ציבוריים וחינוך.
בנוסף ממשיכים הענפים מסורתיים של העיר, כמו כרייה, חקלאות וייעור, להיות חלק חשוב מכלכלתה, יחד עם היותה מרכז תחבורתי.
מאונט איסה היא עיר בצפון-מערב מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה.
העיר ממוקמת במרחק של 1,830 ק"מ מצפון-מערב לבירת המדינה בריזביין.
העיר הוקמה בשל מרבצי המינרלים הנרחבים שנמצאו בסביבתה.
המכרות של מאונט איסה הם מהמכרות הפרודוקטיביים ביותר בהיסטוריה העולמית ומהם מופקים עופרת, כסף, נחושת ואבץ.
מאונט איסה היא המרכז המנהלי, המסחרי והתעשייתי של צפון-מערב קווינסלנד.
למרות היותה שוכנת באזור צחיח, האגם המלאכותי מונדרה (Lake Moondarra), שנוצר כתוצאה מסכירתו של נהר לייכהרדט (Leichhardt), מספק לעיר את מי השתייה שלה ומשמש כאתר לספורט ימי, לצפרות ולנופש.
המקומיים מכנים את העיר "האיסה" ("The Isa").
אוכלוסיית העיר מנתה 20,569 תושבים במפקד 2011.
האזור סביב למיקומה הנוכחי של מאונט איסה היה משכנו של שבט הקלקדון (Kalkadoon) האבוריג'יני.
השבט הצליח להתקיים באזור עד שהגיעו המתיישבים הלבנים שהתייחסו לשטח כאל אדמת מרעה ומקור למחצבים.
עם התגבר הלחץ של המתיישבים כלפי השבט, הם ניהלו את אחת ממלחמות הגרילה המוצלחות ביותר בתולדות אוסטרליה.
הצלחתם המשיכה בקרב עקוב מדם שנוהל בשנת 1884. השבט תקף עמדה מבוצרת בכוחות גדולים וסבל אבדות כבדות.
השבט, שנחלש לאחר הקרב, התקשה להגן על אדמותיו ואיבד חלק ניכר מהן.
סיורים חמושים של המתיישבים שרדפו אחרי בני השבט ששרדו את הקרב, החלישו אותו עוד יותר.
ב-1923 התגלו במקום מרבצי כסף ועופרת עשירים ביותר ובשנת 1931 הוקמה העיירה.
בשנת 1942 התגלו מרבצי כסף ועופרת ובשנות החמישים התגלו מרבצי נחושת.
היישוב התפתח ובשנת 1968 הוכרזה מאונט איסה כעיר.
בשנים 1964–1965 פרצו בעיר מהומות עקב סכסוכי עבודה והוכרז בה משטר צבאי.
מַאוּנְטֶנְבּוֹרְד ידוע גם בשם דרטבורד , הוא ספורט אתגרי מפותח אך לא מוכר במיוחד אשר נובע מסנובורד.
מאונטיינבורד מורכב מכמה רכיבים בסיסים הכוללים: קרש (Deck), תופסני רגליים (Bindings) אשר מחברים את הרוכב לקרש, ארבעה גלגלים פנאומטיים ושני צירי מתכת (Trucks).
ייחודו של המאונטנבורד הוא שהוא מאפשר רכיבה במגוון מקומות, אזורים ושטחים שונים כגון גבעות, מדשאות, הרים, כבישים, סקייטפארקים, מסלולי אופניים, אתרי סקי, שבילי חצץ, עפר ואדמה.
הספורט לרוב מוגדר כשווה ערך לסנובורד ללא שלג או לסקייטבורד שטח.
קיימות ארבע אסכולות בולטות בספורט זה:
דאון היל (Down Hill, DH), - רכיבה במסלולים ארוכים יחסית במורדות שבילי עפר וכבישים הרריים, לעיתים בזמן שימוש בבלם.
בתחרויות, הרכיבה מתבצעת לבד ונגד השעון, המהיר ביותר הוא הזוכה.
פרי רייד (Free Ride, FR) – רכיבה לא תחרותית, לרוב ללא מסלול מוגדר, בסביבה טבעית ולא מעוצבת בין עצים וסלעים.
פרי סטייל (Free Style, FS) – רכיבת פעלולים אשר כוללת סיבובים, סלטות ו'גרבים' (Grabs) לרוב באזור רכיבה עירוני ובמקומות ייעודיים כגון סקייטפארקים.
בורדר קרוס (Boardercross, BC) – רכיבה תחרותית בזוגות או ברביעיות במסלול ייעודי עם קו סיום.
בנוסח מרוץ קלאסי שבו הראשון שחוצה את הקו הוא הזוכה.
מאונט ורנון היא עיר במדינת ניו יורק, בארצות הברית.
היא גובלת ברובע ברונקס של העיר ניו יורק.
על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 אוכלוסיית העיר באותה העת מנתה 67,292 תושבים (הישוב ה-8 בגודלו במדינת ניו יורק) וצפיפות האוכלוסין בעיר הייתה 5,902.8 תושבים לקמ"ר.
בעיר פועלים שלושה בתי ספר תיכוניים (Mount Vernon High School, Nellie A.
דייוויס, ופרנקו), ו-11 בתי ספר יסודיים (טראפהאגן, פנינגטון, גריימס, לונגפלו, גרהם, לינקולן, קולומבוס, פארקר, אדוארד וויליאמס, המילטון, והולמס).
לעיר יש את הספרייה הציבורית הגדולה ביותר במחוז וסטצ'סטר והשישית בגודלה במדינת ניו יורק.
לשירות רכבות הנוסעים הפרבריות Metro-North Railroad שלוש תחנות רכבות במאונט ורנון: מאונט ורנון מערב, מאונט ורנון מזרח, ופליטווד.
הן לקו 2 של הרכבת התחתית של ניו יורק (קו מהיר ברודוויי-השדרה השביעית) והן לקו 5 של הרכבת התחתית של ניו יורק (קו מהיר שדרת לקסינגטון) ישנם מסופים מעט דרומית לגבול הדרומי של העיר.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו במאונט ורנון כוללים את:
ארט קרני (נולד ב-1918) – שחקן קולנוע אמריקאי.
רוברט מוסבכר (נולד ב-1927) – איש עסקים ופוליטיקאי אמריקני.
דיק קלארק (נולד ב-1929) – מנחה טלוויזיה ורדיו אמריקני נודע.
רוז קלי (נולדה ב-1943) – שחקנית אמריקאית.
דייוויד צ'ייס (נולד ב-1945) – תסריטאי, מפיק ובמאי סדרות טלוויזיה אמריקאי.
רובין מורגן (נולדה ב-1949) – שחקנית ילדה שהייתה בבגרותה לפעילה פמיניסטית רדיקלית אמריקאית, סופרת, משוררת.
דנזל וושינגטון (נולד ב-1954) – שחקן קולנוע אמריקאי.
מייקל או'קיף (נולד ב-1955) – שחקן קולנוע אמריקאי.
סת גודין (נולד ב-1960) – סופר, מרצה ואיש שיווק אמריקאי.
מייקל אימפריולי (נולד ב-1966) – שחקן אמריקאי.
פאף דאדי (נולד ב-1969) – ראפר, זמר, מפיק מוזיקלי, שחקן ויזם אמריקאי.
פיט רוק (נולד ב-1970) – ראפר, מפיק מוזיקלי ודי ג'יי אמריקאי.
אנדרה דראמונד (נולד ב-1993) – כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA.
מאונטיין ויו היא עיר במחוז סנטה קלרה שבמדינת קליפורניה בארצות הברית.
העיר נמצאת במרכז עמק הסיליקון שבאזור מפרץ סן פרנסיסקו.
היא נקראת על שם הרי סנטה קרוז.
במאונטיין ויו שוכן המטה העולמי של חברת גוגל, הגוגלפלקס, וכמו בכל עמק הסיליקון, שוכנות בעיר חברות היי טק ומחשבים רבות נוספות, בהן סימנטק וקרן מוזילה.
בעיר נמצא גם מרכז המחקר איימס.
מאונטיין ויו גובלת בערים פאלו אלטו, סאניווייל ולוס אלטוס.
האקלים במאונטיין ויו דומה לאקלים הים תיכוני: עונת החורף היא גשומה ועונת הקיץ שטופת שמש.
למאונטיין ויו 2 ערים תאומות:
מאוסינרם הוא כפר במדינת מגהלאיה, הודו, במרחק 65 קילומטרים מהעיר שילונג.
מאוסינרם נמצאת בגובה של 1,400 מטרים מעל פני הים, 16 קילומטרים מערבית לעיירה צ'רהפונג'י, באזור גבעות קהאסי שבמדינת מגהלאיה.
שם הכפר מכיל את המילה "מאו" שפירושה בשפת קהאסי אבן, וככל הנראה מתקשרת לכך שמגליתים נמצאים באזור מסביבה.
גבעות קהאסי עשירות במגליתים כאלה.
לפי שיטת קפן, האקלים במאוסינרם הוא אקלים אוקיאני גשום במיוחד ובעל עונות מונסון ארוכות.
לפי הנתונים שנאספו בעשרות השנים האחרונות, נראה שזהו האזור הגשום ביותר על פני כדור הארץ, או ליתר דיוק המקום בעל כמות הגשמים השנתית הגבוהה ביותר.
מאוסינרם "סופגת" כמעט 12 מטרים של גשם בשנה ממוצעת, כאשר רוב הגשמים יורדים לארץ במהלך חודשי המונסון.
הודות לגובהו הרם יחסית, הכפר כמעט ולא זוכה למזג אוויר חם.
הטמפרטורות הממוצעות החודשיות נעות מ-10 מעלות צלזיוס בחודש ינואר לקצת יותר מ-20 מעלות בחודש אוגוסט.
על אף ממוצע הגשם השנתי הגבוה, ישנים חודשים בהם כמות הגשמים היא נמוכה יחסית, אלו הם החודשים דצמבר עד פברואר, בהם כמות המשקעים הממוצעת לא עולה על 60 מילימטרים.
כמות משקעים נמוכה דווקא בחודשי החורף, מאפיינת גם כפרים וערים אחרות באזור.
ישנם שלושה גורמים עיקריים בזכותם כמות הגשמים במאוסינרם כה גבוהה:
הרוחות החמות והלחות של האוויר הנע צפונה ממפרץ בנגל במהלך עונת המונסון, מכסות שטח נרחב אך הן נאצלות להידחס באזור הצר של גבעות קהאסי, וכך כל הלחות שבהן מתרכזת.
מיקומן של גבעות קהאסי (ממזרח למערב) נמצא בכיוון זרימת האוויר ממפרץ בנגל וכתוצאה נוצר כוח עילוי על הרוחות (המוביל להתקררות, הידחסות נוספת וכתוצאה עוד גשמים).
נוסף לאלו, כוח העילוי מעל גבעות קהאסי נמשך כמעט ללא הרף בעונת המונסון, מאחר שהאוויר המורם נמשך גם על ידי רוחות חזקות באטמוספירה העליונה, וכתוצאה הגשמים נמשכים כמעט ללא הפוגה.
במאוסינרם נמצאת מערה הנקראת "מאוג'ימבוין", הידועה בשל הנטיפים שבה.
בתוך המערה ישנם שני זקיפים שעוצבו על ידי הטבע בלבד והם דומים מאוד ללינגאם (סמל פולחן לאל שיווה).
מאונגה טרוואקה (בשפת הרפה נוי: Ma′unga Terevaka) הוא ההר הגדול ביותר, הגבוה ביותר (507.41 מטרים) והצעיר ביותר מבין שלושת הרי הגעש הכבויים היוצרים את אי הפסחא, אי באוקיינוס השקט השייך לצ'ילה.
את מורדותיו מעטרים כמה חרוטים געשיים ולועות, כולל לוע שבו יש שוכן האגם "ראנו ארוי" (Rano Aroi), אגם לוע שהוא אחד משלושת האגמים של מים מתוקים באי.
כמו כן יש במורדותיו כמה מאות מערות כשהידועה בהם היא אנה טה פאהו (Ana Te Pahu), שאת פתחה מכסה צמחייה רבה והמכונה "מערת הבננות".
אי הפסחא הוא אי געשי הבנוי בעיקר משלושה הרי געש כבויים שהתמזגו: מאונגה טרוואקה, הר פויקה וראנו קאו.
טרוואקה, הפסגה הגבוהה ביותר באי הפסחא (507 מטרים), מהווה את עיקר המסה של האי, בעוד ששני הרי הגעש הנוספים יוצרים את הכפים המזרחי והדרומי ומעצבים את צורתו המשולשת של האי.
על פי תיארוך אשלגן/ארגון, הר פויקה הוא בן שלושה מיליון שנים, הר הגעש טרוואקה הוא בן 300,000 שנים, וראנו קאו – אף שלא תוארך - נוצר בין שניהם.
הטיפוס לפסגת ההר קל ומתבצע בשביל המתחיל סמוך לאתר פסלי המואי באהו אקיווי, ברגל או על גבי סוסים.
על הפסגה מנשבות רוחות חזקות לעיתים קרובות, אבל נשקפת ממנה תצפית פנורמית על האי כולו.
מאור האפלה (בשפת המקור: נור אלצ'לאם.
מכונה גם דרש בן ישעיה, ומדרש האור) הוא פירוש על פי הגישה הרציונלית על חמישה חומשי תורה, שמובאים בו דברי פירוש לפסוקים, דברי הלכה, ודרשות.
מחברו הוא רבי נתנאל בן ישעיה, מגדולי חכמי תימן במאה ה-14.
הפירוש נכתב מקצתו בערבית יהודית ומקצתו בעברית בסביבות שנת 1640 לשטרות (ה'פ"ט, 1329).
בתקופה זו נתחברו ספרים רבים בהגות על ידי חכמי תימן, כגון כתאב אלחקאיק, סראג אלעקול (שמביא בכמה מקומות בספרו את מאור האפלה) ותשובות רבנו פרחיה בן משולם.
הספר היה נפוץ בתימן, ולכן קיימות הרבה העתקות שלו.
הספר הוא ספר פירושים (בלשון יהודי תימן: דרשות) על התורה, כפי שהיה מקובל בתקופות הקדומות, תקופות האמוראים והגאונים, שהדרשה נועדה רק כדי למשוך את השומעים לדברי ההלכה.
הספר משלב בתוכו דברי הלכה ודברי אגדה על סדר פרשות השבוע, ובכך מזכיר את ספר השאילתות דרב אחאי גאון.
המחבר שילב בספר את מניין המצוות, וכל מצווה שהגיע למקומה בכתוב ציין עליה "זו מצוות עשה" או "זו מצוות לא תעשה".
רבי נתנאל שילב ודרש בספרו מנהגי קריאה ומסורות כתיבה ייחודיים ליהדות תימן, שחלקן נעלמו בדורות הבאים.
הוא הביא דרשות רבות שאינן ידועות מחוץ לתימן, שניכר עליהן שהן פרי עטם של תנאים ואמוראים, ונשתמרו רק אצל יהודי תימן (כמו הדרשות שהביא רבי דוד עדני במדרש הגדול).
נוסחאות הדרשות שהביא מאירות לא פעם את דברי חז"ל.
על חלק מהדרשות ניכר שהן חידושיהם של חכמי תימן הקדמונים, שדרשו אותן על פי שלושים ושתים מידות דרבי יוסי.
רבי נתנאל הלך ברוב הדברים בשיטתו של הרמב"ם ומניין המצוות שבספרו תואם למניין שבספר המצוות לרמב"ם.
במקרים רבים הוא מצטט את דברי הרמב"ם בשלל כתביו: משנה תורה, מורה הנבוכים, איגרות וכתביו הרפואיים.
במובאות ארוכות ציטט במדויק ובאחרות שלא במדויק, ומכאן שציטט את דברי הרמב"ם בעל פה.
שילב בספרו גם רעיונות מתורתם של רבי יהודה הלוי והרמב"ן, ורעיונות קבליים, למרות שספרות הקבלה לא פשטה בזמנו בתימן.
לדעת הרב יוסף קאפח, כרציונליסט, רבי נתנאל התנגד לגישת הפרשנות האליגורית שגורסת שהסודות הם כוונתו הראשונית של המקרא, ולדעתו רעיונות הסוד הם בגדר דרש ורמז בלבד.
עוד לשיטת הרב יוסף קאפח הסיבה שהביא הרב נתנאל בחיבורו גם ענייני לחשים ואגדות עם, היא כדי למשוך את המוני העם ללימוד התורה, וכראיה הוא מציין את דברי המחבר בהקדמתו בה הוא מודיע כי בחיבורו כתב גם דברים המתאימים להמוני העם.
הספר יצא לאור לראשונה על ידי הרב קאפח בשנת ה'תשי"ז (1957), המקור הערבי ותרגום טור מול טור, בהוצאת האגודה להצלת גנזי תימן, ולאחר מכן בהוצאת מכון משנת הרמב"ם.
מאור הרוש (נולד ב-19 באוקטובר 1979) הוא שחקן, בדרן, תסריטאי, סטנדאפיסט, כוכב ילדים, יוצר תוכן ברשת ומחזאי ישראלי.
ידוע כחלק מן הצמד הקומי ואחד ממקימי בית הספר למשחק "עופר ומאור", ביחד עם שותפו הקומי עופר בן שבת.
ב-2007 השתתף בטלוויזיה לראשונה בתפקיד אורח כאבישי בסדרה "הישראלים" בערוץ 2, רשת.
החל משנת 2013 משתתף ביחד עם עופר בן שבת בתוכנית הסטנדאפ לילדים "הצחוקייה".
באותה שנה השתתף בתוכנית "אמבוש" ששודרה בערוץ 10 בהנחיית עפר שכטר, כמותח סלבס ישראליים.
בשנת 2014 השתתף בסדרות "הקלמרים" ו"זגורי אימפריה" של HOT.
בשנת 2015 השתתף בסרט הקולנוע הקומי "מה כבר יכול לקרות?!" בבימוי אופיר לובל.
בשנת 2016 השתתף בסדרות "המועדון עם שחר חסון" ו"מיסטר צ'יפס".
החל משנת 2017 משתתף עם עופר בן שבת בסדרה בכיכובם: "!OMG", שמשודרת בערוץ Yes KidZ.
שיחק בתפקיד שמשון בסדרה "כוח זיקית".
ב-2025 שיחק בעונה החדשה של "שכונת חיים".
השתתף במספר סדרות רשת שהופקו לאתרי האינטרנט נענע 10, Mako ו-ynet.
בנוסף ידוע במספר הרב של המערכונים והפרודיות שהפיק עם עופר בן שבת בערוץ היוטיוב שלהם כצמד "עופר ומאור".
בנוסף הפיק מספר תוכניות רדיו קומיות ברדיו לב המדינה ורדיו חיפה.
"המופע של עופר ומאור" - מופע מערכוני נונסנס ביחד עם שותפו הקומי עופר בן שבת.
בשנת 2016 עשו מופע המשך בשם "הקומדי צחוק" אותו מריצים עד היום.
כתב ויצר את המופע "ויהי צחוק".
כתב ושיחק בהצגה "כל הגברים אותו דבר", שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר וזכתה לשבחים רבים.
הופיע ב"מופע הצחוקייה" עם עופר בן שבת.
בעל תואר ראשון לבימוי ומשחק מאוניברסיטת חיפה.
בוגר הסמינר לכתיבה של רוברט מקי "Story ו-Comedy".
מאוסזאורוס (שם מדעי: Mussaurus; משמעות השם: "לטאת עכבר") הוא סוג של דינוזאור מסדרת בעלי אגן דמוי לטאה, שהיה היה מראשוני הזאורופודים וחי בתקופה טריאס עליון.
מאובניו של דינוזאור זה נמצאו בחפירות בארגנטינה והוא חי בה לפני 215–203 מיליון שנה.
הוא היה שייך למשפחת המאוסזאורוסיים (Mussauridae).
אורכו של הדינוזאור הגיע ל-6 מ' בבגרותו והוא שקל 1,000 ק"ג – מהקטנים במיני קבוצת דמויי זאורופודים שכללה את החיות הגדולות ביותר שחיו ביבשה.
המאובנים הראשונים שלו התגלו כמאובני צעירים וביצים ולא התגלו מאובני בוגרים ובתחילה כשגולו, שויכו למאובני פלטאוזאורוס.
רק ב-2013 הגיעו חוקרים למסקנה שאלו מאובני מוסזאורוסים בוגרים.
יצורים אלה נעו בערבות ארגנטינה של הטריאס בקבוצות קטנות וכנראה הטילו ביצים יחדיו.
הם ניזונו משיחים ועצים נמוכים.
המאוסזאורוס הופיע בספר העולם האבוד של פארק היורה בנוסף לאיורים בסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון אך לא הופיע בסרטים.
מאור אשואל (נולד ב-23 באוגוסט 1990) הוא זמר ישראלי, זוכה העונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "אייל גולן קורא לך".
מאור אשואל נולד במושב אחיעזר.
עוד כשהיה נער היה שר בטקסים של המושב.
את שירותו הצבאי עשה בחיל חימוש כחשמלאי רכב.
בשנת 2012 ולאחר השירות הצבאי, דודתו רשמה אותו לתוכנית הטלוויזיה "אייל גולן קורא לך".
שם בין היתר ביצע את השירים: "ממני אלייך", "כמו מלאך" יחד עם דודו אהרון, "קום בן אדם", "סליחה", "אמא אמא", "נא ונד" ועוד.
לאחר הזכייה בתוכנית הוחתם אשואל בחברת ההפקות של אייל גולן "ליאם הפקות" והחל להופיע יחד עם גולן בקיסריה ובהיכל נוקיה.
בשנת 2015 עזב אשואל את ליאם הפקות.
באותה שנה הוציא את הסינגל "לבד בינתיים".
בשנת 2014 הופיע בפסטיבל הפסנתר שהתקיים במוזיאון תל אביב כשהוא שר את השיר מתוך אלבום הבכורה שלו "לבד בינתיים" שכתב והלחין אופיר כהן.
בשנת 2016 הופיע בתיאטרון הקאמרי במלאת עשור לפטירתה של שושנה דמארי, אשואל שר את השיר "הן אפשר".
בשנת 2015 הוציא אשואל את אלבום הבכורהשלו בשם "מנגינת הלב" הכולל 13 שירים שחלקם אשואל כתב והלחין.
השירים שבאלבום: "שבי אחרייך" ,"סרט מלחמה", "תמיד לשמוח", "כמו הרוח", "לבד בינתיים" ועוד.
בשנת 2017 הוציא את הסינגל "פרחים בט"ו באב" שכתב והלחין אלעד טרבלסי.
בנובמבר 2019 הוציא את הסינגל "הלב על מיוט".
אשואל מתגורר במושב אחיעזר ובשנת 2015 התחתן עם סייפן ולהם ילדה.
מאוסוניה (שם מדעי: Mawsonia) הוא סוג של דג נכחד ממשפחת הלטימריים, אשר התקיים בתור הקרטיקון מלפני 93–110 מיליון שנה.
דג זה היה קרובם של דגי הלטימריה המודרניים, והוא התגלה בממצאים במרוקו, תוניסיה, אלג'יריה בקמרון, ובכמה חפירות בברזיל.
דג זה היה הגדול בבני סדרת הצלקנתאים מעולם, כנראה לצד הטרכימטופון.
הוא הגיע לאורך של 4 מטרים ויש הטוענים של-6 מטרים ולמשקל של מעל 1 טון.
הדג היה בעל סנפירים בשרניים מאוד, אשר התאימו גם לתנועה על הקרקעית, ובעל לסת גדולה ושרירית.
הלסת העליונה שלו יכלה להיפתח מעלה וכך לבלוע טרף רחב יחסית.
המזון העיקרי של דג זה היה כנראה דגים ודיונונים.
למרות גודלו העצום נראה שהוא שימש טרף עיקרי לטורפים גדולים כמו הסרקוסוכוס, דמוי-תנינאי ענק והספינוזאורוס, גדול הדינוזאורים הטורפים מעולם שהיה מצויד בלסתות וטפרים גדולים מספיק ללכידתו והריגתו.
מאון (בקטלאנית: Mahón), המוכרת גם בשם מאו (בקטלאנית: Maó), היא הרשות המקומית השנייה בגודלה במנורקה, האיים הבלאריים, ספרד.
באזור הרשות המקומית, נמצאים נמל התעופה מנורקה ורציף פורט מאון .
גבינת מאון נקראת על שם הרשות המקומית.
העיר נקראה במקור "מגן" או "מג", על שם מאגו ברקה.
הרשות המקומית נמצאת כ-143 ק"מ מבירת האיים הבלאריים, פלמה דה מיורקה, וכ-682 ק"מ מבירת ספרד, מדריד.
מאונטיין דיו הוא מותג משקאות מוגז הנמכר ברחבי העולם השייך לקבוצת פפסיקו בטעמים הדרים, מלון, ענבים ודובדבן.
מוצרי החברה מיוצרים משנת 1940 במפעל הראשי בצפון קרולינה, ארצות הברית.
שם המותג נגזר מכינוי למונשיין (Moonshine אור ירח, וויסקי מייצור בייתי, לא תמיד חוקי, "בלילה לאור הירח") המיוחד להרי האפלצ'ים המיוערים, שם הבוקר "מניב" הרבה טל (dew).
משקה המאונטיין דיו הומצא על ידי בארני (Barney) ואלי (Ally) הרטמן (Hartman) בשנת 1940 כמשקה שאותו ניתן לערבב עם ויסקי או משקאות חריפים אחרים.
בשנת 1958 שונתה הנוסחה של המשקה והזכויות עליו נרכשו על ידי תאגיד טיפ, שהתמחתה ביצירת טעמים לשימוש במשקאות מוגזים.
בשנת 1964 נרכש המותג בשנית על ידי חברת פפסי קולה שהתחילה לשווק ולהפיץ את המותג בארצות הברית וקנדה.
בשנת 1980 החלה החברה לייצר משקה בטעם הדרים וקפאין.
בשנת 1988 השיקה החברה משקה דיאט, מופחת קלוריות תחת השם, דיאט מאונטין דיו.
בשנת 2001 השיקה החברה משקה בטעם דובדבן תחת השם קוד רד (Code Red).
בשנת 2017 החזיק המותג בנתח שוק של כ-6.6 אחוז מכלל שוק המשקאות הקלים בארצות הברית.
"מאונט ויטני" ) היא אחת משתי אוניות פיקוד אמפיביות של צי ארצות הברית והיא אוניית הדגל ואוניית הפיקוד של הצי השישי של ארצות הברית.
"מאונט ויטני" משמשת גם כפלטפורמת הפיקוד הַמּוּשָׁט (ACP) של כוחות הפגיעה והתמיכה הימית של נאט"ו.
האונייה שימשה בעבר במשך שנים כאוניית הפיקוד של הצי השני של ארצות הברית.
היא אחת מכמה אוניות שהוקצו לפיקוד ה-Sealift הצבאי.
"מאונט ויטני" סווגה כ-LCC-20 ב-1 בינואר 1969, והשדרית שלה הונחה ב-8 בינואר במספנת ניופורט ניוז בווירג'יניה.
בזמן הזמנתה, "מאונט ויטני" הצטרפה לאונייה האחות בלו רידג', כבעלת ההבחנה של נושאת חבילות האלקטרוניקה המתוחכמות ביותר בעולם.
אמרו ששהיא גדולה בכ-30% אחוז מנושאת המטוסים "קנדי", שהייתה המורכבת ביותר."מאונט ויטני" הייתה חמושה ב"סוללה ראשית" של מחשבים, ציוד תקשורת ומתקנים אלקטרוניים אחרים כדי למלא את משימתה כאוניית פיקוד.
מערכת תקשורת מעודנת ביותר הייתה גם חלק בלתי נפרד מהעיצוב החדש והרדיקלי של האונייה.
באמצעות פאנל תיקון אוטומטי ומטריצת מיתוג הנשלטת על ידי מחשב, הצוות שלה יכול להשתמש בכל שילוב של ציוד תקשורת רצוי.
האזור העליון הנקי הוא תוצאה של תכנון קפדני שנועד למזער את הפרעות האונייה למערכת התקשורת שלה.