tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלקם תלו זאת בשינוי אופן החבטה שלו בכדור, אחרים ייחסו זאת לאירוסיו.
וודס הודיע באותה עת כי הוא מתאמן פעם נוספת בשינוי אופן החבטה שלו באופן שיפחית את העומס על ברכו השמאלית, שבה עבר ניתוח אורתופדי כתוצאה משחיקה ממושכת.
בשנת 2005 שב טייגר וודס לנצח.
הוא חזר ועלה למקום הראשון בדירוג המקצועני.
בשנת 2005 ניצח שוב באליפות המאסטרס.
בתחילת יולי 2005 ניצח וודס בפעם השנייה באליפות הפתוחה של בריטניה, ובכך זכה בפעם העשירית בקריירה באליפות ראשית.
סך הכול ניצח בשש תחרויות בסבב המקצועני באותה שנה ובסופה עמד בראש דירוג הזכיות הכספיות.
שנת 2006 החלה אף היא בשליטה של וודס בגולף המקצועני, אולם בחודש מאי נפטר אביו, שהיה גם מורהו הרוחני בגולף ומקור השראתו, מסרטן הערמונית.
וודס התקשה להתגבר על משבר זה בחייו ויצא לחופשה של תשעה שבועות מהסבב המקצועני.
כאשר שב להתחרות באליפות ארצות הברית הפתוחה, ניכר היה כי אינו באותו כושר משחק, והוא לא הצליח להעפיל משלב הניפוי, בפעם הראשונה בקריירה המקצוענית שלו.
אולם, שלושה שבועות אחר כך סיים במקום השני בתחרות ווסטרן הפתוחה והשתיק בכך את מבקריו.
בהמשך אותה שנה המשיך וזכה באליפות הפתוחה של ארצות הברית ואף באליפות ה-PGA.
עד נובמבר 2006, זכה וודס ב-54 תחרויות מקצועניות בסבב התאחדות הגולף המקצועני והוא השחקן הצעיר ביותר שניצח ביותר מחמישים תחרויות.
ב-11 שנים שבהן התחרה וודס בסבב המקצועני, עד לסוף שנת 2007, הוא הרוויח כ-101 מיליון דולר אך ורק מניצחונותיו הספורטיביים בתחרויות גולף מקצועניות.
הכנסותיו מחוזי פרסום עולים בהרבה על סכום זה, ומסתכמים בכ-769 מיליון דולר.
ב-4 ביוני 2009 בחר המגזין האמריקאי "פורבס" להציב את וודס במקום החמישי ברשימת 100 המפורסמים החזקים בעולם, על כך שהרוויח 110 מיליון דולר בשנה שחלפה.
ב-11 בדצמבר 2009 הודיע וודס על פרישה מגולף עד להודעה חדשה, בעקבות שערוריית המין שיוחסה לו בתקשורת.
אחרי שהודיע ב-16 במרץ 2010 על חזרתו להתאמן השתתף בטורניר המאסטרס 2010 ב-8 באפריל 2010.
לאחר תאונת הדרכים שעבר הודיע ב-8 בדצמבר 2021 על חזרתו לשחק גולף תחרותי, במסגרת "אתגר אבות ובנים" שיתחיל ב-18 בדצמבר באותה שנה.
וודס ישחק בקבוצת האבות שיתחרו בקבוצת בניהם, בה ישתתף צ'ארלי, בנו בן ה-12 של וודס.
וודס יסד מספר פרויקטים נדבניים לעזרת הנוער, ביניהם:
קרן טייגר וודס – נוסדה בשנת 1996 על ידי וודס ואביו.
בתחילה היו רוב פעולותיה בקיום ימי השתלמות בגולף לילדים (במיוחד מעוטי יכולת) וכן קרן מלגות.
היום מעניקה הקרן אף מלגות לתלמידי אוניברסיטאות ומפעילה תוכנית לעידוד פיתוח האישיות שבה השתתפו יותר ממיליון ילדים עד לשנת 2003.
השתלמויות עירוניות בגולף ופסטיבלים – מאז שנת 1997 מארגנת קרן טייגר וודס השתלמויות בגולף לנוער בכל ארצות הברית.
הקרן החלה בהשתלמויות כאלה בערים בשנת 2003 ויועדו לנוער בגילאי 7–17 וכן למשפחות.
כל אירוע נמשך שלושה ימים וכולל שיעורי גולף ופסטיבל בסוף האירוע.
ההדרכה באירועים אלה נעשית על ידי שחקני גולף מקצוענים.
השחקנים המצטיינים בכל השתלמות מוזמנים בסוף השנה להשתתף בהשתלמות השנתית של קרן טייגר וודס בפלורידה.
מרכז הלמידה של טייגר וודס - וודס הקים בעיר אנהיים שבקליפורניה, מרכז חינוכי ששטחו 3,000 מ"ר ואשר נפתח בפברואר 2006. המרכז מיועד לאלפי תלמידים אשר יבואו בשעריו מדי שנה.
הטייגר ג'אם – קונצרט צדקה שנתי לצורך איסוף תרומות.
בקונצרט השנתי השישי, בשנת 2006, הופיעה להקת סטינג.
וודס אף השתתף באירוע צדקה שערך נושא כליו (הקאדי), סטיב ויליאמס, לעידוד בני נוער מעוטי יכולת לפתח קריירות בתחום הספורט.
בדצמבר 2009 הסתבך וודס בפרשיה מביכה המאיימת על המשך ההכנסה שלו מחסויות, כאשר בעקבות ריב אלים שלו עם אשתו, נחשפו עדויותיהן של נשים רבות עמן קיים יחסי מין במהלך נישואיו.
בעקבות הפרשייה החליט וודס לפרוש אך ב-16 במרץ 2010 חזר בו מהחלטתו.
זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-21 החל וודס לחתום על חוזי פרסום רבים.
בין החברות עימן חתם על חוזי פרסום נמנות אקסנצ'ר, ג'נרל מוטורס, ג'נרל מילס, אמריקן אקספרס ועוד.
חוזה הפרסום הידוע ביותר של וודס נחתם עם חברת נייקי.
וודס חתם עם נייקי חוזה פרסום לחמש שנים בשווי 100 מיליון דולר, חוזה הפרסום הגדול ביותר עם אתלט כלשהו, בעת שנחתם.
וודס שיתף פעולה אף עם חברת השעונים TAG Heuer לפיתוח שעון היד הראשון לשחקני גולף מקצוענים, אשר יצא לשוק באפריל 2005. בארצות הברית אוסרת התאחדות ה-PGA על שחקני גולף מקצוענים לגבות שכר בעבור הופעה לתחרות, אולם הדבר מקובל במקומות אחרים בעולם.
ההשערות היו כי עד לשנת 2006 גבה וודס מיליון דולר עבור הופעתו בתחרות ראווה (ללא קשר לביצועיו בה) והחל משנה זו החל לגבות שלושה מיליון דולר בעבור כל הופעה.
וודס מפרסם גם את מוצרי ג'ילט, ביחד עם שחקן הטניס רוג'ר פדרר ושחקן הכדורגל תיירי הנרי.
בשנת 2009 קבע המגזין הכלכלי "פורבס" כי וודס הרוויח יותר ממיליארד דולר וכי לאחר תשלום מיסים הונו הוא כ-600 מיליון דולר.
וודס המשיך להופיע בפרסומות אף לאחר הפרשיה בה הסתבך בשנת 2009, אם כי חלק מהחברות הפרו את החוזה איתו בעקבות הפרשייה, ביניהן אקסנצ'ר.
במרץ 2025, פורסם כי אולפני אמזון מפתחים סרט ביוגרפי על וודס וכי חברת Higher Ground של ברק ומישל אובמה נמצאת במגעים להפיק את הסרט.
הסרט מבוסס על הספר The Tiger Slam: The Inside Story of the Greatest Golf Ever Played מאת קווין קוק והבמאי ריינאלדו מרקוס גרין, שביים את "משפחה מנצחת", יביים את הסרט.
הסרט יתמקד בזכייתו של וודס בארבעה טורנירים מרכזיים ברצף, הישג המכונה "Tiger Slam" ולא יתמקד בחייו האישיים.
טייגון או טייגלון הוא בן כלאיים הנוצר מהכלאה בין טיגריס ממין זכר ולביאה.
הטייגון אינו נפוץ כיום בהשוואה לבן הכלאיים הנגדי - הלייגר.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היו הטייגונים נפוצים יותר מלייגרים.
לטייגון מראה חיצוני המשלב מאפיינים של שני הוריו: כתמים או חברבורות מאמו או פסים מאביו.
לטייגון ממין זכר ישנה רעמה קצרה ופחות בולטת לעין מרעמת האריה, והיא דומה בצורתה לפלומת הצוואר של טיגריס ממין זכר.
קיימת סברה מוטעית שטייגונים קטנים בגודלם מאריות או מטיגריסים.
עקב גנים מעכבי גדילה שמקורם מהאם, הם אינם גדולים מהוריהם, אך הם גם אינם מראים סימנים של גמדות או מיניאטוריות.
משקלם בדרך כלל מגיע לכ-180 קילוגרמים.
הנדירות היחסית של טייגונים מיוחסת לעובדה שהטיגריס הזכר עלול להחמיץ את הסימנים ההתנהגותיים המאותתים על נכונותה של הלביאה להזדווג, מכיוון שהתנהגותה בתקופת הייחום עדינה מדי לעומת נקבת הטיגריס.
נראה כי הנדירות היחסית של טייגונים מקורה בעובדה שגודלם מרשים פחות מגודלם של הלייגרים ולכן הם מעניינים פחות את ציבור המבקרים בגני החיות.
במאה ה-20 היו הטייגונים נפוצים יותר מלייגרים.
ג'רלד יילס (Gerald Iles) כתב בספרו (1961) "At Home In The Zoo" כי הצליח לקבל שלושה טייגונים עבור גן החיות בל וו (Belle Vue) במנצ'סטר.
בסין מנסים כיום להרבות מספר טייגונים.
הכלאות טיגריסים בשבי היו נפוצות במשך מאות שנים.
ההכלאה הראשונה הידועה, שתועדה בהודו ומתוארכת לשנת 1837, כאשר טייגון הוענק למלכה ויקטוריה כמתנה מנסיכת ג'מנאגר (מחוז במדינת גוג'ראט במערב הודו).
בהודו התקיימה מסורת ארוכה של שימור וריבוי טיגריסים, במיוחד הטיגריס הלבן, המצוי כעת בגני חיות ברחבי העולם.
ג'רלד יילס התייחס גם לקרקס נודד בשנות ה-30 של המאה ה-19, שהטיגריס והלביאה שלו הביאו לעולם שגרים רבים של גורים בני-כלאיים, שחלקם הוצגו לראווה בפני בני אצולה בריטיים בשנת 1838.
אחד מהטייגונים המוכרים ביותר היה רנג'י, שגודל על ידי רנג'יטסינג'י (Ranjitsinhji), נסיך נאוואנגאגר (שמו הקודם של מחוז ג'מנאגר) והוענק לגן החיות של לונדון במתנה בשנת 1928. פרוהוק (Frohawk), מאייר וכתב במגזין הצייד "The Field", כותב כי רנג'י היה זהיר וחשדן, ומזכיר יותר טיגריס בצורת הגוף והראש מאשר אריה.
בספר "Wonders of Animal Life" (1930) שנערך על ידי המרטון (Hammerton), רנג'י מתואר:
בגן החיות בל וו במנצ'סטר היו טייגונים ברציפות בין השנים 1936 ועד 1968. קליו (זכר) ומאודי (נקבה) הורבו בגן החיות של דרזדן בגרמניה, מטיגריס מנצ'ורי ולביאה אפריקנית.
הם לא הסתדרו ביניהם (בדומה לטיגריסים הנוהגים להתבודד ובניגוד לאריות החברתיים) ושוכנו בנפרד.
קליו מת באביב 1941. מאודי מתה בדצמבר 1949. בשנת 1957, גן החיות בל וו קיבל טייגונית נוספת בשם ריטה; היא הייתה קטנה יותר מקליו ומאודי וחיה עד פברואר 1968.
ביולי 1998, עיתון הודי יומי דיווח על מותו הקרב של אחרון הטייגונים במדינה ששרדו בגני חיות.
ראנג'יני, שנולד ב-1974, הזכיר לביאה בגודלו וצורתו, אבל עם ראש ולסת קטנים במקצת ופרווה צהובה בהירה ופסי טיגריס עמומים.
הטייגונית הראשונה בגן החיות, רודראני, שנולדה ב-1971, זווגה עם אריה אסייתי בשם דבאבראטה והולידה 7 לי-טייגונים בחייה.
חלקם הגיעו לגודל מרשים – לי-טייגון בשם קובאנאקן (מת ב-1991) שקל לפחות 360 ק"ג, התנשא לגובה כתף של 132 ס"מ ואורך כולל של 3.5 מטר.
ראנג'יני לא הורשה להזדווג עקב לחץ להפסיק להרבות בני-כלאיים, כמו כן התגלה על ידי גן החיות שטייגונים ולי-טייגונים זכרים אינם פוריים.
בשנת 1985 הממשלה ההודית אסרה על ההכלאה בין טיגריסים ואריות בעקבות קמפיין הקרן העולמית למען הטבע.
כך הסתיימה מסורת ארוכה של אריות / טיגריסים בני כלאיים בהודו.
זכרי הטייגון הם עקרים, אך הנקבות בדרך כלל פוריות.
בספרו (1975) "Wild Cats Of The World", כותב גגיסברג (Guggisberg) שלייגרים וטייגונים נחשבו לעקרים במשך זמן רב: בשנת 1943, בן-כלאיים של אריה וטיגריס זווג בהצלחה עם אריה בגן החיות הלאברן (Hellabrunn) במינכן.
אף שהגורה שנולדה הייתה מאוד עדינה, היא גודלה עד לבגרות.
טייגונית בשם נואל בשמורת שמבלה שוכנה יחד עם טיגריס סיבירי במחשבה שהיא אינה פורייה.
טי-טייגונים מזכירים בצורתם טיגריסים זהובים אבל הבדלי הצבעים בין האזורים השונים בפרוותם פחות מודגשים.
נואל, הטייגונית, נולדה בשנת 1978 וחלקה שטח מחיה עם טיגריס סיבירי זכר בשם אנטון.
בשנת 1983 המליטה נואל טי-טייגון בשם נתניאל.
בהיותו 75% טיגריס, היו לנתניאל פסים כהים יותר מלאימו והוא "דיבר" טיגריסית בניגוד לערבוב הקולות שבהם השתמשה אימו.
מכיוון שהיה רק 25% אחוז אריה, נתניאל לא גידל רעמה.
נתניאל מת בגיל 8 או 9 עקב מחלת הסרטן.
נואל גם כן פיתחה סרטן ומתה זמן לא רב לאחר מכן.
טייה (באמהרית ቲያ) היא עיירה בנפת גורגה שבמדינת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום דרומית לבירה אדיס אבבה.
ביישוב התגוררו 3,336 תושבים בשנת 2005.
טייה שוכנת סמוך לאתר ארכאולוגי שבו 36 עמודי אבן.
33 מהעמודים ערוכים בציר באורך של כ-45 מטרים, ושלושת הנותרים מרוכזים בקבוצה נפרדת.
על 32 מהעמודים נחרטו סמלים מסתוריים ובלתי ברורים, הנדמים בעיקר לחרבות, ועל אחד מהם חרוטים קווי מתאר של דמות אדם.
העמודים הם אתר פרהיסטורי חשוב, אך משמעות רוב החריטות טרם פוענחה וזהותה המדויקת של הציוויליזציה הקדומה האחראית להן טרם הובהרה.
בשל כך שבאתר נמצאו קברים, מקובל שמשמעותו קשורה במנהגי הקבורה של התרבות שהקימה אותו.
האתר הארכאולוגי נבחר לאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו ב-1980.
טייגר היל הייתה אוניית המעפילים שהגיעה לארץ ישראל ב-1 בספטמבר 1939, היום בו פרצה מלחמת העולם השנייה.
החל משנת 1933, בעקבות התגברות המתיחות הפוליטית באירופה, ורדיפות היהודים בגרמניה הנאצית, ובכלל זה חוקי הגזע, ואירועי ליל הבדולח, פעל היישוב על זרמיו השונים, ויזמים פרטיים, להציל יהודים מאירופה באמצעות ההעפלה.
בתחילת 1939 חלה תמורה בעמדת המוסדות הרשמיים של היישוב כלפי מפעל ההעפלה.
עד אז ההעפלה הייתה שנויה במחלוקת שמא היא מזיקה לעניין הציוני אצל בריטניה ושלטונות המנדט.
אבל התנערות ההדרגתית של הבריטים ממחויבותם להצהרת בלפור על בית לאומי לעם היהודי ולעקרונות כתב המנדט בארץ ישראל, שהגיעה לשיאה בספר הלבן (1939), וכן הלחץ הגובר והולך על יהדות אירופה הביאו להגברת פעילות העפלה על ידי ההגנה, ולהקמת המוסד לעלייה ב'.
"טייגר היל" הייתה אוניית קיטור, שנבנתה בסקוטלנד בשנת 1887. נחכרה על ידי המוסד לעלייה ב' להעלאת פליטים יהודים לארץ ישראל.
צוות הימאים של האונייה היה יווני.
לנמל קונסטנצה שברומניה, נקבצו מרחבי רומניה כ-200 פליטים יהודים במטרה לעלות על ה"טייגר היל".
פעילי המוסד לעלייה ב' חששו מחשיפת התכונה לקראת ההפלגה משום הלחץ של הבריטים, שהתנו רכישת נפט רומני באכיפת האיסור על הפלגת אוניות מעפילים מנמלי רומניה.
על כן, הנחו את הפליטים להסתוות כתיירים, להימנע משיחה בעברית או יידיש בפומבי וממטען עודף.
בנוסף, 501 פליטים יהודים מפולין בהנהגתו של לוי שוורץ, שליח המוסד לעלייה ב', הגיעו לנמל קונסטנצה בקרונות רכבת חתומים, בהם שהו שבוע מרגע שאושר מעברם מפולין לתחומי רומניה ועד לעלייתם לסיפון האונייה.
שרלו אשכנזי, שליח המוסד לעלייה ב' בבולגריה, שעמד בקשרים עם גורמי הביטחון הבולגריים, הצליח להשיג את אישורם להפלגת הספינה מנמל וארנה.
הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה דרשה מאשכנזי להעלות על "טייגר היל" גם יהודים בעלי דרכון ננסן, שהיו מיועדים לגירוש על ידי שלטונות בולגריה.
לבסוף התארגנה רשימת מעפילים משולבת שהורכבה משתי קבוצות: האחת, חברי תנועות הנוער והשנייה, המיועדים לגירוש.
ב-17 ביולי 1939 הפליגה הספינה מנמל וארנה שבבולגריה כשעל סיפונה 52 מעפילים.
המעפילים כללו את משפחת בריף מבולגריה וקבוצת חניכי השומר הצעיר מהעיר רוסה בולגריה שעלו כקבוצה מגובשת.
קבוצה זו קבלה את הכינוי "הקבוצה הבולגרית".
בשל המעקב הבריטי וחשיפת התכנית להפלגת ה"טייגר היל" נאלצו פעילי המוסד לעלייה ב' ברומניה ובראשם רות קליגר-עליאב, להתמודד עם האיסור שהטילה הממשלה הרומנית על הפלגתן של ספינות מעפילים מנמלי רומניה.
במאמץ רב מצד פעילי המוסד, בלחץ הקהילה היהודית בבוקרשט, וכתוצאה מהסכם על קיזוז מספר הנוסעים ב"טייגר היל" ממכסת העולים שהבריטים התירו כניסתם לארץ ישראל, אושרה ההפלגה.
הספינה עגנה בנמל קונסטנצה, עלו אליה 659 מעפילים נוספים וב-3 באוגוסט 1939 הפליגה לארץ ישראל.
לאורך הדרך סבלו הנוסעים מצפיפות רבה, ממחסור במים ומזון.
ושניים מהם נפטרו במהלך ההפלגה ממחלות: שחפת ודיזנטריה.
האונייה ביקשה סיוע ותרופות בנמלים שונים, אולם נענתה בשלילה.
כיוון שה"טייגר היל" נחכרה במאמצים רבים ותמורת ממון רב, ואובדנה לא רק שהיה מחייב פיצוי לבעליה אלא גם השגת אונייה חלופית לסבבי הפלגות נוספים, משימה קשה ביותר באותם ימים, תכננו המארגנים להוריד את המעפילים לספינה הקטנה מחוץ למים הטריטוריאליים של ארץ ישראל, ובכך לא להסתכן במעצרה.
בסוף חודש אוגוסט קרבה האונייה לחוף עתלית מחוץ למים הטריטוריאליים, שם המתינה להם הספינה "פוסידון".
מעפילים רבים מ"טייגר היל" עברו אל "פוסידון", כנראה מעל ליכולת התפוסה של הספינה והיא איבדה את יציבותה.
על כן, הוחזרו המעפילים אל "טייגר היל".
אחר כך, החליט רב החובל היווני להפליג לנמל ביירות, כדי לטעון באונייה פחם.
בביירות קבל פיקוד האונייה מברק לפיו אוניית מעפילים אחרת בשם "פרוסולה" ועל סיפונה כ-600 יהודים מצ'כיה, תקועה מול חופי העיר.
מפקדי "טייגר היל" החליטו לחלץ גם אותם.
רב החובל היווני סירב למלא את המשימה החדשה, ומהארץ נשלח להחליפו כתריאל יפה איש ההגנה ומחלוצי הימיה העברית.
חברי "הקבוצה הבולגרית" תחת הנהגתו של שלמה שפי (שליח מארץ ישראל), העבירו באמצעות סירות הצלה במשך לילה שלם את כל נוסעי ה"פרוסולה" לאניה טייגר היל.
לאחר העלאת נוסעי "פרוסולה" על ה"טייגר היל" הגיע מספר הנוסעים עליה לכ-1,400 נפש.
פעם נוספת ניסתה הספינה להוריד נוסעים מול חוף נבי יונס ונתקלה במארב של ספינת משמר בריטית.
הבריטים קראו לספינה לעצור; הקברניט, כתריאל יפה, תמרן אותה לאחור בניסיון לחלץ אותה ללב ים.
שניים מנוסעי האונייה: ד"ר רוברט שניידר וצבי בינדר נהרגו מהאש הבריטית, וארבעה עשר מעפילים נפצעו.
מיד לאחר תקרית האש, שבה נהרג אחד העולים מצ'כיה, פרצה על הסיפון הפגנה של חבריו.
חברי "הקבוצה הבולגרית" נאלצו להגן על מפקדי האוניה מזעם המפגינים.
מפקדת ההגנה החליטה לשים קץ לתלאותיה של ה"טייגר היל" ובצעד החלטי והפגנתי להעלותה על שרטון מול חופי תל אביב, כפי שנהגה אוניית מעפילים אחרת (שאורגנה על ידי פעילים של התנועה הרוויזיוניסטית) "פאריטה" - במסגרת עליית אף על פי, שבוע קודם לכן.
כיוון שהעונש עליהם היה כבד אם יתפסו, מפקדי האניה הארץ ישראלים ירדו מהאניה כ-10 ק"מ מחופי תל אביב.
האחריות על השטת האניה הועברה אל חברי "הקבוצה הבולגרית".
ב-1 בספטמבר, הועלתה "טייגר היל" על שרטון בחוף תל אביב מול שכונת מחלול א'.
כ-250 מהנוסעים הצליחו לרדת ממנה, לחמוק לחוף ולהתערב בקהל תושבים שירדו אל החוף מתל אביב ונאספו, בין השאר לשם כך.
שאר המעפילים נתפסו בידי הצבא הבריטי ונכלאו במחנה צריפין.
הם שוחררו לאחר מספר ימים.
על האניה שהה גם יהודה איזנשטרק, עיתונאי וצלם עיתונות שנשלח על-ידי כתב העת היהודי "אידישע בילדער" לסקר את מסעה של ספינת המעפילים.
איזנשטרק, ששהה על סיפון האוניה כעיתונאי (ולא כמעפיל), לא יכול היה לשוב אל פולין, מולדתו, כפי שתכנן, בגלל פרוץ מלחמת העולם השנייה יום קודם לכן, ונשאר בארץ.
האנייה ההרוסה עמדה מספר שנים על חוף תל אביב ולבסוף פורקה באמצעות פיצוץ ושבריה פונו מהחוף כדי לאפשר את הקמת המרינה בתל אביב.
"טייגר היל" הונצחה בשני אתרים בחוף תל אביב.
האתר האחד, מול האתר בו הועלתה הספינה על שרטון, בסמוך לשכונת מחלול א, בו ניצב כיום מלון "הרודס"; למרגלות כותלו הפונה אל החוף הוצבה אנדרטת מתכת לזכר האנייה ועלייתה על החוף.
האתר השני, הוא השביל היורד מרחוב הירקון לרציף הרברט סמואל בתחומי גן ההעפלה שבכיכר לונדון נקרא על שמה: "מורד טייגר היל".
פרשת האונייה אוזכרה ביצירה העברית בסוגה ספרותית ואוטוביוגרפית.
הספר המפלט האחרון, של רות קליגר-עליאב, מתעד את פרשת רכישת האונייה, עלילותיה בים התיכון וההכרעה שנקבלה להעלותה על החוף, מנקודת מבטה של אשת המוסד לעלייה ב' שלקחה חלק מרכזי במבצע.
"טייגר היל" נמצאת ברומן ההיסטורי הים שמעלינו של אמנון רובינשטיין.
תיאור מסעה של "טייגר היל" ועגינתה בחוף תל אביב שימש רקע היסטורי לספר נוילנד של אשכול נבו.
טַייגֶטוֹס הוא רכס הרים בדרום חצי האי פלופונסוס שבדרום יוון.
אורכו של הרכס כ-115 ק"מ מצפון לדרום ורוחבו כ-30 ק"מ.
הוא שוכן בין עמק הנהר אֶוּרוֹטַס ממזרח לבין מפרץ מסיניה ונהר פאמיסוס (Πάμισος) ממערב.
בצפון הוא משתרע בתחומם של האזורים מסיניה וארקאדיה ובדרום הוא תופס חלק ניכר מאזור לאקוניה, ומהווה את השדרה ההררית של חצי האי מאני.
שיאו של הרכס בהר הנביא אליהו (Προφήτης Ηλίας - "פרופיטיס איליאס") המתנשא לגובה 2,407 מטר, שבפסגתו קפלה נוצרית המוקדשת לאליהו הנביא.
למרגלות צדו המזרחי של הרכס שוכנת העיר המודרנית של ספרטה שקמה על חורבותיה של ספרטה ההיסטורית.
עוד ידוע הרכס בשל האתר הארכאולוגי של מיסטרס השוכן בקצהו המזרחי.
עד המאה ה-19 נודע הרכס בשם "פנטאדקטילוס" (Πενταδάκτυλος - "חמש אצבעות").
טייט סנט אייווס היא גלריה לאמנות הממוקמת בסנט אייווס בקורנוול שבממלכה המאוחדת.
הגלריה מהווה סניף של גלריית טייט ומציגה אמנות מודרנית תוך מתן דגש להצגת יצירות אמנים מקומיים (יצירות אסכולת סנט אייווס).
הגלריה, שנפתחה בשנת 1993 ממוקמת בבניין בסגנון אר דקו שתוכנן על ידי האדריכלים אוואנס ושאלף, בסמוך לחוף פורת'מאור (Porthmeor Beach).
טייט ליברפול היא גלריה לאמנות הממוקמת בליברפול שבממלכה המאוחדת.
הגלריה מהווה סניף של גלריית טייט.
המוזיאון הוקם ביוזמת "רשות הפיתוח של מריסייסייד", ומטרתו להציג יצירות מאוספי גלריית טייט, וכן להציג תערוכות מתחלפות.
המוזיאון ממוקם ברציף אלברט, במבנה מחסן סחורות מהתקופה הוויקטוריאנית שהוסב למוזיאון על פי תוכניות האדריכל ג'יימס סטרלינג.
המבנה שוקם ושופץ בשנים 1996 - 1998. הקמת הגלריה הייתה חלק מפרויקט רחב של התחדשות עירונית ושימור אזור הנמל הישן של העיר, שלמרות מיקמו המרכזי היה נטוש מאז שנות ה-70. בעת חנוכת המוזיאון, בשנת 1998, היה המוזיאון לאמנות מודרנית הגדול ביותר ברחבי הממלכה המאוחדת, מחוץ לעיר לונדון.
"טייט ליברפול" זכה להצלחה רבה ומושך כ-500,000 מבקרים בשנה, ומאז 1999 מארגן בשיתוף עם עיריית ליברפול ביאנלה לאמנות.
בשנת 2005 נערכה במוזיאון התערוכה "Summer of Love", אוצר התערוכה היה כריסטוף גרוננברג (Christoph Grunenberg).
התערוכה עסקה בהשפעת הפסיכדליה על האמנות.
בשנת 2007 שופצה מבואת המוזיאון על מנת להגדיל את שטחי השירותים למבקרים.
בשנת 2008, כחלק מאירועי בירת התרבות של אירופה בליברפול, נערכה בגלריה תערוכה מקיפה של יצירות האמן גוסטב קלימט.
בה הוצגו 270 יצירות שיש להן קשר לקלימט, בהן 26 ציורים ו-29 רישומים שלו שהושאלו ממספר מוזיאונים.
בשנת 2011 נערכה בגלריה תערוכה של יצירות אומנות בהשראת לואיס קרול, מחבר "אליס בארץ הפלאות".
טייטום ביאטריס א'וניל היא שחקנית אמריקאית, והצעירה ביותר שזכתה בפרס אוסקר, בגיל עשר, על תפקידה ב"ירח של נייר".
נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית בעיקרה, אם כי סבתו של אביה הייתה יהודייה-אשכנזית.
הוריה הם השחקן ראיין אוניל והשחקנית ג'ואנה מור.
אביה גידל אותה ואת אחיה לאחר גירושי הוריה על רקע התמכרות לסמים של האם.
הוריה היו מכורים לסמים ואלכוהול, והיא חוותה התעללות פיזית ומילולית מצד אביה.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסרטים במהלך שנות ה-70. בשנת 1974 היא זכתה על תפקידה בסרט "ירח של נייר" בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לכוכב החדש הטוב ביותר.
בסרט היא שיחקה לצד אביה ראיין אוניל.
בשנת 2006 גילמה את הדמות הראשית בטלנובלה האמריקאית "Wicked Wicked Games" מבית רשת MyNetworkTV.
במלודרמה הרומנטית הזו כיכבה אוניל בתפקיד בליית' האנטר, אישה יפהפייה שמחליטה לנקום בבן זוגה שעזב אותה לפני 25 שנים, ולהשתלט על מסלול המרוצים שלו.
באותה השנה הייתה המודחת השנייה בעונה השנייה של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים.
בשנת 2010 השתתפה בסרט "The Runaways", סרט ביוגרפי אודות להקת ההארד רוק החלוצית המורכבת כולה מבנות נוער משנות ה-70, "The Runaways".
אוניל זנחה את הקריירה הקולנועית לטובת נישואיה לג'ון מקנרו בשנת 1986, ובאותן שנים היא מיעטה להופיע בסרטים.
רק לקראת שנות ה-2000 שבה לשחק.
עם גירושיה ממקנרו בשנת 1994 נשארו ילדיה במשמורת אביהם על רקע התמכרותה לסמים.
חייה הפרטיים של אוניל היו סוערים.
באוטוביוגרפיה שכתבה היא האשימה חבר של אביה בהטרדה מינית, ואת אביה בהתעללות נפשית ופיזית, אך אביה הכחיש זאת.
בשנת 2008 היא נאסרה באשמת רכישת סמים.
ב-2015 הודיעה על מערכת יחסים עם מארחת הטלוויזיה והשחקנית רוזי אודונל.
בשנת 2020 עברה שבץ מוחי לאחר מנת יתר ונכנסה לתרדמת שנמשכה שישה שבועות.
לאחר שהתעוררה, לא יכלה לדבר, ללכת או לראות, ועברה שיקום ממושך.
שנה סרט תפקיד הערות 1973 ירח של נייר אדי לוגינס פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותרפרס דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב לכוכבת החדשה של השנה.
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה.
Jones גרייס בי ג'ונס חמש הנפלאים: שערוריית המעודדות מטקסס לורן טיפיט 2010הנמלטות מארי הרמון Sweet Lorraine לוריין בבי Mr.
Sophistication קים ווטרס2011בקשה אחרונה היידן אמרי2014מצחיקה שכזאת מלצריתהופעת קמע2017Rock, Paper, Scissorsד"ר אוולין באוור2018God's Not Dead: A Light in Darknessברברה סלומון
"טֵייזר" (Taser) הוא השם המסחרי של נשק הלם חשמלי אשר נמכר על ידי החברה האמריקאית "טייזר אינטרנשיונל".
עיקר פעולתו היא באמצעות יריית חיצים, מיני-קרסים הננעצים בגוף האדם ומאפשרים ליורה לשתקו באמצעות אובדן זמני של השליטה על השרירים.
הפגיעה מעוררת עצבי חושים ותנועה וגורמת להתכווצויות שרירים בלתי רצוניות.
טייזר נחשב אצל מרבית רשויות החוק לנשק אל-הרג ועל כן נוהלי הפעלתו מאפשרים שימוש נרחב למגוון מצבים.
בעשור האחרון הפך הטייזר לאמצעי משטרתי נפוץ במדינות רבות בעולם ובכלל זה בישראל.
הוא עשוי לשמש גם לגרימת כאב באמצעות חשמול, הן באמצעות מגע ישיר, והן באמצעות החצים אשר נותרו נעוצים בגוף הנפגע.
כל אלה, בצירוף עדויות מצטברות המראות שהשימוש בו עלול להביא לתוצאות קטלניות, עוררו מחלוקת ציבורית אודות מוסריות השימוש בו.
פיתוח הנשק החל בשנת 1969 על ידי ג'ק קובר, מדען נאס"א.
הפיתוח הושלם בשנת 1974 והנשק נקרא על שם גיבור ילדותו של קובר, "תום סוויפט", אשר מככב בסדרת חוברות מדע בדיוני.
אחד מהספרים בסדרה נקרא "תומאס סוויפט והרובה החשמלי" - Thomas A.
TASER הם ראשי תיבות של שם החוברת באנגלית ומכאן שמו של הנשק.
הנשק המקורי היה מבוסס על אבק שרפה נטול עשן ועל כן הוגדר ככלי ירייה על ידי הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק, וחומרי הנפץ בארצות הברית.
בשנת 1993 ריק ותומס סמית' חקרו דרכים להפעלת "כוח בטוח" על ידי אזרחים וגורמי אכיפה.
הם עבדו יחד עם מפתח הנשק המקורי, ג'ק קובר, על מנת לפתח נשק חשמלי.
הדגם הראשון כלל מערכת זיהוי על מנת למנוע מעבריינים שימוש בכלי הנשק.
לצורך כך הודפסו פיסות נייר עם מספרים סידוריים של הנשק.
דרך זו נמצאה כלא יעילה.
בשנת 1999 פותח אקדח שכונה "ADVANCED TASER M-26" אשר השתמש בפטנט של פגיעה זמנית בשליטה על שרירים.
בשנת 2003 פותח ה-TASER X26 אשר משתמש בטכנולוגיית Shaped Pulse.
בשנת 2009 החברה החלה לשווק את TASER X3 אשר יכול לירות שלוש פעמים לפני שעליו להטען שנית.
הטייזר משתמש בחנקן דחוס, בדומה לרובה אוויר או פיינטבול, על מנת לירות חצים.
שני חצים נורים למרחק של 4.6–10.6 מטרים במהירות הקרובה ל-50 מטר לשנייה.
החצים מחוברים לאקדח על ידי חוטים מוליכים ומבודדים אשר מעבירים זרם חשמלי לגוף האדם וגורמים להלם חשמלי המשפיע על מערכת העצבים החיצונית והפנימית.
כתוצאה מכך, אובדת השליטה במערכת העצבים והשרירים, לא ניתן לבצע כל פעולה וישנה תחושת כאב.
בדגמים הישנים היה צורך להחליף את המחסנית לאחר כל ירי.
כיום אפשר להשתמש בכל מחסנית לשתיים-שלוש יריות.
ADVANCED TASER M26 (1999) - פועל בעזרת סוללות AA רגילות.
בעל כוונת לייזר מובנית ושומר מידע אודות הירי.
TASER X26 (2003) - קל משקל ובעל יכולת פגיעה גדולה יותר.
האקדח כולל "תצוגת מידע מרכזית המחווה על רמת סוללה, ספירה לאחור במהלך הפעלה ומידע אודות האחריות".
מאפשר לירות פעמיים בכל מחסנית.
TASER X3 (2009) - מאפשר לירות שלוש פעמים בכל מחסנית.
השימוש באקדחי טייזר שנוי במחלוקת ויש הרואים בשימוש לא מוצדק דוגמה לאלימות משטרתית.
על פי נתונים שאסף ארגון אמנסטי, בעשור האחרון מתו למעלה מ-390 אנשים לאחר שנורו באמצעות טייזר.
במרבית המקרים המוות לא יוחס באופן ישיר לאקדח אלא לגורמים בריאותיים.
אולם לירי הייתה "תרומה משמעותית" להתדרדרות המצב הרפואי.
בחלק ניכר מהמדינות בהן נעשה שימוש בטייזר, קיימות הגבלות נרחבות.
בשנת 2007 הוקמה בקנדה ועדת חקירה ממשלתית בשל מקרה מוות של מהגר פולני בוונקובר שחושמל מספר פעמים באמצעות אקדח טייזר.
החל מפברואר 2009 החלו יחידות סיור במשטרת ישראל להצטייד באקדחי טייזר.
האקדחים משווקים בישראל באמצעות חברת קונטקט אינטרנשיונל (קליע) בע"מ החל משנת 2001.
על פי משטרת ישראל, נכון ל-2013 היו ברשותם כ-500 אקדחים וישנם כ-1,800 שוטרים שמוכשרים לעשות בהם שימוש.
לדבריהם, באקדח מבוצע שימוש עשרות פעמים בשנה.
עם זאת, לאורך השנים עלו תלונות רבות על שימוש לא מוצדק בטייזר.
יש המשערים כי בשל החשש מהגשת תלונות כנגד שוטרים, המספרים האמיתיים גבוהים בהרבה.
באוגוסט 2013, לאחר מספר אירועים של שימוש מופרז באקדח, הוקפא השימוש בו עד לסיומה של ועדת בדיקה.
בספטמבר השימוש הותר בשנית וההקפאה בוטלה.
במרץ 2014 הורשע לראשונה שוטר בשימוש לא מוצדק בטייזר.
בדצמבר 2014 פרסם מבקר המדינה חוות דעת על השימוש בטייזר על ידי משטרת ישראל.
הדוח חשף כי ביוני 2013 מת בישראל אדם לאחר שהופעל נגדו טייזר 8 פעמים ברצף, למרות נהלים שאסרו באותה תקופה על הפעלת הטייזר יותר מפעמיים רצופות, אך המשטרה לא הסיקה מסקנות כלשהן מתוצאות האירוע ולא נשלל השימוש באקדח הטייזר מהשוטר היורה.
חוות הדעת העלתה ליקויים משמעותיים, הנוגעים לעבודת המטה במשרד לביטחון הפנים ובמשטרה ולנוהלי השימוש, הדיווח והבקרה של הטייזר.
לפי חוות הדעת הטייזר הוא כלי קטלני, אך לא קיים מספיק מידע כדי לקבוע האם השימוש בו על ידי המשטרה מידתי.
בפרשת מותו של יוסף סלמסה ב-2014 נטען כי הפגיעה שנגרמה לו מאקדח טייזר גרמה לו לנזק נפשי, ומשפחתו חששה לחייו.
בפברואר 2015 הורשעו שני שוטרים בפציעה בנסיבות מחמירות, לאחר שתקפו בטייזר עציר אזוק.
ביוני 2016 השוטר ראמי חמוד ביצע שימוש בטייזר 8 פעמים במהלך מעצר, על פי שלא היה כל סיכון לחיי אדם.
במקום האירוע נכחו שוטרים רבים מתחנת לב תל אביב.
השוטרים באירוע לא דיווחו כי ביצעו שימוש מעבר לנהלים בטייזר ואף תיאמו עדויות והעלימו את העובדה שהיה שימוש יותר מפעם אחת בטייזר.
למרות חומרת האירוע, מח"ש החליטה שלא לחקור את המוות ונמנעה מלפנות למכון לרפואה משפטית כדי לקבל חוות דעת אמיתית.
המשטרה בחרה שלא להעמיד לדין או טיפול משמעתי מי מהשוטרים המעורבים באירוע.
בספטמבר 2019, אדם עצור נורה בטייזר, כחלק מניסיון השוטרים למנוע השתוללות ופגיעה עצמית.
הנפגע נפטר זמן קצר לאחר מכן והמקרה הועבר לטיפול מח"ש.
באוקטובר 2019 שימוש בטייזר עלה שוב לכותרות, לאחר מקרה בו צעיר נורה בטייזר בגבו כאשר סירב לעלות לניידת משטרה בשבת.
הר טֵיידֶה (בספרדית: Pico del Teide) הוא הר געש שכבתי פעיל באי טנריפה שבאיים הקנריים השייכים לספרד.
פסגתו בגובה 3,718 מטרים היא הנקודה הגבוהה ביותר בספרד והנקודה הגבוהה ביותר מעל פני הים באיים שבאוקיינוס האטלנטי.
גובהו של ההר, אם מודדים אותו מבסיסו בקרקעית האוקיינוס, הוא 7,500 מטרים, ובכך הוא הר הגעש השלישי בגובהו בעולם, אחרי מאונה קיאה ומאונה לואה בהוואי.
גובה זה ממקם את טנריפה במקום העשירי ברשימת האיים הגבוהים ביותר בעולם.
טיידה הוא הר הגעש פעיל, ההתפרצות האחרונה התרחשה בהר בשנת 1909 מלוע אל צ'יניירו (El Chinyero) שבבקע סנטיאגו (Santiago) שבדרום מערב ההר.
טיידה, פיקו וייאחו (Pico Viejo - "פסגה עתיקה") ומונטניה בלנקה (Montaña Blanca - "הר לבן") יוצרים את המתחם הגעשי המרכזי של טנריפה.
הר הגעש והאזור סביבו כלולים בפארק הלאומי טיידה, ששטחו 189 קמ"ר והוכרז אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-29 ביוני 2007. זהו אחד הפארקים הלאומיים המתויירים בעולם, ובשנת 2008 ביקרו בו כ-2.8 מיליון מבקרים, על פי המכון לסטטיסטיקה של האיים הקנריים (Instituto Canario de Estadística).
בשנת 2016 ביקרו בפארק 4,079,823 מבקרים וקבעו שיא ביקורים שנתי.
הגואנצ'ים, שהיו הילידים המקוריים של האיים הקנריים לפני הכיבוש הספרדי של 1496 כינו את ההר "אצ'יידה" (Echeyde).
ההר היה קדוש לגואנצ'ים, ובתרבותם הוא נחשב הר מיתולוגי, בדומה ליחס של היוונים להר אולימפוס.
הגואנצ'ים האמינו כי טיידה מחזיק את השמים.
בהר נמצאו מקומות מחבוא רבים של הגואנצ'ים שהכילו שרידים של כלי אבן וכלי חרס.
משערים כי לכלים אלו היה תפקיד פולחני שנועד להתמודד כנגד השפעתן של הרוחות הרעות, משום שהגואנצ'ים האמינו כי בהר מתגוררים כוחות הרשע ובראשם השטן גואיוטה (Guayota).
במיתולוגיה של הגואנצ'ים היה גואיוטה מיוצג בדרך כלל ככלב שחור המלווה בעדת שדים, הטיביקנה (Tibicena), אף הם בדמות כלבים שחורים מכוסים בפרווה.
על פי האגדה חטף גואיוטה את אל השמש והאור מאגק (Magec) וכלא אותו בהר, ועקב כך חשך כל העולם.
הגואנצ'ים פנו בבקשת עזרה לאל העליון אצ'מן (Achamán).
אצ'מן נלחם בגואיוטה, שחרר את מאגק מכלאו בהר, כלא במקומו את גואיוטה וחסם את הפתח העליון של אצ'יידה בחרוט סוכר.
השם הספרדי טיידה הוא עיוות של השם הגואנצ'י המקורי.
המתחם הגעשי של טיידה כוללת את קלדרת לס קניאדס, קלדרה גדולה השוכנת בגובה 2,000 מטרים מעל פני הים, אורכה ממזרח למערב כ-16 קילומטרים, ורוחבה מצפון לדרום כ-9 קילומטרים.
האיים הקנריים נוצרו כתוצאה מפעילות געשית, כאשר האיים שנוצרו לראשונה, כלומר העתיקים ביותר גאולוגית הם במזרח הארכיפלג (פוארטוונטורה (Fuerteventura) ולנסרוטה (Lanzarote)) והאיים הצעירים ביותר הם במערב (לה פלמה (La Palma), ואל איירו (El Hierro)).
תופעה של היווצרות איים בהדרגה ידועה ממקומות אחרים בעולם, דוגמת איי הוואי ומיוחסת לתנועות לוח טקטוני מעל נקודה חמה, תופעת גאולוגית המיוחסת לתמרת מעטפת, וזו גם בדרך כלל ההנחה לגבי מקור הגעשיות באיים הקנריים.
מצד שני, הזמן הארוך של הפעילות הגעשית (מעל 20 מיליון שנים בחלק מהאיים), התכונות המורפולוגיות והמבניות שלהם וההתפתחות הגאוכימית שלהם יוצרים קשיים בהתאמה למודל, ולכן הוצעו הסברים נוספים (התמשכות של שבר טרנס-אגדיר, התרוממות של גושים טקטוניים וכו', וגם הסבר משולב).
הרי הגעש השכבתיים: טיידה ופיקו וייאחו (Pico Viejo - "פסגה עתיקה", למרות שלמעשה היא צעירה גאולוגית מטיידה) הם מוקדי הפעילות הגעשית במאות השנים האחרונות באי הגעשי טנריפה, האי הגדול ביותר (2,058 קמ"ר) והגבוה ביותר (3,718 מטרים) מבין האיים הקנריים.
היווצרות האי והתפתחות טיידה, הר הגעש הנוכחי, התרחשו בחמישה שלבים המוצגים בסדרת האיורים בתחתית פרק זה.
מחקר מהשנים האחרונות הראה שטיידה עלול להתפרץ באופן אלים בעתיד וכי מבנה ההר דומה למבנה של הרי הגעש וזוב ואטנה.
האי טנריפה נבנה, כמו האיים הקנריים האחרים בפרט, ואיים געשיים בכלל, מהיווצרות במקביל של שלושה חרוטי מגן גדולים, שהתפתחו בזמן קצר יחסית.
שלב געשיות מוקדם זה ייצר את מרבית החלק היבשתי שצץ מעל פני המים בדמות טנריפה.
חרוטי המגן מתוארכים למיוקן ותחילת הפליוקן ושרידים מהם נשמרו כיום בשלושה מסיבים מבודדים שעברו סחיפה מסיבית: אנאגה (Macizo de Anaga) בצפון מזרח האי, טנו (Teno) בצפון מערב, ורוקה דל קונדה (Roque del Conde) מדרום.
כל חרוט מגן נבנה ככל הנראה תוך פחות משלושה מיליון שנים, והאי כולו בתוך כשמונה מיליון שנים.
לאחר סיום השלב הראשוני המוקדם הייתה תקופה בת 3-2 מיליון שנים שבה לא הייתה פעילות געשית ועיקר הפעילות הגאולוגית הייתה סחיפה.
הפוגה בפעילות געשית טיפוסית לאיים הקנריים.
האי לה גומרה לדוגמה נמצא כרגע בשלב זה.
לאחר תקופת הפוגה זו, התמקדה הפעילות הגעשית בתוך שני מבנים גאולוגיים גדולים: מסיב אנאגה והר הגעש לס קנייאדס (Las Cañadas) שנוצר במרכז האי.
בהיסטוריה הגאולוגית של טנריפה היו כמה הרי געש בשם לס קנייאדס, ולכן כונה הר געש זה לס קנייאדס הראשון (Las Cañadas I) והוא התפתח מעל חרוטי המגן שנוצרו במיוקן.
קוטרו המשוער הגיע ככל הנראה ל-40 קילומטרים וגובהו המשוער ל-4,500 מטרים.
לפני 220-160 אלף שנים התמוטטה פסגת לס קנייאדס הראשון, תוך יצירת קלדרה המכונה כיום "קלדרת לס קנייאדס".
מאוחר יותר התפתח הר געש שכבתי חדש, לס קנייאדס השני (Las Cañadas II) ואף הוא עבר התמוטטות קטסטרופית.
מיפוי מדוקדק הראה כי מיקומו של הר געש לשעבר זה היה בסביבות הר גואחרה (Guajara).
הר הגעש השלישי שנשא את השם לס קנייאדס (Las Cañadas III) נוצר באזור בקלדרה המכונה דייגו הרננדס (Diego Hernandez).
שני הרי הגעש הגיעו ככל הנראה לגובה של הר הגעש טיידה (המכונה גם הר הגעש לס קנייאדס הרביעי).
על השאלה כיצד נוצרה הקלדרה הגדולה (9 קילומטרים על 16 קילומטרים) של לס קנייאדס קיימות שתי תאוריות.
הראשונה טוענת שהשקע הוא תוצאה של התמוטטות הר הגעש כתוצאה מהתרוקנות תא המאגמה הרדוד, בערך בגובה פני הים מתחת להר הגעש לס קנייאדס, לאחר התפרצות געשית עזה שבה נפלטו כמויות גדולות של טפרה.
התאוריה השנייה היא שהקלדרה נוצרה בסדרה של מפולות סלעים צדדיות שמקורם בהשפעת כוח הכבידה בדומה לאלו שנצפו בהוואי.
הוכחות התומכות בתאוריה שנייה זו נמצאו הן בתצפיות שנערכו באיים, והן ממחקרים של גאולוגיה ימית.
השלב החמישי והאחרון התרחש בשלהי תקופת הפליסטוקן ואופיינה בפעילות געשית מחודשת כאשר לבה אלקלית מאפית נפלטה מרצועת הבקעים ובהדרגה נבנה הר הגעש המרכזי טיידה מלבה פונוליטית.
והרי הגעש פיקו וייאחו ומונטניה בלנקה.
טפרה, שמקורה בהתפרצויות הרי הגעש פיקו וייאחו, טיידה ומונטניה בלנקה, ממלאה חלקית את קלדרת לס קניאדס.
טיידה הוא כיום הר געש רדום.
ההתפרצות האחרונה בהר התרחשה ב-1909 מלוע אל צ'יניירו (El Chinyero), חרוט אפר השוכן כ-10 קילומטרים צפונית מערבית לפסגת טיידה.
התפרצות מונטניאס נגראס ב-1706 הרסה את העיירה והנמל העיקרי גרצ'יקו, כמו גם כמה יישובים קטנים יותר.
ההתפרצות המתפוצצת האחרונה במתחם הגעשי של טיידה התחוללה במונטניה בלנקה לפני כ-2,000 שנים.
הפעילות הגעשית ההיסטורית האחרונה הקשורה להרי הגעש השכבתיים טיידה ופיקו וייאחו התרחשה ב-1798 מנאריסס דל טיידה או צ'אהורה במדרון המערבי של פיקו וייאחו.
התפרצות זו הייתה סטרומבוליאנית באופייה ומרבית הלבה הייתה לבת טרשים או לבת אַאַ (בהוואיית: a'a').
ניתן להבחין בלבה זו בשולי הדרך וילאפלור-צ'יו (Vilaflor–Chio).
כריסטופר קולומבוס דיווח כי ראה "אש גדולה בעמק אורוטאווה (Orotava)" כשהפליג ליד טנריפה בדרכו לגילוי אמריקה ב-1492. מכאן מסיקים שקולומבוס היה עד להתפרצות געשית.
תיארוך רדיומטרי בעמק אורוטאווה העלה כי שום התפרצות לא התרחשה בו ב-1492, אבל שהייתה התפרצות שמקורה בלוע בוקה קונגרחו סביב תקופה זו.
לפני כ-150,000 שנים התרחשה התפרצות מתפוצצת עזה הרבה יותר, ככל הנראה היה מדד ההתפרצות הגעשית 5. התפרצות זו יצרה (על פי אחת התאוריות) את קלדרת לס קניאדס.
התפרצויות עתידיות עלולות לכלול זרמים ונחשולים פירוקלסטיים דומים לאלו שהתרחשו בהר פלה במרטיניק, בווזוב באיטליה ובהר אונזן ביפן.
ב-2003 אובחנה פעילות סייסמית מוגברת וב-2004 לוותה פעילות געשית זו בהתגברות פעילות של פומורולות על פסגת טיידה הפולטות גופרית דו-חמצנית וגזים געשיים אחרים, כולל רמות נמוכות של מימן גופרתי.
תוכנה זו אמורה לאתר סימנים מטרימים להתפרצות געשית.
מצד שני חושש הממשל המקומי בטנריפה להשלכות על התיירות, מקור הכנסה עיקרי באי, ולכן הוא פרסם הודעה רשמית ב-2009 על פיה הר טיידה הוא באופן רשמי הר רדום, וכי טנריפה הוא יעד תיירותי בטוח.
ראש הממשל המקומי פנה בתלונה למועצה הלאומית למחקר מדעי של ספרד בשל מידע לא מדויק לטענתו שפרסמו כמה מהחוקרים של המועצה שגרם לציבור להבין כאילו הר הגעש עתיד להתפרץ בקרוב.
Edens) שהעפיל לפסגה ב-13 באוגוסט 1715 בראש חבורה שכללה בריטים, הולנדי ומדריך מקומי.
לאחר תום עידן הנאורות הפך הטיפוס על טיידה להיות אופנתי עבור כל חברי המשלחות בדרכם למזרח אסיה או לאוקיינוס השקט.
הגאולוג וההרפתקן הגרמני האנס מאייר (Hans Heinrich Joseph Meyer), שהיה האדם הראשון שהעפיל לפסגת הקילימנג'רו ב-1889, טיפס על טיידה ב-1894 על מנת לבחון את תנאי הקרח על הר הגעש.
הוא תיאר את שני ההרים כ"שני מלכים, האחד מתנשא באוקיינוס, והשני בלב מדבר וערבות".
קילוחי הלבה על מדרונות טיידה מתבלים לשכבת קרקע דקה מאוד, אבל עשירה בחומרי מזון ומינרלים המקיימת מגוון נרחב של מיני צמחים.
מקבוצת הצמחים הווסקולריים יש בהר 169 מינים, 58 מתוכם אנדמיים לאיים הקנריים, ומתוכם 33 אנדמיים לטנריפה.
את חִננית טיידה (Argyranthemum teneriffae), ממשפחת המורכבים אפשר למצוא בגבהים קרוב ל-3,600 מטרים ואת ה-Viola cheiranthifolia, מין של סגל, אפשר למצוא עד לפסגה, ובכך הוא הצמח הפורח הגדל במקום הגבוה ביותר בספרד.
שלושה מיני זוחלים אנדמיים מצויים בפארק: לטאת האיים הקנריים (Gallotia galloti galloti), שממית האיים הקנריים (Tarentola delalandii) וחומט האיים הקנריים (Chalcides viridanus).
יונקים אחרים המצויים בפארק דוגמת המופלון, הארנב, העכבר המצוי, החולדה המצויה, חתול הרחוב והקיפוד האלג'ירי הם כולם מינים פולשים.
טיידה הוא הסמל הראשי של טנריפה והמונומנט הטבעי המזוהה ביותר עם האיים הקנריים.
דמותו של טיידה כשלהבות פורצות ממנו נמצאת במרכז שלט האצולה של טנריפה, כשמעל הר הגעש מופיעה דמותו של המלאך מיכאל, הקדוש הפטרון של טנריפה.
דמות טיידה צוירה לעיתים קרובות במהלך ההיסטוריה, החל מהתחריטים הקדומים ביותר שנעשו בידי הכובשים האירופאים, לחפצי אומנות טיפוסיים לאיים הקנריים, על גב שטר של 1,000 פזטות ספרדיות, בציורי שמן ועל גבי גלויות.
המוזיקאי האנגלי מייק אולדפילד כינה בשם "הר טיידה" קטע אינסטרומנטלי בן 4 דקות באלבום האולפן השביעי שלו Five Miles Out.
מונס פיקו , אחד מהרי הירח ברכס מונטס טנריפה בטבעת הפנימית של ים הגשמים, כונה לראשונה בשם זה על ידי האסטרונום הגרמני יוהאן הירונימוס שרוטר (Johann Hieronymus Schröter; 1816-1745) על שם "פיקו פון טנריפה", אחד משמותיו של טיידה במאה ה-18.
טייגראייר הייתה חברת תעופה זולה סינגפורית.
החברה הפעילה טיסות מבסיסה בנמל התעופה סינגפור צ'נגי, לדרום-מזרח אסיה, סין, הודו, ואוסטרליה.
ביולי 2017 אוחדה עם חברת התעופה Scoot.
טייגראייר הוקמה בדצמבר 2003, והחלה בפעילות ב-25 במרץ 2005.
עד למיזוג החברה עם חברת התעופה Scoot, חברת ההחזקות קבוצת טייגר תעופה "(Tiger Aviation Group)" החזיקה ב-100% ממניות החברה.
בפברואר 2007 הקימה טייגר איירווייז את חברת התעופה הזולה טייגר איירווייז אוסטרליה.
במאי 2011 רכשה טייגר איירווייז 33% ממניות חברת התעופה האינדונזית מנדלה איירליינס.
בפברואר 2011 רכשה 40% ממניות חברת התעופה הפיליפינית סאות' איסט אסיה איירליינס.
באוקטובר 2014 הפכה לחברת בת של סינגפור איירליינס לאחר שזו רכשה 56% ממניות החברה.
ביולי 2017 מוזגה פעילות טייגר איירווייז לחברת Scoot, חברת הלואו-קוסט של סינגפור איירליינס.
+צי החברה נכון לדצמבר 2012:כלי טיסבציבהזמנהנוסעיםהערותאיירבוס A320-200490180קבלת ההזמנה עד לשנת 2014 כיום מתפקדים בשירות רגילסה"כ490
טייט באקלי דונובן הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ובמאי אמריקאי.
זכה לפרסום בזכות הופעותיו בסדרות "Damages", "The O.C." ובסרטים "ארגו", "הרקולס", "לילה טוב ובהצלחה" ו"על הכוונת".
דונובן הצעיר מבין שבעה אחים ואחיות נולד בניו יורק סיטי לאיליין פרנס וג'ון טימותי דונובן שהיה מנתח במקצועו.
דונובן אירי במוצאו למד באוניברסיטת דרום קליפורניה שם הכיר את חבריו כוכב הקולנוע ג'ורג' קלוני ואת הקולנוען גרנט הסלוב, שהפיקו את הסרט "ארגו".
דונובן היה מאורס לכוכבות הקולנוע איתן שיחק סנדרה בולוק וג'ניפר אניסטון, אך לא התחתן.
נישא בשנת 2005 לתסריטאית קורני קינגסבארי והתגרש לאחר 3 שנים.
ב-1995 שיחק בתפקיד הראשי לצידו של ג'ון קראייר בסיטקום הכושל "הורים".
ב-1997 השתתף דונובן בשלושה פרקים בסדרה המצליחה "אלי מקביל" בתפקיד רונלד צ'ני, לקוח של אלי מקביל.
ב-1998 הופיע דונובן בעונה הרביעית של קומדיית המצבים המפורסמת "חברים" בתפקיד ג'ושוע החבר של רייצ'ל (ג'ניפר אניסטון).
בין 2003 ל-2006 שיחק דונובן בשתי העונות הראשונות של סדרת הדרמה "The O.C." בתפקיד ג'ימי קופר אביה של הנערה מריסה קופר (מישה ברטון).
ב-2007, הוא התארח בפרק בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית".
באותה שנה ועד 2010 הוא שיחק בסדרת הדרמה "Damages" בתפקיד טום שייז השותף הבכיר במשרד עורכי הדין של פאטי הייז (גלן קלוז), אותו גילם במשך 3 עונות.
דונובן ביים עבור הסדרה חמישה פרקים.
בשנת 2013 החל דונובן לשחק באופרת הסבון "תעתוע" בתפקיד אדוארד בנו הבכור האלים של רוברט באוורס (ויקטור גרבר).
באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה של CBS - "בני ערובה", הגרסה האמריקאית לסדרת הישראלית באותו שם ששודרה בערוץ עשר.
בשנת 2014 שיחק בסדרת הטלוויזיה 24 בתפקיד מארק בודרו ראש סגל הבית הלבן.
ב-2015, הוא התארח בפרק בסדרה "הסקס של מאסטרס".
בשנת 2016, הוא שיחק בסדרה "האיש במצודה הרמה" והתארח בפרק בסדרות "אלמנטרי" וללא גבולות.
דונובן החל את דרכו כשחקן קולנוע לקראת סוף שנות ה-80 בסרט החלל "מחנה חלל" בתפקיד קווין דונלדסון מפקד צוות החלל הצעיר ובהפקתו של רון הווארד "נקי ופיקח" בתפקיד צעיר המכור לסמים.
ב-1989 כיכב לצידו של המפיק והתסריטאי גרנט הסלוב בקומדיה "פניות מסוכנות" והשתתף בסרט הפעולה "דאד בנג".
בשנת 1990, שיחק דונובן בדרמת המלחמה הבריטית "ממפיס בל" בתפקיד טייס המשנה לוטננט לוק סינקלייר.
ב-1992, שיחק בסרטים: "שיקוי אהבה מס' 9" בתפקיד הביוכימאי הצעיר הבודד פול מאתיוס לצידה של סנדרה בולוק, ו"בתוך מונקי זטרלנד" בתפקיד הספר ברנט זטרלנד עליו הועמד דונובן לפרס אינדפנדנט ספיריט, "אקיוניוקס" של אלן רודולף.
ב-1993, שיחק בסרטו הראשון של הבמאי האנגלי ג'ון מאדן, "איתן פורם".
ב-1997 דיבב דונובן את דמותו של הרקולס בסרט האנימציה המצליח "הרקולס" והשתתף במותחן "רצח ב-1600".
ב-2005 השתתף בדרמת העיתונות של ג'ורג' קלוני "לילה טוב ובהצלחה" בתפקיד העיתונאי ג'סי זוסמר ובסרט "גבר מי שמטפלת" בכיכובו של וין דיזל.
ב-2007 הופיע בפנטזיה הקומית "ננסי דרו" בתור קארסון, אביה של הנערה ננסי דרו (אמה רוברטס) והשתתף במותחן הפעולה "על הכוונת".
ב-2012 התפרסם בסרטו המצליח של בן אפלק "ארגו" בתפקיד הדיפלומט האמריקאי רוברט אנדרס המסתתר בשגרירות קנדה במהלך משבר בני הערובה באיראן.
ב-2015, שיחק בסרט "שלושה דורות" לצידן של נעמי ווטס וסוזן סרנדון.
ב-2016, שיחק בסרט "מנצ'סטר ליד הים" בכיכובו של קייסי אפלק.
בשנת 2017 שיחק דונובן בקומדיית הפשע גרייס לצד קייטי קסידי.
ב-2019, שיחק בסרט "רוקטמן" המבוסס על חייו של אלטון ג'ון.
ב-2021, שיחק בסרט "ריספקט" המבוסס על חייה של אריתה פרנקלין.
בין השנים 1990 - 1994, יצא דונובן עם השחקנית סנדרה בולוק.
בין השנים 1995 - 1998, יצא עם השחקנית ג'ניפר אניסטון.
ב-2005, נישא לקת'רין קינגסברי במאליבו.
ב-2008 וב-2012, הודיע דונובן על תמיכתו בברק אובמה כמועמד לנשיאות ארצות הברית.
אוהבת עד מוות (2019) - סרט טלוויזיה של Lifetime
מייקל ריי סטיבנסון , המוכר בשם הבמה טייגה (Tyga - ראשי תיבות של Thank You God Always; תודה לך אלוהים תמיד), הוא ראפר, זמר-יוצר ושחקן אמריקאי.
סטיבנסון נולד בקליפורניה, ארצות הברית.
הוא ממוצא אפרו-ג'מייקני (אביו) ווייטנאמי (אימו).
בילדותו, האזין לראפרים כמו אמינם, ליל ויין ואחרים.
סטיבנסון סיפר שמקור כינויו "טייגה" מאמו, שכביכול כינתה אותו "טייגר וודס".
ב-10 ביוני 2008, הוציא טייגה את אלבומו הראשון, "No Introduction" מחברת "דיקיידאנס רקורדס", והוא היה האלבום העצמאי הראשון שלו.
באותן שנים גם הוציא מספר מיקסטייפים.
מיקסטייפ הבכורה שלו, "Young On Probation" צבר מספיק תשומת לב כדי לחתום על חוזה הקלטות עם "יאנג מאני".
הוא גם הוציא את "Fan of a Fan" עם הזמר כריס בראון והמפיקים DJ Ill ו־DJ Rockstar.
השיר "Deuces" יצא לאור כשיר הראשון במיקסטייפ והגיע למקום ה-14 במצעד הבילבורד הוט-100 עד ה-26 באוגוסט 2010.
האלבום "Careless World: Rise of the Last King" היה אלבום הסטודיו השני של סטיבנסון.
האלבום יצא לאור ב-21 בפברואר 2012 מחברת "יאנג מאני" ו"קאש מאני" ו"Universal Republic Records", ובו שירים כמו "Far Away", Still Got It", "Rack City", Faded" ועוד.
האלבום השלישי, "Hotel California" יצא ב-9 באפריל 2013, הסינגל הראשון מתוכו, "Dope", היה בשיתוף בולט של הראפר ריק רוס, ועוד שירים כמו "Show You", "For the Road" ועוד בשיתופם של הזמרים ריק רוס, פיוצ'ר, כריס בראון, גיים ווויז קאליפה.
האלבום צבר כ-54,000 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון.
לפני יציאת הסינגל הראשון טייגה הוציא מיקסטייפ של 9 שירים שנקרא "187" שיצא לאור ב-30 בנובמבר 2012. טייגה גם הוציא מיקסטייפ שני של "Fan of a Fan" עם הזמר כריס בראון.
ב-27 באוגוסט 2013 טייגה הוציא סינגל עם DJ Mustard שנקרא "Throw It Up".
הוא גם הודיע שהוא עובד על שני מיקסטייפים נוספים, "Black Thought 3" ו"Well Done 4".
האלבום נעשה בשיתוף האמנים כריס בראון, דרייק, ג'סטין ביבר וקניה וסט.
בשנת 2015 שיחק בסרט הנעורים "Dope".
בשנת 2016 הופיע בתפקיד אורח בסרט "המספרה 3" לצד אייס קיוב וניקי מינאז'.
בשנת 2018, השתתף בשיר "Kream", של איגי אזליה.
השיר נכלל בהמיני-אלבום, Surviving the Summer.
בשנת 2019 החל לשחק בעונתה השלישית של סדרת האימה "צעקה" ברשת VH1, בדמותו של ג'מאל "ג'יי" אליוט, אחיו החורג של דיון, ויש לו נאמנות גבוהה כלפיו.
בשנת 2021 השתתף בעונה השישית של הזמר במסכה ארצות הברית בתור "הדלמטי" והודח לאחר הופעתו הראשונה.
בין השנים 2011 - 2014, היה בזוגיות עם הזמרת בלאק צ'יינה.
בין השנים 2015 - 2017, היה בזוגיות עם הדוגמנית קיילי ג'נר.
בשנת 2023, החל לצאת עם הזמרת אבריל לאבין.
טיידל הוא שירות הזרמת מוזיקה למנויים המשלב אודיו ווידאו-קליפים באיכות גבוהה.
השירות מכיל יותר מ-35 מיליון שירים ו-85,000 וידאו קליפים.
מפעיליו טוענים כי הם משלמים את האחוז הגבוה ביותר של תמלוגים לאמני מוזיקה ולכותבים בשוק הזרמת המוזיקה.
טיידל הושק ב-2014 על ידי החברה הציבורית הנורווגית-שוודית Aspiro.
נחתם הסכם הפצה עם שְלוש חברות התקליטים הגדולות, נוסף על חברות התקליטים העצמאיות.
ברבעון הראשון של 2015 נרכשה חברת האם Aspiro על ידי הפרויקט הפנתר בע"מ, בבעלותו של הראפר האמריקאי ג'יי זי.
החל מאוגוסט 2024, פזמונאים בארצות הברית יכולים לנהל את קטלוג היצירות שלהם באמצעות הכלים החדשים של טיידל, המאפשרים ניהול תמלוגים.
נכון לעכשיו טיידל נמצאת בבעלותו של ג'יי זי, ומגוון רחב של אמני מוזיקה אחרים הפורשים ז'אנרים מרובים בתחומם.
זהו שירות ההזרמה הראשון בעולם שנמצא בבעלות של אמן.
אמנים שונים השתמשו בסיסמה "Turn the tide" ו-"#TIDALforAll" ברשתות החברתיות במהלך יצרת התדמית למסיבת העיתונאים, שם התקיימה השקתו המחודשת של השירות.
הרעיון של פלטפורמת הזרמה שנמצאת בבעלות של אמן הוסבר כ"להחזיר את הערך למוזיקה על ידי השקת שירות בבעלות אמנים".
במהלך מסיבת העיתונאים שצוינה, הוזמנו לבמה האמנים הבאים כ"הבעלים של טיידל": ג'יי זי עצמו, ביונסה, ריהאנה, קניה וסט, ניקי מינאז', דאפט פאנק, ג'ק וייט, מדונה, ארקייד פייר, אלישה קיז, אשר, כריס מרטין, קלווין האריס, deadmau5, ג'ייסון אלדין וג'יי קול.
אריק הרוויי מפיצ'פורק ציין על האמנים שמחזיקים בבעלות משותפת של השירות, "אלה הם האחוז האחד של מוזיקת פופ בעולם כרגע, אלה אמנים שלא עונים לחברות תקליטים, לא עונים לתאגידים".
נכון למרץ 2015, שני מנויי טיידל מפורטים להלן.
עם זאת, מחירים משתנים ממדינה למדינה, בהתאם לסטנדרטים בשוקים מקומיים.
טייגטה (נקרא גם Jupiter XX) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק.
טייגטה התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד וקוטלג בשם S/2000 J 9.
רדיוס מסלולו של טייגטה סביב צדק הוא 22,439,000 ק"מ ומשך זמן הקפת מסלולו סביב צדק הוא 686.675 ימים.
קוטרו של טייגטה הוא 5 קילומטרים ומהירותו במסלולו סביב צדק היא 2.32 ק"מ לשנייה.
טייגטה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.252.
את שמו, קיבל טייגטה בשנת 2002 על שם טייגטה שהייתה אחת הפליאדות (על שמן קרוי גם צביר הכוכבים הפליאדות), שהיו בנותיו של אטלס על פי המיתולוגיה היוונית.
טייגטה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה.
טייגלעך (או טייגלאך, מיידיש: "בצק קטן") הוא מאכל מתוק המשתייך למטבח היהודי האשכנזי.
הטייגלעך הן יריעות בצק קשורות בלולאה אותן נהוג לטגן בסירופ מתוק או דבש.
הטייגלעך מוגש ככיבוד בחגים ראש השנה, סוכות, שמחת תורה ופורים.
מקורו של הטייגלעך עוד מימי הרומאים, הם לקחו פיסות בצק, בישלו אותם בדבש וקראו למאכל ורמיקולוס.
יהודי איטליה אימצו את המאכל למטבחם אך הוא נעלם בהדרגה בתקופת ימי הביניים.
בתחילת המאה ה-12 רבנים שחיו בשטח גרמניה וצרפת של ימינו, ציינו כי הם אוכלים יריעות בצק מתוקות מצופות בדבש להם קראו ורמסל או ורימילש וכי המאכל מוגש כמנת פתיחת בארוחת השבת.
המנה עברה שינוי שמות, בתקופה מסוימת הוא נקרא גרמסל ולאחר מכן חרמסל במזרח אירופה.
הטייגלעך מוגש בעיקר בראש השנה, שכן בחג זה נהוג לאכול מאכלים מתוקים או מצופים בדבש כדי לסמל מעבר נעים ומבורך לשנה חדשה.
בראש השנה תשפ"ב, זכה המאכל לעניין ולפרסום בעקבות פוסט של מייסד פייסבוק מארק צוקרברג, שסיפר כי רעייתו הכינה טייגלעך לרגל החג.
טייזן היא מערכת הפעלה לטלפונים חכמים, המבוססת על לינוקס ופותחה על ידי חברת סמסונג.
המערכת הייתה אמורה להתבסס במקור על HTML5, ולהיות כפרויקט המשך ל-MeeGo עבור טלפונים ניידים, אך בסופו של דבר היא נוצרה בהתבסס על ניסיונה הקודם של סמסונג ליצור מערכת הפעלה מבוססת לינוקס למכשירים ניידים – Bada.
נעשה בטייזן שימוש בעיקר במכשירים כגון שעונים חכמים וטלוויזיות חכמות.
חלק לא מבוטל ממערכת הפעלה זו הוא בקוד פתוח, אך חלק מהתוכנה גם כולל חלקים שלסמסונג זכות בלעדית עליהם ונמצאים תחת Flora License, נגזרת של רישיון אפאצ'י בגרסה 2.0 המעניק רישיון פטנט ל"פלטפורמות טייזן מאושרות".
טַיַּחַת שְׁחֹרַת-חָזֶה (שם מדעי: Sceliphron spirifex) היא צרעה ממשפחת הצרחוליתיים .
צרעה זו, בדומה לצרעות אחרות בסוג טייחת, בונה תאי בוץ גבוה מעל הקרקע, ומוכרת פעמים רבות בזכות בתי הבוץ על קירות ותקרות באזורים עירוניים.
היא אינה מסוכנת לאדם ונפוצה במזרח התיכון ובדרום אירופה.
אורכה של הצרעה 17–27 מ"מ, הגבעולון (petiole) דק, ארוך וישר.
צבעה שחור, מלבד הפטוטרת וכמה פרקי רגל צהובים.
שחורת-החזה נוהגת לבנות מבני בוץ בעלי מספר תאים גבוה מהקרקע.
בתוך כל תא הצרעה מאחסנת כמה עכבישים ששיתקה עם עוקצה.
על העכביש האחרון היא מטילה ביצה ואוטמת את התא.
הזחלים שבוקעים מהביצה ניזונים מהעכבישים, הם מתגלמים בתוך התא ופורצים אותו רק כבוגרים.
טייגר לאב הוא צמד פופ סינטיס ישראלי שהוקם ב-2010 על ידי האחים רועי וגיגי בן ארצי.
הלהקה צברה פופולריות וחלקה במות עם אמנים כמו הפט שופ בויז, מארק רונסון וארקטיק מאנקיז.
בראיון מ-2011 הצהירה הלהקה, שהתבססה אז בלונדון, שהיא מלונדון וניו יורק.
"טייגר לאב" הוקמה בתחילת העשור השני של המאה ה-21 על ידי האחים רועי בן ארצי וגיגי בן ארצי.
גיגי ניגן בס, ואילו אחיו רועי ניגן בגיטרה והיה הסולן הראשי.
על פי הדיווחים, השיר של הלהקה "Pussy Cocaine" שיצא בשנת 2010 קיבל מאות אלפי צפיות ואף הגיע לעשירייה הראשונה של מצעד המוזיקה של "הייפ מאשין".
הם חלקו במה עם אמנים כמו "פט שופ בויז" ומארק רונסון והופיעו ב"גרדיאן", במגזין "פייפר" ופרד פרי.
בשנת 2011, הופיעו טייגר לאב בפסטיבל המוזיקה של Lowlands בהולנד עם ארקטיק מאנקיז.
בשנת 2013 חיממו את הפט שום בויז בהופעה בישראל
בשנת 2016 הם הוציאו את הסינגל שלהם "חלל בחלל".
בסרטון המלווה של הרצועה, הדוגמנית וסנסציית האינסטגרם אליה גאליאוטדינובה נראית מענגת את עצמה מינית.
טייט ריבס הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, אשר מכהן מאז ינואר 2020 כמושל מיסיסיפי.
בעבר כיהן כסגן המושל וכגזבר המדינה.
ריבס נולד במערב מיסיסיפי ב-5 ביוני 1974. בעל תואר ראשון בכלכלה.
לאחר הלימודים עסק בבנקאות במשך מספר שנים.
בשנת 2004 מונה ריבס לתפקיד גזבר מיסיסיפי.
הוא הראשון מן המפלגה הרפובליקנית והצעיר ביותר בתולדות המדינה שמחזיק בתפקיד זה.
בשנים 2012–2020 ריבס כיהן כסגן המושל פיל בראיינט.
בשנת 2019 נבחר לכהן כמושל המדינה, עם כ-52% מהקולות, לאחר קמפיין שהתמקד בהתנגדות לאובמה-קייר.
בזמן כהונתו כמושל, ריבס עורר מחלוקת רבה בעקבות התנהלותו מול מגפת הקורונה.
ריבס כמעט ולא הטיל סגרים, וקרא לאנשים לסמוך על התפילה מתוך טענה ש"מיסיסיפי לא תהיה סין ולא צפון קוריאה".
בבחירות נובמבר 2023, נבחר לקדנציה שנייה לאחר שקיבל 51.6% מהקולות.
טייט אנד היא עמדה במשחק הפוטבול, בחלק ההתקפי.
העמדה היא מעין שילוב בין שחקן קו התקפי (offensive lineman) לבין תופס (wide receiver), כלומר, שחקן בעמדת טייט אנד יעמוד בקו אחד עם שחקני הקו ההתקפי ויוכל לחסום איומים מצד ההגנה, אך יוכל גם לשחק כתופס לכל דבר.
הוא אף יוכל לשחק את שניהם (תלוי במערך, במהלך ובמערכת המשחק של הקבוצה.
במערכים מסוימים יכולים להיות בין 0 לעד 3 טייט אנדים).
מספר החולצה של הטייט אנדים בליגת ה-NFL נע בין 0 ל-49 או 80 ל-89.
מהשחקנים הידועים בעמדה: רוב גרונקובסקי, טרוויס קלסי, וטוני גונזלס.
לרוב, הטייט אנד יהיו מהשחקנים הגבוהים בקבוצה, כמו שחקני הקו (ההתקפי וההגנתי).
הם גם יהיו בדרך כלל בעלי המשקל הרב ביותר מלבד שחקני הקו.
לכן, השחקנים בעמדת הטייט אנד יהיו לרוב איטיים יותר מהתופסים ומהרצים האחוריים, אך עדיין יוכלו לפרוץ דרך המערך ולנסות לתפוס את הכדור, לרוב בעזרת מגע פיזי.
טייט רוזנר מקריי היא זמרת-יוצרת ורקדנית קנדית.
בשנת 2019, משכה מקריי את תשומת ליבה של חברת התקליטים RCA Records, לאחר צאת הסינגל הבכורה שלה "One Day" (2017) שהפך לוויראלי ביוטיוב, ולאחר מכן הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, All the Things I Never Said (2020).
מקריי זכתה במהרה להכרה רחבה יותר לאחר צאת הסינגל "You Broke Me First", אשר הפך ללהיט בינלאומי.
בשנת 2020, מקריי הייתה המוזיקאית הצעירה ביותר שנכללה ברשימת פורבס 30Under30 של מגזין פורבס.
טייט רוזנר מקריי נולדה בקלגרי שבקנדה, לאב ממוצא סקוטי שעבד בכוחות הקנדיים ולאם ממוצא גרמני, במשפחה מרקע נוצרי.
בגיל ארבע, בעקבות עבודתו של אביה, עברה עם משפחתה לעומאן, שם העבירה אמה שיעורי מחול, והתגוררו בה שלוש שנים.
בעומאן התחנכה מקריי בבית הספר הבינלאומי האמריקאי מוסקט (TAISM).
החלה ללמוד ריקוד בגיל שש.
לאחר שחזרה לקלגרי, בגיל שמונה, היא החלה ללמוד בצורה אינטנסיבית יותר שיעורי ריקוד.
בגיל 11 החלה להתאמן בכל סגנונות המחול ב-YYC Dance Project, חברת מחול בבעלות אמה, ועברה הכשרה ללימודי בלט בבית הספר לבלט אלברטה, בית הספר להכשרה של להקת הבלט של אלברטה.
מקריי היא אסמטית, ובמהלך ריאיון חשפה כי היא משתמשת במשאף שלה על בסיס יומיומי.
מקריי הייתה מדבבת בסדרה "להלהלופסי", בה דיבבה את הדמות "ספוט ספלאטר ספלאש", מאז הקמת התוכנית בשנת 2013 ועד לסיומה בשנת 2015.
מקריי הייתה פיינליסטית בתוכנית "So You Think You Can Dance" בגיל 13, וחתמה חוזה עם חברת התקליטים RCA שנה לאחר מכן.
ב-4 ביוני 2021, התארחה מקריי בסינגל "U love U" מאת בלאקבר.
יומיים לאחר מכן, הופיעה מקריי יחד עם עלי גייטי עם השיר "Lie to Me" בטקס פרסי ג'ונו לשנת 2021 .