tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשונה מהשיר המקורי, את הגרסה הזו הפיק סאלאם רמי, אך המילים נשארו כמו שהן ולא שוכתבו.
גרסה זו זכתה להצלחה רבה בעולם, ובשיאה הצליחה להגיע אל המקום אל המקום ה-14 במצעד של יפן, ה-27 במצעד ההונגרי, וה-29 במצעד הסינגלים הבריטי.
כמה שנים לצאתה, עלתה הגרסה של ויינהאוס לספוטיפיי, שם זכתה להצלחה רבה כאשר צברה למעלה מ-65 מיליון השמעות.
אחרי מותה של ויינהאוס, צולם לשיר וידאו קליפ מלא שהועלה לערוץ ה-Vevo שלה בשנת 2011. הקליפ מאחד בתוכו את שלל הקליפים הישנים של הזמרת, ובתחילתו ניתן לראות את תחילת הקליפ של להיטה "You Know I'm No Good".
בנוסף לכך, בקליפ ניתן לראות הופעות מן עברה של ויינהאוס, ובעיקר אותה כשהיא שמחה.
בשלושת הימים הראשונים של הקליפ ביוטיוב, הפך הקליפ במהרה לוויראלי, ונכון ליוני 2019, מונה הצפיות שלו עומד על 21 מיליון צפיות.
שנהטקסקטגוריהמועמדותתוצאהמקור2012Soul Train Music Awardsההופעה הבינלאומית של השנה"Our Day Will Come"
"Our House" הוא שיר של להקת הסקא הבריטית מאדנס, שיצא לאור בשנת 1982. בשנת 1983 זכה השיר בפרס איבור נובלו לשיר הפופ הטוב ביותר.
השיר יצא בנובמבר 1982 כסינגל המוביל מאלבום האולפן הרביעי של הלהקה "The Rise & Fall" וזכה להשמעות רבות ברדיו ולהצלחה במצעדי פזמונים ברחבי העולם.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית.
Our House היה למצליח ביותר של מאדנס בארצות הברית, והשני בלבד של הלהקה שנכנס בארצות הברית ל-40 הגדולים.
מילות השיר מתארות סגנון חיים של משפחה ממעמד הפועלים בבריטניה.
הווידאו קליפ לשיר צולם בבית טורי ברחוב סטפנסון שבצפון-מערב לונדון, הבנוי בסגנון ויקטוריאני.
בקליפ נראים חברי הלהקה שרים ומנגנים בתוך סלון הבית, קוראים עיתון בשולחן האוכל היוקרתי בבית, בתוך הג'קוזי, כולל צילום של הבית גם מבחוץ.
בנוסף הם מגלמים את בני המשפחה המוזכרים בשיר.
ב-1982 הלהקה ביצעה את השיר בהופעת אורח שלה בסדרה "The Young Ones".
בשנת 1985 שימש כשיר הפתיחה של סדרת הדרמה לילדים "Dodger, Bonzo and the Rest", כשהוא מבוצע על ידי צוות השחקנים בסדרה.
בין אוקטובר 2002 ל-אוגוסט 2003 הוצג, בוסט אנד שבלונדון, מחזמר משירי מאדנס בשם "our house".
בשנת 2012 הלהקה ביצעה את השיר בטקס נעילת אולימפיאדת לונדון.
"Otra Cosa" (בעברית: "עוד דבר") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר דדי יאנקי, וזמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה.
השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2016. הוא היה צריך לצאת כסינגל הרביעי מתוך האלבום, El Disco Duro, אך בשנת 2022 נודע כי האלבום נגנז והוא הופץ כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שברפובליקה הדומיניקנית, ה-17 במצעד השירים הטרופיים, וה-21 במצעד השירים הלטיניים.
השיר נכתב על ידי דדי יאנקי, נאטי נטשה ואגברט "הייז" רוזה, והוא הופק על ידי מפיק המוזיקה זוכה פרס גראמי הלטיני הייז.
השיר יצא לאור ב-9 בדצמבר 2016, והיה זמין לקנייה ולהורדה דיגיטלית ברשתות הזרמות המדיה השונות.
במקור, היה השיר צריך להיכלל באלבום La Súper Fórmula בלבד, אך בסופו של דבר צורף גם לאלבום El Disco Duro, של דדי יאנקי.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר בוים וצולם על ידי לואיוויל וחברת התקליטים של השניים, ופורסם ב-27 בינואר 2017. הקליפ צולם במיאמי שבפלורידה, באמצע החודש לאחר שיצא כסינגל רשמי.
את הקליפ העלה דדי יאנקי לערוץ היוטיוב הרשמי שלו.
נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-115 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם9 בדצמבר 2016הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתפינה
Otelo Burning הוא סרט דרמה דרום אפריקאי משנת 2011, בבימויה והפקתה של שרה בלצ'ר.
התסריט נכתב על ידי ג'יימס וייל, שרה בלצ'ר, וסדנת השחקנים.
הסרט הוא בזולו עם כתוביות באנגלית.
בסרט מככבים ג'פטה ממבולו, תומאס גומדה, וטשפאנג מוהלומי.
השנה היא 1989, והמאבק נגד האפרטהייד הוא בשיאו.
הסיפור מתחיל כאשר אוטלו בותלזי בן ה-16, אחיו הצעיר, נטווה, והחבר הכי טוב שלו ניו ייר (השנה החדשה באנגלית), מוזמנים לבית החוף שם אמו של החבר עובדת כמשרתת.
הם צופים באלוף הגלישה במים המקומי, ונשאבים לתוך עולם שהיה סגור בפניהם.
הוא ההיפוך הגמור מהמעברה (township) בו הם חיים – מקום של עוני וצפיפות, המצוי תחת איום תמידי של אלימות פוליטית ואחרת.
הבנים, שעד רגע זה פחדו מהים, מגלים שהם יכולים "לעוף על המים", דבר המסמל עבורם חופש, שחרור.
עד מהרה, אוטלו מתגלה כעילוי, וההצלחות שלו, והיחסים שהוא רוקם עם הסביבה, גורמים לדרמות וסכסוכים, אשר מסתיימים בטרגדיה, ובבחירות בלתי אפשריות עבור אוטלו.
צוות השחקנים מורכב רובו משחקנים צעירים המעורבים במציאות בעולם שבו מתרחש הסיפור.
הסרט היה בפיתוח במשך יותר משבע שנים, ויצא בסופו של דבר מתהליך ארוך במסגרת סדנת קולנוע ומשחק עבור ילדים בלמונטוויל, ליד דרבן.
חלק גדול מהסרט צולם במצלמה ידנית במחוז KwaZulu-Natal בדרום אפריקה.
רוב הסרט צולם במצלמת RED.
סצנות הגלישה צולמו במצלמת Canon 5D.
הפסקול המקורי של הסרט המקורי הולחן על ידי אלן לזאר וטיאגו קורייה-פאולו.
בלצ'ר לקחה את הסרט לפרויקט הסרטים העצמאיים No Borders IFP בניו יורק בספטמבר 2009, והסרט נבחר על ידי IFP כפרויקט לפיתוח ב-2011. Otelo Burning היה סרט הפתיחה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בדרבן ה-32.
המבקר ג'ון דפור, בהוליווד ריפורטר, שיבח את צוות השחקנים ואת הצילום של הסרט.
אך הוא סבר שהתסריט מתקשה לעמוד בציפיות שהשם של הסרט מפתח, בהשוואה ליצריתו הקלאסית של שייקספיר, אותלו.
הביקורת בניו יורק טיימס, מאת ניל גנזלינגר, גם שיבחה את צוות השחקנים, ואת האופן שבו בלצ'ר לא המתיקה את המציאות הקשה של החיים באפרטהייד.
הסרט זכה בפרסי לסרט הדרמטי הטוב ביותר והפרס לסרט גלישה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ביירון ביי ב-2013.
פסטיבל הסרטים הלהט"בי בדרום אפריקה Out In Africa הוא פסטיבל קולנוע להט"בי אשר נוסד בשנת 1994 כדי לחגוג את ההכללה בחוקת דרום אפריקה של סעיף האוסר אפליה על רקע של נטייה מינית.
מטרת הפסטיבל הייתה לשנות את המצב של חוסר הנראות של לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים ואינטרסקס (להט"ב) בחברה ובתרבות הדרום אפריקאית, אחרי עשרות שנים של דיכוי באפרטהייד, ולהיאבק נגד דימויים שליליים של להט"בים בקהילות מסורתית ודתיות, וכן כדי לשמש פלטפורמה לדיון על המצב של להט"בים בדמוקרטיה החדשה.
הפסטיבל נערך מדי שנה ביוהנסבורג ובקייפטאון, עם פסטיבלי "לווין" קטנים יותר בעיירות אחרות.
הפסטיבל פועל במשך כ-20 ימים בכל שנה, בין סוף ספטמבר עד תחילת נובמבר.
מוצגים בו סרטים מקומיים ובינלאומיים, מז'אנרים שונים, כולל סרטים קצרים, תיעודיים, קומדיות ודרמות.
"Our Choice" (בעברית: "הבחירה שלנו") הוא שירו של הזמר האיסלנדי ארי אולפסון, שייצג את איסלנד באירוויזיון 2018.
השיר הופיע בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2018 והיה לשיר השני בסדר ההופעות.
השיר הופיע אחרי השיר של אזרבייג'ן ולפני השיר של אלבניה.
השיר סיים במקום ה-19 והאחרון וקיבל 15 נקודות מההצבעה של השופטים והקהל.
השופטים נתנו לשיר את כל 15 הנקודות במלואן והקהל לא נתן נקודות.
"Ours" (בעברית: "שֶׁלָנוּ") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השלישי, .
השיר יצא לאור ב-22 בנובמבר 2011, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי, וה-13 במצעד הבילבורד הוט 100.
בנוסף לכך, הוא נכלל באלבום ההופעה, Speak Now World Tour – Live.
כמו כן, זכה השיר בפרס ה-BMI בטקס שהתקיים בשנת 2013.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי דקלן וייטבלום, והועלה לערוץ היוטיוב של טיילור סוויפט ב-6 בדצמבר 2011. הצגת הבכורה הרשמית של הקליפ אירעה ב-2 בדצמבר באותה השנה, בחסות .
סוויפט בעצמה הגתה את הרעיון לקליפ ולקונספט שלו.
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-83 מיליון צפיות.
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-27 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג27BuzzFeed167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג25NMEהשירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג136Paste158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג36Vulture179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג91
הוצג באצטדיון AT&T בארלינגטון, טקסס, ב-31 במרץ 2023.
"" (בעברית: "שֶׁלָנוּ (גרסתה של טיילור)") היא הקלטה חוזרת של "Ours".
אזור תאריך יציאה פורמט חברת תקליטיםמקור ארצות הברית 8 בנובמבר 2011 הורדה דיגיטלית ביג משין 21 בנובמבר 2011 תקליטור 5 בדצמבר 2011 רדיו קאנטרי
Our Version of Events (בעברית: הגרסה של אירועים שלנו) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-היוצרת הבריטית אמילי סאנדיי.
האלבום יצא לאור ב-13 בפברואר 2012, על ידי חברות התקליטים וירג'ין רקורדס ו-EMI רקורדס.
"Heaven" - יצא לאור ב-12 באוגוסט 2011, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
"Daddy" - יצא לאור ב-27 בנובמבר 2011, כסינגל השני מתוך האלבום.
"Next to Me" - יצא לאור ב-10 בפברואר 2012, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
"My Kind of Love" - יצא לאור ב-8 ביוני 2012, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
"Clown" - יצא לאור ב-3 בפברואר 2013, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
כדי לקדם את האלבום, יצאה סאנדיי ב-1 בנובמבר 2012, לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Our Version of Events Tour", אשר הסתיים ב-31 בדצמבר 2013.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000איטליה (FIMI)זהב25,000אירלנד (IRMA)פלטינה 3×45,000בלגיה (BEA)זהב15,000בריטניה (BPI)פלטינה 8×2,367,340גרמניה (BVMI)זהב 3×300,000ניו זילנד (RMNZ)זהב7,500צרפת (SNEP)פלטינה100,000שווייץ (IFPI Switzerland)זהב15,000סיכוםאירופה (IFPI)פלטינה 2×2,000,000
מדינהתאריך יציאהגרסהחברת תקליטיםמקורבריטניה13 בפברואר 2012רגילהוירג'ין • EMIספרד14 בפברואר 2012EMIגרמניה9 במרץ 2012ארצות הברית5 ביוני 2012קפיטולבריטניה22 באוקטובר 2012גרסה מיוחדתוירג'ין • EMI
Out Here on My Own (בעברית: כאן בחוץ לבדי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית איירין קארה, מתוך הפסקול Fame.
את השיר כתבה הזמרת לסלי גור עם אחיה.
השיר יצא לאור באוגוסט 1980, כאחד משירי הנושא של הסרט "תהילה", מתוכו הקליטה קארה שיר נוסף שהפך ללהיט בינלאומי, "Fame".
במרוצת השנים הוקלטו שלל גרסאות כיסוי של השיר, תוך שאחת מהן הצליחה להפוך ללהיט ולהגיע לעשירייה הפותחת בשווייץ.
השיר זכה להצלחה מסחרית רבה כאשר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100, שם שהה שבועות רבים במצעד ואף הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר של קארה.
במצעד השירים העכשוויים למבוגרים הגיע בשיאו למקום ה-20, תוך שהצליח לשהות במצעד מספר שבועות רב גם כן.
במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום ה-58 וזכה להצלחה נאה במצעד.
השיר הועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, אף הפסיד לשירה האחר של קארה "Fame", שזכה בפרס.
כמו כן, הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריית טקס פרסי האוסקר ששני שירים מאותו סרט הועמדו באותה הקטגוריה וזאת, בנוסף לכך שאחד מהם אף הצליח לזכות בפרס.
בנוסף לכך, נמכר השיר בכמויות רבות מה שהפך אותו לשיר "מולטי-פלטינה", ברחבי העולם.
Out Here on My Own (בעברית: כאן בחוץ לבדי) הופץ מחדש בשנת 2020, על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי.
השיר יצא בסמוך לשנת 2020, על ידי חברות התקליטים לגסי רקורדס וקולומביה רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האוסף שלה, The Rarities.
את השיר הקליטה מריה קארי כבר בשנת 2000, ורק בשנת 2020 היא החליטה להפיץ אותו לרשתות הזרמות המדיה השונות.
גרסת הכיסוי של קארי זכתה להצלחה כאשר מבקרי מוזיקה שונים ביקרו אותה.
בניו יורק דיילי ניוז סקרו את גרסת הכיסוי של קארי, תוך שהמליצו למאזינים לשמוע אותה.
במגזין הבילבורד סקרו את השיר באופן מקיף, תוך שהזכירו את העובדה שקארי הייתה חובבת של הסרט "תהילה".
באתר מוזיקת הרית'ם אנד בלוז Rated R&B, סקרו את השיר גם כן.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קארי ב-18 בספטמבר 2020, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל.
האודיו זכה להצלחה מתונה כאשר צבר למעלה מ-150 אלף צפיות בפחות משבועיים לצאתו, תוך שבהמשך העלתה קארי גם את קליפ המילים הרשמי של השיר.
Other People's Heartache היא סדרת מיקסטייפים של הלהקה הבריטית באסטיל.
סדרת המיקסטייפים כוללת ארבעה חלקים.
החלק הראשון בסדרת המיקסטייפים נקרא Other People's Heartache.
המיקסטייפ מכיל גרסאות כיסוי שהקליטה הלהקה, והוא יצא לאור באופן עצמאי ב-17 בפברואר 2012 להורדה חינמית.
לדברי סולן הלהקה דן סמית', הלהקה התבקשה למחוק את המיקסטייפ לאחר הוצאתו.
המיקסטייפ כולל גרסאות כיסוי לשירים מתקופות שונות, ביניהן גרסת כיסוי לשיר "The Rhythm of the Night", שהיה להיט בשנות ה-90, המשולבת עם "Rhythm Is a Dancer" שיצא גם הוא באותה תקופה, ומנגד גרסת כיסוי לשיר "Blue Jeans" שיצא לאור בשנת 2012, כחודש לפני שפורסם המיקסטייפ.
הרצועות "Of the Night" ו-"What Would You Do?" נכללו מאוחר יותר בהוצאה המחודשת של אלבום הבכורה של הלהקה, All This Bad Blood, והראשונה יצאה לאור כסינגל ממהדורה זו.
2 הוא המיקסטייפ השני בסדרה, שיצא לאור באופן עצמאי ב-10 בדצמבר 2012 להורדה חינמית.
בדומה לחלק הקודם, המיקסטייפ מורכב בעיקרו מגרסאות כיסוי, סימפולים, ציטוטים מסרטים ושירים של הלהקה.
III) הוא החלק השלישי בסדרת המיקסטייפים, והראשון שיצא לאור באופן מסחרי.
המיקסטייפ יצא לאור על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, ב-5 בדצמבר 2014.
המיקסטייפ מורכב משירים של הלהקה בהשתתפות אמנים רבים, ללא סימפולים, בשונה משני המיקסטייפים הקודמים בסדרה, בהם סימפלה הלהקה קטעים מסרטים וביצעה גרסאות כיסוי לשירים, דבר שהוביל לתביעות.
במגזין הגרדיאן קיבל המיקסטייפ ציון של 3/5, ונכתב כי "הרוב מבין שמונת שיתופי הפעולה כאן מרגישים רעננים", ו"באופן כללי, ככל ששיתוף הפעולה מוזר יותר כך הוא טוב יותר".
ציון זהה קיבל המיקסטייפ גם מ-דיגיטל ספיי, שם צוינו השירים "Fall Into Your Arms" ו-"Bite Down" כ"נקודות השיא" בו.
המגזין המקוון PopMatters נתן למיקסטייפ ציון של 7/10, שם תואר המיקסטייפ כ"עוד הוצאה משובחת לקבוצה המרשימה הזו, שמוכיחה, בדומה לקודמותיה, שבאסטיל עושה את העבודה הכי חכמה שלה כשהיא לא עובדת על אלבום אולפן".
4 הוא המיקסטייפ הרביעי בסדרה.
המיקסטייפ יצא לאור ב-7 בדצמבר 2018 דרך חברת התקליטים וירג'ין רקורדס.
"Oui, oui, oui, oui" (בעברית: "כן, כן, כן, כן") הוא שיר שבוצע על ידי הזמר הצרפתי, ז'אן פיליפ.
השיר ייצג את צרפת באירוויזיון 1959. השיר נכתב על ידי פייר קור והולחן על ידי הברט גיראוד.
במרכז מילות השיר עומד פיליפ שמציע לאהובתו שיט תענוגות על ספינתו ברחבי העולם.
במהלך השיר פיליפ מתאר מספר מקומות בהן הם יבקרו טיול.
ב-11 במרץ 1959, השיר בוצע על ידי פיליפ באירוויזיון.
השיר הושר ראשון בסדר ההופעות, לפני דנמרק.
השיר זכה במקום השלישי עם 15 נקודות.
"Our Song" (בעברית: "השיר שלנו") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האנגלייה אן-מארי, בהשתתפות הזמר האירי נייל הורן.
השיר יצא לאור ב-21 במאי 2021, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס, מייג'ור טום ווורנר, כסינגל שלישי מתוך אלבומה של אן מארי Therapy.
באוקטובר 2020, פרסמה אן-מארי בעמוד האינסטגרם שלה שהיא נמצאת באולפן הקלטות עם נייל הורן; בסופו של דבר הם כתבו שלושה שירים יחד.
ב-13 במאי 2021, הכריזו ביחד אן-מארי והורן על צאת השיר כאשר פרסמו הצצה לקליפ בחשבון הטוויטר שלהם.
על מנת לקדם את השיר "Our Song", אן-מארי והורן הופיעו יחד בתוכנית הרדיו "BBC Radio 1's Big Weekend".
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על יד מייקל הוליק והועלה לערוץ היוטיוב של מארי בשידור חי ב-21 במאי 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו.
בקליפ ניתן לראות את אן-מארי והורן כאוהבי בוני וקלייד כשהם בורחים מהמשטרה ברכב היגואר XK120.
אזורתאריך יציאהפורמטגרסהחברת תקליטיםמקורעולם21 במאי 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתמקוריתאסיילום • מייג'ור טום • וורנרארצות הברית24 במאי 2021מוזיקה עכשווית למבוגריםעולם4 ביוני 2021סטרימינג • הורדה דיגיטליתרמיקס18 ביוני 2021אקוסטיתרמיקסארצות הברית22 ביוני 2021רדיו להיטים עכשווייםמקוריתעולם25 ביוני 2021סטרימינג • הורדה דיגיטליתרמיקס
Our Favorite Things - Christmas in Vienna (בעברית: הדברים האהובים עלינו - חג המולד בווינה) הוא אלבום הופעה ווידאו משותף של טוני בנט, שארלוט צ'רץ', ונסה ויליאמס ופלאסידו דומינגו.
את האלבום הוציאה לאור ב-16 באוקטובר 2001 חברת התקליטים סוני קלאסיקל רקורדס.
אלבום ההופעה בוים על ידי דייוויד מאלט והופץ בהוצאת סוני קלאסיקל רקורדס בפורמטים שונים.
הוא הוקלט ב-21 בפברואר 2000 בווינה.
לצד אלבום ההופעה הופק גם וידאו שאורכו עומד על 70 דקות.
Oukitel (בעברית: אאוקיטל) היא יצרנית של טלפונים חכמים מסין.
החברה נוסדה בשנת 2007. בסיס של החברה נמצא בשנג'ן ובנוסף היא מפעילה מרכז פיתוח בשנחאי.
תוצרת החברה משווקת בכ-60 מדינות.
תוצרת החברה משווקת באינטרנט בלבד.
החברה מתמחה בייצור סמרטפונים ושעונים חכמים הפועלים במערכת אנדרואיד.
בנוסף לכך החברה מייצרת ספקי כוח ונכנסה לתחום של טאבלטים.
ייצור שנתי של אאוקיטל מגיע ל-20 מיליון יחידות.
החברה מייצרת מספר סדרות סמרטפונים.
סדרת "C" היא קו סמרטפונים ברמה נמוכה, סדרת "U" מציעה מכשירים המבוססים על עיצוב וסגנון (הוחלפה כיום לסדרת "WP"), סדרת "K" מבוססת על קיבולת סוללה גבוהה של המכשירים.
טלפונים של החברה כמו Oukitel K6000 Pro שווקו בישראל.
בשנת 2021 החברה חידשה את קו המוצרים שלה והוציאה דגמים חדשים של סמרטפונים בכל הסדרות.
Ostindustrie GmbH היה אחד מפרויקטים תעשייתיים רבים שהקים האס אס תוך שימוש בעבודת כפייה יהודית ופולנית במהלך מלחמת העולם השנייה.
Ostindustrie נוסדה במרץ 1943 בפולין הכבושה על ידי גרמניה, והפעילה מפעלי תעשייה יהודיים ופולניים שהוחרמו במלחמה, כולל מפעלי יציקה, מפעלי טקסטיל, מחצבות ומפעלי זכוכית.
בראש Ostindustrie עמד אובר-שטורמפיהרר מקס הורן, שהיה כפוף ישירות לאובר-גרופנפיהרר אוסוולד פוהל מהמשרד הראשי למשק ומנהל של האס אס.
בשיאה עבדו בחברה כ-16,000 יהודים ו-1,000 פולנים, שנכלאו ברשת מחנות עבודה וריכוז במחוז לובלין שבשטח הגנרלגוברנמן.
גרופנפיהרר אודילו גלובוצניק קיווה להפוך את Ostindustrie לחברת חימוש, אך ויתר על הרעיון כדי להמשיך במבצע ריינהרד.
החברה פורקה לקראת מתקפת הנגד הסובייטית של 1944. כל כוח העבודה של Ostindustrie נרצח בתהליך פירוק החברה, כחלק מהשואה בפולין.
עד 16 במאי 1943 שלטה SS Ostindustrie GmbH בכמה מפעלים ובתי מלאכה ברחבי פולין שקובצו ליחידות עבודה מנהתיות בשם Werk.
כמה Werke נוספים היו בבנייה באותה תקופה, כולל מפעלי חלקי חילוף לרכב, בטרווניקי (Werk VI), מפעל עבודות עפר ואבן בלובלין (Werk VII), מפעל לכלים סניטריים רפואיים (Werk VIII), בתי מלאכה שונים לעבודת עבדים בלבוב, ומחנה עבודה בפוניאטובה (שמאוחר יותר הועבר לטבנס).
עד אמצע 1943, גלובוצניק העריך את כוח העבודה של אוסטי בכ-45,000 יהודים שנלקחו מרשת של מחנות מקבילים לסניף הראשי במיידנק; עם זאת, התשתית הפיזית באזור לא הספיקה לאכלס מספרים כאלה.
מקס הורן האמין שעבודת כפייה יהודית היא הדרך לעתיד, אך תוכניותיו נעצרו על ידי המרידות בגטאות ורשה וביאליסטוק, האחרון במקום אליו נועדו לעבור מפעלי הטקסטיל והחימוש של בעקבות ההתקוממויות, ועם התפנית בחזית המזרחית, החליט האס אס לחסל את עובדי הכפייה היהודים שנותרו בפולין כדי למנוע תסיסה נוספת.
ב-3 בנובמבר 1943, כוח העבודה של Ostindustrie חוסל בשלמותו במהלך אקציית ארנטפסט, בה נורו כ-43,000 קורבנות מרחבי מחוז לובלין בתעלות שהוסוו כתעלות נגד טנקים.
לאחר מכן, הורן התלונן בדיווח לגלובוצניק על תוצאות האקציה וטען שזו הפכה את Ostindustrie ל"חסרת ערך לחלוטין באמצעות הסגה [sic] של כוח העבודה היהודי".
החברה הוכרזה בלתי פעילה רשמית במרץ 1944.
Out On Screen (באופן רשמי פסטיבל הסרטים והווידאו Out On Screen של ונקובר; מוכר גם כפסטיבל הסרטים הקווירי של ונקובר) הוא פסטיבל קולנוע להט"בי-קנדי המתקיים בוונקובר מאז 1988, אם כי באופן רשמי רק מאז 1989, לקראת המשחקים הגאים שהתקיימו ב-1990.
פרס הקהל לסרט הטוב ביותר (מאז 2006)
הפרס לזכר גרי ברנט (מאז 1997)
פרס הקהל לסרט הקצר הטוב יותר (מאז 2009)
הקבוצה הוקמה ב-10 במאי 1990, מספר ימים לאחר רצח השחקן הגאה מייקל בוטה, שהתרחש ב-30 באפריל 1990. בפגישה הראשונה של הקבוצה השתתפו כ-40–60 איש.
מייסדי הקבוצה הפוליטית הם קית' אלקורן, כריס וודס, סיימון וואטני ופיטר טאצ'ל.
הפגישה השנייה של הקבוצה התקיימה ב-24 במאי.
נבחרו כגזברים של הקבוצה הפוליטית.
אירוע המחאה הראשון של הקבוצה הפוליטית, שמשכה תשומת לב תקשורית, הייתה ב-7 ביוני בשירותים הציבוריים של הייד פארק כדי להפגין נגד משטרת המטרופולין של נגד על מעצר של גברים הומוסקסואלים שמבצעים קרוזינג.
כתוצאה מכך, הוצע לקבוצה שטח משרדי במרכז ההומו-לסבי של לונדון .
בספטמבר 1990, הקבוצה הקימה דוכן נשיקות בכיכר פיקדילי כדי למחות נגד מעצרים של הומוסקסואלים המתנשקים בפומבי.
החל מינואר 1991, הקבוצה הקימו מספר קבוצות משנה שקיבלו היסטים ספציפיים בתפקידה של הקבוצה הפוליטית.
אותן קבוצות משנה קיבלו בכוונה שמות מגונים ומעליבים.
בשנת 1992, הקבוצה סבלה מפעילות של מפלגות שמאל רדיקלי שרצו להשתמש בקבוצה הפוליטי כארגון חזית למניעים פוליטיים אחרים.
לפיכך, הקבוצה הפוליטית החליטה לבטל את כל קבוצות המשנה, בהתנגדות קבוצת המשנה LABIA.
כתוצאה מכך, רבים מחברי קבוצת המשנה LABIA עזבו כדי להקים את הסניף הלונדוני של הנוקמות הלסביות.
ב-1993, הקבוצה הפוליטית ארגנה מחאה מול בית כנסת בלונדון נגד הרב הראשי של בריטניה, עמנואל יעקובוביץ, שביקר בחריפות נגד גילויו של דין המר על קשרים גנטיים אפשריים להומוסקסואליות.
באותה מחאה, הקבוצה הפוליטית חילקה עלונים שהשוו את דבריו של הרב הראשי לדבריו של היטלר.
תשעה חברים מהארגון נעצרו בנובמבר 1993 במשרדי בנטון, לאחר שארגנו מחאה נגד פרסומי החברה.
הם הואשמו בהפרת הסדר הציבורי, אך מאוחר יותר זוכו.
הקבוצה הפוליטית ביצעה קמפיין בעל פרופיל גבוה נגד עצירתם של בולטון 7, והייתה חלק מהקמפיין עצרו את מוזיקת הרצח, שהיה נגד השמעת מוזיקאים קריביים שלכאורה היללו רצח של גברים הומוסקסואלים.
Our Songs (בעברית: השירים שלנו) הוא אלבום האולפן השמיני של אנסטייז'ה, שיצא לאור ב-22 בספטמבר 2023, בהוצאת חברת התקליטים סטארס ביי אדל.
זהו אלבומה הראשון מאז Evolution (2017).
האלבום כולל בעיקר פרשנויות מתורגמות לשירי רוק גרמניים.
בסוף אוקטובר 2022, במהלך "I'm Outta Lockdown Tour", אנסטייז'ה חשפה בערוץ הבריטי שהיא עבדה על פרויקט מיוחד שתוארך לצאת ב-2023 ואמרה: .
באפריל 2023 נודע בכלי תקשורת שהשירים באלבום יציגו פרשנויות לשירים בשפה הגרמנית שתורגמו לשפה האנגלית.
באתר האינטרנט של אנסטייז'ה, האלבום תואר כך: .
האלבום כולל גרסאות של "Born to Live Forever" מאת , "Forever Young" מאת אלפאוויל ו-"Still Loving You" מאת סקורפיונז.
ביצועים נוספים נעשו לקידום האלבום, כמו הופעה ב-Starnacht Aus Der Wachau באוסטריה ב-22 וב-23 בספטמבר, ששודרה ב-23 בספטמבר בערוץ ORF.
הסינגל המוביל מהאלבום, "Best Days" פורסם ב-28 באפריל 2023. זוהי גרסת כיסוי ל-"" דיי טוטן.
ב-14 ביולי יצא הסינגל השני, "Supergirl".
השיר הוקלט במקור ויצא כסינגל הבכורה על ידי להקת הפופ רוק הגרמנית רימון בשנת 2000. סינגל שלישי, "Now or Never", פורסם ב-25 באוגוסט 2023. באותו יום פורסם גם וידאו קליפ נלווה.
השיר הוא גרסת כיסוי לשירו של יוהנס אורדינג "An guten Tagen" שיצא לאור ב-2019.
ב-21 בספטמבר 2023, בסמוך ליציאת האלבום פורסם הסינגל הרביעי מתוכו "Just You" שהוקלט ביחד עם פיטר מאפי.
סינגל חמישי בשם "Highs & Lows" פורסם ב-7 ביוני 2024, המגיע מתוך גרסת הדלוקס של האלבום, שיצאה לאור ב-21 ביוני 2024. שתי רצועות נוספות נכללו גם הן במהדורה.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם22 בספטמבר 2023הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליט • תקליטורסטארס ביי אדל
"Otaku Hot Girl" הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון.
הוא יצא לאור כרצועה השביעית מתוך אלבום האולפן השלישי של די סטליון,
Megan (2024), ב-28 ביוני 2024. את השיר כתבה די סטליון לצד ג'ואל וטיילור בנקס והפקה מוזיקלית של בנקרול גוט איט.
השיר הגיע למקום התשעה-עשר במצעד הסינגלים של ניו זילנד.
מייגן די סטליון חשפה במהלך לייב ששודר באינסטגרם ב-26 ביוני 2024 שהיא הקליטה את השיר לפני שקיבלה אישורים על זכויות יוצרים.
בליל 25 ביוני 2024, היא קיבלה דואר אלקטרוני מחברת ההפקה שדרשה ממנה להסיר את השימוש שלה בשמות הדמויות של התוכנית במילים או את כל הדגימה, ולהגביל אותה מלהשתמש בדמויות כלשהן בקליפ.
בשל סיבוכים אלה, מייגן הקליטה מחדש את השיר מבלי להשתמש בשמות הדמויות באולפן מאולתר, שעות לפני הופעה בדאלאס כחלק מסיבוב ההופעות "Hot Girl Summer Tour".
"Otaku Hot Girl" כולל הפקת טראפ לצד דגימה מתוך מוזיקת הנושא של Jujutsu Kaisen.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם28 ביוני 2024הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהוט גירל • האחים וורנר
העולם שלנו בנתונים (Our World in Data) הוא פרסום מדעי מקוון המתמקד בבעיות גלובליות גדולות כגון עוני, בריאות, רעב, מלחמה, שינויי אקלים, גידול אוכלוסין, סיכונים קיומיים ואי-שוויון.
זהו מיזם של מעבדת הנתונים לשינוי עולמי (Global Change Data Lab), עמותה רשומה באנגליה ובוויילס, והוקם על ידי מקס רוזר , היסטוריון חברתי וכלכלן פיתוח.
צוות המחקר פועל באוניברסיטת אוקספורד.
יו"ר הארגון הוא הטן שאה (Hetan Shah).
האתר "העולם שלנו בנתונים" משתמש בתרשימים ומפות אינטראקטיביים כדי להמחיש ממצאים מחקריים, לרוב תוך הצגת מגמות ארוכות טווח שממחישות כיצד תנאי החיים ברחבי העולם השתנו לאורך זמן.
אוסף גרפים הממחישים את השינויים הגלובליים באחוזים בתחומים כגון עוני קיצוני, דמוקרטיה, חינוך בסיסי, חיסונים, אוריינות ותמותת ילדים לאורך מאתיים השנים האחרונות.
פליטות פחמן דו-חמצני (CO₂) לפי אזור בעולם מאז 1750.
מפת קרטוגרמה המציגה את התפלגות אוכלוסיית העולם, כאשר כל אחד מ־15,266 הפיקסלים מייצג מדינת מוצא של 500,000 בני אדם.
נכון ליולי 2025, האתר מקטלג את התרשימים והמאמרים לפי הנושאים הבאים:
שיעור האוכלוסייה החיה בעוני קיצוני
תוצר לנפש (GDP per capita) — לפי מסד הנתונים של פרויקט מדיסון, בדולרים בינלאומיים קבועים
התפלגות האוכלוסייה לפי רמות שונות של קו העוני
מספר בעלי חיים יבשתיים שנשחטו עבור בשר
שיעור המבוגרים שסובלים מעודף משקל או מהשמנה
פליטת פחמן דו-חמצני (CO₂) לנפש
צריכת אנרגיה ראשונית עולמית לפי מקור
אוכלוסיית העולם מאז שנת 10,000 לפני הספירה
שיעור פריון כולל: מספר לידות לאישה
תחזית אוכלוסייה מ־1950 עד 2100 לפי תחזיות האו"ם
שיעור תמותת ילדים (נתונים ארוכי טווח – Gapminder; UN IGME)
מספר ילדים בני שנה שקיבלו חיסונים שונים
מספר ההרוגים בעימותים חמושים לפי אזור
הוצאות צבאיות (נתונים לטווח קצר מ־SIPRI)
הערכות של מלאי ראשי נפץ גרעיניים
סוגי משטרים פוליטיים (Regimes of the World)
מספר האנשים החיים בדמוקרטיות ובאוטוקרטיות
נישואים של זוגות חד-מיניים (נתוני Equaldex)
שיעור האוכלוסייה המשתמש במקור מים בסיסי לפחות
שיעור האוכלוסייה שיש לה גישה לחשמל
שיעור האוכלוסייה המשתמש בשירותי תברואה בסיסיים לפחות
עם מי מבלים אמריקאים את זמנם, לפי גיל
לאחרונה, סקרים מ-200 מדינות בעולם על מידת הדתיות והשתייכות דתית, כולל שינוי בכל מדינה מ-2010 ל-2020.
הוצאות על מחקר ופיתוח כאחוז מהתמ"ג
Out of Time הוא אלבומם השביעי של להקת הרוק אלטרנטיבי אר.
שיצא ב-1991. האלבום נחשב לפריצה הבינלאומית של הלהקה.
האלבום הוקלט בין ספטמבר לאוקטובר 1990 ויצא ב-11 במרץ בבריטניה וב-12 במרץ בארצות הברית.
האלבום הגיע לראשי המצעדים בבריטניה וגם בארצות הברית, שם גם הגיע למעמד אלבום פלטינה ארבע פעמים.
האלבום זכה ב-3 קטגוריות מתוך 6 מועמדויות בטקס פרסי גראמי לשנת 1992. בין היתר הועמד לאלבום השנה.
כל השירים נכתבו על ידי ביל ברי, פיטר באק, מייק מילס ומייקל סטייפ.
פיטר באק – גיטרה, מנדולינה
דייוויד ואלי ארנז - כינור
שנהפרסאלבום/שיר1992פרס גראמי – שיר הפופ על ידי דואט או קבוצה הטוב ביותר"Losing My Religion"1992פרס גראמי – אלבום הרוק אלטרנטיבי הטוב ביותרOut of Time1992פרס גראמי – הווידאוקליפ הקצר הטוב היותר"Losing My Religion"
Out Of Our Heads הוא האלבום השלישי בבריטניה והרביעי בארצות הברית של להקת הרולינג סטונז.
בשני האלבומים יש 12 שירים, ורק 6 מתוכם נמצאים בגרסה השנייה.
ארבעה מהשירים שאינם בגרסה האמריקאית נמצאים באלבום December's Children ושניים בThe Rolling Stones, Now!.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי והאמריקאי.
האלבום היה הראשון של הלהקה שזכה במקום הראשון במצעד האמריקאי וזכה במקום השני במצעד הבריטי.
השיר The Last Time זכה גם במקום הראשון במצעד הבריטי.
"She Said Yeah" (סוני בונו/רודי ג'קסון) – 1:34
"Mercy, Mercy" (דון קוביי/רוני מילר) – 2:45
"Hitch Hike" (מרווין גיי/ויליאם סטיבנסון/קלארנס פול) – 2:25
בריאן ג'ונס - גיטרה, מפוחית, אורגן, פסנתר, צ'מבלו
צ'ארלי ווטס - תופים, כלי הקשה
ביל וויימן - גיטרה בס
Overprotected (בעברית: מוגנת יתר על המידה) הוא שיר פופ-דאנס של הזמרת האמריקאית בריטני ספירס, מתוך אלבומה Britney.
השיר היה לסינגל השני של ספירס באירופה ואוסטרליה ויצא בגרסת מיקס של המפיק "דארק צ'יילד" כסינגל שלישי בארצות הברית.
השיר הופק על ידי צמד המפיקים מקס מרטין ורמי, אך גרסת המיקס הופקה על ידי רונד ג'קינס, הידוע גם כ"דארק צ'יילד".
השיר מדבר על כך שספירס צריכה לגלות בעצמה מי היא, מה היא רוצה לעשות ולא צריכה את ההגנה שמסביבה.
בשנת 2003, ספירס הייתה מועמדת לקבלת פרס גראמי בקטגוריה "Best Female Pop Vocal Performance" בזכות השיר.
בעולם, הסינגל בגרסתו המקורית הצליח להיכנס לעשרים המובילים במצעדי הפזמונים, ובבריטניה למקום החמישי, ושבוע לאחר מכן קפץ למקום הרביעי.
עד היום, הסינגל מכר 140,000 עותקים בבריטניה ו-2 מיליון עותקים ברחבי העולם.
לאור פיצולי הסינגלים בין הארצות, כל ארץ קיבלה קליפ משלה.
בסך-הכל, לשיר צולמו שלושה קליפים.
הראשון, הוא לגרסה המקורית לשיר, השני היה לגרסת המיקס והשלישי היה קליפ לקידום סרטה הראשון של ספירס, "קרוסרודס".
הקליפ לגרסה המקורית של השיר בוים על ידי בילי וודרוף, (אשר ביים גם את הקליפ לסינגל "Born to Make You Happy") והכוריאוגרף שהמציא את הצעדים הוא בריאן פרידמן.
הקליפ נפתח עם צלמים המקיפים את ספירס ושואלים אותה שאלות, והיא עוזבת את המקום.
באותו זמן נשמעים צלילים מתוך השיר "Bombastic Love" אשר נמצא באלבום Britney.
לבסוף, ספירס מגיעה למחסן נטוש ומתחילה לרקוד לצלילי השיר, לאחר מכן באים מעריצים ומתחילים לרקוד איתה.
בסצנות אחרות, נראית ספירס בחדר המלא בפוסטרים שלה וקירותיו סוגרים עליה.
בקליפ זה, רואים את ספירס שרה על במה את השיר, ולפעמים, מראים חלקים מהסרט.
את הקליפ לגרסת המיקס ביים כריס אפלבאום, וגם בגרסה זו הכוריאוגרף שהמציא את הריקודים הוא בריאן פרידמן.
הקליפ מתחיל כאשר ספירס נראית בבית מלון וצופה בחדשות, בהן מסוקר סיפור נוסף אודות ספירס.
לאחר מכן, נראית ספירס יוצאת עם חברות מבית המלון, ומתחילות לרקוד.
לקראת סוף השיר, ספירס וחברותיה מתחילות לרקוד בגשם, ובסוף הקליפ מתגלה כי הדיווח בחדשות היה למעשה הודעה ש"ספירס נמצאה רוקדת בגשם עם חברות".
גרסת המיקס של דארק צ'יילד הגיעה רק למקום ה-86 במצעד הבילבורד בארצות הברית, בעקבות השמעות נמוכות בתחנות הרדיו האמריקאיות, אשר כמעט והתעלמו מן השיר.
Outrageous (בעברית: שערורייתי) הוא הסינגל הרביעי והאחרון שיצאו לאור ב-2004 מתוך אלבומה הרביעי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס.
השיר, כמו שמו, מדבר על דבר מה שערורייתי.
השיר נכתב והופק על ידי אר קלי.
השיר הוא סוג של סגנון פופ בשילוב R&B.
השיר הוא הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום וזכה לשחרור מוגבל עקב פציעה שעברה ספירס בעקבות צילומי הקליפ והוא מוכר כסינגל רשמי רק ביפן וארצות הברית.
השיר נכתב על ידי הזמר-היוצר אר.
הקליפ לשיר בוים על ידי ג'וזף קהאן ("Toxic", "Stronger").
במהלך צילומי הקליפ לשיר, שברה ספירס את ברכה, מה שגרם לביטול הקליפ ולכישלון הסינגל עקב חוסר הקידום שלו בעקבות ביטול הצילומים.
בחלק מהסצנות ניתן לראות מגרש כדורסל ובו את הראפר סנופ דוג כשחקן אורח משחק כדורסל עם חבריו עד שלרגע הכדור מגיע לרגליה של ספירס, ספירס נראית מוכנה לקלוע סל אך בעת שמתקרבת עולה על סנופ דוג ומפלרטטת איתו.
בסצנות נוספות ניתן לראות את ספירס רוקדת עם רקדניות הליווי שלה באמצע רחוב (הסצנה בה נפצעה).
השיר גם היה אמור להיות שיר הנושא של הסרט קאטוומן, אך בשל אותה תקרית הוא יצא רק כסינגל ועם קליפ חלקי ולא גמור.
בדי.וי.די של הלהיטים הגדולים של ספירס Greatest Hits: My Prerogative, נכלל קטע של דקה וחצי המראה קטעים מתוך הקליפ.
בעקבות הפציעה שעברה בצילומי הקליפ, ספירס לא יכלה לקדם את הסינגל ושחרורו כסינגל רביעי עולמי מהאלבום בוטל והוא זכה לשחרור חלקי באזורים מסוימים.
קידום השיר בוטל (ואיתו הקליפ שהופק לו).
השיר יצא לאור בארצות הברית באוקטובר 2004, ונכנס אל המקום ה-79 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר זכה להצלחה ביפן שם מקומו הגבוה היה 31 וזכה למעמד זהב בסך מכירות של כ-100,000 עותקים.
Outside (בחוץ) הוא אלבום קונספט של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא לאור בשנת 1995. במקור, תוכנן האלבום להוות את חלקה הראשון של יצירה שאפתנית בת חמישה חלקים שלבסוף לא יצאה אל הפועל, בשל כך שמו הרשמי של האלבום הוא 1. Outside.
התוכנית המקורית שליוותה את הפקת האלבום, הייתה הוצאת אלבום בשיתוף בואי והמוזיקאי בריאן אינו, מדי שנה עד לשנת 1999, וכן מחזה מוזיקלי בברודוויי שיתבסס על שירי האלבומים.
שם האלבום השני תוכנן להיות Contamination, ושם השלישי Afrikaan.
את חלקי הבס באלבום הקליט הבסיסט הישראלי יוסי פיין, שנבחר על ידי דייוויד בואי במיוחד.
דייוויד בואי – שירה, קולות, גיטרה, קלידים, סקסופון.
מייק גרסון – פסנתר כנף.
אוברקאסט הייתה להקת מטאלקור מבוסטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית.
הלהקה שהייתה חלוצה בסגנון המטאלקור התחילה את דרכה באוגוסט 1991 והתפרקה בנובמבר 1998 לאחר מסע הופעות בארצות הברית.
לאחר שמונה שנים, הלהקה התאחדה מחדש בשנת 2006
בראיין פייר (Brian Fair) סולן הלהקה, כיום סולן להקת Shadows Fall.
מייק ד'אנטוניו בסיסט, כיום בסיסט ומיסד להקת Killswitch Engage.
פיט קורטז (Pete Cortese) גיטריסט, כיום חבר בלהקת Seemless.
סקוט מקוי (Scott McCooe) גיטריסט.
ג'יי פיצג'רלד (Jay Fitzgerald) מתופף
Over הוא אלבום משנת 1977 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
Over הוא אחד מאלבומיו הפופולריים ביותר של האמיל.
האלבום עוסק כמעט כולו בלב שבור בשל נטישת אהובה אחרי קשר ארוך טווח שנרקב לאיטו.
גם צליל האלבום - בלדות מלודיות לרוב, להבדיל מהניסיונות המוזיקליים של האמיל באלבומים אחרים - מסייע להיותו אלבום קליט.
בשיר Time Heals (הזמן מרפא), הראשון באלבום שעוסק בסיפור, מוצגת המסגרת: כבר בפעם הראשונה שפגש אותה, חשב שהיא האחת והיחידה - אך אמר זאת לעצמו בלבד.
בהמשך מסופר שאהובתו נטשה אותו לטובת חברו הטוב.
Alice (leting go) הוא מונולוג מאת הגבר הנטוש למי שהייתה בת זוגו לשבע שנים, בו הוא מכריז שאינו יכול להסתגל לכך שהיא נעדרת מחייו.
This Side of the Looking-Glass הוא שיר בסגנון אופראי קמעה, בו הגבר הנטוש מתאר כיצד הוא שבור, נטול תקווה ובית.
Betrayed הוא שיר מלא מרירות ושנאה.
בסיום השיר האמיל צורח בייסורים שלא נותר דבר פרט לשנאה ותשוקה בעולם.
רק בשיר הבא Yoga (On Tuesdays she used to do) מוזכר, לראשונה, שיש צד נוסף למטבע, ומתואר כיצד היחסים התדרדרו לשעמום ושגרה, שבה כמעט והתעלם מבת זוגו וראה אותה כמובן מאליו.
בשיר הסיום Lost and found מעיד השר שמצא שלווה מסוימת, ומצא את עצמו שוב.
למרות זאת, השיר - והאלבום כולו - מסתיים בשאלה הכל...
רק שני שירים מהאלבום אינם עוסקים בסיפור זה של אהבה, בגידה ונטישה.
Crying Wolf הוא שיר של לעג, עצמי ככל הנראה, למי שמנפנף במכאוביו ומתגאה בהם.
הוא מסתיים באזהרה שהזאב הבודד ימצא עצמו בסופו של דבר נטוש באמת, ואז יגלה שהוא בעצם כבשה.
Autumn הוא קינה של זוג זקנים על ילדיהם שנטשו את הבית ואינם מתייחסים להוריהם.
הוא מסתיים בשאלה תמהני מתי יוּשר שיר זה ממש/ על ידי בנינו ובנותינו?
שירי בונוס שנוספו בהוצאה מחודשת ב-2005:
Out of Water הוא אלבום משנת 1990 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
ישנם שירים ממשפחת Skin ו-In a Foreign Town שצלילם אופייני לשנות ה-80 אך לא להאמיל: שיר הפתיחה Evidently Goldfish ו-Green Fingers.
ישנם המזכירים את עבודתו של האמיל בשנות ה-80 המוקדמות, כמו Not The Man, אך רוב האלבום שייך בבירור לתקופה החדשה של יצירתו, למשל On The Surface ו-A Way Out.
Overexposed הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הפופ רוק האמריקאית מארון 5.
האלבום הוקלט בשנת 2011 ויצא לראשונה ב-22 ביוני 2012. חברי הלהקה מספרים כי האלבום הזה יהיה האלבום הכי 'פופי' של הלהקה.
ב-26 ביוני 2012 האלבום יצא באופן רשמי.
האלבום קיבל ביקורות מעורבות והגיע למקום השני במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, כשמכר בארצות הברית 222,000 עותקים ולמקום השני במצעד האלבומים הבריטי כשמכר בבריטניה 38,000 עותקים.
גיטריסט הלהקה, ג'יימס ולנטיין, מספר כי התוצאות של האלבום האחרון, "Hands All Over", היו מאכזבות, ושהאלבום החדש ייצא מוקדם יותר ממה שתוכנן במקור.
ולנטיין גילה גם ש"זה יהיה האלבום ה'פופי' ביותר שלנו אי פעם, ולא התביישנו ללכת על זה".
תהליך יצירת האלבום החל במשך סיבוב ההופעות האחרון, בו חברי הלהקה החלו לכתוב חומרים לאלבום החדש, וגם לקחו חומרים שנשארו להם עוד מהקלטת האלבום הקודם.
לאחר ההצלחה של הסינגל האחרון, "Moves Like Jagger" שבו עבדו עם יוצרים מבחוץ, החליטו חברי הלהקה לנסות את זה גם עם האלבום החדש, ולעבוד עם יוצרים ומפיקים שלא עבדו איתם בעבר, כמו ראיין טדר.
מכיוון שקלידן הלהקה, ג'סי קרמייקל, יצא להפסקה זמנית ולא השתתף בהקלטת האלבום, פי ג'י מורטון החליף אותו בתפקיד הקלידן באלבום זה.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Payphone", יצא לאור ב-17 באפריל 2012, ערב אחרי הופעת הבכורה שלו על במת The Voice (ארצות הברית) ביחד עם וויז קאליפה.
Payphone - הסינגל הראשון מן האלבום, יצא ב-16 באפריל 2012. השיר מבוצע בשיתוף פעולה עם הראפר וויז קאליפה.
One More Night - הסינגל השני מן האלבום, יצא ב-19 ביוני 2012.
Daylight - יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-27 בנובמבר 2012.
Love Somebody - יצא לאור כסינגל הרביעי מהאלבום ב-14 במאי 2013.
Outlook.com הוא שירות דואר מבוסס רשת של מיקרוסופט שהחליף את קודמו Hotmail.
Outlook.com בנוי בממשק ה-Metro של מיקרוסופט.
מיקרוסופט החלה להעביר משתמשים ל-Outlook.com ביולי 2012. בפברואר 2013 הודיעה החברה כי השלימה את שלב הבטא, ובמסגרתו עברו כבר 60 מיליון משתמשים לשירות החדש.
במאי 2013 הודיעה מיקרוסופט כי סיימה להעביר את חשבונות הדואר הישנים של הוטמייל לשירות החדש.
מבצע ההעברה החל באותה תקופה של שנת 2012, עת חשפה מיקרוסופט את Outlook.com.
ההעברה הצריכה פעולות תחזוקה ושדרוג למערכות ושרתים, מה שגרם לתקלות בשירותים אחרים כשהבולטת בהן אירעה במרץ 2013, עת הושבתו שירותי המייל והאחסון של מיקרוסופט למשך יותר מיממה.
שירות הדואר מתאפיין באינטגרציה חזקה עם תוכנת Microsoft Office של החברה, והוא מעוצב בסגנון הדומה לתוכנת Microsoft Outlook.
מאפיין נוסף של שרת הדואר הוא האפשרות לבצע באמצעותו שיחות בסקייפ גם בלי להשתמש בתוכנה עצמה.
"Over the Rainbow" (בתרגום לעברית: "מעבר לקשת") היא בלדה קלאסית זוכת פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1939, אשר נכתבה על ידי יפ הרבורג והולחנה על ידי הרולד ארלן עבור הסרט "הקוסם מארץ עוץ", השיר בוצע על ידי השחקנית ג'ודי גרלנד כאשר גילמה את דמותה של דורותי גייל.
לאחר כ-5 דקות מתחילת הסרט שרה דורותי את השיר "Over the Rainbow" לאחר שניסתה, ללא הצלחה, לגרום לדוד ולדודה שלה להקשיב למה שקרה לה ולכלבה טוטו, דודתה אומרת לה למצוא לעצמה מקום שבו לא תכנס לבעיות.
בעקבות כך אומרת דורותי לטוטו: "אתה חושב שיש מקום כזה, טוטו?
זה לא מקום שאפשר להגיע אליו בסירה או ברכבת, זה מקום רחוק, מאוד רחוק, מאחורי הירח, מעבר לגשם ..." ואז מתחילה לשיר.
השיר הוא הראשון ברשימת שירי המאה שנבחרה על ידי הקרן הלאומית לאמנויות ועל ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
נוסף לכך גם מכון הסרטים האמריקאי בחר השיר זה למקום הראשון ברשימת מאה שנים...
בזמן מלחמת העולם השנייה שימש השיר כסמל ארצות הברית (יחד עם השיר White Christmas של אירווינג ברלין) של כוחות אמריקאים באירופה, ואף בוצע השיר על ידי ג'ודי כחלק מהופעות לחיילים בזמן המלחמה ב-1943.
באפריל 2005 הנפיק שירות הדואר האמריקאי בול לזכרו של הפזמונאי יפ הרבורג, ובו רואים את מילות התחלת השיר.
לאחר הקרנה ראשונית של הסרט "הקוסם מארץ עוץ" בסאן לואיס אוביספו, קליפורניה, הוחלט לבטל את הסצנה הזאת של השיר, לאחר שלואי ב.
מאייר, מייסד MGM, והבמאי מרווין לרוי טענו שהשיר וש, אולם התעקשותם של עוזר הבמאי ארתור פריד ושל מאמן הקול של ג'ודי רוג'ר אדנס להשאיר את השיר השתלמה לבסוף.
בתחילת הסרט, חלק מהשיר נוגן על ידי התזמורת של MGM במהלך הקרדיטים, וגרסה נוספת של השיר צולמה בסצנה אחרת, ובה מקהלה נוספת שרה עם דורותי בזמן שהיא כלואה בטירה של המכשפה, מצפה למותה הקרב כשבשעון החול ייגמר החול.
אולם, על אף שהגרסה המצולמת של קטע זה כנראה אבדה, הפסקול המוקלט של הסרט מכיל את גרסה במהדורה כפולה מיוחדת של הסרט, שפורסם על ידי חברת ההקלטות "Rhino Entertainment".
ההקלטה הראשונית בביצועה של ג'ודי גרלאנד התרחשה ב-7 באוקטובר 1938 באולפן של MGM, ולאחר מכן הייתה הקלטה של הסינגל באולפן הקלטות פרטי ושוחררה בספטמבר 1939 על ידי חברת התקליטים דקה.
על אף שאין זו הגרסה המקורית של הסרט, המשיכה דקה למכור גרסה זו כסינגל וגם בתוך תקליטי אוסף עד לשנות ה-60. רק מ-1956 הוציאה MGM עצמה את הפסקול המקורי של הסרט ולציבור ניתן לרוכשו.
במקביל גם שודר בשנה זו לראשונה הסרט בטלוויזיה.
לאחר מכן יצאה לאור הגרסה המקורית מספר פעמים במשך השנים.
במשך השנים לאחר צאת הסרט, זוהתה ג'ודי עם שיר זה, והופיעה איתו במהלך 30 השנים הבאות עד למותה בשנת 1969. ג'ודי הקפידה במשך בשנים לשיר במדויק כמו בגרסה המקורית בסרט, והסבירה את נאמנותה לשיר כנאמנות לדמותה של דורותי ולמסר של השיר להיות באמת מעבר לקשת בענן.
במכתב להרולד ארלן, כתבה ג'ודי:
גרלאנד עצמה שרה גרסה זו פעם אחת בלבד, ב-1948 בתוכנית הרדיו של לואלה פרסונס.
ישנם כמה תרגומים לעברית של השיר, המוכר ביותר הוא תרגומו של ירון כפכפי בשם "אי שם מעבר לקשת" שכיכבה במספר מחזות זמר של הקוסם מארץ עוץ בשם הקוסם!, וישנם גם תרגומים של אהוד מנור ושל דוני ענבר.
גם לשיר בעברית ישנם ביצועים של זמרים רבים שהמוכר בהם הוא של מיכל ינאי, בנוסף ישנן גרסאות של רוני דואני, רוני דלומי וטוביה צפיר, נינט טייב ומיה דגן, אסתר עופרים וגידי גוב, דודו פישר, נורית גלרון, תום כהן, רינת גבאי, חני נחמיאס ועוד.
באלבום "Facing Future" משנת 1993 של ישראל קמקוויוואולה ישנה גרסה של השיר משולב יחד עם השיר "What a Wonderful World" שבה ישראל מנגן ביוקולילי שלו.
גרסה זו יצאה גם כסינגל במקומות רבים באירופה ובמשך השנים כיכבה במצעדי השירים זמן רב וזכתה בפרסים בכל רחבי אירופה וארצות הברית.
גרסה זו שימשה גם במספר פרסומות, סרטים, ותוכניות טלוויזיה, בין השאר ב"למצוא את פורסטר", "לפגוש את ג'ו בלאק", "50 דייטים ראשונים", "נחשים על המטוס", "מכושפות", "ER", "סקראבס" ואף בסיום העונה הרביעית של "עבודה ערבית".
בנוסף הזמר קליף ריצ'רד הקליט גרסה משולבת זו והוציא אותה בתור סינגל.
ב-1992 הקליטה איווה קסידי גרסה משלה לשיר יחד עם הזמר צ'אק בראון לאלבום "The Other Side".
ב-1998, שנתיים לאחר מותה של איווה, יצא השיר בדיסק של אוסף שירים שלה שהוציאו לזכרה, "Songbird", הגרסה הזאת הייתה פופולרית מאוד בערוץ הרדיו של ה-BBC ובתוכניות מוזיקה בטלוויזיה הבריטית.
הפרסום של שיר זה גרם לכך שהדיסק "Songbird" הגיע למקום ראשון במצעדים בבריטניה.
שיר זה יצא לראשונה בביצוע נוסף שלה ממועדון ה-"Blues Alley" באלבום "Simply Eve" בשנת 2011.
הביצוע המיוחד של קסידי נבחר להיכנס לאלבום שירי המאה של ה-BBC ב-1999.
בזמן החלמתה מסרטן השד, הוציאה הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג גרסת כיסוי משלה לשיר בדיסק הופעה חיה בשם "Kylie Showgirl", אשר צולם במרכז התערוכות ארלז קורט בשנת 2005.
ב-4 ביוני 2017 נערך מופע צדקה בשם "One Love Manchester" למען נפגעי הפיגוע במנצ'סטר ארנה, שם בוצע השיר על ידי אריאנה גרנדה, אשר הייתה אחראית גם על קיום המופע.
היא ביצעה מחדש את השיר והוציאה אותו באותו היום כסינגל.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-60 במצעד הסינגלים הבריטי.
את השיר בחרה גרנדה לבצע כיוון שהמילים "אי שם מעבר לקשת" הביעו את תקוותה שהמעריצים שנהרגו בפיגוע אכן נמצאים "שם מעבר לקשת".
היא ביצעה את השיר בכמה הופעות שהיו חלק מסיבוב ההופעות שלה, "Dangerous Woman Tour".
גרנדה הוציאה גם גרסת פסנתר לשיר, שזכתה להצלחה רבה ביוטיוב.
שנתיים לאחר יציאת הקוסם מארץ עוץ, השיר הופיע בסרט "I Wake Up Screaming" משנת 1941, בו כיכבו השחקנים בטי גראבל וויקטור מתור.
ג'יימס סטיוארט שר את השיר בגרסה קומית בסרט "סיפור פילדלפיה".
גרסת פסנתר אינסטרומנטלית בעיבוד הקולנועי של פול ניומן למחזה "ציפור הנעורים המתוקה" (1962) של המחזאי טנסי ויליאמס.
שימוש אירוני בשיר נעשה בסרט האימה של וינסנט פרייס, "Dr.
הבמאית נורה אפרון השתמשה בשתי גרסאות שונות של השיר בסרטים "נדודי שינה בסיאטל" ו"יש לך הודעה", שני הסרטים בכיכובם של מג ראיין ושל טום הנקס.
גרסאות השיר הן בביצוע של ריי צ'ארלס ושל הארי נילסון.
בסרט הקומדיה "תקועים בחופשה" שיצא בשנת 2014 בוצע חלק מהשיר על ידי השחקנית דרו ברימור.
בעונה התשיעית של הפיג'מות ששודרה בערוץ הילדים בפרק מיוחד של "הקוסם מארץ עוץ" בוצע השיר עם מילים שונות ולחן שונה, את השיר ביצעו דנה פרידר, אילן רוזנפלד, עודד פז, קובי פרג' ויובל סגל.
בפרק האחרון בעונה השלישית של אלישע בוצע השיר על ידי שחקני הסדרה.
בסדרה שרגא בישגדא בפרק שהוקדש לליימן פרנק באום בוצע השיר על ידי מוני מושונוב וסתיו אידיסיס.
בסדרה "בצפר" בוצע השיר עם לחן קצת שונה בביצועה של רוני דואני בחלק מהפרק סיום.
בסוף פרק הסיום השיר מבוצע על ידי ענת מגן-שבו.
המלחין היפני טורו טאקמיצו כתב עיבוד מוזיקלי מפורסם של השיר כחלק מיצירה שכתב של 12 שירים לגיטרה קלאסית.
חלק מהשיר הושמע בשירם של להקת משינה "אני צוחק איתך".
שמו של פרק 129 של הסדרה עד עצם היום הזה, Where Bluebirds Fly, מתייחס לשורה מתוך השיר.
פרק זה עסק בעיקר בזלינה, המכשפה המרשעת מן המערב.
עם סיום השידורים בערוץ 2 ועם מעברה של שידורי קשת לערוץ קשת 12 הושמע השיר בסיום המשדר האחרון בהחלט של ערוץ 2.
השיר הופיע בסרט Face Off עם ניקולס קייג וג'ון טרבולטה.
חברה תלותית מדי , היא דמות בדיונית ותופעת אינטרנט שהופיעה לראשונה בווידאו ב-YouTube שפורסם על ידי המשתמשת ליינה (Laina) ב-6 ביוני 2012. הווידאו התמודד בתחרות של ג'סטין ביבר, שאתגר מעריצות ליצור העתק "נשי" ללהיט שלו "Boyfriend".
הווידאו הפך לסאטירה אלמנטים מהשיר של ביבר שנתפסו כדביקים, והציג את הבחורה בוהה במצלמה בחיוך מקובע ושרה על מעקב ב-Facebook אחרי החבר שלה, ונושאים אחרים.
הווידאו הזה הפך את ליינה לכוכבת.
שם המשתמש שלה הוא עדיין "wzr0173" באופן רשמי, אולם שם התצוגה שלה מזהה אותה כיום כ"ליינה", סביר להניח שהשתנה כשהפכה לשותפה ב-YouTube.
אתר החדשות החברתי reddit פרסם את הווידאו, ובמהירות הוא הפך לפופולרי וזכה למעל 170,000 צפיות ביום הראשון לפרסומו באתר.
כפועל יוצא מהצלחת הווידאו, 'OAG' הפך לתופעת אינטרנט, המציגה תמונה של הבחורה המופיעה בווידאו, מחייכת ובוהה בטירוף במצלמה, בדרך המתארת אותה כמטרידה, קנאית או מחויבת למושא אהבתה באופן לא בריא בצירוף משפט כלשהו.
התמונה הגיעה מקטע שנלקח מתוך הווידאו, והפך אותו לפופולרי ביותר, נפוץ ברחבי אתרי מדיה חברתית רבים, ונערך מחדש בדרכים שונות.
ב-18 ביוני 2012, אותה משתמשת YouTube העלתה וידאו נוסף, ממשיכה את הקונספט של חברה תלותית מדי ושרה שנית בתור הדמות, הפעם פארודיה על השיר "Call Me Maybe" מאת קארלי ריי ג'פסן, וגם הווידאו הזה הפך לפופולרי מאוד.
זהותה של החברה התלותית מדי
המשתמשת מאחורי התופעה היא ליינה מוריס, נולדה ב-22 ביוני 1991, מדנטון, טקסס, וכונתה על ידי אתר החדשות האינטרנטי Mashable כאחת מ"15 האנשים שהפכו למפורסמים באמצעות האינטרנט ב-2012".
היא מזדהה בווידאו רק כליינה, וכתבות רבות השמיטו את שם משפחתה לבקשתה.
ליינה ניסתה להוסיף לתדמית ה"תלותית מדי" באמצעות חשיפת צד עדין ושמח יותר.
זה התבטא ב"תלות" חדשה למכוניתה קיה סול, מערכונים קומיים ב"החיים על פי ג'ימי", בהם היא מדווחת מהשטיח האדום בטקס פרס המוזיקה האמריקאית, קטעי וידאו בכיכובה של כלבתה מייזי, ו"העזו לשתף" לצדקה.
היא אכן הופיעה עם הדמות שוב אולם בשינוי קל, וגילמה "מחשב תלותי מדי" ב-12 בנובמבר 2012 בפרסומת של סמסונג המציגה את כרטיס הזיכרון 840 שלה.
התגובות היו מעורבות, כשחלקן טענו שהיא מכרה את עצמה, ואחרות שיבחו אותה על המהלך של יצירת קריירה מה"תופעה" שלה.
ב-25 בספטמבר 2013, ליינה הופיעה עם הדמויות ג'ינה הילדה הטובה, שנה ראשונה בקולג', ובריאן ביש מזל בפרסומת "ציידי הממים" עבור RealPlayer, נגן המדיה בענן.
ב-11 במרץ 2013, ליינה הופיעה בלייט נייט עם ג'ימי פאלון.
במאי 2013 ליינה עשתה תחרות מבטים עם ג'סיקה אלבה בטקס הפרס החברתי הסינגפורי, בחסות סטארקאונט.
אָאוּטְלַסְט הוא משחק בסוגת הישרדות אימה, המוצג בגוף ראשון ומיוצר על ידי החברה Red Barrels לתשתיות ה-Xbox One, Windows ופלייסטיישן 4.
לאור הצלחת המשחק, חבילת הרחבה בתשלום (DLC) בשם Outlast Whistleblower שוחררה באותה השנה.
עלילתה מתרחשת לפני ובמקביל לעלילת המשחק.
בשנת 2017 עלה לאוויר משחק ההמשך Outlast 2 ובשנת 2022 עתיד לצאת משחק שלישי שיהווה אתחול לסדרה בשם The Outlast Trials.
בנוסף אליהם, שש חוברות קומיקס בשם "The Murkoff Account" שוחררו במטרה לגשר בין עלילות המשחק הראשון לשני.
העיתונאי מיילס אפשר (Miles Upshur) מקבל הודעת אימייל שחושפת ניסויים בבני אדם שנערכים במוסד בשם בית החולים הפסיכיאטרי "הר מאסיב", בית חולים פסיכיאטרי בבעלות פרטית השייך לתאגיד "מארקוף", הידוע לשמצה לאור שמועות על ניסויים לא אתיים בבני אדם.
מיילס מגיע לבית החולים ולהפתעתו, הוא מגלה בית חולים ללא שמירה, וכל הכניסות אליו סגורות.
כאשר חדר למרפאה דרך חלון, רואה מיילס את הזוועה המתחוללת בבית החולים: גופות מבותרות פזורות בכל מקום והחולים האלימים מסתובבים במסדרונות.
בחיפושיו בבית החולים, מיילס נתקל בכריס ווקר, הדומה למוטנט גדול ממדים שרודף אחרי מיילס לאורך המשחק כדי להרוג אותו.
מיילס מצליח לברוח ממנו ופוגש באב מרטין, אחד המטופלים במוסד הסוגד לישות בשם וולריידר (Walrider).
האב מרטין מאמין שמיילס הוא "המבשר" שיפיץ לעולם את הבשורה על הוולריידר ומונע ממנו לברוח מבית החולים מתוך רצון שמיילס יתעד את הוולריידר במצלמה שלו.
האב מרטין מראה למיילס צילומי אבטחה מבית החולים, בהם ישות בלתי נראית תוקפת חוליית אבטחה שנשלחה למוסד על ידי התאגיד בעצמו.
מיילס מגלה במהרה שהוולריידר הוא מעין אסופת ננו-חלקיקים שמופעלות דרך מוח של מארח - אדם בשם בילי הופ היכול לשלוט על הוולריידר בטכניקה של חלימה מודעת, כל זאת בזמן שהגוף האנושי של בילי מוחזק בתוך מכשיר בשם "המנוע המורפוגני", פרויקט הדגל של מארקוף לשליטה בבני אדם.
מתברר שכל המטופלים בבית החולים (כולל כריס ווקר והאב מרטין בעצמם) הם נסיינים של המנוע המורפוגני, אך בגלל חוסר התאמה שפיותם התדרדרה וגופם התעוות בלי היכר.
מיילס ממשיך בדרכו בבית החולים בחיפוש אחר דרך בריחה ובדרך נתקל בתאומים, שני חולים קניבלים שמעוניינים לאכול את מיילס, אך בפקודת האב מרטין לא פוגעים בו וכן בד"ר ריצ'רד טרגר, עובד לשעבר במארקוף שגם הוא היה נסיין במנוע המורפוגני ובעקבות זאת הפך לסדיסט שאוהב לבצע ניסויים סדיסטיים על בני אדם.
מיילס מצליח להרוג את טרגר ולברוח.
בהמשך, מיילס חוזה באב מרטין נקשר לעמוד בצורת צלב על ידי סוגדיו ונשרף למוות כאות נאמנות לוולריידר.
מיילס מגיע למעבדה הראשית של בית החולים ופוגש בד"ר רודולף ורניקי, המדען הראשי במוסד והמייסד של פרויקט "וולריידר" המפציר בו לכבות את המכשירים שמחזיקים את בילי בחיים בתאו על מנת לעצור את הוולריידר.
מיילס עושה זאת, אך מותקף על ידי הוולריידר, שמטיח אותו בחוזקה בקרקע ושובר את רגלו.
מיילס מצליח לברוח ונתקל בכריס ווקר בשנית, אך הוולריידר הורג אותו ומתמוסס מול מיילס ההמום.
בהגיעו ליציאה מהמוסד, הוא נתקל בד"ר ורניקי ובאנשי אבטחה מטעם מארקוף שיורים במיילס למוות (במטרה למנוע ממנו לחשוף את התיעוד על המוסד ועל התאגיד לציבור), אך מתברר שהוולריידר החליף מארח וכעת מיילס הוא הוולריידר החדש.
לאחר מכן המסך מחשיך ומיילס הורג את ד"ר ורניקי ואת צוות האבטחה.
עלילת ההרחבה עוקבת אחר ווילון פארק, יועץ תוכנה עצמאי העובד בבית החולים על פרויקט המנוע המורפוגני.
לאחר שחזה בזוועות המנוע ובמטופלים שהשתגעו בעקבותיו, ווילון שולח למיילס את המייל אודות בית החולים במטרה שיחשוף את פעילות מארקוף לציבור, אך הוא נחשף על ידי התאגיד ונכלא בבית החולים בתור מטופל במנוע המורפוגני.
לאחר שהוולריידר משתחרר ומחולל כאוס בבית החולים, ווילון מנצל את ההזדמנות ומצליח לברוח משוביו.
במנוסתו, ווילון פוגש בפרנק מניירה, קניבל ואחד המטופלים במארקוף שמנסה "לאפות" אותו בתנור, אך מצליח לברוח ממנו.
בהמשך, ווילון מגיע לאגף המקצועי ונתקל באדי גלוסקין, רוצח סדרתי ומטופל במארקוף שרוצח את קורבנותיו ובונה מחלקי גופתם בובת "כלה" עבורו.
גלוסקין מנסה לתלות את ווילון, אך בגלל כשל מכני הוא נתלה בעצמו ומשופד למוות.
כשהשחר עולה, כוח תקיפה מטעם מארקוף מגיע למוסד במטרה להרוג את כל המטופלים.
ווילון מצליח לברוח מהם אל עבר היכל הכניסה של בית החולים, שם הוא פוגש את ג'רמי בלייר, מנהל המוסד שבכוחותיו האחרונים דוקר אותו במטרה למנוע ממנו לחשוף את האמת על התאגיד לציבור.
ווילון שורד את הדקירה והוולריידר תוקף את בלייר והורג אותו.
ווילון מצליח להגיע ליציאה מהמוסד ונכנס לרכב של מיילס אפשר, החונה סמוך לשער.
ווילון מנסה להניע את הרכב ולצאת מהמוסד, ומיילס, כעת הוולריידר החדש דוחף את הרכב החוצה ומסייע לו לברוח.
באפילוג, ווילון מתיישב מול המחשב הנייד והמצלמה שלו, מתכונן להעלות את כל התיעוד על מארקוף לרשת במטרה לחשוף אותם לציבור.
אדם לא ידוע (שבקומיקס "The Murkoff Account" שמו מתברר להיות סיימון פיקוק, עובד לשעבר בתאגיד ובעצמו נסיין במנוע המורפוגני) עומד למולו ומסביר לו שאם יעשה זאת, מארקוף ירדפו אותו ואת משפחתו עד קץ הימים.
ווילון בוחר בכל זאת להעלות את התיעוד לרשת והמשחק מסתיים.
השחקן משחק בתור העיתונאי מיילס אפשר ובתור המתכנת ווילון פארק (בחבילת ההרחבה) בגוף ראשון.
מיילס ו-ווילון נושאים עמם מחברת שבה הם רושמים הערות במהלך המשחק ומצלמת וידאו.
בגלל העובדה שמיילס ו-ווילון לא בעלי ידע בלחימה, הם לא יכולים להשתמש בנשק, והמצלמה היא הדבר היחיד באמתחתם.
המצלמה מצוידת באמצעי לראיית לילה, שבלעדיו לא ניתן לנוע במסדרונות האפלוליים של בית החולים.
עם זאת, בעת השימוש באמצעי לראיית הלילה הסוללה נגמרת במהירות, מה שמאלץ את השחקן לחפש אחר סוללות ברחבי בית החולים.
התהליך של המשחק כולל פתרון לחידות פשוטות, תנועה חשאית ורגעים שבהם השחקן נאלץ לברוח מרודפיו.
מיילס ו-ווילון עצמם לא מסוגלים להילחם (למעט רגעים מתוסרטים מראש) ועל כן הברירה היחידה שיש לשחקן היא לברוח, להתגנב או להסתתר מהאויבים השונים בארונות בגדים, מתחת למיטות, לוקרים ובמקומות מבודדים אחרים.
מיילס אפשר - דמות הפרוטגוניסט במשחק הראשי.
עיתונאי עצמאי החוקר כבר תקופה ארוכה אודות השמועות על מארקוף.
בעקבות הודעת אימייל מווילון פארק, מיילס מגיע לבית החולים במטרה לתעד את הניסויים שהתאגיד מבצע על בני אדם.
במהלך מנוסתו מבית החולים הוא נתקל במטופלים ובצוות בית החולים הרוצים במותו, וכן בוולריידר בעצמו.
בסוף המשחק, הוולריידר עוזב את גופו של בילי הופ ומשתלט על גופו של מיילס, בכך מיילס הופך להיות הוולריידר החדש.
ויילון פארק - דמות הפרוטגוניסט בהרחבה Outlast Whistleblower.
יועץ תוכנה עצמאי העובד עם תאגיד מארקוף על פיתוח המנוע המורפוגני.
ויילון הוא זה שכתב למיילס את המייל שבו סיפר על מאונט מאסיב, והדברים הנוראים שעושים למטופלים שם.
בגלל המייל, ויילון נכלא בתור מטופל בבית החולים, אך מצליח לברוח בעזרתו של הוולריידר (מיילס) ובסוף ההרחבה הוא מפרסם את האמת על מארקוף לציבור, למרות הסיכון הכרוך בכך.
לא ידוע מה עלה בגורלו לאחר אירועי ההרחבה.
ד"ר רודולף ורניקי - המדען הראשי במוסד והמייסד של תוכנית "הוולריידר".
במקור הגיע לארצות הברית מגרמניה במסגרת "מבצע מהדק נייר" במסגרתו ארצות הברית גייסה מדענים מגרמניה הנאצית ואוסטריה לשורותיה.
אף על פי שהציבור חשב שהוא מת (מארקוף הנפיקו עבורו תעודת פטירה מזויפת) הוא חי ומתנייד בעזרת כיסא גלגלים ממונע ומחולל חמצן מפאת גילו המתקדם.
משמש כאנטגוניסט משני במשחק הראשי ונהרג על ידי מיילס (הוולריידר החדש) בסוף המשחק.
ג'רמי בלייר - האנטגוניסט הראשי בהרחבה Outlast Whistleblower.