tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המתח בין שתי המדינות נרגע בעקבות תיווך דיפלומטי בינלאומי שכתוצאה ממנו נסוגו צבאות שתי המדינות באוקטובר 2002 מעמדותיהם על הגבול.
ב-2002 טענה הודו שוב שטרוריסטים מג'אמו וקשמיר הסתננו להודו, טענה שהוכחשה על ידי נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, שטען שהסתננויות אלו נפסקו.
דובר משרד החוץ ההודי כינה את טענת פקיסטן "מינוח בלתי מדויק".
חודשיים בלבד לאחר מכן חדרו שני טרוריסטים קשמירים שהשתייכו לג'יש-י מוחמד אל מקדש הינדואי באחמדאבאד שבמדינת גוג'ראט ורצחו 30 איש, כולל 18 נשים ו-5 ילדים.
המתקפה בוצעה ב-25 בספטמבר 2002, ימים ספורים לאחר הבחירות לאספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר.
שני מכתבים זהים נמצאו על גופותיהם של המחבלים בהן נטען שהמתקפה בוצעה כנקמה על מותם של אלפי מוסלמים במהלך המהומות בגוג'ראט בפברואר ובמרץ אותה שנה.
ב-25 באוגוסט 2003 התפוצצו שתי מכוניות תופת בדרום העיר מומבאי.
אחת ליד השער להודו והשנייה ליד זאוורי בזאר ובפיצוצים נהרגו לפחות 48 איש ונפצעו 150. אף על פי שאף ארגון טרור לא לקח על אחריותו את המתקפה, העלו משטרת מומבאי והאגף למחקר וניתוח את החשד שהארגון לשקאר-א-טייבה יזם את המתקפה.
ב-5 ביולי 2005 הסתערו שישה מחבלים שהשתייכו ללאשקר-א-טייבה אל מתחם ראם ג'נמבהומי באיודהיה.
לפני שעלה בידם להגיע אל המסגד שבמקום, הם נורו על ידי כוחות הביטחון.
מתפלל הינדואי אחד ושני שוטרים נפצעו בתקרית.
ב-18 בפברואר 2007 בוצעה מתקפת טרור על קו הרכבת סמג'האוטה אקספרס.
רכבת זו היא קו בינלאומי שמחבר בין ניו דלהי לבין לאהור והוא אחד משני קווי הרכבת שחוצים את הגבול בין שתי המדינות.
לפחות 68 איש נהרגו במתקפה, ברובם אזרחי פקיסטן, אך גם כמה אזרחים ואנשי ביטחון הודים.
במתקפת הטרור במומבאי שבוצעה ב-26 עד ה-29 בנובמבר 2008 על ידי עשרה מחבלים פקיסטנים, נהרגו 173 ונפצעו 308. המחבל היחיד שנותר בחיים, אג'מל קסב, ושנעצר במהלכו, היה בעל אזרחות פקיסטנית.
במאי 2010 הרשיע אותו בית משפט הודי בארבעה מעשי רצח, בניהול מלחמה נגד הודו, בקשירת קשר ובמעשי טרור והוא נדון למוות.
הודו האשימה את ארגון לאשקר-א-טייבה בתכנון ובבצוע המתקפה.
ממשלת פקיסטן דחתה את הטענות ודרשה הוכחות.
הודו סיפקה הוכחות, כולל העדויות, כלי הנשק, אריזות מזון שנמצאו על המחבלים ומכשירי טלפון.
פקידים רשמיים הודים דרשו את הסגרתם של חשודים פקיסטנים וטענו שלאור התחכום של המתקפה, מבצעיה היו חייבים לקבל סיוע מגופים רשמיים של ממשלת פקיסטן.
להודו היסטוריה ארוכה של פיתוח נשק גרעיני.
שורשיה של תוכנית זו מתחילים עוד כאשר החלה תוכנית הגרעין ההודית מיד לאחר קבלת העצמאות.
בשנות ה-40, ה-50 וה-60 של המאה ה-20 התקדמה התוכנית בהדרגה לקראת הפיכתה למבצעית ובמהלך כל המאה התרחבה תשתית התוכנית.
ההחלטות על ייצור נשק גרעיני התקבלו על ידי הנהגת המדינה לאחר מלחמת הודו–סין והסיפוח של חלקים משטח הודו לסין בעקבותיה.
ב-1967 הוגדרה מטרת התוכנית לייצור נשק גרעיני בפיקוחה של אינדירה גנדי.
ב-1971, לאחר מלחמת הודו-פקיסטן השלישית השיגה הודו יתרון צבאי על פקיסטן.
ההכנות לניסוי גרעיני החלו ב-1972 ובסופו של דבר פוצצה הודו את הפצצה הגרעינית הראשונה שלה בניסוי "פוקהרן" ב-1974 ששם הקוד שלו היה "בודהה המחייך".
בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 החלה הודו לפתח טילים בעלי יכול נשיאה של נשק גרעיני כתגובה למאמציה של פקיסטן להתמודד מולה במרוץ לחלל.
במקביל פיתחה פקיסטן אף היא נשק גרעיני וטילים והחלה לבצע טיסות חלל בלתי-מאוישות באמצע שנות ה-90 והיא ממשיכה בכך עד היום.
לאחר התבוסה במלחמת הודו–פקיסטן השלישית ב-1971, החלה פקיסטן להריץ את תוכנית הגרעין שלה ב-1972 והגבירה את מאמציה ב-1974, לאחר שהודו פוצצה את הפצצה הגרעינית הראשונה שלה.
ב-1983 הגיעה להישג חשוב במאמציה לאחר שביצעה סדרה של ניסויים גרעיניים בשם הקוד "קיראנה-1".
ממשלת פקיסטן לא הוציאה שם הודעה רשמית על ניסויים אלו.
בשנים שלאחר מכן הרחיבה פקיסטן את תוכנית הגרעין שלה ושכללה אותה כדי לרתום אותה למערך אספקת החשמל של המדינה.
ב-1988 הושגה הבנה הדדית בין שתי המדינות, על פיה התחייבה כל אחת מהן לא לתקוף את מתקני הגרעין של זולתה.
עוד קודם לכן, ב-1988 הושגה הסכמה על חילופי תרבות ועל קיום קשרי תחבורה אווירית.
ב-1998 ערכה הודו את הניסוי הגרעיני השני שלה, "פוקהרן 2", שבעקבותיו ערכה פקיסטן שני ניסויים נוספים, "צ'גאי-1" ו"צ'גאי-2".
לאחר מלחמת 1971 התקדמו הודו ופקיסטן בהדרגה לקראת נרמול היחסים.
ביולי 1972 קיימו ראשת ממשלת הודו, אינדירה גנדי וראש ממשלת פקיסטן, זולפיקר עלי בהוטו פגישה בעיר שימלה וחתמו על הסכם שעל פיו תשחרר הודו 90,000 שבויים ותשיב לפקיסטן שטחים שנכבשו במערב.
כמו כן הוסכם ששתי המדינות "תיישבנה את חילוקי הדעות ביניהן בדרכי שלום באמצעות משא ומתן דו-צדדי".
הקשרים הדיפלומטיים וקשרי המסחר חודשו ב-1976.
ב-1997 חודשו שיחות בדרג בכיר בין שתי המדינות לאחר הפסקה של שלוש שנים.
ראשי הממשלות של שתי המדינות נפגשו פעמיים ושרי החוץ ניהלו שלושה סביבי שיחות.
ביוני אותה שנה הגדירו שרי החוץ שמונה "סוגיות בולטות" שבהן יתמקד המשך השיחות.
העימות סביב מעמדה של קשמיר, סוגיה שהייתה ליבת הסכסוך בין שתי המדינות מאז זכו בעצמאותן, נותרה אבן הנגף העיקרית בדיאלוג שלהן.
הודו טוענת שכל שטח נסיכות קשמיר לשעבר הוא חלק בלתי נפרד מהפדרציה ההודית, בעוד שפקיסטן עומדת על כך שהחלטות האו"ם שקראו להגדרה עצמית של תושבי המחוז חייבות להילקח בחשבון.
בכל אופן היא מסרבת לציית לחלק הקודם של ההחלטה הקורא לפנות השטחים הכבושים.
בספטמבר 1997 התפוצצו השיחות על רקע סוגיית קשמיר ועל רקע הבטחת השלום והביטחון.
פקיסטן טענה שנושאים אלו חייבים להיות נדונים בקבוצות עבודה נפרדות.
הודו השיבה ששתי הסוגיות צריכות להיות מטופלות במקביל יחד עם שש הסוגיות האחרות.
ניסיון לחידוש הדיאלוג קיבל דחיפה רצינית בפגישה של שני ראשי הממשלה, אטאל ביהארי ואג'פאיי ונוואז שריף, בפברואר 1999 שהתקיימה בלאהור ובה נחתמו שלושה הסכמים.
הפיכה צבאית שארעה בפקיסטן באותה שנה ובה הודחה ממשלתו של שריף גרמה להתרחקות מחודשת ביחסי שתי המדינות.
ב-2001 בוטלה פסגה שנועדה להתכנס באגרה בהשתתפות נשיא פקיסטן, פרבז מושארף וראש ממשלת הודו, אטאל ביהארי ואג'פאיי.
ב-20 ביוני 2004, עם כינון ממשלת הודו החדשה בראשות מאנמוהאן סינג, הסכימו שתי המדינות להרחיב את האיסור על עריכת ניסויים גרעיניים ועל התקנת קו טלפון אדום בין משרדי החוץ של המדינות שמטרתו למנוע מקרים של אי הבנה שעלולים להוביל לפרוץ מלחמה גרעינית.
לאחר בחירתו של מאנמוהאן סינג כראש ממשלת הודו במאי 2004 הכריזה ממשלת מחוז פנג'אב שבפקיסטן שהיא תפתח את הכפר גה, מקום הולדתו, ככפר לדוגמה לכבודו ותקרא בית ספר על שמו.
בהודו קיים כפר בשם פקיסטן, על אף לחצים שמופעלים מעת לעת לשנות את שם הכפר, מתנגדים תושביו לכך.
ב-2004 חלה רגיעה במעשי האלימות בין שתי המדינות.
שתי הסיבות העיקריות לכך היו חימום היחסים בין הממשלות שכתוצאה מכך הושגה הפסקת אש והשלמת גידור קו השליטה על ידי צבא הודו.
יותר מכך, תחת לחץ בינלאומי כבד, נאלצה פקיסטן לנקוט בצעדים כנגד מחנות האימונים של המחבלים בתחומה.
באותה שנה הסכימו גם שתי המדינות על דילול הכוחות סביב לגבול.
משמר הגבול ההודי האשים את צבא פקיסטן במתן גיבוי באש לטרוריסטים כאשר אלו פלשו לשטחי הודו.
מנגד האשימה פקיסטן את הודו במתן תמיכה לארגוני טרו הפועלים בפקיסטן כמו צבא שחרור בלוצ'יסטן.
ב-2005 התעוררה מחלוקת בין המדינות בנוגע לסכר בגליהר.
באותה שנה הואשם שר המידע הפקיסטני, שייח ראשיד, בכך שב-1990 ארגן מחנה אימונים לטרוריסטים במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה.
ממשלת פקיסטן סגרה את תיק החקירה נגדו כניסיון לשים מכשול לתהליך השלום שהתנהל בין שתי המדינות.
הן הודו והן פקיסטן נקטו במספר צעדים בוני אמון כדי להרגיע את המתיחות בין שתיהן.
אלה כללו שיחות נוספות בדרג בכיר, הקלות במתן אשרות וחידוש תחרויות הקריקט בין המדינות.
שירות האוטובוסים החדש המקשר בין סרינגאר שבהודו לבין מוצפראבאד שבפקיסטן סייע גם הוא לקרב בין הצדדים.
המדינות הסכימו גם לשתף פעולה בתחום הכלכלי.
שיפורים ביחסים נראו גם עם הפתיחה מחדש של קווי רכבת ואוטובוסים החוצים את הגבול.
ביולי 2005 ארעה התנגשות קשה בין כוחות הביטחון ההודיים לבין מיליטנטים פקיסטנים כאשר אלו ניסו להסתנן מפקיסטן לקשמיר.
באותו חודש בוצעו מתקפות של מיליטנטים קשמירים על איודהיה ועל סרינגאר, אך לאלו לא הייתה השפעה של ממש על תהליך השלום.
כדי לקדם שיפור נוסף ביחסי המדינות שוחרר במרץ 2008 אזרח הודי שנאסר בפקיסטן ב-1975 באשמת ריגול.
בדצמבר 2010 פרסמו מספר עיתונים פקיסטניים כתבות אודות מנהיגים הודים ויחסיהם עם גורמים מיליטנטים בפקיסטן שעל פי האשמת העיתונים נמצאו במסמכים שדלפו במסגרת פרשת קייבלגייט.
העיתון הבריטי הגרדיאן, שהחזיק את המסמכים ברשותו, הגיע למסקנה שטענות הפקיסטנים היו בלתי מדויקות ושנעשה שימוש במברקים המודלפים לצורכי תעמולה.
ב-10 בפברואר 2011 הסכימה הודו לחדש את השיחות עם פקיסטן שהושעו לאחר הפיגוע במומבאי.
במהלך תקופה זו השעתה הודו את כל הקשרים הדיפלומטיים עם פקיסטן עד שזו תפעל כנגד האחראים לפיגוע במומבאי.
ב-13 באפריל 2012, לאחר הפשרת היחסים, כאשר הודו השיגה מעמד של מדינה מועדפת בפקיסטן, היא הכריזה על הסרת המגבלות על השקעות חוץ ישירות פקיסטניות בהודו.
ב-11 ביולי אותה שנה הצהיר שרת החוץ הפקיסטנית בפנום פן שארצה שואפת לפתור כמה מחלוקות, כמו המחלוקות על מפרץ סיר ועל קרחון סיצ'אן, על בסיס ההסכמות שהושגו בעבר.
ב-7 בספטמבר קיים שר החוץ ההודי סומאנהלי מאלהיה קרישנה ביקור של שלושה ימים בפקיסטן כדי לעמוד על ההתקדמות בדיאלוג ההדדי עם עמיתיו הפקיסטנים.
ב־18 בספטמבר 2016 נהרגו 17 חיילים הודים בהתקפה של מורדים על בסיס צבאי בחבל קשמיר ההודי.
בכירי השלטון האשימו את פקיסטן במעורבות בתקיפה, מה שגרר מאוחר יותר מבצע צבאי כירוגי מסובך שניהל צבא הודו עמוק באזאד קשמיר ובו חיסלו הכוחות המיוחדים של צבא הודו עשרות טרוריסטים חמושים.
בפברואר 2019 התפוצץ מטען בשיירה משטרתית בכביש ג'אמו–סרינגאר, בו נהרגו כארבעים אנשי משטרה הודים.
האירוע הוביל לתקיפות ההדדיות בין הודו ופקיסטן.
העשור השלישי של המאה ה־21
בספטמבר 2024 ביקר שר החוץ ההודי סוברהמניאם ג'אישנקר באסלאמאבאד לרגל מפגש ראשי מדינות של ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה.
בעקבות הפיגוע בפאהלגם באפריל 2025 היחסים בין המדינות הידרדרו שוב, הודו הודיעה על השעיית הסכם ניהול המשותף של מי האינדוס ב־1960, בו מובטחת אספקת 39 מיליארד מטר מעוקב של מי הנהר לפקיסטן, על סגירת מעבר הגבול בוואגה, ואיסור על כניסת פקיסטנים להודו.
בנוסף הכריזה הודו על נספחי ההגנה, חיל האוויר וחיל הים בנציבות עליונה של פקיסטן בדלהי כפרסונה נון גראטה ודרשה מפקיסטן לצמצם את הסגל הדיפלומטי בנציבות והכריזה שתמצתם את הסגל בנציבותה באסלאמאבאד.
בתגובה לכך הודיעה פקיסטן על השעיית כלל ההסכמים הדיפלומטיים בין המדינות בהם הסכם שימלה שנחתם לאחר מלחמת הודו–פקיסטן השלישית, ביטול ויזות של הודים בפקיסטן ואיסור על מעבר כלי טיס הודיים בשטחה האווירי.
פקיסטן גם הכריזה על נספחי ההגנה, חיל האוויר וחיל הים בנציבות העליונה של הודו באסאלמאבאד כפרסונה נון גראטה וצמצום הסגל בנציגות.
ב-6 במאי 2025 פתחה הודו במבצע סינדור, שבמסגרתו תקף חיל האוויר ההודי תשע מטרות טרור באזור אזאד קשמיר שבפקיסטן ובפקיסטן עצמה.
שיתוף פעולה בטיפול באסונות טבע
כתגובה לרעידת האדמה בגוג'ארט ב-2001 שלח נשיא פקיסטן, פרבז מושארף מטוס עם ציוד לסיוע לנפגעי רעידת האדמה.
המטוס, שהמריא מאסלאמאבאד לאחמדאבאד, נשא 200 אוהלים ויותר מ-2,000 שמיכות.
בנוסף, התקשר הנשיא לראש ממשלת הודו כדי להביע את תנחומיו על ההרוגים ברעש האדמה.
בתגובה לרעידת האדמה בקשמיר שהתחוללה ב-8 באוקטובר 2005, הציעה הודו סיוע לפקיסטן.
הנציבים העליונים (שגרירים) בשתי המדינות התייעצו זה עם זה בנוגע לשיתוף הפעולה בפעולות הסיוע.
הודו שלחה 25 טונות של ציוד לפקיסטן, כולל מזון, שמיכות ותרופות.
חברות הודיות גדולות, כמו אינפוסיס, הציעו סיוע שערכו הגיע ל-226,000 דולר.
ב-12 באוקטובר הטיס מטוס תובלה מדגם איליושין Il-76 82 טונות של ציוד סיוע, כולל תרופות, 15,000 שמיכות ו-50 אוהלים.
קצין בכיר בחיל האוויר ההודי ציין שהם התבקשו על ידי ממשלת הודו להיות בכוננות לטיסות נוספות.
ב-14 באוקטובר שיגרה הודו משלוח שני עם ציוד סיוע לפקיסטן שהגיע באמצעות רכבת דרך מעבר הגבול ואגה.
משלוח זה כלל 5,000 שמיכות, 370 אוהלים, 5 טונות של יריעות פלסטיק ו-12 טונות תרופות.
משלוח שלישי של תרופות וציוד סיוע נוסף נשלח זמן קצר לאחר מכן באמצעות רכבת.
הודו גם התחייב להעניק סיוע לפקיסטן בשווי של 25 מיליון דולר.
כמו כן פתחה הודו שלושה מעברי גבול לאורך קו השליטה.
מחוות אלו סימלו עידן חדש של אמון, ידידות ושיתוף פעולה בין הודו לבין פקיסטן.
הודו ופקיסטן, במיוחד צפון הודו ומזרח פקיסטן, חולקות במידה מסוימת תרבויות, מטבחים ולשונות משותפים, בזכות המורשת ההודו-ארית המשותפת שלהן שמשתרעת על פני שתי הארצות ועל פני חלק ניכר מצפון תת-היבשת ההודית ומחזקת את הקשרים ההיסטוריים בין שתיהן.
זמרים, מוזיקאים, קומיקאים ובדרנים פקיסטניים נהנים מפופולריות רחבה בהודו וזוכים לתהילה בתעשיית הסרטים ההודית, בוליווד.
באופן דומה, תעשיות המוזיקה והקולנוע ההודיות זוכות לפופולריות רחבה בפקיסטן.
בהיותה ממוקמת בחלק הצפוני של דרום אסיה, ורובה בתת-היבשת ההודית, תרבותה של פקיסטן דומה במידה זו או אחרת לזו של צפון הודו, במיוחד צפון-מערב הודו.
אזור פנג'אב פוצל בין מדינת פנג'אב שבהודו לבין מחוז פנג'אב שבפקיסטן בעקבות קבלת העצמאות וחלוקת הודו ב-1947. העם הפנג'אבי הוא כיום הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בפקיסטן ובמקביל הוא מהווה קבוצה אתנית חשובה בצפון הודו.
מייסד דת הסיקיזם נולד בחלק הפקיסטני של פנג'אב, בעיר ננקנה סהיב.
מדי שנה חוצים מיליוני עולים לרגל סיקים את הגבול כדי לבקר את האתרים הקדושים שבעיר.
הסינדהים הם הקבוצה האתנית המקורית המתגוררת במחוז סינד שבפקיסטן.
סינדהים הינדואים רבים היגרו ב-1947 להודו.
בנוסף, מיליוני מוסלמים שהיגרו מהודו אל פקיסטן שאך נוסדה הפכו לידועים בתור ה"מוהג'יר".
הם התיישבו בעיקר בקראצ'י ועדיין שומרים על קשרים עם קרובי משפחותיהם בהודו.
גבול הודו–פקיסטן הוא הגבול הבינלאומי הרשמי המפריד בין המדינות ההודיות פנג'אב, ראג'סטאן וגוג'ראט לבין המחוזות הפקיסטניים של פנג'אב וסינד.
מעבר הגבול בואגה הוא מעבר הכביש היחיד הקיים בין שתי המדינות והוא שוכן על הדרך הראשית הגדולה המקשרת בין לאהור שבפקיסטן לבין אמריטסר שבהודו.
מדי ערב מתקיים במעבר הגבול בואגה טקס סגירת הגבול בין הודו לפקיסטן ובו מורדים דגלי שתי המדינות ומשמרות מצבאות שתי המדינות מבצעים טקסים רבי רושם ולוחצים איש ידי זולתו.
הינדוסטנית היא הלינגואה פרנקה של צפון הודו ושל פקיסטן, וכן שפה רשמית בהודו ובפקיסטן בכתב ההינדי והאורדו, בהתאמה.
האורדו הסטנדרטית ניתנת להבנה על ידי דוברי הינדית.
הינדוסטנית מובנת ונעשה בה שימוש כלינגואה פרנקה בפי אוכלוסיות דרום אסיאתיות רבות כולל תושבי סרי לנקה, נפאל ובנגלדש והיא השפה שבשימוש בבוליווד.
במקרים לא מעטים מתקיימים קשרי נישואים בין תושבי הודו לבין תושבי פקיסטן.
באפריל 2010 נישאו שחקן הקריקט הפקיסטני המפורסם שואיב מאליק וכוכבת הטניס ההודית סניה מירזא.
טקס החתונה זכה לתשומת לב תקשורתית ונאמר שהוא שיתק את שתי המדינות.
תחרויות הקריקט והוקי השדה בין הודו לבין פקיסטן מקבלות לעיתים גוון פוליטי.
במהלך פלישת ברית המועצות לאפגניסטן נסע הגנרל מוחמד זיא אל-חאק להודו כדי לעסוק ב"דיפלומטיית קריקט" במטרה למנוע מהודו לתמוך בברית המועצות ולפתוח בחזית נוספת.
יותר מעשור לאחר מכן ניסה פרבז מושארף לעשות דבר דומה, אך ללא הצלחה.
בטניס שיחק הטניסאי ההודי רוחאן בופאנה בהצלחה עם בן זוגו למשחק, אסלאם אל-חאק קורשי הפקיסטני והם כונו "אינדו-פק אקספרס".
גודלן הרב של האוכלוסיות ההודיות והפקיסטניות בארצות רבות ברחבי העולם יצרה קשרים משמעותיים ביניהן.
אוכלוסיית אזרחי הממלכה המאוחדת ממוצא הודי היא המיעוט האתני הראשון בגודלו במדינה ואילו אוכלוסיית אזרחי הממלכה ממוצא פקיסטני היא המיעוט האתני השני בגודלו ונאמר שהם מקיימים יחסים ידידותיים אלו עם אלו.
די מקובל שיתקיימו שכונות כמו "הודו הקטנה" ו"פקיסטן הקטנה" זו לצד זו במובלעות אסיאתיות בערים שונות ברחבי העולם.
בערים כמו ברמינגהאם, בלקברן ומנצ'סטר חיות אוכלוסיות של הודים ושל פקיסטנים אלו לצד אלו בשלום ובהרמוניה.
אזרחי בריטניה, הן אלו ממוצא הודי והן אלו ממוצא פקיסטני, מוגדרים יחדיו בקטגוריה של "אסיאתיים בריטים" (British Asians).
בבריטניה פועל גם "פורום הידידות ההודי-פקיסטני".
בארצות הברית מוגדרים הודים ופקיסטנים תחת הקטגוריה של "אמריקאים דרום-אסיאתיים" (South Asian American) והם חולקים מאפיינים תרבותיים שונים.
חבר הפרלמנט האירופי סג'ד כרים, הוא בריטי ממוצא פקיסטני.
הוא חבר פורום הידידות עם הודו של הפרלמנט האירופי והוביל את פתיחתה של אירופה לסחר חופשי עם הודו.
כרים ניצל בקושי מההתקפה על מלון טאג' מהאל במסגרת מתקפת הטרור במומבאי ב-2008.
יחסי הודו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין הרפובליקה של הודו לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים קרובים ודינמיים מאוד במסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה בתחומים רבים כגון מדע, תרבות וחינוך.
שווייץ הכירה בעצמאותה המלאה של הודו מהממלכה המאוחדת בשנת 1947 לאחר שזו קיבלה את עצמאותה.
במהלך הסכסוך על בנגלדש בין השנים 1971 עד 1976 ייצגה שווייץ את האינטרסים ההודיים בפקיסטן ואת הפקיסטניים בהודו.
הודו מחזיקה שגרירות בברן בירת שווייץ וקונסוליה כללית בז'נבה.
בשנת 1851 נוסדה חברת המסחר השווייצרית "וולקארט" בבזל ובמומבאי במקביל.
היא התפשטה בפעילותה לכל תת-היבשת ההודית והיא נעשתה לאחד מסמלי ההיכר של שווייץ בתת-היבשת ולאחד מהפתחים הגדולים של אנשי שווייץ למעורבות בכלכלה ההודית.
הודו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של שווייץ באסיה והגדולה ביותר באזור דרום אסיה.
שווייץ נוהגת לייצא להודו בעיקר מתכות, ציוד אלקטרוני, מוצרי פרמצבטיקה וכימיקלים.
שווייץ נוהגת לייבא מהודו בעיקר כימיקלים, טקסטיל, מתכות ומוצרים חקלאיים.
כ-250 חברות שווייצריות הן בעלות נוכחות בהודו.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בהודו שש מאות ושישים אזרחים שווייצרים.
בין האזרחים השווייצרים המתגוררים בהודו נמצאים גם מאה שישים וחמישה אזרחים המחזיקים אזרחות כפולה (דרכון הודי לצד דרכון שווייצרי).
הודו מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
הודו מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
שווייץ מיוצגת בהודו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בניו דלהי, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בהודו גם בדרג הקונסולרי באמצעות ארבע קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: בנגלורו, צ'נאי, קולקטה, ומומבאי.
יחסי הודו–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים ארוכי השנים בין קנדה לרפובליקת הודו.
בשנת 2009 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין הודו לקנדה כ-4.44 מיליארד דולר קנדי.
שתי המדינות הן מושבות בריטיות לשעבר וחברות מלאות בחבר העמים הבריטי, ובקנדה נמצאת אחת מהפזורות ההודיות הגדולות בעולם.
פיצוץ טיסה 182 של אייר אינדיה על ידי תושבי הודו, וגרם להרג של 268 אזרחים קנדים, השפיע על יחסי המדינות במשך כעשרים שנה.
בנוסף, ניסוי הגרעין של הודו הוסיף גם הוא מתח ניכר למערכת היחסים בין שתי המדינות, ונטען כי הודו הפרה את תנאי תוכנית קולומבו .
אף כי ראשי ממשלת קנדה ז'אן קרטיין ורומאו לבלן ביקרו בהודו בסוף שנות התשעים, היחסים שוב הוקפאו לאחר הניסויים גרעיניים "פוקראן-II" שערכה הודו.
עם זאת בשנת 2012 ערך ראש הממשלה הקנדי סטיבן הרפר ביקור ממלכתי בהודו.
בשנות ה-40 וה-60 של המאה ה-20 התפתחו יחסי קנדה והודו בגלל הקשרים האישיים שהתפתחו בין ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו לבין שני ראשי ממשלה קנדיים שכיהנו באותה תקופה: לואי סן-לורן ולסטר פירסון.
באו"ם ובחבר העמים הבריטי, בנושאים מגוונים כמו שביתת הנשק במלחמת קוריאה ומלחמת סיני, נוצרה התכנסות של אינטרסים ומחויבות בין הודו לקנדה.
תוכנית הסיוע של קנדה להודו החלה בשנת 1951 וצמחה משמעותית במסגרת תוכנית קולומבו.
קנדה סיפקה להודו סיוע במזון, מימון פרויקטים וסיוע טכני.
בחמשת העשורים האחרונים הודו הייתה אחת המקבלות הגדולות ביותר של סיוע דו-צדדי קנדי, שהסתכם במעל ל-3.8 מיליארד דולר קנדי.
בשנות ה-60, קנדה תמכה בפרויקט תחנת הכוח ההידרו-חשמלית של קונדה באמצעות תוכנית קולומבו.
היחסים בין הודו-קנדה הידרדרו בעקבות ניסוי הגרעין של הודו במאי 1974, כאשר ממשלת קנדה ניתקה את שיתוף הפעולה הגרעיני עם הודו ופקיסטן בשנת 1976, לאחר שהטענות שחומר הביקוע המשמש לבניית המתקן הגרעיני הראשון של הודו הושג מכור המחקר הגרעיני CIRUS שסופק בקנדה.
לאחר מכן קנדה החליטה לעסוק בשיתוף פעולה גרעיני רק עם מדינות שחתמו על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני ועל האמנה למניעת ניסויים גרעיניים ואשר הנהיגו אמצעי הגנה בהיקף מלא על האנרגיה הגרעינית שלהם, והתוכניות שלהן בפיקוח הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
הודו ופקיסטן הן שתי מדינות אשר שתיהן סירבו בעקביות לחתום על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, והצביעו נגד החלטות העצרת הכללית של האו"ם, שלטענתן מפרות את זכותה הריבונית של מדינתן לבחור אם לחתום על הסכמים כאלה או לא.
בתחילת פברואר 1997 שר החוץ ההודי אינדר קומאר גוג'ראל חזר על התנגדותה של הודו לאמנות הללו באומרו כי "הודו תומכת בכל צעד שמטרתו להשמיד נשק גרעיני, אולם הוא סבור כי האמנה במתכונתה הנוכחית אינה מקיפה ואוסרת רק סוגים מסוימים של בדיקות".
לפיכך, סירובה הקנדי של קנדה לעסוק בשיתוף פעולה גרעיני עם הודו ופקיסטן, אלא אם כן הם חותמים על האמנה, סיימו את שיתוף הפעולה הגרעיני שלה עם הודו לבינתיים, ופגעו קשה ביחסים בין שתי המדינות.
בשנות ה-90 נוצר סיכוי לשיפור היחסים כשהודו הנהיגה רפורמות ליברליזציה כלכלית משמעותיות.
בכך, משכה הודו את תשומת ליבם של ממשלת קנדה והקהילה העסקית.
ראש ממשלת קנדה, ז'אן קרטיין, שלח משלחת דיפלומטית להודו בינואר 1996 עם שני שרים ו-300 אנשי עסקים.
שר החוץ ההודי, אינדר קומאר גוג'ראל, ערך ביקור רשמי בקנדה בספטמבר 1996. שר החוץ הקנדי, לויד אקסוורתי, ביקר בהודו בינואר 1997, ובמהלך ביקורו חנך את הנציבות העליונה הקנדית בצ'אנדיגאר, בירת מדינות פנג'אב והריאנה.
קבוצת העבודה למלחמה בטרור הקנדית-הודית הוקמה גם היא בשנת 1997, ומאגדת כמה מחלקות וסוכנויות של ממשלות קנדה והודו.
המושל הכללי לשעבר רומאו לבלן ערך ביקור ממלכתי בהודו במרץ 1998. ראש הממשלה סטיבן הרפר ערך ביקור רשמי בהודו בנובמבר 2009. קרן הודו בקנדה פעילה מאז 2007 בטיפוח התמיכה ביחסים.
ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג ביקר בקנדה ביוני 2010 לקראת ועידת G20 בטורונטו.
שנת 2011 זכתה לכינוי "שנת הודו בקנדה", יוזמה משותפת של שתי הממשלות.
בחסות זו, ביוני 2011, אירחה לשכת המסחר הודו-קנדה יחד עם ממשלת הודו את ועידת הפזורה האזורית פרבאסי ברטייה דיווה.
בכנס זה התארחו למעלה מאלף צירים מהמגזר הממשלתי, העסקי, הרפואי, המדעי והפילנתרופי של הודו וקנדה.
אחרי האירוע הזה הוענק פרסי האקדמיה הבינלאומית לקולנוע להודו שהתקיימו בטורונטו ביוני 2011.
קנדה היא ריכוז האוכלוסייה הגדול ביותר של סיקים בעולם אחרי פונג'אב, והדבר מהווה מוקד קבוע למתיחות בינה לבין הודו.
הממשלה ההודית הרבתה להאשים את הרשויות בקנדה בנקיטת יד רכה מדי כלפי ארגונים סיקים הפועלים על אדמתה, שלדבריה מקדמים אלימות וטרור נגדה.
בספטמבר 2023 טען ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו שיש בידיו "ראיות אמינות" לפיהן סוכנות הביון הודו קשורה לרצח הארדיפ סינג ניג'אר בקנדה, מנהיג סיקי שהוגדר על ידי הודו כטרוריסט עקב תמיכתו בקהלסטן, מדינה סיקית עצמאית בפנג'אב.
המשבר בין הצדדים הסלים כאשר הודו הפסיקה זמנית שירותי ויזה לקנדים, וקנדה הודיעה כי תצמצם את מספר הדיפלומטים שלה בהודו.
בינואר 2024 הודיעה קנדה כי תחקור חשדות לניסיונות הודיים להשפיע על הבחירות ב־2019 ו־2021. החקירה נסגרה באפריל 2024 במסקנה כי לא הייתה התערבות שכזו.
אייר קנדה מפעילה טיסות ללא הפסקה מטורונטו וונקובר לדלהי ומטורונטו למומבאי.
פיצוץ טיסה 182 של אייר אינדיה על ידי תושבי הודו, וגרם להרג של 268 אזרחים קנדים.
בעקבות מספר פעולות טרור מסוג זה, מקיימות קנדה והודו דיאלוג דו-צדדי בנושא מלחמה בטרור, כולל ישיבה שנתית של הוועדות האסטרטגיות של קנדה-הודו.
קנדה והודו נהנות מיחסי סחר משגשגים.
מאז 2004, למרות המיתון של סוף שנות האלפיים, הסחר גדל ביותר מ-70%.
בשנת 2009 היצוא הקנדי להודו הסתכם ב-2.1 מיליארד דולר, ואילו באותה השנה היבוא הקנדי מהודו הסתכם ב-2.0 מיליארד דולר, מה שהקנה לקנדה עודף סחר בסך 100 מיליון דולר.
הודו חגגה את שנת 2012 כשנת הודו בקנדה לקידום יחסים עסקיים, תרבותיים ופוליטיים עם הודו.
למרות היחסים החמים, הסחר בין קנדה להודו פחות מהפוטנציאל שלהם.
הודו מהווה פחות מ-1% מכלל היצוא והיבוא הכולל של קנדה בשנת 2014, כאשר הסחר דו צדדי הסתכם ב-5.77 מיליארד דולר בשנת 2014 (לעומת יותר מ-56 מיליארד דולר סחר דו-צדדי בין סין לקנדה).
אף על פי כן, המסחר הכולל בין שתי המדינות צומח בהתמדה במהלך 5 השנים האחרונות.
קנדה והודו מנהלות משא ומתן על הסכם השותפות הכלכלית המקיפה (CEPA) לשיפור יחסי הסחר בין המדינות.
החל ממרץ 2015 קיימו שתי המדינות את סבב המשא ומתן ה-9 שלהן בניו דלהי.
הודו מחזיקה בקנדה נציבות עליונה באוטווה, ו-2 קונסוליות בטורונטו ובוונקובר.
מאידך, קנדה מחזיקה בהודו נציבות עליונה בניו דלהי, 3 קונסוליות בבנגלורו, צ'אנדיגאר, קולקטה ומומבאי ומשרדי נציגות באחמדאבאד, צ'נאי והיידראבאד.
יחסי הודו–רוסיה הם היחסים הדו צדדיים בין הרפובליקה של הודו לבין הפדרציה הרוסית.
במהלך המלחמה הקרה קיימו הודו וברית המועצות יחסים צבאיים, כלכליים ודיפלומטיים חזקים.
לאחר קריסת ברית המועצות, רוסיה ירשה את היחסים ההדוקים עם הודו, והודו שיפרה את קשריה עם המערב.
בשנת 2012 חלקה של רוסיה במחזור סחר החוץ ההודי היה 1% (מקום 32 בקרב השותפים לסחר חוץ בהודו).
בשנת 2012 הייתה אחראית הודו ל-1.3% מסחר החוץ ברוסיה.
הודו היא השוק השני בגודלו בתעשיית הביטחון הרוסית.
בשנת 2004 יותר מ-70% מהציוד הצבאי ההודי סופק מרוסיה, מה שהפך את רוסיה לספקית הציוד הצבאי העיקרי לצבא הודו.
היחסים הקרובים עם הודו, שהחלו בשנות ה-50, מייצגים את הניסיון המוצלח ביותר של ברית המועצות לפתח קשרים הדוקים יותר עם מדינות העולם השלישי.
היחסים החלו בביקורו של ראש ממשלת הודו, ג'ווהרלל נהרו, בברית המועצות ביוני 1955, ואז ביקורו של ניקיטה חרושצ'וב בהודו בסתיו 1955. בשלב זה הודיע חרושצ'וב כי ברית המועצות תומכת בריבונות הודית על שטחה של קשמיר הנתון במחלוקת ועל מובלעות החוף הפורטוגליות.
בתקופת המלחמה הקרה, הודו שמרה באופן רשמי על נייטרליות - אך נטתה לברית המועצות, בין השאר בשל תמיכת ארצות הברית בפקיסטן, יריבתה המושבעת של הודו.
מטוסי קרב ראשונים, מסוג מיג-21, רכשה הודו מברית המועצות בשנת 1962.
היחסים הסובייטים עם הודו גם השפיעו רבות על היחסים עם סין.
אז במהלך מלחמת הודו–סין בשנת 1962, ברית המועצות הכריזה על נייטרליותה לכל מה שקורה.
ברית המועצות העניקה להודו סיוע כלכלי וצבאי משמעותי בתקופת חרושצ'וב, ובשנת 1960 הסיוע הזה הפך גדול יותר מהסיוע לסין.
אי התאמה זו הייתה נקודת מחלוקת נוספת ביחסי סין–ברית המועצות.
בשנת 1965 שימשה ברית המועצות בהצלחה כמתווכת שלום בין הודו לפקיסטן, לאחר מלחמת הודו-פקיסטן השנייה.
ראש ממשלת ברית המועצות אלכסיי קוסיגין אירח ועידת פסגה בטשקנט, בה ראש ממשלת הודו לאל בהדור שסטרי ונשיא פקיסטן איוב ח'אן הגיעו לאמנת טשקנט שסיימה את מצב הלחימה.
כפי שמציין פרופסור כריסטופר אנדרו, סוכנות הק.ג.ב בהודו בשנות ה-70 וה-80 הייתה הגדולה ביותר מחוץ לברית המועצות.
ממשלתו של נרנדרה מודי תיארה את רוסיה בשנת 2021 כ"ידידה ותיקה".
בפברואר 2022 פלשה רוסיה לאוקראינה ופרצה מלחמת אוקראינה–רוסיה.
בעקבות המלחמה מדינות המערב הטילו עיצומים על רוסיה, אולם הודו המשיכה לעשות עסקים עם רוסיה.
הודו סייעה לרוסיה להלבין נפט מתוצרתה, בין היתר בהסכם בשווי של 13 מיליארד דולר בשנה שבו רוסנפט יצאה להודו נפט.
כמו כן המשיכה הודו לרכוש נשק רוסי, כשבין היתר שר ההגנה רג'נאת סינג דן עם רוסיה על עסקה לרכש מערכת מכ"ם בשווי 4 מיליארד דולר.
בשנים הראשונות של עצמאות הודו, ברית המועצות כמעט ולא סחרה עימה.
היקף היצוא ההודי לברית המועצות בשנים 1948–1953 פחת ביותר מ-23 פעמים: מ-16.2 מיליון דולר ל-0.7 מיליון דולר.
היצוא הסובייטי להודו צנח כמעט פי עשרה: מ-9.8 מיליון דולר ל-0.9 מיליון דולר.
מאז שנות ה-60, תפקיד ברית המועצות בסחר החוץ בהודו גדל באופן דרמטי: בשנת 1961, ברית המועצות היוותה 1.5% מהיבוא ההודי, ואילו בשנת 1981 היא היוותה כבר 8.1% מהיבוא ההודי.
במהלך הפרסטרויקה נוצר מיתון: בשנת 1991 ברית המועצות היוותה 5.9% מהיבוא ההודי.
עוד יותר משמעותי היה תפקיד ברית המועצות כקונה סחורות הודיות: ברית המועצות בשנת 1981. היוותה 18.3% מהיצוא ההודי, בשנת 1991. 16.1% (בארצות הברית, בהתאמה, 11.1% ו-14.7%) [8].
לשם השוואה - בשנת 1961 ברית המועצות היוותה רק 4.5% מכלל היצוא ההודי.
בשנות ה-90 חלה ירידה חדה בסחר הרוסי-הודי: בשנת 1995 רוסיה היוותה 3.1% מהיצוא ההודי ו-1.8% מהיבוא, ואילו ארצות הברית היוותה 19.1% ו-10.1% בהתאמה.
המשבר הפיננסי העולמי הביא לירידה חדה בחלקה של רוסיה בסחר החוץ ההודי: בשנת 2008 רוסיה היוותה 1% מהיצוא ההודי ו-3.6% מהיבוא ובשנת 2013 היא היוותה רק 1% ו-0.9%, בהתאמה.
הודו קונה בעיקר מטוסים, יהלומים, כלי נשק, מכוניות חשמליות, אוניות, דשנים מהפדרציה הרוסית, ומספקת מוצרי תרופות, חקלאות ומוצרי מזון (כולל תה), מכונות וציוד, טבק, בגדים מוכנים וסריגים לרוסיה.
היקף הסחר בין המדינות נכון לשנת 2012 הסתכם ב-11 מיליארד דולר, כולל יצוא רוסי של 8 מיליארד דולר.
בשנת 1993 נקבע על ידי ממשלות שתי המדינות סכום החוב של הודו לרוסיה על 10.2 מיליארד דולר (בעיקר הלוואות מדינה שקיבלה הודו לפני 1990).
בשנת 2014 סכום החוב ההודי של רוסיה, בהתחשב בתשלומים שבוצעו, הסתכם בכ-1.3 מיליארד דולר, גודל התשלומים השנתיים של הודו על הלוואות מדינה של רוסיה הסתכם בכ-780 מיליון דולר, וההחזר הסופי של החוב ההודי צפוי להיות בשנת 2037.
כחלק מפירעון החוב ההודי בהודו, נוצרו שני מיזמים משותפים שהצד הרוסי השקיע בכ-800 מיליון דולר.
הודו משקיעה מעט יחסית ברוסיה: ההיקף המצטבר של ההשקעות ההודיות בכלכלה הרוסית החל מה-1 בינואר 2014 הסתכם ב-3.1 מיליארד דולר (כולל 1.7 מיליארד דולר בפרויקט סכלין-1).
המיזמים המשותפים הרוסיים-הודיים כוללים את קומי אינטרנשיונל לימיטד לייצור חומרי שוחקים בוולז'סקי, אזור וולגוגרד, וחברת אורוספרמה לייצור תרופות במחוז פודולסקי באזור מוסקבה, בעיקר תרופות גנריות שאינם מכילים פניצילין וצפלוספורין.
בדצמבר 1998, לאחר ביקור בן ארבעה ימים של ראש ממשלת רוסיה, יבגני פרימקוב בניו דלהי, חידשו רוסיה והודו את ברית הנשק המסורתית שלהן, שהחלה עוד בימי המלחמה הקרה, והתרופפה עם התפוררות ברית המועצות.
בינואר 2003, הודו חתמה עם רוסיה על עסקת נשק בסך 3 מיליארד דולר, הכוללת אספקת 4 מפציצים ארוכי טווח מדגם טופולב Tu-22M שמסוגלים לשאת פצצות גרעיניות, שתי צוללות מונעות בכוח גרעיני מדגם "אקולה", שיכולות לשגר טילים נושאים ראשי חץ גרעיניים, ומיזם משותף לפיתוח טיל שיוט ארוך טווח.
בשנת 2013 הייתה אחראית הודו ל-35.6% מהיצוא הצבאי של רוסיה (4.7 מיליארד דולר מתוך 16.7 מיליארד דולר).
הוראת השפה הרוסית בהודו החלה רק באמצע המאה ה-20, אך מאז לימודי רוסית זכו לפופולריות רבה במדינה.
מספר הסטודנטים הרוסים גדל מדי שנה.
לחלק משמעותי מהסטודנטים יש אינטרס עסקי ישיר במסחר עם רוסיה.
הודו מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה וארבע קונסוליות: באסטרחאן, בסנקט פטרבורג, בוולדיווסטוק וביקטרינבורג.
מאידך, רוסיה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ושש קונסוליות: בצ'נאי, בגואה, בהיידראבאד, בקולקטה, במומבאי ובטריוונדרום.
יחסי הודו–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה הצרפתית.
מאז 1998, צרפת והודו הן שותפות אסטרטגיות ונהנות ממערכת יחסים מיוחדת.
העניין הצרפתי בתת-היבשת ההודית בוטא לראשונה בשנת 1664, כאשר קולבר הקים את חברת הודו המזרחית הצרפתית.
במשך מאה שנה, תוך שהיא נהנית ממונופול שהעניק לה הכתר, הפכה החברה למעצמה מרכזית בחופי האוקיינוס ההודי, והיא הייתה מעורבת בספקולציות רבות בשוק המניות.
בעקבות הפסדה במלחמת שבע השנים (1754–1763), צרפת ויתרה על נחלותיה בהודו, ושמרה רק על חמש עמדות סחר, שהשאירו פתח למחלוקות ולמשחקי כוח עם בריטניה.
צרפת תמכה בשלוש עשרה המושבות במלחמת העצמאות האמריקאית בשנת 1776, וביקשה לגרש את הבריטים גם מהודו.
עבור נפוליאון בונפרטה המערכה הצרפתית בסוריה ובמצרים נועד לקצר את הדרך להודו, שהייתה חיונית עבור הבריטים, ובסופו של דבר לאפשר פלישה להודו הבריטית.
עם חתימת חוזה פריז בשנת 1815, בריטניה, שניהלה מלחמת השמדה נגד צרפת במזרח, הסכימה להחזיר לצרפת את עמדות הסחר שלה בהודו.
פרידריך שלגל העביר קורסים בפריז בשנים 1805 ו-1806 על תולדות הודו, ובינואר 1815 נחנך הקורס הראשון של סנסקריט באירופה, בקולז' דה פראנס.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נלחמו כוחות הודים (שתי דיוויזיות חי"ר ושתי דיוויזיות פרשים) על אדמת צרפת, במלחמת החפירות.
במהלך המלחמה הקרה אימצה הודו עמדה נייטרלית, וככזה, היא סירבה להצעות סובייטיות ואמריקאיות בתחום הצבאי.
מכיוון שרצתה גם להשתחרר מהאפוטרופסות הבריטית, היא פנתה למדינה תעשייתית אחרת גדולה, צרפת.
בשנת 1949 קנתה הודו ציוד מצרפת לכוחות ההרריים שלה בקשמיר.
בין השנים 1953–1954, היא הזמינה 120 מטוסים מסוג אוראגן מצרפת.
אף על פי כן, ביקורת הודית על המדיניות הקולוניאלית הצרפתית בהודו-סין פגעו ביחסי המדינות.
באותה תקופה, אנדרה מאלרו נסע להודו, והזכיר את שיחותיו עם נהרו בסרט שלו "זיכרון נגדי".
ב־1950 עברה המושבה הצרפתית צ'נדנגאר שבבנגל להודו, ואוחדה באופן רשמי עמה בהסכם בין שתי המדינות בפברואר 1951.
בשנת 1954, לאחר הסכם, השתלטה הודו על שארית שטחי הודו הצרפתית, ושילובם במדינה הסתיים בשנת 1962.
1962–1991: תהפוכות שונות ביחסי הודו–צרפת
לאחר המפלה ההודית במלחמת הודו–סין בשנת 1962, התעצמו היחסים התעשייתיים, הטכניים והתרבותיים בין צרפת להודו.
בשנת 1966 הסירה צרפת את אמברגו הנשק שהוטל לאור מלחמת הודו-פקיסטן השנייה בשנת 1965, והתחרתה עם ברית המועצות על אספקת נשק להודו.
הנייטרליות הצרפתית בסכסוך הודו-פקיסטן הרגיע את ההודים.
ההתקשרות האמריקאית עם פקיסטן במלחמת הודו-פקיסטן השלישית, כמו גם הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, העמידו את דרום אסיה במרכז מאבק המעצמות, והמחישה להודו את הצורך לגוון את השותפויות שלה.
הודו מונה את צרפת ברשימת המשקיעים העיקריים שלה, עם למעלה מ-1000 חברות צרפתיות שהוקמו ומעסיקות 300,000 עובדים.
הודו חברה במספר ארגוני מחקר שבסיסים בצרפת, כמו מכון לאה-לנגווין או מתקן הקרינה הסינכרוטרון האירופי.
EDF נערכת לבניית שישה כורים גרעיניים בג'אטיפור, תחת הסכם מרץ 2018 5 .
סוכנות הפיתוח הצרפתית, שהוקמה בהודו מאז 2008, משמרת שם רכוש ציבורי עולמי.
צרפת והודו חברות בברית השמש הבינלאומית, וצרפת תומכת בתוכנית לפיתוח עירוני בר-קיימא בהודו.
במרץ 2018, צרפת והודו סיכמו הסכם על הכרה הדדית בתארים והסכם בנושא הגירה וניידות, שנועד להגדיל את מספר הסטודנטים ההודים בצרפת.
הודו מארחת שני מכונים צרפתים, האחד בדלהי והשני בפודוצ'רי.
שתי המדינות חולקות תרבות דמוקרטית ורפובליקנית.
קיים שיתוף פעולה הדוק בין צרפת להודו בתחום הצבאי, הכוחות הזרים הראשונים שהוזמנו לצעוד לצד הצבא ההודי לקראת החג הלאומי הגיעו מהצבא הצרפתי.
שתי המדינות כוננו שיתוף פעולה הדוק בתחום הרכש הביטחוני.
הודו קנתה מצרפת 126 מטוסי דאסו ראפאל ב-12 מיליארד דולר עבור חיל האוויר ההודי, ואת הצוללות מסדרת סקורפן, ו-36 טילים נגד ספינות Exocet SM-39, בסכום שהוכרז של 2.4 מיליארד אירו.
ב-23 בספטמבר 2016 רכשה הודו 36 מטוסי דאסו ראפאל מצרפת.
צרפת ייצאה להודו חימוש בשווי 13 מיליארד אירו, בין 2009 ל-2019.
בספטמבר 2021, שרי החוץ של צרפת והודו סיכמו על תוכנית הסדרה בינלאומית "אמיתית" בין המדינות.
משרד החוץ הצרפתי הודיע כי שרי החוץ הסכימו להעמיק את הקשרים האסטרטגיים "על בסיס יחסי אמון פוליטיים בין שתי בעלות ריבונות באזור האינדו-פסיפי".
המהלך הגיע לאחר החלטת אוסטרליה לבטל עסקה לרכישת צוללות ב-40 מיליארד דולר לטובת צוללות גרעיניות אמריקניות, ובעקבות זאת הודיעה צרפת על החזרת שגריריה מארצות הברית ואוסטרליה כמחאה.
יצוא הנשק הצרפתי להודו גדל והיא הפכה לספקית הנשק השנייה בגודלה בהודו בשנים 2017-2021.
הודו מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז בלבד.
מאידך, צרפת מחזיקה בהודו שגרירות ו-5 קונסוליות בבנגלורו, צ'נאי, קולקטה, מומבאי ופודוצ'רי.
היחסים הדיפלומטיים בין הודו לתאילנד כוננו בשנת 1947, זמן קצר לאחר שהודו קיבלה עצמאות.
הודו חולקת גבול ימי ארוך עם תאילנד, שכן איי אנדמן ואיי ניקובאר של הודו חולקים גבול ימי עם תאילנד לאורך ים אנדמן.
השנים האחרונות מאז 2001 היו עדים להתחממות הולכת וגוברת, הגברת הקשרים הכלכליים והמסחריים, חילופי ביקורים ברמה גבוהה מצד שני הצדדים וחתימת הסכמים שונים המובילים להעצמת היחסים.
תאילנד והודו משתפות פעולה בפורומים רב-צדדיים שונים, כמו שותפות הדיאלוג של הודו עם איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, הפורום האזורי ASEAN (ARF), ופסגת מזרח אסיה, הקבוצה האזורית BIMSTEC הכוללת את בנגלדש, הודו, סרי לנקה, תאילנד, מיאנמר, נפאל וקשרי תחבורה משולשים עם תאילנד, מיאנמר והודו.
הודו חברה בחבר הדיאלוג לשיתוף פעולה באסיה (ACD) שיזמה תאילנד בשנת 2002 ובשיתוף פעולה בין מקונג לגנגס (MGC), קבוצה של שש מדינות.
יתר על כן, הודו ותאילנד היו קשורות תרבותית במשך מאות שנים והודו השפיעה עמוקות על התרבות התאילנדית.
קיימות מספר משמעותי של מילים בתאית המושאלות מסנסקריט, השפה הנפוצה בהודו.
פאלי, שהייתה שפת מגדהה והיא מדיום של טהרוואדה, היא שורש חשוב נוסף באוצר המילים התאילנדי.
הבודהיזם, הדת העיקרית בתאילנד, מקורה מהודו.
הסיפור ההינדי של ראמאיאנה ידוע גם בכל תאילנד בשם רמאקיאן.
ראש ממשלת תאילנד אבהיסיט וג'ג'יווה ערך ביקור ממלכתי בהודו במהלך 4–5 באפריל 2011, בהזמנתו של מאנמוהאן סינג, ראש ממשלת הודו.
שני המנהיגים הסכימו להגדיל את האינטראקציה התרבותית, התקשורת ושיפור המסחר והכלכלה באמצעות המסגרות הדו-צדדיות והאזוריות - ASEAN-India, BIMSTEC ו-MGC.
כמו כן הוחלט להגדיל את הסחר בין שתי מדינות מסכום של 6.7 מיליארד דולר לשנת 2010 לשיעור כפול מזה בשנת 2014.
ראש ממשלת תאילנד יינגלאק צ'ינוואט ערך ביקור ממלכתי בינואר 2012 כאורח הראשי ביום הרפובליקה ההודי.
כתוצאה מהביקור, נחתמו 6 הסכמים דו צדדיים, כולל הסכם העברת נידונים.
בתור דחיפה משמעותית לשיתוף הפעולה הביטחוני הדו-צדדי, הודו ותאילנד חתמו ב-30 במאי 2013 על חוזה הסגרה.
כמו כן נחתם הסכם בין המועצה למודיעין כללי ההודית והארגון נגד הלבנת הון התאילנדי בנושא שיתופי פעולה בחילופי מודיעין הקשורים להלבנת הון ומימון טרור.
מנמוהאן סינג אמר כי שתי המדינות הסכימו להמשיך ולחזק את קשרי ההגנה כולל תרגילים וסיורים משותפים.
ראש ממשלת תאילנד בירך על חתימת הסכם ההסגרה.
שני המנהיגים מקווים לסיום מוקדם של הסכם הסחר החופשי בהודו.
שתי המדינות הסכימו להמשיך בפיתוח תשתיות בקווי פרויקט הכביש המהיר הודו-מיאנמר ותאילנד שצפוי להסתיים עד 2016.
הודו מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה כללית בצ'אנג מאי.
מאידך, תאילנד מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-3 קונסוליות בצ'נאי, קולקטה ומומבאי.
יחסי הודו–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה להודו.
צ'ילה הייתה המדינה הראשונה בדרום אמריקה שחתמה על הסכם סחר עם הודו, בשנת 1956. הסכם מסגרת נחתם ב-20 בינואר 2005 לקדם שיתוף פעולה כלכלי נוסף בין הודו לבין צ'ילה.
ההסכם הציע הסכם סחר מועדף (PTA) בין המדינות המתאימות, אשר לאחר מספר סבבי משא ומתן הושלמו במהלך השיחות שהתקיימו בניו דלהי בנובמבר 2005. ה-PTA נכנס לתוקף החל מה-17 באוגוסט 2007 בצ'ילה ובהודו ב-11 בספטמבר 2007.
בשנת 2016 חתמו שתי המדינות על הסכם להרחבת הסכם הסחר המועדף בין שתי המדינות (PTA), בסימן זינוק פי 10 במספר המוצרים שיימכרו בתעריפי מכס.
המסחר הדו-צדדי של הודו עם צ'ילה עמד על 2.6 מיליארד דולר כאשר היצוא עמד על 0.68 מיליארד דולר והיבוא עמד על 1.96 מיליארד דולר בהתאמה ב-2016.
הקהילה ההודית בצ'ילה מונה בערך 1000 איש, ובעיקר מתגוררת בסנטיאגו, איקיקה, ויניה דל מאר ופונטה ארנס.
הקהילה נטמעת בהדרגה בעסקים קטנים ובסחר, ומטמיעה את עצמה בהדרגה במיינסטרים באמצעות התאזרחות.
1000 צ'יליאנים בממוצע מבקרים בהודו מדי שנה, בעיקר לצורך תיירות.
הודו מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה בלבד.
מאידך, מנילה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-3 קונסוליות בקולקטה, מומבאי וצ'נאי.
יחסי הודו–ספרד הם יחסי החוץ בין הודו לספרד.
היחסים בין הודו לספרד חמים מאז כינון הדמוקרטיה בספרד בשנת 1978. היחסים הדיפלומטיים בין הודו לספרד כוננו בשנת 1956 עם פתיחת השגרירות הספרדית בניו דלהי.
מהראג'ה סוואי מן סינג השני, המהראג'ה מג'איפור, מונה בשנת 1965 לשגריר הודו הראשון בספרד.
בשנת 1992 ביקר בספרד ראש הממשלה פ"ו נרסימהה ראו ובשנת 2017 ראש הממשלה נרנדרה מודי.
היחסים בין הודו לספרד היו לבביים מאז כינון היחסים הדיפלומטיים ב-1956. משלחת הודית נפתחה במדריד בשנת 1958. השגריר הראשון של הודו מונה בשנת 1965.
ספרד היא שותפת הסחר השביעית בגודלה בהודו מבין מדינות האיחוד האירופי.
הסחר הבילטרלי בשנים 18–2017 עמד על 5.66 מיליארד דולר (מחלקת המסחר), ורשם צמיחה של 4.91% לעומת התקופה המקבילה לפני שנה.
היצוא מהודו גדל ב-16.65% ועמד על 3.99 מיליארד דולר ואילו היבוא התכווץ ב-15.51% ועמד על 1.66 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי של הודו לספרד הוא טקסטיל, כימיקלים אורגניים, ברזל ופלדה, פירות ים, מכוניות ועור.
היבוא העיקרי של הודו הוא מכשירים מכניים, מכונות חשמל, כימיקלים, דלקים מפלסטיק ומינרלים.
ספרד היא המשקיעה ה-15 בגודלה בהודו עם מניות FDI מצטברות של 2.76 מיליארד דולר (אפריל 2000 - יוני 2018).
בהודו יש כמעט 200 חברות ספרדיות בעיקר בענפי התעשיות המתכות, אנרגיה מתחדשת, רכב, קרמיקה ותשתיות בעיקר בכבישים מהירים, קווי הולכה, מנהרות ותחנות מטרו.
מהראשטרה, טמיל נאדו, גוג'אראט, אנדרה פרדש וקרנטקה הם היעדים העיקריים להשקעות ספרדיות בהודו.
ההשקעה ההודית בספרד עמדה על כ-900 מיליון דולר.
בספרד יש כמעט 40 חברות הודיות בעיקר בתחום שירותי תוכנה ו-IT, תרופות, כימיקלים ולוגיסטיקה.
הודו היא בין שלושת המשקיעים המובילים בספרד ברחבי העולם ובין 5 המובילים מבין מדינות אסיה.
הודו וספרד מקיימות תוכנית משותפת משותפת לשיתוף פעולה ב-S&T, שנחתמה בשנת 2009. ישיבת ועדת היגוי למדע, טכנולוגיה וחדשנות נערכה בספטמבר 2017 במדריד, כפי שהודגשה בהצהרה המשותפת במהלך ביקורו של ראש הממשלה בספרד.
ישנם פרויקטים מו"פ משותפים המונעים על ידי חדשנות במגזרים כמו ביו-חיישנים, חומרי הדברה ביולוגית, ביו כלכלה, בזבוז לאנרגיה, בריאות אלקטרונית ואלקטרוניקה גמישה.
במהלך ביקורו של ראש הממשלה נחתם גם משרד החוץ לשיתוף פעולה בהשתלות איברים.
הודו משתתפת באופן קבוע בירידים וסחר בינלאומיים מרכזיים בספרד.
FITUR (תיירות), הקונגרס העולמי הנייד (טלקום), CPhI ברחבי העולם (פרמצבטיקה) והקונגרס העולמי של Smart City Expo (ערים חכמות).
כפי שהוסכם בהצהרה המשותפת שפורסמה במהלך ביקור ראש הממשלה, פורום ספרד הודו השני אורגן במשותף על ידי CII וקרן מועצת הודו בספרד במדריד בנובמבר 2017, בה השתתפו למעלה מ-200 חברות.
במהלך 2017 ארגנה השגרירות, בשיתוף עם לשכותיהן של אגודות המסחר והתעשייה המקומיות, כ-40 אירועים מסחריים לקידום סחר וקידום השקעות ולהצגת יוזמות הדגל של הממשלה.
אירועים אלה התמקדו במגזרים מרכזיים כמו תשתיות, אנרגיות חידוש, עיבוד מזון, מכוניות, הגנה, IT, ערים חכמות, תיירות, מגזר מזון חקלאי, חדשנות וגסטרונומיה.
יחסי הודו–שוודיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו לשוודיה.
שוודיה הכירה בעצמאות הודו מהממלכה המאוחדת בשנת 1947; שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים פורמליים בשנת 1949. הודו מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם, ואילו שוודיה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליות כבוד בצ'נאי, קולקטה ומומבאי.
כ-10,000 אזרחים הודים מתגוררים ועובדים בשוודיה, יחד עם עוד 9,000 אנשים ממוצא הודי; שתי הקבוצות מועסקות בעיקר בתחומים עסקיים או מקצועיים.
הקשר בין שוודיה לתת היבשת ההודית נמשך לפחות מהמאה ה-8 לספירה ועידן הוויקינגים.
בשנת 1954 התגלה פסלון בודהה קטן מברונזה במהלך חפירות ארכאולוגיות של אוניית ויקינגים מהמאה ה-8 ב-Helgö שוודיה; הפסל מוצג כעת במוזיאון ההיסטוריה השוודי, ונחשב כי הפסל הוכן בקשמיר של ימינו סביב המאה החמישית לספירה.
במרץ 2015 פרסמה PostNord Sverige בול דואר המתאר את הפסל.
במהלך אמצע המאה ה-18 ניסתה חברת הודו המזרחית השוודית להשיג דריסת רגל בהודו דרך נמלים בבנגל ובסוראט בגוג'אראט; אף כי כמה ממיזמי החברה בהודו היו רווחיים, התחרות שכבר הייתה ארוכת שנים מצד חברות יריבות חברת הודו המזרחית ההולנדית, הצרפתית וההולנדית אילצה את שוודיה להתמקד במסחר עם סין.
כמה חברות שוודיות הקימו סניפים בהודו בראשית המאה העשרים, ובמיוחד אריקסון, Swedish Match ו-ASEA (כיום חלק מקבוצת ABB).
SKF הקימה סניף קטן בקולקטה בשנת 1923; לאחר עצמאות הודו, SKF הודו בע"מ הוקמה בשנת 1961, והקימה מפעל מיסבים בפונה שבמהראשטרה שנתיים לאחר מכן.
שוודיה הכירה בהודו כמדינה עצמאית בשנת 1947, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים פורמליים שנתיים לאחר מכן.
הודו הקימה משלחת דיפלומטית בסטוקהולם בשנת 1949 בדרגה של צירות, כאשר ראש המשלחת ההודי היה בדרגה של ציר; בשנת 1962 הועלתה המשלחת למעמד של שגרירות, בדרגת שגרירות מלאה.
בשנת 1957 הפך ראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו לראש הממשלה הראשון של הודו שביקר בשוודיה.
אינדירה גנדי, בתו ויורשתו כראש ממשלה, נכחה בוועידת האו"ם בנושא הסביבה האנושית בסטוקהולם בשנת 1972.
שערוריית בופורס משנת 1987 פגעה ביחסים הדו-צדדיים והובילה לתבוסת מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי בהודו בבחירות ללוק סבהה שנתיים לאחר מכן.
השערורייה נחשפה על ידי עיתונאים שוודים והודים; מחקירותיהם התברר כי מספר קצינים של יצרן החימוש השוודי הנודע בופורס, יחד עם גורמים בממשל השוודי, שילמו בעדיפות גדולות לפוליטיקאים הודים בכירים כדי להבטיח את המכירה להודו של 410 הוביצרים FH77 וציוד נלווה.
מאז שנות האלפיים, מידת הקשרים הדו-צדדיים עלתה בעקביות, כמו גם תדירות הביקורים הדו-צדדיים.
שתי הממשלות הביעו להיטות להעצים את קשריהן הכלכליים והתרבותיים.
ראש ממשלת שוודיה סטפן לוון, הצהיר על תמיכתו במועמדות הודו כחברה קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
תדירות הביקורים הדו-צדדיים ברמת השרים והפרלמנטרים עלתה בשנים האחרונות.
ארבעה ראשי ממשלות הודים - ג'ווהרלל נהרו, אינדירה גנדי, רג'יב גנדי ונרנדרה מודי - ביקרו בשוודיה בביקורים רשמיים.
ראש ממשלת שוודיה יירן פרסון ביקר בהודו בינואר 2004; פרדריק ריינפלט ביקר בהודו בנובמבר 2009 לקראת פסגת הודו-האיחוד האירופי ושיחות דו-צדדיות, ואילו יורשו, סטפן לוובן, ביקר במומבאי בפברואר 2016 כמנהיג המשלחת השוודית שהשתתפה ביריד 'Make in India'.
המלך קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה ערכו ביקור ממלכתי בהודו בשנת 1993, כאשר המלך הוביל משלחת טכנולוגית להודו.
ביוני 2016 הפך פרנב מוקהרג'י לנשיא הודו הראשון שערך ביקור ממלכתי בשוודיה.
הסחר הבילטרלי עומד על מעל 2 מיליארד דולר.
אחרי סין ויפן, הודו היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של שוודיה באסיה.
הייצוא השוודי העיקרי להודו הוא תרופות, מוצרי נייר ועיסה, כימיקלים, מוצרי הנדסה וציוד טלקום; הייצוא העיקרי של הודו לשוודיה הוא מוצרים כימיים, מוצרי מזון ומוצרים מיוצרים ומיוצרים למחצה.
מלך שוודיה, קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה יצאו לביקור ממלכתי בן 5 ימים בהודו ב־2-5 בדצמבר 2019 לאחר פער של 26 שנה.
בביקור ממלכתי זה נלוו אליהם שרת החוץ אן לינדה, שר התעשייה איברהים ביילן ונציגים של יותר מ-50 ארגונים ובתי עסק שוודים.
ביוני 2015 היה פרנב מוקהרג'י הנשיא ההודי הראשון בהיסטוריה שהגיע לשוודיה בביקור ממלכתי.
בפברואר 2016 ביקר ראש ממשלת שוודיה סטפן לופו בהודו ביריד התעשייה Make in India במומבאי.
באפריל 2018 נסע ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי לסטוקהולם בביקור בן יומיים.
באופן רשמי, בשוודיה מוקרנים ביקורים אלו לקידום יצוא שוודי של סחורות ושירותים, ואילו בהודו נאמר למשוך השקעות שוודיות עבור 'Make in India'.
יחסי הודו–רואנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין רפובליקת רואנדה.
במהלך ביקורו של סגן נשיא הודו, מוחמד חמיד אנסרי בפברואר 2017, חתמו שתי המדינות על הסכמים לפיתוח מרכז יזמות בקיגאלי, פתיחת טיסות של רואנדאייר להודו, ופטור מויזה לדרכונים דיפלומטיים רשמיים.
הודו מיוצגת ברואנדה באמצעות קונסוליית כבוד בקיגאלי.
רואנדה מיוצגת בהודו באמצעות הנציב העליון שלה בניו דלהי.
יחסי הודו–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין הודו לבין פורטוגל.
מסעו של ואסקו דה גאמה היה מוצלח מעבר לכל הציפיות, כאשר שווי הסחורה שהוא הביא איתו עמד על פי שישים מהוצאות הנסיעה.
פדרו קברל הפליג להודו, ציין בדרכו את הגעתם של האירופאים לברזיל, ייסד את סחר התבלינים וניהל משא ומתן על הקמתה של פייטוריה (תחנת סחר) בקליקוט, לשם הוא הגיע ב-13 בספטמבר 1500. תחנת הסחר הותקפה על ידי המקומיים, וכתוצאה מכך נהרגו יותר מחמישים פורטוגזים.
קברל גם הורה לספינותיו להפגיז את קליקוט במשך כל היום כנקמה על הפרת ההסכם.
ב-25 במרץ 1505 מונה פרנסישקו דה אלמידה להיות המשנה למלך הודו, ועד מהרה הוא יצא מפורטוגל בראש צי של 22 ספינות ו-1,500 איש.
ב-1752 הופרד הממשל של מוזמביק וב-1844 הופרד גם הממשל של מקאו, סולור וטימור ותחום שלטונו של מושל הודו הפורטוגזית הוגבל לנכסים הקולוניאליים של פורטוגל בחוף מלבר.
שלושת המחוזות הללו היו גואה, דאמאן ודיו ודאדרה ונאגר האוולי.
פורטוגל ניסתה להעביר החלטה במועצת הביטחון של האו"ם נגד הסיפוח, אך נחסמה על ידי ווטו של ברית המועצות.
עם זאת, חלף זמן עד שגואה זכתה במעמד של מדינה ורק ב-30 במאי 1987 הפכה גואה להיות המדינה ה-25 של האיחוד ההודי ושאר הטריטוריות הפורטוגזיות לשעבר המשיכו להיות טריטוריות איחוד.
משטרו של אנטוניו דה אוליביירה סלזר בפורטוגל סירב להכיר בריבונותה של הודו על השטחים שסופחו ושהמשיכו להיות מיוצגים באספה הרפובליקה של פורטוגל.
הסחר הבילטרלי ההודי-פורטוגלי צמח מ-69 מיליון דולר בשנת 1991 ל-289.52 מיליון דולר בשנת 2005. יצוא הודו היווה מעל 70% מהמחזור.
הייצוא ההודי כלל בעיקר מוצרים ימיים, כותנה וטקסטיל סינתטי, הנעלה, מוצרי עור ועורות, קפה, תה ותבלינים.
במהלך המאה ה-21 היצוא מגוון וכולל פריטים כמו שטיחים, אבני חן ותכשיטים, מוצרי משי ומשי, טבק, מכונות חשמל וחלקים, מוצרי ברזל ופלדה, מוצרי צביעה ושיזוף וכימיקלים אורגניים.
מיוצאים גם חלפים ורכיבים לרכב, תוכנת מחשב, אופניים, קלנועיות ושני גלגלים אחרים ואורז.
הייצוא הפורטוגלי להודו היה ברובו מכונות וציוד כבד (44% בשנת 2006), כאשר השאר כלל בעיקר משעם ומוצרי פקק, מוצרי עיסת נייר, כימיקלים אורגניים ופלסטיקה.
הודו מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון.
פורטוגל מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-4 קונסוליות בצ'נאי, גואה, קולקטה ומומבאי.
יחסי הודו–פינלנד הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה של פינלנד לרפובליקה של הודו.
היחסים הדיפלומטיים בין פינלנד והודו כוננו ב-10 בספטמבר 1949. זמן קצר לאחר מכן הגיע הוגו ואלוואנה, שליחה הראשון של פינלנד להודו לניו דלהי והגיש את אמנתו למושל הכללי צ'קרברתי רג'אגופלאצ'ארי.
לאחר שהודו הפכה לרפובליקה ב-26 בינואר 1950, הציג ואלוואנה את אמנתו שוב לנשיא הודו הראשון ראג'נדרה פראסאד בפברואר 1950.
הנציגות הדיפלומטית של פינלנד בהודו פעלה מהמלון ססיל בין השנים 1949–1951. ואלוואנה ואשתו התגוררו במלון ססיל, ואילו בחדר זוגי במלון מיידן הסמוך שוכנה מזכירתו של ואלוואנה.
ממשלת הודו מכרה לממשלת פינלנד חלקת אדמה בצ'נקיאפורי (המובלעת הדיפלומטית של ניו דלהי) בין שגרירות שווייץ לשוודיה בשנת 1954. בגלל מחסור בכספים, בניית השגרירות הפינית לא החלה מיד.
שגרירות פינלנד הייתה ממוקמת בצריף בדרך Humayun בין השנים 1951–1958. הצריף נבנה בשנת 1942 לשימוש זמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
השגרירות עברה למקום ברחוב Prithviraj בין השנים 1958–1967.
ממשלת פינלנד ארגנה תחרות לעיצוב בניין השגרירות החדש בשנות ה-60. ריימה פייטילה ורעייתו ראילי פאטלאינן זכו בתחרות.
עם זאת, בשל מחסור בכספים, ובעדיפות גבוהה יותר שהוקצתה לבניית שגרירויות במדינות אחרות, הקמתה של שגרירות חדשה בצ'נקיאפורי התעכבה עוד יותר.
ממשלת הודו שלחה הערה לממשלת פינלנד בשנת 1963 בה הודיעה להם כי בניית השגרירות כבר התאחרה, וכי החלקה שנמכרה לממשלת פינלנד החלה למשוך גורמים אנטי-חברתיים למובלעת הדיפלומטית.
יתר על כן, שגרירויות שווייץ ושוודיה התלוננו כי קוברות שוכנות בחלקה שהוקצתה לפינלנד.
שגרירות פינלנד עברה שוב מכביש פריתוויראג' ל-Golf Links, שם הייתה ממוקמת בין השנים 1967–1986. לבסוף, בתחילת שנות השמונים החלה בנייתה של השגרירות בצ'נקיאפורי על פי תכנונם של פייטילה ופאטלאינן.
השגרירות בצ'נקיאפורי נפתחה ב-5 בדצמבר 1986.
התקיימו מספר ביקורים של ראשי מדינות וממשל וגורמים בכירים אחרים בין המדינות.
ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו ביקר בפינלנד בשנת 1957, אינדירה גנדי ב-1983 ומאנמוהאן סינג באוקטובר 2006. נשיא הודו ורהגירי ונקטה גירי ביקר בשנת 1971, ורמזוואמי ונקטרמן בשנת 1988.
סוקסלאינן ביקר בהודו בשנת 1960, קלווי סורסה בשנת 1984 ומאטי ואנהאנן במרץ 2006. הנשיא אורהו קקונן ביקר בשנת 1965, מאונו קויביסטו ב-1987 ומרטי אהטיסארי ב-1996. ראשי מדינה וממשל פיניים ביקרו גם בהודו בביקורים פרטיים.
אלה כוללים ביקורים של ראש הממשלה מאטי ואנהאנן בהודו בפברואר 2008 ופברואר 2010, וביקוריו של הנשיאה טריה הלונן בינואר 2007, פברואר 2009 ופברואר 2012.
הסחר של הודו עם פינלנד חצה את המיליארד דולר (USD) והוא נוטה מאוד לטובת פינלנד (בערך 3:1).
בשנת 2016, פינלנד הייתה שותפת הסחר ה-60 בגודלה של הודו בעולם, וה-10 בגודלה באיחוד האירופי (משרד המסחר והתעשייה, ממשלת הודו 2017).
באופן דומה בשנת 2016, הודו הייתה שותפת הסחר ה-23 בגודלה של פינלנד בעולם, והחמישית בגודלה באסיה (מכס פיני 2017).
פריטי יצוא עיקריים מהודו לפינלנד: מוצרים אלקטרוניים, דלקים ושמנים מינרליים, בגדים מוכנים, כותנה כולל אביזרים, תרופות וכימיקלים משובחים, מוצרי ברזל ופלדה, מכונות ומכשירים, קפה, גומי, ברזל ופלדה, כימיקלים אורגניים כורים גרעיניים, דוודים, מכונות ומכשירים מכניים וחלקיהם.
יצוא עיקרי מפינלנד להודו: מכונות וציוד חשמליים, כורים גרעיניים, דודים, מכונות ומכשירים מכניים, נייר וקרש נייר, ברזל ופלדה, עיסת עץ או מחומר תאית סיבי אחר, עיסת נייר פסולת, כלי רכב וציוד תחבורה וכו'.
פינלנד מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי, ו-3 קונסוליות בבנגלורו, צ'נאי, קולקטה ומומבאי.
הודו מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי, המוסמכת גם עבור אסטוניה.
יחסי הודו–עיראק הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של עיראק לרפובליקה של הודו היו בדרך כלל ידידותיים ושיתופיים.
אינטראקציה תרבותית וסחר כלכלי בין עמק אינדוס למסופוטמיה החלו בשנת 1800 לפני הספירה.
חוזה הידידות מ-1952 ביסס וחיזק את הקשרים בין הודו של ימינו לעיראק.
בשנות ה-70 עיראק נחשבה לאחת מבעלות הברית הקרובות ביותר של הודו במזרח התיכון.
הקשר בין הודו לעיראק הופרע במהלך מלחמת איראן–עיראק, מלחמת המפרץ ומלחמת עיראק.
עם זאת, היחסים הדו-צדדיים נורמלו לאחר כינונה של ממשלה דמוקרטית בעיראק.
קשרים בין השיעים בעיראק לשיעים בהודו
שורשי השיעים בצפון הודו מקורם באיראן ובעיראק.
ההודים השיעים מימנו את תעלת הינדיה בעיר נג'ף בעיראק.
מדינת עוואדה בצפון הודו (עודה) הייתה שיעית והיא סיפקה מימון לערי המקדש השיעי העיראקי כרבלה ונג'ף, והעבירה את הכסף לעבר מוייטהידים פרסיים בערים.
תעלת הינדיה הושלמה בשנת 1803 והכסף יהועבר לערי המקדשים השיעים כמו נג'ף מהודו ומאיראן מכיוון שהקולוניזציה המערבית לא התפשטה באזורי השיעה עד סוף המאה ה-19.
מיר ג'עפר היה ערבי שיעי עיראקי מנג'ף שעבר להודו והפך לנוואב של בנגל.
הסופר והמשורר השיעי העיראקי מוזפר אל-נוואב הוא ממוצא הודי.
עם זאת, עיראק והודו המשיכו לשמור על קשרים כלכליים וצבאיים חזקים.
בראשית שנות השמונים הכשיר חיל האוויר ההודי יותר מ-120 טייסי מיג-21 עיראקים.
מערכת היחסים הביטחונית הורחבה בשנת 1975, כאשר הצבא ההודי שלח צוותי אימונים וצי ההודי הקים אקדמיה ימית בבצרה.
הודו המשיכה לספק סיוע צבאי ניכר לעיראק במהלך מלחמת איראן–עיראק.
בנוסף לאימונים העניקה הודו סיוע טכני לחיל האוויר העיראקי באמצעות הסדר משולש מסובך שהיה מעורב עם צרפת.
מלחמת איראן–עיראק גרמה לירידה תלולה במסחר ובמסחר בין שתי המדינות.
במהלך מלחמת המפרץ ב-1991, הודו התנגדה לשימוש בכוח נגד עיראק.
עיראק הייתה אחד משוקי היצוא הגדולים של הודו לפני מלחמת המפרץ ב-1991. הודו התנגדה לסנקציות של האו"ם על עיראק, אך תקופת המלחמה והבידוד של עיראק הפחיתו עוד יותר את קשריה המסחריים והדיפלומטיים של הודו.