tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בקיץ 2012 החליט בית המשפט בקלן כי מילת קטינים היא עבירה פלילית.
בישיבת הנהגת מפלגתה בתחילת יולי, תקפה מרקל את הפסיקה: "אני לא רוצה שגרמניה תהיה המדינה היחידה בעולם שבה יהודים לא יכולים לקיים את המסורות שלהם.
אנחנו הופכים את עצמנו לאומה מגוחכת".
היא הורתה לשרת המשפחה לנסח הצעת חוק שתאשר את קיום מנהג המילה, בתנאי שהמוהלים יעברו הכשרה מקצועית, ובדצמבר הושלמה החקיקה בתמיכת צירים כמעט מכל הסיעות.
לאות הערכה לעמדתה בסוגיה זו, הוזמנה מרקל בדצמבר 2012 להופיע בישיבה של ועד הקהילות היהודיות.
ב-24 בפברואר 2014 היא הגיעה לביקורה השביעי בישראל עם חברי ממשלתה וקיבלה את עיטור נשיא מדינת ישראל מידי נשיא המדינה שמעון פרס.
העיטור הוענק לה בגין "מחויבותה הבלתי-מתפשרת לביטחונה של מדינת ישראל, קידום החינוך נגד אנטישמיות וגזענות ומנהיגות מוסרית יוצאת דופן".
חברי הוועדה לחלוקת הפרס ציינו כי מרקל היא "מנהיגה יוצאת דופן, בעלת סולם ערכים גבוה ואמות מוסר עמוקות ויוצאות דופן, הבאות לידי ביטוי בין היתר ביחסה החם והידידותי למדינת ישראל ולעם היהודי".
בזמן מבצע צוק איתן בקיץ 2014, פרצו הפגנות אנטישמיות בערי גרמניה.
ועד הקהילות היהודיות כינס עצרת הזדהות בשער ברנדנבורג תחת הסיסמה "לא עוד שנאת יהודים".
מרקל ורוב שרי ממשלתה התייצבו באירוע, אולם מקרב האוכלוסייה השתתפו כמה מאות בלבד.
בנאומה אמרה מרקל: "העובדה שהיום אנשים בגרמניה מקוללים, מאוימים ומותקפים כשמזוהים איכשהו שהם יהודים, או כשמביעים תמיכה בישראל, זו שערורייה איומה...
אני דוחה נחרצות את כל הביטויים והתקיפות האנטישמיות, גם את אלה שהיו לאחרונה בהפגנות פרו-פלסטיניות והובעו כביקורת לכאורה על מדיניות ישראל, אך בדיעבד היו ביטוי לשנאת יהודים".
בסוף 2015 הוענק למרקל פרס אברהם גייגר מטעם הקהילה היהודית הרפורמית.
ב-14 במרץ 2016 אמרה בכינוסה הראשון בברלין של הוועדה הבין-פרלמנטרית למאבק באנטישמיות: "השנאה כלפי יהודים והשנאה כלפי ישראל יוצרות לעיתים קרובות ברית לא קדושה...
אם אנחנו מגנים אנטישמיות בגרמניה ובאירופה, אזי זה תקף לגבי כל סוג של עוינות כלפי יהודים.
זה מתייחס לכל ביטויי האנטישמיות, כמו הביקורת לכאורה כלפי מדינת ישראל, שאינה אלא ביטוי לשנאת יהודים".
ב-9 בנובמבר 2016, יום השנה ה-78 לליל הבדולח, קיבלה מרקל מידי נשיאת הקהילה היהודית במדינת בוואריה, ידידתה שרלוטה קנובלוך, את מדליית "אוהל יעקב", על שם בית הכנסת הראשי של מינכן.
בשנת 2017 הוציא העיתונאי והסופר אלדד בק את הספר "הקנצלרית - מרקל, ישראל והיהודים", המציג את סיפורה של מרקל, תוך ניתוח הפופולריות הרבה לה זכתה בקרב הציבור הישראלי.
ב-10 באוקטובר 2021 ערכה הקנצלרית מרקל מה שהוגדר כ"ביקור פרידה מישראל", פקדה את יד ושם ונפגשה עם ראש הממשלה נפתלי בנט ונשיא המדינה יצחק הרצוג.
במהלך הביקור, קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון בחיפה..
ב-10 בנובמבר 2025 ביקרה מרקל בישראל וקיבלה תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע.
מרקל ביקרה גם בקיבוץ נחל עוז ובמתחם הנובה ברעים - שם שוחחה עם שורדי טבח שבעה באוקטובר.
: "Dame Grand Cross" של מסדר הכבוד של איטליה (2006).
: הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (ינואר 2008).
: "Dame Grand Cross" של מסדר הכבוד של נורווגיה (2007).
: מדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ברק אובמה (7 ביוני 2011).
: עיטור נשיא מדינת ישראל מנשיא מדינת ישראל שמעון פרס (2014).
2019 - פרס תאודור הרצל של הקונגרס היהודי העולמי
ב-1 באפריל 2007 קיבלה מרקל תואר דוקטור לשם כבוד (בפילוסופיה) מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
זו הייתה הפעם הראשונה שקיבלה תואר מסוג זה.
ב-6 בנובמבר 2007 קיבלה את פרס ליאו בק מטעם ועד הקהילות היהודיות בגרמניה.
ב-11 במרץ 2008 קיבלה בברלין את מדליית הזהב של ארגון בני ברית אירופה.
ב-2008 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד גם מאוניברסיטת לייפציג.
האוניברסיטה הטכנולוגית בוורוצלב (פולין) בספטמבר 2008, ואוניברסיטת באבש-בויאי בקלוז'-נאפוקה ברומניה ב-12 באוקטובר 2010, העניקו לה תארים לשם כבוד עבור תרומתה ההיסטורית לאיחוד האירופי, ותפקידה הגלובלי בחידוש שיתוף פעולה בינלאומי.
בסוף ינואר 2011 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב.
ב-23 במאי 2013 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ראדבאונד.
באוקטובר 2018 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
ב-10 באוקטובר 2021 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון בחיפה, וב-10 בנובמבר 2025 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע.
בשנת 2014 הייתה לפי פורבס, האישה החזקה בעולם.
בדצמבר 2015 נבחרה לאשת השנה של המגזין טיים, על תפקודה במשבר הכלכלי באירופה ובמשבר הפליטים באירופה.
אנגיופלסטיה (בעברית: עיצוב כלי דם; באנגלית: Angioplasty) הוא הליך רפואי להרחבת כלי דם מוצרים או חסומים, בדרך כלל בשל טרשת עורקים.
בהליך המבוצע על ידי רופא, מוחדר דרך עורק גדול (עורק המפשעה, הרגל, או האמה) צנתר שבקצהו בלון, לעבר כלי הדם הפגוע.
כשהרופא מגיע לאזור החסימה הוא מנפח את הבלון, ופותח מעבר לזרימת דם טובה יותר.
מאחר שההרחבה אינה מחזיקה זמן רב מעמד, ניתן להשתיל באזור תומכן (stent).
המילה ἀγγεῖον angīon, שמשמעותה 'חלל'/'כלי' (בגוף האדם), והמילה πλάσσω plasso, שמשמעותה 'תבנית','צורה'.
המושג "אנגיופלסטיה" כולל תחתיו סוגים שונים של הליכים רפואיים בכלי דם, המבוצעים בדרך כלל בשיטה של פולשנות מזערית.
שימוש בהליך אנגיופלסטי נהוג במקרי היצרות או חסימת עורקים בשריר הלב, הקרואים עורקים כליליים.
היצרות מסוג זה מתרחשת בעקבות שקיעת משקעי כולסטרול ופלאק טרשתי, וגורמת לפגיעה באספקת דם לשריר הלב.
ההליך מבוצע לרוב על ידי רופא קרדיולוג.
טיפול אנגיופלסטי עורק תרדמני הקרוי גם עורק הראש ניתן לחולים שבסיכון גבוה לשבץ מוחי.
אנגיופלסטיה פריפריאלית מתייחסת לטיפול תוך שימוש בצנתר בלון מחוץ למערכת הדם הכלילית.
לרוב הטיפול מתבצע להרחבת כלי דם באזור הגפיים או הבטן, למשל אנגיופלסטיה לעורק הכליה.
היצרות של עורק הכליה עלולה לגרום לעליית לחץ הדם, או לפגיעה בפעילות התקינה של הכליה.
ההליך מבוצע על ידי רופא מצנתר.
תחילת ההליך הוא החדרת צנתר, בגדלים שונים, לתוך אחד העורקים הגדולים הקרובים לעור (לרוב בגפיים או במפשעה).
ההליך מלווה בשיקוף רנטגן, באמצעותו הרופא מסוגל לעקוב אחר התקדמות הצנתר בכלי הדם, וכן על מנת לאמוד את מידת החסימה או ההיצרות.
כאשר הרופא נתקל בחסימה, הוא מעביר תיל דקיק שבקצהו בלון, דרך החסימה.
בעת ניפוח הבלון נדחק המשקע הטרשתי, ומתאפשרת זרימת דם טובה יותר.
כדי שההרחבה תחזיק זמן רב מעמד, נהוג להשתיל במקום תומכן (סטנט).
בעשור השני של המאה ה-21 קיימים סוגים שונים של תומכנים, המותאמים למצבים שונים של עורקים ומחלות רקע שונות (כגון חולים סכרתיים).
כמו כן, צנתרים מסוימים מסוגלים לשאוב קרישי דם, במקרה שנוצרים כאלה.
אחרי הליך אנגיופלסטי, המטופלים נשארים להשגחה במשך יממה אחת לפחות בבית החולים, אך למחרת לרוב הם משתחררים.
לאחר ההליך, המטופלים נבדקים שהם אינם סובלים מדימום או נפיחות, וכמו כן יש ניטור אחר לחץ הדם והדופק שלהם.
המטופלים מקבלים תרופות שונות נגד הרגעה והגנה על העורקים נגד עיוותים.
המטופלים לרוב מסוגלים ללכת לאחר מספר שעות, לחזור לשגרה לאחר כשבוע.
על המטופלים להימנע מפעילות ספורטיבית מאומצת והרמת משאות כבדים למספר שבועות לאחר ההליך.
המועד בו ניתן לחזור לפעילות גופנית ועבודה סדירה נקבע על ידי הצוות הרפואי, בהתאם למצבו הרפואי של כל מטופל.
הליך אנגיופלסטי הוא הליך בעל אופי של פולשנות מזערית אולם, הוא פרוצדורה כירורגית, ועל כן ישנם מספר סיבוכים אפשריים.
דימום או חוסר סגירה של העורק באזור ההרחבה.
סיבוכים שעלולים להיגרם עקב רגישות או אלרגיה.
לרוב, נגרם בעקבות רגישות לחומר הניגוד של הרנטגן, המכיל יוד.
היווצרות של קריש דם כתוצאה מהשתלת התומכן.
הפרעות בקצב הלב, העשויות לגרום להתקף לב במהלך ההליך.
שבץ מוחי העלול להיגרם מדילול הדם במהלך הצנתור, או תסחיף שהשתחרר במהלכו.
מוות בעקבות תגובה בלתי נשלטת של העורק, או החמרה של מחלה לא ידועה.
אֶנְגֶלְבֶּרְט הוּמְפֶּרְדִינְק היה מלחין גרמני, שזכה לפרסום כמלחין האופרה "הנזל וגרטל".
הומפרדינק היה בנו של מורה בגימנסיה בעיר זיגבורג שבפרובינציית הריין.
כבר בילדותו למד נגינה בפסנתר, ובהיותו בן 12 כתב את חיבוריו הראשונים לפסנתר.
לאחר סיום לימודיו בגימנסיה החל ללמוד אדריכלות לבקשת אביו, אולם כעבור זמן קצר פנה למוזיקה.
הוא התקבל לקונסרבטוריון בקלן ולאחר זכייה במלגה המשיך בקונסרבטוריון במינכן ובברלין, שם זכה במלגה נדיבה מקרן מנדלסון.
זכייה זו אפשרה לו מסע לאיטליה, שם נפגש בנאפולי עם ריכרד וגנר.
וגנר התרשם מהומפרדינק והזמינו לפסטיבל בביירוית שם עזר לו הומפרדינק בהפקת האופרה "פארסיפל" ואף שימש כמורה למוזיקה לבנו של וגנר, זיגפריד.
זכייה במלגה נוספת אפשרה לו מסע נוסף באיטליה, צרפת וספרד, שם לימד בקונסרבטוריון של ברצלונה בשנים 1885–1886. ב-1887 חזר לקלן וב-1890 נתמנה לפרופסור בקונסרבטוריון של פרנקפורט.
יצירותיו הראשונות שזכו להצלחה היו ההומורסקה לזמר ותזמורת ובלדה למקהלה.
פרסומו החל בשנת 1893 באופן מקרי.
אחותו אדלהייד וטה (Adelheid Wette) ביקשה ממנו להלחין מספר מנגינות לסיפורם המפורסם של האחים גרים, "הנזל וגרטל", כדי שילדיה יוכלו להציג את הסיפור בתיאטרון הבובות שלהם במסגרת חגיגות בית ספרם.
בחגיגה נכחו הומפרדינק וידידו המלחין והמבקר הוגו וולף, ששכנע אותו להרחיב את היצירה עד כדי אופרה.
הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון החצר בוויימאר ב-23 בדצמבר 1893, והקנתה להומפרדינק תהילת עולם.
האופרה מבוצעת עד ימינו, והיא האופרה הגרמנית ה"פוסט-וגנריאנית" המפורסמת ביותר.
בישראל הועלתה היצירה באופרה הישראלית החדשה, בתרגומו העברי של אברהם עוז ובבימויה של רנה ירושלמי.
בין האופרות הנוספות שחיבר הומפרדינק, אשר לא זכו להצלחה כזו, יש לציין את "ילדי המלך" (1897), שבה משתמש הומפרדינק לראשונה בטכניקה של שירה דיבורית, שהיא הפקת קול בין זמרה לדיבור.
בטכניקה זו השתמשו לאחר מכן ארנולד שנברג, אלבן ברג, קורט וייל ועוד.
אֶנגוּרי (בגאורגית: ენგური, באבחזית: Егры, אֶגרי) הוא נהר בגאורגיה שחלקו עובר בגבול עם אבחזיה, רפובליקה אוטונומית בצפון-מערב גאורגיה.
אורכו 213 ק"מ ומקורו במדרונותיו הדרומיים של רכס הקווקז.
מקור הנהר הוא על קו פרשת המים של רכס הקווקז הגדול, בגובה של 2614 מטרים מעל פני הים.
הנהר מתחיל את זרימתו ליד ההר שחארה וזורם מטה מההרים לתוך אפיק צר ועמוק היוצרים מקום אידיאלי לבניית סכר.
הנהר עובר בדרכו מערבית לעיירה, ג'ווארי, שבמחוז מגרליה ונשפך לאחר 213 ק"מ לים השחור ליד העיר זוגדידי שבקרבת נפת גאלי האבחזית.
בשנת 1980, הסתיימה בנייתו של סכר בטון, "סכר אנגורי", שנחשב לסכר המקומר הגבוה ביותר בעולם.
בגובה 272 מטר על פני הים, ולמעשה הקונסטרוקציה הגדולה ביותר בקווקז.
בכך משחק הנהר תפקיד מפתח בשוק האנרגיה של גאורגיה.
הקיבולת שלו היא 1.1 מיליון קוב מים, ומייצר 4.5 מיליון קילוואט של אנרגיה מדי שנה, שהם כ-40% מסך יצור האנרגיה של גאורגיה.
קיבולת של 1,300 מגוואט לשעה.
מאז הקונפליקט הגאורגי-אבחזי (1992-1993), מוצבים חיילים גאורגים ואבחזים משני צידי הנהר.
רוסיה מצידה מחזיקה במקום חיילי "חיל שלום".
המעבר המוסדר היחיד על הנהר הוא "גשר אינגורי", שנבנה על ידי שבויי מלחמה גרמנים בשנים 1944-1948. ברבות השנים נוספו לנהר גם גשרים שנבנו באופן ארעי.
אנגלגארד (בשוודית: Änglagård) היא להקת רוק מתקדם שוודית שהוקמה בשנת 1991 בעיר סטוקהולם, התפרקה למספר שנים ב-1994, והתאחדה שוב לאלבום נוסף והופעות ב-2012. משמעות שם הלהקה בשוודית היא "חוות מלאכים".
הופעתה האחרונה בשנות ה-90 התקיימה בלוס אנג'לס, בפסטיבל פרוגפסט 1994. בתקופת פעילותה הוציאה שלושה אלבומי אולפן ("היבריס", "אפילוג" ו"ויליאנס אוגה"), ואלבום הופעה חיה ("קבורים בעודם בחיים").
האלבום השלישי יצא לאחר שתיקה אמנותית של 18 שנים.
הלהקה זכתה להצלחה רבה בקרב קהילת הרוק המתקדם הבינלאומית, למרות שחלק מאלבומיה אינם מופצים בשוק בצורה סדירה.
בשנת 2003 התאחדה הלהקה, בהרכב חלקי, להופעה חד פעמית בפסטיבל נירפסט.
הלהקה הקפיאה את פעילותה למספר שנים, ובחודש יוני 2012 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, במקביל להופעה בפסטיבל נירפסט.
ב-2023 הלהקה הופיעה לראשונה בישראל בעקבות קמפיין מימון המונים של מערצי הלהקה.
ההופעה התקיימה במועדון הגריי בתל אביב.
הלהקה משויכת לז'אנר הרוק הסימפוני, תת-ז'אנר של הרוק המתקדם.
היא מושפעת מלהקות הרוק המתקדם של שנות ה-70 כמו קינג קרימזון, ג'נסיס וואן דר גראף ג'נרייטור, אך עם זאת מושפעת גם ממוזיקה שוודית עממית.
הן דינמיות מאוד, ומלאות ניגודים בין נגינה שקטה ועדינה, לנגינה רועשת וחדה.
טורד לינדמן - גיטרה אקוסטית, שירה
מתיאס אולסון - תופים, כלי הקשה
אנגלה נטלי גוסו הייתה פעילה בלהקת דת' מטאל מלודי שוודית Arch Enemy.
להקותיה הקודמות היו Asmodina ו-Mistress, גם הן בסגנון הדת' מטאל.
היא אחת ממעט סולניות המטאל שמשתמשות בגראול בסגנון השירה העיקרי שלהן.
ג'ף ווקר, דייוויד וינסנט, צ'אק בילי, ג'ון טארדי, קריס בארנס וצ'אק שולדינר הם עיקר ההשפעה עליה.
גוסו נולדה להורים נוצרים אורתודוקסים, אך כיום היא אתאיסטית, טבעונית ואנרכיסטית.
גוסו הצטרפה ל-Arch Enemy בנובמבר 2000 אחרי שהסולן הקודם של הלהקה יוהאן ליווה פרש מהלהקה.
היא ראיינה בעבר את הגיטריסט מיקל אמוט עבור מגזין אינטרנטי גרמני.
בזמן הראיון גוסו מסרה לאמוט דמו וצילום וידאו שהיא תיארה כ"ווידאו באיכות גרועה" של הופעה שלה במועדון.
כשיצא ליווה, ארץ' אנמי קראו לגוסו למבחן בד.
אמוט דיווח ש"היא הביסה תבוסה מוחצת את שאר המתמודדים".
אנגלברג היא עיירת נופש בקנטון אובוולדן בשווייץ, השוכנת למרגלות הר טיטליס.
בימי הביניים שכן באנגלברג מנזר בנדיקטיני והוא שימש כמרכז חינוך.
במאה ה-19 יצא לאנגלברג שם בינלאומי כעיירת נופש, מרפא ורוגע.
באנגלברג חיים כיום 3,500 תושבים.
באנגלברג אתר סקי והיא התחרתה על אירוח אולימפיאדת החורף של 1928, אולם המשחקים התקיימו בסופו של דבר בסנט מוריץ שבשווייץ.
אנגיוטנסין הוא פפטיד המשמש כהורמון, בעיקר בתחום משק הנוזלים בגוף.
השפעתו המרכזית היא בהגדלת כמות הנוזלים בגוף.
הפפטיד הפעיל ביולוגית נקרא אנגיוטנסין II.
תחילה, מופרש פפטיד שאינו פעיל (פרוקורסור), בעיקר מהתאים ההפטוציטים שבכבד, שנקרא אנגיוטנסינוגן (AGT).
זהו סוג של גלובולין המורכב מ-452 חומצות אמינו.
לפרוטאזה האספרטילית רנין המופרשת מתאי הכליה אתר חיתוך ספציפי בצד האמיני של AGT שלאחריו נשאר פפטיד בעל 10 חומצות אמינו בשם אנגיוטנסין I (ANG1).
האנזים ACE חותך שתי חומצות אמינו מ-ANG1, וכך נוצר הפפטיד אנגיוטנסין II (ANG2) בעל 8 חומצות אמינו.
זמן מחצית חיים במחזור הדם הוא 30 שניות בעוד שברקמות יכול להגיע עד חצי שעה.
בפירוק ANG2 נוצרים פפטידים קצרים יותר בעלי פעילות נמוכה בהרבה.
חלק מההשפעות הפיזיולוגיות של אנגיוטנסין II
הגברת הפרשת אלדוסטרון מבלוטות יותרת הכליה
דיכוי הפרשה של רנין מתאי הכליה
כיווץ כלי דם להעלאת לחץ דם
אנגלה פּוֹסְטְמָה (בהולנדית: Angela Postma; נולדה ב-6 באוגוסט 1971 באדה) היא שחיינית עבר הולנדית.
אלופת אירופה (בריכת 25 מטר) (סטוונגר 1994) במשחה ל-50 מטר פרפר.
אלופת אירופה (בריכת 25 מטר)
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בסטוונגר, נורווגיה בשנת 1994 זכתה פוסטמה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.48 שניות, לפני מרטינה מורבצובה מסלובקיה (27.84 שניות), מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.52 שניות, אחרי סנדרה וולקר מגרמניה (25.29 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי, אחרי גרמניה ושוודיה.
סגנית אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1995 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי.
בתוצאה של 25.10 שניות, אחרי לי ג'ינגהי מסין (24.62 שניות) ולפני סנדרה וולקר (25.21 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בווינה באותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.86 שניות, אחרי לינדה אולפסון משוודיה (25.76 שניות) ופרנציסקה ואן אלמסיק גרמניה (25.80 שניות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.82 שניות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי.
אנגוסטורה ביטרס הוא ביטרס בטעם מר וניחוח עשיר ורענן המופק משורש צמח הערבז ומיוצר בטרינידד וטובגו.
המשקה משמש כתבלין להוספת טעם מריר וארומטי לתבשילים, מאפים וממתקים שונים, אך בעיקר לתיבול קוקטיילים.
המשקה הומצא במקור על ידי רופא גרמני בשם יוהאן גוטליב בנג'מין סיגרט (Johann Gottlieb Benjamin Siegert) שהיה מנתח בצבאו של סימון בוליבר בוונצואלה והחל למכור אותו בשנת 1824. בשנת 1830 הוא ייסד מזקקה שייצרה את האנגוסטורה באופן מסחרי בעיר אנגוסטורה (כיום סיודד בוליבר) מרכיבים מקומיים.
סיגרט כנראה נעזר בידע בוטני של האינדיאנים.
את האנגוסטורה החלו לייצא משנת 1853 ובשנת 1875 המזקקה עברה לטרינידד וטובגו.
האנגוסטורה היא מרכיב במספר קוקטיילים כמו: מנהטן והנסיך של ויילס.
אנגיולוגיה , הידועה גם כרפואת כלי דם , הוא תחום ברפואה אשר עוסק בכלי הדם ובמחזור הדם.
אנגיולוגיה עוסקת בטרשת עורקים ובתוצאותיה באיברים השונים (למשל צליעה לסירוגין או מפרצת באבי העורקים).
כחלק מההתעסקות בטרשת עורקים, קיים העיסוק בתפקוד אנדותל.
תחומים נוספים אשר בהם עוסקת האנגיולוגיה כוללים איזון גורמי סיכון למחלת לב, קרישת יתר, מחלות לימפה, מחלות ורידים כולל פקקת ורידים ותסמונת בתר פקקת (תסמונת פוסט פלביטית; ופגמים מולדים שונים במערכת כלי הדם.
באירופה אנגיולוגיה קיימת מאז שנות הארבעים של המאה העשרים.
לעומת זאת בארצות הברית זהו תחום חדש יחסית מאז שנות השמונים המאוחרות בלבד.
בארצות הברית התחום נקרא רפואת כלי דם (Vascular Medicine).
מרכזים שונים בוחרים להתייחס למקצוע האנגיולוגיה באופנים שונים.
לכן, אפשר למצוא רופאים אשר טוענים שהם עוסקים במקצוע זה תוך גישה פולשנית (צנתורים, למשל) ובמקומות אחרים אילו יהיו רופאים אשר מרבית עיסוקם במרפאה או ליד מיטת החולה.
קיימים עיתונים מקצועיים שונים אשר מפורסמים בעולם ואשר קשורים לתחום רפואת כלי הדם.
הכשרת רופא כלי דם / אנגיולוג
אנגיולוג הוא רופא אשר עוסק באנגיולוגיה.
בארצות הברית אותו רופא ייקרא רופא כלי דם (בשונה ממנתח כלי דם).
בחלק מהמקרים רופא כלי דם יהיה קרדיולוג אשר בחר להרחיב את ידיעותיו בכיוון זה, ובאחרים יהיה רופא פנימי ואף רופא כללי אשר המשיך לכיוון זה אחרי תום לימודיו.
הכשרת אנגיולוג אורכת בין שנתיים לבין שלוש שנים וכוללת מרכיבים תאורטיים ומעשיים רבים.
על אנגיולוג להכיר את תחומי העיסוק של רופאים שונים איתם בא במגע יומיומי ואשר איתם יטפל בחולים מורכבים.
לכן, מרבית האנגיולוגים מבינים היטב בבדיקות הדמיה של כלי דם כגון אולטרה סאונד מסוג דופלקס ודופלר, סי טי של כלי הדם (המכונה CTA או Computed Tomographic Angiography) ודימות תהודה מגנטית של כלי דם, המכונה "MRA" (שזה Magnetic Resonance Angiography).
אנגיולוגים רבים עוסקים בקרישי דם.
חלק מהגישה דומה לזו הנהוגה על ידי רופאים המטולוגים, אך בשונה מהם, אנגיולוגים לוקחים בחשבון מאפיינים אנטומיים של הורידים ומנצלים את בדיקות ההדמיה לטיפול מותאם אישית.
נושא נוסף שבו עוסקים רופאי כלי דם הוא חסימות בעורקים.
לרוב, החסימות נובעות מטרשת עורקים, אבל יש גם סיבות נדירות יותר לחסימות.
טיפולים נוספים כוללים פעילות גופנית מותאמת, ולעיתים פחות קרובות צנתורים וניתוחי מעקפים.
לכן, על האנגיולוג להכיר את כל הגישות לאבחון ולטיפול במצבים אלו.
אנגות (בגעז: አንጎት) הוא אזור היסטורי בצפון מרכז אתיופיה.
גבולותיו ממוקמים בלאסטה ממערב, אגם חאיק בדרום ותיגראי בצפון.
מקדם ישבו בו האגאו וממלכת אקסום החלה לשלוט באזור משלהי המאה ה-6 ואילך.
האזכורים הראשונים בשמו הנוכחי מגיעים מתקופת הקיסר עמדה ציון הראשון שבתקופתו תושבי אנגות היו כבר לאמהרים נוצרים.
במאה ה-16 החלו להתיישב באזור היג'ו מקבוצות אורומו שהגיעו יחד עם צבאות גארן לאזור, לאחר מכן התיישבו באזור המרווה וווצ'לה אף הם מהאורמו.
בהמשך אנגות היה לחלק ממחוז יג'ו.
כיום שטח האזור נכלל במחוזות דרום וולו וצפון וולו שבמדינת אמהרה.
אנגלברט המפרדינק הוא זמר פופ בריטי הנודע בזכות להיטיו "Release Me", "After the Lovin'" ו-"The Last Waltz".
המפרדינק נולד במדראס, הודו, בשם ארנולד ג'ורג' דורסי, כבן הצעיר למשפחה בת עשרה אחים ואחיות.
אביו היה קצין בצבא הבריטי, ואמו ממוצא הודי.
בגיל 10 עבר יחד עם משפחתו ללסטר שבאנגליה.
בגיל 11 החל בלימודי נגינה בסקסופון, ובגיל 15 החל לנגן במועדוני לילה.
את נסיונותיו הראשונים בתחום השירה החל בגיל 17, כאשר חבריו עודדו אותו להשתתף בתחרות זמרים חובבים בפאב.
באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 שירת שירות חובה בחיל האתתים (חיל הקשר) של הצבא הבריטי.
ב-1958, עם שחרורו משירות, הקליט את הסינגל הראשון שלו תחת חברת התקליטים "Decca Records"; השיר, "I'll Never Fall in Love Again", לא הפך ללהיט.
במקביל המשיך המפרדינק להופיע במועדוני לילה עד לשנת 1961, עת לקה בשחפת שממנה הצליח להחלים, אך בעקבותיה הופעותיו הצטמצמו.
בשנת 1964 התחתן עם פטרישיה הילי.
לזוג יש כיום ארבעה ילדים ותשעה נכדים.
ב-1965 חלה נקודת מפנה בקריירה המוזיקלית של המפרדינק, כאשר חבר לאמרגן גורדון מילס, שהיה גם מנהלו של הזמר הנודע טום ג'ונס.
בהמלצתו של מילס, המפרדינק אימץ את שמו של המלחין הגרמני בן המאה ה-19 אנגלברט הומפרדינק, כשם הבמה שלו.
וחידש את חוזה ההקלטות עם חברת "Decca Records".
את מסלול ההצלחה שלו החל בבלגיה בשנת 1966, כאשר ייצג את בריטניה בתחרות זמר בקנוק.
מאוחר יותר באותה שנה הופיע במכלן והקליט קליפ בזיברוג'.
כמו כן להיט שלו בשם "Dommage, Dommage" כיכב במצעד הלהיטים הבלגי.
בתחילת 1967 כיכב ביצוע שלו לשיר "Release Me" במצעד עשרת הגדולים בבריטניה, שם הגיע למקום הראשון ודחק את "Strawberry Fields Forever/Penny Lane" של להקת הביטלס.
השיר הצליח גם במצעדים בארצות הברית.
השיר שמר על מקומו בטבלת 50 הגדולים במשך למעלה משנה, ונאמד כי מכר למעלה מ-85,000 עותקים ליום בשיא הפופולריות שלו.
לימים הפך להיות שירו המזוהה ביותר של המפרדינק.
בעקבות להיטו הוציא המפרדינק שתי בלדות פופ מוצלחות נוספות, "There Goes My Everything" ו-"The Last Waltz", שהקנו לו תדמית של זמר פופ סנטימנטלי ודביק, ממנה הסתייג כשהעדיף לכנות את עצמו כ"זמר בן זמננו" או "מבצע מסוגנן".
בתקופה זו כיכב בתוכנית טלוויזיה שנשאה את שמו, אך ירדה מהמסך לאחר שישה חודשי שידור עקב רייטינג נמוך.
ב-1976 הקליט את "'After the Lovin", שהגיע למצעד עשרת הגדולים בארצות הברית וסימן שיא קריירה נוסף עבור המפרדינק.
השיר היה מועמד בשתי קטגוריות פרס גראמי היוקרתי למוזיקה, קיבל מעמד של סינגל זהב ומאוחר יותר הפך לאלבום פלטינה וזכה בקטגוריית השיר המושמע ביותר.
אלבום הנושא את אותו שם הגיע למצעד 20 הגדולים של ארצות הברית.
במקביל המפרדינק השקיע בתדמית ההופעתית הססגונית שלו והושפע מסגנון ההופעות של ברודוויי.
הוא הופיע בלאס-וגאס והקליט הופעות חיות.
באמצע עשור זה אף הגיע לישראל להופעתו הראשונה.
בשנות ה-80 הוא המשיך לקיים כ-200 הופעות לשנה ובמקביל לנהל חיי משפחה.
ב-1989 זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד וזכה בפרס גלובוס הזהב כאיש הבידור של השנה.
במקביל התגייס לאירועי צדקה עבור ארגונים כמו הקרן לחקר מחלת הלוקמיה, הצלב האדום האמריקני וארגוני סיוע לחולי איידס.
הוא אף כתב שיר עבור אחד הקמפיינים בשם "He's a gentleman".
ב-1989 הוציא אלבום בשם "Star of Bethlehem", שנכתב על ידי הפזמונאי הגרמני דיטר בוהלן, ויצא גם בשם "Ich Denk An Dich" בגרמניה.
ב-1996 שר המפרדינק את ההמנון האמריקאי הלאומי בפתיחת תחרות מכוניות המירוץ של דייטונה.
בשנת 2000 כיכב במצעד האלבומים הבריטי עם "Engelbert At His Very Best".
הוא שב לככב שם ארבע שנים לאחר מכן כשזכה לפופולריות נוספת עם השתתפותו בתשדיר פרסומת.
באביב 2003 שיתף פעולה עם המפיק זוכה פרס גראמי ארט גרינהאו, ביצירת אלבום גוספל בשם "Always Hear the Harmony: The Gospel Sessions".
האלבום היה מועמד לפרס גראמי של אותה שנה.
באוגוסט 2005 הציע המפרדינק את אופנוע ההארלי דוידסון שלו למכירה פומבית במטרה לגייס כספים לטובת החילוץ הרפואי האווירי של עיר ילדותו, לסטר.
ב-2009 הוענק לו תואר תושב של כבוד מטעם מועצת העיר לסטר.
המפרדינק פיטר את המנהל האישי שלו ושכר את בנו לתפקיד, לאחר שהראשון סירב לבקשתם של חברי להקת הגורילז להשתתפותו של המפרדינק באלבומם Plastic Beach, מבלי להתייעץ עמו.
ב-1 בדצמבר 2011 הופיע המפרדינק בפעם השנייה בישראל, בהיכל נוקיה.
בתחרות הזמר של האירוויזיון בשנת 2012 שהתקיימה בבאקו, ייצג המפרדינק את בריטניה בשירו "Love Will Set You Free".
ב-2 ביוני 2015 הופיע שוב בישראל, הפעם בהיכל התרבות בתל אביב.
ב-17 ביוני 2017 חזר והופיע בישראל, במרכז הקונגרסים בחיפה, ובנייני האומה בירושלים.
אנגיארי (באיטלקית: Anghiari) היא עיירה במחוז טוסקנה שבאיטליה.
העיר מפורסמת בעקבות הקרב שאירע בה בין פירנצה למילאנו ב-29 ביוני 1440. הקרב היה השראה לציור מאת הצייר המפורסם לאונרדו דה וינצ'י.
ציורו אבד, אך בעזרת סקיצה של הציור, צייר אותו שוב הצייר פטר פאול רובנס.
בכל שנה בחודש יולי מתקיים בעיר פסטיבל אנגיארי שמציג מוזיקה קלאסית, מוזיקה קאמרית, יצירות למקהלה ואופרה.
בפסטיבל מופיעה התזמורת הלונדונית Southbank Sinfonia בניצוחו של סיימון אובר (Simon Over).
אנגלברט רנטגן היה כנר גרמני.
אנגלברט רנטגן נולד בדוונטר שבהולנד.
בשנים 1848 עד 1853 למד נגינה בכינור אצל מוריץ האופטמן ופרדיננד דויד בקונסרבטוריון של לייפציג.
משנת 1853 עד מותו היה כנר בתזמורת הגוונדהאוס; בשנת 1873 ירש את מקומו של דויד ככנר ראשי בתזמורת.
משנת 1869 לימד בקונסרבטוריון של לייפציג.
אשתו של אנגלברט רנטגן הייתה הפסנתרנית פאולינה קלנגל, דודתו של הצ'לן יוליוס קלנגל, ובנו, יוליוס רנטגן, היה מלחין ופסנתרן בעל שם, שגם ילדיו, בהם אנגלברט רנטגן השני, הלכו בדרכו ועשו קריירה בתחום המוזיקה.
אנגלברט רנטגן מת בלייפציג בשנת 1897.
אנגלברט רנטגן השני היה צ'לן הולנדי, בנם של המלחין והפסנתרן יוליוס רנטגן ושל הכנרת אמנדה רנטגן-מאייר ונכדו של הכנר אנגלברט רנטגן.
אחיו היה יוליוס רנטגן הבן.
רנטגן למד אצל איזק מוסל באמסטרדם, אצל יוליוס קלנגל בלייפציג ולבסוף אצל פבלו קזאלס.
הוא היה לצ'לן סולן באופרה של רוסטוק, גרמניה, אחר בציריך ומשנת 1912 עד 1914 באופרת החצר ווינה.
כצ'לן בתזמורת הסימפונית של ניו יורק שהקים וולטר דאמרוש יצא לארצות הברית, שם היה לפרופסור בכיר בבית ספר מאנס למוזיקה.
לבסוף התמנה לצ'לן סולן במטרופוליטן אופרה בניו יורק.
אנגיואדמה תורשתית או בצקת אלרגית תורשתית (HAE), היא מחלה גנטית תורשתית הנגרמת על ידי תפקוד לקוי או חוסר תפקוד של חלבון הקרוי מעכב אסטראז C1 או C1-inh.
המחלה מתבטאת בהתקפים פתאומיים של בצקת (נפיחות) כתוצאה מעלייה בריכוז של חומר הקרוי ברדיקינין (Bradykinin) בדם, הגורם להגדלת חדירות של דופן כלי הדם ולהצטברות נוזלים ברקמות הרכות בגוף.
המחלה נדירה ומספר החולים יחסית קטן.
מכיוון שההתקפים עלולים להסתיים אפילו במוות, החולים במחלה עלולים לסבול מדאגה וחרדה יומיומית המשבשת עד מאוד את איכות חייהם.
המחלה מופיעה אצל ילדים ומבוגרים בכל הגילים, ובאופן שווה בנשים וגברים, ללא קשר למוצא אתני.
אנגיואדמה תורשתית מתבטאת בהתקפי בצקת חוזרים, בלתי צפויים המתפתחים בהדרגה תוך מספר שעות באיברים שונים בגוף.
הבצקת עשויה להופיע בפנים, בפה ובלוע, בכפות הידיים והרגליים, בזרועות ובאיברי המין.
בהיעדר טיפול הבצקת עלולה להמשך 5-2 ימים ולגרום לעיוותים ולהפרעות קשות בתפקוד.
בצקת באזור הלשון, הלוע והענבל עלולה לגרום למוות מחֶנֶק ומחייבת טיפול מידי.
מעל ל-90% מהחולים סובלים מהתקפים של כאבי בטן קשים, אשר לעיתים מלווים בבחילות, הקאות ושלשולים.
חלק ניכר מהחולים מדווחים על הופעה של סימנים מבשרים ("פרודרומה") הכוללים עקצוץ, תחושת לחץ באזור התהוות הבצקת, בחילות, חוסר תיאבון, עייפות, אי שקט ותפרחת ייחודית.
גורמים מעוררים התקף של אנגיואדמה תורשתית קשורים בעיקר לחבלות, דלקות, מתח נפשי, טיפולי שיניים, זיהומים, מחלות חום, ניתוחים, הרדמה, שינויים הורמונליים, נטילת גלולות למניעת הריון (בעיקר המכילות אסטרוגן), תרופות ליתר לחץ דם (מעכבי ACE) ולשיכוך כאבים (בפרט NSAIDS).
נדירותה של המחלה, מהלכה ותדירותה, המשתנים מחולה לחולה, מקשים על האבחון ואף מובילים לאבחון שגוי כבצקת ממקור אלרגי או מקור רפואי אחר.
להבדיל מהתקפי אנגיואדמה כביטוי לתגובה אלרגית, אנגיואדמה תורשתית אינה מגיבה לטיפול בסטרואידים, אנטיהיסטמינים ואדרנלין.
האבחנה מושהית במקרים רבים עד גיל 20-25 עקב חוסר מודעות של הציבור והרופאים ומעריכים שהאיחור הממוצע באבחנה מגיע ל-21 שנה בממוצע.
סיפור משפחתי של בצקות והתקפים נשנים של כאבי בטן יכול לתמוך באבחנה של אנגיואדמה תורשתית, אך בדיקות המעבדה הן הבסיס לאבחנה מדויקת של המחלה.
אצל מרבית החולים רמת C4 בנסיוב ירודה מאוד בעת התקף ובין ההתקפים (30% מתחת לרמה התקינה).
הפרופיל הביוכימי בחולי אנגיואדמה תורשתית מאפשר סיווג המחלה למספר סוגים:
HAE Type 1 (כ-85% מהחולים) - נובע מחסר כמותי של האנזים C1INH.
HAE Type 2 (כ-15% מהחולים) – רמת אנזים C1-INH תקינה, אך המעכב פגום ותפקודו לקוי (Dysfunctional).
בבדיקות המעבדה יימדד C4 נמוך, רמה תקינה של Antigenic C1INH ורמה נמוכה של C1-INH Functional.
HAE Type 3 תוארה לאחרונה בעיקר אצל נשים בעקבות טיפול הורמונלי.
הוא מאופיין ברמות תקינות של האנזים.
בסוג זה של אנגיואדמה תורשתית נמצא קשר ישיר בין הופעת ההתקפים לבין מצבים בהם רמת ההורמון הנשי אסטרוגן גבוהה, למשל עקב שימוש בגלולה למניעת הריון או הריון.
הטיפול במחלה כולל טיפול מניעתי וטיפול בתסמיני המחלה בזמן התקף חריף של אנגיואדמה תורשתית (טיפול סימפטומטי).
כיום ישנם מספר טיפולים תרופתיים חדשים המקובלים בעולם לטיפול בזמן ההתקף.
Firazyr (פירזיר)– תרופה הפועלת באמצעות החומר הפעיל איקטיבנט (Icatibant), מהווה אנטגוניסט (מעכב) סלקטיבי של הקולטנים לברדיקינין בדופן כלי הדם.
ניתן בהזרקה תת-עורית, בדרך כלל לדופן הבטן, ומוגש כמזרק מוכן לשימוש.
במחקרים מבוקרים הוכח כי Firazyr מקצר באופן משמעותי את הזמן לנסיגה של התסמינים ואת משך ההתקף.
Firazyr נכלל בסל התרופות בישראל לטיפול בהתקפי אנגיואדמה תורשתית אצל חולים מבוגרים (מעל גיל 18) ומאושר להזרקה עצמית על ידי המטופל.
תרכיזי C1INH (שמות מסחריים: Berinert ו-Rhucin) מאפשרים מתן תרכיז של האנזים החסר C1 inhibitor.
ברינרט מופק מפלזמה אנושית ומיועד לטיפול בהתקף חריף וכטיפול מונע.
הוא נכלל בסל התרופות בישראל כטיפול בהתקפי המחלה אצל בגירים.
רוצין הוא תרכיז רקומביננטי המיוצר בהנדסה גנטית ומופק מחלב של ארנבות.
Ecallantide הוא תכשיר המבוסס על מנגנון שחוסם את האנזים קאליקריין רשום בישראל כטיפול בהתקפי המחלה, אך אינו נכלל בסל התרופות ולא נעשה בו שימוש.
עירוי פלזמה נמצא בשימוש בהתקף אנגיואדמה קשה, כגון כאבי בטן או בצקת של הלוע, כאשר אין בנמצא פירזיר או תרכיז של C1-INH.
יעילותו של הטיפול לעצירת התקף בעת התרחשותו אינה גבוהה.
קיימת סכנה להחמרת ההתקף עקב נוכחותם של קינינים בפלסמה העלולים לספק "דלק" לבצקת ותגובות אלרגיות.
טיפול תומך הטיפול התומך יינתן לכל חולה בעת התקף.
הוא כולל משככי כאבים, נוגדי בחילה והקאה ותרופות הרגעה.
אירועים בטניים מלווים לא פעם בירידה בלחץ הדם ומחייבים מתן עירוי כדי לפצות על אובדן נוזלים.
במקרים של בצקת של הלוע והענבל וסכנה לדרכי הנשימה יש לאשפז את החולה להשגחה ולשקול אפשרות של פיום זמני של הקנה (טרכיאוטומיה) עד לנסיגת הבצקת.
טיפול מונע מתן אנדרוגן סינתטי (דנאזול).
זהו טיפול הורמונלי המתאפיין בתופעות לוואי, שעלול לגרום לגידולים שפירים או אף ממאירים של הכבד ולכן דורש מעקב אחר תפקודי הכבד.
אורלדאו- כדור שלוקחים פעם ביום
טקזיירו- זריקה תת-עורית שניתנת פעמיים בחודש
תכשירים מניעתיים נוספים: הקסקפרון (חומצה טרנקסמית, קיימת בארץ) וחומצה אפסילון אמינו קפרואית.
פעילותם חלשה יחסית ולכן אינם מצויים בשימוש נרחב.
Cinryze - תרכיז C1INH ממקור אנושי, אושר בארצות הברית כטיפול מונע אך אינו רשום ואינו בשימוש בארץ.
אנגין אזטורק (בטורקית: Engin Öztürk; נולד ב-28 בספטמבר 1986) הוא שחקן טורקי.
הוא ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של קרים בסדרה "פטמגול", בשל תפקידו בתור שחזאדה סלים בסדרה ההיסטורית "הסולטאן" וכן בזכות תפקידו בתור יוסוף בסדרה "גונול".
אזטורק נולד באסקישהיר, טורקיה לאב שהיה קצין בצבא טורקיה ולאם עקרת בית.
משפחתו מצד אביו הם טורקיים שהיגרו מבולגריה ומשפחתו מצד אימו הם טורקים עות'מאנים שהיגרו לטורקיה מסלוניקי, יון.
אזטורק שיחק כדורעף במשך 8 שנים, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון.
לאחר מכן הוא סיים לימודי תואר ראשון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת האג'טפה באנקרה וסיים את לימודיו ב-2012.
בשנת 2010 קיבל את תפקידו הראשון בסדרה "פטמגול" בה הוא גילם תפקיד ראשי לצד ברן סאאת.
ב-2013 הוא החל לשחק בסדרה ההיסטורית המצליחה "הסולטאן" בתור שחזאדה סלים, בנו הרביעי של סולימאן המפואר והורם סולטאן.
מאוחר יותר בסדרה הוא הופך לסולטאן האימפריה העות'מאנית.
דמותו של אזטורק תופסת מקום מרכזי בסדרה.
ב-2014 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "Hayat Yolunda" לצד נור פטהאולו, איתה שיחק בסדרה "הסולטאן".
בשנת 2019 הצטרף לעונה השנייה של סדרת הפנטזיה "המגן האחרון" המשודרת בנטפליקס בדמותו של לוונט, לצד השחקן אוקאן ילביק.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "גורל ביתך" (Doğduğun Ev Kaderindir).
Bir Ankara Polisiyesi קומיסר אמרה 2013–2014 הסולטאן שחזאדה סלים 2014–2015 Hayat Yolunda צ'ם קורצ'ן 2015גונוליוסף אוזקרה2020-2019המגן האחרוןלוונט2021-2020גורל ביתךבריס202150 מ"ראדם
אנגלה ויסר (בהולנדית: Angela Visser, בתרגום חופשי לעברית: אנחלה פיסר; נולדה ב-18 באוקטובר 1966) היא שחקנית ודוגמנית הולנדית, מיס תבל לשנת 1989.
ב-1988 זכתה ויסר בתואר "מלכת היופי של הולנד" ובאותה שנה ייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם, אך לא הגיעה לשלב הגמר.
בשנה לאחר מכן בתחרות מיס תבל שנערכה במקסיקו היא זכתה במקום הראשון.
לאחר זכייתה היא שמשה כמנחה משנית בתחרות מיס תבל בין השנים 1991-1994.
לאחר מכן שיחקה בתפקידי משנה במספר סרטים ובהם "המרגל מת מצחוק", והשתתפה בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה, בהן "חברים", "משמר המפרץ" ו"בוורלי הילס 90210".
מ-1997 ועד 1999 שיחקה בקומדיית הנעורים "USA High" העוסקת במתבגרים הלומדים בפנימייה אמריקאית בפריז.
אנגלה שמלפלד-פויגט הייתה אתלטית מזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מונטריאול 1976), שיאנית עולם ו-5 פעמים אלופת מזרח גרמניה (1973, 1975, 1976, 1978 ו-1979) בקפיצה לרוחק.
נוסף לכך, היא דורגה במקום רביעי בעולם בקרב חמש (1973).
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 סיימה פויגט במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.56 מטר.
בתחרות אתלטיקה שנערכה באולם בינואר 1976 קבעה פויגט בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.76 מטר.
בתחרות שנערכה בדרזדן, גרמניה ב-9 במאי אותה שנה קבעה פויגט בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.92 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-6 שנים של בת ארצה היידה רוזנדהל (6.84 מטר).
שיא זה החזיק מעמד 10 ימים ונשבר על ידי בת ארצה זיגרון זיגל (6.99 מטר).
חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.72 מטר, שנקבעה כבר בקפיצתה הראשונה, לפני קתי מקמילן מארצות הברית (6.66 מטר) ולידיה אלפייבה מברית המועצות (6.60 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 1978 זכתה פויגט במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.79 מטר, אחרי שיאנית העולם הטריה וילמה ברדוסקינה מברית המועצות (6.88 מטר) ולפני ירמילה ניגרינובה מצ'כוסלובקיה (6.69 מטר).
שנים מאוחר יותר, הוכח כי רופאי נבחרת האתלטיקה המזרח גרמנית עסקו באמרוץ שיטתי של האתלטיות המזרח גרמניות והביאו אותן לשימוש בסטרואידים.
גילויים אלו הטילו צל כבד וחשדות משמעותיים לגבי תקפות השגי האתלטיות המזרח גרמניות.
אנגיוגרפיה (בעברית: דימוּת כלי דם) היא שיטה רפואית לדימות כלי דם.
בדיקה זעירה פולשנית מאפשרת לרדיולוג לאבחן ולעיתים אף לטפל במצבים רפואיים שונים ומורכבים.
באנגיוגרפיה משתמשים לעיתים בהזרקת חומר ניגוד על מנת לקבל תמונות של כלי הדם באזורי הגוף הנבדקים.
אנגיוגרפיה מבוצעת תוך שימוש באחת משלוש הטכנולוגיות הבאות: צילומי רנטגן (x-ray) עם צנתר, טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או דימות תהודה מגנטית (MRI).
בארצות הברית התחילו כירורגים כלי דם לבצע אנגיוגרפיות בסוף שנות החמישים של המאה ה-20. מייקל דבייקי שהיה בהכשרתו כירורג כללי, כירורג כלי דם וכירורג לב היה מהראשונים בעולם שביצע אנגיוגרפיות.
בין השנים 1956–1957, בבית החולים רמב"ם, עסק הכירורג הד"ר אלפרד שרמק בפיתוח אנגיוגרפיה.
ב-1990 ד"ר צ'ארלס דוטר המציא את האנגיופלסטיקה.
צ'ארלס, מתמחה ברדיולוגיה חודרנית, הוא הראשון שהציג שימוש בקטטר בלון (להרחבת כלי דם).
התפתחות נוספת נעשתה בעקבות מאמץ משותף בין מנתחי לב לרדיולוגים.
מבצעים אנגיוגרפיה עם צנתר לבדיקה של כלי דם באזורי גוף חיוניים הכוללים: מוח, וצוואר כליות, אגן הירכיים, רגליים, ריאות, לב, בטן, עין.
הקרדיולוגים, (יחידת צינתורים) מבצעים אנגיוגרפיה כלילית לעורקי הלב, צנתור לב, (צנתורים אבחנתיים, וצנתורים טיפוליים).
הצינתור משמש או לאבחון וטיפול בכלי הדם (עורקים וורידים) עצמם, או שמשתמשים בכלי הדם כמובילים שמגיעים דרכם לאיברי מטרה שונים לצורך טיפול באברי מטרה אלו.
בבדיקת האנגיוגרפיה המטופל יהיה תחת הרדמה מקומית.
אבחון אנומליה, מחלה או מפרצת אבי העורקים באזורי החזה והבטן או בכלי דם גדולים אחרים.
איתור של טרשת עורקים בעורק הראשי הצווארי, שעלול להגביל זרימת דם למוח ולגרום לשבץ, זיהוי מפרצת קטנה או פגמים בעורקים או ורידים בתוך המוח, או הדגמה של חומרת טרשת עורקים כלילית ותכנון ניתוח מעקפים.
איתור טרשת עורקים שגרמה הצרות עורקים בגפיים התחתונות.
זיהוי מחלות בעורקי הכליה או דימות של זרימת הדם כדי להתכונן להשתלת כליה.
טיפול בכלי דם פתולוגים על ידי השתלת סטנטים.
חולים אונקולוגים - הערכה של עורקים המזינים גידול סרטני קודם לניתוח או טיפול הקרנות פנימי סלקטיבי או מתן כימותרפיה.
בדיקה של עורקים ריאתיים לזיהוי תסחיפים ריאתיים של קרישי דם מוורידי הרגליים.
הכנסת צנתרים למתן אנטיביוטיקה והזנה תוך ורידית.
בניתוחים מיקרוכירורגיים, לדוגמה בקרניוטומיות, (פתיחת גולגולת) מאפשרת האנגיוגרפיה פעולה מדויקת ומפחיתה את הסיכון לפגיעה בכלי דם בריאים.
קיים סיכון נמוך ליצירת קריש דם סביב קצה הצנטר שעלול לחסום את העורק ולגרום לשבץ מוחי, או להתקף לב.
מצב זה יחייב ניתוח מיידי לפתיחת העורק החסום.
אריתמיה – הפרעות קצב הלב.
הערה: נשים החושדות שהן בהריון, חייבות לדווח לרופא המטפל, לפני הבדיקה.
אנגיאלפלד או אנדיאלפלד (בהונגרית: Angyalföld, בגרמנית: Engelsfeld - בתרגום: "שדה המלאך") היא שכונה בבודפשט, בירת הונגריה השוכנת בצפונה של פשט ומבחינה מנהלית מהווה את מרבית שטחו (הצפוני) של הרובע ה-13. שמה אומץ על ידי הרובע כולו.
במקור - שכונת פועלים, החל משנות ה-1990 עוברת תהליך של גנטריפיקציה.
אנגיאלפלד משתרעת בין הדנובה לפסי הרכבת.
שכונת אנגיאלפלד רבתי, כלומר הרובע ה-13, כולל בימינו גם את האי מרגיט, ואת אויליפוטווארוש.
השם המקורי של השכונה הוא גרמני: Engelsfeld - והוא תועד לראשונה בשנות ה-1830. אין הסבר ודאי לשם זה.
ייתכן כי הוא נובע משמה של משפחת אנגל (Engl) האוסטרית שהגיעה לכאן מדרום טירול.
בפנקס האוכלוסין של הפרבר טרזווארוש נמצא שם משפחה זה במפקד האוכלוסין שנערך בשנות ה-70 של המאה ה-18. לכורם בשם שטפאן אנגל היו אדמות שנקראו "אנגלספלד".
לפי השערה אחרת סיפור שמה של השכונה הוא אחר: על יד הנחל ראקוש היה קיים בעבר מקום שנקרא "טחנת הקמח של השטן" - "ארדגמאלום".
השטח הסמוך נקרא משום כך "ארדגפלד" Ördögföld או בגרמנית Teufelsfeld, כלומר "שדה השטן".
תושבי פשט העדיפו להחליף את שמו ל"אנגיאלפלד" כלומר - "שדה המלאך".
לפי הסופר לאיוש קשאק, בשורש שם השכונה עמד מנהגן של הזונות של פשט לבוא למקום הזה בשולי העיר, כדי להפיל את תינוקותיהן, בעזרת נשים זקנות שזו הייתה מלאכתן.
תינוקות אלה היו המלאכים שנתנו את שמם לשכונה, סבר קאשאק.
המקום היה מאוכלס עוד מתקופת האווארים.
נשארו בו שרידים של ביצורים רומיים וכן של טחנות קמח וחומות מימי הביניים
חלק גדול מן השכונה היה פעם ביצה גדולה על חופי הדנובה וגם מאוחר יותר המקום היה מועד לשיטפונות.
עקב עבודות ניקוז ובנייה, בתחילת המאה ה-19 בדומה לשכונות אויליפוטווארוש וויזאפוגו, הייתה אנגיאלפלד לשכונה צבעונית, ובה וילות קטנות ובתים צפופים של המעמד הנמוך, בתי חרושת, חצרות עם עצים וגרוטאות ממתכת, שדות חרושים וגנים.
במהלך המאה ה-19 אתרים ומוסדות בלתי רצויים נדחקו לפרברי העיר.
כך הפכה גם אנגיאלפלד לאכסניה לבית קברות, בית מחסה, בית משוגעים, בית חרושת לחומרי נפץ, קסרקטין ומוסדות צבאיים אחרים
אחרי 1910 חל תהליך מודרניזציה ונבנו במקום בתים פרטיים עם קומה אחת.
בתום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918–1919 היה הרובע מרכז לתסיסה מהפכנית וקומוניסטית.
בתי החרושת הולאמו על ידי ועדי פועלים.
אחרי נפילתה של רפובליקת המועצות ההונגרית הייתה השכונה מדוכאת וענייה במיוחד.
העוני הכה במיוחד את אזור הרחוב גיינג'שי שכונה "טריפוליס" בשכונה שנקראת פלשה-ביקארט.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפך האזור לרובע תעשייתי חשוב שהשתייך לרובע ה-8 של בודפשט.
באו להתיישב בו מהגרים גרמנים, פולנים וסלובקים שחיפשו תעסוקה.
בבית חרושת למטריות ואחר כך בבית חרושת לטקסטיל בשכונה החל את פעילותו הפוליטית הבלתי חוקית המנהיג הקומוניסטי יאנוש קאדאר.
בשנת 1938 הפכה השכונה חלק מן הרובע ה-13, אז קרוי מאדולנאווארוש לפי אשתו של הורטי, מאדולנה.
אחרי מלחמת העולם השנייה פונו משכנות העוני של השכונה.
בימי המשטר הקומוניסטי קאדאר הפך למנהיג סניף המפלגה באזור.
כשהגיע לשלטון שינה קאדאר את אופייה של השכונה.
הוא הרס את הסלאמס של "טריפוליס" ואת חלק מהתושבים העביר לבקאשמגייר.
לשכונה הגיעו דיירים חדשים מחלקים אחרים של בודפשט.
הפועלים החדשים שהגיעו מן הכפר שהו באכסניות ברחוב פאי.
בזמנו שטחה של שכונת אנגיאלפלד היה קטן יותר.
אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי וחזרת כלכלת השוק החל משנות ה-1990 נספחו לאנגיאלפלד שלוש שכונות קטנות סמוכות: ארדה-טלקק (Erdőtelkek), פלשה-ביקארֵט (Felsőbikarét) ולֶה-פוֹרטארדילֶה (Lőportárdűlő)
קמה בשכונה קהילה סינית עם שוק וחנויות סיטונאיות.
שכונה זו, שמשמעות שמה היא "חלקות היער" הייתה עד שנות ה-1900 בשימוש הצבא, וחלקה היה מכוסה בחורשות.
שרדו מאז שני מגרשי ספורט.
פעל כאן בעבר בית מחסה לחולי נפש שהפך בימינו לבית החולים הפסיכיאטרי "דיולה נירו".
בעשור הראשון של המאה ה-20 נבנו כאן בתי דירות קטנות בעלי 4–5 קומות בשביל הפועלים.
בימי המשטר הקומוניסטי נבנו בה גם שיכונים מבטון בני 11 קומות.
התאפיינה בעבר במשכנות עוני ונקראה בעבר "טריפוליס".
כונתה לשמצה גם "שיקגו ההונגרית" בגלל בעיות קשות בביטחון תושביה ומבקריה.
כאן גדל הפסנתרן הנודע ג'רג' ציפרה בבית של מוזיקאים צוענים.
משכנות העוני נהרסו על ידי המשטר קאדאר בשנות ה-70 של המאה ה-20 והוחלפו רובם בבניינים מפאנלים.
ברחוב באבר שוכנת הכנסייה הרומית-קתולית מיכאל הקדוש.
באזור זה שכן בעבר מפעל לייצור חומרי נפץ ומחסן שבו אוחסנו.
בשנת 1926 95% מתושבי אנגיאלפלד רבתי (רובע 13 של ימינו) דיברו הונגרית, 2.7% דיברו גרמנית ו-1.3% - סלובקית.
בדומה לשאר השכונות של בודפשט, הדת הנוצרית הרומית-קתולית היוותה הרוב עם 71.3% מהתושבים, 13.8% היו רפורמים (קלוויניסטים), 8% - יהודים ו-4.9% - לותרנים.
ל-82.7% מן התושבים היו דירות חדר, ל-14.7% היו דירות שני חדרים ורק ל-2.6% היו 3 חדרים ויותר.
מתחת לככר להל נקברה לפי אגדה מאהבת של המשורר הלאומי ההונגרי, שנדור פטפי.
בשכונה באזור העוני "טריפוליס" בילה את ילדותו הפסנתרן ההונגרי-צועני ג'רג' ציפרה (1921–1994).
במפעלים בשכונה זו עבדו בצעירותם הסופר לאיוש קשאק והפעיל הקומוניסטי יאנוש קאדאר, לימים מנהיג הונגריה הקומוניסטית של השנים 1956–1988.לאסלו פאפ (1926–2003), שזכה שלוש פעמים רצופות באליפות אולימפית באיגרוף
בשכונה פועלים שני בתי תרבות קהילתיים – על שם לאנג ועל שם אטילה יוז'ף.
השכונה עברה תיעוש מואץ במהלך המאה ה-19.
מפעלים לאורך דרך ואצי Váci út
המפעל הוותיק ביותר היה המפעל למכונות "לאנג" וכן המספנות GANZ והמפעל למנופים MHD.
המפעל לצינורות פלדה וליציקה - ברחוב פרנגפאן
בית החרושת לברגים ברחוב צ'אווארגיאר
בית החרושת למנעולים ברחוב בנצה
המפעל למעליות ברחוב אישטוואן דוניוב
המפעל למצברים VBKM על יד רחוב פיאשטיוק
בית החרושת ריצו לתחבושות - ברחוב באבר
בית החרושת למשי Habselyem Kötöttárugyár בדרך סקסארדי
מאפיית פטנהאזי - ברחוב פטנהאי
בית החרושת לבגדי פשתן ויוטה- ברחוב טובורזו
המפעל למטחנות SZIM - ברחובות דוואי, קשאק ולה-פורטאר
בית חרושת לחוטים ופסים - ברחוב פטנהאזי
עם חזרת כלכלת השוק בשנות ה-1990 רוב המפעלים נסגרו.
על המגרשים שהתפנו נבנו מרכזי עסקים, משרדים ומגורים.
כנסיית מרגיט הקדושה מבית ארפאד (Árpád-házi Szent Margit-templom),- בככר להל, ומכונה גם "כנסיית להל" (Lehel téri templom).
כנסייה רומית-קתולית נבנתה בשנת 1933.
הכנסייה והמנזר הכרמליטים (Kármelhegyi Boldogasszony kármelita templom és rendház) - ברחוב הובה 12, על יד דרך ג'רג' דוז'ה, נבנו בשנים 1895–1896 נחנכו רשמית בשנת 1899 בנוכחות הקיסר פרנץ יוזף
הכנסייה הפארוכית לאסלו הקדוש, כנסייה רומית-קתולית בסגנון גותי, בככר בקה (ככר השלום)
הכנסייה הרפורמית של קהילת שכונת אנגיאלפלד ברחוב פרנגפאן 43
הכנסייה הלותרנית אנגיאלפלד ברחוב לאיוש קשאק 22.נבנתה בשנת 1938
בית הכנסת "ארנה" לשעבר - נמצא ברחוב ארנה לשעבר, כיום ג'יירג' דוז'ה.
נבנה בשנת 1909, כעת משמש אולם לסיף של מועדון הספורט "הונווד"
המרכז הלאומי של הקהילה האסלאמית ההונגרית - ברחוב רוברט קארוי 104
הכנסייה הפארוכית מיכאל הקדוש בסגנון נאו-רומנסקי.
לפני 1890 היה בית קברות, אחר כך החל משנות ה-1900 המוקדמות - שוק פתוח.
נבנה בסגנון פוסט-מודרניסטי בשנים 2000–2002
1929 – הרומן "אנגיאלפלד" מאת לאיוש קשאק
1962 – ג'רג' רווס ביים את הסרט "אניאלפלד" לפי הרומן של קאשאק
1979 – השיר "אנגיאלפלד" של להקת הפופ "ביאטריס"
2010 – השיר "הדקלים של אנגיאלפלד" מאת מיקלוש פנייה
אנגל יורדנסקו (; נולד ב-4 במאי 1950 בבוקרשט) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת החלוץ, כיום מאמן כדורגל.
כשחקן, היה יורדנסקו לאחד מגדולי שחקני סטיאווה בוקרשט בכל הזמנים.
הוא גדל במועדון ושיחק במדי הקבוצה הבוגרת במשך 14 עונות, בהן זכה בשתי אליפויות רומניה ובארבעה גביעי רומניה.
הוא המשיך לקדנציה קצרה ביוון, ושב לקבוצה כעוזר מאמן.
בתפקיד זה זכה עם הקבוצה בתואר היוקרתי ביותר למועדונים באירופה, גביע אירופה לאלופות, ואף שותף כמחליף במשחק הגמר מול ברצלונה.
הוא בלט גם בשורות נבחרת רומניה, עם 57 הופעות ו-21 שערים.
לאחר מכן פנה לקריירת אימון, במהלכה הוביל בין היתר את נבחרתו לשני טורנירי מונדיאל ולטורניר יורו אחד.
הוא הצטיין גם על קווי קבוצתו לשעבר, סטיאווה, אותה הוביל לארבע אליפויות, שני גביעים ולגמר גביע אירופה.
בשנת 2007 פרש לטובת קריירה פוליטית, אך ב-2014 שב לתפקיד מאמן הנבחרת, אותה הוביל לטורניר יורו 2016.
יורדנסקו החל את דרכו בקבוצת הנוער של סטיאווה בוקרשט, מועדון היוקרה מעיר הולדתו.
הוא התקדם לשורות הקבוצה הבוגרת בעונת , ושתי עונות אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע במדי הקבוצה.
בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת, זכה עם קבוצתו שלוש פעמים בגביע הרומני.
יורדנסקו תפס מקום של קבע בקישור ההתקפי או בחלק הקדמי של הקבוצה, תוך שהוא מפגין יכולות כיבוש שערים וכדרור גבוהות מאוד, בנוסף לראיית משחק מצוינת וטכניקה טובה במצבים נייחים.
בעונת זכה יורדנסקו לראשונה עם קבוצתו באליפות רומניה, וקבע שיא קריירה אישי של 23 שערי ליגה ב-31 הופעות.
באותה העונה כבש את שער הניצחון בגמר הגביע שקבע 1-0 על פוליטכניקה גאלאטי, והעניק לקבוצתו זכייה בדאבל.
שתי עונות אחר כך זכה ירודנסקו עם סטיאווה באליפות נוספת, השנייה והאחרונה שלו כשחקן פעיל.
עם עזיבתו של הקפטן יון דומיטרו לקראת עונת , התמנה יורדנסקו לתפקיד קפטן סטיאווה בוקרשט.
עונה אחר כך, שהייתה האחרונה שלו בקבוצה, כבש יורדנסקו עשרים שערי ליגה וזכה בתואר מלך השערים של הליגה הרומנית.
בסך הכול ב-14 עונות כבש יורדנסקו 155 שערי ליגה ב-317 הופעות, והוא מלך שערי הליגה של הקבוצה בכל הזמנים.
בתקופה זו זכה יורדנסקו עם סטיאווה בשתי אליפויות וארבעה גביעי רומניה.
לקראת עונת עזב לראשונה את סטיאווה, והצטרף ל-OFI כרתים מליגת העל היוונית.
בתום שתי עונות בקבוצה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
פריצתו של יורדנסקו במדי סטיאווה זיכו אותו בהופעת בכורה בנבחרת רומניה כבר בגיל עשרים.
הופעת הבכורה שלו נערכה ב-22 בספטמבר 1971, במשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 1972. יורדנסקו כבש שער כבר בהופעת הבכורה שלו, בדרך לניצחון נבחרתו בתוצאה 4-0.
יורדנסקו לא הצליח להעפיל עם נבחרתו לטורניר משמעותי בעשר שנותיו בנבחרת, אך היה שותף למספר טורנירי מוקדמות, בהם כבש בסך הכול שבעה שערים.
עם זאת, הוא היה שותף לטורניר גביע הבלקן שהתנהל בין 1977 ל-1980, סיים כמלך השערים של הטורניר עם שישה כיבושים, וסייע לנבחרתו לזכות בתואר עם ניצחון על במפגש הגמר הכפול.
משחקו האחרון של יורדנסקו במדי רומניה היה ב-10 באוקטובר 1981, בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול כבש 21 שערים ב-57 הופעות במדי הנבחרת.
עם פרישתו ממשחק פעיל ב-1984, התמנה יורדנסקו לתפקיד עוזר המאמן של סטיאווה בוקרשט, תחת המאמן אמריך יניי.
יחד הובילו השניים את סטיאווה לזכייה באליפות רומניה בעונת , מה שזיכה אותם בכרטיס לגביע אירופה לאלופות עונה לאחר מכן.
לאחר שזכתה להגרלה נוחה בשלבים המוקדמים, הגיעה סטיאווה לחצי הגמר שם פגשה את אנדרלכט הבלגית.
סטיאווה התגברה על הפסד 1-0 במשחק הראשון, ניצחה 3-0 בגומלין הביתי והעפילה למשחק הגמר, שם פגשה את ברצלונה.
במשחק הגמר עלה יורדנסקו כמחליף להופעה אחרונה בקריירה כשחקן, בדקה ה-72 של המשחק.
על אף שברצלונה הייתה הפייבוריטית המוחלטת לזכייה בתואר במשחק שהתקיים במדינתה, שמרה סטיאווה על שוויון 0-0 עד לדו-קרב בעיטות עונשין בו ניצחה 2-0 וזכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדותיה.
בשלביה המוקדמים של עונת התמנה יניי לתפקיד מאמן נבחרת רומניה, ויורדנסקו קודם לתפקיד המאמן הראשי של סטיאווה.
בשלוש עונותיו הראשונות כמאמן ראשי זכה יורדנסקו להצלחה רבה בתפקיד, כשהוביל את קבוצתו לשלושה דאבלים רצופים, וכן לזכייה בסופר קאפ האירופי.
כמו כן, הוביל יורדנסקו את סטיאווה לחצי גמר גביע אירופה לעונת , ולגמר גביע אירופה עונה לאחר מכן, שם הובסה קבוצתו 4-0 על ידי מילאן.
בעונתו הרביעית והאחרונה לקדנציה, איבדה סטיאווה את האליפות ליריבתה העירונית דינמו בוקרשט, והפסידה גם בגמר הגביע.
לקראת עונת התמנה יורדנסקו לתפקיד מאמן אנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית בחוזה לשנתיים.
יורדנסקו הוביל את קבוצתו החדשה למאבקי הצמרת כבר בעונתו הראשונה, וזאת לאחר שעונה קודם לכן סיימה הקבוצה במקום השביעי.
על אף שהייתה לקבוצת ההגנה הטובה בליגה באותה העונה וספגה שלושה הפסדים בלבד, החמיצה אנורתוסיס את הזכייה בתואר וסיימה כסגנית בלבד, עם שלוש נקודות פחות מהאלופה אפולון לימסול.
עונה לאחר מכן חזר על עצמו התסריט כמעט במדויק, כשאנורתוסיס שוב הייתה להגנה הטובה בליגה וספגה ארבעה הפסדים בלבד, אך סיימה כסגנית עם שתי נקודות פחות מאפואל ניקוסיה.
בתום שתי עונות שוחרר יורדנסקו מחוזהו בקבוצה ושב לתפקיד מאמן סטיאווה בוקרשט במקומו של חברו לקבוצה לשעבר ויקטור פיצורקה.
לאחר שלוש עונות בהן לא זכתה סטיאווה באליפות, השיב יורדנסקו את התואר לקבוצתו וזכה עמה באליפות רביעית כמאמן ראשי.
כמו כן, הביא את סטיאווה לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
בקיץ 1993 התבקש יורדנסקו להחליף את קורנל דינו בתפקיד מאמן נבחרת רומניה.
הוא השלים עם הנבחרת את ההעפלה ממוקדמות מונדיאל 1994 במקום הראשון בבית, והוביל אותה להשתתפות במונדיאל 1994 בארצות הברית.
בטורניר המונדיאל הוביל יורדנסקו את רומניה להופעתה הטובה בהיסטוריה.
בשלב הבתים סיימה רומניה ראשונה עם ניצחונות על ועל המארחת, ועל אף הפסד בתווך ל.
בשמינית הגמר הפתיעה רומניה את עם ניצחון 3-2, ונעצרה רק בשלב רבע הגמר, עם הפסד ל בפנדלים.
ההופעה המוצלחת של רומניה הותירה את יורדנסקו בתפקיד, והוא הוביל את רומניה להעפלה ממוקדמות יורו 1996, ולהשתתפות בטורניר הגמר לראשונה מאז 1984. רומניה סיימה ראשונה בבית המוקדמות שכלל, בין היתר, את ואת .
על אף ההישג במוקדמות, כשלה רומניה בטורניר הגמר עם שלושה הפסדים ועם שער זכות אחד בלבד.
יורדנסקו הוביל את רומניה לטורניר משמעותי שלישי ברציפות, כשהוביל את רומניה בבטחה למקום הראשון בבית במוקדמות מונדיאל 1998. נבחרת רומניה הגיעה למונדיאל 1998 בצרפת, וכבשה את ראש הבית עם ניצחונות על קולומביה ועל , ועם תיקו מול .
רומניה סיימה את דרכה בטורניר כבר בשמינית הגמר, עם הפסד 1-0 ל.
על אף שהוביל את רומניה לאחת מתקופותיה המוצלחות, ספג יורדנסקו ביקורות קשות על הופעתה של רומניה במונדיאל, ובסיומו של הטורניר סיים את תפקידו בנבחרת לאחר חמש שנים.
שלהי שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000
עם סיום דרכו ברומניה, התמנה יורדנסקו לתפקיד מאמן נבחרת יוון, והיה למאמנה הזר הראשון מאז 1973. הקדנציה הקצרה של יורדנסקו ביוון נמשכה כשנה, בה אימן את הנבחרת בתשעה משחקים בלבד.
יורדנסקו סיים את דרכו ביוון עקב כישלונה להעפיל לטורניר יורו 2000.
בעונת עזב לראשונה בקריירה המקצועית את אירופה, והתמנה לתפקיד מאמן אל-הילאל הסעודית.
בעונה אחת כמאמן הקבוצה הוביל יורדנסקו את אל-הילאל לזכייה בגביע הסעודי, וכן לזכייה השנייה בתולדותיה בגביע אסיה לקבוצות.
אל-הילאל של יורדנסקו התקשתה בליגת העל הסעודית וסיימה חמישית בלבד, מחוץ לפלייאוף האליפות.
על אף ההצלחה בסעודיה, שב יורדנסקו לרומניה בתום עונה אחת, כשהתמנה לתפקיד מאמן ראפיד בוקרשט, יריבתה העירונית של מועדון נעוריו.
יורדנסקו פוטר מתפקידו בראפיד כעבור שלושה חודשים בלבד.
בעונת הוביל יורדנסקו את אל-עין לזכייה בגביע של איחדו האמירויות.
קדנציה שנייה ברומניה ופרישה מאימון
בשנת 2002, בעקבות כישלונה של רומניה להעפיל ממוקדמות מונדיאל 2002, שב יורדנסקו לקדנציה שנייה כמאמן הנבחרת במקומו של גאורגה חאג'י.
בפעם הראשונה כמאמן רומניה, כשל יורדנסקו להעפיל מטורניר מוקדמות, כשרומניה לא הצליחה להעפיל ממוקדמות יורו 2004. רומניה סיימה שלישית בבית, עם נקודה בלבד פחות מ, ועם מאזן נקודות זהה לסגנית .
בעקבות חוסר הצלחתה של ההתאחדות הרומנית למצוא אלטרנטיבה ראויה ופנויה, זכה יורדנסקו לקמפיין מוקדמות נוסף, מוקדמות מונדיאל 2006. רומניה פתחה היטב את הטורניר עם שלושה ניצחנות רצופים, אך אז רשמה הפסד ל שקטע את הרצף.
לאחר שהשיגה שוויון בלבד מול ב-17 בנובמבר 2004, פוטר יורדנסקו מתפקידו.
עם סיום דרכו בנבחרת שב יורדנסקו לסעודיה, כמאמן אל-איתיחאד.
בפעם השנייה בקריירה זכה יורדנסקו בליגת האלופות האסיאתית, לאחר שקבוצתו ניצחה במפגש גמר כפול את קבוצתו לשעבר אל-עין.
בנוסף, הוביל את הקבוצה לזכייה בליגת האלופות הערבית.
לאחר שנה בלבד בתפקיד, ועל אף ההצלחה, פוטר מתפקידו.
עם פתיחת עונת שב לקדנציה שנייה באל-עין, אך חודשים ספורים אחר כך פרש מאימון פעיל.
באוקטובר 2014 חזר יורדנסקו מפרישה כדי לקחת בפעם השלישית את משרת מאמן הנבחרת הרומנית.
יורדנסקו הוביל את הנבחרת במרבית שלבי מוקדמות יורו 2016, אותו סיימה רומניה במקום השני בבית, המוביל ישירות לטורניר הגמר.
רומניה סיימה את בית המוקדמות במאזן נקי מהפסדים, ועם נקודה פחות מ שסיימה בראש הבית.
בטורניר הגמר הפסידה רומניה במשחק הראשון 2-1 למארחת צרפת משער שנכבש דקה לסיום.
במשחק השני הובילה רומניה על שווייץ, אך נפרדה ממנה בשוויון 1-1 בסיום, ובמשחק השלישי נוצחה 1-0 על ידי .
היא סיימה את שלב הבתים במקום האחרון, ללא ניצחון וללא שער שדה (שני השערים שכבשה בטורניר נכבשו מהנקודה הלבנה).
בעקבות הכישלון התפטר יורדנסקו מתפקידו.
לאחר פרישתו הזמנית מאימון בשנת 2007, התפנה יורדנסקו לקריירה פוליטית במדינתו.
כבר ב-2004 התמודד על מקום ברשימת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לסנאט של רומניה, אך נבחר למקום הרביעי, שלא אפשר לו כניסה מיידית לסנאט.
בפברואר 2008, בעקבות פרישת קודמו בתפקיד, התמנה לחבר בסנאט לתקופה של עשרה חודשים, עד לבחירות במדינה.
בבחירות עצמן התנתק מהמפלגה והביע תמיכה בטראיאן בססקו לנשיאות.
ב-26 בדצמבר 2011 היה לסנאטור עצמאי, המקושר לאיגוד הלאומי למען התפתחות רומניה.
אנגוסטינריפטרוס (שם מדעי: Angustinaripterus; משמעות השם: "כנף קצרת-נחיר") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים אשר חי באזור סין באמצע תור היורה.
הוא נקרא בידי החוקר הי שינלו ב-1983 כשהמאובנים התגלו בתצורות דשנפו שבסצ'ואן, סין.
נמצאו ממנו רק שרידי גולגולת וחלק מהלסת התחתונה.
פטרוזאור זה היה קרוב משפחה של הרמפורינקוס והיה בעל מוטת כנפיים באורך 1.6 מטר בעוד אורך הגולגולת הגיע ל-16.5 ס"מ.
הגולגולת הייתה צרה בעלת פתח נחיריים מוארך ולסת בעלת שורות של שיניים מחודדות ששימשו לציד ותפיסת דגים.
השיניים הקדמיות היו ארוכות מאוד.
בעבר סברו שעקב מאובניו שנמצאו מזרחה בהרבה מרוב בני משפחתו האירופאים הוא השתייך למשפחה אחרת.
כיום רואים בו בן למשפחת הרמפרורינקוסיים הקרוב בעיקר לסוג דוריגנתוס.