tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ארט פוגש אדם הלבוש כסנטה קלאוס בפאב, לאחר מכן יורה בברמן ובאחד הלקוחות, לובש את תחפושת הסנטה קלאוס של המתחזה ולאחר מכן רוצח אותו בעזרת חנקן נוזלי ופטיש.
כמה ימים לפני חג המולד ובעודו לבוש כסנטה קלאוס, ארט פורץ לבית בו משפחה מתגוררת ורוצח את בני הבית בעזרת גרזן.
לאחר מכן, ארט מתחזה לסנטה קלאוס בקניון ומשתמש בפצצות שמוסוות כמתנות חג מולד כדי לרצוח מספר מבלים בקניון וביניהם גם ילדים.
סיינה חושבת שהיא ראתה את ארט בקניון בתחפושת רגע לפני הפיצוץ, אך לא מספרת על כך למשפחתה מחשש שלא יאמינו לה וגם כי היא עצמה לא בטוחה אם אכן היה מדובר בארט או לא.
סיינה מבקרת את ג'ונתן באוניברסיטה, שם היא פוגשת את שותפו לחדר של ג'ונתן, קול ואת בת זוגו, מיה, שמתפעלת פודקאסט בנושא פשע אמיתי.
מיה מנסה לאלץ את סיינה להתארח בפרק המדבר על טבח ליל כל הקדושים, אך סיינה עוזבת בזעם.
סיינה מספרת לג'ונתן על חששה שארט עדיין חי ומראה לג'ונתן מכתבים שג'ונתן כתב לה בזמן ששהתה במרכז הטיפולי, בהם מתואר כיצד שדים מסוגלים להתגשם לעולם הגשמי באמצעות מארח כמו ויקטוריה.
סיינה מעוניינת לחזור לאטרקציית הבית הרדוף כדי להשיב את חרבו של אביהם.
ארט מגיע לאוניברסיטה ורוצח את מיה וקול בעזרת מסור שרשרת בזמן שהשניים מקיימים יחסי מין במקלחת.
סיינה מגלה על הפיצוץ בקניון ובעקבות חרדותיה, היא מאלצת את ג'ונתן לעזוב את האוניברסיטה ומספרת למשפחתה על האיום לחייהם.
גרג עוזב כדי לקחת את ג'ונתן בזמן שסיינה נרדמת.
סיינה חולמת על מלאכים שהופכים את תחפושת הלוחם של סיינה לשריון על פי השרטוטים של אביה המנוח.
סיינה מתעוררת, יורדת למטה ומוצאת את ארט וויקטוריה, שכעת לבושה כליצנית וארט רוצח אותה בעזרת .
סיינה מתעוררת וחוזה בגופתו המושחטת וחסרת הראש של גרג תלויה על הקיר ואת ראשו ניצב בקצה עץ חג המולד.
לצדו, סיינה מבחינה בג'ס הקשורה.
ויקטוריה מראה לה לשתיים ראש חסר עור שנאכל על ידי חולדות ואומרת להם שזהו ראשה של גבי.
ארט רוצח את ג'ס בעזרת החדרת צינור לפיה ומאלץ חולדות לעבור דרכו בעזרת חום, לאחר מכן משסף את גרונה.
לאחר מכן, ארט נכנס לחדר עם גבי כבת ערובה וויקטוריה חושפת שהראש הכרות שייך לג'ונתן.
ויקטוריה מניחה כתר קוצים על ראשה של סיינה ומנסה להשתלט על נשמתה, אך סיינה מצליחה להתנגד מכיוון שהשניים לא הצליחו לשבור את רוחה.
סיינה מתמרנת את השניים לתת לה לפתוח "מתנת חג מולד" שהיא עטפה.
סיינה פותחת את הקופסה, שולפת את חרבו של אביה ודוקרת את ויקטוריה למוות.
ארט תוקף את סיינה בעזרת המסור שלו, אך היא מצליחה לגבור עליו.
דמה של ויקטוריה זורם לרצפה ובעזרתו, נפתח מעין שער לגיהנום.
גבי נופלת דרך השער, אך מצליחה לאחוז בקצהו.
סיינה עוזבת את ארט ומנסה לעזור לגבי, אך גבי נופלת לגיהנום ביחד עם החרב.
ארט בורח דרך החלון ולאחר מכן בורח על אוטובוס.
סיינה, שנפצעה בעקבות הקרב עם ארט, מגלה שפצעיה מחלימים באופן על טבעי ונשבעת למצוא ולהציל את גבי.
בסרט זה תופיע דמותה של ויקטוריה הייז, אף על פי שפניה עוותו לאחר ששרדה את רציחות ארט בליל כל הקדושים בסרט "מפחיד" (2016).
בסרט זה היא תגלם תפקיד דומיננטי יותר בהשוואה לזה שגילמה בסרטים 2016 ו-2022. דמיאן לאונה הביע חרטה על כך שיצר את הדמות של ארט הליצן בתור "דמות לא מספיק מפותחת".
הסוף המקורי של "מפחיד 2" מגולל את מותה של ויקטוריה בפתיחת הסרט הזה, אך לאונה האמין שהדמות דומה מדי לקונספט של הסרט "מורעל" (2021).
תוך כדי הטעות של סצנת הלידה בסרט הקודם, הוא החליט שהוא רוצה להשאיר את ויקטוריה בחיים ולפתח את דמותה באופן משמעותי, כיוון שהוא היה מרוצה מהעבודה עם סמנתה סקאפידי .
בדצמבר 2023 פורסם כי כריס ג'ריקו ישתתף בסרט מפחיד 3. בהמשך, במאי 2024, הוכרז על הצטרפותו של טום סאביני לצוות השחקנים, וביוני נמסר כי ג'ייסון פטריק לוהק אף הוא לתפקיד.
ביולי 2024 נחשפה רשימה נוספת של שחקנים מצטרפים, ובהם אנטונלה רוז, קריסי פוקס, קלינט הווארד וג'ון אברהמס.
במאי 2023 פורסם כי צילומי הסרט יתחילו בין נובמבר ודצמבר 2023, וצילומיו העיקריים החלו בפברואר 2024 והסתיימו באפריל באותה השנה.
המשך הסצנות הושלמו בניו יורק עד חודש יוני.
את הסרט החליט לאונה לצלם באמצעות פורמט אנמורפי של חברת הצילום פאנאוויז'ן .
על אף שעלות הפקת הסרט עמדה על כ-2 מיליון דולר, מגזין וראייטי תיאר את התקציב כ"נמוך באופן דרמטי ביחס לסטנדרטים ההוליוודיים".
ביוני 2023, חברת הבידור האמריקאית סינברס הודיעה על רכישת זכויות ההפצה של הסרט באמריקה הצפונית בעלייתו לאקרנים בבתי הקולנוע.
ב-13 בנובמבר הופץ טיזר רשמי של הסרט באורך של שתי דקות.
הסרט הוקרן לראשונה ב־19 בספטמבר 2024, בליל הפתיחה של פסטיבל הסרטים פנטסטיק פסט.
בבתי קולנוע נבחרים של רשת AMC Theatres הוקרן הסרט כהקרנה כפולה עם מפחיד 2, ולאחר ההקרנה הוצג קליפ של השיר הרשמי של הסרט, "A Work of Art", בביצוע להקת Ice Nine Kills ובהשתתפות הבסיסט שאבו אודאג'יאן מסיסטם אוף אה דאון.
הסינגל יצא לאור במקביל להפצתו הקולנועית של הסרט.
סינברס השקיעה פחות מ־5 מיליון דולר ברכישה ובשיווק הסרט, כאשר תקציב הפרסום עמד על כ־500,000 דולר בלבד.
מאמצי השיווק כוונו בעיקר לקהל היעד של פלטפורמת האימה Bloody Disgusting ולכ־80 מיליון מנויים ב־30 ערוצי סטרימינג.
הסרט הכניס כ־54 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, וכ־36.3 מיליון דולר במדינות אחרות, ובכך הגיע להכנסות עולמיות כוללות של כ־90.3 מיליון דולר.
בשלושת הימים הראשונים להקרנתו הרוויח הסרט כ־18.3 מיליון דולר, ובתום ארבעה ימים עמדו הכנסותיו על כ־21.5 מיליון דולר.
בארצות הברית ובקנדה יצא מפחיד 3 לאקרנים ב־2,514 בתי קולנוע.
תחזיות מוקדמות צפו לו הכנסות של 10–11 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון, בעוד ההערכות של Boxoffice Pro נעו בטווח של 12 עד 18 מיליון דולר.
ביום הראשון להקרנתו הכניס הסרט 8.2 מיליון דולר, כולל 2.6 מיליון דולר מהקרנות מוקדמות.
בסוף השבוע הראשון הסתכמו הכנסותיו בכ־18.9 מיליון דולר, והוא דורג במקום הראשון בטבלת שוברי הקופות.
בכך הפך לסרט עצמאי שגבר על ג'וקר: טירוף בשניים מבית DC קומיקס.
בסוף השבוע השני חלה ירידה של 51% בהכנסות, שעמדו על 9.3 מיליון דולר, מה שהציב את הסרט במקום השלישי.
בסוף השבוע השלישי גרף הסרט 4.8 מיליון דולר ודורג במקום השישי.
בצרפת נפתח הסרט עם כ־45,000 צופים ביום הראשון להקרנתו, יותר מהנתונים שצברו סרטי אימה אחרים, כגון המסור X (35,000 צופים) וסמייל (33,000 צופים).
בפולין נמכרו כמעט 140,000 כרטיסים במהלך סוף השבוע הראשון.
הסרט יצא לבתי הקולנוע בישראל ב-27 במרץ 2025 תחת השם "מפחיד 3", בהפצת חברת גולם פילמס.
בעקבות תוכנו האלים והפרובוקטיבי, ובמיוחד על רקע האירועים האחרונים בישראל, התעורר ויכוח ציבורי נרחב סביב התאמתו להפצה.
עד לרגע האחרון היה ספק אם הסרט יעבור את אישור הצנזורה, אך לבסוף אושר להקרנה, תחת הגבלת צפייה לבני 18 ומעלה בלבד.
ההפצה מלווה בקמפיין מעורר מחלוקת ברשתות החברתיות, המדגיש במכוון את אופיו הקיצוני של הסרט.
ועדת הסיווג של צרפת אסרה על צופים מתחת לגיל 18 לצפות בסרט, הפעם הראשונה שבה הוצא איסור כזה מאז יציאתו של המסור 3 בשנת 2006. התקבלו דיווחים על קהל שהקיא ועזב את בתי הקולנוע לאחר צפייה בסצנת הפתיחה של הסרט בבריטניה.
על פי הדיווחים, באוסטרליה שני אנשים התעלפו במהלך הקרנת הסרט.
בספטמבר 2024, הבמאי והתסריטאי של הסרט, דמיאן לאונה, אישר כי יופק סרט רביעי בסדרת "מפחיד".
ב-29 בינואר 2025 פרסם לאונה ברשתות החברתיות כי הסרט "מפחיד 4" יהיה הסרט האחרון בזיכיון, וציין כי הסרט יכלול חשיפה רחבה יותר של סיפור הרקע והפעולות של ארט הליצן, טרם אירועי הסרט הראשון.
מֻפִּים (נקרא גם שְׁפוּפָם) הוא דמות מקראית, בנו השמיני של בנימין ונכדם של יעקב ושל רחל.
למפים היו תשעה אחים: בלע, בכר, אשבל, גרא, נעמן, אחי, ראש, חפים וארד.
למשפחתו של מפים קראו משפחת השופמי על שם שמו "שפופם".
על פי המדרש, בנימין קרא למפים על שם יוסף, שמפי אביו למד, ושפופם על שם שהיה שפוף בין האומות.
מפיסטופלס , ידוע גם בשמות מפוסטופיליס או מפיסטו, הוא שד המופיע בפולקלור הגרמני, ונחשב לשטן הראשי באגדת פאוסט .
במקורו הופיע בדמות שד באגדת פאוסט, אך מאז הפך לדמות טיפוסית (stock character) החוזרת ביצירות אמנות ותרבות פופולרית.
שמו נקשר לדמותו ההיסטורית של יוהאן גאורג פאוסט , אך מפיסטופלס מעולם לא הפך לחלק אינטגרלי ממסורת הקסם או הדמונולוגיה המסורתית.
השם "מפיסטופלס" הוא צירוף יווני מורכב (כלומר, הלחם מילים שנשחק או הושחת במהלך ההשאלה לשפה אחרת).
תחילית הצירוף היא חלקיק השלילה היווני μή (mē), והסיומת היא המילה היוונית ל"אהבה" או "אוהב" – φίλος (philos).
אולם המרכיב האמצעי של הצירוף נתון במחלוקת.
הוצעו שלוש משמעויות אפשריות, ולצידן שלוש אתימולוגיות שונות:
"שונא אור" – מהשורש φῶς (phōs, אור) – גרסה קדומה לשם היא מפוסטופלס
"מיפיטי" – מונח המתאר גזים רעילים העולים מביצות, מערות או מעיינות גופריתיים ("mephitic vapors")
מפיסטופלס מופיע גם כדמות של רוח טבע (Naturgeist) – אך אף על פי כן, חוקרים רבים ממשיכים לראות בו דמות רעה או הרסנית.
ככל הנראה, השם הומצא במיוחד עבור האלכימאי ההיסטורי יוהאן גאורג פאוסט, על ידי מחבר אנונימי של ספר פאוסט הראשון ("Faustbuch"), שפורסם בשנת 1587. מפיסטופלס מעולם לא היה חלק ממסורות הקסם והדמונולוגיה הקלאסיות.
במחזה דוקטור פאוסטוס (1604) מאת כריסטופר מרלו, מפיסטופלס מוצג כמלאך שנפל ולא כ"שד מלווה" ("familiar").
ואילו בדרמה פאוסט (בשני חלקים) מאת יוהאן וולפגנג פון גתה, מופיע מפיסטופלס כדמות קרה, אירונית ובעלת הומור מריר.
מפיסטופלס מזוהה עם אגדה גרמנית עתיקה על מלומד שאפתן בשם פאוסט, המבוססת על דמותו ההיסטורית של יוהאן גאורג פאוסט.
באגדה, פאוסט כורת עסקה עם השטן – בתמורה לנשמתו – כאשר מפיסטופלס משמש כסוכנו של השטן.
שמו של מפיסטופלס מופיע כבר בחוברות הסיפורים (chapbooks) מן המאה השש-עשרה המאוחרת, שעסקו בחייו של פאוסט ונכתבו על ידי סופר גרמני אנונימי.
בגרסה משנת 1725, אותה קרא גם גתה, מופיע מפוסטופילס כשד בדמות נזיר פרנציסקני אפור ("greyfriar") שפאוסט מזמן ביער סמוך לוויטנברג.
מן החוברות הללו, חדר השם לספרות הפאוסטיאנית הרחבה.
סופרים רבים עשו בו שימוש, מגתה ועד כריסטופר מארלו.
במהדורת 1616 של "ההיסטוריה הטרגית של דוקטור פאוסטוס" מאת מארלו, שונה השם ל-"Mephistophilis".
בגרסאות מאוחרות יותר של סיפורי פאוסט, מופיע מפיסטופלס לעיתים קרובות כדמות ראשית נושאת שם הכותרת:
בנוסף, קיימים קווי דמיון רבים בין דמותו של מפיסטופלס לבין דמותו של לורד הנרי ווטון בספר "תמונתו של דוריאן גריי" מאת אוסקר ויילד.
במחזה "פאוסט" מאת גתה, דמותו של מפיסטופלס היא מורכבת במיוחד.
השחקן יוזף קאינץ תיאר את התפקיד כאחד מהאתגרים הדרמטיים הגדולים ביותר בתיאטרון העולמי.
הדמות משנה את טון הדיבור וההבעה שלה באופן תדיר לאורך המחזה, דבר שמעניק לה תחושת אי-עקביות או חוסר יציבות על הבמה.
כאשר מפיסטו פוגש את פאוסט לראשונה, הוא מתאר את רוחו שלו כ"אַיִן" ("Nothing"), הנמצאת בניגוד מתמיד לרוח העולם, שהיא "יֵשׁ" ("Something") – (חלק א', סצנה III, שורות 1362–1366).
הסתירה הזו בין האין ליש משקפת את הקונפליקט המתמיד שבו שרוי השטן: הוא זר לעולם שאליו נקלע, ותפקידו נע בין פרשנויות רבות ולעיתים סותרות.
שחקן המגלם את מפיסטופלס ביצירה זו נדרש "לגלם את ה'אין' עצמו" – ולהתנתק מן ה"יש" האנושי, החומרי, הארצי.
על מנת להגיע לאפיון מדויק של הדמות, שחקנים מתבקשים להשתמש בגוון דיבור גס, בהבעות דרמטיות, ובשפת גוף חדה ומנוכרת – באופן הסותר את יסודות התיאטרון הקלאסי המסורתי.
על אף שמפיסטופלס מופיע בפני פאוסטוס כדמון – משרת של לוציפר – טוענים מבקרים כי אין הוא מחפש נשמות לתעייה או לפיתוי, אלא מופיע כדי לשרת ולבסוף לאסוף את נשמותיהם של אלו שכבר מקוללים.
החוקר פרנהאם מסביר:"מפיסטופילס אינו מופיע בפני פאוסטוס כשטן מהלך על פני הארץ, המחפש אנשים לפתות ולהשחית.
הוא מופיע משום שהוא חש, בזימון הקסום של פאוסטוס, שפאוסטוס כבר מושחת, וכי הוא כבר 'במצב של סכנת קללה'."
מפיסטופלס עצמו כלוא בגיהנום אישי משלו עקב שירותו לשטן.
הוא מזהיר את פאוסטוס מפני הבחירה שהוא עומד לעשות – למכור את נשמתו לשטן:"מפיסטופיליס, שליחו של לוציפר, מופיע ולכאורה מייעץ לפאוסט לא לזנוח את הבטחת גן העדן כדי לרדוף אחרי תאוותיו."
"...[פאוסטוס] נכנס אל תוך גיהנום אישי, תמידי, בדיוק כמו זה של מפיסטופלס."
במחזה "השטן לתשלום" ("The Devil to Pay") מאת דורותי ל.
סיירס, שפורסם ב-1939, מוצג מפיסטופלס אף הוא כ"שד מלווה" ("familiar") של השטן.
אולם בניגוד לגרסאות קלאסיות יותר, סיירס בוראת את מפיסטופלס כדמות שובבה, מאיימת ולעיתים רמזית, המבצעת את רצון השטן.
בגרסה זו, נראה כי פעולותיו של מפיסטופלס נעשות מרצון חופשי.
הוא אינו בהכרח מזהיר את פאוסטוס, אלא משדל אותו להאמין שהוא משרתו האישי.
לאחר שפאוסטוס נכבש, קורא מפיסטופלס אל פי הגיהנום:"לוציפר, לוציפר!
אחת מהפרשנויות המודרניות לדמותו של מפיסטופלס מציגה אותו כמציצן מיני ("sexual voyeur").
פרשנות זו משקפת את הבלבול המיני של פאוסט ואת פיתויו הגובר.
דוגמה לכך ניתן למצוא במפגש של פאוסט עם הלנה מטרויה: ככל שפאוסט שוקע בתאווה ובפיתוי, נחלשת אחיזתו של מפיסטופלס, והאחרון מאפשר לו לסטות עוד יותר מדרך האל ומן הגאולה.
ויליאם שייקספיר מזכיר את השם "מפיסטופילוס" במחזהו "נשות וינדזור העליזות" ("The Merry Wives of Windsor"), מערכה I, סצנה I, שורה 128.
כבר ב, הפך השם לישות עצמאית שאינה תלויה עוד באגדת פאוסט, והחל להופיע בהקשרים ספרותיים ותרבותיים נפרדים.
גם בתרבות הפופולרית מפיסטו מופיע בהקשרים שונים, וביניהם: כדמות בחוברות הקומיקס של "מארוול"; כאחד משליטי השדים במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים"; וכאחד מהאנטגוניסטים הראשיים בסדרת משחקי הווידאו "דיאבלו".
מפלי מים הם תופעה גאוגרפית שבה זרם מים, בדרך כלל נהר או נחל, נופל באופן אנכי או דרך סדרת נפילות תלולות.
תופעה זו מתרחשת גם כאשר מי הפשרה נופלים מקצה של קרחון שטוח או מדף קרח.
הדרך הנפוצה ביותר שבה נוצרים מפלי מים היא כאשר נהר זורם מעל שכבה עליונה של סלע קשיח, ובשלב הבא פוגש סלע רך יותר.
הסלע הרך נשחק מהר יותר על ידי הזרם מאשר הסלע העמיד, תהליך שגורם להיווצרות נפילה שגובהה גדל בהתמדה לאורך זמן.
עבור בני האדם, מפלי מים מחזיקים בחשיבות ניכרת עוד מהפרהיסטוריה.
הם עלולים להוות מחסומים משמעותיים בפני ניווט לאורך נהרות.
כמו כן, מפלי מים הם אתרים דתיים חשובים בתרבויות רבות.
מאמצע המאה ה-20 חשיבותם גברה גם כמושאי מחקר מדעי.
מבחינה אקולוגית, מפלי מים נחקרים רבות בשל השפעתם על המינים החיים בהם ובסביבתם.
מאז המאה ה-18, הם זכו לתשומת לב הולכת וגוברת כיעדי תיירות וכמקורות לאנרגיה הידרואלקטרית.
לעיתים נוצר מפל מים עקב שינויים שברים הנקראים טקטוניים – שברים ונקעים של קווי העתק, אך רוב המפלים נוצרים עקב שינויים ליתולוגיים – שינויים באופי המסלע.
בדרך כלל נגרם הדבר במקום שבו עובר הנהר ממסלע קשה למקום בעל מסלע רך יותר, שובר אותו, וצונח ממקומו לשכבת הסלע הבאה.
מפל נוצר גם במקומות שבהם אפיק גבוה נשפך לתוך נהר בעל אפיק נמוך יותר בצורה משמעותית.
אפיק כזה, הגבוה מן הנהר אליו הוא נשפך, נקרא אפיק תלוי.
אפיקים תלויים נוצרים כאשר בנהר הגדול עוברת כמות מים הגדולה בהרבה מזו שבאפיק (קרקע הנחל שהמים זורמים בו) העליון.
חלק מאפיקים תלויים אלו נוצרו על ידי הקרחונים הגדולים שנעו בנהרות בתקופת הפליסטוקן.
כאשר הוקם סכר איטייפו בשנת 1982 על נהר פרנה בגבול פרגוואי-ברזיל, להפקת חשמל הידרואלקטרי, הציפו מי האגם שנוצר את מפלי גוואירה שהיו עד אז העוצמתיים והאדירים בעולם.
דרומה ממפלי גוואירה הנכחדים נשפך נהר איגואסו אל נהר פרנה.
לא רחוק משם, במשולש הגבולות ארגנטינה-ברזיל-פרגוואי, נמצאים מפלי איגואסו שהם מהגדולים והרחבים בעולם.
מפלים אלה הם מוקד משיכה עצום לתיירים, ונחשבים לאחד מפלאי הטבע.
המפל הגבוה ביותר בעולם כיום הוא מפל אנחל בוונצואלה; גובהו 979 מטרים וגובה המדרגה הגבוהה שלו 807 מטרים.
מפלי קון פאפנג על נהר מקונג בלאוס משתרעים לרוחב 10 ק"מ, והם הרחבים בעולם – אך גובהם 29 מטרים בלבד.
מפלי בויומה (שנקראו לפנים מפלי סטנלי) על נהר קונגו בזאיר, יחד עם מפלי ויקטוריה הנמצאים על נהר זמבזי, מהווים גבול בין זמביה לזימבבואה, והם מפלי המים הגדולים באפריקה, ומהגדולים בעולם, מבחינת ספיקת המים הזורמים בהם.
בין מפלי המים המפורסמים אפשר למנות את מפלי ניאגרה בגבול קנדה–ארצות הברית, שזוכה ליחסי ציבור מרשימים בסרטי קולנוע אמריקנים רבים.
מפל המים הגבוה בישראל הוא מפל נחל קדם, שגובהו 330 מטרים, אך הוא זורם רק בעת שיטפונות ולעיתים מאוד נדירות.
מפל המים הזורם כל השנה הגבוה בישראל הוא מפל נחל גמלא שגובהו 52 מטרים.
רוב מפלי המים בישראל הזורמים כל השנה נמצאים ברמת הגולן כמו מפל נחל יהודיה, מפל גילבון הנופל מגובה 40 מטר, והמפלים הלבן והשחור בנחל אל על.
האדם עושה במפלי המים שימוש בשתי דרכים:
ניצול כוח המים הנופלים להנעת טורבינות וגלגלי מים לצורך ייצור חשמל.
לצורכי נופש ותיירות: מאז ומתמיד ראה האדם במפלים שכיות חמדה ובא לראותם.
מפל מרצ'יסון, הקרוי גם מפל קבלגה, הוא מפל גדול על נהר הנילוס.
המפל נמצא בקטע של נילוס ויקטוריה, שמוצאו באגם ויקטוריה, במערב אוגנדה, בפארק הלאומי מרצ'יסון פולס, הקרוי על שמו.
הנילוס פורץ דרך פתח ברוחב 7 מטרים בלבד בראש המפל, נשפך אל בסיס המפל בהפרש גובה של 43 מטרים, וממשיך בזרימתו מערבה אל אגם אלברט.
במפל זורמים כ-300 מטרים מעוקבים של מים מדי שנייה.
מגלה הארצות הבריטי סמואל בייקר, האירופי הראשון שהגיע למפל (ב-1864), קרא לו על שמו של רודריק מרצ'יסון, נשיא החברה הגאוגרפית המלכותית באותה עת.
שליט אוגנדה אידי אמין שינה את השם לקָבַּלֵגָה, על שמו של אחד ממלכי בוניורו, אך השם הוחזר עם נפילת משטרו של אמין.
תנינים רבים מתקהלים בבסיס המפל.
מפל ויקטוריה , ובשמו המקומי מוסי אואה טוניה ("העשן הרועם"), הוא מפל מים בדרום יבשת אפריקה.
הוא נמצא בנהר זמבזי, על הגבול בין זמביה לזימבבואה.
המפל נכלל בשני פארקים לאומיים: הפארק הלאומי מוסי אואה טוניה בזימבבואה והפארק הלאומי מפלי ויקטוריה שבזמביה.
המפל הוא אחד מאתרי התיירות העיקריים של אפריקה הדרומית והוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו המשותף לשתי המדינות.
מפל ויקטוריה מצוי באמצע מסלולו של נהר זמבזי.
המפל יוצר את קיר המים הגדול בעולם - רוחבו 1.7 קילומטרים, וגובה הנפילה נע בין 81 מטרים בצדדיו ל-108 מטרים במרכז.
גובה זה כפול מגובה מפלי ניאגרה.
בשל הגובה, נתזי המים יוצרים ענן נתזים שגובהו 1.6 קילומטרים; ניתן לראות ענן זה במרחק של 40 קילומטרים מהמפל.
הנהר נופל לתוך ערוץ עמוק שרוחבו 110 מטרים.
במשך השנים, השחיקה הגוברת של הסלע מביאה להתקדמות המפל במעלה הנהר, ובשל האיים בנהר מוסט המפל בכיוונים שונים, והערוץ במורד הנהר נע ב"זיג-זג" שנוצר על ידי המפל, בסדרה של פיתולים שאורכם כ-80 קילומטרים.
המפל במקומו הנוכחי מחולק לשלושה מפלים מקבילים בשל שני איים קטנים המצויים בראשו, האי באורקה (שרוחבו 300 מטרים) והאי ליווינגסטון (שרוחבו 530 מטרים).
בין הגדה הימנית לאי באורקה יש מפל שרוחבו 35 מטרים, בין האיים מפל שרוחבו 460 מטרים (המפל המרכזי) ולאחר מכן בין האי ליווינגסטון לגדה השמאלית מפל נוסף שרוחבו כ-300 מטרים.
הזרימה בנהר זמבזי מתאפיינת בשינויים קיצוניים בעונות השונות.
בעונה הגשומה זורמים במפל כ-9,100 מטר מעוקב מים בשנייה, בעוד שבעונה היבשה זורמים כ-350 מטר מעוקב מים בשנייה.
הזרימה המקסימלית שנרשמה במפל הייתה בשלב הבנייה המוקדם של סכר קאריבה במרץ 1958, כ-10,000 מ"ק לשנייה.
הזרימה הנמוכה ביותר שנרשמה במפל הייתה בעונת 1995/96 בה נרשמה זרימה ממוצעת שנתית של 390 מ"ק לשנייה, בעוד שהזרימה השנתית הממוצעת במדידות לאורך השנים היא 1,100 מ"ק לשנייה.
השוואת ממדים וזרימה, מפל ויקטוריה, מפלי ניאגרה ומפלי איגואסו
התושבים הראשונים של אזור המפל היו אנשי ערבה משבטי הקויסאנים שנהגו לצוד באזור זה.
מאוחר יותר התיישבו במקום אנשי טוקאליאל שקראו למפל בשם "שונגווה".
אנשי הנדבלה שהתיישבו במקום מאוחר יותר קראו לו "אמאנזה תונקאיו" ואנשי המאקולולו קראו לו בשם "מוסי אואה טוניה" - "העשן שעושה רעמים".
האירופאי הראשון שגילה את המפל היה דייוויד ליווינגסטון שהגיע אליו ב-17 בנובמבר 1855, בעת מסע הגילויים שלו שנמשך בין 1852–1856 ובמסגרתו הגיע מנהר זמבזי העליון עד למוצא הנהר.
ליווינגסטון הגיע אל המפלים בסירה, ועבר ליד אי הקרוי על שמו "אי ליווינגסטון".
המפל הרשים אותו יותר ממפלי נגוניי במעלה הנהר ועל כן קרא לו על שם המלכה ויקטוריה.
ליווינגסטון כתב ביומנו: "אף אחד לא יכול לדמיין יופי זה, בהשוואה לכל מה שניתן לראות באנגליה.
יופי זה לא נגלה קודם לכן לעיניים אירופאיות; אולם אין לי ספק שמראה יפה זה נצפה על ידי המלאכים במעופם".
בשנת 1860 שב ליווינגסטון לאזור המפל וחקר אותו עם מגלה הארצות ג'ון קירק.
במורד הנהר, מיד לאחר שפך המפל, נבנה אחד מחמשת הגשרים שעל נהר זמבזי.
הגשר הושלם באפריל 1905, והיה מתוכנן להיות חלק ממסילת הרכבת קהיר-קייפטאון.
אורך הגשר 250 מטרים, ואורך הקשת המרכזית שלו 150 מטרים.
גובה הגשר מעל פני הים - 125 מטרים.
לפני הקמת הרכבת היו מבקרים מעטים במפל; אולם לאחר הקמת הגשר בשנת 1905, הפך המפל לאתר תיירותי מרכזי באפריקה.
עם תום השלטון הבריטי הקולוניאלי וקבלת עצמאות של זמביה וזימבבואה בשנות ה-60 של המאה ה-20, פחת מספר המבקרים בשל לוחמת הגרילה והטרור באזור.
בשנות ה-80 החלה שוב עלייה בהיקף התיירות, ובשנות ה-90 ביקרו במפל כ-300,000 תיירים מדי שנה.
מרבית התיירים מבקרים במפל בצד הזמבי, בשל המצב הפוליטי הרגיש והמשבר הכלכלי הקשה הפוקד את זימבבואה מאז עליית רוברט מוגאבה לשלטון.
אחת האטרקציות הידועות ביותר שיש לנהר הזמבזי היא הרפטינג.
הזמבזי נחשב לאחד הנהרות המאתגרים ביותר ומסווג כרמת קושי 5 מתוך 6.
במפל ניתן לראות תופעת טבע נדירה - קשת ירחית.
מפל אנחל (בספרדית: El Salto Ángel; שמות מקומיים: Kerepakupai Merú או Parekupa Vena) הוא מפל המים הגבוה בעולם.
גובהו 979 מטרים, כאשר 807 מתוכם הם נפילה חופשית.
המפל נמצא בחלק המערבי של הפארק הלאומי קנאימה שבוונצואלה, שם נמצא אחד ההרים השטוחים הגבוהים בעולם.
מפל אנחל הוא אחד ממוקדי התיירות המפורסמים בוונצואלה.
אף שתואר לראשונה בתחילת המאה ה-20 על ידי החוקר ארנסטו דה סנטה קראז, התפרסם המפל בעולם רק משנת 1933 כאשר נתגלה מחדש על ידי הטייס האמריקאי ג'ימי אנג'ל (בהיגוי בשפה הספרדית: "אנחל").
ג'ימי אנג'ל נולד בספרינגפילד שבמיזורי ב-1899. בשנת 1936, בעת שחיפש זהב, הנחית את מטוסו על ראש המפל.
המפל קרוי כיום על שמו.
משמעות המילה "אנחל"/"אנג'ל" היא "מלאך", אולם ילידי המקום קראו למפלים "פה השטן".
הגובה הרשמי של המפל נקבע על ידי אגודת נשיונל ג'יאוגרפיק ב-1949. ספרו של דייוויד מוט "Angels Four" מתאר את הטיפוס הראשון אל ראש המפל.
מפל אנחל ממוקם באזור ג'ונגל מבודד בוונצואלה, וטיול אליו אינו דבר פשוט.
המטייל יצטרך לטוס אל הפארק הלאומי קאנאימה, לצאת מהעיירה קאנאימה, שעל גדות נהר קאראו, ומשם לשוט בסירה עד המפל.
המסע עשוי להימשך עד 24 שעות.
בימים מעוננים, שבהם הראות מוגבלת, ייתכן שהמפל לא ייראה.
בחודשים החמים יש יותר סיכוי לראות את המפל, אך זרימת המים עלולה להיות חלשה יותר.
מפל דטיפוס (באיסלנדית: Dettifoss) הוא מפל הנמצא בצפון-מזרח איסלנד על תוואי הנהר יוקולסאו אאו פיולום (Jökulsá á Fjöllum).
מקור מימי הנהר והמפל הוא הקרחון הגדול ביותר באיסלנד – ואטנאיוקול (Vatnajökull).
רוחב המפל הוא 100 מטרים וגובהו 44 מטר.
המפל הוא הגדול באיסלנד מבחינת הספק (ספיקת המים מוכפלת בגובה הנפילה), והשני באירופה, אחרי מפלי הריין.
הספיקה הממוצעת שלו היא 193 מטר מעוקב בשנייה, ומשתנה בתלות בעונת השנה ובקצב הפשרת הקרחון בקיץ.
ליד מפל דטיפוס ישנו מפל נוסף הקרוי סלפוס (Selfoss).
הפארק הלאומי Jökulsárgljúfur נמצא 15 ק"מ צפונית למפל.
כביש 864 יוצא מכביש 85 מכיוון צפון או מכביש 1 בחלק הדרומי.
זהו כביש עפר המתאים לכל סוגי הרכבים.
מהירות הנסיעה תלויה בתנאי הכביש שמשתנים בכל פעם.
כביש 864 נסגר בזמן החורף עקב שלג או בוץ רטוב ונפתח מחדש בתחילת הקיץ לקראת סוף מאי.
כביש 862 הוא דרך סלולה לבאים מדרום.
הדרך נוחה ומגיעה על למפל דטיפוס.
מהמפל וצפונה לעמק אסבירגי זו דרך עפר המתאימה לרכב 4X4 בלבד ופתוחה במהלך הקיץ בלבד.
כביש 862 (גם הקטע הסלול) סגור בזמן החורף בין ינואר ועד אפריל בשל שלג שנערם.
מפל הריין הוא מפל המים הגדול באירופה לפי ספיקה.
המפל נמצא באזור הריין העילי, בקרבת העיירה שפהאוזן בצפון שווייץ.
רוחב המפל כ-150 מטר וגובהו כ-23 מטר.
ספיקת המים הממוצעת במפל בעונת החורף היא כ-250 מטר מעוקב לשנייה, ובחודשי הקיץ היא עומדת על כ-700 מ"ק לשנייה.
שיא ספיקת המים במפל נמדד בשנת 1965, כ-1250 מ"ק לשנייה ואילו השפל בספיקה נמדד ב-1921 ועמד על כ-95 מ"ק לשנייה בלבד.
שפיעת המים במפל עזה כל כך עד שרוב הדגים אינם מסוגלים לשחות במעלה הזרם.
מסלולו המקורי של הריין נוצר בתקופה הפליסטוקן עם התקדמות הקרחונים לפני כ-500,000 שנה, בכיוון מערב משפהאוזן.
לפני כ-132,000 שנה השתנה המסלול לכוון דרום ויצר תעלת זרימה חדשה.
שתי תעלות הזרימה הללו התמלאו בשפוכת הסחיפה של הסלעים אך עדיין מהוות חלק מתואי הזרימה של הנהר.
במהלך תקופת הקרח האחרונה שתחילתה לפני כ-110,000 שנה, נדחף מסלול הנהר דרומה לעבר שכבת אבן גיר קשה שמקורה בתקופת היורה המאוחרת.
מפל הריין נוצר לקראת סופה של תקופת הקרח האחרונה לפני כ-14,000–17,000 שנה, כתוצאה משילוב של הזרימה על המצע הקשה ומשחיקת שפוכת הסלעים שמקורם בתוואי הקדום של הנהר אשר הצרו את גדותיו.
הסלע הממוקם במרכז המפל הוא שריד לאבן הגיר הקשה שלא נשחקה מערוץ הנהר הקדום.
גם בשנים הבאות נעשו מספר ניסיונות להקמת תחנות כוח לניצול מי המפל אך כולן נתקלו בהתנגדות של הארגונים הסביבתיים.
בשנת 1951 נחתמה עצומה בידי כ-150,000 אזרחים שווייצרים המביעה התנגדות גורפת לכל תוכנית פיתוח תעשייתי עתידי של אזור הריין העילי והמפל.
גם כיום עדיין קיימות תוכניות להקמת מתקנים הידרואלקטריים באזור למרות ששפיעת המים נחשבת לבלתי מספיקה עבור תחנות כוח מודרניות.
מפל הריין הוא מוקד תיירותי כבר מאות שנים.
ציירים ומשוררים רבים התפעמו מתופעות הטבע המרשימות של האזור והביעו את התפעלותם זו ביצירתם.
כיום התיירות היא הענף הכלכלי העיקרי בו מנוצל המפל.
מרפסות נוף וספינות נהר משמשות את התיירים הרבים המגיעים למפל הריין, והעיירות בסביבה מציעות שירותי תיירות נלווים כגון מסעדות, מלונות, וטיולים מאורגנים.
מפל מים הוא הדפס אבן (ליטוגרפיה) מעשה ידי הצייר ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר מאוקטובר 1961.
היצירה מציגה פרדוקס בו מים המובלים באמת מים לעבר קצה מפל מים ומניעים טחנת מים נופלים אל אותה אמה ממנה יצאו (ויוצרים למעשה פרפטום מובילה ועובדת כבמעגל קסמים).
האשליה האופטית נוצרת על ידי משחק על הפרספקטיבה והיחסים המוצגים בתמונה, המתבססת על רעיון משולש פנרוז אותו הגה רוג'ר פנרוז.
היצירה מתארת מבנה כפרי הכולל במרכזו אמת מים המובילה מים למפל המפעיל טחנת מים.
מהזווית אל אמת המים סובר הצופה כי המים זורמים במורד האמה, הפונה שמאלה, ממשיכה ישר ושוב פונה שמאלה (כך שהיא יוצרת צורת משולש).
מעל אמת המים ניצבים שני מגדלים שבראשיהם פאונים סימטריים: השמאלי הוא , והימני הוא תריסרון מעויני מכוכב.
בסמוך למבנה התחנה צייר אשר גינה של חזזיות וטחבים שהתבססה על ציור קודם שהכין בשנת 1942. ברקע התמונה ניתן לראות טרסות חקלאיות העולות במעלה התמונה, ולא ניתן לראות את קצה ההר שעליו הטרסות.
מפל הנילוס הכחול הוא מפל מים על נהר הנילוס הכחול באתיופיה.
שמו המקומי הוא טיס אבאיי, שפירושו באמהרית "מפל הנילוס", או טיס איסאטי - "מפל האש".
המפל נמצא כ-30 ק"מ במורד הנהר מאגם טאנה והעיר בהר דר, ונחשב לאחד ממוקדי התיירות הראשיים של אתיופיה.
המפל מורכב מ-4 ערוצים מקבילים המשתנים מזרם חלש בתקופות יבשות ועד מעל ל-400 מטר רוחב בתקופות גשומות.
מפל הנילוס הכחול בודד את האקולוגיה של אגם טאנה משאר האקולוגיה של הנילוס, ולבידוד זה היה תפקיד מכריע באבולוציה של החי האנדמי לאזור.
במרחק קצר במורד המפל נמצא גשר אבן שנבנה בשנת 1626 בהוראת הקיסר סוסניוס.
מפכ"ל המודיעין והביטחון של ניו זילנד הוא המפקח הכללי של מערכת הביטחון וקהילת המודיעין של ניו זילנד.
מפכ"ל המודיעין והביטחון אחראי לפיקוח על שתי סוכנויות הביון העיקריות במדינה: שירות הביון והביטחון של ניו זילנד (NZSIS), והלשכה הממשלתית לביטחון תקשורת של ניו זילנד (GCSB).
הוא בוחן תלונות אזרחים נגד ארגונים אלה, ומפקח על פעולותיהם תוך בדיקה קפדנית כי מבצעיהם אינם סותרים את זכויות הפרט והאזרח.
אף שסמכויותיו כמעט בלתי מוגבלות, הוא אינו מפקח על הלשכה להערכות לאומיות.
מפכ"ל המודיעין והביטחון נבחר על ידי ראש ממשלת ניו זילנד בהתייעצות עם מנהיג האופוזיציה.
הממונה חייב להיות שופט בדימוס של בית המשפט העליון, ובמסגרת תפקידו הוא מוסר אחת לשנה דו"ח לראש הממשלה ולמנהיג האופוזיציה.
עותק נוסף, שממנו מוסר כל פרט חסוי, מוצג לדיון בפני בית הנבחרים.
התפקיד נוצר ב-1996, כתחליף לתפקיד "הנציב לערעורים בענייני ביטחון" (Commissioner for Security Appeals) אשר פעל כנציב תלונות הציבור לעניינים ביטחוניים מאז 1969.
משרדו של מפכ"ל המודיעין והביטחון נמצא בבית פיטרסטון ברחוב פיטרסטון 123-119 בולינגטון.
במדעי האטמוספירה, מפל טמפרטורה הוא מונח המתאר את רמת ירידת הטמפרטורה עם עלייה בגובה.
בדרך כלל הכוונה היא לאטמוספירת כדור הארץ, אך ניתן לעשות שימוש במונח דומה בכל כדור גז גרביטציוני.
באנגלית, נפוץ המונח "שיעור דעיכה" (lapse rate), שמוגדר כרמת הדעיכה של משתנה אטמוספירי (לחץ אטמוספירי, למשל) מסוים עם העלייה בגובה.
אם כי לרוב, וכשלא מצוין אחרת, המשתנה הוא טמפרטורה.
האטמוספירה מתחממת ממגע עם קרקע כדור הארץ באמצעות הולכה, ולכן, בחלקה התחתון של האטמוספירה(טרופוספירה), עד גובה של כ-12 ק"מ, הטמפרטורה יורדת עם הגובה, באורח אחיד פחות או יותר - עם ההתרחקות ממקור הולכה.
מפל הטמפרטורה באטמוספירה משתנה ממקום למקום, אולם בתנאים אטמוספיריים נורמליים, מפל הטמפרטורה הממוצע מתבטא בירידה של 6.4°C לק"מ.
מפל הטמפרטורה המדיד מושפע מלחות האוויר.
מפל טמפרטורה יבש עומד על ירידה של 10°C לק"מ, ומשתמשים בו לחישוב השינוי בטמפרטורת האוויר עם לחות יחסית של פחות מ-100%.
מפל טמפרטורה לח מתבטא בירידה של 5.5°C לק"מ, משתמשים בו לחישוב השינוי בטמפרטורה של אוויר רווי, כלומר בלחות יחסית של 100%.
על פי רוב, מפל הטמפרטורה בפועל אינו בדיוק על פי שני מדדים אלה, אך הם מהווים מדד שחוזה באופן מדויק מספיק את שינויי הטמפרטורה הכרוכים בתנועת האוויר האנכית.
מפל הטמפרטורה האטמוספירי, יחד עם עיקרון ההתקררות וההתחממות האדיאבטית של האוויר, הקשור בדחיסת האוויר והתרחבותו, מהווה מודל אחיד המסביר את התקררות האוויר הנע מעלה, והתחממות האוויר היורד מטה.
כאמור, מפל הטמפרטורה מתאר את השתנותה עם הגובה, ולכן:
כאשר הוא מפל הטמפרטורה - ביחידות של טמפרטורה למרחק, T - טמפרטורה ו-z - גובה.
במקרים מסוימים, יכולים או לייצג את המפל האדיאבטי, כדי למנוע בלבול עם מונחים המיוצגים תכופות על ידי , כמו קיבול חום סגולי או הקבוע הפסיכרומטרי.
ניתן להסביר את יציבות האוויר במונחי מפל טמפרטורה.
האטמוספירה נחשבת לא יציבה על תנאי כאשר מפל הטמפרטורה של הסביבה קטן ממפל הטמפרטורה האדיאבטי היבש, אך גדול ממפל הטמפרטורה האדיאבטי הלח.
המפל של הסביבה אינו חייב להיות אדיאבטי לח או רטוב, מסיבות שונות - ערבוליות באטמוספירה או זרימת אוויר למשל.
אולם, חבילת אוויר שעולה מעלה מתקררת אדיאבטית, מעצם הגדרתה ככזו, אינה מחליפה חום עם הסביבה.
ייתכן מצב, שחבילת אוויר יבשה עולה בגובה ומתקררת לפי המפל האדיאבטי היבש, וממשיכה לעלות כל עוד הטמפרטורה שלה גבוהה ביחס לסביבתה.
מצב זה נחשב לא יציב, כיוון שהוא מעודד קונבקציה - זרימת אוויר כלפי מעלה.
בשלב מסוים, עם ירידת הטמפרטורה והגעה לנקודת הטל, תתרחש התעבות, וההתקררות תיעשה לפי המפל האדיאבטי הלח - פעמים רבות זהו המישור התחתון של ענן.
גם במקרה זה, כל עוד הטמפרטורה של חבילת האוויר גבוהה מהטמפרטורה של הסביבה תהיה קונבקציה, אך בשלב מסוים הטמפרטורה תשתווה עם זו של הסביבה, והעלייה תיעצר - פעמים רבות זהו המישור העליון של ענן.
אי יציבות מוחלטת תהא כאשר המפל האדיאבטי היבש קטן יותר ממפל הסביבה, וחבילת האוויר ממשיכה לעלות עד שמגיעה לאזור שווה טמפרטורה.
במצב של יציבות מוחלטת, המפל האדיאבטי הלח גדול ממפל הסביבה, אוויר מתקרר מהר יותר מהסביבה, וחוזר למקומו המקורי.
קיימים שני סוגים של מפל טמפרטורה:
מפל הסביבה - מתאר את שינוי הטמפרטורה הריאלי באטמוספירה עם הגובה, גרדיאנט הטמפרטורה.
מפל הטמפרטורה האדיאבטי - מתאר את שינוי הטמפרטורה של חבילת אוויר עולה או יורדת, ללא חילוף חום עם הסביבה.
השינוי בטמפרטורה בתוך חבילת האוויר משקף את היחס בין האנרגיה הפוטנציאלית ובין האנרגיה הקינטית של מולקולות הגז המרכיבות את האוויר בחבילה.
מפל טמפרטורה אדיאבטי לח (רווי)
מפל הטמפרטורה של הסביבה (ELR - environmental lapse rate) מבטא את שינוי הטמפרטורה של האטמוספירה עם הגובה בזמן ובמקום נתונים.
הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית מגדיר סטנדרט אטמוספירה בינלאומי (international standart atmosphere - ISA) של מפל טמפרטורה סביבתי בשכבת הטרופוספרה בשיעור 6.49°C ל-1,000 מטרים מטמפרטורת בסיס של 19°C ומגובה 615m - עד גובה של 11 ק"מ.
מ-11 ק"מ עד 20 ק"מ, שכבת הטרפופאוזה, הטמפרטורה קבועה פחות או יותר ועומדת על 56.5°C-.
ובשכבת הסטרטופרה, מגובה 20 ק"מ ועד 32 ק"מ הטמפרטורה עולנ הקצב של 1°C לכל ק"מ.
סטנדרט אטמוספירי זה אינו מתייחס ללחות.
בפועל, מפל הטמפרטורה אינו תמיד עקבי ויורד עם הגובה.
למשל, עשויה להיות שכבת אינוורסיה, שבה הטמפרטורה עולה עם הגובה.
מפל טמפרטורה אדיאבטי יבש מתאר את ירידת הטמפרטורה עם הגובה של חבילת אוויר יבש או אוויר שאינו רווי (כלומר מתחת ל-100% לחות, כאשר הטמפרטורה גבוהה מנקודת הטל) בתנאים אדיאבטיים.
תהליך אדיאבטי הוא תהליך שבו אין חילוף חום בין חבילת האוויר לסביבה.
ניתן להניח שתהליך אדיאבטי אכן מתרחש, מאחר שמוליכות החום של האוויר נמוכה, וגופי האוויר גדולים מאוד, כך שמעבר החום באמצעות הולכה קטן מאוד, וניתן להזנחה.
תחת תנאים אלו, אוויר נוסק (מקונבקציה, למשל) מתרחב, מפאת הלחץ הקטן עם הגובה.
חבילת האוויר המתרחבת דוחפת את האוויר המקיף אותה ומבצעת עבודה.
מאחר שהתהליך הוא אדיאבטי, אין חילוף חום, החבילה מאבדת אנרגיה פנימית, והטמפרטורה יורדת בשיעור של 9.8°C לק"מ.
התהליך ההפוך מתרחש עם ירידת חבילת אוויר.
את החוק הראשון של התרמודינמיקה ניתן להציג בצורה הבאה:
כיוון ש וגם ניתן להראות ש:
כאשר הוא החום הסגולי בלחץ קבוע ו- הוא הנפח הסגולי (הגודל ההפכי לצפיפות).
בהנחה שהאטמוספירה מצויה בשיווי משקל הידרוסטטי:
כאשר g היא תאוצת הכובד ו- היא הצפיפות.
בשילוב שתי המשוואות, בדחיקת הלחץ, מגיעים לתוצאה:
כאשר אוויר רווי באדי מים (בנקודת הטל), הטמפרטורה יורדת על פי המפל האדיאבטי הלח.
מפל זה משתנה משמעותית עם הטמפרטורה.
ערך אופייני הוא 5°C לק"מ.
הסיבה להבדל בין המפל היבש למפל הלח נעוצה בחום הכמוס המשתחרר כשמים מתעבים, כך ירידת הטמפרטורה עם הגובה מרוסנת.
החום המשוחרר בתהליך הוא מקור חשוב של אנרגיה בהתפתחות סופות רעמים.
חבילת אוויר בלתי רוויה בהינתן טמפרטורה, לחות וגובה, מתחת לנקודת הטל המתאימה, מתקררת בהתאם למפל האדיאבטי היבש.
ברגע שתעלה מספיק בגובה, תתקרר, ותגיע לנקודת הטל, יחלו אדי מים להתעבות, ולכן מרגע זה היא תתקרר לאט יותר, לפי המפל האדיאבטי הלח.
מפל הטמפרטורה האדיאבטי הלח, נתון בקירוב על ידי המשוואה (לפי המונחון למטאורולוגיה של האגודה האמריקאית למטאורולוגיה):
| align="right" |מפל הטמפרטורה האדיאבטי הלח, ביחידות של K/m
| align="right" |אנתלפיית אידוי של מים 2260000 J/kg
| align="right" |היחס בין מסת אדי המים ליחס האוויר היבש 6219897 kg/kg
| align="right" |המשקל המולקולרי של הגז ביחידות kg/kmol.
| align="right" |קבוע גז מסוים, מסומן
| align="right" |היחס חסר הממדים בין קבוע גז של אוויר יבש לבין קבוע הגז של אדי מים 0.6220
| align="right" |טמפרטורת האוויר הרווי K
| align="right" |החום הסגולי של אוויר יבש בלחץ קבוע 1003.5 J kg−1 K−1
קרינה, גזי חממה ומודל תרמודינמי
Essenhigh), מאוניברסיטת קיימברידג' פיתח מודל תרמודינמי מקיף של מפל טמפרטורה המבוסס על משוואות שוסטר שוורצשילד (S-S), המתארות דרך מעבר קרינה באטמוספירה, בהתחשב גם בספיגת הקרינה על ידי גזי חממה.
"הפתרון חוזה, יחד עם המידע הנסיוני של הסטנדרט האטמוספירי, דעיכה ליניארית של הטמפרטורה ברביעית עם הלחץ.
בקירוב ראשון, דעיכה ליניארית של הטמפרטורה עם הגובה עד הטרופוספירה (שכבת הטרופוספירה הנמוכה, כ-10 ק"מ".
הצפיפות והלחץ המנורמלים החזויים מתאמים לתוצאות הניסיוניות.
סריקאנת' קולן (Sreekanth Kolan) במהלך מחקרו באוניברסיטת המדינה של אוהיו, הרחיב את המודל לתאר גם את מאזן האנרגיה בשכבות האטמוספירה.
למפלי טמפרטורה המגוונים באטמוספירת כדור הארץ, בעיקר בטרופוספירה, חשיבות רבה במטארולוגיה.
באמצעותם ניתן לבדוק אם חבילת אוויר נוסקת תעלה מספיק עד שהמים בה יתעבו לעננים, ואם האוויר ימשיך לעלות ליצירת ענני גשם ואף ענני סערה, קומולונימבוס.
כאשר אוויר בלתי רווי עולה מעלה, הטמפרטורה שלו יורדת לפי המפל האדיאבטי היבש.
נקודת הטל גם היא יורדת, כתוצאה מירידה בלחץ האוויר עם הגובה, אך לאט הרבה יותר - ירדה של כ-2°C ל-1000 רגל (1000 feet).
אם אוויר בלתי רווי עולה גבוה מספיק, הטמפרטורה שלו תגיע לנקודת הטל שלו, ותחל התעבות.
גובה זה ידוע כרום ההתעבות, או מפלס ההתעבות, בקיצור גם LCL, מאנגלית -lifting condensation level, כאשר ההרמה היא מכנית, ו-CCL, מאנגלית - convective condensation level כאשר ההרמה אינה מכנית, אלא נובעת מחימום תחתי מספיק כדי להגיע לטמפרטורת הקונבקציה, הטמפרטורה הדרושה כדי לגרום לאוויר לעלות.
בסיס הענן יהיה בשכבה הנתחמת בפרמטרים האלה.
ההפרש בין המפל האדיאבטי היבש ובין מפל נקודת הטל הוא כ-8°C ל-1000 מטרים.
הטמפרטורה ונקודת הטל שונות מאלו על הקרקע.
ניתן למצוא בקלות את ה-LCL על ידי הכפלה ב-125m/°C.
אם מפל הסביבה קטן מהמפל האדיאבטי הלח, האוויר ביציבות מוחלטת - אוויר נוסק מתקרר מהר יותר מהאוויר שבסביבתו, ולא יהיה קל יותר, כלומר יפסיד את יכולת הציפה.
מצב זה מתרחש לעיתים קרובות בבוקר המוקדם, כאשר האוויר הקרוב אל הקרקע מתקרר במהלך הלילה.
היווצרות ענן באוויר יציב אינה סבירה.
אם מפל הסביבה נמצא בין המפל האדיאבטי היבש ובין המפל האדיאבטי הלח, האוויר אינו יציב על תנאי - חבילת אוויר בלתי רוויה לא תהא בעלת יכולת ציפה מספקת כדי לעלות ל-LCL או ל-CCL, והיא יציבה מכדי להביא לחילוף אוויר אנכי.
אם חבילת האוויר רוויה היא אינה יציבה והיא תטפס עד ל-LCL או ל-CCL, שם היא תיעצר על ידי שכבת אינוורסיה, או על ידי מעצור קונבקציה (convective inhibition), או שהעלייה תימשך כאשר חבילת האוויר תגיע למפלס הקונבקציה החופשית, גם LFC, באנגלית - level of free convection.
לאחריה, החבילה נכנסת לשכבת הקונבקציה החופשית (FCL), ומשום עולה לרוב עד לשכבת שיווי המשקל, EL, באנגלית - equilibrium level.
אם מפל הסביבה גדול יותר מהמפל האדיאבטי היבש, הוא נקרא מפל "סופראדיאבטי" והאוויר אינו יציב באופן מוחלט - חבילת אוויר תצבור ציפה כשהיא עולה מבעד ל-LCL ול-CCL.
מצב זה מתרחש לרוב אחרי הצהריים מעל פני יבשות.
בתאנים אלא יש סבירות גבוהה להיווצרות ענני קומולוס ואף קומולונימבוס.
מטאורולוגים משתמשים ברדיוסנדה כדי למדוד את מפל הסביבה ומשווים אותה למפלים האדיאבטיים, כדי לחשב את הסבירות לעליית האוויר.
טבלאות של מפל הסביבה נקראות דיאגרמות תרמודינמיות, למשל טפיגרמה ואמגרמה.
ההבדל בין המפל האדיאבטי הלח ובין המפל האדיאבטי היבש הוא הגורם לרוח פן, הידועה כרוח צ'ינוק בצפון אמריקה.
מפל לאחה (בספרדית: Salto del Laja) הוא מפל מים בנהר לאחה, במחוז ביוביו במרכז צ'ילה, 25 ק"מ צפונית ללוס אנחלס.
המפל מורכב למעשה מארבעה מפלים דמויי פרסה המצויים זה לצד זה, ברוחב כולל של 455 מטרים.
גובהם של המפלים נע בין 40 ל-55 מטרים.
בשל סמיכותו של המפל לכביש הפאן-אמריקאי, הוא נגיש מאוד למבקרים, ויש סביבו פיתוח מסחרי רב.
בעבר ניתן היה לצפות במפל מהכביש עצמו, בגשר שמעל נהר לאחה, ואולם תוואי הכביש הוסט בראשית המאה ה-21.
מפל טאקאקו הוא מפל מים בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי יוהו, בסמוך לעיירה פילד שבפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה.
גובהו של המפל, מהנקודה הגבוהה ביותר שלו ועד בסיסו - 302 מטרים.
שתי המדרגות העליונות קצרות, ולא ניתן לראותן מבסיסו.
גובהה של המדרגה העיקרית - 260 מטרים.
מקורם של מי המפל בקרחון דיילי וקרחון ניילס - שניהם בשדה הקרח ואפטה (עיקר המים מקורו בקרחון דיילי).
הנחלים זורמים בכל ימות השנה, אולם בחורף, בשל הטמפרטורות הנמוכות, השלג והקיפאון, הזרימה פוחתת משמעותית עד האביב, עת השלגים נמסים.
הזרימה החזקה ביותר במפל היא בין החודשים יולי - ספטמבר, בעיקר בשעות הצהריים ואחר הצהריים.
המפל ייחודי במרחק שבו המים ניתזים מקיר הסלע שמאחורי המפל.
נפילת המדרגה השנייה של המפל (שגובהה 30 מטרים) על זיז סלע יוצרת מתז זה, שלעיתים מגיע למרחק של 45 מטרים מקיר הסלע.
שם המפל - טאקאקו - מקורו בשפת הקרי, ומשמעות השם "זה מדהים".
מפל אתבסקה הוא מפל מים בשטח הפארק הלאומי ג'ספר בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
המפל נמצא על נהר אתבסקה העליון, כ-25 ק"מ דרומית לעיר ג'ספר, ומערבית לכביש המהיר אייספילדס.
המפל הוא מפל ציורי, בעל עוצמת זרימה רבה, אף שאינו גבוה יחסית למפלים אחרים באזור (גובהו 23 מטרים בלבד, ורוחבו 18 מטרים).
הנהר 'נופל' על שכבה קשה של אבן קוורץ דרך אבן גיר רכה, דבר הגורם למראה שכבות הסלע שלצידיו.
אי בולט באמצע נהר אתאבאסקה מפצל את המפלים, אשר מצטרפים אליו שוב אל מסלולו במורד הזרם, בו נוצר הכוח המסיבי החוצה אל הערוץ שמתחתיו.
סביב האגם מספר מרפסות תצפית ומסלולי הליכה.
מפל איינג'לס סטיירקייס הוא מפל גבוה הזורם אל יובל של נהר יוהו, בשטח הפארק הלאומי יוהו, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
המפל נופל מגובה של כ-305 מטרים אל תוך יובל הנהר.
רוחבו של המפל כ-3 מטרים.
מסלול הליכה העובר בעמק נהר יוהו (מסלול נהר יוהו - Yoho Valley Trail) מתפצל וממנו מוביל מסלול קצר לנקודת תצפית לעבר המפל.
מפל בואו או מפלי בואו הוא מפל מים על הנהר בואו, במפגש הנהרות בואו וספריי, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
המפל ממוקם בסמוך למלון באנף ספרינגס, בשטח העיירה באנף.
מסלול הליכה תיירותי פופולרי מוביל ממרכז העיירה באנף ומהמלון אל המפלים, ולכן מספר רב של תיירים מבקרים במפלים, על אף שהוא מפל קטן יחסית (גובהו תשעה מטרים, ורוחבו 37 מטרים) למפלים אחרים בשטח הפארק הלאומי באנף.
המפל הופיע בסרט "נהר ללא חזרה" משנת 1954, בהשתתפות מרילין מונרו.
מפל הקרח ברייר הוא מפל קרח ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובה מפל הקרח 150 מטרים ורוחבו 9 קילומטרים.
המפל מצוי בצידה המזרחי של גבעת ואנטייג.
המפל נקרא על שמו של פרנק ברייר (Frank Brier), ממשרד תוכניות הקוטב (Office of Polar Programs) בקרן הלאומית למדע של ארצות הברית.
ברייר שימש כמנהל מתקנים והיה אחראי על בנייה ושיפוץ מתקנים בתחנת מקמרדו ובתחנת הקוטב בין השנים 1995–2001, עת חודשו תחנות אלה.
מפל הקרח סירקל הוא מפל קרח, בסמוך לרכס טנטאקל שבאנטארקטיקה.
גובהו של מפל הקרח 45 מטרים, ואורכו 28 קילומטרים.
המפל מקיף בקשת את כל רוחבו של קרחון דרווין.
שמו של מפל הקרח ניתן לו על ידי משלחת החקר של קרחון דרווין, אשר הייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
המפל נקרא בשם זה, בשל צורתו, הדומה לצורת המעגל של המושבים בבתי אופרה.
מפל התנור הוא מפל מים בגליל העליון, ליד מטולה.
נקרא גם "מפל נחל עיון".
שמו מגיע מהמילה הערבית "תנורה" تنورة, שמשמעה חצאית.
גובהו של המפל כ-30 מטרים, המפל מקבל את מימיו מנחל עיון, והוא נמצא בתחומי שמורת נחל עיון.
תחילתו של המפל בחיבור בין שקע התנור לאזור אבל בית מעכה.
ארובתו המפורסמת היא כתוצאה של שנים של נפילת מים.
רבים משערים כי שמו של המפל מגיע כי ארובת המפל נראית כטאבון, תנור חימר שנפוץ בקרב הערבים, אך ייתכן כי שמו של המפל מגיע דווקא מהדמיון לשם "תנורא" - השמלה שלובשות הנשים הערביות.
ב-1929, בתקופת מגוריו במטולה, ייסד פרנץ ון דר הורן את אגודת בני הנוער "למען האשד".
חברי האגודה הכשירו את שביל הגישה אל המפל, חצבו מדרגות באבן ונטעו כ-700 עצי צפצפה שנתרמו על ידי פיק"א.
בסוף 1964 החל רשת שמורות הטבע בהכנת שביל גישה שיחבר את המפל העליון למפל התנור.
צמחי מים אינם צומחים במיוחד בסביבתה של שמורת נחל עיון.
הצמחייה מורכבת בעיקרה מצמחים הגדלים בסמוך לגדת הנחל.
בסביבת המפל והנחל ניתן לחזות בערבה מחודדת, קנה מצוי, פטל קדוש והרדוף הנחלים.
אך באזור המפל ניתן לראות גם מישויה פעמונית ואף פשתנית ארם צובא הצומחת בסביבת המפל.
אזכוריו של מפל התנור בתרבות
בשירו של יעקב שרת, "טיול בגליל" ללחן רפי בן משה, מוזכר מפל התנור: .
תאגיד המים האזורי המשרת את תושבי מטולה, קריית שמונה, מג'דל שמס, עין קיניא, קצרין, מסעדה ובוקעתא, נקרא "מי התנור" על שם מפל התנור.
מפל הקרח ראגוצקי הוא מפל קרח ברכס בריטניה, שבאנטארקטיקה.
רוחבו של מפל הקרח 4 קילומטרים, והוא ממקם במזרח-מרכז קרחון רגוצקי.
קרחון רגוצקי זורם במפל הקרח רגוצ'קי אל קרחון אלי והוא מהווה יובל מרכזי של קרחון זה.
קרחון רגוצקי מופה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית.
שמו של המפל ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המפל נקרא על שם רוברט א.
Ragotzkie), שהיה מנהל פרויקטים בתוכנית החקר האנטארקטית של ארצות הברית, בתחום מחקרי העמקים שאינם מכוסים קרח באנטארקטיקה.
בנוסף הוא חקר את ארץ ויקטוריה בעונת המחקר 1963–1962.
מפל בוג'גלי היה מפל מים ליד ג'ינג'ה שבאוגנדה, בנקודה שנהר הנילוס יוצא מאגם ויקטוריה, הנחשב לעיתים כמקור הנילוס.
החל מנובמבר 2011, המפל הוצף על-ידי האגם שנוצר על ידי סכר בוג'גלי.
משבר חשמל חריף השפיע על פרנסתם של מיליוני אוגנדים, ואיים על התפתחות המדינה.
בתי חולים, בתי ספר, עסקים, ובתי מגורים סבלו ממחסור יומיומי בחשמל, אשר אתגרו את הצמיחה הכלכלית של אוגנדה בערך באחוז אחד של התוצר המקומי הגולמי במדינה.
פרויקט בוג'גלי הוא תחנת כוח הידרואלקטרית בהספק של 200 מגה-וואט על הנילוס של ויקטוריה באוגנדה, שנועד להתמודד עם משבר האנרגיה במדינה.
הפרויקט תמך באסטרטגיית הפיתוח הרחבה של אוגנדה, המתמקדת בחלקה הגדול בשיפור אקלים ההשקעה, כדי לקדם צמיחה ולהפחתת עוני.
על הפרויקט הועלתה ביקורת שטענה שכוחו של הסכר היקר לא יענה על צורכיהם של הרוב המכריע של אוכלוסיית המדינה, יטביע מפל קדוש ויכול להזיק עוד יותר לאגם ויקטוריה, האגם הטרופי הגדול בעולם.
המפל מיוחס על ידי תושבי המקום כאתר הרוח, המכונה "רוח בוג'בלד", שמגנה על הקהילה על ידי ביצוע טקסים במפל.
הרוח מגולמת באדם, ג'ג'אג'ה בודהאגאלי, שחי ליד המפל; הוא האדם השלושים ותשעה המגלם את הרוח.
מפל אולואופנה הוא מפל מים הממוקם בחלקו הצפון-מזרחי של האי מולוקאי, המשתייך לאיי הוואי, שבמדינת הוואי, ארצות הברית, והוא נחשב באופן לא רשמי כמפל הרביעי בגובהו בעולם, וכן לגבוה ביותר בארצות הברית.
המפלים זורמים כאשר נחל עונתי קצר נשפך על שפת אחד מצוקי הים הגדולים ביותר בעולם, הממוקם בין עמקי פלקונו ווואילאו .
הם נשחקו בחריץ בפנים המצוק, וניתן לראותם רק מהאוקיינוס או מהאוויר.
מפל הקרח סלדג'רס או מפל הקרח סלג'רס הוא מפל קרח, בהרי באוורס, באזור חוף פנל (אזור חוף אנטארקטיקה שבין כף ויליאמס וכף אדייר), שבאנטארקטיקה.
מפל הקרח מצוי באמצעו של קרחון סלדג'רס.
המפל ממוקם מצפון לקצהו של רכס ריילי.
מפל הקרח נקרא על שם הקרחון שבאמצעו הוא ממוקם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1967–1968.
השם ניתן לזכרם של החוקרים האנטארקטיים, אשר חקרו אזורים אלה ברגל, כשהם גוררים בעצמם מזחלות (באנגלית sledgers - "גוררי מזחלות"); ובייחוד לזכרם של חוקרי משלחת הסקר הגאולוגי של ניו זילנד אשר חקרו את האזור בתנאי מזג אוויר קשים במיוחד.
מפל מים מלאכותי הוא אלמנט מים או מזרקה אשר מחקה מפל מים טבעי, ומשמש בעיצוב גנים ובאדריכלות נוף.
מפלי מים מלאכותיים נבנו החל מהעת העתיקה.
מפלי מרמורה, שנבנו בתקופת רומא העתיקה, הם כיום מפלי המים המלאכותיים הגבוהים בעולם.
מפלי מים מלאכותיים נבנים מאות שנים כחלק מגנים יפניים.
המדריך לבניית גנים יפניים "סאקוטייקי", שנכתב באמצע המאה ה-11, מתאר תשעה סוגים של מפלי מים מלאכותיים.
מפלים מלאכותיים היו פופולרים בגנים שנבנו באירופה החל מתקופת הרנסאנס (בגנים פרטיים ומלכותיים) ועד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 (בפארקים ציבוריים).
דוגמה למפל מים שנבנה בפארק ציבורי, הוא המפל שנבנה בשנת 1888 בפארק ויקטוריה שבברלין, והמפל שנבנה בפארק שער הזהב בסן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
מפלי מים מלאכותיים בתוך מבנים
מפלים מלאכותיים מותקנים בתוך בניינים ממספר סיבות: יצירת אלמנטי נוי מרשימים, יצירת רעש לבן, לחות (על מנת לנגוד מיזוג אוויר המייבש את האוויר, או ליצור סביבה לחה באזור יבש), וכן הם מייצרים רגשות שלווה במתבונן במפל.
מפל לון קריק הוא מפל הממוקם כ-9 ק"מ מהכפר סאבי במפומלנגה, דרום אפריקה.
גובהו של המפל הוא 70 מטר והוא נשפך לנהר בלייד.
מק-מק הוא מפל מים שנשפך אל נהר מק-מק במפומלנגה שבדרום אפריקה.
גובהו של המפל הוא 65 מטרים.
המפל מוכר בציבור, מכיוון שהוא נראה בחלקו מכביש R532 בין סאבי לגראסקופ.
נכון ל-2021, המפל מחולק לשני אפיקים נפרדים, אך במקור, היה רק מפל אחד שנקרע לשניים בשנת 1873 על ידי פיצוץ של כורי זהב.
מפל ליסבון הוא מפל מים בנחל ליסבון, יובל של נהר בלייד בפרובינציית מפומלנגה, דרום אפריקה.
זהו המפל הגבוה ביותר במפומלנגה.
גובהו של המפל הוא 94 מטרים והוא נקרא על שם ליסבון, עיר הבירה של פורטוגל.
מפל ברלין (באפריקאנס: Berlynwaterval) הוא מפל במפומלנגה שבדרום אפריקה.
הוא נמצא בקניון נהר בלייד בקרבת מפל ליסבון הגבוה ממנו.
מפל ברלין הוא אחד מהמפלים שנמצאים באזור סאבי - מפלים נוספים באזור הם: מפלי הפרסה, מפלי לון קריק, מפלי ברידל וויל ומפלי מק-מק, והמפל הגבוה ביותר במפומלנגה, מפל ליסבון, שגובהו 90 מטר.
המבקרים במפל ברלין יכולים לחקור את האזור ברגל, ליהנות מפיקניק סביב המפל, ואפילו לטבול בבריכה בבסיס המפל.
חובבי צפרות ייהנו גם ממיני העופות הרבים שנמצאים באזור זה של מדרגת מפומלנגה.
המפל נקרא על ידי כורים גרמנים במהלך הבהלה לזהב, שקראו מקומות על שם עיירות ומקומות במדינת מולדתם.
מפל ברלין נקראים על שם בירת גרמניה.
מפל גאותרמי או מפל החום הוא קצב שינוי הטמפרטורה ככל שמעמיקים לתוך כדור הארץ.
ככלל, טמפרטורת קרום כדור הארץ עולה עם העומק עקב זרימת החום ממעטפת כדור הארץ החמה הרבה יותר.
הרחק מגבולות הלוח הטקטוני, הטמפרטורה עולה בכ-30°C–25°C לכל קילומטר עומק קרוב לפני השטח ברוב אזורי העולם.
עם זאת, במקרים מסוימים הטמפרטורה עשויה דווקא לרדת ככל שמעמיקים, במיוחד בסמוך לפני השטח, תופעה המכונה מפל גאותרמי הפוך או שלילי.
למען הדיוק, המונח גאו-תרמי מתייחס בהכרח לכדור הארץ, אך ניתן ליישם את המושג על כוכבי לכת אחרים.
המונח עומק גאותרמי הוא המושג המשלים המתאר את ההבדל בעומק שבו קרום כדור הארץ מתחמם בקלווין אחד, בממוצע כ-33 מטרים.
מקורו בשילוב של חום שיורי מ, חום המופק מתהליכים רדיואקטיביים, חום סמוי מהתגבשות הליבה, ואולי חום ממקורות אחרים.
האיזוטופים העיקריים המייצרים חום בכדור הארץ הם אשלגן-40, אורניום-238, אורניום-235 ותוריום-232. במרכז כדור הארץ הטמפרטורה עשויה להיות עד 7,000 קלווין (6,370°C) והלחץ יכול להגיע ל-360 GPa.
מכיוון שחלק ניכר מהחום נוצר מהתפרקות רדיואקטיבית, סבורים מדענים כי בתחילת ההיסטוריה של כדור הארץ, לפני שהתכלו האיזוטופים עם מחצית חיים קצרה, הייצור של החום בכדור הארץ היה גבוה בהרבה.
ייצור החום היה כפול מזה של היום לפני כשלושה מיליארד שנה, וכתוצאה מכך היו מפלי טמפרטורה גדולים יותר בכדור הארץ, קצבים גבוהים יותר של זרמי הערבול וטקטוניקת הלוחות, מה שאפשר ייצור של סלעי יסוד כגון קומטיט שאינם נוצרים יותר.
החלק העליון של המפל הגאותרמי מושפע מטמפרטורת האטמוספירה.
השכבות העליונות של כוכב הלכת המוצק נמצאות בטמפרטורה המיוצרת על ידי מזג האוויר המקומי, ומתקרבות לטמפרטורה הממוצעת השנתית (MATT) בעומק רדוד.
זהו העומק המשמש עבור .
מאות המטרים העליונים משקפים את שינויי האקלים בעבר.
בירידה נוספת לעומק, החום עולה בהתמדה ככל שמקורות החום הפנימיים מתחילים להיות הגורם הדומיננטי.
הטמפרטורה בתוך כדור הארץ עולה עם העומק.
תכולת החום של כדור הארץ היא 1031 ג'ול.
חלק ניכר מהחום נוצר על ידי התפרקות של אלמנטים רדיואקטיביים באופן טבעי.
לפי הערכות, 45 עד 90 אחוז מהחום הנמלט מכדור הארץ מקורו בהתפרקות רדיואקטיבית של יסודות הנמצאים בעיקר במעטפת.
אנרגיה פוטנציאלית של כוח הכבידה שניתנת לחלוקה נוספת ל:
שחרור אנרגיה במהלך ה כדור הארץ.
חום המשתחרר במהלך הבידול הפלנטרי, כאשר שפע מתכות כבדות (ברזל, ניקל, נחושת) שקעו אל גלעין כדור הארץ.
חום סמוי המשתחרר כאשר הגלעין החיצוני הנוזלי מתגבש בגבול עם הגלעין הפנימי.
חום עשוי להיווצר על ידי כוחות גאות על כדור הארץ בזמן סיבובו (שמירה על התנע הזוויתי).
שנוצרת עקב כך מפזרת אנרגיה בפנים כדור הארץ בצורת חום.
אין מדע מוסמך שתומך בהשערה שחום משמעותי עלול להיווצר על ידי השדה המגנטי של כדור הארץ, כפי שכמה תיאוריות עממיות עכשוויות מציעות.
בקרום היבשתי של כדור הארץ, תורמת התפרקות האיזוטופים הרדיואקטיביים הטבעיים תרומה משמעותית לייצור החום הגאותרמי.
בקרום היבשתי יש שפע של מינרלים בצפיפות נמוכה יותר, אך הוא מכיל גם ריכוזים משמעותיים של מינרלים ליתופילים כבדים יותר כגון אורניום.
מסיבה זו הוא מחזיק במאגר הגלובלי המרוכז ביותר של יסודות רדיואקטיביים הנמצאים בכדור הארץ.
איזוטופים המופיעים באופן טבעי מועשרים בסלעי גרניט ובזלת, במיוחד בשכבות הקרובות יותר לפני כדור הארץ.
רמות גבוהות אלה של אלמנטים רדיואקטיביים אינן נכללות במידה רבה במעטפת כדור הארץ בשל חוסר יכולתם להתחלף במינרלים של מעטפת וכתוצאה מכך העשרה בממיסים בתהליכי התכת מעטפת.
המעטפת מורכבת בעיקר ממינרלים בצפיפות גבוהה עם ריכוזים גבוהים יותר של יסודות בעלי רדיוסים אטומיים קטנים יחסית כמו מגנזיום (Mg), טיטניום (Ti) וסידן (Ca).
+ האיזוטופים העיקרים המייצרים חום בימינו איזוטופ פליטת חום
[W/kg איזוטופ ] מחצית חיים
[ק"ג איזוטופ / ק"ג מעטפת] פליטת חום
החום זורם כל הזמן ממקורותיו בתוך כדור הארץ אל פני השטח.
זרימת החום הממוצעת היא 65 מיליוואט / מטר רבוע מעל הקרום היבשתי ו-101 מיליוואט / מטר רבוע מעל הקרום הימי.
זהו בממוצע 0.087 ואט / מטר רבוע (0.03 אחוז מאנרגיית השמש הנספגת על ידי כדור הארץ), אך הוא מרוכז הרבה יותר באזורים שבהם הליתוספירה דקה, למשל לאורך רכסי מרכז האוקיינוס (שם נוצרת ליתוספירה אוקיינית חדשה) ובסמוך לתימרת מעטפת.
קרום כדור הארץ פועל למעשה כשמיכת בידוד עבה שיש לנקב אותה על ידי צינורות של נוזלים (של מאגמה, מים או נוזלים אחרים) על מנת לשחרר את החום שמתחת.
חום נוסף מכדור הארץ הולך לאיבוד באמצעות טקטוניקת הלוחות, בגלל התרוממות של חומר המעטפת הקשורה לרכסי אמצע האוקיינוס.
אמצעי עיקרי נוסף לאיבוד חום הוא על ידי הולכה דרך הליתוספירה, שרובה מתרחשת באוקיינוסים בגלל הקרום הימי שם שהוא הרבה יותר דק וצעיר מאשר הקרום היבשתי.
חום כדור הארץ מתחדש מהתפרקות רדיואקטיבית בקצב של TW30. קצב השטף הגאותרמי העולמי הוא יותר מכפליים מקצב צריכת האנרגיה האנושית מכל המקורות העיקריים.
נתונים גלובליים על צפיפות שפיעת החום נאספים ונערכים על ידי הוועדה הבינלאומית לשטף חום (IHFC) של האיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה.
חום מפנים כדור הארץ יכול לשמש כמקור אנרגיה, המכונה אנרגיה גאותרמית.
המפל הגאותרמי שימש לחימום חלל ולרחצה עוד מימי הרומאים הקדומים, ולאחרונה לייצור חשמל.
ככל שאוכלוסיית האדם ממשיכה לגדול, כך גם גדל השימוש באנרגיה וההשפעות עקב כך על הסביבה בהתאם למקורות האנרגיה העיקריים העולמיים.
עובדה זו גרמה להתעניינות גוברת במציאת מקורות אנרגיה מתחדשים והמפחיתים את פליטת גזי החממה.
באזורים עם צפיפות גבוהה של אנרגיה גאותרמית, הטכנולוגיה הנוכחית מאפשרת לייצר חשמל בשל הטמפרטורות הגבוהות המתאימות.
הפקת כוח חשמלי ממקורות גאותרמיים אינה דורשת דלק תוך יצירת אנרגיה בקצב אמינות העולה בעקביות על 90%.
על מנת להפיק אנרגיה גאותרמית, יש צורך להעביר ביעילות חום ממאגר גאותרמי לתחנת כוח, שם ממירים חום לאנרגיה חשמלית על ידי העברת קיטור דרך טורבינה המחוברת לגנרטור.
בקנה מידה עולמי, החום המאוחסן בפנים כדור הארץ מספק אנרגיה שעדיין נתפסת כמקור אקזוטי.
ב-2007 יוצרו כ-GW10 של קיבולת חשמלית גאותרמית ברחבי העולם, שהיוותה 0.3% מצריכת החשמל העולמית.
GW28 נוספים של קיבולת חימום גאותרמית ישירה מותקנים לחימום מחוזי, חימום חלל, מכוני ספא, תהליכים תעשייתיים, מתקני התפלה ויישומים חקלאיים.
המפל הגאותרמי משתנה עם המיקום ונמדד בדרך כלל על ידי קביעת טמפרטורת תחתית בור לאחר קידוח.
רישומי טמפרטורה המתקבלים מיד לאחר הקידוח מושפעים עם זאת עקב זרימת נוזל הקידוח.
כדי להשיג הערכות מדויקות של טמפרטורת תחתית הבור, הבור צריך להגיע לטמפרטורה יציבה.
זה לא תמיד בר השגה מסיבות מעשיות.