tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ציורים ושירים של ילדי גיטו טרזינשטדט 1942–1944 (על העטיפה: אין פרפרים פה), בעריכת חנה וולקוב (פראג), אבא קובנר (ישראל), את השירים תרגמה לאה גולדברג, פראג: המוזיאון היהודי הממלכתי; ספרית פועלים, מורשת, תל אביב: בית עדות על שם מרדכי אנילביץ', תשכ"ג.
אין פרפרים פה: לקט שירים וציורים של ילדי גיטו טרזינשטדט 1942–1944, ערכו חנה וולקוב (פראג), אבא קובנר (ישראל); תרגמה לאה גולדברג; ליקט ועיצב: מ'מ', ירושלים: המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית ("גשר": ספרונים בעברית קלה), תשכ"ט 1968.
ציורים ושירים של ילדי גיטו טרזינשטדט: 1942–1944 (על העטיפה: אין פרפרים פה), מהדורה מחודשת ומורחבת, מיועדת למערכת החינוך, במסגרת התוכנית "משואה לתקומה" עבור תלמידי בית הספר היסודי וחטיבת הביניים, תל אביב: מורשת, 1992.
אין פרפרים פה: ציורים ושירים של ילדי גיטו טרזינשטדט, מהדורה מחודשת ומעודכנת לציון 60 שנה להופעת הספר בעברית, הוצאת מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ' וספריית פועלים, בעזרת המוזיאון היהודי בפראג וועידת התביעות, תשפ"ד 2024.
בשנת 1980 פרסם בארצות הברית המוזיקאי ג'ואל הרדיק (Hardyk) עיבוד מוזיקלי לחמישה שירים מהקובץ (בהם "הפרפר"){{הערה|joel M.
בשנת 2003 פרסם גם המלחין הבריטי ג'וליאן דוז (Dawes ) עיבוד לשירים מהקובץ.
"אין פרפרים פה" (I Never Saw Another Butterfly''; אנגלית: "מעולם לא ראיתי פרפר נוסף") הוא גם שמו של מחזה קצר בן מערכה אחת, שכתבה המחזאית האמריקאית סלסט רספנטי (Raspanti).
עלילת המחזה מתרכזת בדמותה של רָיָה (Raja; פולנית: "קרן"), אחת מילדי גטו טרזיינשטט ששרדו את השואה.
ריה מספרת על חייה בגטו, ועל שרידתה בתוך עולם המלא בפרפרים, בפרחים ובילדים בני גילה.
אין עונשין אלא אם כן מזהירין הוא כלל הלכתי־תלמודי, לפיו לא ייתכן עונש על עבירה כל שהיא מהתורה, בלי שיצוין במפורש בתורה אזהרה שלא לעבור על עבירה זו.
כלל זה תקף עבור עבירות פליליות שעונשן הן בידי אדם, כדוגמת מיתה בידי אדם, או עונש מלקות, אך לא לגבי עונשי שמיים, כגון כרת ומיתה בידי שמים.
כלל זה אינו תקף לגבי משפט אזרחי, כדוגמת תשלומי ממון במשפט העברי.
הכלל אין עונשין אלא אם כן מזהירין מתגלה במקומות רבים בתורה בהן מצינו שהתורה אוסרת על עשיית מעשה מסוים ("אזהרה") ושבה ופוסקת את העונש של מי שעובר על האיסור ("עונש").
דוגמה לכך היא פרשת עריות כאשר בפרשת אחרי מות התורה מאריכה לפרט את רוב איסורי העריות, ובפרשה שלאחריה, פרשת קדושים, שבה התורה וכופלת את האיסורים ואף מפרטת את עונשו של כל אחד מהם.
חז"ל במסכת סנהדרין (דף נו עמוד ב) פירשו שהסיבה לכפילות היא הצורך להזהיר קודם הענישה שכן "לא ענש אלא אם הזהיר".
כלל זה חוזר פעמים רבות במדרשי הלכה אודות איסורי תורה, כאשר השאלה הנשאלת שם היא בדרך כלל: "עונש מצינו (=פסוק המציין את העונש), אזהרה מנין?".
כמו כן בעניין חלק ממצוות בני נח מביאה הגמרא הוכחה שבני נח הוזהרו מלעבור עליהן, מכך שנענשו עליהם: "ובגלל התועבות האלה השם מוריש אותם מפניך", והרי "לא ענש הכתוב אלא אם כן הזהיר".
על כן מסיקים שבני נח הוזהרו עליהן, למרות שהאזהרה אינה מפורשת בתורה.
הרמב"ם כותב בספר המצוות: ש"כל מה שנאמר בתורה שהעושה דבר פלוני יומת, או שהוא חייב כרת - ידענו בבירור שאותו הדבר מוזהרים עליו ושהוא בלא תעשה".
בפירוש המשניות לרמב"ם, מבואר שדין ה"התראה", הקובע כי עונש בבית דין לא יוטל אלא אם כן התבצעה התראה מפי העדים לעובר העבירה שהדבר אסור ונושא עונש נובע אף הוא מיסוד הכלל, שאין עונשין אלא אם כן מזהירין.
בספר החינוך (מצווה ס"ט) מנמק את הכלל:
פרשנותו של בעל החינוך היא, שהעונש קובע רק את תוצאת המעשה ככל הנוגע לעושה המעשה, אך לא ביחס לאיסור עצמו, שלו יש חשיבות עצמאית כמעשה הנוגד את רצון השם, ולא רק בגלל העונש.
אין מקרא יוצא מידי פשוטו הוא כלל תלמודי הקובע שבמקרים בהם דרשו חז"ל פסוק מסוים שלא על פי פשוטו, אין מתעלמים לחלוטין מהבנתו הפשוטה וניתן ללמוד ממנו גם את מה שנראה מפשוטו.
עיקרו של כלל זה בא להורות שניתן ללמוד ולהוציא דינים הלכתיים מפשט הכתוב, גם במקרים בהם חז"ל דרשו את הפסוק והסבו אותו ממשמעותו הפשוטה.
כיום מקובל להשתמש בביטוי זה במשמעות שונה, הגורסת שאף לאחר הדרש, אין להתעלם מפשוטו של מקרא וניתן עדין להבין ולפרש את הפסוק גם בהבנתו המילולית הפשוטה.
בגמרא מצינו כלל זה במספר מקומות.
אחד מהם הוא על דברי רבי אליעזר במשנה שקובע שכלי מלחמה ("כלי זיין") נחשבים תכשיטים לאדם הלובש אותם, ולפיכך מותר לצאת בהם לרשות הרבים בשבת.
האמורא אביי מוצא את מקור דברי רבי אליעזר בפסוק () "חֲגוֹר חַרְבְּךָ עַל יָרֵךְ גִּבּוֹר הוֹדְךָ וַהֲדָרֶךָ", שממנו ניתן להבין שהפסוק מתייחס לכלי מלחמה ככלים המקשטים ומפארים את הנושאם.
על פרשנות זו מקשה רב כהנא שהלא כלי המלחמה שבפסוק הם משל לדברי תורה ולא לכלי מלחמה כפשוטו.
ועל כך משיב לו מר בריה דרב הונא: לאחר ששמע את תשובתו ציין רב כהנא:
דוגמה נוספת היא הפסוק () "וְשֶׂרֶט לָנֶפֶשׁ לֹא תִתְּנוּ בִּבְשַׂרְכֶם", שאף על פי שחז"ל דורשים מן המילה "לנפש" הלכה נוספת, עדיין אין מקרא יוצא מידי פשוטו שחייב רק אם שרט את גופו ל"נפש" (דהיינו על אדם שמת) אך לא על צער אחר כמו ביתו שנפל או ספינתו שטבעה בים.
יוצא מכלל זה הוא האמור בתורה לגבי מצוות יבום () "וְהָיָה הַבְּכוֹר אֲשֶׁר תֵּלֵד יָקוּם עַל שֵׁם אָחִיו הַמֵּת", שפשט הכתוב מורה לכאורה שיש לקרוא לשם הבן הראשון שיוולד למייבם כשמו של האח המת.
אך חז"ל פירשו (על פי גזירה שוה) שהפסוק מתייחס לאח הבכור של המת, והכתוב מורה ש"גדול האחים מייבם".
בהקשר זה קובע רבא שאף על פי שבכל התורה כולה אומרים אין מקרא יוצא מידי פשוטו, כאן באה הגזירה שוה והוציאה את הפסוק ממשמעותו הפשוטה לחלוטין, ואין צורך לקרוא לבן הבכור על שם המת.
לפי רש"י רבא למד חריג זה מרבותיו.
השלכה חשובה מכלל זה לומד הרמב"ם.
לפי שיטתו, כל מצווה שהוציאו אותה חכמים בדרך דרשה, כגון על פי שלוש עשרה מידות שהתורה נדרשת בהן, אם פשט הכתוב אינו מכריח כן, אין היא נמנית במנין התרי"ג מצוות והיא קרויה "דברי סופרים", זאת משום שאין מקרא יוצא מידי פשוטו.
לפי הבנת הרמב"ם, אף שדרשות חז"ל הן אמת, עיקר לימודן אינו מדרש הכתוב אלא שכך קיבלו חז"ל מרבותיהם עד משה רבינו שקיבל מפי הגבורה.
אך מקרא לא יוצא מידי פשוטו והכתוב אינו מורה בהכרח על דרשות אלו, ולפיכך אין למנותן כמצווה ממנין המצוות.
על שיטתו זו חלק הרמב"ן בחריפות, ולדעתו כל דרשה שהוציאו אותה חכמים מן הכתוב – היא חלק נוסף בכוונת הכתוב, לבד מהפשט, ומשכך יש להחשיב את דרשות חז"ל במנין המצוות.
גם לגישתו של המלבי"ם, בהקדמתו לספר ויקרא, דרשות חז"ל הן פירוש לכתוב, ולשיטתו אף הפירוש המדויק יותר מן הפשט:
הביטוי אין מקרא יוצא מידי פשוטו החל לשמש החל מתקופת הראשונים לשם העברת המסר בדבר האפשרות לפרש את המקראות גם לפי הבנתם המילולית הפשוטה, המכוּנַה בדבריהם: פשוטו של מקרא.
עיקרון זה אינו מנסה להוציא דינים חדשים מפשוטו של מקרא אלא רק לבאר אותו.
לרוב, פירושים אלו אינם עומדים בניגוד לדרשות חז"ל, אלא מתקיימים במקביל להם, כאשר פשוטו של מקרא מתייחס אל הרובד החיצוני והפשוט יותר של הכתוב, ואילו דברי חז"ל באים לגלות את הרובד העמוק יותר (על דרך: פשט, רמז, דרש וסוד).
גדול הפרשנים רש"י, שהרבה לפרש את המקראות על פי מדרשי חז"ל השונים, שילב בדבריו פעמים רבות גם את הפרשנות הפשטנית של הכתוב תוך ציון היחס של כל אחת מהפרשנויות:
מלבד רש"י, פרשנים רבים אחרים (כמו הרמב"ן, אבן עזרא ורבנו בחיי) עשו שימוש בכלל אין מקרא יוצא מידי פשוטו כהסבר למה סטו מן הפירוש הדרשני המקובל.
הרשב"ם, בפירושו לפרשת וישב מייחד את הדיבור אודות עיקרון זה, ואף מספר על ויכוח שהתחולל בינו לבין סבו רש"י באשר לצורך בכתיבת פירוש לתורה על פי פשוטו של מקרא:
אין עם מי לדבר הייתה תוכנית טלוויזיה סאטירית ששודרה בערוץ 2 בין השנים 1993–1995. התוכנית שודרה במסגרת שידורי רשת והנחה אותה יאיר גרבוז.
בין חברי הצוות הקבוע: דני קרמן, יהונתן גפן, אלדד זיו, דניאלה שמי, אהרון שמי, אודיה קורן, יאיר ניצני וראובן ריבלין, לימים נשיא המדינה.
גיל קופטש התארח בתוכנית מספר פעמים.
חברי הצוות היו דנים בענייני השעה באופן הומוריסטי, תוך שילוב משפטי מחץ.
התוכנית היוותה השראה לתוכנית גב האומה.
אין מערבין שמחה בשמחה הוא כלל הלכתי, הקובע שאין לבצע פעולות של שמחה בזמן שעל האדם להיות עסוק בשמחה אחרת.
הכוונה אינה לאסור פעולות המבטאות את השמחה (כגון אכילת בשר ושתיית יין), שהן רצויות ומומלצות, אלא איסור על יצירת סיבה נוספת לשמחה בזמן בו קיים חיוב שמחה, כגון להינשא בימי חול המועד.
בתלמוד בבלי נלמד כלל זה מהפסוק בספר מלכים בו מתוארת חגיגת חנוכת בית המקדש הראשון שבנה שלמה המלך.
בפסוק נאמר ששלמה המלך והעם חגגו במשך .
מכפל הלשונות, "שבעת ימים ושבעת ימים" ו"ארבעה עשר יום", למדו שההפרדה בין שבעת ימי חגיגת חנוכת המקדש ובין שבעת ימי חג הסוכות שבאו לאחריהם הייתה מכוונת.
בתלמוד הירושלמי מובא מקור אחר.
כשנשא יעקב אבינו את לאה אמנו ובא לשאת את רחל אמנו אמר לו לבן "מלא שבוע זאת" ומכאן שאין לערב שמחה בשמחה.
לימוד זה מובא גם ברמב"ם.
לדעת התוספות אף שזו גזירת הכתוב, טעמה הוא בדומה לכלל שאין עושין מצוות חבילות חבילות, שצריך שליבו יהיה פנוי לשמחה אחת ולא יפנה את ליבו לשמחה אחרת.
נישואין בפורים – על פי שו"ת הרשב"א פסק השולחן ערוך שמותר לשאת אישה בפורים.
בעל מגן אברהם חולק על כך, ולדעתו אין לשאת בפורים משום שאין מערבין שמחה בשמחה.
בשערי תשובה כתב שהמנהג הוא להתיר נישואין בפורים.
ברית מילה ופדיון הבן בחול המועד – תוספות שאלו מהו טעם ההיתר לערוך סעודת ברית מילה או פדיון הבן בחול המועד.
לגבי ברית מילה הנערכת בזמנה מותר הדבר כי אין לבטל את המילה בזמנה מטעם שאין מערבין שמחה בשמחה.
לגבי מילה שלא בזמנה הדבר מותר או משום שאנו לא פוסקים את הכלל הזה ומותר לערב שמחה בשמחה או שרק סעודת נישואין נחשבת שמחה.
ברכה אחת לשני חתנים – מותר לברך שבע ברכות פעם אחת לשני חתנים שנמצאים במקום אחד, ולדעת הרמ"א יש להימנע מכך משום עין הרע.
"אין עוד אהבה כזאת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דיקלה, מתוך אלבומה הרביעי, ואם פרידה.
השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 2014, כסינגל החמישי מתוך האלבום, תחת חסותה של חברת התקליטים "Helicon Music - הליקון".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-15 במצעד של רשת ג', שם נשאר במשך שלושה שבועות, השלישי במצעד של רדיו אמצע הדרך, והחמישי במדיה פורסט.
השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי דיקלה, אוחיון ורוני בראון.
השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, אשר אותה רבים כינו כאחד משיריה הטובים ביותר של דיקלה.
את השיר ביצעה דיקלה בשידור חי מגלגלצ, ב-14 באוקטובר 2015.
במקום ווידאו קליפ מלא אשר היה צריך לצאת לשיר, הוחלט כי יעלה ליוטיוב אודיו רשמי של השיר, בו נראית גם עטיפתו של הסינגל.
בעטיפה ניתן לראות את פרצופה של דיקלה מביט למעלה, והבעת פניה מייצגת תקווה, המאפיינת את מילות השיר.
האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון לינואר 2020, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב למעלה מ-2.2 מיליון צפיות.
אין שליח לדבר עבירה הוא כלל בהלכה, הקובע שהכלל שלוחו של אדם כמותו, המאפשר ביצוע פעולות משפטיות באמצעות שליח, אינו תקף לגבי ביצוען של עבירות.
הכלל מטיל את האחריות והעונש על העבירה על השליח, אף על פי שנעשתה בהוראת השולח.
הראשונים נחלקו האם הכלל מתייחס רק לאחריות השילוחית - חיוב פלילי, או שהכלל גם מבטל לחלוטין את תוקפו של המעשה.
הכלל מופיע בסוגיה היסודית של דין שליחות.
לכלל זה הובאו מספר מקורות: לדעת הספרא מקור הדין הוא הפסוק על אודות השוחט קרבנות במחנה או מחוץ למחנה (שחוטי חוץ): - כלומר נחשב שהוא נטל דם, ולא שולחיו - המעשה יחשב עבירה רק לשליח, ולא לשולח.
מקור זה מופיע גם בתלמוד הירושלמי כמקור בלעדי.
אולם בסוגיה שבתלמוד הבבלי מוצגים מקורות נוספים.
תחילה מבססת הגמרא את הדין על סברה: "דברי הרב ודברי התלמיד דברי מי שומעין", ובהמשך הסוגיה אומרת הגמרא שניתן ללמוד את הכלל מהפסוק שממנו דורשים: הוא ולא שלוחו - מכאן שאין שליח לדבר עבירה.
בגמרא מצוטטת מחלוקת קדומה: מדברים אלו עולה כי שמאי מחזיק בגישה שיש שליח לדבר עבירה.
אמנם בהמשך הסוגיה מובא הסבר אחר לפיו גם שמאי אינו חולק על הכלל.
המפרשים חלוקים ביניהם בשאלת היחס בין המקורות השונים המובאים בסוגיה.
לפי גישה אחת הלימוד מהכתובים מייתר את הצורך בסברה.
לפי זה הכלל יחול בכל מקרה ללא תלות בקיומה של הסברה.
לפי גישה חולקת, הסברה שמובאת בגמרא אינה מתייתרת, ועדיין משמשת כמקור לכלל.
המפרשים הציעו הסברים שונים לסברת "דברי הרב ודברי התלמיד":
השולח סבור שהשליח לא יציית לו, כיוון שעליו לשמוע לדברי הרב – הקב"ה, וממילא אינו מתכוון למינוי שליחות באמת.
כיוון שהשליח פועל בניגוד לציווי הרב – הקב"ה, הוא עושה זאת על דעת עצמו, וממילא כל השליחות היא על דעת עצמו.
כיוון שהשליחות נועדה לדבר אסור, התורה לא אפשרה למנות כאן שליח.
הראשונים נחלקו האם הכלל מתייחס רק לאחריות, וקובע רק שלא ניתן לחייב את השולח, או שהכלל מבטל לחלוטין את השליחות.
לפי הגישה הראשונה, שליח שמבצע פעולה משפטית עבור השולח, הגם שהדבר כרוך בעבירה, יגרום לתוצאה המשפטית הנדרשת.
אולם לפי הגישה השנייה, במקרה כזה לא תהיינה תוצאות משפטיות למעשיו של השליח.
יש נושאים בהם לא חל הכלל "אין שליח לדבר עבירה":
מעילה - האומר לשליח לעשות פעולת מעילה, מתחייב בעצמו במעילה.
שליחת יד בפיקדון - אדם שקיבל על עצמו לשמור פיקדון של חבירו ואמר לשליח לגנוב - המשלח חייב.
טביחה ומכירה - כשגנב שלח שליח לטבוח או למכור את הבהמה שגנב.
רבא מסביר שזה נלמד מהפסוק "וטבחו ומכרו", שכמו שיש שליח למכירה כן יש שליח לטביחה.
שחוטי חוץ - כששלח שליח לשחוט קדשים מחוץ להר הבית.
לפי שמאי הזקן בשם חגי הנביא גם ההורג על ידי שליח חייב.
הוא לומד את זה מהפסוק , כלומר מעשה הריגת אוריה מתייחס לשולח דוד ולא לשליח יואב בן צרויה.
ההלכה היא לא כדברי שמאי, אך עדיין יש בכך חיוב בדיני שמים.
אין עושין מצוות חבילות חבילות הוא כלל הלכתי, הקובע שישנן פעולות של מצוות שאין לכרוך אותן האחת עם השנייה.
טעם הדבר הוא שלא ייראה כמי שהמצוות הן עליו לטורח והוא מבקש להשליכן מעליו.
ויש אומרים שהטעם הוא שיהיה ליבו פנוי למצווה האחת.
לדעת התוספות האיסור הוא מדרבנן.
בשני בני אדם - בגמרא נאמר "כאן בכהן אחד כאן בשני כוהנים", ולדעת המגן אברהם נחלקו תוספות והרמב"ם בפירוש דברי הגמרא.
לדעת התוספות בשני בני אדם מותר לעשות שתי מצוות, ורק לאדם אחד נאסר להביא את שתי המצוות לפניו ולעשותן זו אחר זו, ואילו לדעת הרמב"ם לשני בני אדם אסור לבצע את שתי המצוות בבת אחת, אבל לאדם אחד מותר להביא לפניו את שתי המצוות ולעשותן זו אחר זו.
ברית מילה של שני תינוקות - לפי הסבר המגן אברהם: לדעת התוספות יהיה אסור להביא את שני התינוקות לפניו ושמוהל אחד ימול את האחד ואחר כך את השני, ואילו לדעת הרמב"ם הדבר יהיה מותר.
ולהביא את שני התינוקות ושני מוהלים ולמול את שניהם בבת אחת יהיה אסור לפי הרמב"ם ומותר לפי התוספות.
אין שמות על הדלתות הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1997 בבימויו של נדב לויתן שגם כתב את התסריט המבוסס על כמה סיפורים מקובץ סיפוריו "מאכל תאווה" מ-1996.
העלילה מתרחשת בקיבוץ ומתארת סיפורים שונים הקשורים לשכול וכאב על רקע החברה המשתנה של הקיבוץ, המעדיפה את השיקולים הכלכליים על פני האנושיים.
חבר הקיבוץ עמוס (מיכה סלקטר), מתבונן בכל הדמויות מחלון חדרו ומספר עליהן.
הקיבוץ הוא חברה סגורה ומלחיצה וכל אחד מכיר את השני ולכן "אין שמות על הדלתות".
הסרט צולם בקיבוץ יקום ולא זכה להצלחה, אך זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע, והיה מועמד לחמישה פרסי אופיר.
המוזיקה נכתבה על ידי נחום היימן.
הנעימה לחליל צד "הנסיעה לירושלים" מושמעת שנים רבות בפתיחת שידורי הבוקר של רשת ב'.
הסרט הוצג בפסטיבל ברלין והיה מועמד לחמישה פרסי אופיר – התסריט – נדב לויתן; השחקן הראשי – מוסקו אלקלעי; שחקנית המשנה – דורית לב ארי; שחקן המשנה – אבי פניני; המוזיקה המקורית – נחום היימן.
קובה (מוסקו אלקלעי) הוא אלמן קשיש וחולה המטפל לבדו בבנו המפגר ישראל (אבי פניני) שהגיע לגיל ארבעים והקיבוץ לוחץ עליו להעבירו למוסד "מבחינה כלכלית" אך הוא מסרב.
קובה מטפל בו כבילד קטן, סוחב אותו על כתפיו, רוחץ ומאכיל אותו.
הוא ישן על ספה ובקשתו למיטה נוספת נדחית.
איה (דורית לב ארי) היא אחות הקיבוץ ומנסה לעזור לקובה אך ללא תועלת.
היא לוקחת את קובה וישראל לבית חולים איתנים אך ישראל מתנגד להיכנס והם חוזרים לקיבוץ.
קובה לוקה באירוע מוחי אך מתעקש להמשיך ולטפל בישראל למרות לחצו של מזכיר הקיבוץ אלי (שלמה תרשיש) וחברי הקיבוץ להעבירו למוסד.
מורדי (דני בסן) ושמחה (מאיר סויסה) הם חברי קיבוץ רווקים כבני ארבעים שהגיעו אליו כילדי חוץ ממשפחות הרוסות ודרכיהם לא נפרדו מאז.
כאשר שמחה מודיע למורדי שיש לו חברה מפינלנד בשם ססקיה (הלנה וולפרט) עימה הוא רוצה להקים משפחה נפתח סדק ביחסיהם.
מורדי מתחיל להסתגר, לא מגיע לליל הסדר בקיבוץ ולבסוף מתאבד מנפילה ממגדל המים.
עדינה (חוה אלברשטיין) היא אם שכולה שבנה אריאל נהרג בשרותו הצבאי.
אריאל היה צייר ועדינה בעזרת בן זוגה יוסף (נדב לויתן) מחליטים להפוך את צריף מגוריו לגלריה עם ציוריו לזכרו למרות התנגדות חברי המשק הרוצים להפוך את הצריף לצימר לתיירות.
היא מסדרת את הציורים, קוראת למקום "בית אריאל" ומחכה לחברי הקיבוץ שייכנסו אבל אף אחד לא נכנס וכעבור מספר ימים היא נכנעת.
הם אוספים את הציורים ומפנים את הצריף.
איה היא חברתו של עמוס (מיכה סלקטר), בעבר הייתה חברתו של נועם שנהרג.
עוזי (אסי דיין), אביו של נועם, בא לבקר אותה והיא מתרשמת מהדמיון שלו לנועם.
איה מגיעה לדירתו של קובה ומוצאת אותו מת.
ישראל לא מבין את העניין והיא מוציאה אותו לטיול בכיסא גלגלים.
אלי מפנה את חדרו של אריאל ומביא את המיטה לביתו של קובה ששוכב מת בחדרו.
כאשר אין מענה לדפיקות בדלת הוא מניח שקובה ישן, מניח את המיטה בחוץ והולך.
שחקןתפקיד מוסקו אלקלעי קובה אבי פניני ישראל דורית לב ארי איה דני בסן מורדי מאיר סויסה שמחה שלמה תרשיש אלי, מזכיר הקיבוץ חוה אלברשטיין עדינה נדב לויתן יוסף אסי דיין עוזי מיכה סלקטר עמוס הלנה וולפרט ססקיה
אין עניות במקום עשירות הוא כלל הלכתי הקובע שבעניינים שונים הקשורים לבית המקדש אין בודקים איזו אפשרות היא החסכונית ביותר, אלא מתנהגים בצורה המכובדת ביותר האפשרית, גם אם היא עולה יותר כסף, כיוון שההתנהלות הכלכלית של המקדש צריכה להיות כאילו המקדש הוא עשיר, ולא כאילו הוא עני המנסה לחסוך בהוצאותיו.
לעומת כלל זה, קיים כלל הפוך, התורה חסה על ממונם של ישראל, המנחה לחסוך בהוצאות כספיות בקביעת הדרישה ההלכתית.
פרשנים שונים ניסו לנסח כללים המאזנים בין שני עקרונות סותרים אלה.
לכלל זה אין מקור ברור.
רש"י מבסס אותו על הסברא, ומנמק דין זה בכך ש"לאו אורח ארעא", היינו שאין זה מכובד להתנהג בדרך עניות במקדש, שראוי להתנהגות מכובדת.
את דעת רבי עקיבא, שאסור לעשות סחורה בממון ההקדש, מנמקת הגמרא בכך שאין עניות במקום עשירות.
בגמרא במסכת מנחות מובאת דעה שבמהלך הניסויים שנעשו על מנת לקבוע את כמות השמן הנצרכת להדלקת המנורה התחילו עם כמות גדולה, והקטינו אותה בכל פעם עד להגעה לכמות הרצויה.
הגמרא מסבירה דעה זו בכך שאין עניות במקום עשירות.
בגמרא במסכת שבת רב אחא בר יעקב טוען שבמהלך בניית המשכן לא היו מכינים צבע בכמות קטנה על מנת להשלים את צביעת היריעות, כיוון שאין עניות במקום עשירות.
שמואל סובר שהתיאור של השקיית התמיד מכוס של זהב הוא ריאלי ולא "גוזמא", כיוון שאין עניות במקום עשירות.
במסכת זבחים מובאת דעה שבגדי כהונה שהתלכלכו אין מכבסים אותם, כיוון שאין עניות במקום עשירות.
מקרים נוספים בגמרא, אותם מסבירים המפרשים על רקע "אין עניות"
בגמרא במסכת זבחים נאמר שכלי שרת שהתקלקלו אין מתקנים אותם, והסבירו המפרשים שזה משום אין עניות במקום עשירות.
במשנה במסכת יומא נאמר שאת הגחלים לקטורת היו לוקחים מהמזבח החיצון במחתה מכסף, שופכים אותם לתוך מחתה של זהב, ובה מכניסים את הגחלים להיכל.
המפרש על תמיד מסביר שלא היו מכניסים את הגחלים במחתת הכסף משום אין עניות במקום עשירות.
לדעת המפרש על תמיד, אילולא החיוב מהתורה על שמירת המקדש, לא היו שומרים על המקדש, כיוון שזה מראה שמפחדים שייגנבו כלים מהמקדש, וזה עומד בסתירה לאין עניות במקום עשירות.
היחס בין "אין עניות" לבין "התורה חסה על ממונם של ישראל"
בקרב האחרונים, התעורר דיון בשאלת היחס בין הכלל "אין עניות במקום עשירות", על פיו אין לחסוך בהוצאות בפעילות המקדש, כדי להראות עשירות, לבין הכלל "התורה חסה על ממונם של ישראל", על פיו ראוי לחסוך בהוצאות כספיות בקיום מצוות שונות, כדי לא להכביד את העול הכלכלי על הציבור.
אף שעקרונית "התורה חסה" הוא כלל כללי יותר, שנאמר בכל התורה ולא רק במקדש, בכמה מקומות נאמר הכלל "התורה חסה" אפילו לגבי עבודת המקדש, ולכן נוצרה סתירה לכאורה בינו לבין הכלל של "אין עניות במקום עשירות".
הרב יחזקאל לנדא ניסה לנסח כלל, לפיו במקום בו יש צורך בכלי שרת, אומרים אין עניות במקום עשירות, (כך למשל בכיבוס בגדי הכהונה, ובתיקון כלי השרת) ואילו במקום שבו אין צורך ב"כלי שרת", גובר הכלל של "התורה חסה".
בתוך דבריו הוא מוסיף, שבשימוש בכלי כסף אין בעיה של "אין עניות", ולכן היה מותר לעשות כלי שרת מכסף, כמו המחתה בה חותים את הגחלים מהמזבח לצורך הקטורת.
בהמשך דבריו הוא מציע חילוק נוסף, כדי להסביר מדוע לגבי שמן למנחות משתמשים בכלל "התורה חסה", ולא בכלל של "אין עניות", ומסביר שבמנחת יחיד לא שייך הכלל "אין עניות", ולא ניתן היה לחלק בין מנחות יחיד למנחות ציבור.
הרב ישראל ליפשיץ כתב שבמקום בו יש הפסד מועט נוהגים על פי הכלל "אין עניות", אולם במקום בו יש הפסד מרובה, נוהגים על פי "התורה חסה".
במקום אחר כתב שהדבר נתון לשיקול הדעת של החכמים, .
גישה דומה הציג גם המהר"ם חביב, שכתב .
"אין סוף ללילה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית קרן פלס, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, שקופים 2. השיר יצא לאור ב-1 בנובמבר 2020 כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
השיר נכתב והולחן על ידי קרן פלס והופק על ידי גלעד שמואלי.
השיר נכתב מספר שנים לפני צאתו כסינגל, והופיע במסגרת סיבוב ההופעות של פלס בשנת 2014, לבד על הפסנתר, וכן במסגרת הופעותיה לקידום האלבום שקופים בשנת 2019.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-1 בנובמבר 2020. הוא צולם באי היווני פארוס, בעת הגל השני של מגפת הקורונה.
פלס סיפרה כי הקליפ צולם על ידי בחור מלבנון וסיפרה כי "יום אחד פגשתי בחור צעיר בדוכן עלי גפן ממולאים והוא סיפר לי שברח מלבנון אחרי הפיצוץ בנמל ביירות, השאיר שם את כל ציוד הצילום שלו ומאז מחפש דרך חדשה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם1 בנובמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהד ארצי
"אין שום אלטרנטיבה" הייתה סיסמה אשר שימשה לעיתים קרובות את ראש ממשלת בריטניה השמרנית מרגרט תאצ'ר.
הביטוי נועד להדגיש את טענתה של תאצ'ר כי כלכלת השוק היא המערכת היחידה שעובדת, ומכיוון שאין שום דרך כלכלית בת קיימא אחרת הדיון על כך הסתיים.
אחד ממבקריה, אשר התנגד לשיטה כלכלית זו, אפיין את משמעות הביטוי כ"קפיטליזם גלובלי, כלומר שווקים חופשיים וסחר חופשי היו הדרכים הטובות ביותר לבנות עושר, להפיץ שירותים ולפתח את כלכלת החברה.
חוסר הפיקוח הוא מעולה, אם לא אלוהי".
לעומת זאת, תאצ'ר תיארה את תמיכתה בשווקים כתוצאה מטיעון מוסרי בסיסי יותר - היא טענה כי המוסר האנושי חייב להתבסס על בחירתו חופשית.
ב-2013, ראש הממשלה השמרן דייוויד קמרון החיה את הביטוי, זאת כשציין ביחס לתוכנית הצנע כי .
אין מסיחין בסעודה (או: אין משיחין בשעת הסעודה) הוא כלל בהלכות דרך ארץ לפיו אין לדבר בזמן סעודה ואכילה.
מקור הכלל בדברי רבי יצחק.
טעמו הוא "שמא יקדים קנה לושט", דהיינו שמא ייחנק האדם בדיבורו.
לדברי אחרונים רבים הציבור אינו נוהג כך, ונאמרו כמה הסברים לדבר.
מסופר בתלמוד הבבלי על רב נחמן ורבי יצחק שהיו יושבים בסעודה.
אמר רב נחמן לרבי יצחק שיאמר איזה דבר, ועל כך השיב רבי יצחק:
בתלמוד הירושלמי מובאים דברים דומים בשם רבי מנא.
בן זומא הסביר את ההלכה שבשעת הסעודה כל אחד מברך לעצמו ולא אחד מברך עבור כולם בטעם "שאין בית הבליעה פנוי".
ומכך הסיק רבי מנא שאין לברך את מי שמתעטש בשעת הסעודה בשל סכנת הנפשות הכרוכה בכך.
כלל זה נפסק להלכה בשולחן ערוך:
לפי השערה מחקרית, הכלל התלמודי הוא חיקוי של המנהג הזורואסטרי לשתוק בעת האכילה מנימוקים דתיים.
אצל הזורואסטרים נאסר לדבר בין התפילה שקודמת לסעודה לבין התפילה החותמת אותה.
לצורך תקשורת בזמן הארוחה הפרסים נהגו לרמוז באמצעות אנפוף והשמעת קול כאשר השפתיים סגורות.
במקום אחר התלמוד הבבלי מזכיר מנהג פרסי זה בהקשר של נימוסי הסעודה ומנהגם לתקשר ב"מחוג" שמשמעותו אנפוף.
ההשוואה בין מנהגי הפרסים למנהגי היהודים ומי נוהג בנימוס יותר, עמדה במרכז שיחה בין ריש גלותא לרב ששת.
בתחילתה טען ריש גלותא שנימוסי הפרסים עדיפים משל היהודים.
גם בברייתא אחרת שיבח רבן גמליאל את נימוסי הסעודה של הפרסים: .
לפי ההשערה, ייחוס הכלל למסורת חכמים מארץ ישראל נועד לחדד את המסר שנימוסי השולחן היהודיים אינם נופלים מאלו של הפרסים.
הסברי האחרונים לכך שאין נוהגים כך
כאמור, אחרונים רבים העידו שלא ראו את הציבור מקפיד על כך.
כך, למשל, כותב החיד"א: בנוסף לכך הוא מעיד שלא שמע על כך שמישהו נפגע מאכילה כזו.
על הקושיה הזו, מדוע נמנע הציבור מלקיים את דברי הגמרא והפוסקים, נאמרו מספר תירוצים:
הפרישה כתב שחל שינוי בצורת האכילה.
בזמן התלמוד היו אוכלים בהסבה, ולכן היה חשש בדבר, ואילו בזמננו שאוכלים בישיבה אין החשש קיים.
בשערי תשובה כתב ליישב, שכיון שרבים אינם נזהרים בזה חל כאן הכלל שומר פתאים ה'.
בעלי תמר הסביר שהציבור סומך על דברי הבבלי, שדווקא שיחה אסורה, ואילו מילה אחת מותרת, ורק לדברי הירושלמי גם מילה אחת אסורה.
ברכה בתוך הסעודה לפטור אחרים
דהיינו שעל מאכלים שצריכים לברך במהלך הסעודה כל אחד מברך בפני עצמו.
כאמור, בן זומא הסביר שזה משום שאין בית הבליעה פנוי.
בתלמוד הירושלמי קישר רבי מנא את הדברים לשיחה בתוך הסעודה, והוכיח מדברי בן זומא שאין לברך את המתעטש.
לעומת זאת, בתלמוד הבבלי לא הובא ההסבר הזה.
ובדברי רש"י נראה שהטעם הוא שלא יוכלו המסובים לשמוע את הברכה היטב.
לעומת זאת בדברי הרמב"ם ההסבר המובא הוא "שאין בית הבליעה פנוי שיענו אמן".
בפירוש המשנה מביא הרמב"ם את דברי בן זומא "לפי שבני אדם עוסקים באכילה, ואם יענה אמן שמא יחנק", ומכאן יש שהסבירו כך גם את דבריו במשנה תורה.
בהגהות הרמ"א מובאים דברי התוספות שאם אמר סברי מרנן לפני שבירך יוכל אחד לברך לכולם.
המהר"ל מפראג כותב שמלבד הטעם שמא יחנק יש סיבה להפריד בין האכילה, שמבטאת את החיסרון של האדם מצד גופו ואת ההכרח שלו לקבל מבחוץ, לבין הדיבור, שמבטא את שלימות האדם מצד נשמתו.
לכן גם נפרדים הכלים הגופניים: הוושט נועד לקבל את המאכלים, ואילו הקנה שייך לדיבור.
לכן עירוב הדברים הוא מחוץ לסדר הראוי.
בליקוטי מוהר"ן מבאר רבי נחמן מברסלב שהאכילה היא הארה של אורות מקיפים, ולכן השתיקה, שהיא גבוהה מהדיבור, היא זו שמתאימה לה.
כאשר באו המלאכים לאברהם אבינו נאמר: .
ומפרש בעל הטורים שרק לאחר שסיימו לאכול שוחחו עם אברהם משום שאין משיחים בסעודה
כאשר רבקה משקה את אליעזר נאמר: ומפרש הספורנו "המתינה לדבר עד שיכלה לשתות, כאומרם ז"ל: אין משיחין בסעודה שמא יקדים קנה לושט".
"אין קונספט" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית אגם בוחבוט.
את האלבום הוציאה לאור ב-9 בפברואר 2022 חברת התקליטים z.i הפקות.
ב-30 בינואר 2022 פרסמה בוחבוט בחשבון האינסטגרם שלה את תאריך יציאת האלבום הבכורה שלה ואת עטיפתו.
אירוע השקת האלבום התקיים ב-9 בפברואר 2022 בהופעה חיה של בוחבוט על בימת "רידינג 3" בנמל תל אביב, שהייתה מלאה בקהל מעריצים, אנשי תעשייה ובני משפחה.
ההופעה סימנה את המעבר של בוחבוט מילדת פלא לזמרת בוגרת ובעלת קול ייחודי.
בריאיון לאתר "פרוגי" הסבירה כי היא הרגישה במהלך שנת 2021 יותר בוגרת באמצעות הקול הפנימי שלה.
עוד הוסיפה כי הקול הנחה אותה וסייע לה לברור בין השירים ולבחור אלו מהם יכללו באלבום.
האלבום "אין קונספט" כולל 6 רצועות באורך כולל של כ-20 דקות, והוא יצא תחת חברת התקליטים Z.I הפקות.
בין היוצרים והמלחינים שלקחו חלק בפרויקט ניתן למצוא את ג'ורדי (ירדן פלג), רון ביטון, איתי שמעוני, גיל ויין, דולי ופן ומשה פרץ.שהיו שותפים לכתיבה, הלחנה והפקה מוזיקלית.
הסינגל הבולט מתוך האלבום, "שירי דיכאון", יצא ב-18 במרץ 2022 וזכה להצלחה ברשתות החברתיות ובתחנות הרדיו.
השיר נכתב על ידי אביב פרץ, דרור מזרחי וגיא דאן, והוא מבטא את הצד הרגיש והפגיע של בוחבוט, תוך שילוב של הפקה מודרנית וטקסטים כנים.
האלבום זכה לביקורות מעורבות – חלקן שיבחו את האומץ של בוחבוט להציג צד אישי ובוגר, בעוד שאחרים טענו כי היא עדיין מחפשת את הקול האומנותי הייחודי שלה.
עם זאת, אין ספק שהאלבום סימן את תחילתה של תקופה חדשה בקריירה שלה, והציב אותה כשחקנית משמעותית בזירת הפופ הישראלי.
אין רשע בעולם (בפרסית: شیطان وجود ندارد; תעתיק: שייטן ווג'וד נא-דראד; sheytân vojūd nadârad; מילולית: "השטן לא קיים"; באנגלית: ) הוא סרט דרמה איראני משנת 2020 בבימוי מוחמד רוסולוף.
הסרט עוסק בעונש המוות באיראן.
הקרנתו שם נאסרה בהוראת הרשויות.
רסולוף נכלא ונאסר עליו לעזוב את איראן כדי להשתתף במספר פסטיבלים בינלאומיים בהם הסרט היה מועמד.
הסרט אין רשע בעולם בוים על ידי רסולוף והוקלט בסתר.
רסולוף אמר שהסרט עוסק בצורך לקחת אחריות על מעשיך וכל אחת מן העלילות מבוססת על ניסיונו האישי.
הסרט טווה ארבע עלילות שונות העוסקות כולן בחוזק מוסרי ונושא עונש המוות באיראן.
השאלות המרכזיות שהוא מעלה הן אם יש מקום לחופש אישי במשטר אותוקרטי והאיום הבלתי נמנע שהוא מציג לחופש זה.
רוסלוף מציע כי בתנאים שיצר מנגנון הדיכוי באיראן, האפשרויות היחידות הן התנגדות או השרדות.
השמאט, בעל ואב למופת משכים לצאת לעבודתו כל בוקר - אבל היכן?
פוייאה לא יכול להעלות בדמיונו הרג אדם אחר.
ובכל זאת, זה בדיוק מה שנאמר לו שעליו לעשות.
ג'אוואד לא מעלה על דעתו שהצעת הנישואין לחברתו לא תהיה ההפתעה היחידה במסיבת יום ההולדת שלה.
בארהם הוא רופא מטפל שאינו מסוגל לעסוק במקצוע, שרוצה לספר לאחייניתו על חייו בשולי החברה.
אורלי נוי כתבה על הסרט כי הוא משקף אמירה הומניסטית עמוקה בכך שהוא מציג סרבנות כחלופה, גם במשטר דיכוי אלים.
לדעתה, להבדיל משמו של הסרט באנגלית ובעברית, השם שבחר הבמאי, "השטן לא קיים", מבטא את עמדתו של רוסלוף כי לבני האדם האפשרות להתנגד ולשלם את המחיר, אם יבחרו שלא להפוך לתליינים בעצמם.
בפברואר 2020 הסרט זכה בפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
בנובמבר 2021 הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בסידני.
אין עונשין מן הדין הוא עקרון במשפט העברי הקובע כי לא ניתן להעניש על עבירות כשהעונש נלמד בקל וחומר מעבירות אחרות.
עיקרון זה שנוי במחלוקת תנאים, ולדעת רבי שמעון בן יוחאי מענישים מן הדין.
בנוסף לכלל זה, קיים כלל דומה, הקובע כי לא ניתן להעניש על עבירה שעצם האיסור שלה נלמד בקל וחומר, גם אם העונש מפורש.
כלל זה קרוי "אין מזהירין מן הדין".
הלכה זו נאמרה דווקא בעונשים שנלמדים מקל וחומר, אך ניתן ללמוד עונשים באמצעות גזרה שווה או היקש.
רש"י מסביר שזאת משום שאין אדם דורש גזרה שווה אלא אם כן קיבלה מרבותיו, בניגוד ללימוד קל וחומר, ולכן הגזרה השווה או ההיקש נחשבים כאילו נכתבו בפירוש בפסוק וניתן להעניש על פיהם.
בתלמוד מובא שהעיקרון הזה נלמד מכך שהתורה כתבה איסור לאדם לשכב עם אחותו שהיא בת אביו וגם בת אמו ועונשו כרת, והרי כבר נאסר בתורה לשכב עם אחותו שהיא בת אביו או בת אמו חייב, ואם כן יש ללמוד בקל וחומר שהשוכב עם אחותו משני הצדדים חייב.
מכך שהתורה אינה מסתפקת בקל וחומר, וכתבה את האיסור במפורש, למדו חז"ל שאין מענישים על עבירות שאיסורן נלמד בקל וחומר.
באופן דומה מובא בתלמוד שאין מזהירים מן הדין מתוך כך שאף על פי שהתורה כתבה שאסור לאדם לשכב עם אישה שהיא בת אביו או בת אמו, היא עדיין טרחה לכתוב ייתור בפסוק שממנו דורשים שאסור לשכב עם מישהי שהיא בת אביו וגם בת אמו.
כיוון שכך, ניתן להבין שגם לא מזהירים על עבירות מקל וחומר.
פרשני התלמוד כתבו שני טעמים לכך שלא מענישים מן הדין:
יש שכתבו שמכיוון שעונשי התורה נועדו, בין היתר, לכפר על האדם, אם כך ייתכן שהתורה נתנה אפשרות לכפרה רק על עבירות קלות, אך על העבירה החמורה אין לענוש מאחר שעונש ממילא לא יכפר על העבירה.
אחרים כתבו שאין עונשין מן הדין כיוון שקל וחומר היא מידה שכל אדם יכול ללמוד מדעתו (והיא אינה עוברת במסורת), ואם כן ייתכן ששגה ויענישו אדם בטעות.
מיתה בידי שמים - ישנה מחלוקת בין הראשונים אודות השאלה האם בעונשים המסורים לשמים ניתן לענוש מן הדין, לפי הרא"ש כן, ואילו לפי הרשב"ם לא.
חיובי ממון - השאלה האם ניתן לענוש בממון מן הדין שנויה במחלוקת בין המשנה למכילתא.
לפי המשנה, המסבירה מדוע לא ניתן ללמוד את אבות הנזיקין בקל וחומר זה מזה, ניתן לענוש מן הדין.
לעומת זאת לפי המכילתא לא ניתן לעשות זאת.
אמנם, יש ראשונים שהסבירו שגם לפי המכילתא ניתן לענוש מן הדין, וכוונתה באמירה שלא מענישים ממון מן הדין מצומצמת מההבנה הפשוטה.
קורבן - התוספתא על מסכת שבועות כותבת שלא מענישים בהבאת קורבן מכוח קל וחומר.
אמנם, הריטב"א, בהסבר אחד שלו לסוגיה, כותב שניתן לחייב בהבאת קורבן מכוח קל וחומר.
אין עולם הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הישראלית יסמין מועלם.
אלבום זה עוקב לאלבום הבכורה שלה, "אריה" (2020).
הוא כולל הופעת אורח של מרגי.
הוא הופק על ידי ישי סוויסה ומועלם עצמה.
מתוך האלבום יצא הסינגל המוביל "צונאמי".
ב-16 בפברואר 2023 חשפה מועלם ברשתות החברתיות שלושה שירים מתוך האלבום, "לבד במדבר", "נהדר" ו"בלנסיאגה לבן", והודיעה כי האלבום עתיד לצאת ללא סינגלים מוקדמים, כך שהשירים "מחילה" ו"יחפים" שפרסמה לאחר צאתו של האלבום "אריה" לא יכללו באלבום.
ב-22 במרץ, פורסם כי הוקלט עבור האלבום שיר משותף עם הזמר מרגי.
ב-16 במאי, שבועיים לפני צאתו של האלבום, רוקנה מועלם את חשבון האינסטגרם שלה ופרסמה טיזרים שונים לאלבום.
שבוע לאחר מכן, חשפה את שם האלבום, עטיפתו ורשימת הרצועות.
ימים ספורים לפני צאתו של האלבום, חשפה בטיקטוק את השיר "אבי אבורומי" (על שם הזמר הישראלי).
עומר טסל מאתר ynet ציינה לחיוב את "כשרונה יוצא הדופן" הבולט באלבום אך טענה כי בתוכן האלבום, "היד של מועלם קלה מדי".
מבחינה מוזיקלית, היא ציינה כי מועלם "נוטשת לפרקים את הסאונד הייחודי שלה לטובת עיבודים הדומים יותר לאלה של רוסליה או של אודיה".
ברשת 13 נכתב כי רוב השירים באלבום נשמעים זהים אחד לשני והוא אינו תופס את תשומת הלב של המאזין מהאזנה ראשונית, אך "שווה להאזין לו כמה פעמים ולהמתין בציפייה לאלבום השלישי".
בן שלו מהארץ טען כי באלבום "חסר עוקץ", וכי השינוי בסגנונה המוזיקלי של מועלם מאלבומה הקודם "צורם", אך ציין לחיוב כי באלבום "כמה שירים נהדרים, בעיקר מנקודת השליש של האלבום".
דור מאיר מועלם ממאקו נתן לאלבום ביקורת חיובית, טען שמועלם הצליחה באלבום זה לדלג על "אתגר האלבום השני", וכי "האלבום הזה מתחלק לשניים: שירים יפים ושירים כיפיים" ותיאר אותו כ"אלבום שלם, עם קו מוזיקלי ותוכן אחיד.
לפעמים הוא קצבי ולפעמים הוא איטי, לפעמים הוא מרגש ולפעמים הוא מעציב.
גם עמי פרידמן מישראל היום ביקר את האלבום בחיוב, וכתב כי האלבום "אמנם לא מושלם - והיינו מצפים ליותר, אבל מדובר ביצירה כנה ופתוחה שיהיה לכם נעים להאזין לה".
"אין מקום בחוף" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1973 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה העשירית באלבום אילנית.
"אין מקום בחוף" נכתב והולחן על ידי אהוד מנור ודני מסנג בהתאמה, ועובד על ידי אלברט פיאמנטה.
ב-20 באוגוסט 1973 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-17. ב-1 באוקטובר עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע – שם שהה שבוע אחד בלבד.
לבסוף, ב-3 בדצמבר יצא השיר מהדירוג, לאחר עשרה שבועות צעידה רצופה.
אין פה רגע בלי חתול הוא ספר ילדים מאת הסופר דויד גרוסמן המלווה באיוריה של נעמי בנזימן.
הספר יצא לאור בספטמבר 2022 בהוצאת עם עובד בירושלים.
הספר השתתף בפרויקט ספריית פיג'מה.
הילדה מעיין הולכת עם אמה לגן, ובדרך מספרת לה על חלום שחלמה בלילה: היא ראתה חתול צהוב עם עיניים כחולות זוהרות הולך ברחוב.
לפתע החתול הסתובב ואמר לה: "אין פה רגע בלי חתול".
כאשר מעין הגיעה לגן גילתה שכל הילדים חלמו את אותו החלום על החתול.
לאחר מכן באותו יום, הגיע לגן הדוד הצוחק יוסף נחמיה ובידו קופסת קרטון, שבה מסתתר החתול מהחלום, ומעכשיו הוא יהיה החתול של הגן.
מקור השם של הספר "אין פה רגע בלי חתול" הוא מחלומו של גרוסמן.
בראיון שנערך עמו מספר כי המשפט התנגן בראשו בזמן שישן, וכשקם, לא יכל להתנגד למקצבו.
מקור הבחירה בחתול הוא תפיסת החתולים בעיני גרוסמן.
בעיניו החתולים הם חיה שנמצאת בכל מקום, אך עדיין מעוררת סקרנות רבה.
יש בהם איזו חידה, הם כל כך בתוך עצמם.
וזה מה שהופך אותם למעניינים.
הם חיה עם אינטרס שאם תספק אותו יהיו חמודים מאוד ואם לא, יהיו עוינים לך.
על פי גרוסמן, כתיבת הסיפור גרמה לו להרגיש מחובר לילדות שלו, לילדות של הילדים, ולילדות של הנכדות שלו.
הוא אומר שזה עוזר לו להתחבר חזרה לילדותו ולמקום שבו היה מלא אור ולא היו מגבלות חברתיות, וילדים, בנדיבותם, נותנים לו לשוב למקום הזה דרך הכתיבה.
בסיפור, לכל הילדים בגן חלום משותף ורק למבוגרים לא.
מה שעומד מאחורי רעיון זה הוא הניסיון לדמות את תדר המשותף שיש לכל הילדים, שעוזר להם להתחבר זה לזה, ושהמבוגרים כבר לא קולטים.
החתול: החתול גדול מאוד, פרוותו בצבע צהוב ועיניו בצבע כחול.
מעיין: ילדה עם עיניים כחולות ושיער בלונדיני.
בסיפור מעיין עונה בצורה רגילה ופשוטה לשאלת אמה על החלום.
על פי הכתוב, ניתן להסיק כי גישתה של מעיין לעניין היא תכליתית, ונטולת התחכמויות.
מעיין, נקראה על שם נכדתו של גרוסמן, ואילו את הדמות עצמה כתב גרוסמן על עצמו:" אני הילדה שבספר".
האם, הגננת: נציגות עולם המבוגרים.
הן לא יכולות להיכנס לעולם הילדים ולכן לא חלמו את החלום ונותר להן רק להסתכל עליו מבחוץ ולנסות להבין אותו.
בנוסף, לא רואים את בסיפור את פניה של האם, אלא רק חלק מגופה.
יש היגידו שהאם היא קול ההיגיון.
הגן עצמו, בא לייצג את עולם הילדות, שגרוסמן נאחז בו.
שבו הוא מניח לדמיון להתמזג עם המציאות.
"פינת הפטפוט", שבה יושבות מעיין וחברתה עלמה, מאפשרת לדמיון לתפוס פיקוד.
באיור של אותו עמוד נראות שתי סירות צעצוע על שידה: כשמעיין ועלמה ישוחחו על החלום שחלמו, הן ישוטו בסירות הללו, אל עבר הדמיון.
מבקרי ספרות שנתנו חוות דעתם על הסיפור אומרים כי לא הצליחו לרדת לדעתו של הסיפור לבד, כיוון שחבויות בו משמעויות נסתרות.
בנוסף אומרים בהתחלה, לא הבינו את הסיפור, לא הצליחו לעלות בדעתם תרחיש שבו כל הילדים חלמו את אותו החלום - הרי זה מצב שאינו מציאותי בעוד שהסיפור מתרחש במקום מציאותי.
לאחר קריאת הספר הבינו כי זה ספר שבאמת נועד לקטנטנים, שמסוגלים עדיין להאמין שלפעמים חלומות מתגשמים, וזה אכן ייתכן שכל הילדים יחלמו את אותו החלום.
עוד נאמר כי הספר לילדים "אין פה רגע בלי חתול" הוא ממש תענוג לקריאה.
הוא ספר חשיבתי ופילוסופי כיוון שהוא לוקח רעיון ומפתח אותו לאורך כל הסיפור.
ויוצר מפגש בין עולם הילדים למבוגרים.
בניגוד לכך, מבקרים נוספים טוענים כי הפתיח של הספר נורא בנאלי ופשוט.
הפתיח אינו מעניין במיוחד חוץ מזה שיש בו חתול מדבר.
בכך, גרוסמן מעודד את הקוראים להתמקד בעיקר בפשט העלילה שחיבר.
ניתן לראות את הגישה התכליתית בתשובת מעיין לאמה כאשר היא שואלת אותה מה רצה החתול להגיד.
יופיו של הסיפור מצוי בפשטות ובדיוק שמציגה מעיין הן בהתייחסה אל משמעות החלום והן אל התגשמותו המפתיעה.
בתקופת הילדות, הקו המבדיל בין מציאות לדמיון נורא דק.
מאוד קל להתבלבל בין השניים.
כל זה קורה כאשר מעיין, מתחילה לספר על חלומה.
ואז שוב, חוזרת המציאות בעמוד הבא.
חלקם אף משבחים ואומרים כי המאיירת עשתה עבודה מצוינת בכך שבאיוריה בזמן החלום של מעיין הגדלים אינם מציאותיים, אך כאשר מעין מתעוררת הגדלים חוזרים להיות יחסיים ואמיתיים.
אין מצב הוא סרט אימה מדע בדיוני אמריקאי, שבוים והופק על ידי ג'ורדן פיל, על פי תסריט מאת איאן קופר ופיל.
מככבים בו דניאל קלויה, קיקי פאלמר, סטיבן יאון, ברנדון פראה, מייקל וינקוט וקית' דייוויד.
עלילתו עוקבת אחר שני אחים המתגוררים בחווה המשפחתית בעיירה שכוחת-אל בקליפורניה, ומנסים ללכוד עצם בלתי מזוהה מעופף.
בנובמבר 2020 הכריז פיל רשמית על סרט שלישי בבימויו.
הוא ציין כי לקח השראה מ"קינג קונג", "פארק היורה", "מפגשים מהסוג השלישי", "מלתעות", "סיינס" ו"הקוסם מארץ עוץ".
בפברואר 2021 לוהקו פאלמר וקלויה למצבת השחקנים.
ביוני 2021 החלו צילומיו והתרחשו בלוס אנג'לס והסתיימו בנובמבר.
ב-18 ביולי 2022 הוא הוקרן בהקרנת טרום בכורה בלוס אנג'לס.
ב-22 ביולי 2022 עלה לאקרנים בארצות הברית, תחת הפצת "סרטי יוניברסל".
ב-18 באוגוסט 2022 הוא עלה לאקרנים בישראל.
הסרט הכניס 172 מיליון דולר ברחבי העולם וקיבל ביקורות חיוביות על השאפתנות, הביצועים, הצילום, הוויזואליות, הפסקול ועל הבימוי של פיל.
הוא נבחר לרשימת עשרת הסרטים הטובים של 2022 על ידי מכון הסרטים האמריקאי.
לאחר עלייתו לאקרנים נבחר "אין מצב" כאחד מסרטי המדע בדיוני הטובים ביותר של המאה ה-21 ובכל הזמנים.
באגואה דולסה, קליפורניה, שוכנת משפחת הייווד, מאמנת ומטפלת בסוסים להפקות סרטים.
בחווה המשפחתית חפצים מתכתיים נופלים מהשמיים.
אוטיס, אביהם של שני האחים או.ג'יי "אוטיס ג'וניור" ואמרלד "אם" הייווד, נפגע בעינו על ידי אחד החפצים ומת.
חצי שנה לאחר מכן התפטרו או.ג'יי ואם מסט צילומים לפרסומת, לאחר שהסוס שלהם, לאקי, הגיב באלימות כשראה את השתקפותו בכדור כרום המשמש לאפקטים חזותיים.
לגיוס כסף או.ג'יי מכר כמה מסוסיו לריקי "ג'ופ" פארק, שבבעלותו פארק שעשועים מערבי בשם "Jupiter's Claim".
ג'ופ עבר טראומה בילדותו כשחקן שכיכב בסדרה "הבית של גורדי", קומדיית מצבים משפחתית שהציגה את חייו של שימפנזה בשם גורדי.
ב-1998 במהלך צילומי הפרק הגיב גורדי באופן תוקפני כאשר פתח את מתנת יום ההולדת שלו בו עפו בלונים לעבריו, פצע והרג כמה משחקני הסדרה ואנשי הפקה מלבד ג'ופ.
לאחר מכן נורה גורדי על ידי המשטרה.
לילה אחד הבחינו האחים ברצף הפסקות חשמל וגילו עצם בלתי מזוהה מעופף שחטף חלק מהסוסים.
האחים מחליטים לתעד את קיומו של העב"מ ומגייסים את עובד חנות מוצרי האלקטרוניקה, אנג'ל טורס, להקמת מצלמות.
מגיע העב"מ וחוטף סוס ופסל פיתיון.
למחרת ניסתה אם לגייס את הצלם המפורסם, אנטלרס הולסט, שמסרב.
לאחר מכן מגלה אנג'ל ענן שלא זז כבר תקופה; או.ג'יי חשד שזה מקום המסתור של העב"מ בהתבסס על דפוסי טיסתו כי התגלה שהיא אינה ספינת חלל.
בינתיים מציג ג'ופ מופע חי בפארק השעשעועים, וכפיתיון לעב"מ הביא את לאקי למופע.
לאחר מכן מגיע העב"מ וחוטף את ג'ופ והקהל ומותיר את לאקי בחיים.
או.ג'יי מנסה להחזיר את לאקי ומבין שהעב"מ תוקף רק את אלה שבוהים עליו ישירות או בשל תיעוד.
אם קיבלה שיחה נכנסת מהולסט שמסכים לעזור.
או.ג'יי מכנה את העב"מ כ"ג'ין ג'קט" על שם הסוס שהיה כחלק מהאורווה של משפחת הייווד.
על מנת שג'ין ג'קט לא תבחין במכשיר חשמלי אשר מתעדת אותה, מביא הולסט מצלמת סרט ידנית.
החבורה מקימה כמה על מנת שיעקבו אחר מיקומה בשמיים.
לאחר מכן מגיח כתב אתר הרכילות וחדשות הבידור האמריקאי "TMZ" וטוען לאם כי על המקרה שקרה בפארק השעשועים, ומקום זה מוסתר ב"גוגל מפות", וחושד כי הם מסתירים משהו.
לאחר מכן הוא מתפרץ לשטח עם אופנוע חשמלי שנכבה כאשר נמצא מעל ג'ין ג'קט שחוטף אותו.
בזמן שמצלם את צילומיה של ג'ין ג'קט, מטפס הולסט על גבעה ומקריב את עצמו לתצפית טובה יותר וג'ין ג'קט חוטף אותו.
אנג'ל שורד תקיפה של ג'ין ג'קט בכך שהיה סביב גופו תיל דוקרני מכל האי-סדר, דבר שגורם לג'ין ג'קט להפוך לצורה חדשה הדומה למדוזה.
או.ג'יי בוהה בג'ין ג'קט ומושך את תשומת ליבה, דבר המאפשר לאם להגיע לפארק השעשועים של ג'ופ.
כשמגיעה משחררת לאוויר בלון הליום גדול של ג'ופ שמושך את תשובת ליבה של ג'ין ג'קט המנסה לחטוף אותו.
אם משתמשת במצלמה ידנית של הפארק ומצליחה לתעד את ג'ין ג'קט.
הבלון מתפוצץ בתוכה והורס את ג'ין ג'קט.
כתבים מגיעים לקרבת המקום ואם רואה את או.ג'יי רוכב על לאקי.
דניאל קלויה – אוטיס "או.ג'יי," הייווד ג'וניור, בנו של אוטיס ג'וניור האב, ואחיה של אמרלד.
קיקי פאלמר – אמרלד "אם" הייווד, בתו של אוטיס ג'וניור האב, ואחותו של או.ג'יי.
סטיבן יאון – ריקי "ג'ופ" פארק, שחקן לשעבר בתקופת ילדותו, ובעלים של פארק השעשועים "Jupiter's Claim".
ג'ייקוב קים – ריקי "ג'ופ" פארק בצעירותו, אשר כיכב בסדרת קומדיית המצבים "הבית של גורדי".
מייקל וינקוט – אנטלרס הולסט, צלם קולנוע מפורסם.
ברנדון פראה – אנג'ל טורס, עובד חנות מוצרי אלקטרוניקה.
רן שמידט – אמבר פארק, אשתו של ג'ופ.
ברבי פריירה – נסי, שותפתו לעבודה של אנג'ל.
טרי נוטארי – גורדי, שימפנזה שמככב תפקיד הראשי בסדרת קומדיית המצבים "הבית של גורדי".
דבון גריי – ריידר מייברידג', כתב חדשות הבידור האמריקאי "TMZ".
דונה מילס – בוני קלייטון, שחקנית אשר התעתדה לככב בפרסומת.
אוזגוד פרקינס – פיין בכמן, מנהל הפקת הפרסומת.
אדי ג'מיסון – באסטר, חבר צוות בהפקת הפרסומת.
קית' דייוויד – אוטיס הייווד האב, אביהם של או.ג'יי ואם, ובעלים של החוות סוסים המשפחתית.
סופיה קוטו – מרי ג'ו אליוט / היילי יוסטון, שחקנית לשעבר ושורדת את התקפתו של גורדי.
ג'ניפר לפלר – פיליס מייברי / מרגרט יוסטון, שחקנית שנהרגה בהתקפתו של גורדי.
אנדרו פטריק רלסטון – טום רוגן / ברט יוסטון
ב-1 באוקטובר 2019 הכריזה "סרטי יוניברסל" על חוזה שיתוף פעולה במשך חמש שנים של הפצה לסרטיו של ג'ורדן פיל.
ב-9 בנובמבר 2020 דווח שמו של הסרט, בנוסף צפוי פיל לביים.
פיל ציין כי לקח השראה מ"קינג קונג", "פארק היורה", "מלתעות", "מפגשים מהסוג השלישי", "סיינס" ו"הקוסם מארץ עוץ" לתסריט הסרט.
לאחר מכן זיהה פיל את הדמיון בין העלילה והישות ב"אין מצב" ליצורים הבדיוניים מסדרת האנימה "נאון ג'נסיס אוונגליון".
הוא הסביר כי החלטתו בסרט להתמקד בעננים כדי להווה תחושת ורטיגו.
פיל ציין כי כתב את דמותו של "אנג'ל טורס" דמות חנונית לקולנוע, אך כשברנדון פראה לוהק לתפקיד הדמות הוא ציין שרצה להרחיב ולהציג את הדמות כיותר מבוססת.
בפברואר 2021 נמסר כי הצטרפו קיקי פאלמר ודניאל קלויה למצבת השחקנים.
ג'סי פלמונס התעתד לככב אך דחה זאת לטובת תפקיד אחר בסרט "רוצחי פרח הירח".
פיל כתב את התסריט יחד עם קלויה שמככב בתפקיד הראשי.
במרץ 2021 לוהק סטיבן יאון.
צילומי הסרט החלו ביוני 2021 ונמשכו עד נובמבר, והתרחשו במדבר אגואה דולסה בצפון מחוז לוס אנג'לס.
הצילומים התרחשו בנוסף בברבנק, בהם צולמו סצנות חנות האלקטרוניקה אשר פעלה בעבר.
ההפקה קיבלה זיכוי מס של 8,364,000 דולר על מנת לערוך את הצילומים בקליפורניה.
לאחר העלאות מס הוא צולם בתקציב של 68 מיליון דולר.
הצילומים נערכו על ידי צלם הקולנוע הויטה הון הויטמן בידי "קודאק", סרט מד ברזולוציה 65 מ"מ בפורמט IMAX, דבר שהופך אותו לסרט האימה הראשון בהיסטוריה שצולם בפורמט זה.
שתי מצלמות שימשו למצב הגורם לסצנה מוחשכת.
ב-22 ביולי 2021 חשף פיל את שם הסרט ואת הטיזר-פוסטר, והוכרזו ליהוקים נוספים.
פיל בחר בשם "Nope" (בעברית: אין מצב; "לא") מכיוון שהוא רצה ששם הסרט יהווה תגובה צפויה של הצופים בו.
הוא ציין כי הוא שקל גם לקרוא לסרט "גברים ירוקים קטנים" על מנת להתייחסות לנושא של "מונטיזציה של ספקטקל" של האנושות עצמה.
דאבירי מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה שיתף פעולה יחד עם פיל וצוותו על עיצוב צורת העב"מ "ג'ין ג'קט", בהשראת "Neon Genesis Evangelion" וחיות מים חסרי חוליות.
תנועתה וצורתה דומה למדוזה במטרה לדמות טורף היפותטי שלא התגלה בעבר, גורם לצופה לשאול בתדהמה "איך יכול להיות שמשהו כזה מסתתר בעננים?".
ג'קט מסוגלת "ליצור שדה כוח חשמלי", בהשראת צלופחים חשמליים ואפטרונוטיים.
גיום רוצ'רון מחברת "Moving Picture Company" עבד גם עם פיל ודאבירי על צילומי האפקטים החזותיים של "ג'ין ג'קט" בשימוש כולל ב-CGI ובאפקטים מעשיים שנעשו על ידי מסוק על מנת להעיף אבק, רוח ולכלוך כפי ש"ג'ין ג'קט" עושה כשחוטף את הקורבנות בסרט.
ביולי 2021 הופץ טיזר פוסטר.
ב-13 בפברואר 2022 הופצו תמונות ראשונות מן הסרט וקדימון.
ג'רמי מתאי מהבלוג "" טען כי "כשהקדימון הופץ הוא הציף את האינטרנט ושלח מעריצים לחפש תשובות האם האנטגוניסט הראשי של הסרט יכול להיות חייזרים מהחלל החיצון?
או שלפיל יש עוד טריק בשרוול?".
ג'ורדן הופמן מכתב העת "ואניטי פייר" השווה את הצילומים של "אין מצב" ל"הניצוץ" שביים סטנלי קובריק.
במהלך סופרבול LVI שודר הקדימון, וב-24 השעות לאחר שידורו קיבל 86 מיליון צפיות ברשתות החברתיות.
ב-1 במרץ 2022 הופצה כרזה שנייה המציגה סוס עף.
ב-16 באפריל קידם פלייאוף ה-NBA את הסרט בקליפ שבו מככב שחקן הכדורסלן סטפן קרי.
ב-27 באפריל הוצגו קטעים נוספים בתערוכת הסינמקון.
במהלך גמר ה-NBA שודרה פרסומת של "אין מצב".
גרמי מתאי מ-"" כינה אותו כמרגש וציין שיש קווי דמיון לפילמוגרפיה של הקולנוען סטיבן ספילברג.
ב-7 ביוני 2022 פורסמו כרזות של מצבת הדמויות.
ב-9 ביוני הופץ קדימון אחרון וג'סטין קרטר מ-"Gizmodo" סבר כי הטריילר הציג יותר מידי מידע שגוזל מהקהל הרחב כל תעלומה פוטנציאלית על עלילתו.
בשלהי יוני 2022 פורסמו כרזות המייצגות את פורמטים ה-IMAX ו-Dolby.
ב-1 ביולי נפתח אתר אינטרנט של "Jupiter's Claim", פארק השעשועים הבדיוני ב"אין מצב".
ב-22 ביולי נפתח "Jupiter's Claim" כחלק מסיור בסטודיו של "יוניברסל".
ב-24 ביולי פרסם פיל בטוויטר שלו את התחלת הסצנה של "הבית של גורדי", קומדיית מצבים בדיונית המוצגת במהלך הסרט.
ב-18 ביולי 2022 הוקרן "אין מצב" בבכורה בתיאטרון הסיני TCL.
ב-22 ביולי 2022 עלה הסרט לאקרנים בארצות הברית, וב-18 באוגוסט בישראל.
ב-12 בספטמבר הוא הוקרן בסינספרה ב-IMAX במהלך פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו.
ב-25 באוקטובר 2022 "אין מצב" ניתן לרכישה ולצפייה בפורמטי 4K, בלו-ריי ו-DVD.
בארצות הברית ובקנדה, הסרט "אין מצב" הכניס 123.3 מיליון דולר ו-48 מיליון דולר במדינות אחרות; בסך הכל, הסרט הכניס 171.2 מיליון דולר.
בסוף השבוע לעלייתו לאקרנים הכניס הסרט כ-50 מיליון מ-3,785 בתי קולנוע בארצות הברית ובקנדה.
בבכורתו הכניס 19.5 מיליון דולר.
סוף השבוע הראשון שלו הוכתר כפתיחת ההכנסה הטובה ביותר לסרט מקורי מאז "אנחנו"; "Deadline Hollywood" החשיבה אותו כהצלחה בכך שעקף את הכנסות הסרט "היו זמנים בהוליווד" בפתיחתו.
בסוף השבוע השני שלו ההכנסה ירדה ב-58% והכניס 18.6 מיליון דולר; הגיע למקום השני בהכנסות כש"ליגת DC סופר-פטס" עלה לאקרנים.
בסוף השבוע השלישי והרביעי הכניס 8.5 ו-5.3 מיליון דולר.
ב-9 באוגוסט 2022 הכניס 100 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה.
בנוסף עקף את הכנסות הסרט "האלווין 2: הנקמה" והפך לסרט דירוג ה-R בעל ההכנסות הגבוהות ביותר בארצות הברית ובקנדה במהלך מגפת הקורונה.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זכה הסרט לציון של 83% על בסיס 455 ביקורות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 7.5/10. קונצנזוס האתר מציין כי ." באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic" זכה לציון של 100/77, על בסיס 64 ביקורות.
צופים שנשאלו על ידי "CinemaScore" העניקו לסרט את הציון הממוצע "B", בעוד שנשאלו גם על ידי "PostTrak" ו-79% מהצופים נתנו לו ציון חיובי.
א.או סקוט ממגזין "הניו יורק טיימס" שיבח את המתח שפיל יצר בסרט, על הבדיחות השנונות ואווירה.
ריצ'רד רופר מ"שיקגו סאן-טיימס" העניק ל"אין מצב" ציון של 4/5 כוכבים וכינה אותו כ"יצירה קולנועית מלהיבה מלאה בדמויות בלתי נשכחות".
אודי הנדרסון מ-"RogerEbert.com" העניקה לסרט 3.5/4 כוכבים, שיבחה את הפסקול וכינתה אותו "ללא ספק הסרט הכי מפחיד של פיל".
בשנת 2023 הוא דורג במקום 21 ברשימת הסרטים של "IndieWire": "הצילום הטוב ביותר של סרט במאה ה-21", נכנס למקום 8 ברשימת "62 סרטי המדע בדיוני הטובים ביותר במאה ה-21" ובמקום 4 ברשימת "25 סרטי החייזרים המפחידים בכל הזמנים".
בנוסף הפסקול של המלחין, מייקל אבלס, דורג במקום ה-2 ברשימת "פסקולי הסרטים הטובים ביותר של שנת 2022".
"Comic Book Resources" דירג אותו במקום 10 ברשימת "10 סרטי האימה הטובים ביותר בשנות ה-20" ונכתב כי "'אין מצב' הוא תערובת של הסצנות הטובות ביותר מסרטי 'מלתעות' ו'הנוסע השמיני', הפחד מאי-ודאות ומהטבע ש'בלתי ניתן לעצירה' הם חלק מהאימה והעלילה שכל חובב אימה יעריך בשל סגנונו הייחודי".
בנוסף האתר תיאר את האנטגוניסט כ"אחת ממפלצות הקולנוע הטובות ביותר במאה ה-21".
"Far Out" הכניס אותו לרשימת "10 סרטי המדע בדיוני הטובים בביותר במאה ה-21", ונכתב: "הסרט מציג את הדמיון חסר המעצורים של פיל בכל הדרכים הטובות ביותר".
מארי קלייר הכניסה אותו ברשימת "100 הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים".
ב-1 בינואר 2024 רולינג סטון דירגה את "אין מצב" במקום 78 ברשימת "150 סרטי המדע בדיוני הטובים בכל הזמנים", ונכתב: "ניתן לתאר את הסרט השלישי של פיל כסיפור פלישת חייזרים".
פישר הנבל הטוב ביותר ג'ין ג'קט איגוד מבקרי הקולנוע של סנט לואיס18 בדצמבר 2022 סרט האימה הטוב ביותר "אין מצב" הצילום הטוב ביותר הויטה ון הויטמן האפקטים החזותיים הטובים ביותר גיום רוצ'רון, ג'רמי רוברט, סרייג'ית' ונגופאלן וסקוט ר.
פישר הסצנה הטובה ביותר "'A tragic day on the set of 'Gordy's Home" איגוד מבקרי הקולנוע של טורונטו 8 בינואר 2023 שחקנית המשנה הטובה ביותר קיקי פאלמר איגוד מבקרי הסרטים של וושינגטון די.סי12 בדצמבר 2022 התסריט המקורי הטוב ביותר ג'ורדן פיל הצילום הטוב ביותר הויטה ון הויטמן
"אין מרחק בינינו" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן חסון.
את השיר הוציאה ב-24 בספטמבר 2024 לאור חברת התקליטים שרית הפקות כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"אין מרחק בינינו" נכתב על ידי חסון, צליל קליפי, נדב אהרוני ואלמוג קריאף.
קליפי הלחינה אותו עם אהרוני, שגם הפיק את השיר מוזיקלית.
השיר מתאר מסע אישי של התבגרות והתמודדות עם תחושות בדידות ופחד גם מתוך סביבה תומכת ומכילה.
הדובר מספר על רגעי קושי של חברו שבהם היה מדבר עם הים, המהווה עבורו סוג של מפלט.
עם זאת, בנקודה מסוימת בשיר, חברו של הדובר מצליח להתקדם קדימה, ולהשאיר את משקעי העבר מאחור.
חסון מביע את גאוותו בו על התקדמותו, ומזכיר לו כי הוא אינו עובר את המסע הזה לבדו.
הים חוזר כאמצעי הרגעה המשרה שלווה.
בבית השני, מודגשת ההתמודדות עם הצורך בשליטה והשאיפה לשלמות.
המסר המרכזי של "אין מרחק בינינו" הוא שגם במצבים קשים, האדם אינו לבד, והכל יסתדר עם הזמן.
"אין מרחק בינינו" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל.
הוא הגיע בשיאו למקום החמישי במצעד המדיה פורסט, המבוסס על נתוני האיירפליי השבועיים של ישראל.
אין עוד דבר כזה בעולם: הגברים שבנו את הרכבת הטרנס־קונטיננטלית הוא ספר עיון מאת ההיסטוריון סטיבן אמברוז, המתאר את תכנון והקמה של הרכבת הטרנס־קונטיננטלית של ארצות הברית במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19, שחיברה בין מפרץ סן פרנסיסקו לקונסיל בלאפס, איווה.
הספר ראה אור באוגוסט 2000 בהוצאת סיימון אנד שוסטר.
עם יציאתו בקיץ המאוחר של שנת 2000, הפך הספר "אין עוד דבר כזה בעולם" לרב־מכר מיידי, בדומה לספרים רבים קודמים של סטיבן אמברוז.
הוא הגיע למקום הראשון ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס (עיון) ב־17 בספטמבר 2000. עם זאת, כמו חמישה־עשר ספרים אחרים שפרסם אמברוז בין השנים 1990 ל־2003 (שנת מותו), הספר הופק ונערך במסגרת החברה המשפחתית Ambrose-Tubbs Inc, שבסיסה בהלנה, מונטנה.
אף שאמברוז שימש בעברו כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטה, הספר נכתב כהיסטוריה פופולרית לציבור הרחב ולא כספר עיון אקדמי.
על אף שהטיוטה נבדקה בידי מהנדס הערכת שווי לשעבר של חברת Southern Pacific Railroad שתיקן את מרבית הטעויות, התיקונים לא שולבו במהדורה שפורסמה.
כמו כן, לא נערכה לו ביקורת עמיתים על ידי מומחים להיסטוריה של רכבות או אנשי אקדמיה – דבר שהיה סביר לו פורסם הספר בהוצאה אוניברסיטאית.
העריכה והבדיקה העובדתית בוצעו בידי עורכת ההוצאה אליס מייהו, שעבדה שנים רבות עם אמברוז ואף הייתה זו שהציעה לו את נושא הספר.
אף שקיבל בתחילה תגובות אוהדות מהציבור הרחב, רבים מההיסטוריונים והחוקרים המקצועיים הביעו ביקורת חריפה על הספר.
הם טענו שהוא נערך באופן רשלני, סבל מבדיקה עובדתית לקויה וכלל טעויות רבות, ציטוטים מומצאים, סתירות פנימיות, והשמטות עובדתיות משמעותיות.
הסקירה המקיפה ביותר בנושא פורסמה בעמוד הראשי של העיתון "The Sacramento Bee" ב־1 בינואר 2001, בכותרת: "היסטוריונים אזוריים תוקפים את אי-הדיוקים בספר".
המאמר נסמך על מחקר ביקורת עובדתית מקיף שכותרתו "The Sins of Stephen E.
Ambrose", שנערך בדצמבר 2000 בידי שלושה היסטוריונים ותיקים המתמחים ברכבת הטרנס־קונטיננטלית.
המסמך מנה למעלה מ־60 טעויות מהותיות, אי־דיוקים וציטוטים מפוברקים.
באותו יום, 11 בינואר 2001, דיווח לויד גרוב בטורו בעיתון הוושינגטון פוסט כי אחד מעמיתיו מצא טעות היסטורית חמורה בספר, שאמברוז הבטיח לתקן במהדורות הבאות.
ביקורות אקדמיות נוספות הצביעו על שגיאות חמורות במפות, תאריכים, מיקומים גאוגרפיים, ואף בשורשי מילים.
היסטוריון אוניברסיטת נוטרדאם וולטר נוג'נט ציין כי הספר כולל "החלקות מעצבנות", ואילו דון הופסומר, מומחה לרכבות מהמערב האמריקאי, תיאר את רמת המחקר כ"שטחית ביותר".
היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לנוער בכיכובו של אמן החושים והמנטליסט רון לופטין.
התוכנית שודרה בערוץ זום ב-Yes, בין 21 במרץ 2021 ל-31 באוגוסט 2022 והיא ארכה שלוש עונות.