tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנים מאוחרות יותר, האיץ הפרוטון-סינכרוטרון חלקיקים נוספים למעט פרוטונים, כגון חלקיקי אלפא מואצים, חמצן, אלקטרונים, פוזיטרונים, אנטיפרוטונים, ועוד.
הפרוטון סינכרוטרון הוצע לראשונה במאי 1951 על ידי קבוצת המומחים ב־CERN, ושאף להיות "הסינכרוטרון הגדול ביותר עד כה".
שיטה חדשה שפותחה באותה תקופה בשם "מיקוד גרדיאנט משתנה", אפשרה מיקוד רב של אלומת הפרוטונים במאיץ.
השימוש בשיטה זו קיצץ את עלויות הבנייה באופן משמעותי, ואפשר את בנייתו המוזלת של המאיץ.
הפרוטון-סינכרוטרון הופעל לראשונה ב-24 בנובמבר 1959, ולמשך תקופה קצרה הוא היה מאיץ החלקיקים בעל האנרגיה הגבוהה ביותר בעולם.
הפרוטון-סינכרוטרון היה הסינכרוטרון הראשון במתחם CERN, ובתקופתו היה "מאיץ הדגל" של CERN.
מאוחר יותר בשנות ה-70, נבנו מאיצים חדשים, ותפקידו העיקרי של הפרוטון-סינכרוטרון היה "לספק חלקיקים" למכונות החדשות.
ניתן לראות דוגמה לכך בתא-הבועות "גרגמל" (Gargamelle), אשר עבורו סיפק את קרן הניטרינו.
ניסוי זה הוביל לגילוי הזרם הנייטרלי של הכוח הגרעיני החלש ב-1974, שמאחר יותר הובן כבוזון Z.
במהלך השנים, המאיץ עבר שינויים ושדרוגים רבים, ועוצמת אלומת הפרוטונים שלו גדלה פי אלף.
בתחילת הפעלתו לניסויים ב-1960, הפרוטון-סינכרוטרון סיפק פרוטונים בכל פעימה, וכיום הוא מספק פרוטונים בפעימה.
הרכיבים המשמעותיים היחידים שנותרו מן ההתקנה המקורית שלו לפני כ-50 שנים הם מגנטי הכיפוף והמבנים.
פרוטופיתקוס (שם מדעי: Protopithecus) הוא סוג של קוף קדום ממשפחת קופי העכביש שנמצא בשנת 1838 במערה, ובכמה חפירות במדינת באהיה שבברזיל.
יצור זה היה קרוב משפחה של קופי העכביש.
משקלו המוערך מגיע ל-22.5 קילוגרם, והוא היה הקוף רחב האף הגדול ביותר שנמצא.
אורך הגפיים שלו דמה לאורך זרועות קופי העכביש, אך העצמות היו רחבות כפליים.
הלסת התחתונה נמתחה מעט קדימה, כך שייתכן שהיה לו "שק עור" בדומה לשאגנים.
היצור חי בין הענפים ביערות הגשם של ברזיל במהלך הפליסטוקן, וייתכן שחי בקבוצות משפחתיות.
פרוטוספירנה (שם מדעי: Protosphyraena; מילולית: "אספירנה קדומה") הוא סוג דג נכחד דמוי דג חרב, אשר השתייך לקבוצה תמים-גרמיים שבמחלקת מקריני סנפיר לצד הדג העצום לידסיכתיס.
המינים הגדולים בסוג הגיעו עד לאורך 3 מטרים והיו לטורפים הראשיים במימי הקרטיקון בהם חיו.
למרות מראהו לא היה הפרוטוספירנה קרוב לדג החרב או למפרשניים וגם לא של האספירניים - כולם מקבוצת דמויי-מקרל שבסדרת הדקראים.
דג זה היה קרוב יותר לדגי התנין המודרניים והדמיון בינו לדגי החרב נובע מאבולוציה מתכנסת בשל אורח חיים דומה.
עם זאת היו מספר הבדלים בולטים בינו לדג חרב: הוא היה פחות הידרודינמי, החוטם היה קצר בהרבה ובניגוד לדגי חרב מודרניים הוא הכיל שיניים רבות בפיו אשר עזרו לו למחוץ את טרפו שכלל כנראה דגים אחרים.
דגים אלה התגלו לראשונה בחפירת מאובנים באנגליה ב-1857. המאובנים שכללו בעיקר עצמות סנפירים הגיעו אל גדעון מנטל, חוקר אשר היה הראשון שזיהה מאובני דינוזאורים.
חוקר אחר אשר אייר את מאובני במחשבה מוטעית שהם של דינוזאור נתן לדג את שמו.
מאובנים נוספים שנמצאו בניו ג'רזי ובקנזס ובעוד אזורים באמריקה ובריטניה הובילו לגילוי ארבעה מינים, אך כמה חוקרים סוברים שהיו רק שני מינים.
הפרוטוספירנה מופיע בסרט של הנשיונל ג'יאוגרפיק מפלצות ים.
פרוטוסטגה (שם מדעי: Protostega; משמעות השם: "גג ראשון") הוא סוג של צב ים נכחד שחי בקרטיקון ותואר לראשונה ב-1872 בידי הפלאונטולוג אדוארד דרינקר קופ.
יצור זה היה קרוב משפחה של הארכלון, הגדול שבצבים שחיו אי-פעם, וקרוב של הצב הגדול ביותר כיום - צב ים גילדי.
הוא עצמו היה הצב השלישי בגודלו מעולם לאחר הארכלון וצב הנהר סטופנדמיס שחי במיוקן והפליוקן באמריקה הדרומית.
אורכו הגיע לשלושה מטרים והוא הגיע למשקל של מעל 450 קילוגרם.
הוא היה בעל מקור קרני, סנפירי רגליים קדמיות עבים וארוכים ורגליים אחוריות קטנות ושריונו היה קמור מעט אך שטוח יחסית לצב.
מאובניו של צב זה נמצאו בחפירות גבעות הקירטון המעשנות שבמערב קנזס ובקירטון מורוויל (Mooreville Chalk) שבאלבמה.
צב זה חי לאורך חופי הים הפנימי המערבי וניזון מסרטנים וממדוזות.
הוא עצמו נטרף לעיתים בידי כרישי ענק, מוזאזאוריים ופליוזאורים גדולים.
צב ים קדום זה הופיע בסרט מפלצות ים ובמשחק עולם היורה: המשחק.
פרוטוצראס (שם מדעי: Protoceras; קרניים מוקדמות) הוא סוג של פרסתן שחי בערבות אמריקה הצפונית בסוף האוליגוקן עד לתחילת המיוקן.
פרסתן זה היה שייך למשפחה הנכחדת פרוטוצרטיים שהייתה קרובה לאנטילוקפריים ולאיילים.
מאובני הפרוטוצראס התגלו וקיבלו שם ב-1891 בידי הפלאונטולוג המפורסם עתניאל מארש.
מהסוג נתגלו וסווגו שלושה מינים שונים.
יונק זה הגיע לגובה מטר, למשקל 50–95 ק"ג והוא דמה במראהו לאייל אך על גולגולתו היו שלוש זוגות קרניים שכנראה צופו בעור בדומה לקרני הג'ירף.
הוא השתמש בהם כדי להילחם עם זכרים על נקבות.
הנקבות לעומתם היו בעלות זוג קרניים קטנות על ראשם.
בניגוד לרוב מעלי הגירה לפרוטוצראס היו ניבים קדמיים בקדמת לסתו והוא היה בעל אצבעות רגליים בעלות ארבע ציפורניים אשר רק כמה מהם נגעו בקרקע.
הוא היה אצן מהיר שחי בערבות והמדבריות לצד אוכלי שב נוספים, אולי בעדרים ושימש כמזון לטורפי הערבות.
פרוטוסטגיים (שם מדעי: Protostegidae) היא משפחה של צבים ימיים נכחדים אשר חיו בתור הקרטיקון שבעידן המזוזואיקון מלפני 120 מיליון שנה ונכחדו לחלוטין עם הכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה.
המאובנים נמצאו ברחבי חופי ימים שונים ובעיקר לחופיו הקדומים של הים הפנימי המערבי שבמרכז אמריקה הצפונית.
צבי ים בני משפחה זו היו קרוביהם של הצב הגילדי שהוא הגדול מבין הצבים החיים.
עם זאת הוא היה קטן בהרבה מחלק מהמינים שהגדול ביניהם, הארכלון הגיע לאורך 4.5 מטרים ולמשקל של 2,200 ק"ג והיה הגדול שבכל הצבים מעולם.
הם היו בעלי שריון שטוח מעט, מותאם לצלילה עמוקה והיו בעלי סנפירים גדולים ששימשו אותם לשחייה מהירה במים אך גרמו להם להיות מגושמים ביבשה, כך שאולי הם לא עלו ליבשה למעט לרבייה.
מיני צבים אלה ניזונו מצדפות גדולות וממדוזות במעמקים.
הם עצמם שימשו למזון מרות גודלם לכרישי ענק כמו הקריטוקסירינה ולמוסזאוריים ששלטו בתקופתם בימים.
פרוטון ג'וארה (במלאית: Proton Juara) הוא מיניוואן קטן, מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצר בין השנים 2001 – 2004 במלזיה.
5 דלתות (דלתות אחוריות: דלתות הזזה).
דגם "פרוטון ג'וארה" יוצר ב-4 צבעים: צהוב, כסף, אירידיום, שחור.
פרוטון מייל הוא שירות דואר אלקטרוני מוצפן מקצה לקצה, שנוסד בשנת 2013 בז'נבה שבשווייץ על ידי מדענים אשר נפגשו במתקן מחקר של מרכז CERN.
פרוטון מייל משתמשת בהצפנת צד לקוח על מנת להגן על תוכן הדואר האלקטרוני והדאטא של המשתמש, לפני שהם נשלחים בחזרה לשרתים של פרוטון מייל, שלא כמו שירותי דואר אלקטרוני כמו Gmail ו-Outlook.com.
השירות נגיש דרך אתר פרוטון, רשת TOR, או אפליקציות ייעודיות למערכות ההפעלה אנדרואיד ו-IOS.
פרוטון מייל מופעלת על ידי חברת פרוטון טכנולוגיות, חברה אשר בסיסה נמצא בקנטון של ז'נבה ומפעילה גם פרוטון VPN.
שרתיה נמצאים ב-2 מקומות בשווייץ מחוץ לתחום השיפוט של ארצות הברית והאיחוד האירופי.
החברה מפעילה גם את פרוטון VPN, שירות המספק רשת פרטית וירטואלית.
פרוטון מייל קיבלה את המימון הראשוני שלה באמצעות קמפיין מימון המונים.
אף על פי שפתיחת החשבון באתר מוצעת בחינם כברירת מחדל, האתר מציע שירותים אופציונליים בתשלום.
נכון לינואר 2017 היו לפרוטון מייל למעלה מ-2 מיליון משתמשים.
עד לספטמבר 2018 השירות צמח ל-5 מיליון משתמשים, ובסוף 2018 כבר הגיע למעל 10 מיליון משתמשים.
בתחילתה פעלה פרוטון בשיטת חבר מביא חבר, ובמרץ 2016 היא נפתחה לכלל הציבור.
פרוטון ארנה (במלאית: Proton Arena, באנגלית: Proton Arena, קרוי גם : Proton Jumbuck (בריטניה, אוסטרליה, טאיוואן) ) הוא טנדר בתצורה "coupé utility" מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצר בין השנים 2010 – 2002 במלזיה.
"פרוטון ארנה" התבססה על דגם מכונית הנוסעים "פרוטון וירה"
תא נהג (קבינה): 2 נוסעים.
מנוע קדמי - 1.5 ליטר תוצרת מיצובישי מוטורס סדרה "Mitsubishi Orion engine" סוג מנוע "4G15".
מערכת הזרקת דלק - רב נקודתית.
בלמים: מלפנים דיסק מאוורר, מאחור תוף
דגמי "פרוטון ארנה" יוצאו למספר ארצות ביניהם: אוסטרליה, טאיוואן, דרום אפריקה, בריטניה
"פרוטון פוטרה" (במלאית: Proton Putra, באנגלית: Proton Putra) היא מכונית קופה מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 1996–2001 ובשנת 2004.
מנוע בנזין מתוצרת מיצובישי מוטורס סדרה "Mitsubishi 4G9 engine" , סוג מנוע "4G93".
דגם "פרוטון פוטרה" יוצא לאוסטרליה ובריטניה.
פרוטון אינספירה (במלאית: Proton Inspira) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 2010–2015.
שם הדגם "Inspira" נגזר מהמילה "Inspiration", בתרגום מאנגלית לעברית: "הַשׁרָאָה".
דגם "פרוטון אינספירה" נבנה בשיתוף פעולה עם התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס העוסק בייצור כלי רכב שמרכזו ומטה פעילותו נמצא בעיר טוקיו שביפן והתבסס על דגם מיצובישי לנסר.
רוב מכלולי הדגם כולל המנוע נלקחו מה"מיצובישי לנסר".
קיבולת מכל דלק - 59 ליטר.
תאוצה בין 0–100 היא 10.0 שניות (דגם מנוע 1.8 ליטר משודך לתמסורת ידנית).
תאוצה בין 0–100 היא 11.4 שניות (דגם מנוע 1.8 ליטר משודך לתמסורת אוטומטית).
תאוצה בין 0–100 היא 10.5 שניות (דגם מנוע 2.0 ליטר משודך לתמסורת אוטומטית).
פרוטון וירה היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 1993–2009.
בנוסף לייצור במלזיה דגמי "פרוטון וירה" הורכבו באיראן, הפיליפינים, אינדונזיה ווייטנאם.
תצורות: 4 דלתות סדאן, 5 דלתות הצ'בק.
דגמי "פרוטון וירה" יוצאו ל-70 מדינות ברחבי תבל כולל יבשות: אסיה, אוסטרליה, אירופה, אפריקה, אמריקה הלטינית ואזור המזרח התיכון.
דגמי 1.6 ליטר היו זמינים כסטנדרט עם: מראות חשמליות, חלונות חשמליים, משענות יד קדמיות ואחוריות ומושבים אחוריים מתקפלים
בשנת 2007 יוצאו לאיראן 5,000 יחידות מהדגם לשימוש כמוניות.
פרוטון סאוי (במלאית: Proton Savvy) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 2005 – 2011.
מנוע בנזין 1.1 ליטר, מתוצרת רנו סדרה "Renault D-Type engine" .
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.6 שניות (מנוע המשודל לתמסורת ידנית).
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 14.4 שניות (מנוע המשודל לתמסורת אוטומטית מסוג "Automated manua transmission").
דגם "פרוטון סאוי" יוצא למספר ארצות: אוסטרליה, בריטניה, סינגפור, דרום אפריקה, אינדונזיה, תאילנד וטאיוואן.
בשנת 2008 "פרוטון סאוי" דורגה בין 10 המכוניות הנמכרות ביותר בתאילנד.
פרוטון טיארה (במלאית: Proton Tiara, באנגלית: Proton Tiara) - היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 2000 – 1996.
דגם "פרוטון טיארה" מבוסס על דגם סיטרואן AX מתוצרת סיטרואן.
מנוע בנזין 1.1 ליטר מתוצרת קבוצת PSA (מנועים המורכבים בדגמי טלבו, סיטרואן, פיג'ו ו-רנו) סדרה "PSA-Renault X-Type engine" סוג מנוע "XW3".
פרוטון ווג'ה (במלאית: Proton Waja) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 2001–2011.
פרוטון היא תוכנה, המהווה שכבת תאימות עבור הרצת משחקי מחשב, שפותחו למערכת ההפעלה Microsoft Windows, במערכת ההפעלה לינוקס והפצותיה, שפותחה על ידי Valve ו-CodeWeavers ומהווה גרסה מותאמת אישית של התוכנה Wine.
התוכנה כוללת מספר תיקונים וספריות נוספות אשר לא כלולות ב-Wine, על מנת לשפר את הביצועים במשחקי Windows.
התוכנה מתוכננת לפעול במקביל לקליינט התוכנה סטים, דבר המכונה "Steam Play".
פרוטון יצאה לאור ב-21 באוגוסט 2018. בעת זו חברת Valve הכריזה כי היא אימתה 27 משחקי מחשב שונים אשר פועלים על גבי התוכנה בביצועים מיטביים, ללא צורך בהגדרות נוספות מצד המשתמש.
המשחקים האלו כוללים את דום (2016), Quake ו-Final Fantasy VI.
פרוטון משלבת מספר ספריות תוכנה על מנת לשפר את ביצועי הרנדור התלת-ממדי, הכוללות ספריות המרת שכבה בין Direct3D ל-Vulkan בשם D9VK עבור Direct3D 9, DXVK עבור Direct3D 10 ו-VKD3D עבור Direct3D 12. בדצמבר 2019, הספרייה D9VK שולבה לתוך ספריית DXVK.
בעקבות כך שפרוטון היא גרסה מותאמת אישית של Wine, היא משמרת את אותם מאפייני תאימות לתוכנות Windows כמו Wine.
בנוסף ל-"רשימה הלבנה" הרשמית, ישנם משחקי Windows רבים אשר דווחו כי הם תואמים, בצורה לא רשמית, עם פרוטון.
משתמשים יכולים להכריח שכותר מסוים יפעל דרך פרוטון, גם אם קיימת גרסת לינוקס רשמית לאותו הכותר.
ProtonDB הוא מסד נתונים קהילתי לא רשמי, האוסף מידע טכני על הפעלת משחקי מחשב שונים דרך פרוטון ומדרג אותם מ-"Borked" (שבור, לא שחיק) עד ל-"Platinum" (פלטיניום, תאימות מושלמת).
האתר שואב השראה מהאתר WineHQ AppDB, אשר אוסף מידע ממשתמשים ומציג בעיות תאימות שונות ביישומי Windows הפועלים על Wine ומשתמש במערכת דירוג דומה.
חברת Valve הוציאה לאור חמש גרסאות גדולות לפרוטון.
מספור הגרסאות ניתן על בסיס גרסת ה-Wine עליה פרוטון מתבססת ומספר טלאי תוכנה מתאים.
פרוטון מפגרת מספר גרסאות מאחור בהשוואה ל-Wine.
גרסאות לא רשמיות, כמו פרוטון GE (Proton GE), נוצרו על מנת לבסס את התוכנה על גרסאות Wine עדכניות, אשר לעיתים משפרות את הביצועים במשחקים ולעיתים פוגעות בהם.
פרוטוסירן (שם מדעי: Protosiren; מילולית: "סירנה קדומה") הוא סוג נכחד בן לסדרת התחשאים, שהתקיים במשך האאוקן לפני 46 עד 37 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה תואר ב-1904 בידי החוקר האוסטרי אותניו אבל ונכללים בו 5 מינים שהעתיק והקטן מביניהם הוא Protosiren eothene.
המאובנים של הפרוטוסירן התגלו באזורים רבים, ביניהם בארצות הברית בפלורידה ובקרוליינה הצפונית והדרומית, במצרים, באירופה התגלו בצרפת, גרמניה והונגריה ובאסיה בהודו ופקיסטן.
ככל הנראה היה זה יונק ימי ששחה בחופשיות בימים והתקשה לעלות על היבשה.
יונק זה הגיע לאורך 2.7 מטרים ולמשקל 250 ק"ג והיה בעל גפיים מפותחות ורחבות במבנה סנפירי עם אצבעות בקצה והיה בעל מפרק עצה מנוון יחסית, כך שהוא לא היה יכול לעלות מהמים ולשאת את משקלו.
הוא השתמש בשרירי זנבו או גפיו האחוריות כדי לנוע או לזחול על קרקעית הים.
מבנה לסתותיו מזכיר שיני תחשים מודרניים והוא היה צמחוני שניזון מעשבי ים ואצות על הקרקעית.
ככל הנראה יונק ימי זה היה מאבותיהם של התחשיים שמבנה גופם דומה.
פרוטוהיסטוריה (נכתב גם פרוטו-היסטוריה) מיוונית πρῶτος (ראשוני או ראשון) ו-Iστορία (היסטוריה), היא התקופה בין הפרהיסטוריה להיסטוריה שבמהלכה תרבות או ציוויליזציה טרם פיתחה כתיבה, אך תרבויות אחרות כבר ציינו את קיומן של אותן קבוצות טרום-אוריינות בכתביהן.
לדוגמה, באירופה, הקלטים והשבטים הגרמאניים נחשבים לפרוטו-היסטוריים כשהחלו להופיע במקורות יווניים ורומיים.
פרוטוהיסטורית עשויה להתייחס גם לתקופת המעבר בין הופעת האוריינות בחברה, לבין כתביהם של ההיסטוריונים הראשונים שלה.
שימור מסורות בעל פה עלול לסבך את העניינים, מכיוון שהן יכולות לספק מקור היסטורי משני לאירועים מוקדמים אף יותר.
אזורים של התיישבות אנושית הכוללים קבוצה בעלת יכולת קרוא וכתוב וקבוצה שאינה, נחקרים גם כמצבים פרוטו-היסטוריים.
המונח יכול להתייחס גם לתקופה שבה נמצאו מסמכים היסטוריים מקוטעים או חיצוניים, שאינם כוללים בהכרח מערכת כתיבה מפותחת.
לדוגמה, שלוש הממלכות הקדומות של קוריאה , תקופת יאיואי ביפן ותרבות המיסיסיפי, שתועדו על ידי חוקרים אירופיים מוקדמים, הן פרוטו-היסטוריות.
בדומה לפרה-היסטוריה, קשה לפעמים לאנתרופולוגים לקבוע מתי תרבות עשויה להיחשב פרהיסטורית או פרוטו-היסטורית.
הנתונים משתנים במידה ניכרת מתרבות לתרבות, מאזור לאזור, ואפילו ממערכת אחת של תאריכים לאחרת.
בצורתה הפשוטה ביותר, פרוטו-היסטוריה עוקבת אחר אותה כרונולוגיה כמו הפרה-היסטוריה ומבוססת על התקדמות טכנולוגית של עם מסוים בכל הנוגע למטלורגיה:
התרבויות והקבוצות האתניות הפרוטו-היסטוריות הידועות ביותר הן אלו שעבורן נטבע המונח במקור, השבטים הברברים השונים שהוזכרו על ידי סופרים אירופאים ואסייתים.
רבים מעמים אלו חוו גם תקופות של פרהיסטוריה והיסטוריה:
פרוטוגנתוזאורוס (שם מדעי: Protognathosaurus; מילולית: "לסת לטאה קדומה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד פרימיטיבי שהתקיים במשך היורה התיכון.
הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות שקסימיאו (Shaximiao Formation) שבסצ'ואן, סין ואלה כללו רק שרידי לסת תחתונה חלקית ומספר שיניים שדומות במתאר לאלה של זאורופודים קדומים, אשר חלקם בעלי חילופי שיניים חדים.
כיום מרבית החוקרים רואים בסוג זה טקסון מוטל בספק מחמת היעדר ממצאים מזהים.
הסוג תואר ב-1991 בידי החוקר גאורג אולשבסקי (George Olshevsky), כשבמקור נקרא בשם פרוגנתוס (Protognathus) ב-1988 בידי החוקר זנג ייהון (Zhang Yihun).
ואולם שם זה ניתן כשם נרדף לסוג החיפושית Pseudognathaphanus ממשפחת הרצניתיים.
פרוטודוס המכונה גם עמלץ מאקו חקיין (שם מדעי: Parotodus) הוא סוג נכחד של כריש נכחד מהסדרה דמויי עמלץ אשר התקיים לאורך עידן הקנוזואיקון בין האאוקן לפליסטוקן לאורך כל היבשות ונראה שהיה שוכן אוקיינוסים פתוחים.
כריש זה השתייך למשפחה הנכחדת Cardabiodontidae, שהייתה אולי קרוב לאוטודונטיים הענקיים.
הפרוטודוס ידוע ממאובנים של שיניים רחבות יחסית שנמצאו לאורך כל היבשות, אך הם די נדירים מה שהופך אותם לאטרקטיבים לחובבי מאובנים.
אלה התגלו בין השאר במיורקה, מלטה, לאורך אירופה, מדגסקר, קזחסטן, יפן, דרום קוריאה, דרום אפריקה, ניו זילנד, אוסטרליה, פרו, קליפורניה, מזרח ארצות הברית ועוד.
נמצאו גם מאובנים שלו לאורך איים מרוחקים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, מה שכנראה נובע מכך שנדד לאורך האוקיינוסים בדומה לכריש כחול או כריש ארך-גף מודרניים.
לפרוטודוס היו שיניים חדות בעלות להב חלק ששימש לקריעת טרף ביעילות.
הערכות על גודל גופו נעות על יותר מ-7.5 מטרים ולמשקל של 900 עד 4,800 ק"ג (לפי הערכות שונות), מה שהופך אותו לאחד מהכרישים הגדולים בתקופתו וכנראה שהיה טורף-על שניזון כמו עמלץ לבן או עמלץ כחול מטרף של כרישים אחרים, יונקים ועופות ימיים ודגים.
פרוטון היה משגר לוויינים כבד שפותח בברית המועצות.
זה היה הדגם הראשון מסדרת משגרים "פרוטון".
המשגר נוצל לשיגור לוויינים כבדים.
כינויו הרשמי של המשגר בברית המועצות הוא UR-500. שיגור הבכורה של "פרוטון" דו־שלבי התקיים בשנת 1965 והאחרון בשנת 1966. כל השיגורים בוצעו מכן שיגור 81/23 בקוסמודרום בייקונור.
בסך הכול בוצעו 4 שיגורים מהם אחד נכשל.
המשגר "פרוטון" פותח על ידי משרד התכנון של ולדימיר צ'לומיי, מתחרהו העיקרי של סרגיי קורוליוב.
המשגר פותח על בסיס טיל בליסטי UR-100. בראשית ימי הפרויקט, תוכנן המשגר לנשיאת ראשי נפץ גרעיניים בעוצמה אדירה של 10 מגטון TNT, לטווח של עד 13,000 קילומטר.
עקב מורכבותו הרבה של המשגר, גודלו הפיזי וההכנות הארוכות והמסובכות שלהן נזקק, ננטש הרעיון להשתמש בו כטיל בליסטי בין יבשתי עקב היתכנות המבצעית נמוכה.
השלב הראשון כלל חלק מרכזי ו-6 מנועים בנויים בסביבו.
זה היה מנוע מדגם RD-253. השלב השני כלל 4 מנועים - שלוש מדגם RD-0210 ומנוע מדגם RD-0211.
אחרי ארבע שיגורים הוחלט לעבוד לגרסה אחרת של אותה משפחה.
גרסת פרוטון K הופעלה כמשגר תלת-שלבי.
את הדלקים ניתן לאחסן בנפרד בטמפרטורת החדר בניגוד (לרוב מימן וחמצן נוזליים) שרותחים לאיטם, וכך הטיל יכול לעמוד בלתי מתודלק בכן השיגור לזמן ארוך ביותר.
פרוטון K היה משגר לוויינים כבד שפותח בברית המועצות וניצולו נמשך ברוסיה.
זה היה הדגם השני מסדרת משגרים "פרוטון".
המשגר נוצל לשיגור לוויינים כבדים לרבות תחנות החלל מדגל "סאליוט", מודולים של תחנת החלל מיר ומודולים של תחנת החלל הבין-לאומית.
הוא היה מיועד לשיגור חלליות מאוישות מדגם TKS, אך לאחר ביצוע טיסות לא-מאוישות הפרויקט בוטל.
שיגור הבכורה של המשגר במתכות תלת-שלבית התקיים בשנת 1966. בהמשך בוצעו שיגורים עם מאיץ.
כל השיגורים בוצעו מכן שיגור מס' 81/23 ו-200 בקוסמודרום בייקונור.
בסך הכול בוצעו 310 שיגורים מהם 275 מוצלחים.
המשגר יצא משירות בשנת 2012 והוחלף על ידי משגר פרוטון M מאותה סדרה.
לאחר קבלת ניסיון עם שיגורים של משגר פרוטון שהיה דגם ראשון בסדרה הוחלט לבצע שדרוג.
השדרוג כלל החלפת מנועים והוספת השלב השלישי.
השיגור הראשון בוצע בשנת 1966. לאחר 66 שיגורים מוצלחים הוחלט להוסיף למשגר מאיץ כשלב הרביעי.
תפקידו היה להעביר את המטען למסלול גבוה יותר.
במהלך השירות בוצעו שיגורים עם מאיצים מדגים שונים.
המשגר היה מיוצר במפעל של מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל.
חלקים בנויים היו מועברים לקוסמודרום בייקונור להרכבה סופית.
מאיץ פותח על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
דגמים ראשונים נבנו על ידיו ובהמשך הייצור עבר למפעל בקרסנויארסק.
הדגם הנפוץ ביותר היה דגם Blok DM-2 שנוצל ב-109 שיגורים.
משגרי הפרוטון מתודלקים ב־UDMH (דימתיל הידרזין אסימטרי) ו (N2O4).
פרוטון M הוא משגר לוויינים כבד שפותח ברוסיה, הדגם השלישי מסדרת המשגרים פרוטון.
המשגר נוצל לשיגור לוויינים כבדים לרבות טיסות מסחריות.
שיגור הבכורה של המשגר במתכונת תלת-שלבית התקיים בשנת 2001. כל השיגורים בוצעו מכן שיגור מס' 81/23 ו-200 בקוסמודרום בייקונור.
בסך הכול בוצעו 115 שיגורים מהם 104 מוצלחים.
קיימות תוכנית לביצוע שיגורים נוספים עד לשנת 2026.
שדרוג משגר פרוטון K כלל מספר היבטים.
הוחלפו מנועים של השלב הראשון למנועים חזקים יותר.
הוקטן משקל של מספר מרכיבים של המשגר.
הדבר אפשר להוזיל את עלות השיגור ולהביא מטענים כבדים יותר למסלול המתוכנן.
למעט שיגור בודד כל השיגורים בוצעו עם מאיץ.
תחילה בוצעו שיגורים עם דגם Blok-DM שפותח בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
בהמשך במרכז חרוניצ'ב פותח מאיץ מדגם Briz-M.
השיגור הראשון בוצע בשנת 1999 אך נכשל.
בשנת 2000 בוצע שיגור מוצלח ראשון.
חלק משמעותי של שיגורים היו שיגורים מסחריים של לוויינים עבור מדינות שונות.
כתוצאה מכישלון של שיגור לוויין ביולי 2013 הוחלט לבצע ארגון מחדש של תעשיית החלל הרוסית והוקם תאגיד הטילים והחלל המאוחד.
במחצית השנייה של העשור השני של המאה ה-21 היקף פעילות מסחרית ירד באופן דרסטי לאחר שימוש סדיר של משגר פאלקון 9. לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה פעילות מסחרית הופסקה כליל.
פרוטופטריקס (שם מדעי: Protopteryx; מילולית: "proto" - קדום ו-"pteryx" - כנף; כלומר: "כנף קדומה") הוא סוג נכחד של עוף קדום אשר חי במשך הקרטיקון התחתון שלפני 131 מיליון שנה באזור סין.
סוג זה תואר בשנת 2000 בידי החוקרים שונג' שו ופוצ'נג זאנג והוא מכיל מין בודד - Protopteryx fengningensis.
סוג עוף זה הוא מהמוקדמים מבני הקבוצה הנכחדת אננטיאורניתים.
המאובנים של עוף זה התגלו במספר קטן של אזורים בבסיס חבורת ג'הול בממצאי של בתצורת דאיבייגו, תצורות הואישינג או בתצורת יישיין שבחביי בצפון-מזרח סין.
ממדיו של העוף דמו לזרזיר מודרני באורך של 10 ס"מ בקירוב והוא היה בעל בעל אונות זנב ארוכות ומפוצלות, לסת בעלת שיניים חרוטיות דקות ושלושה סוגי נוצות לאורך הגוף: נוצות פוך, נוצות תעופה ונוצות זנב דמויות סרט שדמו למחטים, באופן שונה מרוב העופות החיים (למעט כמה עדניים).
לפי מבנה נוצותיו הוא היה מעופף אקטיבי שנע כנראה בזריזות ביערות הקדומים.
הסוג הקרוב ביותר אליו היה הקונפוציוסאורניס, שהתקיים מעט אחריו בסין.
פרוטון VPN הוא שירות VPN שהושק בשנת 2017 ומופעל על ידי החברה השווייצרית "Proton AG", שגם מפעילה את שירות הדואר האלקטרוני "פרוטון מייל".
לפי האתר הרשמי, חולקים פרוטון VPN ופרוטון מייל את אותו צוות ניהול, משרדים ומשאבים טכנולוגיים, ופועלים ממטה החברה שבקנטון ז'נבה, שווייץ.
ב-17 ביוני 2024 הודיעה החברה על כוונתה לעבור למבנה מלכ"ר תחת "Proton Foundation".
אף על פי שחלק מהשרתים מוחזקים ומופעלים על ידי פרוטון VPN, מרביתם מנוהלים על ידי רשתות אוטונומיות (ASNs) כגון M247 ו-Datacamp Limited.
השירות זמין עבור Microsoft Windows, macOS, לינוקס, אנדרואיד, iOS ו-ChromeOS, וכולל ממשק שורת פקודה ללינוקס.
השירות ניתן גם להתקנה על נתב אלחוטי.
פרוטון VPN משתמש בפרוטוקולים OpenVPN (UDP/TCP), IKEv2 ו-WireGuard (UDP/TCP), עם הצפנת AES-256. ב-11 באוקטובר 2022 הוצג פרוטוקול ה־"Stealth" ללקוחות אנדרואיד, iOS ו-macOS, להסוואת תעבורת VPN כתעבורת HTTPS.
באוגוסט 2024 נוסף הפרוטוקול גם ללקוח Windows.
לפרוטון VPN מדיניות "ללא שמירת לוגים" (No-Logs), אשר עברה ביקורת עצמאית על ידי חברת אבטחת המידע האירופית Securitum.
בינואר 2020 פתחה פרוטון VPN את קוד המקור של האפליקציות שלה בכל הפלטפורמות, ועברה ביקורת אבטחה עצמאית של חברת SEC Consult.
במרץ 2025 הודיעה על שילוב פרוטון VPN ישירות בדפדפן השולחני שלה, עם גישה חינמית לכל המשתמשים.
בסקירה של אתר "TechRadar" מינואר 2023 קיבל פרוטון VPN דירוג של 4.5 מתוך 5 כוכבים.
במאי 2023 העניק לו אתר "PC Magazine" דירוג של 5 כוכבים ופרס "Editor's Choice".
באוקטובר 2023 דורג על ידי "Engadget" כ-VPN הטוב ביותר לצפייה, גיימינג, פרטיות באינטרנט ואבטחה.
פרוטוקול תקשורת הוא נוהל לתקשורת, כלומר, אוסף של כללים המגדירים את אופן בקשת וקבלת נתונים במערכת תקשורת מסוימת וכולל כללים לייצוג המידע, איתות, אימות, ותיקון שגיאות לצורך העברת המידע בערוץ תקשורת.
פרוטוקול מוכר ופשוט הוא שיחת טלפון הכוללת כללים מוסכמים: הרמת השפופרת, קריאת "הלו", הצד מנגד עונה ב"שלום" (זהו שלב האימות) ולאחר מכן יסביר את מהות ההתקשרות ותתחיל העברת המידע.
לפני ניתוק השיחה ייפרדו האנשים ב"ביי" או "להתראות".
אולם ישנה גמישות, ואין בהכרח צורך בפרוטוקול קשיח ומוחלט, ולכן לא כל שיחת טלפון מתנהלת על-פי הפרוטוקול המדויק הנ"ל.
אך כאשר מדובר ברשת תקשורת בין מחשבים, שימוש בפרוטוקולים מדויקים הכרחי על-מנת שהצדדים יבינו זה את זה ויוכלו לספק שירותים זה לזה.
רוב הפרוטוקולים כוללים מספר עקרונות:
גילוי השכבה הפיזית, קווי או אלחוטי וקיום של נקודת קצה או צומת
תיאום של מאפייני התקשורת – Autonegotiation
כללים להתחלה וסיום של הודעות
כללים להודעות שגויות – תיקון שגיאות
גילוי ניתוק בחיבוריות ופעולות בהתאם
התמודדות עם ערוצי תקשורת לא-אמינים
באופן כללי, ערוצי תקשורת לא יכולים להבטיח שמידע שנשלח מקצה אחד, יגיע תקין, או יגיע בכלל לצד השני.
הסיבות לכישלון מגוונות: כבל פגום או חתוך לחלוטין לערוץ תקשורת חוטי, חסימת תדרים לערוץ תקשורת אלחוטית ועוד.
כדי להתגבר על מכשול זה ולהעביר מידע באופן אמין, פרוטוקולים משתמשים בשני סוגים של מנגנונים: מנגנון הבטחת קבלת המידע, ומנגנון הבטחת תקינות המידע.
כדי להבטיח שהמידע אכן מגיע ליעדו, בפרוטוקולים רבים נהוג לאשר הגעה של חבילות מידע בדרכים שונות.
חבילות מידע שלא מתקבל עליהן אישור בטרם נקבע timeout נשלחות שוב.
בצורה זו מבטיחים שכל המידע מגיע לבסוף ליעדו.
כדי להבטיח שהמידע הגיע בדיוק כפי שנשלח, משתמשים במנגנוני תקינות מידע, כמו סיכום ביקורת, CRC, סיבית זוגיות.
המידע הנוסף שיש לשלוח לביצוע בדיקות התקינות נשלח כחלק מהפתיחה (header).
לעיתים ניתן לא רק לזהות שגיאות, אלא גם לתקן אותן.
עם זיהוי שגיאה, פרוטוקולים מסוימים יבקשו שליחה חוזרת של המידע הפגום, בעוד שאחרים יתעלמו מהמידע הפגום.
פרוטוקולי תקשורת כיום מוגדרים בצורה מודולרית, כדי לאפשר פיתוח ושילוב של פרוטוקולים שונים המתמחים בתכונות שונות של העברת הנתונים ברשת.
לשם הגדרה והצגה של פרוטוקול, מקובל להשתמש במודל ה-OSI, המציע חלוקה לשבע רמות של הטיפול בנתונים.
הנתונים עוברים מן הרמה הגבוהה לנמוכה בזמן שידור, ובכיוון ההפוך בזמן קליטה.
חלוקה זו איננה נשמרת על ידי כל הפרוטוקולים, אך היא משמשת מסגרת לדיון ולהבנה בתחום, ובהתאם לה נוהגים למיין את הפרוטוקולים השונים.
בין שכבה לשכבה שמעליה ומתחתיה באותו מחשב מוגדר ממשק, בין אותה שכבה בשני מחשבים שונים מוגדר פרוטוקול.
פרוטוקול תקשורת מגדיר בדרך כלל את צורתן ותוכנן של חבילות נתונים.
חבילה בדרך כלל מורכבת מפתיחה (header) – שמכילה מידע אודות הצד השולח, הנמען ופרטים טכניים שונים הקשורים בחבילה, מידע – הנתונים שצריכים לעבור, וסוגר (footer) – סימן מוסכם שתפקידו להודיע על סוף החבילה.
הפרוטוקול גם קובע כללי שידור, כללים להכרזה על קיום קשר ("הלו") ועל הפסקתו ("להתראות").
פרוטוקולי התקשורת מסדירים היבטים שונים של העברת מידע בין נקודות שונות ברשת תקשורת.
פרוטוקולי תקשורת פועלים בשתי תצורות עיקריות:
עמית לעמית – פרוטוקולים בהם לכל הצדדים מעמד שווה
שרת-לקוח – פרוטוקולים בהם לצד אחד (שרת) יש נתונים הדרושים לצד השני (לקוח)
פרוטוקול קיוטו (הידוע גם בשם אמנת קיוטו) הוא תוספת לאמנת היסוד של האומות המאוחדות לשינויי אקלים (אמנת המסגרת של האו"ם בדבר שינויי האקלים UNFCCC), אמנה בינלאומית בנושא התחממות כדור הארץ.
הפרוטוקול מאשרר חלקים מאותה אמנה.
מדינות שחתמו על הפרוטוקול מתחייבות להפחית פליטת פחמן דו-חמצני וחמישה גזי חממה אחרים וכל עיסוק שעלול להגביר פליטת גזים הקשורים להתחממות כדור הארץ.
הפרוטוקול נחתם במסגרת התכנסות ועידת האקלים של האו"ם.
השם הרשמי של ההסכם המוצע, שמאשרר חלקים מאמנת יסוד לשינויי אקלים, הוא פרוטוקול קיוטו לוועידת היסוד של האו"ם לשינויי אקלים.
הפרוטוקול נדון בעיר קיוטו ביפן בדצמבר 1997, הוצע לחתימה ב-16 במרץ 1998 ונחתם שנה אחת אחר כך, ב-15 במרץ 1999. בוועידה השתתפו 161 מדינות.
אף על פי ש-36 מהמדינות המפותחות הפחיתו את הפליטות שלהן (מטרה אותה ביקש הפרוטוקול להשיג), הפליטות העולמיות עלו ב-32% מ-1990 עד 2010.
פרוטוקול קיוטו הוא הסכם משפטי המחייב את המדינות המפותחות להפחית את הפליטה המשותפת של גזי חממה בשיעור של 5.2% יחסית לשיעור שנמדד ב-1990. לפי שיעור הפליטה המשוער עבור שנת 2010, המדינות ידרשו להפחתה בשיעור של 29%.
יופחת שיעור הפליטה של הגזים הבאים:
HFC - תרכובות המכילות מימן ופלואור (hydroflourcarbons)
PFC - תרכובות המכילות פחמן ופלואור (perflourcarbons)
שיעור ההפחתה יימדד בין השנים 2008 עד 2012. יעדים אזוריים: האיחוד האירופי יפחית 8%, ארצות הברית 7%, יפן 6%, רוסיה לא נדרשה להפחית כלל, ואילו אוסטרליה ואיסלנד הורשו להעלות את שיעור הפליטה ב-8% וב-10%, בהתאמה.
הקשיים בתהליך אשרור ויישום האמנה
בשנת 1997 עם חתימת האמנה, התחייבה ארצות הברית להפחית את פליטת גזי החממה ב-7 אחוזים מתחת לרמת הפליטה שנרשמה ב-1990. ההפחתה שהייתה מחייבת את החברות העסקיות והצרכנים בארצות הברית להתייעל ולהקטין את צריכת האנרגיה שלהם.
ארצות הברית, על-פי האמנה, התחייבה לפעול לשינוי במדיניות האנרגיה שלה שיעודד מעבר משריפת פחם ונפט למקורות אנרגיה שאינם עתירי פחמן.
אולם ארצות הברית הפכה למכשול העיקרי בפני יישום האמנה, לאחר שנשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, הודיע באפריל 2001 כי אינו מעוניין ביישום האמנה וכי הוא מושך את חתימת ארצות הברית עליה.
זאת משום שביצועה יקר מדי ומשום שמדינות מתפתחות כמו סין אינן מחויבות ליישם אותה.
בתגובה ביקר האיחוד האירופי את התנערות בוש מאמנת קיוטו, הודיע שימשיך ליישם את האמנה בכל מקרה, והוביל את המאמצים הדיפלומטיים ליישומה.
בעקבות ארצות הברית ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד וממשלת הימין שהוביל, גם הודיעו שימשכו את תמיכתם באמנה, וגם יפן הודיעה כי היא דוחה את החלטתה לגבי האמנה.
בספטמבר 2003, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הודיע כי ייתכן ורוסיה לא תצטרף לאמנה, אך במאי 2004 הבטיח כי יאיץ את ההליכים לאשרורה.
לאחר שהאיחוד האירופי הודיע על תמיכתו בכניסתה של רוסיה לארגון הסחר העולמי, אותה התנה האיחוד בתמיכה רוסית באמנת קיוטו.
ב-6 ביולי 2005 פתח טוני בלייר, כנס בסוגיית האקלים הגלובלי בלונדון, בהשתתפות נציגים מ-20 מדינות.
בלייר קרא למדינות ה-G8 ולמזהמות גדולות נוספות, כמו סין והודו, להשתמש במקורות אנרגיה נקיים יותר, והכריז שכשייפוג תוקפה של אמנת קיוטו ב-2012, תזדקק הקהילה הבינלאומית למסגרת עבודה משוכללת יותר כדי להתמודד עם שינוי האקלים.
בדצמבר 2005, חשף העיתון הבריטי "אינדיפנדנט" כי תאגיד הנפט האמריקאי אקסון מוביל מימן שדולה שפעלה להכשלת אמנת קיוטו.
השדולה ביקשה לשחזר באירופה את ההצלחה בשכנוע הממשל האמריקאי שלא לחתום על האמנה.
בפברואר 2006 נבחרה בקנדה ממשלה שמרנית בראשות סטיבן הרפר, שלה קשרים רבים בתעשיית הנפט במדינה.
מיד עם תחילת כהונתה הודיעה הממשלה כי היא לא מחויבת ליעדי האמנה, ובפועל הגדילה קנדה את פליטת הפחמן שלה ב-20% עד שנת 2009 (במקום ירידה של 6% כפי שהתחייבה באמנה), זאת בעיקר בעקבות פיתוח תעשיית הנפט ממרבצי חולות הזפת של אלברטה, שהפקתם גורמת לזיהום ופליטת פחמן רבה.
בדצמבר 2011, הודיעה קנדה כי תפרוש מפרוטוקול קיוטו, לאחר שעל פי האמנה היה עליה לשלם קנס של 13 מיליארד דולר על הגדלת הפליטות שלה.
ב-23 בספטמבר 2007 החרים הנשיא בוש פסגה שארגן האו"ם בנושא האקלים, בפסגה, שנמשכה שכללה 150 משתתפים, בהם יותר מ-80 מנהיגי מדינות, נאמו בין השאר סגן נשיא ארצות הברית לשעבר אל גור, נשיא צרפת ניקולא סרקוזי, קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, ומנהיגים אחרים.
מזכ"ל האו"ם הכריז כי "נחוצה פריצת דרך בשיחות הגלובליות כדי להפחית באופן דרסטי את רמת פליטות גזי החממה בעולם".
ברמיזה למדיניותו של ממשל בוש, אמר בפסגה כי "חלף הזמן שבו אפשר היה לפקפק בנושא ההתחממות העולמית, וכי האו"ם הוא הפורום המתאים לשיחות על פעולה גלובלית".
הפרוטוקול חייב כי את האמנה יאשררו לפחות 55 מדינות, בכדי שתיכנס לתוקף.
אולם עד תחילת 2002 היא אושררה רק על ידי 47 מדינות.
אחרי שנים ארוכות של עיכובים, נכנסה האמנה לתוקף ב-16 בפברואר 2005, בעקבות אישורו על ידי רוסיה ב-18 בנובמבר 2004. בשעת הכניסה לתוקף היו חתומות עליו 141 מדינות.
כאשר המדינות המתועשות היו מחויבות להפחית עד 2012 את פליטת גזי החממה שלהן בשיעור של 5.2% בממוצע, ביחס לרמה של 1990. מספר מדינות התחיבו להפחתה גדולה יותר, בהן: גרמניה (21%-), דנמרק (21%-) והממלכה המאוחדת (13%-).
ההגבלות חלו על 35 מדינות בסך הכל; אך המחויבות לא כללה את ארצות הברית, המזהמת הגדולה בעולם, בגלל פרישתה מהאמנה ב-2001.
ממשלת ישראל אישרה את אמנת האקלים בספטמבר 1996 וחתמה על פרוטוקול קיוטו בשנת 1998. בפברואר 2004 אושר הפרוטוקול על ידי ממשלת ישראל.
ישראל הייתה מוגדרת באמנה כמדינה מתפתחת, על כן, לא חלו עליה ההגבלות לעניין פליטת גזי חממה.
עם זאת, השוואת פליטות פחמן דו-חמצני בין ישראל למדינות אחרות מראה כי ישראל נמצאת ברמה אחת עם המדינות המפותחות.
פרוטוצרטופס (שם מדעי: Protoceratops; משמעות השם: "פרצף מקורנן ראשון") הוא סוג של דינוזאור במשפחת הפרוטוצרטופסיים, מאבות הצרטופסיים הגדולים.
הוא חי במדבר גובי שבמונגוליה וסין במשך הקרטיקון העליון לפני 75 עד 71 מיליון שנים.
מיני הפרוטוצרטופס היו דינוזאורים קטנים למדי, גודלם היה כגודל סוס פוני בערך: אורכם היה כ-1.8 מטר, גובהם בכתף 60 ס"מ ומשקלם פחות מ-180 ק"ג.
ראשיהם היו מצופים בציפוי עצם כבד וצוואריהם עטו מניפה מעצם ובה שני חללים גדולים.
פיהם היה דומה למקור והלסת עוגנה בבליטות עצמיות בתחתית המניפה.
הגולגולת של הפרוטוצרטופס היא אב טיפוס לגולגולות של שאר הצרטופים למעט העובדה שלדינוזאור זה לא היו קרניים.
פליאונטולוגים גילו מאות מאובנים שלהם ושל ביציהם הלא מבוקעות, בשכבות קרטיקון במונגוליה.
ממאובנים אלה אפשר ללמוד לא רק על חיי החברה של הדינוזאורים אלה גם על התפתחותם וגדילתם.
מהמאובנים עולה שמדובר בדינוזאור צמחוני שחי בעדרים.
הנקבות הטילו 18 ביצים בקן מעגלי.
על הקן שמרו מספר אמהות, בזמן שהשאר עסקו בליקוט אוכל.
מיני הפרוטוצרטופס היו הורים טובים ודאגו לצאצאיהם.
אויביהם היו בעלי חיים הניזונים מביצים, לרבות יונקים קדומים ודינוזאורים טורפים.
מאובן מפורסם מציג מלחמה פרהיסטורית בין פרוטוצרטופס לולוצירפטור שניסה להפיל אותו.
השניים נקברו כנראה בסופת חול למותם.
באותם מקומות בהם נמצאו מאובני הפרוטוצרטופס נמצאו גם מאובני אובירפטור לצד ביצים.
קיימת מחלוקת בין החוקרים האם הביצים היו שייכות לפרוטוצרטופס והאובירפטור נהג לשדוד אותם או שהביצים היו שייכות לאובירפטור בעצמו.
שלד של פרוטוצרטופס מופיע בסרט עולם היורה: נפילת הממלכה בגלריה של בנג'מין לוקווד.
פרטים חיים לא נראו על המסך אך כנראה מצויים בתוך הפארק שנסגר.
הפרוטוצרטופס מופיע בסדרה כוכב הדינוזאורים בפרק הראשון, בו פרט אחד נאבק בולוצירפטור ושניהם נקברים בסופת חול, בהתבסס על המאובן "דינוזאורים נלחמים", המציג אותם קבורים יחד.
הוא מופיע גם בסדרה נרדף בידי דינוזאורים של נייג'ל מארוון, שגם בו פרטי הפרווצרטופס נטרפים בידי ולוצירפטורים בעונת הקינון.
הוא נראה בסדרה האמת על דינוזאורים רצחניים בפרק השני.
כמו כן הוא נראה בפרק שלוש של הסדרה מהפכת הדינוזאורים, בו פרט צעיר ובוגר שומר עליו מולוצירפטורים במדבר גובי הקדום.
הפרוטוצרטופס נראה בסדרות רכבת הדינוזאורים, פלאווורלד והדינוזאורים!.
הסכם מונטריאול על חומרים המכלים את שכבת האוזון , או בקצרה הסכם מונטריאול הוא אמנה בין-לאומית שבאה להגן על שכבת האוזון מפני פגיעה, באמצעות הטלת הגבלות על ייצור חומרים המסכנים אותה.
האמנה נחתמה ב-16 בספטמבר 1987 ונכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1989, ומאז עברה חמישה תיקונים.
פרוטוקול מונטריאול מהווה ציון דרך בהפסקת השימוש בחומרים המדלדלים את שכבת האוזון.
כל המדינות בעולם נוקטות בפעולות ספציפיות וממוקדות במטרה לסיים הייצור והצריכה של כימיקלים מעשה ידי אדם המשמידים את שכבת האוזון הסטרטוספרית, שכבת המגן של כדור הארץ.
מטרת פרוטוקול היא להגן על בריאות האדם והסביבה על ידי הוצאה הדרגתית משימוש של כמעט 100 כימיקלים תעשייתיים הפולטים גזי חממה שתורמים לשינויי אקלים.
כל 198 המדינות החברות באו"ם אישרו את הסכם מונטריאול.
לתוכנית הסביבתית של האו"ם היה תפקיד משמעותי בקביעת מדדים להפחת השימוש בחומרים מסוכנים, הובלת המשא ומתן בין המדינות המפותחות והמתפתחות ולאחר חתימת ההסכם, היא אחראית על הבקרה והסיוע למדינות המתפתחות.
פרוטוקול מונטריאול מפחית בהדרגה את הצריכה והייצור של חומרים פוגעי אוזון.
לוחות הזמנים שונים נקבעו למדינות מפותחות ומתפתחות לעמידה ביעדי הפרוטוקול.
על פי האמנה, לכל המדינות יש אחריות ספציפית הקשורה להפסקת שימוש בחומרים פוגעי אוזון בקבוצות הכימיקלים השונות, פיקוח על סחר בחומרים, דיווח שנתי של נתונים, מערכות רישוי לאומיות לבקרת יבוא ויצוא של חומרים מסוכנים, ועניינים אחרים.
ישראל אשרה את ההסכם ב-1992. ההסכם בישראל בא לידי ביטוי בתקנות החומרים המסוכנים (יישום הסכם מונטריאול בעניין חומרים הפוגעים בשכבת האוזון), התשס"ד-2004, שתחילתן מיום 12 במרץ 2004.
בשנת 1977 ריכזה התוכנית הסביבתית של האו"ם תוכנית להגנה על שכבת האוזון, שהעלתה למודעות הציבור את הנזק שנגרם לשכבת האוזון כתוצאה משימוש בחומרים המכלים את שכבת האוזון.
שמונה שנים לאחר מכן, ב-1985, נחתמה אמנת וינה להגנה על שכבת האוזון, שהצביעה על אחריותן של המדינות לשמירה על בריאות התושבים והסביבה לנוכח הידלדלותה של שכבת האוזון.
הצדדים לאמנה הצהירו על נכונותם לשתף פעולה במחקרים בנושא ולהחליף מידע על ייצור ופליטות של CFC וחומרים אחרים הפוגעים בשכבת האוזון.
אמנה זו יצרה את המסגרת הכללית למשא ומתן סביב הסכם מונטריאול.
מאז נכנס ההסכם לתוקף ב-1989, נוספו לו חמישה שינויים במטרה להוסיף חומרים מסוכנים נוספים לרשימה, להקים מנגנון לסיוע כספי ולהעברת טכנולוגיות למדינות מתפתחות ולהקים מערכת לרישוי החומרים לייצוא ויבוא.
אלה חמשת השינויים והשנים שבהן התקבלו:
התאמות וינה להסכם בנושא מתיל ברומיד - 1995
כל השינויים אושרו גם על ידי מדינת ישראל.
ב-1991 הוקמה הקרן הרב-צדדית ליישום פרוטוקול מונטריאול.
מטרת הקרן לסייע למדינות המתפתחות, במעבר משימוש חומרים מדלדלי האוזון לחלופות סביבתיות.
הקרן מנוהלת על-ידי ועדה המורכבת מנציגי מדינות מפותחות, התורמות ומדינות מתפתחות.
כספי הקרן מהווים כלי מרכזי למדינות מתפתחות לעמוד ביעדים.
המדינות המתפתחות הוגדרו על ידי פרוטוקול מונטריאול כמדינות סעיף 5. במדינות אלו רמת הצריכה השנתית לנפש של חומרים פוגעי אוזון היא פחות מ-0.3 קילוגרם.
רשימת המדינות סעיף 5 נבחנת מדי שנה במפגש שנתי של הוועדה בפריז.
המימון מגיע בעיקר מהמדינות המפותחות.
פרוטוקול מונטריאול הצליח להגיע לתוצאות הרצויות:
הפחתה ניכרת בייצור והצריכה של רוב הכימיקלים המדללים את שכבת האוזון בכל העולם.
בשנת 2019 הצטמצם החור באוזון לגודל הקטן ביותר מאז נצפה בשנות השמונים של המאה הקודמת.
הקרן הרב צדדית שהוקמה תמכה בפעילויות בעלות של יותר מ-2.9 מיליארד דולרים בנושאים של המרה תעשייתית, סיוע טכני, הדרכה, בניית יכולות ותחומים נוספים.
כשני מיליון איש בשנה ניצלו מסרטן עור.
יצירת הסכם הכולל את כל החברות באו"ם, בניית מנגנוני עבודה יעילים והוכחה כי ניתן להתמודד עם משבר האקלים.
הפעילות הנדרשת מישראל במסגרת ההסכם
במסגרת ההסכם נדרשת ישראל לפעולות האלו:
קביעת מדיניות ניהול הלונים ופראונים.
הצגת מועמדים ישראלים לוועדות מקצועיות.
מדינת ישראל היא אחת מיצרניות המתיל ברומיד העיקריות בעולם.
מפעל תרכובות ברום מייצר כשליש מכלל הייצור העולמי של מתיל ברומיד, שהוא חומר מבוקר הפוגע בשכבת האוזון, ולכן יצא משימוש במדינות המפותחות בשנת 2005 פרט לשימושים המאושרים (תעשייה, קרנטינה) ולשימושי קרקע המוגדרים כשימושים קריטיים.
במדינות המתפתחות נקבעה תקופת הפחתה ארוכה יותר, עד 2015.
ישראל הפחיתה השימוש במתיל ברומיד באופן משמעותי על פי המתחייב מההסכם, כאשר המשך ההפחתה מחייב מציאת חלופות לחיטוי הקרקע (בעיקר במדינות המתפתחות).
ישראל מפחיתה מדי שנה את הקצאת השימוש בגזים האסורים.
הקצאת יבוא הגזים מתבצעת על ידי מינהל הסביבה ופיתוח בר קיימא במשרד התמ"ת.
בדצמבר 2002 במסגרת ההסכם ארגנו המשרד להגנת הסביבה יחד עם UNEP - התוכנית הסביבתית של האו"ם, UNIDO - ארגון התעשייה והפיתוח של האו"ם, משרד החקלאות ומשרד החוץ סדנה בינלאומית בת שבוע בנושא תחליפי מתיל ברומיד עבור מדינות מתפתחות שכללה גם יומיים של סיורים מקצועיים.
מטרת הסדנה הייתה לעזור למדינות מתפתחות לעמוד בדרישות יישום הפרוטוקול.
בקריפטוגרפיה, פרוטוקול דיפי־הלמן (Diffie-Hellman) הוא פרוטוקול שיתוף המפתח הראשון, שהוצע על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן ב־1976 כדי לפתור את בעיית הפצת המפתחות.
הפרוטוקול מאפשר לשני משתתפים שלא נפגשו מעולם ואינם חולקים ביניהם סוד משותף כלשהו מראש, להעביר אחד לשני מעל גבי ערוץ פתוח (שאינו מאובטח) סוד כלשהו כך שאיש מלבדם אינו יודע מהו.
הסוד יכול להיות, בהקשר של פרוטוקול תקשורת מאובטח, מפתח הצפנה.
פרוטוקול דיפי־הלמן מתמודד עם בעיית הפצת המפתחות על ידי פונקציה חד-כיוונית.
בעזרת הפונקציה ניתן להכין מפתח שיחה ארעי שיהיה משותף גם לצד השני של השיחה, ולאחר מכן התקשורת יכולה להיות מוצפנת באמצעות מפתח זה עם צופן סימטרי לפי בחירה כמו AES.
בגמר השימוש בו המפתח מושמד.
אם כל המפתחות בפרוטוקול הם חד־פעמיים ולא חוזרים להשתמש בהם שוב, הרי שהפרוטוקול מספק סודיות מושלמת קדימה במובן שמרגע שהמפתח הושמד אין שום דרך לשחזר אותו, אפילו אם בעתיד תתגלה דרך יעילה לפצח את הפרוטוקול.
ביטחון הפרוטוקול מסתמך על הקושי שבפתרון בעיית דיפי־הלמן (להלן) הדומה לבעיית הלוגריתם הבדיד.
הגרסה המתוארת מספקת הגנה על סודיות המפתח המשותף כנגד יריבים פסיביים המסוגלים לצותת לערוץ התקשורת בלבד.
היא אינה מספקת הגנה מפני יריב אקטיבי המסוגל ליירט, לחסום או ל'הזריק' מסרים כרצונו.
למעשה, הפרוטוקול אינו מספק מה שנקרא "אימות זהויות המשתתפים".
הם יכולים להיות סמוכים ובטוחים כי מלבדם אין איש יודע מהו המפתח ששיתפו, אך אינם מקבלים כל ערובה לגבי זהות המשתתף האחר.
מסיבה זו הפרוטוקול בגרסה הבסיסית פגיע במיוחד להתקפת אדם באמצע.
גרסאות מתקדמות של הפרוטוקול כמו MQV נותנות מענה לבעיה זו.
פרוטוקול דיפי הלמן הוצג ב־1976 על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן במאמר "כיוונים חדשים בהצפנה"[*], המהווה ציון דרך בתולדות ההצפנה המודרנית.
במאמר הציגו דיפי והלמן רעיון מהפכני לאותה עת - המפתח הפומבי.
הם הראו איך אפשר לפתור את בעיית העברת מפתח הידועה מבלי שהמשתתפים ייאלצו להיפגש כלל.
כמו כן הראו לראשונה כיצד ניתן ליישם חתימה דיגיטלית בעזרת מפתח פומבי.
הרעיונות שהציגו הובילו לאחר מכן להמצאות נוספות בתחום זה, כמו RSA, צופן אל-גמאל, חתימת אל-גמאל וכן DSA.
במרץ 2016 הודיעה ACM שדיפי והלמן הם חתני פרס טיורינג לשנת 2015 עבור עבודתם זו.
להלן תיאור הפרוטוקול בשדה ראשוני.
הכנה חד־פעמית: המשתתפים בפרוטוקול אליס ובוב מסכמים ביניהם באופן גלוי על מספר ראשוני גדול כך שפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד בחבורה הכפלית יהיה קשה, ועל יוצר של (דוגמה בהמשך).
אם ראשוני, לשדה יש יוצרים כאשר היא פונקציית אוילר.
בחירת יוצר יכולה להתבצע תוך דגימה אקראית והסיכויים גבוהים למצוא יוצר תוך מספר ניסיונות קצר.
כעת אליס בוחרת ערך אקראי סודי כאשר ומחשבת את אותו היא שולחת לבוב.
באופן דומה בוב בוחר ערך אקראי סודי כאשר ומחשב את אותו הוא שולח לאליס.
בהינתן אליס מחשבת את המפתח המשותף וכן בוב באמצעות הערכים , מחשב את .
כעת הם משתפים ביניהם את המפתח הסודי בצורה בטוחה.
אליס ובוב שידרו זה לזה את הערכים (מודולו ) בהתאמה.
המידע שהשיגה המצותתת איב שהאזינה למהלכי הפרוטוקול (כמתואר בתרשים), כולל את הערכים: .
כאשר הערכים או לא שודרו כלל.
כדי לחשוף את המפתח המשותף עליה לחשב את .
בעיה זו (חישוב מתוך מודולו ), נקראת בעיית דיפי־הלמן (להלן), אם הערכים נבחרו בקפידה, הדעה הרווחת היא שאין לה פתרון קל.
כמו כן, אם איב מסוגלת לחשב את מתוך הערך , היא יכולה לחשוף את ה'סוד' של אליס ובוב.
חישוב מתוך נקרא בעיית הלוגריתם הבדיד ואף היא נחשבת לבעיה קשה.
מי שיכול לפתור את בעיית הלוגריתם הבדיד באופן יעיל, בוודאי יכול לפתור גם את בעיית דיפי־הלמן באופן יעיל.
ההפך אינו ידוע, טרם נמצאה הוכחה לכך שהיכולת לפתור את בעיית דיפי־הלמן שקולה ליכולת לפתור את בעיית הלוגריתם הבדיד.
אליס בוחרת שלם אקראי סודי כאשר ושולחת לבוב את מסר 1 לעיל.
בוב בוחר שלם אקראי סודי כאשר ושולח לאליס את מסר 2 לעיל.
בוב מקבל את ומחשב את המפתח המשותף .
אליס מקבלת את ומחשבת את המפתח המשותף .
כאמור כל הפעולות מבוצעות מודולו המספר הראשוני .
החישוב המודולרי הכרחי לצורך בטיחות הפרוטוקול כיוון שבלעדיו, אליס משדרת את השלם , כאשר ידוע לכל.
במקרה הזה בעיית הלוגריתם הבדיד קלה מאוד לפתרון, מכיוון שמספר הספרות העשרוניות הדרושות לכתיבת קרוב למספר הספרות של כשהוא מוכפל בנעלם .
כדי למצוא את די לחלק את מספרי הספרות זה בזה.
מאידך חישוב מתוך השארית לאחר חילוק ב־ אינו קל.
לצורך הדגמה בלבד, נניח שהוסכם על המספר הראשוני ויוצר של החבורה הכפלית .
בחירת יוצר היא מלאכה קלה כפי שיוסבר להלן.
אליס בוחרת ערך סודי ומחשבת את .
בוב בוחר ערך סודי ומחשב את .
מסר 1: אליס שולחת לבוב את המספר .
מסר 2: בוב שולח לאליס את המספר .
אליס מחשבת את המפתח המשותף:
בוב מחשב את המפתח המשותף:
כעת בידי שניהם מפתח .
מציאת יוצר של החבורה הציקלית
בחירת יוצר היא קלה ביותר אם ידועים הגורמים הראשוניים של סדר החבורה במקרה של הדוגמה לעיל .
לפי תורת החבורות היוצר יכול להיות כל ערך המקיים: עבור כל הגורמים של .
כלומר וכן מודולו , על כן יכול לשמש כיוצר (ההסתברות שמספר אקראי יצור את החבורה היא (כאשר פונקציית אוילר).
במקרה זה היות שהגורמים הם מזה נובע כי , לכן ההסתברות שמספר מסוים הוא יוצר היא ).
פרוטוקול דיפי־הלמן בעקום אליפטי נקרא בקיצור ECDH אנלוגי לפרוטוקול דיפי הלמן המתואר לעיל.
נתונים פרמטרי התחום של העקום לפי הגדרות התקן: , העקום האליפטי הוא כאשר הסדר של השדה וכן מקדמים של משוואת העקום, היא נקודת הבסיס, הסדר הראשוני של נקודת הבסיס, פקטור משלים כך שמתקיים ו־ מייצג את מספר הנקודות בעקום .
המשתתפת אליס בוחרת מפתח סודי שהוא שלם אקראי והמפתח הציבורי שלה יהיה (תוצאת כפל סקלארי של הנקודה ב־).
בוב בוחר מפתח סודי וציבורי באותה דרך.
כעת אם הם רוצים לשתף ביניהם את הסוד הם פועלים כדלהלן:
אליס שולחת לבוב את הנקודה .
בוב שולח לאליס את הנקודה .
אליס מחשבת את המפתח המשותף שהוא הנקודה בעקום .
בוב מחשב את המפתח המשותף באופן דומה .
הפרוטוקול נכון כי מתקיים .
לכן הנקודה בעקום האליפטי היא נקודה סודית המשותפת רק לשניהם, אותה הם יכולים להמיר למפתח הצפנה.
נניח שאליס ובוב הסכימו ביניהם על הפרמטרים המשותפים הבאים:
לצורך ההתקשרות ביניהם נניח שאליס בחרה את המפתח הסודי: ובוב בחר את המפתח הסודי , כעת לפי כללי האריתמטיקה בעקום האליפטי אליס מחשבת את:
אליס שולחת לבוב את ובוב שולח לאליס את .
כעת הם משתפים ביניהם את הנקודה הסודית .
מקובל להתעלם מהקואורדינטה ולקחת רק את כערך סודי משותף.
בעיית דיפי־הלמן - Diffie-Hellman problem בקיצור DHP היא בעיה מתמטית קשה שהועלתה לראשונה על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן בהקשר של קריפטוגרפיה.
הסיבה לאטרקטיביות הבעיה היא העובדה שהיא מהווה על פניה, פונקציה חד-כיוונית.
ויש עניין רב בקריפטוגרפיה בפונקציות חד־כיווניות כיוון שהן הבסיס המתמטי למרבית האלגוריתמים האסימטריים.
פונקציה חד־כיוונית מאפשרת ביצוע תהליך הצפנה שהוא קל יחסית בכיוון אחד אבל קשה בכיוון ההפוך, דהיינו פענוח, אלא אם כן קיים מידע נסתר בידי המפענח שמקל על מלאכתו.
המידע הנסתר קרוי מפתח פענוח או מפתח פרטי.
נתונים ראשוני , יוצר של החבורה והערכים ו־, מצא את ?
באופן פורמלי הוא יוצר של חבורה ציקלית (מעל שדה סופי מסדר ראשוני, שדה בינארי מורחב או מעל עקום אליפטי) והערכים ו־ שלמים אקראיים כלשהם.
ביטחון פרוטוקול דיפי־הלמן מסתמך על ההשערה שקשה לפתור את בעיית דיפי־הלמן או את בעיית הלוגריתם הדיסקרטי בחבורות מסוימות יותר מהעלאה בחזקה.
מסיבה זו חשוב לבחור חבורה מתאימה כי בחבורות מסוימות פתרון הבעיות הללו עלול להיות טריוויאלי או קל במידה ניכרת.
החבורות העיקריות הידועות כיום כבטוחות לשימוש הן חבורה כפלית המבוססת על:
שדה סופי מסדר ראשוני גדול
עקום אליפטי מעל שדה ראשוני.
הוכח שהקושי בפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד תלוי בגורם הראשוני הגדול ביותר של סדר החבורה (אם סדר החבורה ראשוני, הכוונה לסדר החבורה פחות 1).
בעיקרון שיטת כוח גס, דהיינו ניסוי כל האפשרויות עד למציאת פתרון אינה יעילה.
קיימים אלגוריתמים מהירים שמוצאים פתרון בזמן קצר יותר מכוח גס.
ניתן למנות כמה מהם: תחשיב אינדקסים, אלגוריתם רו של פולרד, אלגוריתם צעד-קטן צעד-גדול של דייוויד שנקס, אלגוריתם נפת שדה המספרים ועוד.
האחרון נחשב לאלגוריתם הטוב ביותר לפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד והוא פועל בזמן ריצה תת־מעריכי, מסדר גודל של .
על כל פנים הממצאים בתחום עדיין לא שלמים.
תקן SP 800-57 של NIST (גרסה 3 - יולי 2012) משווה בין החוזק של אלגוריתמים סימטריים ואלגוריתמים אסימטריים המקבילים להם.
המלצות התקן גורסות שהראשוני צריך להיות בגודל בין 1024 סיביות ל־15,360 סיביות בהתאם לחוזק אלגוריתמים סימטריים המקבילים (בין 80 סיביות ל־256 סיביות).
כך למשל, להשגת חוזק זהה לאלגוריתם AES עם מפתח בגודל 128 סיביות יש לבחור ראשוני באורך 3,072 סיביות.
מעל קבוצת הנקודות בעקום אליפטי התקן ממליץ על טווח אורכים בין 160 ל־512 סיביות.
הסיבה היא שהאלגוריתמים הטובים ביותר הידועים, אינם ישימים בעקום אליפטי.
פרוטוקול דיפי הלמן ניתן לשינוי באופן שיספק גם אימות זהויות, על ידי קביעת הערכים ו־ מודולו כמפתחות ציבוריים של כל משתמש ואז על ידי חתימה על המפתחות (באמצעות סרטיפיקט) ניתן להבטיח את שייכותם לכל משתמש בהתאמה.
פרוטוקול MQV הוא דוגמה טובה להרחבה של פרוטוקול דיפי הלמן המספקת גם אימות זהויות עקיף.
פרוטוקול דיפי הלמן אינו מבטיח למשתתפים הגנה על אופן בחירת המפתח ואינו מונע שליטה חד צדדית.
למעשה אחד הצדדים יכול בקלות להשפיע על אופן בחירת המפתח על ידי בחירת או קטנים במכוון.
לדוגמה אם המעריך המפתח הסודי המשותף יהיה .
באופן דומה הפרוטוקול פגיע במיוחד להתקפה הבאה: אם (כאשר קטן כגון ו־ ראשוני), אזי הוא מסדר (ואז ).
תוקף אקטיבי יכול להחליף את המסרים ששלחו המשתתפים בערכים וכן בהתאמה, בכך לגרום למפתח המשותף להיות .
וכתוצאה יהיה בטווח או .
בכלליות מומלץ לבצע בדיקת תקפות של הערכים כדי להבטיח שהם בטווח המותר וכי הם לא שונו בידי גורם זדוני כלשהו או עקב שגיאה, במהלך חילופי המסרים של הפרוטוקול.
נניח שהמצותתת איב אינה רק צופה פאסיבית אלא ביכולתה ליירט ולשנות מסרים בעודם בדרכם ליעדם מבלי שהמתקשרים הלגיטימיים יבחינו בכך.
מצב כזה אפשרי בכל ערוץ תקשורת שאינו מאומת באופן קריפטוגרפי.
במקרה כזה איב יכולה לבצע התקפה הידועה בשם התקפת האדם באמצע באופן הבא: כזכור אליס מעוניינת לשלוח לבוב את המפתח הציבורי שלה (כאשר הוא המפתח הפרטי) ובוב מעוניין לשלוח לאליס את המפתח הציבורי שלו .
איב תחילה מכינה מפתחות משלה, נניח , ואז כאשר הם מתקשרים ביניהם היא מיירטת את המסרים מאליס לבוב ומבוב לאליס ומחליפה אותם ב־.
כעת איב משתפת עם אליס ועם בוב בנפרד את המפתחות ו־ בהתאמה בעוד שהם מאמינים כי הם שיתפו את המפתחות ו־ בהתאמה, כמתואר בתרשים.
כעת אם אליס או בוב ישלחו זה לזה מסר מוצפן כלשהו עם מפתח ההצפנה או בהתאמה, איב יכולה ליירטו ולפענחו עם המפתח הפרטי המתאים שברשותה או בהתאמה.
יתרה מזו, כדי שהמתקשרים הלגיטמיים לא יבחינו במתרחש היא חוזרת ומצפינה את המסר עם המפתח הפרטי שהיא שיתפה עם הצד השני ושולחת אותו ליעדו כאילו כלום לא קרה.
כדי לסכל התקפה כזו על המתקשרים לאמת בדרך כלשהי את המסרים העוברים ביניהם, גם כדי להבטיח כי הגיעו מהמקור שהם סבורים וכן שהמסרים לא שונו באופן זדוני בדרכם ליעדם.
מסיבה זו אימות והבטחת שלמות הם נושאים קריטיים באבטחת מידע.
פרוטוקול MQV מספק מענה חלקי לבעיה.
אפשר כמובן לחתום על כל המסרים עם החתימה הדיגיטלית המתאימה של כל צד.
במקום לעבוד בחבורה הכפלית של המספרים מודולו הראשוני (שהיא חבורת אוילר של ), אפשר לעבוד בכל חבורה ציקלית אחרת.
השותפים צריכים לפרסם את החבורה ואת האיבר , ואז לחזור על התהליך כמתואר לעיל.
הבעיות הניצבות בפני המאזין הסמוי נקראות 'בעיית דיפי־הלמן' ו'בעיית הלוגריתם הבדיד' בחבורה , בהתאמה.
פרוטוקול אי הכללת רובוטים או robots.txt הוא מוסכמה המאפשרת למנהל אתר אינטרנט (Webmaster) להגדיר כיצד יסרק האתר על ידי מנועי חיפוש ובוטים אחרים המצייתים לפרוטוקול.
הגדרה זו מתבצעת באמצעות קובץ בשם robots.txt המכיל תחביר מיוחד ונמצא בספריית השורש (root) של האתר.
פרוטוקול זה משמש בעיקר להסתרה של חלקים מסוימים באתר ממנועי חיפוש.
על ידי שימוש בפרוטוקול זה אפשר להורות למנועי חיפוש לא לאנדקס דפים מסוימים באתר.
בקריפטוגרפיה, פרוטוקול קריפטוגרפי (לעיתים נקרא גם פרוטוקול אבטחה או פרוטוקול הצפנה) הוא פרוטוקול מופשט או מעשי המפרט כיצד להשיג משימה הקשורה בביטחון מידע תוך שימוש בשיטות ואלגוריתמים קריפטוגרפיים (או אוסף של פרימיטיבים קריפטוגרפיים).
פרוטוקול קריפטוגרפי עשוי לכלול גם פרטים לגבי מבנה ודרך הצגת הנתונים לפי תקנים ידועים כדי לפשט ולהקל על תהליך יישומו והטמעתו במערכת אבטחת מידע.
פרוטוקול קריפטוגרפי לעיתים מיושם בצורה של פרוטוקול תקשורת בין שרת לקוח כמו במערכת PGP או על ידי מספר משתמשים או ישויות כמו בהצבעה אלקטרונית או מכרז מקוון.
לעיתים מטרת הפרוטוקול היא להבטיח ניהול בטוח של מערכת לאור מצב שבו משתתפים בהפעלתה מספר משתמשים, שחלקם עלולים להיות לא הגונים.
בניגוד לאלגוריתם, בהגדרה הבסיסית פרוטוקול הוא אוסף של כללים המכתיבים כיצד המערכת אמורה לעבוד, מהם התנאים הנחוצים לתפקוד תקין שלה ולא פחות חשוב התיאום בין כל חלקיה.
על כל פנים, אופן הפעולה של חלקי המערכת השונים, סדר הפעלתם וכן התוצאה הסופית אינם בהכרח פרט מהותי בפרוטוקול.
משימת הפרוטוקול להבטיח שכל חלקי המערכת ייושמו בתאם לכללים וההוראות.
זה לא מחויב בהגדרה שהפרוטוקול יכתיב למערכת איזה חלק יבוצע קודם או מה יהיה פלט המערכת.
פרוטוקולים קריפטוגרפיים מיושמים לרוב בשכבת האפליקציה וכוללים מספר היבטים חשובים באבטחת מידע, ביניהם:
פרוטוקול קרברוס הוא פרוטוקול קריפטוגרפי לאימות זהויות ושיתוף מפתח הצפנה סודי מזוהה בין שרת ולקוח באמצעות צד שלישי ובשיטות הצפנה סימטריות ואסימטריות.
הפרוטוקול נועד בעיקר לאימות משתמשים ברשת תקשורת מחשבים אך מאפשר גם העברת מפתח בטוחה ונמצא בשימוש נרחב על ידי מערכות ההפעלה הנפוצות.
פרוטוקול אבטחת שכבת התעבורה (Transfer Layer Security) מיישם פרוטוקולים ופרימיטיבים קריפטוגרפיים שונים לאבטחת קישוריות הרשת (HTTP).
שכבה זו כוללת מנגנון אימות המבוסס על מערכת X.509 וכן פרוטוקול הכנת והעברת מפתחות הצפנה כמו פרוטוקול דיפי-הלמן, צופן סימטרי כמו AES להצפנת נתונים ומערכת מפתח ציבורי לצורך חתימה דיגיטלית כמו DSA.
פרוטוקול מיסור שלא לפרסום הוא פרוטוקול קריפטוגרפי המספק הצפנה מקצה לקצה שפותח במיוחד עבור תוכנות מסרים מיידיים ויחודו הוא בכך שהוא מאפשר מידה של אנונימיות ויכולת הכחשה ומונע ציתות מצד גורמים חיצוניים כולל השרת עצמו המנהל את השיחות.
פרוטוקול קריפטוגרפי אינטראקטיבי, מערב אינטראקציה (חילופי דברים) בין שתי ישויות ברשת, כמו שרת ולקוח.
הדוגמה הקלאסית היא פרוטוקול דיפי-הלמן כך קיימים פרוטוקולים נוספים כמו:
פרוטוקול אתגר-מענה, פרוטוקול הוכחת זהות אינטראקטיבי, בו הטוען מוכיח את זהותו לגורם אחר הנקרא המאמת בהוכחת ידיעת סוד המשותף לו ולאותו גורם מבלי לחשוף את הסוד עצמו במהלך הפרוטוקול.
פרוטוקול אתגר מענה משמש באימות זהות משתמש מול השרת, על ידי העברת מסר מוצפן באמצעות אלגוריתם הצפנה כאשר המפתח מופק מהסיסמה הסודית המשותפת לו ולמאמת בעזרת פונקציה מוסכמת.
פרוטוקול הוכחה באפס ידע, פרוטוקול הוכחה אינטראקטיבי, בו הטוען מוכיח ידיעת סוד כלשהו לגורם אחר הקרוי מוודא.