tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, הנהלת המועדון והמאמן כבר שמו קץ לקריירת הכדורגל הרצינית שלו, ולכן הם שולחים אותו לשחק בקבוצת המילואים "לוקומוטיב-2".
כדי לעזור לדניס, פיל הופך למאמן בלוקומוטיב-2, וסשה מתחיל את דרכו כסוכן כדורגל.
אבל אמו של דניס אולגה שואלת מספר שאלות רציניות לגבי עתיד בנה ויחסיה עם פיל.
המצב מסובך על ידי בעלה לשעבר, אביו של דניס, שרוצה פתאום להחזיר אותה.
לפיל יש גם שאלות חשובות לתפקיד האימון שלו.
האם הוא מוכן לקחת אחריות - על עצמו, על הקבוצה ועל דניס, שאינו בטוח ביכולותיו?
האם הוא יצליח להפסיק לשתות ולהגן על עקרונותיו בעולם הספורט המקצועי?
ניקולאי קאליניצ'ב – דניס ריבאלצ'נקו, כדורגלן צעיר
ניקיטה פאבלנקו – סשה, סוכן כדורגל
רוסטיסלב ברשאואר – ולדימיר "פילי" פילימונוב, סקאוט בקבוצת הנוער של לוקומוטיב מוסקבה
אנה טראטורקינה – אולגה, אמו של דניס
אנסטסיה קוימובה – בתו של פילי וחברתו של סשה
ויטאלי חאייב – מאמן כדורגל
וסיליסה יוסקובץ – ליזה, אחותו של סשה
אלכסנדר חובאנבסקי – הרמן, סוכן כדורגל
אולגה לאפשינה – אמא של סשה וליזה
נשיא מועדון אורל, גריגורי איוואנוב, בביקורת שמסר לפורטל Sportbox.ru ציין את הסדרה כפרויקט המצייר באופן סביר את יחסי הגומלין בין מאמנים, בתי ספר לכדורגל, שחקנים וסוכני כדורגל.
מחוץ לעצמך היא סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של אלכסנדר דולריין, שהופקה בשיתוף פעולה עם 1-2-3 Production.
שידור הבכורה של שני הפרקים הראשונים התקיים ב-18 בנובמבר 2021 בשירות הווידאו Premier.
הסדרה גם עולה במקביל ברשת TNT.
מומחה ההשקעות המצליח דמיטרי אוזרצקי ניצוד על ידי רוח הרפאים של אשתו מרינה שנרצחה וקצין משטרת הפדרציה הרוסית איגור שנורה למוות.
כדי להיפטר מהישויות הנראות רק לו ומפערי הזיכרון שהוא חווה לנצח, כמו גם כדי לקבל משמורת על בנו סשה, מתחיל אוזרצקי לחקור את סיבות המוות האמיתיות של הרוחות שמטרידות אותו.
לראשונה, הוכרז בפומבי על הפקת הסדרה ב-19 באפריל 2021.
בפועל, צילומי הפרויקט החלו בשנת 2019 והסתיימו במאי 2021, אחר שנקטעו עקב פרוץ נגיף קורונה וההגבלות האפידמיולוגיות שהטילו הרשויות הפדרליות על התקהלויות.
הסדרה צולמה במוסקבה, פרבריה, צפון אוסטיה ובמקסיקו.
מחולל תמונות או מודל טקסט לתמונה הוא מודל גנרטיבי מבוסס בינה מלאכותית המאפשר יצירת תמונות על סמך תיאור טקסטואלי של המשתמש או על סמך תמונה.
תחום זה התפתח בשנים האחרונות הודות להתקדמות משמעותית ביכולות של רשתות נוירונים עמוקות.
תוצריהם של מודלים אלו השתפרו מגרסה לגרסה ואפשרו ייצור מלאכותי של תוצרים באיכות של תצלומים אמיתיים ואמנות שנעשתה על ידי בני אדם.
המודלים פועלים בדרך כלל על ידי המרה ראשונית של הטקסט לייצוג פנימי (בעזרת מודל שפה), ולאחר מכן יצירת התמונה על בסיס ייצוג זה באמצעות מודל גנרטיבי.
אם המודל מקבל תמונה כקלט התמונה עוברת תהליך פיענוח של התוכן שלה באמצעות בינה מלאכותית והטקסט מוצג, לרב, למשתמש.
האימון של המודלים מתבצע על נתוני אימון עצומים הכוללים זוגות של תיאורי טקסט ותמונות רלוונטיות.
התמונות הנוצרות הן חד-פעמיות ולא תיווצר תמונה זהה פעמיים לאותו התיאור.
לפני פיתוחה של הלמידה העמוקה, נעשו ניסיונות לבנות מודלי טקסט לתמונה שייצרו בעיקר קולאז'ים על ידי סידור תמונות קיימות, כמו מתוך מאגר של קליפארט.
המשימה ההפוכה, ייצור טקסט על בסיס תמונה, הייתה בת ביצוע יותר ומספר מודלי למידה עמוקה לכיתוב תמונות הגיעו לפני המודלים הראשונים של טקסט לתמונה.
המודל המודרני הראשון של טקסט לתמונה, alignDRAW, הוצג ב-2015 על ידי חוקרים מאוניברסיטת טורונטו.
alignDRAW שיפר את הארכיטקטורה DRAW שהוצגה קודם לכן (שהשתמשה במקודד אוטומטי ומנגנון תשומת לב רקורסיביים) כדי לאפשר מיקוד על רצפי טקסט.
ב-2016, ריד, אקטה, יאן ואחרים היו הראשונים להשתמש ברשתות גנרטיביות עבור ייצור מערכת טקסט לתמונה.
עם מודלים שאומנו על מאגרי נתונים צרים וספציפיים לתחום, הם יצרו תמונות "עם סבירות חזותית" של ציפורים ופרחים מכיתובי טקסט כמו "ציפור שחורה לחלוטין עם מקור עבה ומעוגל".
מודל שאומן על מאגר הנתונים המגוון יותר COCO ייצר תמונות שנראו דומות לתמונה אמיתית אבל חסרו קוהרנטיות בפרטים שלהן.
מערכות מאוחרות יותר כוללות VQGAN+CLIP, XMC-GAN, ו-GauGAN2.
מחולל התמונות הראשון של טקסט לתמונה שתפס תשומת לב ציבורית רחבה היה DALL-E של OpenAI, והיה מערכת מבוססת טרנספורמרים שהוכרזה בינואר 2021. גרסה משופרת המסוגלת ליצור תמונות מורכבות וריאליסטיות יותר, DALL-E 2, הוצגה באפריל 2022, ולאחריה Stable Diffusion ששוחררה לציבור באוגוסט 2022.
בעקבות מודלי טקסט לתמונה אחרים, פותחו פלטפורמות טקסט לווידאו המופעלות על ידי מודלי שפה כמו Runway, Make-A-Video, Imagen Video PikaLabs ועוד.
מודלים של טקסט לתמונה נבנו תוך שימוש במגוון ארכיטקטורות.
שלב קידוד הטקסט עשוי להתבצע עם רשת עצבית חוזרת כמו רשת זיכרון לטווח קצר (LSTM), אם כי מחוללי תמונות מבוססי טרנספורמרים הפכו מאז לאופציה הפופולרית ביותר.
עבור שלב יצירת התמונה, נעשה שימוש נפוץ בGAN, כאשר גם מודלי דיפוזיה הפכו לאופציה פופולרית.
במקום להכשיר מודל ישירות לפלט תמונה ברזולוציה גבוהה המותנית בהטמעת טקסט, טכניקה פופולרית היא לאמן מודל ליצור תמונות ברזולוציה נמוכה, ולהשתמש במודל עזר אחד או יותר של למידה עמוקה כדי לשדרג אותו, ולמלא אותו ביותר פרטים.
מודלים של טקסט לתמונה מאומנים על מערכי נתונים גדולים של זוגות (טקסט + תמונה), לעיתים קרובות התמונות נלקחות מהאינטרנט.
אימון מודל טקסט לתמונה דורש מערך נתונים של תמונות בשילוב כתוביות טקסט.
COCO, שפורסמה על ידי מיקרוסופט ב-2014, מורכבת מכ-123,000 תמונות המתארות מגוון של אובייקטים, עם חמישה תיאורים לכל תמונה, שנוצרו על ידי כותבים אנושיים.
נעשה שימוש גם ב-Oxford-120 Flowers ו-CUB-200 Birds שהם מערכי נתונים קטנים יותר של כ-10,000 תמונות כל אחד, המציגים פרחים וציפורים.
הערכה והשוואה של האיכות של מחוללי התמונות כרוכה בהערכת מספר מאפיינים.
רצוי שהתמונות המופקות יהיו מציאותיות ומגוונות בסגנונן.
רצון ספציפי למודלים של טקסט לתמונה הוא שתמונות שנוצרו מתאימות באופן סמנטי עם כיתובי הטקסט המשמשים ליצירתן.
הומצאו מספר תוכניות להערכת תכונות אלו, חלקן אוטומטיות ואחרות המבוססות על שיקול דעת אנושי.
מדד אלגוריתמי נפוץ להערכת איכות וגיוון התמונה הוא Inception score (IS) , המבוסס על התפלגות התוויות החזויה על ידי מודל סיווג תמונה Inceptionv3 מיושם מראש, כאשר הוא מוכל על מספר תמונות שנוצרו על ידי מודל הטקסט לתמונה.
הציון גדל כאשר מודל סיווג התמונות מנבא תווית בודדת עם הסתברות גבוהה.
מדד פופולרי נוסף הוא מדד המשווה את התפלגות התמונות שנוצרו ותמונות אימון אמיתיות, לפי תכונות שחולצו על ידי אחת מהשכבות האחרונות של מודל סיווג תמונה מאומן מראש.
בפחות מ-12 חודשים, יצרו מחוללי תמונות כמות יצירות המשתוות ל-150 שנות יצירה של בני האדם.
מחוללי תמונות פתחו אפשרויות יצירה חדשות עבור אמנים רבים.
הם מאפשרים ל"אמני בינה מלאכותית" ליצור תמונות מורכבות ומפורטות שהיו קשות או בלתי אפשריות ליצירה בטכניקות מסורתיות.
דוגמת תמונות עם נופים דמיוניים, דמויות שאינן קיימות במציאות או אפקטים ויזואליים מורכבים.
כמו כן, מחוללי תמונות מאפשרים לאמנים לחקור במהירות רעיונות וסגנונות שונים ללא צורך ביצירה ידנית ארוכה ומאומצת.
הם יכולים לבחון וריאציות רבות של קומפוזיציה, צבע וסגנון בקלות יחסית.
תערוכות רבות בשנים האחרונות כוללות יצירות אמנות שנוצרו בעזרת מחוללי תמונות.
חלק מהאמנים אף יוצרים את מלוא היצירה באמצעות מחולל התמונות.
אמנים אחרים משלבים בין טכניקות מסורתיות כגון ציור או פיסול יחד עם שימוש במחולל תמונות.
השילוב מאפשר יצירה שלא הייתה אפשרית קודם לכן.
השימוש במחוללי תמונות פתח דיון בקהילת האמנות על הגדרת אמנות בעידן המודרני ועל הקשר בין טכנולוגיה ליצירה אמנותית.
יש הטוענים שמחוללי התמונות מהווים כלי ליצירה אמנותית לכל דבר, ויש המתנגדים לרעיון שתוכנה יכולה ליצור "אמנות אמיתית".
מחוללי תמונות הפכו לכלי חשוב ונפוץ בקרב מעצבים גרפיים.
הם מאפשרים למעצבים לחקור רעיונות וקונספטים במהירות רבה, על ידי יצירה מהירה של סקיצות ואבות טיפוס.
במקום להתחיל תהליך עיצוב מאפס, המעצבים מזינים למחולל תמונות טקסט עם תיאור רעיון או קונספט ומקבלים מגוון רחב של תמונות וגרפיקות רלוונטיות.
זה חוסך זמן רב בשלבי הסקיצות והרעיונות הראשוניים.
בנוסף, ניתן להשתמש במחוללי תמונות ליצירת גרפיקות ואיורים מקוריים שייחודיים לפרויקט מסוים.
המעצב יכול להגדיר סגנון או אווירה רצויים ולקבל תוצאות שונות ומגוונות העונות לקונספט.
מחוללי תמונות גם מייתרים במידה רבה את הצורך בשכירת אמן או מאייר עבור פרויקטים מסוימים, מה שחוסך זמן ועלויות.
עם זאת, רבים טוענים שעדיין אין תחליף לעבודתו הייחודית והיצירתית של מעצב אנושי.
בעבר, בתעשיית הפרסום והשיווק, תהליך יצירת חומרים חזותיים לקמפיין דרש העסקה של צוות מעצבים גרפיים או צלמים, מה שלקח זמן רב ועלויות גבוהות.
כיום, ניתן להיעזר במחולל תמונות על מנת לחקור רעיונות שונים תוך דקות ולקבל מגוון רחב של תוצאות.
מחוללי התמונות מאפשרים גם לבחון וריאציות רבות של רעיון פרסומי תוך שינוי גודל, צבעים, סגנון ועוד, עד לקבלת התוצאה האופטימלית.
כך ניתן לחסוך זמן וכסף רב בתהליך הפקת הקמפיין.
במקרים רבים עדיין נדרשת עבודה של מעצב אנושי על מנת לשפר, לעדן ולהתאים את התוצאות מהמחולל לצרכים המדויקים של הפרסום והשיווק.
והיצירתיות האנושית עדיין נדרשת על מנת להגות רעיונות פרסומיים מקוריים ומוכווני שוק.
מחוללי תמונות הפכו לכלי פופולרי מאוד בקרב משתמשי מדיה חברתית ליצירת תכנים ייחודיים ומקוריים.
אחד היישומים הנפוצים הוא יצירת תמונות פרופיל ואווטרים מרשימים ומיוחדים שמשקפים את אישיות המשתמש במקום להשתמש בתמונות קיימות.
מחוללי תמונות משמשים ליצירת מימס או מביאות רעיונות למימס, פוסטים וסטטוסים במדיה חברתית נכתבים בעזרת מודלי שפה ומלווים לעיתים קרובות בתמונה או גרפיקה ויזואלית שנוצרה במחולל תמונות.
הפופולריות של מחוללי התמונות במדיה החברתית מוסברת ביכולת שלהם לאפשר למשתמשים ממוצעים ליצור תכנים אטרקטיביים ואיכותיים שישפרו את חווית הגולשים בפרופיל שלהם.
גם חברות הרשתות החברתיות משתנות בהתאם לצורכי השוק ומוסיפות תכולות המסייעות למשתמשים לייצר תכנים בעזרת מחוללי תמונות וכלי בינה מלאכותית נוספים.
מורים משתמשים במחוללי תמונות כדי ליצור חומרי למידה ויזואליים מעניינים עבור תלמידים.
סטודנטים משתמשים בהם ליצירת פרויקטים ומצגות.
תעשיית הבידור משתמשת במחוללי תמונות ליצירת אפקטים חזותיים ותכנים מקוריים.
למשל, יוצרי סרטים משתמשים בהם לעיצוב דמויות וסצנות.
חברות המפתחות משחקי מחשב או משחקי וידאו משתמשים במחוללי תמונות לתכנון דמויות, סביבות ואלמנטים או חפצים כגון כלים ופרסים.
חוקרים בתחומים כמו בינה מלאכותית משתמשים במחוללי תמונות לאימון מודלים והבנת יכולותיהם.
הם גם חוקרים את האתגרים וההשלכות של טכנולוגיית מחוללי התמונות.
מחוץ לכוכב השקט הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופר הבריטי ק.ס.
לואיס, שפורסם לראשונה בשנת 1938 על ידי ג'ון ליין, בהוצאת The Bodley Head .
זהו הספר הראשון בטרילוגיית החלל של לואיס.
הספר עוסק במתח בין תפיסות מוסר תאולוגיות שמרניות לבין מדענות דורסנית בשם הקידמה.
סדרת הספרים עוסקת לא בחזון של "כיבוש החלל" על ידי המין האנושי אלא ביכולת של בני האדם לרסן את עצמם ולקדם תפיסות צנועות יותר וחיי הרמוניה הן ביחסים ביניהם והן ביחסם לטבע ולמיני בעלי חיים אחרים.
הפילולוג אלווין רנסום יוצא לטיול רגלי, ונקלע לחווה מבודדת.
בדרך מקרה הוא מפתיע צמד אנשים שזוממים מזימה.
הם חוטפים ומסממים אותו ורנסום נלקח אל סיפונה של חללית המכוונת לכוכב לכת בשם מלקנדרה.
החוטפים שלו הם דיווין, מכר לשעבר בקולג', ומדען בשם ווסטון.
הפליאה וההתרגשות מפיגות את ייסוריו של רנסום מהחטיפה, אך הוא עומד על המשמר לאחר שהוא שומע את שוביו דנים בתוכניותיהם להסגירו לתושבי מלקנדרה כקורבן.
זמן קצר לאחר שהשלושה נוחתים, רנסום נמלט.
הוא נתקף אימה ובורח לאחר שהוא נתקל לראשונה בתושבי הכוכב המכונים סורנס, (sorns), בעלי מראה חייזריי בעליל.
בשיטוטיו הוא מגלה שכל האגמים, הנחלים והנהרות חמים, שכוח המשיכה נמוך משמעותית מאשר בכדור הארץ, ושהצמחים וההרים כולם גבוהים ודקים במיוחד.
רנסום פוגש בחייזר תבוני ומתורבת בשם היואי (Hyoi) ממין אחר המכונה הרוסס (hross), רנסום הופך לאורח למשך מספר שבועות בכפר של היואי, שם הוא משתמש בכישורים הפילולוגיים שלו כדי ללמוד את שפתם.
הוא מבין את המניע שהוביל את דיווין לבצע את המסע לכוכב, כשהוא מגלה כי זהב (המכונה "דם השמש"), מצוי בשפע על מלאקנדרה.
במהלך מסע ציד, רנסום וחבריו ההרוסה פוגשים באלדיל, יצור מלאכי כמעט בלתי נראה.
האלדיל מספר להם שרנסום חייב ללכת לפגוש את אויארסה , שהוא שליט כדור הארץ, וכי עליו היה לעשות זאת זה מכבר.
זמן קצר לאחר מכן, היואי נורה למוות על ידי ווסטון ודיווין שעוקבים אחר רנסום.
ההרוסה מורים לרנסום לציית להוראותיו של אלדיל, ולחצות את ההרים למערה של סורן בשם אוגריי.
בדרך רנסום מגלה שהוא כמעט הגיע לגבול האוויר לנשימה.
למרבה המזל אוגריי מאושש אותו עם מכל חמצן.
למחרת, כשהוא נושא את רנסום על כתפו, אוגריי לוקח אותו על פני "המישור העגום" ויורד אל עמק נהר אחר אל מלדילורן, בית האי של אוירסה.
שם פוגש רנסום יצור ממין נוסף, פיפלטריג (pfifltrigg) שמספר לו על הבתים היפים ויצירות האמנות שאנשיו יוצרים ביערות מולדתם.
רנסום מובל לאוירסה, אשר מסביר כי קיים אויארסה לכל אחד מכוכבי הלכת במערכת השמש וברבים - אויריסו.
האויריסו הם יצורים מלאכיים רבי עוצמה המנחים את כוכבי הלכת של מערכת השמש.
עם זאת, האוירסה של כדור הארץ - המכונה תולקנדרה, "כוכב הלכת השקט" - הפכה "עקומה", או רעה, והוגבלה לכדור הארץ לאחר "מלחמה גדולה" בסמכותו של מלדיל, שליט העוֹלָם.
כדור הארץ נמצא בהסגר: אוירסה המרדנית שלו (שהוא השטן) והשדים שלו לא יכלו לעבור מעבר למסלול הירח, והאוירסו האחר לא יכולים להגיע לכדור הארץ ולכן הו נחשב "הכוכב השקט" שתושביו אינם בקשר עם המלאכים והיצורים האחרים במערכת השמש.
רנסום מתבייש כמה מעט דברים טובים הוא יכול לספר לאויארסה של מלקנדרה על כדור הארץ, וכמה טיפשים נראים בוודאי הוא ובני אדם אחרים בעיני אויארסה.
בזמן שהשניים מדברים, מובאים דיווין ו-ווסטון, שנמצאים תחת שמירת הרוסה, כי הם הרגו שלושה בני מין זה.
ווסטון אינו מאמין שאוירסה קיים והוא אינו מסוגל להעלות על הדעת שהמלקנדרים הם כל דבר מלבד ילידים בורים, ניתנים לניצול ולשימוש לרעה.
דברים אלה עולים במהלך נאום ארוך שבו ווסטון מצדיק את הפלישה המוצעת שלו למלקנדרה בהצדקה של טיעונים "פרוגרסיבים", קפיטליסטים אבולוציוניים.
המניעים של ווסטון מתגלים כמורכבים יותר מרווח כספי אישי: החזון שלו הוא להרחיב את האנושות אל שאר היקום, לנטוש כל כוכב לכת ומערכת כוכבים כשהמשאבים שם מתדלדלים והכוכבים הופך בלתי ראוי למגורים.
בניסיונות התרגום של רנסום נחשפים האכזריות והגסות שבשאיפותיו של ווסטון.
אוירסה מכיר בכך שווסטון פועל מתוך תחושת חובה למין שלו ואינו שותף לתאוות הבצע של דיווין לזהב, אך הוא אומר לווסטון ודווין שהוא לא יכול לסבול את נוכחותם המפריעה במלאקנדרה.
הוא מנחה אותם לעזוב את הפלנטה מיד, למרות תנאי מסלול מאד לא נוחים.
אוירסה מציע לראנסום את האפשרות להישאר במלאקנדרה, אבל רנסום מחליט שגם הוא לא שייך לפלנטה וכי עליו לחזור.
שלושת הגברים טסים בחללית בחזרה לכדור הארץ, ואספקת האוויר שלהם ושאר האספקה שנועדו ל־90 ימים כמעט נגמרות טרם הגיעם.
לואיס מציג את עצמו כדמות בספר.
הוא כתב לרנסום ושאל אם נתקל במילה הלטינית Oyarses, שהתגלתה ביצירה ניאופלטונית מימי הביניים.
דבר זה דוחף את רנסום לחלוק את סודו והשניים מחליטים להפריע לווסטון לעשות רוע נוסף לאור "ההתקדמות המהירה של אירועים [עכשוויים]".
במלקנדרה ישנם שלושה מינים תבוניים - הנאו (hnau).
ההרוסה - דומים ללוטרות או כלבי ים, והם גבוהים ודקים יותר מבני אדם.
רנסום מוצא אותם יפים: "מכוסים, פנים והכל, עם שיער חיה שחור ועבה, ושפם כמו חתול...
מעיל מבריק, עין מבריקה, נשימה מתוקה והשיניים הלבנות ביותר".
הם מתגוררים בעמקי הנהר הנמוכים (handramit), בהם הם שטים בסירה, ומתמחים בחקלאות, דיג ואומנויות הבמה כמו ריקוד ושירה.
הרמה הטכנית שלהם נמוכה, והם לובשים רק בדי חלציים בעלי כיסים.
הדיבור שלהם מאופיין בהוספת צליל /h/ ראשוני למילים באוצר המילים הנפוץ של הפלנטה.
חוש ההומור שלהם הוא "אקסטרווגנטי ופנטסטי".
הסארוני (יחיד sorn ; וברבים מופיעים לפעמים כסורן) הם דמויי אדם דקים, בגובה חמישה מטרים, בעלי מעטה נוצות חיוורות וידיים בעלות שבע אצבעות.
הם חיים במערות ההרים של המדינה הגבוהה, אם כי לעיתים קרובות הם יורדים אל ה-handramit שם הם מגדלים בעלי חיים דמויי ג'ירפות.
הם החוקרים וההוגים של מלקנדרה, המתמחים במדע ובידע מופשט.
הרמה הטכנית שלהם גבוהה, והם מתכננים מכונות, שנבנו על ידי הפיפלטריגי.
למרות שהם יכולים לכתוב, הם לא מחברים יצירות היסטוריה או סיפור עלילה כתובות מכיוון שהם מרגישים שהרוסה עולים עליהם בתחום זה.
חוש ההומור שלהם הוא "רק לעיתים רחוקות היה מעבר לאירוניה".
פיפלטריג'י הם בעלי ראשים דמויי טפיר וגופים דמויי צפרדע ; הם משעינים את המרפקים על הקרקע בזמן מנוחה, ולעיתים כאשר הם עובדים עם הידיים.
התנועות שלהם מהירות ומזכירות את אופן תנועה של חרקים.
הם הבנאים והטכנאים של מלקנדרה.
הם בונים בתים ומייצרים מכשירים שהומצאו על ידי הסארוני.
הם כורים שאוהבים במיוחד לחפור "דם שמש" (זהב) ועוד מינרלים שימושיים ויפים.
חוש ההומור שלהם הוא "חד ומצטיין בהתעללות".
חברי שלושת המינים אינם מאמינים שאף אחד מהגזעים עדיף על האחרים; הם מודים, במקום זאת, שאף גזע אחד לא יכול לעשות הכל ועליהם לפעול בשיתוף פעולה.
לואיס כתב את מחוץ לעולם השקט במהלך שנת 1937 לאחר שיחה עם ג'.
טולקין, שבה קוננו שני הגברים על מצב הסיפורת העכשווית.
הם הסכימו שלואיס יכתוב סיפור מסע בחלל וטולקין יכתוב סיפור מסע בזמן.
למעשה, טולקין מעולם לא השלים את סיפורו, בעוד שלואיס המשיך וכתב שני ספרים אחרים במהלך שנות מלחמת העולם השנייה בבריטניה.
שלושת הספרים הללו מכונים כיום "הטרילוגיה הקוסמיות" או "טרילוגיית החלל", או לפעמים טרילוגיית רנסום על שם הדמות הראשית, אלווין רנסום.
לואיס היה קורא מוקדם של סופר המדע בדיוני הרברט ג'ורג' ולס ובשנת 1908 קיבל לידיו כמתנת חג המולד עותק של "הגברים הראשונים בירח".
במהלך הרומן רנסום מתייחס בזלזלול לתפיסותיו של וולס, אך לואיס עצמו הקדים למהדורות מוקדמות של הרומן את ההסתייגות ש"התייחסויות מזלזלות מסוימות לסיפורים קודמים מסוג זה שיימצאו בעמודים הבאים הושמו שם למטרות דרמטיות גרידא.
המחבר יצטער אם קורא כלשהו היה משער שהוא טיפש מכדי ליהנות מהפנטזיות של מר ה.ג.
וולס או כפוי טובה מכדי להכיר בחובו כלפיהם.
יצירה מוקדמת נוספת של ספרות חלל שבה הכיר מאוחר יותר הייתה מסע לארקטורוס של דייוויד לינדזי (1920).
היו יצירות בדיונית אחרות שמחוץ לכוכב השקט נכתב כתגובה אליהם.
גם ב"גברים האחרונים והראשונים" של אולף סטייפלדון (1930) וגם במאמר בעולמות אפשריים של ג'ון הלדיין (1927), זיהה לואיס את מה שהוא כינה אבולוציוניזם - אמונה מוסרית שהאנושות יכולה לשכלל מעצמה גזע אדון שיתפשט ביקום.
כזו הייתה האידאולוגיה שבה דגל ווסטון בוויכוח שלו עם אויארסה, שרנסום מתוודעה עליה כאשר הוא מתרגם אותה לשפת מלקנדרן.
בסופו של דבר, מעטים המבקרים המקוריים של הרומן הבינו שכוונתו של לואיס הייתה לתאר ערכים תאולוגיים כהנגדה לאלו שלפי תפיסתו קיימים בקרב המצדדים במדענות.
לואיס התייחס למחדל הזה, וציין בפני אחד מכותביו כי "כיום ניתן להבריח כל כמות של תאולוגיה למוחם של אנשים בחסות הרומנטיקה מבלי שהם יודעים זאת".
ברומן עצמו, רנסום מציע גישה דומה אך עדינה יותר במכתבו ללואיס: "מה שאנחנו צריכים כרגע הוא לא כל כך גוף של אמונה אלא גוף של אנשים שמכירים רעיונות מסוימים.
אילו יכולנו להשפיע אפילו על אחוז אחד מהקוראים שלנו לעבור מתפיסת החלל לתפיסת גן-עדן, היינו מבצעים התחלה."
לואיס מציע דעות חליפיות בסדרה של היפוכים.
המלקנדרה שלו היא למעשה כוכב הלכת מאדים, שנקרא על שמו של מרס, אל המלחמה הרומי, שנתפס בעבר מבחינה אסטרולוגית כמשפיע על חשיבות עצמית ושיבוש.
התרחיש של וולס במלחמת העולמות, בו תושבי מאדים מגיעים לכדור הארץ כפולשים מסוכנים.
לואיס לעומת זאת מאתר עולם של מינים שונים החיים בהרמוניה שממנו מגורשים בני האדם - בגלל היותם מין מושחת, המביאים אליו ניצול, תאוות בצע ואלימות.
השעון מוחזר מהשקפת העולם של הרנסאנסית שלאחר ימי הביניים לזו של הרנסאנס של המאה ה-12 עם חזון הרומן של היקום כ"שדה השמים" המאוכלס במלאכים אתרים.
מטרתו של מחקרו הסכולסטי של לואיס "אלגוריית האהבה" (1936) הייתה לאמת מחדש את נקודת המבט של ספרות ימי הביניים הנובעת מאותה תקופהה והפניה לאחד ממחבריה המרכזיים מוצגת כסיבה שלואיס יצור קשר עם רנסום מלכתחילה.
במחקרו של לואיס, מחברי בית הספר האפלטוני של צ'ארטרס מוצגים כ"חלוצי השירה האלגורית של ימי הביניים...
עבורם, הטבע לא התנגד לחסד אלא, הוא מכשיר של חסד בהתנגדות לבלתי טבעי", זהו אחד הרעיונות טרנספורמטיביים שאיתם פוגשים קוראי הרומן.
מחקרו של ברנרדוס סילבסטריס על הבריאה עומד בבסיס הדיון של אויארסה עם רנסום ברומן.
הנאום שנואם ווסטון בשיאו של הספר (בפרק 20), והמאמץ של רנסום לתרגם אותו לשפת מלקנדרה, מדגים את הפער בתפיסות תרבותיות ומוסריות בין מערכות הנפש הפלנטריות, וניתן לומר שהוא מהווה מעין ביקורת חברתית על תפיסת המדענות
נאומו של ווסטון העיבוד של רנסום למלקנדרן, "שהוא הרגיש שהינו בלתי מספק למדי " אני אולי נראה לך שודד גס, אבל אני נושא על כתפי את גורלו של המין האנושי.
לחיים השבטיים שלכם עם כלי הנשק מתקופת האבן ובקתות הכוורת, הסירות הפרימיטיביות והמבנה החברתי היסודי, אין מה להשוות עם הציוויליזציה שלנו - עם המדע, הרפואה והמשפט שלנו, הצבאות שלנו, הארכיטקטורה שלנו, המסחר שלנו.
מערכת תחבורה שמגמדת במהירות את המרחב והזמן.
זכותנו להחליף אתכם היא זכותו של הגבוה על פני הנמוך.
בינינו, אויארסה, יש סוג של חנוא שייקח אוכל של אחרים - ודברים, כשהם לא מסתכלים.
הוא אומר שהוא לא אדם רגיל מהסוג הזה.
הוא אומר שמה שהוא עושה עכשיו יגרום לדברים שונים מאוד לקרות לאלה מבני עמנו שעדיין לא נולדו.
הוא אומר שביניכם, חנוא מבני משפחה אחד חיים כולם ביחד ולהרוסה יש חניתות כמו אלו שהשתמשנו בהן לפני הרבה מאוד זמן והבקתות שלכם קטנות ועגולות והסירות שלכם קטנות וקלות כמו הישנות שלנו, ויש לכם רק שליט אחד.
הוא אומר שאצלנו זה שונה.
הוא אומר שאנחנו יודעים הרבה.
יש דבר שקורה בעולמנו כאשר גופו של יצור חי חש כאבים ונחלש, ולפעמים אנו יודעים כיצד לעצור זאת.
הוא אומר שיש לנו הרבה אנשים עקומים ואנחנו הורגים אותם או סוגרים אותם בבקתות ושיש לנו אנשים ליישב מריבות בין הנאוים העקומים על הצריפים והחברים שלהם ודברים.
הוא אומר שיש לנו דרכים רבות לבני ארץ אחת להרוג את אלה של אחרת וחלקם מאומנים לעשות זאת.
הוא אומר שאנחנו בונים בקתות גדולות וחזקות מאוד מאבנים ודברים אחרים - כמו ה- פיפלטריגי .
והוא אומר שאנחנו יכולים להחליף דברים רבים בינינו ויכולים לשאת משקלים כבדים מהר מאוד לדרך ארוכה.
בגלל כל זה, הוא אומר שזה לא יהיה מעשה של הנאו עקום אם עמנו יהרוג את כל עמך.
החיים גדולים יותר מכל מערכת מוסר; הטענות שלה הן מוחלטות.
לא על ידי איסורים שבטיים ומשפטים מועתקים מספרים הם ממשיכים לצעדה הבלתי פוסקת מהאמבה לאדם ומאדם לציוויליזציה.
הוא אומר שיצורים חיים חזקים יותר מהשאלה אם מעשה עקם או טוב - לא, זה לא יכול להיות נכון - הוא אומר שעדיף לחיות ועקום וכפוף מאשר להיות מת - לא - הוא אומר, הוא אומר - אני לא יכול אמור את מה שהוא אומר, אוירסה, בשפה שלך.
אבל הוא ממשיך ואומר שהדבר הטוב היחיד הוא שצריך להיות הרבה מאוד יצורים בחיים.
הוא אומר שהיו הרבה חיות אחרות לפני האנשים הראשונים, והאחרונות היו טובים יותר מהקודמות; אבל הוא אומר שהחיות לא נולדו בגלל מה שאומרים הזקנים לצעירים על פעולות עקומות וטובות.
והוא אומר שהחיות האלה לא חשו רחמים.
החיים שברו ללא רחמים את כל המכשולים וחיסלו את כל הכישלונות והיום בצורתה הגבוהה ביותר - אדם מתורבת - ובי כנציגו, היא נלחצת קדימה אל אותה קפיצה בין-כוכבית שתציב אותה, אולי, לעולם מעבר להישג ידו של מוות.
הוא אומר שהחיות האלה למדו לעשות הרבה דברים קשים, חוץ מאלה שלא יכלו; ואלו מתו ושאר החיות לא ריחמו עליהם.
והוא אומר שהחיה הכי טובה עכשיו היא מסוג האנשים שעושים את הצריפים הגדולים ונושא משאות הכבדים ועושה את כל שאר הדברים שסיפרתי לך עליהם; והוא אחד מאלה והוא אומר שאם כולם ידעו מה הוא עושה הם היו מרוצים.
הוא אומר שאם הוא היה יכול להרוג את כולכם ולהביא את האנשים שלנו לחיות במלאקנדרה, אולי הם יוכלו להמשיך לחיות כאן אחרי שמשהו השתבש עם העולם שלנו.
ואז אם משהו השתבש עם מלאקנדרה הם עלולים ללכת ולהרוג את כל הנאו בעולם אחר.
ואז עוד אחד - וכך הם לעולם לא ימותו.
הוא אומר שבגלל זה זו לא תהיה פעולה עקומה - או אחרת, הוא אומר, זו תהיה פעולה אפשרית - שהוא יהרוג את כולכם ויביא אותנו לכאן.
הוא אומר שוב שאולי הם יוכלו להמשיך לנוע מעולם אחד לאחר ובכל מקום שהם יבואו הם יהרגו את כולם.
אני חושב שהוא מדבר עכשיו על עולמות שמסתובבים שמשות אחרות.
הוא רוצה שהיצורים שנולדו מאיתנו יהיו במקומות רבים ככל שהם יכולים.
הוא אומר שהוא לא יודע איזה סוג של יצורים הם יהיו.
אולי אפול, אבל כל עוד אני חי לא אסכים, עם מפתח כזה ביד, לסגור את שערי העתיד על הגזע שלי.
מה שטמון בעתיד הזה, מעבר לקן הנוכחי שלנו, עובר את הדמיון שניתן לתוס: מספיק לי שיש משהו מעבר.
הוא אומר שהוא לא יפסיק לנסות לעשות את כל זה אלא אם כן תהרוג אותו.
והוא אומר שלמרות שהוא לא יודע מה יעלה בגורל היצורים שנבעו מאיתנו, הוא רוצה שזה יקרה מאוד.
מחוץ לחוק במשמעותו המקורית והמשפטית הוא אדם שהוכרז כמי שנמצא מחוץ להגנת החוק.
בחברות קדם-מודרניות, כל ההגנה המשפטית נשללה מהעבריין, כך שכל אחד היה רשאי מבחינה משפטית לרדוף או להרוג אותו.
הכנסה למעמד מחוץ לחוק הייתה אפוא אחד העונשים החמורים ביותר במערכת המשפט.
בחוק הגרמני הקדום, עונש המוות נעדר בצורה בולטת, וההכרזה על אדם כמחוץ לחוק הייתה העונש הקיצוני ביותר, שבפועל ככל הנראה שקול לעונש מוות.
המושג ידוע גם מהחוק הרומי, במעמד המכונה "homo sacer", והתקיים לאורך ימי הביניים.
משמעות משנית של המונח "מחוץ לחוק" היא אדם המתחמק באופן שיטתי מלכידה באמצעות התחמקות ואלימות.
משמעויות אלה קשורות וחופפות אך אינן בהכרח זהות.
נרדף שהוכרז כמי שנמצא מחוץ להגנת החוק באזור אחד אך קיבל מקלט וחי בגלוי ומציית לחוקי המקום באזור אחר הוא מחוץ לחוק במשמעות הראשונה אך לא במשמעות השנייה.
בפולקלור הבריטי רובין הוד הוכרז כמחוץ לחוק באנגליה אך קיבל תמיכה מהאוכלוסייה המקומית ומצא מקלט ביערות.
במשפט המקובל של אנגליה, "כתב הכרזה על אדם כמחוץ לחוק" כלל את ההכרזה "Caput lupinum" ("[שיהיה] ראש זאב"), שמשמעותה שהאדם נחשב לזאב בעיני החוק.
לא רק שנשללו מהאדם כל הזכויות המשפטיות, אלא שאחרים יכלו להרוג אותו במקום כאילו היה זאב או חיית בר אחרת.
נשים הוכרזו כ"מנודות" במקום כמחוץ לחוק, אך מדובר היה למעשה באותו עונש.
בין צורות הגלות השונות, החוק הרומי כלל את העונש של aquae et ignis interdictio ("איסור מים ואש").
אנשים שנענשו בעונש זה נדרשו לעזוב את שטח רומא ולהפקיר את רכושם.
אם הם חזרו, הם נחשבו למעשה לפורעי חוק; מתן שימוש במים או באש להם היה בלתי חוקי, והיה ניתן להורגם ללא עונש משפטי.
איסור מים ואש הוטל באופן מסורתי על ידי טריבון הפלבאים ויש עדויות לשימוש בו במהלך המלחמה הפונית הראשונה במאה השלישית לפנה"ס על ידי קאטו הזקן.
מאוחר יותר העונש הוטל גם על ידי פקידים רבים אחרים, כגון הסנאט, מגיסטראטים ויוליוס קיסר כמצביא ומושל פרובינציה במהלך מלחמת גאליה.
העונש יצא משימוש במהלך הפרינקיפט.
המונח מחוץ לחוק מתייחס להליך הרשמי של הכרזת אדם כפורע חוק, כלומר הצבתו מחוץ להגנה המשפטית.
במשפט המקובל של אנגליה פסק דין זה היה אחד מהעונשים הקשים ביותר במערכת המשפטית, מכיוון שהפורע לא יכול היה להשתמש במערכת המשפטית להגנה (למשל מפני דרישת צדק ההמון).
הכרזה על אדם כפורע חוק הייתה לגרום לו לסבול צורה של מוות אזרחי או חברתי.
הפורע הודר מכל חברה מתורבתת.
מודל מחומש ההורות הוא מודל חינוכי המשמש להדרכה הורית, צוותי חינוך ומחקר.
המודל מורכב מחמישה עקרונות המוכרים בספרות המחקרית והמקצועית כעקרונות להורות מיטיבה, ומספקים תשתית לקידום דפוסי תקשורת בכל מערכת יחסים בינאישית.
חמשת עקרונות המודל הם: שותפות, מנהיגות הומאנית, אהבה ללא תנאי, עצמאות וכללים.
מודל מחומש ההורות פותח על-ידי מטפלים משפחתיים וזוגיים וחוקרים בהתפתחות הילד בישראל, והוא משמש להדרכת הורים, הדרכת צוותי חינוך ומחקר.
התצוגה הגרפית של המודל והרעיון עליו הוא מבוסס הם בסיסיים וקלים יחסית להבנה: המודל מלכד חמישה עקרונות של התנהגות הורית ומכאן שמו המבוסס על הצורה ההנדסית מחומש.
העקרונות עליו מבוסס המודל מוכרים בספרות המחקרית והמקצועית, באופן חוצה תרבויות, כעקרונות של הורות מיטיבה.
העקרונות שנבנו מלכתחילה להדרכת הורים מספקים גם תשתית לקידום דפוסי תקשורת מיטביים בכל מערכת יחסים בינאישית (לדוגמה, מערכות חינוכיות וצוותים).
המודל רואה בתא המשפחתי את המסגרת המשמעותית ביותר לילד.
הנחת היסוד שלו היא שההורים הם המבוגרים בעלי ההשפעה הרבה ביותר על ההתפתחות הרגשית, החברתית והשכלית של הילד.
אחת המטרות של המודל היא פיתוח שפה משותפת ובהירה בין חברי המערכת ויצירת חזון שמטרתו להיטיב עם ההורות על מנת לספק לילדים חוסן ורווחה נפשית.
בשנת 2010 פותח המודל על-ידי עובדים סוציאליים, מטפלים משפחתיים וזוגיים (איתן ארם, אורית בר-יובל, נילי עמוס איטמן, ומיכל טורגן אניקסטר) ומומחית בהתפתחות הילד פרופ' דורית ארם.
עקרונות המודל גובשו בהשראת תאוריות הומניסטיות (אברהם מאסלו וקרל רוג'רס), ומערכתיות (סלבדור מינושין).
הוא נבנה על בסיס תובנות מעבודה טיפולית וייעוצית עם זוגות והורים (לדוגמה, אימגו – הנדריקס ) ונחקר על-ידי פרופ' דורית ארם וצוות חוקרות במעבדה לחקר הגיל הרך בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטאות נוספות בעולם.
הפסיכולוגית ההתפתחותית, דיאנה באומרינד הגדירה סגנונות של הורות, שהמבחין ביניהם הוא המידה שלפיה הורה מפגין היענות, שליטה ותמיכה בילדו.
המחקר מראה כי סגנון הורות סמכותי המשלב מידה זהה של היענות, שליטה ותמיכה של הורים, מועיל להתפתחות ילדים.
מודל מחומש ההורות מאמץ את רעיונותיה של באומרינד (המדברים על הורה אחד) ומרחיבם אל תוך התא המשפחתי (ההורים - היחידה המשפחתית).
המשמעות לכך היא שלפני הכל ותוך כדי - על ההורים להיות במודעות להתנהגותם לאור חוויות העבר והיומיום שלהם.
ישנה חשיבות רבה להיות ערים לגורמים המשפיעים על תחושות ההורים ותגובותיהם, ולהיות מסוגלים לווסת תגובות אלו ואת השפעתן על ההתנהגות ההורית, מתוך הבנה שהן עשויות לבוא לידי ביטוי באופן פחות מווסת כשהן יוצאות באוטומטיות ולא מתוך מודעות ושליטה עצמית.
המודל מבוסס על חמישה עקרונות.
עיקרון זה מייצג את החשיבות בשיתוף הפעולה והגיבוי ההדדי של המטפלים המשמעותיים המעורבים בחינוך הילד.
שותפות זו באה לידי ביטוי בראש ובראשונה בתקשורת ובעבודת הצוות של ההורים.
יחד עם זאת, מדובר גם על שיתוף הפעולה של ההורים עם המחנכים, המטפלים והמדריכים של הילד במסגרות השונות (חינוכיות, טיפוליות והעשרתיות).
המודל סבור כי כשההורים נותנים גיבוי הדדי זה לזה הם גורמים ליצירת גבולות ברורים בינם לבין ילדיהם.
על-פי המודל, גם בהורות יחידנית, חשוב לאתר שותפים פעילים נוספים במערכת (סבים, מטפל/ת, חבר/ה המעורבים בגידול הילדים) ולקיים עמם את השיח על שותפות ומעורבות.
בספרות המחקרית, השותפות בהורות אשר מתבטאת בין השאר במצב בו ההורים פועלים באופן מתואם ודינמי לעבר מטרות משותפות, מתוך הסכמה על סדרי עדיפויות, פעולות וחלוקת תפקידים – ממתנת קושי, לחץ ותחושות מצוקה בקרב ההורים, מפחיתה רגשות שליליים ומספקת טיפול מיטבי בילד וכן מקדמת הורות חמה וחוסן במשפחה.
עיקרון זה מייצג את החשיבות בתפיסת ההורים את עצמם כמנהיגים הומאניים המקנים לילדיהם ערכים ונורמות התנהגות המובילים את המשפחה.
העיקרון מתייחס לדרך בה הורים "נוהגים את המכונית המשפחתית" שלהם; כיצד הם קובעים את הערכים וסגנון החיים של המשפחה ומקבלים החלטות בנוגע למשפחה.
עיקרון זה מדגיש את היות ההורה מודל לילדיו, המתווה דרך ערכית ומוסרית, על מנת שיצמחו לבוגרים עצמאיים ומסתגלים בחברה.
רעיון המנהיגות ההומאנית במודל זה, רואה בשוויון בין בני האדם ערך מרכזי.
כמו כן, על-פי המודל, עיקרון זה מתבטא בין השאר ביישום כלל עקרונות המחומש בנחישות, עקביות, התמדה ודוגמה אישית.
לפי הספרות המחקרית, ההכרה בתפקיד המכריע של ההורים כמודל חיקוי לילדים וכמעצבי הסביבה בה הם גדלים, הכרחית ומשמעותית.
לערכי ההורים ולאופן בו הם מממשים אותם, השפעה מכרעת על התפתחות הילדים.
מנהיגות הורית מיטבית, מתחשבת בצורכי הילד ומספקת לו תחושת הגנה.
עיקרון זה מתבסס על הצורך השורשי של בני האדם באהבה ובהרגשה שהם רצויים ומשמעותיים לזולת.
זהו צורך שיש לספק לילד מלידתו ועל ידי כך הוא יגדל בביטחון.
על-פי המודל, ישנה חשיבות לנוכחות הורית, הבעת אמפתיה, התנהגויות אכפתיות וביטויי אהבה בחיי היומיום של הילד; תוך שימת לב לכך שהתנהגויות אוהבות של ההורים אינן קשורות למידה בה הילד עונה על ציפיותיהם, ועל כן - אהבה ללא תנאי.
המודל מדגיש שמה שחשוב באמת הוא ההתנהגויות המבטאות אהבה, מעל לתחושות ההורים בפועל.
דגש זה יוצא מנקודת ההנחה כי הורים מרגישים אהבה כלפיי ילדיהם, אך לא בהכרח יודעים לבטא אותה בהתנהגותם היומיומית.
המודל מספק כלים לאופן בו ההורים יכולים להתנהג, להיות נוכחים ולספק ביטויי אהבה.
תוצאות מחקרים הראו כי כאשר האהבה ההורית היא על תנאי, וההורה הופך לדומיננטי, שלילי ומאיים – יש לכך השפעות שליליות על הילדים והדבר מקושר להתנהגויות אגרסיביות עם בני גילם.
מאידך, מחקרים מראים שלהתנהגות הורית מווסתת וחיובית וכן לתגובות וביטויי רגש חיוביים, ישנה השפעה על ההתפתחות הרגשית המוקדמת וכישורים חברתיים, וכן ויסות עצמי בקרב ילדים.
עיקרון זה נובע מהתהליך הטבעי של הילד בפיתוח העצמאות שלו.
זהו תהליך פיזי, רגשי וחברתי, כשבמסע זה הילדים מגבשים תחושת זהות עצמית ולומדים להסתדר בכוחות עצמם בעולם.
בספרות המחקרית, עצמאות מקושרת ליכולות חברתיות, התמודדות עם קשיים, מקדמת את הביטחון העצמי של הילד ואת תחושת המסוגלות שלו.
הפסיכולוג לב ויגוצקי הסביר בהקשר זה את משמעות התיווך לילד.
על-פי גישה זו, התיווך התרבותי והסביבתי של מבוגרים, המוגדרים כמומחים, הוא גורם מכריע בטיפוח תפקודים קוגניטיביים גבוהים של ילדים.
התיווך מתבסס על אינטראקציות חברתיות ועל השימוש בכלים פסיכולוגיים ובסימנים (כמו שפה).
התיווך מתרחש בטווח שבין הרמה הנוכחית של הילד, לרמה הפוטנציאלית שלו - שבה הוא עדיין זקוק לליווי ולהנחיה של מבוגר.
תיווך יעיל מתקיים כאשר המבוגר מתאים במכוון את תיווכו לרמה הקוגניטיבית שהילד נמצא בה כדי להפחית מורכבות של מטלה ומעודד את הרחבתה במטרה לגרום להתקדמותו ביכולות מופשטות יותר.
על-פי מודל מחומש ההורות, על ההורים לתמוך ולעודד עצמאות המותאמת לגילו ולהתפתחותו של הילד, ולכבד את התמודדות הילדים עם משימות ולאפשר להם להכיר ביכולותיהם.
ישנה חשיבות לפתח את עצמאות הילד בתוך סביבה בטוחה, וכן לעודד את הילדים לבחור בין אפשרויות, לקחת אחריות ולשאת בתוצאות.
שמו של העיקרון "הנהגת כללים" מחליף את השימוש השגור בפי כל – גבולות, הצבת גבולות והיעדר גבולות.
על-פי המודל, אחת המטרות בהנהגת כללים היא שהתא המשפחתי יספק לילדים סוג של חממה ללמידה כיצד להסתדר בעולם בו בלתי אפשרי לקבל כל מה שרוצים.
עיקרון זה מתבסס על כך שכללים מסייעים לילדים להבין מה מצופה מהם ומספקים מסגרת ברורה המאפשרת יציבות בחייהם ובכך תחושת מוגנות וביטחון.
המודל מדגיש כי החשיבות הגדולה ביותר בהנהגת כללים היא בהירותם ועקביותם.
גיבוי הדדי בין ההורים (המתקשר לעקרון השותפות) עוזר לעקביות, כאשר מה שמנחה את ההורים על-פי המודל בכללי ולפי עיקרון זה בפרט - זה טובת הילד וטובת הקשר בין ההורים לילד, וכן הבנת ההיגיון שמאחורי כל כלל.
המודל מסביר כי ככל שהורים מביעים אהבה כלפי ילדיהם כך הם יכולים להקפיד יותר על הנהגת כללים.
מחקרים שעשו שימוש במודל "מחומש ההורות"
מחקרים העריכו את הקשרים שבין התנהגויות ההורים בהתאם לעקרונות המחומש לבין היבטים בהתפתחות ילדיהם.
באחד מהם נחקר כיצד התנהגות הורית יעילה על-פי מודל "מחומש ההורות" קשורה לקיום רוטינות שינה ואיכות שינה של ילדים בגיל הרך.
ממצאיו הראו כי קיים קשר חיובי בין התנהגות הורית יומיומית על-פי עקרונות מודל מחומש ההורות לבין רוטינות מקרבות שינה בבית ודיווח על איכות השינה של ילדים.
מחקר נוסף בחן את הקשר שבין התנהגויות ההורים לבין ההסתגלות הרגשית חברתית של הילדים.
המחקר בחן ההתנהגויות הוריות על-פי מודל "מחומש ההורות" של אבות ואימהות גרושים לילדים בגיל הרך מנבאת פרו-חברתיות אצל ילדיהם.
תוצאות המחקר העידו כי התנהגות ההורית היומיומית של הורים על-פי "מחומש ההורות" מנבאת את ההתנהגות הפרו-חברתית של ילדיהם מעבר לגיל הילד, מספר ימים בשבוע שהוא לן אצל ההורה, משך הנישואין והגירושין.
מחקרים שנערכו בתחום התמקדו בהתנהגות הורים בעתות משבר.
משבר הקורונה הביא לשינויים בחיי היומיום של משפחות עם ילדים בגיל הרך ברחבי העולם.
בתקופות הסגר נותרו הורים ללא טיפול, חינוך ופעילויות פנאי מסודרים לילדיהם ונדרשו להתייחס למכלול הצרכים הרגשיים, החברתיים והחינוכיים שלהם.
משבר הקורונה אפשר התבוננות בינלאומית, במחקר שנערך בחברה הישראלית (ערבים ויהודים), ספרדית, בולגרית ואמריקאית הוערכו מאפייני ההורות על-פי מחומש ההורות בהתבוננות בין תרבותית בימי הסגר הראשון.
המחקר העריך את ייחודיות התרבות והממדים האוניברסליים של הורות.
מחקר אחר התמקד בהערכת התנהגויותיהם היומיומיות של הורים ישראלים (יהודים) עם ילדיהם הצעירים (עד גיל שמונה) בשלוש תקופות: בימי שיגרה כשנתיים לפני פרוץ המגפה, בימי הסגר הראשון, ושנה לאחר פרוץ המגפה.
חלק נוסף של המחקרים בוחן את המשמעות של התנהגות בהתאם לעקרונות המחומש לרווחה של ההורים ולתפקודם.
אחד המחקרים העריך את הקשרים שבין הורות מיטבית על-פי עקרונות המודל לבין הרווחה ההורית והכללית של אבות ואימהות.
תוצאותיו הראו על קשרים בין התנהגות הורית ורווחה.
ככל שההורים דיווחו על התנהגויות הוריות מיטביות על-פי המודל כך הם דיווחו על רווחה רבה יותר (הורית וכללית).
יותר מכך, התנהגויות הוריות של הורה אחד קשורות ברווחתו של ההורה האחר, במיוחד התנהגותם של אבות מנבאת את רווחתן של אימהות.
כלומר, ככך שהאב הראה התנהגות הורית מיטבית על-פי המחומש כך האם דיווחה על רווחה רבה יותר.
מחקר אחר נערך בישראל בתקופת סגר הקורונה, תקופה בה ילדים היו חשופים להרבה מסכים.
תוצאות המחקר העידו כיצד התנהגות הורית מיטיבה על-פי המודל קשורה למעורבות רבה של ההורים בפעילויות הדיגיטליות של ילדיהם הצעירים מבחינת בחירת התוכן ושליטה על זמן מסך.
מחוקים היא קומדיית מצבים בריטית בכיכובם של סיימון פג וג'סיקה היינס אשר גם כתבו את כל פרקי הסדרה.
הסדרה בוימה על ידי אדגר רייט.
הסדרה שודרה במקור בערוץ 4 הבריטי במשך שתי עונות, מ-24 בספטמבר 1999 עד 13 באפריל 2001.
טים ביזלי (מגולם על ידי סיימון פג) ודייזי שטיינר (מגולמת על ידי ג'סיקה היינס) הם שני בריטים בשנות ה-20 לחייהם אשר נפגשו במקרה בבית קפה בעודם מחפשים דירה לגור בה.
למרות שהם בקושי מכירים זה את זה, הם מחליטים להעמיד פנים שהם זוג על מנת לעמוד בדרישות להשכרת דירה מרווחת וזולה במיוחד בצפון לונדון.
הסדרה מתמקדת בהרפתקאות היום-יומיות של טים ודייזי לצד שכניהם האקסצנטריים.
סיימון פג בתפקיד טים ביזלי – אמן קומיקס חובב אשר עובד בחנות קומיקס.
בעונה השנייה הוא מצליח לקבל את עבודת החלומות שלו כגרפיקאי בחברת קומיקס.
טים הוא חובב גדול של מדע בדיוני, משחקי וידאו ותרבות פופולרית.
ג'סיקה היינס בתפקיד דייזי שטיינר – שואפת להיות סופרת אשר מוסחת בקלות וסובלת מדחיינות קיצונית.
מחזיקה בבעלותה כלבת שנאוצר קטנה.
מארק היפ בתור בריאן טופ – אמן אקסצנטרי, שכן של טים ודייזי ומרבה לעבוד על ציוריו יוצאי הדופן בקומה הראשונה של הבניין.
ניק פרוסט בתור מייק וואט – חברו הטוב ביותר של טים אשר משתוקק להצטרף לצבא הבריטי.
הופך בהמשך לדייר בבניין של טים ודייזי לאחר שבתה של מרשה בורחת מהבית.
קייטי קרמייקל בתור טוויסט מורגן – החברה הרדודה והיומרנית של דייזי אשר עובדת במכבסה.
ג'וליה דיקין בתפקיד מרשה קליין – בעלת הבית האלכוהוליסטית של טים ודייזי אשר מרבה לעשן סיגריות.
יש לה בת מתבגרת בשם אמבר עימה היא נוטה להתווכח כל העת.
בעבר הייתה לה מערכת יחסים עם בריאן, אך הוא מנסה כל העת להתחמק ממנה.
לאורך הסדרה נעשה שימוש נרחב בטכניקות קולנועיות מגוונות, והיא מכילה גם הומאז'ים רבים לסרטים קלאסיים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו רבים.
הסדרה הייתה מועמדת בשנים 2000 ו-2002 לפרס באפט"א בקטגוריית קומדיות מצבים.
ג'סיקה היינס זכתה פעמיים בפרס הקומדיה הבריטי בשנים 1999 ו-2001 בקטגוריה השחקנית הקומית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה.
סיימון פג הייתה מועמדת ב-1999 לפרס הקומדיה הבריטי, והסדרה עצמה הייתה מועמדת באותה שנה בפרס הקומדיה הבריטי בקטגוריית קומדיית המצבים הטובה ביותר.
בשנת 2001 העונה השנייה של הסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי הבין-לאומי.
הסדרה יצאה לשווקים במהדורת DVD בבריטניה אשר כוללת בין היתר ראיונות עם צוות השחקנים.
מחומש הכפרים הוא כינוי לאזור בצפון-מזרח השומרון על שם חמש העיירות; טובאס, טמון, פארעה, תיאסיר ועקאבה.
הכביש המרכזי באזור הוא כביש 588 המחבר אותו לאזור שכם ולאזור ג'נין.
כל 5 הכפרים ממוקמים בבקעת טמון בין מרכז השומרון וג'בל אבו א-נמל במערב לבקעת הירדן במזרח, ובין ג'נין בצפון ושכם בדרום, כאשר העיר טובאס היא העיר הגדולה והחשובה בגוש.
בגוש נמצאים רכס טמון, הר גדיר וראס אל-אקרע.
מהבקעה זורם נחל תרצה לבקעת הירדן.
נכון לשנת 2017, במחומש הכפרים מתגוררים כ-56,100 תושבים:
+שם הכפרשם בערביתאוכלוסייהסוג יישובטובאס طوباس22,000עירטמוןطمون14,359עירתיאסירتياسير3,311כפרעקאבהعقّابة8,710כפרפארעהمخيّم الفارعة7,600מחנה פליטים
ארבע מתוך חמשת עיירות המחומש הוקמו ב וב לספירה.
בזמן האימפריה העות'מאנית היה המחומש בשליטת סנג'ק שכם של האימפריה.
בזמן המנדט הבריטי יצא מהעיירה טמון שודד הדרכים הידוע אבו ג'ילדה ששדד ורצח עשרות עוברי דרך ברחבי ארץ ישראל, בעיקר יהודים.
מחנה פארעה הוקם ב-1949 לאחר מלחמת העצמאות כאשר היה תחת שלטון ירדן.
המחומש נכבש על ידי ישראל ביוני 1967 במלחמת ששת הימים.
החל מהסכמי אוסלו עיירות הגוש נמצאות בשליטת נפת טובאס שב בתחומי שטח A.
בעבר ליד העיירה עקאבה שכנה היאחזות הנח"ל נח"ל עירית שפונתה בהסכמי אוסלו ב-1993.
במהלך השנים התרחשה פעילות טרור ענפה במחומש הכפרים כאשר השיא היה באינתיפאדה השנייה ובזירת יהודה ושומרון במלחמת חרבות ברזל.
מהמחומש יצאו פיגועי טרור רבים במהלך השנים ונמצאת בהם פעילות טרור ערבית ענפה בהם גדוד טובאס וגדוד טמון של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
ב-21 בינואר 2025 פתח צה"ל במבצע חומת ברזל במחומש בו חוסלו עשרות מחבלים ונעצרו מאות נוספים.
בערב 29 בינואר, כלי טיס של חיל האוויר הישראלי תקף בהכוונה מודיעינית של שב"כ חוליית מחבלים חמושים במרחב טמון.
ב-1 בספטמבר הימ"מ חיסל מחבל ופצע 5 נוספים בפעילות בעיירה טמון.
ב-25 בספטמבר חוסלו 2 מחבלי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והושמד בית בעיירה טמון על ידי חטיבת מנשה.
מחזאי (באנגלית :playwright) הנקרא בשפות אחדות גם דרמטורג, הוא אדם העוסק בכתיבת מחזה.
יצירותיו מיועדות בדרך כלל להצגה בפני קהל בידי שחקנים.
לעיתים מחזות נוצרים כיצירות ספרותיות, הנעזרת בקונוונציות הדרמטיות אך אינן מכוונות להצגה פומבית.
בתיאטרון הפוסטמודרני, תפקיד המחזאות לעיתים הוא חיבור הקטעים הנבנים לכדי עלילה ורצף אומנותי שלם, לרוב במקרים שבהם ההצגה לא מועלית על-פי מחזה כתוב.
המחזאים המוקדמים ביותר בספרות המערבית שיצירותיהם נשמרו הם המחזאים של יוון העתיקה.
מחזותיהם נכתבו סביב תחרות שנתית שנערכה באתונה במאה החמישית לפני הספירה לכבוד האל דיוניסוס.
הידועים מביניהם – אייסכילוס, סופוקלס, אוריפידס ואריסטופאנס – יצרו תבניות דרמטיות שעדיין מקובלות בקרב מחזאים מודרניים.
המחזאים המודרניים אינם זוכים בדרך כלל לתהילה או להכרה בחשיבות התרבותית של יצירתם בדומה לעבר, מכיוון שהתיאטרון אינו עוד המקום היחיד שניתן לראות בו דרמות רציניות או קומדיות מבדרות, והמחזאי המבקש לו קהל נאלץ להתחרות במדיומים מודרניים יותר כקולנוע וטלוויזיה.
מבין המחזאים הבולטים שהשפיעו על עיצוב תרבות המערב, ניתן למנות את: ויליאם שייקספיר, מולייר, לואיג'י פיראנדלו, ברטולט ברכט, אנטון צ'כוב, יוהאן אוגוסט סטרינדברג, הנריק איבסן, ארתור מילר, יוג'ין אוניל, טנסי ויליאמס, אדוארד אלבי, ניל סיימון, הרולד פינטר, סמואל בקט, אז'ן יונסקו ופרידריך דירנמאט.
המחזאי הראשון שיצירתו נדפסה בשפה העברית הוא יהודה סומו, שמחזהו, "צחות בדיחותא דקידושין", נדפס במאה ה-16.
הדרמטורג בימינו הוא מקצוע שונה מהמחזאי, במיוחד לפי מסורת התיאטרון הגרמנית:
בגרמנית עושים הבדל בין Dramatiker - המחזאי, מחבר מחזות ו Dramaturg דרמטורג שהוא יועץ לבמאי, עוקב אחרי תהליך ההעלאה על הבמה של המחזה, כשהוא בקיא בהקשרים הדרמטיים והספרותיים העמוקים של המחזה.
הדרמטורג במובן הזה מתערב ישירות בעבודת התיאטרון, הלהקה והבמאי.
הוא מופקד על סוגיות קשורות לטקסט (רפרטואר, עיבוד, עריכה, תרגום, תיעוד וכו).
הוא עשוי לעקוב מקרוב אחרי עבודת היוצרים של עבודה הבימתית, בחזרות, בישיבות ההפקה, ומלווה את תהליך היצירה, מבלי שיהיה המחזאי.
מחזה הוא צורת ביטוי ספרותית נפוצה, המורכבת בדרך כלל משורות של דיאלוגים או מונולוגים של שחקן אחד או של דמויות שונות, ומיועדת ברוב המקרים לבוא לביטוי אמנותי כהצגה בתיאטרון.
עם זאת, ישנם מספר רב של חוקרי ספרות המנתחים מחזות בביטוייהם הספרותיים ולא התיאטרונים, בין השאר גם מחזות קלאסיים (כגון מחזותיו של ויליאם שייקספיר).
המושג מחזה מתפרש באופן שווה גם כעבודה הכתובה של המחזאים, וגם כהצגה התיאטרונית השלמה של התמליל הכתוב.
מחזות מוצגים בעיקר בתיאטרון על ידי שחקנים.
כדי ליצור פירוש אחיד של התמליל על ידי כל משתתפי המחזה, הפקות של מחזות מנוהלות בדרך כלל על ידי במאים.
הבמאי נוטה לפרש את החומר הכתוב של המחזה על פי השקפתו הייחודית, ומקרין השקפה זו על מהלך הפקת ההצגה ועל השחקנים כולם.
אף כי רוב המלל המופיע במחזה מדוקלם על ידי השחקנים, ישנן בגוף המחזה הערות של המחזאי, המתארות אווירה או התנהגות, לבוש או תפאורה.
הערות אלו מהוות קווים מנחים לביצוע המחזה.
טבעם של מחזות להתפרש באופן בדלני ושונה על ידי אנשים שונים.
טבע זה מהווה אחד ממקורות המשיכה של סגנון אמנותי זה, בפני מבצעיו וקהל צופיו.
כיוון שכותב המחזה אינו מסוגל להציג את המחזה בצורתו השלמה בלי שיתופם של השחקנים ושל הבמאי, אופן הצגתו והתוצאה הסופית של כל מחזה הוא מאבק ודו-שיח מתמשך בין המחזאי, הבמאי והשחקנים.
המחזה עובר שינוי מתמיד בכל ביצוע שלו, עם הופעתם המתמשכת של השקפות וסוגי ביצוע שונים בהפקתו.
מחזות ממוינים למגוון סוגות, למשל:
טרגדיה – מחזה בו סיפורו של הגיבור מסתיים בסוף עצוב ורע, עקב נפתלות הגורל, פגם בסיסי באופיו של הגיבור, חטא שחטא או פועלם של האלים.
קומדיה – מחזה בו למרות מכשולים ובעיות לאורך הדרך, מגיע הגיבור לסוף "שמח".
מחזה מסוג זה כולל בדרך כלל הומור מילולי ופיזי.
דרמה ביתית – מחזה המציג את העולם הפנימי של משפחה, ואת מערכות הקשרים בתוכה הנובעים מאירועי היום יום.
דרמה קומית – מחזה המכיל מוטיבים משולבים של הדרמה ושל הקומדיה.
מלודרמה – מחזה בעל גירויים רגשיים גבוהים המיועדים ליצור מתח אצל צופיו, מלווה בתפניות חדות.
המחזה מציג בדרך כלל את סיפור מאבקו של הגיבור בנבל כדי לתקן עוולה.
המחזה מסתיים בדרך כלל בניצחונו של הגיבור.
מחזה סמלי – מחזה בו הדמויות ופעולתם משמשים כסמלים לרעיונות ואידאולוגיות, כאשר הגרעין של הסיפור נובע סביב ההתפתחות של הרעיונות ולא סביב אופיים של הדמויות.
מחזור ארבע פעימות הוא סיווג של מנוע בעירה פנימית.
מנוע ארבע פעימות פועל בצורה מחזורית.
כל מחזור מורכב מארבע פעימות, שרק אחת מהן מספקת כוח לצרכן.
מנוע ארבע פעימות משמש להנעת מכוניות, אופנועים, כלי שיט גדולים וכלי טיס.
מנועי ארבע פעימות בדרך כלל שקטים יותר ובעלי נפח גדול בהשוואה למנועי שתי הפעימות.
מנוע ארבע פעימות מבצע את עבודתו על ידי ארבעה מהלכי בוכנה, שנעה בתוך הצילינדר: יניקה, דחיסה, עבודה, פליטה.
בראש כל גליל שני שסתומים - שסתום יניקה ושסתום פליטה.
כיום נפוצים גם מנועים בעלי ארבעה שסתומים - שני שסתומי פליטה ושני שסתומי יניקה.
כך ניתן לשפר את טיב הבערה מבלי צורך להגדיל את נפח המנוע.
במהלך פעימת היניקה שסתום היניקה פתוח והבוכנה יורדת עד לנקודה התחתונה ביותר (נקודה מתה תחתונה - נמ"ת).
כתוצאה מכך הנפח בגליל גדל ותת-הלחץ גורם לתערובת הבערה - במנועי בנזין: תערובת של בנזין ואוויר מהמאייד, במנועי דיזל: אוויר נקי - להיכנס לחלל הצילינדר.
במהלך פעימת הדחיסה שני השסתומים סגורים והבוכנה עולה, בכוח האינרציה מהמהלך הקודם (ובמהלך ראשון - מהכוח שניתן לה על ידי המתנע).
כתוצאה מכך נפח תערובת הבערה בגליל קטן, הלחץ והטמפרטורה עולים.
לקראת סוף המהלך של הבוכנה כלפי מעלה, ניצתת התערובת.
במנועי בנזין התערובת ניצתת על ידי ניצוץ שיוצר המצת, ובמנועי דיזל מוזרק למערכת סולר אשר ניצת כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה שיוצר תהליך הדחיסה.
פיצוץ התערובת בגליל יוצר הדף הגורם לבוכנה לרדת שוב, ולהפוך את האנרגיה של הפיצוץ לאנרגיה קינטית היוצרת תנועה קווית, שהטלטל הופך לתנועה סיבובית ומסובב את גל הארכובה (ציר המנוע), אשר מחובר לגלגלים.
מהלך זה נקרא פעימת עבודה, והוא המהלך היחידי מבין ארבעת מהלכי הבוכנה שבו הבוכנה מניעה את ציר המנוע.
במהלך פעימת הפליטה שסתום הפליטה נפתח והבוכנה עולה עד לנקודה העליונה ביותר (נקודה מתה עליונה - נמ"ע), כתוצאה מהאינרציה ממהלך העבודה.
כתוצאה מכך הנפח בצילינדר קטן והגזים השרופים נפלטים החוצה דרך השסתום לכיוון סעפת הפליטה והמפלט.
לאחר מכן הבוכנה שוב מתחילה לרדת, ומתחיל מחזור חדש.
פתיחת וסגירת השסתומים המתאימים ברגע הנכון מתבצעת על ידי גל זיזים.
גל הזיזים מונע על ידי גל הארכובה של המנוע באמצעות רצועה או שרשרת תזמון ולעיתים באופן ישיר על ידי גלגלי שיניים.
מחזור הדם (נקרא גם מערכת הדם; מערכת ההובלה; המערכת הקרדיווסקולרית) היא מערכת תפקידה לספק לכל התאים החיים בגוף את כל צורכי הקיום שלהם, באמצעות הדם.
היא משמשת כמערכת הובלה אל ומן התאים, ומתווכת בין מערכות הגוף השונות.
הדינמיקה (מיוונית: haemo – דם, dúnamis – כוח) היא ענף ברפואה העוסק בפעילות ובכוחות הפועלים במחזור הדם, ביניהם לחץ הדם, דופק, ושאר מדדים חיוניים.
הלב – איבר שרירי שתפקידו להזרים את הדם לכל חלקי הגוף דרך כלי הדם על ידי התכווצויות קצובות.
אבי העורקים (ותין) – הוא העורק הראשי בגוף, שממנו מסתעפים כל עורקי מחזור הדם הסיסטמי.
אבי העורקים יוצא מן החדר השמאלי של הלב, עולה בקשת מעל הלב ויורד בקדמת עמוד השדרה, שם הוא מסתעף לענפים גדולים וקטנים, עד שלבסוף מתפצל לעורקי הכסל המשותפים מעט מתחת לגובה הטבור.
זהו עורק שרירי אלסטי, וכאשר הוא מתמלא בדם הלחץ בו הוא גבוה יותר מאשר בכל שאר העורקים בגוף.
תכונה זו מאפשרת את זרימת הדם דרכו לשאר עורקי הגוף.
עורקים – כלי דם גדולים בעלי שכבת שריר עבה על-מנת לעמוד בלחץ הדם הגבוה בכל התכווצות של הלב.
העורקים מתפצלים לעורקיקים שעוברים לכל אורך הגוף ומובילים את הדם מהלב לכל האיברים והרקמות בגוף.
עורקיקים – כלי דם קטנים יותר המתפצלים לנימים.
נימים – כלי הדם הקטנים ביותר במערכת ההובלה.
דופנם הדק עשוי משכבת תאים אחת בלבד ומאפשר חילוף חומרים עם התאים הצמודים אליהם.
כמעט כל תא בגוף צמוד לנים אחד או יותר.
קבוצת נימים מתאחדת ליצירת ורידון; הנימים חשובים מאוד ופגיעים מאוד.בַּריאות הנימים נמצאים בצמוד לנאדיות הריאה, שם מתבצע ביניהם חילוף חומרים: בעוד שהפחמן דו-חמצני (הרעיל לגוף) מועבר מהדם שבנימים אל הנאדיות, החמצן (הדרוש לגוף) עובר מן הנאדיות אל הדם.
ורידונים – כלי דם קטנים המתאחדים ליצירת וריד אחד.
ורידים – כלי דם גדולים בהם ישנם שסתומים חד-כיווניים המאפשרים זרימת דם לכיוון הלב בלבד, משאבת השרירים מסייעת בהזרמת הדם ללב.
הוורידים מתאחדים מכל חלקי הגוף אל הורידים הנבובים – העליון והתחתון.
וריד נבוב – זהו כלי הדם הגדול ביותר המוביל דם אל הלב.
ביונקים, ובהם בני האדם, ישנו מחזור דם כפול:
נקרא גם "המערכת הכללית הסיסטמית", "המחזור הסיסטמי" או "מחזור כל כלי הדם בגוף", מספק חמצן לכל הרקמות בגוף.
מחזור זה מעביר דם בין איברי הגוף השונים ללב ובחזרה: דם עשיר בחמצן נכנס לעליה השמאלית וממשיך אל חדר שמאל.
מהחדר השמאלי יוצא הדם אל האאורטה – אבי העורקים.
האאורטה עוברת לאורך הגוף וממנה מתפצלים עורקים גדולים המעבירים דם לאורך הגוף.
מהעורקים מתפצלים עורקיקים ומהם נימים, המהווים חלק מהאיברים והרקמות והאחראים להעברת מזון לכל תא ותא.
בנימים מתרחש חילוף חומרים: חמצן ומזון יוצאים מהדם ונכנסים אל התאים ואילו מהתאים יוצא פחמן דו-חמצני וחומרי פסולת.
בשלב זה הנימים מתלכדים לורידונים ומובילים את הדם חזרה אל הלב.
מהוורידונים מגיע הדם לשני ורידים גדולים: הוריד הנבוב העליון והוריד הנבוב התחתון, המחזירים את הדם לעליה הימנית של הלב; ממנה ממשיך הדם, שכעת עשיר בפחמן דו-חמצני ועני מאוד בחמצן, אל החדר הימני.
מהחדר הימני הוא עובר לעורק הריאה, ודרכו אל הריאות.
זהו השלב האחרון במחזור הדם: מתבצע חילוף הפוך של הגזים, כשחמצן נכנס מהריאות לדם ופחמן דו-חמצני נכנס מהדם אל הריאות, משם הוא נפלט החוצה.
הדם, שוב עשיר בחמצן, נכנס אל העלייה השמאלית, משם אל החדר השמאלי, ממנו אל הגוף, ובזאת מסתיים מחזור הדם.
נקרא גם המערכת הריאתית, הופך דם דל בחמצן ועשיר בפחמן דו-חמצני לדם עשיר בחמצן ודל בפחמן דו-חמצני.
מחזור זה מעביר דם מהלב אל הריאות ובחזרה: דם דליל בחמצן (ועשיר בפחמן דו-חמצני) נכנס מהווריד הנבוב לעליה הימנית וממשיך אל החדר הימני.
משם הוא זורם לריאות דרך עורק הריאה, המתפצל ל-2 (עורק אחד לכל ריאה), ומובל לנאדיות הריאה שם הוא מועשר בחמצן (ומשחרר לנאדיות את הפחמן הדו-חמצני שהיה בו).
מנאדיות הריאה הוא עובר לווריד הריאה, דרכו הוא זורם אל העלייה השמאלית.
מחזור זה מכונה גם "מחזור הדם הריאתי".
קיימות מספר מחלות המתקיימות במערכת הדם, כשפתרונות לכך יכולים להיות הגברת פעילות זרימת הדם דרך ספורט ומעבר לאורח חיים בריא.
מרכזיותו של הלב במערכת הייתה ידועה, והיו מוכרים מסתמי הלב.
העובדה שהדם זורם במחזוריות בגוף התקבלה רק לאחר גילוי מסתמי הוורידים במאה ה-16, והבנת המערכת הושלמה במאה ה-17 עם גילוי הנימים.
מחזה מוסר הוא סוג של מחזה אלגורי, שבה חווה הפרוטגוניסט (הדמות המרכזית במחזה) דילמות מוסריות, בהן הוא נדרש לבחור בין היושר והטוּב האלוהי, לבין הרוע.
מחזות מסוג זה היו נפוצים באירופה במאה ה-15 וה-16. מבחינה היסטורית מחזה המוסר הוא החוליה המקשרת בין המחזות הדתיים של ימי הביניים למחזות החילוניים המאוחרים יותר.
מחזה מוסר מתאפיין בדמויות אלגוריות כגון אהבה, ידידות, רכוש, מוות, תשוקה, קנאה.
בניגוד למה שאולי מצופה מהשם, המחזות אינם בהכרח הרצאות למדניות יבשות, אלא בהחלט משעשעות.
אחד המחזות העבריים הידועים בסוג זה הוא המחזה "לישרים תהילה" של הרמח"ל.
מחזה סאטירים הוא מחזה (קומי בדרך כלל) שהוצג ביוון העתיקה.
מחזות אלה לא כללו בהכרח דמויות של סאטירים או דמויות מהמיתולוגיה היוונית, אולם לרוב היה זה מחזה בוטה, המציג תמות של שתיית יין וכן סצנות בעלות רמיזות מיניות בוטות.
בדיוניסיה האתונאית נהגו כותבי המחזות להגיש לתחרות ארבעה מחזות: שלוש טרגדיות ומחזה סאטירים אחד.
מחזה הסאטירים לא נחשב כקומדיה, אלא היה סגנון נפרד – אחד משלושת הסגנונות של המחזה התיאטרלי שהוצג בתיאטרון היווני, יחד עם הקומדיה והטרגדיה.
מקורו של מחזה הסאיטרים במחזה של פראטינאס מפליוס (שנת 500 לפנה"ס לערך).
עם הגיעו לאתונה שינה המחזאי דיתיראמבוס שהושר לרוב על ידי מקהלה של אנשים שלבשו לרוב לבוש של סאטירים, והפך את שירתם לצורה של מחזה.
ההצלחה של מחזה היתולי זה הייתה רבה, ובעקבות הפופולריות שלו, החלה הדרישה של הקהל שמחזה הסאטירים ישתתף אף הוא בתחרויות הדיוניסיה יחד עם הטרגדיות – בעיקר משום שנתן לקהל סיום שמח יותר לחגיגות, לאחר צפייה בשלוש טרגדיות.
הנושאים שהוצגו במחזות נלקחו מהמיתולוגיה היוונית.
העלילה לרוב התרחשה ביערות, במטרה לקשר את העלילה לאל היין דיוניסוס ולטקסים שנערכו לו במסגרת המיסתריות הדיוניסיות.
מספר חברי המקהלה בהצגה נע בין 12 ל-15, בדומה לחברי המקהלה בטרגדיות.
מחזה הסאטירים היחיד ששרד עד ימינו הוא הקיקלופים של אאוריפידס.
כמו כן שרדו מספר מקטעים ממחזהו של סופוקלס "הסאטירים העוקבים".
מחזור הגופרית הוא מחזור המלכד בו את מעבר הגופרית בטבע.
חשיבותה של הגופרית היא לבניית שתי חומצות אמינו חיוניות, מתיונין וציסטאין, אשר מרכיבות חלבונים שונים.
ישנו דמיון בין מחזור זה למחזור החנקן.
במהלך מסלול המחזור, הגופרית, אשר נמצאת בקרקע בעיקר בצורת תרכובות גופרתיות אי-אורגניות, נקלטת על ידי הצמחים ומשולבת בתרכובות אורגניות.
לאחר מכן, תרכובות אלו עוברות הלאה במארג המזון.
במהלך המעבר מתפרקות התרכובות האורגניות חזרה לתרכובות גופרתיות אי-אורגניות בהפרשות, אשר מפורקות על ידי חיידקים.
כמו כן, לאחר תמותה של בעלי חיים או צמחים, המפרקים הופכים חזרה תרכובות אלו לתרכובות אי-אורגניות.