tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מקור עיקרי למים מתוקים בים מרמרה הם הנהרות הנשפכים אליו.
מאז 2007 היו התפשטויות של ריר לבן (אשר כונה "הריר הלבן") אך הבעיה בדר"כ נפתרה בעצמה והשפעותיה על המערכת הביולוגית במקום היו זניחות.
באפריל 2021 כיסתה את ים מרמרה, שכבה רירית לבנה ועבה.
למרות כל המאמצים לנקות את הכתמים הלבנים שכיסו את פני הים, הם לא נעלמו.
החומר המסתורי שכיסה את פני הים היה ריר שמפרישות אצות מיקרוסקופיות החיות בים.
הריר, שמרקמו ג'לטיני ועשוי בעיקר מסוכרים, מופרש באופן טבעי לאורך השנה ואינו רעיל או מזיק בדרך כלל.
חיידקים החיים בים מפרקים אותו, ובתנאים רגילים הוא נעלם תוך זמן קצר ולא מצטבר לכמויות גדולות.
אולם נראה כי שינויים סביבתיים הכניסו את האצות למצוקה והביאו לכך שהפרשת הריר תהיה קיצונית עד כדי כך שהחיידקים שמפרקים אותו בדרך כלל לא יצליחו להתמודד עם הכמות הרבה.
ים סין הדרומי הוא ים שולי, הים השני בגודלו בעולם אחרי הים הערבי, שטחו הוא כ-3,500,000 קמ"ר.
עומקו המרבי הוא 5,016 מטרים, ובסביבתו ישנם מעל ל-250 איים.
הים הסיני נמצא מדרום לסין, ומבחינה גאוגרפית הוא מהווה ים שולי של האוקיינוס השקט.
לחופיו שוכנות המדינות וייטנאם וסין בצפון, אינדונזיה, סינגפור, מלזיה וברוניי בדרום, הפיליפינים וטאיוואן במזרח ותאילנד וקמבודיה במערב.
לים סין הדרומי חשיבות כלכלית רבה שכן שליש מהמטען הימי בעולם עובר דרכו, מתחת לקרקעיתו עשויים להימצא מצבורים גדולים של גז ונפט, ומתקיים בו דיג מסחרי רב.
שטח הים עצמו, וכן חלק מהאיים הבלתי מיושבים בו, נמצאים במחלוקת בין מספר מדינות הטוענות לריבונות עליהם.
המחלוקות מתבטאות גם בשמות השונים שבהם מכונים הים והאיים שבו.
מצר מלאקה, בין חצי האי המלאי והאי סומטרה שבאינדונזיה, מחבר בין האוקיינוס ההודי וים סין הדרומי.
ים סין הדרומי מכיל יותר מ-250 איים קטנים, שוניות ואטולים.
רוב האיים אינם מאוכלסים אם כי ישנם איים רבים עם מוצבים צבאיים בעיקר עקב סכסוכי טריטוריה בינלאומיים באזור.
ים סין המזרחי (בסינית מפושטת: 东海; בסינית מסורתית: 东海; בקוריאנית: 동중국해; ביפנית: 東シナ海) הוא ים שולי המסתיים באוקיינוס השקט הגובל במזרח סין, והוא חלק מהאוקיינוס השקט.
בקוריאה הוא לפעמים נקרא "הים הדרומי" (남해) - אך מונח זה משמש בדרך כלל לציון האזור שקרוב לחוף הדרומי של קוריאה הדרומית.
ים סין המזרחי גובל באי קיושו ובאיי ריוקיו במזרח, בטאיוואן בדרום ובסין במערב.
הוא מתחבר לים סין הדרומי על ידי מצר טאיוואן ולים יפן דרך מצר קוריאה.
גבולות המים הטריטוריאליים בים הם עם המדינות: דרום-קוריאה, יפן, טאיוואן וסין.
נהר היאנגצה הוא הנהר הגדול ביותר שנשפך לים סין המזרחי.
ים רוס הוא ים שולי עמוק מים באנטארקטיקה בין ארץ ויקטוריה לארץ מרי בירד, המהווה חלק מהאוקיינוס הדרומי.
ים זה התגלה על ידי ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841, ונקרא על שמו.
במערב ים רוס נמצא האי רוס שעליו הר הגעש ארבוס.
במזרח ים רוס נמצא האי רוזוולט.
חלקו הדרומי של ים רוס מכוסה על ידי מדף הקרח רוס.
בשנת 1911 החל רואלד אמונדסן את מסעו לקוטב הדרומי ממפרץ הלווייתנים שבמדף הקרח.
כל האיים שבים רוס הוכרזו על ידי בריטניה כשטחה, והועברו לשליטת ניו זילנד.
האיים מהווים כיום חלק משטח חסות רוס, אולם מדינות רבות אינן מכירות בהכרזה זו.
ים שולי הוא גוף מים סגור באופן חלקי המהווה חלק מגוף מים גדול יותר המופרד ממנו על ידי גוף יבשתי כמו אי, קשת איים, ארכיפלג או חצי אי.
שלא כמו ים בין-יבשתי, בים שולי זורמים זרמי גוף המים הגדול יותר הנגרמים על ידי הרוחות הנושבות בו.
לכן הים התיכון, שלו מערכת זרמים עצמאית, אינו ים שולי של האוקיינוס האטלנטי, ומאותה סיבה אין הים השחור ים שולי של הים התיכון.
ים עשוי להיחשב ים שולי של יותר מאוקיינוס אחד, ועשויים להיות לו ימים שוליים משל עצמו.
ים צ'וּקְצִ'י הוא ים שולי באוקיינוס הקרח הצפוני, המופרד ממנו על ידי מצר דה לונג והאי וראנגל במערב, ופוינט בארו (Point Barrow) במזרח.
הים הצ'וקצ'י מכסה שטח של 589,600 קמ"ר, גבולותיו הם אלסקה בדרום-מזרח וסיביר וחצי האי הצ'וקצ'י ברוסיה בדרום-מערב.
מצר ברינג מקשר בין ים ברינג לבין ים צ'וקצ'י.
הים נקרא על שם העם המתגורר בחצי האי צ'וקוטקה.
ערי נמל החשובות לאורך חופיו של הים הן אואלן (Uelen) ברוסיה ובארו (Barrow) בארצות הברית, והוא ניתן לשייט במשך ארבעה חודשים בשנה בלבד.
ים סרגסו הוא אזור בעל צורה אליפטית במרכז האוקיינוס האטלנטי הצפוני.
האזור תחום על ידי זרמי הים המקיפים אותו.
ממערב לאזור זורם זרם הגולף, בצפון הזרם הצפון אטלנטי, במזרח הזרם הקנרי ובדרום הזרם המשווני הצפוני.
רוחבו של ים סרגסו כ-1,100 ק"מ וארכו כ-3,200 ק"מ, והוא משתרע בין קו אורך 70 מערב לקו אורך 40 מערב, ובין קו רוחב 25 צפון לקו רוחב 35 צפון.
בשל תנועת זרמי הים סביב האזור, המים בתוך אזור ים סרגסו רגועים יחסית, ולכן מכוסה האזור באצות מסוג סרגסום הנותנות לו את שמו.
ים סרגסו התגלה על ידי מלחים פורטוגזים בראשית המאה ה-15, אולם ייתכן שהתגלה עוד קודם לכן - שכן ישנו שיר מהמאה הרביעית מאת פוסטמיוס רופיוס פסטוס אויאניוס המתאר ים המכוסה עשב.
כריסטופר קולומבוס במסעו מערבה מתאר אף הוא משטחים נרחבים של אזוב באזור זה.
ים סרגסו מכוסה ברובו במשטחי אצה מסוג "סרגסום" הצף על פני הים.
באזור חיים צלופחים רבים המטילים את ביציהם בתוך סבך האצות.
בין היתר מתרבים שם הצלופחים האירופיים.
תנועת המים המועטה יחסית מרכזת באזור אשפה רבה הפוגעת במערכות האקולוגיות של האזור.
ים של חברים הוא סרט דרמה שיצא לאקרנים ב-1996, בבימויו של רידלי סקוט ובכיכובו של ג'ף ברידג'ס.
רוג'ר איברט, מבקר קולנוע אמריקאי, שיבח את הסרט: .
הסרט מבוסס על סיפורה של האונייה הבריגנית "אלבטרוס", אשר טבעה ב-2 במאי 1961 ככל הנראה כתוצאה מסופה קטלנית בלב ים.
הסרט מתאר את עלילותיהם של נערים שיצאו להפלגת קיץ לימודית בהנהגתם של רב החובל כריסטופר ב.
שלדון (ג'ף ברידג'ס) המתואר כמורה משמעת קשוח ואשתו.
הוא מפתח קשר חזק ורגשי עם נערי ההפלגה - צ'אק גיג (סקוט וולף); פרנק בומונט (ג'רמי סיסטו); גיל מרטין (ראיין פיליפה) ודין פרסטון (אריק מייקל קול).
כאשר הים הסוער מאיים על אונייתם, חייבים הבנים להשתמש בכישורים שכריסטופר לימדם בשביל לשרוד.
האנייה טובעת וחלק מאנשי הצוות והתלמידים נספים.
לרב החובל מתקיים משפט בו הוא נחקר על תפקודו במהלך הסערה.
המשפט גורם לנערים ולמשפחותיהם להתלבט בין הרצון להכתיר את רב החובל "אשם" לבין נאמנותם לו ולערכים שהנחיל.
ג'ף ברידג'ס בתור כריסטופר שלדון
קרוליין גודול בתור אליס שלדון
סקוט וולף בתור צ'אק גיג
ג'רמי סיסטו בתור פרנק בומונט
ראיין פיליפה בתור גיל מרטין
אריק מייקל קול בתור דין פרסטון
חוליו אוסקר מקוסטו בתור שי ג'נינגס
בלת'זר גטי בתור טוד ג'ונסטון
דייוויד לשר בתור רוברט מרס
אית'ן אמברי בתור טרייסי לפצ'יק
דייוויד סלבי בתור פרנסיס בומונט
ג'ורדן קלארק בתור צ'ארלס גיג
זליקו איבנק בתור קפטן סנדרס
ג'יל לרסון בתור פגי בומונט
ליזי מקיי בתור מידי גיג
ים קארה (ברוסית Ка́рское мо́ре) הוא ים שולי של אוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לסיביר.
הוא מופרד מים ברנץ במערב על ידי מצר קארה ונוביה זמליה, ומים לפטב במזרח על ידי הארכיפלג סברניה זמליה.
הגבול הצפוני של ים קארה מוגדר גאוגרפית על ידי קו הנפרס מקייפ קוהלסאט שבגרהם בל, ארץ פרנץ יוזף לקייפ מולוטוב, הנקודה הצפונית ביותר בקומסומולטס, סברניה זמליה.
ים קארה קפוא במשך למעלה מתשעה חודשים בשנה, והנהרות הגדולים הנשפכים אליו הם האוב, היניסיי וטימיר.
מרבצי נפט וגז טבעי התגלו בים קארה, אך עוד לא נעשו בו קידוחים נרחבים.
ים סקוטיה הוא ים הנמצא רובו באוקיינוס האטלנטי הדרומי, וחלקו באוקיינוס הדרומי.
מזג האוויר בים סוער וקר, בדרך-כלל.
הוא שוכן בין ים ארגנטינה, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, איי אורקני הדרומיים, וחצי האי האנטארקטי.
האיים הנזכרים שוכנים כולם בפסגות רכס דרייק, והים גובל במערבו במעבר דרייק.
כמחצית משטח הים מתנשא על מדף יבשתי.
האיים בים הם סלעיים ומכוסים בחלקם קרח בימות השנה החורפיים.
השם ניתן לים בשנת 1932 על שם ספינת המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה תחת הנהגתו של ויליאם ספירס ברוס, אשר נקראה "סקוטיה".
החצייה המפורסמת ביותר של הים נעשתה בשנת 1916 על ידי סר ארנסט שקלטון וחמישה אחרים שהיו בסירת ההצלה ג'יימס קיירד כשעזבו את אי הפיל בדרכם אל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.
בארגנטינה, ים סקוטיה נחשב לחלק מים ארגנטינה (בספרדית: Mar Argentino), ועל רבים מהשטחים טוענת ארגנטינה לבעלות, כגון איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי פוקלנד, הנמצאים בתוך אזור זה.
ב-20 באוגוסט 2006 התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 7.0 בסולם ריכטר באזור הים, ב-13:41 (זמן מקומי).
ים של דמעות הוא אלבומו השישי של הזמר זוהר ארגוב שיצא לאור באוגוסט 1985. זהו תקליטו הראשון של ארגוב שהופק על ידי אביגדור ומשה בן-מוש מחברת "בן-מוש הפקות", לאחר 4 שנים של עבודה משותפת עם ה"אחים ראובני", שהפיקו את ארבעת אלבומיו הראשונים.
שיר הנושא של האלבום היה חידוש לשיר שבוצע במקור על ידי הזמרת אווה פרנסיס.
האלבום הכיל חידושים נוספים של ארגוב לשירים שהתפרסמו בביצועם של אחרים: "צעיר בלב" של אריס סאן, מחרוזת משירי ג'ו עמר, "זה לא עובר" (במקור "להיות לבד") שבוצע על ידי מירי אלוני, ו"עמוק עמוק" ('שלכת') שהתפרסם בביצועו של אריק לביא.
השיר "מלאך ושטן" נכתב במיוחד עבור ארגוב לפסטיבל "דרור – למנצח שיר מזמור תשל"ה" שנערך ב-1985. ארגוב דורג בפסטיבל במקום ה-8, כשבמקום הראשון זכה יריבו המקצועי חיים משה עם השיר "עד כלות הנשימה".
בתקופת הקלטת האלבום, היה ארגוב מכור באופן חמור לסמים, דבר שמורגש בקולו.
באותה תקופה יצאה לאור קלטת עם קטעים מהופעתו בצרפת.
בשנת 1990 יצא אלבום זה ביחד עם האלבום הבא של ארגוב "להיות אדם" בהוצאה מחודשת כאוסף כפול.
עיבודים לשירים: "ים של דמעות", ו"מלאך ושטן" - יגאל חרד
גיטרות - יהודה קיסר, ומשה בן-משה ('בן מוש')
תופים - איקי לוי, ואורי חתוכה
סקסופון (בשיר "בלילה") - אורי סעדה
טכנאי הקלטה ומיקסים - מוני ארנון
ים סמיית' הוא ים ירחי הממוקם לאורח קו המשווה של הירח, בקצה המזרחי של הצד הקרוב של הירח.
הים ממוקם דרומית למכתש נפר ולים הקצה.
צפונית מערבית לים סמיית' מצויים מכתש שוברט ומכתש שוברט B.
מדרום לים סמיית' מצוי מכתש קסטנר.
בדומה לשאר ימות הירח, ים סמיית' אינו ים, אלא עמק המכוסה בזלת.
ים סמיית' קרוי על שם האסטרונום הבריטי ויליאם הנרי סמיית', והוא אחת משתי ימות ירחיות הקרויות על שם אישים (הים השני הוא ים הומבולדט).
אגן סמיית', בו מצוי ים סמיית', נוצר בעידן ההפרה נקטריאני.
הבזלת כיסתה את העמק בעידן האימבריאני העליון.
ים שלמה הוא ים שולי השוכן בדרום מערב האוקיינוס השקט, בין איי שלמה (שנתנו לים את שמו) ופפואה גינאה החדשה.
במלחמת העולם השנייה נערכו בים שלמה מספר קרבות, בין כוחות הצי הקיסרי היפני וכוחות בעלות הברית.
ים סרגסו הרחב הוא ספר פוסט-קולוניאליסטי משנת 1966 מאת הסופרת הבריטית-דומיניקנית ג'ין ריס.
ריס חיה באלמוניות יחסית לאחר שפרסמה את ספרה הפופולרי "בוקר טוב, חצות" ב-1939. למרות שפרסמה עבודות נוספות בשנים בין שני הספרים, ים סרגסו הרחב היה הראשון שהניב עניין גדול בציבור, ושנהיה לבסוף לספרה המצליח ביותר.
הספר הוא פריקוול לרומן הקלאסי של שרלוט ברונטה, ג'יין אייר, והוא מתאר את הרקע לנישואים אשר ג'יין לומדת אודותם לאחר שבאה לעבוד עבור מר רוצ'סטר.
זהו סיפורה של אנטואנט קוזוויי, יורשת קריאולית לבנה, מימי צעירותה בג'מייקה ועד לנישואיה האומללים לאדון אנגלי מסוים (שמו אינו ניתן על ידי הסופרת).
האדון מכנה אותה "ברטה", קובע את אי-שפיותה, ודורש ממנה להעתיק עצמה לאנגליה.
לכודה בחברה פטריארכלית דכאנית, בה היא אינה שייכת לגמרי ללבנים האירופאים או לג'מייקנים השחורים, קוזווי היא הגרסה של ריס ל"מטורפת בעליית הגג" השטנית של ברונטה.
כמו בעבודות פוסט-קלוניאליסטיות רבות, הספר עוסק בתמות של דיכוי גזעני, עקירה, ואסימילציה.
הוא גם עוסק ביחסי הכוחות בין גברים לנשים, ומשום כך הפך לספר נחקר אשר נכלל ברשימות קריאה בלימודי מגדר ופמיניזם.
הספר מתחיל זמן קצר לאחר שהעבדות הוצאה אל מחוץ לחוק באימפריה הבריטית ב-1834. גיבורת הסיפור, אנטואנט, מספרת את סיפור חייה מילדותה ועד נישואיה בשידוך לאדון אנגלי ללא שם (אך מרומז להיות מר רוצ'סטר מהרומן ג'יין אייר).
במהלך נישואיהם, האדון משנה את שמה של אנטואנט ל"ברטה" הפשוטה, וכולא אותה בחדרה, והיא מתדרדרת למצב של טירוף - בין היתר מפני שהוא עקר אותה מביתה בקריביים, וכפה עליה סביבה מנוכרת ואקלים קר (תרתי משמע) באנגליה.
החלק הראשון מתרחש בקוליברי, ג'מייקה, ומסופר על ידי אנטואנט.
היא מתארת את חוויות ילדותה, כולל את חוסר היציבות הנפשית של אמה ואת מותו של אחיה המוגבל-התפתחותית.
החלק השני מתחלק בין נקודת מבטה של אנטואנט לבין נקודת מבטו של האדון בעת "ירח הדבש" שלהם בדומיניקה.
כאן מתגלים שורשי התדרדרותה, עם חשדות שמתפתחים מצד בעלה כאשר מופיע בחייהם גבר בשם דניאל, הטוען כי הוא אחיה הממזר של אנטואנט, מכפיש את שמה הטוב ומטיל דופי בשפיותה, ודורש בסחיטה כסף בתמורה לשתיקתו.
המטפלת מילדות של אנטואנט אינה בוטחת באדון האנגלי לו נישאה, והקלות בה הוא מאמין לכל מילה רעה שנאמרת על אנטואנט מדרדרת את המצב עוד יותר.
הוא מתחיל לבגוד באנטואנט באופן גלוי.
אנטואנט מתחילה לחוות תחושות של פרנויה ואכזבה לנוכח נישואיה הכושלים, ותחושת חוסר היציבות מערערות עוד יותר את מצבה הנפשי העדין.
החלק השלישי הוא הקצר מכולם.
הוא מסופר מנקודת מבטה של אנטואנט, כעת ברטה, כשהיא סגורה ב"עליית הגג" של בית האחוזה ת'ורנפילד.
כאן מסופר על מערכת יחסיה עם גרייס, המשרתת שאמונה לשמור עליה ולמעשה מתפקדת כסוהרת שלה, ועל חייה המדורדרים עם האדון, אשר מסתיר אותה מן העולם.
הוא מבטיח לבוא לבקרה לעיתים תכופות יותר, אבל בפועל בא פחות, ובמקום זאת רודף אחרי מערכות יחסים עם נשים אחרות, ובסוף גם עם האומנת הצעירה, ג'יין אייר.
כאשר היא מבטאת את מחשבותיה בזרם תודעה, אנטואנט/ברטה מחליטה להבעיר את הבית באש, לכאורה כדי להתחמם ולשים קץ לסבלה מהקור האנגלי שמעולם לא התרגלה אליו, ולמעשה לשים קץ לחייה.
מאז העשורים האחרונים של המאה ה-20, מבקרים מחשיבים את ים סרגסו הרחב לתגובה פוסט-קולוניאליסטית לספר ג'יין אייר.
ריס משתמשת במספר קולות (אנטואנט, רוצ'סטר, וגרייס) כדי לספר את הסיפור, ושוזרת את העלילה שלה בעלילת ג'יין אייר.
בנוסף, ריס מציגה טענה פוסט-קולוניאליסטית כשהיא מחברת בין דחייתה של אנטואנט על ידי רוצ'סטר לבין מוצאה הקריאולי, שמוצג כגורם מרכזי בהתדרדרותה לאי-שפיות.
הספר נחשב גם ליצירה פמיניסטית, כי הוא עוסק ביחסי הכוחות הלא-שוויוניים בין גברים ונשים, ובמיוחד במסגרת הנישואים.
פרס הספרות על שם וו.ה, סמית, 1967 - הפרס שהביא לג'ין ריס הכרה ציבורית לאחר עשרות שנים של כתיבה.
מונה על ידי טיים מגזין לאחד מ-100 הספרים הטובים בשפה האנגלית מאז שנת 1923.
נכלל ברשימת 100 הרומנים הטובים של Modern Library, בית הוצאה לאור של Random House (במקום 94).
זכה ב-2006 בפרס בוקר פסטיבל צ'לטנהאם לשנת 1966.
1993: עובד לסרט אוסטרלי, "ים הסרגסו הרחב", על ידי ג'ון דיגן, ובכיכובם של קרינה לומברד ונתניאל פרקר.
1997: עובד לאופרה, "ים הסרגסו הרחב", בהלחנתו של בריאן הווארד ובבימויו של דאגלס הורטון.
2004: עובד לרדיו, "ים הסרגסו הרחב", על ידי מרגרט באסבי.
התוכנית שודרה ברדיו 4 של ה-BBC ב-10 פרקים, בקריינותה של אדג'ואה אנדו.
2006: עובד כסרט לטלוויזיה, "ים הסרגסו הרחב", בבימויו של ברנדן מאהר, ובכיכובם של רבקה הול ורייף ספאל.
2011: השיר "ים הסרגסו הרחב" נכתב על ידי מוזיקאית הרוק סטיבי ניקס, ונכלל באלבומה In Your Dreams.
1981: זמורה ביתן מודן, תרגום: אהרן אמיר
2012: כתר, תרגום: ברוריה בן ברוך
ים מירטון הוא ים שולי בים התיכון (בדרום-מערב הים האגאי) בין חצי האי פלופונסוס לבין האיים הקיקלאדיים המערביים.
הים נקרא על שם הגיבור היווני מירטילוס שלפי המיתולוגיה היוונית נזרק לתוכו על ידי פלופס.
הים כולל ארבעה מפרצים: מפרץ ארגוליס, מפרץ הידרה (Κόλπος Ύδρας), מפרץ אפידאורוס (Κόλπος Επιδαύρου) והמפרץ הסרוני.
ים קספרס אנשל (נולדה ב-15 בפברואר 1998) היא דוגמנית ישראלית שלקחה חלק בתחרות מלכת היופי של ישראל לשנת 2016 וזכתה במקום השני בתואר של נערת ישראל.
עקב זכיתה נבחרה לייצג את ישראל בתור מיס ישראל בתחרות מיס יוניברס.
ים נולדה בהרצליה וגדלה כשהיא גרה על היאכטה של אביה במרינה שבהרצליה.
בתקופת החטיבה והתיכון הייתה חלק מכיתת המחוננים האזורית, בגיל 14 הייתה לסגנית אלופת ישראל ברכיבה על סוסים.
לאחר סיום התיכון התגייסה לצה"ל.
בספטמבר 2023 התארסה לבן זוגה אביב זילבר.
ים סאבוֹ (Savu Sea) הוא ים שולי קטן באוקיינוס השקט, קרוי על שם האי סאבו הנמצא בתחומו.
גבולות ים סאבו הם האי פלורס וארכיפלג אלור בצפון, האיים רוטה וטימור במזרח, סאבו וראי ג'ואה בדרום, והאי סומבה במערב.
מצר אומבאי מחבר את ים סאבו לים באנדה ממזרח, מצר סומבה מחבר את ים סאבו לאוקיינוס ההודי ממערב.
ים סאבו מגיע לעומק מרבי של כ-3,500 מטרים, ומשתרע על כ-600 קילומטרים ממזרח למערב, וכ-200 ק"מ מצפון לדרום.
העיר הגדולה לחוף ים סאבו היא קופנג בירת מחוז מזרח איי סונדה הקטנים שבאינדונזיה.
ים של פחד הוא סרט אימת הישרדות עצמאי אמריקאי משנת 2003, בכיכובם של בלנשרד ריאן ודניאל טראוויס אודות בני זוג שיצאו לחופשת צלילה וננטשו באזור שורץ כרישים בלב האוקיינוס האטלנטי.
הסרט הופק וצולם על ידי בעל ואשה, כריס קנטיס ולורה לאו, שניהם צוללנים מוסמכים ומנוסים, בתקציב התחלתי של 120,000 דולר שמומן מחסכונותיהם הפרטיים.
חברת Lionsgate שרכשה את זכויות ההפצה, השקיעה בהפקת הסרט תקציב נוסף, ותקציבו הכולל הסתכם בחצי מיליון דולר.
קנטיס כתב את התסריט בהשראת סיפור אמיתי על הזוג הנשוי טום ואיילין לונרגן, שב-25 בינואר 1998 בהיותם בחופשה באתר צלילה בים האלמוגים ליד אוסטרליה, נשכחו בעודם במים ואיש מצוות הספינה והתיירים לא שם לב להיעדרם.
"ים של פחד" זכה בפרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2004 (בלנשרד ריאן) ובפרס טריילר הזהב למותחן הטוב ביותר לשנת 2005.
סוזן ווטקינס (בלנשרד ריאן) ודניאל קינטנר (דניאל טראוויס) הם בני זוג מכורים לעבודה ומתוסכלים מכך שהם לא מצליחים לבלות יחד, ולכן מחליטים לצאת לחופשה באיי בהאמה.
גם בבוקר יום יציאתם, הם עדיין טרודים בטלפונים ממקומות עבודתם.
בבוקר היום השני לחופשתם מצטרפים סוזן ודניאל לקבוצת תיירים היוצאת בסירת מנוע לאתר צלילה בשם "מג'יק קינגדום" (Magic Kingdom; בעברית: ממלכת הקסם) מעל שונית אלמוגים, באחריותם של שלושה מדריכי צלילה: דייוויס (מייקל א.
ויליאמסון); עוזרו, ג'וניור (ג'ון צ'ארלס); לינדה (קריסטינה זנאטו), אשר גם משיטה את הסירה.
בזמן עליית קבוצת התיירים לסירה, עורך דייוויס רישום ומונה 20 איש.
אחד התיירים, סת (סול סטיין), איבד את משקפת הצלילה שלו, ומכיוון שהצלילה מותרת רק בזוגות ואין לסת עם מי לצלול, ממילא הוא לא מורשה לרדת למים יחד עם כל הקבוצה.
כאשר זוג תיירים, בעל ואשתו, חוזרים לסירה, האשה משאילה לסת את המשקפת שלה, והבעל (סטיב לם) מתנדב לרדת שנית למים כדי להיות בן זוגו של סת לצלילה.
בהיותם במים, סוזן ודניאל מחליטים להתרחק מעט מהקבוצה.
כאשר סת חוזר לסירה בלוויית התייר, דייוויס טועה וסופר את התייר ואשתו פעם נוספת.
מאחר שלפי הספירה השגויה חזרו מהצלילה 20 איש (אף על פי שבפועל נמצאים בסירה 18 בלבד), הסירה עוזבת את המקום.
סמוך מאוד לתום פרק הזמן שהוקצב לצלילה, שמים סוזן ודניאל לב לכך ששאר חברי הקבוצה לא נמצאים בסביבה, עולים אל פני המים ומגלים שהסירה איננה.
הם מניחים שהטעות תתגלה במהרה והסירה תחזור לאסוף אותם, ולכן מחליטים להישאר לצוף במקום למרות שבאופק נראות סירות, אך הם לא יודעים אם אחת מהן זו סירתם, אם לאו.
ככל שנוקף הזמן, מתחוור לשניים שאיש לא חוזר לחפש אותם, והם מבינים שנסחפו הלאה ממקום הצלילה.
סוזן חשה נשיכה או צריבה ברגלה, אך הכאבים חולפים.
כעבור שעות הם מותשים, ועקב המתח והפחד פורץ ביניהם ויכוח רווי האשמות הדדיות באשר לנסיבות שהם נקלעו אליהן.
על מנת להקל על עצמם לצוף, סוזן ודניאל משליכים למים את המשקולות מחגורות הצלילה שלהם.
דניאל מציע לסוזן לנסות לישון בעודה צפה בחליפת הצלילה.
היא נרדמת, אך מתעוררת עקב חבטה לא ברורה בגופה ומגלה שגם דניאל נרדם ונסחף ממנה.
גם הוא מתעורר, והשניים מצליחים להיצמד שוב.
סוזן מתלוננת שוב על נשיכות ברגליה.
דניאל יורד מתחת לפני המים ומוצא פצע נשיכה גדול באחת מרגליה, ודג נקאי קטן ניזון מהבשר החשוף.
הוא מבין שזו נשיכת כריש, אך לא מגלה לה.
נראה שחליפות הצלילה ההדוקות שלהם מנעו מהם לחוש שהם ננשכו, ומתברר שהמים שורצים כרישים שנמשכים לדם ולבשר.
הכרישים חגים סביבם ואחד מהם נושך קשות את דניאל שמדמם אל תוך המים.
סוזן מהדקת את הפצע עם חגורת הצלילה נטולת המשקולות שלה, אך דניאל נכנס להלם.
כאשר יורד הלילה מתחוללת סופה, והכרישים שבים ותוקפים את דניאל למוות.
עם בוקר מוצא דייוויס את חפציהם של סוזן ודניאל על הסירה ומבין שהם לא חזרו מהצלילה.
הם גם לא נמצאים בחדרם בבית המלון.
במהרה יוצאים סיורים בים ובאוויר לחפש אותם.
כאשר סוזן מבינה שדניאל מת, היא מרפה מאחיזתה בו, והכרישים מושכים את גופתו אל תוך המים וטורפים אותה.
סוזן מרכיבה את משקפי הצלילה, מסתכלת מתחת לפני המים ורואה כרישים חגים סביבה.
היא מעיפה מבט מסביב אך לא רואה עזרה באופק, מסירה את ציוד הצלילה מגופה ומטביעה את עצמה.
בסצנה שאחרי כתוביות הסיום, דייגים על החוף פותחים את בטנו של כריש שתפסו ומוצאים במעיו מצלמה תת-מימית, כנראה המצלמה של סוזן ודניאל.
אחד הדייגים בוחן את המצלמה ותוהה אם היא עדיין פועלת.
שחקנ/יתתפקידבלנשרד ריאןסוזן ווטקינסדניאל טראוויסדניאל קינטנרמייקל א.
ויליאמסוןדייוויססול סטייןסתקריסטינה זנאטולינדהג'ון צ'ארלסג'וניורסטיב לֶםהופעת קמע כתייר בקבוצת הצוללים
קנטיס ולאו שאפו לצלם התנהגות של כרישים בסביבתם הטבעית.
לכן, לא כמו סרטי כרישים שבהם נעשה שימוש בבובות מכניות או בהדמיות ממוחשבות (כגון: "מלתעות" או "ים כחול עמוק", בהתאמה), הסרט צולם באזור שורץ כרישי שונית קריביים ואפורים מול חופי בהאמה, כאשר צוות ההפקה והשחקנים עטו חליפות עשויות רשת מתכת להגנה מפני נשיכות.
לצורך זה, גויס המומחה לכרישים תושב איי בהאמה סטיוארט קוב, וכן הצטרפה להפקה הצוללנית קריסטינה זנאטו (גילמה בסרט את דמותה של לינדה), מומחית עולמית להתנהגות כרישים.
באתר האינטרנט האישי של זנאטו נכתב שהיא פיתחה טכניקה ייחודית לשלוט בהתנהגות של כרישים ולהרגיע אותם עד מצב קרוב להיפנוזה.
לאור התקציב המזערי, קנטיס ולאו ליהקו שחקנים לא מוכרים (כולל מדריכי צלילה שאינם שחקנים מקצועיים), השתמשו במצלמות וידאו דיגיטליות מסחריות, וצילמו במשך כשלוש שנים בזמן חופשות וסופי שבוע כ-120 שעות צילום מצטברות, באתרים סמוכים לחופי בהאמה (כולל אתר הצלילה "מג'יק קינגדום" האמיתי), האיים הגרנדינים, איי הבתולה ומקסיקו.
בהיבט של סוגה קולנועית, קנטיס רצה ליצור סרט ברוח המניפסט של דוגמה 95: שימוש במצלמות וידאו ללא אפקטים מיוחדים, תאורה והנדסת קול, כדי להשיג סגנון טבעי שהוא קרא לו "וידאו של חופשה".
לאור המינימליזם הזה יחד עם מאפיינים אחרים שלו, הסרט דמה בסגנונו לסרטי Found Footage, והשבועון וול סטריט ג'ורנל הכתיר אותו בתואר "הדג מבלייר" (Blair Fish) כהשאלה משם הסרט "פרויקט המכשפה מבלייר" שיצא ארבע שנים קודם ונחשב לאבטיפוס של סגנון ה-Found Footage.
הסרט נדחה שוב ושוב על ידי שופטי קבלה של פסטיבלי קולנוע שהביעו ספקות לאור התקציב הנמוך והאיכות של מצלמות וידאו.
בסופו של דבר הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בהמפטונס ב-26 באוקטובר 2003, אך לא זכה לתשומת לבם של הסוכנים שהעדיפו סרטים מסחריים עתירי תקציב.
לאחר עריכה נוספת התקבל הסרט בניסיון שני לפסטיבל סאנדנס שהתקיים בינואר 2004, והיה לסרט הראשון מסרטי הפסטיבל באותה שנה שנמכר לגורם מסחרי, חברת Lionsgate שהשקיעה ברכישה 2.5 מיליון דולר.
החברה השקיעה תקציב נוסף בהמרת צילומי הווידאו לאיכות קולנועית ובהנדסת קול, כולל פסקול שחיבר המלחין הניו זילנדי גראם רֶוֶול והכיל גם קטעי מוזיקה קריבית אותנטית.
קנטיס ולאו, שהתייחסו לסרט כאל דרמה וביקשו להדגיש את הדינמיקה הפסיכולוגית בין בני הזוג גיבורי הסרט, הסתייגו מכך שהחברה הרוכשת ביכרה להבליט לצורכי שיווק רחב את איכויות האימה ואת הכרישים, אך ויתרו לבסוף.
הסרט הוקרן בהצגת בכורה מצומצמת ב-6 באוגוסט 2004, ובתפוצה רחבה כעבור שבועיים.
הכנסות סוף שבוע הבכורה בארצות הברית הגיעו ל-1.1 מיליון דולר.
סך כל ההכנסות התקרב ל-55 מיליון דולר, מתוכם כ-31 מיליון בארצות הברית, והשאר ברחבי העולם.
בקרב מבקרי הקולנוע הדעות היו חיוביות ומשבחות בדרך כלל, אך הקהל הרחב היה מסויג יותר.
לפי אתר Metacritic, ממוצע ציוני המבקרים עמד על 63%, בעוד ביקורות הגולשים באתר היו מעורבות עם ממוצע של 5.5 מתוך 10. באופן דומה, באתר Rotten Tomatoes, רק 32% מהגולשים אהבו את הסרט, לעומת 72% דעות חיוביות אצל המבקרים.
המבקר רוג'ר איברט כתב שלא הים והכרישים מפחידים, אלא שהסרט חודר את ההגנות בסגנון "זה בסך הכול סרט" ונוגע בפחדי היַלְדוּת העמוקים ביותר: להישכח מאחור ולהישאר לבד, תחושות המעוררות כעס וחוסר אונים ומערערות את השכנוע העצמי שלחיים יש משמעות, דבר שכל אדם צריך כדי להמשיך לחיות.
באופן דומה כתב אנטוני סקוט בניו יורק טיימס שהסרט מזכיר את המתח הנוצר אצל ילד המתרחק מהוריו ופוחד ששכחו אותו, אך טען שהסרט לא מצליח לעורר אצל הצופים אכפתיות לגורל גיבוריו, וכן שקנטיס לא עושה את הכאבים למעניינים, ושני השחקנים הראשיים "עושים טובה שהם משחקים, ולא מתאמצים יותר מדי".
ויליאם תומאס הגדיר את הסרט כ"מפגש של 'המכשפה מבלייר' עם 'מלתעות'", אך לא משתווה לשניהם.
עם זאת, הוא סבר שהסרט מצטיין במיקוד תשומת הלב לסיטואציה שהגיבורים נמצאים בה, יותר מאשר לאהדה אישית כלפיהם.
אתר התרבות הפופולרית "Plugged In" ציין לחיוב את השימוש במצלמה ידנית על מנת ליצור מותחן של "האדם נגד הטבע" באופן שנוגע בפחד ההיולי של היות אדם נתון לחלוטין לחסדי הטבע וגחמותיו.
עם זאת, נמתחה ביקורת על סצנת עירום שאיננה מוצדקת בהקשר של הסרט.
מבקר הקולנוע הישראלי אלון רוזנבלום הגדיר את הסרט כאפקטיבי, ראוי, מורט עצבים ומרתק, אולם לאור העובדה שבמהלך הצילומים הושלכו למים חתיכות בשר כדי למשוך את הכרישים לעבר המצלמה והשחקנים, העלה רוזנבלום תהיות על האתיקה המקצועית: האם שווה לסכן את השחקנים עד כדי כך, כדי להגיע לשוט המושלם?
בשנת 2006 ראה אור סרט אימה פסיכולוגי גרמני בשם "Adrift", שקיבל בישראל את השם "לכודים בלב ים".
עלילת הסרט, שצולם במלטה, שונה בתכלית מ"ים של פחד" ואיננה כוללת כרישים.
אולם לצורכי הפצה, בגרמניה ניתן לסרט השם "Open Water 2: Adrift", והוא שווק כסרט המשך.
בשנת 2017 יצא הסרט האוסטרלי "Open Water 3: Cage Dive" שצולם בסגנון Found Footage.
עלילת הסרט לא ממשיכה את עלילת "ים של פחד", אולם חברת Lionsgate שהפיצה גם אותו, השתמשה בשם המקורי כגימיק שיווקי.
אף ששני הסרטים שווקו כסרטי המשך, הם לא דומים למקור, וניתן להתייחס אליהם כאל סרטי ספין אוף.
"ים של דמעות" הוא שיר שביצעה לראשונה הזמרת הישראלית אווה פרנסיס, וידוע בעיקר בביצועו של זוהר ארגוב.
השיר בוצע על ידי נינט טייב בגמר העונה הראשונה של "כוכב נולד".
את השיר כתבה זמירה חן והלחין רפי גבאי.
ההשראה לשיר היא סיפורה של אשת בוהמה תל אביבית שקיימה רומן עם גבר נשוי.
כאשר ירד לארצות הברית הבטיח לה לשלוח אליה מכתבים ממקום מושבו בחו"ל, אך לא שלח לה ולוּ מכתב אחד.
עשרים שנים לאחר מכן פגשה האישה בישראל באקראי את בנו, וכך נודע לה כי אותו אהוב נהרג בתאונת דרכים שבוע לאחר הגיעו לארצות הברית.
האשה סיפרה את הסיפור לזמירה חן, והיא כתבה בהשראתו את השיר.
אווה פרנסיס הקליטה את השיר בשנת 1971, כשנכנסה לראשונה לאולפן ההקלטות.
את השיר, בליווי תזמורתי, עיבד אלדד שרים.
ב־1976 הקליט את השיר הזמר יואל שר על פי לחן שיצר, לתקליטו "יואל שר ומנגן".
בשנת 1985 הקליט הזמר זוהר ארגוב את השיר עבור האלבום הנושא את שמו: "ים של דמעות".
השיר הוקלט לפי הלחן המקורי ובעיבוד של יגאל חרד.
בשנת 2003 התמודדה נינט טייב בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "כוכב נולד".
טייב הגיעה למעמד הגמר, שנערך בחוף ניצנים.
היא בחרה לשיר את "ים של דמעות" וזכתה בתחרות.
לגרסה צורף חלק נוסף שהולחן על ידי רמי קלינשטיין.
הגרסה של נינט הגיעה למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג' הרביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי התשס"ד (2004) של אותה התחנה, ולמקום ה־23 במצעד השנתי של גלגלצ.
בשנת 2004 ביצעו קובי פרג' ועודד פז גרסת כיסוי של השיר במסגרת הסדרה "הפיג'מות" כשהם מחקים את חבר הכנסת איווט ליברמן בפרק "בליינד דייט".
בשנת 2005 ביצע אבי יפה גרסת כיסוי של השיר ובסוף הפרק ביצעו רוני דואני, נדב אסולין והדר שחף-מעיין גרסת כיסוי של השיר.
שני הביצועים הללו בוצעו במסגרת הסדרה "בצפר 2005" בפרק "נינט?".
בשנת 2011 ביצע הזמר אדם את השיר במסגרת התכנית "היכל התהילה".
בשנת 2022 ביצע הזמר אליאב זוהר את השיר במסגרת הגמר הגדול של התכנית "הכוכב הבא".
בשנת 2021 ביצעו סולניות של האופרה הישראלית גרסת כיסוי של השיר במסגרת מחווה לשירי ארץ ישראל.
בשנת 2024 ביצע הזמר הראל מויאל גרסת כיסוי לשיר במסגרת תוכנית המוזיקה "V.I.P עם מושיקו שטרן" בערוץ הרדיו "רדיוס 100FM".
ים סומוב הוא השם המוצע לים שולי, בדרום האוקיינוס הדרומי לחופי מזרח אנטארקטיקה.
הים גובל בחוף אואטס (ארץ אואטס), ארץ ויקטוריה, ובחוף ג'ורג' החמישי, בין 150 ל-170 מעלות מזרח.
ממערב לים סומוב נמצא ים ד'אורוויל, וממזרח לים סומוב (מזרחית לכף אדייר) נמצא ים רוס.
איי באלני נמצאים 240 צפונית לחוף אנטארקטיקה, בשטח ים סומוב.
בשנת 2002, הציעה רוסיה לארגון ההידרוגרפי הבין-לאומי את השם לאזור זה בטיוטה, אשר לא אושרה על ידי הארגון ההידרוגפי הבין-לאומי (וכל עוד אישור זה לא ניתן, השם אינו רשמי).
שמו המוצע של ים סומוב, הוא על שמו של האוקיינוגרף וחוקר הקוטב הרוסי מיכאיל סומוב (Михаил Михайлович Сомов), אשר בין השנים 1955 ו־1957 היה מפקד המשלחת הסובייטית באנטארקטיקה.
ים רפאלי (נולד ב-3 בנובמבר 1998) הוא זמר ישראלי.
אמו נפטרה כשהיה בן 12, ובעקבות זאת עבר לגור אצל אביו.
בגיל 16 עזב את בית אביו ועבר להתגורר אצל חבריו.
בשנת 2018 התגייס לצה"ל כחייל בודד בלהקת חיל האוויר.
החל מ-2020 מנהל זוגיות עם הזמרת שירה מרגלית.
ביולי 2024 השניים התארסו, וב-4 בספטמבר 2025 הם נישאו.
בין האירוסין לחתונה נפטר אביו.
בסוף שנת 2017, בגיל 18, השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "אקס פקטור ישראל", העפיל לגמר וזכה במקום השלישי.
ב-1 ביולי 2018 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "שהכאב ימצא לו חברים".
השיר יצא לאור לאחר חתימתו של רפאלי בחברת ארומה מיוזיק תחת ניהולו של המנטור שלו בתוכנית אקס פקטור ישראל, הזמר עברי לידר.
השיר זכה להצלחה רבה, תוך שדורג בעשירייה הפותחת של המצעדים השבועיים של מדיה פורסט וגלגלצ, ואף הגיע אל המקום ה-17 במצעד השנתי של תחנת הרדיו כאן גימל.
בדצמבר 2018 הוציא את הסינגל השני שלו, "מילים שהייתי אומר רק לך".
השיר דורג בשיאו במקום ה-8 במצעד הרשמי של גלגלצ.
בינואר 2019 השתתף באירוע מחווה ללהקת "קווין" שנערך בגני התערוכה, לצד אמנים שונים וביצע עימם עיבודים מיוחדים לשירי הלהקה.
במאי 2019 הופיע בטקס פרסי ישראל יחד עם הזמרת כיתריה.
השניים ביצעו יחד את השיר "זמר אהבה לים".
ביולי הוציא את הסינגל "לא יוצאת לי מהראש".
באוקטובר 2019 התארח בשירו של הראפר טליסמאן, "ורוד שחור".
במרץ 2020 הוציא את הסינגל "אלף כינורות".
באפריל השתתף בגרסה מחודשת לשיר "ימים טובים", שהופקה לכבוד יום העצמאות, לצד סאבלימינל, גל מלכה, כיתריה, גד אלבז ורן שפיר.
בהמשך החודש, הוציא את השיר "בית הספר הישן".
בשנת 2022 השתתף במחזמר "הלהקה", המבוסס על סרטו של אבי נשר.
במאי הוציא את הסינגל "טירוף", בו התארח הזמר אור עמרמי ברוקמן.
ב-31 במרץ 2024 הוציא את הסינגל "מקום בחייך", הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו.
את המילים והלחן לשיר כתב והלחין רפאלי יחד עם גיא קופלמן, שגם הפיק את השיר.
ב-23 ביוני הוציא לאור את הסינגל "שירי דיכאון" יחד עם שחר סאול.
ב-29 ביולי הוציא את הסינגל "קומה 34".
ב-28 באוגוסט 2024 הוציא את האלבום "לב אחרון", הכולל את הסינגלים "מקום בחייך", "שיר לאמא", "מישהו אחר", "שירי דיכאון" (עם שחר סאול), ו"קומה 34".
רפאלי היה שותף לכתיבתו, להלחנתו ולהפקתו.
2020: "ימים טובים" (סאבלימינל, גל מלכה, כיתריה, גד אלבז ורן שפיר)
ים ריסר-לארסן הוא ים שולי הסמוך לאוקיינוס הדרומי.
ים זה גובל בחופי מזרח אנטארקטיקה ומצוי דרומית לאוקיינוס ההודי.
גבולות ים זההם רכס אסטריד (רכס תת-מימי) שמהווה את הגבול המערבי של הים, ורכס גאנרוס ממזרח - היינו בין קו אורך 14 מזרח, וקו אורך 30 מזרח, ומדרום לקו רוחב 65 דרום.
הים גובל בים לאזארב שממערב לו, ובים הקוסמונאוטים שממזרח לו.
שמו של הים הוצע על ידי ברית המועצות, השם לא אושר רשמית על ידי הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי.
מדרום לים הוא גובל בחוף אסטריד הנסיכה ובחוף הנסיכה ראגנהילד שבארץ המלכה מוד, וכן, בקצהו המערבי של הים הוא גובל במדף הקרח לאזארב.
מחלוקת על שמו של הים
שמו של ים ריסר-לארסן ניתן לו בשנת 1962 על ידי המשלחת הסובייטית לאנטארקטיקה.
הים נקרא על שמו של חלוץ התעופה הנורווגי, וחוקר הקטבים היימר ריסר-לארסן (Hjalmar Riiser-Larsen).
טיוטת השמות IHO 2002 לא אושרה על ידי הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי, ולכן מסמך הארגון משנת 1953 (שאינו מכיל את השם) נותר בתוקף.
בשל כך, רשויות מיפוי מובילות אין משתמשות בשמו של הים (ובהם האטלס העולמי משנת 2014 של נשיונל ג'יאוגרפיק, וכן השם אינו מופיע באטלסים בריטיים, אולם כן מופיע באטלסים ומפות סובייטיות ורוסיות.
עומקו של ים ריסר-לארסן עולה על 3,000 מטר ברוב שטחו - קרקעיתו של הים מישורית.
הים מכוסה בקרח צף במרבית ימות השנה.
שטחו של ים ריסר-לארסן 1,138,000 קילומטרים רבועים.
ים החול הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1958, בכיכובם של ריצ'רד אטנבורו, ג'ון גרגסון ומייקל קרייג.
הסרט, שביים גיא גרין, עוסק בסיור של קבוצת המדבר ארוכת הטווח (LRDG) במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.
ערב קרב אל עלמיין, קפטן טים קוטון מוביל מבצע פשיטה להשמדת מצבור דלק גרמני שנמצא עמוק מאחורי קווי האויב.
קפטן ויליאמס מהמהנדסים המלכותיים מוצב לסיור של קוטון כדי לטפל בשדה מוקשים סביב מצבור הדלק.
כחייל ביחדה רגילה, לוקח לוויליאמס זמן להסתגל לאופן הלא שיגרתי של ה-LRDG.
הוא מוצא תמונה קרועה של ילדה במגוריו של קוטון, שמגדיר אותה כ"חדשות ישנות".
בהמשך ויליאמס מראה לקוטון תמונה של בנו, קוטון אומר שיש לו את כל מה לחיות.
המבצע מתחיל כשחמש משאיות של שברולט 30 CWT, יוצאות למסע מסוכן דרך לוב הכבושה על ידי כוחות הציר, שם נתקלים הLRDG במטוסי סיור של הלופטוואפה ובסיורי אפריקה קורפס.
שישה מאנשיהם נהרגים ושני מהמשאיות שלהם יוצאות מכלל שימוש על ידי שריונית גרמנית.
בהגיעם אל היעד ויליאמס עושה את עבודתו ויוצר נתיב דרך שדה המוקשים בעזרת רב"ט מתיסון.
שאר חברי הקבוצה הורסים את מצבור הדלק סמל הרדי נהרג בנסיגה.
עהם מגלים המצבור מספר רב של טנקי פנצר גרמנים במסתור.
לרוע המזל קוטון לא יכול לדווח על כך לבסיס מכיוון שהרדיו יצא מכלל שימוש במארב גרמני, במהלכו 'בלנקו' וויט נפצע ברגלו.
מתוך הבנת חשיבות המידע, הכוח צריך לחזור ולדווח עליו בבסיס כל עוד יש זמן לפעול.
במהלך חזרתם הם נרדפים על ידי קצין גרמני שנחוש לעצור אותם.
שני זחלמים תוקפים אותם, קוטון נפצע בזרוע וסמל נסביט נהרג.
במרחק 40 ק"מ בלבד מבסיס בעלות הברית – נגמר הדלק למשאית האחרונה.
בלנקו מתנדב להישאר מאחור ולאייש מקלע של ויקרס, ברודי מציע להישאר עם חברו אך קוטון אומר "כל מי שיכול שימשיך".
בזמן שהאחרים פונים לעבר הבסיס, בלאנקו מקריב את עצמו ומאט את הזחלם הגרמני האחרון.
הקבוצה, שסובלת מהתיבשות, צופה בסיור LRDG נוסף על משאית.
אבל לפני שהם יכולים לאותת להם, מבחינים בגרמנים הרודפים.
ויליאמס תופס תת-מקלע סטן ומרחיק את הגרמנים מקבוצתו.
פעולותיו מאפשרות לפטרול LRDG לאגף ולהשמיד את הזחלם הגרמני עם זאת הוא נהרג.
קוטון מקונן על כך שהיה לו למה לחיות.
הסרט מסתיים שקוטון מדווח על הטנקים למפקד שלו בבסיס.
הם מדברים גם על ויליאמס ומה שעשה למען הכוח.
בשלב זה נורה מטח הפתיחה של רקב אל עלמיין מתחיל.
את התסריט של "ים של חול" כתב הסופר והתסריטאי הנודע רוברט וסטרבי.
היועץ הטכני של הסרט היה ביל קנדי שו, ששימש כקצין המודיעין של ה-LRDG במהלך מערכה מדברית בצפון אפריקה.
הפסקול נכתב על ידי קליפטון פרקר ובוצעה על ידי סינפוניה מלונדון בניהולו המוזיקלי של מויר מתיסון.
הסרט צולם בטריפוליטניה בסמוך לאתרים רבים שבהם התרחשה המערכה בצפון אפריקה.
מייקל קרייג אמר "ששתינו הרבה יותר מדי, ישנו הרבה מדי והתנהגנו בצורה לא טובה בכל דרך אפשרית."
מרבית הניצבים האירופיים בסרט היו אנשי צבא בריטניה שהוצבו בלוב בגלל הברית הצבאית בין אידריס מלך לוב למערב (מערכת יחסים זו הסתיימה בעקבות הפיכת הכוח ב-1969 בידי קציני הצבא בראשותו של מועמר קדאפי).
ככאלה, מרבית האביזרים הצבאיים המשמשים בסרט הם ציוד בריטי או אמריקאי.
למשל, חיילי בעלות הברית משתמשים במשאיות WB עכשוויות של שברולט 30 קוואט עם מקלעי ויקרס.
אך השימוש בתתי-מקלעים סטן לא היה נכון (הלוחמים בLRDG השתמשו ב-303 SMLE או בתת-המקלע תומפסון ככלי נשק קל).
כמו כן הועסקו זחלמים אמריקאיים, מצוידים ברובי ברן בריטיים, בתור הזחלמים של קורפס אפריקה Sd.Kfz.
לדברי קרייג אף על פי שהסרט היה טוב הוא הרגיש שתעשיית הקולנוע הבריטית צריכה ליצור סיפורים עכשוויים יותר.
הסרט היה מועמד לפרסי BAFTA לסרט הטוב ביותר ולקולנוע הבריטי ולשחקן הבריטי הטוב ביותר עבור מייקל קרייג.
המגזין "וראייטי" שיבח את "המשחק המעולה והבימוי המתוח של גיא גרין", והגיע למסקנה: "גרין והצלם וילקי קופר תפסו בצורה נהדרת את הבדידות הנידחת של המדבר העצום, את החום, את השעמום ואת תחושת הסכנה.
התסריט צפוי, אך הדיאלוג טבעי למדי והדמויות השונות מצוירות היטב."
בטרילוגיית שר הטבעות, ים נורנן , נקרא גם כן אגם נורנן, הוא גוף מים גדול בפנים ארץ מורדור.
וגודלו הוא כבערך חצי מגודלה ימת ר'ון.
הוא מקבל את מימיו מנהרות שזרמו ממורדות הרי אפל דואת והצל שהפרידו בין הרמה הגעשית של ארד גורגורות לבין המישורים הוולקניים הפוריים של נורנן, ואת מימיו תיאר טולקין כ"מימיו האפלים והעצובים של אגם נורנן".
לעיתים קרובות טוענים כי מימיו היו מים מלוחים, אך הדבר אינו נתמך באף אחד מכתביו של טולקין.
מימיו שימשו ככל הנראה למטרות השקיה להשקיית שדות נורן.
לאחר מלחמת הטבעת העניק המלך אלסר את האדמות סביב נורנן לעבדים המשוחררים של מורדור.
בספר "אטלס הארץ התיכונה", קארן ווין פונסטאד הניחה שימת ר'ון וים נורנן היו שרידיו של ים הלקר שבפנים הארץ.
אולם האטלס פורסם לפני "היסטורית עמי האדמה התיכונה", שם התברר כי ימת ר'ון התקיימה כבר בעידן הראשון, כגוף מים נפרד לכאורה מימת הלקר.
ים סרדיניה הוא גוף מים בים התיכון בין הארכיפלג הספרדי של האיים הבלאריים והאי האיטלקי סרדיניה.
הנקודה העמוקה ביותר בים היא בעומק של כ-3,000 מטר, כ-150 ק"מ צפונית מערבית לאי מנורקה.
ים סיביר המזרחי הוא ים שולי באוקיינוס הקרח הצפוני הממוקם צפונית לסיביר.
איי סיביר החדשה נמצאים מערבית לים סיביר המזרחי.
ים סיביר גובל בים לאפטב ממערב וים צ'וקצ'י ממזרח.
ים סיביר המזרחי נחשב כאחד מהאזורים שהכי פחות נחקרים באזור הארקטי.
האזור מאופיין באקלים קשה, מליחות ים נמוכה ומיעוט בצומח ובעלי חיים.
כמו כן, עומק פני הים של ים סיביר המזרחי הוא פחות מ-50 מטר.
בנוסף, האזור מאופין בזרמי ים איטיים, גאות ושפל של פחות מ-25 ס"מ, ערפל תכוף (במיוחד בקיץ), וכן שפע של שדות קרח הנמסים במלואם רק באוגוסט/ספטמבר.
האזור היה מיושב למשך אלפי שנים על ידי יוקאגירים , צ'וקצ'ים, אוונים ואוונקים , שעסקו בדיג, ציד וגידול איילים.
מאוחר יותר, האזור יושב על ידי יקוטים ורוסים.
הפעילויות התעשייתיות המרכזיות באזור הן כרייה וניווט בנתיב הים הצפוני.
הדיג המסחרי באזור אינו מפותח.
עיר הנמל הגדולה ביותר שנמצאת באזור היא פבק , העיר הצפונית ביותר ברוסיה.
ים סולו הוא גוף מים באזור הדרום-מערבי של הפיליפינים, גובל בים סין הדרומי בצפון-מערב, פלאוואן וים סלבס בדרום-מזרח, בורנאו בדרום-מערב וויסאיאס בצפון-מזרח.
ים סולו מכיל מספר איים.
איי קויו ואיי קגאיין שהם חלק מפרובינציית פלאוואן ואילו איי מאפון ואיי הצבים הם חלק ממחוז טאווי-טאווי .
ים סולו הוא גם המקום שבו נמצא הפארק הימי הלאומי שונית טובבאטהה, אחד מאתרי המורשת העולמית.
מפרץ פאנאי הוא שלוחה של ים סולו.
מצרים מחוץ לים סולו כוללים את מצר אילוילו , מצר גימאראס ומצר בזילאן .
בסביבות שנת 2015 החלו להתבצע התקפות רבות של ספינות פיראטים וגורמים מוסלמים שתמכו באותה העת בארגון "המדינה האסלאמית" (דאעש) בים סולו, בעקבות זאת החלו לסייר בים ספינות חיל הים האמריקאי.
סיורים אלו ושיתוף הפעולה עם ארצות הברית יצרו מתיחות בין הפיליפינים לסין.
בשנת 2017 ציי ספינות של מדינות נוספות החלו לפעול בים סולו, ביניהן אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים שפתחו במבצעים משותפים כדי להתמודד עם טרור ופשעים חוצי-לאומיים.
מהלך זה החל לאחר עימותים בעיר מאראווי בין הכוחות המזוינים הפיליפינים לבין מאות חמושים מקבוצות הטרור מאוטה ואבו סייף.
בשנת 2019 נמצאה ספינה טרופה מול חופי הפיליפינים בים סולו.
ביולי 2023 זוהתה הספינה כנושאת מטוסים אמריקאית שהוטבעה על ידי מטוס קמיקזה יפני בשנת 1945.הספינה שנקראה USS Ommaney הוטבעה כשעל סיפונה כ-95 מלחים אמריקאים בהתקפה על מפרץ אוממני ב-5 בינואר 1945, על פי דיווחי הצי רבים מהמלחים טבעו עם הספינה.
בשנת 2021 החלה סין להגביר את פעילותה בים סולו על מנת להגן על האינטרסים הימיים שלה ולהגדיל את כוח המיקוח בשיחות עם מדינות אחרות.
שטח הים הוא כ-260,000 קילומטרים רבועים.
ארגון ההידרוגרפיה הבין-לאומי (IHO) מגדיר את ים סולו כאחד ממימי הארכיפלג המזרח הודי .
וכך מגדיר הארגון את גבולותיו של ים סולו:
דמות מסע בין כוכבים היקארו סולו נקראת על שם ים סולו.
לדברי השחקן שמשחק את סולו, ג'ורג' טאקיי, "החזון של [ג'ין] רודנברי עבור סולו היה לייצג את כל אסיה, על שם ים סולו במקום להשתמש בשם ספציפי למדינה".
ים סלבס או ים סולאווסי הוא ים הממוקם באוקיינוס השקט, מצפון לאי סולאווסי שבאינדונזיה.
הוא משתרע לאורך של כ-675 ק"מ מצפון לדרום, ולרוחב של כ-840 ק"מ ממזרח למערב.
שטח הים הכולל הוא כ-280,000 קמ"ר והעומק המקסימלי שלו מגיע לכ-6,200 מטר.
בדרומו של הים, ליד כף מנגקליהט , יש מעבר ימי (מצר מקאסאר) המקשר את ים סלבס לים ג'אווה.
בתחילת המאה ה-17, חלק מהאזורים של ים סלבס נחשבו לאסטרטגיים למדי מנקודת המבט של מיקומם וזמינות המשאבים שלהם.
לפיכך, קבוצות שונות ומדינות באזור ניסו לשלוט בו.
בסופו של דבר, ההולנדים ו"קבוצת סאנג" אחזו באזור.
ביסוס השליטה בו היה ועודנו חיוני לניהול עסקים רווחיים בדרום מזרח אסיה.
שודדי ים תמיד היוו איום באזור, במיוחד במאה ה-17 וה-18. כמו כן, סוחרים אחרים, בעיקר מבורנאו ומהאיים הסמוכים ויישובי החוף, ניהלו מסחר דרך ים סלבס.
מצפון – ארכיפלג סולו וים סולו של הפיליפינים, והאי מינדנאו.
ממזרח – שרשרת האיים סנגיהה.
מדרום – חצי האי מינהאסה שבסולאווסי.
ממערב – קלימנטן הצפונית שבאינדונזיה.
ים סלבס הוא חלק מאגן אוקייני עתיק שנוצר לפני 42 מיליון שנה.
לפני 20 מיליון שנה, תנועת קרום כדור הארץ הזיזה את האגן קרוב מספיק להרי הגעש באינדונזיה והפיליפינים כדי לקלוט פסולת שנפלטה.
לפני 10 מיליון שנה ים סלבס הוצף בפסולת יבשתית, כולל פחם, שנשפך מהר בבורנאו.
הגבול בין ים סלבס לים סולו נמצא ברכס סיבוטו-בזילאן.
זרמי אוקיינוס חזקים, תעלות ים עמוקות והרי מצולה, בשילוב עם איים געשיים פעילים, מביאים למאפיינים אוקיינוגרפיים מורכבים.
ב-23 במאי 2013, ממשלת הפיליפינים וממשלת אינדונזיה חתמו על הסכם להקמת קו הגבול התוחם את האזור הכלכלי הבלעדי החופף (EEZ) בין שתי המדינות.
הוסכם כי השטח שצפונית לקו הגבול יהיה תחת תחום שיפוט הפיליפינים (ויקרא ים מינדנאו) ושטחה של אינדונזיה תהיה מדרום לקו הגבול (וששמו ים סלבס).
ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי (IHO) מגדיר את ים סלבס כאחד ממימי הארכיפלג המזרח הודי.
ה-IHO הגדיר את גבולותיו באופן הבא:בצפון.
והחוף הדרום מערבי של מינדנאו.
קו מנקודת טינקה, הנקודה הדרומית של מינדנאו, לנקודה הצפונית של פולאו סנגיהה בסאר (3°45′N 125°26′E), ומשם דרך פולאו-פולאו סנגיהה לטנג'ונג פויסן, הנקודה הצפון-מזרחית הקיצונית של סלבס [סולאווסי].
החוף הצפוני של סלבס בין טנג'ונג פויסן לטנג'ונג בינר (כף ריברס) (1°20′N 120°52′E) ומשם קו לטנג'ונג מנגקליהט בבורניאו, הגבול הצפוני של מצר מקסר [קו המחבר את טנג'ונג מנגקליהט, בורניאו (1°02′N 118°57′E) וטנג'ונג בינר (כף ריברס), סלבס (1°20′N 120°52′E)].
החוף המזרחי של בורניאו בין טנג'ונג מנגקליהט לטנג'ונג לביאן, הגבול הדרומי של ים סולו.
ים סלבס הוא ביתם של מגוון רחב של דגים ויצורי מים.
הסביבה הטרופית והמים הצלולים והחמימים מאפשרים לכ-580 מינים של אלמוגים לגדול בסביבה, ובזה נחשבים כחלק משוניות האלמוגים המגוונות ביותר בעולם, ומגוון מרשים של חיים ימיים, כולל לווייתנים, דולפינים, צבי ים, מנטה, טחניים, ברקודה, מפרשניים ומינים אחרים.
טונה וטונה זהובה הם חלק מהמינים הנפוצים בים.
ים סלבס הוא נתיב ימי חשוב למסחר אזורי.
הים פופולרי גם עבור צלילה ושייט יוקרתי באוקיינוס.
ים סלבס מכוסה על ידי לוח אוקיאני עם התפשטות אמצע אוקיינוס בחלקו המרכזי.
לוח זה מופחת לדרום ולצפון.
באזור זה נעשו מספר סקרים סייסמיים וקידוחי מחקר כדי לאסוף מידע גאולוגי.
ים סיבויאן הוא ים קטן ב המפריד בין הווויסאיאס לאי לוזון שבצפון הפיליפינים.
הים תחום על ידי האי בדרום, האי במערב, האי במזרח, ובצפון על ידי האי וחצי האי של האי לוזון.
ים סיבויאן מחובר לים סולו דרך במערב, לים סין הדרומי דרך בצפון-מערב ולים ויסיאס דרך בדרום-מזרח.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-24 באוקטובר 1944, התקיים בים קרב ים סיבויאן בו הוטבעה אוניית המערכה היפנית מוסאשי וספינות אחרות ניזוקו.
ים סייליש הוא ים שולי של האוקיינוס השקט השוכן לחופי הפרובינציה הקנדית קולומביה הבריטית ומדינת וושינגטון בארצות הברית.
הים כולל את מצר ג'ורג'יה, מצר חואן דה פוקה, מפרץ פיוג'יט, ומערכת של ערוצים וגופי מים.
הים מתמשך מאיי דיסקברי בצפון מצר ג'ורג'יה עד לחצי האי באד בקצהו הדרומי של מפרץ פיוג'יט.
הים מופרד חלקית מהאוקיינוס השקט על ידי האי ונקובר וחצי האי אולימפיק.
לחופי הים שוכן המגלופוליס הפסיפיק נורת' וסט הנמשך ממטרופולין ונקובר בצפון למטרופולין סיאטל בדרום.
ערים אחרות על חופו של ים סייליש כוללות את בלינגהאם, פורט אנג'לס וויקטוריה.
נכון לשנת 2021, מתגוררים באזור 8.76 מיליון איש.
השימוש המוכר הראשון במונח "ים סייליש" היה בשנת 1988 כאשר ברט וובר, פרופסור אמריטוס לגאוגרפיה ומדעי החברה במכללת האקסלי לאיכות הסביבה באוניברסיטת ווסטרן וושינגטון בבלינגהאם, וושינגטון, בחר את השם למימי מצר ג'ורג'יה, מצר פיוג'ט ומצר חואן דה פוקה.
מטרתו הייתה לעורר מודעות לגבי הצורך בטיפול במים ובמערכות האקולוגיות של האזור.
מאמציו של ובר מוכרים רשמית על ידי קנדה וארצות הברית.
אורכו של ים סייליש הוא בערך ויש לו שטח פנים של כ-.
עומקו הממוצע של הים הוא והוא מגיע לעומק מרבי של ב-Jervis Inlet.
אגן הניקוז של ים סייליש (לא כולל אגן הניקוז של נהר פרייזר העליון) כולל שטח של כ-, יותר מפי שישה משטח הפנים של הים עצמו.
נהרות עיקריים שנשפכים לים כוללים את נהר פרייזר, נהר ניסקוואלי, נהר נוקסאק, נהר פויאלופ, נהר סקגיט, נהר סנוהומיש ונהר סקוואמיש.
ים סייליש מכיל יותר מ-400 איים, שאת רובם ניתן לשייך לאחת משלוש קבוצות איים: איי דיסקברי, איי המפרץ ואיי סן חואן.
האי וידבי בוושינגטון הוא האי הגדול והמאוכלס ביותר בים זה, עם שטח כולל של ואוכלוסייה מוערכת של 69,480 תושבים (נכון לשנת 2010).
האי ביינברידג', גם הוא בוושינגטון, הוא האי הצפוף ביותר בים סייליש עם צפיפות של 354 תושבים לקילומטר רבוע (נכון לשנת 2019).
האי הגדול ביותר בצד הקנדי הוא האי טקסדה ששטחו הוא כ-300.45 קילומטר רבוע (116.00 מ"ר), אך אוכלוסייתו מונה 1000–2000 איש.
ים סייליש מהווה בית ל-253 מיני דגים המשתייכים ל-78 משפחות ו-31 סדרות.
מינים אלו כוללים מיקסיניד אחד, שני פטרומיזונטידים, 18 דגי סחוס, שני סחוס-גרמיים ו-230 כליל-גרמיים.
בנוסף, בים נמצאים 37 מיני יונקים ימיים, הבולטים שבהם הם אריות ים שטלר, לווייתנים גדולי-סנפיר ולווייתני קטלן (אורקה).
בתוך מצר חואן דה פוקה ישנן דווחים רבים יותר ויותר על תצפיות בלוטרות ים.
המים העשירים במינרלים של ים סייליש הם בית גידול אידיאלי להיווצרות שוניות ספוג זכוכית.
בעבר האמינו ששוניות אלו נכחדו במהלך תקופת הקרטיקון או מעט לאחריה, עד שב-1987 נתגלה אוסף גדול של שוניות מול חוף קולומביה הבריטית בשל חשיבותן המדעית והאקולוגית, כל שוניות הספוג המוכרות בים סייליש מוגנות מפני פעילויות דיג במגע תחתית.
ים שיתוף הפעולה, הנקרא גם ים חבר העמים או ים סודרוז'סטבו , הוא הצעת שם לים באזור אנטארקטיקה.
ההצעה מתייחסת לחלק מהאוקיינוס הדרומי, בין ארץ אנדרבי (הגבול המזרחי שלו הוא 59°34'E) למדף הקרח המערבי (85°E), מול חופי אדמת מק.
הוא גובל בים דייוויס במזרח, ובים נוסף שגם הוא הצעה רוסית לארגון ההידרוגרפיה הבין-לאומי (IHO) משנת 2002, ים הקוסמונאוטים במערב.
ים שיתוף הפעולה נקרא כך בשנת 1962 על ידי המשלחת האנטארקטית הסובייטית על שם שיתוף הפעולה המדעי הבינלאומי באנטארקטיקה.
השם הופיע לראשונה כהצעה ל-IHO בטיוטה של 2002. טיוטה זו מעולם לא אושרה על ידי ה-IHO (או כל ארגון אחר), ומסמך IHO משנת 1953 (שאינו מכיל את השם) נותר בתוקף כרגע.
רשויות גאוגרפיות ואטלסים מובילים אינם משתמשים בשם, כולל World Atlas של נשיונל ג'יאוגרפיק האמריקאית ו-Times Atlas of the World הבריטית.
עם זאת, מפות סובייטיות ורוסיות כן משתמשות בשם.
תחנת דייוויס ממוקמת על החוף ליד ים שיתוף הפעולה.
"ים של דמעות" הוא הסינגל הראשון שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נותי ליברמן.
השיר יצא לאור ב-1 בינואר 2023.
השיר נכתב והולחן על ידי ליברמן והופק על ידי יענקי כהן.
השיר מגולל את מערכת היחסים של ליברמן עם הוריו.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי שרולי ברונכר.
בקליפ צולם ליברמן יחד עם אביו והוא מתאר את תחושת הכרת הטוב של בן לאביו.
השיר זכה להצלחה רבה ונכנס לפלייליסט השבועי של תחנות הרדיו החרדיות, ואף לפלייליסט של תחנת גלגלצ.
בנוסף, הסינגל זכה במקום השני בקטגוריית "שיר השנה" במצעדי המוזיקה של כיכר השבת ושל המחדש, ובמקום הרביעי במצעד של רדיו קול פליי, ושל רדיו קול ברמה.
מונה הצפיות של הקליפ באתר יוטיוב עומד על מיליון, נכון לאוקטובר 2024.
ים פְלוֹרֵס הוא ים באינדונזיה המשתרע על פני שטח של 240,000 קמ"ר, וברוחב של 290 קילומטרים.
הים גובל בצפונו באי סולאווסי (סלבס) ובדרומו באיים פלורס וסומבה שבאיי סונדה.
הטמפרטורה הממוצעת באי היא 28.6 מעלות בחורף היא יורדת עד ל־27.9 ובקיץ היא עולה ל־29.0. הים נוצר בתקופת המיוקן כתוצאה מפעילות טקטונית
ים פלורס גובל גם בימים, ים באלי (ממערב), ים ג'אווה (מצפון מערב) ובים בנדה (מצפון-צפון מזרח) מדרומו גם נמצאים האוקיינוס ההודי וים סבו אבל מופרדים ממנו על ידי איים.
עומקו הוא כ-5,400 מטרים האזור פעיל טקטונית בגלל שהוא ממוקם בקצהו של הלוח האוסטרלי.
הוא חווה רעידת אדמה בעוצמה של 7.3 בסולם ריכטר ב־14 בדצמבר 2021 אדם אחד מת ו־173 נפצעו.
האיים סלייר ופלורס נפגעו קשות, יותר מ-5,000 פונו מבתיהם.
שלושה בתי ספר ו-2 מקומות תפילה ניזוקו.
לפחות 357 בתים קרסו, וגגות נקרעו.
לפי ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי (IHO) ים פלורס הוא אחד מימי הארכיפלג המזרח-הודי.
בצפון: חופו הדרומי של סולאווסי מקצהו הצפוני מפרץ לייקאנג (5°37′ד 119°30′מ) לכף לאסה (120°28'מ).
במזרח: קצהו המערבי של ים בנדה בין האיים פלורס וסולאווסי, (בקו מהנקודה הצפונית ביותר של האי פלורס (8°04′ד 122°52′מ) לאי קלאוטוה (7°24′ד 121°52′מ) ודרך ארכיפלג שנמצא בין דרומו של האי סלייר (מדרום לסולאווסי) לכף לאסה (5°37′ד 120°28′מ))
בדרום: החופים הצפוני של האיים פלורס, קומודו, באנטה, דרך קו דמיוני לכף נאור, הנקודה הצפון-מזרחית של סומבה.
משם על חופיו הצפוניים של האי עד לטנג'ונג סרוקאג'ה (8°22′ד 117°10′מ).
במערב: מט"ג סרוקאג'ה לאי פטרנוסטר המערבי (7°26′ד 117°08′מ), משם לאי פוסטיג'ילון הצפון-מזרחי (6°33′ד 118°49′מ) ובחזרה למפרץ לייקאנג שבסולאווסי.
ים של סכנה הוא סרט מתח אמריקאי משנת 2023 שבוים על ידי ג'ון בר ונכתב על ידי בר בשיתוף עם מארק ג'קסון.
בסרט מככבים אודיה רש, אריק דיין, ספרון בורוז וריי ליוטה.
רוז (אודיה רש) ואלמה (ספרון בורוז), אמה, יוצאות למסע עם דרק (אריק דיין), בן זוגה החדש של אלמה, בהפלגה לברמודה.
באחד הערבית, גברים חמושים משתלטים על הסירה, הורגים את אלמה, יורים בדרק ומציתים את הספינה.
רוז, ששרדה, מגלה שדרק בעצם חי אך מעורב בעסקאות מפוקפקות עם שוטרים מושחתים והיה שותף לאירועים שהובילו למוות של אמה.
כשדרק מנסה להרוג את רוז כדי לשמור על סודותיו, היא בורחת וניצלת על ידי הצוות של הקפטן של הסירה (ריי ליוטה) – אך היא מגלה שגם הקפטן והצוות שלו מעורבים בפשע.
היא נוקמת בקפטן וצוותו, משחררת בנות ערובה צעירות, ובסיומו של הקרב הן מגיעות ליבשה.
לאחר חילוצה, רוז מגלה שהנשים מתאחדות עם משפחותיהן, אך היא עצמה מרגישה חסרת בית – עד שהסוכן פרידמן (מאט סרביטו) מעודד אותה לראות את העתיד שנלחמה עליו.
הסוכן פרידמן – מאט סרביטו
הצילומים התקיימו ברפובליקה הדומיניקנית, הם החלו באמצע שנת 2022. ב-26 במאי 2022, ריי ליוטה נפטר בשנתו בסנטו דומינגו בזמן הצילומים.
הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-13 באוקטובר 2023.
ימ"מ – היחידה הלאומית המיוחדת ללוחמה בטרור – היא היחידה הלאומית של ישראל ללוחמה בטרור.
זוהי יחידת העילית של משטרת ישראל ומשמר הגבול ללוחמה בטרור ויחידת ההשתלטות (פריצה וחילוץ בני ערובה) הלאומית הבכירה בישראל, ובנוסף משמשת למשימות משטרה מיוחדות.
השם "ימ"מ" הוא ראשי תיבות של "יחידה מרכזית מיוחדת" או "יחידה משטרתית מיוחדת".
הימ"מ נקראת גם "היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור" או "היחידה הלאומית ללוחמה בטרור".
היחידה נחשבת לאחת מהיחידות המיומנות והמקצועיות בעולם וליחידה המיומנת ביותר למטרות אלה בקרב כוחות הביטחון הישראליים.
הימ"מ הוקמה ב-1974 על ידי מפקד משמר הגבול ניצב חיים לוי, שהטיל על ראובן יעקב (נמרודי) (המפקד הראשון של הימ"מ) להקים את היחידה כיחידת השתלטות, כמענה לפיגועי חטיפה ומיקוח.
בהמשך הוטלו עליה משימות ותפקידים נוספים, שהעיקריים שבהם הם לוחמה בטרור, סיכול ומניעת פיגועים, מעצר מחבלים, הפעלת צלפים ומשימות משטרה מיוחדות.
רוב פעילותה מסווגת, אך בעקבות מספר רב של מבצעים מוצלחים לאורך השנים זכתה היחידה למוניטין גבוה בקרב כוחות הביטחון בישראל ובעולם.
כיום היא נחשבת לאחת היחידות המקצועיות, המנוסות והטובות מסוגה בעולם, למרות תקציבה הקטן יחסית.
הימ"מ היא אחת היחידות העסוקות ביותר במערכת הביטחון ומבצעת מאות מבצעים ופעולות מדי שנה.
מאז 2022 מוגדרת הימ"מ כיחידה הלאומית של ישראל ללוחמה בטרור.
כאמור, הימ"מ היא יחידת ההשתלטות הבכירה של ישראל.
יחידות השתלטות נוספות בישראל הן סיירת מטכ"ל ושייטת 13 של צה"ל, לוט"ר אילת – יחידת מילואים צה"לית, ויחידת מצדה של שירות בתי הסוהר.
הימ"מ מקבילה ליחידות השתלטות ולוחמה בטרור בעולם, כגון יחידות ה-SWAT האמריקניות ויחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI, ה-GIGN הצרפתית, אלפא ואומו"ן הרוסיות וה-GSG-9 הגרמנית, שהוקמה באירופה בשנות ה-70 של המאה ה-20 בעקבות רצח המשלחת הישראלית באולימפיאדת מינכן כדי להילחם בחטיפות מטוסים על ידי מחבלים פלסטינים.
המוטו של היחידה הוא , הלקוח מ.
הימ"מ היא היחידה המיוחדת של משמר הגבול ללוחמה בטרור.
היא מוגדרת כיחידת השתלטות, אך מבצעת מגוון משימות נוספות.
הימ"מ נועדה בראש ובראשונה לטפל באירועי תפיסת בני ערובה ופיגועי מיקוח, אך בנוסף לתרחיש זה היחידה נועדה לטפל באירועים שונים של טרור, פיגועים ואלימות – הן על רקע לאומני והן על רקע פלילי.
ב-2021 הכריז ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט על הימ"מ כיחידה הלאומית של ישראל ללוחמה בטרור וב-2 בינואר 2022 אישרה הממשלה את ההחלטה.
שחרור בני ערובה באירועים על רקע לאומני – פיגועי מיקוח וחטיפה שמבצעים טרוריסטים.
שחרור בני ערובה באירועים על רקע פלילי שמבצעים פושעים ואזרחים.
תגובה לאירועי טרור בשטח ישראל ובפרט להתבצרות של מחבלים במבנים וניהול מצור.
מניעה וסיכול של טרור ופעילות חבלנית עוינת (כולל ביהודה, שומרון ועזה).
יירוט מחבלים על ידי מעצר או הריגה בעת הצורך.
ביצוע משימות מיוחדות עבור שירות הביטחון הכללי (שב"כ).
פיתוח תרגולות ושיטות ללוחמה בטרור, כולל בחינה והטמעה של טכנולוגיה ואמצעי לחימה חדשים.
יחידת משטרה עילית למשימות מיוחדות.
יחידה משטרתית טקטית (SWAT) – טיפול בפושעים מסוכנים ומאבק בפשיעה קשה.
גזרת הפעילות של הימ"מ כוללת את כל ישראל, לרבות יהודה, שומרון ועזה.
נפח הפעילות של הימ"מ גבוה מאוד (נע בין מספר פעולות בשבוע לפעולות מבצעיות כמעט מדי יום, ועומד על מאות פעולות מבצעיות בשנה) והיא נחשבת לאחת מיחידות העילית המשטרתיות המנוסות ביותר בעולם ואחת היחידות העסוקות ביותר במערכת הביטחון.
רוב המבצעים של הימ"מ מסווגים, וחלק מהפעולות שכן זוכות לפרסום נזקפות לזכותן של יחידות אחרות.
למרות זאת, הימ"מ זוכה ליוקרה ומוניטין גבוה בקרב מומחים עולמיים ללוחמה בטרור, יחידות עילית אחרות, וכן בקרב הציבור הישראלי.