tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ריק מפגין חוסר אכפתיות וחוסר רצון מוחלט לקחת חלק במוסכמות חברתיות ורגשות אנושיים כמו אהבה, משפחה, נישואים, אזרחות ונאמנות, ובהרבה מאוד ממסעותיו ומהרפתקאותיו הוא החריב עולמות ואף יקומים שלמים, כאשר הוא פשוט "החליף" למציאות אחרת בכל פעם כשהאחרונה נהרסה.
הוא גם מרבה "לאיים" שפשוט ינטוש את המציאות הנוכחית שבה הוא נמצא במידה והיא תשתבש, כי הקונספט של משפחה ונאמנות אינם חשובים לו.
על כן, הוא מבלה את עיקר זמנו עם הנכד שלו מורטי, איתו הוא יוצא לשלל הרפתקאות ברחבי היקום ובמציאויות חלופיות, שהפכו למוטיב העיקרי של הסדרה.
ניתן לתאר את הקשר של ריק ומורטי כרעיל - לרוב ריק מעליב את מורטי, פוגע בו נפשית ופיזית, מכניס אותו באופן קבוע לסכנות, ומונע ממנו לחוות חיים של נער מתבגר רגיל.
ככל שהסדרה התקדמה, ריק מרכך את יחסו למורטי ולשאר בני המשפחה, ומתגלה כי הוא סובל מדיכאון ומאובדנות אשר מונעים ממנו לחוות אהבה וליצור קשרים עם אנשים שאכפת לו מהם, וכמו כן נחשפים צדדים יותר מורכבים של האישיות שלו.
הסיבה לפילוסופיה הניהליסטית שלו היא בעקבות טראומה שחווה ריק בעברו, אשר עיצבה אותו לאדם שהוא היום.
הטראומה כללה את מותן של אשתו דיאן ובתו הקטנה בת', שהיוו את משפחתו המקורית, אשר נרצחו על ידי גרסה סוררת של ריק המכונה "ריק פריים".
כאשר ריק עמד להמציא את רובה השערים - המכשיר שמאפשר לו לפתוח שערים לכל מקום ביקום ולמציאויות חלופיות, ריק פריים נגלה לריק באמצעות שער בעצמו וניסה לשכנע אותו להצטרף אליו כחלק מהצוות שלו ולעשות ביחד כל שעולה על רוחם בכל יקום אפשרי, מבלי שום השלכות ודאגות.
עם זאת, ריק ויתר על ההצעה של ריק פריים, והחליט לנטוש את התוכנית לרובה השערים ולהישאר עם משפחתו.
ריק פריים לא קיבל את הסירוב של ריק בצורה יפה, וכדי להתנקם בו, הוא שיגר פצצה אל עבר דיאן ובת' באמצעות רובה השערים שלו ורצח אותן.
ריק, שהיה אכול אשמה, צער ולבסוף זעם, החליט לחזור לבנות את רובה השערים שלו, ולאחר שהצליח, התחיל לבלות עשורים שלמים בהם הוא ניסה לצוד את ריק פריים ולהרוג אותו, אך הוא מעולם לא מצא אותו.
במהלך מסעותיו, ריק עבר בין אינספור יקומים ועולמות, רכש חברים ואויבים, נלחם במלחמות בין-גלקטיות, והרג מספר רב מאוד של ריקים בניסיון למצוא את ריק פריים.
בסופו של דבר, שאר הריקים משאר היקומים החליטו להתאגד יחדיו ולנסות להרוג את ריק, אך הם לא הצליחו, והוא טבח בהם.
שאר הריקים לבסוף נכנעו לריק, ותחת הנהגתו, הם בנו את "מצודת הריקים" - מצודה בין-גלקטית ובין-ממדית אשר מאכלסת בתוכה אינספור גרסאות של ריקים (ובהמשך גם מורטים) מאינספור יקומים, אשר התחברו ביחד במצודה לכדי חברה שמורכבת מריקים ומורטים.
בחלוף הזמן, לריק נמאס מהמצודה, והוא החליט להגיע ולהתמסד ביקום שבו הריק שלו נטש את משפחתו לפני שנים, ולחיות ביחד עם גרסה בוגרת של הבת שלו בת' ועם משפחתה.
שם הוא פגש במורטי, ומאז השניים התחילו את הרפתקאותיהם.
ריק מכונה כ"ריק C-137", כלומר ריק מיקום מספר C-137, על מנת להבדיל בינו לבין שאר הריקים.
מורטימר "מורטי" סמית' (מדובב על ידי ג'סטין רוילנד בעונות 1-6 ועל ידי הארי בלדן מעונה 7 ואילך) הוא נכדו בן ה-14 של ריק, אחיה הקטן של סאמר ובנם של בת' וג'רי סמית'.
יש לו שיער חום בצורה של "קסדה", והוא לובש חולצה בצבע צהוב ומכנס כהה.
ניתן לומר שדמותו של מורטי היא במידה מסוימת הפוכה מדמותו של ריק: הוא מוסרי, חסר ביטחון, לרוב מצוי בלחץ נפשי וחרדה חברתית ולא ניחן ביכולת אינטליגנטית מיוחדת.
יתרה מזאת, הניגוד בין האישיות של מורטי ושל סבו יוצר הסוואה עבור ריק, שכן עקב גאוניותו יוצאת הדופן, לריק יש גלי מוח מיוחדים שמסגירים אותו, אך גלי המוח הרגילים ו"הטיפשים" של מורטי מבטלים את גלי המוח של ריק, וכך מחביאים אותו.
זו הסיבה גם מדוע לריקים יש מורטים שנמצאים איתם, והם אף הפכו למצרך מבוקש בקרב הריקים (שחלקם לא בוחלים באמצעים בשביל "להשיג" לעצמם מורטים ומשתמשים בהם כמצרך ולא מתייחסים למורטים כבני אדם) ונוצר שוק של מורטים עבור הריקים, כפי שהוסבר בפרק העשירי של העונה הראשונה ובפרק האחרון של העונה החמישית.
מורטי מזוהה כמורטי של ממד C-137. מאוהב בתלמידתו לכיתת המתמטיקה ג'סיקה, ועבר איתה גם מספר הרפתקאות.
לרוב מורטי נתון לחסדיו של ריק במהלך הרפתקאותיהם, אך ככל שהעלילה מתקדמת, כמו ריק, גם מורטי מתחיל לפתח את הדמות שלו ואת אישיותו, והוא נהיה יותר אסרטיבי ובעל ביטחון עצמי, כאשר לאט לאט הוא הופך לשותף שווה של ריק ולא לעוזר נחות.
לאורך הסדרה היו מספר רגעי שיא בהם מערכת היחסים של מורטי עם ריק חוותה טלטלות, כאשר בחלקן ריק עזב או נעלם, או שהתגלו או נעשו דברים, אשר כל אחד מהם השפיע על מורטי בצורה שונה ופיתח את דמותו.
למשל, בפרק השישי של העונה הראשונה, ריק יוצר עבור מורטי שיקוי אהבה שיגרום לג'סיקה להתאהב בו ולצאת איתו לנשף, אך השיקוי משתבש והוא מדביק את אוכלוסיית העולם, שכעת כולם מאוהבים בו.
שני פרקים לאחר מכן, בניסיון לנחם את סאמר שרבה עם ההורים שלה ושל מורטי, מורטי מתוודה בפניה על מה שהוא וריק עשו, על הטראומה שיש לו מכל העניין, ועל כך שהוא נאלץ לחיות ליד הגופה שלו ושל ריק שהם קברו בחצר האחורית.
הוא אמר לה ששום דבר לא משנה ושבסוף כולם מתים, ולכן אין טעם להתעסק בריבים חסרי משמעות.
בפרק הראשון של העונה השלישית, מורטי כועס מאוד על ריק משום שזה נטש אותם קודם לכן כשהוא הסגיר את עצמו לפדרציה הגלקטית, ונתן לפדרציה להשתלט על כדור הארץ ולרדות בבני האדם, ומניא את סאמר מלנסות להציל אותו, כשהוא מסביר לה שכל מה שריק עושה זה לנטוש אנשים.
סאמר, שלא משתכנעת, גורמת למורטי לקחת אותה לממד המקורי שלו שבו העולם נהרס בגלל האפוקליפסה שריק יצר, והוא מראה לה את המשפחה המקורית שלו שריק אילץ להשאיר מאחור, שבינתיים הפכו לפראים חסרי תרבות.
מורטי בצעדים האלו, הפסיק להגן על ריק וניסה להראות לאחותו סאמר שריק גורם לסבל, ולראשונה עמד על שלו בפניו בצורה עיקשת.
דוגמה אחרת היא בפרק התשיעי של העונה החמישית.
מורטי מחליט על דעת עצמו להשתמש ברובה השערים של ריק כדי לצאת להרפתקאות לבד, אבל כשהוא מסיים, הוא מגלה כי ריק סימן את מד "נוזל השערים" ברובה ובעקבות הרפתקאותיו של מורטי, חסר נוזל.
כדי לנסות לחפות על החוסר, הוא ממלא את הרובה במשקה מוגז עם צבע דומה לנוזל השערים, אך ריק מגלה מיד את התרמית.
ריק בתגובה מקניט את מורטי, וכעונש, הוא מחליט להחליף אותו בשני עורבים שישמשו כעוזרים שלו.
לאחר תסבוכת שהייתה לו עם שני העורבים, שמהם הוא לומד על חמלה ונאמנות, ריק מתנצל בפני מורטי ואומר לו שהקשר ביניהם היה רעיל, ושלטובתו הוא יעזוב את מורטי וייתן לו את רובה השערים שלו כדי שיוכל לצאת בעצמו להרפתקאות.
מורטי מופתע מהכנות של ריק, אך באותה עת חש עצב על כך שהוא עוזב, והשניים חווים בגרות נפשית שלא נראתה קודם לכן.
בסוף העונה החמישית מתגלה למורטי סיפור הרקע של ריק באמצעות פלאשבק שהראה כיצד ריק פריים, גרסה סוררת של ריק, רצח את משפחתו של ריק, וכיצד ריק בילה עשורים שלמים בניסיון לצוד אותו.
בתגובה מורטי מחליט לעזור לו מול מורטי הרשע, גרסה חזקה וחסרת מעצורים של מורטי שניסתה להפליל ולהרוג את ריק בעבר.
בפרק הראשון של העונה השישית, מיד לאחר סיום העונה החמישית, מורטי מגלה שהסיבה האמיתית שריק החליט להתמסד ביקום שלו אחרי שהוא עזב את המצודה של הריקים, הייתה שריק פריים הוא במקור מהיקום המקורי של מורטי.
כך, קיווה ריק שיום אחד ריק פריים יופיע ביקום המקורי שלו, והוא יוכל סוף סוף להרוג אותו.
למעשה, מורטי אינו באמת המורטי המקורי של ריק שמוצג לנו בסדרה, וריק פריים הוא הסבא האמיתי שלו.
כאשר ריק מצליח לעלות על קצה חוט בנוגע למיקומו של ריק פריים, מורטי רואה כיצד האובססיה של ריק לריק פריים מכלה אותו, והוא אומר לו שמבחינתו, ריק הוא הסבא האמיתי שלו, ולא ריק פריים, שמעולם הוא לא הכיר.
ריק הוא האיש איתו הוא יצא לאינספור הרפתקאות ואיתו הוא עבר את הכל, ולכן הוא נשאר איתו עד הסוף.
בת' סמית' (מדובבת על ידי שרה צ'וק) היא בתו של ריק, אשתו של ג'רי ואימם של מורטי וסאמר.
היא בלונדינית, ולובשת חולצה מכופתרת אדומה עם מכנס כחול.
בת' היא וטרינרית המתמחה בניתוחים לסוסים.
בת' היא אינטליגנטית ומאוד אסרטיבית, בניגוד לבעלה ג'רי.
היא נכנסה בטעות להיריון עם סאמר מג'רי בזמן שלמדה איתו בתיכון.
בעונות הראשונות ג'רי היה מגחך על עבודתה מפני שהיא מאוד ספיציפית ולא "פרקטית" במיוחד (וגם היה מקניט אותה על כך שהיא לא "רופאה אמיתית"), למרות שבאופן אירוני הוא בעצמו מובטל.
בת' נאמנה למשפחתה, ולרוב מתוסכלת מטיפשותו של בעלה ג'רי.
עקב נטישתו של ריק בילדותה, בת' סבלה מחרדת נטישה קשה, והייתה מוכנה להשלים עם כל הסכנות והמצבים הקשים שריק הביא על משפחתם, כדי שלא יעזוב אותה שוב.
בפרק הראשון של העונה השלישית, בת' שבורה שריק נטש אותה שוב (בסוף העונה השנייה ריק הסגיר את עצמו לפדרציה הגלקטית כדי להגן על המשפחה), אבל היא שמחה כאשר ריק חוזר הביתה שוב.
עם זאת, לג'רי נמאס מריק ומכל האסונות שהוא מביא עליהם, והוא מציב לבת' אולטימטום לבחור בינו לבין אביה, אבל בת' בוחרת בריק ומתגרשת מג'רי.
בפרק התשיעי של העונה השלישית, ריק ובת' יוצאים להרפתקה בארץ קסומה בממד אחר שריק יצר שקוראים לה "פרופילנד", לאחר שהתגלה שטומי, חבר ילדותה של בת', נתקע שם כשהם היו ילדים, וכעת אביו של טומי מואשם ברצח שלו ועומדים להוציאו להורג על לא עוול בכפו.
בזמן שהם מנסים להציל את טומי ולהחזיר אותו, מתגלה כי בת' היא האחראית לתקיעתו של טומי בפרופילנד, כי כשהם היו ילדים, בת' דחפה את טומי לתוך ביצה עשויה מדבש, ונטשה אותו שם.
בת' בתגובה ענתה לריק שהסיבה שהיא רצתה שהוא ייצור לה את כל הדברים האלה הייתה כי היא כמהה ליחס ממנו, והיא קינאה בטומי על כך שיש לו הורים שאוהבים אותו ובגלל זה פגעה בו.
לאחר מכן, בת' לקחה את ההמצאות שריק המציא עבורה כשהיא הייתה ילדה, וניסתה להחזיר את טומי.
גל האלימות שהציף אותה בזמן שהיא ניסתה להחזיר אותו, הביא את בת' לנקודת משבר, שבה אמרה לריק שהיא לא יכולה יותר לברוח ממי שהיא, ושהיא לא יכולה לתת לחרדת הנטישה שיש לה מריק לנהל לה את החיים.
בעצתו של ריק, הוא יוצר שיבוט מדויק של בת' עם כל הזיכרונות שלה, שיחיה את חייה בכדור הארץ, בזמן שהיא תחקור את עצמה ותטוס אל החלל.
פרק לאחר מכן, בסוף העונה השלישית, מתחילות אצל בת' תהיות אם היא אמיתית או לא, והיא מנסה לדבר על כך עם ריק.
עם זאת, ריק אומר לה שאם היא שיבוט והיא מודעת לכך שהיא שיבוט, הוא יאלץ לחסל אותה, ומכניס אותה לפאניקה.
בת' לאחר מכן הולכת לג'רי, מכיוון שלטענתה הוא האדם היחיד שבאמת מכיר אותה מבפנים ומבחוץ, וג'רי מספר לה חוויה שהייתה לשניהם בתיכון שכללה את הנשיקה הראשונה שלהם.
הוא מנשק אותה ואומר לה שבחיים הוא לא ישכח את התחושה שחווה איתה, ולכן היא בת' האמיתית.
בת' לעומת זאת אמרה לו שהיא מעולם לא אהבה את הנשיקה ההיא ולכן היא לא אמיתית, אבל בניגוד לבת' האמיתית, היא כן אוהבת את ג'רי, והשניים חוזרים להיות ביחד.
בסוף הפרק המשפחה מתחבאת מריק בגלל שהם מפחדים שהוא יהרוג את בת', אבל הוא מגיע ואומר שבת' היא הבת האמיתית שלו, ושהוא הגיע בכלל לחסל את ג'רי כי הוא הצליח לחזור למשפחה, אבל הוא ויתר גם על זה.
הפרק האחרון של העונה הרביעית מתחיל בבת' שנמצאת בחלל (שמעתה והלאה נקראת על ידי מורטי וסאמר, לשם נוחות, בת' מהחלל או אמא מהחלל) ונלחמת בפדרציה הגלקטית.
רופא חייזרי שמטפל בה מגלה שיש לה בצוואר מתקן שלטענתו הוא פצצה, ובת' מהחלל חושדת בריק ששם אותו אצלה בצוואר כדי לחסל אותה.
היא חוזרת לכדור הארץ ומתעמתת עם ריק שמסביר לה שהמכשיר הזה נועד בכלל להעביר את כל הזיכרונות שלה אל הבת' שנמצאת בכדור הארץ במידה והיא תמות, וגם לבת' מכדור הארץ יש מכשיר כזה בצוואר שלה.
השניים הולכים לשתות ולהתעדכן בהכל, והיא מופתעת שבת' מכדור הארץ חזרה להיות עם ג'רי, בעוד שהוא מופתע שהיא נלחמת בפדרציה הגלקטית, ושהיא נהייתה פושעת מבוקשת.
הפדרציה הגלקטית עקבה אחר בת' מהחלל לכדור הארץ, והיא לקחה אותה ואת בת' השנייה בשבי.
השתיים מדברות אחת עם השנייה ומגיעות להבנה משותפת שאביהן ריק הוא אדם רע והן צריכות להפסיק להיות קשורות בתסבוכות שלו.
אחרי שהמשפחה מצילה את שתי הבת'יות, ריק מוציא את כמוסת הזיכרון ששמר, שמכילה את הידע של מי היא הבת' האמיתית ומי היא השיבוט.
עם זאת, אף אחת מהן כבר לא רוצה לדעת מי היא האמיתית ומי היא לא, וכל המשפחה אומרת לריק שהוא צריך להפסיק ליצור בעיות ולערב אותם בהן.
ריק צופה לבדו בזיכרון, והוא מגלה שהוא ערבב את המכל שהכיל את בת' האמיתית ואת השיבוט שלה באופן רנדומלי, וכי אי אפשר באמת לדעת מי היא בת' האמיתית ומי היא השיבוט.
בפרק הראשון של העונה השישית, בת' מהחלל מצילה את ריק ומורטי ממצודת הריקים שנהרסה קודם לכן ומביאה אותם בחזרה הביתה.
ריק, שמנסה לאתחל את רובה השערים שלו לאחר שמורטי הרשע הרס את היכולת לנוע בין ממדים בסוף העונה הקודמת, בטעות מאתחל את כל הנוסעים הבין-ממדיים, וגורם לכל אחד לחזור לממד המקורי שלו.
בת' מהחלל, בת' מכדור הארץ וסאמר נרתמות לעזור להם ולהחזיר אותם בחזרה, ובדרך נוצר ויכוח בין בת' מהחלל ובת' מכדור הארץ לגבי הנוכחות של בת' מהחלל בחיי הילדים והמשפחה.
בסוף הפרק, בת' מהחלל מבינה שהיא הציבה יותר מדי גבולות, ומסכימה לבוא לבקר לעיתים תכופות יותר.
שני פרקים לאחר מכן, במהלך אחד מהביקורים שלה, נוצר רומן של ממש בין בת' מהחלל לבין בת' מכדור הארץ, שמציב את המשפחה במקומות בעייתיים מבחינת מוסר, וגורם לג'רי לכעוס על כך שאשתו בגדה בו עם עצמה.
הוא מאיים בגירושים, אבל השלושה מצליחים לפתור את זה בכך ששלושתם מקיימים יחסי מין ביחד.
בפרק האחרון של העונה החמישית, במהלך הפלאשבק על סיפור המקור של ריק, מתגלה שבת' המוצגת לנו איננה הבת' המקורית של ריק, ושהיא בת' שננטשה על ידי ריק אחר.
לריק מעולם לא הייתה בת' מקורית, כי הבת שלו נרצחה כשהייתה קטנה על ידי ריק פריים.
ג'רי סמית' (מדובב על ידי כריס פרנל) הוא בעלה של בת' ואביהם של מורטי וסאמר.
לרוב מוצג כטיפש, פסימי, שתלטני, אשר מודאג מהשפעתו השלילית של ריק על מורטי.
למרות טענה זו, לא נראה שהוא ממש דואג לילדיו או מחנך אותם.
בת' נכנסה להיריון מג'רי בזמן שלמדו ביחד בתיכון.
ג'רי עבד כקופירייטר ברמה נמוכה עד שפוטר בשל חוסר יכולותיו.
סאמר סמית' (מדובבת על ידי ספנסר גרמר) היא אחותו הגדולה של מורטי, נכדתו של ריק ובתם של בת' וג'רי סמית'.
היא בת 17, יש לה שיער ג'ינג'י שאסוף בקוקו, והיא לובשת גופייה ורודה עם מכנס לבן.
סאמר היא בת-עשרה טיפוסית - היא דואגת למעמדה החברתי בבית הספר, היא נדלקת על בנים שונים, היא מבלה הרבה בטלפון, אך היא גם אינטליגנטית, מאוד דעתנית ואסרטיבית, ומנסה להיות במרכז העניינים כשהיא יכולה.
היא הייתה נוטה לקנא במורטי על הזמן שהוא מבלה עם סבם ריק, והייתה מתחרה איתו על תשומת ליבו של ריק ומנצלת הזדמנויות בהן מורטי פישל כדי להיות איתו.
מהעונה השנייה היא מצטרפת להרפתקאות של ריק ומורטי בתדירות גבוהה יותר, ואף לוקחת חלק בהרפתקאות שכוללות ניואנסים ומאמצים רגשיים.
חברה לשעבר הוא אית'ן, אשר מופיע בסדרה במספר פרקים.
סאמר דומה מאוד לאמה, וגם היא נוטה לכעוס על אביה ג'רי עקב טיפשותו, והיא גם דומה לריק בהומור שלה ובלשון העוקצנית.
במהלך הסדרה הושם פחות דגש על התפתחות הדמות של סאמר, אבל כן היו לה מספר רגעים מכוננים.
בפרק השמיני של העונה הראשונה, ריק נותן למשפחה משקפיים שמאפשרים לראות את המציאות של בני המשפחה ביקומים אחרים, וכאשר סאמר משתמשת בהם, היא או "לא קיימת" ביקומים של ההורים שלה, או שהיא קיימת אבל החיים הם די משעממים.
לבת' בטעות נפלט משפט שבו אמרה שאם היא וג'רי היו מגשימים את החלומות שלהם, היא כנראה לא הייתה נולדת.
אחר כך היא מנסה להסביר שכששני אנשים יוצרים חיים ביחד, הם מניחים לחיים שהיו להם כאינדיבידואלים ומטפלים בילד, אבל ג'רי מתערב ואומר שהם לא "גיבורים" על זה שהם קיימו יחסי מין בלי הגנה בליל הנשף.
בין השניים נוצר ויכוח שבו כל אחד טוען כלפי השני שהם "עצרו" אותם מלחוות חיים הרבה יותר טובים, ולג'רי נפלט תוך כדי שהוא שכנע את בת' לא לעבור הפלה כשהיא הייתה בהיריון לא רצוי עם סאמר.
סאמר הופתעה שהיא הייתה היריון לא רצוי ושבת' רצתה לעבור הפלה, ובת' אמרה לה שהיא החליטה לא לעבור הפלה "מן הסתם", אז שתוקיר לה ולג'רי תודה.
סאמר בתגובה אמרה שהיא ממש מודה על כך שההורים שלה מכריחים את עצמם להיות ביחד במקום להיות מאושרים, והיא רוצה לעזוב.
מורטי, ששמע מג'רי על כך שסאמר גילתה שהיא הייתה היריון לא רצוי, הולך לנחם את סאמר, ומספר לה על הטראומה שיש לו מההרפתקה שלו עם ריק בה הם הרסו את העולם, השאירו את המשפחה המקורית שלו מאחור, החליפו את ריק ומורטי המקוריים של היקום הזה וקברו אותם בחצר האחורית.
בסופו של דבר הוא אומר לה שאף אחד לא קיים בכוונה, אף אחד לא שייך לשום מקום ושבסוף כולם ימותו, אז אין טעם להתעסק בוויכוחים האלו.
סאמר מתנחמת מדבריו של מורטי, והשניים יורדים לראות טלוויזיה.
בפרק הראשון של העונה השלישית, סאמר רוצה להציל את ריק לאחר שזה הסגיר את עצמו לפדרציה הגלקטית, והיא השתלטה על כדור הארץ.
מורטי, שכועס מאוד על ריק בגלל שנטש אותם, מנסה להניא את סאמר מלנסות להציל אותו, כשהוא מסביר לה שכל מה שריק עושה זה לנטוש אנשים.
סאמר, שלא משתכנעת ורואה בריק גיבור, גורמת למורטי לקחת אותה לממד המקורי שלו שבו העולם נהרס בגלל האפוקליפסה שריק יצר, והוא מראה לה את המשפחה המקורית שלו שריק אילץ להשאיר מאחור, שבינתיים הפכו לפראים חסרי תרבות.
בזמן השהות שלהם שם, רובה השערים שאיתו הגיעו נהרס, וריקים ממצודת הריקים הגיעו אליהם כדי לבדוק למה הרובה נהרס.
סאמר הסבירה להם שריק נלקח בשבי על ידי הפדרציה, ושאר הריקים מחליטים להרוג את ריק, ולקחת את מורטי וסאמר בשבי.
בסופו של דבר, ריק מצליח לברוח מהכלא של הפדרציה, להגיע למצודה ולהציל את מורטי וסאמר, כאשר היא המשיכה להגן על ריק ולהראות לו נאמנות, למרות שכמעט נהרגה בגללו ובגלל המצבים אליהם הוא הכניס אותה.
פרק לאחר מכן, ריק לוקח את מורטי וסאמר לעולם אפוקליפטי בנוסח מקס הזועם, בגלל שהשניים, ובמיוחד סאמר, לא רוצים להתמודד עם הגירושים של הוריהם.
סאמר עוברת הרפתקה ואף נכנסת לזוגיות עם אחד מהאנשים בעולם האפוקליפטי ועושה הכל כדי לא לחזור הביתה ולהתמודד עם גירושי הוריה, אבל בסוף היא מבינה שעליה להתמודד עם הרגשות שלה כמו שצריך, וחוזרת לעולם האמיתי.
בפרק הרביעי של העונה החמישית, מורטי וסאמר יצרו בטעות תינוק ענק של גילוי עריות, לאחר שמורטי גרם למהומה לאומית כאשר ריק השתמש בלא ידיעתו בתאי זרע של מורטי בשביל לנסות ליצור נשק להשמדה המונית, ובטעות יצר מוטציות ענקיות של תאי זרע קניבליים שגרמו להרס רב.
כדי לנסות להילחם בהם, הממשלה לקחה מסאמר תא ביצית והגדילה אותו לממדי ענק כדי שתאי הזרע יימשכו אליו, אבל הם לא ידעו שתאי הזרע שייכים למורטי.
בסוף הפרק, אחד מתאי הזרע הצליח לחדור לתא הביצית, וליצור תינוק ענק שהממשלה שיגרה לחלל.
בפרק השביעי של העונה החמישית, סאמר מנסה להיכנס בין ריק ומורטי ומצליחה לדחוק את מורטי לפינה והיא הופכת לעוזרת של ריק.
לאחר שקטע העוזרת של ריק עולה לה לראש והיא דוחקת גם את שאר המשפחה, היא נופלת בעצמה כאשר ריק דוחק אותה הצידה, והיא הסבירה שהיא התמכרה ללנסות לשמח את ריק.
הסיבה שהיא עשתה את כל זה מלכתחילה הייתה בגלל שהיא הרגישה שהיא לבד - לבת' ולג'רי יש אחד את השני ולריק יש את מורטי, אבל לה אין כלום.
המשפחה בסוף מנחמת אותה, וסאמר אומרת שהיא גם הייתה מאוד רגישה לענייני משפחה בזמן האחרון בגלל שנארוטו, תינוק גילוי העריות שהיא ומורטי יצרו בטעות ושוגר לחלל, היה תחת השגחה של הממשלה במאדים, ושהם שלחו את סאמר אליו כדי שהוא יגיב אליה.
היא נקשרה לנארוטו, ובמקום לאמן אותו להיות נשק, היא אימנה אותו לאהוב ולהאמין בעצמו ולבסוף לברוח, ולכן אין לה אף אחד.
מורטי מנחם אותה, ומסיים במשפט "שמקבלים את המשפחה שמקבלים", משפט שסאמר אמרה בעצמה קודם לכן בתחילת הפרק.
מורטי הרשע ("Evil Morty", מדובב על ידי ג'סטין רוילנד) – כפיל בין-ממדי של מורטי, שחטף יחד עם ריק המרושע את ריק ואת מורטי בפרק העשירי של העונה הראשונה (Close Rick-Counters of the Rick Kind), בסוף הפרק מתברר שריק המרושע היה רובוט שנשלט על ידי מורטי המרושע.
בפרק השביעי של העונה השלישית (The Ricklantis Mixup), נבחר להיות הנשיא של מצודת הריקים שהפכה דמוקרטית.
בסוף הפרק מורטי המרושע הפך לשליט הדיקטטור של המצודה והוא מבצע גל טיהור פוליטיים של גורמים במערכת הפוליטית ובמשטרה של המצודה.
נבדל ממורטי בדיבורו הרגוע, בהחלטיות ובחוסר מוסר.
מיסטר מיסיקס (מדובב על ידי ג'סטין רוילנד) – יצור כחול ושמח היוצא מתוך קופסת מיסיקס ברגע שלוחצים על הכפתור הגדול שנמצא עליה.
למיסטר מיסיקס יש קאצ' פרייז קבועים שהוא אומר כל הזמן כמו: "יכול לעשות!", "אני מר מיסיקס, תסתכלו עלי!".
כל מטרתו בעולם של מיסטר מיסיקס היא לענות על הבקשה של אדונו ולאחר מכן להיעלם.
מיסיקס לא יכולים להישאר בעולם יותר מדי זמן והדבר גורם להם סבל.
יש עוד סוג של מיסטר מיסיקס, בגרסת "קירקלנד".
הגרסה הזאת מתוארת כיותר עצלנית ופחות יעילה ממיסטר מיסיקס הרגיל.
מיסטר פופיבאטהול (מדובב על ידי ג'סטין רוילנד) – חבר עבר טוב של ריק.
נורה על ידי בת' באחד הפרקים של העונה השנייה.
לאחר שהחלים התחיל לעבוד בתור מרצה באוניברסיטה ללימודי מגדר אפרו-אמריקאים.
עזר לריק ומורטי במלחמה נגד שודטרון, כחלק מאחד מארבעת האנשים שריק אסף לצוותו.
הרפתקאותיו עם ריק גרמו לפרידה שלו ושל אשתו, כך מתברר בפרק סיום העונה החמישית.
בת' מהחלל – נוצרה כשבת' המקורית ביקשה מריק להחליט אם לשבט אותה ולשלוח אותה לחלל.
ריק שכפל את בת' המקורית, ערבב את שתי הגופות ושלח אחד לחלל.
נלחמה בריק בפרק הסיום של עונה 4 ואחר כך שיתפה איתו פעולה.
הופיעה בפרק השני בעונה 5.
טמי – אחת מהחברות הטובות ביותר של סאמר.
הכירה את בירדפרסון במסיבה של ריק בסוף העונה הראשונה, והתחילה לצאת איתו מאז.
בעונה 2 פרק 10, בזמן החתונה שלה ושל בירדפרסון, התגלתה כמרגלת של הפדרציה הבין-גלקטית.
היא נלחמה בריק ורצחה לכאורה את בירדפרסון.
לאחר מכן מתגלה שהיא הפכה את בירדפרסון לסייבורג בשם פיניקספרסון.
השתתפה בהקמה של הממשלה הגלקטית החדשה.
נהרגה על ידי ריק בפרק האחרון של עונה 4.
בירדפרסון (ידוע גם בכינויו הקודם "פיניקספרסון", מדובב על ידי דן הרמון) – החבר הכי טוב של ריק סנצ'ז.
היה נלווה תמידי למסעות של ריק ברחבי היקום, ולכן היה מבוקש מאוד על ידי הפדרציה הבין גלקטית.
יצא עם טמי, ובחתונה שלהם נרצח לכאורה.
לאחר מכן מתברר שנהפך לסייבורג בשם פיניקספרסון.
בפרק האחרון של עונה 4, שם הוא נלחם בריק, וניצח, אך הובס על ידי בת' ובת' מהחלל.
לאחר מכן, ריק אחסון אותו מאחורי ארון בחניה של משפחת סמית'.
בהמשך, בפרק השמיני בעונה החמישית, ריק נכנס למוחו של בירדפרסון, כדי להוציא אותו מקומה.
על כדי להוציא את בירדפרסון מהתרדמה, ריק נחשף מחדש לשלל הזכרונות שלהם, ביניהם הקרב על פסגת הדמים.
התגלה גם שיש לבירדפרסון צאצא, שכלוא אצל הפדרציה הגלקטית.
בירדפרסון שוחרר לחופשי, כנראה כדי להציל את אותו צאצא.
פלנטינה – גיבורת על הנוצרת משילוב של ארבע טבעות, כאשר כל טבעת מייצגת יסוד שונה (אוויר, מים, אדמה, אש).
הייתה שייכת לארבעה ילדים שהזדקנו והשתמשו בה כעסק, שוחררה לחופשי אחרי שמורטי רצח אותם.
אובססיבית לגבי שמירת והגנת הטבע, מה שגרם בסופו של דבר למורטי להיפרד ממנה.
מיסטר נימבוס – מלך האוקיינוס ואויבו המושבע של ריק.
מסופר שהוא וריק החזיקו יחסים חיוביים בתחילת ההיסטוריה שלהם, ואף מסופר שמיסטר נימבוס העריץ את ריק, והכיר את אשתו של ריק, דיאן.
לא ידוע מה גרם לריב בין ריק ומיסטר נימבוס.
מיסטר נימבוס מחזיק בכוחות ימיים ובצבא שלם שאף יכולים לגבור על ריק.
הנשיא אנדרה קרטיס (מדובב על ידי קית' דייוויד) – נשיא ארצות הברית.
דמותו היא שילוב של הנשיאים לשעבר ברק אובמה ודונלד טראמפ.
קורא לעיתים קרובות לריק ומורטי כאשר כדור הארץ בסכנה.
מחזיק בכל מיני נשקים סודיים ומתקדמים, אשר נחשפים בלראשונה בפרק האחרון בעונה השלישית.
סקוונצ'י (מדובב על ידי טום קני) – אחד מהחברים הטובים ביותר של ריק שלקח חלק בהרבה מאוד קרבות ביחד עם החבורה של ריק ובירדפרסון, כולל הקרב על פסגת הדמים.
הוא מרבה להחליף את מילותיו במילים כמו "סקוונץ'", מה שמאפיין את התרבות הסקוונצ'ית (לפי ריק).
מאחסן נוזל מסוים מאחורי אחת השיניים שלו, שמעניק לו כוחות משופרים וחסינות גבוהה ביותר מפני רובי לייזר ושלל נשקים אחרים.
היה בחתונה של בירדפרסון, ונשאר מאחורה כדי לתת לריק לברוח עם שאר המשפחה שלו.
גירהד – מכר של ריק, שגר בכוכב גלגלי השיניים.
מתואר כבחור רציני ומתוסכל, שמתעניין מאוד בהיסטוריית הגזע שלו.
הכיר את ריק ובירדפרסון דרך אח שלו, גירדוד, שהיה חלק מהכנופיה שלהם נגד הפדרציה הגלקטית.
בניגוד לאחיו שהיה מוערך ואהוב, לחבורה יש דעות שליליות מאוד עליו, בין היתר בהיותו משעמם ולא מתאים להיות מורד.
בית הספר התיכון "הארי הפרסון"
ג'סיקה (קארי וולגהורן) היא בת-כיתתו של מורטי בשיעורי מתמטיקה, ומושא אהבתו הגדול ביותר.
מורטי מנסה לחזר אחריה פעם אחר פעם, אך לבסוף רוב הניסיונות נכשלים.
לג'סיקה חבר לשעבר בשם בראד.
התקרבה למורטי עם התקדמות העלילה ואף יצאה איתו למשך פרק אחד.
מר גונדלפולד (ברנדון ג'והנסון) הוא המורה למתמטיקה של מורטי.
מכנס אנשים לבוא לכנסייה מדי שבוע, כפי שמתואר בפרק "Get Schwifty".
למרות היותו מורה, הוא מוצג ונראה כטיפש ולא מבין במקצועו כלל.
אית'ן (דניאל בנסון) הוא בן זוגה של סאמר לשעבר, ריק בונה בו פארק אנטומיה חדש לאחר שהקודם לו התפוצץ.
בפרק "Big Trouble in Little Sanchez", מתואר כי סאמר נפרדה מאית'ן והיא מעוניינת בבחור אחר.
בראד (אקו קלום) הוא תלמיד בית ספר תיכון, ספורטאי שמשחק עבור בית הספר ויוצא לדייטים עם ג'סיקה.
הוא לא מופיע בעונה השנייה, ולכן מניחים שהוא וג'סיקה נפרדו.
ננסי (אייזילין פאול) היא בחורה לא פופולרית בבית הספר שאותה סאמר לא מחבבת ומנסה להיפטר ממנה במהלך המסיבה של ריק בפרק "Ricksy Business".
היא מנגנת בחליל בלהקת בית הספר.
טובי מת'יוס (אלכס הירש) הוא נער חדש בבית הספר אשר סאמר דלוקה עליו.
פרנק פאסילקי (ריאן רידלי) הוא תלמיד פסיכופת אשר סאמר הייתה דלוקה עליו.
פרנק הוקפא על ידי ריק.
אף על פי שריק הבטיח למורטי שהוא יהיה בסדר, הוא מתמוטט ומתרסק כשסאמר עוברת לידו.
סי האפס (דן הרמון) הוא תלמיד בבית הספר שהוא ראפר מפורסם.
שירו המוכר ביותר הוא "שיר ראפ על שפעת", במהלך הפרק "Rick Potion No.
ריק אדוארד הופמן הוא שחקן אמריקאי-יהודי, הידוע בעיקר בזכות גילום תפקידו של לואיס ליט בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Suits".
הופמן נולד בניו יורק למשפחה יהודית, בנם של גייל וצ'ארלי הופמן ואחיו הבכור של ג'ף.
למד בבית הספר ויטלי בניו יורק, ולאחר מכן למד לתואר ראשון באוניברסיטת אריזונה, כאשר במהלך לימודיו הוא היה חבר באחוות הסטודנטים זטה-בטא-טאו (ZBT).
לאחר סיום לימודיו, הופמן עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, במטרה להתחיל בקריירת משחק.
תפקידו הראשון של הופמן כשחקן היה כמאבטח בסרט תאוריית הקונספירציה משנת 1997. לאחר מכן, הופמן גילם עוד מספר תפקידים קטנים עד שזכה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה The Street משנת 2000, שם גילם את דמותו של פרדי.
אף שהסדרה ירדה משידור אחרי שבעה פרקים, הליהוק איפשר להופמן להפסיק את העבודה שלו במלצרות ולחזור לניו יורק.
בהמשך, הופמן גילם שורה של תפקידים שונים בטלוויזיה, ביניהם את טרי לומיס בסדרת הטלוויזיה Philly (בשנים 2001–2002), את ג'רי בסט במופע של ברני מאק (בשנים 2002 - 2005), את פטריק ואן דורן בסדרת הקומדיה (בשנים 2004 - 2005) ואת צ 'ייס צ'יפמן בסדרת הקומדיה של רשת ABC סמנת'ה מי?
בין השנים 2011–2019, שיחק הופמן בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה Suits, שם גילם את דמותו של לואיס ליט.
הופמן גם הופיע בסרטים ובסדרות הטלוויזיה היום שאחרי מחר, בדיקות דם, הוסטל, הסלולר והנידון למוות.
הוא גם הופיע בתפקידי אורח ב-CSI: מיאמי, צ'אק, המתחזה, חוק וסדר: מדור מיוחד, NCIS, חציית הירדן, ללא עקבות, הפרקליטים, CSI: ניו יורק, : זירת הפשע, החקירה, כריש, לשקר לי, נזיר והמנטליסט.
הופמן הוא במקור מלונג איילנד, ניו יורק, ארצות הברית.
ילדו הראשון, בן, נולד בדצמבר 2014
שנה כותרת התפקיד הערות 1997Conspiracy Theory מאבטח 1998נשק קטלני 4 קצין משטרה 2002Blood Work ג'יימס לוקרידג'2003צרות של עשיריםהפרקליט של גרי2004 היום שאחרי מחראיש עסקים מניו יורק ללא קרדיטסלולרי
| Locker 13'' ארמנדו2023חג ההודיהתומאס רייטTBAחג ההודיה 2תומאס רייט
ריק ארונברג הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר.
אלוף המכביות (השתים-עשרה 1985 והשלוש-עשרה 1989) בעל 9 מדליות זהב.
ארונברג למד באוניברסיטת קלמסון, בקרוליינה הדרומית.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו בשנת 1985, זכה ארונברג ב-4 מדליות זהב ובתואר השחיין המצטיין של המכביה.
רו אריסטר "ריק" הול היה כותב שירים ומפיק מוזיקלי, מייסדם ומנהלם של אולפני FAME במאסל שולס, אלבמה.
הצליל שיצר, אשר כונה "הסאונד של מאסל שולס" השפיע על סוגות מוזיקת הנשמה, הרוק הדרומי, ההרית'ם אנד בלוז והקאנטרי.
הול סייע לקריירות של פרסי סלדג', אוטיס רדינג, וילסון פיקט, אריתה פרנקלין, אטה ג'יימס, להקת האחים אולמן ועוד.
ב-1971 נבחר ל"מפיק השנה" על ידי כתב העת בילבורד ב-1985 נבחר ל"היכל התהילה המוזיקלי של אלבמה", ב-2014 זכה בפרס גראמי למפעל חיים.
נולד בחווה חקלאית בצפון-מזרח אלבמה.
בגיל 4 אירעה בחצר ביתו תאונה נוראה כאשר אחיו הצעיר בשנה נפל תוך כדי משחק לדלי מי כביסה רותחים שהונח במקום על ידי אמם.
האח נפטר כעבור ימים אחדים והאם עזבה את המשפחה.
שמועות מאוחרות דיווחו שעבדה כפרוצה.
הול נותר להתגורר עם אביו בעוני ולימד את עצמו לנגן בגיטרה.
כאשר באה העת להתגייס למלחמת קוריאה סירב הול להתגייס כסרבן מצפוני וכתחליף הוצב כנגן במשמר כבוד של הארמייה הרביעית.
בשנת 1957 אירעו להול שתי טרגדיות בזו אחר זו.
אשתו מזה שנה וחצי נהרגה בתאונת דרכים, שעה שהול נהג ושבועיים לאחר מכן נהרג אביו בהתהפכות טרקטור.
עקב כך שקע הול בדיכאון קליני ואלכוהוליזם.
את זמנו הקדיש רק לכתיבת שירים.
את שיריו ביצעה להקה בה היה שותף גם ביל שריל, הול ניגן בלהקה בגיטרה בס.
ב-1959 הקימו שריל והול, יחד עם חבר בשם טום סטאפורד, אולפן הקלטות בעיר פלורנס, הסמוכה למאסל שולס.
את היוזמה עודד המפיק סם פיליפס, שהיה אף הוא יליד האזור.
אולם עד מהרה נוצר קרע בין הול לבין שני שותפיו, על רקע הפרפקציוניזם של הול.
לפיכך פרש הול מהשותפות והקים את האולפן במבנה מחסן טבק נטוש.
שתי קבוצות של נגני אולפן קבועים של האולפנים, חטיבת כלי נשיפה (Muscle Shoals Horns) וחטיבת קצב (Muscle Shoals Rhythm Section שנקראו גם The Swampers), השתתפו בהקלטת מאות שירים ויצרו צליל ייחודי ומזוהה.
ב-1967 נערכה באולפני FAME הקלטת תקליטה פורץ הדרך של אריתה פרנקלין (I Never Loved a Man (the Way I Love You.
במהלך ההקלטות הטריד אחד מנגני האולפן את הזמרת.
בתגובה דרש בעלה את פיטוריו של הנגן.
על רקע זה פרץ סכסוך בין ג'רי וקסלר, מנהלה של פרנקלין בחברת אטלנטיק רקורדס לבין הול, דבר שהוביל לניתוק קשרי העבודה הפוריים בין אטלנטיק רקורדס לאולפנים.
יתרה מזו, ב-1969 פרשו חלק מנגני האולפן של FAME והקימו את Muscle Shoals Sound Studio, בעידודו של ג'רי וקסלר שהעביר אליהם את אמניו.
הול חתם על הסכם הפצה עם קפיטול רקורדס ועבר להקליט בעיקר מוזיקת קאנטרי, שגם את צלילה שינה והוסיף לו חטיבת כלי נשיפה.
ב-1971 זכה להוקרה ונבחר ל"מפיק השנה" על ידי כתב העת בילבורד.
ריק הול הוא המרואיין הראשי בסרט.
אנריקו אנתוני לאציו הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1993–2001, מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת ניו יורק.
לאציו התפרסם ברמה הלאומית בעקבות היותו מועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות לסנאט של ארצות הברית בניו יורק ב-2000, בהן הובס בידי מועמדת המפלגה הדמוקרטית והגברת הראשונה של ארצות הברית, הילרי קלינטון.
לאציו נולד בעיירה אמיטוויל שבמחוז סאפוק שבמדינת ניו יורק.
הוריו היו אוליב (לבית כריסטנסן) ואנתוני לאציו.
אביו היה הבעלים של חנות חלקי חילוף לרכב.
אביו היה ממוצא איטלקי וסביו מצד אמו היגרו לאמריקה מדנמרק.
הוא סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון איסליפ ב-1976. ב-1980 היה לבוגר מכללת ואסר, ואת התואר הראשון שלו במשפטים (Juris Doctor) קיבל ממכללת המשפטים של וושינגטון באוניברסיטה האמריקאית שר שוכנת בוושינגטון הבירה.
לפני שנבחר אל הקונגרס של ארצות הברית, לאציו מונה לעוזרו הביצועי של התובע המחוזי במחוז סאפוק ב-1987, ובשנים 1990–1993 כיהן בבית המחוקקים של מחוז סאפוק.
לאציו ייצג את מחוז הקונגרס השני של מדינת ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית.
הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים ב-1992 כשניצח בבחירות את חבר בית הנבחרים המכהן תומאס דאוני, שייצג את מחוז הקונגרס השני בבית הנבחרים זה שמונה עשרה שנים.
לאציו כיהן בבית הנבחרים במשך ארבע תקופות כהונה בשנים 1993–2001.
בקונגרס, לאציו שימש כסגן מצליף הרוב, עוזר מנהיג הרוב, וכיושב ראש ועדת המשנה לדיור והזדמנות קהילתית של ועדת הבנקאות של בית הנבחרים.
לאציו נחשב לרפובליקני המתון המשפיע ביותר בהנהגה הרפובליקנית השמרנית.
מימיו הראשונים בקונגרס, לאציו הפך את נושא הדיו לאחד מהנושאים העיקריים בהם התעסק.
כמנהיג ועדת המשנה לדיור הוא גיבש את חוק איכות השיכון והאחריות לשנת 1998, המהווה את החקיקה המשמעותית ביותר בחקיקת הרפורמה בדיור זה 60 שנה.
כאשר הנשיא ביל קלינטון חתם על החוק, אמר לאציו כי הנשיא הפך את נקודת הציון ברפורמת הדיור למציאות.
ההישגים החקיקתיים של לאציו בתחום הדיור כללו גם את חוק סיוע השיכון לעמים ילידים ביבשת אמריקה ב-1996. מכוח החוק נוצרה חטיבה חדשה במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, אשר שילבה מספר תוכניות קיימות לתוכנית-על אחת המעניקה מחויבות לשיכון עמים ילידים.
כמו כן, לאציו פעל להענקת מדליית הכבוד לנשיא ארצות הברית לשעבר תאודור רוזוולט על חלקו בקרב גבעת סן חואן במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד.
הקונגרס העביר בסופו של דבר חקיקה המפצירה בנשיא לעטר את רוזוולט המנוח במדליה, והנשיא קלינטון העניק לו את המדליה בינואר 2001. לאציו נתן את חסותו לחוק משנת 2000 המנחה את התובע הכללי של ארצות הברית לבחון מחדש את מעצרים של איטלקים באמריקה על פעולותיהם במלחמת העולם השנייה.
נוסף על חברותו בוועדת השירותים הפיננסיים של בית הנבחרים, היה לאציו חבר בוועדת האנרגיה והמסחר, ובוועדה הנשיאותית המייעצת לנכסי השואה.
ב-2000, לאחר שראש עיריית ניו יורק רודי ג'וליאני הודיע על פרישתו מהמירוץ לסנאט של ארצות הברית לשם החלפתו של דניאל פטריק מויניהאן הפורש, הודיע לאציו על התמודדותו מטעם המפלגה הרפובליקנית ובבחירות הכלליות הפסיד לגברת הראשונה של ארצות הברית, הילרי קלינטון.
מסע הבחירות משך ועורר תשומת לב ודיונים לאומיים.
במהלך עימות הבחירות שנערך ב-13 בספטמבר 2000, עשה לאציו טעות מטופשת שהרסה את סיכוייו להצליח בעימות לאחר שדומה היה שפלש למרחבה האישי של קלינטון ודיבר אליה בגסות.
הילרי ניסתה להשיב לדבריו, אך לאציו קטע את דבריה שוב ושוב ונפנף במסמך נייר שאותה כינה "אמנת ניו יורק נגד מימון בחירות עקיף".
הוא סיים את כהונתו בבית הנבחרים בראשית ינואר 2001, ומאז החל לעבוד במגזר הפרטי.
ב-2010 התמודד למועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ניו יורק, אך הפסיד לקארל פאלדינו.
מאז 2012 עוסק לאציו בעריכת דין.
ריק בראג הוא עיתונאי וסופר אמריקאי, הידוע בספריו התיעודיים, במיוחד באלה שכתב על משפחתו באלבמה.
הוא זכה בפרס פוליצר בשנת 1996 כהכרה בעבודתו בניו יורק טיימס".
בראג נולד בעיר הקטנה פידמונט בצפון מזרח אלבמה וגדל בקהילה הקטנה פוסום טרוט (Possum Trot) ליד ג'קסונוויל.
הוא ייחס את כשרון הכתיבה שלו להאזנה לבני משפחתו בעודם מספרים סיפורים.
הוא גודל בעיקר על ידי אמו, מכיוון שאביו היה אלכוהוליסט וכמעט מעולם לא היה בבית.
קרוביו היו מעורבים מאוד בחייו בצעירותו, והשפיעו רבות על התפתחותו האישית והרגשית.
בספרו All Over But the Shoutin כתב בראג על ילדותו באלבמה, עלייתו העיתונאית, מאבקיו האישיים וקרוביו.
הוא מקדיש תשומת לב מיוחדת למאבקיו עם אביו האלכוהוליסט המתעלל, ולאמו שגידלה את בראג ושני אחיו לבדה.
בראג עבד בכמה עיתונים לפני שהצטרף ל"ניו יורק טיימס" בשנת 1994. הוא סיקר רציחות ואי שקט בהאיטי ככתב במטרו, ואז כתב על הפיגוע באוקלהומה סיטי, הטבח בג'ונסבורו, ארקנסו , ומשפט סוזן סמית, ככתב כלל-אמריקאי שבסיסו באטלנטה.
לימים היה ראש לשכת העיתון במיאמי לפני הגעתו של אליאן גונזלזס והמחלוקת הבינלאומית סביבו.
בראג זכה בפרס פוליצר על עבודתו.
בראג שלח שליח לאסוף ולכתוב עבורו חומר רקע לכתבה, אך ציין בכותרת המשנה את שמו לצד מיקום האירוע, באופן לא אתי.
בשל כך הושעה בראג לשבועיים ב-28 במאי 2003. לאחר מכן התפטר מה"ניו יורק טיימס".
ב"וושינגטון פוסט" דווח כי "בראג מודה מרצונו החופשי שהוא שלח בסירה את המתמחה, יודר, שבתור פיצוי קיבל רק ארוחת צהריים ושכר דירה" בסקירה של "הטיימס" נמצא כי בעוד שבראג "אכן ביקר בקצרה באפלצ'יקולה וכתב את המאמר, הריאיון והדיווח בזירה נעשו על ידי עיתונאי פרילנסר, ג' ווס יודר.
המאמר היה צריך לשאת את חתימתו של מר יודר לצד זו של מר בראג."
בראג הגן על עצמו בטענה שמקובל שכתבי "הטיימס" יעברו בין ערים כדי "לקבל זכות לרשום את שמם ליד שמן של ערים אלה בכותרת המשנה", תוך הסתמכות על עבודתם של חוקרים, מתמחים ופקידים.
כתבי "טיימס" אתגרו טענה זו, שעוררה "מחלוקת נלהבת יותר מאשר ההונאה והפלגיאט המובהק שביצע העיתונאי ג'ייסון בלייר." הם ציינו שאם היה במקום אין די בכך כדי לזכות לרשום את שמו בכותרת המשנה, והיה עליו לעשות את עבודת התחקיר המיוחסת לעיתונאי שהיה במקום - יודר.
לאחר פרישתו מה"ניו יורק טיימס"
בראג לימד כתיבה במכללות ובחדרי חדשות בעיתונים.
הוא עובד כפרופסור לכתיבה בתוכנית העיתונאות של אוניברסיטת אלבמה, במכללה למדעי המידע והתקשורת, וכותב טור בעיתון בדרום ארצות הברית.
ספרו משנת 2008, "הנסיך מפרוגטאון", בוחן את חיי אביו בעיר הולדתו של בראג, ג'קסונוויל, אלבמה.
בראג זכה בפרס פוליצר לשנת 1996, על "סיפוריו הכתובים באלגנטיות, שנושאם הוא אמריקה בת זמננו".
הוא זכה ביותר מ-50 פרסי כתיבה בעשרים שנה, כולל פרס הכותבים המוערך של האגודה האמריקאית של עורכי עיתונים - פעמיים.
בשנת 1992 הוענקה לו מלגת ניימן באוניברסיטת הרווארד.
ריק גונזלס הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאי אמריקאי.
הוא ידוע בתפקידיו כטימו קרוז בסרט הקולנוע "המאמן קרטר".
גונזלס נולד בעיר ניו יורק.
הוא ממוצא דומיניקני ופורטו ריקני.
הם עברו לברוקלין שם גידלו את גונזלס.
הוא למד בבית הספר היסודי ובחטיבת הביניים בברוקלין.
מאז שהיה ילד צעיר היה גונזלס מעלה "מופעים" מאולתרים עבור בני משפחתו ומשתתף בהצגות בית הספר שלו.
מוריו שיכנעו את גונזלס להגיש מועמדות ולנסות את בית הספר התיכון לאמנויות הבמה, עליו התבסס הסרט "תהילה", במנהטן.
בשנת 1997 סיים את לימודיו בתיכון לאמנויות פיורלו לה גוארדיה במנהטן ומיד החל בקריירה במשחק.
גונזלס החל את קריירת המשחק שלו בניו יורק, שם קיבל תפקיד קטן בסרט הטלוויזיה משנת Thicker Than Blood" 1998", בתפקיד סאנצ'ז.
בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "ממבו קפה", שיצא לאקרנים בשנת 2000. אחר כך והשתתף בסרט "הנסיך מסנטרל פארק" (2000) לפני שעבר ללוס אנג'לס, קליפורניה.
בהוליווד, היה לו תפקיד קטן כחבר בכנופיה בסרט "קרוקודיל דנדי בלוס אנג'לס" משנת 2001.
הוא שיחק בסרט "הרוקי", בכיכובו של דניס קווייד ובסרט "Biker Boyz" משנת 2003. בשנת 2005 שיחק בתפקיד טימו קרוז בסרט המצליח "המאמן קרטר".
גונזלס הופיע גם בקליפ "תקווה" של הזמר טוויסטה, שהוא הסינגל המוביל של פסקול הסרט "המאמן קרטר".
הוא גם כיכב בסרטון לשיר "Snitch" של אובי טרייס.
הוא השתתף בסדרת הטלוויזיה "ריפר" בתפקיד בן גונזלס.
לגונזלס היה בלוג על עונת 2008 של MLB שזכה לכינוי "אוקטובר גונזו".
הוא שיחק בקליפ של ליידי גאגא בשנת 2011 לסינגל "Judas" שם גילם את ישו.
בשנת 2013 הופיע גונזלס בפרק של הסדרה "NCIS", בתפקיד לני מצ'קה.
ב־24 במאי 2011 הוציא גונזלס את אלבום המיקסטייפ שלו בהנחיית הדי ג'יי ג'י ספוט שכותרתו "האיש הבלתי נראה".
הוא הופיע גם בשיר "ראפ בולי" מתוך אלבומו האחרון של שון פרייס שיצא ב-30 באוקטובר 2012.
ריצ'רד כריסטופר וייקמן הוא קלידן, כותב שירים, מפיק מוזיקלי, מגיש טלוויזיה ורדיו, שחקן וסופר בריטי.
הוא ידוע בעיקר בזכות פעילותו כקלידן בלהקת הרוק המתקדם יס בחמש תקופות שונות בין 1971 ל-2004, וכמו כן בשל אלבומי הסולו שהוציא בשנות ה-70. בזכות פעילותו והשפעתו הרבה כמוזיקאי, וייקמן נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול כחלק מלהקת יס ב-2017.
וייקמן נולד וגדל במערב לונדון ובתור נער התכוון להיות נגן קונצרטים, אבל פרש מלימודיו בקולג' המלכותי למוזיקה ב-1969 כדי להיהפך לנגן אולפן במשרה מלאה.
עבודותיו המוקדמות כנגן אולפן כללו נגינה בין היתר עבור "Space Oddity" של דייוויד בואי, עימו עבד כמה פעמים בהמשך הקריירה שלו, והקלטות עם להקות ומוזיקאים כגון "Junior's Eyes", "טי רקס", אלטון ג'ון וקט סטיבנס.
וייקמן דחה את הצעתו של בואי להצטרף ללהקת "העכבישים ממאדים" והצטרף ללהקת "הסטרובס" ב-1970, עימה הספיק להקליט שני אלבומים.
שנה לאחר מכן הצטרף ללהקת "Yes" והשתתף בכמה מהאלבומים המפורסמים והנחשבים מסחרית ואמנותית שלהם, בשתי תקופות שנמשכו עד ל-1980 – במיוחד ראויים לציון "Close to the Edge" (1972) ו-"Fragile" (1971).
וייקמן התחיל את קריירת הסולו שלו ב-1973, ושלושת האלבומים המוצלחים ביותר שלו הם שלושת האלבומים הראשונים שלו, שכולם אלבומי קונספט: ששת נשותיו של המלך הנרי השמיני (1973); מסע אל בטן האדמה (1974) המבוסס על הספר באותו שם; המיתוס והאגדה של המלך ארתור ואבירי השולחן העגול (1975).
וייקמן הקים להקה שלו בשם אנסמבל הרוק האנגלי ב-1974 שבמסגרתה הוא עדיין מופיע, ואף הקליט את פסקול הסרט הראשון שלו ליסטומניה (1975).
לאחר עזיבת להקת יס ב-1980, וייקמן התמקד בפרויקטי סולו בשנות השמונים שהצליחו ברמות שונות; אלבומו המצליח ביותר היה 1984, שיצא בשנת 1981, ובעקבותיו סינגל להיט הפופ הקטן שלו, "Glory Boys", מתוך האלבום Silent Nights (1985).
הוא אירח יחד עם הקלידן טוני אשטון את תוכנית הטלוויזיה Gastank שרצה בשנים 1982–1983 בה הם ראיינו מוזיקאים בולטים של שנות ה-70, ובמקביל התחיל להקליט את הראשון מבין סדרה של אלבומים בעלי תמות נוצריות, ניו-אייג' וסביבתנות קאנטרי איירס (1986) והבשורה (1987).
בין השנים 2016–2020, ווקמן הצטרף לווריאציה נוספת של Yes בהשתתפות הסולן ג'ון אנדרסון וטרבור רבין.
וייקמן ממשיך להקליט אלבומים ולהופיע קונצרטים ברחבי העולם בתפקידים שונים; אלבומו האחרון הוא כוכב הלכת האדום (2020).
וייקמן השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, ושיחק בשלושה סרטים: הראשון הוא ליסטומניה של הבמאי קן ראסל, בו גילם את ת'ור אל הרעם.
השני הוא סרט נוסף של קן ראסל מ-1984 בשם פשעי תשוקה, בו גילם צלם חתונות.
השלישי הוא לבד מ-2002 בבימויו של פול קליידון, בו גילם פקיד לילה.
וייקמן כתב שלושה ספרים: ביוגרפיה ושני ממוארים.
ריצ'רד ויין "ריק" אלן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של מדינת ג'ורג'יה.
אָלן נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה, ולמד באוניברסיטת אובורן השוכנת באלבמה.
שם השלים לימודי תואר ראשון בבנייה.
אלן ושות'", חברת בנייה שבסיסה באוגוסטה.
בשנת 2012 התמודד אלן בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 של ג'ורג'יה, מול שלושה מתמודדים אחרים.
הוא הפסיד ללי אנדרסון, חבר בית הנבחרים המדינתי, עם 49.7% מהקולות לעומת 50.3% שגרף אנדרסון.
ביום הבחירות הכלליות הפסיד אנדרסון לג'ון בארו , מועמד המפלגה הדמוקרטית, שנבחר מחדש לנציג המחוז בקונגרס.
במהלך בחירות 2014 התמודד מחדש לבית הנבחרים האמריקאי, ובבחירות הכלליות גבר על נציג המחוז המכהן ג'ון בארו.
ניצחונו של אלן היה נחשב למהפך אף על פי שמכוני סקרים החשיבו את ההרכב הדמוגרפי של המחוז כרפובליקני, בעקבות איחוד מחוזות בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010. גם בבחירות הבאות נבחר אלן מחדש לקונגרס, כמו גם ב-2018 וב-2020.
אלן הוא שמרן, המתנגד לזכויות להט"ב ולבקרה על הזכות לשאת נשק.
לראיה, במהלך ישיבה רפובליקנית סגורה שדנה בתיקון האוסר על אפליה של עובדים להט"בים, קרא אלן פסוק מהביבליה האומר על הומוסקסואלים כי "הם מבצעים דברים הראויים למוות".
אלן אמר לרפובליקנים שהתאספו בישיבה כי ילכו אל הגיהנום לו יצביעו בעד התיקון המוצע כנגד האפליה.
לאחר פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו, אלן נשא תפילה למען משפחות הקרבנות אך סירב להתנצל או לחזור בו מהערותיו לפיהם הומוסקסואלים ראויים למוות.
ריק יון הוא שחקן, תסריטאי, מפיק, אמן לחימה ודוגמן אמריקאי.
אחיו הצעיר הוא השחקן קרל יון.
יון התחנך בבית ספר התיכון בסילבר ספרינג מרילנד ובתיכון סנט ג'ון קולג' בעיירה.
בשנת 1994 קיבל תואר בכלכלה מבית הספר וורטון מאוניברסיטת פנסילבניה.
יון היה אחד הסוחרים הראשונים של קרנות הגידור של קרן ההון SAC Capital אך עזב לעסוק במיזמים אחרים.
יון עוסק בצורות רבות של אמנויות לחימה.
הוא שינה את איות שם המשפחה שלו מ-"Yun" ל- "Yune" כשנרשם כחבר בגילדת שחקני המסך (SAG).
במהלך לימודיו בוורטון עבד ריק יון כמתמחה בסחר במניות בוול סטריט באמצע שנת 1992. באותה תקופה הוא "התגלה" על ידי סוכן דוגמנות והפך במהרה לאמריקאי האסייתי-אמריקני הראשון שהופיע בפרסומות של פולו של ורסצ'ה ושל ראלף לורן.
יון ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1999, כששיחק את קזואו מיאמוטו, גיבור מלחמה יפני-אמריקני שהואשם בהריגת דייג מכובד (בגילומו של דניאל פון ברגן) בקהילה המאוחדת, בעיבוד הקולנועי של הבמאי סקוט היקס, "שלג יורד על ארזים".
יון כיכב בתפקיד ג'וני טראן, המנהיג האכזרי של כנופיה וייטנאמית ויריבו של דמותו של וין דיזל, בסרט "מהיר ועצבני" משנת 2001.
בשנת 2002 יון גילם את הנבל זאו, מול פירס ברוסנן והאלי ברי, בסרט ג'יימס בונד למות ביום אחר.
בשנה זו בחר המגזין "פיפל" ביון כאחד מהגברים הסקסיים ביותר.
יון הופיע בווידאו קליפ "Call U Sexy" משנת 2004 של להקת VS, וכן בווידאו קליפ "Someone" של הזמרת SWV, בהשתתפות שון קומבס.
בשנת 2005 הופיע בשני פרקים של סדרת הריגול של ABC "זהות בדויה".
הוא הופיע בתפקיד אורח בפרק בסדרת הדרמה המשפטית של ABC "בוסטון ליגל" ובדרמת הפשע "CSI".
בשנת 2006 הוא סיפק את קולו למשחק הווידאו "Scarface: The World Is Yours" אשר התבסס על הסרט הקולנוע "פני צלקת" משנת 1983.
הוא הפיק וכיכב כמתנקש בבנגקוק בסרט הפעולה / הרפתקאות "הדיבר החמישי", בבימויו של ג'סי וי ג'ונסון ובו מככבים גם קית' דייוויד ובוקים וודביין.
יון כיכב לצד ראסל קרואו ולוסי לו בסרט אמנויות הלחימה 2012, "האיש בעל אגרופי הברזל".
בשנת 2013 יון גילם את הנבל קאנג ייאונסק, במותחן הפעולה "המטרה: הבית הלבן", עם ג'רארד באטלר.
בשנת 2014 שיחק, בסדרת הדרמה ההיסטורית "מרקו פולו".
יון חזר על תפקידו בעונה השנייה, ששוחררה בשנת 2016.
יון הוא חבר הנהלה במרכז לדיאלוג ושיתוף פעולה עולמי ושגריר בקרן הנסיכה שרלין ממונקו.
ריצ'רד ריי לארסן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת וושינגטון, ברציפות מאז 2001. לארסן חבר המפלגה הדמוקרטית.
לארסן נולד בעיר ארלינגטון השוכנת בצפון-מערב וושינגטון, ולמד באוניברסיטה הפסיפית-לותרנית (Pacific Lutheran University) ובאוניברסיטת מינסוטה, ולבסוף השלים את לימודיו הגבוהים עם תואר שני ביחסי ציבור.
בעבר עבד כמנהל שירותי הציבור באיגוד רופאי השיניים של מדינת וושינגטון וכשדלנות ציבורי עבור רופאי השיניים במדינה.
בהמשך עבד כפקיד לענייני פיתוח כלכלי בנמל אוורט.
לארסן המשיך לכהן במועצת מחוז סנוהומיש בטרם הכריז על התמודדותו לקונגרס האמריקאי.
בשנת 2000 התמודד לראשונה אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השני של וושינגטון.
בבחירות אלה גבר על ג'ק מטקלף, נציג המחוז מטעם המפלגה הרפובליקנית, אחרי שגרף 50% מקולות הבוחרים.
לארסן הושבע לתפקידו בבית הנבחרים ב-3 בינואר 2001. כחבר האגף המרכזי במפלגה הדמוקרטית, "הדמוקרטים החדשים", לארסן הוציא לעצמו מוניטין של חבר קונגרס מתון הפונה לבוחרים מתנדנדים ומכריעים במחוז החוף התחרותי מבחינה פוליטית שבפפינה הצפון-מערבית של מדינת וושינגטון.
הוא עדיין שומר על תמיכה מקהילות המקיפות את ערי הנמל בלינגהאם ואוורט.
ב-2007 הביע התנגדות לקריאות שתמכו בפתיחת הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש.
בנובמבר 2009 הצביע בעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
לארסן תחילה התנגד לאישור השימוש בכוח מזוין נגד עיראק במהלך 2002, אך בהמשך נמלך בדעתו וב-2006 הביע תמיכה בהמשך מלחמת עיראק.
בקונגרס ה-117 של ארצות הברית חבר לארסן בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת התחבורה והתשתיות של בית הנבחרים, ובנוסף משרת כיושב ראש ועדת המשנה לענייני תעופה של ועדת התחבורה.
ג'יימס אמברוס ג'ונסון ג'וניור , הידוע בשם הבמה ריק ג'יימס (Rick James), היה זמר-יוצר, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ג'ונסון נולד ב-1 בפברואר 1948 בבאפלו, ניו יורק למייבל (לבית סימס) וג'יימס אמברוז ג'ונסון האב והיו לו שבעה אחים.
אביו של ג'יימס, שעבד במפעל להרכבת כלי רכב, עזב את המשפחה כשג'יימס היה בן 10. אימו הייתה רקדנית, ומאוחר יותר עבדה כמנקה ביום ובלילה עבדה עבור משפחת הפשע של באפלו כדי להתפרנס.
ג'יימס טען כי איבד את בתוליו "בגיל 9 או 10" עם ילדה בת 14, בטענה ש"האופי המקורזל" שלו "נכנס מוקדם".
ג'יימס החל להשתמש בסמים ונעצר על פריצה כנער צעיר.
ג'יימס החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנער.
הוא היה בלהקות שונות לפני שנכנס למילואים של הצי האמריקני, כדי להימנע מגיוס חובה.
ב-1964, ג'יימס ערק לטורונטו שבקנדה, שם הקים את להקת הרוק Mynah Birds, שבסופו של דבר חתמה על חוזה הקלטות עם מוטאון בשנת 1966. הקריירה של ג'יימס בלהקה נעצרה לאחר שרשויות הצבא גילו את מקום הימצאו, ולבסוף הרשיעו אותו בפשעי עריקה.
לאחר ששוחרר מהכלא, ג'יימס עבר לקליפורניה, שם הקים מגוון להקות רוק ופאנק בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70.
בשנת 1977 הקים ג'יימס את להקת Stone City, שזכתה לפופולריות בעיר מולדתו של ג'יימס באפלו.
בשנת 1978, לאחר שחתם בחברת התקליטים "גורדי רקורדס" של מוטאון, הוציא את אלבום הבכורה שלו, , מתוכו יצאו הסינגלים "You & I" ו-"Mary Jane" שהיו ללהיטים ונכנסו לחמישייה הפותחת במצעד שירי הנשמה של מגזין הבילבורד האמריקאי.
ב-1981, יצא אלבומו המצליח ביותר של ג'יימס, Street Songs, מתוכו יצאו הלהיטים "Give It to Me Baby" ו-"Super Freak", כשהאחרון הפך לסינגל המצליח ביותר של ג'יימס והגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד הוט 100 ומכר כמיליון עותקים.
האלבום עצמו שילב מגוון ז'אנרים, בהם רוק, פאנק (Funk), דיסקו וגל חדש והגיע לצמרת מצעד אלבומי ה-R&B.
ב-1985, הצלחתו של ג'יימס הגיעה לשיא, עם צאת אלבומו Glow והופעתו בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "צוות לעניין".
עם זאת, אלבומיו שיצאו לאחר מכן לא הצליחו לשחזר את ההצלחה.
ב-1990, הראפר אם סי האמר דגם את שירו של ג'יימס "Super Freak" בלהיטו, "U Can't Touch This", שזיכה את ג'יימס בפרס גראמי לשיר ה-R&B הטוב ביותר על הלחנת השיר.
במהלך אותה התקופה, הקריירה של ג'יימס נפגעה עקב התמכרותו לסמים ובעיות משפטיות.
ג'יימס הורשע בשני מקרים נפרדים של חטיפה ואלימות נגד שתי נשים שונות כשהוא תחת השפעת קוקאין, מה שהוביל את ג'יימס למאסר לכשלוש שנים.
בשנת 1996, שוחרר ג'יימס על-תנאי וב-1997 הוציא את האלבום Urban Rapsody.
הקריירה של ג'יימס הופסקה בשנית בשנת 1998, לאחר שלקה בשבץ מוחי קל במהלך הופעה, והודיע על פרישה זמנית.
לג'יימס היו בן ובת עם שייוויל מורגן, זמרת ופזמונאית עבר.
בהמשך ניהל מערכת יחסים עם טניה היג'אזי, לה נישא ב-1996 והשניים הביאו יחד לעולם בן בשם טאזמן.
בבוקר 6 באוגוסט 2004, המטפל של ג'יימס מצא אותו מת בביתו בלוס אנג'לס.
הוא היה בן 56. היחצן שלו, סוג'אטה מרתי, פרסם הצהרה לתקשורת לפיה נפטר מסיבות טבעיות.
ג'יימס נפטר מאי-ספיקה נשימתית ואי-ספיקת לב, הקשורים למצבים בריאותיים שונים של סוכרת, שבץ מוחי, קוצב לב והתקף לב.
ריצ'רד אליוט דבלין הוא פעיל חברתי יהודי-אמריקאי, הפועל למען ליגליזציה של טיפול פסיכדלי.
המייסד והמנכ"ל של ההתאחדות הרב-תחומית ללימודים פסיכדליים (MAPS), ששמה לעצמה למטרה להביא ללגליזציה רחבה של השימוש בסמים פסיכדליים.
לדעתו סמים פסיכדליים ומשני תודעה אחרים, יכולים "לפתוח את המוח האנושי" לכן הוא שואף לקדם את המחקר בתחום על מנת לקבל אישורים מה-FDA כך שכל רופא יוכל לרשום מרשם למטופליו.
דבלין נולד בשנת 1953, גדל במשפחה יהודית קונסרבטיבית בפרברי שיקגו.
הוא הבכור מבין ארבעה ילדים למורטון דבלין, רופא ילדים, ולארלין דבלין, מורה.
דבלין גדל בבית בו זיכרון השואה, מסירות לישראל ושיחות מורכבות על מלחמת וייטנאם זכו למעמד שווה.
מגיל צעיר הוא חיפש חוויות רוחניות, ולטענתו ההתנסות הראשונה שלו בסמים פסיכדליים הייתה בגיל 17.
התנסות זו הובילה אותו לפרוש מלימודי התואר הראשון בניו קולג' של פלורידה וכעבור כעשור (ב-1982) היה לתלמידו של סטניסלב גרוף, חוקר חלוץ בתחום הפסיכדליים והלא מודע, במכון אסלן בקליפורניה.
משנת 1975 עד 1982, דובלין היה הבעלים של חברה בשם Braxas Construction, הממוקמת באזור סרסוטה, פלורידה, שהתמחתה בהעברת בתים.
בשנת 1986 דבלין הקים את ההתאחדות הרב-תחומית למחקרים פסיכדליים (MAPS), שנה לאחר שהמנהל לאכיפת הסמים בארצות הברית הכריז על MDMA כחומר נרקוטי בקטגוריה 1, הסיווג המחמיר ביותר של הממשל.
בשנת 1987 השיג את התואר הראשון בפסיכולוגיה מניו קולג' של פלורידה, ובשנת 2001 קיבל דוקטורט במדיניות ציבורית מבית הספר לממשל ע"ש קנדי בהרווארד.
בינואר 2023, לאחר כ-37 שנים כמנכ"ל, מונה דבלין לנשיא הארגון הרב-תחומי ללימודים פסיכדליים (MAPS).
קריס לוטליקר, ששימש כסגן מנכ"ל מאז 2020, מונה למנכ"ל.
שינוי זה נועד להתאים את מבנה הארגון לרגולציות החלות על עמותות ללא מטרות רווח בפלורידה.
בפברואר 2024, הצטרף דבלין כיועץ אסטרטגי לחברת Numinus, המתמקדת בטיפולים פסיכדליים.
מהלך זה חיזק את שיתוף הפעולה בין MAPS ל-Numinus, במיוחד בהקשר להכשרת מטפלים והרחבת טיפולי MDMA.
מאז 1986, ההתאחדות הרב-תחומית למחקרים פסיכדליים (MAPS), שיש לה משרדים בסרסוטה, פלורידה, אך נוהלה בעיקר מהמשרד הביתי של דבלין, נמצאת בחזית התנועה שטוענת כי סמים כמו MDMA (אקסטזי), פסילוציבין (הלוצינוגן שנמצא ב - "פטריות קסם"), ו-LSD יכולים לשמש לטיפול ב"כל דבר", מהפרעת דחק פוסט טראומטית ועד הפרעה טורדנית-קומפולסיבית.
הקבוצה גם משקיעה כ-15 אחוז מזמנה ומשאביה בתמיכה במריחואנה רפואית.
כפי שעולה מהצהרת המשימה שלה, המחקרים שתוכננו וממונו על ידי MAPS שואפים "לפתח פסיכדליה ומריחואנה לתרופות מרשם מאושרות על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), וללמד את הציבור בכנות על הסיכונים והיתרונות של תרופות אלו".
בשנת 2014 הקים דבלין את החברה MAPS Public Benefit Corporation (MAPS PBC) כחברת בת של MAPS, במטרה לנהל את הפיתוח הקליני והמסחור של טיפולים פרמצבטיים פסיכדליים.
החברה הוקמה כתאגיד לתועלת הציבור, במבנה משפטי המאפשר לקדם מטרות חברתיות לצד פעילות עסקית.
בינואר 2024, בעקבות כניסת משקיעים חיצוניים, שינתה החברה את שמה ל־Lykos Therapeutics , וחדלה מלהיות חברה בבעלות מלאה של MAPS, עם זאת, דבלין המשיך לשמש כחבר בדירקטוריון של החברה.
בשנת 2018 הוגשה תלונה רשמית על פגיעות מיניות של מטפלים המועסקים ב-MAPS שעסקו בניסוי קליני שבדק השפעת MDMA בטיפול פסיכדלי לנפגעי תקיפה מינית.
רק ארבע שנים לאחר מכן הגן דבלין על הארגון וטען "ההתנהגות המינית הלא אתית הזו קרתה לאחר שהטיפול הסתיים..." טענה שקרית ככל הנראה מכיוון שסרטונים מהטיפול פורסמו ומעידים על התנהגות לא אתית לכאורה של המטפלים.
בדצמבר 2023 הגישה Lykos Therapeutics בקשה למינהל המזון והתרופות האמריקאי לאישור טיפול ב-MDMA להפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD), אך ביוני 2024 הבקשה נדחתה בטענה לחוסר סמיות כפולה בניסויים, הסתמכות על מטפלים שהוכשרו על ידי MAPS, והיעדר נתוני מעקב ארוכי טווח.
בהמשך, באוגוסט 2024, כתב העת Psychopharmacology ביטל שלושה מאמרים של חוקרים הקשורים ל-MAPS בנושא טיפול ב-MDMA ל-PTSD.
הביטולים נבעו מחששות לגבי פיקוח לקוי, דיווח חלקי על תופעות לוואי, והפרות אתיות מצד מטפלים בניסויים.
הדחיה של הבקשה הביאה למשבר חמור בחברה בעטיה דבלין התפטר מתפקידו בדירקטוריון.
לאחר פרשיות אלו MAPS, חברת Lykos ודבלין נמצאים בתקופה של שינוי והתארגנות מחודשת.
MAPS ממשיכה לקדם גישה בטוחה וחוקית לטיפול בסיוע MDMA ל-PTSD.
הארגון מתמקד במחקר תרבותי מותאם, מדע קפדני ורפורמה במדיניות הסמים, תוך שימת דגש על קידום חינוך ציבורי והעצמת קהילות ברחבי העולם, במיוחד באזורים עם שיעורי טראומה גבוהים ומשאבים מוגבלים.
Lykos Therapeutics, הודיעה על פיטורי כ-75% מכוח העבודה שלה והתמקדות מחודשת בפיתוח קליני, עניינים רפואיים ומעורבות עם ה-FDA.
החברה מתכננת להגיש מחדש את הבקשה לאחר ביצוע ניסוי שלב 3 נוסף, כפי שנדרש על ידי ה-FDA.
בנוסף, חלו שינויים בהנהלת החברה, כולל מינוי מנכ"ל זמני חדש ושינויים בדירקטוריון.
דבלין ממשיך להוביל את MAPS במאמצים לקדם גישה חוקית ובטוחה לפסיכדליה, תוך שימת דגש על מחקר, חינוך ורפורמה במדיניות הסמים.
דבלין נשוי ללין משנת 1993. לזוג שלושה ילדים עדן, לילה ואליאורה והם מתגוררים בבוסטון, מסצ'וסטס.
ריק גריימס הוא דמות בדיונית והפרוטגוניסט בסדרת הקומיקס "המתים המהלכים", כמו גם בסדרת הטלוויזיה הנושאת את אותו השם ובסדרת הספין-אוף "המתים המהלכים: אלה שבחיים".
הוא מופיע גם כדמות אורח בסדרה "אימת המתים המהלכים".