tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעשור הראשון להפעלתה למדו בתוכנית כמעט רבע מיליון תלמידים בכיתות ה'–ו', ובמאי 2016 הודיע משרד החינוך בכנסת שהוא מאמץ את הרעיון ומרחיב בהדרגה את לימודי הערבית בכל בתי הספר היסודיים העבריים.
לאורך השנים מפעילה העמותה מפגשים בין תלמידי בתי ספר יהודים וערבים לשם היכרות הדדית, הימנעות לסטריאוטיפים וטיפוח חברויות ושיתופי פעולה.
המפגשים עוסקים בתחומי עניין משותפים כגון מוזיקה, ספורט, תרבות ואמנות, פעילות למען הסביבה ועוד.
המפגשים נערכים בשיתוף משרד החינוך, רשויות מקומיות וארגונים עמיתים, ולאורך שלושים שנותיה של העמותה השתתפו בהם מאות אלפי תלמידים.
הוראת השפה העברית בבתי ספר יסודיים ערביים בידי מורות יהודיות.
המיזם נועד להדגים התמודדות יעילה עם הירידה ברמת העברית בקרב תלמידים ערבים, שזוהתה כחסם של ממש בהשתלבות בחברה הישראלית.
תוכנית הלימודים המיועדת לכיתות ג' עד ו' פותחה בשיתוף פעולה עם מט"ח במסגרת תוכנית "עברית על הרצף" של משרד החינוך, ועברית היא שפת האם של המורות והמורים המלמדים אותה.
בעקבות הצלחת התוכנית, עמותת יוזמות אברהם סיימה בהפעלתה בתום שנת הלימודים 2018–2019.
מיזם של שנת התנדבות בקהילה והעצמה אישית לצעירות ערביות ברשויות המקומיות כמודל מוסכם למתווה התנדבות המקובל על החברה הערבית.
זאת על רקע ההתנגדות ארוכת השנים למודל השירות הלאומי-אזרחי.
מודל שנת ההתנדבות נוסה במשך ארבע שנים (2015–2018) בשיתוף פעולה עם עמותת אג'יק־מכון הנגב ושש רשויות מקומיות ערביות.
המיזם זכה להכרה מצד חברי כנסת וראשי רשויות ערביות והם הודיעו כי יהיו מוכנים להפעילו בחברה הערבית במימון המדינה.
טיפוח מנהיגות ערבית חברתית־פוליטית – קיאדה סיאסיה
הכשרת קבוצות נשים וצעירים ערבים ודרוזים ברחבי הארץ לפעילות פוליטית, ציבורית וקהילתית כדי לקדם את השתתפותו ואת ייצוגו של המיעוט הערבי בתהליכי קבלת ההחלטות בגופים ציבוריים, בעיריות ובארגונים חברתיים.
המיזם פעל בין השנים 2012–2018 ותרם לגידול בשיעור הנשים הערביות שהצטרפו לפעילות ציבורית .
שריכאת חיאה – שותפות לחיים
הכשרה מקצועית של נשים ערביות והשמתן במקומות תעסוקה, המיזם מבקש להפריך את התפיסה שנשים ערביות מנועות מלצאת לעבודה מטעמים של דת ומסורת.
המיזם, פעל בין השנים 2007–2012 בארבעה יישובים בגליל (נחף, דיר אל-אסד, מג'ד אל־כרום ועראבה) ועוד שני יישובים בדואיים בנגב – לקייה ואבו קרינאת – ובהם הכשיר המיזם כ־500 נשים ושילבן בעבודה.
בשנת 2013 פרסם משרד הרווחה מכרז להפעלת המיזם בעשרות יישובים ערביים.
שיתוף פעולה בין רשויות מקומיות יהודיות וערביות בלב הגליל בתחומים של איכות הסביבה, חינוך ופיתוח כלכלי.
המיזם נועד לשקם את הקשרים בין יהודים וערבים בעקבות אירועי אוקטובר 2000 ולקדמם לשותפות אזורית.
המיזם, אשר פעל בין השנים 2001–2010, מתבסס על רעיון של בניית רשת שיתופי פעולה: תלמידים ומורים, קבוצות ספורט, מקהלות, פעילי איכות סביבה, עסקי תיירות ועסקים וגורמים מוניציפליים.
במפגשים הועלו רעיונות לשיתוף פעולה מוניציפלי ולובנו סוגיות אזוריות כגון אזורי שיפוט, התמודדות עם מפגעים אזוריים ועוד.
הרשויות שהשתתפו במיזם היו המועצה האזורית משגב, סח'נין וכרמיאל, עראבה, כאוכב אבו אל-היג'א, דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום ונחף.
מתוך גישה דומה הוקם בשנת 2017 אשכול יישובי בית הכרם הכולל שבע רשויות מקומיות יהודיות וערביות המשתפות פעולה בתחומים מוניצפליים אזוריים.
צוות העמותה כולל הן יהודים והן ערבים העובדים בשיתוף.
לעמותה משרדים בארצות הברית ובבריטניה.
בחבר המנהלים הבין־לאומי מכהנים כ־30 חברים, ובראשו עומדים עו"ד ג'פרי לואיס ואורני פטרושקה.
יושב הראש של אגודת הידידים בבריטניה הוא העיתונאי אלכס ברומר.
חברי הוועד המנהל של העמותה הם: ארני פטרושקה, בשאיר פהום-גיוסי, אורנה לין, מירה עווד, מחמוד עאסי, חלירור הרמן, זיו קרתי, נטלי חילו-מונייר, נטלי ברקן, ענת סרגוסטי, אמיר בדראן.
הוארד סוהן – יו"ר שותף, ההנהלה הבין־לאומית, 2007–2018
לורי קיי – יו"ר אגודת הידידים בבריטניה, 2007–2017
עו"ד בשאיר פאהום־ג'יוסי - נוכחי
היזם אורני פטרושקה - נוכחי
יוזורו האניו (ביפנית: 羽生 結弦; באנגלית: Yuzuru Hanyu; נולד ב-7 בדצמבר 1994 בסנדאי) הוא מחליק אמנותי על קרח יפני, הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018) ופעמיים אלוף עולם (סאיטאמה 2014 והלסינקי 2017) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על קרח לנוער שנערכה בהאג שבהולנד בשנת 2010 זכה האניו במדליית זהב בתחרות ליחידים.
שנתיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בניס שבצרפת בשנת 2012 הוא זכה במדליית ארד.
מאפריל 2012 החל האניו להתאמן בהדרכתו של בריאן אורסר מקנדה.
באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בלונדון שבאנגליה בשנת 2013 סיים האניו במקום רביעי בתחרות לגברים בתוצאה של 244.99 נקודות.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה האניו במדליית זהב בהחלקה אמנותית לגברים.
בתרגיל הקצר קבע שיא עולם חדש של 101.45 נקודות ובתרגיל החופשי קבע תוצאה של 178.64 נקודות ובסך הכל 280.09 נקודות, לפני פטריק צ'ן מקנדה (275.62 נקודות) ודניס טן מקזחסטן (255.10 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בסאיטאמה שביפן במרץ 2014 זכה האניו במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 282.59 נקודות, לפני בן ארצו טאצוקי מצ'ידה (282.26 נקודות) וחאווייר פרננדס מספרד (275.93 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי סין במרץ 2015 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 271.80 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (273.90 נקודות) ולפני דניס טן (267.72 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בבוסטון ארצות הברית באפריל 2016 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 295.17 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (314.93 נקודות) ולפני ג'ין בויאנג מסין (270.99 נקודות).
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכה האניו בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתחרות ליחידים בתוצאה של (317.85 נק') והפך למחליק הראשון שזכה בשתי מדליות זהב אולימפיות ברציפות מזה 66 שנה, מאז דיק בוטון (סנט מוריץ 1948 ואוסלו 1952).
יוזיאס פון הרינגן (בגרמנית Josias von Heeringen; 9 במרץ 1850, קאסל, נסיכות הבוחר מהסן – 9 באוקטובר 1926, שרלוטנבורג, רפובליקת ויימאר), היה גנרל גרמני, שפיקד על ארמייה בחזית המערבית.
פון הרינגן נולד בקאסל שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהסן.
ב-1867 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה.
פון הרינגן התקדם בסולם הפיקוד, ב-1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-22, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-1909 מונה לשר המלחמה של פרוסיה.
ב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי השני.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון הרינגן מפקד הארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית.
הארמייה בפיקודו הדפה את הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז, לאחר מכן בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914 בלמו הארמייה והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש.
על הצלחתו בקרבות קיבל את העיטור פור לה מריט.
ב-28 באוגוסט 1916 מונה פון הרינגן למפקד מפקדת הגנת החופים ופיקד עליה עד סוף המלחמה, ולאחר מכן פרש משירות צבאי.
פון הרינגן היה נשיא ארגון קיפהאוזרבונד - ארגון של חיילים משוחררים עד למותו.
פון הרינגן נפטר בשרלוטנבורג ב-9 באוקטובר 1926 והוא בן 76 שנים.
יוֹזוּאַה וַאלְטֶר קִימִיך הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדות המגן הימני, הבלם והקשר בקבוצת באיירן מינכן ובנבחרת גרמניה.
נחשב לאחד מהקשרים הטובים בעולם, הוא ידוע בזכות הרבגוניות, האגרסיביות וראיית המשחק שלו.
הוא מושווה לעיתים קרובות לקפטן לשעבר של באיירן מינכן פיליפ לאם ונחשב ליורשו.
לאחר שגדל באקדמיית הנוער של רד בול לייפציג, החל קימיך לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון בשנת 2013. שנתיים לאחר מכן, הוא הצטרף לבאיירן מינכן.
בעונת 2019/2020, לאחר זכייה בטרבל היבשתי עם באיירן מינכן, נכלל קימיך בנבחרת השנה של אופ"א, והוכתר כמגן העונה של ליגת האלופות.
קימיך שיחק בקבוצות הנוער של שטוטגרט לפני שהצטרף לקבוצת ר.ב.
לייפציג ביולי 2013, עם אופציה לרכישה מחדש על ידי שטוטגרט.
הוא ערך בכורה במשחק של רד בול לייפציג בליגה השלישית מול אונטרהאכינג ב-28 בספטמבר 2013, ואת שערו הראשון הבקיע כחודשיים אחר כך בניצחון על זארבריקן.
ב-2 בינואר 2015 אישר קימיך את הצטרפותו לבאיירן מינכן בקיץ תמורת שבעה מיליון אירו, וחתם על חוזה לחמש שנים.
קימיך השתלב עד מהרה בקבוצה של פפ גווארדיולה, ושיחק בעיקר בתפקיד הקשר האחורי.
על אף גילו הצעיר וחוסר הניסיון, קימיך זכה לקרדיט רב מגווארדיולה כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, ופתח אף במשחקים מכריעים בליגת האלופות ובגביע הגרמני.
בתום עונת 2015/16 זכה קימיך עם באיירן מינכן בדאבל.
בספטמבר 2016 הבקיע קימיך את שערי הבכורה שלו הן בבונדסליגה, בניצחון 0–2 על שאלקה 04, והן בליגת האלופות, כאשר הבקיע צמד נגד רוסטוב בניצחון 0–5. בעונת 2016/17 עבר קימיך לתפקיד מעט יותר התקפי תחת המאמן קרלו אנצ'לוטי, והדבר התבטא בהבקעה ובישול של מספר שערים.
בתום עונה זו, זכה קימיך עם באיירן מינכן באליפות הבונדסליגה, אך הודח עם הקבוצה מול ריאל מדריד ברבע גמר ליגת האלופות, ומול בורוסיה דורטמונד בחצי גמר הגביע הגרמני.
בעונת 2017/18 קימיך המשיך להיות בורג חשוב בהגנה של באיירן מינכן, ושיתף פעולה עם שחקנים כג'רום בואטנג, ניקלאס זולה, מאטס הומלס ודוד אלאבה.
קימיך זכה עם באיירן מינכן באליפות באותה עונה, והגיע עם הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד.
קימיך הבקיע לבאיירן מינכן שער יתרון במשחק הראשון באליאנץ ארנה, אותו באיירן הפסידה בתוצאה 1–2. קימיך הבקיע במשחק הגומלין בסנטיאגו ברנבאו שער מהיר, במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2, תוצאה שהביאה להדחתה של באיירן מינכן מהמפעל.
קימיך פתח בהרכב בגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה באיירן 1–3 לאיינטרכט פרנקפורט.
את עונת 2018/19 קימיך פתח עם זכייה בסופר קאפ הגרמני לאחר ניצחון 0–5 בגמר על איינטרכט פרנקפורט.
בעונה זו, לא החמיץ קימיך אפילו דקת משחק אחת במשחקי הבונדסליגה, וזכה עם באיירן באליפות וגם בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–3 בגמר על ר.ב.
עם זאת, באיירן וקימיך הודחו כבר בשמינית גמר ליגת האלופות על ידי ליברפול.
המשחק הראשון בין שתי הקבוצות הסתיים בתיקו 0–0 באצטדיון אנפילד, אך קימיך ספג כרטיס צהוב במשחק זה, שמנע ממנו להשתתף במשחק הגומלין, בו ניצחה ליברפול 1–3 באליאנץ ארנה.
בעונת 2019/20 קימיך המשיך להיות בורג משמעותי בקבוצה, אך עבר לשחק בעיקר בעמדת הקשר האחורי, כאשר בנז'מן פבאר הפך למגן הימני הקבוע של הקבוצה.
קימיך זכה בעונה זו בדאבל שני ברציפות, ובישל שער לסרז' גנאברי בגמר הגביע הגרמני, בו ניצחה באיירן 2–4 את באייר לברקוזן.
קימיך המשיך להיות שחקן מפתח גם בחודש אוגוסט 2020 בשלבי ההכרעה של ליגת האלופות שנדחו בגלל התפרצות מגפת הקורונה, שיחק 90 דקות ובישל את שער הניצחון לקינגסלי קומאן שהעלה את קבוצתו ל-0–1 על פריז סן ז'רמן בגמר ליגת האלופות 2020, שהשלים לבאיירן מינכן זכייה בטרבל.
קימיך שיחק בכל נבחרות הנוער של גרמניה, ואף זכה עם הנבחרת הגרמנית באליפות אירופה עד גיל 19 שהתקיימה בשנת 2014 בהונגריה.
בהמשך שיחק קימיך גם בנבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. בזכות יכולתו בבאיירן מינכן, קימיך זומן במאי 2016 לסגל נבחרת גרמניה ליורו 2016 על אף שעד אז לא ערך הופעות קודמות בנבחרת הבוגרת.
החל מהמשחק השני של נבחרת גרמניה בשלב הבתים, קימיך הפך למגן הימני הקבוע של נבחרת גרמניה ביורו 2016, והפגין יכולת גבוהה מאוד בטורניר, כאשר גרמניה ספגה רק שער אחד במהלך הטורניר עד לחצי הגמר.
ברבע הגמר מול נבחרת איטליה, הבקיע קימיך את הפנדל שלו בדו-קרב הפנדלים, וסייע לגרמניה להעפיל לחצי הגמר מול נבחרת צרפת.
בחצי הגמר, איבד קימיך כדור שהוביל לשער השני של נבחרת צרפת, שניצחה 0–2 והעפילה לגמר.
למרות זאת, קימיך נכלל בתום הטורניר בנבחרת מצטייני יורו 2016 של אופ"א.
בספטמבר 2016 הבקיע קימיך את שער הבכורה במדי נבחרת גרמניה בניצחון 0–3 על נבחרת נורווגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ביוני 2017 הבקיע קימיך במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק שער שוויון בדקה ה-88 בבעיטת מספרת.
המשחק הסתיים בתיקו 1–1. קימיך זומן לסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2017, ולקח חלק בניצחון על נבחרת צ'ילה בגמר.
במאי 2018 זומן קימיך לסגל הגרמני למונדיאל 2018. קימיך פתח בהרכב בכל שלושת המשחקים של נבחרת גרמניה במונדיאל, בהם הפסידה 0–1 לנבחרת מקסיקו, ניצחה 1–2 את נבחרת שוודיה, והפסידה 0–2 לנבחרת דרום קוריאה.
קימיך וגרמניה הודחו מהמונדיאל כבר בתום שלב הבתים.
נבחרת המצטיינים של יורו 2016
ביוני 2022 נישא ללינה מאייר ולזוג 4 ילדים.
יוזמת השלום הצרפתית נועדה לכנס ועידת שלום בינלאומית בפריז ולהניע מחדש את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
שר החוץ הצרפתי הציג את יוזמת משרדו במילים הבאות: "צרפת תחל בשבועות הקרובים בהכנות לוועידת שלום בינלאומית שתקבץ יחדיו את הצדדים ואת השותפים העיקריים למשא ומתן - האמריקאים, האירופים והערבים - על מנת לשמר ולהביא לכך שחזון שתי המדינות לא ירד לטמיון."
היוזמה היא בת שלושה שלבים:
התייעצויות עם ישראל, הפלסטינים ומדינות נוספות לגבי רעיון כינוס הוועידה ותכניה.
מפגש בפריז של קבוצת התמיכה הבינלאומית, הכוללת את שרי החוץ של 29 מדינות התומכות ביוזמה, בהן רוסיה וארצות הברית.
מפגש זה נערך ב-3 ביוני 2016, ללא נוכחות הישראלים והפלסטינים.
ב-20 ביוני אימצו שרי החוץ של האיחוד האירופי את היוזמה.
כינוס ועידת שלום בינלאומית בפריז, שתניע מחדש את המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים.
היוזמה הוצגה לראשונה ב-29 בינואר בנאום שנשא שר החוץ הצרפתי לורן פביוס בפריז.
פביוס אמר אז כי אם היוזמה תיכשל, צרפת תכיר בפלסטין כמדינה.
ב-10 בפברואר התפטר פביוס מתפקידו והוחלף על ידי ז'אן-מארק ארו.
למרות החילופים, רעיון הוועידה הבינלאומית נותר חלק ממדיניות ממשלת צרפת, ומשרד החוץ הצרפתי ממשיך לקדמה.
ב-16 בפברואר 2016 צרפת הציגה באופן רשמי יוזמתה לנציגי משרד החוץ הישראלי.
נציגי משרד החוץ דחו את היוזמה, וציינו כי איום ההכרה במדינה פלסטינית מרוקן מתוכן את רעיון הוועידה.
דובר משרד החוץ אמר שעמדת משרד החוץ הישראלי היא משא ומתן ישיר עם הפלסטינים, ללא כל ניסיון לקבוע מראש את תוצאות המשא ומתן.
"עיקרון זה, המלווה את התהליך מתחילתו, זוכה לתמיכה של הקהילה הבינלאומית לאורך השנים, ועמד גם בבסיס המשא ומתן לשלום עם ירדן ומצרים."
כמו כן העלה משרד החוץ בפני נציגי צרפת את בעיית גל הטרור הפלסטיני וההסתה לשנאה ולאלימות שמלבה אותו, והצביע על החובה להיאבק בהם בהתמדה.
ב-28 באפריל דחתה ממשלת ישראל באופן רשמי את יוזמת השלום הצרפתית.
בישיבת הממשלה ב-3 ביוני נמסר שישראל מעדיפה לקדם את היוזמה האזורית שאותה דוחף נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי, על פני היוזמה הצרפתית, משום שסיכויי ההצלחה שלה גדולים יותר.
א-סיסי בעצמו נסוג בינתיים מתוכניתו והביע תמיכה ביוזמה הצרפתית.
ב-22 ביוני נאם נשיא המדינה ראובן ריבלין בפרלמנט האירופי וקרא לאיחוד האירופי שלא לכפות הסדר על ישראל והפלסטינים במסגרת היוזמה הצרפתית: "היא רק מרחיקה את השלום.
חתירה להסדר קבע כעת תדחף את שני העמים לחיק הייאוש".
בתחילת פברואר 2016 הציגה צרפת את פרטי היוזמה לנציגים פלסטינים, שהגיבו בחיוב.
גם נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, אמר כי הוא תומך ביוזמה, וקרא להקמת מנגנון בינלאומי לסיום הכיבוש הישראלי.
ריאד אל-מאלכי, שר החוץ של הרשות הפלסטינית, הגיב לתביעת ישראל למשא ומתן ישיר, ואמר כי הפלסטינים לא ינהלו לעולם משא ומתן ישיר עם ישראל.
ועידת השלום הבינלאומית בפריז נפתחה ב-15 בינואר 2017 בהשתתפות שרי חוץ ודיפלומטים בכירים מכ-70 מדינות וארגונים בינלאומיים.
בוועידה לא השתתפו נציגים של ישראל או הפלסטינים.
בפתיחת הוועידה אמר ז'אן-מארק ארו, שר החוץ של צרפת: "כולנו כאן כי אנחנו מודעים לעד כמה המצב דחוף ועד כמה צריך לדחוף מחדש את תהליך השלום.
אני מודע להסתייגויות לגבי הוועידה הזו ולגבי הספקות האם היא בכלל צריכה להתקיים...
אבל צרפת חושבת שזה חשוב לחדש את הדחיפה להשגת שלום.
עבור צרפת ומשתתפי הוועידה אין מטרה אחרת זולת השגת שלום, והמצב בשטח מלמד שאין יותר מדי זמן לאבד".
כמו כן שיבח את החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו יצא נגד ועידת פריז וכינה אותה "ועידת סרק".
יוזבד הוא הספר השלישי בסדרת ממלכה במבחן, סדרת ספרי הרפתקאות מסוגת מותחן פוליטי שנכתבה על ידי הסופרת מיה קינן, והתפרסמה בעיקר בציבור החרדי והדתי.
הספר יצא לאור בשני חלקים באוגוסט 2016, ומיד עם צאתו הפך לרב מכר.
לדברי הוצאת דני ספרים, הספר נמכר בעשרת אלפים עותקים עוד לפני הגיעו לחנויות.
במשך תקופה ארוכה הוצבו שלטים בחנויות הספרים החרדיות ועליהם נכתב "הספר 'יוזבד' עדיין לא יצא לאור, נא לא להטריד את המוכרים".
הספר יוזבד מספר על בן אבירים בשם יוזבד בנטיליאן, בנו של "האביר הפרוש", אשר סב סבו, שעל שמו הוא נקרא, ויתר על המלוכה על מנת לשקוע בלימוד התורה.
בנו של יוסף דיאלידיאן, ברכיהו, מנסה לנצל את סיפורו של יוזבד הסב, ומנסה לשכנע את הנכד כי סבו הוכרח לוותר על המלוכה על ידי המלך אהרון, ולכן המלוכה שייכת לו.
ברכיהו השיג את סוד ייצורה של האבקה השחורה, ובאמצעות הפגנת כוח יחידה הוא רוצה להכניע את כוזר כולה, המפולגת בין שני מלכים, ולשלוט בה באמצעות יוזבד בנטיליאן שאותו הוא יכריח לקבל את המלוכה.
יוזבד מגלה, באמצעות מכתב שהשאירה לו אמא שלו, שנפטרה חמש שנים לפני הסיפור, שמצבה הכלכלי של האחוזה היה מעורער, ולא הייתה לה ברירה אלא לקחת הלוואה בריבית של חמשת אלפים מטבעות זהב.
היא מצווה עליו שלא יגלה את דבר ההלוואה לאביו, כדי לא הפר את מנוחת נפשו.
המלווה בריבית פועל יחד עם ברכיהו וגונב את טבעתו של יוזבד באמצע שיחה עמו.
את הטבעת הוא מחתים על אגרות לכל נכבדי האזור, הקוראות לתקן את ה"עוול" שנעשה לסב סבו של יוזבד.
לאחר מכן הוא מחזיר לו את הטבעת וגורם ליוזבד לחשוב שאיבד אותה.
עוד קודם לכן, המלך איסתרק חושש שכשישוב הנסיך מיכאל מבבל, לשם הוא נשלח אחרי ששלטונו של המלך איסתרק התבסס, ינסה המלך יוסף להרוג אותו.
פנרס, המשנה למלך, מציע לו שהוא יסע בחשאי לבבל ויחזיר את מיכאל ללא הפמליה שלו לכוזר, לישיבה באחוזתו של האביר הפרוש, וכשתחזור הפמליה, ללא הנסיך, לכוזר, הם יביאו אותו אל עיר הבירה ואף אחד לא ידע מאום.
המלך איסתרק מקבל את ההצעה, ופנרס ומיכאל מפיצים את השמועה שמיכאל רוצה לחונן את אדמת ארץ הקודש לפני שיחזור לכוזר, ונוסעים לאחוזת בנטיליאן, שם מפקיד פנרס את מיכאל ביחד עם שומר ראש מוסווה, בידי האביר הפרוש.
בו בזמן, בנו השלישי של יוסף דיאלידאן, הנסיך שלוואן, מנסה נואשות להשיג פריצת דרך לגילוי סודה של האבקה השחורה, הוא מגלה שאביו מתכנן להרוג אותו, ומחליט, מטעמי מצפון וחשש לביטחון חייו וחיי משפחתו, לערוק לממלכתו של המלך איסתרק.
הוא מחפש דרך בטוחה להתחיל חיים חדשים בכוזר האמיתית, שהרי הוא נחשב שם לבוגד במלכות בגלל שהוא בנו של יוסף דיאלידאן, ומחליט להסגיר את עצמו לאביר הפרוש, אביו של יוזבד, תמורת נוסחת האבקה השחורה.
בדרכם אל האביר הפרוש יולדת אשתו של שלוואן את דיאן.
בינתיים המלך איסתרק שומע על המהלכים שעשו בשמו של יוזבד, וחושד שיוזבד מתכנן להשתמש בנסיך מיכאל כדי לאלץ אותו לוותר על כסאו.
הוא חושש לשלומו של אחיו ושולח לאחוזה גדוד צבא.
למפקד הגדוד, הנאמן לו, הוא מגלה שהנסיך מיכאל נמצא באחוזה ומזהיר אותו שישמור עליו.
באחוזה, המלווה בריבית מגלה ליוזבד את הקנוניה שנרקמה כדי להפוך אותו למלך (הנסיך ברכיהו ידע שהאביר הפרוש לא ישתף פעולה עם תוכנית כזו, ולכן החליטו להרוג אותו בסתר, כדי שבנו ירש את כסאו, אך לא גילו זאת ליוזבד).
הוא מציע לו להצטרף אליהם, ומזהיר אותו שאם יסכל את התכנית המלך איסתרק יהרוג אותו, כיוון ששמו כבר יצא כמורד במלכות.
אחיו של איסתרק, הנסיך יקוואל, מואס בחיים בארמון ומחליט לברוח, במהלך הבריחה נופל יקוואל בשבי בידי חבורת שודדים, ומסכים למראית עין להצטרף אליהם כדי שיוכל לברוח.
בהמשך, הופכת חבורת השודדים לצבאו של ברכיהו, המורד במלכותו של אביו, יוסף דיאלידאן.
יקוואל מגלה את מיקומה של האבקה השחורה ומשמיד אותה, אך הוא לא מצליח להימלט מהפיצוץ, ונהרג.
הנסיך ברכיהו היה באזור בפיצוץ ולא ברור מה עלה בגורלו.
ניסיון ההתנקשות באביר הפרוש לא עולה יפה, והאביר חושד שבנו עומד מאחוריו.
יוזבד מגיע כדי להתיעץ עם אביו ומוכיח לו שלא הוא רצה להרוג אותו.
יוזבד לא מצליח להסוות את ההלוואה, ומגלה אותה לאביו.
האביר נחרד ומוכר חצי מהאחוזה לנסיך מיכאל כדי להשיג את הכסף הנדרש לסגירת ההלוואה, ולא להמשיך להיכשל באיסור ריבית.
לאחר שהוא סוגר את ההלוואה הוא כותב איגרות חדשות להפיץ באזור כדי למחות על האיגרות שכתבו בשם בנו.
יוזבד יוצא כדי לשלוח את האיגרות ונתפס על ידי הגדוד ששלח המלך איסתרק.
מפקד הגדוד חושד ביוזבד כמורד, אך האיגרות שכתב האביר הפרוש גורמות לו לחשוד שמשהו מסתתר פה.
הוא שולח חלק מהאנשים שיצאו עם יוזבד חזרה לאחוזה, כדי להודיע לאביר הפרוש שיצא לקראתם כדי להבהיר את העניין.
האביר הפרוש נתקל ולא מצליח לענות על שאלותיו של המפקד כיוון שהוא אינו בטוח שהוא נאמן מספיק כדי לגלות לו את זהותו של הנסיך מיכאל.
הסיפור נגמר כאשר הנסיך מזהה את קולו של המפקד, יוצא ומסביר את העניין.
בסוף עלילת הספר נהרג הנסיך יקוואל, אחד מגיבורי הסדרה.
על בחירה עלילתית זו נמתחה ביקורת, בין השאר בשל תפיסתו של יקוואל כמייצג את הנוער המתמודד במגזר החרדי, ואת מותו כשפיטתם לחובה והבעת אי אמון ביכולתם להשתפר.
קינן הגיבה לטענות בראיון: "בן אדם צריך לשלם על הבחירות שלו..
יקוואל ביצע הרבה מדי בחירות שגויות, ועל בחירות שגויות משלמים.
ככה זה במציאות, וככה, לטעמי, זה צריך להיות גם בסיפורים".
יוזמת החגורה והדרך או בכינויים אחרים נפוצים חגורת דרך המשי הכלכלית של המאה ה-21 או חגורה אחת, דרך אחת היא אסטרטגיית פיתוח, שהועלתה בידי מנהיגה של סין שי ג'ינפינג.
האסטרטגיה מתמקדת בקשרים ובשיתוף פעולה בין מדינות, ובמיוחד בקשרים בינן לבין הרפובליקה העממית של סין ושאר אירואסיה.
התשתית הכלכלית מבוססת על הבנק האסייני להשקעות בתשתיות, בו חברה גם ישראל.
התוכנית כוללת שני נתיבים עיקריים:
נתיב יבשתי, המכונה "חגורת דרך המשי הכלכלית"(Silk Road Economic Belt).
לדוגמה, קו הרכבת יי-וו - מדריד.
נתיב ימי, המכונה "דרך המשי הימית"((Maritime Silk Road).
בנובמבר 2014 הודיעה סין כי תקים קרן של 40 מיליארד דולר לקידום המיזם.
האסטרטגיה מדגישה ומקדמת את חזונה של סין למלא תפקיד משמעותי יותר בנושאים גלובאליים, בתחומים כגון ייצור פלדה.
התוכנית נחשפה בחודשים ספטמבר ואוקטובר 2013, עם מספר פרסומים המפרטים את חזון ה-(Silk Road Economic Belt) SREB ו-(MSR (Maritime Silk Road, בהתאמה.
התוכנית גם קודמה על ידי ראש הממשלה לי קצ'יאנג, במהלך ביקורים מדיניים באסיה ואירופה.
עד יולי 2022 בנו חברות סיניות 1,118 פרויקטים במסגרת המיזם ב-150 מדינות, כשיוזמת החגורה והדרך התרחבה מאסיה, לאפריקה, דרום אמריקה ואפילו אירופה.
המדינות המשתתפות כוללות כמעט 75% מאוכלוסיית העולם ומהוות יותר ממחצית מתמ"ג העולם.
התומכים ביוזמה משבחים אותה על הפוטנציאל שלה להגביר את תמ"ג העולם, במיוחד במדינות מתפתחות.
עם זאת, יש גם ביקורת על הפרות זכויות אדם והשפעה סביבתית, כמו גם חששות של שגורמת לנאו-קולוניאליזם ואימפריאליזם כלכלי.
נקודות מבט שונות אלו הן נושא לוויכוח פעיל.
המדיניות של סין לתעל את חברות הבנייה שלה התחילה עם של ג'יאנג דזה-מין.
ה-BRI של שי ג'ינפינג  מתבסס על מדיניות זו.
שי ג'ינפינג הכריז על הרעיון כ"חגורת דרך המשי הכלכלית" ב-7 בספטמבר 2013 באוניברסיטת נזרבייב באסטנה שבקזחסטן .
באוקטובר 2013, במהלך נאום שנשא באינדונזיה, שי ג'ינפינג הצהיר כי סין מתכננת לבנות " דרך המשי הימית של המאה העשרים ואחת" (21st Century Maritime Silk Road) כדי לשפר את שיתוף הפעולה בדרום מזרח אסיה ומחוצה לה.
ראש הממשלה לי קצ'יאנג קידם את תפיסת ה-BRI המתפתחת במהלך ביקורים ממלכתיים באסיה ובאירופה.
היוזמה זכתה לסיקור אינטנסיבי בתקשורת הממלכתית הסינית, ומ-2016 ואילך הופיעה לעיתים קרובות ב-יומון העם.
המטרות המוצהרות של ה-BRI הן "לבנות שוק גדול מאוחד ולעשות שימוש מלא בשווקים הבינלאומיים והמקומיים כאחד, באמצעות חילופי תרבות ואינטגרציה, כדי לשפר את ההבנה ההדדית והאמון של המדינות החברות, וכתוצאה מכך יאפשר דפוס חדשני של זרימת הון, מאגרי כישרונות, ומאגרי מידע טכנולוגיים".
יוזמת החגורה והדרך מטפלת ב"פער תשתיות" ובכך יש לה פוטנציאל להאיץ את הצמיחה הכלכלית ברחבי אסיה /האוקיינוס השקט, אפריקה ומרכז ומזרח אירופה.
דו"ח של מועצת הפנסיה העולמית (WPC) מעריך כי אסיה, למעט סין, דורשת עד 900 מיליארד דולר של השקעות תשתית בשנה במהלך העשור הבא, בעיקר במכשירי חוב, 50% מעל שיעורי ההוצאה הנוכחיים על תשתיות.
הצורך בגישור על פער התשתיות הזה על ידי הון לטווח ארוך מסביר מדוע ראשי מדינות אסיה ומזרח אירופה רבים "הביעו בשמחה את התעניינותם להצטרף למוסד פיננסי בינלאומי חדש זה המתמקד אך ורק ב'נכסים ריאליים' ובצמיחה כלכלית מונעת על ידי תשתיות".
המוקד הראשוני היה השקעות בתשתיות, חינוך, חומרי בנייה, רכבת וכביש מהיר, רכב, נדל"ן, רשת חשמל וברזל ופלדה.
יוזמת החגורה והדרך מתייחסת כעת לכל האזור הגאוגרפי של נתיב הסחר ההיסטורי "דרך המשי", שהיה בשימוש מתמשך בעת העתיקה.
ה-BRI מפתח שווקים חדשים עבור חברות סיניות, מתעל קיבולת תעשייתית עודפת מעבר לים, מגדיל את הגישה של סין למשאבים ומחזק את קשריה עם מדינות שותפות.
עבור מדינות מתפתחות, ה-BRI מושך בגלל ההזדמנויות שהוא מציע להקל על החסרונות הכלכליים שלהן ביחס למדינות המערב.
בעוד שמדינות מסוימות, במיוחד ארצות הברית, רואות בביקורתיות את הפרויקט בגלל השפעה סינית אפשרית, מדינות אחרות מצביעות על יצירת מנוע צמיחה עולמי חדש על ידי חיבור וקירוב אסיה, אירופה ואפריקה זו לזו.
המדינה התעשייתית היחידה של G7 - איטליה - הייתה שותפה בפיתוח הפרויקט מאז מרץ 2019, אך הצהירה על כוונתה ביולי 2023 לפרוש מה-BRI.
ראש הממשלה ג'ורג'יה מלוני הצהירה כי הפרויקט אינו מהווה תועלת ממשית לכלכלת איטליה.
על פי הערכות, הפרויקט כולו משפיע כיום על יותר מ-60% מאוכלוסיית העולם וכ-35% מהכלכלה העולמית.
הסחר לאורך דרך המשי עשוי להוות בקרוב כמעט 40% מסך הסחר העולמי, כאשר חלק גדול הוא בדרך הים.
נראה גם שהתוואי היבשתי של דרך המשי יישאר פרויקט נישה במונחים של נפח תחבורה בעתיד.
בדרך המשי הימית, שמהווה כבר תוואי של יותר ממחצית מכל המכולות בעולם, מורחבים נמלי מים עמוקים, נבנים מוקדים לוגיסטיים ונוצרים נתיבי תנועה חדשים בעורף.
דרך המשי הימית עוברת עם חיבוריה מהחוף הסיני לדרום, מקשרת את האנוי, קואלה לומפור, סינגפור וג'קרטה, ואז מערבה מקשרת את עיר הבירה של סרי לנקה - קולומבו, ומאלה - בירת האיים המלדיביים, והלאה למזרח.
משם החיבור נע צפונה לג'יבוטי, דרך הים האדום ותעלת סואץ לים התיכון, ובכך מקשרת את חיפה, איסטנבול ואתונה, לאזור הים האדריאטי העליון למרכז טריאסטה שבצפון איטליה, עם הנמל החופשי הבינלאומי שלו וחיבורי רכבת למרכז אירופה ולים הצפוני..
נמל המים העמוקים ג'ויה טאורו בדרום איטליה צורף לפרויקט, אך ב-2023 הצהיר שר ההגנה האיטלקי גווידו קרוזטו, כי הרעיון לצירוף איטליה ליוזמה היה "זוועתי".
כתוצאה מכך, פולין, המדינות הבלטיות, צפון אירופה ומרכז אירופה גם מחוברות לדרך המשי הימית ומקושרות לוגיסטית למזרח אפריקה, הודו וסין דרך הנמלים האדריאטיים ופיראוס.
בסך הכל, צמתי הנתיבים הימיים להובלות מכולות בין אסיה לאירופה יאורגנו מחדש.
בניגוד לתנועה הארוכה יותר ממזרח אסיה דרך צפון מערב אירופה, הנתיב הימי הדרומי דרך תעלת סואץ לכיוון צומת טריאסטה מקצר את הובלת הסחורות בארבעה ימים לפחות.עמ' 112
בקשר לפרויקט דרך המשי, סין מנסה גם לעצב רשת פעילויות מחקר עולמיות.
סיימון שן וילסון צ'אן השוו את היוזמה לתוכנית מרשל שלאחר מלחמת העולם השנייה.
סין מעצבת בכוונה את ה-BRI בצורה גמישה על מנת להתאים אותו לצרכים או למדיניות המשתנים, כגון הוספת "דרך המשי הבריאותית" במהלך מגפת הקורונה.
השם הרשמי של היוזמה הוא החגורה הכלכלית של דרך המשי ואסטרטגיית הפיתוח של דרך המשי הימית של המאה ה-21 (Silk Road Economic Belt and 21st-Century Maritime Silk Road Development Strategy) ובסינית (פשוטה): 丝绸之路经济带和21世纪海上丝绸之路发展战略) אשר נקראה בתחילה חגורה אחת דרך אחת''[1] (בסינית: 一带一路) או אסטרטגיית OBOR.
התרגום לאנגלית שונה ל"יוזמת החגורה והדרך (BRI) מאז 2016, כאשר ממשלת סין חשבה שהדגש על המילים "אחד" ו"אסטרטגיה" היו מועדים לפרשנות שגויה ולכן הם בחרו במונח הכולל יותר "יוזמה" בתרגומו.
עם זאת,"חגורה אחת דרך אחת" הוא עדיין מונח ההתייחסות בתקשורת בשפה הסינית.
חלק מהאנליסטים מאמינים כי יוזמת החגורה והדרך היא דרך להרחיב את ההשפעה הכלכלית והפוליטית הסינית.כמה אנליסטים גאופוליטיים ניתחו את יוזמת החגורה והדרך בהקשר של תאוריית של האלפורד מקנדר.
חוקרים ציינו שהתקשורת הרשמית של PRC מנסה להסוות ממדים אסטרטגיים כלשהם של יוזמת החגורה והדרך כמוטיבציה, בעוד שאחרים מציינים שה-BRI משמש גם כתמרורים עבור מחוזות ומשרדים סיניים, ומשקפים בכך את המדיניות והפעולות שלהם.
הכותב האקדמי קיו ג'ין כותב שבעוד שה-BRI מקדם אינטרסים אסטרטגיים עבור סין, הוא גם משקף חזון סיני של סדר עולמי המבוסס על "בניית קהילה גלובלית של עתיד משותף".: 281–282
סין כבר השקיעה מיליארדי דולרים במספר מדינות בדרום אסיה כמו פקיסטן, נפאל, סרי לנקה, בנגלדש ואפגניסטן כדי לשפר את התשתית הבסיסית שלהן, עם השלכות על משטר הסחר של סין כמו גם על השפעתה הצבאית.
פרויקט זה יכול גם להפוך למסדרון כלכלי חדש עבור אזורים שונים.
לדוגמה, באזור הקווקז, סין שקלה שיתוף פעולה עם ארמניה ממאי 2019. הצדדים הסיניים והארמניים קיימו פגישות מרובות, חתמו על חוזים, יזמו תוכנית כבישים צפון-דרום לפתרון אפילו היבטים הקשורים לתשתית.
מחקר משנת 2023 על ידי AidData מהמכללה של ויליאם ומרי קבע שמיקומי הנמלים בחו"ל אשר נהנים מהשקעה משמעותית של BRI מעוררים שאלות של שימוש כפול צבאי ואזרחי ועשויים להיות נוחים עבור בסיסים ימיים עתידיים.
ב-2023, והכותב האקדמי ג'ושוע אייזנמן טוענים כי באמצעות ה-BRI, סין מבקשת לחזק את מעמדה ולצמצם את ההשפעה הצבאית האמריקנית, אך נראה שפעילות ה-BRI של סין אינה מקדמת בסיסים צבאיים או נוכחות צבאית עולמית בסגנון אמריקאי.עמ' 161
אנליסטים אחרים מאפיינים את בניית הנמלים של סין שיכולים להיות בעלי שימושים כפולים כניסיון להימנע מהצורך בהקמת בסיסים צבאיים.עמ' 273  לפי האקדמית שוה גוויפאנג, לסין אין מוטיבציה לחזור על המודל של בסיס התמיכה של צבא השחרור העממי של סין בבסיס בג'יבוטי.עמ' 273
לגבי סין ומדינות אפריקה, ה הוא מנגנון שיתוף פעולה רב-צדדי משמעותי להנחיית פרויקטים של BRI.
הפורום סין-ערב לשיתוף פעולה (CASCF ) משרת תפקיד מתאם דומה לגבי פרויקטים של BRI במדינות ערב.
מדינות מצטרפות ליוזמת חגורה ודרך על ידי חתימה על מזכר הבנות עם סין לגבי השתתפותן בה.
ממשלת סין מנהלת רשימה של כל המדינות המעורבות בפורטל החגורה והדרך שלה, ואמצעי התקשורת הממלכתיים שינחואה מפרסמת הודעה לעיתונות בכל פעם שנחתם מזכר הבנות עם מדינה חדשה.
למעט סין עצמה היו 154 מדינות המזוהות רשמית עם יוזמת החגורה והדרך נכון לאוגוסט 2023 על פי משקיפים במרכז הפיננסים והפיתוח הירוק של אוניברסיטת פודן, וניתוח עצמאי מגרמניה מאותה תקופה מצא גם 148 מדינות חברות מתוך 249 ישויות פוליטיות שנסקרו.
מצאה בנוסף 139 מדינות חברות נכון למרץ 2021; מדינות שתועדו כמצטרפות מאז כוללות את סוריה וארגנטינה.
הרשימה המלאה של החברים על פי ממשלת סין היא להלן:
בנק להשקעות בתשתיות באסיה (AIIB)
הבנק האסייני להשקעות בתשתיות, שהוצע לראשונה באוקטובר 2013, הוא בנק פיתוח המוקדש להלוואות לפרויקטי תשתית.
נכון לשנת 2015, סין הודיעה כי למעלה מטריליון יואן (160 מיליארד דולר) של פרויקטים הקשורים לתשתית היו בתכנון או בנייה.
המטרות העיקריות של AIIB הן לתת מענה לצורכי התשתית המתרחבים ברחבי אסיה, לשפר את האינטגרציה האזורית, לקדם פיתוח כלכלי ולשפר את הגישה הציבורית לשירותים חברתיים.
תקנון ההסכם (המסגרת המשפטית) של AIIB נחתם בבייג'ינג ב-29 ביוני 2015. לבנק המוצע הון מורשה של 100 מיליארד דולר, 75% ממנו מקורו באסיה ואוקיאניה.
סין תהיה בעלת העניין הגדולה היחידה, שתחזיק ב-26.63% מזכויות ההצבעה.
מועצת הנגידים היא הגוף הגבוה ביותר המקבל החלטות ב-AIIB.
הבנק החל לפעול ב-16 בינואר 2016, ואישר את ארבע ההלוואות הראשונות שלו ביוני.
הלוואות דרך AIIB שקופות לחלוטין ונגישות באתר האינטרנט של AIIB, בניגוד לצורות רבות אחרות של השקעה סינית דרך ה-BRI.
בנובמבר 2014, מנהיג הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסינית שי ג'ינפינג הכריז על קרן פיתוח של 40 מיליארד דולר בשם ., שתהיה נפרדת מהבנקים ולא חלק מההשקעה של .
קרן דרך המשי תשקיע בעסקים במקום להלוות כסף לפרויקטים.
פרויקט ההידרואלקטרי של קארות, 50 ק"מ (31 מייל) מאיסלמבאד, פקיסטן, הוא הפרויקט הראשון.
תאגיד ההשקעות של סין (CIC)
תאגיד ההשקעות של סין תומך ב-BRI על ידי השקעה בפרויקטי התשתית שלו, השתתפות בקרנות פיתוח אחרות הקשורות ל-BRI, וסיוע לתאגידים סיניים עם מיזוגים ורכישות זרות.עמ' 124
Central Huijin, חברת הבת המקומית של CIC, תומכת בעקיפין ב-BRI באמצעות תמיכתה במוסדות פיננסיים מקומיים, כגון או בנקים מסחריים , אשר בתורם מממנים פרויקטים של BRI.עמ' 124
בשנת 2017, סין הצטרפה להנחיות התפעוליות של G20 למימון בר קיימא וב-2019 לעקרונות ה-G20 להשקעה בתשתית איכותית.
המרכז לפיתוח גלובלי תיאר את מסגרת קיימות החוב החדשה של סין כ"זהה כמעט" למסגרת קיימות החוב של הבנק העולמי ושל קרן המטבע הבינלאומית.
לדברי האקדמאי ג'רמי גארליק, עבור מדינות עניות רבות, סין היא האופציה הזמינה הטובה ביותר למימון פיתוח וסיוע מעשי.
עמ' 6  משקיעים מערביים והבנק העולמי נרתעו מהשקעה במדינות בעייתיות כמו פקיסטן, קמבודיה, טג'יקסטן, ומונטנגרו, שסין מוכנה להשקיע בה באמצעות ה-BRI.
עמ' 146-147 בדרך כלל, ארצות הברית והאיחוד האירופי לא הציעו למדינות של הדרום הגלובלי השקעות ברות השוואה למה שסין מציעה דרך ה-BRI.
סין היא המלווה הבילטרלי הגדול בעולם.
ההלוואות מגובות בביטחונות כגון זכויות על מכרה, נמל או כסף.
ממשלת ארצות הברית טענה שמדיניות זו היא צורה של .
עם זאת, המונח עצמו נכנס לבדיקה מעמיקה כאשר אנליסטים וחוקרים הצביעו על כך שאין ראיות המוכיחות שסין שואפת לדיפלומטיה של מלכודת חובות בזדון.
הם טענו כי זה מזמן האנשים היו צריכים לדעת את האמת ושלא יעמידו פנים שאינם מבינים בכוונה.
בהשוואה שלו בין הלוואות BRI להלוואות קרן המטבע הבינלאומית והלוואות מועדון פריז, אשר לא הצליחו במיוחד בהפחתת החוב של מדינות מתפתחות, מגיע האקדמי ג'רמי גארליק למסקנה שאין סיבה להאמין שמסגרת ה-BRI גרועה יותר עבור החוב של מדינות מתפתחות מאשר מסגרות הלוואות מערביות.
לגבי סין עצמה, דו"ח של סוכנות הדירוג פיץ' מטיל ספק ביכולתם של הבנקים הסיניים לשלוט בסיכונים, מכיוון שאין להם מוניטין טוב של ביעילות בסין עצמה.
זה עשוי להוביל לבעיות חדשות ב עבור בנקים סיניים שמהם צפוי רוב המימון להגיע.
בנוסף, שני בנקים בבעלות המדינה מפקחים על ההלוואות והפיתוח הזרות של סין.
הוצע על ידי כמה חוקרים שדיונים ביקורתיים המתפתחים על BRI וצרכי המימון שלה צריכים להתעלות מעל הדיון על "מלכודת החובות".
זה נוגע לאופי הרשתי של מרכזים פיננסיים ולתפקיד החיוני של שירותים עסקיים מתקדמים (כגון משפט וחשבונאות) הבאים לידי ביטוי על ידי סוכנים ואתרים (כגון משרדי עורכי דין, רגולטורים פיננסיים ומרכזי offshore) שבדרך כלל נראים פחות בניתוח גאופוליטי, אך חיוניים במימון BRI.
באוגוסט 2022 הודיעה סין כי תמחק ל-17 מדינות אפריקאיות חובות על 23 מהלוואות ללא ריבית.
יוזמת החגורה והדרך עוסקת בשיפור התשתית הפיזית דרך מסדרונות יבשתיים הדומים בערך לדרך המשי הישנה.
דרך המשי, או דרכי המשי, הוכיחו את עצמם כמושג פרודוקטיבי אך בו-זמנית חמקמק, המשמש יותר ויותר כמטאפורה מעוררת.
עם 'יוזמת החגורה והדרך' של סין, המטאפורה הזאת מצאה קריאות וקהלים חדשים.
אלו החגורות בשם היוזמה, ויש גם דרך משי ימית.
מסדרונות התשתית המשתרעים על כ-60 מדינות, בעיקר באסיה ובאירופה, אך כוללות גם את אוקיאניה ומזרח אפריקה, יעלו על פי הערכות של 4–8 טריליון דולר.
היוזמה הועמדה בהשוואה לעומת לשני הסדרי המסחר המתמקדים בארצות הברית, השותפות הטרנס-פסיפיק ו.
פרויקטי היוזמה זוכים לתמיכה כספית מקרן דרך המשי ומבנק ההשקעות בתשתיות אסיה בזמן שהם מתואמים טכנית על ידי פורום פסגת B&R.
, העובר ממערב סין למערב רוסיה דרך קזחסטן, וכולל את דרך האזור האוטונומי שינג'יאנג של סין, קזחסטן, רוסיה, בלארוס, פולין וגרמניה.
מסדרון נוסף יעבור מצפון סין דרך מונגוליה ל.
קרן ההשקעות הישירה הרוסית שהוקמה על ידי ממשלת רוסיה ו-China Investment Corporation, קרן הון ריבונית סינית, שותפו בשנת 2012 ליצירת , שמתרכזת בהזדמנויות באינטגרציה דו-צדדית.
, שיעבור ממערב סין לטורקיה.
, שיעבור מדרום סין לסינגפור.
, שתהפוך את נפאל ממדינה ללא קרקע למדינה צמודה יבשתית.
שמסווג כמצוי ביחס קרוב ל-BRI, היא אוסף של פרויקטי תשתית ברחבי פקיסטן בעלות של 62 מיליארד דולר שמטרתם מודרניזציה מהירה של רשתות התחבורה, תשתיות האנרגיה והכלכלה של פקיסטן.ב-13 בנובמבר 2016, CPEC הפכה לפעילה חלקית כאשר מטען סיני הועבר יבשתית לנמל גוואדר לצורך משלוח ימי לאפריקה ומערב אסיה.
תשתית נמל CPEC ו-Gwadar היא משמעותית במיוחד מכיוון שהיא פותחת נתיבים בלתי תלויים במצר מלאקה.עמ'  99
חגורה כלכלית של דרך המשי
מנהיג סין שי ג'ינפינג ביקר באסטנה בירת קזחסטן ודרום מזרח אסיה בספטמבר ואוקטובר 2013, והציע לבנות במשותף אזור כלכלי חדש, "החגורה הכלכלית של דרך המשי" (SREB) (בסינית: 丝绸之路经济带).
ה"חגורה" כוללת מדינות על דרך המשי המקורית דרך מרכז אסיה, מערב אסיה, המזרח התיכון ואירופה.
היוזמה תיצור אזור כלכלי מגובש על ידי בניית תשתיות קשות כגון רכבת וכבישים ותשתיות רכות כמו הסכמי סחר ומבנה משפטי מסחרי משותף עם מערכת בתי משפט לאכיפת ההסכמים.
אזור כזה יגביר את חילופי התרבות וירחיב את המסחר.
בנוסף לאזור המקביל במידה רבה לדרך המשי ההיסטורית, הרחבה כוללת את דרום אסיה ודרום מזרח אסיה.
ה-BRI חשוב מנקודת המבט של דרום מזרח אסיה מכיוון שלמעט סינגפור, מדינות דרום מזרח אסיה דורשות השקעת תשתית משמעותית כדי לקדם את פיתוחן.
רבות מהמדינות בחגורה זו חברות גם בבנק להשקעות בתשתיות באסיה (AIIB) בראשות סין.[דרוש ציטוט]
החגורה הצפונית תעבור דרך מרכז אסיה ורוסיה לאירופה.
החגורה המרכזית עוברת דרך מרכז אסיה ומערב אסיה אל המפרץ הפרסי והים התיכון.
החגורה הדרומית עוברת מסין דרך דרום מזרח אסיה ודרום אסיה ועד לאוקיינוס ההודי והלאה אל פקיסטן.
האסטרטגיה תשלב את סין עם מרכז אסיה באמצעות תוכנית התשתית Nurly Zhol של קזחסטן.
דרך המשי הימית של המאה ה-21
"" (בסינית:21世纪海上丝绸之路), או רק "דרך המשי הימית", היא 'המסדרון' של נתיב הים.
זוהי יוזמה משלימה שמטרתה השקעה וטיפוח שיתוף פעולה בדרום מזרח.
אסיה, אוקיאניה ואפריקה דרך מספר גופי מים רציפים: ים סין הדרומי, דרום האוקיינוס השקט ואזור האוקיינוס ההודי הרחב יותר.
הוא הוצע לראשונה באוקטובר 2013 על ידי שי ג'ינפינג בנאום בפני הפרלמנט האינדונזי.
כמו ביוזמת החגורה הכלכלית של דרך המשי, רוב המדינות החברות הצטרפו לבנק להשקעות בתשתיות באסיה.
על פי הערכות בשנת 2019, התוואי היבשתי של דרך המשי נותר פרויקט נישה ועיקר הסחר בדרך המשי ממשיך להתבצע דרך הים.
הסיבות נובעות בעיקר מעלות הובלת במכולות.
דרך המשי הימית נחשבת גם לאטרקטיבית במיוחד למסחר מכיוון שבניגוד לדרך המשי היבשתית המובילה דרך מרכז אסיה הדלילה, יש מצד אחד הרבה יותר מדינות בדרך לאירופה ומצד אחד מאידך השווקים, הזדמנויות הפיתוח והאוכלוסיות שלהם גדולים בהרבה.
בפרט, ישנם קישורים יבשתיים רבים כמו מסדרון בנגלדש-סין-הודו-מיאנמר (BCIM).
בשל האטרקטיביות של נתיב ימי מסובסד זה וההשקעות הנלוות לכך, חלו שינויים גדולים ברשתות הלוגיסטיקה של מגזר הספנות.
בשל מיקומה הגאוגרפי הייחודי, מיאנמר נחשבת כממלאת תפקיד מרכזי כציר בפרויקטי BRI של סין.
מנקודת המבט הסינית, אפריקה חשובה כשוק, ספק חומרי גלם וכפלטפורמה להרחבת דרך המשי החדשה – ולכן יש לכלול את חופי אפריקה.
בנמל מומבסה של קניה, סין בנתה חיבור רכבת וכביש לפנים הארץ ולבירה ניירובי.
מצפון מזרח למומבסה, נבנה נמל גדול עם 32 מקומות עגינה עם אזור תעשייה צמוד כולל תשתית למסדרונות תעבורה חדשים לדרום סודן ולאתיופיה.
נמל מודרני של מים עמוקים, עיר לוויין, שדה תעופה ואזור תעשייה נבנים ב,טנזניה.
בהמשך לכיוון הים התיכון, נבנה האזור ליד עיירת החוף המצרית כפרויקט סיני-מצרי משותף.
כחלק מאסטרטגיית דרך המשי שלה, סין משתתפת באזורים נרחבים באפריקה בבנייה ותפעול של נתיבי רכבת, כבישים, שדות תעופה ותעשייה.
בכמה מדינות כמו זמביה, אתיופיה וגאנה, נבנו סכרים בסיוע סינית.
בניירובי, סין מממנת את בניית הבניין הגבוה ביותר באפריקה, מגדלי Pinnacle.
עם ההשקעות הסיניות של 60 מיליארד דולר באפריקה שהוכרזו בספטמבר 2018, נוצרים נוצרים מצד אחד שוקי מכירות ומקודמת הכלכלה המקומית, ומצד שני, חומרי גלם אפריקנים זמינים לסין.
אחד מראשי הגשר הסינים באירופה הוא נמל פיראוס.
בסך הכל, חברות סיניות אמורות להשקיע סך של 350 מיליון יורו ישירות במתקני הנמל עד 2026 ועוד 200 מיליון יורו בפרויקטים קשורים כגון מלונות.
באירופה, סין רוצה להמשיך ולהשקיע בפורטוגל עם נמל המים העמוקים שלה ב, ובמיוחד באיטליה במרכז הלוגיסטי האדריאטי סביב טריאסטה.
לוונציה, נקודת הקצה האירופית החשובה מבחינה היסטורית של דרך המשי הימית, יש היום פחות ופחות חשיבות מסחרית בשל העומק הרדוד או הסחף של הנמל שלה.
אזור החופשי הבינלאומי של טריאסטה מספק במיוחד אזורים מיוחדים לאחסון, טיפול ועיבוד וכן אזורי מעבר לסחורותץ.
במקביל, חברות לוגיסטיקה ושילוח משקיעות בטכנולוגיה ובמיקומים שלהן על מנת להפיק תועלת מהפיתוחים המתמשכים.
זה חל גם על הקשרים הלוגיסטיים בין טורקיה ל, החשובים לדרך המשי, ומשם ברכבת לרוטרדם וזיברוז'.
יש גם שיתוף פעולה ישיר, למשל בין טריאסטה, והמחוז הסיני סצ'ואן.
בעוד שקישורי רכבת ישירים מסין לאירופה, כגון מצ'נגדו לוינה יבשתית, נעצרו בחלקם או מופסקים, ישנם (נכון לשנת 2019) קישורי רכבת שבועיים חדשים בין וולפורט או נירנברג לטריאסטה או בין טריאסטה, וינה ולינץ על דרך המשי הימית.
ישנם גם פרויקטי תשתית פנים-אירופיים נרחבים כדי להתאים את זרמי הסחר לצרכים הנוכחיים.
פרויקטים קונקרטיים (כמו גם מימונם), אשר אמורים להבטיח את החיבור של נמלי הים התיכון עם העורף האירופאי, מוכרעים בין היתר בפסגה השנתית של סין-מרכז-מזרח אירופה, שהושקה ב-2012. למשל, להרחבת קו הרכבת בלגרד-בודפשט, בניית הרכבת המהירה בין מילאנו, ונציה וטריאסטה וחיבורים בציר הים האדריאטי-הבלטי והים הצפוני.
פולין, המדינות הבלטיות, צפון אירופה ומרכז אירופה מחוברות גם הן לדרך המשי הימית באמצעות קישורים רבים, ובכך מרושתות לוגיסטית דרך נמלי הים האדריאטי ופיראוס למזרח אפריקה, הודו וסין.
באופן כללי, חיבורי הספינות להובלת מכולות בין אסיה לאירופה יאורגנו מחדש.
בניגוד לתנועה הארוכה יותר ממזרח אסיה דרך צפון מערב אירופה, נתיב הים הפונה דרומה דרך תעלת סואץ לכיוון ראש הגשר של טריאסטה מקצר את הובלת הסחורות בארבעה ימים לפחות.
על פי מחקר של , הנתיב הימי דרך טריאסטה מפחית באופן דרמטי את עלויות התחבורה.
הדוגמה של מינכן מראה שההובלה לשם משנחאי דרך טריאסטה אורכת 33 ימים, בעוד שהמסלול הצפוני לוקח 43 ימים.
מהונג קונג, המסלול הדרומי מפחית את התחבורה למינכן מ-37 ל-28 ימים.
ההובלה הקצרה יותר פירושה מצד אחד ניצול טוב יותר של נתיבי הספנות עבור חברות הספנות ואידך יתרונות אקולוגיים ניכרים, גם בהתייחס לפליטת ה-CO2 הנמוכה יותר, כי השילוח מהווה נטל כבד על האקלים.
לכן, באזור הים התיכון, שבו האזור הכלכלי של ציר ליברפול–מילאנו פוגש קשרי רכבת מתפקדים ונמלי מים עמוקים, נוצרים אזורי צמיחה משמעותיים.
הנינג וופל, מנהל המכון הכלכלי העולמי של המבורג, מכיר בכך שהטווח הצפוני (כלומר הובלה דרך נמלי הים הצפוני לאירופה) הוא לא בהכרח זה שיישאר דומיננטי בטווח הבינוני.
משנת 2025, תקשר גם את הים האדריאטי העליון עם דרום גרמניה.
נמל טריאסטה, שיחד עם ג'ויה טאורו הוא נמל המים העמוקים היחיד במרכז הים התיכון המתאים לאוניות מכולות מהדור השביעי, הוא אפוא יעד מיוחד להשקעות סיניות.
במרץ 2019, חתמה על הסכמים לקידום נמלי טריאסטה וגנואה.
לפיכך כושר הטיפול השנתי של הנמל תוגדל מ-10,000 ל-25,000 רכבות בטריאסטה (פרויקט Trihub) ותיווצר פלטפורמה הדדית לקידום וטיפול בסחר בין אירופה לסין.
מדובר גם בקידום לוגיסטי בין נמל צפון הים האדריאטי לשנגחאי או גואנגדונג.
זה כולל גם השקעה מדינת הונגרית של 100 מיליון יורו עבור מרכז לוגיסטי בשטח של 32 דונם ומימון מהאיחוד האירופי של 45 מיליון יורו בשנת 2020 לפיתוח מערכת הרכבות בעיר הנמל.
יתר על כן, קבוצת הלוגיסטיקה של נמל המבורג HHLA השקיעה בפלטפורמה הלוגיסטית של נמל טריאסטה (PLT) בספטמבר 2020. בשנת 2020, Duisburger Hafen AG (Duisport), מפעילת המסוף הבין-מודאלי הגדולה בעולם, רכשה 15% ממניות מסוף המטענים בטריאסטה.
ישנם גם מגעים נוספים בין המבורג, ברמן וטריאסטה בנוגע לשיתוף פעולה.
ישנם גם שיתופי פעולה רבים בים האדריאטי העליון, למשל עם הפלטפורמה הלוגיסטית ב-Cervignano.
בפרט, אזור הים האדריאטי העליון מתפתח להצטלבות מורחבת של האזורים הכלכליים הידועים בשם הבננה הכחולה ו.
חשיבותו של הנמל החופשי של טריאסטה תמשיך לעלות בשנים הקרובות עקב הרחבת הנמל המתוכננת והרחבת ציר הרכבת הבלטי-אדריאטי (מנהרת , ובאזור הרחב יותר ).
בנוסף לדרך המשי הימית, דווח כי רוסיה וסין הסכימו לבנות במשותף "דרך משי בקרח" לאורך נתיב הים הצפוני באזור הארקטי, לאורך נתיב ימי בתוך המים הטריטוריאליים של רוסיה.
חברת הספנות China COSCO Shipping Corp השלימה מספר מסעות ניסיון בנתיבי ספנות הארקטיים, וחברות סיניות ורוסיות משתפות פעולה ב וכדי לקדם שיתוף פעולה מקיף בבניית תשתיות, תיירות ומסעות מדעיים.
כחלק מדרך המשי הדיגיטלית, סין בנתה 34 כבלים יבשתיים ותריסרי כבלים תת-מימיים ב-12 מדינות BRI באסיה, אפריקה ואירופה במהלך התקופה 2017–2022.עמ' 180  השקעות הקשורות לדרך המשי הדיגיטלית בפרויקטים מחוץ לסין הגיע לסכום מוערך של 79 מיליארד דולר נכון ל-2018.עמ' 205
בטקס הפתיחה של פורום החגורה והדרך הראשון, שי ג'ינפינג הדגיש את החשיבות של פיתוח דרך משי דיגיטלית באמצעות חדשנות בתפיסות ערים אינטליגנטיות, הכלכלה הדיגיטלית, בינה מלאכותית, ננוטכנולוגיה ומחשוב קוונטי.עמ' 77
חברי האיחוד הכלכלי האירו-אסיאתי משתפים פעולה עם דרך המשי הדיגיטלית ושילבו טכנולוגיות סיניות בתשתית הדיגיטלית שלהם.
פרויקט שואף לפתח שש רשתות חשמל ברחבי סין, צפון מזרח אסיה, דרום מזרח אסיה, דרום אסיה, מרכז אסיה ומערב אסיה.
משאבי אנרגיית הרוח של מרכז אסיה יהוו מרכיב אחד ברשת זו.
המסדרון הכלכלי של הוצע שיעבור מדרום סין למיאנמר ובתחילה סווג באופן רשמי כ"קשור באופן הדוק ליוזמת החגורה והדרך".
מאז פורום החגורה והכביש השני בשנת 2019, BCIM ירד מרשימת הפרויקטים עקב סירובה של הודו להשתתף ביוזמת החגורה והדרך.
סין שיתפה ב-149 מדינות ו-30 ארגונים בינלאומיים בפרויקטי תשתית של BRI הכוללים נמלים, רכבות, כבישים מהירים, תחנות כוח, תעופה וטלקומוניקציה.
אלה כוללים את המסדרון הכלכלי של סין-פקיסטן, בלאוס ונמל היבשתי של Khorgas .
יוזמת החגורה והדרך משכה תשומת לב ודאגה מצד ארגוני הסביבה.
דו"ח משותף של הקרן העולמית לטבע ו-HSBC טען כי ה-BRI מהווה סיכונים משמעותיים וגם הזדמנויות לפיתוח בר קיימא.
סיכונים אלו כוללים שימוש יתר במשאבי טבע, שיבוש מערכות אקולוגיות ופליטת מזהמים.
, כמו תחנת הכוח Emba Hunutlu בטורקיה, נבנות כחלק מ-BRI, ובכך מגדילות את וההתחממות הגלובלית.
כתוצאה מפליטת גזי חממה עודפת, שימור מינים בסכנת הכחדה, המדבור וסחיפת קרקע כתוצאה מרעיית יתר וחקלאות יתר, שיטות כרייה, וזיהום אוויר ומים כתוצאה מפרויקטי תשתית שתוכננו בצורה גרועה הם חלק מהחששות לאורך זמן ביחס למדינות מרכז אסיה.
נקודת ביקורת על ה-BRI באופן כללי מתייחסת למוטיבציה של זיהום ו הו מיקור החוץ למדינות עניות יותר, שממשלותיהן יתעלמו מההשלכות.
בסרביה, למשל, שם מקרי מוות הקשורים לזיהום כבר נמצאים בראש אירופה, הנוכחות של מפעלי פחם בבעלות סינית הביאה להגברת התלות של המדינה בפחם, כמו גם לזיהום אוויר וקרקע בכמה ערים.
לפי קבוצת הסביבה הגרמנית , חברות האנרגיה של סין יהוו כמעט מחצית מהדור החדש של מפעלי הפחם שצפויים להיות מופעלים בעשור הבא.
פרויקטי הפחם של BRI היוו עד 42% מההשקעה בחו"ל של סין ב-2018,ו-93% מהשקעות האנרגיה של קרן דרך המשי המקושרת ל-BRI מושקעות בדלקים מאובנים.
פיתוח תשתיות נמלים והגברת הספנות הקשורים ביוזמת החגורה והדרך הימית עלולים להשפיע על מינים רגישים ובתי גידול ימיים כמו שוניות אלמוגים, מנגרובים, וביצת מלח.
בפתיחת פורום החגורה והדרך לשיתוף פעולה בינלאומי לשנת 2017, הצהיר המנהיג הסיני שי ג'ינפינג שעל ה-BRI "לרדוף אחר החזון החדש של פיתוח ירוק ודרך חיים ועבודה שהיא ירוקה, דלת פחמן, מעגלית ובת קיימא" בהתאם למטרות האג'נדה של 2030 לפיתוח בר קיימא.
דו"ח של תוכנית הפיתוח של האומות המאוחדות ו ממסגרות את ה-BRI כהזדמנות להגנה על הסביבה, כל עוד היא מקדמת סחר ירוק, מימון והשקעות בהתאמה ליישום יעדי הפיתוח בר קיימא של כל מדינה.
הצעות אחרות הן מתן תמיכה פיננסית למדינות החברות ב-BRI שמטרתן למלא את תרומתם להסכם פריז, או מתן משאבים ומומחיות במדיניות כדי לסייע בהרחבת מקורות אנרגיה מתחדשים כגון אנרגיה סולארית במדינות החברות.
הקואליציה הבינלאומית לפיתוח ירוק של יוזמת החגורות והכבישים (BRIGC) הושקה במהלך פורום החגורה והדרך השני לשיתוף פעולה בינלאומי באפריל 2019. עמ' 60  מטרתה "לשלב פיתוח בר קיימא, בפרט קיימות סביבתית, סטנדרטים בינלאומיים והפרקטיקות הטובות ביותר על פני...
סדרי העדיפויות של יוזמת החגורה והדרך".
עם זאת, חוקרים רבים אינם בטוחים אם שיטות העבודה המומלצות הללו ייושמו.
כל יעדי הגנת הסביבה הספציפיים ל-BRI מתוארים בהנחיות לא רשמיות במקום במדיניות או בתקנות מחייבות מבחינה משפטית.
יתרה מכך, המדינות החברות עשויות לבחור לתת עדיפות לפיתוח כלכלי על פני הגנת הסביבה, ובכך להוביל להזנחת אכיפת המדיניות הסביבתית או להורדת הסטנדרטים של המדיניות הסביבתית.
זה עלול לגרום למדינות החברות להפוך ל"" בזמן ש מתחזקת, אם כי העדויות לכך שזה כרגע מתרחש מוגבלות.
בספטמבר 2021, המנהיג העליון של סין שי ג'ינפינג הודיע כי ארצו "תגביר את התמיכה" במדינות מתפתחות אימוץ "אנרגיה ירוקה ודלת פחמן" ולא תממן עוד תחנות כוח פחמיות מעבר לים.
האשמות על הפרת זכויות אדם
על פי דו"ח של ה-NGO האמריקאי (China Labor Watch), יש הפרות נרחבות של זכויות אדם ביחס למהגרי עבודה סינים שנשלחו לחו"ל.
בכלל, חשוב יותר לסין לשכנע את הקהלים המקומיים שלה ביתרונות של BRI מאשר לשכנע קהלים זרים באופן כללי.
עמ' 148  האקדמי ג'רמי גארליק כותב שזו הסיבה לכך שממשלת סין מציגה את ה-BRI בצורה יותר מובנת אינטואיטיבית לקהלים מקומיים מאשר גלובליים.
נכון לשנת 2020, יותר מ-130 מדינות פרסמו אישורים ליוזמה.
מוסקבה הייתה שותפה מוקדמת של סין, ולרוסיה ולסין יש כעת בסך הכל 150 פרויקטים משותפים, כולל צינורות גז טבעי ו.
[דרוש ציטוט] במרץ 2015, סגן ראש הממשלה הראשון של רוסיה איגור שובאלוב טען כי "אסור לרוסיה לראות את החגורה הכלכלית של דרך המשי כאיום על תחום ההשפעה המסורתי והאזורי שלה […] אלא כהזדמנות לאיחוד הכלכלי האירו-אסיאתי".
ביוני 2016, מנהיג סין שי ג'ינפינג ביקר בפולין ונפגש עם נשיא פולין אנדז'יי דודה ועם ראש הממשלה ביאטה שידלו.
דודה ושי חתמו על הצהרה על שותפות אסטרטגית שבה הם חזרו על כך שפולין וסין רואות זו בזו שותפות אסטרטגיות ארוכות טווח.
כמדינה עשירה, סינגפור אינה זקוקה למימון חיצוני מסיבי או לסיוע טכני לבניית תשתיות מקומיות, אך אישרה שוב ושוב את ה-BRI ושיתפה פעולה בפרויקטים קשורים בחתירה אחר רלוונטיות גלובלית ולחיזוק הקשרים הכלכליים עם מקבלי BRI.
הוא גם אחד המשקיעים הגדולים בפרויקט.
יתר על כן, ישנו גורם הגנתי אסטרטגי: לוודא שמדינה בודדת אינה הגורם הדומיננטי היחיד בכלכלה האסייתית.
עוד שהפיליפינים מבחינה היסטורית היו קשורים קשר הדוק לארצות הברית, סין ביקשה את תמיכתה ב-BRI במונחים של החיפוש אחר דומיננטיות בים סין הדרומי.
הפיליפינים התאימו את מדיניותם לטובת תביעות סיניות בים סין הדרומי תחת הנשיא רודריגו דוטרטה.
בשנת 2017, יאניס וארופקיס, שר האוצר היווני לשעבר, כתב ב-Project Syndicate כי הניסיון שלו עם יוזמת החגורה והדרך היה מעודד ביותר.
הוא ציין כי השלטונות הסיניים הצליחו לשלב את תחושת האינטרס העצמי שלהם עם גישה סבלנית להשקעה ומחויבות אמיתית לנהל משא ומתן שוב ושוב, כדי להשיג הסכם עם יתרון הדדי.
באפריל 2019 ובמהלך השני, סין עסקה בשורה של שותפויות בשם "בנה את החגורה והדרך, שתף פיתוח ושגשוג" עם 18 מדינות ערביות.
העמדה הכללית של מדינות אפריקה רואה ב-BRI הזדמנות אדירה לעצמאות מסיוע והשפעה זרים.
יוון, קרואטיה ו-14 מדינות אחרות במזרח אירופה כבר ביחסים מסחריים עם סין במסגרת ה-BRI.
במרץ 2019, איטליה הייתה החברה הראשונה ב-G7 שהצטרפה ל-BRI.
השותפים החדשים חתמו על מזכר הבנות בשווי 2.5 מיליארד אירו על פני שורה של מגזרים כגון תחבורה, לוגיסטיקה ותשתיות נמלים.
למרות הביקורת הראשונית כלפיBRI, ראש ממשלת מלזיה לשעבר, מאהאטיר מוחמד, התחייב לתמוך בפרויקט BRI בשנת 2019. הוא הצהיר כי הוא תומך באופן מלא ביוזמת החגורה והדרך וכי ארצו תהנה מ-BRI.
"כן, רעיון החגורה והדרך נהדר.
הוא יכול לקרב את המדינות הנטולות יבשה של מרכז אסיה קרוב יותר לים.
הן יכולות לגדול בעושר ולצמצם את העוני שלהן", אמר מאהאטיר.
מדען המדינה הרוסי , הנחשב מקורב לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, תמך באסטרטגיה סין-רוסית מאוחדת לאיחוד גוש אירו-אסיה.
הוא טוען שהאיחוד הכלכלי האירו-אסיה (EEU) ויוזמת החגורה והדרך של סין יעבדו יחד כדי לקדם אינטגרציה כלכלית ברחבי האזור.[נדרש מקור טוב יותר]
חלק מהמשקיפים והספקנים, בעיקר ממדינות שאינן משתתפות, כולל ארצות הברית, מפרשים את BRI כתוכנית לרשת סחר בינלאומית מאופיינת על ידי .
כתגובה ל-BRI ארצות הברית, יפן ואוסטרליה הקימו יוזמה נגדית, ב-2019, ואחריה יוזמת של ה-G7 ב-2021.
ארצות הברית מציעה יוזמה נגדית בשם "" (FOIP).
פקידים אמריקאים ניסחו את האסטרטגיה כבעלת שלושה עמודי תווך: ביטחון, כלכלה וממשל.
בתחילת יוני 2019, חלה הגדרה מחדש של ההגדרות הכלליות של "חופשי" ו"פתוח" לארבעה עקרונות מוצהרים: כיבוד ריבונות ועצמאות; פתרון סכסוכים בדרכי שלום; סחר חופשי, הוגן והדדי; והקפדה על כללים ונורמות בינלאומיות.
פקידי ממשל בהודו התנגדו שוב ושוב ליוזמת החגורה והדרך של סין.
בפרט, הם מאמינים שפרויקט "המסדרון הכלכלי של סין-פקיסטן" (CPEC) מתעלם מהדאגות המהותיות של ניו דלהי לגבי ריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית.
ראש ממשלת מלזיה לשעבר מאהאטיר מוחמד, מצא בתחילה את תנאי ההתקשרות של BRI קשים מדי עבור רוב המדינות והמליץ למדינות להימנע מהצטרפות ל-BRI, אך שינה מאז את עמדתו.
מבחינה היסטורית וייטנאם הייתה מסוכסכת עם סין, ולכן היא לא הייתה החלטית לגבי תמיכה או התנגדות ל-BRI.
בדצמבר 2023, וייטנאם וסין הסכימו על מספר מסמכי שיתוף פעולה, כולל "תוכנית לשיתוף פעולה בקידום קישוריות בין מסגרת "שני מסדרונות, חגורה אחת" לבין יוזמת "חגורה ודרך"" בין ממשלות וייטנאם וסין.
דרום קוריאה ניסתה לפתח את "יוזמת אירואסיה" (EAI) כחזון שלה לחיבור מזרח-מערב.
בקריאה להחייאת דרך המשי העתיקה, המטרה העיקרית של הנשיאה פאק גאון-היי הייתה לעודד זרימה של אינטראקציה כלכלית, פוליטית וחברתית מאירופה דרך חצי האי הקוריאני.
יורשו, הנשיא מון ג'יאה-אין הכריז על יוזמת מדיניות חוץ משלו, "המדיניות הדרומית החדשה" (NSP), השואפת לחזק את היחסים עם דרום מזרח אסיה.
בעוד שאיטליה ויוון הצטרפו ליוזמת החגורה והדרך, מדינות אחרות באירופה הביעו דעות אמביוולנטיות.
קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, הכריזה כי ה-BRI "חייב להוביל להדדיות מסוימת, ואנחנו עדיין מתקוטטים על החלק הזה".
בינואר 2019 נשיא צרפת עמנואל מקרון אמר, "דרכי המשי העתיקות מעולם לא היו רק סיניות...
כבישים חדשים לא יכולים ללכת רק בכיוון אחד." ראש הנציבות האירופית ז'אן קלוד יונקר וראש ממשלת יפן שינזו אבה חתמו על הסכם תשתית בבריסל בספטמבר 2019 כחלופה ליוזמת החגורה והדרך של סין כדי לקשר בין אירופה ואסיה בתיאום תשתיות, תחבורה ופרויקטים דיגיטליים.
בשנת 2018, ראש הממשלה של מדינת ויקטוריה בדרום-מזרח אוסטרליה, דניאל אנדרוז , חתם על מזכר הבנות על יוזמת החגורה והדרך ליצירת קשרי תשתית וקידום היחסים עם סין.
שר הפנים פיטר דוטון תיאר את ה-BRI כ"יוזמת תעמולה מסין" שמביאה ל"כמות עצומה של התערבות זרה", תוך שהוא טוען ש"ויקטוריה צריכה להסביר מדוע היא המדינה היחידה במדינה שנכנסה להסכם הזה.".
ראש הממשלה סקוט מוריסון אמר שוויקטוריה נכנסת לשטח מדיניות הממשל הפדרלי, והצהיר כי "לא תמכנו בהחלטה הזו בזמן ההוא [כשממשלת ויקטוריה והוועדה הלאומית לפיתוח ורפורמה של הרפובליקה העממית של סין קיבלו את ההסכם].
נושאי אינטרסים לאומיים בענייני חוץ נקבעים על ידי הממשל הפדרלי, ואני מכבד את סמכות השיפוט שלהם בכל הנוגע לנושאים שהם אחראים להם, וזה תמיד היה הנוהג המקובל עבור מדינות לכבד ולהכיר בתפקיד הממשל הפדרלי בקביעת מדיניות החוץ".