tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
להישג זה הגיע בזכות שלב חצי הגמר אליו העפילה בטורניר גולד קוסט (הפסידה לאי סוגיאמה) ולשני שלבי רבע הגמר אליהם העפילה בטורניר אקפולקו (דרג 3) וסיאול (דרג 4).
כמו כן, ייצגה סטוסור בשנת 2004 את אוסטרליה בטורניר הטניס של אולימפיאדת אתונה, והפסידה בסיבוב הראשון בתחרויות היחידות והזוגות.
בשנת 2005 הגיעה סטוסור לראשונה לשלב הגמר בטורניר מסבב ה-WTA.
הדבר קרה פעמיים בשנה זו.
הפעם הראשונה התרחשה בטורניר גולד קוסט (הפסידה לפטי שנידר בגמר) ואילו הפעם השנייה התרחשה בטורניר סידני (דרג 2; הפסידה לאלישיה מוליק בגמר).
בעקבות הישגים אלה נכנסה סטוסור לראשונה בקריירה שלה אל תוך רשימת 50 השחקניות הטובות בעולם.
בתחרויות הזוגות נחלה סטוסור בשנת 2005 הצלחה רבה אף יותר.
סטוסור זכתה בשנה זו ב-7 תוארי זוגות, כאשר שתי הזכיות הבולטות היו באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות סבב ה-WTA.
בשני התארים האלה (כמו גם בשלושה תוארי זוגות נוספים) זכתה סטוסור בצוותא עם ליזה ריימונד.
בזכות הישגיהן הרבים בשנה זו זכו סטוסור וריימונד בתארים "זוג השנה מטעם ה-WTA" ו"אלופות ה-ITF לזוגות נשים" לשנת 2005. סטוסור מספרת שכשריימונד הציעה לה לשחק ביחד כצוות במשחקי זוגות היא הייתה קרועה בין האפשרות ללמוד הרבה משחקנית זוגות מומחית כריימונד, לבין נאמנותה לשותפתה בריאן סטיוארט.
סטוסור הכריעה בסופו של דבר לטובת הניסיון, ומאז הייתה ריימונד לשותפתה הקבועה במשחקי הזוגות.
כמו כן, זכתה סטוסור בשנת 2005 בעוד תואר גראנד סלאם, כאשר זכתה בתחרות הזוגות המעורבים של אליפות אוסטרליה הפתוחה בצוותא עם סקוט דרייפר.
בשנה זו הגיעה סטוסור פעם נוספת לשלב הגמר, הפעם בטורניר פראג (דרג 4), בו הפסידה לשחר פאר.
סטוסור הגיעה בשנת 2006 פעם אחת לשלב חצי הגמר.
הדבר קרה בטורניר ניו הייבן מהדרג ה-2, בו הפסידה סטוסור ללינדזי דבנפורט.
מבחינת דירוג היחידות, סטוסור התקדמה ב-2006 במעלה הדירוג כל הדרך אל המקום ה-29, ובכך נמנתה לראשונה בקריירה שלה על 30 הראשונות בעולם.
בתחרויות הזוגות זכתה סטוסור ב-2006 ב-10 תארים בצוותא עם ליסה ריימונד.
בין הזכיות בתוארי הזוגות ניתן למנות זכייה בתואר גראנד סלאם באליפות צרפת הפתוחה וזכייה נוספת באליפות סבב ה-WTA.
בעקבות הצלחותיה בסבב הזוגות העפילה סטוסור בחודש פברואר לפסגת הדירוג העולמי לזוגות, ושהתה שם עד סוף השנה.
שותפתה למשחקי הזוגות, ליסה ריימונד, הצטרפה אליה בפסגת הדירוג לאחר אליפות וימבלדון.
בעקבות ההצלחה המשותפת שלהן, זכו סטוסור וריימונד פעם שנייה ברציפות בתארים "זוג השנה מטעם ה-WTA" ו"אלופות ה-ITF לזוגות נשים".
ברוב החצי השני של העונה (למעט טורניר ניו הייבן ואליפות ארצות הברית הפתוחה) לא שיחקה סטוסור בסבב ה-WTA מכיוון שחלתה במחלת ליים.
אי לכך, לא היו לסטוסור הישגים משמעותיים בשנה זו, מלבד שלוש הגעות לשלב רבע הגמר בטורנירים בגולד קוסט, טוקיו (דרג 1) וממפיס (דרג 3).
בתחרויות הזוגות זכתה סטוסור ב-5 תארים נוספים, כולם עם שותפתה הקבועה ליסה ריימונד.
מחלת ליים מנעה מסטוסור את האפשרות לשחק גם בשלושת החודשים הראשונים של 2008. כשחזרה סטוסור לשחק היא דורגה מחוץ ל-150 הראשונות בעולם.
כתוצאה מכך, בחרה סטוסור לשחק תחילה בשני טורנירים קטנים מסבב ה-ITF.
לאחר מכן חזרה סטוסור להתחרות בסבב ה-WTA, ואף הגיעה לגמר טורניר סיאול (דרג 4; הפסידה למריה קירילנקו) ולחצי גמר טורניר איסטבורן מהדרג ה-2 (הפסידה לנדיה פטרובה).
בעקבות הישגים אלה הצליחה סטוסור לסיים את שנת 2008 כשהיא מדורגת במקום ה-52 בעולם.
בנוסף, ייצגה סטוסור בשנה זו את אוסטרליה בפעם השנייה בקריירה שלה בטורניר הטניס האולימפי, הפעם באולימפיאדת בייג'ינג, והפסידה בסיבוב השני בתחרויות היחידות והזוגות.
כמו כן, זכתה סטוסור בשנת 2008 בתחרות הזוגות המעורבים של אליפות וימבלדון ביחד עם בוב בריאן, ובכך השלימה זכייה בתחרות כלשהי בכל אחד מארבעת טורנירי הגראנד סלאם.
שנת 2009 מהווה את שנת הפריצה של סטוסור בכל הנוגע לתחרויות היחידות.
ההישג הבולט ביותר בשנה זו היה ההגעה לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה (לפני כן לא הגיעה סטוסור אפילו לא לשלב רבע הגמר באף טורניר גראנד סלאם), כאשר היא מנצחת בדרך את המדורגת 4 בטורניר ילנה דמנטייבה לפני שהפסידה לאלופה בדיעבד סבטלנה קוזנצובה.
הישגים בולטים נוספים בשנה זו היו הזכייה בתואר WTA ראשון באוסקה (הקטגוריה הבינלאומית), בו ניצחה את קרוליין ווזניאקי בחצי הגמר ואת פרנצ'סקה סקיאבונה בגמר, הגעה לשלב הגמר בטורניר לוס אנג'לס מהקטגוריה העליונה (הפסידה לפלאביה פנטה) והגעה לשלב חצי הגמר בטורניר סטנפורד מהקטגוריה העליונה (הפסידה לאלופה בדיעבד מריון ברטולי).
בעקבות הישגיה אלה הגיעה סטוסור בחודש ספטמבר לשיא חדש בדירוג היחידות שלה - המקום ה-13 בעולם.
בתחרויות הזוגות שיחקה סטוסור בשנת 2009 עם רנה סטאבס.
השתיים הגיעו שלוש פעמים לשלב הגמר בטורנירים מסבב ה-WTA, ואף העפילו לאליפות סבב ה-WTA, שם הפסידו בשלב חצי הגמר לקארה בלאק וליזל הובר.
בשנת 2010 המשיכה סטוסור להתקדם מבחינה מקצועית.
גולת הכותרת של הישגיה של סטוסור בשנה זו הייתה ההגעה לשלב הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שם הפסידה בגמר לפרנצ'סקה סקיאבונה.
בנוסף, זכתה סטוסור בשנה זו בתואר WTA שני, הפעם בטורניר צ'ארלסטון מהקטגוריה העליונה, שם ניצחה בגמר את ורה זבונרבה.
פעם נוספת בשנה זו הגיעה סטוסור לשלב הגמר - בטורניר שטוטגרט מהקטגוריה העליונה, בו הפסידה לז'וסטין הנין.
ארבע פעמים הגיעה סטוסור לשלב חצי הגמר.
בחודש פברואר 2011, לאחר שהגיעה לשלב רבע הגמר של טורניר דובאי (הפסידה לילנה יאנקוביץ'), עלתה סטוסור למקום ה-4 בעולם, מיקום המהווה דירוג שיא עבורה.
בחודש אפריל הגיעה סטוסור לחצי גמר טורניר שטוטגרט (הפסידה ליוליה גורגס) וזכתה בתואר הזוגות בטורניר בצוותא עם סבינה ליזיקי.
בחודש מאי בטורניר רומא (הקטגוריה העליונה) ניצחה סטוסור את פרנצ'סקה סקיאבונה (5 בעולם) בשלב רבע הגמר ואת נה לי (6 בעולם) בשלב חצי הגמר, אך הפסידה בשלב הגמר למריה שראפובה (8 בעולם).
בחודש אוגוסט הפסידה סטוסור לסרינה ויליאמס בגמר טורניר טורונטו (הקטגוריה העליונה), אולם בספטמבר ניצחה סטוסור את ויליאמס בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה, וזכתה בתואר הגראנד סלאם הראשון שלה בסבב היחידות.
הופעתה הראשונה של סטוסור בגביע הפדרציה הייתה בשנת 2003, עת הפסידה לפביולה זולואגה הקולומביאנית במסגרת סיבוב הפלייאוף הראשון בבית העליון של גביע הפדרציה, בו ניצחה נבחרת אוסטרליה את נבחרת קולומביה.
הישג השיא של סטוסור בגביע הפדרציה כחלק מנבחרת אוסטרליה היה ההעפלה לבית העליון מספר 1 (בו משחקות שמונה הנבחרות הראשונות בעולם) בשנת 2010, לאחר ניצחון על נבחרת אוקראינה בשלב הפלייאוף.
המאזן של סטוסור בגביע הפדרציה עומד על 25 ניצחונות (19 במשחקי יחידות ו-6 במשחקי זוגות) מול 9 הפסדים (כולם במשחקי יחידות).
בתור שחקנית זוגות טובה, סטוסור פיתחה לעצמה בתחילת הקריירה שלה סגנון משחק של "הגשה וריצה לרשת" (סרב אנד וולי), כלומר לחבוט חבטת הגשה ולרוץ לרשת על מנת לסיים את הנקודה בחבטת יעף.
אולם ככל שהשנים חלפו, החלה סטוסור להרגיש יותר בנוח לחבוט מקו הבסיס, וכתוצאה מכך החלה להגיע פחות לאזור הרשת.
חבטות הקרקע של סטוסור הנחבטות מכף היד, נחבטות עם הרבה מאוד סיבוב עילי (טופ ספין) ונחשבות כחבטות הטובות ביותר שלה, כפי שניתן ללמוד מהעדפתה של סטוסור לחבוט כחבטות כף יד גם כדורים המגיעים לאזור חבטת גב היד שלה (חבטות אינסייד אאוט).
סטוסור יכולה לחבוט חבטות כף יד ללא מענה (וינרים) מכל נקודה על המגרש, ותנועתה כאשר היא חובטת את חבטת כף היד מקשה על היריבות שלה לנחש לאן היא עומדת לחבוט את הכדור.
עקב כך, מעדיפות שחקניות רבות לתקוף את חבטת גב היד של סטוסור, הנחשבת אצל סטוסור לנקודת חולשה.
עם זאת, ב-2010 שיפרה סטוסור את חבטת גב היד שלה אותה היא חובטת בשתי ידיים, וכעת היא אף מסוגלת מפעם לפעם לחבוט מצד זה חבטות לא מענה.
סטוסור הוסיפה בשנה זו למגוון החבטות שלה גם את חבטת החיתוך (סלייס) בגב היד, אותה היא חובטת ביד אחת.
חבטה זו מסייעת לסטוסור אף היא במהלך בניית הנקודות.
בנוסף, סטוסור ידועה ביכולות האתלטיות שלה, ולאחר שהחלימה ממחלת ליים שאיימה להשבית לה את הקריירה, היא הפכה לאחת השחקניות בעלות הכושר הגופני הטוב ביותר בסבב.
עקב העוצמה, מהירות הסיבוב הגבוהה והמגוון שלה, נחשבת לרוב חבטת ההגשה של סטוסור כאחת מחבטות ההגשה הטובות ביותר בסבב הנשים.
ההגשה הראשונה שלה, בלתי יציבה ככל שתהיה, מגיעה באופן קבוע למהירויות של מעל ל-190 קמ"ש.
ההגשה השנייה של סטוסור, שגורמת לכדור לקפוץ גבוה בסיבוביות רבה (קיק סרב), מוערכת כאחת מההגשות השניות הטובות בסבב הנשים, ונחשבה כמי שמילאה תפקיד מרכזי בהצלחתה של סטוסור באליפות צרפת הפתוחה בשנים 2009 ו-2010.
סוג המשטח האהוב ביותר על סטוסור הוא משטח קשה, אם כי נכון לשנת 2010, סטוסור השיגה את הישגיה הטובים ביותר בקריירה דווקא על משטח החימר.
בנוסף, סטוסור ציינה את משטח הדשא כמשטח הפחות מועדף עליה.
יתרונותיה של סטוסור (חבטת כף יד עם סיבוב עילי רב וחבטת הגשה בעל מהירות סיבוב גבוהה) לא כל כך יעילים על המשטח הזה.
ההישגים של סטוסור באליפות וימבלדון, שהיא טורניר הגראנד סלאם היחיד המשוחק על משטח הדשא, מעידים על כך, כאשר רק פעם אחת בקריירה הצליחה סטוסור לעבור את הסיבוב השני בטורניר זה.
החל משנת 2009 משמשת חברת לקוסט כספונסרית הלבוש של סטוסור.
סטוסור משתמשת במחבטים של בבולט, ומרכיבה משקפיים של חברת אוקלי.
יום לאחר שחזרה הביתה לאוסטרליה בספטמבר 2007 מאליפות ארצות הברית הפתוחה, הובהלה סטוסור לחדר מיון עקב כאבי ראש עזים.
סטוסור נשארה בבית החולים עוד כמה ימים, במהלכם אובחנה כמי שלוקה בדלקת קרום המוח הנגיפית, אבחנה שהובילה את סטוסור לחודש של תרופות והרבה מנוחה.
לאחר שמצבה של סטוסור לא השתפר נערכו לה בדיקות נוספות, שבסופן היא אובחנה כסובלת ממחלת ליים, שדלקת קרום המוח הנגיפית היא תסמין שלה.
בריאיון שנערך עימה סיפרה סטוסור שסבלה בתקופה הזאת בעיקר מעייפות ומחולשה רבה מאוד, בנוסף לפריחה ולכאבים בשרירים ובמפרקים.
שותפתה למשחקי הזוגות דאז, ליסה ריימונד, ציינה שלסטוסור בקושי היה את הכוח באותם הימים להכין לעצמה ארוחת בוקר.
במהלך השבועות שלאחר האבחון במחלה, קיבלה סטוסור תרופות אנטיביוטיקה חדשות, ששיפרו את מצבה באופן הדרגתי.
גם תהליך החזרה שלה לסבב ה-WTA היה הדרגתי, כאשר הצוותים הרפואיים של ה-WTA מכינים עבור סטוסור תוכנית אימונים שבועית על מנת להחזיר אותה לכושר משחק.
כתשעה חודשים לאחר שחלתה סטוסור במחלה, היא חזרה לשחק בתחרויות טניס מקצועיות.
תחילה בסבב ה-ITF, ולאחר מכן גם בסבב ה-WTA.
במבט לאחור ציינה סטוסור בריאיון שהמחלה הזאת עלולה הייתה לסיים לה את הקריירה, ושהיא מרגישה בת מזל שהיא החלימה ממנה כל כך מהר.
אחת מהתוצאות של הלם המעבר לסבב הבוגרות היה, לפי מאסטרס, ויתור על חבטות מסוימות מצידה של סטוסור.
מאסטרס ציין שהתנהגות כזאת לא היה מקובלת עליו ושהיה על סטוסור ללמוד את הערך הרב שיש לכל נקודה ונקודה.
מוריס מספר, שכשסטוסור הייתה בגילאים 16–20 היא התקדמה במעלה הדירוג, אולם לא במהירות שהייתה מצופה ממנה.
לפי מוריס, סטוסור חסרה אז את "הדחף לשים את הקריירה שלה לפני הכל, את הדחף הפנימי להגיד: 'אני רוצה להיות שחקנית עכשיו'".
כל זה השתנה, לפי מוריס, בגלל מחלת ליים.
ואכן, כפי שניתן לראות, רק לאחר שהחלימה סטוסור ממחלת ליים הגיעה הפריצה המיוחלת שלה אל הרמות הגבוהות באמת.
ב-13 ביולי 2020 הודיעה סטוסור בפוסט באינסטגרם על הולדתה של ג'נבייב, בתם המשותפת שלה ושל בת הזוג שלה, ליז ב-16 ביוני אותה שנה.
בפסקה זו מוצגות זכיות בטורנירים בסבב ה-WTA בלבד.
לפני שנת 2009 החל משנת 2009 גראנד סלאם (2) אליפות סבב ה-WTA (2) דרג 1 (9) הקטגוריה העליונה - טורנירים מנדטוריים (0) דרג 2 (7) הקטגוריה העליונה - פרמייר 5 (0) דרג 3 (2) הקטגוריה העליונה (1) דרגים 4 ו-5 (0) הקטגוריה הבינלאומית (0)
זוג השנה מטעם ה-WTA ואלופת ה-ITF לזוגות נשים לשנת 2005 בצוותא עם ליסה ריימונד.
זוג השנה מטעם ה-WTA ואלופת ה-ITF לזוגות נשים לשנת 2006 בצוותא עם ליסה ריימונד.
סמנתה לינט "סאם" ריילי .
היא שחיינית אוסטרלית ממוצא אבוריג'יני, בעלת 3 מדליות אולימפיות משתי אולימפיאדות, אחת כסף ושתיים ארד, אלופת עולם במשחה ל-100 מטר ול-200 מטר חזה, בעלת 3 מדליות עולמיות ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר חזה.
היא החלה לשחות על מנת להתגבר על האסתמה ממנה סבלה.
היא התאמנה תחת הדרכתו של סקוט ולקרס, ביחד עם סוזי אוניל.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכתה ריילי במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה במוקדמות.
בנוסף, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.15 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה ריילי במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.25 דקות.
בנוסף, היא סיימה במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:07.01 דקות ובמקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:32.63 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בפלמה דה מיורקה, ספרד בדצמבר 1993 זכתה ריילי בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה (1:07.77 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה (2:24.75 דקות).
בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:06.95 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה באוגוסט 1995 זכתה ריילי בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.81 דקות, 5 מאיות השנייה איטי משיא העולם של חברתה לאגודה רבקה בראון (2:24.76 דקות) והתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:02.93 דקות).
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בדצמבר 1995 זכתה ריילי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 1:05.70 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש נוסף של 2:20.85 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:00.46 דקות.
ריילי הגיעה לאולימפיאדת אטלנטה (1996) תחת עננה כבדה של חשד לאימרוץ וזאת לאחר שנימצאה חיובית בבדיקת סמים שיגרתית שנערכה לה לפני כן.
מאמנה הודה שהורה לתת לה כדורים נגד כאב ראש שהכילו חומרים אסורים.
היא קיבלה רשות להשתתף באולימפיאדה ונאלצה להתמודד עם המבוכה והלחץ שהפרשה עוררה.
במשחקים עצמם זכתה ריילי בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.08 דקות, אחרי ארצות הברית (4:02.88 דקות) ולפני סין (4:07.34 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.18 דקות, אחרי פני היינס מדרום אפריקה (1:07.73 דקות) ואמנדה בירד מארצות הברית (1:08.09 דקות).
בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.91 דקות, המנצחת הייתה היינס (2:25.41 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' בשנת 1998 סיימה ריילי במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.63 דקות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.80 דקות.
היא ניסתה לחזור לתחרויות לקראת אולימפיאדת סידני.
אימוניה השתבשו לאחר שסבלה מדלקת כליות.
במבחנים האוסטרלים עצמם היא נוצחה על ידי שחיינית בת 14 לייזל ג'ונס ועזבה את הבריכה בדמעות.
היא פרשה לאחר מכן משחייה תחרותית.
ריילי זכתה ב-5 מדליות בתחרויות השחייה של משחקי חבר העמים הבריטי מתוכן 4 מדליות זהב.
ריילי זכתה ב-10 מדליות באליפות הפאן פסיפיק בשחייה, מהן 4 זהב ו-6 כסף בחמישה מפגשים.
בשנת 1994 זכתה ריילי בתואר שחיינית השנה בעולם.
בשנת 1997 זכתה ריילי בתואר שחיינית השנה באזור האוקיינוס השקט.
סמנתה ריד סמית' הייתה תלמידת בית ספר אמריקאית ממדינת מיין, שזכתה לפרסום בין-לאומי בתקופת המלחמה הקרה לאחר שבשנת 1982 כתבה מכתב למזכיר הכללי החדש של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, יורי אנדרופוב, וקיבלה ממנו תשובה אישית, שכללה הזמנה לבקר בברית המועצות.
סמית' נענתה להזמנה ובקיץ 1983 טסה ביחד עם הוריה לברית המועצות ושהתה שם שבועיים כאורחת של אנדרופוב.
סמית' הוגדרה כ"שגרירה של רצון טוב" וסוקרה בהרחבה על ידי כלי תקשורת בשתי המעצמות.
היא נודעה כ"שגרירה האמריקאית הצעירה ביותר" והשתתפה באירועים של פעילי שלום ביפן.
היא כתבה ספר על הביקור ביחד עם אביה ושיחקה בסדרת טלוויזיה.
בגיל 13 נהרגה בהתרסקות מטוס נוסעים.
ב-12 בנובמבר 1982, יומיים לאחר מותו של ליאוניד ברז'נייב, מונה יורי אנדרופוב (שעמד בראש הק.ג.ב.) ל.
בכך, הפך אנדרופוב לשליטה בפועל של המעצמה.
רוב כלי התקשורת המערביים סיקרו את המאורע באופן שלילי, כיוון שאנדרופוב נתפס כאיום ליציבותו של העולם המערבי.
הוא החל את כהונתו כשליט ברית המועצות בחיזוק כוחו של הק.ג.ב.
ודיכוי מתנגדיו, ואף הכריז: .
באותה עת שררה מתיחות בין-לאומית סביב ניסיונותיהן של ארצות הברית וברית המועצות לפתח כלי נשק שניתנים לשיגור מלוויינים בחלל, מרוץ חימוש שזכה לשם "מלחמת הכוכבים".
שתי המעצמות השקיעו משאבים רבים בניסיון לפתח טכנולוגיה זו והיו נתונות תחת לחץ לחדול מכך.
נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, היה נתון תחת לחץ מצד לובי של מדענים אמריקאים ומומחים לנשק, בעוד הממשל ברוסיה פרסם הודעה שבה נכתב: .
במקביל לכך, התקיימו הפגנות רבות משתתפים בכל רחבי אירופה וצפון אמריקה נגד המשך מרוץ החימוש הגרעיני.
בשלב זה נטשו שתי מעצמות העל את תהליך הדטאנט, שבמסגרתו נעשה ניסיון להפסקת המתיחות בין מדינות, ובתגובה לפריסת טילי SS-20 על ידי ברית המועצות, הורה רייגן לפרוס טילים בליסטיים מדגם פרשינג 2 באירופה.
עובדה נוספת שתרמה למתיחות הבין-לאומית הייתה מעורבותה בת שלוש השנים של ברית המועצות במלחמת אפגניסטן.
באווירה זו פרסם השבועון "טיים" בגיליון 22 בנובמבר 1982 כתבת שער העוסקת באנדרופוב.
סמית' קראה אותה ושאלה את אמהּ: .
סמנתה סמית' נולדה ב-29 ביוני 1972 בעיירה הולטון שבמדינת מיין, לזוג ג'יין ריד וארתור סמית'.
כשהייתה בת חמש כתבה סמית' מכתב לאליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ובו הביעה את הערכתה אליה.
ב-1980 עברה המשפחה לגור בעיירה מנצ'סטר שבמדינת מיין.
אביה של סמית' לימד אנגלית וכתיבה יוצרת באוניברסיטת מיין באוגוסטה (UMA), ואמה עבדה במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של מדינת מיין.
בנובמבר 1982, בהיותה בת עשר, כתבה סמית' מכתב לשליט ברית המועצות יורי אנדרופוב, בבקשה להבין מדוע היחסים בין ברית המועצות לארצות הברית כה מתוחים:
המכתב פורסם בעיתון הרוסי "פראבדה" וסמית' שמחה על כך, אך לא זכתה לתשובה.
היא שלחה מכתב נוסף, הפעם לשגריר ברית המועצות בארצות הברית, ושאלה אותו האם אנדרופוב מתכוון להשיב למכתבה.
ב-26 באפריל 1983 קיבלה סמית' מכתב תשובה מאנדרופוב:
הנסיעה לברית המועצות והפרסום הבין-לאומי
מכתב התשובה של אנדרופוב חולל קרקס תקשורתי.
כתבות בנושא התפרסמו ברשתות הטלוויזיה הגדולות בארצות הברית, ומיטב אישי התקשורת של התקופה, כדוגמת טד קופל וג'וני קארסון, ערכו ראיונות עם סמית'.
ב-7 ביולי היא טסה למוסקבה עם הוריה, ושהתה שם שבועיים כאורחת של אנדרופוב.
במהלך שהותה היא ביקרה בלנינגרד ובמחנה הילדים "ארטק" שבחצי האי קרים.
סמית' אמרה כי בלנינגרד היא והוריה הופתעו מחביבותם של האנשים ומהמתנות הרבות שהכינו להם.
במסיבת עיתונאים שהתקיימה במוסקבה הכריזה סמית' כי הרוסים: .
במחנה "ארטק", היא בחרה להישאר עם הילדים הסובייטים ודחתה הצעה לעבור למגורים מיוחדים.
כדי להקל על התקשורת עמה, שוכנו איתה בבניין מורים וילדים דוברי אנגלית רהוטה.
סמית' התגוררה במעונות עם תשע בנות נוספות ובילתה את זמנה בשחייה ובלימוד שירים וריקודים רוסיים.
סמית' לא נפגשה עם אנדרופוב פנים אל פנים במהלך הביקור, אולם השניים ניהלו שיחת טלפון.
למעשה אנדרופוב חלה קשות בתקופה זו ונעלם מעיני הציבור.
הקוסמונאוטית הרוסית ולנטינה טרשקובה, האישה הראשונה בחלל, התקשרה אף היא אל סמית', אך לאחר זמן קצר ניתקה סמית' בטעות את השיחה, לאחר שלא הבינה עם מי היא מדברת.
התקשורת סיקרה כל צעד של סמית'.
תצלומים וכתבות עליה התפרסמו בעיתונים ובירחונים המרכזיים בברית המועצות בזמן הטיול ואחריו.
סמית' הפכה לידוענית והייתה מוכרת היטב לאזרחי ברית המועצות.
סמית' חזרה לארצות הברית ב-22 ביולי 1983. תושבי מדינת מיין קיבלו אותה עם ורדים, שטיח אדום ולימוזינה שהסיעה אותה עד ביתה.
בחודש דצמבר 1983, במסגרת היותה ה"שגרירה האמריקאית הצעירה ביותר", הוזמנה סמית' לבקר ביפן, שם היא נפגשה עם ראש הממשלה יסוהירו נקסונה והשתתפה בסימפוזיון הילדים הבין-לאומי שנערך בעיר קובה.
בנאומה בסימפוזיון, הציעה סמית' שמנהיגי ברית המועצות וארצות הברית יחליפו ביניהם את נכדותיהם למשך שבועיים בכל שנה בטענה שמנהיג .
ביקורה של סמית' בברית המועצות היווה השראה לביקורים דומים של ילדים אחרים כ"שגרירים של רצון טוב".
אחד הידועים שבהם הוא ביקורה של הילדה הסובייטית קטיה ליצ'ובה בארצות הברית.
סמית' כתבה ספר ביחד עם אביה בשם "מסע לברית המועצות" ("Journey to the Soviet Union") בו סיכמה את חוויותיה מהביקור.
ב-1984 היא הנחתה תוכנית מיוחדת לילדים במסגרת ערוץ דיסני בשם "סמנתה סמית' נוסעת לוושינגטון...
התוכנית עסקה בפוליטיקה ובמהלכה ראיינה סמית' חלק מהמועמדים לבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו באותה שנה.
בין המרואיינים היו ג'ורג' מקגוורן וג'סי ג'קסון.
ב-1985 שיחקה סמית' בסדרת הטלוויזיה "ליים סטריט" לצד השחקן רוברט וגנר.
פרסומה הביא מעריץ לתכנן את רציחתה, תוכנית שנתגלתה מספר שנים לאחר מכן כאשר הוא רצח שחקנית אחרת.
ב-25 באוגוסט 1985, בסיום הצילומים לפרק בסדרה "ליים סטריט", חזרו סמית' ואביה לביתם בטיסת 1808 של בר הרבור איירליינס .
בשעה 22:00 בלילה בערך, בעת שהמטוס בו טסו, מסוג ביצ'קראפט דגם 99 , ניסה לנחות בנמל התעופה לוויסטון-אובורן שבמדינת מיין, הוא פגע בעצים בדרך אל מסלול הנחיתה והתרסק כקילומטר ממנו.
שני אנשי הצוות וששת נוסעי המטוס נהרגו בהתרסקות.
בימים שלאחר ההתרסקות הועלו השערות רבות בנוגע לסיבות התרחשותה.
תאוריות קשר שונות על כך שלממשל האמריקאי הייתה יד בדבר נפוצו בברית המועצות.
חקירה שנערכה בארצות הברית בידי המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה מצאה כי התאונה נגרמה משורה של גורמים, ובהם: לילה גשום, חוסר ניסיון של הטייסים, ותקלה טכנית נפוצה, אך לרוב לא קטלנית, במכ"ם שעל הקרקע.
כאלף איש השתתפו בהלווייתה של סמית' בעיר אוגוסטה שבמדינת מיין.
עם המשתתפים נמנה גם נציג מטעם השגרירות הסובייטית בוושינגטון, שקרא מכתב תנחומים אישי ממנהיג ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב.
גם נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, שלח מכתב תנחומים לאמה של סמית', ובו כתב:
גופותיהם של סמית' ושל אביה נשרפו, ואפרם נקבר זה לצד זה בבית הקברות "איסטברוק" שבמחוז ארוסטוק במדינת מיין.
סמית' הונצחה הן בברית המועצות והן במדינת מיין בה התגוררה.
בול זיכרון בדמותה הונפק בברית המועצות, סמטה על שמה נחנכה במחנה הילדים "ארטק" ואנדרטה לזכרה הוקמה במוסקבה.
האסטרונומית הרוסייה לודמילה צ'רניח קראה לאחד האסטרואידים שגילתה "3147 סמנתה" על שמה של סמית'.
יהלום שנמצא בסיביר, הר בברית המועצות לשעבר ואוניית נוסעים נקראו גם הם על שמה של סמית'.
במדינת מיין נחקק חוק שמציין את יום שני הראשון בכל חודש יוני כ"יום סמנתה סמית'".
בעיר אוגוסטה שבמדינת מיין מוצב פסל ארד ליד מוזיאון מדינת מיין , שבו מתוארת סמית' כשהיא משחררת יונה בעוד גור דובים נח לרגליה, כשהדוב מייצג את רוסיה כמו גם את מדינת מיין.
באוקטובר 1985 הקימה אמה של סמית' את "קרן סמנתה סמית'" שקידמה חילופי תלמידים בין ארצות הברית לברית המועצות, במסגרת משחקים שנועדו לקדם רצון טוב.
משלחת ראשונה יצאה למוסקבה בקיץ 1986, ומדינת מיין אירחה משלחת תלמידים בקיץ 1987. הקרן המשיכה לפעול גם לאחר קריסת ברית המועצות, עד אמצע שנות ה-90. אמה של סמית' המשיכה להופיע לעיתים בפני קהל ולנאום בנושא שלום בין-לאומי, גם 20 שנה לאחר מות בתה.
סמית' זכתה לאהדה בארצות הברית, בחייה ולאחר מותה.
במשך שנים הוזכרה כגיבורה אמיתית ושליחת המכתב הוזכרה כדוגמה לפעולה שכל אדם יכול לעשות כדי לפעול למען עולם טוב יותר.
בשנת 1987 שימשה סמית' השראה לדמותו של גיבור הסרט "Amazing Grace and Chuck", ילד בן 12 הפותח במאבק נגד התחמשות גרעינית.
בספרי לימוד בארצות הברית מוצגת לעיתים סמית' כדוגמה חיובית למעורבות אזרחית וכמי שהביאה לשינוי במעשיה.
למשל, בספר לימוד שיצא בארצות הברית בשנת 1991 נאמר:
כך גם, בספר משנת 2006 המציג 101 פתרונות לאלימות, טרור ומלחמה, מוצג כאחד הפתרונות המעשה של סמית', יחד עם דבריו של מיכאיל גורבצ'וב, שחתם על הסכם לצמצום הנשק הגרעיני, בעקבות כך שמאות אלפי מכתבים מילדים נגעו בו עמוקות.
מנגד, הציגו רבים בארצות הברית את ביקורה בברית המועצות כ"תעלול יחסי ציבור בסגנון אמריקאי".
מחלקת המדינה אף טענה בפרסומים רשמיים כי סמית' משמשת ככלי בידי ברית המועצות במטרה לעורר מחאה עולמית נגד מדיניות הגרעין האמריקאית.
פרופסור ריצ'רד פייפס, סופר והיסטוריון אמריקאי, ניסח גישה זאת במילים "אין זה אלא מהלך תעמולתי".
בתקשורת האמריקאית אף נטען כי הפרטים שפורסמו על ביקורה של סמית' בכלי התקשורת בברית המועצות נבררו בקפידה כדי שישרתו את השלטונות במדינה.
נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, התעלם כמעט לחלוטין מסמית'.
האזכור היחיד שלה כמעט בידי הנשיא, עד מותה, היה בנאום בפני הקהילה היהודית ברוקוויל, מרילנד, בו הנשיא הבטיח כי יעמוד לצד יהודי ברית המועצות וקבע שאסור לשתוק אל מול שלילת חירותם.
הוא אמר: "לא נשתוק כאשר אבי גולדשטיין, ילד בן 10 הסובל מהתנכלויות של הק.ג.ב., מבקש מסמנתה סמית' שביקרה בארצו להעביר את בקשת משפחתו להגירה".
לאחר מותה, סיכמה התקשורת הסובייטית את שלוש שנות חייה האחרונות כתקופה בה ניסתה להאיר את כוונותיה הכנות של ברית המועצות לשלום ואת טיבם האמיתי של תושביה.
לעומת זאת, התקשורת האמריקאית הציגה את סמית' כילדה שהייתה מודעת לאיומים הנעוצים באויב הקומוניסטי, והדיון באשר אליה כלל תכופות התייחסות לשאלה הראשונה שהציגה במכתבה לגבי כוונותיו של אנדרופוב ולחשש שהביעה כי ברית המועצות עלולה "לכבוש" את העולם.
בנוסף לכך, התקשורת האמריקאית עסקה רבות, בניגוד לזו הסובייטית, בתאונה שגרמה למותה, בקריירת המשחק שלה שרק החלה, באבל של אמה, בתגובתו של רוברט וגנר ובעתיד הלא ידוע של הסדרה "ליים סטריט".
חתירתה לשלום הוזכרה רק כאחד ממגוון מאפייניה, והיא לא נתפסה כשליחת השלום, כי אם ילדה אמריקאית רגילה, ומי שהייתה פעילה למען השלום אך זנחה פעילות זו לטובת קריירת משחק.
סמנתה פאוור היא אשת אקדמיה, פקידת ממשל, וסופרת אמריקאית.
פאוור כיהנה כשגרירת ארצות הברית באו"ם בממשל אובמה השני, וכמנהלת הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי בממשל ביידן.
שימשה גם יועצת מיוחדת לנשיא ארצות הברית ברק אובמה ועמדה בראש Office of Multilateral Affairs and Human Rights כמנהלת בכירה של יחסים רב-צדדיים (Multilateral Affairs) במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
פאוור היא גם המנהלת המייסדת ופרופסור בקתדרה למנהיגות עולמית ומדיניות ציבורית על שם אנה לינד, השייכת למרכז קאר לזכויות אדם בבית הספר לממשל על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד.
פאוור החלה את הקריירה שלה בכתיבתה העיתונאית על מלחמות יוגוסלביה וזכתה בפרס פוליצר עבור ספרה A Problem from Hell ("בעיה מהגיהנום"), מחקר על תגובת ממשל ארצות הברית למעשי הטבח.
היא הייתה בתחילה יועצת בכירה לאובמה עד מרץ 2008, אז התפטרה מהקמפיין הנשיאותי עקב התבטאויות שנויות במחלוקת.
היא הצטרפה לצוות המעבר של אובמה למחלקת המדינה של ארצות הברית בנובמבר 2008. ב-1 באוגוסט 2013 החלה פאוור את כהונתה כשגרירת ארצות הברית באו"ם, וב-20 בינואר 2017, עם כניסת דונלד טראמפ לתפקיד הנשיא, סיימה את תפקידה.
בינואר 2021, הנשיא הנבחר ג'ו ביידן הודיע כי מינה אותה לתפקיד ראש הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.
פאוור נולדה בלונדון ב־21 בספטמבר 1979, לוורה דילייני, רופאה מומחית בנפרולוגיה, וג'ים פאוור, רופא שיניים ונגן פסנתר, שניהם ממוצא אירי.
פאוור גדלה באירלנד עד גיל תשע, עד שהיגרה עם אמה לפיטסבורג שבפנסילבניה ב-1979.
היא למדה בבית-הספר התיכון לייקסייד באטלנטה שבג'ורג'יה והייתה חברת נבחרות הקרוס והכדורסל.
היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת ייל ותואר במשפטים באוניברסיטת הרווארד.
ב-1993, בגיל 23, היא הפכה לאזרחית אמריקאית.
בין השנים 1993 ל-1996 עבדה כעיתונאית וסיקרה את מלחמות יוגוסלביה עבור העיתונים U.S.
News & World Report, הבוסטון גלוב, האקונומיסט והניו ריפבליק.
כששבה לארצות הברית היא למדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד, וקיבלה תואר במשפטים ב-1999. ספרה הראשון "בעיה מהגיהנום: אמריקה ועידן רצח העם" (A Problem from Hell: America and the Age of Genocide) צמח ממאמר אותו כתבה בבית הספר למשפטים.
ספרה זכה בפרס פוליצר לספרי עיון ובפרס הספר על-שם אנתוני לוקאס, ובפרס אניספילד-וולף ב-2003. בספר היא סקרה את מקורות המילה genocide (רצח עם), את מעשי רצח-העם העיקריים במאה העשרים, וניתחה כמה מהסיבות לכישלון המתמיד של ממשלות והקהילה הבינלאומית לזהות ולהגיב באופן יעיל למקרים של רצח עם.
היא חוקרת של מדיניות החוץ ובמיוחד בכל הנוגע לזכויות אדם, רצח עם ואיידס.
שימשה כפרופסור ומופקדת הקתדרה על-שם אנה לינד למנהיגות מעשית ועולמית ומדיניות ציבורית בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.
ב-2004 בחר "טיים מגזין" בפאוור כאחת ממאה המדענים וההוגים החשובים ביותר של השנה.
בסתיו 2007 החלה פאוור לכתוב טור קבוע בטיים מגזין.
פאוור מופיעה בסרטו התעודי של צ'ארלס פרגוסון משנת 2007, No End in Sight, שמאשים את ממשל בוש במחדלים רבים במלחמתה של ארצות הברית בעיראק.
פאוור ידועה במיוחד בשל מאמציה להגביר את המודעות הציבורית בנושאים של רצח עם וזכויות אדם, במיוחד ברצח העם בדארפור.
ב-2006 היא יעצה ל-Screamers, סרט אודות מעשי רצח העם בדארפור, ארמניה ואחרים במאות ה-20 וה-21. פאוור הפכה לקול מוביל הקורא להתערבות מזוינת במצבים של משברים הומניטאריים.
בשנת 2002, בעת שהייתה חברת סגל אוניברסיטת הרווארד, התראיינה פאוור להארי קרייזלר מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ונשאלה היפוטית על תפקידה האפשרי כיועצת לנשיא ארצות הברית בנוגע למצב בישראל ובפלסטין, במקרה שאחד הצדדים נע לכיוון רצח עם.
פאוור ציינה כי יש צורך בנכונות לקחת סיכונים משמעותיים, לרבות אינטרסים פוליטיים פנימיים.
היא הציעה גישה שונה מזו הקיימת, והיא השקעה כספית נרחבת במדינה פלסטינית, במקום בסיוע צבאי לישראל, יחד עם נוכחות צבאית משמעותית שתוכל להבטיח יציבות.
היא הדגישה כי כפיית פתרון על צדדים מסוכסכים היא צעד קשה ולא דמוקרטי, אך הכרחי במצבים שבהם זכויות אדם מופרות באופן חמור או קיים איום של רצח עם.
פאוור ביקרה את חוסר האחריות של שרון וערפאת, וקראה להתערבות חיצונית שתונחה על ידי עקרונות דמוקרטיים-ליברליים, ולא על ידי אינטרסים פוליטיים קצרי טווח.
בריאיון להארץ, הסבירה פאוור את השקפותיה והצהרותיה לגבי ישראל.
היא התעקשה שהיא מתייחסת לאיומים כלפי ישראל, כמו תוכנית הגרעין האיראנית, ברצינות רבה.
בשנים 2005–2006 הייתה יועצת של הסנטור ברק אובמה כמומחית למדיניות חוץ, ולזכותה נזקפת הפחת עניינו והכוונתו של ברק אובמה בנושא רצח העם בדארפור.
מסע הבחירות לנשיאות של 2008
פאוור שירתה כיועצת בכירה למדיניות החוץ לאובמה במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ב-2008. היא תמכה בפומבי כבר משלב מוקדם במרוץ בסנאטור ברק אובמה.
כשהיא הצטרפה למסע הבחירות של אובמה כיועצת למדיניות חוץ, תיאר אותה העיתון Men's Vogue כ"גאונת הרווארד שיכולה להתפאר גם בפרס פוליצר וגם ב-a mean jump shot (תשאלו את ג'ורג' קלוני).
כעת המשקיפה מהצד המושלמת משתתפת במשחק עצמו, בפוליטיקה בוושינגטון די.
באוגוסט 2007 כתבה פאוור תזכיר שכותרתו "וושינגטון השמרנית לעומת השינוי לו אנו זקוקים", שבו היא מציגה את אחת מהאמירות הכוללניות ביותר של גישתו של אובמה כלפי מדיניות החוץ.
בתזכיר היא כותבת: "שיקול דעתו של ברק אובמה הוא צודק, ההיגיון המקובל מוטעה.
אנו זקוקים לעידן חדש של דיפלומטיה אמריקאית קשוחה, בעלת עקרונות ומעורבת על-מנת להתמודד עם אתגרי המאה העשרים ואחת.
בפברואר ומרץ 2008 החלה פאוור במסע מכירות בינלאומית על מנת לקדם את ספרה, Chasing the Flame (לרדוף אחרי הלהבה).
בשל מעורבתה במסע הבחירות של אובמה, רבים מהראיונות אותם העניקה חגים סביב השקפותיה לגבי מדיניות החוץ של ברק אובמה ומסע הבחירות של 2008.
ב-21 בפברואר הופיעה פאוור אצל צ'ארלי רוז והשוותה את ברק אובמה לסרג'ו ויירה דה מלו, שהיה נושא ספרה Chasing the Flame.
"זו הייתה תוכחתו של סרג'ו: אם אינך חושב במונחים של כבוד וחופש מפחד, וזהו הנושא האחר שאובמה שב אליו, הרעיון הרוזוולטיאני הנושן.
אובמה ניסה לנהל מסע בחירות שמוציא אותנו מפוליטיקת הפחד.
הוא גם מאוד רגיש למידה שבה, וסרג'ו השתמש במשפט זה, 'פחד הוא יועץ רע.' משפט זה יכול היה לצאת מפיו של אובמה, אף-על-פי שהוא יצא מפיו של סרג'ו.
אנחנו לוקים בשיפוטנו כשאנחנו מפחדים".
פאוור הופיעה ב-BBC וב-HARDtalk ב-6 במרץ, בהצהירה שהבטחתו של אובמה "להוציא את כל הצבא מעיראק בתוך שישה עשר חודשים" הייתה "התסריט האפשרי הטוב ביותר" ש"אותו הוא יבחן שוב כשיהפך לנשיא".
כשהמראיין איתגר אותה אם היא סותרת את מחויבותו של אובמה במסע הבחירות, היא הגיבה, "אתה לא יכול להתחייב במרץ 2008 לגבי מה שיקרה בינואר 2009...
כמובן שהוא לא יסתמך על איזושהי תוכנית שאותה הוא הגה כשהיה מועמד לנשיאות או סנאטור.
הוא יסתמך על תוכנית – תוכנית מבצעית – אותה הוא יתכנן בהיוועצות עם אנשים עמם הוא אינו בא במגע יומיומי כיום, מכיוון שהוא אינו הנשיא".
היא סיכמה באומרה ש"אנחנו ננסה להוציא את כוחות ארצות הברית מעיראק מהר ובאופן אחראי ככל האפשר".
בריאיון לעיתון The Scotsman ב-6 במרץ כינתה את הילרי קלינטון "מפלצת".
פאוור התנצלה על ההערה בלילה של ריאיון, ב-6 במרץ, ואמרה כי "הם לא מבטאים את רגשותי לגבי הסנאטורית קלינטון, שאני מעריכה ומעריצה זה זמן רב את מנהיגותה ושירותה הציבורי".
היא הוסיפה כי "כמובן שאני מתחרטת על מילותיי.
אינני יכולה להאמין שהם אפילו יצאו מפי ...
בכל הופעה ציבורית דיברתי על הסנאטורית קלינטון; שיבחתי אותה על מנהיגותה, האינטלקט שלה.
היא גם מאוד לבבית, מצחיקה ...
הלוואי שהייתי יכולה לחזור אחורה בזמן".
ביום למחרת היא התפטרה מתפקידה במסע הבחירות של אובמה.
בעקבות התפטרותה, היא הופיעה גם בקולבר ריפור ב-17 במרץ 2008 ואמרה: "האם אני יכולה להבהיר ולהגיד, אני לא סבורה שהילרי קלינטון היא מפלצת...
נותרו לנו שלושה מתמודדים מדהימים במירוץ".
כשפאוור הצטרפה מאוחר יותר לצוות המעבר של מחלקת המדינה של ארצות הברית, גורם רשמי המקורב לצוות אמר שפאוור התנצלה וש"המחווה שלה הביאה לפיוס" עם קלינטון.
פאוור נכחה בטקס השבעתה של קלינטון כמזכירת המדינה ב-2 בפברואר 2009.
אחרי הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, שבה פאוור לצוותו של אובמה והייתה חברה בצוות המעבר למחלקת המדינה של ארצות הברית.
בינואר 2009 מינה הנשיא אובמה את פאוור לחברת צוות במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, שם שימשה כעוזרת מיוחדת לנשיא ומנהלת ה-Office of Multilateral Affairs and Human Rights.
סמנתה פאוור נחשבת לדמות המפתח בתוך ממשל אובמה בשכנעה את הנשיא לתקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב (2011).
פאוור טענה שלארצות הברית יש מחויבות מוסרית להתערב, אם יש צורך בכוח צבאי, על מנת למנוע רצח עם.
בתוך הבית הלבן, פאוור תבעה במפגיע התערבות אמריקנית על בסיס הומניטרי.
היא תוארה כבעלת תפקיד מכריע בשכנוע אובמה לדחוף את מועצת הביטחון של האו"ם להתיר קואליציה צבאית על מנת להגן על אזרחי לוב.
פאוור טענה בעבר ש"אתה לא מקבל שום קרדיט על עשיית הדברים הנכונים" זה תלוי בנו "לשנות את המצב, היא אמרה.
"המרשם שלי", היא אמרה, "הוא שרמת המעורבות האמריקנית והבינלאומית תהיה ביחס ישר למעשי העוול שמתחוללים בשטח."
ב-5 ביוני 2013 הודיע הנשיא אובמה על מינויה לשגרירת ארצות הברית החדשה באו"ם.
המינוי נתמך על ידי הסנאטורים הרפובליקנים ג'ון מקיין ולינדזי גרהאם, והסנאטור העצמאי ג'וזף ליברמן.
פאוור גם קיבלה תמיכה מהדיפלומט האמריקני דניס רוס, המנהל של הליגה נגד השמצה אברהם פוקסמן ושגריר ישראל בארצות הברית מייקל אורן.
מינויה כשגרירה אושרר על ידי הסנאט האמריקני ב-1 באוגוסט 2013, ברוב של 87 מול 10, והיא הושבעה לכהונה יום לאחר מכן על ידי סגן הנשיא.
בנאום בספטמבר 2013 בנוגע להערכת ממשלת ארצות הברית לגבי השימוש של ממשלת סוריה בנשק כימי ב-21 באוגוסט 2013, אמרה פאוור במסיבת עיתונאים כי ממצאי המודיעין האמריקני "מצביעים ברובם המוחלט על מסקנה אחת חדה: משטר אסד ביצע מתקפה".
היא הוסיפה, "הפעולות של משטר אסד ראויות לגינוי מוסרי, והן מפרות נורמות בינלאומיות ברורות".
פאוור המשיכה ומתחה ביקורת על כישלונו של מנגון האומות המאוחדות לסכל או להעמיד לדין את האשמים בזוועות שבוצעו במלחמת האזרחים הסורית, שזו כבר השנה השלישית שלה.
לדבריה, "המערכת שהוקמה ב-1945 בדיוק כדי להתמודד עם איומים מסוג זה לא פעלה כפי שהייתה אמורה לפעול".
היא הוסיפה, "גם בעקבות הניפוץ הבוטה של הנורמה הבינלאומית נגד שימוש בנשק כימי, רוסיה ממשיכה להחזיק את מועצת הביטחון כבת ערובה ולהתנער מאחריותה הבינלאומית".
בפברואר 2016 ביקרה פאוור בישראל ונפגשה עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ואמרה כי הממשל האמריקאי מודאג מכך שחוק שקיפות העמותות, אותו קידמה הממשלה, עלול לפגוע בארגוני החברה האזרחית בפרט ובדמוקרטיה הישראלית בכלל.
בדצמבר 2016 הסבירה פאוור בנאום ארוך את ההחלטה לא להטיל וטו על החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקבעה שההתנחלויות הישראליות בשטחים שנכבשו בשנת 1967 בגדה המערבית ובמזרח ירושלים אינן חוקיות.
כי מדיניות ארצות הברית מזה עשרות שנים כוללת התנגדות לבנייה בהתנחלויות.
"במשך חמישה עשורים אנחנו מבהירים את עמדתנו לישראל בפומבי ובשיחות פרטיות", היא אמרה.
"ההצבעה שלנו עולה בקנה אחד באופן מוחלט עם מדיניותה רבת השנים של ארצות הברית".
בהחלטה תמכו 14 מתוך 15 המדינות החברות במועצת הביטחון, תוך הימנעות של ארצות הברית, אשר נמנעה מלממש את זכות הווטו שלה במועצת הביטחון.
כהונתה כשגרירה תמה עם השבעת דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית ב־20 בינואר 2017.
באפריל 2017 מונתה פאוור לחברת פקטולה בבית הספר למשפטים ובבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.
בבית הספר לממשל הועמדה פאוור בראש מיזם השלום והביטחון הבין־לאומי.
בינואר 2021 הודיע הנשיא הנבחר ג'ו ביידן כי מינה את פאוור לראש הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.
ב־28 באפריל אישר הסנאט את מינויה בהצבעה של 68–26, וב־3 במאי הושבעה בידי סגנית נשיא ארצות הברית קמלה האריס לתפקיד.
היא כיהנה בתפקיד עד כניסת ממשל טראמפ השני ב־20 בינואר 2025.
ב-4 ביולי 2008 נישאה פאוור לפרופסור היהודי למשפטים קאס סנסטיין, אותו פגשה כשעבדה במסע הבחירות של אובמה.
ב-24 באפריל 2009 היא ילדה את ילדם הראשון דקלן.
ב-1 ביוני 2012 הביאה לאוויר העולם את ילדתם ריאן פאואר סנסטיין.
סמסונג C&T (בקוריאנית: 삼성물산) (C&T = Construction&Trading) (לשעבר תאגיד סמסונג), נוסד ב-1938, והוא התאגיד שממנו התפתחה קבוצת סמסונג המורכב מארבע קבוצות עסקיות עצמאיות - הנדסה ובנייה (C&T Group, נוסדה בשנת 1977), מסחר והשקעות (T&I Group, נוסדה בשנת 1938), אופנה (Fusion Group, נוסדה בשנת 1954) ואירוח (Resort Group, נוסדה בשנת 1963).
שם החברה שונה מתאגיד סמסונג לסמסונג C&T ב-2007. קבוצת סמסונג היא הקונצרן הגדול ביותר בקוריאה הדרומית הפועל בתחום הבנייה, אלקטרוניקה, כימיקלים, פיננסים ותחומים רבים אחרים.
נכון לשנת 2025, החברה פועלת בארבעים וחמש מדינות דרך רשת של 126 משרדים.
שוויה של החברה (נכון לשנת 2025) הוערך ב-25 מיליארד דולר.
בין פרויקטי החברה ניתן למנות את:
מגדלי פטרונס שבקואלה לומפור בירת מלזיה המתנשאים לגובה של 452 מטרים (88 קומות), המדורגים כמגדלים ה-19 בגובהם בעולם.
טאיפיי 101 שבטאיפיי בירת טאיוואן המתנשא לגובה 508 מטרים (101 קומות), ומדורג במקום ה-11 בגובהו בעולם.
מרדקה 118 שבקואלה לומפור בירת מלזיה המתנשא לגובה 678.9 מטרים (118 קומות), ומדורג במקום השני בגובהו בעולם.
בורג' ח'ליפה שבדובאי המתנשא לגובה של 828 מטרים (162 קומות), והוא הבניין הגבוה בעולם בהפרש ניכר.
תחנת הכוח ומפעל התפלת המים Shuweihat S2 באבו דאבי.
אסדת הגז 2nd Berth שבסינגפור.
תחנת הכוח הפרטית קורייה שבערב הסעודית.
גשר יאנגג'ונג וגשר אינצ'ון באינצ'ון שבקוריאה הדרומית.
הכביש התת-קרקעי סלאם באבו דבי.
חברת הדיור רימיאן, שדורגה במדד שביעות רצון הלקוחות הלאומי בין השנים 1998–2012 במקום הראשון.
אנרגיה וסביבה - יצירת אנרגיה, ביו אנרגיה ותחנות כוח.
משאבי טבע - נפט, גז, פחם, מתכות ומינרלים.
חומרים תעשייתיים - פלדה, כימיקלים, אלקטרוניקה וטקסטיל.
סמנתה לואיז ליוטווייט הידועה גם כשראפייה ליוטווייט ובכינויה "האלמנה הלבנה", היא אחת החשודות בטרור המבוקשות ביותר בעולם.
נולדה לאנדרו ואליזבת (לבית אלן) ליוטווייט, בבנברידג', שבמחוז דאון, צפון אירלנד.
בילדותה עברה המשפחה להתגורר באיילסברי, בירת מחוז בקינגהאמשייר בדרום מזרח אנגליה.
היא אלמנתו של המחבל המתאבד ממוצא ג'מייקני ג'רמיין לינדזי, שפוצץ עצמו במהלך סדרת פיגועי הטרור ברכבת התחתית של לונדון.
היא הכירה אותו בשנת 2000 בגיל 17, התאסלמה ושינתה את שמה לשראפייה, והם נישאו כעבור שלוש שנים.
לאחר הפיגוע בלונדון, טענה ליוטווייט כי לא ידעה דבר על פעילותו, וגינתה את מעשהו.
במאי 2014 דיווחו סוכנויות הידיעות כי ליוטווייט נישאה בשלישית, לשייח' חסן מועלם איבראהים, מנהיג ארגון א-שבאב.
ליוטווייט מיוחסת מעורבות במספר רב של אירועי טרור, במסגרת ארגוני טרור אסלאמים רדיקליים כמו ארגון א-שבאב הסומלי.
על פי אחד הדיווחים, הייתה ליוטווייט מעורבת בהכשרת מחבלות מתאבדות במחנות אימונים של ארגון א-שבאב בסומליה.
בין היתר מיוחסת לה מעורבות בפיגוע בקניון וסטגייט בניירובי בשנת 2013. היא נמלטה מידי המשטרה בקניה, שעצרה אותה באשמת החזקת חומרי נפץ וקשירת קשר לביצוע פשע, והוצא נגדה צו מעצר של האינטרפול על מנת להסגירה.
בספטמבר 2014 דיווח העיתון הבריטי "דיילי מירור" כי ליוטווייט שוהה בסוריה ומאמנת שם מחבלים מתאבדים של ארגון דאעש.
ביולי 2018 פורסם כי גורמי מודיעין חושדים כי ליוטווייט אימנה מתאבדים לבצע פיגועים בחופי הרחצה באירופה.
בסדרה הפושעים המבוקשים ביותר בעולם, אחד הפרקים מדבר על פשעיה של ליוטווייט ועל כך שהיא אחת מהפושעות המבוקשות ביותר בעולם.
סמנתה ג'ונס היא דמות דמיונית המככבת בסדרה מבית היוצר של HBO "סקס והעיר הגדולה".
את הדמות מגלמת השחקנית קים קטרל.
סמנתה היא אחת מארבע חברות המחפשות אהבה, תשוקה וריגוש בעיר ניו יורק.
אישה גאה, בטוחה, מינית מאוד.
רוב עלילותיה סובבים סביב יחסי המין התכופים ועניינים קצרים שיש לה.
היא מתוארת כישירה, מגנה מאוד על חברותיה ולא פוחדת מעימות.
היא מציגה גם אדישות כלפי היכרויות ומונוגמיה ומרגישה שלא בנוח בכל פעם שמערכות היחסים המיניות שלה מקבלות פן רגשי.
לא הרבה ידוע על שנותיה הצעירות של סמנתה.
ידוע שהיא באה מרקע של מעמד פועלים, והיא בילתה את רוב שנות העשרה שלה כמוכרת.
בסרט "סקס והעיר הגדולה 2" מוזכר כי קארי פגשה אותה שלוש שנים אחרי שהגיעה לניו יורק כאשר סמנתה עבדה כברמנית.
בעונה השלישית יש רמז שיש לה לפחות שני אחים (מינם המדויק לא מוזכר), כשהיא מזכירה כי בגיל שלה, אמא שלה "הייתה עם שלושה ילדים ובעל שיכור".
היא ציינה שעברה לפחות שתי הפלות, שאחת מהן התרחשה בזמן שהיא הייתה בזמן לימודיה.
סמנתה גדולה בגילה משאר הבנות בחבורה, ויש לה חברת יחסי ציבור שלה.
בתחילה היא גרה באפר איסט סייד שבעיר, אבל בהמשך עברה לדירה יקרה ברובע אריזת הבשר.
אחת מהתכונות הטובות ביותר של סמנתה היא נאמנותה לחבריה.
כאשר קארי מתוודה בפניה שהיא מנהלת רומן עם החבר לשעבר שלה והנשוי "המיסטר ביג", ובוגדת בחבר שלה, איידן, סמנתה אומרת לה ששיפוט זה לא הסגנון שלה, ומציע את תמיכתה.
למרות שהיא נלחמת עם שרלוט כמה פעמים, הן תמיד מצליחות לגשר כל ההבדלים ביניהן.
למרות שהתקשה להסתגל למירנדה לאחר לידת תינוק זכר, היא מוותרת על תור לעיצוב שיער נחשק עם מעצב שיער מכובד ושולחת את מירנדה במקום ונשארה מאחור כדי לשמור על התינוק ולתת לה הפסקה נחוצה.
השמירה נהפכת ליצירתית כאשר סמנתה משתמשת במכשיר רוטט על מנת להריע את צרחות התינוק.
למרות שמירנדה נחשבת בדרך כלל החברה הכי קרובה של קארי, סמנתה מוצגת כקרובה יותר לקארי בכמה הזדמנויות, אחת מהן היא כשקארי שונאת את טבעת האירוסין שמירנדה עזרה לאיידן לבחור לתת לקארי, אבל קארי אוהבת את הטבעת החלופית שנבחרה בסיועה של סמנתה בהמשך.
לקראת סוף הסדרה סמנתה מאובחנת עם סרטן השד.
בזמן המחלה, בתהליך הריפוי והטיפולים היא נוהגת לשחק עם המראה שלה על ידי לבישת פאות, כובעים, כיסויי ראש שערורייתיים.
באחד מהפרקים האחרונים, היא נואמת בכנס בנושא הסרטן ומקבלת מחיאות כפיים סוערות לאחר הסרת הפאה שלה על הבמה והתוודותה על כך שהיא סובלת מגלי חום.
הקהל מעריך את הכנות והיושר שלה, ורבות מהנשים בקהל נעמדות ומסירות את הפאות שלהן גם כן.
לסמנתה היו במהלך הסדרה מספר מערכות יחסים רציניות:
את ג'יימס מכירה סמנתה בבר ג'אז ולא מקיימת עמו יחסי מין בתחילת המערכת יחסים.
בהמשך סמנתה מקיימת עמו יחסים אך מתאכזבת מאיבר מינו הקטן.
סמנתה לא נפרדת ממנו ולאחר המשך הקשר המיני הלא מספק היא מחליטה להענות להצעתו וללכת לטיפול זוגי.
בטיפול הזוגי כאשר היא מבינה שללא פעולה ישירה וברורה תצטרך להישאר בקשר הלא מספק היא מתוודה במהלך הטיפול על מחשבותיה.
בתגובה מאשים אותה ג'יימס שאולי תחשוב אם איבר מינה לא גדול מדי.
הם נפרדים מיד לאחר מכן.
את מריה, אומנית ברזילאית, מכירה סמנתה במהלך תערוכה.
סמנתה מוקסמת מהאומנית הדרום אמריקאית הפרוע ונעתרת לבסוף לחזוריה.
סמנתה מתוודה שהיא לסבית בפני חברותיה ההמומות.
במהלך מערכת היחסים מגלה סמנתה סוג חדש של אינטימיות אך לא מצליחה להגיע לסיפוק מיני מלא ללא הגברים שדופקים על דלתותיה ומחזרים אחריה במקומות הבילוי בעיר.
לבסוף מערכת היחסים נגמרת לאחר ששתי הנשים לא הצליחו למגר את הפער שנפער ביניהן.
הפרידה נעשתה ברוח טובה ובצורה הדדית.
את איל המלונות העשיר מכירה סמנתה בזמן עבודת יחצנות שהיא מבצעת עבורו.
לאחר התחלת קשר רעוע סמנתה וריצ'רד מתחילים לקיים מערכת יחסים מינית סוערת ומלאת תשוקה.
לאחר שהוא מניע את הקשר ביניהם לקשר מונוגמי ומתוודע מולה על אהבתו היא מתמסרת אליו לחלוטין ומבינה שהיא מאוהבת בו גם.
בהמשך לאחר שסמנתה חושדת שהוא מנהל רומן מאחורי גבה היא מרגלת אחריו בסתר ותופסת אותו מקיים יחסי מין עם אחרת.
סמנתה הנפגעת נפרדת מריצ'רד ברוח זעם ונוטרת לו טינה זמן ממושך.
לאחר שלל התנצלויות מצידו הם חוזרים לתקופה קצרה, אך חוסר אמונה של סמנתה בו מערער את היחסים והם נפרדים שוב סופית.
סמנתה פוגשת את סמית' – בשמו המקורי ג'ייסון לואיס – כשהוא עובד כמלצר במסעדה.
אף על פי שכל הנשים במקום מנסות לפתות אותו, סמנתה היא זו שמצליחה לזכות בליבו.
בתחילה היא לא מעוניינת בקשר מחייב, אך סמית' מצליח בהדרגה לשנות את עמדתה.
מתוך רצון להוקיר לו תודה על הסיפוק המיני שהוא מעניק לה, סמנתה מחליטה לסייע לו בקריירת המשחק המדשדשת שלו.
היא יוצרת עבורו דמות חדשה, משנה את שמו וממתגת אותו כדוגמן מצליח וסקסי.
סמית' מלווה את סמנתה בנאמנות לאורך כל תקופת מחלתה ונשאר לצידה עד לסיום הסדרה.
הקשר ביניהם, שהתפתח בהדרגה וידע עליות ומורדות, הופך למערכת היחסים העמוקה והיציבה ביותר של סמנתה – כזו שמעניקה לדמותה רובד רגשי חיובי ותקווה לעתיד.
סמנתה כריסטופורֶטי (Samantha Cristoforetti נולדה ב-26 באפריל 1977 במילאנו, איטליה) היא טייסת חלל של סוכנות החלל האירופאית (ESA), המחזיקה בשיא שהות שהייה בחלל בטיסה אחת על ידי אישה (199 ימים ו-16 שעות).
היא מחזיקה גם בשיא שהייה ללא הפסקה בחלל של אסטרונאוט של ESA, והאישה האיטלקייה הראשונה בחלל.
כמו כן היא ידועה בתור האדם הראשון שהכין אספרסו בחלל.
כריסטופורטי נולדה במילאנו ב-1977. היא גדלה באזור טרנטינו.
כילדה, התעניינה במדע בדיוני וחלמה לטוס בשחקים.
בגיל 18 למדה שנה בארצות הברית במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים.
ב-2001 סיימה תואר בהנדסת מכונות מאוניברסיטת Technische Universität במינכן, והתמקדה בהנעה ומבנים קלים.
במהלך התואר למדה כ-4 חודשים באוניברסיטת École nationale supérieure de l'aéronautique et de l'espace בפריז ועבדה על פרויקט ניסויי באווירודינמיקה.
סיימה תואר שני בנושא הנעה מוצקת לחלל, וכתבה את התזה במהלך שהות של 10 חודשים באוניברסיטת מנדלייב להנדסה כימית במוסקבה.
הייתה בין הראשונות שהתנדבו לחיל האוויר האיטלקי ברגע שפתח את שורותיו לנשים.
כחלק מאימוניה סיימה תואר בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר האיטלקי, והייתה אחת מהנשים הראשונות שהן טייסות ובעלות דרגת סגן בחיל האוויר האיטלקי.
נכון ל-2016, היא בעלת דרגת קפטן בחיל האוויר האיטלקי, וצברה למעלה מ-500 שעות טיסה על שישה סוגים של כלי טיס: T-38 טאלון, ססנה T-37, מטוסי אימון MB-339A ו-MB-339CD, מטוס התובלה SF-260 Aermacchi ו-AM-X.
נבחרה לאסטרונאוטית של סוכנות החלל האירופאית בכיתת האסטרונאוטים של 2009, וסיימה את אימוניה בנובמבר 2010.
כריסטופורטי היא פוליגלוטית: היא דוברת איטלקית, גרמנית, צרפתית, רוסית ואנגלית, ולומדת סינית.
לכריסטופורטי בת, שנולדה בנובמבר 2016.
ביולי 2012 הכריזה סוכנות החלל האירופאית שכריסטופורטי נבחרה למשימת שהות ארוכה בתחנת החלל הבינלאומית ב-2014, כחלק ממשלחות 42 ו-43 לתחנת החלל.
היא שוגרה לחלל ב-23 בנובמבר 2014 על סויוז TMA-15M, והגיעה לתחנת החלל לאחר כ-6 שעות.
משימתה של כריסטופורטי נקראה "פוטורה".
במהלך המשימה הייתה אחראית לתפעול התנתקות הATV-5 מתחנת החלל.
כמו כן הייתה אחראית על שלל ניסויים מדעיים.
בין תוכניות החינוך והקהילה (outreach) הייתה תוכנית של חקר פוטוסינתזה בשילוב תלמידי בית ספר.
התלמידים בדקו את תהליך הפוטוסינתזה תוך חשיפת Spirulina algae לפחמן דו-חמצני.
במקביל, הם למדו על תהליכי מיחזור האוויר והמים הקיימים בתחנת החלל.
כריסטופורטי גם התחילה אתגר כלל-עולמי הנקרא "משימה X: התאמן כמו אסטרונאוט".
תוכנית זו נמשכה 9 שבועות, ובמהלכה למדו אלפי תלמידים בגילאי 8–12 מלמעלה מ-25 מדינות איך להתאמן ולאכול בתזונה נכונה, והתאמנו במקביל לאימונים שכריסטופורטי ביצעה בתחנת החלל.
בלוג משלחת 42 כלל חלק מיוחד שנקרא "don't panic", ובמהלך שהותה בחלל היא הצטלמה עם מספר התייחסויות ל"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה".
באפריל 2015, בזמן שהדרגון הביאה לתחנת החלל את מכונת האספרסו החללית, היא הצטלמה לטוויטר בקופולה במדי "מסע בין כוכבים" בזמן הכנת הקפה הראשון בתחנת החלל.
כריסטופורטי הייתה אמורה לשהות בחלל רק עד מאי 2015, אולם כתוצאה מתקלת שיגור של חללית אספקה לתחנת החלל, חזרתה נדחתה עד ליוני 2015. היא נחתה עם החללית TMA-15 לאחר 199 ימים, 20 שעות ו-42 דקות.
בכך עקפה את סוניטה ויליאמס והפכה למחזיקת שיא השהות הרציפה בחלל לנשים בחלל במשימה אחת, ובעלת השיא בשהות של משימה בחלל עבור אסטרונאוט של סוכנות החלל האירופאית.
בפברואר 2016 ביקרה כריסטופורטי בישראל במסגרת אירועי שבוע החלל הישראלי שנערך במלאת 13 שנה למותו של אילן רמון באסון הקולומביה.
בין השאר היא השתתפה בכנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון במכון פישר שבהרצליה ובמצפה הכוכבים בגבעתיים.
כריסטופורטי הייתה מפקדת משימת NEEMO מס' 23 שהייתה מתחת למים בין התאריכים 10 ביוני - 22 ביוני 2019. מטרת המשימה הייתה לבדוק טכנולוגיות לשימוש על הירח ובמשימות לחלל עמוק, תוך ביצוען מתחת למים.
כריסטופורטי צפויה לחזור לתחנת החלל באביב 2022, והיא צפויה להיות המפקדת של תחנת החלל כחלק ממשלחת 68 לתחנה.
כריסטופורטי תשוגר כחלק ממשימת Crew-4 על גבי חללית הדרגון, יחד עם קג'ל לינדגרן ובוב היינס .
סמנתה זואי וומאק היא שחקנית, זמרת ובמאית אנגלייה המופיעה בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
וומאק ידועה מהופעתה בתפקיד מיטשל באופרת הסבון "איסטאנדרס".
היא זכתה להכרה בשנות התשעים של המאה העשרים כשהופיעה בתפקיד מנדי וילקינס בסיטקום "Game On".
ב-1991 ייצגה את הממלכה המאוחדת בתחרות האירוויזיון.
אביה נואל ג'אנוס, זמר-יוצר, עזב את המשפחה כשהייתה בת שש.
זמן קצר אחר כך התחתנה אמה, דיאנה או'הנלון, והמשפחה עברה לגור באדינבורו.
ג'אנוס חייתה עם סבתה, שילה הולט, על האונייה QE2. לוומאק יש אחות למחצה צעירה ממנה.
בהופעה בשעשועון "Big Star's Little Star" ב-2014 התברר שהיא למדה באותו בית ספר כמו בנות להקת אול סיינטס.
בגיל 15 עזבה את הבית לחיים פרועים של שתייה, עישון וסמים.
בסופו של דבר שינתה את דרכיה והחלה ללמוד בבית הספר למשחק "סילביה יאנג" בלונדון.
וומאק היא אחיינית של אנג'י בסט מי שהייתה אשתו של הכדורגלן ג'ורג' בסט.
בן דודה מצד אביה הוא קאלום בסט .
השחקנית זכתה להכרה לראשונה ב-1991, כשנבחרה לייצג את הממלכה המאוחדת בתחרות הזמר של האירוויזיון בשיר שנבחר בתוכנית "A Song for Europe".
באירוויזיון הגיעה למקום העשירי, והשיר שלה "A Message to Your Heart" הגיע למקום ה-30 במצעד הסינגלים הבריטי.
הופעותיה הראשונות בטלוויזיה היו בפרקים של "The Bill" ובסדרה "שיגעון של עיתון".
ב-1993 השתתפה בסדרת הדרמה קומית "Demob" יחד עם גריף ריס ג'ונס ומרטין קלונס.
היא שיחקה בתיאטרון בווסט אנד כשהחליפה את דבי גיבסון בתפקיד סנדי במחזמר "גריז".
מ-1994 עד 1998 שיחקה וומאק בתפקיד מנדי בסיטקום "Game On" של BBC Two לצדו של בן צ'פלין (שהוחלף מאוחר יותר על ידי ניל סטוק).
היא המשיכה להופיע בסדרה עד לסיומה ב-1998. ב-1995 ו-1996, בין העונות של הסדרה "Game On", השתתפה בדרמה "Pie in the Sky" של BBC One.
אחר כך כיכבה וומאק בפיילוט של הסדרה "The Grimleys" יחד עם ג'ק די, ובסרט "הימור בין חברים" לצדו של ניל מוריסי.
ב-1998 כיכבה בסדרה "ליברפול 1" של ערוץ ITV1 לצדו של בעלה לעתיד מארק וומאק.
בהמשך חזרה להופיע בקומדיה "Babes in the Wood" יחד עם דניז ואן אוטן .
הסדרה קיבלה ביקורת שליליות והיא עזבה את הסדרה אחרי העונה הראשונה.
ב-1999 כיכבה וומאק בתפקיד סינדרלה בתוכנית חג המולד של ITV יחד עם הארי היל, אלכסנדר ארמסטרונג, פרנק סקינר, פול מרטון, רוני קורבט ורבים אחרים.
ב-2005 ביימה וומאק וידאו קליפ נגד בריונות בשם "Stand Tall" עבור להקת Just 3 מליברפול.
בווידאו כיכבו שחקן הכדורגל ג'יימי קראגר ממועדון הכדורגל ליברפול והיא עצמה.
ב-2006 שיחקה בתפקיד אינגריד בקומדיה "Home Again" של ערוץ BBC One, ובתפקיד מיס אדלייד בהפקה של הווסט אנד למחזמר "ברנשים וחתיכות" בתיאטרון פיקדילי בלונדון.
בהתחלה כיכב במחזמר פטריק סווייזי ואחר כך כוכב "מיאמי מחלק מוסר" דון ג'ונסון.
היא חזרה וגילמה את אותו תפקיד בשנת 2007 בתיאטרון סנדרלנד לצדו של אלכס פרנס.
ב-11 במאי 2007 הוכרז כי וומאק תצטרף לצוות השחקנים באופרת הסבון "איסטאנדרס" בתפקיד רוני מיטשל, בת דודה של האחים מיטשל.
לפני כן היא הופיעה בסדרה בתפקיד קטן, כחברתו של סיימון ויקס.
מאז שהחלה לשחק ב"איסטאנדרס" הופיעה וומאק בתוכניות אירוח שונות כמו "Friday Night with Jonathan Ross", "המופע של פול או'גריידי", "ריצ'רד וג'ודי" וכן ב-"Loose Women".
בנובמבר 2007 היא שרה יחד עם חבריה לסדרה "איסטאנדרס" בתוכנית הצדקה "Children in Need".
בינואר 2011 הופיעה וומאק כאחת הידועניות בשעשועון "The Magician" של ה-BBC ועבדה עם הקוסם כריס קורן.
במרץ 2011 השתתפה יחד עם לני הנרי, אנג'לה ריפון ורג'י ייטס בתוכנית ההתרמה של ה-BBC בשם "Famous, Rich and in the Slums" עבור המופע "קומיק ריליף".
בתוכנית נשלחו ארבעה ידוענים לשכונת מצוקה גדולה בקיברה שבקניה.
ב-2011 שיחקה וומאק בתפקיד ראשי, נלי פורבוש, אחות בצי האמריקאי מליטל רוק שבארקנסו, במחזה "דרום פסיפיק" מאת רוג'רס והמרשטיין בהפקת מרכז לינקולן.
ההצגה הועלתה בתיאטרון ברביקן בלונדון.
ב-2012 הופיעה וומאק בפרק בסדרה של ה-BBC המתחקה אחרי שורשים משפחתיים.
כשהופיעה בסדרה "ליברפול 1" החלה וומאק במערכת יחסים עם השחקן מארק וומאק.
בני הזוג התחתנו ב-16 במאי 2009 ונולדו להם שני ילדים.
למארק יש בן נוסף מנישואים קודמים.
ב-2009 החלה וומאק להשתמש באופן מקצועי בשם המשפחה של בעלה בסדרה "איסטאנדרס".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1990 ג'קיל והייד Jekyll & Hyde מרגרט Spatz טוני 1991 Murder of Quality אליס לאורי El C.I.D.
בתפקיד עצמה 2013– משפחה וצרות אחרות Mount Pleasant טניה סדרת טלוויזיה 2015 קינגסמן: השירות החשאי Kingsman: The Secret Service מישל 2017 קינגסמן 2: מעגל הזהב Kingsman: The Golden Circle מישל
סמנתה האריס היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה יהודייה אמריקאית.
היא התפרסמה בעיקר כמנחה של עונות 2–9 של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" האמריקאית יחד עם טום ברגרון.
משנת 2010 עד 2012 היא הייתה כתבת בתוכנית הבידור Entertainment Tonight.
בספטמבר 2015 היא חזרה לתוכנית כאחת המנחות במהדורת סוף השבוע.
האריס נולדה בעיירה הופקינס במינסוטה.
אביה, ריצ'רד, הוא מפתח מוזיקת רוק אנד רול, ואמה, בוני שפירא, רקדנית.
ב-1982 הקימו הוריה יריד רנסאנס, המכונה "ההגינות של המלך ריצ'רד".
היריד נמשך עד שנת 2017. בתיכון למדה בחינוך יהודי, ולאחר מכן היא המשיכה ללימודים גבוהים וסיימה את לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ב-16 בדצמבר 2008 האריס הצטרפה לתוכנית The Insider של תאגיד התקשורת CBS Corporation, כמנחה מחליפה וככתבת.
בין השנים 2005–2008 הייתה כתבת ב בתוכנית הבידור של חדשות E!, וכן הנחתה את התוכנית THS Investigates.
בנוסף לפעילותה בחדשות E!, היא הייתה אחת המנחות מטעם של טקסי הענקת פרסי האוסקר, גלובוס הזהב ואמי.
היא הייתה גם כתבת של תוכנית הבוקר "בוקר טוב אמריקה".
לפני שהצטרפה ל, האריס שימשה כמנחת סוף השבוע של מגזין הבידור Extra, שם ראיינה מאות מפורסמים, והייתה עיתונאית במשרדי לאס וגאס.
התקופה המפורסמת ביותר שלה הייתה ההנחיה עבור "רוקדים עם כוכבים" האמריקאי, יחד עם טום ברגרון.
היא החלה בהנחיית התוכנית בשנת 2006. בנוסף, היא גם שימשה כאחת המנחות בתוכנית The View.