tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כך אפשר לרשום תעלות יחידות כשאפשר לשנות את הרכב התמיסה החיצונית.
4: פיסה חוץ-חוץ (outside-out patch) ניתוק פיסת ממברנה כך שהשפה החיצונית שלה חשופה א ל התמיסה החיצונית.
גם כך אפשר לרשום תעלות יחידות.
רישום של פעילות מאלפי תאים בקליפת המוח הנעשית בהצמדת אלקטרודות שטח לפנים החיצוניים של הגולגולת.
הרישום יכול להיות ספונטני או בתגובה לגירוי קול או אור.
האות המתקבל לאחר עיבוד וסינון האותות הנקלטים משמשים לאבחנה ומחקר.
רישום הפעילות החשמלית של שריר הלב באמצעות אלקטרודות המונחות בנקודות מסוימות על בית החזה.
הרישום מתבצע באופן שגרתי על ידי טכנאי ומפוענח על ידי רופא ומתקבל ממנו מידע רב על מצבו של הלב ועל התרחשות של תופעות פתולוגיות בפעילותו.
בעזרת אלקטרודת שטח אפשר לרשום פעילות משריר שלם ובעזרת אלקטרודת מחט אפשר לרשום פעילות של קבוצת תאי שריר.
הרישומים משמשים רופאים ומומחים לאבחון מחלות או לבדיקת כושרו ופעילותו של השריר.
רישום חשמלי בטכניקה דומה משרירים המזיזים את גלגלי העיניים.
באמצעות רישום זה רופאים ומומחים יכולים לבדוק את כושרם ופעילותם של שרירי העיניים ומידת הדיוק של המוח בהפעלתם.
אלקטרופורזה דו-ממדית בג'ל היא שיטה ביוכימית להפרדה אנליטית של חלבונים באמצעות הרצתם בשדה חשמלי (אלקטרופורזה).
החלבונים מופרדים במקביל בשתי שיטות שונות (שני ממדים) על גבי הג'ל.
שיטה זו היא למעשה שילוב של שתי שיטות הפרדה אחרות, במקביל.
ראשית החלבונים מופרדים בשיטת מיקוד איזואלקטרי (isoelectric focusing) ולאחר מכן מתבצעת הפרדה גם אלקטרופורטית בנוכחות SDS (שיטת SDS-PAGE).
בתום ההפרדה החלבונים מופרדים זה מזה גם על פי הבדלי המטען (הנקודה האיזואלקטרית) שלהם וגם בשל הבדלי המשקל.
הפרדה ראשונה: על פי נקודה איזואלקטרית
ההפרדה הראשונה מתבססת על ההבדלים במטען הכללי של החלבונים השונים כתלות ב-pH של התמיסה בסביבתו.
לכל חלבון הרכב חומצות אמינו שונה, ולכן המטען החשמלי של החלבונים שונה זה מזה.
הנקודה האיזואלקטרית היא ערך ההגבה (pH) שבו סך המטען על החלבון שווה לאפס.
לכן, זהו ערך ההגבה היחיד בו לחלבון לא תהיה מוביליות בשדה חשמלי.
כדי להפריד את החלבונים על פי הבדלי הנקודות האיזואלקטריות שלהם החלבונים מורצים בשדה חשמלי על גבי ג'ל פוליאקרילאמיד בעל גרדיאנט pH (ודרגת החומציות של הג'ל משתנה באופן סמי-רציף לאורכו).
כל חלבון ינוע לכיוון האלקטרודה המנוגדת לסך מטענו, ויעצר כאשר הוא מגיע לאזור בג'ל בו ה-pH זהה לנקודה האיזואלקטרית של החלבון.
בסיום ההרצה החלבונים יופרדו על פי מטענם, אך ההפרדה עדיין אינה ברגישות גבוהה כיוון שחלבונים בעלי משקל מולקולרי שונה אך בעלי נקודות איזואלקטריות זהות לא יופרדו אחרי השלב הראשון.
הפרדה שנייה: על פי מסה
ההפרדה השנייה זהה בתכונותיה לשיטת SDS-PAGE.
בשיטה זו החלבונים מופרדים בשדה חשמלי בתנאים דנטורטיביים לפי ההבדלים במסתם.
רצועת הג'ל מההרצה הראשונה נטבלת בתמיסה המכילה β-מרקפטואתנול ו-SDS (החפ"ש sodium dodecyl sulfate).
התוצאה היא דנטורציה – הרס הקיפול הטבעי של החלבונים והטענתם בצפיפות אחידה של מטען שלילי (שמקורו במולקולת ה־SDS).
כעת, החלבונים אינם מקופלים וטעונים בצפיפות מטען זהה.
במצב זה הן המטען הכללי על החלבון והן החיכוך המופעל בעת תנועת החלבון בג'ל פרופורציונליים למסת החלבון.
לכן, שיטה זו מפרידה את החלבונים על פי מסתם.
חלבונים גדולים ינועו לאט יותר בג'ל, לעומת חלבונים קטנים באותו שדה חשמלי.
השדה החשמלי מופעל על הג'ל בזווית 90º, לעומת כיוון השדה של ההרצה הראשונה.
התוצאה היא הפרדה נוספת של החלבונים, במימד שני של הג'ל, אנכי למימד הראשון.
בתום ההפרדה השנייה החלבונים נמצאים במקומות שונים על גבי הג'ל, כאשר המיקום של כל חלבון בג'ל נקבע על פי הנקודה האיזואלקטרית שלו ועל פי מסתו.
כיוון שיש סבירות נמוכה ששני חלבונים שונים זהים גם במסתם וגם במטענם החשמלי, עולה יכולת ההפרדה של השיטה ביחס לשיטות החד־ממדיות.
כלומר, שיטה זו נחשבת רגישה מאוד וניתן להפריד באמצעותה באופן ברור מאות חלבונים על גבי ג'ל אחד.
לאחר ההפרדה ניתן לצבוע את כלל החלבונים בג'ל, צביעה לא ספציפית, בצביעת קומסי בלו (Coomassie blue) או בצביעת כסף (Silver staining).
ניתן גם להשתמש בשיטות צביעה ספציפיות יותר, כגון שימוש בנוגדנים ספציפיים.
על אף הרגישות הגבוהה של שיטה זו, השימוש באלקטרופורזה במימד אחד, ובייחוד ב-SDS-PAGE נפוץ יותר, בעיקר משיקולי נוחות העבודה ומידת הצורך ברגישות ההפרדה.
אלקטרופורזה אלכסונית (באנגלית :diagonal electrophoresis ) היא סוג של אלקטרופורזה המאפשרת בידוד וריצוף פפטידים המכילים קשרים דיסולפידיים.
אלקטרופורזה מוגדרת כתנועה של חלקיקים המפוזרים באופן יחסי בנוזל, תחת השפעה של שדה חשמלי.
החלקיקים ינועו במהירויות שונות, בהתאם למטענם וליכולת הדיפוזיה שלהם בנוזל.
באלקטרופורזה אלכסונית נחתכים הפפטידים ללא פירוק קשרים דיסולפידיים ומורצים בציר אחד, ולאחרי כן נחתכים גם הקשרים הדיסולפידיים והפפטידים מורצים בציר השני, ובצורה זו ניתן לזהות פפטידים שקשורים בקשר דיסולפידי.
כדי להבין מבנה תלת־ממדי של חלבון מסוים יש קודם לדעת את הרצף של חומצות האמינו המרכיבות אותו, או את המבנה הראשוני.
הרצף הראשוני קובע את המבנה השלישוני של החלבון ועל מנת להשלים את הבנת מבנה החלבון, יש לקבוע את מיקומם של הקשרים הדיסולפידיים המקוריים על החלבון במבנהו התלת־ממדי.
קשרים אלה מייצבים ותורמים למבנה חשוב זה.
ניתן להשיג מידע על הקשרים הדיסולפידיים באמצעות אלקטרופורזה אלכסונית, שיטה באמצעותה ניתן לבודד ולרצף פפטידים המכילים קשרים כאלה.
ראשית חותכים את החלבון בתנאים אשר בהם לא מתפרקים הקשרים הדיסולפידיים.
תערובת הפפטידים מוספת לקצה אחד של דף נייר ונותנים להם לנוע בצורה אופקית בתוך הנוזל.
בסיום התהליך הדף נחשף לאדים של חומצה פרפורמית אשר מפרקת קשרים דיסולפידיים והופכת אותם על ידי חמצונם לשיירים של חומצה ציסטאית.
פפטידים אשר היו קשורים בקשרים דיסולפידיים במקור, עכשיו חופשיים ויותר חומציים בגלל היווצרות הקבוצה החומצית שעליהם.
תערובת זו עוברת אלקטרופורזה שוב ובאותם התנאים, אך הפעם בצורה אנכית.
הקצב ויכולת התנועה של הפפטידים אשר לא היו קשורים בקישרי דיסולפיד לא ישתנו.
לכן הם יהיו מסודרים בקו ישר אלכסוני בתום התהליך.
בניגוד אליהם הפפטידים אשר נוצרו אחרי פירוק הקשרים הדיסולפידיים, אלה המכילים חומצה ציסטאית, ינועו בדרך כלל באופן שונה מאשר היו נעים אילו היו מחוברים לפפטיד נוסף בקשר דיסולפידי.
כתוצאה מכך הם לא יהיו על האלכסון.
את הפפטידים אשר חרגו מהאלכסון ניתן לבודד, לרצף ולמצוא את המיקום של קשרי הדיסולפיד בהם.
אלקטרוסטטיקה הוא התחום בפיזיקה העוסק בחקר תופעות הקשורות במטענים חשמליים שאינם נעים (סטטיים).
מאז העת העתיקה ידוע כי חומרים מסוימים מושכים גופים קלים לאחר שמשפשפים אותם.
אחד החומרים הללו הוא ענבר.
שמו של הענבר ביוונית, "ήλεκτρον" (אלקטרון), הוא מקור שמם של תופעות ותחומים רבים במדעי הטבע.
תופעות אלקטרוסטטיות נגרמות בשל הכוחות שמפעילים המטענים החשמליים זה על זה.
כוחות אלו מתוארים על ידי חוק קולון.
אף שהכוחות האלקטרוסטטיים נראים חלשים בראיית מאקרו, הכוח החשמלי הפועל בין אלקטרון לפרוטון, שיחד יוצרים אטום מימן, גדול ב-40 סדרי גודל מהכוח הגרביטציוני הפועל ביניהם.
הכוח שמפעיל מטען Q על מטען בוחן q פרופורציונלי לגודל מטען הבוחן.
במילים אחרות, ניתן לתאר את הכוח החשמלי על ידי , כאשר הוא השדה החשמלי.
תקפות הקירוב האלקטרוסטטי מתבססת על ההנחה שהשדה החשמלי הוא שדה משמר (אי-רוטציוני): .
מתוך הצבת תוצאה זו בחוק פאראדיי ניתן להסיק את היעדרם של שדות מגנטיים משתנים בזמן: .
במילים אחרות, האלקטרוסטטיקה אינה עוסקת רק במצבים בהם אין שדה מגנטי או זרם חשמלי.
במקום זאת, היא עשויה לעסוק במצבים בהם השדות המגנטיים או הזרמים החשמליים קיימים, אך הם קבועים בזמן.
חוק קולון: הפוטנציאל החשמלי בנקודה כלשהי שווה לכמות האנרגיה ליחידת מטען שיש להשקיע כדי להביא מטען חשמלי מהאינסוף (שם הפוטנציאל מתאפס) לאותה נקודה.
המשוואה הבסיסית של האלקטרוסטטיקה מתוארת בחוק קולון, שקובע את גודלו וכיוונו של הכוח החשמלי הפועל בין שני מטענים נקודתיים ו-.
גודלו של כוח זה פרופורציונלי לגודלו של כל מטען, והוא נמצא ביחס הפוך לריבוע המרחק בין שני המטענים.
בניסוח מתמטי: , כאשר הוא קבוע קולון.
שדה ופוטנציאל חשמלי: השדה החשמלי שווה לכוח החשמלי הפועל בנקודה מסוימת ליחידת מטען.
מכיוון שהשדה החשמלי הוא משמר (אי-רוטציוני), ניתן לתאר אותו כגרדיאנט של פונקציה סקלרית כלשהי, הנקראת הפוטנציאל החשמלי.
השדה החשמלי מצביע מאזורים בהם הפוטנציאל החשמלי גבוה לאזורים בהם הוא נמוך.
חוק גאוס: חוק גאוס קובע כי השטף של שדה חשמלי דרך כל מעטפת סגורה פרופורציוני למטען החשמלי שנמצא בתוך המעטפת.
קבוע הפרופורציה נקבע בהתאם למערכת היחידות בה נמדדים השדה החשמלי והמטען.
במערכת היחידות cgs גודלו של קבוע זה הוא .
במערכת היחידות הבין-לאומית (SI) גודלו של קבוע זה הוא , כאשר הוא קבוע הדיאלקטריות של הריק וערכו.
באופן מתמטי, לחוק גאוס צורה אינטגרלית וצורה דיפרנציאלית.
אגף שמאל הוא הביטוי המתמטי לשטף השדה החשמלי דרך המעטפת הסגורה, ואגף ימין הוא המטען החשמלי הכולל בתוך המעטפת, עד כדי קבוע פרופורציה הנתון כאן ביחידות cgs.
בשתי הנוסחאות, היא צפיפות המטען הנפחית.
משוואת פואסון: הצבת הביטוי של הפוטנציאל האלקטרוסטטי בצורה הדיפרנציאלית של חוק גאוס מניבה קשר מתמטי בין הפוטנציאל החשמלי ובין צפיפות המטען (שוב, ביחידות cgs): .
משוואה זו נקראת משוואת פואסון.
משוואת לפלס: מתוך משוואת פואסון ניתן להסיק כי באזור בו אין מטענים מתקיים .
אלקטרופורציה היא שיטה פיזיקלית להכנסת חומרים לתוך תאים.
שיטה זו היא עליה חדה במוליכות החשמלית וכן עלייה בחדירות קרום התא.
התופעות הנ"ל נגרמות בעקבות שדה חשמלי חיצוני, הגורם ליצירת נקבוביות בקרום התא שדרכן יכול חומר (דוגמת: DNA או חומר המשנה את תפקוד התא).
בשיטה זו משתמשים לרוב בתחום ההנדסה הגנטית.
הנקבוביות מתהוות כשהמתח החשמלי לאורך קרום התא מגיע לנקודת השיא מבלי לגרום לפירוקו של הקרום.
במידה ומשך הזמן וחוזק השדה החשמלי נבחרו היטב; הנקבוביות יסגרו לאחר פרק זמן קצר, שבמהלכו יוכלו חומרים מחוץ לתא אפשרות להיכנס לתוכו.
למרות זאת, חשיפה מוגזמת של תאים חיים לשדות חשמליים יכולה לגרום לאפופטוזה ו\או נקרוזה – תהליכים שיביאו למות התא.
אלקטרוסקופ הוא מכשיר מדידה הבודק נוכחות מטען חשמלי של גוף ואת גודל המטען (אך לא את סימנו, כלומר אם הוא חיובי או שלילי).
בפועל המכשיר מודד את הפוטנציאל החשמלי של הגוף הטעון.
את המכשיר המציא הרופא הבריטי ויליאם גילברט בסביבות שנת 1600.
ישנם שני סוגים של אלקטרוסקופים קלאסיים: אלקטרוסקופ כדור ואלקטרוסקופ עלי זהב.
את אלקטרוסקופ הכדור המציא ג'ון קנטון בשנת 1754. הוא הורכב מכדור קטן מחומר מבודד קל (במקור מעץ ספוגי, pith) שתלוי על חוט.
הבדיקה נעשית באמצעות קירוב הגוף אותו מודדים לכדור.
דגם אופייני הוא מקל מבודד ששופשף במשי הגורם לו להיות טעון חיובית.
כאשר הכדור זז עקב המשיכה למקל, מדידת הזווית בין החוט למוט אנכי מאפשרת לחשב את מטען המקל.
עקרון הפעולה, כפי שמבינים אותו כיום, הוא היווצרות של פולריזציה (הפרדה של מטענים שליליים וחיוביים) מיקרוסקופית באטומים שמרכיבים את הכדור המבודד.
האלקטרונים הטעונים שלילית מתקרבים למקל הטעון חיובית, ונמשכים אליו בכוח חזק יותר מהכוח שבו נדחים גרעיני האטום החיוביים, כך שהכוח השקול מושך את הכדור אל המקל.
את אלקטרוסקופ עלי הזהב המציא הפיזיקאי הבריטי אברהם בנט בשנת 1787. המכשיר רגיש יותר במדידותיו מאלקטרוסקופ הכדור.
המכשיר בנוי ממוט מתכת (לרוב נחושת) ושתי רצועות מקבילות של עלי זהב.
לחלק העליון של מוט המתכת מחובר כדור או דיסקית מחומר מוליך.
כמו כן, על מנת להגן על עלי הזהב מפני משבי רוח שעלולים להזיז אותם, המערכת מוכנסת לכלי זכוכית.
הבדיקה נעשית על ידי קירוב דגם לקצה העליון.
אם הדגם טעון עלי הזהב נדחים זה מזה, ועל פי הזווית הנוצרת ביניהם ניתן לחשב את מטען המקל (אך לא את סימנו).
עקרון הפעולה: כאשר מקרבים את המקל הטעון אל החומר המוליך בקצה העליון של הכלי, אלקטרונים נעים בין עלי הזהב והחומר המוליך בהתאמה כך שנוצר קיטוב מאקרוסקופי ביניהם.
עלי הזהב זהים, כך שהמטען והמתח המושרה בהם זהה, ולכן הם דוחים זה את זה.
ככל שהמטען עליהם בערכו המוחלט גדול יותר כך הכוח החשמלי גדול יותר והוא מרחיק ביניהם ויוצר זווית גדולה יותר.
לעיתים משתמשים במערכת הניסויית בשני כדורים כאשר תולים אותם מהמתקן העומד במצב של V הפוך, כאשר כדור אחד טוענים במטען כלשהו, מקרבים את הכדור הראשון לכדור השני עד למגע על מנת שיעביר מטען עד למצב של שוויון פוטנציאלים שכתוצאה מכך הופכים להיות בעלי מטענים שווים.
במצב כזה שני הכדורים בעלי מטען שווה וקוטביות שווה ולכן ניתן למדוד באופן גס את כמות המטען של הכדורים על פי המרחק ביניהם שנוצר בעקבות כוח הדחייה החשמלי.
אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי היא שיטת טיפול בחרדה, דיכאון, נדודי שינה, מתח נפשי והתמכרות לחומרים, העושה שימוש בפולסים של זרמי חשמל זעירים (μA מיקרו-אמפר) על-פני מוחו של המטופל.
אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מוכר כחלופה טיפולית בטוחה ויעילה לטיפול תרופתי.
מאחר שהמוקד הראשוני הושם על הפרעות שינה, אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי הוכר בתחילה כטיפול אלקטרו-שינה (Electrosleep Therapy).
אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי נקרא לחלופין גם גירוי אלקטרו-גולגולתי (Cranial-Electro Stimulation), טיפול נוירו-חשמלי (NeuroElectric Therapy), ואלקטרותרפיה טרנס-גולגולתית (Transcranial Electrotherapy).
אלקטרותרפיה פועלת כבר למעלה מאלפיים שנים, כפי שניתן לראות בספרות הקלינית של סקריבוניוס לארגוס (Scribonius Largus), רופא בתקופת רומי העתיקה אשר כתב במאמר רפואי בשנת 46 לספירה כי מטופליו עומדים על דג חשמלן (Torpedo fish) להקלה על מגוון סימפטומים רפואיים, ביניהם שיגדון (גאוט) או כאבי ראש.
קלאודיוס גלנוס (131-201 לספירה) המליץ גם הוא על שימוש בהלם חשמלי המופק על ידי דג החשמל למטרת טיפול רפואי.
התפיסה הרווחת היא כי גירוי חשמלי בעוצמות נמוכות מקורו במחקרים על זרמים גלווניים אשר בוצעו על בני-אדם ובעלי-חיים, דוגמת אלו שנערכו במאה ה-18 על ידי חוקרים כגון ג'יווני אלדיני (Giovanni Aldini), אלסנדרו וולטה ואחרים.
אלדיני ערך ניסויים (עצמיים) בזרמים מוחיים גלווניים כבר בשנת 1794, ובשנת 1804 דיווח על הצלחת טיפול באמצעות זרמים ישירים בעוצמה נמוכה במטופלים הסובלים ממלנכוליה.
החקר המודרני של גירוי מוחי חשמלי בעוצמות נמוכות החל בעבודתם של לדוק ורוזו, בצרפת של 1902. בשנות ה-50 של המאה העשרים, ברית המועצות הרחיבה את מחקרה בתחום גירוי גולגולתי באמצעות אלקטרותרפיה לטיפול גם בחרדה ובהפרעות שינה.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים, נהגו רופאים וחוקרים להניח את האלקטרודות על העיניים, כתוצאה מהנחה כי זהו האזור היחיד המסוגל לחדור את הגולגולת.
לאחר מכן נמצא כי הנחת אלקטרודות על תנוכי האוזניים היא שיטה נוחה יותר באופן משמעותי, וכן יעילה למדי.
בשנת 1976 עשתה ד"ר מרגרט פטרסון שימוש באלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי לטיפול בהתמכרות לחומרים, תחת השם טיפול נוירו-חשמלי (Neuro-Electric Therapy וכן NET).
חברה ישראלית מוכרת כיום המשווקת מוצרים בטכנולוגיה זו היא חברת "אלפא-מד".
כיום נערכים מעל 125 מחקרים מדעיים בנושא אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי בבני-אדם ו-29 ניסויי מעבדה בבעלי-חיים.
לא התקבל כל דיווח על תופעות-לוואי מובהקות לאורך-זמן.
מחלקת מדיניות וניהול בריאות בפקולטה לבריאות ציבורית של אוניברסיטת הארוורד מדווחת: "ניתוח-על של חרדה מראה כי אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי הוא יעיל יותר מאשר לא-יעיל".
אך המחקרים היו פגומים, למשל על ידי חוסר מסנוור.
ניתוח-על בוצע במסגרת חקר יעילותו של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי לטיפול בחרדה, דיכאון, נדודי שינה, ושיעורי ההתמדה של נגמלים חדשים משימוש לרעה בחומרים, במסגרת טיפול שיקומי בקהילה.
עם זאת, מרבית המחקרים התומכים ביעילות השיטה אינם מספקים דיווח של כל הנתונים הנדרשים לביצוע ניתוח-על.
בארצות הברית, ציוד מסוג אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מותנה במרשם של ספק רפואי מורשה, היינו – רופא, פסיכיאטר, או אחות מומחית; פסיכולוגים, עוזרי רופא, ומרפאים בעיסוק, בעלי רישיון לעיסוק באלקטרותרפיה יכולים גם הם לספק מרשם לאלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי, בהתאם לחוקי המדינה בה פועלים.
מחוץ לארצות הברית, ציוד מסוג גירוי גולגולתי באמצעות אלקטרותרפיה זמין ברחבי העולם ללא כל צורך במרשם.
יתרונותיו ובטיחותו של טיפול באלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מעולם לא נבדקו במלואם על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני (FDA), כנהוג עבור כל ציוד רפואי חדש, מאחר שטכנולוגיה זו אושרה על-בסיס התווית הטיפול הקיימת.
כלומר, ציוד חדש לאלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי יכול לקבל את אישור מנהל המזון והתרופות האמריקני (FDA) ללא כל צורך בהגשת נתונים קליניים, בהתאם לסעיף 510k (אישור מנהל המזון והתרופות האמריקני ציוד רפואי).
מנגנון הפעולה הספציפי של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי נותר לא ברור, אך עם הזמן גוברת ההתייחסות אליו כאל אדפטוגן (adaptogen), היות שאלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מפחית עוצמות של מתח נפשי, העומד בבסיס מגוון רחב של הפרעות נפשיות
מנגנון הפעולה המוצע של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי הוא פולסים של זרמי חשמל המשפרים את יכולתם של תאי עצב לייצר סרוטונין, דופמין, אנדורפינים, דֶהִידְרוֹ-אֶפִּיאַנְדרוֹסְטֶרוֹן (DHDA) ונוירו-טרנסמיטורים נוספים המייצבים את המערכת העצבית-הורמונלית.
הועלתה טענה, כי בזמן גירוי גולגולתי באמצעות אלקטרותרפיה, ישנו ריכוז של זרמים חשמליים באזור ההיפותלמוס; בתהליך זה, אלקטרודות לאלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מונחות באזור הזיז הפטמתי של האוזן, בקרבת הפנים.
טיפול מסוג גירוי גולגולתי באמצעות אלקטרותרפיה מעודד עלייה בכמות האנדורפינים, על אף שישנם מדענים, כגון פרופ' ג'יימס ג'יורדאנו, אשר נותרים ללא מענה באשר לסיבה העומדת בבסיס תופעה זו.
עם זאת, כל הניתוחים המודרניים המבוצעים על ידי הדמיית מחשב לניבוי זרמי החשמל המוחיים מצביעים על היעדר מוקד אזורי של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי, אשר עשוי להניב מעבר של זרמים על-פני מרבית אזורי המוח.
הוצע כי זרמי החשמל גורמים לעלייה ברמות הסרוטונין, נוראפניפרין ודופמין במוח, ולירידה ברמות הקורטיזול במוח.
פעילות מוצלחת של אלקטרותרפיה באמצעות גירוי גולגולתי מביאה את המשתמש למצב "ערני ורגוע", המאופיין בגלי מוח מסוג אלפא.
סוגים נוספים של טיפולים באמצעות גירוי מוחי
טיפולים באמצעות גירוי מוחי נפוצים פחות מטיפול תרופתי בענף הפסיכיאטריה, באופן חלקי בשל הסטיגמה הקיימת לגבי טיפול מוחי באמצעות ציוד חשמלי (אשר פעמים רבות מתקשר לטיפול בנזעי חשמל, אשר נודע לפני כן כמכות חשמל).
שיטות נוספות לטיפול בהפרעות נפשיות באמצעות גירוי מוחי מגיחות, ביניהן:
גירוי חשמלי של העצב התועה (Vagus Nerve Stimulation - VNS), במסגרתו מושתל קוצב המגרה ושולח פולסים חשמליים לעצב התועה השמאלי באזור הצוואר, באמצעות כבל הולכה המושתל באופן תת-עורי.
גרייה מוחית מגנטית (Repetitive Transcranial Magnetic Stimulation - rTMS), העושה שימוש במגנטים במקום זרמי חשמל לגירוי המוח, ונבדקה כשיטת טיפול למגוון הפרעות פסיכיאטריות ונוירולוגיות, ביניהן מיגרנות, שבץ, מחלת פרקינסון, דיסטוניה, טיניטוס, דיכאון, והזיות שמיעה.
גירוי מוחי עמוק, טיפול כירורגי המשלב בתוכו השתלת התקן רפואי הנקרא קוצב מוחי, אשר שולח פולסים חשמליים לאזורים מסוימים במוח.
טיפול על ידי גרימת פרכוסים באמצעות גרייה אלקטרומגנטית (Magnetic Seizure Therapy - MST), צורה חדשה של גירוי מוחי הנמצאת בשלבים מוקדמים של בדיקה כאמצעי לטיפול בדיכאון עמיד לטיפול תרופתי, כחלופה פוטנציאלית בטוחה יותר לטיפול בנזעי חשמל (ECT).
טיפול זה מתבצע על ידי גרימת פרכוסים באמצעות גרייה אלקטרומגנטית, בניגוד לנזעי חשמל, העושים זאת באמצעות מכות חשמל ישירות.
אלקטרורצפטורים או קולטני חשמל הם קולטני חישה ביולוגים המסוגלים לקלוט גירוי חשמלי, באמצעותם התפתחו אצל בעלי חיים מסוימים איברי מערכות חישה המסוגלים לחוש בנוכחות ושינויים בשדות חשמליים בטבע.
שינויים אלו עשויים להיות מזעריים ביותר.
כרישים מסוגלים לחוש באותות חשמליים המופקים מפעימות הלב של טרפם המחופר בחול.
עד לאחרונה חישת חשמל נצפתה כמעט אך ורק בבעלי חיים ימיים או אמפיביים, מאחר שמים בעלי מוליכות טובה יותר מאוויר, אולם מחקרים אחרונים הראו כי יכולת זו קיימת גם אצל הקיפודניים, תיקנאים, דבורים וברווזניים.
השימוש באלקטרורצפטורים נעשה לצורך חישת-מיקום (זיהוי אובייקטים) וחישת-תקשורת חשמלית (תקשורת חברתית על ידי זיהוי שינויים בשדה חשמלי).
חישה חשמלית הייתה ידועה עד לאחרונה רק אצל בעלי חוליות, אולם מחקרים אחרונים הראו כי דבורים מסוגלים לקלוט נוכחות ותבניות של מטעני חשמל סטטי בפרחים.
מערכות חישה חשמלית נמצאות אצל צמדאים, דגי סחוס (כרישים, חתולי ים וכימראים), למפיריים, דגי ריאות, רב סנפירים, דגי הלטימריה, חדקניים, שפמנוניים, דגי חשמל טרופיים, מורמיריים ויונקי הביב ולפחות מין אחד של לווייתנאים.
אברי האלקטרורצפטורים בכל קבוצות בעלי חיים אלו מונעים אמבריולוגית ממערכות מכנו-רצפטורים.
מכנורצפטורים מגיבים למאמץ, לחץ או מתיחה מכניים, הם מגיבים ללחץ או כוח פיזי המופעל עליהם וגורם להם לשנות את צורתם, וכך למתוח את קרומי התא שלהם.
מכנורצפטורים מצויים בעור, בכישורי השריר ובאוזן הפנימית באיבר השבלול.
אברי האלקטרורצפטורים בדגים מתפתחים ממערכת קו הצד.
ברוב הקבוצות אלקטרורצפטורים הם פסיביים, והם בשימוש בעיקר במהלך איתור הטרף ותקיפתו.
שתי קבוצות של דגי כליל גרמיים הם דגי חשמל חלשים המשלבים אלקטרורצפטורים באופן פעיל הם דגי חשמל טרופיים וקבוצת Notopteroidei מסדרת הגרום לשונאים.
בעל חיים יבשתי נדיר, קיפודן חרטומני הוא יוצא מן הכלל שלו יש כ-2,000 אלקטרורצפטורים על חוטמו, בהשוואה ל-40,000 אלקטרורצפטורים לקרוב משפחתו, הברווזן.
בעלי חיים אשר להם אברי חישה אלקטרורצפטורית משתמשים בחושים אלו לצורכי איתור אובייקטים בסביבתם.
יכולת זו חיונית בנישה אקולוגית בה בעלי חיים אינם יכולים להסתמך על ראייה: לדוגמה, במערות, במים עכורים ובלילה.
דגים רבים משתמשים בשדות חשמליים לאיתור טרפם המחופר בחול.
עוברים של כמה מיני כרישים, וכרישים צעירים קופאים במקומם כשהם חשים באותות חשמליים של הטורפים שלהם.
ישנה תפיסה מדעית לפיה כרישים מסוגלים להשתמש בחישת החשמל המפותחת שלהם לצורך חישת השדה המגנטי של כדור הארץ.
זה נעשה באמצעות שילוב של איתור השדה החשמלי החלש המופק מגופם בעת שחייתם וחישת השדות החשמליים של זרמי האוקיינוס.
אופן תנועתם של תיקנאים מסוימים עשוי להיות מושפע מנוכחות שדה חשמל סטטי, הם יעדיפו להימנע משדה חשמלי.
דוגמה לכך הוא עש הכרוב שיעדיף להימנע משדות חשמליים.
בחישת-מיקום אקטיבית, בעלי החיים חשים את סביבתם באמצעות יצירת שדות חשמליים וגילוי הפרעות בשדות אלו באמצעות איברי האלקטרורצפטורים.
שדות חשמליים אלו נוצרים ממרכז איברי חשמל מיוחדים המכילים תאי עצב ותאי שריר שעברו התאמה ושינוי.
שדות אלו עשויים להיות מווסתים כך שצורת הגל והתדירות יהיו ייחודיים למין עצמו ולעיתים לבעל חיים ספציפי.
בעלי חיים המשתמשים בקליטת חשמל אקטיבית כוללים את דגי החשמל החלשים שמייצרים פולסים חשמליים נמוכים או כאות סינוסואידי מהאיברים החשמליים (בדרך כלל פחות מוולט אחד).
דגי חשמל חלשים מסוגלים להבחין בין אובייקטים בעלי התנגדות חשמלית שונה ובקיבול שלהם, יכולת זו עשויה לסייע בזיהוי האובייקט.
לקליטת חשמל אקטיבית יש טווח של כאורך הגוף, אולם אובייקטים בעלי עכבה חשמלית דומה לזו של המים הסובבים כמעט אינם ניתנים לזיהוי.
בחישת-מיקום פסיבית, בעלי החיים חשים בשדות ביו-חשמליים שבעלי חיים אחרים יוצרים ומשתמשים בהם כדי לאתרם.
שדות חשמליים אלו מיוצרים על ידי כל בעלי החיים בשל פעילות מערכת העצבים והשרירים.
מקור שני לשדות חשמליים בדגים הם משאבות יוניות הקשורות ל בממברנת הזימים.
שדות אלו מוסדרים על ידי פתיחה וסגירה של הפה ופתחי הזימים.
דגים רבים הטורפים דגים משתמשים בפריקת השדות החשמליים שלהם לצורך איתורם.
יכולת זו של הדגים הטורפים הניעה את הדגים הנטרפים לפתח מערכות מורכבות יותר או בעלות תדר אותות גבוה יותר המקשות על יכולת הטורפים לאתרם בדרך זו.
קליטה חשמלית פסיבית מתבצעת רק על ידי אלקטרורצפטורים אמפולריים (דמוי אמפולה), בדגים.
הם מוכוונים לאותות התדרים הנמוכים (פחות מהרץ).
דגים משתמשים בקליטה חשמלית פסיבית כתחליף או כהשלמה לחושים אחרים לאיתור הטרף ובתהליך הטריפה.
ניסויים הראו כי אצל כרישים די בחישת דיפול חשמלי כדי לגרום להם לנסות לתקוף ולאכול את מקור האות.
דגי חשמל חלשים מסוגלים גם לתקשר באמצעות התאמת צורת הגל החשמלי שהם מייצרים, יכולת הידועה כתקשורת חשמלית.
דגים אלו עשויים להשתמש בזה לצורך חיזור ולצורך התנהגות טריטוריאלית.
מינים מסוימים של שפמנונים משתמשים בפריקה החשמלית שלהם לצורך הצגה ראוותנית ומוחצנת.
במין מסוים החי בנהר בדרום אמריקה (Hypopomidae) תבנית הפריקה החשמלית זהה למתח הנמוך של חישת-מיקום אקטיבית של צלופח חשמלי (דג חשמל החזק ביותר בטבע).
משערים כי מדובר בצורה מסוימת של חקיינות, הדג מנסה לחקות את הצלופח המסוכן ולהרתיע בצורה הזו את טורפיו.
חישת-מיקום אקטיבית מסתמכת על אלקטרורצפטור דמוי-פקעת אשר רגיש לתדירות גבוהה (20-20,000 Hz) שתגרום לו לגירוי.
לרצפטור (קולטן) הזה יש מעין רקמת חיבור רפה של תאי אפיתל בצימוד קיבולי לתאי קולטן החישה אל הסביבה החיצונית.
חישת-מיקום פסיבית מסתמכת על רצפטורים אמפולריים הרגישים לתדירות נמוכה (מתחת ל-50 Hz).
לרצפטור זה יש תעלות מלאות חומר דמוי-ג'לי המחברות בין קולטן החישה לבין שכבת העור החיצונית.
משפחת דגי החשמל האפריקאים, המורמיריים (Mormyridae), משתמשת ברצפטור דמוי פקעת, הידוע בשם אלקטרורצפטור נולנורגאן (Knollenorgan), המשמש לחישת אותות תקשורת.
"דגי הסכין [דוגמה להם הוא דג סכין אפריקני] ודגי הפיל ...
בצדדים מנוגדים של העולם, פיתחו באופן בלתי תלוי וברצף שלושה סוגים של אלקטרורצפטורים: ראשית, לגילוי פסיבי של שדות חשמליים של דגים אחרים; אחר כך, לחישה פעילה של השדות שהם עצמם מייצרים; ולבסוף, לגילוי שדות של דגי חשמל אחרים.
ההיסטוריה של שתי הקבוצות הללו משמשת דוגמה מרהיבה לאבולוציה מתכנסת."
כרישים ובטאים (מתת-מחלקת מחוייצי זימים) מסתמכים מאוד על אלקטרורצפטורים בשלב הסופי של התקפתם, כפי שנצפה בניסויים בהם הופק שדה חשמלי הדומה לזה של הטרף שלהם שגרם להם לנסות לטרוף את מקור השדה החשמלי.
כרישים הם בעלי החיים הרגישים ביותר לשדות חשמליים יותר מאשר כל בעל חיים אחר, בסף רגישות לשדה זרם ישר באותות נמוכים של עד 5 nV/cm (כלומר 5/1,000,000,000 חלקי הוולט לסנטימטר).
כרישים מסוגלים לאתר פעימות לב של טרפם הקבור בחול.
קולטני חישת השדות החשמליים הללו של הכרישים נקראים אמפולות לורנציני.
הם בנויים מתאי אלקטרורצפטור המחוברים למי הים באמצעות נקבוביות על חוטמם ובאזורים אחרים בראשם.
לאחר הנחת הכבלים התת-ימיים הראשונים הבחינו בנזקים שנוצרו על ידי כרישים שחשו בשדות החשמליים של הכבלים הללו.
ככל הנראה כרישים מסוגלים להשתמש בשדה המגנטי של כדור הארץ לצורך ניווט באוקיינוס באמצעות שימוש במערכת חישה זו.
מלבד יכולותיו של צלופח חשמלי ליצור מכות חשמל במתח גבוה, הוא גם יודע להשתמש בפעימות מתח נמוך לצורך ניווט ולאיתור טרף באזור מחייתו הבוצי והעכור.
ביכולות אלו מחזיקים גם כמה מדגי-חשמל טרופיים (סדרת ה-gymnotiformes).
כל סדרת יונקי הביב מורכבת מ-5 מינים בלבד, וחמשת בעלי חיים אלו הם מהייחודיים ביותר במחלקת היונקים ובכלל.
הם היונקים היחידים שמטילים ביצים, חום הגוף שלהם נמוך מהסביבה בניגוד ליתר היונקים והם הקבוצה היחידה הידועה ביונקי היבשה שפיתחה קולטני חשמל.
בעוד שאלקטרורצפטורים אצל דגים ודו-חיים התפתחו מ במערכת קו הצד, אלו של יונקי הביב מקורן מבלוטות העור המקושרות לעצב המשולש.
האלקטרורצפטורים של יונקי הביב בנויים מ (Free nerve ending) הממוקמים בבלוטת הריר של החוטם.
מבין יונקי הביב, לבַּרְוָזָן יש את היכולת הגבוהה ביותר לחישת חשמל.
לברווזן יש כמעט 40,000 אלקטרורצפטורים במערך שורות לאורך המקור שלו, המסייעים לאיתור טרפו.
מערכת החישה האלקטרורצפטורית של הברווזן בעלת רגישות גבוהה מאוד למטרות הכוונה.
נראה כי הברווזן משתמש באלקטרורצפטורים יחד עם חיישני לחץ כדי לקבוע את המרחק לטרף מהשהיה בין הגעת האותות החשמליים ושינוי לחצים במים.
יכולות החישה האלקטרורצפטורית של שני סוגי הקיפודניים, שהם יונקים יבשתיים, פשוטים בהרבה.
לקיפודן חרטומני יש רק 2,000 רצפטורים ולקיפודן נמלים אוסטרלי יש בקושי 400 המרוכזים על קצה חוטמו.
שוני זה עשוי להיות קשור לאזורי המחיה שלהם ולשיטת התזונה.
קיפודן נמלים חרטומני חי באזורי היערות הטרופיים בעלי הלחות הגבוהה שם הוא ניזון מתולעי אדמה מתחת לטחב נשורת העלים, כך שאזור מחייתם ככל הנראה עדיף לקליטת אותות חשמל.
ההפך מכך הוא אזור המחיה של קרוב משפחתו, קיפודן נמלים אוסטרלי, שהוא משתנה יותר ובאופן כללי צחיח יותר וניזון בעיקר מקני נמלים וטרמיטים.
הלחות שבקנים אלו, המגבירה את המוליכות, ככל הנראה מאפשרת חישה אלקטרורצפטורית לאיתור הטרף המחופר, במיוחד לאחר גשמים.
ניסויים הראו כי ניתן להתנות קיפודניים להגיב לשדות חשמליים חלשים באדמה לחה ובמים.
משערים כי חישת החשמל של הקיפודניים היא שריד אבולוציוני מאב קדמון שדמה לברווזן.
דולפינים פיתחו חישת חשמל במבנה שונה מאלו של הדגים, בעלי חיים אמפיביים ויונקי הביב.
כמו לכל היונקים, גם לדולפינים יש שפם אולם הוא נותר זמן קצר לאחר לידתם ולאחר מכן נושר.
תאי בסיס השפם רגישים לחישה חשמלית עד 4.8 μV/cm, המסוגלת לאתר דגים קטנים.
רגישות זו דומה לרגישות האלקטרורצפטורים של הברווזן.
נכון לשנת 2017 תאים אלו תוארו אך ורק ממין אחד בסוג של דולפינים, דולפין גיאנה.
דבורים צוברות מטען סטטי חיובי כאשר הן עפות באוויר.
כאשר דבורה מבקרת בפרח, המטען עובר ממנה אל הפרח ומשם עובר באטיות אל האדמה.
דבורים מסוגלות לאתר הן את נוכחות השדה החשמלי והן את תבניתו על הפרחים, ולהשתמש במידע זה כדי לדעת אם בפרח ביקרו דבורים אחרות לאחרונה, ולכן סביר שלפרח יהיה ריכוז קטן יותר של אבקה.
מנגנון חישת השדות החשמליים אצל מעופפים כגון הדבורים אינו מורכב מאלקטרו-רצפטורים אלה ממכנו-רצפטורים.
דבורים קולטות את השינויים בשדות החשמליים באמצעות איבר בבסיס המחושים שלהם שנקרא איבר ג'ונסטון (Johnston's organ), וייתכן שממכנו-רצפטורים אחרים בגופן.
הן מבחינות בשינויים בתבניות הזמניות של השדות החשמליים ולומדות אותן.
במהלך מחול הדבורה, נראה כי הדבורים משתמשות בשדה החשמלי של הדבורה המרקדת לצורך העברת נתוני מרחק.
נטען כי לשדות אלקטרומגנטיים הנוצרים מעמודי חשמל, תרנים ועוד יש השפעה מנוגדת על חיות הבר.
פורסמה רשימה של כ-150 אזכורים במאמרים על כך.
אלקטרופורציה בלתי הפיכה (IRE - Irreversible electroporation, NTIRE - Non thermal irreversible electroporation) היא שיטה ניסיונית ברפואה להסרת רקמה רכה תוך שימוש בשדות חשמליים למשך זמנים קצרים מאוד.
השדות החשמליים מופעלים על הרקמה באמצעות אלקטרודות שנוגעות ברקמה, או חודרות אליה.
השדות החשמליים מופעלים בצורת פולסים על בסיס פרוטוקולים הנבדלים ביניהם בתדירות, אורך הפולס ועוצמת השדה המופעל, ונקראים פרוטוקולי-אלקטרופורציה.
כתוצאה מהפעלת השדה החשמלי נוצרים נקבים זעירים (נאנו-פורות) בממברנת התא שאינם נסגרים (בניגוד לאלקטרופורציה הפיכה, RE) ומפרים את ההומאוסטאזיס של התא ומביאים אותו לכדי מוות-מתוכנת (אפופטוזה).
בהבדל משיטות הסרה המשתמשות בחום, לרוב שיטות אלו מביאות למוות תאי לא מתוכנת, דהיינו - נקרוזיס.
אלקטרופוציה בלתי הפיכה נבדלת משיטות הסרה אחרות ביכולתה להשמיד תאים בצורה מדויקת, וזאת בדרגה גבוהה של שימור מבנים רקמתיים - כגון כלי דם, עצבים ותווך בין-תאי (extracellular matrix).
מחקרים קדם-קליניים בחיות הדגימו יעילות ובטיחות במודלים, לרבות השמדת גידולים סרטניים (אצל חיות הניסוי).
כרגע מבוצעים ניסויים קליניים באלקטרופורציה בלתי הפיכה אך היא טרם אושרה בינתיים לשימוש בקנה-מידה רחב אצל בני-אדם.
שימוש בשדות חשמליים חזקים מאוד לזמנים קצרים מאוד מביאה ליצירת חורים בקנה מידה מיקרוסקופי ונאנוסקופי בקרום התא החיצוני, הבנוי משכבה כפולה של פוספוליפידים (דו-שכבה פוספוליפידית).
במצב כזה יכולים להיווצר שני סוגי נזק:
אלקטרופורציה הפיכה (Reversible electroporation - RE): עד לרמה מסוימת של יצירת חרירים נאנוסקופיים בקרום התא - לתא תהיה יכולת ריפוי, שחזור קרום התא והמשך חיים.
תהליך כזה מכונה "אלקטרופורציה הפיכה", או רק "אלקטרופורציה".
בין השימושים הרפואיים האפשריים: אלקטרוכימותרפיה, ECT - החדרה לתוך התא של תרופה לרבות תכשירים ציטוטוקסיים (למשל בלאומיצין) וכן החדרה של חומר גנטי, לתוך התא לרבות DNA כחלק מריפוי גני.
אלקטרופורציה בלתי הפיכה (IRE): החל מרמה מסוימת של נזק לקרום התא, הנגרם ביצירת חרירים נאנוסקופיים כתוצאה מהפעלת שדה חשמלי, לקרום התא יגרם נזק בלתי-הפיך והוא יכנס למסלול של מוות-תאי מתוכנת (אפופטוזה).
הדבר מייחד את האלקטרופורציה הבלתי-הפיכה משאר שיטות האבלציה, המבוססות על חום או קרינה, שכן בשאר השיטות התאים מתים בתהליך של נקרוזיס.
יש לציין כי קיימים ממצאים הסותרים את הטענה שתהליך המוות של תאים באלקטרופורציה בלתי-הפיכה הוא אפופטוזה טהורה, וגורסים כי תהליך המוות התאי בשיטה זו טרם התברר לגמרי
בררנות בפגיעה ברקמות: עבודות רבות הראו שברקמות שטופלו באמצעות אלקטרופורציה בלתי-הפיכה נשמרו מבניים חיוניים, לרבות עורקים, וורידים, שופכה ודרכי-מרה תוך-כבדיות.
לגבי תאי-עצב, נמצא כי שכבת המיאלין המבודדת העוטפת את העצב מגינה על סיבי העצב מפני האלקטרופורציה עד לסף מסוים, אשר טיבו טרם הוברר.
גבולות חדים בין אזור שנפגע לבין אזור שלא הושפע מהאבלציה: לאלקטרופורציה בלתי הפיכה יתרון גדול על פני שיטות אבלציה אחרות, בשל הגבול החד בין השטח שהושפע מהאבלציה לבין השטח שלא הושפע מהאבלציה.
מקובל שהגבול במקרה זה מורכב משכבות בודדות של תאים, וקטן באופן משמעותי מגבולות שמתקבלים לאחר טיפול בשיטות אבלציה אחרות שמסבות לרקמה נזק כתוצאה מחום, והצלחתן תלויה בין היתר באפקט הקירור של הרקמה עצמה (למשל באמצעות זרם הדם) אשר לעיתים מוביל לתופעות לוואי, ואי-הצלחת הטיפול.
בנוסף, עובדת היותו של גבול האזור המטופל באלקטרופורציה כה חד מאפשרת חיזוי מדויק של השטח שיושפע מהטיפול וכן תכנון טיפולים מורכבים מבחינה גאומטרית באמצעות ריבוי אלקטרודות.
היעדר נזק הקשור בחום (טרמי): בשל אופי הטיפול באלקטרופורציה בלתי-הפיכה שכולל פולסים חשמליים שהם קצרים מאוד יחסית למרווח שבין הפולסים, נוצר מעט מאוד חום ברקמה המטופלת.
בנוסף, שלב התכנון ניתן להעריך את כמות החום שתיווצר ברקמה.
הודות לגורמים אלה כמעט ולא נוצר נזק כתוצאה מחום לאחר טיפול באלקטרופורציה בלתי-הפיכה (ייתכן מעט נזק בסמוך לאלקטרודות).
מאחר שנזק כתוצאה מחום מוביל לנקרוזיס של התאים, ונזק עקב אלקטרופורציה מוביל לאפופטוזה, היעדר הנזק התרמי מונע השפעות קצרות וארוכות טווח של נקרוזיס ברקמה
זמן טיפול קצר: לאחר מיקום האלקטרודות, זמן טיפול טיפוסי אורך עד כ-5 דקות.
אפשרויות ניטור נרחבות של המטופל במהלך הטיפול, לפניו ואחריו: האזור שעובר טיפול יכול להיות מודגם על ידי טכניקות דימות מגוונות לרבות על-קול (US), טומוגרפיה ממוחשבת (CT) ודימות תהודה מגנטית (MRI).
התכווצויות שרירים חזקות במהלך הטיפול, בשל גירוי ישיר של צומתי עצב-שריר
תכנון וביצוע טיפול ברקמות לא אחידות (לא הומוגניות - למשל בריאה) - נגרם בשל ערכים שונים של חדירות קרומי התאים ברקמה.
תלות בסביבה הקרובה מבחינת מוליכות - קיומם של גורמים שונים אשר שונים בתכונות המוליכות שלהם מהרקמה עשויים להפחית את יעילות הטיפול.
גורמים כאלו יכולים להיות פיזיולוגיים, כדוגמת שתן בכליה, ומלאכותיים - דוגמת תומכים מתכתיים בצינורות המרה.
מספר אלקטרודות, לרוב בצורת מחטים ארוכות, מוחדרות לרקמה.
נקודת החדירה נבחרת לפי התנאים האנטומיים.
שימוש בדימות הוא חיוני ואמצעי-דימות מקובלים הם: על-קול (US), טומוגרפיה ממוחשבת (CT) ודימות תהודה מגנטית (MRI).
לאחר החדרתן, האלקטרודות מחוברות למחולל אותות חשמליים ייעודי לצורך ביצוע אלקטרופורציה בלתי הפיכה.
עם תחילת הפרוצדורה והפעלת המחולל, המחולל מייצר הפרשי פוטנציאל המשתנים לאורך הטיפול בין האלקטרודות.
לרוב, המחולל מייצר פולס אחד או מספר פולסים חשמליים אשר יכולים להיות זהים אחד לשני או שונים אחד מהשני.
צירוף הפולסים הניתנים מכונה "פרוטוקול אלקטרופורציה", הפרוטוקלים השונים נבדלים זה מזה במספר הפולסים, תדירות הפולסים, משך הזמן שאורך כל פולס, המתח החשמלי של כל פולס, צורת הפולס (מלבן, טרפז) וכן השתנות הפולסים בין אחד לשני (לדוגמה: דעיכה אקספוננציאלית).
הגאומטריה של השדה החשמלי שיוצרות האלקטרודות מחושב ומותאם לאזור שצריך לעבור הסרה, ניתן להשפיע על גאומטריה זו באמצעות שינוי מיקום האלקטרודות ושינוי פרוטוקול האלקטרופורציה.
זמן הטיפול תלוי בגודל ובצורת השדה הטיפולי ובמספר האלקטרודות בהם משתמשים, זמני הטיפול הם בין דקה ל-10 דקות.
לרוב, יש צורך להשתמש במרפי-שרירים גם כאשר הטיפול מבוצע בהרדמה כללית וזאת מאחר שבמהלך הטיפול גירוי של הלוחית הסופית המוטורית גורם להתכווצויות שרירים חזקות.
דוגמת פרוטוקול אלקטרופורציה המתאים לשימוש בבני-אדם: 90 פולסים, אורך כל פולס: כ-100 מיקרו-שניות, הפסקה בין הפולסים: 100 עד 1000 מיקרו-שניות, זרם: 50 אמפר (תלוי ברקמה ובצורת השדה), נפח רקמה מקסימלי להסרה בשימוש בשתי אלקטרודות: 4X3X2 ס"מ.
מכשיר המיישם את הטכנולוגיה (אלקטרופורציה בלתי-הפיכה) הקיים באופן מסחרי נקרא NanoKnife ומיוצר על ידי חברת AngioDynamics.
המכשיר קיבל את אישור מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לביצוע ניסויים קליניים.
עבור אף מהמערכות בגוף האדם אשר עשויות להיות מטופלות עבור מצבים פתולוגיים מסוימים לרבות גידולים סרטניים, עדיין לא בוצעו מחקרים אקראיים רב-מרכזיים או מעקבים ארוכי-טווח אחר מטופלים.
במחקרים עם עוצמה נמוכה יותר עלו טענות לגבי הפרעת קצב חדרית חולפת המקושרת עם טיפול באמצעות אלקטרופורציה בלתי הפיכה בקרבת הלב.
סרטן הערמונית (קרצינומה) מופיע לרוב בסמוך למבנים אנטומיים חיוניים כדוגמת: שופכה, שלפוחית, פי-הטבעת ועצבים וכלי-דם חשובים.
כתוצאה מעובדה זאת הטיפולים הניתוחיים בגידולים אלו מוגבלים וכרוכים בזמן החלמה ארוך ותופעות-לוואי.
טיפולים המבוססים על קרינה וחום כרוכים לעיתים בנזק תמידי למבנים האנטומיים החשובים הנמצאים בסמוך לגידול.
בשל עובדות אלו, הועלתה השערה כי טיפול המבוסס על אלקטרופורציה בלתי-הפיכה המאופיינת בשימור גבוה של מבנים בסביבת הטיפול עשוי לשפר את התוצאות בטיפול בגידולים בבלוטת הערמונית.
שיטות הסרה המתבססות על חום הראו תוצאות טובות בטיפול בגידולים בכבד.
לעומת זאת, עבור גידולים הממוקמים קרוב לכלי-דם או דרכי-מרה, שיטות ההסרה המבוססות על חום מראות יעילות פחותה וירידה בבטיחות הטיפול.
במחקר עוקבה לא אקראי שבוצע במרכז יחיד, הוערכה הבטיחות של טיפול בגידולים בכבד באמצעות אלקטרופורציה בלתי-הפיכה.
בסך הכל הוערכו כ-25 חולים.
המחבר מציין כי ב-50% מהמקרים הגידול הראה תגובה לטיפול.
עבור גידולים בקוטר גדול מ-5 ס"מ לא נצפתה תגובה באף חולה, באופן המזכיר תוצאות של מחקרים אחרים.
במסגרת מחקר זה, לא דווח על נזק לכבד באף אחד מהחולים.
במקרים רבים סרטן הלבלב אינו נתיח כבר בעת האבחנה.
טיפול ניסיוני באלקטרופורציה בלתי הפיכה הדגים את בטיחות הטיפול וכן הארכת חיים בזמן רב יותר לעומת הטיפול הסטנדרטי הנהוג כיום.
לפי תוצאות מחקרים שנערכו אלקטרופורציה בלתי-הפיכה עשויה להוות חלק מטיפול יעיל בגידולים במספר רקמות כולל: לב, מוח, בלוטת התריס, כליה, עצמות.
בעבודה מ-2009 דווח על הצלחה של הוכחת היתכנות לטיפול באמצעות אלקטרופורציה בלתי הפיכה בגידולים בשד וברקמות הטרוגניות אחרות.
אלקטרופורציה בלתי-הפיכה הוצעה כטיפול להתחדשות תאי השריר החלק בכלי הדם הכליליים לאחר צנתור וזאת לאחר שהודגמה יעילות ובטיחות של הסרה של תאי שריר-חלק מדפנות כלי-דם במודל חולדה.
מספר עבודות קדם-קליניות בחיות הראו שהפעלת אלקטרופורציה בלתי-הפיכה סביב מוצא וורידי הריאה בלב יוצרת רקמת צלקת שמשמשת כמבודד לפעילות חשמלית המגיעה משם וגורמת לפרפור במקרים מסוימים.
בהתבסס על תוצאות אלו משערים כי אלקטרופורציה בלתי-הפיכה יכולה לשמש כשיטה לטיפול בפרפור-עליות אשר תהווה חלופה לשיטות הקיימות כיום לרבות: צריבה באמצעות גלי-רדיו או באמצעות הקפאה (קריו-אבלציה).
היתרונות של אלקטרופורציה על השיטות הקיימות הם: גרימת נזק מוגדר וממוקד בלב והיעדר נזק תרמי לרקמה סמוכה.
אלקטרופוס (שם מדעי: Electrophorus) הוא סוג של דג מהסדרה דגי חשמל טרופיים החי בנהר האמזונאס וביובלים קרובים באמריקה הדרומית.
סוג זה תואר בידי החוקר תאודור גיל ב-1864 והוא נחשב במשך זמן רב לסוג ומין יחיד בו המין: צלופח חשמלי (Electrophorus electricus).
בשנת 2019 החליטו להוסיף לסוג 2 מינים חדשים.
מיני סוג זה מזכירים במראם צלופח אך שייכים לקבוצה דרום-אמריקאית של דגי מים מתוקים נודמי אוויר היכולים לפלוט מגופם זרמי חשמל חזקים מאוד.
למעשה זהו דג החשמל הקטלני ביותר בעולם.
דגים אלה ניזונים בעזרת הימום טרפם מדגים אחרים, סרטנים וחרקים ולעיתים גם מטרף גדול יותר כמו חולדות.
החל מספטמבר 2019 הוחלט לשייך לסוג זה 3 מינים שונים:
בדיקת אלקטרורטינוגרפיה היא בדיקה אלקטרופיזיולוגית בתחום האופטומטריה והאופטלמולוגיה, אשר משמשת לאיתור ומיקום ליקויים בתפקוד רשתית העין.
הבדיקה משמשת למטרת אבחון בבתי חולים ובקהילה עבור מטופלים שמדווחים על ירידה בראייה, מטופלים עם חשד למחלות תורשתיות במערכת הראייה, וכבדיקה ראשונית עבור מטופלים המועמדים לניתוחים מורכבים.
תהליך הראייה בגוף כולל המרה של גירוי ראייתי לאותות חשמליים, אשר מעובדים במוח לתמונות.
החלק האופטי של העין מורכב מקרנית ועדשה, אשר תפקידם הוא למקד קרני אור על הרשתית.
רשתית העין האנושית מכילה הרבה תאים קולטי אור בשם פוטורצפטורים.
פוטורצפטור הוא שם הן עבור הקולטנים העצביים הרגישים לאור והן עבור התאים המכילים אותם.
הפוטורצפטורים ברשתית אחראיים על המרת קרני האור לאותות חשמליים, ועל ידי כך מתבצע עיבוד ראשוני של המידע החזותי המתקבל.
אותות חשמליים אלו יעברו דרך תאי העצב של הרשתית אל עצב הראייה ומשם לאזור האחראי על ראייה במוח, שם יעובדו האותות החשמליים לתמונות.
תעלות נתרן ואשלגן בפוטורצפטור נפתחות בסביבה חשוכה, וכך נכנסים יונים חיוביים של נתרן לחלק החיצוני של הפוטורצפטור.
כדי לא ליצור מטען בפוטורצפטור, יוצאים במקביל גם יונים שלייליים של אשלגן מהחלק הפנימי של הפוטורצפטור, וכך נוצר ברצפטורים זרם יונים שנקרא "זרם חושך".
בסביבה מוארת, הזרם מפסיק כיוון שתעלות היונים נסגרות (היפרפולריזציה).
פוטורצפטורים מאורגנים ברשתית במקביל, כך שזרמי החושך הנוצרים מהם גם הם מקבילים, ומתחברים לזרם חוץ תאי רדיאלי.
בחושך נמדדת הפעילות החשמלית כמתח.
המתח של זרמי החושך נחשב שלילי כיוון שהוא נוצר מיונים שיוצאים ונכנסים לפוטורצפטור.
כאשר הפוטורצפטור נמצא בסביבה מוארת היונים מפסיקים לצאת (זרמי החושך נעצרים) והמתח עולה ל-0.
אלקטרורטינוגרפיה מודדת את הפעילות החשמלית של מגוון תאים ברשתית בתגובה לגירוי אור, ביניהם פוטורצפטורים (קנים ומדוכים) תאים בפנים הרשתית (דו-קוטביים ואמקריניים) ותאים גנגליונים.
הבדיקה עצמה כוללת רישום של שינויי הפוטנציאל החשמלי ברשתית העין כתוצאה מגירוי האור.
ניתן לאבחן מחלות שונות ברשתית העין באמצעות בדיקה זו, על ידי בחינת שינויים בדפוסי התגובה הרגילים של הרשתית.
במהלך הבדיקה בתצורת Monopolar configuration מניחים אלקטרודה אחת על הקרנית ואחת על העור (לחי או עפעף) או בתצורת Bipolar configuration ששתי האלקטרודות על העין.
ברוב המקרים שמים את המטופל בחדר חשוך לתקופת התאקלמות (adaptation) לחושך.
הבדיקה עצמה היא חשיפת המטופל להבזקים של אור.
סוג אחד של בדיקת אלקטרורטינוגרפיה נקרא Full field ERG (לרוב ידוע בשם Ganzfeld) ומשמש בעיקר עבור בדיקת תפקוד כלל הרשתית, לצורך אבחון מחלות רשתית ניווניות תורשתיות, עיוורון לילה, צמצום שדה ראייה או הערכת תפקוד הרשתית לפני ניתוחים מורכבים.
הבדיקה מתבצעת באמצעות חשיפת המטופל להבזקי אור בתנאי תאורה באמצעות האלקטרורטינוגרם, ולאחר מכן רישום בתנאי חושך.
האלקטרודה מאפשרת לרופא למדוד את התגובה החשמלית של הרשתית לאור.
התגובות המתקבלות בסביבה מוארת מגיעות בעיקר מאזורי ה-cones (תאי מדוך) ברשתית האחראיים על ראיית יום, ואילו התגובות המגיעות בסביבה חשוכה מגיעות מאזורי ה־rods (תאי קנה) ברשתית האחראיים על ראיית לילה.
המידע מן האלקטרודות מועבר למגבר, משם למעבד אשר מפענח את המידע כפונקציה של מתח וזמן, ואז מועבר להצגה במוניטור.
גלי ה־a הם חיוביים ומייצגים את הסטייה השלילית הראשונית של הבזק האור.
הם מיוצרים על ידי הפוטורצפטורים בלבד ובודקים את תגובת ה־rods וה־cones.
גלי ה־b שמגיעים מיד לאחר מכן, מיוצרים על ידי הפוטורצפטורים, תאי ה־bipollar ותאי ה־muller.
הם מיצגים סטייה חיובית והאמפליטודה שלהם מייצגת את יכולת הסתגלות העין לאור.
ה-Ops-oscillatory potentials מייצגים את פעילות התאים האמקריניים שעובדים במקביל לתאים הבי-פולאריים ולתאי הגנגליון, וה-Photopic Negative Response שקשור לתאי הגנגליון ולתאים האמקריניים.
בנוסף קיימים, גלי c הקשורים לשכבת ה-ERP וגלי d הקשורים ל-off bipolar cell.
סוג נוסף של בדיקה נקרא Multifocal ERG בדיקה זו תתבצע באמצעות גירויי אור מהבהבים בקצב גבוה, ותשמש לבדיקה של הרשתית המרכזית (mucula), לצורך אבחון של גלאוקומה, פגיעה ממוקדת מקולרית או נזקי שימוש מתרופות.
הבדיקה אינה מסוכנת אך במקרים נדירים תיתכן שריטה של הקרנית עקב הבדיקה, בה ניתן לטפל בקלות יחסית.
כיוון שנשימה, פעילות הלב, ותנועת השרירים גם פועלים על בסיס זרם/מתח חשמלי, הם יוצרים רעש על הבדיקה.
רעש זה הוא אקראי, וכאשר עושים הרצות רבות של הבדיקה, והמעבד מחשב ממוצע, אז הרעש מתבטל, ונותרים הגלים המובהקים המאפיינים את הבדיקה.
הבחנה בין פגיעה בראיית לילה לעומת פגיעה בראיית יום
תאי מדוך אחראים על הפעילות בסביבה פוטופית (סביבת אור חזק) ועל כן אחראים על ראיית יום.
תאי קנה אחראים על הפעילות בסביבה סקוטופית (סביבה חשוכה) ועל כן אחראיים על ראיית לילה.
ניתן להבדיל בין פגיעה בראיית יום או פגיעה בראיית לילה באמצעות שלושה מדדים באלקטרורטינוגרפיה:
צבע – תאי קנה יותר רגישים לאור כחול (510 nm), לעומת תאי מדוך אשר רגישים יותר לצבע אדום-צהוב (560 nm).
נוכל למדוד את הפעילות של תאי המדוך והקנה על פי תגובתם לצבעים השונים.
תדירות הבהוב – תאי קנה מגיבים לתדירות נמוכה של הבהוב (עד HZ30), לעומת תאי מדוך אשר מגיבים לתדירות גבוהה של הבהוב (HZ30-50).
נוכל לבדוק לאיזו תדירות הבהוב מגיבים התאים טוב יותר.
עוצמת האור – תאי קנה מגיבים יותר בסביבה חשוכה, לעומת תאי מדוך אשר מגיבים יותר בסביבה מוארת.
את בדיקת האלקטרורטינוגרפיה מתחילים בסביבה חשוכה, ומגבירים את האור בהדרגתיות עד הגעה לדרגת תאורה חזקה.
כך ניתן לבדוק הן את תגובת תאי הקנה והן את תגובת תאי המדוך.
אלקטרורטינוגרפיה משמשת לאבחון מחלות שונות ברשתית, תורשתיות או נרכשות, ביניהן:
רטיניטיס פיגמנטוזה- שם כולל למגוון מחלות גנטיות אשר גורמות לאובדן ראית לילה וראייה היקפית בשתי העיניים.
האבחון נעשה באמצעות תמונת רשתית בה נראה הרבה פיגמנט ברשתית, ובאמצעות אלקטרורטינוגרפיה.
Retinitis pigmentosa תוביל לירידה בגלי ה-a וה-b, כיוון שקיימת פגיעה בפוטורצפטורים, ובסוף תהיה פגיעה גם בגל ה-Photopic Negative Response .
היפרדות של הרשתית מגלגל העין – לרוב נובעת ממקור גנטי.
בבדיקת האלקטרורטינוגרפיה נראה שיש גל a, ואין גל b.
המטופל יתלונן על חדות ראייה ירודה.
(central retinal artery oclusion (CRAO – חסימה של העורק הרטינאלי המזין את הרשתית הפנימית.
באלקטרורטינוגרפיה נראה שיש גל a ואין גל b.
המטופל יתלונן על איבוד הראייה באופן פתאומי רק בעין אחת.
עיוורון לילה – מחלה בה הrods נפגעים לחלוטין.
הרשתית במצב זה נראית תקינה, לכן בדיקת האלקטרורטינוגרפיה חשובה לצורך האבחון.
CRD – מחלה אשר נגרמת מאובדן ראייה עקב תאי cone ו-rod פגומים.
ישנן בדיקות ERG כגון (pattern ERG (PERG אשר מסייעות באבחון תפקוד תאי הגנגליון במחלות כגון גלאוקומה
ניוון מקולרי – נגרם מאובדן ראייה עקב מוות של תאים באזור המקולה ברשתית.
בצקת מקולרית על רקע סוכרת – סוכרת של העין.
גלאוקומה תוביל לירידה בגל Photopic Negative Response, כיוון שהפגיעה היא בתאי הגנגליון, מהם יוצאים האקסונים של עצב הראיה.
הפוטורצפטורים והתאים הבי-פולאריים תקינים ולכן גלי a ו-b יהיו תקינים.
mimic RP – במקרה בו אישה בהריון נדבקת באדמת/חצבת/חזרת/הרפס, הוולד עלול להיוולד עם פיגמנטציה בעין, אך בדיקת האלקטרורטינוגרפיה שלו תצא תקינה.
במצב כזה הכתמים הם חסרי משמעות קלינית.
פגיעה ברשתית כתוצאה מתרופות אנטי פסיכוטיות- שימוש לאורך זמן בתרופות כגון כלרופרומזין יכול ליצור טוקסיות ולפגוע באזור המקולה.
הגוף הבינלאומי האחראי על שימוש קליני וקביעת תקנות לבדיקות ה-ERG נקרא ISCEV – .
בנוסף לשימושים הקליניים של הבדיקה, ניתן להשתמש באלקטרורטינוגרפיה לבדיקת יעילות ובטיחות של תרופות חדשות בתהליך פיתוחן.
הבדיקה מסייעת בין היתר לשלול רעילות תרופות .
כמו כן, בדיקת האלקטרורטינוגרפיה משמשת ככלי אבחון בפסיכיאטריה:
הבדיקה הוכחה כיעילה באבחון הפסקת שימוש בקוקאין (ניתן להבחין בתגובה מופחתת להסתגלות אור של גלי B).
אלקטרורטינוגרפיה הוכחה כמסייעת לאבחון אנשים החולים בסכיזופרניה (ניתן להבחין באמפליטודות גלי A ו-B נמוכות יותר) ועשויה בנוסף לסייע להבחין בין סכיזופרניה להפרעה דו־קוטבית.
אלקטרוסטאר בע"מ המוכרת במותג סטאר, היא חברה פרטית ישראלית לייצור מאווררים.
החברה הוקמה ב-1946 על ידי בצלאל גורלי, כמפעל לעבודות חיתוך מתכת.
ב-1950 עברה החברה להתמחות בפיתוח וייצור מאווררים לשוק המקומי והבין־לאומי והייתה החברה הראשונה בישראל לייצור מאווררים.
בשנים שאחרי קום המדינה, התבסס המשק הישראלי על ייצור מקומי, מה שיצר בעלי מלאכה רבים בהתמחויות שונות.
בצלאל גורלי הבחין בחוסר במכונות לחיתוך פחים והחליט לייבא גיליוטינה מקצועית לחיתוך פחים.
שירותי חיתוך המתכת אכן נדרשו וגורלי, שהיה היחיד בתל אביב עם מכשיר גיליוטינה, נתן שירות לחברות רבות באזור.
במהלך עיסוקו כחותך מתכת נתקל גורלי במאוורר שולחני אמריקאי.
הוא פירק אותו לגורמים, הבין כיצד יוכל לעשות מוצר טוב יותר, ופנה לבעלי מלאכה מקומיים, שייצרו עבורו את חלקי הפנים והמנוע.
שניאור זקהיים (אביה של השחקנית אסתי זקהיים) יצר את החילזון, חלק במאוורר שהוא סוג של ספירלה שמורכבת במנוע ומתרגמת כוח, מפעולה אופקית לפעולה אנכית.
כשהאב טיפוס הראשון היה מוכן, קם המפעל ב-1950, ועמד על כושר ייצור של 6–8 מאווררים ביום.
הדגמים הראשונים של החברה דמו מאוד למקביליהם האמריקאיים ובעיקר לדגמים דומים של וסטינגהאוס וג'נרל אלקטריק, לדוגמה דגם הסטאר סטנדרט התבסס במידה רבה על דגם ה-Power Aire 12PA2 של חברת וסטינגהאוס.
ב-1960 עבר המפעל למבנה גדול יותר ולקראת סוף שנות ה-60 הגביר את כושר הייצור לכ-300 מאווררים ביום, כ-100 אלף מאווררים בשנה.
באותה תקופה המאווררים של אלקטרוסטאר היו הפופולריים ביותר בישראל ויוצאו למדינות רבות, הם התחרו בדגמים דומים מתוצרת גלאון, אמקור ומדגמים מתוצרת חוץ לרוב מאירופה, ארצות הברית, ויפן.
במהלך 1963 השיקה החברה את הדגם המשופר "סופר סטאר" שהפך להיות הדגם המזוהה עמה ביותר וב-1970 הושק המותג "Bluestar" המשמש את החברה עד היום.
דגמים אלו זכו לאמינות ופופולריות רבות בבתים הישראליים של אותן שנים וחלקם עדיין בשימוש כיום.
אלקטרוסטאר היא החברה הראשונה בישראל שהפעילה קו המוני לייצור מוצרי חשמל.
בשנות ה-70 החברה נמנתה על שלוש החברות הישראליות שחצו ייצור של מיליון יחידות בשנה.
השתיים האחרות הן אמקור וסיפולוקס.
בשנת 1988 קבלה אלקטרוסטאר את אות היצואן המצטיין אחרי שהגיעה להיקף ייצוא של מיליון ורבע ש"ח בשנה.
הייצוא היה ליוון, בלגיה, הולנד ומעט לצרפת, אך בעיקר לאנגליה, כולל מכירה של 280 מאווררים לארמון בקינגהאם.
ביוני אותה במהלך האינתיפאדה הראשונה הוצת מפעל החברה ביפו, ושוקם תוך חודשים מעטים.
ב-1 בספטמבר 1985 נחתם הסכם סחר חופשי בין ישראל לארצות הברית.
הסכם זה אפשר לאלקטרוסטאר לייבא מאווררי איכות מארצות הברית ללא מיסים.
עיקר הייבוא היה מ-Lasko, מפעל מאווררים אמריקאי שהיה באותה העת הגדול בעולם.
הייבוא החל ממאווררי עמוד, ובהמשך עבר למאווררי תקרה.
בתחילת שנות האלפיים החברה עברה לייבא מאווררים שפותחו בלעדית עבורה מהמזרח במקביל לדגמים שעדיין מגיעים מחברת Lasko.
ב-2010 השיקה החברה את מאוורר המגדל "טורבו הוריקן" מתוצרת Lasko, הדגם הפך פופולרי מאוד בסלון הישראלי וזכה לדגמים מתחרים מתוצרת גולד-ליין ואלקטרו חנן.
כיום החברה מנוהלת על ידי יובל גורלי, בנו של בצלאל.
אלקטרוסטאל היא עיר במחוז מוסקבה ברוסיה.
בשנת 1916 החלה חברת המניות אלקטרוסטאל בבניית מפעל אלקטרו-מטלורגי של פלדות איכותיות ליד כפר הדאצ'ה זאטישאה.
ב-1928 שונה שמו של הכפר זאטישאה ל-אלקטרוסטאל; מאז 1938 - העיר נקראת באותו שם.
בשנת 1933 בהובלת אלכסנדר מינץ בעיר הוקם מרכז לשידורי רדיו בהספק הגדול בעולם לאותה תקופה.
המרכז פעל עד להתפרקות ברית המועצות.
אלקטרוסטל היא מרכז המטלורגיה וההנדסה הכבדה - בעיר יש את הייצור הגדול ביותר ברוסיה של דלק גרעיני, פלדה איכותית, הנדסה כבדה ומוצרים כימיים.
אלקטרופופ הוא ז'אנר מוזיקלי המשלב אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית ופופ.
הז'אנר הוא גרסה של סינת'-פופ עם דגש כבד על הסאונד האלקטרוני שלו, אשר פותח בשנות ה-80 וצבר פופולריות והשפעה בסוף שנות ה-2000.
במהלך שנות ה-80 המוקדמות, החלו אמנים בריטיים כמו גארי ניומן, The Human League, סופט סל, ויסאג' וג'ון פוקס להוציא מוזיקה בסגנון סינת'פופ חדש שהזכיר מוזיקה אלקטרונית ונעשה בו שימוש עיקרי בסינתיסייזרים.
את סגנון האלקטרו פיתח המוזיקאי אפריקה במבטה, שהושפע מה-Yellow Magic Orchestra ומקרפטוורק, והשפיע על סגנון הפופ משנות ה-80 של מדונה.
בשנת 2008 הוציאה בריטני ספירס את אלבום האולפן החמישי שלה, Blackout, ששילב אלמנטים מהז'אנר והזניק אותו לרמת המיינסטרים.
ב-2009 פורסמו בתקשורת כתבות ומאמרים שהכריזו על עידן חדש של כוכבי אלקטרופופ שונים, ואכן נרשמה עלייה בפופולריות של מספר אמני אלקטרופופ.
בסקר "Sound of 2009" מטעם ה-BBC, עשרה מתוך 15 האמנים המובילים שנמנו היו מז'אנר האלקטרופופ.
בשנת 2008 זכתה הזמרת האמריקאית ליידי גאגא להצלחה מסחרית גדולה עם אלבום הבכורה שלה, The Fame, השייך לז'אנר.
גם סצנת הקיי-פופ הפכה לנשלטת ומושפעת מאלקטרופופ, בין היתר אצל להקות כמו סופר ג'וניור, שייני, f(x) וגירלז ג'נריישן.
בשנת 2019 כתב קנת וומאק כי הזמרת-יוצרת בילי אייליש "תפסה את מקומה כמלכת האלקטרופופ הנוכחית", לאחר שהוציאה את אלבומה הראשון, , הכולל שירים השייכים לז'אנר.
אלקטרוניקה היא סוגה מוזיקלית, הכוללת קבוצה רחבה של סגנונות מוזיקליים מבוססי מוזיקה אלקטרונית המיועדים להאזנה ולא רק לריקוד.
סצנת מוזיקה לז'אנר זה החלה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בבריטניה.
המונח "אלקטרוניקה" החל להיות להופיע בהקשר למוזיקה כבר ב-1983, כאשר נערך באותה תקופה פסטיבל אלקטרוניקה בריטי, אך היה יותר נודע כ"מוזיקת דאנס אלקטרונית".
המונח אפילו הופיע בשמה של חברת התקליטים ניו אלקטרוניקה (New Electronica).
בין אמני האלקטרוניקה, שלימים יצליחו מסחרית, החלו להקליט בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 תקליטי אלקטרונים, ניתן למנות את הפרודיג'י, פאטבוי סלים, דאפט פאנק, The Chemical Brothers, The Crystal Method , מובי, אנדרוורלד ופיית'לס.
בסביבות אמצע שנות ה-90, עם הצלחתו של הז'אנר המוזיקלי ביג ביט, שהשתמשו בין היתר הלהקות The Chemical Brothers והפרודיג'י, ועורר את תשומת הלב של אמני מיינסטרים, בין היתר של מדונה בשיתוף הפעולה שלה עם וויליאם אורביט באלבומה השביעי, Ray of Light, והזמרת האוסטרלית, דני מינוג עם אלבומה השלישי, Girl.
מתקופה זו, החלו להפיק את המוזיקה בתקציב גבוה יותר ובאיכות טכנית טובה יותר.
חברות התקליטים הגדולות בתקופה ו-MTV טענו שז'אנר זה הוא "הדבר הגדול הבא".
על פי מאמר שפורסם בבילבורד ב-1997, "החיבור בין קהילת המועדונים וחברות התקליטים העצמאיות" גרם לפיתוח והופעתו של האלקטרוניקה במיינסטרים.
עם זאת, AllMusic שבסיסה בארצות הברית עדיין מסווגת את האלקטרוניקה כז'אנר ברמה העליונה, ומציינת שהיא כוללת גרובים הניתנים לריקוד, כמו כן מוזיקה לאוזניות ואזורי צ'יל אאוט.
בחלקים אחרים של העולם, במיוחד בבריטניה, המונח "אלקטרוניקה" הוא גם מונח רחב, אך מזוהה בעיקר עם מוזיקה שאינה מוכוונת לדאנס, כולל סגנונות ניסיוניים יחסית של האזנה למוזיקה אלקטרונית.
מוזיקת אלקטרוניקה הופיעה רבות בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, בעיקר עבור סרטוני פרסומת בטלוויזיה, בין היתר של מכוניות ומשחקי וידאו.
אלקטרוניקה ביתית היא קטגוריה של מוצרי אלקטרוניקה המיועדים לשימוש יומיומי, בדרך כלל בבתים פרטיים.
מוצרי אלקטרוניקה ביתית כוללים מכשירים המשמשים לבידור (המכונים אלקטרוניקה בידורית), תקשורת ובילוי.
הם מוכנים גם מוצרי חשמל "שחורים" (בעיקר בארצות הברית) מאחר שמוצרים רבים בקטגוריה זו נמצאים במארזים שחורים או כהים.