tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סינמסקופ היא שיטת צילום והקרנה של סרטים כך שתמונות הסרט מנצלות טוב יותר הן את שטח הפילם והן את שטח מסך הקולנוע.
בפילם של סינמסקופ אין קטע של רווח שחור בין התמונות ובעת ההקרנה הסרט תופס שטח רחב יותר על מסך בית הקולנוע.
כדי להקרין סרט בסינמסקופ, בית הקולנוע צריך להצטייד במסך רחב ובעדשות סינמסקופ למקרנה.
אם סרט סינמסקופ מוקרן בעזרת עדשה רגילה, התמונות נראות מעוותות על המסך – השחקנים נראים כאילו הם גבוהים ורזים מאוד.
צילום סרט בסינמסקופ דורש גם הוא ציוד מיוחד ויקר.
על כן מרבית הסרטים אינם מצולמים בסינמסקופ.
הסרט הראשון בסינמסקופ היה "איך להינשא למיליונר" של הבמאי ג'ין נגולסקו, אולם הוא היה השני שהוקרן בבית הקולנוע, שכן הסרט "הגלימה" בבימויו של הנרי קוסטר ובכיכובו של ריצ'רד ברטון היה הראשון בסינמסקופ שהוקרן בהקרנה מסחרית.
סינמטק שדרות הוא סינמטק (ארכיון סרטים) הפועל בשדרות החל מדצמבר 1999.
הסינמטק הוקם בשיתוף עם המכללה האקדמית ספיר בזכות פרופסור חיים בראשית, מי שעמד בראש הביה"ס לתקשורת וקולנוע במכללה ובעזרתו של אלי מויאל, ראש עיריית שדרות.
בבניין הסינמטק שני אולמות קולנוע להקרנת סרטי קולנוע, המכילים כ-400 מקומות ישיבה.
בין כל מפעליו של הסינמטק, פסטיבל קולנוע דרום, שבו מוקרנים סרטים מרחבי העולם, סרטים מישראל וכן סרטי הגמר של בוגרי החוג לקולנוע במכללה האקדמית ספיר.
בחזון הקמתו של הסינמטק עמד פרופ' חיים בראשית, מי שעמד בראש בית הספר לתקשורת קולנוע במכללה האקדמית ספיר בשיתוף עם ראש עיריית שדרות, עו"ד אלי מויאל.
סינמטק שדרות הוא המוסד החינוכי-תרבותי לקולנוע הראשון בדרום.
סינמטק שדרות הוקם במטרה לעלות לסדר היום הציבורי את חיי התרבות של אוכלוסיית הדרום ובמטרה לצמצם הפער שבין המרכז לפריפריה.
בהגדרתו, סינמטק הוא מוסד המחנך לאהבת הקולנוע.
סינמטק שדרות מאפשר לכל דורש באשר הוא ליהנות מפעילויות הסינמטק, ללא קשר למצבו הכלכלי-חברתי.
אחת ממטרותיו העיקריות היא קידום הקולנוע הישראלי על כל גווניו: פסטיבלים, ימי עיון, הקרנות מיוחדות, מפגשי יוצרים, אירועי תרבות ומוזיקה, השתלמויות וסדנאות.
ייחודו של הסינמטק בכך שהוא חושף בפני קהל צופיו כל יצירה ישראלית/זרה, דוקומנטרית/עלילתית, ניסיונית/סטודנטיאלית, בליווי מיטב היוצרים אשר מעלים על סדר היום החברתי את השיח הציבורי בשפה הקולנועית.
הסינמטק פעיל שבעה ימים בשבוע, בין שלוש לשש הקרנות בכל יום.
סינפוניה (באיטלקית: Sinfonia) הוראתה סימפוניה באיטלקית, בספרדית ובפורטוגזית אבל בשפות שאינן מבוססות על הלטינית יש לה משמעות שונה ובכך, במשמעות האחרת, דן ערך זה.
שלהי הרנסאנס – הבארוק המוקדם
בשנים האחרונות של תקופת הרנסאנס ובראשית תקופת הבארוק, סינפוניה היה שם אחר לקנצונה, פנטזיה או ריצ'רקר.
אלה היו כמעט תמיד צורות אינסטרומנטליות, ששורשיהן נעוצים במסורת הפוליפונית.
בשנים מאוחרות יותר בתקופת הבארוק הסינפוניה צפויה יותר להופיע כסוג של סונאטה, בייחוד טריו סונאטה או סונאטה להרכב גדול יותר.
עוד בהמשך הבארוק שימשה המילה להגדיר פרלוד אינסטרומנטלי, כמפורט בסעיף הבא.
בצורות הגדולות, האינסטרומנטליות-ווקאליות של המאות ה-17 וה-18, כגון אופרה ואורטוריה, הסינפוניה הייתה בדרך כלל פרלוד אינסטרומנטלי ולעיתים גם אינטרלוד/אינטרמצו (פרק ביניים) או פוסטלוד (פרק סיום), שסיפק ניגוד לפרקים סמוכים, ווקאליים או שונים מבחינה אחרת.
צורה ספציפית של מבוא מסוג זה, בראשית המאה ה-18, הייתה הסינפוניה בעלת שלושת הפרקים שהייתה לאוברטורה המקובלת לאופרה איטלקית.
ברוב המקרים נכתבו קטעים אלה ברה מז'ור (להשגת תהודה מקסימלית במיתרים פתוחים בכלי מיתר), עם פרקי פתיחה וסיום מהירים ופרק איטי ביניהם.
דוגמאות לסוג זה של סינפוניה איטלקית הן הפתיחות הרבות לאופרות של אלסנדרו סקרלטי, כולן אבטיפוס של אוברטורות איטלקיות.
בצרפת, לעומת זאת, היו האוברטורות תמיד פרקים מקדימים בני פרק אחד, על פי רוב בצורת A-B-A.
קטעי-A היו בעלי קצב איטי במקצב מנוקד (כפול) מתון ואילו קטע B האמצעי היה זורם ומהיר יחסית.
הצורה המוזיקלית הזו נודעה עם הזמן בשם "אוברטורה צרפתית".
כאשר מלחינים גרמנים כמו באך והנדל אימצו להם סוג זה של פתיחה, מראשית המאה ה-18 ואילך, היא יכלה להופיע בה במידה כפרק הפותח של סוויטת מחולות, ובמקרה זה אוברטורה יכולה להיות מילה נרדפת לסוויטה כולה (למשל, האוברטורה הצרפתית של באך, 831 רי"ב).
רוב האופרות והאורטוריות של הנדל נפתחות בפרק אוברטורה מן הטיפוס הצרפתי, גם אם הנדל בוחר לקרוא לו לעיתים סינפוניה (כמו במשיח, שם קרא לו Sinfony), אבל הנדל השתמש גם בטיפוס האיטלקי של פרלוד/אינטרלוד תזמורתי, למשל, ה"אינטרודוציונה" לקנטטה "דליריו אמורוזו", 99 ברשימת יצירות הנדל.
גם מקור ה-"Pifa" המופיעה ב"משיח" איננו בדוגמאות צרפתיות דווקא.
בינתיים, גם הפעם מראשית המאה ה-18 ואילך, החלה הסינפוניה בת שלושת הפרקים, מן הטיפוס האיטלקי, בחיים משלה: אפשר היה לחבר אותה כיצירה עצמאית דמוית-קונצ'רטו (אף כי ללא סולנים).
לדוגמה, ויוואלדי חיבר סינפוניות עצמאיות תלת-פרקיות, שלא היו שונות בהרבה מכמה מן הקונצ'רטי שלו לכלי קשת, וגם סינפוניה-פרלודים לאופרות שלו.
באך השתמש לעיתים במונח סינפוניה במשמעות, שכבר התיישנה אז, של יצירה כלית בפרק אחד, לדוגמה, האינוונציות וסינפוניות לכלי מקלדת 787–801 רי"ב, בסגנון פוליפוני בשלושה קולות.
במאה ה-20 החלו המוציאים לאור לפרסם את הסינפוניות האלה כ"אינוונציות בשלושה קולות", שבהן כל "קול" הוא מלודיה הנעה באופן חופשי (קול במובן האינסטרומנטלי, לא הווקאלי) ביצירה בת פרק יחיד.
אם באך פתח יצירה ווקאלית בפרק אינסטרומנטלי נפרד, אחד או יותר (נוהג לא תדיר ביותר, בסך הכול), הוא קרא על פי רוב ליצירה כזאת בשם סינפוניה.
הסגנון נטה יותר לאיטלקי (גם לגבי הפרקים היחידים) מאשר לצרפתי:
סינפוניה חד-פרקית פותחת את הקנטטות Non sa che sia dolore, מספר 209 רי"ב, ו-Mer Hahn en neue Oberkeet, מספר 212 רי"ב.
סינפוניה ואחריה אדג'ו פותחת את האורטוריה לחג המולד, 249 רי"ב, אף כי המקהלה מצטרפת בפרק השלישי של אותה אורטוריה, שלושת פרקי הפתיחה העוקבים הללו יכולים להיחשב לסינפוניה "איטלקית" בת 3 פרקים לאורטוריה.
הן הנדל והן באך השתמשו באוברטורה מן הטיפוס הצרפתי לפתיחת הסוויטות התזמורתיות שלהם.
לסוויטות שחיברו לכלי סולו לא היה, במקרים רבים, פרק מקדים.
באותם מקרים שפרק כזה נכתב, הוא היה או אוברטורה Overture/Ouverture (תמיד בסגנון הצרפתי), או פרלוד/פרלודיום Prelude/Praeludium.
סגנונם של פרלודים כאלה היה מוגדר פחות, אבל לעיתים קרובות חיקה את סגנון הפרק המהיר של סינפוניה איטלקית.
עם חלוף השנים במהלך המאה ה-18, התקבל השם אוברטורה לפרלוד אינסטרומנטלי ליצירה ווקאלית/תיאטרלית.
אף כי אוברטורות כאלה היו בדרך כלל קטעים בני פרק אחד, הן לא היו עוד בסגנון הצרפתי, אלא עשו שימוש במאפיינים של הסינפוניה המקדימה האיטלקית, לדוגמה, מוטיב דמוי מוטו באקורדים משולשים, רפריזה שקודם לה פיתוח תמאטי מינימלי והלך רוח כללי של ציפייה ולא של הכרעה.
הרעיון של סינפוניה איטלקית ב-3 פרקים כחיבור תזמורתי עצמאי המשיך גם הוא להתקיים: הסימפוניות המוקדמות ביותר של היידן ושל מוצרט
מוצרט חיבר גם דיברטימנטי במתכונת הסינפוניה האיטלקית.
לא לגמרי ברור, אם הדיברטימנטי הללו נועדו להיות יצירות אינסטרומנטליות עצמאיות, או פרקי ביניים (אינטרלוד) אינסטרומנטליים (לשימוש בהפקות תיאטרון וכדומה).
אבל אז הפגיש היידן שוב את הסינפוניה/קונצ'רטו-ללא-סולנים ואת האוברטורה/סוויטה מן הטיפוס הצרפתי: הוא לקח את שלושת פרקי הסינפוניה והשחיל פרק רביעי בין שני הפרקים האחרונים של הדגם האיטלקי.
הפרק הנוסף הזה היה מינואט, שעד אז היה רק פרק חובה כמעט בסוויטה.
עוד לקח כמה מאפיינים של פרק האוברטורה בסגנון הצרפתי, כמו גם מאלה של הסונאטה של אותם ימים, ביניהם האפשרות להתחיל את הפרק הראשון של יצירה בת ארבעה פרקים במבוא איטי.
אבל התוצאה לא נקראה עוד "סינפוניה" (לפחות לא בעולם שמחוץ לאיטליה וספרד): הסימפוניה באה לעולם.
סינסינטי בנגלס היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר סינסינטי שבמדינת אוהיו.
הקבוצה נוסדה ב-1968 והצטרפה לליגת ה-AFL, שנתיים לאחר מכן עברה לשחק בחטיבת ה-AFC של ליגת ה-NFL, בעקבות איחוד הליגות.
עד 2002 השתייכה לבית המרכזי של חטיבת ה-AFC ומאז משחקת בבית הצפוני.
לאורך שנות קיומה הקבוצה העפילה שלוש פעמים למשחק הסופרבול, בעונת 1981 ובעונת 1988 הפסידה לסן פרנסיסקו 49'.
בעונת 2021 העפילה לסופרבול LVI בו הפסידה ללוס אנג'לס ראמס.
מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון פול בראון הקרוי על שם מייסד הקבוצה, ואביו של בעליה הנוכחיים, האצטדיון מכונה על ידי אוהדי הקבוצה "הג'ונגל", בהתייחסות לשם הקבוצה, ביתם של הטיגריסים.
ב-2021 שווי הקבוצה הוערך על ידי מגזין פורבס בכ-2.275 מיליארד דולר, מקום 31 מבין 32 קבוצות ה-NFL.
סינסינטי רדס היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר סינסינטי, אוהיו.
הקבוצה הוקמה ב-1882 והיא אחת מחמש הקבוצות שייסדו את ליגת ההתאחדות האמריקאית שהתחרתה בנשיונל ליג.
בשנים הראשונות נקראה הקבוצה סינסינטי רד סטוקינג, על שם קבוצה קודמת שפעלה בעיר שהייתה קבוצת הבייסבול המקצוענית הראשונה בהיסטוריה.
ב-1889 עזבה הקבוצה את ההתאחדות האמריקאית והצטרפה לנשיונל ליג, תוך כדי שינוי שמה לסינסינטי רדס.
הקבוצה זכתה בוורלד סיריס לראשונה בתולדותיה ב-1919, על זכייה זו העיב הגילוי שנה מאוחר יותר כי שחקני יריבתה בגמר השיקגו וייט סוקס, היו מעורבים בפרשת שוחד ומכרו את הסדרה.
סינפסין (Synapsin) היא משפחת חלבונים ייעודית לסינפסות של תאי עצב, המתבטאת בכל מערכות העצבים של בעלי החוליות.
חלבוני סינפסין מעורבים בוויסות ובבקרה של נדידת שלפוחיות סינפטיות לעבר האזור הקדם-סינפטי בזמן פעילות עצבית חזקה או מתמשכת אשר דורשת ניצול של כל מאגרי השלפוחיות שבתא העצב.
במצב מנוחה, מעגנים הסינפסינים את השלפוחיות הסינפטיות אל סיבי אקטין ומרכיבים אחרים של שלד התא.
כניסת יוני סידן אל התא גורמת להפעלת אנזימי קינאז משופעלי-סידן, אשר מזרחנים את הסינפסינים ומרפים את אחיזתם בשלפוחיות.
חלבוני G ייעודיים ממשפחת Rab מנחים את השלפוחיות המשוחררות אל האזורים הפעילים, שם מעגנים אותן חלבונים ממשפחת SNARE.
סביר להניח כי חלבונים רבים נוספים מעורבים בבקרת תהליכים אלה.
סינסטרו הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס גרין לנטרן וביקום של DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Lantern Vol.2 #7 מאוגוסט 1961 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר גיל קיין, שביסס את דמותו לפי דייוויד ניבן.
סינסטרו הוא המורה הרוחני לשעבר של האל ג'ורדן, הפקח הירוק מתור הכסף, והוא האויב המושבע של חיל הפקחים הירוקים.
הוא אביה של סוראניק נאטו, פקחית ירוקה התופסת את מקומו הישן בחייל.
דמותו של סינסטרו מדורגת במקום ה-15 ברשימת נבלי הקומיקס הגדולים ביותר של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
את דמותו בסרט האנימציה "גרין לנטרן: טיסה ראשונה" (2009) דיבב השחקן ויקטור גרבר, בעוד את דמותו בסרט הלייב אקשן "גרין לנטרן" גילם השחקן מארק סטרונג.
את דמותו של סינסטרו בסדרת הלייב אקשן "לנטרנים" יגלם השחקן אולריך תומסן.
סינסטרו נולד בכוכב הלכת קוֹרוּגַר בסקטור 1417. מסירותו לשמירה על הסדר החלה להתבסס עוד בתחילת הקריירה שלו.
אנתרופולוג במקורו, סינסטרו התמחה בבנייתן מחדש של ציוויליזציות מתות.
יום אחד, התרסק לתוך האתר בו נכח סינסטרו פקח ירוק בשם פרול גוסגוטה, שגסס מפצעיו.
הוא נתן לסינסטרו במהירות את טבעת הכוח שלו בדיוק בזמן שאויביו הופיעו, הנשקיונרים של קווארד, וסינסטרו נאלץ ללמוד על בשרו את כוחותיה של הטבעת.
אולם, האתר אותו סינסטרו ניסה לשמר נהרס בתקרית זו.
בהמשך, פרול גוסגוטה התברר עדיין כחי ודרש את טבעתו בחזרה, שתשמור עליו בחיים עד אשר תגיע עזרה.
סינסטרו, שהבין כי לא יהיה פקח ירוק יותר, נתן לגוסגוטה הגוסס למות, ללא ידיעת שומרי היקום.
תשוקתו לסדר הובילה את סינסטרו להיות הפקח הירוק המוערך ביותר בחיל.
ככל שהשנים חלפו, סינסטרו הפך ליותר ויותר אובססיבי בהגנת הסקטור שלו ובשמירה על הסדר בעולם ביתו בכל מחיר.
עד מהרה הוא הבין, שכדי להשיג מטרה זו עליו לכבוש את קורוגר ולשלוט בו כעריץ.
כאשר האל ג'ורדן הצטרף לחיל הפקחים הירוקים, סינסטרו הוצב כמדריכו.
ג'ורדן נחרד משיטותיו הטוטליטריות, למרות שסינסטרו אחז בדיעה כי שלטון ביד ברזל נחוץ כדי להגן על אנשים מפני כוחות חייזריים.
במהלך אימוניו, ג'ורדן עזר לסינסטרו להדוף ניסיון פלישה לקורוגר בידי שרי מלחמה חייזריים הידועים בשם "הק'הונדס".
כשג'ורדן קרא לחיל הפקחים הירוקים לעזרה, מעשיו הדיקטטורים של סינסטרו נחשפו והוא עמד בפני שומרי היקום למשפט.
קאטמה טוי, מנהיגת תנועת המחתרת הקורוגרית שחשה כי "הגנתו" של סינסטרו מנעה מהם התפתחות כחברה תרבותית באמצעות קשר עם גזעים אחרים, גויסה לחיל כמחליפתו.
למרות שקאטמה טוי גדלה להיות חברת החיל המכובדת ביותר, היא ויתר תושבי קורוגר התנגדו בתחילה למינויה.
עקב פעולותיו של סינסטרו, תושבי קורוגר למדו להכיר בסמל חיל הפקחים הירוקים כסימן לטרור ודיכוי.
שומרי היקום גירשו את סינסטרו ליקום האנטי-חומר בעוון השימוש בטבעת הכוח הירוקה כדי לזרוע פחד מאשר להילחם בו.
מקבילו של כוכב הלכת אואה ביקום האנטי-חומר הוא קווארד, מקום מושבם של הנשקיונרים, גזע לוחמים ומדענים שרחשו שנאה עזה לשומרי היקום ולפקחים הירוקים.
באמצעות גירושו לעולם הנשלט בידי רשע אשר ישנא אותו עקב היותו פקח ירוק, שומרי היקום קיוו להשפילו.
אולם, ניסיונם להענישו היה טעות חמורה בחישוב.
סינסטרו האמין כי נעשה לו עוול בידי אדוניו לשעבר וכעת שנא אותם כמו הנשקיונרים.
באמצעות שנאתם המשותפת לאויביהם, סינסטרו והנשקיונרים הפכו לבני ברית, והם הציעו לו את עזרתם בפעולת נקמה נגד שומרי היקום.
הנשקיונרים של קווארד יצרו עבור סינסטרו טבעת כוח צהובה, ושלחו אותו חזרה ליקום הרגיל כדי שידרוש את נקמתו.
עד מהרה, סינסטרו הפך לאויבו המושבע והחזק ביותר של חיל הפקחים הירוקים, במיוחד משום חולשת טבעות הכוח הירוקות להשפיע על הצבע הצהוב.
חרף זאת, פקחים ירוקים מיומנים כג'ורדן תמיד מצאו דרך להביסו.
לפני ששומרי היקום עזבו את היקום עם בנות זוגם, הם בנו מתקן כליאה מיוחד באואה המיועד לסינסטרו ולאלפים אחרים.
אולם, ערמומיותו הרבה של סינסטרו עזרה לשחררו מכלאו בעזרת תמרונו המנטלי של האל המטורף מסקטור 3600. סינסטרו רצח אינספור חיים במערכות כוכבים שלמות הודות לכוחו הבלתי יתואר, עד אשר הוכנע בידי הפקחים הירוקים מסקטור הארץ.
הוא עומד למשפט נוסף בעוון פשעים של רצח עם בידי אסופת חברי החיל.
הם מוצאים אותו אשם וגוזרים את דינו למוות.
אולם, סינסטרו מצליח לרמות אפילו את המוות, שולח את עצם ישותו לסוללת הכוח הראשית וגורם להשבתתה.
בתוך הסוללה, סינסטרו מגלה את הגילוי המרעיש אודות הסיבה לחולשתם של חברי חיל הפקחים הירוקים לצבע הצהוב.
ג'ורדן נכנס לתוך סוללת הכוח הראשית מתוך ניסיון להשיב את כוחם של חבריו לחיל, ובסופו של דבר מביס את סינסטרו, שנשמתו נדונה להישאר לכודה בסוללת הכוח הראשית ללא כוחות לנצח נצחים.
אלא שסינסטרו זוכה לניצחון אישי כאשר "הטומאה הצהובה" התגלתה כישות תבונתית הידועה בשם פאראלקס, התגלמותו הגשמית של הפחד.
סינסטרו גילה גם, כי מקור הכוח של סוללת הכוח הראשית היה מקבילו הירוק של פאראלקס, איון - התגלמות כוח הרצון.
הודות לפעולותיו של סינסטרו, מוחו של ג'ורדן הושפע בידי פאראלקס באירועי דמדומי הברקת, ובכך הותיר אותו חשוף לפחד לראשונה בחייו, ולניצחונו האולטימטיבי של סינסטרו.
טבעת הכוח המקורית של סינסטרו נגנבה בידי גאי גרדנר מהקריפטה של חיל הפקחים הירוקים באואה.
במהלך העימות ביניהם, סינסטרו השתלט על גופו של ג'ון סטוארט ותקף את גרדנר, אך רוחו לא הייתה חזקה דיה להתגבר על כוח רצונו של גרדנר.
משום שטבעת הכוח הצהובה "דיברה" בשפתו המקומית של סינסטרו, גרדנר לא יכול היה לתקשר עימה, אם כי נדמה כי היא הבינה אותו ברמה מסוימת.
גרדנר ענד את טבעת הכוח הצהובה לתקופה קצרה עד אשר היא הושמדה בידי ג'ורדן, עליו השתלט פאראלקס.
בינתיים, שובם של שומרי היקום מביא להקמתו מחדש של החיל, אם כי זמנו של חיל חדש זה קצוב הודות להתערבותם של שר המלחמה מונגול והאנק הנשאו, קיבורג שהתחזה לסופרמן.
כחלק ממזימתם להפוך את כדור הארץ לגרסה משודרגת של ספינת המלחמה של מונגול, "עולם המלחמה", מונגול וסייבורג השתמשו במתקנים גרעיניים כדי להשמיד את קוסט-סיטי, עיר הולדתו של האל ג'ורדן.
כאשר דעתו נטרפה עליו מרוב צער על אובדן עירו ובעקבות אדישותם של שומרי היקום לבקשתו, כוח רצונו של ג'ורדן התנפץ לרסיסים.
עקב כך, פאראלקס יכול היה להשתלט עליו ולגרום לו לצאת למסע רצחני אשר השמיד את שומרי היקום פרט לאחד ואת חיל הפקחים הירוקים.
פאראלקס התכוון לשאוב את סוללת הכוח הראשית לתוך ישותו.
כניסיון נואש אחרון לעצור את ג'ורדן אחוז הטירוף, השומרים שחררו את סינסטרו מתוך סוללת הכוח הראשית ושלחו אותו לעצור את ג'ורדן.
למרות שג'ורדן שבר את מפרקתו של סינסטרו לאחר הקרב, התברר מאוחר יותר שמה שהשומרים חילצו מסוללת הכוח הראשית היה מבנה אנרגטי של סינסטרו שנוצר על ידי פאראלקס ופעל בידיו של סינסטרו עצמו מתוך הסוללה.
לבסוף, פאראלקס השמיד כליל את חיל הפקחים הירוקים על ידי כך שספג את אנרגיית הסוללה לתוך עצמו.
עם השמדתה של סוללת הכוח, סינסטרו השתחרר וירד למחבוא, כשהוא עד להפיכתו של ג'ורדן לדבר אותו תמיד שנא בסינסטרו - בוגד ורוצח שהוקע מתוך מעגל חבריו לחיל.
כאשר אחרון שומרי היקום נתן את טבעת הכוח האחרונה לקייל ריינר, סינסטרו החל להיות אובססיבי עם הפקח הירוק הצעיר והבין כי למרות נפילתו של ג'ורדן, תוכניתו למפלתו של החיל נכשלה.
בסופו של דבר, סינסטרו חשף את דבר התרמית למותו כאשר ריינר גילה אודות פאראלקס לחץ הירוק ולליגת הצדק, וכאשר כמעט גרם למותם.
הוא נעצר בידי ג'ורדן, שחזר לתחייה, השיב לעצמו את טבעת הכוח והשתחרר מאחיזתו של פאראלקס.
השניים נלחמו לאורך מערכות הכוכבים עד אשר נוצר שוויון ביניהם, וסינסטרו נמלט חזרה ליקום האנטי-חומר כשטבעת הכוח שלו נפגמה בקרב.
באירועים שקדמו לאירועי המשבר האינסופי, סינסטרו חוטף את ליידי קווארק מהחברה הסודית של נבלי-העל - ארגון אליו השתייך בעבר.
הוא משחק תפקיד מרכזי בטבח הפרידום פייטרס, אשר חקרו את מקום מפגשם של נבלי על נוספים אך נקלעו למלכודת.
סינסטרו חוזר ליקום האנטי-חומר, עורך עסקה עם אנטי-מוניטור, ומאמץ את דוקטרינת התפשטותו של הפחד.
חיל הפקחים הירוקים מוקם מחדש, הפעם כשהאל ג'ורדן שוב נמנה בין חברי החיל.
סינסטרו מחליט להקים את חיל סינסטרו, ומעניק את טבעות הכוח הצהובות ללוחמים מטילי המורא והאלימים ביותר ביקום.
מתגלה כי הוא גם עמד מאחורי מות אמו של קייל ריינר, בכך שהדביק אותה בוירוס התבונתי דספוטליס מתוך מטרה לשבור את רוחו ולאפשר לפאראלקס להשתלט עליו.
מלחמת חיל סינסטרו מתחילה באואה, כשסינסטרו עצמו חוזר לקורוגר כדי להתעמת עם בתו, סוראניק נאטו.
הוא מביס אותה, אך מראה זאת כאילו היא הביסה אותו, בכך מבטיח שהיא תישאר בקורוגר ותמלא את חובותיה כמושיעתו של הכוכב.
לאחר מכן, הוא חוזר לקווארד ומצטרף ללחימה המתרחשת שם.
הוא נלחם בפקחים הירוקים של הארץ ועוקב אחריהם לעולמם.
הוא מגלה להם כי הוא מתכוון להפוך את כדור הארץ לבסיסם החדש של חיל סינסטרו ואת קוסט-סיטי לבית קברות ענקי, "מכת הפחד".
במהלך הקרב, שומרי היקום משכתבים את החוקים הכתובים בספר של אואה, כשהראשון שבהם מאשר להם להשתמש בכוח קטלני.
סינסטרו טוען כי הוא השיג את מטרתו הכללית, כעת שחיל הפקחים הירוקים משליט פחד ללא כל ביקורת.
ג'ורדן וריינר מביסים את סינסטרו בקרב פנים מול פנים, והוא נכלא במתקני הכליאה שבאואה תחת גזר דין מוות.
חרף הבסתו, סינסטרו טוען כי ניצח - הוא עזר להשחיז את חיל הפקחים הירוקים לכדי כוח אימתני המסוגל להשליט פחד - כעת עם חוקיו החדשים, בדיוק כמו צבאו של סינסטרו.
כאשר המצוד אחר חברי חיל סינסטרו הופך לעדיפות ראשונה של חיל הפקחים הירוקים, רבים מהם נלכדים ומוחזקים במתקני הכליאה של אואה, כשטבעות הכוח מוחזקות יחדיו.
כאקט סימבולי, סינסטרו מסמן את תא כלאו בדם סמל החיל שלו, מה שמוביל את חברי חילו לעשות דבר דומה, וטבעות הכוח שלהם מגיבות באלימות ומאיימות להשתחרר מכלאן הקוסמי.
גזר דינו של סינסטרו מתרחש בקורוגר, עולם ביתו.
במהלך הובלתו לשם, חברי החיל שלו מנסים לשחררו.
בהמשך, אטרוסיטוס וחיל הפקחים האדומים מתערבים, מתקיפים את שני החילות וחוטפים את סינסטרו.
בעיצומו של הקרב, חבר חיל הפקחים הכחולים, סיינט ווקר, אומר לג'ורדן כי הישרדותו של סינסטרו חיונית כדי לעצור את הלילה האפל ביותר.
סינסטרו נלקח לאיסמאולט והוא ממוסמר לצלב בהמתנה לגזר דינו בידי אטרוסיטוס, שרוצה לגרום לו סבל.
בין מטרותיו הנוספות של אטרוסיטוס נמנים גם קורוגר ובתו של סינסטרו, סוראניק נאטו.
סינסטרו נמלט מכלאו ושם פעמיו לעולם ביתו.
לאחר בריחתו מחיל הפקחים האדומים, סינסטרו מגיע לקורוגר ומתעמת מול סוראניק נאטו.
הוא מגלה לה כי אשתו לקחה את סוראניק ועזבה אותו בזמן עלייתו לכוח.
הוא הצליח למצוא את בתו וסימן אותה בסמל משפחתו, בנוסף למכשיר שמסוגל לאתר אותה.
הוא ביקר אותה במהלך חייו, כאשר הוא משתמש בטבעת הכוח כדי לשנות את מראהו.
בנוסף, הוא אומר לה שהוא גאה בה על כי הצליחה היכן שהוא לא הצליח - להביא סדר לקורוגר כחברת חיל הפקחים הירוקים.
לבסוף, הוא אומר לה ששניהם חייבים לעבוד יחדיו כדי לעצור את הלילה האפל ביותר.
לאחר שהוא עוזב את קורוגר, סינסטרו מבקר את קברו של אבין סור ומתכנן פלישה לעולמן של כוכבות הספיר.
סינסטרו נתקל בקרול פריס, המחזיקה בו במבנה אנרגטי ומאלצת אותו לחזות מחדש במות אשתו ארין סור, אחותו של אבין סור.
מלא זעם, סינסטרו פורץ את המחסום ומתקיף אותה.
אולם, חיל הפקחים השחורים בראשותו של אמון סור פולש לכוכב.
ג'ורדן מופיע יחד עם אינדיגו-1 ונלחם בהם.
אינדיגו-1 משגרת את החבורה לקורוגר, כדי שסינסטרו יתעמת סופית מול מונגול, שאחראי לגזילת חיל הפקחים הצהובים מידיו של סינסטרו.
סינסטרו מביס אותו בכך שמצליח לעקוף את כוחות טבעותיו, כולא אותו בסוללת הכוח הצהובה ומתכוון לשמרו בחיים ולענות אותו עד אשר יסתיים הלילה האפל ביותר.
בנוסף, סינסטרו מציין את עצמו כמי שהוביל את הקואליציה נגד הפקחים השחורים.
חגיגתם מופסקת בחטף כאשר חללית ובה נמצאים הפקחים השחורים אבין סור וארין סור מתרסקת בסביבתם.
כשהם מתקיפים, סינסטרו מושפע מהופעתה של ארין סור, שמתעמרת בו ואף משנה את צורתה לדמותה החיה של אשתו וקוראת לו בשמו המלא, שמתגלה לראשונה כת'אאל סינסטרו.
טבעות הכוח השחורות של אבין סור וארין סור מושמדות, וג'ורדן וסינסטרו מתלבטים אם לזמן את חיל הפקחים הכחולים או האדומים, בהתאמה.
סינסטרו מורה לחילו כי קיימת שביתת נשק זמנית בין חילות הפקחים, והוא מגיע עם השאר לכוכב הלכת אודים, שם מתאספים יחדיו מנהיגי החילות.
הם עוקבים אחר סוללת הכוח השחורה לכדור הארץ, במקום שבו נקרון קם לתחיה.
בהנחייתה של אינדיגו-1, מנהיגי החילות משלבים את טבעות הכוח שלהם, בחושבם כי המעשה ישמיד את מקור כוחם של הפקחים השחורים, אך המעשה נכשל.
מתוך ניסיון להעצים את כוחם, שומר היקום לשעבר גאנטת משכפל את טבעות הכוח של המנהיגים ושולח אותן לחפש אחר מועמדים מתאימים.
טבעת הכוח הצהובה של סינסטרו מוצאת את הדחליל, יריבו מטיל המורא של באטמן.
הספקטר, שהפך לפקח שחור, מתקיף את הקבוצה, וכדי להילחם בו, ג'ורדן משחרר את פאראלקס מכלאו ומבקש שזה האחרון ישתלט עליו בשנית.
סינסטרו מוחה על כך ודורש שיהיה זה הוא, אך כל נסיונותיו עולים בתוהו.
לאחר מעשה, הספקטר ששב לתחיה מפריד בין ג'ורדן לפאראלקס, שנמשך בידי כוח מסתורי.
במהלך הקרב, נקרון הורג שומר יקום ומשתמש בדמו כדי לזמן דמות לבנה ממעמקי כדור הארץ.
גאנטת מיידע אותם כי מדובר ביצור הידוע בשם "הישות", התגלמות כוח החיים כולם ביקום.
מתברר כי כדור הארץ הוא המקור בו החלו החיים לראשונה, עובדה אותה הסתירו שומרי היקום כדי להגן על הישות.
סינסטרו נתקף זעם על כי רצונם של שומרי היקום להשליט סדר גרם למותו של אבין סור, והוא דוקר את גאנטת עם טבעת הכוח שלו.
ג'ורדן מבין כי הישות זקוקה למוח אשר ינחה את מעשיה, ומחליט לעבור דרכה ולהתמזג עימה, אך סינסטרו עוצר בעדו ועובר במקומו.
הוא מגיח מן הישות כשהוא לבן לגמרי ומצהיר כי הוא עומד להראות ליקום עד כמה הוא הפקח הגדול ביותר שאי פעם נראה.
במהלך העימות עם נקרון, סינסטרו נהרג על ידו, אך מוחזר לחיים בידי כוחה של הישות הלבנה.
הוא מצהיר כי הוא מצוי בהרמוניה עם כל יצור חי ביקום ונולד מחדש כשומר יקום אמיתי.
אולם, סינסטרו אינו מסוגל לשלוט בכוחה של הישות בגלל אישיותו מונעת האגו, ונקרון מצליח להפריד ביניהם.
ג'ורדן מבין כי למרות שנקרון הקים לתחייה גיבורי על מתים כפקחים שחורים, הם אלה אשר בסופו של דבר החליטו לחיות מחדש.
גילוי זה מוביל אותו ואת חברי החילות לעבור בישות הלבנה ולהפוך לפקחים לבנים, להקים לתחייה את היד השחורה ולשבור את רסנו של נקרון מעל היקום.
כאשר החילות השונים נפרדים לדרכם, סינסטרו שם לב לכך שלארפליז, הסוכן הכתום, השתנה והוא השיב את לקס לות'ר לקדמותו במקום להמשיך ולהשתמש בו ככוח גיבוי.
לאחר מאורעות הלילה האפל ביותר, סינסטרו מגלה סוללת כוח לבנה במכתש בכדור הארץ, וכי היא מחפשת אחר האל ג'ורדן.
הוא ושאר חברי החילות רודפים אחר קרונה, שומר יקום לשעבר שסרח ואשר מנסה ללכוד את כל ישויות הרגש.
כמו כן, סינסטרו מצוות לקייל ריינר ולחיל הפקחים הירוקים בהצלתה של סוראניק נאטו מידיו של תושב קווארד שאחראי ליצירת טבעת הכוח הצהובה המקורית של סינסטרו.
בקשת הסיפור "מלחמת הפקחים הירוקים", סינסטרו ויתר 'השומרים החדשים' נלכדים בספר השחור בידי ליסה דראק בזמן שהם מנסים להשיב את ישויות הרגש מידיו של קרונה.
רק האל ג'ורדן מצליח להימלט וברשותו טבעות הכוח של מנהיגי החילות השונים.
מאוחר יותר, ג'ורדן משתמש בטבעת הכוח הצהובה של סינסטרו כאשר פאראלקס חוזר לסוללת הכוח הראשית, דבר שמאפשר לקרונה להשתלט על כל הפקחים הירוקים.
כמה מחברי הפקחים הירוקים - ביניהם ג'ורדן, סטוארט, גרדנר, ריינר וקילווג - הצליחו להתחמק מהשפעה זו עקב חסינותם לטומאה הצהובה.
ריינר מצליח לשחרר את השומרים החדשים.
טבעת הכוח של סינסטרו מנסה לחזור אליו, אך היא מבוטלת בידי קרונה, שעונד את כל טבעות הכוח השונות בניסיון להשיג לעצמו יותר כוח.
כשהאל ג'ורדן נלחם בקרונה, סינסטרו שומע אותו מכריז על נאמנותו למטרתם של הפקחים הירוקים, והוא מקבל מכך השראה להצטרף לאויבו הוותיק בקרב נגד קרונה.
טבעת כוח ירוקה מגיעה לרשותו במהלך הקרב, והופכת את סינסטרו לפקח ירוק בשנית.
סינסטרו אינו מעוניין להפוך לפקח ירוק, אך שומרי היקום משכנעים אותו להצטרף לחיל.
כאשר חברי חיל הפקחים הירוקים נמצאים במחלוקת בינם לבין עצמם, הם מבקשים להרוג את סינסטרו ופורצים לתאי הכלא של אואה.
הם מגלים כי שומרי היקום כלאו את סינסטרו בניסיון להסיר ממנו את טבעת הכוח הירוקה, אך זו אינה יורדת ממנו.
בפגישה בין חיל הפקחים הירוקים לבין שומרי היקום, ניתנה להם בחירה בין משמעת למען המשך המלחמה לבין התחלתו של מרד.
שומרי היקום מחליטים כי סירובה של טבעת הכוח הירוקה לרדת מאצבעו של סינסטרו היא משום שהיא בחרה בו על מנת שיכפר על חטאיו.
סינסטרו מוסר בתגובה כי אינו בוחר בדרך הכפרה וימצא דרך להסיר את הטבעת.
למרבה הפלא, שומרי היקום משחררים אותו לדרכו.
סינסטרו מבולבל מעצם המעשה ודורש לדעת מה הם רוצים ממנו.
כתגובה, הם אומרים לו כי הם רוצים ממנו את מה שהם רוצים מכל הפקחים הירוקים - שהוא יגן על הסקטור שלו בחלל.
סינסטרו עושה את דרכו לקורוגר ומגלה כי חיל סינסטרו שיעבד את תושבי הכוכב בהיעדרו.
כשאחד מחברי החיל מוצא אותו, סינסטרו נאלץ להרוג אותו ולהשמיד את טבעתו כדי למנוע את דבר גילויו משאר חברי החיל.
סינסטרו שב לכדור הארץ ומתעמת עם האל ג'ורדן חסר הכוחות.
הוא אומר לו שאם הוא מעוניין בטבעת הכוח הירוקה שלו חזרה, עליו לעשות כדבריו.
סינסטרו מתעמר בג'ורדן על כך שחייו חסרי משמעות כעת כשהוא לא עונד את טבעת הכוח.
הוא אומר לו שהיה באפשרותו ליצור כל דבר אשר היה חפץ בו, אך הדבר היחידי שעליו ג'ורדן לא חשב היה הרצון בעולם טוב יותר.
סינסטרו ממשיך ומשווה את הממשלות החלוקות והתרבויות המנוגדות של כדור הארץ לאיחוד של עולם ביתו, קורוגר.
לאחר מכן, סינסטרו יוצר טבעת כוח ירוקה מטבעתו ומוסר אותה לג'ורדן.
כעת כשכוחותיו חזרו אליו, ג'ורדן תוקף את סינסטרו, אך ללא הועיל.
סינסטרו מודיע לו כי מכיוון שהטבעת היא תוצר מחשבתו יש לו שליטה מלאה עליה וכי ביכולתו לכבות אותה כרצונו.
בטרם סינסטרו מסביר לג'ורדן מדוע הוא צריך אותו, זה האחרון עוזב כדי להציל אזרחים מגשר מתמוטט.
כשג'ורדן מציל אישה בעת נפילתה, סינסטרו מכבה את טבעת הכוח שלו, והאישה ממשיכה בנפילתה.
ג'ורדן דורש מסינסטרו להפעיל מחדש את טבעתו, אך זה מסרב.
ג'ורדן תוקף את סינסטרו, אך זה מכניע אותו ומשתמש בטבעת הכוח שלו כדי להציל את יתר האזרחים.
השניים מגלים כי הדבר שמוטט את הגשר היה התרסקותו של גורגור, חבר חיל סינסטרו אשר איתר את סינסטרו בכדור הארץ.
ככל הנראה נודע דבר "בגידתו" של סינסטרו לחברי החיל, והוחלט כי מי שיביא למותו ישלוט בחיל.
סינסטרו הורג את גורגור ומשמיד את טבעתו.
הוא מכריז כי חברי החיל נכנעו לטבעם האלים ובכך נטשו את הקוד המוסרי אותו הנחיל להם.
לאחר מכן, הוא אומר לג'ורדן שעליו לעזור לו להשמיד את חיל סינסטרו.
כאשר הם מגיעים לקורוגר, סינסטרו אומר לג'ורדן לעוף לתוך סוללת הכוח הצהובה כשהוא נושא סוללת כוח ירוקה, אשר האנרגיה שלה תשתק את כל טבעות הכוח הצהובות, בעוד סינסטרו עצמו ילחם בחברי החיל כדי להעניק לג'ורדן זמן לבצע את משימתו.
הכל מתרחש כשורה עד אשר ג'ורדן נכנס לסוללת הכוח הצהובה ומתחיל להתפורר במקום לשתק את טבעות הכוח הצהובות.
לפני מותו לכאורה, הוא אומר שסינסטרו סידר אותו.
באותו זמן, סינסטרו חש במותו של ג'ורדן ונראה מופתע.
למרות שבסופו של דבר, ג'ורדן שורד את עוצמתה של סוללת הכוח הצהובה, הוא וסינסטרו נלכדים בתאי מעצר שחסינים לכוח הטבעות הירוקות.
ג'ורדן משתמש בכוחה האחרון של טבעתו כדי ליצור את דמותה של קרול וסינסטרו מוצא את עצמו בחדר המלא בקורוגרים, כולל ארסונה, הסגן שלו לשעבר והיחידה שהגנה על ימי הדיקטטורה שלו בכוכב.
ג'ורדן מציע לסינסטרו לנצל את עוצמתה הנמוכה של טבעתו כדי ליצור שכפולים לטבעת ובכך לתת להם הסחת דעת שתעזור להם להימלט.
סינסטרו משיב את ג'ורדן לכדור הארץ ללא כוחות, והוא עד לנבואתם של שומרי היקום המבקשים להחליף את חיל הפקחים הירוקים ב"צבא שלישי".
הוא נאלץ להחזיר לג'ורדן את טבעת הכוח שלו כדי שיעזור לו למנוע משומרי היקום לבצע את תוכניתם, אך נלכד בידי שבט אינדיגו, שמאמין כי על סינסטרו להפוך לאחד מהם כעונש על פשעיו.
כאשר הם טוענים את טבעות הכוח שלהם, חברי חיל סינסטרו מדקלמים את השבועה הבאה:
סינמטק הרצליה הוא סינמטק - ארכיון סרטים, הפועל בהרצליה הסינמטק מארח הקרנות בכורה וטרום-בכורה של סרטים מסחריים, מקרין סרטי קולנוע ישראליים עלילתיים ודוקומנטריים, סרטים זרים, סרטים חדשים וישנים ועוד.
מאז הקמתו שכן הסינמטק בפסז' בין רחוב סוקולוב ורחוב הראשונים.
בשנת 2023 עבר הסינמטק לבניין עיריית הרצליה שברחוב בן-גוריון.
בספטמבר 2008 נפתח הסינמטק מחדש, לאחר ששופצו שניים מבין שלושת האולמות המקוריים של מתחם קולנוע "סטאר" לשעבר, ומאז הוקרנו בו סרטים בשני אולמות הקרנה, בהם 275 מקומות ישיבה.
בשנת 2009 נפתח אולם שלישי עם כ-60 מקומות ישיבה, ששימש כמתחם למופעים באווירה אינטימית ובו פעל הפאב "תיאודור".
במתחם התקיימו ערבי נושא, הרצאות והופעות, ואף הוקרנו בו סרטים.
הסינמטק אירח יוצרים מתעשיית הקולנוע הישראלית והבינלאומית וקיים רצועות הקרנה קבועות בהנחיית מבקרי קולנוע, שחקנים, אנשי אקדמיה ויוצרים.
כן הועלו בו פסטיבלים קצרים שהתמקדו בתרבויות השונות: כדוגמת הקולנוע ההודי (בשיתוף שגרירות הודו בישראל), והיפני (בשיתוף אגודת ידידות ישראל-יפן).
בנובמבר 2023 עבר הסינמטק למשכנו החדש בבניין עיריית הרצליה.
במקום שלושה אולמות חדישים, מאובזרים ברמה הגבוהה ביותר.
באולם הגדול כ-200 מקומות, באולם הבינוני כ-60 מקומות ובאולם הקטן, המותאם להקרנה לאירועים פרטיים, כ-30 מקומות.
סינסמיליה היא להקת רגאיי וסקא צרפתית שהוקמה בשנת 1990 בעיר גרנובל.
שם הלהקה הוא אזכור לסינסמילה, צמח קנאביס נקבי ולא מופרה וחסר זרעים, וכן שמו של אלבום הלהקה "Black Uhuru".
האלבום הראשון של הלהקה זכה להצלחה רבה, ובמיוחד הלהיט "Tout le bonheur du monde".
ההופעה הראשונה של הלהקה הייתה בשנת 1991 במהלך חג המוזיקה.
האלבום הראשון של הלהקה יצאה לאור בשנת 1996. בשנת 2005 אלבום של הלהקה נמכר ב-350 אלף העתקים וזכה במקום השמיני בצרפת באותה שנה.
באימונולוגיה, סינפסה אימונולוגית היא המרווח הנוצר בין תא מציג אנטיגן (APC, לדוגמה תא דנדריטי) או תא מטרה, לבין לימפוציט כגון תא T אפקטורי או תא הרג טבעי.
עם הגעתם לתאי היעד, מתחברים תאי CD8 לקומפלקס MHC:peptide על-מנת לזהות את האנטיגן הספציפי שלהם.
לאחר הכרתו, נוצרת הסינפסה האימונולוגית, שתפקידה לבקר את האקטיבציה של לימפוציטים ולמקד את הפרשת הציטוקינים או הגרנולות מתא ההרג לתא המטרה, כך שלא יפגעו בתאים אחרים באזור.
דרך הסינפסה משחררים תאי CD8 חלבונים ואנזימים, כגון פרפורין, גרנזים (granzyme), גרנוליזין ועוד, שיובילו להרג תא המטרה.
בישראל קיימים מספר סינמטקים המקרינים לקהל הרחב, באופן סדיר, סרטים שאינם מוצגים בבתי קולנוע.
בסינמטק ירושלים קיים ארכיון סרטים עצמאי, ולצד סינמטק תל אביב נמצאת הספרייה לקולנוע המשמרת סרטים, תוך שימת דגש על שימור היצירה הקולנועית הישראלית.
ב-1955 ייסדה ליה ון ליר בחיפה את "מועדון הסרט הטוב", שמנה 250 חברים והציע הקרנת סרטי איכות.
ב-1956 ייסדה מועדוני סרטים נוספים בתל אביב ובירושלים.
ב-1960 ייסדה את "ארכיון הסרטים הישראלי" שהוכר בשנת 1963 כחבר ב"פיאפ" - הפדרציה הבינלאומית לארכיוני סרטים.
בשנות ה-60 התקיימו הקרנות סרטים ישנים במסגרות של מועדונים של חובבי קולנוע או באולמות קולנוע ישנים.
חובב הקולנוע ישעיהו קולר ניהל אוסף של סרטים וניסה, ללא הצלחה, לקיים הקרנות מסחריות של סרטים ישנים.
יוזמה מוקדמת להקרנת סרטים תוך שימוש במושג "סינמטק" התקיימה בשנת 1970 בתיאטרון חיפה בו הוקרנו סרטים קצרים בנושאי תיאטרון לפני הצגות של התיאטרון.
בשנת 1973 פתחה עיריית תל אביב-יפו את סינמטק תל אביב בבית עובדי העירייה ברחוב פומבדיתא.
ב-1973 הקימה ון ליר את סינמטק חיפה, ומאוחר יותר באותה שנה הקימה את הסינמטק בבית אגרון בירושלים.
סינימה קלאס - סינמטק ראשון לציון
סינמטקים אלה מקיימים הקרנות סדירות ומארחים פסטיבלי קולנוע שנתיים.
מספר סינמטקים קטנים יותר פועלים בנצרת, בדימונה ובמקומות אחרים בישראל.
הסינמטקים הקטנים יותר פועלים לעיתים כאולמות הקרנה בלבד.
סינפסה חשמלית מהווה קשר מכני וחשמלי בין שני תאים שכנים בנקודה בה קיים מבנה אנטומי אשר כמעט מצמיד את התאים זה לזה, ומאפשר מעבר ביניהם.
אזור זה של תקשורת בין התאים נקרא צומת מעבר ובאנגלית gap junction.
הפער בין קרומי התאים באזורים אלה הוא כ-3.5 ננומטר, מרחק קצר משמעותית מהמרחק של 20 - עד 40 ננומטר המפריד בין תאים בסינפסות כימיות.
בבעלי חיים רבים, סינפסות חשמליות קיימות ומתפקדות לצד סינפסות כימיות.
בהשוואה לסינפסות כימיות, סינפסות חשמליות מעבירות דחפים עצביים מהר יותר, אבל, בניגוד לסינפסות הכימיות הן לא מאפשרות גיוון במסרים או היפוך סימן.
בסינפסה חשמלית אין הבחנה ברורה בין תא פרה-סינפטי לתא פוסט סינפטי כמו בסינפסה כימית.תכונה זו מביאה למאפיין חשוב נוסף של סינפסות חשמליות שהוא אפשרות מעבר דו-כיוונית של המסר.
האות הנוצר בתא הפוסט-סינפטי יהיה זהה בכיוונו לזה של התא הפרה-סינפטי.
האות המתקבל בתא הפוסט סינפטי יכול להיות קטן יותר, גדול יותר או שווה בערכו, כתלות בגודל התאים ובהתנגדות הכניסה.
סינפסות חשמליות נמצאות לעיתים קרובות במערכות עצביות הדורשות את התגובה המהירה ביותר, כגון תגובות הגנה.
כל נקודת מגע (aka nexus junction) מכילה מספר רב של תעלות החוצות את הקרום של שני תאים.
עם תעלה מרכזית בקוטר של כ-1.2 עד 2.0 ננומטר, התעלות האלה יוצרות ערוצים רחבים מספיק כדי לאפשר ליונים, ואפילו למולקולות בגודל בינוני כמו מולקולות איתות, לזרום בין תא אחד למשנהו, ובכך לחבר את הציטופלסמה של שני התאים.
לפיכך, כאשר מתח הממברנה של תא אחד עובר שינויים, יונים יכולים לעבור מתא אחד למשנהו נושאים מטען איתם, ובכך לגרום לשינויים עוקבים במתח הממברנה של התא הצמוד.
התעלות עצמן מורכבות משני חצאים הנקראים connexons, כל מחצית נתרמת על ידי אחד מהתאים בסינפסה.
Connexons עצמם בנויים משש יחידות חלבון משנה העוברות דרך קרום התא ארבע פעמים ואורכן 7.5 ננומטר, בשם connexins, אשר יכולות להיות זהות או שונות במקצת אחת מהשנייה.
הפשטות של הסינפסות החשמליות מאפשרת סינפסות מהירות, אבל כאלה שיכולות לייצר רק התנהגויות פשוטות בהשוואה לסינפסות כימיות המורכבת יותר .
ללא צורך בקולטנים לזהות שליחים כימיים, העברת אות בסינפסות חשמליות היא מהירה יותר מאשר זו המתרחשת בסינפסות כימיות, הסוג השולט של החיבורים בין תאי עצב.
העברה כימית מקיימת השהייה סינפטית: הקלטות בסינפסות של דיונונים ובצמתי עצב-שריר של צפרדעים מעידות על השהייה של 4-0.5 אלפיות שנייה.
לעומת זאת, העברה חשמלית מתרחשת כמעט ללא עיכוב.
עם זאת, ההבדל במהירות ההעברה בין סינפסות כימיות וחשמליות איננו משמעותי עד כדי כך ביונקים, שטמפרטורת גופם קבועה, בניגוד לחיות שטמפרטורת גופם תלויה בטמפרטורת הסביבה.
מאחר שסינפסות חשמליות אינן כוללות מוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטורים), הן ניתנות פחות לוויסות ושינוי מאשר הסינפסות הכימיות.
התגובה היא תמיד באותו סימן כמו המקור.
לדוגמה, דפולריזציה של התא הפרה-סינפטי תמיד תגרום דפולריזציה בתא הפוסט-סינפטי, וכנ"ל עבור היפרפולריזציה.
התגובה של תא העצב הפוסט-סינפטי היא בעלת משרעת קטנה יותר מאשר המשרעת במקור.
מידת ההנחתה של האות היא תוצר של ההתנגדות בשני התאים המתקשרים.
ניתן לראות שינויים ארוכי-טווח בסינפסות חשמליות.
לדוגמה, שינויים בסינפסות חשמליות ברשתית, דווחו בתהליכים של הסתגלות לשינויים בעוצמות אור.
המהירות היחסית של הסינפסות החשמליות גם מאפשרת להרבה נוירונים לירות באופן סינכרוני.
בגלל מהירות מעבר המסר, סינפסות חשמליות נמצאות ברשתות עצביות החולשות על פעולות כגון מנגנוני בריחה, או תהליכים אחרים הדורשים תגובות מהירות.
בדרך כלל, זרם יוני יכול לנוע בכל כיוון דרך סוג זה של סינפסה.
עם זאת, לפעמים סינפסות כאלו מכילות תעלות יונים תלויות-מתח הנפתחות בתגובה לדפולריזציה של האקסון, ובכך נמנע הזרם באחד משני כיוונים.
תוארו גם תעלות הנסגרות בתגובה לעליה בריכוז יוני סידן (Ca2+) או מימן (H+) בתוך התא, כדי לא להפיץ נזק מתא אחד למשנהו.
יש גם עדויות כי חלק מסינפסות ניחנות בגמישות (Plasticity) - משמע החיבור החשמלי יכול להתחזק או להחלש כתוצאה מפעילות, או במהלך שינויים בריכוז התוך-תאי של מגנזיום.
סינפסות חשמליות פעילות בחלקים נרחבים של מערכת העצבים המרכזית.
סינפטרי (בהונגרית: Szinpetri) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
ובמקום קיים בית קברות יהודי
„סִינְק פּוֹרְטְס" הייתה אונייה אנגלית שרב החובלים (Sailing Master) שלה, אלכסנדר סלקירק, שימש השראה לדמותו הבדיונית של רובינזון קרוזו.
"סינק פורטס" הייתה אחת משתי אוניות סוחר חמושות (פריבטירים) בפיקוד ויליאם דמפייר (Dampier), שיצאו ב־1703 בשליחות הכתר כדי לתקוף את אוניות הסוחר של ספרד השבות מאמריקה הדרומית.
עם פרוץ מלחמת הירושה הספרדית ב־1701 גייס הכתר האנגלי אוניות סוחר חמושות כדי לשבש את הסחר הימי של צרפת וספרד.
למרות שנשפט בבית דין צבאי באשמת התאכזרות לאחד מאנשי צוותו בהפלגה קודמת, נמסר לדמפייר הפיקוד על כוח של שני פריבטירים: "ס"ט ג'ורג'" (26 תותחים ו־120 קצינים ומלחים) עליה פיקד הוא עצמו, ו"סינק פורטס" (16 תותחים ו־63 אנשי צוות) עליה פיקד קפטן צ'ארלס פיקרינס.
האוניות יצאו מאנגליה ב־30 באפריל 1703, כשיעדן הראשון הוא נמל קינסייל (Kinsale) באירלנד.
שותפיו המקוריים של דמפייר פרשו מן ההרפתקה, והסכם חדש נחתם בין דמפייר לפיקרינג מן ה"סינק פורטס".
שתי האוניות הפליגו מקינסייל ב־11 בספטמבר 1703, כשתוכניתן לתקוף ולקחת שלל גליאונים ספרדיים השבים מבואנוס איירס.
לאחר שתוכניתם לא צלחה, החליטו שני הקפטנים להפליג אל הים הדרומי סביב כף הורן.
במהלך ההפלגה לאורך חופי ברזיל פרצה מגפת צפדינה באונייה "סינק פורטס", שגבתה את חייהם של 21 איש, ביניהם קפטן פיקרינג עצמו.
את מקומו מילא לפטננט תומאס סטרדלינג (Stradling) בן ה־ 21.
האוניות הקיפו את כף הורן, שטו לאורך חופי אמריקה הדרומית עד פנמה, ושבו בדרך כמה אוניות ספרדיות.
כאן החליטו שני הקפטנים להיפרד.
קפטן סטרדלינג עצר באחד מאיי ארכיפלג חואן פרננדז מול חופי צ'ילה כדי להצטייד במזון ובמים.
כאן התגלעה מחלוקת בין סטרלינג ואלכסנדר סלקירק בעניין כשירותה של "סינק פורטס".
סלקירק סבר כי מצבה של האונייה עגום, וכי אם לא ייעשו בה התיקונים הדרושים, אחת דינה – לטבוע.
הוויכוח בין השניים התלהט, ובדחף של רגע החליט סלקירק לעזוב את האונייה ולהישאר באי הלא מיושב.
סלקירק נשאר בחואן פרננדז לבדו משך ארבע שנים וארבעה חודשים; הוא ניצל ב־1709 על ידי פריבטיר אנגלי בפיקודו של וודס רוג'רס (Woodes Rogers) שחלף ליד האי השומם ומלחיו הבחינו במדורה בוערת על החוף.
חוויותיו של סלקירק היו ככל הנראה אחד ממקורות ההשראה לדמותו של רובינזון קרוזו ברומן שכתב דניאל דפו.
לא חלף זמן רב וחששותיו של סלקירק התאמתו; "סינק פורטס" עלתה על שרטון וטבעה לא הרחק מהאי מלפלו, 400 קילומטרים (250 מייל) מחופי קולומביה של ימינו; סטרדלינג ומספר מלחים שהצליחו להינצל נלקחו בשבי על ידי הספרדים.
תיאור מכלי ראשון על הפלגתה האחרונה של "סינק פורטס" נמצא בספרו של ויליאם פאנל (Funnell), קצין באנייה "סיינט ג'ורג'", שהמשיך והקיף את העולם לאחר שעזב את דמפייר בינואר 1705. בעלי האונייה "סינק פורטס" תבעו אחר כך את דמפייר באשמת אובדן אונייתם.
על פי עדות בשבועה שמסר סלקירק ב־18 ביולי 1712, האשם הוא בדמפייר שלא דרש מן הבעלים לצפות את תחתית שתי האוניות בנסר עץ דק, להגנה מפני תולעת האניות (teredo navalis), מה שגרם בסופו של דבר לאובדנן.
בסופו של דבר נחלו הבעלים אכזבה, שכן דמפייר מת ב־1715, כשהוא מותיר אחריו רק חובות.
סינסיוס היה בישוף יווני של פטולמאיס בלוב העתיקה, חלק מהפנטפוליס המערבי של קירנאיקה אחרי שנת 410.
סינסיוס נולד להורים אמידים בבלאגריי (Balagrae; כיום אל-ביידא, לוב) ליד קירנה בין השנים 370 ו-375. הוא השתייך למשפחה הלנית מכובדת מקומית של קירנאיקה.
בעודו צעיר (393), הוא נסע עם אחיו אוופטיוס לאלכסנדריה, שם הפך לנאו-אפלאטוניסט נלהב ולתלמידה של היפאטיה.
בין השנים 395–399 הוא בילה תקופה מסוימת באתונה.
בין השנים 399–402 הוא שהה בבירה קונסטנטינופול, לשם נשלח על ידי אזרחי קירנה.
הוא נבחר כנציג לחצר הקיסרית מטעם קירנה וכל הפנטפוליס.
הוא נסע לשם לרגל מסירת ה-aurum coronarium ("כתר זהב") ותפקידו היה להשיג הפחתות מס עבור מדינתו.
בקונסטנטינופול הוא השיג את חסותו של הפרפקט הפרטוריאני רב הכוח אורליאנוס .
סינסיוס חיבר והפנה לקיסר ארקדיוס נאום שכותרתו De regno ("על מלוכה"), מלא בעצות אקטואליות באשר לדמותו של שליט חכם, אך כולל גם אמירה נועזת שלפיה העדיפות הראשונה של הקיסר חייבת להיות מלחמה בשחיתות ומלחמה בחדירתם של ברברים לצבא הרומי.
שהותו בקונסטנטינופול במשך שלוש שנים הייתה מעייפת ולא נעימה.
את הפנאי שנכפה עליו הוא הקדיש בחלקו ליצירה ספרותית.
אורליאנוס הצליח להעניק לו את הפחתת המס עבור קירנה והפנטפוליס, אך לאחר ניצחונו של גאינאס הגותי, גורש מהחצר וסינסיוס איבד הכל.
מאוחר יותר חזר אורליאנוס לקונסטנטינופול ולמעמדו בעל ההשפעה, והחזיר את מה שהעניק לסינסיוס.
אז יצר המשורר את Aegyptus sive de providentia, אלגוריה שבה אוסיריס הטוב וטיפון הרע, המייצגים את אורליאנוס ואת גאינאס (שרים תחת ארקדיוס), שואפים לשליטה, ויש עיסוק בשאלת ההרשאה האלוהית את קיומו של הרוע.
בשנת 402, במהלך רעידת אדמה, עזב סינסיוס את קונסטנטינופול.
הוא הגיע לאלכסנדריה ובשנת 403 התחתן שם עם אישה נוצרייה, וזאת על אף שהוא עצמו ככל הנראה עדיין לא נעשה נוצרי באותה העת.
הוא חי בעיר המצרית במשך שנתיים, ובשנת 404 חזר לקירנה דרך הים.
בשנים הבאות דאגתו העיקרית הייתה ארגון ההגנה על הפנטפוליס מפני ההתקפות השנתיות של שבטים שכנים.
בשנת 410 נבחר סינסיוס, אשר נוצריותו עד אותה עת לא הייתה בולטת במיוחד, באופן עממי לבישוף של פטולמאיס, ולאחר היסוס ממושך מטעמים אישיים והלכתיים, הוא קיבל בסופו של דבר את המשרה, וקודש על ידי תאופילוס באלכסנדריה.
קושי אישי אחד לפחות הוסר, בכך שהותר לו לשמור על נישואיו עם אשתו, שאליה היה קשור מאד; אך ביחס לאורתודוקסיה, הוא קבע במפורש לטובת חופש אישי לחלוק עליה בשאלות בריאת הנשמה, קימה לתחייה באופן מילולי והחורבן הסופי של העולם, אך במקביל הסכים לעשות ויתורים כלשהם להשקפות עממיות בהוראתו בפני הציבור.
כהונתו כבישוף הופרעה, לא רק בגלל שכול אישי (שלושת בניו נפטרו, השניים הראשונים בשנת 411 והשלישי ב-413), אלא גם בגלל הפלישות הלוביות למדינה שהרסו את קירנאיקה והובילו אותו לגלות, ועל ידי עימותים עם המושל אנדרוניקוס, אותו החרים לאחר שהפריע לזכות המקלט של הכנסייה.
תאריך מותו אינו ידוע, אך ככל הנראה זה היה בשנת 413, מאחר שבאותה שנה הוא כתב מכתב פרידה להיפאטיה ממיטת מותו.
פעילותו רבת-הצדדית, כפי שמוצג במיוחד במכתביו, ועמדתו המתווכת באופן רופף בין נאופלאטוניזם לנצרות, הופכות אותו לנושא מעניין.
על עניינו במדע מעידים מכתבו להיפאטיה, בו מופיעה ההתייחסות הידועה המוקדמת ביותר להידרומטר, וחיבור שכתב על אלכימיה בצורה של פרשנות על פסאודו-דמוקריטוס .
הוא נותר נאופלאטוניסט עד סוף ימיו.
De regno ("על מלוכה"), נאום בפני הקיסר ארקדיוס
Dio, sive de suo ipsius instituto, בו הוא מציין את מטרתו להקדיש את עצמו לפילוסופיה אמיתית
Encomium calvitii ("בשבח הקירחות"), נגד הנאום "בשבח השיער" מאת דיון כריסוסטומוס
Aegyptus sive de providentia, בשני ספרים, ידוע גם בשם "הסיפור המצרי", על המלחמה בגאינאס הגותי והסכסוך בין שני האחים אורליאנוס וקיסאריוס
De insomniis, מסה על חלומות
Catastasis, תיאור סופה של קירנאיקה הרומית
Epistolae, 159 מכתבים (מכתב 57 הוא למעשה נאום)
Hymni, תשעה מזמורים בעלי אופי נאופלאטוני
במכתב שכתב סינסיוס לאחיו, בו הוא מתאר את מסעו הימי מאלכסנדריה לקירנה, הוא מבטא את תחושותיו לגבי יהודים (בטרם נעשה נוצרי).
הוא מציין שרב החובל היה יהודי בשם אמראנטוס ולפחות שישה מבין תריסר חברי צוות הספינה היו יהודים גם הם.
נראה כי היהודים בצוות היו המלחים המנוסים יותר, מכיוון שסינסיוס מדגיש את חוסר ניסיונם של ששת האחרים, שהיו אוסף של כפריים שרק לאחרונה הוצאו לים וסבלו מפגמים פיזיים.
הספינה הקטנה הכילה מעל 50 נוסעים, ששליש מהם היו נשים, שהופרדו מהגברים באמצעות מסך.
סינסיוס מביע כעס על קפדנותו של רב החובל היהודי בשמירת חוקי השבת: עם כניסת השבת הוא עזב את ההגה ועל אף תחנוני הנוסעים, המשיך לקרוא במגילתו.
אחד החיילים הערבים שהיו על הסיפון שלף את חרבו ואיים לכרות את ראשו אם לא יתפוס שוב שליטה על הספינה, אולם דבר לא הצליח להניע את "המקבי" לשנות את דעתו.
הוא חזר לעבודתו רק באמצע הלילה, כאשר היה משוכנע כי הספינה נמצאת בסכנה אמיתית.
סינסיוס מביע במכתבו אנטיפתיה כלפי יהודים, ומצהיר כי הם "עם גס המשוכנע לחלוטין באדיקותה הדתית של שליחתם להאדס (גרימת מותם) של יוונים רבים ככל האפשר".
זוהי אחת ההאשמות הקיצוניות ביותר בדבר מיזנתרופיה יהודית שנעשו בעת העתיקה.
ייתכן וניתן להסביר אותה בעוינות העתיקה בין יהודים ויוונים בקירנה, שהתפרצה כבר במרד התפוצות (115–117).
סיננתרופי (מיוונית: "syn σύν": לצד + "ἄνθρωπος" - אדם; כלומר: מלווי אדם) הם בעלי חיים או צמחים, החיים בקרבת האדם ומפיקים תועלת מנוכחותו או מבתי הגידול המלאכותיים שהוא יוצר סביבו.
בתי גידול כאלה כוללים בתי מגורים, פארקים, חוות, כבישים ודרכים, מזבלות ולעיתים גם מזחים, ספינות נטושות ומגדלורים לאורך החופים.
חלק ממינים אלה הם מלווי אדם, החיים בקרבת האדם ואף מאבדים את הפחד ממנו.
לעיתים כתוצאה מהיותם סיננתרופים הם גם הופכים למינים מתפרצים במקומות רבים ואף למינים פולשים.
אחרים לעומת זאת מגיעים רק לאזורים שננטשו ע"י בני אדם, כמו ערי רפאים וספינות טבועות.
מינים אלה לא חיים בהכרח בסמיכות לאדם, אך עדיין חיים בבתי גידול שהם תוצר מעשה אדם.
בנוסף ישנם מספר מינים נודדים שעוצרים במהלך נדידתם באזור מגורי האדם, אך ממשיכים לאחר מכן את הנדידה.
בעלי חיים מבויתים המגודלים בידי האדם או חיות המגודלות בשביה אינם סיננתרופים, מאחר שהימצאותם לצד האדם אינה טבעית, אלא כתוצאה מהתערבות בני האדם.
הדררות והמיינות בישראל, הן דוגמה אופיינית למין סיננתרופי שהוא גם מין פולש.
בעת האחרונה, מספר ערים בצפון הארקטי אף החלו להכיל דובי קוטב רעבים.
אחת החיות הסיננתרופיות הנפוצות היא חולדת החוף, שניתן למצוא אותה כמעט בכל מקום שיש בו אנשים.
כמו כן נפוצים מינים טפילים המחפשים אנשים כדי להיזון מדמם (למשל כינים ויתושים).
היחסים בין בעלי חיים אלה לבין האדם משתנים, מאחר שחלקם חסרי השפעה ואינם יותר מעוברי אורח שאינם גורמים נזק, בעוד אחרים נחשבים למזיקים קשים או אפילו מסכני חיים (למשל נחשים ארסיים ועקרבים).
חלק מבעלי החיים התרגלו לאדם ואיבדו כל פחד ממנו ואף משתמשים בפעולות אנושיות לצורכיהם (כמו עורבים).
במקרים נדירים הדבר אף עוזר לביותם לחלוטין למשל אצל שועלים ויוני סלע.
חלק מחיות אלה גם עוזרות לאדם, בעיקר בהדברה ביולוגית כמו אצל תנשמות שהחלו לחסל נברנים לאורך שדות.
צמחים סיננתרופים מסווגים לשני סוגים עיקריים – אפופיטים ואנתרופופיטים:
אפופיטים: הם מינים סיננתרופיים שהם המשך טבעי של המקור שלהם.
ניתן לחלק אותם באופן הבא:
אפופיטים של קולטיגן – התפשטו על ידי שיטות גידול.
אפופיטים רודאליים – התפשטו על ידי התפתחות אזורים שוליים.
אפופיטים של פירופיטים – התפשטו על ידי שריפות.
אפוגיטים זואוגניים – מופצים על ידי בעלי חיים רועים.
תחליפי אפופיטים – התפשטו באמצעות רישום עצים או הרחבה מרצון.
אנתרופופיטים: הם מינים סיננתרופיים ממוצא זר, בין אם הובאו בכוונה או שלא בכוונה.
ארכיאופיטים – הובאו לפני סוף המאה ה -15.
קנופיטים – הובאו לאחר המאה ה -15.
Ephemerophytes – צמחים אנתרופופיטיים המופיעים באופן אפיזודי.
תת-ספונטני – צמחים שהובאו בכוונה, ברחו מגידול ושרדו בטבע ללא התערבות אנושית נוספת לתקופה מסוימת.
הרפתקני – צמחים שהובאו שלא בכוונה, ברחו מגידול ושרדו בטבע ללא התערבות אנושית נוספת לתקופה מסוימת.
התאזרחות או ניאופיטים – צמחים שהובאו שלא בכוונה, ונראה כי כיום הם משגשגים יחד עם הצמחייה המקומית.
מועדון הכדורגל סינסינטי הוא מועדון כדורגל מהעיר סינסינטי שבמדינת אוהיו, המשתתף בליגת ה-MLS האמריקנית, במסגרת המחוז המזרחי של הליגה.
המועדון נוסד כקבוצת ליגה שנייה בשנת 2015, והחל את דרכו בליגת ה-USL.
בשנת 2018 המועדון אושר להצטרף כהרחבה לליגת ה-MLS, והחל משנת 2019 משחקת הקבוצה בליגה האמריקנית הבכירה.
קבוצות הכדורגל בסינסינטי ידעו עליות ומורדות לאורך השנים, ומספר ניסיונות נעשו על מנת לפתח את הכדורגל בעיר.
הקבוצה הראשונה בתקופה המודרנית (לאחר הקמת ה-MLS) שהוקמה לשם כך הייתה סינסינטי קינגס, שנוסדה בשנת 2005. הקבוצה עדיין קיימת, אך משחקת בליגה החובבנית של ארצות הברית.
בשנת 2015 הוקמה קבוצת USL בשם סינסינטי, אשר מועדון הכדורגל סינסינטי הוא היורש הישיר שלה.
הקבוצה, שנוהלה על ידי קבוצת משקיעים הראשותו של נשיא סינסינטי בנגלס, שמה לה למטרה להפוך לחלק מהפרנצ'ייז של ה-MLS.
צבעי הקבוצה, כתום וכחול, קשורים גם הם לצבעי המדים של קבוצת ה-NFL.
המשא ומתן עם מנהלת ה-MLS על הצטרפותה של סינסינטי לליגה החל עוד ב-2016, עם תחילת הפעילות של סינסינטי בליגת ה-USL.
הקומישינר של הליגה, דון גרבר, ביקשר במתקני הקבוצה במהלך אותה שנה, והקבוצה הגישה בקשה רשמית להצטרפות לליגה שנה לאחר מכן.
לאור הבעיות כבר היו ידועות עם מי שתהייה יריבה למדינה, קולומבוס קרו, סינסינטי גם הציגה תוכניות לבנייה של אצטדיון לכדורגל בלבד , סמוך לדאונטאון של העיר.
ב-29 במאי 2018, הכריזה מנהלת ה-MLS כי הצטרפותה של סינסינטי לליגה אושרה, והקבוצה החלה לשחק בליגה המקצוענית הבכירה בשנת 2019.
מכיוון שהקבוצה החלה את פעילותה הספורטיבית רק בשנת 2016, ואת משחקיה בליגה הבכירה רק ב-2019, היא טרם הצליחה לזכות בתואר כלשהו או לשחק במשחק גמר של טורניר מקומי או בינלאומי (באחת המסגרות של CONCACAF).
עם זאת, בעונתה השנייה של סינסינטי בליגת המשנה, היא הצליחה להעפיל עד לחצי הגמר של גביע ארצות הברית הפתוח, כשבדרך לשלב הלפני-אחרון של הטורניר היא הצליחה להדיח, בין היתר, את יריבתה למדינה, קולומבוס קרו (במסגרת הסיבוב הרביעי), ואת שיקגו פייר (בשמינית הגמר), שתיהן קבוצות MLS ותיקות.
הקבוצה הפסידה לבסוף בחצי הגמר לניו יורק רד בולס, שאף היא קבוצת MLS ותיקה, אך גם זה קרה רק לאחר משחק רב תהפוכות שנמשך לתוך הארכה.
על אף הזמן הקצר יחסית שעבר מאז נוסד מועדון הכדורגל של סינסינטי, היריבות בין שני המועדונים התפתחה מהר מאד, בעיקר עקב נסיבות שמחוץ למגרש הכדורגל.
בין הסיבות ליריבות בין המועדונים היא היריבות העירונית בין קולומבוס, בירת אוהיו, לבין, העיר הוותיקה ביותר במדינת אוהיו, המהווה מרכז מסחרי ותחבורתי חשוב באזור ה-TriState (נקודת מפגש הגבולות בין אוהיו, אינדיאנה וקנטקי).
בעונת המשחקים של 2017, נפגשו הקבוצות לראשונה (במסגרת גביע ארצות הברית הפתוח), וסינסינטי, על אף שעדיין שיחקה בליגת המשנה באותו זמן, ניצחה את קולומבוס 1-0 ועלתה לשמינית הגמר (הודחה רק בחצי הגמר).
עם זאת, נכון לתום עונת המשחקים 2021, סינסינטי טרם הצליחה לנצח משחק ליגה במגרשה הביתי של קולומבוס.
בנוסף ליריבות הישירה בין המועדונים, בשנת 2021 הוחלט כי משחק מוקדמות מונדיאל 2022 בין ארצות הברית למקסיקו, ה"קלאסיקו" של CONCACAF, יועתק מאצטדיונה החדש של קולומבוס קרו לאצטדיון החדש של סינסינטי, מה שרק העכיר עוד יותר את האווירה המתוחה במילא (על אף שמדובר במשחק נבחרת, ולא במשחק ליגה).
הכינוי המקובל באוהיו ליריבות בין המועדונים הוא Hell is Real.
עם זאת, ועל אף השימוש בביטויים המרמזים על איבה בין הצדדים, במהלך חצי עשור של יריבות, לא נרשמו תקריות אלימות בין קבוצות האוהדים במשחקים בין הקבוצות, ואין הפרדה בין מחנות האוהדים בימי דרבי (בתוך האצטדיונים או מחוצה להם).
סינצרוס (שם מדעי: Syncerus; מילולית: "Syn" = יחד (ביוונית); "keras" = קרן (ביוונית), כלומר: "קרן מאוחה") הוא סוג של בקר ממוצא אפריקני הכולל כיום מין אחד - תאו אפריקני החי כיום באפריקה שמדרום לסהרה.
שני מינים נוספים, גם הם מאפריקה, נכחדו.
הסוג התפתח החל מהפליוקן שלפני 3 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה דומה מאוד לסוג תאו ובעבר אף היה כלול בו, אך מבנה הקרניים של תאואים אלה הוא בעל עיקול המתפתח כלפי מעלה מהבסיס ולא ממשיך בצורה ישרה כמו אצל התאואים האסייתים.
תאואים אלה מגיעים למשקל של מעל 1 טון והם מבין הגדולים שבחיות אפריקה, כשהם מפגינים דו-צורתיות זוויגית לטובת הזכרים.
תת-מין תאו ההרים (Syncerus caffer mathewsi''') - שנוי במחלוקת
מין תאו אקואלוטוס (Syncerus acoelotus) - נכחד
מין תאו אנתיקוס (Syncerus antiquus'') - נכחד.
סִינְצִ'י רוֹקָה (, "אינקה נדיב גבורה"; חי בשנים 1214–1260 לספירה, מלך בשנים 1230–1260 לספירה) היה הסאפה אינקה השני של ממלכת קוסקו (החל בסביבות 1230 לספירה).
הוא ירש את אביו בגיל 16. סינצ'י רוקה חיזק את ממלכתו והמציא את כתרם של שליטי האינקה, המאסקפאיצ'ה.
נאמר על רוקה שהיה בנם של שניים מהאחים המקוריים של האינקה, מאנקו קאפאק ו, להם נולד בחואיינאקאנצ'ה (Huaynacancha).
עם מות אביו בשנת 1230, הפך סינצ'י רוקה, בגיל 16, למנהיג החדש ונאלץ להתמודד עם מצב קשה.
העיר שירש הייתה קטנה וחסרת הגנה בהשוואה לשכנותיה.
כאסטרטגיית הרגעה הוא הקים בריתות נישואים, החל בנישואין עם מאמה קוקה, בתו של המנהיג של המקום שהיום נקרא , ובכך הבטיח שלום עם אנשי חמיו.
כדי להמשיך במפעלי בניה ולהאכיל אוכלוסייה הולכת וגדלה, נאלץ סינצ'י רוקה לנקז את האגמים והביצות של עמק קוסקו, לכסות אותם בלוחות גדולים ועצים עבים, לתעל את נהרות טולומאיו וחואטנאי, והורה להביא מטענים רבים של אדמה מהרי .
כדי להפוך שדות עקרים לשדות פוריים ולהגדיל שטחים לעיבוד, הוא הורה לבנות טרסות עשויות אבן ומכוסות אדמה על מורדות ההרים.
ממלכת קוסקו הפכה מאוחר יותר לאימפריית האינקה תחת שלטונו של פאצ'אקוטי.
באחד המיתוסים של האינקה, סינצ'י רוקה הוביל את משפחתו לעמק קוסקו.
נאמר שהוא יצר חלוקה טריטוריאלית של התחומים שלו והוא נחשב ליוזם המפקד הראשון של אוכלוסיית האינקה.
הוא גם הורה לכל חברי האינקה לחורר את אוזניהם כאות אצילות.
אחד הסיפורים שסופרו על סינצ'י רוקה היה שבתקופת שלטונו נכנס למה-מיצ'י (llamamichi) לביתו ולקח אישה צעירה שאותה הוא מאוד מוקיר.
לאחר מכן, האינקה לקחו אותם בשבי ועינו אותו כדי לספר מדוע הוא עשה חטא כזה; הצעירה, שלא רצתה לראות את הכפרי מעונה יותר, גילתה שהיא התאהבה בלמה-מיצ'י ברגע שראה אותו עונד וואקנקי (wacanqui), והרועה התוודה, בתורו, שהוא קיבל אותו משד במערה.
סינצ'י רוקה גם ידוע בסיפורו המיתולוגי של טאוטיהי.
טאוטיהי היה שליח אינקה שנשלח לממלכה שכנה, אך נהרג והוחזר לסינצ'י רוקה ערוף ראש.
מעשה זה הוביל למלחמה נגד אותה ממלכה, עם ניצחון מכריע של בני האינקה בקרב מאוודיפי.
יורשו היה אמור להיות מאנקו סאפאקה, אך מסיבות לא ידועות סינצ'י רוקה בחר ביוקי יופאנקי להיות יורשו.
הוא מת בשנת 1260 ונקבר בקוסקו.
הכרוניקן קובע שסינצ'י רוקה בנה טרסות וייבא כמויות אדירות של אדמה על מנת לשפר את פוריות עמק קוסקו.