tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסרט מסתיים כשפולט נמלטת ורצה בתחנת רכבת הומה אדם, קוראת בשמו של מישל, ולראשונה בסרט גם קוראת בשמה של אִמָהּ המתה.
הסרט התקבל בצרפת בהצלחה צנועה בתחילה, אך לעומת זאת זכה להצלחה הולכת וגוברת מחוץ לצרפת, דבר שהביא בסופו של דבר גם להצלחה בצרפת.
הסרט זכה בפרסים נוספים, ביניהם "פרס בודיל" הדני, ופרס "קינמה ג'ומפו" היפני.
הספר עליו מבוסס הסרט נכתב בתחילה כתסריט, אך בוייה לא הצליח למצוא מפיק שמעוניין בו, והוציאו לבסוף כספר ב-1947.
נעימת הסרט נבחרה ומבוצעת על ידי הגיטריסט הספרדי הנודע נרקיסו יֶפֶּס.
הנעימה מוכרת לעיתים כ"משחקים אסורים", אך שמה המקורי הוא "רומנסה אלמונית", והיא הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט מ-1941 בשם "דם וחול", בבימויו של רובן ממוליאן.
אין מידע ברור לגבי המלחין: יפס עצמו טען שהוא כתב את הנעימה עבור אמו, כשהיה בן 7 (בשנת 1934), אבל קיימות הקלטות שלה מתחילת המאה, שנים לפני שיפס נולד.
הנעימה משמשת כאחת המלודיות הראשונות שתלמידי גיטרה רבים לומדים לפרוט.
הוריה של בריז'יט פוסה, שאינם שחקנים, מופיעים בסרט בתפקידים פעוטים כהוריה של פולט שנהרגים בתחילת הסרט.
הצלחת הסרט מחוץ לצרפת הייתה כה רבה, שבריז'יט פוסה נלקחה לפגוש את יורשת העצר האנגליה הצעירה, המלכה אליזבת השנייה, ב-1953, כבוד שאינו חזון נפרץ עבור ילדים בני חמש.
משחקים פטריוטיים הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי.
הספר, השני אודות ג'ק ראיין, איש חיל הנחתים והיסטוריון בעברו, המשמש כמנתח מודיעין של ה-CIA, קודם מבחינה כרונלוגית לספרו הראשון של קלנסי "המרדף אחר אוקטובר האדום".
בניגוד לספרו הקודם עוסק הספר בנושא המלחמה בטרור, ומציג את הדילמה מולה ניצבת ארצות הברית הרואה בטרור פשע ולא פעולה מלחמתית.
עלילת הספר נפתחת בעת שג'ק ראיין, איש חיל הנחתים האמריקני בעברו והיסטוריון המלמד באקדמיה הימית של ארצות הברית, נופש עם אשתו ובתו בלונדון.
כאשר משפחת ראיין טיילה בפארק סנט ג'יימס, ביצעו חברי פלג קיצוני של המחתרת האירית פיגוע, תקפו את רכבם של נסיך ויילס ואשתו, וניסו לחטוף את בנם הפעוט.
ראיין, לאחר שווידא כי אשתו ובתו מוסתרות מאחורי מחסה, התנפל על אחד המחבלים, שון מילר, עילף אותו ונטל את אקדחו.
לאחר מכן ירה ראיין במחבל השני והרגו, והציל בעשותו כן את חיי משפחת המלוכה הבריטית.
ראיין עצמו נפצע מפגיעת כדור אקדח בכתפו והובהל לבית החולים, שם נותח וחייו ניצלו.
בהמשך פגש ראיין במלכת אנגליה אסירת התודה שהעניקה לו תואר אבירות.
המחבל השני, מילר נעצר ונשפט בהליך מהיר, וראיין העיד במשפטו.
בעת העברת מילר לבית כלא שמור הוא חולץ בידי חבריו ומגיע ללוב, וראיין מבין כי עשויה להתבצע פעולת נקם כנגדו וכנגד משפחתו, ומחליט להצטרף ל-CIA, לה ייעץ בעבר כיועץ חיצוני.
עד מהרה הופך ראיין למנתח מודיעין תחת סגן המנהל לביון, אדמירל ג'יימס גריר, ומנהל חקירה מודיעינית כנגד אותו פלג קיצוני במחתרת האירית שביצע את הפיגוע בלונדון.
בנוסף עובר ראיין אימוני ירי באקדח תחת השגחתו של רב-סמל נוח בריקנרידג', איש סיירת חיל הנחתים בעברו.
בהמשך מבצעים מילר וחבר מרעיו פעולת נקם בארצות הברית ופוצעים קשה את קרוליין ראיין, אשתו של ג'ק, ובתו סאלי בדרכן הביתה.
בעוד השתיים מחלימות מוסר ראיין הערכת נתוני המודיעין לגבי מתחם של קבוצת טרור המסייעת למחתרת האירית בלוב.
כוח צנחנים צרפתי פושט על המתחם ושובה את הטרוריסטים.
הנסיך מוויילס מחליט לבקר את ראיין ומשפחתו בארצות הברית, בביתו בפרגרין קליף אשר צופה על מפרץ צ'ספיק.
שיאו של הספר מתרחש כאשר אנשי הפלג הקיצוני של המחתרת האירית, בהנהגת קווין אודונל ומילר, תוקפים את ביתו של ראיין, הורגים את סוכני השירות החשאי המאבטחים את ביקור הנסיך ומשפחתו ומתכננים לחטוף את הנסיך.
ראיין, הנעזר בנסיך וברובי ג'קסון, חברו הטוב שהוא קצין בצי האמריקני וטייס קרב המתמחה בהטסת מטוסי F14, נאלץ בשנית להילחם על חייו.
לבסוף לאחר קרב יריות מצליחים ראיין, בני משפחתו וחבריו, להימלט בסירה לאקדמיה הימית של הצי האמריקני.
ובשיתוף כוחות הנחתים בפיקוד רב-סמל בריקנרידג' ומשמר החופים המוצבים שם, ללכוד את המחבלים.
ראיין עצמו מתעמת עם מילר ועוצר אותו.
הספר מסתיים בלידת בנו השני של ראיין, ג'ק ראיין הבן.
משחקים פטריוטיים / טום קלנסי; עברית: יוסף אשכול, הוצאת מעריב, 1989.
משחקים פטריוטיים / טום קלנסי; עברית: יוסף אשכול, מודן הוצאה לאור, 2011.
הספר עובד לסרט בשנת 1992 בבימויו של פיליפ נויס ובכיכובם של האריסון פורד (בתפקיד ג'ק), שון בין (בתפקיד הטרוריסט מה-IRA) וג'יימס ארל ג'ונס (בתפקיד אדמירל גריר).
משחקיית וידאו היא מתחם שבו נמצאות מכונות משחק אלקטרוניות שונות שניתן להפעילן לאחר הכנסת אסימוני משחק או העברת כרטיס אלקטרוני נטען בחלק מהמקרים.
הן האסימונים והן הכרטיס האלקטרוני ניתנים לרכישה תמורת כסף.
הרעיון של משחקיות הווידאו קיים כבר עשרות שנים.
סביב שנות השמונים ניתן להצביע על כניסתן לסביבה של מרכזי הקניות כאמצעי נוסף להעסקת הילדים לצד המשחקייה המכילה מתקנים, המיועדת לרוב לקהל צעיר יותר, ואכן ניתן לראות שהקהל העיקרי של המשחקיות מורכב ממשפחות.
בסופי-שבוע, התפוסה במשחקיות עשויה להכניס לקופת המפעילים כסף רב.
לעיתים, משתפות המשחקיות פעולה עם מתחמי משחק אחרים, בעיקר באולינג, וכך ישנה אפשרות למשפחות לרכוש חבילה עם מפעילים המיועדת לשני המתחמים, כגון בימי-הולדת.
במשך שנים, אסימונים וכרטיסיות נייר היוצאות מהמכונות עם כל זכייה היו חלק מנוף המשחקיות בארץ ובעולם.
באופן הדרגתי מוחלפים האסימונים בכרטיס מגנטי נטען וכרטיסיות-הנייר בכרטיסים הנטענים ישירות על גבי הכרטיס.
בסינמה-סיטי גלילות, למשל, משתמשים (נכון לכתיבת הערך) במכונות המניבות כרטיסיות נייר.
ייתכן והשינוי נובע מסיבות אקולוגיות או מהסיבה שכרטיסיות נתקעות לעיתים קרובות במכונה ומצריכות התעסקות-יתר של מתקנים בסביבת המשחק.
נכון לכעת, עדיין יש ביקוש למשחקיות ולשהייה בהן, גם בימים שבהם לכל אחד ישנה אפשרות לשחק במכשיר הנייד שלו במשחקים מתוחכמים לא פחות מאלה שבמשחקיות.
בשנות ה-90 אכן נדמה היה שהביקוש המדובר רב יותר מהסיבות שהוזכרו.
עם-זאת, כיום ישנן יותר משחקיות מבעבר והתרחבותן ההדרגתית ממשיכה להביא קהל סקרן לצד לקוחות קבועים שלא יוותרו על ביקור במשחקייה השכונתית שבקניון הקרוב.
ייתכן ואחת הסיבות לכך היא נוסטלגיה - השהייה במשחקיות כחוויה מתמשכת, אך נדמה שהסיבה העיקרית לכך היא החוויה ההמונית של התרוצצות ממכונה למכונה לצד אנשי צוות שניתן להיעזר בהם בכל שאלה ובעיה.
מכונת הכדורסל: על השחקן לזרוק כדורים לסל שמדי-פעם גם זז בזמן קצוב, לרוב בין 30 שניות לדקה.
כאשר הסל נייח, כל קליעה מזכה את השחקן ב-2 נקודות.
כאשר הסל זז, כל קליעה מזכה את השחקן ב-3 נקודות.
מעבר לשלב הבא מותנה במכסת נקודות מינימלית שיש לעבור-עד השלב האחרון.
ניתן לשחק במצב יחיד או עם שחקן נוסף.
שיא המכונה מופיע על צג ומשתנה בהתאם להשתנות השיא בפועל.
פינבול: ידוע גם כ"פליפר", מכונה שבה יש לשלוט בכדור המוכנס למכונה תוך תמרונו בין מכשולים, גומות ומסילות שונות באמצעות הטיית הלוח ו/או הפעלת מלכודות.
זמן שהייתו במכונה וכניסותיו למסלולים שונים מזכים את השחקן בעוד נקודות.
לעיתים ניתן לזכות ב"פסילה" נוספת.
לרשותו של השחקן, בדרך כלל, שלוש כאלה.
יציאת הכדור מהשטח המוגדר מובילה לאיבוד פסילה.
לרוב, מכונה זו אינה מזכה את השחקן בכרטיסים.
מד כוח אגרוף/פטיש/כדור: ניקוד וכרטיסים מוענקים לשחקן בהתאם לעוצמת המכה שנותן השחקן לעצם כלשהו.
לרוב, ניתנות לשחקן שתי הזדמנויות לעשות ככל יכולתו.
מהמכונות היחידות שיש להיזהר כאשר משתמשים בהן.
סימולטורים: אקדחים, מכוניות, אופנועים ומטוסים: תוכל להרגיש שזה הדבר האמיתי בעזרת מסך עם קולות והתרחשויות המנסים לדמות מציאות כלשהי, שבה, במצב "גוף ראשון", השחקן לוקח חלק.
מכונות "הימורים": מכונות שבהן מספר לחיצות על כפתורים עשויות לזכות את השחקן בכרטיסים, אך לרוב מובילות להוצאת כסף ללא תמורה.
באות עם נושאים שונים כמאכלים, דמויות ממשחקי-וידאו וחיות.
בחלק מהמכונות משולב משחקון, לרוב מעולם התוכן של ספורט.
לרוב, במכונות מסוג זה אין השחקן זוכה בניקוד או בכרטיסים רבים וההסתברות לזכייה בעלת ערך נמוכה.
עם זאת, ניתן לראות שאנשים נוהגים לנסות בכל-זאת בתקווה לזכות בפרס הגדול.
הוקי-אוויר: מכונות אלה, מהנפוצות ביותר (שניתן גם לרכוש בגרסה ביתית ממוזערת כפרס זכייה עובדות על עקרון פשוט יחסית: דיסקית אחת, שני מחבטים הדומים לדסקית אך מכילים בליטה לאחיזה ומגרש בעל שני שערים.
על כל שחקן להכניס את הדיסקית לשער ("גול") של יריבו.
לרוב, משחקים עד מספר שערים כלשהו או עד תום הזמן המוקצב.
משחק זה אינו מזכה את השחקן בפרסים.
השחקן יכול להחליט לשמור את הכרטיסים שהרוויח לפעם הבאה או לרכוש בחלק מהם פרסים שגודלם, מורכבותם ואורך "חייהם" משתנה בהתאם למחיר בכרטיסים שיש להוציא עליהם.
כדור למשחק, למשל, יעלה על פי רוב יותר מאוסף מדבקות, שיעלה יותר מבלון, שיעלה פחות-או-יותר כגומי-לעיסה (מסטיק) אחד.
ישנה אפשרות למספר שחקנים לרכוש פרס על ידי חיבור הכרטיסים שכל אחד מהם הרוויח ("לשלב").
ניתן להחזיר פרסים שנבחרו ולהמירים באחרים, כל עוד לא עוברים את מכסת הכרטיסים שנצברו.
כך, למשל, מי שהרוויח 500 כרטיסים לא יוכל לרכוש פרס ששוויו אפילו כרטיס אחד יותר.
משחקים נסתרים הוא סרט אמריקאי מסוג מותחן אימה פסיכולוגי בבימויו של ג'ון פולסון משנת 2005, בכיכובם של רוברט דה נירו ודקוטה פנינג.
הסרט זכה להצלחה בקופות אך בעיקר לביקורות שליליות.
לאחר שהוא מוצא את גופת אשתו (איימי אירווינג) באמבטיה במה שנראה כהתאבדות, הפסיכולוג דייוויד קאלוואי (רוברט דה נירו) מחליט לעבור עם בתו בת ה-9 אמילי (דקוטה פנינג) לאסטייט ניו יורק, שם, אמילי יוצרת חבר דמיוני לו היא קוראת "צ'ארלי".
החברות בין אמילי לצ'ארלי מתחילה להדאיג את דייוויד לאחר שהוא מוצא את חתול המשפחה מת באמבטיה ואמילי טוענת שצ'ארלי הוא זה שהרג אותו.
לדייוויד יש סיוטים על מסיבה בערב השנה החדשה, שלילה לאחריה הוא מצא את אשתו מתה באמבטיה.
כאשר חברת המשפחה, ד"ר קתרין קרסון (פמקה ינסן) מגיעה לבקר, אמילי חושפת בפניה שלה ולצ'ארלי יש רצון משותף לשגע את אביה.
דייוויד מכיר את אליזבת' יאנג (אליזבת' שו), אישה מקומית ואת אחייניתה איימי שהיא בת גילה של אמילי.
בתקווה ליצור חברות בריאה בינה לבין אמילי, דייוויד קובע פגישה בין השתיים.
איימי נרגשת להיות חברה של אמילי, אבל אמילי חותכת את פניה של הבובה של איימי והפגישה נהרסת.
אמילי לאחר מכן אומרת לדייוויד שהיא לא צריכה חברים.
דייוויד מזמין את אליזבת' לארוחת ערב שבמהלכה אמילי מפגינה כלפייה עוינות.
אליזבת מנסה להשלים עם אמילי לאחר מכן, אבל אמילי מסבירה לאליזבת' שהיא משחקת מחבואים עם צ'ארלי ואליזבת' משתפת פעולה ומחפשת אחרי צ'ארלי בבית.
כאשר היא פותחת את הארון, דמות בלתי נראית לצופה יוצאת מתוכו ודוחפת את אליזבת' מחוץ לחלון אל מותה.
דייוויד שואל את אמילי מה קרה ואמילי בתגובה עונה לו שצ'ארלי הרג את אליזבת' והכריח את אמילי לעזור לו להחביא את הגופה.
היא מספרת לדייוויד על מקום הגופה ודייוויד מוצא את אליזבת' באמבטיה מלאה בדם (בדומה למוות של אשתו, אליסון).
חמוש בסכין, דייוויד יוצא החוצה ופוגש את שכנם, שם הוא משוכנע שהוא צ'ארלי ושורט אותו עם הסכין.
בחזרה בבית, דייוויד מבין שלמרות שהוא ישב בחדר העבודה שלו רוב הזמן, הארגזים מהמעבר עדיין סגורים ומגלה שיש לו הפרעת זהות דיסוציאטיבית ושצ'ארלי הוא לא דמיוני כלל: צ'ארלי הוא בעצם האישיות השנייה של דייוויד וכאשר צ'ארלי פורץ החוצה, דייוויד מאמין שהוא עצמו בחדר העבודה שלו.
לבסוף דייוויד נזכר במסיבת השנה החדשה בה הוא תפס את אליסון בוגדת בו עם אורח אחר וצ'ארלי נוצר כדרך לבטא את הכעס של דייוויד ורצח את אשתו, משהו שדייוויד העדין לא היה מסוגל לעשות.
אמילי ידעה כל הזמן על האישיות השנייה של אביה, אבל לא סיפרה לו על כך כי לא ידעה מי מהם רצח את אמה: צ'ארלי או דייוויד, עד שלבסוף היא הבינה בגלל הרצח של אליזבת'.
לאחר שדייוויד מגלה את האמת, צ'ארלי משתלט עליו לגמרי וגורם לו לרצוח את השריף המקומי, שהגיע לאחר שקיבל תלונה על דייוויד משכנו.
אמילי מתקשרת לקתרין לעזרה ומצליחה לברוח מצ'ארלי אל עבר מערה שבה היא פגשה את צ'ארלי לראשונה.
קתרין מגיעה, לוקחת אקדח מגופתו של השריף ומוצאת את צ'ארלי במערה.
צ'ארלי מעמיד פנים שהוא דייוויד ותוקף את קתרין.
קתרין מפצירה בדייוויד להילחם באישיות השנייה שלו, אבל צ'ארלי אומר שדייוויד כבר לא קיים.
אמילי מופיעה ומתחננת בפני צ'ארלי שיניח לקתרין ובעזרת הסחת הדעת קתרין מצליחה לירות בצ'ארלי והורגת אותו.
זמן מה לאחר מכן אמילי מתכוננת להליכה לבית ספר חדש וחיה חיים חדשים עם קתרין.
לבסוף מוצג בפני הצופה ציור של אמילי ובו היא מצוירת עם שני ראשים, דבר הרומז שאמילי בעצמה סובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית.
לסרט הופקו חמישה סופים בסך הכל:
הסוף הראשון (הופץ בהקרנות בארצות הברית): אמילי מתכוננת ללכת לבית הספר ומציירת ציור שלה ושל קתרין, דבר הרומז שלאמילי אין הפרעת אישיות דיסוציאטיבית, אך המצלמה לבסוף חוזרת לציור ומתגלה שלאמילי יש שני ראשים ושגם היא סובלת מההפרעה.
הסוף השני: "ציור שמח": דומה לסוף ששוחרר בגרסה הרשמית, אך בציור לאמילי יש רק ראש אחד, דבר הרומז שאמילי לא סובלת מההפרעה.
הסוף השלישי: "משחק אחרון": אמילי נראית בתוך חדר שינה וקתרין מתנהגת אליה באהבה בדיוק כמו שאמה התנהגה אליה בסרט.
קתרין באה לצאת מהחדר, אבל אמילי מבקשת ממנה להשאיר את הדלת פתוחה, אבל קתרין מסבירה שהדבר לא אפשרי.
כשהדלת נסגרת, חלון זכוכית אטום מופיע ונחשף שאמילי מאושפזת בבית חולים לילדים עם הפרעות נפשיות.
אמילי קמה מהמיטה ומשחקת מחבואים עם עצמה, לאחר מכן היא מתקרבת למראה ומחייכת למראה ההשתקפות שלה.
הסוף הרביעי: "הגורל של אמילי" (הופץ בגרסה הבינלאומית): זהה לסוף "המשחק האחרון", רק ללא משחק המחבואים בסוף.
הסוף החמישי: "החיים עם קתרין": סוף דומה לסוף השלישי (בית החולים הפסיכיאטרי), אך הפעם אמילי לא בבית חולים, אלא בביתה של קתרין.
לאחר שקתרין סוגרת את הדלת אמילי קמה מהמיטה ומשחקת מחבואים עם ההשתקפות שלה במראה.
רוברט דה נירו – ד"ר דייוויד קאלוואי / צ'ארלי
דקוטה פנינג – אמילי קאלוואי
פמקה ינסן – ד"ר קתרין קרסון
אליזבת שו – אליזבת יאנג
איימי אירווינג – אליסון קאלוואי
מליסה לאו – לורה השכנה
רוברט ג'ון בורק – סטיבן, בעלה של לורה
ג'וש פליטר – ילד קטן (ללא קרדיט)
משחקי ריגול הוא סרט מתח ופעולה משנת 2001 בכיכובם של רוברט רדפורד, בראד פיט, שארלוט רמפלינג, סטיבן דיליין וקתרין מק'קורמק.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1991. ביומו האחרון לפני פרישתו לגמלאות מתברר לאיש ה-CIA נייתן מיואר (רדפורד) כי תלמידו ופקודו לשעבר בסוכנות, טום בישופ (פיט) נכלא בסין באשמת ריגול ועתיד להיות מוצא להורג למחרת בבוקר.
מיואר נדרש לתת דין וחשבון על בישופ לפאנל בכירים בסוכנות, למן גיוסו כאיש מבצעים לסוכנות לאחר ששירת כצלף בחיל הנחתים במלחמת וייטנאם, עבור בפעולות חשאיות שביצע במזרח ברלין ובביירות.
במהרה מתברר כי בישופ נאסר בשעה שביצע פעולה עצמאית שלא אושרה על ידי מפקדו של בישופ בהונג קונג, הארי דנקן.
מיואר מבין כי מטרת הסוכנות, נוכח ביקור צפוי של הנשיא בוש בסין, היא להתכחש לכך שבישופ אי-פעם עבד עבורה.
בשל כך, במקביל לדיונים, מתכנן מיואר מבצע חילוץ עצמאי.
צילומי הסרט היו צפויים להיערך בישראל באוקטובר 2000 בערים תל אביב וחיפה אך בוטלו מספר ימים לפני כן בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה.
לבסוף הועברו הצילומים למרוקו שם החלו בנובמבר 2000 והסתיימו במרץ 2001.
משחקים מקודשים הוא סדרת טלוויזיה הודית מסוגת המותחן המבוססת על ספרו של ויקרם צ'נדרה משנת 2006 באותו השם.
זו הסדרה הראשונה שנטפליקס הפיקה בהודו.
סרטאז' סינג (סייף עלי חאן) הוא קצין משטרה בעייתי במומבאי שמקבל שיחת טלפון מהגנגסטר גאנש גאיטונדה (נוואזודין סידיקי), שדוחק בו להציל את העיר, בתוך 25 ימים.
הסדרה מתעדת את האירועים המובילים ליום ה-25 הגורלי.
העונה הראשונה שודרה ביולי 2018. הסדרה הוזמנה לעונה שנייה שצילומיה החלו בנובמבר 2018 ועלתה לשידור באוגוסט 2019.
סרטאג' סינג הוא מפקח משטרה בעייתי במשטרת מומבאי, שניזון מכדורי שינה ומחפש מטרה בשירותו במשטרה, למרות שזו מצחינה מרמת השחיתות הפושה בה.הוא מקבל שיחת טלפון אנונימית מגאנש גאיטונדה, פושע ידוע לשמצה אשר נעדר במשך 16 שנים.
הוא דוחק בסינג להציל את העיר בתוך 25 ימים, השיחה גורמת לשרשרת אירועים, ששורשן עמוק בעולם התחתון האפל.
במסעו לגילוי טיבו של האיום שגאנש דיבר עליו עוזרת לו קצינת הביון של אגף המחקר והניתוח, אנג'אלי מאת'ור.
סייף עלי חאן כמפקח סרטאג' סינג
ראדיקה אפטה כאנג'אלי מאת'ור (עונה 1)
הסדרה זכתה בפרס הדרמה הטובה ביותר בפסטיבל News18 iReel Films.
הסדרה זכתה בחמישה פרסים מ-11 מועמדויות, כולל פרס השחקן הטוב ביותר (בדרמה) לנוואדוין סדיקי, שחקן המשנה הטוב ביותר לג'יטנדרה ג'ושי, התסריט הטוב (דרמה), אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרה (דרמה).
המשחקיות של סדרת משחקי הווידאו "פוקימון" כוללת בעיקר את תפיסתם ואימונם של יצורים בדיוניים המכונים "פוקימונים" ושימוש בהם כדי להילחם במאמנים אחרים.
כל משחק בסדרת המשחקים בנוי לפי העיקרון הזה, כך שבכל דור (קבוצת משחקים שקשורים זה לזה) נוספים מינים וזנים חדשים של פוקימונים, וכן יכולות ופריטים חדשים.
כמה מהמושגים הכלליים הוצגו במקומות אחרים בזיכיון לפני שהופיעו במשחקים; לדוגמה: קרבות כפולים הופיעו בסדרת האנימה הרבה לפני שהופיעו במשחקים, ויכולות מיוחדות של פוקימונים הוצגו לראשונה במשחק הקלפים של פוקימון.
משחק הקלפים היה גם הראשון להציג פוקימונים זוהרים (ביפנית: 光る, באנגלית: shiny) שהצבע שלהם שונה מהצבע המקורי.
ישנם פוקימונים בעלי נתונים סטטיסטיים גבוהים מאוד ומהלכים טובים, המשמשים במשחק התחרותי של פוקימון, הדורש אסטרטגיות מורכבות יותר מאשר רק בחירת מהלכים רלוונטיים.
כל משחק בסדרה מתרחש במחוז בדיוני הממוקם בעולם של פוקימון, ומתחיל כשהשחקן מקבל את הפוקימון ההתחלתי שלו מהפרופסור המחוזי.
לאורך המשחק, דמות השחקן מטיילת במחוז, לוכדת ומפתחת את הפוקימונים שלה, מביסה מאמנים אחרים, ומתחזקת.
אחד החלקים המרכזיים בכל משחק הוא הצורך להביס את ארגון הפשע הפועל במחוז, שבדרך כלל מנסה להשתלט על העולם באמצעות שימוש לרעה בפוקימון, או לקדם מטרה זדונית אחרת.
ארגוני הפשע הידועים לאורך השנים בזיכיון הם צוות רוקט, צוות אקווה, צוות מגמה, צוות גלקטיק, צוות פלזמה, צוות פלייר, צוות סקאל, צוות יֵל וצוות סטאר (בנוסף קיימים גם צוות אתר ומאקרו קוסמוס, שעוזרים לשחקן בתחילת המשחק).
ניתן לבקר במקומות ומבנים שונים ברחבי העולם, בהם מרכזי פוקימון, מרכולים ומכונים.
במרכז פוקימון, השחקן יכול לרפא את הפוקימון שלו בחינם ולגשת למחשב האישי, שם הוא יכול לארגן את אוסף הפוקימונים שלו, לאחסן ולקחת פריטים.
לפני משחקי הדור השישי, מרכז הפוקימונים היה גם המקום בו שחקנים יכולים להתחבר עם מחסניות משחק או קלפים אחרים לקרב וכן להחליף פוקימונים עם שחקנים אחרים.
הפוקי-מארט היא חנות בה יכול השחקן לרכוש פריטים בכסף, אותו הוא מרוויח מניצחון בקרבות.
הפריטים שניתן לרכוש מתחלפים לפי העיר בה נמצא הפוקי-מארט, ולפעמים היא מופיעה בצורות אחרות, כמו בית מרקחת או חנות כלבו.
החל ממשחק הדור השישי, אוחדו מרכזי הפוקימון והפוקי-מארט ונמצאים במבנה אחד.
בנוסף, מעת לעת תכיל עיר במחוז מכון פוקימונים, בו השחקן יילחם מול מאמן חזק המכונה מנהיג מכון, והניצחון נגדו יעניק לשחקן תג מכון.
לאחר שהשחקן אוסף שמונה תגי מכון, הוא רשאי לגשת לליגת הפוקימונים המחוזית, ולהילחם נגד המאמנים החזקים באזור, על מנת להפוך לאלוף המחוזי.
במשחקי הדור השביעי, הוחלף באופן חד פעמי מנגנון המכונים באתגרי איים, אך הוא הוחזר בדור השמיני.
השלמת קו העלילה הראשי בכל משחק פותחת אפשרויות חדשות למשחק, ובעיקר גישה למקומות במחוז שלא ניתן להגיע אליהם לפני שמסיימים את העלילה.
לאחר מכן, המשחק נותר פתוח כמעט לחלוטין, כאשר המטרה הסופית של השחקן היא להשיג לפחות פוקימון אחד מכל המינים השונים של הפוקימונים הזמינים במשחק, ובכך להשלים את הפוקדע (pokédex).
מספר הפוקימונים גדל עם כל דור משחק, החל מ-151 בדור הראשון ועד ל-1,025 בדור התשיעי.
מכון פוקימון (ביפנית: ポケモンジム, באנגלית: pokémon gym) הוא מבנה הקיים במקומות שונים ברחבי העולם, ובו מאמני הפוקימונים יכולים להתאמן או להתמודד כדי להעפיל לתחרויות של ליגת הפוקימונים.
על אף שרמת הקושי והארגון משתנים ממכון למכון, הבסיס נשמר, ומנהיג המכון מתמחה בדרך כלל בסוג אחד של פוקימונים.
בכל מכון ניצבים מאמנים שונים שמולם יתמודד השחקן לפני שנלחם במנהיג המכון.
מאמנים אלה ממוקמים לרוב כך שהשחקן נאלץ להילחם מולם כדי להגיע למנהיג.
המכון בנוי כך שהשחקן מחויב להילחם מול מאמן אחד לפחות, והקרב הסופי מתנהל מול מנהיג המכון עצמו.
כאשר השחקן מנצח את מנהיג המכון בקרב, השחקן זוכה בתג, המשמש הוכחה למיומנותו ומהווה חלק מרכזי בקידום העלילה.
בדור השמיני ובדור התשיעי השחקן צריך להשלים אתגר, שבנוי בצורת מיני משחק, כדי להמשיך את דרכו במכון.
יחד עם התג, השחקן מקבל ממנהיג המכון גם מכונה טכנית (TM) המכילה מתקפה כלשהי, אותה השחקן יכול ללמד את הפוקימונים שלו.
ככל שהעלילה נמשכת והשחקן אוסף תגים, הרמה המקסימלית של הפוקימונים שיצייתו לפקודותיו של השחקן הולכת ועולה.
לאחר שהשחקן מנצח את שמונה מנהיגי המכון, הם רשאי לעבור בדרך הניצחון (Victory Road), ולבסוף להגיע לליגת הפוקימונים ולאתגר את הרביעייה המובילה (四 天王, elite Four), ואת אלוף ליגת הפוקימונים האזורית (ャンピオン, champion).
הבסת האלוף נחשבת למטרה המרכזית במשחק.
במשחקי הדור השביעי – שמש וירח ואולטרה שמש ואולטרה ירח – אין מכונים או מנהיגי מכון.
במקום זאת, השחקן צריך לעמוד באתגרים שיקבל מדמויות במשחק.
האתגר הוא בדרך כלל משימה שעליו לבצע על מנת להילחם בפוקימון טוטם, גרסה גדולה וחזקה יותר של זן פוקימון מסוים.
ברגע שהשחקן זימן והביס את פוקימון הטוטם, הוא מקבל קריסטל זי, פריט המאפשר לפוקימון להשתמש במהלכים עוצמתיים המכונים מהלכי זי.
השלמת כל האתגרים באי מאפשרת לשחקן לאתגר את הקאהונה של האי בקרב פוקימון סטנדרטי.
השחקן יכול להירשם לליגת הפוקימונים רק לאחר שסיים את כל ארבעת הקרבות מול קאהונות האיים.
לאחר שניצח את ארבעתם, השחקן יכול להגן על תוארו כאלוף באמצעות הבסת מתמודד אחר.
קרבות בין פוקימונים הם מכניקת המשחק המרכזית של משחקי פוקימון.
הקרבות משמשים לאימון וחיזוק הפוקימונים, כמו בתחרויות, וכן להגיע ליעדים מסוימים במשחק.
ניתן לקיים קרבות בין שחקנים על ידי חיבור בין שני המכשירים (דרך חיבור בין המכשירים, בגרסאות ישנות, או דרך האינטרנט, בגרסאות חדשות יותר).
במשחק קיימים שני סוגים בסיסיים של קרב:
קרב בין מאמנים: כאשר השחקן קורא תיגר על מאמן אחר, או להפך;
קרב מול פוקימון פראי: כאשר השחקן נתקל בו.
בשני הסוגים, תחילה, המסך משתנה לסצנת קרב, כאשר בצד השמאלי מופיע הפוקימון הראשון בקבוצה של השחקן, בצד הימני הפוקימון מולו נלחם, סרגל ה-HP (כמות חיים) לכל אחד, ותפריט אפשרויות.
בכל עת, השחקן רשאי להחזיק במקסימום שישה פוקימונים בקבוצתו; הפוקימון הראשון בהרכב נשלח אוטומטית לקרב.
בתחילת כל סיבוב, שני הצדדים יכולים לבחור לתקוף, להשתמש בפריט, להחליף את הפוקימון לאחר מהקבוצה, או לנסות לברוח מהקרב (נגד פוקימון פרא).
אם שני הצדדים בוחרים לתקוף, הראשון שמשתמש במהלך הוא הפוקימון המהיר יותר, אם כי נוכחות מסוימת של פריטים, יכולות או מתקפות יכולים לשנות זאת.
אם אחד הצדדים בוחר באפשרות אחרת, פעולה זו מבוצעת לפני המתקפה של האחר.
כל פוקימון משתמש במהלכיו כדי להביא את היריב למצב של חוסר יכולת להמשיך בקרב ("התעלפות"; ひんし; faint) על ידי הפחתת נקודות החיים (HP) של היריב לאפס.
אם הפוקימון של השחקן מנצח, הוא זוכה בנקודות ניסיון (XP); כאשר מצטברות מספיק נקודות, רמת הפוקימון עולה.
אם הפוקימון של השחקן מתעלף, השחקן רשאי להשתמש בפוקימון אחר מהשישייה; בקרבות נגד פוקימון פראי, השחקן יכול לנסות לברוח במקום זאת.
אם כל הפוקימונים של השחקן התעלפו, השחקן מפסיד בקרב, מאבד חלק מכספו ונשלח בחזרה למרכז הפוקימונים האחרון בו ביקר.
משחקי הדור השלישי, פוקימון רובי וספיר היו המשחקים הראשונים שבהם הופיעו קרבות כפולים (ダブルバトル; Double Battles), בהם קבוצות יריבות נלחמות בשני פוקימונים בכל פעם.
על אף שהמכניקה הבסיסית נשארת זהה, למהלכים עשויים להיות יעדים שונים, וחלקם משפיעים על הפוקימונים השותפים כמו על היריבים.
בנוסף, יכולות מסוימות פועלות רק בקרבות כפולים.
מולטי קרבות (マルチバトル; Multi Battles) הופיעו גם הם לראשונה בדור השלישי.
משחקי הדור השלישי כללו קרבות כפולים נגד מאמנים אחרים בלבד, אך החל ממשחקי הדור הרביעי, פוקימון יהלום ופנינה, עשויים להתקיים, בנסיבות מסוימות, גם קרבות כפולים עם פוקימונים פראיים.
במשחקי הדור החמישי, פוקימון שחור ולבן, הוצגו גם קרבות משולשים וקרבות רוטציה.
בקרבות המשולשים (トリプルバトル; Triple battle), שתי הקבוצות שולחות שלושה פוקימונים בבת אחת, כאשר שלושתם נלחמים בו זמנית.
בקרבות רוטציה (ローテーションバトル; Rotation Battle), שני הצדדים שולחים שלושה פוקימונים בבת אחת, אך משתמשים רק באחד בכל פעם, וניתן להחליף את הפוקימון הנלחם באחד מהשניים האחרים מבלי לבזבז תור.
במשחקי הדור השישי, פוקימון X ו-Y, הוצגו שלוש מכניקות לחימה חדשות.
קרבות שמיים (スカイバトル, Sky Battle), שמתקיימים מול מאמני שמיים (Sky trainers), וניתן השתתף בהם רק עם פוקימון מסוג תעופה (Flying), או כאלו עם יכולת ריחוף (Levitate).
קרבות עם להקות פוקימונים פראיים (群れバトル; Horde encounters) הם קרבות בהם חמישה פוקימונים פראיים נלחמים יחד מול פוקימון אחד של השחקן, ומעודדים את השימוש במהלכים שפוגעים ביותר ממטרה אחת.
הקרבות ההפוכים (さかさバトル, Inverse Battles) דומים לקרבות רגילים, אך ההשפעה של המתקפות לפי סוגן מתהפכת.
משמעות הדבר היא שמתקפה שבדרך כלל עושה נזק כפול, תסב כעת רק חצי נזק, ולהפך.
במשחקי הדור השביעי, פוקימון שמש וירח, מוצג סוג קרב חדש, קרב SOS.
בקרבות אלה עשוי הפוקימון היריב לקרוא לבעלי ברית לסייע לו, מה שהופך את הקרב לשניים מול השחקן.
במשחקי הדור השביעי, פוקימון חרב ומגן, מוצגים לראשונה קרבות מקס רייד, בהם השחקן נלחם לצד שלושה בוטים או שחקנים אחרים מול פוקימון דיינמקס או ג'ייגנטמקס (מוגדל).
אם השחקן מפסיד, ניתן להילחם נגד הפוקימון שוב.
אם הפוקימון מובס או נתפס, השחקן זוכה בסוכריות exp, רייר קנדי, מתקפות שניתן ללמד באופן חד פעמי (TR) וסוכריות דיינמקס, מה שהופך את הפוקימון לחזק יותר בזמן דיינמקס.
סוג (タイプ, taipu; type) – המשוייך הן לפוקימונים והן למהלכים ("מתקפות") – הוא תכונה בסיסית הקובעת את נקודות החוזק והחולשה של כל פוקימון ומהלכיו, באופן שיוסבר בהמשך.
במשחקים הראשונים, פוקימון אדום וכחול, פוקימון ירוק, ופוקימון צהוב, ישנם בסך הכל 15 סוגי פוקימונים: רגיל (Normal), אש (Fire), מים (Water), עשב (Grass), חשמל (Electric), קרח (Ice), לחימה (Fighting), רעל (Poison), אדמה (Ground), מעופף (Flying), על חושי (Psychic), חרק (Bug), סלע (Rock), רוח (Ghost) ודרקון (Dragon).
סוגי האופל (Dark) והפלדה (Steel) נוספו במשחקי הדור השני, זהב וכסף, וסוג הפיה (Fairy) נוסף במשחקי הדור השישי, X ו-Y.
לסוגים מסוימים יש מאפיינים מיוחדים שאינם קשורים לטבלת החוזקות; לדוגמה, פוקימונים מסוג חשמל חסינים מפני שיתוק .
לכל פוקימון יש לפחות סוג אחד, ולחלקם יש שני סוגים (dual type) – אך לא יותר.
סוג הפוקימון משתנה לא רק בין סוגי פוקימונים שונים, אלא גם בין פוקימון אחד להתפתחות שלו, ואפילו בין זנים שונים של אותו פוקימון.
כמו דמויות במשחקי וידאו רבים, פוקימון יכול ללמוד מגוון רחב של מהלכים (技, move).
מהלכים אלה עשויים לגרום נזק ליריב, לרפא את המשתמש במהלך או לבצע פעולות שמשפיעות בדרך כלשהי על הקרב.
הנזק מהמהלכים נקבע על ידי הסטטיסטיקה השונה שיש לפוקימון מסוים.
לכל מהלך יש סוג, כוח (威力), דיוק (命中, Meichū; accuracy) ומספר נקודות כוח (PP).
המהלכים שפוקימון אחד עשוי ללמוד שונים מאחרים בהתאם למין הפוקימון; גם פוקימונים שמתפתחים מאחרים לא בהכרח לומדים את כל אותם מהלכים שקודמיהם לומדים.
כל פוקימון יכול לדעת בסך הכל ארבעה מהלכים בכל קרב.
ניתן ללמוד מהלכים כאשר הפוקימון עולה רמה, או בשימוש ב-TM וב-HM.
ישנן דמויות במשחק שמלמדות מהלכים לפוקימונים לבחירתו של השחקן.
כל מהלך מסווג לפי אחד מ-18 סוגי הפוקימונים.
האפקטיביות של המהלך תלויה במידת החולשה או החוזקה של סוג הפוקימון היריב לסוג המהלך: מהלך יכול להיות "יעיל ביותר" (כאשר הנזק גדל פי שניים מהרגיל) (super effective), "לא יעיל במיוחד" (כאשר הנזק קטן פי שניים מהרגיל) (not very effective) ו"לא משפיע" (כאשר הנזק הוא אפס) (has no effect).
לרוב פוקימונים משתמשים במהלכים מאחד מהסוגים שאליהם הם שייכים, ולכן קיים במקרים רבים יחס העדפה מובהק בין זוגות פוקימונים.
למשל, מתקפה מסוג על-חושי חזקה ("סופר אפקטיבית") כנגד פוקימון מסוג לחימה, ולכן לפוקימון מסוג על-חושי יש לרוב יתרון משמעותי על פני פוקימון מסוג לחימה.
עם זאת, יחסים מסוג זה מתקזזים זה בזה במערכות יחסים בסגנון אבן נייר ומספריים; למשל: כאמור, סוג על-חושי חזק כנגד סוג לחימה, סוג לחימה חזק כנגד סוג אופל, אך סוג אופל חזק כנגד סוג על-חושי.
ישנם סוגי פוקימונים שמעניקים חסינות מלאה לסוגי מתקפות מסוימות; למשל, פוקימונים מסוג רוח עמידים לחלוטין מול מתקפות מסוג רגיל או לחימה, ולא סופגים מהם נזק.
יכולות מסוימות של פוקימונים עשויות גם הן לשנות את האינטראקציות הללו, כדוגמת ריחוף (Levitate) שהופך פוקימון לחסין מפני מתקפות מסוג אדמה.
המהלכים יכולים להיות מוגדרים כפיזיים או כמיוחדים; לפני משחקי הדור הרביעי, יהלום ופנינה, מעמדם של המהלכים היה תלוי בסוג ולא בכל מהלך בפני עצמו.
ישנם גם מהלכי "סטטוס", אשר אינם גורמים נזק, אם כי לעיתים קרובות גורמים לשינויים במצב הפוקימונים המגנים או המתקיפים.
מהלכים הגורמים לנזק מפחיתים מספר מסוים של נקודות בריאות (HP) מהפוקימון היריב בהתבסס על סוג המהלך ויעדו ועל פי הסטטיסטיקה של שני הפוקימונים.
הנזק יכול להיות מושפע גם מפריטים המוחזקים על ידי פוקימון, או על ידי יכולותיהם.
במשחקים פוקימון קולוסיאום ו-XD הוצג סוג מהלך ייחודי המכונה Shadow, אך הוא אינו מופיע מחוץ למשחקים אלה.
פוקימון צל יכול להיחשב מסוג זה, אך הם עדיין שומרים על סוגם הרגיל.
בפוקימון XD, מהלכי Shadow הם יעילים במיוחד כנגד פוקימונים שאינם צל ולא יעילים במיוחד כנגד פוקימוני צל.
לכל מהלך יש דיוק (命中, Meichū), הקובע את הסיכוי לפגוע בפוקימון היעד בהנחה שלא יבוצעו שינויים לרמת הדיוק של הפוקימון המשתמש או לכוח ההתחמקות של המטרה.
למהלכים חזקים מאוד יש לעיתים קרובות דיוק מתחת לממוצע.
מהלכים עם דיוק סטנדרטי של 100% רגישים לשינויים ברמת הדיוק וההתחמקות, אך ישנם מספר מהלכים שעוקפים זאת, ותמיד פוגעים בפוקימון היריב.
מספר נקודות הכוח (PP, קיצור של Power Points; ביפנית: パワーポイント) של מהלך מציין כמה פעמים פוקימון רשאי להשתמש במהלך זה.
בדומה לדיוק, למהלך רב עוצמה יש בדרך כלל מספר נמוך של PP.
ברגע שפוקימון משתמש בכל ה-PP למהלך מסוים, הוא כבר לא יכול להשתמש במהלך הזה.
אם פוקימון משתמש בכל ה-PP עבור כל המהלכים שלו, הוא נוקט בצעד שנקרא Struggle, אשר פוגע גם במשתמש וגם במטרה.
ניתן לשחזר את ה-PP של מהלכים באמצעות פריטים מסוימים (למשל "PP Up") או באמצעות ביקור במרכז פוקימון.
למהלכים רבים יש השפעות מעבר לגרימת נזק.
אפקט משני נפוץ הוא סיכוי לשנות את מצבו הפיזי של היריב (状態 異常, jōtai ijō; status effect).
כל אחד מהם משפיע לרעה על ביצועי הפוקימון בקרב.
למספר מהלכים ישנן תופעות לוואי שליליות עבור המשתמש, כדוגמת אילוץ השחקן להמתין סיבוב לפני או אחרי השימוש, או גרימת נזק מהדף המתקפה (recoil).
מספר מהלכים, כמו Splash, לא משפיעים כלל, מלבד השימוש בהם כמהלכי Z.
אחת לקרב, אם פוקימון מחזיק בקריסטל Z, אובייקט רב עוצמה המתקבל מהשלמת אתגרי אי, הוא רשאי להשתמש בגרסה משודרגת של אחד המהלכים שלו, המכונה מהלך Z.
מהלכים אלו מבוססים על המהלכים הרגילים, ונוטים להיות בעלי כוח הרבה יותר גבוה מהרגיל.
מהלכי Z הופיעו לראשונה במשחקי הדור השביעי, פוקימון שמש וירח, ואינם זמינים לשימוש במשחקים אחרים של הזיכיון.
מהלכים מסוימים יכולים זמינים לשימוש בעולם גם מחוץ לקרבות הפוקימונים, על מנת כדי לעקוף מכשולים, לנסוע במהירות בין מקומות במפה, להימלט ממקומות וכו'.
בדרך כלל, פוקימון ילמד מהלכים אלה באמצעות HM, ויוכל להשתמש בהם בדרכים הנ"ל לאחר קבלת תגים מסוימים.
משחקי ריגול הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית ריגול משנת 1980, בבימויו של רולנד נים, עם וולטר מתאו וגלנדה ג'קסון בתפקידים ראשיים.
התסריט נכתב על ידי בריאן גרפילד ובריאן פורבס והוא מבוסס על רב המכר "Hopscotch" של בריאן גרפילד משנת 1975 שזיכה אותו בפרס אדגר.
העלילה היא על סוכן CIA בפנסיה שנרדף על ידי מעבידיו בגלל רצונו לפרסם ספר על מעלילהם.
הם קופצים ממקום למקום כדי לתפסו אבל הוא מקדים אותם כל פעם כמו במשחק קלאס (Hopscotch).
וולטר מתאו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
מיילס קנדיג (וולטר מתאו) הוא סוכן CIA ותיק בגרמניה המערבית.
בעת חגיגת אוקטוברפסט במינכן, הוא מגלה ומצלם העברת מיקרופילם לסוכן ה-KGB יאסקוב (הרברט לום).
במקום לעצור ולהסגיר אותו הוא נעצר לידו ומצווה עליו לתת לו את המיקרופילם ולא מסגיר אותו.
בשובו לוושינגטון די סי רוצה המפקד שלו מאירסון (נד ביטי) להעביר אותו בגלל זה מתפקידו לתפקיד פקידותי ולמנות במקומו את תלמידו ג'ו קאטר (סם ווטרסטון).
קנדיג משמיד את התיק האישי שלו וטס לזלצבורג להתראות עם ידידתו האלמנה העשירה איזובל (גלנדה ג'קסון).
יאסקוב מנסה לגייס אותו לשורותיו אבל קנדיג מסרב ויאסקוב מציע לו לכתוב את זכרונותיו.
קנדיג מקבל את ההצעה ומתחיל לכתוב ספר על מעללי ה-CIA ושולח את הפרק הראשון למאירסון ולמפקדים בכירים ב-CIA.
מאירסון מתחלחל ומתחיל במבצע לתפוס אותו ולחסל אותו.
כאן מתחיל מרדף בין הסוכנים מאירסון, קאטר ורוס (דייוויד מתאו, בנו של וולטר מתאו).
קנדיג מהתל בהם ובכל מקום שהם עולים עליו הוא כבר לא נמצא.
הם מגיעים ללונדון ומאיימים על המוציא לאור (ג'ורג' בייקר) אבל הוא לא נרתע ואומר שעותקים של הספר מוחבאים במקומות שונים וגם אם יהרגו אותו הספר יתפרסם.
לבסוף קונה קנגיג מטוס דה הבילנד טייגר מות' דו כנפי ומצייד אותו במתקן של שלט רחוק.
כעת מצטרף לרודפים גם יאסקוב מה-KGB שגם הוא מוזכר בספר ועלול להינזק.
קנדיג ממהר לשדה התעופה אבל בדרך נגרם לו תקר בגלגל.
שוטרים עוזרים לו ומביאים אותו לתחנת המשטרה המקומית שם מזהה אותו אחד השוטרים.
קנדיג גורם לקצר חשמלי ובמהומה שנוצרת הוא נמלט מהמקום ברכב משטרתי ומגיע לשדה התעופה ברגע שמגיע לשם ההליקופר של הרודפים.
הוא מניע את המטוס ומכוון אותו בשלט רחוק.
ההליקופטר רודף אחר המטוס ואז מעל הים קנדיג מפוצץ אותו.
כולם חושבים שקנדיג נספה ומפסיקים לעקוב אחריו.
הספר מתפרסם בשם "Hopscotch" והופך לרב מכר.
בסצנה הסופית רואים את קנדיג בתחפושת של סיקי, מתעניין ורוכש את הספר ואיזובל כועסת על כך שהוא מסכן את עצמו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותוולטר מתאומיילס קנדיגסוכן CIAסם ווטרסטוןג'ו קאטרסוכן CIAגלנדה ג'קסוןאיזובל פון שוננברגידידה של קנדיגנד ביטימאירסוןסוכן CIAהרברט לוםיאסקובסוכן KGBג'ורג' בייקרפרקר ווסטליידמוציא לאורדייוויד מתאולאונרד רוססוכן CIA
משחקת באש הוא סרט אימה אמריקאי, המבוים על ידי קית תומאס ומבוסס על הרומן "אש זרה" מאת סטיבן קינג.
הסרט הוא עיבוד מחודש לעיבוד הקולנועי "יורקת האש" שהופק בשנת 1984.
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע, ובמקביל בשירות הזרמת המדיה "Peacock", ב-13 במאי 2022.
גבר צעיר נאלץ להגן על בתו לאחר שהיא מפתחת יכולות פירוקינטיות, ובמקביל נצוד על ידי סוכנות ממשלתית חשאית המכונה "הסדנה", שבכוונתה ללכוד אותה ולשלוט בה.
זאק אפרון – אנדי מקגי
ראיין קירה ארמסטרונג – צ'ארלי מקגי, בתם של אנדי וויקי, שלה יכולות פירוקינטיות.
סידני למון – ויקי מקגי, אשתו של אנדי ואמה של צ'ארלי.
קורטווד סמית' - ד"ר ג'וזף
ב-27 באפריל 2017, סרטי יוניברסל ובלמהאוס הפקות" הכריזו על כוונתן להפיק עיבוד מחודש לספרו של סטיבן קינג, "אש זרה".
עם ההכרזה על ההפקה, נמסר כי את הסרט עתיד לביים עקיבא גולדסמן, שאף יפיק אותו לצדם של ג'ייסון בלאם ומרתה דה לורנטיס.
ב-28 ביוני 2018, דווח על כך שהבמאי פתיח אקין יחליף את גולדסמן במלאכת בימוי הסרט, ושהתסריט לסרט ייכתב על ידי התסריטאי סקוט טימס.
ב-16 בדצמבר 2019, אושר רשמית שקית תומאס יהיה אמון על בימוי הסרט.
בספטמבר 2020, נמסר על ליהוקו של זאק אפרון לגילום דמותו של אנדי מקגי.
בפברואר 2021, דווח שמייקל גרייס יגלם את דמותו של האנטגוניסט הראשי, ריינבירד.
ביוני 2021, נמסר על ליהוקה של ראיין קירה ארמסטרונג לגילום דמותה של צ'ארלי מקגי, בתו של אנדי.
ב-28 ביוני 2021, נמסר על ליהוקה של סידני למון לגילום דמותה של ויקי מקגי, אשתו של אנדי ואמה של צ'ארלי.
צילומי הסרט החלו ב-25 במאי 2021, בטורונטו, אונטריו, והסתיימו ב-17 ביולי 2021.
משחקים פטריוטיים הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1992 בבימויו של פטריק נויס, עם האריסון פורד, אן ארצ'ר, ת'ורה ברץ' ושון בין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר משחקים פטריוטיים של טום קלנסי והוא השני בסדרת סרטי ג'ק ראיין לאחר המרדף אחרי אוקטובר האדום.
הפעם נקלע ג'ק ראיין שלא ברצון, למאבק אלים עם אנשי פלג קיצוני של הצבא האירי הרפובליקני ונאלץ להגן על חייו וחיי משפחתו.
ג'ק ראיין (האריסון פורד) הוא איש ה-CIA בעברו וכעת והיסטוריון ומרצה באקדמיה הימית של ארצות הברית.
הוא נמצא בחופשה בלונדון יחד עם אשתו קתי (אן ארצ'ר), רופאת עיניים ובתו סאלי בת העשר (ת'ורה ברץ').
לורד ויליאם הולמס (ג'יימס פוקס) הוא שר לענייני צפון אירלנד וקרוב משפחה של אליזבת השנייה.
פלג קיצוני של הצבא האירי הרפובליקני בפיקודו של קווין אודונל (פטריק ברגין) מתכונן להתנקש בחייו כשהוא יוצא בשיירה מאובטחת ממשרדו.
ברכב התוקף נמצא שון מילר (שון בין) ואחיו הצעיר.
ראיין ומשפחתו נקלעים להתנקשות והוא פותח עליהם באש, מציל את הלורד ומלויו, שובה את שון והורג את אחיו הצעיר ותוקף נוסף.
תוך התקרית הוא נפצע מכדור בזרועו אך מופיע בבית משפט כעד נגד מילר.
המחתרת האירית לא אשרה את ההתקפה הזאת ונשלחים שנים לרצוח את אודונל אבל הוא מקדים והורג אותם ובעזרת ידידתו אנט (פולי ווקר) מחוסל גם מי ששלח אותם.
ראיין זוכה לפרסום ולהוקרה מבית המלוכה.
הוא חוזר עם משפחתו לארצות הברית, ממשיך ללמד ומקבל תעודת הוקרה ממפקד האקדמיה לוטננט קומנדר רובי ג'קסון (סמואל ל.
מילר לא מדבר בחקירה ומורשע.
בדרך לבית הסוהר, תוקפים חבריו את הרכב, הורגים את המלווים ומשחררים אותו.
מילר וכמה מחבריו מצליחים להגיע באנייה ללוב.
ג'פרי ווטקינס (יו פרייזר) מזכירו של לורד הולמס משתף פעולה עם המחתרת האירית מודיע על תוכניתו של הלורד להגיע לארצות הברית ולהעניק לראיין את עיטור המסדר הוויקטוריאני המלכותי.
מילר וכמה מאנשיו מגיעים לארצות הברית כדי לתכנן את ההתקפה על לורד הולמס והוא חדור מטרה להרוג את ראיין שהרג את אחיו.
ראיין מצליח לחמוק מתוקפיו אך מילר מתקרב לרכב בו מסיעה קתי את סאלי.
הוא פותח באש על הרכב, פוצע קל את קתי וקשה את סאלי שמובהלת במהירות לחדר ניתוח והטחול שלה נכרת.
ראיין מבקש מתת אדמירל גריר (ג'יימס ארל ג'ונס) להתגייס שוב ל-CIA.
הוא מגיע לפאב אירי, נפגש עם פאדי אודונל (ריצ'רד האריס) שמגייס כסף למחתרת ומאיים עליו שיפעל להפסקת גיוס הכספים אם לא ישתף פעולה.
אודונל מוסר לו פרטים על אנט וב-CIA הם מזהים אותה בצילום לווין במחנה אימונים של המחתרת האירית בלוב ביחד עם אודונל ומילר.
כוח של ה-SAS תוקף את המחנה והורג את יושביו אבל אנט, מילר ואודונל כבר בדרכם לארצות הברית להתנקש בהולמס.
הולמס ומלויו מגיעים לביתו של ראיין כדי להעניק לו את עיטור הכבוד.
התוקפים מנתקים את החשמל והורגים את כל השומרים בחוץ.
ראיין מגלה שווטקינס הוא מודיע של המחתרת ויורה בו.
ביחד עם רובי ג'ונסון הם מצליחים להבריח ולהחביא את הולמס, קתי וסאלי.
ראיין נכנס לסירה ומתחיל לנסוע לכיוון בסיס הצי.
התוקפים נכנסים וסירה ורודפים אחריו.
כשמתברר שהוא יחיד בסירה דורש אודונל לחזור ולתפוס את הלורד שהוא עיקר ההתקפה, אבל מילר מתנגד מפני שהוא חדור מטרה להרוג את ראיין.
הוא הורג את אודונל ואנט יורה לעבר ראיין וגורם בה לדליקה.
הוא מתקרב לסירתו של ראיין ומתעמת אתו.
לאחר מאבק אלים מכניע אותו ראיין ומצליח לקפוץ למים לפני שהסירה מתרסקת ומתפוצצת על החוף.
הוא ניצל על ידי מסוק מיחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI ששולף אותו מהמים ולבסוף רואים את המשפחה השלווה אוכלים ארוחת בוקר.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותהאריסון פורדג'ק ראייןאן ארצ'רקתי ראייןת'ורה ברץ'סאלי ראייןשון ביןשון מילרלוחם IRAג'יימס פוקסלורד ויליאם הולמסשר לענייני אירלנד הצפוניתג'יימס ארל ג'ונסתת אדמירל ג'יימס גרירפולי ווקראנטלוחמת ב-IRAסמואל ל.
ג'קסוןלוטננט קומנדר רוברט "רובי" ג'קסוןמפקד האקדמיה הימיתיו פרייזרג'פרי ווטקינסמזכיר של לורד הולמסריצ'רד האריספאדי אונילאוהד IRAאלכס נורטוןדניס קוליחבר ב-IRAפטריק ברגיןקווין אודונללוחם IRA
משחקים בחורף הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1988 בבימויו של רם לוי, עם משה אבגי וגל יחס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור "משחקים בחורף" מאת יצחק בן-נר שיצא לאור בתוך קובץ הסיפורים "שקיעה כפרית" בשנת 1976. הסיפורים "קולנוע" ו"משחקים בחורף" מתוך הקובץ מופיעים ברשימת הלימוד לבחינות הבגרות בספרות.
הזמן הועתק מהתקופה לאחר מלחמת ששת הימים לתקופת המנדט.
גיבור הסיפור והסרט הוא ילד בן 11 שחווה אירועים מורכבים לקראת התבגרותו ומבחינה זאת זה רומן חניכה.
שנת 1946, כפר מוזנח ליד חיפה.
אלי (גל יחס) הוא נער בן 11, יתום מאם וגר עם אביו מר וייס (קונסטנטין אנטול) ואחיו הגדול יגאל (דב נבון).
הם מתפרנסים בקושי מפרה חולבת אחת.
גברת דבש האלמנה (ורדה בן חור) עוזרת להם בעבודות משק הבית ומנסה להתחיל זוגיות עם האבא אבל הוא מדוכא ולא מעוניין.
יגאל מיואש מהמצב ומחליט לעבור לעבוד בחיפה בעסק של בן הכפר מנשה מנשה (יגאל נאור) שם הוא סופג מכות מערבי שפוטר בגללו.
דן שטרקמן (טוביה גלבר) עובד ברפת של משפחתו עם אמו האלמנה (רות גלר).
הוא נוסע לחיפה לעיתים קרובות ובכפר מרכלים שהוא הולך לזונות.
עדינה הדרי (רי רוז) היא מתבגרת צעירה ומושכת שגברי הכפר כולל אלי, מתגרים ממנה.
בכפר מסתובב ניזארי (אריה אליאס) נודד לבוש בגדים ישנים ומסריחים ואוסף עופות שמתו.
כאשר פרדתו הזקנה של שטרקמן מתקשה בהליכה, שטרקמן יורה בה למוות לקול זעקותיו של אלי.
לכפר מגיע בחור שחום שמכונה ימאני (משה אבגי) ומתגורר בצריפו של כהן (יהודה כהן).
אלי עוקב אחריו ומגלה שהוא נפגש עם שטרקמן ולשניהם יש אקדחים.
שטרקמן רוצה לחסל את אלי אבל ימאני משחרר אותו לאחר שהבטיח לא לגלות את הסוד.
עדינה מתאהבת בימאני והם מתנים אהבים כשכל הכפר מחפש אחרי עדינה.
אלי מגלה לאביה (מני סביר) את מקום הימצאה ואנשי הכפר ובראשם בביוף (אדי מוכתר) מפליאים את מכותיהם בו ומגרשים אותו מהכפר.
מתבצעת פעולה של לח"י בבתי הזיקוק בחיפה.
שטרקמן חוזר פצוע, אלי כותב על קירות הבתים "לח"י" והתושבים ממהרים למחקם לפני שיגיעו הבריטים.
הוא מגיע בקושי לכפר ואלי פוגש אותו ומחביא אותו במתבן.
ימאני הפצוע מסרב לכל טיפול פן יתגלה.
אלי מזעיק את עדינה והיא מתנה אהבים עם ימאני ברגעיו האחרונים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותמשה אבגיימאנילוחם לח"יקונסטנטין אנטולמר וייסחקלאיגל יחסאלי וייסדב נבוןיגאל וייסרי רוזעדינה הדרימני סבירמר הדרירות גלרגב' שטרקמןטוביה גלברדן שטרקמןלוחם לח"יורדה בן חורגב' דבשיגאל נאורמנשה מנשהחקלאיאדי מוכתרבביוףחקלאייהודה כהןמר כהןחקלאינחום שליטפרדושוטר מנדטוריאריה אליאסניאזינודד במושב
משחקים עם בני היא סדרת טלוויזיה הולנדית–גרמנית–קנדית לילדים בהנפשה ממוחשבת שנוצרה על ידי קו הודמן.
בקנדה הסדרה משודרת ב־CBC משנת 2008, ובישראל היא משודרת בערוץ לולי.
לסדרה עונה אחת בת 26 פרקים, אורכו של כל פרק 11 דקות.
העלילה עוקבת אחר דוב צהוב בשם בני, ובכל פרק הוא, חבריו, משפחתו וברווז המחמד שלו גע גע עוברים הרפתקה קסומה, במהלכה צעצועים וחפצים אחרים כמו בובות החזיר והצפרדע שלו קמים לתחייה, ורק כשמבוגר מופיע הם חוזרים למצבם הקודם.
בני: דוב צהוב, הדמות המרכזית בתוכנית, אוהב את ברווז המחמד שלו ואת בובת החזיר שלו ובובת הצפרדע שלו.
ויקי: דובה סגולה, לא אוהבת לשתות חלב חם עם דבש כיוון שזה מתוק מידי בשבילה (לפי מה שנאמר בפרק "לישון אצל חבר"), אוהבת בנות ים ויש לה גם בובה של בת ים היא גם בת הדודה של בני ובני הוא בן הדוד שלה.
מור: דוב ירוק, אוהב דינוזאורים ודרקונים ואת בובת הדינוזאור שלו.
גע גע: ברווז לבן, חיית המחמד של בני.
אוהב את צעצוע ברווז הגומי הצהוב שלו.
רוני: דובה צהובה, אימו של בני ודודתה של ויקי.
שמה נחשף בפרק "לישון אצל חבר" על ידי ויקי בכמה קטעים מהפרק.
אורי: דוב חום, הדוד של ויקי, ואבא של בני.
אוהב להמציא דברים, שמו נחשף בפרק "מכוניות מרוץ" ברגע שלרוני הייתה בעיה עם מכונת הכביסה.
הדיבוב העברי הופק על ידי יעל אללוף ובוים על ידי טליה ברקאי.
שם הדמותמדבב/ת בעבריתבניטליה ברקאיויקינועה קליאןמורעומר שטיינברגרונימייה קדושאוריגדי לוי
משחקי קליפורניה 2 הוא משחק ספורט ממוחשב משנת 1990 שפותח על ידי חברת Epyx והיה משחק ההמשך למשחק הפופולרי "משחקי קליפורניה".
הגרסה המקורית של המשחק הייתה מיועדת למחשבים האישיים עם מערכות ההפעלה MS-DOS.
בשנת 1992 יצאו גם גרסאות של המשחק לפלטפורמות Amiga, Atari ST ו־Super Nintendo Entertainment System, ובשנת 1993 יצאה גם גרסה של המשחק ל־Master System.
המשחק הכיל את סוגי הספורט הבאים:
גלישה אווירית - באירוע זה השחקנים חייבים לרחף באמצעות רחפן דרך מכשולים שונים, ולמקסם את משך הזמן שלהם באוויר על מנת להשיג ניקוד גבוה.
אופנועי ים (ג'טסקי) - באירוע זה השחקנים צריכים לנסוע במסלול עם מכשולים רבים באמצעות אופנוע ים.
גלישת שלג (סנובורד) - באירוע זה השחקנים גולשים באמצעות סנובורד במורד הר מושלג, ועליהם לבצע טריקים שונים ולהימנע מסכנות שונות.
Bodysurfing - באירוע זה השחקנים רוכבים על הגלים ללא גלשן.
סקייטבורדינג - באירוע זה השחקנים נדרשים לבצע טריקים שונים בעודם רוכבים על סקייטבורד בסביבות עירוניות.
משחקיות היא הדרך הספציפית שבה שחקנים מקיימים אינטראקציה עם משחק.
המונח חל הן על משחקי וידאו והן על משחקי שולחן.
משחקיות היא האינטראקציה בין השחקן למשחק, התגברות השחקן על אתגרים, ודפוס התנהגות השחקן המוגדר באמצעות חוקי המשחק.
המונח "משחקיות" נוצר במקביל לפיתוח משחקי וידאו בשנות ה-80, שימש בתחילה אך ורק בהקשר של משחקי וידאו, אם כי כיום הוא משמש גם למשחקי שולחן.
אין הסכמה לגבי ההגדרה המדויקת של משחקיות.
המונח הוגדר בצורה שונה על ידי מחברים שונים, אך כל ההגדרות מתייחסות לאינטראקציה של השחקן עם המשחק.
ישנה גם הסכמה בין תאורטיקנים כי משחקיות היא מושג שונה מהגרפיקה של המשחק ומהאלמנטים של אודיו במשחק.
חוקרים שונים מרחיבים את ההגדרה הבסיסית של משחקיות כאינטראקציה בין שחקנים למשחקים, ומתייחסים לאלמנטים נוספים.
"סדרה או סדרות של אתגרים הקשורים זה לזה באופן סיבתי במציאות מדומה".
"חוויית המשחקיות היא אינטראקציה של שחקן עם עיצוב המשחק תוך ביצוע משימות קוגניטיביות, במהלכן הוא חווה מגוון רגשות סביב המוטיבציה לבצע משימות ולהשלימן".
פרסקה מזהה שלושה מרכיבים במשחקיות: "כללי מניפולציה" (המגדירים מה השחקן יכול לעשות במשחק), "כללי מטרה" (המגדירים את מטרת המשחק), ו"כללי מטא" (המגדירים כיצד ניתן לכוונן או לשנות משחק).
חוקרים שונים מנתחים משחקיות באמצעות קבוצות קריטריונים שונות.
לדוגמה, בספר "Playability: analyzing user experience in video games", החוקרים מגדירים את המשחקיות כקבוצת מאפיינים המתארים את חוויית השחקן: שביעות רצון, למידה, יעילות, שקיעה במשחק, מוטיבציה, רגש וחיברות.
לעומת זאת, בספר "A video game's elements ontology", החוקרים מגדירים היבטי משחקיות: פנימי, מכני, אינטראקטיבי, אמנותי, אישי וחברתי.
קיימות סוגות שונות של משחקיות, העיקריות שבהן: משחקי פעולה, משחקי הרפתקה, משחקי תפקידים, משחקי אסטרטגיה, משחקי סימולציה.
מַשְׁחֶתֶת היא אוניית מלחמה בינונית בגודלה, מהירה, בעלת כושר תמרון גבוה וטווח גדול, שמשימתה ליווי אוניות גדולות יותר בצי מלחמתי, בשיירה או בכוח משימה ימי, והגנה עליהן מפני מתקפות מצד אוניות מלחמה קטנות יותר.
המשחתת פותחה בסוף המאה ה-19 על ידי קצין הצי הספרדי פרננדו ויאמיל (Villaamil) כהגנה מפני ספינות הטורפדו שהחלו אז להיכנס לשירות והיוו איום משמעותי על אוניות הצי הגדולות.
מכיוון שתפקידן היה להרוס את ספינות הטורפדו נקראו האוניות החדשות "משחיתת ספינות טורפדו" (Torpedo Boat Destroyer), אך בתוך מספר שנים קוצר השם והתקבל הכינוי המקוצר "משחתת".
עד מלחמת העולם השנייה היו המשחתות אוניות קלות יחסית, גדולות מפריגטה וקטנות מסיירת.
למשחתות בתקופה זו לא הייתה יכולת לפעולה עצמאית כאונייה בודדת במשימה ארוכת טווח, ובדרך כלל פעלו המשחתות בתקופה זו בקבוצה, בליווי אוניית סיוע למשחתות (Destroyer Tender).
לאחר המלחמה, עם הופעתם של טילים מונחים, החל להופיע טיפוס חדש של משחתת, משחתת טילים מונחים.
משחתות מסוג זה החלו לבצע משימות שבעבר היו תפקידן של אוניות מלחמה גדולות ממנה, הסיירת ואוניית המערכה.
משחתות אלה הפכו גדולות יותר ולהן יכולת לבצע משימה באופן עצמאי.
בעשור השני של המאה ה-21 מהוות המשחתות את אוניית השטח העיקרית בציי המלחמה בעולם.
נכון ל-2019, אין אף צי מלחמה המפעיל אוניית מערכה או סיירת מערכה, ורק שתי מדינות מפעילות סיירות, ארצות הברית ורוסיה.
למרות שמן, המשחתות המודרניות שוות בהדחק שלהן להדחק של סיירת מזמן מלחמת העולם השנייה, אך כוח האש שלהן עוצמתי לאין שיעור משל אותן סיירות, ולחלק מן המשחתות הנושאות טילים מונחים יכולת לשאת טילים בעלי ראש נפץ גרעיני.
המשחתות מסדרת ארלי ברק, הנמצאות בשירות צי ארצות הברית גדולות בפועל אף מאוניות שהוגדרו בעבר כסיירות טילים מונחים.
בכמה ציים של מדינות אירופאיות, ובהן הציים של ספרד, גרמניה וצרפת, נעשה שימוש במונח "פריגטה" עבור המשחתות, דבר המוביל לבלבול מסוים.
הופעתה והתפתחותה של המשחתת קשורים להמצאת הטורפדו, בשנות ה-60 של המאה ה-18. למרות חבלי הלידה היה ברור שמדובר באמצעי לחימה מהפכני, שבאמצעותו יכול גם כוח ימי חלש לפגוע בכוח ימי חזק ממנו בהרבה.
כדי לשגר את הטורפדו אין צורך באוניית מלחמה מורכבת ויקרה, וניתן להסתפק בסוג חדש של ספינות קטנות, מהירות וזולות, שנקראו ספינות טורפדו.
ספינות קלות כאלו אמנם אינן יכולות להפליג בלב ים, אך הן תוכלנה לפגוע באוניות האויב הגדולות סמוך לחוף.
עד 1880 כבר היו בשירות ספינות טורפדו בעלות הדחק של 50 - 100 טון, שהיו מהירות דיין כדי לחמוק מסירות משמר של האויב.
כמענה לאיום החדש החלו הציים השונים להפעיל סירות משמר חמושות, שנקראו "תופסות" (Catchers), שנועדו ללוות את צי המלחמה בים.
כדי שתוכלנה למלא את משימתן היו ספינות אלו צריכות להיות כשירות לשיט בים הפתוח ועמידות בשיט ממושך, וכדי לעמוד בדרישות אלו החלו המתכננים להגדיל את ממדיהן של ספינות אלו.
כלי שיט אלו נודעו רשמית כ"משחיתות ספינות טורפדו" (Torpedo Boat Destroyers), ועד מלחמת העולם הראשונה קוצר שמן ל"משחתות".
גם בשפות אחרות מעיד שמן של אוניות אלו על מטרתן המקורית, ככלי שיט שנועדו להילחם בספינות טורפדו: בצרפתית (contre-torpilleur), באיטלקית (cacciatorpediniere), בפורטוגזית (contratorpedeiro), בצ'כית (torpédoborec), ביוונית (antitorpiliko,αντιτορπιλικό), בהולנדית (torpedobootjager) ובפולנית (kontrtorpedowiec, מינוח שהיה מקובל עד מלחמת העולם השנייה אך אינו בשימוש מאז).
עם התפתחותן של המשחתות התברר שניתן להטיל עליהן את תפקידן של יריבותיהן, ספינות הטורפדו, ולחמש אותן בטילי טורפדו בנוסף לתותחים.
עם תחילתה של מלחמת העולם הראשונה אלו היו תפקידיהן של המשחתות: הגנת הצי שלהן מתקיפות ספינות טורפדו ומשחתות אויב, ותקיפת אוניות המערכה והסיירות של האויב.
ב-1884 השיק הצי המלכותי הבריטי את ספינת הטורפדו אה"מ סוויפט, שמאוחר יותר סומלה מחדש TB 81. זו הייתה ספינת טורפדו גדולה, בעלת הדחק של 137 טון, שהייתה חמושה בארבעה תותחים מהירי ירי בקוטר 47 מ"מ ושלושה צינורות טורפדו.
מהירותה הייתה 23.75 קשר (כ-44 קמ"ש), מהירות שלא היה בה די כדי להתמודד בצורה יעילה עם ספינות הטורפדו, אך החימוש שנשאה היה מספק לקרב עמן.
ספינה נוספת שבישרה את הופעתה של המשחתת הייתה ספינת הטורפדו קוטקה, שנבנתה ב-1885 עבור הצי הקיסרי היפני.
הספינה נבנתה במספנת יארו בגלאזגו על פי אפיון יפני ונשלחה בחלקים ליפן, שם הורכבה והושקה ב-1887. "קוטקה" הייתה באורך 50 מטרים ולה הדחק של 203 טון.
היא הייתה חמושה בארבעה תותחי ליטרה אחת (37 מ"מ) מהירי ירי וששה צינורות טורפדו ומהירותה עמדה על 19 קשר (35 קמ"ש).
במהלך הניסויים שערך הצי היפני עלה כי "קוטקה" יכולה להתלוות לאוניות הצי בים הפתוח.
לדעתם של אנשי מספנות יארו, "היפנים המציאו למעשה את המשחתת".
כלי השיט הראשונים שמשימתם הוגדרה כהשמדת ספינות טורפדו היו סיירות קטנות, שנקראו "ספינות תותחים נושאות טורפדו" (Torpedo Gunboat).
אוניות אלו היו חמושות בצינורות טורפדו ותותחים, שנועדו לאפשר להן להילחם בספינות טורפדו ולהטביע אותן.
הספינה הראשונה שנבנתה במתכונת זו הייתה אה"מ רטלסנייק (Rattlesnake), שתוכננה ב-1885, והושקה כמענה למשבר המדיני בין האימפריה הבריטית לאימפריה הרוסית ב-1885. ספינת התותחים הייתה חמושה בטורפדות ונועדה לרדוף אחרי ספינות טורפדו קטנות ממנה ולהשמיד אותן.
אורכה של הספינה היה 61 מטרים, רוחבה המרבי 7 מטרים וההדחק שלה היה 550 טון.
"רטלסנייק" הייתה בנויה מפלדה אך ללא מיגון, למעט סיפון ממוגן, בעובי 19 מ"מ.
הספינה הייתה מצוידת בתותח בקוטר 4 אינץ' (101.6 מ"מ)/25 ליטראות, שלושה תותחי 3 ליטראות וארבעה צינורות טורפדו בקוטר 14 אינץ' (360 מ"מ), שניים בחרטום ושניים בכל אחד מצידי האונייה.
הספינה נשאה ארבעה טילי טורפדו.
משחתות ספינות הטורפדו, שהיו מהירות יותר, החלו להיכנס לשירות בשנות ה-90 של המאה ה-19 והפכו את ספינות התותחים למיושנות.
כלי השיט הראשונים שנקראו רשמית "משחתת ספינות טורפדו" היו שתי הספינות מסדרה דיירינג (Daring) ושתי הספינות בסדרת האבוק (Havok) שיוצרו עבור הצי המלכותי הבריטי.
ייצורם של כלי שיט אלו נעשה על פי הוראתו של הלורד השלישי של הימיה (Third Sea Lord), ב-1892, אדמירל משנה ג'קי פישר, לימים אדמירל והלורד הראשון של הימיה.
פישר היה מודע לחסרונותיהן של ספינות הטורפדו הקיימות, שהיו איטיות וקצרות טווח, ולכן לא היו יכולות ללוות את אוניות הצי שעליהן היו אמורות להגן.
בתפקידו כלורד השלישי של הימיה היה פישר אחראי לתכנון ובנייה של כלי שיט עבור הצי המלכותי, ובמסגרת תפקידו הורה על פיתוח סוג חדש של ספינות, שתהיינה מצוידות בדוודי חימום חדשניים ובתותחים מהירי ירי בעלי קליבר קטן.
על פי האפיון שהפיצה האדמירליות הבריטית בין מספנות שונות יוצרו כמה דגמים שונים, אם כי לכולם היה מאפיין דומה - סיפון הקדמה (Foredeck) היה מעוגל, בתצורה שכונתה "שריון צב" (turtleback).
אה"מ דיירינג ואה"מ דיקוי (Decoy) נבנו על ידי מספנת ת'ורניקרופט, והיו בעלות הדחק של 260 טון.
אורכן היה כ-56 מטרים והן היו חמושות בתותח 12 ליטראות אחד ושלושה תותחי 3 ליטראות, וכן צינור טורפדו אחד קבוע בחרטום ושני צינורות נוספים על תושבת מסתובבת מאחורי שתי הארובות.
בהמשך הוסר צינור הטורפדו מן החרטום ובמקומות הותקן תותח 3 ליטראות נוסף.
מנוע המשחתות הפיק 4,200 כוח סוס שהביאו אותן למהירות מרבית של 27 קשר (50 קמ"ש).
ביצועי המנועים איפשרו למשחתות את המהירות והטווח הנדרשים כדי לפעול עם צי המערכה.
לצי הצרפתי היה ניסיון נרחב בשימוש בספינת טורפדו.
הצרפתים השיקו את סדרת משחתות ספינות הטורפדו הראשונה שלהם ב-1899, המשחתות מסדרת דוראנדל.
צי ארצות הברית השיק משחתת ראשונה משלו, הביינבריג', ב-1902. ב-1906 כבר הפעיל הצי 16 משחתות.
משחיתות ספינות הטורפדו המשיכו להתפתח עם סיומה של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בכמה תחומים מרכזיים.
שינוי מרכזי ראשון היה עם המצאתה של טורבינת הקיטור.
יעילותו של מנוע זה הודגמה באופן דרמטי במהלך סקירת הצי ב-1897 שנערכה בספיטהד, לכבוד יובל ה-50 למלכותה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
במהלך הסקירה הופיעה טורביניה, האונייה הראשונה שהונעה באמצעות טורבינת קיטור.
ממציא האונייה, צ'ארלס אלג'רנון פרסונס, הגיע אל סקירת הצי ללא הזמנה, אך הדהים את קהל הצופים ובראשם הנסיך מוויילס, ראשי האדמירליות ונכבדים נוספים במהירותה הרבה של אונייתו ויכולת התמרון הגבוהה שלה.
"טורביניה" הייתה בגודל של משחתת, ועובדה זו הייתה משמעותית לצי הבריטי; מפקדי הצי הזדרזו להזמין אבטיפוס של משחתת מונעת בטורבינת קיטור.
משחתת זו, אה"מ וייפר, הושקה ב-6 בספטמבר 1899. זו הייתה אוניית המלחמה הראשונה בעולם שהונעה בטורבינה, ומהירותה הגיעה ל-36 קשר (כ-67 קמ"ש), מהירות גבוהה בכל קנה מידה.
עד 1910 אימצו כל הציים המודרניים את טורבינת הקיטור כאמצעי הנעה לאוניות המלחמה המהירות שלהם.
נושא שני שבו חלה התפתחות בתכנון ובבניית המשחתות היה עיצוב מחדש של סיפון הקדמה.
החל מסדרת המשחתות מטיפוס ריבר ב-1903 בוטל סיפון הקדמה המעוגל ובמקומו נבנה סיפון קדמה מוגבה, דבר ששיפר את תכונות השיט של האוניות והגדיל את השטח מתחת לסיפון.
תחום שלישי של שינוי היה מקור האנרגיה של המשחתות: המשחתת אה"מ ספייטפול הייתה אוניית המלחמה הראשונה שהונעה באמצעות דלק נוזלי.