tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בצל מלחמת חרבות ברזל, תלמידות ולסלי יצאו במחאה פרו־פלסטינית נגדה על כך שתמכה בישראל ולא דרשה הפסקת אש.
תלמידות הופיעו עם שלטים, מסיכות, וכאפיות.
לפני כן, כשחלק מהסגל האקדמי ביקשו מנשיאת המכללה פאולה ג'ונסון שתצהיר על כך שביקורת נגד ישראל היא אינה אנטישמיות, ג'ונסון התנגדה בטענה ששיח אנטי ישראלי ואנטי ציוני במכללה יגרום לסביבה עוינת עבור תלמידות יהודיות.
כחודש לאחר תחילת המלחמה, תלמידות יהודיות התלוננו שהפיצו אמירות אנטי ציוניות באימייל מטעם המכללה הקורא: "." בעקבות זאת, המשרד לזכויות האזרח של מחלקת החינוך של ארצות הברית פתח בחקירה על רקע אנטישמיות במכללה.
מדי שנה נרשמות למכללה כ־8,200 מועמדות לתואר ראשון.
שיעור הקבלה של ולסלי הוא כ־14%.
נכון לשנת 2025, חמשת החוגים הפופולריים בקרב הבוגרות הם: כלכלה, מדעי המדינה, פסיכולוגיה, ביולוגיה, מדעי המידע.
כמו כן, המכללה מציעה לתלמידות חוגים מגוונים בהנדסה, מדעים מדויקים, מתמטיקה, ואמנויות.
נכון לשנת 2022, כיתות הלימוד בממוצע נעות בין 17 ל־20 תלמידות, עם אשת סגל אחת לכל שמונה תלמידות.
הספריות של המכללה מכילות כמיליון וחצי ספרים, כתבי עת ומפות.
המכללה מציעה 56 מקצועות שונים לבחירה ותוכניות בהתאמה אישית עבור התלמידות.
תוכנית הלימודים ע"ש אליזבת קייזר דייוויס – תוכנית עבור מועמדות מעל גיל 24 שלא הספיקו לסיים לימודי תואר ראשון לפני כן, אמהות, ומועמדות שסיימו שירות צבאי.
תוכנית הלימודים בשיתוף MIT ומכללת אולין – תוכנית תואר ראשון בשיתוף עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס או עם מכללת אולין.
מכללת המלחמה של הצי היא המכללה לפיקוד ומטה של צי ארצות הברית.
המכללה נוסדה ב-1884 והכשירה לאורך שנות קיומה מעל 24,000 קצינים.
כל מחזור כולל כ-600 קצינים מהצי, מזרועות נוספות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, מסוכנויות פדרליות ומצבאות זרים, בנוסף עוד כ-1,000 סטודנטים בתוכניות לימודים מרחוק.
הלימודים לשוהים במכללה נמשכים כ-10 חודשים בשלושה סמסטרים.
המכללה מעניקה תואר שני בלימודי הגנה ואסטרטגיה או תואר בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה.
כמו כן מועברים במכללה קורסי הכשרה קצרים לקציני מילואים.
המכללה מורכבת משש יחידות אקדמיות:
הקולג' ללוחמה ימית - מיועד לקצינים בכירים מכל הזרועות ומבכירים בסוכנויות הפדרליות השונות
הקולג' לפיקוד ומטה - מיועד לקצינים בדרגת לוטננט קומנדר/מייג'ור ומקביליהם בסוכנויות הפדרליות
הקולג' לפיקוד של הצי - מיועד לקצינים בכירים מציי מדינות זרות
הקולג' למטה של הצי - מיועד לקצינים בדרגות הביניים מציי מדינות זרות
הקולג' ללימודים מרחוק - מיועד לקצינים בשירות סדיר ומילואים וכן לעובדי ממשלה ומספר מצומצם של קציני ים ממדינות בעלות ברית.
ומאפשר קבלת דיפלומה דרך לימודים בהתכתבות או בקורסים מקוונים
הקולג' למנהיגות מבצעית ואסטרטגית - מיועד לקצינים בכירים מדרגת אדמירל משנה לפחות, ומספק הכשרה בתחומי המטות המשולבים
מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית היא מוסד ללימודים גבוהים של צבא ארצות הברית.
המכללה נוסדה ב-1901 ביוזמת מזכיר המלחמה של ארצות הברית אליהוא רוט.
היא מוקמה בהתחלה באזור וושינגטון די.
סי., לאחר מלחמת העולם השנייה עברה לפורט לוונוורת' וב-1951 למיקומה הנוכחי בבסיס קרלייל שבקרלייל שבפנסילבניה.
המכללה משמשת מוסד מחקר בנושאי ביטחון לאומי ומוסד להכשרת קצינים בכירים בנושאי מנהיגות ואסטרטגיה.
המכללה מעניקה תואר שני בלימודי אסטרטגיה.
תוכנית הלימודים מיועדת בעיקר לאנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית, בדרגת לוטננט קולונל או קולונל להם כ-22 שנות שירות, ומעניקה להם הכנה לקראת תפקידי מטה בכירים בגופים או סוכנויות הכוללים מרכיבים בין-זרועתיים, בין-לאומיים, או חוצי ממשלה.
בנוסף למכללה תוכנית לעמיתים זרים, תוכנית ללימודים מרחוק ותוכניות הכשרה נוספות לקצינים בכירים.
המרכז למנהיגות אסטרטגית (מרכז קולינס) (Center for Strategic Leadership) - עוסק בפיתוח סימולציות פוליטיות-צבאיות, תומך בתרגילי מטה של הצבא ותרגילים משותפים בין זרועות הכוחות המזוינים, מחקר ופיתוח צבאי וחינוך של קצינים ואזרחים מסוכניות פדרליות שונות.
המכון ללימודים אסטרטגיים (Strategic Studies Institute)- עוסק במחקר צבאי לתמיכה בפעולות הצבא ושיתוף פעולה בין הזרועות, פרסום ספרים, עבודות ומחקרים בנושאים צבאיים וביטחון לאומי, עריכת כנסים בנושאי צבא, ושיתופי פעולה אקדמיים
המכון לשמירת שלום וניהול היציבות (Peacekeeping and Stability Operations Institute) - עוסק בעיצוב מדיניות סוכנויות הממשלה השונות, שיפור מיומנויות המנהיגות של אנשי מפתח, סיוע לתיאום ושילוב מאמצי הממשלה עם ארגונים בינלאומיים, שותפים רב לאומיים וארגונים לא ממשלתיים, תמיכה בתכנון, הכנה וביצוע פעולות ליציבות ושלום.
מרכז המורשת והחינוך של הצבא (The Army Heritage and Education Center) - רכישה, שימור והנגשת רישומים היסטוריים, חומרים וממצאים בנושא צבא ארצות הברית
מכללת הסיכוי האחרון היא סדרת טלוויזיה אמריקאית תיעודית, שהופקה ושודרה על ידי נטפליקס.
העונה הראשונה בת שישה פרקים חוקרת את תוכנית הפוטבול במכללה הקהילתית של מזרח מיסיסיפי, הכוללת מספר ספורטאים שהתקשו בחייהם ונאבקים במציאת מסגרת לעצמם.
לאחר מכן נדרשים השחקנים להופיע במדי המכללה הצעירה (JUCO), בהדרכתו של המאמן באדי סטיבנס, כדי להוכיח את עצמם ולחזור לדיוויזיה I.
מכללת חיל הפרשים של הצאר ניקולאי היה בית ספר קצינים מיוחס של האימפריה הרוסית שפעל בשנים 1823–1917. אישים בולטים רבים מהאליטה הצבאית והתרבותית של רוסיה במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היו בוגרי בית הספר.
ב-9 במאי 1823, בהוראת הקיסר אלכסנדר הראשון בסנקט פטרבורג.
בית הספר שכן במבנה, השייך לרגימנט המשמר הקיסרי "איזמאילובסקי", על גדת הנהר פונטנקה.
מטרת היקמתו הייתה להכשיר אצילים צעירים לשירות כקצינים ביחידות המשמר הקיסרי.
לבית הספר התקבלו בני אצולה מגיל 17 ומעלה, שהיו בוגרי פנימיות פרטיות או סטודנטים באונברסיטאות, ועד הקבלה לבית הספר לא עברו שום הכשרה צבאית.
צוות בית הספר כלל: מפקד בית הספר, מפקח ו8 קצינים-מדריכים בדרגות סגן- סרן.
במחזור הראשון התקבלו לבית הספר 120 חניכים.
המכללה פעלה תחת פיקוחו האישי של הנסיך הגדול ניקולאי פבלוביץ' (לימים - צאר ניקולאי הראשון).
בשנת 1825 בית הספר עבר לארמונו לשעבר של הרוזן איוואן צ'רנישב (בשנת 1839 נהרס הארמון, במקומו נבנה ארמון מרינסקי).
משנת 1839 ועד סגירתה בשנת 1917 המכללה הייתה ממוקמת בבניין מס' 54 בשדרת נובו-פטרהוף בעיר.
בשנת 1859 קיבל המוסד את שמו המוכר "מכללת חיל הפרשים של הצאר ניקולאי".
הלימודים במכללה נמשכו שנתיים, בסופם הוסמכו הצוערים לקצונה והוענקה להם דרגת סגן משנה.
הלימודים כולללו לא רק את המקצועות הצבאיים (כמו תורת לחימה, קריאת מפות, ניווט, הפעלת כלי נשק, הפעלת תותחים, בניית ביצורים וכדומה), אלא גם מקצועות אזרחיים, כמו: כימיה, פיזיקה, גאוגרפיה, מתמטיקה, כלכלה).
כל הצוערים חויבו גם ללמוד לפחות שתי שפות זרות (לרוב צרפתית וגרמנית).
מספר הצוערים במכללה היה כ-250 ובתום הלימודים הם נשלחו לשרת בכל סוגי יחידות הפרשים של הצבא הרוסי, פרט ליחידות הפרשים הקוזקים.
בשנת 1890 הוקמה במכללה מגמה להכשרת קצינים ליחידות הפרשים הקוזקים - בעקבות כך מספר הצוערים גדל לכ-350.
מפקד המכללה האחרון, הגנרל י.
סולימאן-אולאנובסקי (1866–1966), במהלך מלחמת האזרחים, שירת במפקדת כוחות הצבא של יוגוסלביה ויזם את שיקום המכללה ואף שלח מברקים לשליט העליון של רוסיה, האדמירל קולצ'אק.
ביולי 1921 הוקמה המכללה בגליפולי על בסיס חטיבת הכשרת הפרשים בחצי האי קרים.
לאחר מכן, בדצמבר 1921, פונתה המכללה לעיירה בלה צרקווה על ספינת הקיטור קרסונד, שם פעלה עד 1923.
בבניין המכללה בסנקט פטרבורג שוכן מפעל לציוד הנדסי רדיו.
בשנת 2014, לאחר הריסת מפעל הרהיטים הסמוך לבניין, נפתח נוף של קפלת המכללה עם חזית תבליט, הייחודי בכך שהוא נמצא רק באנדרטת סנקט פטרבורג לאלה שנהרגו במלחמת העולם הראשונה.
יאקוב ז'ילינסקי - רמטכ"ל צבא האימפריה הרוסית ב-1911 -1914.
פיוטר וראנגל - מנהיג הצבא הלבן
יבגני מילר - מפקד הצבא הצפוני (בשנים 1910 - 1912 פיקד על המכללה).
קארל גוסטף אמיל מנרהיים - רמטכ"ל ונשיא פינלנד
פאבל פלווה - מפקד החזית הצפונית במלחמת העולם הראשונה (בשנים 1895- 1899 פיקד על המכללה)
לאוניד לש - מפקד הארמייה השלישית של הצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
אלכסנדר סמסונוב - מפקד הארמייה השנייה של הצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
ולדימיר קאפל - מראשי צבאו של אלכסנדר קולצ'ק
פיוטר סובניקוב - מפקד החזית הצפון-מערבית של הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
מיכאיל לרמונטוב - סופר ומשורר רומנטי
מודסט מוסורגסקי - מלחין רוסי.
מכללת הפיקוד והמטה הכללי של צבא ארצות הברית היא בית ספר לתארים מתקדמים הממוקם בפורט לוונוורת', קנזס, ארצות הברית.
המכללה מיועדת לקצינים בצבא ארצות הברית ואנשי כוחות הביטחון.
המכללה הוקמה בשנת 1881 על ידי ויליאם שרמן כבית הספר לחיל רגלים ופרשים.
בשנת 1907 הוא שינה את תוארו לבית הספר של הקו.
תוכנית הלימודים התרחבה לאורך מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם וממשיכה להתעדכן לפי הצורך.
בנוסף לקמפוס הראשי בקנזס, למכללה יש קמפוסים לווייניים בווירג'יניה, ג'ורג'יה ואלבמה.
במכללה אף יש לימודים מרחוק לעיתים.
המכללה מורכבת מארבעה בתי ספר: בית הספר לפיקוד ולמטכ"ל, בית הספר ללימודים צבאיים מתקדמים, בית הספר להכנה פיקודית ובית הספר למנהיגות וטקטיקה מתקדמת.בשנים 1916–1920 נסגרה המכללה ורוב צוות בית הספר נשלח לצרפת על מנת לעזור במלחמת העולם הראשונה.
מכללת ואסר היא מכללה פרטית לאמנויות ליברליות בפוקיפסי, ניו יורק, ארצות הברית.
המכללה נוסדה בשנת 1861 על ידי מתיו ואסר, בעל מבשלת בירה עשיר.
היה זה המוסד השני שהעניק תארים להשכלה גבוהה לנשים בארצות הברית.
המכללה מציעה הסמכות לתואר ראשון ביותר מחמישים מגמות.
קבוצות הסטודנטים במכללה כוללות ארגוני תיאטרון וקומדיה, קבוצות א-קפלה, מועדוני קבוצות ספורט, קבוצות מתנדבים ושירותים ולהקת קרקס.
קבוצות הספורט של מכללת ואסר, הידועות בשם ברוארס, משחקות בליגה השלישית של ה-NCAA כחברים בליגת ליברטי.
נכון להיום, ישנם קרוב ל-2,500 סטודנטים במכללה.
המכללה היא אחת משבע האחיות ההיסטוריות, שהיו המכללות הראשונות לנשים בארצות הברית.
קמפוס ואסר כולל יותר מ-100 מבנים, כולל שני ציוני דרך היסטוריים לאומיים ומקום היסטורי לאומי.
הקמפוס כולל ארבורטום ייעודי (גן בוטני), וכולל יותר מ-200 מינים של עצים, שמורת צמחים מקומית ושטח שימור אקולוגי.
למרות שבמקורה הייתה מכללה לנשים, האוניברסיטה הפכה לחינוך משותף ב-1969, לאחר שנדחתה הצעה למזג את המוסד עם ייל.
עם זאת, הממסד שמר על מעמדו כאוניברסיטה פרטית יוקרתית לאמנות, ועל המוניטין שלו באווירה החברתית השולטת בו.
הספרייה המשופצת מצוידת בצורה יוצאת דופן ועשירה ביחס לגודל האוניברסיטה.
כלולים בה אוספים מיוחדים מאלברט איינשטיין ועד אליזבת בישופ.
בקמפוס נמצא מרכז האמנות של פרנסס ליהמן לואב.
היצירות השונות המוצגות הן מימי קדם ועד ימינו.
בין הציורים האירופיים המוצגים ציורים של פבלו פיקאסו, פול סזאן וגוסטב דורה.
ואסר נוסדה כבית ספר לנשים תחת השם "מכללת ואסר לנשים" בשנת 1861. הנשיא הראשון שלה היה מילו פ.
ג'ווט, שהיה בעבר הנשיא הראשון של בית ספר אחר לנשים, ג'דסון קולג'.
הוא הוביל צוות של עשרה פרופסורים ועשרים ואחד מדריכים.
לאחר שנה אחת, המייסד של המכללה, מתיו ואסר, הסיר את המילה Female מהשם, מה שגרם לכמה תושבים מקומיים של פוקיפסי, ניו יורק, לטעון כי המייסד שלה האמין שהיא עשויה יום אחד להכניס סטודנטים גברים במקביל.
ואסר הייתה המכללה השנייה מבין מכללות שבע האחיות, בתי ספר להשכלה גבוהה שנועדו אך ורק לנשים.
השטח נחכר על ידי המייסד מתיו ואסר, בשנת 1861 בעמק ההדסון, כ-110 קילומטרים מצפון לעיר ניו יורק.
הראשונה שמונתה כמרצה במכללת ואסר הייתה האסטרונומית מריה מיטשל ב-1865.
מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, ואסר קיבלה מספר קטן של סטודנטים גברים במסגרת חוק ה-GI, חוק שהעניק הטבות כספיות ללוחמים שחזרו מהמלחמה.
ההחלטה הרשמית להפוך למעורבת הגיעה לאחר שהנאמנים שלה סירבו להצעה להתמזג עם אוניברסיטת ייל, בגל המיזוגים ההיסטורי בין הקולג'ים של כל הגברים של ליגת הקיסוס לבין עמיתיהם שבע האחיות.
בשנותיה הראשונות הייתה ואסר קשורה לאליטה החברתית של הממסד הפרוטסטנטי.
הסוציולוג דיגבי בלצל כתב כתב ש"משפחות שם לבנים אנגלו-סקסים פרוטסטנטים מהמעמד העליון חינכו את ילדיהן בקולג'ים כמו הרווארד, פרינסטון, ייל וואסר." מיעוט נבחר מתלמידות מכללת ואסר הורשו להיכנס לאגודה הסודית של בית הספר דלתא סיגמה רו, שנוסדה ב-1922. לפני שהפך לנשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט היה נאמן של המכללה.
מספר התלמידים נשאר בערך זהה מאז 2001 בסביבות 2,400. כל הסטודנטים במכללה לומדים לתואר הראשון שלהם.
9% מהסטודנטים היו זרים, 11% נוספים ציינו שהם בעלי מוצא משפחתי אסייתי, ו-4% תיארו את עצמם כשחורים או אפרו-אמריקאים.
בשנת 2021 לימדו באוניברסיטה 351 מרצים, מתוכם 297 במשרה מלאה ו-54 במשרה חלקית.
החל מ-2017 נשיאת מכללת ואסר היא אליזבת ה.
מריה מיטשל, אסטרונומית פורצת דרך
ילדיהם של מריל סטריפ, טום הנקס, סטיבן קינג, רנדי ניומן וסמואל ל.
ד"ר הולי גודהד, נערת ג'יימס בונד מהסרט "מונרייקר" מאת לואיס גילברט, עיבוד לרומן באותו השם מאת איאן פלמינג, היא בוגרת מכללת ואסר.
בסדרה "דארמה וגרג" אמו של גרג, קיטי מונטגומרי, למדה במכללת ואסר וכן המזכירה של גרג.
ב"קללת אבן העקרב הירוקה" מאת וודי אלן, בטסי אן פיצג'רלד, בגילומה של הלן האנט, הייתה בוגרת ואסר.
ב"משפחת סימפסון", ליסה סימפסון מתבקשת להצטרף למכללת ואסר.
בסדרה "בנות גילמור" בפרק 21 עונה 2 אם לורליי גילמור לא הייתה נכנסת להריון בתיכון, הוריה מהמעמד הגבוה היו מצפים ממנה ללמוד במכללת ואסר.
בסדרה "חדר החדשות" האלי שיי היא בוגרת מכללת ואסר.
בעונה 6 של הסדרה "אחת שיודעת" סרינה ואן דר וודסן מתחזה לסברינה, סטודנטית בואסר.
בפרק 3 של עונה 4 של "אבא אמריקאי", פרנסין אומרת שמרים בולוק, אשתו של אייברי בולוק, למדה בוואסר.
רייצ'ל גולדברג, מהסדרה "Unreal", מגיעה מוואסר.
אריה מונטגומרי, מהסדרה "שקרניות קטנות" למדה במכללת ואסר.
ג'ארד דאן מהסדרה "עמק הסיליקון" הוא בוגר מכללת ואסר שם למד כלכלה.
בסדרה "Suits" עונה 5 פרק 7, ג'סיקה פירסון מגלה שהיא למדה בוואסר לפני שנכנסה להרווארד.
דמויות הרומן "הקבוצה" (1963) מאת הפמיניסטית והסופרת מרי מקארתי, סטודנטית לשעבר של מכללת ואסר לומדות במכללה.
עיבוד קולנועי לרומן נעשה ב-1966.
"המגדל האפל" בכרך האחרון של סאגת הפנטזיה מאת הסופר סטיבן קינג.
ברומן "אלות גורל וזעם" מאת לורן גרוף, שתי הדמויות הראשיות נפגשות כבוגרי ואסר.
מכללת ויליאם ומרי היא אוניברסיטה ציבורית בויליאמסבורג שבמדינת וירג'יניה בארצות הברית.
האוניברסיטה הוקמה ב-1693 על ידי צ'רטר מלכותי של ויליאם השלישי, מלך אנגליה ומרי השנייה, מלכת אנגליה ונקראת על שמם.
היא מוסד ההשכלה הגבוהה השני שהוקם באמריקה אחרי אוניברסיטת הרווארד.
נכון ל-2025 לומדים באוניברסיטה כ-8,600 סטודנטים.
מכללת ויליאם ומרי הוקמה ב-1693 במטרה לספק השכלה גבוהה בתחומי הדת, הפילוסופיה והמדעים.
היא מילאה תפקיד משמעותי בהיסטוריה האמריקאית, במיוחד בתקופת השלטון הבריטי ובמהלך המהפכה האמריקאית.
המוסד היה מרכז אינטלקטואלי חשוב, ורבים מבוגריו היו מעורבים בעיצוב ארצות הברית כמדינה עצמאית.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית סבלה מקשיים ונסגרה לזמן מה, כאשר מבניה שימשו את צבא הקונפדרציה.
ב-1906 הפכה המכללה לאוניברסיטה ציבורית.
הקמפוס הראשי של המוסד משתרע על פני כ-1,200 דונם בוויליאמסבורג, וירג'יניה.
הוא כולל מבנים היסטוריים כמו בניין רן (Wren Building), שנבנה ב-1700 והוא המבנה האקדמי הוותיק ביותר בארצות הברית שעדיין בשימוש.
הקמפוס משלב ארכיטקטורה קולוניאלית עם מתקנים מודרניים, והוא ממוקם בסמוך למרכז ההיסטורי של ויליאמסבורג, המוכר כאתר מורשת.
המכללה מציעה מגוון תוכניות לימוד לתואר ראשון, שני ודוקטורט.
היא מפורסמת במיוחד בתחומי מדעי החברה, מדעי הרוח, משפטים ומנהל עסקים.
בית הספר למשפטים של המכללה, בית הספר למשפטים מרשל-וויית', הוא אחד מבתי הספר למשפטים הוותיקים בארצות הברית, שנוסד ב-1779.
תומאס ג'פרסון – הנשיא השלישי של ארצות הברית ומחבר הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
ג'יימס מונרו – הנשיא החמישי של ארצות הברית.
ג'ון טיילר – הנשיא העשירי של ארצות הברית.
ג'ון מרשל – מזכיר המדינה ונשיא בית המשפט העליון הרביעי של ארצות הברית.
הנרי קליי – יו"ר בית הנבחרים של ארצות הברית ומזכיר המדינה
וינפילד סקוט - הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית
מכללת רעננה היא מוסד ללא כוונות רווח, המספק קורסים, סדנאות, השתלמויות והרצאות להשכלה והעשרה במגוון רחב של נושאים ותחומים.
בגלגולה הראשון היא פעלה בשנים 2010-1994, ושכנה במערב העיר רעננה.
המכללה נוסדה ב-1994 על ידי אורה שיינרמן ועיריית רעננה, ולמדו בה כ-3,350 תלמידים.
היא הציעה מסלולי לימוד לתואר ראשון ושני מטעם האוניברסיטה הפתוחה, השוכנת גם היא ברעננה.
בנוסף, התקיימו במכללה לימודי תעודה בתחומי הנדל"ן (בשיתוף עם מרכז לי מרשל ללימודי נדל"ן) ושוק ההון (בשיתוף עם חברת מגדל שוקי הון).
עוד פעלה במכללה מכינה קדם אקדמית שנוסדה בשנת 1999 ואשר בה למדו כאלף תלמידים מדי שנה.
בסוף שנת הלימודים תש"ע (קיץ 2010) נסגרה המכללה במיקומה הישן על ידי עיריית רעננה.
במבנה המכללה פועל כיום בית-ספר השייך לרשת תל"י.
מכללת רידמן לרפואה משלימה ומשולבת היא מכללה להכשרת מטפלים ברפואה משלימה ומשולבת.
למכללה ארבעה קמפוסים בישראל, הקמפוס הראשי בתל אביב, בקרית האוניברסיטה וקמפוסים נוספים בירושלים, חיפה ובאר שבע.
כמו כן, המכללה מפעילה שלוחה נוספת בעיר אילת באמצעות מכללת "ניהול פלוס".
התעודות של מכללת רידמן אינן מוכרות על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
המכללה נוסדה בתל אביב בשנת 1987 על ידי סאלי רידמן, נשיאת המכללה – מרפאה הוליסטית בהכשרתה שעלתה לישראל מקליפורניה.
בסניפי המכללה מועברים קורסים והכשרות בתחומי הרפואה המשולבת, ובתוכם רפואה סינית מסורתית, רפואה טבעית ונטורופתיה, תרפיות מגע: עיסוי רפואי משולב, רפלקסולוגיה, פסיכותרפיה הוליסטית, אימון הוליסטי, הכשרת דולות ומדריכות הכנה ללידה, הכשרת יועצות הנקה ושינה ומסלול הכשרת מטפלים בתפישת המטאיזם בשיתוף עם "מרחב מודעות".
תוכניות לימוד אלה מוכרות הן על ידי מכללות מחוץ לישראל והן על ידי האיגודים המקצועיים של מקצועות הרפואה המשלימה בישראל, באירופה, בארצות הברית ובסין.
חלק נרחב ממסלולי הלימוד במכללת רידמן בשיתוף מקצועי עם רשת מרפאות "מכבי טבעי".
לצד התוכניות השנתיות מציעה המכללה גם קורסים סמסטריאליים וחוגי העשרה והתפתחות אישית לקהל הרחב.
הלימודים במכללת רידמן כוללים התמחות מעשית במסגרת קליניקות המתמחים של המכללה.
מכללת רידמן מקיימת שיתופי פעולה עם מספר בתי חולים בישראל – הן בשותפות במחקרים קליניים והן בביצוע שלב ההתמחות המעשית של הסטודנטים כתנאי להפיכתם למטפלים.
בין בתי החולים: איכילוב, וולפסון, אסף הרופא והרצוג.
במקביל, מקיימת המכללה שיתופי פעולה ארוכי טווח עם גופים ממשלתיים כגון: משרד העלייה והקליטה, ביטוח לאומי, משרד הביטחון, עיריות ומועצות מקומיות, מוסדות חינוך, חברות במגזר הציבורי והפרטי וארגונים חברתיים.
תזונה טבעית – ייעוץ לאורח חיים בריא
הרבליסט קליני – רפואת צמחים אינטגרטיבית (Phyto-Therapy)
מטפל רב-תחומי במגע – HHP
הכשרת דולות ומדריכות הכנה ללידה
מכללת רידמן היא מכללה בין-לאומית, המייצגת בישראל אוניברסיטאות ומכללות שונות לרפואה משלימה מרחבי העולם, כגון:The Zhejiang Chinese Medical University, Hangzhou, China
מכללת רמת גן הייתה מרכז לימודים בו התקיימו לימודי תואר ראשון ושני מטעם האוניברסיטה הפתוחה, יחד עם לימודים חוץ-אקדמיים (לימודי תעודה) במגוון מקצועות והכשרות.
למרות שמה, היא לא הייתה מכללה אקדמית עצמאית.
המכללה נוסדה על ידי עמיר גליל.
החל מחודש ספטמבר 2022 מכללת רמת גן/שלוחת האוניברסיטה הפתוחה, סיימה את פעילותה והחל מפברואר 2023, התמזגה עם המכללה האקדמית רמת גן.
המכללה נוסדה בשנת 1990 בקמפוס שהיה של תיכון אורט ר"ג.
המכללה הוקמה על ידי עמיר גליל כחלק ממיזם לאפשר לצעירים אשר לא עמדו בתנאי הסף של האוניברסיטאות לקבל השכלה אקדמאית.
בראשיתה המכללה הציעה לתלמידה אך ורק לימודי ערב על מנת לאפשר לתלמידים לעבוד תוך כדי הלימודים.
בתקופת פעילותה ניתן היה ללמוד לתואר ראשון ושני של האוניברסיטה הפתוחה, בתנאיה, כלומר בשכר לימוד דומה לזה הנהוג באוניברסיטאות, וללא דרישה לתנאים מקדימים כגון ציוני סף בבחינות הבגרות או ציון פסיכומטרי.
בנוסף, הוצעו גם לימודים חוץ-אקדמיים (לימודי תעודה) במגוון מקצועות והכשרות, מטעם המכללה.
לימודי תואר ראשון – במוסד הוצעו שילובים של 95 מסלולי לימוד לתואר ראשון של האוניברסיטה הפתוחה.
לימודי תואר שני – המכללה הציעה לימודי תואר שני במנהל עסקים של האוניברסיטה הפתוחה.
היחידה ללימודים חוץ אקדמיים – ביחידה זו היו מרכזי לימוד שונים, בהם בית הספר למקצועות החשבונאות, בית הספר למקצועות הניהול, בית הספר למקצועות המחשב, בית הספר למקצועות שוק ההון, בית הספר למקצועות הפסיכותרפיה, בית הספר למקצועות המזכירות ובית הספר למקצועות היין.
מרבית הקורסים במרכז העניקו תעודות הסמכה של גופים ממשלתיים ובינלאומיים, וחלק מהקורסים הקנו נקודות זכות במסגרת לימודי התואר של האוניברסיטה הפתוחה (בכפוף לאישורה).
מכללת רמת-גן פיתחה תוכנית עזר לסטודנטים בשם "תוכנית המקפצה", אשר כללה שיעורי תגבור ותרגול, מכינות טרום-לימודיות ומרתונים לפני בחינות.
בנוסף, היה במכללה מרכז הדרכה בלמידה.
מכללת סוויט ברייר היא מכללה פרטית לבנות, המלמדת תרבות כללית (ל"אמנויות חופשיות") ביישוב סוויט ברייר, וירג'יניה, בארצות הברית, כ-19 ק"מ צפונית מלינצ'בורג.
המוטו הלטיני של בית הספר הוא Rosam quae meruit ferat, כלומר "מי שמגיע לה הוורד, תישא אותו".
שטח המכללה הוא כ-13,000 דונם שנתרמו לשם הקמתה בשנת 1901 על ידי משפחתה של אינדיאנה פלצ'ר ויליאמס (1828-1900).
בית הספר חבר באיגוד הדרומי של המכללות ובתי הספר.
בחודש מרץ 2015 הודיעה המכללה כי תסגור את שעריה בתום שנת הלימודים האקדמאית 2014-2015.
בית הספר נקרא על שם המטע "סוויט ברייר" שהשתייך לאלייג'ה פלצ'ר (Elijah Fletcher, 1789 - 1858) מורה, איש עסקים וראש העיר לינצ'בורג בשתי קדנציות.
את השם "סוויט ברייר", לפי סוג של ורד הנקרא Briar, מיחסים לאשתו של פלצ'ר,מריה קרופורד.
באמצע המאה ה-19 החזיק פלצ'ר במטע שלו בין 80- 100 עבדים.
אחרי שחרורם בשנת 1865, חלקם המשיך לעבוד, תמורת שכר, ולחיות בו.
אחרי מותו של אלייג'ה פלצ'ר, בתו אינדיאנה ירשה את המטע וכשהלכה לעולמה בשנת 1900, בהתאם לצוואתה אדמותיו שימשו להקמת מכללה לבנות, לזכר בתה דייזי שנפטרה בגיל 16 ולא הייתה לה הזדמנות ללמוד במכללה.
קמפוס המכללה שוכן למרגלות הרי בלו רידג'.
הסגנון האדריכלי של המכללה - של "התחייה הקולוניאלית" - נשלט על ידי עבודתו של ראלף אדמס קראם,שהטביע את חותמו גם על בניית הקמפוסים של אוניברסיטת פרינסטון ושל אקדמיית וסט פוינט.
הקמפוס כולל גם את חלקת הקברות של המטע סוויט בייר, שבו נטמנו שישים עבדים.
21 מתוך 30 המבנים של המכללה וכן "בית סוויט ברייר" (הווילה בסגנון איטלקי של אלייג'ה פל'קר, בימינו מושב נשיא המכללה) מוכרים על ידי הרשם הלאומי לאתרים היסטוריים של ארצות הברית כ"מחוז ההיסטורי של מכללת סוויט ברייר".
המכללה זוכה באופן קבוע לאורך השנים בדירוגים גבוהים מטעם ארגונים שונים.
בשנת 2000, מבין 20% המכללות הראשונות, סוויט ברייר דורגה במקום הרביעי, לפי כל חמשת הקריטריונים, בסקר הלאומי למעורבות סטודנטים NSSE המודד את יעילות הלמידה.
במדריך למכללות לשנת 2014 של "פרינסטון רוויו" בין 20 המכללות הראשונות בארצות הברית, דורגה סוויט ברייר במקום הרביעי.
גם הקמפוס מדורג בין היפים בארצות הברית.
במדריך הנ"ל היא דורגה במקום השישי.
המכללה מפעילה 60 קורסים לתואר ראשון, וכן שלוש תוכניות טרום-תואר בתחום המשפטים, הרפואה והרפואה הווטרינרית.
בנוסף יש לה שני מסלולים לתואר שני, פתוחים לשני המינים.
מכללת סוויט ברייר הייתה המכללה השנייה לבנות שהכינה לתואר שני בהנדסה.
המכללה מעניקה גם מספר תוכניות השתלמות בחו"ל, מהן המקיפות למשך שנה הן Junior Year בספרד ובצרפת.
רוב הסטודנטיות גרות בקמפוס למשך לימודיהם.
קיימים 7 מעונות סטנדרטיים ומגורים עצמאיים בגרין וילג' ובפאטסון האוס, זמינים לנשים מן המעמד הגבוה.
למכללה יש חמישים מועדונים וארגונים.
קבוצות הספורט של המכללה ידועות בכינוי "ויקסנס" (Vixens).
הן פעילות בהוקי דשא, לקרוס, כדורגל, סופטבול,שחיה,טניס,כדורעף.
בקמפוס פעיל גם מועדון לסיוף
הסטודנטיות משתתפות גם בפעילות ספורט ופנאי כמו טיולים בהרים ובמערות, דיג, טיפוס הרים, קיאק, סקי.
קיימת גם תוכנית מקיפות לרכיבה על סוסים.
ג'נט לי בובייה, אמה של ג'קלין קנדי-אונאסיס
דיאנה מולדואר, שחקנית תיאטרון וקולנוע
מכללת רדקליף הייתה מכללה לאמנויות חופשיות, מוסד אקדמי לתרבות כללית בקיימברידג' (מסצ'וסטס) שיועד לנשים, ופעל החל משנת 1879 במקביל למכללת הרווארד שנועדה לגברים.
היא הייתה אחת מהמכללות הידועות כ"שבע המכללות האחיות".
במשך 70 שנה העניקה מכללת רדקליף תארים ראשון ושני, והחל משנת 1963 הדיפלומות לתואר ראשון שלה משותפות עם מכללת הרווארד, וקרויות דיפלומות הרווארד-רדקליף.
בשנת 1977 נחתם הסכם מיזוג פורמלי עם אוניברסיטת הוורארד, ובשנת 1998 שני המוסדות התמזגו באופן מלא.
בקמפוס המנהלי הישן של מכללת רדקליף (רדקליף יארד) פועל בימינו, במסגרת אוניברסיטת הרווארד, "מכון רדקליף ללימודים מתקדמים", שמתקיימים בו לימודים לתואר שני ושלישי.
בנייני רדקליף שב"מלבן רדקליף" (Radcliffe Quadrangle) (הכולל את בית פורצהיימר, בית קייבוט, ובית קורייר) הם חלק מבנייני מכללת הרווארד.
בהתאם להסכמים משנת 1999, "רדקליף יארד" ו"מלבן ורדקליף" שומרים את שמותיהם.
השם "רדקליף" הוענק למכללה בשנת 1894, לפי שמה של ליידי אן מולסון (Mowlson), לבית רדקליף (1661-1576), שתרמה את המלגה הראשונה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1643.
מכללת רדקליף קמה כפרויקט הפרטי ללימודים "Harvard Annex", הרחבה של מכללת הרווארד שנועדה לנשים.
היוזמה של התוכנית באה מארתור גילמן (1909-1837), בנקאי, נדבן וסופר, תושב קיימברידג' (מסצ'וסטס), שהתכוון להעניק לבתו לימודים מעבר למה שהיה עד אז זמין במדרשות לנשים ובמכללות החדשות לנשים.
בדיוניו עם ראשי הקתדרה ללימודים קלאסיים בהרווארד, הוא הציע תוכנית לימודים שנועדה לקומץ נשים מקיימברידג' ובוסטון.
נשיא האוניברסיטה צ'ארלס אליוט אישר את התוכנית וגייס יחד עם גילמן ועד של נשים בעלות מעמד כדי לנהל את הפרויקט.
השתתפו בו אליזבת קייבוט אגסי (Agassiz), מרי ה.
קוק, סטלה סקוט גילמן, מרי גרינף, אלן הופר גארני, אליס מרי לונגפלו וליליאן הורספורד.
אליזבת קרי אגסי (1907-1822), בת לבית קרי (Cary), פדגוגית וביולוגית, הייתה אלמנתו של הביולוג הידוע לואי אגסי.
אליס מרי לונגפלו (1928-1850) הייתה בתו הבכורה של המשורר הנרי וודסוורת' לונגפלו ואחת התלמידות הראשונות בתוכנית הלימודים.
הוועד המייסד שכנע 44 אנשי סגל של הרווארד ללמד במסגרת תוכנית זו תמורת שכר נוסף.
הלימודים לשנה א כללו 51 קורסים ב-13 תחומים:יוונית, לטינית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, ספרדית, פילוסופיה, כלכלה פוליטית, היסטוריה, מוזיקה, מתמטיקה, פיזיקה וידיעת הטבע.
מייסדי התוכנית קיוו שבאמצעותו תהיה אפשרות לשכנע את ראשי אוניברסיטת הרווארד לפתוח את שערי מכללת הרווארד גם לנשים.
החל משנת 1882 הפך הפרויקט לחלק מפעילות החברה למען חינוך מכללתי לנשים (Society for the Collegiate Instruction of Women) שבראשות אליזבת אגסי.
החברה העניקה תעודות גמר אך לא תארים אקדמיים.
בשנת 1894 בהתאם להסכם בין החברה ובין אוניברסיטת הרווארד ולאישור מרשויות מסצ'וסטס, הפכה התוכנית למוסד אקדמי לכל דבר הקרוי "מכללת רדקליף" ואליזבת אגסי הייתה לנשיאה הראשונה, תפקיד שהחזיקה עד שנת 1900.
המועמדות לקבלה למכללה נדרשו מכאן ואילך לאותם מבחני כניסה כמו הסטודנטים במכללת הרווארד.
אחרי שני עשורים של פעילות מוצלחת, זכתה המכללה לקמפוס משלה שכלל את רדקליף יארד ורדקליף קוודראנגל ("מלבן רדקליף") בקיימברידג', לא רחוק מהקמפוס של הרווארד.
נבנו אולם התעמלות, ספרייה ומעונות ויתמן, אליוט ובארנרד.
ברדקליף יארד נבנו בניין מנהלה ביירלי הול (1932) ובניין כיתות לונגפלו הול (1930).
גם בתקופה זו נרתעה האוניברסיטה מעידוד הפרויקט מתוך חשש מפני הלימוד המעורב של בנים ובנות.
בשנות ה-1930 התריע נשיא הרווארד, א.
לורנס לואול, מפני "העומס המיותר" שמהווה פעילות המכללה לנשים בשביל הסגל, המעבדות והמוזיאונים של האוניברסיטה.
תחת איומיו, נאלצה אז המכללה להגביל את מספר תלמידותיה - ל-750 בשביל התואר הראשון, ו-250 בשביל התואר השני.
בימי מלחמת העולם השנייה החל משנת 1943, בעקבות המצב המלחמתי שחייב גיוס גברים רבים והותיר את הכיתות והמעבדות ריקות למחצה, הותר לסטודנטיות לפקוד כיתות ומעבדות במשותף עם עמיתים בנים.
עם זאת, הגבלת מספר התלמידות לא הוסרה.
הסף המספרי הזה עמד במרכז המשא ומתן בין שני המוסדות לאורך כל השנים עד המיזוג החלקי non-merger merger שבשנת 1977, כאשר נחתם הסכם מיזוג פורמלי עם אוניברסיטת הווארד.
רק בשנת 1998 התמזגו שני המוסדות באופן מלא, ובוטלה באופן רשמי כל הגבלה על קבלת נשים ללימודים באוניברסיטת הרווארד.
למרות הקשיים והעדר כל מימון מאוניברסיטת הווארד, הסמיכות לאותו מוסד אוניברסיטאי יוקרתי היטיבה עם המכללה והעמידה אותה במקום הראשון בקרב המכללות לנשים, כמעין "הרווארד לנשים".
בשנים 1890–1963 סיימו במכללת רדקליף מעל 750 בעלות תואר דוקטור PhD ומעל 3,000 בעלות תואר שני.
במהלך שנות ה-1950 העניקה המכללה יותר דוקטורטים לנשים מאשר כל בית ספר אחר, פרט לאוניברסיטאות קולומביה ושיקגו.
בשנים 1955–1956 סיימו במכללת רדקליף יותר נשים בעלות תואר דוקטור מבכל מוסד אקדמי אחר בארצות הברית.
גם הימצאות המוסד בעיר קיימברידג' (מסצ'וסטס) איפשר חיי חברה ותרבות יותר חופשיים ועשירים מאשר מיקומים אחרים.
הסטודנטיות לא סבלו מההגבלות המנזריות שהיו נהוגות במכללות אחרות, שהשגיחו בקפדנות על שעות החזרה למעונות, למשל.
בנזיר בהוטו, פוליטיקאית פקיסטנית, ראש ממשלה פעמיים
אווה ביאטריס דייקס, האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בארצות הברית שמילאה בשנת 1921 את הדרישות לדוקטורט
אורסולה לה גווין, סופרת אמריקאית
הנסיכה מישיקו, אשת יורש העצר של יפן
סטוקרד צ'אנינג, שחקנית קולנוע אמריקאית
הלן קלר, סופרת ופעילה חברתית חרשת עיוורת
לינדזי קראוס, שחקנית קולנוע אמריקאית
אידי סדג'וויק, שחקנית, דוגמנית ואשת חברה אמריקאית
ברברה טוכמן, היסטוריונית וסופרת אמריקאית
סוזן לימן, אנדוקרינולוגית ופיזיולוגית אמריקאית
התסריט של הסרט הכל אודות חוה כולל שלוש פעמים התייחסויות למכללת רדקליף
בסרט "Electra Glide in Blue" צעירה אקדמאית היפי נעצרת עקב היכרותה עם צעיר חשוד ברצח, מכנים אותה "נערת ההיפי מרדקליף"
הרומנים "Class Reunion" מאת רונה ג'אפה ו"Superior Women" מאת אליס אדמס, מבוססים על חייהן של סטודנטיות ובוגרות של מכללת רדקליף
הרומן "The Last Convertible" מאת אנטון מייר, מופיעים בו כמה נשות רדקליף
בספר "סיפור אהבה" מאת אריך סגל ובסרט שהופק לפיו - הגבורה הראשית ג'ני קווילרי (ששוחקה על ידי אלי מק'גרו) למדת מוזיקה במכללת רדקליף, בעוד אהובה, הוא הסטודנט בהרווארד אוליבר בארט הרביעי (משוחק על ידי ראיין אוניל).
ברנדה פטימקין מן הרומן "שלום לך, קולומבוס" ("Goodbye Columbus") מאת פיליפ רות, לומדת ברדקליף
בסרט מנהטן מאת וודי אלן, דיאן קיטון משחקת דמות פדנטית הלומדת ברדקליף.
הגבורה המגולמת על ידי ג'ודי דייוויס מסרט אחר של אלן,"בעלים ונשים" ("Husbands and Wives"), טוענת שכתבה במכללת רדקליף את העבודה שלה על סגנון הבאוהאוס באדריכלות
אחת הגבורות הראשיות בסדרת "היפה והחיה" משנות ה-1980, בכיכובה של לינדה המילטון, היא בוגרת רדקליף.
לכן הבוס שלו מכנה אותה "רדקליף".
אן ולס, הגבורה הראשית ב-"Valley of the Dolls", היא בוגרת רדקליף.
קרולין בנדר (הופ לאנג) בסרט "כל חלומותי" לפי הספר "The best of everything" של רונה ג'אפה, היא בוגרת "רדקליף".
מכללת סווארת'מור (Swarthmore College) היא מכללה ללימודים ליברליים בעיר סווארת'מור, פנסילבניה שבארצות הברית, 18 ק"מ דרומית-מערבית לפילדלפיה.
היא נוסדה בשנת 1864, כאחד ממוסדות החינוך המערב הראשונים להשכלה גבוהה בארצות הברית.
סווארת'מור נוסדה על ידי קווייקרים, ביניהם לוקרישה מוט, פעילת זכויות נשים ותיקון חברתי.
ההשתייכות הדתית של סווארת'מור הסתיימה בשנת 1906.
מספר הסטודנטים באוניברסיטה הוא כ-1500, מהם כ-20% הם יהודים, כולל מספר ישראלים.
מכללת סווארת'מור חברה ב שבפרוורי פילדלפיה וחברה ב באזור פילדלפיה רבתי.
היא מציעה למעלה מ-600 קורסים בשנה בלמעלה מ-40 ענפי מחקר כולל מסלול לימודי הנדסה.
המכללה מדורגת כמכללה ללימודי שבע האמנויות החופשיות הטובה ביותר בארה"ב מזה שש פעמים.
נכון לשנת 2017, מדורגת במקום השלישי כמכללה הטובה ביותר ללימודים ליברליים בארה"ב.
בין הבוגרים של סווארת'מור נכללים 5 זוכי פרס נובל (המספר השני הגבוה ביותר של זוכי פרס נובל לכל בוגר בארצות הברית), 30 חוקרי רודס, ו-49 חברי האקדמיה הלאומית למדעים, הנדסה ורפואה.
המכללה דורגה כאחת המכללות הטובות והגרועות ביותר כאחד עבור סטודנטים יהודים.
בדצמבר 2013 הצביעה מועצת הסטודנטים של הלל במכללת סווארת'מור פה אחד על מנת להפר את ההנחיות שהנהיגה הלל אינטרנשיונל, ולהזמין לקמפוס המכללה דוברים בעלי מגוון רחב של דעות, כולל אלה המבקרים את ישראל.
בכך הם הכריזו על עצמם כעל "בית הלל פתוח", וזאת לראשונה מבין כל המוסדות בהם הארגון פועל.
נשיא הלל אינטרנשיונל, אריק פינגרהט, כתב להם בתגובה: "אני מקווה שתדווחו לעמיתיכם במועצת הסטודנטים של הלל במכללת סווארת'מור, כי הלל אינטרנשיונל מצפה שכל הארגונים, המשתמשים בשם הלל, יצייתו להנחיות הללו.
לאחר יותר משנה של מתיחות וסכסוך שמשכו תשומת לב עולמית, במרץ 2015 הצביעה מועצת המנהלים של הסטודנטים על הפסקת השימוש בשם המותג "הלל" לאחר סדרה של "אולטימטומים ואיומים משפטיים" כדבריהם, מצד הלל אינטרנשיונל.
הארגון היהודי בסווארת'מור ידוע כיום כ"סווארת'מור קהילה".
החל משנת 2023 פועל בקמפוס האוניברסיטה בית חב"ד לסטודנטים ברוח Chabad in Campus כמקובל ברחבי ארצות הברית.
את הבית חב"ד מנהלים הרב מורדי ורייזל וולף.
איזבל בריגס מאיירס, יוצרת משותפת של שיטת הערכת האישיות מיירס-בריגס.
קרול גיליגן, פסיכולוגית פמיניסטית הידועה בזכות עבודתה על הקהילה האתית ועל היחסים האתיים.
קארל לוין, סנטור דמוקרטי לשעבר ממישיגן.
דייוויד בולטימור, חתן פרס נובל לרפואה.
ננסי גרייס רומן, אסטרונומית המכונה "אם ההאבל" על תפקידה בתכנון טלסקופ החלל האבל.
ארלי הוכשילד, פרופ' אמריטה לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
מלכה שפס, פרופ' למתמטיקה ודיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן.
משה גרינברג, פרופ' בחוג למקרא באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל.
מייקל דוקאקיס, לשעבר מושל מסצ'וסטס ומועמד דמוקרטי לנשיאות.
פיטר שיקלי, מלחין, מחנך וסטיריקן.
ג'יימס מיצ'נר, סופר זוכה פרס פוליצר לסיפורת.
ראלף באנץ', חוקר מדע המדינה ודיפלומט.
האפריקני-אמריקאי הראשון לקבל את פרס נובל לשלום על הגישור שלו לאחר מלחמת העצמאות.
סולומון אש, פסיכולוג וחלוץ בתחום הפסיכולוגיה החברתית.
מכללת מקס פַיִין היא בית ספר תיכון מקצועי השוכנת בתל אביב.
הוקמה כבית הספר המקצועי הראשון בישראל בשנת 1928.
לזכרו של מקס פיין, הוקמו בנוער העובד חדרי מלאכה להכשרה מקצועית, בהנהגתו של שמואל מסטצ'קין שנקראו "חדרי המלאכה ע"ש מקס פיין".
בתל אביב הפך חדר המלאכה לבית הספר המקצועי הראשון בישראל בשנת 1928. גזבר הוועד הפועל של ההסתדרות ישראל מרום (מרמינסקי) סייע ברכישת המכונות.
מפעל זה גדל ברבות הימים והיה לרשת בתי הספר "עמל" של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל.
אבן הפינה לבית הספר הראשון נקבעה על ידי הנציב העליון ארתור ווקופ במגרש שהיה ממוקם בגבול מתחם הנפט ושכונת הרכבת, (שכונת העגלונים), את מבנה בית הספר תכנן האדריכל אריך מנדלסון.
המחזור הראשון של 18 הבוגרים סיים את לימודיו ביולי 1936. ביום שבת 16 במאי 1948 נפגע בית הספר, שהיה ממוקם ברחוב החרושת, בהתקפת מטוסים מצרים על תל אביב.
בשנת 1955 עבר בית הספר למיקומו החדש, בצומת רחוב קפלן ודרך מנחם בגין 130, (דרך פתח תקווה דאז), פינת דרך השלום.
על חומת בית הספר מקס פיין קיים מ-1989 ציור קיר ענק הקרוי "הצעקה" שצייר האמן רמי מאירי.
מכללת מקס פיין - רשת עמל
מכללת עמל מקס-פיין פועלת בתל אביב מאז שנת 1928. עם קום מדינת ישראל פעלו בישראל 11 בתי ספר מקצועיים, מתוכם שישה בתי ספר של רשת עמל, כולל בית הספר מקס פיין, אשר היה הגדול מכלם עם 250 תלמידים.
המכללה הכשירה אלפי תלמידים, במאות קורסים שונים בתחומי רכב, אופנועים, תחבורה, חשמל ומיזוג.
היום פועלות כיתות ט'-י"ג, מגמות אוטוטרוניקה, אופנוטרוניקה, מנהל וחשבונאות.
כיתת המשך י"ג במגמת הרכב.
בבית הספר 170 תלמידים, 17 תלמידים בכתה.
בית הספר בבעלות רשת עמל.
הלימודים בבית הספר מחולקים לשלושה תחומים עיקריים:
לימודים עיוניים בתחום הטכנולוגי המקצועי
עבודה התנסותית - בסדנאות בכיתה ט' ו-י' ובמקומות העבודה בכיתה י"א ו-י"ב.
מרבית הקורסים מתקיימים בפיקוח משרד הכלכלה והתעשייה ומשרד התחבורה.
בוגרי הקורסים זכאים לתעודות ממשלתיות המקנות סיווג מקצועי וכתבי הסמכה.
תלפיות - המכללה האקדמית לחינוך או מכללת תלפיות לחינוך בחולון, היא מכללה דתית להכשרת מורות וגננות בחולון.
בשנת תשנ"ה (1995) הוכרה המכללה כמכללה אקדמית להשכלה גבוהה, הרשאית להעניק תואר ראשון בהוראה.
המכללה מעניקה כיום תואר ראשון בחינוך (.B.Ed) ותואר שני בחינוך (.M.Ed).
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם בתל אביב בית ספר יסודי לבנות תלפיות.
בשנת 1926 נבנה מבנה לבית הספר על מגרש (2,218 ממ"ר) שהקצתה עיריית תל אביב ברחוב העבודה 25–27 המבנה הוקם בעזרת תרומתו של מר בוים על פי תוכניות האדריכל דב הרשקוביץ.
בקיץ תרפ"ט (1929) החליטו הורים של בנות שסיימו כיתה ח' בבית הספר היסודי תלפיות בתל אביב להקים בית ספר תיכון לבנות.
בין המקימים היו אברהם ברוך ארטן, זלמן מייזל ודניאל סירקיס.
לאחר שנתיים של גירעונות, העבירו ההורים את הבעלות בגימנסיה לידי המנהל ושני מורים.
לעזרת בית הספר באו שני תורמים, צבי יעקב לוין ויעקב אלחנן רוטנברג שמימנו את בניית שני החדרים הראשונים לבית הספר.
בשנה השלישית לקיום בית הספר הקציבה העירייה לבית הספר מגרש בשטח של דונם ברחוב מלצ'ט 29 פינת רחוב העבודה ועליו נבנה בתרומת אחיו של לוין, משה אליעזר לוין, מבנה לבית הספר., שהיה בבעלות העירייה.
המבנה נחנך ב-6 באפריל 1932. נשי מזרחי בתל אביב סייעו לתקציב המוסד, בבניית חדר אוכל וברכישת ציוד כמו פסנתר ומכונות תפירה.
הגימנסיה כללה שמונה כיתות והכשירה את הבנות לקבלת תעודת בגרות המאפשרת לימודים באוניברסיטה.
מנהל הגמנסיה היה יעקב אלישקובסקי ואחד המורים היה פנחס שיפמן.
במהלך שנות ה-30 נוסף ליד הגימנסיה סמינר לגננות אליו עברו מסיימות כיתה י"א שרצו בכך.
בשנת 1940, הסמינר לגננות היה בתקופת ניסיון מבחינת ההכרה של מחלקת החינוך של הוועד הלאומי.
נסיונותיו של אלישקובסקי להקים גם סמינר למורות לא צלחו ורק בתחילת שנות ה-50 נפתח מסלול למורות.
בשנים 1949–1950 קיימה המכללה קורסים מקוצרים להכשרת גננות במסגרת המאמץ של משרד החינוך להכשיר גננות עבור העולים.
בשנים 1951–1952 קיימה מכללת תלפיות קורסים מקוצרים למורות בבית צעירות מזרחי, במסגרת מאמץ של משרד החינוך להכשיר כמות מספקת של מורים.
המכללה קיימה אז גם כיתת מכינה למורות לתלמידות שלא סיימו י"ב.
בשנת 1959 נבנתה קומה למבנה של בית המדרש למורים, שהושלמה בתחילת 1961. בשנת 1975 עברה המכללה למבנה של בית צעירות מזרחי, בה היא פעלה עד שנת 1999.
בשנת ה-50 וה-60 ניהל יהודה מוריאל את בית המדרש למורות, לאחר מכן מילא את מקומו יוסף ולק.
בשנת 2008 עברה המכללה לעיר חולון.
המכללה מפרסמת כתב עת שפיט בשם "כעת" בנושאי חינוך, חברה ומורשת החל משנת 2013.
מר בנימין בהגון 1995 עד היום
פמיננסי – מכללה כלכלית לנשים היא מכללה המכשירה נשים בישראל בתחום הכלכלי והפיננסים.
פמיננסי הוקמה בשנת 2002 על ידי ד"ר לילי ניר, פסיכולוגית ויועצת ארגונית ופעילה פמיניסטית.
הרעיון להקמת המכללה נולד מתוך התובנה כי נשים לא מנהלות את הכסף שברשותן באופן מיטבי, על אף שיש בידיהן את כל הכישורים לעשות כן, וזאת משום מחסומים פסיכולוגיים וסוציולוגיים והבניות חברתיות שהן גדלות לתוכן ומתעצבות על פיהן.
לאחר שחלתה ניר במחלת הסרטן, בשנת 1999, ובעקבות תובנותיה מהמחלה ומההתמודדות עמה, ייסדה את מכללת פמיננסי.
ניר אמרה כי הושפעה מהכוח וממשנה התוקף שמקבלים הישגי נשים מעצם פעולתן כקבוצה תומכת ומפרגנת, וכי כל הצלחה, הגם של אישה אחת, סוללת את הדרך לנשים הבאות אחריה.
שם המכללה הוא הלחם של המילים האנגליות Feminine (נשי) ו-finance (כלכלי).
חזונה של מכללת פמיננסי הוא קידום התנהלותן העצמאית של נשים בעולם הפיננסים.
התפיסה העומדת בבסיס החזון היא כי אוריינות פיננסית היא אחד הנדבכים החשובים ביותר לעצמאות, וכי נשים לא ישלימו את עצמאותן עד אשר תהיינה בעלות ידע ומיומנות לנהל את כספן.
לטובת הגשמת חזון זה, שואפת המכללה להקנות לנשים את הידע הדרוש לגישור על הפער בין יכולותיהן הניהוליות לבין העיסוק שלהן בפועל בניהול כספן.
הלמידה בקבוצה נשית מסייעת לגיבוש תחושת ביטחון בקרב התלמידות ומעניקה להן תנאים אופטימליים לקשב, שאילת שאלות ושיתוף.
המכללה מציעה שלושה קורסים עיקריים, ממוקדים ופרקטיים, שעיקרם הענקת כלים מעשיים להתנהלות כלכלית יומיומית.
הקורסים מתקיימים בכל רחבי הארץ ולאו דווקא במקום מושבה של המכללה בעפולה, בקבוצות לימוד קטנות של עד 25 נשים.
קורס מבוא, שבו נלמדים כל היסודות החשובים להתנהלות כלכלית מושכלת, כגון: יישום התנהלות עם תקציב, תכנון ובקרה, בנקאות, זכויות בעולם התעסוקה וצרכנות נבונה.
קורס מתקדמות, המלמד מידע חיוני נוסף להתנהלות פיננסית עצמאית וניהול תהליכים פיננסיים ארוכי טווח כגון: שוק ההון, הסכמי ממון וחיסכון פנסיוני.
קורס משקיעות, ובו נלמדות ומתורגלות פרקטיקות להשקעות בשוק ההון וניהול סיכונים פיננסיים.
בנוסף, מציעה המכללה קורסים והרצאות ייעודיות בנושאים פיננסיים שונים ובתחומים משיקים כגון: משכנתאות, צוואות וירושות ועבודה עם גיליונות אקסל.
נכון לשנת 2018, הוכשרו בפמיננסי כ-10,000 נשים בתוכניות הלימוד השונות.
פמיננסי מנוהלת על ידי שלי פרץ ושרון כהן, הפועלות תחת "תנועת תרבות".
מאז פטירתה של לילי ניר, מכהנת ביתה, ענת ניר, כיושבת ראש דירקטוריון המכללה.
מכללת סאונד יואב גרא הוא בית ספר לימוד להכשרת אנשי מקצוע בתחומי עיצוב והנדסת קול.
בית הספר פועל מאז 1983 והכשיר כ־5,000 בוגרים.
המכללה הוקמה בשנת 1983 על ידי יואב גרא כבית הספר הראשון בישראל לעיצוב והנדסת קול.
יואב גרא הוא החל לעסוק בהקלטה, עריכה והפקה של מוזיקה בתחילת שנות ה-70, למד ועבד בתחום בלוס אנג'לס, חזר לישראל הקליט וערך אלבומי מוזיקה של האמנים המובלים בישראל.
בשנותיו הראשונות ערך בית הספר את השיעורים העיונים בחדרים שכורים ושכר שעות אולפן מהאולפנים הפעילים באותה תקופה (אולפני טריטון ואולפני דיבי), בהם ערך קורסים בהקלטות אולפן.
בשנת 1987 עברה המכללה למשכנה הראשון ברחוב כצנלסון בתל אביב וכללה חדר לימודים ואולפן הקלטות.
לאחר מכן, בשנת 1990, עבר בית הספר לרחוב ריבל 4 בתל אביב.
יואב גרא, ואריה המר מיסד קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, חלקו מבנה משותף ושטחי לימוד ופעילות.
בשנת 2005 נרכש בית הספר קמרה אובסקורה על ידי יואב גרא וקבוצת משקיעים, לאחר שבית הספר נקלע לקשיים כלכליים, מהלך שאפשר את המשך קיומו.
מאז פועלים שני בתי הספר תחת הנהלה משותפת.
בשנת 2000 עבר בית הספר למשכנו ברחוב ריבל 5. במקום הוקמו 6 אולפנים ו-8 כיתות לימוד.
תחומי הלימוד הורחבו, ובנוסף להקלטות ומיקסים לאולפנים, המכללה מציעה גם התמחות בהקמה ותפעול של אולפנים ביתיים, עיצוב פסקולים לסרטים, הגברת קול להופעות חיות ותיאטרון, טכנאות קול לשידורי רדיו והפקת מוזיקה אלקטרונית.
בשנת 2015 העביר יואב גרא את ניהול בית הספר לידי ינאי ספרני.
יואב גרא המשיך בפעילות כמורה מהמניין.
בפיקוח משרד העבודה נפתח במכללה מסלול לימוד המקנה תעודת בקרת קול ממשלתית.
בית הספר פועל בשיתוף פעולה עם איגוד מהנדסי הקול הבין לאומי (Audio Engineering Society) ושימש כסניף הישראלי של הארגון.
משנת 2002 מעניק בית הספר תעודות "הנדסאי קול" המוכרת על ידי המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע.
המכללה מציעה לימודי סאונד עיוניים עם התנסות מעשית.
בסיום הלימודים מקבל הבוגר תעודת הנדסאי קול.
במסלול טכנאי קול מציע 3 מסלולי התמחות, אורכו שנתיים והוא מעניק תעודת בקרת קול מטעם משרד העבודה והרווחה.
מסלול מוזיקה אלקטרונית מלווה את כל תהליכי היצירה וההפקה הדרושים ליצירת מוזיקה אלקטרונית.
קורין אלאל - למדה במכללה בשנת 1987. בסיום הקורס הפיקה והקליטה במקום אריך נגן ובו מופיעים שלושה שירים בביצוע אלאל: "קבוצה ריקה", "דרך הכורכר" ו"Mediterranean Girl".
יועד נבו - החל ללמוד במכללה כשהיה בן 16, בגיל 19 כבר היה חתום כטכנאי וכשותף בהפקה המוזיקלית של האלבום "אפר ואבק" של יהודה פוליקר ויעקב גלעד.
בין השאר עבד עם סיה, מובי, בריאן אדמס, גולדפראפ, סופי אליס בקסטור, שוגבייבס, פט שופ בויז, גירלז אלאוד, דוראן דוראן ואייר
שחר שטריקמן- מוזיקאי, מפיק ודיג'יי ישראלי בינלאומי היוצר מוזיקת טראנס פסיכדלי הפועל תחת שם הבמה "Static Movement".
אסף לביא צנעני - מלחין, מפיק מוזיקלי בעיקר בסגנון הים תיכוני
נתן סלור - מוזיקאי, מלחין וזמר
גיל סמטנה - בסיסט, נגן קונטרבס ומפיק מוזיקלי
ארי קטורזה - גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי
רזי בן-עזר - מלחין ומהנדס קול ישראלי-אמריקאי
תום עידן - חצי מצמד ההיפ הופ אקו וטיטו
מכללת סמית' הוא מוסד להשכלה גבוהה בבעלות פרטית בנורת'המפטון (מסצ'וסטס) המיועד לנשים בלבד.
זוהי המכללה הוותיקה ביותר בקבוצת "", שבע המכללות הוותיקות והיוקרתיות לנשים בצפון-מזרח ארצות הברית (בהן גם מכללת רדקליף, מכללת ברין מאר ומכללת ולסלי).
קמפוס המכללה כולל גם מוזיאון לאמנות וגן בוטני שתוכנן על ידי פרדריק לו אולמסטד.
תוכנית הלימודים במכללה חופשית ומיועדת לתלמידות מצטיינות, לאחר תהליך קבלה קפדני.
התלמידות יכולות לשלב קורסים מכל אחת מ-41 המחלקות האקדמיות במסגרת התואר.
המכללה מעניקה תואר ראשון ותואר שני, עמם ניתן להמשיך לתואר דוקטור באוניברסיטאות המחקר.
הרוח השלטת במוסד היא פרוגרסיבית ולגוף הנבחר המייצג את התלמידות משקל רב בהתנהלות המוסד.
בין בוגרות המוסד ניתן למנות את הגברות הראשונות של ארצות הברית ננסי רייגן וברברה בוש, הסופרת מרגרט מיטשל (מחברת "חלף עם הרוח"), המשוררת סילביה פלאת', הפעילה הפמיניסטית בטי פרידן, הסנאטורית תמי בולדווין, חברת בית הנבחרים של ארצות הברית ג'יין הרמן ואחרות.
נכון ל-2024 מדורגת המכללה במקום ה-16 בין המכללות בארצות הברית בדירוג US News and World Report.
סופיה סמית', אשר ירשה את הונו של אביה בגיל 65, ביקשה להשקיע אותו במוסד לילדים חירשים, עקב היותה חירשת מאז גיל 40. עם זאת, כאשר נפתח מוסד לחירשים בנורת'המפטון ב-1868, החליטה לפתוח מוסד להשכלה גבוהה לנשים, שיספק להן רמה אקדמית לא פחותה מזו הנהוגה במכללות הטובות ביותר לגברים.
ב-1890 תוכנן הקמפוס בתוך גן בוטני בשטח של 147 אקר על ידי פרדריק לו אולמסטד.
ב-1900 קיבלה אותליה קרומוול תואר בוגר במכללת סמית'.
בהמשך תהיה קרומוול האפרו-אמריקאית הראשונה שתקבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל.
קרומוול (אנ'), אחייניתה של אותליה קיבלה תואר ראשון.
היא הייתה המדריכה האפרו-אמריקאית הראשונה במכללת סמית'.
בהמשך תקבל תואר דוקטור בסוציולוגיה ממכללת רדקליף.
ב-1942 שימשה המכללה כבסיס האימונים לנשות ה-United States Naval Reserve (Women's Reserve) WAVES (חיל המילואים של צי ארצות הברית).
ב-1945 קיבלה אוולין בויד גרנוויל תואר בוגר במכללה.
בהמשך תהיה גרנוויל האפרו-אמריקאית השנייה בהיסטוריה שתקבל תואר דוקטור במתמטיקה.
ב-1961 קיבלת תואר בוגר נג'נדו מוואנגי, הרופאה-האישה הראשונה בקניה.
ב-1981 הייתה המכללה המוסד הראשון לנשים שקבוצות הספורט שלו התקבלו ל-NCAA.
ב-1999 הייתה המכללה המוסד הראשון לנשים שהעניק תואר בהנדסה.
ב-2015 הוחלט שגם נשים טרנסג'נדריות יוכלו להתקבל למוסד.
מכללת סכנין היא מכללה אקדמית לחינוך והוראה הממוקמת בסח'נין שבגליל התחתון.
המכללה הוקמה בשנת 2001 במטרה לקדם את החינוך הערבי בישראל, וקיבלה הכרה מהמועצה להשכלה גבוהה ב-25 באוגוסט 2005 המכללה מתוקצבת על ידי משרד החינוך.
המכללה מעניקה תואר ראשון (B.Ed) למורים וגננות בחינוך לגיל הרך (עם התמחות בשפה וספרות ערבית), חינוך מיוחד, חינוך יסודי (עם התמחויות בערבית, אנגלית או מדעים) וחינוך על-יסודי (עם התמחויות באנגלית, מתמטיקה או מדעי המחשב).
המכללה מעניקה תואר שני (M.Ed) למורים בניהול וארגון מערכות חינוך, ייעוץ חינוכי, הערכה בית ספרית ולקויות למידה קליניות.
כמו כן, המכללה מקדמת השקפת עולם הומניסטית ודמוקרטית, ערכי יסוד של שוויון, כבוד האדם וסולידריות חברתית, ובריאות ואורח חיים בריא.
המכניקה הקלאסית היא תאוריה מדעית המתארת את הסטטיקה והדינמיקה של גופים מאקרוסקופיים תחת השפעה של כוחות הפועלים עליהם.
המכניקה הקלאסית נקראת גם "מכניקה ניוטונית" על שמו של אייזק ניוטון, שניסח מתמטית את שלושת החוקים הבסיסיים של התורה במאה ה-17 בספרו המהפכני "פרינקיפיה".
למכניקה הקלאסית אין-ספור שימושים: היא מתארת בדיוק רב את התנועה של גרמי השמיים במערכת השמש, את תנועתם של לויינים, נפילה של גופים כמו תפוחים וכדורי טניס, את התנועה של סביבונים ועוד.
המכניקה הקלאסית היא קירוב טוב של הטבע עבור גופים מקרוסקופיים שמהירות התנועה שלהם נמוכה יחסית למהירות האור.
הדינמיקה של גופים שנעים במהירויות גבוהות מתוארת על ידי הרחבה יחסותית של המכניקה.
בנוסף, המכניקה הקלאסית מוגבלת לתיאור של גופים מאקרוסקופיים, כיוון שהדינמיקה של גופים מיקרוסקופיים – אטומים וחלקיקים אלמנטרים – מתוארת על ידי תורת הקוונטים.
מכניקה קלאסית היא קירוב של מכניקה קוונטית כאשר קבוע פלנק קטן מאוד ביחס לגדלים הפיזיקליים עם הממד של קבוע פלנק.
למשל, לתנע הזוויתי יש אותו ממד כמו קבוע פלנק, ולכן תנועה עם תנע זוויתי גדול מאוד יחסית לקבוע פלנק מתוארת בקירוב טוב על ידי תורת ניוטון.
כלים בסיסים של המכניקה הקלאסית הן משוואות תנועה שניתן לגזור על ידי ניתוח מאזן הכוחות הפועלים על החלקיקים, וכן חוקי שימור, כמו חוק שימור התנע וחוק שימור האנרגיה.
את משוואות התנועה ניתן לנתח בעזרת כלים של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי.
המכניקה האנליטית היא שכלול מתמטי של התורה הניוטונית, מתבססת על אותם חוקים פיזיקליים, אך עושה שימוש בשיטה המתמטית של חשבון וריאציות.
יש המכלילים אף את המכניקה האנליטית תחת המושג "מכניקה קלאסית", אך בערך זה יתייחס המושג "מכניקה קלאסית" לתורה הניוטונית.
כבר בעולם העתיק תרבויות קדומות התעניינו בתנועת גרמי השמיים מסיבות פרקטיות ודתיות.
תרבויות במצרים, מסופוטמיה, יוון, פרס, הודו וסין, וכן בני המאיה בדרום אמריקה, עמדו על המחזוריות של עונות השנה ועל הקשר בינן לבין המחזוריות בתנועת גרמי השמיים מה שהוביל לתובנה של קיומם של חוקי טבע.
חוקי הפיזיקה שהוכרו בעולם העתיק הם חוקי המנוף וחוק הציפה שמצא ארכימדס.
במקביל התפתחו גם רעיונות וחוקים שגויים.
כך למשל הפיזיקה האריסטוטלית הניחה שהמצב הטבעי של גוף הוא מנוחה ובהיעדר כוחות הגוף ישאף להגיע למצב זה:
למרות הביקורת של דמוקריטוס, אריסטרכוס מסמוס, ארכימדס, ואחרים, הפיזיקה האריסטוטלית הייתה התיאוריה המקובלת של המכניקה עד למאה ה-16 כאשר גליליאו הניח את היסודות הראשונים של המכניקה המודרנית.
יסודות השיטה המדעית במכניקה הוצגו כבר על ידי אל-בירוני במאה האחת-עשרה ומספר רעיונות הקרובים לאלו של חוקי התנועה של ניוטון הוצגו על ידי פיזיקאים מוסלמים עוד בימי הביניים.
מספר עקרונות חשובים בנוגע להתמד, כוח ותנע הוצגו כבר על ידי איבן אל-היית'ם במאה העשירית לספירה, אבו אלברכאת אלבגדאדי, אבן סינא, אבן באג'ה ואחרים.
אבן דרך נוספת בהתהוותה של המכניקה המודרנית אירעה בתקופת המהפכה המדעית.
את ראשית המהפכה המדעית מייחסים לניקולאוס קופרניקוס, שתיאר את המודל ההליוצנטרי בפריצת דרך מחשבתית שסתרה את האמונה הרווחת עד אז במודל הגאוצנטרי שניסח תלמי.
ממשיכו היה יוהאנס קפלר, אשר על סמך תצפיותיו של טיכו ברהה ניסח את החוקים החשובים בנוגע לתנועת הכוכבים, ונקראים על שמו, שלושת חוקי קפלר.
גלילאו גליליי ניסח חוקים חשובים מתחום התנועה ובין היתר הראה (על ידי הניסוי המפורסם במגדל פיזה המיוחס לו) שבנפילה חופשית גופים בעלי מסות שונות מגיעים לארץ בזמן נפילה זהה, בניגוד למכניקה האריסטוטלית שהייתה מקובלת באותם ימים, ולפיה ככל שמסת הגוף גדולה יותר כך הוא יפול מהר יותר.
כמו כן, הראה גלילאו שהמסלול של גוף בנפילה חופשית הוא פרבולה.
תוצאה חשובה נוספת של גלילאו קבעה שזמן המחזור של מטוטלת אינו תלוי במשרעת שלה.
גלילאו ניסח חוק התמד שעל פיו
עבודותיו של גלילאו גליליי בתחומי התנועה והבנתו כי יש לבסס את חקר פעולת הטבע על ניסויים מבוקרים היוו בסיס לעבודותיו המאוחרות יותר של אייזק ניוטון.
פריצת הדרך המשמעותית הבאה בוצעה על ידי אייזק ניוטון, מגדולי הפיזיקאים של כל הזמנים ואבי המכניקה הניוטונית.
בספרו המפורסם היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע, הציג את שלושת חוקי ניוטון, המתארים את הקשר בין התנע של גוף לכוחות הפועלים עליו.
נוסף על שלושת אלה, מתוקף ניסיונותיו להסביר את תופעת הכבידה, ניסח את חוק הכבידה העולמי של ניוטון.
על סמך חוקים אלה, הצליח ניוטון לפתור בעיות רבות ולבסס את עבודותיהם של קודמיו.
ניוטון הוכיח את חוקי קפלר ואף פתר לראשונה את בעיית קפלר, העוסקת בתנועתם של שני גופים תחת השפעת כוח ריבועי הפוך.
תוך כך, פיתח ניוטון את החשבון האינפיניטסימלי במקביל ללייבניץ.
זהו ענף מתמטי אשר כליו משמשים בכל ענפי הפיזיקה ובפרט במכניקה.
כריסטיאן הויגנס, הידוע בעיקר בשל מחקריו בתורת הגלים, פיתח את שעון המטוטלת ורוברט הוק פיתח את חוק הוק במסגרת מחקריו בתורת האלסטיות.
דניאל ברנולי פרסם בשנת 1739 את משוואת ברנולי, אחד מעמודי התווך של מכניקת הזורמים, והניח בעבודותיו ידע רב ששימש בסיס למכניקה הסטטיסטית.
ז'אן לה רון ד'אלמבר ידוע בעבודותיו מתחום הגלים וכן בעבודותיו בתחום הכוחות המדומים.
פייר-סימון לפלס תרם לביסוס המכניקה הניוטונית על חשבון אינפיניטסימלי במקום על יסודות גאומטריים כפי שניסחה ניוטון.
עבודה חשובה נוספת בוצעה על ידי ז'וזף לואי לגראנז' אשר פיתח ביחד עם לאונרד אוילר את חשבון הווריאציות והניח את יסודות המכניקה האנליטית שפותחה בהמשך על ידי ויליאם רואן המילטון.
בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים בוצע מפנה מחשבתי חד נוסף עם הופעתן של תורות מכניקה משלימות לזו הניוטונית: תורת היחסות ומכניקת הקוונטים, אשר הצליחו להסביר את פעולת הטבע בצורה מדויקת ויסודית יותר.
בראייה מודרנית, המכניקה הקלאסית, היא לאמיתו של דבר, קירוב למכניקת הקוונטים ולתורת היחסות.
תנועתם של גופים מקרוסקופיים הנעים במהירויות הנמוכות בהרבה ממהירות האור מתוארת בדיוק רב על ידי המכניקה הניוטונית לכל צורך מעשי.
ראו פרק מגבלות התורה ותורות משלימות להרחבה.
במאה העשרים החל החיפוש אחר התאוריה של הכול, תאוריה שתאחד את כל התורות המכניות הקיימות ותהיה תקפה במידה שווה בכל סדרי הגודל.
הנושאים העיקריים שבהם עוסקת המכניקה הקלאסית
בניסוח הניוטוני, תורת המכניקה מבוססת על שלוש הנחות יסוד, הקרויות היום חוקי התנועה של ניוטון:
החוק הראשון קובע כי לכל גוף ששקול הכוחות עליו הוא אפס (כלומר, לא פועל עליו כוח כלשהו, או שכל הכוחות הפועלים עליו מבטלים זה את זה), תימצא בהכרח מערכת ייחוס שבה יימצא הגוף במנוחה.
החוק השני קובע כי הכוח הפועל על מערכת הוא פרופורציונלי לשינוי בתנע שלה.
החוק השלישי קובע כי באינטראקציה בין שני גופים, כוח שמפעיל גוף מסוים על גוף אחר יגרור בהכרח פעולת כוח שווה בגודלו והפוך בכיוונו.
מתוך עקרונות היסוד שהובאו לעיל, ניתן להסיק את קיומם של גדלים שמורים במערכות פיזיקליות.
לגדלים שמורים במערכת פיזיקלית חשיבות רבה הן מבחינה מעשית והן תאורטית.
מבחינה מעשית, הימצאות גדלים שמורים בבעיה מקלה את ניתוחה.
באופן תאורטי, שימורם של גדלים במערכת פיזיקלית נתונה מאפשר הבנה של תכונות האופייניות למערכת זו.
חוקי שימור כלליים, אשר אינם מתקשרים למערכת נתונה בלבד, מעידים על תכונות של מערכות פיזיקליות כלליות ולתכונות של סימטריה במרחב ובזמן.
רעיון זה פותח בצורה עמוקה יותר בניסוחים האנליטיים של המכניקה.
המכניקה הקלאסית מצביעה על שלושה חוקי שימור בסיסיים, חוק שימור התנע הקווי, חוק שימור התנע הזוויתי וחוק שימור האנרגיה.
חוק שימור התנע הקווי קובע כי במערכת שעליה לא פועלים כוחות חיצוניים נשמרת כמות הנקראת "תנע קווי", או פשוט "תנע".
זהו גודל המוגדר כמכפלת מהירותו של גוף במסתו, כלומר, כמות זו במערכת איננה משתנה עם הזמן כל עוד לא פועלים על המערכת כוחות חיצוניים.
חוק שימור התנע הזוויתי קובע כי במערכת שעליה לא פועלים מומנטי כוח חיצוניים, נשמרת כמות הנקראת "תנע זוויתי".
זהו גודל המוגדר כמכפלה וקטורית של התנע הקווי של הגוף והמרחק ממנו מופעל הכוח על הגוף, כלומר, כמות זו במערכת איננה משתנה עם הזמן כל עוד לא פועלים על המערכת מומנטי כוח חיצוניים.