tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2019, יצא סרט הדרמה המוזיקלי אמריקאי-בריטי "קאטס", המבוסס על מחזמר באותו השם מאת המחזאי אנדרו לויד ובר.
הסרט בוים על ידי הבמאי טום הופר וכיכבו בו ג'ניפר הדסון, טיילור סוויפט, ג'יימס קורדן, אידריס אלבה, איאן מקלן וג'ודי דנץ'.
הסרט יצא לאקרנים ב-20 בדצמבר 2019, ובישראל הסרט יצא לאקרנים ב-26 בדצמבר 2019.
בעקבות הסרט, הקליטה סוויפט את השיר מחדש.
כלפי הגרסה של סוויפט הופנו שבחים ביקורתיים, תוך שברולינג סטון היא דורגה במקום ה-222 ברשימת "כל 229 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 229 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג222Paste158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג156Glamourשירי טיילור סוויפט מדורגים, 10 השירים הטובים ביותר והגרועים ביותר7
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם20 בדצמבר 2019הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתפולידור • ריפבליק
MachineGames היא חברת פיתוח משחקי וידאו מאופסלה שבשוודיה.
מייסדי החברה - של עמנואלסון, ירק גוסטבסון, מגנוס האגדול, אים שלין, פרדריק יונגדול, ינס מאטיס ומיקאל ווינה - עבדו לפני כן באולפן פיתוח המשחקים השוודי Starbreeze, אשר בעצמו נוסד על ידי האגדול.
בין המשחקים שיצאו תחת אולפן זה נכללו רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי, Enclave והרימייק למשחק Syndicate שיצא לאור ב-2012. ב-2009, בזמן עבודת הפיתוח על Syndicate, מספר העובדים באולפן גדל ל-100 עובדים, ובעקבות כך החליטו השבעה לפרוש ולהקים חברה חדשה בשם MachineGames בעיר אופסלה.
בתחילת דרכה החברה נתקלה בקשיים עקב ריבוי רעיונות מצד עובדי החברה ודחיית מרבית הרעיונות על ידי חברות ההוצאה לאור הגדולות, לרבות חברת Bethesda Softworks האמריקנית.
עקב ההפסדים הכספיים שהיו כרוכים בתהליך זה, שקלו עובדי החברה למכור את בתיהם על מנת להמשיך ולממן את פעילותה, או לסגור אותה.
באותו הזמן, רכש תאגיד ZeniMax (חברת האם של בת'סדה) את חברת פיתוח המשחקים הטקסנית id Software יחד עם הזיכיונות שהיו בידיה, לרבות זיכיון Wolfenstein.
בעקבות הרכישה, פנתה בת'סדה ל-MachineGames והציעה להם לעבוד על פיתוח כותרים נוספים לאחד מהזכיונות של איד.
כאשר ינס מאטיס, במאי הקריאייטיב של החברה, הבין כי אף אחד באיד לא עובד על פיתוח כותר המשך בסדרת Wolfenstein, דרש מאטיס מבת'סדה כי יורשה להם לעבוד על פיתוח כותר נוסף בסדרה.
מספר עובדי החברה גדל ביוני 2013, שנה לפני צאת המשחק לאור, ל-50 איש, כאשר לטענת גוסטבסון 70% מהם היו עובדי Starbreeze לשעבר.
הצלחת המשחק, שיצא לאור במהלך 2014, גררה עימה פיתוח של משחק פריקוול בשם Wolfenstein: The Old Blood שיצא לאור ב-2015, וכן משחק המשך בשם Wolfenstein 2: The New Colossus שיצא במהלך 2017, אף הוא זכה להצלחה.
MachineGames המשיכו לפתח את שני הכותרים הבאים בסדרת Wolfenstein: משחק ספין-אוף בשם Youngblood וכותר מציאות מדומה בשם Cyberpilot, אשר יצאו שניהם לאור ב-2019.
החברה הוציאה לאור ב-2016 חבילת הרחבה חינמית למשחק Quake, שנקראה בשם Dimension of the Past, כחלק מחגיגות 20 שנה ליציאתו לאור.
ב-2021, עם יציאת הגרסה המחודשת למשחק, הוציאה החברה חבילת הרחבה נוספת בשם Quake: Dimension of the Machine.
לאחר רכישת חברת האם ZeniMax על ידי מיקרוסופט, הכריזה החברה כי תעבוד יחד עם אולפני לוקאס פילם על פיתוח משחק וידאו המבוסס על זיכיון אינדיאנה ג'ונס, וזאת לצד העבודה על כותר עתידי בסדרת Wolfenstein שעתיד לחתום את הסדרה.
כל משחקי החברה יצאו לאור על ידי Bethesda Softworks.
MacOS ונטורה (גרסה 13) היא הגרסה הראשית התשע עשרה של macOS, מערכת ההפעלה של אפל למחשבי Mac.
הגרסה יורשת את macOS Monterey, הוכרזה ב-WWDC 2022 ב-6 ביוני 2022, והושקה ב-24 באוקטובר 2022. היא נקראת על שם העיר ונטורה שבקליפורניה, מהדורת MacOS העשירית הנושאת שם ממדינת הבית של החברה, קליפורניה.
גרסת המפתחים הראשונה של macOS 13 Ventura שוחררה ב-6 ביוני 2022. הבטא הציבורית הראשונה שוחררה ב-11 ביולי 2022.
macOS Ventura כולל שינויים, רבים מהם קשורים לפרודוקטיביות, ואפליקציות חדשות, שחלקן הוסבו מ-iOS ו-iPadOS.
בשל כך, וידג'ט מזג האוויר אינו מפנה יותר לאתר האינטרנט של ערוץ מזג האוויר.
שעון למק: מציג זמן עולמי ומנהל שעונים מעוררים, שעוני עצר וטיימרים.
מסיבה זו, וידג'ט השעון אינו מפנה עוד לאזור תאריך ושעה בהגדרות המערכת.
Stage Manager, כלי לארגון חלונות על שולחן העבודה.
Freeform, אפליקציית פרודוקטיביות כמו לוח מחיק לשיתוף פעולה בזמן אמת.
לתוכנת Mail נוספו הפונקציות "שלח מאוחר יותר" ו"בטל שליחה" ושיפורים לחיפוש, לארגון הדוא"ל ולעיצוב.
Spotlight מייצר תוצאות חיפוש עשירות יותר.
Safari מוסיף קבוצות כרטיסיות משותפות ומפתחות סיסמה, משתמש ב-WebAuthn לניהול חשבונות ללא סיסמה ומקבל סרגל צד מעוצב מחדש.
אפליקציית הודעות מאפשרת כעת למשתמש לערוך ולבטל שליחת הודעות iMesssage אחרונות.
FaceTime מקבל את התכונה Handoff, היכולת להעביר שיחה בין מספר מכשירי אפל
ועידת וידאו מקבלת את היכולת להשתמש באופן אלחוטי באייפון כמצלמת אינטרנט
השם של העדפות המערכת שונה להגדרות מערכת ומקבל ממשק משתמש חדש וקטגוריות מאורגנות מחדש במודל של אפליקציית הגדרות iOS/iPadOS
ל-"About This Mac" יש ממשק משתמש חדש.
ספריית התמונות המשותפת של iCloud מאפשרת לכמה חברים ב-iCloud Family Sharing להוסיף, לערוך ולמחוק תמונות באותה ספריית תמונות.
לוח המחוונים של Game Center עוצב מחדש.
ספר פונטים מקבל עיצוב ויזואלי חדש.
מפות מוסיפה תמיכה למסלולים עם מספר עצירות.
Siri עוצבה מחדש כך שתתאים ל-iOS ו-iPadOS.
אפל מיוזיק מוסיפה את היכולת להוסיף אמנים למועדפים, להאזין למועדפים ב- Listen Now והודעות עדכוני מוזיקה חדשים מאמנים מועדפים
"צלילי רקע" שקטים כתכונת נגישות, בהגדרות מערכת
macOS Ventura תומכת במחשבי Mac עם סיליקון של אפל ובשבבי Kaby Lake מהדור השביעי של אינטל ומעלה, ומפסיק את התמיכה בדגמים שונים שיצאו מ-2013 עד 2017. Ventura תומך בדגמי ה-Mac הבאים:
macOS Sonoma (גרסה 14) היא מהדורה עיקרית של macOS, מערכת ההפעלה של אפל למחשבי Mac.
היא מהווה יורשת של מהדורת macOS Ventura.
המהדורה הוכרזה בוועידת המפתחים העולמית של אפל (WWDC) 2023 ב-5 ביוני 2023. המהדורה נקראת על שם אזור היין במחוז סונומה בקליפורניה.
גרסת המפתחים הראשונה שוחררה ב-5 ביוני 2023, ונכנסה לבטא ציבורית ב-11 ביולי 2023, כשהגרסה הציבורית מתוכננת ל-26 בספטמבר 2023.
macOS Sonoma מספקת מספר תכונות ושיפורים חדשים, המתמקדים בעיקר בפרודוקטיביות ויצירתיות:
ווידג'טים עודכנו משמעותית, הם אינם מוגבלים יותר למרכז ההודעות - במקום זאת ניתן למקם אותם בכל מקום על שולחן העבודה, ובורר הווידג'טים עוצב מחדש כדי להידמות לגרסת ה-iPadOS שלו.
מסך הנעילה עוצב מחדש כך שיכלול את התאריך והשעה בדומה ל- iOS ו-iPadOS.
אפליקציות לשיחות ועידה בווידאו יכולות להציג את סרטון מצלמת האינטרנט של המציג על גבי שיתוף המסך.
סמלי האפליקציה וסרגל החיפוש של "אור הזרקורים" (spotlight) נעשו מעוגלים יותר.
פרופילי גלישה מאפשרים קבוצות נפרדות של סימניות, הרחבות וקובצי Cookie, שבהם ניתן להשתמש כדי להפריד, למשל, גלישה אישית מהגלישה של העבודה.
שיתוף סיסמאות מאפשר למספר אנשים לקבל גישה לאותו אוסף של סיסמאות לאתרים, ולעדכן אותן לפי הצורך, כך ששינויים מסתנכרנים בין כל המכשירים הרשומים.
"אפליקציות אינטרנט" מאפשרות למשתמש להוסיף כל אתר ל- Dock ולפתוח אותו בממשק ספארי פשוט.
תכונה זו שונה במקצת מיישומי אינטרנט מתקדמים מכיוון שהיא אינה דורשת שינויים מצד מפתחי האתרים.
מסנני חיפוש מדויקים יותר: לדוגמה, ניתן לשלב את שם איש הקשר עם מונח חיפוש כדי לחפש את המונח בתוך השיחה הספציפית.
ניתן לקפוץ במהירות להודעה הראשונה שלא נקראה בשיחה.
לסטיקרי iMessage יש ממשק בחירה חדש.
מצב משחק, למיטוב ביצועי המשחקים על ידי תעדוף משימות משחק והקצאת יותר קיבולת GPU ו- CPU למשחק.
שומרי מסך חדשים בהילוך איטי של מיקומים שונים ברחבי העולם.
כאשר מתחברים לחשבון, הם הופכים לטפט שולחן העבודה.
macOS Sonoma תומכת במחשבי Mac עם סיליקון של Apple ו- Xeon-W של אינטל ושבבי Coffee Lake / Amber Lake מהדור השמיני ואילך, ומסירה את התמיכה בדגמים שונים שיצאו ב-2017. ה-iMac 2019 הוא ה-Mac הנתמך של אינטל היחיד שחסר שבב אבטחה T2. מערכת ההפעלה תומכת בדגמי ה-Mac הבאים:
על פי ניתוח של Ars Technica, מחשבי מקינטוש של 2016 ו-2017 קיבלו בממוצע 6 שנים של עדכונים, נמוך מ-7–8 שנות העדכונים שקיבלו מחשבי מקינטוש של אינטל שיצאו מ-2009 עד 2015.
macOS טאהו (גרסה 26) היא הגרסה העשרים ושניים של מערכת ההפעלה macOS של אפל, המחליפה את הגרסה הקודמת – macOS סקויה (macOS 15), היא הוכרזה לראשונה בכנס WWDC 2025 ב-9 ביוני 2025, כאשר גרסת הבטא הראשונה למפתחים שוחררה באותו יום.
בהתאם למנהגה של אפל לקרוא למהדורות ה-macOS על שם אתרים ידועים בקליפורניה, היא נקראת על שם אגם טאהו, השוכן על הגבול שבין קליפורניה לנבאדה.
טאהו תהיה הגרסה האחרונה של macOS שתתמוך במחשבי מק עם מעבדי אינטל.
כל הגרסאות העתידיות יתמכו רק במעבדים מתוצרתה של אפל .
macOS טאהו הוכרזה על ידי קרייג פדריגי, סגן נשיא בכיר (SVP) להנדסת תוכנה של אפל, בכנס המפתחים העולמי (WWDC) ב-9 ביוני 2025. גרסת הבטא הראשונה למפתחים שוחררה באותו היום.
macOS Tahoe מציגה מספר תכונות ושיפורים חדשים, המתמקדים בעיקר בממשק המשתמש.
ממשק המשתמש עוצב מחדש לחלוטין, בפעם הראשונה מאז macOS Big Sur בשנת 2020. והוא משתמש בתכונת Liquid Glass, בדומה לפלטפורמות האחרות של אפל.
מסך הבית, מסך הנעילה ומרכז הבקרה
סמלי התיקיות עוצבו מחדש וכעת ניתן לשלב צבעים, סמלים ואמוג'ים מותאמים אישית, וכן להשתמש בצבעי הדגשה, ולהוסיף אנימציות.
סמלי האפליקציות הותאמו לאלה של iOS ו־iPadOS.
סרגל התפריטים שקוף לחלוטין כברירת מחדל.
מרכז הבקרה עוצב מחדש, וכעת הוא פועל בדומה לגרסת ה-iOS שהוצגה ב-iOS 18/iPadOS 18.
מחווני עוצמת קול ובהירות עוצבו מחדש; המחוונים משולבים כעת במלואם עם מרכז הבקרה, ולא במרכז המסך כפי שהיה לפני כן.
חלק מתכונות ההתאמה האישית של מסך הנעילה ב-iOS/iPadOS הותאמו למק, כגון אפשרות לשינוי הצבע והגופן של התאריך והשעה.
חיפוש ה־Spotlight עוצב מחדש וכולל פעולות מהירות, קיצורי דרך של "מקשים מהירים", חיפוש בשורת התפריטים, ושילוב עם Apple Intelligence.
ספריית היישומים משולבת גם היא בממשק ה־Spotlight.
אפליקציות מהאייפון מופיעות גם הן ברשימת היישומים באמצעות תכונת iPhone Mirroring.
סמלי אפליקציות מותאמות לצורת הריבוע האופיינית ל־macOS Big Sur.
לאזורים כמו מרכז הבקרה, פתיחת אפליקציות וחיפוש Spotlight נוספו אנימציות.
תכונות רבות של iOS ו-iPadOS התווספו ל-Mac, כגון עדכונים על פעילויות בזמן אמת (Live Activities), ואוספים מאפליקציית התמונות.
התפריט בעל מראה מעוגל יותר.
תמיכה בצגי ברייל ותכונות נגישות מורחבות.
האפליקציות של התמונות, המפות ואפל מיוזיק פועלות בצורה דומה יותר למקבילותיהן ב-iOS וב-iPadOS.
הטרמינל מקבל תמיכה בצבע של 24 סיביות ובגופני Powerline.
טלפון: יישום חדש, המאפשר לקיים שיחות טלפון דרך המחשב באמצעות האייפון.
יומן: אפשרות ליצור רשומות יומן, כולל תיעוד של פעילות המשתמש במכשירי אפל, כגון מוזיקה ותמונות.
זכוכית מגדלת: האפליקציה משתמשת במצלמה של המק כדי לאפשר למשתמשים להגדיל תצוגה.
משחקים: יישום ייעודי למשחקים מ־App Store ומ- Apple Arcade, כמו גם תכונות חברתיות של Game Center .
היישום דף הבית תומך רק בארכיטקטורה שעוצבה מחדש שהוצגה עם iOS 16 ו־macOS Ventura ומסיים את התמיכה בארכיטקטורה הישנה.
מסך ה-Launchpad, המציג יישומים, הוסר עבור התכונה החדשה של תצוגת יישומים דרך Spotlite.
macOS Tahoe תומך בכל מחשבי המק עם vngcsho של אפל, וחלק מהמחשבים שפועלים על מעבדי קופי לייק מהדור התשיעי של אינטל, מעבדי Ice Lake ו־Comet Lake מהדור העשירי, ומעבדי Xeon-W מבוססי Cascade Lake, כולל:
במהלך אירוע ההכרזה אפל הודיעה כי macOS Tahoe תהיה הגרסה האחרונה של macOS שתתמוך במחשבי מק המבוססים על מעבדי אינטל.
מחשבי המק מבוססי אינטל היחידים שנתמכים ב־Tahoe הם ה־Mac Pro (2019), ה־MacBook Pro (16 אינץ', 2019), ה-MacBook Pro (13 אינץ', 2020) וה- iMac (2020), ובכך תסתיים התמיכה בדגמי MacBook Air ו-Mac Mini מבוססי אינטל.
Made in Heaven (בעברית: נוצר בגן עדן) הוא האלבום החמישה עשר של להקת הרוק הבריטית קווין.
האלבום יצא בשנת 1995. זהו אלבומם האחרון בהרכבם המקורי ויצא לאור כ-4 שנים לאחר מותו של פרדי מרקיורי בשילוב קטעים שהוקלטו לפני מותו.
לאחר מותו של פרדי מרקיורי בשנת 1991, חברי הלהקה הנותרים, בריאן מיי, רוג'ר טיילור וג'ון דיקון אספו את שארית ההקלטות שהוקלטו במשך השנים והרכיבו מהן את האלבום.
האלבום הגיע למקום הראשון בבריטניה ומכר בה כמיליון וחצי עותקים (שישה אלבומי פלטינה) ובכך נהפך לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה בבריטניה.
האלבום הגיע למקום הראשון במדינות נוספות באירופה: גרמניה, איטליה, ספרד, הולנד, שווייץ, פורטוגל, אוסטריה ושוודיה ולמקום השני בצרפת.
בארצות הברית האלבום הגיע רק למקום ה-58. בעיצוב האלבום היה רשום, "Dedicated to the immortal spirit of Freddie Mercury" ("מוקדש לרוחו האלמותית של פרדי מרקיורי").
רעיון ספונטני מקורי מאת מרקיורי, אשר הקליט באולפני מיוזיקלנד במהלך הקלטות האלבום "The Game".
באלבום הורחב השיר לשתי דקות ו-32 שניות.
הקטע הקלאסי, ללא האלתור של מרקיורי, הורכב ע"י ג'ון דיקון.
לקראת הסוף נשמע סימפול תזמורתי קצר, מתוך היצירה "La Calinda" מאת פרדריק דיליוס.
במהדורה המיוחדת של "The Game" נכללה ההקלטה המקורית ב-EP המצורף.
"Made in Heaven" הופיע במקור באלבום הסולו הראשון של מרקיורי, Mr.
שיר זה (יחד עם השיר "I Was Born to Love You"), נערך על ידי שאר חברי הלהקה עבור האלבום לאחר מותו של פרדי.
הלהקה ביצעה עיבוד מחדש לשיר.
"Let Me Live" היא בלדת רוק, אשר תפקיד הזמרה בה מבוצע על ידי כל חברי הלהקה (מלבד דיקון).
השיר במקור בוצע על ידי קווין ורוד סטיוארט ב-1983, בעת הקלטת האלבום The Works.
הפזמון שכולל את המשפט: "Take a piece of my heart" ("קחי חתיכה מלבי"), הושפע משירה של ארמה פרנקלין, "Piece of My Heart".
שיר זה היה השיר האחרון שמרקיורי ובריאן מיי כתבו יחד והשיר האחרון שמרקיורי שר בעודו בחיים.
השיר היה בהתחלה רצועה אקוסטית מ-1987–1988 שבוצעה על ידי דיקון.
המפיק דייוויד ריצ'רדס, סייע לו עם הקלטת הדמו והקלידים.
לאחר מכן, מרקיורי שר את השיר, ואחר כך כל הלהקה הקליטה את השיר.
גרסת האלבום שונה מזו של 1989. השיר מבוצע על ידי מרקיורי ודיקון שניגן על גיטרות, קלידים ובס.
הלהקה שינתה את השיר והפכה אותו לשיר רוק (בעיקר רוק כבד על ידי מיי).
השיר הפך לפופולרי ביפן בשנת 2004 לאחר שהפך לשיר הפתיחה של התוכנית היפנית גאווה (プライド).
שיר זה נכתב על ידי רוג'ר טיילור והפך לאחד השירים הבולטים באלבום.
זוהי גרסת כיסוי ללהקה בה היה חבר טיילור בעברו, הקרוס (בגרסה זו השתתף מרקיורי כזמר אורח).
לאחר 8 שנים פורסם השיר גם ב-Made in Heaven.
השיר הופיע במקור באלבום הבכורה של מיי, Back to the Light, והוא כתב אותו יחד עם פרנק מוסקר ואליזבת ליימרס.
לאחר מכן, בוצע על ידי קווין עם שירתו של מרקיורי.
הגרסה של קווין היא בלדת רוק.
שיר זה הוא אחד השירים האחרונים שהוקלטו ל-Made in Heaven.
מיי סיפר באתרו שריצ'רדס ביצע עריכה לשיר, בעת הקלטת האלבום.
זהו השיר האחרון שמרקיורי כתב והלחין (לחן השיר "Mother Love" נכתב בידי מיי), מיי העיד שהשיר "מתאר עד כמה החיים יפים", מרקיורי כתב אותו כשישב על שפת אגם תוך כדי התבוננות על ההרים.
שיר זה הוא גרסת רוק כבד לשיר הראשון באלבום.
הוא מתחיל באותה התחלה של השיר ואז הופך לרוק כבד.
השיר כולל קטעים מ-"Seven Seas Of Rhye", ואת השיר "Yeah" שיופיע עוד פעם אחריו.
"Yeah" הוא השיר הקצר ביותר באלבום ובקטלוג השירים של קווין, באורך 4 שניות.
השיר מורכב ממרקיורי אומר את המילה "יה".
קטע קולי זה הוקלט במקור כקול רקע לשיר "Action This Day" מתוך "Hot Space", אם כי נמצא דמיון לפתיח השיר "Don't Try Suicide" מתוך "The Game".
זהו השיר הארוך ביותר שהקליטה קווין, באורך 22 דקות ו-32 שניות.
השיר החל כניסוי של המפיק דייוויד ריצ'רדס עם מכשיר סימפול, ונדגמו בו קטעים מתוך השיר "It's a Beautiful Day" והקלטות קול של מרקורי עם אפקטי תהודה שונים.
מיי וטיילור הוסיפו רעיונות נוספים לשיר זה.
לדבריו של מיי, השיר ממחיש את עלייתו של מרקיורי לגן עדן.
שיר זה נכלל במקור בגרסת התקליטור בלבד ובחלק מקלטות הפרומו של האלבום.
קלטות סטנדרטיות של האלבום מסתיימות עם הרצועה "Yeah" ודוהות בנקודת הזמן בה מגיע השיר חסר הכותרת.
מהדורת התקליט הראשונה כללה מספר שניות מהשיר, שנחרטו על החריצים בסוף התקליט.
במידה ולמאזין אין פטיפון עם אפשרות עצירה אוטומטית, יושמעו תווים מעטים מתחילת השיר.
הרצועה האחרונה ברשימת שירי באלבום (בכל הפורמטים) היא רצועה 11: "It's a Beautiful Day (Reprise)".
בשנת 2015, במסגרת ההוצאות מחדש של דיסקוגרפיית קווין, יצא האלבום מחדש ע"ג תקליט כפול.
במהדורה זו הצד הרביעי כולו מוקדש לרצועה ה-13. הרצועה מופיעה ברשימת השירים תחת הכותרת "13".
פרדי מרקיורי – קולות, פסנתר, קלידים
רוג'ר טיילור – תופים, קלידים, קולות
ג'ון דיקון – גיטרה בס, קלידים
בריאן מיי – גיטרה, קלידים, קולות
קולות נוספים ב־Let Me Live:
דייוויד ריצ'רדס – הפקה, קלידים (שירים 5, 8, 13), הפקה בפועל, טכנאי אולפן ואחראי על המיקס
ג'סטין שירלי-סמית – הפקה בפועל וטכנאי אולפן
ג'ושוע מקרה – הפקה בפועל וטכנאי אולפן
ריינהולד מק – הקלטות מקוריות משנות השמונים
קווין מטקלף – מסטרינג (1995)
ריצ'רד גריי – צילום העטיפה
Made in China (בתרגום חופשי: "יוצר בסין"; במנדרינית מופשטת: 中国制造, בפין-יין: Zhōngguó zhìzào) הוא סימן מסחר האופייני לפריטים שיוצרו ברפובליקה העממית של סין, בעיקר ביבשת המרכזית, זאת מכיוון שהונג קונג ומקאו הם אזורים מנהליים מיוחדים של הרפובליקה העממית של סין.
מהיותם כאלה, רוב הפריטים המיוצרים בהם מתויגים כ"יוצר בהונג קונג" או כ"יוצר במקאו", בהתאמה.
סימון אחר למוצרים המיוצרים בסין הוא :"Made in P.R.C", כלומר "מיוצר ברפובליקה העממית של סין" (People's Republic of China).
על אף העובדה שהמונח "סין" משמש גם לתיאור הרפובליקה הסינית (טאיוואן), הסימן המסחרי "Made in China" לא משמש את טאיוואן.
מוצרים המיוצרים ברפובליקה הסינית מסומנים בדרך כלל כ"יוצר בטאיוואן" (Made in Taiwan) או כ"יוצר ב-ROC" (Made in ROC).
המושג "Made in China", משמש בהשאלה לתיאור מוצר זול ולא איכותי.
משמעות זו נובעת מהייצור ההמוני והמהיר של מוצרים באיכות נמוכה בסין, המיוצאים למערב.
פעמים רבות מוצרים אלו אינם עומדים בתקנים שונים המקובלים במערב, בין השאר תקני בטיחות.
נמצאו למשל צעצועים המיוצרים בסין המכילים עופרת, מתכת רעילה.
בניגוד לכך, משמעות המושג "יוצר בטאיוואן" היא, ברוב הפעמים, כוונה למוצר זול אך איכותי.
בנוסף, המוצרים המיוצרים באסיה בעלי האיכות הגבוהה ביותר הם בדרך כלל מתוצרת יפן.
Made in Germany (בעברית: תוצרת גרמניה; בגרמנית: Hergestellt in Deutschland) הוא כיתוב באנגלית המופיע על סחורות ומציין כי הן יוצרו בגרמניה.
התווית המכילה כיתוב זה הופיעה לראשונה בבריטניה לפי "חוק סימון הסחורות 1887" במטרה לסמן בבירור תוצרת חוץ.
בתקופה זו סחורה תוצרת חוץ נחשבה לנחותה מזו המקומית, ובאמצעות סימון זה קיוו השלטונות הבריטים שהצרכנים ידבקו ברכישת מוצרים מתוצרת בריטית.
בשנת 1894 הרייכסטאג הגרמני הודיע כי על אף שבתחילה חלה ירידה קלה ברווחים, היצרנים הגרמניים סבורים שהתווית היא בעלת יתרון כלכלי שכן היא מאפשרת להבחין בין התוצרת הגרמנית לבין שאר התוצרת הבריטית.
למעשה בסימון הסחורה בתווית "Made in Germany", הפכה הסחורה למותג ייחודי.
בעקבות הודעה זו יצרנים גרמנים רבים הוסיפו את התווית למוצריהם ואפילו מלחמת העולם הראשונה לא גרמה להם להסיר אותה, חרף החרם הכלכלי שהטילה בריטניה על מעצמות הציר.
ברבות השנים המונח "Made in Germany" נקשר לאמינות גבוהה ולאיכות של המוצר, ואף לשלמותו.
Made in Germany אינו נשלט על ידי רגולטור או גוף מרכזי אחד ומעמדו נקבע על ידי שרשרת פסיקות של בית המשפט הגרמני.
בשנת 1974 יצא פסק דין הקובע שהסימון אינו מאפשר להבחין בין המוצרים שיוצרו בגרמניה המערבית לבין אלו שיוצרו בגרמניה המזרחית ולכן הוכנסו לשימוש הכיתובים Made in Western Germany ו-Made in GDR.
בשנת 1995 קבע בית המשפט בשטוטגרט שבמקרה שרוב המוצר אינו תוצרת גרמניה הכיתוב Made in Germany מטעה ולכן אין להשתמש בו.
כמחאה על השואה ועל השותפות של החברות הגרמניות הגדולות בה, שנים רבות לאחר הקמת מדינת ישראל חוגים רחבים הקפידו להחרים תוצרת גרמנית שסומנה על ידי תווית זו.
החרם מעולם לא הוכרז רשמית ואין אומדן להיקפו הממשי.
Made In Israel הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ארי פולמן שיצא להקרנה בבתי הקולנוע ב-27 בספטמבר 2001.
הסרט היה מעומד ל-13 פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
הסרט זכה לבסוף בשניים בלבד, פרס אופיר לצילום הטוב ביותר ופרס אופיר לפסקול הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד גם ל"פרס וולג'ין" בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2001.
פסקול הסרט הולחן על ידי ברי סחרוף ויצא לאור כתקליטור בדצמבר 2001.
עלילת הסרט מתחוללת "אי שם בעתיד הלא רחוק", על פי הכתובית בתחילת הסרט, ומתרחשת כולה ברמת הגולן בימים שלאחר חתימת הסכם שלום בין ישראל לסוריה.
בתחילת הסרט מתחילים שני סיפורים מקבילים של שני זוגות מתנקשים הנשלחים על ידי הופמן, בן של ניצול השואה, להביא לישראל את הנאצי האחרון על מנת להביאו למשפט ראווה בישראל, וכן יש פרס על ראשו.
זוג אחד של מתנקשים הם ויטלי ודודו, זוג נאהבים מרוסיה.
ויטלי הוא רוצח שכיר מנוסה מאוד ששירת בצבא האדום בזמן שגם הופמן, שולח המתנקשים, שירת שם.
הזוג השני הם פרח ותיקתק.
תיקתק נקלע לעניין המרדף אחר הנאצי, אך פרח הוא אדם המנוסה יותר בכלי נשק.
אל מול שני הזוגות האלה, גם המשטרה, מתוקף תפקידה, מבקשת להביא את הנאצי האחרון למשפט, ואף כולאת אותו בתחילת הסרט, אך זה משתחרר מהרכב שבו היה כלוא בעקבות חוסר תשומת לב של השוטרים.
שחקן/ית דמות מנשה נוי אדי זנזורי יבגניה דודינה דודו איגור מיקרובנוב ויטלי ששון גבאי פרח דרור קרן תיקתק יורגן הולץ אגון שולץ צחי גראד סגל אפרת בן צור מדריכת טיולים רני בלייר שוטר
Made in Japan הוא אלבום הופעה כפול מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל, שהוקלט במהלך סיבוב ההופעות שלה ביפן באוגוסט 1972, ויצא לאור בבריטניה בדצמבר 1972, ובאפריל 1973 בארצות הברית.
האלבום נחשב לאחד מאלבומי ההופעה הטובים והמשפיעים ביותר בתולדות הרוקנ'רול, כשאיכותו הבלתי מתפשרת מהווה מודל איכות לכל להקות הרוק שבאו אחריו.
קוראי מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום כאלבום ההופעה השישי הטוב ביותר בכל הזמנים.
Made in Japan הוקלט כולו בשלושה לילות בין ה-15 ל-17 באוגוסט 1972, באולם הקונצרטים "Festival Hall" שבאוסקה, ובאולם ניפון בודקאן בטוקיו, בירת יפן.
ארבעה מהשירים שבוצעו נלקחו מהאלבום Machine Head שיצא לאור קודם לכן באותה שנה.
בתחילה, חלק מחברי הלהקה לא ראו באלבום חשיבות מיוחדת, ורק רוג'ר גלובר ואיאן פייס טרחו להגיע ולסייע בחדר העריכות.
ג'ון לורד העיד כי זהו האלבום האהוב עליו ביותר, ובראיון שנערך איתו אמר:
"דיפ פרפל הייתה אז בשיא כוחה.
האלבום הזה הוא התגלמות של כל מה שהיינו באותו זמן.
בתחילה זה כלל לא היה אמור להתפרסם מחוץ לגבולות יפן.
המפיק היפני אמר לנו: " האם אתם מוכנים לעשות אלבום הופעה חיה?" אנחנו ענינו "אנחנו לא עושים אלבומי הופעות חיות, אנחנו לא מאמינים בהם".
לבסוף הסכמנו, אבל דרשנו את הזכויות על ההקלטות כיוון שלא רצינו שזה יתפרסם מחוץ ליפן.
עלות ייצור האלבום הייתה רק 3,000$, וזה היה נשמע עסקה די טובה, אז הצענו ל"וורנר ברוס" להפיק את האלבום.
בתחילה הם סירבו, אך לבסוף הסכימו בחוסר חשק, והאלבום קיבל פלטינה כבר בשבוע השני..."
ההוצאה לאור בארצות הברית התעכבה בשל רצונה של "וורנר ברוס" להוציא לאור את אלבום האולפן Who Do We Think We Are קודם לאלבום ההופעה.
העטיפה האחורית של האלבום לא צולמה ביפן, אלא בתיאטרון "Brixton Academy" שבלונדון.
בתמונה נראה במקרה פיל קולן שהתפרסם מאוחר יותר כגיטריסט להקת הרוק דף לפרד.
בשנת 1998 יצאה לאור מהדורה חדשה של האלבום, בתוספת דיסק CD שמכיל הדרנים מההופעה.
מאז פרסומו, קיבל האלבום ביקורות נלהבות ביותר ממבקרי מוזיקה רבים ששיבחו את איכותו הגבוהה, האנרגטיות והכימיה שהיטיבה הלהקה ליצור.
כמו כן, החדשנות שהציגה הלהקה, בביצועים ארוכים וקשים, והפיכת להיטי ענק לקטעים ארוכים ומורכבים וביצועם על הבמה לעיתים במשך 20 דקות, הייתה חדשנית וחסרת תקדים והשפיעה על להקות רבות אחרות, ושינתה את פני אלבומי ההופעה ברוק העולמי.
אתר המוזיקה Allmusic כינה את האלבום "ציון דרך בתולדות הרוק הכבד", וציין כי "על ידי הקיצוניות ומתיחת הגבולות של הלהקה, הפכה הלהקה את ההבי מטאל למה שהוא".
האתר גם שיבח את נגינתם של חברי הלהקה ובמיוחד את זו של ג'ון לורד, וקבע שזוהי נגינתו הטובה ביותר מכל אלבומיו.
באתר הישראלי "מטאליסט" נכתב: כי "מדובר באלבום מושלם.
ההרכב שמנגן בו הוא החמישייה המוצלחת ביותר, אותה חמישייה שהקליטה את רצף שלושת אלבומי המופת של תחילת שנות השבעים.
רמת הנגינה, הדיוק הטכני, ההנאה מהמוזיקה, הביצועים, האנרגיות - כל דבר באלבום הזה שואף לשלמות והאלבום הזה הוא התגלמות כל מה שטוב בדיפ פרפל"
כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, איאן גילן, ג'ון לורד, איאן פייס ורוג'ר גלובר
איאן גילן - שירה, מפוחית פה, כלי הקשה
ג'ון לורד - קלידים, עוגב, פסנתר חשמלי
ב-13 בינואר 2006, ביצעה להקת המטאל דרים ת'יאטר גרסת כיסוי לאלבום, כשביצעה את האלבום כולו באולם הקונצרט "Tokyo International Forum" בטוקיו.
ב-15 באותו חודש, באולם הקונצרט שבו השתמשו דיפ פרפל, ניגנה הלהקה את האלבום פעם נוספת.
שתי ההופעות הוקלטו ויצאו לאור על ידי חברת התקליטים של הלהקה, כשרוג'ר גלובר משמש כעורך מוזיקלי.
"Mad World" (בתרגום חופשי לעברית: עולם מטורף) הוא שיר של להקת הגל החדש הבריטית Tears for Fears.
השיר נכתב על ידי רולאנד אורזבל והושר על ידי בסיסט הלהקה קורט סמית'.
השיר היה הסינגל השלישי שהלהקה הוציאה לשווקים והיה הלהיט הראשון של הלהקה - השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי במהלך נובמבר 1982. שנה לאחר מכן השיר יצא באלבום הבכורה של הלהקה "The Hurting".
השיר הפך בהמשך ללהיט הבינלאומי הראשון של הלהקה כאשר הוא הגיע למצעד ה-Top 40 במדינות שונות במהלך השנים 1982 ו-1983.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, כמעט שני עשורים לאחר שהסינגל הושק לראשונה לשווקים, השיר זכה לפופולריות מחודשת וניכרת כאשר יצאה גרסת כיסוי אקוסטית חדשה לשיר בביצועם של מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס, אשר נוגנה במקצב איטי בהרבה.
הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי במהלך דצמבר 2003, וזכתה במהלך אותה התקופה גם להצלחה בינלאומית ניכרת.
בתחילה השיר היה מיועד להיכלל בתור שיר הבי-סייד (השיר המשני יותר שנכלל בתקליטונים בהשוואה לשיר ה"איי-סייד" אותו היוצרים לרוב היו מקווים באותה העת שיהפוך ללהיט) בסינגל של השיר "".
אף על פי כן, בהמשך הלהקה החליטה בכל זאת כי ייתכן מאוד שהשיר יזכה להצלחה ברדיו ועל כן הוחלט לעכב את השקת השיר על מנת להוציא אותו לשווקים לבסוף, ב-20 בספטמבר 1982, כסינגל בפני עצמו.
השיר, ובמיוחד השורה בשיר (תרגום חופשי: "החלומות בהם אני מת הם החלומות הטובים ביותר שהיו לי מעולם"), הושפעו מהתאוריות של הפסיכולוג האמריקני ד"ר ארתור ג'נוב, יוצר שיטת הטיפול "הצעקה הראשונית" (Primal Therapy) הדוגלת בשחרור של כאב מודחק, אליהם נחשף אורזבל כאשר קרא את ספרו של ג'נוב "The Primal Scream".
מיקומי השיא של במצעדי הפזמונים ברחבי בעולם בשנים 1982–1983:
הווידאו קליפ של השיר, אשר צולם במקור במהלך קיץ 1982, היה הווידאו קליפ הראשון של להקת Tears for Fears.
הווידאו קליפ מתמקד בקורט סמית אשר מביט במהלך השיר מבעד לחלון במבט קודר בעוד רולאנד אורזבל מבצע ריקוד משונה ממול לבית, על מזח אגם.
הקליפ כולל גם סצנת מסיבה קצרה בה נוכחים חברים ובני משפחה של חברי הלהקה, בהם לין סמית', אשר הייתה באותה העת אשתו של סמית'.
הווידאו קליפ בוים על ידי קלייב ריצ'רדסון, אשר במהלך התקופה נודע במיוחד בשל הווידאו קליפים שביים עבור הלהקה דפש מוד.
גרסת הכיסוי בביצוע מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס
השיר זכה להצלחה מחודשת ניכרת ברחבי העולם, כמעט עשרים שנה לאחר השקתו, כאשר הופקה גרסת כיסוי לשיר שבוצעה על ידי מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס עבור הסרט "דוני דארקו" (2001).
בעוד שהשיר המקורי בביצוע Tears for Fear בוצע באמצעות סינתיסייזרים וכלי הקשה כבדים, הגרסה של אנדרוס וג'ולס הייתה מינימליסטית - אנדרוז שר את השיר בליווי נגינת פסנתר, צ'לו.
הגרסה של אנדרוז וג'ולס יצאה לראשונה לשווקים במהדורת תקליטור במהלך שנת 2002 באלבום הפסקול של דוני דארקו.
אף על פי כן, לאחר שהסרט יצא ב-DVD הוא זכה בהדרגה למעמד של סרט פולחן, ובעקבות כך גרסת הכיסוי זכתה לפופולריות רבה כאשר לבסוף ג'ולס ואנדרוז החליטו להוציא את השיר כסינגל.
השיר יצא כסינגל ב-15 בדצמבר 2003 וזכה להצלחה רבה במיוחד כאשר בין היתר הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
מיקומי השיא של השיר בגרסת הכיסוי במצעדי הפזמונים ברחבי בעולם בשנים 2003–2010:
הווידאו קליפ לגרסת הכיסוי בביצוע מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס בוים על ידי מישל גונדרי (במאי הסרט שמש נצחית בראש צלול).
הווידאו קליפ זכה לפופולריות רבה ביוטיוב כאשר בשיא הפופולריות היו לווידאו קליפ מעל ל-62 מיליון צפיות בחודש דצמבר 2013.
בנוסף לגרסת הכיסוי הנודעת של מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס משנת 2001 לאורך השנים בוצעו גרסאות כיסוי רבות נוספות לשיר, כאשר הבולטות שבהם כוללות את גרסת הכיסוי שביצעו להקת גרגוריאן, אדם למברט וסוזן בויל.
גרסת כיסוי לשיר בוצעה בשנת 2008 גם על ידי השחקנית מלאני פרס עבור פסקול הסרט "איים אבודים".
ב־2015 בוצעה גרסת כיסוי לשיר על ידי Mike Geier - Puddles Pity Party והאלי ריינהרט בגרסה המשלבת מלנכוליות ווינטאג' פופ.
בשנת 2017 ביצעה להקת Imagine Dragons גרסת כיסוי נודעת נוספת לשיר זה.
בהמשך אותה השנה בוצעה גרסת כיסוי נוספת לשיר על ידי השחקנים קיי ג'יי אפא, לילי ריינהרט וקמילה מנדס עבור הסדרה "ריברדייל".
הביצוע הופיע בעונה 2 בפרק 8.
באוגוסט 2020 להקת הגלאם רוק "Palaye Royale" הוציאה גרסת כיסוי לשיר בעקבות נגיף הקורונה והפרעות לאחר מותו של ג'ורג' פלויד.
השיר בגרסת הכיסוי בביצוע של מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס נכלל בסרט "דוני דארקו" משנת 2001.
Made of Stars (בעברית: עשויים מכוכבים) הוא השיר שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2016. השיר בוצע על ידי חובי סטאר שניצח בגמר ה"הכוכב הבא לאירוויזיון".
את מילות השיר, שכולן באנגלית, כתב והלחין דורון מדלי, שכתב גם את מילות השיר "Golden Boy" שיצג את ישראל באירוויזיון 2015. עיבד והפיק מוזיקלית את השיר חן מצגר-אדר.
לאחר שידור גמר התחרות, פנו צופים רבים בפניות לשנות את השיר.
הקליפ עבר עיבוד מחדש וגרסתו הסופית שודרה בטלוויזיה במרץ 2016, והוא זה שנשלח לאירוויזיון.
השיר מוקם במקום השביעי בחצי הגמר בו השתתף, שנערך ב-12 במאי 2016. כך, העפיל למופע הגמר, בו הגיע למקום ה-14 (מתוך 26), וזכה ב-135 נקודות.
"Made in the USA" (בעברית: תוצרת ארצות הברית) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית דמי לובאטו.
השיר פורסם ב-16 ביולי 2013 בתור הסינגל השני מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה Demi.
השיר נכתב על ידי לובאטו, ג'ייסון אביגאן, קורי צ'ורוס, בלייר פרקינס, ויונאס יברג, והופק על ידי האחרון.
"Made in the USA" הוא שיר פופ ורוק קצבי שחוגג
כמו כן, לובאטו פרסמה את השיר בתקופת חגיגות יום העצמאות.
השיר הגיע לשיא של מקום 80 במצעד הבילבורד הוט 100, ונמכרו 275,000 עותקים שלו, על פי נילסן סאונד-סקאן.
הקליפ פורסם ב-17 ביולי 2013 על Vevo והוא בוים על ידי דמי לובאטו וריאן פאלוטה.
הווידאו צולם במשך 3 ימים, מ-1 במאי עד 3 במאי 2013.
הקליפ עוסק בסיפור אהבה של זוג אמריקאי צעיר (בגילומה של איימי טיגרדן ודסטין מיליגן).
לילה אחד, הנערה (טיגרדן) הולכת עם החברים שלה לקרנבל, שם היא רואה את הנער (מיליגן) בפעם הראשונה, והוא מחל לצאת איתה לאורך הדרך.
יום אחד, הנער עוזב את הבחורה מאחורי גבה, ומתגלה כי הוא חייל מוצב באמצע המלחמה.
הוא הבטיח לחזור, ובינתיים, הנערה לבד בבית.
שניהם ניסו לשמור על קשר על ידי כתיבת מכתבים אחד לשני, והנערה חיכתה בקוצר רוח להתכתבות שלו.
השיא של הסיפור מתאר סצנה כאוטית בו הנער בשדה קרב, וצלילי יריות סובבים אותו.
בו זמנית, הבחורה מחלה לנעול את עצמה בחדרה, בדאגה לחבר שלה, והמצב נראה כי זהו סופו.
בסופו של דבר, הנער חוזר הביתה ומתאחד מחדש עם הנערה.
ב-28 ביוני 2013, לובאטו ביצעה את השיר במהלך ההופעה שלה בסדרת הקונצרטים "בוקר טוב אמריקה", במראה חיצוני דומה לתלבושת אותה לבשה באחד מהקליפים מאחורי הקלעים.
ב-11 באוגוסט 2013, ביצעה לובאטו בטקס פרסי בחירת הנוער 2013 עם ניק ג'ונאס בתור המתופף.
השיר היה גם חלק מרשימת הרצועות במסגרת סיבוב ההופעות שלה, "The Neon Lights Tour".
שנה פרס קטגוריה עבודה התוצאה 2014 רדיו פרסי המוזיקה של דיסנישיר הטיולים הטוב ביותר "Made in the USA" 2015 טקס הפרסים של Vevo100 מיליון צפיות
הסינגל זכה להצלחה נאה ברחבי העולם, ונכנס למצעדים רבים.
מדונה הסבירה שהרעיון שמאחורי דמעות הליצן היה לשלב מוזיקה וסיפורים, בהשפעת ליצנים.
כרטיסים למופע הראשון היו זמינים לחברי מועדון המעריצים הרשמי של מדונה, "Icon", והם היו בלתי ניתנים להעברה, כששם האדם הודפס עליהם.
ההופעה הראשונה שנכללה בסיבוב התחילה בעיכוב של ארבע שעות, מכיוון שמדונה ערכה באותו זמן חזרות.
המופע הציג בתוכו את מדונה, כשהיא לבושה כליצן ושרה את שיריה, ובסמוך לכך סיפרה גם בדיחות.
המופע זכה לשבחים רבים, וביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה שהעריכו את אופי הווידוי המופשט שלו ואת בחירת השירים ושילוב הקומדיה.
מדונה הפריכה דיווחים על היותה שיכורה על הבמה, וכינתה אותם כ-"כוזבים" ו"סקסיסטיים".
היא חידשה את המופע ב-2 בדצמבר 2016, והופיעה במיאמי, ארצות הברית.
בהופעה שהתקיימה שם מכרה מדונה ציורים, וחפצי אומנות, עבור תרומות.
תאריךעירמדינהמיקוםצופים10 במרץ 2016מלבורןאוסטרליהתיאטרון הפורום של מלבורן1,5002 בדצמבר 2016מיאמיארצות הבריתפורום פאנה500
Madame X (מעוצב: MADAME X; בעברית: "מאדאם X") הוא אלבום האולפן הארבעה-עשר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
האלבום יצא לאור ב-14 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Medellín", יצא ב-17 באפריל 2019.
בינואר 2018, הצהירה מדונה באינסטגרם שלה, כי היא עובדת על אלבומה הארבעה העשר העתיד לצאת בשנת 2019. ארבעה חודשים לאחר מכן, הופיעה בנשף המט גאלה שהתקיים בניו יורק, עם להיטה "Like a Prayer".
באותה ההופעה שרה מדונה קטע קצר מתוך שיר אשר לא יצא עד היום.
היא טענה כי שיר זה הולך להיכלל באלבומה החדש.
מילותיו של השיר אף עלו לאתר Genius, ביחד עם עטיפת השיר.
במשך שהותה שם, היא פרסמה קטעים מתוך קליפ אשר טרם יצא, ותמונות מתוך האלבום העתידי.
באפריל 2019, אישר מאלומה בראיון כי הוא עובד עם מדונה על שיר חדש.
בסמוך לכך, המפיק המוזיקלי מירווה אחמדזאי שעבד בעבר עם מדונה על אלבומה American Life, אישר כי הוא עובד איתה גם כן על אלבומה העתידי.
בראיון שערכו ווג איטליה עם מדונה, היא אישרה כי אלבומה עתיד לצאת בשנת 2019. ב-14 באפריל 2019, היא פרסמה ברשתות החברתיות קטעי וידאו קצרים ותמונות, הקשורות לאלבום העתידי.
היא אף ציינה כי שם האלבום הוא, Madame X.
יום למחרת פרסמה כי הסינגל הראשון מתוך האלבום "Medellín", בו ישתתף הזמר-יוצר הקולומביאני מאלומה, עתיד לצאת בסמוך לכך.
ב-17 באפריל 2019, הועלה השיר לרשתות הזרמות המדיה.
כדי לקדם את האלבום, יצאה מדונה ב-17 בספטמבר 2019, לסיבוב ההופעות הארבעה-עשר שלה, "Madame X Tour".
"Medellín" – יצא לאור ב-17 באפריל 2019, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
בשיר משתתף הזמר-יוצר הקולומביאני מאלומה.
כמה ימים לאחר צאתו של השיר כסינגל, פרסמה מדונה בערוץ היוטיוב שלה את הקליפ המלא שלו.
בין היתר, העלתה לערוצה גם את האודיו שלו המציג את עטיפת הסינגל.
"Crave" – יצא לאור ב-10 במאי 2019, כסינגל השני מתוך האלבום.
בשיר משתתף הראפר סוואה לי.
"I Rise" – יצא לאור ב-3 במאי 2019, כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום.
בסמוך לצאתו, העלתה מדונה לערוצה את האודיו המלא של השיר, המציג בתוכו אותה מבצעת תנועות ריקוד שונות, לצליליו.
"I Don't Search I Find" – יצא לאור ב-22 במאי 2020, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
"Future" – יצא לאור ב-17 במאי 2019, כסינגל השיווקי השני מתוך האלבום.
בשיר משתתף הראפר האמריקאי קוואבו איתו שיתפה פעולה מדונה עוד בשנת 2018.
"Dark Ballet" – יצא לאור ב-7 ביוני 2019, כסינגל השיווקי השלישי מתוך האלבום.
Madame X Tour הוא סיבוב ההופעות האחד עשר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה אשר החל באמריקה הצפונית ואירופה.
סיבוב ההופעות כלל כ-92 הופעות והחל ב-17 בספטמבר 2019, והסתיים, ב-8 במרץ 2020. סיבוב הופעות זה מלווה את צאת אלבומה הארבעה-עשר, Madame X שיצא ביוני באותה השנה.
בעקבות מגפת הקורונה ביטלה מדונה את המופע שהיה צריך להתקיים ב-10 במרץ 2020, בפריז שבצרפת ואת המופע שהיה צריך להתקיים ב-11 במרץ באותה השנה, באותו המקום גם כן.
זאת בנוסף לכך שביטלה עשרה מופעים נוספים בעקבות פציעה חמורה.
את שלושת המופעים שהיו צריכים להתקיים בבוסטון ביטלה גם כן, בעקבות סיבות רפואיות.
המופע שהיה צריך להתקיים ב-12 בנובמבר 2019, בוטל בשל בעיות בתזמון, תוך שמופע הפתיחה שהיה צריך להתקיים ב-15 בספטמבר 2019, בוטל בגלל בעיות בהפקה.
המופע שהיה צריך להתקיים במקומו ב-7 באוקטובר באותה השנה, בוטל גם כן בעקבות בעיות רפואיות.
הוא אלבום האולפן השיבעה-עשר של אמנית ההקלטות היפנית איומי האמאסאקי.
הוא יצא לאור באמצעות שירות הסטרימינג "AWA Japan" ב-11 במאי 2016, ובסופו של דבר יצא לאור פיזית ודיגיטלית ב-29 ביוני.
זהו אלבום האולפן השבעה עשר של האמאסאקי, מאז אלבום הבכורה שלה והוא נכתב במלואו על ידיה.
זהו גם אלבום האולפן השיבעה-עשר שהופק על ידי המפיק המוזיקלי מקס מאטסורה מאז הופעת הבכורה שלה.
מבחינה מוזיקלית, האלבום מכיל מגוון ז'אנרים וכולל בתוכו מוזיקה של רוק כבד, בלדה ומוזיקה אלקטרונית.
עם יציאתו, Made in Japan קיבל ביקורת מעורבת של פטריק סנט מישל ב"ג'פאן טיימס", שסקר את האלבום בהתבסס על יציאתו לסטרימינג.
אף על פי שלא יצאו לאור סינגלים מהאלבום, הרצועות "Flower" ו"Mad World" קיבלו קטעי וידאו למוזיקה והשיר "FLOWER" בוצע ב-29 ביולי 2016 בתוכנית הטלוויזיה היפנית "Music Station".
האלבום כולל גם קאבר של השיר "Many Classic Moments" של הלהקה היפנית "Globe", אשר יצא לאור לקידום מכירות דרך אלבום המחווה, "Globe20#".
Madhouse (ביפנית: 株式会社マッドハウス) הוא אולפן אנימציה יפני.
האולפן נוסד בשנת 1972 על ידי עובדים לשעבר באולפני "מושי פרו".
במהלך ההיסטוריה יצרו אולפני Madhouse מספר סדרות אנימציה מוצלחות, וגם סרטים באורך מלא.
הסרט הנערה שקפצה בזמן זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בשנת 2006 בפסטיבל בקובה.
בשנת 2011 עברה החברה לשליטת Nippon TV, שהחל משנת 2014 שולטת ב-95% מהמניות.
בייבלייד (2001) (עונה ראשונה בלבד.
עונות V-Force ו-G-Revolution הופקו בשיתוף פעולה עם ניפון אנימציה)
סדרות האנימה של מארוול קומיקס (Marvel Anime) וביניהן איירון מן, וולברין, אקס-מן ובלייד (2011)
וואן פאנץ' מן (2015) (עונה ראשונה בלבד)
Mad Love (בעברית: אהבה מטורפת) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וג'ו.
האלבום יצא לאור ב-14 באוקטובר 2016 על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הדיגיטליים של בילבורד.
Mad Max Beyond Thunderdome: Original Motion Picture Soundtrack הוא פסקול הסרט "מקס הזועם וכיפת הרעם", אשר אותו ביצעו טינה טרנר ומוריס ז'אר.
במקור, הפסקול הופץ באוגוסט 1985, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, אך במהלך השנים הופץ פעמים נוספות על ידי חברות תקליטים שונות.
עם יציאתו נכנס הפסקול אל המקום ה-41 במצעד הבילבורד 200.
הפסקול מכיל בתוכו שישה שירים ומחולק לשני חלקים כאשר החלק הראשון מכיל שירים שבוצעו על ידי טרנר וז'אר ואילו החלק השני של האלבום מכיל שירים שהוקלטו במקור על ידי התזמורת הפילהרמונית המלכותית.
מתוך הפסקול יצאו שני סינגלים.
הסינגל הראשון היה השיר "" אותו ביצעה טרנר אשר הפך ללהיט ענק והגיע למקום ה-2 בארצות הברית.
הסינגל השני מהאלבום היה השיר "One of the Living" אשר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-15 בארצות הברית.
הפסקול עצמו לא זכה להצלחה גדולה כאשר הגיע למקום ה-41 בלבד במצעד האלבומים האמריקאי, וכן לא זכה להצלחה גם במצעדים אחרים של מדינות אחרות בעולם כאשר לא הצליח להתברג בעשירייה הפותחת באף מדינה.
בשנת 2010, יצאה לפסקול מהדורה מחודשת הכוללת חלק משירי האלבום המקוריים לצד שירים חדשים.
שיריה של טרנר לא נכללו בפסקול זה מכיוון שלא קיבלו אישור מחברת התקליטים שלה באותה התקופה.
Mad Hatter הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום הבכורה שלה, .
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, אוליאס, קינטיקה ופריקנסי והופק על ידי פריקנסי גם כן.
לאחר צאתו, נטען כי הוא השיר מוכיח ש-"התינוק הבוכה" עליו הקונספט של האלבום מתבסס, לוקה במחלה נפשית כזו או אחרת.
למרות שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה רבה, כאשר איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-1,000,000 עותקים במדינה.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-23 בספטמבר 2017, תוך שצבר למעלה מ-70 מיליון צפיות.
"Mad Woman" (בעברית: "אישה משוגעת") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore.
עם יציאתו, "Mad Woman" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי הוא מדבר על "סיפורה של אישה אלמנה ונקמנית".
כמו כן, נכתב עליו כי הוא "עוסק בבירור במיזוגיניה".
השיר הופיע במקום ה-16 במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-3.902 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 15.7 מיליון השמעות.
טיילור סוויפט הוציאה בהפתעה את אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore, ב-24 ביולי 2020, בהוצאת ריפבליק רקורדס.
ארון דסנר הפיק עשר רצועות מתוך האלבום, כולל "Mad Woman".
בדומה לרוב הרצועות שהפיק עבור Folklore, "Mad Woman" נוצר באמצעות שימוש בפסנתר, בצורה שתוארה כ"מלודית ורגשית".
סוויפט תיארה את השימוש בפסנתר כדבר ה"מבשר רעות".
במסגרתו נעשה שימוש בכלי נגינה נוספים כמו כינור, ויולה, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, סינתיסייזר, תופים, בס וצ'לו.
בריאיון לאנטרטיינמנט ויקלי בדצמבר 2020, סוויפט רמזה שהשיר נוצר בהשראת האירועים שבאו בעקבות מחלוקת המאסטרס שלה, במסגרתה הסתבכה בסכסוך מתוקשר עם איש העסקים סקוטר בראון, שרכש את קטלוג המוזיקה שלה.
חשבתי שהאלמנט מעורר הזעם ביותר של להיות אישה הוא גזלייטינג.
היו מקרים כאלה בעת הזו עם מישהו שקשור לחיים שלי.
מדובר באדם שניסה לגרום לי להרגיש שאני אשמה בדברים מסוימים.
אני מרגישה שאין לי שום זכות להגיב, או שמא אני משוגעת וכועסת.
איך אני אמורה להגיד 'למה זה מרגיש כל כך רע?'".
"Mad Woman" מאופיין בפסנתר דומיננטי, אותו האנה מלריאה מ-NME השוותה לאלבום I Am Easy to Find של דה נשיונל, משנת 2019. המבקרים פירשו את מילות השיר כביקורת של סוויפט על סקסיזם, והתמודדות עם הטאבו החברתי הנוגע לכעס הנשי.
היא מתייחסת לסטנדרטים מגדריים כפולים בשורות כמו, "אתה דחפת את הדוב הזה עד שהטפרים יצאו / ואתה מוצא משהו לעטוף את הלולאה שלך".
המילים "וגם נשים אוהבות לצוד מכשפות" מתייחסות לדימויים של ציד מכשפות.
מבקרים שונים פירשו את החלק הזה כתגובה של סוויפט כנגד תגובות של נשים שהביעו כלפיה ביקורת בעקבות מחלוקת המאסטרס שלה.
בקוסמופוליטן נערכה הקבלה בין הנרטיב של השיר לבין דמותה של דאינריז טארגאריין מסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס", בה טארגאריין נחשבת לדמות נשית בעלת כוח רב ש"משתגעת" לכאורה (כשם השיר) בנוגע לכס המלוכה וזאת, בנוסף לכך שיש לה דמות נשית אחרת כאויבת הגדולה ביותר שלה.
באנטרטיינמנט ויקלי נכתב שהשיר משקף את התפיסה החברתית של הכעס הנשי: "אם אישה רגשנית או כועסת, היא מתויגת כ"משוגעת", במיוחד דרך המילים "ואין כמו אישה משוגעת / איזו בושה היא השתגעה / אף אחד לא אוהב אישה משוגעת / גרמת לה לכך".
במגזין השוו גם את המסר של "Mad Woman" לזה של "The Man", הסינגל הרביעי של סוויפט מתוך אלבומה Lover משנת 2019: "שני השירים מתמודדים עם דרכי ההגדרה של נשים, אך בעת שב-"The Man" היא מתלוננת על דברים רבים, ב-"Mad Woman" היא ספציפית יותר.
איפה ש-"The Man" חצוף, "Mad Woman" חשוך, ציני וכועס.
בבית השני של "Happiness" מ-Evermore, סוויפט שרה את שתי השורות "תגיד לי, מתי החיוך המנצח שלך; התחיל להיראות כמו גיחוך?" והדבר מתאר את התודעה האופפת את סוויפט.
אלכסנדרה לאנג מ-Dallas Observer החמיאה לסוויפט על כך ששרה על נושאים חברתיים ב-"Mad Woman", וכתבה: "הניגודיות של המנגינה העדינה יותר עם הטקסטים הנוקבים ממחישה את הקו הדק שנשים צפויות לפעול על פי רגשותיהן.
אולי סוויפט התבגרה, אך היא מראה את יכולתה להשתמש במוזיקה שלה כדי לבקר סוגיות חברתיות מערכתיות – ולא רק בן זוג לשעבר".
השיר זכה לביקורות חיוביות רבות מטעם מבקרים המוזיקה, אך הוגדר כ"שיר חלש יותר" בסך הכול, בהשוואה לשירים אחרים ב-Folklore.
אריק מייסון מ-Slant Magazine הרגיש ש-"Mad Woman" טוב מבחינת המסר שלו, אך הדגיש שהוא לא מתוחכם בהשוואה לשאר השירים באלבום.
ברולינג סטון "Mad Woman" דורג במקום ה-90 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
ברשימת "167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג" שפורסמה על ידי BuzzFeed הוא דורג במקום ה-132, בעוד שברשימת "השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג" שפורסמה על ידי NME דורג במקום ה-58. ברשימה דומה שפורסמה על ידי Vulture דורג השיר במקום ה-74.
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג90BuzzFeed167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג132NMEהשירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג58Vulture179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג74
עם הפצתו של Folklore, הופיע "Mad Woman" במקום ה-12 במצעד הספוטיפיי האמריקאי, עם 2.245 מיליון השמעות והפך לאחד מהשירים עם הבכורה הגדולה ביותר של אמנית בארצות הברית בתולדות הפלטפורמה.
כתוצאה מכך, הוא דורג במקום ה-47 במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לאחת מהרצועות היחידות של אמנית בשנת 2020 שהצליחו לעשות זאת.
ברולינג סטון טופ 100 דורג במקום ה-17. הוא דורג במקום ה-27 במצעד שירי הסטרימינג, תוך שבמצעדים האלטרנטיביים דורג במקום העשירי במצעד השירים האלטרנטיביים, העשירי במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים, התשיעי במצעד השירים האלטרנטיביים הדיגיטליים, והתשיעי במצעד השירים האלטרנטיביים (סטרימינג).
במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים שהה השיר במשך שנים עשר שבועות, מה שהפך אותו לאחד מהשירים היחידים בהיסטוריה שעשו זאת מבלי לצאת כסינגל שיווקי או כסינגל.
מחוץ לארצות הברית, זכה "Mad Woman" להצלחה גם כן, כאשר דורג במקום ה-25 במצעד הסינגלים האוסטרלי.
במצעד הסינגלים של סינגפור, דורג במקום ה-25, תוך ש-14 שירים נוספים מ-Folklore (פרט ל-"Peace" ו-"Hoax") דורגו במצעד גם כן.
בממלכה המאוחדת זכה להצלחה נאה, כאשר דורג במקום ה-50 במצעד שירי הסטרימינג.
בקנדה, זכה להצלחה רבה גם כן, כאשר הצליח להגיע למקום ה-38 בקנדה הוט 100, המצעד המייצג את המדינה.
בשבוע בכורתו, הצליח להגיע למקום ה-162 במצעד הסינגלים של פורטוגל.
בסמוך לצאתו, עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי והצליח לצבור שם למעלה מ-65 מיליון השמעות.
במצעדי סוף השנה של בילבורד זכה השיר להצלחה חסרת תקדים, כאשר הפך לאחד מהשירים היחידים בהיסטוריה שדורגו בהם מבלי לצאת כסינגל שיווקי או כסינגל.
במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים השנתי דורג במקום ה-46.
"Mad Woman" בוצע באצטדיון ריימונד ג'יימס בטמפה, פלורידה, ב-15 באפריל 2023. סוויפט הציגה את השיר על ידי הזמנת ארון דסנר, איתו היא שיתפה פעולה, לבמה.
הם ביצעו את השיר ביחד, כשסוויפט הביעה את הערצתה לשיר כדרך לבטא את עצמה ואת רגשותיה.
Madman Across the Water (בתרגום חופשי: מטורף מעבר למים) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר והיוצר אלטון ג'ון, שראה אור ב־5 בנובמבר 1971, על ידי "DJM רקורדס" ו־"Uni רקורדס" .
היה זה האלבום השלישי שהוציא ג'ון ב־1971, ואלבום האולפן הראשון שלו בשנה זו.
הוא יצא לאור כשכבר התבסס מעמדו של ג'ון כאמן מוזיקה פופולרית בולט, וכלל את הסינגלים "Tiny Dancer" ו־"Levon".
"Madman Across the Water" הוא האלבום הראשון שנכתב כולו ויצא לאור לאחר סיבוב ההופעות הראשון והמצליח של ג'ון בארצות הברית.
הוא הושפע מארצות הברית בנושאי כתיבתו ובביצועו, והצליח בה יותר מבכל מדינה אחרת: הוא הגיע שם למעמד אלבום זהב בפברואר 1972, לפלטינה במרץ 1993 ולפלטינה כפולה באוגוסט 1998.
ביוני 2022 יצאה לאור מהדורת דלוקס לציון 50 שנים לצאת האלבום.
שירי האלבום המקורי שנכללו במהדורה הם בגרסת הרימסטר שערך להם טכנאי המאסטרינג עטור הפרסים ב־2016. מהדורת דלוקס כללה 18 רצועות שיצאו לאור לראשונה, בהן גרסאות דמו פסנתר לשירים.
היא הוצעה במגוון פורמטים: מארז סופר דלוקס של שלושה תקליטורי שמע ותקליטור בלו-ריי, שכלל מיקס 5.1 של שירי האלבום, כמו גם ביצועים בהופעות חיות בתוכניות טלוויזיה של ה־BBC, מארז שני תקליטורים, מארז ארבעה תקליטי ויניל ומהדורות צבע של תקליט הוויניל המקורי.
למהדורת סופר דלוקס צורף גם ספר שכלל הסברים על יצירת האלבום, עם הערות מאת ג'ון וטופין.
כמו באלבומיו הקודמים, גם באלבום זה ג'ון הלחין וביצע את תשעת השירים שכתב ברני טופין.
ג'ון היה מותש מעודף הופעות ועבודה.
בנוסף לכך, בהקלטת אלבומו השני, "Elton John", הייתה לג'ון כמות גדולה של שירים, דבר שגרם להכנת האלבום שבא אחריו, "Tumbleweed Connection", להיות קלה, משום ש"היה לנו מצבור".
לעומת זאת, ביצירת "Madman Across the Water" לא היה קיים "מצבור" שירים, אלא ג'ון וטופין החלו ליצור אותו מן ההתחלה, דבר שתרם רבות לקשיים והלחץ שביצירתו (היו מבקרי מוזיקה שטענו שגם מבחינת התוצאה הסופית האלבום קשה יחסית לאלבומיו האחרים של ג'ון).
בנוסף, ג'ון התלונן שפול בקמסטר, שביצע את עיבודי כלי המיתר, הופיע לא מוכן להקלטת רצועת הנושא והפגין חוסר ריכוז באופן כללי, דבר שהלחיץ את ג'ון.
אומנם המפיק דאג'ן ומבקרי מוזיקה דווקא הרעיפו שבחים על ביצועיו של בקמסטר באלבום.
לימים גם ג'ון הביע התפעלות מעיבודיו של בקמסטר.
"Madman Across the Water" היה אלבום האולפן הראשון שנכתב ויצא לאור לאחר סיבוב ההופעות הראשון של ג'ון בארצות הברית.
לעובדה זו היו מספר השלכות על אופי האלבום: ראשית, מרבית השירים עסקו במדינה זו, ובאופן מורגש במיוחד ב־"Holiday Inn", "Indian Sunset" ו־"Rotten Peaches".
שנית, ג'ון שר בכמה מהשירים במבטא אמריקאי – לעיתים מודגש יתר על המידה.
שלישית, בכמה משירי האלבום מתבטאת הנטייה שבאותם ימים לרוק מתקדם, שהגיעה ככל הנראה בהשפעת הופעות משותפות של ג'ון עם להקות בעלות צליל דומה בסיבוב ההופעות האמריקאי.
ההפקה הפרטנית והחמה של האלבום תאמה את הדרישה המתפתחת בקרב רוכשי התקליטים שבאותם ימים לצליל סטריאו באיכות מעולה.
האלבום אף הגיע מותאם לרדיו FM.
בדומה לאלבומי האולפן הקודמים, חברי להקת ההופעות של ג'ון מאז 1970, הבסיסט די מארי והמתופף נייג'ל אולסון , הורשו להשתתף רק בהקלטת רצועה אחת ("All the Nasties"), משום שחברת התקליטים והמפיק גאס דאג'ן לא השתכנעו שהם עדיפים על מוזיקאי אולפן.
משום כך מוזיקאי אולפן ניגנו בשאר הרצועות.
רק לקראת אלבום האולפן הבא, "Honky Château", הצליח ג'ון, ממעמדו כמוזיקאי מפורסם ומצליח, לצרף את אולסון ומארי כנגנים קבועים גם בהקלטות האולפן.
הגיטריסט דייווי ג'ונסטון , שעבד עם דאג'ן בלהקת מגנה כרטה , ניגן גיטרה אקוסטית, מנדולינה וסיטאר במספר רצועות.
לאחר ההקלטות הוא קיבל הזמנה להצטרף כחבר להקה קבוע, וכשיצא האלבום הבא הוא כבר היה חבר להקה.
הופעה ראשונה באלבום זה הייתה לנגן כלי ההקשה ריי קופר.
קופר הצטרף ללהקתו של ג'ון כחבר קבוע בשנת 1974. מעט לפני הצטרפותו ללהקת "יס" כקלידן, השתתף ריק וייקמן באלבום וניגן באורגן האמונד בשלושה שירים.
הייתה זו הופעתם האחרונה של הגיטריסט קיילב קוואיי והמתופף רוג'ר פופ באלבום של ג'ון עד "Rock of the Westies" (1975), אז החליפו את אולסון ומארי, שפוטרו פחות מחודש לאחר יציאתו לאור של האלבום שקדם לו, "Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy".
השיר יצא לאור כשיר הנושא של האלבום "Madman Across the Water", בהקלטה מחודשת עם כריס ספדינג בגיטרה מובילה.
גרסת רונסון כלולה כרצועת בונוס במספר הוצאות מחודשות של "Tumbleweed Connection", וכן באלבום "Rare Masters" (1992).
שיר הנושא בוצע על ידי ג'ון בהופעות לאורך הקריירה.
ברני טופין הכחיש באופן מוחלט כל קשר של השיר לריצ'רד ניקסון, קשר שהופץ בטעות על ידי מעריצים.
המפיק דאג'ן סיפר שבארי מורגן, המתופף ב־"Levon", טעה כאשר דילג על שורה ותופף במקום הלא נכון.
הוא הרגיש בטעות, אך המשיך לתופף.
בסוף השיר הוא בא לחדר הבקרה להתנצל ולומר שצריך לעשות טייק נוסף, אולם דאג'ן וחברי הפקה נוספים חשבו שהתוצאה "מבריקה", ולכן גרסה זו נכללה באלבום.
היה זה האלבום האחרון שהוקלט ב"אולפני טרידנט" בלונדון, אם כי אלבומים אחריו עברו רמיקס או אובר־דאבינג באולפן זה.
כשיצאה לאור "The Classic Years", סדרת המהדורות המחודשות של אלבומי ג'ון המוקדמים, "Madman Across the Water" היה האלבום היחיד שלא כלל רצועות בונוס.
שיר אחד שידוע שנכתב בתקופה בה הוקלט האלבום המקורי הוא "Rock Me When He's Gone", שנכתב עבור עמיתו הוותיק מימי להקת "בלוזולוג'י" ג'ון באלדרי , ויצא לאור באלבומו של באלדרי "It Ain't Easy" .
בביצוע אלטון ג'ון, השיר יצא לאור באלבום האוסף "Rare Masters" וכן נכלל במהדורת דלוקס של "Madman Across the Water" שיצאה לאור ביוני 2022.
"Madman Across the Water" הוא מהאלבומים הפחות מצליחים של ג'ון בהממלכה המאוחדת: הוא הגיע רק למקום ה־41 במצעד האלבומים הבריטי.
תרמה לכך העובדה שלא יצאו סינגלים בבריטניה כלל.
לעומת זאת, בארצות הברית הוא הצליח יותר באופן משמעותי: הוא הגיע למקום השמיני במצעד Billboard Top Pop Albums (כפי שנקרא אז "בילבורד 200").
בפברואר 1972 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב בארצות הברית.
ב־1993 הוא הגיע שם למעמד אלבום פלטינה, וב־1998 הגיע למעמד פלטינה כפולה.
כותב הערות האלבום ג'ון טובלר סבר שייתכן שחוסר הצלחתו המסחרית של האלבום בזמן יציאתו לאור נגרמה בשל הצפת יתר של השוק באלטון ג'ון: היה זה האלבום החמישי של ג'ון שיצא ב־18 חודשים (בין אפריל 1970 לאוקטובר 1971).
נוסף על כך, בבריטניה סבל ג'ון מיחס עוין של העיתונות, שתפסה את העובדה שג'ון היה במרבית זמנו בארצות הברית כחנופה לאמריקאים.
ג'ון אף התלונן על היחס הזה בתוכנית הטלוויזיה של BBC שהושקה לא מכבר The Old Grey Whistle Test : .
בעיתונות שם, נתפס האלבום כמסמן ירידה של ג'ון מהתנופה שצבר באלבומיו הקודמים (זאת כאמור הפוך מהיחס בארצות הברית, שם מכר האלבום היטב).
אלק דאברו, מבקר "רולינג סטון", ייחס חשיבות מרובה למילות השירים, ובעיקר משום כך הייתה לו ביקורת מעורבת על האלבום – הוא תפס רבות מהמילים כבלתי מובנות.
כדוגמה בולטת לכך הוא נתן את "Levon", שם הרגיש שטופין רק "שיחק במילים".
לסיכום כתב דאברו ש־, אך מצד שני ג'ון שר באלבום .
בנוגע לשיר "Levon", כאמור דאברו טען בביקורתו (שנכתבה ב־1972), שטופין "רק משחק במילים".
ב־2013, הודה טופין שאמנם כך נהג לגבי שיר זה: , אמר בריאיון ל"רולינג סטון", .
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר Allmusic, כתב בביקורת רטרוספקטיבית:
צד א' וצד ב' צורפו כרצועות 1–9 במהדורות התקליטור.
מהדורת ה־SACD יצאה לאור לראשונה ב־2004. היא כללה גרסה ארוכה יותר של "Razor Face" ובה קטע הסיום המורחב מאריך את השיר ל־6:42 – גרסה זו ניתנת להאזנה רק במיקס סראונד 5.1. מהדורת ה־SACD זכתה לביקורות נלהבות ממאזינים.
מיקס זה של האלבום נכלל גם בתקליטור בלו-ריי (התקליטור הרביעי) שצורף למהדורת סופר דלוקס של האלבום שיצאה לאור ב־2022.
בשיר "Indian Sunset" מוזכר השם "ג'רונימו".
מהדורת דלוקס לכבוד 50 שנים לאלבום (2022)
מיקס 5.1 מאת גרג פני של כל שירי האלבום "Madman Across The Water".
המיקס יצא לאור לראשונה במהדורת ה־SACD מ־2004.
הופעה בתוכנית "Sounds For Saturday" (הוקלטה ב־11 בנובמבר 1971, שודרה ב־29 באפריל 1972).
הופעה בתוכנית "Old Grey Whistle Test" (שודרה ב־7 בדצמבר 1971).
כל המהדורות כוללות את שירי האלבום המקורי בגרסת הרימסטר שערך להם טכנאי המאסטרינג עטור הפרסים ב־2016.
מהדורת שני תקליטורים כוללת את שני התקליטורים הראשונים לעיל.
לגרסה זאת לא מצורף ספר, אלא הערות אלבום מורחבות ומעודכנות.
מהדורת ארבעה תקליטי ויניל מקבילה למהדורת שלושה תקליטורים, למעט תקליטור הבלו-ריי (סדר השירים מעט שונה, כמתחייב מהפורמט השונה).
בריאן די – הרמוניום (2)
דיאנה לואיס — סינתיסייזר ARP (4, 7)
ג'ק אמבלו – אקורדיון (3)
קיילב קוואיי – גיטרה אקוסטית (6), גיטרה חשמלית (1, 2, 3)
בי.ג'יי קול – גיטרת פלדה הוואית (1)
כריס ספדינג – גיטרה חשמלית (4), גיטרת סלייד (7)
בריאן אוג'רס – גיטרה בס (2)
כריס לורנס – בס כפול (5)
בארי מורגן — תופים (2)