tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כדי לגלות יותר, ליליה מחליטה לעקוב אחרי צ'וקרי יום אחד, וכך מגיעה בעקבותיו למועדון הקברט.
משם, המקום שובה אותה בקסמיו.
עבודתה, במיוחד בסרט זה, נחשבה כפותחת אפיקים חדשים בייצוג של נשים תוניסאיות בקולנוע ובחברה.
בביקורת של מליסה תאקוויי ואוליבר ברטלט של Panafrican לקולנוע וטלוויזיה, פסטיבל של ואגאדוגו (FESPACO) 2015, הם סברו שסרט זה של אמארי היה הסרט היחידי שבלט בין סרטי הפסטיבל הנבחרים.
הם ציינו שלסרט הייתה "איכות של דרמת טלוויזיה על קבוצה של מוזיקאים צעירים והתגובות המגוונות שלהם למערבולת של האביב הערבי."
ראג'זאורוס (שם מדעי: Rajasaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים שהיה קרוב משפחתו של הקרנוטאורוס וחי בתור הקרטיקון לפני 67 מיליון שנה בהודו.
משמעות שמו היא "לטאת מלך/מנהיג" המורכב מהמילה בסנסקריט ראג'ה והסיומת מיוונית עתיקה "saurus" - לטאה.
דינוזאור זה התגלה ב-2003 בחפירות במדינת גוג'ראט בהודו.
הממצאים חשפו שלד חלקי שכלל חלקי גולגולת, עמוד שדרה, עצמות ירכיים וזנב.
דינוזאור זה היה טורף בעל לסתות חזקות וקצרות והיה בעל בליטה מעל ראשו.
אורכו הגיע ל-6.6 מטרים ומשקלו עד 4 טון.
הוא היה בעל זרועות קצרות בעלות 4 אצבעות, ראש קצר ועבה ולסתות שהזכירו לסתות צבוע ונועדו לרסק עצמות.
עוצמת הנשיכה שלו דמתה לזו של אלוזאורוס.
עם זאת ייתכן שהוא גם היה צייד ממארב, מאחר שרגליו היו קצרות מדי לריצה מהירה ארוכה.
הראג'זאורוס חי בהודו בתקופה שהיא הייתה אי שהתנתק מאפריקה ונע צפונה לעבר אסיה.
בהודו הקדומה התפתחו מינים ייחודיים הקרובים למינים אפריקנים, אך בעלי מאפיינים מיוחדים.
האקלים באזור היה טרופי וכנראה שהיו יערות גשם נפוצים.
הראג'זאורוס חי ביערות אלה וצד מיני דינוזאורים אחרים כמו תרופודים קטנים או טיטאנוזאורים גדולים.
דינוזאור זה נכחד לפני 67 מיליון שנה, ייתכן כחלק מהכחדת הקרטיקון הגדולה שהחלה מוקדם יותר בהודו.
ההכחדה נבעה מהתפרצות הרי געש גדולה ומשדות לבה לאורך האזור.
רורי צ'ארלס גרהאם הוא זמר-יוצר בריטי, הידוע בשל קולו הבריטוני העמוק.
הלהיט הראשון שלו "Human", יצא בשנת 2016, ואלבומו הראשון תחת אותו השם יצא בפברואר 2017. בטקס הענקת פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2017, זכה בפרס בחירת המבקרים, תחת קטגוריית "פריצת השנה הבריטית".
רורי צ'ארלס גרהאם נולד ב-29 בינואר 1985 באוקפילד, אשר במחוז מרכז סאסק.
הוא למד באקדמיית קינג'ס רינגמר ברינגמר, משם הועף ונרשם ללמוד בקולג' אוקפילד בכפר מולדתו.
בגיל 5 בהשראת תוכנית הטלוויזיה הקומית
Steptoe and Son החל לעשות ראפ עם דראם נ' בייס.
בהיותו בבית הספר, נמנה עם קבוצת נוער אשר נתמכו על ידי קרן הצדקה The Prince's Trust , שיזמה פרויקט קהילתי שעסק בציור ובגינון בקרובורו .
כשעבר לברייטון, חברו Gi3mo הקים קבוצת ראפ בשם Rum Committee והזמין אותו להצטרף אליהם.
הוא החל להופיע ב-Slip-jam B, שם פגש רורי אנשים שעזרו לו עם הקריירה שלו.
במהלך השנים הבאות תמכו חברי הקבוצה באמני ההיפ הופ פרעה מונץ' ו-KRS-One במועדון הלילה Concorde 2 בברייטון, ובשנת 2012 הוציאו אלבום משלהם בשם Boozetown דרך חברת הממשק בנדקמפ ועוד חנויות מקוונות.
שבועות ספורים טרם הוצאת אלבום הבכורה של Rum Committee, נתבקש רורי לתמוך בג'ואן ארמטריידינג במרכז האירועים "ברייטון דום" .
ללא כל שחרור תקליטור במסגרת עצמית בעבר תחת שמו, הוא עבד עם מפיקי Rum Committee - שרלוק בונס ו-Gi3mo כדי ליצור ולהוציא את האלבום הרשמי הראשון שלו Bluestown, בו אירח רורי באחד משיריו את אמן ההיפ הופ Ceezlin.
את הקריירה המוזיקלית שלו החל רורי במועדוני נוער מקומיים באזור אוקפילד כשהופיע שם, ועדיין ממשיך להופיע באזור.
ב-2013 חתם גרהאם על הסכם פרסום עם וורנר שאפל.
ב-2014 בשיתוף פעולה עם מרק קרו, הוציא גרהאם את המיני-אלבום Wolves דרך חברת התקליטורים Best Laid Plans, אשר כלל 9 רצועות, ובו אירח מספר אמנים, בכללם וינס סטייפלס, Stig of the Dump וקייט טמפסט.
יחד עם להקת סקאנק אנאנסי התארח גרהאם במיקסטייפ ה-3 של להקת באסטיל – VS.
המיני-אלבום שלו Disfigured שיצא ב-2015, הופק אף הוא על ידי חברת התקליטים Best Laid Plans.
הרצועה הראשונה במיני-אלבום - "Bitter End", הושמע בתחנת הרדיו הדיגיטלית BBC Radio 1Xtra , והגיע לרשימת ההשמעה "In New Music We Trust (במוזיקה חדשה אנו בוטחים)" בתחנת הרדיו BBC Radio 1.
הלהיט הראשון של גרהאם "Human", יצא ביולי 2016 על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
השיר דורג במקום ראשון במצעדי פזמונים באוסטריה, בבלגיה, בגרמניה ובשווייץ, והוענק לו התואר אלבום זהב באוסטריה, באיטליה, בגרמניה, בהולנד, בשוודיה ובשווייץ.
השיר "Human" הושמע גם כן בתור שיר הנושא בסרט של שירות פריים וידאו Oasis, בטריילר הרשמי של משחק הווידאו Mass Effect: Andromeda, בטריילר של הסרט כשגיבורים חוזרים (2017) , בסדרת הטלוויזיה הבלתי אנושיים, בפתיח העונה ה-2 של הסדרה אדמת הפקר ועוד.
אלבום הבכורה של גרהאם, נקרא גם הוא "Human" ויצא ב-10 בפברואר 2017. האלבום נפתח עם השיר "Human", כולל בו את הסינגל "Skin" וכולל רצועות שהופקו על ידי מרק קרו, Two Inch Punch וג'וני קאפר.
האלבום זכה באלבום השנה הבריטי לשנת 2017 מטעם תחנת הרדיו של ה-BBC וגרהאם נבחר למועמד "אמן השנה".
מאוחר יותר בשנת 2017 שיתף גרהאם פעולה עם הלהקה הווירטואלית גורילז, והופיע בשיר "The Apprentice" במהדורת הדלוקס של אלבומם ה-5 "Humanz".
גרהאם גם ביצע וכתב חלק מהשיר "Broken People" מסרט הנטפליקס של ויל סמית' משנת 2017 - "Bright".
ב-16 במאי 2018 אמור היה להופיע בישראל, אך ביטל את הופעתו מבלי להסביר מדוע.
ב-11 בינואר 2019, הוא הוציא, בשיתוף עם קלווין האריס, את הסינגל "Giant".
באפריל 2021 הוציא סינגל בשם "Anywhere Away from Here" יחד עם הזמרת פינק.
בספטמבר 2017 לגרהאם ולבת זוגו, בת' רואוי, נולד בנם הבכור.
בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת 2017 גרהאם הביע תמיכה במנהיג מפלגת הלייבור, ג'רמי קורבין.
בריאיון לערוץ 4 הבריטי, אמר שהוא רואה בקורבין והוסיף כי הוא יכול .
גרהאם הוא פטרון של קרן הצדקה AudioActive.
בהצהרה רשמית למען קרן הצדקה אמר גרהאם כי: .
סאבראמניאן ראג'ה קרישנאמורת'י הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת אילינוי, מאז 2017.
ב-1973 נולד קרישנאמורת'י למשפחה דוברת טמילית בניו דלהי, בירת הודו.
משפחתו היגרה לארצות הברית והתיישבה בבאפלו שבמדינת ניו יורק כשהיה בן שלושה חודשים במטרה שאביו יוכל ללמוד לימודים גבוהים.
חרף מספר קשיים כלכליים חייבו את משפחת קרישנאמורת'י להשתכן בדיור ציבורי ולקבלת סיוע מתוכנית הסיוע לתזונה משלימה (Supplemental Nutrition Assistance Program, או בשמה הידוע "Food Stamp Program") במשך תקופה מסוימת, ב-1980 עבר קרישנאמורת'י לפאוריה שבאילינוי, שם היה אביו פרופסור באוניברסיטת בראדלי והמשפחה זכתה לחיים ממוצעים ממעמד הביניים.
קרישנאמורת'י למד בבית הספר הציבורי בפאוריה ואף היה מצטיין בכיתה בה למד בתיכון.
קרישנאמורת'י למד באוניברסיטת פרינסטון, שם סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת מכונות.
לאחר מכן קיבל תואר דוקטור במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
לאחר שסיים את לימודיו בהרווארד, היה קרישנאמורת'י עוזר משפטי של השופטת ג'ואן ב.
מאוחר יותר עבד במטה הבחירות של ברק אובמה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס הראשון של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-2004 עבד במטה הבחירות של אובמה לסנאט של ארצות הברית ב-2004 וסייע בכתיבת הנאום המרכזי שנשא אובמה בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004.
קרישנאמורת'י היה שותף במשרד עורכי הדין "קירקלנד ואליס" וכעוזר לתובעת הכללית של אילינוי ליסה מדיגן.
הוא כיהן כסגן גזבר המדינה של אילינוי, אלכסיי ג'אנוליאס, בשנים 2007–2009. ב-2010 התמודד קרישנאמורת'י על מועמדות המפלגה הדמוקרטית למבקר המדינה של אילינוי.
הוא הפסיד בבחירות המקדימות לדייוויד א.
מילר בפער של פחות מאחוז בודד.
ב-2012 התמודד על המועמדות הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס השמיני של אילינוי בבית הנבחרים אך הפסיד למועמדת תמי דקוורת'.
כאשר דקוורת' התמודדה לסנאט האמריקאי בבחירות 2016 בארצות הברית, הכריז קרישנאמורת'י שוב על מועמדותו לבית הנבחרים.
הוא זכה בבחירות המקדימות במרץ 2016 עם 57% מהקולות.
ביום הבחירות הכלליות בנובמבר זכה קרישנאמורת'י במרב קולות הבוחרים וגבר על יריבו מהמפלגה הרפובליקנית, לאחר מסע בחירות בו נשבע להילחם בקונגרס עבור משפחות מעמד הביניים.
בראשית ינואר 2017 קרישנאמורת'י הושבע לתפקידו.
קרישנאמורת'י חבר בוועדת המודיעין של בית הנבחרים וכן בוועדת הפיקוח והרפורמה הממשלתית.
ביוני 2018 צידד קרישנאמורת'י בנשיא טראמפ כאשר זה ביקר את ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו על שתקף את מדיניות הטלת המכסים של טראמפ.
באוגוסט 2019 הביע קרישנאמורת'י את התנגדותו לסירובה של ממשלת ישראל להתיר את כניסתן של חברות הקונגרס האנטי-ישראליות רשידה טליב ואילהאן עומאר אל מדינת ישראל, ויצא חוצץ נגד מה שכינה "החדרת ההעדפות הפוליטיות הפנימיות של הנשיא טראמפ אל מדיניות החוץ של ארצות הברית".
בד בבד, קרישנאמורת'י נמנה את חברי בית הנבחרים הדמוקרטים שביקרו את עומאר על טענותיה כי פוליטיקאים אמריקאים תומכים בישראל בגלל כסף שניתן להם בידי איפא"ק, וכינה את דבריה "חסרי רגישות ושגויים".
באפריל 2022 הוא גינה אמירות של איימי וקס נגד קהילת יוצאי הודו בארצות הברית.
ב-7 במאי הודיע קרישנאמורת'י על התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית למושבו של הסנאטור הפורש דיק דרבין בבחירות 2026.
ראגנארוק (בנורווגית: Ragnarok) היא סדרת דרמה ופנטזיה בשפה נורווגית בהשראת המיתולוגיה הנורדית ששודרה לראשונה בנטפליקס ב-31 בינואר 2020. הסדרה מופקת על ידי חברת ההפקה הדנית SAM Productions.
הסדרה מתרחשת בעיירה הנורווגית הבדיונית אדה שבמערב נורווגיה, שנגועה בשינוי האקלים ובזיהום תעשייתי שנגרם על ידי המפעלים של "יוטול תעשיות" שבבעלות משפחת יוטול המקומית, המשפחה החמישית בעושרה בנורווגיה.
בני יוטול הם למעשה ארבעה יוטונים, ענקים שהתחזו למשפחה באדה (המתוארת בתור העיר האחרונה בנורווגיה שהתנצרה).
בני יוטול מתעמתים עם מגנה, נער מתבגר שמופתע לגלות שהוא התגלמותו של תור ומתחיל במאבק נגד אלו שהורסים את כדור הארץ.
בן העשרה מגנה, אמו ואחיו הצעיר לוריץ חוזרים לעיירה הנורווגית אדה לאחר שנים רבות של היעדרות.
אביהם נפטר באדה בילדותם והם עזבו.
כאשר הם נכנסים לאדה, מכוניתם נתקעת מאחורי זקן על רכב חשמלי באמצע הדרך, שמפסיק לנסות לפנות ימינה.
מגנה יוצא מהרכב לעזור, ופונה אליו על ידי אשתו של הזקן.
היא אומרת למגנה שהוא ילד טוב ומביטה אליו בעוצמה לפני שהיא נוגעת במצחו.
שני האחים מתחילים ללמוד בתיכון המקומי ומגנה המסורבל מתיידד עם איזולדה, שמתנגדת לזיהום ותומכת באיכות הסביבה.
מאוחר יותר מתה איזולדה כשנראית שהיא מצניחה את עצמה אל קווי חשמל.
באותו לילה, מגנה המבולבל מחזיק בפטיש המזחלות של אביו כשהברק ממלא את השמיים.
הוא זורק את הפטיש וזה נעלם בעננים.
התיכון מבכה את מותה של איזולדה כשמגנה חושד שלא מדובר בתאונה.
מגנה מגלה שהפטיש שזרק עבר 1500 מטר וניפץ את שמשת מכוניתו של וידאר יוטול, אבי משפחת יוטול והתרחשויות מוזרות קורות בנשף הריקודים בבית הספר.
וידאר מודה בפני אשתו שהרג את איזולדה.
גרי, בת כיתתו וחברתו של מגנה, מבחינה שמשהו לא בסדר במשפחת יוטול, כולל תמונות בנות מאה שנה ואף יצירות אמנות ישנות יותר המציגות את היוטולים ללא שינוי ממראיהם בהווה.
מגנה לומד שהוא יכול לרוץ במהירות על-אנושית, ולא נפגע כשהוא נדרס על ידי מפלסת שלג שנסעה במהירות 50 קמ"ש.
היוטולים מזמינים אותו לארוחת ערב ואחרי שתיית תמד, הוא מבין שבני המשפחה אינם כפי שהם נראים, כמו האם רן יוטול שעוצרת אותו ואז מנצחת אותו בהיאבקות ידיים.
כשהוא מביט במראה, הוא רואה גרסת לוחם מזוקן של עצמו.
מגנה ממשיך בעבודתה של איזולדה בחקירת היוטולים ותפקידם בבעיית זיהום המים של אדה תוך כדי למידה נוספת על יכולותיו והתחמקות מהיוטולים החשודים יותר ויותר.
אמו של מגנה מתקשרת עם אביה של איזולדה, אריק.
מגנה ובנם של בני יוטול, פיור, מתאהבים בגרי, שנראה שאכפת לה משניהם אך בוחרת להיות עם פיור.
בסוף הסדרה מתברר כי מגנה דמיין את כל המתרחש בעונות הקודמות, ככל הנראה עקב מחלת נפש, והדברים כלל לא התרחשו.
דייוויד סטקסטון בתפקיד מגנה סייר
יונס סטרנד גראווי בתפקיד לוריץ סייר, אחיו של מגנה
הרמן תומרמראס בתפקיד פיור, ה"בן" בגיל התיכון במשפחת יוטול.
תרזה פרוסטאד אגסבו בתפקיד סקסה, "הבת" התיכונית במשפחת יוטול
אמה בונז בתפגיד גרי, מושא אהבתם של מגנה ופיור
הנרייט סטנסטרפ בתפקיד טוריד סייר, אמם של מגנה ולוריץ
גיסלי אורן גרדארסון בתפקיד וידאר, טייקון מקומי ו"האבא" במשפחת יוטול
סיננובה מקודי לונד בתפקיד רן, מנהלת בית הספר התיכון ו"האמא" במשפחת יוטול
אילבה ביורקאאס תדין בתפקיד איזולדה, פעילה ירוקה וחברתו של מגנה
אוד-מגנוס וויליאמסון כאריק, אביה של איזולדה ומורה בבית הספר התיכון
אלי אן לינסטאד בתור וונש, שמעירה את כוחותיו של מגנה.
הסדרה מחזיקה בדירוג של 7.3 ב- IMDb.
באתר Wired נאמר שהסדרה ראגנארוק היא "פיקציה על שינויי אקלים", "עגום, אקסצנטרי" והשווה אותו לזיכיון דמדומים.
מועדון ה-AV השווה את הסדרה גם לדמדומים.
באתר Rotten Tomatoes, הסדרה זכתה לדירוג של 63% מצד הצופים.
הסדרה לא התקבלה יפה על ידי חלק מהתקשורת הנורווגית.
VG קרא לה שטויות ונטען שם שהדמויות, העלילות והדיאלוג היו כישלון וצוין כי למרות שהסדרה דוברת נורווגית זה מרגיש יותר כמו סדרה דנית.
למרות שהעלילה מתרחשת במערב נורווגיה, הדמויות אינן מדברות בניב מערבי.
Dagbladet כינה זאת תערובת של סקאם ומיתולוגיה נורדית, "גרוע כמו שזה נשמע".
סבטה יאלפרגדה ראו היא זמרת-יוצרת, ראפרית ופזמונאית הודית-אמריקאית, הידועה כמי ששיתפה פעולה ביחד עם אמנים כמו גוון סטפאני, איגי אזליה, פיפת' הרמוני, נייף פארטי ופול אאוט בוי.
כמו כן, היא בולטת ככותבת שירים שהפכו ללהיטים כמו "Change Your Life" ו-"Centuries".
בשנת 2016 זכתה בפרס הפופ של BMI.
בשנה שלאחר מכן, השתתפה בלהיט "Done Da Da" של מיסארי.
ראג'ה קומארי נולדה כסבטה יאלפרגדה ראו להורים טלוגיים בקלרמונט, קליפורניה.
קומארי בעלת תואר ראשון בלימודי דת, בדגש על דתות דרום אסיה.
הוריה מילאו תפקיד חשוב בפיתוח דמותה ההודית והכשירו אותה להיות רקדנית קלאסית הודית שהתחילה להופיע בגיל 5. בריאיון לרולינג סטון סיפרה ראג'ה קומארי כי היה לה קשה כנערה בדרום הודו שגדלה בלוס אנג'לס והוסיפה שהייתה בודדה.
בעודה בכיתה ה', האזינה קומארי למוזיקת היפ-הופ כמו The Score של פוג'יז.
עד גיל 14, היא הייתה ידועה בכיוני "הנסיכה ההודית" (IP) או "ראג'ה קומארי".
קומארי כתבה, הופיעה או ביצעה שירת רקע במספר שירים בולטים כולל סינגל הפלטינה הכפולה "Centuries" של פול אאוט בוי, הלהיט "Change Your Life" של הראפרית איגי אזליה, Brave Enough של לינדזי סטירלינג ו-"Set Me Free" של באז לורמן.
בהמשך, לקחה חלק ביצירת האלבום Reflection של פיפת' הרמוני.
היא לקחה חלק ביצירת השיר "Like Mariah" של פיפת' הרמוני וטייגה שנכתב על הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, ועל העובדה שהיא האישה השלישית הנמכרת ביותר בכל הזמנים באמריקה.
בשנת 2017 השתתפה קומארי בלהיט "Done Da Da" של זמר ה-R&B והפופ הלבנוני-קנדי מסארי.
בין היתר, שיתפה פעולה עם גוון סטפאני באלבום, This Is What the Truth Feels Like, שיצא לאור בדצמבר 2016. קומארי הוציאה מיקסטייפ בשם Curry Sauce Vol.
1, ומיני-אלבום בשם, The Come Up.
בשנת 2019 הוציאה קומארי את המיני-אלבום השני שלה, Bloodline.
האי ראגד הוא אי ממערב לאי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים.
אורכו של האי ראגד 4.8 קילומטרים; רוחבו של האי ראגד 1.6 קילומטרים.
שטחו של האי 10.4 קילומטרים רבועים.
שיא גובהו של האי 256 מטרים מעל פני הים (בפסגת סן סטפנו)
האי ראגד התגלה בשנת 1819 על ידי המפליגים באניית ציד כלבי הים אספיריטו סנטו (Espirito Santo) שאותה שכרו סוחרים אנגליים בבואנוס איירס, והיא הפליגה לאיי שטלנד הדרומיים בפיקודו של רב החובל ג'וזף הרינג (Joseph Herring).
הספינה הגיעה למפרץ בחוף הצפוני של האי (הקרוי כיום מפרצון הרסיליה), בו, ביום חג המולד 1819, ירדו אנשי הצוות לחוף, והיו האנשים הראשונים שהגיעו אל האי.
הצוות הכריז על האיים, כאיים תחת ריבונותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
מספר ימים לאחר מכן, ב-23 בינואר 1820 הגיע למפרץ הבריג האמריקאי הרסיליה (Hersilia) בפיקודו של קפטן ג'יימס שפילד (James Sheffield) וסגנו, עם בן הזוג הראשון אלוף בנסון (Elof Benson) וסגנו השני נתנאל פאלמר (Nathaniel Palmer) - ספינת צייד כלבי הים האמריקאית הראשונה באיי שטלנד הדרומיים.
מקור השם תיאורי, והשימוש בו מקובל החל משנות ה-20 של המאה ה-19.
באנגלית "ראגד" משמעו "בתרוני" או "טרשי"
ראג'נאת' סינג (בהינדי: राजनाथ सिंह ; נולד ב-10 ביולי 1950) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כשר ההגנה של הודו וכסגן יושב ראש הלוק סבהה.
לשעבר יושב ראש מפלגת העם ההודית, שר הפנים של הודו, וראש השרים של אוטר פרדש.
ראג'נאת' סינג נוד בכפר בהרואה באוטר פרדש ב-10 ביולי 1950 לשפחת איכרים.
ב-1964, כשהיה בן 13 הצטרף לראשטריה סוויאמסווק סאנג ובמהלך לימודיו באוניברסיטת גוראקפור היה מזכיר , גוף הסטודנטים של הראשטריה, בין 1969 ו-1971.
סינג קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה בפיזיקה מהאוניברסיטה, ולאחר לימודיו היה למורה במכללה במירזאפור, שם היה למזכיר הסניף המקומי של הראשטריה ב-1972 וב-1974 הצטרף לבהרטיה ג'אנה סנג.
במהלך מצב החירום בהודו, מיוני 1975 עד מרץ 1977 נאסר סינג, כמו מרבית חברי האופוזיציה.
סינג נבחר לראשונה ל ב-1977 מטעם מפלגת ג'נטה, בה התאחדו כלל מפלגות האופוזיציה.
לאחר התפוררות המפלגה ב-1980 הצטרף למפלגת העם ההודית שהוקמה מחדש, תחת הבהרטיה ג'אנה סנג.
ב-1983 נבחר למזכיר המפלגה באוטר פרדש, וב-1984 לנשיא ה, תנועת הנוער של מפלגת העם ההודית, במדינה.
ב-1986 מונה למזכיר הכללי של בהרטיה ג'נטה יווה מורקה, וב-1988 לנשיא הארגון.
ב-1988 נבחר סינג ל, הבית העליון.
לאחר שמפלגת העם זכתה ברוב באספה בבחירות ב-1991, מונה לשר החינוך בממשלת המדינה.
במהלך כהונתו שוכתבו ספרי המתמטיקה וההיסטוריה של המדינה.
ב-1992 פוזרה ממשלת אוטטר פרדש בטענה של התמוטטות החוק והסדר בעקבות הריסת מסגד באבור, וכהונתו תמה.
בבחירות לאספה המחוקקת ב-1993 הובס סינג.
ב-1994 נבחר סינג לרג'יה סבהה מטעם אוטר פרדש, ובנובמבר 1999 מונה לשר לתחבורה יבשתית בממשלת אטאל ביהארי ואג'פאיי השלישית.
במקביל, מונה ב-1997 ליו"ר סניף המפלגה באוטר פרדש, ולא משך את ידו מהפוליטיקה הפנימית במדינה.
באוקטובר 2000 נבחר סינג לראש השרים של אוטר פרדש, וכיהן בתפקיד עד התפטרותו מרץ 2002, לאחר שממשלתו איבדה את הרוב באספה.
סינג חזר לרג'יה סבהה מטעם אוטר פרדש בנובמבר 2002, וחזר לממשלת ואג'פאיי במאי 2003, הפעם כשר החקלאות.
כיהן בתפקיד עד תבוסת מפלגת העם בבחירות ללוק סבהה ב-2004.
ב-2006 התפטר לאל קרישנה אדוואני מראשות מפלגת העם, וסינג נבחר לנשיא המפלגה.
סינג התפטר ב-2009 לאחר תבוסת המפלגה בבחירות ללוק סבהה, למרות שהוא עצמו נבחר לראשונה לוק סבהה.
הוא חזר ונבחר לנשיא המפלגה ב-2013 כשהוא מכהן עד לאחר ניצחון המפלגה בבחירות בהודו ב-2014.
בממשלת מודי הראשונה שימש סינג כשר הפנים.
בממשלתו השנייה שהושבעה ב-2019 מונה לשר ההגנה, תפקיד שהוא מחזיק גם בממשלת מודי השלישית שהושבעה ביוני 2024.
ראגו פֶן שפירושו ראגו משובח (בצרפתית ובגרמנית: Ragoût fin) הוא ראגו, המוגש בדרך כלל כמנה ראשונה במטבח הגרמני הקלאסי, בעיקר בברלין, המורכב מבשר לבן (חזה עוף ועוד) וחלקי פנים ברוטב בשאמל.
הסברה שמקורות המאכל בצרפת אינם מאושרים, הסברה הזו היא שמקור המאכל במהגרים הוגנוטים שברחו מצרפת והגיעו לברלין.
אלא שסברה זו שההוגנוטים הביאו אותו לברנדנבורג-פרוסיה בסוף המאה ה-17 אינה יותר מהנחה מעורפלת, משום שהמונח ראגו במשמעותו הנוכחית קיים רק במטבח הצרפתי.
סביר יותר ששם המתכון נובע ממחברי ספרי הבישול שתרגמו את המתכון סלפיקון (Salpicon) (שהוזכר כבר ב-1712) כראגו פן.
מאכל דומה ידוע בגרמניה המזרחית לשעבר בשם Würzfleisch או Harzer Würzfleisch, שמשתמש בבשר חזיר או בשר עוף במקום בשר עגל.
החלק העיקרי של ראגו פן מורכב מבשר עגל, שקדי עגל, מוח עגל, לשון ומח עצם, חזה עוף ודג, כולם מבושלים בציר עם חומץ או נחתכים לקוביות ומבושלים בחמאה.
המרכיב השני הוא רוטב בשמל על בסיס רביכה בהירה, ציר, יין לבן, אנשובי, מיץ לימון, שמנת ופטריות מאודות שמעורבבות בחלמון ביצה.
את הקוביות והרוטב מערבבים, מחממים באמבט מרים ואז אופים בכוסות, או בפחזניות גדולות של בצק עלים עם פירורי לחם, גבינה וחמאה.
הראגו מתובל לאחר מכן ברוטב ווסטרשייר ומיץ לימון.
כיום, ראגו פן נמצא בעיקר בקופסאות שימורים, כי ההכנה שונה מאוד מהמתכון המקורי.
מחית עוף, מעובה בחלבון ביצה, משמשת לרוב להחלפת בשר עגל, בשר האיברים הפנימיים ודגים.
לאחר מגפת ספגת המוח של סוף שנות ה-80, השימוש במוחות העגל הפך לנדיר, אפילו בראגו פן איכותי.
רַאגְ'פּוּטִים (מסנסקריט: rājaputra, מילולית "בן מלך") הם מקבץ מורכב גדול של קאסטות, קרובי משפחה וקבוצות מקומיות, החולקים מעמד חברתי ואידאולוגיה ממוצא גנאלוגי שמקורם בתת-היבשת ההודית.
המונח ראג'פוט מכסה קלאנים מצד האב שונים הקשורים היסטורית ללוחמה: כמה קלאנים טוענים למעמד של ראג'פוטים, אם כי לא כל התביעות מקובלות באופן אוניברסלי.
לפי חוקרים מודרניים, כמעט כל הקלאנים הראג'פוטיים מקורן בקהילות איכרים או רועים.
עם הזמן, הראג'פוטים הופיעו כמעמד חברתי המורכב מאנשים ממגוון רקעים אתניים וגאוגרפיים.
מהמאות ה-12 עד ה-16, החברות במעמד זה הפכה לרוב תורשתית, אם כי תביעות חדשות למעמד של ראג'פוט המשיכו להישמע במאות אחר כך.
כמה ממלכות בשליטת ראג'פוטים מילאו תפקיד משמעותי באזורים רבים של מרכז וצפון הודו מהמאה השביעית ואילך.
אוכלוסיית הראג'פוטים ומדינות הראג'פוטים לשעבר נמצאות בצפון, במערב, במרכז ובמזרח הודו וכן בדרום ובמזרח פקיסטן.
אזורים אלה כוללים את ראג'סטאן, דלהי, הריאנה, גוג'ראט, מזרח פנג'אב, מערב פנג'אב, אוטר פרדש, הימאצ'ל פרדש, ג'אמו וקשמיר, אוטראקהאנד, ביהר, מאדהיה פרדש וסינד.
המילה ראג'פוטרה (בסנסקריט: राजपुत्र; מילולית "בן מלך") מוזכרת בכמה כתבי קודש הינדואיסטים עתיקים כמו ריג ודה, ראמאיאנה ומהאבהארטה.
המילה מופיעה לראשונה במובן אחר מאשר המשמעות המילולית שלה ב מהמאה ה-7 מ בהתייחס לחייל שכיר חרב, בעוד שבמאה ה-8 בטקסט של מסינד, היא משמשת במובן של פרשי עילית.
מציין כי האצולה הצבאית של שליט סינד , שאליה מתייחסים החאץ' נאמה ואחמד אל-בלאד'רי, יכולה להיראות כראג'פוטים במובן המקורי של המילה.
בכרוניקה מהמאה ה-12 המילה שימשה במובן של בעל קרקע.
מקורם של הראג'פוטים היה נושא לוויכוח בין היסטוריונים.
ההיסטוריון קובע: "היסטוריונים מודרניים פחות או יותר מסכימים שהראג'פוטים מורכבים מקבוצות שונות כולל שודרה ושבטים.
חלקם היו ברהמינים שהפכו ללוחמים, וחלקם היו משבטים - ילידים או זרים".
לפיכך, הקמת קהילת הראג'פוטים הייתה תוצאה של גורמים פוליטיים שהשפיעו על ניידות הקאסטות, שנקראו על ידי כמה חוקרים ו על ידי אחרים.
חוקרים מודרניים מסכימים שכמעט כל הקלאנים הראג'פוטיים מקורם בקהילות איכרים או רועים.
ההיסטוריון האמריקני דן בשלוש תאוריות בעידן הראג' וסופרים מוקדמים על מקורות הראג'פוטים ומפרט את הסיבות מדוע תאוריות אלו נדחות על ידי מחקר מודרני.
סופרים בריטים מהתקופה הקולוניאלית אפיינו את הראג'פוטים כצאצאים של הפולשים הזרים כגון הסקיתים או ההונה, והאמינו כי מיתוס ה הומצא כדי להסתיר את מוצאם הזר.
לפי תאוריה זו, מקורם של הראג'פוטים כאשר הפולשים הללו נטמעו בקטגוריית קשטרייה במהלך המאה ה-6 או ה-7, לאחר קריסת אימפריית גופטה.
בעוד שרבים מהסופרים הקולוניאליים הללו הפיצו את תאוריית המקור הזר הזו כדי לתת לגיטימציה לשלטון הקולוניאלי, התיאוריה נתמכה גם על ידי כמה חוקרים הודים, כמו .
התאוריה השנייה שהופצה על ידי שהאמין ב ושכל האוכלוסייה ההודית של המאות ה-9–10 הייתה מורכבת מגזע אחד בלבד – הארים שעדיין לא התערבבו עם השודרים או הדראווידים.
סינג כותבים שמקורם של הראג'פוטים מהקשטריים של האפוסים – ראמאיאנה ומהאבהארטה.
וידיה מבסס את תאוריה זו על תכונות מסוימות - כמו אומץ ו"כוח פיזי" של דמויות מהאפוסים כמו ו ואומץ ליבם של הראג'פוטים.
הילטבייטל הגיע למסקנה שניסיונות כאלה להתחקות אחר ראג'פוטים ממקורות אפיים ודיים הם "לא משכנעים" ומצטט את ההיסטוריונית האמריקנית וב.
צ'אטופאדהייה המתייגים את ההיסטוריוגרפיה של וידיה על הראג'פוטים כ"לעיתים קרובות חסרת תקווה".
קבוצה שלישית של היסטוריונים, הכוללת את ג'אי נאריין אסופה, העלתה תאוריה שהראג'פוטים היו ברהמינים שהפכו לשליטים.
עם זאת, "טיעונים צרי אופק" ו"ראיות מומצאות" כגון צורת הראש, סטריאוטיפים תרבותיים וכו' נדחים על ידי הילטבייטל שמתייחס לטענות כאלה ולהתייחסויות האפיות של אסופה כ"מרחיקות לכת" או "בלתי מובנות".
מחקרים עדכניים מצביעים על כך שהראג'פוטים הגיעו ממגוון של רקעים אתניים וגאוגרפיים ומווארונות שונות.
טנוג'ה קותייאל קובע: "בדיווחים האתנוגרפיים הקולוניאליים, במקום להתייחס לראג'פוטים כאילו יצאו מקהילות אחרות, , , , , ג'אט, , כולם טוענים לעבר ראג'פוטי מהמקום שבו הם טוענים שהם 'נפלו'.
תהליכים היסטוריים, לעומת זאת, מרמזים בדיוק על ההפך".
פירוש המילה "ראג'פוט" לפני המאה ה-15 היה 'פרש', 'חייל', 'ראש כפר' או 'מפקד כפיף' .
אנשים שהמילה "ראג'פוט" הייתה קשורה אליהם לפני המאה ה-15 נחשבו לווארנה–סמקרה ("מוצא קסטה מעורב") ונחותים מקשטרייה.
עם הזמן, המונח "ראג'פוט" בא לציין מעמד פוליטי תורשתי, שלא בהכרח היה גבוה במיוחד: המונח יכול לציין מגוון רחב של בעלי דרגות, מבן מלך בפועל ועד לבעל הקרקע הנמוך ביותר.
לדברי חוקרים, בימי הביניים "היחידות הפוליטיות של הודו נשלטו כנראה לרוב על ידי גברים ממוצא נמוך מאוד" וזה "עשוי להיות ישים באותה מידה עבור קלאנים רבים של 'ראג'פוטים' בצפון הודו".
ההיסטוריון האמריקני הסביר שתהליך זה של מתן אפשרות לשליטים, לעיתים קרובות ממוצא חברתי נמוך, מעמד "נקי" באמצעות ניידות חברתית במערכת ארבע הווארנות ההינדואית משמשת כאחד ההסברים לאריכות החיים של הציוויליזציה ההודית הייחודית.
סיפורי ימי הביניים על המתארים לוחמים ראג'פוטים, , ו הנלחמים זה לצד זה, כמו גם טקסטים אחרים מימי הביניים מעלים טענות של במדבר טהאר לדרגה גבוהה יותר בחברה.
בהדרגה, המונח ראג'פוט הפך לציון מעמד חברתי, שנוצר כאשר קבוצות השבטים והנוודים השונות הפכו לאריסטוקרטים בעלי קרקעות, והפכו למעמד השליט.
קבוצות אלו קיבלו את התואר "ראג'פוט" כחלק מתביעתן לתפקידים ודרגות חברתיות גבוהות יותר.
מהספרות המוקדמת של ימי הביניים עולה כי מעמד ראג'פוט זה שהוקם בזמן זה כלל אנשים ממספר קאסטות.
לפיכך, הזהות הראג'פוטית אינה תוצאה של מוצא משותף.
במקום זאת, היא הופיעה כאשר קבוצות חברתיות שונות של הודו של ימי הביניים ביקשו לתת לגיטימציה לכוחן הפוליטי החדש שנרכש על ידי תביעת מעמד של קשטרייה.
קבוצות אלו החלו להזדהות כראג'פוט בזמנים שונים, בדרכים שונות.
לפיכך, חוקרים מודרניים מסכמים שהראג'פוטים היו "קבוצה של מעמד פתוח" מאז המאה השמינית, רובם לוחמים אנאלפביתים שטענו שהם גלגולים של הודים קדומים בני מעמד הקשטרייה - טענה שלא הייתה לה בסיס היסטורי.
יתרה מזאת, תביעת מעמד קשטרייה מופרכת זו הראתה ניגוד חד לווארנה הקלאסית של הקשטרייה כפי שמתוארת בספרות ההינדית שבה מתוארים בני הקשטרייה כשבט משכיל ועירוני.
ההיסטוריון מזכיר את דעתו של החוקר ההודי , אשר מחשיב גם את שושלות הראג'פוט המפורסמות של הודו של ימי הביניים כמי שהגיעו מקאסטות שאינן קשטרייה.
ההיסטוריון האמריקני כתב כי בתקופת האימפריה המוגולית, נישואים היפרגמיים "להתחתן עם בת זוג ממעמד חברתי או כלכלי גבוה יותר", בשילוב עם שירות בצבא המדינה, היו עוד דרכים שבהן משפחה שבטית יכולה "להפוך" לראג'פוט.
תהליך זה הצריך שינוי בלבוש, בתזונה, בפולחן ובמסורות אחרות, מניעת נישואים חוזרים של אלמנה, למשל.
נישואים כאלה בין מישהו ממשפחה שבטית, ובין בן למשפחת ראג'פוטית מוכרת - אך אולי ענייה - יאפשרו בסופו של דבר למשפחה שאינה ראג'פוטית לעלות למעמד של ראג'פוט.
דפוס נישואים זה תומך בעובדה שראג'פוט היה "קטגוריית קסטה פתוחה", זמינה למי ששירתו את המוגולים.
היווצרות ראג'פוטים נמשכה בעידן הקולוניאלי.
אפילו במאה ה-19, כל אחד מ"בעל קרקע כפרי" ועד ל"בן הקאסטה הנמוכה של שודרה שהתעשר" יכול היה להעסיק את הברהמינים כדי להמציא בדיעבד אילן יוחסין ובתוך כמה דורות הם יזכו להתקבל כראג'פוטים הינדואים.
תהליך זה השתקף בקהילות בצפון הודו.
תהליך מוצא זה של קהילת הראג'פוט הביא להיפרגמיה וכן לרצח תינוקות בנות שהיו נפוצים בשבטים ההינדיים של ראג'פוט.
חוקרים מתייחסים לזה כ"", שבדומה ל, הייתה דרך לניידות כלפי מעלה, אך היא שונה מסנסקריטיזציה בתכונות אחרות, כמו שיטת הפולחן, אורח חיים, תזונה, אינטראקציה חברתית, כללים לנשים ונישואים, וכדומה.
ההיסטוריון הגרמני טבע את המונח "ראג'פוטיזציה משנית" לתיאור התהליך של בני שבט המנסים לקשר את עצמם מחדש עם ראש השבט הקודם שלהם שכבר הפך את עצמו לראג'פוט באמצעות ראג'פוטיזציה ובכך הפכו לראג'פוטים בעצמם.
על פי כמה חוקרים, המונח ראג'פוטרה היה שמור לקרובים המיידיים של מלך; חוקרים כמו ב.
צ'אטופאדהייה מאמינים שהוא שימש לקבוצה גדולה יותר של גברים במעמד גבוה.
ישנן אינדיקציות היסטוריות לכך שקבוצה הקוראת לעצמה ראג'פוטים התיישבה ב במאה השישית לספירה.
עם זאת, דעות חוקרים חלוקות לגבי מתי המונח ראג'פוט קיבל קונוטציות תורשתיות וסימן קהילה מבוססת קלאן.
אחת הדעות טוענת שהמונחים כמו ראג'פוטרה וראוטה החלו להיות בשימוש נפוץ יותר מהמאה ה-12 ואילך כדי לציין מספר רב של אנשים וקאסטת ראג'פוט התבססה הרבה לפני המאה השלוש-עשרה.
ההתייחסות למבנה הקלאן של הראג'פוטים ביצירות היסטוריות מתקופה זו כמו בכרוניקה מאת יחד עם עדויות אפיגרפיות אחרות מצביעות על קיומם כקהילה כבר במאה ה-12.
בהתבסס על הניתוח שלו של הכתובות (בעיקר מראג'סטאן), האמין ההיסטוריון בראג'ודלאל צ'אטופאדהייה, שעד המאה ה-12, המונח ראג'פוטרה היה קשור להתנחלויות מבוצרות, בעלות על קרקעות המבוססת על קרובי משפחה ומאפיינים אחרים שהפכו מאוחר יותר להעיד על מעמד הראג'פוט.
לדבריו, התואר רכש "מרכיב של תורשה" סביב 1300. מחקר של כתובות מהמאות ה-11–14 ממערב ומרכז הודו, מאת מייקל ב' בדנר, הגיע למסקנה שהכינויים כגון תאקורה, ראג'פוטרה וראוטה לא היו בהכרח תורשתיים בתקופה זו.
הראג'פוטים היו רועים נוודים ועסקו בגידול חיות משק וסחר בבקר עד הרבה יותר מאוחר ממה שסברו.
בכרוניקות של המאה ה-17 של ההיסטוריון , כלומר Munhata Nainsi ri Khyat ו-Marwar ra Paraganan ri Vigat דנות במחלוקות בין ראג'פוטים הנוגעות לשוד בקר.
בנוסף, אלים עממיים של הראג'פוטים - פאבוג'י, מלינת, גוגאג'י ורמדאו נחשבו למגינות של קהילות רועי הבקר.
הם גם מרמזים על מאבק בקרב ראג'פוטים על שליטה על בקר ואדמות מרעה.
הופעתה של קהילת ראג'פוטים הייתה תוצאה של שינוי הדרגתי מקבוצות רועים ושבטיות נוודות לקבוצות יושבי קבע.
זה הצריך שליטה במשאבים ניידים להתרחבות חקלאית אשר בתורה חייבה מבנים חברתיים של קרובי משפחה, בריתות לחימה וזוגיות.
צ'אטופאדהייה סבור שבשלבי הגיבוש שלו, מעמד הראג'פוט היה נוטה להטמיע בקלות וקלט אנשים ממגוון רחב של משפחות.
דירק קולף כתב שעם זאת עד סוף המאה ה-16, הוא הפך לנוקשה מבחינה גנאלוגית, בהתבסס על רעיונות טוהר הדם.
החברות במעמד הראג'פוט עברה כעת ברובה בירושה ולא נרכשה באמצעות הישגים צבאיים.
גורם מרכזי מאחורי התפתחות זו היה איחוד האימפריה המוגולית, שלשליטיה היה עניין רב בגנאלוגיה.
כאשר ראשי הראג'פוט השונים הפכו לוואסלים של האימפריה, הם לא היו מעורבים עוד בסכסוכים גדולים זה עם זה.
זה הפחית את האפשרות להשיג יוקרה באמצעות פעולה צבאית, והפך את היוקרה התורשתית לחשובה יותר.
לפי דייוויד לודן קיבלה המילה "ראג'פוט" את משמעותה כיום במאה ה-16. לפי קולף, במהלך המאות ה-16 וה-17, שליטי הראג'פוט והפייטנים () שלהם ביקשו לתת לגיטימציה למעמד החברתי-פוליטי של הראג'פוטים על בסיס מוצא וקרבה משפחתית.
הם המציאו אילנות יוחסין שקישרו את משפחות הראג'פוט לשושלות העתיקות, וקישרו אותן עם מיתוסים של מקורות שביססו את מעמדם כקשטרייה.
זה הוביל להופעתה של מה שהאינדולוג דירק קולף מכנה "המסורת הגדולה של ראג'פוט", שקיבלה רק תביעות תורשתיות לזהות הראג'פוטית, וטיפחה רעיון של אליטיסטיות ובלעדיות.
השיר האפי האגדי Prithviraj Raso, המתאר לוחמים מכמה קלאנים ראג'פוטיים שונים כמקורביו של , טיפח תחושת אחדות בין הקלאנים הללו.
הטקסט תרם אפוא לגיבוש הזהות הראג'פוטית בכך שהציע לקלאנים הללו היסטוריה משותפת.
למרות התפתחויות אלו, חיילים מהגרים העלו תביעות חדשות למעמד של ראג'פוט עד מאוחר במאה ה-19. במאה ה-19, המנהלים הקולוניאליים של הודו דמיינו מחדש את הראג'פוטים כדומים לאבירים האנגלו-סקסונים.
הם ערכו את אילן היוחסין של הראג'פוטים בתהליך של יישוב סכסוכי קרקע, סקר קאסטות ושבטים וכתיבת ההיסטוריה.
אילנות יוחסין אלו הפכו לבסיס להבחנה בין הקלאנים הראג'פוטיים "האמיתיים" ו"המזויפים".
ממלכות הראג'פוטים היו נפרדות זו מזו: נאמנות לקלאן הייתה חשובה יותר מנאמנות לקבוצה החברתית הרחבה יותר של הראג'פוטים, וקלאנים נלחמו זה בזה.
עובדה זו והמאבקים הפנימיים ההרסניים לקבלת תפקיד השליט שהתרחשו כאשר מת מנהיג הקלאן (ראג'ה) הביאו לכך שהפוליטיקה של הראג'פוטים הייתה נזילה ומנעה היווצרות של אימפריה ראג'פוטית קוהרנטית.
המונח "ראג'פוט" שימש כינוי אנכרוניסטי לשושלת לוחמים מובילה במאות ה-11 וה-12 שהתעמתו עם הפולשים העז'נוויים והע'ורידיים, אף על פי שהזהות הראג'פוטית לשושלות לא הייתה קיימת בשלב זה, שושלות אלו סווגו כקלאנים ראג'פוטיים אריסטוקרטיים בזמנים מאוחרים יותר.
עם זאת, דעות חוקרים אחרות שהופעתם של קלאנים של ראג'פוטים התחילה כבר במאה השביעית לספירה.
כאשר הם מתחילים להפוך את עצמם לאדונים של יישובים שונים ולשלוט באזור בצפון הודו של ימינו.
השושלות הללו היו , הצ'המאנאס (של , ו), , שושלת צ'לוקייה, , , , ועוד.
הממלכות שעליהן שלטו הראג'פוטים בלמו פלישות מוקדמות של מפקדים ערבים לאחר ש והוציא להורג את המלך ההינדי האחרון של הממלכה, הראג'ה .
בפיקודו של הראג'פוט ומאוחר יותר בפיקודו של חומאן נלחמה בפלישות של מצביאים ערבים והגבילה אותן רק עד לגבול ראג'סטאן אך לא הצליחה לכבוש מחדש את סינד.
ברבע הראשון של המאה ה-11, הכובש הטורקי מחמוד מע'זנה שלח כמה משלחות צבאיות מצליחות לשטחי הראג'פוטים, הביס אותם בכל פעם ועד שנת 1025 לספירה, הוא הרס ובזז את המפורסם, והשליט הראג'פוטי בהימדב סולאנקי ברח מבירתו.
השליטים הראג'פוטים בגוואליור ובקלינג'אר הצליחו לעצור את התקפות מצד מחמוד, אף ששתי הערים העלו לו מס כבד.
ברבע האחרון של המאה ה-12, הביס מוחמד ע'ורי והוציא להורג את אחרוני השליטים מהשושלת הע'זנווית וכבש את אזורם יחד עם ביזה של ע'זנה, בירת השושלת הע'זנווית.
לאחר שכבש את הגבול הצפון-מערבי, הוא פלש לתחומי הראג'פוטים.
בשנת 1191 הוביל מ קואליציה של מלכים ראג'פוטים והביס את ע'ורי ליד .
עם זאת, ע'ורי חזר שנה לאחר מכן עם צבא של והביסו כוחות ראג'פוטים ב, פריטביראג' ברח משדה הקרב אך נתפס ליד סירסה והוצא להורג על ידי הע'ורידים.
הראג'פוטים נלחמו נגד הסולטאנים של דלהי מראג'סטאן ומאזורים סמוכים אחרים.
ברבע הראשון של המאה ה-14, בזז עלאא א-דין אל-ח'לג'י את מבצרי הראג'פוטים של צ'יטורגר (1303), רנתמבור (1301) וממלכות אחרות של ראג'פוטים כמו ו.
עם זאת, התאוששות של הראג'פוטים התרחשה תחת שהביס את צבא של מוחמד אבן טוגלאק ב בשנת 1336 לספירה וכבש מחדש את ראג'סטאן מסולטנות דלהי.
במאה ה-15, הסולטאנים המוסלמים של ו עשו מאמץ משותף להתגבר על שליט מיוור , אך שני הסולטאנים הובסו.
נכדו הנודע של קומבה, , ירש ממלכה במצב מעורער לאחר מותם של אחיו, אך באמצעות שלטונו המוכשר הפך את הממלכה המסורתית של מיוור לאחת המעצמות הגדולות בצפון הודו בתחילת המאה ה-16. סנגה הביס את הסולטאנים של גוג'ראט, מאלווה ודלהי מספר פעמים בקרבות שונים והרחיב את ממלכתו.
סנגה הוביל ברית גדולה של שליטים ראג'פוטים והביס את הכוחות המוגוליים של באבור ב אך הובס ב באמצעות שימוש של המוגולים באבק שריפה שלא היה ידוע בצפון הודו באותה תקופה.
באוטוביוגרפיה שלו הכיר בו באבור, יריבו החזק ביותר, כמלך ההינדי הגדול ביותר של אותה תקופה יחד עם מאימפריית ויג'איאנגר.
לאחר כמה שנים עלה לשלטון מ ושלט כמעט על כל החלקים המערביים והמזרחיים של ראג'סטאן.
משנת 1200 לספירה, קבוצות ראג'פוט רבות נעו מזרחה לעבר ויצרו נסיכויות משלהן.
ממלכות ראג'פוט קטנות אלו היו פזורות בכל מישורי הגנגס באוטר פרדש ובביהר של ימינו.
במהלך תהליך זה התרחשו התנגשויות קטנות עם האוכלוסייה המקומית ובמקרים מסוימים נוצרו בריתות.
בין המנהיגים הראג'פוטיים הללו היו הזמינדרים מ וה של אווד.
ההגירה של הצ'יפים של הקלאנים הראג'פוטים לחלקים אלה של מישורי הגנגס תרמה גם היא לחקלאות של אזורים מיוערים בעבר, במיוחד בדרום ביהר.
יש שקישרו את ההתרחבות הזו מזרחה עם תחילתה של פלישת הע'ורידיים במערב.
מהמאה ה-16 גויסו חיילי ראג'פוטים מהאזורים המזרחיים של ביהר ואווד כשכירי חרב עבור ראג'פוטים במערב, במיוחד באזור מאלווה.
לאחר אמצע המאה ה-16 יצרו שליטים ראג'פוטים רבים קשרים קרובים עם הקיסרים המוגולים ושירתו אותם במגוון תפקידים.
הודות לתמיכת הראג'פוטים הצליח אכבר להניח את היסודות של האימפריה המוגולית בהודו.
כמה אצילים ראג'פוטים חיתנו את בנותיהם עם קיסרים ונסיכים מוגוליים ממניעים פוליטיים.
לדוגמה, אכבר יזם 40 נישואים לעצמו, לבניו ולנכדיו, מתוכם 17 היו בריתות ראג'פוט-מוגול.
לממשיכי דרכו של אכבר כקיסרים מוגוליים, בנו ג'האנגיר ונכדו שאה ג'האן היו אימהות ראג'פוטיות.
אף ששליטים ראג'פוטים סיפקו את הכלות למוגולים, לא אכבר ולא ממשיכי דרכו סיפקו כלות לשליטים הראג'פוטים.
לדוגמה, אכבר חיתן את אחיותיו ובנותיו לבני השושלת הטימורית ולמוסלמים בולטים ממרכז ומערב אסיה.
ההיסטוריון קבע כי הפייטנים והמשוררים שזכו לפטרונות של השליטים הראג'פוטים ששירתו את אכבר העלו את אכבר למעמד "אל למחצה" ונותן דוגמה לכך שאכבר מתואר כ"מאסטר אלוהי" ב"סדר הקוסמי ההינדי".
הכותב מוצא גם מתאם בין המספר ההולך וגובר של נשות ראג'פוט ההינדיות בביתו של אכבר לבין ראג'פוטים הינדיים, כמו גם הינדים שאינם ראג'פוטיים בממשלו, למדיניות הדתית והפוליטית שאחריו כלפי לא-מוסלמים, שכללה את הפסקת האיסור על הבנייה של מקדשים חדשים של אמונות לא מוסלמיות כמו הינדואיזם, ג'ייניזם וכדומה.
בשנת 1564, אכבר הפסיק גם את איסוף הג'יזיה ממי שאינם מוסלמים, מס שנחשב כמפלה על ידי לא-מוסלמים, אשר כלל גם את הפקידים הראג'פוטים ההינדואים שלו.
קלאן הראג'פוטי ששלט ב החליט שמפאת כבודו שלא להתחתן עם מוגולים ובכך טען שהוא מתבלט בנפרד מאותם קלאנים ראג'פוטים שכן עשו זאת.
ידוע כ"אייקון ראג'פוטי" על כך שהוא נלחם בעוז בכוחותיו של אכבר למען חירותה של מיוור.
לאחר שמיוור נכנעה וברית הראג'פוטים התייצבה, הנישואים בין הממלכות הראג'פוטיות המובילות למוגולים הפכה נדירה.
אחד האירועים הבולטים ביותר בתקופתו של שאה ג'האן היה המרד של הראג'פוטים של בונדלה, שנמחץ על ידי הנסיך אורנגזב ביד ברזל.
המדיניות הדיפלומטית של אכבר בנוגע לראג'פוטים סבלה מאוחר יותר מהחוקים שהנהיג נינו אורנגזב.
דוגמה בולטת לכללים אלה כללה הטלת ג'יזיה מחדש, אשר בוטלה על ידי אכבר.
עם זאת, למרות הטלת ג'יזיה היה בצבאו של אורנגזב שיעור גבוה של קצינים ראג'פוטים בדרגים העליונים של הצבא הקיסרי וכולם היו פטורים מתשלום ג'יזיה.
הראג'פוטים מרדו אז נגד האימפריה המוגולית.
הסכסוכים של אורנגזב עם הראג'פוטים, שהחלו בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-17, הפכו לאחד מהגורמים שתרמו לנפילתה של האימפריה המוגולית.
ההיסטוריונית לין זסטופיל קובעת שהקיסרים המוגוליים עשו מניפולציות במינוי היורשים של השליטים הראג'פוטים.
בתחילת המאה ה-18, כאשר הכוח המוגולי הצטמצם, המדינות הראג'פוטיות נהנו מתקופה קצרה של עצמאות.
אבל עד מהרה החלה האימפריה המראטהית לגבות מס וללחוץ על כמה מדינות ראג'פוטיות.
חלק מהמדינות הראג'פוטיות פנו בשנות ה-80 של המאה ה-18 לחברת הודו המזרחית הבריטית בבקשת סיוע נגד האימפריה המראטהית, אך בקשותיהן לסיוע נדחו באותה עת.
עד שנת 1765, הפכה אווד לבעלת ברית של חברת הודו המזרחית הבריטית והעלייה בביקוש להכנסות הובילה להתגוששות מתמשכת בין הנוואב של אוואד וההנהגה הראג'פוטית שגרמהה לאי יציבות פוליטית באזור.
בדוגמה אחת מהמאה ה-18 שנתן פינץ', ראג'פוטים מאווד התנגדו לניידות כלפי מעלה של חלק מקאסטות האיכרים, שבזכות שגשוגם הכלכלי חיפשו מעמד גבוה יותר על ידי לבישת , חוט קדוש או טענו למעמד של קשטרייה.
מהרישומים עולה כי בתקופת כהונתו של באווד, כשאדם מקאסטת אוודהיא קורמי עמד לקבל את התואר ראג'ה, הראג'פוטים בחצר המלוכה של אסף התנגדו נמרצות למהלך למרות העובדה כי הראג'פוטים עצמם היו חדשים בחצר השלטון והיו חיילים-איכרים כמה שנים לפני כן.
ראג'פוטים של אוואד יחד עם ברהמינים היוו גם את הקבוצות העיקריות ששגשו במהלך שלטונו של אסף.
בסוף המאה השמונה עשרה, למרות בקשתם של שני שליטי ראג'פוטים לתמיכה בריטית, חברת הודו המזרחית הבריטית סירבה בתחילה לתמוך במדינות ראג'פוטיות באזור ראג'פוטנה, שכן הייתה לה מדיניות של אי-התערבות והיא החשיבה את המדינות הראג'פוטיות כחלשות.
בתחילת המאה התשע-עשרה, הבין המנהל הבריטי וורן הייסטינגס כיצד הברית עם הראג'פוטים הועילה למוגולים והאמין כי ברית דומה עשויה להעניק לחברה הודו המזרחית הבריטית יתרון פוליטי בהודו.
ביומנו, בינואר 1815, הוא ציין כי מדינות ראג'פוטיות – ג'איפור, ג'ודפור ואודאיפור "נהרסו" על ידי , (שליטי האימפריה המראטהית), , ומוחמד שאה חאן (מצביאים של האימפריה המראטהית) וכי שליטים ראג'פוטים הגישו לו עתירות מרובות וביקשו הגנה מהבריטים.
יתרה מכך, שליטי ראג'פוט טענו כי "הבריטים החליפו את האימפריה המוגולית ככוח העליון של הודו ולכן מוטלת עליהם האחריות להגן על מדינות חלשות יותר ממדינות תוקפניות".
מושל הודו הסכים עם טיעון זה.
בזו אחר זו, מדינות ראג'פוטיות רבות בראג'פוטנה עברו תחת חסות בריטית והפכו לבעלות ברית שלהן – , אודאיפור, , , , ג'איפור, , , , ב-1817–1818 ו ב-1823. הבריטים הבטיחו להגן על המדינות הראג'פוטיות מפני יריביהן ולא להתערב בענייני פנים בתמורה למחווה.
עם זאת, , שהיה אחראי על המדינות הראג'פוטיות הפר את ההבטחה לא להתערב שכן לדעתו ההתערבויות יצילו את המדינות מ"חורבן".
ב-1820, הבריטים סלקו אותו מתפקידו והחליפו אותו בצ'ארלס מטקאלף.
במשך כמה עשורים, "אי-התערבות" בענייני פנים נותרה המדיניות הרשמית.
עם זאת, לדברי ההיסטוריונית לין זסטופיל, "הבריטים מעולם לא מצאו אפשרי או רצוי לסגת לחלוטין מהתערבות בענייני הראג'פוטים".
הכרוניקות הליריות של ימי הביניים ( ו) האדירו את העבר הראג'פוטי, והציגו את הלוחמה והכבוד כאידיאלים של ראג'פוט.
זה הפך מאוחר יותר לבסיס השחזור הבריטי של תולדות הראג'פוטים והפרשנויות הלאומניות של מאבקי הראג'פוטים עם הפולשים המוסלמים.
לפי ההיסטוריון , מספר רב של מנהיגים למרד של 1857 באזור אווד הגיעו מה הראג'פוטים של אווד.
קונוואר סינג, זמינדר ראג'פוטי, היה מנהיג חשוב באזור ביהר במרד ההודי של 1857.
ההיסטוריון רוברט סטרן מציין כי בראג'פוטנה, אף על פי שהיו כמה מרידות בחיילים בפיקודו של קצינים בריטיים, "הדורבארים המוסקטרים והפרשים הפיאודליים של רג'פור" כלל לא השתתפו במרד של 1857. אבל קריספין בייטס סבור שלקצינים ראג'פוטים הייתה אהדה למורדים של 1857 שנמלטו מדלהי ושנכנסו לאזורים הפנימיים של אזור ראג'סטאן.
הוא נותן דוגמאות למורדים שמצאו בקלות מקלטים בטוחים בכפרים של צ'יטור בלא שנכלאו.
בהתייחס לתפקידם של חיילים ראג'פוטים ששירתו תחת הדגל הבריטי, כתב קפטן א.ה.
המנהגים של הראג'פוטים של רצח תינוקות בנות וסאטי (הקרבת אלמנות) היו נושאים אחרים שהדאיגו את הבריטים.
שיערו כי הראג'פוטים הם הדבקים העיקריים במנהגים הללו, שהראג' הבריטי ראה בהן ברבריות ואשר סיפקו את הדחיפה הראשונית למחקרים האתנוגרפיים הבריטיים על תת-היבשת, שבסופו של דבר התבטאו כתרגיל רחב הרבה יותר בהנדסה חברתית.
בתקופת השלטון הבריטי הייתה ידועה גם אהבתם לבשר חזיר, כלומר לחזירי בר, והבריטים זיהו אותם כקבוצה על בסיס זה.
כמה קהילות בלתי קשורות ניסו לשנות את מעמדן לראג'פוט במהלך התקופה הקולוניאלית.
, פרופסור אמריקני לפילוסופיה של הדתות, דן בדוגמה של קאסטת השודרה - הנוניה (קאסטת יצרני המלח) – ממאדהיה פרדש, אוטר פרדש וביהר.
חלק גדול מהקאסטה הזו ש"הפך" ל"צ'והאן ראג'פוטים" במשך שלושה דורות בעידן הראג' הבריטי.
הנוניה העשירים או המתקדמים יותר התחילו בהקמת ה"סרי ראג'פוט פשצ'רני סאבהה" (החברה לקידום הראג'פוטים) ב-1898 ובחיקוי אורח החיים של הראג'פוט.
הם גם התחילו ללבוש .
רואו מצהיר כי במפגש היסטורי של הקאסטה בשנת 1936, כל ילד בקאסטת הנוניה "ידע" על "מורשת הראג'פוט" שלו.
באופן דומה, דונלד אטווד ובביסקר נותנים דוגמה לקאסטה של רועים שהיו בעבר משויכת לקאסטת השודרה שינו את מעמדם לראג'פוט בעידן הראג' והחלו ללבוש את החוט הקדוש.
כעת הם ידועים בשם "סאגר ראג'פוטים".
החוקרים רואים בדוגמה זו מקרה אחד בין אלפים.
עם קבלת עצמאותה של הודו ב-1947, הוצעו לנסיכויות, כולל אלו של הראג'פוטים, שלוש אפשרויות: להצטרף להודו או לפקיסטן, או להישאר עצמאיים.
השליט הראג'פוטי של מ להודו ב-1947, תוך שהוא שמר על תוארו עד לביטול המלוכה ב-1971 כתוצאה מהתיקון ה-26 לחוקה של הודו.
לפני ביטול מעמד הזמינדרים (שליטים פיאודליים), היוו הראג'פוטים באווד את מרבית ה (מעמד האצולה) ושלטו ב-50 אחוז מהקרקעות ברוב המחוזות של האזור.
מטקאלף הסביר שבמחוז אוטר פרדש, רוב הטאלוקדרים עם אחוזות בינוניות עד גדולות היו בני קאסטת הראג'פוטים.
הוא גם מזכיר שהראג'פוטים היו שניים לברהמינים בהיררכיה הפולחנית וגם היו האליטה החילונית של המדינה.
לדבריו, הקהילה שלטה ברוב השטחים החקלאיים הטובים ביותר באזור וזה גם עזר לטאלוקדרים שהיו בדרך כלל ראש הקלאן הראג'פוטי המקומי לאסוף תמיכה יותר מיריב שאינו ראג'פוטי בפוליטיקה של הבחירות של המדינה.
היו מספר מקרים של סאטי (שריפת אלמנה בחיים) בראג'סטאן משנת 1943 עד 1987. על פי חוקר הודי, היו 28 מקרים מאז 1947. אף על פי שהאלמנות היו מכמה קהילות שונות, אלמנות ראג'פוטיות היוו 19 מקרים בראג'סטאן.
המפורסם ביותר מבין המקרים הללו הוא של אישה ראג'פוטית בשם רופ קנוואר.
40,000 ראג'פוטים התאספו ברחובות ג'איפור באוקטובר 1987 כדי לתמוך בביצוע הסאטי שלה.
חוברת שהופצה באותו יום תקפה נשים עצמאיות ומתמערבות שהתנגדו לחובתה של אישה לסגוד לבעלה כפי שמוכח על ידי מנהג הסאטי.
תקרית זו הוכיחה שוב את מעמדן הנמוך של נשים בקהילת הראג'פוטים ומנהיגי התנועה הפרו-סאטית הזו הרוויחו במונחים פוליטיים.
ברוב המדינות הראג'פוטים נחשבים ל (מתקדמת) ב.
זה אומר שאין להם גישה להעדפה מתקנת.
אבל הם מסווגים כ על ידי במדינת קרנאטקה.
כמה ראג'פוטים במדינות שונות, כמו בשאר הקאסטות החקלאיות, דורשים העדפה מתקנת במשרות ממשלתיות.
בשנת 2016 הוגדרו ראג'פוטים סיקיים כמעמד נחשל בחבל פנג'אב, אך לאחר מחאה של הקהילה, הממשלה הודיעה שהם שוב יוכנסו לקטגוריה הכללית.
הפוליטיקה של הראג'פוטים מתייחסת לתפקיד שמילאה קהילת הראג'פוטים בפוליטיקה של הבחירות בהודו.
במדינות כמו ראג'סטאן, גוג'ראט, אוטר פרדש, הימאצ'ל פרדש, אוטראקהאנד, ג'אמו, ביהר, ומאדהיה פרדש, האוכלוסיות הגדולות של הראג'פוטים מעניקות להם תפקיד מכריע.
המונח "ראג'פוט" מציין מקבץ של קאסטות, קלאנים ושושלות.
זהו מונח המוגדר בצורה מעורפלת, ואין הסכמה אוניברסלית אילו קלאנים מרכיבים את קהילת הראג'פוטים.
בראג'סטאן של ימי הביניים (ראג'פוטנה ההיסטורית) ובאזורים הסמוכים לה, המילה ראג'פוט הוגבלה לקלאנים מסוימים, המבוססים על מוצא פטרילינאלי (מצד האב) ונישואים בין קלאנים.
מצד שני, לקהילות הראג'פוטים המתגוררות באזור שממזרח לראג'סטאן היה אופי גמיש ומכיל.
הראג'פוטים של ראג'סטאן סירבו בסופו של דבר להכיר בזהות הראג'פוטית שנטענה על ידי עמיתיהם המזרחיים, כגון ה.
הראג'פוטים טוענים שהם צאצאים של מעמד קשטרייה, אך מעמדם בפועל משתנה מאוד, החל משושלות נסיכות ועד חקלאים פשוטים.
ישנן מספר תת-חלוקות עיקריות של ראג'פוטים, הידועים כוואנש או וואמשה, הצעד מתחת לחטיבה העל של הג'אטי.
ואנש אלו מתווים מוצא נטען ממקורות שונים, והראג'פוטים נחשבים בדרך כלל כמחולקים לשלושה ואנשים עיקריים: מציין מוצא מאל השמש סוריה, מציין מוצא אל הירח ו מציין מוצא מאל האש אגני.
הקלאנים המשויכים לאגניוואנשי כוללים את: פארמר, צ'אולוקייה (סולאנקי), פאירהאר וצ'אוהאן.
תת-חלוקות של ואנשים בעלי חשיבות פחותה כוללים את אודייוואנשי, רג'וואנשי ורישיוואנשי.
ההיסטוריה של הוואנשים השונים תועדו מאוחר יותר במסמכים הידועים בשם ואמשאאוולי; אנדרה וינק מונה את אלה בין "הטקסטים המעניקים לגיטימציה למעמד".
מתחת לחלוקת הוואנש נמצאות תת-חלוקות קטנות יותר ויותר: קוּל, שאך ("ענף"), חמפ או חאנפ ("ענף"), ונאק ("קצה ענף").
נישואים בתוך קוּל אינם מותרים בדרך כלל (עם גמישות מסוימת עבור חברי קוּל משושלות גוטרה שונות).
הקוּל משמש זהות העיקרית עבור רבים מהקלאנים של הראג'פוטים, וכל קוּל מוגן על ידי אלת המשפחה, ה.
לינדזי הרלן מציינת שבמקרים מסוימים, השאכים הפכו לחזקים מספיק כדי להיות לתפקד כקוּלים בפני עצמם.
של חברת הודו המזרחית הבריטית גייס בעיקר לוחמים ממעמדות עליונים כמו ברהמינים וראג'פוטים של צפון-מרכז הודו, במיוחד מאזורי אווד וביהר.
עם זאת, לאחר המרד של 1857 על ידי הסיפוי הבנגליים, הצבא ההודי הבריטי עבר לגייס בפנג'אב.
הראג'פוטים סומנו כ בתקופת הראג' הבריטי.
זו הייתה הגדרה שנוצרה על ידי מנהלנים שסיווגו כל קבוצה אתנית כ"לוחמים" או "בלתי לוחמים": "גזע לוחמני" נחשב בדרך כלל לאמיץ ובנוי היטב ללחימה, בעוד שהשאר היו אלה שהבריטים האמינו שהם לא כשירים לקרב בגלל אורח חייהם של יושבי קבע.
עם זאת, הגזעים הלוחמניים נחשבו גם כנועים מבחינה פוליטית, נחותים אינטלקטואלית, חסרי יוזמה או תכונות מנהיגות לפקד על מערכים צבאיים גדולים.
לבריטים הייתה מדיניות של גיוס הודים לוחמים מאלה שיש להם פחות גישה להשכלה שכן קל יותר לשלוט בהם.
לפי ההיסטוריון המודרני ג'פרי גרינהאנט על היסטוריה צבאית, "לתאוריית הגזע הלוחמני הייתה סימטריה אלגנטית.
הודים שהיו אינטליגנטים ומשכילים הוגדרו כפחדנים, בעוד אלו שהוגדרו כאמיצים היו חסרי השכלה ונחשלים".
לדברי אמייה סמנטה, הגזע הלוחמני נבחר מאנשים בעלי נשמה של שכירי חרב (חייל שנלחם למען כל קבוצה או מדינה שתשלם לו/לה), שכן קבוצות אלו חסרות לאומיות כתכונה.
אחת האלות הנערצות ביותר על הראג'פוטים היא , שקלאנים ראג'פוטיים רבים סוגדים לה כאלת משפחה ומקשרים אליה את קיום הקהילה או הישרדותה בזמנים קשים.
שיווה (שפופולרי מאוד בכל רחבי הודו) והאלה דורגה הם אלים פופולריים שסגדו להם הראג'פוטים ההינדואיים.
דמותו של האל שיווה מצויה במקדשים בבתיהם של רבות ממשפחות ראג'פוטיות.
אצל הראג'פוטים הסיקיים, הגורו פופולרי למדי.
צורתה הלוחמנית של האלה דורגה, המכונה שרוואלי מאטה או "היא שרוכבת על אריה" פופולרית בקרב נשים ראג'פוטיות.
הראג'פוטים מביהר היו המציאו את אמנות הלחימה המכונה "פארי חאנדה", הכוללת שימוש רב בחרבות ובמגנים.
תרגיל זה נכלל מאוחר יותר בריקודי העם של ביהר וג'הרקאנד כמו זה של .
באירועים מיוחדים, היה הצ'יף הראשי מסיים פגישה של הצ'יפים הוואסלים שלו עם "חאנדה נריאל", חלוקת פגיונות ואגוזי קוקוס.
אישור נוסף של יראת הכבוד של הראג'פוט לחרב שלו היה טקס "קארגה שאפנה" (הערצת החרב), שבוצע במהלך פסטיבל ה השנתי, שלאחריו נחשב הראג'פוט "חופשי להגשים את תשוקתו לביזה ולנקמה".
הראג'פוטים של ראג'סטאן גם מקריבים קורבן של תאו מים או עז לאלת המשפחה שלהם (ה) במהלך הנווארטרי.
הטקס מחייב להרוג את החיה במכה אחת.
בעבר נחשב טקס זה לטקס מעבר לגברים צעירים ראג'פוטיים.
הברכה הכללית בה השתמשו הראג'פוטים במפגשים חברתיים ובאירועים, היא "ג'אי מטאג'י" או הגרסאות האזוריות שלה, פירושה "ניצחון לאלה האם".
ביטוי זה פעל גם כסיסמה צבאית או כזעקת קרב, שצוירה לעיתים קרובות על המגנים והכרזה של ה.
האנתרופולוג הנורווגי קובע כי כמו גזעים לוחמים אחרים בדרום אסיה, יש לראג'פוטים יש מוניטין של מסבירי פנים, כלומר הם מקבלים בברכה וידידות אורחים.
בשלהי המאה ה-19, חל שינוי במיקוד בקרב הראג'פוטים מפוליטיקה לדאגה לקרובי משפחה.
ראג'פוטים רבים של ראג'סטאן נוסטלגיים לעברם ומודעים היטב לשושלת הגנאלוגיה שלהם, תוך שימת דגש על אתוס ראג'פוטי שהוא לוחמני ברוחו, עם גאווה עזה בשושלת ובמסורת.
רצח תינוקות בנות בוצע על ידי ראג'פוטים במעמד פולחני נמוך המנסים ניידות כלפי מעלה כמו גם ראג'פוטים במעמד פולחני גבוה.
אבל היו מקרים שבהם זה לא התבצע, ומקרים שבהם האם ניסתה להציל את חיי התינוקת.
לפי הגורמים הרשמיים בתקופת הראג' המוקדמת, ב (באוטר פרדש), הקלאנים גהלוט, במונגור והבאי היו הורגים את בנותיהם אם היו עשירים, אך מרוויחים מהנישואין אם היו עניים.
השיטות ששימשו להריגת התינוקות היו טביעה, חניקה, הרעלה, "חנק על ידי השמה של חבל הטבור על פני התינוקת כדי למנוע נשימה".
דרכים אחרות היו להשאיר את התינוקת למות ללא מזון ואם היא שרדה את השעות הראשונות לאחר הלידה, ניתן לה רעל.
דרך נפוצה להרעיל את התינוק בזמן הנקה הייתה על ידי מריחת תכשיר של צמחים רעילים כמו דטורה או פרג האופיום על שדי האם.
פעילים חברתיים בתחילת המאה התשע עשרה ניסו לעצור את המנהגים הללו על ידי ציטוט של :
לרצח תינוקות יש השלכות לא מתוכננות.
קלאנים ראג'פוטיים במעמד פולחני נמוך יותר השיאו את בנותיהם לגברים ראג'פוטיים בעלי מעמד פולחני גבוה יותר שאיבדו נשים עקב רצח תינוקות בנות.
לפיכך, הראג'פוטים בעלי המעמד הפולחני הנמוך היו צריכים להישאר רווקים או לנקוט בשיטות אחרות כמו נישואים לאלמנות, ייבום (להתחתן עם אלמנת האח) וכן נישואים לנשים ממעמד נמוך כמו ג'אטים ו או נוודים.
זה הביא להרחבת הפער בין ראג'פוטים בעלי מעמד פולחני נמוך לראג'פוטים בעלי מעמד פולחני גבוה.
בסוף המאה ה-19, כדי לבלום את הנוהג, הוכנס החוק השמיני משנת 1870. שופט הציע:
עם זאת, היישום המעשי של החוק ניצב בפני מכשולים.
קשה היה להוכיח אשמה שכן במקרים מסוימים ניתן היה להרוג את התינוקות בשיתוף פעולה.
ברוב המקרים, הראג'פוטים נכלאו רק לזמן קצר.
עם זאת, החוק בוטל ב-1912 מכיוון שהעונשים לא הצליחו לעצור את רצח התינוקות.
היסטוריון מסכם כי "המעשה, שרק גרד את פני השטח של הבעיה, לא הצליח לתרבת או להביא לשינוי חברתי בעולם תרבותי המזלזל בערכן של ילדות".
בנוסף לראג'פוטים, הוכח שגם ג'אטים ואהירים רצחו תינוקות בנות.
חתונות, מחיר הכלה או עושר הכלה
המונח "עושר הכלה" בשימוש הראג'פוטים בצפון הודו של הודו של המאה ה-19 תואר על ידי ההיסטוריונית מלוויקה קסטורי.
היא מצהירה כי ראג'פוטים המשתייכים לקבוצות חברתיות בהן עבדו הנשים שלהם בשדות קיבלו את "עושר הכלה" ממשפחת החתן.
היא מוסיפה כי ראיות מראות שההנחה שהניחו פקידים באותה תקופה שרצח תינוקות בנות בקרב קלאנים היה תוצאה של עוני וחוסר יכולת לשלם נדוניה אינה נכונה.
ניתן היה לשלב נשים ראג'פוטיות ב וזה הגדיר את המוגולים כשליטים של הקלאנים הראג'פוטיים.
קלאן סיסודיה של מיוור היה יוצא דופן שכן הם סירבו לשלוח את הנשים שלהם להרמון המוגולי וכתוצאה מכך נערך המצור על מבצר צ'יטורגר ולהתאבדות המונית של הנשים.
מבחינה היסטורית, היה מקובל מנהג הפוליגמיה בקרב חברים מהקלאנים הראג'פוטים השליטים של ראג'סטאן והם גם לקחו נשים רבות שהם שיעבדו כפילגשים מהקרבות שבהם ניצחו.
המונח צ'אקר שימש לאדם המשרת את "הממונה עליו" והצ'אקרים הכילו משפחות שלמות מ"קבוצות מקצוע" ספציפיות כמו נשים ברהמיניות, טבחים, אחיות, חייטים, וכובסות.
עבור ילדים שנולדו מ"האיחוד הבלתי לגיטימי" של הראג'פוטים וה"נחותים" מהם, המונחים כמו גולי ודארוגי שימשו לנקבות וגולה ודארוגה שימשו לזכרים.
ה"כרוניקות החצרניות" מספרות שנשים שנחשבו ב"דרגה חברתית גבוהה יותר" שובצו ל"הרמונות של כובשיהן עם או בלי נישואים".
הכרוניקות מחצרות המלוכה של הראג'פוטים תיעדו שגם נשים מקהילת ראג'פוטיות התמודדו עם טיפול כזה מצד הראג'פוטים מהצד המנצח של הקרב.
ישנם גם מספר תיעודים בין סוף המאה ה-16 לאמצע המאה ה-19 של הראג'פוטים שהקריבו את המלכות, המשרתים והעבדים של מלך עם מותו.
ההיסטוריונית ההודית גם מביאה דוגמה של פילגש ג'יינית שהפכה ממשרתת לפילגש נעלה המכונה פאסוון.
לדברי פריאנקה ח'אנה, הנשים שהפכו לפילגשים במשקי הבית המלכותיים של הראג'פוטים של , כללו גם נשים מהקהילות של ה, ה, הג'אטים, ה, וה של אזור זה.
הקאסטות הללו של מארוור טענו למוצא ראג'פוטי בהתבסס על "נתוני המפקד של מארוור, מ-1861".
עם זאת, מחקרם של חוקרים מודרניים על צורות ה"עבדות והשעבוד" שנכפו על ידי קלאנים שליטים של ראג'פוטים של ראג'סטאן בין המאה ה-16 לתחילת המאה ה-19 על הנשים שנלכדו ניצב בפני מכשולים בגלל "מידע דליל", "רישום לא אחיד", ו"אופי מוטה של רשומות היסטוריות".
קהילת של ימינו הייתה קהילת עבדים כזו.
הבנים שנולדו עקב כך זוהו בשמות אביהם ובמקרים מסוימים כ'דהיבאי' (אחים מאומצים) ושולבו במשק הבית.
מובאות דוגמאות שבהן הם עזרו לאחיהם החורגים במסעות מלחמה.
הבנות של פילגשים ועבדים נישאו לגברים ראג'פוטים בתמורה לכסף או שבסופו של דבר הם הפכו לרקדניות.
המחסור בכלות זמינות עקב רצח תינוקות בנות הוביל לחטיפתן של נשים ממעמד נמוך שנמכרו לנישואים לקלאן ראג'פוטים במעמד גבוה.