tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סיינג'רגאלין ניאם-אוצ'יר (במונגולית: Сайнжаргалын Ням-Очир; נולד ב-20 ביולי 1986) הוא ג'ודוקא מונגולי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
ניאם-אוצ'יר התחרה במשחקים האולימפיים בלונדון 2012, וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
ניאם-אוצ'יר מחזיק בשתי מדליות ארד מאליפות העולם משנת 2015, כאשר זכה בארד בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג ובקטגוריית הנבחרות.
באליפויות אסיה הוא זכה בשתי מדליות, מדליית כסף (2013) ומדליית ארד (2009).
במהלך הקריירה זכה ניאם-אוצ'יר במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורניר המאסטרס וגראנד סלאם פריז היוקרתיים.
שנה קטגוריה עיר מדינה 2010 גראנד פרי דיסלדורף 2012 גראנד סלאם פריז 2013 מאסטרס טיומן 2013 גראנד פרי אולן בטור 2014 גראנד פרי טשקנט
מחוז משנה סיינו (בבלארוסית: Сеньненскі раён; ברוסית: Сенненский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז ויטבסק שבצפון בלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר סיינו.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סיינו 26,307 בני אדם.
האוכלוסייה הצטמצמה וב-2016 נמנו במחוז המשנה 22,065 בני אדם.
סיינגה (בספרדית: Ciénaga) היא העיר השנייה בגודלה במחוז מגדלנה (לאחר סנטה מרתה) שבקולומביה.
לפי ההערכות, בשנת 2019 התגוררו בעיר כ-105,510 תושבים.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 34 מעלות צלזיוס.
לפני הגעתם של המתיישבים הספרדים, האזור היה מאוכלס על ידי ילידים.
בשנת 1529 הקים הנזיר פריי טומאס אורטיז קהילה נוצרית מקומית.
במהלך מלחמת העצמאות הקולומביאנית, הפכה סיינגה לשדה קרב בנובמבר 1820. עיירה זו הייתה גם הנמל העיקרי של קולומביה בסוף המאה ה-19 וקלטה הגירה משמעותית (במיוחד מלבנון ואירופה).
ב-6 בדצמבר 1928 התרחש בעיר טבח הבננות בקולומביה.
בטבח זה נרצחו רבים מעובדי חברת הפירות המאוחדת השובתים.
גם כיום תעשיית הבננות נחשבת למשמעותית במיוחד, והיא אוזכרה בספרו של גבריאל גארסיה מארקס "מאה שנים של בדידות".
סֶיְינֶן (ביפנית: 青年漫画) הן תת-קבוצה של מאנגות המשווקות בעיקר לגברים בוגרים, כאשר לרוב הכוונה היא לקהל היעד אשר מעל לגיל 18. ביפנית, המשמעות של המילה סיינן היא "גבר צעיר" או "גברים צעירים".
הסיפורים במאנגות מסוג סיינן עוסקים לעיתים רבות בנושאים רציניים יותר, מכילים דמויות מורכבות יותר, מה מבדיל סדרות מהסוג הזה מסדרות שונן ושוג'ו שמיועדות בעיקר למתבגרים ומכילים סיפורים פשוטים יותר.
סדרות סיינן רבות עובדו לאורך השנים לסדרות אנימה, סרטי לייב-אקשן וסדרות לייב-אקשן בטלוויזיה.
המקבילה הנשית לסיינן היא ג'וסיי, מאנגה המיועדת לנשים בוגרות.
בעוד שסדרות שונן נוטות להתמקד יותר בפעולה והרפתקאות ומכילות לעיתים רבות גיבורים צעירים יותר, סדרות סיינן נוטות לרוב להתעמק בנושאים רציניים יותר כמו בין היתר פוליטיקה, מלחמה, דרמה פסיכולוגית, ונושאים חברתיים שונים.
בנוסף, סדרות סיינן רבות עוסקות לעיתים קרובות גם בהיבטים האפלים יותר של הטבע האנושי ובאתגרים של החיים של אנשים בוגרים ומתמקדת גם במערכות יחסים, עבודה ומשברים קיומיים.
לעיתים רבות סדרות סיינן מתמקדות יותר בקונפליקטים הפנימיים של הדמויות מאשר בקרבות פיזיים.
מבחינה ויזואלית לסדרות סיינן יש לרוב סגנון אמנותי מתוחכם יותר עם פירוט רב יותר.
הגיבורים בסדרות סיינן הם לרוב אנשים מבוגרים, והעלילה נוטה לעיתים רבות להיות מורכבת ואיטית יותר.
לעיתים סדרות סיינן עשויות לכלול גם אלימות ו/או תוכן מיני.
חלק ממאנגות הסיינן (המאנגה xxxHolic מאת קלאמפ היא דוגמה בולטת לכך) חולקות מאפיינים משותפים עם מאנגות שוג'ו.
דרך פשוטה להבחין האם מדובר במאנגת סיינן או במאנגה שמיועדת לקהל יעד צעיר יותר היא בדיקה האם סימני הקאנג'י שמופיעים בטקסט מכילים אותיות "פוריגנה" קטנות מעליהן או לאו.
אותיות אלו הן למעשה אותיות היראגאנה שמשמשות כמעין ניקוד, או כלי עזר, עבור קוראים צעירים (כגון תלמידי בית ספר) שעדיין אינם בקיאים בקריאת קאנג'י.
ברזרק מאת קנטארו מיורה - סדרה מסוגת הפנטזיה האפלה.
ואן-פאנץ' מאן מאת "One" - סאטירה על סוגת גיבורי העל.
שדי טוקיו מאת סוי אישידה - סדרת מסוגת הפנטזיה האפלה.
על בסיס סדרת המאנגה נוצרו לאורך השנים שתי סדרות אנימה וסרט לייב אקשן.
ווגאבונד מאת טאקהיקו אינואה - אפוס היסטורי המתמקד בחייו של הלוחם הסמוראי הנודע מיאמוטו מוסאשי.
הרוח במעטפת מאת מסאמונה שירו - סדרה מסוגת הסייברפאנק אשר עוסקת בין היתר בנושאים כמו בינה מלאכותית, זהות, ויחסים בין בני אדם לטכנולוגיה.
על בסיס סדרת המאנגה נוצרו לאורך השנים ארבעה סרטי אנימה ושתי סדרות אנימה.
אקירה מאת קצוהירו אוטומו - סדרה מסוגת הסייברפאנק אשר מתרחשת בעתיד דיסטופי.
על בסיס סדרת המאנגה נוצר סרט אנימה.
הלסינג מאת קוטה היראנו - סדרה מסוגת הפנטזיה האפלה, המבוססת באופן רופף על "דרקולה" מאת ברם סטוקר.
לופן השלישי מאת קאזוהיטו קאטו - סדרת קומדיה-פעולה אשר עוקבת אחר הרפתקאותיו של הגנב המומחה לופן השלישי.
על בסיס סדרת המאנגה נוצרו לאורך השנים 7 סדרות אנימה.
מלאך קרב אליטה מאת יוקיטו קישירו - סדרה מסוגת הסייברפאנק פוסט-אפוקליפטי.
על בסיס סדרת המאנגה נוצר סרט הקולנוע "אליטה: מלאך קרב" בהפקתו של ג'יימס קמרון.
מריה הוליק מאת מינארי אנדו - סדרה מסוגת הקומדיה הרומנטית.
Cooking Papa - סדרה מסוגת הבישול.
נכתבה ואוירה על ידי טוצ'י אויאמה.
רץ משנת 1985 עד היום
מגזינים בולטים של סדרות סיינן
להלן רשימה של המגזינים הבולטים ביותר ביפן של סדרות סיינן במהלך 2010.
פדרו הרננדס הררה (בספרדית: Pedro Hernández Herrera; נולד ב-27 במאי 1996), ידוע בשם הבמה שלו סיינט פדרו, הוא זמר ומלחין ספרדי.
הוא החל את דרכו המוזיקלית בגיל ארבע בלימודי נגינה על כלי הקשה קלאסיים בקונסרבטוריון המקצועי למוזיקה של סנטה קרוז דה טנריפה.
במהלך ילדותו היה מעורב בסצנת הרוק והאנדרגראונד של האיים הקנריים והשתתף במחזות זמר כגון "ישו כוכב עליון" ו"אוויטה".
ב-2017 השתתף בתוכנית הכישרונות "La Voz" (הקול) של רשת Antena 3, שם הצטרף לצוות של הזמר חואנס.
לאחר מכן עבר למיאמי, שם חתם על חוזה כמלחין עם וורנר מיוזיק.
בהמשך, חתם על חוזה הקלטות עם אינטרסקופ רקורדס והשיק את הסינגל הראשון שלו "PhoneSex", שצבר למעלה ממיליון צפיות ביוטיוב.
בשנת 2024 השתתף בבנידורם פסט, תחרות הקדם של לאירוויזיון, עם השיר "Dos extraños".
הופעתו זכתה לשבחים רבים, והוא נחשב לאחד המועמדים המובילים לזכייה.
השיר נכלל באלבום הבכורה שלו Esta vida que elegí.
הוא סיים את התחרות במקום השני עם 139 נקודות.
סיין קיקס היא להקת רוק פינית, שהוקמה בשנת 2016 בהלסינקי.
סולנית ההרכב, סוזנה סארינן, החלה את פעילותה הציבורית בצמד מוזיקלי שייסדה עם פאסי סונדלין.
בשנת 2008 נטלה חלק בתחרות הכישרונות "איידולס" הפינית.
בהמשך הכירה את הגיטריסט נילה פרקיֶה באמצעות מודעה שפרסמה באתר muusikoiden.net, ובשנת 2012 חברו השניים להקמת ההרכב הראשון שלהם, "פיוס!".
פעילותה המוזיקלית של הלהקה עוררה השוואות להרכב הרוק האמריקאי פאראמור, הן בשל הסגנון האנרגטי והן בשל הדינמיקה הבימתית בין חבריה.
הלקה נוסדה בשנת 2016 על ידי אלכסנדרה, פרקיֶה, הבסיסט ליוי ארקילה והמתופף פייטארי ריונן.
ביוני 2017 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הפינית רנקה קוסטנוס, ובחודש שלאחר מכן יצא סינגל הבכורה שלה, "Feathers".
הסינגל השני, "Gasoline", ראה אור בינואר 2018 וזכה להשמעות בתחנת הרדיו הארצית YleX.
אלבום הבכורה של הלהקה, שנשא את השם I Don't Love You, יצא באוגוסט 2019, והועמד לפרס אמה בקטגוריית אלבום הרוק הטוב ביותר.
בקיץ 2020 היו אמורים חברי הלהקה להופיע לראשונה מחוץ לגבולות פינלנד, אך ההופעות בוטלו בשל מגפת הקורונה, וההרכב החל בעבודה על חומר מוזיקלי חדש.
המיני-אלבום Not Your Kind יצא בפברואר 2021 וכלל שבע רצועות.
בקיץ שלאחר מכן שימשה הלהקה כמופע חימום להופעתה של להקת אפוקליפטיקה בטמפרה, ובמהלך המופע הצטרפה אליהם הסולנית השוודית אלייז ריד כאורחת.
שיתוף הפעולה הוליד את השיר "Hurricane", אשר נכתב והוקלט תוך יום עבודה אחד בלבד.
נכון לינואר 2022 הושמעו שירי סיין קיקס למעלה מ-10 מיליון פעמים בפלטפורמות הסטרימינג.
באותו חודש פורסם כי היא תשתתף בתחרות Uuden Musiikin Kilpailu 2022, הקדם הפיני לאירוויזיון 2022, עם השיר "Hurricane".
השיר הופק על ידי המוזיקאי האמריקאי כריס וולה ונמקס על ידי זאק סרוויני, וכלל מקהלה שהורכבה ממעריצי הלהקה.
בתום התחרות דורגה הלהקה במקום השני.
בשנת 2023 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות משותף עם הלהקה השוודית סמאש אינטו פיסז.
לקראת אירוויזיון 2024 נבחרה הלהקה להתחרות בשנית במסגרת Uuden Musiikin Kilpailu, הפעם עם השיר "Dancing with Demons".
סיינה ספירו היא זמרת ויוצרת יהודיה־בריטית.
ב־2022 החלה ספירו לפרסם סרטונים ויראליים בטיקטוק.
היא החלה להוציא לאור סינגלים ב־2024, בין השאר את "Maybe", שהגיע למקום ה־45 במצעד הסינגלים הבריטי.
בפברואר 2025 הוציאה לאור את EP הבכורה שלה, Sink Now, Swim Later.
סינגל הפריצה שלה היה "Die on This Hill" , שהגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי בנובמבר 2025. ספירו ידועה בקול הקונטרה אלט הנמוך הייחודי שלה.
נולדה ב־28 בספטמבר 2005 בלונדון.
הוריה הם גלן ספירו, תכשיטן, ואשתו ארבלה.
אימה פעילה ב־Tikva UK ("תקווה בריטניה"), עמותה ללא כוונת רווח התומכת בילדים יהודים בסיכון באוקראינה.
בן דודה של אימה הוא גילברט דה בוטון , מייסד גלובל אסט מנג'מנט (GAM) .
כשהייתה בגיל 10 החלה ספירו לכתוב שירים בהשראת מוזיקאי ג'אז כמו אטה ג'יימס ופרנק סינטרה, ובהשראת מגוון אמני היפ־הופ משנות ה־2000 המוקדמות.
ספירו למדה בבית הספר לבנות Francis Holland School שבמרכז לונדון (ב־Graham Terrace) ובבית הספר East London Arts & Music שבטאוור האמלטס בלונדון, ממנו נשרה בגיל 16 כדי להשקיע את כל זמנה בקריירה המוזיקלית שלה.
ב־2021 החלה ספירו לפרסם סרטונים בהם היא שרה ביישומון טיקטוק.
לאחר מספר רב של סרטונים ויראליים, הן של גרסאות כיסוי הן של מוזיקה מקורית, קהל העוקבים של ספירו גדל.
ב־24 במאי 2024, היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Need Me", שהצליח בספוטיפיי.
הסינגל השני של ספירו, "Maybe", יצא לאור באוגוסט 2024. השיר הגיע מאוחר יותר למקום ה־56 במצעד הסינגלים הבריטי.
מאוחר יותר באוגוסט, היא הופיעה בפסטיבל All Points East בפארק ויקטוריה שבלונדון.
הסינגל השלישי שלה, "Taxi Driver", יצא לאור באוקטובר 2024. אחריו יצא "Back to Blonde", הסינגל הרביעי שלה, בנובמבר 2024. לאחר הוצאת הסינגל היא סומנה כ"מוזיקאי שכדאי לצפות בו" (ל־2025) על ידי מגזין Dazed .
בינואר 2025, הוציאה את השיר "Butterfly Effect".
בד בבד עם יציאת הסינגל היא הכריזה על הוצאת EP הבכורה שלה, Sink Now, Swim Later – ה־EP יצא לאור ב־21 בפברואר 2025, וכלל את כל הסינגלים הקודמים שלה לצד שלושה שירים חדשים.
במאי 2025 הוציאה את השיר "Dream Police".
תוך כדי כך ביצעה הופעות חימום לג'יימס בלייק ולטדי סווימס.
בספטמבר פתחה ספירו את סיבוב ההופעות הראשון שלה ברחבי בריטניה.
באוקטובר הוציאה את השיר "Die on This Hill" , שהפך לשיר הפריצה שלה – השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי ב־21 בנובמבר 2025, ודורג במצעדי מדינות רבות נוספות.
לאחר מכן חתמה עם סוני מיוזיק פבלישינג על הסכם הוצאה לאור גלובלי.
ספירו מועמדת לפרס פריצת השנה (בעבר: פרס בחירת המבקרים)
בטקס פרסי המוזיקה הבריטית ל־2026.
בהיותה אחת מהתוכניות הפופולריות ורבות ההשפעה של שנות ה-90 בארצות הברית, היא ממצה בתוכה את התרבות האירונית והאנוכית של העשור.
ב-2002, פרסם מגזין הטלוויזיה TV Guide רשימה של 50 תוכניות הטלוויזיה הגדולות של כל הזמנים, ודרג את "סיינפלד" במקום הראשון.
ג'רי סיינפלד משחק בסדרה את הדמות הראשית, אשר קרויה על שמו ומבוססת על חייו.
בהתאם לכך, חלק גדול מהאירועים בסדרה מתרחשים בדירתו של ג'רי בחלק הצפון-מערבי של מנהטן שבניו יורק.
בסדרה מוצג צוות דמויות המורכב מחבריו ומכריו של ג'רי – קוזמו קריימר (מייקל ריצ'רדס), ג'ורג' קוסטנזה (ג'ייסון אלכסנדר), איליין בניס (ג'וליה לואי-דרייפוס), ולצידם השכן התמהוני ניומן (ויין נייט).
בישראל שודרה הסדרה בערוץ 3 בכבלים החל מ-7 בפברואר 1992, בתחילה במתכונת שבועית של פרק אחד בכל יום שישי בשעה 22:40 עד אמצע העונה השנייה.
לאחר מכן שודרה בשידורים חוזרים באותו ערוץ והפרק האחרון שודר בשידור מיוחד שהציג במקביל לארצות הברית, בשידור לוויני שלא כלל תרגום.
הפרק האחרון שודר בגרסתו המתורגמת כחודשיים לאחר מכן.
לאחר שידורו המוקרי בארץ, הסדרה הועלתה לשידורים חוזרים בטלוויזיה וב-VOD בערוץ 2 ובערוצים של yes ו-HOT, כולל ערוץ ביפ.
בספטמבר 2019, שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" רכש את הזכויות הבלעדיות לשידור הסדרה בסינדיקציה.
על מנת להתאים את הסדרה לטלוויזיות של שנות ה-2020, לאור השינויים שחלו מאז שנות ה-90, יחס הגובה-רוחב עובד מ-4:3 ל-16:9. כמו כן, הרזולוציה שופרה באופן מלאכותי ל-4K.
כל פרקי הסדרה עלו יחד לשירות ב-1 באוקטובר 2021, כשסכום עסקת הרכישה מוערך ביותר מחצי מיליארד דולרים.
סיינפלד עצמו מספר שהרעיון הראשוני שלו – והסיבה לקטעי הסטנדאפ שסיימו כמעט כל תוכנית – היה שהתוכנית תהיה מבוססת על הדרך בה קומיקאי מלקט חומר בשביל המופע שלו.
הדמויות בסדרה תוארו כאנוכיות ובלתי מוסריות לחלוטין, מאפיינים אשר הוקצנו בצורה קומית.
(עם זאת, מעניין הוא שהמוטיב המשותף לכל הדמויות הוא ניסיונותיהן לעשות דברים נחמדים עבור אנשים, רק כדי לקבל תוצאה הפוכה ולא רצויה).
בניגוד לקומדיות מצבים אחרות, היוצרים השתדלו שלא לשקוע בסצנות רגשניות, מה שנתן לסדרה את הטון המיוחד, הקר והציני שלה.
יוצרי הסדרה השתדלו להציג אנשים אמיתיים במקום הדמויות הבדיוניות והאידיאליות הנראות לעיתים קרובות בטלוויזיה.
זאת, על אף שרבות מעלילות הסדרה כוללות שרשרת אירועים סבוּכה, ולעיתים מחזורית, אשר מתאחדת בסוף כדי ליצור אירוניה גדולה.
לארי דייוויד אהב את המבנה שבו ארבעה סיפורים (אחד לכל דמות ראשית) מתחברים בסופו של הפרק, ושאף לכך שרוב פרקי הסדרה יהיו במתכונת זו.
תוכניות טלוויזיה קודמות היו מבוססות כמעט תמיד על משפחה או עמיתים לעבודה, אך "סיינפלד" מבססת את עצמה כדוגמה נדירה לקומדיית מצבים בה אף אחת מהדמויות אינה קשורה בקשר דם לאחרת, או מועסקת באותו מקום.
למעשה, דמויות רבות בסדרה אינן עובדות כלל.
בעונות הראשונות של הסדרה, בתחילתו ובסופו של כל פרק, הוצג סיינפלד כאשר הוא מגיש קטעי סטנד-אפ פרי עטו, אשר קשורים לנושאי האירועים המתוארים בעלילת הפרק.
ניתן לראות כי ההבדל בין השחקן ג'רי סיינפלד לבין הדמות המגולמת על ידו מטושטש בכוונה תחילה.
בעונות מאוחרות יותר, קטעי הסטנד-אפ האלה הופיעו בתדירות נמוכה יותר.
כל הדמויות הראשיות עוצבו לפי מכרים בחיים האמיתיים של ג'רי סיינפלד או לארי דייוויד, ורוב הדמויות המשניות מבוססות על מקרים אישיים של חלק מכותבי הסדרה.
עוד הפרה של המוסכמה הפיקטיבית של בידוד הדמויות מהשחקנים המגלמים אותן והפרדת עולם הדמויות מעולמם של השחקנים והקהל, הייתה עלילה מתמשכת שבה הדמויות עוסקות בקידום קומדיית מצבים טלוויזיונית בשם "ג'רי".
"ג'רי" דמתה מאוד ל"סיינפלד" בכך שסיינפלד שיחק את עצמו, והתוכנית הייתה מבוססת "על שום דבר".
"ג'רי" הוצגה לראשונה בסיום העונה ב-1993, בפרק שנקרא "הפיילוט".
עלילה זו, ביחד עם דוגמאות נוספות של אזכור-עצמי, הובילו רבים מהמבקרים להצביע על טבעה הפוסט-מודרניסטי של הסדרה.
התוכנית הוצגה לראשונה תחת השם "סיפורי סיינפלד" (זהו גם שם הפיילוט, לו ניתן שם נוסף מאוחר יותר: "חדשות טובות, חדשות רעות") ביום חמישי, 31 במאי 1990 ברשת NBC.
סיינפלד לא נחלה הצלחה מיידית.
לאחר שידור הפיילוט, ב-5 ביולי 1989, לא היה נראה שהתוכנית עומדת להיבחר על ידי NBC, והיא הוצעה לרשת פוקס שסירבה להצעה.
רק הודות לריק לודווין, ראש מחלקת התוכניות הליליות והאירועים המיוחדים ב-NBC, שהעביר כספים מתקציבו, צולמו ארבעה פרקים נוספים.
בסופו של דבר שודרה הסדרה במשך 9 שנים וכללה 180 פרקים, ופרק הסיום שלה ששודר ביום חמישי, 14 במאי 1998, נצפה על ידי קהל עצום המוערך בכ-76 מיליון צופים.
הפרק שודר בישראל במקביל לשידור בארצות הברית בערוץ 3 של הכבלים, ללא תרגום.
ישראל הייתה המקום היחיד מחוץ לארצות הברית בו שודר הפרק בזמן אמת כהמשך ישיר להצלחה הגדולה שהייתה לסדרה בישראל.
ג'רי סיינפלד מחזיק בשיא "השחקן שסירב להכי הרבה כסף" לפי ספר השיאים של גינס, מכיוון שסירב להצעה להמשך התוכנית עבור 5 מיליון דולר לפרק.
כמו כן, הוא מחזיק בשיא "השכר השנתי הגבוה ביותר לשחקן טלוויזיה אי פעם".
הסדרה עצמה מחזיקה בשיא "מחירי הפרסום בטלוויזיה הגבוהים ביותר".
ב-2004 נערך משא ומתן על עסקה שתהפוך את "סיינפלד" לזמינה על-גבי DVD בפעם הראשונה.
עקב בעיות משפטיות עם הצוות בנוגע לקריינות ותוספות DVD אחרות, השחרור נדחה.
הסדרה התפרסמה מאוד וטבעה כמה מטבעות לשון מוכרים, ביניהם הביטוי "יאדה יאדה" (נהגה Yada Yada) שנאמר כקיצור לחלק בסיפור שאינו מעניין, או שאינו רלוונטי למסר.
בינואר 2020 פורסם בכתב עת של האגודה האמריקאית למיקרוביולוגיה כי נגיף חדש שמדביק בעיקר חרקים, נקרא "Yada Yada Virus" על שם הביטוי הסיינפלדי.
יאנה בטובסקה מחברת המאמר פרסמה בטוויטר שהשם הושפע מהסדרה וניתן כמחווה לה, אך לא הסבירה את משמעותו.
ההשערה היא שהשימוש בביטוי נעשה כדי להמחיש את חוסר העניין שבגילוי נגיף שאינו תוקף בני אדם אלא חרקים קטנים, כמו יתושים למשל.
ג'רום "ג'רי" סיינפלד (ג'רי סיינפלד) הוא הדמות הראשית של הסדרה, עובד כסטנדאפיסט.
מערכות היחסים שלו הן נדבך חשוב בעלילה, אך לעיתים נדירות הן מחזיקות יותר מפרק אחד, ולרוב נפסקות בגלל סיבות מינוריות.
ג'רי נראה כדמות הנורמלית היחידה בסדרה, אך יש לו אובססיה לניקיון והיגיינה, לדגני בוקר, ולסופרמן.
ג'ורג' לואיס קוסטנזה (ג'ייסון אלכסנדר) הוא גבר "נמוך, שמן, קשה-תפיסה ומקריח" (כך תואר על ידי איליין באחד הפרקים).
ג'ורג' הנוירוטי הוא שקרן מלידה, אחד ששונא את עצמו ונשלט בידי הוריו, פרנק ואסטל.
הוא הועסק בעבודות רבות, כולל כאלה בהן עבד בתור סוכן נדל"ן ועוזר מזכיר הנסיעות של קבוצת הבייסבול ניו יורק יאנקיז.
הוא גם עבד למשך זמן קצר בחברה המספקת ציוד ספורט הנקראת "Play Now" וב-"Kruger Industrial Smoothing".
כמו כן, הוא עבד למשך תקופה קצרה מאוד ב-"Pendant Publishing".
במשך תקופה לא קצרה ג'ורג' היה מובטל.
מערכות היחסים שלו עם נשים תמיד היו כישלון.
למרות זאת, בצורה אירונית משהו, מערכת היחסים הנוראה ביותר שלו – אירוסים לסוזן רוס (אשר גולמה על ידי היידי סווידברג), הייתה אחת ממערכות היחסים שהסתיימו בצורה "טובה" עבור ג'ורג' (הוא פחד מנישואים ומותה של סוזן הושיע אותו).
בין תכונותיו וכישרונותיו הבולטים: אמירת שקרים (הוא טבע את המשפט "זה לא שקר אם אתה מאמין בזה"), משחק הווידאו פרוגר, חנייה במקביל, היכולת לנקוב בשמם של השירותים הטובים ביותר הקרובים למקום נתון במנהטן ואיות שמות משפחה של אנשים אקראיים.
איליין מרי בניס (ג'וליה לואי-דרייפוס) היא דמות נבונה ואסרטיבית אך שטחית וחמת מזג.
איליין היא לעיתים קרובות קורבן של הנסיבות, המופיעות בדמות הסתבכותה במזימות חבריה, דרישות בלתי הגיוניות מצד מעסיקיה ולעיתים אף חוסר האדיבות של אנשים זרים.
בתקופה הקודמת לעלילת הפרקים הראשונים בסדרה איליין וג'רי ניהלו מערכת יחסים רומנטית; הם נפרדו ונשארו ידידים טובים.
בפרק הראשון בסדרה (ששימש כפיילוט), איליין לא מופיעה כלל.
הסיבה לכך היא, שבתוכנית המקורית, הדמות הנשית בחבורה הייתה אמורה להיות אחת המלצריות במסעדה, בגילומה של לי גרלינגטון , והיא זו שהופיעה בפרק הראשון.
על פי עדותו של ג'ייסון אלכסנדר, הדמות בוטלה מפני שגרלינגטון העזה להציע ללארי דייוויד רעיונות לסדרה, ואף לשנות את הטקסט של עצמה.
קוזמו קריימר (מייקל ריצ'רדס) הוא גבוה, בעל שיער פרוע, וכמעט תמיד לובש מכנסיים קצרים מדי למידותיו.
קרמר הוא הדמות המוזרה ביותר בסיינפלד.
הוא בדרך כלל מכוּנה בשם משפחתו.
הוא מפורסם בשל ה"כניסה" שלו, בעת שהוא פותח את הדלת לדירתו של ג'רי ומחליק אל תוך החדר.
עד לעונה השישית, שמו הפרטי לא היה ידוע.
ברגע ששמו המלא נחשף, בפרק "ההחלפה", על ידי אמו באבס קריימר, דמויות שוליות החלו לקרוא לו "קוזמו", אך הקבוצה הראשית המשיכה לכנותו "קריימר".
בפרק הפיילוט, ג'רי למעשה קורא לו "קסלר", מכיוון שהכותבים חששו מדרישת זכויות לשם מ"קריימר" של החיים האמיתיים.
כיוון שנראה שהוא מובטל נצחי (מלבד מספר מקרים נדירים), הוא מעורב תכופות ברקיחת מזימות מגוחכות שמטרתן להניב לו כסף, ורוב ההמצאות הן שלו.
בהיותו אחת מהדמויות הכי פופולריות בסדרה, הוא לעיתים קרובות מכונה "דמות האקשן" שמושכת את תשומת לב הקהל באמצעות התנועות המצחיקות ויוצאות הדופן שלה.
בניגוד לדמויות האחרות, מוזרותו הובילה אותו להיות זה שכמעט תמיד אומר את האמת בפרצוף.
הוא גם מפתיע לעיתים קרובות בכך שהוא הדמות היחידה שמתיימרת להגן בדבקות על המוסכמות החברתיות, בעוד שכמו שאר הדמויות, יעדיף לממש את מאוויו על פני דבקות במוסכמות.
הוא חבר טוב של ניומן, בנוסף למגוון רחב (רובו אינו מופיע בסדרה) של מכרים ושותפים מפוקפקים, ביניהם לומז ובוב סקאמאנו.
על אף מוזרותו, קריימר קוצר הצלחה רבה אצל נשים, ואף הועלתה סיבה לכך באחד מהפרקים ("ההמרה") – קריימר מחזיק בסוג של מחלה רוחנית המתבטאת במשיכה חייתית, אשר כונתה "קבורקה".
ניומן (ויין נייט): השכן של ג'רי ושל קריימר.
מתעב את ג'רי ובו בזמן חבר טוב של קריימר.
לעיתים נחשב ניומן כנבל של הסדרה.
מורטימר "מורטי" סיינפלד (ברני מרטין): אביו של ג'רי.
מורטי עבד למחייתו במכירת מעילי גשם במשך 38 שנים, ומחשיב את המצאתו של "מעיל גשם חסר חגורה" כעבודת חייו.
הוא ואשתו הלן הם פנסיונרים בבית משותף בפלורידה.
גולם במהלך פרק אחד על ידי פיל ברנס אך הוחלף על ידי ברני מרטין כיוון שהיה נינוח מדי לטענתו של לארי דייוויד.
הלן סיינפלד (ליז שרידן): אימו של ג'רי.
פנסיונרית אשר גרה בפלורידה, ותמיד דואגת למצבו הכספי של ג'רי.
המשפט הידוע ביותר שלה, מכוון לג'רי, ואומר: "איך מישהו יכול לא לאהוב אותו?".
הדוד ליאו (לן לסר): דודו של ג'רי.
מוצג כאדם גס וטרחן ולרוב הוא מתרברב בקשר לבנו ג'פרי העובד במחלקת הפארקים הממשלתית.
ידוע באמירת ה'שלום' שלו המלווה תמיד בפריסת ידיו לצדדים, וכן בלפיתת ידיו של עמיתו לשיחה (לרוב, ג'רי).
ננה (בילי רי וואלאס): סבתו של ג'רי, אימם של הלן סיינפלד ודוד ליאו.
מתחילה לבלבל בין העבר וההווה וחושפת שדוד ליאו חייב להלן סיינפלד 50 דולר שקיבל מאביו אחרי זכייה במרוץ סוסים, והיה אמור לחלוק עם אחותו.
פרנק קוסטנזה (ג'רי סטילר): אביו של ג'ורג' קוסטנזה ונשוי לאסטל קוסטנזה.
דמותו היא מאוד קולנית, נוירוטית ואקסצנטרית.
לא אכפת לו במיוחד מג'ורג' – וכך, כשג'ורג' סטיינברנר, הבעלים של הניו-יורק יאנקיז והבוס של ג'ורג', מגיע לבית משפחת קוסטנזה ומודיע להם (בטעות) שג'ורג' מת, פרנק מתעלם מהבשורה, ובמקום זאת מתרעם על הבעלים: "למה לעזאזל החלפת את ג'ו ביונר?!".
בפרק אחר מודיע פרנק לג'ורג': "אנחנו אוהבים אותך כאילו היית הבן שלנו, אבל גם להורים יש גבולות".
לפרנק במהלך הסדרה היו מספר אינטראקציות (למשל, כשהמציאו את "החזייה הגברית" או את חג ה"פסטיבוס") עם קריימר בשל המוזרות של שניהם.
במקור היה אמור לשחק את הדמות ג'ון רנדולף אך הוא הוחלף על ידי ג'רי סטילר, לאחר שסטילר הרשים את דייוויד בצעקותיו על אשתו בסדרה.
ג'ון רנדולף הופיע לפרק אחד בלבד בעונה הרביעית פרק 62 – .
אסטל קוסטנזה (אסטל האריס): אימו של ג'ורג'.
בסדרה היא מצטיירת כ"אם היהודייה" המרגיזה, אשר מבלה לכאורה את רוב זמנה בצווחות כנגד ג'ורג' ופרנק.
ג'ורג' העיר פעם אחת כי כל חייו לא שמע אותה צוחקת.
הוא משוכנע שהיא אוהבת את לויד בראון, מכר ילדות שלו, יותר ממנו.
פרקים רבים מהסדרה זכו לפרסום רב, להלן הבולטים שבהם:
אחד הפרקים הקלאסיים של הסדרה, הממחיש את הקונספט של "סדרה על שום דבר".
ג'רי, איליין וג'ורג' הולכים לאכול במסעדה סינית.
מיד בתחילת הפרק הם נרשמים ברשימת ההמתנה לשולחן פנוי, ונאמר להם שיצטרכו לחכות "5 עד 10 דקות".
בסופו של דבר, כל הפרק נסוב סביב ההמתנה לשולחן, שמתארכת ומתארכת.
כשהם מנסים לברר שוב, כעבור זמן, מתי יגיע תורם, נאמר להם: "5 עד 10 דקות".
בסוף הפרק השלושה מתייאשים ויוצאים בלי לאכול, ומיד שולחן מתפנה בעבורם והמארח קורא בשמם.
הארבעה נוסעים יחד לקניון, שבו קריימר רוכש מזגן.
השחקן מייקל ריצ'רדס ביקש לסחוב מזגן אמיתי במהלך הצילומים, כדי "לעבוד עם המשקל" כדבריו ולהכניס הומור פיזי.
כשהם מגיעים לחניון הענקי של הקניון, הם לא מצליחים למצוא את המכונית של קריימר.
לאורך כל הפרק הם מחפשים את המכונית, ובתוך כך מאבדים זה את זה.
פקח של החניון תופס את ג'רי ואת ג'ורג' משתינים בחניון, ורושם להם דוחות.
בסוף הפרק, לאחר שמצאו את המכונית, קריימר לא מצליח להתניע, דבר שלא היה מתוכנן בתסריט, וניתן לראות את השחקנים צוחקים בתוך הרכב.
חברי הרביעייה מחליטים לערוך תחרות, ולבדוק מי יכול להימנע מלאונן לאורך הזמן הרב ביותר.
בפרק עצמו לא אומרים במפורש את המילה לאונן, אלא משתמשים בכל מיני צורות על מנת להבהיר את העניין באמצעות לשון נקייה.
לאורך כל הפרק רואים את הגיבורים מתקשים להירדם בלילה, ומכאן על הצופה להסיק שהסיבה היא חוסר הגעה לפורקן מיני.
בשלב מסוים רואים הן את ג'רי והן את ג'ורג' ישנים שנת ישרים, מכאן יכולים הצופים להבין כי מדובר במצב של תיקו בין השניים.
בפרק אחר מתגלה כי המנצח בתחרות היה ג'ורג'.
הסתירה נפתרת בפרק אחר; בחלקו הראשון של פרק הסיום של הסדרה, כשמטוס שבו טסו כוכבי הסדרה מתרסק, ג'ורג' מודה שרימה בהתערבות.
איליין, ג'ורג' וג'רי (שפחות משתף פעולה) מנסים לגרום לבחורה שיושבת מאחוריהם ומצותתת להם לחשוב שג'ורג' וג'רי הם זוג הומוסקסואלי.
בהמשך מסתבר שאותה בחורה היא עיתונאית, וכך מתפרסם בעיתון שג'רי וג'ורג' הם הומוסקסואליים.
לאורך כל הפרק הם מנסים להסביר לכל מי שחושב כך שזה לא נכון (מלבד פעם אחת שבה ג'ורג' מנסה לשכנע את חברתו, שממנה הוא רוצה להפרד אבל היא לא מרפה – שהוא כן הומוסקסואל ולכן הם צריכים להפרד), אבל אפילו קריימר מתקשה להאמין להם ("חשבתי שאנחנו חברים...
איך יכולתם להסתיר את זה ממני?").
המשפט שחוזר על עצמו פעמים רבות במהלך הפרק הוא: "לא שיש בזה משהו רע", והוא מכוון להומוסקסואליות.
החבורה מגיעה במקרה לביתו של ילד החי בבועה ובמהלך משחק טריוויה פורץ ויכוח בין הילד לבין ג'ורג' לגבי התשובה לשאלה "מי פלשו לספרד במאה השמינית לספירה?".
הילד עונה שאלה היו המורים אך ג'ורג' מסתמך על שגיאת דפוס בכרטיס וטוען כי אלה היו "המופים".
במהלך הוויכוח, חברתו של ג'ורג' מנקבת בטעות את הבועה בה חי הילד, ושולחת את הילד לבית החולים.
עיקר הגרוטסקה בא לידי ביטוי בהגדרה "ילד בועה", כאשר ה"ילד" כבר מזמן אינו ילד ואף הפך לאדם כעסן, קפריזי וגס רוח (דמות המתאימה להתעמתות עם ג'ורג').
בהמשך פרק זה נשרפת הבקתה של הוריה של סוזאן.
פרק זה כולל שלוש עלילות מקבילות:
קריימר מחליט לשחק גולף על החוף ולחבוט את הכדורים לים.
איליין עורכת ספר של סופר רוסי נודע ועצבני.
במהלך נסיעה בלימוזינה היומן הדיגיטלי שלה מצפצף ומפריע לסופר, שמשליך אותו מהחלון היישר על ראשה של עוברת אורח תמימה.
ג'ורג' מתחזה לביולוג ימי בפני מכרה שלו ובעת טיול על החוף נאלץ לסייע ללווייתן, שאחד מכדורי הגולף של קריימר חסם את דרכי הנשימה שלו.
פרק זה הוא אחד הפרקים המכוננים בתולדות סיינפלד, הן מבחינת סגנונו והן מבחינת העלילה.
ג'ורג' מגיע למסקנה שכל מה שהוא עושה הוא שגוי, ולכן הוא צריך לעשות בדיוק ההפך מכל האינסטיקטים שלו.
במהלך הפרק ג'ורג' משיג עבודה במועדון הניו יורק יאנקיז ומתחיל בהצלחה עם בחורה.
בעוד חייו של ג'ורג' מתחילים לשגשג, חייה של איליין מקבלים תפנית שלילית.
החבר שלה נפרד ממנה כיוון שגילה שעצרה לקנות שקית סוכריות על אף ששמעה כי הוא מאושפז.
היא מפונה מהדירה שלה וגורמת להתמוטטות בית ההוצאה לאור שבו היא עובדת.
הנאצי של המרק (עונה 7)
זהו אחד הפרקים הזכורים בתולדות הסדרה ונחשב בעיני רבים כטוב ביותר.
הפרק עוסק בשף מהגר, המפעיל דוכן מרקים מוצלח במיוחד, אך מנהל אותו בקפדנות יתרה ולא מוכן למכור מרק למי שלא עומד בכללים.
התנהגות זו גורמת לחבורה לכנות אותו "הנאצי של המרק", ואיליין אף מגורשת מהדוכן.
בעלילה מקבילה, איליין רוכשת ארון עתיק, אך זה נגנב על ידי זוג בריונים הומוסקסואליים.
כשקריימר מספר על המקרה ל"נאצי", הוא נותן לקריימר במתנה ארון עתיק שיש ברשותו, בלא לדעת שהוא מיועד לאיליין.
איליין מגיעה לדוכן כדי להודות לו, אך ה"נאצי" אומר לה שלא היה מוסר את הארון לו היה יודע שהוא מיועד לה.
איליין מוצאת בתוך הארון את מתכוניו של ה"נאצי", וגורמת לו לסגור את הדוכן.
שמו של הנאצי של המרק נחשף בפרק האחרון: "יאב קסאם".
דמותו מבוססת על שף אמיתי, אל יאגנה, שלא אהב את הפארודיה על מסעדת המרקים שלו שמופעלת ברחוב 55 ליד השדרה השמינית במנהטן, ניו יורק.
פרק ייחודי המתנהל מהסוף להתחלה.
הפרק מתחיל בכותרות הסיום, ובכל כמה שניות חוזר לסצנה קודמת, עד לנעימת הפתיחה.
החבורה טסה להודו, לחתונה של מכרתה של איליין, סו-אלן מישקי.
איליין לא אוהבת את סו-אלן, ואף בטוחה שזוהי "לא-הזמנה" (Unvitation – הזמנה שמצופה מאיליין לא להיענות לה).
איליין כועסת ומחליטה להגיע לחתונה בכוונה ואף להביא איתה את ג'רי ואת ג'ורג'.
בחתונה מתגלה כי איליין שכבה בעבר עם החתן המיועד, וג'רי שכב עם החברה של ג'ורג'.
ג'ורג' מגלה על הבגידה של ג'רי, כועס ודורש ממנו פיצוי – לשכב עם איליין.
בזמן הטקס, איליין מספרת לג'ורג' עליה ועל החתן והוא צועק את זה בקול, מה שגורם לכל המשתתפים לשמוע, וביניהם גם סו-אלן, שמבטלת את החתונה ברגע האחרון ורבה עם איליין.
בסוף הפרק, מוצג המעבר של ג'רי לדירה שלו שנים קודם לכן, ובו הוא אומר לקרמר את המשפט: "מה ששלי שלך", שבעצם מהווה את ההתחלה לנצלנותו של קריימר במשך כל הסדרה.
פרק צבעוני מאוד, אשר מהווה דוגמה טובה לכיוון אליו פנתה הסדרה בעונות המאוחרות, כאשר הדמויות והאירועים הופכים אי-רציונליים והזויים.
כאשר מועלה שכר המינימום, מתמלאות הדרישות של קריימר להעלאה במשכורת, בעטיין הוא שובת כבר 12 שנה כנגד מאפיית בייגלים שהעסיקה אותו.
הוא חוזר לעבודה ומוצא מיד סיבה נוספת לשבות.
במקביל, משפחת קוסטנזה חוגגת את חג ה"פסטיבוס", חג שאביו של ג'ורג' המציא כחלופה לחג המולד השנוא עליו מאוד, וכולל מספר עקרונות בסיסיים:
מתקיימת ארוחת חג, ובה כל אחד אומר לחברו כיצד החבר אכזב אותו במהלך השנה האחרונה.
בניגוד לתאריך חג המולד, 25 בדצמבר, מתקיים פסטיבוס ב-23 בדצמבר.
במקום עץ אשוח, מוצב בבית מוט אלומיניום שאינו מקושט.
יש לבצע מפגני כוח, ששיאם הוא הצמדת המארח לרצפת החדר.
המארח רשאי לבחור מי מבין הנוכחים יתמודד מולו במפגני הכוח, והלה רשאי לסרב רק אם יש לו הצעה למשהו טוב יותר לעשות.
ג'ורג' טוען כי החג הרס את ילדותו ואינו מרוצה מהגילוי שחבריו ומעסיקו הוזמנו לארוחה, אך באופן אירוני, מעשה זה מציל את ג'ורג' מפיטורים (המעסיק שלו חשש שהפיטורים יראו על רקע דתי).
NBC מזמינים את ג'רי וג'ורג' לפגישה, שבה הם מודיעים להם על כך שברצונם להזמין 13 פרקים של התוכנית "ג'רי".
כדי לפצותם על הזמן שבו נזנחה התוכנית, נותנת הרשת לסיינפלד ולקוסטנזה אפשרות לטוס לכל יעד בעולם, ויחד עם קריימר ואיליין הם טסים לפריז.
בעקבות בעיות טכניות נאלץ המטוס לנחות בעיירה הפיקטיבית "לייתם" במסצ'וסטס.
הארבעה מטיילים בעיר ורואים אדם נשדד, אך במקום לעזור לו הם מעדיפים לצלם את האירוע ולהוסיף הערות סרקסטיות על הנעשה.
שוטר שמגיע למקום עוצר אותם מתוקף חוק השומרוני הטוב.
משפט מתנהל נגד הארבעה, ובמהלכו מביאה התביעה עשרות דמויות שהופיעו בסדרה שנפגעו מאחד או יותר מהארבעה.
לקראת סוף הפרק אומר ג'רי משפט זהה לחלוטין למשפט הראשון שפתח את הסדרה: "הכפתור השני הוא כפתור המפתח.
סיינפלד זכתה בפרס אמי בקטגוריית הסדרה הקומית של 1993, והייתה מועמדת לפרס זה בכל שנה בין השנים 1992 ו-1998 (עונות 3–9).
כמו כן, הסדרה זכתה גם בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסדרה הקומית הטובה ביותר בשנת 1994, בפרס פידובי בשנת 1993, בפרס מבקרי הטלוויזיה בשנים 1992 ו-1993, בפרס בחירת ובפרסים רבים נוספים.
כמו כן, גם שחקני הסדרה עצמם זכו לגמולם:
פרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקן הקומדיה הטוב ביותר בשנת 1994.
פרס אמי בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית בשנת 1995–1996.
פרס איגוד השחקנים בקטגוריית השחקנית הקומית של השנה בשנים 1996, 1997.
פרס איגוד השחקנים בקטגוריית השחקן הקומי של השנה בשנת 1995.
פרס אמי בקטגוריית התסריט הטוב ביותר לסדרה קומית – על הפרקים: The Fix Up (1991) ו-The Contest (1992) (ההתערבות).
פרס איגוד הכותבים בקטגוריית הפרק הקומי הטוב ביותר – "The Contest", "The Mango", "The Pool Guy" ו-"The Fatigues".
אחוזי הצפייה ותאריכי השידור מתייחסים לשידור הפרקים ב-NBC וערוץ 3:
רוב הדמויות המשמעותיות בסדרה מבוססות על אנשים אמיתיים, אותם הכירו ג'רי סיינפלד או לארי דייוויד.
דמותו של ג'ורג' מבוססת על לארי דייוויד עצמו.
את השם קוסטנזה שאל סיינפלד משמו של חבר מימי המכללה, מייקל קוסטנזה.
החבר האמיתי מופיע בפרק "מקום החנייה" בתפקיד נהג משאית.
הוא תבע מההפקה 100 מיליון דולר כפיצוי על שימוש בשם ללא הסכמתו, ועל הפגיעה שנגרמה לו בשל התכונות הנלעגות של ג'ורג'.
דמותו של קריימר מבוססת על שכן אמיתי שהיה ללארי דייוויד, בשם קני קריימר.
קריימר האמיתי החל להפעיל, עוד בזמן שידור הסדרה, סיורים תיירותיים בתשלום, בשם "מסע המציאות של סיינפלד", בעקבות האתרים בהם מתרחשת הסדרה.
הסיורים מתקיימים עד היום (2015).
יסוד קומי ואירוני בקשר לכך הוא, שקריימר בסדרה מוכר את סיפוריו למפיק הקטלוגים ג'יי פיטרמן, ולאחר מכן הוא עורך סיורים בעקבות סיפוריו.
מפני שהסיפורים כבר אינם שייכים לקריימר, הסיור נקרא "מסע המציאות של ג'יי פיטרמן".
"ההתערבות" שנערכה בפרק בשם הזה, סביב השאלה מי יוכל להימנע מלאונן במשך הזמן הרב ביותר, מבוססת על התערבות אמיתית בין דייוויד לבין שכנו קריימר.
על פי עדותם, ההתערבות נמשכה מספר חודשים, ודייוויד ניצח בה.
גם בסדרה ניצח ג'ורג' בהתערבות, אם כי בפרק הסיום הוא מודה ששיקר.
הוריו של סיינפלד גרו בדיור מוגן בפלורידה, גם בסדרה וגם במציאות.
דמות ה"נאצי של המרק" מבוססת על בעל מרקייה בשם אל יאגנה, שהביע תרעומת על האופן שבו הוא מוצג בסדרה.
בפרק "המעיל" מופיע אלטון, אביה של איליין, בוגר מלחמת קוריאה וסופר, שמפחיד את ג'רי ואת ג'ורג'.
דמותו התבססה על הסופר ריצ'רד ייטס, שללארי דייוויד היה רומן עם בתו.
הדמות לא שבה לסדרה, מכיוון שהשחקן שגילם את האב, לורנס טירני ("כלבי אשמורת"), באמת הפחיד את השחקנים, ובין היתר איים על סיינפלד באמצעות סכין קצבים.
"הקטלוג של ג'יי פיטרמן" מבוססת על קטלוג אמיתי, השייך לג'ון פיטרמן.
הקטלוג האמיתי שגשג בעקבות הסדרה, ופיטרמן האמיתי לא התרעם על דמותו הנלעגת בסדרה אלא להפך – הפך לחבר טוב של ג'ון או'הרלי, השחקן שגילם אותו.
כשהקטלוג נקלע לקשיים כספיים, הצטרף או'הרלי כשותף לחברת ההפקה שלו.
דמותו של עורך הדין השחור ג'קי צ'יילס מבוססת על ג'וני קוקרן, עורך דין שייצג את או.
השחקן שגילם את צ'יילס, פיל מוריס, הכיר את בן-דמותו קוקרן במספרה ששניהם נהגו לפקוד.
אולפני NBC התכוונו ליצור סדרה סביב דמותו של צ'יילס, אולם התוכנית נגנזה.
"פסטיבוס", החג שהמציא אביו של ג'ורג', מבוסס על חג בשם זה שהמציא דניאל או'קיף, לרגל יום השנה לנישואיו.
דן או'קיף, בנו של הממציא ותסריטאי בסדרה, הביא אליה את הרעיון.
את הרעיון "להרוג" את סוזן, ארוסתו של ג'ורג' בסדרה, הגתה לואי-דרייפוס, שלא אהבה לעבוד עם היידי סוודברג, השחקנית שגילמה את סוזן.
בפרק "ההזמנות", סוזן מתה מליקוק מעטפות ההזמנה לחתונה שלה עם ג'ורג', שנקנו בחנות למוצרים זולים.
שידורי הפרק הזה הופסקו לזמן קצר בשנת 2001 בעקבות הבהלה מפני מתקפת האנתרקס, שבוצעה באמצעות משלוח נבגי גחלת בתוך מעטפות.
ג'ורג' סטיינברנר, הבעלים של קבוצת ניו יורק יאנקיז, הוא דמות אמיתית.
הוא מגולם בסדרה על ידי השחקנים לי בֶר ומיטש מיטשל, מצולם תמיד מאחור כך שפניו אינן נראות, ואת קולו מדבב לארי דייוויד עצמו.
סטיינברנר עצמו הופיע בתפקיד אורח בפרק "ההזמנות", אך הקטע נחתך משיקולי אורך הפרק (ולא כפי שפורסם – משום שסטיינברנר לא אהב את מותה של סוזן).
לארי דייוויד התייחס לחיתוך של אותה סצנה וטען שהסצנה לא הייתה מספיק טובה לדעתו כדי להיכנס לפרק.
בפרק "התקועים" (The Stranded), איליין מתעצבנת בגלל אישה ששואלת שוב ושוב לאן נעלם ה"בייבי" שלה, ומתכוונת לארוסהּ.
איליין אומרת לה בארסיות ובמבטא אוסטרלי: "אולי הדינגו אכל את הבייבי שלך", בהתייחסות לסרט "זעקה באפלה".
הסרט התבסס על מקרה אמיתי, שבו דינגו טרף תינוקת אוסטרלית בשם אזריה צ'מברלין, והביא להרשעתה (השגויה) של האם ברצח בתה.
סייפן התבואה (שם מדעי: Gladiolus italicus) הוא צמח ממשפחת האירוסיים.
עליו פחוסים וזקופים, ודומים בצורתם לחרב סיף ומכאן שמו.
גבעול הסיפן הוא בגובה של כחצי מטר.
סייפן התבואה גדל בארצות הים התיכון ובמזרח התיכון.
הצמח מתרבה על ידי זרעים ופקעות בת.
יש המגדלים אותו כצמח נוי.
בישראל, סייפן התבואה גדל מהצפון עד צפון הנגב חוץ מחולות מישור החוף.
הפריחה בארץ ישראל היא בחודשים פברואר עד אפריל, בעיקר בחבל הים-תיכוני.
סייעות ברפואת שיניים הוא מקצוע פרא-רפואי בתחום רפואת השיניים.
מקצוע זה כולל סיוע לרופא בטיפולים האינטראורליים בענפי רפואת השן השונים, כגון: כירורגיה, פרותטיקה - שיקום הפה, אנדודונטיה - טיפולי שורש, אורתודונטיה - ישור שיניים.
במקצוע זה קיימת דומיננטיות כמעט מוחלטת של נשים, ולכן כמעט ולא מוּכּרת בישראל צורת הזכר של המקצוע - "סייע".
תוכנית הלימודים כוללת בין השאר היסטולוגיה, מורפולוגיה, אנטומיה, פדודונטיה (רפואת שיניים לילדים).
בעבר במסגרת הלימודים חויבה הסייעת לבצע תקופת התמחות ולעבור בחינה של משרד הבריאות.
בתום תקופת ההתמחות התקבלה תעודה זמנית (לשנה) המוכרת על ידי משרד הבריאות.
לאחר הוכחת שנת עבודה בתחום, קיבלו תעודה קבועה עם מספר רישיון.
כיום על פי פסיקת בג"ץ משרד הבריאות אינו מנפיק תעודת הכרה במקצוע.
ולכן מעסיקים רשאים להעסיק גם את מי שאין בידו תעודת הכרה ממשרד הבריאות.
תחומי אחריות של הסייעות כוללים: הכנת המרפאה, הכנת המכשירים, עיקור, עזרה לרופא במהלך הטיפול, ערבוב חומרים (הכנת החומרים הדנטליים לצורך טיפולים), תחזוקת כלים, עזרה בצילומי רנטגן של המתרפא ופיתוחם, הזמנת חומרים, ניהול מלאי (ניהול וניקיון מרפאה, מחסן וכדומה), מענה טלפוני ורשימת הודעות, ניהול שוטף, טיפול בכספים.
הסיוע ברפואת שיניים שונה מתפקיד השיננות, ומדובר בשני מקצועות נפרדים.
בדרך-כלל חל איסור על מסייעים לבוא במגע ישיר עם הפה של המטופל, למעט לשם פעולות פשוטות כגון שאיבת רוק.
בתפקיד השיננות, לעומת זאת, מותר לבצע פעולות רפואיות בפה של המטופל (מקצוע השיננות דורש לימודים ארוכים יותר מאשר מקצוע הסיוע).
תפקיד הסיוע לרופא שיניים הוא בהכרח בצמוד אליו, ואילו שיננות יכול להתבצע בנפרד, לפני או אחרי טיפול השיניים.
סייסמוגרף - רעידה; γράφω (גרפיה) - כתיבה) הוא מכשיר למדידת עוצמת ומיקום המוקד של רעידות אדמה.
מכשיר שהצביע על התרחשות רעידות אדמה הומצא כבר בשנת 132 לספירה בסין.
הסייסמוגרף שוכלל לצורתו המוכרת כיום על ידי המדען הגרמני ארנסט פון רובר פשוויץ .
סייסמומטר שבנה בפוטסדאם לשם בדיקת גרביטציה, קלט ב-17 אפריל 1889, לראשונה בהיסטוריה, רעידת אדמה רחוקה (ביפן).
קדם לו באופן מסוים המדען האירי רוברט מאלט, שבשנת 1849 בנה דגם ראשוני של סייסמוגרף, וניסה לקלוט באמצעותו גלים סייסמיים שיוצרו מפיצוץ מבוקר שביצע.
מכשיר הסייסמוגרף בנוי ממסגרת מתכת, מגליל נייר המחובר אליה, ממשקולת הנעה באוויר ומעיפרון המחובר אל המשקולת כדי לרשום את התנודות.
בזמן רעידת אדמה או תנודות אחרות, המסגרת זזה בעוד המשקולת נשארת במקומה, והעיפרון רושם את התזוזות על הנייר.
הסייסמוגרף מצייר גלים שונים שנחלקים לשתי קבוצות עיקריות: גלי P או Primary waves הם הגלים הראשונים שמגיעים ממוקד הרעידה.
מהמוקד הגלים מתפשטים בצורה סימטרית כאשר הגלים החזקים ביותר ימדדו בדיוק מעל המוקד באזור שנקרא "מרכז הרעש" ("אפיסנטר" - epicenter).
בשל עוצמתם הרבה מסוגלים גלים אלו לעבור דרך כל חומר בכל מצב צבירה ולכן מתפשטים בתוך כדור הארץ דרך המאגמה ודרך גלעין כדור הארץ;
גלי S או Secondary waves הם הגלים המשניים שנוצרים בעקבות הרעידה.
גלים אלו חלשים בהרבה ומסוגלים לנוע רק דרך חומר מוצק, ולכן עוברים רק דרך קרום כדור הארץ.
בשיטת הטריאנגולציה ניתן לחשב בדיוק היכן נמצא מוקד הרעש.
כיום מערכות מדידה סייסמיות ממוחשבות ברחבי העולם מספקות מיקום מדויק של מוקד הרעש בתוך שניות מקרות האירוע.
סַיְפָן (נקרא גם גְּלַדְיוֹלָה או שושן החרב) הוא סוג של צמחים בעלי פרחים ממשפחת האירוסיים.
השם גלדיולה מגיע מהמילה הלטינית לחרב, gladius וזאת על שום דמיונם של העלים לסייף.
לכן הסוג נקרא גם סייפן או שושן החרב בעברית, מלשון סיף.
בשם גלאדיולה קרוב גם למילה גלאדיאטור שגם הם היו משתמשים בחרב.
הסוג גלדיולוס מונה בערך 260 מינים, מתוכם 250 מקומיים לאפריקה שמדרום לסהרה, בעיקר דרום אפריקה.
מקורם של בערך 10 מינים באסיה ובאירופה.
ישנם 160 מינים של גלדיולוס שהם בלעדיים לדרום אפריקה ו-76 - לאפריקה הטרופית.
בין המינים משתנה גודל הקוצים מקטן לקוצי פרחים ענקיים ומרשימים.
צמחים רב-שנתיים הללו צומחים באקלים מתון.
הם צומחים מפקעות עגולות וסימטריות ש"ארוזות" במספר שכבות של כיסוי חום וסיבי.
הגבעול שלהם בדרך-כלל אינו מעונף, ומפיק בין עלה אחד לתשעה.
העלים הם צרים, צבעוניים, וזוויתיים בצורת חרב, שנתונים בנרתיק.
העלה הנמוך ביותר מקוצר ומתקפל אל תוך הגבעול.
להב העלה יכול להיות חלק או מעוצב בצורת זיג-זג.
קוצי הפרח השבריריים הם גדולים וחד צדדיים עם פרחים דו-מיניים יחידים, כל אחד מוקף בשני עלעלים ירוקים ועוריים.
עלי הגביע ועלי הכותרת כמעט זהים במראם, ומכונים עלי פרח.
הם מאוחדים בבסיסם למבנה בצורת גליל.
עלי הפרח העליונים הם גדולים יותר, ומגנים על שלושת איברי הרבייה הזכריים של הפרח.
שלושת עלי הפרח התחתונים הם צרים יותר.
איבר הרבייה הנקבי של הפרח הוא בצורת תעלה, ואברי המין הזכריים מחוברים לבסיסו בעיצוב של שני חוטים ענפיים דמויי כף, שכל אחד מהם מתרחב לעבר הקודקוד.
השחלה היא בעלת 3 לשכות עם קפסולות מלבניות או עגולות, שמכילות זרעים רבים חומים, מכונפים, זוויתיים וריחניים.
צבעם של הפרחים משתנה מוורוד-אדמדם או סגול בהיר עם לבן או לבן וקרם או כתום ואדום.
המינים הדרום אפריקאים הורבו במקור על ידי דבורים ארוכות לשון, אבל מספר שינויים שנוצרו במערכת הרבייה, אפשרו האבקה על ידי צופיות, עשים, זבובים ארוכי לשון ואחרים.
הסייפנים הורבו בצורה נרחבת, וקיים מגוון רחב של צבעי פרחים מהונדסים גנטית.
קבוצות הרבייה הראשיות נוצרו על ידי שילוב והצלבה בין ארבעה או חמישה מינים מתת הזנים: גרנדיפלורים, פרימולינים וננוסים.
הסייפנים נחשבים צמחי נוי טובים מאוד, למרות נטיית הגבעולים הגבוהים לנטות ולהתכופף לעיתים קרובות, עם כיוון הרוח.
בארץ ישראל צומחים בר שני מינים של סייפן: סייפן התבואה (Gladiolus italicus) וסייפן סגול, שניהם ערכי טבע מוגנים.
גידול סייפנים ברביבים בשנת 1947, היה אחד הגורמים החשובים בהחלטה של ועידת אונסקו"פ, לכלול את רוב הנגב בשטח המדינה היהודית.
בספר שר הטבעות נופלת פמלייתו של איסילדור למארב בשדות הסייפנים, ואיסילדור מאבד את הטבעת האחת בנסותו להמלט.
דמות הבמה דיים עדנה אוורג', אימצה את הסייפן כסמל המסחרי שלה, ופרחים אלה מופיעים לעיתים קרובות בתמונותיה ובהופעותיה על הבמה.
בשירם של הבילויים "משהו כמו תה" מוזכר הפרח.
בשיר "יונתן" של יונה וולך מוזכר ענף גלדיולה: "הם כורתים את ראשי בענף/ גלדיולה ואוספים את ראשי/ בשני ענפי גלדיולה ואורזים/ את ראשי בניר מרשרש".
בספר "יונה ונער" של מאיר שלו מוזכרות גלדיולות: "נער על אופניים הופיע, מתנשף ומיוזע, אץ במעלה המדרגות וזר גלדיולות בידיו" (ע' 53).
סדרת הטלוויזיה "סיינפלד" רצה במשך 9 עונות והופקו בעבורה 180 פרקים.
עלילותיה הרבות שזרו בתוכן מספר רב של דמויות משניות שהפכו, עם הצלחת הסדרה, לזכורות על ידי מעריציה.
מורטי, אביו של ג'רי, עבד למחייתו במכירת מעילי גשם במשך 38 שנים, ומחשיב את המצאתו של "מעיל גשם חסר חגורה" כעבודת חייו.
מורטי קטנוני ומסרב לתת לג'רי לשלם על הארוחה כשהם יוצאים לאכול, גם אם אין לו כסף לשלם את החשבון.
כמו כן הוא עומד לצד ג'רי בכל פעם שהוא חש כי בנו מרומה או מושפל, גם אם ג'רי עצמו לא מוטרד מכך כלל.
הוא ואשתו הלן הם פנסיונרים בבית משותף בפלורידה שם כיהן כיושב ראש ועד הבית של הבניין במשך הרבה שנים, עד שג'רי קנה לו קדילאק, מה שעורר חשד מצד הדיירים האחרים, שמורטי גונב מקופת הדיירים והוביל להדחתו.
סצנת ההרשעה שלו כללה פארודיה על נפנוף הפרידה המפורסם של ריצ'רד ניקסון.
אביו של לארי דייוויד, מורטימר דייוויד, טען שהדמות מבוססת על חייו.
גולמה על ידי ליז שרידן.
הלן היא אימו של ג'רי.
לפי דבריו של ג'רי, היא מעולם לא הכניסה את כף רגלה למקור מים טבעי.
היא פנסיונרית אשר גרה בפלורידה ותמיד דואגת למצבו הכספי של ג'רי.
גולם על ידי לן לסר.
ליאו הוא דודו של ג'רי מצד אימו והוא דמות אקסצנטרית המופיעה ב-15 פרקים.
שמו המלא, אנקל ליאו סיינפלד, נחשף באחד הפרקים כבדיחה פנימית על כך שעד אז לא היה ידוע שם המשפחה שלו.
הוא מוצג כאדם טרחן, גס וקולני שאוחז בזרועו של האדם איתו הוא מדבר (ג'רי טוען שהסיבה היא שיותר מדי אנשים ברחו לו כשדיבר איתם), מאשים באנטישמיות את כל מי שמתנגד לו או עושה משהו שהוא אינו אוהב וכן בעל עבר פלילי של פשעי תאווה, כפי שמתגלה באחד הפרקים.
ליאו מרבה להתרברב בבנו, ג'פרי שעובד במחלקת הפארקים הממשלתית.
ג'פרי מעולם לא הופיע בסדרה אך ג'רי מזכיר אותו לפעמים ובדרך כלל לא באהדה.
לג'רי יש גם אחות (מוזכרת בפרק "המסעדה הסינית"), אולם היא לא מופיעה ואף לא מוזכרת בשמה לכל אורך הסדרה.
סבתו של ג'רי, המכונה ננה, מופיעה בכמה פרקים.
היא אשה מבוגרת מאוד ונראה שחלתה במחלת אלצהיימר.
בפרק "הערת הפוני" מוצגים בני משפחה בחתונת הזהב של דודתו מאניה ודודו יצחק ולאחר מכן בהלווייתה של מאניה.
גולם על ידי ג'רי סטילר, הופיע ב-29 פרקים.
במקור היה אמור לשחק את הדמות ג'ון רנדולף אך הוא הוחלף על ידי ג'רי סטילר.
ג'ון רנדולף הופיע לפרק אחד בלבד בעונה הרביעית פרק 62 - .
נולד בטוסקנה שבאיטליה, עבר לארצות הברית עם כל משפחתו (מלבד בן דודו קרלו) בגיל ארבע.
פרנק הוא אביו של ג'ורג' קוסטנזה ונשוי לאסטל קוסטנזה איתה הוא חי בדירה בקווינס.
דמותו היא קולנית, נוירוטית ואקסצנטרית.
על אף התנהגותו הגסה פרנק מפחד מעכברים.
דמותו מופיעה לראשונה בפרק "חניית הנכים" בעונה הרביעית, הדמות גולמה על ידי ג'ון רודולף אך בעידודו של יוצר הסדרה לארי דייוויד לוהק סטילר לתפקיד והסצנות שאותן לא גילם צולמו מחדש.
ג'ייסון אלכסנדר, המגלם את ג'ורג' קוסטנזה, גילה כי היה אדם שלישי ששיחק גם הוא בתפקיד הזה לתקופה קצרה.
פרנק שירת כטבח בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה אך נמנע מלבשל מאז גרם לחיילים הרעלת מזון.
בסדרה הוא פנסיונר אך נחשף כי עבד פעם כאיש מכירות של תשמישי קדושה.
פרנק גם יודע לדבר קוריאנית באופן שוטף, כתוצאה משירותו הצבאי.
תחביביו כוללים האזנה למוזיקה לטינית ואיסוף גליונות של מדריך הטלוויזיה.
הוא המציא חג בשם "פסטיבוס" כחלופה לחג המולד, אשר נועדה לכלל הדתות.
לרוב קוזמו קריימר, עודד את פרנק לפתח את רעיונותיו ואף הצטרף אליו כשותף לייצור חזייה לגברים.
כדי להירגע, המליץ לו הפסיכולוג לומר "שלווה עכשיו!" בכל פעם שהוא היה עצבני, כך הוא באמת עשה, רק שהוא נהג לצעוק את הביטוי במקום לומר אותו ברוגע.
מעולם לא נאמר בסדרה מפורשות על אסטל, אשתו, אך גם לארי דייוויד וגם ג'ייסון אלכסנדר אמרו שהיא יהודיה.
בראיונות מחוץ לסדרה גם נאמר על דמותו של ג'ורג' שהיא "חצי-יהודיה", עם רמיזה לכך שפרנק אינו.
במהלך העונה השמינית נרמז שפרנק חבר במסדר אבירי קולומבוס, אחווה קתולית אדוקה.
טענה זאת עומדת בסתירה לכך שהמסדר דורש מחבריו להיות מאמינים קתולים אדוקים ופרנק לא עומד באף קריטריון כזה.
גולמה על ידי אסטל האריס.
אסטל היא אמו של ג'ורג' קוסטנזה ונשואה לאביו - פרנק קוסטנזה.
בסדרה היא מצטיירת כאמא מרגיזה, אשר מבלה את רוב זמנה בצווחות כנגד ג'ורג' ופרנק.
לה ולפרנק יש יחסי אהבה-שנאה: הם מצד אחד לא יכולים לראות אחד את השני, אבל נשארים יחד, מצד שני, כנראה מתוך הרגל (או מפני שאף אחד אחר לא יכול לסבול אותם).
בפרק האישה הסינית, הם מצהירים על כך שהם מתגרשים אך פרידתם לא מחזיקה זמן רב.
למעשה, פרנק ואסטל ישנים במיטות נפרדות (לפחות בחלק מהזמן), לא בגלל בעיות בנישואים, אלא מאחר שידיה של אסטל מפריעות לפרנק בשנתו.
ג'ורג' גר בביתם של הוריו עד לשנותיו הבוגרות.
במהלך שהותו בבית הוריו הוא סובל מהשפלות והאשמות כבדות מצדה על היותו כישלון.
למרות זאת, הוא קשור אליה רגשית.
במהלך פרידתם של הוריו, ג'ורג' התלונן רבות על קריסת המשפחה שלו - לא מפני שאהב אותם או אפילו חיבב אותם, אלא מפני שלא היה יכול לסבול את המחשבה שהוריו נמצאים "בחוץ", בעולם הדייטים יחד איתו.
היא שומרת על יחסים קרירים עם הוריו של ג'רי - מורטי והלן סיינפלד, כי היא חושבת שהם סנובים.
הסיינפלדים בעצמם מתעלמים ממנה ומפרנק, לא כי הם סנובים, אלא מפני שאינם יכולים לסבול אותם.
לאסטל יחסי פלירטוט עם חברו של ג'ורג', קריימר, דבר שגורם למעט חיכוך בינה ובין פרנק.
אף על פי שאמונתה של אסטל לא נודעה במהלך פרקי הסדרה, ג'ייסון אלכסנדר ולארי דייוויד טענו כי היא יהודייה.
רמז לכך מופיע בפרק " הדודה התינוקת" שבו היא אומרת כי אינה מוכנה לנסוע במכונית גרמנית, מה שאולי מרמז על עברה.
אסטל מופיעה בפרק האיחוד של "סיינפלד" בסדרה "תרגיע".
ניומן מגולם על ידי ויין נייט.
ניומן הוא השכן של ג'רי וקריימר.
עקב אזכור חוזר ונשנה של סופרמן על ידי ג'רי, נראה כי דמותו של ניומן היא משל לדמותו של לקס לות'ר.
השערה זו מתחזקת על ידי המשפט "הוא אויבי המושבע" שנאמר על ידי ג'רי לאיליין על ניומן בפרק The Andrea Doria.
שמו הפרטי של ניומן מעולם לא נחשף, אם כי באחד הפרקים נראה ניומן נמלט מבית, כאשר אשה יוצאת אחריו וצועקת: "להתראות נורמן".
ככל הנראה, השחקנית שכחה את שמו, אך ייתכן שזהו שמו.
יוצרי הסדרה שקלו לחשוף את שמו הפרטי של ניומן כ"פול", אבל מידע זה לא מופיע באף אחד מפרקי הסדרה.
ניומן עובד בדואר וחי בבניין שבו גר ג'רי.
בשל היותו פיקח ולעיתים חלקלק, ג'רי נוהג לפנות אליו בעוקצנות - "Hello, Newman".
אם ישנה סיבה בעברם של ג'רי וניומן, שבשלה הם אינם מחבבים אחד את השני, היא לא הוזכרה לאורך פרקי הסדרה.
בהיתקלויות רבות עם ניומן, או כאשר ניומן מצליח במשהו על פני ג'רי, ג'רי נוהג לסנן בשקט ובעצבים "ניומן!".
ניומן לעולם לא עובד בזמן שגשום, ואומר - "אני לא עובד בגשם".
דבר שהוביל להשלכות רעות על ג'ורג' בפרק The Calzone.
זוהי התייחסות סאטירית למוטו של שירות הדואר האמריקאי המתחיל במילים "Neither snow nor rain" והמעביר את המסר לפיו שירות הדואר עובד בכל מזג אוויר.
למרות היותו חלקלק למראית עין, הוא נוטה לעשות דברים מרגיזים כמו למשוך פשפשים לבניין, ולעזור לאנשים אחרים לנקום בג'רי (כמו הספר של ג'רי, בפרק The Barber).
לראשונה הוצג ניומן אדם בעל נטיות התאבדותיות, בעונה השנייה, אבל הוא לא נראה על המסך.
במקום זה, הוא דובב על ידי יוצר התוכנית לארי דייוויד.
נייט לא התחיל לגלם אותו עד הופעתה הפיזית הראשונה של הדמות בעונה השלישית.
כדי ליצור אחידות עם העונה השנייה, נייט דיבב את קולו של לארי דייוויד מהעונה הקודמת.
ניומן נחשב לשחקן טניס מעולה אשר משתמש באותו מחבט כמו זו של מר פיט.
רותי כהן מגולמת על ידי רות כהן.
קופאית ב'מסעדה של טום' שבה חברי הסדרה ישבו באופן קבוע.
הופיעה ב-101 פרקים, היא הדמות שמופיעה בהכי הרבה פרקים אחרי הדמויות הראשיות.
באבו בהאט (בריאן ג'ורג') הוא מהגר מפקיסטן שמופיע ב-3 פרקים.
בהופעתו הראשונה, ניהל בית קפה בשם "Dream Cafe" שאף לקוח לא נכנס אליו עד שג'רי מגיע לשם כדי להיות לקוחו הראשון.
בתחילה באבו מחבב את ג'רי, אך לאחר שג'רי המליץ לו לפתוח מחדש את המקום כמסעדה פקיסטנית לקוחות עדיין לא הגיעו החל לשנוא את ג'רי.
בפרק אחר באבו, שוב אוהב את ג'רי, עובר לגור בבניין של ג'רי, אך מאוחר יותר נשלח חזרה לפקיסטן כי הוויזה שלו הייתה לא בתוקף מכיוון ששלחו את טופס הוויזה לתיבת הדואר של ג'רי בטעות, מה שגרם לבאבו לשנוא את ג'רי שוב.
בהופעתו האחרונה באבו מופיע בפרק "השומרוני הטוב", הפרק האחרון.
במהלך הסדרה באבו אומר פעמים רבות שג'רי הוא "very bad man" או "very kind man", בהתאם לסיטואציה.
פרנקלין דלאנו רומנובסקי (ידוע גם בכינוי "FDR", בהשאלה מכינויו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט), המגולם על ידי השחקן מייקל מקשיין, הוא אחד מידידיו של קריימר.
בפרק "הבגידה" משתמש FDR במשאלת יום ההולדת שלו, לאחר כיבוי הנרות על העוגה, כנגד קריימר - בעקבות מקרה בו השליך קריימר כדור שלג על גבו.
הדמות מופיעה גם בפרק "המכשף", כמוכר נקניקיות המשוחח עם ג'ורג'.
הדמות מוזכרת על ידי קריימר במספר פרקים נוספים.
מגולמת על ידי היידי סוודברג.
מנהלת בכירה בחברת NBC וארוסתו לשעבר של ג'ורג'.
מתה לאחר שליקקה את הדבק הרעיל שהיה על מעטפות הזמנות החתונה הזולות שג'ורג' בחר.
אהרון ג' ליפמן (ריצ'רד פאנסי) - הבוס של איליין בחברת הוצאת ספרים "פנדנט".
מר ג'אסטין פיט (איאן אברקרומבי) - מעסיקה של איליין במהלך רוב העונה השישית.
איליין הייתה עוזרתו האישית ובדרך כלל נדרשה לבצע עבודות שוליות ומגוחכות, כמו לקנות עבורו גרביים וכלי כתיבה.
מר ג'קופו (ג'יי) פיטרמן (ג'ון או'הרלי) - בעליו של קטלוג בגדים.
איליין פוגשת אותו במקרה ברחוב לאחר שגורשה מסלון קוסמטיקה והוא מציע לה עבודה אצלו בכתיבת הקטלוג.
הוא ידוע בחוסר ההיגיון הפשוט שבדיבורו ונוטה לספר סיפורים ארוכים וחסרי משמעות.
לרוב לובש בגדים שמעוצבים על ידיו.
הדמות היא פארודיה על אדם אמיתי בשם ג'ון פיטרמן, בעל קטלוג בגדים.
מגולם על ידי פטריק וורברטון.
בן זוגה של איליין במהלך העונה התשיעית העובד כמוסכניק.
פאדי ידוע בעיקר עקב גבריותו המוגזמת והמוחצנת.
הוא ואיליין נפרדים וחוזרים כמעט בכל פרק בעונה התשיעית.
פאדי הוא נוצרי אדוק, יוצא עם איליין אף על פי שהוא סבור כי היא הולכת לגיהנום לאחר מותה.
מגולם על ידי פיטר קרומבי .
מכר של ג'רי וקריימר שיצא בעבר עם איליין.
סובל מהפרעה נפשית והתנהגות אגרסיבית.
מגולם על ידי סטפן הייטנר.
קומיקאי לא מוצלח שג'רי לא מחבב במיוחד, חבר של קריימר, יצא פעם עם איליין.
בניה בעל התנהגות עליזה בצורה מוגזמת ותמיד מעיק על ג'רי ומעצבן אותו.
באחד הפרקים הוא נותן לג'רי חליפה בחינם, אך דורש תמורתה ארוחת ערב איתו.
הופיע בשישה פרקים והציטוט המפורסם שלו הוא "זה זהב, ג'רי.
באחת מהעונות מקבל בניה הצעה מרשת אנ.בי.סי להפיק סיטקום משלו, אותה רשת שהציעה זאת לג'רי כמה עונות קודם.
מגולם על ידי בריאן קראנסטון.
רופא שיניים וחבר של החבורה.
מעורב באנקדוטות משעשעות כגון התגיירותו שנועדה כדי שיוכל לספר בדיחות על יהודים.
איליין השתוקקה לצאת איתו אך כשהציע לה לצאת היא לא הצליחה לשמוע כלום לאחר שהתחרשה זמנית ודחתה אותו בצורה מעליבה.
מגולם על ידי פיל מוריס.
עורך הדין של ג'רי וקריימר.
מאופיין בדיבור מהיר וחד, ונוטה לחזור על הברות או מילים באותו המשפט.
נחשב לעורך דין מצליח, אך מעולם לא זכה במשפט עבור החבורה.
דמותו של צ'יילס היא פארודיה על עורך הדין ג'וני קוקרן.
מגולם על ידי מאט מק'קוי .
מכר ותיק של משפחת קונסטנזה ומושא לקנאה ועוינות מצד ג'ורג', בעיקר בגין השאלה הקבועה המופנית אליו מצד אמו: "למה אתה לא יכול להיות יותר כמו לויד בראון?!".
לויד בראון היה מיועד להיות סגן ראש עיריית ניו יורק, אך עבר התמוטטות עצבים עקב הפסד מפלגתו בבחירות.
מגולם על ידי לי בר, ומדובב על ידי לארי דייוויד.
סטיינברנר הוא הבעלים האמיתי של מועדון הבייסבול "ניו יורק יאנקיז" בו ג'ורג' מועסק כביכול.
פניו של סטיינברנר מעולם לא נראו, והוא מצטייר כאדם חביב אך טיפש, אשר נוטה להמשיך לדבר ולדבר גם לאחר שאנשים יוצאים מהמשרד.
ג'ורג' סטיינברנר האמיתי הצטלם לתפקיד אורח בפרק הסיום של עונה 7, אך לבסוף הקטע בהשתתפותו נחתך ולא שודר.
מגולם על ידי ריצ'רד הרד.
מנהלו הישיר של ג'ורג' בניו יורק יאנקיז.
סובל מאלצהיימר אותו הוא מאזן בעזרת כדורים, ובפרק אחד שבו הוא שוכח לקחת כדורים ג'ורג' מסתבך כתוצאה מכך.
בסיום העונה השמינית מתאמץ כדי להיות מפוטר מהיאנקיז על מנת לעבור למועדון המתחרה ניו יורק מטס, ובכך מקדים את ג'ורג' שניסה לעשות דבר זהה.
מגולמים על ידי ג'ון פרגון ויול ואסקז בהתאמה.
צמד בריונים הומוסקסואלים שהופיעו בשלושה פרקים כשבדרך כלל קריימר מאוים או מוכה על ידם.
בוב הוא פורטוריקני וסדריק אמריקני והם מהווים ניגוד קומי לדמות ההומוסקסואל הנשי הנפוצה בקומדיות רבות.
בפרק הראשון שהופיעו יחד, לסדריק קוראים "ריי" בתסריט, אך בשאר הפרקים שבהם הם מופיעים ונוקבים בשמותיהם, האמריקני מוכר כסדריק.
מגולם על ידי דני וודברן.
מיקי הוא החבר הגמד של קריימר, אשר, לעיתים, מוצא יחד איתו עבודות משחק מזדמנות.
למרות חברותם הקרובה, נוטים קריימר ומיקי להקלע לריבים ילדותיים.
חבר מפוקפק של קריימר שאינו נראה באף פרק אך מספק לקריימר מידע פנימי בנושאים שונים ובהם כמה אנקדוטות מוזרות ביותר.
מגולמת על ידי ברנדה סטרונג.
מכרה של איליין מתקופת התיכון במרילנד.
היא היורשת העתידית של חברת הממתקים הגדולה "oh henry" .
סו אלן לעולם אינה לובשת חזייה ונחשבת ליריבה מרה של איליין.
מגולם על ידי בוב בלבן.
נשיא NBC, מתאהב באליין ועוזב את עבודתו לטובת פעילות בגרינפיס על מנת לזכות בלבה.
מגולם על ידי דניאל וון-בארגן.
מנכ"ל חברת "קרוגר", מעסיקו של ג'ורג' בעונה התשיעית.