tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ו פרשו לפני תחילת המשחקים, כך שעל 5 המקומות שהוקצו לאפריקה התחרו 36 נבחרות.
סיבוב ראשון: , , ו, 4 הנבחרות הטובות ביותר לפי הדירוג העולמי של פיפ"א, העפילו אוטומטית לסיבוב הגמר.
32 הנבחרות הנותרות חולקו לזוגות ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ.
הנבחרות שניצחו בסיכום שני המשחקים העפילו לסיבוב הגמר.
סיבוב הגמר: 20 הנבחרות חולקו לחמישה בתים בני 4 נבחרות כל אחד.
בורקינה פאסו העפילה לסיבוב הגמר.
דרום אפריקה העפילה לסיבוב הגמר.
בורונדי העפילה לסיבוב הגמר, אך פרשה לפני תחילת המשחקים בעקבות מלחמת אזרחים שהתחוללה בשטחה, ובמקומה העפילה סיירה לאון.
בכך הייתה בורונדי לנבחרת הראשונה עד כה שמודחת מהמשך מוקדמות המונדיאל למרות שניצחה בכל משחקיה.
זאיר שינתה את שמה במאי 1997 לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
לאירופה (אופ"א) הוקצו 14.5 מקומות, מתוכם אחד לאלופה צרפת ועל 13.5 המקומות האחרים התחרו 50 נבחרות.
50 הנבחרות האירופיות שהתחרו על 13.5 מקומות חולקו לחמישה בתים בני 6 נבחרות כל אחד ולארבעה בתים בני 5 נבחרות כל אחד, ובסך הכל לתשעה בתים.
הנבחרת שסיימה במקום השני בבית 2 הוגרלה לשחק נגד נציגה מאסיה.
שמונה הנבחרות האחרות שסיימו במקום השני העפילו לפלייאוף היבשתי.
בשלב הפלייאוף הן חולקו לזוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ.
רוסיה העפילה ישירות למונדיאל וסלובניה העפילה לפלייאוף היבשתי.
פורטוגל העפילה למונדיאל ואירלנד העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אסיה.
דנמרק העפילה למונדיאל וצ'כיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
שוודיה העפילה למונדיאל וטורקיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
פולין העפילה למונדיאל ואוקראינה העפילה לפלייאוף היבשתי.
בלגיה גברה 2-0 על צ'כיה סיכום בפלייאוף
ספרד העפילה למונדיאל ואוסטריה העפילה לפלייאוף היבשתי.
איטליה העפילה למונדיאל ורומניה העפילה לפלייאוף היבשתי.
אנגליה העפילה למונדיאל וגרמניה העפילה לפלייאוף היבשתי.
ההפסד 1 - 5 של גרמניה לאנגליה ב-1 בספטמבר 2001 היה השני שלה בלבד במהלך מוקדמות המונדיאל.
קודם לכן היא השתתפה ב-61 משחקי מוקדמות, בהם עמד מאזנה על 47 ניצחונות, 13 תוצאות תיקו והפסד אחד.
גרמניה היא הנבחרת היחידה שהשתתפה בלמעלה מ-20 משחקי מוקדמות והפסידה בפחות מ-3. ההפסד הקודם היה בשטוטגרט ל במוקדמות מונדיאל 1986.
לאפריקה (CAF) הוקצו 5 מקומות, עליהם התחרו 51 נבחרות.
51 נבחרות מאפריקה, למעט ו, נרשמו למוקדמות המונדיאל והתחרו על 5 מקומות בטורניר הגמר.
עוד לפני תחילת המשחקים פרשה .
סיבוב ראשון: 50 הנבחרות חולקו לחמש קבוצות בנות 10 נבחרות כל אחת.
בכל קבוצה חולקו 10 הנבחרות לזוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ.
הנבחרת המנצחת בסיכום שני המשחקים העפילה לסיבוב הגמר.
סיבוב הגמר: 25 הנבחרות חולקו לחמישה בתים בני 5 נבחרות כל אחד.
הנבחרת הראשונה בכל בית העפלה למונדיאל.
סודאן העפילה בזכות יתרון שערי חוץ.
סיירה לאון העפילה לסיבוב הגמר.
הרפובליקה של קונגו העפילה לסיבוב הגמר.
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו העפילה לסיבוב הגמר.
לאירופה (אופ"א) הוקצו 14 מקומות, מתוכם אחד למארחת גרמניה ועל 13 האחרים התמודדו 51 נבחרות.
51 הנבחרות האירופיות חולקו לחמישה בתים בני שש נבחרות כל אחד ולשלושה בתים בני 7 נבחרות כל אחד, ובסך הכל לשמונה בתים.
הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה ישירות למונדיאל.
הנבחרות שסיימו במקום השני דורגו מחדש לאחר סיום המשחקים, ולצורך הגינות הדירוג לא נכללו התוצאות שהן השיגו מול הנבחרות שסיימו במקום השביעי בבתים הרלוונטיים.
שתי הנבחרות הראשונות בטבלה זו העפילו גם כן למונדיאל, ושש הנותרות התמודדו בשלושה פלייאופים על 3 המקומות הנותרים של אירופה במונדיאל.
הולנד העפילה למונדיאל וצ'כיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
אוקראינה העפילה למונדיאל לראשונה בתולדותיה, וטורקיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
פורטוגל העפילה למונדיאל וסלובקיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
צרפת העפילה למונדיאל ושווייץ העפילה לפלייאוף היבשתי.
איטליה העפילה למונדיאל ונורווגיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
אנגליה העפילה למונדיאל ביחד עם פולין, שהייתה אחת מבין שתי הנבחרות שסיימו עם המאזן הטוב ביותר במקום השני.
סרביה ומונטנגרו העפילה למונדיאל וספרד העפילה לפלייאוף היבשתי.
קרואטיה העפילה למונדיאל ביחד עם שוודיה, שהייתה אחת מבין שתי הנבחרות שסיימו עם המאזן הטוב ביותר במקום השני.
שווייץ העפילה בזכות יתרון שערי חוץ.
ו פרשו לפני הגרלת המשחקים, ו-51 הנבחרות הנותרות התמודדו על 5 מקומות במונדיאל.
טורניר המוקדמות באפריקה הורכב משני סבבים.
9 נבחרות העפילו ישירות לסיבוב השני: 5 הנבחרות שהשתתפו במונדיאל 2002 (, , , ו) ו-4 הנבחרות הבכירות מלבדן לפי הדירוג העולמי של פיפ"א באותה עת (, , ו.
42 הנבחרות האחרות חולקו לזוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ, למעט שהעפילה אוטומטית לסיבוב השני בגלל פרישת .
בסיבוב השני חולקו 30 הנבחרות ל-5 בתים בני 6 נבחרות כל אחד.
טורניר מוקדמות המונדיאל באפריקה שימש גם כמוקדמות גביע אפריקה לאומות 2006, כאשר 3 הנבחרות הראשונות בכל בית העפילו לאליפות.
החריגה היחידה מכלל זה הייתה במקרה של מצרים, שהעפילה אוטומטית כמארחת והוחלפה על ידי הנבחרת הרביעית בבית שלה.
בסיום טורניר המוקדמות התברר כי 4 מתוך 5 הנבחרות (, , ו) העפילו לראשונה בתולדותיהן, ורק ל הייתה יותר מהופעה אחת במונדיאל.
כף ורדה העפילה לסיבוב הגמר.
אנגולה העפילה לסיבוב הגמר בזכות יתרון שערי חוץ.
לאירופה (אופ"א) הוקצו 13 מקומות, עליהם התחרו 53 נבחרות.
53 הנבחרות חולקו לשמונה בתים בני 6 נבחרות ולבית אחד בן 5 נבחרות, ובסך הכל לתשעה בתים.
עם סיום טורניר המוקדמות באירופה דורגו תשע הנבחרות שסיימו במקום השני בטבלה נפרדת.
שמונה הראשונות בטבלה זו חולקו לזוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ על ארבעת הכרטיסים הנותרים למונדיאל.
על מנת לשמור על איזון בין בית 9, בו היו 5 נבחרות, לבין שאר הבתים, הוחלט כי התוצאות מול הנבחרות במקום ה-6 לא יחושבו לצורך קביעת הדירוג בטבלה הפנימית.
ב-27 בספטמבר 2007, במהלך ישיבה באיסטנבול, החליטה הוועדה המבצעת של אופ"א כי קביעת קבוצות הדירוג לקראת הגרלת המשחקים תהיה מבוססת על הדירוג העולמי של פיפ"א, בהתאמה לתקנות המונדיאל שלפיהן במקרה של דירוג נבחרות לפי "ביצועים" יש להשתמש בדירוג של פיפ"א.
בטורנירי המוקדמות הקודמים של המונדיאל ואליפות אירופה בכדורגל היה נהוג לדרג את הנבחרות לפי הישגיהן בשני הטורנירים שקדמו לטורניר הרלוונטי.
במהלך ההגרלה חולקו הנבחרות לתשעת הבתים לפי שש קבוצות דירוג, החל מקבוצת דירוג 6 ממנה הוגרלו נבחרות למקום האחרון בכל בית וכן הלאה.
קבוצות הדירוג היו (הנבחרות המודגשות הן אלה שהעפילו למונדיאל):
דנמרק העפילה ישירות למונדיאל ופורטוגל העפילה לפלייאוף היבשתי.
ימים אחדים לפני ההגרלה הראשית של טורניר גברה ישראל על ועל , ובזכות כך דורגה בקבוצת האיכות השנייה.
לוח המשחקים של הבית היה אמור להיקבע במהלך פגישה שנערכה בישראל ב-8 בינואר 2008. אולם, נבחרות ו לא הצליחו להסכים על מועד המשחקים ביניהן, ומאחר שהלוח לא הוגש עד תאריך היעד (16 בינואר), התערבה פיפ"א בנושא וערכה הגרלה של המשחקים.
ההגרלה נערכה בזאגרב ב-30 בינואר 2008.
ישראל פתחה את הטורניר בתיקו 2–2 ביתי מול שווייץ.
לאחר מכן ערכה ישראל שלושה משחקי חוץ רצופים, בהם גברה 2–1 על מולדובה באצטדיון זימברו ו-3–1 על לוקסמבורג באצטדיון העירוני של העיר לוקסמבורג, וסיימה בתיקו 1–1 מול לטביה.
לאחר מכן אירחה ישראל את יוון באצטדיון רמת גן למשחק שסיים את סיבוב המשחקים הראשון.
המשחק הסתיים בתוצאה 1-1. סיבוב המשחקים השני התנהל במתכונת הפוכה לסדר המשחקים של הסיבוב הראשון.
ארבעה ימים לאחר המשחק מול יוון ברמת גן שיחקה ישראל מולה בהרקליון, והפסידה 1–2. ב-7 באפריל, כשבוע לאחר המשחק, התלוננה ההתאחדות לכדורגל בפני פיפ"א כי במהלך המשחק, ובעיקר לפני ביצוע בעיטת העונשין לטובת יוון, סונוור השוער דודו אוואט על ידי לייזר שכוון אליו מהקהל היווני.
פיפ"א קיבלה את טענת ההתאחדות וקנסה את ההתאחדות היוונית ב-16,600 אירו.
ישראל הייתה זקוקה לניצחון במשחק הביתי מול לטביה ברמת גן ב-5 בספטמבר, אך הוא הסתיים בהפסד 0–1, שהיה ההפסד הביתי הראשון של ישראל במוקדמות המונדיאל לראשונה מזה למעלה מ-15 שנים.
שווייץ העפילה ישירות למונדיאל ויוון העפילה לפלייאוף היבשתי.
סלובקיה העפילה ישירות למונדיאל וסלובניה העפילה לפלייאוף היבשתי.
גרמניה העפילה ישירות למונדיאל ורוסיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
גם בבית זה לא הצליחו הנבחרות להסכים על לוח משחקים, ועל כן התערבה פיפ"א וערכה הגרלה של סדר המשחקים בקונגרס השנתי של 2008.
ספרד העפילה ישירות למונדיאל ובוסניה והרצגובינה העפילה לפלייאוף היבשתי.
אנגליה העפילה ישירות למונדיאל ואוקראינה העפילה לפלייאוף היבשתי.
סרביה העפילה ישירות למונדיאל וצרפת העפילה לפלייאוף היבשתי.
אלופת העולם איטליה העפילה ישירות למונדיאל ואירלנד העפילה לפלייאוף היבשתי.
גאורגיה ערכה את משחקי הבית שלה במיינץ שבגרמניה בעקבות המלחמה בדרום אוסטיה.
נורווגיה הייתה מועמדת להעפיל לפלייאוף היבשתי, אך כיוון שמאזנה היה הנחות ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני היא הודחה ממנו.
8 הנבחרות הוגרלו לפי מיקומן בדירוג העולמי של פיפ"א.
ההגרלה נערכה בציריך ב-19 באוקטובר, ובמהלכה נכללו ארבע הנבחרות הבכירות בקבוצה א' וארבע הנבחרות הנותרות בקבוצה ב'.
בהגרלה נפרדת נקבע מי תארח את המשחק הראשון.
במהלך המשחק השני נגע תיירי הנרי בכדור בידו כשבישל את שער השוויון לוויליאם גאלאס, ובעקבות כך פרצה מחלוקת עזה כיוון שהשופט סירב לפסול את השער ולהרחיקו בכרטיס אדום.
לאחר המשחק הועלו דרישות מצד ההתאחדות האירית כלפי פיפ"א כי יש לערוך משחק חוזר על מנת לשמור על ההגינות הספורטיבית, ולחלופין לתת לאירלנד מקום חריג וחד-פעמי במונדיאל כנבחרת ה-33. שתי ההצעות נדחו על ידי פיפ"א, וגרמו לכעס רב באירלנד.
סלובניה העפילה בזכות יתרון שערי חוץ.
לאפריקה (CAF) הוקצו 6 מקומות, מתוכם אחד למארחת דרום אפריקה ועל שאר המקומות התחרו 53 נבחרות.
טורניר מוקדמות המונדיאל באפריקה שימש גם כטורניר המוקדמות של גביע אפריקה לאומות 2010, ממנו היו אמורות להעפיל 15 נבחרות לאליפות שנערכה באנגולה.
אולם, בכל אחד מטורנירי המוקדמות היו 52 נבחרות, כיוון שמארחת המונדיאל (דרום אפריקה) ומארחת גביע אפריקה לאומות (אנגולה) השתתפו למעשה בטורניר המוקדמות של הטורניר אותו לא אירחו.
הייתה זו הפעם הראשונה מאז מונדיאל 1934 שבה הנבחרת המארחת התמודדה במוקדמות המונדיאל.
מצבה של אנגולה היה זהה לזה של במוקדמות מונדיאל 2006 באפריקה, ששימשו גם כטורניר מוקדמות עבור גביע אפריקה לאומות 2006 שנערך במצרים.
בסיבוב הראשון היו אמורים להיערך חמישה משחקי נוקאאוט בין 10 הנבחרות הנחותות ביותר מבחינת הדירוג העולמי של פיפ"א ביולי 2007. המשחקים שנקבעו היו נגד , נגד , נגד , נגד ו נגד .
אולם, סאו טומה ופרינסיפה והרפובליקה המרכז אפריקאית פרשו מהמוקדמות בתחילת ספטמבר.
כתוצאה מכך סווזילנד וסיישל (שתי הנבחרות הבכירות מבין 10 הנבחרות שהוגרלו) לא היו זקוקות יותר להתמודדות בסיבוב מוקדם, והנבחרות נגד היו אמורות לשחק, סומליה וג'יבוטי, שיחקו זו נגד זו במקום המשחקים המקוריים.
המשחק ביניהן היה גם היחיד שלא נערך בשיטת בית-חוץ, כיוון שהאצטדיונים של סומליה לא התאימו לתקנים של פיפ"א.
48 נבחרות (45 מעפילות אוטומטית ו-3 מנצחות הסיבוב הראשון) חולקו ל-12 בתים בני 4 נבחרות כל אחד בהגרלה שנערכה בדרבן שבדרום אפריקה ב-25 בנובמבר 2007 לקראת הסיבוב השני.
הנבחרות בכל בית שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ במהלך 2008, כש-12 הנבחרות הראשונות בבתים ו-8 הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני העפילו לסיבוב השלישי.
לא כל הבתים היו שווי גודל בפועל, כיוון ש הושעתה על ידי פיפ"א ו פרשה מהתחרות.
כאשר דורגו הנבחרות במקום השני תוצאותיהן נגד הנבחרות שסיימו במקום הרביעי לא נלקחו בחשבון.
לפני ההגרלה חולקו הנבחרות ל-4 קבוצות דירוג, שמתוך כל אחת מהן הוגרלה נבחרת למקום המתאים בבית מסוים:
20 הנבחרות הנותרות חולקו לחמישה בתים שווי גודל בסיבוב השלישי.
הגרלת הבתים נערכה ב-22 באוקטובר 2008 בעיר ציריך שבשווייץ.
חמש הנבחרות שסיימו במקומות הראשונים העפילו למונדיאל 2010 ולגביע אפריקה לאומות 2010. הנבחרות שסיימו במקום השני והשלישי בכל בית העפילו רק לגביע אפריקה לאומות.
לפני ההגרלה חולקו הנבחרות לקבוצות דירוג לפי מיקומן בדירוג העולמי של פיפ"א באוקטובר 2008 (המספר בסוגריים).
נבחרת אחת מכל קבוצת דירוג הוגרלה לבית נתון:
סיירה לאון העפילה לסיבוב השני.
קניה העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
גבון העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
מוזמביק העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
רואנדה העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
אתיופיה סולקה מהתחרות (ותוצאות המשחקים שערכה עד כה בתחרות בוטלו) ב-12 בספטמבר 2008 בעקבות פיטוריו של נשיא התאחדות הכדורגל המקומית על ידי הפרלמנט האתיופי בינואר 2008, דבר שהוביל להשעיית ההתאחדות על ידי פיפ"א, שתקנותיה אוסרות לחלוטין על מעורבות פוליטית בניהול הכדורגל במדינה כלשהי.
ב-16 במאי 2009 הודיע נשיא ההתאחדות, אשביר וולדגיורגיס, על התפטרותו, וב-18 ביולי נבחר סאלו גברוולד גברמאריאם כמחליפו, דבר שהוביל לביטול ההשעייה על ידי פיפ"א.
בורקינה פאסו העפילה לסיבוב השלישי.
תוניסיה העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
סודאן העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
טוגו העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
מלאווי העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
קביעת הדירוג נעשתה על פי הפרמטרים הבאים:
פלייאוף מכריע במיקום נייטרלי (במקרה הצורך)
במשחק בין מצרים לאלג'יריה בקהיר ב-14 בנובמבר 2009 ניצחו המצרים 2 - 0. בעקבות התוצאה סיימו מצרים ואלג'יריה במקום הראשון בבית, והיה צורך לערוך משחק פלייאוף מכריע במיקום נייטרלי.
המשחק נערך בעיר אומדורמן שבסודאן ב-18 בנובמבר, והסתיים בניצחון 1 - 0 לטובת אלג'יריה.
המשחקים נודע בעיקר בגלל המהומות הקשות שפרצו לפניהם ואחריהם, והובילו בסופו של דבר למתיחות מדינית בין מצרים, אלג'יריה וסודאן.
לאסיה (AFC) הוקצו 4.5 מקומות, עליהם התחרו 43 נבחרות.
קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) קיבלה 4.5 מקומות במונדיאל 2010. 43 נבחרות נרשמו למוקדמות, למעט , ו.
הייתה זו הפעם הראשונה שבה השתתפה במוקדמות המונדיאל, וגם הפעם הראשונה שבה ניסתה להעפיל למונדיאל כחברה בקונפדרציה האסייתית, לאחר שהצטרפה אליה מקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה בתחילת 2006.
הדירוג הראשוני של הנבחרות, ששימש להגרלת שני הסיבובים הראשונים, היה מבוסס על הישגי הנבחרות במוקדמות מונדיאל 2006. קבלתה של אוסטרליה לקונפדרציה האסייתית סיבכה את המצב, כיוון שהיא לא התחרתה באותו טורניר במסגרת הקונפדרציה והעפילה למונדיאל 2006 בגרמניה, בו זכתה להצלחה רבה יותר מהנבחרות האסייתיות.
הקונפדרציה האסייתית הציבה את אוסטרליה בקבוצת הדירוג הבכירה ביותר, דבר שהיה מנוגד למסורת המקובלת ולפיה הנבחרת החדשה בקונפדרציה כלשהי מדורגת בקבוצת הדירוג האחרונה.
עד למועד ההגרלה בדרבן (שכללה את הסיבוב השלישי באסיה) שונו הכללים על מנת לדרג את 5 הנבחרות הבכירות באסיה לפי הישגיהן במונדיאל עצמו.
דבר זה הוביל לשינויים קלים בדירוג.
הנבחרות שדורגו במקום ה-1 עד ה-5 קיבלו פטור משני סבבי המוקדמות הראשונים, והעפילו ישירות לסיבוב השלישי.
הנבחרות שדורגו במקום ה-6 עד ה-43 השתתפו בסיבוב הראשון, בו הוגרלו הנבחרות מהמקום ה-6 עד ה-24 נגד הנבחרות שדורגו במקום ה-25 עד ה-43. שמונה הנבחרות בעלות הדירוג הנמוך ביותר מבין מנצחות הסיבוב הראשון נאלצו לשחק בסיבוב מוקדמות שני.
שאר הנבחרות העפילו ישירות לסיבוב השלישי.
הגרלת משחקי הסיבוב הראשון והשני נערכה במטה הקונפדרציה בעיר קואלה לומפור שבמלזיה ב-6 באוגוסט 2007. הנבחרות מקבוצה א' הוגרלו נגד הנבחרות מקבוצה ב'.
כיוון שהנבחרות שהיו אמורות להעפיל לסיבוב השני לא היו ידועות, נערכה הגרלת הסיבוב השני בין הנבחרות המדורגות במקום ה-16 עד ה-19 לנבחרות המדורגות במקום ה-12 עד ה-15. תוצאות ההגרלה היו 17 נגד 14, 16 נגד 12, 18 נגד 13, ו-19 נגד 15.
20 הנבחרות חולקו לחמש קבוצות דירוג בהגרלת הסיבוב השלישי שנערכה בדרבן שבדרום אפריקה ב-25 בנובמבר 2007. קביעת הדירוג הייתה כמו בשני הסבבים הראשונים, למעט חמש הנבחרות הבכירות (שהעפילו למונדיאל 2006) וסודרו לפי תוצאותיהן במונדיאל.
כתוצאה מכך דורגה איראן במקום השלישי במקום החמישי, ויפן וערב הסעודית דורגו במקום הרביעי.
שתי הנבחרות הראשונות בכל בית העפילו לסיבוב הרביעי.
בסיבוב הרביעי חולקו הנבחרות לשני בתים בני חמש נבחרות כל אחד.
הגרלת הבתים נערכה בקואלה לומפור ב-27 ביוני 2008. דירוג הנבחרות היה מבוסס על הדירוג לקראת הגרלת הסיבוב השלישי, למעט ערב הסעודית ויפן (שדורגו במקום הרביעי ביחד) שהופרדו בבחירה אקראית בתחילת ההגרלה.
6 הנבחרות הבכירות פוצלו ל-3 קבוצות של 2 נבחרות כל אחת, ו-4 הנבחרות האחרונות שובצו לקבוצת דירוג אחת.
בכל בית בסיבוב שובצה נבחרת אחת מקבוצות 1 - 3, ו-2 נבחרות מהקבוצה הרביעית.
2 הנבחרות הראשונות בכל בית העפילו ישירות למונדיאל, ושתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי העפילו לסיבוב החמישי, שהמנצחת בו העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אוקיאניה.
הגרלת סדר המשחקים בסיבוב החמישי נערכה במסגרת קונגרס פיפ"א שנערך בנסאו שבבהאמה ב-2 ביוני 2009.
ירדן העפילה לסיבוב השלישי לאחר ניצחון 6 - 5 בדו-קרב פנדלים.
איחוד האמירויות הערביות העפילה לסיבוב השלישי.
הונג קונג העפילה לסיבוב השני.
קוריאה הצפונית העפילה לסיבוב השלישי.
אוסטרליה וקטר העפילו לסיבוב הרביעי.
יפן ובחריין העפילו לסיבוב הרביעי.
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית העפילו לסיבוב הרביעי.
אוזבקיסטן וערב הסעודית העפילו לסיבוב הרביעי.
איראן ואיחוד האמירויות הערביות העפילו לסיבוב הרביעי.
קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית העפילו למונדיאל.
ערב הסעודית העפילה לסיבוב החמישי.
בחריין העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אוקיאניה בזכות יתרון שערי חוץ.
מתוכם 2 למארחות קוריאה הדרומית ויפן.
לכן שאר 40 הנבחרות באסיה התחרות על 2.5 מקומות.
2 העפילו ישירות למונדיאל ונבחרת אחת העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אירופה.
ו, מארחות המונדיאל, העפילו אוטומטית והותירו 2.5 מקומות עבור 40 הנבחרות הנותרות.
המשחקים באסיה התנהלו בשלושה שלבים:
סיבוב ראשון: 40 הנבחרות חולקו ל-10 בתים בני 4 נבחרות כל אחד.
הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה פעמיים, למעט בית 2 שבו הן שיחקו פעם אחת.
הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה למונדיאל, והנבחרות שסיימו במקום השני התמודדו בפלייאוף היבשתי.
פלייאוף: 2 הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ.
הנבחרת המנצחת בסיכום שני המשחקים העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אירופה.
בבית זה הייתה אמורה לשחק , אך היא פרשה מהטורניר.
ערב הסעודית העפילה למונדיאל ואיראן העפילה לפלייאוף היבשתי
סין העפילה למונדיאל ואיחוד האמירויות הערביות עפילה לפלייאוף.
איראן העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אירופה.
לאסיה (AFC) הוקצו 4.5 מקומות, עליהם התחרו 39 נבחרות.
44 נבחרות מאסיה היו אמורות להתחרות במוקדמות המונדיאל, אך , , ו פרשו לפני תחילת המוקדמות, ו הושעתה מהתחרות, כך שבפועל התחרו 39 נבחרות על 4.5 המקומות שהוקצו לאסיה לקראת מונדיאל 2006.
טורניר המוקדמות הורכב משלושה סבבים.
14 הנבחרות הנחותות מבחינת הדירוג העולמי של פיפ"א השתתפו בסיבוב מוקדם, בו חולקו לזוגות ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ.
7 המנצחות העפילו ביחד עם 25 הנבחרות האחרות לסיבוב השני, בו חולקו הנבחרות ל-8 בתים בני 4 נבחרות כל אחד.
הנבחרות בכל בית שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ, כשהנבחרת הראשונה בכל בית מעפילה לסיבוב השלישי.
בסיבוב השלישי חולקו 8 הנבחרות הנותרות לשני בתים בני 4 נבחרות כל אחד, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ.
שתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי שיחקו בפלייאוף אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ.
הנבחרת המנצחת בפלייאוף הזה העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי נגד הנבחרת שסיימה במקום הרביעי בסיבוב הגמר של CONCACAF (צפון, מרכז אמריקה והקריביים).
הרפובליקה הסינית העפילה לסיבוב השני.
סרי לנקה העפילה לסיבוב השני.
ו היו אמורות לשחק זו נגד זו, אך בעקבות פרישת נפאל העפילה גואם, שבתורה פרשה גם כן.
פיפ"א החליטה לבחור מבין המפסידות נבחרת שתעפיל לסיבוב השני, ובחרה ב שהייתה בעלת המאזן הטוב ביותר.
ערב הסעודית וקוריאה הדרומית העפילו ישירות למונדיאל.
יפן ואיראן העפילו ישירות למונדיאל.
בחריין העפילה לפלייאוף הבין יבשתי מול נציגת צפון, מרכז אמריקה והקריביים.
מוקומנטריה היא סוגה טלוויזיוניות, קולנועית וספרותית.
היא מוצגת כדוקומנטריה, לרוב קומית, אך למעשה היא פיקטיבית ברובה, על אף שהיא נשענת לעיתים על המציאות.
המוקומנטריה משמשת לרוב כאמצעי פארודי וסאטירי ובצורתה הקומית נקראת גם "דוקו-קומדיה".
עם זאת, מוקומנטריה יכולה לשמש כמרכיב דרמטי.
מוקומנטריות מוצגות לרוב כדוקומנטריות היסטוריות עם צילומי ראש ודיונים בנושא, או כקטעי צילום המלווים את הדמויות במהלך האירועים.
לעיתים ניתנת לשחקנים בסרט מוקומנטרי הרשות לאלתר.
המושג "מוקומנטריה" – הלחם בין "ללעוג" (to mock) ו"דוקומנטריה" (documentary) – נטבע על ידי הבמאי רוב ריינר באמצע שנות ה-80 בתיאור סרטו "ספיינל טאפ".
המושג "תיעודיון" הוא הלחם בין "תעודה" ו"בדיון".
סרטו של לואיס בוניואל משנת 1933 "ארץ ללא לחם"; תסכית הרדיו מ-1938 בו שידר אורסון ולס את הספר "מלחמת העולמות" מאת ה.ג'.
לסרט הופקו שני סרטי המשך קצרים).
"חיים אמיתיים" (1979, סרטו של אלברט ברוקס, פארודיה על סרט תיעודי של הטלוויזיה הציבורית).
שימוש מוקדם בתבנית המוקומנטרית בטלוויזיה ניתן לראות בכמה מערכונים מתוך "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" (1969-1974), כגון "סבתות הגיהנום", "האחים פיראנה", "הבדיחה המצחיקה ביותר בעולם" ועוד רבים.
מאז תחילת שנות ה-80, הפורמט המוקומנטרי זכה לתשומת לב רבה בקולנוע.
הקומדיה הדרום אפריקאית "כולם נפלו על הראש" (1980) והמשכה, "ממשיכים ליפול על הראש" (1989), מוצגים בצורה של סרט טבע תיעודי, עם קריין ברקע המתאר את אירועי הסרט בסגנון של ביולוג או אנתרופולוג המגיש ידע מקצועי לצופים.
"הקפה האטומי" (1982) - סרט מוקומנטרי על עידן המלחמה הקרה, שעשה שימוש בחומר ארכיוני של הממשלה משנות ה-50.
"רוג'ר ואני" (1989), סרטו הראשון של מייקל מור, כולל כמה מאפיינים של הז'אנר.
מעניין לציין שמי שהקנה למור את הניסיון הקולנועי המעשי הבסיסי היה הצלם קווין ראפרטי (שהוא באופן אירוני בן דוד מדרגה ראשונה של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, מטרה מרכזית לביקורתו הנחרצת של מור, כמוצג בסרטו משנת 2004, "פרנהייט 9/11").
ראפרטי היה בין יוצרי הסרט "הקפה האטומי" (1982), והשפעתו על מור ניכרת בשימוש הסאטירי שעשה בקטעי ארכיון שנלקחו מסרטי "סוג ב'" ישנים, פרסומות טלוויזיה ישנות, ויומני חדשות, דבר שהיה לסימן ההיכר של עבודתו.
מתוך שאר סרטיו בולט "לאן נפלוש עכשיו?", (2015) העוסק במדיניות הרווחה באירופה.
כריסטופר גסט, שהשתתף בכתיבת "ספיינל טאפ" וגם כיכב בו, כתב (יחד עם יוג'ין לוי) וביים עוד כמה סרטים מוקומנטריים (בהם הוא גם מופיע), ביניהם "מחכים לגופמן" (1997), "הכי טוב בשלג" (2000), "משב רוח מוזיקלי" (2003).
"בוב רוברטס" (1992) - סרטו של טים רובינס בכיכובו, הוא סרט מוקומנטרי שהתרכז סביב מסע הבחירות של סנאטור ימני, שהוא גם סוחר מניות וזמר פולק.
ב-1995, יצרו פיטר ג'קסון וקוסטה בוטיס את הסרט "כסף נשכח" (Forgotten Silver), מוקומנטרי המספר על "הבמאי" קולין מקנזי, חלוץ ניו זילנדי בתחום הקולנוע.
הסרט הוקרן לראשונה בטלוויזיה הניו זילנדית במשבצת שידור של מיני סדרות ומחזות, והוצג כסרט דוקומנטרי אמיתי.
צופים רבים הולכו שולל עד שהבמאים הודו במתיחה.
מאז הוקרן הסרט בכמה פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם.
"אדם נושך כלב" (2002), קומדיית פשע מוקומנטרית שחורה מבלגיה.
בשנת 1998, הבמאי הקנדי מייק קלטנברג כתב וביים סרט קצר בשחור-לבן בשם "One Last Shot", העוקב אחר מעלליהם של שני פושעים צעירים.
ב-1999 יצא סרט המשך בשם "טריילר פארק בויז" ("זבל לבן"), גם הוא בשחור-לבן.
שני הסרטים משמשים הקדמון (פריקוול) לסדרת טלוויזיה מצליחה.
בסרט "Drop Dead Gorgeous" מ-1999, השתמש מייקל פטריק ג'אן בסגנון מוקומנטרי כדי 'לתעד' תחרות יופי בעיר בדיונית קטנה, כסאטירה על תרבות הפרברים של ארצות הברית.
"הצד האפל של הירח" (2002) - סרט צרפתי של ויליאם קארל, שהנחת היסוד בו היא תאוריית הקונספירציה כי החומר הטלוויזיוני מהחללית "אפולו 11" המציג את הנחיתה על הירח, הוא זיוף מתוחכם של ה-CIA שצולם למעשה באולפן קולנוע, בעזרתו של הבמאי סטנלי קובריק.
"FUBAR" - סרט קנדי של מייקל דוס מ-2002, המבוסס על חייהם של שני חברי ילדות חובבי מוזיקת מטאל המבלים את חייהם בהד-באנגינג ושתיית בירות ללא הרף.
"המלך של בוליווד" (2004) - למעשה הסרט ההודי הראשון בז'אנר המוקומנטרי, מספר על ניסיונות הקאמבק המגוחכים של כוכב בוליוודי מזדקן.
איי - מדינות הקונפדרציה של אמריקה" (2004) מציג היסטוריה אלטרנטיבית שבה הקונפדרציה זכתה במלחמת האזרחים האמריקאית.
"ראשון על הירח" (2005) - סרט רוסי על נחיתה דמיונית של הסובייטים על הירח כבר ב-1930.
הקומיקאי היהודי סאשה ברון כהן יצר את הקומדיות המוקומנטריות הסאטיריות "בוראט" (2006) ו"ברונו" (2009), על פי דמויות שגילם בתוכנית הטלוויזיה "המופע של עלי ג'י".
"תפוס ת'גלים" (2007) - סרט האנימציה השני שהפיצו Sony Pictures, היה הראשון מסוגו לשלב את הסגנון המוקומנטרי יחד עם אנימציה.
"REC" - סרט אימה ספרדי מ-2007 המשתמש בסגנון עיתונאי כדי לתאר את הזוועות המתרחשות בבניין אמיתי בברצלונה.
ב-2008 נעשה לסרט רימייק אמריקאי בשם "הסגר".
"על החבלים" (2011) - קומדיה מוקומנטרית שכתב וביים מארק נויס, העוקב אחר מדריך אמנויות לחימה ויריבותו עם זירת אגרוף מקומית.
"The Dirties" - קומדיה מוקומנטרית מ-2013 שכתב וביים מאט ג'ונסון, שביים גם את הסרט "מבצע מפולת" (2016), על נחיתה מזויפת העל הירח.
"מה שאנחנו עושים בצללים" (2014) - קומדיית אימה מוקומנטרית מניו זילנד שכתבו וביימו טאיקה וואטיטי וג'מיין קלמנט, על שלושה ערפדים, שותפים לדירה בוולינגטון, הנאבקים כדי להשתלב בחברה המודרנית.
בשנת 2019 החלה הקרנת סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט.
"פופסטאר: אל תפסיקו לא להפסיק" - קומדיה מוקומנטרית מוזיקלית מ-2016 בכיכובו של אנדי סמברג, פארודיה מוגזמת על כוכב פופ מסחרי.
הוא צולם בסגנון של סרט תיעודי טיפוסי, כסרטים "ג'סטין ביבר - הסרט" (2011) ו"קייטי פרי: חלק ממני" (2012).
"אוכלוסייה אפס" (2016) - מותחן פשע מוקומנטרי בכיכובו של יוצר הסרט ג'וליאן טי.
פיינדר, המתאר מקרה היפותטי של רצח כפול ב"אזור המוות" הידוע לשמצה שבפארק הלאומי ילוסטון.
"אנחנו עושים סרטים" (2017) - קומדיה מוקומנטרית בסגנון 'מאחורי הקלעים' העוקבת אחר סטודנט קולנוע אגואיסטי, האוסף את חבריו כדי לעזור לו ליצור סרט עבור פסטיבל הסרטים המתרחש בעירם.
חבורת הקומיקאים הבריטית "קומיק סטריפ" יצרה ב-1983 את הסרט "Bad News Tour" פארודיה רוקומנטרית על להקת מטאל בריטית, שהקדימה את "ספיינל טאפ" בשנה, אך לא ידועה השפעתו על הסרט האמריקני.
הסרט הוביל להקלטת שני אלבומים, והלהקה יצאה באמת לסיבוב הופעות, וב-1987 יצא סרט ההמשך "עוד חדשות רעות".
"רחוב סטלה" - סדרה מוקומנטרית ששודרה ב-BBC בין השנים 1997 ל-2001. היא נכתבה על ידי פיל קורנוול, ג'ון סשנס, ופיטר ריצ'רדסון, כששני הראשונים משחקים ומציגים את כל הדמויות בסדרה.
הסדרה צולמה במצלמות וידאו ניידות.
"מבצע בחורים טובים" - עוד סיטקום בתקציב נמוך ששודר ב-BBC שלוש סדרות החל בשנת 1997.
"The Games" - סדרה אוסטרלית ששודרה בשנים 1998–2000.
הסדרה הקנדית "זבל לבן" ("טריילר פארק בויז") - המשך לסרטים הנזכרים לעיל.
"2012 (עשרים שתים-עשרה)" (2011-2012) - סדרה בריטית העוקבת אחר ועדת בדיקות אולימפית בדיונית לקראת אולימפיאדת 2012 בלונדון, ו-"W1A" העוקבת אחרי הדמויות הראשיות של "2012" בתחילת עבודתם ב-BBC.
"המשרד" (2001) - סדרה בריטית מצליחה, שזכתה לגרסה אמריקאית, גרמנית, צרפתית ואף ישראלית.
"בוא טוס איתי" (2010) - סדרה בריטית העוקבת אחר הפעילות בשדה תעופה בדיוני על מגוון עובדיו ונוסעיו.
צמד הקומיקאיות הבריטיות ג'ניפר סונדרס ודון פרנץ' הציגו לעיתים קרובות מערכונים מוקומנטריים בתוכנית הטלוויזיה שלהן "פרנץ' וסונדרס" (1987-2007).
ערוץ דיסקברי פתח את 'שבוע הכריש' השנתי שלו ב-4 באוגוסט 2013 עם הסרט הדוקומנטרי "Megalodon: The Monster Shark Lives", על הישרדותו של המגלודון, כריש קדמון מסוג עמלץ הידוע בעיקר ממאובנים.
עוד כמה דוגמאות פופולריות בולטות: "מחלקת גנים ונוף" (2009-2015); "משפחה מודרנית" (2009-2020); "הקאמבק" של ליסה קודרו; קומדיית האלתורים האמריקנית "רינו 911!" (2003-2009); הסדרה הקומית "החבובות" (2015); סדרת האינטרנט הבריטית "דרק" (2012-2014); סדרות הטלוויזיה של הקומיקאי האוסטרלי כריס ליליי (Chris Lilley).
הסדרה "תיעודי עכשיו!" ("Documentary Now!") (2015-היום), שנוצרה על ידי כמה בוגרי "סאטרדיי נייט לייב", ומשודרת ברשת הטלוויזיה האמריקאית העצמאית IFC, מציגה פארודיות על סרטים דוקומנטריים ידועים, המחקות את הסגנון ואת הנושא של כל אחד מהם.
בשנת 2015 שידרה רשת HBO את "7 ימים בגיהנום", קומדיה מוקומנטרית של ג'ייק סוימנסקי ומוריי מילר, בכיכובו של אנדי סמברג, שנוצרה בהשראת מרתון הטניס אייזנר-מאוטה באליפות וימבלדון 2010. בשנת 2017 יצרו השניים את "Tour de Pharmacy", סרט העוסק בנושא סמים בספורט, על רקע מרוץ טור דה פראנס היוקרתי.
משתתפים בסרט אורלנדו בלום, סמברג, ועוד כמה כוכבים הוליוודים גדולים בהופעות אורח.
רוכב האופניים לאנס ארמסטרונג, שהודה שהשתמש בסמים בכל שבע זכיותיו בטור דה פראנס, עושה בסרט פארודיה של עצמו כ'מקור אנונימי'.
"מה שאנחנו עושים בצללים" (2019) - קומדיית אימה ערפדית המבוססת על הסרט הנזכר לעיל.
קרייג הייט, בערך "מוקומנטריה" ב"אנציקלופדיה של לימודי ההומור", טוען כי הטלוויזיה היא מדיום טבעי עבור מוקומנטריה, כי היא מספקת "מקורות עשירים להפליא של נכסים ומשמעויות" ("appropriation and commentary").
תוכנית הטלוויזיה והרדיו הבריטית "אנשים כמונו" הופקה על ידי ה-BBC עבור הרדיו כבר ב-1995, שנים אחדות לפני שהגרסה הטלוויזיונית יצאה לפועל, ב-1999.
בישראל, המוקומנטריה הייתה די מצומצמת, אך המגמה משתנה בשנים האחרונות, כנראה בעקבות טכנולוגיות הפקה זמינות יותר מבעבר, וישנה עלייה בהפקת תוכן מוקומנטרי בקולנוע ובטלוויזיה, וכן ברשת ובסרטי סטודנטים.
להלן אחדים ממייצגי הז'אנר בישראל:
"שערורייה" - תוכנית טלוויזיה מ-1997 בהנחייתו של טל פרידמן שהיוותה פרודיה על תוכניות תחקירים שונות.
פרידמן ואייל קיציס כיכבו ב"מעצר בית", קומדיה מוקומנטרית ב-12 פרקים, בבימויו של רועי פלורנטין.
"נחמן ליימינר-דואר אקספרס" - סרטם של גיא ליברמן ויואל פרוייליך, המבוסס על סיפור של דוד מונשיין, זוכה פרס הסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 1997 וציון לשבח בפסטיבל וולגין.
סיפורו של נער אשר כתב מכתבי אהבה לעצמו, עד לסוף המפתיע בו האמת מתגלה.
"זהירות מצלמה" - סרטם של רועי צ'יקי ארד, שאול בצר וארז הימן משנת 2003 על מקס "טונה" שרייבר, במאי המתיחות הראשון בישראל ומי שמתח את דוד בן-גוריון וצילם את המתיחה ה'גאה' הראשונה בעולם.
ב-2008 יצרו ארד, בצר והימן, את "החיים האמיתיים" - מיני סדרה קומית העוקבת בכל פרק אחר יום אותנטי כביכול בחייה של דמות מפורסמת, ביניהם אסי דיין וטוביה צפיר.
הפרק עם אביב גפן זכה במקום הראשון ב'פסטיבל מוקומנטה', מיני פסטיבל בינלאומי לסרטים מוקומנטריים בישראל, שהתקיים בנובמבר 2011 במוזיאון מגדל דוד בירושלים.
"צווארון כחול לבן" - סרט מוקומנטרי-סאטירי מ-2004 בבימויו וכיכובו של נעם קפלן, בו גבול הדמיון והמציאות משמש להעברת המסר.
"שונד" - סרטה של יעל ליבוביץ, היוצא בעקבותיו של שחקן יידיש מהולל שנעלם בנסיבות מסתוריות ותוך כדי כך מספר את הסיפור של תיאטרון היידיש בארץ.
שודר בערוץ 8 והוקרן בפסטיבל דוקאביב ב-2010. משתתפים: ליא קניג, יעקב בודו, יעקב אלפרין ועוד.
"אני ביאליק" - סרט של אביב טלמור מ-2013. טלמור מגלם במאי ומשורר, שיוצא בחיפוש אמיץ אחר האב שלא היה לו מעולם, ומגלה שהוא הנין של ביאליק, בגילומו של מיכאל כורש.
"חלום קוסטוריצה" - סרט דוקו-סוריאליסטי משנת 2013 בבימויו של איל סיבי, המשלב בין סצנות דוקומנטריות, שיחזורים עלילתיים וסצנות מבוימות, מצלמות נסתרות ווידאו ביתי.
"דובל'ה עולמי" - תוכנית טיולים מוקומנטרית מאת דב נבון ואסף צפור, מיוצרי "החמישייה הקאמרית".
"חברים מהתנ"ך" - סדרה מוקומנטרית בהנחייתו של מנחם הורוביץ, ששודרה בערוץ התכלת.
"24/7 - תום אבני" - סדרה מוקומנטרית על חייו של תום אבני.
"מהדורה מוגבלת" - תוכנית בידור קומית סאטירית עם דודו ארז, שחר חסון, יוני סמאש ואבי אטינגר.
"מלחמת 90 הדקות" בבימויו של אייל חלפון בכיכובם של משה איבגי ונוסמן עיסא (2015).
"לצבי יש בעיה" - סדרת טלוויזיה קומית מוקומנטרית בכיכובם של צביקה הדר, שיפי אלוני וגל תורן.
"רד בנד" - סדרה קומית-מוזיקלית המלווה את מסעה של להקה פיקטיבית שחבריה הם בובות, ומארחת מוזיקאים שונים.
"המשרד" - גרסה ישראלית לסדרה הבריטית בכיכובו של דביר בנדק.
"משיח" - סדרת רשת בכיכובם של אודי כגן ועמית איצקר, המספרת את סיפורו של משיח, זמר כושל והבעלים של אורחן בחדר אוכל בקיבוץ מופרט.
הסדרה עלתה ליוטיוב בשנים 2013–2014, ובהמשך פותחה לסדרת טלוויזיה שעלתה בסלקום tv ב-2018 ושודרה בקשת 12 במאי 2019.
"התסריטאי" - סדרה מוקומנטרית מ-2015 של הסופר והעיתונאי הערבי-ישראלי סייד קשוע, בבימויו של שי קפון, המבוססת על חייו על קשוע כיוצרה של סדרת הטלוויזיה "עבודה ערבית" ועל משבר גיל הארבעים אותו הוא חווה.
סדרת מערכוני "אפס" - סרטוני סאטירה מ-2013–2014 על דמות "הישראלי המכוער" שיצרו תום טרגר ואור פז, המכונים "שוגר זאזא".
סדרת האינטרנט, שהפכה לתופעת רשת מצליחה, הובילה ליצירת סרט טלוויזיה, בשם "סרט אפס", ששודר בערוץ קומדי סנטרל ישראל ב-2015.
הסדרה "נעלמות" של אילן פלד ויאיר קדר, שתיארה את סיפורן של שלוש אמניות שנשכחו לתהום הנשייה - ליליאן לוי, משוררת ממוצא יהודי עיראקי, בבה גולדברג, שחקנית טרנסית ניצולת שואה מפולין, ויונה תנעמי, רקדנית ממוצא תימני.
הפרקים נערכו כביוגרפיות אמנותיות, וכללו אורחים רבים.
אך הדמויות הללו מעולם לא היו ולא נבראו.
בסרט על ליליאן לוי, הופיעה דמותה דרך קטעי וידאו וסטילס, כך גם פרק השני על בבה, אז בפרק השלישי לא הופיעה אף לא דמותה הדויה של יונה.
הפרק הראשון "ליליאן" זכה במקום הראשון בתחרות התיעודית בפסטיבל הקולנוע בחיפה 2017, ועורר גל של תגובות ביקורתיות.
לאחר מכן היה מועמד לפרס אופיר.
הסרט בבה הופיע בבכורה בפסטיבל הגאה בתל אביב 2017, ויונה בפסטיבל הקולנוע היהודי בירושלים בסוף 2017. הסרטים הופקו בתמיכת YES דוקו.
"קופה ראשית" - סדרה קומית העוקבת אחר התנהלות סניף סופרמרקט טיפוסי לכאורה, הנמצא ביבנה.
עם קרן מור, נועה קולר, אמיר שורוש, אביבה נגוסה, דניאל סטיופין, יניב סוויסה, מיה לנדסמן ויעקב בודו כעובדי הסופר, יגאל עדיקא ורוני בליץ המנהלים, והלקוחות: דב נבון, דורית לב ארי, רודי סעדה ועוד.
שודרה ב-2018 בטלוויזיה החינוכית ובערוץ עשר, ובשידורים חוזרים בכאן 11. באוגוסט 2019 החלו צילומי עונה חדשה שעלתה לשידור ב-2020. בספטמבר אותה שנה יצאה הודעה שהסדרה מועמדת לפרס אמי בקטגוריית סדרות בינלאומיות.
הספרות, ובעיקר בתחום הקומיקס, משמשת כר נרחב ליצירה מוקומנטרית.
מבין שלל היצירות בתחום בולט "הגולם", ספר משנת 2003 שבעקבותיו פורסמה סדרת קומיקס אותה הגו אלי אשד ואורי פינק.
דניאל (דני) ניב (נולד ב-2 במרץ 1975), הידוע בשם הבמה מוקי, הוא זמר, ראפר, מגיש ושחקן ישראלי.
חבר בלהקת ההיפ הופ הישראלית "שב"ק ס'", זמר השנה לשנים 2002 ו־2014.
נולד בשם דניאל נייבורגר בראשון לציון.
אביו, לב ניב (נולד ב-1946 בלטביה), היה סגן אלוף במילואים ואיש "אמ"ן" ו"נתיב" בעברו.
הכינוי "מוקי" נלקח משמה של הדמות הראשית בסרטו של ספייק לי "עשה את הדבר הנכון".
כינויו המלא "מוקי די" מגיע מהדמיון שבין קולו לקולו של מייק די מהלהקה ביסטי בויז, שממנה הושפעו אלבומיה הראשונים של "שב"ק ס'".
לאחר ההצלחה בתקופת פעילותו בשב"ק ס' פתח בקריירת סולו, יחד עם חברו ללהקה פילוני (דני קרק).
האלבום הראשון של הצמד היה "שמע ישראל" שיצא בשנת 2001. אלבום זה זכה להצלחה רבה, נמכרו ממנו כ-25 אלף עותקים והוא הגיע למעמד של אלבום זהב תוך זמן קצר.
באלבום השתתפו גם יובל בנאי, קוואמי, פישי הגדול, ומקהלת בית ספר יסודי ביבנה.
השיר המרכזי והמצליח ביותר בו היה "מדברים על שלום", שתפס תאוצה בתחנות הרדיו כשדיבר על שלום בימי האינתיפאדה השנייה.
פרט לו בלטו גם "ילדה סוכר" והדואט עם בנאי "האדמה בוכה".
בעקבות האלבום זכה מוקי בתואר זמר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ב, וכן בתואר "תגלית השנה" במצעד השנתי של רשת ג' לשנה זו.
בהמשך השנה, זכה בפרסי אקו"ם לאלבום השנה ושיר השנה.
בשנת 2002 שיחק בסרט "כנפיים שבורות" בתפקיד משני.
ב-2003 הופיע למשך עונה אחת בסדרת הטלוויזיה "שבתות וחגים", וב-2004 הופיע בסרטו של איל חלפון "תיאום כוונות".
במרץ 2005 הוציא את אלבומו השני, "עוקף מלמעלה".
גם אלבום זה נעשה בשיתוף פעולה מלא עם פילוני, שהלחין, הפיק ועיבד את השירים.
אלבום זה הכיל מגוון גדול של שירים, אחד הבולטים שבהם שיר הנושא "עוקף מלמעלה".
לדבריו, השיר והאלבום כולו היו הפתעה גדולה לאחר שהטילו ספק אם הוא ימצא חן בעיני הציבור, כיוון שהשירים בו אינם קלים לרדיו.
בין שאר שירי האלבום היו "אלוהים", "שבק מיוזיק", " שיר מלחמה" ו"זה לא נגמר".
אלבום זה הופק בלייבל שהקימו מוקי ופילוני - "שבק מיוזיק".
האלבום זכה בפרס אקו"ם עבור תמלילן השנה.
בשנים 2006 ו-2007 הופיע במחזמר "הלהקה" בתיאטרון הבימה בתפקיד דטנר, שאותו מילא גידי גוב בסרט הקולנוע שעליו בוסס המחזמר.
בשנת 2006 השתתף באלבומם של פורטיסחרוף "על המשמרת", בשיר "מעצבי דעת הקהל".
בשנת 2007 שר דואט עם יזהר אשדות בשיר "מטעי הדובדבן של אוקראינה" מתוך אלבום האוסף של אשדות "הלילות שלנו", וכן עם שלמה ארצי בשיר "החיים", מתוך אלבומו "שפויים".
במרץ של אותה שנה, הקליט את השיר "מרכבות המוות".
השיר נכתב על ידי המשורר והעיתונאי חיים חפר, הולחן על ידי שלומי שבן והופק על ידי חברו של מוקי ל"שב"ק ס'" והמעבד והמפיק המוזיקלי של שני אלבומיו הראשונים, פילוני, עוסק בתאונות דרכים קטלניות ובמחיר שהן גובות.
השיר היה גולת הכותרת בפרויקט של תחנת הרדיו גלגלצ ושל "אור ירוק", כחלק מהמאמץ להילחם בתאונות הדרכים.
באפריל 2008 הוציא את אלבומו השלישי, "באמת ומקרוב", שהורכב כמעט כולו מגרסאות כיסוי אקוסטיות לשיריו מאלבומיו הראשונים ובעקבותיו יצא לסיבוב הופעות אקוסטיות מיוחדות תחת החסות של זאפה.
באלבום מופיע גם הדואט "לומדת לעוף" עם דנה ברגר ששרה את השיר במקור, ושיר חדש אחד בשם "באמת ומקרוב".
בשנת 2009 הקליט אלבום עם להקת הפאנק רוק (Punk rock) הישראלית יוסלס איי.די, מתוכו יצאו להיטים כגון "מה לך נפשי" ו"הנה עיר", שהוקלט בשיתוף עם קרן פלס, המשמש כשיר הפתיחה של הסדרה "TLV - עושים את תל אביב" וגם הפתיח של רמזור "לא רוצה להתבגר", שנחשב לשיר המצליח ביותר באלבום.
בעוד הלהקה הלחינה וניגנה את כל המוזיקה, מוקי היה אחראי למילים.
האלבום משלב פאנק רוק עם ראפ ורגאיי, שילוב הסגנונות של שני האמנים.
הופעת ההשקה של האלבום התקיימה ב-28 בינואר 2010 במועדון הבארבי.
באוגוסט 2009 השתתף מוקי במסגרת פרויקט של להקת סקאזי והוציא איתה את השיר "אחר ממך/בדיוק כמוך".
בנוסף, השתתף בסדרה "פעם בחיים", ששודרה בערוץ יס ישראלי, במסגרתה נסע עם שי אביבי לישיבת התפוצות בירושלים וחי במשך שבוע עם משפחתו של רב חרדי.
ב-2009 השתתף כחבר פאנל בתוכנית התרבות "תרבות רעה" ב-Yes.
בשנת 2010 יצא אלבום משותף עם יוסלס איי.די Muki & Useless ID.
בשנת 2019 שיר "לא רוצה להתגבר" ביוזמת גלגלצ זכה לעיבוד משותף עם אבא פגום.
בשנת 2010 השתתף בצילומי סרטו של דני מנקין "ז'אטם איי לאב יו טרמינל", בו כיכב בתפקיד הראשי.
הסרט זכה לשבחים למרות תקציבו הדל.
כמו כן הופיע כחבר פאנל בתוכנית "נדבר על זה בבית" במסגרת "שידורי קשת" (ערוץ 2), בהנחיית עמנואל רוזן.
בנוסף הצטלם לסדרה בת שישה פרקים, "יחפים", שעלתה לשידור בסוף 2011.
בנובמבר 2013 הצטרף אל שולחן השופטים של "הכוכב הבא" כמחליפו של אייל גולן.
כמו כן שיחק את התפקיד הגברי הראשי בסדרת הדרמה "מקימי" שכתבה נועה ירון לצד יעל פוליאקוב.
בינואר 2014 פרש מוקי מ"שב"ק ס'" ובפברואר אותה שנה יצא אלבומו של מוקי "לב חופשי".
שני הסינגלים שקדמו ליציאת האלבום הם "לב חופשי", שהלחין דודו טסה, ו"ילד של אבא", שהלחין יאיא כהן אהרונוב.
שני השירים זכו להצלחה רבה, והגיעו לראש מצעדי הפזמונים השונים.
את האלבום הפיק המוזיקאי אורי אבני.
כמו כן, המשיך להוביל את שולחן השופטים של "הכוכב הבא" לעונה שנייה.
בספטמבר 2014, במצעד השנתי העברי של גלגלצ לסיכום שנת תשע"ד, נבחר מוקי לאיש השנה ושיריו נבחרו בשני המקומות הראשונים כש"לב חופשי" מקום שני ו"ילד של אבא" במקום הראשון.
"ילד של אבא" נבחר לשיר השנה של פרס אקו"ם לשנת 2015.
זמר השנה (רשת ג', רדיו אמצע הדרך, רדיו קול רגע), השיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל בשנת 2014 על פי נתוני אקו"ם והשיר המבוקש ביותר במצעד הזמנות הקריוקי לשנת 2014.
זכה בפרס אקו"ם ע"ש משה וילנסקי לשיר השנה "ילד של אבא".
בינואר 2015 הוציא מוקי את "ילד של אבא" - אלבום המנציח את סיבוב הופעות קיץ 2014 ומציין 15 שנות קריירה מוזיקלית.
האלבום כולל 17 שירים מתוך הרפרטואר של מוקי לאורך השנים שהוקלטו וצולמו בהופעה חיה.
במהלך 2015 הוביל את קמפיין "וואווי" בישראל לצד גל גדות.
החל מנובמבר 2015 ועד ינואר 2016 השתתף בהיי סקול פסטיגל בתור עצמו, בוגר "תיכון גל".
בשנת 2016 שיתף פעולה פעם נוספת עם אדיר מילר, וכתב את השיר "צומת", המשמש כפתיח של הסדרה צומת מילר.
לאחר שהוביל את שולחן השופטים של "הכוכב הבא" לעונה שלישית, הודיע על פרישה מהתוכנית.
בשנת 2016, הפיק במסגרת פסטיבל "אמריקן אקספרס" את ה"בלוק פארטי", ערב היפ-הופ חד פעמי שאיגד את השמות המובילים בסצנה הישראלית למופע ענק באמפי רעננה.
בשנים 2016–2019 כיכב בתפקיד הגברי הראשי בעונה הראשונה, השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה "מטומטמת" לצידה של בת-חן סבג.
בשנת 2017 הוציא את אלבומו השביעי "הולך על מים" והופיע בקליפ של פלד "פלאטו".
לקראת יום הזיכרון הוציא מוקי את השיר "אחרי הסוף", השיר נכתב והוקדש לאמיר ואלעד הירשנזון במסגרת פרויקט "יצירת חיי" של ידיעות אחרונות.
במרץ 2018 הוציא את הסינגל "יותר מדי", שכתב והלחין מוקי והפיק ג'וני גולדשטיין.
בחורף 2018 נמנה עם שופטי הריאליטי המוזיקלי של רשת 13, "The Four".
באוקטובר 2018 יצא השיר "מהצוואר שלך", שיתוף פעולה עם המלחין והמפיק המוזיקלי סתיו בגר.
זוהי הפעם הראשונה שמוקי משחרר שיר שהוא לא אמון על כתיבתו.
בנובמבר 2018 חבר מוקי לדיג'יי איתי גלו למופע קונספט חדשני, המבוסס על להיטיו של מוקי בעיבודים אלקטרוניים חדשים.
במרץ 2019 מוקי שיתף פעולה עם מאור אדרי בשיר "כותב שירים" שהפיקו מוזיקלית יחד עם מיכאל פרוסט למילים והלחן של גילי זכאי.
במאי 2021 השתתף בתוכנית דוקו-ריאליטי גולסטאר.
בדצמבר 2022 יצא אלבומו השמיני, "חזק עם הלב וקרוב עם הגוף", הכולל את הסינגלים שהוציא במהלך 2018–2022.
ביולי 2023 שיחק כאורח בעונה השלישית של הסדרה המצליחה של כאן חינוכית "לבד בבית".
ב-23 ביוני 2024 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "מיוחדת" של כאן חינוכית בתור אבא של מאור.
בשנת 2023 החל להשתתף במחזמר "לילות ברודוויי".
הופיע עם הראפר סאבלימינל במופע מקורות 5.
מוקי הצהיר כמה פעמים במהלך הקריירה שלו באופן פומבי בעד תהליך שלום עם הפלסטינים, כמו כן התבטא כנגד הפערים בחברה, העוני הרווח ושחיקת מעמד הביניים בשיריו ובראיונות; בראיון תיאר את מדינת ישראל כ"ארץ בלי חוק, בלי דין ובלי דיין, שחיתות, מינויים פוליטיים".
באותו ראיון, שנערך בתקופה שלפני ההתנתקות, יצא מוקי בחריפות נגד הקבוצות הקיצוניות שבהתנחלויות והביע ביקורת על ההתנהלות של המשטרה ובתי המשפט בעניינם.
על תושבי גוש קטיף אמר: "כל הפרחחים האלה, צריך להיכנס בהם ולשבור להם את העצמות, להעמיס אותם במשאיות, לזרוק אותם באיזה פינה ולסתום להם את הפה".
בנוסף, התנגד לפיצוי התושבים שפונו מבתיהם.
בספטמבר 2018, במהלך הופעה באפרת, התנצל על דבריו.
בראיון לאתר מאקו אמר שדעותיו השתנו לאחר טבח שבעה באוקטובר ושהוא אינו בעד שלום.
ב-2006 נישא מוקי לאמנית והצלמת נבל גלאון-ניב אותה הכיר ב-1997. הוא אב לשלושה ילדים.
לאחר טבח שבעה באוקטובר סיפר כי בעקבות המלחמה החל להתקרב למסורת היהודית והוא מקפיד על הנחת תפילין מדי יום, ותפילה בבית הכנסת בשבת.
בראיון הוסיף שהניצחון הוא להתחזק כעם להתרחק מהפירוד ולשמור על אחדות.
2010: מוקי ויוסלס איי.די (ביחד עם יוסלס איי.די)
2022: חזק עם הלב וקרוב עם הגוף
מוֹקָה (Mocha) הוא משקה של אספרסו (שליש), חלב מורתח (שני שלישים) ומעט קקאו או סירופ שוקולד רגיל או לבן (חמאת קקאו).
השם מוקה נגזר מעיר הנמל מוח'א שבתימן, שהייתה מרכז סחר בקפה מהמאה ה-15 עד המאה ה-17. בשם זה מכונה זן צמח הקפה שמקורו באזור מוח'א, שטעמו דומה לקפה עם שוקולד.
המוקה המודרני המוכר לנו כיום הוא המצאה אמריקאית.
בחלק מארצות אירופה והמזרח התיכון הוא מכונה מוקצ'ינו (mocaccino או moccaccino).
בבתי קפה בישראל המשקה החם נקרא "מוקצ'ינו".
לעיתים הוא נמכר קר בצורת ברד.
ברשתות השיווק נמכר משקה חלב קר בקרטוניות בטעם מוקה.
יש ממתקים רבים בטעם מוקה.
מוקטסומה השני (Moctezuma) או מוטקוסומה השני (Motecuhzoma) (1466–1520; ידוע גם כמונטזומה או מונטסומה, על פי הדרך בה נוהגים דוברי אנגלית להגות את שמו) היה השליט התשיעי של האצטקים.
בתקופתו נכבשה האימפריה האצטקית (באזור מקסיקו של ימינו) על ידי הרנאן קורטס הספרדי.
בשפת הנאוואטל הוא נקרא "מוטקסוימה" (Motecuhzoma) כלומר "הזועם באופן אצילי" ובתקופתו, זכה לכינוי "מוטקסוימה חוקויוטסין" כלומר "מוקטסומה הצעיר המכובד", כדי להבדיל בינו לבין מוקטסומה הראשון.
בשנת 1502 ירש מוקטסומה את השלטון בממלכה האצטקית מדודו איויטסוטל (מלך בשנים 1486–1502).
היות שאותן שנים היו שנות שלווה באימפריה האצטקית אשר התרחבה והתבססה, נבחר מוקטסומה בעיקר עקב היותו למדן אדוק בדת ולא בזכות תכונות מנהיגות או בזכות היותו מצביא.
המקורות השונים על התקופה מוסרים גרסאות שונות ואף סותרות לגבי התנהלותו ושלטונו.
בתחילת שלטונו הרחיב במעט את תחומי האימפריה שהשתרעה על פני כל מרכז אמריקה, ממקסיקו ועד פנמה של ימינו.
מוקטסומה טיפח פולחן אישיות, אולם חרד הן לגורלו האישי והן לגורל הממלכה.
על פי ברנרדינו דה סהגון, האצטקים האמינו כי אסון מתרחש.
לפי אמונתם, כל מחזור של 52 שנים צריך לחול שינוי מהותי.
לקראת השנה ה-52 מאז הקמת הממלכה האצטקית (סוף המחזור החמישי של 52 שנים) עלו אצטקים רבים למקדשים המרכזיים על מנת לבקש עידן נוסף של רגיעה.
הכוכבים, כמו גם אותות מבשרי פורענות, תופעות טבע כמו כוכב שביט, שרפה במקדש, מראות מוזרים בשמים וקול יללה מסתורי שנשמע בלילות, הובילו את מוקטסומה לחפש תשובה על העומד להתרחש.
קצלקואטל (קוּאֶטְסַלְקוֹאַטְל) היה שמו של אל כוכב השחר וכוכב הערב, שהנהיג על פי המיתולוגיה המקומית את העיר הקדומה טולה בימים עברו ועתיד לחזור ביום מן הימים.
משום כך הורה מוקטסומה לקדם את פני הזרים במתנות ובזהב, במחשבה שהם פמליית האל.
בכך גירה עוד יותר את תאוותו של קורטס.
קורטס, שהצליח למצוא בעלי ברית בין השבטים המשועבדים שנידונו להקריב קורבנות אדם, הצליח ב-1519 להיכנס בראש 500 לוחמים לעיר הבירה טנוצ'טיטלאן, בלי שנתקל בהתנגדות ממשית.
הוא שבה את מוקטסומה, והצליח בעזרתו לשלוט בעיר ולבזוז את אוצרותיה.
החלטת מוקטסומה לפתוח את השערים לקורטס, לערוך טקס חגיגי לכבוד חזרתו של קצ'לקואטל כביכול, ולתת ביד קורטס את מוסרות השלטון, נחשבת בעיני ההיסטוריונית ברברה טוכמן בספרה מצעד האיוולת לאחד ממעשי האיוולת הגדולים בהיסטוריה.
יש לציין שבחצר המלכותית לא היו הכול תמימי דעים: אחיו הצעיר של המלך, קואיטלאואק, ואחרים התנגדו בחריפות להחלטה.
הספרדים, שחלק ממטרתם הייתה כפיית הדת הנוצרית על המקומיים, נתקפו זעם בשל טקסי הקרבת קרבן האדם ועבודת האלילים, טבחו באצטקים וניתצו פסלים במקדשים.
בתגובה, התארגנו האצטקים בהנהגת קואיטלאואק, ותקפו את הספרדים.
מוקטסומה ניסה לפשר, עלה על אחת הבמות בניסיון לקרוא לרגיעה, אולם נרגם באבנים על ידי הקהל ומצא את מותו.
מוחמד בן אחמד שמס א-דין אל-מוקדסי (תעתיק מדויק: אלמֻקדסי, בערבית: محمد بن أحمد شمس الدين المقدسي, ירושלים, כנראה 945–1000), גאוגרף מוסלמי.
השם "אל-מקדסי" מרמז על היותו ירושלמי (כלומר, מ"בית אלמקדס", שמה של ירושלים בערבית).
בשנת 966, בהיותו בן 20, עזב מוקדסי את עיר הולדתו ירושלים, והחל לצאת במסעות מחוץ לארץ ישראל.
מוקדסי נדד רבות כסוחר ברחבי "א-שאם" (שם כולל לסוריה, לבנון, ארץ ישראל ועבר הירדן של ימינו), חצי האי ערב ומצרים.
ספרו, "אחסן אלתקאסים פי מערפת אלאקאלים" (ניתן לתרגם כ"החלוקות הטובות ביותר להכרת האזורים"), הוא מקור היסטורי חשוב לחקר תולדות האזור במאה ה-10, ובפרט - המקור העיקרי והחשוב ביותר להכרת החקלאות והכלכלה של ארץ ישראל במאה העשירית.
הספר ראה אור ככל הנראה בשנת 985.
הספר מתאר את אזורי נדודיו ומחולק לערכים לפי האתרים השונים.
סגנון הכתיבה הוא ענייני, קצר ושיטתי ומשולבים בו מסורות קדושות ודברי נפלאות.
כבספרי גאוגרפים רבים בני התקופה, מקורות המידע הם פרי ליקוט ועריכה.
אולם, ובכך החשיבות הגדולה והייחודית של ספר זה, מרובות בו העדויות מכלי ראשון של סוחר-נודד הרושם בפנקסו.
בכל עיר מפרט הספר על ההרכב הדמוגרפי, היקף המסחר והסחורות והגידולים החקלאיים באזור.
כמו כן הוא מפרט בדקדקנות לגבי מבנים שונים, חומות, מסגדים ושווקים ומזכיר מונומנטים ומקומות קדושים לאסלאם.
הספר נושא אופי של ספר הדרכה לסוחרים, ובשל כך מרובות בו הרשימות, ביניהן רשימות מיסוי על גידולים חקלאיים, טבלאות המרה של מטבעות, מידות ומשקלות, תקנות מסחר שונות, מחירים, מרחקים בין נקודות ציון וכדומה.
לחוקר המודרני מהוות רשימות אלה מקור ראשוני חשוב ביותר להיסטוריה החומרית של האזור.
מוקדסי מתעכב במקרים מסוימים על סכסוכים דתיים ופוליטיים ופורש בפני הקורא תמונת מצב עדכנית לתקופתו בכל היבטי החיים.
הוא אף מתעד את המאפיינים הלשוניים הייחודיים למחוזות בהם ביקר.
מקום חשוב ביותר בספר תופס תיאור האקלים, במיוחד באזורים הקרים, והקורא מוזהר כיצד להתנהג בכל עונה.
אף שמוקדסי נוטה לתיאור יבש ועובדתי, הוא שוזר את דבריו בתיאור ססגוני של מנהגים ומסורות וסיפורי מעשיות שונים, שבדרך כלל פותחים בנוסח "שמעתי מדודי" או "שמעתי משכני".
דוגמה לסגנון הכתיבה ניתן למצוא בקטע הבא, המתאר את המסגד בעיר רמלה:
משה "מוקי" בצר (נולד ב-14 באוקטובר 1945) הוא מקימה ומפקדה הראשון של יחידת שלדג וממפקדי הלוחמים במבצע יונתן.
בצר נולד בנהלל וגדל במושב בית שערים.
הוא נכד של שניים ממייסדי נהלל, ישראל בצר ושפרה לבית שטורמן, אנשי העלייה השנייה.
אביו, נחמן בצר, היה איש ההגנה ופלוגות הלילה של אורד וינגייט.
את עיקר הקריירה הצבאית שלו עשה בצר ביחידות המובחרות של צה"ל.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1964, התנדב לצנחנים, שירת בסיירת הצנחנים ועבר קורס מ"כים חי"ר.
לאחר קורס קציני חי"ר מונה למפקד מחלקה בסיירת שקד, ולחם בראשה במלחמת ששת הימים בקרבות הציר המרכזי.
בתום המלחמה, על פי בקשתו של מתן וילנאי, שב לצנחנים והיה סגן מפקד הסיירת, עד לפציעתו הקשה בפעולת כראמה.
כשהחלים השתתף בצר בהקמת מערך האבטחה של אל על.
הוא שב לצבא כמפקד פלוגה וכמפקד קורס סיור בסיירת אגוז והשתתף בפשיטת הסיירת על אל-ח'יאם שבלבנון ב-31 בינואר 1971.
הוא יצא לאוגנדה בשליחות צה"ל ועסק באימון הצנחנים של אידי אמין.
אהוד ברק, מפקד סיירת מטכ"ל באותה תקופה ולימים ראש ממשלת ישראל, ויוני נתניהו, שהכיר אותו עוד מן הצנחנים, משכו אותו ליחידה.
בצר היה מפקד פלוגת האימונים ביחידה והשתתף בין היתר במבצע ארגז לחטיפת גנרלים סורים בגבול לבנון.
במבצע אביב נעורים, שנערך באפריל 1973, השתתף בצר כמפקד אחת החוליות שתקפו שני בנייני מגורים של מנהיגי המחבלים בלב ביירות.
תחת פיקודו בחוליה היה סגן מפקד היחידה באותה עת, יוני נתניהו.
החוליה הרגה את יוסוף א-נג'אר, סגנו של יאסר ערפאת.
במלחמת יום הכיפורים לחם ברמת הגולן, בכוח בפיקודו של יוני נתניהו, שלחם בקומנדו הסורי וחילץ את סא"ל יוסי בן-חנן.
ב-20 באוקטובר עבר להילחם במסגרת כוח נוסף של היחידה בחזית הדרום.
לאחר המלחמה השתתף בפעולת ההשתלטות במעלות ובפעולת ההשתלטות בבית-שאן כקצין בכוח הפורץ.
בשנת 1974, בעקבות לקחי מלחמת יום הכיפורים, שבה לא באו יכולותיה של סיירת מטכ"ל כיחידה מיוחדת לידי ביטוי, הקים בצר את יחידת שלדג, שבראשית דרכה הייתה פלוגת מילואים של סיירת מטכ"ל.
ביולי 1976, לפני מבצע יונתן, היה בצר מפקד מערך המילואים של סיירת מטכ"ל.
במבצע עצמו היה סגנו של יוני נתניהו ומפקד כוח הפריצה לטרמינל הישן.
בצר היה מהלוחמים שהשתתפו במבצע.
לאחר שיוני נפצע אנושות, לקח בצר פיקוד על כלל כוחות היחידה והשלים את ההשתלטות על הטרמינל ואת משימת חילוץ בני הערובה.
לאחר מבצע אנטבה יזם בצר את הקמתה של יחידת קומנדו לעיתות מלחמה, שתתמחה בשיתוף פעולה עם חיל האוויר.
בהקמת היחידה נעזר בצר רבות בדודיק רוטנברג, איש הצנחנים ומגיבורי הקרב על גבעת התחמושת, וביפתח ספקטור, ראש מחלקת מבצעים בחיל האוויר.
בעקבות תמיכתו של סגן הרמטכ"ל באותם ימים, רפאל איתן, הוחלט בינואר 1977 להפוך את פלוגת המילואים ליחידה סדירה, ובצר מונה למפקדה הראשון של יחידת שלדג.היחידה הייתה כפופה באותם ימים למפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי והייתה מסונפת לצנחנים.
בהמשך, הפכה היחידה ליחידה מיוחדת ייעודית של חיל האוויר.הלוחמים הגיעו מסיירת מטכ"ל ומסיירת שקד שפורקה באותה שנה, וב-1978 התגייס מחזור הטירונים הראשון למסלול לוחם ביחידת שלדג, והיווה את צוות הלוחמים הראשון של היחידה.
בצר פיקד על היחידה עד שנת 1979, ובתפקידו האחרון בצה"ל, והוא כבר אלוף-משנה, עמד בראש מפקדת כוחות אוויר מיוחדים, שאותה יזם והקים.
המפקדה, כיחידת שלדג שהקים לפניה, נותרה גוף מטה בחיל האוויר אולם במקביל גם היוותה מודל ראשוני למפקדת העומק.
באוקטובר 1985 סיים בצר את שירות הקבע בצה"ל.
בצר הקים את חברת מ.
בצר יזום וניהול פרויקטים, במסגרתה הקים שתי שכונות ברמת ישי, ניהל את פרויקט שכונת נווה גנים בקריית מוצקין, והיה ממייסדי היישוב נווה זיו בגליל המערבי.
לאחר מבצע אנטבה התגלע ויכוח חריף בין בצר לבין משפחת נתניהו על חלקם של בצר ונתניהו בתהילת המבצע.
בצר טוען שהיות שנתניהו היה בתרגיל בסיני, רוב תכנון המבצע הוטל עליו – זאת בניגוד לכתוב בספרו של שמעון פרס "יומן אנטבה".
בשנת 1996 יצא לאור ספרו של בצר, Secret soldier: the true life story of Israel's greatest commando, שאותו כתב יחד עם הסופר והעיתונאי רוברט רוזנברג.
בספר מוצגת גרסתו של בצר לדברים.
חלק ניכר ממשתתפי המבצע בחרו שלא להתערב בפולמוס על המבצע.
מתן וילנאי, חברם של יוני נתניהו ובצר, שהשתתף כמח"ט הצנחנים במבצע אמר כי: "כשיוני נהרג, המבצע היה עלול להיכשל בקלות.
המבצע הצליח הודות למוקי בצר ולאנשים שלו שרצו פנימה.
בשניות האלה נקבע אם המבצע הצליח או נכשל".
בשנת 2005 הקים מוקי בצר, ביחד עם ד"ר יוסי לשם, מכינה קדם צבאית לפיתוח מנהיגות חברתית.
המכינה הנקראת "מנשרים קלו", שוכנת בבית ספר שדה חוף הכרמל בסמוך למעגן מיכאל המוקף בשפע אתרי טבע, היסטוריה וארכאולוגיה – רצועת חוף-הים, הציפורים בברכות הדגים, נחל תנינים, קיסריה ושמורת הר-הכרמל – המשמשים בסיס ללימודי הסביבה.
המכינה פועלת בשיתוף עם "החברה להגנת הטבע".
בצר היה נשוי לנורית גפן בצר, אחותו של יהונתן גפן, עד למותה הטראגי ב-1977. בנם הוא המפיק והבמאי שאול בצר, ששירת אף הוא כלוחם בסיירת מטכ"ל.
כעת הוא נשוי בשנית ואב לשלושה, ומתגורר ביישוב הקהילתי תמרת שבגליל התחתון שהוא אחד ממייסדיו.
מוֹקוֹש (בכתב קירילי: Мокошь או Мокощ; בפולנית: Mokosz), מַאקוֹש (בכתב קירילי: Макошь; בפולנית: Makosz) או מוֹקושה (בכתב קירילי: Мокуша; בצ'כית: Mokoša) היא אלה במיתולוגיה הסלאבית, עדות לקיומהּ מופיעה בכרוניקה הרוסית הראשונה.
מוקוש אחראית על פוריות ונקביות, וכן על הגנת הצאן, הטווים והאורגים.
מוקוש היא טוות הגורל, ולה עוזרות שתי אלות, אחיותיה, דולה ונדולה, אלות ההצלחה והכישלון.
כמו כן, מוקוש היא פטרוניתן של המכשפות.
לעיתים היא מוצגת כנשואה לולס.
שמה נגזר מהשורש "מוֹק", שפירושו "לח" (בדומה ל"מוקוזה").
היא קשורה אפוא ל"אמא אדמה הלחה", מאט סירה זמליה, אלת האדמה הסלאבית.
מוקוש הייתה אחת מהאלוהויות שאימץ ולדימיר הראשון אל פנתאון המדינה בקייב בשנת 980. היא נמנתה גם עם האלים הראשיים של הסלאבים המערביים.
במקורות הכתובים היא נזכרת כמעט תמיד עם רוחות המים, הווילות, ובהמשך הרוסלקות.
203 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 2014, והתחרו על 31 מקומות בטורניר.
נבחרת ברזיל, מארחת טורניר הגמר, העפילה אוטומטית, ללא צורך בהשתתפות במשחקי המוקדמות.
בדומה למוקדמות מונדיאל 2010 נאלצה האלופה המכהנת להשתתף בטורניר המוקדמות.
הגרלת המשחקים נערכה בריו דה ז'ניירו שבברזיל ב-30 ביולי 2011.
31 המקומות הפנויים (ברזיל המארחת העפילה אוטומטית) חולקו בין קונפדרציות הכדורגל של פיפ"א כמפורט להלן: