tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אולם טריטוכמס אהב את אחת מהאחיות-למחצה שלו יותר מכלתו המיועדת, וניסה להתחיל מרד.
לכן ציוותה פריסאטיס להרוג את כל ילדיו של הינדרנס מלבד סתאתירה, לבקשתו של ארתחששתא השני.
בשנת 404 לפנה"ס, לאחר מות אביו, ירש ארתחששתא השני את הכתר.
היו לו מספר נשים-פילגשים, אך כנראה רק סתאתירה הייתה במעמד אישה רגילה.
לסתאתירה נולדו ארתחששתא השלישי, יורש כס המלכות, ועוד שני בנים ושלוש בנות.
המלכה האם פריסאטיס וסתאתירה ניסו להשפיע על הפוליטיקה השלטונית ועל המלך, והפכו ליריבות.
סתאתירה תמכה בבעלה במהלך הסכסוך שלו עם אחיו כורש הצעיר ולא הסתירה את הביקורת שלה על פריסאטיס.
פריסאטיס התאמצה מאוד שכורש שהיה המועדף עליה יזכה בכתר, אולם ללא הועיל וארסקס הבכור הוכתר בשם "ארתחששתא השני".
כורש הואשם בניסיון לרצוח את המלך החדש בזמן טקס ההכתרה, אולם פריסאטיס השפיעה על ארתחששתא לבטל את האישום, וכורש הוחזר לתפקידו הקודם כאחשדרפן של סרדיס.
פריסאטיס עודדה את בנה לקחת פילגשים כדי לפגוע בהשפעת אשתו.
על פי הסיפורים נהגה לנסוע בכרכרתה עם חלון פתוח והייתה נגישה לשיחות עם פשוטי העם.
סתאתירה גם דיברה בפומבי על אכזריותה של פריסאטיס בחצר המלוכה הפרסית.
לדוגמה, היא מתחה ביקורת על יחסה של פריסאטיס כלפי הסריס Masabates והעצימה את הסכסוך בין השתיים.
לבסוף פריסאטיס רצחה או הביאה לרציחתה של סתאתירה.
לפי המקורות הקלאסיים היו מספר סיבות למעשה.
לפי גרסה אחת רצתה פריסאטיס להציל את חייו של המפקד הספרטני ושל חבריו, שנלקחו בשבי על ידי טיספרנס, אבל סתאתירה הצליחה לשכנע את בעלה להוציא להורג את האסירים.
פלוטרכוס, בביוגרפיה של ארתחשסתא השני, מפקפק באמינות סיפור הזה.
על פי מסורת אחרת פריסאטיס הבינה שבעלה של סתאתירה אוהב אותה ומקשיב רק לה.
לפי פלוטרכוס פריסאטיס ביצעה את ההתנקשות בעזרת המשרתת והיועצת הנאמנה שלה, גיגיס.
במהלך הארוחה, היא פרסה ציפור עם סכין מורעלת שרק חצי מהסכין הייתה עם הרעל, ורק החלק של סתאתירה היה מורעל, כאשר הן ישבו לסעוד ביחד.
כתוצאה מכך מתה סתאתירה בייסורים רבים.
המלך חשד שמדובר ברעל, תפס את המשרתת ודן אותה למוות אכזרי.
פריסאטיס עצמה הוגלתה לבבל, לבקשתה.
אסטרואיד , שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמה.
סתיו של פטריארך (בספרדית: El otoño del patriarca) הוא רומן שנכתב ב-1975 על ידי הסופר גבריאל גארסיה מארקס.
הרומן נסוב סביב חייו הבודדים של רודן נצחי וכל-יכול, השולט ללא מצרים במדינה קאריבית דמיונית.
גרסיה מרקס ביסס את הדמות הראשית על מגוון רודנים היסטוריים, כגון גוסטבו רוחס פינייה מקולומביה, פרנסיסקו פרנקו מספרד (יש לציין כי הרומן נכתב בברצלונה), וחואן ויסנטה גומז מוונצואלה.
הרומן מהווה סיפור אוניברסלי אודות ההשלכות ההרסניות של ריכוז כוח שלטוני בידי אדם יחיד.
"סתיו של פטריארך" מחולק לשישה חלקים, כאשר כל חלק למעשה מספר מחדש את אותו סיפור על כוחו האינסופי של הרודן.
הספר מתאר במשפטים מפותלים וארוכים מאוד את מחשבותיו, המשקפים את ייאושו ובדידותו לצד תיאור מעשיו האכזריים המאפשרים לו להישאר בשלטון.
אחד ההיבטים הבולטים ברומן הוא מעמדה הכמו-אלוהי של הדמות הראשית, ויראת הכבוד התהומית כלפיה מצד בני עמו.
כמו ספרים רבים של גרסיה מרקס, הספר שייך לסוגת הריאליזם הקסום, ומשלב אלמנטים פנטסטיים כגון אורך החיים המופלג של הדמות הראשית (מעל 200 שנה, עד כי הוא שוכח את גילו), ושאיבת הים הקריבי בידי ארצות הברית.
כמו כן, הספר שייך לסוגת הרומן הדיקטטורי בספרות הלטינו-אמריקאית.
"סתיו של פטריארך" היה הספר הנמכר ביותר בספרד בשנת 1975.
סתיו שמש (נולדה ב-1992) היא מלחינה, פזמונאית וזמרת-יוצרת ישראלית.
שמש החלה לכתוב שירים בגיל 12, ובאותו זמן התחילה גם ללמוד לנגן בגיטרה.
היא החלה את הקריירה שלה בעשור השני של המאה ה-21, כפזמונאית ומלחינה עבור זמרים שונים.
בין השירים שכתבה והלחינה ניתן למנות את "שמלה כחולה" של לירן דנינו, "אור" של אליעד נחום ו"בסוף הכל חולף" של עומר אדם, שזכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים של גלגלצ ורשת ג'.
בשנת 2017 החלה שמש קריירה כזמרת-יוצרת, והוציאה את סינגל הבכורה שלה, "מדרגות", שהלחינה למילותיו של המוזיקאי אורי בן ארי.
עוד באותה השנה התארחה בשירם של ההרכב האולטראס, "שמפניה צרפתית", מתוך אלבום, "איזה לילה הולך להיות".
ביולי של אותה השנה הוציאה את הסינגל השני שלה, "תמיד חוזר", שכתבה והלחינה יחד עם סתיו בגר והפיק בגר, ובנובמבר הוציאה את הסינגל "בתוך עינייך".
בשנת 2018 יצא הסינגל "בחורים טובים" של עומר אדם, שהלחינה למילותיו של בן זוגה דאז אליה רוסיליו, שספג ביקורות רבות בכך שהואשם בטרנספוביה.
ב-2019 הוציאה את הסינגל "משהו חדש", שהלחינה למילותיו של נעם חורב והפיק תמיר צור.
במרץ 2019 יצא השיר "הלב שלי עומד למכירה" של מאיה בוסקילה, אותו הלחינה שמש למילותיו של נעם חורב.
השיר זכה להצלחה רבה, חיבוק חם מהמבקרים, ואף נכנס לפלייליסט גלגלצ.
שיתוף הפעולה של שמש עם חורב המשיך, וחודש לאחר מכן יצא "זיכרונות" בביצועה של עדן בן זקן, אותו יצרו השניים.
באותה השנה, חברה שמש למירי מסיקה, והלחינה את "אוקיינוס" ו-"כמה כמה", אשר נכתבו שניהם על-ידי מסיקה.
באוגוסט של אותה השנה יצא השיר "רוץ איתי" של רוני דלומי, אותו הלחינה שמש לצידם של דלומי ואורי אבני.
בינואר 2020 יצא השיר "אין סופים טובים" של עומר אדם, אותו הלחינה שמש למילותיו של אליה רוסיליו.
באותה השנה יצא השיר "מבורך" של להקת שלווה, אותו הלחינה שמש למילותיו של נעם חורב.
בדצמבר 2020, שחררה שמש את שירה "סוכריות", אשר הלחינה למילותיו של אורי בן ארי.
באותו החודש יצא השיר "כמה רקדנו" של בניה ברבי, אשר לקחה שמש חלק ביצירתו לצד אופק יקותיאל, משה בן אברהם, בר קזס ומאור תיתון.
השיר זכה להצלחה רבה ונכנס לפלייליסט כאן גימל.
בינואר 2021 יצא השיר "בת 28" של אליעד נחום אותו כתבה והלחינה שמש לצידם של אופק יקותיאל ומשה בן אברהם.
השיר זכה להצלחה ואף נכנס לפלייליסט של כאן גימל.
ביוני של אותה השנה יצא השיר "מה אתה מבקש" של מיקה משה, אותו הלחינה שמש למילים של נעם חורב.
באוקטובר 2021, יצא השיר "שקוף" בביצועה, שאותו כתבה והלחינה יחד עם גיל ויין.
במרץ 2022, שחררה את שירה "ורודים", אותו כתבה, ואף הלחינה יחד עם נועם עקרבי.
בספטמבר של אותה השנה יצא השיר "כותבת" אותו ביצעה, כתבה והלחינה.
השיר זכה גם לגרסה נוספת בביצועה של ספיר סבן.
בנובמבר 2022 שחררה סינגל נוסף, "חברה שלי", אותו כתבה והלחינה.
לצד שיריה המקוריים, יצא באותה השנה השיר "ערק" של פאר טסי, אותו הלחינה שמש למילותיו של איתן דרמון.
השיר זכה להצלחה גדולה וגרף ביקורות נהדרות.
באוגוסט של אתה השנה יצא השיר "סופים מאושרים" של לינט, אותו הלחינה שמש למילותיו של נעם חורב.
השיר היה לשיר הראשון מזה 30 שנה אותו מבצעת לינט בעברית.
בשנת 2023 יצא השיר "אם מישהו ידע" של ספיר סבן, אותו הלחינה וכתבה שמש יחד עם סבן, אור מילשטוק ועמרי קסטן.
השיר זכה להצלחה רבה ולשבחים מהמבקרים, גרף מיליוני צפיות והשמעות, הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השמעות הרדיו בישראל, נכנס לפלייליסטים של גלגלצ וכאן גימל, ואף היה מועמד בקטגוריית "שיר השנה" במצעד השנתי של גלגלצ ו-ynet, כאן גימל וטיקטוק, ובמצעד של רדיו דרום.
במרץ 2023 יצא השיר "לילה לבן" של זהבה בן, אותו הלחינה שמש למילותיו של נעם חורב.
באותו החודש שחררה שמש סינגל נוסף, "גאות", אותו כתבה והלחינה.
באפריל יצא השיר "חם לי בגוף" של בניה ברבי, אותו הלחינה וכתבה שמש לצידם של ברבי וצליל קליפי.
ביוני של אותה השנה יצא שיר נוסף של סבן, "עוד", אותו הלחינה וכתבה שמש יחד עם סבן, מילשטוק וקסטן, אשר נכנס גם הוא לפלייליסט של כאן גימל.
ביולי 2023 הוציאה שמש את הסינגל "אום כולתום".
בנובמבר של אותה השנה הוציאה סינגל נוסף, בצל מלחמת חרבות ברזל, בשם "אם אמא לא תדע".
באוגוסט 2024 יצא השיר "נ נא נאמ נאמנה" של ספיר סבן לקראת אלבום חדש שנכתב והולחן כולו על-ידי שמש, סבן, אור מילשטוק ועמרי קסטן.
בספטמבר של אותה השנה יצא השיר "פתאום כל שיר עושה לבכות" של הראל סקעת שזכה לשבחים, אותו הלחינה שמש למילותיו של נעם חורב.
בהמשך החודש שחררה שמש מיני אלבום ראשון בשם "אני וגיטרה" ובו 3 שירים חדשים וגרסת כיסוי לשיר "בסוף הכל חולף" שהלחינה לזמר עומר אדם.
בספטמבר של אותה השנה יצא שיר נוסף מתוך אלבומה של סבן "עבד", ובדצמבר שיר נוסף, "אבא כאן".
את שני השירים כתב והלחין קסטן לצידם של סבן, שמש ומילשטוק.
בינואר 2025 יצא השיר "דג מחוץ למים" של ספיר סבן, אותו הלחינה וכתבה שמש לצידה של סבן, מילשטוק וקסטן.
בפברואר של אותה השנה יצא השיר "להיות אבא" של אליעד, אותו הלחינו שמש ואליעד למילותיו של נעם חורב.
השיר זכה להצלחה מסחררת, נכנס לפלייליסט גלגלצ וכאן גימל, והיה בשיאו לשיר המושמע ביותר במצעד מדיה פורסט.
באותו החודש יצא השיר "בדרך אמונה בחרתי" של משה פרץ, אותו הלחינה שמש לצידם של חורב, פרץ, בן אביב, לורן פלד ואבי אוחיון.
במרץ 2025 יצא אלבום האולפן השני של ספיר סבן, נאמנה, אשר את כל שיריו כתבה והלחינה שמש לצד סבן, אור מילשטוק ועמרי קסטן.
בשנת 2018 החלה שמש זוגיות עם הפזמונאי אליה רוסיליו, איתו שיתפה פעולה בשירים שונים שיצרה.
הזוגיות נמשכה כשנה עד לשנת 2019.
"סתיו מסוכן" הוא שיר שכתב יהונתן גפן, והלחין וביצע דויד ברוזה.
השיר יצא לאור בשנת 1994.
השיר נכלל באלבום "החומרים שמהם עשויה האהבה" שאת רוב שיריו כתב יהונתן גפן.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ה (1995) דורג השיר במקום ה-26.
בשנת 2015 יצא השיר כסינגל בביצוע של ברוזה עם התזמורת האנדלוסית הישראלית כחלק מאלבום משותף שלהם.
סתיו פלטי נגב (נולדה ב-11 בדצמבר 1984) היא כותבת, מחזאית ותסריטאית ישראלית.
פלטי נגב נולדה בירושלים וגדלה בכרמי יוסף.
פלטי נגב שירתה בגלי צה"ל, שם ערכה והגישה תוכניות שונות ביניהן תוכנית הילדים "תיבה מזמרת" (בשיתוף הסופרת ועורכת ספרי הילדים תמר הוכשטטר) ומשדרי יום הזיכרון.
לאחר שחרורה למדה בחוגים לספרות כללית ולימודי התיאטרון באוניברסיטה העברית.
עם סיום התואר הראשון עברה פלטי נגב לניו יורק והמשיכה במסלול לתואר שני בחוג ללימודי פרפורמנס בבית הספר טיש לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 2014 עלתה הצגת הבכורה שלה "סלים סלים" בפסטיבל עכו, על פי מחזה שכתבה וביימה.
ההצגה זכתה בפרס המחזה הטוב ביותר בפסטיבל, וג'ורג' אסקנדר זכה בפרס השחקן המצטיין על תפקידו בהצגה.
משם המשיכה ההצגה לרוץ בתיאטרון תמונע בשנים 2015 עד 2017. המחזה עלה בניו יורק במסגרת תיאטרון אטלנטיק, בפסטיבל מידל איסטרן מיקס פסט, והופק על ידי אוניברסיטת ניו המפשייר בשנת 2022.
בשנת 2016 עברה פלטי נגב לניו יורק להשתתף בתוכנית המחזאים של תיאטרון הפאבליק.
בתקופה זו פיתחה את המחזה שלה "אי שם – הצגה לצופה יחיד".
המחזה זכה לקריאה מבוימת פתוחה לקהל בתיאטרון הפאבליק ולאחר מכן זכה לעיבוד מציאות רבודה על ידי התיאטרון.
בהמשך פיתחה פלטי נגב ביחד עם הבמאית היווניה ליטו טריאנטפילידו גרסת אודיו למחזה.
בישראל הופק המחזה בפסטיבל עכו 2016, בבימוי השחקן והבמאי הישאם סלימאן.
בניו יורק השתתפה בתוכניות שונות למחזאים ומחזותיה פותחו על ידי תיאטראות רבים בעיר, ביניהם: תיאטרון הפאבליק, תיאטרון אטלנטיק, תיאטרון הפלי, הלארק, ניו יורק לייב ארטס, NYFA, הארוצ'רד פרוג'קט, מקדאוול ועוד.
בשנת 2019 השתתפה בתוכנית LABA לאמנים יהודיים בניו יורק ובמסגרתה הפיקה את ההצגה "ערב על נהר סטיקס" שהתרחשה בבריכת שחייה במנהטן.
ההצגה עלתה שוב בגרסה מורחבת שפלטי נגב כתבה וביימה בשנת 2022 תחת השם "גן התענוגות היצריים" בבית האמנים ברחוב הרצל בתל אביב, כמחזה אימרסיבי גדול שנע בין קומות שונות וחללים שונים.
כיום יוצרת פלטי נגב את הפודקאסט לילדים "הסכתוס" עבור הארץ, אותו היא מגישה וכותבת בשיתוף תמר הוכשטטר.
פרס וודוורד למחזאות בין לאומית, אוניברסיטת ניו המפשיר, 2021.
פרס תחרות המחזאות השנתית, תיאטרון רד, שיקגו, 2016.
פרס המחזה הטוב ביותר ל"סלים סלים", פסטיבל עכו, 2016.
כיום היא מתגוררת בתל אביב, וחיה עם בן זוגה, האמן שי אריק, ובנה.
סתיו למקין (נולד ב-2 באפריל 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בטוונטה מליגת העל ההולנדית ובנבחרת ישראל.
החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
בשנת 2018 עבר למחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
ב-2 באפריל 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, בניצחון 1–0 על בני סכנין במסגרת ליגת העל לעונת 2021/2022.
ב-31 ביולי 2023 חתם למקין ל-5 שנים בשחטאר דונצק המשחקת בליגת העל האוקראינית.
במהלך העונה שותף רק בארבעה משחקים ובמרבית העונה לא נכלל בסגל הקבוצה.
ב-4 בספטמבר 2024 הושאל לעונה אחת למכבי תל אביב המשחקת בליגת העל.
ב-27 ביוני 2025 חתם ל-4 שנים בטוונטה מליגת העל ההולנדית.
למקין רשם דקות משחק כמעט בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל (למעט בנבחרת נוער ב' עד גיל 18 בה לא שיחק).
בשנים 2021–2022 נכלל למקין בסגל נבחרת ישראל עד גיל 19, והיה שותף להעפלתה של נבחרת הנוער לטורניר הסופי של אליפות אירופה בשנת 2022 בפעם השנייה בתולדותיה.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר הסופי, בו שיחק בכל משחקי הנבחרת, כולל בהפסד 1–3 לאנגליה בגמר יורו הנוער.
הוא נבחר על ידי אופ"א ל-11 המצטיינים של האליפות (ביחד עם עמיתיו לנבחרת הישראלית, אוסקר גלוך ואיליי מדמון).
למקין לקח חלק משמעותי גם בנבחרת ישראל עד גיל 20 למונדיאליטו שנערך לבסוף בארגנטינה ב-2023, ועמה זכה במקום השלישי, כשבמשחקה על מדליית הארד, הנבחרת הישראלית גברה 1–3 על דרום קוריאה.
ב-9 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, כששולב כמחליף במחצית השנייה במשחק החוץ שהסתיים בתיקו 1–1 מול רומניה, במסגרת מוקדמות יורו 2024. ב-12 בספטמבר פתח לראשונה בהרכב במשחק מול בלארוס, שהסתיים בניצחון 0–1.
למקין גדל בתל אביב-יפו, לשחר למקין, עורך דין במקצועו המסייע ללמקין בניהול הקריירה, ויאנה למקין, מעצבת ומתנדבת-חברתית ממוצא אוקראיני-סובייטי, שמאז הפלישה הרוסית לאוקראינה השתתפה במשלחת שסיפקה מוצרי יסוד לתושבי המדינה המותקפת, כשבנוסף היא גם עוזרת במד"א ובעמותה לילדים חולי סרטן.
סבתא רבתא שלו עדיין מתגוררת באוקראינה, וכך גם דודיה של אמו ובת דודתה וילדיה
למקין הוא גם בעל דרכון ספרדי.
אחיו הוא כדורגלן הפועל תל אביב עמית למקין.
סתיו הוא סרט הנפשה קצר, השביעי בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
הוא יצא ב-13 בפברואר 1930 על ידי סרטי קולומביה.
הסרט הקצר מתחיל בהיכרות עם בעלי חיים שונים המחפשים מזון ומסתיים במראה של אותם בעלי חיים תופסים מחסה מהשלג: הסנאים שומרים על האגוזים וגביעי התירס בעץ, תוך כדי הסנאים משחקים עם האגוזים.
עד שלפתע עורבים גונבים אותם.
כמה בונים בונים סכר ורוקדים על גדות הנהר.
ברווזים שוחים בנהר אבל עוזבים אותו ועפים משם.
הבונים, הבואש, העורבים והקיפוד תופסים מחסה כאשר שלג יורד ביער.
Motion Picture News (2 באוגוסט 1930): "עשוי היטב, אבל נבנה באותם מאפיינים כמו רוב הסרטים המצוירים בסדרה, שרובם תלויים באדירות של החיות כדי להעלות את זה.
הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006 באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
סתיו נחמני (נולד ב-6 באוקטובר 2002 במושב גמזו שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בבני סכנין.
נחמני נולד במושב גמזו שבישראל.
גדל במחלקות הנוער של מכבי מודיעין, מכבי תל אביב ומכבי חיפה.
ב-30 במאי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, בהפסד 1–2 להפועל תל אביב במסגרת ליגת העל הישראלית לעונת 2019/2020. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו, והוא הוסיף שבע הופעות ליגה בעונת 2020/2021.
ב-12 ביולי 2021 הושאל נחמני למשך עונה אחת להפועל נוף הגליל מליגת העל הישראלית.
ב-30 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל ירושלים במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על מכבי נתניה במסגרת המחזור השני בליגה.
הוא ערך 32 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-18 באוגוסט 2022 הושאל נחמני למשך עונה אחת לבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית.
ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 1–4 למכבי נתניה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023.
ב-23 בינואר 2023 הושאל להפועל חדרה עד לתום העונה.
מירן מליגת העל הסקוטית.ב-6 בפברואר 2024 חתם במועדון ספורט אשדוד.בפברואר 2026 חתם בבני סכנין.
נחמני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל, ולזכותו 30 הופעות בנבחרות וחמישה שערים.
סתוונית החרמון (שם מדעי: Colchicum antilibanoticum) היא צמח עשבוני רב-שנתי נדיר מאוד, בעל פקעת חד-שנתיים (גאופיט) הנמנה עם הסוג סתוונית ממשפחת הסתווניתיים (Colchicaceae), בעבר שויך הסוג למשפחת השושניים אשר פוצלה למשפחות משפחות.
סִתְוָנִית הַחֶרְמוֹן אנדמית לסוריה, לבנון וצפון ישראל וגבול תפוצתה הדרומי הוא החרמון.
סתוונית החרמון עדינה וחבויה במדרונות סלעיים ומנוקזים, שבעמק מן והר שזיף.
בית גידולו ביער ספר הררי ברום 1400 עד 1800 מ' ובחגורת הצומח הכרקוצי ברום 1800 עד 2800 מ' יחד עם כרכום החרמון.
סתוונית החרמון פורחת מסוף ספטמבר עד תחילת דצמבר לפני ירידת השלג, ואילו יציאת העלים מתרחשת זמן קצר אחרי הפריחה או אחר הפשרת השלגים בתחילת אפריל.
הכמישה מסתיימת בתחילת אוגוסט והפצת הזרעים מתחילה בסוף מאי, לאחר החורף, כאשר עונת הצימוח והפריחה העיקרית החרמון רק מתחילה.
הפרח קטן, עדין, בעל עלי עטיף צרים, תכופות גלוניים, לבנים (לעיתים ורדרדים), ומעורקים לאורכם בעורקים כהים מן הרקע.
המאבקים שחורים לפני התפזרות האבקה הצהובה.
הצופנים הכתומים נראים בבסיסים של זירי האבקנים.
השם המדעי Colchicum tauri המצוי במגדירים הישראלים שגוי.
סתוונית החרמון היא צמח עשבוני קטן ועדין שפרחיו הלבנים נראים כקבוצה אחת היוצאים מנקודה אחת מן הקרקע.
היא גאופיט רב-שנתי בעלי פקעת חד-שנתית עם ציצה של שורשים מתכווצים (פקעת היא איבר אגירה תת-קרקעי שהוא גבעול מעוּבֶּה של צֶמח בתוך האדמה והיא בעלת רקמה אחידה ללא גלדים שמשמשת גם לרבייה וגטטיבית).
הפקעת עטופה בקליפות קרומיות חומות (דמוית בצל) צורתה כדורית עד חצי כדורית, וליתר דיוק היא קמורה בצדה האחד, שטוחה ומתמשכת במקצת בצדה השני, קוטרה על פי רוב 1 עד 1.5 ס"מ.
הקליפות החומות מכסות רק חלק תחתון של הצינור השקוף העוטף את בסיסי העלים והפרחים.
הפקעת החד-שנתית מתמלאת חומרי תשמורת במשך החורף והאביב, ובשנה הבאה היא מתרוקנת ומצמיחה נצר על-קרקעי שמפתח בקרקע פקעת חדשה שמתפתחת בצדה השטוח של הפקעת הישנה.
העלים המוארכים ערוכים כשושנת בבסיס הצמח והם שרועים וקרחים.
העלים פשוטים, תמימים, שטוחים, דמויי סרגל-אזמל, יושבים (חסרי פטוטרת), עטופים בנדן קרומי ומעורקים לאורכם בעורקים מקבילים וכהים מהרקע.
התפרחות בת פרח אחד (ללא גבעול תפרחת).
הפרחים, נכונים, דו-מיניים, לבנים, בעלי שחלה עילית.
הפרחים גדולים, לבנים (ורדרדים) שמושכים את עין האדם למרחוק, נראים לדבורים ולזבובים ככוכבים ירוקים-כחולים על רקע האדמה החשופה, שכן הדבורה איננה רואה אדום, וגם לא את הגוון ורוד של הסתוונית שאינו מכיל מרכיב סגול.
הפרח איננו מחזיר אור אולטרה-סגול ועל כן הוא נראה לדבורה כעין פנסים גדולים הבולטים על הרקע הכהה של הקרקע החשופה.
העטיף דמוי משפך, בעלי 6 עלי העטיף כותרתיים, אורכם קטן מ-2.5 ס"מ ורוחבם 3 עד 6 מ"מ.
והם לבנים, צרים, אזמלניים, שווים פחות או יותר זה לזה בצורתם ובגודלם, מאוחים ויוצרים צינור ארוך וצר בבסיס הפרח שרובו טמון מתחת לפני הקרקע.
הצופנים שמספרם 6, מעוטי צוף, ובנויים בצורת תפיחות צהובות שממוקמות במרזב אשר בין בסיס האבקן לכותרת ומרוחקות זו מזו.
האבקנים 6, בעלי מאבקים שחורים (חום-ארגמן) וזירים מפורדים.
הזירים דקים או לעיתים מעובים בבסיסם, נעוצים בבסיס אונות העטיף (בלוע העטיף), ניצבים בין אונות הכותרת וקצרים מהן.
שרידי ציציות (בליטות אורך משוננות או ריסניות) משני צדדיהם של בסיסי האבקנים נמצאו באופן נדיר מאד בסתוונית החרמון, בשונה מסתוונית טוביה ומסתוונית הנגב להם ציציות בולטות.
עמודי השחלה 3, מפורדים, ארוכים מאוד ובולטים מתוך צינור העטיף מעל קצות המאבקים.
הזרעים מכילים אנדוספרם שמנוני וחסר עמילן ואת האלקלואיד קולכיצין.
סתוית אלון שלו (נולדה ב-1960) היא רופאה ומדענית, פרופסור מן המניין לגנטיקה של האדם, חברת סגל בפקולטה לרפואה של הטכניון, מחזיקת הקתדרה על שם יוסף טננבאום ברפואה מונעת, מנהלת מכון רפפורט למחקר ביו-רפואי, מנהלת המכון לגנטיקה של המרכז הרפואי העמק בעפולה, דיקנית בית הספר ללימודי המשך על שם עזריאלי בטכניון.
שלו נולדה לזאבה, לבית ורנר-ורד, ולמשה, לבית אלון-פייקוביץ, ולה אחות ושני אחים.
גדלה בבנימינה ולמדה בבית הספר האזורי בפרדס חנה.
השתחררה מצבא ההגנה לישראל בדרגת סגן לאחר ששירתה כראש מדור ביחידה 8200 של אגף המודיעין.
סיימה בהצטיינות את לימודי הרפואה בטכניון ב-1989. את ההתמחות ברפואת ילדים סיימה ב-1994 ואת ההתמחות בגנטיקה רפואית סיימה ב-1996. היא השתלמה באוניברסיטת קולומביה הבריטית שבוונקובר, קנדה ובמעבדות ג'קסון באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבר הרבור שבארצות הברית.
בשנים 1997–1999 העבירה קורס פוסט דוקטורט בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
החל מ-2003, שלו משמשת מרצה לגנטיקה רפואית ב של הטכניון.
בשנת 2015 מונתה לפרופסור קליני ברפואה גנטית באותו מוסד.
התמחותה היא בתסמונות ומחלות גנטיות מולדות ונדירות כולל התפתחותן באדם ובפיתוח שירותים רפואיים בתחום הגנטיקה באוכלוסייה הערבית בישראל.
החל מ-1997 מנהלת שלו את המרכז לגנטיקה במרכז הרפואי העמק והחל מ-2020 היא גם מנהלת שותפה של המרכז הלאומי למחלות נדירות במרכז הרפואי העמק.
במקביל, החל מ-2003 היא מרצה בבית הספר לרפואה של הטכניון.
שלו שימשה כיועצת לרפואה גנטית בין השנים 2005–2008 בבית החולים אלישע.
היא שמשה במספר תפקידים אקדמיים: בשנים 2016–2019 הייתה חברה בוועדה ללימודי תואר שני בטכניון.
וב- 2017–2020 כיהנה כדירקטורית אקדמית בוועדה ללימודי המשך ברפואה בטכניון.
שלו יזמה את הקמת המסלול לייעוץ גנטי בפקולטה לרפואה על שם ברוך ורות רפפורט בטכניון, שנפתח בשנת 2009 ומאז עומדת בראשו.
בשנת 2021 מונתה לדיקנית ללימודי המשך וללימודי חוץ בבית הספר ללימודי המשך של הטכניון ע"ש עזריאלי.
במסגרת תפקידה היא מובילה שיתוף פעולה חדש של הטכניון עם רשות החדשנות להוראת נושאים טכנולוגיים מובילים, בהם האינטרנט של הדברים (IoT), תעשיית המזון החכמה (פודטק) והדפסת תלת-ממד.
הרשות תומכת בתשעה קורסים טכנולוגיים של יחידת לימודי ההמשך בטכניון שנבנו תוך שיתוף פעולה עם חברות וארגונים כמענה לדרישות ולצורכי התעשיות בארץ.
בין הקורסים המוצעים: האינטרנט של הדברים וניהול המידע בעולם התעשייה המודרני, הכשרת עובדים ועתודות כוח אדם לחדשנות בתחום הפודטק והכשרת אנשי VLSI ותוכנית מקיפה לאבטחת סייבר וענן.
משנת 2023 היא מנהלת את המכון למחקר ביו רפואי בפקולטה לרפואה על שם ברוך ורות רפפורט בטכניון.
שלו פרסמה מאות מאמרים מקצועיים בעיתונות המדעית ומאמריה צוטטו אלפי פעמים.
בנוסף פרסמה מאמרים רבים לשירות המטופלים ובני המשפחות.
שלו היא חברת דירקטוריון בחברת בייבי לינק, שהוקמה בשנת 2006, ואשר עוסקת בבדיקות רפואיות מתקדמות.
שלו נכללה ברשימת הרופאים הטובים בישראל שפורסמה על ידי המגזין הכלכלי פורבס, כאחת מ-21 רופאים מהמרכז הרפואי העמק
ב-2000 שימשה כנציגת ישראל בפורום הבריאות העולמי בדאלאס, טקסס, ארצות הברית.
עד התפטרותה ב-2020, הייתה יושבת ראש הוועדה העליונה לניסויים בבני אדם, במסגרת לשכת המדען הראשי במשרד הבריאות.
בשנים 2019–2023 שימשה כחברה באספה הכללית ובוועדה האקדמית של מכללת כנרת.
בשנים 2019–2023 הייתה חברת ועדת החינוך של המועצה המדעית ה-43 של ההסתדרות הרפואית בישראל המופקדת על פי חוק על ההתמחות ועל התמקצעות של הרופאים במדינת ישראל.
ב-2023 כיהנה כחברת ועדת ההיגוי הלאומית של ישראל לפרויקט הגנום IRGS
בשנת 2024 היא מונתה לחברה באקדמיה הלאומית הישראלית לרפואה מדעית.
שלו נשואה לפרופסור אליעזר שלו ולזוג נולדו שישה ילדים.
סתיו טוריאל (נולד ב-14 בינואר 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני הימני בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
טוריאל נולד וגדל בבת ים.
החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ואחר כך עבר למחלקות הנוער של מכבי עירוני בת ים ומכבי יפו.
ב-6 בספטמבר 2019 שיחק את משחקו הראשון בקבוצה הבוגרת של מכבי יפו, בניצחון 1–0 על הפועל אזור.
ב-18 בפברואר 2021 הבקיע את שער הראשון שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה.
ב-2021 הושאל להפועל כפר סבא.
ב-6 בינואר 2024 רכשה הפועל תל אביב את טוריאל תמורת 450 אלף שקלים.
בדצמבר 2025, פורסם כי טוריאל יעזוב את הפועל תל אביב לקראת חלון ההעברות של ינואר לאחר ששלוש קבוצות מה-MLS בהם שיקגו פייר הביעו התעניינות בו.
עם זאת, הודיעה הפועל תל אביב על מימוש האופציה בחוזהו של טוריאל לעונה נוספת.
בחוזהו של טוריאל קיים סעיף שחרור המוערך בכ-שני מליון יורו לקבוצות מחוץ לישראל בלבד.
ב-19 בינואר 2026 דווח כי טוריאל חתם על הארכת חוזהו בהפועל ת"א עד עונת 2028/29 והוא ירוויח 270 אלף אירו לעונה, וחוזהו החדש לא כולל סעיף יציאה.
טוריאל זומן לראשונה לנבחרת במאי 2025 לקראת המשחקים נגד אסטוניה וסלובקיה במסגרת מוקדמות המונדיאל, אך שוחרר בשל פציעה.
את הופעת הבכורה ערך במשחק נגד איטליה, בו עלה כמחליף בדקה ה-72.
טוריאל הוא שחקן התקפה המזוהה עם רגל ימין דומיננטית, סגנון משחקו מתאפיין בדומיננטיות בחלק ההתקפי וביכולת לייצר מצבים תחת לחץ.
הוא ניחן ביכולת הבקעה לצד כישורי פליימייקר.
סתיו מרין (נולדה ב-9 במאי 1985) היא כוריאוגרפית, רקדנית, אמנית פרפורמנס ומרצה למחול.
זוכת פרס משרד התרבות במחול אמנותי לשנת 2022.
מרין נולדה בחדרה לאם שחקנית ורקדנית ואב צייר, מקימי בית הספר לאמנויות "הבוסתן".
היא סיימה את בית הספר בשנת 2003 במגמת המחול, התיאטרון והשירה.
בשנת 2005 סיימה את לימודיה בסדנא – תוכנית להכשרת רקדנים בגעתון.
בשנת 2007 סיימה לימודי קרקס מודרני ותיאטרון פיזי בבית הספר "Circomedia" בבריסטול.
מרין יוצרת עבודות כוריאוגרפיות ותיאטרליות, הנעות בין המרחב הפיזי והמילולי ומשלבות מחול, ספוקן וורד, תיאטרון ומוזיקה חיה.
יצירתה חוקרת את הגוף כאמצעי סיפור ועוסקת בשיח מגדרי, פוליטי ותרבותי, תוך חיפוש אחר שפת במה המשלבת אמנויות לחימה ואלתור.
מרין יצרה מגוון יצירות מחול ושימשה כמרצה למחול ואמנית אורחת במספר מוסדות אקדמיים בארץ ובחו"ל.
מרין חיה בבוסטון, שם היא משמשת כמרצה בחוג לתיאטרון, מחול ופרפורמנס באוניברסיטת טאפטס וכן אמנית אורחת באוניברסיטת ברנדייס.
זוכת פרס משרד התרבות במחול אמנותי (2022), פרס קיפוד הזהב לבמאי השנה ולהצגת השנה (2019), על ההצגה Mejinik ופרס קיפוד הזהב - פרס שפת הבמה (2017) על ההצגה 'חיתוך.
בשנת 2013 ביצעה את הדואט של היצירה רמיסייה של להקת Or & Oran Theater dance company.
בשנת 2015 יצרה וביצעה את יצירת הסולו 'אני רק שאלה' בבכורה בפסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע.
בשנת 2016 יצרה וביצעה את היצירה Come Closer, יצירה משותפת עם הכוריאוגרפית מירב דגן, שעלתה בבכורה בפסטיבל 'הרמת מסך'.
בשנת זו גם זכתה בפרס פסטיבל ישראל ופרס שפת הבמה על יצירת המחול Cut.
Loose, שאותה הציגה בפסטיבל עכו.
בשנת 2017 זכתה בפרס קיפוד הזהב - פרס שפת הבמה, על היצירה 'חיתוך.
דיבור' שאותה יצרה יחד עם נטע וינר.
בשנה זו יצרה כוריאוגרפיה וביצעה את היצירה Marin Dynasty בפסטיבל 'בין שמיים לארץ', וכן יצרה כוריאוגרפיה ליצירה By Right of Return שעלתה בפסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע.
בשנת 2018 יצרה כוריאוגרפיה ליצירה Generations ללהקת המחול Fine5 מאסטוניה.
בשנת 2019 זכתה מרין בפרס 'קיפוד הזהב' להצגת השנה ולבימוי הטוב ביותר על היצירה Mejinik, בביצוע אנסמבל תמונע.
בשנת 2021 יצרה כוריאוגרפיה וביצעה את היצירה Tsena Urena, דואט עם הכוריאוגרפית מירב דגן.
בשנת 2022 זכתה בפרס שר התרבות והספורט במחול אמנותי.
מנימוקי ועדת הפרס:סתיו מרין עושה שימוש במגוון עשיר של מקורות של מחול, תיאטרון, קרקס וקול, משלבת את כל המקורות ומייצרת עבודה שהיא קומוניקטיבית, מצחיקה, מקורית, מחוברת לחיים ותופסת אותנו בבטן.
הכוח הפרפורמטיבי שלה בולט בכל הכוריאוגרפיות שלה.בין השנים 2020–2022 כיהנה מרין כמנהלת האמנותית של פסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע.
בשנת 2024 יצרה כוריאוגרפיה ליצירה The Furies באוניברסיטת טאפטס, שם היא משמשת כמרצה אורחת בחוג לתיאטרון, מחול ופרפורמנס.
שם גם פיתחה תוכניות לימודים המתמקדות בתנועה, אלתור ופרפורמנס בהקשרים פוליטיים.
מרין היא גם אמנית אורחת באוניברסיטת ברנדייס, שם פיתחה פרויקט אמנותי הבוחן פירוק והרכבה של שפה באמצעות מחול, תיאטרון ומוזיקה.
בשנת 2024 שימשה כמרצה באקדמיה לאמנויות הקיץ בזלצבורג, שם לימדה קורס על הקשר בין קול, גוף וטקסט בפרפורמנס.
משנת 2024 משמשת מרין כמרצה בחוג לתיאטרון, מחול ופרפורמנס באוניברסיטת טאפטס, שם פיתחה תוכניות לימודים המתמקדות בתנועה, אלתור ופרפורמנס בהקשרים פוליטיים.
משנת 2024 משמשת מרין כאמנית אורחת באוניברסיטת ברנדייס, שם פיתחה פרויקט אמנותי הבוחן פירוק והרכבה של שפה באמצעות מחול, תיאטרון ומוזיקה.
מרין מתגוררת בבוסטון עם בן זוגה, המוזיקאי והשחקן נטע ויינר ובתם.
סָתָאר חָ'אן (בפרסית: ستارخان; 20 באוקטובר 1866 – 17 בנובמבר 1914), המכונה "המפקד הלאומי" (Sardār-e Melli, סַרְדָאר-אֶ מֶלִי) היה דמות מרכזית במהפכה החוקתית בפרס ונחשב באיראן לגיבור לאומי.
סתאר ח'אן נולד, אחרי שני אחיו, בסרדאר קאנדי (Sardar Kandy) למשפחה ממוצא אזרי בפרס.במהלך ילדותו, אחיו הבכור, שהפך לשודד דרכים, הוצא להורג על ידי הרשויות.
מאוחר יותר עברה המשפחה לתבריז, שם נקלע סתאר עצמו לעימות עם החוק כשניסה למצוא מקום מסתור לשני נמלטים קווקזים שאביו נתן להם מחסה והוא נכלא למשך שנתיים בבית כלא מקומי.
לאחר מכן גם הוא הפך לשודד ונכלא שוב.
בהמשך הוא שירת בז'נדרמריה ששלטה על הכביש הראשי בין חוי (Khoy) למאראנד (Marand), ובפרק זמן מסוים הועסק בליווי המזוין של יורש העצר מוזפר א-דין שאה קאג'אר וקיבל את התואר "ח'אן" ("אדון" בשפה הפרסית).
מאוחר יותר, עבר לטהרן ועמד בראש כוח שנלחם בשודדי דרכים טורקמנים ליד משהד.
בשנים 1894–1895 הוא עלה לרגל אל המקדשים הקדושים, אל-עתבאת אל-עאליאת, בעיראק.
כאשר שמע תלונות נגד השומרים והשרתים במקדש הקדוש בסמארה, הוא אסף חבורת גברים והם הכו את המטפלים קשות.
הם הגישו תלונה לרשויות העות'מאניות, אך הודות להתערבות של גורם דתי לא ננקטו נגדם צעדים.
בביקורו השני בנג'ף, בשנים 1901–1902, הוא נדר לתקן את דרכיו ולנהל חיים שומרי חוק.
תחילה הוא הועסק כמנהל אחוזה של בעל אדמות עשיר מתבריז ובהמשך הפך לסוחר סוסים.
הוא המשיך לתמוך בתושבי מחוזו נגד עריצות המשטר.
המהפכה החוקתית בפרס החלה ב-1905, מתוך מטרה להגביל את כוחו האבסולוטי של השאה משושלת קאג'אר ולכונן מַגְ'לֶס (Majles; פרלמנט) וחוקה.
בחודשים הראשונים של שנת 1906 הוגדרו בהדרגה הסמכויות של המג'לס שתוכנן להיבחר בבחירות דמוקרטיות, ב-8 בספטמבר חתם השאה על התקנות, ב-29 בספטמבר נערכו הבחירות והמג'לס נפתח ב-7 באוקטובר.
במהלך החדשים הבאים נעשו ניסיונות שלא צלחו לגיבוש החוקה, מצב שהביא לפרוץ מרידות מצד מצדדי החוקה, הדתיים והמלוכנים שתמכו בבנו יורשו של מוזפר, מוחמד עלי שאה קאג'אר.
ביוני 1908 הפגיז השאה את בניין המג'לס והשתלט עליו ועל טהרן.
המאבק הצבאי נמשך והמדינה נכנסה לתקופה של "רודנות קטנה" (estebdaˉd−eṣagˉıˉr) והתנגדות מזוינת.
טרם המהפכה, היה סתאר ח'אן מנהיג מקומי ברובע אָמִירְחִ'יז (Amirkhiz) בתבריז.
בעוד שהמהפכה דוכאה ברוב הערים, תבריז נותרה בידי הפעילים למען החוקה והפכה למעוז המרכזי של המאבק.
סתאר ח'אן הפך ממנהיג מקומי למפקד צבאי של המוג'אהדין (הלוחמים המהפכנים) וביוני 1908, הוא הקים ועמד בראש המועצה הצבאית העליונה של המאבק למען החוקה ונגד הצבא.
לסגנו מונה באגר ח'אן (Baqer Khan).
הוא הוביל את הגנת העיר במשך 11 חודשי מצור (1908–1909) של כוחות הממשלה והצבא הרוסי שסייע לשאה.
פעולותיו עוז רוחו ונחישותו והסיפורים על אודותיו שהתפסרמו בעיתונות, יחד עם תמונותיו, סייעו לחדש את המהפכה ולהקמת ועדות בשם "סתאר ח'אן" בטהרן, רשת, קזווין, אספהאן וערים נוספות.
במטרה לפייס את האופוזיציה אישר מוחמד עלי שאה, בדצמבר 1908 לפתוח מחדש את המג'לס בטהרן והורה על הקמת לוח כבוד ועליו תמונות של סתאר ח'אן ובאגר ח'אן, כאות הוקרה על שירותם.
בתחילת 1909 צר הצבא על תבריז במטרה לשבור את התנגדות האוכלוסייה והעיר נותקה לחלוטין מנתיבי האספקה שלה.
סתאר ח'אן ואנשיו לא הצליחו לשבור את המצור באמצעות כוחם ולא באמצעות דיפלומטיה וכאשר הוא הבין שכוחות רוסים, בעלי הברית של השאה, נמצאים בדרכם לעיר, הם ביקשו מקלט בקונסוליה העות'מאנית.
במרץ 1910, יצאו סתאר ח'אן ובאגר ח'אן מתבריז לטהרן עם 300 מחייליהם את יציאתם ליווה קהל גדול ותזמורת שניגנה מוזיקה.
ב-19 מרץ 1910, בדרכם לטהראן התקבלו השניים על ידי חברי פרלמנט ואלפי אנשים.
בהגיעם לבירה, ערך להם השאה עצמו קבלת פנים רשמית והם היו אורחי הכבוד של הממשלה החדשה, קודם שמצאו לעצמם מקום מגורים בפארק אטאבאק (Atabak Park).
מספרם של החמושים בטהראן עלה והממשלה התקשתה לשלוט במצב.
ביולי ובאוגוסט 1910 אירעו מספר התנקשויות פוליטיות והממשלה והפרלמנט סיכמו לפרק את לוחמיו של סתאר ח'אן מנשקם.
סתאר ח'אן ניהל משא ומתן עם הממשלה על תנאי פירוק הנשק ועל אף שנמצאה פשרה שכללה גם את שילובם של סתאר ח'אן וסגנו בכוחות הממשלה, פרצו, ב-7 אוגוסט 1910 התנגשויות אלימות בין הצדדים.
חיילי השאה וכוחות המשטרה בראשות יפרם ח'אן (Yeprem Khan), ראש משטרת טהרן, הצליחו לכתר את כוחותיו של סתאר ח'אן ולהרוג כ-30 מחייליו.
סתאר ח'אן נפצע ברגלו ונשאר נכה.
סתאר ח'אן ביקש לחזור לתבריז, אך הממשלה סירבה והוא מת בטהראן, בגיל 48, ב-9 נובמבר 1914. הוא נקבר בבית הקברות שאה-עבדול-עזים (Shah Abdol-Azim Shrine) בעיר ריי, שבקרבת טהרן.
סתאר ח'אן זכה לתואר "המפקד הלאומי" (; סארדאר-י מלי) ובאגיר ח'אן כוּנה "מנהיג לאומי" (; סלאר-י מלי) בהוראת האספה.
הם נחשבים גיבורים לאומים איראניים.
בתבריז, ליד הבזאר שבמרכז העיר, נמצא בית המהפכה החוקתית.
הבית שימש מקום מפגש של מנהיגים, פעילים ותומכי התנועה וביניהם, סתאר ח'אן ובאגר ח'אן.
עם זאת, מספר היסטוריונים וביניהם ההיסטוריון האיראני פרידון אדמיאט (Fereydun Ādamiyat), מבקרים את מתן התארים לסתאר ח'אן, ומתארים אותו כשודד דרכים.
סתיו אידיסיס (נולדה ב-31 בדצמבר 1983) היא שחקנית, מחזאית, ותסריטאית ישראלית.
יוצרת הסדרה בלאדי מורי שזכתה בפרס הקומדיה הטובה ביותר בפסטיבל סירייס מאניה - צרפת (2022).
אידיסיס למדה משחק בתיכון תלמה ילין ובבית צבי וסיימה לימודי קולנוע באוניברסיטת תל אביב.
בתחילת דרכה שיחקה בהצגות ילדים ובמקביל כתבה עם אביה, חיים אידיסיס, תסריטאי, מחזאי ובמאי, פרקים לסדרות שאת התסריט שלהן הוא ערך.
ב־2007 זכתה בפרס שחקנית השנה בהצגות ילדים ונוער על התפקיד הראשי בהצגה אני אתגבר המבוססת על ספרה של הסופרת דבורה עומר.
בשנים הבאות שיחקה בלא מעט הצגות וסדרות טלוויזיה, ביניהן: כל העולם במה (2002), הצלצול הוא בשבילי (2005), החיים זה לא הכל (2010), שרגא בישגדא (2016) פרויקט אפסילון (2016) והקלמרים (2019).
כתסריטאית הייתה שותפה בין היתר לכתיבת הסדרות: בית ספר למכשפים (2013), שרגא בישגדא (2016), מיכל הקטנה והמפלצות (2018), השכונה של הופ!
בשנת 2019 כתבה יחד עם גלעד שמואלי את ההצגה "בואו נפתח את זה" שעלתה לראשונה כקריאה מבוימת בפסטיבל "כאן ועכשיו" בתיאטרון הקאמרי, ומאז שנת 2022 מוצגת על במת התיאטרון.
כמו כן כתבה את שיר הפתיחה לתוכנית סבא דוליטל בערוץ הופ.
בשנת 2025 נולדה בתה הבכורה.
ע' היא האות ה-16 באלפבית העברי.
בפי יהודי תימן שמה עאן.
מבחינה פונולוגית מייצגת האות ע' עיצור לועי, חוכך, קולי (IPA: /ʕ/).
היא נהגית כ-א' בדחיקה בלוע, הגייה הדומה לאות עין (ع) הערבית.
הגייתה הלועית נשתמרה בישראל בעיקר בפי בני עדות המזרח, ובפרט בפי יוצאי תימן.
כיום רוב דוברי העברית בישראל משתמשים בהיגוי הסדקי (ה"אשכנזי"), המיוצג על ידי הסמל .
בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ע' נמנית עם ארבע האותיות הגרוניות: אהח"ע.
בשפת היידיש, הנכתבת אף היא באותיות עבריות, משמשת האות ע' אות תנועה המקבילה לאות e באנגלית בשפות הלטיניות.
לדוגמה, המילה "קינדר" (Kinder) תיכתב ביידיש "קינדער".
שם האות עי"ן נובע מצורתה, צורת עין (האיבר), בכתב העברי הקדום.
ע' (עֶן) באלפבית הפרוטו-כנעניע' באלפבית הפיניקיע' באלפבית הארמי
בקוד ASCII מיוצגת האות ע' בערך F2, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05E2.
בקוד מורס מיוצגת האות ע' באמצעות הרצף (משמאל לימין): .--- (קו קו קו נקודה).
סימן ארוך במיוחד זה משקף את תפוצתה הנמוכה של האות ע' בטקסטים עבריים.
הוא ייצוגה של האות ע' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות ע' באמצעות המילה "עין".
באיתות בדגלי סמפור ע' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מערבה (שמאלה) ודגל שני הפונה צפון-מזרחה.
בגימטריה ערכה 70, מספר טיפולוגי המשמש בביטויים רבים כמו שבעים לשון, שבעים חכמי הסנהדרין, וגיל שבעים הוא גיל הזקנה והחוכמה.
בשפה העברית המודרנית, שכיחות השימוש באות ע' היא כ־2.97% מכלל אותיות האלפבית העברי.
עין הפועל (בראשי תיבות: עה"פ) הוא כינויה של האות השנייה בשורש דקדוקי בן שלוש אותיות, על שם האות ע', שהיא האות השנייה במילה פֹּעַל.
מכאן גם המונח גזרת עין-עין, שהוא שם אחר לגזרת הכפולים – פעלים שבהם האות השנייה נכפלת, כגון גזז.
כך גם המונח גזרת נחי עי"ו (נחי עין-יוד-ויו) שבו העיצור במקומו של עה"פ אינו נכתב בחלק מהבניינים, וגם כשהוא נכתב, הוא עדיין אינו מושמע אלא הופך לתנועה ארוכה, לדוגמה במילה משורש שי"ר: שר בבניין קל עבר יחיד, ישיר באותו בניין, מספר ומין, אך בהטיה לעתיד.
עוד דוגמה, המילה משורש קו"מ: קם בבניין קל עבר יחיד, יקום בהטיה לעתיד.
בשני המקרים, אות השורש האמצעית חסרה לחלוטין בזמן עבר, ואילו בזמן עתיד, למרות שהאות קיימת, היא לא נשמעת אלא מסמנת תנועה גדולה (חיריק מלא, ושורוק).
בעגה הצבאית שאומצה גם לעברית החדשה, ע' (המבוטאת כשם האות: עין) משמשת במשמעות עוזר או עוזרת, לדוגמה: "כעת, ע' הרמטכ"ל ממונה על ההיערכות."
סִתְרִיַה הוא מושב בשפלה, מועצה אזורית גזר, מחוז המרכז.
צפון מזרחית לעיר רחובות, דרומית לעיר רמלה ומערבית לקיבוץ נען.
סמוך לכביש 40, כביש 431, כביש 6 וכביש 1, ובסמיכות לערים ראשון לציון ומודיעין.
שטחו המוניציפלי 3,200 דונמים והוא משויך לתנועת המושבים.
שם היישוב סמלי בהוראה שאולה, בעקבות הכתוב בספר תהילים: "סתרי ומגני אתה לדבריך יחלתי".
ומכאן הפרוש: "תחת חסות ה'" (סתר=חסות יה=ה',).
בנוסף, נשמר בשם המושב דמיון לשמו של שבט בדואי ששכן במקום עד מלחמת העצמאות, סטריה (السطرية).
משמעות "אל-סטר" (السطر) בערבית - "קו, חצייה, ושליטה" - לשבט סטריה השם סימל את קו דרכם ואת בתיהם הייחודיים באורכם.
היישוב הוקם בל"ג בעומר (ב-17 במאי) בשנת 1949 על ידי 95 משפחות עולים מרומניה ופולין שעלו לארץ ממחנות המעצר בקפריסין.
במהלך השנים הצטרפו לתושבי היישוב עולים מהונגריה ותושבי הארץ.
המושב הוקם על אדמות אבו אלפדל (أبو الفضل), היישוב של שבט א-סטריה.
בבקעה מקומית המשתרעת בין נען במזרח לבין גבעה שנקראה אז "תל אל-בטיח" ובמערב עד כביש בילו-רמלה (כביש 40).
הקרקע באזור המושב וסביבתו עשירה וטובה מסוג חמרה חולית.
לפי שם הגבעה "תל אל בטיח" סביר להניח כי בעבר גידלו במקום אבטיחים.
לאורך השנים היו באזור הכפר מטעים שונים: לפני קום המדינה, משמשים וגפנים ומאז בעיקר הדרים.
כמחצית מהן בעלות משקים חקלאיים, ומחציתן באזור ה"הרחבה".
במושב פועלים שני גני ילדים, שני פעוטונים, ובית הספר היסודי קהילתי "גוונים".
במושב גם שבט צופים המונה מעל לכ- 80 חניכים ומדריכים.
חקלאי המושב מתפרנסים - בין היתר - מגידול פרחים, הדרים, לולים, מטעי זיתים, פסיפלורה, יקב בוטיק, וחוות סוסים.
בדואים הגיעו לאזור באר יעקב לקראת מלחמת העולם הראשונה, התמקמו במרחב והגדילו את מספרם לאחר המלחמה, ועסקו בבינוי המחנות הבריטיים, ובהמשך התפרנסו מפרדסי היהודים בסביבה.
הבדואים שהגיעו לסביבת באר יעקב נס ציונה של היום, נודעו בשמות שונים אך ההנחה היא כי רובם היו בני חמולות משבטים קרובים:
שבט הבדול (מסורת יהודית גורסת כי מוצאו הקדום של שבט זה הוא יהודי ושמו נלקח מהמילה "נבדל" המציינת את היותו נבדל מאחיו).
אבו אל-פאדל היא חמולה נוספת המוזכרת באותה תקופה, ממנו מסתעף השם ערב א-סטריה.
דוראן, שבט נוסף על שמו נקראת חירבת דוראן כיום בסביבות נס ציונה רחובות.
פלג אחד מהבדואים בערב א-סטריה היה עוין ליישובים היהודים בסביבה, בעוד פלג אחר, בהנהגת שיח' חסן אבו ח'טאב, ביקש לחיות בשלום עם ישובי היהודים בסביבה.
למרות שחלק מבני השבט עבדו במטעי היהודים, אחרים מקרבם עסקו בשוד וביזה באזור רחובות נס ציונה.
זו הסיבה שהם הקדימו וברחו כבר בתחילת הקרבות במלחמת השחרור.
תושבי הכפר ברחו לאזור יריחו והתמקמו שם במחנה פליטים.
במלחמת ששת הימים עקרו שוב והתמקמו בפאתי רבת עמון שם הם מתגוררים עד היום וככל הנראה זכו באזרחות ירדנית בשל מוצאם הבדואי.
תולדות האזור כפי שמשתקפים במפות ותצלומי אוויר
מקורות מיפוי וצילומי אוויר שבוצעו במאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה מציגים את פריסת ההתיישבות באזור.
אזור הכפר נסקר על ידי תשעה מקורות מיפוי וצילום אווירי החל מ-1880, מפת ה-PEF של הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ועד 1944 ובהם תצלומי אוויר של הטייסת הבווארית ה-304 בזמן מלחמת העולם הראשונה וכן של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה..
נסקרו גם מפות מדויקות (בקנה מידה של 1:20,000).
ממקורות הצילום והמיפוי עולה התמונה הבאה:
משנת 1880 ועד שנת 1942 לא היה קיים באזור הכפר אף לא מבנה אחד.
בין שנת 1942 ועד 1944 הופיעו שלוש קבוצות של מבנים באזור הכפר,
בסה"כ 44 מבנים הפזורים בין המטעים אך אינם מהווים מבנה של כפר מגובש (הכולל "קסבה" - מרכז עתיק).
הבדואים מבאר יעקב שעבדו בסביבה החלו להתנחל בין המטעים משנת 1942 בתופעה המוכרת באותם ימים של התבססות כפר חדש.
זהו תהליך מזורז של בנייה מפוזרת שבהמשכו החלו לצוץ מסביב "חושות" לינה, שהיו עתידות להפוך למבנים ברבות הימים.
מלחמת השחרור קטעה תהליך זה.
הכפר הבדואי הצעיר ננטש וחרב, והעולים החדשים שהקימו את המושב הגיעו אליו כשנה אחרי המלחמה.
סתירה היא תגובה כימית המתרחשת בין בסיס לחומצה.
בתגובת הסתירה, מגיבים יוני הידרוניום (), החומציים, עם יוני הידרוקסיד (), הבסיסיים, ליצירת מים (H2O).
למעשה ניתן להגיד, כי אטום מימן (), אשר מטענו החשמלי חיובי עקב כך שאטום אחר משך את אלקטרונו, עובר מהחומר החומצי אל החומר הבסיסי.
תגובת הסתירה היא תגובה אקסותרמית, הווה אומר, במהלך התגובה מתחממת סביבת הפעולה עקב השינוי המולקולרי (ידוע שבפירוק מולקולות נפלטת בין היתר אנרגיית חום, כמו בפירוק מולקולת גלוקוז בגוף).
המשוואה הכימית הכללית של התגובה היא מן הצורה:
תגובת סתירה לדוגמה היא זו של סודה קאוסטית (NaOH) עם חומצה הידרוכלורית (HCl) ליצירת מים (H2O) ומלח בישול (NaCl).
מאחר שמלח מסיס במים, יוני ויוני אינם נקשרים ליצירת תרכובת (מלח) ומשמשים כיונים משקיפים בלבד.
לתגובת הסתירה, מעבר להיותה תגובה כימית ככל התגובות, ישנה חשיבות רבה בתחום התעשייה.
רבים מן החומרים אשר נמצאים בשימוש תעשייתי הם חומצות (כדוגמת חומצה חנקתית - HNO3) או בסיסים (כדוגמת אמוניה - NH3).
עובדה זו והעובדה כי חומצות ובסיסים יכולים להיות מסוכנים למגע או לטיפול (ואף מסוכנים מאוד, כדוגמת החומצה הגופרתית - H2SO4), גורמת לעיתים לצורך בניטרולם.
"ניטרול" זה הוא למעשה תגובת סתירה.
כך למשל, אם ישנה דליפה של חומצה במפעל לייצור דשנים, ישנה סכנה לבריאותם של עובדי המפעל (ואף לציוד שאינו עמיד בפני חומצות).
לאחר עצירת הדליפה נותרת בשטח המפעל החומצה שדלפה.
על-מנת שיוכלו עובדי המפעל לחזור לעבודה בבטחה יש להסיר את הסכנה על ידי סתירת החומצה שדלפה.
סתירה זו תתבצע בעזרת הוספת תמיסה בסיסית לחומצה שדלפה, עד לסתירתה המלאה של החומצה.
באופן דומה, אם התמיסה שדלפה היא בסיסית, יש להוסיף חומצה במידה המתאימה עד לסתירתו המלאה של הבסיס.
סתירה אינה מהווה טיפול מתאים למגע של חומצה (או בסיס) עם העור, שכן תהליך הסתירה הוא תגובה אקסותרמית הפולטת חום העלול לגרום לכוויה אם הוא נפלט על עורו של אדם.
על-כן, במגע של חומצה או בסיס עם עור סדר הטיפול המומלץ הוא הסרה על ידי ספיגה או גירוד, שטיפה, ולבסוף סתירה.
חשיבות נוספת לתהליך הסתירה היא בתחום הרפואה בעיקר בנושא הטיפול בצרבות ובכיבי קיבה (אולקוס).
כיב קיבה הוא פצע (כיב) בתוך חלל הקיבה הנוצר כתוצאה מפגיעתן של חומצות הקיבה בדופן הקיבה.
על-מנת להקל את הסבל למטופל ולסייע בטיפול, חולים הסובלים מאולקוס נוטלים כדורים סותרי-חומצה.
תרופות אלו כדוגמת 'אלקה-זלצר' או 'פפטו-ביסמול', כולן תרופות המכילות בתוכן בסיס שמגיב עם חומצות הקיבה בתגובת סתירה, ובכך מקטין את החומציות בקיבה ואת הסבל למטופל.
מבין החומרים שנמצאים בכדורים להקלת צרבות ניתן למצוא לעיתים את החומר NaHCO3 - סודה לשתייה.
על-כן, "תרופת סבתא" ידועה לטיפול בגירוי בקיבה היא שתיית תמיסת סודה לשתייה (המשמשת לאפייה, ונמצאת ברוב הבתים).
לסתירה חשיבות משנית בתחום הרפואה בנושא הקלה של עקיצות צמחים וחרקים.
חומרים מסוימים המוזרקים לאדם בעת עקיצה הם בסיסים (כמו בארס צרעות מסוימות) או חומצות (כמו בארס נמלים ודבורים מסוימות).
בעת העברת בסיס או חומצה לסתירת העקיצה מורגשת לעיתים תחושת הקלה בשל הסרת חלק מן הארס (שנסתר).
בסתירה מלאה, יגיבו כל המגיבים בתמיסה, כך שלא ייוותרו חומצה או בסיס בתוצרים.
לתמיסה שעברה סתירה מלאה, יש pH = 7 והיא נייטרלית.
בסתירה חלקית מגיבים רק חלק מן המגיבים בתמיסה זה עם זה, כך שתוותר כמות מסוימת של חומצה או בסיס בתוצרים.
לתמיסה שעברה סתירה חלקית, יש pH שונה מ-7 והיא אינה נייטרלית.
כאמור, גם בסיסים וגם חומצות עלולים להיות מסוכנים לשימוש ולמגע.
על-כן, ברוב תהליכי הסתירה שואף הכימאי או המהנדס להוסיף חומר סותר (חומצה או בסיס, בהתאם לנסיבות) בכמות הנדרשת ולא מעבר לכך.
במידה וכמות החומר הסותר המוספת היא מעבר לנדרש, ייווצר מצב הפוך מן המצב הקודם.
הווה אומר, במידה והתמיסה שרצינו לסתור הייתה חומצית היא תיהפך בסיסית (ולהפך).
ושוב עלינו לסתור את התמיסה בכיוון ההפוך.
בבואנו לסתור תמיסה בריכוז לא ידוע עלינו להיעזר בטיטור על-מנת להגיע לסתירה מדויקת.
בטיטור בדרך כלל יעשה שימוש באינדיקטורים כגון: מד pH אלקטרוני, פנולפתלאין, תימול כחול, נייר לקמוס או כל אינדיקטור חומציות נוסף.
סתירה בהובלת ואכסנת חומרים מסוכנים
בשל הסכנה הרבה הטמונה בחלק גדול מן החומצות והבסיסים, נוהגים לאפסן אותם במכלים מיוחדים.
על מכלים אלו נהוג לציין האם החומר הנמצא במכל הוא בסיסי או חומצי.
זאת על-מנת שבמידה והחומר שבמכל ידלוף ידעו כוחות ההצלה כיצד לסתור את החומר.
נוהל זה תקף לגבי מכלים נייחים (בשטחי אחסנה, למשל) ולגבי מכלים ניידים (מכליות נוסעות או קרונות רכבת, למשל).
גם בישראל, כמו בשאר העולם המערבי, נהוג לסמן מה הוא סוג החומר המובל ואיזה טיפול יש לבצע בו על-מנת לנטרלו במקרה של דליפה או תאונה.
זאת בהתאם להמלצות האו"ם ומתוקף חוקי התעבורה (תקנות שירותי הובלה, התשס"א - 2001, סעיף 87(א1); חוק שירותי הובלה, התשנ"ז - 1997).
בלוגיקה, סתירה (או אנטיפסה, מיוונית: αντίφαση) פסוק מורכב שאינו אמיתי באף מצב עניינים.
במילים אחרות, סתירה היא טענה אשר מורכבת מצירוף של מספר טענות פשוטות יותר; הטענה המורכבת הזו היא בהכרח שקרית שכן הטענות הפשוטות המרכיבות אותה אינן מתיישבות זו עם זו.
למשל, כאשר טוענים לדבר והיפוכו.
הסתירה משמשת במהלך הטיעונים לאישוש טענה, כהוכחה עקיפה על דרך השלילה, ובכך מפריכה ושוללת אותה.
השלילה של סתירה היא טאוטולוגיה - פסוק שהוא אמיתי בכל מצב אפשרי.
פסוק נחשב "סתירה" בתחשיב הפסוקים, אם הוא שקרי תמיד, כלומר; לכל ערך אמת של תתי הפסוקים המרכיבים אותו, הוא יהיה תמיד שקרי.
ובניסוח מתמטי: אם הוא פסוק, אזי (גם 'P' וגם 'לא P') היא סתירה, ו־ (או ש'P' או ש'לא P' שווה ל- לא נכון ש- גם'P' וגם 'לא P'), שהרי כבר הזכרנו שטאוטולוגיה היא שלילתה של הסתירה.
"אני בירושלים ואני גם לא בירושלים".
"הלכתי לשם וגם לא הלכתי לשם".
נשים לב שהשלילה של פסוקים אלו היא אמת תמיד (כלומר טאוטולוגיה).
למשל, השלילה של המשפט הראשון היא: "אני לא בירושלים או שאני כן בירושלים", וזו טאוטולוגיה.
גם נוסחאות לוגיות שקבוצת הצבות האמת שלהן ריקה נחשבות לסתירות.
למשל, בנוסחה , המשתנה n חופשי, אבל ערך האמת של כל הצבה הוא שקר.
סתירת שבעה נקיים הוא כלל הלכתי שיסודו מהתורה, על פיו גם לאחר שזבה ספרה שבעה נקיים, אם במהלך אחד הימים אירע מקרה מסוים הגורם לה טומאה, מקרה זו סותר את הימים הנקיים שכבר ספרה, ועליה להתחיל מחדש בספירה.
לעיתים עשוי המושג לשמש גם בתחילת השבעה נקיים, כאשר האישה עצמה נקייה וזבה הפסיק לזוב, אלא שמקרה צדדי (כמו טומאה שאינה קשורה לזיבה) עשוי, לפי דעות מסוימות, לסתור את שבעת הנקיים שהיו עשויים לקדם אותה למצב של טהרה.
כלל זה נלמד מפסוקים בפרשת מצורע, בפרשה עוסקת בדיני שבעה נקיים שהם השלב חיוני וראשוני בשלבי ההיטהרות לזב וזבה.
בזב נאמר , ומהמילה "לטהרתו" למדו חז"ל שעל שבעת הימים להיות סמוכים ורצופים לטהרתו מהטומאה ולא תהא טומאה מפסקת ביניהם.
זב - לאחר שראה שתי ראיות או שלוש, עליו לספור שבעה נקיים.
אך אם ראה שכבת זרע באחד מימי הנקיים, הוא סותר רק את יומו, אך לא כל שבעת הימים.
זבה - זבה קטנה, שראתה ראייה אחת או שתים אינה צריכה לספור שבעה נקיים, והיא רק נחשבת לשומרת יום כנגד יום.
רק זבה גדולה, שראתה כבר שלוש ראיות, צריכה לספור שבעה נקיים.
כיום, לאחר חומרא דרבי זירא, נהגו בנות ישראל לשבת שבעה נקיים על כל דם אפילו על טיפת דם כחרדל, ולכן הלכות השבעה נקיים רלוונטיות לכל אישה יהודייה.
על שאלה זו של רמי בר חמא התפלא רבא, והתבטא כדרכו על רמי בר חמא - בגלל חריפותו המופלאה אינו מעיין די הצורך לפני שאומר את דבריו.
אך חכמי התלמוד דחו את דבריו של רבא, והביאו ראיה מזב שסותר יום אחד למרות שגם בו נאמר שאסור שתהא טומאה מפסקת בין שבעת הנקיים לטהרתו.
לעומת זאת, בהמשך המסכת נכתב כי פולטת שכבת זרע מטמאה מדין "רואה" ולא מדין נוגעת, לדעת רוב החכמים.
בברייתא, למדו זאת מהפסוק .
המילים "דם יהיה דמה בבשרה" נראים מיותרים לכאורה, ומכאן למד בברייתא כי גם כאשר הדם הוא בבשרה ולא יצא עדיין לחוץ הוא גורם לה טומאה..
לעומת זאת, רבי שמעון חלוק על כך וקובע: .
משיטתו של רבי שמעון נראה כי הוא סובר שיש לאישה דין "נוגעת" בשכבת זרע ולכן פולטת שכבת זרע טמאה.
אם כי למרות זאת הסתפק רב שמואל בר ביסנא, שמא לעניין סתירת שבעה נקיים מודה גם רבי שמעון שדינה כרואה, ולפי גרסה אחרת רב שמואל בר בסינא לא שמע את אשר כתוב בברייתא, ולכן הסתפק מסברא אם דינה כרואה או לא.
הוא שאל שאלה זאת את אביי, רבא ורב יוסף וכולם השיבו לו כי היא "רואה" ולא "נוגעת" לעניין סתירה.
ומכאן מסיקים חכמי התוספות כי רבא חזר בו מהתקפתו על דברי רמי בר חמא וגם הוא מסכים כי האישה דינה כ"רואה".
שאלה אחרת שנשאלה על ידי רבא בנוגע לדין סותרת הוא בסיבת טומאת ה"פולטת".
לפי מסקנת התלמוד, הדבר שנוי במחלוקת בין רבי אליעזר וחכמים.
רבי אליעזר, שסבור שראיית זב שהיא באונס אינה גורמת לו טומאת זיבה, ולמרות זאת מקובל לפי כל הדעות שזב שראה ראיית זיבה באונס במשך שבעת הנקיים שלו, "נסתר" אותו יום ולא ניתן לספור אותו כאחד משבעת הנקיים.
לידה אינה סותרת בזיבה, כאמור בברייתא: .
בפרשנות לכך נחלקו אביי ורבא.
לפי אביי לידה אינה סותרת את שבעת הנקיים, אך כנראה מלשונו של רבי מרינוס "אין לידה סותרת" נראה שימי ימי הטומאה שאחר הלידה גם אינם עולים למספר שבעת הנקיים, ואילו לפי רבא לא רק שימי הטומאה אינם סותרים את שבעת הנקיים, אלא שאף ניתן למנות אותם במספר שבעת הנקיים.
קיימת מחלוקת תנאים האם על זבה לבדוק את עצמה בכל יום ויום משבעת הנקיים, והאם דין זה הוא לכתחילה או שמא אפילו בדיעבד, נידה שלא ספרה מדי יום אינה טהורה.
לפי שיטה אחת, של רבי עקיבא, גם יום שלא נבדק כנקי, סותר את הימים שלפניו, ולפי רבי יהושע יום שלא נספר, סותר רק את עצמו.
לעומת זאת סבור רבי אליעזר שגם ספירה כזו שהיא כתוצאה מחזקת טהרה, נחשבת לספירה, שהרי אם הזבה בדקה את עצמה ביום הראשון של שבעת הנקיים, נמצא שהיא יצאה מחזקת טומאה וזבה לחזקת טהרה, וממילא גם בימים שלאחריה היא כזו על פי דין החזקה.
סתיו שפיר (נולדה ב-17 במאי 1985, כ"ו באייר ה'תשמ"ה) היא יזמת חברתית, פוליטיקאית ופעילה חברתית ישראלית.
הייתה האישה הצעירה ביותר שנבחרה לכנסת, שם כיהנה מטעם מפלגת העבודה וסיעת המחנה הדמוקרטי.
ממנהיגות המחאה החברתית בישראל בשנת 2011.
שימשה כחברת ועדת הכספים של הכנסת ופעלה לחשיפות שיטות העברת כספים סודיות בתקציב המדינה, ולאחר מכן כיהנה כיו"ר ועדת השקיפות של הכנסת במשך ארבע שנים.
נאמה בפורומים בינלאומיים רבים, ביניהם לצד נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, ונבחרה לח"כית החברתית ביותר ולאחת המנהיגות הצעירות המבטיחות בעולם ע"י ארגון "Apolitical".
לאחר פרישתה מהפוליטיקה ייסדה את מרכז שיר"ה לצעירים עם צרכים מיוחדים וממשיכה לנהל אותו בהתנדבות.
משמשת כעמיתת מחקר בנושאי דמוקרטיה ותקציב המדינה במרכז רובינשטיין שבאוניברסיטת רייכמן, דירקטורית ופרשנית בנושאים פוליטיים וכלכליים, ובעלת הפודקאסט "יכול להיות".
בעלת תואר שני בהצטיינות בביטחון ודיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב.
משמשת כ-World Fellow בתוכנית המנהיגות הבינלאומית של אוניברסיטת ייל.
סתיו שפיר נולדה בנתניה להורים ילידי ישראל: אמה ורד, מורה, ואביה רוני, רואה חשבון.
שמה נלקח מתוך השיר "ציפורים נודדות" (שבו הפזמון החוזר מתחיל במילים "זה היה עם בוא הסתיו") שבביצוע צמד "הפרברים", שאחד מחבריו, יוסי חורי, הוא אחי סבתהּ.
לשפיר יש אחות צעירה, הלוקה באוטיזם ומוגבלות שכלית התפתחותית, ואח נוסף.
בצעירותה, עברה עם משפחתה לפרדסיה.
בגיל 8, החלה לכתוב בעיתון הילדים "כולנו", ובהמשך הדריכה בתנועת הנוער העובד והלומד.
בשנת 2003 התנדבה לשנת שירות בגרעין של החברה להגנת הטבע ובמהלכה גרה בטבריה.
ביולי 2004 התגייסה לצה"ל, התחילה קורס טיס והודחה ממנו לאחר ארבעה חודשים.
לאחר מכן, שירתה בשבועון "במחנה" ככתבת, שם סיקרה, בין היתר, את תוכנית ההתנתקות ואת מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2006, החלה ללמוד לתואר ראשון בעיתונות וסוציולוגיה באוניברסיטת סיטי שבלונדון, במסגרת פרויקט ישראלי-פלסטיני למנהיגות צעירה במזרח התיכון.
היא פרסמה טורים באתר "mako", "מסע אחר" ובמגזין "נשיונל ג'יאוגרפיק".
בשנת 2008, במקביל ללימודיה בלונדון, הייתה חברה במשך שנה בקומונה שיתופית במושב ניר משה שעסקה בבנייה אקולוגית וחינוך.
בשנת 2009 החלה בלימודי מוזיקה בבית הספר רימון למוזיקה ברמת השרון.
בשנת 2010 החלה לימודים לתואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות באוניברסיטת תל אביב, ועבדה ככתבת מדור נדל"ן בשבועון "העיר".
החל מפברואר 2011, עבדה כעורכת וכותבת בערוץ "השראה" באתר Xnet, וכתבה בהתנדבות ל"קול הפליטים", עיתון המחולק לקהילת מבקשי המקלט בישראל.
ב-2022 השלימה תואר שני באוניברסיטת תל אביב בביטחון ודיפלומטיה.
בשנת 2025 יצא לאור ספרה "אנחנו מגש הכסף", במסגרת סדרת אתגרי הדמוקרטיה של אוניברסיטת רייכמן.
הספר עוסק בתקציב המדינה, נושא ששפיר הרבתה לעסוק בו בעת שכיהנה כחברת הכנסת.
ביולי 2022 נישאה לעמית סטיבה, איש עסקים וטייס קרב לשעבר, בנו של איש העסקים ותייר החלל הישראלי הראשון איתן סטיבה, וכשנה לאחר מכן נולדה להם בת.
בספטמבר 2024 נולדה בתם השנייה.
פעילות במסגרת המחאה החברתית 2011
ביולי 2011 נפגשה שפיר עם דפני ליף, בעקבות פתיחת "אירוע" בפייסבוק, על מנת לתכנן הקמת מאהל מחאה ב-14 ביולי בשדרות רוטשילד.
למחרת הפגישה פרסמה כתבה באתר Xnet על התנועה החדשה והשוותה אותה לנעשה בהפגנות המחאה שנערכו בספרד באותה עת.
שבוע לאחר מכן הקימה עם ליף ואחרים את האוהל הראשון בשדרה, שהתפתח למחאת האוהלים.
שפיר נמנתה עם הדוברים המרכזיים של המחאה, נאמה בחלק מהעצרות, ודיברה בדיונים בנושא בכנסת ובמסיבות העיתונאים שערכה הנהגת המחאה.
היא נמנתה עם קבוצת מובילי המחאה שנפגשה עם נשיא המדינה שמעון פרס.
בין הופעותיה המתוקשרות בלט העימות הטלוויזיוני עם חברת הכנסת מירי רגב בתוכנית "ערב חדש", וכן סילוקה מיציע האורחים בכנסת לאחר שנעמדה וסימנה "X" (סמל הסירוב בשפת מפגיני המחאה החברתית) בידה בעת ההצבעה על חוק הווד"לים.
בינואר 2012 נעצרה שפיר פעמיים, בהפגנה נגד פינוי מאהל מחוסרי הדיור בשכונת התקווה ובעת פינוי המאהל.
בתום תקופת ההפגנות של קיץ 2011 הקימה שפיר עם כמה מחבריה את "התנועה החברתית", שיזמה את פרויקט "המעבדה", "חממה רעיונית לפיתוח ובניה של תודעה פוליטית חדשה".
התנועה פעלה בפריפריה וארגנה הפגנות נוספות.
שפיר נמנתה עם קבוצת מובילי המחאה שדגלו בנקיטת קו פוליטי, אל מול הא-פוליטיות שהציגו אחרים בראשות דפני ליף.
בנובמבר 2012 התמודדה בפריימריז במפלגת העבודה והוצבה במקום התשיעי ברשימת המפלגה לכנסת, מקום ששוריין לנשים.
בפברואר 2013, בגיל 27, הושבעה לכנסת התשע עשרה והייתה לצעירת חברי אותה כנסת.
בפעילותה בכנסת הייתה יושבת הראש בשדולה לקידום שכירות הוגנת ושדולת הצדק החברתי שתמכה בהקמת פרלמנטים אזוריים שיביאו את האזרחים להגיש הצעות חוק.
בנוסף הייתה ראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית של ישראל עם נורווגיה.
בפריימריז במפלגת העבודה שקדמו לבחירות לכנסת ה-20 נבחרה למקום השני אחרי שלי יחימוביץ' והוצבה במקום הרביעי ברשימת המחנה הציוני שזכתה ל-24 מנדטים.
גם בכנסת זו הייתה צעירת חברי הכנסת.
עם הקמתה, ביקשה שפיר כי תוקם ועדה חדשה שתעסוק בשקיפות תקציב המדינה ובחופש מידע.