tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבלי לגרוע מאמונתם המתחדשת של המשתתפים בטקסי ההיטהרות, השפעתם החיובית ניכרה התנערות מאווירה של דיכאון פטליזם ועייפות שפשו בקרב הצלבנים והפכו אותם לכוח לא יעיל.
במהלך האביב של שנת 1098, לאחר כיבוש העיר עמדו הצלבנים מול צבא סלג'וקי גדול, בפיקודו של כרבוגא האתבג (המושל הצבאי) של מוסול בראש קואליציה של גדודים מרחבי סוריה הגדולה.
הצבא ההולך וגדל צעד אל עבר אנטיוכיה במטרה מוצהרת לשחרר את העיר מעול המצור הצלבני,
סדר הגודל של הקואליציה המוסלמית לא ידוע, מקורות ארמניים למשל מצטטים מספרים דמיוניים של מאות אלפי חיילים ופרשים והיסטוריונים מוסלמים מציינים כי הצבא לא היה ניתן לספירה.
תומאס אסברידג' מעריך כי הצבא המוסלמי היה בן למעלה מ-35,000 חיילים.
מולם עמד צבא צלבני מותש עם מספר קטן של סוסים ( כ 150 לפי דברי היסטוריונים בני התקופה) בעיר שמשאביה נדלדלו בעת המצור ומחסני המזון בה ריקים לחלוטין.
נזיר אלמוני מפרובאנס בשם סטפן מוואלאנס סיפר, ככל הנראה בעידודו אם לא ביוזמתו של אדמר, על סדרת חזיונות שבהן הופיעו מרים הבתולה בנה ישו ופטרוס הקדוש - הפטרון של העיר אנטיוכיה, והבטיחו לו כי תמיכתם והצלתם של הצלבנים מובטחת אם ינקטו צעדים של חרטה, כפרת עוונות ותפילות.
אדמאר דה לה פויי שליחו אל האפיפיור ניצל את ההזדמנות לסיבוב נוסף של טקסי היטהרות דתיים שהרימו את רוחם של הצלבנים.
עם הגב לקיר ללא סיכוי לתגבורת מבחוץ החליטו הצלבנים לתקוף את הצבא המוסלמי ולפגוש בו בקרב מחוץ לחומות אנטיוכיה שעתיד להכריע את עתיד העימות ומסע הצלב בכלל.
הצלבנים בחרו בבוהמון כמפקד העליון של הקרב.
4 גדודים נועדו לפרוץ מהעיר ולתקוף את הצבא המוסלמי: גדוד צפון צרפתי בפיקוד רובר מנורמנדי ורובר מפלנדריה, גדוד גרמני בפיקוד גודפרי מבויון, גדוד דרום- צרפתי בפיקוד אדמר דה לה פואי וגדוד נורמני בפיקוד בוהמון ששימש כעתודה.
ב-28 ביוני יצא הצבא הצלבני מתוך שער הגשר, בחסות הנהר התקיפו הקשתים הצלבנים את טבעת המצור המוסלמית וזמן קצר לאחר מכן פרצו הגדודים הצלבניים מהשער, חצו את הנהר ופנו לכוון דרום בתנועה חצי מעגלית.
עם פריצת הצלבנים מהעיר קיבל כרבוגא את הידיעה על האירוע אך היסס והתעכב בתגובה.
הצלבנים פרצו אל המישור שמול חומות אנטיוכיה נתקלו בכוחות מוסלמים שהוצבו מול שער הגשר ומיד לאחר מכן בכוחות ששמרו על השערים הצפוניים יותר ולאחר מכן הותקפו מאחור על ידי כוחות ששמרו על שער ג'ורג הקדוש.
בקרב התנועה שהתפתח הצליחו הצלבנים לשמור על מבנה הדוק ולהדוף את ההתקפות המוסלמיות.
הגל הראשון של התקפת הנגד המוסלמית נהדף וחלק גדול מלוחמיו החלו בנסיגה מבוהלת משדה הקרב, בשלב זה הופיע הגוף העיקרי של הצבא המוסלמי בפיקודו של כרבוגא.
תחת הלחץ הצלבני התנגשו הגדודים המוסלמים שבנסיגה עם הגדודים המגיעים לשדה הקרב ושברו את שורותיהם, ברגע משבר זה התגלה עומק המשבר והפילוג במחנה המוסלמי ויחידות שלמות ערקו משדה הקרב.
לאחר עימות קצר וחריף נשבר הצבא המוסלמי, כרבוגא נאלץ לחזור בבושת פנים למוסול.
הצלבנים פשטו על המחנה המוסלמי בו מצאו שלל רב ברכוש ומזון והרגו את הלא לוחמים שנמצאו במחנה.
מיד לאחר הקרב נכנע חיל המצב שבמצודה וכל העיר עברה לידי הצלבנים.
לאחר קרב אנטיוכיה וכיבוש העיר לא נותר בסוריה רבתי כוח מוסלמי שיכול לעצור את תנופת מסע הצלב הראשון והדרך לירושלים הייתה פתוחה.
הישגי מסע הצלב החלו לקרום עור וגידים בהקמת רוזנות אדסה והמשיך בכיבוש אנטיוכיה, בכך הייתה מעין הכרזה על עליית כוח חדש במזרח.
הדמות המרכזית היה בוהמון הנורמני שראה בעצמו כשליטה של העיר, הוא דחק את התביעה הביזנטית כי אנטיוכיה תימסר לידי האימפריה ודרש את העיר לעצמו.
בשיא המאבק תפסו המנהיגים הצלבנים הניצים רבעים בעיר, נציג האפיפיור אדמר מפויי מת ביום 1 באוגוסט מהתפרצות של מחלה בעיר - ככל הנראה טיפוס הבטן ובמחנה הצלבני לא נותר מנהיג עם יכולת להכריע את הסכסוך.
במועצת מנהיגי הצלבנים היו הכוחות שקולים אך אם התארכות הסכסוך נטתה הכף לטובת בוהמון שניחן בחוש פוליטי מצוין קנה את אהדתם של הצלבנים בעוד שריימון, שלא היה מנהיג פופולרי והפסיד את אדמר כמי שקידם את מעמדו וענייניו החל להפסיד במערכה על העיר.
אדמירל דלינדללה מוּסְקְווֶה הוא כדורגלן זימבבואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פליטווד טאון ובנבחרת זימבבואה.
מוסקווה גדל במחלקת הנוער של לסטר סיטי החל משנת 2007. בחודש יוני 2016 חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו במועדון, עד לשנת 2019.
ב-28 בינואר 2020 הושאל לסווינדון טאון מהפוטבול ליג השנייה למשך חצי עונה.
ב-5 בינואר 2021 הושאל למשך חצי עונה לוויקומב וונדררס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-15 ביולי 2021 חתם מוסקווה בלוטון טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-8 בנובמבר 2017 ערך מוסקווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זימבבואה, בהפסד 0–1 לנבחרת לסוטו במשחק ידידות.
ב-10 בספטמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת סומליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
אדמירל משנה היא דרגת קצין דגל בכיר בחיל הים, שוות ערך למייג'ור גנרל וסגן מרשל אוויר ומעל לזו של קומודור וקפטן, אך מתחת לזו של תת אדמירל.
מקורו של המונח בימי השייטות הימיות ויכול להתחקות אחר מקורותיו לצי המלכותי.
לכל שייטת של הצי הוצב כראשה אדמירל, אשר פיקד מכלי השיט המרכזי וניהל את פעילות השייטת.
האדמירל בתורו ייעזר בסגן אדמירל, שפיקד על הספינות המובילות שנשאו את עיקר הקרב.
בחלק האחורי של השייטת פיקד אדמירל שלישי על הספינות הנותרות, ומכיוון שקטע זה נחשב לסכנה הפחותה ביותר, האדמירל שפיקד עליה היה בדרך כלל הזוטר ביותר.
זה המשיך לעידן המודרני, עם אדמירל משנה (אחורי) האדמירליות הזוטרה ביותר בקרב ציים רבים.
ברוב הציים האירופיים, הדרגה המקבילה נקראת קונטר-אדמירל.
הצי המלכותי האוסטרלי שומר על דרגת אדמירל משנה; עיין בדרגות הכוחות המזוינים של אוסטרליה.
מאז אמצע שנות ה-90, סמלו של אדמירל משנה של הצי המלכותי האוסטרלי הוא כתר אדוארד הקדוש מעל חרב ושרביט מוצלבים, מעל שני כוכבי כסף, מעל המילה "אוסטרליה".
בדומה לגרסה של הצי המלכותי, החרב היא קטלס ימי מסורתי.
לכוכבים יש שמונה נקודות, בניגוד לארבעת כוכבי מסדר האמבט המחודדים המשמשים את הצבא (שלרוב מכונים "פיפס").
לפני 1995, הכותפת של RAN הייתה זהה לכותפת של הצי המלכותי.
הכותפת של הצי המלכותי השתנתה שוב ב-2001, והכותפת האוסטרלית והבריטית זהים כעת למעט המילה "אוסטרליה".
אדמירל משנה רובין ווקר AM, RAN הפכה לאדמירלית הראשונה בצי המלכותי האוסטרלי כאשר מונתה למנתחת-ראשית של כוחות ההגנה של אוסטרליה ב-16 בדצמבר 2011.
בצי המלכותי הקנדי, דרגת אדמירל משנה (RAdm; contre-amiral או CAm בצרפתית) היא דרגת הצי המקבילה לדרגת מייג'ור גנרל של הצבא וחיל האוויר.
אדמירל משנה הוא קצין דגל, המקבילה הימית של גנרל.
אדמירל משנה הוא בכיר לקומודור ובריגדיר - גנרל, וזוטר לתת אדמירל ולוטננט גנרל.
סמל הדרגה לאדמירל משנה הוא שני עלי מייפל כסופים מתחת לחרב ושרביט מוצלבים כסופה, על כולם כתר אדוארד הקדוש, הנלבשים על כותפות מוזהבות על החולצה הלבנה עם השרוולים הקצרים או הטוניקה הלבנה הטרופית.
מדי השירות כוללים רצועה רחבה של צמת זהב סביב השרוול ומאז יוני 2010 מעליה רצועה צרה יותר של צמת זהב מעוטרת בתלתל המנהלים.
על המצחייה של כובע השירות שתי שורות של עלי אלון זהב.
אדמירל משנה בצי הפקיסטני הוא קצין ימי בכיר ובדרגת שני כוכבים, המחזיק בפיקודים ימיים גבוהים יותר.
כמו רוב חיל הים של חבר העמים הבריטי, דרגת אדמירל משנה עדיפה על הקומודור והקפטן.
עם זאת, הדרגה זוטרה לדרגת תת-אדמירל בדרגת שלושה כוכבים ואדמירל בדרגת ארבעה כוכבים, שהוא בדרך כלל ראש המטה הימי של חיל הים.
Schout-bij-nacht היא דרגת הצי המלכותי ההולנדי, המקבילה לאדמירל משנה בצי ארצות הברית ובצי המלכותי.
זהו תפקיד האדמירל השני בגודלו של הצי ההולנדי, המדורג מעל קומודור ומתחת לתת אדמירל.
דרגת schout-bij-nacht מקורה בין המאה ה-15 למאה ה-16. מתפרשת כ"שומר בלילה", ה-schout-bij-nacht היה הקצין שפיקח על הספינה כשהקברניט ישן.
בזמנים מאוחרים יותר ה-schout-bij-nacht היה גם הקצין שפיקח על שייטת חיל הים שלמה, בהיעדר אדמירל בכיר, ועד המאה ה-17 schout-bij-nacht הייתה הדרגה הנפוצה של מפקד חיל הים של השייטת האחורית של צי קרב.
במאה ה-17 הציים של שוודיה ודנמרק-נורווגיה אימצו את הדרגה כ-schoutbynacht והצי הצי הרוסי הקיסרי הקדום בתור шаутбенахт ("shautbenakht").
ב-1724 הרוסים, ואחריהם ב-1771 גם הצי השוודי וגם הצי הדנו-נורווגי שינו את שם הדרגה לקונטר אדמירל הגרמני במקור (контр-адмирал ברוסית, konteramiral בשוודית, בדנית ונורווגית).
הדרגה הרגילה הגבוהה ביותר שקיימת כיום בצי המלכותי של ניו זילנד היא אדמירל משנה וזו הדרגה המוחזקת על ידי ראש הצי אלא אם אותו אדם הוא גם ראש כוח ההגנה.
לצי הרפובליקה של סינגפור (RSN) שתי דרגות בתואר אדמירל משנה: אדמירל משנה (כוכב אחד), דרגת כוכב אחד; ואדמירל משנה (שני כוכבים), דרגת שני כוכבים.
אדמירל משנה הוא דרגת שני כוכבים בצי סרי לנקה.
בשוודיה, אדמירל משנה הוא דרגת אדמירל שני כוכבים של הצי השוודי.
הצי המלכותי שומר על דרגת אדמירל משנה.
שים לב שדרגת האדמירל משנה שונה בתכלית ממשרד הכבוד אדמירל המשנה של הממלכה המאוחדת.
בארצות הברית קיימות שתי דרגות בתואר אדמירל משנה מאז 1985: אדמירל משנה (דרג זוטר) (RDML), דרגת כוכב אחד; ואדמירל משנה (RADM), דרגת שני כוכבים.
לפני כן נעשה שימוש בשילוב דרגות.
הן האדמירל משנה (דרג זוטר) והן דרגות האדמירל משנה קיימות בארבעה משירותי המדים של ארצות הברית: הצי של ארצות הברית, משמר החופים של ארצות הברית, חיל הממונה על שירות הבריאות הציבורי של ארצות הברית (USPHS) וחיל הקצינים הלאומי של מינהל האוקיינוס והאטמוספירה (NOAA Corps).
אדמירל הצי היא דרגה היסטורית שהייתה הדרגה הבכירה ביותר בצי ארצות הברית עד ליצירת אדמירל צי.
האדם היחיד שהחזיק בדרגה זו היה ג'ורג' דיואי, החל משנת 1899, כהערכה על ניצחונו המוחץ בקרב מפרץ מנילה בשנה הקודמת.
מאז מותו של דיואי ב-1917 הדרגה לא הוענקה עוד.
בדומה לדרגה גנרל הצבאות, הועלתה במהלך מלחמת העולם השנייה הצעה להעניק מחדש את הדרגה כדרגה שוות ערך לדרגת שישה כוכבים, ולקרוא לה אדמירל הדגל.
למשך זמן קצר נשקלה מועמדותו של צ'סטר נימיץ, אולם ההצעה בוטלה על ידי מחלקת הצי של ארצות הברית לפני סיום המלחמה, ולא הועלתה מאז פעם נוספת.
אדמנת (אריתמה) היא אדמומיות של העור או הממברנות הריריות, הנגרמת על ידי היפרמיה (זרימת דם מוגברת) בנימים שטחיים.
זה מתרחש עם כל פציעה בעור, זיהום או דלקת.
דוגמה לאדמנת שאינה קשורה לפתולוגיה כוללת הסמקה.
אדמנת היא תופעת לוואי שכיחה של טיפול רדיותרפיה עקב חשיפת המטופל לקרינה מייננת.
האדמנת נעלמת בלחץ אצבעות (הלבנה), בעוד שפורפורה או דימום בעור ופיגמנטציה לא.
אין עליית טמפרטורה, אלא אם היא קשורה להתרחבות העורקים בשכבה העמוקה יותר של העור.
אדמירל צרפת הוא תואר כבוד צרפתי.
זהו המקבילה הימית של מרשל צרפת ונושאי הדרגה היו מבין הקצינים הגדולים של הכתר של צרפת.
התואר נוצר בשנת 1270 על ידי לואי התשיעי, מלך צרפת, במהלך מסע הצלב השמיני.
באותה תקופה התואר היה שווה ערך למשרד הקונסטבל של צרפת.
האדמירל היה אחראי על ההגנה על חופי פיקארדי, נורמנדי, אוניס וסנטונגה.
בתקופות מלחמה הייתה אחריותו לגייס ספינות סוחר צרפתיות לצי.
הוא נאלץ לחמש, לצייד ולספק את הספינות במהלך המלחמה, ולתת רישיונות לפריבטירים.
בימי שלום, הוא היה אחראי על תחזוקת הצי המלכותי (כאשר היה קיים).
הוא היה אחראי גם על המסחר הימי ועל צי הסוחר.
בעידן המודרני, אדמירלים מעטים היו מלחים; יתרה מכך, למעט קלוד ד'אנבו, אף אחד מהם לא פיקד בפועל על הצי.
יש לומר שכוחו הממשי של האדמירל היה קטן למדי, בין השאר בגלל מינויים של אדמירלים אחרים (אדמירל הלבנט לפרובאנס, האדמירל של ברטאן והאדמירל של המערב לגיין), ובגלל מינוי גנרל הגליאות ומזכיר המדינה של הצי.
לתואר, כמו לתואר הקונסטבל, הייתה חשיבות פוליטית הרבה יותר (מה שהוביל בסופו של דבר לביטול שני התארים).
זו הייתה גם משרה רווחית: לאדמירל הוקצה חלק מהקנסות וההחרמות שהטילה האדמירליות, והייתה לו זכות לאניות ולספינות טרופות שלא נתבעו וכן עשירית מהשלל שנלקח בקרב.
היו לו גם זכויות משפטיות, השוות לאלו שניצלו הקונסטבל והמרשל.
זה היה ידוע בשם , אחרי מושב האדמירליות בפריז.
מפקדה שנייה של האדמירליות הוקמה ברואן, וכ-50 מפקדות נוספות הוקמו במקומות שונים אחרים ברחבי חופי צרפת.
בתי הדין הללו דנו בתיקים העוסקים בסכסוכי דיג וכל פשיעה שבוצעה בנמלי המדינה.
האדמירליות בוטלה בשנת 1627 על ידי הקרדינל רישלייה, אשר מונה לתפקיד החדש שנוצר כ-Grand Master של הניווט ואשר רצה להביא את כל הסמכות הימית תחת תפקיד אחד.
התפקיד חודש בשנת 1669, אך כעת היה רק תואר כבוד.
האדמירל החדש הראשון היה לואי, רוזן ורמנדואה, שבאותה עת היה רק בן שנתיים.
לאחר מכן, רק לואי אלכסנדר, רוזן טולוז היה מעורב בענייני הצי.
התואר בוטל פעם נוספת ב-1791, וחודש ב-1805 בדמותו של מרשל צרפת ז'ואקים מירא.
נכון לעכשיו, האדמירל האחרון של צרפת היה פרנסואה תומאס טראואר, בשנת 1869.
תואר זה נשאר תקף במלואו כיום, שכן מאמר חוק משנת 2005 מזכיר: "התואר של מרשל צרפת ושל אדמירל צרפת, הוא תואר כבוד במדינה".
פלורן דה וארן, 1270 – אדמירל צרפת הראשון
אובר השני דה לונגבל – נהרג בקרב ימי ב-1283 לאורך חופי כתר אראגון
לואיס דה לה סרדה, נסיך פורטונה, 1341
ז'ורז' דה בובואר דה שאסטלו, 1420
אנדרה דה לאוואל-מונמורנסי, לורד של לואק וברון של רץ, 1437–1439
לואי דה בורבון, רוזן רוסיון, בן לא חוקי של שארל הראשון, דוכס בורבון, 1466–1486; 1463
פיליפ דה קאבוט, לורד של בריון רוזן שארני, 1525–1543
גאספאר דה קוליני השני, לורד של שאטיון-סור-לואן, 1552–1572
אונורה השני מסבויה, מרקיז וילאר, 1572–1578
ז'אן לואי דה נוגארה דה לה ואלט, דוכס אפרנון, 1587–1589
אנטואן דה ברישאנטו, מרקיז בובה-נאנגיז 1589–1592
שארל דה מונמורנסי, דוכס ראמוויל, 1596–1612
ז'אן ארמנד דה מייל, המרקיז השני מברזה, 1642–1646
לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר, 1737–1789
שארל הקטור ד'אסטיין, 1792 (הרפובליקה הראשונה)
לואי אנטואן, דוכס אנגולם, 1814–1830 (הרסטורציה הבורבונית)
המונרכיה של יולי, האימפריה הצרפתית השנייה
אלכסנדר פרדינן פארסבאל-דסשנה, 2 בדצמבר 1854
שארל ריגול דה ז'נוילי, 1864
הנרי השישי, מלך אנגליה מינה שני אריסטוקרטים אנגלים במהלך כהונתם של לואי דה קולאן ואנדרה דה לאבל-מונמורנסי.
לפיכך, הם לא הוכרו על ידי ממלכת צרפת.
ויליאם דה לה פול, הדוכס הראשון מסאפוק, 1424–1437 (בתקופת כהונתו של לואי דה קולאן)
אדוארד דה קורטני, 1439 (בתקופת כהונתו של אנדרה דה לאבל-מונמורנסי)
אדמת (שם מדעי: Rubella, שתרגומה הוא "אדום קטן", ומכאן שמה "אדמת"; או German Measles) היא מחלה הנגרמת בידי נגיף האדמת.
ילדים מחלימים ממנה בקלות רבה יותר ממבוגרים.
בנוסף, היא מסוכנת מאוד לעוברים.
לעיתים מבלבלים פריחה מזדמנת בצבע אדום עם מחלת האדמת אף שמחלת האדמת כיום, כשיש חיסונים, היא אירוע נדיר.
נגיף האדמת שייכת למשפחת ה-
זהו נגיף מבוסס RNA חד-גדילי העטוף במעטפת.
הוא אינו יציב בסביבה החוץ תאית ונהרס בקלות על ידי גורמים שונים כגון חום או חומרים כימיים.
נגיף זה נישא ומועבר על ידי המין האנושי בלבד ואינו נמצא במינים אחרים של בעלי חיים.
המחלה תוקפת בעיקר בחורף ובתחילת האביב.
האדמת תוארה לראשונה באמצע המאה ה-18. פרדריך הופמן נתן תיאור קליני ראשון של אדמת ב-1740, אותו תיאור אושר על ידי דה-ברגן (De Bergen) ואורלוב (Orlow) ב-1752. ב-1814, שיער ג'ורג' דה מאטון (George de Maton) שמדובר במחלה נפרדת מחצבת ומשנית (מחלות חום אחרות אשר גם הן תפרחת).
כל הרופאים הללו היו גרמנים, ולכן מכונה מחלה זו במקומות רבים בשם "חצבת גרמנית".
מאחר שארבעת הרופאים האלה היו גרמנים, נודעה המחלה בשם "Rötheln" (משמה בגרמנית - "Röteln").
מנתח צבאי אנגלי בשם הנרי ויל (Henry Veale) תיאר התפרצות של המחלה בהודו.
ב-1866 הוא טבע את השם האנגלי "Rubella" על פי הלטינית - "אדום קטן".
בשנת 1914 הוברר במחקרים שבוצעו במוחות של קופים כי מחלה זו מועברת על ידי נגיף, ורק בשנת 1938 נמצאה ההוכחה כי נגיף זה פוגע גם באדם, הנגיף עצמו זוהה ובודד לראשונה בשנת 1962.
בעבר התאפיינה המחלה במגפות שהתפרצו כל 5–9 שנים.
למשל, בשנים 1964–1965 נרשמו בארצות הברית 12.5 מיליון מקרי אדמת.
בישראל בשנות ה-70 הייתה המחלה אחת המחלות הוויראליות הנפוצות ביותר ובשנת 1972 הגיע היקף המקרים לשיא של 30,000 חולים, כלומר 548 חולים על כל 100,000 תושבים.
עקב כך הוחל בשנת 1973 לחסן את כל הבנות שהגיעו לגיל 12, כתוצאה מכך ירד היקף המקרים בשנה שלאחר מכן ל-31 חולים על כל 100,000 תושבים.
מאז חלה ירידה ניכרת בהיקף המקרים והממוצע היה 23 חולים על כל 100,000 תושבים.
בשנת 1988 שונתה מדיניות החיסונים וחיסון זה ניתן לכל ילד שהגיע לגיל 15 חודשים.
בעקבות התפרצות נוספת בשנים שלאחר מכן, שונה שוב בשנת 1994 לוח החיסונים והוחלט לחסן כל ילד פעמיים, בגיל 12 חודשים ובגיל 6 שנים, מאז השינוי ירד היקף המקרים מאוד, עד לחולה אחד על כל מיליון תושבים, כלומר כ-5 חולים בשנה בישראל.
באפריל 2015 הכריז ארגון הבריאות העולמי שאמריקה נקייה מאדמת.
נגיף האדמת מועבר מאדם לאדם על ידי פיזור טיפתי באוויר מהפרשות שמקורן במערכת הנשימה, מהפה מהאף או מהגרון, שנפלטים בשיעול או בהתעטשות.
קוטר פיזור הווירוס בהתעטשות אחת למשל, עולה על מטר וחצי.
אדמת יכולה להדביק כל אדם, בכל גיל, אך לא ניתן לחלות בה פעם שנייה, שכן ההידבקות בה בפעם הראשונה מחסנת את החולה לתמיד מפני הנגיף.
אדמת מדבקת ביותר מהשבוע שלפני הופעת התסמינים עד לשבועיים לאחר היעלמותם.
גם הלוקה בה באופן קל ללא תסמינים, "אדמת סמויה", עלול להדביק את האחרים.
כמו כן עובר יכול להידבק מאימו במהלך השליש הראשון של ההריון ולהדביק אחרים למשך מספר חודשים לאחר לידתו.
עם זאת, אדמת אצל אשה בהריון ב-40% מהמקרים עלולה לסכן את העובר, ולגרום לתסמונת אדמת מולדת.
לאחר חדירתו של הנגיף למערכת הנשימה הוא מתרבה ברקמות הלוע ובקשרי הלימפה האזוריות במשך 5 - 7 ימים, לאחר מכן פורץ הנגיף למחזור הדם בתהליך המכונה וירמיה ומתפשט בכל הגוף.
בנשים הרות - בשלב זה מדבק הנגיף את השליה ודרכה את העובר, הווירמיה חולפת ברגע הופעת הפריחה.
בסך הכול תקופת הדגירה של המחלה - היינו השלב בין ההדבקה ועד תחילת השלב הקליני שבו מופיעים הסימפטומים הראשונים של המחלה, נע בין 12 ל-23 יום, ולרוב הוא נמשך שבועיים.
משך המחלה הקליני נע בין 5 ל-7 ימים ומתחיל מרגע הופעת הפריחה, בזמן הפריחה החולים נחשבים למדבקים ביותר ולכן בשלב הזה נוהגים לבודד את החולים ממקומות הלימודים או העבודה, לאחר כשבוע כמות הווירוסים בחלל הלוע יורדת משמעותית ו-3 עד 4 ימים לאחר מכן החולים אינם נחשבים מדבקים יותר.
ניתן למצוא את הווירוס בצואה מ-4 ימים טרם הפריחה ועד 4 ימים לאחר סיומה, היינו במשך כ-11 עד 12 ימים.
כמו כן ניתן למצוא את הווירוס בחלל הלוע כשבוע טרם הופעת הפריחה ועד כשבוע לאחר העלמה, והחולים במחלה מדבקים במשך כל זמן המצאות הווירוס בלוע ובצואה ולא רק בזמן הופעת הפריחה.
כאשר יש חשש שמישהו חלה באדמת עקב הסימנים בבדיקתו הגופנית מאשרים את האבחנה בעזרת זיהוי נוגדנים כנגד הווירוס בבדיקת הדם שלו.
נוגדנים כנגד הווירוס יכולים להימצא בכל אחד שחוסן כנגדו, אך ניתן להבחין בין הדבקה ישנה לחדשה לפי סוגי הנוגדנים, ושיטה זו מאפשרת להבדיל בין זיהום בעבר הרחוק ובין זיהום שמתרחש כרגע.
בכמחצית מן מקרי ההדבקות באדמת אין תסמינים כלל, אולם גם כשאין תסמינים כלל המחלה עדיין מדבקת, כשנוצרים תסמינים הם כוללים:
פריחה ורודה בעור המתחילה בפנים ומתפשטת בכל הגוף, העור מתייבש ומתקלף
כאב ונפיחות בקשרי הלימפה שמאחורי האוזן, במפרקים ובאשכים
התסמינים נמשכים על פי רוב 3 - 4 ימים.
המחלה עלולה לגרום במקרים מסוימים לסיכונים הבאים:
דלקת של רקמת המוח, שכיחה ב-1:6000 מקרים, יותר שכיחה במבוגרים ובעיקר בנשים.
אירועי דימום עקב ירידה בכמות הטסיות, בעיקר בילדים, השכיחות היא 1:3000.
הידבקות באדמת במהלך 16 השבועות הראשונים של ההריון מסוכנת לעובר.
בעקבות הדבקה של אישה הרה באדמת יעברו הנגיפים דרך השליה אל העובר, ויגרמו להתפתחות מחלת אדמת מולדת.
בישראל, בעקבות הכללת החיסון נגד אדמת בשגרת החיסונים (בגיל שנה, בכיתה א' ובכיתה ו'), למעלה מ-90% מהנשים מחוסנות נגד אדמת.
נשים שמתכננות להיכנס להריון, או נשים בתחילת ההריון, נדרשות לבצע בדיקת דם לזיהוי נוגדנים לאדמת.
אצל כ-10% מהנשים, על אף שחוסנו בעבר נגד אדמת, רמת הנוגדנים תהיה נמוכה והן תידרשנה לקבל חיסון נוסף.
תוצאות הבדיקה לנוגדני אדמת הן כדלהלן (בהתאם להמלצות משרד הבריאות):
רמת נוגדנים גדולה מ-30 International Units) IU) מהווה חיסון מספק.
רמת נוגדנים של 15–30 IU אינה מספקת ולכן על האישה לקבל זריקת דחף.
רמת נוגדנים קטנה מ-15 IU מצביעה על היעדר חיסון.
טרם כניסה להריון תופנה האישה לקבלת חיסון.
במידה שהאישה כבר הרה, עליה לחזור על הבדיקה מדי חודש, על מנת לאתר כל נוכחות של נוגדנים מסוג IgM, שמצביעים על הדבקה במחלה.
אם האישה טרם נכנסה להריון, היא תקבל את החיסון לאדמת, ולאחר מכן מומלץ שתמתין כשלושה חודשים טרם הכניסה להריון (ישנן הוראות חדשות החולקות על כך).
החיסון לאדמת עלול לגרום לתופעות לוואי קלות שכוללות חום, הרגשה כללית רעה, כאב שרירים, ופריחה החל מהיום החמישי ועד ליום ה-12 לאחר החיסון.
במידה שהאישה כבר בהריון היא לא תוכל לקבל את החיסון, מאחר שמדובר בחיסון חי-מוחלש העלול להדביק בעצמו את העובר בנגיף.
אישה הרה שיודעת כי היא אינה מחוסנת נגד אדמת, חייבת להקפיד שלא להיות במגע עם כל אדם או ילד שחשוד כחולה באדמת, בפרט במהלך 16 השבועות הראשונים להריון.
על אישה הרה שאינה מחוסנת נגד אדמת ובאה במגע עם אדם חולה, לפנות בדחיפות לרופא.
הרופא ימליץ על בדיקות דם כדי לקבוע אם חלתה באדמת, גם לפני שהופיע סימן אופייני למחלה.
בהתאם לתוצאות בדיקות הדם ניתן יהיה להחליט על הצעדים הדרושים.
אם אירעה הדבקה (דבר שיתבטא בעליה ברמת הנוגדנים בדם), ייתכן שיומלץ על מתן זריקה של נוגדנים (Immunoglobulin) שיספקו לה הגנה מיידית לטווח הקצר (עד 6 ימים מהמגע).
זריקה זו מקטינה את הסיכון לפתח את המחלה.
הסיכון לעובר עקב הדבקה באדמת תלוי בשלב ההריון שבו התרחשה ההדבקה:
שליש ראשון – אצל אישה הרה שנדבקה באדמת במהלך השליש הראשון קיים סיכון של כ־90% להדבקה של העובר.
ככל שההדבקה מתרחשת מוקדם יותר כך עולה הסיכון לעובר.
לאחר השבוע העשירי להריון עדיין קיים סיכון משמעותי הנוגע לפגיעה בשמיעה או בראייה, שעלולה להתבטא רק בשלבים מאוחרים יותר בחייו של היילוד.
שליש שני – הדבקה בשבועות 14 - 15 להריון עלולה לגרום לבעיות ראייה או שמיעה אצל התינוק שיתבטאו רק בשלבים מאוחרים יותר של חייו.
שליש שלישי – לאחר השבוע ה-16 להריון הסיכון לעובר נמוך.
במידה שקיים חשש כי העובר נדבק במחלה, תופנה האישה לדיקור מי שפיר ולסקירת אולטרה סאונד, שמטרתה לאתר מומים העלולים להופיע בעקבות ההדבקה בנגיף האדמת.
אף אם לא נצפו ממצאים ברורים בסריקות, אין משמעות הדבר שהעובר שנדבק לא יפתח סימפטומים של המחלה לאחר לידתו.
נגיף האדמת הוא אחד הווירוסים המזיקים ביותר לרקמותיו של העובר.
הוא משפיע על כל הרקמות וגורם למומים מולדים רבים וכן למוות תוך רחמי של העובר, לידה מוקדמת או הפלה טבעית.
גודל הנזק הנגרם לעובר תלוי בשלב ההריון בו חלתה האם, ככל שההריון צעיר יותר כך מידת הנזק גדולה יותר.
85% מהתינוקות שאימם חלתה ב-3 החודשים הראשונים להריון יראו סימנים של תסמונת אדמת מולדת, בעוד שהדבקות האם לאחר השבוע 20 להריון תביא לנזקים לעובר בשכיחות נמוכה מאוד.
הסימן השכיח ביותר לתסמונת אדמת מולדת הוא החרשות, ולעיתים הוא יכול להיות הסימן היחידי, בעיקר במקרי ההדבקה בשלבי ההריון שאחרי החודש הרביעי.
פגמים שכיחים נוספים יהיו בעיות עיניים שונות, כגון: קטרקט, עין קטנה, יתר לחץ תוך-עיני ועוד; מומי לב שונים המתבטאים באנטומיה לא תקינה של המחיצות בין החדרים, שינויים במסתמים השונים ועוד; בעיות נוירולוגיות שונות כגון ראש קטן מהמצופה והפרעות קוגניטיביות שונות.
בנוסף ניתן למצוא צהבת מולדת, הגדלה של איברי הבטן, סימנים עוריים עקב דמם, שינויים בכמות טסיות הדם ובעיות בהשקעת סידן בעצמות.
אם המחלה מופיעה בחודש הראשון של ההריון, יש סיכוי של 50% שהעובר יפתח מומי לב, חירשות, פגיעה מוחית וקטרקט בעיניים.
בחודש השלישי של ההריון הסיכון פוחת לרמה של 10%, והוא יורד ופוחת עוד יותר בהמשך ההריון.
לפיכך, כל הנשים חייבות לעבור בדיקה יזומה שתאשר חיסון נגד נגיף האדמת, לפני ההיריון, או ממש בתחילתו, ולהתחסן במידת הצורך שלושה חודשים לפחות לפני הכניסה להריון.
אדמת הפכה נפוצה פחות עם יצירת החיסון בשנת 1969. החיסון דורש שתי מנות, בגיל ינקות ולפני גיל 11; בישראל, מרבית הילדים מחוסנים נגד אדמת בגיל שנה בערך, והמנה השנייה בגיל 6.
להקלה על התסמינים יש המשתמשים במשככי-כאבים דוגמת פרצטמול, איבופרופן, אספירין ודיפירון.
אדן עבדוללה עוסמאן נולד בשנת 1908 למשפחת בוקרים נוודים סומלית משבט האווייה , בבלט ואין, שבמחוז היראן במושבה "סומליה האיטלקית".
בגיל 14 אזרח איטלקי לקח אותו תחת חסותו ודאג שירכש השכלה, קודם בבית ספר עממי בעיר ביידואה, אחר כך בבית ספר כללי במוגדישו, אותו סיים בשנת 1931. עוסמאן עבד בהמשך כחובש ראשי ואחר כך צבר ניסיון ניהולי במשרדי הממשלה.
בשנת 1941 כשהבריטים כבשו את סומליה האיטלקית, חזר עוסמאן למחוז הולדתו בלט ואין ופתח עסק מסחרי.
פעילותו הפוליטית בימי השלטון הקולוניאלי
בפברואר 1944, הצטרף עוסמאן ל"מועדון הנוער הסומלי" (בהמשך שינתה המפלגה את שמה לליגת הנוער הסומלי), הפך לחבר בוועדת ההיגוי של המפלגה, וב-1946 מונה להיות מזכיר אזור בלט ואין של המפלגה.
ב-1951 מונה עוסמאן על ידי המועצה האזורית של חבל מודוג למועצה הארצית בה שירת ברציפות (עד פברואר 1956) כנציג של ליגת הנוער הסומלי.
ב-1953, התמנה עוסמאן לסגן הנשיא של המועצה הארצית.
בבחירות הכלליות של 1959 נבחר עוסמאן שוב כחבר האספה הלאומית, שבחרה בו שוב ליושב ראש.
עוסמאן שמר על משרה זו גם כאשר האספה המחוקקת הוסבה לאספת הנבחרים.
הכרזת העצמאות וכהונה כנשיא הראשון של סומליה
בתוקף תפקידו כיושב ראש אספת הנבחרים הכריז עוסמאן ב-1 ביולי 1960 על עצמאותה של הרפובליקה של סומליה לאחר איחוד הטריטוריות הצפונית (לשעבר סומלילנד הבריטית) והדרומית (לשעבר סומליה האיטלקית).
האספה הלאומית בחרה בו כנשיא זמני של הרפובליקה למשך שנה, וב-1961 בחרה בו שוב לאותו תפקיד למשך שש שנים.
אדן עבדוללה עוסמאן הקדיש את זמנו הפנוי ללימודי כלכלה, סוציולוגיה ומשפטים.
מלבד סומלית הוא דיבר גם איטלקית, אנגלית וערבית.
בבחירות לנשיאות של 1967 הובס עוסמאן על ידי עבדירשיד עלי שרמרקה.
תקופת נשיאותו הסתיימה ב-10 ביוני 1967.
קיבל בשלווה את תוצאות הבחירות ונכנס להיסטוריה כמנהיג הפוליטי הראשון של מדינה אפריקאית שהעביר את השלטון בדרך של שלום ליורש שנבחר באופן דמוקרטי.
בהתאם לחוקת הרפובליקה נהנה הנשיא היוצא מחברות לכל החיים באספה הלאומית הסומלית.
עוסמאן דער פעל כמדינאי ותיק בניסיונות לבסס שלום מתמשך בסומליה.
אולם היציבות והשלום בארצו לא החזיקה מעמד לזמן רב.
הנשיא שרמרקה נרצח ב-15 באוקטובר 1969 על ידי שומר ראש וב-21 באוקטובר מפקד הצבא, הגנרל מוחמד סיאד בארה עלה לשלטון באמצעות הפיכה צבאית, מבלי שייתקל בהתנגדות כלשהי.
עוסמאן לא שיתף פעולה עם המשטר הדיקטטורי החדש ונסוג מן החיים הציבוריים.
בשנת 1990 כשארצו עמדה בסף האנרכיה, נמנה עבדוללה עוסמאן עם 100 פוליטיקאים שחתמו על עצומה שבה הביעו דאגה לגבי ההרס, הרציחות והעתקות האוכלוסין שליוו את מלחמת האזרחים.
הוא נעצר יחד עם עוד 50 אחרים בפקודת משטרו של מוחמד סיאד בארה.
שוחרר אחרי נפילתו של בארה בינואר 1991 ומאז חי רוב הזמן בחוותו בג'נאלה בדרום סומליה.
ב-8 ביוני 2007 הוא נפטר בבית חולים בניירובי שבקניה, בגיל 99.
ממשלת המעבר הפדרלית של סומליה בראשות עבדוללהי יוסוף אחמד הכריזה אחרי מותו 21 ימי אבל לאומי וארגנה הלוויה ממלכתית.
היא החליטה גם לקרוא לשדה התעופה הבינלאומי של מוגדישו "אדן עדה", לפי כינויו.
עוסמאן השאיר שמונה ילדים עם נכדים ונינים.
בנו, ד"ר עוסמאן אדן עבדוללה, הוא רופא וגנטיקאי והיה פעיל בתנועת המחאה נגד כנופיות הטרור שזרעו הרס וחורבן בסומליה.
אדמת הפסיעה של השטן הוא שמה העממי של חלקה עגולה ושוממת, בקוטר של כ־12 מטרים, המצויה באחד היערות בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית.
במאה השנים האחרונות, לפחות, לא צומח דבר בחלקה.
אגדות אורבניות רבות מיוחסות למקום זה בקהילות המקומיות שקרובות אליו.
הן כוללות היעלמות של חפצים המונחים בעיגול במהלך הלילה, וחוויות מוזרות אשר קורות לאלו הנשארים במקום בשעת לילה.
האגדות מספרות כי זהו המקום בו השטן עצמו עולה מן הגיהנום, ובו הוא "פוסע במעגלים, זומם תוכניות רשעות חדשות וצרות למין האנושי".
כך כתב בשנת 1949 ג'ון ויליאם הארדן (1985–1903), תושב גרינסבורו שבצפון קרוליינה, שהוא במקצועו כתב, תחקירן, עורך, סופר, יועץ לממשלת צפון קרוליינה, ומייסדה של חברת יחסי הציבור הראשונה במדינה.
הארדן הוסיף ואמר: "ככל הידוע, נפש אדם לא נשארה במקום למשך הלילה על-מנת להפריך טענה זו".
אך למעשה אנשים נשארו לישון במקום במשך הלילה, ללא כל הפרעה.
אֶדֶן (נקרא גם אֶדֶן מְסִילָּה) הוא גוף תיבתי קשיח המשמש כבסיס לפסי רכבת.
לרוב מונחים האדנים בניצב לכיוון הפסים בצפיפות שונה בהתאם לצורך, ומחברים ביניהם כך שהמרחק בין הפסים נשמר קבוע לכל אורך המסילה.
כמו כן מעבירים האדנים את הלחץ המופעל על הפסים אל המצע שעליו מונחת המסילה ומפזרים אותו על שטח גדול יותר מאשר שטח הפסים עצמם, ועל ידי כך תורמים לייצוב המסילה ולעמידותה בפני הלחצים והמעמסים שנגרמים בעת מעבר רכבת על הפסים.
האדנים עצמם מונחים על גבי רבד שעוטף אותם מכל הכיוונים, מייצב אותם ומונע את תזוזתם, וכן מאפשר ניקוז מים ומספק שיכוך זעזועים.
בארץ ישראל השתמשו בעבר באדנים שיוצרו מעץ, אך כיום כמעט כל האדנים בשימוש רכבת ישראל מיוצרים מבטון ורק במקרים מיוחדים משתמשים גם באדני עץ או באדני פלדה.
אדני עץ עשויים בדרך כלל מעץ קשה שעבר תהליכי חיטוי ושימור נגד מזיקים.
בעבר זה היה חומר הגלם העיקרי ליצור אדנים.
משקל נמוך יחסית המקל על שינוע למקום הנחת המסילה
קל לעיבוד ולעיצוב (בעיקר כאשר יש צורך באדנים בעלי צורה מורכבת, למשל במסוטים)
לעומת זאת לעץ יש גם מספר חסרונות:
נוטה להירקב, בעיקר בנקודות המגע עם המסילה ובמיוחד בסביבה לחה
חוזק מכני נמוך לעומת פלדה או בטון
מתעוות בעקבות שינויי טמפרטורה ולחות קיצוניים
דורש תחזוקה למניעת פגיעה של מזיקים אוכלי עץ
כיום אדני עץ משמשים בעיקר במקרים שיש צורך באדנים בעלי צורה מיוחדת, למשל במסוטים ובהצטלבויות.
אדני בטון מיוצרים מבטון מזוין על ידי יציקה לתבניות שמכילות חיזוקי ברזל וכן את התושבות אליהן מתחברים הפסים.
באופן הזה ניתן לייצר אדנים בכמויות גדולות ובמהירות תוך הבטחת דיוק מרבי בקביעת המרחק בין הפסים.
כיום מרבית האדנים מיוצרים מבטון.
חוזק מכני גבוה המאפשר לתמוך ברכבות כבדות ומהירות
כמעט שלא מושפע משינויי טמפרטורה או לחות
משקל גדול המקשה על שינוע וכמעט שלא מאפשר הנחת מסילה ללא ציוד מכני כבד
חוסר גמישות הגורם לשבירת אדנים במקרה של שימוט או תאונה (עץ יכול לספוג מכות בלי להישבר)
אדני פלדה מיוצרים על ידי מכבש ומשמשים בעיקר למסילות צדדיות, למסילות צרות או למסילות זמניות.
התכונות המכניות שלהם לא מאפשרות שימוש במסילות המיועדות למהירויות גבוהות, שכן הם כמעט חסרי יכולת לשכך זעזועים.
משקל נמוך המאפשר הנחת מסילה באופן ידני
סיבות להימנעות משימוש באדני פלדה:
מחלידים במהירות, בעיקר בנקודות המגע עם המסילה
דורשים תחזוקה והחלפה לעיתים קרובות
בשנים האחרונות נכנסים לשימוש אדנים מחומרים סינתטיים - פלסטיק וגומי.
אדנים אלו מיוצרים בדרך כלל ממיחזור של פסולת פלסטיק וגומי ואמורים לשלב את היתרונות של אדני הבטון - חוזק, יציבות ועמידות לתנאי הסביבה, עם היתרונות של אדני עץ - גמישות, שיכוך זעזועים ורעש ומשקל נמוך.
כמו כן השימוש בחומר ממוחזר תורם לאיכות הסביבה, מה גם שתהליכי החיטוי והשימור של אדני העץ משתמשים בחומרים רעילים הנפלטים מהאדנים לסביבה.
קיימות מסילות ללא אדנים בכלל, כמו מסילות של רכבות קלות הנבנות על גבי יציקת בטון רצופה ועבה המכילה בתוכה את תושבות הפסים.
שיטה זו אפשרית גם בהקמת מסילות רכבת רגילות, אך יש לה מספר בעיות:
כמויות הבטון הדרושות מייקרות מאוד את עלות הקמת המסילה
העדרם של אדנים ורבד מגביר את הרעש ואת הזעזועים בסביבת המסילה
זמן ההתייבשות של רצועת הבטון ארוך והחלפת מסילה קיימת למסילה מסוג זה דורשת את השבתת המסילה לתקופה ארוכה
יתרונות השיטה הן חוזק, דיוק ועמידות גבוהים במיוחד המאפשרים תנועת רכבות מהירות ותחזוקה קלה וזולה בהרבה מאשר תחזוקת מסילות רגילות.
כאשר נדרש שיכוך רעש וזעזועים, ניתן לצקת את רצועת הבטון על גבי מצע של חומר גמיש יותר שמסוגל לספוג את הזעזועים.
חיבור המסילה לאדני עץ או פלדה נעשה על ידי הנחת לוחיות פלדה על האדן משני צידי הפס כך שקצותיהן מונחות על שולי הפס וקיבוען אל האדן באמצעות ברגים או יתדות.
במקרה של אדני בטון או פלסטיק, האדן מכיל תושבות לפסים, הפסים מונחים במקומם ומוצמדים באמצעות תפסי פלדה המתחברים בברגים לתושבת.
בכל המקרים יש צורך ביישור הפסים ובקיבוע המרחק המדויק ביניהם לפני הידוק סופי של החיבור בין האדנים והפסים.
לאחר החיבור, שומר האדן על המרווח הנכון בין הפסים.
אדני עץ משמשים בשנים האחרונות כאלמנט עיצובי בגינות ובבתים.
השימוש העיקרי הוא לתחימת ערוגות או כתמיכה לצורך הגבהת פני הקרקע, אך משתמשים בהם גם לבניית מדרגות, משטחי עץ או ריהוט גן.
האדנים המשמשים לצרכים אלו מגיעים בדרך כלל ממסילות שהוחלפו כחלק מאחזקת הקו או נסגרו ופורקו.
בישראל בשנים אחרונות התמעטו מאוד מקורות אלו כאשר רובן המוחלט של המסילות הישנות כבר שודרגו.
הבעיה העיקרית בשימוש זה היא השימוש בחומרי חיטוי ושימור רעילים כחלק מייצור האדנים ואחזקתם, שפליטתם לסביבה עלולה לגרום לזיהום הקרקע ולפגיעה בבריאות המשתמשים בהם.
אדן מיקאל וולטר אזאר הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי.
אזאר התחיל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון ליל אליו הוא עבר בגיל 14. בשנת 2007 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
בעונת שיחק רק 4 משחקים בהם לא כבש.
בעונת הרשים בהרבה ועזר לקבוצה לסיים במקום 5 שהוביל למוקדמות הליגה האירופאית בעונה זאת גם זכה בשחקן הצעיר של השנה בצרפת וזאת הייתה הפעם הראשונה שבתואר זה זוכה שחקן זר.
עונה לאחר מכן הרשים עוד יותר עם מאזן של 10 שערים ו-9 בישולים ב-49 משחקים בכל המסגרות.
גם בשנה זאת זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה בצרפת וגם זכה לשחקן החודש של מרץ 2010 והיה חלק מנבחרת השנה בליגה.
בשנת 2011 זכה עם ליל באליפות הליגה הצרפתית.
ביוני 2012 חתם אזאר במועדון הכדורגל האנגלי צ'לסי מהפרמייר ליג, תמורת סכום של 32 מיליון ליש"ט.
ב-19 ביולי 2012 הוא כבש שער במשחק הבכורה שלו במדי צ'לסי, בניצחון 2–4 על סיאטל סאונדרס מה-MLS במשחק ידידות.
את הופעת הבכורה הרשמית שלו ערך אזאר בהפסד 2–3 למנצ'סטר סיטי במגן הקהילה.
אזאר הסתגל במהרה לסגנון המשחק האנגלי ובמשחקו הראשון בליגה בישל וסחט פנדל נגד וויגאן.
במחזור השני בישל פעמיים וסחט עוד פנדל ובמחזור השלישי כבש את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 0–2 על ניוקאסל יונייטד, ובישל שער נוסף לפרננדו טורס.
בסך הכל כבש בעונתו הראשונה בקבוצה 13 שערים בכל המסגרות, וזכה עם צ'לסי בליגה האירופית.
בעונת כבש אזאר 17 שערים בכל המסגרות, ונבחר לכדורגלן הצעיר של השנה באנגליה.
בעונת 2014/2015 אזאר כבש 14 שערים ועזר לצ'לסי לזכות באליפות הפרמייר ליג.
באותה עונה זכה אזאר בתואר שחקן העונה בפרמייר ליג.
בעונה שלאחר מכן רשם יחד עם צ'לסי ירידה ניכרת ביכולת, בה סיימה הקבוצה במקום העשירי.
בעונת 2016/17 היה שותף משמעותי בזכייתה של צ'לסי בפרמייר ליג.
ב-7 ביוני 2019 הודיעה ריאל מדריד על החתמתו של אזאר בקבוצה לחמש שנים תמורת 100 מיליון יורו.
את הופעת הבכורה שלו במדיה ערך ב-14 בספטמבר כאשר עלה כמחליף בדקה ה-60 בניצחון 3:2 על לבאנטה, ואת שער הבכורה שלו כבש ב-5 באוקטובר בניצחון 4:2 על גרנאדה ובנוסף בישל במדים הלבנים.
בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות הלה ליגה אך נעדר מרובה בשל פציעות מהן סבל.
גם בעונתו השנייה סבל מפציעות רבות, ובסך הכל בשתי עונות בריאל מדריד ערך אזאר 43 הופעות בכל המסגרות.
ב-3 ביוני 2023 הודיעה ריאל מדריד על שחרורו מהקבוצה.
ב-10 באוקטובר 2023 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
עד 2008 היה חלק מנבחרת הנוער של בלגיה.
לאחר שעבר את גיל הנוער היה חלק מנבחרת בלגיה עד גיל 19 וב-2009 זומן לראשונה לסגל הנבחרת לקראת משחק הידידות של הנבחרת נגד צ'כיה ב-12 באוגוסט 2009, ובמשחק זה גם קיים את הופעת הבכורה שלו כאשר עלה כמחליף.
ב-7 באוקטובר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–4 על קזחסטן.
במונדיאל 2014 בישל אזאר שני שערים בשלב הבתים, והיה שותף להגעתה של נבחרת בלגיה לרבע הגמר, בו הפסידה 0–1 ל.
במונדיאל 2018, כבש אזאר שלושה שערים.
במונדיאל זה הגיעה נבחרת בלגיה עד שלב חצי הגמר בו הודחה על ידי צרפת לאחר שהפסידה 0–1. במשחק על המקום השלישי, בו כבש אזאר את שערו השלישי, ניצחה בלגיה את אנגליה בתוצאה 0–2 וסיימה את המונדיאל במקום השלישי.
ב-24 במרץ 2019, במוקדמות יורו 2020, במשחק בלגיה נגד קפריסין ערך אזאר את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
ב-7 בדצמבר 2022 הודיע על פרישה מהנבחרת.
ב-10 באוקטובר 2023 הודיע על פרישה מכדורגל.
אזאר נולד בלה לובייר שבדרום בלגיה, אך גדל בעיירה קטנה במחוז ולוניה.
שניים מאחיו, תורגן וקיליאן, גם הם כדורגלנים מקצוענים.
הוריהם, קארין ותיירי, היו אף הם כדורגלנים בעברם.
בשנת 2012 חתם אזאר על חוזה חסות עם נייקי.
הוא הופיע לפרסומת עבור הנעל "Nike Green Speed II" החדשה לצד מריו גצה, ת'יאו וולקוט, ראהים סטרלינג, כריסטיאן אריקסן וסטפן אל שעראווי בנובמבר 2012.
אדן לכנר (בהונגרית: Lechner Ödön; 27 באוגוסט 1845 – 10 ביוני 1914) היה אדריכל הונגרי.
נודע במיוחד בשל סגנונו, סגנון הזצסיון ההונגרי המקורי, השואב את מקורותיו מאר נובו פריזאי, יוגנדסטיל גרמני ומהזצסיון הווינאי, יחד עם השפעות מטורקיה ופרס ואמנות מדיארית הונגרית-עממית.
בנייני הציבור אשר תכנן במפנה המאה העשרים נדמים לארמונות מקושטים בסגנון המשלב מזרח ומערב וניכרים בעבודות השימוש בפרזול בברזל (חומר חדש באותה עת) ובאריחי טרה קוטה מזוגגים המופיעים בעיקר על גבי הגגות ושואבים את עיצובם מאדריכלות עממית.
מקבץ המבנים שתכנן הוצעו ב-2008 על ידי הונגריה להכלל כאתר מורשת עולמי.
אחד מתלמידיו ועובדי משרדו היה מרצל קומור האדריכל ההונגרי-יהודי שנרצח בשואה והאדריכל ההונגרי-יהודי אף הוא, דז'ה יאקאב.
לכנר נולד בבודפשט והתחנך בברלין.
לאחר סיום לימודי האדריכלות נסע לסיור לימודי באיטליה, שארך כשנה.
לאחר שחזר לבודפשט ב-1869 השתתף בתנופת הבנייה שאפיינה את הקמת השדרות המרכזיות של פשט במסגרת שותפות עם האדריכל גיולה פרטוש.
לאחר מות רעייתו ב-1875 נסע לפריז ושהה שם כשלוש שנים במסגרתן התוודע לרעיונות האר נובו.
ב-1889, לאחר כעשור של עבודה בהונגריה, במסגרתו תכנן את בתי העירייה של סגד, של נאג'בצ'קרק (כיום זרניאנין בסרביה) ושל קצ'קמט, נסע למסע בלונדון.
לאחר חזרתו מלונדון ב־1890 החל לכנר לשלב בתכנוניו יותר מוטיבים עממיים-הונגריים ומזרחיים.
הוא יצר קשר עם מפעל האריחים של ואריחי הטרה קוטה המזוגגים היו לסימן היכר שלו.
ב־1896 פירק סופית את שותפותו עם פרטוש.
באותה שנה תכנן את אחד מגולות הכותרת של עבודתו, מוזיאון האמנות השימושית בבודפשט, כמו כן הקים באותה שנה את המועדון האלגנטי להחלקה על הקרח בפארק העירוני של בודפשט העשוי בעיקר ברזל וזכוכית.
יחד עם מבני המוזיאון לגאולוגיה בבודפשט (1896–1899) ובנק הדואר לחסכון (Postatakarékpénztár; 1899–1902) מהווה קבוצת מבנים זו את פסגת יצירתו המקורית וסגנונו הייחודי.
סגנונו, כפי שבא לידי ביטוי בקבוצת מבנים זו בפרט, מתאפיין בעיטורים השואבים את השראתם מן המזרח התיכון, שילובי צבעים עזים, שימוש נועז בחומרים כברזל וזכוכית בנוסף לאריחי הטרה קוטה המזוגגים והעדר קווים ישרים, המקנה למבנים איכות "טבעית" כשל צמחים.
עקב מאפיינים אלה זכה לכנר לכינויו "גאודי ההונגרי".
ב־1912 תכנן את כנסיית סנט לסלו בסאות' נורווק, קונטיקט, בארצות הברית.
כמו כן עבד בערוב ימיו בפרסבורג (דאז בהונגריה כיום ברטיסלאבה, סלובקיה) והקים בה את "הכנסייה הכחולה" והקומפלקס המקיף אותה.
עבודתו המאוחרת מתאפיינת בחזרה לקווים נקיים עם פחות קישוטים ועיצוב פונקציונלי ומודרני יותר.
אדמונד יוזף פון הורבאט (Edmund Josef von Horváth; 9 בדצמבר 1901 - 1 ביוני 1938) היה מחזאי וסופר יליד האימפריה האוסטרו-הונגרית, שכתב בשפה הגרמנית.
הוא ביכר את הנוסח ההונגרי של שמו הפרטי ופרסם תחת השם אדן פון הורבאט (Ödön von Horváth).
הורבאט נולד ברייקה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בקרואטיה.
הוא היה בנם הצעיר של הדיפלומט האוסטרו-הונגרי ד"ר אדמונד (אדן) יוזף הורבאט ושל מריה לולו הרמינה הורבאט לבית פרהנל (Prehnal), משפחה אוסטרו-הונגרית של אנשי צבא.
ב-1902 עברה המשפחה לבלגרד, ומשם ב-1908 לבודפשט, שם למד הורבאט תחילה בביתו עם מורה פרטי בשפה ההונגרית.
ב-1909 קיבל אביו תואר אצולה - לשם משפחתו נוספה התחילית "פון" (von) בגרמנית והסופית-h בהונגרית - והוצב במינכן, אולם אדן נותר בבודפשט, ונשלח להמשך לימודיו לפנימיה הקתולית Rákóczianum.
ב-1913 הצטרף לבסוף להוריו, והחל לראשונה ללמוד בשפה הגרמנית.
הוא עקר עם משפחתו לברטיסלאבה, בהמשך שוב לבודפשט, ולבסוף, כאשר הוריו חזרו למינכן, נותר בווינה תחת חסותו של דודו יוזף פרהנל.
בווינה המשיך את חוק לימודיו בבית ספר פרטי, וב-1919 קיבל את תעודת הבגרות.
עוד באותה שנה הצטרף להוריו ב-Murnau am Staffelsee שליד מינכן, והחל בלימודי פסיכולוגיה, ספרות, תיאטרון ואמנות באוניברסיטת מינכן, שאת ספסליה חבש עד שנת הלימודים 1921/22.
הורבאט החל לכתוב בשנת 1920, עוד כשהיה סטודנט.
הוא עזב את האוניברסיטה בראשית 1922 - בלי שהשלים את חוק לימודיו - ועבר לברלין.
מאוחר יותר התגורר בזלצבורג וב-Murnau am Staffelsee בבוואריה עילית.
ב-1931 זכה לצידו של אריק רגר בפרס קלייסט.
ב-1933, בראשית ימי שלטון הנאצים בגרמניה, עקר לווינה.
בעקבות האנשלוס ב-1938, היגר הורבאט לפריז.
הוא נהרג כתוצאה מפגיעתו של עץ, שנפל בשדרות שאנז אליזה מול תיאטרון Marigny בזמן סופת רעמים.
אדן פון הורבאט נקבר בבית הקברות Saint-Ouen בצפונה של פריז.
ב-1988, שנת החמישים למותו, הועברו שרידי גופתו לווינה, ונקברו מחדש בבית הקברות Heiligenstädter Friedhof.
עבודתו של הורבאט עסקה בעיקר בתרבות פופולרית, בפוליטיקה ובהיסטוריה.
הוא ניסה להתריע מפני הפשיזם וסכנותיו.
בין יצירותיו הידועות ביותר נמנה הרומן Jugend ohne Gott (Youth Without God).
ברומן מתוארים הנעורים בגרמניה הנאצית מנקודת ראותו של מורה ממורמר, שבתחילה היה בעצמו אופורטוניסט, ומאוחר יותר עומד חסר אונים אל מול התעמולה הנאצית הגזענית והמיליטריסטית בה נשטפים תלמידיו יחד עם האוכלוסייה כולה.
לבסוף מאבד המורה את עבודתו, אולם שומר על זהותו.
יצא לאור בעברית בשם "נעורים ללא אל" בהוצאת עם עובד בשנת 2017.
המלחין הבריטי מייקל טיפט השתמש בשם הרומן של הורבאט "בן זמננו" Ein Kind unserer Zeit (A Child of Our Time) בכותרת האורטוריה שלו (1941-1939), אותה הלחין במהלך מלחמת העולם השנייה.
מחזהו של הורבאט "דון ז'ואן חוזר מהמלחמה" ראה אור בשנת 1987 בהוצאת המרכז הישראלי לדרמה שליד "בית צבי".
מחזהו "קזימיר וקרולינה" יצא לאור בהוצאת מודן.
הרומן "הקרתן הנצחי" שכתב יצא לאור ב-2021 בהוצאת אפרסמון.
אדנאן זאחירוביץ' (בבוסנית: Adnan Zahirović; נולד ב-23 במרץ 1990) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת הקשר.
זאחירוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צ'ליק זניצה.
ב-2 באוגוסט 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד אף קיי סראייבו.
ב-10 בדצמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה בתיקו 2-2 נגד .
בינואר הצטרף לספרטק נלצ'יק הרוסית ל-3 וחצי שנים.
ב-2 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-1 נגד קריליה סובייטוב סמרה.
ב-3 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד זניט סנקט פטרבורג.
בפברואר הושאל לחצי עונה לדינמו מינסק, וב-1 באוגוסט 2013 חתם בבוכום הגרמנית תמורת 100 אלף אירו.
בבוכום לא הצליח להשתלב ובמהלך אף הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-17 ביולי 2015 חתם בהפועל עכו הישראלית.
ב-3 בפברואר 2016 שוחרר מהקבוצה וכעבור זמן קצר חתם בז'לייזניצ'אר סרייבו.
לאחר כחצי שנה בלבד עבר לר.נ.ק.
ספליט, אך לא הצליח להשתלב במועדון, ובדצמבר 2016 לאחר שרשם שתי הופעות ליגה בלבד, שוחרר מהמועדון.
אדמת הפקר היא סדרת דרמת-מתח ופעולה ששודרה בערוץ AMC מ-15 בנובמבר 2015 ועד 6 במאי 2029 למשך שלוש עונות.
הסדרה תוארה כ"סדרת אמנויות לחימה מדע בדיונית בהילוך גבוה", והיא מבוססת באופן רופף על האגדה הסינית "המסע למערב".
הסדרה עוסקת בסיפורם של סאני, הלוחם הגדול ביותר באדמת הפקר, ואם-קיי, ילד בעל כוחות מיוחדים.
הסדרה מציגה ארץ ששרויה במלחמת אזרחים עמוקה ועקובה מדם.
אדמת הפקר היא ארץ אשר מונהגת על ידי שבעה ברונים אשר שולטים בשטח ויש להם צבא.
הברונים מרבים להילחם אחד עם השני בניגוד למטרתם האמיתית לסדר בארץ.
לברונים יש עוזרים אישיים שהם גם מנהיגי הצבא או הלוחמים המצטיינים.
מחוץ לאדמת ההפקר ישנה ארץ בשם אזרה, שלא ידוע מה יש בה בשלב זה של הסדרה.
הבן אדם היחידי שיכול להוציא מאדמת ההפקר הוא סוחר שנקרא מלך הנהר, אשר מאוד קשה להגיע אליו ולעשות איתו עסקאות.
העונה הראשונה של הסדרה הסתיימה ב-20 בדצמבר 2015, והיא חודשה לעונה שנייה בת עשרה פרקים שהחלה בשידור ב-19 במרץ 2017.
הברונים אוסרים את השימוש בנשק חם ולכן כל מי שנוכח באדמת הפקר נאלץ לבחור בין שתי האופציות הבאות:
להיות עבד לברון אשר יחזיק בו ראשון.
להיות לוחם בשביל הברון אשר מחזיק בו.
הלוחם מקבל נשק בשלבי האימונים וכאשר הוא מסיים את האימונים הוא רשאי להסתובב עם נשק.
מחוץ לשטחי הברונים כולם יכולים להסתובב עם כלי נשק.
כדי להפוך לברון, על תושב הארץ להרוג את הברון אשר הוא רוצה להחליף.
קווין, אחד מהברונים, מחזיק בצבא קליפרים (לוחמים) ובראשם סאני - הקליפר החזק ביותר.
לאחר שהביס קבוצה של נוודים שגנבה סחורה מהברון שלו, הוא פוגש ילד בשם אם-קיי, ומגלה שהברונית הידועה בתור "האלמנה" ניסתה להשיג אותו בגלל כוחו המיוחד.
סאני הביא את אם-קיי למבצר של הברון קווין, ושם הם גילו את כוחו המיוחד.
סאני גילה שאם-קיי בא מהארץ השכנה, אזרה, בגלל תליון עם סמל כמו הסמל שעל המצפן שהיה לסאני מהילדות, ואם-קיי הסביר לסאני מה המקום הזה.
באותו זמן לסאני הייתה חברה (וייל) שנכנסה להריון ממנו, וסאני ניסה לעשות הכל על מנת לצאת מאדמת הפקר ולחיות חיים טובים יותר.
סאני החליט לאמץ את אם-קיי בתור הקולט (תלמיד) שלו ולעזור לו לשלוט על כוחו, ועל מנת להיעזר בו כדי לברוח מאדמת הפקר.
לבסוף, תוכניותיו של סאני כשלו: הוא נכלא על ידי מלך הנהר (לאחר שהוא הבין כי סאני רימה אותו כדי שהוא יעזור לו לברוח מאדמת הפקר), המתכנן למכור אותו למרבה במחיר, בעוד שאם-קיי הובס על ידי נזירים ונחטף בעזרת משאית שלא ידוע לאן נסעה.
דניאל וו - סאני, הקליפר (לוחם) החזק ביותר בכל אדמת הפקר וריג'נט (מנהיג) צבאו של הברון קווין.
אורלה בריידי - אשתו הראשונה של קווין.
שרה בולגר - ג'ייד, אהובתו של ריידר ואשתו של קווין.
אראמיס נייט - אם-קיי, הילד מאזרה שכולם מחפשים אחריו בגלל כוחו המיוחד, לעת עתה הקולט (תלמיד) של סאני.
אמילי ביצ'ם - מינרווה, הברונית החדשה באזור, ידועה בתור האלמנה.
לוחמת מיומנת המתמחה בשימוש בחרב.
אוליבר סטארק - ריידר, בנו היחיד של קווין ויורשו המשוער.
מדלין מנטוק - וייל, רופאה.
היא וסאני מקיימים מערכת יחסים בסתר.
אלי יואנידס - טילדה, הבת של האלמנה, לוחמת.
במהלך העונה התפתח קשר בינה לבין אם-קיי.
מרטון קסוקס - קווין, הברון החזק ביותר באדמת הפקר, קליפר לשעבר.
AMC המפיקה, הורתה לבמאים אלפרד גוף ומיילס מילר לצלם רק 6 פרקים ארוכים באורך של כשעה.
ובסוף שנת 2015, יצאה AMC עם פרק הבכורה של הסדרה.
אדן שוחט (נולד ב-1 באוקטובר 1977) הוא יזם סדרתי ומשקיע הון סיכון ישראלי, שותף-מנהל בקרן אלף (Aleph).
בשנת 2007 ייסד את חברת פייס.
קום (Face.com) שנמכרה לפייסבוק, ולאחר מכן היה שותף בקרן ג'נסיס.
אדן שוחט נולד בקיבוץ רוחמה ועבר בגיל 3 לניגריה יחד עם משפחתו, במסגרת עבודתו של אביו, בהמשך התגורר תקופה קצרה בליבריה, וכשחזר עם משפחתו לארץ תכנת משחקי נינטנדו.
בגיל 16 הוא החל את דרכו היזמית כשייסד עם אביו את Shells Interactive, שפיתחה מערכות בסביבת תלת-ממד והפצת תכנים אינטראקטיביים באינטרנט.
ב-2004, כשמלאו לו 27, שימש כמייסד שותף של שתי חברות: הראשונה, חברת התוכנה הארגונית אטרנטי (Aternity), המפתחת מערכת לניטור השימוש באפליקציות במחשבים בארגונים גדולים.
החברה נמכרה ב-2016 על פי הערכות בעבור כ-60–70 מיליון דולר; השנייה, חברת האלגו-טריידינג Delavenne Enterprises.
קום (Face.com) המפתחת טכנולוגיה לזיהוי פנים.
מאוחר יותר, ב-2012, כיו"ר החברה היה מעורב במכירת החברה לפייסבוק, בסכום שהוערך בין 60 ל-100 מיליון דולר.
קום נבחרה כ"אקזיט של שנת 2012" על ידי Europas.
בשנת 2010 הצטרף כשותף מלא לקרן ההון סיכון ג'נסיס (Genesis Partners), והיה לשותף הצעיר ביותר בתעשיית הון הסיכון בישראל.
לאחר 3 שנים בהן הוביל השקעות בחברות Riskified, monday.com ו-Joytunes, פרש שוחט משותפותו בקרן, אך המשיך לכהן בדירקטוריונים של הסטארטאפים.
מרבית השקעותיה של קרן הון הסיכון ג'נסיס פרטנרס IV נרכשו בשנת 2019 על ידי קרן אינסייט פרטנרס.
במסגרת תפקידו בג'נסיס היה ממייסדי The Junction, מאיץ סטארטאפים ומתחם עבודה משותף.
שוחט היה אחראי התוכן במתחם, שכלל הרצאות ומפגשי העשרה בתחומי אינטרנט.
במאיץ התפתחו עשרות חברות מובילות לאורך השנים כגון ClarityRay, AppsFlyer, Houseparty (שנרכשה על ידי Yahoo) ו-KitLocate (שנרכשה על ידי Yandex).
לאחר פרישתו מג'נסיס, הקים שוחט את Aleph, קרן הון סיכון חדשה בשותפות עם מייקל אייזנברג.
הקרן הראשונה גייסה 154 מיליון דולר.
באפריל 2016 הצטרף לקרן אלף אהרון רוזנסון כשותף שלישי.
בספטמבר 2016 הכריזה אלף על גיוס קרן שנייה, בשווי 180 מיליון דולר.
בשנת 2014 הוכרז שוחט כמשקיע השנה על ידי מגזין גיקטיים.
שוחט מעורב במגוון מיזמים חברתיים וקהילתיים על בסיס התנדבותי שנועדו לתמוך בקהילת היזמים בישראל.
לאורך השנים הוא שימש כמנטור בתוכניות ופרויקטים שונים.
בשנת 2004 ייסד יחד עם אילן גרייצר, נמרוד להבי וגילי צגלה את Geekcon, ארגון ללא מטרת רווח המיועד לקידום יצירתיות וחדשנות.
מאז מתכנסים מדי שנה מאות מדענים, ממציאים, יזמים ואמנים מישראל ומחו"ל למרתון טכנולוגי בן שלושה ימים, בו הם בונים מוצרים חסרי תכלית שכל מטרתם לפתח את היצירתיות.
נכון ל-2016, נערכים חמישה אירועי גיקון בשנה כאשר כל אחד מתרכז בנושא אחר - מרפואה ועד איכות הסביבה ובעלי חיים.
נכון לספטמבר 2016, תרמה הפלטפורמה ליצירתן של מספר חברות סטארט-אפ ישראליות, ולפעילות עסקית של מעל 160 מיליון.
בנובמבר 2014, פרסם שוחט את "רשימת האנג'לים", רשימה פומבית הניתנת לעריכה בה מפורטים פרטיהם של מעל ל-150 משקיעים (אנג'לים), לצד פרטי הקשר שלהם, והתחומים בהם הם משקיעים.
שוחט הוא חלק מחבר הנאמנים של Bankinter Innovation Foundation, המארגנים של Future Trends Forum, אשר מורכב משלושים מכוני המחקר המובילים בעולם בתחומי המדע והטכנולוגיה.
כמו כן, שוחט משמש כמרצה בתוכנית Zell ליזמות, של המרכז הבינתחומי הרצליה (IDC), וחבר דירקטוריון ברמות, חברת מסחור הטכנולוגיות של אוניברסיטת תל אביב.
הוא מרצה במוסדות אקדמיים, בכנסים ובוועידות העוסקות בתעשיית ההייטק והיזמות בישראל.
שוחט אב לשלושה ומתגורר בתל אביב.
אדמתי היא עמותה ציבורית ישראלית ללא כוונת רווח, שהוקמה בשנת 2002. העמותה מייצגת אינטרסים של 283 מושבים וקיבוצים בישראל, שעלו על הקרקע לפני הקמת המדינה.
יישובי אדמתי מכל תנועות ההתיישבות מחזיקים בחוזי קק"ל, יק"א ופיק"א, אשר משקפים מדיניות קרקעית ויחסי חוכר מחכיר, המושתתים על הדדיות ועל אינטרסים לאומיים משותפים.
יו"ר עמותת אדמתי הוא גלעד אלטמן.
אדמתי שמה לה למטרה לשמר את זכויות ואת מורשת ההתיישבות החקלאית הוותיקה ואת זכויות המתיישבים, שעלו על הקרקע לפני הקמת המדינה ובטרם הוקמה רשות מקרקעי ישראל (רמ"י).
שימור הזכויות והמורשת מתייחסים לבסיס ההסכמה שביסוד מעשה התיישבות ההיסטורית ולזכויותיהם הקנייניות של המתיישבים, לחוזי קק"ל, יק"א, פיק"א ולרוח הדברים של אותה תקופה.
אדמתי פועלת לכך שממשלת ישראל תבטא באופן מוחשי ומעשי את התייחסותה לפועלה ולתרומתה של ההתיישבות הוותיקה לעיצוב גבולות המדינה שבדרך, לביטחון המדינה העתידית, לשמירה על אדמות המדינה לעתיד לבוא, להשבחת הקרקע, לחינוך הדורות להקרבה לעבודה ולהגשמה, לקליטת גלי העלייה, לתנופת ההישגים העולמיים בחקלאות בקרקע ובמים.
רעידת אדמתי - מבצעי היוון למגזר העירוני למגורים - עבודת מחקר של אדמתי, מאת עו"ד רון רוגין
פס"ד הקשת הדמוקרטית המזרחית: מפולת של טעויות - עבודת מחקר של אדמתי, מאת עו"ד רון רוגין
דין אחד לחוכרים הוותיקים במגזר העירוני ובמגזר הכפרי-חקלאי - היחידה השלישית בעבודת המחקר של אדמתי, מאת עו"ד רון רוגין
הזכויות בחלקת המגורים במושבים ובקיבוצים - עבודת מחקר של אדמתי, מאת עו"ד אמיר קמינצקי
רוברטסון הוא אזור באנטארקטיקה הנמצא מדרום לחוף שבין מפרץ ויליאם סקורסבי וכף דארנלי.
האזור כולל את הרי הנסיך צ'ארלס.
שמו של האזור ניתן לו על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929 בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
האזור נקרא על שמו של סר מקפרסון רוברטסון ממלבורן שבאוסטרליה, פטרון משלחת החקר.
החל משנת 1965 חקרו אנשי המשלחת האנטארקטית הסובייטית, את הגאולוגיה של הרי הנסיך צ'ארלס.
ולימים הקימו את בסיס המחקר תחנת סויוז, בחוף המזרחי של אגם ביוור, שבצפון הרי הנסיך צ'ארלס.
באוסטרליה נקרא האזור רשמית "Mac.Robertson Land" - "אדמת מק.
רוברטסון" (בלי מרווח אחרי הנקודה).
בארצות הברית יש רווח אחרי הנקודה בשם הרשמי.
אדן קנטו (בספרדית: Adan Canto; 5 בדצמבר 1981 – 8 בינואר 2024) היה שחקן ובמאי קולנוע מקסיקני-אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כסאן-ספוט בסרט גיבורי העל "אקס-מן: העתיד שהיה".
בטלוויזיה, הוא ידוע בתור פול טורס בסדרה "המעקב", ובזכות תפקידו כאהרון שור בדרמה הפוליטית "השורד המיועד".
קנטו נולד באקוניה, קואווילה שבמקסיקו לחוסה לואיס נארוואס, רופא שיניים ומרלין קנטו-נארוואס, עקרת בית וזמרת.
קנטו, שנולד וגדל במקסיקו, עבר את הגבול מדי יום בילדותו על מנת ללמוד בבית ספר אמריקאי קתולי בדל ריו, טקסס.
בילדותו, נהג לרכב על סוסים בחווה של סבו באקונה, שם אביו היה צ'ארו.
בעידודו של אמו, קנטו החל להופיע על הבמה כזמר בגיל 7. הוא הופיע עם סגנון מוזיקה מקסיקנית כגון בולרוס ומריאצ'י והמשיך לעשות כך עד שנות העשרה שלו.
קנטו עזב את הבית בגיל 16 כדי להמשיך בקריירה כמוזיקאי.
הייתה לו הצלחה כזמר וכפזמונאי בסן אנטוניו אחרי ששיתף פעולה עם סטודיו M.
הוא עבד חמש שנים כמוזיקאי במקסיקו סיטי שם הופיע כזמר ראשי של להקת הג'אז "דל קנטו".
קנטו כתב והפיק מספר שירים לקולנוע וטלוויזיה במקסיקו.
קנטו החל לשחק במספר פרסומות במקסיקו סיטי ובמהרה לוהק בסדרת טלוויזיה בשם "אסטדו דה גרסיה".
קנטו פנה בסופו של דבר למשחקי הבמה ולא למוזיקה לאחר שעיבד את הסרט "הכל אודות אמא" של פדרו אלמודובר.
בשנת 2013 ערך קנטו את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה האמריקאית, כששיחק את תפקידו של פול טורס בסדרת הדרמה של FOX "המעקב".
הוא שיחק בעונה הראשונה של הסדרה.
מאוחר יותר, לוהק לשחק את סאן-ספוט, בסרט גיבורי העל "אקס-מן: העתיד שהיה".
בנוסף, בשנת 2014, היה קנטו חבר צוות צוות קבוע בסדרת הקומדיה של "Mixology" ברשת ABC.
בשנת 2015 לוהק לתפקיד של איי.ג'יי מננדז בסדרה "זהב שחור".
מאוחר יותר הוא קיבל תפקיד חוזר בסדרת הדרמה של פוקס, "הזדמנות שנייה".
בשנת 2016 לוהק קנטו לסדרת הדרמה הפוליטית של ABC, "השורד המיועד", כששיחק חבר סגל בבית הלבן כאהרון שור.
בסדרה שיתף פעולה עם קיפר סאת'רלנד, נטשה מקאלהון ומגי קיו.
התוכנית חודשה על ידי נטפליקס לעונה שלישית שיצאה ב-7 ביוני 2019.
בשנת 2020 לוהק לשחק לצידה של האלי ברי בסרט הספורט "צלקות" אותו גם ביימה ברי, אשר עלה לשירות הסטרימינג של נטפליקס במהלך 2021.
קנטו הקים את חברת ההפקות שלו, "Canto House Pictures" בשנת 2013, וביים את סרטו הקצר הראשון "Before Tomorrow" בשנת 2014. הסרט הקצר השני של קנטו "The Shot" בכיכובו של תיאו רוסי, דרמה תקופתית המתחוללת בשנת 1844 בטקסס, זכה במספר פרסי פסטיבל לסרט הקצר הנרטיבי הטוב ביותר בשנת 2020.
קנטו פגש את הפסלת והציירת סטפני לינדקוויסט בשנת 2012 בזמן צילומים לסדרה "המעקב" בברוקלין.
השניים שיתפו פעולה בסרט הקצר "Before Tomorrow" בשנת 2014. השניים נישאו ביוני 2017. ב-13 באפריל 2020 נולד ילדם הראשון, רומן אלדר קנטו .
קנטו נפטר ב-8 בינואר 2024 לאחר מאבק בסרטן התוספתן.
שנהסרטתפקידהערות2010Te Presento a LauraמנואלSin Memoriaקוקו2011Amar no es quererמאורו2014Before Tomorrowג'וזףסרט קצר; גם במאי, מפיק ותסריטאיאקס-מן: העתיד שהיהסאן-ספוטAlmost Thirtyסיד2017Amanda & Jack Go Glampingנאט2020שני לבבותחורחה בקארדיThe Shotסרט קצר; במאי, מפיק ותסריטאי2021Shookum Hillsדארןצלקותדסי2022משחק הסוכןקווינסקי