tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תהליך הריפוי מורכב וממושך, ודורש סבלנות והתמדה.
חלק מהנפגעים חשו הקלה באמצעות מדיטציה, יוגה, פעילות גופנית, ריקוד וחיברות.
אחרים מצאו בקבוצות תמיכה הזדמנות להתחבר לנפגעים אחרים המסייעים זה לזה ומעניקים תחושה שהם לא לבד.
השפעות החברתיות של תאוריית האבולוציה היו משמעותיות.
ככל שהתפתח והתחזק ההסבר המדעי למגוון החיים באמצעות אבולוציה המונעת באמצעות ברירה טבעית, הוא לעיתים החליף הסברים חלופיים, שלפעמים היו נפוצים מאוד.
מאחר שהאבולוציה כוללת גם הסבר למקורות האדם, היא השפיעה עמוקות על החברה האנושית.
חלק מהאנשים דחו באופן נחרץ את ההסבר המדעי בשל ההשלכות הדתיות הנתפסות שלו (למשל, דחיית הבריאה המיוחדת של האדם כפי שמתוארת בתנ"ך).
הדבר גרם לעימות עז בין תומכי בריאתנות לאבולוציה בחינוך הציבורי, בעיקר בארצות הברית.
רעיונותיו של דרווין וממשיכי דרכו השפיעו בצורה מתגברת על עוד ועוד תחומי ביולוגיה, באמצעות מספר סינתזות.
בשנות ה-70 קבע תאודוסיוס דובז'נסקי, כי "דבר אינו הגיוני בביולוגיה אלא לאורה של האבולוציה" ומאז התפתחו עוד סינתזות, אישושים והדגמות לאבלוציה דרך תחומים, ניסויים, תצפיות ותאוריות נוספות כמו ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית.
לאבולוציה הייתה השפעה גוברת גם בתחום מדעי החברה.
האבולוציה הביולוגית סיפקה השראה לחקר אבולוציה תרבותית, העוסקת בהעברת "יחידות תרבות" (ממים) מדור לדור.
בכלכלה התפתח תחום כלכלה אבולוציונית חוקר מערכות כלכליות כתהליכים דינמיים של הסתגלות ושינוי.
השקיה היא פעילות חקלאית שבה מובאים מים אל הצמחים, לשם גידולם או לשם קיומם.
השקיה נחוצה כאשר מי הגשמים ביחידה החקלאית אינם מספיקים.
ההשקיה מאפשרת קיום חקלאות אינטנסיבית.
את ההשקיה ניתן לחלק לארבעה תת-סוגים של פעילויות:
הכנת המים לשם הובלתם ולצורך השימוש בהם (שאיבה, התפלה, טיהור, טיוב וכו').
אגירת המים לשם וויסות השימוש או לשם שימוש במועד מאוחר יותר (בבריכות, באגמים טבעיים ומלאכותיים, על ידי החדרה לתת-הקרקע).
הובלת המים, ממקום למקום ועד ליחידה החקלאית (ידנית: באסל ודליים; בעזרת כוח הכבידה: בתעלות, באמות מים; בלחץ מים: בעזרת צינורות, משאבות ומשאבות דחף; וכו').
הבאת המים אל הצמח בתוך היחידה החקלאית (ידנית במשפך, בהתזה מצינור גמיש, בהצפה, בתלמים, בהמטרה, בטפטוף וכו').
שיטת ההשקיה הקדומה העיקרית, בממדים גדולים, הייתה השקיה באמצעות הצפה של מי נהר, כדוגמת ההשקיה בנהר הנילוס.
במערכת השקיה מתקדמת יותר מובילים מים ממקור קיים לשדות, באמצעות צינורות ותעלות.
במערכות השקיה מתקדמות רבות משתמשים בשיטות של אגירת מים באופן מלאכותי לצורך השקיה.
קיומה של משאבה מקדם בצורה משמעותית את ההשקיה, שכן היא אינה תלויה בתנועתם הטבעית של המים.
מכשיר נוסף המשנה את אופי ההשקיה הוא ממטרה, המתיזה מים על פני שטחים חקלאיים גדולים.
בישראל פותחה שיטת השקיה חסכונית הנקראת השקיה בטפטוף אשר מונעת פגיעה אפשרית בצמחים הקיימת בשיטות אחרות.
פגיעה כזו יכולה להיגרם בשל מרווחי זמן גדולים בין פעולת השקיה אחת לשנייה בהם הצמחים עלולים להיות שרויים ללא מים.
בעבור חקלאים חסרי אמצעים בסביבה יבשה פתוחה שיטת ההשקיה בטפטוף בעזרת כוח המשיכה, בה מכל המים ממוקם במקום גבוה.
שיטה זו נחשבת לפשוטה וזולה ומתאימה לחלקות קטנות.
פרט לכך, שיטת השקיה בטפטוף גורמת לחיסכון במים, וזאת מכיוון שהשקיה בהמטרה או בהצפה גורמות להפסדי מים כתוצאה מאידוי.
בנוסף השיטה מאפשרת מתן כמות מים מדויקת לכלל הצמחים ובכך משדרגת את איכות היבולים במדינות עניות, עד כדי מעבר מחקלאות קיום לשיווק.
על-מנת להשקות יחידות חקלאיות קטנות, כדוגמת ערוגה, אדנית וכיוצא בזה, משתמשים לעיתים בכלים עדינים יותר כגון מזלף.
כאשר מדובר על גידולי בעל, הכוונה לגידולים (בעיקר עצים ודגנים) הגדלים ללא השקיה כלל.
לעיתים, יש צורך בהשקיה נקודתית או בהשקיה חד-פעמית.
השקיה זו נקראת השקיית עזר.
בנטיעות מטרתה לאפשר התפתחות נאותה של מערכת השורשים, אשר תשמש בהמשך את העץ לצורך השגת מים.
בדגנים, בעיקר בחיטה, השקיית עזר נועדה להשלים במידת הצורך (כלומר אם לא יורדים מספיק גשמים או שאינם יורדים בעתם) את כמות המים שמקבלים השיבולים למנת המים האופטימלית הרצויה לחיטה.
ניתן להשקות עם הנביטה, או מיד אחריה במטרה לתת לשיבולים מזון להתפתחותן, פרקי זמן אחרים בהם ניתן להשקות הם בעת ההשתבלות, או בשלב התמלאות הגרעינים בשיבולת במטרה לאפשר את השלמת התפתחות החיטה ויצירת יבול במלוא הפוטנציאל שלה.
השקיה בטפטוף היא שיטת השקיה שפותחה בישראל, המשחררת מים בטפטוף איטי לשורשי הצמחים, בין אם מעל פני הקרקע או ישירות לאזור השורשים מתחת לפני הקרקע (השקיה תת-קרקעית).
המטרה היא לספק את המים ישירות לאזור השורשים ולמזער את ההתאיידות.
כבר בזמנים קדומים נעשה שימוש בהשקיה בטפטוף באמצעות כדי חרס שמולאו במים, הוטמנו בקרקע ושחררו את המים באיטיות לקרקע דרך נקבוביות כלי החרס.
שימוש בשיטות דומות נעשה בחממות באירופה באמצע המאה ה-20.
חלק מהותי בפיתוח וקידום התחום והפצתו בכל רחבי העולם מיוחס לפרופ' דן גולדברג מהפקולטה לחקלאות ברחובות.
ישנם הטוענים כי האגרונום יעקב מוטס הוא בעצם הממציא של הטכנולוגיה, ושמחה בלאס הוא זה שמסחר אותה.
כיום מיוצרות מערכות ההשקיה בטפטוף על ידי חברות רבות בעולם, כאשר ישראל נוטלת חלק מרכזי בפיתוח ובייצור.
ההמצאה גרמה למהפכה עולמית בשיטות ההשקיה והדישון בחקלאות, והובילה לחיסכון במים ולהגדלת היבולים.
ההתקדמות הגדולה בשיטת ההשקיה בטפטוף התרחשה לאחר התפתחות השימוש בחומרים פלסטיים.
שיטת הטפטוף המודרנית מתבססת על העברת המים דרך טפטפות המשחררות אותם לקרקע.
הזרם החלש מושג על ידי חיכוך של המים העוברים במסלול ארוך בטפטפת.
הפחתת מהירות הזרימה של המים על ידי החיכוך במסלול ארוך אפשרה שיטה יעילה יותר משחרור המים דרך נקבים זעירים, הנסתמים בקלות.
היתרון המשמעותי של טפטפת על פני צינור עם נקבים נובע לא רק ממיעוט סתימות, אלא מחלוקת מים אחידה לאורך השלוחה (צינור הטפטפת).
היתרונות מחלוקת המים האחידה רבים: חיסכון במים, מתן כמות מים מדויקת לכלל הצמחים, והחשוב מכולם – יצירת חלקה הומוגנית במועד הקטיף והשבחת איכות הפירות וגודלם – מה שתורם לתשואה גבוהה יותר ואי לכך מגדיל את כדאיות הגידול.
"השקט שנשאר" הוא השיר שאיתו התחרתה הזמרת שירי מימון בתחרות האירוויזיון לשנת 2005. מאוחר יותר צורף הפזמון כסינגל השני באלבומה הראשון, "שירי מימון".
לשיר יש גם גרסה אנגלית.
בעוד שבתחרות הקדם-אירוויזיון הושר השיר בעברית בלבד, בתחרות האירוויזיון (הן בחצי גמר והן בגמר) בחרה מימון לשיר את חציו הראשון של השיר עברית ואת חציו השני באנגלית.
את המילים לגרסה באנגלית כתב בן גרין.
הפזמון נכתב על ידי פיני ארונבייב ואייל שחר והולחן על ידי ארונבייב.
הוא בוצע לראשונה בתחרות הקדם-אירוויזיון ב-2 במרץ 2005, ואיתו זכתה מימון במקום הראשון ובזכות לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון.
ב-19 במאי ייצגה מימון את ישראל בחצי הגמר של האירוויזיון, כאשר השיר הוצג בשם "Hasheket Shenishar" וחלקו השני מושר באנגלית.
השיר הגיע למקום ה-7 בתחרות וכך העפילה מימון לגמר.
בשלב הגמר, אשר נערך ב-21 במאי, סיים השיר במקום ה-4 מתוך 24 מתמודדים.
בזכות כך, העפילה ישראל אוטומטית לגמר האירוויזיון 2006, אשר נערך ביוון.
במקביל להכנות לאירוויזיון, הקליטה מימון גרסה באנגלית-מלאה לשיר, בשם "Time To Say Goodbye".
הסיפור המתואר בקליפ הוא בהשראת הסרט "שומר הראש" בכיכובה של הזמרת ויטני יוסטון.
במאי הקליפ הוא ליאור מולכו והצילום והעריכה נעשו בידי דנית סיגלר.
הצילומים נערכו בדירת יוקרה בתל אביב, בנמל התעופה בן-גוריון, בבית החולים רמב"ם, במלון דן כרמל בחיפה וכן ברחובות העיר חיפה.
הקליפ שצולם לפזמון הכיל תוכן מסחרי סמוי, ולכן נמנעו בתחילה מלשדרו בערוץ 24. הוא שודר לבסוף, לאחר שהתברר שלמימון לא הייתה האפשרות לממן את הפקתו באופן אחר.
הקליפ זכה להצלחה רבה ושודר בתוכנית "המבוקשים" של ערוץ 24 במשך יותר מתשעים יום ובמקום הראשון במשך כשבועיים.
הוא אף הגיע למקום הראשון במצעד הקליפים בתוכנית "WORLD CHART EXPRESS" של ערוץ הטלוויזיה MTV באירופה.
במרץ 2005, הגישה הזמרת רוית הראל תביעה בבית משפט בטענה להפרת זכויות יוצרים על לחן השיר, אותו לטענתה הלחינה בשנת 1995 ביחד עם פיני ארונבייב.
הראל טענה כי במקור הלחינה את השיר באנגלית (בגרסה זו הוא נקרא 'Hero Of My Heart') ודרשה לקבל קרדיט ותמלוגים.
בקשתה לצו מניעה זמני נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי בטענה כי הדבר עלול להוביל לפסילת השתתפות ישראל באירוויזיון ובכך יפגע הציבור הישראלי.
מנכ"ל חברת התקליטים הליקון, רוני בראון, טען כי ארונבייב אכן עבד עם הראל, אולם הכחיש כי השתתפה בכתיבת הלחן.
ביוני 2015, הופיעה הראל לאודישן בעונה השנייה של תוכנית הריאליטי אקס פקטור, בה משתתפת מימון כשופטת.
בתוכנית טענה הראל כי פרשה זו הסתיימה עם הסכם בבית משפט שאת פרטיו היא אינה יכולה למסור.
ארונבייב מסר בתגובה כי "רוית פנתה לבית משפט ובית המשפט דחה את טענותיה.
רוית לא רשומה כמלחינת השיר.
אינה בעלת זכויות בלחן בשום צורה ושימשה כזמרת בהקלטת השיר".
במאגר הנתונים של אקו"ם, פיני ארונבייב חתום על הלחן באופן בלעדי.
מילים לגרסה בעברית: פיני ארונבייב, אייל שחר
מילים לגרסה באנגלית: בן גרין
לחן, עיבוד והפקה מוזיקלית: פיני ארונבייב
קולות: יעל שחר, רננה כהן, סטסי קוזקוב
בכלכלה ובמימון, השקעה, היא העברה של סכום כסף (או הון) לגורם אחר כדי לייצר הכנסה משני סוגים:
הכנסה פירותית (תשואה), כלומר הכנסה שוטפת מפירות ההשקעה, כגון דמי שכירות, דיבידנד או ריבית.
הכנסה הונית, כלומר הגדלת ערכה של ההשקעה, למשל בזכות גידול הביקוש לנכס זה.
ההבדל בין הוצאה להשקעה הוא לעיתים דק ואינו ברור, אך ניתן לומר שהוצאה היא במישור הפירותי, כלומר היא מופיעה כניכוי מההכנסה השוטפת, והכרחית לשם ייצורה, בעוד שהשקעה היא במישור ההוני, כלומר תביא להכנסות בעתיד או על פני תקופה ארוכה.
במקרו כלכלה השקעה היא רכישה או ייצור של נכסים שאינם מיועדים לצריכה כי אם להעלאת רמת הייצור בעתיד, כמו מתקני תשתית, ציוד למפעלים, ציוד תובלה ועוד.
השקעה נחשבת לאחד ממרכיבי התמ"ג בנוסחה:
תמ"ג = צריכה פרטית + השקעה + הוצאות הממשלה + ייצוא -ייבוא
במקביל להשקעה הגולמית שנועדה להגדיל את כמות ההון במשק ואת כושר הייצור שלו, יש ירידה צפויה בכמות ההון בשל בלאי של ההון הקיים או נזקים לא צפויים שנגרמים כתוצאה מאסונות טבע או מלחמות.
ההשקעה הנקייה היא ההשקה בניכוי הירידה בכמות ההון; וייתכן מצב של השקעה נקייה שלילית כתוצאה מבלאי או נזקים לתשתיות שעולים על ההשקעה הגולמית באותה שנה.
קיימים שלושה סוגי השקעה עיקריים:
נדל"ן: מגרש, דירה, בית, בניין מגורים או משרדים, מחסן וכדומה.
השקעה מסוג זה עתידה לייצר הכנסה שוטפת מדמי שכירות, ולעיתים מלווה גם ברווח הון בזכות עליית ערך הנכס.
השקעה בניירות ערך: רכישת מניות, אופציות, מלווה קצר מועד (מק"מ), איגרת חוב (אג"ח), מתוך הערכה שערך הנייר יעלה בעתיד.
להבדיל ממסחר בניירות ערך, השקעה מתייחסת לעליית שווי ערך הנייר לטווח ארוך (של יותר מ-6 חודשים).
גם כאן שני סוגי ההחזר אפשריים - הכנסה שוטפת (למשל מדיבידנד), ותשואה הונית שהיא עליית שווי הנייר.
ניתן להשקיע בניירות ערך גם על ידי מכירת הנייר בלי בעלות ממשית עליו (מכירה בחסר) מתוך הערכה שערכו ירד בעתיד.
במאה ה-21 החלה הסדרה של אפשרות להשקיע במניות ואג"ח גם באמצעות מיזמי השקעות המונים.
השקעה בעסק פרטי: להבדיל מחברות ציבוריות שהנפיקו ניירות ערך על בעלותן, בהן יכול להשקיע כל מי שברשותו סכום שער נייר הערך.
בחברה פרטית ההשקעה נעשית מול בעלי העסק בתמורת בעלות על חלק (באחוזים) מהעסק או תמורת אחוזים מרווחי העסק.
השקעה פסיבית מתבטאת בכך שאין התערבות תקופתית בניהול העסק.
משקיע אקטיבי ידאג להתעדכן באופן תקופתי ויוכל להשפיע ממשית על החלטות ניהוליות בעיקר באמצעות יצירת ועד מייצג למשקיעים וישיבות תקופתיות עם הנהלת העסק.
חלוקת רווחים של העסק מספקת למשקיע הכנסה פירותית ממנו, וכשהעסק משגשג עולה גם שוויו, ובכך נוצרת הכנסה הונית.
בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 צמחו במהירות מודלים של השקעות, אשר שמים דגש לא רק על תשואה, אלא גם על עמידה בקריטריונים ערכיים, למשל, שמירה על הסביבה, יצירת שיפור חברתי או שמירה על רף מסוים של זכויות עובדים.
השקעות אחראיות הן כלי אשר מסייע בקביעת הרכב תיקי השקעות של בנקים ומוסדות מרכזיים ברחבי העולם.
בהשקעה אחראית נמנעים המשקיעים מלהשקיע במוסדות המעורבים בענפים מסוימים, לדוגמה, ייצור או הפצה של אלכוהול, מוצרי טבק, הימורים, פורנוגרפיה, אמצעי לחימה או מוצרים צבאיים.
מלבד הימנעות מהשקעות בתחומים שונים, השקעות אחראיות מעודדות יצירה של נורמות עסקיות המיטיבות עם הסביבה והחברה.
סך ההשקעות הפועלות על פי עקרונות של אחריות חברתית וסביבתית נאמד בשנת 2018 כקצת פחות מ-5 מיליארד דולר.
השקעות אימפקט הן מודל מימון בו הכספים לא מושקעים בהכרח בחברות בעלות תחזית התשואה הגבוהה ביותר, אלא בחברות הצפויות להיות רווחיות אמנם, לצד תרומה חברתית או סביבתית.
בשנת 2017 דוחות של חברות אימפקט פרסמו נתונים לפיהם היקף הכספים המושקעים בענף האימפקט עומד על 114 מיליארד דולר.
אסטרטגיה להשקעת עודפי מזומנים מדריכה, מכוונת ומאפיינת פעולות ותהליכי קבלת החלטות של יחידים או ארגון לטווח קצר או ארוך תוך הקצאת המשאבים הנדרשים להשגת מטרות אלו.
אסטרטגיית השקעת עודפי מזומנים היא מדיניות ההשקעה של הכסף הנזיל קרי מזומן או כספים המושקעים באפיקים קצרי מועד של עד שלושה חודשים.
מטרת ההשקעה לזמן קצר היא שמירת הנזילות של היחיד או הארגון כדי לאפשר מתן מענה מהיר לתנאי השוק המשתנים והדינמיים.
ניהול עודפי המזומנים נעשה בהתאם למדיניות ההשקעה ופרופיל הסיכון של היחיד או החברה.
כדי לנהל אסטרטגיה זו מקובל לשמור על יחסי נזילות מסוימים, אשר מאפשרים למשקיע נטילת סיכון ברמה שהוגדרה.
מס הכנסה חל עקרונית על כל סוגי ההכנסות, ובהתאם לכך הוא חל גם על הכנסה ממימוש השקעה, בין אם היא הכנסה פירותית ובין אם היא הכנסה הונית.
עם זאת, על סוגי הכנסות שונים חלים לעיתים שיעורי מס שונים, ולעיתים ניתן פטור ממס להשקעה העומדת בתנאים מסוימים, על מנת לעודד השקעות כאלו.
גובה המס משפיע על ההכנסה נטו הניתנת למשקיע, ולכן לשיקולי מס חשיבות רבה בעת בחירה של מסלול השקעה.
מטבע השקל הישראלי נכלל ברשימת 17 המטבעות בני-ההמרה בעולם.
היכללות זו משקפת את חופש הסחר העולמי המלא בשקל.
תהליך הפיכת השקל החדש למטבע בר-המרה החל בתחילת המאה ה-21, עם שחרור הדרגתי של חסמים ומגבלות על השקל.
ההליך קיבל תנופה עם מינויו של סטנלי פישר לתפקיד נגיד בנק ישראל במאי 2005. ביוני 2006 הגיעו לישראל בהזמנתו של סטנלי פישר, ראשי בנק CLS, לביצוע בדיקה של מצבה המוניטרי של ישראל.
בביקור הוצבו שני תנאים אחרונים לצירוף השקל למטבעות בני המרה:
הפעלת מערכת סליקה RTGS - בוצע ביולי 2007
העברת חוק מערכות תשלומים - עבר בכנסת בפברואר 2008
ב-26 במאי 2008 צורפה ישראל רשמית למערכת הסליקה הבינלאומית, ה-CLS, ובכך הפך השקל הישראלי למטבע בר-המרה.
הדבר מאפשר ביצוע עסקאות בינלאומיות בשקלים.
בנקים זרים יכולים לפתוח חשבונות שקליים ללקוחותיהם, ולבצע המרות בין שקלים למטבעות אחרים בלי הגבלה ובלי להזדקק לקשר כלשהו לישראל.
להפיכת השקל למטבע בר-המרה משמעויות עסקיות המקלות במידה רבה על חברות ישראליות העוסקות במסחר בינלאומי.
כך למשל, יכולה חברה ישראלית העוסקת ביצוא, לקבוע מחירים בשקלים, ולקבל העברות של שקלים מלקוחותיה.
זאת בדיוק כפי שחברה אמריקאית נוקבת מחירים בדולרים ומקבלת תשלומים בדולרים.
הדבר משמעותי בעיקר כאשר מתקיים מסחר עם מדינות שהמטבע שלהן אינו בר-המרה.
שכן עד כה, המסחר היה כרוך במעבר דרך מטבע של מדינת צד שלישי (בדרך כלל דולר אמריקאי או אירו), והיה כרוך בעמלות רבות בדרך.
ניקח למשל חברה ישראלית אשר מיצאת ללקוח בתאילנד.
לפני שהשקל הפך בר-המרה, הייתה החברה צריכה לנקוב במחיר דולרי.
הלקוח התאילנדי היה צריך לקנות דולרים, ולבצע העברה בינלאומית (העוברת דרך בנקים אמריקאים).
החברה הישראלית הייתה מקבלת את הדולרים האמריקאים, וממירה אותם לשקלים.
ניתן לראות שהטרנזקציה הזו מורכבת, וכמות רבה של עמלות משולמות לגורמים רבים הנמצאים בדרך מטעמים טכניים, אך אינם תורמים מאומה לעסקה.
אפקט שלילי נוסף הוא שהצעת המחיר ניתנת בערך הנקוב במטבע של מדינת צד שלישי, הדבר מכניס לעסקה גורם נוסף של סיכון מטבעי הנובע מתנודות בערך המטבע של מדינה זו, וזאת למרות שהעסקה אינה קשורה אליה כלל.
באופן מעשי, תהליך נקיבת מחירים בשקלים לצורך יצוא, הוא תהליך שייקח זמן, שכן הוא כרוך בהסתגלות של קהל הלקוחות בחו"ל למטבע החדש.
עסקאות יבוא יכולות אף הן להרוויח מכך שהשקל הוא בר-המרה, אך באופן פחות בולט, שכן באופן טבעי, המחירים שננקבים על ידי חברות בחו"ל יהיו במטבעות נפוצים, המקובלים יותר במסחר בינלאומי.
אך אם עסקת יבוא מול מדינה שהמטבע שלה אינו בר-המרה, תהיה נקובה בשקלים, הרי שהחיסכון שתואר לעיל תקף גם כאן.
עבור הציבור הרחב, המשמעות של צעד זה אינה גדולה.
השקה (בלועזית: אַנַסטוֹמוֹזָה, ביוונית: ἀναστόμωσις – פתח מקשר) היא חיבורם מחדש של שני אפיקים אשר התפצלו מענף משותף.
בבעלי חיים, לרבות האדם, קיימות השקות בין כלי דם או בין מבנים אחרים בצורת צינורות, כגון בלולאות המעי.
השקות בין עורקים או בין ורידים מאפשרות גיבוי באספקת הדם לאיברים ובניקוזו מהם במקרה של חסימה באחד מכלי הדם.
לדוגמה, עורק החישור ועורק הגומד מתפצלים מעורק הזרוע באזור המרפק ומשיקים בכף היד בשתי קשתות.
השקה זו מאפשרת המשך אספקת דם לכף היד במקרה של חסימה של אחד מהם.
כמו כן, השקות בין עורקים לוורידים מסייעות בוויסות חום הגוף, כאשר העורקיקים המובילים את הדם לנימים מוצרים, ואז הדם עובר ישירות אל הוורידים, ללא השתהות במצע הנימים ותוך שמירה על חום הגוף.
אולם, ישנן השקות שנגרמות כתוצאה ממצב פתולוגי או באופן מכוון כתוצאה מניתוח.
השקות פתולוגיות נקראות לרוב נצורים, ובמקרים של כלי דם הן מתרחשות בין עורקים לוורידים.
דוגמה להשקה כירורגית היא ניתוח שבו כורתים חלק מהמעי ומחברים את הקצוות שנותרו.
גם בצמחים יש השקות במערכת העורקים של עלים.
במיקולוגיה, השקה היא איחודם של שני ענפי קורים, זהים או שונים.
כך, באפשרות קורי הפטריות לטוות רשתות.
על ידי שיתוף חומרים בצורת יונים מומסים, הורמונים ונוקלאוטידים, שומרת הפטרייה על תקשורת דו-כיוונית בתוכה.
הרשת הפטרייתית יכולה לצמוח ממספר מקורות, כמו מספר נבגים, המכילים בחלקם ההיקפי אתרי קליטה והיטמעות.
כאשר שני קצוות משני מקורות נפגשים, הם מזהים אחד את השני באמצעות פרומונים או בדרך אחרת ליצירת פרט גנטי אחד.
כלומר, עבור הפטריות, השקה היא גם דרך רבייה.
בפטריות מסוימות, יתמזגו זוויגים הפלואידיים שונים, היה והם מתאימים.
ביתר חלקי הפטרייה, הם יוצרים חזית תפטיר אחת שממשיכה לגדול ולהתפשט, אך כל יחידה היא בעלת שני גרעינים, שלא התאחו, מכל אחד מההורים.
בתורת האבולוציה, השקה היא יצירת מינים חדשים ממינים שונים שהתפצלו בעבר מאב קדמון משותף.
מונח זה תקף גם בסימביוגנזה, כאשר מינים חדשים נוצרים כתוצאה מיחסי סימביוזה.
בהלכות טומאה וטהרה, השקה היא הדרך לטהר מים שנטמאו.
אף שכלל לא ניתן לטהר מאכלים ומשקים שנטמאו באמצעות טבילתם במקווה, מים שנטמאו יכולים להיטהר על ידי השקתם וחיבורם למי מקווה כשר, שבו קיימים ארבעים סאה של מי גשמים שלא נשאבו בכלי.
בנוסף לטהרת המים מטומאתם, ההשקה מועילה גם להכשיר מים שנשאבו ולכן נפסלו מלשמש כמי מקווה, ולאחר שהושקו למקווה כשר דינם כמים שלא נשאבו.
דין זה משמש בתפקיד חשוב בבניית מקוואות מודרניים, משום שהוא מאפשר להחליף את מי בור הטבילה בתדירות גבוהה, ולהשיק אותם לאוצר של מי גשמים.
במקוואות רבים ישנו בור השקה שבו יש חור בקוטר של "שפופרת הנוד" ששיעורו כשתי אצבעות (כ- 5 סנטימטר), המחבר את המים שבבור הטבילה לבור אחר שבו ישנם ארבעים סאה של מי גשמים (ישנן שיטות שונות בחישוב הכמות של ארבעים סאה, הנעות בין כ-350 ליטר לכ-900 ליטר.
ישנם הנוהגים לעשות את הבור בתכולה של 1000 ליטר).
בחלק מהמקוואות ההשקה אינה אלא הידור, שכן המים שבבור הטבילה אינם פסולים בכל אופן גם ללא ההשקה, מכיוון שעברו אחד מההכשרים המכשירים מים שאובים לטבילה, כמו זריעה או המשכה, והיא נועדה כדי להכשיר את המקווה לפי דעות אחרות, שסבורות שההכשרים הללו אינם מספיקים.
לעומת זאת, יש מקוואות (בודדים) שבהם ההשקה היא המכשיר הבלעדי של המקווה.
בכל אופן, יש להיזהר כאשר ממלאים את בור הטבילה, שהמים יגיעו עד למים שבבור ההשקה.
ההשקה מבוססת על שני יסודות הלכתיים:
האחד הוא הכלל , כלומר שני מקוואות שחוברו זה לזה על ידי נקב שגודלו כשפופרת שבה מילאו בעבר נוד של מים, וגודלו עיגול שבו נכנסות שתי אצבעות בכל צד, נחשבים שני הבורות כמקווה אחד, והאחד מכשיר ומטהר את השני.
השני הוא דין השקה, המוזכר בתלמוד בנוגע להשקת מים טמאים למקווה, ולטהרם בכך.
ההשקה מוסברת בתלמוד בסברת ה"זריעה", שהרי זה כאילו המים זרועים ומחוברים לקרקע ולמי הגשמים שמחוברים לקרקע ולא נשאבו מעולם, ובכך מתבטלת טומאתם.
מקובל כי במעשה ההשקה ניתן גם לסדר את בעיית המים השאובים, ודינם חוזר להיות כמי גשמים.
לעומת זאת, יש החולקים וסבורים שגם לאחר ההשקה לא ניתן לבטל את פסול השאובים לגמרי, והכשרה של בור המים השאובים היא רק מכיוון שהוא מחובר לבור אחר של מי גשמים, כדוגמת הכלל "כל המחובר לטהור טהור", אך בור המים השאובים אינו כשר באופן עצמאי.
החילוק בין שתי הדעות הוא, האם יש להותיר את חור ההשקה המחבר את שני המקוואות כשהוא פתוח במשך כל זמן הטבילה, או שדי רק בפתיחה אחת המשיקה את שני המקוואות.
ברוב המקוואות נהוג לצאת ידי חובת כל הדעות ולהשאיר את נקב ההשקה כשהוא פתוח במשך זמן הטבילה.
אך ישנה בעיה אחרת, ייתכן שקיים חשש במקווה כזה של "נתן סאה ונטל סאה" לשיטת הראב"ד שסבור שאם המים הפסולים מתערבים עם המים הכשרים, עד שרוב שיעור המים הכשרים (עשרים ואחת סאה) אינו קיים מכיוון שהתערב עם המים הפסולים והורק מהמקווה, המקווה פסול.
השקל הציוני או בקיצור שקל היה מטבע של ההסתדרות הציונית אשר הונהג על ידי דוד וולפסון לקראת הבחירות לקונגרס הציוני השני בשנת 1898. המטבע היה סמלי והומר בכל תפוצה לערך במטבע המקומי.
מקור השם הוא במטבע העברי הקדום - "שקל".
השקל הציוני שימש עם היווסדה של התנועה הציונית הממוסדת בראשותו של בנימין זאב הרצל, ועד הקמת המדינה לציון מס חבר שנתי.
ה"שוקל", היה מי שרכש שקל ציוני, ובלבד שמלאו לו 18 שנים, קנה את הזכות לבחור צירים לקונגרס הציוני למשך שנה.
מי שמלאו לו 24 שנים זכאי היה גם להתמודד בעצמו.
לפי מספר השקלים שנמכרו בכל מדינה נקבע מספר הצירים שהייתה זכאית לשגר לקונגרס.
מטבע הדברים, בשנים שבהן לא נערכו בחירות לקונגרס הציוני צנחו מכירות השקל.
אמנם השקל היה מטבע סמלי, אך כתעודה על תשלום המס ניתנה לכל שוקל חשבונית בצורת שטר, שעליו הופיעו דימויים שבטאו את תמצית הרעיון הציוני, ולעיתים צילום של מטבע ישראלי-יהודי עתיק.
השקל הציוני ביטא את הרצון החופשי של כל יהודי להשתתף בקביעת גורלו של עם ישראל, בשונה מהנהוג בקהילה היהודית בגולה, שם רוב ההחלטות התקבלו בידי מנהיגי הקהילה: החכמים, פרנסי הציבור או שבעת טובי העיר.
בהתאם לאחוז רוכשי השקל ניתן היה להעריך את מעמדה של התנועה הציונית בקרב התפוצה.
ההכנסות ממכירת השקל הציוני הסתכמו בסכומים נכבדים שאפשרו את תפקודה השוטף של ההסתדרות הציונית ומימון הוצאותיה המנהלתיות.
קהילות שונות נהגו לקיים אירועים ואספות שונים לשם איסוף תרומות תחת הכותרת "יום השקל הציוני".
לדוגמה, התנועה הציונית בבולגריה הכריזה במאי 1901 על ל"ג בעומר גם כחג ציוני בשם "יום השקל".
בקהילת וידין נחוג חג זה מדי שנה.
בדרך כלל נוהגים היו החוגגים בני תנועות הנוער ללבוש בגדי חג, לענוד סרט כחול לבן, לערוך תהלוכה שהחלה בבית הספר היסודי היהודי והסתיימה בבית הכנסת, שם נערכה תפילה חגיגית.
בשנות ה-30 הפך יום השקל למעין הפנינג של כל בני הקהילה שלווה בנוסף לתהלוכה, בתחרויות ספורט, שירה ונאומים בקרב משתתפיו.
השקעה אחראית , הידועה גם כ"השקעה ירוקה", היא השקעה המתחשבת ברווחה החברתית הכוללת בנוסף לשיקולי הרווח הכלכלי.
באופן כללי, משקיעים בעלי אחריות חברתית מעודדים כללי ממשל תאגידי אשר תומכים בשמירה על איכות הסביבה, הגנה על ציבור הצרכנים, שמירה על זכויות אדם ושמירה על המגוון הביולוגי.
חלקם של משקיעים אלו נמנע מלהשקיע במוסדות המעורבים בייצור או הפצה של אלכוהול, מוצרי טבק, הימורים, פורנוגרפיה, אמצעי לחימה ומוצרים צבאיים.
התחומים בהם מתמקדות השקעות אחראיות הם שמירה על הסביבה, צדק חברתי וממשל תאגידי, ובהתאם לכך מכונים באנגלית לעיתים ESG, ראשי תיבות של Environmental, Social, and Governance.
השקעות אחראיות הופכות בהדרגה במאה ה-21 לכלי משמעותי, אשר מסייע בקביעת הרכב תיקי השקעות של בנקים ומוסדות מרכזיים ברחבי העולם.
על פי חטיבת ה-ESG של בלומברג, נכון ליולי 2021 היקף ההשקעות האחראיות בעולם עומד על כ-35 טריליון דולר.
ניתן למצוא עדויות להשקעות אחראיות כבר במאה ה-18. בשנת 1758 אסרה אגודת הידידים (קווייקרים) בארצות הברית על חברי הקהילה להיות שותפים בסחר עבדים שהתנהל באזור באותה תקופה.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 חלה התפתחות בנושא השקעות אחראיות, כאשר משקיעים רבים החלו להתעניין בנושאי זכויות אדם, זכויות נשים וזכויות עובדים.
מקרה בולט בתקופה זו הוא זעם ציבורי שהתעורר כלפי חברת Dow Chemical שהייתה אחראית לייצור נפלאם ששימש את צבא ארצות הברית במלחמת ווייטנאם.
הזעם הציבורי התעורר במידה רבה לאחר התפרסמות תמונתה של הילדה פאן טי קים פוק באמצעי התקשורת, לאחר שנפגעה מפצצת נפלאם.
בשנות ה-50 וה-60 החלו ארגוני עובדים בארצות הברית לבצע השקעות אחראיות בנושאים שקרובים לליבם של העובדים.
למשל, איגוד עובדי המכרות השקיע בהקמה של מוסדות רפואיים.
מקרה בולט נוסף היה השימוש בהשקעות אחראיות על מנת לקעקע את שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.
משנות ה-70 ואילך נמנעו מוסדות מרכזיים מהשקעה בדרום אפריקה שהייתה נתונה תחת משטר האפרטהייד.
צעד זה היווה מנוף עיקרי אשר דחף בסופו של דבר לקריאה מצד 75% מבעלי העסקים בדרום אפריקה לביטול של משטר האפרטהייד.
בשנת 1982 נוסדה Trillum Asset Management המהווה את גוף הייעוץ הראשון אשר הקדיש את מרבית פעילותו להשקעות אחראיות ומקיימות בארצות הברית.
מייסד החברה, Joan Bavaria, הקים בשנת 1984 את פורום ההשקעות האחראיות בארצות הברית (US SIF) המהווה מאז את אחד מגופי הייעוץ העיקריים בתחום.
משנות ה-90 ואילך ניתן לראות התרחבות של העיסוק בהשקעות אחראיות, כמו גם התרחבות תחומי ההתייחסות של השקעות אלו אל תחומים כגון ייצור טבק, ממשל תאגידי, זכויות ילידים ועוד.
בעשור השני של המאה ה-21 התגבר בהדרגה השימוש בסיווג השקעות ברוח זו.
בשנת 2016 החלה חברת מורנינגסטאר, חברת המידע ודירוג קרנות הנאמנות הגדולה בעולם, לבצע דירוג של אלפי קרנות נאמנות שונות על פי מדדי ה-ESG של החברות שנמצאות בקרן.
מחקר שבדק את השפעת הדירוג (הרצמרק וסוסמן, 2019) הראה ממצאים לפיהם יצירת הדירוג של מורנינגסטאר השפיעה באופן משמעותי על העדפתם של משקיעים את החברות בעלי המדד הגבוה יותר, כך למשל, בשנת 2017 העשירון העליון של הקרנות בדירוג גייסו סכום השקעות כפול מזה של העשירון התחתון בדירוג.
בשנת 2018, כשהחלה המגמה להפוך מעט יותר מוכרת, הודיע ראש עיריית ניו יורק, ביל דה בלאזיו, שהעיר תפסיק להשקיע בחברות אנרגיה מזהמות, דוגמת חברות הדלק, ותשקיע את 5 מיליארד הדולרים שהושקעו בכך עד אז, בתחומים אחרים.
בשנת 2019 החלו עקרונות ההשקעות האחראיות להיכנס אל המיינסטרים הכלכלי, כאשר 200 חברות ענק בארצות הברית הכריזו בהודעה משותפת שמעתה לא יתמקדו אך ורק בשורת הרווח, זאת בשונה מהחלטה שעוגנה מאז שנת 1997 לפיה המחויבות העליונה של כל מועצת מנהלים היא לבעלי המניות של החברה.
הצהרה זו מצטרפת לעקרונות שגובשו בכנס מדינות ה-G7, העוסקות בצורך לעודד השקעות שיש להן ערך מדיד לסביבה ולחברה.
כחלק מהתפתחות התחום, ארגונים שונים הרכיבו מדדים מקבילים למדדי השקעות מוכרים, אולם בהיעדר חברות בעלי מאפיינים מסוימים, למשל, כאלו המעורבות בזיהום סביבה משמעותי.
בשנת 2020 שינה השוק האירופי להשקעות אחריות את ההגדרות הקובעות אילו השקעות נחשבות ל"השקעה אחראית", כדי להוציא מהגדרה זו חברות שניצלו את ההגדרה לצורכי תדמית ומיתוג מבלי לספק די ערך סביבתי/חברתי/מנהלי.
שינויי הגדרות אלו גרמו לירידה של למעלה מ-10% משווי ההשקעות המוגדרות כהשקעות אחראיות.
בשנים אלו החלו קרנות וממשלות להפיק גם איגרות חוב המיועדות למימון חברות המתאימות לסטנדרט של השקעות אחראיות.
בשנת 2021 הנפיקה בריטניה אג"ח ממשלתי "ירוק" בשווי 10 מיליארד ליש"ט, השווי הגדול ביותר להנפקת אג"ח עד אז.
הנפקה זו זכתה לביקוש רב מהרגיל, אף על פי שהתשואה שהוגדרה לה נמוכה מזו של אג"ח ממשלתי בריטי בדרך כלל.
בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21, השקעות אחראיות הן שוק המתרחב בקצב מהיר מאוד בארצות הברית ובאירופה.
סך ההשקעות הפועלות על פי עקרונות של אחריות חברתית וסביבתית נאמד בשנת 2018 כקצת פחות מ-5 מיליארד דולר (לעומת 3.07 בשנת 2010).
בסוף שנת 2019 כמחצית מהון ההשקעות שמנוהל על ידי גופים מוסדיים באיחוד האירופי וכרבע מהונם של הגופים המוסדיים בארצות הברית - מנוהלים בהתחשב בעקרונות ההשקעות האחראיות.
מחקר של בולן משנת 2006 בדק את הנאמנות הכללית של משקיעים להשקעות אחראיות, ומצא שבממוצע מפגינים המשקיעים נאמנות גבוהה יותר להשקעות אלו, גם כאשר יורדות התשואות.
על פי המעקב המבוצע על ידי Thomas Reuters Nelson, נכון לשנת 2018 כשמינית מסך ההשקעות המנוהלות בארצות הברית מצויות בקרנות המבטיחות השקעות אחראיות מבחינה חברתית וסביבתית.
נכון לשנת 2019 חתומים כ-2,500 חברות וארגונים מתחום ההשקעות על יזמת PRI - Principles for Responsible Investments, הפועלת בשיתוף האו"ם לקידום השקעות אחראיות ברחבי העולם.
מספר מחקרים (באוור ושות', 2005, סטין ושות', 2020, הרצמרק וסוסמן, 2019, פלאג וגרים, 2020 ועוד) שניסו להשוות בין ביצועי התשואות של חברות בעלות דירוג ESG גבוה לבין הממוצע לא מצאו עדויות מובהקות לכאן או לכאן.
לצד זאת, המחקרים כן תומכים בהנחה לפיה השקעות בחברות בעלות דירוג ESG הן השקעות עם סיכון נמוך יותר.
קרנות בשליטה ממשלתית, כגון קרנות פנסיה, מהוות לרוב גופי השקעה מרכזיים בשוק ההון.
עקב כך מופעלים לחצים ציבוריים על גופים אלו להשקיע את כספי הציבור בחברות בעלות התנהלות אתית, שאינן פוגעות בסביבה, ששומרות על זכויות עובדים וכו'.
עם צמיחתו של תחום ההשקעה האחראית, מופעלים לחצים כבדים על קרנות פנסיה בריטיות למשוך את השקעותיהן מתעשיית הנשק, ובפרט מחברות כגון BAE Systems הבריטית.
יש מספר מודלים מקובלים שלפיהם ניתן ליישם השקעה אחראית:
סינון שלילי – גישת השקעה זו מוציאה מתיק ההשקעות הסטנדרטי חברות מסוימות או תחומים מסוימים שלא עומדים ברף שנקבע.
לדוגמה, אם הדגש הוא על מניעת זיהום סביבתי, הוצאת חברות העוסקות בדלקי מאובנים.
סינון חיובי – גישת השקעה המכניסה לתיק ההשקעות רק חברות העומדות ברף מוגדר של מאפיינים, באופן מוחלט או יחסי.
לדוגמה, השקעה רק בעשר החברות עם הדירוג הסביבתי הטוב ביותר בתחום האופנה.
הטיית תיק – גישה מתונה יותר בה שומרים על האיזון הרצוי בתיק ההשקעות, מבחינת המשקל של סוגי ההשקעות השונים בתיק, תוך הקפדה על כך שיהיה רוב להשקעות האחראיות בתיק מבלי להפר את האיזון.
השקעה אחראית משולבת – גישה מתונה חלופית בה כחלק משיקולי ההשקעה המקובלים מוודאים שבוחנים בתשומת לב את כדאיות ההשקעה גם של חברות שיש להן דירוג ESG לצד צפי תשואה גבוה.
מעורבות בעלי מניות – כאשר בעלי מניות מפעילים לחץ על חברות בהן הם מושקעים לממש הזדמנויות להגביר את דירוג ה־ESG שלהן, בין היתר בעקבות מתאמים בין מדדי ESG לסוגי ביצועים מסוימים של חברות.
השקעה אקטיביסטית – כאשר משקיע קונה הון בחברה כדי להשפיע על מדיניות החברה, כך שתממש הזדמנויות להגביר את דירוג ה־ESG או אף תחתור ליצור הזדמנויות כאלו.
השקעה בנושא קיימות – השקעה בתחום ספציפי, על כלל החברות העוסקות בו.
למשל, פיזור השקעה בין חברות העוסקות בפינוי בר־קיימא של פסולת.
על פי הדו"ח 2010 Trends Report, בשנת 2010 עלה מספרן של קרנות הנאמנות המבצעות השקעות אחראיות לכ-250, בהשוואה ל-167 בשנת 2001. ארגון US SIF מפיק טבלת נתונים המתעדכנת מעת לעת, ומפרטת תחומי ההשקעה של הקרנות השותפות בארגון.
גופים המקיימים השקעות אחראיות נוקטים באסטרטגיות השקעה שונות על מנת לקדם את הערכים המנחים אותם.
על פי אסטרטגיה זו נמנע הגוף מלהשקיע בגופים או חברות המקיימים פעילות בתחומים מסוימים בעייתיים מבחינה האתית, סביבתית או חברתית.
למשל, גופים רבים המבצעים השקעות אחראיות מסרבים להשקיע בחברות העוסקות בייצור או הפצה של מוצרי טבק, אמצעי לחימה, פורנוגרפיה ועוד.
בעבר הייתה רווחת הגישה כי מניעת השקעה בתחומים מסוימים מסיבות אתיות מניבה רווחים פחותים, ואף עשויה לפגוע בכלכלה.
מחקר עדכני מצא כי השקעה מסוג זה דווקא עשויה להניב רווחים העולים על אלו שמניבות "תעשיות החטא" כפי שהוגדרו על ידי עורכי המחקר (פורנוגרפיה, אלכוהול, הימורים, טבק, אמצעי לחימה ונשק גרעיני).
על פי אסטרטגיה זו מבוטלות השקעות קיימות בגופים כאשר השיקול העיקרי לכך הוא השיקול האתי.
לאחרונה הכריזה קרן הפנסיה של התאגדות המורים של קליפורניה (CalSTRS) על משיכת השקעות מחברות העוסקות בייצור ושיווק טבק, בסך של למעלה מ-237 מיליון דולר.
אסטרטגיה זו כוללת מעורבות של בעלי המניות בחברה על מנת לעודד שינוי חיובי בהתנהלות התאגידית של החברה.
בעזרת שיתוף פעולה של משקיעים שונים, ניתן לנווט את התנהלותה של החברה כך שזו תפיק רווחים גדולים יותר לאורך זמן ובו בזמן תשמור על זכויות העובדים בה, ועל רווחתם של המשקיעים והתושבים הסמוכים למקום פעילותה של החברה.
על פי אסטרטגיה זו מעודדת ההשקעה בגופים וחברות אשר השפעתם על הסביבה והחברה נתפסת כחיובית.
יתרונה של גישה זו טמון בכך שהיא איננה דורשת סלקציה בתיק ההשקעות, ובכך שהיא מאפשרת מתן תמריצים לחברות אשר פועלות לאורך זמן באופן המועיל לחברה ולסביבה.
תחום ההשקעות האחראיות בישראל הוא תחום חדש יחסית, אולם הוא גדל בקצב מהיר בדומה למגמות הקיימות ברחבי העולם.
המודעות אכן גוברת, אך למרות חתימתה של ישראל על מגוון אמנות סביבתיות, מדובר בתחום שאינו מאוד מפותח בישראל נכון לעת עתה.
עם זאת, ניכר שגם ישראל לוקחת חלק בהתעוררות הסביבתית ומקדמת מהלכים לצורך פיתוח ההיבט הסביבתי והחברתי בהשקעות ובעולם העסקים.
בשלב הזה, בכל הנוגע להשקעות חברתיות ומדדים להשקעה, מדובר בדיווחים שהם וולונטריים בעיקרם: משמע, חברות אינן מחויבות לדווח ועושות זאת מרצונן החופשי.
מספר גופים וארגונים עוסקים בדירוג ההתנהלות הסביבתית, החברתית והתאגידית של חברות ציבוריות ופרטיות במשק הישראלי.
בין היוזמות הבולטות בתחום ניתן לציין את מדד ההשפעה הסביבתית של חברות ציבוריות אותו מפרסם המשרד להגנת הסביבה החל משנת 2012, ודירוג "מעלה" המדרג את האחריות התאגידית של חברות ציבוריות ופרטיות.
דירוג החברות נעשה על פי פרמטרים סביבתיים הנאספים מידי החברות המשתתפות בדירוגים השונים ומהמשרד להגנת הסביבה, וכן על פי דוחות התנהלות תאגידית שמפיקים החברות מעת לעת.
הדירוג מבוצע בפועל על ידי חברות המתמחות בתחום זה.
בישראל ניתן למצוא "קרנות כשרות" אשר מבטיחות למשקיעים השקעה תחת פיקוח הלכתי צמוד.
קרנות אלו משקיעות לרוב באג"חים ממשלתיים ובחברות העומדות בתנאים שונים כגון שמירת שבת.
במקרים שונים מציעים בתי השקעה מרכזיים, כדוגמת בית ההשקעות אקסלנס, "תיק השקעה כשר" המנוהל בהשגחת הבד"צ.
ניתן למצוא גם מספר קרנות המתחייבות לתרום לקהילה אחוז מסוים מהכנסותיהן (למשל קרנות ההשקעה של קבוצת MORE).
בשנת 2022 קבוצת עוגן הייתה הראשונה לגייס אג"ח לטובת השקעות אחראיות, כאשר גייסה לשם כך 50 מיליון שקלים.
על רקע המשבר הכלכלי שנגרם כתוצאה ממגפת הקורונה, שימוש מרכזי לכספים שגויסו יועד למתן הלוואות לעסקים שנפגעו מהמשבר.
הגישה של השקעות אחראיות התחילה לקבל בהדרגה תמיכה של גופי הרגולציה בישראל במהלך העשור השני של המאה ה-21, בעדיפות לתחום הגילוי והדיווח.
בספטמבר 2017 הוציאה דורית סלינגר, שעמדה בראש הרשות לשוק ההון, ביטוח וחסכון, הנחיה הדורשת מהגופים הפנסיוניים לציין אם מדיניות ההשקעה שלהם כוללת אחריות חברתית.
בדצמבר 2020 פרסם המפקח על הבנקים בבנק ישראל הודעה לבנקים ולגופים המפוקחים, אשר הודיעה על הכוונה לגבש מדיניות ניהול סיכונים המתחשבת גם בסיכונים סביבתיים וסיכוני אקלים והשפעתם על הגופים המוסדיים, אולם אינה מתייחסת להשפעתם של הבנקים כגופים מממנים להחמרה או מניעת משבר האקלים.
בפברואר 2021 פרסמה רשות שוק ההון טיוטת תקנות המחייבת את הגופים המוסדיים לקבוע מדיניות השקעה ביחס לשיקולי ESG ולפרסם אותה, וכמו כן מדיניות הנוגעת לניהול סיכונים בתחומים אלה, יחד עם סיכונים טכנולוגיים וסיכוני סייבר.
באפריל 2021 פרסמה הרשות לניירות ערך מסמך הממליץ לחברות הציבוריות לפרסם דיווח בנושאים אלה, אך אינו מחייב אותן.
גופים רבים במגזר השלישי שמו למטרה לקדם גישה זו בהשקעות, כך למשל הצהיר פורום החוסכים לפנסיה בישראל עם הקמתו בשנת 2011 על הכוונה לקדם גישת השקעה אחראית בכספי הפנסיה בישראל.
בתחילת 2020 הוקם פורום כסף נקי, קואליציה של ארגוני חברה וסביבה, אשר שם לו למטרה להסיט השקעות מתחומים מזהמים אשר פוגעים באקלים.
בשנת 2017 האוניברסיטה העברית בירושלים הפכה למוסד הישראלי הראשון בישראל שמאמץ מדיניות של השקעה אחראית.
בשנת 2019 פרסם בית ההשקעות פסגות אמנה מנחה להשקעות חברתיות, בניסיון לפעול להסדרת השקעות האימפקט בהיקף רחב יותר.
האמנה בין היתר: מבהירה כי השיקול הראשון בבחינת כל השקעה יתמקד בשמירה על הכספים המושקעים תוך שאיפה למקסום התשואה; מציעה סטנדרטיזציה של ציון ESG (ראשי תיבות: סביבה, חברה, מנהל תקין) שתוצמד למידע על אפשרויות ההשקעה ; חתירה לגילוי נאות בהקשר ההשקעות-האחראיות מהגופים שבהם מושקעים הכספים.
בנובמבר 2020 פורום כסף נקי הביא ליצירת "מדד ת"א 125 - אקלים נקי מדלקים פוסיליים", שהוא מקביל לאחד ממדדי ההשקעות המסורתיים, אך ללא חברות המעורבות בהפקתם של דלקי מאובנים.
בדצמבר 2020 הקימה הראל השקעות קרן ייעודית שתשקיע את רוב כספה בהשקעות אחראיות, וכן בית ההשקעות כרמים, המנהל כ-800 מיליון ש"ח, היה הראשון בישראל להכריז שלא ישקיע בחברות העוסקות בשרשרת הייצור של דלקי מאובנים.
פורום כסף נקי העניק את "תו כסף נקי" לארבעה גופים - בית השקעות כרמים, אופק הבנק החברתי, בית השקעות Value^2 ופלטפרמת ההלוואות טריא.
השפעת פיגועי 11 בספטמבר 2001 בארצות-הברית הייתה נרחבת, ארוכת טווח ומקיפה בתחומים רבים, מעבר להשפעתם המיידית.
תוצאות נלוות למערכה זו היא כיבוש עיראק והפלת משטרו של סאדם חוסיין בעיראק ושלטון הטליבאן באפגניסטן והקמת שלטון דמוקרטי במדינות אלו.
השפעה נוספת לפיגועים היא חקיקת חוק הפטריוט השנוי במחלוקת, ב-26 באוקטובר 2001. תוקף החוק - שהוגבל מלכתחילה לחמש שנים - הוארך מאז שוב ושוב, בשינויים קלים וחלקים ממנו אושררו בחקיקה קבועה.
אחת השאלות שעלו בימים שלאחר הפיגועים נגעה לטיב האבטחה בנמלי התעופה בעולם.
השאלה שעמדה בבסיס הדיון הייתה, כיצד הצליחו כל 19 החוטפים לעבור את כל נקודות הביקורת השונות בנמלים, לעלות על המטוסים ולהשתלט עליהם בקלות רבה כל כך.
בשנים שלאחר הפיגועים ובעקבות הפקת לקחים, הועלתה משמעותית רמת האבטחה בנמלי תעופה ובטיסות רבות בארצות הברית וברחבי העולם.
כבר יומיים לאחר הפיגועים, הוציאה רשות התעופה הפדרלית האמריקאית (Federal Aviation Administration) הוראה שהטילה איסור גורף על הכנסת כל סוגי הסכינים למיניהם לתוך המטוסים.
ההוראה ניתנה לאחר שהתברר שהמחבלים הורשו לעלות למטוסים אף על פי שהם נשאו על גופם סכינים יפניות שכן לא היה איסור על הדבר באותה עת.
המחבלים ניצלו עובדה זו והשתמשו בסכינים ככלי נשק בעת החטיפה.
נושא נוסף שנבחן הוא כיצד הצליחו המחבלים להתפרץ לתוך תא הטייס באין מפריע.
אחת המסקנות שהתקבלו הביאה לחיזוק דלתות תא הטייס עד כדי כך שבמטוסים רבים הפכו הדלתות למשוריינות וחסינות ירי.
במטוסים רבים הותקנו גם מצלמות טלוויזיה במעגל סגור על מנת שהטייסים יוכלו לצפות במתרחש בתא הנוסעים.
חלק מהטייסים (בעלי רישיון מתאים) קיבלו אפשרות לשאת אקדח בזמן הטיסה לצורך הגנה עצמית, ומספר הולך וגדל של מאבטחי טיסה החלו להיות מוצבים ביותר ויותר טיסות.
בחודשים שלאחר הפיגוע, הגיעו מאות אנשי תעופה, נציגים של חברות תעופה גדולות ומומחים לתעופה מכל רחבי העולם לישראל, לחזות וללמוד על נוהלי האבטחה של חברות תעופה ישראליות ובראשן חברת אל על.
נוהלי בידוק הנוסעים בנקודות הביקורת השונות בנמלים עברו גם הם מספר שינויים משמעותיים.
ביום הפיגועים, חלק מהמחבלים הפעילו את גלאי המתכות, אולם הם הורשו לעלות לטיסה לאחר שבדיקה עם גלאי מתכות ידני לא העלתה דבר חריג.
בנמלי תעופה רבים בעולם כיום, הנוסעים עוברים חיפוש יסודי הכולל טפיחה על הגוף נוסף למעבר עם גלאי מתכות.
ארצות הברית אף הקימה גוף ממשלתי מיוחד בשם רשות ביטחון התחבורה (Transportation Security Administration) שהוכפף למחלקה לביטחון המולדת.
תחום אחריותו של הגוף החדש כולל אבטחה תקינה ומסודרת של כל סוגי התחבורה במדינה, ובפרט האבטחה בנמלי התעופה.
מאז 11 בספטמבר, בוצעו מספר ניסיונות ללא הצלחה של פיגועים במטוס, כמו ניסיון פיגוע באמצעות נעליים ממולכדות כמה חודשים לאחר 11 בספטמבר.
החשש מניסיונות פיגוע ממשיך להכתיב נוהלי הגנה גם על הקרקע עד היום.
לדוגמה: אחד מפעולות האבטחה הרבות שננקטו לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) הייתה הצבת סוללות טילי נ"מ ברחבי העיר, על מנת שבמקרה של ניסיון לפיגוע כזה יוכלו ליירט את המטוס.
הפיגועים זעזעו את המערכת הכלכלית בארצות הברית והשפיעו אף על שוקי העולם.
הבורסה לניירות ערך בניו יורק לא נפתחה באותו בוקר ונשארה סגורה עד 17 בספטמבר.
עם פתיחתה, נפל מדד הדאו ג'ונס ב-684 נקודות, או 7.1%, וקבע שיא של ירידה שלילית ביום אחד.
עד לסוף השבוע ירד הדאו ב-14.3%, שהייתה בזמנו הירידה הגדולה ביותר בשבוע אחד בהיסטוריה.
בתרגום לדולרים, מניות ארצות הברית הפסידו ערך של 1.4 טריליון דולר בשבוע אחד.
הדולר האמריקאי איבד אחוז גדול מערכו ביחס למטבעות בולטים אחרים דוגמת האירו, הלירה שטרלינג והין היפני.
גם בבורסות בעולם נרשמה צניחה חדה במדדים בעקבות הפיגועים.
בניו יורק, 430,000 חודשי עבודה ומשכורות בסך של 2.8 מיליארד דולר אבדו בשלושת החודשים שלאחר הפיגועים – משרדים נסגרו, יוזמות הוקפאו, והצמיחה האטה.
ענפי הייצוא היו הנפגעים החמורים ביותר.
התוצר המקומי הגולמי של העיר איבד 27.3 מיליארד דולר מערכו בשלושת החודשים האחרונים של 2001 ובמשך כל 2002. 18,000 עסקים קטנים במנהטן תחתית נהרסו או עברו מקום, בעיקר אלו שהיו קרובים למרכז הסחר העולמי.
כתוצאה מכך, מקומות עבודה בעיר אבדו.
2,960,000 מטר רבוע של אזורי משרדים ועסקים במנהטן תחתית נפגעו או נהרסו.
השלטון הפדרלי העביר לעיריית ניו יורק 11.2 מיליארד דולר לסיוע מיידי כבר בספטמבר 2001, ובתחילת 2002 הועברו לעיר עוד 10.5 מיליארד דולר בשביל פיתוח כלכלי ובנייה מחדש של האתרים שנהרסו.
כ-400,000 איש איבדו את מקום עבודתם בעיר ניו יורק כתוצאה מהפיגועים, ואף ענף התיירות נפגע קשות.
פגיעה משמעותית נרשמה גם בענף הביטוח עקב הפיצויים העצומים שחברות הביטוח נאלצו לשלם, שהגיעו לעשרות מיליארדי דולרים.
בעקבות הפיגועים האמירו מחירי הביטוח ברחבי העולם.
ענף התעופה שחווה קשיים כלכליים כבר לפני המתקפה נפגע עוד יותר לאחר שחברות התעופה נאלצו לשלם פיצויים למשפחות הקורבנות שהיו על המטוסים, ולהחזיר לנוסעים, שלא יכלו לטוס עקב סגירת המרחב האווירי של ארצות הברית, את כספם.
הפיגועים גם הובילו בעקיפין למלחמותיה של ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק, ולעוד הוצאות נוספות הקשורות לביטחון הפנים.
כל הוצאות הביטחון מסתכמות בלפחות חמישה טריליון דולר.
מאות אלפי טונות של למעלה מ-2,500 חומרים רעילים התפזרו באוויר בעקבות קריסת מגדלי מרכז הסחר העולמי.
הנפגעים העיקריים מכך היו עובדי החילוץ וההצלה ואזרחים שגרו או עבדו בסמוך לאזור האסון.
הממשל הודיע כי האוויר באזור חזר למצבו קודם לפיגוע רק ביוני 2002. 18,462 אנשים קיבלו טיפול רפואי הקשור לנזקים שנגרמו בעקבות אותם רעלים.
ג'יימס זדרוגה (8 בפברואר 1971 - 5 בינואר 2006), בלש במשטרת העיר ניו יורק, מת ממחלה נשימתית ששויכה לפעילותו להצלת הנפגעים מחורבות מגדלי התאומים בימים שלאחר 11 בספטמבר.
זדרוגה היה השוטר הראשון ממשטרת העיר ניו-יורק שמותו שויך לפעילות זו.
זדרוגה, שעבד במשטרה מ-1992, היה בריא, לא מעשן וללא היסטוריה של אסתמה או מחלה נשימתית אחרת, לפני שעסק במשך 450 שעות במהלך החילוץ וההצלה באתר הפיגוע.
חודשים ספורים לאחר מכן, החל זדרוגה לסבול משיעול, קוצר נשימה עד שלבסוף לא היה מסוגל ללכת יותר מ-30 מטר מבלי להתנשף.
לאחר דיון ממושך הקרן לפיצוי קרבנות 11 בספטמבר העניקה לו ב-2004 מיליון דולר.
ב-14 באוגוסט 2006, חתם מושל מדינת ניו יורק דאז, ג'ורג' פטקי, על חוק המכליל בהרוגי הפיגוע גם את הנפטרים ממחלות סרטן או נשימה המשויכות לתוצאות הפיגוע.
במהלך טקס חתימת החוק, שהתרחש באתר הפיגוע, הזכיר המושל את זדרוגה.
הדבר גרם לכך שרבים שמחלתם לא הייתה קשורה בהכרח לפיגוע הגישו בקשה לפיצויים.
בהמשך לכך, הממשל הפדרלי חוקק חוק דומה ביוזמת הסנאטור בוב מננדז וחברת בית הנבחרים קרולין מלוני.
החוק אושר בספטמבר 2010 בבית הנבחרים, אך כשהגיע החוק לאישור הסנאט, נתקל בהתנגדות עזה מצד המפלגה הרפובליקנית.
פיליבסטר מנע בסופו של דבר את אישור החוק ב-9 בדצמבר 2010, כש-57 הצביעו בעד ו-40 נגד, אולם לפחות 60 קולות בעד נדרשים כדי לעבור להצבעת אישור החוק.
החוק אושר לבסוף ב-22 בדצמבר 2010, ונחתם על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-2 בינואר 2011.
החוק הקצה 4.2 מיליארד דולר לגוף מיוחד - תוכנית הבריאות של מרכז הסחר העולמי, העובדת תחת מנהלת הבטיחות והגיהות האמריקאית (NIOSH) המסונפת למרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC).
לתוכנית הבריאות רשת מרפאות באזור ניו יורק, המעניקה בדיקות וטיפולים לחולים שמחלתם מקורה בתוצאות הפיגוע.
עישון הוא פעולה של שאיפת העשן של מוצרי הטבק לדרכי הנשימה, הוא נחשב לגורם סיכון מרכזי לתחלואה ולתמותה ממחלות לב וסוגי סרטן שונים.
לעישון בזמן הריון ישנה השפעה מזיקה גם על האם וגם על העובר.
אישה שמעשנת חשופה לחומרים הרעילים של עשן הסיגריות, ובכך נמצאת בסיכון יתר למחלות שונות כגון מחלות לב טרשתיות, מחלה ריאתית חסימתית ולסוגי סרטן שונים כמו סרטן לוע, פה, ושט, ריאה ושלפוחית השתן.
ההשפעות המזיקות של העישון על העובר והתינוק המתפתח כוללות בין השאר: לידה מוקדמת, משקל לידה נמוך ואף מוות פתאומי של התינוק (Sudden infant death syndrome).
לפי סקר משרד הבריאות לשנת 2014, אחוז המעשנים מכלל האוכלוסייה הבוגרת בישראל (בני 21 שנה ומעלה) עומד על 19.8%.
ניכרים הבדלים בשיעורים של עישון לפי מגדר ואוכלוסייה.
27.3% מהגברים בישראל מעשנים, לעומת 12.6% מכלל הנשים.
השיעור גבוה יותר באוכלוסייה הערבית ועומד על 26.3% לעומת 18.4% באוכלוסייה היהודית (בשקלול לפי גיל ומין).
שיעורי העישון המשוקללים לגיל הם 23.1% בגברים יהודים, 14.0% בנשים יהודיות 46.6% בגברים ערבים ו-6.1% בנשים ערביות.
במהלך ההיריון, 59% מנשים יהודיות ו-22% מנשים ערביות אשר היו מעשנות מפסיקות לעשן.
תינוק שנולד עלול גם להיות חשוף לעישון מיד שנייה (עישון פסיבי), לפי הסקר נמצא כי 25% מהתינוקות היהודים ו-52% מהתינוקות הערבים חשופים לעישון סביל בגיל חודשיים.
עשן הסיגריות מכיל אלפי רעלנים (טוקסינים) שחלקם מוכח כרעיל עבור העובר כמו ניקוטין ופחמן חד-חמצני.
ניקוטין שנשאף לריאות מגיע לזרם הדם של האם, עובר את השליה ובכך מגיע לזרם הדם העוברי, השפעתו נובעת מהקשירה לקולטנים כולינרגים במוח, במערכת העצבים ההיקפית ובבלוטת יותרת הכליה.
אישה שמעשנת חשופה לרעלנים של הטבק אשר יכולים לגרום נזק לאיברי הגוף השונים.
רעלנים בעשן הסיגריות ובייחוד הניקוטין מאיצים את הליך הטרשת בעורקים בגוף, הליך הטרשת מוביל להיצרות עורקים אלו ובכך לפגיעה באספקת דם לאיברים חיוניים בגוף, דבר שעלול לגרום לתעוקת חזה ואוטם שריר הלב, מחלת כלי דם היקפיים ברגליים, שבץ מוחי, אי ספיקת כליות ופגיעה בתפקוד המיני.
עישון מגביר סיכון לנפחת, דלקת סמפונות ולסרטן הריאות, כמו כן הוא מגביר סיכון לסוגי סרטן שונים כמו סרטן הלוע, ושט ושלפוחית השתן.
הקשר עם יתר לחץ דם בהריון
יתר לחץ דם הריוני מוגדר כהופעה חדשה של יתר לחץ דם אצל אישה הרה לאחר שבוע 20 להריון ללא עדות לרעלת היריון.
יש עדויות כי עישון בזמן הריון מקטין סיכון ליתר לחץ דם הריוני, ממצא זה הוצג במספר עבודות והמנגנון לכך אינו ברור.
עם זאת, אין באמור לעיל כדי להצדיק עישון וזאת לאור העובדה שנזקיו של העישון עולים לאין שיעור על השפעה מטיבה זו .
חשיפה לניקוטין בזמן הריון עלולה לגרום למספר סיבוכים הכרוכים בשליה.
היפרדות שליה הוא מצב בו מעטפת השליה נפרדת במהלך ההיריון מהרחם ומהווה אחת הסיבות השכיחות לדימום בטרימסטר השלישי להריון, שכיחות התופעה עומדת על 1% מסך כל ההריונות, והיא כרוכה בתחלואה אימהית כגון דימום רב עד כדי צורך בעירוי דם, ובתחלואה ותמותה עוברית עקב עקה שנגרמת ממחסור בחמצן.
עישון סיגריות קשור בעליה פי 2.5 בהיארעות של היפרדות שליה, הסיכון עולה ככל שעולה מספר הסיגריות שהאישה מעשנת.
המנגנון לכך הוא שהניקוטין גורם להתכווצות של שריר הרחם וכלי דם בחבל הטבור, כמו כן העישון מעלה את הרמה של קרבוקסי-המוגלובין שמתחרה עם ההמוגלובין על חמצן.
תהליכים אלה עלולים להוביל בסופו של דבר לאטמים קטנים בשליה ובהמשך גם להיפרדותה.
פתיחה מוקדמת של שק מי שפיר עלולה להוביל ללידת תינוק טרם בשלותו המלאה.
עישון נחשב כגורם סיכון לפתיחת קרומים מוקדמת, יותר בשלבי ההיריון המוקדמים מאשר בסוף ההיריון, ויש לכך השלכות רבות על תחלואת היילוד.
חשיפה לעישון במהלך ההריון מסכנת לא רק את האם אלא גם את העובר שנושאת ברחמה.
פג הוא תינוק שנולד לפני תום השבוע ה-37 להריון, כלומר לפני בשלותו המלאה.
תינוק במצב כזה חשוף לבעיות התפתחותיות במערכות שונות בגוף כמו מערכת העצבים, הנשימה והראיה.
בישראל כ-7-10% מכלל הנולדים הם פגים.
עישון מגביר סיכון עד פי שניים ללידת פג.
המנגנון לכך אינו ברור דיו, אך ישנה השערה שזה קשור לנזק שלייתי מירידה באספקת דם בעקבות השפעת הניקוטין והפחמן החד-חמצני שגורמים להתכווצות כלי דם בשלייה, פתיחה מוקדמת של קרומים, זיהום תוך רחמי והפרשה מוגברת של פרוסטגלנדינים מהווים מנגנונים אפשריים נוספים.
הפסקת עישון בשלבי ההיריון המוקדמים עשויה להפחית את הסיכון ללידת פג בנשים מעשנות.
משקל לידה נמוך מוגדר כמשקל עובר עת הלידה של פחות מ-2.5 ק"ג ללא קשר לגיל הלידה, השכיחות של משקל לידה נמוך מוערכת בכ-6% מכלל הלידות.
עישון סיגריות בהיריון נקשר באופן ישיר לאיחור בהתפתחות העובר.
הסיכון ללידת ילוד עם משקל נמוך גבוה פי 2.8 יותר אצל נשים שעישנו במהלך ההיריון.
השפעה זו של העישון חזקה יותר בנשים שמוגדרות כמעשנות כבדות ובאלו שעישנו בסוף ההיריון.
הפסקה מוקדמת של עישון יכולה להפחית נזק זה.
עישון בזמן היריון נמצא כמגביר סיכון למומים שונים בדרכי העיכול (פי 1.27), בקעים בדופן הבטן (פי 1.5), מומים במבנה הגולגולת (פי 1.33) ומומים במערכת השלד (פי 1.2) אצל התינוק.
עישון בזמן הנקה מקטין את כמות החלב המיוצרת של האם מחד גיסא, והניקוטין מהסיגריות חודר לחלב שהתינוק יונק מאידך גיסא.
התינוק עלול לספוג כמות של ניקוטין שיש בה כדי לפגוע בבריאותו, אחת מההשפעות היא פגיעה במחזור השינה.
עם זאת, עדיין קיים יתרון ברור של הנקה על תרכובות מזון לתינוקות גם באישה שהיא מעשנת.
השלכות על התינוק שנולד (עד גיל שנה)
אחת התופעות שנקשרו לעישון בזמן הריון היא מוות בעריסה SIDS-Sudden Infant Death Syndrome והיא מוגדרת כמוות פתאומי ובלתי מוסבר של תינוק עד גיל שנה, היא מתרחשת לרוב בזמן שינה.
על פי עבודות שונות נראה כי עישון בזמן הריון מגביר סיכון עד פי חמישה לתסמונת מוות בעריסה ביילוד.
בנתיחה שלאחר מוות נמצאו ריכוזים גבוהים יותר של ניקוטין בשערות של יילודים שמתו במוות בעריסה עקב חשיפה לניקוטין כתוצאה מעישון בזמן היריון.
השלכות לטווח ארוך (אחרי גיל שנה)
בנוסף לנזכר לעיל, לעישון ישנן גם השפעות שליליות לטווח ארוך בילד המתבגר לרבות הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, ירידה בהישגים לימודיים, ליקויי שפה ואף להתמכרות מוקדמת לעישון, כך שהסיכוי של ילדים לנשים שעישנו במהלך הריונן להפוך למעשנים בעצמם, גבוה יותר מאלו שאמותיהם לא עישנו.
כמו כן, על פי מטה אנליזה של Oken ושותפיו נמצא כי עישון בזמן הריון מגביר סיכון פי 1.5 לעודף משקל אצל הילד בגילאים 3–33 שנים, נצפה יחס מנה-תגובה בין כמות הסיגריות שהאישה מעשנת לסיכון להשמנת יתר מאוחר יותר אצל הצאצאים.
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1972 המבוסס על מחזה בשם זה שזכה בפרס פוליצר מאת פול זינדל.
פול ניומן הפיק וביים את הסרט בו משתתפות אשתו ג'ואן וודוורד ובתו נל.
ג'ואן וודוורד זכתה עבור משחקה בסרט זה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1973 והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
המחזה והסרט מתארים דרמה משפחתית אצל משפחה חד-הורית לא מתפקדת עם אם המתקשה לנהל את חייה וחיי שתי בנותיה.
בתפקיד הבת הגדולה משחקת רוברטה וואלאך, בתו של אלי וולך ובתפקיד הבת הקטנה - נל פוטס בתם של וודוורד וניומן ששיחקה עם אמה גם בסרט רייצ'ל, רייצ'ל.
ביאטריס (בטי) הנסדורפר (ג'ואן וודוורד) היא אלמנה הגרה בבית מוזנח ומתקשה לנהל את חייה ואת שתי בנותיה רות (רוברטה וולך) ומטילדה (טילי) (נל פוטס).
רות הבכורה היאה טיפוס מוחצן, אוהבת להתעסק עם נערים, עונה בחוצפה לאמה ונתקפת לעיתים בזעם שמסתיים בהתקף אפילפטי.
טילי היא טיפוס שקט ומופנם.
אוהבת את הלימודים ודרכם מנסה להתרחק מהמצוקות בבית.
במסגרת הלימודים היא קבלה מהמורה למדעים ארנב.
כעת היא עוסקת במחקר על זרעי ציפורני חתול שקבלו מנות שונות של קרני גמא מקובלט 60 וגודלו באותם התנאים.
אמה בטי לא מעריכה את מעשיה ומתקשרת לבית הספר שייקחו בחזרה את הארנב המטנף את הבית.
בטי היא טיפוס לא יציב, מתלבשת ברישול, מעשנת כבדה ומכורה לאלכוהול ולתרופות.
נוטה להשתמש באלימות מילולית וידועה בבית הספר כ"בטי המטורללת" (Betty the Loon).
היא מקוננת כל הזמן על גורלה המר וחולמת לפתוח בית תה בו יגישו בנותיה עוגות ממעשי ידיה אבל הבנק מסרב לתת לה הלוואה לשם כך וכן גם גיסה.
בטי נאלצת להשכיר חדר לקשישים סיעודיים הנמצאים בסוף דרכם.
כעת נמצאת אצלה קשישה המכונה "נני" שאינה מדברת ובטי שופכת עליה את כל תסכוליה.
עבודת המחקר של טילי נבחרה בתוך חמש העבודות המצטיינות.
טילי מבקשת מבטי לבוא לטקס הצגת העבודות המצטיינות.
בטי מסרבת אבל לאחר מכן מסכימה.
היא מתלבשת ומתמרקת ומבקשת מרות להישאר בבית ולשמור על הקשישה.
כשרות מסרבת מתפתחת מריבה קולנית שבסופה אומרת רות לאמה שתדע שבבית הספר מכנים אותה "בטי המטורללת".
ברגע זה מתחולל שינוי בדעתה של בטי, היא מתחילה לשתות, הורגת את הארנב ומנסה להחזיר את הקשישה למשפחתה ולבסוף מגיע שתוייה לבית הספר ואומרת לטילי לפני האנשים ההמומים כמה שהיא גאה בה.
טילי מסבירה את תוצאות מחקרה שהוא אלגוריה למצבה.
הזרעים שספגו הכי הרבה קרינה לא נבטו.
אלה שספגו כמות קטנה לא נפגעו.
אלה שספגו כמות בינונית נבטו אך הופיע ביניהם מוטציות - גבעולים ענקיים, עלים בעלי צורות שונות ופריחה כפולה וכי יבוא יום והאנושות תכיר בכוחו של האטום ויהיה עולם טוב יותר.
השקמה של זכאוס המוכרת גם בשם שקמת זַכַּי הוא עץ שקמה הנמצא במרכזה של העיר יריחו סמוך לכיכר אל ג'ומזה.
על פי המסורת הנוצרית זכאוס המוכס טיפס על העץ על מנת לראות את ישוע.
השקמה העתיקה מהווה אתר תיירות צליינית חשוב ביריחו יחד עם קרנטל.
בברית החדשה מוזכר העץ כחלק מהסיפור על כיצד גאל ישוע את זַכַּי המוכס העשיר, והשיבו מדרכו הרעה:
הנרי בייקר טריסטראם, מהחוקרים האירופיים הראשונים שהגיעו לארץ ישראל במאה ה-19 וסייר ביריחו ב-1864, כתב ביומנו: "למרות נדירותו לא נעלם העץ לגמרי מכיכר יריחו, שהרי מצאנו שני עצים זקנים בגיא הקטן הסמוך לחורבות"
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול הוא מחזה מאת המחזאי האמריקאי פול זינדל, שהועלה לראשונה בשנת 1965. המחזה זיכה את יוצרו בשנת 1971 בפרס פוליצר.
המחזה עוסק בסוגיות של שפיטה חברתית ומערכות יחסים מורכבות.
הצגת הבכורה של המחזה הייתה בתיאטרון אליי שביוסטון בשנים 1964 ו-1965.
ב-7 באפריל 1970 הוצג המחזה לראשונה בברודוויי במרכז מרסר לאמנות, למשך 819 הופעות, עד ה-14 במאי 1972. המחזה הועלה שם בבימויו של מלווין ברנהרדט כאשר השחקנים היו: סווזי קורץ (ג'ניס ויקרי), איימי לויט (רות), ג'ודית לורי (נני), פמלה פייטון רייט (טילי) וסאדה תומפסון (ביאטריס).
המחזה הוצג בברודוויי בתיאטרון בילטמור בין ה-9 ל-26 במרץ 1978, בבימוי של איי ג'יי אנטון והשחקנים כללו את שלי וינטרס (ביאטריס), קרול קיין (טילי), לולי בורוף (ג'ניס ויקרי ), איזבלה הופס (נני) ולורי של (רות).
בשנת 1972 הפיק פול ניומן סרט המבוסס על המחזה, בהשתתפות אשתו ג'ואן וודוורד ובתו נל.
המחזה מתאר את חייה של משפחת המצוקה האמריקנית הנסדורפר, הכוללת את האם האלמנה ביאטריס ואת שתי בנותיה רות וטילי (מטילדה).
האם, אלמנה קצרת רוח ושתלטנית, מנהלת את חיי המשפחה תוך רדייה בבנותיה ופריקת תסכולה עליהן.
לפרנסתה היא מחזיקה בבית קשישה סיעודית אילמת, שגם היא משמשת כקרבן לפריקת התסכול של ראשת המשפחה.
המחזה נפתח כאשר האם מדברת בטלפון עם מר גודמן מנהל בית הספר של הילדה טילי, המברר מדוע הילדה מחסירה ימי לימוד רבים בבית הספר.
האם תולה את החיסורים בבתה אותה היא מאשימה בכיעור (אף על פי שבפועל הילדה היא יפה, מה שמראה שגם ביאטריס עצמה, הנשפטת בצורה שלילית על ידי החברה, לוקה בשפיטה לקויה של האחרים) בעצלנות ובהאשמות שונות.