tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפסגה מחלקים בין היתר פרס להישגים אינטראקטיבים, שמאוחר יותר זכה למיתוג מחדש כ'פרסי D.I.C.E'.
הכנס שונה משאר הכנסים שבתעשייה בכך שהוא שם דגש על הצד העסקי ועל תהליך ההפקה והתמקדות בטרנדים וחדשנות בעיצוב משחקי וידאו.
הכנס מתמחה בדרך התנהלות מסודרת ופרטנית לבכירי התעשייה לצורכי נטוורקינג.
בשנת 2007 הצטרף לכנס דובר כדי לפתוח את האירוע בדברים לא רשמיים ושגרתיים לפני הצגתם של הפרזנטציות והפאנלים השונים.
נכון לאפריל 2023, חברי התאגיד מונים בין היתר את החברות הבאות:
האקדמיה לכדורגל היא תוכנית טלוויזיה בהנחייתו של תובל שפיר, בה בכל פרק מלמדים שחקנים מקצועיים, אתגרים חדשים בכדורגל.
בכל פרק תובל שפיר יגיע למפגש מקצועי עם מיטב הכישרונות בכדורגל הישראלי, שיעניקו טיפים ועצות מניסיונם האישי.
תובל שפיר (בתפקיד עצמו) – מנחה הסדרה.
נצפה בכל פרק עם שחקן כדורגל חדש.
נטע לביא (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק הראשון.
מלמד את המושג אתגר הקורה.
גילי ורמוט (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק השני.
מלמד את המושג אתגר הסלאלום.
שמעון אבו חצירא (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק השלישי.
מלמד את המושג אתגר בעיטת היעף.
דן איינבינדר (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק הרביעי.
מלמד את המושג אתגר ההקפצות.
דקל קינן (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק החמישי.
מלמד את המושג אתגר הנגישות.
רועי קהת (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק השישי.
מלמד את המושג אתגר הקרן המסובבת.
עידן ורד (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק השביעי.
מלמד את המושג אתגר החומה.
דוד קלטינס (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק השמיני.
מלמד את המושג אתגר הוצאת החוץ.
איתי שכטר (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק התשיעי.
מלמד את המושג אתגר הפנדל.
גילי אופק (בתפקיד עצמו) – משתתף בפרק העשירי והאחרון.
מלמד את המושג אתגר בית השוער.
האקדמיה של סנט מרטין בשדות או אקדמיית סנט מרטין אין ד'ה פילדס היא תזמורת קאמרית בריטית.
את התזמורת ייסד סר נוויל מרינר בלונדון בשנת 1959 והיא משכה אליה כמה מטובי הנגנים בלונדון.
התזמורת הופיעה לראשונה ב-13 בנובמבר 1959 בכנסיית סנט מרטין בשדות, שנתנה לה את שמה.
בהופעותיה הראשונות ניגנה כהרכב קשתנים קטן, ללא מנצח, ומילאה תפקיד מרכזי בהחייאת מופעים של מוזיקת בארוק באנגליה.
מאז התרחבה התזמורת וכיום היא כוללת כלי נשיפה מעץ, אבל מידותיה גמישות והיא משנה את הרכבה להתאים לרפרטואר שלה, המקיף מוזיקה מן הבארוק עד ימינו.
ההקלטה הראשונה של התזמורת נעשתה לחברת ל'אוזו ליר" באולם קונוויי, ב-25 במרץ 1961. מאז הקליטה התזמורת לחברות שונות.
היקף תקליטיה עצום והיא התזמורת הקאמרית המוקלטת ביותר בעולם, שלזכותה יותר מ-500 הקלטות.
תקליטים רבים נעשו בניצוחם של איונה בראון וקנת סיליטו, בהיעדרו של מרינר.
מאז פברואר 1971 התזמורת רשומה כחברה בע"מ.
נוויל מרינר היה היושב ראש עד 1992, אז החליף אותו מלקולם לאצ'ם.
נוויל מרינר נשא בתואר נשיא לכל חייו.
במאי 2011 הודיעה התזמורת על מינויו של ג'ושוע בל כמנהלה המוזיקלי החדש, האדם השני הנושא בתואר זה בתולדות ההרכב.
המינוי בתוקף מספטמבר 2011, בחוזה התחלתי לשלוש שנים.
התזמורת הקליטה תקליטים רבים, וניגנה את הפסקולים של סרטים רבים, בהם "אמדאוס" משנת 1984.
המקהלה של אקדמיית סנט מרטין בשדות הוקמה בשנת 1975 והופיעה לראשונה באוקטובר של אותה שנה.
לאסלו הלטאי הוא מנצח המקהלה מאז הקמתה.
היא נשמעת בקביעות בטלוויזיה האירופאית בשירת המנון ליגת האלופות של UEFA.
האקונומיסט הוא שבועון חדשות בבעלות "קבוצת האקונומיסט" שמרכזו בלונדון (אם כי האקונומיסט מקפיד לקרוא לעצמו "עיתון" – newspaper – ולא שבועון או מגזין).
הגיליון הראשון יצא לאור בספטמבר 1843 במטרה ליטול חלק "בתחרות הקשה בין החוכמה, השואפת להתקדם, לבין הבורות הפחדנית והבלתי־ראויה החוסמת את קדמתנו".
החל משנת 1860 ובמשך 17 שנים וולטר בג'ט היה העורך הראשי של השבועון.
בתקופה זו הוא הרחיב את השבועון והוא בעל מוניטין.
לשבועון משרדי מערכת בקרוב לעשרים ערים ברחבי העולם, והוא נחשב לאחד העיתונים החשובים והמשפיעים בעולם גם בעשור השלישי של המאה ה-21. בשנת 2004 הגיעה תפוצתו למיליון עותקים בשבוע, כמחציתם נמכרו בצפון אמריקה.
בשנת 2015 תפוצתו המודפסת היא כ-4.5 מיליון עותקים ובנוסף מופצת גרסה דיגיטלית.
מאפיין בולט של האקונומיסט הוא העובדה שהמאמרים אינם חתומים.
הכתיבה היא מערכתית, ומייצגת את עמדת העיתון ולא את עמדת הכותב.
רק כתבות בחלק מהמוספים המיוחדים וכן מאמרי אורח מאת מדינאים, מדענים וכדומה, חתומים על ידי הכותבים.
העיתון אינו מפרסם ראיונות אלא משלב בכתבות ציטוטים רלוונטיים מתוך ראיונות שמקיימים הכותבים.
הכתבות מלוות תמיד בניתוח ופרשנות של העובדות.
למרות שמו, האקונומיסט אינו שבועון כלכלי גרידא אלא שבועון חדשות ואקטואליה.
הוא עוסק בהרחבה בחדשות מרחבי העולם, עולם העסקים, כלכלה ופיננסים, וכן יש בו גם מדורים בענייני מדע וטכנולוגיה, ספרות ואמנות.
סגנון הכתיבה שלו מצטיין באנגלית קולחת ובהירה וברמה אינטלקטואלית גבוהה.
כמו כן הוא ידוע בשימוש מדוד בהומור בריטי יבש.
מדריך הסגנון של האקונומיסט הוא אחד הפופולריים בעולם.
האקונומיסט נודע במדד ביג מק שהוא מפרסם – שמשווה את מחירו של המבורגר "ביג מק" של מקדונלד'ס במדינות שונות בעולם, כדרך להשוואת כוח הקנייה של המטבעות השונים.
באקונומיסט מתפרסמים מאמרי מערכת (המכונים Leaders) וחמישה מדורי דעות, העוסקים בבריטניה, באירופה, בארצות הברית ובכלכלה והחל משנת 2012 גם בסין.
העיתון מביע עמדות ברורות בנושאים רבים, ולפני בחירות חשובות מעניק את תמיכתו לאחד המועמדים, לא לפני שניתח את המועמדים השונים ונימק את בחירתו.
האקונומיסט מייצג קו כלכלי ליברלי, התומך בכלכלת שוק.
גם בתחום החברתי העיתון מייצג מדיניות ליברלית, ותומך בחופש הפרט, ובהתערבות מינימלית של הממשלה בחיי האזרח.
בין השאר, תומך האקונומיסט בלגליזציה של סמים (קלים וקשים), נישואים חד-מיניים, התנגדות מוחלטת לעינויים, סיוע למדינות העולם השלישי (תוך תגמול ממשלות דמוקרטיות ורפורמיסטיות).
האקונומיסט תמך ביציאה למלחמה בעיראק, אך בבחירות 2004 לנשיאות ארצות הברית תמך במועמדותו של ג'ון קרי.
האקונומיסט תומך בהצטרפותה של בריטניה לגוש האירו, אך רק כאשר יבשילו התנאים לכך.
כמו כן הוא הביע התנגדות נחרצת לחוקה האירופית שעמדה למשאל עם ב-2005, ומרבה לבקר את מדינות האיחוד האירופי (להוציא בריטניה הליברלית) על שוקי העבודה הבלתי-גמישים שלהן והמדיניות החקלאית המשותפת.
בבחירות האחרונות בבריטניה תמך בלייבור, ובבחירות האחרונות בגרמניה תמך ב־CDU, מפלגתה של אנגלה מרקל.
בשנת 2001 תבע ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני את האקונומיסט לדין, לאחר שהעיתון, בסדרת מאמרים חריפים, קבע כי ברלוסקוני אינו מתאים להיות ראש ממשלה בשל ניגודי אינטרסים ואי־סדרים חמורים לכאורה.
האקונומיסט ביקורתי כלפי ישראל ומדיניותה כלפי הפלסטינים, אך אינו תומך בסנקציות נגדה, וקורא לפתרון מדיני ופירוק החמאס וחזבאללה מנשקם.
העיתון ביקורתי מאוד גם כלפי הרשות הפלסטינית ומדינות ערב והוקיע את יאסר ערפאת כמנהיג מושחת התומך בטרור.
בעקבות הגשת כתב אישום נגד בנימין נתניהו קבע "האקונומיסט" שעליו להתפטר מראשות הממשלה.
במהלך מלחמת חרבות ברזל תיאר "האקונומיסט" את נתניהו כ"האיש הלא נכון, במקום הלא נכון ובזמן הלא נכון".
במקביל קרא השבועון לישראל להמשיך במלחמתה נגד חמאס עד לשבירתו, תוך דאגה לסיוע הומניטרי.
האקדמיה לצחוק היא תוכנית מציאות ששודרה בשנת 2004 בערוץ ביפ ובערוץ 2 בשידורי קשת.
מטרת התוכנית הייתה לגלות קומיקאי כשרוני חדש.
בתחילה נערכו מבחני בד בכל הארץ, ונבחרו שבעה עשר צעירים המחולקים לשלושה עשר צוותים מתחרים (שלישייה אחת, שני צמדים, והשאר יחידים) אשר היו סגורים בתוך לופט במתחם קניון ארנה הרצליה לתקופה של כחודשיים, ובו מצלמות בכל החדרים.
במשך השבוע שודרה תוכנית יומית בערוץ ביפ, ובה נראו הכנותיהם של המתחרים למופע סטנד-אפ משל עצמם, אשר שודר בסופי השבוע בערוץ 2. הקהל בבית הצביע למתמודד האהוב עליו במסרונים.
במהלך שהותם בלופט, השתתפו בסדנאות צחוק והופעה בהדרכת אורנה בנאי, אורי גוטליב, אלי פיניש, מריאנו אידלמן וטל פרידמן.
הגמר שודר בחודש מאי 2004 בשידור חי ובו השתתפו ארבעת המתמודדים הסופיים.
במקום הראשון זכה צחי אירני.
שיר הנושא של התוכנית הוא "הקומיקאים", אשר נכתב והולחן על ידי אורן ברזילי ושי להב, והושר על ידי שי להב ואדוני הממון.
עם עליית התוכנית לשידור פנה איגוד המפיקים ל, בדרישה להסיר את התכנית משידורי קשת בטענה שהיא אינה אלא מסע פרסום אגרסיבי לערוץ ביפ, וששידורי קשת פועלת בעניין זה ממניעים זרים, כאשר היא מקדמת בשידוריה תוכניות שהופקו בערוץ ביפ שגם נמצא בשליטתה.
בנוסף התלוננה חברת yes הטלוויזיה בלוויין על פרסומת סמויה בתוכנית עבור HOT, והתלונה התקבלה.
התוכנית זכתה תחליה לרייטינג גבוה של כ-20%, אך בהמשך הוא ירד לכ-7%.
צחי אירני - מקום ראשון
יוסי וטירן (יוסי גבני וטירן ביבי) - מקום שני
הדר לוי - מקום שלישי
שלישיית דופה (עומר פרידמן, גלעד פרידמן ואסף פורמן) - מקום רביעי
לילך ורויטל (לילך לוי ורויטל דהוקי)
צחי אירני זכה בגמר של התוכנית במקום הראשון.
הפרס שקיבל היה מופע יחיד ששודר בערוץ 2 כשנתיים לאחר זכייתו.
נוסף לכך כתב מדור קומי קבוע בשבועון לנוער "מעריב לנוער".
אולם אחר כך הפסיק לעסוק בסטנד-אפ.
הדר לוי, עבורה הייתה זו ההתנסות הראשונה בסטנד-אפ, הגיעה למקום השלישי בגמר.
לאחר שהסתיימה התוכנית לוי הצטרפה לתוכניתו של ארז טל איפה אתה חי?!.
במקביל, הצטרפה לצוות ערוץ הילדים כמנחה קבועה.
הופיעה בתפקידים משניים בסדרות אהבה זה כואב והשמיניה.
בשנת 2006 הצטרפה לתוכנית "זומזום".
בשנת 2007 הצטרפה לפאנל תוכנית הסאטירה "מהדורה מוגבלת" לצד אבי נוסבאום.
בשנת 2009 הצטרפה לפאנל בהנחייתה של מיה דגן בערוץ 2 בשם הספסל האחורי ובשנת 2010 הצטרפה לתוכנית הקומית צחוק מעבודה כפאנליסטית.
אבי נוסבאום המשיך להופיע במועדוני סטנד-אפ.
הוא הנחה עם אורי חזקיה את "מכת מדינה" בערוץ ביפ וכן תוכנית בוקר ברדיו 99, נמנה עם כותבי "ארץ נהדרת" ומשתתף קבוע בתוכנית הבידור "מועדון לילה".
כמו כן, הגיש את התוכנית "שבת צחוק" שבה קומיקאים התארחו ובחרו מערכונים אהובים עליהם מכל הזמנים.
בשנת 2010 החל להנחות את תוכנית המתיחות "נראה אותך" בערוץ 2 לצד שי גולדשטיין.
בשנת 2012 הנחה את התוכנית "איזה יום", גם כן, בערוץ 2 לצד שי גולדשטיין ועידו רוזנבלום.
אסף פורמן מ"שלישיית דופה" הופיע בתוכנית "בלאגן" בערוץ ג'טיקס מהעונה השנייה של התוכנית.
בשנת 2006, הוא נבחר להיות אחד המנחים של תוכנית הנוער "אקזיט".
מאז גם נהיה מנחה בערוץ ניקלודיאון, ומפיק תוכנית לאתר MTV ישראל.
יאיר אורבך מופיע החל מ-2006 במופע היחיד "קרנבל ברשות התורה", הכולל סטנד-אפ מעולם היהודי-דתי.
המופע עלה יותר מ-150 פעמים.
הוא אף משתתף בתור פאנליסט בתוכנית "עד כאן!" שמשודרת בכאן 11.
האקים עבדול אולאג'ואן (בשפת יורובה: Hakeem Abdul Olajuwon, באלפבית פונטי בינלאומי: ; נולד ב-21 בינואר 1963 בלאגוס, ניגריה), הידוע גם בכינויו The Dream ("החלום"), הוא כדורסלן עבר אמריקאי יליד ניגריה, אשר שיחק בעמדת הסנטר בליגת ה-NBA.
אולאג'ואן, הנחשב לאחד מגדולי הסנטרים אי פעם, שיחק במשך כמעט כל הקריירה שלו בקבוצת יוסטון רוקטס, אותה הוביל לאליפות בשנים ו-.
בשנתו האחרונה בליגה שיחק בקבוצת טורונטו ראפטורס.
אולאג'ואן נבחר כאחד מבין 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA ובשנת נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
בעונת רשם הישג ייחודי כשהיה לשחקן היחיד בתולדות הליגה שזכה בתארים שחקן ההגנה של העונה, השחקן המצטיין של העונה והשחקן המצטיין של סדרת הגמר בעונה אחת.
אקים אולאג'ואן נולד כשלישי מבין שישה ילדים בלאגוס שבניגריה, למשפחה מרקע מוסלמי.
כילד הוא נהג לשחק בעיקר כשוער כדורגל, דבר שלטענתו תרם ליכולת החסימה שלו.
בגיל 17 החל לשחק כדוריד בנבחרת התיכון בו למד.
באחד מאימוני הכדוריד ראה אותו מאמן כדורסל אמריקאי ששהה באותה עת בניגריה ועל סמך נתוני גופו המרשימים ויכולותיו האתלטיות שכנע אותו לבוא לאימון כדורסל.
כבר באימוניו הראשונים האקים התברר כחוסם מצוין ובלט בעיקר בפן ההגנתי של המשחק.
ביום הספורט של לאגוס, שבו נערכו משחקי גמר בין כל התיכונים בעיר, בכל ענפי הספורט, האקים שותף במשחק הכדוריד, בו קבוצתו ניצחה, ולאחר מכן נסע למחצית השנייה של משחק הכדורסל, בו ניצחה קבוצתו גם כן.
בשנת 1980 היגר אולאג'ואן מניגריה לארצות הברית על מנת לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת יוסטון.
בעונתו הראשונה באוניברסיטה, עונת לא שותף אולאג'ואן כלל במשחקי הקבוצה מכיוון שטרם קיבל היתר מה-NCAA לשחק בליגת המכללות.
הוא החל לשחק בעונה העוקבת, בה נחשב כ ורשם ממוצעים של 8.3 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק.
הוא עזר לקבוצתו להעפיל עד לשלב חצי הגמר של טורניר אליפות המכללות בכדורסל, בה הודחה יוסטון מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
את הקיץ שלאחר עונתו הראשונה באוניברסיטה, ניצל אולאג'ואן למשחקי אימון עם מוזס מלון, ששיחק אז במדי היוסטון רוקטס ואף נבחר ל-MVP של העונה הסדירה ב-NBA.
לאחר שהתאמן עם השחקנים ברמות הגבוהות ביותר, חזר אולאג'ואן לפתיחת עונתו השנייה והוכיח את השיפור הגדול שחל במשחקו.
בעונה זו, עונת , רשם אולאג'ואן 13.9 נקודות ו-11.4 ריבאונדים למשחק וזכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר.
בעונה שלאחר מכן כבר רשם אולאג'ואן 16.8 נקודות ו-13.5 ריבאונדים, והוביל את הקבוצה עד לגמר אליפות המכללות בו הפסידו לאוניברסיטת ג'ורג'טאון של פטריק יואינג.
אולאג'ואן התמודד בדראפט של שנת 1984 ונבחר בבחירה הראשונה על ידי היוסטון רוקטס.
ביוסטון הוא חבר אל רוקי העונה הקודמת רלף סמפסון, אשר היתמר לגובה של 2.24 מטרים.
שני השחקנים גדולי הממדים אשר שיתפו פעולה כונו "מגדלי התאומים" ("Twin Towers").
כבר בעונת הרוקי שלו נבחר אולאג'ואן לשחק במשחק האולסטאר, בו שיתף פעולה עם סמפסון, שאף נבחר למצטיין במשחק.
בסיום העונה רשם אולאג'ואן ממוצע מרשים של 20.6 נקודות, 11.9 ריבאונדים ו-2.68 חסימות, אך הפסיד את תואר רוקי העונה למייקל ג'ורדן.
עם הגעתו לקבוצה, עזר אולאג'ואן לשפר את מאזנה של הקבוצה מ-29 ניצחונות מול 53 הפסדים בעונה ל-48 ניצחונות מול 34 הפסדים.
בעונתו השנייה בקבוצה, עונת , רשם אולאג'ואן ממוצעים של 23.5 נקודות, 11.5 ריבאונדים ו-3.4 חסימות למשחק.
קבוצתו סיימה את העונה במאזן של 31–51, העפילה למשחקי הפלייאוף מהמקום השני במערב, והגיעה עד למשחק הגמר, כשהיא מנצחת בסיבוב הראשון את סקרמנטו קינגס ב של שלושה משחקים, וחולפת גם על פני דנוור נאגטס בסיבוב השני.
בגמר המערב פגשה יוסטון את האלופה היוצאת, לוס אנג'לס לייקרס, וניצחה בחמישה משחקים בדרך לגמר ה-NBA.
אולאג'ואן, שהצטיין בסדרה, נבחר עקב יכולתו להופיע על שער המגזין ספורטס אילוסטרייטד.
בסדרת הגמר, הפסידה יוסטון לבוסטון סלטיקס, עם הרכב הנחשב לאחד מהטובים בהיסטוריה, בשישה משחקים.
אולאג'ואן היה השחקן המצטיין של קבוצתו, כשרשם בסדרה 24.7 נקודות, 11.8 ריבאונדים, 2.3 חטיפות ו-3.2 חסימות למשחק.
בעונה העוקבת, המשיך אולאג'ואן לשמור על יכולת אישית גבוהה, הוא רשם בעונה הסדירה 23.4 נקודות ו-11.4 ריבאונדים למשחק, הוליך את קבוצתו למאזן 40–42, ולמשחקי הפלייאוף, בה הודחה הקבוצה בסיבוב השני מול סיאטל סופרסוניקס.
בסיום העונה נבחר אולאג'ואן לראשונה בקריירה לחמישיית העונה הראשונה.
במהלך עונת , הועבר סמפסון, אשר סבל מפציעות מרובות בברכיו לגולדן סטייט ווריורס, והרוקטס הודחו כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על אף 37.5 נקודות ו-16.8 ריבאונדים למשחק של אולאג'ואן.
עונת הייתה עונתו הראשונה של אולאג'ואן כמנהיגה הבלעדי של יוסטון.
הוא סיים את העונה כמלך הריבאונדים של ה-NBA עם ממוצע של 13.5 כדורים למשחק.
ליכולתו מתחת לסל הוא הוסיף 24.8 נקודות ו-3.4 חסימות למשחק, והוליך את קבוצתו למאזן של 37–45, אך הקבוצה שוב כשלה ברגעי האמת, והודחה פעם נוספת בסיבוב משחקי הפלייאוף הראשון כשהפסידה 1–3 לסיאטל סופרסוניקס.
העונה הבאה, עונת הייתה עונה מאכזבת עבור הרוקטס, אשר סיימו במאזן 41-41 והודחו בפלייאוף כבר בסיבוב הראשון.
לעומת זאת, אולאג'ואן חווה עונה אישית מוצלחת ביותר.
הוא זכה שנית בתואר מלך הריבאונדים כשקטף 14.0 למשחק, והוביל את הליגה גם עם 4.6 חסימות למשחק, ובכך חבר לכרים עבדול-ג'באר וביל וולטון כאחד משלושת השחקנים היחידים בהיסטוריה שהובילו את הליגה בשתי הקטגוריות באותה העונה.
במהלך העונה קבע אולאג'ואן את משחק השיא בקריירה שלו כשקלע 52 נקודות מול דנוור נאגטס ואף רשם הישג ייחודי כאשר היה לשחקן השלישי בהיסטוריה שרושם קוואדרופל-דאבל במשחק ליגה, כשבמשחק נגד מילווקי באקס קלע 18 נקודות, קטף 16 ריבאונדים, מסר 10 אסיסטים וחסם 11 פעמים.
ההישג בא רק 19 ימים לאחר שכמעט השיג קוואדרופל-דאבל לראשונה.
במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס רשם אולאג'ואן 29 נקודות, 18 ריבאונדים, 11 חסימות ו-9 אסיסטים.
ראשי הקבוצה פנו בעתירה לשינוי טופס המשחק הרשמי, לאחר שלטענתם אולאג'ואן למעשה מסר עשרה אסיסטים באותו המשחק.
לאחר בחינת קלטת המשחק, דחתה הנהלת הליגה את הטענה, והטופס נשאר על כנו.
יכולתם הקבוצתית של הרוקטס הלכה והשתפרה.
בהנהגתו של המאמן דון צ'ייני, שאף זכה בתואר מאמן השנה, יוסטון סיימה את העונה במאזן של 52 ניצחונות מול 30 הפסדים בלבד.
אולאג'ואן, אשר שיחק 56 משחקים בלבד במהלך העונה בשל פציעה, סיים עם ממוצעים של 21.6 נקודות, 13.8 ריבאונדים ו-3.95 חסימות למשחק, אך במשחקי הפלייאוף לא הצליח למנוע מקבוצתו הדחה בסוויפ כבר בסיבוב הראשון.
העונה העוקבת, עונת הייתה עונת השפל של יוסטון בתקופת אולאג'ואן.
לאחר שהחמיץ שבועיים של משחקים בשל דופק מואץ, חזר אולאג'ואן לפעילות, אך לא הצליח להאפיל על יכולתם הבינונית של שאר חבריו לקבוצה.
לראשונה בקריירה לא העפיל אולאג'ואן אל משחקי הפלייאוף לאחר שקבוצתו סיימה במאזן של 42 ניצחונות מול 40 הפסדים.
לקראת עונת הוחלף מאמנה של יוסטון, ותחת הנהגתו של רודי טומג'נוביץ' החל אולאג'ואן לשפר את יכולת המסירה שלו.
הוא העמיד ממוצעי שיא בקריירה כשבארבע העונות הבאות רשם פעמיים 3.5 ופעמיים 3.6 אסיסטים למשחק.
עם שיפור יכולת המסירה של אולאג'ואן, התעצמה גם יכולת הקליעה שלו.
מכיוון שהוא החל לחלק לחבריו מסירות רבות יותר, קשה היה לקבוצות היריבות להעמיד מולו שמירות כפולות ומשולשות והוא נותר פנוי יותר לזרוק אל הסל.
עם 26.1 נקודות בממוצע למשחק, הוביל אולאג'ואן את הקבוצה לשיא מועדון חדש עם 55 ניצחונות בעונה הסדירה.
הרוקטס הודחו בסיבוב הפלייאוף השני בשבעה משחקים מול סיאטל, ואולאג'ואן הפסיד את תואר השחקן המצטיין של העונה כשנבחר בהצבעה במקום השני אחרי צ'ארלס בארקלי.
לקראת סיומה של העונה הסדירה האריך אולאג'ואן את חוזהו בקבוצה בארבע שנים נוספות תמורת סכום של 25.4 מיליון דולר.
בעונות הבאות החל אולאג'ואן לבסס את מעמדו כ מצטיין וכאחד הסנטרים הגדולים בתולדות המשחק.
הוא הגיע לשיא הקריירה בעונת .
עם 27.3 נקודות, 11.9 ריבאונדים 3.6 אסיסטים ו-3.7 חסימות למשחק הוא הוביל את יוסטון לשבירת שיא המועדון אשר נקבע בעונה הקודמת עם 58 ניצחונות בעונה הסדירה.
בסיום העונה הוא זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה ובתואר שחקן ההגנה של העונה.
במשחקי הפלייאוף המשיך אולאג'ואן את יכולתו הגבוהה והוביל את קבוצתו עד לגמר ה-NBA בו פגשה יוסטון את ניו יורק ניקס.
אל המשחק השישי בסדרה הגיעו הניקס ביתרון של 2–3 כשניצחון במשחק יעניק להם את תואר האליפות.
ההתקפה האחרונה במשחק הייתה של הניקס, כשיוסטון מובילים 84–86. הכדור היה בידיו של ג'ון סטארקס שהוביל את קבוצתו עם 27 נקודות, ונחסם על ידי אולאג'ואן כשניסה לזרוק את השלשה שיכולה הייתה לנצח במשחק.
במשחק השביעי והמכריע קלע אולאג'ואן 25 נקודות, קטף עשרה ריבאונדים והוביל את קבוצתו לניצחון 84-90, ולאליפות ראשונה בתולדות המועדון.
אולאג'ואן רשם בסדרה ממוצעים של 26.9 נקודות, 9.1 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-3.9 חסימות, זכה בתואר השחקן המצטיין של סדרת הגמר והיה לשחקן היחיד בתולדות הליגה שזוכה בכל שלושת התארים המרכזיים בעונה בודדת.
במהלך עונת הצטרף לקבוצה חברו של אולאג'ואן במכללת יוסטון קלייד דרקסלר, אשר עבר ב תמורת אוטיס ת'ורפ.
אף על פי שהחמיץ שמונה משחקים לקראת סיום העונה בשל אנמיה, סיים אולא'ואן את העונה עם שיא קריירה של 27.8 נקודות למשחק, והוביל את קבוצתו למשחקי הפלייאוף.
במשחקי הפלייאוף המשיך אולאג'ואן לזרוח, הוא הוביל את קבוצתו שנית לגמר ה-NBA, תוך שהוא משתק בהגנה את דייוויד רובינסון, שזכה באותה העונה בפרס ה-MVP, בגמר המערב.
בגמר ה-NBA פגשה יוסטון את אורלנדו מג'יק של שאקיל אוניל ופני הארדוויי.
אולאג'ואן, שרשם 32.8 נקודות ו-11.5 ריבאונדים, זכה בתואר השחקן המצטיין של סדרת הגמר פעם נוספת והוביל את קבוצתו ל של 0–4 בגמר, ולאליפות שנייה ברציפות.
לאחר שתי האליפויות הרצופות שלקחה הקבוצה, הודחו הרוקטס בפלייאוף של עונת בגמר המערב מול סיאטל סופרסוניקס.
לקראת העונה שלאחר מכן, עונת , חבר אל אולאג'ואן ודרקסלר שחקן נוסף ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, צ'ארלס בארקלי, איתו העפילה הקבוצה פעם נוספת עד לגמר המערב, והודחה בפעם השנייה ברציפות בשלב זה, הפעם מול יוטה ג'אז.
בעונת החלו ממוצעיו של אולאג'ואן לצנוח, והוא סיים את העונה הסדירה לראשונה בקריירה עם פחות מ-20 נקודות למשחק כשהעמיד ממוצע של 16.8 נקודות למשחק בלבד.
גם בארקלי נעדר באותה העונה ממשחקים רבים בשל פציעות חוזרות ונשנות, ובסיום העונה, לאחר שהקבוצה הודחה כבר בסיבוב הראשון מול יוטה, פרש דרקסלר ממשחק פעיל.
טרם עונת , אשר בשל שביתת השחקנים הייתה עונה של 50 משחקים בלבד, הצטרף לקבוצה אלוף הליגה בשלוש העונות הקודמות, סקוטי פיפן.
אולאג'ואן אמנם העמיד ממוצעים של 18.9 נקודות למשחק, אך יוסטון הודחה בסיבוב הראשון פעם נוספת, ופיפן עזב.
לקראת עונת , עזב אולאג'ואן את יוסטון אחרי 17 עונות במדי הקבוצה ועבר ב לטורונטו ראפטורס בתמורה לבחירת דראפט.
בטורונטו הוא רשם את ממוצעי הקליעה והריבאונדים הנמוכים ביותר בקריירה עם 7.1 נקודות ו-6.0 כדורים חוזרים למשחק.
בסיום העונה הודיע אולאג'ואן על פרישתו ממשחק פעיל.
אולאג'ואן היה שחקן מוכשר הן בחלק ההתקפי, והן בחלקו ההגנתי של המשחק.
השילוב הנדיר של זריזות וכוח תרם ליכולתו לשמור מול מגוון רחב של שחקנים בסגנונות שונים באופן יעיל.
הוא הציג לאורך הקריירה יכולת חסימה מהטובות בהיסטוריה של הליגה, עליה תרם יכולת חטיפת כדור נדירה יחסית לשחקנים בממדים הפיזיים שלו והיה לשחקן היחידי בהיסטוריה של ה-NBA שרשם מעל 200 חטיפות ומעל 200 חסימות בעונה אחת.
אולאג'ואן הוא הסנטר היחיד אשר מדורג בין עשרת החוטפים הטובים ביותר בהיסטוריה של הליגה, והוא השחקן בעל מספר החסימות הרב ביותר עם 3,830 חסימות לאורך הקריירה.
אולאג'ואן זכה פעמיים בתואר מלך הריבאונדים של ה-NBA, נבחר פעמיים לתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, וחמש פעמים לחמישיית ההגנה הראשונה.
גם בהיבט ההתקפי של המשחק היה אולאג'ואן שחקן מצטיין.
הוא היה קלעי פורה אשר העמיד ממוצע של 21.8 נקודות למשחק לאורך הקריירה.
ובזכות זריזות הרגליים ומהלך של הטעיה כפולה לפני הזריקה לסל אשר היה מזוהה איתו (וכונה Dream Shake) קלע ב-51.2% מהשדה לאורך השנים.
מדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית: 1996
אולאג'ואן נישא לאשתו הנוכחית, דליה אסאפי, ב-8 באוגוסט 1996 ולזוג שתי בנות.
בתו מנישואיו הקודמים, אובי אולאג'ואן, היא כדורסלנית המשחקת בקבוצת טלסה שוק מליגת ה-WNBA.
בשנת 1996 כתב אולאג'ואן אוטוביוגרפיה בשם Living the Dream (בתרגום חופשי: לחיות את החלום).
כחלק מניסיון עזרה לשכבות החלשות עבד אולאג'ואן עם חברת ספולדינג על ייצור נעליים אשר ינשאו את שמו וימכרו בסכום של 35 דולר, באומרו: "איך אם עובדת לשלושה בנים יכולה לרכוש נעליים שעולות 120 דולר?
אז הילדים גונבים את הנעליים מחנויות ומילדים אחרים.
לפעמים הם אף הורגים בשבילם".
הָאקָה (במאורית: Haka) הוא ריקוד מאורי מסורתי.
ריקוד זה מבוצע על ידי קבוצת אנשים, המכונים "קאפה האקה" ("שורת האקה").
ההאקה מבוצע מסיבות שונות: למלחמה, להנאה, קבלת פנים לאנשים מכובדים או כדי להלל הישג או אירוע.
כיום, ההאקה הוא חלק אינטגרלי בכל קבלת פנים מאורית רשמית לאורחים נכבדים.
מגוון תנועות נעשות בזמן הריקוד, כולל הבעות פנים כגון הוצאת הלשון (אצל גברים) והבלטת החלק הלבן בעיניים, ופעולות גוף נמרצות כמו סטירה עם הידיים על הגוף ורקיעה ברגליים.
תנועות הידיים, הרגליים, העיניים והלשון נועדו לבטא אומץ והתלהבות.
חלק מהסוגים מבוצעים על ידי נשים בלבד, חלק על ידי גברים בלבד, אחרים על ידי קבוצה מעורבת, וכמה ריקודים פשוטים מבוצעים על ידי ילדים.
האקה היא צורה של ריקוד ילידים שמקיפה מספר מטרות טקסיות בתרבות המאורית.
כפי שמסביר נתן מתיו, "זהו ריקוד יציבה המלווה בשיר מזמר או צעק...
אחד המאפיינים העיקריים של האקה הם שפעולות המערבות את כל חלקי הגוף משמשות להדגשת המילים".
על פי המסורת המאורית, מקור ההאקה קשור לסיפור בריאה.
לאל השמש, Tama-nui-te-rā, היו שתי נשים: עוזרת הקיץ, Hine-raumati, ומשרתת החורף, Hine-takurua.
ההאקה נובעת מבואו של Hine-raumati, כאשר נוכחותה בימים חמים ושקטים התגלתה בהופעה רועדת באוויר.
היילנד מציין כי ההאקה מייצגת תופעת טבע: בימי הקיץ החמים, העיוות האטמוספירי המנצנץ באוויר הבוקע מהקרקע מתואר כ*"Te Haka a Tānerore".
האקה כוללת צורות שונות המשרתות מטרות טקסיות שונות.
קבלת פנים לאורחים (haka pōwhiri)
פרידה ואבל על המנוח (waiata tangi)
מתן עצות או הוראות (waiata tohutohu)
יריבים מאיימים (peruperu - ריקוד מלחמה)
והעברת מסרים חברתיים ופוליטיים (haka taparahi, ngeri)
הפרופרו הוא האקה מלחמה המשתמשת בנשק, בעוד שהאקה טפארהי מתבצעת ללא נשק והיא הצורה הטקסית הנפוצה יותר.
tūtū ngārahu (דומה ל-peruperu אך עם קפיצה הצידה)
מנאווה וורה (כמו נגרי ללא פעולות מוגדרות, בדרך כלל טקסי וקשור למוות)
kaioraora (שנאה או פורקן האקה)
בביצועי האקה משלבים פעולות שונות כמו עיוותי פנים, כולל הצגת לובן העיניים (pūkana) והוצאת הלשון (whetero, פעולה המבוצעת על ידי גברים בלבד).
בנוסף, מתבצעות תנועות גוף נמרצות כמו סטירות על הגוף ורקיעות רגליים.
הגוף משמש כלי לביטוי ולהעברת מסרים, כאשר הדגש העיקרי הוא על המילים והתוכן שהן מבטאות.
האירופים הראשונים שצפו בהאקה תיארו אותם כ"נמרצים" ו"אכזריים".
מאז הגעתם בראשית המאה ה-19, מיסיונרים נוצרים ניסו למגר את ההאקה, יחד עם צורות אחרות של תרבות מאורית שנראתה כמנוגדת לאמונות ולנוהג הנוצרי.
הנרי ויליאמס, מנהיג משימת החברה המיסיונרית של הכנסייה בניו זילנד, התכוון להחליף את ההאקה ואת מזמורי המאורי המסורתיים (וואיאטה) בפזמונים.
מיסיונרים עודדו גם שירה הרמונית אירופאית כחלק מתהליך המרת הדת.
השימוש בהאקה בטקסי קבלת פנים לבני משפחת המלוכה הבריטית עזר לשפר את מעמדה בקרב האירופים.
הנסיך אלפרד, הדוכס מאדינבורו, היה בן המלוכה הראשון שביקר בניו זילנד, בשנת 1869. עם הגעתו של הדוכס לרציף בוולינגטון, קיבל את פניו האקה נמרץ.
ה"וולינגטון אינדיפנדנט" דיווח, "ההתרגשות של המאורים הופכת לבלתי נשלטת.
הם מעבירים תנועות, הם רוקדים, הם זורקים את הנשק שלהם בפראות באוויר, בזמן שהם צועקים כמו שדים שמשתחררים.
אבל כל הצעקות העזות האלה הן בעלות האופי הידידותי ביותר.
בתקופה המודרנית, הולחנו האקה שונים המבוצעים גם על ידי נשים וילדים.
לעיתים, הגברים מתחילים את ההאקה והנשים מצטרפות בשלב מאוחר יותר.
ההאקה מבוצעים במגוון אירועים: קבלת פנים לאורחים מכובדים, ציון הישגים גדולים, אירועים חגיגיים ואף הלוויות.
בשנת 1979, מצעד "מסיבת האקה" השנתי באוניברסיטת אוקלנד, שבו סטודנטים להנדסה ביצעו פארודיה גסה על האקה עם ציורי איברי מין ומחוות מגונות, הוביל להפגנות מצד סטודנטים מאורים וקבוצת He Taua בראשות Ngā Tamatoa, קבוצת פעילים מאורית.
במשך שני עשורים התבקשו האוניברסיטה ומחלקת ההנדסה להפסיק את המסורת.
ההפגנה כללה את הונה חראווירה, לימים חבר פרלמנט, ובמהלכה נרשמו עימותים, מעצרים ומחאות רחבות היקף נגד גזענות.
הפופולריות הבינלאומית של ההאקה הגיעה בעיקר דרך חברי קבוצת הכדורגל All Blacks, שביצעו את "קא-מאטה", האקה טקסית קצרה שהלחין במאה ה-19 טה ראופרהא, מנהיג המלחמה של שבט נגאטי טואה.
"קא מאטה" חוגגת את ניצחון החיים על המוות ומסווגת כהאקה טפארהי (המבוצעת ללא נשק).
עם זאת, עלו חששות שהמשמעות המקורית של ההאקה נשחקה ושימוש היתר בה הפך אותה לדוגמה בולטת של ניכוס תרבותי.
מאבקים משפטיים להכרה בזכויותיו של שבט Ngāti Toa כמחבר ובעל ההאקה הובילו להסכם פשרה שנחתם ב-2012 בין השבט, ממשלת ניו זילנד ואיגוד הרוגבי של ניו זילנד.
ההתפשטות של ההאקה למדינות אוסטרונזיות אחרות
ההאקה אומצה והותאמה במדינות נוספות באזור.
במלזיה, פנימייה יוקרתית לבנים בשם Malay College Kuala Kangsar אימצה את ההאקה לקבוצת הרוגבי שלה בשנות ה-70, בעקבות ההצלחה של נבחרת הרוגבי הניו זילנדית (All Blacks).
בנוסף, צוות העידוד של בית הספר יצר גרסה משלהם בשם "בונגוואק".
בסינגפור, בשנת 2004, ניסו ליצור גרסה מקומית של ההאקה בשם "שאגת סינגפור" בשיתוף סטודנטים, אך התרבות המקומית נשארה בעיקר סינית.
באינדונזיה, קיימת גרסה דומה בשם "האקה-האקה" או "יל-יל", המבוצעת על ידי צבא, משטרה, עובדי מדינה וסטודנטים.
במאה ה-21, האקה הפכה לנושא לימוד באוניברסיטאות, כולל לימודי האקה רשמיים, והיא נפוצה גם בבתי ספר ובמוסדות צבאיים.
פסטיבל Te Matatini, שהוא פסטיבל לאומי, וכן תחרויות מקומיות ואזוריות, מושכים עשרות קבוצות ואלפי צופים.
ה-All Blacks הם הקבוצה הידועה ביותר שמבצעת את ההאקה, אך כיום קבוצות ספורט נוספות מניו זילנד, כמו נבחרת הרוגבי "הקיווי" ונבחרת הגברים בכדורסל "Tall Blacks", מבצעות אותה לפני משחקים.
לקראת גביע העולם ברוגבי ב-2011, הפכה "האקה הפלאשמוב" (Flash mob haka) לדרך פופולרית לבטא תמיכה ב-All Blacks.
עם זאת, כמה מנהיגים מאורים חשבו כי זה "לא הולם" ו"שימוש לא הוגן" בהאקה.
פלאשמוב האקה בוצע בערים כמו וולינגטון, אוקלנד ולונדון, שם יש קהילה מהגרים ניו זילנדית גדולה.
הקליפ לשיר "Poi E" (1983) של Pātea Māori Club, שנכתב על ידי Dalvanius Prime ו-Ngoi Pēwhairangi, שילב תערובת של קאפה האקה עם כוריאוגרפיה היפ הופ, כולל מהלכים מהקליפ של מייקל ג'קסון ב-"Thriller".
השיר הפך לחלק מהסרט של טאיקה ואיטיטי, Boy (2010), כפרודיה על האאוטרו.
בנובמבר 2012, קבוצת קאפה האקה מאורית מרוטורואה ביצעה גרסה של ריקוד "גנגנאם סטייל" מעורבב עם האקה מסורתית בסיאול, לציון 50 שנות יחסים דיפלומטיים בין דרום קוריאה לניו זילנד.
ב-7 בדצמבר 2014, בגביע העולם ברולר דרבי 2014 בדאלאס, נבחרת ניו זילנד ביצעה האקה על גלגיליות לפני הקרב עם נבחרת הרולר דרבי האוסטרלית.
מאז, האקה הפכה למסורת צפויה גם לפני משחקים אחרים, כמו הקרב נגד נבחרת ארצות הברית בגביע העולם ברולר דרבי 2011.
בשנת 2017, השחקן דוויין ג'ונסון ביצע האקה עם קבוצת כדורגל בנות בסרט "מהיר ועצבני 8".
השחקן ג'ייסון מומואה ביצע האקה עם קבוצת שחקנים על השטיח האדום בהקרנת הבכורה של אקווהמן בלוס אנג'לס בשנת 2018.
במרץ 2019, בעקבות הירי במסגד קרייסטצ'רץ', תלמידי בית ספר וקבוצות אחרות ביצעו האקה כדי לכבד את ההרוגים בהתקפות.
הכוריאוגרפיה בקליפ " Miroh " של להקת הבנים הדרום קוריאנית Stray Kids כללה אלמנטים של האקה.
שלוש או ארבע קבוצות פוטבול אמריקאיות אימצו את האקה כטקס מקדים למשחק.
המסורת החלה בבית הספר התיכון קאהוקו בהוואי, שבו קיימת אוכלוסיית תלמידים עם רקע פולינזי עשיר.
קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת הוואי, Rainbow Warriors, החלה לבצע את האקה במהלך עונת 2006, ומסורת זו התפשטה למספר קבוצות נוספות.
עם זאת, ישנם ביקורות על ביצועי האקה שאינם מדויקים או מסורתיים, כאשר אקדמאים מאורים, כמו מורגן גודפרי, טוענים כי מדובר בפרקטיקות חסרות כבוד.
באופן נוסף, בספטמבר 2024, אלפים התאספו באדן פארק באוקלנד כדי לשבור את שיא גינס ההאקה הגדול ביותר, אשר קודם לכן היה שייך לצרפת מאז 2014. במקום נכחו למעלה מ-6,000 איש.
ב-14 בנובמבר 2024, חברת הפרלמנט האנה-ראוויתי מאיפי-קלארק הובילה האקה בתוך הפרלמנט של ניו זילנד כמחאה נגד הצעת חוק עקרונות האמנה של הילידים, במהלכה הצטרפו אליה חברי פרלמנט נוספים.
בדיון הוחלט על השעיית מאיפי-קלארק לאחר שהדיון הופרע.
פרופרו: הוא האקה מלחמתי שבוצע על ידי קבוצת לוחמים לפני הקרב.
מטרת הריקוד הייתה להצהיר על כוחם ואומץ לבם ולגרום לאויבים לחשוש ולהימנע מלהתגרות בהם.
האקה היה מאופיין בקפיצות תוך שמירה על הרגליים לחוצות מתחת לגוף.
בעבר, הריקוד שימש גם כטקס תפילה לאל המלחמה, במטרה לבקש את חסדיו ולהבהיל את האויבים.
במהלך הפרופרו, הלוחמים ביצעו תנועות פראיות, כולל הוצאת לשון ונפנוף בנשק, כדי להיראות מאיימים.
אם הריקוד לא בוצע בתיאום מדויק, זה היה נחשב לסימן רע, שמבשר על קרב קשה או תוצאה שלילית.
טוטו נגראהו: בדומה ל'פרופרו', גם ב'טוטו נגראהו' יש קפיצות, אבל מצד לצד.
נגרי: סוג של האקה המבוצע בלי כלי נשק.
המטרה שלו היא לדרבן את הלוחמים מבחינה פסיכולוגית.
התנועות בו מאוד חופשיות, כשכל רוקד אמור לבטא את רגשותיו.
מנאווה ווארה: מקושר להלוויות או למקרים הקשורים במוות.
כמו ה'נגרי', גם ריקוד זה מבוצע ללא כלי נשק ויש בו מעט מאוד, אם בכלל, תנועות.
קה מאטה: ההאקה הידוע ביותר, המסווג כהאקה טקסי.
ה'קה מאטה' מוקדש ל'טה ראופראה', אל המלחמה של שבט ה'נגטי טוא'.
הריקוד מתייחס לתחבולות בעזרתם טה ראופראה הערים על אויביו, ולפעמים מפורש כריקוד "ניצחון החיים על המוות".
נבחרת ניו זילנד ברוגבי אימצה את הריקוד, ושחקניה רוקדים אותו לפני כל משחק שלהם.
בעקבותיה אומץ המנהג על ידי כל נבחרות הספורט של ניו זילנד, ושחקניהן מבצעים את הריקוד לפני כל משחק בינלאומי.
המכללה האקדמית גליל מערבי היא מכללה אקדמית, המציעה לימודים אקדמיים לתואר ראשון.
המכללה שוכנת בלב אזור הגליל המערבי, בשטח השיפוט של העיר עכו, סמוך ליישוב בוסתן הגליל.
המכללה הוקמה בשנת 1994, הוכרה על ידי המועצה להשכלה גבוהה בשנת 2000 כמכללה אקדמית באחריותה האקדמית של אוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 2009 קיבלה המכללה היתר לפעול כמכללה עצמאית ונפרדת מהאוניברסיטה.
הלימודים לתואר אקדמי מטעם אוניברסיטת בר-אילן התקיימו במכללה עד שנת הלימודים תשע"ה.
מלבד מגוון מסלולי הלימוד לתואר ראשון ותואר שני, פועלות במכללה מכינות קדם אקדמיות ומכינות 30+.
כמו כן, מפעילה המכללה "יחידה ללימודי חוץ והמשך" שבמסגרתה פועלים מרכז ללימודי סייבר ודיגיטל, רפואה משלימה, מרכז לעיצוב ואומנויות, המרכז לטיפול רגשי, קוגניטיבי והתנהגותי ועוד.
בשנת 1972 הוקמה "אולפנת הגליל המערבי", שנקראה גם "המכללה האזורית גליל מערבי" – מוסד אזורי שמטרתו הייתה לתת מענה לתושבי הקיבוצים והמושבים באזור, בנושאי השלמת בחינות בגרות, העשרה ופנאי, כמסגרת חוץ-תיכונית.
ב-1982 הפכה האולפנה למדרשה: "מדרשת יד נתן – הגליל המערבי".
שנתיים אחר כך, נוסד במדרשה המסלול האקדמי הראשון, מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
באותה שנה, קמה בתחומי המדרשה גם "המכללה הטכנולוגית".
בשנת 1986 הפכה מדרשת יד נתן ל"מכללת הגליל המערבי".
בשנה זו נפתחה במכללה מכינת סל"ע – סטודנטים לומדים ועובדים בקיבוצים לצד לימודים למכינה לבגרות.
לצד המכינה, הורחבו המסלולים האקדמיים לתואר ראשון של האוניברסיטה הפתוחה.
ב-1994 נפתחה החטיבה האקדמית בחסות אקדמית של אוניברסיטת בר-אילן ונוספו מסלולי לימוד רבים לתואר ראשון, הוקם בית הספר למכינות וכן קמה היחידה ללימודי חוץ, הכוללת מרכז ללימודי רפואה משלימה, מרכז ללימודי עיצוב ואומנויות, מרכז לקורסים והשתלמויות ובית ספר לפיתוח מנהלים.
שם המוסד הוסב ל"המכללה האקדמית גליל מערבי".
המעבר למכללה אקדמית נעשה ביוזמתם של יחזקאל בריט, ראש המועצה האזורית מטה אשר, הסמוכה למקום, וסגנו, דוד קורן.
כמנהלה הראשון של המכללה שימש דודיק פרידמן.
בהיותה שלוחה צפונית של אוניברסיטת בר-אילן עברה המכללה מסלול לקראת הפיכתה למכללה עצמאית.
היא קיבלה היתר לקיים תוכנית לימוד לתואר ראשון מטעמה בקרימינולוגיה, תיאטרון וכמו כן, הוסמכה להעניק תואר ב"לימודי שימור", התואר היחיד מסוגו בישראל, החל משנת הלימודים תשע"א (2010).
אז, הפכה המכללה לעצמאית באופן חלקי.
התהליך הושלם כאשר החל משנת הלימודים תשע"ו, סטודנטים חדשים המתקבלים ללימודים בה, לומדים במסלולים לתואר מטעם המכללה בלבד.
בשנת 2012 קיבלה המכללה האקדמית גליל מערבי אישור מהמועצה להשכלה גבוהה להקמת בית הספר לניהול המאפשר לימודי תואר ראשון בכלכלה, ניהול וכלכלה וניהול דו-חוגי.
בשנת 2013 אושר החוג לחינוך ובו חמישה אשכולות: לימודי אוריינות, ניהול במערכות חינוך, ליקויי למידה, ייעוץ חינוכי וחינוך בגיל הרך.
שנה לאחר מכן, קיבלה המכללה אישור להעניק באופן עצמאי גם תואר ראשון בסוציולוגיה במסלול דו-חוגי.
החל משנת 2020 קיבלה המכללה אישור להענקת תואר שני בשלושה תחומים.
בקמפוס, המשתרע על שטח של כ-80 דונם, קיימת תשתית רחבה של מבנים מודרניים ומעבדות טכנולוגיות מתקדמות על שטח בנוי של כ-20,000 מ"ר, ובהם ספרייה אקדמית, חדרי מחשבים, מסעדה וקפיטריה, חנות לצורכי לימוד, מרפאת שיניים, בית כנסת ומשרדים.
מבנה בית ספר לניהול של המכללה, המבנה האקדמי הראשון בישראל שתוכנן ועוצב לפי עקרונות הבנייה הירוקה, נחנך בנובמבר 2014. הבניין כולל כיתות לימוד, הדמיה של חדר עסקאות וגלריית אומנות, לצד אמפיתיאטרון פתוח המכיל כ-950 מקומות ישיבה.
נשיא המכללה הנוכחי, החל מ-2018, הוא פרופ' נסים בן דויד.
לפניו כיהן בתפקיד פרופ' דב דביר.
בין השנים 2003 ל-2007 שימשה פרופ' ארזה רון כנשיאת המכללה.
בשנת 2007 מילא את התפקיד פרופ' יוסי שיין, ואחריו, עד ל-2014 כיהן בתפקיד פרופ' גדעון פישמן.
בשנת 2020 מונה חנן יגר לתפקיד מנכ"ל המכללה.
מקצועות הלימוד לתואר ראשון מטעם המכללה
ניהול – חד חוגי / דו-חוגי, התמחויות בניהול אסטרטגי של משאבי אנוש, לוגיסטיקה, בנקאות ומימון נדל"ן
כלכלה – חד חוגי / דו-חוגי
חינוך – חד חוגי / דו-חוגי, התמחויות בניהול במערכות חינוך/ משחוק וחדשנות בחינוך, ליקויי למידה, ייעוץ חינוכי וחינוך בגיל הרך
חינוך והתפתחות הילד בגיל הרך בראי קהילתי
קרימינולוגיה – חד חוגי / דו-חוגי
תיאטרון – חד-חוגי: התמחויות: תיאטרון חינוכי-קהילתי / משחק לתיאטרון וקולנוע
מקצועות הלימוד שנלמדו עד 2015 לתואר ראשון של אוניברסיטת בר-אילן
האקטיביזם (מאנגלית: Hacktivism, הלחם של המילים "האקינג" ו-"אקטיביזם") הוא השימוש בחדירה בלתי מורשית למערכות מחשבים (קראקינג) על רקע פוליטי או לטובת קידום אג'נדה חברתית.
דוגמאות להאקטיביזם כוללות פריצה לאתר שמזוהה עם צד בסכסוך פוליטי, שינוי תכנים באתר של יריב פוליטי, הצפת אתר עד כדי השבתתו ומחיקת מידע מאתר.
פעולות ההאקטיביזם הבולטות ביותר בעידן שלאחר שנת 2000 נעשו תחת כותרת קולקטיב "אנונימוס".
שהחל לפעול כבר משנת 2003 דרך פורום 4chan.
כשם שהתפתחות רשת האינטרנט העבירה פעילויות רבות מהזירה המוחשית אל הזירה הווירטואלית, כך הגיעו אליה במהרה גם המאבקים הפוליטיים, ומלחמות אידאולוגיות רבות מתנהלות היום ברשת.
מקרה מובהק ראשון של פעילות האקינג אקטיביסטית ניתן למצוא כבר בשנת 1989, כאשר פעילים פוליטיים המתנגדים לשימוש בנשק גרעיני פרצו למערכות המחשוב של משרד האנרגיה האמריקאי ושל נאס"א והשתילו בה תולעת, שנודעה בשם W.A.N.K.- Worms Against Nuclear Killers.
התולעת עצמה לא גרמה נזק רב, אלא שהחשש מפני נזק אפשרי כתוצאה מהחדירה למערכות המחשוב של נאס"א הביא לביטול שיגור מתוכנן של מעבורת לחלל.
מקרים מוקדמים נוספים ניתן למצוא בתקיפת מחשבי הממשלה בצרפת (1995), אינדונזיה (1998) ועוד רבות.
אנונימוס היא קבוצת האקטיביסטים מרחבי העולם שהחלה בשנת 2003 דרך פורום התמונות המקוון 4chan, והיא נחשבת לקבוצת ההאקטיביסטים המוכרת ביותר לציבור הרחב.
על אף היותה הקבוצה הגדולה והמוכרת ביותר בתחום, היא מנוהלת באופן אנרכיסטי, ללא הנהגה, כאשר כמעט כל הפועלים בה לא חושפים את זהותם האמיתית ועם אפשרות לכל אדם באינטרנט לייחס פעולות האקטיביסטיות שלו לשאר הקבוצה, מבלי שניתנה לו הרשות לכך.
חברי אנונימוס מקדמים בעיקר חופש ברשת האינטרנט וחופש דיבור, והיו שותפים בפועל לפריצות מחשבים משמעותיות במהלך העשור האחרון.
מבין התקפותיהם, תקיפת מניעת שירות מבוזרת (מאנגלית: DDOS).
ויקיליקס הוא אתר אינטרנט המציג הדלפות שנשלחו אליו בעילום שם.
האתר נוצר בשנת 2006 ופעל מאז באופן כמעט רציף כאשר הוא סבל מעת לעת מבעיות מימון שגרמו מספר פעמים לסגירתו הזמנית.
ויקילקס מעלים את ההדלפות שלהם למרות הגבלות צנזורה, סיווג ביטחוני או הגנת הפרטיות המגבילים את המידע שיכול להיות מופץ במדיה הרגילה.
על פי כותבי האתר, מטרתו העיקרית היא לפעול נגד משטרי דיכוי באסיה, בגוש המזרחי לשעבר, באפריקה שמדרום לסהרה ובמזרח התיכון.
במאי 2011 חמישה חברי אנונימוס יצרו את קבוצת ההאקטיביסטים Lulz Security המכונה בקיצור LulzSec.
חברי הארגון לא הכירו באופן אישי את שאר החברים ולא שיתפו מידע אישי על עצמם.
הפעולה הידועה הראשונה של הקבוצה, הייתה כשאלו תקפו בין השאר את האתרים של: פוקס ניוז, PBS, סוני, נינטנדו ואתר הסנאט של ארצות הברית.
התקיפות כללו לרוב קבלת גישה לשרתי האתר והורדת מידע רגיש או מסווג.
התקיפה הגדולה והידועה ביותר של הקבוצה, התרחשה כאשר חברי לולזסק הצליחו לגרום לקריסה ולאי זמינות של אתר הFBI.
בעקבות התקיפה הFBI הצליחו לזהות את מנהיג הקבוצה - Hector Xavier Monsegur, ולעצור אותו.
מיד לאחר המעצר הוא הודה בפעילות פלילית.
לאחר מכן הוא החל לעזור בשיתוף פעולה עם ממשלת ארצות הברית וגרם למעצרם של 8 משותפיו, מנע 300 התקפות סייבר אפשריות ועזר למצוא פרצות אבטחה במערכות של המדינה.
לאחר העמדתו למשפט הוא נמצא אשם בעבירות מחשב חמורות רבות, אך ריצה עונש מאסר של שנה ושבעה חודשים בלבד, בתוספת קנס כספי.
כמדינה במאבק מדיני מתמשך, לישראל יש היסטוריה ארוכה של מאבקים וירטואליים.
הפעילויות, מן הצד הישראלי, כוללות בעיקר התארגנויות של גולשים להצפת אתרים של ארגוני טרור והפלתם ותגובה מאסיבית נגד ביטוי עמדות אנטי-ישראליות ברשתות חברתיות ואתרים שונים.
מן הצד השני, ניתן למצוא מקרים של פריצה לאתרים ישראליים על ידי האקרים פרו-פלסטיניים מן ארצות ערב והעולם, חלקם מזהים עצמם עם ארגון אנונימוס, והחלפת תוכנם בתעמולה אנטי-ציונית ופרו-פלסטינית.
האקדמית גורדון (או בשמה עד לסוף 2011, "גורדון - המכללה האקדמית לחינוך"), הידועה בעיקר בכינוי "מכללת גורדון", היא מכללה אקדמית להכשרת מורים, גננות וסגלי הוראה, הנמצאת בחיפה.
ראשיתה של המכללה האקדמית גורדון בקורס דו-שנתי להכשרת מורים, שהוקם על ידי ד"ר ארתור בירם בשנת 1947, לצד בית הספר הריאלי.
לקראת סוף 1949 הקים זרם העובדים בית מדרש למורים וגננות מיסודם של אליעזר ירושלמי ופרופ' שמואלי, בו הייתה כיתה לגננות וכיתה להוראה.
בכל כיתה היו כ-65 תלמידים.
לצד זאת התקיימו קורסים מקוצרים להכשרת מורים בהתאם לצורכי השעה.
הלימודים התקיימו ברחוב שבתאי לוי ובשנת 1952 עברו לחליסה.
בתקופה זאת למדו בקורס של בית הספר הריאלי מעל 100 תלמידות ומספר מועט ביותר של תלמידים.
בבית המדרש של זרם העובדים למדו כ-160 תלמידים, כמעט כולן תלמידות.
בשנת 1953 הוחל בהקמת בית מדרש עירוני להכשרת מורים בחיפה, אל תוכו אוחדו בית המדרש של זרם העובדים ושל הריאלי.
בשנת 1954 רכשה עיריית חיפה מגרש בן 9 דונם עבור המוסד בכרמל הצרפתי על רכס הכרמל.
בסוף 1955 הוחל בהכנת תוכניות למבנה.
במקביל הוקמה אגודת ידידי בית המדרש, שנקרא כשאר המוסדות להכשרת מורים: "בית המדרש הממלכתי למורים ולגננות" בחיפה.
באמצע שנות ה-60 נקרא בית המדרש על שמו של א.
בשנת 1966 אישר משרד החינוך לבית המדרש לקיים שנת לימודים שלישית ולהעניק תואר מורה בכיר.
בעקבות זאת, הוסב שמו של בית המדרש ל"סמינר גורדון".
בחלוף השנים קיבל הסמינר הכרה אקדמית, התחיל להעניק תואר ראשון בחינוך ושינה את שמו ל"מכללת גורדון".
בשנת 2006 נפתח מסלול המקנה תואר שני ישראלי באישור המל"ג.
מאז, מעניקה המכללה תואר ראשון, תואר שני ותעודת הוראה.
המכללה זכתה ב"פרס החינוך" בשנת 1967.
פעילות המכללה זכתה להוקרה בצורת שני כוכבי מצוינות בקטגוריית הכסף, במסגרת הפרס הלאומי לאיכות ומצוינות במגזר הציבורי ע"ש יצחק רבין לשנת 2018.
בשנת הלימודים תש"פ לומדים במכללה מעל ל-4,000 סטודנטים במסלולי לימוד שונים, הכוללים לימודים לתואר ראשון, לתואר שני, מכינות ולימודי הסבת אקדמאים להוראה.
כמו כן, מתקיימות במקום באופן שוטף השתלמויות בנושאים שונים לסגלי הוראה מכל סוגי מוסדות הלימוד.
במכללה מלמדים בה 220 מרצים, כשרובם בעלי תואר ד"ר.
תואר ראשון .B.Ed ותעודת הוראה במסלולי הלימוד הבאים:
גננות לחינוך המיוחד (בוגרי המסלול מקבלים גם תעודה לחינוך הרגיל)
מורות-גננות במסלול הגיל הרך - הוראה לגילאי גן חובה וכיתות א'-ב'
מורים לכיתות א'-ו' במקצועות "מקרא", "ספרות", "לשון", "הומניסטיקה", "אנגלית", "מתמטיקה", "מדעים", "תקשורת וחינוך", "חינוך קהילתי" ו"מורשת העדה הדרוזית"
מסלול משולב - חינוך מיוחד וחינוך רגיל
מסלול לבית הספר העל-יסודי בחוגים "אנגלית", "ספרות", "מקרא", "מתמטיקה", "לשון", "תקשורת" ו"תרבות ישראל ומורשתו"
הוראה ולמידה - פיתוח מורים לתפקידי הדרכה
כניסה להוראה - סדנאות התמחות ו"מורים חדשים"
השלמת תואר אקדמי למורים ותיקים חסרי תואר
פיתוח מקצועי של אנשי חינוך והוראה
החל משלהי שנות ה-90, מקיימת המכללה חוגים ייחודיים לתלמידים בכיתות ג'-ו', תחת המותג "חוגורדון".
מדובר בחוגי העשרה לילדים מחוננים וכישרוניים.
החוגים, במתכונת אקדמית, עוסקים בנושאים שונים מתחומי המדע, מדעי הרוח והחברה, העיצוב והאמנות, חשיבה לוגית, מחשבים ועוד.
בחוגים נוטלים חלק, מדי שנה, מעל ל-200 ילדים מחיפה ומסביבתה.
מספר הסטודנטים הלומדים לתואר ראשון ולתואר שני במכללה בשנות האלפיים: (מיקום הסמן מעל לכל עמודה, יביא להצגת המספר המדויק)
האקונה מטטה (Hakuna matata) הוא ביטוי בסוואהילי ומקורו באפריקה.
הביטוי נפוץ בעיקר בקניה ובטנזניה ומשמעותו המילולית היא "אין דאגות".
לפעמים הוא מתורגם כ"בלי דאגות", למרות שהשימוש בו נפוץ יותר כשמשמעותו קרובה יותר לביטוי "אין בעיה".
ב-1994 יצא לאקרנים סרט האנימציה "מלך האריות" של חברת וולט דיסני והביא את הביטוי לתודעה עולמית, כשהביטוי מככב באופן בולט בשיר המתאר את משמעותו.
טימון ופומבה, סוריקטה וחזיר יבלות בהתאמה, מלמדים את הדמות הראשית, גור אריות בשם סימבה, שעליו לשכוח מעברו המטריד ולחיות את ההווה.
השיר מספר את סיפור חייו של פומבה, ששאר החיות נטשו אותו, כיוון שנרתעו מנפיחותיו המוגזמות.
על הפילוסופיה "האקונה מטטה" ממליץ גם המנדריל הזקן רפיקי לטימון בסרט השלישי ויחדיו הם חוגגים בג'ונגל בחיי הנאה ושכחה.
במהלך השיר, סימבה מצטרף לשירה ומאמץ את תורת החיים של השניים.
לקראת סופו של השיר, מתחיל בסרט מונטאז' שמציג את התבגרותו של סימבה מכפיר רך בשנים ללביא צעיר, הרחק מהממלכה בה נולד.
בהתייחסותו לשתי הדמויות מהסרט, נוספה לביטוי המקורי משמעות נוספת של חוסר שאיפה.
השיר, כמו שאר הפסקול, נכתב בידי טים רייס והולחן בידי אלטון ג'ון.
הוא היה מועמד לשיר המקורי ביותר בפרסי האוסקר ה-67, ודורג במקום ה-99 מתוך 100 ברשימת שירי הסרטים הטובים ביותר מכל הזמנים, שחיבר מכון הסרטים האמריקאי.
חברי צוות ההפקה למדו את המושג ממדריך ספארי בטנזניה.
ב-1980 הוציאה לשווקים הלהקה הקנייתית Them Mushrooms את השיר הסוואהילי "ג'אמבו בוואנה" (Jambo Bwana; "שלום אדון"), שבו חוזר מספר פעמים הביטוי "האקונה מטטה".
את השיר כתב טדי קאלאנדה האריסון.
כמה שנים לאחר מכן, הוציאה הקבוצה הגרמנית בוני אם את השיר "ג'אמבו - האקונה מטטה" (Jambo - Hakuna Matata), בשפה האנגלית.
ליז מיטשל הייתה הסולנית, ולוותה על ידי רג'י ציבוא, פרנק פריאן, קתי בארטני, מדליין דייוויס וג'ודי צ'יקס.
הסינגל היה אמור להיכלל באלבום חסר השם השביעי של הקבוצה, שנועד לצאת בסתיו 1983. בגלל דירוגים עלובים במצעדי הפזמונים (מספר 48 בטבלאות הגרמניות), הסינגל לא נכלל באלבום שהופץ במאי 1984 בשם Ten Thousand Lightyears ("עשרת אלפים שנות אור").
הביטוי הופיע לראשונה בעולם המערבי כאשר נעשה בו שימוש באמצע שנות השמונים בסדרת הקומיקס השוודית "באמסה" (Bamse) מאת רונה אנדראסון.
מילותיה הראשונות של בתו התינוקת של באמסה הדוב, ברומה, הן "האקונה מטטה", שאף-אחד לא מבין חוץ מצב היבשה סקאלמאן.
אחרי כן הוא הפך את המשפט למוטו הסודי שלו ושל ברומה, והביטוי חזר מספר פעמים בקומיקס.
סקאלמאן נתן לקוראים מספר רמזים מאיזו שפה הביטוי בא, אבל לא אמר במפורש שמקור הביטוי הוא מסווהאלי.
"האקונה מטטה" הוא שיר מסרט האנימציה של דיסני "מלך האריות".
השיר מבוסס על אמרת הכנף הנפוצה של טימון ופומבה בסרט, "האקונה מטטה", שהיא משפט בסוואהילי.
השיר מאופיין במהירות פשוטה וקצבית של ארבעה רבעים ומילים קליטות.
בעברית שרים את השיר תומר שרון (טימון) ועמי מנדלמן (פומבה) אך בסרט הלייב האקשן מ-2019 שרים דני לשמן ורובי מוסקוביץ.
מוזיקת השיר נכתבה על ידי אלטון ג'ון והמילים על ידי טים רייס.
בסרט, את השיר שרים טימון (סוריקטה שמדובבת על ידי נייתן ליין) ופומבה (חזיר יבלות מצוי שמדובב על ידי ארני סאבלה), וסימבה, אריה צעיר שמדובב על ידי ג'ייסון וויבר (קול כגור) וג'וסף ויליאמס (כמבוגר).
טימון ופומבה, שתי הדמויות הקומיות הראשיות בסרט, מנסים לשכנע את סימבה לשכוח את עברו המטריד ולשכוח את דאגותיו.
בעברית ביצעו השחקנים הישראלים, תומר שרון בדמותו של טימון, עמי מנדלמן בדמותו של פומבה, ודורון בן-עמי בדמותו של סימבה הצעיר/אלון אופיר בדמותו של סימבה המבוגר.
השיר מציג גם את עברו של פומבה, כשהוא מסביר שהוא נודה מחברה חייתית בשל נפיחותיו המוגזמות.
השיר מכיל כמה הפסקות שבהן המוזיקה מואטת עד כדי עצירה, ואז ממשיכה מחדש.
השיר משתמש בתזמורת גדולה כמו גם בכלים לא רגילים אחרים, הכוללים מערכת תופים מורחבת, וקסילופונים שונים.
גרסה שנייה של השיר, שהוקלטה לאלבום הנלווה Rhythm of the Pride Lands, בוצעה על ידי ג'ימי קליף בכיכוב לבו אם.
הגרסה הנ"ל של השיר שונתה בקצת (ביחוד בנוגע לכלים בשימוש) אך נשארה דומה מאוד למקור.
הגרסה יצאה לשווקים כסינגל עם "הוא חי בתוכך" כבי-סייד, ובסופו של דבר נעשה שימוש בגרסת המחזמר למלך האריות.
השיר בוסס על שיר קודם לו שנכתב בתחילת ההפקה בשם "רפסודית חזיר היבלות".
למרות ששני השירים היו בעלי אותה משמעות ואותו מעמד בסרט, כאשר אלטון ג'ון וטים רייס החלו לעבוד על המוזיקה השיר נכתב מחדש ולבסוף התפתח ל"האקונה מטטה".
"רפסודיית חזיר היבלות" לבסוף הופקה מחדש והוצאה לשווקים באלבום Rhythm of the Pride Lands.
האקונה מטטה היא אמרת כנף בסוואהילי שלרוב מתורגמת כ"אין דאגות".
בתוספי הבונוס בגרסת ה-DVD המיוחדת של מלך האריות, צוות ההפקה טוען שהביטוי נקלט ממדריך טיולים בספארי בטנזניה.
לאחר מכן הוא פותח לאידאולוגיה, יחד עם הערכים המנוגדים לכאורה של חובת המלוכה, הוא מרכז לתוכן המוסרי של הסרט.
הביטוי נהגה בפונולוגיה האנגלית במהלך השיר, לרבות הגייתה של האות t כעיצור מקיש מכתשי, בניגוד להגייה שלו בסוואהילי.
קרי, האות ט' השנייה במילה "מטטה", מבוטאת כ-ד'.
השיר היה מועמד לפרס השיר המקורי ביותר בתחרות פרסי האוסקר ה-67, אך הפסיד ל"Can You Feel the Love Tonight", אחד מתוך שלושה שירי "מלך האריות" שהיו מועמדים לפרס (השלישי היה "Circle of Life").
כמו כן דורג השיר במקום ה-99 מתוך 100 ברשימת "מאה שנים...
ב-22 בדצמבר 1995, קיבל הסינגל מעמד של אלבום כסף בצרפת, כשמכר מעל ל-125,000 עותקים.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד100 שירי דיסניוורס הגדולים בכל הזמנים40
באחד מהאזכורים העצמיים של דיסני, נשמע השיר חלושות בסרט פיקסאר מ-1995 צעצוע של סיפור, שבו הוא הושמע במכונית של אמא של אנדי בזמן שמולי רואה את וודי ובאז דרך אחת ממראות הצד
באני ויילר עשה גרסת כיסוי לשיר ב-Reggae for Kids: Movie Classics.
בתוכנית סיינפלד, בפרק "התוכנית של מרב גריפין", איליין בניס אומרת שהיא נתפסה במשרד שרה את השיר.
עכבר בבית!", ארני סמנץ (נייתן ליין) קד לשייח' שמחפש הצעות לבייתו ומברכו במילים "האקונה מטטה", אזכור לדיבוב של ליין כטימון.
לשיר נעשתה גרסת כיסוי מאת הלהקה הג'מייקאנית Baha Men שהופיעה באלבום "DisneyMania".
לשיר נעשתה גרסת כיסוי מאת דבי ראיין שהופיעה באלבום "DisneyMania 7".
באחד מפרקי הסדרה פינקי והמוח, בזמן שפינקי והמוח לכודים בשטחי היערות הפתוחים פינקי מנסה לעודד את מוח הנסער באומרו שהוא יגיד לו ביטוי, והביטוי הוא "האקונה מטטה".
גרסה מקוצרת של השיר שימשה כשיר הנושא בספין אוף של מלך האריות, סדרת הטלוויזיה "טימון ופומבה", ובסוף אחד הפרקים סימבה, טימון ופומבה שרו את השיר ביחד עם יצור המעבדה של דוקטור אושר.
השיר בוצע בסדרה "משמר האריות" בסוף הפרק "בונגה והמלך", בהקשר לכך שבונגה וסימבה הם סוג של אחים, מכיוון ששניהם גודלו על ידי טימון ופומבה.
בסרט "לילות טלדגה" ז'אן ג'ירארד (מגולם בידי סשה ברון כהן) אומר את הביטוי במירוץ הראשון שלו בסרט.
"Warthog Rhapsody" מאת נייתן ליין וארני סאבלה — 3:06
האקדמיה של ארקדיה הייתה אקדמיה ספרותית, שנוסדה ברומא בשנות ה-90' של המאה ה-17.
ראשיתה של האקדמיה הארקדית בפברואר 1656, עם התגבשותו של חוג ספרותי בחסות כריסטינה מלכת שוודיה, שהסתלקה מכס המלכות השוודי בשנת 1654, המירה דתה לקתוליות וקבעה את משכנה ברומא, שם עשתה את מרבית שנות חייה הנותרות.
ברומא הייתה המלכה לשעבר לפטרונית מוזיקה ואופרה חשובה, ומלחינים, בהם אלסנדרו סקרלטי, אלסנדרו סטראדלה וארכאנג'לו קורלי הקדישו לה יצירות פרי עטם.
אחרי מותה בשנת 1689, נוסדה האקדמיה של ארקדיה לזכרה ובחרה את המלכה המנוחה לעמוד באופן סמלי בראשה (באסיליסה, המונח היווני ל"מלכה").
האקדמיה התקיימה במשך מאתיים השנים הבאות ונשארה מוסד תרבות ראשון במעלה גם בראשית המאה ה-20.
האקדמיה בחרה לסמלה את חליל פאן על שבעת קניו השונים באורכם.
ארבעה-עשר המייסדים בחרו לנשיא האקדמיה, "Custode di Arcadia", את ג'ובאני מריו קרשימבני (Giovanni Mario Crescimbeni), מחבר תולדות השירה האיטלקית ויצירות ספרות שונות.
הארקדים גמרו אומר לשוב למחוזות האמת, להגביל את שירתם לנושאים של פשטות פסטורלית ולשאוב את השראתם משירה כפרית יוונית-רומית.
הפרמטרים האידיאליים ליצירת אמנות היו פשטות ותחושת מידה ויופי.
כל המשוררים השתוקקו כאיש אחד להתייצב נגד שירת המריניסטים ולחזור לשירה הקלאסית, והן אימצו להם את השפעתו הרציונלית של דקארט.
הנורמות והטקסים של האקדמיה נשענו על המיתולוגיה הקלאסית והפסטורלית, כגון המנהג לסגל לעצמם שמות "כפריים"; קרשימבני, למשל, בחר לו את השם קרלו אלפזיבאו, החשמן פייטרו אוטובוני נודע בשם קראטאו ומריה קז'ימייז'ה, המלכה הפולנית הגולה, אימצה לה את השם אמיריסקה טלאה.
הכינוס החגיגי הראשון של הארקדים התקיים בגבעת ג'אניקולום, ביער שהיה שייך ל- Reformed Minorites, ב-5 באוקטובר 1690. בשנת 1692 הועברו המפגשים לגני הדוכס אורסיני על גבעת אסקוויליני; ב-1696, עברו אל גני פארנזה על הפאלאטין.
לבסוף הבטיחה נדיבותו של ז'ואן החמישי מפורטוגל, אחד מחברי האקדמיה שלקח לו את השם ארטה מליאו, את שימוש הקבע באתר בוסקו פאראדיזו (בוסתן גן העדן) על גבעת ג'אניקולום.
כאן קיימו חברי האקדמיה את מפגשיהם בימות הקיץ, ובחורף נדדו אל תיאטרון הארקדים בארמון סלביאטי.
את הארמונות שבהם התכנסו למפגשיהם כינו הרועים והנימפות של ארקדיה בקתות וגני הפאר המעוצבים היו בפיהם כרי מרעה, בהם נהגו את עדרי רעיונותיהם, מורשת משוררי יוון ורומי העתיקות.
עוד כשהאקדמיה שכנה בפאלאטין נקבע נוסח התקנון, או החוקה, שלה.
חוקה זו (תוצר עבודתו של אחד המייסדים, ג'אן וינצ'נצו גראווינה) התבססה על החוקים הרומיים הקדומים של "שנים-עשר הלוחות", ונחרתה בשיש.
חילוקי דעות התגלעו עד מהרה, נאמנים לרעיונותיהם של שני המייסדים: דעתו של גראווינה נטתה למסורת של הומרוס ודנטה, בעוד שקרשימבני הושפע יותר מפטררקה.
בעקבות המחלוקות הללו עזב גראווינה את האקדמיה של ארקדיה וייסד את ה"אקדמיה דאי קווינטי" בשנת 1711. על אף אבדה זו, שימרה ארקדיה את כוחה בשנים הבאות ושלחה שלוחות אל רבות מערי איטליה.
לבריתן האופרה המהולל פייטרו מטסטאזיו (1698 - 1782), אם גם היו לו חילוקי דעות משלו עם ארקדיה, היה תלמידו של גראווינה והדור השני של האקדמיה הלך לאורו.
יצירותיו, שהזכורה ביותר בהן היא אולי "המלך הרועה" (Il Re Pastore ) הודות למוזיקה שכתב לה מוצרט, הן אולי הדבר הקרוב ביותר להצדקת תוכניותיה שהצליחה האקדמיה של ארקדיה להשיג.
בשנת 1795 קיבלה האקדמיה לשורותיה את דיודאטה סאלוצו רוארו, אחת החברות הראשונות.
פעולת נגד בוטה לאקדמיה הארקדית התעוררה עד מהרה, והחל מראשית המאה ה-19 החל הארקדיאניות להיתפס כביטוי מאוחר ובלתי משכנע של "המשטר הישן".
אחרי סיום המהפכה הצרפתית שאפה האקדמיה להתחדשות בהתאם לרוח התקופה, בלי להקריב את השיטה המסורתית של אסוציאציות הכפריות ושמות האיכרים שחרתה על דגלה.
האקדמיה לא ייצגה עוד אסכולה ספרותית, אלא עניין כללי בקלאסיקה, ודמויות כמו דנטה אליגיירי זכו לכבוד והערכה רבה מצד חבריה.
יתר על כן, תחום העיסוק של האקדמיה הורחב לכלול ענפי מחקר רבים, בהם היסטוריה וארכאולוגיה.
תחיית ארקדיה המתחדשת צוינה בייסודו של "כתב העת הארקדי" (Giornale Arcadico) בשנת 1819. בשנת 1925 שונה שמה של האקדמיה ל"האקדמיה לספרות איטלקית" (Accademia Litteraria Italiana ), מכון היסטורי.
האקדמיה של ארקדיה מנתה בין חבריה כמה מאנשי הספרות הראשונים במעלה בזמנם, בהם בנדטו מנציני, רדי, מטסטאזיו, פאולו רולי, אלסנדרו גואידי ועוד.
המלחין המפורסם גאורג פרידריך הנדל נהג לבוא לכינוסי האקדמיה ולסימפוזיונים שלה בתקופת לימודיו באיטליה, בחסות רוספולי, מראשי האקדמיה.
סיכום מעניין של תולדות האקדמיה ותוכניתה כלול ב"מסע איטלקי" של גתה.
ארכיוני האקדמיה נמצאים כיום בספריית אנג'ליקה, סמוך לכנסיית סן אגוסטינו ברומא.