tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הצלחתו עם שובו לפריז ב-1765 הייתה מהירה: בשנה שלאחר מכן הוא התקבל ל, עם קפריצ'ו רומי, "נמל רומא, מעוטר באנדרטאות שונות של אדריכלות, עתיקות ומודרניות".
התערוכה הראשונה של רובר בסלון של 1767, המורכבת משלושה עשר ציורים ומספר רישומים, הניעה את דני דידרו לכתוב: "הרעיונות שההריסות מעוררות בי הם מפוארים".
רובר הציג לאחר מכן עבודה בכל סלון עד 1802. הוא מונה ברציפות ל"מעצב גני המלך", "שומר תמונות המלך" ו"שומר המוזיאון וחבר מועצה באקדמיה".
רובר נעצר באוקטובר 1793, במהלך המהפכה הצרפתית.
במהלך עשרת חודשי מעצרו בסנט-פלאז'י ובסן-לזאר הוא צייר רישומים רבים, צייר לפחות 53 ציורים על קנבס, וצייר מספר רב של עיטורים של חיי הכלא על צלחות.
הוא שוחרר שבוע לאחר נפילתו של רובספייר.
רובר נמלט בקושי מהגיליוטינה כאשר בטעות אסיר אחר בעל שם דומה הוצא להורג באמצעות הגיליוטינה במקומו.
לאחר מכן, הוא הוצב בוועדה של חמישה האחראים על המוזיאון הלאומי החדש בארמון הלובר.
המהפכה גם גרמה להרס של חלק מיצירותיו של רובר; הציור שלו Péché Cardinal ("החטא הקדמון" בערך 1799) הוא ציור שלדעתו אבד או נהרס בשריפה.
רובר עיצב את הקישוטים לתיאטרון קטן באגף החדש במיקום של גרם המדרגות הנוכחי גבריאל בארמון ורסאי.
תיאטרון זה נועד להכיל כ-500 מקומות ישיבה, נבנה מקיץ 1785 ונפתח בתחילת 1786. הוא נועד לשמש כתיאטרון חצר מלכות רגיל, במקום תיאטרון חצר הנסיכים שהיה ישן מדי וקטן מדי, אך נהרס בתקופת לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
ציור בצבע מים של עיצובו של רובר נמצא בארכיון הלאומי בפריז.
רובר מת משבץ מוחי ב-15 באפריל 1808.
כמות עבודתו עצומה, וכוללת אולי אלף ציורים ועשרת אלפים רישומים.
מוזיאון הלובר לבדו מכיל תשעה ציורים שלו, ואפשר לפגוש ציורים שלו לעיתים קרובות במוזיאונים פרובינציאליים ובאוספים פרטיים.
לעבודתו של רובר יש פחות או יותר את האופי הנופי הזה שהצדיק את בחירתו על ידי וולטר לצייר את עיטורי התיאטרון שלו בפרני.
עבודתו נחרטה רבות על ידי הצייר (שכונה "אב המנזר של סן-נון"), עימו ביקר בנאפולי בחברת ז'אן-אונורה פרגונאר בימיו הראשונים; באיטליה יצירתו שוכפלה לעיתים קרובות גם על ידי שטאלן (Chatelain), לינאר (שאLinard), לה וו (Le Veau) ואחרים.
הוא ידוע בזכות החיוּת והנקודה שבה התייחס לנושאים שצייר.
באותה מידה חש בנוח לצייר תמונות כן ציור קטנות או עיטורים ענקיים, הוא עבד במהירות בטכניקת ציור אלה פרימה.
לצד פעילות בלתי פוסקת זו כאמן, משכו דמותו הנועזת והרפתקאותיו הרבות הערצה ואהדה כללית.
בבית הרביעי של הפואמה L'Imagination חגג המשורר הצרפתי את בריחתו המופלאה של רובר כשאבד בקטקומבות.
ב-1786 הוא החל את שיתוף הפעולה המתועד שלו ב, עם הפטרון המשמעותי ביותר שלו, איש הכספים ז'אן-ז'וזף דה לאבורד (Jean-Joseph de Laborde), שמצא את תוכניותיו של האדריכל יקרות מדי ואולי רשמיות מדי.
אף על פי ששוב חסרים מסמכים, שמו של איבר רובר מוזכר תמיד בהקשר ל"אדריכל הבכיר" של מארי אנטואנט, , דרך כמה שלבים של יצירת גן נוף לא רשמי בטריאנון הקטן, והתפאורה של כפר המלכה.
תרומתו של רובר לעיצוב הגן לא הייתה ביצירת תוכניות מעשיות לשיפורים אלא במתן השראת אווירה לאפקט המוצע.
ויליאם הווארד אדמס כתב שבארמנונוויל ובטירת מרוויל "הציורים של איבר רובר גם רשמו וגם העניקו השראה".
ניתן לחפש לשווא בארבעת פנטזיות החורבות הגדולות של רובר, שצוירו ב-1787 עבור טירת מרוויל קשרים ישירים עם הגן.
הציור שהוזמן של רובר של התחדשות הפארק בארמון ורסאי שנדחתה זמן רב, ושהחלה ב-1774 עם כריתת העצים למכירה כעצי הסקה, הוא תיעוד של האירוע, מהדהד עם משמעות אלגורית.
רובר היה אחראי יותר בוודאות לרעיון של המערה המלאכותית והמפלים של "מרחצאות אפולו", החבויים בתוך חורשה של הפארק של הטירה ונבנו כדי לאכלס את קבוצת הפסלים המפורסמת של "נימפות משרתות את אפולו".
במתמטיקה, ובפרט בתורת הקבוצות, איבר מינימלי ואיבר מקסימלי הם איברים בתת-קבוצה של קבוצה סדורה שעבורם אין באותה קבוצה איבר קטן יותר או גדול יותר מהם בהתאמה.
חשיבותם של איברים אלה בכך שהם לרוב מקיימים תכונות מסוימות המאפשרות לחקור את הקבוצה הסדורה הכוללת או אובייקט מתמטי אחר.
בהינתן קבוצה סדורה חלקית ותת-קבוצה , מגדירים כי:
איבר ייקרא איבר מינימלי ב- (או איבר מזערי) אם ורק אם לכל המקיים , מתקיים בהכרח ש-.
איבר ייקרא איבר מקסימלי ב- (או איבר מרבי) אם ורק אם לכל המקיים , מתקיים בהכרח ש-.
כלומר, איבר מרבי הוא איבר ב- כך שלא קיים איבר גדול ממנו ב-.
באופן דואלי, איבר מזערי הוא איבר ב- שלא קיים איבר קטן ממנו.
כאשר הקבוצה ברורה מההקשר, או במקרה שבו , ניתן לקרוא לאיבר המזערי ב- איבר מזערי ללא ציון הקבוצה שבה הוא מזערי.
הדבר נכון גם עבור איבר מרבי ב-.
לא לכל קבוצה קיים בהכרח איבר מינימלי או מקסימלי.
מצד שני, ייתכנו בקבוצה כלשהי יותר מאיבר מינימלי אחד או יותר מאיבר מקסימלי אחד.
איבר קטן ביותר וגדול ביותר
איבר ייקרא מינימום ב- (או האיבר הקטן ביותר ב-) אם ורק אם לכל מתקיים ש-.
איבר ייקרא מקסימום ב- (או האיבר הגדול ביותר ב-) אם ורק אם לכל מתקיים ש-.
כלומר, מינימום ב- הוא איבר ב- שכל איברי גדולים ממנו.
לחלופין, מקסימום ב- הוא איבר ב- שכל איברי קטנים ממנו.
ניתן להוכיח כי כל מינימום ב- הוא איבר מינימלי ב-, ובאופן זהה כל מקסימום ב- הוא איבר מקסימלי ב-.
לכל קבוצה יש לכל היותר מקסימום אחד ומינימום אחד.
עם זאת, ישנן קבוצות שאין להן מינימום או מקסימום.
בכל קבוצה סדורה סופית קיים איבר מינימלי ואיבר מקסימלי.
בכל קבוצה מכוונת מעלה, אם בתת-קבוצה כלשהי קיים איבר מקסימלי, הוא בהכרח האיבר הגדול ביותר בה.
באופן זהה, עבור קבוצה מכוונת מטה, אם בתת-קבוצה כלשהי קיים איבר מינימלי, הוא בהכרח האיבר הקטן ביותר בה.
התכונה לעיל נכונה בפרט עבור קבוצה סדורה באופן מלא.
עבור קבוצה סדורה ותת-קבוצה , הוא איבר מינימלי ב- לפי ורק אם הוא איבר מקסימלי ב- לפי היחס ההפוך .
בהינתן הקבוצה מתבוננים בקבוצת החזקה שלה .
קבוצה זו היא קבוצה סדורה חלקית לפי יחס ההכלה .
בקבוצה זו, הקבוצה הריקה היא מינימום, ובפרט איבר מינימלי.
באופן דומה, בקבוצה זו היא מקסימום, ולכן איבר מקסימלי.
בקבוצה המונחים "איבר מינימלי" ו"איבר מקסימלי" מתלכדים עם המונחים "האיבר הקטן ביותר" ו"האיבר הגדול ביותר" בהתאמה.
כעת, מגדירים את הקבוצה .
גם קבוצה זו היא סדורה לפי יחס ההכלה.
ניתן להבחין כי בקבוצה יש שלושה איברים מינימליים והם , ו-.
כמו כן, ב- יש שלושה איברים מקסימליים והם , ו-.
עם זאת, בקבוצה אין מינימום ואין מקסימום.
זוהי דוגמה לכל שהמונחים איבר מקסימלי ומקסימום אינם זהים, וכן איבר מינימלי ומינימום אינם זהים.
בתורת הקבוצות, אחת התוצאות החשובות ביותר הנוגעות לאיברים מינימליים ומקסימליים היא הלמה של צורן, הקובעת כי כל עבור כל קבוצה סדורה שבה לכל שרשרת יש חסם עליון, יש בהכרח איבר מקסימלי.
למה זו משמשת ככלי בסיסי בהוכחת משפטים חשובים רבים במתמטיקה כגון קיומו של בסיס לכל מרחב וקטורי, משפט טיכונוף, משפט ההרחבה של שפילריין וכו'.
הוכחת הלמה של צורן מסתמכת על אקסיומות צרמלו-פרנקל ועל אקסיומת הבחירה.
עם זאת, בהינתן אקסיומות צרמלו-פרנקל ובהנחת הלמה של צורן, ניתן להוכיח את אקסיומת הבחירה.
משמעות הדבר היא שהלמה של צורן שקולה לאקסיומת הבחירה במערכת האקסיומות של צרמלו-פרנקל.
עבור מרחבים וקטוריים, ישנם שני סוגים של תתי-קבוצות מרכזיים להבנת המרחב: קבוצה בלתי-תלויה וקבוצה פורשֹת.
ניתן להוכיח כי כל קבוצה בלתי-תלויה מקסימלית (כלומר, שלא מוכלת בקבוצה בלתי-תלויה אחרת) היא בהכרח קבוצה פורשֹת מינימלית (כלומר, קבוצה פורשֹת שלא מכילה קבוצה פורשֹת אחרת).
קבוצה שהיא בלתי-תלויה מקסימלית, או באופן שקול פורשֹת מינימלית, נקראת בסיס של המרחב הווקטורי.
באמצעות הלמה של צורן ניתן להוכיח כי לכל מרחב וקטורי קיים בסיס.
בסיס זה אינו בהכרח ייחודי, כלומר יכולים להיות מגוון של בסיסים למרחב.
זוהי דוגמה נוספת לכך שלא כל איבר מקסימלי הוא בהכרח מקסימום.
אחד המונחים המרכזיים בתורת המספרים הוא מספר ראשוני.
אחת ההגדרות למספר ראשוני היא איבר מינימלי בקבוצת המספרים הטבעיים הגדולים מ-1 בהתאם ליחס הסדר החלקי "מחלק את".
כלומר, מספר ראשוני הוא מספר שאין מספרים אחרים שמחלקים אותו מלבד הוא עצמו ו-1.
למספרים ראשוניים חשיבות רבה בחקר תכונותיהם של כלל המספרים הטבעיים.
כך למשל, ניתן להוכיח כי ישנם אינסוף מספרים ראשוניים, שכל מספר טבעי ניתן לפירוק למכפלת מספרים ראשוניים יחידה עד כדי סדר הכפלה, ושהתפלגות הראשוניים עד מספר טבעי גדלה כמו .
עבור קבוצה כלשהי , קבוצה נקראת מסנן אם ורק אם היא מכוונת כלפי מטה וסגורה כלפי מעלה לפי יחס ההכלה .
מסנן יקרא על-מסנן אם ורק אם הוא מסנן מקסימלי ביחס להכלה.
כעת, בהינתן קבוצה אינדקסים , על-מסנן ואוסף קבוצות מגדירים את העל-מכפלה להיות המכפלה הקרטזית של איברי תחת יחס שקילות הקובע שזוג איברים שווה זה לזה אם ורק אם אוסף האינדקסים שבהם הקואורדינטה של שני האיברים שווה שייך למסנן .
לעל-מסננים חשיבות רבה בתחום הלוגיקה.
משפט העל-מכפלות קובע שבהינתן אוסף של מודלים של שפה מסדר ראשון, פסוק מתקיים במודל העל-מכפלה אם ורק אם הוא מתקיים באוסף מודלים שאוסף האינדקסים שלהם שייך לעל-מסנן.
משפט זה מהווה בסיס למשפטים חשובים אחרים כגון משפט הקומפקטיות.
במתמטיקה, ובפרט בתורת השדות, איברים צמודים או צמודים אלגבריים של איבר אלגברי , ביחס להרחבת שדות , הם השורשים של הפולינום המינימלי של מעל השדה .
נהוג לכנות איברים אלו פשוט כצמודים, כאשר ההקשר ברור.
בדרך כלל עצמו נכלל בקבוצת הצמודים שלו.
באופן שקול, הצמודים של הם התמונות של תחת אוטומורפיזמים של המשמרים את איברי .
השקילות של שתי ההגדרות הללו מהווה נקודת מוצא מרכזית בתורת גלואה.
מושג זה מכליל את ההצמדה המרוכבת, שכן הצמודים האלגבריים מעל של מספר מרוכב הם המספר עצמו והצמוד המרוכב שלו.
שורשי היחידה מסדר שלישי הם:
שני השורשים האחרונים הם צמודים בשדה עם הפולינום המינימלי:
אם השדה נמצא בתוך שדה סגור אלגברית , ניתן לבחור את הצמודים בתוך .
אם לא מצוין שדה כזה, ניתן לבחור את הצמודים בשדה קטן יחסית .
הבחירה הקטנה ביותר האפשרית עבור היא שדה פיצול של הפולינום מעל , המכיל את .
אם היא הרחבה נורמלית של המכילה את , היא כבר מכילה שדה פיצול כזה בהגדרה.
עבור הרחבה נורמלית של , עם חבורת אוטומורפיזמים המכילה את , כל איבר מהצורה עבור ב- יהיה צמוד של , משום שהאוטומורפיזם מעביר שורשים של הפולינום לשורשים אחרים של אותו הפולינום.
באופן הפוך, כל צמוד של הוא מהצורה הזו.
במילים אחרות, החבורה פועלת טרנזיטיבית על הצמודים.
הדבר נובע מכך שההרחבה איזומורפית מעל ל- בשל אי-הפריקות של הפולינום המינימלי, וכל איזומורפיזם בין שדות המעביר פולינום אחד לאחר ניתן להרחבה לאיזומורפיזם בין שדות הפיצול של אותם פולינומים.
לסיכום, האיברים הצמודים של נמצאים בכל הרחבה נורמלית של המכילה את , כקבוצה g(α) עבור g ב-Aut(L/K).
מספר החזרות של כל איבר ברשימה זו הוא המעלה הספרבילית .
משפט של קרונקר קובע שאם הוא שלם אלגברי שונה מאפס, ו- וכל הצמודים שלו בשדה המרוכבים בעלי ערך מוחלט שאינו עולה על 1, אז הוא שורש יחידה.
קיימות גרסאות כמותיות למשפט זה המציגות חסמים מדויקים (בהתאם למעלה של הפולינום) לערך המוחלט הגדול ביותר של צמוד, שממנו נובע שהשלם האלגברי הוא שורש יחידה.
איבר באלגברת לי או חבורה אלגברית (בדרך כלל פשוטות למחצה או רדוקטיביות) נקרא רגולרי אם המֶרַכֶּז שלו הוא מהממד (אלגברה ליניארית) הקטן ביותר האפשרי.
לאיברים הרגולריים יש חשיבות בהבנת מבנה המסלולים של הפעולה הצמודה של חבורה אלגברית (או חבורת לי) על אלגברת הלי שלה.
המסלולים של איברים אלה הם "הגדולים ביותר" מקרב כל המסלולים, ואפשר לראות בהם כפשוטים ביותר.
כמעט כל האיברים הם רגולריים.
בין כל האיברים הרגולריים, הפשוטים ביותר להבנה הם הרגולריים הפשוטים למחצה.
כמעט כל האיברים הם גם כאלה.
בעבר הביטוי "איבר רגולרי" התייחס הרבה פעמים לאיברים רגולריים פשוטים למחצה בלבד.
מקרה מעינין של איברים רגולריים באלגברת לי הם איברים רגולריים ב- .
אלגברת הלי היא אלגברת כל המטריצות .
אבירים רגולרים בה הן מטריצות שהמֶרַכֶּז שלהן הוא -ממדי.
בהקשרים של תורת לי, נהוג לקרא להן מטריצות רגולריות.
אולם בהקשרים אחרים הביטוי "מטריצה רגולרית" מתייחס למטריצה הפיכה.
בעבר היה מקובל השם "מטריצה לא מפחיתה" (non-derogatory) עבור איברים רגולריים של .
מטריצה בגודל מעל שדה היא איבר רגולרי ב אםם מתקיים אחד התנאים השקולים הבאים:
הפולינום המינימלי של שווה לפולינום האופייני שלה.
מעלת הפולינום המינימלי של היא הגבוהה ביותר מבין מעלות הפולינומים המינימליים של מטריצות בגודל של .
ממד המֶרַכֶז של הוא הקטן ביותר מבין ממדי המרכזים של מטריצות בגודל של .
המרכז של הוא אוסף הפולינומים ב-.
ממד אוסף הפולינומים ב- הוא הגדול ביותר מבין ממדי אוסף הפולינומים במטריצות בגודל של .
קיים וקטור שיוצר את המרחב ביחס ל- .
זאת אומרת ש - פורשים את המרחב
בצורת ז'ורדן של (מעל הסגור האלגברי של ) יש בלוק יחיד לכל ערך עצמי.
במילים אחרות, הריבוי הגאומטרי של כל ערך עצמי (מעל הסגור האלגברי של ) של הוא 1.
ממד (קרול) של המסלול של תחת הצמדה ב- הוא הגדול ביתר מבין ממדי המסלולים של מטריצות ב- תחת הצמדה ב - .
המסלול של תחת הצמדה ב- פתוח (זריצקי) באוסף כל המטריצות אם אותו פולינום אופייני כמו של .
המסלול של תחת הצמדה ב- צפוף (זריצקי) באוסף כל המטריצות עם אותו פולינום אופני כמו של .
המסלול של תחת הצמדה ב- לא נמצע בסגור (זריצקי) של אף מסלול אחר של מטריצוה ב- תחת הצמדה ב - .
היא נקודה חלקה באוסף כל המטריצות אם אותו פולינום אופייני כמו של .
היא נקודה רגולרית ביחס להעתקת שבלה.
זאת אומרת שהדיפרנציאל של העתקת שבלה ב- הוא על.
נזכיר כי העתקת שבלה היא העתקה בין אוסף המטריצות ובין אוסף הפולינומים המתוקנים ממעלה המעתיקה כל מטריצה לפולינום האופייני שלה.
אם שדה מקומי, אז בכל התנאים השקולים הנ"ל ניתן להחליף את טופולוגית זריצקי בטופולגיה שבאה מהשדה והם יישארו שקולים.
גרסאות של תכונות 3, 9-14 מהוות הגדרות שקולת לאיבר רגולרי גם באלגבראות לי באופן כללי.
איבראהים איבני איסקנדר (במלאית: Ibrahim ibni Iskandar; נולד ב-22 בנובמבר 1958) הוא הסולטאן החמישי של מדינת ג'והור המודרנית במלזיה, והחל מ-2024 גם היאנג די-פרטואן אגונג, המונרך של מלזיה.
הוא נולד בתקופת כהונתו של סביו אבראהים, סולטאן ג'והור, והפך ליורש העצר כאשר אביו, טונקו מחמוד איסקנדר, עלה לכס המלוכה של ג'והור ב-1981. הוא מונה לנסיך הכתר של ג'והור ב-3 ביולי 1981. עם מות אביו בשנת 2010, הפך לסולטאן ג'והור.
ב-31 בינואר 2024 הושבע כמלך מלזיה, לאחר שנבחר לכהונה של חמש שנים ב-27 באוקטובר 2023.
איבראהים נולד ב-22 בנובמבר 1958 ב בעיר ג'והור באהרו, בתקופת שלטונו של אבי סביו, הסולטאן אבראהים.
הוא היה בנו השלישי ובנו הבכור של הסולטאן איסקנדר מאשתו הראשונה, .
הסולטאן נפטר בלונדון ב-8 במאי 1959 וסבו של איבראהים, אסמאעיל, הפך לסולטאן ג'והור.
בשנת 1970 הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר טריניטי בסידני שבאוסטרליה.
לאחר שסיים את לימודי התיכון, הוא נשלח למרכז האימונים הצבאי ב להכשרה צבאית בסיסית.
הוא גם קיבל הכשרה צבאית בארצות הברית, בפורט בנינג שבג'ורג'יה, ומאוחר יותר בפורט בראג שבקרוליינה הצפונית.
איברהים מונה לנסיך הכתר של ג'והור ב-3 ביולי 1981. הוא כיהן כעוצר של ג'והור בין 26 באפריל 1984 ל-25 באפריל 1989, כאשר אביו כיהן כיאנג די-פרטואן אגונג.
בשנותיו האחרונות של אביו, הוא קיבל בהדרגה חלק מתפקידי ניהול המדינה.
הונו של איברהאים מוערך במיליארדי דולרים, הוא אספן של רכבי יוקרה, כולל רכב שניתן במתנה על ידי אדולף היטלר.
בשנת 1982 נישא ל, ולזוג נולדו שישה ילדים.
שעות ספורות לפני מות אביו, ב-22 בינואר 2010, מונה איבראהים לעוצר ג'והור.
הסולטאן איסקנדר מת באותו לילה, ובנו הוכתר כסולטן ג'והור למחרת בבוקר.
ב-5 בפברואר 2012 הוא הכריז על כבירת המלוכה החדשה של ג'והור, במקום ג'והור באהרו (שנותרה בירת ג'והור הכללית).
בינואר 1994 שינתה ג'והור את ימי המנוחה שלה משישי-שבת לשבת-ראשון, כדי להסתנכרן עם סינגפור ועם קואלה לומפור.
עם זאת, ב-22 בנובמבר 2013, בחגיגות יום הולדתו של הסולטאן, הוא הורה שג'והור תחזיר את סוף השבוע שלה לימי שישי ושבת, כדי לאפשר למוסלמים במדינה להשתתף בתפילות יום השישי, החל מ-1 בינואר 2014. עם זאת, המגזר הפרטי ממשיך לנוח בימי שבת וראשון.
משנת 2015 ואילך, יום הכתרתו ב-23 במרץ הפך לחג מדינתי שנתי כיום הולדתו הרשמי של הסולטאן, והחליף את החג הציבורי ב-22 בנובמבר, יום הולדתו האמיתי של הסולטאן.
בינואר 2016 הסולטאן הוציא צו האוסר על עישון סיגריה אלקטרונית בג'והור.
כמו כן, הוא קבע כי שלטים לעסקים לא יעלו על מידות של 6.1 מטר על 1.2 מטר.
הסולטאן ידוע כתומך במתינות דתית והוא מתח ביקורת על הערביזציה הזוחלת של התרבות המוסלמית המלזית.
למרות היותו הסולטאן היחיד במלזיה ללא השכלה על-תיכונית, הוא קידם חינוך איכותי בג'והור.
ב-27 באוקטובר 2023, בחרה את איבראהים כיאנג די-פרטואן אגונג ה-17 (מלך מלזיה), בתום כהונתו של הסולטאן עבדאללה מפהנג.
המועצה גם בחרה בסולטאן לכהונה שלישית כסגן היאנג די-פרטואן אגונג.
השבעתו הרשמית לתפקיד התקיימה ב-31 בינואר 2024.
החל משנות ה-80, התפרסמו דיווחים מזדמנים על התנהגות פלילית לכאורה של איבראהים.
בין השאר נטען כי היה מעורב בעבירות של אלימות, אונס והריגה.
בסוף 1992 התפרסמה גם 'תקרית גומז' - בה אביו ואחיו הצעיר הואשמו בשני מקרים נפרדים של תקיפת מאמן הוקי, אירועים שהובילו בסופו של דבר לתיקונים בחוקה כדי לאפשר להעמיד לדין את בני המלוכה על עבירות פליליות.
במרץ 2005, חבר במשפחת המלוכה המלזית תקף לכאורה אישה צעירה בשם יסמין.
אביה של הנפגעת הגיש מאוחר יותר תלונה במשטרה, בה נטען כי האשם בתקיפה היה איבראהים.
איברהים טטליסס (בטורקית: İbrahim Tatlıses; נולד ב-1 בינואר 1952) הוא זמר טורקי, השר בסגנון ערבסק.
עד כה הפיק כ-46 אלבומים.
הוא מרבה להופיע עם תזמורות טורקיות מסורתיות ומוכר בסלסוליו ובסגנון האלתור הכורדי-טורקי והכפרי "אוזון הווה" (Uzun hava - "נשימה ארוכה" בטורקית), בו הוא שולט היטב.
טטליסס מוכר גם בכינויו "איבו" (Ibo).
טטליסס נולד למשפחה ענייה וחסרת בית בעיר אורפה שבדרום טורקיה, כאחד משבעת ילדיהם של אב ממוצא ערבי ואם כורדית.
אביו נפטר לפני שהגיע לגיל ארבע.
טטליסס עמל לפרנסת המשפחה ועקב כך לא רכש השכלה פורמלית.
בצעירותו הושפע מסגנונו של אמן הקולנוע הכורדי אילמאז גונאי וניסה את כוחו בשירה באירועים כגון חתונות, אך ללא הצלחה מסחרית.
מעברו עם המשפחה לאיסטנבול באמצע שנות השבעים פתח לפניו את הדרך להצלחה.
טטליסס היה מחלוצים של ז'אנר הארבסק בטורקיה יחד עם אורחן גנג'ביי, מוסלום גורסס ופרדי טייפור.
איברהים הוציא את אלבומו הראשון בשנת 1965, אך האלבום לא זכה להצלחה מרובה ואף גרם למעצרו בעקבות הוצאה בלתי חוקית של שירים בסגנון הארבסק שהשלטון בשנים אלו אסרו על שירתו בציבור.
לאחר מעצר זה רבים מאזרחי טורקיה התקוממו כנגד חוק זה ופעלו רבות לשחרורו ואף גרמו לביטול החוק.
חמש שנים לאחר מכן לאחר שחרורו מהכלא הוציא טטליסס את אלבומו השני, אלבום זה הצליח משמעותית מאלבומו הראשון בעקבות פרסומו מהמעצר.
איברהים החל להתפרסם בכל רחבי טורקיה והחל להוציא אלבומים בקצב מסחרר כשבין השנים 1989 ל-1990 הוציא לא פחות מארבעה אלבומים (תוך פחות משנה) .
אלבומו החמישי, אייאונדה קונדורה, הפך לרב-מכר בטורקיה.
למרות הייתו מלאום כורדי בזמן מלחמת טורקיה-כורדיסטן איברהים המשיך לצבור קהל רב בטורקיה.
שיא הצלחתו של איברהים הגיע בשנות ה-90, הוא הפך לאחד מהזמרים המוכרים והאהובים בטורקיה ושמו כבר החל להתפשט ברחבי העולם.
בשנת 1993 קיבל איברהים תוכנית טלוויזיה בשם "איבו שואו" על שם כינויו הידוע "איבו", התוכנית הייתה תוכנית אירוח מוזיקלית כשבכל שבוע הוא מארח זמר מרכזי אחר לרוב מהסגנון הערבסק כשהתוכנית מלווה כל העת בלהקה באולפן וביצועים חיים בשידור חי.
תוך שנים בודדות התוכנית נהפכה לאחת מהנצפות ביותר בטורקיה.
איברהים החל לקבל תאוצה גם בישראל ואלבומיו נמכרו בקצב רב בתחנה המרכזית בתל אביב.
זמרים רבים בארץ המשתייכים לזרם המזרחי-טורקי בארץ השתמשו בלחנים משיריו של איברהים ורובם קיבלו פרסום רב לדוגמת - כוכבי מרום (עופר לוי), למה לא (איציק קלה), הזוהר לארגוב (איציק קלה), הקלפן (עופר לוי) תעצרו את העולם (זהבה בן) וכו'..
טטליסס לא הסתפק רק בהצלחתו האישית והחל לפתח זמרים וילדי פלא, בעקבות חסותו של איברהים זמרים אלו קיבלו פרסום רב וכיום הם מהמצליחים ביותר בטורקיה, ביניהם נמצאים בין היתר הזמרות ג'ילאן וגונל והזמר ג'נגיז קורטולו.
יחד עם זאת פנה טטליסס גם לעולם העסקים.
הוא פתח רשתות של מסעדות מזון מהיר ומלונות והקים חברת אוטובוסים.
בתחילת שנות האלפיים טטליסס החל ביציאות מרובות להופעות במדינות רבות בעולם בין היתר : גרמניה, בלגיה, הולנד וגם בישראל, איברהים הופיע חמש פעמים בישראל.
הופעה אחת בשנות ה-80, שתי הופעות ב-2003 בבנייני האומה בירושלים ובהיכל התרבות בתל אביב, ועוד 2 הופעות בבריכת הסולטן בשנת 2022. בהופעה בתל אביב השתתפה גם שרית חדד כשביצע דואט יחד עם איברהים בשיר "היידה סויילה".
איבו היה אמור להגיע לעוד הופעה בישראל בינואר 2011 אך החליט לבסוף לבטל את ההופעה כנראה בשל היחסים הרגישים בין ישראל לטורקיה וחברותו הקרובה לראש ממשלת טורקיה.
לפני מספר שנים התפרסם טטליסס גם בנסיבות שליליות, כאשר הואשם בהכאת חברתו לחיים.
תמונות פניה החבולות נתלו על קירות המעון הראשון בטורקיה לנשים מוכות.
ב-14 במרץ 2011 טטליסס נפצע קשה לאחר שנורה בראשו מרכב לא מזוהה, בעת שיצא עם עוזרו האישי מאולפן הקלטות באיסטנבול.
פציעה זו גרמה לו להיות במצב של קומה (תרדמת) למשך חמישה ימים.
כחודש לאחר שהייתו בבית החולים, עזב לגרמניה לצורך טיפול שיקומי, שם נישא לאשתו בחתונה שהתקיימה בבית השיקום.
טטליסס הוציא את אלבומו ה-53 בתחילת שנת 2014.
ב-18 במרץ 2015 הופצה שמועה כוזבת על מותו, והופרכה לאחר שבנו ואמרגנו הוציאו הודעה לתקשורת הטורקית שהוא בהתאוששות אחרי ניתוח.
ב-28 במרץ 2018 הודיע על תמיכתו בארדואן בבחירות לנשיאות טורקיה.
איברהים "איבי" ג'אבר הוא כדורסלן עבר אמריקאי-בולגרי ששיחק בעמדות הקלע והרכז.
ג'אבר נבחר פעמיים לשחקן השנה של ליגת הקיסוס, ב-2006 וב-2007. הוא לא נבחר בדראפט, אך למרות זאת שיחק בקבוצת דטרויט פיסטונס בליגת הקיץ של ה-NBA.
לבסוף החל את הקריירה בקבוצת אייגלאו היוונית.
באמצע העונה, לאחר שהוביל את הליגה היוונית בפרמטרים רבים (בהם קליעת נקודות וחטיפות) עבר לקבוצת היורוליג האיטלקית וירטוס רומא.
הוא שיחק בז'לגיריס קובנה בעונת 2012/13 אך במהלך העונה עזב אותה מסיבות אישיות וסיים את העונה בקבוצה המשחקת בליגת כדורסל האיראנית.
בסוף עונת 2013 הוא פרש מכדורסל מקצועי.
ג'אבר שיחק בנבחרת בולגריה, עימה השתתף באליפות אירופה 2009.
איברהים אפלאי (Ibrahim Afellay; נולד ב-2 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר הולנדי ממוצא מרוקאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
אפלאי נולד באוטרכט, והחל לשחק כדורגל במועדון החובבים המקומי USV אלינקווייק.
בשנת 2003 הצטרף לאיינדהובן, ואת משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-4 בפברואר 2004 במשחק גביע מול רודה.
בהמשך העונה שיחק בעוד שני משחקים רשמיים, ובעונת שיחק שבעה משחקים.
עונת הפריצה של אפלאי הייתה עונת .
לאחר עזיבתם של דהמרקוס ביזלי ומיקה וירינן, הוא שולב בהרכב הפותח של איינדהובן במרבית משחקיה.
אפלאי שותף לראשונה גם במשחק של הקבוצה בליגת האלופות, נגד שאלקה 04. מאז אותה עונה אפלאי היה לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה.
בעונת הבקיע במדיה 13 שערים.
ב-24 בדצמבר 2010 חתם אפלאי על חוזה בן 4.5 שנים בקבוצת ברצלונה הכולל סעיף שחרור של 100 מיליון אירו.
בשנת 2005 זומן אפלאי לראשונה לנבחרת הולנד, למשחקים נגד צ'כיה ומקדוניה, אך לא שותף בהם.
במקביל, זומן לנבחרת מרוקו, שאף במדיה יכול היה לשחק, אך הוא בחר בנבחרת הולנד, עמה הרגיש מזוהה יותר.
משחק הבכורה שלו במדי הולנד היה ב-28 במרץ 2007 במשחק מול סלובניה במוקדמות יורו 2008. הוא השתתף גם ביורו עצמו, אך בדרך כלל נכנס כשחקן מחליף.
כן נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010.
בשנת 2010 כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון נבחרת הולנד על שוודיה במסגרת במוקדמות יורו 2012.
בתחילת עונת 2011/2012 נפצע אפלאי, ונעדר תקופה ארוכה מהמגרשים.
אפלאי החלים מהפציעה בסוף העונה, ואת הופעת הבכורה שלו אחרי הפציעה עשה כשנכנס בדקה ה-71 במשחק מול ראיו ואיקאנו שהסתיים בתוצאה 0–7 לטובת ברצלונה.
ב-30 באוגוסט 2012 הושאל אפלאי מברצלונה לשאלקה 04 עד לתום העונה.
באוגוסט 2013, לאחר שחזר לברצלונה, עבר ניתוח בירך שהשבית אותו למספר חודשים.
ב-26 בינואר 2014 חזר אפלאי לסגל הקבוצה.
ב-9 באוגוסט 2014 הושאל לקבוצה היוונית אולימפיאקוס.
ב-27 ביולי 2015 חתם אפלאי בסטוק סיטי מהפרמייר ליג לשנתיים.
ב-18 ביוני 2019 חזר אפלאי לאחר שמונה וחצי שנים לפ.ס.וו.
ב-31 בינואר 2021 הודיע על פרישה מכדורגל.
איברהים נובאני (נולד ב-1961) הוא אמן פלסטיני ישראלי.
גוף היצירה של נובאני כולל עשרות רבות של ציורי שמן ואקריליק על בדים גדולי מידות, ציורים על עץ, על נייר, רישומים וסקיצות.
יצירתו מתאפיינת בשני מרכיבים בולטים: האחד נוגע לתפיסת הצבע שלו, והשני נוגע למרכיב התמטי - גאומטרי.
איברהים נובאני נולד בעכו בשנת 1961 וגדל בכפר מכר הסמוך לעכו, השני מששת ילדי המשפחה.
אביו, עומר נובאני, בן כפר מנפת שכם, חי בחיפה ממנה ברח בשנת 1948 עם מלחמת העצמאות לעכו.
אמו, וקיעה, בת הכפר קיואקאת שבגליל המערבי - מקום בו נמצא היום קיבוץ בית העמק - ברחה ממנו עם משפחתה במלחמת העצמאות לירכא ואחר כך עברה לכפר מכר.
נובאני למד ביסודי בכפרו ובתיכון בכפר יאסיף.
בין השנים 1977–1978 למד ציור בבית הגפן בחיפה.
בכיתה י' החל ללמוד ציור בעכו אצל הצייר עבד עבאדי.
בתחילת שנות ה-80 עזב נובאני את כפרו והחל ללמוד במחלקה לאמנות בבצלאל, שם היה הצייר הפלסטיני היחידי במחזורו.
את לימודיו סיים ב-1984, ובשנת 1986 השתתף נובאני בתערוכה קבוצתית בביתן הישראלי ב.
באותה שנה עבר לגור בתל אביב.
בשנת 1989 עבר משבר נפשי עליו התראיין בהרחבה בריאיון עם דליה קרפל למוסף הארץ.
נובאני חזר לביתו בכפר מכר בשנת 1990.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל נובאני לאמץ את השפה המופשטת גאומטרית, אחת מצורות הביטוי הקיצוניות של האוונגרד בתולדות האמנות המערבית.
ההיכרות המקיפה עם הקאנון של האוונגרד האירופי התרחשה בעת לימודיו בבצלאל, שם התחיל לנסח את צורת הביטוי האותנטית שלו.
השימוש במערכת הצורות והקומפוזיציות שהמציאו אמני האוונגרד אפשרו לו לבחון מחדש את היחס שבין צבע לצורה.
נובאני אמר בריאיון לדליה קרפל מ-2004: "לקחתי אז את אמנות האוונגרד של המאה העשרים, בה טמון לדעתי מאגר גדול של חומר גלם שניתן לשאוב ממנו, וגם היום אני עדיין מנהל דו-שיח עם האמנות המודרנית ועם תקופות בהיסטוריה של האמנות שמדברות אליי."
ציוריו בתקופה זו היו בעלי אופי מודרניסטי ביסודם: צורות גאומטריות נקיות, צבעי יסוד מרוככים בעלי אופי כמעט אדריכלי.
בבסיסם שואפים ציורים אלו לסדר מושלם וברור.
פני הציור שטוחים לחלוטין, תוך יצירת הקבלה בין פני השטח של הקנבס והציור המונח על פניו.
לדבריו של נובאני בריאיון ל-"דבר השבוע": "הציורים מושפעים מאוד ממונדריאן, מקונסטרוקטיביזם רוסי, מואן-רוסברג.
היה לי דיאלוג ארוך עם אמנות אמריקאית, במיוחד עם אסכולת ניו-יורק.
כיום אני מתעסק בצד הדידקטי של העבודות, בחיבור בין מאטיס ומונדריאן.
בין החוקים האוניברסליים שמונדריאן חיפש לבין הליריקה שחיפש מאטיס.
אני מתעסק בחיבור בין מזרח למערב."
בתקופה זו נובאני הגדיר את זהותו העצמית סביב היותו צייר, הגדרה אוניברסלית אוטופית, שאינה קשורה למקום ותרבות ספציפיים, ובה בעת הוא הפנים את ערכי עולם האמנות המערבי והפך לצייר של מופשט.
ב-1986 בחר האוצר יונה פישר לכלול עבודות של נובאני בתערוכה הקבוצתית "טריטוריות של הצבע" בביתן הישראלי בביאנלה של ונציה.
פישר אמר לגביו: "העולם שלו נראה מעניין ונפיץ.
הוא ערבב צבעים מערביים מאוד ביסודם עם הצבעוניות האוריינטלית שאנו רואים באזורנו, והוא היה משכיל וקרא המון.
נובאני הציג בתערוכה שלושה ציורים על בד.
ציורים בהם מונחים אלמנטים גאומטריים העשויים שכבות צבע שמן עבה, בצבעים עזים.
בקטלוג התערוכה כתב פישר שבציורים של נובאני יש שני יסודות נפרדים: "ארגון הצורות, השייך למסורת הציור המערבי, זו הנלמדת באקדמיה, והצבע - הקשור במזרח."
ב- 1989, בעודו מתגורר בתל אביב, חווה נובאני משבר אישי עמוק.
שילוב האירועים הפרטיים בחייו עם האירועים הציבוריים הביא אותו לכדי סכסוך פנימי.
המשבר של נובאני גרם לו לחזור ב-1990 לכפר ילדותו, שם המשיך לצייר.
בריאיון עם עודד ברושי נכתב: "ואולם, במקביל להצלחתו החל לחוש נובאני שקיומו כאמן ערבי בלב ההתרחשות החילונית השמאלנית מושאל מהדימוי העצמי של תושבי חבל שינקין.
אל הניכור מצד משפחתו, והמאבק להישרדות כלכלית, מאבק בבעלי גלריות שניצלו אותו והפרו הבטחות, התלוותה חרדת זהות שגברה בעקבות האינתיפאדה.
כל אלה דחפו את נובאני אל הבקבוק עד להתמוטטות עצבים, שהסתיימה באשפוז קצר בבית חולים פסיכיאטרי."
הצורות הגאומטריות הנקיות, המבנים היציבים, הרציונליות, צבעי היסוד שאפיינו את שנות ה-80 הפכו עתה לדחוסים, בעלי צבעוניות עזה שצוירה ביד חופשית במכחול עבה.
המשבר העמוק בהגדרת זהותו העצמית, שלא ניתן היה לבסס אותה עוד במושגים אוניברסליים, חלחלו פנימה אל עולמו הפנימי והציורי וביקשו לקבל ביטוי.
בנוסף לצורות של המופשט הגאומטרי בהם השתמש בשנות ה-80, הוסיף ליצירתו מערך סימבולי אישי וקבוע בעלי רפרנט לעולם החיצוני: בית, כיסא, פרחים, עלים, גבעולים מסולסלים, שמש, עין, כד, מברשת, מכחול, כוס, מקל נדודים ועוד.
לפי אפרת לבני: "לאורך שנות ה-90 התפתחה העבודה של נובאני כך שהיחסים על הבד בין הצורות והצבעים השאובים מעולם המופשט הגאומטרי, לבין הופעת הצורות והצבעים של עולם סימבוליסטי, השואב מן המקומי, הופכים לשפה ייחודית לו."
ב-1991 הציג נובאני תערוכת יחיד בגלריית שלוש עליה כתבה רותי דירקטור: "ניתן לחוש בכתב היד הייחודי של נובאני, המתיך את המרכיבים למשהו חדש.
המשהו החדש הזה ניתן לזיהוי על ידי אנרגיה פנימית עצומה, שאינה נטולת אלימות, אנרגיה שכל הקנדינסקי ומירו נתפשים כסובלימציה שלה.
בעבר היו הציורים של נובאני מובנים וממושטרים יותר, ובעייני פחות מעניינים, בדיוק בגלל אותה סיבה שהיום הם כובשים.
התערוכה החדשה פרועה ומשוחררת, הצבעוניות משתלחת על פני קשת צבעים רחבה, ומעמידה יחד בלי שום בעיות את כל שילובי הצבעים האפשריים."
אירועי האינתיפאדה בשנת 2000 השפיעו על חייו ויצירותיו של האמן.
סגנון הציורים של נובאני הושפע מהמאורעות והפך לאקספרסיבי.
התחושות הללו תורגמו בעבודתו למופשט אקספרסיוניסטי המגלם מצבים של סערה, התנפצות וכאוס, כשלתוכו מעובדת סקלת הצבעים ומילון הצורות הסימבוליסטי.
למילון זה הצטרפו עתה שורה של דימויים הנושאים משמעות קונקרטית ביחס למציאות המלחמה והמוות הכאוטית הזו: גולגולות, דמויות פעורות עיניים, כתובות בערבית, דגל פלסטין, בית עולה בלהבות.
סערת הנפש מצאה ביטוי גם בכותרות הציורים: "מוות בפלסטין", "מחוץ למחנה", "ג'נין", "השור של ג'נין" ועוד.
התסכול וכאב המלחמה ניכרים היטב בדיוקן עצמי "ללא כותרת" (2004), שעליו כתבה טל בן צבי: "בציור נראים פנים, פנים שהם גם נוף, ההופכים לחלק משיח ירוק המטפס וחודר לתוך לוע פעור לרווחה שחושף תהום צהובה.
העיניים, המצוירות בצהוב ובירוק, נראות כספירלה.
הגוף עצמו חתוך וקטוע, ובמקום הכתף והיד, ישנו גדם, אף הוא מעין ספירלה החודרת אל תוך הגוף.
הפצוע הגידם של נובאני הוא חסר קול, עיניו מלאות כאב, אך קול הצעקה אינו נשמע, אלא רק מהדהד בלוע הנפער מולנו."
בשנת 2002 הוענק לנובאני פרס עידוד היצירה של משרד החינוך והתרבות.
בשנת 2004 הציג תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב בשם: "איברהים נובאני מרחב ביניים", המבקשת להציג 20 שנות יצירה, מ-1984, השנה בה סיים האמן את לימודיו באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים, ועד לאותה עת.
בשנת 2005 הציג נובאני תערוכת יחיד במוזיאון הרצליה.
חלק מהיצירות נעשו מגזרות נייר שנוצרו מהדפסים של התערוכה הקודמת, "מרחב ביניים".
את ההדפסים גזר נובאני לחתיכות קטנות ומהם הרכיב פאזל עם הקשרים חדשים.
ב-2009 השתתף נובאני בתערוכה קבוצתית "גברים בשמש" שאצרו טל בן צבי וחנא פרח-כפר בירעים.
התערוכה התקיימה במוזיאון הרצליה ובה הציג נובאני סדרה של עבודות מן העשור האחרון, שבהן הוא חזר לדימוי המבוך שהדמות האנושית נעלמת בו ורק מסמנים אנושיים מבצבצים מתוך מרחב גאומטרי חסר מוצא.
1987 - אמן אורח במשכנת שאננים, ירושלים
1991 - גלריה שלוש, תל אביב-יפו
1995 - גלריה שלוש, תל אביב-יפו
1999 - גלריה אל-ואסיטי, ירושלים
2000 - המרכז הקהילתי, נצרת
2004 - מוזיאון תל אביב, תל אביב-יפו
2005 - משכן האמנים בהרצליה, הרצליה
2006 - גלריה בינט, תל אביב-יפו
1985 - סדנאות האמנים, ירושלים
1986 - טריטוריות של צבע, הביתן הישראלי, הביאנלה של ונציה
1988 - צבע טרי, מוזיאון תל אביב לאמנות
1989 - אמנים ישראלים משנות ה-80, תערוכה נודדת בארצות הברית, גלריה ראפ, תל אביב, גלריה דביר, תל אביב, הבטחה, תערוכה לרגל פתיחת בצלאל החדש, ירושלים.
1990 - רכישות חדשות, מוזיאון ישראל
1991 - מבט והיבט – אמנות צעירה מישראל, תערוכה נודדת, לייפציג-בון-ברלין
1994 - מרקם מקומי – אמנים ישראלים ופלסטינים, מוזיאון אשדוד
1997 - מלך השלום – אמנים מזרח תיכוניים, גלריה אלאנבאט, עמאן, ירדן
1998 - אמנות בישראל אחרי רבין, המוזיאון היהודי, ניו יורק; השער, הגלריה הלאומית, עמאן, ירדן
2002 - בסימן ציור, מוזיאון חיפה, רשום ברשת, הגלריה האוניברסיטאית, חיפה,
2002 - תערוכת הזוכים בפרס משרד החינוך והתרבות, ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב
2009 - "גברים בשמש", מוזיאון הרצליה לאמנויות.
איברהים אל-יאזיג'י היה פילולוג, משורר שעסק בקליגרפיה, לאומן ערבי לבנוני יווני קתולי שחי באימפריה העות'מאנית והיה בנו של נאצף אל-יאזג'י.
אל-יאזיג'י היה מורה לשפה הערבית וניסה להגדיל את אוריינותה.
היה עורך של מספר עיתונים ובהזמנתם של מיסיונרים פרוטסטנטים מבריטניה וארצות הברית שלימדו באוניברסיטה האמריקנית בביירות תרגם את כתבי הקודש הנוצריים (ביבליה) לערבית מודרנית בשנים 1876–1880 (תרגומו השני של הספר לערבית).
תרגומו הערבי לתנ"ך הישועי זכה במדליית זהב בתערוכת פריז 1878.
חידושו המשמעותי ביותר בתחום הקליגרפיה היה יצירת גופן ערבי מפושט.
הוא הצליח להפחית את מספר הסימנים בכתב הערבי מ-300 ל-60 ופישט אותם באופן שידמו יותר לאלפבית הלטיני.
פעולה זו תרמה באופן ניכר ליצירת מכונת כתיבה לערבית.
אל-יאזיג'י נמלט מהדיכוי העות'מאני למצרים ומת בגלות.
איברהים "טטה" באנגורה הוא כדורגלן עבר מסיירה לאון, ששיחק בעמדת החלוץ.
באנגורה החל את הקריירה המקצועית שלו בקאלון, קבוצה מקומית בסיירה לאון.
וכבר בגיל 19 היה מלך השערים בליגה המקומית.
בגיל 19 ערך הופעת בכורה בנבחרת סיירה לאון.
בשנת 2009 עבר לשחק בליגת הפיתוח בארצות הברית, בקבוצת קליבלנד סיטי סטאר.
ביולי 2010 חתם בקופינג מליגת העל השוודית, כשהמועדון היה בסכנת ירידה.
בהופעת הבכורה שלו כבש את שערו הראשון בקבוצה.
בהופעת הבכורה שלו באצטדיונה הביתי של הקבוצה, כבש שלושער במשחק שהסתיים בתיקו 3-3. ב-27 בספטמבר 2010 חתם בא.י.ק סולנה על חוזה לשלוש שנים החל מינואר 2011 וכבש 15 שערים ב17 משחקים.
בקיץ 2011 חתם בבורסאספור מהליגה הטורקית ששילמה עבורו 2.6 מיליון אירו, ושברה את שיא ההעברות שלה באותה תקופה.
במשך הקריירה שלו בבורסאספור נפצע מספר פעמים ולא הצליח לתפוס מקום בהרכב.
בחודש ינואר הושאל לסאנליורפאספור מהליגה השנייה בטורקיה, בה כבש שלושה שערים בשמונה משחקים.
ב-22 באוגוסט 2013 הושאל באנגורה לעונה אחת לבית"ר ירושלים, תמורת שכר של 200 אלף אירו לעונה.
ב-30 בדצמבר 2013 שוחרר מהקבוצה, ולאחר מכן הושאל לחצי עונה לקבוצתו לשעבר, א.י.ק סולנה.
באנגורה לא שיחק בקדנציה השנייה שלו בא.י.ק.
ב-2015 חתם במיאלבי מהליגה השלישית בשוודיה.
באנגורה שיחק גם בנבחרת סיירה לאון.
במדי הנבחרת הוא השתתף ב-12 משחקים וכבש 4 שערים.
איברהים דורו (בבוסנית: Ibrahim Duro; נולד ב-26 באפריל 1970) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הקשר ובעיקר בעמדת הקיצוני השמאלי, וזאת בשל מהירותו הרבה ויכולת הכדרור שלו.
דורו נולד בעיר קוניץ' שביוגוסלביה ובגיל נוער שיחק בקבוצה המקומית בסרייבו.
דורו עלה לקבוצת הבוגרים אך עד מהרה נאלץ לעזוב את הקבוצה בעקבות השבתת הליגה המקומית עקב המלחמות באזור ועבר לשחק בקרואטיה.
תחילה חתם בהיידוק ספליט ובהמשך עבר לשיבניק.
בעונת חתם דורו במכבי חיפה שאותה אימן גיורא שפיגל.
הקבוצה לא הצליחה במאבקיה בליגה ושפיגל אף פוטר במהלך העונה.
אולם, תחת הדרכתו של מחליפו, דניאל בריילובסקי, זכתה הקבוצה בגביע המדינה לאחר שניצחה בגמר את הפועל ירושלים, משחק שבו דורו בישל את השער הראשון והשני בהארכה.
גם עונת לא הייתה מוצלחת עבור חיפה בזירה המקומית, אולם כמחזיקת גביע המדינה, השתתפה הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע ורשמה קמפיין מוצלח כשהודחה רק בשלב רבע הגמר לאחר שניצחה בשלבים הקודמים את גלנטורן, ס.ו.
דורו שותף ברוב המשחקים ואף כבש שער במשחק נגד ריד בקריית אליעזר.
דורו נחשב לשחקן אמוציונלי המרבה להתווכח עם השופטים, ובמהלך הקדנציה בחיפה הורחק פעמיים.
בעונת עבר מחיפה להפועל כפר סבא עמה ירד לליגה השנייה.
את העונה הבאה פתח באותה הליגה במדי מכבי אחי נצרת.
ב-2001 שב לקבוצה ממנה הגיע לישראל, נ.ק.
זאגרב, ובעונת זכה עמה באליפות היחידה בתולדותיה.
ב-2003 עבר לשחק ברייקה וב-2004 עבר לשחק בססבטה מהליגה השנייה.
דורו רשם שתי הופעות במדי נבחרת בוסניה.
בסוף שנות התשעים, כשהוענקה לו אזרחות קרואטית, כבר לא יכול היה לשחק בשורות נבחרת קרואטיה בשל ההופעות שערך בנבחרת בוסניה קודם לכן.
לדורו אח בשם סמיר המשחק בזניצה.
איברגים יורייביץ' צלאגוב (באוסטית: Цæллагаты Юрийы фырт Ибрагим; נולד ב-12 בדצמבר 1990 בולדיקווקז, אוסטיה הצפונית) הוא כדורגלן רוסי ממוצא אוסטי המשחק בעמדת המגן באלניה ולדיקווקז.
צלאגוב הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של קריליה סובייטוב סמרה.
החל מינואר 2010 היה לאחד השחקנים העיקריים במועדון.
ב-2010 המועדון חווה זמנים קשים, עקב בעיות כלכליות שוחררו שחקנים רבים ושחקני קבוצת הנוער, איברגים ביניהם, קיבלו הזדמנות להוכיח את עצמם ואיברגים הפך לשחקן מרכזי, הוא הופיע בהרכב הקבוצה הבוגרת לראשונה, ב-13 במרץ 2010 במשחק נגד "זניט".
את השער הראשון הבקיע ב-2 באוקטובר, במשחק נגד "אלניה".
בסוף עונת 2010 היה מועמד לפרס "החמישייה הראשונה"כאחד השחקנים הצעירים הטובים של העונה.
בהדרגה הצליח להפוך לשחקן מפתח בקבוצה ולאחד ממנהיגי הקבוצה.
ב-30 בדצמבר 2016, עבר למועדון הכדורגל "זניט".
הוא חתם על חוזה למשך 3.5 שנים.
ב-2 באוגוסט 2017 הושאל למשך עונה אחת ל"דינמו מוסקבה" וכעבור עונה חזר לזניט, במאי 2018, ברם הוא לא הרשים במחנה האימונים והוחזר להשאלה, הפעם לרובין קאזאן.
במדיה הופיע במשך שנה שלמה.
ערך הופעת בכורה במדי הקבוצה במחזור הראשון של עונת 2019/2020, במשחק החוץ נגד ספרטק מוסקבה ב-13 ביולי 2019. את שער הבכורה הבקיע ב-31 באוגוסט 2019 במשחק המחזור השמיני נגד רובין קאזאן.
ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה בטורקיה במשחק הידידות מול אוקראינה בהרכב נבחרת הנוער.
השתתף גם באליפות אירופה לנוער 2013.
איברהים טאנקו הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ בעיקר בבורוסיה דורטמונד ובפרייבורג, וערך תשע הופעות במדי נבחרת גאנה.
לאחר פרישתו הועסק טאנקו כעוזר מאמן בקבוצות שונות.
טאנקו נחשב לעילוי כאשר היה נער בגאנה ושיחק במועדון קינג פייסל בייבס מעיר הולדתו קומאסי.
בגיל 17 חתם בבורוסיה דורטמונד, וערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בספטמבר 1994, בניצחון 5-0 על שטוטגרט.
טאנקו סיים את עונת הבכורה שלו בדורטמונד עם זכייה באליפות, כשהוא עורך 14 הופעות ומבקיע שער אחד בניצחון 3-1 על באייר אורדינגן, ומשמש בעיקר כגיבוי לשחקני ההתקפה קרל היינץ רידלה וסטפן שפויזאט.
בהמשך, סבל טאנקו מפציעות רבות שמנעו ממנו לשמור על רצף משחקים.
בעונת 1995/96 טאנקו ערך שלוש הופעות ליגה בלבד, אך זכה עם דורטמונד באליפות נוספת.
בעונת 1996/97 טאנקו ערך 13 הופעות ליגה, והיה שותף לזכייתה של דורטמונד בליגת האלופות, כשערך שלוש הופעות במפעל זה כמחליף.
בשלוש העונות הבאות ערך טאנקו הופעות ספורות בלבד בכל עונה.
את עונת 2000/01 החל טאנקו פצוע, אך החל מהמחזור השמיני חזר לשחק ברציפות, ועד למחצית העונה ערך שבע הופעות במדי דורטמונד.
בפגרת החורף של עונה זו שוחרר טאנקו מבורוסיה דורטמונד, בין השאר לאחר שהורשע בצריכת קנאביס, ועבר לפרייבורג מהבונדסליגה.
מעברו של טאנקו לפרייבורג נחשב כהצלחה בהתחלה, כשהוא הפך לשחקן הרכב ואף הבקיע שער בניצחון 3-1 על בוכום במחזור ה-33 של עונת 2000/01, וסייע לקבוצה לסיים במקום השישי המפתיע.
עם זאת, טאנקו שוב נפצע במהלך עונת 2001/02, והחמיץ חלק גדול ממנה, וכך לא הצליח להציל את פרייבורג מנשירה לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2002/03 היה לטאנקו חלק חשוב בעלייתה של פרייבורג בחזרה לבונדסליגה מהמקום הראשון, לאחר עונה אחת בלבד בבונדסליגה השנייה.
בעונת 2003/04 המשיך טאנקו להיות חלק חשוב בסגל הקבוצה, שסיימה במקום ה-13 בבונדסליגה.
בעונת 2004/05 נשרו טאנקו ופרייבורג שוב אל הבונדסליגה השנייה כשסיימו במקום האחרון בבונדסליגה עם 18 נקודות בלבד.
בעונת 2005/06 טאנקו ופרייבורג סיימו במקום הרביעי בבונדסליגה השנייה ולא הצליחו להעפיל לבונדסליגה.
בעונת 2006/07, שגם אותה פרייבורג סיימה במקום הרביעי, ערך טאנקו הופעת ליגה אחת בלבד, בתיקו 1-1 מול פאדרבורן 07. הייתה זו הופעתו האחרונה של טאנקו בקריירה, ובסיום העונה פרש טאנקו ממשחק פעיל בגיל 30.
טאנקו ערך חמש הופעות במדי נבחרת גאנה בשנת 1996, והשתתף עמה באליפות אפריקה 1996, בה סיימה גאנה במקום הרביעי.
בשנת 2004, לאחר שמונה שנים בהן לא ערך הופעות בינלאומיות, חזר טאנקו לשחק בנבחרת, וערך ארבע הופעות נוספות, האחרונה שבהן הייתה במשחק מול הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006 - אפריקה.
גאנה העפילה למונדיאל 2006 עצמו, וזו הייתה הופעתה הראשונה של גאנה במונדיאל אי פעם, אך טאנקו לא זומן לסגל הסופי.
לאחר פרישתו, טאנקו שימש עוזר מאמן בפרייבורג, ואחר כך במועדון היפני אוראווה רד דיימונדס.
בשנת 2011 חזר טאנקו לגרמניה ושימש עוזר מאמן בפ.צ.
קלן, ולאחר מכן שימש כסקאוט עבור נבחרת גאנה במסגרת הכנותיה לאליפות אפריקה 2012. בין השנים 2013- 2015 שימש טאנקו עוזר מאמן בנבחרת קמרון.
איברהים בובאכר קייטה היה פוליטיקאי, שכיהן כנשיא מאלי השישי מספטמבר 2013 עד אוגוסט 2020. קייטה כיהן גם כראש ממשלת מאלי בשנים 1994–2000 וכיושב ראש הפרלמנט בשנים 2002–2007.
איברהים בובאכר קייטה נולד ב-29 בינואר 1945 בדרום סודאן הצרפתית.
הוא היה בעל תואר שני בהיסטוריה.
לאחר לימודיו, עבד קייטה כחוקר במרכז הלאומי למחקר מדעי.
הוא חזר למאלי בשנת 1986. בשנת 1999 מונה קייטה לסגן נשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי.
הוא התמודד לנשיאות במרץ 2002, אך הפסיד והגיע למקום השלישי עם כ-21% תמיכה.
הוא גינה את הבחירות וטען כי זויפו לרעתו.
בית המשפט החוקתי לא קיבל את טענותיו.
בשנת 2002 נבחר ברוב של 115 מתוך 138 חברי הפרלמנט לתפקיד נשיא האספה הלאומית של מאלי.
בשנת 2007 ניסה להתמודד שוב ללא הצלחה לתפקיד הנשיאות.
קייטה ניצח בבחירות שנערכו בקיץ 2013 והושבע לתפקידו ב-4 בספטמבר.
באוגוסט 2020 התפטר מתפקידו לאחר שנעצר על ידי מורדים, על רקע הפיכה צבאית שהתחוללה במדינה.
איברהים בדמאסי בבנגידה(בכתב לטיני:Ibrahim Badamasi Babangida, נולד ב-17 באוגוסט 1941 במינה, האזור הצפוני, ניג'ריה) הוא איש צבא - גנרל בדימוס - ופוליטיקאי ניג'רי, ממוצא גבארי, שכיהן בין אוגוסט 1985 לאוגוסט 1993 כנשיא ניגריה (ראש הוועדה המנהלת של הכוחות המזוינים), בראש משטר של דיקטטורה צבאית.
הוא היה קודם לכן ראש המטה הכללי של הצבא הניג'רי בין ינואר 1984-אוגוסט 1985. הוא מילא תפקידי מפתח ברוב ההפיכות הצבאיות בארצו (יולי 1966, פברואר 1976, דצמבר 1983, אוגוסט 1985, דצמבר 1985 ואפריל 1990).
איברהים בבנגידה נולד ב-1941 בעיר מינה, כיום בירת מדינת ניג'ר בצפון ניגריה, כבן למשפחה מוסלמית המשתייכת לשבט נופה מהקבוצה האתנית גבארי.
הוריו היו מוחמד בבנגידה, מורה במקצועו, ואיישה.
בשנים 1950–1956 הוא למד בבית ספר יסודי ובשנים 1957–1962 התחנך במכללה הממשלתית בבידה, במדינת ניג'ר.
ב-10 בדצמבר 1962 התגייס בבנגידה לצבא.
הוא למד במכללה לאימון צבאי בקדונה.
הוא נמנה עם הקבוצה הראשונה של בוגרי מכללה צבאית מניג'ריה שלמד באקדמיה הצבאית ההודית, באפריל-ספטמבר 1963. מאוחר יותר בינואר 1966-אפריל 1966 עבר את הקורס 38 לקצינים צעירים בבריטניה.
(1970-1968) נגד הקצינים הנוצרים שהכריזו על מדינה פלגנית בדרום-המזרח עתיר הנפט של ניגריה.
באוגוסט 1973- יוני 1973 עשה את הקורס המתקדם לקציני שריון ואחר כך בינואר 1977-יולי 1977 למד במכללה לפיקוד מטה בג'אג'י.
ב-1980 השתלם בקורס בינלאומי לניהול ביטחוני בבית הספר לבוגרים של החיל הים האמריקאי .
ב-1966 הועלה לדרגת לוטננט, ב-1970 לדרגת מייג'ור ואחר כך לטננט קולונל, ב-1973 לדרגת קולונל, ב-1979 לדרגת בריגדיר ג'נרל וב-1983 לדרגת מייג'ור ג'נרל וב-1987 לדרגת ג'נרל.
השתתפותו בהפיכה הצבאית הנגדית ב-1966
כלטננט חבר בפלוגת הגששים מס.
1 בקדונה, נמנה בבנגידה עם הקצינים הצפוניים הרבים שהכינו את מה שידוע כ"הפיכה הצבאית הנגדית של 1966" שהביאה לרציחתו של הגנרל אגאוי אירונסי שעלה לשלטון בהפיכה מוקדם יותר באותה שנה ולהחלפתו בגנרל יעקובו גואון
תפקידו בהפיכות ובכתות הצבאיות בשנות ה-1970 וה-1980
בבנגידה היה חבר בכת הצבאית שהגיעה לשלטון בשנת 1975 כשבראשה עמד הגנרל מורטללה מוחמד.
הגנרל מוחמד נרצח בשנת 1976 בעת הפיכה צבאית כושלת.
בהמשך השלטון נפל לידי הגנרל אולוסגון אובסנג'ו.
בבנגידה היה פעיל ב-1983 בהפיכה נוספת שהדיחה את הנשיא שיחו שאגארי ושהמליכה את הגנרל מוחמדו בוהארי
בימי שלטונו הראשון של בוהארי בשנים 1983–1985 היה בבנגידה ראש המטה הכללי של הצבא וחבר במועצה הצבאית העליונה של ניגריה .
ב-27 באוגוסט 1985 הוביל בבנגידה הפיכה צבאית מבוססת על קצינים בעלי דרגה אמצעית שאותם קידם מתוך ראייה אסטרטגית בעוד מועד.
בני בריתו היו סני אבאצ'ה, אליאו גוסאו, חלילו אקילו, ממאן ואצה, גדו נסקו ואחרים
בחצות 27 באוגוסט 1985 ארבעה קצינים - סמבו דסוקי, אבובכר דנגיווה אומר, לאוואן גואדאבה ואבדולמומיני אמינו עצרו את ראש המשינה, הגנדר מוחמד בוהארי.
בשחר המיום הקושרים לקחו בידיהם את השלטון בעוד בבנגידה יצא ממינה ללגוס.
הגנרל סני אבאצ'ה הודיע ברדיו שבבנגידה הוא המפקד החדש של הצבא.
בנאום נימק בבנגידה את ההפיכה ב"אופי הריגידי מדי" של המשטר הצבאי של בוהארי.
ב-6 בספטמבר 1969 התחתן בבנגידה עם מרים קינג.
לזוג נולדו 4 ילדים:מוחמדו, אמינו, איישתו וחלימתו.
מרים בבנגידה נפטרה ב-27 בדצמבר 2009 מסרטן שחלות.
איברהים מוחמד סוליך (בדיבהי: އިބްރާހީމް މުޙައްމަދު ޞާލިޙް; 4 במאי 1964), הידוע בכינוי "איבו" הוא פוליטיקאי מהאיים המלדיביים שכיהן כנשיא בין השנים 2018–2023.
בשנת 1994, כשהיה בן 30 נבחר לראשונה כחבר פרלמנט כנציג האטול פאדהיפולו .
סוליך היה ממקימי המפלגה הדמוקרטית המלדיבית .
בשנים 2003 עד 2008 היה ממקימי התנועה הרפורמית הפוליטית באיים המלדיביים, שהובילה לכך שהמדינה אימצה חוקה מודרנית ודמוקרטית, שאפשרה לראשונה יותר ממפלגה אחת.
סוליך גם היה חבר בכיר בפרלמנט.
בספטמבר 2018 נבחר לנשיא המלדיביים, והחליף את הנשיא הקודם עבדולה יאמין.
בשנת 2023 הוא הפסיד בבחירות למוחמד מואיסו.
איברהים בסיט הוא כדורגלן גנאי בעמדת החלוץ שמשחק במירבאת.
סזאר נולד גאנה, ושיחק עבור קינג פייסל בייבס המקומית במשך כשנתיים.
ב-2009 עזב את יבשת אפריקה והצטרף לבני סכנין.
לקראת עונת 2009/10 חתם בהפועל פתח תקווה ובתום עונה אחת עזב והצטרף להפועל באר שבע אך התקשה לתבוע את חותמו בסגל הקבוצה והושאל למכבי אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
ב-2012, חתם בהפועל נצרת עילית עמה שיחק כשנתיים.
ב-2016 עזב בסיט את ישראל והצטרף לאל-נהדה מהליגה הראשונה בעומאן.
איברהים דאוד נונו הוא איש עסקים ופוליטיקאי יהודי-בחרייני.
כיהן בין השנים 2001–2006 בבית העליון (הממונה על ידי מלך בחריין), במועצת השורא של הפרלמנט הבחרייני, החבר היהודי הראשון והיחיד במועצה.
כיום הוא המנכ"ל הנוכחי של חברת בסמה ונשיא איגוד הקהילות היהודיות במפרץ.
משפחת נונו מקורה מבצרה שבעיראק, לאחר שהיגרה לבחריין לפני למעלה ממאה שנה יחד עם מאות יהודים מעיראק שתרו אחר הזדמנויות כלכליות שם, אך המשיכו לדבר את הדיאלקט הבצראווי (שהוא דיאלקט של הערבית-עיראקית).
בשנת 2006 מימן נונו תיקונים לבית הכנסת היחיד במדינה.
איברהים טוראמן (בטורקית: İbrahim Toraman; נולד ב-20 בנובמבר 1981 בסיוואס) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדות הגנה.
איבריהם טוראמן נולד בסיוואס ושיחק מספר שנים בקבוצת חובבים בעיר בה נולד.
בשנת 1997 הוא עבר לגזיאנטפספור ושיחק בה עד לשנת 2004. לקראת עונת 2005 הוא נמכר לבשיקטש בה חתם על חוזה ל-3 שנים.
עם קבוצתו החדשה טוראמן זכה במספר תארים במהלך עשר שנים בהן שיחק במועדון.
ב-אוקטובר 2013 הוא היה מעורב בקטטה עם סזר אוזטורק, גם הוא שחקן הקבוצה ולאחר תקרית זו הוצא מההרכב.
בעונת 2015/2014 הוא שיחק בסיוואספור ופרש לאחר עונה בודדת.
בשנת 2002 זומן טוראמן לסגל נבחרת טורקיה.
את השער היחיד עבור הנבחרת הוא כבש במשחק נגד נבחרת קזחסטן בכדורגל בשנת 2005 במסגרת מוקדמות למונדיאל 2006.
הסופר קאפ הטורקי - 2006
גביע הקונפדרציות 2003 - מקום שלישי
איברהים אולאוויין הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריזספור ובנבחרת ניגריה.
אולאוויין שיחק את משחקו הראשון בליגת העל הניגרית ב-13 בינואר 2019 בקבוצת אביה ווריורס, משחק אותו הפסידה קבוצתו 0–1 לבנסארווה יונייטד.
לאחר שרשם למעלה מ-40 הופעות בכל המסגרות באנוגו ריינג'רס, עבר לאנקרה קג'יורנגוג'ו מליגת המשנה הטורקית באוגוסט 2021.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–2 של קבוצתו על אדנספור.
בהופעתו השביעית במועדון, הוא כבש צמד והוביל את קבוצתו לניצחון 2–3 על אינסטנבולספור.
ב-19 באוקטובר 2019 ערך אולאוויין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, בניצחון 2-0 על נבחרת טוגו במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות .
איברהים ביי (בטורקית עות'מאנית ובערבית: إبراهيم بك, בטורקית:İbrahim Bey) נולד כאברם שינג'יקאשווילי; 1735 - 1816/1817) היה מנהיג ממלוכי ושליט של מצרים.
איברהים ביי נולד בגאורגיה בשם אַבְּרָם שִׁינְגִּ'יקָאשְׁווִילִי לכומר נוצרי אורתודוקסי במרטקופי שבפרובינציה הדרומית של קאחתי.
בילדותו, הוא נתפס על ידי פושטי עבדים עות'מאנים ונמכר במצרים, שם המיר דתו לאסלאם והוכשר כממלוכי.
הוא שרת בנאמנות את מוחמד ביי אבו אל-דהב , השליט הממלוכי של מצרים, ועלה במעלה הדרגות והגיע למעלת ביי.
עם הזמן הוא התגלה כאחד המפקדים הממלוכים המשפיעים ביותר, וחלק את השליטה בפועל במצרים עם חברו מוראד ביי , שהיה אף הוא ממוצא גאורגי.
שני הגברים הפכו בפועל שליטי הדיארכיה, מוראד ביי ניהל עניינים צבאיים בעוד איברהים ביי ניהל המינהל האזרחי.
הם שרדו למרות הניסיונות העות'מאניים המתמשכים להפלת המשטר הממלוכי וסכסוכים אזרחיים.
הם שימשו כקאימקאמים (מושלים בפועל) במצרים מדי פעם, אף שהחזיקו למעשה בשלטון במשך עשרות שנים, גם תחת המושל העות'מאני של מצרים .
בשנים 1771 עד 1773, שימש איברהים ביי כ"אמיר אל-חג'" – מפקד שיירות העולים לרגל למכה היוצאים ממצרים.
בשנת 1786, הסולטן העות'מאני אבדילהמיט הראשון שלח את קפודן פאשה צ'זיירלי גאזי חסן פאשה לגרש את איברהים ומורד ביי.
חסן פאשה היה נלהב ויסודי במאמציו והצליח בטווח הקצר, להקים מחדש את השליטה הישירה של האימפריה העות'מאנית על מצרים.
איסמעיל ביי מונה למנהיג הממלוכי החדש ושייח' אל-בלד שלה (מושל אזרחי ושליט בפועל).
עם זאת, בשנת 1792, שש שנים בלבד לאחר גירושם על ידי חסן פאשה, חזר הדיארך לקהיר ממקום מחבואו בדרום מצרים והחזיר לעצמו את השליטה בפועל.
כאשר פלשו הצרפתים למצרים ב-1798, נלחם איברהים נגד צבאות נפוליאון בקרב הפירמידות ב-1798 ובקרב הליופוליס ב-1800, אך הובס בשניהם.
תבוסות אלה סיימו למעשה את שלטונו על המדינה, והוא מת באלמוניות ב-1816 או 1817, לאחר ששרד את הטבח של מוחמד עלי פאשה במנהיגי הממלוכים ב-1811 .
איברהים טראורה הוא קצין צבא בורקינאי המכהן כנשיא התנועה הפטריוטית לשמירה ושיקום, הכת הצבאית השולטת בבורקינה פאסו, וכנשיא בורקינה פאסו.
טראורה מכהן כנשיא מאז ההפיכה הצבאית שהנהיג ב-30 בספטמבר 2022, בה הדיחה החונטה את הנשיא הזמני פול-אנרי סנדאוגו דמיבה, שבעצמו הדיח בינואר 2022 את הנשיא רוק מארק כריסטיאן קאבורה.
בגיל –, טראורה הוא הנשיא המכהן הצעיר ביותר בעולם .
טראורה נולד בבונדוקוי בסביבות 1988. לאחר שלמד בבית הספר היסודי בעיר הולדתו הוא למד לימודים תיכוניים בבובו-דיאולסו, שם נודע כ"שקט" ו"מוכשר מאוד".
משנת 2006 למד באוניברסיטת ואגאדוגו, שם היה חלק מאגודת הסטודנטים המוסלמים.
הוא סיים את האוניברסיטה בהצטיינות.
טראורה הצטרף לצבא בורקינה פאסו ב-2009, והחל לטפס במהירות בסולם הדרגות.
הוא נשלח למרוקו לאימוני נ"מ לפני שהועבר ליחידת חיל רגלים בקאיה.
טראורה, שהועלה לדרגת לוטננט ב-2014, הצטרף ל-MINUSMA , כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות במלחמת האזרחים במאלי.
בשנת 2018 הוא נמנה עם חיילי MINUSMA ש"הפגינו אומץ" במהלך התקפות מורדים גדולות באזור טימבוקטו.
לאחר מכן הוא חזר לבורקינה פאסו, שם סייע בפעולות נגד ההתקוממות הג'יהאדיסטית המתגברת.
טראורה נלחם ב"מתקפת אוטפואנו" ב-2019 ובמספר פעולות נגד התקוממות אחרות בצפון המדינה.
הוא הועלה לדרגת קפטן בשנת 2020.
טראורה היה חלק מקבוצת קציני הצבא שתמכה בהפיכה הצבאית נגד הנשיא רוק מארק כריסטיאן קאבורה בינואר 2022 , שהעלתה לשלטון את החונטה הצבאית בשם התנועה הפטריוטית לשמירה ושיקום בראשות פול-אנרי סנדאוגו דמיבה.
ממרץ 2022 שירת כראש רגימנט ארטילריה בקאיה.
דיווחים של אל-ג'זירה, BBC ודי טאגסצייטונג אף טענו כי הוא היה חלק מיחידת הכוחות המיוחדים "קוברה", יחידה למלחמה בטרור שנוסדה ב-2019.
רבים מתומכי ההפיכה בינואר לא היו מרוצים מתפקודו של פול-אנרי סנדאוגו דמיבה, מנהיג החונטה, ומחוסר יכולתו לדכא את המרד הג'יהאדיסטי.
מאוחר יותר טען טראורה כי הוא וקצינים אחרים ניסו לגרום לדמיבה "להתמקד מחדש" במרד, אך בסופו של דבר בחרו להפיל אותו מכיוון ש"שאיפותיו הוסטו ממה שיצאנו לעשות".
חוסר שביעות הרצון מהמצב היה גבוה ביותר בקרב קצינים צעירים שלחמו נגד המורדים בחזית.
בנוסף התעכבו משכורותיהם של חיילי כוח קוברה.
ב-30 בספטמבר פתחו טראורה וחבריו בהפיכה, בתמיכת יחידת קוברה, והדיחו את דמיבה.
לאחר ההפיכה הכריז על עצמו טראורה כראש החדש של התנועה הפטריוטית לשמירה ושיקום.
ב-6 באוקטובר הוא נכנס לתפקיד הנשיא הזמני כ"ראש המדינה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים".
בדצמבר הבטיח לקיים בחירות דמוקרטיות ביולי 2024.
בינואר 2023 הורתה ממשלתו של טראורה לגרש את הכוחות הצרפתיים שסייעו בלחימה במרד הג'יהאד המקומי, ובפברואר אותה שנה הם עזבו את המדינה.
זמן קצר לאחר מכן הביעה ממשלת טראורה תמיכה בפדרציה עם מאלי וגינאה, הנמצאות גם הן תחת משטר צבאי.
באפריל הוא הכריז על "גיוס כללי" של האוכלוסייה לתמיכה בצבא, שכן כוחות המורדים הגבירו את קצב התקפותיהם.
בחודש שלאחר מכן הטיל טראורה ספק בשיקום הדמוקרטיה במדינה, שתוכנן עם הבחירות ב-2024, וקבע כי לא ניתן יהיה לקיים בחירות אלא אם המורדים ייסוגו והמצב הביטחוני ישתפר.
ב-1 באוגוסט 2023, כמה ימים לאחר ההפיכה הצבאית בניז'ר השכנה, הכריזו בורקינה פאסו ומאלי כי יחשיבו פלישה למדינה בניסיון להחזיר לשלטון את נשיא ניז'ר המודח מוחמד בזום כהכרזת מלחמה נגדן.
לפי רויטרס והניו יורק טיימס נחשד טראורה בקשר עם ארגון שכירי החרב הרוסי קבוצת וגנר, לאחר שהביע דעות אנטי-נאו-קולוניאליסטיות, אנטי-צרפתיות ופרו-רוסיות.
עם כניסתו של טראורה לוואגאדוגו, בירת המדינה, הריעו תומכיו והניפו דגלי רוסיה.
ממשלת גאנה טענה כי טראורה החלה לשתף פעולה עם קבוצת וגנר בעקבות ההפיכה, וגייס את שכירי החרב נגד המורדים הג'יהאדיסטים, אך טראורה הכחיש זאת.
ב-29 ביולי 2023, לאחר פסגת רוסיה–אפריקה בסנקט פטרבורג, אמר טראורה כי תושבי ארצו תומכים ברוסיה, והודיע כי התקבלה החלטה לפתוח מחדש את השגרירות הרוסית במדינה, שנסגרה ב-1992.
איברהים סלאח הוא כדורגלן בלגי-מרוקאי, המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת סטאד רן מליגת העל הצרפתית.
סאלח גדל בקבוצת הנוער של רויאל אוניון סן-ז'ילואז ובירסחוט.
הוא הצטרף לאקדמיית הנוער של גנט ב-28 במאי 2021 וחתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון ב-27 בדצמבר 2021. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבלגית בניצחון 2–1 על וסטרלו ב-7 באוגוסט 2022. את שעריו הראשונים כבש בניצחון 4–0 על קורטרייק, ב-13 בנובמבר אותה השנה.
ב-31 בינואר 2023, חתם סלאח בסטאד רן מהליגה הצרפתית.
הוא הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון ב-23 בפברואר 2023 נגד שחטאר דונצק בפלייאוף הליגה האירופית.
עם זאת, קבוצתו הפסידה בסופו של דבר בדו-קרב פנדלים לאחר ששחטאר דונייצק השוותה מאוחר יותר בתוספת הזמן.
ב-12 באוגוסט 2023, הוא הבקיע את שני השערים הראשונים שלו בליגה, בניצחון הביתי 1–5 על מץ.
סלאח, יליד בלגיה, והוא ממוצא מרוקאי.
הוא זומן לקבוצת U23 של מרוקו למחנה אימונים בנובמבר 2022.
ביוני 2023 נכלל בסגל הסופי של הנבחרת עד גיל 23 לקראת גביע אפריקה עד גיל 23 2023, אותו אירחה מרוקו עצמה, שם זכו אריות האטלס בתואר, והעפילו לאולימפיאדת פריז (2024).
איברהים טאנקו הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת יאבור איוואניצה מליגת העל הסרבית.
בחודש ינואר 2016 הצטרף ל-WAFA מליגת העל הגאנאית.