tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אפשר להגיע ברכב פרטי, יש חניה במקום.
פארק סנט ג'יימס הוא אחד מהפארקים המלכותיים של לונדון.
הפארק ממוקם ברובע וסטמינסטר של העיר לונדון באנגליה.
בקצהו המערבי של הפארק נמצא ארמון בקינגהאם, מקום מגוריו של צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
בקצהו הצפוני של הפארק נמצא ארמון סנט ג'יימס.
לאורך חלקו הצפוני של הפארק עובר המאל, ובמזרחו נמצא משמר הסוסים.
בפארק אגם קטן ובו שני איים הקרויים "אי הברווזים" ו"האי המערבי".
הגשר החוצה את האגם משקיף על ארמון בקינגהאם.
הפארק ניקנה על ידי המלך הנרי השמיני על מנת לשמש לו אזור צייד איילים.
במקור היה הפארק שטח בור ביצתי.
המלך צ'ארלס השני פתח את הפארק לשימוש הציבור הרחב.
פארק עתידים תל אביב, שבעבר נקרא "קריית עתידים", הוא מתחם חברות היי-טק בצפון מזרח תל אביב-יפו, ממזרח לשכונות רמת החייל ונווה שרת.
המתחם הוקם כמיזם משותף של עיריית תל אביב ואוניברסיטת תל אביב, והוגדר על ידי מקימיו כמתחם ל"תעשיות עתירות מדע" - מושג עברי שבמהלך השנים נדחק מפני המושג האנגלי "היי-טק".
היוזמה להקמת הפארק ל"תעשיות עתירות מדע" החלה בשנת 1969 על ידי אוניברסיטת תל אביב, לאחר שמתחמים דומים יוזמו על ידי: הטכניון וחברת אלרון שהקימו את מת"ם בחיפה, והאוניברסיטה העברית שהקימה את "הקריה לתעשיות עתירות מדע - הר חוצבים" בירושלים.
הקמת המבנים הראשונים בפועל החלה באוגוסט 1972 על 90 דונם שהקצאתה עיריית תל אביב.
מרבית בנייני המתחם נמוכים יחסית, בני ארבע קומות ופחות.
לקראת סוף המאה ה-20 נבנה במתחם מגדל משרדים, שמשמש כמטה חברת נס טכנולוגיות, שבקומת הקרקע שלו נפתחו מסעדות אחדות לשירות עובדי המתחם ואורחיהם.
במגדל 18 קומות וגובהו 76 מטר.
בתחילת שנת 2011 הושלמה בצדו הצפוני של המתחם בנייתו של מגדל עתידים, מגדל משרדים בן 35 קומות המתנשא לגובה של 150 מטרים, המשמש כמטה חברת כלל ביטוח.
בשנת 2011 החל תכנון של תוכנית מתאר חדשה למתחם הכוללת: תוספת בנייה של 400 אלף מ"ר, שני מגדלים חדשים והפיכת האזור לפארק עסקים ובילוי שישרת גם את תושבי השכונות הסמוכות, ויהיה פתוח בשבת.
בשנת 2017, נחתם הסכם להסבת אחד המבנים בפארק לבית חולים של מרכז רפואי מ.ר.ב.
אחת הדיירות הראשונות במתחם הייתה חברת "טכם - טכנולוגיה מתקדמת בע"מ", והיא עד היום הדייר הדומיננטי במתחם, כחלק מחברת נס טכנולוגיות.
חברות נוספות במתחם: מדינול, המעבדה ראשית ומרכז המחשוב של שירותי בריאות כללית וסיטיבנק.
בחודש מאי 2020 נפתח בפארק המבנה החדש של בית החולים רפאל.
בשנת 2018 הוקם בפארק עתידים תל אביב מיזם "סיטיזון" (CityZone) המהווה חממת חדשנות ושדה הניסוי החי הראשון בישראל לעיר חכמה (Smart City).
חממת החדשנות כוללת מתחם חברות הזנק (סטארטאפים), חדרי ישיבות, מתחם כנסים ותשתיות משרד וכן שדה ניסוי הכולל עשרות חיישני IoT הפרוסים במרחב הפארק ומהווה בפועל הדמיה של עיר חיה על כלל הפעילויות האופייניות לה.
המיזם קם, מתוך שותפות בין אוניברסיטת תל אביב, עיריית תל אביב יפו ופארק עתידים תל אביב ובתמיכה מלאה שלהם בחונכות אקדמית, מקצועית, טכנולוגיות ונגישות לשדה הניסוי בפארק וללקוחות הקצה העירוניים.
בנוסף, החממה מסייעת לחברות ההזנק בשיתופי פעולה עם התעשייה, משקיעים, לקוחות בישראל וערים בעולם ועל בסיס הסכמי שיתוף פעולה בינלאומיים שהיא מגבשת.
החממה מארחת כבר כמה עשרות הזנקים וניסויים המתנהלים בתחומה ובתחומי העיר תל אביב.
הנגישות התחבורתית של המתחם לכלי רכב פרטיים סובלת מהיעדר חיבור ישיר לכבישים ראשיים.
כתוצאה מכך מוטרדות שכונות המגורים הסמוכות מעומסי תנועה בתחילת ובסוף יום עבודה.
פרויקט תחבורה עתידי של חברת נתיבי איילון מתכנן קישור של פארק עתידים תל אביב ורמת החייל באמצעות הארכת רחוב ראול ולנברג עד לאזור מחלף מורשה עם שלוחה לכיוון כביש 4 במחלף המקשר לדרך אם המושבות.
הפרויקט היה אמור לכלל גם שלוחה של הקו הצהוב של הרכבת הקלה של תל אביב, שתחבר את פארק עתידים תל אביב לרמת השרון בצפון ולמרכז תל אביב בדרום.
פרויקט "הקו הצהוב" בוטל בשנת 2016.
בפארק עתידים תל אביב פועל מסוף תחבורה ציבורית קטן בשם "מסוף עתידים", המשמש כתחנת המוצא למספר קווי אוטובוס של חברת דן וחברת מטרופולין.
מהמסוף יוצאים אוטובוסים לרחבי תל אביב, חולון, בת ים, רמת גן, גבעתיים, בני ברק ולפתח תקווה.
משנת 2008 מפעילה גם אגד מהמסוף שני קווים הנוסעים אל חולון, כאשר אחד פועל בשעות העומס בלבד והשני פועל אחת לשעה ברוב שעות היום.
חברת קווים מפעילה במקום קווי אוטובוס לשוהם, מודיעין וחריש סמוך למסוף שוכנות שתי חנויות מרכול, ובית אבות גדול.
לאחר השקת הפעימה השנייה של רפורמת התח"צ בגוש דן ביולי 2011, נוספו קווים רבים היוצאים מהמסוף.
בעקבות כך, נוצר עומס במסוף וחברת דן החלה להסיט חלק מהקווים הקיימים אל מסופים אחרים על מנת להקל על העומס במסוף.
בשנת 2014 חברת מטרופולין החלה להפעיל קווים מהמסוף.
בשנת 2015 אגד החלה להפעיל קו שלישי מהמסוף.
פארק מת"ם (ראשי התיבות של "מרכז תעשיות מדע") הוא מתחם תעשיות היי-טק הממוקם בדרום-מערב חיפה, סמוך לגבולה עם טירת כרמל, בין כביש 2 לכביש 4, הנפגשים בסמוך אליו.
הפארק נמצא בבעלות משותפת של חברת גב-ים לקרקעות בע"מ והחברה הכלכלית של חיפה.
מת"ם הוא מראשוני הפארקים לטכנולוגיה עילית בישראל, ואחד הגדולים שבהם.
קרבתו לטכניון מסייעת בגיוס עובדים למרכזי המחקר והפיתוח שבו.
באזור עתידיים להיבנות 14,000 יחידות דיור.
ב-2025 הוצעה תוכנית לבניית גשרים להפרדה מפלסת לטובת תנועת רכבים פרטיים בצומת מת"מ.
תוכנית זו בוקרה קשות על ידי חוקרי תחבורה בטכניון בשל הפגיעה בכלכלה האזורית, בדיירים העתידיים לגור באזור, בהולכי רגל, משתמשי התחבורה הציבורית ובפוטנציאל המתחם להפוך למוקד עירוני.
הפארק הוקם ביוזמת אלרון, עיריית חיפה ומשרד המסחר והתעשייה, שבסוף 1965 ביקשו ממינהל מקרקעי ישראל שטח של 100 דונם לקריה למפעלי אלקטרוניקה.
המינהל הקצה לשם כך אדמות שהיו שייכות בעבר לנויהרדטהוף.
בניית הפארק החלה בסוף שנת 1968 וטקס הנחת אבן הפינה לפארק נערך ב-6 במרץ 1969. המפעלים של קבוצת אלרון החלו לאכלס אותו בשנת 1972. בשנת 1974 נכנסה לפארק חברת אינטל ובשנת 1984 כבר עבדו בפארק 4,000 עובדים.
בשנת 1991 הוקם מרכז הפיתוח של מיקרוסופט בפארק, שהיה הראשון שהקימה החברה מחוץ לארצות הברית.
ב-2015 עבר המרכז לבניין חדש המשתרע על שטח של 7,500 מ"ר.באוקטובר 1998 מכרה עיריית חיפה לחברת גב-ים, מקבוצת דיסקונט השקעות 50.1% מחברת מת"ם בעלת הפארק, תמורת 240 מיליון שקל, ההצעה הגבוהה ביותר שהוגשה במכרז שנערך.
באוגוסט 2006 הוקם מרכז הפיתוח של גוגל ישראל בפארק.
ב-15 בספטמבר 2008 הונחה אבן הפינה ל"פארק מדעי החיים".
זה, עתיד לקום בשטח שמול מתם, מעברו השני של כביש 4. על ניהולו של הפארק החדש מופקדת החברה הכלכלית לחיפה, תוך חיקוי מודל הקמתו ותפעולו של הפארק הוותיק והמצליח, אלא שבפארק העתידי תרוכזנה חברות מתחומי הביולוגיה והביוטכנולוגיה בלבד.
ביוני 2010 חנכה אינטל ישראל את ה-"בניין הירוק" של מרכז הפיתוח שלה, שהוקם בהשקעה של כ-450 מיליון שקל.
הבניין הראשון בישראל שקיבל הסמכת LEED Gold שניתנת על ידי המועצה האמריקנית לבנייה ירוקה.
הבניין חובר בגשר, מעל רחוב אנדריי סחרוב, לבניין הקיים של אינטל בפארק.
הפארק משתרע על 220 דונם, ומועסקים בו כ־8,000 עובדים.
פארק מת"ם משמש כביתן של חברות רבות, ישראליות ורב-לאומיות, ובהן אלביט מערכות, פיליפס, נטוויז'ן, האחים עופר וצים.
החברות אינטל ישראל, מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח, גוגל, אמזון ויאהו!
מחזיקות מרכזי מחקר ופיתוח במתחם זה.
מעבדת המחקר של יבמ ישראל שכנה במתחם זה עד למעברה למשכנה החדש, סמוך לאוניברסיטת חיפה.
בפארק ניתן למצוא שירותים כגון מסעדות, מרפאה, מרפאת שיניים, מעון לילדים, סניף דואר ומשרדי עורכי דין.
בסמוך למתחם, מצפון לו, נמצאת תחנת הרכבת חיפה חוף הכרמל וכן מרכזית חוף הכרמל.
ממזרח למתחם נמצאים אצטדיון סמי עופר, קניון חיפה, מרכז הקונגרסים הבינלאומי חיפה, מרכז הספורט "ספורטן" ומגדל חברת החשמל.
באזור מתוכננת בנייתן של כ-14,000 יחידות דיור בנוסף ל-12,000 יחידות דיור בטירת הכרמל.
ב-2025 הוכרזה תוכנית של חברת חוצה ישראל ומשרד התחבורה להחלפת צומת מת"מ המשמשת לתנועה משולבת של תחבורה ציבורית, תחבורה פרטית ותנועה רגלית בגשרים בהפרדה מפלסית המיועדים לתנועת רכבים פרטיים.
בעקבות הכרזה זו, המעבדה לחקר התחבורה בטכניון ביקרה קשות את המהלך וציינה כי "מדובר במהלך מסוכן שעלול לפגוע אנושות בפיתוח העירוני ובחזון התחבורתי של מטרופולין חיפה".
בנוסף ציינו כי התכנון שהוצע מתבסס על מודלי תכנון תחבורתי ישנים ומתעלם מצרכי העיר, הולכי רגל ואופניים.
החוקרים אף ציינו כי המהלך יפגע בדיירים העתיידים לגור בשכונה משום שיגביר את תלותם ברכב הפרטי וימנע היווצרות של "מוקד עירוני שוקק" במתחם מת"מ.
לפי המאמר, תוכנית זו מהווה פגיעה ביעדי המדינה ל-2050 הקוראת לבניית ערים צפופות, מגוונות ונגישות בשל גידול האוכלוסין בישראל חוקרי התחבורה אמרו כי התכנון שהוצע יוביל להגברת זיהום האוויר ולפגיעה חברתית וכלכלית במטרופולין חיפה.
פארק מפרץ פלהאם או פארק פלהאם ביי הוא פארק מרכזי בעיר ניו יורק הממוקם בקצהו הצפון מזרחי של רובע הברונקס.
הפארק, ששטחו 11.22 קמ"ר, הוא הגדול שבפארקי העיר (גודל הפארק – יותר מפי שלושה מגודלו של סנטרל פארק המצוי באי מנהטן) והוא כולל שטחי קרקע נרחבים המשתרעים משתי גדות נהר הטצ'ינסון, וכן את שטח האי האנטר במפרץ לונג איילנד.
הפארק גובל בצפונו בכפר פלהם מנור שנמצא בוסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, וכן בשכונות הברונקס "קאונטרי קלאב", פלהאם ביי, קו אופ סיטי וסיטי איילנד.
בדרום הפארק נמצאת אחוזת ברטו פל – אחוזה הבנויה בחיקוי של הסגנון היווני הקלאסי.
במקום בו נמצא כיום הפארק, התרחש בעבר ניסיון ההתיישבות שלא צלח של אן האטצ'ינסון – מושבה אנגלית שהתיישבה במקום בהיותו תחת שלטון הולנדי, והושמדה בשנת 1643 במתקפה של אינדיאנים משבט סיוואנוי שנקמו רצח באינדיאנים שבוצע על ידי ויליאם קיפט ביוזמת חברת הודו המערבית ההולנדית.
בשנת 1654 רכש אנגלי בשם תומאס פל 200 קמ"ר משבט סיוואנוי ובנה עליו את אחוזת פלהאם מכוח צו מלכותי משנת 1666 של המלך צ'ארלס השני.
במהלך המהפכה האמריקאית היה השטח שטח הפקר בין העיר ניו יורק שנשלטה על ידי הבריטים, לבין מחוז וסטצ'סטר שנשלט על ידי המורדים, ונערך בו קרב נקודת בל בה עצרה המיליציה של מסצ'וסטס את התקדמות החיילים האנגלים.
הפארק הוקם בשנת 1888 ביוזמת מחלקת הפארקים של הברונקס.
ועם איחודה עם העיר ניו יורק, הועבר הפארק לאחריות מחלקת הפארקים של העיר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בפארק חוף רחצה פופולרי, וב-1941 הוקם במקום מטווח.
פארק פלאשינג מדוז או פארק פלאשינג מדוז - קורונה הוא פארק בצפון רובע קווינס בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק, ששטחו 3.63 קמ"ר, הוא החמישי בגודלו מבין הפארקים של העיר ניו יורק, והוקם כהכנה עבור התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) שנערכה בו.
בפארק נערך גם היריד העולמי של 1964 - 1965. בבנייני הפארק שהוסבו למקום משכנה הראשון של מליאת העצרת הכללית של האו"ם נתקבלה החלטת החלוקה שהייתה היסוד להקמת מדינת ישראל.
במהלך התערוכה וכן פעם נוספת, בשנת 1965, הוטמנו בפארק שתי קפסולות זמן שמתוכננות להיפתח בשנת 6939.
שטחו של הפארק כ-5 קמ"ר והוא הוקם באתר שפיכת זבל שהיה במקום.
בשנת 1946 הפכו בנייני היריד למשכנה של מליאת העצרת הכללית של האו"ם, עד שייבנה משכנו הקבוע של הארגון.
העצרת הכללית נתכנסה באתר עד שנת 1951. מושבם של משרדי האו"ם, באותן שנים, היה באתר אחר הנקרא לייק סקסס במדינת ניו יורק.
בשנת 1951 נחנך מטה האומות המאוחדות בגדה המזרחית של מנהטן, המהווה מאז את משכנם הקבוע של משרדי האו"ם ושל העצרת הכללית של הארגון.
בתולדות מדינת ישראל ייזכר האתר בתור המקום בו נערכה בכ"ט בנובמבר 1947 ההצבעה ההיסטורית של עצרת האו"ם בדבר תוכנית החלוקה, בה הוחלט ברוב קולות של 33 מדינות נגד 13 מדינות ובהימנעות 10 מדינות על חלוקת ארץ ישראל המנדטורית למדינה יהודית ולמדינה ערבית, החלטה שהניחה את היסוד להקמתה של מדינת ישראל.
המבנים שבאתר שופצו ושימשו ליריד העולמי של שנת 1964, במסגרתם נבנה דגם רחב ממדים של העיר ניו יורק המוצג עד היום.
כיום משמשים המבנים את מוזיאון קווינס לאמנות.
כמו כן מצויים בפארק היכל המדע של ניו יורק ותיאטרון קווינס.
היוניספרה שנבנתה כסמל היריד של שנת 1964 עומדת במרכז הפארק, במקום בו עמדה פריספרה ביריד של שנת 1939.
הבניין שהציג את מדינת ניו יורק ביריד העולמי ניצב חסר שימוש, והפך למבנה מוזנח המשמש בעיקר כאתר צילום לסרטים (לדוגמה הסרט גברים בשחור).
מבנים אחרים ששימשו את היריד נהרסו במהלך השנים מאחר שלא נמצא להם שימוש.
בפארק שוכן מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג ובו נערכת מדי שנה אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.
כמו כן, נמצא בפארק אצטדיון סיטי פילד, המשמש את קבוצת הניו יורק מטס.
אצטדיון זה החליף את אצטדיון שיי, שהיה ממוקם בעבר בפארק.
בפארק שני אגמים – אגם מדו ואגם וילו – המשמשים לשיט סירות.
בפארק גם מצויים מסלולי אופניים ומסלולי טיול רבים, וכן מגרשי כדורגל וקריקט.
פארק פרוספקט הוא פארק ציבורי ששטחו 2.37 קמ"ר, המצוי ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק ממוקם בין שכונת פארק סלואופ, קנזינגטון, וינדזור טראס ושדרות פלטבוש.
הפארק, שעוצב על ידי פרדריק לו אולמסטד וקלוורט ווקס (לאחר שסיימו לעצב ולהקים את סנטרל פארק), כולל את אחוזת ליצ'פילד המשומרת, את גן החיות פארק פרוספקט, הגנים הבוטניים של ברוקלין, שמורת טבע, בית סירות, אגם ששטחו 240,000 מ"ר, אתר קונצרטים וכן מגרשי ספורט רבים.
בשטח הפארק מצוי בית קברות קוויקרי.
המדשאה הגדולה בפארק היא הגדולה במדשאות שבפארקים הציבוריים בארצות הברית.
במקור היו השטחים שבהם נמצא כיום הפארק אזור ביצתי פתוח בו נערך במלחמת העצמאות של ארצות הברית קרב לונג איילנד - או "קרב המעבר" בין הבריטים למתיישבים.
הקרב אירע באתר זה בשל גובהה של גבעת פרוספקט (60 מטרים) ומיקומה האסטרטגי.
בתחילת המאה ה-19 היה הפארק ברובו אזור חוות חקלאיות.
העיר ברוקלין רכשה את הפארק בעלות של 4 מיליון דולר, והפארק נבנה בעלות נוספת של 5 מיליון דולר.
התוכניות להקמת הפארק הוכנו עוד לפני מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1860 אולם הופסקו בשל המלחמה.
בשנת 1865 נשכרו שירותיהם של אולמסטד וווקס.
אולמסטד שכנע את העיר לרכוש שטחים נוספים על מנת להגדיל את שטח הפארק ולאפשר את בניית האגם.
תוכניתו של הפארק הייתה מהפכנית בעת הקמתו.
שטחי הפארק תוכננו מראש ועצבו על מנת ליצור שטחים שלכאורה נראים "פראיים וטבעיים".
בעבודתם השתמשו אולמסטד וווקס בתמונות נוף שצולמו ברחבי ארצות הברית.
אולמסטד ווקס הפכו את הביצה שהייתה במקום למדשאה הגדולה, עקרו עצים ושתלו אותם במקומות אחרים על מנת ליצור את שטחי היער, וכן הקיפו את הפארק ביער סבוך על מנת לחצוץ בין העיר לבין הפארק
בתכנון נתיבי המים בפארק השתמשו אולמסטד ווקס בעמקים טבעיים ויצרו תעלה המקשרת בין מספר אגמים, ואגם ששטחו 240,000 מ"ר.
בבניית נתיב המים יצרו בקעה מיוערת, הנחשבת ייחודית ביופייה בהשוואה לשטחים טבעיים "מתוכננים" אחרים.
אחת היצירות היפות ביותר של אולמסטד וווקס הם נתיבי המים שבפארק.
כל נתיבי המים שבפארק הם מעשי ידי אדם ועל פי תכנון של אולמסטד ווקס.
במהלך השנים ניזוקו חלקים מהפארק מבלאי, השחתה וזיהום.
בשנת 1994 החלו בתוכנית שיקום הצפויה להימשך 25 שנים ולעלות 43 מיליון דולרים על מנת לשחזר את תוכניתם של אולמסטד וווקס.
נתיב המים שבפארק מתחיל בראש הרמה שנבנתה בפארק.
המים זורמים במורד מפל פולוויל לבריכת פולוויל, ותחת גשר פולוויל.
אזור זה משמש אתר קינון לציפורים נודדות והצמחייה באתר היא צמחיית ביצה.
משם זורמים המים דרך הבריכה העליונה והבריכה התחתונה.
המים זורמים במורד דרך אזור ביצתי נוסף, תחת גשר אסדייל ודרך אגם אמברג'יל, ומשם דרך מפלי אמברג'יל תחת גשר קשת האבן אל תוך הבקעה מעשי ידי האדם הקרויה "התהום".
המים זורמים דרך קשתות נת'רמיד ואגם בינן בו שתולים צמחי מים רבים, ותחת גשר הפגודה וגשר בינן, וליד בית הסירות המשמש כיום כמרכז מבקרים, אל אגם ללווטר, ומשם תחת גשר ללווטר אל האגם המלאכותי - אגם פרוספקט ששטחו 240,000 מ"ר והכולל כמה איים מלאכותיים.
אולמסטד ווקס ראו את הבקעה שבמרכז הפארק כליבו ושיאו של הפארק ושל הרמה הניצבת
במרכזו של הפארק הבאה לחקות את הרי האדירונדק.
הבקעה הצרה (שעומקה 30 מטרים) נפתחה מחדש בשנת 2003 לאחר שנים של הזנחה (השיפוצים החלו בשנת 1996), והנחל הזורם דרך הבקעה מוביל לעבר בית הסירות שתוכנן על ידי חברת האדריכלים הידועה מקים, מיד ווייט, שהיה אחת מפינות החמד בפופולריות בפארק בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
בית הסירות, שכמו כל הפארק סבל הזנחה ואף היה מועמד להריסה, ניצל ביוזמתו של ראש העיר בשנות ה-80 של המאה ה-20 אד קוץ'.
במהלך המאה ה-20 נוספו לפארק מתקנים רבים ביוזמתו של רוברט מוזס ובהם מתקני משחקים לילדים, ובניית קונכיית התזמורת ליד פסלו של המרקיז דה לה פאייט, אולם חלקיו הפנימיים של הפארק נותרו בהתאם לתוכניתם של אולמסטד ווקס, ובלא שיפוצים בלייה וסחף הביאו להרס של פני השטח.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נוסד ארגון ללא מטרת רווח - "איחוד פרוספקט פארק" (Prospect Park Alliance) במטרה לשקם את הפארק.
בפארק מתקיימת ליגת כדור בסיס רך לנשים של פארק פרוספקט.
כמו כן אפשר לרכב בפארק על סוסים מאורוות קנזינגטון.
בתי סירות מאפשרים שיט באגם שבפארק וקונכיית הקונצרטים בפארק מאפשר את קיומה של סדרת קונצרטים בקיץ – סדרה שמתקיימת מדי שנה מאז שנת 1979.
בפארק שבעה מגרשי בייסבול – שנים מהם בגודל מלא, וחמישה, קטנים יותר, מיועדים לילדים בגילאים 8–12.
במהלך שנות קיומו של הפארק הייתה קיימת המחלוקת האם לאפשר מעבר מכוניות דרך הפארק על מנת להקל על לחצי התנועה בכבישים שסביבו, או לשמור על הפארק כאזור מוגן מרעשי התנועה וזיהום האוויר.
המתנגדים לבניית כבישים דרך הפארק טוענים כי מעבר מכוניות יגביר את הסיכון להולכי הרגל בפארק.
על פי התקנות מותר למכוניות לעבור דרך הפארק רק בשעות העומס (7 - 9 בבוקר ו-5- 7 אחרי הצהריים), אולם המתנגדים למצב הקיים טוענים כי אלה השעות בהם מספר המשתמשים בפארק (אצנים, מטיילים ורוכבי אופניים) הוא הרב ביותר, ועל כן התנועה מסכנת אותם ביותר בשעות אלה.
פארק פורט טריון הוא פארק ציבורי הממוקם בשכונת הדסון הייטס שבאזור וושינגטון הייטס של רובע מנהטן בעיר ניו יורק.
הפארק ממוקם בראש רכס באזור אפר מנהטן (מנהטן העליונה), שטחו 270,000 מ"ר, והוא נמצא בסמוך לנהר ההדסון ולגשר ג'ורג' וושינגטון.
בפארק ממוקם מוזיאון הקלויסטרס - סניף של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות המציג את אמנות ימי הביניים.
קודם להתיישבות האירופאית באי מנהטן, היה האזור מיושב על ידי אינדיאנים משבט צ'קווסגק.
האזור נקרא "הגבעה הארוכה" ("לאנג' ברג") על ידי המתיישבים ההולנדים שהתיישבו במנהטן.
באזור בו נמצא כיום הפארק, נערכה במהפכה האמריקאית ב-16 בנובמבר 1776 קרב מצודת וושינגטון בין 2,900 חיילים אמריקאים לבין 8,000 לוחמים הסיאנים שנשכרו על ידי הממלכה המאוחדת.
בעקבות ניצחון הבריטים בקרב, שונה שם האזור ל"פורט טריון" על שמו של סר ויליאם טריון, המושל הבריטי של ניו יורק.
לאחר תום מלחמת העצמאות האמריקאית הפכה המצודה לשטח פרטי שהיה בעלות ד"ר סמיואל ווטקינס, הגנרל גניאל בטרפילד, בוס טוויד וסי.
רוקפלר את מבנה המצודה והאזור סביבה, ושכר את פרדריק לו אולמסטד הבן, בנו של מתכנן סנטרל פארק, על מנת לתכנן במקום פארק, במטרה להעניק את הפארק במתנה לתושבי העיר ניו יורק.
הפארק נבנה על פי תוכניותיו של אולמסטד במהלך השפל הכלכלי הגדול (ובכך אפשר תעסוקה לרבים מתושבי האזור).
הפארק הושלם בשנת 1935, ובו מסלולי הליכה רבים ותצפיות נוף לעבר נהר ההדסון ונהר הארלם.
במסגרת העבודות הוקם גם מבנה הקלויסטרס שנבנה משילוב של ארבעה מנזרים שהובאו מאירופה.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם נקראה השכונה שמדרום לפארק על שם הפארק "פורט טריון", והמרכז היהודי בשכונה נקרא גם כיום "מרכז מצודת טריון.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, בשל גירעון תקציבי, הפסיקה עיריית ניו יורק לתחזק את הפארק והגן הפך לגן פרא ולמוקד לפעילות פשיעה.
בשנת 1983, קרן גרינאייקר, בשיתוף עם מחלקת הפארקים והנופש של עירית ניו יורק, שכרה את חברת אדריכלי הנוף קוונל רוטשילד ושות' על מנת להכין תוכנית לשיקום הפארק.
עבודות השיקום נמשכו שלוש שנים.
בפארק צולמו סצנות מסרטו של קלינט איסטווד "Coogan's Bluff".
פארק עֲדֻלָּם, או בשמו המלא פארק מערות עדולם, הוא פארק במזרח שפלת יהודה בחבל עדולם, המכיל שרידים ארכאולוגיים מתקופות שונות.
הפארק נקרא על שם העיר המקראית עֲדֻלָּם, הנזכרת בתנ"ך, ומזוהה בתל הנמצא בתחומי הפארק.
הכשרת הפארק החלה לאחר שהושלמה גדר ההפרדה ממזרח לפארק אל עבר הרי חברון.
הפארק תחום בין שלושה כבישים: בצפון כביש 375 בין עמק האלה לירושלים, בדרום כביש 35 בין אשקלון לחברון, ובמערב כביש 38 בין מחלף שער הגיא לצומת נחושה.
גבולו המזרחי הוא הקו הירוק.
הפארק משתרע על פני כ-50,000 דונם שרובם חורשות אורן, אשר נטעו בשנים הראשונות לקיום המדינה על ידי העולים שהתיישבו בחבל לכיש.
הפארק הוכשר לציבור על ידי רשות העתיקות וקרן קיימת לישראל ונפתח לציבור באפריל 2008.
הכניסה הראשית לפארק היא מכיוון מערב, מול הכניסה למצפה משואה (פארק בריטניה).
הפארק נמצא באגני הניקוז של נחל האלה בצפון ונחל גוברין בדרום.
שני הנחלים הם יובלים של נחל לכיש הנשפך לים התיכון ליד העיר אשדוד.
הפארק בנוי מגבעות נמוכות של סלעי קירטון, גובה הגבעות הוא כ-400 מטר מעל פני הים.
הקירטון הרך מאפשר חפירת בורות מים ומערות.
באזור בורות מים רבים ומערות.
הוא היה מיושב בימי בית שני, ימי מרד בר כוכבא והתקופה הביזנטית.
עדות לכך עשרות אתרים ארכאולוגיים באזור, בעיקר בראשי הגבעות.
השטחים בין הגבעות נשארו פנויים לעיבוד חקלאי (תבואה וכרמים) עד היום.
בתחומי הפארק היישובים גבעת ישעיהו, צפרירים ונחושה וכן חווה של חברת "כרמים" המנצלת את עמקים צרים בין הגבעות המיוערות לגידול כרמי יין.
בתחום הפארק מתגוררות משפחות של בדואים ורועים באזור עם עדרי הצאן.
רובו של הפארק הוא יער אורן אשר נטע על ידי הקרן הקיימת לישראל.
במקומות שאינו מכוסה בצפיפות ביער האורן יש עצי חרוב, שיחה אלת המסטיק וכן עצים בעלי נוף נמוך כמו אשחר ארצישראלי ואלון מצוי.
בשטחים שבהם החורש הטבעי נעלם ונותר סלע קירטון בלבד, שולטת בתה של בני שיח נמוכים בעיקר סירה קוצנית.
ליד מערות עדולם צומחים עצי אלה אטלנטית.
בעלי החיים המצויים בפארק הם היונקים: צבי ארץ-ישראלי, תן זהוב, שועל מצוי, חזיר בר, גירית מצויה וארנבת, המכרסמים: דרבן, גרביל הסלעים וחולד ארצישראלי וכן עופות נדידה, בעיקר ליד שוקתי מים המיועדות למרעה הצאן.
במשרדי הקרן הקיימת, מצפון לצומת גבעת ישעיהו, פועל מרכז חינוכי משותף לרשות העתיקות ולקרן קיימת לישראל.
המרכז עוסק בלימוד ובחפירות ארכאולוגיות.
במקום יש תצוגה של פריטים ארכאולוגיים שנמצאו בחפירות באזור.
בתחום הפארק אתרים ארכאולוגיים רבים, ובהם:
חורבת עתרי - שוכנת על גבעה בגובה 406 מעל פני הים, ליד הכניסה לפארק.
פרופ' בועז זיסו ואמיר גנור מרשות העתיקות חשפו במקום יישוב מתקופת בית שני.
בכפר מקוואות רבים, מבני ציבורי גדול (כנראה בית כנסת וגתות רבות.
יש להניח כי גידול גפנים היה הגידול החשוב של אנשי המקום.
במקום התגלה גם קולומבריום לגידול יונים ולהפקת דשן וכן מתקני טוויה ואריגה.
באתר התגלה חרס הנושא את השם "עתרי" - אולי "כפר אתרא" הנזכרת אצל יוסף בן מתתיהו בתיאור ערי השפלה בתקופת המרד הגדול.
חורבת בורגין - הארכאולוגים בועז זיסו ואמיר גנור סבורים כי זיהו בחורבה את שרידי היישוב כפר ביש, הנזכר במלחמות היהודים של יוסף בן מתתיהו (השם "ח'רבת ביס" השתמר בסמוך לחורבה).
לפי התיאור, כפר ביש הייתה עיירה גדולה ומבוצרת אשר נכנעה ללגיון הרומי בעת מסעו באזור.
בשנת 2008 ניהל אמיר גנור חפירה ארכאולוגית בחורבה וגילה בה שרידי ביצורים, חללים תת-קרקעיים ששימשו כמערכות מסתור, מערות קבורה, חללי אחסון, בורות מים, מתקנים חקלאיים ושרידים של מבני מגורים.
באתר נחשפה מערה קבורה, חצובה בסלע מהתקופה הביזנטית.
בדפנות המערה חצובים מקומות קבורה שהיו מכוסים בלוחות אבן, שלא נמצאו.
במרכז המערה שני עמודים חצובים בסגנון יווני.
חזית הכותרות מעוטרת במדליונים שבכל אחת מהם חרוט צלב.
תל עדולם ומערות עדולם - שרידי עיר מקראית מרכזית, הנזכרת רבות בתנ"ך, בין היתר כמקום מגוריו של יהודה בן יעקב, וכמקום בו דוד הסתתר מפני שאול המלך.
חורבת מדרס - שרידי יישוב חקלאי.
שטח היישוב נאמד ב-250 דונם, והתגלו בו כ-50 מערות ובורות, וכן מערכת מחילות מסתור מתקופת מרד בר כוכבא.
האתר נחפר בעבר ונמצאה בו מערת קבורה עם אבן גולל גדולה ליד פתחה, עליה מצבה ייחודית בדמות פירמידה קטומה, בגובה 3.5 מטר.
משערים כי היישוב היה קיים כבר מהמאה ה-2 לפנה"ס וכי ההתיישבות בו נמשכה עד התקופה הביזנטית.
בשנת 2010 נערכה במקום חפירת הצלה שבה נחשפה באתר כנסייה מהתקופה הביזנטית, ובה משטחי פסיפס המעוטרים בדגמי צמחים וחיות, חצר התכנסות רחבה המרוצפת בלוחות אבן, ואולם שבו ניצבים שמונה עמודי שיש קורינתיים שבראשם כותרות מפוארות שיובאו מאסיה הקטנה.
חורבת לבנין - חורבה מוקפת חומה על פסגת תל.
במקום ממצאים ארכאולוגיים מהאתר מתוארכים לתקופות הברזל עד התקופה הרומית הקדומה, מרד בר-כוכבא וכן לתקופה הביזנטית.
בתאר התגלו ארבע מערכות מסתור ומספר מערות קבורה מתקופת בית שני, וכן מערות קבורה מתקופת הברונזה המאוחרת ומתקופת הברזל.
תל שוכה - שרידי עיר מקראית חשובה, הנזכרת בתיאור קרב דוד וגלית, ואשר היישוב בה המשיך להתקיים גם בתקופות מאוחרות.
חורבת ריבוא - חורבה עם ממצאים מתקופת מרד בר כוכבא, אשר נזכרת בשמה גם באונומסטיקון של אוסביוס.
בפארק שני שבילים מסומנים לרוכבי אופניים:
מסלול שוכו - 13 ק"מ לתל שוכה העתיקה וחזרה.
מסלול בורגין - 22 ק"מ עובר את שתי החורבות העתיקות: עתרי ובורגין וחזרה.
ליד פארק מערות עדולם מצויה שמורת חורש עדולם.
שטח השמורה הוא 5,000 דונם ובה נשמר חורש ים תיכוני במלואו, הכולל עצי אשחר ארצישראלי, אלון מצוי, קטלב מצוי עזרד קוצני, אלת המסטיק, מיני לוטם ואזוב מצוי.
בתחומי השמורה נמצאת חורבת מדרס.
בדצמבר 2009 החלו קידוחי חיפוש לפצלי שמן בפארק עדולם, כשלב מקדים להפקת נפט מפצלי שמן בשיטת in-situ, חימום הקרקעות כדי להזרים נפט לצינורות, והוצאת גופרית בבתי זיקוק במקום.
לאחר מאבק תושבים בוטל הפרויקט ובכך נשתמר לדורות הבאים אופיו הכפרי חקלאי של האזור.
פארק קק"ל בנשר, המכונה גם פארק הגשרים התלויים, הוא פארק יערני מטרופוליני בשטח של 275 דונם, השוכן בפאתי העיר נשר, על מורדותיו הצפון-מזרחיים של הכרמל.
הפארק משתרע בין שכונת רמות יצחק מצפונו ונחל נשר מדרומו, והוא תחום על ידי כביש 705 המקיף אותו מדרום וממערב.
במרכזו של הפארק זורם נחל קטיע, יובל של נחל נשר, המשתרע בין גבהים של 100 עד 300 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הפארק הוא כ-800 מטר ממזרח למערב ורוחבו כ-400 מטר.
בתקופת המנדט סומן שטח הפארק כשמורת יער, והחל משנות ה-50 החל מנהג נטיעת עצי אורן בחלקו הדרומי בכל ט"ו בשבט.
חורשה זו קרויה על שמו של אבא חושי.
בפארק חורש ים-תיכוני צפוף של עצי אלון, אולם האזור הוזנח והיה למזבלה.
מאוחר יותר איימו על קיומו תוכניות בנייה של שכונות מגורים חדשות ותוואי הדרך של כביש 705. התנגדויות שהוגשו כנגד תוכניות אלה התקבלו, וקק"ל נטלה את המקום תחת חסותה ופיתחה אותו.
בשנת 2004 הוקם מעל אפיק הנחל גשר תלוי באורך של 70 מטרים הנישא על-ידי כבלי פלדה.
מאוחר יותר הוקם במקום גשר תלוי נוסף, כ-150 מטרים ממזרח לגשר הראשון, וסומנו שבילי הליכה משני צדדיו של אפיק הנחל ובאפיקו.
גשרים אלה מהווים כיום את האטרקציה המרכזית בפארק.
אדריכלית הנוף של הפרויקט היא חנה יפה שזכתה על הפרויקט בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף לשנת 2007.
בחודש ינואר 2024, החלה עיריית נשר בפרויקט של בניית "קו לכיבוי אש" בפארק.
בכל תקופת העבודות, הפארק נסגר לציבור.
בחודש מאי 2024 הפארק נפתח מחדש לאחר שנסלל בדרך המובילה לגשרים התלויים דרך צרה מבטון, שמקלה על הנגישות לגשרים התלויים.
בנוסף בפברואר 2024 בכניסה לכביש המוביל לפארק ברחוב החרוב, נוסף פסל אריה ענק של הפסל סם פיליפ.
תחילתו של הנחל בגובה של 400 מטר מעל פני הים, מהמורדות הצפוניים של הר טללים ליד כביש 705 ואוניברסיטת חיפה.
לאחר מכן פונה מזרחה וזורם במקביל לכביש 705 ונשפך לנחל נשר ליד בית הקברות של העיר נשר.
בפארק נשר מתקני נופש פעיל ומסלולי טיול מסומנים בשטח בצורה נוחה.
בשנת 2004 הוקם מעל אפיק הנחל גשר תלוי באורך של 70 מטרים הנישא על ידי כבלי פלדה.
מאוחר יותר הוקם במקום גשר תלוי נוסף, כ-150 מטרים ממערב לגשר הראשון, וסומנו שבילי הליכה משני צדדיו של אפיק הנחל ובאפיקו.
השבילים המסומנים עוברים בחורש אורנים וחורש ים תיכוני עשיר.
באביב המסלולים מוקפים בפריחה עשירה.
השביל השחור היוצא מן החניון מוביל בדרך עפר נוחה ובדרך קצרה אל שני הגשרים שמעל לנחל קטיע, המהווים את האטרקציה וגורם המשיכה העיקרי של פארק נשר.
בשנת 2009 נחנך בפארק מסלול הליכה, המסומן ירוק, הנקרא "דרך אורי", לזכרו של סגן , בנו של אברהם בינמו, ראש עיריית נשר לשעבר, יליד העיר, אשר נהרג בפעילות מבצעית בכ"ח בכסלו תשס"ו, נר חמישי של חנוכה (29 בדצמבר 2005), וקיבל לאחר מותו ציון לשבח.
בכניסה לפארק הוקם אתר הנצחה לזכרו, פסל חנוכייה מעץ.
הפסל נחנך ביום 15 בדצמבר 2009. שביל זה יורד אל מורד נחל קטיע עובר ליד שתי מערות שבאחת מהן נתגלו סימני התיישבות מתקופות קדומות.
המשכו של השביל מוביל אל שני הגשרים.
פַּארְק עֲנָבָה, הנקרא גם פַּארְק עַנַבֶּה, הוא הפארק המרכזי בעיר מודיעין-מכבים-רעות והפארק החכם הראשון בישראל.
הפארק נקרא על שם נחל ענבה שזרימתו מתחילה ממזרח לעיר ואפיקו עובר במנהרה בחלק המזרחי של הפארק ונשפך לערוץ הפתוח בחלק המערבי של הפארק.
שביל ענבה שמתחיל בפארק עובר לאורך הערוץ הפתוח של הנחל.
שדרות החשמונאים, השדרה המרכזית של העיר, עוברת בסמוך לפארק ומסילת הרכבת.
היא מסתיימת בכיכר התחבורה ליד תחנת הרכבת מודיעין מרכז וחולפת דרך הפארק בטרם כניסתה למנהרת התחנה.
הפארק נפתח לקהל בחודש אפריל 2010.
במרכז הפארק נמצא אגם בשטח 14,100 מטר רבוע ובהיקף של 570 מטר.
עומקו בין 70 ל-100 ס"מ ונפח מימיו כשהוא מלא הוא 12,325 מטר מעוקב.
באגם חיים כ-1,000 דגים מסוג קרפיון שחור ואמנון כסוף.
בנוסף הובאו למקום גם 350 דגי גמבוזיה הנוהגים לאכול ביצי יתושים.
בעבר היו שטים באגם קיאקים וסירות פדלים, אך שירותם הופסק.
ממערב לאגם נמצא גן שעשועים הכולל מתקני חבלים ונדנדות שונות.
בעבר היה במקום מתקן הבנוי מקורות עץ עגולות, אך הוא פורק והוחלף במתקנים חדישים יותר.
במרכז גן השעשועים נמצאת מזרקת מים שטוחה שמופעלת בחודשי הקיץ.
ממזרח לאגם נמצא גן הבוסתן בשטח של שישה דונם שבמרכזו פרגולת בטון המצופה באבן ירושלמית.
הוא מבוסס על עצים המאפיינים את ארץ ישראל כמו אלון מצוי, אלון התבור, עץ זית, שקד מצוי, גפן וצמחי תבלין.
מדרום לאגם בנוי אמפיתיאטרון שבו 900 מושבים קבועים ומדשאה משופעת המתאימה ל-4,800 מקומות נוספים.
בפארק פרגולות בטון מצופות באבן ירושלמית ושבילי הליכה באורך של כשלושה קילומטר.
באוקטובר 2011 נחנכו בפארק פסלים של דינוזאורים, תנינאים, שקנאים וצבי ענק, שכיום חלק מהם שבורים.
אוכלוסיית החי בפארק עשירה מאוד, ויש בה יונקים כגון צבי ארץ-ישראלי ושועל מצוי, זוחלים כגון חרדון מצוי ושממית הבתים.
ציפורים רבות נמצאות בפארק באופן קבוע ואחרות מבקרות בפארק בעונות הנדידה.
ניתן למצוא מינים יציבים כגון יאורית, דרור ספרדי ותפר, מינים נודדים כגון חטפית אפורה, חכלילית עצים, סבכי אפור ושרקרק מצוי, מינים מקייצים כגון חנקן אדום-ראש ובז אדום ומינים חורפים כגון כחול חזה וחורפי.
בפסח 2017, נחנך פארק ענבה כפארק החכם הראשון בישראל.
פרויקט הפיכתו לפארק חכם מתבצע על ידי חברת בזק.
שינוי זה כולל התקנת מערכת אינטרנט אלחוטי (Wifi) ברחבי הפארק, מצלמות, חיישנים, מערכות בקרת איכות סביבה, ומערכות פיקוח וניטור המסייעות לתפעול השוטף של הפארק לרווחת מבקרי הפארק.
בקיץ 2017 הוחלפו מתקני המשחקים הישנים בחדשים והוחל בקיום מופעי קיץ באמפי הפארק בשם "ענבה LIVE".
את הסדרה הראשונה חנכה להקת כנסיית השכל ואחריה הופיע בפארק לראשונה שלמה ארצי.
במהלך 2018 הורחב שביל המטיילים והותקנה בו תאורה.
בקיץ זה נפתח בו לראשונה בית קפה סמוך לאגם.
בקיץ 2018 הופיע שלמה ארצי בפארק בשנית ובאותה סדרה הופיעו גם ריטה, שלומי שבת ואייל גולן.
בסדרת "לילות ענבה" הופיעה בין היתר להקת רוקוויל במחווה לכוורת.
את מופעי אותו קיץ חתמה להקת התקווה 6.
חלק מפארק ענבה הוא שביל ענבה שאורכו כ-5 קילומטר.
השביל מתחיל ליד האגם ומסתיים בקרבת תחנת הרכבת פאתי מודיעין.
לאורך השביל פזורים פינות מנוחה עם הצללה, מתקני מים ותאורה.
השביל מתאים להליכה ורכיבת אופניים ואסור לנסיעה ברכב מוטורי.
בתוואי הנחל הוקמו מלכודות מי נגר המשמשות כבריכות חורפיות וכאזורי נוי בימי הקיץ.
בימי גשם הם יוצרים מפלונים שמוסיפים ליופי של הפארק.
בשנת 2010 נחנך השלב הראשון של הפארק שתוכנן על ידי האדריכל גדעון שריג.
לאחר כמה שנים נחנך שלב ב' שכלל את הרחבת הפארק עד לגשר יהודה המכבי.
שלב ג' (בתכנון עתידי), כולל הקמת מרכזי פעילות כגון, פארק חי, פינות פיקניק, מרכזי פעילות אתגרית, שטחי גינון משפחתי וחוות רכיבה.
השביל הראשי בפארק צפוי להתארך לכשבעה קילומטר, עד סמוך לכביש 1.
בספטמבר 2012 הודיעה עיריית מודיעין כי תגביל את הכניסה לפארק בחגים ובחופשות לתושבי העיר בלבד.
הדבר בא לאחר הצהרתו של ראש עיריית מודיעין עילית יעקב גוטרמן כי יגביל את הכניסה לאתר המתוכנן בח'רבת בד עיסא לחרדים בלבד.
הצעד נעשה לאחר התייעצות עם פרופסור אריאל בנדור שהחווה את דעתו בחוות דעת שהגיש כי יש להעניק לתושבי העיר אשר תפעול הפארק מתאפשר באמצעות המיסים שהם משלמים יתרון בנגישות לפארק.
עם זאת, כחצי שנה לאחר מכן, בוטלה ההגבלה ובפסח 2013 היה הפארק פתוח לכלל המבקרים.
פארק נחל חדרה הוא פארק שמנוהל על ידי נחלים החברה לפיתוח תיירות חדרה, השוכן בחלקו המערבי של נחל חדרה, בין כביש 2 ממזרח לבין חוף הים התיכון ממערב, ומדרום לתחנת הכוח אורות רבין.
ראשיתו של הפארק בהחלטה משותפת של קרן קיימת לישראל וחברת החשמל, שהתקבלה לאחר הקמת תחנת הכוח בשנת 1982, ולפיה, על מנת לטהר את מי הנחל המזוהם, יוזרמו מי הים הנשאבים לשם קירור תחנת הכוח אל הנחל.
לשם כך נסלל צינור בקוטר של שני מטרים, המזרים מי ים בהספק של 16,000 ממ"ק בשעה, בטמפרטורה של 24 מעלות בחורף ו-37 מעלות בקיץ.
בד בבד הוקם סכר סמוך לכביש 2 המפנה מהמקום את המים המזוהמים המגיעים מחלקו העליון של נחל חדרה, והמשמש גם כגשר מעל הנחל.
פעולות אלה הפכו את קטע הנחל התחתון שאורכו 1.25 ק"מ, לנחל זורם ונקי ברוחב של עד 40 מטרים, וסביבו הוכשר הפארק המשתרע על פני שטח של 750 דונם.
המים זורמים מתחנת הכוח אל אפיק הנחל דרך מערכת של ארבעה סכרים בגובה של 2.5 מטרים, שלידם הוכשרו בריכות קטנות בהן ניתן לשבת.
לאורך הגדה הצפונית של נחל חדרה הוקמה סוללה מאפר פחם בגובה של 17 מטרים, שבה נטעו עצים ושיחים המייצבים אותה.
לאורך הגדה הדרומית של הנחל הוקמה טיילת עשויה בטון ואבנים, והוקמה בה מזרקה המכונה "כיכר המבוע" ולידה בריכה.
בשנת 2010 הועבר לפארק אתר ההנצחה לאבשלום פיינברג שהיה קודם בצד כביש 4, דרומית לחדרה.
על הגדה הדרומית של הנחל צומחות שתי חורשות אקליפטוס שנטעו במקום בשנות ה-30 של המאה ה-20, כדי לעצור את התפשטות חולות החוף מזרחה.
בין שתי החורשות התגלה אתר ארכאולוגי מהתרבות הכבארית (לפני 18,000 שנים), ובו נמצאו כלים מצור ומעצמות.
סמוך לחורשה חיים עופות מים דוגמת שלדג גמדי, אנפה אפורה, סופית מצויה, ברכייה, ואלפי קורמורנים השוהים באתר בין החודשים נובמבר - מרץ.
העופות ניזונים, בין היתר, מאוכלוסיית הדגים ששבה אל הנחל לאחר טיהורו ושיקומו.
במקום הוכשרו חניון לעריכת פיקניקים ומתקן לגלישה בחול הדיונות.
ממזרח לכביש 2 שוכנת חוות חפציבה, חווה חקלאית שפעלה החל משנת 1906 ועד לפירוקה בשנת 1929. שביל ישראל עובר דרך הפארק לאורך הגדה הדרומית של נחל חדרה.
בשנת 2013, כחלק מפיתוח נחל חדרה, הוקם בפארק, על ידי רשות ניקוז ונחלים שרון במימון המשרד להגנת הסביבה, גשר הנבל, גשר להולכי רגל ורוכבי אופניים, המקשר את הגדות הדרומית והצפונית של נחל חדרה.
בעבר היה שפך נחל חדרה לים התיכון חסום ועל כך כתב המשורר נתן יונתן את שירו "חופים הם לפעמים".
בשנים 2014–2018 התקיים בתחומי הפארק בחודש ספטמבר (באחד מחגי תשרי) "פסטיבל בום בוקס".
גן הנוף פארק פריור הוא גן אנגלי מהמאה ה-18, שתוכנן על ידי המשורר אלכסנדר פופ ואדריכל הנוף לנסלוט בראון, ומנוהל ידי הקרן הלאומית.
הגן שוכן דרומית לעיר באת' שבסאמרסט, במרחק 1.2 קילומטר מתעלת קנט ואייבון.
לגן הייתה השפעה בהגדרת סגנון העיצוב של הגנים האנגליים באירופה.
היזם והפילנתרופ ראלף אלן הקים את הגן בשלבים בין 1734 למותו ב-1764, ונעזר בעצותיהם של פופ ובראון.
אלן נבחר לראש העירייה של באת' ב-1742, לאחר שהחל לעבוד במשרד הדואר.
אבן באת', הנמצאת בבניינים רבים בעיר, נכרתה במכרות קומב דאון ובאת'המפטון דאון שהיו בבעלות אלן.
באותה שנה בקירוב הורה אלן לאדריכל ג'ון ווד לבנות אחוזה בתוך הגן, המשמשת כיום את מכללת פריור פארק.
ויליאם וורברטון, חתנו של אלן, התגורר באחוזה למשך תקופה קצרה.
לאחר שוויליאם בקפורד מכר את מנזר פונטהיל הוא חיפש אחר מקום מגורים חדש, ובחר בגן.
הגן משתרע על פני 113 דונמים, על מורדות עמק קטן ותלול, וניתן להשקיף ממנו על באת'.
האתרים הידועים בו הם גשר פלדיאני, מקדש גותי, מערת גברת אלן, שלושה אגמים רחבים ואגם נוסף מתעקל.
הגשר הפלדיאני הוכר כבניין רשום מדרגה I וכמונומנט עתיק רשום.
במרחק כחמש דקות הליכה מהגן נמצא הבאת' סקייליין (קו הרקיע של באת'), שהוא שביל הליכה מעגלי בהיקף של 10 קילומטרים המקיף את באת'.
פארק נחל באר שבע הוא פארק בישראל, המשתרע בתוואי נחל באר שבע, העובר בבאר שבע, מתל באר שבע עד שכונת נווה זאב, באורך של כ-8 ק"מ.
שטח הפארק הוא כ-5,300 דונם וכולל את האמפיתיאטרון הגדול ביותר בישראל עם כ-12,000 מקומות ישיבה, האגם המלאכותי הגדול בישראל בשטח של כ-90 דונם, טיילת על גדות נחל באר שבע, שבילי אופניים, מגוון שטחים ירוקים פתוחים, 11 בוסתנים, אתרים היסטוריים וארכאולוגיים, מתקני משחק ענקיים לילדים ולמבוגרים וספורטק.
המיזם נאמד בעלות משוערת של ב-400 מיליון שקלים.
עבודות ניקוי הביוב, פסולת הבניין ופסולת המחצבה מתוואי הנחל בוצעו בין שנת 2000 לשנת 2001. תוכנית האב לפרויקט שיקום הנחל אושרה כבר בינואר 2002 ובאוקטובר 2009 אישרה עבורו הממשלה תקציב של 150 מיליון ש"ח בפריסה ל-7 שנים שמתוכם 21 מיליון ש"ח הוקצו לצורך פיתוח דרכי גישה על ידי משרד התחבורה.
לצד הממשלה גם גופים נוספים נרתמו למימון הפרויקט, ביניהם הקרן הקיימת לישראל וגופים פרטיים.
מתחם אגם מלאכותי בשטח 90 דונם, הגדול ביותר בישראל, שיוזן במי קולחין מטוהרים של העיר ומערכת של שלוש בריכות אקולוגיות המסננות מים בעזרת צמחיית "ווטלנד" (צמחיית מים מטהרת) ששומרת על ניקיון המים ללא כלור ולאורך זמן.
באגם גשרים ואיים מלאכותיים ועל שפת האגם, מזח לסירות פדלים מסעדה ובתי קפה.
האגם נמצא בתוך מתחם המשתרע על פני כ-670 דונם, וכולל מדשאות, חורשות, אתרי פיקניק, שבילי הליכה, שבילי אופניים ומתחמי פנאי ונופש לכל המשפחה.
עלות הפרויקט נאמדה בכ-100 מיליון ש"ח.
מתחם הספורטק הגדול בישראל כולל, מסלול כושר קרבי תקני, ארבעה מגרשי אימונים, שניים מהם עשויים דשא רגיל ושניים דשא סינתטי שמיועדים למשחקי כדורגל וקריקט.
ארבעה מגרשי קט-רגל וכדורסל משולבים שאחד מהם יהיה מקורה ומגרש לרולר-הוקי תקני.
הספורטק מכיל שטחים רחבים לפעילויות פתוחות כמו מסלול ריצה בן קילומטר עשוי מגומי, מסלולי אפניים והליכה, שני מגרשים למשחקי רשת, כדורעף חופים ומתחם למשחקי מטקות על חול ים.
בית אשל היה יישוב עברי - אחד משלושת המצפים, שהוקמו בנגב בשנת 1943. בשנת 1945 נבנה ליישוב מחנה קבע מוקף חומה, אשר יועד למגורי 25 איש, וכלל מטבח וחדר אוכל, שלושה חדרי מגורים, נשקיה קטנה ובית ביטחון בן שתי קומות ובו אף שני חדרי שינה.
חברי היישוב ספגו במשך חמישה חודשים הפגזות כבדות ביותר.
בסוף שנות ה-60 הוקמה עמותת בית אשל, אשר שחזרה, מטפחת ומשמרת את המקום וסביבתו.
האמפיתיאטרון הגדול ביותר בישראל עם כ-12,000 מקומות ישיבה שמתוכם כשליש מקומות קבועים, בתכנונו של אדריכל הנוף גדעון שריג.
מעל במת האמפיתיאטרון, נבנה אלמנט תאורה אטרקטיבי המתנשא לגובה של 42 מטרים, עם 7,800 נורות LED המציגות בשעות החשיכה מופע אור מתוזמן ומרהיב, המאיר את כל אזור הפארק.
מחוץ למתחם המגודר, ניצבות שלוש במות קטנות הנקראות "אמפי-דשא" המיועדות להכיל עד 6,000 אנשים כל אחת.
עלות הקמתו של האמפיתיאטרון נאמדה בכ-60,000,000 ש"ח.
גשר הרכבת הטורקי על נחל באר שבע הוא גשר קשתות מאבן שנבנה בשנת 1916, כחלק ממסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה.
כיום הגשר משופץ, כחלק מתוכנית שיקום ופיתוח של פארק נחל באר שבע וסביבתו אזור נופש.
הגשר בנוי מאבן מסותתת צהבהבה, חלקם על גבי אי סחף באורך 40 מטרים, לגשר 20 קשתות חצי מעגליות חמש במקטע הצפוני לאי ו-15 קשתות במקטע הדרומי.
מרכז מבקרים, המגולל את סיפורו של אברהם אבינו באמצעים טכנולוגיים.
באתר נמצאת באר בת יותר מאלף שנים, והייתה קיימת כבר בראשית התקופה הצלבנית.
אחד הממצאים המוכחים בעניינה הוא כתובת חרוטה באבן, הכתובה בשפה הערבית, משנת 1112.
פארק המשתרע על כ-35 דונם.
הגן נטוע חורש אקליפטוס בוגר.
גיל העצים הוא כעשרות שנים ויש הערכות כי חלקם ננטעו עוד בימי ראשית באר שבע.
בחלקו הדרומי של הגן עומד בניין גדול ששימש כבית חרושת לקרח כיום משמש כמחסן.
המקום מכיל מגרש משחקים, שגגוני מגלשותיו מעוצבים כפעמונים, מדשאה גדולה, שולחנות פיקניק, ומרכז קניות קטן, שנכון לשנת 2020, נמצא בראשית שלבי בנייתו.
גשר הצינורות הוא מעבר מעל לנחל באר שבע, המחבר בין שכונת נווה נוי, טיילת אימבר והעיר העתיקה ובו אלמנט אדריכלי לכיסוי צינור מים.
הגשר מואר בלילה בתאורה צבעונית מתחלפת.
טיילת הנמתחת לאורך הגדה הצפונית של נחל באר שבע מהעיר העתיקה עד שכונת נווה זאב.
הטיילת מכילה שבילי הליכה ואופניים, גינון ותאורה דקורטיבית.
גשר הצינורות משמש מעבר לנחל באר שבע המחבר בין שכונת נווה נוי לטיילת אימבר.
טיילת הנמתחת בגדה הדרומית של נחל באר שבע מגן הפעמון לאורך שכונת נווה נוי.
בנקודות אחדות לאורך הטיילת פרושים מגרשי משחקים לילדים.
המתחם הכלכוליתי נמצא במפגש הנחלים באר שבע ובקע.
במקום זה התפתחה תרבות באר שבע בתקופה המקראית באלף הרביעי לפני הספירה.
לתרבות זו משמעות תרבותית וארכאולוגית בינלאומית אשר טרם נחשפה ברבים והיא מקבילה בזמנה לתקופת אברהם אבינו.
האתרים החשובים במתחם הם: חרבת ביר א-ספאדי (באר צפד), בגדה המזרחית של נחל באר שבע וביר אבו מטר, ממערב לשכונת נווה נוי המתפרש על הגדה הצפון מערבית של הנחל כחלק משכונת נווה זאב.
המתחם תחום בין שכונת נווה נוי, רובע בקע, נווה זאב, פלח 5 ופלח 7.
עולם המומינים (בפינית: Muumimaailma, בשוודית: Muminvärlden) הוא פארק המוקדש כולו לסדרת ספרי הילדים "המומינים" מאת הסופרת הפינית טובה ינסון.
הפארק ממוקם באי קאילו (Kailo) ליד העיר נאנטלי, הנמצאת בסמוך לטורקו שבפינלנד, ונפתח רשמית בשנת 1993.
האטרקציה העיקרית בפארק היא העתק בגודל מלא של בית המומינים.
אטרקציה מרכזית נוספת היא מפגש עם דמויות המומינים.
הפארק פתוח החל מאמצע יוני עד אמצע אוגוסט.
פארק פרהיסטורי היא סדרת טבע מוקומנטרית בריטית שהופקה על ידי ה-ITV.
זוהי סדרה-בת לסדרה המצליחה של הBBC, ללכת עם דינוזאורים מהקבוצה ללכת עם....
היא יצאה ב-22 ביולי עד ה-26 באוגוסט 2006 בבריטניה בקריינותו של דייוויד ג'ייסון ובשנה שאחריה יצאה גם בישראל בערוץ הראשון.
הסדרה מורכבת מ-6 פרקים, העוסקים בפארק גדול הממוקם בהרי הדראקנסברג בדרום אפריקה, שנבנה עבור מינים שנכחדו, לצד מספר חיות קיימות.
הסדרה מציגה את מסעותיו בזמן של נייג'ל מארוון אחרי בעלי חיים שונים שנכחדו.
במסעו הוא חוזר בזמן מבעד ל"מחולל מעבר" כדי להביא יצורים נכחדים מתקופות שונות לפארק, בדומה למסעותיו בסדרות: נרדף בידי דינוזאורים ונרדף בידי מפלצות ים.
כל פרקי הסדרה יצאו לאקרנים גם במארז DVD.
הטי-רקס חוזרים: הפרק הראשון של הסדרה עוסק במשימתו הראשונה של נייג'ל, להביא לפארק את אחד מטורפי היבשה הגדולים ביותר, ואחד מהדינוזאורים המפורסמים ביותר, הטירנוזאורוס רקס, וגם את הטריצרטופס הענקי שחי באותו הזמן.
נייג'ל חוזר אחורה בזמן 66 מיליון שנה לסוף הקרטיקון במונטנה (הפרק צולם בצ'ילה למורדות האנדים).
פרט של טריצרטופס תת-בוגר בשם תיאו הוא הדינוזאור הראשון שמובא לפארק.
הצלת הממותה: בפרק זה נייג'ל חוזר אחורה עשרת אלפים שנה לסיביר של תחילת ההולוקן (הפרק צולם ביוקון, קנדה), על מנת להציל את אחרוני הממותות שנותרו.
בהמשך נייג'ל חוזר 150 אלף שנה לאחור לאותו אזור (אך לפליסטוקן), על מנת לחפש עשב לממותה מרתה.
עוף-דינו: בפרק זה נייג'ל חוזר אחורה 125 מיליון שנה ליערות סין של הקרטיקון התחתון (הפרק צולם ברוטורואה, ניו זילנד), על מנת להציל את אחד הדינוזאורים הקטנים ביותר שחיו, המיקרורפטור.
הצלת הטיגריס השן-חרבי: בפרק זה, נייג'ל חוזר 1 מיליון שנה לאחור לתקופת הפליסטוקן של אמריקה הדרומית (הפרק צולם בערבות ליד ברזיליה, בירת ברזיל), בה שגשגו הסמילדונים, וחוזר גם עשרת אלפים שנה לאחור כדי להציל את אחרוני הסמילדונים.
בית החרקים: בפרק זה, נייג'ל חוזר אחורה יותר מכל - לביצות השרכים של סקוטלנד מהקרבון הפנסילבני שלפני 300 מיליון שנה אחורה (הפרק צולם בדרום פלורידה אך חלק מהצמחייה נוצרה במחשב), על מנת להציל כמה מפרוקי הרגליים הגדולים ביותר שחיו אי פעם כמו שפירית הענק והארתרופלאורה.
סופר-תנין: הפרק האחרון של הסדרה עוסק במשימתו האחרונה של נייג'ל, להביא לפארק את התנין הגדול ביותר שהלך על פני האדמות, הדיינוסוכוס.
נייג'ל חוזר אחורה 75 מיליון שנה לחופי טקסס של הקרטיקון העליון (הפרק צולם באי פרייזר שבאוסטרליה).
בהמשך מוטלים 8 ביצים ובוקעים אפרוחים)
טיטאנוזאורוס (ככל הנראה מדובר בבוראלוזאורוס; 3 זכרים ו-4 נקבות)
טיגריס שן-חרבי (זכר ונקבה, אשר בהמשך יולדים 2 גורים)
מינים נכחדים שלא הובאו לפארק:
חמישה ניקטוזאורוסים בפרק הראשון ועשרה בפרק השישי.
נייג'ל מוצא במסעותיו הפרהיסטוריים גם זאבים ושבט של אנשי קרו מניון בפרק השני וארמדיל שש-החגורות ומין אייל קיים (כנראה מזאמה אדומה), בפרק ברביעי.
פארק פורסיית' הוא פארק עירוני גדול בעיר סוואנה, ג'ורג'יה, במרחק לא רב מדרום לככרות של הרובע ההיסטורי.
שטחו כ-120 דונם, והוא הפארק הראשון מתוך שורה של פארקים שייפו את העיר.
בצפון הפארק גובל ברחוב גסטון, במזרח ברחוב דרייטון, בדרום בשדרת פארק ובמערב ברחוב וייטקר.
מסביב לפארק שהיקפו כ-1.6 ק"מ, שוכנים בתים היסטוריים משופצים רבים.
בתחום הפארק ערוגות פרחים, עצי אלון גבוהים (בחלק הצפוני), שבילי הליכה, מבצר ישן עם בית קפה ובמה, מגרש משחקים לילדים, גן ריחני המיועד לעיוורים.
בחלק הדרומי של הפארק ישנם מגרשי טניס, כדורסל, כדורגל ופריזבי וכן מגרש הבית של קבוצת הראגבי "סוואנה שמרוקס קלאב".
בפארק פורסיית' מתארגנים קונצרטים, הצגות קולנוע, ופסטיבל הג'אז השנתי של סוואנה.
מתקיימים בו גם פיקניקים וחתונות.
בקצה הצפוני יש מזרקה לבנה גדולה, שעוצבה בשנת 1858. ביום פטריק הקדוש נוהגים לצבוע אותה בירוק.
באמצע הפארק ניצבת החל משנת 1879 אנדרטה לזכר גבורי קונפדרציית הדרום (Confederate Memorial).
הפארק הוקם בשנות ה-1840 על 40 דונם ראשונים שנתרמו למטרה זו על ידי ויליאם הוג'סון.
בעקבות תרומה נוספת של מושל ג'ורג'יה ג'ון פורסיית', הגיע שטח הפארק ל-120 דונם.
משום כך בעקבות הרחבתו בשנת 1851 קיבל הפארק את שמו של פורסיית'.
בסרט פסגת הפחד של מרטין סקורסזה ניתן לראות את המזרקה בפארק פורסיית', לצד מראות אחרים מן העיר סוואנה.
סוואנה, והפארק בפרט, מככבים בסרט חצות בגן הטוב והרע בבימוי של קלינט איסטווד, ולפי ספרו של ג'ון ברנדט.
ג'ון קיוזק בתפקיד הכתב ג'ון קלסו, מטייל ומשוחח באחד משבילי הפארק עם סוחר האמנות המואשם ברצח ג'ים ויליאמס, הגבור הראשי של הסרט ."גן הטוב והרע" בסרט הוא בית הקברות בונוונצ'ר.
פארק עצמאות ארצות הברית הוא פארק בשטח של כ-30,000 דונם שנטעה הקרן הקיימת לישראל בדרום-מערב הרי יהודה, באזור פרוזדור ירושלים.
הפארק גובל במחסיה (ליד בית שמש) ונס הרים בצפונו, בר גיורא וצור הדסה במזרח, כביש 3855 במערב, ואביעזר והרי סנסן בדרום.
הקמת הפארק החלה בשנת 1976, במלאת 200 שנה לעצמאות ארצות הברית, לציון הקשר בינה לבין ישראל.
הפארק כולל יערות שכבר ניטעו בשטחו בשנות ה-50 על ידי מתיישבי היישובים שבאזור, עצים שניטעו על ידי קק"ל, ומתקנים שונים שהכשירה כגון חניונים ואתרי פיקניק, נקודות תצפית, שבילים להולכי רגל ועוד.
הפארק כולל אתרים כגון שמורת נחל דולב, מערת שורק, מערת התאומים, אנדרטה לזכר אילן רמון, אנדרטה לזכר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר, אתרים ארכאולוגיים ובהם ממצאים כגון שרידי כנסייה ביזנטית ובית בד, ועוד.
פארק סטארבד רוק או שמורת סטארבד רוק הוא פארק במדינת אילינוי שבארצות הברית.
הפארק משתרע על כ-10.6 קמ"ר של קניונים וממוקם דרום מזרחית לכפר צפון אוטיקה במחוז לה-סאל על גדות נהר אילינוי.
לפני 14,000-17,000 הכו באזור שיטפונות עצומים אשר הקוות מימיהם יצרו את הקניונים ואת צורות הסלע השונות בפארק.
הטבע בפארק מתאפיין בצמחיית יער ובמגוון חיות בר.
כשני מיליון מבקרים מגיעים לפארק מדי שנה ודייג מהווה את אחת האטרקציות המרכזיות בפארק.
בטרם הגיעו האירופאים לאמריקה, האזור היווה בית ומסתור לשבט הקסקסקיה הילידי שבנה את "הכפר הגדול של אילינוי" מעבר לנהר.
לואי ז'ולייה וז'אק מארקט היו האירופאים הראשונים בהיסטוריה המוכרת אשר חקרו את האזור.
ב-1683 סיימו הצרפתים להקים את מבצר סנט לואיס על גבעת אבן חול הצופה על הנהר.
מאוחר יותר, במאה ה-18, על פי תורה שבעל פה, קבוצת ילידים מפדרציית האיליני התבצרו על הגבעה לאחר שנסוגו אליה בקרבות מול שבטי האוטווה והפוטווטומי.
השבטים צרו על הגבעה ויושביה עד שאלו גוועו ברעב והגבעה קיבלה את שמה - סטארבד רוק - הסלע הגווע.
בשלהי המאה ה-19 השטח פותח כחלק מאתר נופש.
האתר נקנה על ידי מדינת אילינוי ב-1911 כדי להפכו לפארק בחסות המדינה.
בשנות השלושים של המאה ה-20 נבנו באזור מתקני הפארק על ידי חיל השימור האזרחי במסגרת הניו דיל.
מתקנים אלו מהווים כיום חלק נוסף בחשיבותו ההיסטורית הלאומית של הפארק.
בשנת 1960 הוכרזה הגבעה כאתר היסטורי לאומי.
בשטח הפארק נערכו מספר מחקרים ארכאולוגיים אשר בחנו פעילות ילידית ואירופאית באזור.
פארק פלמנגו (בפורטוגזית: Aterro do Flamengo) ידוע גם בשם פארק אדוארדו גומז הוא הפארק והמקום הציבורי הגדול ביותר בריו דה ז'ניירו.
הפארק משתרע על שטח של 296 דונם ושוכן על מפרץ גואנברה במחוז פלמנגו בריו דה ז'ניירו.
את הפארק יזמה ועיצבה .
הגינות המודרניות והנופים עוצבו על ידי המעצב הבינלאומי רוברטו בורלה מרקס.
בפארק שוכנים כמה מוזאונים ואנדרטאות:
האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה ולידה פסלי זיכרון
ישנם מתקני ספורט רבים בפארק.
הפארק הוא נקודת התחלה הוא סיום של הרבה מרוצים בעיר.
והוא מהווה קטע עיקרי ממירוץ האופניים בריו, שהוא אחד מהגדולים בעולם.
במשחקים הפאן אמריקאיים בשנת 2007 אירח הפארק חלק מריצת המרתון התחרות להליכה תחרותית והתחרות לרכיבה על אופניים.
במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו אירח פארק פלמנגו חלק מריצת המרתון, חלק מרכיבת אופני הכביש במסלול ארוך ועוד.
פארק פלמנגו אירח את אותם תחרויות גם במשחקים הפאראלימפיים שנערכו חודש לאחר מכן (אופני הכביש יוחלפו באופני יד).
פארק פרובינציאלי או פארק טריטוריאלי הוא פארק או שמורת טבע המנוהלים על ידי אחד הפרובינציות, הטריטוריות או המחוזות של מדינה, בניגוד לפארק לאומי המנוהל ברמה המדינתית.
מדינות בהן יש מחוזות או טריטוריות, ובהתאם פארקים פרובינציאליים הן: ארגנטינה, בלגיה, קנדה, ודרום אפריקה.
פארקים פרובינציאליים (בספרדית: Parques Provinciales) בארגנטינה הם:
פארקי פרובינציית מיסיונס הם: הפארק הפרובינציאלי אורוגוו-אי, והפארק הפרובינציאלי אזמרלדה.
בפרובינציית סן חואן מצוי הפארק הפרובינציאלי איסצ'יגואלסטו (המכונה גם "עמק הירח" - "Valle de la Luna", בשל מראהו).
בפרובינציית מנדוסה מצוי הפארק הפרובינציאלי אקונקאגואה.
במחוז בואנוס איירס מצוי הפארק הפרובינציאלי פראירה איראאולה.
הפארקים הפרובינציאליים בבלגיה הם הפארק הפרובינציאלי בואה דה רווה (Bois des Rêves), הפארק הפרובינציאלי שבטון (Chevetogne), הפארק הפרובינציאלי הלסין (Hélécine), הפארק הפרובינציאלי פאלון, והפארק הפרובינציאלי וגימון (Wégimont).
פארקים אלה כוללים אזורי נופש ופעילויות נופש כגון שחייה, שייט בקאנו, מסלולי הליכה, ואתרי מחנאות, וכן שטחי אזורים מוגנים (המהווים חלק קטן מהפארקים).
הפארקים הפרובינציאליים בקנדה הם אזורים מוגנים (וכן אזורים תת-מימיים מוגנים), שהוכרזו על ידי ממשלות הפרובינציות כאזורים מוגנים, במטרה להגן על אזורי טבע או אזורים היסטוריים, וכן לאפשר פעילות נופש ופנאי ותיירות.
הפארק הפרובינציאלי הראשון הוכרז בשנת 1885 והוא הפארק הפרובינציאלי המלכה ויקטוריה ליד מפלי הניאגרה.
הגדול בפארקים הפרובינציאלים הוא הפארק הפרובינציאלי דב הקוטב, ששטחו 595,200 דונמים, בסמוך למפרץ הדסון.
למרות מחוזי פארקים בקנדה הם לא זהים לפארקים הלאומיים, המבנים שלהם ומטרותיהם דומות מאוד.
לפארקים הפרובינציאליים והטריטוריאליים מספר קטגוריות.
פארקים עשויים להיות שמורות טבע בלי מתקנים לשימוש על ידי הציבור הרחב או פארקים המציעים שירותים רבים למבקרים, ובהם: מסלולי אופניים או מסלולי הליכה, או מסלולי רכיבה על אופנועי שטח, שייט בקאנו או קיאק (לעיתים ניתנים להשכרה), אתרי מחנאות, חופי רחצה ואף אתרי צלילה.
הפארק הפרובינציאלי נוואנדי הוא שמורת טבע המצויה בחלקו הצפוני של מחוז לימפופו בדרום אפריקה.
הפארק הפרובינציאלי סכר מוקולו, מקיף את אזור סכר מוקולו על נהר מוקלו, צפונית לפארק הפרובינציאלי לאפאלאלה.
הפארק הפרובינציאלי חוות לטאבה מצוי אף הוא בפרובינציית לימפופו בסמוך לפארק קרוגר ושטחו כ-420,000 דונמים.
נהר לטאבה זורם דרך הפארק.
פארק עוצבות השריון הוא פארק מיוער המשתרע על פני שטח בן כ-70 דונם.
הפארק נמצא צפונית מזרחית לאתר יד לשריון בלטרון.
בתוך הפארק נמצאות עשרות אנדרטאות הנצחה של עוצבות השריון שפעלו בשורות צה"ל.
הקרן הקיימת לישראל נטעה במקום לאחר מלחמת ששת הימים עצי אורן על פני שטח של כ-70 דונם.
בשיתוף יד לשריון הוחלט לשלב בפארק אנדרטאות הנצחה של עוצבות השריון.
בפארק עשרות אנדרטאות ועל פי התכנון הסופי יהיו בו 52 אנדרטאות.
בשנת 2017 נחנכה בפארק "דרך הרמטכ"לים", דרך של 1.5 ק"מ עם תחנות מידע על ראשי המטה הכללי של צה"ל.
אנדרטת אוגדה 146 – עוצבת המפץ
אנדרטת אוגדה 162 – עוצבת הפלדה
אנדרטת אוגדה 252 – עוצבת סיני
אנדרטת אוגדה 143 – עוצבת עמוד האש (פורקה)
אנדרטת עוצבת סער – חטיבה 7
אנדרטת חטיבה 188 – עוצבת ברק
אנדרטת חטיבה 401 – עוצבת עקבות הברזל
אנדרטת חטיבה 460 – עוצבת בני-אור – בית הספר לשריון
אנדרטת חטיבה 4 – חטיבת קרייתי
אנדרטת חטיבה 8 – חטיבת הזקן
אנדרטת חטיבה 10 – חטיבת הראל
אנדרטת חטיבה 14 – חטיבת המחץ
אנדרטת חטיבה 205 – חטיבת אגרוף הברזל
אנדרטת חטיבה 679 – עוצבת יפתח
אנדרטת חטיבה 27 – עוצבת אגרוף ורומח
אנדרטת חטיבה 217 – עוצבת הסוס הדוהר
אנדרטת חטיבה 421 – חטיבת הצליחה
אנדרטת חטיבה 600 – עוצבת נתיבי האש
אנדרטת חטיבה 847 – עוצבת "מרכבות הפלדה
אנדרטת יחידה 88 – דב לבן
פארק סטנלי (באנגלית Stanley Park) הוא פארק ציבורי בעל שטח של יותר מ-1,000 דונם מיוער ברובו, המצוי על חצי אי בצפון העיר ונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה ומוקף ברובו במים של מפרץ בורארד והמפרץ האנגלי.
ב־18 ביוני 2014, נבחר סטנלי פארק כ"פארק הטוב ביותר בעולם כולו " על ידי TripAdvisor, על סמך ביקורות שהוגשו.
בניגוד לפארקים עירוניים גדולים אחרים, פארק סטנלי איננו יצירה של אדריכל נוף, אלא התפתחות של יער ומרחב עירוני לאורך שנים רבות.
מרבית המבנים מעשה ידי האדם שנמצאו בפארק נבנו בין השנים 1911–1937 תחת השפעתה של רב-פקד W.S.
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה נוספו אטרקציות נוספות, כמו תערוכת דובי קוטב, אקווריום ורכבת מיניאטורית.
חלק גדול מהפארק נותר מיוער בצפיפות כמו שהיה בשלהי המאה ה19, עם כחצי מיליון עצים, שחלקם מתנשאים לגובה של 76 מטרים (249 רגל) והם בני מאות שנים.
אלפים מהעצים אבדו (ורבים נשתלו מחדש) לאחר שלוש סופות רוח עיקריות שהתרחשו במאה השנים האחרונות, האחרונה בשנת 2006. בשנים האחרונות עיריית וונקובר כרתה כ-160,000 עצים עקב הדבקה של העצים בזחלי עש מסוג לופר.
מאמץ רב הושק בבניית טיילת על שפת הים, שתהיה מסוגלת למשוך אלפי אנשים לפארק בקיץ.
טיילת "חומת הים" (Seawall) מקיפה את הפארק ואורכה כ-10 ק"מ.
הפארק כולל גם שבילי יער, חופים, אגמים, אזורי משחק לילדים ואקווריום ונקובר, ועוד אטרקציות רבות אחרות.
במרכז הפארק עובר כביש (99) המחבר את ונקובר עם האזור הצפוני של המטרופולין (לעיר ונקובר הצפונית), באמצעות גשר שער האריות.
לפארק היסטוריה ארוכה, והוא היה אחד האזורים הראשונים שנחקרו בעיר.
הארץ שימשה להתיישבות במקור על ידי עמים ילידים במשך אלפי שנים לפני שקולומביה הבריטית יושבה על ידי הבריטים.
במשך שנים רבות לאחר הקולוניזציה, הפארק העתידי עם שפע מקורותיו יהיה גם לביתם של מתיישבים שאינם ילידים.
האדמה הפכה מאוחר יותר לפארק הראשון של ונקובר כאשר העיר התאגדה בשנת 1886. הפארק נחנך רשמית ב-1889 על ידי פרדריק סטנלי, רוזן דרבי השישה עשר, שהיה אז המושל הכללי של קנדה, ועל שמו קרוי הפארק.
פארק סו-דאם (בקוריאנית: 박소담; נולדה ב-8 בספטמבר 1991) היא שחקנית דרום-קוריאנית, המוכרת בעיקר בשל תפקידה בסרט זוכה פרס האוסקר לשנת 2019 "פרזיטים".