tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשנה לאחר מכן פרצה בהר שרפה נוספת שבערה למעלה מיממה.
שמו נזכר במקרא בגבול נחלותיהם של שלושה משבטי ישראל, נפתלי, יששכר וזבולון.
על ההר התכנס צבאו של ברק בן אבינועם למלחמה נגד סיסרא, שר צבאו של יבין מלך חצור.
מאוחר יותר, בתקופת בית שני, הייתה סביבת הר תבור מוקד לקרבות בין הרומאים ליהודים.
אגדת חז"ל הזכירה את התבור בין ההרים שביקשו שעליהם תינתן התורה, אך הר סיני זכה בכך, כי רק בו לא נהגה עבודה זרה, ולעתיד לבוא יצורפו ארבעה הרים, ובהם הר תבור, ועל ראשיהם יועמד הר המוריה ועליו יבנה בית המקדש השלישי.
בזכות צורתו הבולטת והיותו נצפה למרחוק, שימש התבור במקרא סמל לעוצמה.
ירמיהו הנביא מציג את הר תבור כביטוי לכוח רב, בתארו את בואו של נבוכדנצר מלך בבל להכות את מצרים: ().
בתיאור בריאת העולם בספר תהלים, נכתב: ().
הפסוק מבטא את עוצמת ה' ומעשה הבריאה, באשר שמו וגדולתו נישאים מראש ההרים הבולטים.
מנגד, נודע התבור כאחד ההרים שעליהם זבחו ישראל לאלילים, כפי שנרמז בנבואתו של הושע הנביא: ().
מסורת זו השתמרה גם במדרשים, ולפיה נפסל התבור כמקום מתן תורה בשל כך, ככתוב בבראשית רבה:
תלמוד מתואר שאורכו של הר התבור הוא כארבע מאות פרסאות (פרסה אחת שווה ל-960 מטר).
ההר מוזכר כהשוואה לגודלו העצום של ראם בן יום אחד.
למרות זאת, מסורות אחרות מציינות את הר תבור כאחד ההרים שעליהם עתיד להיבנות בית המקדש באחרית הימים.
דברי הנביאים מציינים "הרים" (ולא הר אחד) כמקום המקדש - (), והמדרש מפרש זאת: (פסיקתא דרב כהנא כ"א, כ'–כ"א).
ועוד בעקבות נבואת ישעיהו –
על פסגת ההר שתי כנסיות נוצריות.
על פי המסורת הנוצרית, בהר תבור התרחשה ההשתנות של ישו, שבמהלכה טיפס עם כמה מתלמידיו לראש הר גבוה, ושוחח שם עם משה ואליהו הנביא אשר בישרו לו על מותו הקרב (הבשורה על-פי מתי י"ז, הבשורה על-פי מרקוס ט' והבשורה על-פי לוקאס ט').
שלוש הבשורות הסינופטיות אינן מזהות את ההר עליו התרחש האירוע בשמו, והוא זוהה לראשונה כהר תבור במאה ה-5.
בין השנים 1919–1924 נבנתה כנסיית ההשתנות הקתולית על פסגת ההר.
האדריכל שתכנן את הכנסייה, כמו גם כנסיות אחרות בישראל, הוא אנטוניו ברלוצי, ששאב את השראתו מכנסיית שמעון סטיליטס שבצפון-מערב סוריה.
כנסייה זו נבנתה מעל שרידי כנסייה ביזנטית מהמאה החמישית–שישית, ומכנסייה צלבנית מהמאה ה-12 שנבנתה עבור טנקרד, נסיך הגליל.
הכנסייה שייכת למשמורת ארץ הקודש של המסדר הפרנציסקני, ונזיריו גרים במנזר הסמוך לכנסייה שהוקם בשנת 1873. על סלע סמוך לכניסה, המכוסה כיום בסורג, חקוקה כתובת עתיקה ביוונית ולידה צלב.
בקרבת מקום נמצאים שרידיו של מנזר סן סלווטור (monastère St Salvador) שהוקם על ידי הבנדיקטינים ב-1101.
צפונית-מערבית לכנסייה הקתולית, שוכן מנזר ההשתנות היווני-אורתודוקסי, ובו כנסייה המוקדשת לאליהו, שהוקמה בשנות ה-60 של המאה ה-19.
הר תבור שוכן בסמוך לכביש 65, בקטע העובר בין עפולה ומחלף גולני.
הדרך העולה להר צרה, תלולה ומפותלת מאוד.
שער המנזר בפסגת ההר מכונה "שער הרוחות" (באב אל-הווא).
לפני כ-1,600 שנה נדרשו כ-4,300 מדרגות כדי להגיע אל פסגת ההר.
קיימים שני מסלולים: מסלול ארוך, מהכפר שבלי, שאורכו כחמישה קילומטר ומסלול טבעתי קצר בפסגת ההר של 2.5 קילומטר.
השביל המקיף את ההר עובר בחורש ים תיכוני מפותח.
צבע הסימון מתחלף לירוק בחלק המזרחי.
מאחורי המנזר אפשר לראות את שרידי הביצורים מימי המרד הגדול.
בשביל הטבעתי ניתן לצפות דרומה על פני עמק יזרעאל, הרי הגלבוע והרי השומרון, מערבה לעבר הר הכרמל, מזרחה לעבר הרי הגולן והגלעד וצפונה על פני הגליל התחתון ולעבר הרי הגליל העליון.
בימים שיש בהם ראות טובה ניתן לראות גם את הר החרמון.
שביל ישראל עולה להר תבור מכיוון צומת גזית וכפר שבלי, מקיף את הפסגה בשביל הטבעתי ויורד לעבר דבורייה.
מדי שנה, בסביבות חודש אפריל, עורכת המועצה האזורית הגליל התחתון את מרוץ הקפת התבור על שם האלוף יצחק שדה.
בהתאם לרישיונות משרד הפנים נערך בהר, בעונות המתאימות, ציד של חיות קטנות.
עוד משמש ההר כבסיס לפעילות גלישה אווירית.
החל מ-24 ביולי 2011 מוארת כנסיית ההשתנות באורות הצפה הנראים מהסביבה.
הַר שֵׂעִיר הוא הר הנזכר פעמים רבות בתנ"ך, בעיקר כמקום מושבם של האדומים, בני עשו.
מקובל לזהות אותו עם רכס הרי הגרניט המשתרע בין דרום ים המלח למפרץ אילת, ממזרח לבקעת הירדן, בדרום-מערב ממלכת ירדן.
במפה המצורפת לערך ניתן לראות את הר שעיר בולט מעל כל סביבתו.
זהו הפס הלבן המשתרע בדרום-מערב ממלכת ירדן, מדרום ים המלח ועד מפרץ אילת.
הגבולות של הר שעיר הם העמקים שמסביבו.
אלה מקומות שנוח לבנות בהם כבישים, ולכן אפשר לראות בבירור את גבולות הר שעיר בקווים הכתומים המקיפים אותו, המציינים כבישים: כביש הערבה הירדני בין ים המלח לעקבה ממערבו, וכביש עקבה-מעאן ממזרחו.
הגבול הצפוני של הר שעיר הוא נחל זרד - הקו השחור העובר מצפון לאל-תפילה.
בפי הבדואים באזור, המקום מכונה עד היום ג'בל א-שערה - הר השער.
הוא בולט במיוחד ליד הרי הגיר האדומים והחשופים מצמחייה שבתוכם בנויה פטרה.
מהמסופר בספר בראשית, , נראה שבתקופה קדומה הגיע להר אדם בשם שֵׂעִיר, שהיה מבני החורים.
נולדו לו שבעה בנים, והם התרבו והפכו לשבטים שתפסו את כל ההר וקראו לו על שם אביהם.
הם הונהגו על ידי שבעה אלופים, שייצגו את צאצאי שבעת הבנים.
בימי אברהם, הגיע לאזור צבא גדול מאזור בבל, בראשות כדרלעמר.
הצבא הכה את עמי עבר הירדן המזרחי, מהצפון לדרום: הרפאים (בבשן), הזוזים (בגלעד), האימים (בערבות מואב), .
איל פארן הוא כנראה שמו הקדום של מדבר אילת הנמצא מדרום להר שעיר.
לאחר מכן פנה כדרלעמר מערבה ואז צפונה, .
העיר קדש מזוהה עם פטרה, במערב הר שעיר (במפה למעלה, ממערב ל"ודי מוסא").
מכאן שכדרלעמר הקיף את הר שעיר משלושה כיוונים - מזרח דרום ומערב, ומסלולו כנראה היה דומה למסלול של הכבישים הכתומים המסומנים במפה.
מלחמת כדרלעמר החלישה מאוד את אחיזתם של החורים בהר שעיר, שני דורות מאוחר יותר, הגיע לשם עשו נכדו של אברהם, .
בני עשו חיקו את המשטר של שכניהם החורים, וגם הם הונהגו על ידי אלופים - ארבעה-עשר אלופים, שייצגו את צאצאי הנכדים של עשו.
מאוחר יותר מינו בני עשו מלך והקימו בהר שעיר את ממלכת אדוֹם ().
העיר פטרה, הנמצאת במערב הר שעיר, קרויה עד היום "הסלע האדום" בגלל צבעם של הסלעים שבהם היא חצובה.
במשך הזמן, בני עשו התרבו והתחזקו עד שהשמידו את שארית החורים בהר שעיר, .
נתינת הר שעיר לבני עשו נחשבת לחלק מהתוכנית של ה' לתת את הארץ לבני אברהם, .
בתיאור נדודי בני ישראל במדבר, נזכר הר שעיר פעמים רבות בסמוך לקדש, שכאמור מזוהה עם פטרה.
בני ישראל הלכו : מהר חורב שבדרום, הלכו צפונה דרך המורדות המערביים של הר שעיר, עד קדש (ברנע).
אחרי שנגזר עליהם שלא ייכנסו לארץ כנען, הם ניסו בכל-זאת להיכנס אך הותקפו על ידי האמורים.
הם ברחו לכיוון הר שעיר אך הוכו על ידי האמורים, .
בני ישראל נשארו לשבת בקדש ימים רבים (שם, ).
לאחר מכן, בדבר ה', הם פנו דרומה, לכיוון ים סוף, כדי להקיף את הר שעיר: .
מסתבר שהם הלכו במסלול דומה לזה של כביש הבקעה הירדני (שמספרו כיום 65), שבין דרום ים המלח לעקבה.
הם עברו בגבול הר שעיר, וה' ציווה עליהם שלא יתגרו בבני עשו השוכנים שם, .
בני ישראל המשיכו לצעוד דרומה עד שהגיעו לעציון גבר, הסמוכה לאילת ולעקבה.
שם הם פנו מזרחה וצפונה (במסלול דומה לזה של כביש עקבה-מען הירדני, שמספרו כיום 15).
כך הם סבבו את הר שעיר משלושה כיוונים: מערב, דרום ומזרח.
הקפת הר שעיר הסתיימה כשהגיעו אל נחל זרד, שהוא הגבול הצפוני של הר שעיר, וגם הגבול בין ארץ אדום לבין ארץ מואב.
הקפה זו של הר שעיר מתוארת בפירוט רב יותר בספר במדבר.
כשבני ישראל יצאו מקדש דרומה, התחנה הראשונה שלהם הייתה הור ההר: , .
הור ההר הוא, לפי הזיהוי המקובל, ג'בל הרון, הנמצא ליד פטרה אשר ליד קדש.
בהור ההר נפטר אהרן הכהן, ולאחר מכן המשיכו בני ישראל במסעם דרומה להקיף את ארץ אדום אשר בהר שעיר: .
ברכת משה לבני ישראל, בסוף ספר דברים, פותחת בתיאור התגלות ה' מסיני ומהר שעיר, , וייתכן שהכוונה לעמוד הענן שהנחה את בני ישראל בנדודיהם במדבר כשהקיפו את הר שעיר.
הר שעיר נזכר בהקשר זה גם בשירת דבורה, .
הר שעיר נזכר כמה פעמים בספרי יהושע ושופטים, אולם לא ברור אם הכוונה לאותו הר.
בתיאור הגבול הצפוני של נחלת יהודה, ברור שהכוונה להר אחר, הנמצא ממערב לצפון ים המלח: .
לא ייתכן שהכוונה להר של בני עשו, שהרי הוא נמצא בתוך שטח ישראל.
אלא הכוונה להר שנקרא שָׂעִיר, על-שם העצים והעשבים הצומחים עליו, הדומים לשערות (בניגוד להר החלק הנמצא לידו).
ישנה מסורת עתיקה שגופו של עשו נמצא בהר שעיר שבערי יהודה, וראשו במערת המכפלה - כך שעשו מקיף את נחלת יהודה מדרום ומצפון
הר שעיר נזכר בגבולות השטח שכבש יהושע: .
ייתכן שהכוונה להר של בני עשו, והכתוב מדגיש שיהושע לא כבש אותו אלא רק את המורדות המערביים שלו.
וייתכן שהכוונה להר השָׂעִיר הסמוך להר החלק.
לאחר שאהוד בן גרא הכה את עגלון מלך מואב, הוא ברח אל שעיר, .
גם כאן ייתכן שהכוונה להר של בני עשו, הנמצא מדרום למואב, או להר השָׂעִיר הנמצא בצפון נחלת יהודה ובדרום נחלת בנימין (שבטו של אהוד).
בנבואת יחזקאל, הר שעיר הוא משל לארץ אדום: ה' מצווה על יחזקאל שיפנה לכיוון הר שעיר כדי לנבא פורענות לאדום, .
בנבואת עובדיה, הר שעיר נקרא הר עשו.
עובדיה מנבא שחכמי האדומים וגיבוריהם ייכרתו מההר: .
בהמשך הוא מנבא, שבאחרית הימים עם ישראל יתרחב מזרחה ומערבה, ובפרט, בני ישראל היושבים בנגב יתרחבו מזרחה ויירשו את הר עשו, כפי שבני בנימין יתרחבו מזרחה ויכבשו את הגלעד: .
בכמה מדרשים נאמר שמעלה עקרבים נמצא בהר שעיר (בניגוד לזיהוי המקובל כיום, לפיו מעלה עקרבים נמצא בשטח מדינת ישראל בנגב): .
וכן במדרש בראשית רבתי (וישלח לו ו).
מסתבר שהכוונה לשביל שבו אפשר לעלות אל הר שעיר מהמערב, וכנראה שמסלולו דומה למסלול של הכביש השחור הדרומי יותר במפה למעלה (מעט מצפון לאל-שובכ).
ישנן שתי שיטות עיקריות לזיהוי הר שעיר: השיטה המזרחית והשיטה המערבית.
השיטה המזרחית היא השיטה שתוארה עד כה, ולפיה הר שעיר נמצא ממזרח לערבה, בדרום-מערב מדינת ירדן של ימינו, ומדרום לארץ מואב.
שיטה זו נזכרת לראשונה בספר כפתור ופרח: .
המקום שהוא מכנה "קארק" הוא כרכ (Karak), הנמצאת ממערב ללשון-היבשה הנכנסת אל ים המלח (מעט מצפון למפה שלמעלה).
ואכן, דרך שני ימים (80 ק"מ) מדרום לשם נמצאת העיר שובכ שהיא אחת הנקודות הגבוהות ביותר בהרי אדום (במפה שלמעלה מסומנת ב: Al-Shaubak).
שיטה זו מפורטת בפירושי דעת מקרא על התורה.
לפי שיטה זו, קדש ברנע היא קדש היא פטרה, כפי שהסברנו למעלה.
השיטה המערבית (המתפצלת למספר תת-שיטות) ממקמת את הר שעיר ממערב לערבה, באזור הנגב של מדינת ישראל, ומדרום לארץ כנען.
זו הייתה כנראה דעת רש"י: .
החוקר אבל זיהה את הר שעיר ממערב לעמק הערבה, ושיאו המרכזי בג'בל מאקרה שבדרום הר לוצן, המתרומם לגובה של 1055 מ'.
פרופ' דניאל מיכלסון זיהה את הר שעיר עם הר כרכום.
לפי שיטה זו, קדש ברנע נמצאת כנראה בעין קודיראת או במקום אחר באזור זה.
חוקרים רבים מציינים את דמיון השמות בין הר שעיר לבין ג'בל א-שַׁעירַה, המצוי במזרח סיני, כ-15 קילומטרים ממערב לאילת.
המנטרה הַרֵא קְרִישְנַה, המכונה גם מַהָא-מנטרה (המנטרה הגדולה), היא תפילה מדיטטיבית בת שש-עשרה מילים המורכבת משמותיו של אלוהים בסנסקריט.
מנטרה זו הופיעה לראשונה בקַלִי-סַנְטַרַנַה אוּפַּנִישַד.
על פי התאולוגיה הגאודיה ואישנווית, התודעה המקורית ומטרת החיים היא אהבת האל קרישנה.
משנות ה-60 ואילך מנטרה זו הפכה למפורסמת במערב בזכותו של א.
בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה והתנועה הבין לאומית למען תודעת קרישנה (הידועה גם כ"תנועת הרא קרישנה").
המנטרה מורכבת משמות סנסקריטיים ביחסת הפנייה: הַרֵא, קְרִישְנַה ורָאמַה.
מבחינה ספרותית, זהו בית שיר במשקל הוֵדי אַנוּשְטוּבּ, בו ארבעה פסוקים המכילים שמונה הברות כל אחד:
את המילה הַרֵא ניתן לפרש כיחסת הפנייה של 'הַרִי' אחד השמות של האל וִישְנוּ, במשמעות של: "זה שמסלק את האשליה".
ניתן גם לפרש את הַרֵא כיחסת הפנייה של הַרָא, שם של רָאדְהָא, אהובתו הנצחית של קְרִישְנַה או השַקְטִי שלו.
על פי בְּהַקְתִיוֵדָאנְתַה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדַה, המילה הַרֵא מתייחסת לאנרגיית האהבה של אלוהים, ואילו קְרִישְנַה ורָאמַה לאלוהים עצמו במשמעות של "שובה לב כל", "ומקור כל העונג".
השם רָאמַה יכול להתייחס לרָאמַצַ'נְדְרַה (התגלות של וִישְנוּ), או לקרישנה כרָאדְהָא-רַמַנַה, אהובה של רָאדְהָא.
בהמנון וִישְנוּ-סַהַסְרַה-נָאמַה, אותו דיבר בְּהִישְמַה בשבחו של קְרִישְנַה לאחר מלחמת קוּרוּקְשֵתְרַה, קְרִישְנַה אף הוא נקרא רָאמַה.
רָאמַה יכול להתייחס גם לבלראמה, אחיו של קְרִישְנַה וההתרחבות הראשונה שלו.
המדיטציה על המנטרה היא תפילה לאלוהים בה חוזרים על שמותיו בשירה ציבורית (קִירְתַנַה), בשינון אישי (גַ'פַּה), או בלב.
בְּהַקְתִיוֵדָאנְתַה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדַה מתאר את תהליך זימרת המנטרה כך:
המנטרה מופיעה לראשונה בקַלִי-סַנְטַרַנַּה אוּפַּנִישַד, אוּפַּנִישַד וַיְשְנַוִי המקורב לקרישנה יַג'וּר-וֵדַה.
נָארַדַה מבקש לדעת את שמו של נָארָאיַנַּה, ובְּרַהְמָא משיב:
מקובלת יותר הגרסה של הקַלִי-סַנְטַרַנַּה אוּפַּנִישַד בה מופיעה המנטרה עם הַרֵא רָאמַה לפני הַרֵא קְרִישְנַה, ולא עם הַרֵא קְרִישְנַה לפני הַרֵא רָאמַה (כפי שמצוטט למעלה).
האמונה הנפוצה היא שהמנטרה אפקטיבית בשתי הגרסאות.
המנטרה הפכה לפופולרית בתחילת המאה ה-16 לספירה על ידי שְרִי צַ'יְטַנְיַה מַהָאפְּרַבְּהוּ, אשר חלק את תמצית הידע הוֵדי העתיק עם הקהל הרחב במסעותיו ברחבי הודו.
ב-1965, בהוראת מורו הרוחני, שרילה בהקטיסידדהאנטה סרסוטי טאקורה, א.
בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה, מורה רוחני במסורת הגַאוּדִיַה וַאיְשְנַוִיזם, הפליג מהודו לאמריקה על סף גיל 70 כדי לחלוק את משנתו הרוחנית של צַ'יְַטַנְיַה עם המערב.
למרות גילו המתקדם, בשתים-עשרה השנים שלאחר מכן הוא הקיף את כדור-הארץ 14 פעמים בסיורי הרצאות אשר נשאו אותו לשש יבשות.
הוא הקים והדריך מעבר למאה מרכזים בין לאומיים, והפך את 'הַרֵא קְרִישְנַה' לביטוי ידוע בחלקים נרחבים של העולם.
הר שסטה הוא הר געש המתנשא לגובה 4,322 מטר, הוא ההר השני בגובהו ברכס קסקייד והחמישי בגובהו במדינת קליפורניה של ארצות הברית.
הוא נמצא במחוז סיסקיו של קליפורניה.
עד לפני כ-4,500 שנה, היה ההר מתפרץ בכל 800 שנים, אך מאז עלתה התדירות לפעם ב-600 שנים.
התפרצותו האחרונה של שסטה התרחשה בשנת 1250 בקירוב.
הר תורען הוא הר בדרוֹם הגליל התחתון המרכזי, בגובה 548 מטר מעל פני הים, 350 מטר מעל מחלף גולני ובסמוך לבית רימון.
הוא חלק מרכס "הרי תורען – נצרת" המהווים את החצי הדרומי של הגליל התחתון המרכזי.
מההר ניתן לצפות על בקעת בית נטופה.
בעבר הרכס היה מכוסה יער צפוף ויש עדויות לכך שבמאה הקודמת עוד חיו בו ברדלסים וכנראה גם נמרים.
כיום נמצאים בו צבאים ושועלים.
בדרום הרכס קיימת תופעה גאומורפולוגית ייחודית של בליה ספרואידית: בשיפוע ההר נחשף מבנה טבעתי בשכבות סלעי הגיר והדולומיט, כאשר סחיפה שחלה בעמק בדופן הקמר יצרה מבנה קונצנטרי של עיגולים בתוך עיגולים, בדומה לבצל שחתכו ממנו נתח וקליפותיו מתגלות לעין.
ניתן לראות את התופעה מכביש 77.
על ההר עצמו שוכנים שני יישובים: בית רימון ומצפה נטופה, ונטועים בו כרמי זיתים רבים.
למרגלות ההר מצפון נמצא הכפר בועיינה-נוג'ידאת ולמרגלותיו מדרום שוכן הכפר טורעאן, המשמר את שמה של "תרען" הנזכרת אצל חז"ל, אשר ממנה נגזר שם ההר.
מדרום להר נמצאת בקעת תרען, בה עברה בתקופה הרומית הדרך הראשית שבין טבריה וציפורי, ואשר כיום עובר בה כביש 77, ובסמוך למרגלותיו המזרחיים של ההר נמצאות חורבת משכנה וחורבת עמודים, שרידי שני יישובים יהודיים גדולים מתקופת התלמוד.
בראש ההר נמצא מגדל תורען – מגדל תצפית שהוקם על ידי הקרן הקיימת לישראל.
אפשר להיכנס למסלול על ידי פנייה שמאלה בכניסה למצפה נטופה.
על הרכס נמצא מרכז "דרך-ארץ" שהוקם לזכרו של רס"ן דני גומז שנפל במלחמת לבנון השנייה.
המרכז פועל בתור מרכז תיירותי, בעל אופי חינוכי-חקלאי המופעל על ידי מתנדבים.
הפרויקט משלב בין תחומי התיירות, החינוך והחקלאות על ידי לימוד מורשת והיסטוריה בשילוב התנסות בעבודות חקלאיות שונות.
הר שפי הוא הר בגובה 694 מטרים בהרי ירושלים.
ההר מיוער כולו, ונחשב לחלק מיער הקדושים.
הגישה להר מתבצעת דרך כביש 395 לרמת רזיאל, ומשם מכביש 3953.
להר שתי פסגות, מזרחית ומערבית, כשעל פסגתו המערבית (והנמכה יותר) נמצאת אנדרטת מגילת האש.
צפון ההר מנוקז על ידי נחל רזיאל ונחל כסלון, ודרומו על ידי נחל שורק.
למרגלותיו המערביים נמצא הר שמשון, המנוקז על ידי נחל שמשון.
הראג' הבריטי הוא השם שניתן לשלטון הבריטי בתת-היבשת ההודית והאזור סביבה בין השנים 1858–1947. החל משנת 1876, שלטון זה נקרא באופן בלתי רשמי האימפריה ההודית .
למרות שם זה האזור אשר נכלל בתחומי האימפריה ההודית כולל את ארבע המדינות הודו, פקיסטן, מיאנמר ובנגלדש של ימינו.
בשטחי הראג' נכללו אזורים שבשליטה בריטית ישירה, וכן מדינות נסיכותית סוזרניות.
הראג' הבריטי הוא צורת שלטון של האימפריה הבריטית.
הראג' נוהל על ידי מספר קטן מאוד של בריטים, בשיתוף עם האליטה המקומית.
הבריטים הצליחו לשלוט על שטח גדול ביעילות, תוך שימוש והצבת מספר קטן יחסית של אנשי אדמיניסטרציה וכוחות שיטור בריטים, משום שבפועל שלטו באזור בשיתוף קבוצות האליטה מקומיות.
הדוגמה הבולטת ביותר היא הודו־פקיסטן, בין השנים 1858-1947.
הראג' הבריטי הוקם לאחר שב-15 באוגוסט 1858 נחקק בפרלמנט של בריטניה חוק שהעביר את השלטון בהודו ישירות לפרלמנט ולכתר הבריטי.
עד לאותה העת, השלטון בתת-היבשת ההודית התנהל על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית, אך פרוץ המרד ההודי הגדול במאי 1857 הוביל לחוסר אמון ביכולת החברה לנהל מדינה.
עם ביטול החברה, כאמור, עבר ניהול המדינה ישירות לפרלמנט הבריטי עם הקמת המשרד לענייני הודו ותפקיד מזכיר המדינה להודו.
הראג' הבריטי הפסיק להתקיים עם קבלת הודו את עצמאותה מידי הבריטים, יחד עם המדינות הנוספות וחלוקת הודו, כל זאת ב-15 באוגוסט 1947.
הראג' הבריטי היה הפרק האחרון של הודו הבריטית וההיסטוריה של הודו לפני עצמאותה.
פרק זה התחיל כאמור עם פירוק שלטון חברת הודו המזרחית הבריטית כחלק מתוצאות המרד ההודי הגדול, מרד שטילטל את הודו מהיסוד והביא את יחסי האוכלוסייה ההודית והבריטים לשפל.
אם כן נקודת הפתיחה של שלטון הראג' הייתה שלילית במקצת ושינויים רבים נדרשו בשנים הראשונות כדי להבטיח את ההצלחה של השלטון הבריטי בהודו.
מיד לאחר המרד הוכפלו הכוחות הבריטים בהודו כחלק ממסקנות המרד, בנוסף עשרות יחידות שמרדו או נחשדו בהתמרדות פורקו ובמקומם העדיפו הבריטים לגייס חיילים חדשים מבין המחוזות והממלכות שהוכיחו את נאמונתם במהלך המרד, בנוסף לאוכלוסיות שנחשבו 'לוחמניות' כגון הגורקות מנפאל והסיקים מצפון-מערב הודו.
בנוסף לשינויים בהרכב הצבא, צבא הודו עצמו עבר משליטת חברת הודו המזרחית לפיקוד הצבא הבריטי עצמו.
שינוי נוסף שהביא השלטון הבריטי הישיר היה ההכנסה של 'שירות המדינה ההודי' (Indian Civil Service; ICS), הגוף האדמיניסטרטיבי אשר ניהל את המדינה עם כ-1,000 עובדים.
עובדי שירות המדינה בראג' הבריטי היו שונים מהאדמיניסטרטורים מטעם החברה שנטו להיות מושחתים, במקום זאת עובדי המדינה היו משכילים ובשנים הראשונות בריטים כולם.
בהמשך השנים הוכנסו יותר ויותר עובדים הודים משכילים לשירות המדינה כך שבשנת 1914 היו כ-5% הודים בשירות ובשנת 1942 היו יותר מחצי הודים עם 588 בריטים ו-597 הודים.
גם מערכת המשפט והחוק בהודו עברו שינוי עם מעבר השלטון.
החוקים הפכו לקבועים וברורים יותר ומערכת המשפט ליציבה יותר, עם זאת הייתה התחשבות רבה יותר בחוקי הדת והחברה המקומיים.
תהליך הקבלה של חוקים חדשים בממשל הבריטי בהודו נוסד בחוק המועצות ההודיות של 1861 ולפיו חוקים יעברו דרך מועצה אחראית לפי נושא החוק, אישור החוק יהיה אחריותו של ראש המועצה, חוקים חשובים יהיו מותנים באישור המושל הכללי.
באופן זה, תהליך הקבלה של חוקים חדשים הפך לפשוט יותר, זאת כי בעבר הייתה מועצה אחת שהייתה צריכה להחליט על החוקים כולם.
בנוסף לכך, הוכנסו נציגים הודים למועצות כדי לשלב אותם בתהליך קבלת ההחלטות, אך לרוב היו אלו הודים מהמעמדות הגבוהים או שליטים מקומיים אשר נבחרו משום נאמנות.
בתחום החינוך היו התפתחויות רבות עם הקמת עשרות מוסדות חינוך ואוניברסיטאות.
החינוך הגבוה בהודו הפך להיות הכלי המכשיר לשירות המדינה הבינוני, אזרחים הודים אשר רצו להשפיע באופן כזה או אחר על ניהול המדינה יכלו כעת ללמוד באקדמיה ולהשתלב בשירות המדינה.
בשנת 1857, מעט לפני התפרצות המרד, נפתחו האוניברסיטאות של קולקטה, בומביי ומדראס.
בהמשך השנים נוסדו עוד עשרות אוניברסיטאות מרכזיות ברחבי הודו, זאת בנוסף לאלפי בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים.
בשנת 1887, מבין 21,000 משרות העובדים של שירות המדינה הבינוני; 45% מהם היו הינדים, 7% מוסלמים, 19% חצי-אירופאיים (לרוב אב אירופאי ואם הודית) ורק 29% היו בריטים.
בתחום הצמיחה הכלכלית, בין השנים 1880 ל-1920 היה גידול של כ-1% בממוצע לשנה בכלכלת הראג' הבריטי, אך עם זאת גם האוכלוסייה גדלה בשיעור דומה כך שלא היה שינוי של ממש באיכות החיים וצמיחה כלכלית לאדם.
גישת המחקר ההיסטורי של הלאומנות ההודית אף טענה שהודו הייתה עניה יותר בסוף השלטון הבריטי מאשר בתחילתו.
ב־1935 חוקק הפרלמנט הבריטי את חוק ממשלת הודו, 1935, שהעניק ממשל עצמי מוגבל להודים.
ג'ורג' רובינסון, המרקיז ריפון 1884 - 1880 התפתחויות בחינוך, הקמת משרד החינוך ותחילת הבניה של אוניברסיטת פנג'אב בלהור.
הראג' הבריטי כלל את כל השטחים הנתונים לשלטון הישיר של המושל-הכללי ושלטון הבריטי, כמו גם את ממלכות החסות, שהיו עצמאיות למחצה ונתונות להשפעה בריטית.
בשנת 1889 אימץ הפרלמנט הבריטי את ההגדרה הרשמית למונח 'הודו הבריטית':
תחת שלטון חברת הודו המזרחית הבריטית, התחלקה הודו לשלושה מחוזות שלטון שכונו נשיאויות: בנגל, בומביי ומדראס.
בנוסף לאלו היו שטחים בצפון וצפון-מערב הודו אשר נחשבו למחוז נפרד.
במהלך השנים עם כיבוש חלקים נרחבים מהודו לטובת השלטון הבריטי, יחד עם הגידול באוכלוסייה, נוספו באופן הדרגתי עוד ועוד אזורים אשר הפכו למחוזות.
בתחילת המאה ה-20 שלושת מחוזות השלטון הפכו למספר מחוזות גדולים ומספר מחוזות קטנים שחילקו את הודו הבריטית.
בתוך מחוזות אלו היו חלוקות נוספות לדיוויזיות או חלקות.
כאמור הודו התחלקה לשני חלקים, אזורי שליטה ישירים תחת שלטון הכתר הבריטי (אשר נציגו הוא המושל-הכללי) וממלכות חסות.
ההבדל הגדול היה שבאזורי השלטון הישיר חל החוק הבריטי שנקבע בפרלמנט הבריטי או בממשל בהודו, בעוד שממלכות החסות התנהלו באופן עצמאי והתקיימו בתוך מערכת משפטית ופוליטית נפרדת.
למרות זאת, מי שאיפשר להם את עצמאותם היחסית היה כמובן השלטון הבריטי לכן נשתמרו קשרים הדוקים מאוד.
השליטה הבריטית בממלכות אלו התבטא במעורבות שלטונית, יחסי החוץ של הממלכה, מעורבות צבאית והיקשרות.
דוגמה טובה לקשר בין השלטון הבריטי לממלכות החסות היא 'חיילי השירות האימפריאלי', יחידות אשר הוענקו לשירות האימפריה הבריטית על ידי ממלכות החסות כאשר זו הייתה צריכה אותם.
החיילים צברו ניסיון בקרב ברחבי האימפריה ואילו שליטי ממלכות החסות חיזקו את הקשרים הדיפלומטים שלהם עם הבריטים.
בראשית המאה ה-20, עמדו כ-18,000 חיילים ממלכות החסות לרשות צבא האימפריה הבריטית.
בשנת 1947 עם קבלת העצמאות מהשלטון הבריטי, היו באופן רשמי 565 ממלכות חסות עצמאיות.
רובן הגדול היו ממלכות ונסיכויות קטנות מאוד, אך היו מספר ממלכות גדולות מאוד ביניהן ממלכת מייסור, הייראבאד וג'אמו וקשמיר.
רוב הממלכות סופחו להודו ומיעטן לפקיסטן, אך ג'אמו וקשמיר הפכה לסכסוך מתמשך בין הודו לפקיסטן.
מחוזות גדולים שם המחוז שטח(אלפי קמ"ר) אוכלוסייה (במליונים) הערות בנגל 390 75 לשעבר 'מחוז השלטון בנגל'.
פוצל למזרח ומערב בנגל בשנת 1905 ואוחד מחדש ב-1911. בורמה 440 9 נשיאות מדראס 370 38 בומביי 320 19 המחוזות המאוחדים 280 48 נוצר בשנת 1902 עם איחוד מחוז אווד והמחוזות הצפון-מערביים.
מחוזות המרכז 270 13 פנג'אב 250 20 נוצר עם כיבוש פנג'אב בשנת 1849. אסאם 130 6 הופרד מבנגל ב-1905. מחוזות קטנים שם המחוז שטח אוכלוסייה (באלפים) הערות מחוז הגבול הצפון-מערבי 42 2,125 בלוצ'יסטאן הבריטית 120 308 קוּרג 4 181 אג'מר-מרוורה 7 477 איי אנדמן וניקובר 8 25
הר ת'ור, מכונה גם "פסגת ת'ור", הוא הר המתנשא לגובה של 1,675 מטרים וממוקם באי באפין, נונאווט, קנדה.
ההר מרוחק 46 קילומטרים צפונית-מזרחית לכפר פנגנירטונג, ומהווה את הנקודה הגבוהה ביותר על כדור הארץ ממנה ניתן ליפול נפילה אנכית כמעט, שכן צוק ההר נטוי בזווית של 15 מעלות לעומת קו אנכי מושלם.
בזכות מאפיין זה ההר הוא יעד פופולרי עבור מטפסי הרים, על אף מיקומו המרוחק.
הר ת'ור הוא חלק מהרי האי באפין, המרכיבים יחד את הרכס הארקטי, והוא מורכב ברובו מגרניט.
ליימן שפיצר ודונלד מורטון היו הראשונים שהעפילו לפסגת הר ת'ור בשנת 1965 בעת שהיו חלק ממשלחת מחקר.
העומד בראש משלחת זו, פט ביירד, היה חלק ממשלחת מחקר שעברה באזור בשנת 1953 והעפילה לפסגת הר אסגרד.
הסנפלינג הארוך ביותר בעולם נקבע על פסגת הר ת'ור ב-23 ביולי 2006. את השיא קבעו האמריקאים צ'אק קונסטבל, דירק סירון, בן הוליי, קנת' וויט, גורדון רוסר, דוני אופרמן, דלדון ברפוס וטים הדסון.
שומר יערות קנדי בן 26, פיליפ רובינסון, העפיל אף הוא לפסגת ההר, אך הייתה לו בעיה עם ציוד הטיפוס שלו והוא נהרג בנפילה ממנו.
היה ניסיון נוסף להגיע לפסגה בשנת 2004, אך קבוצת המטפסים שהגיעו לאתר התחרטו ולא טיפסו עקב תנאי מזג אוויר מסוכנים.
הטיפוס הראשון לפסגת ההר מצידו המערבי הושג על ידי ארל רדפרן, ג'ון בגליי, אריק ברנד וטום בפלר בשנת 1985. הטיפוס החופשי הראשון מצדו הדרומי-מערבי של ההר בוצע בשנת 2012 על ידי ביל בורגר וג'ון פורניואוקס.
הראג'ות הלבנים היו מונרכיה שושלתית של משפחת ברוּק האנגלית, ששלטה בממלכת סראוואק שבאי בורנאו בשנים 1841–1946. השליט הראשון בשושלת היה ג'יימס ברוק.
כגמול על עזרה לסולטן ברוניי במאבקו בפיראטים ובהתקוממות הילידים, הוענקו לברוק אדמות סראוואק ב-1841 ומעמד של ממלכה עצמאית.
בשל רצונו של ברוק שהשושלת תמשיך דרך צאצאיו וקרובי משפחתו הזכרים, ממשיכיו היו אחיינו ואחיינו מדרגה שנייה, והאחרון שבהם ויתר על סמכויותיו לממלכה המאוחדת בשנת 1946. אחיינו של המוותר היה יורש העצר החוקי והוא התנגד לוויתור.
שם תמונה תאריך ומקום לידה תאריך ומקום פטירה מקור זכות הירושה ג'יימס ברוק
ראג'ה מודה ("יורש העצר") של סראוואק
(1859–1863) 1823, אנגליה 1 בדצמבר 1868, אנגליה דודו ג'יימס ראה בו היורש מ-1848 לפחות, וקבע רשמית שהוא הראג'ה מודה ב-1859, אך נישלו מהירושה בשל מה שלו קרא "בגידה" צ'ארלס ברוק
טואן מודה ("יורש עצר משוער") של סראוואק
הר תַּלְמַי הוא הר הממוקם באנטארקטיקה.
להר ארבע פסגות, כאשר גובהה של הגבוהה בהן 1,370 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם מצפון לקרחון מעגל התנועה, בצידון הצפון מערבי של הדום הקרח מרקטור, בחצי האי האנטארקטי.
ההר נחקר על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי (FIDS ראשי תיבות של Falkland Islands Dependencies Survey) בשנת 1947, ושמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של הממלכה המאוחדת (UK-APC) והוא נקרא על שם המתמטיקאי והאסטרונום המצרי תלמי.
הר ת'ור הוא הר נישא ברכס אסגארד שבאנטארקטיקה.
בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס אסגארד, להר ניתן שם מהמיתולוגיה הנורדית, והוא נקרא על שם האל הנורדי ת'ור.
הר ת'ור הוא הר בהרי צ'וגאץ' במדינת אלסקה שבארצות הברית.
ההר הוא ההר השני בגובהו בהרי צ'וגאץ', וה-65 בגובהו באלסקה.
גובהו של ההר 3,816 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 950 מטרים מעל סביבתו.
ההר נקרא על שמו של האל הנורדי ת'ור - שהוא אל הרעם במיתולוגיה הנורדית.
שם זה נבחר בשל קולם של מפולות השלגים בהר, שמזכיר צליל רעמים.
הראשונים שטיפסו על ההר היו תומאס הרינגטון "הארי" בלדוורת' (Thomas Harrington "Harry" Bludworth), וינפורד קרוסבי "דאב" בלאדוורת' הבן (.Winford Crosby "Dub" Bludworth, Jr), ג'ון וינסנט "וין" האומן (John Vincent "Vin" Hoeman), בשנת 1968.
הר תסאוס או הר תזאוס הוא הר נישא ברכס אולימפוס, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,830 מטרים מעל פני הים.
ההר ניצב דרומית לקרחון קלארק.
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה ולינגטון, מוולינגטון שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בשנים 1959–1958.
ההר נקרא על שם תסאוס - דמות מהמיתולוגיה היוונית.
הַר שֶׁפֶר הוא אתר מקראי, מתחנות נדודי בני ישראל במדבר.
בני ישראל הגיעו אל הר שפר מקהלתה, לאחריו המשיכו במסעם וחנו בחרדה.
לדעת התרגום המיוחס ליונתן שם המקום נקרא כך על שם פירותיו הנאים: - הר שפירותיו נאים.
יש המזהים את הר שפר עם מקום הנקרא כיום 'ג'בל עריף א-נקה', הר במערב הר הנגב, שנמצא כיום בשליטת מצרים.
הראבאלאנית היא שפה דראווידית דרומית שבטית המדוברת במחוז קומבאטורה שבקרלה ובמחוז פאלאקאד, שבטמיל נאדו, שבהודו על ידי שבט ההראבאלאן.
יש דמיון של כ-91% בין ההראבאלאנית שמדוברת בקרלה לבין זו שמדוברת בטמיל נאדו.
כ-3,890 מדוברי השפה גרים בקרלה וכ-1,560 בטמיל נאדו.
כיום השפה מדוברת פחות על ידי הדור הצעיר, והילדים לומדים טמילית כשפה ראשונה.
הר שרה תאודורה הוא פסגה המכוסה קרח בהרי אריסטוטל ב חוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,350 מטרים מעל פני הים.
הר שרה תאודורה ממוקם בין הגבעות שמדרום מזרח לכיפת מדריד - ההר ממוקם 15.55 קילומטרים מכיפת מדריד.
כיפת הקרח שעל הפסגה מתנקזת לקרחון סטארבק שמצפון-מזרח לפסגה; לקרחון סטאב שממזרח לפסגה, לקרחון אמברגריס שמדרום לפסגה; ולקרחון בלוגראדצ'יק שמדרום מערב לפסגה.
הרכסים סביב הפסגה הם: פסגות פיפין שממזרח - צפון מזרח להר שרה תאודורה, רכס צ'ינטולוב שמדרום-מזרח להר, ורכס ואלקוסל שמדרום להר.
הר שרה תאודורה ממוקם 12.6 קילומטרים דרומית-מערבית מהר מייהו; ו-10.56 קילומטרקים מרכס היטרינו.
ההר מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
ההר נקרא על שם המלכה הבולגרית שרה תאודורה, שתו השנייה של איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה וקיסרית רעיה של בולגריה.
הר ת'ורנטון הוא הר הממוקם בין הר מקאן, לבין הר בנקרט, בחלק המזרחי-המרכזי של נונאטאקי סנואו, בארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.
ההר התגלה וצולם לראשונה על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939 – 1941.
ההר נקרא על שם קפטן ריצ'רד ת'ורנטון (Richard Thornton), שהיה מפקד אוניית צי ארצות הברית אלתאנין (USNS Eltanin), שהפליגה לאנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1967 – 1968.
הר ת'ול הוא הר ברכס הרי באפין על האי ביילוט, בטריטוריית נונאווט, שבקנדה.
רכס הרי באפין הוא חלק מהקורדילרה הארקטית.
הר ת'ול ממוקם 34 קילומטרים מצפון לכפר האינואיטי מפרצון פונד שבאי באפין.
גובהו של הר ת'ול 1,711 מטרים מעל פני הים.
הר תמנע נמצא בהרי אילת, בדרום הערבה כ-1.5 ק"מ מהכניסה לפארק תמנע.
גובהו 453 מטרים מעל לפני הים.
ההר ממוקם במרכז בקעת תמנע ומורכב מסלעי יסוד, כדוגמת גרניט, שהתגבשו מהמגמה בעומק קרומו של כדור הארץ.
ניתן לראות מפסגת ההר את בקעת תמנע, צוקי תמנע, הערבה, הרי אילת, הרי אדום, ראש מפרץ אילת, מעלה מילחן, הר ברך, הר ארגמן וחולות סמר.
נופו של הר תמנע בצורת מספר מדרונות תלולים וקווי רכס המשווים לו מראה של שיני מסור.
על פסגת הר תמנע מעל אבני החול ניתן למצוא דולומיט חולי, ופצלים.
מעל סלעי היסוד בהר ישנן שכבות של סלעי משקע.
סלעי המשקע הימיים הם גיר דולומיט, קירטון, צור, חוור, חרסית ופצלים.
הר תמנע הוא בצורת טרפז סימטרי, הנראה כטבלה אופקית רחבה ונוקשה של אבן חול מתקופת הקמבריום.
הר תמנע משולב עם אתרי טיול אחרים בשביל הטיולים הלאומי בישראל ושמו שביל ישראל.
אורך המסלול משתרע ל-6 ק"מ והוא מתאפיין כקו ארוך.
משך המסלול מתחיל מהכניסה לפארק תמנע, כעבור עשרות מטרים ניתן למצוא את "נחל אלכסון".
שמו של הנחל ניתן בשל נקודת ההתחלה של הצפייה בהר, שביל ישראל עולה בדרך עפר, מכיוון דרום מערב, על ידי חציית אלכסון של גוש ההר.
הפעילות שגרמה להיווצרותם של סלעי היסוד בהר, החלה את התרחשותה בעידן הפרה קמבריום, לפני יותר מ-530 מיליון שנה.
פסגת הר תמנע מכונה גם "המזבח הקמברי" בשל פסגתו השטוחה דמוית המזבח של ההר שמורכבת מסלע חול דולומיטית.
לפני שבעים מיליון שנה פסגת הר תמנע החלה להתרומם, עקב כך נגרם קימוט בהר.
שכבות הגיר שהסתירו את כיפות ההר נסדקו, דרך סדקים אלו, מי הגשמים חדרו ושכבות אבן החול שמתחת לגיר נסחפו.
כאשר אבני החול העתיקות נסחפו, אבני חול אדומות דקות גרגר הצטברו וכך נוצר מצוק בחלקו הדרומי של ההר.
החי השוכן בהר תמנע ובקרבתו: ישימונית תמנע, היא שממית סולטרית, אשר מצויה בכתמי חולות בערבה ובנחל תמנע שבאזור הר תמנע.
הצמחים הנפוצים בהר הם: פורקסיאלה שבירה והקוץ ריסן.
הר שקד הוא הר בחרמון, המתנשא לגובה של 2,012 מטרים מעל פני הים.
ההר שוכן למרגלות הר שיאון.
צפונו מתנקז אל נחל שיאון ודרומו אל נחל חבושית, המתנקז סמוך לתחתית ההר אל נחל שיאון.
דרום-מזרח ההר מנוקז על ידי ואדי חתול, הנשפך את נחל חבושית.
ואדי זה מפריד את ההר מהר דובדבן.
להר שתי פסגות, מזרחית ומערבית.
על הפסגה המערבית שלו, הנמוכה יותר, נמצאת תחנת רכבל סקי שיאון עליון של אתר החרמון.
מהתחנה יוצאים מסלול שיאון לאורך נחל שיאון, מסלול שקד במורדות ההר עצמו, ומסלול ואדי חתול, המחבר אותו עם המסלולים היוצאים מהר דובדבן.
אתר החרמון עצמו נמצא למרגלות ההר, במישור יחסי הסמוך לתחילתו.
ההר צופה לכיוון הר דובדבן, הר שיאון והר שלהבית הגבוהים ממנו, וגם לכיוון מטה למורדות החרמון.
עד למבצע חץ הבשן ב-2024, ההר היה נשלט מלמעלה מהר שיאון, שהיה דה-יורה בריבונות סוריה.
כיום, הר שיאון נמצא תחת שלטונה של ישראל.
ההר הוא ההר הגבוה ביותר שנמצא כולו בגבולות הרשמיים של מדינת ישראל.
הַרְאֵל הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי שהקימו יוצאי חטיבת הפלמ"ח הראל שנלחמה על פריצת הדרך לירושלים ולשחרור פרוזדור ירושלים במלחמת העצמאות.
הקיבוץ נוסד ב-27 באוקטובר 1948 על אדמות הכפר הערבי בית ג'יז, שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור.
האדמות הוכרזו נכסי נפקדים ועליהן הוקם הקיבוץ.
הקיבוץ נמצא על כביש 44, מזרחית לגיזו, צפונית לכפר אוריה ומערבית למושב תעוז.
על שם חטיבת הפלמ"ח הראל שרבים ממקימי הקיבוץ שרתו בה.
רוב המייסדים היו ישראלים, משוחררי פלמ"ח, ומיעוטם עולים מפולין ומהונגריה.
בראשית ימיו היה הקיבוץ שרוי בתהפוכות פוליטיות על רקע הקרע האידאולוגי בין תומכי האגף השמאלי במפ"ם בראשותו של משה סנה לבין שאר התנועה.
בתחילת 1953 סולקו ממפ"ם ומהקיבוץ הארצי ראשי האגף השמאלי, גירוש שגרר בעקבותיו משבר בקיבוץ הארצי והוביל להרחקתם מהקיבוצים של כ-250 חברים שתמכו בעמדותיו של סנה, בהם גם מספר חברי הראל.
המשבר הביא לבסוף להתפרקותו הזמנית של הקיבוץ ב-1955. גרעיני נח"ל רבים של השומר הצעיר הוצבו בקיבוץ הראל: גרעין מורג, גרעין שורק, גרעין אל הר, גרעין ברקן.
גרעין אל הר היה גרעין גדול ובו 60 חברים שבאו מקיני השומר הצעיר: נהריה, קריית חיים, קריית אתא, קריית טבעון, ירושלים ובאר שבע.
הגרעין החל את השל"ת המוקדם מיד לאחר מלחמת ששת הימים ביולי 1967. לאחר השחרור מצה"ל נשארו רבים מחברי גרעין אל הר בקיבוץ, שהחל לעלות על דרך המלך, אך בעקבות משבר חברתי שוב פורק הקיבוץ זמנית ב-1978.
בשנת 1978 החל גלגול שלישי של הקיבוץ.
הקיבוץ נותר קטן למרות שבמשך השנים עברו בו מאות אנשים, רובם עולים ובני גרעינים ישראלים, לתקופות ארוכות.
בשנת 2004 מונה לקיבוץ ועד ממונה מטעם רשם האגודות השיתופיות,
בשנת 2005 עבר הקיבוץ למתכונת של "קיבוץ מתחדש".
בשנת 2007 החל הקיבוץ בקליטתם של בנות ובני החברים כחברי קיבוץ בעצמאות כלכלית.
בשנת 2008 הוחל בתהליך קליטת משפחות צעירות לחברות בקיבוץ במתכונת החדשה.
ב-23 במאי 2019 גרמה שרפה גדולה לפינוי כל התושבים מהקיבוץ ולנזק לאחדים מבתי הקיבוץ ולרכוש בו.
בין חברי הקיבוץ בראשיתו היו מספר אישים שהתבלטו אחר כך באמנות והתקשורת הישראלית ובהם יעקב אגמון, אלימלך רם, בני אמדורסקי, עמיקם גורביץ' ודני קרוון.
בית הקשתות - שריד לכפר הערבי בית ג'יז.
בבית זה הוצא להורג מאיר טוביאנסקי שהואשם בשוגג בריגול ב-1948.
מצפה עידו - לזכר עידו קסלסי חייל שנפל בטבח שבעה באוקטובר בן הקיבוץ.
מצפה הראל - מצפה שנמצא סמוך לקיבוץ שמספר שבתקופת מלחמת השחרור שכן כאן מוצב של חטיבה 7, שאבטחה את התנועה בדרך בורמה ליד המצפה מוצב דגם גדול, שממחיש את דרך בורמה ואתריה.
הראל סְקָעת (נולד ב-8 באוגוסט 1981) הוא זמר ושחקן ישראלי, זמר השנה (2006 ו-2012) ונציג ישראל באירוויזיון 2010.
סקעת נולד ב-8 באוגוסט 1981 בכפר סבא לאבנר ואהובה.
בשנת 1987, כשהיה בן 6, החל את דרכו האמנותית כשהשתתף וזכה בפסטיבל שירי הילדים בכפר סבא, "כוכבים לערב - כוכב נולד", בביצוע השיר "אמא הביני".
בשנת 1989 השתתף בתפקיד אורח בתוכנית הילדים "פרפר נחמד".
בעת לימודיו בתיכון "גלילי" השתתף בלהקת בית הספר.
אחיו, דניאל סקעת, אף הוא זמר, והשתתף באירוויזיון 2013 כזמר ליווי של הזמרת מורן מזור.
שירות בצה"ל בלהקה הצבאית של חיל הקשר.
לאחר שחרורו, החל ללמוד בבית הספר הגבוה למשחק "בית צבי", אך לא השלים את לימודיו.
במהלך הלימודים הוציא סינגל עצמאי בשם "אין עוד סיכוי", שלא זכה להצלחה רבה.
בשנת 2002 זכה במקום השישי בתחרות שירה בשם "המלך הבא", ששודרה בערוץ "בריזה" שהפעילה חברת yes.
בשנת 2004 הצטרף לעונה השנייה של תוכנית הבידור המוזיקלית של ערוץ 2, "כוכב נולד".
בשלבים השונים ביצע את השירים "בתוך" (שכתבה יעל טבת והלחין יאיר רוזנבלום), "בדידות" (שביצע במקור יזהר כהן) ו"עודני ילד" (של להקת "הכל עובר חביבי").
כל ביצועיו זכו לפופולריות, וסקעת הגיע לשלב הגמר.
ב-15 באוגוסט התמודד בגמר "כוכב נולד 2" בחוף ניצנים, לצד הראל מויאל ועדי כהן.
בגמר ביצע סקעת את שירו של יהורם גאון "הנני כאן".
סקעת הגיע למקום השני, כשהוא מפסיד להראל מויאל.
לאחר הגמר הופצו שמועות כי התוצאות זויפו על ידי ההפקה או על ידי גולשי אינטרנט, ואף התקיימו מספר הפגנות של מעריציו, בדרישה לבירור התוצאות.
לאחר "כוכב נולד 2", זכה סקעת לפופולריות גדולה בקרב הקהל הצעיר, לקבוצות מעריצים רבות ולאהדת מבקרי העיתונות.
באותה שנה השתתף בפסטיגל, שם ביצע את השיר "לעוף" שכתבו לירון לב ודורון מדלי והלחין אוהד חיטמן.
גם בפסטיגל הגיע סקעת למקום השני אחרי הראל מויאל.
במרץ 2005 שר סקעת את "התקווה" במשחק נבחרת ישראל בכדורגל מול נבחרת צרפת.
במאי באותה שנה הוחתם לחוזה הקלטות על ידי חברת התקליטים "הד ארצי", והחל ליצור את אלבום הבכורה שלו.
באותה שנה שר, יחד עם מויאל ועדי כהן, את השיר "חלומות מתגשמים", ששימש כשיר האודישנים של עונתה השלישית של "כוכב נולד".
באוגוסט 2005 שיחק סקעת במחזמר "מי שחלם" לצידם של עודד תאומי, גילה אלמגור וחני נחמיאס.
במחזמר גילם שתי דמויות, את אורי עילם, חברו הטוב של יצחק רבין מהפלמ"ח, ואת בנו של עילם.
בדצמבר של אותה שנה השתתף בפעם השנייה בפסטיגל כאומן אורח, שם שר מחרוזת של קווין, שתורגמה במיוחד עבורו.
אלבום ראשון - הראל סקעת
במרץ 2006 יצא הסינגל הראשון של אלבום הבכורה, "ואת".
את השיר כתבה והלחינה קרן פלס והפיק יזהר אשדות, שגם עיבד אותו עם אודי הרפז.
השיר זכה להצלחה גדולה, וטיפס במהירות למקום הראשון של מצעדי הפזמונים של גלגלצ ושל רשת ג'.
באותה תקופה עלתה סדרה דוקומנטרית על תהליך ההקלטות של סקעת בחברת "סלקום".
לאחר שני סינגלים נוספים, "כמה עוד אפשר" ו"משהו ממני", יצא ביולי 2006 אלבומו הראשון, "הראל סקעת", שהגיע בתוך חודש למעמד אלבום זהב.
לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "כל הציפורים" ו"אם הוא ילך".
באלבום הלחין סקעת שיר אחד, "אפילו ששריפות", אותו כתבה יעל טבת.
שיר נוסף שבלט מהאלבום הוא "הרוח תשנה את כיוונה", אותו כתבה אסתר שמיר.
הדיסק יצא גם במהדורה מיוחדת הכוללת בונוס - גרסאות כיסוי לשירים אותם ביצע ב"כוכב נולד", כולל דואט עם נורית גלרון לשיר "נפרדנו כך", אותו שר באודישנים.
באותה שנה זכה סקעת בתואר "איש השנה במוזיקה" בטקס "אנשי השנה" של "שידורי קשת", ובתואר "זמר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ ושל רשת ג'.
שירו "ואת" נבחר ל"שיר השנה" בשתי התחנות, ובמצעד של אתר האינטרנט ynet.
כמו כן, זכה בפרס זמר השנה ובפרס שיר השנה ("ואת"), בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24.
ב-28 בספטמבר 2006 החל סקעת סיבוב ההופעות של האלבום, כשהופעת הבכורה התקיימה בתיאטרון נגה ביפו, ומשם המשיך סקעת להופיע בכל חלקי הארץ.
הופעת ה-100 התקיימה באמפי וואהל ב-29 ביולי 2007, בהשתתפות סימפונט רעננה.
בדצמבר 2007 השתתף בפעם השלישית בפסטיגל כאמן אורח, שם שר מחרוזת של שיריו.
במאי 2008 הגישה חברת התקליטים הד ארצי תביעה משפטית נגד סקעת.
החברה דרשה את הזכויות על כל החומרים שנאספו והוקלטו בתקופת החוזה בין הצדדים, לתקופה של חצי שנה מיום צאת האלבום.
"הד ארצי" טענו שסקעת הקליט אלבום שלם או את רובו בסתר מאחורי גבם ובניגוד להסכם.
הוצא נגדו צו מניעה שאסר עליו להפיץ או להפיק כל פעולה או הקלטה הקשורה לאלבומו הבא.
כתוצאה מכך סקעת דחה את תוכניתו להשקת סיבוב חדש בהופעה בתיאטרון קיסריה, וויתר על האפשרות להיות נציג ישראל לתחרות אירוויזיון 2009 במוסקבה.
הסכסוך הסתיים במאי 2009 בפשרה.
עם סיום הסכסוך עם הד ארצי, התאפשרה הוצאתו של אלבומו השני של סקעת, "דמויות", בחברת ארומה מיוזיק.
ב-8 ביולי יצא לתחנות הרדיו סינגל שני, "בואי היום" שכתב והלחין יהלי סובול וב-1 בספטמבר 2009 יצא האלבום המלא.
סקעת גם עיבד את השיר "תמימותי" (מילים ולחן של כפיר אפשטיין), הפותח את האלבום.
ההפקה המוזיקלית של שאר השירים התחלקה בין פיטר רוט, יזהר אשדות וזיו קוז'וקרו.
במקביל לסיבוב ההופעות החדש שהחל בנובמבר 2009, העלה סקעת ערב שנסונים עם תזמורת סימפונט רעננה בניהולו המוזיקלי ובניצוחו של זיו קוז'וקרו (אשר חלק את מלאכת כתיבת העיבודים עם מיכאל וולפה).
קונצרט זה עלה בהפקת פסטיבל "צלילים במדבר" בדצמבר 2009.
בסוף 2009 בחרה רשות השידור בסקעת לייצג את ישראל באירוויזיון 2010. ב-15 במרץ 2010 נערך קדם האירוויזיון בערוץ 2 (רשת) שבו ביצע סקעת ארבעה שירים המועמדים לתחרות.
מתוכם נבחר השיר "מילים", שכתב נועם חורב והלחין תומר הדדי.
סקעת היה מועמד רציני לזכייה ובתחרות עצמה עלה לשלב הגמר, אבל הוא הגיע למקום ה-14 (מתוך 25).
למרות זאת הגיע השיר להישג חסר תקדים כשזכה בכל שלושת הפרסים על-שם מרסל בזנסון: "פרס התקשורת", הניתן על ידי העיתונות ואמצעי התקשורת הרשמיים המסקרים את האירוע, "הפרס האמנותי", הניתן למבצע הטוב ביותר שנבחר על ידי השופטים, ו"פרס המלחין", הניתן עבור הלחן המקורי ביותר והטוב ביותר שנבחר על ידי המלחינים המשתתפים.
בשנת 2011 החל סקעת בשיתוף פעולה עם המוזיקאי רן שם טוב, סולן להקת איזבו, שהפיק את אלבומו השלישי.
ביוני 2011 יצא סינגל ראשון לקראת האלבום, "תהיה לי אהבה", שכתבו סקעת ונועם חורב והלחינו יהל דורון וגיא מנטש.
בספטמבר של אותה שנה יצא הסינגל השני מהאלבום, "המאה ה-21", שכתב דורון מדלי והלחין לורן בנג'מין.
שני השירים זכו להצלחה, והגיעו לראש מצעדי הפזמונים השבועיים.
בדצמבר הוציא סינגל שלישי, "כמה עוד דרכים" (חורב/בנג'מין), ובינואר 2012 סינגל נוסף, "שוב מאושר" (חורב/דורון ומנטש).
האלבום המלא, "שוב מאושר", יצא ב-29 בינואר 2012, גם הוא בארומה מיוזיק.
בעקבות האלבום זכה סקעת בתואר "זמר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ב.
ב-28 באוקטובר 2013 הראל סקעת הוציא את השיר "עכשיו" יחד עם המלחינים Jason Reeves ו-Rune Westberg.
באותה תקופה הקליט סקעת מספר שירים במסגרות שונות: עבור האלבום " שני צדדים למטבע", שיצא בשנת 2011, הקליט גרסה מחודשת לשירה של שרית חדד "הכאב הזה"; עבור הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" בשנת 2012 הקליט את השיר "אני" למילותיו של הרן פרנס, שנהרג באסון המסוקים.
החל ממרץ 2012 השתתף באופרת הרוק "כמעט נורמלי" בבימויו של חנן שניר, בתיאטרון הבימה, לצידה של איילת רובינסון.
כמו כן, בחנוכה אותה שנה גילם את דמותו של פיטר פן במחזמר "פיטר פן" לצידן של רוני דלומי ורוני דואני.
בשנת 2013 גילם את אלאדין במחזמר "אלאדין" לצד שירי מימון ואלי יצפאן.
בשנת 2014 הראל הוציא קליפ שנקרא "שיבואו עלינו" יחד עם נתן גושן שיצר את השיר והלחין.
ב-5 באפריל 2015 הוציא את הסינגל "צמרמורת", שהגיע למקום השישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
סקעת שימש כשופט בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" – מהעונה השנייה ועד העונה השישית של התחרות, ששודרו בשנים 2014–2019.
ב-2016 פרסם, בין היתר, דואט מיוחד עם נסרין קדרי בשיר "מילים שקטות", שנכלל באלבומה השני, "בנאדיק".
באותה שנה גם ביצע את שיר הנושא של הסרט "גאליס קונקט", "את לי הכל".
מלבד זה, ב-2016 החל סקעת להופיע במחזמר "עלובי החיים" בהפקת "הבימה" (בתפקיד מריוס פונמרסי), לצד אמיר דדון ושחקנים כמו רוני דלומי, אבי קושניר, מיקי קם וחנה לסלאו.
ב-2017 יצא לאור אלבומו הרביעי, שנקרא "אהבה מסובבת הכל", כשם השיר האחרון שהוציא לקראת סדרת מופעים בשם "מופע עשור".
כמו כן פרסם ארבעה שירים באנגלית.
באותה שנה, גם הופיע בתפקיד "פיליאס פוג" במחזמר המבוסס על הסיפור "מסביב לעולם בשמונים יום".
באותה שנה, הוציא עוד שני סינגלים: "אהבה זו אהבה" ו"בין השמיכות" שזכו להצלחה רבה.
הראל נבחר להיות מופע החימום של להקת "טייק ד'את", כשהופיעו בישראל.
בשנים 2004–2010 זכה הראל בתואר זמר השנה בטקס נבחרי ערוץ הילדים.
לאחר 5 עונות כשופט בתוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון החליט סקעת לעזוב ולעבור לתוכנית בית ספר למוסיקה.
אף חזר להיות שופט אורח חד פעמי בעונה 7.
ב-2020 הוציא את אלבום ההופעה "ההופעה - היכל התרבות תל אביב", הכולל הקלטות של שירים שביצע בהופעתו בהיכל התרבות.
האלבום כולל גרסאות כיסוי לשירים "עטוף ברחמים" ו"אני חיה לי מיום ליום" של ריטה בשיתופה, וגרסת כיסוי לשיר "הללויה" בשיתוף להקת שלוה.
ב-25 ביוני 2020 זכה בפרס במסגרת טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE", בו גם הופיע עם השיר "כולם אותו דבר".
בשנת 2020 סקעת הצטרף כמורה לעונה הרביעית של בית ספר למוסיקה.
בשנה זו הוציא את הסינגל "כל היום" בשיתוף עם אניה בוקשטיין, וב-2021 הוציא את הסינגל "חזק על הרצפה".
באוקטובר של אותה השנה, הוציא הראל את השיר "בא לי".
ב-2022 הוציא הראל את השירים "עד שהשקט יעזוב", "סלחי לי", "החיים רצים קדימה", "להרגיש בבית", ואת הדואט "בלאגן" עם נורוז.
ב-20 באוגוסט הוציא את הסינגל "מי יגיד לי".
בשנת 2024 השתתף כיועץ בתוכנית הטלוויזיה "מוקד 11" ששודרה בכאן 11. באותה השנה הופיע בפעם החמישית בפסטיגל.
ב-24 בנובמבר 2024 יצא אלבומו הרביעי "חלק ב".
בן-זוגו הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם יש עתיד, עידן רול.
השניים הורים לבן ולבת, שנולדו בהליכי פונדקאות בארצות הברית.
סקעת יצא מהארון בסרט תעודה בשם "הראל סקעת שובר שתיקה" (בהפקה של טלי אשכולי), ששודר בערוץ 2 ב-25 באוקטובר 2010, ואמר "כשיהיה לי בן זוג, לא אסתיר אותו בבית".
בסרט אישר סקעת כי מורת הרוח שהופגנה בעקבות הופעתו בעצרת שציינה שנה לפיגוע בברנוער הקהילה הגאה בתל אביב, בלי לחשוף את נטיותיו המיניות, מילאה תפקיד בהחלטתו לצאת מהארון, אך הוא ביקש לבחור לו את המועד המתאים.
על הסרט הועברה ביקורת כי סקעת התחמק מחשיפה ישירה של זהותו המינית והסתפק באמירה ברורה פחות.
סקעת פעיל בארגוני צדקה המעניקים תמיכה לילדים עם מוגבלויות.
בשנת 2017 קרא סקעת לנוער מהקהילה הגאה לא להתגייס לצה"ל ולא לשלם מיסים בעקבות סירוב משרד הרווחה לאפשר אימוץ ילדים לזוגות חד-מיניים.
דמויות (2009), ארומה מיוזיק – במעמד אלבום זהב
שוב מאושר (2012), ארומה מיוזיק
ההופעה - היכל התרבות תל אביב (2020), NMC
הראל מויאל (נולד ב-12 באפריל 1981, ח' בניסן ה'תשמ"א) הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ושחקן ישראלי, זוכה "כוכב נולד 2".
מויאל נולד בשכונת גילה בירושלים, בן בכור מבין שני ילדיהם של יוסי, בעל חברת פוליש והדברה, ואסתר, עובדת שירות בתי הסוהר.
בגיל שנה עברה המשפחה להתגורר במעלה אדומים שם גדל והתחנך.
בשירותו הצבאי שירת כלוחם ביחידת יס"מ במשטרת ישראל והמשיך לעוד שנתיים בקבע, בהן הוכשר כמאמן כושר של היחידה.
היה לוחם הסדיר הראשון בארץ ביחידת היס"מ שהיא יחידת קבע.
כילד ספג מויאל שלל סגנונות מוזיקליים בבית בו מוזיקה הייתה חלק בלתי נפרד מההוויה.
ממוזיקת רוח מערבית למוזיקה ערבית אתנית, מוזיקה אנדלוסית קלאסית ומוזיקת עולם.
אביו חזן ופייטן בבית הכנסת ומתמחה בשירת הפיוטים האנדלוסית, דבר שניכר בשיריו של מויאל לאורך השנים.
בגיל 15 לימד אותו אביו לנגן בגיטרה, וכבר בחודש הראשון החל לכתוב שירים למגירה.
השיר הראשון שכתב היה דון חואן, שיר שדרכו התקבל כמועמד לתוכנית כוכב נולד.
לבד מנגינתו בגיטרה, מנגן מויאל על כלים נוספים, בנג'ו, עוד, פסנתר, מפוחית ושלל כלי הקשה.
בשנת 2004 התקבל מויאל כמתמודד לתוכנית "כוכב נולד", לאחר שביצע באודישן הראשון את השירים "אהבה קצרה" ו"דון חואן" (שאותו כתב והלחין) והסתמן כמועמד חזק ומעניין.
בהמשך ביצע גם את "משאלה", "יש מקום" ו"שער הרחמים", ופילס את דרכו אל הגמר שהתקיים בניצנים ב-15 באוגוסט 2004, בו התמודד מול עדי כהן והראל סקעת.
מויאל ביצע את שיר הניצחון "נר על החלון" (במקור של סטלה מאריס), והפך לכוכב הנולד החדש של העונה השנייה עם 863,368 קולות.
מויאל קיבל 60,000 קולות יותר מהראל סקעת שהגיע למקום השני.
למקום השלישי הגיעה עדי כהן.
כבר בשנת 2005, כחצי שנה לאחר זכייתו, הוציא מויאל את אלבום הבכורה ששמו "הראל מויאל".
הסינגל הראשון מתוכו - "אמצע הלילה בכפר" הפך ללהיט.
בהמשך הוציא את השירים "סימנים", "ואז תבואי", "כמו אוהבים".
האלבום הגיע לאחר חמישה ימים בלבד למעמד אלבום זהב שמכר מעל 20,000 עותקים.
מויאל כתב והלחין את רוב שירי האלבום.
את האלבום הפיקו נדב ביטון ושמוליק דניאל.
באותה שנה הוזמן להופיע על בימת גמר "כוכב נולד 3" כמנצח העונה הקודמת עם הלהיט "אמצע הלילה בכפר".
בשנת 2007 הוציא מויאל את אלבומו השני "לבדי" שאת כל שיריו כתב והלחין, ואף עיבד את כולם ביחד עם המפיק נדב ביטון.
הסינגל הראשון מתוכו "לא מכירים אותך" הגיע למקום הראשון במצעד גלגלצ, וגם הסינגל השני "באה אליי ".
בקליפ לשיר "באה אליי " שיחקה יעל גולדמן כאהובתו.
מתוך האלבום הזה יצאו גם הסינגלים - "אינדיה " ו "כבר לא " - אלבום זה הגיע למעמד "אלבום פלטינה" עם מכירה של למעלה מ-40,000 עותקים.
במהלך השנים 2008–2010 עבד מויאל על אלבומו השלישי.
ב-23 בפברואר 2010 הוציא הראל את הסינגל הראשון " בגללו " באלבום זה.
אחריו יצאו גם הסינגלים "לה לה " ו-" מתחיל מחדש".
האלבום עצמו ראה אור ב-27 בפברואר 2011.
הראל מספר שזהו האלבום הכי אישי וקרוב לליבו, אך לא זכה להצלחה כמו קודמיו.
את האלבום הפיק ועיבד מויאל יחד עם אסף צרויה ואמיתי פריאנטה.
גם באלבום זה כתב והלחין הראל את כל השירים, מלבד השיר " כמו נצח " אותו הלחין יחד עם אסף צרויה.
ב-29 באוגוסט יצא אלבומו הרביעי של הראל
" כמו שמרגיש הלב " ובו ביצע חידוש לשיר " לבדי " מאלבומו השני, אך הפעם בדואט עם הזמרת היווניה גליקריה.
מתוך אלבום זה יצאו הסינגלים
"סמי", "שבת בחלון", "אל תאחר לבוא", "אחד שתאהבי" ו "יש לי אותך".
באלבום זה ביצע מויאל חידוש לשירה של נתנאלה " ספינת זיכרונות " בעיבוד חדש בסגנון יווני.
את האלבום הפיקו תמיר קליסקי, חבר להקת "אתניקס" ואהרון קמיגרוב.
גם באלבום זה, מלבד השיר ספינת זיכרונות, כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מויאל.
ביולי 2014 יצא הסינגל הראשון "שוב" מתוך אלבומו החמישי.
על ההפקה המוזיקלית חתום תמיר צור, על המילים והלחן מויאל בעצמו.
בשנת 2015 שחרר מויאל את הסינגל "שטח אש" שנכתב על ירושלים, עיר הולדתו, ובפזמון שר לראשונה בשפה הערבית.
השיר מתאר את המצב המסוכן בירושלים באותה שנה של אינתיפאדת הסכינים בגל הטרור הפלסטיני (2015–2016), ונכתב לאחר הפיגוע ברכבת הקלה בירושלים.
ב-8 ביוני של אותה שנה שחרר מויאל את השיר "אהיה לך אושר", אותו כתב לאחר שיחת טלפון עם אחיו אופיר שסיפר על הצעת הנישואים לבת זוגו.
השיר נכתב והולחן תוך שעה מאותה שיחה, והראל אף שר אותו בחופתו של אחיו – התגובות החיוביות של האורחים הביאו להוצאת השיר כסינגל.
השיר לא זכה להשמעות רבות ברדיו, אך עם הזמן הפך לאחד משירי האהבה והחופה הפופולריים בקרב הזוגות הנישאים בישראל.
מאז ועד היום שר אותו מויאל בחופות וכשיר סלואו.
שירים אלה נכללו באלבום החמישי (EP) יחד עם השירים: "פריז", "בא למסיבה", "כל מה שביקשתי".
ב-19 ביוני 2018 הוציא את הסינגל "מחשבות".
ב-12 בנובמבר הוציא את השיר "חכי שאחזור".
ב-30 בדצמבר הוציא את השיר "שומר עליך".
ב-2 ביוני 2019 הוציא את הסינגל "רציתי שתדעי".
ב-21 באוגוסט 2022 הוציא את הסינגל "כמה טוב שבאת".
ב-19 בספטמבר הוציא את הסינגל "קדוש".
ב-15 באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל "אלופים".
ב-12 בנובמבר הוציא את השיר "בשורות מאהובי".
ב-24 ביוני 2024, הוציא את השיר "ילד שלי", אותו ביצע לראשונה בבר המצווה של בנו.
עם צאת השיר הכריז מויאל על מופע מיוחד שהוכרז לכבוד 20 שנה לזכייתו בעונה השנייה של "כוכב נולד".
ב-22 בינואר 2025 הוציא מויאל את הסינגל "תן כוח".
בשנת 2005 הקליט את השיר "לפעמים חלומות מתגשמים" יחד עם הראל סקעת ועדי כהן שכתבה מירית שם-אור ללחן של צביקה פיק, שיר זה היה לשיר האודישנים לעונה השלישית של כוכב נולד.
בשנת 2007 הלחין לפרויקט הזיכרון: "מנציחים בשירים את מוטקה" את הטקסט של החייל אילו ניגר "רכבת אחרונה למציאות" ואף שר את השיר לזכרו של אילן בבית הורי החלל.
באותה שנה הלחין גם את הפסקול להצגת "הבימה" הנקראת "בתולים" בבימויו של מאור זגורי.
בשנת 2008 חידש את השיר "עוד דקה את נעלמת" שבוצע במקור על ידי זוהר ארגוב (מילים ולחן - רמי לב) עבור הפרויקט "עבודה עברית - מחווה לשישים שנות יצירה מקורית".
בשנת 2011 הקליט את השיר "אמא" שבוצע במקור על ידי ניסים סרוסי (מילים - יוסי בכר לחן - ניסים סרוסי) עבור הפרויקט "שני צדדים למטבע"
בשנת 2007 התארח במופע של בעז שרעבי בקיסריה וביצע עמו את השיר "משאלה", איתו הופיע בחצי הגמר של "כוכב נולד 2".
שיר זה הולחן על ידי בועז שרעבי למילותיו של אהוד מנור.
בשנת 2008 ביצע את שירו "שאני" יחד עם הזמר גד אלבז במופעו בקיסריה.
בשנת 2014 חידש את שירו "לבדי" מאלבומו השני עם הזמרת גליקריה.
בשנת 2004 השתתף בתחרות הפסטיגל כשגילם את דמותו של זורו וזכה במקום הראשון עם השיר "אני הוא זורו" שכתב עוזי חיטמן ללחן של שלומי שבת.
בשנת 2005 הקליט את שירו של בעז שרעבי "חופשי ומאושר" יחד עם מקהלת ילדי וראייטי.
בשנת 2006 השתתף במחזמר "כמו בסרט" לצד יהורם גאון, שלומי שבת, מיקי קם, ניצה שאול, גולן אזולאי ועדי כהן.
המחזמר מבוסס על שירים מקולנוע ישראלי מחזמר מקורי על זמר צעיר שמתגורר בעיירה בדרום שמתגלה והופך לכוכב בתוכניתו של יהורם גאון, המחזמר היה מבוסס על שירים מקולנוע ישראלי ושם ביצע מויאל את השירים - "תני לי יד", "בלדה לשוטר", "יש מקום", "הייתי בגן עדן", "אין מדינה לאהבה" ועוד.
המחזמר המצליח יצא לסיבוב הופעות גם בארה"ב (ניו יורק, מיאמי, לוס אנג'לס וטורונטו).
את המחזמר ביים משה קפטן והפיק רמי בז'ה.
באותה שנה נבחר כפרזנטור של חברת "ברק 013" והצטלם לפרסומת לשיחות בינלאומיות, הצילומים התקיימו ברומניה.
בשנת 2011 השתתף בעונת ה-VIP של " הישרדות".
בשנת 2014 התארח בעונה השישית של תוכנית הריאליטי האח הגדול וביצע את השיר "מיליון שאלות" שנכתב והולחן על ידי מתמודד העונה אחי נתן ובנוסף ביצע שיר מאלבומו הראשון "ואז תבואי".
בשנת 2018 השתתף במחזמר סאלח שבתי בתפקיד שמעון שבתי הבן הבכור של סאלח, לצדם של נתן דטנר, אריה מוסקונה, שרונה אלימלך, גל אמיתי ורוני נדלר,
בהפקתו של מאור מימון ובבימויו של עומר זימרי.
בשנת 2022 נבחר לתפקיד הראשי כשגילם את דמותו של משה רבנו במחזמר "נסיך מצרים" לצד רינת גבאי והילה סעדה.
ב-15 ביולי 2008 נשא לאישה את שימרית, לאחר 12 שנות זוגיות.
לזוג ארבעה ילדים, והם מתגוררים בגדרה.
הראל לוי (נולד ב-5 באוגוסט 1978) הוא טניסאי עבר ישראלי, המשמש כיום כקפטן נבחרת גביע דייוויס של ישראל.
לוי זכה בתואר אליפות ישראל בטניס חמש פעמים (1997, 1999, 2002, 2007, 2008) ובשיאו דורג במקום ה-30 בסבב ה-ATP (הרביעי בין הגברים הישראלים בדירוג היחידים בכל הזמנים).
בשנת 2000 כשהוא עוד לא בן 22 הצליח להעפיל לדירוג הטופ 100 לאחר שבטורניר קנדה מאסטרס עלה לגמר כשהוא מנצח בדרך שחקנים מהשורה הראשונה כמו סבסטיאן גרוג'ן הצרפתי ויירי נובאק הצ'כי ובגמר נוצח על ידי מראט סאפין הרוסי, שהיה אז המדורג ראשון בעולם.
בכך הפך לישראלי החמישי שהצליח להגיע להישג הרישום בין 100 השחקנים הטובים בעולם.
בשנת 2001 הוא הגיע לדירוג השיא שלו, 30, לאחר שהגיע עד לגמר טורניר נוטינגהאם.
במהלך משחק חצי הגמר נגד אנדי רודיק נפל, נפגע במפרק הירך וקרע את הסחוס.
מאז הפציעה התקשה לשחזר את יכולתו אך בשנת 2004 חזר שוב למאיה הראשונה.
לוי הוכיח עצמו גם כשחקן זוגות מעולה.
באליפות וימבלדון 2007 התחרה ברבע גמר טורניר הזוגות כשהוא בן 29.
לוי המשיך את תקופתו הטובה לאחר כשלושה שבועות כשזכה בטורניר הצ'לנג'ר במנצ'סטר.
ב-1 בדצמבר 2007 זכה בטורניר הפיוצ'ר ע"ש אייזנברג ברמת השרון ובכך סיים שנה בה התקדם מאוד בדירוג ה-ATP, והגיע למקום ה-165 בעולם.
ב-18 במאי 2008 זכה לוי ושותפו האמריקאי ג'ים תומאס בטורניר הזוגות בסן רמו, איטליה.
בעקבות כך עלה לדירוג שיא בסבב הזוגות - מקום 71 בעולם.
ב-26 ביולי 2009 זכה הראל בטורניר לקסינגטון שבצפון אמריקה לאחר ניצחון 4-6 6-4 2-6 על אלכס קוזנצוב.
במשחקו הראשון בשנת 2010 ניצח לוי בטורניר בריסביין.
היה זה ניצחונו הראשון של לוי בטורניר ATP מאז פציעתו בשנת 2004.
בטורניר יוהנסבורג שבדרום אפריקה העפיל לוי יחד עם שותפו, הסלובקי קארול בק, לגמר הזוגות אך נכנעו במשחק על התואר 2:6, 6:3, 10:5 מול רוהאן בופאנה מהודו והישאם אל קורשי מפקיסטן.