tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אופן בחירת הפעילות הוא גמיש ומותאם למטרת הלמידה ולמאפייני התלמיד, כמו: גיל, יכולת, אופי, תחומי עניין ועוד.
ניתן לעשות שימוש במשחקים קנויים, להכין משחקים מותאמים מראש או להכין את המשחק יחד עם התלמיד כחלק מתהליך הלמידה; ניתן להשתמש בחוקים המקוריים או ליצור חוקים חדשים אשר יתאימו יותר למטרת הלמידה.
הודות להתפתחות הטכנולוגיה, הוראה מתקנת יכולה לעשות שימוש גם בלמידה משולבת מחשב, בלומדות ובמשחקי מחשב.
יש דרכים מגוונות לפיתוח יכולת הלמידה הכללית:
הטרמה - הכנת הלומד לקליטה של מידע חדש על ידי הצגת רמזים מטרימים (מקדימים).
פעמים רבות נעשה שימוש בהטרמה לפתיח של שיעור או לפני קריאת טקסט חדש, לצורך העלאת השערות בנוגע לתוכן והקלה על הבנתו.
הקניית כלים לארגון מידע - כמו טבלה, מפת חשיבה, מפת מושגים.
עזרי זיכרון - יכולים לסייע בשימור הידע והפנמת העובדות הנלמדות בזיכרון לטווח ארוך.
פיתוח יכולת הכללה המאפשרת יישום של הלמידה במצבים חדשים בעלי אופי דומה.
שאיפה לעיבוד מעמיק של מידע - אופן העיבוד של הגירוי בזמן ההיחשפות משפיע על היכולת לשלוף אותו, כך שעיבוד מעמיק יותר משפר את יכולת השליפה שלו, גם ללא התכווננות מודעת לזכור את המידע.
עידוד ללמידת חקר - על ידי שימוש בניסוי וטעייה והסקת מסקנות.
פיתוח מטא-קוגניציה לצורך הקניית יכולת בקרה וגיבוש סגנון למידה יעיל המותאם אישית ללומד.
יכולות כלליות ניתן גם להקנות ולפתח במסגרת משחק אסטרטגיה ומשחק חשיבה.
משחק הגו - מפתח יכולת תכנון, סריקה, תשומת לב לפרטים ועוד.
טנגרם - יכול לפתח תפיסה חזותית, גמישות מחשבה, הפרדה בין השלם לחלקיו ועוד.
משחק זיכרון - מפתח את הזיכרון החזותי-מרחבי ותשומת לב לפרטים.
בול פגיעה - מפתח זיכרון, תשומת לב לפרטים, הסקת מסקנות, גמישות חשיבה ועוד.
יש דרכים רבות לפתח את היכולת השפתית והאוריינית:
פיתוח מודעות פונולוגית - החיונית לרכישת יכולות המרה פונמית-גרפמית לצורך קריאה וכתיבה.
לימוד אסטרטגיות לקריאה יעילה ופיתוח יכולת הבנת הנקרא.
שימוש בסימני כתיב ללמידת קבוצות מילים, או הכתבה לשינון רשימת מילים מצומצמת.
פיתוח יכולות שפה ואוריינות יכול להיעשות גם בצורה מהנה דרך משחקים, שעשועי לשון וחידות לשוניות המתבססים על יכולות אלו, לדוגמה:
תשבץ - המצריך קריאה של ההגדרות, שימוש בידע עולם ואוצר מילים למציאת הפתרון וכתיבת התשובה הנכונה.
סוגי התשבצים היכולים לשמש לצורך זה הם תשבץ מספרים ותשחץ.
טריוויה - פיתוח של אוצר מילים וידע עולם.
תפזורת - המצריכה סריקה לצורך איתור רצף האותיות המדויק שממנו מורכבת כל מילה.
רביעיות - מצריך קריאה של כל כרטיס, ומפתח ידע קטגוריאלי העוזר לקטלג מושגים על פי תחומי תוכן.
חריזה - יכולה לפתח יכולת הבחנה בין צלילים ולתרום למודעות הפונולוגית.
- משחק קופסה שיכול לפתח יכולת הבעה והבנה בעל פה ותרגול שאילת שאלות.
שבץ נא - מפתח יכולת איות ואוצר מילים.
כן לא שחור לבן - מפתח אוצר מילים ויכולת הבעה בעל פה.
איש תלוי - מפתח אוצר מילים ויכולת איות.
ארץ עיר - מפתח ידע כללי, אוצר מילים, כתיבה ואיות.
יש מספר כלים המשמשים לצורך מניעה וצמצום של קשיים בחשבון העלולים להתעורר בהוראת המתמטיקה ולגרום לחרדת מתמטיקה:
כלי חישוב שונים (קלפים, אצבעות לחיבור וחיסור, סרגלי שברים ועוד)
כמו כן, ניתן להשתמש בשעשועי מתמטיקה וחידות מתמטיות המתאימים ליכולת של הלומד על מנת ללמוד בדרך מהנה המעוררת מוטיבציה ולחבב על התלמיד את המקצוע.
כל משחק העושה שימוש בשתי קוביות לפחות מאפשר תרגול של ארבע פעולות החשבון בהתאם לכללים שנקבעו מראש.
לדוגמה חבילה הגיעה, סולמות ונחשים, שש בש ועוד.
משחק קלפים כמו "מלחמה" יכול לשמש לתרגול ופיתוח של יכולת מנייה, קריאת ספרות, השוואה בין מספרים ועוד
ריבוע קסם יכול לפתח מיומנות של חיבור וחיסור.
דומינו יכול לפתח תפיסה כמותית ותבניתית, מנייה והשוואה בין כמויות.
מונופול - המאפשר תרגול מיומנות של חיבור וחיסור בסכומים גבוהים (מספרים תלת ספרתיים ויותר) על ידי קנייה ומכירה של נכסים, כולל התעסקות במספרים חיוביים ושליליים במקרה של חוב והלוואה.
מנקלה - מתרגל יכולת מנייה וחיבור במספרים קטנים יחסית.
משחק הכדור עשרים ואחת - מתרגל מנייה בעשרת הראשונה והשנייה.
הוראס ג'נקינס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הרכז.
ג'נקינס נולד וגדל בניו ג'רזי והחל את הקריירה בשנת 1986 כששיחק במדיה של יוניון קאונטי בליגת המכללות השלישית, לאחר שביסס את עצמו כשחקן קבוע נאלץ לעזוב את המכללה ולפרנס את משפחתו מכיוון שחברתו נכנסה להריון ובשנת 1994 פרש מכדורסל.
בשנת 1998, חזר לספסל הלימודים, שיחק במדיה של מכללת ויליאם פטרסון, הוביל אותה לגמר הפיינל פור של ליגת המכללות השלישית וסיים עם ממוצעים של 23.9 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
עם סיום לימודיו בשנת 2001, נרשם לדראפט ה-NBA, אך לא נבחר.
קבוצות מליגות המשנה מארצות הברית התעניינו בשירותיו והוא נבחר כבחירה ה-16 של קבוצת פלורידה סי דראגונס מליגת ה-USBL בדראפט של ליגה זו.
בעונת 2001/2002, חתם בקבוצת אירוני נובארה מהליגה האיטלקית.
בעונת 2002/2003, חתם בקבוצת וירטוס רומה ושיחק לצד אנתוני פארקר, ששיחק מאוחר יותר במכבי תל אביב.
בתחילת עונת 2003/2004, חזר לארצות הברית, התאמן עם דטרויט פיסטונס וסיים עם ממוצעים טובים במשחקי טרום העונה, אך לא זכה למקום בסגל לעונה הסדירה.
לאחר שלא זכה במקום בסגל דטרויט פיסטונס, עזב את ארצות הברית וחתם בקבוצת א.א.ק אתונה מליגת העל היוונית במדיה הרשים וסיים עם ממוצעים של 20 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.
בעונת 2004/2005, חזר לארצות הברית וחתם בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, היה ל"רוקי" המבוגר ביותר בליגה, שיחק כ-15 משחקים וסיים עם ממוצע של 2.8 נקודות למשחק.
בעונת 2005/2006, חתם בקבוצת הפועל ירושלים איתה הגיע לגמר גביע המדינה, לגמר ליגת העל ולחצי גמר גביע יול"ב.
בעונת 2006/2007, חתם בקבוצת אפס פילזן מליגת העל הטורקית אך שוחרר לאחר כחצי שנה בעקבות סכסוך עם הצוות המקצועי, חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל ירושלים.
בעונת 2007/2008, חזר לקדנציה שלישית באיטליה וחתם בקבוצת פורטיטודו בולוניה.
בעונת 2008/2009, חתם בקבוצת יובקזרטה באסקט ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל.
בשנת 2005, נקשר שמו של השחקן ושל חבריו מרכוס האטן, רוג'ר מייסון ג'וניור ושחקן הפועל ירושלים דאז מריו אוסטין בפרשת התעללות מינית בנערה בת 19 עם צרכים מיוחדים, אך המשטרה והפרקליטות סגרו את תיק החקירה מחוסר אשמה.
זכייה בתחרות ההטבעות של ליגת המכללות (1): 2000/2001
הוראות ביצוע הן הוראות הניתנות למבצע מוזיקה, ומורות לו כיצד לנגן אותה.
ההוראות מופיעות בגוף התווים, חלקן בסימנים וחלקן בכתב מקוצר.
הוראות הביצוע מתייחסות להיבטים שונים במוזיקה - משך צליל, מהירות, דינמיקה, אופן השמעת הצליל ביחס לצלילים אחרים, שיטות ביצוע שונות בכלים שונים וכו'.
לעיתים נותן המלחין או העורך הנחיות מדויקות למשתנים אלה במוזיקה, במקרים אחרים הוא עשוי להורות על נגינה חופשית, תוך פרשנות אישית של המבצע בקטעים מסוימים.
בטהובן ציין ביצירותיו מהירות מטרונום מדויקת, גם כשהקצב השתנה מדי תיבות אחדות.
מלחינים אחרים, כמו שופן, למשל, הורו לעיתים בפירוש על "רובאטו" או "אד ליביטום" בביצוע יצירותיהם.
אצל באך אין ציוני קצב ודינמיקה והמבצע בן ימינו בפסנתר המודרני צריך לקבוע אותם בעצמו על פי היכרותו עם החומר והתקופה.
חלק מן ההוראות, כמו צלילי קישוט, האטה, האצה, שהייה וכו', נתונים במידה רבה לפרשנות המבצע או המנצח, ביצירה לתזמורת.
אחרות, כמו פיציקטו, הן סופיות, מוחלטות ומחייבות.
להלן חלק מן ההוראות השכיחות לביצוע מוזיקה קלאסית:
אד ליביטום (ad libitum): אופי נגינת הקטע ייקבע על פי הבנתו של הנגן.
אצ'אקטורה (Acciaccatura)(Flam): (מונח עברי: קישוט) תו קישוטי שנדחס לפני התו שאחריו ואינו נחשב בספירת המקצב.
הקו התומך שלו תמיד פונה מעלה, הוא נכתב בקטן ומסומן כתו שמינית עם קו חוצה ממעל:
דטשה (détaché): הפרדת התו מהבא אחריו.
טרילר (Triller): מעבר מהיר, הלוך וחזור, בין התו הכתוב לבין התו שמעליו או שמתחתיו (הדבר נתון לשיפוטו ולטעמו של הנגן).
הוא מסומן מעל התו כ-tr.
טרמולו (Tremolo): (מונח עברי: רעדוד) חזרה מהירה ונמרצת על אותו התו לכל משכו, או חזרה מהירה על שניים או שלושה תווים סמוכים.
הוא מסומן בקו התו בקו עבה או במספר החזרות על הצליל בפרק זמן מסוים.
לגאטו (Legato): מילה באיטלקית שפירושה "קשור", "מחובר".
במוזיקה, מופיע הלגאטו בצורת קשת המחברת מספר צלילים שונים.
צלילים המחוברים על ידי לגאטו צריכים להיות מופקים כך שלא תהיה כל הפסקה בין הצלילים, כלומר שיהיו "מחוברים" (בניגוד לסטקטו) בנגינה על כלי מיתר, משמעות הלגאטו היא לא לפרוט את הצלילים המחוברים בקשת.
מסומן כקשת המחברת בין כמה תווים.
כאשר הקשת מחברת שני תווים (או יותר) זהים, אין מנגנים את התו השני אלא ממשיכים לנגן את התו הקודם יחד עם משך התו שחובר אליו בקשת.
מורדנט (Mordent): תנועה חדה ומהירה בין התו הכתוב לבין התו שמעליו (במורדנט עליון) או מתחתיו (במורדנט תחתון; מסומן במורדנט חצוי קו).
סטקטו (Staccato): נגינת התו באופן קצר וקופצני.
מסומן כנקודה מעל או מתחת לתו:
פדאל (Pedal) (מונח עברי: דוושה) בפסנתר, לחיצה על הדוושה הימנית ברגל כדי להחזיק את הצלילים גם לאחר הרמת האצבעות מעל הקלידים.
מסומנת בתווים כ-".ped" או באות "P" מסוגננת.
כדי לסמן את עזיבת הפדאל, נכתבת כוכבית.
פורטטו (Portato): נגינת התווים בצורה לא מחוברת ומודגשת.
מסומן בדרך כלל על ידי קו אופקי מתחת/מעל הצליל ו/או כאשר לא מופיעות קשתות בין התווים' זהה ל-portamento
פיציקאטו (Pizzicato): (מונח עברי: צביט) בכלי מיתר, הפקת צליל באמצעות צביטת המיתר באצבעות במקום משיכה בקשת.
רובאטו (Rubato): הארכת תו אחד על חשבון התו הבא אחריו, לצורך יצירת חופש ביטוי מוזיקלי ולצורך הגברת המתח המוזיקלי
מפעם (Tempo) מורה על מהירות הנגינה.
אצ'לרנדו (Accelerando): האצה הדרגתית של הקצב.
ריטנוטו או ריטרדאנדו (Ritardando/Ritenuto): האטה הדרגתית בקצב.
ביצירות תזמורתיות המנצח מראה את הריטנוטו בידיו ואף קובע עד כמה מפעם המוזיקה יאט.
פרמטה (Fermata או corona): הארכת תו מסוים (לזמן לא מוגדר, כאוות נפשו של הנגן או המנצח).
משקל (Time Signature) מורה על מספר הפעמות בתיבה.
משקל : משקל שבו בכל תיבה שתי פעימות רבעים.
משקל : משקל שבו בכל תיבה שלוש פעימות רבעים.
משמש בואלסים ושאקונים בין היתר.
משקל נפוץ (common time): משקל של , בכל תיבה ארבע פעימות רבעים.
נקרא משקל נפוץ מפאת השימוש הרב שנעשה בו.
משקל אלה ברווה (cut time): משקל של , בכל תיבה שתי פעימות חצאים; הפעמה נספרת על החצי, וכך מנוגן מהר יותר.
משקל : משקל זוגי אשר בנוי משתי קבוצות של שלוש שמיניות.
קצב פרופורציית 1:3: מנוגן פי 3 מהר יותר ממה שכתוב, תוך שמירה על משקלה של כל תיבה.
קצב טריולה: (tuplet) (בעברית: שלישונית), בו יש שלוש פעימות רבע בכל תיבה, וכל פעימה נספרת כטריולה, שלישיית תווים.
לדוגמה, שלוש שמיניות טריולה יספרו כרבע.
שלוש שש-עשריות טריולה יספרו כשמינית.
מסומן כ: מעל תווי הטריולה.
דינמיקה: הוראות הנוגעות לחוזקו של הצליל ולאופי הנגינה.
פיאניסימו (Pianissimo): מורה לנגן בשקט מרבי.
פיאנו (Piano): חזק מעט יותר מפיאניסימו, מורה לנגן בשקט.
מצו-פיאנו (Mezzo Piano): חזק יותר מפיאנו, מורה לנגן בצורה בינונית שקטה.
מצו-פורטה (Mezzo Forte): חזק יותר ממצו-פיאנו, מורה לנגן בצורה בינונית חזקה.
פורטה (Forte): חזק יותר ממצו-פורטה, מורה לנגן בצורה חזקה.
פורטיסימו (Fortissimo): חזק יותר מפורטה, מורה לנגן בצורה חזקה ביותר.
קרשנדו (Crescendo): הגברת הדרגתית של עוצמת הנגינה.
בדרך כלל מקוצר ל-"crecs", ומסומן במזלג נפתח משמאל לימין
היפוכו של מזלג הדימינואנדו, הנסגר משמאל לימין.
דרך נוספת לסמן קרשנדו היא על ידי כתיבת cresc.
כאשר כותבים .cresc, ההוראה היא לכיוון הדינמי הכללי של המשפט המוזיקלי כולו.
לעומת זאת, התייחסות ה"מזלג" היא לקטעים ספציפיים קצרים: אורך ה"מזלג" כאורך הקטע המוזיקלי תחתיו הוא מסומן ואליו בלבד הוא מתייחס.
דימינואנדו (Diminuendo) או דקרשנדו (Decrescendo): החלשה הדרגתית של עוצמת הנגינה.
מסומן גם באותיות: .dim או .decresc.
ספורצנדו (Sforzando): נגינת התו בהדגשה ובעוצמה רבה, באופן פתאומי.
בנוסף יש מספר הוראות חוזק פחות נפוצות אך בשימוש:
פיאנו פיאניסימו (Piano Pianissimo) או פיאניסיסימו (Pianississimo): חלש עוד יותר מהפיאניסימו.
פורטה פורטיסימו (Forte Fortissino) או פורטסיסימו (Fortessissimo): חזק יותר מפורטיסימו.
פורטה פיאנו (Forte Piano): לנגן את התו המסומן בעוצמה, ולעבור מייד לנגינה שקטה.
הוראות הפיקוד העליון (בראשי תיבות: הפ"ע) הן הוראות כלליות שמוציא הרמטכ"ל באישור שר הביטחון, והקובעות עקרונות הנוגעים לארגון הצבא, למינהל, למשטר ולמשמעת בו ולהבטחת פעולתו התקינה.
הוראות הפיקוד העליון הן חלק מ"פקודות הצבא" לפי חוק השיפוט הצבאי.
חייל הפועל בניגוד להוראות הפיקוד העליון עובר עבירה ועלול לעמוד עליה לדין משמעתי או בפני בית דין צבאי.
חוק השיפוט הצבאי קובע כי אין חובת פרסום ברשומות של פקודות הצבא אך יש להביאן לידיעת הנוגעים בדבר בדרך שיורה הרמטכ"ל.
פקודת מטכ"ל 33.0101 קובעת כי יש לאפשר לכל חייל, לעיין בפקודות הצבא.
צה"ל מחויב להמציא הפקודות לעיון החייל ולאפשר מקום וזמן לעיון בהן.
חובתם של קציני השלישות ביחידה לסייע לדרישה לעיין בפקודות הצבא.
לכל אחת מההוראות מספר ושם, המאפשרים התייחסות אליה.
הוראות הפיקוד העליון הן הפקודות הכלליות הבכירות במדרג פקודות הצבא, ולפיכך הן עדיפות על פני כל פקודה כללית אחרת.
הוראות רפואיות מקדימות, ידוע גם בשמות הנחיות רפואיות מקדימות, ייפוי כוח למתן הנחיות רפואיות, וצוואה בחיים, הם מסמכים בהם מפרט אדם פעולות רפואיות שבהן יש לנקוט, או שמהן יש להימנע, אם אותו אדם אינו מסוגל לקבל החלטות עקב מצבו הרפואי.
במסמך הוראות רפואיות מקדימות יכול אדם למנות לעצמו מיופה כוח אשר ידאג לתת הוראות מתאימות לצוות הרפואי המטפל, או לפרט במסמך את אותן הוראות טיפוליות.
ניתן אף לשלב בין שני המסמכים.
במדינות שונות בהן למסמכים אלה תוקף חוקי, מערכת הבריאות דואגת לעודד את הציבור להשלים הוראות רפואיות מקדימות עוד בטרם פרוץ משבר רפואי.
הצורך בהוראות רפואיות מקדימות בא על רקע ההתקדמות בטכנולוגיה רפואית, החל מן המחצית השנייה של המאה ה-20, במסגרתה פותחו אמצעים מאריכי חיים.
טיפול רפואי מאריך חיים מותיר מטופלים רבים במצב סיעודי לאורך זמן, אף לאחר שהמטופל שקע בתרדמת או איבד את יכולתו לקבל החלטות עצמאיות.
חייהם של רבים מן המטופלים הללו תלויים בסיוע מכשור רפואי הדרוש להזנתם ולהנשמתם.
בארצות הברית למעלה מ-2 מיליון איש מטופלים במוסדות סיעודיים, למעלה מ-1.4 מיליון איש תלויים במכשירי הזנה, וכ-30,000 איש מוחזקים בחיים במצב של תרדמת או צמח.
הוראות רפואיות מקדימות באו לאפשר לאלה אשר אינם רואים תועלת בתרומתן של התערבויות רפואיות אינטנסיביות, בשלבי החיים האחרונים, לאפשר הימנעות מנקיטת אמצעים אלה.
את המסמך כינה בשם "צוואה בחיים".
בצוואה בחיים מפורטות בדרך כלל הנחיות נקודתיות על דרכי טיפול שבהן על המטפלים לנקוט כלפי אותו אדם.
במקרים מסוימים הצוואה בחיים עשויה לאסור על נקיטת דרכי טיפול מסוימות, כגון חיבור למכשיר הנשמה או להזנה מלאכותית.
מסמך הצוואה בחיים נכנס לתוקפו אך ורק בעת שהמצווה אינו מסוגל עוד לקבל החלטות רפואיות בעצמו בדרך של הסכמה מדעת, עקב פגיעה בכשירותו.
צוואה בחיים עשויה להיות מפורטת מאוד בהוראותיה, או נוקטת בגישה כללית.
כך למשל עשוי אדם לצוות: "אם הרופאים המטפלים בי יקבעו כי אני חולה במחלה חשוכת מרפא, סופנית, אני מצווה כי אין לטפל בי בטיפולים מאריכי חיים שאינם תורמים לאיכות חיי."
מסמכי צוואות בחיים מפורטים יותר עשויים לכלול מידע נקודתי באשר לרצונו של המצווה לנקוט, או להימנע מלנקוט באמצעים רפואיים מסוימים, כגון, טיפול נגד כאבים, אנטיביוטיקה, עירוי נוזלים, הזנה מלאכותית, מכשיר הנשמה, החיאה, ועוד.
בארצות הברית קיים שיעור גבוה של אזרחים החותמים על צוואות בחיים.
על פי סקר משנת 2007, 41% מן הבוגרים בארצות הברית חתמו על צוואה בחיים.
בכל מדינות ארצות הברית חוקקו חוקים המכירים בתוקפן המשפטי של צוואות בחיים.
בשנת 1990 חוקק הקונגרס האמריקאי חוק המחייב בתי חולים, מוסדות סיעודיים, ארגונים לשירותי בריאות בבית, מוסדות הוספיס וספקי שירותי בריאות אחרים לתת למטופלים מידע באשר לזכותם למתן הוראות רפואיות מקדימות
הנחיות מקדימות בחוק החולה הנוטה למות, התשס"ו-2005
חוק החולה הנוטה למות כולל הוראות המתייחסות למתן הנחיות מקדימות של נוטה למות, בין אם על ידי מתן הנחיות מקדימות, במפורש, על ידי המטופל, ובין אם מתן הנחיה כי פלוני יהיה מיופה כח במצבים מסוימים כפי שיורה על כך החולה ויוכל להחליט על המשך פעולות רפואיות.
בחוק קיימים ניואנסים בין המצבים השונים, ובין ההנחיות המקדימות השונות.
יצוין כי חוק החולה הנוטה למות חל על קבוצת מטופלים מצומצמת כמפורט בחוק.
הוראה מקדימה בפסיכיאטריה (Psychiatric advance directive - PAD) היא מסמך משפטי שמתאר את רצונותיו של האדם לצורך יישומם בעתיד במקרה שיסבול מהפרעה נפשית בדרגה שתמנע ממנו להחליט החלטות לגבי עצמו באופן אפקטיבי.
המסמך מספק מידע על הטיפול המועדף או הבלתי רצוי מפסיכיאטרים או מגורמים מקצועיים אחרים בתחום בריאות הנפש.
בין היתר, מבקש המטופל את מקום האשפוז בו הוא מעוניין, למי לפנות במקרה כזה (רופא ו\או קרוב משפחה) ונושאים נוספים.
האדם יכול גם למנות מיופה כוח שיקבל סמכות לקבל החלטות עבורו.
ההוראה המקדימה בפסיכיאטריה נותנת מענה לאובדן האוטונומיה והבחירה בזמנים של משבר נפשי, ומאפשרת לאנשים להביע את רצונותיהם ואת העדפותיהם, ולתכנן את אופן הטיפול בזמן משבר עתידי.
החל משנת 2017 מאפשר תיקון מספר 18 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות בישראל מתן הוראות רפואיות מקדימות לעניין טיפול פסיכיאטרי, באמצעות מיופה כוח.
הֹר הָהָר הוא שם מקום הנזכר בספר במדבר כמקום קבורת אהרן הכהן.
הור ההר היה אחת מתחנות בני ישראל בעת נדודיהם במדבר לאחר יציאת מצרים.
בהור ההר מת אהרן כפי המתואר בחומש במדבר:
הר ההר באופן מילולי הוא "ההר של ההר".
ישנם מספר פירושים למונח - החלק ההררי של ההר, ההר של ההרים (הר גדול) או פירושו של רש"י - ההר שעל ההר, הכותב כ"הר על גבי הר כתפוח קטן על גבי תפוח גדול".
ישנם שני מקומות עיקריים המשוערים כהר-ההר הדרומי, מקום קבורת אהרון הכהן:
ג'בל הרון: הר בירדן, סמוך לאתר הסלע האדום (פטרה) שבראשו קיים גוש סלעי גדול.
זיהוי זה נזכר לראשונה בספר קדמוניות היהודים של יוסף בן מתתיהו ולאחר מכן באונומסטיקון של אוסביוס שבטים בדואים המתגוררים באזור זיהו את המקום כהור ההר ובנו בו מצבה ומבנה מעליה.
הגישה למקום מתאפשרת בהליכה או ברכיבה על חמורים מתוך אתר פטרה, כשעתיים וחצי רכיבה או כחצי יום הליכה לכל כיוון.
באתר מבקרים מדי פעם עולי רגל יהודים ומוסלמים.
רבי יחזקאל הכהן ביקר במקום בה'תרי"ב.
הר צין: הר בחלקה הדרומי של מדינת ישראל, אשר בחלקו העליון מזדקרת רצועת סלע בולטת.
שמו הערבי של המקום הוא ג'בל מדרה (כתיב: מצ'רה).
סברה שלישית קובעת את מקומו של הר-ההר ליד קדש ברנע.
בספר במדבר, מוזכר הר נוסף בשם "הור ההר".
הר זה סימן את נקודת הגבול הצפון-מערבית של ארץ ישראל.
הרשויות בירדן רואות בקבר אהרון מסגד ואוסרות על תפילות יהודים במקום.
באוגוסט 2019 שיתפה קבוצת תיירים ישראלים סרטון של עצמם רוקדים עם ספר תורה באתר.
השלטונות החרימו אז חפצים דתיים מהקבוצה וסגרו את ההר בפני קבוצות סיור זרות שאין להן אישור לבקר ממשרד הווקף.
הגישה הבלתי מוגבלת לקבר הוחזרה בדצמבר.
הוראות שוּרוּפָּק (או משלי שורופק) היא ספרות חוכמה שומרית שנכתבה בעת העתיקה במסופוטמיה.
הספרות כוללת הוראות ועצות חכמה ושייכת לסוגת הדרכה.
הם נכתבו כשורה של הוראות כדי לתת כלים להתנהגות ראויה בקהילה, טיפוח המעלות וכללים המהווים מתכון להצלחה בחיים, וכדי לשמר את הנהוג והמקובל בקהילה.
ההוראות מייצגות השקפת עולם שומרית לדרך חיים נכונה.
מהיצירה הנקראת "הוראות שורופק" התגלו ארבעה נוסחים כשהקדום בהם מתוארך לשנת 2500 לפנה"ס לערך.
בנוסח הקדום ביותר של ההוראות השומריות שיש בידינו הוצג הדובר-החכם כ"האיש משורופך", מאוחר יותר החיבור יוחס למלך קדמון בשם שורופק בנו של אובר-תותו שהיה מלך בעיר שורופק ולפי רשימת המלכים השומרית, היה המלך השומרי האחרון לפני המבול.
שורופק היה אביו של גיבור המבול השומרי זֶיאוּסוּדְרַה (Ziusudra) (מקבילו השומרי של אותנפישתים האכדי).
השומרים נהגו לייחס יצירות חשובות למחברים קדומים.
העותק הקדום ביותר של ההוראות נמצא בשנת 1963 בתל אבו סלאביח' הנמצא כ-19 ק"מ צפונית-מזרחית לניפור שבעיראק.
הלוח עליו נכתבו ההוראות נמצא ביחד עם לוחות חרס נוספים בכתב יתדות, והוא נחשב בין היצירות הספרותיות העתיקות ביותר ששרדו.
לוח זה יחד עם הממצאים הנוספים מתל אבו סלאביח', נשמרו במוזיאון הלאומי של עיראק.
הממצאים האלה נשדדו ונעלמו בשנת 2003 לאחר מלחמת עיראק.
בנוסף נמצאו שני נוסחים חלקיים באכדית, האחד מתוארך לשנת 1500 לפנה"ס והשני לשנת 1100 לפנה"ס.
הנוסח המלא ביותר שהתגלה מתוארך ל-1800 לפנה"ס בתקופה הבבלית הקדומה.
על פי יעקב קליין הנוסח המאוחר הוא הרחבה ועיבוד של הנוסח השומרי העתיק.
הנוסח המאוחר כולל 290 פסוקים, ההוראות כוללות כ-90 עצות המחולקות לשלוש חטיבות נפרדות.
כל חטיבה מתחילה בנוסח אחיד החוזר על עצמו:
קיים דמיון בין מבנה ההוראות ביצירה זאת למבנה הקובץ השלישי בספר משלי שכותרתו "הט אזנך ושמע דברי חכמים", הבנוי כציווי או איסור כולל נימוק לצווי.
אף על פי שהעצות מיוחסות למלך הנותן אותן לבנו יורש העצר, הן עוסקות דווקא בעצות לחיי היום יום של העירוני או האיכר האמיד, ולא בהוראות כיצד יש למשול.
יש חוקרים כמו בנדט אלסטר (Bendt Alster) בספרו "Wisdom of ancient Sumer" (חכמת שומר) המתייחסים ליצירה הזאת כיצירה חילונית.
קליין טוען שביצירה המורחבת מהתקופה הבבלית הקדומה, סוף כל חטיבה ביצירה נושא מסר שממנו ניתן להבין שהעצות בחטיבה הן על פי רצון האל ומושתתות על סדר אלוהי עליון.
בסוף החטיבה הראשונה של העצות מוזכר אל השמש אוּתוּ שעל פיו יש לכוון את חיי היום יום.
החטיבה השנייה מסתיימת בשבח התפילה לאלים, בחטיבה השלישית אין אזכור דתי אבל לקראת סופה יש דברי הטפה.
הנוסח הקדום ששרד אינו מכיל את הנוסח הדתי, וזאת תוספת מאוחרת של הסופרים בתקופה הבבלית הקדומה.
הוראות שורופק היו מהיצירות החשובות בעולם העתיק ולכן הועתקו פעמים רבות.
הממצאים הארכאולוגיים כוללים למעלה משמונים שברים של ההוראות המייצגים את הנוסחים השונים שנמצאו.
אחד השברים נמצא באדב (Adab) ומתוארך לשנת 2400 לפנה"ס.
העיר שורופק הייתה אחת מחמש הערים והאחרונה בהם ששלטו על שומר לפני בוא המבול.
המלך האחרון לפני המבול היה אובר-תותו, ובנו היה זיאוסודרה.
בהוראות שורופק מופיעה דמות נוספת בשם שורופק בין אובר-תותו לבנו.
באחת מגרסאות רשימת המלכים השומרית מופיע שורופק כדור ביניים נוסף.
השערת החוקרים היא שהאב אובר-תותו נקרא ביצירה זאת על שם העיר "איש שורופק" וביצירה בטעות נרשם רק השם שורופק.
ספרות מסוג זה הייתה מקובלת ונפוצה ברחבי המזרח הקדום במסופוטמיה הייתה מסורת של כתיבת הוראות חוכמה מתקופת אור 3 ועד המאה ה-5 לפנה"ס.
המידע על הספרות השומרית מקורה בעיקר מתוך עותקים שנכתבו בבית ספר בעיר ניפור וערים נוספות בתקופת איסין-לרסה.
המורים בבתי הספר נתנו לתלמידים שלהם לתרגל כתיבה על ידי העתקת יצירות שומריות קדומות.
דוגמאות נוספות לספרות חוכמה הן "הוראות אשורבניפל", משלי אחיקר ועוד.
יצירות דומות נמצאו גם במצרים ונקראות "ההוראות המצריות" כגון "משלי אמנ-אמ-אפה", "הוראות פתחותפ" (The Instruction of Ptahhotep) מהמאה ה-24 לפנה"ס ועוד.
ספרות זאת מזכירה את ספר משלי המיוחס למלך שלמה.
הוראה מקדימה בפסיכיאטריה (Psychiatric advance directive - PAD), כחלק מההוראות הרפואיות המקדימות, היא מסמך משפטי שמתאר את רצונותיו של האדם לצורך יישומם בעתיד במקרה שיסבול מהפרעה נפשית בדרגה שתמנע ממנו להחליט החלטות לגבי עצמו באופן אפקטיבי.
מדינות רבות בעולם יישמו חקיקה מקבילה עבור חולים הלוקים במחלות נפש כדי לחייב את ההוראה המקדימה בפסיכיאטריה, ובהן קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, סקוטלנד, אנגליה, וב-25 מדינות בארצות הברית.
ב-1990 עבר בקונגרס האמריקאי חוק Patient Self-Determination Act המחייב בתי חולים, מוסדות סיעודיים, ארגונים לשירותי בריאות בבית, מוסדות הוספיס וספקי שירותי בריאות אחרים לתת למטופלים מידע באשר לזכותם למתן הוראות רפואיות מקדימות הן ברפואת הגוף והן ברפואת הנפש, כולל הזהרות מסוימות, המדגישות כי המטפלים חייבים למלא הוראות אלה.
החוק הפדרלי מבטיח שאנשים הלוקים במחלת נפש זכאים להשתמש בהוראה מקדימה ולפרט בה שורה של נתונים הכוללים העדפות ובחירות בתחומי טיפול שונים.
גם הרופאים ושאר צוות בית החולים הכופים התערבויות טיפול שונות חייבים ברוב המקרים לציית להנחיות אלה.
עם זאת, במדינות שבהן נחקקה הוראה מקדימה בפסיכיאטריה קיים בהנחיות סעיף המקנה לאנשי המקצוע זכות לסרב לאכיפת המסמך ככתבו וכלשונו, אם מעריכים כי העדפותיו האישיות של האדם סותרות את ההערכה הרפואית ועלולות להביא להחמרה או להיעדר טיפול הולם במצבו.
בכל מקרה של סירוב לאכיפת המסמך, יש להציג בצורה מפורטת את הסיבות שהובילו להפעלת שיקול הדעת בנדון.
הנחיות אלה גם מספקות מידע רב וחיוני לגורמים המטפלים המסייע להצלחת הטיפול.
למשל, היסטוריה של תופעות לוואי לתרופות שונות.
כמו כן, רשימת סימפטומים בזמן משבר, תרופות מועדפות, בחירת בית החולים ו/או סירוב להתאשפז בבתי חולים מסוימים, רשימת אנשי קשר בזמן חירום, הנחיות מיוחדות לצוות המטפל, הנחיות כלליות בעניין תזונה, אלרגיות וכו'.
ממחקרים שנערכו באוניברסיטת דיוק עולה ששימוש בהוראה מקדימה בפסיכיאטריה משפר את שביעות רצון המטופל מהטיפול, את תחושת העצמאות והאוטונומיה ארוכות הטווח, את הרווחה ואת היכולת לקבל החלטות בנוגע לחייו בקרב מי שלוקה במחלת נפש חמורה.
מסמכים אלה הופכים יותר ויותר נגישים דרך העברה אלקטרונית ומספקים גישה מידית למידע רלוונטי על מקרים יחידים.
סקר בקרב 600 אנשים מקצוע, פסיכיאטרים, פסיכולוגים ועובדים סוציאליים, הראה כי רוב רובם של אנשי המקצוע מצדדים בהוראה פסיכיאטרית מקדימה וסבורים כי תתרום להצלחת הטיפול.
הוראה מתוכנתת היא שיטת הוראה שנולדה מתוך הגישה הביהביוריסטית באמצע המאה העשרים.
השיטה מבוססת על התפיסה כי ניתן להקנות כל ידע או מיומנות באמצעות תהליך הדרגתי, על ידי חלוקה ליחידות קטנות מאוד, תוך מתן חיזוקים מיידיים.
הוראה מתוכנתת כתופעה שרווחה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, נולדה בעקבות עבודתו של פרדריק סקינר, פסיכולוג ביהביוריסטי.
סקינר חקר את תהליך הלמידה ואת האופן שבו גירויים ומשובים מעצבים את ההתנהגות האנושית, וטבע את מושג ההתניה האופרנטית.
לגישתו, למידה משמעה שינוי התנהגותי הניתן למדידה.
הוא האמין כי ניתן לקדם תהליכי למידה באמצעות תהליך הדרגתי תוך מתן עידוד בצורת רמזים, משוב מיידי וחיזוקים חיוביים.
תוכניות ההוראה הליניאריות של סקינר נועדו להחליף את שיטות ההוראה הקונבנציונליות המוגבלות לדעתו.
סקינר בנה מכונת הוראה שנועדה ליישם את השיטה (אם כי ניתן ליישמה גם באמצעות ספר לימוד מתאים או כרטיסיות).
למכונת ההוראה של סקינר קדמה מכונה שבנה סידני ל.
פרסי ב-1915, אך זו שימשה אך ורק לבחינת הבנתם של תלמידים.
המכונה של פרסי הציגה שאלות רב-ברירתיות על חומר שנלמד בשיטות הרגילות (טקסט או הוראה פרונטלית), ונתנה משוב מיידי על תשובות התלמיד.
רק בהמשך הבין פרסי את הפוטנציאל הגלום במכונה זו להעברת חומר חדש.
השימוש בהוראה מתוכנתת עלה בהתמדה, בין היתר בשל המחסור החמור במורים, והגיע לשיאו באמצע שנות ה-60. אז הוצף השוק בתוכניות הוראה מתוכנתת באיכות ירודה, וכתוצאה מכך סבלה השיטה מתדמית גרועה עד שנות ה-70 המוקדמות.
גם העלות הגבוהה של הפקת חומרי הלימוד בשיטה זו תרמה לכך שהפופולריות שלה ירדה בהתמדה לאורך שנות ה-70. עיקר הטענות נגד השיטה היו כי היא מונוטונית ומשעממת, וכי הלמידה במסגרתה רוטינית וחסרת משמעות.
מכונת ההוראה שיצר סקינר נועדה ליישם את שיטתו תוך יצירת תנאים אופטימליים ללמידה אפקטיבית.
המכונה היא מכשיר מכני, המיועד לשימוש יחידני, ובו שני חלונות וידית.
בחלון אחד רואה התלמיד חומר לימוד מודפס (קטע קצר של טקסט, משוואה אלגברית וכדומה), שבו חסר חלק קטן.
על התלמיד להשלים את החסר באמצעות כתיבה על קטע נייר חשוף בחלון השני (תשובה קצרה לשאלה או פתרון לבעיה).
לאחר שכתב את תשובתו, מפעיל התלמיד את המכונה באמצעות הידית, התשובה הנכונה נחשפת והתלמיד מגלה באופן מיידי אם השיב נכון או לא.
לאחר מכן עובר התלמיד ליחידה הבאה.
המכונה נועדה ליישם תוכנית לימוד המתוכננת בדייקנות רבה, המובילה את התלמיד מנקודת הפתיחה בה החומר אינו מוכר לו כלל, ועד לשלב הסיום בו התלמיד שולט בחומר.
ההתקדמות מתרחשת באמצעות מספר גדול של צעדים קטנים מאוד המסודרים באופן ליניארי, לוגי וקוהרנטי.
הצעדים קטנים מאוד ומספקים לתלמיד עזרה מרבית (רמזים, הצעות וסימני עזר) במטרה למקסם את סיכויי הצלחתו.
התלמיד אינו נבחן, להפך: התוכנית מתוכננת כך שהתלמיד הממוצע ישיב נכונה על 95% מהשאלות.
נורמן קראודר, בן תקופתו של סקינר, פיתח תוכניות הוראה מתוכנתת בעלות מבנה מסועף.
בתוכניות של קראודר, הוצג טקסט רב יותר בכל פריים, ולאחריו שאלה רב-ברירתית.
כל תשובה הפנתה את התלמיד למשוב שונה ומתאים: טקסט המסביר מדוע התשובה נכונה והעברה ליחידה הבאה, הסבר מדוע התשובה שגויה ומתן הזדמנות נוספת, או הסבר או תרגול נוספים בהתאם הצורך.
המבנה המסועף נוצר כתוצאה מהתאמת רצף יחידות הלימוד לתלמיד בהתאם לתשובותיו, כך שתלמידים שונים עשויים לעבור מסלולים שונים.
בעוד שסקינר שאף לכך שתשובות התלמידים, רובן ככולן, יהיו נכונות, עבור קראודר תשובות התלמיד היוו כלי להתחקות אחר מבנה הידע של הלומד ומידת הטמעת המידע החדש, ולפיכך גם תשובות שגויות מועילות לתהליך הלמידה.
ההוראה המתוכנתת והלמידה משולבת מחשב התפתחו בנפרד בשנות ה-60, ובמקביל לירידת קרנה של הראשונה, החלה השנייה לצבור תאוצה.
אך ההוראה המתוכנתת לא נעלמה, אלא עברה טרנספורמציה לטכנולוגיות החדשות שהפכו דומיננטיות בשנות ה-70 וה-80. הטכניקות ורצפי ההוראה של ההוראה המתוכנתת התאימו ללמידה משולבת מחשב, והמחשב ככלי התאים לשיטת ההוראה המתוכנתת: יכולות המולטימדיה שלו הפכו את תוכניות הלמידה והתרגול לידידותיות יותר, ובנוסף, המחשב אפשר איסוף נתונים ומעקב אחר הישגי התלמיד.
ואכן פיתוחים רבים במסגרת הלמידה משולבת מחשב השתמשו במודל ההוראה המתוכנתת, ויישמו רבים מעקרונותיו.
השיטה מושתתת על עקרונות ההתניה האופרנטית, ומאפייניה הם:
תהליך הלמידה כולל 3 שלבים:
הכנה (priming) – הצגת יחידת הידע.
עידוד (prompting) – תרגול או חזרה על החומר שנלמד, במהלכם מקבל התלמיד טריגרים, רמזים ותזכורות העוזרים לו להצליח.
העלמה (vanishing) – העלמת הסיוע באופן הדרגתי עד לביצוע או יישום מלאים ועצמאיים של התלמיד.
החומר הנלמד מחולק ליחידות קטנות מאוד (פריימים) בעלות תוכן מוגדר ומוגבל (ללא חפיפה או פערים).
היחידות מסודרות מהקל אל הקשה והמורכב, ומהקונקרטי אל המופשט.
הצעדים הקטנים נועדו להבטיח את הצלחת התלמיד בכל שלב וכך ליצור תהליך הדרגתי אך עקבי ומתמיד של התקדמות.
המעבר בין היחידות הוא ליניארי (סדר היחידות קבוע ונתון) או מסועף (נקבע בהתאם לביצועי התלמיד), בהתאם לסוג התוכנית.
בשני המקרים הסדר מתוכנן מראש בקפדנות על ידי יוצר התוכנית.
המעבר בין היחידות מותנה בביצועיו של התלמיד: בסוף כל יחידה יש מבחן יציאה – משימה או שאלה פתוחה שעל התלמיד לבצע או להשיב עליה.
רק במידה וביצע או השיב כראוי, יועבר ליחידה הבאה.
התלמיד מקבל משוב מיידי ושוטף על ביצועיו: חיזוקים חיוביים כאשר הוא מצליח ורמזים, תזכורות או הסבר נוסף כאשר הוא טועה.
המשוב המיידי נועד להטמיע את ההתנהגות הרצויה, דהיינו להוביל את התלמיד במהירות המרבית למתן תשובות נכונות.
כמו כן, הוא מהווה אלמנט מוטיבציוני, בכך שהוא גורם לו להיות מרוכז ומעורב בתהליך הלימוד.
במבנה הליניארי, אין כל ניסיון לבדוק את מידת ההבנה של התלמיד אלא רק את נכונות תשובותיו.
המבנה המסועף מכוון יותר לבחינת הבנת התלמיד.
היא דורשת מעורבות פעילה של התלמיד, משחררת אותו מחששות וחרדות באשר להצלחתו, ומאפשרת לו ללמוד בקצב האופטימלי עבורו, תוך התאמת כמות ורמת התרגול באופן אינדיבידואלי.
עיקר הביקורת נוגעת לתורת הלמידה של סקינר, ולפיה לא כל למידה אנושית מושתתת על מתן תגובה לגירויים חיצוניים, ומתקדמת בצעדים קטנים בעזרת חיזוקים מידיים.
שיטה זו מתאימה בעיקר להקניית מיומנות או הכוונת התנהגות (בעיקר בגיל הרך), אך חלק גדול מן הלמידה האנושית מורכב הרבה יותר, ותלוי בפיקוח פנימי ובהכוונה עצמית.
תחומי דעת רבים אינם מתאימים לחלוקה למנות ידע זעירות, אין בהם חשיבות לסדר יחידות הידע, או שאין בהם דרך אחת נכונה לפתרון בעיות.
כמו כן, השינוי ההתנהגותי שסקינר מזהה כתהליך של למידה, אינו בהכרח מעיד על הבנה (ייתכן שהתלמיד רק שינן את הידע), ובוודאי שאינו מעיד על רגשותיו ותפיסותיו של התלמיד.
מחקר של מאיירס הוכיח כי שימוש לאורך זמן בשיטת ההוראה המתוכנתת הביא לירידה בתדמיתם העצמית של הלומדים.
כיום עדיין ניתן למצוא בתחומים רבים לומדות המיישמות עקרונות מרכזיים משיטת ההוראה המתוכנתת.
כך בתחומי התעשייה, הניהול ובלמידה מרחוק.
דוגמאות: תוכנות ללימוד הקלדה עיוורת, תוכנות ללימוד שפות זרות.
הוראות הפעלה הן ספר, חוברת או קובץ המסופקים עם מוצר ומפרטים כיצד להפעילו או להשתמש בו.
הוראות הפעלה נחוצות במוצרים שהפעלתם מורכבת, כגון כלי רכב, מכשירי חשמל ביתיים ומחשבים, אך מלוות פעמים רבות, בגרסה מצומצמת, גם מוצרים פשוטים.
המידע הכלול בהוראות הפעלה כולל:
הוראות בטיחות; מסיבות תוקף האחריות פרק זה עשוי להיות נרחב, לעיתים קרובות כולל אזהרות שימוש לא נכון במוצר לטובת אריכות ימים של המוצר ובטיחותו של המשתמש.
הוראות הרכבה; למוצרים המגיעים בחלקים.
הוראות התקנה; למוצרים שיש להתקינם טרם הפעלתם.
הוראות תכנות; עבור מכשירים המבוקרים על ידי מעבד כגון מכשירי וידאו, מחשבונים בני תכנות וסינתיסייזרים.
פתרון בעיות; כאשר המוצר אינו פועל כצפוי.
איתור נקודות שירות; כאשר המוצר דורש תיקון על ידי טכנאי מורשה מטעם היצרן.
תאימות מידע אודות רגולציה; כך למשל ביחס בטיחות או הפרעות אלקטרומגנטיות.
פרטי האחריות; לעיתים מוגש בנפרד.
עד לסוף המאה העשרים היה מקובל כי הוראות הפעלה כוללות מידע מפורט לביצוע תיקונים, כגון סכימת חשמל; עם זאת, ככל שמוצרים נעשו מורכבים יותר, מידע זה הפך בהדרגה לנחלת אנשי מקצוע בלבד בצורת מדריכי שירות, או שתיקון מכשירים הפך יקר מכדי להיות כדאי כלכלית לתיקון.
הוראות הפעלה של מכשירים פשוטים יותר הן לעיתים קרובות רב-לשוניות - אותו מוצר יכול להימכר בשווקים שונים ברחבי העולם.
לעיתים, הוראות הפעלה מגיעות עם מגוון של מוצרים קשורים והספר עצמו מכיל מספר פרקים שרק חלקם רלוונטיים למוצר.
עם המורכבות הגדלה של מכשירים מודרניים, רבים מספרי הוראות ההפעלה צריכים להיות מקיפים, עד כי מדריך התחלה מהירה מסופק בנפרד.
למשך תקופה מסוימת היו הוראות הפעלה של מחשבים וציודם מסופקות על-גבי תקליטור כדי לצמצם את עלויות הייצור, שכן ההנחה היא שלבעלים יש מחשב המסוגל לקרוא את התקליטור.
מגמה נוספת היא לספק עם המוצר חומרי הדרכה בווידאו, כגון קלטת או DVD, בנוסף לספר הוראות ההפעלה.
עסקים רבים מציעים עותק בקובץ PDF של הוראות הפעלה שניתן להוריד בחינם מאתרי האינטרנט שלהם.
כל המכוניות החדשות מגיעות עם ספר רכב מהיצרן.
רוב בעלי המכוניות מעדיפים להשאיר אותם בתוך תא הכפפות לעיון קל.
ספרי רכב מקיפים בדרך כלל שלושה נושאים עיקריים: תיאור של מיקום ותפעול של כל מערכות הרכב; לוח זמנים ותיאורים של התחזוקה הנדרשת, הן על ידי הבעלים ועל ידי מכונאי; ומפרטים טכניים לתפעול כגון סוג וכמות שמן, סוג דלק מומלץ וקיבולת, לחץ אוויר וסוג צמיגים, מספרי חלקים של נורות ועוד.
ספרי רכב הפכו זה מכבר הרבה יותר גדולים בעיקר בשל אזהרות בטיחות רבות.
מערכות הניווט והשמע הפכו גם הן מורכבות, ולעיתים קרובות מגיעות עם הוראות הפעלה נפרדות.
הֹר הָהָר - החלק ההררי של ההר, הוא שם מקום הנזכר בספר במדבר, המשמש כגבולה הצפון מערבי של ארץ ישראל.
הר ההר הצפוני מתואר כנקודת הגבול הצפונית מערבית של ארץ ישראל: .
בתלמוד הבבלי מזוהה הר ההר כ"טורי אמנון".
זיהויו המדויק של ההר נתון במחלוקת.
בדומה, תרגום יונתן מתרגם את הביטוי 'הר ההר' שבתורה ל'טורוס אמנוס' המזוהה עם דרום הרי הטאורוס, בדרום טורקיה, מצפון לקו רוחב 36.
הרמב"ם מזהה את הר ההר עם העיר הסורית בניאס השוכנת מעט מצפון לקו רוחב 35.
רבי אשתורי הפרחי (יצחק הכהן) קובע כי הר ההר הוא הר אל-אקרע אשר לצפון לאטאקיא וכן העיר "עמה" אשר לשבט אשר נמצאת בכיוון מזרח ההר, אלא שבתקופה זו קראוהו "עים" וכן הערים "חלבה" "רחב" ו"חמם" אשר כולם התחלקו לשבט אשר נמצאות באזור הר זה.
הר"ש סירילאו מזהה את הר ההר סמוך לטריפולי, באזור ההררי שמצפון לעיר בתרון.
יצחק גולדהאר מזהה את הר ההר באזור הכפר חמאנא השוכן כשלושים ק"מ ממזרח לביירות, ומהווה חלק מרכס הרי הלבנון.
החוקר חיים בר-דרומא משער כי הֹר ההר הצפוני הוא ההר הענק הר ארג'ייס שבלב אנטוליה.
הוראה או למידה דיפרנציאלית ("למידה מבדלת") היא מתן מענה מותאם לתלמידים מגוונים בעלי רמות ידע ומיומנויות שונות, בעלי שאיפות ונטיות שונות, לרוב בתוך כיתה או קהילת לומדים.
מטרת ההוראה והלמידה הדיפרנציאלית היא ייעול הלמידה והפיכתה לאפקטיבית יותר לכל לומד, מבלי לוותר על היתרונות שבכיתה הטרוגנית.
הוראה דיפרנציאלית (ולמידה דיפרנציאלית) מתבססת על מספר עקרונות והנחות יסוד:
הכיתות הן הטרוגניות, כלומר מורכבות מתלמידים בעלי שונות.
ברוב הספרות המקצועית השונות באה לידי ביטוי בשכבה הסוציו-אקונומית ממנה מגיע התלמיד או ברמת ההישגים שלו.
עם זאת, השונות מתבטאת גם ביכולות הלימודיות של התלמיד, בהעדפותיו, רצונותיו, שאיפותיו, סגנונות הלמידה, תחומי העניין והתרבות שלו.
הכיתה ההטרוגנית בעלת יתרונות רבים למוביליות חברתית ויצירת חברה רב תרבותית, וכן תומכת בתהליכי הלמידה של התלמידים המתקשים יותר מאשר פוגעת בהישגי התלמידים החזקים.
אופן הלימוד המסורתי בכיתה ההטרוגנית מציב קשיים משמעותיים - באיזו רמה על המורה מורה ללמד?
האם רמה המותאמת לתלמידים שזקוקים לתמיכה ומתקשים בהבנת החומר הנלמד?
או שמא להמשיך וללמד חומר חדש כדי לאתגר את התלמידים שכבר הצליחו להבין את החומר מהשיעורים הקודמים?
ההוראה הפרונטלית מתעלמת מן הפערים בין התלמידים, שלעיתים יכולים להגיע להבדלים משמעותיים עד כדי פערים של מספר שנות לימוד בין תלמיד ותלמיד באותה הכיתה.
כל תלמיד שונה ביכולת שלו לקלוט מידע.
כלומר זמן הלימוד, שיטת הלימוד, תצוגת החומר ואופן התרגול של החומר משפיע באופן שונה על ההישגים של כל תלמיד.
הנחה זו תקפה גם לשיטות לימוד וגם לשיטות הערכה של תלמידים - שיטת ההערכה משפיעה על ההישגים של התלמידים.
היכרות עם היכולות הלימודיות של כל תלמיד - אחד הקשיים המשמעותיים של המורה הוא היכרות מעמיקה בקשיים הלימודיים של כל תלמיד, והמקור להופעתם.
כדי לממש שיטות הוראה דיפרנציאלית בכיתה, על המורה למפות את ההישגים של כל תלמיד, להכיר את אסטרטגיות הלמידה והרגלי הלמידה של התלמיד וכן להכיר את נטיותיהם ואת רצונותיהם של התלמידים.
ניתן למפות זאת באמצעות מבחנים, בדיקת שיעורי בית, השתתפות / אי השתתפות במהלך השיעור, ובדיקות עצמאיות של המורה מחוץ לגבולות השיעור.
צ'פמן וקינג (2005) טענו כי על המורה לבצע הערכה מקדימה של רמת הכיתה לפני התחלה של כל נושא חדש בתחום הלימוד.
גיבוש אסטרטגיית למידה - שימוש המורה בממצאי הערכה לאחר ניתוח היכולות הלימודיות של תלמידי הכיתה, עשוי לאפשר יצירה של קבוצות לימוד בהתאם לצורך המשותף של הלומדים במהלך השיעור ומחוצה לו.
במהלך השיעור ניתן לעבוד עם קבוצות שונות של לומדים, ולאחר ביצוע הערכה מחודשת ניתנת אפשרות לניידות בין הקבוצות.
כמו כן, ניתן לחלק את זמן השיעור לעבודה עצמאית שונה בהתאם ליכולות הלימודיות של כל תלמיד.
גיוון כללי בשיטות ההוראה - לימוד אותו חומר בעזרת שיטות למידה שונות ייתן לכלל התלמידים, אשר כל אחד מהם מגיב אחרת לכל שיטת הוראה, את ההזדמנות לקלוט את החומר וליישם אותו בהצלחה.
הצגת הידע באופן שונה, לימוד אותו החומר מתוך הקשר שונה ומתוך מנקודת פתיחה אחרת, שינוי סביבת הלמידה, גיוון בדרכי ההערכה באותה הכיתה הם דוגמאות ליישום מרכיב זה.
תוצאות המחקרים גילו שלושה מרכיבים ספיציפיים המגדרים הוראה דיפרנציאלית:
בנוסף, זוהו שישה אתגרים עיקריים המונעים יישום מוצלח של הוראה דיפרנציאלית:
המחקר מציע לשפר את תוכניות ההכשרה והפיתוח המקצועי של מורים רגילים בתחום ההוראה הדיפרנציאלית.
יש צורך לשלב את מרכיבי ההוראה הדיפרנציאלית בתוכנית הלימודים של תוכניות הכשרת מורים המתקיימות ברמת בית ספר וברמות המוסדות להכשרת מורים.
נראה כי ישנן מספר שיטות אשר משקיעות בהתאמת הרמה הלימודית לתלמידים:
הוראה המותאמת לרמה הלימודית של התלמידים, כאשר התלמידים בדרך כלל מחולקים על פי הישגיהם במקצוע.
דוגמה להוראה דיפרנציאלית מסוג זה היא הקבצות.
הוראה המותאמת להעדפותיו של כל תלמיד ולרצונותיו, כאשר אין צורת מיון אחידה לתלמידים.
דוגמה להוראה דיפרנציאלית מסוג זה היא בחירת התוצר מעבודות חקר, כאשר התוצר יכול להיות סרט, מצגת, ציור או מיצג אחר שהתלמיד יכול להעלות על דעתו.
מורה זקוק לדרכי הערכה, בעזרתם יכול לסווג את הרמות השונות בכיתה ולהכיר את הפערים המקצועיים של כל תלמיד.
דרכי ההערכה של מורה במערכת החינוך הציבורית:
על פי גישת ההוראה הדיפרנציאלית יש לערוך מבחן מטרים לפני הגעה ליחידת ידע חדשה.
המבחן המטרים אמור למפות את היכולות והמיומנויות של התלמידים, כך שהמורה יוכל לבנות בצורה מותאמת את ההוראה ליחידה החדשה.
2. שיעורי בית – הכנה או אי הכנה, טעויות שחוזרות על עצמן בדפוס מסוים, הצלחות או כישלונות במיומנויות נבדלות תחת תחום ההוראה.
3. התנהגות התלמיד במהלך השיעור – מענה או אי מענה על שאלות, השתתפות והתבטאויות.
4. שיח עם ההורים, מחנך הכיתה או שיח עם דמות משמעותית אחרת עבור התלמיד.
מורה לא יוכל לממש דרכי הוראה דיפרנציאלית בכיתתו ללא הבנה מעמיקה של מאפייני התלמיד לאורך זמן, כלומר מורה לא יוכל לבנות מודל הוראה דיפרנציאלית על בסיס מבחן או אבחון בודד, אלא על רושם מתמשך לאורך זמן מהישגי התלמידים וניתוח יכולותיהם.
ככל שניתוח זה יהיה מהימן יותר ויתבסס על עבודה של התלמידים, כך מודל ההוראה הדיפרנציאלית שיבנה המורה בכיתתו, יהיה יעיל יותר.
לרוב החומר הנלמד מסודר בצורה היררכית ולוגית.
כלומר, חומר אחד נשען על חומר קודם, באופן שמייצר קשר הגיוני בין הנושאים הנלמדים ברצף מסוים.
הקשר יכול להיות כרונולוגי, יכול להיות אסוציאטיבי ויכול להיות לוגי כתלות בחומר הנלמד בבית הספר.
כדי ליישם תוכנית הוראה דיפרנציאלית, יש לבצע סדר בכלל החומר הנלמד באותה תקופת זמן.
מחקרים ממליצים על בניית סדר במיומנויות הקשות, העלאת בעיות היכולות להתרחש בעת הלימוד (כולל טעויות נפוצות של תלמידים) ודרכים להתגבר עליהם.
בעזרת מעבר מסוג זה על חומר הלימוד, סידורו והעמקה בקשיים הכרוכים בהוראתו, המורה יכול לייצר תוכנית לימוד מותאמת לרמות שונות עוד לפני שהתחילה שנת הלימודים.
כך במהלך שנת הלימודים, המורה יוכל לממש דרכי הוראה דיפרנציאלית ללא הכנה רבה מראש.
בהמשך לרעיון זה, על הצוות המקצועי לייצר רשימת מושגים ומיומנויות שהלומד צריך לרכוש בהתאם לתקופת זמן (רבעון, חציון, שנה שלמה).
צוות מקצועי במסגרתו מתפתחים מודלים של הוראה דיפרנציאלית הוא צוות בו מתקיים שיתוף מתמיד של דרכי הוראה ושיתוף בהתנסויות בדרכי הוראה חדשניות.
בתוך השיח המתמיד בצוות, המורים מפתחים תפיסות פדגוגיות ובוחנים דרכי הוראה והערכה.
המורים כותבים חומרי לימוד לשימוש כל הצוות, ומשדרגים את מגוון הכלים שברשותם הנוגע להוראה בכיתה מלאה ולהוראה פרטנית.
כמו כן, ישנה חשיבות רבה לשיתוף דרכי הוראה ואתגרים משותפים בין צוותים מקצועיים מבתי ספר שונים.
במסגרת תוכנית "הוראה דיפרנציאלית" בהובלת מכון שילובים בישראל, התקיימו השתלמויות מחוזיות אחת לחודש, במסגרתם מורים מבתי ספר שונים דנו במימוש עקרונות ההוראה הדיפרנציאלית בכיתתם.
לרוב, בצוות מקצועי מסוים מתפתחת גישה פדגוגית מסוימת ודרכי הוראה מסוג מסוים.
כאשר מתבצע שיתוף של דעות, גישות ורעיונות פרקטיים – ניתן להגיע להפריה הדדית והגדלת הרעיונות הלימודיים שיש למורה מצוות מסוים.
כדי לייצר מודל הוראה דיפרנציאלית יעיל, ההנהלה בבית הספר תצטרך להקצות שעות ליישום התכנית, יצירת גמישות במערכת השעות בהתאם לצורכי המורים.
כמו כן, לרוב ההנהלה יוזמת את ההשתלמויות וההכשרות המקצועיות הנוגעות להוראה דיפרנציאלית.
על צוות ההנהלה להיות שותף פעיל בתהליך, לוודא ביצוע והתקדמות עם צוותי ההוראה תוך תמיכה בשינוי דרכי ההוראה.
דרכי הערכה והעומס על המורים
כיום, מורה אשר מלמד במספר כיתות בבית הספר, לרוב אחראי על למידתם של מאות תלמידים.
לכן, עומס העבודה מקשה עליו להעמיק ברמות השונות של כל תלמיד, להבחין בהתבטאויות של כל תלמיד ולהסיק מהן מסקנות, וכן אף לבדוק את הכנתם או אי הכנתם של שיעורי הבית.
עקב עומס זה, מורים רבים לא ניגשים ליישום הוראה דיפרנציאלית בכיתתם.
המורים מנסים לעמוד בעומס העבודה הקיים, הכרוך בבדיקת מבחנים, עבודות, שיעורי בית, תכנון שיעורים, השתתפות בפעילויות בית ספריות שאינן קשורות לתחום ההוראה ועוד.
במדינת ישראל ישנם מורים אשר נתקלים גם בקשיים כלכליים, ואלו מפנים את מוקד תשומת הלב לשיעורים פרטיים או להכנסה משלימה אחרת.
עיסוק זה בהכנסה משלימה מוריד את יכולתם לעסוק בהוראה דיפרנציאלית בכיתתם.
כאשר התלמיד נמצא במודל של למידה דיפרנציאלית, הוא חייב להיות עצמאי.
ההוראה הדיפרנציאלית מבקשת להתאים עצמה לכל תלמיד, ועם מימושה – התלמיד אחראי להתקדם בלמידה בכוחות עצמו.
עליו לבחור את אופי הלמידה שמתאים לו, להתמיד בקצב עבודה וליישם מיומנויות חשיבה גבוהות.
התלמיד יידרש לעבוד על המיומנויות המאתגרות יותר עבורו, ולהשתפר בתחומים בהם הוא חלש יותר.
לעיתים רבות כאשר ניתנת לתלמידים רבים עצמאות זו, מתקיימת התרחקות מהאפשרויות "המותאמות", הכוללות כישורי חשיבה גבוהים יותר, לעומת נסיגה לדרכי הלמידה המסורתית, בהן מיומנויות החשיבה נמוכות יותר.
כך תלמידים רבים יעדיפו לגשת למבחן המתמקד בשינון, על פני עבודת חקר במהלכה יגישו תוצר חופשי לפי העדפותיהם.
כלי להעלאת מוטיבציה של מורים
מודלים שונים המנסחים את עקרונות המוטיבציה (בר חיים, 2006, הרצברג, 1959, מסלאו, 1943, 1954) מדגישים את חשיבות המשמעות בעבודה ואת תחושת ההישג.
חלק מתחושת חוסר ההישג וחוסר המשמעות של מורה במערכת החינוך נובע מתחושת היעדר אוטונומיה ושליטה בהוראת הכיתה.
בעזרת הטמעת כלי הוראה דיפרנציאלית בכיתה, מורה יכול להחליט בעצמו את קצב הלמידה של קבוצות שונות בכיתה, ויכול להגיע איתם להישגים.
על פי הרצברג (1959), מוטיבציה המונעת ממשמעות פנימית ניתנת להשגה רק תוך עיסוק בתכנים פנימיים עשירים – בעלי אחריות, מגוונים ומאתגרים.
מימוש כלי הוראה שונים ומגוונים בכיתה, המאפשרים לתלמידים להגיע להישגים ולהשתפר, או לפתח את תחומי העניין שלהם בתוך הנושא הנלמד בכיתה הם בעלי פוטנציאל להפוך את ההוראה של המורה לחווייתית ומסקנת יותר, ומאפשרים למורה להגיע לתחושה של הישג.
פעמים רבות, מורים מגדירים הישג מקצועי כהצלחת תלמידיהם במישורים שונים (ערכי, חינוכי, לימודי).
הוקרה הוא סרט קולנוע קנדי מסוגת דרמה קומית משנת 1980, בבימויו של בוב קלארק, עם ג'ק למון, רובי בנסון ולי רמיק בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ברנרד סלייד והוא מבוסס על המחזה שלו "הוקרה" שהועלה בברודוויי ב-1978.
זו דרמה משפחתית על מפיק תיאטרון שחולה במחלה סופנית ומשתדל להתקרב ולהתפייס עם גרושתו ובנו לפני שימות.
ג'ק למון זכה בפרס דוב הכסף בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין, והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
בוב קלארק היה מועמד לפרס דוב הזהב.
סקוטי טמפלטון (ג'ק למון) הוא מפיק מופעי תיאטרון ותיק.
הוא מאושפז לבדיקות בבית חולים ומתגלה שסובל מלוקמיה.
באשפוז הוא מתלוצץ עם החולים ומתחבר בעיקר לסאלי היינס (קים קטרל) שעברה כריתת תוספתן.
בשובו לביתו מפתיעים אותו גרושתו מגי (לי רמיק) ובנם ג'אד (רובי בנסון) אותו לא ראה שלוש שנים.
ג'אד הוא בחור ביישן שעומד להתחיל לימודי בקולג'.
סקוטי מנסה להתקרב אליו אבל אינו מצליח.
הוא מזמן פגישה בין ג'אד לסאלי ומתפתח ביניהם קשר עם עליות וירידות.
רק כעבור יום מגלה סקוטי לגרושתו שהוא חולה סופני ויחסה אליו משתנה.
היא מגלה זאת לג'אד וגם הוא מתחיל להתייחס בסלחנות לאביו.
סקוטי מסרב לעבור טיפול כימותרפי.
שותפו לו דניאל (ג'ון מארלי) ג'אד, מגי ובעיקר הרופאה שלו ד"ר גלדיס פטרלי (קולין דיוהרסט) לוחצים עליו כל הזמן.
לבסוף נשבר סקוטי ומסכים לטיפול.
ג'אד מלווה אותו בבית החולים במצבים קומיים ובמצבים קשים ולא מש ממטתו.
הוא ומצלם אותו בכל המצבים המצחיקים עם צוות בית החולים.
לקראת יום הולדתו מתכננים לו ג'אד, לו, סאלי והשחקנית הילרי (גייל גרנט) ערב הוקרה (פרידה?).
אנשים שעבדו איתו במשך כל השנים מגיעים בטיסות מרחבי ארצות הברית, מתכנסים באולם ומשמיעים דברי הוקרה ושבח לסקוטי.
לסוף עולה סקוטי על הבמה ובקול חנוק הוא מסכם שהדבר החשוב לו ביותר הוא חידוש הקשר עם ג'אד.
ג'אד עולה לבמה והם מתחבקים ומתנשקים לתשואות הקהל.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ק למוןסקוטי טמפלטוןרובי בנסוןג'אד טמפלטוןבנו של סקוטילי רמיקמגי סטראטוןגרושתו של סקוטיקים קטרלסאלי היינסג'ון מארלילו דניאלסשותף של סקוטיקולין דיוהרסטד"ר גלדיס פטרלירופאהגייל גרנטהילרישחקנית
להוראו אוורור דרך חריצים בקירותיו.
מבני הוראו נמצאים בעיקר בצפון מערב ספרד ( גליסיה ואסטוריאס ) ובצפון פורטוגל.
מוכרים שני סוגים עיקריים של הוראו, הוראו מלבני, נפוץ יותר, בעיקר בגליסיה ואזורי החוף של אסטוריאס; והוראו ריבועי, באסטוריאס, בלאון, מערב קנטבריה ומזרח גליסיה.
באסטוריאס, על פי הערכות, כ-18 אלף מבני הוראו, חלקם במצב תחזוקתי גרוע.
מספר ההוראו בגליסיה אינו ידוע ועל פי הערכות קיימים עשרות אלפי הוראו בתחומי האוטונומיה.
ההוראו המלבני הארוך ביותר נמצא ברשות המקומית קרנוטה, במחוז לה קורוניה, אורכו 35 מטר.
המסמך העתיק ביותר המכיל ציור של הוראו נמצא בספר "מזמורי מריה הקדושה" (Cantigas de Santa Maria) מאת אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה (שיר CLXXXVII), כתב-יד מהמאה ה -13. בציור זה מופיעים שלושה מבני הוראו מלבניים בסגנון גותי.
ההוראו העתיק ביותר ששרד הוא מן המאה ה-15.
החוק הספרדי (צו 449/1973) משנת 1973 קבע כי כל מבני ההוראו בגליסיה ובאסטוריאס הם מבנים מוגנים שאסור לפרקם, או להעבירם.
בשנת 1985 נחקק בפורטוגל חוק המורשת ההיסטורית (חוק 13/85) אשר הטיל חובת שימור על מבנים בעלי חשיבות אתנוגרפית, בהם אף מבני הוראו.
חובת השימור על פי חוק הוטלה על כתפי בעלי הנכסים.
חוק דומה נחקק בספר באותה שנה (חוק 16/85), חוק זה הורחב בצו מלכותי בשנת 1986. בשנת 2002 נקבע כי מבני הוראו בני יותר ממאה שנה פטורים מתשלום מסי מקרקעין.
רק בשנת 1995 חוקק בית המחוקקים של הקהילה האוטונומית של גליסיה את חוק המורשת ההיסטורית של גליסיה המגדיר מבנים דוגמת הוראו כחלק מן המורשת המוגנת של האוטונומיה.
בשנת 2016 תוקן החוק וקבע הגנה לכל המבנים בגליסיה שנבנו קודם לשנת 1901.
תמונות מבני הוראו בצפון ספרד
הוראס גריי היה משפטן אמריקאי שכיהן כשופט ונשיא בית המשפט העליון של מסצ'וסטס ולאחר מכן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, בו הוא פירש לעיתים קרובות את חוקת ארצות הברית באופנים שהרחיבו את סמכויות הקונגרס.
הוא נודע בשל שכלו החריף ובשל להיטותו למחקר משפטי והיה גם תומך נלהב בחיזוק סמכות הנשיא לאורך כל הקריירה שלו.
הוראס גריי נולד בבוסטון כבנם של הוראס והארייט (לבית אופם) גריי, והיה נכדו של הסוחר והפוליטיקאי ויליאם גריי.
בגיל 13 הוא החל את לימודיו בהרווארד קולג' וארבע שנים לאחר מכן סיים את לימודיו.
לאחר שסייר באירופה לזמן מה, הוא החל ללמוד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, שם הוא סיים את לימודיו ב-1849. ב-1851 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין במשך 13 השנים הבאות הוא עסק בעריכת דין בבוסטון.
ב-1854 מונה גריי כרשם בית המשפט העליון של מסצ'וסטס.
בעת ששימש בתפקיד זה הוא הוציא לאור 16 כרכים של פסקי הדין של בית המשפט וכן שימש כיועץ למושל מסצ'וסטס בסוגיות משפטיות וחוקתיות.
איכות עבודתו של גריי הקנתה לו מוניטין כחוקר היסטורי ומשפטי.
ב-1864 מונה גריי כשופט בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס.
בגיל 36 הוא היה צעיר השופטים בהיסטוריה של בית המשפט.
תשע שנים לאחר מכן הוא מונה כנשיא בית המשפט.
בעת כהונתו בתפקיד זה עבד תחתיו כעוזר משפטי לואי ברנדייס, כך היה גריי לשופט הראשון בבית המשפט שהעסיק עוזר משפטי.
בבית המשפט העליון של ארצות הברית
בדצמבר 1881 מינה הנשיא צ'סטר ארתור את גריי כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקומו של נתן קליפורד שנפטר.
זמן קצר לאחר מכן אישר הסנאט של ארצות הברית את המינוי והוא החל לכהן בתפקידו ב-9 בינואר 1882. כפי שעשה בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס, גם כאן העסיק גריי עוזר משפטי.
את משכורתו של העוזר הוא שילם מכיסו הפרטי, שכן באותה תקופה לא היה לכך מימון ממשלתי.
גריי היה אחד השופטים היחידים שמונו לבית המשפט העליון במחצית השנייה של המאה ה-19 שלא היו פוליטיקאים טרם מינויים לבית המשפט, והוא החזיק בדעה שהמשפט והפוליטיקה הם שני תחומים נפרדים לחלוטין.
שנתיים לאחר כניסתו לתפקיד, הוא כתב את חוות דעת הרוב בפסק הדין "ג'וליארד נגד גרינמן" , האחרון מבין תיקי ההילך החוקי שהתנהלו בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים, שחזרו ואישרו שלקונגרס לא הייתה הסמכות להנפיק שטרות כסף כהילך חוקי.
החלטת בית המשפט שהתקבלה ברוב של 8 תומכים מול מתנגד אחד, נשענה בעיקר על החלטות קודמות של בית המשפט וכן על הערכת כוונתם של מנסחי החוקה כאשר העניקו לקונגרס את "הכוחות המנויים" (enumerated powers) בחלק השמיני לפרק 1 לחוקת ארצות הברית.
קביעה זו הפכה בסופו של דבר לחוק בדיני הראיות הפדרליים שאומצו לראשונה ב-1975, וכן בדיני הראיות של המדינות.
גריי הצטרף לדעת הרוב בפסק הדין "פולוק נגד חברת ההלוואות והנאמנות של החקלאים" מ-1895, שהתקבלה ברוב של חמישה מול ארבעה ובה נפסק שגביית מס הכנסה על הכנסות מריבית, דיבידנד ודמי שכירות על פי חוק מס ההכנסה של 1894 נגדה את החוקה.
לאחר השימוע הראשון בתיק, כתב גריי שהוא מצדד במשיבה (חברת ההלוואות והנאמנות של החקלאים), בטענה שהמס אכן נגבה בניגוד לחוקה.
עם זאת הוא היה במיעוט.
לאחר השימוע השני, שינה גריי את עמדתו, והצטרף לרוב שצידד בעותר.
הוא גם הצטרף לדעת הרוב בפסק דין פלסי נגד פרגוסון מ-1896, שבו נפסק ברוב של שבעה מול אחד שחוקי ההפרדה הגזעית במרחב הציבורי לא נגדו את החוקה כל עוד המרחבים המופרדים היו שווים באיכותם.
גריי כיהן על כס השיפוט במשך יותר מעשרים שנה, וביולי 1902 הוא פרש מתפקידו בשל בריאותו הרופפת.
במקומו מונה אוליבר ונדל הולמס הבן, גם הוא בן מסצ'וסטס, שכמו גריי כיהן קודם לכן בבית המשפט העליון של המדינה.
ב-1860 נבחר גריי כחבר ב"אגודת העתיקות האמריקאית" .
ב-1866 הוא נבחר כעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ב-1889 נשא גריי לאישה את ג'יין מתיוס, בתו של עמיתו לכס השיפוט, סטנלי מתיוס.
אחיו למחצה של גריי, ג'ון צ'יפמן גריי, היה פרופסור בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ונודע בשל הטקסט המכונן שלו על הכלל נגד הצמיתות .
הוראס גריי נפטר ב-15 בספטמבר 1902 בנהנט שבמסצ'וסטס ונטמן בבית הקברות מאונט אובורן שבמחוז מידלסקס שבמסצ'וסטס.
הוראס בויס היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איווה ה-14 בשנים 1890–1894. הוא היה הדמוקרט היחידי שכיהן בתפקיד זה ב-78 השנים שבין 1855 לבין 1933.
הוראס בויס נולד בעיירה אורורה שבמדינת ניו יורק לאיבר בויס, חוואי וותיק מלחמת 1812, ואסתר (לבית הנשאו) בויס.
הוא למד בבתי ספר ציבוריים.
בשנות נעוריו המאוחרות הוא עבד במשך ארבע שנים כפועל חווה בטריטוריית ויסקונסין.
הוא שב לניו יורק, ובגיל 21 נשא לאישה את אדלה קינג והחל ללמוד משפטים.
ב-1849 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ופתח משרד עורכי דין בעיירה המבורג שליד באפלו.
לאחר מות רעייתו ב-1855, הוא נישא בשנית ב-1858 לוורסליה מ.
ב-1857 הוא נבחר מטעם הרפובליקנים לאספה המדינתית של ניו יורק.
ב-1867 עבר בויס לווטרלו שבאיווה ופתח שם משרד עורכי דין.
הקריירה שלו הייתה מוצלחת, והוא רכש שטחי אדמה רחבים בסביבה.
ב-1880 עזב בויס את המפלגה הרפובליקנית על רקע תמיכתה בחוק היובש.
ב-1889 הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית כמושל איווה, ובכך שבר את הדומיננטיות הממושכת של הרפובליקנים בפוליטיקה המדינתית.
ב-1891 הוא נבחר לכהונה שנייה, אך ב-1893 הובס על ידי הרפובליקני פרנק ג'קסון.
הוא היה פופוליסט בולט ותמך בהנהגת בסיס דו מתכתי (שימוש במטבעות זהב לצד מטבעות כסף).
במהלך תקופת כהונתו כמושל הוא הנהיג באיווה לראשונה את יום העבודה.
כמושל, זכה בויס למעמד בולט מספיק כדי להיות מעורב בפוליטיקה הארצית של המפלגה הדמוקרטית, אף על פי שמסעות הבחירות שלו לזכייה במועמדות המפלגה לנשיאות ארצות הברית בוועידותיה ב-1892 וב-1896 לא נחלו הצלחה.
מערכת הבחירות האחרונה שלו, ב-1902, הייתה ניסיון בלתי מוצלח לזכות במועמדות המפלגה למושב של איווה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
לאחר פרישתו, עבר בויס ללונג ביץ', קליפורניה.
היה זה יעד פופולרי של תושבי איווה באותה תקופה, ובויס היה פעיל באירועים חברתיים של עמיתיו יוצאי איווה בקליפורניה, השתתף במפגשי האיחוד של יוצאי איווה בלונג ביץ', ושימש כנשיא אגודת אנשי איווה בלונג ביץ'.
הוראס בויס נפטר בלונג ביץ' ב-4 באפריל 1923. הוא נטמן בבית הקברות אלמווד שבווטרלו.