tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה שיחקה גם בסדרת הנוער "PPS", המשודרת בערוץ TeenNick למנויי yes.
בשנת 2022 שיחקה בסדרה "גולדה ומאיר".
ב-2024 שיחקה תפקיד ראשי בסרט "גולדריש" המיועד לציבור החרדי.
באותה שנה שיחקה בסדרה "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" בקשת 12, בתפקיד השוטרת אסיה סאמט.
נכון לאוגוסט 2021 מנחה את שעשועון הריאליטי "הבנים והבנות" בערוץ הילדים.
ב-24 באוקטובר 2021 הנחתה את טקס מלכת היופי של ישראל לשנת 2021, שהועבר בשידור חי באתר ynet.
מאז תחילת שנת 2019 נמצאת בזוגיות עם איש העסקים כפיר שיינפלד, לו התארסה בדצמבר 2022. בספטמבר 2023 השניים נישאו והם הורים לבת.
שנהסדרהתפקידהערות2017ראש גדולמוריה מוסקטתפקיד ראשי, yes Kidz2018כפולהירדן גדותתפקיד ראשי, KidZשנות השמוניםגליהתפקיד משני, עונות 4–5, רשת 13על הספקטרוםליאורתפקיד משני, yes הטלוויזיה בלוויין2020פאודהיערה זרחיתפקיד משני, עונה 3, yes EDGE, נטפליקסשטיסלשירה לויתפקיד משני, עונה 3, yes הטלוויזיה בלוויין, נטפליקסPPSריף לב אריתפקיד ראשי, yes הטלוויזיה בלוויין, TeenNick2022גולדה ומאירתמרהתפקיד ראשי2024אף אחד לא עוזב את פאלו אלטואסיה
שנהמופעתפקיד2018 Freestyle פסטיגלבתפקיד עצמה2020My פסטיגל
שנהפרסקטגוריהפרויקטמועמדות2022פרסי נבחרי השנה של פרוגישחקנית אהובה בסדרת נוערגולדה ומאיר
ריפוי בעיסוק בפגים הוא ריפוי בעיסוק שמתמקד בטיפול התפתחותי בפגים, ובהדרכת הוריהם, תוך הצגת הערך המוסף ממעורבות קבועה של מרפאים בעיסוק ביחידה לטיפול נמרץ בילוד (פגיות).
מטרת ההתערבות של ריפוי בעיסוק היא לצמצם את מצבי הדחק שלהם נחשף הפג, בשל חוסר הבשלות של המערכות השונות, לרבות המערכת הנוירולוגית.
ההתערבות הטיפולית והדרכת ההורים מאפשרת זיהוי מצבים המביאים את התינוק לאי איזון או למתח, ומאפשרת מתן כלים להיענות לצרכיו ולהביאו למצב נינוח.
כל אלה מעודדים אצל הפג יציבות פיזיולוגית, רוגע, חיוניות ויכולת אינטראקציה לסביבתו הפיזית והאנושית.
ריפוי בעיסוק בפגים מתקיים בבתי חולים רבים בעולם.
בבתי החולים בישראל ובכל הגדולים המרכזיים שבהם מתקיים ריפוי בעיסוק בפגיות (הדסה עין כרם, איכילוב בתל אביב, תל השומר ברמת גן, מאיר בכפר סבא, שניידר בפתח תקווה, אסותא באשדוד).
ידע וכלים טיפוליים לבצע הערכה והתערבות.
ידע וכלים לזיהוי מצבים מסכני חיים ותגובה מיידית תואמת.
ידע ויכולת התמודדות עם מצבים רגשיים מורכבים של הורים.
ידע על אודות ארגון סביבה ותפקוד הורי - במצב לחץ מתמשך.
רציונל: התפתחותו המוחית התקינה של התינוק מתחילה את דרכה בחיים התוך רחמיים, בסביבה המווסתת גירויים מהסביבה ומגינה מפני הפרעות חיצוניות.
הפג נפלט מהסביבה התוך-רחמית המוגנת אל סביבה עם פעילות אינטנסיבית של אנשים, קולות רמים, מגע פולשני ואורות חזקים.
כתוצאה מכך, מוחו של הפג מתעצב בשלב בו קיימת אי התאמה ביו המידע החושי מהסביבה החדשה לבין מה שמערכת העצבים מצפה או מסוגלת לקבל מבחינה ביולוגית.
הצפה סנסורית (חושית) זו יכולה להביא את הפג למצב של דחק (stress) אשר יכול להשפיע לרעה על המוח המתפתח ולליקויים התפתחותיים בטווח הזמן הקצר והארוך.
מחקרים מוכיחים כי מתן גרייה חושית מתאימה (מבחינת סוג הגירוי, העיתוי והעוצמה) משפיעה באופן חיובי על ההתפתחות המוקדמת הן של המערכות החושיות והן של דפוסי ההתנהגות ויכולות התפיסה.
פג הזוכה לקשר בין אישי קבוע ומרגיע אשר עוזר לו להיות קשוב לגירויים מהסביבה, יוכל לעבד את המידע המתקבל אליו בהצלחה רבה יותר וללא תגובות דחק.
מטרת ההתערבות בריפוי בעיסוק בפגייה היא לצמצם את מצבי הדחק אליהם נחשף התינוק.
הטיפולים בריפוי בעיסוק והדרכת ההורים מאפשרת לתינוק יציבות פיזיולוגית, רוגע, חיוניות ויכולת ליצור אינטראקציה עם סביבתו הפיזית והאנושית.
התאמה וויסות הגירויים אליהם נחשף הפג, מתן גרייה מותאמת והדרכה בהתאם, לצורך יצירת ויסות חושי ואיזון מעגלי ערות - שינה.
טיפול בתחומי אכילה והאכלה ובכלל זה עידוד מיומנויות מציצה ואכילה.
שמירה על מנחים מותאמים תומכים ומעודדים התפתחות: handling (לטפל) והתאמת אביזרים או סדים.
הדרכת הורים למעורבות פעילה בטיפול היום יומי בפג: שימוש בגירויים טקטיליים (גירויים של מגע קל), פרופריוצפטיביים (גירויים של מגע עמוק), ווסטיבולריים (גירויים הקשורים למערכת שיווי משקל ותנועה).
הגישות הטיפוליות של ריפוי בעיסוק בתחום הפגים הן בעיקר גישת האינטגרציה הסנסורית ׁ(החושי) (SI) והגישה הנוירו-התפתחותית (NDT).
כמו כן, מקצוע הריפוי בעיסוק משלב בעבודתו את עקרונות גישת ה-NIDCAP - Newborn Individualized Developmental Care and Assessment Program, על פי גישה זו, יש לבצע הסתכלות על התנהגות היילוד כבסיס להתאמת תוכנית התערבות אישית שתביא להתפתחות מיטבית בזמן שהותו בבית החולים.
כמו כן, למרפאים בעיסוק היכרות מעמיקה עם כלי הערכה וגישות התערבות בתחום העיבוד והויסות החושי.
הערכה ראשונית דינמית באמצעות תצפית, איסוף מידע וביצוע בדיקות רלוונטיות.
בניית תוכנית פרטנית ליילוד בתיאום עם הצוות המטפל.
הדרכה וייעוץ להורים לרבות הדרכה למתן גרייה מתאימה, לרכישת אבני דרך התפתחותיות התואמות את גילו המתוקן.
לאחר השחרור, ליווי ומעקב ליילוד ומשפחתו, כולל מתן המלצות להתאמת הסביבה הביתית.
המשך מעקב וטיפול בפגים עם עיכובים התפתחותיים במרפאות האמבולטוריות.
השפעה ועידוד לדפוסי התנהגות התואמים את הגיל המתוקן
עידוד תקשורת טובה בין ההורה ליילוד (Bonding) תוך מתן כלים להורים לתקשר עם תינוקם, לזהות את צרכיו או מצבי הדחק ולהעניק גירויים התפתחותיים מתאימים.
פיתוח יכולת קליטה ותגובה לגירויים (טקטיליים (גירויים של מגע קל), ויזואליים (ראייה) ואודיטוריים (שמיעתיים), באופן מותאם.
מיקוד מבט ופיתוח דרכי התקשרות חברתית עם הסביבה.
פיתוח יכולת לוויסות והרגעה עצמית.
פיתוח יכולת אכילה דרך הפה.
פיתוח היכולת לשמור על מנח פלקסורי המאפשר בסיס להתפתחות תקינה ובי- לאטרלית (פעילות שדורשת שילוב שני צדדים - בדגש על גפיים עליונות - שתי ידיים לדוגמה: קשירת שרוכים, כיפתור כפתורים, גזירה.
פגות היא מצב שכיח כלל עולמי.
כ-8–15 אחוזים מכל הילודים נולדים פגים.
רפואת הפגים והיילודים התקדמה רבות בשנים האחרונות ברמת הידע, המחקר והטכנולוגיות החדשות, שהביאו לעליה בשרידות של פגים קטנים.
בד בבד, שימת הלב והעשייה הרפואית והסיעודית מופנים לא רק לשיפור השרידות, אלא גם לשיפור התוצאות הניאונטליות לטווח הקצר ולטווח הארוך, ולשיפור איכות החיים של הפגים לאורך שנות חייהם.
עדויות מצטברות מוכיחות, כי לטיפול התזונתי יש תפקיד מכריע ומשמעותי בהשגת יעדים אלה.
מהן השאיפות להזנת פגים לאחר יציאתם מרחם אימם?
האגודה האמריקנית לרפואת ילדים (AAP)מדגישה כי יש לשאוף לספק נוטריינטים (מרכיבי תזונה) לפגים על מנת לאפשר להם גדילה בדומה לגדילה התוך רחמית.
מאידך, קיים קונטרסט משמעותי בין דרך ההזנה של עובר ברחם אמו, קרי מה שעובר מקבל ברחם אמו, בתנאים אופטימליים, לבין מה שניתן לספק לפג לאחר לידתו.
בעוד שברחם ישנו מעבר פאסיבי של פחמימות, מעבר משתנה בהתאם לצרכים, ובהתאם למשקל העובר, של חומצות אמינו, ומתן מספק של שומנים מסוגים שונים, הרי שבעת הזנת פגים יש מתן יתר של פחמימות ושומנים, ומאידך, מתן בלתי מספק של חלבונים.
מצב זה לאור השנים, של הזנת פגים בתת-כמות חלבון, ובעודף פחמימות ושומנים, הביא לחוסר שגשוג ועליה במשקל, עד לביטוי של Restriction Growth Extrauterine ,כפי שדווח לראשונה בשנת 1999 על ידי Ehrenkranz וחב' במספר עבודות מארצות הברית.
ריפבליק RC-3 סי-בי הוא מטוס אמפיבי מתוצרת ארצות הברית שהיה בשירות חיל האוויר.
תכנון המטוס נעשה בשנת 1937 אך בעיות מימון דחו את טיסת האב-טיפוס לשנת 1944. טיסות הניסוי עברו בהצלחה אולם המטוס נכשל מבחינה מסחרית.
בתחילה מחירו היה גבוה מאוד אך שינויים מאוחרים במטוס הובילו לירידת עלויות הייצור והמחיר שלו ירד מ12 אלף דולר ל-3500 דולר.
הורדת המחיר גרמה לעלייה במכירות המטוס והוא והיה להצלחה גדולה מאוד כשבמהלך תקופה מסוימת בכל יום נמכרו כמעט עשרה מטוסים מדגם זה.
המטוס הגיע ארצה כתרומה של עורך דין פרטי קנה את המטוס ולאחר מספר חודשים תרם אותו לחברת אווירון.
המטוס הגיע לארץ מפורק והורכב בלוד אבל בגלל חוסר מיומנות בהרכבה המטוס לא הצליח לנחות על המים.
מודי אלון שהיה אז מפקד הטייסת ניסה לנחות עם המטוס על המים אבל הנחיתה הסתיימה בשבירת מצופי המטוס ומאז הנחיתו את המטוס רק ביבשה.
במלחמת העצמאות המטוס נהרס מהפצצות מצריות בשדה דב.
ריפבליק רקורדס היא חברת תקליטים אמריקאית בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ (UMG).
היא נוסדה בידי אייברי ליפמן ומונטה ליפמן כחברה עצמאית בשנת 1995, ונרכשה על ידי UMG בשנת 2000. חברת התקליטים הייתה שייכת ליוניברסל מוטאון רקורדס, אך בשנת 2006, שמה שונה ליוניברסל ריפבליק רקורדס.
אמנים שחתומים בריפבליק רקורדס כוללים את: אריאנה גרנדה, ניקי מינאז', דרייק, ליל ויין, איימי ויינהאוס, דה ויקנד, ג'סי ג'יי, טיילור סוויפט, לורד, מיקה, לינדזי לוהן, כריסטינה גרימי, פוסט מאלון, היילי סטיינפלד, ג'וליה מייקלס, אוסטין מאהון, האחים ג'ונאס ו-DNCE.
בחברת הבת שלה שנועדה למוזיקת קאנטרי (ריפבליק נאשוויל), חתומים פלורידה ג'ורג'יה ליין ואלי יאנג בנד.
בשנת 2025 פורסם כי ריפבליק רקורדס היא חברת התקליטים העשירית הגדולה ביותר ברחבי העולם, עם הכנסה שנתית של 15 מיליון דולרים.
מונטי ליפמן עבד בעבר בחברות כמו אריסטה רקורדס ואטלנטיק רקורדס, אך פוטר מספר פעמים בתחילת דרכו.
אייברי ליפמן עבד כעוזר אישי של קלייב דייוויס באריסטה, שם למד רבות מהניסיון.
על פי אייברי ליפמן, הוא ואחיו מונטה, הגו את ריפבליק רקורדס בשולחן המטבח בדירתם: החברה הוקמה בשנת 1995 בדירת סטודיו במנהטן, והאלבום הראשון שהוציאו היה של להקת בלאדהאונד גאנג.
השיר הראשון שהביא להצלחה הגדולה של החברה היה "Tubthumping" של הלהקה הבריטית צ'מבוומבה בשנת 1997. האחים קיבלו תפקידים בכירים יותר בקבוצת יוניברסל מיוזיק גרופ תחת הנהגתו של לוסיאן גריינג', והוקמה חטיבה חדשה בשם Republic Corps הכוללת את הלייבלים דף ג'אם, איילנד, מרקיורי ועוד.
ריפוי ברטימאי הוא אחד מניסי הריפוי של ישו.
כל אחת משלוש הבשורות הסינופטיות מספרת על ישו שריפא את העיוורים ליד יריחו, כשעבר בעיר זו זמן קצר לפני צליבתו.
בשורת מרקוס מספרת על ריפויו של אדם בשם ברטימאי שנרפא על-ידי ישו בעת שעזב את יריחו.
בשורת מתי ובשורת לוקאס מתארות גרסאות שונות לסיפור זה.
הגרסה המוקדמת ביותר מצויה בבשורת מרקוס (י: 52-46), מסופר שם על ריפויו של קבצן עיוור בשם ברטימאי (מילולית "בנו של טימאי").
ברטימאי הוא אחד מהבודדים שבין הללו שנרפאו על ידי ישו, ששמם ידוע לנו מהבשורות.
התאולוג אולג מולנקו (אורופין) מייחס פרט זה לעובדה שאנשים אלה בהחלט נושעו ושירתו את האמונה עוד במהלך חייהם, בניגוד אולי לאותם שנרפאו, ששמותיהם לא נחשפו בבשורות.
ישו ריפא משותק זה והזהיר אותו מפני ההשלכות למקרה שהוא ישוב לעשות אותם מעשים (חטאים) שהביאו אותו למצב החולי שממנו נרפא זה עתה (יוחנן ה: 14), ייתכן שהוא עדיין נותר עם נטייתו לחטוא.
שלא כמוהו, ברטימאי, מצטרף מיד למאמינים וההולכים אחרי ישו לאחר ריפויו, מה שאולי גרם למרקוס לכלול את שמו בבשורתו.
מאותו ברטימאי אנו גם לומדים אחת מהתחינות לישו, "ישוע בן דוד, רחם עלי!".
וכתוצאה מאותה תחינה - בקשת רחמים באמונה, הוא רכש ראייה רוחנית מחודשת, שהביטוי שלה הייתה יכולתו לראות מחדש באופן פיזי.
בזמן שישו עוזב את יריחו עם חסידיו, קורא לו ברטימאי : "'בן דוד, רחם עלי!" ומתמיד בכך על אף שהקהל מנסה להסות אותו.
ישו מבקש מהם להביא אליו את האיש ושואל אותו מה מבוקשו; ברטימאי משיב שבקשתו היא להיות מסוגל לראות שוב.
ישו אומר לו כי אמונתו ריפאה אותו.
הוא נרפא וחוזר מיד לראות וכתוצאה מכך הוא הולך בעקבות ישו.
מלבד המטרה לספר את סיפור הנס המדגים את כוח גבורתו של יש בריפוי נסי, משתמש מחבר הבשורה בסיפור נס זה על מנת לקדם מטרה תאולוגית בעליל.
מה שמצביע על דמות שמבינה מיהו ישו ואת הדרך הנכונה כיצד יש להתייחס אליו - באמונה.
אותו קבצן עיוור, משליך את גלימתו מעליו, כאשר הוא נקרא לבוא לישו, מה שמסמל השארת כל קנייניו מאחור.
השימוש בכינוי "בן דוד" - זו הפעם היחידה שבה צוין בבשורת מרקוס זיהוי מסוג כזה לישו כמשיח.
בבשורת מתי מופיעים שני עיוורים ללא שם, שיושבים לצד הדרך; ישו "מתמלא בחמלה כלפיהם" ומרפא אותם, תוך שהוא ונוגע בעיניהם (מתי כ: 34-29).
גרסה דומה, מוקדמת יותר, מתוארת במהלך בשורתו של ישו במסעו בגליל.
בהזדמנות זו, הוא שואל את העיוורים האם הם מאמינים שהוא יכול לרפא אותם, וכאשר הם מבטיחים לו שהם אכן מאמינים בכך, הוא משבח את אמונתם, נוגע בעיניהם, ומשיב להם את מאור עיניהם.
הוא מזהיר אותם לבל יספר על כך לאיש, אך הם לא מצייתים ומפיצים את עדותם על הנס שאירע להם ברחבי אותו אזור (מתי ט: 31-27).
בשורת לוקס י"ח: 43-35, מטפלת באירוע זה בצורה שונה; מדובר שם על עיוור אחד, מבלי להזכיר את שמו, והמבשר מספר את שהתרחש כאשר ישו מתקרב ליריחו, כמבוא לסיפור על זכאי .
הסיפור משלב את הדגש של מרקן על "העיוורון" של התלמידים - חוסר יכולתם להבין את טיב משיחתו של ישו - עם הצורך ללכת בעקבות ישוע לירושלים, שם סבלו ומותו הופכים אותו לזיהוי לגויים.
פאולה פרדרסן, הסבורה כי תארים כמו "בן דוד" הוחלו על ישו רק לאחר שנצלב וקם לתחייה, היא טענה שמרקוס ומתי הציבו את נס הריפוי הזה יחד עם ההכרזה "בן דוד!" רגע לפני "עזיבתו של ישו לכיוון ירושלים, למקום שחזה מראש שייהפך למקום סבלו.
הבשורות של מתי ( פרק א: 17-1) ולוקס (פרק ג: 38-17) מייחסות חשיבות רבה לציון שושלת היוחסין של ישו בהקשר למוצאו מזרע המלוכה, שושלת דוד, משורש ישי.
הופעת שמו של ברטימאי אינו שגרתי מכמה בחינות:
(א) ראשית מעצם העובדה ששמו הוזכר בכלל,
(ב) תרגום השם הוא "בנו של טימאי." יש מלומדים הרואים בכך אישור להתייחסות לאדם שהיה קיים באמת מבחינה היסטורית ;
לעומתם, מלומדים אחרים רואים משמעות מיוחדת של הסיפור בהתייחסות המטפורית לטימאוס של אפלטון המביא את הניסוח הקוסמולוגי והתאולוגי החשוב ביותר של אפלטון, הכולל את ראייה כבסיס לידע.
פאולה פרדרסן, מישו למשיח (2000),
רובינס, ישוע המורה: פרשנות סוציו-רטורית למארק 2009,
ריפוי האישה זבת הדם (או "האישה המדממת" או "האישה עם בעיית דימום" וכן שמות אחרים) הוא אחד מהנסים של ישו בבשורות (מתי ט: 22-20, מרקוס ה: 34-25, לוקס ח: 48-43)
לפי בשורות מתי, מרקוס ולוקס נס זה בא מיד לאחר שישוע גרש את השדים בארץ הגדריים ומשולב עם נס החייאתה של בת יאיר (טליתא קומי) .
האירוע התרחש בזמן שישו היה בדרך לביתו של יאיר על מנת לרפא את בתו, כשהוא מוקף קהל רב.
אישה זבת דם קרבה אליו ומבלי שהציגה עצמה, ומבלי שביקשה ממנו שירפא אותה, היא נגעה בכנף בגדו של ישו, במחשבה ובאמונה שלמה, שבעצם נגיעתה בכנף בגדו (בציצית) של ישו, כבר תביא לה מזור.
ואכן היא נרפאה מנגעה מיד.
ישו הבחין שיצא ממנו "גבורה", כלומר אירע נס שנגרם על ידו למישהו או מישהי מהקהל שסביבו.
ישו שאל מי נגע בבגדי?
תלמידיו ענו לו: אתה רואה את כל הקהל הגדול הצפוף שצר עליך, ואתה שואל מי נגע בי?
ישו הביט סביבו כדי לאתר את מי שנגע/ה בו.
האישה נחרדה כי ידעה שהיא זו שנגעה בכנף בגדו והיא גם זו שנעשה לה נס, היא התוודתה ואמרה לו מיד את כל האמת.
ישו הביט בה בחיבה ואמר לה "אמונתך הושיעה לך בתי, לכי לשלום וחיית מנגעך".
ספר ויקרא, פרק ט"ו, מפרט את מצוות הנידה וזוב דם של אישה:
הגדרת מחלתה של האישה, אינה ברורה מבחינת אבחנה רפואית מודרנית.
בבשורת מתי לפי תרגום דליטש מוגדר מצבה כ"אִשָׁה זָבַת דָּם שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה".
בבשורת מרקוס מוגדר מצבה כאישה אשר " הָיְתָה בְּזוֹב דָּמֶיהָ שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה", וכן הוא מוסיף כי הוציאה כסף רב על רופאים על מנת להירפא, אך ללא הועיל.
בבשורת לוקס מובא תיאור דומה מאוד לזה של בשורת מרקוס.
לכן ברור שאותה אישה סבלה כשתים עשרה שנה מדימומים בלתי פוסקים, ואף לא רופא אחד יכול היה לעזור לה ולרפא אותה.
בגלל הדימום מתמשך, נחשבה האישה על פי התורה כמי שמצויה בנידה (או בעת דימומי המחזור שלה), ולכן טמאה.
מה שמנע ממנה להשתתף בטקסי פולחן דתיים מסוימים (למשל הגעה לתפילה במקדש), ואף לקיים יחסי אישות.
כדי להיחשב כטהורה, הדימום חייב להיפסק למשך שבעה ימים לפחות.
בגלל הדימום המתמיד, אישה זו חיה במצב מתמשך של טומאה, מה שגרם לה סבל גופני ונפשי רב, והיה עלול להביא לבידודה החברתי והדתי.
הסיפור על פי הבשורות של מתי מרקוס ולוקס
בשורות מתי ולוקס מפרטות שהאישה זבת הדם נגעה "בכנף בגדו" של ישו.
קרוב לוודאי שהכוונה היא לאחיזה בציצית בגדו של ישו.
כמו כל היהודים שומרי התורה, נהג גם ישו לעטות עליו ציצית, שכן ישו שמר את התורה עד האות האחרונה,אף כי, נזף באותם פרושים וצדוקים צבועים שנהגו להאריך את ציציותיהם יתר על המידה רק כדי להראות צדיקים לאחרים.
בבשורות מרקוס ולוקס משולב נס ריפוי זה כנס נוסף, כאשר ישו היה בדרכו לביתו של יאיר על מנת לרפא (ולמעשה להחיות) את בתו של יאיר.
ישו מרפא אישה כפופה הוא אחד הנסים של ישו בבשורות (לוקס יג: 17-10).
ישו לימד באחד מבתי הכנסת בשבת, אישה שנכחה שם סבלה מנכות בעמוד השדרה, שבעקבות רוח רעה, נגרמה לה אי יכולת לעמוד זקופה במשך שמונה עשרה שנה.
כשראה אותה ישו, הוא קרא לה לעמוד ואמר לה: "אישה, החלצי מחולייך." ואז הוא הניח את ידיו עליה, ומיד היא הזדקפה, כלומר נרפאה ממחלתה באופן מיידי, והיא החלה להודות להלל ולשבח את אלוהים.
ראש בית הכנסת כעס מכיוון שישו ריפא בשבת, הוא אמר לציבור המתפללים, "יש שישה ימים המיועדים למלאכה, לכן בואו להירפא בימים ההם, ולא בשבת.
ישו השיב לו ללנוכח כל קהל המתפללים בבית הכנסת:
האם לא כל אחד מכם היה לא מתיר מן האבוס את שורו או חמורו בשבת כדי להובילו לשוקת על מנת להשקותו מים?
ואישה זו, הלא היא בתו של אברהם (אבינו), שהשטן "כפה עליה נכות ממושכת" במשך שמונה עשרה שנים ארוכות, האם לא צריך לשחרר אותה מ"מוסרותיה", גם אם זה בשבת?
כשאמר זאת, נכלמו כולם ובושו כל מתנגדיו, ושאר הנוכחים היו שמחים ומרוצים מכל הדברים הנפלאים שנעשו על ידי ישו.
נס ריפוי האישה הכפופה קודם לסיפורי המשלים שסיפר ישו - למשל גרגיר החרדל ולמשל השאור שבהם מדמה ישו את מלכות אלוהים למשהו קטן ו"לא משמעותי לכאורה" שמתפתח והופך למשהו גדול מאוד.
בסופו של דבר עתידה מלכות זו לגבור על כל השקרים והסילופים בעולם (במיוחד בהתייחס לצביעות דתית).
ישו תמיד כעס על הצביעות של רבים ממנהיגי הדת ביהודה, באשר לפירושים שלהם על אופן שמירת השבת, וייחסו חשיבות גדולה יותר למילוי מצוות אנשים מלומדה, שלא מן התורה, מאשר לכיבוד חיי האדם ובריאותו.
מאורע דומה אירע כאשר ישו ריפא איש בעל יד יבשה (משותקת).
גם אירוע זה התרחש בבית הכנסת בשבת וגם שם התעמת ישו עם הצביעות לגבי ריפוי בשבת.
ריפוי האיש שגופו צבה ממים הוא אחד הנסים של ישו בברית החדשה (בשורת לוקס 14: 1-6).
על פי בשורת לוקס, שבת אחת, התארח ישו לסעוד בביתו של פרוש נשוא פנים אחד.
האורחים האחרים מקרב הפרושים והחכמים עקבו אחריו בדריכות.
לפני ישו עמד איש הסובל מבצקת או בלשון הקטע מבשורת לוקס: איש ש"גופו צבה ממים", כלומר הוא סבל מחולי הכרוך מנפיחות (או מיימת) בגופו.
ישו שאל את הפרושים והסופרים שנכחו במקום:
"האם זה חוקי (על פי מצוות התורה) לרפא בשבת או לא?"
אולם הם לא השיבו ומילאו פיהם מים.
אזי אחז ישו באיש, ריפא אותו ושילח אותו לדרכו.
ואז הוא שאל את הנוכחים:
"האם כאשר לאחד מכם יש ילד או שור שנפל לבאר ביום השבת, האם לא תוציאו אותו משם מיד?"
כולם היו נבוכים, מבוישים, ולא היה להם מה להשיב לו.
הפרושים וחכמי הדת שחיו באותה תקופה של סוף ימי "בית שני" היו המנהיגים הדתיים, וכבר אז פיתחו את המסורות הדתיות, את "התורה שבעל פה" כפרשנות לתורה.
לדעתם אסור היה לרפא בשבת, הם דגלו ב"מלאכות האסורות בשבת" על פי שיטתם.
הם ארבו לא פעם לישו על מנת "לתפוס" אותו בביצוע "עבירות כנגד מצוות התורה", בעצם, על פי תפיסתם, ביצוע עבירות כנגד "מצוות התורה שבעל פה", או כפי שהיא מכונה בברית החדשה על ידי ישו בעצמו "קבלת הזקנים".
לתפיסתו של ישו הסופרים והפרושים, הם שביטלו את מצוות אלוהים על ידי קביעת מצוות משלהם.
לישו היו תמיד, כמו גם הפעם, תשובות שהשאירו אותם ללא מענה.
העיקרון של "פיקוח נפש דוחה שבת" קיים בהלכה של היום, ונראה שהיום לא היו מתנגדים לריפוי חולים בשבת.
ריפוי האיש בעל היד שיבשה הוא אחד מהנסים של ישו.
הסיפור מופיע בשלוש הבשורות הסינופטיות: במתי יב: 13-9, מרקוס ג: 6-1 ולוקס ו: 11-6.
בשבת כאשר ישו נכנס לבית הכנסת, הפרושים והסופרים (חכמי התורה) חיפשו סיבה להאשים אותו, הם ארבו ועקבו אחריו מקרוב כדי לראות האם הוא ירפא בשבת והוא שאל אותם: "האם זה מותר לרפא בשבת?
הם לא השיבו, ואז ביקש מן האיש להושיט ידו המשותקת וריפא אותו.
הציטוט על פי בשורת מתי
הציטוט על פי בשורת מרקוס
הציטוט על פי בשורת לוקס
הפרושים ארבו לא פעם לישו על מנת למצוא סיבות להאשים אותו או להבאיש את ריחו.
הפעם בקשו להאשים אותו בכך שריפא בשבת, לכאורה מלאכה אסורה בשבת, אך לא באמת על פי התורה אלא על פי המסורת (קבלת הזקנים) שהתפתחה עם השנים.
ישו כעס על הלב הקשה שלהם ועל רצונם לשמור על "עצת אנשים מלומדה" ולא לנהוג על פי הכלל "פיקוח נפש דוחה שבת".
בסוף הקטע המתאר את הריפוי של האיש בעל היד היבשה, מתואר שהפרושים והסופרים החליטו לגרום לאבדנו של ישו.
נראה שכל זאת ממפני שלא הסכים עם הפרשנות שלהם למלאכות אסורות בשבת וגם מתוך קנאה על סגולות המרפא שהיו לו ועל היותו כל כך מקובל בעם.
אירוע זו מזכיר מאוד נס ריפוי אחר שנערך בבית הכנסת בשבת.
גם באירוע זה ארבו לו פרושים וסופרים הוא התעמת עמהם לגבי עצם הריפוי בשבת.
נס זה היה נושא קטע מהדרשה המדוברת של המלחין ג'ון אדמס משנת 1973 "קנאות נוצרית ופעילות ".
ורק בשורת לוקס מציינת שישו ריפא את אוזנו של מלכוס עבד הכוהן.
בשורת לוקס (כב: 51-49) מתארת כיצד ישו מרפא את אוזנו של עבד הכוהן הגדול במהלך מעצרו של ישו בידי שליחי הכוהן הגדול, על מנת להביאו למשפט, לאחר שאחד מחסידיו של ישו, שמעון פטרוס כרת את אוזנו הימנית של העבד הכוהן ושליחו לעצור את ישו:
במילים אחרות, כאשר חסידיו של ישוע ראו מה עומד לקרות, הם אמרו, "אדוני, האם עלינו להכות בחרבות שלנו?" ואחד מהם, שמעון פטרוס, הכה בחרבו את משרתו של הכהן הגדול, וכרת בכך את אוזנו הימנית.
אבלא שישו ענה, "לא עוד, הרפו!" והוא נגע באוזנו של האיש ורפא אותו.
מאורע הריפוי הזה מתועד בבשורה מיד לאחר האירוע שבו נשק יהודה איש קריות את ישו, ועל ידי כך לפי אות מוסכם מראש, הסגיר אותו לידי המשלחת מאת מנהיגי הכוהנים שבאה לעצור את ישו (בשורת לוקס כ"ב 48-47).
זהו הנס האחרון שביצע ישו, שדווח עליו בבשורות הקנוניות לפני צליבתו.
ריפּהָאחן הבלתי פגיע (בהולנדית: Riphagen) הוא סרט דרמה הולנדי משנת 2016 אודות אנדריאס ריפהאחן, פושע הולנדי ששיתף פעולה עם גרמניה הנאצית כשהונה יהודים והסגירם לגסטפו ומכך היה אחראי למותם של יהודים רבים.
בשיא מלחמת העולם השנייה בהולנד, דריס ריפהאחן ואחד ממקורביו מוצאים אישה יהודייה במסתור; עם זאת, הוא מודיע לאישה, אסתר שאפ, שהוא רוצה לעזור לה וליהודים אחרים וטוען שהוא היה נשוי לנערה יהודייה שמתה.
הוא מתייחס לאסתר בסבר פנים יפות ואפילו מצטלם איתה ובסופו של דבר זוכה לאמונה.
היא מספרת למכריה היהודים שמסתתרים שהם יכולים לסמוך על ריפהאחן עם חפצי הערך שלהם.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ריפהאחן משתף פעולה עם הכובשים הגרמנים כבן ברית לא מהימן של שירות הביטחון הגרמני (SD).
משימתו, יחד עם "עמיתיו" מהעולם התחתון ההולנדי: לחשוף ולמצוא רכוש יהודי, שעומד להיות מוחרם על ידי ממשלת גרמניה.
יאן, צעיר הולנדי מההתנגדות שמונהגת על ידי חברו הטוב ביותר, חריט ואן דר וין מצליחים לחבל בתוכניות של הנאצים על ידי התחזות לקצינים נאצים ומוציאים מאות תעודות מבית הדפוס הנאצי.
יאן הוא בעל ערך רב להתנגדות בשל תפקידו כשוטר בשירות הביטחון במהלך הכיבוש הנאצי.
תנועת ההתנגדות מייצרת גם תעודות זיהוי מזויפות כדי לסייע במאמצים לחבל במאמצי הנאצים ומשתפי הפעולה.
אישה בשם בטי ורי, שהוריה כבר נמצאים במחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית, נתפסת על ידי הרשויות בתחנת רכבת.
היא מאוימת בגירוש למחנות הריכוז אלא אם כן היא תעזור לריפהאחן ולנאצים במידע על אנשי התנגדות ויהודים שמסתתרים.
היא נותנת לעצמה את הכינוי "בלה" ומתיידדת עם אחד מחברי ההתנגדות של יאן, צ'רלי.
הוא לוקח אותה למקום המפגש שלהם, שם היא פוגשת את החברים האחרים, ובהם גם יאן.
בזמן שהיא יוצאת מהמכונית, היא רואה את תעודת שירות הביטחון של יאן, מחשש שהיא נתפסה, היא עוזבת לפתע ויאן חוזר הביתה לאשתו הישנה, לנה.
בסופו של דבר, ריפהאחן מתאהב באישה מקומית, חרטי, אותה הוא פוגש כשהיא במשמרת עבודה במקום אחותה המלצרית, במסעדה שאותה הוא פוקד תכופות.
אף על פי שהוא מתנהג באכזריות עם אחרים, הוא מראה לחרטי אהבה והיא לא מודעת לטבעו האמיתי.
הם מתחתנים ועוברים לבית נאה שהוחרם מבעליו היהודים, שגורשו למחנה ריכוז לאחר מסירת המפתחות לריפהאחן.
חרטי חושבת שבעלה הוא למעשה חלק מההתנגדות ההולנדית ועוזר ליהודים בכך שהם שומרים על כספם ורכושם עד לאחר המלחמה.
אסתר כבר לא מועילה לריפהאחן אחרי שהוא הצליח לגנוב ממנה את ומאלה שהיא הציגה בפניו.
כאיש הונאות מוכשר מאוד, הוא מקפיד לצלם את היהודים שהוא בגד בהם, כדי שיוכל להשתמש בתמונות כראיה לאחר סיום המלחמה, להוכיח שהוא היה חלק מתנועת ההתנגדות.
אסתר, עדיין מאמינה בתמימותה שריפהאחן עוזר לה ולחברותיה, מבקשת לעזוב את אמסטרדם למחרת.
היא מעניקה לריפהאחן שרשרת זהב עם מדליון של סנט כריסטופרוס.
היא ממתינה לריפהאחן למחרת עם מזוודה ארוזה, אך נחרדת להבין שריפהאחן נפטר ממנה.
במקום להיות מובלת למחנה ריכוז, היא מתאבדת מול יאן על ידי דקירה בקצה החד של סיכתה.
בסופו של דבר בטי נלחצת לבגוד בתנועת החבלה, כאשר יאן נמלט בעצמו.
חבר אחר, פריץ, מצליח גם הוא להימלט מהמלכודת, מכיוון שהיה הנהג ומבין שמשהו לא בסדר ברגע שהוא שומע יריות.
כשיאן רואה את כל החברים נהרגים ומוציאים אותם, בטי מתגלה, ויאן מבין שהיא בוגדת והוא מבין שריפהאחן היה חלק מזה.
יאן מסתתר, אך המלחמה מתקרבת לסיומה, ולאחר ששמע הודעה שגויה ברדיו שהולנד שוחררה על ידי בעלות הברית, הוא יוצא מהמחבוא.
הוא מתכוון להביא את ריפהאחן לדין.
קבוצה חדשה של לוחמי התנגדות ובראשה אדם בשם סנדרס, מבקשת צדק נגד משתפי פעולה הולנדים.
פריץ הוא חלק מקבוצתו של סנדרס.
יאן מתחיל להתחקות אחר ריפהאחן, אך האחרון תמיד מצליח להימלט.
לאחר המלחמה, יאן נחוש עוד יותר להביא את ריפהאחן לדין; עם זאת, ריפהאחן הוא בר מזל שמצליח להימנע מלהיתפס, מיומנותו הרבה לשכנע, כוחו הגופני וחוסר האכפתיות שלו מצילים אותו פעם אחר פעם.
חרטי מסרבת להאמין לאמת על בעלה, אך בסופו של דבר יאן משכנע אותה כשהוא מבחין בשרשרת הזהב של סנט כריסטופרוס שהיא עונדת.
יאן מראה לה תמונה של אסתר לובשת אותה ולבסוף היא מבינה את האמת.
בסופו של דבר, ריפהאחן סוף סוף נתפס על ידי יאן.
ריפהאחן משתלט על יאן, למרות שיאן מחזיק אקדח ובסופו של דבר הורג אותו.
הסרט מסתיים בסיכומי טקסט קצרים על מה שקרה לדמויות האמיתיות של הסרט; כולל העובדה כי ריפהאחן מעולם לא ראה את אשתו ובנו שוב לאחר שעזב אותם באמסטרדם וכי הוא הצליח להימנע מתפיסה ועונש, ולבסוף מת בשנת 1973 לבדו בבית אבות בשווייץ.
ירואן ואן קונינגסברוחה – דריס ריפהאחן
סיחריד טן נאפל – לנה
מארק ריטמן – לואיס איינתובן
פטר בלוק – חריט ואן דר פיין
בריטה לאחר – אחותה של חרייצ'יה
הוּבּ סמית – טון קויפר
אנה ראדספלד – בטיה ורי
חידו פולמנס – הארי רונד
ריף פרץ (נולד ב-25 בפברואר 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעיקר בעמדת הבלם.
פרץ הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב ב-2006. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כאשר שותף במשחק גביע הטוטו נגד הפועל רמת גן.
בעונת 2010/2011 הופיע ב-8 משחקי ליגת העל במקביל ל-18 הופעות בליגת העל לנוער, וזכה עם קבוצת הנוער בדאבל בעונה זו.
בנובמבר 2013 שב מפציעה ארוכה, וחזר לקחת חלק במספר משחקים עם קבוצתו מכבי תל אביב, עד שבפברואר 2014 הושאל לעירוני ניר רמת השרון.
ביולי 2014 הושאל להפועל פתח תקווה, ובפברואר 2015 הושאל להפועל רמת גן עד סוף העונה.
ב-2016 שוחרר פרץ ממכבי תל אביב, וחתם בהפועל הוד השרון מליגה א'.
בנובמבר 2017 חתם בשמשון תל אביב מליגה ב'.
שיחק בנבחרות הנוער של ישראל, ב-2012 עבר פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, במהלך משחק אימון של הנבחרת הצעירה, והוא חזר לשחק באפריל 2013 ושותף במספר משחקים עד שנפצע שוב.
ריף נשוי ואב לשתי בנות.
הוא בנו של כדורגלן העבר יעקב פרץ ואחיו הגדול של כדורגלן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב, דור פרץ.
פרץ הוא יושב ראש עמותת קהילת שבט הנובה.
ריפוד עכוז וירכיים הוא לבוש המשמש להגדלת הגודל הנראה של הירכיים והישבן על מנת להגדיל את יחס המותניים-הירך לכאורה, מה שמרמז על צורת גוף נשית יותר.
הוא משמש את שני המינים: נשים המעוניינות להגדיל את האטרקטיביות של גופן אך גם טרנסג'נדרים, קרוסדרסרים ודראג קווינס משתמשים בריפוד.
באמצעות המידות של האדם עצמו וטבלת מדידות השוואתיות, ניתן לקבוע עד כמה הריפוד צריך להיות עבה במקומות מסוימים, איפה צריכה להיות הנקודה הרחבה ביותר בירכיים ואיפה אמורה להיות הנקודה המלאה ביותר בישבן.
הריפוד בנוי כמו תחתונים מרופדים עם כיסים שאליהם ניתן להכניס קטעי ריפוד משווקים על ידי חברות המספקות בגדים לקרוסדרסרים, גרסה זו שהריפוד סופגת לעיתים קרובות ביקורת, המבקרים טוענים כי גרסה זו "גושית" מדי.
לפחות חברה אחת מתמחה בייצור ריפודים בהתאמה אישית שתוכננו בהתאם למידות הרוכש, על אף שבגדים אלו עשויים מחומרים טובים ונראים טובים הם יקרים יותר מהגרסאות האחור של הריפוד.
עסקת ריפו, הידועה גם כ-Repo (קיצור של Repurchase Agreement, או הסכם רכש חוזר), היא הסכם מכירה ורכישה חוזרת.
עסקת ריפו מהווה מעין גיוס לטווח קצר לצורכי נזילות, כנגד ביטחונות איכותיים (בעיקר ניירות ערך ממשלתיים).
הסוחר מוכר את ניירות הערך למשקיעים וקונה אותם בחזרה זמן קצר לאחר מכן, בדרך כלל למחרת, במחיר מעט גבוה יותר המשקף את הריבית בגין העסקה.
שוק הריפו מהווה מקור חשוב לנזילות עבור מוסדות פיננסיים גדולים בענף הבנקאות, שהם חוץ בנקאים, שצמח להתחרות בסקטור הבנקאות המסורתי בממדיו.
משקיעים מוסדיים גדולים כגון קרנות נאמנות בשוק הכספים, מלווים כסף למוסדות פיננסיים כדוגמת בנקי השקעות, בין בתמורה לביטחונות (או מובטחים באמצעות), כמו אג"ח ממשלת ארצות הברית או ניירות ערך מגובי משכנתא (MBS) המוחזקים על ידי המוסדות הפיננסיים הלווים.
היקף העסקאות בשוק הריפו בארצות הברית מוערך בטריליון דולר בשווי ביטחונות ליום.
בשנים 2007–2008, ההסתערות על שוק הריפו כשנגישות בנקי ההשקעות למימון היה נמוכה או בריביות גבוהות מאוד, הייתה גורם מרכזי במשבר משכנתאות הסאבפריים שהוביל למיתון הגדול של 2008 .
במהלך סוף שנת 2019 החל הפדרל ריזרב להתערב בשוק הריפו בתפקיד המשקיע על מנת לספק נזילות, כאשר שערי ההלוואות ללילה אחד קפצו באופן משמעותי בגלל שורה של גורמים טכניים שהגבילו את היצע הכספים הזמינים.
בריפו, המשקיע / המלווה מספק מזומן ללווה, כאשר ההלוואה מובטחת בביטחונות של הלווה, בדרך כלל אג"ח.
במקרה בו הלווה חדל פרעון, המלווה מקבל את הביטחונות.
המשקיעים הם בדרך כלל ישויות פיננסיות כמו קרנות נאמנות בשוק הכסף, בעוד שהלווים הם מוסדות פיננסיים חוץ בנקאיים כמו בנקים להשקעות וקרנות גידור.
המלווה גובה ריבית הנקראת "ריבית Repo", ומלווה X $ ומחזיר סכום גבוה יותר $ Y.
יתר על כן, המלווה עשוי לדרוש ביטחונות בעלי ערך גבוה יותר מהסכום שהם נותנים.
מושגים אלה מאויירים בתרשים ובקטע המשוואות.
כאשר המשקיעים מעריכים סיכונים גדולים יותר, הם עשויים לגבות שיעורי ריפו גבוהים יותר ולדרוש תספורות גדולות יותר.
צד ג' עשוי להיות מעורב כדי להקל על העסקה; במקרה זה, המכונה העסקה היא "repo-tri-party".
בארצות הברית נעשה שימוש בעסקאות אלו משנת 1917 כאשר מיסי מלחמה הפכו את ההלוואות הישנות לפחות אטרקטיביות.
בתחילה, השימוש בריפו נעשה רק על ידי הפדרל ריזרב להלוואות לבנקים אחרים, אולם התרגיל התפשט במהרה למשתתפי שוק אחרים.
השימוש בעסקאות מסוג זה שהתרחב בשנות העשרים, נפל במהלךהשפל הגדול ומלחמת העולם השנייה, ואז חזר להתרחב שוב בשנות החמישים, כשהוא נהנה מצמיחה מהירה בשנות השבעים והשמונים גם בגלל טכנולוגיית המחשוב.
לדברי הכלכלן גארי גורטון, מאוניברסיטת ייל, הריפו התפתח כדי לספק למוסדות פיננסיים חוץ בנקאיים גדולים שיטת הלוואות מאובטחת המקבילה לביטוח ההפקדות שמספקת הממשלה בבנקאות המסורתית, כאשר הביטחונות משמשים כערובה למשקיע.
בשנת 1982 פשיטת הרגל של חברת Drysdale Government Securities הוביל להפסד של 285 מיליון דולר לבנק צ'ייס מנהטן..
המקרה הביא לשינוי באופן חישוב הריבית הצבורה בשווי ניירות הערך בעסקאות הריפו.
באותה שנה, חדלות הפרעון של חברת Lombard-Wall הביא לשינוי בחוקי פשיטת הרגל הפדרליים הנוגעים לעסקאות ריפו.
ההתרסקות של חברת ESM Government Securities בשנת 1985 הוביל לסגירתו של Home State Savings Bank מאוהיו ול'ריצה על בנק' על בנקים אחרים המבוטחים על ידי קרן ההתחייבות לפיקדונות באוהיו.
חדלות הפרעון של חברות אלה ואחרות הוביל לחקיקת חוק ניירות ערך ממשלתיים משנת 1986.
בשנים 2007–2008, 'ריצה אל הבנק' בשוק הריפו, בה מימון לבנקים להשקעות לא היה זמין או בריביות גבוהות מאוד, הייתה אחד הגורמים למשבר משכנתאות הסאבפריים שהוביל למיתון הגדול של שנת 2008.
ביולי 2011 התעוררו חששות בקרב הבנקאים והעיתונות הכלכלית האם משבר תקרת החוב האמריקנית בשנת 2011 יוביל לחדלות פרעון, הדבר עלול לגרום לשיבוש ניכר בשוק הריפו.
הסיבה לכך הייתה שאיגרות חוב ממשלתיות הן הביטחונות הנפוצים ביותר בשוק הריפו האמריקני, וחדלות פרעון של הממשל הייתה מקטינה את ערך האגרות.
וזה בתורו יכול היה לגרום כי לווי הריפו יצטרכו להעמיד ביטחונות משמעותיים יותר.
במהלך ספטמבר 2019 בעקבות זינוק בריבית הריפו להלוואות Overnight בגלל שורה של גורמים טכניים שהגבילו את היצע הכספים הזמין, החל פדרל רזרב להתערב בשוקי הריפו ולהזרים נזילות .
העיתון ניו יורק טיימס דיווח בספטמבר 2019 כי מתבצעות עסקאות הריפו בארצות הברית בהיקף של טריליון דולר ביטחונות ליום.
בנק הפדרל ריזרב בניו יורק מדווח על נפח ביטחונות ריפו מדי יום עבור הסדרים שונים של ריפו.
נכון לתאריך 24 באוקטובר 2019, היקף המסחר היה: בריבית SOFR (מימון מאובטח בן לילה) 1,086 מיליארד דולר; BGCR - שיעור הביטחונות הכללי הרחב 453 מיליארד דולר, וב-TGCR שיעור הבטוחות הכללי לשלושה צדדים - 425 מיליארד דולר.
הפדרל רזרב בארצות הברית והמועצה האירופית לריפו וביטחונות (חלק מאיגוד שוק ההון הבינלאומי -International Capital Market Association) ניסו להעריך את גודל שוקי הריפו.
בסוף 2004 הגיע שוק הריפו האמריקני ל-5 טריליון דולר.
שוק הריפו התכווץ בשנת 2008 כתוצאה מהמשבר הפיננסי בארצות הברית במיוחד ובמידה פחותה באירופה.
אולם, באמצע שנת 2010 השוק התאושש ברובו, לפחות באירופה, וצמח מעבר לשיאו שלפני המשבר.
בעוד שהריפו הקלאסי כולל בדרך כלל ני"ע או מכשירים בסיכון אשראי נמוך כדוגמת איגרות חוב ממשלתיות, ישנם עדיין סיכוני אשראי שנותרו.
אף על פי שמדובר למעשה בעסקה עם ביטחונות, המוכר עלול להיכשל ברכישה חוזרת של ניירות הערך שנמכרו במועד הפירעון.
בכלומר, מוכר הריפו עלול לא לשלם את חובו.
במקרה כזה, הצד הקונה רשאי לשמור על נייר הערך המובטח או לממש אותו לצורך השבת ההלוואה.
עם זאת, ייתכן שהניירות ערך איבדו ערך מאז תחילת העסקה, מכיוון שהניירות ערך מושפעים מתנועות השוק.
כדי להקטין את הסיכון הזה, לעיתים קרובות החזר כספי מובטח בביטחונות יתר, ובנוסף גם מתומחר לפי מחיר השוק (כלומר, אם הביטחונות נופלים בערכם, ניתן להפעיל דרישת מרג'ין המבקשת מהלווה לשעבד ביטחונות נוספים).
לעומת זאת, אם שווי נייר הערך עולה, קיים סיכון אשראי עבור הלווה בכך שהנושה רשאי שלא למכור אותם בחזרה.
אם זה נחשב לסיכון, הלווה רשאי לנהל משא ומתן על ריפו שהוא עם ביטחונות נמוכים.
עסקאות בהן רוכש בנק ישראל באמצעות מכרז איגרות חוב ממשלתיות ומק"ם מתאגידים בנקאיים וגופים מוסדיים לשם הספקת נזילות, ומוכר אותם בחזרה לאחר שבוע במחיר שנקבע.
הפער ביום מחיר הקניה למחיר המכירה הוא הריבית של הנייר.
שוק הריפו בארץ הוסדר וניתן לקיים עסקאות דרך הבורסה באמצעות המסלקה המרכזית או בעסקאות מעבר לדלפק OTC.
כיום בנק ישראל לא מקיים מכרזי ריפו מכיוון וישנם עודפי נזילות במערכת הפיננסית בארץ.
ריפוד הוא מלאכת גמר לרהיטים, במיוחד מושבים עם קפיצים, רצועות וכיסויי בד או עור.
המילה מתייחסת גם לחומרים המשמשים לריפוד עצמו.
המילה האנגלית לריפוד (Upholstery) מגיעה מהמילה האנגלית התיכונה upholder, שהתייחסה לאומן המייצר ריהוט בד.
המונח מתייחס באותה מידה לריהוט ביתי, ובכלי תחבורה, וניתן ליישם אותו על מזרנים, במיוחד בשכבותיהם העליונות, אם כי לעיתים קרובות הם שונים באופן משמעותי בעיצוב.
אדם שהעוסק במלאכת הריפוד נקרא רפד.
הריפוד המסורתי משתמש בחומרים כמו קפיצי סליל (לאחר 1850), שיער בעלי חיים (סוס, חזיר ופרה), קש, קש וחציר, בד הסיאן ופשתן, והוא נעשה בעבודת יד, תוך בניית כל שכבה ושכבה באופן נפרד.
לעומת זאת, הרפדים של היום משתמשים בחומרים סינתטיים כמו דקרון וויניל, קפיצי סרפנטין ועוד.
ריפ סיטי רמיקס היא קבוצת כדורסל אמריקאית מצפון פורטלנד, אורגון, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA ומסונפת לפורטלנד טרייל בלייזרס מליגת ה-NBA.
הקבוצה שיחקה לראשונה בעונת 2023/24.
ב-26 באפריל 2023 הודיעה פורטלנד טרייל בלייזרס, אחת משתי קבוצות ה-NBA ללא קבוצת מילואים בליגת הפיתוח (יחד עם פיניקס סאנס), שתשיק קבוצה בליגה לעונת 2023/24. ב-15 ביוני מונה ג'ים מורן למאמן הקבוצה הראשון, וב-26 ביוני נחשפו לוגו הקבוצה ושמה, ריפ סיטי רמיקס.
השם ריפ סיטי הוא כינוי לעיר פורטלנד שנטבע על ידי שדרנה של פורטלנד טרייל בלייזרס בעונתה הראשונה, , לאחר סל של ג'ים בארנט מול הלוס אנג'לס לייקרס.
השם רמיקס מתייחס לגיוון של העיר, בהיותה של פורטלנד עיר בעלת מיעוטים אפרו-אמריקאים, היספנים, אסייתים ומוסלמים.
את עונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום העשירי באזור המערבי, עם מאזן 18–16 חיובי, ולא העפילה לפלייאוף.
ריפלי מתחת למים הוא החמישי והאחרון שבסדרת הספרים "ריפליאדה" על מעללי טום ריפלי, מאת הסופרת פטרישיה הייסמית'.
הספר ראה אור ב-3 באוקטובר 1991.
כשהוא חי באזורים כפריים בצרפת עם אשתו הלויס (Heloise), טום ריפלי מוטרד על ידי זוג אמריקני מרגיז, דייוויד פריטצ'ארד ואשתו ג'ניס, ששכר בית בקרבתו ונראה נחוש בדעתו לחקור חלקים מעברו של ריפלי.
ללא מניעים אישיים גלויים, הזוג מתעניין בסוחר של אמנות אמריקנית בשם מרצ'יסן שנעלם באורח מסתורי מספר שנים לפני כן לאחר שביקר את ריפלי.
ריפלי רצח את אותו סוחר כדי למנוע את חשיפתה של תוכנית לזיוף אמנות ולאחר מכן השליך את גופתו לתעלה בקרבת מקום; בעקבות החקירות והבירורים חרדתו גוברת, ופריטצ'ארד מתחיל לערוך חיפושים בתעלות המקומיות.
את סוף מעלליו של טום ריפלי מסיימת הסופרת הייסמית' באווירה נינוחה, כשהיא מתארת את שגרת חייו בטיפוח פרחי הדליה שברשותו, ניגון יצירות שוברט על הצ'מבלו, התענגות על ארוחותיו ובילוי זמן שקט ושליו עם אשתו הלויס ומנהלת משק הבית מאדאם אנט.
הוא מתואר כג'נטלמן המושלם, אדיב, מתחשב, מנומס – אך מתחת לכל זאת, קטלני לסביבתו.
ריפיוזד (Refused, מילולית: "מסורב") הייתה להקת הארדקור משוודיה, הידועה גם בשל המסר הפוליטי המועבר בשיריה תוך השפעות מקרל מרקס והתנגדות לקפיטליזם.
ריפיוזד הוציאו לאור את הסינגל הראשון שלהם Refused ב-1991. האלבום הראשון, "This Just Might Be the Truth", יצא לאור ב-1994. רגע השיא של הלהקה הגיע ב-1996 עם הוצאת האלבום "The Shape of Punk to Come".
בשלהי 1998 החליטה הלהקה להתפרק במהלך מסע ההופעות האחרון שלה, בשל מתחים חברתיים בין חברי הלהקה.
ההופעה האחרונה של הלהקה נוגנה בארצות הברית והופסקה באמצע על ידי המשטרה.
בינואר 2012 הכריזה הלהקה על איחוד מחדש והחלה במסע הופעות ברחבי אירופה וארצות הברית.
רִיפִּינְג (מאנגלית: Ripping) היא פעולה המבוצעת על מנת להעתיק מדיה דיגיטלית אל הכונן הקשיח של המחשב, לרוב ההעתקה מבוצעת מתקליטור (CD או DVD) או מזרם מדיה (media stream).
ההעתקה מבוצעת על ידי תוכנות ייעודיות.
לרוב ההעתקה מבוצעת בניגוד לכוונה המקורית של מפיץ המדיה ובשל כך ביצוע ריפינג של מדיה מקודדת נחשב לעברה פלילית בחלק מהמדינות.
רִיפַת הוא דמות מקראית, בנו של גומר ונכדו של יפת.
יוסף בן מתתיהו מזהה אותו כאבי הפפלגונים.על פי מספר תאולוגים נוצרים, צאצאיו של ריפת חיו למרגלות ההרים הריפאנים, הקרויים על שמו ומזוהים עם הרי אורל.
לפי מסורת חז"ל ממלכתו של ריפת היא ממלכת חדייב
מסורות שונות קושרות בין ריפת למוצאם של עמים קלטיים.
על־פי ספר יוסיפון, צאצאי ריפת הם הברטונים: "ריפת הם בריטנוס היושבים בארץ ברטניא על נהר לירא; ושופכים נהר שיגנא ולירא בים אוקיינוס, הוא הים הגדול".
דוד פלוסר כותב ש"סיבת הזיהוי של ריפת עם אנשי Bretagne אינה נהירה".
מסורת אירית טוענת כי ריפת הוא האב הקדמון של הקלטים, ושושלתו ניתנת לאיתור על ידי שם המשפחה רדפת (Redpath), רִידפת (Ridpath) או רֶיְדפת (Reidpath).
תאוריה זו מפורטת בספריו של התאולוג הגרמני-פרוטסטנטי .
ריץ' (ריצ'רד) כהן (Rich Cohen; נולד ב-30 ביולי 1968) הוא סופר, עיתונאי, ותסריטאי יהודי אמריקאי, מחברם של כמה רבי מכר בנושאים יהודיים.
ריץ' כהן נולד בלייק פורסט, אילינוי, למשפחה יהודית אמידה של משפטנים עורכי דין וממציאים.
אביו, הֶרבּ כהן, הוא מגשר ומומחה בניהול משא ומתן, ובביתם התארחו מפורסמים רבים מתחום המשפט והתקשורת.
הוא גדל בשיקגו, בפרבר גלנקו שבחוף הצפוני של האגם.
כהן למד לתואר ראשון בספרות אנגלית, באוניברסיטת טוליין בשנת 1990. את דרכו בעריכה החל ב"ניו יורק אובזרוור" וב"רולינג סטון".
ספרו הראשון, "יהודים קשוחים", 1998, עוסק בגנגסטרים היהודים הידועים של המאפיה, בברוקלין של תקופת היובש.
הספר תורגם ללשונות רבות, בהן עברית.
ספרו השני "The Avengers", 2000, הוא סיפורה המיתולוגי והמסתורי של חבורת הנוקמים היהודים.
בספר הוא עוקב אחר קבוצה של פרטיזנים שלחמו נגד הנאצים ביערות שסביב לווילנה, ליטא, ובסיומה של המלחמה, חשבה לבצע פעולות נקם ענקיות נגד הגרמנים.
הספר זכה לשבחים רבים ולמחמאות וקיבל כמה פרסי ספרות.
בתמונת העטיפה של הספר האנגלי מופיע הצילום הידוע של שלושת מנהיגי הפרטיזנים והנוקמים אבא קובנר, ויטקה קובנר ורוז'קה קורצ'אק, בכניסתם לגטו ווילנה החרב לאחר השחרור.
ריץ' כהן מתגורר ברידג'פילד, קונטיקט.
הוא ביקר בישראל כמה פעמים ומקיים קשר רצוף עם קרובי משפחתו.
1998: יהודים קשוחים, תרגמה מאנגלית: עפרה אביגד, הוצאת מודן, 1998
ריפמפיצין (Rifampicin) היא תרופה אנטיביוטית המשמשת בעיקר לטיפול בחיידק השחפת Mycobacterium tuberculosis ויעילה גם בטיפול נגד סוגים אחרים של מיקובטריום, ונגד החיידק Haemophilus influenzae.
ריפמפיצין נקשרת לתת יחידה בטא של האנזים RNA פולימראז של חיידקים ופוגעת בתהליך השעתוק מ-DNA ל-RNA.
עקב הברירה הטבעית, חיידקים בעלי מוטציות אקראיות שהקנו להם הגנה מפני התרופה שגשגו, וכך במהלך השנים עלו מספר החיידקים העמידים לאנטיביוטיקה.
במקרה זה יש מנגנונים שונים של עמידות, לדוגמה:
שינוי אתר המטרה של התרופה, במקרה זה שינוי במבנה האנזים RNA פולימראז של החיידק שאינו מאפשר עוד קישור לתרופה.
התרופה ניתנת בטבליות, ונספגת היטב במערכת העיכול, משם מתפזרת לדם וגם חוצה ה-BBB.
התרופה עוברת מטבוליזם בכבד ומופרשת דרך השתן או המרה.
התרופה יוצרת מטבוליט שעלול לשנות את צבע השתן לכתום-חום.
רימפיצין מעלה את ביטוי הגנים למערכת האנזימים P-450. (הפועלת על חמצון-חיזור) של הכבד.
תכונה זאת עלולה ליצור תופעות לוואי עם תרופות אחרות, שמסיבה זאת יעברו מטבוליזם מהיר יותר בכבד ולכן זמן החיים שלהם יתקצר.
אחת הדוגמאות לשילובים בעייתיים עם תרופה זאת, היא מתן תרופה עם נוגד- הקרישה warfarin, או דיגוקסין.
תרופה זאת עלולה להפחית את יעילותן של התרופות הללו.
תופעות לוואי נוספות שעלולות להיות הן: פריחה, רגישות יתר, חום, בחילות והקאות.
ריפל (מאנגלית: Ripple; הפירוש המילולי: אדווה) הוא פרוטוקול בקוד פתוח לביצוע תשלומים ברשת האינטרנט, שפותח על ידי Ripple Labs בבעלות של כריס לארסן, למינוף המטבע המבוזר של החברה, XRP, המכונה בעצמו גם "ריפל".
הפרוטוקול נוצר כדי לשמש כמערכת תשלום מבוזרת, המבוססת על טופולוגיית רשת של P2P, וכשוק למטבע חוץ.
תוכנת הלקוח מאפשרת לסחור בסחורות מסוגים שונים, ובפרט במטבע XRP, המבוסס על בלוקצ'יין.
מלבד תנודתיות חזקה, לטווח ארוך, המטבעות המבוזרים חוו נסיקה חריגה בשווי בשנים 2016–2017. ובכללם גם הריפל.
למרות שינויים קיצוניים תדירים יחסית, ואפילו על בסיס יומי, של עשרות אחוזים בערך המטבע (למעלה ולמטה), בכל זאת, מתחילת 2017 עד ינואר 2018 המטבע חולל שינוי עצום בתפיסת כדאיות המסחר בו.
מכיוון שבסופו של דבר לא עלה ערכו ביותר מ-10% לעומת הביטקוין.
תובענה ייצוגית הוגשה נגד Ripple במאי 2018, "טוענת שהיא הובילה תוכנית לגייס מאות מיליוני דולרים באמצעות מכירות לא רשומות של אסימוני XRP שלה".
על פי התלונה, "החברה יצרה מיליארדי מטבעות 'משום מקום' ואז הרוויחה על ידי מכירתם לציבור ב'מה שהוא למעשה הנפקת מטבע ראשונית שאינה מסתיימת'".
רשות ניירות ערך ובורסות של ארצות הברית (SEC) החלה בהליכים משפטיים נגד Ripple Labs, המנכ"ל בראד גרלינגהאוס והשותף המייסד כריס לארסן ב-21 בדצמבר 2020, בטענה למכירת ניירות ערך לא רשומים.
בתביעה, ה-SEC טען ש-XRP היה נייר ערך במקום סחורה, מכיוון שהוא נוצר והופץ על ידי Ripple Labs באופן מרכזי ולא נתקבל על ידי מוסדות פיננסיים לשימושים המוצעים.
ה-SEC ציין כי בכירי Ripple מכרו 14.6 מיליארד יחידות של XRP ביותר מ-1.38 מיליארד דולר כדי לממן את פעילות החברה ולהעשיר את עצמם.
כתגובה, גרלינגהאוס ביקר את ה-SEC וציין כי Ripple Labs תגן על עצמה בבית המשפט.
קוינבייס הורידה את XRP ב-28 בדצמבר; משקיע הגיש תובענה ייצוגית ב-30 בדצמבר בטענה שקוינבייס מכרה אסימוני XRP בהבנה שהם ניירות ערך לא רשומים.
ב-13 באפריל 2021, פרסמה ראש הוועדה של ה-SEC, הסטר מ.
פירס, את הצעת מקלט האסימונים 2.0, ש"נועדה לספק לצוותי פיתוח ראשוניים תקופת זמן של שלוש שנים שבהם הם יכולים לקדם השתתפות ברשת פונקציונלית או מבוזרת, ואת התפתחותה המתמשכת, פטורים מהוראות הרישום של חוקי ניירות הערך הפדרליים כל עוד נענים תנאים מסוימים."
השופטת אנליסה טורס פרסמה החלטה בבקשות לפסק דין סופי ב-13 ביולי 2023, וקבעה כי האסימון XRP עצמו אינו נייר ערך, אף על פי שהאופן שבו הוא נמכר עשוי להוות מכירה של נייר ערך.
"XRP, כאסימון דיגיטלי, אינו בפני עצמו 'חוזה, עסקה או תוכנית' שמגלמת את דרישות האווי של חוזה השקעה." הפסק הדין מצא גם כי מכירות המוסדיות של אסימוני XRP היוו הצעה ומכירה לא רשומה של חוזי השקעה.
עם זאת, מכירות תוכניתיות ומכירות אחרות של אסימוני XRP על ידי Ripple Labs לא נחשבו להצעה ומכירה של חוזי השקעה, כך פסקה.
התיק עשוי לעבור למשפט מלא, או לערעור.
ריץ' מור הוא במאי קולנוע וטלוויזיה, מפיק, תסריטאי ומדבב אמריקאי.
דרכו המקצועית של החלה בתחילת שנות ה-90, מיד לאחר סיום לימודיו במכון לאמניות של קליפורניה, כבמאי של פרקי סדרות טלוויזיה.
הוא הצטרף אל צוות ההפקה של "משפחת סימפסון" בעונתה הראשונה, וסייע לביסוס הצלחתה בשוק הטלוויזיה של ארצות הברית דרך בימוי שורת פרקים ששבו את קהל הצופים האמריקאי.
הוא המשיך לעבוד עם המפיק מאט גריינינג, והצטרף אליו לעבודה על עונותיה הראשונות של "פיוצ'רמה".
בתחילת העשור השני של המאה ה-21, מור הצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
הוא ביים את הסרט "ראלף ההורס" שיצא לאקרנים ב-2012, "זוטרופוליס" מ-2016, ואת ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט" מ-2018. ב-2019, הוא עבר לסרטי סוני הנפשה.
עבודותיו של מור, הן במדיום הטלוויזיוני והן בקולנועי, זכו לשבחי הביקורות מצד מבקרי הקולנוע, וגם להכרה בפרסים שונים.
הוא זכה בשלושה פרסי אנני, שני פרסי אמי ופרס אוסקר אחד.
ריץ' מור נולד ב-10 במאי 1963 בעיר אוקסנארד שבמחוז ונטורה במדינת קליפורניה.
הוא למד קולנוע ווידאו במכון לאמנויות של קליפורניה, וסיים את לימודיו ב-1987 עם תואר ראשון.
מיד לאחר שסיים את לימודיו, מור החל לעבוד עבור ראלף באקשי, והצטרף אל צוות הכתיבה של סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו החדשות של מייטי מאוס", כשהיה שותף לכתיבת כל שלושה עשר הפרקים בעונה הראשונה.
אחר כך, בתחילת שנות ה-90, הוא הצטרף אל צוות ההפקה של "משפחת סימפסון" בעונתה הראשונה.
מור ביים כמה מפרקיה הידועים ביותר של הסדרה, שסייעו לביסוס הצלחתה בשוק הטלוויזיה של ארצות הברית כששבו את קהל הצופים האמריקאי.
עם קרדיט לשבעה עשר פרקים, מור פרש מעבודה זו לאחר שלוש שנים בלבד, בעונתה הרביעית מ-1993. לפני עזיבתו, ב-1991, הוא זכה בפרס אמי עבור הפרק "Homer vs.
ב-1994, מתוקף היכרותו עם המפיק אל ג'ין מהעבודה על "משפחת סימפסון", מור הצטרף אל צוות ההפקה של "The Critic".
הוא שימש כבמאי מפקח, וגם ביים את פרק הפיילוט.
בהמשך, בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, הוא שב לעבוד עם המפיק מאט גריינינג, ופיקח על הפיתוח היצירתי וההפקה של "פיוצ'רמה".
הוא ביים כמה פרקים בין 1991 ל-2001, וביניהם הפיילוט "Space Pilot 3000", וגם "Roswell That Ends Well", עליו הוא זכה בפרסי אמי ופרס אנני.
מור ביים גם כמה פרקים של "דירת המצוירים", "מרגל נגד מרגל" ו"בייבי בלוז".
ב-2008, ג'ון לאסיטר הזמין את מור להצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני כבמאי, עם ההצעה לבימוי סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם של משחקי וידאו.
פרויקט זה הפך ל"ראלף ההורס" מ-2012, בו מור גם תרם את קולו עבור דיבובן של שתי דמויות.
הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, וגם קיבל הכרה בדמות חמישה פרסי אנני, ביניהם הפרס לסרט הטוב ביותר והפרס לבימוי הטוב ביותר עבור מור.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך הפסיד ל"אמיצה".
הצלחתו הקודמת עם "ראלף ההורס" הובילה להמשך עבודתו של מור בחברת אולפני ההפקה, והוא הצטרף אל ביירון הווארד בבימוי "זוטרופוליס".
הסרט יצא לאקרנים ב-2016, והפך לשובר קופות עם הכנסות גבוהות במיוחד מהקרנותיו המסחריות בבתי קולנוע סביב העולם.
נוסף על כך, הוא קצר אינספור שבחים ממבקרי הקולנוע, וזיכה את מור פעם נוספת בפרסי אנני לסרט הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר.
בטקס פרסי אוסקר ה-89, הסרט זכה גם בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
ב-2018, עם פיטוריו של לאסיטר מחברת וולט דיסני בעקבות טענות בדבר הטרדה מינית, היו"ר ומנכ"ל בוב אייגר הציע כמועמדים להחלפתו בתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה את מור וג'ניפר לי, כשלתפקיד נבחרה בסופו של דבר לי.
עוד באותה השנה, יצא לאקרנים ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט".
אל מור הצטרף במלאכת הבימוי תסריטאי הסרט הקודם, פיל ג'ונסטון.
על אף החיבוק החם לו הסרט זכה מצד מבקרי הקולנוע, הקהל קיבל אותו בקרירות והכנסותיו היו נמוכות יחסית.
ב-8 באפריל 2019, מור הודיע כי הוא החליט לעזוב את דיסני ולעבור לסרטי סוני הנפשה, שם הוא יביים ויפיק סרטים אחרים.
הוא הצטרף תחילה לסרט "ויוו", אותו הוא הפיק.
"The Telltale Head" (עונה ראשונה, פרק שמיני; 25 בפברואר 1990)
"Homer's Night Out" (עונה ראשונה, פרק עשירי; 25 במרץ 1990)
"Simpson and Delilah" (עונה שנייה, פרק שני; 18 באוקטובר 1990)
"Treehouse of Horror" (עונה שנייה, פרק שלישי; 25 באוקטובר 1990
"Dead Putting Society" (עונה שנייה, פרק שישי; 15 בנובמבר 1990)
Lisa and the 8th Commandment" (עונה שנייה, פרק שלושה עשר; 7 בפברואר 1990)
"Lisa's Substitute" (עונה שנייה, פרק תשעה-עשר; 25 באפריל 1991)
"Stark Raving Dad" (עונה שלישית, פרק ראשון; 19 בספטמבר 1991)
"Bart the Murderer" (עונה שלישית, פרק רביעי; 10 באוקטובר 1991)
"Flaming Moe's" (עונה שלישית, פרק עשירי; 21 בנובמבר 1991)
"Lisa the Greek" (עונה שלישית, פרק עשירי; 23 בינואר 1992)
"Brother, Can You Spare Two Dimes?" (עונה שלישית, פרק עשרים וארבעה; 27 באוגוסט 1992)
"A Streetcar Named Marge" (עונה רביעית, פרק שני; 1 באוקטובר 1992)
"Itchy & Scratchy: The Movie" (עונה רביעית, פרק שישי; 3 בנובמבר 1992)
the Monorail" (עונה רביעית, פרק שנים-עשר; 14 בינואר 1993)
"The Front" (עונה רביעית, פרק תשעה-עשר; 15 באפריל 1993)
"Cape Feare" (עונה חמישית, פרק שני; 7 באוקטובר 1993)
"Pilot" (עונה ראשונה, פרק ראשון; 26 בינואר 1994)
"Lady Hawke" (עונה שנייה, פרק שלישי; 19 במרץ 1995)
"Hell Is Other Robots" (עונה ראשונה, פרק תשיעי; 18 במאי 1999)
"A Clone of My Own" (עונה שנייה, פרק חמישה-עשר; 9 באפריל 2000)
"Anthology of Interest I" (עונה שנייה, פרק עשרים; 21 במאי 2000)
"Roswell That Ends Well" (עונה רביעית, פרק ראשון; 9 בדצמבר 2001)
"Bizzy Moves In" (עונה ראשונה, פרק שני; 28 ביולי 2000)
"Clum Babies" (עונה שנייה, פרק חמישי; 16 בנובמבר 2000)
"Alzheimer's That Ends Well" (עונה שנייה, פרק ארבעה-עשר; 8 במרץ 2006)
1991 — פרק הטלוויזיה הטוב ביותר (באורך פחות משעה), עבור "Homer vs.
2002 — פרק הטלוויזיה הטוב ביותר (באורך פחות משעה), עבור "Roswell That Ends Well" ב"פיוצ'רמה"
2002 — פרק הטלוויזיה הטוב ביותר, עבור "Roswell That Ends Well" ב"פיוצ'רמה"
2012 — הבימוי הטוב ביותר, עבור "ראלף ההורס"
2016 — הבימוי הטוב ביותר, עבור "זוטרופוליס" (יחד עם ביירון הווארד)
2016 — הסרט המונפש הטוב ביותר, עבור "זוטרופוליס" (יחד עם ביירון הווארד)
ריפין (בפולנית: Rypin) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית קויאוויה-פומרניה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
ריפין נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1345 הוענקו לה זכויות עיר, והיא הוקפה בחומה.
באמצע המאה ה-17 נהרסה העיר כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיר כתוצאה מקרבתה לחזית.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא מהמאה ה-16, וקהילה מאורגנת התקיימה בה מאמצע המאה ה-18. משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי העיר לארצות הברית ולדרום אמריקה בשל המצב הכלכלי הקשה בה, ובשל הגבלות שונות שהוטלו עליהם.
בשנת 1915 הוקם בעיר בית ספר עברי ראשון, לאחר שנה הוקם בה תלמוד תורה חדש, ולאחר שנתיים הוקם בה גם בית ספר דתי.
עם תום מלחמת העולם הראשונה התעללו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר 2,791 יהודים, כ-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל.
בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הטלת חרם על עסקיהם.
ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, לאחר שהופצצה על ידם מספר ימים.
בו ביום החלו הגרמנים בשוד רכוש יהודי העיר, ובהמשך, הטילו על בני הקהילה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת נכבדי הקהילה כבני ערובה.
ב-7 באוקטובר 1939 העלו הגרמנים באש את בית הכנסת ואת בית המדרש שבעיר, ולאחר מכן, הטילו על יהודי העיר קנס בגין השריפה שנגרמה.
ב-15 באוקטובר 1939 ירו הגרמנים למוות בכ-150 יהודים מהעיר.
ב-26 באוקטובר 1939 נצטוו יהודי העיר לענוד טלאי צהוב וסרט זרוע.
ב-15 בנובמבר 1939 גורשו כל יהודי ריפין מהעיר, בשל סיפוחה לרייך השלישי.
אלו הגיעו בהמשך ליישובים שונים, ובהם מלאווה, פלונסק, צ'חאנוב, מקוב מזובייצקי ושרנסק.
לאחר הגירוש חרשו הגרמנים את שטח בתי העלמין היהודיים בעיר.
רובם המוחלט של יהודי ריפין נספו לבסוף במחנות ההשמדה.
ריפל רוק הוא הר מצולה בפרובינציית קולומביה הבריטית שבמערב קנדה.
שתי פסגותיו, שהפריעו לתנועת אוניות, פוצצו בפיצוץ מתוכנן ב-5 באפריל 1958. היה זה אחד הפיצוצים הלא-גרעיניים הגדולים ביותר מעשה ידי אדם בהיסטוריה.
ריפל רוק הוא הר מצולה במצר סימור שבמעבר דיסקברי, מזרחית לאי ונקובר.
במקום זה עובר נתיב שיט חשוב מהעיר ונקובר צפונה.
שתי פסגות ההר נמצאו בעת השפל בעומק מינימלי של 2.7 מטרים ו-6.3 מטרים מתחת לפני המים, וככאלו היוו מפגע חמור לתנועת כלי שיט.
הסכנה משתי הפסגות נבעה לא רק מהסיכון להיתקל בהן אלא גם ממערבולות גדולות שיצרו זרמי גאות סביב הפסגות.
כלי שיט העדיפו להמתין ולעבור במצר כאשר פני המים בו היו שקטים.
ידוע על לפחות 20 כלי שיט גדולים ו-100 קטנים יותר שאבדו או ניזוקו במקום זה משנת 1875 ועד 1958. לפחות 110 אנשים קיפחו את חייהם באירועים אלו.
ב-1860 החל ניסוח תוכנית להקמת גשר על פני מצר סימור, תוך שימוש בפסגותיו של ריפל רוק כבסיס לגשר.
התוכנית נתקלה בהתנגדות ובהדרגה הוחלפה ברעיון להרוס את שתי הפסגות על מנת לשפר את בטיחות השיט במקום.
רק בשנת 1942 אישרה הממשלה לנסות להרוס את הפסגות.
ניסיון ראשון לפוצץ את הפסגות נעשה ב-1943 באמצעות אסדות שעליהן חומר נפץ, אשר הוצבו ליד הפסגות ונקשרו בכבלי פלדה אל עוגנים במשקל כולל של 998 טון.
הניסיון נכשל משום שכבלי הפלדה שייצבו את האסדות למקומן נקרעו בזה אחר זה.
ב-1945 נעשה ניסיון נוסף להרוס את הפסגות באמצעות מטעני חבלה שנקשרו אל כבלי פלדה שנמתחו מעל פני המים, אך גם הוא נכשל.
ב-1953 נערכה בדיקת היתכנות לאפשרות פיצוץ שתי הפסגות באמצעות קידוח מנהרות מהיבשה אל תוך שתיהן ומילוין בחומר נפץ.
בעקבותיה נמסרה העבודה בידי שלוש חברות אזרחיות.
מנובמבר 1955 ועד אפריל 1958 נקדחו מספר מנהרות: פיר אנכי בעומק של 150 מטרים באי מוד (Maud), מנהרה אופקית שנמשכה ממנו באורך של 720 מטרים אל בסיסו של ריפל רוק, וממנה נמשכו שני פירים עיקריים שנקדחו לתוך שתי הפסגות, ושמהם התפצלו מנהרות קטנות יותר.
אלו מולאו ב-1,270 טון של חומרי נפץ.
בכל עת עבדו באתר כ-75 פועלים בו זמנית.