tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כ הוא העמיד ממוצעים של 8.1 נקודות ו-2.7 ריבאונדים למשחק.
בסיום העונה הוא עבר לצ'טנוגה, עונתו האחרונה במכללות הייתה הטובה ביותר שלו, כששיחק 33 משחקים ורשם ממוצעים של 15.4 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים ב-30.6 דקות למשחק, תוך שהוא קולע 42.3% מהשדה, 35.9% משלוש ו-87.9% מהעונשין.
ראיין לא נבחר בדראפט ה-NBA 2020 ולא שיחק במהלך עונת עקב מגפת הקורונה בארצות הברית.
הוא עבד בדורדאש ואובר איטס בזמן שאימן קבוצת כדורסל חובבנית, ואף עבד בבית קברות ביונקרס, ניו יורק.
ראיין הצטרף לקליבלנד קאבלירס לליגת הקיץ של ה-NBA 2021 ושיחק בקדם העונה במדי דנוור נאגטס.
לאחר מכן הצטרף לקבוצת ליגת הפיתוח של הנאגטס, גרנד ראפידס גולד, בה קלע בממוצע 18.6 נקודות ב-16 משחקים.
ב-28 בפברואר 2022 חתם ראיין חתם על חוזה דו-כיווני עם בוסטון סלטיקס וקלע בממוצע 20.4 נקודות ב-14 משחקים בקבוצת ליגת הפיתוח שלה, מיין סלטיקס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA והיחידה שלו במדי הסלטיקס ב-10 באפריל 2022, כשקלע שלוש נקודות בחמש דקות בניצחון 139–110 על ממפיס גריזליס.
ראיין שיחק במדי הסלטיקס בליגת הקיץ 2022, וב-26 בספטמבר חתם ביריבתה ההיסטורית לוס אנג'לס לייקרס.
ב-2 בנובמבר 2022 קלע ראיין שלשה בשנייה האחרונה וכפה הארכה נגד ניו אורלינס פליקנס, כשהלייקרס ניצחו לבסוף 120–117, וסיים את המשחק עם שיא קריירה של 11 נקודות.
ב-1 בדצמבר נופה ראיין מסגל הלייקרס.
ב-8 בדצמבר 2022 חתם ראיין על חוזה דו-כיווני במינסוטה טימברוולבס, ושיחק בעונת גם בקבוצת ליגת הפיתוח שלה איווה וולבס.
ב-28 בספטמבר 2023 חתם ראיין על חוזה דו-כיווני נוסף עם הוולבס, אך נופה ב-20 באוקטובר וכעבור יומיים חתם בניו אורלינס פליקנס.
ב-2 בנובמבר פתח לראשונה בחמישייה במשחק NBA וקלע שיא קריירה של 20 נקודות בניצחון 125–116 על דטרויט פיסטונס.
ראיין שיחק שני משחקים במדי נבחרת ארצות הברית בכדורסל בפברואר 2022, וקלע 15 ו-12 נקודות, בהתאמה, בניצחונות על ו במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2023.
מת'יו קולינס לינץ הוא שחקן אמריקאי, המוכר מהופעותיו בסדרות כמו "רצח אופי" (2018), "המתים המהלכים" (2018–2019) ו"מיס מארוול" משנת 2022.
מת'יו קולינס לינץ נולד ב-23 במאי 2001 בעיר פארגו (אנ'), ג'ורג'יה, בנם של קלי קולינס לינץ, שחקנית ומארק לינץ, סוכן נדל"ן.
הוא השלישי מתוך ארבעה ילדים, אחיותיו הגדולות הן השחקניות מקנזי לינץ (אנ') (נ.
בשנת 2022 הוא סיים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת אובורן באובורן שבאלבמה.
בשנת 2009 קיבל את תפקידו הראשון בסרט הקולנוע "ליל המסכות 2" בתור מארק.
בשנת 2010 שיחק בתפקיד אורח וגילם את סקוטי גרובס בסדרה "ממפיס ביט" ברשת "TNT".
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "סיפור סינדרלה: היה היה שיר".
באותה שנה התארח בסדרת הטלוויזיה "נשות קבע" של רשת "Lifetime".
בשנת 2013 ביצע הופעות אורח בסדרות "באנשי" ו"סליפי הולו".
בשנת 2015 שיחק בסרט הקומדיה "פיקסלים".
בשנת 2018 שיחק בסדרת הפשע התקופתית "רצח אופי" מבית רשת TNT" שם גילם את דמותו של סטיבי טאגרט.
בין השנים 2018–2019 שיחק את דמותו המתבגרת של הנרי בסדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים" ברשת "AMC".
בנובמבר 2020, נחשף בתמונות סט שלינץ יגלם את ברונו קארלי בסדרת הטלוויזיה מבית היוצר של דיסני+, "מיס מארוול" המתרחשת ביקום הקולנועי של מארוול.
לינץ גם נבחן במקור לתפקיד ספיידרמן בזיכיון .
הסדרה עלתה לאוויר ב-8 ביוני 2022 ובוטלה לאחר עונה אחת.
במאי 2024, לינץ הודיע שהוא מאורס לבת זוגו, גרייסי סאפ.
במאי 2025, הזוג הודיע על נישואיהם.
הוא למד באוניברסיטת אובורן באובורן שבאטלנטה.
מת'יו טיילר קוסטלו הוא כדורסלן איבוארי יליד-ארצות הברית המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בולנסיה מליגת העל הספרדית והיורוקאפ.
קוסטלו למד בבית הספר התיכון ביי סיטי וסטרן במישיגן, והעמיד ממוצעים של 25.1 נקודות, 19.1 ריבאונדים, 4.0 אסיסטים ו-4.0 חסימות למשחק.
הוא הוביל את הווריורס לחצי הגמר האזורי בדרג 4A, מאזן 18–6 ואליפות מחוז שנייה ברציפות.
הוא סיים את הקריירה כמוביל בית הספר בכל הזמנים בנקודות (1,518), ריבאונדים (1,069) וחסימות (280), ודורג בין 100 השחקנים הטובים ביותר במדינה לפי Rivals.com (מקום 83, 21 מבין הפאוור פורוורדים), ESPN (מקום 87, 17 מבין הפאוור פורוורדים) ו-Scout.com (מקום 95, 23 מבין הסנטרים).
כ הוא העמיד ממוצעים של 19.8 נקודות, 13.0 ריבאונדים ו-3.8 חסימות, וקלע 53.4% מהשדה ו-72% מקו העונשין.
קוסטלו רשם שיא בית ספר של 19 דאבל דאבלים, ועזר לקבוצתו להשתפר ממאזן 10–11 ב-2010 ל-24–3 ב-2011 ולהגיע לחצי גמר אליפות המדינה לראשונה בתולדות בית הספר.
הנתונים הסטטיסטיים שלו זיכו אותו ב-MVP של אזור סגינו ואלי.
כ העמיד קוסטלו ממוצעים של 16.7 נקודות, 11.8 ריבאונדים, 3 חסימות ו-3 אסיסטים וקבע שיא בית ספרי עם 14 חסימות במשחק בודד.
ב-2012 התחייב קוסטלו לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת המדינה של מישיגן.
כ הופיע קוסטלו ב-30 משחקים והעמיד ממוצעים של 1.5 נקודות ו-1.3 ריבאונדים ב-6.1 דקות.
הוא דורג במקום הרביעי בקבוצה עם 13 חסימות וממוצע של חסימה כל 14.2 דקות.
ב-13 המשחקים האחרונים של העונה הוא שיחק כ-8 דקות בממוצע, לעומת פעם אחת בלבד שעבר את רף 8 הדקות ב-23 המשחקים הראשונים.
קוסטלו רשם את אחד ממשחקיו הטובים ביותר בניצחון 75–52 על אוניברסיטת מישיגן, כשרשם שיאים עונתיים של שמונה נקודות ושישה ריבאונדים.
כ הופיע קוסטלו ב-34 משחקים (פתח בחמישייה ב-20 מהם) והעמיד ממוצעים של 4.0 נקודות ו-3.3 ריבאונדים ב-14.7 דקות למשחק.
הוא הוביל את הקבוצה עם 43 חסימות (1.3 למשחק), מקום שביעי לעונה בודדת במכללה ומקום ראשון לסופומור במדי מישיגן סטייט.
הוא רשם דאבל דאבל ראשון בקריירה בניצחון בהארכה על איווה, עם שיא עונתי של 11 נקודות ושיא קריירה של 12 ריבאונדים.
תשע מ-11 הנקודות שלו הגיעו בחמש הדקות האחרונות של הזמן החוקי וההארכה.
קוסטלו חסם שש פעמים, שיא קריירה, מול אילינוי, מקום שני למשחק בודד בהיסטוריה של האוניברסיטה.
כג'וניור הופיע קוסטלו ב-39 משחקים, מהם פתח בשישה, עם ממוצעים של 7.0 נקודות ו-5.0 ריבאונדים ב-20.4 דקות.
קוסטלו הצליח לקלוע בספרות כפולות ב-11 משחקים, ולקח מספר דו-ספרתי של ריבאונדים בשניים מהם, מול לויולה (13 נקודות ו-11 ריבאונדים) וטקסס סאות'רן (17 נקודות, שיא קריירה, ו-10 ריבאונדים).
הוא חסם לפחות פעמיים ב-13 משחקים, כולל ארבע מול מישיגן ופרדו.
בסוף השנה הוא זכה בהצטיינות אקדמית של אזור ה-Big Ten.
במהלך שנתו האחרונה של קוסטלו במישיגן סטייט הוא שיפר את משחקו, ונבחר לחמישיית העונה השנייה באזור על ידי CBS והתקשורת האזורית.
ולחמישייה השלישית על ידי המאמנים.
נכון ל-2023 הוא מדורג במקום השלישי בטבלת החסימות בכל הזמנים באוניברסיטת המדינה של מישיגן.
קוסטלו נבחר למשחק האולסטאר של ריס'ס ביוסטון, טקסס.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2016 הצטרף קוסטלו לאטלנטה הוקס לליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-26 ביולי 2016 הוא חתם בהוקס, אך הם ניפו אותו מסגלם ב-17 באוקטובר לאחר שהופיע בשני משחקי קדם העונה.
הוא חתם בממפיס גריזליס ב-20 באוקטובר, אך נחתך ב-24 באוקטובר.
חמישה ימים לאחר מכן הוא נרכש על ידי איווה אנרג'י מליגת הפיתוח של ה-NBA כשחקן שותף של הגריזליס.
ב-24 ביולי 2017 חתם קוסטלו על חוזה דו כיווני עם סן אנטוניו ספרס, שקבע כי הוא יחלק את זמנו בין הספרס לבין קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, אוסטין ספרס, עימה זכה באליפות.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-12 בנובמבר, בניצחון 133–94 על שיקגו בולס.
ב-2 באוגוסט 2018 חתם קוסטלו באבלינו מהסרייה א' האיטלקית.
ב-2019 חתם קוסטלו בגראן קנריה מליגת ה-ACB הספרדית.
בעונת 2019/20 הוא רשם ממוצעים של 11.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק, וב-25 ביוני 2020 האריך את חוזהו בשנתיים.
במהלך עונת העמיד קוסטלו רשם ממוצעים של 12.5 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים ב-ACB, ו-10.2 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים ביורוקאפ.
ב-5 ביולי 2021 חתם קוסטלו לשלוש שנים בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג.
קוסטלו קיבל אזרחות איבוארית וזכה עם נבחרת חוף השנהב בכדורסל במדליית כסף באליפות אפריקה בכדורסל 2021.
מת'יו מיאזגה הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בסינסינטי.
מיאזגה יליד קליפטון (ניו ג'רזי) התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל של התיכון המקומי, ובגיל 14 הצטרף לקבוצת הנוער של ניו יורק רד בולס.
ב-30 במאי 2013 ב חתם בקבוצה הבוגרת למרות התעניינות מאירופה ומקבוצת הפיתוח של מישיגן.
ב-8 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד יוסטון דינמו.
ב-10 במאי 2015 הורחק בניצחון 1-2 נגד ניו יורק סיטי שהיה הדרבי הראשון בין שתי הקבוצות.
בדרבי הבר שנערך ב-28 ביוני הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-3 של הרד בולס.
ב-30 בינואר 2016 מיאזגה חתם בצ'לסי מהפרמייר ליג תמורת 3.5 מיליון פאונד.
ב-2 באפריל 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד אסטון וילה.
במהלך קיץ ניהל משא ומתן עם אספניול הספרדית, אך ב-31 באוגוסט הושאל לוויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית.
ב-25 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לטוונטה בה בישל את השער היחיד של ויסטה.
ב-14 בדצמבר הבקיע את שערו היחיד בקבוצה בניצחון 0-4 נגד ג'ודאן בויז במסגרת הגביע ההולנדי.
מיאזגה היה שותף לזכייה של המועדון בגביע ובסיום העונה הושאל לעונה נוספת.
ב-6 באוגוסט 2018 מיאזגה הושאל לנאנט מליגה 1. ב-18 באוגוסט מיאזגה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לדיז'ון.
ב-25 בינואר 2019 הושאל לרדינג מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לסיום העונה.
בסיום העונה הושאל לעונה נוספת.
ב-3 באוקטובר 2020 הושאל לאנדרלכט.
ב-20 באוגוסט 2021 הושאל לדפורטיבו אלאבס מהלה ליגה.
בסיום העונה ירדה אלאבס לליגה השנייה ומיאזגה עזבז את המועדון.
ב-5 באוגוסט 2022 חזר לארצות הברית וחתם לשלוש וחצי שנים בסינסינטי.
מיאזגה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ארצות הברית ובנוסף גם בנבחרת פולין עד גיל 18, אולם דחה פעמיים זימון לסגל נבחרת פולין עד גיל 20. השתתף עם נבחרת ארצות הברית בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2015 בו הגיעה הנבחרת עד לרבע הגמר.
ב-5 בנובמבר 2015 הצהיר בראיון כי עדיין לא החליט איזו נבחרת ייצג בבוגרים, אולם כעבור ימים אחדים זומן לסגל נבחרת ארצות הברית ונענה בחיוב.
ב-13 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-6 נגד .
מיאזגה הוא בן להורים שהיגרו מפולין.
הוא נוצרי אדוק, דבר הניכר בפוסטים שלו ברשתות החברתיות.
גביע הזהב של CONCACAF: 2017
מת'יו "מאט" פלון הוא שחיין אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023) ואלוף ארצות הברית (2023) במשחה ל-200 מטר חזה.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.25 דקות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 2:08.91 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2023 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:07.71 דקות, לפני ג'וש מת'ני (2:08.32 דקות) וג'ק פוסטר (2:09.10 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:00.18 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.74 דקות, אחרי שין האיאנג מהרפובליקה העממית של סין שקבע שיא עולם חדש של 2:05.48 דקות והאלוף והשיאן היוצא זאק סטבלטי-קוק מאוסטרליה (2:06.40 דקות).
מת'יו ברנדון רוס הוא שחקן אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כגאווין בלסון בסדרה של HBO "עמק הסיליקון", גלן אודקרק ב"הטייס" ולואיס קארות'רס בסרט "אמריקן פסיכו".
מת'יו רוס נולד ב-3 בינואר 1970 בגריניץ', קונטיקט.
את ילדותו העביר בעיקר באיגל פוינט, אורגון.
אמו התעניינה בפילוסופיית החינוך של ולדורף; הוא בילה זמן באנגליה בעת שהיא עבדה לקראת תעודת הוראה בחינוך ולדורף.
הוא למד בבית הספר לאמנויות הבמה ג'וליארד.
רוס זכה לשבחי המבקרים על תפקידו בתור אלבי גרנט בסדרה של HBO "אהבה גדולה" במשך חמש עונות.
הוא גם גילם את אדי סקוט בסרט "לילה טוב ובהצלחה" משנת 2005, עליו הועמד לפרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת דופן של שחקן בסרט.
בשנים 2011 ו-2015, גילם את צ'ארלס מונטגומרי בעונות הראשונה והחמישית של סדרת האנתולוגיה, "אימה אמריקאית".
הוא כתב וביים את הסרט העלילתי "קפטן פנטסטיק", בכיכובו של ויגו מורטנסן, עליו זכה בפרס Un Certain Regard לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל קאן 2016. לפני כן, יצר שבעה סרטים קצרים, כולל "שפת האהבה", שהוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס.
הבכורה שלו בבימוי הסרט העלילתי, "28 חדרי מלון", הוקרן בפעם הראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-2012.
הוא נשוי לסופרת פיליס גרנט, איתה יש לו שני ילדים: איזבל "בלה" ודאשיאל "דש" רוס.
מת'יו סטיבן מייר הוא פוליטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, המכהן כמושל ה־76 של מדינת דלאוור מאז ינואר 2025. בין השנים 2017–2025 כיהן כנציב מחוז ניו קאסל.
בבחירות 2024 נבחר למושל דלאוור עם 56.1% מקולות הבוחרים.
מייר נולד בעיר ביי סיטי שבמישיגן למשפחה יהודית, וגדל בווילמינגטון שבדלאוור.
הוא השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר וילמינגטון פרינדס, ולאחר מכן למד באוניברסיטת בראון שם סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון במדע המדינה ומדעי המחשב, ולאחר מכן השלים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת מישיגן.
בשנת 1988 התנדב מייר במטה הבחירות הנשיאותי של הסנאטור ג'ו ביידן, במקביל ללימודיו בתיכון.
לאחר מכן עבד במטה הבחירות של ברוס סנדלן לתפקיד מושל רוד איילנד בשנת 1990.
טרם כניסתו לפוליטיקה הצטרף מייר ל-"Teach for America", ולימד בבית ספר ציבורי בוושינגטון הבירה במשך שלוש שנים.
הוא גם לימד באקדמיית "Prestige" שבווילמינגטון.
עם סיום לימודי המשפטים קיבל מלגה ממשרד עורכי הדין "Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom" והשתמש בה למתן סיוע משפטי קהילתי בווילמינגטון.
לאחר מכן הוא החל לעבוד כעורך דין המתמחה בדיני עבודה.
הוא שירת בעיראק כדיפלומט מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית וכיועץ כלכלי בכיר במוסול.
מאוחר יותר נשכר כיועץ כלכלי בלשכת מושל דלאוור ג'ף מרקלי.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית בשנת 2016 לנציב מחוז ניו קאסל, הקמפיין של מייר התמקד ביושרה ובמדיניות כלכלית.
ב-13 בספטמבר גבר מייר על הנציב המכהן טום גורדון, וזכה ב-52% מהקולות.
בבחירות הכלליות ניצח מייר את מועמד המפלגה הרפובליקנית מארק בלייק עם 67% מהקולות.
הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2017. בבחירות 2020 התמודד בפריימריז מול מגי ג'ונס, דמוקרטית המשתייכת למחנה המרכזי במפלגה.
ביולי אותה שנה התמודד עם האשמות בדבר שיחות תוקפניות שקיים עם שני ראשי ערים בדלאוור, ושטענו כי חשו שנציב המחוז איים על הקהילות שלהם ואמר שהוא "יזכור להם את זה".
למרות זאת, מייר זכה בפריימריז הדמוקרטי עם 57% מקולות הבוחרים ונבחר בבחירות הכלליות ללא התנגדות.
עם כניסתו לתפקיד מינה מייר את מפקד המשטרה האפרו-אמריקאי הראשון בהיסטוריה בת 106 השנים של משטרת מחוז ניו קאסל.
באוקטובר 2020 מחוז ניו קאסל רכש את מלון שרתון סאות' במכירה פומבית עם הצעה סופית של 19.5 מיליון דולר אמריקני, בין היתר באמצעות כספים פדרליים מכוח חוק "CARES Act".
בית המלון נועד לאכלס למעלה מ-350 חסרי בית בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית, והמתקן פתח רשמית את שעריו בדצמבר 2020.
במהלך 2023, הבין מייר שבבחירות 2024 לא יוכל להתמודד לקדנציה נוספת כנציג מחוז ניו קאסל שבדלוואר בתוך הקונגרס של דלוואר, בשל הגבלת כהונה.
בעקבות כך, ב-6 ביוני 2023 הכריז כי יתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל דלאוור בבחירות אלה.
ב-10 בספטמבר 2024 נבחר למועמד המפלגה, לאחר שגבר על סגנית המושל המכהנת בת'אני הול-לונג.
יריבו הרפובליקני בבחירות הכלליות היה מייק רמון.
הקמפיין של מאייר חג סביב מצע פרוגרסיבי, עם מטרות מוצהרות כגון מימון ציבורי לגני ילדים, תמיכה בתנועת Black Lives Matter, לגליזציה של סמים קלים, ותיקון חוקת דלאוור המעגן את הזכות להפלה.
הוא נבחר לתפקיד ביום הבחירות עם 56.1% מהקולות אחרי שגבר על רמון.
ב-21 בינואר 2025 הושבע מייר לתפקידו כמושל דלאוור.
מאט מונרו היה זמר אנגלי שהיה ידוע בתור "האיש בעל קול הזהב".
במהלך 30 שנות פעילותו הוא הופיע ברחבי העולם ומכר 23 מיליון תקליטים.
אתר האינטרנט "AllMusic" תיאר את מונרו כ"אחד מזמרי הפופ המוערכים ביותר של שנות ה-60" ש"היה בעל הבריטון הקל והמושלם ביותר".
פרנק סינטרה אמר על מונרו לאחר מותו: "אם הייתי צריך לבחור שלושה מהסולנים הגברים הטובים ביותר בעסקי השירה, מאט היה אחד מהם."
מונרו הקליט 10 מהלהיטים המובילים ביותר בבריטניה באותה התקופה, ביניהם "Warum nur, warum?" וגרסת כיסוי של "Yesterday".
הוא גם הקליט מספר שירי נושא לסרטים פופולריים כגון "מרוסיה באהבה", "לחופש נולדה" ו"הג'וב האיטלקי".
כמו כן ייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1964 עם השיר "I Love The Little Things".
מונרו, שהיה שתיין ומעשן כבד, אובחן כחולה בקרצינומה הפטוסלולרית.
הוא נפטר מהמחלה בפברואר 1985 בבית חולים בקנזינגטון, בגיל 54.
מת'יו סטיבן רייף (נולד ב-10 בספטמבר 1995) הוא קומיקאי ושחקן אמריקאי.
הוא מוכר בעיקר בזכות מופעי הסטנדאפ שהפיק בעצמו – כולל Only Fans (2021), Matthew Steven Rife (2023) ו-Walking Red Flag (2023), המופעים של נטפליקס "ברירה טבעית", ו-Lucid (2023), וכן תפקיד חוזר בעבר בתוכנית הקומדיה, האלתור והראפ Wild 'n Out.
רייף נולד בקולומבוס, אוהיו וגדל ב עיירה צפון לואיסוברג.
הוא התגורר גם בניו אלבני ובמאונט ורנון, אוהיו.
רייף החל להתעניין בקומדיה בגיל 14, כאשר מורה בתיכון הודיע על קיום תחרות כישרונות.
בעקבות עידוד מחבר, השתתף בתחרות, והחל להופיע מקצועית כבר בשנה שלאחר מכן, בגיל 15. יש לו ארבעה אחים – שלוש אחיות חורגות גדולות ממנו ואחות למחצה צעירה.
בשנת 2017, רייף שימש כמנחה בהשקה מחודשת קצרת מועד של והופיע בתוכנית The Challenge: Champs vs.
בשנת 2018 שיחק תפקיד בסרט הסלאשר Black Pumpkin.
הוא הופיע גם כחוקר על-טבעי בערוץ היוטיוב "Overnight".
בשנת 2019 הופיע בסדרת הטלוויזיה Bring the Funny, שם הגיע לשלב חצי הגמר אך הודח מהתחרות בשבוע 8, וכן במופע הסטנדאפ "ברירה טבעית" של נטפליקס.
כמו כן, הוא הופיע בתפקידי אורח ב- Wild 'n Out, בתור ברנדון בליס בסדרת הקומדיה הטלוויזיונית "ברוקלין תשע-תשע" ובתפקיד לוגן בסיטקום "Fresh Off the Boat".
הניו יורק טיימס תיאר אותו בשנת 2022 כ"עוד קומיקאי נודד במאבק" אשר זכה לפופולריות רבה יותר בעקבות טיקטוק בשנה שלאחר מכן.
באפריל 2023 שחרר מופע סטנדאפ שכותרתו Matthew Steven Rife.
בחודש יוני 2023 שחרר מופע נוסף בשם Walking Red Flag, שהתמקד בעבודת קהל.
רייף טוען כי יצר מופע שלם סביב נושא "דגלי אזהרה" של הקהל, במטרה למנוע מהקהל להפריע בעתיד במהלך הקטע.
ב-15 בנובמבר 2023, שחרר רייף את מופע הסטנדאפ בנטפליקס "ברירה טבעית", אשר סוקר על ידי Vulture כ"שילוב של בדיחות גסות חסרות השראה...
ובאופן כללי מתחת לציפיות." אתר Cracked כתב על המופע: "המסקנות העיקריות הן: יש הרבה נשים שרייף לא מחבב.
יש לו בעיה עם מלצריות עם עיניים שחורות (למה הן לא נשארות מוסתרות במטבח?), עם היפיות, עם האקסית הדתייה שלו, עם דיילות שמתעקשות לאכוף את הכללים ועם נשים במידות גדולות.
הנשים היחידות שהוא טוען שאוהב הן הסבתות שהוא רוצה לשכב איתן."
המופע עורר מחלוקת בעקבות בדיחה על אלימות במשפחה בתחילתו.
בתגובה למחלוקת, רייף פרסם "הודעת התנצלות" מזויפת שקישרה לאתר המציע קסדות בטיחות לאנשים עם מוגבלויות.
בנוסף, בדצמבר 2023, רייף עורר מחלוקת נוספת לאחר שפרסם הודעה לילד בן שש, בה טען שאמו קונה עבורו מתנות מרווחי האתר OnlyFans.
בעקבות ההתפרצות הציבורית נגד הערותיו, הוא מחק את ההודעה.
רייף ציין כי ההשפעות הגדולות ביותר על הקריירה הקומית שלו הן דייב שאפל, ריקי ג'רווייס, ודיין קוק.
הוא הופיע במופע חגיגת הולדתו ה-50 של דייב שאפל במדיסון סקוור גארדן וקרא לו מנטור.
הוא ציין גם כי אדם סנדלר, ג'ים קארי, ג'ים ורני, דייוויד ספייד, פולי שור ורובין ויליאמס הם בין האנשים שהשפיעו עליו.
נכון להיום, רייף מתגורר ברוד איילנד בסמוך לעיירה בוריויל.
ברוח מופע הסטנדאפ Only Fans (2021), רייף הזכיר כי הוא סובל מדיכאון קליני ומהפרעת חרדה.
רייף מזדהה כנוצרי, אם כי אינו דתי, כפי שהדגיש בפוסט באינסטגרם בו כתב: "אני עונד צלב של ישו סביב הצוואר מאותה סיבה שגברים רגילים לובשים גופיות של שחקני NBA – מעולם לא פגשתי את הבחור, אבל אני אומר לאנשים שאני יכול להטביע כמוהו ב-LA Fitness."
מאטה הארי (בהולנדית: Mata Hari; 7 באוגוסט 1876 – 15 באוקטובר 1917) היה שם הבמה של גרטרודה מרגרטה זלה (בהולנדית: Margaretha Geertruida Zelle), רקדנית, קורטיזנה ודוגמנית הולנדית, אשר הורשעה בריגול לטובת גרמניה במלחמת העולם הראשונה ולאחר משפט צבאי הוצאה להורג על ידי כיתת יורים בצרפת.
גרטרודה מרגרטה זלה נולדה בעיר השדה ההולנדית לייוורדן.
אביה, שהיה עד אז סוחר כובעים מצליח, פשט רגל ב-1889. זמן קצר אחר כך הוריה התגרשו, ב-1890, ואמה מתה, ב-1891. ב-1895 נישאה לקצין רודולף מקלאוד (MacLeod), המבוגר ממנה ב-21 שנים, ונסעה עמו לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים (אינדונזיה של ימינו, בקירוב).
בהודו המזרחית נולדו לה בן ובת, אלא שהבן מת בצעירותו, לפי גרסה אחת מהרעלה על ידי המטפלת, ולפי גרסה אחרת - מסיבוכי טיפול בעגבת בה חלה בהדבקה בין דורית.
ב-1902 חזרה המשפחה להולנד, שם נפרדו בני הזוג, שנישואיהם לא צלחו.
הבת נותרה אצל האב, ולימים, נפטרה כשנתיים לאחר מות אמה.
הזוג התגרש באופן רשמי מספר שנים לאחר הפרידה.
מרגרטה הגיעה לפריז ב-1903 ושם נטלה לעצמה את הכינוי 'מאטה הארי'.
מאטה פירושו במלאית: 'עין', הארי: 'יום', ובמילה אחת 'מאטאהארי' משמעותה 'שמש'.
מאז הגיעה היא גרה בעיקר בצרפת, לרוב בפריז, אך גם לסירוגין בהולנד ובברלין.
מאטה הארי, לאחר שעסקה זמן מה כדוגמנית ציור, פנתה לעסוק באמנות המחול בעירום שלמדה, או למדה כביכול, במזרח אסיה, יחד עם משחק בתיאטרון.
לאורך השנים רכשה לעצמה שורה ארוכה של מאהבים מן החברה הגבוהה, ואלה אפשרו לה אורח חיים של מותרות.
בעת שפרצה מלחמת העולם הראשונה שהתה מאטה הארי בגרמניה.
זמן קצר אחר כך היא עשתה דרכה להולנד, שהייתה נייטרלית, ובה שהתה מרבית הזמן בשנתיים הראשונות למלחמה.
בהולנד יצר עמה קשר דיפלומט גרמני, אשר דחק בה לרגל עבור ארצו, ואף נתן לה סכום כסף כמקדמה.
באמצע 1916 מאטה הארי עשתה דרכה לפריז.
שלטונות בריטניה וצרפת חשדו בה שהיא מרגלת עבור הגרמנים, ובהגיעה לצרפת היא הושמה תחת מעקב כמעט רצוף, שלא העלה דבר.
בהמשך שנת 1916 גייס אותה המודיעין הצרפתי לשורותיו, ובשליחותו יצאה מצרפת בניסיון ליצור קשרים עם קצינים גרמנים בבלגיה.
את דרכה היא עשתה בים כדי לעבור לגרמניה ולבלגיה דרך הולנד, אלא שבחניית ביניים בנמל אנגלי, הבריטים הורידו אותה מהספינה והיא נאלצה לעשות דרכה חזרה לצרפת דרך ספרד הנייטרלית.
בספרד היא יצרה קשר עם קצינים גרמנים וצרפתים כאחד.
ב-13 בפברואר 1917, כמה שבועות לאחר שחזרה לצרפת, היא נעצרה, נחקרה והועמדה למשפט בו הורשעה בריגול לטובת גרמניה.
המשפט הצבאי נערך בדלתיים סגורות, ההליכים בו לא היו תקינים והראיות מפוקפקות ואף 'מבושלות'.
בכל זאת, עמדה לחובתה העובדה שאכן יצרה קשר עם סוכנים גרמנים, וקיבלה מהם סכומים ניכרים.
היא נידונה למוות על ידי כיתת יורים, ובקשת חנינה שהגישה לנשיא צרפת רמון פואנקרה, נענתה בשלילה.
כיוון שכך, פסק הדין הוצא לפועל ב-15 באוקטובר.
כאזרחית מדינה נייטרלית ובעלת קשרים ענפים משני צדי החזית הייתה מאטה הארי, לכאורה, הטיפוס הקלאסי של מרגלת, בפרט מאחר שדיברה כמה שפות ונודעה ביכולת פיתוי ויצירת קשרים.
עם זאת, יכולותיה כמרגלת היו מוגבלות מאוד מבחינת רקע, הכשרה ותכונות אופי, וגם לא נעשה ניסיון רציני להדריכה או לתדרכה.
לפיכך, גם אם שקלה קריירה כזאת, לא היה ביכולתה להביא תועלת מודיעינית משמעותית לאף אחד מן הצדדים.
נראה שברקע הוצאתה להורג עמדה 'בהלת מרגלים' של ימי המלחמה, יחד עם רצונם של השלטונות להראות שהם עומדים בפרץ, וכן רצונם של שירותי הביטחון הפנימי של צרפת "המשרד השני", שאנשיהם שירתו הרחק מהחזית, להפגין תרומה למאמץ המלחמתי.
בשל הילת הזוהר, אשר נלוותה לדמותה ולאורח חייה, מאטה הארי זכתה לאחר מותה לפרסום ללא שום יחס לתרומתה האפסית למאמץ המודיעיני במלחמה.
דמותה עובדה לסרט הקולנוע "מאטה הארי" בכיכובה של גרטה גרבו (1931) ובסרט "מאטה הארי" בכיכובה של סילביה קריסטל.
בשנת 1995 הוציאה הזמרת הישראלית עפרה חזה שיר בשם "מאטה הארי" שמבוסס על קורותיה של הרקדנית.
השיר זכה להצלחה רבה בתחנות רדיו רבות ברחבי אירופה.
ב-2017 שודרה בערוץ sic הפורטוגזי ובערוץ הראשון הרוסי סדרת הטלוויזיה מאטה הארי בכיכובם של ואהינה ג`וקאנטה, מקסים מאטבייב, רוטגר האוור, ג'ון קורבט ויחזקאל לזרוב.
ב-1976 השיר שייצג את נורווגיה בתחרות האירוויזיון נקרא "Mata Hari" ובוצע על ידי הזמרת אנה-קרינה סטרם.
ב-2021 שלחה אזרבייג'ן לאירוויזיון שיר שנקרא "Mata Hari" ובוצע על ידי הזמרת סמירה אפנדי.
מאטדי היא עיר נמל במחוז קונגו סנטרל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ולה אוכלוסייה של 235,400 (2004).
היא ממוקמת על האגן השמאלי של נהר הקונגו, כחצי מהמרחק בין האוקיינוס האטלנטי ועיר הבירה קינשאסה.
פירושה של המילה "מאטדי" היא אבן בשפת הקיקונגו.
העיר בנויה באזור גבעות, ויש ביטוי מקומי האומר שכדי לגור בה יש לדעת שלושה פעלים: "לעלות", "לרדת" ו"להזיע".
בהמשך הנהר יש רשת מערות הנקראת "הצוק של דיוגו קאו" על שם גראפיטי שחרט במערות הימאי ומגלה ארצות הפורטוגזי לסמן את גבול מסעו אל תוך נהר הקונגו.
תחנת כוח על נהר המפוזו מספקת לעיר חשמל.
פס רכבת מחברת בין מאטדי לקינשאסה הבירה, מרחק של כ-350 ק"מ.
הנמל הוא מרכז חשוב לייבוא וליצוא עבור כל המדינה וחברת הדייג הלאומי "פמארזה" משתמשת בנמל על מנת לספק דגים לבירה.
נמל התעופה "טשימפי" הקרוב איננו פעיל.
גשר באורך 722 מטר שחוצה את הנהר נבנה בשנת 1983. על גבעה קרובה יש אנדרטה לבוני פס הרכבת בין מאטדי לקינשאסה.
מאטו גרוסו (בפורטוגזית: Mato Grosso; מילולית: "יער עבות") היא מדינה בברזיל הממוקמת במערב המדינה על גבול בוליביה.
אזורים במאטו גרוסו עוברים תהליך של בירוא יערות, לו מתנגדים ארגונים ירוקים ברחבי העולם.
בתוך מאטו גרוסו ממוקם צ'פאדה דוס גוימאראס, סביבה ייחודית של הרי חול אשר נסחפו ויצרו סביבה מגוונת של צוקים, קניונים ומפלי מים.
הפנטנל הביולוגי העשיר, אחת המערכות האקולוגיות הגדולות בעולם, נמצא במדינה זו.
דגלה של מאטו גרוסו אומץ במסגרת צו מס' 2 ב-31 בינואר 1890 מספר ימים לאחר אימוץ הדגל של ברזיל.
לדגל צבעים זהים לדגל ברזיל, כאשר כחול מסמל את השמים, ירוק את הצמחייה ולבן את השלום.
הכוכב הצהוב מסמל את הזהב אשר משך לאזור את המתיישבים האירופאים הראשונים.
מאטו גרוסו דו סול (בפורטוגזית: Mato Grosso do Sul) היא אחת ממדינות ברזיל.
המדינות הברזילאיות השכנות לה הן: מאטו גרוסו, גויאס, מינאס ז'ראיס, סאו פאולו ופרנה.
המדינה גובלת גם עם פרגוואי ובוליביה במערב.
פירוש השם "מאטו גרוסו דו סול" הוא "היערות הצפופים (הגדולים) של הדרום".
את השם ירשה משכנתה מצפון -מאטו גרוסו, שהייתה חלק ממנה עד שהופרדו בשנות ה-70 של המאה ה-20. טעות נפוצה היא לכנות את המדינה "מאטו גרוסו", כפי שקרויה שכנתה.
עובדה זו גרמה לממשלת ברזיל לתהות מספר פעמים האם לשנות את שמה ל"פנטנל", על שם הסממן הגאוגרפי הבולט ביותר במדינה.
בשנת 1977 הופרדה המדינה ממדינת מאטו גרוסו.
היא קיבלה את מעמדה כמדינה באופן רשמי ב-1 בינואר 1979.
המדינה ממוקמת בדרום מערב ברזיל, וחלק ניכר משטחה מורכב מהביצות של הפנטנל.
מאטו גרוסו דו סול מחולקת ל-11 מחוזות ול-77 מועצות מקומיות.
העיר הגדולה ביותר היא קמפו גראנדה, שהיא גם עיר הבירה.
מאטי ואנהאנן (בפינית: Matti Vanhanen, ; נולד ב-4 בנובמבר 1955) הוא פוליטיקאי פיני, ראש ממשלת פינלנד בשנים 2003–2010, לשעבר יו"ר מפלגת המרכז בפינלנד, ונשיא המועצה האירופית במחצית השנייה של שנת 2006.
ואנהאנן נולד ביובסקולה שבפינלנד, בנם של האקדמאי טאטו ואנהאנן ואנני טיהונאן.
הוא רכש ידע אקדמי בתחום מדע המדינה במסגרת תואר במדעי החברה אותו קיבל ב-1989. בשנים 1980–1983 היה ראש ליגת הצעירים במפלגת המרכז.
לאחר מכן שימש חבר מועצת העיר אספו, בין השנים 1981–1984. החל מ-1985 ועד 1988 עבד כעיתונאי במקומון "קהסאנומאט", ולאחר מכן כעורך בפועל עד שנת 1991.
בשנה זו נבחר ואנהאנן לכהן כחבר בפרלמנט הפיני.
כחבר הפרלמנט עסק בנושאי איכות הסביבה: הוא התנגד להקמת תחנת כוח גרעינית ב-1992, ובאותה העת שימש כחבר בהנהלת חברת החשמל "פורטום".
הוא כיהן כחבר הוועדה לאיכות הסביבה בין 1991 ל-1995 והיה סגן יושב ראש סיעת מפלגת המרכז בפרלמנט בין 1994 ל-2000, ולאחר מכן ממלא מקום יושב ראש המפלגה עד 2003.
כמשקיף באיחוד האירופי היה ואנהאנן חבר בוועדת החוקה, שם ביקר את יושב ראש הוועדה, גיסארד דה אסטינג, כשתלטן.
ואנהאנן התפטר מהוועדה ב-2003, אז מונה לשר ההגנה בממשלתה של אנלי יטנמקי.
אחרי התפטרותה הוא מונה לראש הממשלה.
מ-2020 ועד 2021 ואנהאנן כיהן כשר האוצר של פינלנד
כפוליטיקאי משתייך ואנהאנן לזרם הליברלי של מפלגת המרכז המקורית, יחד עם שני שרים נוספים ממחוז אוסימה.
ממשלתו קיצצה בהכנסות המסים מ-35.5 אחוזים ל–33.5 אחוזים, וואנהאנן שב וטען כי הוא מעוניין להמשיך בקיצוץ המיסים.
כמועמד מפלגת המרכז רץ ואנהאנן נגד הנשיאה המכהנת, טריה הלונן, אך הפסיד לאחר שהגיע למקום השלישי עם 18.6% תמיכה בלבד.
בסיבוב השני תמך במועמד סאולי ניסטו כנגד שותפתו לקואליציה, הלונן.
ואנהאנן הכריז כי הוא מתנזר ממשקאות חריפים, באומרו שהוא לא אוהב את טעם האלכוהול.
הוא נישא למריה ב-1985 ולזוג שני ילדים.
מָאטֶה (בספרדית: Mate) היא חליטה עתירת קפאין של עלי צמח בשם ז'רבה מאטה (Ilex paraguariensis), מין צינית שמקורו באמריקה הדרומית.
המשקה פופולרי מאוד בארגנטינה, פרגוואי, אורוגוואי ודרום ברזיל.
את המאטה נוהגים לשתות בחברה.
מנהג זה רווח בכל שכבות האוכלוסייה, לרוב באופן שיתופי בדומה לעישון נרגילה.
את המאטה ניתן לשתות במגוון דרכים.
הנפוצה שבהם היא החליטה בכלי עשוי דלוע הנקרא גם הוא מאטה ובאמצעות קשית מתכת או עץ הנקראת בומביז'ה (מספרדית: bombilla) בעלת מסנן בקצה.
גם לשיטה זו וריאציות רבות, אך המשותף לכולן היא שנהוג לשתות את המשקה באופן חברתי ושיתופי מאותו הכלי.
נהוג למלא את הכלי בעלי הז'רבה בין שליש לשלושה רבעים מנפחו ולחלוט בטמפרטורה של כ-75 מעלות.
נהוג לחלוט את אותם העלים מספר פעמים.
בארצות בהן נפוץ המשקה, השתרש המנהג לשתותו במהלך פגישות חברתיות ומשפחתיות בהן יושבים הנוכחים במעגל.
המארח, נקרא בספרדית "סֶבַּדוֹר" (cebador) שותה את החליטה הראשונה, לאחר מכן מוזג מים חמים לכלי בשנית ומעביר אותו לבא בתור וכן הלאה.
תפקיד הסבדור נחשב מכובד בקרב שותי המאטה.
יש המוותרים על תפקיד זה ומעבירים את כלי המאטה מהאחד לשני לפי סדר הישיבה.
יש המכינים מעלי הז'רבה חליטה המכונה מאטה קוסידו (mate cocido).
בפרגוואי ובאזורי הגבול הסמוכים אליה נפוצה שתיית ה"טררה" (Tereré) שהוא מאטה שנשתה קר מתוך כלי גדול יותר מאשר זה המשמש לשתיית המאטה החם, ובו כמות גדולה יותר של עלי ז'רבה, שעליהם מוזגים מיץ פירות, בדרך כלל מיצי הדרים שונים.
המיץ לעיתים מקורר בעזרת קוביות קרח.
באזור קורדובה שבצפון ארגנטינה נפוץ מאטה שמוסיפים לו עלי תבלין מקומיים (Yuyos) המוסיפים לו טעם.
בערים הגדולות בארגנטינה ואורוגוואי אחוז מסוים מהאוכלוסייה נוהג להוסיף למאטה מעט גרגרי קפה או קפה נמס.
המאטה המתקבל מכונה Mate gringo.
המשקה נפוץ גם בקרב הדרוזים בסוריה, לבנון וישראל, שייבאו את מנהג שתיית המאטה בהשפעת קהילת המהגרים הדרוזית באמריקה הדרומית, שאימצה את המנהג המקומי.
בישראל המשקה נפוץ בקרב העולים מארגנטינה ומאורוגוואי.
את עלי הז'רבה מאטה קוטפים בחודשים מאי עד ספטמבר.
הם נכתשים ונגרסים לפיסות קטנות שמחוממות בתנור בטמפרטורה גבוהה מאוד שבה עוברים העלים במהירות על מנת שלא יישרפו.
לרוב מכניסים אותם בבתי הייצור לשרשרת המעבירה אותם אל תוך דודי מתכת עגולים, הסובבים בזמן שמתחת להם מוסקת אש.
הסיבוב מעביר את העלים המתייבשים הלאה עד שהם יוצאים מהדודים שוב אל פס הובלה.
משם הם עוברים אל תאי חימום גדולים שבהם הם מסודרים על גבי משטח רחב ממתכת שמתחתיו עולה אוויר חם בטמפרטורה של מתחת ל-100 מעלות צלזיוס ושם הם לרוב נשארים למשך לילה על מנת להמשיך את תהליך הייבוש.
לאחר מכן העלים היבשים נארזים ונשמרים ליישון במחסנים.
ז'רבה מופקת ברמות איכות שונות ובטעמים שונים.
יש פסי ייצור המוסיפים טעם של לימון או עשבי תיבול, יש בתי ייצור בפרגוואי המכינים ז'רבה ברמות שונות של איכות, עד לרמת Premium.
משקה המאטה נצרך במקור בתקופה הפרה-קולומביאנית באזורי אמריקה הדרומית על ידי ילידי המקום הגוארנים (בעקבות זה, החלו קבוצות נוספות שחיו בקרבת הגוארנים לצרוך את המשקה כגון: הקראנדים, ואנשי טובס).
המשקה הופץ במהירות על ידי הקולוניאליסטים הספרדים והפך לחלק בלתי נפרד מהתרבות באורוגוואי, ארגנטינה ופרגוואי – המדינות שבהן המשקה נצרך בכמות הגדולה ביותר.
עם זאת, ישנן מדינות נוספות בהן צורכים מאטה בחלק מהאזורים, כגון ברזיל, חלקים מבוליביה (בעיקר בדרום) ודרום צ'ילה.
המשקה המכיל ויטמינים ומינרלים שונים, עוזר בהפגת העייפות, וממריץ פעילות פיזית ומנטלית.
יש לו השפעה חיובית על השרירים והוא תורם לחשיבה בהירה.
כמו כן, מחקרים מצביעים על השפעה אנטי-דלקתית.
משקה המאטה היה מוכר לתושבים המקומיים של אזור פרגוואי, ואופן הכנתו הועבר מידי האינדיאנים הגוארנים אל הקולוניאליסטים הפורוטוגזים והספרדים ומשם הופץ ברחבי דרום אמריקה במדינות ארגנטינה, אורוגוואי, פרגוואי, ברזיל, דרום צ'ילה, בוליביה ופרו והגיע אפילו עד סוריה.
כיום, ממשיך המאטה להיות פופולרי בקרב אותן מדינות, וצריכתו נאמדת במיליוני ליטרים של משקה בשנה.
מחקר מטעם מכון הז'רבה מאטה בארגנטינה מצא כי 98% מקרב האוכלוסייה מחזיקים בביתם בקביעות את עלי המשקה, נתון שמשקף את מקומו של המאטה בחיי הארגנטינאים.
המחקר נערך לבקשת חברת GEA research for strategy הארגנטינאית המשווקת את עלי המשקה על מנת להעריך את מידת הפופולריות שלו.
תוצאות המחקר הצביעו על כך שאין הבדל בין מעמדות סוציו אקונומיים בצריכתו של המאטה, כלומר שהמשקה נצרך בין כל שכבות האוכלוסייה.
92% מהנשאלים במחקר בוחרים לשתות את המאטה בעזרת קשית הבומביז'ה, 54% בצורת תה, ו-14% מעדיפים לשתות תמצית עלי מאטה שהושרו במים קרים.
מיריים ואזקס, המנהלת הכללית של חברת GEA research for strategy, מאשרת את חשיבותו של המחקר: "ברור שעל מנת להעריך את תנועת השוק הפרטים האלו חשובים ואף חיוביים, מוצר שאיתו אתה מגיע ל-100% מהאוכלוסייה הוא מוצר מוצלח, אתה בעצם מוכר אותו לכולם".
פרט נוסף היוצא מהמחקר הוא ש-75% מהאנשים שמשתמשים בבומביז'ה לשתיית המאטה נוהגים להמתיק אותו ומהמספר הזה 7 מתוך 10 אנשים מעדיפים סוכר על דבש, סטיביה או ממתיק מלאכותי.
המאטה אינו רק אחד המוצרים המיוצאים ביותר, אלא המוצר הנצרך ביותר ברחבי ארגנטינה, וחלק בלתי נפרד מהתרבות שלה.
כך תיאר ארנן קסיארי, סופר ועיתונאי ארגנטינאי, את מקומו של המאטה בחיים בארגנטינה.
צריכת המאטה באורוגוואי עומדת על 400 מיליון ליטר לשנה (ביחס של 80 גרם עלי ז'רבה לכל ליטר מים) בשוק שבו יבוא המאטה עומד על 32 מיליון ק"ג לשנה ומגלגל כ-90 מיליון דולר לשנה.
יחד עם הנתונים הללו, צריכת המאטה ממשיכה לעלות.
אורוגוואי היא המדינה הצרכנית ביותר בעולם של מאטה ביחס לכמות התושבים שלה.
מסורת שתיית המאטה נהוגה בדרום ברזיל, מהתקופה בה ברזיל נכבשה על ידי קולוניאליסטים ספרדים ופורטוגלים שככל הנראה
שתיית מאטה נפוצה במיוחד בכפרים במדינות ריו גראנדה דו סול, סנטה קטרינה ופרנה, ומזוהה עם תרבות ה"גאוצ'וס" (gaúchos).
בברזיל מכנים את המאטה בשם "שימראוו" (chimarrão) הבא מן המילה הספרדית "סימרון" (Cimarron), שמשמעותה "עשב פרא".
קשית המתכת נקראת "בומבה" (bomba), והכלי המכיל את המאטה נקרא "קויה" (cuia).
המאטה בדרום ברזיל הוא סמל מובהק של הכנסת אורחים, ונפוץ במיוחד בכינוסים משפחתיים ובחגים.
מדינה זו הייתה כנראה מקור המשקה וממנה הוא התפשט הלאה, ועד היום הוא חלק מהתרבות היומיומית של חלק גדול מאוד מהאוכלוסייה.
בפרגוואי מקובל לשאת תרמוס, מאטה ובומביז'ה לאורך היום.
בשעות הבוקר המוקדמות מקובל לשתות אותו עם מים חמים ולקראת הצהריים והלאה עם מים קרים.
מאוד מקובל ברחבי המדינה למלא בלי תשלום מים חמים בתרמוסים של אנשים המבקשים זאת במסעדות, בתי קפה ותחנות דלק.
הכלי המשמש לשתייה שלו נקרא גואמפה (Guampa).
בשנת 2009, קנתה סוריה כ-67% מכמות יצוא המאטה של ארגנטינה, והייתה היבואנית הגדולה ביותר בעולם של עלי מאטה מארגנטינה, ולבנון אחריה.
בריאיון שנערך עם אחד הסוחרים הארגנטינאים בשוק הארגנטינאי-ערבי בסוריה, אמר הסוחר כי "המאטה כל כך פופולרי בסוריה, עד שארגנטינה שמה לה למטרה מיוחדת את סוריה כמדינת היצוא הכמעט רשמית שלה".
המסורת הסורית של שתיית מאטה מקורה בהגירה של אזרחים סורים, במיוחד דרוזים, לארגנטינה בין השנים 1850–1860. גם רבים מהדרוזים בישראל אימצו מסורת זו.
מאטה אמריטננדמאיי דווי (Mata Amritanandamayi Devi; נולדה ב-27 בספטמבר 1953) היא מנהיגה רוחנית מדרום הודו הידועה בפעילויותיה ההומניטריות ובחיבוקיה.
היא מכונה אמה (Amma) ואמאהצ'י (Ammachi) והאם המחבקת.
על פי הערכות חיבקה עד היום מעל ל-26 מיליון איש.
אמה מסיירת בהודו ובעולם במשך שבעה חודשים בשנה.
בכל מקום אליו מגיעה היא עורכת ערבים פתוחים לקהל, בהם היא שרה, מדברת, וגם מחבקת את כל הנוכחים.
בעשר השנים האחרונות ביקרה במעל ל-30 מדינות.
ביתר הזמן היא נמצאת באשראם שהקימה בכפר הולדתה.
אמה נולדה ב-1953 בשם סודהאמאני, בכפר דייגים במדינת קראלה בדרום הודו.
לימודיה הופסקו כשהייתה בת 9 והיא החלה לטפל באחיה הקטנים ובמשק הבית המשפחתי.
החל משנת 1981 משמשת אמה כמורה רוחנית.
היא נודעת בחיבוק שאותו היא מעניקה לכל הבאים לראותה, שמטרתו לתת תחושת חיבוק אם ו"לראות" (דארשן במסורת ההודית) את המורה הרוחני.
מדובר בתופעה ייחודית בעיקר משום שבהודו נשים אינן נוגעות בגברים בפומבי.
מדי יום מגיעים אלפים לקבל את חיבוקה והוא ניתן לכל אדם.
אמה עושה זאת למעלה מ-30 שנה ועד היום חיבקה מעל ל-26 מיליון איש.
אמה הקימה ארגון צדקה בשם "מאטה אמריטננדמאיי מאת'", ארגון לא ממשלתי שיש לו מעמד של יועץ במועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות.
הארגון מפקח על פעילות הצדקה של אמה בהודו ובחו"ל.
מטה הארגון ממוקם בקראלה שבהודו.
במסגרתו נעשות פעילויות הומניטריות נרחבות, שהמפורסמת שבהן – גיוס 23 מיליון דולר לשיקום נפגעי אסון הצונאמי 2004. מעל ל-100,000 בתי קבע נמסרו לנפגעי הצונאמי ונעשות עד היום פעולות שונות עבורם.
אמה מעודדת התבוננות פנימה באומרה כי בכל אדם יש את הניצוץ האלוהי.
היא מציינת שישנם נתיבים להתפתחות רוחנית: נתיב אינטלקטואלי, נתיב של מסירות ונתיב של נתינה.
אמה מציינת את נתיב הנתינה כמתאים לרוב האנשים.
דגש חשוב בתורתה הוא הנתינה ללא תמורה.
אמה מציינת שאדם רוחני נמדד ביכולות לעמוד בפני מצבים שהחיים מזמנים לפניו באופן שווה ומאוזן, לנהוג בצורה אוהבת לכל אדם ובנתינה שלו לנזקקים.
בנוסף, אמה מדגישה את חשיבות המדיטציה.
להלן ציטוטים המדגישים את עיקרי תורתה:
בשנת 1993 אמה ייצגה את הדת ההינדית בפרלמנט הדתות העולמי (Parliament of the World's Religions) בשיקגו.
אמה הייתה הנואמת הראשית ביוזמת השלום הנשית הגלובלית (Global Peace Initiative of Women) שהתקיימה במרכז האומות המאוחדות בז'נבה שבשווייץ באוקטובר 2002. קודם לכן, באוגוסט 2000, היא הופיעה בוועידת המילניום לשלום עולמי של האו"ם.
בשנת 2002 זכתה אמה בפרס על שם מהטמה גנדי ומרטין לותר קינג לאי-אלימות, על פועלה לכינון שלום עולמי מארגון האומות המאוחדות.
בשנת 2006, המרכז הבין דתי של ניו יורק (ICNY) העניק לאמה פרס עבור תפקידה הבולט בתור מנהיגה רוחנית והומניטרית, תוך שימת דגש על פעילויות הארגון של אמה בעקבות הצונאמי האסייתי ב -2004. כחלק ממעמד הענקת הפרס, אמה הפנתה מסר להבנה בין דתית ולשיתוף פעולה.
הסרט "דארשן – החיבוק" מתאר את מסעה של אמה ברחבי הודו ובעולם.
הסרט נבחר להופיע בפסטיבל קאן.
ב"הוא + היא", סרטו של הבמאי הצרפתי הנודע קלוד ללוש, הוקדשו חלקים משמעותיים ומרגשים לביקורים של הדמויות הראשיות בסרט אצל אמה ולהשפעתה המשמעותית עליהן.גם סיום הסרט כולו מציג מאמינים רבים הזוכים לחיבוקים ממנה.
ישראלים רבים מגיעים לאשראם של אמה.
הם נוטלים חלק בפעולות התנדבות וישנם אף מספר ישראלים שחיים לצד אמה שנים רבות.
בישראל נערכות פעילויות התנדבותיות בשמה של אמה.
אמה עצמה מעולם לא ביקרה בישראל אולם מדי שנה נשלח נציג בשמה.
מאטיי מילו (ברומנית: Matei Millo; 24 בנובמבר 1814 - 9 בספטמבר 1896) היה שחקן תיאטרון, מחזאי ואחד מאבות התיאטרון הרומני.
מאטיי מילו נולד כשמלאו 7 חודשים להריון אמו והיה תינוק חלוש מאוד.
המיילדת הגרמניה, שהניחה, שהוא עומד למות כל רגע, מיהרה להטביל אותו לפי דתה, נצרות קתולית.
התינוק שרד ובהמשך נערך לו טקס לפי הנצרות האורתודוקסית, דת בני משפחתו.
מאטיי נולד במשפחת בויארים, באחוזת סטולניצ'ן (Stolniceni), בקרבת פשקאן, בנסיכות מולדובה.
סבו מצד אמו היה הפוסטלניק יואן פרז'סקו, ממשפחת אצולה ותיקה ואביו היה הספטאר מאטיי מילו, שעל שמו נקרא, כמקובל אצל הרומנים.
מאטיי נשלח לפנימיה הצרפתית של Victor Cuénim, שנפתחה ביאשי, שם למד בחברת מיכאיל קוגלניצ'אנו ווסילה אלכסנדרי איתו קשר קשרי ידידות ושיתוף פעולה לכל החיים.
ב-10 באפריל 1834 הופיע לראשונה, לצידם של בני בויארים אחרים, על בימת "התיאטרון הצרפתי" ביאשי, בהצגה הקרויה "מסיבת הרועים המולדבים", שנערכה לכבודו של המושל הרוסי, פאבל קיסליוב.
קיסליוב עצמו נעדר מהמופע, כי בארוחת הצהריים הפריז במשקאות חריפים.
בנובמבר, באותה שנה, לכבוד עלייתו לשלטון של מיכאיל סטורדזה, מנהל הפנימייה ארגן מופע מיוחד בשפה הצרפתית.
במסגרת זו הוצג לראשונה גם מופע בשפה הרומנית בשם "החגיגה הצבאית" (Serbarea militară), מופע יחיד בו הופיע מאטיי מילו, שגם חיבר את תוכן המופע.
המופע של מאטיי מילו מצא חן בעיני השליט החדש, שהיה קרוב משפחה של השחקן.
שאיפותיו של מילו לפיתוח תיאטרון רומני השתלבו היטב עם שאיפות השליט לפיתוח מרכז תרבותי בדומה למקובל בצרפת.
סטורזה מינה את מילו לדרגטור בדרגת מוחורדאר (muhurdar).
מאוחר יותר זכה מילו לקידום והיה לקומיס גדול.
מאטיי שאף לנסוע לפריז, להשתלם בתיאטראות שלה, אך מחסור במזומנים מנע זאת.
גם בעניין זה בא השליט לקראתו והעניק לו מלגה של 150 מטבעות זהב, כדי שילמד בפריז "כלכלה פוליטית".
מאטיי מילו שלח לאביו מכתב בו התנצל על כך שלא בא להיפרד ממנו, כי חבריו למסע המתוכנן לא היו מוכנים להמתין לו וב-18 בנובמבר 1840 יצא מיאשי אל פריז, מסע שערך 43 ימים.
מאטיי מילו בילה חמש שנים בפריז, שנים במהלכן צבר חובות רבים ונמנע מלימודי תעודה כלשהם.
הוא שב ליאשי בכוונה להיות שחקן תיאטרון, אך קרובי משפחתו התנגדו לכך, כי ראו בהופעתו על קרשי הבמה ביזוי של מעמדו כבויאר נכבד.
השליט מיכאיל סטורדזה ניסה לעקוף את הבעיה על ידי מינויו, יחד עם ניקולאה סוצו, לניהול התיאטרון של יאשי - תפקיד המנהל היה מכובד מתפקיד השחקן.
תחילה הלך מילו במסלול שהיתוו לו, לא הופיע על הבמה והסתפק בקבלת מחיאות כפיים למחזאי - הוא עיבד, יחד עם אחרים, מחזות צרפתיים לקהל המולדבי.
כחלק מתפקידו הניהולי, מילו התקין תקנון בן 60 סעיפים, תקנון שהיה ראשית החקיקה בתחום התיאטרון בארצות הרומניות.
ב-1 במרץ 1847 מילו הופיע לראשונה בתיאטרון המקצועי וזכה להצלחה.
קרובי משפחתו ניסו לחבל בהצלחתו, כדי להרחיקו מהופעה כשחקן - הם שלחו להצגות משרתים שהיו אמורים לעורר מהומות ולהביע בוז למשחקו.
התופעות האלה רק חיזקו את מילו בהחלטתו להיות שחקן.
הוא הופיע בתפקידים שונים, בעיקר במחזות של וסילה אלכסנדרי ולבסוף ב-Cucoana Chirita (הגברת קיריצה), התפקיד המפורסם ביותר שלו.
הוא הופיע גם במחזות נוספים על נושא גברת קיריצה ובכלל נוצר שיתוף פעולה הדוק ופורה בינו ובין אלכסנדרי.
בלהקותיו של מאטיי מילו התחילו את דרכם בתיאטרון שחקנים מוכשרים רבים כמו יון אנסטין, שטפאן ולסקו ותלמידו, גריגורה מנולסקו, ואחרים.
מת'יו סטיבן "מאט" שולץ הוא שחקן קולנוע ומוזיקאי אמריקאי.
שולץ נולד וגדל בסנט לואיס.
כנער למד לנגן על גיטרה בארגון מוזיקלי באטלנטה.
בגיל 20 עבר להתגורר בלוס אנג'לס לצורך קידום הקריירה שלו כמוזיקאי, אולם את החשיפה הראשונית שלו קיבל בעיקר בתור דוגמן וכשחקן פרסומות.
ערך את הופעתו הראשונה כשחקן קולנוע בשנת 1998 בתור הערפד כריס בסרט "בלייד".
התפרסם לראשונה בזכות תפקידו בסרט המרוצים "מהיר ועצבני" בתור וינס חבר צוות הגנבים של דום טורטו (וין דיזל), וינס מאוהב באחותו של דום - מיה (ג'ורדנה ברוסטר) ושונא את שוטר משטרת לוס אנג'לס הסמוי בריאן אוקונר (פול ווקר).
שולץ הופיע לאחר מכן בסרט "בלייד 2" בתפקיד הערפד צ'ופה החובר לצייד הערפדים בלייד (וסלי סנייפס) במלחמה כנגד זומבים הטורפים ערפדים ובני אדם כאחד.
שולץ השיל משקל רב מגופו כדי לשחק את הגנגסטר דארן "וול סטריט" בסרט הפעולה "המשלח" ואת הנרי ג'יימס מנהיג כנופיית האופנוענים בסרט המרוצים "מהיר ללא גבולות".
הופיע בסרט במותחן המשטרתי "מיסטר ברוקס" בתור הרוצח הסדרתי הנמלט ת'ורנטון מיקס.
ב-2011 חזר שולץ לתפקיד וינס בסרט החמישי והמצליח ביותר בסדרת סרטי "מהיר ועצבני".
מאטוויי זכארוב , מרשל ברית המועצות, מראשי הצבא האדום בשנות ה-60.
מאטוויי ואסילייביץ' זכארוב נולד בכפר במחוז טבר למשפחת איכר.
בשנת 1913 סיים בית ספר מקצועי בעיר טבר, עבר לסנקט פטרבורג והחל לעבוד כמסגר באחד המפעלים.
בשנת 1917 הוא הצטרף לבולשביקים והשתתף באירועי מהפכת אוקטובר.
לאחר תחילת מלחמת האזרחים ברוסיה נשלח לצבא האדום ולאחר סיום קורס תותחנים הועבר לחזית.
הוא השתתף בקרבות והתקדם בסולם הדרגות.
לאחר סיום המלחמה למד במספר מוסדות להשכלה גבוהה, כולל האקדמיה של המטה הכללי, שסיים אותה בשנת 1937. לאחר סיום האקדמיה מונה זכארוב לראש מטה הפיקוד הצבאי לנינגרד.
בשנת 1940 מונה לראש המטה של פיקוד צבאי אודסה.
על בסיס מידע מודיעיני שהיה בידיו, זכארוב נתן פקודה ליחידות של פיקוד צבאי אודסה לעבור למצב כוננות עליונה עוד לפני תחילת המתקפה הגרמנית.
זאת למרות הוראות מהפיקוד במוסקבה.
בעקבות פקודה זו יחידות של הצבא האדום באזור היו מוכנות למתקפה והצליחו להדוף אותה באזור הגבול ללא נסיגה כוללת כמו ביתר האזורים של חזית הלחימה.
לאחר תקופה קצרה של שרות כמפקד העורף, זכארוב חזר לאזור הלחימה.
במהלך כול שנות המלחמה הוא היה מפקד מטה של חזיתות שונות, בדרך כלל תחת פיקודו של איבן קונייב.
לאחר סיום הלחימה נגד הגרמניה הנאצית זכארוב הועבר למזרח והשתתף במבצע סערת אוגוסט בתפקיד מפקד מטה של אחד החזיתות.
באוקטובר 1945 זכארוב הועבר למוסקבה ומונה למפקד אקדמיה של המטה הכללי.
בינואר 1949 הוא מונה למפקד של גה-אר-או, המודיעין הצבאי הסובייטי.
לאחר שלוש שנות שרות בתפקיד זה זכארוב הועבר ללנינגרד והחל ממאי 1953 היה מפקד פיקוד צבאי לנינגרד.
בנובמבר 1957 זכארוב מונה למפקד קבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה.
בשנת 1959 הוא קודם לדרגת מרשל ברית המועצות.
בשנת 1960 זכארוב הוחזר למוסקבה ומונה לראש המטה הכללי של הצבא הסובייטי.
הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1963 כאשר ככל הנראה בעקבות ויכוח עם ניקיטה חרושצ'וב הועבר לתפקיד אחר.
בשנת 1964 הוא הוחזר לתפקיד ראש המטה הכללי וכיהן בו עד לשנת 1971.
בשנת 1967 הוא נשלח למצרים כדי לנהל את שיקום הצבא המצרי לאחר מלחמת ששת הימים.
מטוויי זכארוב נפטר בשנת 1972 ונטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.
מאטבי ברונשטיין פיזיקאי תאורטי סובייטי יהודי מחלוצי תורת כבידה קוונטית, מחבר של עבודות באסטרופיזיקה, קוסמולוגיה, אלקטרודינמיקה קוונטית ומוליכים למחצה ומספר ספרים במדע פופולרי לילדים.
ברונשטיין קיבל בעיקר חינוך ביתי, מכיוון שגיוסו של אביו לצבא הצאר בשנת 1914 מנע את שליחתו לבית ספר, מחוסר באמצעים.
ברונשטיין למד מספרים, קרא הרבה מאוד ושלט בשפות: רוסית, אוקראינית, גיאורגית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, עברית, טורקית, לטינית, יוונית, ספרדית ויפנית.
בשנת 1925 פרסם ברונשטיין את המאמר המדעי הראשון שלו שעסק במבנה הפוטוני של קרני רנטגן.
בשנת 1926 הוא החל ללמוד באוניברסיטת לנינגרד ובשנת 1930 סיים את לימודיו והחל לעבוד במחלקה התאורטית של המכון הפיזיקלי של האוניברסיטה.
בשנת 1930 התחיל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה.
ברונשטיין ביקש לאחד את תורת הכבידה, תורת היחסות הפרטית ותורת היחסות הכללית וטבע את המונח cGh, כמבטא איחוד זה.
בין תלמידיו הבולטים היה ארקדי מגדל.
לברונשטיין היו מספר היתקלויות עם השלטונות הסובייטיים.
בשנת 1931 הוא שלח עם חמישה פיזיקאים נוספים מברק לכותב הערך על אתר באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, בו לעג לערך והשווה את כתיבתו לכתיבת ערך על פלוגיסטון.
בתגובה לכך קיבל ברונשטיין מכתב נזיפה והושעה לזמן מה ממתן הרצאות באוניברסיטה.
באביב 1937 לאחר שעשרות אלפי כרכים של ספרו לנוער על המצאת הרדיו הודפסו וחיכו לכריכה, נדרש ברונשטיין לשנות את תוכן הספר, שהציג את המצאת הרדיו כהישג מקביל של אלכסנדר סטפנוביץ' פופוב וגוליילמו מרקוני, דבר שנחשב פגיעה בכבוד הרוסי.
ברונשטיין סירב לשכתב את ספרו והכרכים שהודפסו הושמדו.
במהלך הטיהורים הגדולים, ב-6 באוגוסט 1937, נעצר ברונשטיין בבית הוריו בקייב.
הוא נלקח לכלא בלנינגרד, בו הורשע במשפט בפברואר 1938 והוצא להורג בו ביום.
לאשתו, לידיה צ'וקובסקיה, הודיעו שהוא נדון לעשר שנות מאסר בגולאג, ללא זכות לשליחת מכתבים.
בדצמבר 1939 קיבלה אלמנתו אישור שהוא הוצא להורג.
שמו טוהר בשנות ה-50 לאחר מותו של סטלין.
במהלך לימודיו כתב ברונשטיין ספרי מדע פופולריים להשלמת פרנסתו.
ספריו לילדים הוצאו לאור מחדש בשנת 1957 לאחר ששמו טוהר.
מאטיה דסטרו (באיטלקית: Mattia Destro; נולד ב-20 במרץ 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ ברג'ינה.
דסטרו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסקולי.
בשנת הצטרף למחלקת הנוער של אינטר מילאנו.
ב-20 ביולי 2010 עבר לגנואה במסגרת עסקת העברתו של אנדראה ראנוקיה שעשה את הדרך ההפוכה.
ב-12 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בהפסד 1–3 נגד קייבו ורונה.
בשנת , דסטרו הושאל לסיינה תמורת 1.5 מיליון אירו עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו.
דסטרו הפך למלך השערים של המועדון עם 12 שערים.
ב-30 ביולי 2012 חתם ברומא תמורת 16 מיליון אירו.
ב-2 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–3 נגד אינטר מילאנו.
ב-4 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–4 נגד פלרמו, אך לאחר שהוריד את החולצה תוך כדי חגיגת השער קיבל צהוב שני והורחק.
דסטרו הבקיע 5 שערים בגביע והפך למלך השערים של המפעל בעונתו הראשונה במועדון.
בינואר 2015 הושאל למילאן עד לסיום העונה.
ב-20 באוגוסט 2015 חתם בבולוניה לחמש שנים עבור 6.5 מיליון אירו.
בינואר 2020 הושאל לגנואה עד לסיום העונה.
דסטרו היה חלק מכל הנבחרות הצעירות של איטליה, והשתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהייתה האליפות האחרונה שלו בנבחרות הצעירות.
דסטרו נכלל בסגל המורחב של הנבחרת הבוגרת לקראת יורו 2012 אך בסופו של דבר לא נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לאליפות.
ב-15 באוגוסט 2012, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 נגד .
ב-11 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד .
הוא נכלל גם בסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 אך בסופו של דבר לא נכלל בסגל הסופי.
מאטואה הוא אי געשי בארכיפלג האיים הקוריליים בים אוחוצק בצפון-מערב האוקיינוס השקט.
שמו מגיע ממילה בשפת האיינו שמשמעותה "שער לגיהנום".
במטואה נהגו לבקר ציידים ודייגים בני האיינו.
בשנת 1644 הופיע לראשונה האי במפה רשמית שהראתה את גבולות הטריטוריה של שבט מאטסומה, האן מתקופת האדו ביפן, ובשנת 1715 אושרה בעלות זאת על ידי שוגונות טוקוגאווה.
ב-1855 הועבר האי לריבונות האימפריה הרוסית במסגרת אמנת שימודה, אבל ב-1875 הוחזר לאימפריה היפנית במסגרת חוזה סנקט פטרבורג יחד עם שאר האיים הקוריליים.
במלחמת העולם השנייה היה לצבא היפני הקיסרי שדה תעופה צבאי באי.
האי נכבש על ידי כוחות סובייטים במהלך הפלישה לאיים הקוריליים לאחר שכל הכוחות באי נכנעו בלי להתנגד.
לאחר מלחמת העולם השנייה, האי נשאר בשליטת ברית המועצות, והמפעלים היפניים לשעבר הופעלו על ידי משמר הגבול של ברית המועצות.
בשנת 1952 רעידת אדמה הביאה למותם של 16 חיילים סובייטים ששירתו באי ולזכרם הוצבה אנדרטת זיכרון מבטון.
האי ננטש לאחר התפרקות ברית המועצות והוא נמצא בשטח הריבונות של מחוז סחלין של רוסיה.
בשנת 2000 נחנך במקום בסיס של משמר הגבול הרוסי.
במאי 2016 הגיעה למקום משלחת מדעית צבאית של משרד ההגנה הרוסי והחברה הגאוגרפית הרוסית שחוקרת את האי לקראת הכנתו לקליטת כוחות צבאיים מחדש.
בשנת 2017 נחנך באי שדה תעופה צבאי ובו מטוסי ומסוקי מיל מי-8 והוא משמש את כוחות האוויר והחלל של רוסיה.
סארייצ'ב הוא הר געש שכבתי פעיל בצורת חרוט געשי השוכן בשטח האי.
בשנת 2009 התפרץ ההר ופלט עמוד אפר גבוה.
מכיוון שהר הגעש קרוב לחלק מנתיבי האוויר בין מזרח אסיה ואמריקה הצפונית, גרמה ההתפרצות לשיבושים בתעבורה האווירית.
מאטו דוקובאץ (23 בספטמבר 1918 – 6 ביוני 1990) היה אלוף הפלות קרואטי במלחמת העולם השנייה, שבה הפיל 44 מטוסי אויב.
הצטרף לחיל האוויר של המדינה העצמאית של קרואטיה לאחר הפלישה ליוגוסלביה ולחם לצד מעצמות הציר בחזית המזרחית מאוקטובר 1942 עד פברואר 1944. ערק לברית המועצות ב-20 בספטמבר 1944, והוחזר ליוגוסלביה בנובמבר 1944. שימש כמדריך טיס עבור חיל האוויר היוגוסלבי בפנצ'בו ובזאדאר לפני שערק לאיטליה באוגוסט 1945.
דוקובאץ עזב את איטליה בשנת 1946 והפך לקפטן (סרן) בחיל האוויר הסורי.
סייע לצבאות ערב במלחמת העצמאות ותקף מטרות ישראליות במטוס T-6 טקסן.
עם סיום המלחמה היגר לקנדה והקים משפחה.
מאטו דוקובאץ נולד ב-23 בספטמבר 1918 בעיירה סורצ'ין, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בקרבת זמון.
היה טייס דאונים נלהב בתחילת דרכו.
בשנת 1937 נכנס למחזור ה-67 של האקדמיה הצבאית בבלגרד.
סיים את לימודיו באקדמיה זו ב-1 באפריל 1940 בדרגת "תת-סגן" ("פוטפרוצ'ניק" בקרואטית) ונבחר לקורס טיס באוקטובר של אותה השנה.
טרם הפלישה ליוגוסלביה, דוקובאץ שירת בטייסת השנייה של חיל האוויר היוגוסלבי המלכותי ב.
לאחר שממלכת יוגוסלביה נוצחה ונכבשה על ידי מעצמות הציר, דוקובאץ הצטרף לחיל האוויר של המדינה העצמאית של קרואטיה ב-29 באפריל 1941 בדרגת סגן.
בספטמבר נסע לגרמניה ועבר קורס טיס קרבי בעיר פירט.
הוא הוצב בבסיס חיל האוויר 120 באוקטובר וקיבל הכשרה קרבית נוספת באפריל שלאחר מכן.
באוקטובר 1942 שובץ בטייסת הקרב הקרואטית ה-4 ולחם בחזית המזרחית.
ב-11 בנובמבר 1942, דוקובאץ ומנהיג המבנה שלו אותרו על ידי מטוסי פוליקרפוב I-16, בעודם מלווים מפציצי יונקרס Ju 87 גרמנים.
מעל טואפז, דוקובאץ השיג את הפלתו הראשונה בקרב אווירי שהתפתח.
בסוף נובמבר 1942, טייסת הקרב הקרואטית ה-4 שבה למדינה העצמאית של קרואטיה למנוחה, לאחר כמעט שנה שלמה של טיסות מבצעיות.
הטייסת שבה לקרב בחזית המזרחית באמצע פברואר 1943, בתקופה זו הצבא האדום הסב אבדות כבדות למעצמות הציר.
ב-15 באפריל, דוקובאץ הפיל מטוס בל P-39 סובייטי.
דוקובאץ חזר לקרואטיה באמצע שנת 1943 והועלה לדרגת סגן ראשון.
לאחר מכן הוצב בראש טייסת הקרב הקרואטית ה-15 ונשלח פעם נוספת לחזית המזרחית ב-21 באוקטובר 1943. רשם הפלה נוספת ב-25 בפברואר 1944, לאחר שהפיל מטוס יאק-9. הוא הופל ממטוסו באותו יום על ידי מטוס בל P-39 סובייטי ונפצע.
עד לנקודה זו, השתתף ב-255 טיסות מבצעיות והיה מעורב ב-62 קרבות אוויר.
ב-29 במרץ 1944, דוקובאץ עוטר בעיטור הצלב הגרמני בזהב בעודו מחלים מפציעתו בבית חולים בווינה.
הטייסת עליה פיקד נשלחה למדינה העצמאית של קרואטיה להבראה בזמן זה.
הטייסת נקראה שוב לשירות בחזית המזרחית בסוף יוני 1944, ודוקובאץ נשלח לבסיס חיל האוויר במזרח פרוסיה.
הוא קודם לדרגת קפטן (סרן) ב-13 ביולי 1944 על "הישג חסר תקדים בחזית המזרחית".
הוא פיקד על מספר בסיסי חיל אוויר במזרח אירופה עד ל-20 בספטמבר 1944, היום בו החליט לערוק לצד הסובייטי.
כחודש לאחר מכן, הסובייטים מסרו את דוקובאץ לידי הפרטיזנים היוגוסלבים, שבתמורה לחייו הציעו לו להיות מדריך טיס בבסיס חיל האוויר היוגוסלבי בפנצ'בו.
הוא הגיע לבלגרד בדצמבר 1944 ולימד להטיס מטוסי קרב מדגם יאקובלב.
בתקופה זה ספג עלבונות והתגרויות רבות מצד חבריו לצוות, והם הובילו אותו לעזוב לזאדאר.
ב-8 באוגוסט השתלט על מטוס דה הבילנד טייגר מות' דו-כנפי, טס עמו מעל לים האדריאטי וערק לאיטליה.
בתחילה הוצב במחנה פליטים במודנה ובהמשך הועבר לבגנולי דל טרינגו.
דוקובאץ החל להביע רגשות אנטישמיים בעקבות חוויותיו מהמלחמה.
הוא בחר להצטרף לחיל האוויר הסורי בשנת 1946. בעת מלחמת העצמאות, הוא היה סרן בטייסת הקרב ה-1 של חיל האוויר הסורי.
הוא השתתף בטיסות מבצעיות נגד ישראל והטיס מטוס T-6 טקסן חמוש ברקטות ופצצות אוויר-קרקע במשקל 50 ק"ג.
דוקובאץ היגר לקנדה לאחר מלחמת העצמאות.
הוא השתקע בטורונטו והקים שם משפחה.
עבד עבור תאגיד IBM והיה מבין המייסדים של מוסד הגירה ליוצאי קרואטיה.
דוקובאץ נפטר בטורונטו ביוני 1990.
היה אלוף ההפלות הקרואטי של מלחמת העולם השנייה, רשם לזכותו 44 הפלות ודאיות.
במהלך חייו, היה ויכוח סוער בנוגע למספר המדויק של המטוסים שהצליח להפיל.
מסמכים קרואטיים מימי המלחמה שהתגלו במוסד להיסטוריה צבאית בבלגרד, הראו שאכן נזקפו לזכותו 44 הפלות במהלך שירותו בחיל האוויר של המדינה העצמאית של קרואטיה.