tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופה זו, סיפור מקורה של הדמות שוכתבה מחדש למשך שתי מיני-סדרות עוקבות, גרין לנטרן: שחר הברקת והמשכה.
הראשונה הרחיבה אודות תפקידו ומקורו של חיל הפקחים הירוקים, בעוד שפכה אור על ילדותו של ג'ורדן ויחסיו עם אביו ואחיו, ואילו השנייה הרחיבה את תפקידו של ג'ורדן במפלתו של סינסטרו.
במהדורה המיוחדת "סיפורו של גאנטת" משנת 1992, שנכתב לפי סיפור מאת לארי ניבן ותסריט ואיור מאת ג'ון ביירן, ג'ורדן פוגש לראשונה בגאנטת, אחד משומרי היקום שמבקש מג'ורדן לעזור לו להילחם נגד שומר יקום אחר שניסה להשתמש במכונת זמן כדי לשנות את דפי ההיסטוריה.
בקשת הסיפור "שלטונם של הסופרמנים" של כותרי סופרמן משנת 1993, נבל-העל מונגול מגיע לכדור הארץ בתקווה לנצל את מותו של סופרמן כהזדמנות לכבוש את הכוכב.
במהלך האירועים, עיר הולדתו של ג'ורדן קוסט סיטי מושמדת וכל תושביה נרצחו, מה שמוביל את ג'ורדן לנתיב של נקמה במונגול.
מאורע זה מוביל למיני-סדרה דמדומי הברקת, שבו ג'ורדן משתמש בטבעת הכוח כדי לשקם מחדש את העיר כאמצעי להתגבר על צערו הרב, אך שומרי היקום מזמנים אותו למשפט באואה בעוון הפרת חוקי החיל, שאוסרים על שימוש בטבעת הכוח לצרכים פרטיים.
ג'ורדן מותקף בזעם על התנהגותם הנוקשה וכפוית הטובה, נדחף לכדי שגעון ומתקיף את אואה במטרה להשיג את כוחה של סוללת הכוח הראשית.
הוא משמיד את החיל תוך כדי, ובסיום הסיפור הורג את קילווג, סינסטרו ואת כל שומרי היקום פרט לאחד, גאנטת.
בסופו של דבר, הוא מוותר על זהותו כגרין לנטרן ומאמץ את הזהות פאראלקס.
כפאראלקס, ג'ורדן הוא הגורם הראשי לאירועי שעת אפס: משבר בזמן, כאשר הוא מנסה לשכתב את ההיסטוריה לרוחו, אך נעצר על ידי אסופת גיבורי-על.
הוא מוחלף בידי קייל ריינר כגרין לנטרן של כדור הארץ כאשר ניתנת לריינר טבעת הכוח האחרונה שנשארה בידי גאנטת, אחרון שומרי היקום שנותר בחיים.
באירוע הקרוסאובר הלילה האחרון משנת 1996, ג'ורדן חוזר ומקריב את חייו כדי להצית מחדש את אור השמש, שנכבתה בידי אוכל-שמשות.
במהלך אירועי "אבירי הברקת" שבו ריינר עורך מסע בזמן לתוך העתיד, הוא מושך אחריו ללא כל כוונה את ג'ורדן, שעד למעשיו הנפשעים בעבר כפאראלקס.
במיני-סדרה "יום הדין" משנת 1999, ג'ורדן הופך לגלגולו הנוכחי של הספקטר - רוח נקמתו של אלוהים.
מעט לאחר נטילת זהותו, ג'ורדן מחליט להפוך את משימתו מנקמה לכפרה, ומופיע בכותרי החברה הנוספים כדמות מייעצת ותומכת.
דמותו כספקטר קיבלה כותר משלה, The Specter Vol.4, אם כי בוטלה לאחר 27 חוברות בלבד בשל היקף מכירות נמוך.
בעקבות אירועי גרין לנטרן: לידה מחדש של הכותב ג'ף ג'ונס והמאייר אית'ן ואן סקייבר, חברת DC קומיקס החלה בהרצת כרך רביעי של כותרי גרין לנטרן החל מיולי 2005, כאשר האל ג'ורדן הוא שוב הגיבור הראשי.
ג'ורדן מנסה לשקם את חייו ההרוסים, ועובר לגור בקוסט סיטי הנטושה, שמתחילה בבנייה מחודשת.
הוא מוחזר לדרגתו כקפטן בחיל האוויר של ארצות הברית ועובד כטייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס.
הרצה זו מציגה דמויות משנה חדשות כגנרל ג'ונתן סטון וקפטן ג'יל פרלמן.
סטון הוא אדם מעברו של ג'ורדן שלמד על זהותו הסודית ממלחמתו בציידי האדם ומשמש כבן בריתו, ופרלמן היא טייסת עמה ג'ורדן מנהל מערכת יחסים רומנטית.
נוסף על דמויות אלו, דמויות מהעבר חוזרות כקרול פריס, טום קלמקו, אחיו ג'יימס ג'ורדן, גיסתו סוזן ואחייניו הווארד וג'יין.
חיל הפקחים הירוקים אף הוא הוקם מחדש.
למרות הידיעה כי מעשיו של ג'ורדן הם כתוצאה מהשתלטות פאראלקס עליו, רבים מחבריו לחיל (מלבד קילווג, סאלאאק, סטוארט, גרדנר וריינר) אינם רוצים לבטוח בו.
חרף שחרורו מאחיזתו של פאראלקס, ג'ורדן מציג לעיתים חוסר ביטחון.
הוא נעשה לחברו של ריינר לאחר מלחמתו של האחרון בפאראלקס.
בכרך החדש בו ג'ורדן מופיע, הוא נלחם נגד אויבים ותיקים מתור הכסף כהקטור האמונד והיד השחורה.
דמותו עוזרת במעט בהתקפתם של הסייבורג אומאק ולוויין עין האח באירועי המשבר האינסופי, וזאת כאשר גאי גרדנר מוביל את גיבורי העל לקרב נגד סופרבוי פריים.
החל מאמצע שנות ה-2000, ג'ורדן אחראי למגזר כדור הארץ יחד עם ג'ון סטוארט.
במהלך שכתובו מחדש של יקום DC, החל מחוברת Green Lantern Vol.
4 #10, רצף האירועים זינק שנה קדימה והביא לשינויים מרחיקי לכת בחייו של ג'ורדן.
מתברר כי ג'ורדן היה שבוי מלחמה ונותר מלא אשמה לאחר שלא יכול היה לשחרר את עצמו ואת השבויים האחרים.
כמו כן, סיפור מקורו שוכתב מחדש בשנת 2008 בחוברת Green Lantern: Secret Origins, ובו ג'ורדן עובד כעוזר מכונאי של טום קלמקו ונאסר עליו לטוס בשנית לאחר שלא ציית לחוקי חיל האוויר בזמן בו נלחם אבין סור באטרוסיטוס מחמש האינוורסיות והתרסק ליד קוסט סיטי.
ג'ורדן וחברי חיל הפקחים הירוקים מוצאים את עצמם במלחמה נגד סינסטרו וצבאו, חיל סינסטרו, באירועי מלחמת חיל סינסטרו - שיתוף הפעולה השני בין הכותב ג'ף ג'ונס למאייר אית'ן ואן סקייבר.
דמותו מופיעה גם באירועי המשבר האחרון מאת הכותב גראנט מוריסון.
בקשת הסיפור העוסקת בסוכן הכתום לארפליז, ג'ורדן משיג ידו על סוללת הכוח הכתומה לאחר שהוא גונב אותה ממנו בקרב.
אורה הכתום של תאוות הבצע משנה את תלבושתו של ג'ורדן, שהופך לסוכן הכתום החדש.
אולם, לארפליז משיב עד מהרה את הסוללה לרשותו.
ג'ורדן גם נמצא במרכז ההתרחשויות בהרצה המחודשת לכותרי ליגת הצדק, והוא מצוות לבאטמן ולסופרגירל בכותרי "האמיצים והנועזים".
במיני-סדרה "ליגת הצדק: זעקה לצדק", ג'ורדן מוביל ליגת צדק משלו הכוללת את החץ הירוק, סופרגירל, באטוומן, שהאזאם, קונגורילה, סטארמן ואטום במסע נקמה על מותם של הצייד ממאדים ובאטמן.
הוא גם מגייס מספר חברים מהטיטאנים הצעירים לתוך הליגה, כמו למשל את דיק גרייסון, דונה טרוי וסטארפייר.
במהלך הלילה האפל ביותר, ג'ורדן מוצא עצמו נלחם בחבריו לשעבר שמתו בקרב, כשהם הוחיו מחדש כחיל הפקחים השחורים בידי שומרת יקום עריקה בשם סקאר.
הוא מצוות עצמו לא רק אל בארי אלן, שחזר לחיים כמותו, אלא גם אל סינסטרו, אטרוסיטוס, לארפליז ואהובתו לשעבר קרול פריס (כעת כוכב ספיר), אשר עומדים בראשם של שישה חילות פקחים צבעוניים במלחמת אור כנגד החושך.
לאחר אירועי "היום הבהיר ביותר", בהם שומר היקום העריק קרונה לוכד את ישויות הרגש השונים מתוך מטרה להשתלט על אואה, הסיפור ממשיך ב"מלחמת הפקחים הירוקים".
ג'ורדן מצטרף לחיל סינסטרו, בעוד קייל ריינר מצטרף לחיל הפקחים הכחולים, ג'ון סטוארט מצטרף לשבט אינדיגו, וגאי גרדנר מצטרף מחדש לחיל הפקחים האדומים.
ג'ורדן וגרדנר נלכדים בידי קרונה, שמתעמר בהם על ידי כך שהוא לוכד את מנהיגי חילות הצבעים בספר של אואה.
השניים נמלטים מכוחותיו של קרונה ומשיבים לעצמם את טבעות הכוח הירוקות כדי להילחם בו ובשומרי היקום שנמצאים תחת השפעתו.
במהלך הקרב האחרון, ג'ורדן מצליח לשחרר את קרול, סינסטרו והפקחים האחרים מהספר השחור בעזרתו של ריינר.
בין היתר, סינסטרו הופך בחזרה לפקח ירוק.
ג'ורדן הורג את קרונה ובכך משחרר את שומרי היקום מהשפעתו.
אולם, שומרי היקום מאמינים כי ג'ורדן הוא הגרין לנטרן המסוכן ביותר, לכן הם מפטרים אותו מהחיל, מפשיטים ממנו את כוחותיו ושולחים אותו בחזרה לכדור הארץ.
מתברר כי השומרים מפחדים מג'ורדן משום שהם מאמינים כי מה שקרה לקרונה יקרה גם להם אם ג'ורדן יורשה להמשיך בתפקידו כפקח ירוק.
הרולד אוורט גריר , היה כדורסלן אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1958–1973.
למד בחטיבת ביניים ובבית הספר התיכון דאגלס שבהנטינגטון.
למד באוניברסיטת מרשל שבהנטינגטון, ורשם ממוצעים של 19.4 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה.
בדראפט ה-NBA לשנת 1958 נבחר בבחירה ה-13 על ידי סירקיוז נשיונלס.
גריר שיחק עבור סירקיוז במשך חמש עונות והעלה את ממוצע הנקודות שלו עד ל-19.6 נקודות למשחק בעונת , במהלכה נבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר.
ב-1963 עברו הנשיונלס לפילדלפיה והפכו לפילדלפיה 76', שם התפרסם גריר כחברו לקבוצה של וילט צ'מברלין וכיכב בקבוצה החזקה של עונת שזכתה באליפות, ובכך סיימה את רצף שמונה האליפויות הרצופות של בוסטון סלטיקס.
ב-15 המשחקים של פילדלפיה בפלייאוף של אותה השנה הוביל גריר את קבוצתו עם 27.7 נקודות למשחק.
לגריר הייתה טכניקה ייחודית לקלוע מהעונשין: הוא היה זורק מהקו בג'אמפ שוט, טכניקה שהתגלתה כיעילה להפליא.
בתקופתו ב-NBA נחשב לאחד הגארדים הבולטים בליגה, לצד אוסקר רוברטסון וג'רי וסט.
גריר שיחק 10 פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר ל-MVP של האולסטאר ב- כשקלע 8 מ-8 מהשדה בדרך ל-21 נקודות, כש-19 מהן נקלעו באותו הרבע, שיא חדש לזמנו.
כמו כן נבחר גריר לחמישייה השנייה של העונה שבע פעמים ברציפות (1963–1969) וקלע למעלה מ-20,000 נקודות לאורך הקריירה.
עיר הולדתו כיבדה אותו כשקראה לכביש ראשי בווירג'יניה המערבית שדרות האל גריר.
גריר הוא הספורטאי היחיד מווירג'יניה המערבית שזכה להיכלל בהיכל התהילה של ענף ספורט מרכזי.
הארולד ליין "האל" דייוויד היה פזמונאי יהודי-אמריקאי.
ידוע במיוחד בשיתוף הפעולה שלו עם המלחין ברט בכרך.
דייוויד נולד בברוקלין, ניו יורק.
כבר משנות הארבעים כתב לזמרים מוכרים בהם גאי לומברדו.
ב-1951 קיבל לראשונה קרדיט לכתיבתו לסרט הקולנוע "Two Gals and a Guy".
בשנת 1957 פגש במרכז כתיבת השירים בניו יורק, בניין בריל, את המלחין ברט בכרך והשניים החלו להפיק שרשרת להיטים, שהראשון בהם היה "The Story of My Life".
בשנות השישים המוקדמות כתבו השניים מעל 100 שירים.
באון שנים פעל צמד הכותבים במקרים רבים יחד עם הזמרת דיון וורוויק, זמרת בוגרת קונסרבטוריון שהשניים חשבו עליה כמבצעת בעת כתיבת יצירותיהם.
במשך שנות ה-60 וה-70 מבצעים נוספים פרסמו להיטים רבים פרי עטם של דייוויד ובכרך.
בהם דאסטי ספרינגפילד, סילה בלאק, השירלז, הביטלס, הקרפנטרס, אריתה פרנקלין, אייזיק הייז, בי ג'יי תומאס, טום ג'ונס ואנגלברט המפרדינק.
הזוג היה מועמד לפרס אוסקר עבור שיר הנושא לסרטים "מה חדש, חתלתולה?", "אלפי" ולשיר "The Look of Love" מסרט ג'יימס בונד "קזינו רויאל" בביצועה של דאסטי ספרינגפילד.
ב-1968 שיתפו דייוויד ובכרך פעולה עם המפיק דייוויד מריק במחזמר ברודוויי "Promises, Promises" שהניב שני להיטים, נעימת הנושא והשיר "I'll Never Fall in Love Again" שבוצע על ידי דיאן ווריק.
שנת 1969 היוותה שיא נוסף עבור צמד המחברים כשזכו עם הלהיט "טיפות הגשם ממשיכות ליפול על ראשי" (Raindrops Keep Falling on My Head), מתוך הסרט "קיד וקאסידי" שזכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר.
בין השנים 1980–1986 כיהן דייוויד כנשיא האיגוד האמריקאי של מלחינים, כותבים ומו"לים (ASCAP).
האלבומים היא סדרת טלוויזיה תיעודית, אשר שודרה בערוץ 8 במשך שתי עונות, החל מינואר 2012.
הסדרה עוסקת בסיפור עשייתם של אלבומי מוזיקה ישראליים, כאשר כל פרק עוסק באלבום אחד.
לרוב הסדרה עוסקת באלבומי בכורה, וסיפור תחילת דרכם של האמנים (יוצא דופן הוא הפרק על ברי סחרוף, שעוסק למעשה באלבומו השני).
כל פרק מכיל ראיונות עם האמנים שיצרו את האלבום ואחרים המעורבים בו (מפיקים, מעבדים ועוד), קטעי ארכיון, וביצועים חיים עכשוויים של שירים מהאלבום על ידי האמנים.
את רוב הראיונות קיים יואב קוטנר, הנמנה עם יוצרי הסדרה.
הסדרה זכתה לאהדת הביקורות והצופים, וב-1 בדצמבר 2012 עלתה עונתה השנייה.
מס' הפרקבסדרהמס' הפרקבעונהשם אמןאלבוםבמאיתאריך שידור מקורי11אביתר בנאיאביתר בנאי (1997)אבידע לבני14 בינואר 201222איפה הילד?זמן סוכר (1993)אבידע לבני21 בינואר 201233ברי סחרוףסימנים של חולשה (1994)אבידע לבני28 בינואר 201244זקני צפתזקני צפת (1992)אבידע לבני4 בפברואר 201255רמי פורטיספלונטר (1978)אבידע לבני11 בפברואר 2012
מס' הפרקבסדרהמס' הפרקבעונהשם אמןאלבוםבמאיתאריך שידור מקורי61משינהמשינה (1985)אבידע לבני1 בדצמבר 201272נושאי המגבעתנושאי המגבעת (הקסטה) (1988)אבידע לבני8 בדצמבר 201283המכשפותעד העונג הבא (1994)אבידע לבני15 בדצמבר 201294אסף אמדורסקיאסף אמדורסקי (1994)אבידע לבני22 בדצמבר 2012105כרמלה גרוס ואגנרפרח שחור (1991)אבידע לבני29 בדצמבר 2012
עורך תוכן - יואב קוטנר
עורכי משנה - דרור נחום, יונתן אברהמי
מפיקה בפועל - תמי כהן
עורכי וידאו - יוני כהן, טל שפי, אורון אדר
האל קלמנט הוא שמו הספרותי של הארי סטאבס , שהיה סופר מדע בדיוני אמריקאי, ומרצה לכימיה ואסטרונומיה, במכללת מילטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית.
ב-1999 היה הסופר ה-17 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
קלמנט נמנה עם ה"גרעין הקשה" של המדע הבדיוני - אותם סופרי מדע בדיוני המשתדלים להיצמד בנאמנות למדעי הטבע, ולכתוב את העלילה על פי הגיון דמיוני מחייב.
לפיכך הוא הכניס בספריו, חוקי פיזיקה, כימיה ואסטרונומיה רבים, תוך שהוא מחויב אליהם לאורך כל הספר.
בסוף ספרו שליחות כבדת משקל (יצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומו של עמנואל לוטם בשנת 1981), פונה קלמנט לקוראיו, ומסביר באריכות את הדרך בה עבר על מנת להגיע לנתונים הפיזיים והכימיים של הכוכב "מסקלין" - בו מתקיימת העלילה של הספר.
הוא נותן לקוראיו אתגר, למצוא סתירות או טעויות בהיבט זה של ספרו.
קלמנט היה ידידו של אייזיק אסימוב, שאף עזר לו בכתיבת ספרו.
הארולד "האל" תומאס פיני השני היה מפתח תוכנה בחברת "PGP Corporation".
הוא היה המפתח השני שהועסק בתפקיד מתכנת בחברת PGP (אחרי פיל צימרמן).
בתחילת הקריירה שלו היה מפתח ראשי של כמה משחקי קונסולה מובילים ("Adventures of Tron", "Armor Ambush", "Astroblast", "Space Attack").
בשנת 1979 סיים את לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה, וקיבל תואר BS בהנדסה.
פיני נודע כפעיל בתחום הקריפטוגרפיה.
במהלך שנות ה-90, בנוסף להיותו חבר פעיל ברשימת התפוצה של הסייפרפאנק.
בין שאר פעולותיו הייתה ניהול של תחרות לשבירת הצופן שבו עשו שימוש בנטסקייפ, ושהיה אסור בייצוא.
בשנת 2004 יצר את מערכת הוכחת העבודה שניתן לעשות בה שימוש חוזר, לפני ביטקוין.
בינואר 2009 היה לאדם הראשון שקיבל העברת ביטקוין.
באוקטובר 2009 פרסם מאמר בבלוג שאובחן כחולה במחלת ALS באוגוסט של אותה שנה.
לפני מחלתו היה אצן פעיל.
פיני ואשתו פראן עסקו בגיוס כספים למחקר בתחום.
במרץ 2013 פרסם שהפך למשותק, אך המשיך לפתח.
הוא עבד על תוכנה נסיונית בשם "bcflick" לחיזוק ארנקי ביטקוין, תוך שימוש במחשוב אמין (Trusted Computing).
נפטר ב-28 באוגוסט 2014, ושומר בהקפאה על ידי קרן אלקור.
האל לינדן הוא שחקן, מוזיקאי ובמאי טלוויזיה יהודי-אמריקאי זוכה פרס טוני.
לינדן היה מועמד ל-4 פרסי גלובוס הזהב ול-7 פרסי אמי על משחקו בתפקיד הבלש קפטן ברני מילר בקומדיית המצבים "ברני מילר".
לינדן נולד בשם הרלוד ליפשיץ בניו יורק סיטי.
בנם של פרנסס וצ'ארלס ליפשיץ, מהגרים יהודים ליטאים שהיו בעלי חנות מדפסות.
גדל ברובע ברונקס ולמד מוזיקה ב"מכללת קווינס".
הוא בעל תואר אקדמאי בעסקים מ"הסיטי קולג' של ניו יורק".
החליף את שמו ל"לינדן" על שם העיר לינדן שבניו ג'רזי.
בצעירותו ניגן על סקסופון, קלרינט ואף שר לצידו של המוזיקאי המפורסם סמי קאיי.
הוא התגייס לצבא ארצות הברית, שם שירת ב"להקת צבא ארצות הברית" והחליט לפנות לתחום המשחק.
לינדן החל את דרכו כשחקן בטלוויזיה ובברודוויי בשנות ה-60. הוא זכה להכרה הראשונה שלו בשנת 1971 לאחר שזכה בפרס טוני על משחקו בתור מאיר אנשל רוטשילד במחזמר "הרוטשילדים".
לינדן זכה להצלחה רבה בתחום הטלוויזיה בזכות משחקו בקומדיית המצבים המשטרתית של רשת ABC "ברני מילר".
לינדן מילא במשך 8 עונות הסדרה את תפקיד קפטן ברני מילר ממשטרת ניו יורק, הוא הועמד ארבע פעמים על משחקו לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית ושבע פעמים לפרס אמי.
לאחר ירידת הסדרה השתתף לינדן בקומדיות הקולנועיות "קומדיה בלב ים" של מרתה קולידג' ו"חיים חדשים" של אלן אלדה.
בין שנת 1976 לשנת 1981 הנחה את התוכנית כאן חיות.
בשנת 2024 ביצע הופעת אורחת בסדרה הקומית "Hacks" של "Max" בתור קליף ביף.
במסגרת פעילותיו בקרב ארגונים יהודיים מכהן לינדן כדובר "קרן קיימת לישראל" משנת 1997.
ללינדן ארבעה ילדים מאשתו המנוחה פרן מרטין.
תומאס הנרי אלכס "האל" רובסון-קאנו הוא כדורגלן עבר אנגלי-ולשי ששיחק בעמדת הקיצוני בנבחרת ויילס, ועד מאי 2021 שיחק בוסט ברומיץ' אלביון.
הוא נכלל בסגל נבחרתו ליורו 2016.
רובסון-קאנו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ארסנל כשהיה בן 10. כשהיה בן 15 הצטרף למחלקת הנוער של רדינג אותה ניהל אז ברנדן רוג'רס לימים מאמנו של רובסון-קאנו בקבוצה הבוגרת.
רובסון-קאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחקי גביע השלום 2007 שנערכו בקוריאה הדרומית.
ב-5 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו כאשר עלה מהספסל במשחק הגביע נגד טוטנהאם הוטספר.
ב-30 בינואר 2008 הצטרף לסאות'אנד יונייטד בהשאלה עד סוף העונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון שלושה ימים מאוחר יותר בתיקו 2-2 נגד לייטון אוריינט וכבש את שער הבכורה שלו בקריירה נגד נוטינגהאם פורסט.
עד לסיום העונה הבקיע 3 שערים ב-8 משחקים.
בתחילת עונת הושאל מחדש לסאות'אנד בה שיחק עד נובמבר של אותה עונה.
ב-26 בינואר 2009 הצטרף לסווינדון טאון בעסקת השאלה עד לסיום העונה.
בסיום העונה חזר לרדינג ולאחר שהרשים את אנשי המועדון בתקופת השאלתו, הוא האריך את חוזהו במועדון עד שנת .
בעונת מונה ברנדן רוג'רס כמאמנה החדש של רדינג.
במהלך משחקי טרום-עונה הרשים כאשר כבש חמישה שערים.
במהלך העונה הראשונה שלו ברדינג הוא רשם 18 הופעות כאשר רק ב-4 מתוכן הוא פתח.
בעונת רובסון-קאנו ביסס את מקומו בהרכב המועדון.
ב-24 באוגוסט 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד נורת'המפטון טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי.
כעבור חודש הבקיע את שערו הראשון בליגה בניצחון 0–3 נגד ברנסלי.
בסיום העונה סיים את חוזהו ולמרות התעניינות מצדם של מילוול ופורטסמות', הוא חתם על חוזה חדש לשלוש שנים נוספות במועדון.
באוגוסט עזב את המועדון שיין לונג מי שהיה החלוץ המוביל של רדינג ורובסון-קאנו הוסב לעמדת החלוץ, אך בעקבות פציעתם של שחקני הכנף רובסון-קאנו חזר לעמדתו המקורית.
בסיום העונה העפילה רדינג לפרמייר ליג.
לאחר חזרה של רדינג לפרמייר ליג, רובסון-קאנו התקשה שוב למצוא את מקומו בהרכב ועלה לשחק בעיקר כשחקן מחליף וברוב המשחקים בהם פתח הוא הוחלף.
למרות זאת, רובסון-קאנו רשם בעונה זו את מספר השערים הגבוהה ביותר שלו בעונה אחת במשחקי ליגה (7 שערים), ואף סיים במקום השלישי בתחרות "שחקן השנה של המועדון" בעונה זו שנערכה על ידי אוהדי הקבוצה.
הוא חתם על חוזה חדש ביולי ל-3 שנים נוספות.
בסיום עונת רובסון-קאנו עזב את רדינג אחרי 10 עונות.
ב-31 באוגוסט 2016 חתם לשנתיים בווסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג.
בצעירותו רובסון-קאנו שיחק עבור הנבחרות הצעירות של אנגליה, בה נולד.
בשנת הצהיר כי הוא מעוניין לייצג את ויילס דרך סבתו הוולשית ובאותה שנה גם הצטרף לנבחרת הצעירה של ויילס ולנבחרת הבוגרת.
ב-23 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס בהפסד 0–2 ל.
ב-22 במרץ 2013 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-11 ביוני 2016 נכנס כמחליף והבקיע בניצחון 1–2 על בשלב הבתים במסגרת יורו 2016. במשחק רבע הגמר נגד בלגיה האל הבקיע את שערו השני בטורניר.
האל הבן או אלוהים הבן הוא, באמונה הנוצרית, אחד משלושת פניו של השילוש הקדוש, יחד עם האל האב ורוח הקודש.
הוא מתואר כלוגוס, "הדבר" או "המאמר" ובארמית "מֵימְרָא", של האלוהות, והתגשם בעולם בבשר בדמות ישו.
אמונות אלה בוטאו בניקיאה במילים: הנצרות המערבית, הן הקתולים והן הפרוטסטנטים, מאמינה כי רוח הקודש נמשכת מן האב ומן הבן גם יחד.
לעומת זאת הכנסיות המזרחיות, האורתודוקסים והאוריינטלים גם יחד, רואים באב לבדו את מקורה.
אבות הכנסייה, כמו אירנאיוס, הסבירו לאחר מכן שהבן הוא הביטוי המושלם של צלם אלוהים, וכי כשברא האב את בני האדם בצלמו הוא יצר אותם להיות דומים לבן.
אך החטא הקדמון השחית את טבעם.
כדי לגאול את האנושות ולכפר על חטאיה, האל הבן התגלם בבשר בדמותו של ישו, שהוא בו-זמנית זהה לו לחלוטין וגם בנה של מרים הבתולה, דם מדמה ובשר מבשרה.
כך היו לישו טבע אלוהי וטבע אנושי גם יחד, הכרוכים זה בזה באורח נסי.
מאחר שהוא גם שמימי וגם גשמי, יכול היה ישו לגשר על הפער בין בני האנוש שנפלו ממעמדם לאביו ולגאול אותם מחטאותם.
מושג "האל הבן" כשלעצמו לא מופיע בברית החדשה, אם כי ישו מכונה "בן האלוהים".
בין היתר, שמעון בר יונה קורא לו בבשורה על-פי מתי ט"ז ט"ז.
הבשורה על-פי יוחנן י"ז ה' מצטטת אותו פונה לאלוהים בבקשה .
רעיון האל הבן, כמו מושג השילוש בכללו, הצטלל כשאבות הכנסייה נדרשו להסביר לקהל את ההבדל בין העולם הנברא לישו עצמו, שהיה הרי גבוה הימנו.
היה זה יוסטינוס מרטיר ששאל את משפט הפתיחה של הבשורה על-פי יוחנן, , וזיהה בין "הדבר" לבין המושג הפילוסופי של הלוגוס (אף כי "הדבר" מתורגם כ'לוגוס' במקור היווני של הבשורה, ככל הנראה לא התכוונו למלוא המשמעות הפילוסופית הנלווית), ה"מילה" או ה"הגיון".
דימוי זה הפך משפיע ביותר ומרכזי במחשבת ימי הביניים.
מרטיר יצר את האנלוגיה לפיה היחסים בין ישו לאל האב דומים ליחסים שבין המוח למילים, שהם בו-זמנית נפרדים ומאוחדים, בעוד כל היתר נברא על ידי האל ולא הולד ממנו.
הדוקטרינה של האל הבן ונצחיותו אוששה סופית במאבק נגד המינות האריאנית, כשאריוס איש אלכסנדריה טען כי האב נעלה על הבן ואף כי הלה אכן מולד ממנו, היה שלב בו התקיים האב לבדו בטרם היות הבן.
הרעיונות האריאניים הוקעו בניקיאה ב-325.
באמנות הנוצרית, בתיאורים של העולם לפני הולדת ישו בן-האנוש, מוצגים ה"לוגוס" או האל הבן לעיתים תכופות עם אפיוניו המקובלים של ישו, אך לא תמיד.
כמו כן, ה"לוגוס" הופיע בעולם עוד לפני ההתגלמות בבשר: מלבד התיאורים השונים בברית הישנה המקובלים בפרשנות הנוצרית כהופעות של השילוש (כמו התגלות המלאכים לאברהם באלוני ממרא), אוסביוס מקיסריה הסביר כי "שַׂר צְבָא ה'" שפגש את יהושע לפני יריחו הוא האל הבן.
"האלבום האקוסטי" הוא חלק מתוך אלבום האוסף "כמה אהבה" שיצא גם בצורה עצמאית.
"כמה אהבה" הוא אוסף ראשון וכפול של שירי מאיר בנאי שיצא בשנת 2002. האוסף הורכב משני דיסקים - הראשון "כמה אהבה: האוסף", שכלל 18 ממיטב להיטיו של בנאי, ובהם "בשם האהבה", שיר חדש שנכתב במיוחד עבור האוסף, ודיסק שני, "האלבום האקוסטי", שכלל 10 שירים בביצועים אקוסטיים שהוקלטו במיוחד עבור האוסף.
האלבום "האלבום האקוסטי" כלל שמונה שירים אותם הקליט בנאי בליווי משה לוי על פסנתר ואקורדיאון, ועוד שניים אותם הקליט בנאי בשיתוף פעולה ראשון עם אחיו, אביתר בנאי - ביצוע של מאיר לשירו של אביתר "יש לי סיכוי" וביצוע משותף של שניהם לשירו של מאיר "אצלך בעולם".
בין השירים שהוקלטו במיוחד לאלבום האקוסטי היו גם "הגשם הראשון", שהיה השיר הראשון אותו כתב בנאי ומעולם לא הוקלט, והשיר "רכה כמו משי", אותו כתב בנאי לאריק סיני ומעולם לא הקליט אותו בעצמו.
את האוסף ערך דרור נחום, וניהול הפרויקט היה של חיים שמש.
האוסף הגיע במהרה למעמד אלבום זהב ובהמשך למעמד אלבום פלטינה.
לאור התגובות הנלהבות מהדיסק השני האקוסטי הוא יצא בהמשך כדיסק בפני עצמו.
משה לוי - הפקה מוזיקלית, פסנתר, אקורדיאון, פנדר רודס
מאיר בנאי - שירה וגיטרה
הרולד "האל" קרמר היה שחיין יהודי-אמריקאי.
אלוף המכביה הראשונה (1932) במשחה ל-400 מטר חופשי.
קרמר גדל בניו יורק ולמד בסיטי קולג' של ניו יורק.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה קרמר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
האל בליין היה מתופף יהודי אמריקאי, ועל פי הטענה נטל חלק ביותר מ-35,000 הקלטות ו-6,000 סינגלים.
הוא ניגן ב-40 להיטים שהגיעו למקום הראשון במצעדים, בשירים של אמנים פופולריים כלהקת הבירדס, פרנק סינטרה ואחרים.
כן השתתף בהקלטת פסקולים לסרטים ולתוכניות טלוויזיה.
הוא ניגן ג'אז וביג בנד, והתמחה ברוק אנד רול.
בליין נולד במסצ'וסטס להורים יהודים (מאיר ורוז בלסקי), החל לנגן בתופים כילד, ועבר עם משפחתו לקליפורניה בשנת 1943. ב-1944 היה אחד הניצולים מן השריפה באוהל הקרקס בהרטפורד, אסון שגבה את חייהם של 167 בני אדם.
בראשית דרכו המקצועית ניגן במועדונים בשיקגו והיה חלק מתזמורתו של קאונט בייסי.
בשנות החמישים הרבה לנגן באולפן, ובשונה מנגני ג'אז רבים נהנה לנגן גם רוק אנד רול.
באותה תקופה הפך לחלק מלהקת נגני האולפן של פיל ספקטור - The Wrecking Crew.
משנות השמונים ירד נפח עבודתו, כשמחשבים תפסו את מקומם של נגני אולפן ומפיקים נטו להעדיף מוזיקאים צעירים.
בליין המשיך לעבוד בהקלטת מוזיקה לפרסומות, ולאחר שנקלע למצוקה כלכלית בעקבות גירושיו אף עבד כמאבטח.
בליין נפטר בקליפורניה ב-11 במרץ 2019. הודעות השתתפות בצער המשפחה פורסמו, בין היתר, על ידי רינגו סטאר, בריאן וילסון ורוני ספקטור.
בליין נחשב לנגן פורה, ולפי הערכתו שלו ניגן ביותר מ-35,000 הקלטות.
בין היתר ניגן בשירים הבאים:
"גברת רובינסון" ו"גשר על מים סוערים" של סיימון וגרפונקל
"My Love" של פטולה קלארק
"Monday Monday" של האמהות והאבות
"שירה של אנני" של ג'ון דנוור
בשנים 1966 - 1971 ניגן בליין בשישה אלבומים רצופים שזכו בפרס אלבום השנה בטקס פרסי הגראמי.
בקולנוע גולמה דמותו של בליין על ידי ג'וני סניד בסרט "Love & Mercy", הביוגרפיה של בריאן וילסון מהביץ' בויז (2014).
בשנת 2000 נרשם בהיכל התהילה של הרוק אנד רול ובשנת 2018 קיבל פרס גראמי למפעל חיים.
ויליאם האל אשבי היה במאי ועורך סרטים אמריקאי, המזוהה עם "הוליווד החדשה".
אשבי נולד בעיר אוגדן שביוטה, וגדל במשפחה מורמונית.
בתקופת ילדותו הוריו התגרשו, אביו התאבד, והוא עצמו נשר מלימודי בית הספר התיכון.
עד גיל 20 הספיק אשבי להתחתן ולהתגרש פעמיים, ועד שנת 1970 נישא והתגרש שלוש פעמים נוספות.
נישואיו האחרונים, בין השנים 1969–1970, היו לשחקנית ג'ואן מרשל.
בבגרותו עבר להתגורר בקליפורניה, בה סיגל לעצמו אורח חיים בוהמי, והחל לעסוק בעריכת סרטים.
בשנת 1965 היה העורך הראשי של הסרט "אמריקה לאן?", ושנתיים לאחר מכן קיבל מועמדות לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר על עבודתו בסרטו של נורמן ג'ואיסון "הרוסים באים, הרוסים באים".
בשנת 1968 הגיעה פריצתו הגדולה כאשר זכה בפרס האוסקר על עריכת הסרט "כחום הלילה", גם הוא של ג'ואיסון.
בשנת 1978 קיבל אשבי מועמדות שלישית לאוסקר, הפעם לפרס הבמאי הטוב ביותר עבור "השיבה הביתה".
ב-27 בדצמבר 1988 נפטר אשבי כתוצאה מסרטן הלבלב, בביתו שבמאליבו, קליפורניה.
האלאסאן (בקוריאנית 한라산 "הר האלא") הוא הר געש באי צ'ג'ו בדרום קוריאה.
פסגתו מתנשאת לגובה 1,950 מטר מעל פני הים, והיא הגבוהה ביותר בדרום קוריאה.
ההר נמצא בתוך הפארק הלאומי האלאסאן, שהוכר על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית ב-2002 וכאתר מורשת עולמית ב-2007. בפולקלור הדרום קוריאני ההר נחשב כאחד מ"שלושת ההרים הקדושים".
האי צ'ג'ו כולו נוצר מהתפרצויות געשיות תת-ימיות חוזרות ונשנות לפני 0.5-2 מיליון שנה.
לפני כ-37,000 שנה התרחשה התפרצות לבה גדולה שיצרה את החלק המערבי של הלוע בפסגת ההר.
לאחר מכן, לפני כ-20,000 שנה התרחשה התפרצות מאגמה בחלק המזרחי של הלוע וכשהמאגמה התקררה, התקבלה צורתו הנוכחית.
למרות היותו בעל צורת מגן, הוא מסווג כהר געש מרוכב ולא כחרוט מגן.
על פי מחקר שנערך על ידי המכון הקוריאני למדעי כדור הארץ (KIGAM), ההתפרצות הוודאית האחרונה מתוארכת ללפני כ-5,000 שנה, מה שמסווג את הר הגעש כפעיל.
עם זאת, אין לדעת האם ומתי תהיה התפרצות נוספת.
במקרה שאכן יתפרץ, צופים כי ההתפרצות תהיה מסיבית המסוגלת לכסות את כל האי.
בהיסטוריה של גוריו, המתאר את שושלת גוריו, מופיעות עדויות להתפרצויות באי בשנים 1002 ו-1007, אך לא נכתב שם איפה בדיוק התרחשו ההתפרצויות ולא נמצאו ראיות התומכות בכך לבינתיים.
האלאסאן נחשב הר קל יחסית לטיפוס.
קיימים כמה מסלולים מסודרים, כאשר אורכם אינו עולה על 10 ק"מ (הלוך חזור) וניתן לעלות ולרדת באותו יום.
מסלול סונגפאנאק (Seongpanak/성판악) - מתחיל בסונגפאנאק שממזרח להר ומסתיים בפסגה, שם ניתן לראות את הלוע.
אורכו 9.6 ק"מ וזהו המסלול הארוך ביותר, אך לא הקשה ביותר.
כל כיוון לוקח בערך 4.5 שעות.
כמחצית הדרך השיפוע מאוד מתון.
לאחר מכן נהיה תלול וב20 דקות האחרונות מאוד תלול.
מסלול גוואנומסה (Gwaneumsa/관음사) - מתחיל בגוואנומסה שמצפון להר ומסתיים בפסגה, שם ניתן לראות את הלוע.
אורכו 8.7 ק"מ וזהו המסלול הקשה ביותר.
כל כיוון לוקח בערך 5 שעות.
כשליש הדרך, עד עמק תאמנה השיפוע מתון.
מסלול אורימוק (Eorimok/어리목) - מתחיל באורימוק שמצפון מערב להר ומסתיים במחסה וויטסה אוראום (witsea oreum shelter).
בשנת 1994 נאסר להמשיך לעלות לפסגה כחלק מהמאמצים לשימור הטבע.
אורכו 6.8 ק"מ, הוא נחשב לקל והוא השני הכי קצר מבין המסלולים.
כל כיוון לוקח בערך 3 שעות.
מסלול יונגסיל (Yeongsil/영실) - מתחיל ביונגסיל שמדרום מערב להר ומסתיים במחסה וויטסה אוראום גם כן, מאותה סיבה.
אורכו 5.8 ק"מ, הוא הקצר ביותר וכן הקל ביותר.
כל כיוון לוקח בערך שעתיים וחצי.
שם הלוע בפסגת ההר הוא בנגנוקדאם (백록담) ומשמעותו היא "אגם האיילים הלבנים".
מקור השם מאגדה בה 100 רוחות אלמותיות נהנו לרכב על איילים עד לאגם.
על פי מיתולוגיה ג'גואית, אלת הבריאה יצרה את ההר בעזרת שבעה אתים ענקיים מלאים באדמה.
יום אחד היא הכינה מרק בקדרה ענקית ל-500 ילדיה ובטעות נפלה וטבעה בו.
בזמן שילדיה אכלו את המרק, סיפר הקטן מביניהם מה קרה ומרוב צער הילדים בכו ובכו עד שנהפכו לאבן.
כיום פסלוני הילדים האלה פזורים בכל האי.
בלוע הר הגעש קיים אגם, אשר רבים מאמינים כי רוחות חיות בו.
במורד ההר יש מערה בודהיסטית בעלת כוחות ריפוי.
ברחבי המדרונות המיוערים של ההר גדלה בעבר פטריה מקודשת.
רבים מאמינים כי הפטריה הזו למעשה הייתה אמניטה מוסכריה.
על פי זאת ייתכן כי אנשים אכלו את הפטריה, ראו הזיות ושייכו אותן לכוח רוחני מיסטי של ההר.
לעיתים מוזכר ההר בהקשרים פוליטיים הנוגעים לאיחוד דרום קוריאה וצפון קוריאה.
בספטמבר 2018 נשיא דרום קוריאה, מון ג'יאה-אין הגיע ללוע בפסגת פקטוסאן (אירוע בעל משמעות דיפלומטית רבה) והועלתה השערה שאולי גם נשיא צפון קוריאה, קים ג'ונג-און יבצע מהלך דומה ויעלה לפסגת האלאסאן.
נכון ליולי 2019 זה עוד לא קרה.
הרולד דאלאס רוג'רס הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של קהיליית קנטקי, ברציפות מאז תחילת 1981. מטעם המפלגה הרפובליקנית, הוא מכהן בקונגרס ה-118 את תקופת כהונתו העשרים ושתיים.
לאחר מותו של חבר בית הנבחרים הוותיק ביותר ,דון יאנג, במרץ 2022, רוג'רס הוא חבר בית הנבחרים הוותיק ביותר.
רוג'רס נולד בעיירה בארייר שבדרום קנטקי.
הוא השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קנטקי המערבית השוכנת בעיר באולינג גרין, ואחר כך קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת קנטקי שבלקסינגטון.
רוג'רס שירת במשמר הלאומי של קנטקי ובמשמר הלאומי של קרוליינה הצפונית.
לאחר תום לימודיו הגבוהים, היה רוג'רס עורך דין פרטי ונבחר לכהן כתובע המחוזי במחוזות פולאסקי ורוקאסטל, החל מ-1969 ועד היבחרו לקונגרס 11 שנה מאוחר יותר.
ב-1979 היה רוג'רס מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגן המושל, כעמיתו למירוץ של מושל קנטקי לואי נון.
הצמד הפסיד למועמדת המפלגה הדמוקרטית מרתה ליין קולינס.
ב-1980 החליט חבר הקונגרס הרפובליקני המכהן טים לי קרטר, נציג המחוז החמישי של קנטקי בבית הנבחרים, לפרוש מהחיים הפוליטיים.
רוג'רס זכה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית ברוב של 23% מהקולות, וביום הבחירות הכלליות גבר על יריבו הדמוקרטי ונבחר לראשונה ל.
מאז הוא ניצח בכל הבחירות לקונגרס שנערכו אחת לשנתיים עם רוב גדול של מעל 70% באופן עקבי, כשהאחרונות בהן ב-2022, עם תמיכה של לפחות 82% מקולות הבוחרים, למעט ב-1992, כאשר גבר על חבר הסנאט של קנטקי כשקיבל 55% מהקולות.
רוג'רס הוא בעל התפקיד הפדרלי בעל הכהונה הארוכה ביותר המייצג את קהיליית קנטקי.
הוא מייצג את אחד ממחוזות הקונגרס הנחשבים לרפובליקניים מבחינה שורשית השוכנים דרומית לנהר אוהיו.
דרום-מרכז קנטקי, לבו של המחוז, דומה מאוד מבחינה דמוגרפית למזרח מדינת טנסי.
בוחריו הזדהו עם הרפובליקנים לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית ותמכו במפלגה הרפובליקנית מאז ועד ההווה.
רוג'רס היה ציר במספר כינוסים של הוועדה הרפובליקנית הלאומית.
בבית הנבחרים, רוג'רס מפגין עמדות שמרניות רבות.
למשל, הוא בעד המאמצים להחלת השפה האנגלית כשפה הלאומית של ארצות הברית, ובעד הפסקת המימון הפדרלי לתחנת הרדיו הלאומית NPR.
הוא תומך בגדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו ובהרחבת מערכת בתי המשפט לנוער, מתנגד לנייטרליות הרשת ולהפלות מלאכתיות.
מבחינת זכויות אזרח, הוא מתנגד להעדפה מתקנת, והאיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים העניק לו דירוג בן 28% לאור היסטוריית ההצבעות שלו.
הוא מתנגד בולט לנישואים חד מיניים, ולראייה הוא קיבל דירוג בן 0% מהקמפיין לזכויות אדם על עמדותיו בנוגע לזכויות להט"ב.
רוג'רס תומך בעונש מוות ומתנגד למחקר בתאי גזע עובריים.
בשנים 2011–2017 כיהן רוג'רס כיושב ראש ועדת ההקצבות, מהוועדות המשפיעות ביותר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
כיו"ר הוועדה, שם לו כיעד את צמצום גודל והיקף הממשל הפדרלי תוך ריסון הוצאות כלכליות פדרליות, ניהול פיקוח קפדני על סוכנויות ממשלתיות, ופעילות להשבת "המשמעת הפיסקלית" והשקיפות בתהליך קביעת תקציב המדינה.
רוג'רס הוביל את הקונגרס לצמצם את ההוצאות הפדרליות באמצעות קיצוץ של 126 מיליארד דולר אמריקני מאז 2010. במהלך כהונתו, ניהל רוג'רס 650 שימועים בנושא פיקוח ולמעלה מ-2,000 תיקונים להצעות חוק בנושא הקצבות ממשלתיות במליאת בית הנבחרים.
בשל עמדתו הבכירה בבית הנבחרים ועמדותיו השמרניות, רוג'רס נתון לביקורות רבות מצד חוגים ליברליים ופרוגרסיביים כאחד בשל סדרי העדיפויות שלו בכל הקשור לביטחון לאומי.
לרוג'רס שלושה ילדים מאשתו הראשונה, שירלי מקדוול, לה היה נשוי מ-1958 עד למותה כתוצאה ממחלת הסרטן ב-1995. ארבע שנים מאוחר יותר נישא בשנית לסינת'יה דוייל.
האל הינסון הוא מבקר קולנוע וספרות אמריקאי שכתב במדור "Style" של "וושינגטון פוסט" בין השנים 1987–1997.
הינסון נחשב למבקר שאינו פופולרי בקרב חבריו המבקרים, מכיוון שאינו חושש לתת ביקורת שהולכת כנגד הקונצנזוס; למשל, הוא הילל את "הדסון הוק" (1991), שנקטל בידי שאר המבקרים.
דוגמה נוספת היא הסקירה שלו לסרט "האחים סופר מריו", שהלכה נגד הזרם הביקורתי.
בביקורת זו, שבה שיבח את האפקטים שמופיעים בסרט, כתב בין השאר "בקצרה, זהו סרט פצצה" (In short, it's a blast).
האמירה ליוותה בהמשך את הפרסומים של הסרט במדיה הביתית.
בשנת 1996 פוטר הינסון בידי "וושינגטון פוסט", ובשל איחורים קבועים להקרנות.
הינסון כתב מאמר על מונטגומרי קליפט, תחת הכותרת "Some Notes on Method Acting" (כמה הערות על משחק מתודי) למגזין "סייט אנד סאונד" בשנת 1984. הוא גם סקר עבור מגזין הקולנוע "Film Comment" באמצע שנות השמונים.
דומיאנדור "האל" סנטיאגו (9 באוגוסט 1941 – 21 בפברואר 2021) היה מאייר פיליפיני וקומיקסאי בסוגת (המכונה komiks).
סנטיאגו תואר על ידי הסופר הפיליפיני ג'ים פרננדז כ"רפאל של המאיירים".
האיורים שלו לשמונה סדרות קומיקס הופכים אותו לאחד ממאיירי הקומיקס הפיליפינים הפוריים ביותר, השני לעומת למאר ט' סנטנה, שאייר 17 סדרות.
סנטיאגו החל את דרכו כמאייר של תעשיית הקומיקס בפיליפינים בשנת 1958. הוא היה מאייר סיפור קצר עבור מנילה קלסיקס.
מאוחר יותר הוזמן על ידי גיל אוונגליסטה מסקרין קומיקס כדי להמחיש את הרומן Puso sa Puso (לב ללב) שכתב ברט טבלן.
בשנות ה-60 אייר עבור הוצאת PSG (הידועה גם בשם פרסומי PSG), שם צייר את יצירות האמנות עבור טטלונג הרי (שלושה מלכים), רומן שכתב רנה רוזאלס ופורסם בעמודי הקומיקס המאוחדים.
לאחר מכן הוא הפך למאייר "A-class" של פרסומי אטלס.
סנטיאגו אייר את הדמויות עבור שנחאי ג'ו, רומן שחיבר דנילו רומן.
בשנות השבעים יצרה סנטיאגו את רומני הקומיקס הפיליפינים "הודיני פינוי" (הודיני הפיליפיני), "טאלים" (כלומר חדות [של קצה להב, סכין או חרב]) ו-The Hands בזמן שעבד בשירות אומנות גרפית בע"מ.
סנטיאגו כתב ואייר את הרומן שלו, Huling Umaga (בוקר אחרון), בזמן שעבד בפרסומי אטלס.
בשיתוף פעולה עם פדריקו סי ג'אווינל, הוא הפיק את אנשי הברזל במפלצות היקום.
לאחר מכן המשיך סנטיאגו ליצור רומנים אחרים כמו "זרבוט" עבור אליוואן קומיקס, "בת יפנית" ו"אנאק ני זומה" (ילד של זומה).
סנטיאגו היה גם המאייר של מגה בקאל של ריקרדו מ.
לונה בקאלוואנג (פלדה וחלודה), רומן שהוצג במגזין ליוויי.
במהלך שנות השבעים נסע סנטיאגו לארצות הברית לעבוד עבור מארוול וחברות קומיקס אמריקאיות אחרות.
סנטיאגו הצעיר הושפע מההרולד "האל" רודולף פוסטר, אמן קומיקס מארצות הברית שאייר את דמויות טרזן (1929) והנסיך ואליאנט.
פוסטר היה היוצר של הנסיך ואליאנט.
מכיוון שהוא העריץ את פוסטר, סנטיאגו החליף מכתבים עם פוסטר בשנת 1958 במטרה ללמוד את חבלי האיור של קומיקס.
סנטיאגו שינה את שמו הנתון ואימץ את השם "האל" על שם פוסטר המשמש בתעשיית הקומיקס.
בשנת 1980 קיבל סנטיאגו את פרס המאייר הטוב ביותר מ-WIKA, עמותת מפיצי קומיקסים פיליפינים.
בשנת 1984, WIKA העניקה לסנטיאגו את פרס הרומן הכתוב והמאויר הטוב ביותר על ידי אמן על הרומן "The Hands".
האלבום שיעיר את אמא הוא אלבומה השלישי של המוזיקאית דניאל רובין, שיצא בשנת 2021.
האלבום הוא אלבום קונספט אשר הוקלט וצולם בלייב, ושוחרר גם כקליפ ארוך.
באלבום עוסקת רובין באמה, שאובחנה ומתמודדת עם הפרעה דו-קוטבית, ובהשפעת ההפרעה על אמה, משפחתה ורובין עצמה.
כל השירים נכתבו, הולחנו ובוצעו על ידי רובין, בנגינת פסנתר ובשירה ובשלושת השירים האחרונים מלווה בסקסופון סופרן המוזיקאי יובל כהן.
האלבום הופק על ידי עמרי אמדו, שהפיק גם שני אלבומיה הקודמים של רובין.
האלבומים הבין-לאומיים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בישראל כוללים מספר אלבומי אולפן בלבד.
שני האלבומים הבין-לאומיים הנמכרים ביותר בישראל הם (1995) של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה ו- (1982) של הזמר האמריקאי מייקל ג'קסון.
הנתונים נדלו בתקופות שונות, כך שייתכנו שינויים.
בנוסף לכך, אלבומה של מדונה הוא אלבום האוסף הבין-לאומי הנמכר ביותר בכל הזמנים בישראל.
עד ספטמבר 2012 אלבום שמכר 20,000 עותקים קיבל תואר זהב, ואילו אלבום שמכר 40,000 עותקים קיבל מעמד פלטינה.
החל מספטמבר 2012 אלבום שמכר 15,000 עותקים זכאי למעמד זהב, ואילו אלבום שמכר 30,000 עותקים זכאי למעמד פלטינה (לאמנים ישראלים).
לאמנים בין־לאומיים הקריטריונים למעמד זהב עומדים על 10,000 עותקים, בעוד שמעמד פלטינה מתקבל לאחר מכירת 20,000 עותקים.
+אמנ/יתאלבוםתאריםמכירותשנהמדונהSomething to Rememberפלטינה 2×80,0001995מייקל ג'קסוןThriller80,0001982מדונהTrue Blueפלטינה62,0001986Ray of Lightפלטינה55,0001998The Immaculate Collectionפלטינה50,0001990בריטני ספירספלטינה40,0001999הקרנבריזNo Need to Argueפלטינה40,0001994רד הוט צ'ילי פפרסCalifornicationפלטינה40,0001999מייקל ג'קסוןDangerousפלטינה40,0001991ספייס גירלזSpiceפלטינה40,0001996אבבאGold: Greatest Hitsפלטינה40,0001992מדונהMusicזהב35,0002000Like a Virginזהב30,0001984Evitaזהב20,0001996אניגמהThe Cross of Changesזהב20,0001993סטינגBrand New Dayזהב20,0001999בקסטריט בויזBackstreet's Backזהב20,0001997מייקל ג'קסוןBadזהב20,0001987סלין דיוןLet's Talk About Loveזהב20,0001997אניגמהזהב20,0001990הביטלס1זהב20,0002000שרBelieveזהב20,0001998בריטני ספירסOops!...
הסיפור נפתח עם רדת הלילה, כאשר אדם בשם קלארק וחברו דוקטור ריימונד נפגשים במעבדתו של הלה לצורך עריכתו של ניסוי רפואי אסור וחשאי.
התיאוריה של ריימונד גורסת כי בעזרת חתך קל ברקמת החומר האפור שבמוח האדם, מעין הליך פסיכוכירורגי המזכיר במהותו את הלובוטומיה, ניתן יהיה לפקוח את עיניו של הנסיין לעולם חדש ובלתי מוכר עד כה.
הוא מציע לנסות זאת על נערה בשם מארי, שאת חייה הציל לאחר שאימץ אותה לביתו כאשר הייתה ילדה קטנה וחסרת כל, ופורס את חזונו בפני קלארק:
השניים פונים להיכנס לביתו של ריימונד וחולפים מבעד לפרוזדור אפל ודרך דלת כבדה המובילה לתוך מעבדתו, המתגלה כחדר רחב בעל קירות עמוסים במדפים עד בלי די, עליהם נחים מאות בקבוקי שיקויים ותמיסות בכל הצורות והצבעים.
הלה מסב את תשומת לבו של קלארק למדף מסוים עליו ניצבים מספר כרכים עתיקים ומשבח את אחד מהם, עבודתו של האלכימאי , אשר לדבריו השפיע רבות על מפעל חייו ואף נודע באמירתו, .
בהמשך מצביע ריימונד לעברו של כיסא גלגלים מיושן הנח בקצהו של החדר, באומרו כי זה המושב המיועד עליו יתבצע הניתוח, וגורר אותו למרכז המעבדה, תחת אור המנורה, שם הוא מנמיך ומגביה אותו לסירוגין עד שנחה עליו דעתו.
בזמן שהלה פונה לפתוח בהכנות המקדימות של הניסוי מבחין קלארק בניחוח המשונה והמרדים השורר בחדר, הגורם לו להיכנע במהרה לעייפותו, עד שהוא שוקע בתנומה כבדה.
בחלומו מוצא את עצמו קלארק ביום שמשי וחם, אשר התרחש כחמש עשרה שנים קודם לכן, במהלכו טייל בין אדמות המספוא והיערות הסמוכים לבית מגוריו, אותם הכיר היטב משנות ילדותו.
קולו המעומעם של ריימונד נשמע מבעד לתרדמתו, ; הוא אינו מצליח להתעורר, עם זאת, ושוקע לתוך נבכי החיזיון, בתוכו הוא עוזב את שדות האחו ומעמיק לתוככי היער העבות.
נדמה כי חום השמש היוקדת כופה על הצמחייה לפלוט החוצה את ריחות הטבע שהיא טומנת בחובה, וקלארק נקלע למערבולת הניחוחות של עונת הקיץ, הפרחים הרבגוניים, עצי היער, והאדמה המוצלת, כל זאת תחת צמרות העצים הגבוהות השוכנים במעמקי מצולותיו של אותו עולם ירוק.
באותו רגע חש קלארק כי המחסום המפריד בין גופו לבין נשמתו מתפוגג והוא שומע באוזניו קול הצועק, , לפני שהוא שוקע באפלה נצחית.
קלארק מתעורר כעבור זמן-מה בתחושה כי חלף מחלום אחד למשנהו, כאשר לנגד עיניו עומד דוקטור ריימונד, העסוק במזיגת נוזל שמנוני כלשהו לתוך בקבוקון.
הלה מציין כי סיים עם הכנותיו ויוצא מהמעבדה על מנת להביא את מארי.
הוא שב כעבור מספר דקות מלווה בנערה יפת מראה וסמוקת פנים בת כשבע עשרה, לבושה כולה בלבנים.
הלה שואל אותה האם היא סומכת עליו ומוכנה לשים את עצמה בידיו, ולאחר שהיא עונה בחיוב, מדגיש הלה את הדבר בפניו של קלארק, כדי שישמש כעד לכך שהדבר נעשה מרצונה.
מארי מתיישבת בכיסא הגלגלים ומבקשת מריימונד לנשקה בטרם יתחילו בניתוח.
הוא נושק לשפתיה ומניח את הבקבוקון שמילא קודם לכן תחת אפה.
אדי תכולתו גורמים לה להחוויר ולאבד את הכרתה כמעט מיד, והלה פונה לגלח את אזור קרקפתה קודם לביצוע החתך הראשוני.
קלארק אינו מסוגל לצפות בכך ומסב את מבטו הצידה בזמן שחברו פותח את גולגולתה לרווחה וחותך ברקמת מוחה בעזרת האזמל, אולם הניתוח כולו נמשך דקות ספורות בלבד, וכאשר הוא מביט חזרה לכיוונם נתקל מבטו בריימונד החובש את ראשה המדמם.
הם ממתינים במשך מספר דקות בציפייה להתעוררותה, כאשר לבסוף פוקחת מארי את עיניה באיטיות ומביטה בפליאה בדבר-מה לא ברור ובלתי נראה הנמצא מעבר להם.
ידיה נמתחות קדימה בניסיון לגעת בו, כאשר לפתע מתעוותות פניה בבעתה מוחלטת והיא נתקפת בעווית הגורמת לה להתכווץ ולרעוד באופן בלתי נשלט, בטרם היא נופלת ארצה בצרחות אימים.
קלארק עוזב את המעבדה ושב רק כעבור שלושה ימים כדי לבדוק לשלומה.
ריימונד מוביל אותו למיטתה, שבין שמיכותיה היא שוכבת בערות מלאה, על אף שנדמה כי איבדה על עצמה את דעתה והשתגעה, מאחר שהיא מחייכת ללא כל סיבה ומנידה את ראשה מצד לצד ללא הפסק.
כעבור שנים רבות נראה קלארק, עדיין רווק החי בגפו, יושב לבדו לעת ערב מול האח של ביתו וסועד את ליבו.
חייו הפרטיים נחשפים לראשונה, והוא מתואר בתור אדם מחושב וזהיר אך בה בעת סקרן ביותר, המגלה עניין רב בתורת הנסתר, העל-טבעי, ונושאים אזוטריים אחרים, ומבלה את זמנו הפנוי בחיפוש ולימוד של תקריות בעלות טבע מסתורי, שאת הזוועתיות מביניהן הוא מתעד בכרך עבה פרי מלאכתו המכונה בפיו בשם .
הלה אסף אותה מתחנת הרכבת כעבור זמן-מה, אולם לא הבחין בשום דבר מוזר או יוצא דופן לגביה, למעט חוסר רצונה הבולט לשוחח אודות עברה או משפחתה, וכן תווי פניה הזרים ועורה בצבע ירוק הזית, אשר עמדו בניגוד מסוים לאנשים החיוורים ולבני העור שהתגוררו באותו אזור.
התקרית הראשונה בה הייתה מעורבת התרחשה כשנה לאחר שהגיעה הלן לכפר לראשונה, מאז הספיקה להשתלב בהצלחה בין שאר ילדיו של מר.
את מרבית זמנה, עם זאת, העדיפה לבלות לבדה בטיולים ארוכים ביער, שאת סביבתו אהבה במיוחד, למעט במהלך החורף כאשר השבילים נחסמו מחמת הגשם והבוץ, אז נותרה בגפה בחדרה הפרטי.
כאשר יצאה לאחד מטיוליה ביום מן הימים נתקל בה טרבור, בנו של חוטב עצים מקומי בשם ג'וזף, אשר הביא לאביו את ארוחתו בשעת הצהריים ויצא לטייל ביער אף הוא.
לא חלף זמן רב בטרם שמע לפתע אביו צרחות אימים שהגיעו מהכיוון אליו פנה, והלה עזב את עבודתו מיד ויצא בעקבותיו.
הוא נתקל בו כעבור זמן קצר כשהוא מותש ומתנשף לאחר שנמלט מאימה לא ידועה כלשהי, והלה סיפר לו כיצד ליקט פרחים ונרדם בצדי הדרך, וכאשר התעורר בעקבות צליל שירה מסתורי, צפה מבעד לסבכי השיחים בהלן בחברתו של גבר מוזר ועירום.
אביו פנה לצאת לכיוון אליו הצביע בנו ומצא לבסוף את הלן יושבת במרכזו של מעגל אדמה חרוך שהצמחייה נשרפה ממנו, אולם הלה הכחישה את סיפורו של טרבור, וצחוקה למשמע תיאוריו אודות גבר עירום.
רופא שזומן למקום תיאר את מצבו כהיסטריה אלימה ורשם עבורו סם הרגעה קל אשר שיכך את עצביו, אך כאשר פנו לחזור לביתם ושבו בשנית למסדרון נתקף הילד באימה משתקת בשנית כשהוא מצביע לכיוון פסל אבן עתיק בצורת ראש של סאטיר אשר נח על הקיר.
התקרית השנייה התרחשה מספר שנים לאחר מכן, בקיץ 1882, כאשר הלן הכירה נערה נוספת מאותו הכפר בשם רייצ'ל מ', בטרם הפכו השתיים לחברות קרובות.
הלן נהגה לקחת אותה עמה לטיוליה הארוכים ביער, והלה הייתה חוזרת לביתה מדי ערב עם הבעה חלומית ומרוחקת על פניה.
באחד הערבים, עם זאת, שמעה אמה של רייצ'ל קול בכי בוקע מחדרה, וכאשר נכנסה פנימה מצאה את בתה שוכבת עירומה למחצה במיטתה כשמצבה מעיד על מצוקה קשה.
, בכתה רייצ'ל, ולקול שאלותיה המודאגות של אמה לפשר מעלליה של הלן סיפרה לה את שהתרחש, אולם בעת הזו טורק קלארק את הספר ואינו ממשיך במעשייה.
הוא מתיישב לצידה של האח ומשחזר את הסיפור במחשבתו כפי שסיפר לו אותו דוקטור פיליפס, אשר ישב באותו החדר עמו, ונזכר כיצד הלה סיים את דבריו באומרו שעקבותיה של הלן נעלמו לאחר שצעדה אל תוך האחו ומעולם לא נראתה שוב.
הוא פותח את הספר בשנית וחותם את הפרק אודות שתי התקריות בכיתוב בלטינית שפירושו: .
הסיפור עובר להתמקד בחווייותיו של מר.
ויליארס, מכרו הוותיק של מר.
קלארק, המסתובב ברחבי לונדון מספר שנים לאחר אירועי הפרקים הקודמים, ולתדהמתו הרבה נתקל במקרה בחבר נעוריו, צ'ארלס הרברט, המקבץ נדבות.
הלה אינו מזהה אותו במבט ראשון ואף מבקש ממנו סעד, אולם לאחר שויליארס מציין את שמו נזכר הרברט כי למדו יחדיו באוניברסיטה.
הוא תופס בידו של הרברט, מושך אותו בעקבותיו, והשניים פונים ללכת יחדיו לאורך הרחוב, כשהוא מביע בפניו את הפתעתו ממצבו המביש, באומרו כי לאורך לימודיהם תמיד ניבא עבורו עתיד מזהיר.
הרברט פותח בסיפורו האישי שהחל עם מותו של אביו אשר הוריש לו את הונו הרב ואת אדמותיו, בטרם נישא לאישה צעירה ומסתורית בעלת מה שהוא מכנה בשם , ושבגילה המדויק לא ניתן לנקוב על אף שנראתה בת כתשע עשרה בעת שהכירו לראשונה בפירנצה.
על אף שתחילה הוקסם ממנה ואף ביקש את ידה כעבור שלושה חודשים בלבד, התדרדרו יחסיהם במהרה לאחר שהלה החלה, לדבריו, , כאשר כבר בליל כלולותיהם ישבו השניים במיטתם בזמן שדיברה ארוכות אודות נושאים זוועתיים ומתועבים עליהם הוא אינו מעז לחזור בקול רם.
בשנה החולפת מכר תחת השפעתה את כל רכושו ונכסיו, לפני שהלה גזלה ממנו את כל כספו ונעלמה לעת לילה מבלי לחזור.
הוא אינו יודע מה היה שמה האמיתי, אף על פי שהזדהתה בתור הלן והן.
לבסוף הם מגיעים לביתו של ויליארס בו הוא מגיש לחברו הכחוש ארוחה חמה, אך הלה ממעט לאכול ונותר עגמומי ושקט כשעל פניו נותרת ארשת רדופה וחסרת מנוחה, בטרם הוא פונה לעזוב את המקום כשבידיו מעט מכספו של פטרונו.
ויליארס המוטרד אינו מצליח להוציא את סיפורו של הרברט מראשו, וכעבור מספר ימים פונה לשוחח על כך עם מכרו, מר.
אוסטין, אשר נודע בשל בקיאותו העמוקה בתחומי ההיסטוריה וחיי היומיום של העיר לונדון, מתוך מחשבה כי ייתכן ושמועות כלשהן הגיעו לאוזניו לגבי עברו של הרברט.
הלה אכן שמע אודותיו, והפתעה רבה אף ניכרה על פניו כאשר הזכיר את שמו.
הוא משחזר באוזניו של חברו את פרטיה של פרשייה ציבורית אשר התרחשה כשלוש שנים קודם לכן, כאשר אישיות מיוחס של ג'נטלמן אשר צעד לביתו בשעה לילה מאוחרת נתקל בגופה שוכבת על המדרכה מחוץ לביתם של הרברט ואשתו.
השוטרים שהגיעו למקום, עם זאת, לא הצליחו למצוא ראיות הקושרות אותם לרצח, והרופא שבדק את המנוח לא הצליח לקבוע את סיבת המוות המדויקת, על אף שמאוחר יותר סיפר את גרסתו האמיתית בפני אוסטין, וטען כי אותו אדם מת מפחד לאחר שנחשף לאימה מוחלטת.
מספר חודשים לאחר פגישתם מגיע ויליארס לביתו של קלארק לעת ערב.
השניים לא ראו איש את רעהו מזה חודשים רבים והכירו זה את זה מספר שנים קודם לכן בעקבות קשריהם העסקיים.
ויליארס, עם זאת, עונה בשלילה להצעתו של קלארק המחויך לספק לו עצות בדבר השקעות נבונות, ומבאיר את פשר העניין שבגינו בא לראותו.
במהלך החלמתו קרא אודות מותו של הרברט בכתבה בעיתון, בה נכתב כי גופתו נמצאה בביתו לאחר שגווע ברעב.
קלארק אינו משתכנע ומטיל ספק כי קיים היבט על-טבעי כלשהו בתקריות להן היה ויליארס עד, והשניים יושבים בשקט עד שלפתע נזכר הלה שבעת ביקורו בדירתו של הרברט מצא שרטוט משונה בין ערימת עיתונים, ומושיט אותו לחברו.
קלארק מאבד את קור רוחו ומחוויר באחת בשעה שהוא מביט בדיוקן הנשי בדממה לאורך מספר דקות, המזכיר לו את פניה של מארי, אותה נערה שבניסוי האסור שנערך על גופה חזה לפני שנים רבות יחד עם דוקטור ריימונד.
לבסוף הוא גומר אומר בדעתו כי על אף הדמיון הרב בין שתי הנשים זו איננה יכולה להיות מארי, כאשר ויליארס מציין לפתע את שמה, הלן והן, והלה נזכר בשתי התקריות אודותיהן שמע מפיו של דוקטור פיליפס.
הוא מודה לבסוף כי הפרשה כולה אכן חשודה ביותר ומבקש מויליארס להניח לו כך שיוכל לחשוב על העניין.
כעבור מספר ימים נפגש ויליארס בשנית עם אוסטין ומציג בפניו את התיאוריה שפיתח, הגורסת כי פרשת הרצח על מפתן הדלת של בית משפחת הרברט, בנוסף למותו של הרברט עצמו, הם רק שני פרקים בשרשרת ארוכה של מעשי רצח.
בנוסף הוא מזכיר את פגישתו עם קלארק, אשר מאז שלח לו מכתב בו הציע כי ישכח מכל העניין וישליך את שרטוט דיוקנה של הלן לאש.
כאשר הוא משחזר באוזניו של אוסטין את מהלך שיחתם מבחין הלה כי עצם העובדה שקלארק החל להתנהג בצורה משונה רק לאחר שראה את שרטוט פניה של הלן עשויה להצביע על כך שפגש אותה קודם לכן.
הם חולפים על פני ביתה של גברת בומונט, אישה דרום אמריקאית אמידה אשר זכתה לפרסום רב ברחבי לונדון באותה העת בשל המסיבות שקיימה בביתה בהן אירחה מספר אישים ציבוריים ידועים, ולבסוף מגיעים לביתו של אוסטין, המשמש כמעין מוזיאון המכיל ספרים, פסלים ופריטים אחרים בעלי זיקה לתורת הנסתר.
הלה מזמין את ויליארס לעלות בכדי שיוכל להציג בפניו את האוצר האחרון עליו שם את ידיו, כרך עבה המכיל את שרטוטיו של צייר ידוע בשם ארתור מיריק אשר נפטר לאחרונה בנסיבות משונות.
ויליארס מעיין בשרטוטיו המחרידים המתארים סאטירים ואגיפאנים הרוקדים בעומק יערות אפלים תחת אור הירח, ומתרשם כי הצייר ניסה ללכוד על דפי הספר עולם זר ובלתי מוכר עד כה לבני האדם.
הוא כמעט וטורק את הספר בחרדה כאשר הוא מגיע לאחד השרטוטים האחרונים המתארים את דיוקנה של אישה מסתורית, אותה הוא מזהה מיד כאשתו של הרברט, הלן, דבר המעצים את אמונתו בתיאוריה שטווה נגדה, כי הצייר הוא עוד פרק נוסף במסע הקטל בו פתחה.
בחודשים הבאים תוקפת את לונדון פרשייה מסעירה של שרשרת התאבדויות בלתי מוסברת הנפתחת עם מותו של לורד ארג'נטין, בן אצולה שנודע בשל הסעודות המפוארות שנהג לערוך באחוזתו, אשר נמצא מת בחדרו לאחר שהידק לצווארו חבל שקשר לאחד מעמודי מיטתו ונשען קדימה עד שנחנק למוות.
בשבועות הבאים מתים עוד שלושה אנשים, בן אצולה נוסף בשם לורד סוואנלי התולה את עצמו מיתד שהוצמד לקיר, וכן מר.
הריס החונקים את עצמם למוות בשיטה זהה לזו בה השתמש לורד ארג'נטין.
אוסטין מבקר את ויליארס בביתו כדי לשוחח עמו אודות הפרשה וכן על מנת לבדוק האם גילה פרטים חדשים בנוגע להרברט, ומציין בפניו כי קודם למותו נראה ארג'נטין יוצא מביתה של גברת בומונט, לידו חלפו במהלך פגישתם הקודמת.
צעקות רועמות המפלחות את אוויר הלילה וקוטעות את שיחתם מתגלות כשייכות למוכר עיתונים המכריז על מקרה התאבדות נוסף של אדם בשם מר.
סידני קרשאו, אשר תלה את עצמו לפני זמן קצר מענף עץ בגינתו, ונראה לאחרונה במועדון קרלטון.
ויליארס, עם זאת, סותר את הכתוב בעיתון, ומגלה לאוסטין כי ראה את קרשאו, אותו הכיר, עוזב את ביתה של גברת בומונט בליל אמש.
הדבר המשונה ביותר בכל התקרית היו פניו של קרשאו, עליהן ניכרה אימה תהומית של אדם המצוי בגיהנום, מעין שילוב של זימה גועשת ותיעוב בל יתואר הבוער כמו אש, לצד ייאוש, אימה ואובדן תקווה מוחלט.
כעבור מספר שבועות שולח ויליארס מכתב לאוסטין בו הוא מבקש להתראות עמו, והשניים נפגשים שוב כדי לדון על רצף האירועים האחרונים.
הלה מתאר בפניו את החקירה העצמאית שלקח על עצמו לערוך, במהלכה גילה כי הלן הגיעה העירה מספר שנים קודם לכן תחת שם בדוי, ומאז נהגה להחליף את זהותה בכל פעם שנזקקה לכך, ואילו גברת בומונט היא רק מסכה נוספת בה השתמשה.
הוא מספר לו אודות מעלליה הרבים אשר לא פגעו באופן בלעדי רק בבני האצולה אלא גם באנשי המעמד הנמוך, היות שנראתה מתרועעת בקרב השכונות העניות ושאר עיי חורבות.
במקרה אחד, אשר תועד בעדות כתובה אותה שולף ויליארס מכיסו, נשכרו שירותיה של הלן כדי לבדר מספר אורחים, מתוכם רק אחד הצליח להימלט כדי לתאר את הזוועות בהן חזה.
אוסטין מסרב לקרוא את התיעוד בשאט נפש, אך ויליארס מסכם את הדבר באוזניו:
ויליארס מסיים את דבריו לאחר שהוא שולף חבל תלייה מאחת המגירות של שולחנו וחושף אותו בפני אוסטין, בטענה כי גמר אומר בדעתו להתעמת עם קלארק אודות העניין וללכוד את הלן בעזרתו או בלעדיו, כך שיוכל לשים סוף למעלליה.
אוסטין מסרב להאמין כי הלה יעז לקחת את החוק לידיו ולהוציאה להורג, אולם ויליארס טוען כי בכוונתו לכלוא את הלן באחד מחדריו יחד עם החבל ולהעמיד בפניה את הברירה להתאבד או שיזעיק למקום את כוחות המשטרה ויחשוף בפניהם את מעשיה.
הסיפור תם עם מספר רשמים ומסמכים גנוזים הנוגעים לפרשייה, בהם עדותו של דוקטור רוברט מתיסון, אותו הזמין ויליארס על מנת לחזות בהתאבדותה של הלן ולקבוע את מותה באופן רשמי.
הלה מתאר כיצד חזה בגופתה האנושית מאבדת את צלמה והופכת ליצור שחור ואמורפי דמוי ג'ל המחליף את צורתו ואת מינו ללא הרף, בטרם הוא מתקבע באופן סופי על דמותה של הלן וחדל לנוע.
בהמשך מוצגת תכתובת קצרה בין דוקטור ריימונד לקלארק המורכבת מחלקי מכתבים קטועים שנשלחו אחד לשני, ובה דנים השניים באותו ניסוי אסור שביצעו לפני שנים רבות.
ריימונד מאשר כי אמה של הלן הייתה לא אחרת מאשר מארי, אותה נערה צעירה עליה ערכו את ניתוח המוח, אשר הרתה אותה לאחר שהאל פאן שכב עמה, ומתה מספר ימים לאחר הלידה.
ריימונד מביע חרטה על העניין באומרו כי .
על שאף שמאכן גילה עניין רב בתורת הנסתר והעל-טבעי מאז ילדותו, כתב הלה באוטוביוגרפיה שלו כי קיבל את ההשראה לכתוב את הסיפור בעקבות ביקוריו ב ובעיירות ו שבויילס.
בכל המקומות הללו, אשר שימשו כמושבות רומאיות בעבר, נמצאו שרידים ארכאולוגיים של מקדשים קלטיים, ביניהם כאלו של האל נודנס.
בעצם כתיבת הסיפור ניסה מאכן שהרגיש בזמן שטייל באותן חורבות, על אף שלטענתו עשה זאת בצורה מוגשמת למדי, .
יש הטוענים כי הסיפור השפיע במידה מסוימת על ספרו של ברם סטוקר, דרקולה, אשר ראה אור שנים ספורות בלבד לאחר שפרסם מאכן את יצירתו.
בין קווי הדמיון שניתן למנות בין השניים נמצאים פרקי הפתיחה החולקים התרחשויות זהות, וכן מבניהם העלילתיים של שני הספרים, שפרקיהם מציגים קווי עלילה אשר תחילה אינם נראים כקשורים זה לזה, אך לבסוף נשזרים אחד בשני.
מבקר הספרות הבחין כי שתי דמויותיהן של הלן ו' ו הן , והציע כי ייתכן ודמותה של הלן אף השפיעה על דמות נוספת, אשת השירים, בספרו של מ-1897, .
הסיפור, בין שאר כתביו של מאכן, השפיע רבות על יצירתו של סופר האימה ה.פ.
לאבקרפט, אשר אימץ את מבנהו העלילתי עבור סיפורו קריאתו של קת'ולהו מ-1928 וכן את תיאורו של האל פאן עבור סיפורו הזוועה בדאנוויץ' מ-1929, שאף מזכיר את שם היצירה מפורשות.
הסיפור "הצאצא חסר השם" מ-1931 מאת הסופר האמריקאי קיבל השראה מיצירתו של מאכן, ואף הציג ילד מפלצתי הנולד כתוצאה מזיווג בין אדם לישות על-טבעית, בדומה לדמותה של הלן.
הסיפור מתוך האוסף מייד אחרי השקיעה מ-2008 מאת הסופר האמריקאי סטיבן קינג ספג השראה מיצירתו של מאכן, וקינג עצמו מסר כי סיפורו .
בנוסף ציין כי היצירה השפיעה במידה מסוימת על סיפורו הנוסף מ-2014.
מספר מבקרי והיסטוריוני קולנוע, ביניהם קית' מקדונלד ורוג'ר קלארק, טענו כי הסרט המבוך של פאן מ-2006 בבימויו של גיירמו דל טורו הושפע מידי אשר הופיעו ביצירות שראו אור במהלך התקופה הוויקטוריאנית והאדוארדית, לרבות מזו של מאכן.
הפרק הפותח של הסיפור פורסם לראשונה במגזין "הסופה" ב-1890 והפרק השלישי שלו ראה אור כסיפור עצמאי בשם "עיר התקומות" באותו מגזין כעבור שנה.
תחילה שלח מאכן את הטיוטה הסופית לחברה הסקוטית להוצאה לאור אשר דחתה אותו בטענה כי הוא , ולבסוף שלח אותו למוציא לאור אשר פרסם אותו ב-1894 בכרך שכלל סיפור נוסף של מאכן בשם האור הפנימי.
לאחר מכן הודפס הספר בשנית ופורסם בעשרות מהדורות שונות מידי בתי הוצאה לאור מוכרים רבים, ביניהם אלפרד קנופף, הוצאת גרנד סנטרל, ספרי פינגווין, ואחרים.
הספר תורגם לכל הפחות לשבע שפות זרות, בין היתר צרפתית, ספרדית, גרמנית, הולנדית, איטלקית, פורטוגזית, ועברית.
בעברית ראה הספר אור בהוצאת אסטרולוג ב-2004.
האלגוריתם של פרים הוא אלגוריתם חמדן המשמש למציאת עץ פורש מינימלי בגרף ממושקל לא מכוון.