tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בייאושה, בריג'יט פוצעת את כף ידה של ג'ינג'ר ואת כף ידה שלה, ומצמידה את כפות ידיהן הפצועות זו לזו כדי לזהם את עצמה בדמה של ג'ינג'ר ולהידבק ממנה.
היא משכנעת את ג'ינג'ר בנאמנותה ובנכונותה הכנה לעזור לה, ומסיימת את המאבק הממושך ביניהן.
כשהאחיות עוזבות את המסיבה, בריג'יט מחליטה לנטוש את אמה.
בריג'יט וסאם מחזירים את ג'ינג'ר לבית פיצג'רלד במכונית שלו כדי להכין לה עוד מהתרופה.
במהלך הנסיעה, ג'ינג'ר הופכת לחלוטין לאדם זאב ונמלטת מהמכונית.
מודעים למטמורפוזה שעברה ג'ינג'ר, סאם ובריג'יט מתחבאים במזווה בבית פיצג'רלד בעוד סאם רוקח את התרופה.
כשהוא הולך למצוא את ג'ינג'ר, היא מתנפלת עליו כאדם זאב וגוררת אותו משם.
לאחר שבריג'יט מוצאת את סאם פצוע ושותת דם, היא מנסה להצילו על ידי שתיית דמו כדי להרגיע את ג'ינג', אך לא מסוגלת לעמוד במעשה.
ג'ינג'ר חשה את הרתיעה וחוסר הכנות של בריג'יט, והורגת את סאם לעיני בריג'יט.
כשג'ינג'ר רודפת אחרי בריג'יט במרתף ביתן, בריג'יט חוזרת לחדר ילדותן ומצטיידת במזרק עם התרופה ובסכין על מנת להגן על עצמה.
ג'ינג'ר מפילה את עצמה על הסכין שביד בריג'יט, ונפצעת אנושות.
בריג'יט שמבינה שזהו סופה של ג'ינג'ר ומניחה את ראשה על החזה של אחותה, ובוכה תוך כדי שהיא מסתכלת בתמונותיהן המשותפות שתלויות על קיר חדרן.
ב-27 באוקטובר 2020 נמסר שטרילוגיית סרטי "ג'ינג'ר סנאפס" תעובד לסדרת טלוויזיה.
הסדרה תופק במשותף על ידי החברות "Copperheart Entertainment" מפיקת הטרילוגיה, ו"Sid Gentle Films", מפיקת הסדרה "להרוג את איב".
ג'ון פוסט יהיה המפיק הראשי.
את התסריט תכתוב אנה סמויאלה.
ג'ינג'ר מינג' הוא שם הבמה של ג'ושוע אלן אדס , מלכת דראג אמריקאית, שחקן, זמר-יוצר ואושיית ריאליטי.
התפרסמה לראשונה בעקבות השתתפותה בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול, בה העפילה לגמר.
לאחר מכן השתתפה גם בעונה השנייה ובעונה השישית של המרוץ לדראג: אולסטארס.
שיחקה בשלוש הפקות של נטפליקס: הסרט הקומי "גדולה מהחיים" (2018), סדרת האנימציה "" והסדרה "".
אדס נולד ב, פלורידה, ובבית הספר למד במגמת תיאטרון.
בילדותו, אדס סבל מחסימת מעיים ועבר ניתוח.
כאמן דראג, אמו הרוחנית היא ראסטי פאוסט, בדרנית מאורלנדו בדימוס.
ג'ינג'ר מינג' התמודדה בעונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית "המרוץ לדראג של רו פול", שעלתה לשידור לראשונה ב-2 במרץ 2015. במהלך התחרות, מינג' זכתה בשלושה אתגרים, בהם אתגר ה-, בו חיקתה את אדל (מינג' זכתה במקום הראשון, בתיקו עם שחיקתה את ליטל ריצ'רד).
הופעתה של מינג' בדמותה של אדל דורגה מאוחר יותר בתור אחת מההופעות הטובות ביותר בתולדות התחרות, על פי הגיי טיימס.
מינג' הגיעה לשלב הגמר של התחרות, אך בסופו של דבר הפסידה את המקום הראשון לויולט צ'אצ'קי בפרק סיום העונה, ומוקמה במקום השני, לצד .
לאחר מכן, ג'ינג'ר לוהקה כאחת מעשר המתמודדות בעונה השנייה של המרוץ לדראג: אולסטארס שעלתה לשידור ב-17 ביוני 2016. היא הודחה מהתחרות בפרק השלישי, ובסך הכל הגיעה למקום השמיני בתחרות.
לאחר מכן, היא הופיעה כאורחת בפרק הבכורה של העונה ה-11.
בעקבות "המירוץ הדראג", מינג' יצאה למספר סיבובי הופעות בינלאומיים.
בשנת 2016, מינג' הייתה חלק ממופע .
מינג' הנחתה את , אך פוטרה.
מאוחר יותר הנחתה מופע דראג שנועד לגייס כספים לנפגעי הוריקן מריה.
ב-26 במאי 2021, פורסם כי ג'ינג'ר מינג' תשתתף כמתמודדת בעונה השישית של המרוץ לדראג: אולסטארס.
בפרק החמישי של העונה, מינג' ניצחה בתחרות ליפ סינק מול וזכתה ב-30 אלף דולר.
מינג' זכתה ב-20 אלף דולר נוספים בפרק השמיני של העונה, ה-, בו הביסה את , ובכך הפכה למתמודדת השנייה אי פעם שזכתה פעמיים ב-Snatch Game, אחרי .
בסוף העונה, מינג' הגיעה למקום ה-2, יחד עם יוריקה אוהרה ו, לאחר שבמקום הראשון זכתה קיילי סוניק לאב.
מינג' השתתפה בתחרויות יופי רבות במהלך הקריירה שלה, וזכתה במספר תארים, לרבות "Miss National Comedy Queen" לשנת 2012 ו-"Miss Gay United States" לשנת 2013.
מינג' הוציאה סינגל ראשון, "Ooh Lala Lala", ב־1 ביוני 2015. סינגל שני, "Bad, Bad Boy", יצא לאור ב-21 באוקטובר 2016. אלבום הבכורה שלה, , יצא באוקטובר 2016. האלבום כולל הן שירים מקוריים והן קאברים, במגוון סגנונות מוזיקליים, בהם פופ, רוק, דאנס, ג'אז ומוזיקת נשמה.
כמו כן, מינג' השתתפה באלבום האוסף ב-2017, בו ביצעה את השיר "White Christmas".
אלבום נוסף, Clown Fucker, היה אמור לצאת בדצמבר 2018, אך מועד יציאתו נדחה שוב ושוב, ונכון לשנת 2021 טרם יצא לאור.
ב-11 ביוני 2021, מינג' הכריזה על אלבום האולפן השני שלה, , שייצא ב-25 ביוני 2021, כאשר השיר Clown Fucker נכלל בו.
היא ביצעה את השיר "Gummy Bear" בפרק פתיחת העונה של המרוץ לדראג: אולסטארס: עונה 6. האלבום הגיע בשיאו למקום השני במצעד אלבומי הקומדיה של iTunes.
בספטמבר 2021, מינג' הוציאה את אלבומה השלישי, Double Wide Diva.
אלבום הקאנטרי כלל שבעה שירים מקוריים וגרסת כיסוי לשירו של גארת' ברוקס "".
מינג' הייתה שותפה בכתיבת כל השירים המקוריים באלבום, שישה מהם בשיתוף פעולה עם ברנדון סטנסל, ג'פרי ג'יימס ואהרון אייקן.
במאי 2022, מינג' צפויה הייתה לגלם את דמותו של Puss Puss Dubois באלבום הקונספט בכיכובה של אלסקה - אלבום אולפן של הפקה בימתית מתוכננת של מחזמר שעלילתו עוסקת בשני דראג ברים יריבים שמתחרים זה מול זה תוך כדי שהם נאבקים בצרות כלכליות.
מינ' החלה את הקריירה שלה כשחקן עוד בעודה ילד, שיחקה בסרטים נוצריים ודיבבה בספרים מוקלטים.
בבגרותה, מינג' המשיכה לשחק, בין השאר כיכבה בהפקה מקומית של אבניו קיו.
ב-2016 הופיעה עם מלכות דראג נוספות אחרות מעונה 2 של המרוץ לדראג: אולסטארס באירוע הוקרה להארווי פירסטיין.
יחד עם היה עם קטיה ואליסה אדוורדס הופיעה בפרסומת עבור ערוץ לוגו.
בשנת 2014, מינג' שיחקה את גברת לאבט במחזמר "סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט שעלה באורלנדו.
ליהוקה של מינג' לתפקיד הוביל בתחילה למכתב הפסקת פעילות לצמיתות, אולם בסופו של דבר סטיבן סונדהיים אישר באופן אישי את ליהוקה, לאחר שנשלח אליו סרטון וידאו של מינג' מבצעת את התפקיד.
מינג' דיבבה את דמותה של למון שיפון בסדרה "" של Netflix משנת 2018.
בשנת 2018, מינג' כיכבה בסרט הקומדיה המוזיקלי של נטפליקס "גדולה מהחיים".
בשנת 2020, מינ'ג גילמה את טומי ואת מלכת הדראג פאני פאק בסדרה הקומית של נטפליקס "", לצד רופול, בפרק "Fort Worth".
באוגוסט 2020, מינג' כיכבה ב-, בתפקיד קייסי קלוזד.
באוקטובר 2021, מינג' חתמה עם חברת Atria Books על עסקה בסך 100,000 דולר לפחות על הוצאה לאור של ספרה הראשון, "Southern Fried Sass".
באוגוסט 2022, היא הופיעה בפסטיבל רחוב שנתי למען קהילת הלהט"ב בשיקגו המציין את שנתו ה-40.
בשנת 2017 היא נישאה לסי.ג'יי ראסל, בכנס DragCon, על ידי מישל ויסאז'.
במהלך אחת מהופעותיה בתוכנית "המרוץ לדראג של רו פול", מינג' העידה על עצמה כי היא ג'נדרפלואיד/א-בינארית וגדלה מבלי להבין אם היא בן או בת.
גִ'ינְג-'אָן (בסינית מפושטת: 静安; בסינית מסורתית: 靜安; בפין-יין: Jìng'ān) הוא אחד הרבעים של העיר שאנגחאי במזרח הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, גרו ברובע 975,707 תושבים.
הרובע משתרע על פני 36.77 קמ"ר במרכז המחוז העירוני שאנגחאי וגובל בחמישה רבעים נוספים - ממזרח, חְוָאנְגְפּוּ מדרום-מזרח, בצפון וברבעים ו ממערב.
הוא נקרא על שם מקדש ג'ינג-אן אשר הוא מקדש בודהיסטי סיני מסורתי עתיק.
פארק ג'ינג-אן, הממוקם מול המקדש, פופולרי בקרב המקומיים.
מבחינה היסטורית, החלק הצפוני של הרובע, היה בעבר מאוכלס בעיר באוכלוסייה ממעמד הפועלים.
עם זאת, בשל השינוי במבנה התעשיות ובעקבות המספר הגובר לאורך השנים של האוכלוסייה שעברה לג'ינג-אן ממיקומים שונים מחוץ לשאנגחאי, בין היתר בשל מחירי הנדל"ן הסבירים שלו, הרובע הפך עם השנים יותר ויותר מושך לתושבים רבים.
מעונו לשעבר של השליט הסיני מאו דזה-דונג
רובע ג'ינג-אן מחולק לשלושה עשר תתי-רבעים ועיירה אחת:
ג'ינג האיפנג (בסינית: 景海鹏, בפין יין: Jǐng Hǎipéng; נולד ב-24 באוקטובר 1966) הוא הטייקונאוט הראשון בתוכנית החלל הסינית ששוגר לחלל במספר משימות ובעבר טייס קרב בחיל האוויר הסיני.
ג'ינג האיפנג נולד ב, שאנשי בשנת 1966. לאחר קבלת הכשרה הוא התחיל את השירות בצבא השחרור העממי והיה טייס קרב.
ניסיון הטיס שלו מסתכם בכ-1,200 שעות טיסה.
בשנת 1998 הוא התחיל הכנות לטיסה לחלל.
בספטמבר 2008 הוא טס בחללית שנג'ואו 7 שחזרה לכדור הארץ לאחר יומיים.
בשנת 2012 הוא טס לחלל בפעם השנייה בחללית שנג'ואו 9 כמפקד צוות.
החללית התחברה לתחנת החלל טיינגונג 1. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 12 ימים.
בשנת 2016 הוא טס לחלל בפעם השלישית בחללית שנג'ואו 11 כמפקד צוות.
החללית התחברה לתחנת החלל טיינגונג.
הוא חזר לכדור הארץ לאחר 12 ימים.
במאי 2023 הוא טס לחלל בפעם הרביעית בחללית שנג'ואו 16 כמפקד צוות.
החללית התחברה תחנת החלל טיינגונג.
ב-20 ביולי הוא ביצע פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-8 שעות.
מטרת הפעילות הייתה לטפל בציוד שהותקן בחלק החיצוני של תחנת החלל.
חזר לכדור הארץ ב-31 באוקטובר 2023 לאחר 153 ימים בחלל.
ג'ין שינודה בולן , היא פסיכיאטרית אמריקאית ממוצא יפני, אנליטיקאית יונגיאנית, וסופרת.
עמיתת כבוד של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית, וחברה במכון ק' ג' יונג בסן פרנסיסקו.
הייתה נציגה עצמאית (שלא מטעם ממשלה) בוועדת האומות המאוחדות למעמד האישה (2002–2018), והיוזמת והתומכת המובילה של ועידה עולמית 5 של האו"ם לנשים.
ספריה תורגמו לעשרות שפות, כולל עברית.
אימה של שינודה בולן הייתה רופאה, וכך גם סבה ושלושה מדודיה.
לאחר שסיימה את התואר הראשון ב-1958, היא קיבלה הסמכה כרופאה ב-1962 במרכז הרפואי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, והתמחתה בפסיכיאטריה.
בשנים שלאחר מכן לימדה במכון הפסיכיאטרי לנגלי פורטר.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 למדה פסיכולוגיה אנליטית במכון ק' ג' יונג בסן פרנסיסקו ובהמשך כיהנה בוועדות שונות במכון במהלך שנות ה-80.
היא חברה באיגוד הבינלאומי לפסיכולוגיה אנליטית, וחברה באגודה הטרנס-פרסונלית הבינלאומית.
הייתה חברת מועצת המנהלים של הארגון למען הנשים.Ms.
היא הרצתה רבות בארצות הברית ומחוצה לה, כולל במכון יונג, בציריך.
שינודה בולן עוסקת רבות בפסיכולוגיה של האישה, ובקריאה לשינוי חברתי באמצעות מעורבות חברתית של נשים ומיעוטים.
ספריה הנגישו את חשיבה הטיפולית היונגיאנית הן לאנשי מקצוע והן לציבור הרחב, ועסקו בפסיכולוגיית הארכיטיפים של נשים וגברים, וכיצד הם משפיעים על הפרט, המשפחה והחברה.
בספריה על הפסיכולוגיה האנליטית היונגיאנית היא מסבירה את טענתו של יונג כי ניתן להתייחס לאלים מהמיתולוגיה היוונית כמייצגים פן פסיכולוגי אצל בני אדם.
בספרה "אלות בכל אישה" שינודה בולן מציגה את תבניות הבסיס של האלות מהמיתולוגיה היוונית ומחברת אותן לחיי נשים בנות ימינו.
כך למשל, בנות צעירות ינהגו פעמים רבות בהתאם לארכיטיפ קורה, "האלה הבת", ובבגרותן יגלו שהן נוהגות על פי ארכיטיפ דמטר (אלה הפועלת במישור האימהי) או אתנה (אלה הפועלת במישור הציבורי, אשת קריירה).
שינודה בולן קוראת לנשים לזהות את הארכיטיפים הפועלים בנפשן ולהרחיב את חייהן לארכיטיפים נוספים על מנת להגיע למימוש עצמי בתחומים רבים יותר.
בספריה "Goddesses in Older Women" ו-"Crones don't Whine" (טרם תורגמו לעברית), היא הצביעה על כך שבחברות מסורתיות רבות, נהוג לחלק את חיי האישה לשלושה שלבים: שלב העלמה, שלב האם, ושלב האישה הזקנה.
בחברה המערבית מעלים על נס את "העלמה" על נעוריה ויופיה, ומתעלמים מהאישה הזקנה או אפילו לועגים לה ומסלקים אותה מהמרחב הציבורי.
לעומת זאת, בחברות מסורתיות רוחשים כבוד ל"אישה הזקנה".
שינודה בולן קוראת לטעון את המושג הלא מחמיא בקונוטציות חיוביות יותר על מנת שנשים תוכלנה להנות מהאפשרויות הנפתחות בפניהם עם הגיען לגיל מבוגר.
קן וילבר, בספרו סקס, אקולוגיה ורוחניות מביע את הערכתו לשני ספריה של בולן, "אלות בכל אישה" ו-"אלים בכל גבר" על "הצגתם הנפלאה של כל האלים והאלות ה'ארכיטיפיים' שנמצאים בלא מודע הקולקטיבי של גברים ונשים..."
שינודה בולן מרבה לכתוב גם בנושאי שינוי חברתי הצומח מלמטה.
היא פעלה ליצירת מעגלי נשים, ולקידום הטענה שאם ייווצרו מיליון מעגלי נשים, ניתן יהיה להשיג שינוי חברתי בקנה מידה בין לאומי.
היא הייתה נואמת מרכזית בפרלמנט הדתות העולמי ב-2015 בסולט לייק סיטי, יוטה.
אלות בכל אישה: פסיכולוגיה חדשה של נשים (1984), בתרגום מיכל רון.
פסיכה ספרייה פסיכולוגית, הוצאת מודן
אלים בכל גבר: פסיכולוגיה חדשה של חיי גברים ואהבותיהם (1989), בתרגום מיכל רון.
The Ring of Power: Symbols and Themes in Wagner's Ring Cycle and in Us - על הפסיכולוגיה של הכוח ועל אלה שמנצלים אותה לרעה, ואיך אנשים מסתפקים בכוח כשהם אינם זוכים לאהבה.
ספרים בנושא קיימות ושינוי חברתי
ג'ינאנגאנג (בפיליפינית: Ginanggang) הוא חטיף בננות משופדות בגריל מוברשות במרגרינה ומותזות בסוכר.
מקורו של המאכל מהאי מינדנאו בפיליפינים.
הפירוש המילולי הוא "בגריל" בשפת הסבואנו.
ג'ינאנגאנג עשוי מסוג בננה בפיליפינים הנקרא סבה-saba (בננה לבישול הידועה גם בשם בננה קרדאבה).
את הבננה מקלפים, משפדים ואז צולים על פחמים.
כשהמשטח החיצוני חרוך קלות, מורידים אותה מהגריל, מברישים אותה במרגרינה ומפזרים סוכר.
הוא נבדל מבננה קיו בכך שבמאכל זה בננות סבה בשלות עדיפות.
את הבננה למעשה צולים על המקל במקום לטגן ולשפד מאוחר יותר.
במנה זו הסוכר המשמש הוא סוכר שולחן לבן שמפוזר ואינו מקורמל (מיושם לאחר הבישול).
"פסטיבל ג'ינאנגאנג" נחגג לכבוד איזידור הפועל בכל יום ראשון השני בחודש מאי.
"ג'ינג'יות" הוא שיר בביצוע הצמד הישראלי "ג'ינג'יות".
השיר התפרסם ביוני 1994 כסינגל מתוך האלבום היחיד שפרסם הצמד, "ג'ינג'יות" (1994).
השיר הוצג כמועמד למצעד הפזמונים הישראלי השבועי של רשת ג' ב־19 ביוני 1994, זכה להצלחה וצעד 14 שבועות עד 9 באוקטובר 1994, אז יצא מהמצעד.
בשיאו הגיע למקום השלישי ב־7 באוגוסט 1994.
במצעד השנתי לשנת תשנ"ד של התחנה השיר דורג במקום ה־19.
"ג'ינג'יות" נכלל ברשימת "1001 השירים הישראליים האהובים בכל הזמנים" שהרכיבו מוזיקאים ואנשי תעשייה בכירים ב־2015 לכבוד יום העצמאות.
סיון שביט – קולות רקע
גִ'ינְגִיס חַאן (במונגולית: , , "שליט העולם"; 1162 – 18 באוגוסט 1227) היה מייסדה ושליטה הראשון של האימפריה המונגולית, ונחשב לאבי האומה המונגולית.
הוא נודע כאחד מגדולי המצביאים בהיסטוריה, שבזכות כישוריו הצבאיים והמדיניים איחד את שבטי הערבה של מונגוליה והקים אימפריה שהתרחבה על ידי יורשיו לכדי האימפריה היבשתית הרציפה הגדולה ביותר שידעה האנושות.
"ג'ינגיס חאן" ככל הנראה נולד בשם טמוג'ין בסביבות 1162 ב, למרגלות הר בורחאן חלדון שבצפון-מזרח מונגוליה המודרנית.
ילדותו עוצבה על ידי מציאות החיים הקשה והאכזרית של שבטי הערבה המונגוליים.
אביו, , היה ראש בית אב קטן משבט בוריג'ין, אשר חטף את אימו, הואלון משבט המרקידים, והפך אותה לאשתו השנייה.
היא נחטפה מאחר שלא יכול היה לשאת אותה בדרכים המסורתיות עקב חוסר היכולת לשלם נדוניה, שלפי מנהגי הערבוֹת הייתה תנאי לנישואים.
לאחר מכן, חייו של טמוג'ין התהפכו באופן טראגי.
אביו הורעל על ידי בני שבט טטארי יריב כנקמת דם על הריגת בן שבטם בעבר בידי יסוגיי.
לאחר מות האב, שבט המשפחה נטש את שתי האלמנות עם שבעת ילדיו של יסוגיי, מאחר שלא ראה בהם תועלת.
תקופה זו של מצוקה, נטישה ואימה חשפה את טמוג'ין לאכזריות הקיצונית של סביבתו, ועיצבה בו את הנחישות הבלתי מתפשרת והקשיחות הנדרשת כדי לשרוד, ומאוחר יותר, לאחד את כל שבטי הערבה תחת שלטונו.
לאחר שמשפחתו של טמוג'ין ננטשה על ידי שבטם, היא נאלצה לחיות בעוני קיצוני כנוודים, כשהם מתקיימים מליקוט פירות וציד חיות קטנות.
אירוע מפתח בתקופה זו היה רצח אחיו למחצה, בגטר.
הגרסה המקובלת מספרת שטמוג'ין ואחיו קאסאר הרגו את בגטר בגלל ויכוח על חלוקת ציד (דג ובמקרה אחר עפרוני שתפס טמוג'ין ואחיו החורג בגטר חטף ממנו), לאחר שאימו הואלון צידדה בבגטר, הוא ואחיו הצעיר קאסאר איתרו והרגו אותו באמצעות חץ.
על פי גרסה אחרת, טמוג'ין הרג את בגטר כי למנוע ממנו לבעול את אמו.
זאת משום שבגטר היה הבכור לאביו מאשתו הראשונה, ולכן לפי המנהג המונגולי היה זכאי לרשת את אביו, ולבעול את נשותיו האחרות.
לפי גרסה אחרת, הרג טמוג'ין את אחיו לאחר שתפס אותו אוכל בעל חיים שצד, מבלי לחלוק אותו עם יתר בני המשפחה.
בעקבות הרצח, טמוג'ין ומשפחתו נאלצו להימלט.
ב-1172 נלכד טמוג'ין בידי בני שבט הטאיצ'יוד ששלט באזור, והוא הוחזק כאסיר ועונה.
לפי האגדות המונגוליות טמוג'ין הוחזק בשבי תקופה קצרה, אך לפי כרוניקה סינית מזמן טמוג'ין משך תקופת השבי היה כעשור.
בעוד התיעוד המונגולי גורס כי תקופת השבי הייתה קצרה, אולם בכרוניקות סיניות (אם כי פחות מקובלות) המצביעות על תקופה ארוכה יותר.
טמוג'ין הצליח לבסוף לברוח בעזרת איש משבט הטאיצ'יוד, סורחאן שירא, אביו של צ'ילאון, ובהמשך הצטרפו אליו מוקדם חסידים ראשונים נאמנים, ביניהם בואורצ'ו וג'למה, שכולם הפכו לימים לגנרלים בכירים בצבאו.
המידע לגבי התאריך 1172 הוא כנראה מוקדם מדי בהתחשב בכרונולוגיה המקובלת (סביר יותר שהשבי התרחש בסביבות 1177).
לבסוף הצליח טמוג'ין לברוח בעזרת אביו של צ'ילאון (Chilaun), לימים קצין בכיר בצבאו.
בערך באותה תקופה הצטרפו אליו ג'למה (Jelme) ובואורצ'ו, גם הם, לימים, גנרלים בצבאו.
עוד בימיו האחרונים של אביו, התארס טמוג'ין עם בּוֹרטֶה, ולאחר בריחתו מהשבי התחתן עמה והוא כבן 16. בשלב זה הפך טמוג'ין למנהיג התא המשפחתי שלו, והגיע למצב קיום יציב יחסית.
לימים נחטפה בורטה בידי שבט המרקידים, השבט ממנו נחטפה אימו, אותו שבט אריסטוקרטי ובעל עוצמה ממוצא טוראני (טורקי).
בתמיכת אנשיו, ובעזרת מנהיג שבט החריידים טוגרול חאן ושל ג'אמוקה, ידיד ילדות של טמוג'ין (שבהמשך יהפך ליריבו הגדול ולטוען החלופי להנהגת השבטים המונגוליים המאוחדים), שוחררה בורטה.
זמן קצר לאחר ששוחררה, ילדה בורטה את בנה הראשון ג'וצ'י, מה שהעלה שאלות אודות זהות האב.
תעלומה זו עתידה הייתה לרדוף את טמוג'ין שנים ארוכות ולהוביל לסכסוך בין בניו.
אולם, טמוג'ין התייחס לג'וצ'י כאל בנו הביולוגי הוודאי, ללא כל אפליה אל מול בניו האחרים.
במשך הזמן, הודות לגאונותו הטקטית ולכושר הנהגתו, הלך כוחו הצבאי של טמוג'ין וגדל.
בתקופה זו הפך ג'אמוקה, חבר ילדות של טמוג'ין, ליריבו, בשל השאיפה הסותרת של שניהם להנהיג את השבטים המונגולים.
בניגוד לג'אמוקה, צאצא של שבטי הערבות המיוחסים והאריסטוקרטים, שנהנו מזה שנים רבות ממעמד בכיר בין השבטים, מוצאו של טמוג'ין היה צנוע ביותר.
עובדה זו נוצלה על ידי טמוג'ין ליצירת מוקד כוח חדש, אשר בניגוד לקשרי הדם וקשרי המשפחה שאפיינו את האליטות המונגוליות עד אז, התבסס על כישורים אישיים בקרב, וכן על נאמנות אישית לטמוג'ין עצמו.
במהלך השנים רבים מיושבי הערבות הלכו אחרי טמוג'ין, עד שב-1204 נערך הקרב הגדול בערבה בין מחנות טמוג'ין וג'אמוקה, קרב שלושה עשר הצדדים.
אף שג'אמוקה הצליח לנוס בטרם נפילתו בשבי, ניצחונו של טמוג'ין בקרב הוביל לראשונה לאיחוד מרבית שבטי המונגולים תחת שלטונו.
ב-1205 הוסגר ג'אמוקה לידי טמוג'ין על ידי כמה מאנשיו, ואלה בתגובה נהרגו על ידי טמוג'ין באשמת בגידה במנהיגם.
איחוד השבטים המונגוליים וכיבושי האימפריה
ג'אמוקה, חברו-יריבו הוותיק של טמוג'ין, חוסל על ידי טמוג'ין בשבירת גבו – המתה מכובדת במסורת המונגולית.
בהמשך ליכד טמוג'ין את כל שבטי המונגולים ובאספה כללית (קורילטאי) ב-1206, ליד ההר המקודש בורחאן חלדון, הכריז בפניהם על ניצחונו ועל איחוד כל השבטים המונגוליים תחת שלטונו.
לאחר הטקס והשתלטותו על מונגוליה כולה, החלו אנשיו לכנותו "ג'ינגיס חאן" (במונגולית: גדול השליטים; השליט העולמי).
ב-14 שנות שלטונו האחרונות הקים ג'ינגיס חאן את האימפריה המונגולית, ששלטה על שטח בעל הרצף היבשתי הגדול ביותר בהיסטוריה (האימפריה הבריטית בשיאה חלשה על שטח גדול יותר, אך ללא רצף יבשתי), מסין עד הים הכספי.
הוא כבש חלקים מסין, הודו, קוריאה, אפגניסטן, איראן, עיראק ורוסיה.
בירת האימפריה הייתה העיר קרקורום שבמונגוליה.
ג'ינגיס חאן ליכד את שבטי המונגולים סביב חוקה שנקראה יאסה.
עיקריה היו נאמנות עיוורת לחאן, ואיסור על מריבות בין שבטים.
גם ענייני אישות זכו למענה בחוקה – על נואפים הוטל עונש מוות.
ג'ינגיס חאן נחשב לאבי תורת הלחימה המודרנית מהיותו מפתח תורת האסטרטגיה הצבאית במהלך מלחמותיו.
הוא הקים יחידות עילית מובחרות בצבאו, וכן היה הראשון שיסד בצבא המונגולי חיל רפואה ייעודי שליווה את הלוחמים.
הוא קידם קצינים על בסיס יכולתם וכישוריהם האישיים, ולא על בסיס ירושתם וייחוסם המשפחתי, כמקובל באותו זמן.
למעשה, הנקודה אליה כיוון ג'ינגיס חאן את התקפותיו האסטרטגיות הייתה לא יותר מאשר הדימוי הפסיכולוגי של כוחותיו בתודעה של היריב.
על ידי יישום שיטתי וקפדני של אסטרטגיה זו, כלומר אופרטיבה מגובה בלוחמה פסיכולוגית, הצליחו ג'ינגיס חאן וצאצאיו לכבוש שטחים נרחבים ביותר באירואסיה.
אבני הבניין של הצבא והאסטרטגיה של ג'ינגיס חאן היו הקשתים ועדרים עצומים של סוסים מונגוליים, שהיו באופן יחסי גבוהים וחסונים.
הצבא המונגולי היה ידוע במהירותו, בניידותו ובכך שנחשב צבא "קל".
אחד הדברים שתרמו לכך היה מגני הגוף שלבשו הלוחמים, שהיו עשויים מבד משי צפוף שהיווה מגן בלתי חדיר לחצים.
זאת בניגוד למגני גוף ממתכת כבדה שהאטו וסרבלו את יכולת התנועה של החיילים.
בהשוואה לצבא המונגולי, נחשבו כל הצבאות האחרים "כבדים", וכתוצאה מכך היו המונגולים בעלי כושר-ניידות עדיף בהרבה.
באמצעות ריכוז מאמץ, תמרון, הפתעת האויב והתקפה בלתי-פוסקת, הובסו צבאות סין, פרס, ארצות ערב וארצות אירופה תחת לחץ עד שבירתם, ואז נרדפו עד שהושמדו כליל.
ג'ינגיס חאן ולוחמיו נודעו באכזריותם.
הם היו לוחמים פראיים שנעו במהירות רבה מעיר לעיר וזרעו הרס ואימה בכל מקום שעברו בו, כשהם רכובים על סוסים קטנים וחזקים.
בעת המצור שהטיל על בייג'ינג הודיע כי אם תיכּנע לו העיר יותיר את אנשיה בחיים, ואם תילחם בו יהרוג את כל אנשיה.
לאחר שכבש את ג'ונְגדוּ (בייג'ינג של ימינו), בירת שושלת ג'ין, ולאחר שהמושל שלה "ח'אן הזהב" וכל החצר שלו ברחו דרומה (פעולה הנחשבת בגידה במונגולים), נכנס החאן עם לוחמיו ושרף את כל העיר על אנשיה.
מבקרים שהגיעו למקום לאחר מכן סיפרו כי רחובות העיר היו חלקלקים עדיין כתוצאה משומן הגופות המדממות שהיו מוטלות בכל מקום.
החאן שב וחזר על ההכרזה הזו בכל עיר שצר עליה.
כך למשל הזהיר, לפי כתבים פרסיים, את הערים העתיקות בוכרה וסמרקנד, "חייהם של כל הנכנעים יינצלו.
כל מי שבמקום להיכנע ייאבק ויזרע מחלוקת – יושמד".
ג'ינגיס חאן, ששאף לפתח את ערוצי המסחר של מונגוליה, קשר בתחילה קשרי ידידות עם שושלת ח'ווארזם-שאה ששלטה בפרס, ושאף לכונן עמה קשרי מסחר ענפים.
לשם כך אף הקים לאורך דרך המשי הארוכה בין מונגוליה לפרס תחנות ביניים בהן יכלו סוחרים שיצאו ממונגוליה לנוח, להתרענן וליהָנות מהגנה מפני שודדי דרכים.
כן ניתנה להם אפשרות להחליף את סוסיהם.
אולם בעקבות מעשי התגרות מצד הפרסים, שחשו מאוימים מהאימפריה המונגולית המתפתחת, ובעקבות רציחת השגריר המונגולי בפרס, פתח החאן במלחמה חסרת רחמים כנגד האימפריה הח'ווארזמית.
בעיר הפרסית נישאפור, הוא ציווה להקים פירמידה ענקית המורכבת מראשי תושבי העיר על מנת להרתיע ערים אחרות.
בשנות השמונים, בעקבות פרסום "ההיסטוריה הסודית של המונגולים", היסטוריונים העריכו מחדש את טבעם של החברה והשלטון המונגוליים.
לפי ספרים חדשים, האימפריה של ג'ינגיס חאן נתנה לאזרחים חופש דת, אסרה על סחר עבדים, הרחיבה את הכלכלה העולמית והנהיגה כמה מושגים בין-לאומיים חדשים, ובהם חסינות דיפלומטית.
האימפריה הרחבה של ג'ינגיס חאן גם שיפרה את הקשרים בין מזרח למערב, ואלה הורחבו עוד יותר על ידי נכדו, קובלאי חאן.
חוקרים, ובהם ג'ק ודרפורד, מתארים את ההשפעה המונגולית על אירופה כאחד מהגורמים העיקריים לעידן הרנסאנס באירופה.
חוקרים באוניברסיטת ג'ינגיס חאן באולן-בטור אומרים שלקראת סוף חייו ניסה החאן להפוך את האימפריה שלו למדינה אזרחית על בסיס ספר החוקים "יאסה", שנתן זכויות שוות ומוגדרות לכל האזרחים, ובפרט לנשים.
ככל הנראה מת ג'ינגיס חאן ממוות טבעי ב-18 באוגוסט 1227. לאחר מותו נחלקה הקיסרות האדירה שלו, שהשתרעה מסין במזרח ועד נהר דנייפר במערב, בין ארבעה מבניו.
בתחילה הם הרחיבו אותה, אך תחת שלטונם הקיסרות לא האריכה ימים.
נכדו קובלאי חאן היה קיסר סין אותו ביקר מרקו פולו.
שושלת של צאצאיו שלטה בהודו במאות ה-16 וה-17.
בשיאה הייתה האימפריה המונגולית גדולה בשטחה הן מהאימפריה המוקדונית והן מהאימפריה הרומית.
בשנת 1260 פלשו המונגולים לארץ ישראל, שהייתה אז בשליטת הסולטנות הממלוכית, אך הממלוכים ומצביאם קוטוז הביסו אותם בקרב עין ג'אלות.
ג'ינגיס חאן זימן לארמונו נזיר סיני מוערך, ובבואו שאל אותו כיצד יוכל לזכות בחיי אלמוות.
הנזיר ענה לו שלא ניתן לזכות בחיי אלמוות, אך הוא יוכל להאריך את תוחלת חייו אם יתנזר מקיום יחסי מין.
כפי הנראה החאן לא שעה לעצתו.
בפברואר 2003 הוערך במחקר "המורשת הגנטית של המונגולים", שפורסם ב"כתב העת האמריקאי לגנטיקה אנושית" (American Journal of Human Genetics), שלג'ינגיס חאן יש יותר מ-17 מיליון צאצאים ישירים החיים בימינו, כלומר, אחד מכל 400 אנשים בקירוב הוא צאצאו.
חלק מצאצאיו התפשטו למדינות רוסיה ואוקראינה.
עד היום מכירים במשפחת קירוב יוצאי רוסיה כצאצאיו הזכורים והמוכרים ביותר של ג'ינגיס חאן.
המונגולים לא נהגו להעלות דברים על הכתב, והכרוניקה המקיפה היחידה של תקופתו, "ההיסטוריה הסודית של המונגולים" נחשבה אבודה זה מאות שנים.
אפילו כאשר נתגלתה מחדש על ידי דיפלומט רוסי בסין בתחילת המאה ה-19, הוטל פיקוח מחמיר על הפצתה.
לאור זאת, נכונה הטענה שמרבית הידיעות על ג'ינגיס חאן הגיעו מקורות העמים שכבש.
מאז 1982 הולכת ומתגלה דמותו באור חדש.
באותה שנה פרסם פרנסיס וודמן קליווס את הגרסה המוסמכת המודרנית הראשונה של "ההיסטוריה הסודית של המונגולים".
כמה פרטים שהתגלו באחרונה, למשל הידיעה שג'ינגיס חאן פחד מכלבים, מאירים אותו באור אנושי יותר.
על פי אומדנים מקובלים, הרג ג'ינגיס חאן בסך הכול כ-40 מיליון בני אדם ברחבי אסיה ואירופה.
עם זאת, לדברי כמה חוקרים, מעדויות שונות עולה כי ייתכן שג'ינגיס חאן הִפריז במתכוון בתיאור היקף מעשי הטבח שלו על מנת להגדיל את אפקט ההרתעה על אויביו.
דמותו של ג'ינגיס חאן שימשה סופרים רבים, והופיעה בסרטי קולנוע, בסדרות טלוויזיה, ברומנים ובמשחקי מחשב.
"הומריק, הזאב המונגולי"; מצרפתית: שולמית הנדלסמן; ייעוץ מדעי והערות: ראובן עמיתי, הוצאת כנרת, 2002.
"מונגול: סיפורו של ג'ינגס חאן".
סרטו של סרגיי בודרוב, 2008
בקומיקס של מארוול, המנדרין, אחד מאויביו של איירון מן, הוא צאצא של ג'ינגיס חאן.
להקת הפופ הגרמנית "ג'ינגיס חאן" קרויה על שמו.
היא שרה שיר בשם "Dschinghis Khan" באירוויזיון 1979, שנערך בירושלים שהגיעה למקום ה-4.
הספר "עין האלוהים", מאת רולינס ג'יימס.
הספר "זאב הערבות" והמשכו "אגוני הקשת" מאת קון איגולדן, מאנגלית: דורית בריל-פולק, הוצאת מודן הוצאה לאור 2023,2025
לואיג'ינה "ג'ינה" לולובריג'ידה (באיטלקית: Luigina "Gina" Lollobrigida; 4 ביולי 1927 – 16 בינואר 2023) הייתה שחקנית, צלמת עיתונות ופסלת איטלקייה.
נחשבה לסמל מין בשנות ה-50.
לולובריג'ידה נולדה ביישוב סוביאקו, בחבל לאציו שבאיטליה, לאב יצרן רהיטים, ולה שלוש אחיות.
מגיל צעיר עבדה בדוגמנות, ובגיל 20 זכתה במקום השלישי בתחרות מיס איטליה.
בשנת 1949 התחתנה עם הרופא הסלובני מילקו שקופיץ' (Milko Škofič).
בשנת 1953 הגיעה להוליווד והשתתפה בסרט Beat the Devil.
לאחר הקרנת הסרט, מפיקי הוליווד התאהבו ביופייה וליהקו אותה לכמה סרטי דרמה.
בשנת 1966 ניהלה רומן עם השחקן הקומי ג'רי לואיס.
היא עזבה את עולם המשחק והתמקדה בעסקים.
בשנת 1999 התמודדה ללא הצלחה בבחירות לפרלמנט האירופי כמועמדת מטעם מפלגת שמאל איטלקית.
ג'ינה לולובריג'ידה נפטרה ב-16 בינואר 2023 בגיל 95.
יין האהבה (1946) - בתפקיד: חברתה של עדינה ( ללא קרדיט )
חיי כלב (1950) - בתפקיד: מרגריטה " ריטה " בוטורי
לחם, אהבה ופנטסיה (1953) - בתפקיד: סילביה סורגי / הלנה ריצ'י
הכה את השטן (1953) - בתפקיד: מריה דנרוית'ר
לחם, אהבה וקנאה (1954) - בתפקיד: לה ברסגיליירה
בבוא ספטמבר (1961) - בתפקיד: ליסה הלנה פליני
גירושין נוסח אמריקה (1965) - בתפקיד: ביאטריס
מאה ואחד לילות (1995) - בתפקיד: בת זוגו של פרופסור רבל
ג'ינה בכאואר הייתה פסנתרנית יוונית יהודיה, שהרבתה במסעות קונצרטים בארצות הברית ובאירופה.
היא הייתה ידידה קרובה של מוריס אברבנל, מנצחה הקבוע של תזמורת יוטה במשך למעלה מ-30 שנה, והופיעה לעיתים קרובות עם תזמורת זו.
בשנת 1976, לאחר פטירתה של הפסנתרנית, נוסדה תחרות הפסנתר הבינלאומית על שם ג'ינה בכאואר.
התחרות מושכת מדי שנה פסנתרנים צעירים מכל רחבי העולם אל אוניברסיטת בריגהאם יאנג ביוטה, ארצות הברית.
נולדה ליד אתונה במשפחה יהודית.
אביה היה יליד וינה ואמה הייתה אזרחית איטליה.
כשרונה לנגינה בפסנתר התגלה כשהייתה בת 5 ובגיל 8 ניגנה לראשונה בפני קהל באתונה.
ג'ינה בכאואר למדה פסנתר באקדמיה למוזיקה באתונה שם הייתה תלמידתו של ולדמר פרימן, מורה גרמני.
בגיל 19 נסעה לפריז כדי להשתלם אצל אחד מחבריו ללימודים של סרגיי רחמנינוב.
אחר כך התקבלה כתלמידה של רחמנינוב עצמו בלונדון ולמדה ב"אקול נורמל דה מוזיק" אצל אלפרד קורטו בפריז.
בשנת 1930 התחתנה עם איש העסקים היווני יואניס כריסטודולוס והזוג עבר עברה לגור במצרים.
בעת מלחמת העולם השנייה הרבתה לנגן (כ-630 קונצרטים) באלכסנדריה לפני חיילים וימאים של בעלות הברית ששהו במצרים, לוחמים או פצועים, שהיו מאושפזים שם.
בשנת 1933 זכתה במדליית כבוד בתחרות פסנתרנים בווינה.
בשנת 1935 הופיעה לראשונה עם התזמורת הסימפונית של אתונה תחת שרביטו של דימיטרי מיטרופולוס.
כעבור שנתיים ניגנה בפריז בניצוחו של פייר מונטה.
את הקונצרט הראשון בלונדון ניגנה בניצוחו של אלק שרמן ב-12 בינואר 1946.
אחרי מות בעלה הראשון בשנת 1950 עזבה את מצרים לאנגליה ונישאה לאלק שרמן.
היא התגוררה בלונדון ומדי שנה, בחודש דצמבר, נהגה לנסוע ליוון לרגל יום הולדתו של המלך פבלוס השני וניגנה לפני המשפחה המלכותית.
אחת מבנות המלך, הנסיכה איריני של יוון ודנמרק, הייתה תלמידתה.
באוקטובר 1950 נתנה את רסיטל הבכורה שלה בניו יורק בפני אולם כמעט ריק.
שבחי המבקרים שהתרשמו מנגינתה ( היו כאלה שהתרשמו מכך, שהיא "מנגנת כמו גבר") גרמו לכך, שבהופעתה השנייה ניגנה לפני אולם קונצרטים מלא.
בכאואר הצטיינה בעיקר בנגינת יצירות רומנטיות ופוסט רומנטיות - משל רחמנינוב, סקריאבין, סטרווינסקי.
באחד מתקליטיה, ב"גספר הלילה" של מוריס ראוול,, מקריין ג'ון גילגוד.
ג'ינה בכאואר ביקרה וניגנה בישראל עוד בתקופת חייה במצרים.
היא הופיעה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית בעת הסיור שלה במצרים.
בשנותיה האחרונות הורתה בכיתות אמן גם בירושלים.
ג'ינה בכאואר מתה באופן פתאומי מהתקף לב ב-22 אוגוסט 1976 זמן קצר לפני שעמדה לעלות על במת הקונצרטים בפסטיבל אתונה, עם התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית.
בשנת 1981, 5 שנים אחרי מותה, הוציאה ממשלת יוון בול דואר לזכרה.
ביתה בשכונת האלאנדרי באתונה המשיך אחרי מותה להיות מתוחזק על ידי שכניה והפך למקום עלייה לרגל למעריציה, הממשיכים את מנהגה להאכיל את החתולים במקום.
וירג'יניה אליזבת "ג'ינה" דייוויס היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, מפיקה, מדבבת, ספורטאית עבר, אקטיביסטית, מוזיקאית ודוגמנית עבר אמריקאית.
זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1989 על תפקידה בסרטו של לורנס קסדן; "תייר מזדמן", ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "תלמה ולואיז" שביים רידלי סקוט.
דייוויס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב גם על תפקידיה בסרטים "ליגה משלהן" ו"ללא מילים" ועל תפקידה בתור מקנזי אלן, כנשיאת ארצות הברית בסדרת הדרמה-הפוליטית "גבירתי הנשיא" של רשת ABC, זכתה בפרס גלובוס הזהב וקיבלה מועמדות לפרס אמי.
דייוויס נולדה, גדלה והתחנכה בוויירהאם, מסצ'וסטס שבארצות הברית.
אביה היה מהנדס אזרחי ואיש כמורה בכנסייה (דיאקון), ואמה הייתה סייעת חינוכית.
כבר בצעירותה נתגלה בדייוויס חיבה לאמנויות הבמה השונות, כשכשרונה המוזיקלי ניכר בה במיוחד באותן השנים, כשלמדה לנגן על פסנתר ועל חליל.
בנעוריה אף שימשה כנגנית העוגב במקהלת הכנסייה הקונגרגציונליסטית שבעיירת הולדתה.
החלה ללמוד לתואר אקדמי בקולג' ניו אינגלנד, ולאחר-מכן עברה לאוניברסיטת בוסטון (BU), אך סיימה לבסוף ללא-תואר ראשון במשחק (אמנות הבמה), עקב קורסים בודדים שהתקשתה בהם.
לאחר לימודיה עבדה כדוגמנית, עד שהבמאי סידני פולאק פגש אותה וליהק אותה לסרטו "טוטסי" (1982), כשחקנית באופרת סבון.
לאחר מכן הופיעה בעיקר בטלוויזיה.
הפריצה של דייוויס הגיעה בעקבות תפקידה בסרטו של דייוויד קרוננברג, "הזבוב" (1986) ולאחריו ב"ביטלג'וס" (1988).
שנה אחר כך זכתה בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה ב"תייר מזדמן".
ב-1991 הופיעה לצד סוזן סרנדון בסרט הקאלט של רידלי סקוט "תלמה ולואיז", בו היא גילמה את תלמה, עקרת בית הנשואה לבעל אלים, היוצאת עם חברתה לואיז למסע בלתי מתוכנן של פשע.
על תפקידה זה קיבלה מועמדות לפרס האוסקר, כשחקנית ראשית.
בהמשך היא כיכבה בכמה סרטים מצליחים כמו "גיבור מזדמן" ו"ליגה משלהן", אולם הקריירה שלה התרסקה ב-1995 כשכיכבה בסרט ההרפתקאות "אי הפיראטים", אותו ביים בעלה, רני הרלין, שהיה לאחד הכישלונות הגדולים של הקולנוע האמריקני אי-פעם, כשהוא מרוויח בקופות תשיעית מתקציבו.
שנה אחר כך כיכבה ב"נשיקה ארוכה ללילה", שוב בבימויו של הרלין, שגם הוא נחל כישלון קופתי.
מאז שלוש שנים לא קיבלה שום תפקיד בקולנוע, עד שהגיע הסרט "סטיוארט ליטל" (1999), בו שיחקה תפקיד כמעט ראשי, והיה לשובר קופות.
מראשית שנות האלפיים עברה לטלוויזיה, פרט לשני סרטי ההמשך של "סטיוארט ליטל" בהם השתתפה (אם כי בסרט השלישי, שהיה סרט אנימציה, היא השתתפה רק בקולה שלה).
היא כיכבה בקומדיית מצבים בשם "המופע של ג'ינה דייוויס" שהפיקה רשת ABC, ששרדה רק עונה אחת (אוקטובר 2000 - יולי 2001).
אחר כך התארחה בפרק בסיטקום "ויל וגרייס".
דייוויס לבסוף זכתה לעדנה כשהופיעה בסדרה הדרמה-הפוליטית המעוטרת "גבירתי הנשיא" ב-2005, כנשיאה (אישה) ראשונה של ארצות הברית.
כשעל תפקידה זה בסדרה, זכתה דייוויס בפרס גלובוס הזהב, ומועמדות לפרס אמי.
בשנת 2013 שיחקה בקומדיה "בעולם שבו..." בבימויה של לייק בל.
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "האנטומיה של גריי", במספר פרקים בתור ד"ר ניקול הרמן, מנתחת כירורגית לעוברים.
בשנת 2019 הצטרפה לעונתה השלישית של קומדיית הספורט הדרמטית "GLOW" מבית נטפליקס, בדמותה של סנדי דוורוקס סנט קלייר.
בנוסף, דיבבה בעונה השלישית של סדרת האנימציה "שי-רה ונסיכות הכוח" המשודרת בנטפליקס.
בשנה זו הוענק לה פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית.
בשנת 2023 גילמה דייוויס את מונקה בסרט הדרמה וההתבגרות "Fairyland" שהקרנת הבכורה שלו התקיימה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-20 בינואר 2023.
בשנת 2024 שיחקה בסרט המותחן הפסיכולוגי "צאי מזה" של זואי קרביץ.
ב-1997 החלה להתמקצע בקשתות ספורטיבית (מקצוענית), כשב-1999 לייצג את נבחרת מולדתה האמריקנית אף ניסתה להעפיל לאולימפיאדת סידני (2000), אך לא-צלחה את שלב חצי-הגמר במוקדמות שנערכו בארצות הברית.
דייוויס הייתה נשואה שלוש פעמים, כולל זוגיות נוספת לאב ילדיה.
גרשון היא שחקנית וזמרת יהודייה-אמריקאית.
היא גם שיחקה בתפקידי משנה בסדרה "הצילו" (אנ') של FX ובסדרה "איך להצליח באמריקה" של HBO.
בנוסף, היא גילמה את גלדיס ג'ונס, אמו של ג'אגהד, בסדרת הדרמה לנוער של רשת CW, "ריברדייל", ואת ג'יני בלום, אמה של לורן בלום, בסדרה הרפואית "ניו אמסטרדם" של NBC.
גרשון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה למיקי גרשון (לשעבר קופל), מעצבת פנים וסטן גרשון שעבד בעסקי סחר בינלאומי.
היא גדלה במשפחה יהודית בעמק סן פרננדו ולה אח ואחות גדולים ממנה.
היא למדה בתיכון בוורלי הילס (אנ') ולאחר שסיימה את לימודיה בשנת 1980, עברה לבוסטון כדי ללמוד במכללת אמרסון (אנ').
היא עברה לבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק ושם סיימה תואר ראשון באמנויות יפות (BFA) בדרמה ובפסיכולוגיה/פילוסופיה בשנת 1983.
היא אמרה שתמיד רצתה להיות שחקנית, אך הקריירה שלה החלה במוזיקה ובמחול.
היא החלה ללמוד בבית הספר "Circle in the Square Theatre School" במנהטן ועבדה עם המחזאי דייוויד מאמט, עליו סיפרה בראיונות שהוא היווה לה השראה רבה.
הפריצה הגדולה שלה הייתה בסרט "יפה בוורוד" ב-1986, שהובילה לקבלת תפקידים בסרטים "מפגש לוהט" ו"קוקטייל" עם טום קרוז.
ב-1989 גילמה את רנדי לואיס בשלושה פרקים של הסדרה "The Days and Nights of Molly Dodd" ברשת NBC.
ב-1992, שיחקה את דמותה של ננסי סינטרה במיני-סדרה "סינטרה" על חייו של הזמר פרנק סינטרה.
שיחקה גם בסרטו של רוברט אלטמן, "השחקן".
ב-1993, השתתפה בשלושה פרקים בסדרה "מלרוז פלייס".
ב-1995, שיחקה בסרט "נערות שעשועים" והייתה מועמדת לפרס פטל הזהב בקטגוריית "שחקנית המשנה הגרועה של השנה".
ב-1996, כיכבה בסרט "קשורות" לצידה של ג'ניפר טילי, והן היו מועמדות לפרס ה-MTV בקטגוריית "נשיקת השנה".
ב-1997, שיחקה בסרט " עימות חזיתי" את דמותה של סשה.
באותה שנה התארחה בפרק בסדרה "אלן".
ב-1999, שיחקה את דמותה של הלן קפרלי בסרט "המקור", המתאר את האירועים שקרו מאחורי הקלעים בתוכנית הטלוויזיה "60 דקות" בנושא תעשיית הטבק ומבוסס על סיפור אמיתי.
באותה שנה גם כיכבה בדרמה הרומנטית "אהבה מצילום ראשון".
בשנת 2005, דיבבה בסדרות "אבא אמריקאי" ו"איש משפחה".
בשנים 2006–2007 השתתפה בסדרה "בטי המכוערת" בתפקיד פביה, והתארחה בפרק בסדרה "תרגיע".
ב-2007, שיחקה את דמותה של שרון בסרט "נ.ב.
אני אוהב אותך" בכיכובם של הילרי סוונק וג'רארד באטלר.
ב-2012 שיחקה במותחן הפשע של הבמאי ויליאם פרידקין, "קילר ג'ו"
ב-2014, התארחה בסדרות: "קומיוניטי" ו-"אלמנטרי".
ב-2015, התארחה בפרק בסדרה "Glee".
בשנת 2016 כיכבה בקומדיה "My Dead Boyfriend" בבימויו של אנתוני אדוארדס ולצידם של הת'ר גראהם וקתרין מוניג.
עוד התארחה בעונה השלישית של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד הלן וון וויט.
בשנת 2017 שיחקה בסרט האסונות "11 בספטמבר" לצד צ'ארלי שין ווופי גולדברג.
באותה שנה הצטרפה לעונה החמישית של הסדרה הקומית "ברוקלין תשע-תשע" בתור מלאני הוקינס, מפקדת משטרת ניו יורק.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הקומדיה "מאבדים את זה" את קטי, אשתו של רון (גארי קול).
בנוסף, שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "ריברדייל", בתור גלדיס ג'ונס, אמו של ג'אגהד (קול ספראוס).
בשנת 2019 התארחה בפרק של העונה השלישית בסדרה "הטובות לקרב", בתפקיד מלאניה טראמפ.
בשנת 2020 שיחקה את סו בסרטו של וודי אלן, "הפסטיבל של ריפקין".
באותה שנה החלה לגלם את ג'יני בלום בסדרת הדרמה הרפואית "ניו אמסטרדם" של NBC.
בשנת 2023 שיחקה בסרט האימה של איליי רות', "חג ההודיה" בתור אמנדה קולינס.
באותה שנה, גרשון עברה לראשונה לכס הבימוי כשיצרה את הסרט "12 Desperate Hours" עבור ערוץ הכבלים "Lifetime".
בשנת 2024 ביצעה הופעות אורח בסדרות "אלזבת'" ו"ד"ר אודיסיאה".
שיחקה גם בסרט הקומדיה והפעולה "בורדרלנדס" שביים איליי רות' על פי תסריט מאת קרייג מאזין.
בשנת 2025 גילמה את אמיליה דקר בסרט הפעולה "קלף מנצח" (אנ') לצד ג'ון טרבולטה.
באוקטובר 2023, גרשון, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
סרט טלוויזיה של Lifetime2024ד"ר אודיסיאהלנור לורן2 פרקים2024–2025אלזבת'ד"ר ונסה הולמס2 פרקים2025The Assassinמארי5 פרקים
שנהמחזהתפקידהערות1998קברטסאלי בוואלססטודיו 54 (אנ') ותיאטרון סטיבן סונדהיים (אנ') בברודוויי2008בואינג בואינג (אנ')גבריאלהתיאטרון לונגאקר (אנ') בברודוויי2009ביי ביי בירדי (אנ')רוז אלוורזתיאטרון סטיבן סונדהיים (אנ') בברודוויי2014Ghost Brothers of Darkland Countyמוניק מקנדלססיבוב הופעות בכ-18 ערים
ג'ינגיס חאן היא להקת דיסקו גרמנית, שהוקמה בשנת 1979.
הלהקה השתתפה באירוויזיון 1979 שהתקיים בירושלים עם השיר "Dschinghis Khan" באורך 2:54 דקות, שנכתב על ידי ברנד מנונגר והולחן על ידי ראלף זיגל.
שמה של הלהקה – מקורו באותו שיר.
השירים שלהם היו תמיד על אישיות עבר ידועה, תרבויות ומקומות.
אף על פי שהלהקה התפרקה באמצע שנות ה-80, השירים שלה המשיכו להיות פופולריים.
בישראל נחשב הלהיט "ג'ינגיס חאן" לאחד השירים המוכרים ביותר מתחרות הזמר של האירוויזיון שלא יצגו את ישראל.
והופעתה הססגונית של הלהקה בעת ביצוע השיר באירוויזיון 1979 היא מהזכורות בתחרות.
כך תעיד העובדה שהשיר והמופע הנלווה אליו השתלבו בעלילת הקומדיה זוכת פרס האקדמיה הישראלית הללויה, והרקדן הראשי של הלהקה המחופש כ"ג'ינגיס חאן" אף מופיע כדמות בסרט בגילומו של השחקן הישראלי הראל נוף.
הלהקה הוקמה מחדש בשנת 2005, כאשר סטפן טרק החליף את מקומו של לואיס פוטרגיטר (הרקדן הראשי בלהקה שבין היתר גילם את דמותו של "ג'ינגיס חאן") שנפטר מאיידס.
הם הופיעו פעם אחת מאז החידוש, במוסקבה באצטדיון אולימפיסקי ב-17 באוקטובר 2005. כחצי שנה לאחר מכן, ב-7 במאי 2006, נפטר סטיב בנדר מסרטן.
הלהקה, שידועה כעת בשם "מורשתו של ג'ינגיס חאן", יצאה לסיבוב הופעות מחורף 2006 עד לסתיו 2007. הם תכננו גם סיבוב הופעות בגרמניה ביוני 2007, שבנוסף לו יצא גם דיסק DVD חדש.
הדיסק יצא לאור לאחר 8 שנים שלא הוציאו אף דיסק.
בנוסף יצא גם אלבום "Seven Leben" המכיל 15 שירים חציים חידושים ללהיטי העבר.
ויווה (1980) – חידוש של האלבום "רום", ללא תוספות
לחימה בשוורים (1983) – Corrida
חציו של האלבום הוא חידוש לשירים הפופולריים כמו: ג'ינגיס חאן, מוסקבה ועוד.
ג'ינה ג'י היא זמרת יוצרת אוסטרלית המתגוררת בממלכה המאוחדת.
הקריירה המוזיקלית של ג'ינה ג'י החלה בשנת 1990 כאשר עבדה כ-DJ במלבורן.
בהמשך נודעה כסולנית של הרכב הדאנס האוסטרלי Culture Bass.
השיר Love the Life של הרכב זה, אשר נכתב על ידי ג'ינה ג'י עצמה, הגיע לטופ-20 במצעד הדאנס האוסטרלי.
בשנת 1993 עזבה את אוסטרליה כדי לפתח קריירה עצמאית בממלכה המאוחדת.
כוכבה דרך כאשר נבחרה לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1996. השיר בביצועה, Ooh Aah...
Just A Little Bit, הגיע רק למקום השמיני בתחרות, אולם הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בשבוע בו התקיימה התחרות.
לאחר זמן מה הגיע גם למקום ה-12 במצעד האמריקאי (בילבורד הוט 100) והתברג למקומות גבוהים גם במצעדים אחרים בארצות הברית.
השיר הצליח מאוד בכל העולם והגיע למקום הראשון במצעדים בכמה מדינות, לרבות סין, יפן ואף המצעד הלועזי בישראל.
השיר היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית הקלטת הדאנס בשנת 1998.
סינגל נוסף שהוציאה ג'ינה ג'י - I Belong To You - נכנס אף הוא לטופ-10 במצעד הבריטי.
בשלהי 1997 הוציאה ג'ינה ג'י את אלבום הבכורה שלה - Fresh!.
מתוכו הוציאה ארבעה סינגלים - Ti Amo, Gimme Some Love, Everytime I Fall, ושיר הנושא של האלבום.
מבין אלה זכה השיר Gimme Some Love להצלחה רבה (מקום 46 בבילבורד הוט 100), ואילו הצלחת האחרים הייתה מתונה.
לאחר הצלחתה הראשונית בשנים 1998-1996 נעלמה ג'ינה ג'י למשך כמה שנים.
במשך אותה תקופה ניהלה מאבק משפטי מתיש עם מנהלה לשעבר והייתה מנועה מלהוציא חומרים שהקליטה.
בשנת 2000 הקליטה כמה שירים עם צמד המפיקים המוזיקליים השוודיים "לאגונה", ובכלל זה גרסאות חדשות ללהיטה Ooh Aah...
השיר השני יצא כסינגל אולם לא משך את תשומת הלב הציבורית.
ג'ינה ג'י חזרה לאור הזרקורים במרץ 2003 כאשר השתתפה בתוכנית הריאליטי Reborn in the USA שבה עשרה זמרים וזמרות פופ שהצליחו בבריטניה בשנות השמונים והתשעים נשלחו לארצות הברית והתחרו על ליבו של הקהל המקומי.
למרות שזכתה במרבית קולות המצביעים בתוכנית הראשונה, הודחה ג'ינה ג'י כבר בתוכנית השלישית.
בתחילת 2005 התמודדה ג'ינה ג'י על הזכות לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון, אולם השיר שביצעה - Flashback - הגיע למקום החמישי מבין חמישה מתמודדים בתחרות המקדימה.
באוגוסט אותה שנה הוציאה את אלבומה השני - Get Up & Dance, אשר הופץ באמצעות אתר האינטרנט שלה.
במרץ 2009 החלה הפצתו של האלבום גם באמצעות iTunes.
וירג'יניה קת'רין "ג'ינה" רולנדס הייתה שחקנית אמריקאית זוכת שני פרסי גלובוס הזהב ושלושה פרסי אמי.
הייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר עבור תפקידיה בסרטים "אישה תחת השפעה" (1974) ו"גלוריה" (1980).
רולנדס נולדה בעיר מדיסון, ויסקונסין, בתם של הציירת מרי אלן ושל הבנקאי אדווין רולנדס.
כשהייתה ילדה עברה להתגורר בוושינגטון לצורך עבודת אביה במחלקת החקלאות של ארצות הברית, משם נדדה משפחתה למילווקי ולמיניאפוליס, גם כן לצורך עבודתו של אביה.
למדה ב"אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון" ולאחר מכן באקדמיה הדרמטית לאומנויות שבניו יורק.
התפרסמה לראשונה ב-1962 כששיחקה לצידם של קירק דגלאס וולטר מתיאו במערבון "בודדים הם האמיצים".
רולנדס רכשה לעצמה מוניטין לראשונה ב-1968 כשקיבלה את התפקיד הראשי בדרמה של בעלה ג'ון קאסאווטס "פנים".
רולנדס הגיעה למעמד של כוכבת הוליוודית בשנת 1974 בזכות הופעה שהציגה באחת מיצירותיו הגדולות ביותר של ג'ון קאסאווטס, "אישה תחת השפעה", בתור מייבל לונגאטי, עקרת הבית המתוסכלת משגרת חייה בצילם של שלושת ילדיה ובעלה ניק (פיטר פאלק).
המשחק של רולנדס בסרט זכה לתשבחות מרחיקות לכת שהגדירו את הופעתה לא פחות ממושלמת.
היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הראשית בתפקיד דרמטי אך הפסידה את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לאלן בורסטין.
הופעה זכורה שנייה תחת בימויו קאסאווטס רשמה בדרמה הפסיכולוגית "ליל הבכורה" בתור שחקנית התיאטרון מיירטל גורדון, התפקיד זיכה את רולנדס בפרס דב הזהב לשחקנית הטובה ביותר ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב בתפקיד ראשי.
נוסף על כך שיחקה לצידו של קאסאווטס במותחן האקשן "אזהרה של שתי דקות".
ב-1980 קצרו קאסאווטס ורולנדס הצלחה נוספת על עבודתם יחד במותחן הפשע "גלוריה", שבו שיחקה רולנדס בתפקיד גלוריה סוונסון שבורחת מאנשי מאפיה שחיסלו את שכניה.
על הופעתה הועמדה בפעם השנייה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והפסידה לסיסי ספייסק.
הסרט זכה לחידוש ב-1999 שבוים בידי סידני לומט.
ב-1982 כיכבו השניים בעיבוד הקולנועי המודרני למחזהו של ויליאם שייקספיר "הסערה", כשרולנדס מגלמת את אנטוניה, אשתו המלחיצה של הארכיטקט פיליפ דימטריס.
שיתוף הפעולה האחרון של בני הזוג לפני מותו של קאסאווטס היה בסרט "נחשולי אהבה", בבימויו של מנחם גולן ובהפקתו ובהפקת יורם גלובוס, שבו גילמו אח ואחות.
לאחר סיום עבודתה עם קאסאווטס התמקדה רולנדס בעיקר בהפקות טלוויזיה, תפקידה הביוגרפי בתור בטי פורד רעייתו של נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד העניק לה את פרס גלובוס הזהב ואת פרס אמי בשנת 1987. הייתה מועמדת לאותם הפרסים גם על הופעתה בסרט הטלוויזיה "קיפאון מוקדם".
ב-1988 שיחקה בתפקיד הראשי בסרטו של וודי אלן "אישה אחרת" בתור מריון פוסט, מרצה לפילוסופיה כבת 50 ששוכרת משרד במנהטן לצורך כתיבת ספרה.
ב-1991 הופיעה בסרטו של ג'ים ג'ארמוש "מונית לילה" בתור מלהקת השחקנים ויקטוריה סנלינג בעלילה שבעיר לוס אנג'לס וזכתה בפרס אמי על תפקידה בסרט "פנים של זר".
שיתפה פעולה עם הולי האנטר בשתי קומדיות, "עוד סיבוב" ו"מאוהבת ללא תקנה" עליה קיבלה ב-1992 מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
שיחקה בדרמה הקומית של לאסה הלסטרם "משהו לדבר עליו" את ג'ורג'יה קינג אמה של גרייס (ג'וליה רוברטס).
ב-1996 לוהקה על ידי בנה במאי הקולנוע ניק קסאווטס לדרמה הקומית "תקווה מחודשת" לצידה של מריסה טומיי.
על תפקידה בתור האלמנה מילדרד הוקס קיבלה רולנדס מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר.
שיחקה ב-1998 בסרטים "משחקים מהלב" בתור חנה רעייתו של פול (שון קונרי) ובסרטו של פורסט ויטאקר "משב של תקווה" בתור רמונה קאלברט אמה המוזרה של בירדי (סנדרה בולוק).
בנוסף גילמה את סבתו של הילד הנכה והמנודה קווין בסרט "מעל כולם".
זכתה בפרס אמי הרביעי שלה בקריירה בשנת 2003 על הופעתה בתור וירג'יניה אמה של דבי מילר (אומה תורמן) בסרט "עיוורון היסטרי", על הופעתה גם הועמדה בפעם השמינית לפרס גלובוס הזהב.
ב-2004 שיחק בתפקידה הראשי השני תחת בימויו של בנה ניק בדרמה שוברת הקופות "היומן", גילמה בסרט את דמותה המבוגרת של אלי קלהום אשתו של נוח (ג'יימס גארנר).
השתתפה גם במותחן "לקחת חיים" בתור אימו של מרטין אשר (אית'ן הוק) ובסרט האימה "סודות נעולים" בתור ויולט דבראוקס אשתו של בנג'מין המשותק (ג'ון הארט) המביעה עוינות כלפי קרוליין אליס (קייט הדסון) שבאה על מנת לסייע לבעלה הגוסס.
לאחר ששיחקה בשלושה סרטים של בנה הופיעה רולנדס גם ב"אנגלית שבורה" סרטה העצמאי של בתה זואי קאסאווטס.
בשנותיה האחרונות התפרסמה בזכות תפקידה בסרט הטלוויזיה "אם אלוהים היה שמש" בתור מליסה, קשישה יהודייה הגוססת מסרטן שנאבקת למות בשקט בביתה מבלי לעבור טיפולים כימותרפיים, על תפקידה הועמדה לפרס אמי ולפרס גילדת השחקנים.
הועמדה ב-2009 לפרס אמי בפעם השמינית במספר על הופעת אורח בסדרה "מונק".
רולנדס התחתנה ב-1954 עם הבמאי, תסריטאי ושחקן הקולנוע ג'ון קאסאווטס שנחשב למייסד הקולנוע העצמאי האמריקאי, ממנו התאלמנה ב-1989. הופיעה לצידו ותחת בימויו בעשרה סרטים.
לזוג נולדו שלושה ילדים: במאי הקולנוע ניק קסאווטס, התסריטאית זואי קאסאווטס והשחקנית אלכסנדרה קאסאווטס.
ביוני 2024 הודיע ניק קסאווטס, שרולנדס חולה באלצהיימר ובדמנציה.
היא נפטרה ב-14 באוגוסט באותה השנה.
מכונת ירייה בשם מק'יין (1969)
סיפורה של בטי פורד (1987)
פריז אני אוהב אותך (2006)
מונטנה (1990) – סרט טלוויזיה
גרייס וגלוריה (1998) – סרט טלוויזיה
איריס הפראית (2001) – סרט טלוויזיה של שואוטיים
(2007) – סרט טלוויזיה של Lifetime
ג'ורג'ינה "ג'ינה" מקי היא שחקנית אנגלייה, זוכת פרס באפטא.
ידועה בזכות תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "ידידינו בצפון" (1996), "הנסיך האבוד" (2003), "ההגדה לבית פורסייט" (2002), תפקידה כבלה בסרט "נוטינג היל" (1999), וכן כקתרינה ספורצה בסדרת הדרמה של Showtime "הבורג'ס".
מקי היא בתו של כורה פחם, גדלה בפיטרלי ואיזינגטון שבמחוז דורהם ובסאנדרלנד.
לראשונה התנסתה במשחק בסיום בית הספר היסודי כאשר מורתה סיימה את שנת הלימודים באלתורים.
היא זוכרת את החוויה כפנטסטית וכתקופה הטובה ביותר עבורה.
היא הגיעה למשחק במקרה, כשראתה מודעה להקמת קבוצת דרמה לצעירים בחלון של חנות.
היא וחבריה החליטו להיענות למודעה בשביל הבידור שבדבר.
מקימי ומנהלי הלהקה, רוס וגריים ריגבי, הצליחו לעורר בצעירים הספקנים התלהבות מתיאטרון.
הופעתה המקצועית הראשונה הייתה בסדרת טלוויזיה לילדים "Quest of Eagles" של רשת Tyne Tees.
החל מגיל 15 בילתה מקי שלושה קייצים בלונדון עם תיאטרון הנוער הלאומי.
אחרי שסיימה את לימודיה בקולג' איסט דורהם, החליטה להרשם לבית ספר למשחק.
בתי הספר "בריסטול אול ויק", "האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון" ו-"Central School of Speech and Drama" דחו את פנייתה, אך למרות שלא הייתה לה הכשרה פורמלית, לא ויתרה על המקצוע שבחרה.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתפקידים קטנים בטלוויזיה בין השאר ב"מופע של לני הנרי".
הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה ב-1988 בסרטו של קן ראסל "The Lair of the White Worm" בו כיכב יו גרנט.
ב-1996 גילמה את מרי בסדרת הטלוויזיה "ידידינו בצפון", התפקיד זיכה אותה בשלושה פרסים כשחקנית הטובה ביותר, פרס באפט"א, "Royal Television Society Award" וכן "Broadcasting Press Guild Award".
בתיאטרון השתתפה מקי במחזות של הרולד פינטר "המאהב" ו-"The Collection" ב"קומדי תיאטר" בלונדון.
ב-2008 הופיעה ב-"Fiona's Story" דרמה של ה-BBC ובהפקה מחודשת של הווסט אנד למחזה "איבנוב" של צ'כוב.
ב-2010 גילמה את דמותה של גונריל ב"המלך ליר" בתיאטרון "דונמר ורהאוס", בבימויו של מייקל גרנדייג' ובכיכובו של דרק ג'קובי.
על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
עוד ב-2010 שיחקה בדרמת האימה הטלוויזיונית "The Silence" בתפקיד אם לנערה מתבגרת חרשת.
ב-2012 שיחקה בדרמה הפוליטית "מדינה סודית", מיני סדרה בכיכובו של גבריאל ביירן, בתפקיד העיתונאית אליס קיין.
מקי נשואה לקז קרי מאז 1989, הם חיים בסאסקס המזרחית שבאנגליה.
ב-2002 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנדרלנד.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור1997פרס באפט"א לטלוויזיההשחקנית הטובה ביותרידידינו בצפון2004הנסיך האבוד2005פרס סטלייטשחקנית המשנה הטובה ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה2008פרס באפט"א לטלוויזיההשחקנית הטובה ביותרהרחוב2011פרס אוליבייההשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנההמלך ליר2024Dear England
ג'ינה אלכסיס רודריגז לוסיסרו היא שחקנית ובמאית טלוויזיה אמריקאית, מוכרת בשל תפקידה כג'יין גלוריאנה ויינואבה בסדרה "ג'יין הבתולה" ברשת The CW; תפקיד עבורו זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
רודריגז נולדה בשיקגו, אילינוי להורים פורטו ריקנים, מגאלי, וג'ינו, שופט תחרויות אגרוף.
יש לה שתי אחיות ואח גדול ממנה.
יש לה שורשים יהודיים במשפחתה.
היא בוגרת "בית הספר לאומנויות טיש" שבחסות אוניברסיטת ניו יורק.
רודריגז התגלתה לראשונה בשנת 2011 באופרת הסבון "היפים והאמיצים" בה הופיעה במשך כשנה בתפקיד בוורלי, המתמחה הצעירה בבית משפחת פורסטר.
ב-2012 זכתה רודריגז להערכה רבה בקרב פסטיבלים של סרטים עצמאיים על משחקה בסרט "פילי בראון".
לקראת סוף 2014 החלה רודריגז לשחק ככוכבת ראשית בסדרה הקומית "ג'יין הבתולה", בסדרה היא הופיעה בתור הצעירה הלטינית ג'יין גלוריאנה ויינואבה הנכנסת להריון מהפריה מלאכותית לא רצונית.
בינואר 2015 זכתה רודריגז במפתיע בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית/מוזיקלית.
בשנים 2016 ו-2017 הייתה שוב מועמדת לפרס גלובוס הזהב אך לא זכתה.
רודריגז התנסתה גם בבימוי: בשנת 2018 ביימה פרק אחד בעונה הרביעית של "ג'יין הבתולה", וב-2019 ביימה שוב פרק בעונה החמישית.
כמו כן ביימה פרק בסדרה "מכושפות: הדור החדש".
בראיון שערכה, חשפה רודריגז כי היא סובלת ממחלת השימוטו, מגיל 19.
ב-4 במאי 2019, לאחר שלוש שנות זוגיות, נישאה למתאגרף והדוגמן ג'ו לוסיסר, אשר הופיע בכמה פרקים ב"ג'יין הבתולה" בתור דון קישוט/החשפן.
שנהסרט תפקיד הערה 2008 Calling It Quits שחקנית יומית 2010 החתונה המשפחתית שלנו שושבינה 2011 Go for It!
גם ביימה 2 פרקים2021דוקטור דוגי קאמלואה (אנ')במאית הפרק: "Talk-Story"2022Good Samבמאית הפרק: "Butt of the Joke"אולי הלך לאיבודמומהמיני-סדרה2022–2023Batwheelsקאטוומןדיבוב; 2 פרקים2023The Riddler: Secrets in the Darkברברה גורדון (אנ')פודקאסט; 4 פרקים2023–2024עדיין לא מתהנל סראנותפקיד ראשי; 13 פרקים2025וויל טרנט (אנ')מריון אלבה13 פרקים אז בקיצוררייצ'ל "בייבי" פלדשטייןדיבוב; 3 פרקים
ג'ינה מרי ריימונדו היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת מחלקת המסחר של ארצות הברית בין השנים 2021–2025. בשנים 2015–2021 כיהנה כמושלת מדינת רוד איילנד.
ריימונדו, חברת המפלגה הדמוקרטית, נבחרה ב-7 בינואר 2021 בידי הנשיא הנבחר של ארצות הברית ג'ו ביידן להיות מועמדותו למזכירת המסחר, ובמרץ אותה שנה אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויה לתפקיד.
ריימונדו נולדה וגדלה בסמיתפילד, עיירה קטנה במטרופולין פרובידנס שברוד איילנד.
היא בת למשפחה ממוצא איטלקי בת שלושה ילדים.
היא סיימה את לימודיה באקדמיית לה סל , והייתה בן הנשים הראשונות שהורשו ללמוד במוסד קתולי זה.
בהמשך סיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד ב-1993, ולאחר מכן זכתה במלגת רודס ולמדה סוציולוגיה באוניברסיטת אוקספורד.
בשובה לארצות הברית למדה משפטים באוניברסיטת ייל, שם קיבלה תואר ג'וריס דוקטור בשנת 1998.
ריימונדו החלה את הקריירה שלה כפקידה משפטית המתמחה אצל שופט פדרלי במחוז המזרחי של ניו יורק, ולאחר מכן שירתה בתפקיד בכיר בפירמת השקעות הון סיכון, ובהמשך ייסדה חברה כזו משלה.
בשנים 2011–2015 שירתה כגזברית רוד איילנד, תחת המושל לינקולן צ'ייפי.
בבחירות 2014 גברה ריימונדו על שני יריבים בבחירות לתפקיד מושל המדינה ברוד איילנד.
היא נכנסה לתפקידה ב-6 בינואר 2015. כאשר התמודדה למשרת המושל, רוד איילנד הייתה נתונה לשיעור האבטלה הגבוה ביותר בארצות הברית.
ריימונדו הורידה מסים מדי שנה והסירה 8,000 הטלות רגולציה - 30 אחוז מתקנות המדינה.
היא העלתה את שכר המינימום של המדינה ל-11.50 דולר אמריקני, מיסדה זכאות לחופשת מחלה, מימנה את תוכנית התשתית הגדולה ביותר בתולדות רוד איילנד וביטלה את הדרישה לשכר לימוד במכללות הקהילתיות.
מדצמבר 2018 ועד דצמבר 2019 הייתה יושבת ראש אגודת המושלים הדמוקרטים.
ב-7 בינואר 2021 הכריז ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, על כוונתו למנות את ריימונדו למזכירת מחלקת המסחר של ארצות הברית ודון גרייבס כסגנה.
מינויה היה כפוף לאישור הסנאט האמריקאי, והיא צלחה שימועים בוועדת המסחר, המדע והתחבורה של הסנאט.
ב-2 במרץ 2021 ברוב של 84 תומכים מול 14 מתנגדים אישר הסנאט האמריקאי את מינויה לתפקיד.
בעקבות אישור המינוי התפטרה ריימונדו מתפקידה כמושלת, ואת מקומה החל למלא סגן המושל דניאל מקי.
ב-3 במרץ 2021, סגנית הנשיא קמלה האריס השביעה את ריימונדו לתפקידה כמזכירת המסחר.
ב-1 במרץ 2022, בעת נאום מצב האומה של הנשיא ביידן, הייתה השורדת המיועדת ולא נכחה בנאום בקונגרס.
באפריל 2023 נכללה ברשימת טיים 100 השנתית של מגזין טיים.
ריימונדו נשואה ואם לשני ילדים.
ג'ינה בלמן היא שחקנית יהודייה-בריטית ילידת-ניו זילנד.
כיכבה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "העוקץ" בתפקיד סופי דברו.
בלמן נולדה באוקלנד שבניו זילנד להורים יהודים ממוצא רוסי ופולני שהיגרו בשנות החמישים של המאה העשרים מאנגליה לניו זילנד.
כשג'ינה הייתה בת 11 חזרה המשפחה לבריטניה.
היא למדה בבית הספר היהודי "JFS" בלונדון.
ההופעות הראשונות שלה בטלוויזיה היו ב-1982 בפרק בסדרה "Into the Labyrinth" וב-1984 בשני פרקים בסדרה "גרנג' היל".