tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שורה זו שונתה בגרסה המדובבת ונאמר במקומה "נמציא סתם מתקנים".
חלק מהתומכים בננורובוטים בתגובה לאופציה על התאוריה של העיסה האפורה שהם בכלל עזרו להפיץ, חושבים שננורובוטים שמסוגלים לשכפול עצמי מחוץ לכותלי סביבת מפעל תעשייתי לא תופסים חלק משמעותי בעניין היצרני של הננורובוטים, ושהתהליך של שכפול עצמי אם אי פעם היה נוצר הוא היה מיסודו לא מסוכן (בשונה מתאוריית העיסה האפורה).
אותם האנשים טוענים שהתכוניות שלהם לייצור תוך שימוש בייצור מולקולארי לא כולל משכפלים עצמאיים.
התאוריות הכי מפורטות בנוגע לננורובוטים, כוללות עיצובים מדויקים כמו תחושה, כוח תקשורת, ניווט, מניפולציה, ניידות, ומחשוב על כלי נייד, כל אלו הוצגו על ידי המאמר הרפואי הקרוי ננו-רפואה שהוצג על ידי רוברט פרייטאס.
חלק מהדיונים נשארו ברמת החוסר אפשור לבנייה ובכלל לא מתקרבים לרמת התכנון המפורטת.
ננושל הוא ננוחלקיק כדורי בגודל 10–200 ננומטר, המורכב מליבה של חומר דיאלקטרי המצופה בשכבת מתכת דקה.
מבנה הננושל מקנה לו תכונות אופטיות מיוחדות.
על ידי שינוי קוטר השכבה החיצונית והפנימית, ניתן לשלוט על אפקט הפלזמון רזוננס שנוצר על פני השטח.
בזכות תכונה זו, הננושל יכול לבלוע או לפלוט אור במגוון גדול של אורכי גל בתחום האור הנראה ואינפרא אדום.
שימושים נפוצים לננושל בביולוגיה הן בתחום הדיאגנוסטי והן בתחום התרפויטי והם כוללים הרג תאים סרטניים, הדמיה ועוד.
ננושלים יכולים להכיל רצפטורים על המעטפת שלהם, דבר שמאפשר להם להיצמד לאזור ספציפי בגוף (כמו תאים סרטניים).
בזכות כך, הם יכולים להיות מזוהים בעזרת שיטות הדמיה של קרינה אלקטרומגנטית בתחום אינפרא אדום קרוב.
הסיבה לשימוש בננושלים המצופים בזהב בביולוגיה הוא הזיקה הגבוהה של קבוצת תיול לזהב.
קבוצה זו נמצאת במולקולות אורגניות וביולוגיות רבות כך שניתן לקשור כימית מולקולות אלו על פני שטח הננושל.
בזכות המאפיינים הייחודיים וחוסר הרעילות של הננושלים, השימוש שלהם באפליקציות ביולוגיות הולך וגובר.
עקב פיזור האור של חלקיקי הננושל הם שימושיים בזיהוי והדמיה של תאי סרטן ברמה של תא בודד.
היכולת התרמית של הננושלים מאפשר להם להעלות את הטמפרטורה באזור הגידול ולהרוג אותו בעזרת השראה של קרינה אלקטרומגנטית.
בשל פיזורם המכוון בגוף, ננושלים הופכים לנראים בתהליכי ההדמיה אשר מכוונים לאורכי גל מתאימים שתלויים בגודל וצורה של החלקיקים.
עקב הספיגה של החלקיקים בגוף והשראת הקרינה, מתרחשת פליטה תרמית אשר מחממת את הסביבה הקרובה לחלקיקי הננושל לטמפרטורה המסוגלת להרוג תאים.
בתהליך זה ישנה פגיעה מינימלית בתאי הגוף עקב ניצול של טווח ספקטראלי הנמצא בין 800nm ו-1300nm.
תכולת המים הגדולה של גוף האדם, תורמת ליעילות אופטימלית של שימוש באור מול האפקט המתקבל.
הרעיון להמצאת הננושל עלה עוד בשנות ה-50 של המאה ה-20. הננושל הראשון סונתז במעבדתה של נעמי האלס באוניברסיטת רייס שבטקסס בשנת 2003. תחילה, החוקרים לא היו בטוחים מה פוטנציאל ההמצאה, אך לאחר שיתוף פעולה עם קבוצת מהנדסי ביוטכנולוגיה גילו את יעילות הננושל בטיפול בסרטן.
הלאס ועמיתתה, ג'ניפר ווסט, קיבלו את פרס "הגילוי הטוב ביותר" לשנת 2003 מהעיתון המקוון "ננוטכנולוגיה עכשיו" (NN).
השיטה הקלאסית ליצור ננושלים המצופים בזהב מורכבת מארבעה שלבים:
מגדלים ננוחלקיקים של סיליקה בשיטת סטובר כדי ליצור את הליבה הכדורית והדיאלקטרית.
סופחים אורגנוסילן לפני השטח של ננוחלקיקי הסיליקה, כך שהזנבות האמיניים בולטים כלפי חוץ וקבוצות הסילן נקשרים אל פני שטח של ננו חלקיקי הסיליקה.
מוסיפים תמיסה של קולואיד זהב בקוטר 1–2 ננומטר לתמיסה הקיימת.
קולואיד הזהב מוכן בנפרד על ידי חיזור של HAuCl4 על ידי אלקליין טטרקיס (הידרוקסימתיל)-פוספוניום כלוריד בהתאם לשיטת דף (Duff's method).
חלקיקי הזהב מתחברים לאורגנוסילן דרך קבוצת האמין, כך שנוצרת שכבה לא אחידה של זהב על פני ננוחלקיקי הסיליקה.
בשלב האחרון, יוצרים ננוחלקיקים המצופים בשכבה אחידה של זהב.
לשם כך, חלקיקי הזהב הנמצאים על גבי הסיליקה משמשים כאתר התגרענות לתערובת של HAuCl4 וסודיום קרבונט שעוברים חיזור בנוכחות .
תהליך זה יוצר התגבשות של קליפת זהב אחידה מסביב לסיליקה.
התהליך מבוקר בעזרת ספקטרוסקופיה ב-UV.
אם תהליך הייצור הניב ננושלים תקינים, אמורים לראות שיא בליעה אופייני ב-UV.
כדי לקבל ננושל המצופה בנוגדנים, תחילה מוהלים את קולואיד הזהב ואת הנוגדן המבוקש ב-HEPES (בנפרד).
לאחר מכן, מערבבים אותם ביחס 1:1 ונותנים לתמיסה לעמוד במשך 20 דקות, במהלכן חלקיקי הזהב נקשרים לנוגדנים לקבלת תוצר יציב.
לאחר מכן, מוסיפים לתמיסה פוליאתילן גליקול ומסרכזים כדי להסיר שאריות של נוגדנים שלא נקשרו לזהב.
לאחר שטיפה נוספת בפוליאתילן גליקול הקומפלקס של חלקיקי הזהב והנוגדנים מורחפים ב-PBS.
זיהוי הסרטן בשלבים מוקדמים מביא לתוצאות חיוביות בטיפולים.
גידול סרטני מתחיל להתפתח ממספר קטן של תאים ממאירים והיכולת לזהות תאים אלו או תאים טרום סרטניים יהווה צעד ענק במלחמה כנגד המחלה.
אמצעי זה יעזור למנוע יצירת נזקים משמעותיים הנגרמים בשלבים מתקדמים יותר כגון גרורות.
עבודות רבות הראו שננוחלקיקים המצופים בזהב הראו יכולת זיהוי של תאים סרטניים בודדים בספציפיות מאוד גבוהה.
בנוסף לכך, השתמשו גם בננושלים המאוחים לנוגדנים כנגד רצפטורים הנמצאים על פני שטח התא (כגון EGFR, HER2) אשר מבוטאים ביתר בחלק מהסרטנים.
בעזרת יכולת הפיזור הטובה של החלקיקים במהלך הבדיקה ראו ריכוז גבוה של החלקיקים על פני שטח של תאי הסרטן.
ננושלים יכולים להיות מהונדסים או בצורה כזו שיפזרו את הקרינה לצורך הדמיה או בצורה בה הם סופגים את הקרינה ביעילות רבה וממירים אותה לחום לצורך הרג סלקטיבי של תאים סרטניים.
עקב כך, ננושלים מזהב יכולים להיות שימושיים גם בזיהוי והדמיה של הגידולים וגם בטיפולים פוטותרמיים נגד הסרטן.
ננושלים קולטים אור באורך גל הנמצא באזור של האינפרא אדום
אורך גל זה נקרא "חלון אופטימלי" כיוון שקליטה של אורך גל זה על ידי רקמות הגוף היא מינימלית, מה שמאפשר חדירה אופטימלית של האור דרך הרקמות וקליטה מקסימלית של הקרינה על ידי החלקיקים באופן סלקטיבי.
ננושלים מוזרקים לזרם הדם ומתחילים לנוע בו, עד שהם מגיעים לאזור הגידול ונספגים בו.
יכולת הספיגה של הגידולים נובעת מכך שהם פיתחו בקרבם כלי דם רבים המזינים אותם ומאפשרים להם לגדול.
כלי דם אלו אינם סדירים כמו ברקמות בריאות ומכילים פגמים רבים, כך שחלקיקים קטנים כמו הננושלים יכולים לחדור דרך הפגמים ולהיכנס לגידול.
תוך מספר שעות לאחר ההזרקה הננושלים מצטברים בתוך אתר הגידול.
ננוחלקיקים מזהב חודרים אל תוך הגידול על ידי פאגוציטוזה.
תאי הגידול בולעים את החלקיקים, יוצרים פגוזום המעביר אותם דרך ממברנת התא.
באופן טבעי, החלקיקים הנבלעים עוברים עיכול בתוך התאים על ידי אנזימים מעכלים ומופרשים חזרה החוצה מהתא.
הננושלים הבנויים מחומר אנאורגני אינם עוברים עיכול, לכן הם מצטברים בתוך תאי הגידול.
כאשר החלקיקים מצטברים בתוך הגידול, מבצעים חשיפה לקרינה באורך גל באזור ה-NIR שחודרת דרך העור לתוך הגידול.
ננושלים בולעים אור וממירים אותו לחום ביעילות גבוהה מאוד, לכן 3 דקות של הקרנה מספיקות על מנת להרוג תאים סרטניים על ידי החום.
חימום אזור הגידול הוא מאוד הומוגני, מה שמעיד על התפלגות ננוחלקיקים אחידה בכל נפח הגידול
תהליך הטיפול שחולה צריך לעבור: הזרקה של החלקיקים, המתנה של תקופה קצרה עד שהחלקיקים מצטברים באזור הגידול, טיפול על ידי הקרינה דרך העור של הגידול למשך כמה דקות.
בהשוואה לטיפולי סרטן אחרים טיפול זה הוא פחות מסוכן ופולשני מטיפולים אחרים
חלקיקי ננושל יכולים להיות מאוחים לאוליגונוקלאוטידים שישתחררו בהשראה על ידי אור.
גדילי ה-DNA הללו ישמשו כטיפול גנטי בשילוב עם הטיפול התרמי.
דבר זה אפשרי מכיוון שקומפלקסים של הננו חלקיקים עם ה-DNA נכנסים אל תוך התאים.
ה-DNA ישוחרר לאחר אינדוקציה באמצעות הקרנה.
הדבר יאפשר מניפולציות פנימיות בתוך התאים הסרטניים, בנוסף או במקום הטיפול שהורג את תאי הגידול.
דוגמה נוספת לטיפול בסרטן על ידי שימוש בננושלים הוא להשתמש בהם ככלי לתרופות ציטוטוקסיות על מנת לספק אותם אל אתרים סרטניים בלבד.
בתוך הננושל ניתן לשים תרופות ולצפות את השכבה החיצונית של החלקיקים עם תחמוצת ברזל (המאפשר מעקב קל על ידי מכשיר ה-MRI).
כך נוצר מצב שכל אזור הגידול מצופה בננוחלקיקים ממולאים בתרופות שיכולות להשתחרר בעזרת אינדוקציה בקרני לייזר באורך גל מסוים ולבצע את תפקידם בהרג הגידול.
מרכיבי הננושלים כשלעצמם אינם טוקסיים – זהב היא המתכת אינרטית ביותר מבחינה ביולוגית ומשתמשים בה לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 - והוכח שסיליקה אינה רעילה במודלים עכבריים.
אמנם אין מחקרים ארוכי טווח על רעילות הננושלים, אך הוכח במחקר ננוטוקסיקולוגי שהם בטוחים בטווח הקצר – עכברים שטופלו בננושלים לא הראו תופעות לוואי גם חודשים לאחר הטיפול.
עם זאת, נכון להיום, טרם נעשו מחקרי רעילות על בני אדם.
לצלולוז מיקרופיברילי תכונות דומות לסוגים של ג'לים וזורמים הנוטים להיות צמיגיים בתנאים נורמלים, ונוזליים במאמץ גזירה.
כאשר הכוחות המופעלים עליו בטלים, החומר חוזר למצבו ההתחלתי.
צלולוז מיקרופיברילי הוא חומר ביו-מתכלה והמיקרופיברילות המרכיבות אותו מקורן מחומרים שונים המכילים צלולוז, לדוגמה סיבי עץ.
מיקרופיברילות אלו מתקבלות על ידי תהליך של המגון תחת לחץ, טמפרטורה ומהירות גבוהים.
שיטה נוספת ליצירת מיקרופיברילות היא על ידי הידרוליזה של חומצה.
משיטה זו מתקבל צלולוז ננו-גבישי בעל מיקרופיברילות גבישיות וקשיחות, הקצרות יותר באורכן (בין מאות לאלפי ננומטרים) לעומת המיקרופיברילות המתקבלות בתהליך המגון.
חומר זה בעל פוטנציאל להוות כחומר גלם עבור מגוון רחב של יישומים בתחומים כמו מזון, היגיינה, תרופות, טכנולוגיה ועוד.
בזכות תצורותיו המגוונות ניתן להתאים לו את תכונות החומר הרצויות (תכונות כימיקליות, ביולוגיות, מוליכות ועוד) לתפקוד הנבחר עבורו ובכך לייצר ממנו חומרים ננומטריים שונים ומגוונים בעלי יעילות גבוהה.
הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במונח צלולוז מיקרופיברילי הייתה בשנות ה-70 המאוחרות במעבדות של חברת ITT Rayonier בניו ג'רזי, ארצות הברית.
כוונתם הייתה לתאר תוצר ג'ל שהתקבל מניסוי בו הוכנסו סיבי עץ למכונה המשמשת להמגון חלב תחת תנאים של לחץ, טמפרטורה ומהירות גבוהים.
המונח צלולוז מיקרופיברילי פורסם לראשונה לציבור הרחב בתחילת שנות ה-80 כאשר יצאו לאור מספר פטנטים ופרסומים של החברה אודות החומר.
בעבודה נוספת שהתפרסמה מספר שנים מאוחר יותר, תיארה החברה כיצד ניתן להכין את החומר גם כאבקה יבשה.
באמצע שנות ה-90 גם מספר חברות יפניות החלו לעסוק במחקר אודות שימושים אפשריים של החומר.
למעשה, עד היום ישנו מחקר מקיף ומאמצים לפיתוח התחום ברחבי העולם.
ניתן לייצר צלולוז מיקרופיברילי מחומרים שונים המכילים צלולוז, אך לרוב נעשה שימוש בסיבי עץ.
המיקרופיברילות של הצלולוז מבודדות מסיבי עץ על ידי תהליך של המגון בלחץ גבוה הגורם להפרדת דופן התא של הסיבים לקבלת פיברילות בגודל ננומטרי.
צלולוז ננו-גבישי בעל מיקרופיברילות גבישיות קצרות וקשיחות מיוצר על ידי הידרוליזת חומצה של סיבי צלולוז נטיביים בעזרת מלח אנאורגני מרוכז, לרוב חומצה הידרוכלורית או גופרתית.
לאחר ההידרוליזה, ניתן לאסוף את הגבישים מהתמיסה החומצית על ידי צנטריפוגה.
המבנה של הצלולוז נחקר בטכניקות כמו מיקרוסקופ אלקטרונים חודר (Transmission Electron Microscope, TEM), מיקרוסקופ אלקטרונים סורק (Scanning Electron Microscope, SEM), מיקרוסקופ כוח אטומי (Atomic Force Microscope,AFM), פיזור ועקיפה של קרני רנטגן ותהודה מגנטית גרעינית (NMR,(Nuclear Magnetic Resonance.
בעזרת השילוב של טכניקות אלו נמצא כי רוחבן הממוצע של המיקרופיברילות נע בין 5–20 ננומטר ואורכן נע בטווח רחב שבין עשרות ננומטרים ועד למיקרומטרים בודדים.
את אורכן המדויק של המיקרופיברילות קשה מאוד לקבוע, זאת בעקבות המבנה הסבוך שלהן, ועקב הקושי לזהות את 2 הקצוות של כל מיקרופיברילה בודדת.
ננוצלולוז המצוי בתרחיף אינו תמיד הומוגני, ולעיתים רכיביו מצויים במבנים שונים כמו צברים של ננופיברילות.
התכונות המגוונות של הננוצלולוז (תכונות מכניות, סידור בשכבות, צמיגות ועוד) מייעדות את החומר למגוון רחב של שימושים.
עקב עלותו הזולה ובזכות תכונותיו כחומר דק, חזק וגמיש קיים פוטנציאל ליישום של ננוצלולוז בתחום של ייצור נייר וקרטון.
ננוצלולוז יכול לחזק את הקשרים שבין הסיבים, ובכך לחזק את מוצרי הנייר השונים.
בנוסף, ננוצלולוז יכול לשמש כחסם עבור ניירות עמידות לשמן וכחומר סופח יבש או נוזלי.
התכונות של הננוצלולוז מאפשרות להשתמש בו כחומר מחזק גם למוצרי פלסטיק.
נמצא כי ננוצלולוז משפר את התכונות המכניות של מוצרים רבים כמו שרפים תרמוסטים, תווכים מבסיס של עמילן, לטקס (גומי טבעי) וסיבים סינתטיים.
השימוש בג'ל ננוצלולוז בתחום המזון זוכה להתעניינות רבה בזכות התכונות הראולוגיות של החומר.
חומר זה משמש כתחליף דל קלורי לתוספים פחמימתיים המשמשים לעיבוי, כבסיס של חומרי טעם וכמייצבים במגוון מוצרי מזון.
חומר זה שימושי לייצור של מרקים, רטבים, מילויים, אפיפיות, צ'יפס, פודינג ועוד.
ישנם מספר שימושים פוטנציאלים בננוצלולוז עבור תחום הרפואה והקוסמטיקה.
חומר זה יכול לשמש כאירוג'ל סופח נוזלים (בפדים, טמפונים, תחבושות וחיתולים), כחומר ציפוי עבור מוצרי קוסמטיקה שונים, כשכבת חסם אנטימיקרוביאלית, כחומר מוצק בטבלייה שנועדה לטיפול בבעיות מעיים, כאבקה בלתי פעילה בתרכובת תרופתית, כמרכיב של פילטר לתאי דם במהלך עירוי דם ועוד.
מכיוון שננוצלולוז הוא חומר מוליך חשמל, ניתן לעשות בו שימוש כמרכיב של רכיבי מחשב או חומר לחיזוק ממברנה של רמקולים וחומרים מוליכים נוספים.
בנוסף, בזכות היותו חומר קל משקל וחזק מאוד, חומר זה יכול לשמש כחומר להרכבת רהיטים ואף לשמש לאמצעי לחימה כמרכיב להכנת שריון וזכוכית משוריינת.
ננומטרולוגיה עוסקת במדידה בקני מידה ננומטרי.
ננומטרולוגיה היא תת-תחום של מטרולוגיה ושל ננוטכנולוגיה ומטרתה לפתח טכניקות מדידה חדשות על-מנת לענות על הצרכים של ייצור ומחקר המתבססים על ננו-חומרים וטכנולוגיה ננומטרית.
ההתקדמות הטכנולוגית בתעשיות המבוססות על ננוטכנולוגיה דורשת יכולות מדידה עם רזולוציה ודיוק גבוהים יותר מהיכולות הקיימות.
לכן לננומטרולוגיה תפקיד מכריע בייצור התקני ננו בעלי רמה גבוהה של דיוק ואמינות.
שליטה בממדים הקריטיים היא הגורם החשוב ביותר בננוטכנולוגיה.
כיום, ננוטכנולוגיה מבוססת במידה רבה על הפיתוחים בתחום המוליכים למחצה.
הממדים הסטנדרטיים של מערכות ננומטריות הם בטווח של 10 ננומטר עד כמה מאות ננומטר, ורמת הדיוק הנדרשת היא 0.1 ננומטר.
בעבודה בתחום הננומטרי קיימות תופעות פיזיקליות חדשות אשר אנו נדרשים לקחת אותם בחשבון.
לדוגמה: כאשר גודל הגביש קטן מאשר מהלך חופשי ממוצע של אלקטרון אנו נתקלים בתופעה של שינוי מוליכות הגביש.
מכשירי המדידה המקובלים הם: עקיפת קרני X (הנקרא XRD), מיקרוסקופ אלקטרוני חודר TEM ומיקרוסקופ אלקטרוני סורק.
הננוטכנולוגיה היא תחום חשוב בגלל מספר גדול של יישומים אפשריים.
עקב כך נדרש לפתח טכניקות מדידה מדויקות יותר וכן יצירת סטנדרטיזציה מקובלת בעולם.
סוגי טכניקות המדידה בקני מידה ננומטרי
ב-70 השנים האחרונות פותחו טכניקות מדידה שונות של קנה מידה ננומטרי.
רובם מבוססות על מספר תופעות פיזיקליות שנצפו באינטראקציה של חלקיקים או כוחות בקנה מידה ננומטרי.
כמה מן הטכניקות הנפוצות הן: מיקרוסקופ כוח אטומי (AFM), עקיפת קרני רנטגן (XRD), מיקרוסקופ אלקטרוני סורק (SEM), מיקרוסקופ אלקטרוני חודר (TEM).
מיקרוסקופ כוח אטומי (AFM - Atomic Force Microscopy) הוא אחת מטכניקות המדידה היותר נפוצות בתחום.
מיקרוסקופ זה משמש לרוב למדידת טופוגרפיה ננומטרית של פני שטח, גודל חלקיקים, מאפייני חיכוך וכוחות שונים.
בשיטה זו נעשה שימוש בגשש (פרוב) הבנוי מחוד דק במיוחד הסורק את פני שטח הדוגמה הנמדדת.
הכוחות האטומים הפועלים בין אטומי החוד למשטח גורמים למשיכה או דחיית הגשש מפני השטח.
שינוי זה התלוי באטומים הנסרקים ומטופוגרפיית פני השטח נמדדים באמצעות קרן לייזר המוחזרת למערך דיודות.
שיטת עקיפת קרני רנטגן (X-ray diffraction) משמשת לרוב למחקר העוסק במציאת מבנה של גבישים ומבנים מולקולריים, תוך שימוש במדידת התבניות שיוצרות קרני רנטגן לאחר שהן עוברות דרכם.
הקרניים עוברות עקיפה בתוך הגביש כתוצאה מהאינטראקציה שלהן עם האטומים, והן משנות את כיוון תנועתן.
תבנית ההתאבכות הנוצרת מרמזת על המבנה הפנימי של החומר.
לקבלת מבנה תלת־ממדי של המבנה המולקולרי נעשות מדידות בזוויות שונות בצירים שונים בעזרת גוניומטר.
תהליך יצירת תבנית ההתאבכות במכשיר ה-XRD.
מיקרוסקופ מינהור סורק, או ממ"ס (Scanning Tunneling Microscope, או STM) הוא מיקרוסקופ אשר בעזרתו ניתן לבחון משטחים ברמה האטומית.
עם זאת, הסריקה דורשת משטח נקי מאוד וחוד (טיפ) חד ומדויק.
המיקרוסקופ סורק את המשטח הנבחן בעזרת חוד סורק, והסריקה מתבססת על תופעת המינהור, תופעה קוונטית של מעבר אלקטרונים דרך מחסום פוטנציאל - במקרה של המיקרוסקופ, בין קצה החוד למשטח.
מכשיר נוסף, נפוץ מאוד, למדידות ננומטריות הוא מיקרוסקופ אלקטרוני סורק (SEM- Scanning Electron Microscopy).
מיקרוסקופ זה מאפשר הן מדידת הצורה הטופוגרפית של פני השטח של הדגם והן לקביעת הרכב יסודות ותרכובות של דגמים מורכבים.
משטח הדגימה נסרק בעזרת אלומת אלקטרונים באנרגיה גבוהה המגיעה אל עבר הגלאים השונים הנמצאים במיקרוסקופ.
בגלאים אלו מתבצעת מדידה של פיזור האלקטרונים החוזרים והמשניים הנובעים כתוצאה מהאינטראקציה בין אלומת האלקטרונים לדגם.
מכשירי ה-AFM וה-SEM שהוזכרו לעיל, המייצרים תמונה של פני השטח הם כלי מצוין למחקר אולם ליישומים תעשייתיים של תחום זה נדרש רמת דיוק גבוהה יותר.
רשימה של טכניקות מדידה נפוצות
ספקטרוסקופיית בליעה של קרני רנטגן
דרגת חופש היא הגבול המותר המגדיר את המגבלות השונות בממדים, מאפיינים או תנאים, וזאת מבלי להשפיע באופן משמעותי על תפקודו של ציוד או תהליך.
אפיון הטולרנסים נועד לאפשר מרחב פעולה סביר לפגמים מבלי להתפשר על ביצועים.
ישנה בעיה בהגדרת הסטייה המותרת בקנה המידה הננומטרי עקב שונות בסטנדרטים ושיטות המדידה בתחום.
קיימות טכניקות אינטגרציה שונות המפותחות בתעשיית המוליכים למחצה ומיושמות בתחום המדידה הננומטרי.
ניתן לעשות חלוקה בתחום הננוטכנולוגיה בין התחום המחקרי לתחום התעשייתי.
ההתקדמות בתחום המחקרי גדולה יותר מבתעשייתי משום שהתחום התעשייתי נותן עדיפות לדיוק מאשר לרזולוציה בעוד שבתחום המחקרי הרזולוציה חשובה יותר מהדיוק.
בנוסף, בתחום התעשייתי יש יעד להוריד עלויות ייצור דבר אשר לא קיים בתחום המחקרי.
הצורך בפיתוח מכשירים וטכניקות מדידה מדויקים יותר חשוב לפיתוח התחום התעשייתי.
חוסר הסטנדרטים, הקושי בכיול וביכולת ההדירות מהווים אתגר לתעשיית הננו.
סטנדרטים בתחום המדידה הם הגדרות טכניות לקביעת חוקים מקובלים דבר המאפשר השוואה.
תקן אידיאלי בתחום המדידה כיכולת שחזור על-פי המדידות בוודאות גמורה.
תחום הננוטכנולוגיה גדל באופן משמעותי וצפוי להגיע לשווי שוק של מאות מיליארדי דולרים בעתיד הקרוב.
עד לאחרונה לא היו קיימים סטנדרטיים בתחום המדידה הננומטרית.
הוועדה הטכנית בתחום הננוטכנולוגיה בארגון הבינלאומי לתקינה TC-229, פרסמה לאחרונה מספר סטנדרטים למינוח ואפיון של ננו חלקיקים באמצעות כלי מדידה כגון SEM, AFM ואינטרפרומטריה.
הוועדה האלקטרו-טכנית הבינלאומית פרסמה סטנדרטים מסוימים בתחום מדידת המאפיינים האלקטרונים של מוצרי ננו.
קיימים מספר סטנדרטים חשובים אשר טרם גובשו באופן סופי: מדידת עובי של שכבה, מאפייני פני שטח, מדידת כוח בקנה מידה ננומטרי, מדידת הממדים הקריטיים של ננוחלקיקים וננומבנים ומדידת מאפיינים פיזיקאלים בממדי ננו כגון מוליכות אלסטיות ועוד.
בסקאלות ננומטריות נעשה שימוש בגבישי מיקה (Mica) או משטחי סיליקון כעזרים לכיול להשגת הדירות (עקיבות).
עקב כך שהסטנדרטים הבינלאומיים לא מתייחסים באופן זהה לתחום ההדירות, גם ציוד המדידה הנדרש כדי להבטיח הדירות ברמה גבוהה לא פותח בצורה מספקת.
לרוב משתמשים במזעור של תקני מדידה ומכשירי מדידה מסורתיים בתחום המאקרו, ולכן יש צורך בקביעת סטנדרטים בינלאומיים למודל הערכת חוסר הוודאות בהדירות.
תחום זה חשוב מאוד בייצור התעשייתי ומהווה את אחת הדרישות הבסיסיות לייצור והרכבה של מוצרים בתחום הננו.
הצורך בכיול מכשירי המדידה נועד להבטיח את הדירות המוצר.
הקושי בכיול מכשירי המדידה בתחום הננומטרי נובע מחוסר בסטנדרטים לכיול בתחום הננו וכן מקושי בדיוק הכיול עקב השפעה של גורמים חיצוניים כגון רעידות, רעש, תנועה ואינטראקציות בין המכשיר לדגם הנמדד.
ננופואטיקה - כתב עת לספרות קצרה הוא כתב עת ספרותי עברי לשירה, פרוזה קצרה ומאמרים, בעריכת המשוררים גלעד מאירי,רוני סומק.
בעבר ערכו את כתב העת יחד עם מאירי גם נועה שקרג'י, ואלכס בן-ארי ועורכים אורחים כמו רותם עטר ועוד.
מלבד העורכים חברים במערכת כתב העת גם המשוררים אפרת מישורי
כתב העת "ננופואטיקה" החל לצאת לאור בישראל בהוצאת מקום לשירה, לקראת פסטיבל "מטר על מטר" השישי שהתקיים בירושלים בשנת 2013. משמעות שמו של כתב העת הוא "פואטיקה ננסית" (ננו - ננס ביוונית).
בהתאם כולל כתב העת טקסטים קצרים, חלקם כתובים בצורות כתיבה מסורתיות, כמו פרויקט משניות השירה של נועה שקרג'י ועמיחי חסון שנכתב כמדרש מודרני או שירי האיקו של ליאת קפלן, רועי צ'יקי ארד ודרור בורשטיין, וחלקם בצורת כתיבה חופשיות בנות זמננו כמו פרויקט האלגוריתם של ערן הדס.
ננופואטיקה הוא כתב עת רבעוני היוצא כל שלושה חודשים, רוב הגיליונות הם גיליונות אקלקטיים המשלבים יצירות מסוגות שונות, לעיתים תחת נושא מסוים ולעיתים אסופה חופשית המייצגת את הספרות של העת.
אחת לשנה סביב חודש דצמבר יוצא גיליון ייחודי בעריכת עורך אורח ובו אסופה של שירה מודרנית משפה או תרבות ספציפית, שירה ברזילאית, שירה אירית, שירה סורית ודומיהן.
כתב העת עוסק בנושאים שונים.
לדוגמה: גיליון 13 עסק במשורר אלן גינסברג, גיליון 17 עסק בשירה עיראקית, גיליון 28 עסק בשירה צרפתית, גיליון 31 עסק בסוכר, גיליון 32 עסק בשירה סורית וגיליון 34 עסק בשופינג.
בפתח הגיליון הראשון של כתב העת כתבו חברי המערכת:
ננס מתייחס למגוון רחב של כוכבים קטנים יחסית בסיווג ספקטרלי שונה.
המונח הוטבע לראשונה בשנת 1906 על ידי האסטרונום הדני איינר הרצשפרונג, אשר הבחין שהכוכבים האדומים ביותר, אשר מסווגים באותיות K ו-M בסכמת הרווארד, יכלו להתחלק לשתי קבוצות שונות.
כוכבים אדומים אלו היו או בהירים יותר מהשמש או כהים יותר מהשמש.
כדי להפריד בין שתי קבוצות אלה, הוא קרא להם "ננסים" ו"ענקים", כאשר הננסים כהים יותר מהשמש והענקים בהירים יותר מהשמש.
המונח "ננס" התרחב מאוחר יותר למונחים הבאים:
ננס אדום הוא כוכב מהסדרה הראשית בעל מסה נמוכה.
ננס צהוב הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג G, בעל מסה דומה לזו של השמש.
ננס כתום הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג K.
ננס לבן הוא כוכב הסדרה הראשית אשר נמצא בשלב האחרון במחזור חייו, כוכב זה הוא לא מספיק מאסיבי על מנת לקרוס ולהפוך לכוכב נייטרונים.
ננס שחור הוא ננס לבן אשר התקרר עד למצב שהפסיק לפלוט קרינה והגיע אל מצבו הסופי שבו הוא לא פולט אור או חום.
ננס חום הוא גוף תת-כוכבי שמסתו קטנה מהמסה המינימלית הנדרשת כדי ליצור היתוך גרעיני.
המסה של ננס זה היא כ-0.08 ממסתו של השמש.
נני מקפי – קסם של אומנת הוא סרט קומדיה ופנטזיה משנת 2005. הסרט מבוסס על ספרה של כריסטיאנה ברנד, "האומנת מטילדה" שיצא לאור בשנת 1964. הסרט בוים על ידי קירק ג'ונס והופק על ידי לינדזי דורן, טים בוון ואריק פלנר.
הסרט הוקרן לראשונה בבריטניה באוקטובר 2005 ובישראל במרץ 2006. השחקנית הראשית בסרט, אמה תומפסון, הייתה גם זו שכתבה את התסריט לסרט אשר מעובד לפי ספרה של כריסטיאנה ברנד.
סרט ההמשך, נני מקפי 2 - הקסם חוזר, יצא בשנת 2010. הסרט צולם באחוזת פן, בקינגהאמשייר, אנגליה.
הסרט מתרחש בתקופה הוויקטוריאנית ומתמקד באלמן סדריק בראון ושבעת ילדיו.
סדריק אוהב את ילדיו ודואג להם אך מבלה עימם זמן מועט וכתוצאה מכך הוא לא מצליח להתמודד איתם והילדים הופכים להיות מופרעים.
לילדים הייתה סדרה של אומנות אשר הם הבריחו בזו אחר זו, ובנוסף הם אוהבים להפחיד את הטבחית, גברת בלאת'רוויק, אשר מסרבת להכניסם למטבח.
יום אחד, כאשר הילדים מבריחים את האומנת ה-17 שלהם, סדריק מגלה על קיומה של נני מקפי, אשר נאמר לו כי היא האדם שהוא צריך על מנת להשתלט על ילדיו.
בערב נשמעת דפיקה בדלת ומופיעה צללית, בדלת עומדת אישה מכוערת אשר מציגה עצמה כנני מקפי, "אומנת ממשלתית".
נני מקפי מספרת לסדריק שהילדים שלו זקוקים לחמישה שיעורים, אותם היא תלמד.
במקביל, הילדים ובראשם סיימון, הבכור, מנסים להיפטר ממנה אך לומדים לכבד אותה ולקבל ממנה עצות.
לאחר כל שיעור נעלם מנני מקפי פגם אחד על שלבסוף היא הופכת להיות יפה.
היא עוזרת למשפחה ועם הזמן היא הופכת לפחות ופחות נחוצה עד שסדריק והילדים לומדים להסתדר בכוחות עצמם ולקיים מסגרת משפחתית טובה.
המשפחה נעזרת בתמיכתה הכלכלית של ליידי אדלייד סטיץ', דודתה של אשתו המנוחה של סדריק.
דודה אדלייד דורשת שסדריק יינשא לאישה חדשה לפני סוף החודש בטענה שהילדים זקוקים לדמות אם ומאיימת שאם הדבר לא יקרה היא תפסיק את הקצבה החודשית וכתוצאה מכך המשפחה תאבד את הבית והילדים יתפזרו למשפחות אומנה ולעבודות שונות.
סדריק מסתיר את המצב מילדיו ורוצה להינשא לגברת סלמה קוויקלי, אשר קברה לאחרונה את בעלה השלישי, על מנת לתקן את המצב.
הוא מזמין את הגברת קוויקלי לביתו אך ילדיו, אשר חוששים מאם חורגת שתתעלל בהם, עושים כל שביכולתם להבריח אותה.
לאחר שגברת קוויקלי עוזבת את הבית בכעס סדריק מחליט לספר לילדיו על המצב והם מחליטים לפנות לגברת קוויקלי ולספר להם על תעלוליהם.
היא מחליטה לתת הזדמנות נוספת לסדריק, אשר מציע לה נישואים.
באחד מביקוריה של דודה אדלייד, היא מציעה לסדריק לאמץ את אחת מבנותיו ולגדל אותה באחוזתה.
סדריק נבהל מההצעה ומסרב אך דודה אדלייד יוצאת לבחור בת לקחת איתה.
הילדים, בעזרתה של נני מקפי, מערימים על דודה אדלייד ומרוויחים עוד מספר דקות למצוא פתרון לבעיה.
לבסוף סיימון מציע לשלוח את אוונג'לין, עוזרת הבית, אשר רוצה ללמוד ולהחכים.
אוונג'לין נוסעת עם דודה אדלייד ומעמידה פנים שהיא אחת מבנותיו של סדריק ובכך היא מצילה את המשפחה.
ביום החתונה הילדים מגלים שגברת קוויקלי היא אישה רעה ולא נחמדה כאשר היא שוברת את הרעשן של אמם, שהיה הדבר היחיד שנותר להם ממנה.
דודה אדלייד מגיעה לחתונה ביחד עם אוונג'לין, שעכשיו מתנהגת כמו הדודה, מדברת בנימוס ומתלבשת כמו ליידי.
בזמן הטקס הילדים מפריעים ולבסוף מתפתחת מלחמת אוכל בין הנוכחים.
סדריק מבין הילדים לא אוהבים את כלתו ולבסוף גברת קוויקלי מבטלת את החתונה ועוזבת בכעס.
כעת נראה כי המועד הסופי לדרישתה של דודה אדלייד עבר אך סיימון מבין שאביו ואוונג'לין מאוהבים ובזכותו הם מגלים את אהבתם אחד לשני ומתחתנים עוד מאותו היום ובכך סדריק מקיים את תנאיה של דודה אדלייד והיא נאלצת להמשיך לספק את הקצבה החודשית.
נני מקפי היפה, בעזרת הקסם שלה, גורמת לשלג לרדת למרות שהחתונה מתקיימת בחודש אוגוסט.
השלג מנקה לכולם את הבגדים ממלחמת האוכל ומספק לאוונג'לין שמלת כלה.
בנוסף השלג משחזר את הרעשן והוא חוזר לילדים.
נני מקפי עוזבת את המשפחה במפתיע, בלי להיפרד, כמו שאמרה לילדים בלילה הראשון: "כשאתם זקוקים לי אבל לא רוצים בי עליי להישאר, כאשר אתם רוצים בי אבל כבר לא זקוקים לי אני חייבת ללכת".
נני מקפי (אמה תומפסון) – האומנת ה-18 בבית משפחת בראון.
משתמשת במקל ההליכה שלה כמקל קסמים ועוזרת בעזרתו למשפחה.
סדריק בראון (קולין פירת') – אב המשפחה.
עובד כקברן ומתחתן עם אוונג'לין בסוף הסרט.
סיימון דייוויד בראון (תומאס סאנגסטר) – הבן הבכור במשפחה, בן 13. חכם ושובב ומנסה לעזור למשפחתו.
אוונג'לין (קלי מקדונלד) – עוזרת הבית הנחמדה והסבלנית של משפחת בראון.
ליידי אדלייד סטיץ' (אנג'לה לאנסברי) – דודתה של אשתו המנוחה של סדריק.
טורה אילבלה בראון (אלייזה בנט) – הבת השנייה והנבונה, בת 11.
ליליאנה "לילי" ג'סטין בראון (ג'ניפר ריי דייקין) – הבת השלישית ובעלת הדמיון, בת 9.
אריק אדם בראון (רפאל קולמן) – הבן הרביעי והאינטליגנטי, בן 8.
סבסטיאן פרנק בראון (סמואל האניווד) – הבן החמישי ואחיה התאום של כריסי, בן 5.
כריסטיאנה "כריסי" חנה בראון (הולי גיבס) – הבת השישית ואחותו התאומה של סבסטיאן, בת 5.
אגתה "אגי" רוז בראון (הבה בארנס וזיניה בארנס) – הבת השביעית והקטנה ביותר, בת שנתיים.
גברת סלמה קוויקלי (סיליה אימרי) – אישה מרושעת וארוסתו של סדריק.
גברת בלאת'רוויק (אימלדה סטונטון) – השפית הקולנית של משפחת בראון.
מר ווין (דרק ג'קובי) – אחד מעמיתיו לעבודה של סדריק.
מר ג'ולס (פטריק בארלו) – אחד מעמיתיו לעבודה של סדריק.
הכומר (אדם גודלי) – הכומר שכמעט מחתן את סדריק וסלמה.
ענת וקסמן - נני מקפי
יגאל שדה - סדריק בראון
איתי רוזנר - סיימון בראון
לני כהן - טורה בראון
אבי מצליח - אריק בראון
משי קלינשטיין - לילי בראון
גל שמי - סבסטיאן בראון
נועה שמי - כריסטיאנה (כריסי) בראון
נורית כהן - גברת בלת'רוויק
דב רייזר - מר ג'אולס
אלברט כהן - מר וין
ז'רמן אוניקובסקי - גברת סלמה קוויקלי
מרים גבריאלי - דודה אדלייד סטיץ'
הדר שחף-מעיין - נני ווטסטון / לטי
סיון שביט - גברת פטרידג'
ב-11 במרץ 2002 קירק ג'ונס נשכר כדי לביים את הסרט אשר יתבסס על ספרה של כריסטיאנה ברנד, "האומנת מטילדה".
אמה תומפסון כתבה את התסריט לסרט ולינדזי דורן, טים בוון ואריק פלנר החלו להפיק אותו עם תקציב של 25,000,000$ על מנת להקרינו בשנת 2005. ב-22 באפריל אושר כי אמה תומפסון, קולין פירת', תומאס סאנגסטר ושאר השחקנים יצטרפו לסרט.
ב-26 במאי אושר כי פטריק דויל ילחין את פסקול הסרט.
פיתוח הסרט הושלם בדורסט, אנגליה, והצילומים החלו באפריל 2004. הסרט מאחד מחדש את אמה תומפסון, קולין פירת', תומאס סאנגסטר ואדם גודלי אשר שיחקו יחד בעבר בסרט "אהבה זה כל הסיפור".
הסרט הוקרן לראשונה ב-28 באוקטובר 2005 בממלכה המאוחדת וב-27 בינואר 2006 בארצות הברית דרך חברת סרטי יוניברסל.
בהמשך הופץ גם ב-DVD, קלטת וידאו ביתית ו-בלו ריי ב-9 במאי 2006 דרך חברת Universal Pictures Home Entertainment.
בישראל הסרט הוקרן לראשונה ב-9 במרץ 2006.
אמה תומפסון חשפה שהיו מתוכננים שני סרטי המשך בסדרה.
הסרט השני, "נני מקפי 2 - הקסם חוזר" (מוכר גם כ"נני מקפי והמפץ הגדול"), שוחרר במרץ 2010. בסרט השתתפו ריס איוואנס, מגי סמית', רייף פיינס ומגי ג'ילנהול.
דמותה של אגי חזרה בסרט ההמשך בתור גברת דוקרטי.
בסרט השני נני מקפי לוקחת אחריות על ילדים של אישה שבעלה נלחם במלחמת העולם השנייה.
סרט שלישי היה מתוכנן באנגליה המודרנית של ימינו אך לאור הכנסתו הנמוכה של הסרט השני, 93 מיליון דולר בלבד, תומפסון זנחה את התוכניות לסרטים עתידיים.
נני היא סיטקום טלוויזיוני אמריקאי של רשת CBS, ששודרה בין השנים 1993 ל-1999, בכיכובה של פראן דרשר בתפקיד נני פראן פיין, המגלמת יהודיה עממית משכונת קווינס בניו יורק שמוצאת את עצמה האומנת של שלושה ילדים של אלמן בריטי עשיר במנהטן.
התוכנית נהגתה על ידי דרשר ובעלה פיטר מארק ג'ייקובסון, אשר שאבו השראה מחייה האישיים של דרשר אשר גדלה בקווינס, ודמויות ושמות רבים בתוכנית היו מבוססים על מכריה וקרובי משפחתה.
התוכנית זכתה בפרס רוז ד'אור וכן בפרס אמי, מתוך 12 מועמדויות, ודרשר עצמה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ופרס אמי עבור בתור שחקנית ראשית בסדרה.
הסדרה הייתה לבסיס של מספר תוכניות בינלאומיות באותו קונספט.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ 3 (כיום HOT3), ובשנת 2014 בשידורים חוזרים בערוץ HOT Family.
החל מ-2022 ניתנת הסדרה כולה לצפייה (ש.ח.) גם ב-yes VOD.
פראן פיין, יהודיה עממית ורווקה מקווינס מהמעמד הבינוני-נמוך, עובדת בסלון כלות, וכשהחבר שלה זורק אותה ומפטר אותה בבת אחת, בעקבות סדרת אירועים קומיים, היא מוצאת את עצמה כאומנת של שלושת ילדיו (מגי, ברייטון וגרייס) של מקסוול שפילד, אלמן בריטי עשיר ונאה במנהטן, העובד כמפיק מחזות זמר.
שותפתו של שפילד, סיסי בבקוק הפריג'ידית והאנטיפתית, מאוהבת בשפילד ומנסה לפתות אותו, בעוד שהמשרת האישי שלו ואב הבית, ניילס, שונא את בבקוק ומנסה למנוע ממנה לכבוש את שפילד, לרוב על ידי הטחת עלבונות ואמירות סרקסטיות נגדה.
ניילס סבור שפראן העממית ומלאת שמחת החיים היא מה שמשפחת שפילד צריכה כדי להשתקם ממות האם.
נני פיין מתחבבת עד מהרה על הילדים ומחזירה את השמחה לבית שפילד, וככל שמתקדמת הסדרה, היא מתאהבת בשפילד גם כן ומתקרבת אליו.
בסדרה מתוודעים גם לחברתה הקרובה והלא מאוד חכמה של פראן ואלרי טוריאלו ובנוסף גם למשפחתה היהודית של פראן, בפרט לסילביה פיין - "יידישע מאמע" טיפוסית שתלטנית וחמה, שלחוצה שפראן תתחתן ותקים משפחה - ויטה רוזנברג, הסבתא הסנילית אך מלאת המרץ.
ננט דיאז ברגן היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית המכהנת כנציגת המחוז ה-44 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ברגן נולדה בהרבור סיטי שבקליפורניה.
היא הצעירה מבין 11 ילדים להורים שהיגרו לארצות הברית ממקסיקו.
אמה הייתה פועלת בבית חרושת ואביה מתקן טלוויזיות.
ב-1998, בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון עבדה בבית הלבן במשרד הקישור לקהילות המיעוטים, לאחר מכן עבדה בארגון ה-NAACP.
בשנת 2000 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובשנת 2005 סיימה תואר JD במשפטים מאוניברסיטת דרום קליפורניה.
היא שימשה עוזרת לשופט בית המשפט העליון של קליפורניה והתמחתה במשרד התובע הכללי של מרכז קליפורניה.
לאחר הלימודים עבדה במשרד עורכי הדין Latham & Watkins ובמשרד AlvaradoSmith APC.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 התנדבה במטה הבחירות של ברק אובמה כחלק מצוות הסיוע המשפטי.
בשנים 2013–2015 כיהנה כחברת מועצה בעיר הרמוסה ביץ' בקליפורניה, ופעלה בהצלחה למניעת קידוחי נפט באזור העיר ומפרץ סנטה מוניקה.
בנובמבר 2016 נבחרה לנציגת המחוז ה-44 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית והושבעה לתפקידה בינואר 2017. בנובמבר 2018 נבחרה לתקופת כהונה נוספת.
היא מכהנת בוועדת ביטחון הפנים ובוועדת המשאבים הטבעיים.
ד"ר בנג'מין ננמדי אזיקיווה לרוב כונה ננמדי אזיקיווה או זיק, היה המייסד של תנועת הלאומיות הניגרית המודרנית והוביל את המאבק לעצמאות ניגריה.
ב-1963 היה לנשיא הראשון של רפובליקת ניגריה, וכיהן בתפקיד זה עד שהודח בהפיכה ב-1966. אזיקיווה ייסד את אוניברסיטת ניגריה בנסוקה והיה לנשיאה הראשון.
אזיקיווה היה יליד שבט האיגבו (Igbo) ונולד בזונגרו שבצפון ניגריה, שם שירת אביו בגדוד הניגרי.
לאזיקיווה הייתה אחות אחת, ססיליה אזיאמקה ארינזה (Cecilia Eziamaka Arinze).
אמו של אזיקיווה, צ'ינווה (Chinwe) אזיקיווה, הייתה סוחרת קמעונית.
אביו, צ'וקוומקה (Chukwuemeka) אזיקיווה, היה מורה לפני שגויס לתפקיד פקידותי ביחידה של המשטר הניגרי.
הגזענות העמוקה והמתמשכת גרמה לאביו להתפטר אחרי 23 שנים בשלטון הקולוניאלי של ניגריה.
אזיקיווה דיבר האוסה (Hausa) שוטפת, אך אביו שלח אותו בגיל 7 לגור עם סבתו ודודתו מצד אביו בעיר אוניטשה (Onitsha) שבדרום ניגריה, על מנת שילמד את שפת ותרבות האיגבו.
שם חונך אזיקיווה בכנסייה המיסיונרית (Church Missionary Society's Central School) באוניטשה שבדרום-מזרח ניגריה ובבתי הספר של המיסיון.
ב-1914 במהלך מגוריו עם סבתו באוניטשה אזיקיווה ננשך על ידי כלב.
אביו, שעבד בלגוס (Lagos) באותה תקופה, העביר את אזקיווה לשם על מנת שיחלים ויעבור ללמוד בבית הספר המקומי.
ב-1918 חזר לאוניטשה שם סיים את השכלתו היסודית.
בעודו בתיכון, נחשף אזיקיווה לרעיונותיו של מרקוס גארבי (Marcus Garvey), עיתונאי שהקדיש את חייו למען המאבק הלאומי השחור ולהדגשת חשיבות המאבק הפוליטי האקטיבי.
הוא קרא לאחדות אפריקה, להשגת עצמאות לאומית, לאי תלות כלכלית ולשחרור תרבותי ופסיכולוגי מעול הלבנים.
בנוסף, נחשף אזיקיווה לדיכוי הקולוניאלי מקרוב והחליט בשלב מוקדם זה בחייו להילחם נגדו.
כבר בגיל 16 נדר אזיקיווה נדר לגאול את אפריקה.
באותה השנה, קווג'יר אגריי (James Emman Kwegyir Aggrey) נאם בבית ספרו ואמר כי "דבר מלבד הטוב ביותר, אינו מספיק טוב עבור אפריקה".
כיוון ששני גיבוריו של אזיקיווה, גארבי ואגריי, שהו בארצות הברית, הוא היה נחוש ללכת לשם גם הוא, לרכוש השכלה ולחזור לניגריה על מנת לקדם אותה.
בשנים 1921–1925 עבד אזיקיווה כפקיד ממשלתי במשרד האוצר של הממשל הקולוניאלי בלגוס.
תפקיד זה גרם לו להיחשף לאפליה הגזענית ששררה בתוך שורות המשטר הקולוניאלי.
זיק, כפי שכונה אזיקיווה על ידי בני כיתתו, סיים בראש כיתתו את התיכון ב-1925. לאחר מכן, ללא כסף או תמיכה, החליט אזיקווה לעלות כנוסע סמוי על אוניית ה-RMS Appam על מנת להגיע לארצות הברית, אך הניסיון כשל ואזיקיווה ושני שותפיו נתפסו והורדו בכוח מהספינה על ידי צוות האונייה בגאנה (Ghana).
בגאנה לקח אזיקיווה חלק במחנה אימונים של המשטרה, אך לאחר שהוריו ביקשו ממנו, חזר לניגריה.
אביו של אזיקיווה התנגד לתוכניתו ללמוד בארצות הברית אך שינה את דעתו לאחר שפקיד לבן-עור צעיר קרא לו "קוף שחור חסר השכלה".
לאחר מקרה זה סבר אביו שרק השכלה תבטיח יחס מכבד לאפריקאים, ולכן החליט לעזור לו לקדם את השכלתו והעניק לו 600 דולר במטרה לממן את נסיעתו לארצות הברית.
במהלך שהותו בארצות הברית, על מנת לממן את לימודיו, אזיקיווה עסק בעבודות כפיים כגון: כורה פחם, שוטף כלים, מלצר ומתאגרף על מנת לשלם עבור השכלתו.
אזיקיווה ראה באברהם לינקולן וג'יימס גארפילד מקור להשראה בתור דמויות שטיפסו מן המעמד הנמוך עד לבית הלבן בעזרת הקרבה, עבודה קשה ונחישות.
הוא הושפע רבות מהאפליה הגזעית שחווה ומהתפתחות הלאומיות השחורה בארצות הברית.
בתחילת דרכו, תמך אזיקיווה במאבק למען שחרור כל השחורים בעולם, וקרא לכל המושבות במערב אפריקה ללכד את שורותיהן נגד האויב האירופאי המשותף.
מתוך אמונתו באחדות אפריקה ולשם הצגת ה"אפריקאים" כצד חזק במאבק, אזיקיווה העדיף לא להתייחס אל אנשיו כ"ניגרים" אלא כ"אפריקאים" אל מול ה"אירופאים".
את זמנו הפנוי בילה אזיקיווה בקריאה או בספורט.
בשנתיים הראשונות שלו באוניברסיטת הווארד (Howard University) למד תחת הדיפלומט האמריקאי ומי שעתיד היה לזכות בפרס נובל לשלום, ראלף באנץ' (Ralph Bunche).
באנץ' העיד על אזיקיווה כי היה בעל יכולת מנטלית יוצאת דופן, יושרה ואומץ.
ב-1927 הובילו אותו העוני והאבטלה לניסיון התאבדות כושל בפסי הרכבת בפיטסבורג.
בעקבות אירוע זה הוא כתב את השיר "I Want to Die".
ב-1929 למד פוליטיקה באוניברסיטת לינקולן (Lincoln University) בפנסילבניה וסיים את התואר הראשון שלו ב-1930. לאחר מכן תפקד כעוזר הוראה באוניברסיטת לינקולן במשך שנתיים, בעודו רשום למחלקת העיתונאות באוניברסיטת קולומביה (Columbia University).
תוך שנתיים, סיים תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת לינקולן, תואר שני באנתרופולוגיה מאוניברסיטת פנסילבניה (University of Pennsylvania) ותעודת עיתונאות מאוניברסיטת קולומביה.
בעודו בארצות הברית, אזיקיווה צבר ניסיון כעיתונאי כשכתב עבור "בלטימור אפרו-אמריקאי" (Baltimore Afro-American), "הטריבונה הפילדלפית"(The Philadelpha Tribune), ו"העיתונות המאוחדת של שחומי העור" (Associated Negro Press) בשיקגו.
הוענקו לו שני תוארי דוקטור לשם כבוד: דוקטורט בספרות מאוניברסיטת לינקולן ובמשפטים מאוניברסיטת הווארד.
ב-1934, ביקר אזיקיווה בלונדון ושם פרסם את ספרו "ליבריה בזירה הבינלאומית" (Liberia in World Affairs).
לאחר מכן באותה שנה, אזיקיווה שב ללגוס ועם חזרתו, בני שבט האיגבו ואנשי לגוס ראו בו דמות ציבורית, מה שהעיד על כך שכתביו מארצות הברית הגיעו עד לניגריה.
לאחר חיפושים אחר עבודה שתתאים להשכלה שרכש, קיבל את ההצעה לייסד את העיתון "The African Morning Post" בגאנה, ומונה לעורך הראשי בו.
אזיקיווה השתמש בטור שכתב לעיתון כדי להציג את גישותיו הלאומניות הקיצוניות ולקדם את רעיונו מספריו לגבי "אפריקה החדשה", פילוסופיית הגאווה השחורה (Black Pride).
ב-1936 פרסם אזיקיווה כעורך העיתון מאמר בשם "Has the African a God?", שנכתב על ידי א.
Wallace Johnson), בעקבות כך הואשם על ידי הממשל בגאנה בהסתה, נשפט ונידון ל-6 חודשי מאסר.
לאחר מכן, אזיקיווה ערער וזוכה.
ב-1937 חזר לניגריה, נלחם נגד השלטון הקולוניאלי וייסד את חברת העיתונים הגדולה ביותר באפריקה "השחורה" אשר כללה את "West African Pilot" (לגוס, 1937), "Eastern Nigerian Guardian" (פורט הארקורט, 1940), "Nigerian Spokesman" (אוניטשה, 1943), "Dailey Comet" (קנו, 1944), "Eastern Sentinel" (אנוגו, 1955) ו"Nigerian Monitor" (אויו, 1960).
כמה ממייסדי העיתונים הגדולים ביותר בניגריה הוכשרו תחת קבוצת עיתונים זו והיא שימשה עבור אזיקיווה הן ככלי פוליטי והן ככלי עסקי.
בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, "The West African Pilot" בניהולו של אזיקיווה, שמר על עמדה מתונה על מנת לצבור לעצמו קהל קוראים.
העיתון התמקד בעיקר באי הצדק הקיים כלפי האפריקאים וכלל ביקורת על הממשלה הקולוניאלית.
אולם, ב-1940, התרחש שינוי הדרגתי בכתיבתו, של זיק והנושא המרכזי עליו נכתב בעיתון הוא עצמאותה של אפריקה.
ב-1943, אזיקיווה ניצל את התרומות שקיבלו הוא ושישה עורכים נוספים מהנציב הבריטי, על מנת להעלות מודעות לעצמאות.
הרשויות הבריטיות התעלמו ממאמץ זה, דבר אשר עורר כעס רב בקרב אזיקיווה.
מאוחר יותר, הוציא אזיקיווה לאור את עיתונו, "The West African Pilot", בשפה האנגלית, מעשה אשר האיץ את פרסומו בעולם התקשורתי.
אזיקיווה רתם את מקצועו כעיתונאי למאבקו הפוליטי ולהתנגדותו לשלטון הקולוניאלי, ובסיועה של העיתונות העניק תנופה חדשה ללאומיות הניגרית.
הוא זכה לעיתים קרובות לביקורות מצד בני היורובה על כך שהשתמש בעיתוניו לדיכוי דעות המנוגדות לשלו, אך מעל לכל, חולל שינוי בעיתונות המערב-אפריקאית, הן בסגנונם הישיר של מאמרי המערכת והן באופן סיקור החדשות.
בהתרכזו באי-הצדק הגזעני ובצורך בפעולה נמרצת לשחרורה של אפריקה, הוא פרסם את המסר שלו ברחבי ניגריה וניסה להגביר את תפוצתו על ידי מינוי סוכנויות בפרובינציות, כלל חדשות מקומיות בטוריו וייסד את ארבעת העיתונים היומיים המקומיים.
הוא טען ש"אין אמצעי טוב יותר להעיר ולדרבן את אנשי אפריקה מכוח העט והלשון".
עקב המהפכה שיצר בעולם העיתונות, עסקיו היו שווים במהרה יותר מ-2 מיליון דולר.
אזיקיווה השתמש בעיתוניו השונים על מנת לקדם את השינויים שהאמין בהם: הצבעה בבחירות ישירות בהן לכל אדם יש קול יחיד ושליטה אפריקאית על השירות האזרחי.
בשנת 1938 הצטרף אזיקווה להנהגת "תנועת הנוער הניגרי" (Nigerian Youth Movement – NYM) אשר מחתה נגד רמת החינוך הירודה ונגד אי-המינויים של אפריקאים לעמדות בכירות בשירות הציבורי.
בתנועה זו נוצר שיתוף פעולה הדוק בין משכילים מהדרום – בני האיגבו והיורובה (Yoruba).
אזיקיווה תרם רבות לניגריה ול-NYM בפרט, בין היתר על ידי העלאת מודעות לאומית צבאית, פיתוח העיתונות וקידום ההשכלה בניגריה.
בהמשך, בשל מחלוקות אישיות, פרש אזיקיווה ועימו כל בני האיגבו מחברותם ב-NYM.
המאמצים להציל את התנועה עלו בתוהו והיא הוסיפה להתקיים רק באזורי יורובה בהנהגתו של אובפמי אוולווו.
תנועה זו הפכה לבסיס להקמתה של מפלגת "קבוצת הפעולה" (Action Group – AG) שהייתה מזוהה עם בני היורובה באזור הדרום-מערבי של ניגריה.
ב-1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, נסע אזיקיווה לבריטניה במשלחת של מספר עיתונאים כדי למחות בפני שר המושבות על ההגבלות שהוטלו אז על סטודנטים ניגרים בבריטניה.
בהשפעת "האמנה האטלנטית ומערב-אפריקה הבריטית" (The Atlantic Charter and British West-Africa) שהכירה בזכותם של כל העמים לבחור את צורת הממשל שלהם, הגישה המשלחת לשר מזכר בו הם דרשו עצמאות מלאה בתוך 10 שנים שבמהלכן יועברו בהדרגה כל עמדות המפתח לידי אפריקאים.
בהמשך, המועצה הפכה למפלגה חדשה National Convention of Nigeria and the Cameroons (NCNC) אשר אותה ייסד אזיקיווה יחד עם הרברט מקאלוואי (Herbert Macaulay).
באמצעות עיתוניו של אזיקיווה גויסו תומכים רבים למפלגה.
ב-NCNC היו חברים ניגרים מכלל השבטים אך המפלגה ייצגה בעיקר את בני האיגבו.
המפלגה איחדה תחתיה מספר גדול של ארגונים פוליטיים, ספרותיים, מקצועיים, חברתיים וקבוצות של צעירים, ומאבקה העיקרי היה למען מעמד הפועלים והשגת שלטון עצמי.
מאוחר יותר אזיקיווה נבחר לנשיא המפלגה.
בשלב זה, נחשב אזיקיווה למנהיג הבלתי מעורער של שבט האיגבו, היווה סמל להתנגדות הפוליטית לשלטון זר והיה לדובר הלאומיות הכלל-ניגרית.
במהלך מלחמת העולם השנייה, סטודנטים ניגרים בחו"ל ומנהיגים לאומיים שאפו להגדיר מערכת חוקתית חדשה לגמרי לניגריה שאחרי המלחמה.
היו שחשבו שיש לדרוש שלטון-עצמי פנימי מיידי (WASU) והיו כאלה בעלי גישה מתונה יותר, כמו גישת ה-NYM, אשר אמרה שיש להעניק חלק משמעותי יותר בממשלה לניגרים משכילים.
השפעות אלו ואירועי המלחמה, גרמו לבכירים במשטר הקולוניאלי ובממשלה הניגרית להגדיר את החוקה הניגרית מחדש.
ב-6 במרץ 1945, הציג מושל בריטי בשם ארתור ריצ'רדס, אשר בשנים אלו היה מושל ניגריה, את ההצעה לניסוח מחדש של חוקת קליפורד מ-1922 (The Clifford Constitution) בפני הוועדה המחוקקת של ניגריה.
ריצ'רדס טען שהחוקה תקדם את אחדות העם הניגרי.
לאחר שינויים קלים, ההצעה התקבלה ו"חוקת ריצ'רדס" הפכה לחוק בפועל.
חלקים מסוימים בחוקה עוררו זעם והתנגדות בקרב מנהיגים לאומניים מכל המחנות ואזיקיווה, כנשיא ה-NCNC באותה עת, היה מתנגד נחרץ במיוחד וטען שהחוקה לא עונה על אף אחת מהדרישות הלאומיות של ניגריה.
ההתנגדות נבעה משתי סיבות עיקריות, הראשונה היא שעל אף שהחוקה הוצגה כמגדילה את מספר המקומות שאפריקאים יכולים למלא בממשל, רק ארבעה מהם יכלו באמת להיבחר והשאר היו צריכים להיות כאלו שמקורבים לממשל ואינם פועלים למען ממשל עצמאי.
השנייה היא שבחוקה החדשה לא הוצגה דרישה מספקת לקידום האפריקאים לעמדות מפתח בשירות הציבורי.
החוקה נשארה בתוקף עד שהוחלפה בחוקה של 1951.
חודשיים לאחר פרסום ההצעה לחוקה של ארתור ריצ'רדס (The Richards Constitution) ובעקבות ההצעות השנויות במחלוקת שהוצעו בה, החלה "השביתה הכללית" של יוני 1945. בזמן השביתה נקט אזיקיווה בגישה נמנעת על מנת לשלול כל קשר בינו לבין פריצת השביתה.
למרות זאת, אנטוני אנהורו (Anthony Enahoro) שעבד כעורך באחד מעיתוניו של אזיקיווה, טען מאוחר יותר כי יש הסכמה כללית בקרב הפרובינציות כי אזיקיווה היווה מקור השראה ואף היה שותף בתכנונה של "השביתה הכללית".
ב-8 ביולי 1945, הוחרמו שני עיתוניו בלגוס "West African Pilot" ו-"Daily Comet" על ידי הממשלה הקולוניאלית מכיוון שלא פרסמו ידיעות המתנגדות לשביתה.
החרם לא השפיע רבות על הצלחתו בתור עיתונאי מכיוון שכתבותיו על השביתה המשיכו להתפרסם בעיתון אחר.
שבוע לאחר מכן אזיקיווה נס לאוניטשה, שם התחבא.
לטענתו, הממשלה הקולוניאלית תכננה לשלוח אנשים במטרה לרצוח אותו ולכן ברח.
לאחר מכן שלח מברק למספר אנשי מפתח בבריטניה לבקשת עזרה.
אחד ממקבלי המברק, אזרח ניגרי שחי בבריטניה, ארגן ועדה לאומית אפריקאית אשר שלחה מברקים לאנשי מפתח במוסדות ועיתונים ברחבי העולם בקריאה למחאה על החרמת העיתונים של אזיקיווה והאיומים על חייו.
הממשלה בתגובה, פרסמה הצהרה בה נטען שאזיקיווה סירב להיפגש עם מזכיר המדינה במטרה לדון איתו בהאשמותיו.
בנוסף הממשלה טענה, כי בשום שלב לא ביקש הגנה מהמשטר וכי לא הציג ראיות שיתמכו בהאשמותיו על האיומים לחייו.
הממשלה סירבה להפסיק את החרם על עיתוניו.
לאירוע זה הייתה השפעה גדולה על מעמדו של אזיקיווה והפופולריות שלו והמקרה עורר תגובות שונות בקרב אזרחי ניגריה.
אזיקיווה הפך לגיבור לאומי בעייני מי שהתוודע למקרה מעיתוניו או משמועות מפה לאוזן ומנגד, המקרה עורר ביקורת חריפה לגביו מצד יריביו הפוליטיים.
ב-1951, הצהירו בעקבות מאמציו העיקשים של אזיקיווה כנשיא ה-NCNC, הבריטים על ההחלטה להעניק לניגריה עצמאות.
בבחירות שהתקיימו לאחר מכן, אזיקיווה נבחר לייצג את לגוס.
באותו זמן, "קבוצת הפעולה" שהייתה המפלגה הפוליטית בעלת הרוב היורובי, תחת הנהגת אוולווו, זכתה בשליטה על החקיקה במחוז המערבי, היכן שלגוס ממוקמת.
אזיקיווה הפך למנהיג האופוזיציה ו"קבוצת הפעולה" מנעה את בחירתו לבית המחוקקים הפדרלי.
יריבות מרה החלה בין שני המחנות, אחד בשליטת היורובה ואחד בשליטת האיגבו.
קונפליקטים אתניים אלו לבסוף הובילו בשנת 1967 לפרוץ מלחמת ביאפרה (Biafra), מלחמת אזרחים עקובה מדם אשר גרמה למותם של יותר מחצי מיליון אנשים, אשר רבים מהם היו ילדים.
מאוחר יותר, השלטון הבריטי האשים את אזיקיווה בלקיחת 5.6 מיליון דולר מכספי הממשלה.
הוא נשפט והואשם בהתנהגות בלתי הולמת.
אזיקיווה טען להגנתו כי ההאשמות נגדו היוו ניסיון לעכב את קבלת העצמאות.
אזיקיווה הצליח לשרוד את המשבר התדמיתי מכיוון שהעם הניגרי ראה בו כמשחררו.
הוא התפטר כמחוקק של המחוז המערבי והיה לראש הממשלה של מזרח ניגריה עד שהוכרזו בחירות הקדם-עצמאות לממשלה הפדרלית ב-1959. באותן בחירות, אף אחת מהמפלגות הגדולות לא זכתה ברוב מכריע.
מפלגת ה-The Northern Peoples Congress (NPC) המורכבת בעיקר מאנשי הקבוצות האתניות האוסה ופולאני, זכתה במספר המושבים הגבוה ביותר, ואחריה ה-NCNC.
ה-NCNC ואזיקיווה בראשה החלו לצבור כוח ושתי מפלגות אלו הקימו יחד קואליציה בעוד שמפלגת "קבוצת הפעולה" היוותה את האופוזיציה.
ניגריה קיבלה עצמאות מבריטניה ב-1 באוקטובר 1960. ההכרזה על אזיקיווה כמושל הכללי וחודש לאחר מכן כרמטכ"ל הכוח הצבאי האפריקאי הראשון, היוותה ציון דרך משמעותי באירוע היסטורי זה.
ההכתרה של אזיקיווה למושל הכללי התרחשה בזמן שאבובכר טפאווה בלווה (Abubakar Tafawa Balewa) נבחר לתפקיד ראש הממשלה.
אזיקיווה ובלווה תמכו שניהם ברעיון הקומוניזם והיו בעלי עסקים רבים במדינה, מה שהפך אותם לחברים.
בשנת 1961 מרבית מסחר החוץ של ניגריה התבסס על ייצוא קקאו.
החקלאים מיורובה הצטיינו בהפקת קקאו ונחשבו לטובים בעולם.
אזיקיווה דרש מהם לשלם מיסים על הקקאו ורבים מהחקלאים סירבו להיענות לבקשתו, קונפליקט זה גרם לחוסר שביעות רצון בקרב בני שבט היורובה.
כתוצאה מקונפליקט זה, הממשלה חשפה תוכנית שמטרתה הייתה להפילה ומי שעמד בראש התוכנית, שהיה בן שבט יורובה, נעצר, נשפט ונידון ל-10 שנות מאסר.
בני שבט היורובה התרעמו על הכנסת מנהיגם לכלא, והחלו פרעות אשר הובילו להכרזת מצב חירום.
בעקבות כך, האזור המערבי נכנס באותה תקופה למצב של חוסר נחת.
אזיקיווה ערך תוכנית לחלוקת משאבי ניגריה בצורה שווה ולשם הוצאתה לפועל ערך מפקד אוכלוסין.
המפקד יצר בעיות כאשר אזורים מסוימים דיווחו על מספר גדול יותר של תושבים מכפי שהיו בהם במציאות בשביל לקבל חלק גדול יותר מהתקציב הממשלתי.
באוקטובר 1963 הפכה ניגריה לרפובליקה והוקמה לה ממשלה פנימית שניהלה גם את תיקי החוץ.
אזיקיווה מונה לנשיא בגלל תפקידו המרכזי במאבק על העצמאות ובזכות הפופולריות שלו.
אזיקיווה כיהן כנשיא הראשון של ניגריה והקים את האוניברסיטה המקומית הראשונה בה.
באוניברסיטה הקים אזיקיווה את המחלקה הראשונה לעיתונאות בניגריה.
אוניברסיטה זו הוקמה בהשראת האוניברסיטה הראשונה שיועדה לשחורי-עור בארצות הברית, Wilberforce University שבאוהיו, שהוקמה על שמו של ויליאם וילברפורס, אחת מדמויות המפתח במאבק לביטול העבדות בבריטניה.
לאזיקיווה היה תפקיד משמעותי במאבק להשגת עצמאותה של ניגריה.
בתור היותו המייסד של ה-NCNC, אזיקיווה חישל את אחת מהמכונות הפוליטיות היעילות והאפקטיביות ביותר באפריקה.
הוא הפך לנשיאה הראשון של רפובליקת ניגריה, והזמין חברות פלדה ונפט אשר יסייעו לפיתוח המשאבים של ניגריה.
תעשיית הנפט של ניגריה מהווה אנדרטה בת קיימא ליוזמתו ומהווה כיום את תעשיית הנפט הגדולה ביותר באפריקה כולה.
אחת ממטרותיו העיקריות של אזיקיווה הייתה יצירת הזדמנויות חינוכיות, ומתוך כך ייסד את ועודד רכישת השכלה יסודית ותיכונית.
באוניברסיטה שילבו תוכנית לימודים רגילה עם לימודי אנגלית ברמה גבוהה, דבר שתרם להבנה עמוקה יותר של החומר הנלמד ולאיחודו של העם הניגרי.
כתוצאה מכך קמה קבוצה של אפריקאים משכילים שהחלה להשפיע על תהליכי מודרניזציה ופיתוח זהות לאומית ניגרית.
תהליכים אלו הובילו לכך שלניגריה יש יותר תלמידים שלומדים בארצות הברית מאשר יתר מדינות אפריקה ביחד.
כנשיא, אזיקיווה לקח חלק בכתיבת החוקה הפדרלית שהיוותה חוק עליון במדינה.
הוא נלחם נגד כל סוגי השחיתות, נפוטיזם ואפליה.
אזיקיווה הצהיר שחוקתו מתבססת על המודל האמריקאי שבו "לכל אדם אכפת מספיק בשביל לחלוק, כדי שלכולם יהיה מספיק".
ב-1966, אירעה הפיכה, הממשלה הופלה וראש הממשלה בלווה ומספר פקידים רשמיים חשובים אחרים נרצחו.
באותה עת אזיקיווה היה בחו"ל ולכן נשאר בחיים.
מי שהנהיג את ההפיכה היה גנרל ג'ונסון אגויי אירונסי (Johnson Aguiyi-Ironsi) מקבוצת האיגבו ומכיוון שאזיקיווה, אשר היה בעצמו משבט האיגבו, היה המנהיג הפוליטי הבכיר היחיד שלא נרצח, תושבי הצפון הסיקו כי ההפיכה הייתה חלק ממזימה של שבט האיגבו ליטול פיקוד על ניגריה ולשלוט בעושרה בעבור עצמם.
לאחר מכן, התרחש טבח כללי של אנשי האיגבו שחיו בצפון.
אנשי האיגבו שיכלו להימלט, נסו למחוז המזרחי של הדרום.
אזיקיווה שזמן רב עודד חיפוש אחר מחצבים, ובאופן מקרי נמצא נפט במזרח בזמן זה, ביקש ממנהיגי האיגבו לחלוק הון זה עם האומה.
מנהיגי האיגבו באותה תקופה, כגון קולונל אוג'וקוו (Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu), היו במצוקה כה גדולה עקב ההרג הרב של אנשי האיגבו בצפון ועקב חוסר היכולת של הממשלה הפדרלית להגן על בני שבטם.
בעקבות כך בני שבט האיגבו סירבו לבקשתו של אזיקיווה לחלוק בהכנסות הנפט ובמקום, הם ניתקו יחסים עם אזיקיווה והקימו מדינה עצמאית, ביאפרה.
עצתו לשלום של אזיקיווה לא התקבלה, דבר שהוביל לטרגדיה של מלחמת אזרחים הקרויה מלחמת ביאפרה.
במשך חלק מתקופת המלחמה, אזיקיווה בודד את עצמו בביתו בנסוקה (Nsukka) והקדיש את עצמו לעיתונאות וכתיבה.
ב-1967 הצטרף אזיקיווה לממשלת ביאפרה ועבד בחו"ל למען קבלת הכרה במדינת ביאפרה.
הוא אף חיבר את ההמנון הלאומי שלה ושימש כיועץ בכיר לשלטונה.
לאחר מספר שנים התבהר כי התנתקות ביאפרה מניגריה נכשלה.
מנקודה זו ואילך, אזיקיווה עבד למען איחוד מחדש ופיוס לאומי וב-1969 חזר והצטרף לתומכי הממשלה המרכזית בניגריה.
הוא נשאר בחו"ל עד 1972 וכשחזר מונה לכהן כנשיא של אוניברסיטת לגוס (Lagos University).
ב-1979 הסדר הושב ואזיקיווה נכנס לזירה הפוליטית כמועמד לנשיאות אך שהו שאגארי (Shehu Shagari) זכה בבחירות והביס אותו.
אזיקיווה וחברו לנגסטון יוז (Langston Hughes) האפרו-אמריקאי היו בוגרי אוניברסיטת לינקולן ומשתפי פעולה בתחום הספרות.
במשך 30 שנות חברותם, היו השניים מנהיגי הדיון על מעמד השחורים במאה ה-20. אזיקיווה ויוז חלקו במשותף יותר ממה שאי פעם נראה ביחסים בין האליטה האפריקאית והאפרו-אמריקנית.
הקשר המיוחד שלהם התבסס ככל הנראה על דמיון יוצא דופן בחייהם המוקדמים של השניים, במאבקים שנתקלו בהם בחייהם הבוגרים ובזווית הראיה היצירתית שחלקו.
אזיקיווה וזיק נאלצו להתמודד עם אתגרי חייהם הקשים בשלב מאוד מוקדם.
ההורים של שניהם התגרשו בילדותם והם נאלצו לעבור ממקום למקום מספר רב של פעמים מכורח הנסיבות.
בנוסף, שניהם הסתכסכו עם אביהם ועוני וייאוש פקדו את חיים המוקדמים.
כמו כן, הדמיון במבנה ובשפה של השירים שלהם מעיד על החזון המשותף שלהם.
אזיקיווה כתב את שיריו הראשונים עוד בימיו הראשונים בתיכון.
התיכון בו למד בלגוס, הוקם על ידי מיסיונרים לבני-עור ולימדו בו מורים לבני-עור.
שירו הראשון שנקרא גם "My First Poem", נכתב בהשראת חוויה מזעזעת שחווה ממורה לבן-עור שהתאכזר לילדי בית הספר.
אזיקיווה למד את עקרונות הכתיבה הבסיסיים מג'ון מ.
סטיוארט, משורר בריטי צעיר אשר היה לו קשה להתחבר לשיריו המרכזיים כי טען שההיסטוריה של אנגליה לא יכולה להוות השראה לאנשים כמוהו.
לעומת זאת, אזיקיווה התחבר לשירים האמריקאים מפני שהם מייצגים עמדה חזקה נגד אי-צדק ודיכוי בימי העבדות.
שיריו של אזיקיווה אופיינו באי הצדק שבגזענות ובפריחה האמנותית שהתרחשה באפריקה ובארצות הברית.
כתיבתו ייצגה את ראייתו הפוליטית ואת עשייתו למניעת אי-צדק.
יש הראו בשירו של אזיקיווה, "Land of the Rising Sun", כהמנון ביאפרה וכאמצעי להרמת המורל עבור הקצינים הלוחמים, הכוחות הלוחמים ושאר העם.
בנוסף, בתקופת הקמתה של ביאפרה ניכר שינוי בכתיבתו של אזיקיווה.
שיריו בתקופה זו נכתבו על מחויבות חברתית, אמונה ותקווה.
מכיוון שאוסף השירים הראשון של אזיקיווה התפרסם רק בשנת 1977, יותר מ-40 שנה לאחר שעזב את ארצות הברית, הוא לא זכה לתהילה ראויה על כתיבתו.
אזיקיווה מת לאחר מחלה ארוכה באנוגו, בבית החולים הלימודי שבאוניברסיטת ניגריה ונקבר בביתו שבאוניטשה, ניגריה.
נערכה לכבודו הלוויה ממלכתית תחת ממשלתו של גנרל סאני אבאצ'ה, וגופתו נקברה בתום כמעט שבועיים של טקסים לאומיים ברחבי ניגריה.
מוסדות שנקראו על שמו של אזיקיווה כוללים את שדה התעופה הבינלאומי על שם ננמדי אזיקיווה באבוג'ה (Abuja), אצטדיון ננמדי אזיקיווה באנוגו, אוניברסיטת ננמדי אזיקיווה באוקה (Awka), מרכז העיתונות ננמדי אזיקיווה בלגוס.
בנוסף, קיימת שדרה על שמו בדאר-א-סאלאם בטנזניה והדיוקן שלו מופיע על שטר ה-500 של ניגריה.
ב-1960, כאשר ייסד את אוניברסיטת ניגריה, מונה אזיקיווה למועצה המלכותית על ידי המלכה אליזבת השנייה.
ב-1980 הוענק לו אות הכבוד הגבוה ביותר של הרפובליקה הפדרלית של ניגריה (GCFR- Grand Commander of the Federal Republic).
במהלך חייו קיבל 14 תארים של כבוד מאוניברסיטאות ניגריות, אמריקאיות וליבריות.
אזיקיווה היה מעורב בהרבה ענפי ספורט במהלך חייו ואף הגיע להישגים מכובדים ברובם.
מלבד תארים אלו, אזיקיווה הקים את "Zik's Athletic Club" שהיה מועדון לקידום אתלטיקה, אגרוף, קריקט, כדורגל, שחיה וטניס.
"יש שפע של מקום בפסגה כי מעט מאוד אנשים נוטים לטייל מעבר לשביל הממוצע.
וכך, נראה שרובנו מסתפקים בלהישאר בתוך גבולות הבינוניות".
"שליחותי הבוערת על כדור הארץ הסתיימה ועבודת חיי העיקרית באה לסופה.