tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נסיך ויילס ודוכסית קורנוול נפגשו עם פרנציסקוס בפעם הראשונה ב-4 באפריל 2017. הזוג המלכותי התקבל בפרטיות בוותיקן, ונפגש בערך חצי שעה לשיחה פרטית עם פרנציסקוס.
קמילה, המשקפת את יחסו הרגוע יותר של האפיפיור כלפי קודי לבוש, נמנעה מהמסורת המלכותית הבריטית של לבוש שחור עם כיסוי ראש לקהל.
לבריטניה קיימת שגרירות לכס הקדוש הממוקמת ברומא, ואילו לכס הקדוש יש נונציו אפיפיורי לבריטניה השוכן בלונדון.
יחסי הוותיקן–מקדוניה הצפונית הם היחסים שבין מדינת קריית הוותיקן לרפובליקת מקדוניה הצפונית.
שתי המדינות נהנות מיחסים מצוינים, המבוססים על חברות, תמיכה והבנה הדדית.
הרפובליקה של מקדוניה הצפונית הפכה למדינה עצמאית בשנת 1991, כאשר הכריזה על עצמאותה והיפרדותה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
מדינת קריית הוותיקן הייתה בין המדינות שתמכו בעצמאותה וריבונותה של המדינה כבר מתחילתה.
יחסים דיפלומטיים מלאים בין הוותיקן למקדוניה הצפונית החלו ב-21 בדצמבר 1994. עם זאת, מדינת הוותיקן לא הייתה בין 131 המדינות שהכירו במדינה תחת שמה החוקתי, אלא הכירה בשם שבחר האו"ם: "הרפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה".
מקדוניה הצפונית זוכה לתמיכה מלאה של הוותיקן בבקשתה להצטרפות לאיחוד האירופי.
כמו כן, הנהגת מקדוניה הצפונית מבקרת מדי שנה את האפיפיור בקריית הוותיקן במשך שנים רבות.
עד שנת 2002 שגריר מקדוניה הצפונית בסלובניה היה גם השגריר בקריית הוותיקן, כשמאותה שנה מחזיקה מקדוניה הצפונית שגריר מיוחד למדינת הוותיקן השוהה ברומא.
למדינת הוותיקן ישנו שגריר השוהה בסלובניה וממונה גם על היחסים עם מקדוניה הצפונית.
יחסי הוותיקן–סרי לנקה הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת קריית הוותיקן לבין הרפובליקה הדמוקרטית הסוציאליסטית של סרי לנקה.
היחסים הרשמיים בין המדינות החלו בשנת 1976.
שלושה אפיפיורים ביקרו בסרי לנקה: פאולוס השישי בדצמבר 1970, יוחנן פאולוס השני בינואר 1995 ופרנציסקוס בינואר 2015, שנפגש עם נשיא סרי לנקה מייטריפלה סיריסנה.
נשיא סרי לנקה מהינדה ראג'פקסה ביקר בוותיקן ביוני 2012, ונפגש עם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
לוותיקן יש נציגות דיפלומטית בקולומבו.
החל מדצמבר 2011 הנציגה הקבועה של סרי לנקה באו"ם בז'נבה משמשת גם כשגרירה בוותיקן.
יחסי הכס הקדוש–ירדן הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לירדן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1994. לכס הקדוש יש נציגות דיפלומטית בעמאן.
הכס הקדוש מקיים יחסים טובים יחסית עם ירדן.
שמה של המדינה מגיע מנהר הירדן, שהוא משמעותי לנוצרים מכיוון שזה היה המקום בו הוטבל ישו על ידי יוחנן המטביל.
לאנשי דת נוצרים שונים בעולם הערבי יש רקע ירדני, כמו מארון להאם בתוניסיה ופואד טוואל בישראל.
האפיפיורים פאולוס השישי, יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר ביקרו בירדן.
בשנת 2009 ערך האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ביקור בירדן שם "עודד את כל הירדנים, אם נוצרים או מוסלמים, לבנות קשרים על יסודות איתנים של סובלנות דתית המאפשרים לבני קהילות שונות לחיות יחד בשלום ובכבוד הדדי.
אני רוצה שתדעו שאני מחזיק בלבי את בני הממלכה ההאשמית ואת כל מי שחי באזור זה."
יחסי הוותיקן–הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הכס הקדוש הפועל מקריית הוותיקן כישות טריטוריאלית עצמאית לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הכס הקדוש הפועל מקריית הוותיקן כישות טריטוריאלית עצמאית לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם יחסים דיפלומטיים מלאים.
היחסים הדיפלומטיים שבין הוותיקן לרפובליקה המרכז-אפריקאית כוננו באופן רשמי ב-13 במאי 1967.
האפיפיור פרנציסקוס ביקר באופן רשמי ברפובליקה המרכז-אפריקאית בנובמבר 2015 ושלח מסר של איחוד ואהבה לאומה, הוא קרא לאחות את הפצעים ממלחמת האזרחים שבמקום.
האפיפיור נפגש בעת ביקורו עם נשיאת הרפובליקה המרכז-אפריקאית קתרין סמבה-פנזה.
נשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית, פוסטאן-ארקאנז' טואדרה ביקר בוותיקן במסגרת ביקורו הראשון אי פעם במדינה אחרת בתפקיד, באפריל 2016. הנשיא הודה לאפיפיור פרנציסקוס על כך שביקר ברפובליקה בזמן התקופה הקשה ביותר בהיסטוריה שלה וקבע שבעקבות הבחירות הכלליות במדינה שהתנהלו בצורה סדירה והתהליך של החלשת הכוחות הצבאיים הנלחמים בה, המדינה בדרך להתאוששות.
ב-6 בספטמבר 2016 נחתם הסכם דו-צדדי בין שתי המדינות.
הרפובליקה המרכז אפריקאית אינה מיוצגת בקריית הוותיקן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
הוותיקן מיוצג ברפובליקה המרכז-אפריקאית בדרג השגרירות באמצעות נונציו שהוא שלח לבנגי, בירת המדינה.
יחסי הוותיקן–יוון כוננו בשנת 1980. קריית הוותיקן הקים מיד את הנונציאטור האפוסטולי שלו ליוון באתונה.
שגריר יוון בכס הקדוש התגורר תחילה בפריז, שם הוסמך במקביל לצרפת; אך בשנת 1988 הוקמה שגרירות יוונית נפרדת לכס הקדוש שנמצאת ברומא.
במאי 2001 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקור עלייה לרגל ביוון.
הפילוג המזרחי-מערבי חילק את העולם הנוצרי של ימי הביניים לנוצרי אורתודוקסי ומערבי-קתולי.
היחסים בין מזרח למערב נעכרו במהלך הזמן על ידי הבדלים פוליטיים וכנסייתיים וסכסוכים תאולוגיים.
היחסים עם יוון קשורים ברובם ליחסים אקומניים עם הכנסייה היוונית האורתודוקסית והפטריארך האקומני של קונסטנטינופול.
בשנת 2007 נתן ברתולומאיוס מקונסטנטינופול את אישורו להצהרת רוונה, מסמך קתולי-אורתודוקסי הנוגע לפרוטוסים, אם כי יתקיימו דיונים עתידיים על התרגיל האקלקיולוגי הקונקרטי של ראשוניות האפיפיור.
בשנת 2016 ערך האפיפיור פרנציסקוס ביקור מתוקשר באי היווני לסבוס כדי לפגוש מהגרים ופליטים.
לסבוס היה ביתם של מהגרים ופליטים רבים שברחו ממלחמה ואלימות במזרח התיכון ובצפון אפריקה.
יחסי הוותיקן–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין מדינת קריית הוותיקן לבין יפן.
היחסים בין שתי המדינות נקבעו לראשונה, באופן לא רשמי בשנת 1919, כאשר הוותיקן שלחה ליפן נונציו.
רק בשנת 1942 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים, מה שהפך את יפן למדינה האסייתית הראשונה שכוננה יחסים עם הוותיקן.
בשנת 1958 שגרירותה של יפן ברומא, בירת איטליה הסמוכה לוותיקן, הואמנה גם על הוותיקן.
החלטה זו התקבלה על ידי הקיסר היפני הירוהיטו בזמן מלחמת העולם השנייה, בתקווה שהוותיקן תוכל לשמש כמתווך למשא ומתן בין יפן לבעלות הברית.
עם זאת, ההיסטוריה הראשונית בין יפן לוותיקן התרחשה בשנת 1554, עם הגעתו של פרנסיסקו חאווייר לאי קיושו כמיסיונר.
לאחר שהותו ביפן, הוא ועוד ארבעה שליחים יפנים נסעו בחזרה לאירופה וערכו ביקורים אצל מנהיגים אירופאים שונים, ובהם האפיפיור, גרגוריוס השלושה עשר.
התפשטות הנצרות ביפן נמשכה מספר עשורים לאחר ביקורו של חאווייר, עד שנאסרה בתחילת המאה ה-17. רק בשנת 1873 התקנות המחמירות על הדת הנוצרית הוסרו על ידי הקיסר מוצוהיטו כחלק מן הרפורמות שלו.
מספר הקתולים החיים ביפן נשאר קטן, ומהווה פחות מ-5% מאוכלוסיית יפן.
כיום, הוותיקן ויפן עוסקים בשיתופי פעולה בתחומי התרבות השונים.
הוותיקן מיוצג ביפן בדרג השגרירות באמצעות נונציו שנשלח לשרת את הוותיקן באומה היפנית.
מאידך, יפן אינה מיוצגת בוותיקן בדרג השגרירות, אלא באמצעות שגרירותה ברומא, בירת איטליה הסמוכה, האמונה על הוותיקן.
מדינה שם בשפה הרשמית בלטינית: Status Civitatis Vaticanבאיטלקית: Stato della Città del Vaticano ביפנית: 日本 סמל דגל עיר בירה והעיר הגדולה ביותר הוותיקן
קואורדינטות של הבירה = הקמה 11 בפברואר 1929 המאה ה-7 לפנה"סראש המדינה אפיפיורפרנציסקוס קיסרנארוהיטו, קיסר יפןאוכלוסייה 1,000 נפש (2019) 125,507,472 נפש (יולי 2020)צפיפות האוכלוסייה 2,272.73 נפש לקמ"ר 332.11 נפש לקמ"רשטח 0.44 קמ"ר 377,915 קמ"ראחוז שטח המים זניח 0.8% שפות לטינית (רשמית)איטלקית (מדוברת).
המיסיונר הנוצרי הראשון שהגיע ליפן היה פרנסיסקו חאווייר.
חאווייר הגיע לאי קיושו ביפן בשנת 1549, שם הוא המיר כשבע מאות יפנים לקתוליות, כולל אדם המכונה ברנרדו היפני, שהפך לאדם היפני הראשון שביקר באירופה.
משימתו של חאווייר נחלה הצלחה גדולה, עד שנת 1580 היו ביפן למעלה מ-100,000 נוצרים קתולים.
בין השנים 1579 עד 1582, המיסיונר הישועי, אלסנדרו ואליניאנו, ביקר ביפן.
במהלך ביקורו הצליח לשכנע את אוטומו סורין לשלוח דיפלומטים מיפן, לביקור אצל מנהיגי אירופה, וביניהם האפיפיור.
סורין הסכים ובחר ארבעה נערים קתולים יפניים.
ב-20 בפברואר 1582 הארבעה יצאו למסע ממעגן העיר נגאסאקי על ספינת סחר פורטוגזית.
לאחר כשנתיים, ב-11 באוגוסט 1584 הם הגיעו לפורטוגל, ומשם יצאו לטייל ביבשת.
הארבעה נפגשו עם אצילים ואנשי כמורה שונים, כולל פליפה השני, מלך ספרד.
עם הגעתם לרומא, השליחים היפנים פגשו את האפיפיור, גרגוריוס השלושה עשר.
באפריל 1585, זמן לא רב לאחר בואם של ארבעת היפנים, גרגוריוס נפטר, הארבעה נכחו בהכתרתו של האפיפיור סיקסטוס החמישי.
משלחת זו הייתה הנציגות הדיפלומטית הראשונה של יפן באירופה.
באפריל 1586, הארבעה עזבו את יבשת אירופה דרך נמל ליסבון.
מסעם באירופה הותיר השפעה משמעותית, והביא עימו תשומת לב רבה הדדית בין אירופה ומהוותיקן בפרט ליפן.
כשארבעת השליחים חזרו ליפן, קיבלו את פניהם אנשים רבים המעוניינים ללמוד על אירופה.
בשנת 1614, בעקבות ההחמרות על הנצרות ביפן, כל המיסיונרים האירופאים ששהו ביפן עזבו חזרה לאירופה.
האיסור על הנצרות ביפן נמשך למעלה מ-200 שנים, אשר במהלכן הוצאו להורג עשרות אלפי נוצרים יפניים.
בשנת 1873, הסיר הקיסר מוצוהיטו את האיסור על הנצרות, והנחיל חופש דת שאפשר למיסיונרים רבים להיכנס למדינה.
בשנת 1906, אישר האפיפיור, פיוס העשירי את בקשת אגודת ישו להיות הארגון אשר יקים את האוניברסיטה הקתולית הראשונה ביפן.
בשנת 1908, שלושה מיסיונרים ישועים החלו בהקמת האוניברסיטה, ובשנת 1913, לאחר הקמת האוניברסיטה, הם קיבלו אישור רשמי ממשרד החינוך היפני המכיר באוניברסיטה כחוקית.
למרות פתיחתה של האוניברסיטה הקתולית ביפן, אשר מטרתה הייתה שהעם היפני יכיר את הנצרות, האפליה נגד הנוצרים נמשכה והתגברה.
אנשים רבים רואים בנצרות "כדת זרה", בעקבות הלאומנות היפנית, עד שנת 1907 היו ביפן רק 140,000 נוצרים, ומתוכם רק 60,000 היו קתולים.
כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים (1919–1958)
בשנת 1919 החלה תקופה חדשה ביחסים הדיפלומטיים בין הוותיקן ליפן.
באותה השנה הוותיקן שלחה לראשונה נונציו ליפן, אשר ייצג את הוותיקן ביפן.
בשנת 1942 הוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות, מה שהפך את יפן למדינה האסייתית הראשונה שכוננה יחסים דיפלומטיים עם הכס הקדוש.
הקיסר הירוהיטו כונן יחסים דיפלומטיים עם הוותיקן במטרה שהוותיקן תהווה כמתווך בין האימפריה היפנית לבין בעלות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה.
באותה העת חיו ביפן כ-20 מיליון נוצרים.
ארצות הברית ובריטניה העבירו ביקורת המגנה את כינון היחסים הדיפלומטיים בין הוותיקן ליפן.
למרות הביקורת החריפה מצד מדינות המערב, יפן שלחה לראשונה ייצוג דיפלומטי בדרג השגרירות בוותיקן, ואילו הנונציו של הוותיקן ביפן קיבל הכרה רשמית ומלאה על ידי ממשלת יפן.
בשנת 1958 הקיסר הירוהיטו הורה לחדש את הצוות הדיפלומטי של יפן בוותיקן.
בעקבות הוראת הקיסר, גם הוותיקן החליטה להחליף את הייצוג הדיפלומטי שלה ביפן בנונציו חדש.
כיום, הוותיקן ויפן מנהלות יחסים דיפלומטיים חמים ולבביים, אשר עוסקים בשיתופי פעולה תרבותיים.
למרות המספר המצומצם של הנוצרים היפניים, יש יפנים רבים האוהדים את האמונה הנוצרית.
בשנת 2011 הוותיקן שלחה סיוע הומניטארי ליפן בעקבות רעידת האדמה והצונמי בסנדאי.
1993 – הקיסר לשעבר אקיהיטו.
2016 – פומיהיטו, נסיך אקישינו.
נובמבר 2019 – האפיפיור פרנציסקוס.
יחסי הכס הקדוש–טורקיה הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לטורקיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1868, במקור בין הכס הקדוש לאימפריה העות'מאנית.
לכס הקדוש יש נונציו אפיפיורי באנקרה.
לכס הקדוש יש היסטוריה של יחסים קשים עם טורקיה, או ליתר דיוק עם האימפריה העות'מאנית, שכוחות הברית האירופית ניצחו בקרב לפנטו בשנת 1571 ובקרב וינה בשנת 1683. הכס הקדוש שמר על יחסים חיוביים עם ארמניה, גם כשהייתה תחת שלטון עות'מאני.
כמו כן הוא היה מעורב גם בבלקן וביוון בתקופה בה הלאומים שחררו את עצמם מהשליטה הטורקית.
רפורמות אטאטורק לא ממש הקלה על היחסים, מכיוון שהביאה לדיכוי מערכת המילת, שהבטיחה בעבר את זכויותיהם של מיעוטים נוצריים שהיו מפוצלים בקווים אתניים ביזנטיים, לטיניים, ארמנים, סורים ויוונים-מלקיים.
זה הוביל בתורו להטמעה של האוכלוסייה הנוצרית בטורקיה במסורות ומנהגים טורקיים אתניים.
כמו כן, האידאולוגיה הקמלית הייתה קשורה קשר הדוק לאנטי-קלריקליות בצרפת, אידאולוגיה רפובליקנית צרפתית שהייתה עוינת לכנסייה במערב אירופה.
האפיפיור פאולוס השישי ביקר בטורקיה ביולי 1967 במהלך ביקורו נפגש עם הפטריארך האורתודוקסי המזרחי אתינגורס הראשון מקונסטנטינופול, שנורק הראשון קלוסטיאן, הפטריארך הארמני של קונסטנטינופול וכן עם אנשי דת מוסלמים ואנשי הקהילות יהודיות.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר בטורקיה בנובמבר 1979. הוא נפגש עם הפטריארך דימיטריוס הראשון מקונסטנטינופול והפטריארך הארמני שנורק הראשון וכן חוגג את האוהריסט באפסוס.
בשנת 2006 ביקר האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בטורקיה ובמסגד הכחול המפורסם שלה.
זו הייתה רק הפעם השנייה שנודע כי האפיפיור נכנס למסגד וזה היה חלק ממאמציו לתקן את יחסי מוסלמים–נוצרים, אך האפיל על הרצאת רגנסבורג שהתפרש על ידי חלק כניסיון לקשר בין אסלאם ואלימות.
הוא נפגש עם 25,000 מפגינים לאומנים ואסלאמיסטים כשהגיע לאנקרה.
נשיא טורקיה, ג'לל באייר, ביקר בוותיקן ב-11 ביולי 1959 ונפגש עם האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה.
נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, ביקר בוותיקן בפברואר 2018 וערך פגישה עם האפיפיור פרנציסקוס בארמון האפוסטלי.
הכס הקדוש שמר על יחסים חיוביים עם הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול מאז שנות ה-60. הפטריארך האקומני, שבסיסו באיסטנבול של ימינו, אינו מוכר כמנהיג האורתודוקסים המזרחיים על ידי הממשלה הטורקית, שמעדיפה להתייחס אליו כאל בישוף מקומי.
אי הכרה זו היא סוגיה ביחסי הכס הקדוש–טורקיה.
הכנסייה גם ביקשה לשפר את ההכרה המשפטית בעצמה על פי החוק הטורקי, מה שמקשה כיום על הבישופים הקתולים להיות מוכרים כחוק במהלך פעילותם במשרד האפוסטולי, ולעיתים מוטלת בספק את הבעלות על הכנסיות.
בעיות דומות עלו עם הפטריארכיה היוונית, שהכשרה הסמינרית שלה הושבתה על ידי המדינה הטורקית.
בשנת 2000, האפיפיור יוחנן פאולוס השני הכיר רשמית ברצח העם הארמני, עמדה מנוגדת לזו של הממשלה הטורקית אשר פרסה חלק ניכר מהאנרגיה הפוליטית שלה בכך שהאירועים בארמניה יישארו לא יוכרו על ידי הקהילה הבינלאומית.
ב-12 באפריל 2015, האפיפיור פרנציסקוס השתמש במונח 'רצח עם' כדי להתייחס לרצח ההמוני של ארמנים על ידי הטורקים.
בתגובה, טורקיה החזירה את שגרירה מהוותיקן ל"התייעצויות" שעות ספורות לאחר דבריו של פרנציסקוס, וזימנה את השגריר מהוותיקן לישיבה.
כמו כן, ב-24 ביוני 2016, האפיפיור פרנציסקוס בנאום נוסף תיאר את הריגתם של ארמנים כרצח עם.
בנוסף, דובר הוותיקן, פדריקו לומברדי, אמר לכתבים כי "אין סיבה שלא להשתמש במילה זו במקרה זה", "המציאות ברורה ומעולם לא שללנו את המציאות".
טורקיה גינתה את ההכרזה כ"מצערת מאוד" ואמרה גם כי היא נשאה עקבות של "המנטליות של מסעי הצלב".
הכס הקדוש לא נקט עמדה חזקה בנוגע לחברות באיחוד האירופי של טורקיה, אם כי נאמר כי הקרדינל יוזף רצינגר היה עוין לכך בספר שפרסם לפני שהפך לאפיפיור, והדגיש שטורקיה צריכה להתמקד ביחסים עם מדינות המזרח התיכון הסמוכות.
עם זאת, במהלך מסעו בטורקיה ב-2006 בתור האפיפיור בנדיקטוס ה-16, הוא יצא בתמיכה בחברות טורקיה באיחוד האירופי.
טרסיסיו ברטון, מזכיר המדינה של הכס הקדוש, הביע את דבריו של הכס האפוסטולי בעניין זה.
יחסים קיימים בין הכס הקדוש לטורקיה על בסיס תיירות ועלייה לרגל.
בשנת 2008 הושג הסכם בין שתי המדינות במטרה לקדם עלייה לרגל לטרסוס, המקום בו נולד השליח פאולוס.
אתרי עלייה חשובים נוספים לרגל כוללים את סלצ'וק, העיר העתיקה של איסטנבול, איזניק (ניקאה), ברגאמה, איזמיר (סמירנה), מניסה וטרבזון.
יחסי הוותיקן–לבנון הם יחסי חוץ בין הוותיקן ללבנון.
הוותיקן מילאה תפקיד מרכזי במשא ומתן לשלום בלבנון.
היא ביקשה לאחד פלגים נוצרים שהופרדו לאחר מלחמת האזרחים בלבנון.
במקביל, היא ביקשה להפחית את המתיחות הנוצרית-מוסלמית ולשמר את הקהילות הנוצריות שהלכו והתמעטו באזורים רבים בלבנון ובמקומות אחרים במזרח התיכון.
לקרדינל נסראללה בוטרוס ספיר, ידידו הקרוב של האפיפיור, הייתה השפעה משמעותית בפוליטיקה המקומית בלבנון.
יוחנן פאולוס השני נחשב רבות בן ברית פוליטי של לבנון, שכן הוא כינה אותה מדינת המסרים.
הוותיקן מחזיקה בלבנון נונציו אפוסטולי בחריסה.
לבנון מחזיקה בוותיקן שגרירות ברומא.
יחסי הוותיקן–חוף השנהב מתייחסים למערכת היחסים הבילטרליים בין הוותיקן לרפובליקת חוף השנהב, שנוסדה בשנת 1970. כמות משמעותית של קתולים מתגוררים בחוף השנהב, והם כמעט חמישית מהאוכלוסייה, ושתי המדינות נמצאות במערכת יחסים לבבית.
חוף השנהב מקיים שגרירות ברומא בסמוך לוותיקן, ואילו לכס הקדוש יש נונציאטורה אפוסטולית באביג'אן.
השגריר הנוכחי של חוף השנהב בוותיקן הוא סברין מתיאס אקאו.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לראשונה באוקטובר 1970.
הנשיא אלאסן ואטארה ביקר בוותיקן בנובמבר 2012 ושוחח עם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
שניהם דנו ביחסים בין שתי מדינותיהן, כמו גם בתפקידה של הכנסייה הקתולית בחוף השנהב ובהתקדמות שעשתה המדינה בשנים האחרונות מאז המשבר הפוליטי בחוף השנהב.
הם דנו גם באפשרות לחתום על הסכם מסגרת דו-צדדי, בדומה לאלו שחתם הוותיקן עם מדינות אפריקה אחרות, שיפרט את מעמדה החוקי של הכנסייה בחוף השנהב.
יחסי הודו–תימן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה התימנית.
מושבת עדן הבריטית, שהייתה הבסיס לפדרציה של דרום ערב ולדרום תימן, נכללה בהודו הבריטית עד להעברת חוק ממשלת הודו, 1935 על ידי הפרלמנט הבריטי, עקב מיקומה כנקודת מעבר המקשרת בין ים סוף ותעלת סואץ ל.
הקשר בין הודו לעדן הביא לכינונה של קהילת מהגרים הודית בעיר.
הרפובליקה של הודו והרפובליקה התימנית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים שבין הודו לדרום תימן כוננו בנובמבר 1967 לאחר עצמאות האחרונה.
בפרוץ מלחמת האזרחים בתימן בשנת 1994, הודו שמרה על עמדה נייטרלית.
הודו שלחה כוחות סיוע לתימן על מנת להעניק לאזרחי תימן סיוע רפואי.
ביולי 1994, כאשר המלחמה הסתיימה, ממשלת תימן ביקשה ונענתה בחיוב מממשלת הודו לקלוט 150 פצועים לבית החולים בעיר מומבאי לטיפול רפואי.
בשנת 2015, בעקבות ההתערבות הצבאית בתימן במלחמת האזרחים שהובילה ערב הסעודית כדי לדכא את מרד החות'ים, ממשלת הודו פתחה במבצע "ראהאת" - מבצע שמטרתו לחלץ אזרחים הודים מאדמת תימן.
במבצע צבא הודו פינה 4,640 אזרחי הודו ו-960 אזרחים נוספים מ-41 מדינות שונות.
הודו מיוצגת בתימן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בצנעא, בירת המדינה.
תימן מיוצגת בהודו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בניו דלהי, בירת המדינה.
יחסי הוותיקן–הפיליפינים הם היחסים הרשמיים בין קריית הוותיקן לפיליפינים.
כאחת משתי מדינות עם רוב קתולי באסיה (ביחד עם מזרח טימור), הפיליפינים נהנים מיחסים משמעותיים עם הוותיקן.
לוותיקן יש נונצ'יאטורה במנילה, ושגריר הפיליפינים לאיטליה משמש כשגריר לא תושב לוותיקן ברומא.
הקתוליות הגיעה לראשונה לפיליפינים במאה ה-16, כשמיסיונרים נוצרים ליוו כובשים כשסיפחו את האיים לאימפריה הספרדית.
עד שהפיליפינים קיבלו את הריבונות מארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה עם הקמת הרפובליקה השלישית, הקתוליות כבר הותירה רושם מתמשך על התרבות והחברה הפיליפינית, כשבערך שבעים אחוז מהפיליפינים הכריזו באמונה בנצרות.
במהלך שלטונו של נשיא הפיליפינים אלפידיו קווירינו, שודרגה המשלחת האפוסטולית של הפיליפינים לנונצ'יאטורה, כאשר הארכיבישוף אגידיו וגנוזי הפך לנונסיו האפוסטולי הראשון ב-9 באפריל 1951. השגריר הפיליפיני הראשון בוותיקן, ד"ר מנואל מורן, העניק את תעודותיו לאפיפיור פיוס ה-12 ב-4 ביוני 1951.
שלושה אפיפיורים ערכו עד כה ביקורים פסטורליים בפיליפינים.
האפיפיור פאולוס השישי ביקר בפיליפינים בשנת 1970 ונאם בפני סטודנטים באוניברסיטת סנטו תומאס (UST) במנילה.
בשנת 1981 נאם גם האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-UST, ובירך את יליד המאה ה-17 לורנצו רואיז, כקדוש בפארק לונטה, הברכה הראשונה הנערכה מחוץ לוותיקן.
כמה מאות שנים אחר כך אפיפיור ביקר את הפיליפינים בשנת 1995 לרגל יום הנוער העולמי X.
בתאריכים 15–19 בינואר 2015 ערך האפיפיור פרנסיסקוס ביקור אפיפיורי בפיליפינים, שם נשא נאום ב-UST וביקר בטקלובן, העיר שנחרבה על ידי הטייפון יולנדה (האיאן).
הפיליפינים אירחו את הקונגרס האוכריסטי הבינלאומי בשנת 1937 (IEC) במנילה ושוב בין 25 ל-31 בינואר 2016, שהועבר מתאריך מאי המקורי על פי בקשת הוותיקן.
הארכיבישוף של סבו חוסה ס.
פלמה מוועידת הבישופים הקתולית בפיליפינים הציע לוותיקן שהאפיפיור פרנסיסקוס יבקר במדינה לרגל האירוע.
עם זאת, מאוחר יותר אישר פלמה כי האפיפיור לא יבקר במדינה לצורך האירוע והוותיקן ישלח במקום זאת שליח אפיפיור להשתתף באומרו:
יחסי הוותיקן–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הדו-צדדיים בין קריית הוותיקן לבין כורדיסטן העיראקית.
לקריית הוותיקן אין כל ייצוג בכורדיסטן העיראקית, ולכורדיסטן העיראקית אין כל ייצוג בקריית הוותיקן.
ביקורים רמי-דרג מקריית הוותיקן לכורדיסטן העיראקית
באוגוסט 2014, השליח הפרטי של האפיפיור נשלח לארביל.
חמישה חודשים לאחר מכן, במרץ 2015, השליח נשלח בשנית לבירה ארביל.
במרץ 2016, משלחת מקריית הוותיקן, שהונהגה על ידי הארכיבישוף אלברטו אורטגה מרטין, נפגשה עם הנשיא מסעוד בארזאני להודות לו על יחסו לנוצרים הכורדים במדינה.
בדצמבר 2018, הקרדינל מזכיר המדינה פייטרו פרולין ביקר בכורדיסטן העיראקית.
במרץ 2021, האפיפיור פרנציסקוס ביקר בכורדיסטן.
ביקורים רמי-דרג מכורדיסטן העיראקית לקריית הוותיקן
הנשיא הכורדי מסעוד בארזאני נפגש עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני בנובמבר 2005, עם בנדיקטוס השישה עשר בפברואר 2011 ועם פרנציסקוס במאי 2014 בביקורים רשמיים בקריית הוותיקן.
ראש ממשלת כורדיסטן העיראקית, נצ'ירוואן בארזאני, נפגש גם הוא עם פרנציסקוס במרץ 2015 והם דנו על המשבר ההומניטרי בכורדיסטן העיראקית.
בינואר 2018, נצ'ירוואן בארזאני ביקר ברומא ונפגש עם פרציסקוס בשנית ושוחחו על המצב ההומניטרי בכורדיסטן.
בינואר 2020, ראש הממשלה הכורדי מסרור בארזאני נפגש עם האפיפיור לשם דיונים בילטרליים.
לקריית הוותיקן אין כל ייצוג בכורדיסטן העיראקית.
לכורדיסטן העיראקית אין כל ייצוג בקריית הוותיקן.
יחסי הכס הקדוש–ונצואלה הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לוונצואלה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1869.
במהלך נשיאותו של הוגו צ'אווס, נשיא שבעוד היותו קתולי הושפע אידאולוגית מקרל מרקס וולדימיר לנין, הוגים פוליטיים שהתנגדו היסטורית להשפעת הכנסייה הקתולית, התעוררה מתיחות עם הוותיקן.
צ'אווס גם ציטט את תמיכתו בתאולוגיית השחרור של לאונרדו בוף, שרומא התנגדה לה בשנות ה-70 וה-80.
בשנת 2009, קולקטיבים פרו-ממשלתיים הוציאו גז מדמיע של שליח הוותיקן לאחר שצ'אווס האשים את הכנסייה הרומית-קתולית בהתערבות בממשלתו.
הכס הקדוש מחזיק נונציו אפוסקופלי בקראקס.
יחסי הוותיקן–הונגריה הם יחסי החוץ בין הוותיקן להונגריה.
הקשרים בין ממלכת הונגריה למדינת האפיפיור החלו לפני יותר מאלף שנים, כאשר האפיפיור סילבסטר השני הכיר באישטוואן הראשון, מלך הונגריה כמלך נוצרי, והביא לחיזוק הנצרות בהונגריה.
בשנת 1920 הנונציו הראשון החל את תפקידו בבודפשט ונפתחה שגרירות הונגריה בכס הקדוש ברומא.
היחסים נותקו באפריל 1945 בשלהי מלחמת העולם השנייה, כאשר הנזיר אנג'לו רוטה נאלץ לעזוב את בודפשט, אולם הדיאלוג הדיפלומטי מעולם לא פסק.
היחסים הדיפלומטיים בין הונגריה והכס הקדוש התחדשו בפברואר 1990 לאחר תקופה במהלך המלחמה הקרה שבה התקיים דיאלוג.
מאז, אבני דרך כוללות ביקורים בהונגריה של יוחנן פאולוס השני בשנים 1991 ו-1996, ובשנת 2001 אירח מוזיאון הוותיקן תערוכה המוקדשת לאלף שנות הנצרות ההונגרית.
כבעלת הנשיאות התורנית של האיחוד האירופי ב-2011, ארגנה הונגריה קונצרט חגיגי בוותיקן לאפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
אדוארד הבסבורג-לורן, שגריר הונגריה בכס הקדוש אמר כי בהזדמנויות הנדירות שפנה לאפיפיור, "האפיפיור פרנציסקוס השיב בהונגרית ואמר שאלוהים יברך את הונגריה".
לרגל יום השנה ה-30 ליחסים בין המדינות, הנשיא יאנוש אדר ביקר בוותיקן, שם גם התקבל על ידי האפיפיור פרנציסקוס בספטמבר 2013. בשנת 2020 צוינו 100 שנים ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
יחסי הוותיקן–הרפובליקה של קונגו מתייחסים ליחסים הנוכחיים בין קריית הוותיקן לרפובליקה של קונגו.
לכנסייה הקתולית יש השפעה ניכרת על הרפובליקה של קונגו, שכן כמחצית מהאוכלוסייה מזדהה כרומית–קתולית.
למרות ששתי המדינות כוננו יחסים ביניהן בפברואר 1963, שיתוף הפעולה ביניהן החל להתגבר רק לאחרונה, כשההסכם הבילטרלי הגדול הראשון שלהן נחתם בתחילת 2017.
לוותיקן יש שליחה–נזירה בברזוויל, בעוד שלקונגו אין עדיין נציגות דיפלומטית או קונסוליה בוותיקן.
במקום זאת היא מיוצגת על ידי שגריר הרפובליקה בצרפת, המוסמך במספר מדינות אחרות, כולל הוותיקן.
הנונציו הנוכחי של הוותיקן לקונגו הוא פרנסיסקו אסקאלנטה מולינה, בעוד ששגריר הרפובליקה של קונגו בצרפת הוא אנרי לופז, אשר הוסמך לוותיקן בשנת 2000.
בפברואר 2017 חתמו שתי המדינות על הסכם המאשר את מעמדה של הכנסייה הקתולית ומוסדות קתוליים אחרים בקונגו, וכן את זכותה של הכנסייה לבצע את משימתה במדינה.
החשמן פייטרו פארולין, הקרדינל מזכיר המדינה וראש ממשלת קונגו קלמאן מואמבה נכחו בחתימת ההסכם, וכן גם מספר פקידי ממשלה ודת בכירים.
החשמן פייטרו פארולין ביקר בברזוויל לצורך חתימת ההסכם הדו-צדדי, כחלק ממסעו באפריקה.
היחסים בין הוותיקן לטאיוואן נוסדו כיחסים שאינם דיפלומטיים ב-1922, והפכו ליחסים דיפלומטיים ב-1942.
ההסכם לכינון יחסים דיפלומטיים בין הוותיקן לטאיוואן הושג בשנת 1917. עם זאת, מהלך זה נבלם על ידי צרפת.
ב-1922 מונה הארכיבישוף כנונציו לטאיוואן.
אף על פי שלא היה לו מעמד דיפלומטי, ממשלת סין העניקה לו אות כבוד הדרוש לכך ב-1925. הארכיבישוף קוסטנטיני עזב את סין בשנת 1933 והוחלף על ידי הארכיבישוף .
היחסים הדיפלומטיים כוננו לבסוף ב-23 באוקטובר 1942 ועם הגשת כתב האמנה של הארכיבישוף ב-1946, המשלחת של הכס הקדוש בסין זכתה למעמד דיפלומטי.
הרפובליקה העממית של סין לא הכירה בריברי כדיפלומט וב-1951 גורש מהמדינה.
בשנה שלאחר מכן, הוותיקן חידש את היחסים עם הממשלה הלאומית, שלאחר תבוסתה באסיה עברה לטאיפיי והמשיכה לייצג את כל סין תחת השם "הרפובליקה של סין".
יחסי הוותיקן – הרשות הפלסטינית כוננו בשנת 2015, עם החתימה ההדדית על ההסכם הכולל בין הכס הקדוש למדינת פלסטין.
בשנת 2017 נפתחה שגרירות פלסטין בכס הקדוש.
לכס הקדוש היו קשרים עם פלסטין (אשר בוותיקן מכונה "ארץ הקודש") עוד מאז 11 בפברואר 1948, כאשר מונה ציר אפוסטולי לירושלים ולפלסטין, שתחת סמכותו היו גם שטחי פלסטין, עבר הירדן (ששמה שונה לירדן) וקפריסין.
במינוח של הוותיקן, שליח אפוסטולי הוא נציג של הכס הקדוש במדינה עמה אין יחסים דיפלומטיים רשמיים, ולכן הוא אינו מוסמך אצל ממשלת אותה מדינה.
שליח זה פועל גם כמקשר בין הוותיקן לבין הכנסייה הקתולית המקומית.
הארכיבישוף אנדראה קורדרו לנצה די מונטצ'מולו, ששימש כשליח אפוסטולי לירושלים ולפלסטין משנת 1990, מונה בשנת 1994 לשגריר הראשון של הכס הקדוש בישראל, עם כינון היחסים הרשמיים בין ישראל לוותיקן.
מאז 1994, מחזיקים השגרירים של הכס הקדוש בישראל גם בתואר של שגרירים לקפריסין ושליחים אפוסטוליים לירושלים ולפלסטין.
הנונציוּרה (שגרירות הוותיקן) בישראל ממוקמת בתל אביב.
החל מ-3 ביוני 2021, מכהן הארכיבישוף אדולפו טיטו איליאנה כשגריר הכס הקדוש בישראל ושליח אפוסטולי לירושלים ולפלסטין.
בשנת 2000 נחתם הסכם בסיסי בין הכס הקדוש לאש"ף, ובשנת 2015 נחתם ההסכם הכולל בין הכס הקדוש לרשות הפלסטינית, המגדיר את מסגרת היחסים בין הצדדים.
נושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני והשליטה הישראלית ברוב שטחי יהודה ושומרון עומדים במוקד ההסכמים הללו.
ב-25 בינואר 2017 נפתחה רשמית שגרירות מדינת פלסטין בכס הקדוש, ועיסא כסייסיה מונה לשגריר מטעם רמאללה בכס הקדוש.
לפני הקמת משרד השליח האפוסטולי, ייצגו את האינטרסים של הוותיקן בארץ הקודש שני גורמים עיקריים: האפוטרופוס של ארץ הקודש, אשר פעיל באזור מאז תום תקופת הצלבנים, והפטריארך הלטיני של ירושלים, אשר הוקם מחדש בשנת 1847.
ב-11 בפברואר 1948 ייסד הכס הקדוש את משרד השליח האפוסטולי לירושלים ולפלסטין, עם סמכות שיפוט על שטחי פלסטין, עבר הירדן (ששמה שונה לירדן) וקפריסין.
עם כינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לוותיקן בשנת 1994, מונה השליח האפוסטולי לירושלים ולפלסטין במקביל גם לשגריר הוותיקן בישראל ולשגריר בקפריסין.
בשנת 1987 מונה מישל סבאח לפטריארך הלטיני הראשון שמוצאו פלסטיני.
מחליפו בשנת 2008 היה פואד טוואל מירדן.
בעת שהועלו הצעות לפתרון שאלת פלסטין באמצעות חלוקה, הביע הכס הקדוש תמיכה בהענקת מעמד של קורפוס ספרטום לירושלים.
עמדתו הרשמית של פיוס השנים עשר במהלך מלחמת העצמאות הייתה נייטרלית.
ב-24 באוקטובר 1948, בעיצומה של מלחמת העצמאות ולאחר תחילת מבצע יואב, פרסם האפיפיור פיוס את האנציקליקה אין מולטיפליקיבוס קוריס, אשר קראה להגנה על המקומות הקדושים ולעידוד שלום וכבוד הדדי בין הצדדים הלוחמים.
אף על פי שנשמרה גישת הנייטרליות, האפיפיור חיפש דרכים להשגת צדק ושלום בארץ הקודש.
במסמך זה שב וקרא האפיפיור להעניק לירושלים וסביבתה מעמד בינלאומי, אשר יעניק "ערובה טובה יותר להגנה על האתרים הקדושים".
לאחר סיום הקרבות, באפריל 1949, חזר האפיפיור על קריאתו להענקת מעמד בינלאומי לירושלים במסגרת האנציקליקה Redemptoris nostri cruciatus, שהתמקדה במצב בפלסטין.
רעיון זה הועלה מחדש בתקופות כהונתם של האפיפיורים יוחנן העשרים ושלושה, פאולוס השישי ויוחנן פאולוס השני.
מנהיגים פלסטינים התנגדו לחלוקת פלסטין, וזכו לתמיכת הליגה הערבית.
באפריל 1963 פרסם האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה את האנציקליקה Pacem in terris (שלום עלי אדמות), שעסקה בשלום עולמי.
המסמך זכה לפרשנויות חוזרות בקרב נוצרים, לעיתים בהקשר של הפוליטיקה בארץ הקודש.
האפיפיור פאולוס השישי ביקר בארץ הקודש בינואר 1964, וקרא לנקיטת יוזמות חדשות, חשובות ויצירתיות לטובת העם הפלסטיני והכנסייה הקתולית בפלסטין.
ב-25 במרץ 1974 פרסם את האנציקליקה Nobis in animo, אשר עסקה בביטחון ובקיומה של הקהילה הנוצרית בארץ הקודש.
בשנת 1987 נפגש האפיפיור יוחנן פאולוס השני עם יאסר ערפאת, יו"ר יושב ראש הארגון לשחרור פלסטין מאז 1969, והביע באופן כללי תמיכה בהרחבת זכויותיהם של הפלסטינים.
האפיפיור תמך בתהליכי השלום של שנות ה-90.
בביקורו בבית לחם בשנת 1999, שב והדגיש את מה שכינה "הזכות הטבעית של העם הפלסטיני למולדת".
ב-15 בפברואר 2000 חתם הכס הקדוש על הסכם בסיסי עם אש"ף, כמי שמייצג את העם הפלסטיני בשם הרשות הפלסטינית.
ההסכם קרא לשמירה על חופש הדת באופן כללי, ולשמירה על חופש הפעולה של הקהילות והמוסדות הקתוליים הנתונים לשליטת הרשות הפלסטינית.
באוגוסט 2001 נפגש האפיפיור עם ערפאת בפעם העשירית, חזר והביע תמיכתו בזכויות הפלסטינים, וקרא להפסקת האלימות במזרח התיכון על רקע האינתיפאדה השנייה.
מדינת הוותיקן המשיכה להביע תמיכה בהענקת מעמד בינלאומי לעיר ירושלים.
בשנת 2009 ביקר האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בירדן ובשטחי הרשות הפלסטינית, אף שהביקור עמד בספק בשל הסכסוך הפנימי המתמשך ברצועת עזה.
האפיפיור התייחס לסבלם של תושבי ארץ הקודש, ובמיוחד של העם הפלסטיני.
במאי 2009 הביע תמיכה בפתרון שתי המדינות במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
ב-24 באוקטובר 2010 פרסם סינוד הבישופים, בראשות בנדיקטוס, הצהרה מסכמת בה נכתב על "הצעדים המשפטיים הדרושים לשים קץ לכיבוש של השטחים הערביים השונים", והודגש כי "אין זה מקובל לעשות שימוש בעמדות תאולוגיות וביבליוניות כדי להצדיק עוולות בשם דבר האל".
הדברים התקבלו בחיוב על ידי נציגים פלסטינים, והמשא ומתן הפלסטיני הראשי סאיב עריקאת הצהיר: "אנו מצטרפים לקריאת הסינוד לקהילה הבינלאומית לשמור על ערכי החירות, הכבוד והצדק".
מנגד, סגן שר החוץ של ישראל, דני אילון, טען כי "הסינוד נחטף על ידי רוב אנטי-ישראלי".
ב-27 בדצמבר 2012, במהלך פגישה עם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, הביע האפיפיור תמיכה רשמית בהחלטת העצרת הכללית של האו"ם שהכירה בפלסטין כמדינה משקיפה שאינה חברה באו"ם.
האפיפיור פרנציסקוס ביקר ברשות הפלסטינית במאי 2014 והביע הזדהות עם המאבק הפלסטיני.
במאי 2015 ביקר נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס בקריית הוותיקן.
ב־13 במאי 2015 הודיע הוותיקן על כוונתו לחתום על הסכם ראשון עם מדינת פלסטין, לאחר שהכיר בה באופן רשמי כבר בפברואר 2013. ההסכם הכולל בין הכס הקדוש למדינת פלסטין נחתם ב־26 ביוני 2015. עבאס שב וביקר בוותיקן בינואר 2017 לרגל פתיחת שגרירות מדינת פלסטין בקריית הוותיקן.
ב־26 במאי 2014 הוצתה קופסה קטנה של צלבים בכנסיית הדורמיציון שבירושלים, ויש הרואים בכך ניסיון הצתה מכוון.
ב־31 באוקטובר 2016 חתם האפיפיור פרנציסקוס יחד עם נשיא הפדרציה הפרוטסטנטית העולמית, הכומר מוניב יונאן, על הצהרה משותפת לציון 500 שנות הרפורמציה הפרוטסטנטית ופיוס היסטורי בין הכנסייה הקתולית לפרוטסטנטית.
היה זה טקס ראשון מסוגו מאז הפילוג בין הכנסיות לפני חצי אלף שנה.
באותו זמן ערך האפיפיור טקס בחדר הסעודה שבקבר דוד המלך הסמוך.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, גינה האפיפיור פרנציסקוס את פעולות צה"ל ברצועה, מה שהוביל לתגובות נזעמות מצד ממשלת ישראל.
לאורך הלחימה קרא פרנציסקוס להפסקת אש מיידית, לשחרור כל בני הערובה ולהשגת פתרון שתי המדינות.
פרנציסקוס תיאר את הריגת נהידה וסמאר אנטון כ"מעשה טרור".
בשנת 2024 הציע פרנציסקוס שהקהילה הבינלאומית תבחן האם מבצע ישראל בעזה מהווה רצח עם של העם הפלסטיני.
ב־7 בדצמבר 2024 הקדיש האפיפיור סצנת הולדת בכיכר פטרוס בוותיקן, ובה נראתה דמותו של ישו התינוק מונחת על כאפייה – צעיף ערבי מסורתי.
מחווה זו פורשה כהבעת סולידריות עם העם הפלסטיני.
יחסי הוותיקן–מדינת קטר הם היחסים הבילטרליים בין הכס הקדוש לקטר.
הכס הקדוש מחזיק שגרירות בדוחה שבקטר, ואילו קטר מחזיקה "נציגות דיפלומטית" ברומא שבאיטליה.
שגריר קטר בקריית הוותיקן הוא מוחמד ג'אהם עבדולעזיז אאל ח'ווארי.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 2002. המדינות שומרות ביניהן על יחסים טובים, שכן, שתיהן מעוניינות בחיזוק הדיאלוג הבין-דתי בין השתיים ובחיזוק הקשרים.
בביקור של שגריר קטר בוותיקן בו קיבל מדליה רשמית של הוותיקן מסר את ברכתו של האמיר "נשמח לחיזוק הקשר הבין-דתי בין הנצרות לאסלאם".
בין הפדרציה הרוסית ומדינת קריית הוותיקן מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
לרוסיה יש נציגות דיפלומטית בוותיקן ולוותיקן יש נציגות דיפלומטית ולרוסיה יש נציג קבוע האמון על קריית הוותיקן אשר מקומו ברומא, בירת איטליה.
נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב הורה על הקמת יחסים דיפלומטיים מלאים בין רוסיה לבין הוותיקן בעקבות פגישה עם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בדצמבר 2009. בדומה לרוב יחסי החוץ של הוותיקן, טיב היחסים בין שתי המדינות בא לידי ביטוי באמצעות הקשר הדתי.
יחסי הוותיקן-רוסיה מקושרים ליחסים האקומניים בין הכנסייה האורתודוקסית, הרווחת ברוסיה והכנסייה הקתולית שהוותיקן הוא מקום מושבה.
בשנות השישים של המאה התשע עשרה הוקמה ברוסיה אופוזיציה כנגד השלטונות הצאריים.
האופוזיציה הייתה התאגדות של פועלים רוסיים שאימצה את הקומוניזם של קרל מרקס ונהגה לפיו.
האופוזיציה הייתה אלימה וטרור היה נפוץ ברוסיה באותה התקופה.
בדיוק באותו הזמן מרדו תושביה החילוניים של מדינת האפיפיור ששלטה בתקופה ההיא על כל מרכז וצפון מזרח איטליה של היום.
שתי המדינות תמכו אחת בשנייה עקב צביונן הדתי ומצבן הדומה.
לאחר שמרד החילונים במדינת האפיפיור הושלם והיא הוקטנה לגודלה של העיר רומא, ומרד הפועלים שכך לזמן מה היחסים היו שקטים מאוד, עד למהפכת אוקטובר בה ברית המועצות האתאיסטית הוקמה.
הוותיקן נהג לגנות ולהוקיע את הקומוניזם ותמך בארצות הברית רוב המלחמה הקרה.
לאחר ירידתה של ברית המועצות היחסים בין רוסיה לוותיקן התחממו עקב הופעת הדת שוב באזור.
יחסי הולנד–סן מרינו הם מערכת היחסים המורכבת שבין הולנד לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
שתי המדינות לא כוננו מעולם יחסים דיפלומטיים ואין קשר דיפלומטי מעשי בין השתיים.
אמנה בדבר הסגרת פושעים - 7 בנובמבר 1902
חילופי מכתבים בדבר הדואר - 24 במרץ 1966
הסכם בדבר החלפת שטרות - 12 ביוני 1969
הסכם בדבר החלפת מידע בנוגע למס - 27 בינואר 2010
סן מרינו אינה מיוצגת בהולנד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את סן מרינו נמצאת בצרפת.
הולנד אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי הולנד–הממלכה המאוחדת, הן יחסי החוץ בין הולנד לממלכה המאוחדת, ובין שתי המדינות מתקיימים קשרים פוליטיים וכלכליים חזקים.
קיימות ארבעים ערים ועיירות הולנדיות, אשר הן ערים תאומות עם עיירות וערים בריטיות.
הקשרים הלשוניים כוללים את העובדה ששתי השפות, האנגלית וההולנדית הם שפות מערב גרמניות, והשפה המערב-פריזית, שהיא שפת מיעוט בהולנד, היא קרובת משפחה של השפה הסקוטית.
בנוסף, בין 90% ל-93% מהאנשים בהולנד דוברים אנגלית, בזמן שאחוז זניח מקרב הבריטים יכולים לדבר הולנדית.
מלחמות הולנד-אנגליה היו קרבות בין אנגליה (בריטניה במהלך המלחמה הרביעית), לבין הרפובליקה ההולנדית במהלך המאות ה-17 וה-18. היו ארבע מלחמות, אשר הסתיימו עם הרביעי האנגלו-הולנדית מלחמה.
המלחמות היו במידה רבה על מנת לאבטח את נתיבי המסחר, כדי לאפשר את ההתפשטות הקולוניאלית.
המהפכה המהוללת, שנקראת גם המהפכה של 1688, הייתה הדחתו של המלך ג'יימס השני בשנת 1688, על ידי איחוד של חברי הפרלמנט עם צבא פולש בראשותו של הסטאדהאודר של הרפובליקה ההולנדית וילם השלישי, מבית אוראניה-נסאו, אשר כתוצאה מכך, עלה על כס המלכות הבריטי, כוויליאם השלישי, מלך אנגליה.
המשבר המטריד עם המלך ג'יימס השני הגיע לשיאו בשנת 1688, כאשר המלך הוליד בן, ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, מה שפגע בסיכויי הורשת המלוכה לבתו, מרי הפרוטסטנטית, ולהגברת הסיכוי להעלאת שושלת קתולית בממלכה.
בשל היות המלך קתולי וקשריו ההדוקים עם צרפת, חברו מנהיגי השמרנים עם חברי האופוזיציה הוויגים, והזמינו את וילם השלישי, נסיך אורנז' לבוא לתפוס את השלטון באנגליה.
בעקבות הפלישה הסתיימו כל ניסיונותיה של אנגליה, במלחמות האנגלו-הולנדיות של המאה ה-17, להכניע את הרפובליקה ההולנדית על ידי כוח צבאי.
עם זאת, אוניה פרסונלית ושיתוף הפעולה בין הצי האנגלי לצי ההולנדי העביר את הדומיננטיות בסחר העולמי מהולנד לאנגליה, אשר הפכה בתחילת המאה ה-18 לממלכת בריטניה הגדולה.
ב-21 ביוני 1814 נחתמה אמנה בין המעצמות הגדולות: הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, פרוסיה, אוסטריה, רוסיה, שבה הוענק שטחן הנוכחי של בלגיה והולנד לוילם הראשון, נסיך הולנד.
ההסכם האנגלו-הולנדי (1814) (הידוע גם בשם אמנת לונדון) נחתם בין הממלכה המאוחדת והולנד בלונדון ב-13 באוגוסט 1814, אשר היה חתום על ידי רוברט סטיוארט, רוזן קאסלריי בשם הבריטים, ועל ידי הנדריק פאחל בשם ההולנדים.
ההסכם החזיר את המושבות של ההולנדים כפי שהיו ב-1 בינואר 1803, לפני פרוץ מלחמת נפוליאון, באמריקה, אפריקה, אסיה, עם יוצא מן הכלל של כף התקווה הטובה, אשר נשארה בידי בריטניה.
בנוסף, הבריטים ויתרו להולנדים על הארכיפלג האינדונזי בתמורה לקוצ'י ויחסי התלות שלה בחוף מלבר, הודו.
ההולנדים גם ויתרו על מחוז בראנגאר, הממוקם על יד קולקטה, תמורת תשלום שנתי.
ההסכם נחתם ב-15 ביוני 1814, והוא כלל את האיסור על מעורבות בסחר העבדים על ידי אזרחים הולנדיים.
בריטניה גם הסכימה לשלם 1,000,000 לירה שטרלינג כדי שוודיה כדי לפתור את התביעה באיים הקאריביים, האי גוואדלופ.
הבריטים אף הסכימו לתת 2,000,000 ליש"ט על שיפור ההגנה של ארצות השפלה.
ובנוסף, 3,000,000 ליש"ט על יישוב המחלוקות בארצות השפלה." מחלוקות שפרצו על ההסכם הזה היו את הבסיס לאמנה האנגלו-הולנדית של 1824.
במהלך מלחמת העולם השנייה הממלכה המאוחדת והולנד היו בעלי ברית קרובים.
לאחר הכיבוש הגרמני של הולנד, המלכה וילהלמינה והממשלה ההולנדית מצאו מקלט בבריטניה.
והצי המלכותי ההולנדי הביא את רוב הספינות שלו לאנגליה.
כמה טייסים הולנדים ברחו והצטרפו לחיל האוויר המלכותי, ונלחמו במהלך הקרב על בריטניה.
ביולי 1940, שני הולנדים הוקמו שתי טייסות הולנדיות מאנשי הצי ההולנדי, אשר הפעילו מטוסים ימיים פוקר, ונקראו הטייסות ה-320 וה-321 (אשר לאחר מכן הועברה לסרי לנקה), ובשנת 1943 הוקמה טייסת שלישית, הטייסת ה-322.
הממלכה המאוחדת והולנד הן שתי מדינות בהן קיימת מונרכיה חוקתית, ובנוסף וילם-אלכסנדר, מלך הולנד עומד במקום ה-890 בסדר הירושה לכתר הבריטי.
הממלכה המאוחדת והולנד משתפות פעולה בפרויקט שנועד לסייע לאנשים החיים בעולם המתפתח להסתגל לשינוי אקלים.
טלסקופ החלל IRAS היה היה טלסקופ החלל הראשון שביצע סקר אסטרונומי מלא של השמים בתחום התת-אדום של הספקטרום האלקטרומגנטי.
הלוויין, שהיה פרויקט משותף של ארצות הברית, הולנד והממלכה המאוחדת, שוגר בינואר 1983, למשימה שארכה 10 חודשים.
דאג הנדרסון העיר על יחסי בריטניה-הולנד בשנת 1997:אנחנו מקיימים משחק הוגן וישיר.
יש לנו עניין עמוק ותחושה של אחריות על מה שקורה בעולם הרחב.
שנינו חולקים מחויבות לסחר העולמי, ולשתי המדינות יש קשרים טרנס-אטלנטיים חזקים.
יתר על כן, כמעצמות קולוניאליות לשעבר, לשתי המדינות חשובים האינטרסים בינלאומיים.השר ההולנדי המקביל אליו, פריץ בלוקשטיין הגיב באומרו:בעבר הייתה הולנד תומכת נלהבת בכניסת בריטניה לקהילה האירופית.
מלבד הרגשת סימפתיה כלפי העם הבריטי, היא גם הייתה מונעת על ידי האינטרסים והערכים המשותפים שלנו, והמסורת הדמוקרטית המושרשת של שתי המדינות.
רויאל של ההולנדית, יוניליוור ורקיט בנקיסר שניהם עסקים בריטים/הולנדים משותפים.
לשכת המסחר ההולנדית-בריטית הוקמה כדי לקדם את שיתוף הפעולה הכלכלי בין שתי המדינות.
בשנת 2006 הולנד ייבאה סחורות מבריטניה בשווי 16.6 מיליארד ליש"ט, מה שהפך את בריטניה ליצואנית החמישית בגודלה בהולנד.
המסחר ההולנדי-בריטי נעשה פשוט יותר על ידי יחסים טובים, שיקוף המסגרת המשפטית, שיפור השירותים הפיננסיים, ומערכת תחבורה טובה שגורמת לקרבה הגאוגרפית.
אפשר להגיע ממדינה אחת לשנייה על ידי רכבת היורוסטאר, מעבורת או מטוס.
מאז 1973, יחידות נחתים הולנדים מהווים באימוני נאט"ו חלק מחטיבת הקומנדו ה-3 הבריטית.
שיתוף הפעולה בין הנחתים ההולנדים לחיל הנחתים המלכותי הוביל לאינטגרציה נרחבת בתחומי התפעול, לוגיסטיקה וחומרים, ומהווה דוגמה בתוך נאט"ו למה שיכול להיות מושג באינטגרציה צבאית בארגון.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית (1702-1713), בוצעו כמה פעולות בשיתוף פעולה של הנחתים ההולנדים והבריטים, אחד הבולטים ביותר, היה במצור על גיברלטר בשנת 1704. במהלך פעולה זו, התקפה מוצלחת בוצעה נגד המבצר של גיברלטר על ידי חטיבה חזקה בריטית-הולנדית, שכללה 1800 נחתים תחת פיקודו של גאורג, נסיך הסן-דרמשטדט.
הכינוי של הנחתים ההולנדים בפי עמיתיהם הבריטיים, הוא "Cloggies," בשל הסטריאוטיפ כי רוב או כל ההולנדים לובשים כפכפים, במקום נעליים נורמליות.
הולנד מחזיקה בממלכה המאוחדת שגרירות בלונדון, ו-10 קונסוליות באברדין, בלפסט, ברמינגהאם, קארדיף, דובר, אדינבורו, גרנזי, האל, ליברפול, וסאות'האמפטון.
מאידך, הממלכה המאוחדת מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג וקונסוליה כללית באמסטרדם.
יחסי הוותיקן–נפאל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הכס הקדוש הפועל מקריית הוותיקן כישות טריטוריאלית עצמאית לבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל.
נפאל והוותיקן כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1985. לכס הקדוש נציגות בנפאל.
שגרירות נפאל בברלין מוסמכת לפעול בעניינים דיפלומטיים הקשורים לכס הקדוש.
נכון למאי 2017, שגריר נפאל למדינת הוותיקן הוא ראמש פראסד קהנאל.
נכון לנובמבר 2013, הנונציו (שגריר הוותיקן) המכהן בנפאל הוא הארכיבישוף סלבטור פנאקיו אשר משמש גם כן נונציו של מדינת הודו ואף גר שם.
יחסי הוותיקן–ספרד ידעו היסטוריה ארוכה מאז ייסודם בשנת 1480, ובמסגרתם קיימת הנציגות הדיפלומטית הקבועה הארוכה בהיסטוריה.
לכס הקדוש נונציו במדריד, ואילו ספרד מחזיקה בשגרירות ברומא.
בשנת 1478 הוקמה האינקוויזיציה הספרדית כבית דין של הכנסייה על ידי המלכים הקתולים פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה.
היא נועדה לשמור על הדת הקתולית בממלכותיהם, ולהחליף את האינקוויזציה הישנה מימי הביניים שסרה למרות הוותיקן.
השליחות הדיפלומטית של ספרד לרומא נוסדה מתוך האינקוויזיציה והעולם החדש.
השגריר הראשון, גונזאלו דה-בטטה, מונה בשנת 1480. זו הנציגות הדיפלומטית הארוכה ביותר בהיסטוריה, שקיימת עד ימינו אנו.
הנציגות הביאה לשיתוף פעולה בין שתי המדינות.
אלה כללו תמיכה של הוותיקן במלחמת גרנדה, חלוקת העולם החדש בין ספרד לפורטוגל על ידי האינטר קאטרה שנשלחה ב-1493, והקמת הליגה הקדושה שהובילה לניצחון בקרב לפנטו.
במשך מרבית שלטונו של האפיפיור אלכסנדר השישי היה לכנסייה ייצוג דיפלומטי בספרד.
הוא חודש ב-1506 על ידי האפיפיור יוליוס השני.
בשנת 1937, תחת לחצו של בניטו מוסוליני, מנהיג איטליה, הכיר הוותיקן בפרנסיסקו פרנקו.
לאחר אימוץ החוקה הספרדית החדשה ב-1978, אימצה החוקה את עקרון הפרדת הדת מהמדינה, ועם זאת ספרד המשיכה לממן בתי ספר ציבוריים תחת ניהול הכנסייה הקתולית.
היחסים עם ממשלת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית בין השנים 2004–2011 תחת הנהגת ספאטרו היו מתוחים בגלל חקיקה שאפשרה נישואים חד-מיניים וליברליזציה של ההפלות, סיום החינוך הדתי בבתי הספר הציבוריים והתמיכה הפוליטית בחילוניות.
הממשלה העריכה את מורשתם של הרפובליקנים הספרדים במאות ה-19 וה-20, שרבים מהם היו התנגדו להשתלטות הכמורה על המדינה, במיוחד במהלך מלחמת האזרחים.
הדבר גם הטיל ספק בתפקידה של המלוכה בפוליטיקה.
הדבר היה מנוגד לממשלות הקודמות של ספרד כמו ממשלותיהם של חוזה מריה אזנר או מריאנו רחוי מהמפלגה העממית, שרבות מהן דאגו לקדם את התרבות והזהות ההיסטורית הקתולית של ספרד.
יחסי הוותיקן–צרפת הם עתיקים מאוד וקיימים מאז המאה החמישית, והם היו עמידים עד שצרפת נקראת לפעמים בת בכורה של הכנסייה .
תחומי שיתוף פעולה בין פריז לכס הקדוש כללו באופן מסורתי חינוך, שירותי בריאות, מאבק בעוני ודיפלומטיה בינלאומית.
לפני הקמת מדינת רווחה הייתה מעורבות הכנסייה ניכרת במגזרים רבים בחברה הצרפתית.
כיום יוזמות השלום הבינלאומיות של פריז תואמות לעיתים קרובות את אלה של הכס הקדוש, ומעדיפות דיאלוג ברמה עולמית.
הקונציל הראשון של אורליאן חתמה ברית רשמית ארוכת טווח בין האפיפיורות למלוכה.
הקרולינגים אכפו בחוקים אלה במשך מאות שנים, אך לעיתים קרובות הם נטלו לעצמם את הזכות להכתיר בישופים ולשלוט בפעילות הכנסייה.
הרפורמה הגרגוריאנית הוטלה בהצלחה על צרפת.
לבוניפקיוס השמיני היה סכסוך מר עם פיליפ הרביעי, מלך צרפת על כוחו הזמני של האפיפיור.
מחלוקות אלו הובילו בסופו של דבר אל הקרע המערבי, שנפתר רק לאחר סיום האפיפיורות של אביניון.
מחלוקות בלתי פתורות מאותה תקופה סכיזמטית הובילו למלחמות הדת, שבהן ניצח הצד הקתולי בסופו של דבר בצרפת.
הגאליקניזם מילא תפקיד מרכזי בתקופה שלאחר ועידת טרנטו.
למלכי צרפת היה מונופול כמעט מלא על מינוי הבישופים, והיה קשה ליישם את כל החלטות מועצת טרנטו בגלל זה.
לואי הארבעה עשר, מלך צרפת היה פטרון מרכזי של הכנסייה, ובדרך כלל התנגד למתן הרשאות לפרוטסטנטים.
מחלוקות בין הישועים והיאנסניסטים הביאו את האפיפיור קלמנס האחד עשר להתערב בענייני הכנסייה עם הבולה Unigenitus משנת 1713, אשר גרמה למהומה בכנסייה העצמאית למחצה של צרפת (המכונה הכנסייה הגליקנית).
הבולה הוקיעה 101 הצעות מעבודותיו של פאסקייה קנל (Pasquier Quesnel) ככפירה וזהות להצעות שכבר הוקעו על ידי האפיפיור בכתביו של קורנליוס יאנסן.
הבולה באמינדי אפוסטולאטוס האוסרת על בונים חופשיים הוכרזה על ידי האפיפיור קלמנס השנים עשר בשנת 1738, אך הפרלמנט הצרפתי התעלם ממנו במכוון, והמשיך לאמץ את התוכנית החברתית של עידן הנאורות.
האפיפיור פיוס השישי התנגד בכל תוקף לחוקת הכמורה, נקודת מפנה במהפכה הצרפתית שהביאה למריבה עקובה מדם בין המהפכנים למלוכנים.
הקונקורדאט של 1801 היה בבחינת השתקפות של הסכם בין נפוליאון בונפרטה לאפיפיור פיוס השביעי, אשר אישר מחדש את הכנסייה הרומית-קתולית ככנסיית הרוב של צרפת והחזיר לה חלק ממעמדה האזרחי לשעבר.
לאחר תבוסתו של נפוליאון, אישר האפיפיור את השיקום הנאו-מלכותי, והתנגד לקרבונארי וחברות סודיות אחרות.
למהפכות 1848 הייתה השפעה שלילית ברובה על היחסים בין שתי המדינות, ופיוס התשיעי הצטער על כך בפומבי.
לאחר מותו של פיוס התשיעי בשנת 1878, היחסים החמיצו בין חילונים לקתולים שהיו ברובם מונרכיסטים, אך האפיפיור לאו השלושה-עשר עשה כמיטב יכולתו ליישב בין שני הפלגים הנגדיים בחברה הצרפתית, במה שהיסטוריונים כינו את ההפגנה, על ידי הכרה ברפובליקה.
בתחילת המאה ה-20 הייתה תקופה מאוד קשה ביחסי צרפת–הוותיקן, בגלל מתחים שנוצרו בשל ההפרדה בין הכנסייה למדינה והאנטי-קלריקליות, אשר נידונו על ידי פיוס העשירי, ואשר הובילו להקפאת היחסים ביולי 1904.
עם זאת, היחסים התחדשו לאחר מלחמת העולם הראשונה, והשתפרו מאוד תחת נשיאותו של שארל דה גול.
הייתה מחלוקת ביחסי המדינות תחת שלטון וישי, מכיוון שהמשטר הטיב עם הכנסייה, מפני שבישופים התנגדו לרוב לאנטישמיות.
אף על פי שואלרי ז'יסקר ד'אסטן נחשב כקתולי שמרן (הוא היה מהאיחוד לדמוקרטיה הצרפתית (UDF), שהייתה מפלגה דמוקרטית נוצרית במרכז-ימין), תחת ממשלתו השמרנית אושרו חוקי הפלות ואמצעי מניעה.
היחסים עם ממשלתו הסוציאליסטית של פרנסואה מיטראן היו גם כן צוננים, מפני שהממשלה הסוציאליסטית תכננה לקדם עוד יותר בתי ספר פרטיים (וביטלה את בתי הספר המנוהלים על ידי הכנסייה הקתולית) ובעלי תפקידים, ורק הפגנות מסיביות גרמו לה לשנות את דעתה.
יוחנן פאולוס השני הצטער על הדה-קריסטיאניזציה של צרפת; באחת מחגיגות הרגל שלו הוא אמר את המשפט המפורסם, "צרפת, מה עשית מהטבילה שלך?"
היחסים עם ממשלתו הגוליסטית השמרנית של ניקולא סרקוזי היו טובים יחסית, לאור העובדה שהממשלה הודיעה על סיום האיסור על הכרה במוסדות נוצריים גבוהים יותר.
היחסים של ממשלתו הסוציאליסטית של פרנסואה הולנד עם הוותיקן היו מתוחים, מפני שהממשלה הסוציאליסטית התירה נישואים חד מיניים בשנת 2013. עם זאת, הנשיא פרנסואה הולנד ניהל קשר טוב עם האפיפיור פרנציסקוס.
לצרפת קיימת שגרירות לכס הקדוש הממוקמת ברומא, ואילו לכס הקדוש יש נונציו אפיפיורי לצרפת השוכן בפריז.
מאז 1951 לא התקיימו יחסים דיפלומטיים בין סין לבין הכס הקדוש.
עם זאת, בספטמבר 2018 חתמו סין והכס הקדוש על הסכם המאפשר לאפיפיור להטיל וטו על הבישופים שאושרו על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין.
ממשלת בייג'ינג ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם הכס הקדוש בשנת 1951 לאחר אירוע מורכב.
במהלך 1950 ו-1951, סין הפעילה לחץ על הוותיקן באיום על פריצת "קתולים עצמאיים", אך כמרים רבים התנגדו לתנועה, וג'ואו אנלאי חיפש דרך אמצעית.
אז נוצרה מחלוקת קטלנית: כומר שעבד במוסדות הבינלאומיים של הכס הקדוש (legation) השליך מרגמה ישנה משנות ה-30 בערימת אשפה מתוך ביתו.
איש עסקים בשם אנטוניו ריבה גילה את המרגמה ולקח חלק ממנה שאינו מתפקד בחזרה לביתו, על מנת להציגה כחפץ עתיק.
גורמים קומוניסטים שראו את הדבר היוצא דופן של ריבה בביתו, עצרו אותו בגין קונספירציה להתנקש במאו דזה-דונג, שאותה הכחיש ריבה.
ריבה הוצא להורג והמשלחת הדיפלומטית של הכס הקדוש גורשה מהמדינה בגין "ריגול".
טרסיסיו מרטינה, הנציב האפוסטולי האזורי, נידון למאסר עולם ונפטר בשנת 1961, בעוד ארבעה "קושרים" אחרים קיבלו עונשי מאסר קצרים יותר.
הכס הקדוש ציין כי אין לו שום קושי לגבי התנאי השני, אך מחייב דיון על המשמעות הקונקרטית של הראשונה.
נקודת המחלוקת העיקרית נוגעת למינוים של הבישופים הקתולים בסין היבשתית, שכעת נקראים על ידי האגודה הסינית הפטריוטית (CPCA), בתקופות מסוימות בהסכמת הכס הקדוש, ובמועדים אחרים בניגוד ישיר לה.
עמדת ממשלת סין היא שצריך למנות את הבישופים מעצמה; עמדת הכס הקדוש היא כי ניתן למנות בישוף רק על ידי האפיפיור, תוך שהוא צופה במקרים מסוימים בסוג של התייעצות עם הרשויות האזרחיות.
הכס הקדוש עשה מאמצים בשנת 2007 ליצירת קשרים רשמיים עם ממשלת סין.
הבישופים הבכירים בכנסייה הרומית-קתולית רמזו כי היה אפשרי מהלך דיפלומטי שכזה, אילו הממשלה הסינית תעניק יותר חופש דת ופחות תתערב בהיררכיה של הכנסייה בסין היבשתית.
בספטמבר 2007 נאמר כי מינויו של האב ג'וזף לי שאן על ידי ממשלת סין "אושר בשקט" על ידי הוותיקן.
במאי 2008 ביצעה התזמורת הפילהרמונית הסינית מסין היבשתית קונצרט עבור האפיפיור בתוך הוותיקן, מה שהניע את האנליסטים לדבר על "התקרבות הולכת וגוברת" בין המדינות.
ב-8 באפריל 2011 דיווח ה"פייננשל טיימס" כי הברון פון פפטן ארגן את דיון פורץ הדרך העיקרי הראשון ברמת המנהיגות במהלך סמינר של שלושה ימים בדלתיים סגורות בצרפת, בו נפגשה משלחת סינית בכירה עם מונזייר בלסטררו, שהיה סמכות משנה של הוותיקן ליחסים עם מדינות.
מאז הכתרת פרנציסקוס במרץ 2013 הוא הביע בפומבי בריאיון לתקשורת את רצונו לבקר בסין ולשפר את מערכת היחסים בין הכס הקדוש לבין סין.
עוד דווח כי בביקור האפיפיור בדרום קוריאה באוגוסט 2014 סין פתחה את המרחב האווירי שלה למטוס האפיפיור, ובזמן שחצה את המרחב האווירי הסיני האפיפיור שלח מברק שהביע את "משאלותיו" לעם הסיני.
בשלהי שנות ה-90 העלו פקידי הארכידיוקסיה הקתולית בבייג'ינג את האפשרות שבית צ'אוני 81, שנודע כ"הבית רדוף הרוחות", ישמש כבנין השגרירות של הוותיקן בסין.
בינואר 2018, הכנסייה הייתה קרובה לנהל משא ומתן עם עסקה עם סין המאפשרת לסין שליטה רבה יותר על הכנסיות המחתרתיות ומאפשרת לוותיקן שליטה רבה יותר על מינוי הבישופים.
אמנם זה לא הסתכם בכינון קשרים דיפלומטיים פורמליים, אך צעד זה נתפס כצעד עצום לקראת הכרה רשמית.
עם זאת, ג'וזף זן זיון ראה בהתחממות מערכות היחסים הדיפלומטיות את מכירת הכנסייה הקתולית בסין, שכן התהליך כרוך בהתפטרותם של מספר בישופים של הכנסייה המחתרתית.
הפגנה נערכה על ידי נציבות השלום והשלום של הדיוקציה הקתולית בהונג קונג בתגובה 12 בפברואר עד 13 בפברואר בכנסיית סנט בונוונטורה.
ב-22 בספטמבר 2018, סין והוותיקן חתמו על הסכם היסטורי הנוגע למינוי הבישוף בסין.
משרד החוץ של סין אמר בהצהרה כי ההסכם מועיל גם לקיום תקשורת ופועל לשיפור היחסים בין שני הצדדים.
עם זאת, הוא אינו מכונן יחסים דיפלומטיים בין הוותיקן לסין.
הוותיקן עדיין מקיים קשרים דיפלומטיים עם טאיוואן, אשר הרפובליקה העממית של סין אינה מכירה בהם.
לאחר מכן אישר פרנציסקוס שבעה בישופים שמונו על ידי בייג'ינג, לאחר שביטל נגדם את גינוי הכנסייה, וכנגד בישוף אחד שנפטר לאחרונה, שקיבל הסמכה אפיסקופלית ללא אישור האפיפיור.
ב-23 בספטמבר התחייבה הכנסייה הקתולית בסין להישאר נאמנה למפלגה הקומוניסטית הסינית.
האפיפיור פרנציסקוס שחרר גם מכתב לקתולים הסינים לאחר ההסכם.
הוא הצהיר, "ברמה האזרחית והפוליטית, הקתולים הסינים חייבים להיות אזרחים טובים, לאהוב את מולדתם ולשרת את ארצם בחריצות וכנות, למיטב יכולתם.
ברמה האתית, עליהם להיות מודעים לכך שרבים ממדינתם אזרחים אחים מצפים מהם מחויבות רבה יותר לשירות טובת הכלל ולצמיחה ההרמונית של החברה בכללותה.
בפרט, הקתולים צריכים לתרום תרומה נבואית ובונה שנולדה מתוך אמונתם במלכות האל.
זה עשוי לדרוש מהם גם את המאמץ להביע מילת ביקורת, לא מתוך התנגדות סטרילית, אלא לצורך בניית חברה צודקת יותר, אנושית ומכבדת את כבודו של כל אדם."
זמן קצר לאחר ההסכם, נערכו כמה רדיפות בדרגה גבוהה של קתולים בסין.
ב-26 באוקטובר 2018 דיווחה AsiaNews שלמרות ההסכם, ממשלת סין החליטה להמשיך לכלול את הכנסייה הקתולית ברדיפות הדתיות והרסה שני מקדשי מאריאן, שאחד מהם נמצא בשאנשי והשני ממוקם בגיז'ואו.
יחסי הכס הקדוש–סרביה הם יחסי החוץ שבין הכס הקדוש לסרביה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1919. לכס הקדוש יש שגרירות בבלגרד, ואילו סרביה מחזיקה בשגרירות לכס הקדוש ברומא.
הכס הקדוש החליט לעכב את ההכרה בקוסובו כחלק מההסכם עם רוסיה והכנסייה האורתודוקסית הרוסית, דבר שהביא להתחממות יחסי הוותיקן-סרביה.
מאידך, לעיתים קרובות היחסים בין המדינות היו צוננים, בשל היחסים הטובים של הכס הקדוש עם קרואטיה ברגעים קשים בתולדות סרביה.
יחסי הוותיקן–שווייץ הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לשווייץ.
יחסי החוץ בין הוותיקן לבין שווייץ הם בין היחסים הדו-צדדיים הוותיקים, והחלו עם שליחת נונציו אפיפיורי ללוצרן בשנת 1586. כ-40% מהאוכלוסייה השווייצרית הם קתולים.
גברים צעירים שווייצרים שירתו במשך מאות שנים בשורות המשמר השווייצרי.
היחסים הדו-צדדיים נותקו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר שהמדינה השווייצרית המודרנית יצאה ממלחמת אזרחים, בה ניצחו הקנטונים הליברליים והפרוטסטנטיים ברובם את זונדרבונד, ברית של קנטונים שמרנים וקתולים שנהנו מהתמיכה החזקה של הכס הקדוש.
בשנת 1873, בעיצומו של הקולטורקמפף, הורתה המועצה הפדרלית השווייצרית על הנונציו האפיפיורי לעזוב את שווייץ, תוך סיום היחסים הדיפלומטיים למשך כ-50 שנה, עד ששר החוץ הקתולי ג'וזפה מוטה הצליח לשכנע את עמיתיו לאפשר את חזרתו של הנונציו לברן.
שווייץ, לעומת זאת, נותרה ללא הייצוג הדיפלומטי אצל הוותיקן, עד 1991, כאשר הממשלה מינתה שליח מיוחד שאינו תושב, אשר שודרג למעמד שגריר בשנת 2004. זה הופך את שווייץ לאחת המדינות המעטות יחסית עם רשת דיפלומטית פעילה שלא מיוצגת בוותיקן עם שגריר תושב ברומא.