tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין הונגריה לבין רומניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
במשך 1,000 שנים הייתה טרנסילבניה תחת שלטון ממלכת הונגריה, או נסיכות הונגרית עצמאית.
בדצמבר 1918 חצה הצבא הרומני שהיה מוצב מעבר לנהר מורש בטרנסילבניה את אזור ההפרדה והתקדם לקלוז' ואחר כך לסיגטול מארמאציאי, לאחר שרומניה פנתה לקבלת אישור לפעולה מהמעצמות שישבו בוורסאי, בתואנה של הצורך להגן על הרומנים של טרנסילבניה.
המלך הרומני פרנדיננד הראשון והמלכה מריה הוכתרו באלבה יוליה ב-1922.
לאחר המלחמה הוחזרו לרומניה כל שטחיה מלפני המלחמה, מלבד בסרביה ודרום דוברוג'ה.
לאחר המלחמה הוקם בשתי המדינות משטר קומוניסטי, והונגריה ורומניה היו שותפות בברית ורשה.
הונגריה הייתה שותפה לדיכוי האביב של פראג בצ'כוסלובקיה בשנת 1968, אך רומניה סירבה להשתתף השתתפות צבאית בכך.
בשנת 1989 הופל משטרו של ניקולאה צ'אושסקו, וברומניה נערכו בחירות חופשיות.
בשנת 2012 סך הסחר הבינלאומי בין רומניה להונגריה היה 7.3 מיליארד אירו, כאשר היצוא מרומניה היה 2.4 מיליארד אירו, ואילו היצוא מהונגריה היה 4.9 מיליארד אירו הונגריה מדורגת כשלישית בשותפות הסחר של רומניה, לאחר גרמניה ואיטליה
קבוצת MOL ו-OTP בנק, הם שתיים מהחברות הגדולות בהונגריה, אשר קיימות ברומניה מאז 2003 ו-2004 בהתאמה.
קבוצת MOL מפעילה (נכון לאוגוסט 2013) רשת של 138 תחנות דלק ברומניה, המהוות כ-10% מסך כל תחנות התדלוק.
ל-OTP בנק יש רשת ענפה של סניפים ברומניה, עם נוכחות בכל מחוז
ויז אייר היא חברת תעופה בעלות נמוכה מהונגריה, המפעילה טיסות מכמה שדות תעופה ברומניה (בוקרשט, קלוז' נאפוקה, טרגו מורש, סיביו, טימישוארה, יאשי, סוצ'אבה וקראיובה) ליעדים שונים באירופה.
זוהי חברת התעופה הזולה ביותר הפועלת ברומניה, ובשנת 2013 היא הטיסה 3.2 מיליון נוסעים ליותר מ-72 יעדים שונים.
RCS & RDS היא חברת התקשורת המובילה ברומניה, והיא החברה השנייה או השלישית בשוק הטלוויזיה בהונגריה, עם (נכון לאוגוסט 2013) 22.4% נתח שוק
הונגריה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט, ו-5 קונסוליות בטימישוארה, בראשוב, קונסטנצה, יאשי ודרובטה-טורנו סברין.
רומניה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט, ו-2 קונסוליות בגיולה וסגד.
יחסי החוץ של הרפובליקה של איי מרשל הם כל סוגי היחסים הדיפלומטיים שאיי מרשל מקיימת עם מדינות אחרות בעולם.
נכון ל-2023 כוננה איי מרשל יחסים דיפלומטיים בילטרליים עם כ-111 מדינות אחרות.
שיתוף פעולה אזורי באמצעות חברות בארגונים שונים המאפשרים זאת הם מרכיב עיקרי ביחסי החוץ של איי מרשל.
ב-1 במאי 1979 הכירה ארצות הברית בעצמאות רפובליקת איי מרשל בעקבות חתימה של ארצות הברית עם איי מרשל על הסכם חסות ושיתוף בשלטון.
ההסכם נכנס לתוקפו ב-1986. לאיים נכתבה חוקה, ששילבה רעיונות חוקתיים מארצות הברית ומהממלכה המאוחדת, הוקם פרלמנט וממשלה "עצמאית" לכאורה.
איי מרשל זכו בעצמאותם המלאה ב-1990, כאשר האו"ם שם קץ להתערבות האמריקאית בשלטון באיים.
ב-1986 חתמה המדינה יחד עם פלאו ומיקרונזיה על הסכם שיתוף עם ארצות הברית, במסגרתו קיבלה איי מרשל 180 מיליון דולר על המשך השימוש האמריקאי באטול קווג'לין, 250 מיליון דולר כפיצוי על ניסויים גרעיניים, ועוד 600 מיליון דולר על סעיפים נוספים בהסכם.
על-פי האמנה, לארצות הברית יש סמכות ואחריות מלאה על הביטחון וההגנה של איי מרשל, וממשלת איי מרשל מחויבת להימנע מלנקוט פעולות שאינן עולות בקנה אחד עם האחריות הביטחונית וההגנתית.
ב-17 בספטמבר 1991, איי מרשל הפכה לחברה באו"ם.
איי מרשל מחזיקה בשגרירויות בארצות הברית, פיג'י, קוריאה הדרומית, יפן וטאיוואן.
היא מפעילה גם קונסוליה בהונולולו וקונסוליה בספרינגדייל.
מדינהתאריך כינון יחסיםהערות2013איי מרשל כוננה את יחסיה הדיפלומטיים עם איחוד האמירויות הערביות ב-2013.23 במאי 1990איי מרשל כוננה את יחסיה הדיפלומטיים עם איי שלמה ב-23 במאי 1990.2010איי מרשל כוננה את יחסיה הדיפלומטיים עם אזרבייג'ן ב-2010.1986איי מרשל וארצות הברית שומרות על "יחסים יציבים" לפי משרד החוץ של ארצות הברית.
על-פי הסכם השיתוף שנחתם בין מיקרונזיה, ארצות הברית, איי מרשל ופלאו, ארצות הברית היא האחראית על ההגנה והביטחון במדינות אלו.
בנוסף, ארצות הברית הקימה במדינה שירותי בריאות ומשטרת תנועה.
בתמורה, ממשלת איי מרשל מחויבת להימנע מלנקוט פעולות שאינן עולות בקנה אחד עם האחריות הביטחונית וההגנתית.
איי מרשל נצמדת לדעותיה של ארצות הברית בעצרת הכללית של האומות המאוחדות.2010ברזיל כוננה את יחסיה הדיפלומטיים עם ארצות הברית ב-2010.אפריל 1995על פי משרד החוץ של ממשלת הודו, הודו כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של איי מרשל באפריל 1995.
ביוני 2008, סייעה הודו יחד עם ארצות הברית בפיתוח מיזם תאורת רחוב סולארית בבירת איי מרשל, מג'ורו.
איי מרשל קיבלה מהודו מענק של 100,000 דולר אמריקני.
איי מרשל תומכת בהודו בפורומים בינלאומיים חשובים, היא תומכת נלהבת במועמדים ההודיים לארגונים בינלאומיים.
לדוגמה, איי מרשל תמכה במועמדותה של הודו לתפקיד החברה הבלתי קבועה במועצת הביטחון של האו"ם לשנים 2011+2012. נכון ל-2013 חיה באיי מרשל קהילה מצומצמת מאוד של הודים המונה כ-10 אנשים.1987איי מרשל, לצד מדינות איים קטנות נוספות באוקיינוס השקט, בעלות ברית של ארצות הברית, תומכת בישראל באופן עקבי בהצבעות באו"ם.
ב-2008 מונה רני רהב לקונסול כבוד של איי מרשל בישראל.
קוסובו ואיי מרשל כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 באוקטובר 2013.
יחסי הונגריה–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הונגריה לבין קטר.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-1990 ברמת השגרירויות הלא תושבות.
בשלהי 2004, הועלו היחסים לדרג השגרירות עם פתיחת שגרירותה של קטר בבודפשט בירת הונגריה.
היחסים הועלו בדרג עקב ביקורו של אמיר קטר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בהונגריה בשנת 2002, שם נשיא הונגריה פרנץ מאדל קיבל את פניו של זה.
מספר הסכמים בילטרליים נחתמו בביקור זה.
הונגריה מנסה לחזק את יחסיה עם קטר עקב היתרונות הכלכליים שביחסים עם מדינה זו, שהונגריה, מדינה במשבר כלכלי, צריכה מאוד.
קטר מיוצגת בהונגריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בבודפשט, בירת הונגריה.
הונגריה מיוצגת בקטר בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה ברובע החדש וסט ביי בדוחה, בירת קטר.
יחסי הונדורס–מקסיקו הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת הונדורס לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
שתי המדינות חברות באיגוד המדינות הקריביות, קהילת מדינות אמריקה הלטינית והקריביים, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האייברו-אמריקאיות והאו"ם.
להונדורס ומקסיקו יש היסטוריה משותפת.
שתי המדינות היו מושבות לאימפריה הספרדית.
זמן קצר לאחר עצמאות האזור ב-1821, הונדורס השתייכה לאימפריה המקסיקנית הראשונה עד 1823, כאשר היא הצטרפה לפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
ב-1838, הונדורס הפכה לאומה עצמאית.
הונדורס ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטים ב-1879. ב-1908, הקימו שתי המדינות נציגויות דיפלומטיות זו בזו.
באותה השנה, נחתם הסכם "ידידות, מסחר וניווט" בין שני העמים.
ב-1943, הועלו הנציגויות התושבות לדרגת שגרירות.
מקסיקו הייתה מעורבת באופן פעיל בהונדורס לאורך ההיסטוריה הסוערת של המדינה, אשר כללה הפיכה צבאית, שלטון צבאי, התערבות אמריקאית ומלחמות עם מדינות שכנו.
בשנת 1969, הונדורס יצאה למלחמה עם שכנתה אל סלוודור, המכונה מלחמת הכדורגל אשר מקסיקו התערבה בה בצורה דיפלומטית וניסתה לפתור את הבעיות בין שתי המדינות.
ביוני 2009, הודח נשיא הונדורס מנואל סלאיה בהפיכה.
כמו כמה מדינות נוספות באמריקה הלטינית, מקסיקו ניתקה זמנית את היחסים הדיפלומטים עם הונדורס.
ביולי 2010, חודשו היחסים הדיפלומטים בין הונדורס למקסיקו.
במשך מספר עשורים, מקסיקו הייתה תחנת מעבר לאלפי מהגרים מהונדורס שעברו דרך מקסיקו בדרכם לארצות הברית.
מהגרים רבים מהונדורס נמלטו לארצות הברית בשביל הזדמנות כלכלית טובה יותר, או כדי להימלט מפשע וכנופיות אלימות בארצם.בשנת 2014, מקסיקו גירשה 33,000 מהגרים מהונדורס חזרה לארצם.
הן ממשלות הונדורס והן ממשלות מקסיקו הגבירו את שיתוף הפעולה ההדדי כדי לספק סיוע משפטי והומניטרי למהגרים מהונדורס במקסיקו, ולהילחם בסחר בבני אדם ובאלימות נגד מהגרים במקסיקו.
שתי המדינות הסכימו להילחם גם בנוכחות קרטלים מקסיקנים בהונדורס
בשנת 2010, היו כ-10,991 אזרחי הונדורס החיים באופן חוקי במקסיקו.
הנשיא אוסוולו לופז אראלנו: 1965
הנשיא חוסה אזקונה דל הויו: 1988
הנשיא קרלוס רוברטו פלורס: 1998
הנשיא אנריקה פניה נייטו: 2015
בשנת 2001, חתמו שתי המדינות יחד עם גואטמלה ואל סלוודור על הסכם סחר חופשי.
בשנת 2013, הורחב הסכם הסחר החופשי גם עם המדינות קוסטה ריקה וניקרגואה.
בשנת 2014, סך הסחר בין מקסיקו להונדורס הסתכם בכ-996 מיליון דולר.
הונדורס מחזיקה בשגרירות במקסיקו סיטי ו-7 קונסוליות נוספות ברחבי מקסיקו.
מאידך, מקסיקו מחזיקה בשגרירות בטגוסיגלפה וקונסוליה בסן פדרו סולה.
יחסי החוץ של אוסטריה אלו יחסי החוץ והקשרים הדיפלומטיים שמנהלת הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה עם המדינות השונות ברחבי העולם.
אמנת המדינה האוסטרית בשנת 1955 סיימה את הכיבוש של ארבע המעצמות והכיר באוסטריה כמדינה עצמאית וריבונית.
באוקטובר 1955 העבירה האספה הפדרלית חוק חוקתי בו "אוסטריה מכריזה מרצונה החופשי על נייטרליותה התמידית".
החלק השני בחוק זה קבע כי "בכל שלב בעתיד אוסטריה לא תצטרף לשום ברית צבאית ולא תתיר הקמת בסיסים צבאיים זרים בשטחה." מאז עיצבה אוסטריה את מדיניות החוץ שלה על בסיס נייטרליות.
עם זאת, בשנים האחרונות, אוסטריה החלה להעריך מחדש את ההגדרה של הנייטרליות שלה, מתן זכויות יַעַף עבור האו"ם פעולת סנקציות נגד עיראק ב-1991, ומאז 1995, היא שוקלת השתתפות במבנה האבטחה של האיחוד האירופי.
בנוסף בשנת 1995 היא הצטרפה לשותפות לשלום, ובהמשך השתתפה במשימות שמירת שלום בבוסניה והרצגובינה.
הדיון בחברות אפשרית בנאט"ו התגבר במהלך שנת 1996. ÖVP וצוות שטרונאך שואפים להתקרב לנאט"ו או להסדר הגנה אירופי, בעוד SPÖ ו-FPÖ, בתורם, מאמינים כי נייטרליות מתמשכת היא אבן הפינה למדיניות החוץ של אוסטריה, ורוב האוכלוסייה תומכת בדרך כלל בעמדה זו.
בפברואר 2000 התקררו קשרי החוץ של אוסטריה כאשר ה-ÖVP הקימה קואליציה עם ה-FPÖ לאחר הבחירות ב-1999. ממשלות אירופה הטילו סנקציות דיפלומטיות, וארצות הברית אף החזירה את שגרירה הביתה.
הסנקציות הדיפלומטיות הוסרו בספטמבר 2000, לאחר שהרכב בן שלושה חברים העריך את זכויות האדם והחיים הפוליטיים באוסטריה.
בנובמבר 2000, ארצות הברית ואוסטריה נרמלו את יחסיהן.
מנהיגים אוסטריים מדגישים את התפקיד הייחודי שממלאת המדינה כמרכז מזרח-מערב וכמנחה בין מדינות מתועשות למדינות מתפתחות.
אוסטריה פעילה באו"ם ובמאמצים בניסיון לשמירת שלום באו"ם.
היא מייחסת חשיבות רבה להשתתפות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי וארגונים כלכליים בינלאומיים אחרים, והיא ממלאת תפקיד פעיל בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE).
וינה מארחת את מזכירות OSCE ואת המטות של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, הארגון לפיתוח התעשייה של האו"ם ותוכנית בקרת הסמים של האו"ם.
ארגונים בינלאומיים אחרים הממוקמים בווינה כוללים את ארגון המדינות המייצאות נפט, הארגון ליחסים כלכליים בינלאומיים (OiER) והמכון הבינלאומי לניתוח מערכות יישומיות.
לאחרונה, וינה הוסיפה את ועדת ההכנה של ארגון אמנת המבחן המקיף והסדר ואסנאר לרשימת הארגונים הבינלאומיים שהיא מארחת.
יתר על כן, המזכירות הקבועה של אמנה טריטוריאלית בינלאומית לפיתוח בר-קיימא של הרי האלפים המכונה אמנת האלפים נמצאת בבירת טירול, אינסברוק.
באופן מסורתי אוסטריה הייתה פעילה ב"בניית גשרים למזרח", והגבירה את המגעים בכל הרמות עם מזרח אירופה ומדינות ברית המועצות לשעבר.
האוסטרים מקיימים שיחות קבועות של נציגי עסקים, השקעות, סחר, מנהיגים פוליטיים, סטודנטים, קבוצות תרבות ותיירים עם מדינות מרכז ומזרח אירופה.
בנוסף, ממשלת אוסטריה וארגונים אוסטריים שונים מעניקים סיוע והכשרה לתמיכה בשינויים החלים באזור.
אוסטריה מקיימת יחסים דו צדדיים משמעותיים עם מספר מדינות.
מדינה תחילת היחסיםהערות1912אוסטרו-הונגריה תמכה בהכרזת העצמאות של אלבניה בשנת 1912.
לאוסטריה יש שגרירות בטירנה.27 באוקטובר 1870 לארגנטינה יש שגרירות בווינה.
לאוסטריה יש שגרירות בבואנוס איירס ושלוש קונסוליות כבוד בקורדובה, פוסאדאס, וסן קרלוס דה בארילוצ'ה.24 בינואר 1992 לאוסטריה יש שגרירות בירוואן.
לארמניה יש שגרירות בווינה.1948כמעט 50,000 אנשים ממוצא אוסטרי חיים כיום באוסטרליה, כולל 17,930 ילידי אוסטריה (מפקד 2006).
לאוסטריה יש שגרירות בקנברה, ו-7 קונסוליות כבוד באדלייד, בריסביין, קיירנס, הובארט, מלבורן, פרת', וסידני.פברואר 1992אוסטריה הכירה בבלארוס בדצמבר 1991.
מאז מרץ 1993, לבלארוס יש שגרירות בווינה וקונסולית כבוד בברגנץ.1833שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי.
במהלך המאה ה-18 הייתה בלגיה חלק מממלכת הבסבורג - ארצות השפלה האוסטריות.
בשנת 1790 התקיימה קונפדרציה בשם המדינות הבלגיות המאוחדות, שהייתה בערך כשטחה של בלגיה העכשווית.
קונפדרציה זו מרדה נגד הקיסר ההבסבורגי (האוסטרי).
לאוסטריה יש שגרירות בבריסל ו-6 קונסוליות כבוד באנטוורפן, אופן, גנט, לייז', נאמור ואוסטנד.
לבלגיה יש שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות כבוד בגראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.1989שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 בספטמבר 1989.1878שתי המדינות נלחמו יחד במהלך מלחמת העולם הראשונה.
באפריל 2005, נשיא בולגריה גאורגי פרבאנוב הגיע לביקור ממלכתי לאוסטריה.
לבולגריה יש שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד בזלצבורג.1929שגרירויות קבועות הוחלפו בין המדינות בשנת 1958.
לאוסטריה יש שגרירות באוטווה, ו-7 קונסוליות כבוד בקלגרי, הליפקס, מונטריאול, רג'יינה, טורונטו, ונקובר וויניפג.
לקנדה יש שגרירות בווינה.1846 לאוסטריה יש שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה ו-3 קונסוליות כבוד באריקה, ואלדיביה וולפראיסו.
לצ'ילה יש שגרירות וינה ו-3 קונסוליות כבוד בלינץ, קלגנפורט וזלצבורג.28 במאי 1971לאוסטריה יש שגרירות בבייג'ינג ו-3 קונסוליות כלליות בגואנגג'ואו, הונג קונג ושאנגחאי.
לסין יש שגרירות בווינה.1920קונסוליות כבוד אוסטריות כבר קיימות בבוגוטה וברנקייה מאז 1870.
לאוסטריה יש שגרירות בבוגוטה ו-5 קונסוליות כבוד בברנקייה, קאלי, קרטחנה, מדיין וסן אנדרס.
לקולומביה יש שגרירות בווינה.15 בינואר 1992 לאוסטריה יש שגרירות בזאגרב, ו-4 קונסוליות כבוד בדוברובניק, פולה, רייקה וספליט.
לקרואטיה יש שגרירות בווינה ו-2 קונסוליות כבוד בגראץ ואינסברוק.1960שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.
אוסטריה הייתה אחת המדינות הראשונות שהשתתפו בכוח לשמירת השלום של האו"ם בקפריסין.
אוסטריה תומכת באופן פעיל ברפובליקה של קפריסין על רקע הכיבוש הטורקי של האי.
לאוסטריה יש שגרירות בניקוסיה ו-2 קונסוליות כבוד.
לקפריסין יש שגרירות בווינה.20 בינואר 1920שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.
הן חולקות 362 ק"מ של גבול משותף, אותם ניתן לחצות בכל מקום ללא בקרת גבולות עקב הסכם שנגן.
לאוסטריה יש שגרירות בפראג ו-2 קונסוליות כבוד בברנו וצ'סקה בודייוביצה.
לצ'כיה יש שגרירות בווינה ו-5 קונסוליות כבוד בגראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ, וזלצבורג.19 בדצמבר 1925שתי המדינות הן חברות מלאות של מועצת אירופה, של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, ושל האיחוד האירופי.
לאוסטריה יש שגרירות בקופנהגן ו-3 קונסוליות כבוד באופמרו, אורהוס ואודנסה.
לדנמרק יש שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות כבוד בגראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.1929בשנת 2006 ביקר נשיא מצרים מובארק באוסטריה ונפגש עם נשיא אוסטריה היינץ פישר.
לאוסטריה יש שגרירות בקהיר וקונסוליית כבוד באלכסנדריה.
למצרים יש שגרירות בווינה.26 ביוני 1921לאחר הכיבוש הסובייטי, אוסטריה הכירה מחדש באסטוניה ב-28 באוגוסט 1991. שתי המדינות כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים ב-8 בינואר 1992.
לאסטוניה יש שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד בזלצבורג.19 ביולי 1918 אוסטריה הכירה בפינלנד ב-13 בינואר 1918.
לאוסטריה יש שגרירות בהלסינקי ו-6 קונסוליות כבוד בקאיאני ריסטינה, אואולו, טמפרה, טורקו וואסה.
לפינלנד יש שגרירות בווינה ו-8 קונסוליות כבוד בבורגנלנד, קרינתיה, אוסטריה התחתונה, אוסטריה עילית, זלצבורג, שטיריה, טירול, ופורארלברג.1535ראו יחסי אוסטריה–צרפת
שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים מאז ימי הביניים.
שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי
לאוסטריה יש שגרירות בפריז, קונסוליה כללית בשטרסבורג ו-7 קונסוליות כבוד באז'אקסיו, בורדו, ליל, ליון, מרסיי, ניס, פפאטה וטולוז.
לצרפת יש שגרירות בווינה ו-6 קונסוליות כבוד בברגנץ, גרוס סנקט פלוריאן, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.1992גאורגיה פתחה את שגרירותה בווינה בשנת 1996.
לגאורגיה יש שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד בגראץ.ראו יחסי אוסטריה–גרמניה
מכיוון שהגרמנית היא השפה הנפוצה של שתי המדינות השכנות, היחסים ביניהם קרובים.1921ראו יחסי אוסטריה–הונגריה
לשתי המדינות היסטוריה משותפת ארוכה מאז שהשושלת השלטת באוסטריה, ההבסבורגים, ירשה את כס המלכות ההונגרי במאה ה-16. שתי המדינות היו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית שהתקיימה משנת 1867 עד 1918.
להונגריה יש שגרירות בווינה.1949 לאוסטריה יש שגרירות בניו דלהי, ו-4 קונסוליות כבוד במומבאי, כלכותה, צ'נאי וגואה.
להודו יש שגרירות בווינה.ב-3 ביולי 2018, אוסטריה הודיעה שהיא מבטלת את חסינותו הדיפלומטית של דיפלומט איראני בווינה, בשל תפקידו לכאורה בהכנת פצצה צרפתית.
לאיראן יש שגרירות בווינה.1951לאוסטריה יש שגרירות בדבלין.
בשנת 1986 נשיא אירלנד פטריק הילרי הגיע לביקור ממלכתי לאוסטריה.
ביולי 2006 ביקרה נשיאת אירלנד מארי מקאליס ביקור ממלכתי באוסטריה.1949ראו יחסי אוסטריה–ישראל
אוסטריה הכירה בישראל ב-5 במרץ 1949.
לאוסטריה יש שגרירות בתל אביב ו-3 קונסוליות כבוד באילת, חיפה וירושלים.
ראו גם יהדות אוסטריה.ראו יחסי אוסטריה–איטליה
אוסטריה רואה באיטליה בעלת ברית חזקה.
האזורים האיטלקיים פריולי-ונציה ג'וליה, לומברדיה, טרנטינו, ונטו ודרום טירול היו חלק מהאימפריה האוסטרית.
לאוסטריה יש שגרירות ברומא, קונסוליה כללית במילאנו ו-10 קונסוליות כבוד בבארי, בולוניה, פירנצה, ג'נובה, נאפולי, פאלרמו, טריאסטה, טורינו, ונציה וורונה.
לאיטליה יש שגרירות בווינה, קונסוליה כללית באינסברוק, ו-4 קונסוליות כבוד בגראץ, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.אוקטובר 1869ראו יחסי אוסטריה–יפן
לאוסטריה יש שגרירות בטוקיו ו-4 קונסוליות כבוד בהירושימה, נגויה, אוסקה וסאפורו.
ליפן יש שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד בזלצבורג.2008אוסטריה הכירה בקוסובו ב-28 בפברואר 2008.
לאוסטריה יש שגרירות בפרישטינה מאז20 במרץ 2008.
לקוסובו יש שגרירות בווינה מאז פברואר 2009.1978ראו יחסי אוסטריה–הרשות הפלסטינית
בין שתי המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטיים חלקיים, עקב העובדה שאוסטריה לא מכירה באופן מלא במדינה פלסטינית.17 בפברואר 1921שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.
לאוסטריה יש שגרירות וקונסוליית כבוד בריגה.
ללטביה יש שגרירות בווינה ו-3 קונסוליות כבוד בגראץ, לינץ וזלצבורג.1991שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.
לליטא יש שגרירות בווינה.6 באוגוסט 1962מלזיה היא אחת משותפות המסחר החשובות של אוסטריה בדרום-מזרח אסיה.
לאוסטריה יש שגרירות בקואלה לומפור.
למלזיה יש שגרירות בווינה.שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.
לאוסטריה יש שגריר שאינו תושב בווינה וקונסוליית-כבוד בוואלטה.
למלטה יש שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות כבוד באינסברוק, לינץ, זלצבורג ווינה.1842במהלך ההתערבות הצרפתית במקסיקו בין 1864 ל-1867, עם הגיבוי הצרפתי מקסימיליאן, שהיה בן לבית הבסבורג-לורן הקיסרית באוסטריה, הוכרז כקיסר מקסיקו.
החל משנת 2005 מקסיקו הייתה שותפת הסחר השנייה בחשיבותה של אוסטריה באמריקה הלטינית.
באותה השנה ביקר נשיא אוסטריה היינץ פישר במקסיקו ובברזיל, ביקור המדינה הראשון אי פעם של נשיא אוסטרי במדינות אמריקה הלטינית.
*לאוסטריה יש שגרירות במקסיקו סיטי.
למקסיקו יש שגרירות בווינה.25 במרץ 1992אוסטריה מיוצגת במולדובה דרך שגרירותה בבוקרשט (רומניה) ובאמצעות קונסוליית כבוד בקישינב.
למולדובה יש שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד באינסברוק.
אוסטריה הודיעה על כוונתה לפתוח בהמשך שגרירות תושבת בקישינב.12 ביולי 2006אוסטריה הכירה במונטנגרו ב-12 ביוני 2006.
לאוסטריה יש שגרירות בפודגוריצה וקונסוליית כבוד בבודווה.
למונטנגרו יש שגרירות בווינה.שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.
לאוסטריה יש שגרירות בהאג ו-2 קונסוליות כבוד באמסטרדם ורוטרדם.
להולנד יש שגרירות בווינה ו-6 קונסוליות כבוד בבלודנץ, אינסברוק, גראץ, קלגנפורט, זלצבורג ולינץ.1974*אוסטריה מוסמכת לצפון קוריאה באמצעות שגרירותה בבייג'ינג, סין.
לצפון קוריאה יש שגרירות בווינה.1956היחסים בין שתי המדינות הם בדרך כלל ידידותיים.
הקשרים הדיפלומטיים בין פקיסטן לאוסטריה כוננו בשנת 1956 כאשר פקיסטן הכירה רשמית באוסטריה.
לאוסטריה יש שגרירות באסלאמאבאד וקונסוליות בלאהור וקראצ'י.17 באוקטובר 1946לאוסטריה יש שגרירות במנילה.
נכון לשנת 2014 ישנם כ-35,000 פיליפינים באוסטריה, רובם מועסקים בתחום הבריאות והשירותים.1921ראו יחסי אוסטריה-פולין
לאוסטריה יש שגרירות בוורשה, קונסוליה כללית בקרקוב ו-7 קונסוליות כבוד בבידגושץ', גדנסק, קטוביץ, לודז', לובלין, פוזנן, וורוצלב.
לפולין יש שגרירות בווינה ו-5 קונסוליות כבוד בגראץ, לינץ, אינסברוק, קלגנפורט וזלצבורג.
שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.22 בספטמבר 1878בשנת 1918, רומניה השיגה את בוקובינה, טרנסילבניה ופרטיום, שהיו קודם לכן חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאוסטריה יש שגרירות בבוקרשט וקונסוליית כבוד בטימישווארה.
לרומניה יש שגרירות בווינה ו-3 קונסוליות כבוד באייזנשטדט, לינץ וזלצבורג.
שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.ראו יחסי אוסטריה–רוסיה
לרוסיה יש שגרירות בווינה.10 בספטמבר 1957לשתי המדינות היה קשר דיפלומטי מאז 7 ביולי 1880, עם פתיחת הקונסוליה האוסטרית בג'דה (אז תחת הכיבוש העות'מאני).
לערב הסעודית יש שגרירות בווינה.1874ראו יחסי אוסטריה–סרביה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1874.
לסרביה יש שגרירות בווינה וקונסוליה כללית בזלצבורג.ראו יחסי אוסטריה-סלובקיה
לסלובקיה יש שגרירות בווינה ו-3 קונסוליות כבוד באינסברוק, לינץ וזלצבורג.
שתי המדינות חולקות 91 ק"מ של גבול משותף.
בסלובקיה חיים כ-10,000 אוסטרים.אוקטובר 2005שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים באוקטובר 2005.1892 כשושלת צ'וסון / 22 במאי 1963כינון יחסים דיפלומטיים בין אוסטריה לקוריאה החל בשנת 1892. באפריל 2007 ביקר נשיא אוסטריה היינץ פישר ביקור ממלכתי בדרום קוריאה.
זה היה הביקור הממלכתי הראשון אי פעם של נשיא אוסטריה בדרום קוריאה.
אוסטריה חתמה עם דרום קוריאה על הסכם לוויזה חופשית עבור עבודה.
לדרום קוריאה יש שגרירות בווינה.ראו יחסי אוסטריה–ספרד
לספרד יש שגרירות בווינה.ראו יחסי אוסטריה-שווייץ
מכיוון שהגרמנית היא השפה הנפוצה של שתי המדינות השכנות היחסים ביניהם קרובים.לאוסטריה יש שגרירות באנקרה.
לטורקיה יש שגרירות בווינה.1992ראו יחסי אוסטריה–אוקראינה
באוקראינה קיימים אזורים רבים (שהשתייכו לפולין או צ'כוסלובקיה לפני 1939) שהיו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית: מחוז לבוב, איוואנו-פרנקיבסק, מחוז טרנופול, רוב מחוז צ'רנוביץ וזקרפטיה.
לאוסטריה יש שגרירות בקייב ו-3 קונסוליות כבוד בדונצק, חרקוב ולבוב.
לאוקראינה יש שגרירות בווינה ו-2 קונסוליות כבוד בקלגנפורט וזלצבורג.1799ראו יחסי אוסטריה-הממלכה המאוחדת
לאוסטריה שגרירות בלונדון ו-4 קונסוליות כבוד בברמינגהאם, אדינבורו, גראנד קיימן (איי קיימן) והמילטון (ברמודה)).
לבריטניה יש שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות כבוד בגראץ, אינסברוק, לאוטראך וזלצבורג.1921ראו יחסי אוסטריה–ארצות הברית
לאוסטריה יש שגרירות בוושינגטון הבירה.
לארצות הברית יש שגרירות בווינה.
יחסי הונגריה–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין המדינות הונגריה ורוסיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הפכו הונגריה וברית המועצות לבעלות ברית כלכליות וצבאיות; שניהם חתמו על ברית ורשה.
היחסים בין שתי המדינות נפגעו בשנת 1956 בגלל ההתערבות הסובייטית במהפכה שהתרחשה בהונגריה.
עם זאת, שתי המדינות כוננו קשרים דיפלומטיים מחדש לאחר התפרקות ברית המועצות.
להונגריה שגרירות במוסקבה ושתי קונסוליות בסנקט פטרבורג וביקטרינבורג.
לרוסיה יש שגרירות בבודפשט וקונסוליה כללית בדברצן.
ממלכת הונגריה קיימה יחסים דיפלומטיים עם האימפריה הרוסית, בהיותה חלק מהאימפריה האוסטרית, ולאחר מכן חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנת 1849 סייעה האימפריה הרוסית לאוסטריה בדיכוי המרד ההונגרי של 1848. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמו שתי המדינות זו בזו בקרבות החזית המזרחית.
הרפובליקה העממית של הונגריה (Magyar Népköztársaság) הייתה שם המדינה הרשמי של הונגריה משנת 1949 עד 1989 בתקופת הקומוניזם בהנחיית ברית המועצות.
בעקבות הכיבוש הסובייטי בהונגריה לאחר מלחמת העולם השנייה הקימו הסובייטים מערכת משטרתית שרדפה את האופוזיציה באמצעות כוח ישיר ותעמולה, בתקווה שזה יוביל לניצחון קומוניסטי בבחירות של 1946. למרות המאמצים הללו, המפלגה הקומוניסטית ההונגרית הגיעה למקום השלישי בבחירות, מה שהניע את הסובייטים לכפות ישירות ממשלת בובות בשנה שלאחר מכן.
השנים הבאות הוקדשו לביסוס הכוח, תוך שימוש במשטרה החשאית ההונגרית לדיכוי האופוזיציה הפוליטית באמצעות הפחדה, האשמות שווא, כליאה ועינויים.
הדיכוי הגרוע ביותר היה תחת שלטונו של מתיאש ראקושי.
בעיצומו של שלטונו פיתח ראקושי פולחן אישיות חזק.
Rákosi, המכונה "הרוצח הקירח", חיקה תוכניות פוליטיות וכלכליות סטליניסטיות, וכתוצאה מכך הונגריה חוותה את אחת הדיקטטורות הקשות באירופה.
הוא תיאר את עצמו כ"תלמידו ההונגרי הטוב ביותר של סטלין" ו"תלמידו הטוב של סטלין".
לאחר ש"הנאום הסודי" של ניקיטה חרושצ'וב הוקיע את פולחן אישיותו של סטלין, ראקושי הודח בסופו של דבר מהשלטון והוחלף על ידי הרפורמיסט אימרה נוג', שניסה להוציא את הונגריה מהגוש הסובייטי.
זה הוביל למהפכה ההונגרית של 1956, שנמחצה באכזריות על ידי הסובייטים.
לאחר דיכוי המהפכה, מינו הסובייטים את יאנוש קאדאר כמנהיג הונגריה.
לאחר תקופה ראשונה של דיכוי נגד המהפכנים, יישם קאדאר צורה מתונה יותר של קומוניזם, שכונתה "קומוניזם גולאש".
הוא שלט עד 1988, אז הורחק מהשלטון רגע לפני "המהפכה" שסיימה את הקומוניזם בהונגריה.
מאז 1991, היחסים בין הונגריה לרוסיה השתפרו ללא הרף.
בעקבות ההתערבות הצבאית הרוסית באוקראינה בשנת 2014, דחה ראש הממשלה ויקטור אורבן את הסנקציות הרוסיות למרות לחץ האיחוד האירופי.
בשנת 2017 ביקר ולדימיר פוטין בבודפשט כדי להיפגש עם אורבן כדי לדון בקשרים הדו צדדיים.
כתגובה לתגובה להרעלת סרגיי ויוליה סקריפל בבריטניה, באפריל 2018, גורש אחד משגרירות הונגריה מרוסיה.
היחסים בין המדינות הושפעו מהצורך ההונגרי בגז מחצבים רוסי.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הסכים אורבן להטיל סנקציות כלכליות אך סירב לאפשר העברת נשק קטלני לאוקראינה דרך ארצו.
יחסי החוץ של איטליה הם מערכת יחסי החוץ הדיפלומטיים שכוננה איטליה עם מדינות וארגונים זרים בעולם.
ממשלת איטליה כוננה יחסים דיפלומטיים עם רוב המדינות בעולם, כולל המעצמות ארצות הברית, סין, רוסיה והממלכה המאוחדת.
תחת הסכמים דו-צדדיים עתיקי יומין שמקורם בחברות שתי המדינות בארגון האמנה הצפון אטלנטית (נאט"ו), איטליה מארחת זרועות חשובים מהכוחות המזוינים של ארצות הברית בויצ'נצה ובליבורנו (צבא ארצות הברית); אביאנו (בסיס של חיל האוויר); ונמלי בית עבור צי ארצות הברית בשלוש ערים שונות.
עד עצם היום הזה משתתפות איטליה וסין בוועידות פוליטיות בדרגים הגבוהים ביותר.
רוסיה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-9 קונסוליות באנקונה, ג'נובה, מסינה, מילאנו, נאפולי, פאלרמו, אודינה, ונציה וורונה, ואילו איטליה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ו-8 קונסוליות בקלינינגרד, קרסנודר, ליפצק, נובי אורנגוי, סמרה, סוצ'י, סנקט פטרבורג ויקטרינבורג.
איטליה ובריטניה חתמו ב-26 באפריל 1915 על ברית לונדון, ובעקבות כך, הצטרפה איטליה למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר עליית מוסוליני לשלטון, נחתם הסכם בין בריטניה לאיטליה על חלוקת ההשפעה באתיופיה (אתיופיה המודרנית).
עם זאת, ההסכם לא זכה לפופולריות, בשל חבירת מוסוליני לציר בין ממלכת איטליה ולגרמניה הנאצית בראשות היטלר.
בשנת 1940 איטליה הצטרפה למלחמת העולם השנייה לצד גרמניה, ובעקבות כך לחמו בריטניה ואיטליה ביניהם, עד הפלישה של בעלות הברית לסיציליה אשר הביאה לכניעת הממשלה האיטלקית בסתיו 1943. המועצה הפשיסטית העליונה הדיחה את מוסוליני, החליפה צדדים, חתמה על הסכם כניעה והצטרפה לבעלות הברית.
אולם, הגרמנים בינתיים פלשו לחציה הצפוני של איטליה, מוסוליני שוחרר בפשיטת גראן סאסו, והוקמה הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, שלחמה לצד הגרמנים, עד לתבוסתם באביב 1945. בריטניה ואיטליה מקיימים יחסים חמים וידידותיים.
כיום איטליה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-19 קונסוליות באברדין, בדפורד, בלפסט, ברמינגהאם, בריסטול, קארדיף, צ'שנט, אדינבורו, גלאזגו, גרינוק, גרנסי, ג'רסי, ליברפול, מנצ'סטר, ניוקאסל, נוטינגהאם, פיטרבורו, ווטפורד וווקינג.
הקשר הראשון בין שתי המדינות נוצר עוד במאה השש עשרה, ושיתוף הפעולה המרכזי ביניהן זכור כשלקחו חלק במלחמות העולם.
כיום מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ותקינים בין יפן לאיטליה.
איטליה מחזיקה בשגרירות רשמית בטוקיו, בירת יפן ובקונסוליה כללית בעיר אוסקה.
מאידך, יפן מחזיקה שגרירות רשמית ברומא, בירת איטליה ובקונסוליה כללית בעיר מילאנו.
בקונגרס וינה הוחזרה עצמאותם של המדינות השונות באיטליה.
לאחר המלחמה שתי המדינות החלו לשתף פעולה במגוון תחומים, ובכלל זה בתחומי הכלכלה, המסחר, הביטחון והתרבות.
כיום היחסים בין המדינות נמצאות במצב רעוע בשל ההאשמה שהטיח משנה לראש ממשלת איטליה לואיג'י די מאיו בצרפת כי היא מעולם לא הפסיקה את הקולוניזציה שלה באפריקה והיא לטענתו גורמת להגירה ולהסתננות מאפריקה לאירופה, די מאיו קרא להטיל סנקציות נגד צרפת בשל התנהלות זו.
היחסים הדיפלומטיים בין איטליה לשווייץ הם קרובים, ומנוהלים כיום על ידי מערכת אמנות מורכבת (כולל יחסים עם האיחוד האירופי, שאיטליה חברה בה).
כיום מתקיימים בין המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי.
מאידך, איטליה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-6 קונסוליות בפלדקירך, אינסברוק, גראץ, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.
בין המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
מאידך, איטליה מחיקה באלבניה שגרירות בטירנה ושתי קונסוליות בג'ירוקסטרה ובוולורה.
בולגריה ואיטליה מקיימות ביניהן יחסים דיפלומטיים חלקיים.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים לראשונה בשנת 1879. בולגריה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא, קונסוליה כללית במילאנו, ו-6 קונסוליות כבוד באנקונה, בפירנצה, בג'נובה, בנאפולי, בטורינו ובטרוויזו.
מאידך, איטליה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה, וקונסוליית כבוד אחת בפלובדיב.
מאידך, איטליה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-13 קונסוליות בברמן, קלן, דורטמונד, דרזדן, פרנקפורט, פרייבורג, הנובר, קיל, לייפציג, מינכן, נירנברג, שטוטגרט ווולפסבורג.
היחסים שבין איטליה לדנמרק הם יחסים דיפלומטיים חלקיים, כאשר מרביתם קשורים ביחסי הסחר שביניהם.
לדנמרק יש שגרירות ברומא, ולאיטליה יש שגרירות בקופנהגן.
היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים שבין יוון לבין איטליה הים יחסים מיוחדים וחזקים.
היחסים הדיפלומטיים המודרניים בין המדינות כוננו מיד לאחר איחוד איטליה, ונחשבים כיום ליחסים לבביים.
שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי האנרגיה, הביטחון, התרבות והתיירות, כאשר איטליה היא שותפת הסחר העיקרית של יוון, הן ביצוא והן ביבוא.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מונקו לאיטליה כוננו ב-25 באפריל 1875. איטליה מיוצגת במונקו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בתוך מונקו עצמה שהיא עיר מדינה.
כמו כן, מונקו מיוצגת באיטליה גם בדרג הקונסולרי באמצעות אחת-עשרה קונסוליות שהיא מחזיקה בערים בארי, אנקונה, קליארי, בולוניה, ג'נובה, פירנצה, מילאנו, נאפולי, טורינו, פאלרמו וונציה.
שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים מלאים.
איטליה, יחד עם הוותיקן היא אחת משתי המדינות היחידות בעולם המיוצגות בסן מרינו בדרג השגרירות (השלישית היא אינה ישות שאינה עצמאית - המסדר הריבוני הצבאי של מלטה).
בין המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטיים חזקים ועמידים.
לאיטליה שגרירות במונטווידאו, ו-3 קונסוליות של כבוד בקולוניה דל סקרמנטו, במונטווידאו ובפייסנדי.
שתי המדינות הן חברות ב-G-20. לאיטליה יש שגרירות בבואנוס איירס וקונסוליות במאר דל פלאטה, קורדובה, באיה בלנקה, לה פלאטה ורוסאריו.
היחסים בין שתי המדינות החלו ב-22 במרץ 1854. לרפובליקה הדומיניקנית יש שגרירות ברומא, ולאיטליה יש שגרירות בסנטו דומינגו.
ב-1849 הכיר פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות בקוסטה ריקה.
14 שנים אחר כך נחתם הסכם ידידות בין שתי המדינות.
לאחר המתקפה על פרל הארבור הכריזה קוסטה ריקה על מלחמה נגד איטליה, גרמניה ויפן.
היחסים בוססו מחדש שבע שנים אחר כך, ב-1948. לאיטליה יש שגרירות בסן חוסה, ולקוסטה ריקה יש שגרירות ברומא.
אינדונזיה מיוצגת על ידי 5 קונסוליית כבוד בטריאסטה, נאפולי, מילאנו, ג'נובה ובבארי.
עד 6 בנובמבר 1970 יוצגה טאיוואן באיטליה באמצעות שגרירות ברומא ובקונסוליה כללית במילאנו.
כיום אין יחסים דיפלומטיים בין המדינות בעקבות ניתוק הקשר בידי איטליה.
בשנת 2017, בעקבות תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית הודח שגריר קוריאה הצפונית מאיטליה.
הגורם המרכזי למצב היחסים בין המדינות הוא אמירות גזעניות של פוליטיקאים איטלקים המשפילות את האסלאם, שהיא הדת המרכזית בערב הסעודית.
בשנת 2005, הייתה איטליה שותפת הסחר השלישית בגודלה של איראן, עם 7.5% מכלל הייצוא לאיראן.
החל משנת 2017, איטליה היא שותפת הסחר הגדולה של איראן באיחוד האירופי.
שתי המדינות מחזיקות שגרירויות: שגרירות ישראל ברומא, בירת איטליה, ושגרירות איטליה בתל אביב-יפו בישראל.
אך נימנעת מלתמוך בישראל בדיפולומטיה הבין לאומית כמו אצבעות באום.
איטליה הודיעה גם על משימת חילוץ, שבה פעלה עם חמש עד שבע ספינות לחילוץ אלפי מהגרים, בעיקר סורים, באזור הים התיכון באפריל 2014, ביקר שר ההגנה האיטלקי רוברטה פינוטי בלבנון ונפגש עם נשיא לבנון מישל סלימאן וראש הממשלה תמאם סלאם לדון בתמיכה הבינלאומית בצבא לבנון.
היחסים בין אוגנדה לאיטליה החלו ב-1962, עת הכירה איטליה בעצמאותה של אוגנדה.
במרוצת השנים התפתחו היחסים לכיוונים פוליטיים, כלכליים וחברתיים מוצקים.
לאוגנדה יש שגרירות ברומא ולאיטליה יש שגרירות בקמפלה.
נכון ל-2023, שגרירת אוגנדה באיטליה היא אליזבת פאולה נאפיוק, ושגריר איטליה באוגנדה הוא מסימיליאנו מצאנטי.
היחסים בין שתי המדינות היו תמיד יחסים טובים וחזקים.
המיסיונרים האיטלקיים הראשונים הגיעו לקניה כבר בשנת 1902. בשנת 2009 ראש ממשלת קניה ביקר באיטליה.
איטליה מחזיקה בשגרירות הממוקמת בניירובי.
קניה מחזיקה בשגרירות הממוקמת ברומא, והשגריר הקנייתי באיטליה משמש גם כשגריר ביוון, מלטה, קפריסין ופולין.
הן גם עובדות בשיתוף פעולה הדוק ברמה האזורית באנטארקטיקה ובאוקיינוס השקט.
אוזבקיסטן הצטרפה לחבר המדינות בדצמבר 1991. עם זאת, היא מתנגדת להשתלבות ונסוגה מהסדר הביטחון הקולקטיבי של חבר המדינות בשנת 1999. מאז אותה תקופה, אוזבקיסטן השתתפה בכוח שמירת השלום של חבר העמים בטג'יקיסטן ובקבוצות מאורגנות של האו"ם.
לסייע בפתרון הסכסוכים הטג'יקים והאפגנים, שבהם היא רואה איום על היציבות שלה עצמה.
אוזבקיסטן היא תומכת פעילה במאמצים של ארצות הברית נגד הטרור העולמי והצטרפה לקואליציות שעסקו באפגניסטן ובעיראק גם יחד (אם כי בשנת 2005, היחסים עם ארצות הברית היו מתוחים לאחר התסיסה במאי 2005, ואוזבקיסטן דרשה מארצות הברית לעזוב את קארשי-ח'נאבד).
אוזבקיסטן חברה באו"ם, במועצת השותפות האירו-אטלנטית, בשותפות לשלום וב (OSCE).
כמו כן היא משתייכת להארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC) והארגון לשיתוף פעולה כלכלי, הכולל 7 מדינות ממרכז אסיה: פקיסטן, אוזבקיסטן, קזחסטן, טורקמניסטן, אפגניסטן, קירגיזסטן וטג'יקיסטן.
היא חברה מייסדת ונשארה מעורבת באיחוד מרכז אסיה, שנוסד עם קזחסטן וקירגיזסטן, ואליו הצטרפה במרץ 1998 טג'יקיסטן.
בשנת 1999 הצטרפה אוזבקיסטן לברית GUAM (גאורגיה, אוקראינה, אזרבייג'ן ומולדובה), שהוקמה בשנת 1997 (מה שהפך אותה ל־GUUAM באופן זמני עד לפרישה של אוזבקיסטן בשנת 2005).
אוזבקיסטן חברה גם בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה (SCO) ומארחת את מבנה האזור האנטי-טרור של ה-RATS בטשקנט.
אוזבקיסטן הצטרפה גם לארגון החדש לשיתוף פעולה מרכז אסייתי (CACO) בשנת 2002. ה-CACO מורכב מאוזבקיסטן, טג'יקיסטן, קזחסטן וקירגיזסטן.
אנטי טורונן, ראש המחלקה למזרח אירופה ומרכז אסיה במשרד החוץ הפיני, הוביל משימת ממצאים של האיחוד האירופי לטשקנט, אוזבקיסטן ב-29 באוגוסט 2006. סגן שר החוץ האוזבקי ציין כי ממשלת אוזבקיסטן מעוניינת בשיחות עם האיחוד האירופי בביקור בהלסינקי, פינלנד ביוני 2006, רגע לפני שקיבלה פינלנד את נשיאות האיחוד.
עיתונאים ברדיו אירופה החופשית שוחחו עם טורונן ב-1 בספטמבר.
טורונן אמר כי הביקור אינו חד משמעי, אך מבטיח דיו שהאיחוד האירופי "ינתח" כדי לבדוק אם ניתן לסלק את הסנקציות שהוטלו על אוזבקיסטן.
ביקורו של טורונן באוזבקיסטן היה הביקור הראשון באיחוד האירופי מאז אוקטובר, אז הוטלו סנקציות לאחר שממשלת אוזבקיסטן סירבה לאפשר חקירה בינלאומית על הטבח באנדיז'ן.
הסנקציות הדיפלומטיות כללו איסור על קשרים פוליטיים, קיצוץ סיוע ואיסורי ויזה על גורמים שהופקדו על האירועים באנדיז'אן ועל הכיסוי שלהם.
טורונן אמר, "ישנם הרבה מאוד מקרים פתוחים בנושא זכויות אדם, ועלינו לבדוק כעת היטב מה באמת נעשה ואילו המלצות של הקהילה הבינלאומית יושמו.
הם הצביעו על כך שיהיו אפשרויות לחדש שוב את הדיאלוג ברמת השרים, שהם עשויים להיות מוכנים לדון שוב בכל ההיבטים ביחסי האיחוד האירופי והאוזבקים, כולל האירועים באנדיז'ן.
זה יהיה חלק מהערכת הערכת משטר הסנקציות ועל בסיס הערכה זו החלטה על גורל הסנקציות ייעשה באמצע נובמבר."
טורונן אמר כי הביקור התנהל "בצורה חלקה" וכי שר החוץ האוזבקי ולדימיר נורוב הציע "קבלת פנים חמה".
משלחת האיחוד האירופי נפגשה עם גורמים ממשרד המשפטים, משרד היועץ המשפטי לממשלה וחברי פרלמנט אוזבקים באווירה "טובה למדי".
הוא הדגיש כי "הנושא האמיתי" עבור האיחוד האירופי הוא תגובתה של הממשלה האוזבקית לטבח באנדיז'ן ולהפרות של זכויות האדם.
"ובכן, נראה שכרגע הנושא עם החקירה הבינלאומית אינו עומד על הפרק ככזה.
הם פתוחים במידה מסוימת לדון ברמה המומחית על האירועים שהתרחשו באנדיג'אן ועלינו לראות כעת מה זה מסתכם, אילו צעדים קונקרטיים בכיוון זה ניתן לנקוט.
הסוגיה האחרת היא שהם מוכנים כעת לעסוק בזכויות אדם, לקיים דיאלוג כלשהו לזכויות אדם או מפגשים קבועים בנושאי זכויות אדם, אשר בפני עצמם מהווים אות חיובי."
אף על פי שלא היה בטוח מה הביא את ההזמנה לפקידי האיחוד, אמר כי אוזבקיסטן מנסה להתגבר על בידודה.
לדבריו, היחסים בין רוסיה לאוזבקיסטן ופיתוח אפשרי של האיחוד האירופי של עתודות האנרגיה האוזבקיות לא "נדונו באופן ישיר", אך "אפשר להניח בטווח הרחוק שהם מצפים להשקעה של האיחוד האירופי בתחום זה." אם יוסרו הסנקציות, פגישה של "מועצת שיתוף פעולה" עם שר החוץ נורוב תתקיים בבריסל בהמשך הסתיו.
מדינהכינון היחסיםהערות26 בדצמבר 1991 המדינה הראשונה איתה קיימה אוזבקיסטן יחסים.|11 במרץ 1992
|'''16 ביוני 2010שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות
מדינהכינון היחסיםהערות ארצות הברית19 בפברואר 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–ארצות הברית|16 במרץ 1992
|משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן
|30 באפריל 1993משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן|9 בספטמבר 1993
|15 בספטמבר 1994ראו יחסי אוזבקיסטן–צ'ילה|26 באפריל 1996
|שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות
|8 באוגוסט 1996שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|25 במאי 1998
|7 ביוני 2001משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן|27 באוגוסט 2001
|שתי המדינות הן מדינות ללא מוצא לים
|9 בפברואר 2007שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|23 בפברואר 2007
|28 בספטמבר 2007שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|19 ביולי 2011
|2 באוקטובר 2012שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|28 בנובמבר 2012
|3 בדצמבר 2014משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, בו חברה אוזבקיסטן'''אין יחסים דיפלומטייםפנמה לא מקיימת יחסים דיפלומטיים עם אוזבקיסטן, אך הכירה בה כמדינה ריבונית ב-2 בינואר 1992
|שתי המדינות חברות בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה
|25 בינואר 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות26 בינואר 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–יפן|29 בינואר 1992
|7 בפברואר 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|20 בפברואר 1992
|21 בפברואר 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–מלזיה|21 בפברואר 1992
|4 במרץ 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–טורקיה|18 במרץ 1992
|20 במרץ 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–רוסיה.
בנוסף שתי המדינות היו חלק מברית המועצות|13 באפריל 1992
|22 באפריל 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|24 באפריל 1992
|6 במאי 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|10 במאי 1992
|10 במאי 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|25 במאי 1992
|29 במאי 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|23 ביוני 1992
|10 בספטמבר 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|13 באוקטובר 1992
|15 באוקטובר 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|20 באוקטובר 1992
|שתי המדינות היו חלק מברית המועצות
|23 באוקטובר 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–קזחסטן.
בנוסף שתי המדינות היו חלק מברית המועצות|25 באוקטובר 1992
|ראו יחסי אוזבקיסטן–איחוד האמירויות הערביות|-
|8 בינואר 1993שתי המדינות היו חלק מברית המועצות|15 בפברואר 1993
|16 בפברואר 1993שתי המדינות היו חלק מברית המועצות|19 ביוני 1993
|8 ביולי 1994שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|7 בדצמבר 1994
|9 ביולי 1995שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|2 באוקטובר 1995
בנוסף שתי המדינות היו חלק מברית המועצות
|20 ביוני 1996שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|8 באפריל 1997
|30 במאי 1997שתי המדינות חברות ב, על אף ששוכנות באסיה.
|22 באוקטובר 1998שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|10 בנובמבר 1999
|2 באוגוסט 2001שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|26 בינואר 2018
מדינהכינון היחסיםהערות25 בינואר 1992שתי המדינות חברות ב|18 בפברואר 1992
שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה
|6 במרץ 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–גרמניה|10 במרץ 1992
|שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה
|19 במרץ 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–פולין.
שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|24 במרץ 1992
|25 במרץ 1992שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|8 באפריל 1992
|7 במאי 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–שווייץ|10 ביוני 1992
|10 ביוני 1992שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|5 באוגוסט 1992
|12 באוגוסט 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–פורטוגל.
שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|25 באוגוסט 1992
|12 בספטמבר 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–בולגריה.
שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|17 באוקטובר 1992
|3 בנובמבר 1992ראו יחסי אוזבקיסטן–לטביה.
שתי המדינות היו חלק מברית המועצות|24 בנובמבר 1992
|1 בינואר 1993שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|1 בינואר 1993
|21 בינואר 1993שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
בנוסף שתי המדינות היו חלק מברית המועצות|25 בפברואר 1993
|23 בנובמבר 1993שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|19 באוגוסט 1994
|23 באוגוסט 1994שתי המדינות היו חלק מברית המועצות|25 באוקטובר 1994
|31 בדצמבר 1994משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות בו חברה אוזבקיסטן|16 בינואר 1995
| (אז יוגוסלביה)18 בינואר 1995משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות בו חברה אוזבקיסטן|6 בפברואר 1995
|6 באוקטובר 1995ראו יחסי אוזבקיסטן–רומניה.
שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|27 באוקטובר 1995
|משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות בו חברה אוזבקיסטן.
|14 במאי 1996משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות בו חברה אוזבקיסטן|25 בספטמבר 1997
|7 בנובמבר 1997שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|19 בדצמבר 2006
|משקיפה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות בו חברה אוזבקיסטן
|28 בספטמבר 2007שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה|29 בנובמבר 2013
|3 בפברואר 2021ראו יחסי אוזבקיסטן–סן מרינו
מדינהכינון היחסיםהערות23 בינואר 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|30 ביוני 1992
|28 באוגוסט 1992שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|26 בנובמבר 1992
|24 ביוני 1993שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|11 באוקטובר 1993
|28 באוקטובר 1993שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|2 בינואר 1994
|16 בספטמבר 1994שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|6 באוקטובר 1995
|15 ביולי 1996שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|13 בפברואר 1997
|4 באוגוסט 1999שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|30 באוגוסט 1999
|31 במאי 2002שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|6 בפברואר 2005
|21 במאי 2005שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|17 באוגוסט 2005
|18 בינואר 2008שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|2 ביולי 2008
|27 באוקטובר 2010שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|28 באפריל 2023
|18 בינואר 2024ראו יחסי אוגנדה–אוזבקיסטן|2 במאי 2024
|23 בספטמבר 2024שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|26 בספטמבר 2024
|26 בספטמבר 2024שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות|אין יחסים דיפלומטיים
|בין אוזבקיסטן לגבון אין יחסים דיפלומטיים, אך גבון הכירה באוזבקיסטן ב-10 בינואר 1992
|אין יחסים דיפלומטייםבין אוזבקיסטן לגינאה המשוונית אין יחסים דיפלומטיים, אך גינאה המשוונית הכירה באוזבקיסטן ב-17 בינואר 1992|אין יחסים דיפלומטיים
|בין אוזבקיסטן לבורקינה פאסו אין יחסים דיפלומטיים, אך בורקינה פאסו הכירה באוזבקיסטן ב-25 בינואר 1992
|אין יחסים דיפלומטייםבין אוזבקיסטן ללסוטו אין יחסים דיפלומטיים, אך לסוטו הכירה באוזבקיסטן ב-29 בינואר 1992|אין יחסים דיפלומטיים
|בין אוזבקיסטן למדגסקר אין יחסים דיפלומטיים, אך מדגסקר הכירה באוזבקיסטן ב-4 באפריל 1994
|אין יחסים דיפלומטייםבין אוזבקיסטן לסומליה אין יחסים דיפלומטיים, אך סומליה הכירה באוזבקיסטן ב-17 בפברואר 2004
הסכמים משפטיים עם מדינות המפרץ
ב-31 במרץ 2009 הסכימו אוזבקיסטן וסולטנות עומאן על מסגרת חוקית המגנה על השקעות עומאניות במרכז אסיה, ומבטיחה כי סחר משתי המדינות יהיה חופשי מכפל מס.
ממשלת הסולטנות מנהלת מדיניות פיזור כלכלי והפרטה כבר כמעט עשור, לאחר שחתמה על הסכם דומה עם שלושים משותפות הסחר האחרים שלה.
יחסי החוץ של אלג'יריה הם מערכת יחסי החוץ הדיפלומטיים שכוננה אלג'יריה עם מדינות וארגונים זרים בעולם.
ממשלת אלג'יריה כוננה יחסים דיפלומטיים עם רוב המדינות בעולם, כולל המעצמות ארצות הברית, סין, רוסיה והממלכה המאוחדת.
היחסים בין המדינות ידעו עליות ומורדות וכיום מוגדרים כטובים.
שתי המדינות משתפות פעולה כנגד הטרור, כאשר אלג'יריה מובילה מאז פיגועי 11 בספטמבר את החזית נגד הטרור באפריקה.
במלחמת העצמאות של אלג'יריה בשנים 1954–1962, קיבלה אלג'יריה סיוע צבאי מממשלת ברית המועצות.
עם זאת, כיום מתקיימים בין המדינות יחסים דיפלומטיים, כאשר רוב היחסים מתקיימים בשל סחר שמתקיים בין המדינות ומקדם את האינטרסים של שתיהן.
מנגד, אזרבייג'ן מיוצגת באלג'יריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באלג'יר, בירת אלג'יריה.
גם אלג'יריה אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי אך עם זאת, השגרירות המייצגת של אלג'יריה בסן מרינו היא זו המצויה ברומא בירת איטליה.
הקשר הרשמי הראשון בין המדינות החל בשנת 1526, כאשר אלג'יריה הייתה טריטוריה באימפריה העות'מאנית.
ב-1798 יצא נפוליאון בונפרטה, שליט צרפת ומייסד הקיסרות הראשונה, למסע כיבושים במצרים.
פעילות החברה מומנה באמצעות הלוואה משליט אלג'יריה, חוסיין דיי, והחובות של צרפת היו בעקיפין חובות לדיי האלג'יריאי.
החוב תפח עם השנים לכ-14 מיליון פרנק צרפתי, כולל ריבית, אולם בהסדר חוב משנת 1819 הופחת החוב ל־7 מיליוני פרנק בלבד.
למרות זאת, הצרפתים לא החלו בהעברת התשלומים, מה שהוביל את חוסיין דיי לזמן אליו ב-30 באפריל 1827 את הקונסולים של צרפת.
בשנת 1830 יצא מצרפת צי פלישה אדיר, בן 35 אלף חיילים, על סיפוניהן של כ־600 אוניות.
ב-14 ביוני הללו נחתו בעיירת החוף האלג'יראית סידי פרדג' 27 ק"מ ממערב לאלג'יר, וב-5 ביולי, לאחר מערכה בת שלושה שבועות, הביסו את הכוחות העות'מאניים.
עם זאת, המלך שארל העשירי הודח במהפכת יולי, כחודש בלבד לאחר הפלישה לאלג'יריה, והכוחות הצרפתיים נותרו בתחומה.
מאז שזכתה אלג'יריה בעצמאותה החל זרם הגירה מאלג'יריה לצרפת, אשר הלך ופחת במהלך המאה ה-20. מספר הוויזות שהונפקו לאלג'יראים ירד מ-270 אלף בשנת 2001 ל-120 אלף איש בשנת 2007. בין השנים 2009 ו-2012 פחת מספר המהגרים מאלג'יריה לצרפת ב-2.6%.
נתון זה נבדל משכנותיה מרוקו ותוניסיה מהן דווקא חלה עלייה של 2.4% ו-2.9% בכמות המהגרים.
למרות הירידה במספר המהגרים, אחוז המהגרים מאלג'יריה בשנת 2012 עדיין היה הגבוהה ביותר ועמד על כ-7% מסך כל המהגרים.
בנובמבר 2001 קיבל נשיא הרפובליקה של קפריסין, גלפקוס קלירידיס את אישורי השגריר החדש של אלג'יריה, מר אחמד בודהרי.
יחסי הונדורס–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הונדורס לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין רפובליקת הונדורס לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הונדורס לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים המבוססים על התרומה השווייצרית להאצת ההתפתחות של הונדורס.
הונדורס זכתה בעצמאותה בשנת 1821, היא הוכרזה כרפובליקה עצמאית בשנת 1839. שווייץ הכירה בעצמאותה של המדינה באופן מיידי לאחר הכרזת העצמאות והקימה קונסוליה רשמית במדינה בשנת 1936. שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים שביניהן ב-1957. האינטרסים הדיפלומטיים השווייצרים בהונדורס מיוצגים על ידי השגרירות השווייצרית בגואטמלה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היוותה שווייץ מעצמה מעניקת חסות עבור הונדורס בגרמניה ובהונגריה, ובין השנים 1962 עד 1985 היוותה כזו להונדורס גם בקובה.
הסוכנות השווייצרית לפיתוח פעילה בהונדורס החל משנת 1978 ופתחה משרד בטגוסליפה בשנת 1981. המשרד היה המשרד האזורי של הסוכנות למרכז אמריקה, עד שהועבר למנגואה בשנת 1993.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2019 התגוררו בהונדורס מאתיים ושמונה-עשר אזרחים שווייצרים.
הונדורס אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ אינה מיוצגת בהונדורס, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ מחזיקה משרד ייצוגי בטגוסיגלפה, בירת הונדורס.
יחסי הונדורס–רוסיה הם היחסים דו-צדדיים בין הונדורס ורוסיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 בספטמבר 1990. הונדורס מיוצגת ברוסיה באמצעות שגרירותה במוסקבה.
רוסיה מיוצגת בהונדורס דרך שגרירותה במנגואה, ניקרגואה ושתי קונסוליות כבוד בסן פדרו סולה וטגוסיגלפה.
שתי המדינות חברות מלאות בקרן המטבע הבינלאומית ובאו"ם.
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות להונדורס החלו ב-30 בספטמבר 1990. לאחר התפרקות ברית המועצות, הונדורס הכירה ברוסיה כיורשת ברית המועצות ב-3 בינואר 1992. בשנת 1993 שתי המדינות הסמיכו שגרירים - שגריר הפדרציה הרוסית בניקרגואה הוסמך גם להונדורס, ושגריר הונדורס ברוסיה.
בשנת 1995 הוקם קונסול כבוד של רוסיה בהונדורס, ולתפקיד זה מונה פרדי אנטוניו נאסר סלמן, התומך בקשרים בין פרלמנטריים.
בשנים 1988 ו-1991 ביקרה משלחת של הקונגרס הלאומי של הונדורס במוסקבה.
בסוף ספטמבר 1996 ביקרה בהונדורס משלחת של האספה הפדרלית של רוסיה בראשות גורדומי ו.מ.
נכון להיום, ההקשר הרוסי-הונדורסי, השיג התקדמות מסוימת, ומקיים דיאלוג פוליטי בנושא נושאים בינלאומיים, קשרים מרכז אמריקאים באו"ם.
לאחר ההפיכה בהונדורס בשנת 2009, דובר משרד החוץ הרוסי גינה את הדחתו של זלאיה וכינה זאת "הפרה גסה של נורמות דמוקרטיות בסיסיות".
רוסיה בירכה גם על מאמציהם של ארגונים וקבוצות אזוריות שניסו "למצוא פתרון במסגרת המשפט הבינלאומי".
יחסי הונגריה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הונגריה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בשנת 2000, שווייץ הייתה המדינה האירופאית הראשונה להכיר בתעודת הזהות ההונגרית כמסמך נסיעות (כדרכון).
היחסים הדיפלומטיים בין שווייץ להונגריה הושעו לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1945 אך כוננו מחדש שנה מאוחר יותר.
היחסים בין שתי המדינות התקררו כאשר הונגריה נהפכה לרפובליקה עממית קומוניסטית תחת השפעת ברית המועצות.
כאשר חיילים סובייטים דיכאו את המהפכה ההונגרית נגד הקומוניזם בשנת 1956, שווייץ הראתה את הסולידריות שלה עם העם ההונגרי בכך שקיבלה לתחומה כ-12,000 פליטים הונגרים ושלחה סיוע הומניטרי למדינה.
שווייץ מיוצגת בהונגריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבודפשט, בירת המדינה.
הונגריה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
הונגריה מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בלוגאנו, צוג, וציריך.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו בהונגריה אלפיים שבעים וחמישה אזרחים שווייצרים.
יחסי הונדורס–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת הונדורס לבין יפן.
בשנת 2018 שוויו של הייצוא היפני להונדורס עמד על 10.40 מיליארד ין וכלל בעיקר רכבים, מתכת וחלקי רכב.
באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מהונדורס עמד על 5.11 מיליארד ין וכלל בעיקר קפה, מלונים ופירות ים.
1997 – נשיא הונדורס לשעבר, קרלוס רוברטו ריינה.
2015 – נשיא הונדורס, חואן אורלנדו ארננדס.
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בהונדורס מאה תשעים ושניים אזרחי יפן.
הונדורס מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת בהונדורס בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטגוסיגלפה, בירת המדינה.
יחסי הונגריה–קרואטיה הם יחסי החוץ בין הונגריה לבין קרואטיה.
אורך גבול המדינה בין המדינות הוא 348 ק"מ.
בראשית המאה ה-10 הוקמה ממלכת קרואטיה, אשר מאוחר יותר השתלטו עליה ההונגרים, ובתחילת המאה ה-12 היא הפכה לחלק מממלכת הונגריה.
במשך מאות שנים שהייתה נתונה לשלטון הונגרי, שמרה הישות הקרואטית על אוטונומיה.
במאה ה-16 כבשה האימפריה העות'מאנית את רוב שטחי קרואטיה, ועל החלק הנותר השתלט בית האבסבורג כממלכת קרואטיה ההבסבורגית.
בסוף המאה ה-17 הצליחה האימפריה ההבסבורגית לכבוש את האזורים שהיו קודם לכן בשליטת העות'מאנים.
בשנת 1918 הצטרפה קרואטיה לחבלים נוספים באזור מערב הבלקן, ואלו ייסדו יחד את ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה מאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה.
במהלך מלחמת העולם השנייה לחמו הקרואטים וההונגרים לצד גרמניה הנאצית כחלק ממדינות הציר.
ב-18 בינואר 1992 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, אחרי שקרואטיה זכתה בעצמאות מיוגוסלביה.
בשנת 1992 הכירה הונגריה בעצמאות קרואטיה יחד עם שאר הקהילה הכלכלית האירופית, וצידדה גם בקרואטיה במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה.
בשנת 2012 מחזור הסחר בין המדינות הסתכם בכמיליארד דולר, בעיקר מיצוא הונגריה לקרואטיה.
תיירים הונגריים תורמים תרומה משמעותית למגזר התיירות הקרואטי: בשנת 2009 ביקרו בקרואטיה 323,000 אזרחים הונגרים, כולל ראש הממשלה ויקטור אורבן.
קרואטיה והונגריה חתמו על 96 הסכמים בילטרליים, והן חברות נאט"ו והאיחוד האירופי.
ב-17 באוקטובר 2015 סגרה הונגריה את הגבול עם קרואטיה על מנת למנוע ממהגרים מסוריה, אפגניסטן וכדומה לעבור במדינה כדי להגיע למערב אירופה.
הונגריה מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-3 קונסוליות בדוברובניק, אוסייק וספליט.
קרואטיה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט ו-2 קונסוליות בנג'קניז'ה ופץ'.
יחסי הונדורס–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הונדורס לבין הרפובליקה של צ'ילה.
גם צ'ילה וגם הונדורס חולקות קשרים היסטוריים וחברתיים-תרבותיים, שכן שני השטחים היו חלק מהאימפריה הספרדית עד לתהליכי העצמאות שלהם.
היחסים בין שתי המדינות כרפובליקות ריבוניות מקורם במחצית השנייה של המאה ה-19. ההסכם הראשון שנחתם בין צ'ילה להונדורס ב-16 במאי 1870, התייחס לחילופי פרסומים ספרותיים, ונחתם בין שר החוץ הצ'יליאני מיגל לואיס אמונאטגי ושגריר הונדורס, חוליו וייאפניה.
בשנת 1942 עיטרה ממשלת הונדורס את נשיא צ'ילה חואן אנטוניו ריוס עם הצלב הגדול של מורסאן, כעדות ליחסים הלבביים בין שתי המדינות.
שתי המדינות חתמו על הסכמים בנושא שיתוף פעולה מדעי וטכני (1981 ו-1983), קידום והגנה הדדית על השקעות (1996), ופטור מאשרות דיפלומטיות ורשמיות (2001).
בשנת 2008 נחתם הפרוטוקול הבילטרלי של צ'ילה–הונדורס להסכם הסחר החופשי בין צ'ילה למרכז אמריקה.