tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא התבססה על המשחקים משנות ה-80 אך קיבלה גרפיקה, מנוע, וסאונד שונים.
כמו כן על דמותו של גורדי נכתב הספר "גורדי בא לעולם" מאת נירה הראל, ובעקבות זה משחק מחשב בשם דומה שכלל אוספים ממשחקים שונים.
+שם המשחקשנת הוצאהגורדי בגן הפלאים1997גורדי בהרפתקה מהסרטים1998בא בחשבון1998קרב בחשבון1999חושבים בגדול1999בייבי גורדי בארץ הצעצועים2000
סדרה שמבוססת על שיתוף פעולה בין דמויות מהמשחקים השונים.
רוב משחקי הסדרה אינם מקוריים אלא אוסף של משחקים מהכותרים השונים שיצאו במשך השנים.
מלבד המשחק גורדי ואיתמר במוזיאון המדע שיצא בשנת 2001. משחקים שיצאו בסדרה זו:
פארק השעשועים של גורדי ואיתמר
משחקי חשיבה עם גורדי ואיתמר
גן המשחקים של גורדי ואיתמר
הכנה לבית הספר עם גורדי ואיתמר
גורדי שחקים באוקראינה הם אוסף המגדלים הגבוהים הגדול ביותר באוקראינה ורובם מרוכז בעיר הבירה קייב, הגובה המינימלי הוא לפחות 100 מטר.
הרשימה אינה כוללת מגדלי תצפית, תרני רדיו, ארובות וכו דומים.
גובה הבניין מחושב מבסיס הבית ועד לאלמנטים המבניים האדריכליים או האינטגרליים הגבוהים ביותר של הבניין (למעט אנטנות).
עד כה, הבניין הגבוה ביותר באוקראינה הוא מתחם המגורים ב-Klovski Descent 7 בקייב.
רשימת גורדי השחקים הגבוהים באירופה מכילה את גורדי השחקים של אירופה מסודרים לפי גובה.
מאז שנות ה-2000 נצפתה באירופה בנייה פעילה לגובה, הנמשכת גם בזמן הנוכחי, בתקופה זו נבנו 39 מתוך 44 מבנים בגובה של 220 מטר ומעלה.
גורדי שחקים הגבוהים ביותר מרוכזים בשמונה מדינות, המספר הגדול ביותר, 20, ברוסיה: 19 - במוסקבה ו-1 - בסנט פטרסבורג.
כמו כן, 7 גורדי שחקים ממוקמים בבריטניה - כולם בלונדון, 5 גורדי שחקים ממוקמים בטורקיה - כולם ממוקמים בצד האירופי של איסטנבול.
עד כה, הבניין הגבוה ביותר באירופה הוא מרכז לאחטה בסנקט פטרבורג שברוסיה.
גורדון שילדנפלד' (בקרואטית: Gordon Šildenfeld; בגרמנית: Gordon Schildenfeld; נולד ב-18 במרץ 1985) הוא כדורגלן עבר קרואטי ממוצא אוסטרי ששיחק בעמדות המגן.
גורדון שילדנפלד נולד בשיבניק שביוגוסלביה.
הוא עשה את צעדיו הראשונים בכדורגל במועדון שיבניק.
בשנת 2007, נקנה על ידי הקבוצה דינמו זאגרב.
הוא שיחק במדי הקבוצה במשך כחצי עונה בלבד.
היה שחקן הרכב קבוע במשחקי ליגת האלופות וגביע אופ"א.
בינואר 2008 נמכר לבשיקטש הטורקית תמורת סכום של 1.7 מיליון יורו.
בבשיקטש שיחק למעשה רק עד סוף עונת 2007/08. לאחר מכן הושאל לדיסבורג הגרמנית ושנה אחרי זה – לשטורם גראץ האוסטרית.
ביוני 2010 חתם שלידנפלד עם גראץ על חוזה לשלוש שנים.
בתום עונת 2010/11 מכרה גראץ את כרטיס השחקן של שלידנפלד לאיינטרכט פרנקפורט תמורת 1 מיליון יורו.
שלידנפלד שיחק בשורות פרנקפורט עונה אחת, במהלכה היה אחד משחקני המפתח של הקבוצה ועזר לה לעלות חזרה לבונדסליגה הראשונה.
לאחר עונה אחת בפרנקפורט – נמכר שלידנפלד לדינמו מוסקבה הרוסית תמורת 2 מיליון יורו.
ב-19 בנובמבר 2009 שיחק שילדנפלד את משחקו הראשון בנבחרת הקרואטית – הוא נכנס כמחליף בדקה 59 במשחק ידידות מול נבחרת ליכטנשטיין.
הוא זומן לסגל הנבחרת ליורו 2012, לקח חלק בכל שלושת משחקי הקבוצה בטורניר.
שילדנפלד נסע עם הנבחרת למונדיאל 2014, אך לא שותף באף אחד ממשחקיה בתחרות.
ב 28 במרץ 2015 במשחק נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016 כבש שילדנפלד את שערו היחיד במדי הנבחרת.
הוא השתתף גם ביורו 2016 עצמו, אך נטל חלק בשני משחקים בלבד – בשניהם נכנס כמחליף בדקה 90. לאחר יורו 2016 לא זומן יותר לסגל הנבחרת.
גורדי בגן הפלאים הוא משחק מחשב ולומדה מסוג point & click שפותחה על ידי חברת קומפדיה בשנת 1997 הוא יועד לילדים צעירים, מגיל 3 ועד גיל 6. המשחק יצא כחלק מסדרת גורדי החדשה, והוא מלווה בכיכובו של גורדי ובקריינות מלאה של דנה דבורין.
המשחק מיועד בעיקר לפיתוח יכולת החשיבה הפסיכומטרית של ילדים ופעוטות.
המשחק משלב משחקים חינוכיים שמתמקדים בפיתוח יכולת ריכוז והבחנה, הבנת הנשמע, פיתוח שמיעה מוזיקלית ועוד.
המשחק יצא במספר גרסאות במשך השנים כדי להתאימו למערכות ההפעלה השונות, והוא יוּצא לרחבי העולם.
בארץ הוא זכה להצלחה רבה בעיקר הודות לקריינותה המלאה בעברית של כוכבת ערוץ הילדים דאז דנה דבורין.
המשחק יצא בגרסת הבסיס שלו גם באנגלית וברוסית.
המשחק פותח בעזרתם של אנשי מכללת לוינסקי למורים, שהתאימו את המשחק לדרישות הפדגוגיות.
במשחק עצמו אין עלילה של ממש, אלא סיפור רקע.
כאשר כל הילדים עוזבים את הגן, הצעצועים עצובים כי אין מי שישחק איתם.
בשלב זה על השחקנים לבחור האם לשחק עם הדובי או הבובה שמשמשים בעיקר כמצביע עכבר, ויחד איתם אפשר לבחור באחד מששת המשחקים הקיימים.
המשחקים עוסקים בפתירת פאזלים, זיהוי קולות, יציאה ממבוכים ועוד.
ברמות קושי משתנות לפי הגיל של השחקן.
המשחק זכה לביקורות חיוביות, והוא סוקר בהרחבה בעיתוני ומגזיני התקופה בין היתר בפנאי פלוס ובמגזין סגנון.
בביקורת של מגזין את הוגדר כאחד המשחקים המומלצים לילדים בגיל הרך.
המשחק קיבל ביקורות חיוביות גם מחוץ לישראל.
קייטי גריגס הייתה מדריכת , מגישת פודקאסט והבעלים של חברת אופנה וחברת הפקות.
גריגס מזוהה בעיקר כמי שתמכה בתנועת QAnon והרבתה להפיץ את תאוריות הקשר של התנועה בפודקאסט שברשותה.
גריגס נולדה בקיץ 1979 בפורט קולינס, קולורדו.
אמה הייתה איכרית וליצנית רפואית שגידלה את גריגס בהשפעת טכניקות ניו אייג' שדגלה בהן.
לפני שאימצה את פרסונת "גורו ג'אגט", גריגס כינתה עצמה בשמות את'ינה דיי, קייטי דיי וקונדוליני קייטי.
לאחר שנשרה מבית הספר, גריגס קיבלה תואר ראשון מ.
גריגס למדה יוגת קונדליני בניו מקסיקו תחת הדרכתו של .
העיתונאית אמילי גורין תיארה את גריגס כאחת שמחפשת אחר תשומת לב והגדירה אותה כקורבן וכעבריין בו זמנית, לאחר שגורין ציינה בפודקאסט בו התארחה שגריגס מתעללת בעובדיה וככזאת המשלבת אלמנטים של כת בשיעורי היוגה שלה.
גריגס הייתה הבעלים והמתפעלת של כיתת לימוד ליוגה בשם "רא מה" שהייתה ממוקמת ב בווניס, לוס אנג'לס.
המוסד הוקם בשנת 2013. בין המשתתפות המפורסמות בשיעוריה של גריגס נכללות השחקנית קייט הדסון, הזמרת אלישיה קיז וכן השחקניות קלי רתרפורד, דמי מור ולורה דרן.
עובדים במוסד סיפרו שהם מקבלים פחות משכר המינימום.
גריגס פתחה כיתת יוגה שנייה בבולדר, קולורדו בקיץ 2014.
במהלך מגפת הקורונה, גריגס השתמשה בפודקאסט שלה במטרה להפיץ תאוריות קשר וטענה שהנגיף הופץ באמצעות מטוסי ריסוס ושבינה מלאכותית משתלטת על העולם.
גריגס אירחה בפודקאסט שלה את הקונספירטור וכן את הקונספירטור האנטישמי .
גריגס סירבה למלא אחר חוקי הקשורים לקורונה וסירבה להתחסן נגד הנגיף.
גריגס נעזרה ברשתות החברתיות כדי להפיץ פוסטים חיוביים שנוגעים למנטור שלה, יוגי בהאג'ן שהואשם באונס, התעללות בילדים והתנהלות כלכלית פלילית.
בנוסף, גריגס נהגה לשתף בקביעות תאוריות קשר מתנועת QAnon ודיברה בין השאר על תאוריית פיצה גייט.
בשנת 2021, שני עובדים לשעבר של גריגס האשימו אותה בניהול כת ובכינויי תומכי תנועת "Black Lives Matter" "תיקנים".
גריגס הייתה הבעלים של ליין האופנה "Robotic Disaster" ושל חברת ההפקות "RA MA Records".
בשנת 2017, חברת ההוצאה לאור פרסמה את ספרה של גריגס, "Invincible Living: The Power of Yoga, The Energy of Breath and Other Tools for a Radiant Life" (בעברית: "חיים בלתי מנוצחים: כוחה של היוגה, האנרגיה שבנשימה וכלים נוספים לחיים קורנים").
טרם פרסומו, הספר הופץ תחת החשבונות של גריגס ברשתות החברתיות וכן תחת חשבון בשם "RA MA Media" אותו היא ניהלה ועסק בפרסומים על יוגת קונדליני.
הספר כולל בתוכו איורים המדריכים את הקורא בתרגילי נשימה פשוטים, תרגילי כושר וכן בעצות לחיים טובים ובריאים יותר.
בספר מתוארת דרך להאיץ את חילוף החומרים בגוף, שיפור מצב הרוח, שיפור היצירתיות, הורדת לחץ והאטת הזדקנות.
בנוסף, בספר כתובות הצעות להתנהלות כלכלית נכונה ודרכים לשיפור חיי המין.
גריגס התחתנה עם גבר בשם טאג נאם בטקס סיקי בסקוטלנד ב-2019.
גריגס נפטרה ב-1 באוגוסט 2021 בגיל 41 בעקבות התקף לב שנבע מתסחיף ריאתי שנגרם לאחר ניתוח בקרסולה השמאלי.
רשת הזרמת המדיה "Max" הצהירה שהיא עובדת על סרט תיעודי על חייה של גריגס תחת השם "Breath of Fire" |(בעברית: "נשימת אש") על שם אחת מטכניקות הנשימה בה משתמשים ביוגת קונדליני.
סיקרו את פעילותה של גריגס בעונה הרביעית של הפודקאסט "".
גורדי הוא דרמה קומית משנת 1994 בבימויו של מארק לואיס.
הסרט עוקב אחר גורדי, חזיר צעיר שמצליח להציל את משפחתו מחווה במיזורי לאחר שהופרדו.
במהלך מסעו, גורדי מוצא את עצמו במרכז תשומת הלב הציבורית ונעשה כוכב תקשורת.
בעזרת חבריו האנושיים, הוא מתמודד עם אתגרים שונים ומנסה להציל את משפחתו תוך כדי לימוד שיעורים על חברות ואומץ לב.
הסרט הופץ על ידי מירמקס תחת חותם Miramax Family Films.
וכולל את השיר "כוח חזיר בבית" מאת Tag Team.
לשיר הופק קליפ ובו קטעים מהסרט.
גורדי, חזיר קטן וחכם, מגלה שמשפחתו נלקחת מהחווה כדי להימכר.
הוא מחליט לצאת למסע כדי למצוא אותם, ובדרך נקלע להרפתקאות רבות.
גורדי עובר מבעלים לבעלים, מפתח קשרים עם אנשים טובי לב ואף הופך למרכז התעניינות ציבורית בתקשורת.
במהלך המסע, גורדי עוזר להציל בני אדם ממצבים מסוכנים והופך לסמל אומץ, אך כל הזמן נשאר ממוקד במטרתו – להציל את משפחתו.
גורדי קיבל ביקורות מעורבות עם שחרורו.
המבקרים ציינו את הפשטות של העלילה והמסר החיובי, אך העלו השוואות לסרט אחר על חזיר מדבר, "בייב", שיצא לאחר מכן וזכה להצלחה רבה יותר.
ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 21%, מה שמעיד על ביקורות מעורבות מהמבקרים.
גורדנה סיליאנובסקה-דאבקובה (במקדונית: Гордана Силјановска-Давкова) (נולדה ב-11 במאי 1953) היא פרופסור למשפטים ומומחית למשפט ציבורי במקדוניה, אשר מכהנת בתור הנשיאה השישית של מקדוניה הצפונית מאז מאי 2024. היא הייתה מועמדת בבחירות לנשיאות ב-2019, בהן הפסידה לסטבו פנדרובסקי בסיבוב השני.
היא התמודדה שוב בבחירות לנשיאות של מקדוניה הצפונית ב-2024 והביסה את פנדרובסקי בהפרש גדול.
היא הנשיאה הראשונה בהיסטוריית מקדוניה הצפונית.
גורדנה סיליאנובסקה-דאבקובה נולדה ב-11 במאי 1953 באוחריד, מקדוניה הסוציאליסטית, יוגוסלביה (היום צפון מקדוניה).
היא סיימה את לימודיה היסודיים והתיכוניים בסקופיה.
היא סיימה את לימודיה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סקופיה ב-1978, שם קיבלה גם את התואר השני שלה.
היא הגישה את עבודת הגמר שלה, שנקראה ממשל עצמי מקומי – בין תקנים למציאות, באוניברסיטת ליובליאנה והשלימה את לימודיה לדוקטורט ב-1994.
היא הפכה לעוזרת פרופסור במערכות פוליטיות בפקולטה למשפטים בסקופיה ב-1989, ופרופסור חבר למשפט חוקתי ומערכות פוליטיות ב-1994. היא הפכה לפרופסור מלא ב-2004, ומאז היא מלמדת קורסים במשפט חוקתי, מערכות פוליטיות, מערכות פוליטיות עכשוויות וממשל עצמי מקומי.
היא הייתה חברה בוועדה החוקתית של אספת הרפובליקה של מקדוניה (1990–1992) ושרה ללא תיק בממשלתו הראשונה של ברנקו צרבנקובסקי (1992–1994).
היא גם הייתה מומחית של האומות המאוחדות וסגנית נשיא קבוצת ממשל עצמי מקומי עצמאי במועצת אירופה.
היא שימשה כחברה בוועדת ונציה (2008–2016), שם שימשה בוועדות המשנה למוסדות דמוקרטיים, מערכת המשפט, אמריקה הלטינית, והמועצה לצדק חוקתי.
היא מחברת כ-200 מאמרים מדעיים בתחום המשפט החוקתי ומערכת הפוליטית.
בכנס של VMRO-DPMNE בסטרוגה, היא הוצעה כמועמדת של המפלגה בבחירות לנשיאות ב-2019. לאחר מועמדותה, היא הבטיחה כי אם תנצח, היא תיזום משאל עם שני ותחזיר את השם הקודם למדינה.
היא הובסה על ידי סטבו פנדרובסקי.
סיליאנובסקה רצה שוב לנשיאות בבחירות 2024. הפעם, היא הביסה את הנשיא המכהן פנדארובסקי בהפרש גדול והפכה לאישה הראשונה שנבחרה לנשיאת מקדוניה הצפונית.
כמה ימים לפני השבעתה, סיליאנובסקה יצאה בהצהרה בעד שינויים בהסכם השכנות הטובה עם בולגריה מ-2017, ונגד הכללת הבולגרים בחוקה של המדינה, אשר מהווה תנאי שלפיו מקדוניה הצפונית לא תוכל להפוך לחברה באיחוד האירופי.
במקביל, ראש ממשלת בולגריה בפועל דימיטר גלבצ'ב ציין כי בולגריה לא תעשה עוד פשרות עם מקדוניה הצפונית.
הנשיא רומן ראדב ענה כי יש לשנות את החוקה של מקדוניה הצפונית ולכבד את זכויות הבולגרים, כמו גם להפסיק את הסתה נגד בולגריה במדינה.
סיליאנובסקה הושבעה לנשיאה ב-12 במאי 2024. במהלך נאום ההשבעה שלה, היא הבטיחה "לפתח את הנשיאות הנשית" ול"אירופיז" את המדינה והדגישה את תפקידן של נשים במקדוניה הצפונית.
עם זאת, היא עוררה מחלוקת כאשר הפנתה את מדינתה כ"מקדוניה", ולא בשמה הרשמי "מקדוניה הצפונית".
הדבר הוביל לשגרירות היוונית, סופיה פיליפידו, לעזוב במחאה.
משרד החוץ היווני ציין לאחר מכן כי פעולתה של סיליאנובסקה היוותה הפרה של הסכם פרספה וסיכנה את יחסי יוון – מקדוניה הצפונית וכן את הצטרפות מקדוניה הצפונית לאיחוד האירופי, בעוד שראש ממשלת יוון קיריאקוס מיצוטאקיס כינה את דבריה "לא חוקיים ובלתי מקובלים".
נשיאת נציבות האיחוד האירופי, אורסולה פון דר ליין, גם יצאה בביקורת על בחירת המילים של סיליאנובסקה-דבקובה, תוך שהיא מקשרת את סיכויי הצטרפות מקדוניה הצפונית לאיחוד האירופי עם כיבוד הסכם פרספה, לאחר שברכה אותה על תפקידה החדש.
בתגובה למחלוקות, משרד הנשיאה הודיע כי היא תכבד את התחייבויות המדינה הבינלאומיות אך אמרה כי יש לה "הזכות להשתמש בשם מקדוניה כזכות אישית של זיהוי עצמי".
לאחר שVMRO-DPMNE השיגה רוב מושבים באספה של מקדוניה הצפונית בעקבות הבחירות הפרלמנטריות במקדוניה הצפונית ב-2024, סיליאנובסקה-דבקובה ביקשה ממנהיג VMRO-DPMNE חריסטיאן מיצקוסקי להקים ממשלה חדשה ב-6 ביוני.
היא נשואה לבלאגויה דבקוב ויש להם שני ילדים.
בעלה, בלאגויה, הוא עורך דין והם חיים יחד כבר למעלה מ-40 שנה.
בין השנים 2017–2018, כדמות ציבורית, היא התנגדה לאימוץ חוק הרחבת השפה האלבנית.
גורילה (שם מדעי: Gorilla) הוא סוג של קופי אדם הכולל את הגדולים בכל מיני הפרימטים כיום.
הגורילות נמנות עם ההרביבורים, וסביבת מגוריהן הטבעית היא יערות הגשם של אפריקה הטרופית.
בסוג שני מינים, ובכל מין שני תת-מינים:
גורילה מערבית (שם מדעי: Gorilla gorilla)
גורילת השפלה המערבית (שם מדעי: Gorilla gorilla gorilla)
גורילה מזרחית (שם מדעי: Gorilla beringei)
גורילת השפלה המזרחית (שם מדעי: Gorilla beringei graueri)
את המונח "גורילה" טבע חַנוֹן הספן במסעו לאורך חופי אפריקה בסביבות 500 לפנה"ס.
חנון וצוותו פגשו בבני אדם פראים ושעירים שהמתורגמנים של חנון קראו להם "גורילה".
את הסיפור הזה כתב חנון בתיאור המסע הימי שלו ("פריפלוס"), והוא שרד.
כאשר נתקלו חוקרים מערביים לראשונה בגורילות, הם העניקו להן את השם מתוך יומני חנון.
הגורילה מצויה באזורים הטרופיים של אפריקה.
גורילות היער קצרי השיער חיים ביערות הקונגו (התגלו על ידי פול די שאיו בשנת 1860), וגורילת ההרים ארוך השיער שנתגלה רק בשנת 1902 חי בגובה של מעל 3,000 מטר באוגנדה, באזור הררי של פארק וירונגה.
צבע שערו של הגורילה שחור ולזכרים הבוגרים כתם כסוף על גבם.
פני הגורילות חסרות שיער וכך גם כפות ידיהם ורגליהם.
הגורילה כבד תנועה, מבנה גופו מגושם ותנועתו מסורבלת.
הוא נע על ארבע גפיו.
הנחיריים עבים ושטוחים והאוזניים קטנות.
הזרועות ארוכות וחזקות והחזה חסון ושרירי.
משקל גורילה ממוצעת מגיע עד 200 ק"ג, אך במקרים רבים נתפסו גורילות שמשקלם היה בסביבות ה-250 ק"ג.
הנקבה קטנה יותר ומשקלה מגיע ל-80 ק"ג, כחצי ממשקל הזכרים.
הגורילות חיות בלהקה המורכבת מזכר בוגר וחסון בן עשר שנים לפחות המנהיג את הקבוצה ועוד מספר נקבות המתקבצות אליו וכן חיים בלהקה צאצאיהם המשותפים עד הגיעם לבגרות מינית.
אזור המחיה של כל להקה הוא כ-30 קמ"ר.
התקשורת בין חברי הלהקה מתבססת על קולות שונים ועל הבעות פנים: הוצאת הלשון בעת היסוס או ריכוז, הכנסת השפה בעת מתח ופיהוק בעת מתח.
נקבת הגורילה מגיעה לבגרות מינית בגיל שבע.
תקופת ההריון היא כתשעה חודשים.
הנקבה ממליטה גור יחיד בכל פעם, שנותר צמוד לאמו ויונק בארבע שנותיו הראשונות.
הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל תשע ואז עוזבים את הלהקה.
תוחלת החיים היא עד 34 שנים.
עם רדת החשיכה בונים לעצמם הגורילות קני שינה על הקרקע מענפים ועלים.
אין הם חוששים מאף חיית טרף שתפגע בהם.
היריבים היחידים של הגורילה הם הנמר האפריקני והאדם.
הגורילה אינו תוקף ללא איום וכשישנו איום מגיב מנהיג הלהקה בשאגות ובתיפוף על החזה.
התרחבות שטחי החקלאות והפגיעה ביערות מחריבות ומצמצמות את בית גידולו של הגורילה.
ציד הגורילות לשם אכילת בשרם בשל הרעב שנוצר בעקבות המלחמות השונות שמתנהלות באפריקה, וכן למטרות סחר.
ציד זה אסור על פי חוק, מכיוון שהגורילה היא חיה הנמצאת בסכנת הכחדה.
גוריה (בגאורגית: გურია מילולית: גוּריָה) הוא מחוז בגאורגיה, שחלקו הדרומי מאופיין בהרים בעלי מדרונות מתונים של רכס מסחתי, ואילו חלקו הצפוני נמצא במישור קולכתי.
גוריה ממוקמת בדרום מערב גאורגיה.
גבולותיו: מחוז אימרתי מצפון, סאמצחה-ג'אוואחתי ממזרח, אצ'ארה (אג'אריה בשפות זרות) מדרום והים השחור ממערב.
האקלים במחוז סובטרופי-לח וצמחייתו הכוללת, בין היתר, יערות, עשירה מאוד.
כלכלת המחוז התבססה בעבר בעיקר על שדות-תירס.
במאה ה-20 החלו גם בטיפוח מטעי-תה.
הגורים (תושבי המחוז) דוברים בדיאלקט מקומי של השפה הגאורגית (גוריאולי).
הנהרות העיקריים בגוריה הם סופסה ונטנבי.
לאחר העצמאות הגאורגית ב-1991 זכה גוריה במעמד אדמיניסטרטיבי של רגיוני (מחוז), שבירתו אוֹזוּרגֶתי.
הרגיוני מתחלק לשלושה ראיונים (תת-מחוזות):
עיירות: לאיתורי, נארוג'ה, מסקירלי, אורקי וצ'וחטאורי
בימי הביניים המוקדמים צמחה בגוריה נסיכות פאודלית.
היא הצטרפה לממלכה הגאורגית בסוף המאה ה-10, מספר שנים לפני שהושלמה איחודה.
לאחר התפרקות הממלכה הגאורגית המאוחדת במאה ה-15 שבה להיות נסיכות עצמאית בהנהגת שושלת גוריאלי - נסיכות גוריה.
ככל מערב גאורגיה במהלך ימי-הביניים המאוחרים סבלה רבות מפלישות של האימפריה העות'מאנית.
במאה ה-17 אף נקרעה ממנה אזור מתוך אג'ריה שבדרומה (באותם זמנים השתייכה לנסיכות גוריה), שאוכלוסייתה אוסלמה לאחר מכן.
ב-1828 האימפריה הרוסית סיפחה וביטלה את הנסיכות.
מסוף המאה ה-19 החבל התפרסם בזכות התארגנות מחתרתית חזקה של איכרים מרקסיסטים.
בתקופת העצמאות הקצרה של גאורגיה בשנים 1918–1921 לגוריה היה מעמד אדמיניסטרטיבי של מאזרה (מחוז).
תחת השלטון הסובייטי עברה תהליך של קולקטיביזציה כפויה, אך מלבד מיכון החקלאות לא עברה מודרניזציה בדמות תיעוש ועיור והיה לאחת החבלים העניים בגאורגיה.
בן-החבל המפורסם ביותר הוא אדוארד שווארדנאדזה, מי שהיה מנהיג המפלגה הקומוניסטית של גאורגיה ברוב שנות ה-80, שר החוץ של ברית המועצות בתקופת הפרסטרויקה ונשיאה השני של גאורגיה העצמאית בשנים 1992–2003.
מתחילת שנות ה-90, עקב המחסור במקורות אנרגיה בגאורגיה העצמאית (מ-1991), גוריה סובלת ממצוקה כלכלית בגלל הפגיעה באספקת חומרי גלם להנעת המיכון החקלאי.
גור-דב (גורי) אלפי-אהרון (נולד ב-18 בספטמבר 1976) הוא שחקן, במאי, תסריטאי, מפיק, סטנדאפיסט, מדבב, קומיקאי, ומנחה טלוויזיה ישראלי.
גור-דב אלפי נולד, גדל והתחנך ברמת גן.
בנם של הסופר והמשורר יוסי אלפי, ושל סו אלפי (לבית פלט) מתנדבת בקיבוץ ילידת הממלכה המאוחדת.
אחותו הצעירה היא השחקנית שרי אלפי.
בילדותו התחנך בבית הספר היסודי ארנון, שבעיר הולדתו, וכן בנעוריו בתיכון בליך במגמת תיאטרון.
בגיל 16 החל להופיע במועדון הסטנד-אפ "דומינו גרוס".
את שירותו בצה"ל עשה בלהקה הצבאית של חיל החינוך, לצדן של יעל פוליאקוב ושל נועה תשבי.
בגיל 17 בשנת 1994 היה שותף ליצירת תוכנית הטלוויזיה הקומית "פלטפוס" והשתתף בעונה הראשונה שלה.
בשנת 1998 הקים ביחד עם אלרן דקל את הלהקה "פאנקנשטיין" ובתקופה זו החל גם להופיע ב לצד רותם אבוהב בשעשועון לילדים "סיכון מחושב" בהנחיית חנן לדרמן.
בשנת 1999 הופיע בתוכנית הטלוויזיה ההומוריסטית "דומינו", לצד הקומיקאים רותם אבוהב, אסי כהן, אדיר מילר, טלי אורן, שגית סול ורועי בר-נתן.
אלפי וכהן החלו להופיע כצמד קומי במופע סטנד-אפ "המופע של אסי וגורי".
בשנת 2000 הופיעו השניים בפינה הומוריסטית בתוכנית הבידור "רק בישראל", וקיבלו את פרס אנשי השנה בתחום הבידור.
עקב הצלחתו בתחום הטלוויזיה, עזב אלפי את להקת פאנקנשטיין בשנה זו.
בשנת 2002 הופיע בתפקיד דרמטי ראשון בסדרה "101" של חגי לוי.
באותה שנה, יצר, כתב והופיע בסדרה הקומית "שידורי המהפכה", לצד אסי כהן.
ב-2003 ערך את תוכנית הבידור "המופע המרכזי", בהשתתפות רותם אבוהב ושלישיית פרוזאק.
באותה שנה הודיעו אסי וגורי על סיום העלאת המופע המשותף ופירוק הצמד.
בשנת 2004 החל להופיע בתוכנית הבידור הסאטירית "משחק מכור" לצד עינב גלילי וליאור שליין.
ב-2005 הופיע בסרט הקולנוע הקומי "ריקי ריקי" לצד טל פרידמן, שיחק תפקיד ראשי בסדרת הדרמה של ערוץ HOT3 "בסימן ונוס" לצד יהודה לוי, החל להגיש את תוכנית הרדיו "עסק שחור" בגלגלצ והופיע בסדרת היחיד הדוקו-קומית "ככה לא מתנהגים" ששודרה בערוץ 2 (רשת), שאלפי גם נמנה עם יוצריה.
בשנת 2006 שיחק בסרט הפתיחה של הפסטיבל הבינלאומי ה-11 לסרטי סטודנטים, הסרט הקצר "סיפורו של ג.
אסלמונד", לצדם של שרון אלכסנדר, גיא שמי, ליאור מילר, לוסי דובינצ'יק וגילה אלמגור.
לקראת סוף אותה שנה החל לשחק לצד דני גבע ואלי פיניש בסדרה "לא הבטחתי לך" ששודרה ב-yes.
בשנת 2007 הופיע בסרט הקולנוע "הסודות" בבימויו של אבי נשר ובסדרת הטלוויזיה "משמורת" של עירית לינור במסגרת שידורי קשת בערוץ 2. באותה שנה הנחה פעמיים ברציפות את טקס פרסי עמ"י בערוץ 24.
החל מינואר 2008 הגיש את הסדרה הדוקו-קומית "לצחוק או למות", שאותה גם יצר ופיתח, החוקרת את ההומור, והנחה את השעשועון "תוצאות האמת".
שתי התוכנית שודרו במשך עונה אחת בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור "רשת".
בשנה זו יצר גם יחד עם שחר סגל ורועי בר נתן את התוכנית הקומית "שולץ" ששודרה ב-yes.
ביולי-ספטמבר 2008 הנחה בגלי צה"ל את "תוכנית מילוט", תוכנית צהריים קלילה.
את התוכנית הגיש לצד ליעד מודריק, שערכה את "לצחוק או למות".
באביב 2009 הגישו אלפי ועינב גלילי בגלי צה"ל תוכנית צהריים הומוריסטית בשם "יחס חם".
"יחס חם" חזרה לגלי צה"ל לעונה נוספת ביוני 2010, למשך חודשי הקיץ, ופעם נוספת בפברואר 2012.
בשנת 2009, לרגל 30 שנה לפירוק להקת "גזוז", העלה אלפי יחד עם רועי בר נתן וטלי אורן מופע מחווה ללהקה, והשלושה הופיעו איתו במשך מספר שנים, בין השאר בסבב הופעות בקיץ 2011 שנקרא "לכבוד הקיץ" ובו השתתף גם מייסד הלהקה, דני סנדרסון.
בשנת 2009 שיחק בסדרה "מה שנחוץ לרווק" ששודרה בהוט 3.
כתב טור הומוריסטי לצד עינב גלילי ב"ישראל שישבת", מוסף סוף השבוע של העיתון ישראל היום מתחילת צאתו לאור בנובמבר 2009 ועד לפברואר 2013.
אלפי דיבב את החזיר ראנט ב"צ'יקן ליטל", את העכבר רמי ב"רטטוי", את ביונסה בסרט האינטרנט הקומי "סרט אפס" ואת עצמו ב"סלב'ס".
שימש כקריין בתוכנית "הלינק" העוסקת בתרבות האינטרנט בעונתה הראשונה בערוץ 8 (2010) ובעונתה השנייה, ב-2014 (בשם "הלינק+") ב.
בשנת 2010 החל להשתתף באופן קבוע בתוכנית הסאטירה "מצב האומה" של הזכיינית רשת בערוץ 2, לצד ליאור שליין, אורנה בנאי ועינב גלילי.
אלפי השתתף בתוכנית במשך 8 העונות ששודרו בערוץ 2 וכן בעונה הראשונה ב-2015 ששודרה בערוץ 10 בשם "גב האומה".
ב-2010 ביים את הסרט התיעודי "זו אותה האהבה" לרגל יציאת הסרט "כבלים" על גבי DVD, בו הפגיש לראיון משותף את כוכבי ויוצרי הסרט אריק איינשטיין, מוני מושונוב וצבי שיסל.
הסרט התיעודי נכלל בתוספות של ה-DVD וכן שודר במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
באוקטובר אותה שנה יצא לאקרנים הסרט "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", בו שיחק אלפי לראשונה בדרמה קולנועית.
הסרט זכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר ואלפי היה מועמד על תפקידו בסרט לפרס אופיר בקטגוריית "שחקן המשנה".
בשנת 2010 החל לשחק בתפקיד הראשי בקומדיה "שחק אותה סם" של וודי אלן.
ההצגה הפכה ללהיט הגדול ביותר בתולדותיו של תיאטרון באר שבע, הגיעה ל-260 הצגות בשנה הראשונה להופעתה וירדה מהבמות בשנת 2014 לאחר 300 הצגות.
ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לקומדיה הטובה ביותר לשנת 2010.
בשנת 2014 עלתה ב ההצגה "תעלת בלאומילך" על פי הסרט מאת אפרים קישון.
אלפי עיבד את הסרט לגרסת המחזה (יחד עם אלי ביז'אווי), ביים אותו ושיחק בו בתפקיד פקיד העירייה יחיאל ציגלר.
את ראש עיריית תל אביב גילם עזרא דגן, למעט בהצגת הבכורה, שם רון חולדאי, ראש עיריית תל אביב במציאות, שיחק את עצמו.
בשנת 2015 יצא לאור ספרו "בושות" בהוצאת כתר.
ב-29 בינואר 2015 הופיע בסרט הסאטירי "סרט אפס" כעצמו שמתחזה לביונסה.
בסוף 2015 פרש מהתוכנית "גב האומה" בערוץ 10 על מנת להנחות את תוכנית הבידור הלילית "היום בלילה עם גורי אלפי" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 (בהמשך בקשת 12), שעלתה לאוויר ב-30 בדצמבר 2015 ונמשכה שלוש עונות.
ב-22 בינואר 2018 פורסם שהתוכנית תסתיים בסוף פברואר ולא תמשיך לעונה רביעית לאור עלויות כספיות גבוהות שהפכו את התוכנית ללא משתלמת עבור קשת.
תוכנית הסיום שודרה ב-26 בפברואר 2018. התוכנית זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017, בקטגוריית תוכנית אירוח ובידור.
בשנת 2016 עלתה בערוץ הסדרות של yes הסדרה הקומית "האחיות המוצלחות שלי", אותה ביים.
ב-22 בספטמבר באותה שנה הנחה את טקס פרסי אופיר ה-27.
ב-2017 הופיע בתפקידים שונים בעונה השנייה של תוכנית סאטירת הספורט "אנחנו במפה".
ב-2018 החל לשחק בסדרה "שבאבניקים", את בעל סוכנות השידוכים שלומי זקס.
באותה שנה השתתף בסרט הקצר "הרוקרים".
בשלהי אותה שנה עלתה לשידור הסדרה "המסע המטורף של גורי", סדרה קומית תיעודית בה אלפי מטייל בארצות הברית.
ב-26 בספטמבר 2019 החל לשחק בסדרת דרמה קומית "חמישים", בה גילם את עצמו.
באפריל 2020 החל להנחות את תוכנית האירוח היומית "הלילה עם לוסי וגורי" לצידה של לוסי איוב, בכאן 11.
בנובמבר 2020 שיחק בסדרת הדרמה "הטבח" בתפקיד נמרוד הטבח, שעלתה לשידור ב-yes.
על תפקידו בסדרה זו היה מועמד בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית "השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה".
מאז 2020 משחק בתפקיד המרכזי כחוקר בסדרת דרמת הפשע "בלקספייס", ברשת 13.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה "שקופים".
בשנת 2021 שיחק בסדרה "האחיין שלי בנץ" בערוץ כאן חינוכית, בה הוא מופיע בתפקיד אורח לצד בתו אמה.
באותה שנה יצר את הסדרה הדוקומנטרית הקומית "היהודי החדש" בהפקת תאגיד השידור הישראלי.
באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "עוד סיפור אחד" שכתב, הפיק וביים.
אלפי שימש כפרזנטור של חברת "YouPhone" הישראלית וכן של מותגי הקפה של עלית.
בפברואר 2022 עלתה לשידור התוכנית הדוקו "בלי פאניקה!" בכאן 11, הבודקת את היערכות מדינת ישראל לאסונות, אותה אלפי מגיש לצד לוסי איוב.
אלפי ביים ויצר לצד סייד קשוע – את סדרת הנעורים הרומנטית הדו-לשונית (ערבית ועברית) בשם "מדרסה" – שעלתה לשידור בינואר 2023, בערוץ כאן חינוכית בשיתוף בכורה עם מכאן مكان 33 (שניהם מבית תאגיד השידור הישראלי).
הסדרה עוסקת בקהילת בית ספר עם תלמידים ותלמידות ערבים ויהודיות בירושלים.
סוגיות חברתיות, לאומיות ופוליטיות, יהיו במוקד הדילמות לצד משברי זהות והתאהבויות אסורות בקרב הנערים והנערות בבית הספר וכן של הוריהם.
בנובמבר 2023 השתתף לצד בתו אמה בתוכנית "מה שתגידו".
נכון ל-2024 הוא מגיש את תוכנית הבוקר ברדיו תל אביב עם גלית חוגי.
וכן מנחה את תוכנית היהודי החדש בכאן 11.
בנובמבר 2025 החל להשתתף בתוכנית "כוכבים בריבוע" שמושדרת בקשת 12.
אלפי נישא בשנת 2000 להילה אהרון (שאת שם משפחתה אהרון הוסיף לשלו) חברתו מהתיכון מגיל 15, ולהם ארבע בנות משותפות, כשבתם הבכורה היא השחקנית אמה אלפי-אהרון.
מתגוררים בעיר הולדתו, רמת גן.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024בימוי בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצביםהאחיות המוצלחות שלי
גוֹרִי (בגאורגית: გორი) היא עיר תעשייתית בנפת גורי שבמחוז כארתלי הפנימית, גאורגיה.
העיר ממוקמת בנקודה בה נהר ליאחווי הגדול נפגש עם נהר הקורה.
רעידת האדמה בשנת 1920 הרסה את רוב העיר.
העיר גורי מהווה את המרכז המנהלי של נפה חקלאית על שם העיר, נפת גורי, ובירת מחוז כארתלי הפנימית.
היא הוכרזה כעיר בשנת 1801. מסילת הברזל שעוברת בה מהווה עורק תחבורתי לתושבי העיר ומשמשת גם להעברת סחורות ממפעלי העיר.
התעשיות המרוכזות בעיר כוללות בין היתר: תעשיית טקסטיל, בית חרושת לשימורים, ועוד.
השם גורי משמעותו בגאורגית "גבעה", ומקורו במצודה שנבנתה, בימי הביניים, על גבעה תלולה וסלעית, מצודת גורי ("גוריס ציחה"), והשקיפה על העיר.
גורי ממוקמת כ-76 ק"מ מערבית לבירה טביליסי בנקודת המפגש בין נהר הליאחווי הגדול ונהר הקורה, 588 מטר מעל פני הים.
האקלים בעיר משתנה בין חום מתון (ערבה) לבין לחות מתונה.
הקיץ בגורי הוא חם בדרך כלל עם טמפרטורה ממוצעת של 10.9 מעלות צלזיוס.
בינואר נרשמות הטמפרטורות הקרות ביותר (1.2°C-) והטמפרטורות החמות ביותר נמדדות באוגוסט (22.5°C).
המשקעים הרבים יותר יורדים במאי (76 מ"מ) והמעטים ביותר יורדים באוגוסט (34 מ"מ) וכן בינואר (30 מ"מ).
המקום שבו שוכנת גורי היה מאוכלס החל מתקופת הברונזה.
על פי מקורות גאורגיים מימי הביניים, נוסדה העיר על ידי דוד הבנאי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1089-1125), שיישב אותה בפליטים מארמניה.
יחד עם זאת נראה כי מצודת גורי התקיימה כבר במאה ה-7. ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיום קהילה אורבנית בתקופת יוון הקלאסית.
במאה ה-13, בשנים 1293–1299, הייתה גורי תחת שליטה של שבטים אלאנים, שנמלטו למולדתם בצפון הקווקז עם תחילת הפלישה המונגולית לגאורגיה.
בשנת 1320 שיקם המלך גיאורגי החמישי, ודחף את האלאנים בחזרה לאדמותיהם.
עם התפוררות הממלכה הגאורגית המאוחדת הפכה גורי למטרה של הפולשים כיוון שאסטרטגית היא יושבת על הצטלבות דרכים מרכזית, והשליטה בעיר התחלפה מספר פעמים.
במהלך אחת מהפלישות הטימוריות לגאורגיה נמלט המלך גיאורגי השביעי מטביליסי והתבצר בגורי.
הוא הצליח להימלט מהמצור שהטיל על העיר טימור לנג בניסיונו ללכוד את המלך.
אולם העיר לא נמלטה מגורלה ונבזזה מספר פעמים במהלך הפלישות.
לאחר מכן, באמצע המאה ה-16, הייתה בשליטת השאח הפרסי, תהמספ הראשון (شاه طهماسب یکم), מהאימפריה הספווית.
בסוף אותה מאה עברה השליטה על גורי לידי העות'מאנים, והפכה למוצב חוץ ראשי של העות'מאנים בגאורגיה עד שבשנת 1599, לאחר מאבק עיקש, כבשו את העיר הגאורגים, תחת שליטת סימון הראשון, מלך ממלכת כארתלי.
אף על פי כן נכבשה העיר בשנת 1614, על ידי השאח הפרסי, עבאס הראשון (شاه عباس بزرگ), והוצב בה חיל משמר.
לאחר הכיבושים הרצופים על ידי העות'מאנים בשנים מ-1723 ועד 1735, והפרסים מ-1735 ועד לשנות ה-40 של המאה ה-18, חזרה גורי לשליטה גאורגית בראשות תאימורז השני וארקלה השני מלכי ממלכת כארתלי-קאחתי, שבעזרתם התפתחו כלכלתה ותרבותה של העיר.
לאחר כיבוש העיר בשנת 1801 בידי האימפריה הרוסית, נכללה גורי בפלך טביליסי.
אולם, בתקופת שלטון הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, הרסה רעידת אדמה את העיר.
מאוחר יותר, בתקופת השלטון הסובייטי, הפכה העיר למרכז תעשייתי חשוב.
עם סיום השלטון הסובייטי סבלה העיר מהתמוטטות כלכלית ומהגירה שלילית.
גורי ממוקמת בקרבת אזור הסכסוך האוסטי-גאורגי, ומקושרת לבירת הרפובליקה הבדלנית של דרום אוסטיה, צחינוואלי, במסילת ברזל שאינה פעילה מאז תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. בתחילת המאה ה-21 הגדילה גאורגיה את ההשקעה בתעשיות שבסביבת העיר.
בית החולים המרכזי של צבא גאורגיה הועבר מטביליסי לגורי, ובאוקטובר 2006 חודש בית החולים ושודרג.
ב-18 בינואר 2008 נחנך בגורי בסיס בסטנדרטים של נאט"ו, השני מסוגו בגאורגיה.
הבסיס מכיל את חטיבת החי"ר ה-1 של כוחות היבשה הגאורגיים.
ב-7 באוגוסט 2008 פתחה גאורגיה במבצע לכיבוש צחינוואלי, בירת המחוז הבדלני של דרום אוסטיה.
בתגובה פלשה רוסיה לגאורגיה, כבשה את צחינוואלי ולאחר מכן, לאחר הפגזות כבדות, כבשה את העיר גורי ב-11 באוגוסט.
כוחות צבא רוסיה שהו בעיר עד ה-22 באוגוסט.
המנהיג הסובייטי יוסיף סטלין נולד בעיר ב-1878 וחי בה עד 1883. בשנת 1957 הוקם מוזיאון לתהילתו הצבאית, בסמוך לבית הלבנים הצנוע שבו גדל ועדיין נמצא שם כמוקד תיירות שאליו לא מתאפשרת כניסת מבקרים.
המוזיאון מתעד את חיי סטלין מיום לידתו בגורי ועד למותו במוסקבה.
אלה מתועדים בכתבי עיתונות, בעיקר תצלומים.
המוזיאון כולל בין היתר את חפציו האישיים, מכתבים ששלח ומתנות שקיבל משליטי מדינות שונות.
בחצר המוזיאון קרון הרכבת בו ערך את כל מסעותיו ברחבי ברית המועצות, ובו גם נסע כדי לקבל בפוטסדאם את כניעת גרמניה בסוף מלחמת העולם השנייה.
פסלו של סטלין, שהיה מוצב ברחבת העיר מול בניין העירייה, הורד ביוני 2010. במקומו צפויה להיבנות אנדרטה לזכר ההרוגים והנעדרים במלחמה בדרום אוסטיה.
ברחבת מוזיאון סטלין, בין הכניסה הראשית למוזיאון לביתו, נבנה גם פסל גדול, המנציח את סטלין.
בימי מלחמת העולם השנייה התארגנה בעיר קהילה שנרשמה כחוק בשנת 1946 ולרשותה עמד מבנה של בית כנסת ברחוב צ'לוסקיצנב 16, שהיה פתוח עד לראשית 1953 לפחות.
הרב הראשי באותן השנים היה הרב מרדכי דברשוילי.
היה בין האנשים שעזרו לעליית יהודי גיאורגיה ארצה ביחד עם הרב רפאל אלאשוילי.
בעיר יש מספר מתקני ספורט, ביניהם כמה אצטדיונים, בריכת שחייה אולימפית ומספר מגרשי טניס.
ענפי הספורט הפופולריים ביותר בגורי הם כדורגל, כדורסל והיאבקות, והעיר היא ביתם של מספר קבוצות ספורט מצליחות.
קבוצת הכדורגל של העיר נקראת דילה גורי ומשחקת באומגלסי ליגה, הליגה העליונה של הכדורגל הגיאורגי.
לעיר יש גם מסורת חזקה של היאבקות, כאשר מתאבקים מצליחים רבים מגיעים מגורי.
גורו שימורה (ביפנית: 志村 五郎, באנגלית: Goro Shimura; 23 בפברואר 1930 – 3 במאי 2019) היה מתמטיקאי יפני, פרופסור באוניברסיטת פרינסטון.
גורו שימורה נולד ב-23 בפברואר 1930, הצעיר במשפחה שבה חמישה ילדים.
בשנת 1933 עבר עם משפחתו לטוקיו.
במלחמת העולם השנייה נהרס ביתו בהפצצה.
בשנת 1949 החל בלימודי מתמטיקה באוניברסיטת טוקיו, בשנת 1958 קיבל בה תואר דוקטור למתמטיקה.
בשנת 1961 עבר לאוניברסיטת אוסקה.
בשנת 1964 הצטרף לסגל אוניברסיטת פרינסטון.
פרש לגמלאות בשנת 1999, והמשיך כפרופסור אמריטוס.
בשנת 1970 הוענקה לו מלגת גוגנהיים.
הוא זכה במספר פרסים חשובים, ובהם פרס קול (1976) ופרס סטיל למפעל חיים (1996).
שימורה היה עמיתו של יוטקה טניאמה (עד לפטירתו ב-1958), והם חיברו יחד את הספר הראשון על כפל מרוכב של יריעות אבליות.
שימורה כתב סדרה ארוכה של מאמרים חשובים, שבהם הרחיב תופעות הקשורות בכפל מרוכב ובתבניות מודולריות לממדים גבוהים יותר.
עבודה זו סיפקה נתונים שאחר-כך שולבו על ידי רוברט לנגלנדס באקסיומות של תוכנית לנגלנדס.
בעבודתו גילה שימורה מבנים אריתמטיים מסוימים, שהם מקבילות ממימד גבוה של עקומים מודולריים; יריעות אלה נקראו אחר-כך על שמו, "יריעות שימורה".
שימורה תיאר את גישתו למתמטיקה כגישה מוכוונת-תופעות: העניין שלו היה במציאת התנהגויות מעניינות וחדשות של תבניות אוטומורפיות.
הוא תמך בגישה "רומנטית", משהו שהוא מצא כחסר בדור המתמטיקאים שבא אחריו.
את יריעות שימורה מבינים היום בעזרת רעיונות מתחום חבורות לי ותורת החבורות האלגברית.
באופן זה, יריעת שימורה מהווה מרחב פרמטרים עבור משפחות מעניינות של מבני-הודג'; ההתאמה נעזרת גם בתורת המוטיבים, שחלקים גדולים ממנה עדיין משוערים בלבד.
דרך פרשנות זו, התייצבה עבודתו של שימורה במרכז הזירה בתורת המספרים ובגאומטריה אלגברית.
שימורה ידוע בציבור הרחב הודות להשערת טניאמה-שימורה, שממנה נובע כמקרה פרטי המשפט האחרון של פרמה.
גורילז היא להקה בריטית וירטואלית שהוקמה בשנת 1998 על ידי דיימון אלברן (סולן להקת הבריטפופ - בלר), והאנימטור ג'יימי האוולט (יוצר הקומיקס Tank Girl).
היוצרים מאחורי גורילז דיימון אלברן וג'יימי האוולט התגוררו כשותפים בדירה וב-1997, לאחר שכל אחד מהם יצא מקשר רומנטי.
החלו לעבוד על הפרויקט בתור עיסוק צדדי, אלברן החל לחבר מוזיקה במכונת תופים וסינתסייזרים אנלוגיים, ויולט הגה את הדמויות (אלברן המשיך במקביל לשמש כסולן להקת "בלר").
ההרכב תחילה נקרא בשם "גורילה" והשיר הראשון שהוקלט היה "Ghost Train" בשנת 1999. לאחר מכן יצא הסינגל "Rock The House".
המיני-אלבום הראשון של הלהקה היה "Tommorow Comes Today" בשנת 2000, ובעקבותיו שמה של הלהקה והאלבום עבר מפה לאוזן בסצנת המוזיקה המחתרתית בבריטניה.
הלהקה הוציאה פרומואים שבהם התגלתה ההיסטוריה הבדיונית של הלהקה המצוירת והערפול סביב הלהקה גדל ותרם להצלחתה.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Gorillaz", יצא לאור ב-26 במרץ 2001 וזכה להצלחה מסחרית גדולה, הוא הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי ולמקום ה-14 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, ומכר למעלה מ-7 מיליון עותקים ברחבי העולם, בעיקר בזכות הצלחת הסינגל "Clint Eastwood".
בהקלטת האלבום ניגן אלברן ברבים מכלי הנגינה אך השתתפו בו כ-10 נגני אולפן.
על האלבום הייתה הלהקה מועמדת לארבעה פרסי המוזיקה הבריטית, כולל פרס הלהקה הבריטית הטובה ביותר, פרס האלבום הבריטי הטוב ביותר ופרס הלהקה הפורצת דרך הבריטית,אך לא זכתה באף פרס.
אלברן בילה את רוב שנת 2003 בסיבוב הופעות עם להקת "בלר", לאחר צאת באלבומם "Think Tank"; עם זאת, עם סיום סיבוב ההופעות, הוא החליט לחזור ל"גורילז", והתאחד עם יולט כדי לעבוד על אלבום שני.
יולט הסביר שהצמד בחר להמשיך את "גורילז" כדי להוכיח שהפרויקט אינו "גימיק".
האלבום "Demon Days", שיצא לאור ב-11 במאי 2005., היה הצלחה מסחרית גדולה נוספת, כשהוא מגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ולמקום ה-6 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, ומאז הגיע למעמד פלטינה שש פעמים בבריטניה, פלטינה כפולה בארצות הברית, ופלטינה משולשת באוסטרליה, והפך לאלבום המצליח ביותר של הלהקה.
הצלחת האלבום נבעה בחלקה מהצלחת הסינגל המוביל "Feel Good Inc", בהשתתפות להקת ההיפ הופ "דה לה סול".
במאי 2006 הודיעו חברי "גורילאז" כי הם מעוניינים לצרף לשורותיהם "חבר נוסף" וערכו תחרות בה ילדים בני 9 עד 16 התבקשו לצייר אותו.
שקיבל את שמו בהשראת נושאים סביבתיים, כולל שטח הפסולת של האוקיינוס השקט, וזיהום ימי של פלסטיק שאלברן מצא בחוף ליד אחד מבתיו בדבון.
בניגוד לאלבומי "גורילז" קודמים, אלברן החליט להפיק את Plastic Beach בעצמו, ללא מפיק שותף.
ב-Plastic Beach לקח חלק גם צוות השותפים הגדול ביותר שהופיע עד אז באלבום של "גורילאז", כולל אמנים כמו סנופ דוג, מוס דף, בובי וומאק, ליטל דרגון, לו ריד וגרוף רייס ועוד, וגם כלל תרומות תזמורתיות מהתזמורת הלאומית הסורית למוזיקה ערבית.
אלברן הסביר שהרשימה המורחבת של האמנים המוצגים מייצגת את החזון החדש שלו ושל יולט לגבי "גורילאז" כפרויקט, והסביר בראיון ביולי 2008 כי "גורילאז עבורנו עכשיו כבר לא כמו ארבע דמויות אנימציה - זה יותר כמו ארגון של אנשים שעושים פרויקטים חדשים...
ב-3 במרץ 2010, יצא לאור האלבום "Plastic Beach", והגיע למקום השני הן במצעד האלבומים הבריטי והן במצעד הבילבורד 200 האמריקאי.
שלאחריו הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות Escape to Plastic Beach, סיבוב ההופעות העולמי הראשון של הלהקה וגם ההופעות החיות הראשונות בהן הלהקה הופיעה במלואה לעיני הקהל על הבמה.
בוידאו קליפ שייצרו לשיר Stylo מהאלבום השתתף השחקן ברוס ויליס.
בדצמבר 2010 הוציאו ה"גורילז" את אלבומם הרביעי "The Fall" תחילה בפורמט דיגיטלי בלבד.
באפריל 2012 סיפר אלברן ל"" שהוא והאוולט נקלעו לריב וכי פרויקטים עתידיים של גורילז קרוב לוואי לא יתרחשו.
המתח ביניהם גבר, בין היתר בשל תלונות של האוולט כי תרומותיו ל"גורילז" הפכו מזעריות.
בעיקר בהמהלך סיבוב ההופעות Escape to Plastic Beach, בו הופיעה הלהקה עם נגנים על קדמת הבמה ועם מעט מסכי אנמציה וסרטונים שהאוולט יצר.
ב–28 באפריל 2017 יצא לאור האלבום החמישי של הלהקה "Humanz", בו שרים בין השאר גרייס ג'ונס ו"דה לה סול".
ב-29 ביוני 2018 יצא לאור האלבום השישי של הלהקה "The Now Now", שבניגוד לרוב האלבומים האחרים של הלהקה מורכב בעיקר מסינגלים שמתמקדים בעיקר בסאונד כמו "Lake Zurich" וכולל בתוכו רק 3 אמנים אורחים: ג'ורג' בנסון (הזמר הראשי ב "Humility") וסנופ דוג וג'יימי פרינספל (שניהם ב "Hollywood" ).
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200 האמריקאי ולמקום החמישי במצעד האלבומים הבריטי
במהלך שנת 2020 השיקה הלהקה פרויקט בשם "Song Machine" במסגרתו יצא לאור בכל חודש שיר חדש עם קליפ, כשבכל שיר מתארחים אמנים שונים.
ב-23 באוקטובר שוחרר אלבום המאגד את כל השירים, ובנוסף מספר שירים חדשים.
דיימון אלברן הקים הרכב של נגנים עבור הופעות חיות של ה"גורילז".
הם הציגו את עצמם בהופעות חיות במגוון דרכים שונות לאורך ההיסטוריה של הלהקה, כולל הסתרת הלהקה מנקודת מבטו של הקהל בשנים הראשונות של הפרויקט, הקרנת חברי להקה מונפשים על הבמה באמצעות גרפיקה ממוחשבת, ומאז 2010, סיבובי הופעות הם מסורתיים הכוללים להקה חיה גלויה לחלוטין.
הם זכו בפרס גראמי, שני פרסי MTV וידאו מוזיקליים, פרס NME וארבעה פרסי MTV אירופה למוזיקה.
הם היו מועמדים גם ל-11 פרסי בריט וזכו בפרס הלהקה הבריטית הטובה ביותר בטקס פרסי בריט 2018.
במרץ 2010 הודיעה הלהקה כי תגיעה להופעה אחת בישראל במסגרת פסטיבל פיק.ניק.
אולם בעקבות אירועי משט המרמרה ולחץ של הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל, בוטלה ההופעה.
הלהקה מורכבת מארבעה חברים בדיוניים עיקריים.
2-D - שמו מפורש בטעות כדו־ממדי (2Dimensions), אך למעשה שמו ניתן לו משום שעיניו אינן אלא שני שקעים (2Dents) - סטיוארט פוט (נולד בקראוולי, אנגליה) - שירה וקלידים.
את קולו מבצע דיימון אלברן.
מורדוק - מורדוק ניקלס (נולד בסטוק-און-טרנט, אנגליה) ב-6 ביוני 1966 - נגן בס.
ראסל - ראסל הובס (נולד בניו יורק, ארצות הברית) - נגן תופים וכלי הקשה.
כאשר הוא נרדם (כפי שנראה בסינגלים "Rock the House" ו-"Clint Eastwood") יוצאת מתוכו רוח רפאים כחולה שגורמת לבעיות לשאר חברי הלהקה.
ברגע שראסל מתעורר הרוח נעלמת.
נודל - הרוקו קורודה (נולדה באוסקה, יפן) - גיטרה וזמרת ליווי.
כאשר הצטרפה ללהקה, המילה היחידה שידעה לומר באנגלית היא "נודל", וכך קיבלה את שמה.
את דמותה של נודל מדבבת השחקנית הארוקה קורודה.
לפי הקליפ "Dare" בחדר של נודל יש מעבדה ובה ראש ענק של אדם, ברגע שהיא מפעילה אותו, הוא מתחיל לשיר.
אייס - הצטרף ללהקה בשנת 2018, החליף את מורדוק (אשר נכנס לכלא באותה השנה), היה נגן הבס של הלהקה באלבום The now now.
אייס במקור היה דמות מסדרת הטלוויזיה "בנות הפאוור פאף".
האתר הרשמי של הלהקה הוא הבית הבדיוני של הלהקה.
בתוכו ניתן לסייר בחדרי כל חברי הלהקה, חדר ההקלטות ואפילו המסדרונות וחדרי השירותים ניתנים לגישה.
בכל חדר יש מעין בונוס, לדוגמה: הלובי כולל מערכת כלים של תקליטן שבהם המשתמש יכול ליצור מוזיקה בעצמו והקפיטריה מכילה פורום על הקיר.
לכל חבר בלהקה יש מחשב אישי המכיל תמונות, דוגמיות מתוך שירים שונים, רשימת אתרים מועדפים ותיבות דואר אלקטרוני.
בגלל אופיו של האתר, אתר המעריצים הרשמי נוצר כדי לתפקד כאתר סטנדרטי יותר ללהקה של הלהקה - כולל בתוכו מידע, חדשות, דיסקוגרפיה ומועדי הופעות.
(G-Sides (2002 - אוסף ביסיידים של הלהקה.
(Laika Come Home (2002 - אלבום של ההרכב "Spacemonkeyz", המכיל רמיקסים לשירים מהאלבום "Gorillaz".
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהמקור2024פרס גראמיהאלבום האלטרנטיבי הטוב ביותרCracker Islandהקלטת הרמיקס הטובה ביותר, לא קלאסית"New Gold" (Dom Dolla Remix)
גוריונוב SG-43 , מקלע בינוני סובייטי שפותח בזמן מלחמת העולם השנייה על ידי פיוטר גוריונוב.
בארץ לפעמים נקרא בטעות "גוריאנוב".
המקלע נכנס לשירות בצבא האדום בשנת 1943 והוא התאפיין בין היתר בקנה מקורר אוויר והתקן נשיאה על כן המצויד בזוג גלגלים.
המקלע פותח כתחליף למקלע מקסים אשר היה באותו זמן בשירות הצבא האדום.
בשנת 1942 החל הפיתוח של המקלע במטרה לפתח "מקלע כבד נייד המותקן על כן (עגלה) המוזן בקליעי רובה סטנדרטיים".
בתחילת 1943 נוצר אב הטיפוס הראשון ובמרץ של אותה שנה כבר הוצא המקלע לבדיקות צבאיות.
כעבור כחודש וחצי, נכנס לשירות בצבא האדום.
המקלע יוצר עד סיום המלחמה.
לאחר המלחמה, אחרי ששופר הוא יוצר תחת השם SGM (ה-M מייצגת את המילה модернизированный שפירושה משופר) והיווה את המקלע הכבד הנייד המרכזי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות עד שהוצא משירות באמצע שנות השישים (ייצורו הופסק ב-1961) והוחלף על ידי ה-PKS - גרסה של ה-PK שמותקנת על כן (ללא גלגלים).
ה-SG-43 זכה לייצוא המוני ושווק למדינות רבות ביניהן: קוריאה הצפונית, מדינות דרום מזרח אסיה (כדוגמת וייטנאם) ואחרות, בנוסף, סין יצרה העתק של המקלע תחת השם Type 53.
SGM (רוסית: СГМ) - גרסה משופרת של המקלע שיוצרה לאחר מלחמת העולם השנייה.
SGMT (רוסית: СГМТ) - גרסת המקלע המותקנת על טנקים.
SGMB (רוסית: СГМБ) - גרסת המקלע המותקנת על נגמ"שים.
עקרון הפעולה של המקלע התבסס על רתע הקליע מפליטת הגזים לאחר הירי, ושרשיר הקליעים שלו, בניגוד למקלע ה"מקסים", היה מתכתי והוא יוצר והתאים גם למקלעי PK ו-PKM .
ה-SG-43 נחשב למקלע הכבד הנייד הראשון שהשתמש בשרשיר מתכתי של קליעי 7.62 שיוצר על ידי ברית המועצות.
המקלע נחשב כעצמתי ואמין אך חסרונו התבטא בחוסר התמרון שלו שנגרם ממשקל הכן בעל הגלגלים, המיגון (שריון) וממדיו הגדולים.
מהירות לוע התחלתית: 800 מטר/שנייה
קיבולת הצרור: 250 או 200 קליעים
גורי הג'ונגל היא סדרת טלוויזיה מונפשת, בת שתי עונות ו-21 פרקים, ששודרה במקור בטלוויזיה החל מ-5 באוקטובר 1996 עד 10 בינואר 1998. בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2 במסגרת רצועת השידור "זמן דיסני" במהלך שנות התשעים.
הסדרה מהווה פריקוול לסרט ההנפשה משנת 1967 - "ספר הג'ונגל".
עלילת הסדרה מתמקדת בדמויות הכלליות מהסרט: באלו הדוב, בגירה הפנתר, קא הנחש, שירחן הטיגריס, האטי הפיל ולואי האורנגאוטן כשהיו ילדים ולפני הגעת מוגלי לג'ונגל.
גורַיי (בפולנית: Goraj; ביידיש: גאריי) הוא כפר בדרום-מזרח פולין, במחוז בילגוריי, כ-60 ק"מ מדרום ללובלין וכ-20 ק"מ מבילגוריי, בו מתגוררים כ-1,000 תושבים.
היישוב גוריי נזכר לראשונה בתעודות מהמאה ה-14, וסמוך למועד זה הוענקו לו זכויות עיר, אשר אושרו בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו.
בסוף המאה ה-16 עבר היישוב לבעלות האציל יאן זמויסקי.
במאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישות הקוזקים.
בחלוקת פולין הועבר היישוב לשליטת אוסטריה, ומשנת 1815 נכלל בשטחי פולין הקונגרסאית.
בשנת 1837 פרצה ביישוב שרפה גדולה שכילתה את רוב בתיו, ובשנת 1869 הוחזר היישוב למעמד של כפר.
מסוף המאה ה-19, עם חיבור היישוב לרשת מסילות הברזל, הואצה התפתחותו הכלכלית.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1626, ובפרעות ת"ח ות"ט נפגעו יהודי היישוב מכנופיותיו של חמלניצקי.
בסוף המאה ה-18 הוקם ביישוב בית כנסת מפואר מעץ, ובמהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בגוריי, וחלק מאנשיו התפרנסו מסחר בעצים.
אחד מבניה המפורסמים של גוריי הוא הרב מנחם מנדל מורגנשטרן, אשר נודע כרבי מקוצק.
במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי היישוב ממעשי ביזה מצד החיילים הרוסים ומהפצצותיהם את הכפר, ובנובמבר 1918 סבלו יהודי הכפר מהתעמרות מצד החיילים הפולנים.
כתוצאה מכך, רבים מיהודי הכפר עזבו אותו.
בסיוע ארגונים מקומיים ויוצאי הכפר בארצות הברית השתקמה הקהילה בכפר, ובין מלחמות העולם התגברה בו הפעילות הציונית, וקבוצה קטנה ממנו אף עלתה לארץ ישראל.
כמו כן, פעלה ביישוב אגודת ישראל, אשר הפעילה בו בית ספר מרשת בית יעקב.
בשנים אלו נמנו בכפר כ-400 יהודים.
בשנות השלושים סבלו יהודי הכפר ממעשי אנטישמיות מצד שכניהם הפולנים, שכללו יידויי אבנים וניפוץ שמשות בבתיהם.
באמצע ספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליו, החלו לחטוף יהודים לעבודות כפייה.
תוך תקופה קצרה הגיעו לכפר פליטים יהודים מפרמפול הסמוכה, ובאפריל 1941 הובאו לגוריי כ-800 יהודים מבילגוריי.
לאחר פרוץ מבצע ברברוסה הוטלו על יהודי הכפר הגבלות תנועה, ונאסר עליהם לצאת מהכפר.
באוקטובר 1942 הציתו הגרמנים את בתי היהודים בכפר, והעבירו את יהודי היישוב לפרמפול.
משם, הוצעדו עם יהודי המקום כ-22 ק"מ עד תחנת הרכבת בזווייז'ינייץ, וממנה שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
הסופר וחתן פרס נובל יצחק בשביס-זינגר פרסם ב-1937 את ספרו השטן בגוריי העוסק כולו בקורות העיירה ויהודיה במאה ה-17 בתקופת שבתאי צבי.
גורילה מערבית (שם מדעי: Gorilla gorilla) הוא קוף אדם והמין בעל האוכלוסייה הגדולה ביותר בסוג גורילה.
גורילת השפלה המערבית אליו משתייכים מרבית הפרטים במין.
יחסית לקרובתה, הגורילה מזרחית, הגורילה המערבית נמוכה יותר, שוקלת פחות, קטנה יותר.
פרוותה בהירה יותר וצבעיה נעים בין אפור לחום ומצח צהבהב.
קצה האף בולט מעט יותר, יחסית לגורילה המזרחית.
משקל הגורילה הכבדה ביותר שנמדדה עד כה הוא 200 ק"ג ו-98 ק"ג בהתאמה למינים.
אך עדיין היא קטנה יותר מגורילת הרים, שנחשבת לגדולה ביותר בתת-המין ולפרימטים הגדול ביותר החי כיום.
הגורילה המערבית חיה בקבוצות המשתנות בגודלן בין שני פרטים לכ-20 פרטים, המורכבות מזכר שליט, כמה נקבות וצאצאיהם.
הזכרים צעירים בדרך כלל עוזבים את הקבוצה כשהם מגיעים לבגרות.
והנקבות עוברות לקבוצה אחרת בהגיען לבגרות מינית, בגילאים 8 עד 9 שנים.
הנקבות מטפלות בגור הצעיר במשך שלוש עד ארבע השנים הראשונות לחייו.
בפרק זמן זה, הגורילה איננה נכנסת להריון נוסף, כך שהמרווח בין הלידות הוא ארוך.
דבר זה מסביר באופן חלקי את שיעור גידול האוכלוסייה האיטי, מה שהופך את הגורילה לכה פגיעה מפני ציד בלתי חוקי.
תוחלת החיים של הגורילות בטבע היא כ-40 שנים.
שטח המחיה של קבוצה גדולה יכול להתפרס עד לכ-30 קמ"ר, אם כי לא כל השטח נמצא בשימוש בכל עת.
הגורילה המערבית ידועה בכך שהיא עושה שימוש בכלים גם בטבע.
מזון הגורילה המערבית מתבסס על סיבים כגון עלים, גבעולים, פרות, פרחים, קליפות עצים, חסרי חוליות ואדמה.
כאשר התדירות של כל אחד מאלה שנצרכים תלוי בקבוצה הספציפית ובעונה.
יתר על כן, קבוצות שונות של גורילות אוכלות סוגים שונים של צמחים וחסרי חוליות שונים, מה שמרמז שיש להם מסורת של אוכל.
פירות מהווים את מרבית המזון של גורילות כשהן בשפע, דבר שמשמפיע על אופן והיקף חיפוש המזון.
בעונה היבשה מינואר עד מרץ, כאשר פרות בשרניים הם מעטים ונדירים, הצמחייה הסיבית יותר הופכת למרכיב מרכזי בתפריט הגורילות.
חסרי החוליות שנאכלים על ידי הגורילות, כגון טרמיטים ונמלים מתרבים אף הם.
זחלים ופגיות גם נצרכים לעיתים נדירות.
כמה מחקרים אתנוגרפיים ותרופתיים מציעים ערך רפואי אפשרי במזונות מסוימים הנצרכים על ידי הגורילה המערבית.
הפרות והזרעים של מיני קולה הנצרכים, למרות תכולת החלבון הנמוכה, מוסברים בהשפעה המעוררת של הקפאין שיש בהם.
גורילות מערביות בגבון נצפו כשהם צורכים פירות, גבעולים, ושורשי איבוגה, אשר, בשל האיבוגאין שבו הוא פועל על מערכת העצבים המרכזית, ומייצר אפקטי הזיה.
יש לו גם השפעות דומות לקפאין.
יש גם עדויות לערך מרפא לתרמילי הזרעים של Aframomum melegueta הנאכלים על ידי גורילות השפלה, אשר נראה לי שיש תועלת לבריאות לב וכלי דם גורילות שפלה, והם חלק ידוע מהדיאטות הטבעיות לאוכלוסיות ברות רבות.
מחקר שפורסם בשנת 2007 ב-American Journal of Primatology טוען כי מין זה נצפה כשהוא נלחם כנגד איומים אפשריים מבני האדם.
הם "מצאו מספר מקרים של יידוי מקלות וגושים של דשא על ידי גורילות".
תצפית זו היא די חריגה, מפני שגורילות בדרך כלל נוטות לברוח ורק לעיתים נדירות לתקוף כאשר הם נתקלים בבני אדם.
ארגון IUCN בשנת 2007 דירג את הגורילה המערבית במצב השימור "סכנת הכחדה חמורה", הדירוג החמור ביותר.
אחת הסיבות העיקריות היא פגיעתו החמורה של וירוס האבולה, שהשמיד כ-45 אחוז מכלל האוכלוסייה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף, ציד בלתי חוקי, הרס בתי הגידול ומלחמות אזרחים במדינות הגידול הטבעיות של הגורילה תרמו אף הן לצמצום הדרסטי במספר הפרטים.
אולם במהלך שנת 2006 התגלה בשמורת הטבע אגם טלה (Tele) מספר גדול מאוד של גורילות מערביות, מתת המין גורילה השפלה המערבית.
הערכת מספר הפרטים בשמורה נע בין 100,000 פרטים ל-150,000 פרטים ואף יותר.
עם זאת, סטטוס סיכון המין נשאר בתוקפו גם לאחר התגלית עקב הסכנה המיידית לשימורם.
מספר פרטי תת-המין גורילת גדת הנהר נשאר בהערכה הקודמת, של מאות בודדות.
מאמצים רבים נעשים כדי לשמר את תת-המין, אם כי מידע רב אודותם עדיין לא נאסף.
מחוז גורז' (ברומנית: Judeţul Gorj, תעתיק: ז'ודצול גורז') הוא אחד מ-41 המחוזות (judeţe) של רומניה, ונמצא בצפון חבל אולטניה, בדרום-מערבה של רומניה, על הנהר ז'יו, מדרומם של הקרפטים הדרומיים.
אוכלוסיית המחוז היא 345,771 תושבים ועיר הבירה שלו היא טרגו ז'יו.
המחוז גובל במחוז דולז' בדרום-מזרח, מחוז מהדינץ בדרום-מערב, מחוז קאראש-סברין בצפון-מערב, מחוז הונדוארה בצפון ומחוז ולצ'ה ממזרח.
גורז' הוא במחוז ה-21 ברומניה לפי גודל השטח וה-28 לפי מספר התושבים.
מבחינת ההתפתחות הכלכלית המחוז נמצא ברמה נמוכה.
לעומת זאת הוא עתיר משאבי טבע - פחם, מים - ושטחו כולל 250,000 הקטאר של קרקע חקלאית ראויה לעיבוד.
למחוז גם פוטנציאל תיירותי בגלל נופיו הציוריים, והמורשת האמנותית והאדריכלית שבתחומו.
השם גורז' מקורו בנהר ז'יו והוא קיצור השם הסלבי "גורנמו ז'יליו" (או "ז'יל" או "ז'י"), כלומר ה"ז'יו מן ההר" או "הז'יו העליון".
במשך הזמן הפך ל"גורז'י", גורז'יו" ואחר כך ל"גורז'".
בימינו בפי המקומיים לפעמים קוראים גם לעיר הבירה טרגו ז'יו בשם "גורז'".
נמצאו עדויות על התיישבות מהתקופה הפאלאוליתית התיכונה.
התושבים הראשונים מצאו מקלט במערות באזור.
שרידי שלדים מאותם הימים נמצאו על ידי ארכאולוגים וספאולוגים בבאיה דה פייר ובברושטן.
יישובים נאוליתים ומתקופת הברונזה נמצאו בבלשט, קרסנה, ולדימיר, רונקו וטלשט.
הארכאולוגים מצאו במחוז שרידים של ההתיישבות הרומית העתיקה: מתחם מבצרים רומיים בבומבשט-ז'יו, קסטרה עם גל אדמה בקטונלה, פינואסה-ורט, יישובים אזרחיים רומיים בסצ'לו, צ'וקאדיה, טרגו ז'יו, סלובוזיה, ברסשט, המעידים על חברה רומית מלאת חיים.
החל מהמאה ה-15 מוזכר לראשונה שם המחוז גורז'.
במאה ה-12 הייתה קיימת בשטחי המחוז ישות פוליטית בהנהגת הוויבוד הרומני ליטובוי.
האזור נכלל בהמשך לתוך נסיכות ולאכיה.
במאה ה-14 היו קיימים שטחו שני מחוזות: ז'אלש (Jaleş) ומוטרו (Motru).
שם המחוז ז'אלש מופיע בתעודות החל משנת 1385 בימי השליט דן הראשון ואחרי 1387 בימי השליט מירצ'ה הזקן.
באותה תקופה מצוינים גם היישובים טיסמנה.
המחוז גורז' היווה המוקד הראשון שבו פרצה בשנת 1821 תנועת המרד הלאומי-חברתי שבהנהגת טודור ולדימירסקו.
טודור היה יליד הכפר ולדימיר (Vladimiri) ובינואר 1821 הוא הקריא בפני ההמונים שהתכנסו בפאדש, במחוז גורז', את המצע המהפכני הידוע כ"ההכרזה בפאדש".
גם אירועי "אביב העמים" בשנת 1848 לא פסחו על מחוז גורז'.
ביוני 1848 הוקראה בבירה, טרגו ז'יו, "ההכרזה המשחררת" של המהפכנים.
במסגרת הממשלה הזמנית שהגיעה לשלטון בימי המהפכה, השתתפו הגנרלים גאורגה מאגרו וכריסטיאן טֶל ילידי גורז', ושייצגו את המחוז גורז' באספה החוקתית.
בשנים 1878-1877 יחידות צבאיות מגורז' לקחו חלק במלחמת העצמאות של רומניה.
בקרבות בוידין באוקטובר 1877 הצטיינה במיוחד הפלוגה III "גורז'" מן הרגימנט קלראש.
מעל 241 תושבי גורז' קיפחו את חייהם במלחמת העצמאות של רומניה.
החל משנת 1998 גורז' הוא חלק מ"אזור הפיתוח 4" - דרום מערב "אולטניה".
מפקד אוכלוסין בשנת 2002 מנה 387,407 תושבים וצפיפות אוכלוסין של 69 לקמ"ר.
בשנת 2011 - האוכלוסייה ירדה ל-334,238 תושבים והצפיפות הייתה 59 תושבים לקמ"ר.
בעיר טרגו ז'יו חיו אז 602 בני אדם שהזדהו כצוענים (4.6%) מתוך 13,000 תושבי העיר.
בשנים 1937–1938 קמה במחוז שלוחה של האיגוד הכללי של הצוענים ("רומים") של רומניה.
הצוענים בגורז' עבדו כמייצרי לבנים, סוחרי סוסים, מוזיקאים (לאוטארים ופועלים פשוטים.
הצוענים הגיעו לאזור בעיקר אחרי שנת 1880.
בעת הדיקטטוקה של המרשל יון אנטונסקו (1944-1940) בשנת 1942, 122 צוענים שהוכרזו כ"נוודים" נשלחו מהמחוז גורז' לטרנסניסטירה במסגרת מדיניות גזענית.
62 נשלחו מהכפרים ברכבת מטורנו סברין לטיגינה ו-60 מהערים ברכבת טימישוארה-טיגינה.
הם פוזרו במחוז אוצ'קוב באתרים שונים לאורך נהר הבוג הדרומי בתנאי מחיה קשים.14 ברחו וחזרו לגורז'.
בשנת 1930 נספרו בעיר טרגו ז'יו 0.8% יהודים, מתוך אוכלוסייה של 13,030 תושבים.
ברשותם פעל בית תפילה אחד.
בימי הרדיפות של המשטר יון אנטונסקו הולאמו כמה נכסים של יהודים, לפחות בניין אחד.
בטרגו ז'יו בשנת 1939 הוקם מחנה פליטים פולנים .
מאוחר יותר המחנה שימש לכליאתם של 414 יהודים שהואשמו בפעילות קומוניסטית.
רובם גורשו ב-8 בספטמבר 1942 למחנה הריכוז ופניארקה בטרנסינסטריה, בו קיפחו את חייהם בהוצאות להורג ומחלות ורעב.
במחוז גורז' שבין מלחמות העולם בשנת 1930 רוב רובם של התושבים - השתייכו לכנסייה האורתודוקסית הרומנית.
בטרגו ז'יו ובסביבה העירונית 99.6% מהתושבים היו נוצרים אורתודוקסים.
2.2% היו נוצרים רומים-קתולים ו0.8% היו יהודים.
מוסדות דת בשנת 1930 כללו: 418 כנסיות נוצריות אורתודוקסיות, 1 כנסייה רומית קתולית, 1 כנסייה פרוטסטנטית ובית תפילה יהודי אחד (בעיר טרגו ז'יו)
בנוסף פעלו במחוז 2 מנזרים אורתודוקסים - טיסמנה ופולובראץ'., 5 הרמיטאז'ים ("סקיטים") אורתודוקסים - לאיניץ', קרסנה, סטרמבה, לוקורילה רלה, צ'וקלובינה.
מבחינה מנהלית, הכנסייה האורתודוקסית בטרגו ז'יו הייתה מאורגנת בפרוטופופות, הכפופה לבישופות רמניק של המיטרופוליית אונגרו-ולאכיה.
מבחינת תוואי השטח מתחלק המחוז לשלוש יחידות פיזיות-גאוגרפיות, דהינו:
גבעות הסובקרפטים הגטיים בין נהרות מוטרו ונהר אולטץ.
הגבעות הדרומיות המשתרעות לאורך הרמה הגטית.
הגובה משתנה בין 2,518 מטר מעל גובה פני הים בהר פארנגו מארה ולבין 100 מטר בעמק הז'יו שבדרום המחוז.
אדמת גורז' עתירת מים תת-קרקעיים, כדוגמת מי הקרסט שמקורם באזור סלע הגיר ההררי שאליו נותבו שני מעיינות ברונקו ובאיזווארנה.
שלושת הנהרות העיקריים של מחוז גורז' הם: ז'יו, גילורט ומוטרו ויובליהם - אולטץ וצ'רנה.