tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החל משנה זו עיבד בגר והפיק מוזיקלית את כל אלבומיו בנוסף להפקה מוזיקלית לאמנים נוספים, כמו אלבומה של מרגלית אנקורי "מוכרחים לזוז", אלבומה של להקת "הרדינג ג'" "כיוון החילזון" מ-1995, ואלבומה של עדנה גורן, "קולות" מ-1997, אותו בגר גם כתב והלחין.
בנוסף הפיק וגם הלחין עוד עשרות סינגלים לאמנים שונים.
ב-1987 הלחין את המוזיקה לסרטו של זאב רווח - "המובטל בטיטו", שיצא לאקרנים בקיץ אותה שנה.
בשנת 1988 הוציא בגר בהפקה ומימון עצמאי, ובהפצה של חברת "הד ארצי" את אלבומו הרביעי, "חייל של יום אחד".
בין שיריו המוכרים של האלבום היו "המלך הלבן", "כמו זאבים", "לב שבור", דואט עם יצחק קלפטר - "תבכי ילדה תבכי", "זמן של אהבה", וחידוש לשיר "יהיה טוב", של דויד ברוזה.
בשנת 1989 הוציא את השיר "אש ועשן" ויצא לסיבוב הופעות לקידום התקליט "חייל של יום אחד".
ב-1990 השתתף בקולות רקע באלבומה של מרגלית צנעני, "חומות חימר" והשתתף בהקלטת גרסה חדשה לשיר של עוזי פוקס "חברים" (במקור נקרא "Friends" והושר באנגלית).
בשנת 1992 שב להקליט שירים חדשים, והוציא את אלבומו "שנת הדובדבן" בחברת התקליטים של האחים "בן מוש" (שהתמחתה במוזיקה מזרחית).
האלבום הורכב ברובו משירים שבגר כתב, הלחין ועיבד, ובהם "אבק ברוח", "לאן עכשיו", "רכבת הבוקר" וגרסה מחודשת לשירו של אושיק לוי "חוזה לך ברח".
במרץ 1993 נפצע בגר באופן קשה בתאונת דרכים כשמשאית התנגשה ברכבו חזיתית.
באותה עת עבד לפרנסתו כנהג הסעות.
תאונה זו קטעה למשך יותר משנה את הקריירה המוזיקלית שלו.
לאחר מכן שב בגר לפעילות חלקית.
בעקבות התאונה כתב בגר את השיר "מעבר לפחד", שנכלל באלבום אוסף משיריו בשם "זה היה ביתי", שיצא באותה שנה בחברת אן.אם.סי, בפורמט של תקליטור.
בשנת 1994 הוציא בגר אלבום בשם "דרך השירים" ובו גרסאות כיסוי לשירי רוק ישראלים מכל הזמנים, בהם "ערב של יום בהיר" (מקור: אפרים שמיר), "קפה אצל ברטה" (מקור: יגאל בשן והנשמות הטהורות) ו"אינך יכולה" (מקור: החלונות הגבוהים).
בשנת 2001 הוציא והפיק יחד עם להקת סטלה מאריס את האלבום "פרשים", מתוכו בלטו השירים: "רחובות ופנסים" ו"גלוי וחיוור".
בשנת 2004 הקליט בגר גרסה מחודשת לשיר "זה היה ביתי" עם הילה הררי וההרכב כלא שש, בביצוע שהפך למזוהה עם ההתנגדות לתוכנית ההתנתקות.
בגר הביע את הזדהותו עם המסר בהופעה קצרה בקליפ המצולם של השיר.
הגרסה המחודשת נכללה באלבומה של הררי, "זה היה ביתי".
בשנת 2006 הוציא בגר אלבום כפול בשם "הכוח לאהוב", ובו ביצועים חדשים לשיריו מכל הזמנים.
האלבום כלל גם שני שירים חדשים שיצאו כסינגלים: "שמיים כהים" ודואט עם הילה הררי, "הכוח לאהוב".
בשנת 2009 יצא בגר לסיבוב הופעות בארץ.
בהופעות אלו ליוו אותו חברי להקת סטלה מאריס, והוציא את הסינגל "בייבי דול".
בינואר 2016 הוציא את שיר המחאה, "מלכות השקר".
במרץ 2016 הוציא את "צדק מופלא", שנכתב בעקבות המחאה החברתית שפרצה בקיץ 2011, ואת "חזרה לאיסטנבול", שנכתב בהשראת טיול שורשים שערך עם אמו, בעיר הולדתו איסטנבול.
ביוני 2018, הוציא את השיר, "המכתב", על חייל המנבא את מותו לילה לפני צאתו לשדה הקרב.
בינואר 2019, הוציא את "גבריאל", לזכרו של חברו הזמר גבי שושן, ששם קץ לחייו.
את מילות השיר כתב עובדיה חממה, והלחין אוהב חממה.
בחודש יוני 2019, הוציא את השיר, "מה שיש בי" ובהמשך אותה השנה, בחודש אוגוסט, הוציא בגר את אלבומו ה-11, "כוכב הקופים", בו נכללו חלק גדול מהשירים שכבר הוציא משנת 2016 כסינגלים ושירים חדשים נוספים שכתב.
ביוני 2023 הוציא את הסינגל "מסתדר לטובה" שזכה להצלחה.
בגר נשוי לדליה מלכה-בגר, שחקנית קולנוע (שיחקה בין השאר, בסרטים: "גט", "ולקחת לך אישה", "התגנבות יחידים"), ואב לארבעה ילדים.
הבכורה בהן נולדה מאישה שווייצרית, איתה היה בקשר לפני שהתחתן עם אשתו.
אחיו הצעיר של בגר הוא הסקסופוניסט, אלברט בגר, ואחיינו (בנו של אלברט) הוא היוצר והמפיק המוזיקלי, סתיו בגר.
בשנים 2012–2018, עקב קשיים כלכליים שאליהם נקלע בשלוש השנים הקודמות, פנה למקורות הכנסה נוספים והפעיל דוכן למזון מהיר ליד זכרון יעקב.
1993 - זה היה ביתי (אוסף, כולל שיר אחד חדש)
1994 - דרך השירים (אלבום גרסאות כיסוי)
2006 - הכוח לאהוב (אלבום גרסאות כיסוי, כולל שני שירים חדשים)
מנטליסט הוא אדם העושה שימוש בקריאת שפת גוף, קריאת ושידור מחשבות, טלקינזיס, חיזוי עתיד ואיתור חפצים מוסתרים.
בתחום הפאראפסיכולוגיה מנטליסט מוגדר כמי שמסוגל לקרוא מחשבות של אדם על-סמך חיצוניותו, שפת גופו ואלמנטים טבעיים אחרים, כמו כן להטמין סוגסטיות במוחו של אדם באמצעים כגון היפנוזה.
בעוד מדיומים טוענים שהם מתקשרים באמצעים על-טבעיים (לדוגמה: עם עולם הרוחות), מנטליסטים דווקא בוחרים להגדיר את תחומם כיכולת להשפיע על המציאות של קהלם.
מספר מנטליסטים מפורסמים מופיעים בתוכניות אירוח במופעים של קריאת מחשבות.
ביניהם: אורי גלר, ליאור סושרד, חזי דין, רון לופטין, נבו אבוטבולהישראלים, ודרן בראון הבריטי.
מנחם סלמה המוכר כמני סלמה (נולד ב-1948) הוא צייר, פסל ומעצב.
סלמה נולד בירושלים בשנת 1948. למד בשנים 1965-1968 בבצלאל במחלקה לקדרות.
סלמה יוצר בדרך כלל על מצעים נטושים כגון מדפים, דלתות מטבח, לוחות עץ ומתכת וכריכות ספרים ישנים שהתבלו.
משה קרון, אוצר תערוכתו של סלמה בבית האמנים בירושלים ב-2008, כתב: "מני סלמה הוא צייר ישראלי - נוף ההוויה המקומית, שבריריות הקיום ופחד המוות מוצאים את מקומם בסמלים ובתכנים המופיעים ונמוגים ביצירותיו.
סלמה רשם משובח ואנין, הוא בעל כישרון נדיר להרים את העיפרון, ולהניח לציור לצבור את עוצמתו.
הרישום במידה הקטנה היא בחירה באינטימיות - יש בה הזמנה לצופה להתקרב אל הרקמות העדינות והכואבות של חיינו."
1974 - גלריה Ina Broerse, אמסטרדם
1975 - גלריה G.S.A הילברסום, הולנד
1977 - בית האמנים בירושלים
1991 - מוזיאון ישראל, ירושלים
1994 - גלריית קיבוץ לוחמי הגטאות
1994 - מרכז הנצחה קריית טבעון
1996 - תערוכת יחיד, גלריה אתי נאמן, רמת השרון
2005 - "רישומים מרובעים", אגריפס 12, ירושלים
1986 - תערוכה משותפת ישראל – קולומביה
1986 - תערוכה קבוצתית – בית האמנים ירושלים
1992 - תערוכת זוכי פרס שר החינוך והתרבות, מוזיאון ישראל, ירושלים
1994 - "ארט פוקוס", בית האמנים, ירושלים
1995 - "אמן מתכנן לעצמו מצבת זיכרון", בית האמנים, ירושלים
1996 - "זיכרון קצר זיכרון ארוך", תערוכה נודדת בצפון קרולינה", ארצות הברית
1996 - תערוכת עשור להענקת פרס שר החינוך והתרבות ליוצרים בתחום האמנויות, מוזיאון תל אביב
2000 - "בחירת האמן", גלריה גורדון, תל אביב
2001 - "רשמים I- רישום בישראל עכשיו", בית האמנים, ירושלים
2004 - תערוכת אמני הגלריה, גלריה אגריפס 12, ירושלים
1969 - זכה בפרס משרד השיכון לעיצוב וביצוע קיר קרמי במבנה ציבור בעיר לוד
1969 - פרס קרן שרת לאמנים צעירים
1989 - פרס ליצירה אמנותית ע"ש שושנה איש-שלום
1992 - פרס שר החינוך והתרבות לציור ופיסול, תשנ"ב
מני פאר (6 בספטמבר 1946 – 3 בספטמבר 2014, י' באלול ה'תש"ו – ח' באלול ה'תשע"ד) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי.
פאר נולד בשם מנחם באואר בקיבוץ תל יצחק, וגדל בתל אביב.
הוא למד בתיכון עירוני ד' בעיר (בין השאר, עם יגאל שילון, דודו טופז, וטוביה צפיר).
למד באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון בתולדות האמנות ופילוסופיה.
הוא בוגר מחזור ב' של הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
פאר שיחק בתיאטראות האהל, תיאטרון באר שבע, תיאטרון בית ליסין ובמסגרות תיאטרון אחרות.
הופיע במספר סרטי קולנוע, בהם "חסמבה ונערי ההפקר", "סלומוניקו", ובסרט ההמשך "יהיה טוב סלומוניקו", "שרית", "בדרנית בחצות", טעות במספר ו"דמיונות".
היה בעל טור קבוע בשם "ממני אליכם" בשבועון המוזיקה והבידור "להיטון".
בחנוכה 2008 השתתף בהצגה "טופלה טוטוריטו" בבימויו של מנחם גולן.
השתתף בתפקיד עצמו בסדרות "השיר שלנו" ו"דני הוליווד".
בשנת 2013 החל לשחק במחזמר "אלדורדו" בתפקיד הקצין בוגנוב, הפקה של מנחם גולן, לפי מחזה של יגאל מוסינזון, שנודע בעיקר כסרט קולנוע.
בנוסף באותה שנה השתתף בתפקיד אורח בסדרת קומדיית מצבים ישראלית "סברי מרנן"בעונה 2 בפרק 37 כאחד מהחבר'ה של זוג הדמויות בתוכנית ריקי רוזן (סנדרה שדה) ופנחס רוזן (טוביה צפיר).
הנחה תוכניות רדיו וטלוויזיה בקול ישראל ובערוץ הראשון, בהן "עלי כותרת", "שעה טובה", "סיבה למסיבה", "אולפן קיץ", "ממני", "אצל מני" ו"בין הכיסאות".
הוא הנחה כנסים וערבי בידור, כגון תחרות מלכת היופי, טקסי סיום באקדמיה, והיה כרוז במכירות פומביות.
בשנת 2008 הנחה את התוכנית "שיחות חיות" ברצועת הילדים והנוער של הערוץ הראשון.
בשנותיו האחרונות הנחה מופעי זמר שונים ברחבי הארץ, שבהם שילב סיפורים שהם פרי התחקירים שערך בשידורי הרדיו ובטלוויזיה.
בין המופעים: "לי כל שיר נושא סיפור" - על תולדות הזמר העברי, "קומה פרימה" – שירי פסטיבל סן רמו ו"קרייזי לאב" – תרבות שנות ה-60.
הוא הרצה בנושא זיוף בתולדות האמנות ובנושא תרבות היין, כמו המופע "נכנס יין, יצאה תרבות".
ביוני 2010 מונה לעורך המגזין "יין, גורמה & אלכוהול".
פאר הרצה בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת אריאל.
מני פאר היה בן זוגה של קרני, איתה ערך מסיבת חתונה בספטמבר 1972 (אשר לא כללה טקס נישואין), ולהם שלושה בנים.
באפריל 2014 חשף בעמוד הפייסבוק שלו כי הוא חולה בסרטן.
ב-3 בספטמבר 2014 נפטר מהמחלה, שלושה ימים לפני שמלאו לו 68 שנים.
מני פקיאו (Emmanuel Dapidran "Manny" Pacquiao; נולד ב-17 בדצמבר 1978) הוא מתאגרף עבר מקצועי ופוליטיקאי פיליפיני.
הוא היה אלוף עולם בשמונה ארגוני אגרוף מקצועי נפרדים והמתאגרף הראשון שזכה בעשרה תוארי אלוף עולם בשמונה קטגוריות משקל שונות.
הוא כונה בתואר "מתאגרף העשור", לעשור הראשון של המאה ה-21, על ידי התאחדות עיתונאי האגרוף של ארצות הברית, והוא המתאגרף היחיד בהיסטוריה שהחזיק בחגורת אליפות במשך ארבעה עשורים שונים.
לצד עיסוקו באגרוף, פקיאו עוסק אף במשחק, מוזיקה, ופוליטיקה.
בחודש מאי 2010 הוא נבחר לבית הנבחרים של הפיליפינים כנציג פרובינציית סרנגני.
פקיאו נולד ב-17 בדצמבר 1978 במחוז בוקידנון שעל האי מינדנאו בפיליפינים.
הוא הרביעי מבין שישה ילדים למשפחה ענייה.
כאשר היה בכיתה ו' נפרדו הוריו.
פקיאו נשר מבית ספר תיכון על רקע קשיים כלכליים.
הוא עזב את אימו בגיל 14 ועבר למנילה לאחר שלא הצליחה לתמוך כלכלית בילדיה.
את לימודי התיכון השלים רק בשנת 2007 והתקבל ללימודים אקדמיים בתחום ניהול עסקים.
הוא היה חסר בית במנילה ולאחר שהחל מתאגרף והתקבל לנבחרת החובבים הלאומית של הפיליפינים קיבל מזון ומחסה על חשבון הממשל.
הוא ניהל 64 קרבות חובבים, מתוכם ניצח ב-60.
בשנת 1995 פתח בקריירה מקצועית כשהוא בן 16, גובהו היה 150 ס"מ והוא שקל אז 44.5 ק"ג בלבד (למעלה מ-3 ק"ג מתחת לקטגוריית המשקל המינימלית).
בראיון שנתן מאוחר יותר בחייו הודה כי רימה בעת השקילה בטרם הקרב וטמן בכיסיו משקולות כדי שיגיע למשקל המינימלי המותר.
קרבותיו המקצועיים הראשונים היו בקטגוריית משקל "קש".
בקרב האגרוף המקצועי בו השתתף, ב-22 בינואר 1995, ניצח בנקודות מתאגרף אחר.
את הפסדו הראשון, בנוקאאוט, נחל כשהיה במשקל זבוב בקרב ה-12 שניהל.
לאחר שלא הצליח להגיע למשקל המינימלי לקטגוריה, נאלץ לעטות כפפות כבדות מיריבו כדי להגיע למשקל הדרוש, עובדה שהעניקה יתרון ליריבו.
לאחר הפסדו הראשון המשיך פקיאו וניצח ב-15 קרבות רצופים במשקל זבוב, באחד מהם זכה באליפות משקל זבוב של פדרציית האגרוף של המזרח והאוקיינוס השקט (Oriental and Pacific Boxing Federation).
לאחר שהגן על תוארו בקרב אחד קיבל הזדמנות לקרב על אליפות העולם במשקל זבוב של ה-WBC וניצח בנוקאאוט בסיבוב השמיני.
הוא הגן על תואר זה בקרב אחד, אולם בקרב שני הפסיד את התואר למתאגרף מדגון סינגסורט מתאילנד.
לאחר הפסדו העלה פקיאו במשקל, פסח על משקל תרנגול והחל מתאגרף במשקל נוצה-קל (עד 55 ק"ג) ובו זכה בתואר העולמי של ה-IBF, בקרב שנערך בלאס וגאס, נבדה.
הוא הגן על תוארו זה בארבעה קרבות באימונו של מאמן האגרוף הנודע פרדי רואץ'.
ב-15 בנובמבר 2003 התמודד פקיאו נגד מרקו אנטוניו בררה בסן אנטוניו, טקסס, בקרב שרבים רואים בו את פריצת הדרך הגדולה שלו בעולם האגרוף.
הקרב נערך בקטגוריית משקל נוצה, לראשונה בקריירה של פקיאו, ובו הביס את בררה וזכה בתואר אלוף העולם במשקל נוצה של מגזין "הזירה".
בכך היה לפיליפיני הראשון הזוכה בתארים עולמיים באגרוף בשלוש קטגוריות משקל.
הוא הגן על תוארו זה פעמיים בטרם ויתר עליו בשנת 2005.
ב-19 במרץ 2005 התמודד פקיאו לראשונה בקטגוריית משקל קל-נמוך (עד 59 ק"ג) נגד אלוף העולם המקסיקני אריק מורלס על התואר הפנוי של ה-WBC וה-IBA.
קרב זה נערך במלון MGM בלאס וגאס ופקיאו הפסיד בו בנקודות, ובהחלטה פה אחד של שלושת השופטים, לאחר 12 סיבובים.
ב-10 בספטמבר 2005 התמודד על התואר הבין-לאומי של ה-WBC במשקל קל-נמוך ובו ניצח.
הוא הגן על תוארו זה בחמישה קרבות.
ב-21 בינואר 2006 התמודד פקיאו פעם נוספת נגד אריק מורלס וזכה בניצחון בנוקאאוט בסיבוב ה-10. ב-2 ביולי הגן פקיאו על תואר ה-WBC במשקל קל-נמוך.
ב-2 ביולי 2006 הגן פקיאו על תואר ה-WBC נגד אוסקר לאריוס.
פקיאו זכה בקרב בהחלטה פה אחד של השופטים, לאחר שהפיל את לאריוס פעמיים במהלך קרב בן 12 סיבובים בפיליפינים.
למחרת הקרב העניקה לו נשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו את עיטור אביר מסדר הכבוד של לאקאנדולה לכל חייו.
ב-18 בנובמבר 2006 נפגש פקיאו עם מורלס לקרב שלישי בין השניים, לפני קהל של למעלה מ-18,000 צופים בלאס וגאס, בו ניצח פקיאו בנוקאאוט בסיבוב השלישי.
ב-14 באפריל 2007 התמודד פקיאו עם חורחה סוליס, בקרב שנערך בסן אנטוניו ואשר הסתיים בניצחון של פקיאו בנוקאאוט בסיבוב השמיני.
לאחר קרב זה רשם פקיאו 44 ניצחונות, 3 הפסדים, ושני קרבות בתיקו בקריירה המקצועית שלו.
ב-6 באוקטובר 2007 נפגש פקיאו לקרב שני עם אנטוניו בררה וניצח בהחלטה פה-אחד של השופטים.
ב-28 ביוני 2008 התאגרף פקיאו במשקל קל וניצח את דייוויד דיאז בנוקאאוט בסיבוב התשיעי, בקרב שנערך בלאס וגאס.
הוא זכה באליפות ה-WBC במשקל קל.
עם זכייתו זו הפך פקיאו לפיליפיני הראשון שהחזיק בתואר אליפות אגרוף בחמישה משקלים שונים והפיליפיני הראשון שזכה באליפות עולם במשקל קל.
הכנסתו של פקיאו מקרב זה הייתה 3 מיליון דולר.
ב-6 בדצמבר 2008 החל פקיאו להתאגרף במשקל מעורב, בניסיון לזכות בתואר אלוף בקטגוריית משקל שישית.
יריבו היה האלוף אוסקר דה לה הויה.
פקיאו שלט בקרב ובפתיחת הסיבוב התשיעי נאלץ דה לה הויה להיכנע בנוקאאוט טכני.
על פי הערכות, פקיאו הרוויח בקרב בין 15 ל-30 מיליון דולר מהכנסות צפייה בשידור הטלוויזיה וכן סכום נוסף מן הצופים באולם.
ב-22 בדצמבר 2008 עוטר פקיאו בעיטור לגיון הכבוד הפיליפיני כאות הוקרה על הכבוד והגאווה שהביא לבני ארצו ועל הישגיו יוצאי הדופן בזירת האגרוף.
ב-2 במאי 2009 התאגרף פקיאו לראשונה במשקל מעורב-קל נגד האלוף ריקי האטון בלאס וגאס.
פקיאו ניצח בקרב בנוקאאוט בסיבוב השני.
ב-14 בנובמבר 2009 התאגרף פקיאו במשקל מעורב נגד מיגל קוטו וניצח בנוקאאוט טכני.
שידור הקרב בטלוויזיה בשיטת שלם וצפה הכניסה למעלה מ-70 מיליון דולר מ-1.25 מיליון צופים משלמים.
חלקו של פקיאו בהכנסות היה כ-22 מיליון דולר.
ב-13 במרץ 2010 התאגרף פקיאו נגד ג'ושואה קלוטי באצטדיון הדאלאס קאובויס בטקסס.
הוא ניצח בקרב בהכרעת השופטים.
למעלה מ-40,000 צופים צפו בקרב באצטדיון וכ-700,000 צופים שילמו עבור צפייה בטלוויזיה.
בשנת 2010 נבחר פקיאו למתאגרף העשור (2000-2009) על ידי התאחדות כתבי האגרוף האמריקאים, את הפרס העניק לו ג'ו פרייז'ר.
ב-13 בנובמבר 2010 התאגרף פקיאו באנטוניו מרגריטו על תואר אליפות ה-WBC הפנוי במשקל קל-בינוני.
הוא ניצח בקרב ומיד עם סיומו הוחש יריבו לבית החולים שם אובחן שבר בארובת עינו.
הייתה זו קטגוריית המשקל השמינית בה זכה פקיאו באליפות.
לאחר שפקיאו הודיע כי אין בכוונתו להגן על תוארו במשקל זה, החליט חבר המנהלים של ה-WBC כי התואר פנוי.
ב-7 במאי 2011 הגן פקיאו על תוארו כאלוף ה-WBO במשקל מעורב בקרב נגד האלוף שיין מוסלי.
ב-12 בנובמבר 2011 ניצח פקיאו את מנואל מרקז, זו הפעם השלישית.
פקיאו איבד את תוארו ב-9 ביוני 2012 לאחר שהפסיד לטימותי בראדלי האמריקאי בהחלטת שופטים חצויה ומעוררת מחלוקת מכיוון שהופל לקרשים ולא התאושש מהנפילה לספירת 10. היה זה הפסדו הראשון מאז מרץ 2005.
לאחר אחד עשר חודשים, ב-24 בנובמבר 2013 גבר פקיאו על ברנדון ריוס ברקב שנערך בסין, ולאחריו התכונן לקרב חוזר מול אותו טימותי בראדלי.
ב-12 באפריל 2014 נפגשו טימותי ופקיאו, בקרב על האליפות, בלאס וגאס, קרב ארוך וקשה, שבסופו ניצח פקיאו בהחלטת שופטים פה אחד.
בספטמבר 2021 הודיע על פרישה מאגרוף.
בעולם האגרוף ציפו זמן רב לקרב בינו לבין אגדת האגרוף פלויד מייוות'ר.
הקרב נדחה פעם אחר פעם בשל סיבות שונות וקשיים במשא ומתן בין הצוותים של השניים, לבסוף כשהשניים בשלהי הקריירה נקבע קרב ב-2 במאי 2015, צפוי להיות הקרב הרווחי ביותר בהיסטוריה.
בקרב זה, בהחלטת שופטים פה אחד, ניצח פלויד, וכך העלה את מאזנו ל-48 ניצחונות ו-0 הפסדים.
מנחם (מני) יצחקי (נולד ב-1956) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כראש אגף החקירות והמודיעין.
יצחקי גדל בשכונת בית הכרם בירושלים ולמד בתיכון ברנדייס.
התגייס לצה"ל ב-1975 והחל בקורס טיס, בהמשך שירת בבית הספר למ"כים ובחיל התותחנים.
לאחר שירותו הצבאי ניהל עסק לטיולי ג'יפים בחצי האי סיני.
התגייס למשטרת ישראל ב-1977, החל את שירותו ביחידה הסמויה ופיקד על היחידות הסמויות במחוז ירושלים ובמחוז דרום.
שימש סגן ראש היחידה המרכזית של מחוז ש"י, ראש מפלג סמים ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב, סגן מפקד מרחב דוד במחוז ירושלים, מפקד מרחב מוריה במחוז ירושלים וראש מחלקת מחקר באגף מודיעין.
ב-2004 מונה למפקד מרחב ציון ובהמשך כיהן כמפקד היחידה המרכזית של מחוז ירושלים.
ב-2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש חטיבת המודיעין באגף החקירות והמודיעין.
ב-2010 מונה לסגן מפקד מחוז ירושלים.
ביולי 2012 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד יחידה להב 433. כשבוע לאחר מכן נקרא לשמש מפקדו בפועל של מחוז ירושלים בעקבות השעייתו של ניצב ניסו שחם שנחשד בביצוע עבירות מין.
ביולי 2013 מונה לראש אגף החקירות והמודיעין, כשבמקביל המשיך לשרת כמפקד יחידה 433 עד מינויו בספטמבר של מחליפו מנשה ארביב.
בינואר 2014 חזר לשרת גם כמפקד יחידה 433, עקב יציאתו המאולצת לחופשה של ניצב ארביב ועד כניסתו לתפקיד של רוני ריטמן.
יצחקי היה חבר בוועדה לצמצום השימוש במזומנים.
בינואר 2017 הודיע יצחקי על פרישתו מהמשטרה, אך נעתר לבקשת המפכ"ל להישאר בתפקידו עד סיום החקירות בעניינו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בדצמבר 2017 סיים את כהונתו בתפקיד.
החל מ-2020 יצחקי משמש כעמית מחקר אורח במכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS).
יצחקי נשוי ואב לשתי בנות, ומתגורר בירושלים.
בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בן-גוריון, בוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני מאוניברסיטת חיפה.
בשנת 2016 נחשף דבר קיומו של "מסמך יצחקי", מסמך שהוכן לבקשת יצחקי כשנתיים קודם לכן, ללא ידיעת המפכ"ל והיועמ"ש לממשלה, ובו ריכז מידע וחשדות פליליים על כ-40 חברי כנסת ושרים.
על פי החשש שהועלה בכנסת החומר נועד על מנת לסחוט את חברי הכנסת ולשלוט על החלטותיהם.
מספר ימים לאחר הפרסום הודלף שמו של גלעד ארדן שכיהן באותה תקופה כשר לביטחון הפנים, כמי ששמו בין המופיעים במסמך, לדברי חושף הפרשה רביב דרוקר, שמו של ארדן הודלף בכדי למנוע ממנו לדרוש הסברים מיצחקי ובכדי להלך עליו אימים.
בדיון מיוחד בנושא שנערך בוועדת הפנים, טען מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך כי המסמך נועד דווקא בכדי למנוע מצב של סחיטת אישי ציבור באמצעות תיקים פליליים.
ב-2018 פורסמו הקלטות של ניצב מני יצחקי בהם לכאורה הנחה "לתפור תיק" לגל הירש כאשר ביקשו לקדם את מינויו למפכ"ל המשטרה.
בעקבות חשיפת ההקלטות, ועדת הפנים של הכנסת קיימה דיון בחשש מהשימוש בחקירות רדומות לטובת סיכול פוליטי, וקראה להקמת ועדת בדיקה ממשלתית לבחינת התנהלות מערכות האכיפה.
מני יעיש (נולד ב-11 בינואר 1980) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ותסריטאי ישראלי.
מני יעיש נולד וגדל בבת ים במשפחה שומרת מסורת ומתגורר בה עד היום.
הוריו ילידי טורקיה, והוא האמצעי בין שני אחים.
בצעירותו אהב לצפות בסרטי פעולה של ברוס לי, צ'אק נוריס, ואן דאם וסטיבן סיגל ושאף לביים סרטי פעולה.
בשלב מאוחר יותר של חייו הושפע מסרטיהם של פרנסיס פורד קופולה, קוונטין טרנטינו ומרטין סקורסזה.
בגיל 16 עבד בשיפוצים כדי לממן את קניית מצלמת הווידאו הראשונה שלו.
הוא צילם סרטי פעולה ופשע עם חבריו מהשכונה.
בעקבות צפייה בסרטו של מל גיבסון "לב אמיץ", החליט לשרת בקרבי.
בצה"ל שירת בגדוד 51 של גולני.
יעיש התחיל ללמוד קולנוע בבית הספר קאמרה אובסקורה והמשיך במנשר לאמנות.
במסגרת מנשר ביים שני סרטים קצרים: הראשון הוא "אליקו" (2007), סרט הגמר שלו והשני הוא "חניה בדם" (2010).
ב-2012 יצא לבתי הקולנוע "המשגיחים" - סרטו העלילתי הארוך הראשון.
בשנת 2016 יצא סרטו השני "אבינו", סרט פשע, שזכה לשבחים רבים.
בשנת 2017 ביים וכתב את הסדרה ג'ודה שמספרת על ערפד יהודי בכיכובו של ציון ברוך שיצר את הסדרה .בשנת 2020 יצאה העונה השנייה.
בשנת 2023 עלתה הסדרה "משמר הגבול" שאותה יצר.
יעיש נשוי לבמאית קרן ידעיה, אצלה למד קולנוע במנשר.
עד 2023 התגורר בבת ים עם שני בניו, זהר ואמיר.
בקיץ 2023 עבר לעיירה אוהיי שליד לוס אנג'לס בארצות הברית.
"אליקו" – סרט בן עשרים דקות, השתתף בפסטיבלים שונים בעולם.
הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2008, השתתף גם בפסטיבל קייב 2008 שם זכה בציון לשבח.
"חניה בדם" - סרט קצר השתתף בפרויקט "תל אביב לוקיישן", זכה בציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים.
נרכש בידי קנאל+ והוקרן בצרפת.
"המשגיחים" (2012) הוא סרטו הארוך הראשון.
הסרט זכה בפרס איגוד הבמאים והתסריטאים בפסטיבל קאן 2012.
מני יעיש זכה בפרס ע"ש ענת פרחי לסרט ראשון בפסטיבל הקולנוע ירושלים
הסרט זכה בציון לשבח בפסטיבל הסרטים של פאליץ בסרביה.
הסרט זכה בפרס תא המבקרים הבינלאומי בפסטיבל המבורג.
הסרט זכה בפרס מיוחד בפסטיבל הסרטים בריקאוויק שבאיסלנד.
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אופיר, ומתוכם זכה בשניים:
פרס לשחקן הראשי הטוב ביותר - רועי אסף;
פרס לשחקן המשנה הטוב ביותר - גל פרידמן.
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ורועי אסף זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפרס תא מבקרי הקולנוע בישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, לשנת 2012.
הסרט היה מועמד למספר פרסי אופיר ומתוכם זכה בשניים:
פרס לשחקן הראשי הטוב ביותר - מוריס כהן;
פרס העריכה - שירה ארד
מנחם (מני) אסייג (נולד ב-25 באוקטובר 1970) הוא תסריטאי, סאטיריקן ופובליציסט ישראלי.
מני אסייג נולד וגדל בטירת כרמל לאליס ומכלוף (מקס), במשפחה מסורתית בת שמונה ילדים ממוצא מרוקאי.
הוא אחיו של הקומיקאי שלום אסייג.
בגיל הנעורים, שיחק כדורסל בקבוצת הנוער של הפועל חיפה, אך הפסיק לשחק בעקבות פציעה בברך.
את השירות בצה"ל עשה בחיל החימוש כחשמלאי טנקים.
לאחר מכן, עבד בחברת "בזק".
ב-1999 נקרא על ידי אחיו, שלום אסייג, לכתוב עמו את מופע הסטנדאפ "שלום עם אסייג" שעלה ב-2000. בהמשך למד תסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות.
אסייג שימש ככותב בכל תוכניות הטלוויזיה בהן הופיע אחיו, כגון "יאיר לפיד", "מועדון לילה", "שולחן החכמים" ו"כישרון או כישלון".
כן היה בין הכותבים לתוכניות "קצר משפחתי", "הפרויקט הירוק", "קומדי בר" ו"לילה צחוק".
ב-2015 שימש כתסריטאי ראשי בתוכנית "מלחמת המינים".
בין 2008–2012 שימש כתסריטאי ראשי בתוכנית "צחוק מעבודה", בה גם כתב לקומיקאים אחרים שהשתתפו בתוכנית כמו ליטל שוורץ, יעקב כהן, חנה לסלאו, רועי לוי, קובי מימון וחן מזרחי.
בין 2013–2020 שימש אסייג כתסריטאי ראשי בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80", המבוססת על ילדותו שלו, וכן על זו של אחיו שלום אסייג, בה השחקן עדי אלון גילם את דמותו של מני.
בספטמבר 2018 זכה בתואר "איש השנה בטלוויזיה" ברדיו חיפה.
ב-2020 שימש כתסריטאי ראשי בתוכנית "צחוק מהמצב".
באוקטובר אותה השנה פורסם שהוא יצטרף לצוות התסריט לעונה החמישית של "לאטמה" בערוץ 20.
במקביל לעבודתו הטלוויזיונית כתב אסייג מופעי במה לאמנים שלום אסייג אחיו - שני מופעי במה, רותם אבוהב, ניקי גולדשטיין, ננסי ברנדס, אחיינו דניאל אסייג,
ענת מגן-שבו, רונן גרמה ויוסי וידר.
השתתף גם בתוכנית "דוקוסלב" בפרק שעשו על אחיו שלום אסייג ששודרה בערוצים HOT בידור ישראלי, ערוץ 8.
בינואר 2019 הופיע בתוכנית הטלוויזיה "המרדף".
ב-2019 שימש אסייג פעמיים בשבוע כחבר פאנל ב"העולם הבוקר", תוכנית הבוקר של רשת 13.
ב-2021 הגיש את תוכנית "הבוקר עם מני אסייג" בערוץ 20, ששודרה בשעות הבוקר.
באפריל 2023 מינה אותו שר התרבות והספורט מיקי זוהר לחבר במועצה הישראלית לקולנוע.
חודשיים לאחר המינוי פרש אסייג מהתפקיד מחשש לניגוד עניינים על רקע סרט הקולנוע "ההילולה", שאסייג הוא התסריטאי הראשי שלו, ושעתיד היה לצאת לאקרנים.
הסרט יצא לבתי הקולנוע ב-13 ביולי של אותה שנה.
ביולי 2023 פרסם בטוויטר ציוץ, בו הוא קורא למפגינים נגד הרפורמה המשפטית שלא לצפות בסרט "ההילולה": "לא מעוניין להתפרנס ממי שהורס את המדינה", כתב אסייג.
בשנת 2024 יצר מופע חדש "מני TIME" מופע קומי אישי בשילוב הקומיקאי איתן בוכריס.
בפברואר 2024 הגישה שקמה ברסלר תביעת לשון הרע בסך 2.6 מיליון שקלים נגד ח"כ טלי גוטליב ושישה פעילי רשת נוספים אשר שיתפו את דבריה, וביניהם מני אסייג.
בכתב התביעה נכתב כי התובענה הוגשה נוכח אסופת שקרים בוטה, קונספירטיבית ומעוררת חלחלה שהופצה בעניינם של התובעת ובן זוגה (שהינו עובד ציבור).
בלב הפרסומים, עלילת דם כנגד התובעת והאשמתה בבגידה במולדת, בקשר עם ארגון הטרור חמאס, ובאחריות לטבח הנורא שביצעו מחבליו ביום 7.10.
במרץ 2025 הגיש יאיר גולן תביעת דיבה כנגד אסייג בעקבות שורת פרסומים ברשתות החברתיות שבהם אסייג האשים אותו שב7 באוקטובר שיתף פעולה עם אויבי ישראל, ובכך שלא הציל אף אדם ב-7 באוקטובר מלבד "בן של חבר".
בכתב ההגנה שהגיש אסייג במאי 2025 הוא הודה שאין בידיו בסיס לאמת את ההאשמות שטפל על גולן, וחלק מהן היו למעשה מלכתחילה מעין פנטזיה אומנותית.
אסייג נשוי למיכל ואב לשלושה.
בנו הוא תומר אסייג, שחקן כדורסל המשחק בקבוצת עירוני קרית אתא.
מנטר מערכת הוא רכיב חומרה או תוכנה המשמש לניטור משאבי וביצועי מערכת מחשב.
מנטרי המערכת עוקבים אחר משאבי וביצועי המערכת, כדוגמת מידת השימוש וטמפרטורת המעבד, מידת השימוש בזיכרון ה-RAM, וכן מודדים את השטח הפנוי על הכוננים הקשיחים שבמערכת.
הם יכולים להציג גם נתונים אודות הרשת, כדוגמת כתובת ה-IP הנוכחית, או להציג את קצב ההורדה וההעלאה מהרשת, ואת סכום סך כל הגלישה מרגע החיבור לרשת.
נתונים נוספים שיכולים להיות מוצגים הם תהליכים שרצים, תאריך, שעה, Uptime, שם מחשב, שם משתמש, נתוני S.M.A.R.T.
של הכונן הקשיח, מהירות מאוורר, והוולטג' המסופק על ידי ספק הכוח.
מֶנְטַקְס (Mentax, או בשם הגנרי בוטנפין הידרוכלוריד, מבנה כימי: C23H27N), משווקת בהודו בשם "בוטופ" (Butop), היא תרופה אנטי-פטרייתית בנזילאמינית.
בוטנפין הידרוכלוריד היא אבקה לבנה נטולת ריח המסיס במתנול, אתנול וכלורופורם ועם מסיסות נמוכה במים.
מנטקס מאותר לטיפול בסוגי "tinea" (pityriasis) כגון: רגל האתלט ופטרת העור.
לילדים מעל גיל 12 ומבוגרים
שוטפים את המקום הנגוע במים וסבון ומייבשים לגמרי לפני המריחה
מורחים את המקום פעם ביום במשך כשבועיים
שוטפים את הידיים היטב לאחר כל שימוש
מנטת השונית (שם מדעי: Mobula alfredi), היא מין של מנטה שחיה בימים הטרופיים בכל רחבי העולם ומין הבטאי השנייה בגדלה בעולם לאחר קרובתה מנטה ענק.
המנטה בעלת 2 זיזים מגודלים בקדמת פניה ולפני הפה הענק בעל המסננות.
איברים אלה עוזרים למנטה לכוון את הפלנקטון הצף בים לעבר פיה.
היא יכולה לשחות בעזרת כנפיה הגדולות במאמץ מזערי.
צבעה של המנטה שחור עד אדום כהה והבטן לבנה.
בניגוד לקרובתה הענקית מנטה זו נפוצה סביב שוניות אלמוגים ובקרבת החוף ולא באוקיינוס הפתוח.
היא נפוצה סביב הימים האינדו-פסיפים למיניהם.
מנטה זו נפגעה מהאדם, בעיקר על ידי דיג, פגיעה מרשתות והרס השוניות, בהם הם מוצאים את מזונם וכיום המנטה בסכנת הכחדה.
מני ליברטי (נולד בשנת 1979) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המכהן כראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן.
קודם לכן שימש כמפקד חטיבת הקומנדו, קצין אג"ם של פיקוד הדרום, מפקד עוצבת חירם, מפקד בא"ח נח"ל ומפקד גדס"ר נח"ל.
התגייס לצה"ל בנובמבר 1997, ושובץ בגדוד חרוב.
בסיום הקורס שב לגדוד חרוב ומונה למפקד מחלקה.
בשנת 2000 שימש כסגן מפקד פלוגת החוד בגדוד חרוב, והשתתף בפעילות מבצעית באזור העיר שכם.
לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד חרוב, והוביל אותה בלחימה בין היתר במבצע חומת מגן.
בשנת 2003 עבר לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד פלוגת הכשרות בגדס"ר נח"ל בעת הקמת הגדוד.
לאחר מכן מונה למפקד פלגת לוחמים ביחידת דובדבן בין השנים 2004–2005, והשתתף במבצעים מיוחדים, במהלך הלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ביהודה ושומרון.
במהלך לימודיו פרצה מלחמת לבנון השנייה, הוא קטע את לימודיו, ושובץ כמפקד כוח חילוץ חטיבתי.
בשנת 2007 מונה לסגן מפקד גדוד 50, ושימש בתפקיד עד שנת 2008. בהמשך שירת כמפקד מחזור בבא"ח נח"ל בין השנים 2008–2009. לאחר מכן מונה לראש לשכת מפקד פיקוד המרכז, אבי מזרחי בין השנים 2009–2011. בסיום התפקיד יצא ללימודים בפו"ם.
לאחר סיום תפקידו ב-1 ביוני 2023 יצא ללימודים בארצות הברית.
ב-17 ביולי 2023 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו לראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן.
ב-11 באוגוסט 2025 סוכם על מינויו למפקד עוצבת האש בפיקוד המרכז.
ליברטי מתגורר בקיבוץ בית קמה, נשוי לעינת ואב לשלושה.
בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן.
מני (מנחם) נפתלי (נולד ב-30 ביוני 1978 בירושלים) הוא פעיל פוליטי ישראלי, שעבד כאב הבית במעון ראש ממשלת ישראל, בין השנים 2011–2012 בתקופת הקדנציה השנייה של בנימין נתניהו.
נפתלי התלונן על תנאי עבודה קשים והשפלות שעבר מצד רעיית ראש ממשלת ישראל, שרה נתניהו, וזכה בתביעה לפיצויים שהגיש נגד משרד ראש הממשלה.
החל מנובמבר 2016 היה נפתלי אחד מיוזמיה וממנהיגיה של המחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט.
מני נפתלי הוא השני מבין חמשת ילדיה של אילנה לבית סיטון, ילידת ישראל ממוצא סורי, ונפתלי נפתלי, יליד ישראל ממוצא עיראקי.
בילדותו משפחתו צברה חובות, ואביו, שהתפרנס כקבלן, עבר לעסוק בחקלאות וגידול צאן.
נפתלי למד במקוה ישראל ואת שירותו הצבאי עשה כקלע סער בפלס"ר גבעתי.
בשנת 1999 החל לעבוד כמאבטח במעבר טאבה באילת מטעם רשות שדות התעופה וקיבל תעודת הצטיינות על עבודתו.
בין השנים 2001–2003 עבד במעברי גבול של ישראל.
בין השנים 2005–2010 עבד כמאבטח במשרד ראש הממשלה.
בשנת 2010 הועבר לתפקיד באבטחת אישים עקב מעורבותו בקטטה עם מאבטח אחר.
בשנת 2012 חזר ליחידת האבטחה במשרד ראש הממשלה.
בין השנים 2011–2012 הועסק במעון ראש הממשלה, תחילה כמאבטח המשפחה, ולאחר מכן כמנהל משק הבית.
הוא שימש בתפקיד במשך 20 חודשים.
הוא עזב את העבודה בטענה שלא עבר להיות מועסק כעובד מדינה כפי שהובטח לו.
במרץ 2014 הגיש נפתלי תביעה נגד משרד ראש הממשלה.
במאי 2015 עובדת במעון ראש הממשלה הגישה נגדו תלונה במשטרה על מעשה מגונה והטרדה מינית.
ב-6 בדצמבר 2017 סגרה הפרקליטות את התיק נגד נפתלי בנימוק של חוסר ראיות.
רישיון הנשק של נפתלי נשלל באוקטובר 2016 ללא הנמקה, וכך נמנע ממנו להמשיך לעבוד כמאבטח.
הוא הקים עסק להרכבת דלתות וחלונות לממ"דים, ועוסק בביצוע שיפוצים.
באוגוסט 2017 הקים נפתלי עמותה בשם "צדק ודמוקרטיה", שמטרותיה המוצהרות הן "הגנה על זכויות הפרט וקידום ערכי הדמוקרטיה, העלאת רף השקיפות הציבורית, מאבק בשחיתות הציבורית וסיוע לחושפי שחיתויות".
באותה שנה נכלל נפתלי עם אלדד יניב ברשימת 100 המשפיעים בישראל של העיתון "מעריב השבוע".
בשנת 2019 השתתף נפתלי בתוכנית הריאלטי הישרדות VIP עונה 2 וסיים במקום הרביעי.
בינואר 2020 הגיעה תחנת הרדיו גלי צה"ל להסכם פשרה עם נפתלי במסגרתו תשלם לו פיצוי של 16 אלף ש"ח בגין תביעת שהגיש, לאחר התבטאות כלפיו מצד גלית דיסטל-אטבריאן, בראיון שערכה איתו בתחנה.
תביעה נגד משרד ראש הממשלה ועדויות נגד משפחת נתניהו
במרץ 2014 הגיש נפתלי תביעה נגד משרד ראש הממשלה על סך מיליון ש"ח בשל מה שהגדיר כ"התנהגות שלוחת רסן" של רעיית ראש הממשלה, שרה נתניהו.
נפתלי פירט בתביעה שורה של תקריות, בהן, לכאורה, דרשה נתניהו "דרישות בלתי סבירות המלוות ביחס מחפיר (מצידה)".
במרץ 2015 העלה קמפיין מימון המונים באתר הדסטארט כדי לממן את הייצוג המשפטי שלו.
הקמפיין זכה להצלחה, ובתוך יום אחד גייס נפתלי כמעט מחצית מהסכום המבוקש.
הוא הצהיר שכל הסכום שיגייס (בפועל סכום הגיוס עלה על 75,000 שקלים) ייתרם על ידו לעמותות המסייעות לילדים בסיכון, לאחר שיזכה במשפט.
בפברואר 2016 קיבל בית הדין לעבודה בירושלים את תביעתו של נפתלי נגד משרד ראש הממשלה ופסק לו פיצויים בסך 155,000 ש"ח בשל הטעיה והפרת הוראות חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות ובגין עגמת נפש בשל העסקה פוגענית במעון ראש הממשלה.
שרה נתניהו הגישה ערעור על פסק הדין, אך ערעורה נדחה על הסף, משום שלא הייתה צד לתביעה.
גם המדינה ערערה על פסק הדין, אך בהמלצת בית הדין משכה את ערעורה.
בפברואר 2015 פנה נפתלי למשטרה וביקש להעיד לגבי התנהלות מעון ראש הממשלה.
הוא התנה את עדותו בהענקת חסינות מפני הפללה עצמית.
עדותו עסקה בנושאים נוספים הקשורים לפרשת מעונות ראש הממשלה: נפתלי טען כי בזמן ששהו במעון ראש הממשלה אורחים מקומיים, נרשם שמדובר באורחים מחוץ לישראל.
באופן זה המדינה ספגה הוצאה של מאות שקלים נוספים על כל מנת מזון, משום שהתקציב לאירוח אורחים מחוץ לישראל גבוה מהתקציב המקביל לאורחים מקומיים.
עוד טען נפתלי כי שרה נתניהו שכרה מטפלת סיעודית לאביה, תוך שהיא משיתה את ההוצאות על תקציב מעון ראש הממשלה.
בספטמבר 2017 הבהירה פרקליטות מחוז ירושלים, בניגוד לדברי נפתלי ופרקליטיו, שנפתלי הוא עד מדינה בפרשת המעונות.
בנאום שנשא מול אלפי חברי הליכוד באוגוסט 2017, תקף נתניהו את נפתלי וטען כי התקשורת מסקרת את נפתלי סיקור האוהד.
בין השאר חזר נתניהו על טענות לפיהן נפתלי תבע את משרד הביטחון על חוסר יכולת לעבוד, אבל עבד 400 שעות בחודש; שהוצאות האוכל במעון ראש הממשלה כמעט הכפילו את עצמן אחרי שנכנס נפתלי לתפקידו, אבל צנחו כשהוא עזב; ושיש עדויות שהעביר חומרי ניקוי ואוכל למקורביו.
נפתלי הכחיש שההוצאות עלו כשהיה בתפקיד, אמר ש"כל הדברים האלה נדחו בבית המשפט", והוסיף שיגיש תלונה נגד נתניהו ליועץ המשפטי לממשלה בגין חשד לשיבוש הליכי משפט.
בפועל קבע בית המשפט כי הפרסום שההוצאות עלו בתקופתו של נפתלי כאב בית הוא אמת והגידול היה גם באחריותו כאב בית הבית, ובנוסף קבע בנוגע לנפתלי כי "מדובר באדם ערכי ואמין"
באוגוסט 2021 פסק בית משפט השלום בהרצליה שעל מפלגת הליכוד, עורכי הדין יוסי כהן, דוד שמרון ושניים מעובדי מעון ראש הממשלה, לפצות את נפתלי בגין לשון הרע נגדו, בסכום כולל של כ-191 אלף ש"ח.
בית המשפט קבע שאיננו "כזבן ובלתי אמין" כפי שהציגו כהן בפוסט בפייסבוק, אלא "עולה תמונה שנפתלי אדם ערכי ואמין".
נפתלי חויב לשלם הוצאות משפט בסך 50 אלף ש"ח לנתבעת שתביעתו נגדה נדחתה משום שעמדה לה הגנת אמת בפרסום.
ב-10 בינואר 2023 בית משפט מחוזי בתל אביב קיבל את ערעור הליכוד ועו"ד יוסי כהן בנוגע לפרסום בפייסבוק על נפתלי לגבי הוצאות מעון ראש הממשלה.
ביטל את קביעת בית משפט השלום בהרצליה בעניינם של כהן והליכוד (שבגינה חויבו ב-125 אלף ש"ח מתוך הפיצוי הכולל שנפסק לטובת נפתלי) וקבע שדבריהם אינם לשון הרע, והורה לנפתלי לשלם לליכוד הוצאות בגובה 10,000 ש"ח.
בפסק הדין התקבלה טענתו של כהן ולפיה קיימת סתירה מהותית בפסק הדין של בית משפט השלום, אשר מצד אחד כינה את נפתלי "אדם אמין וערכי" - ומצד שני קבע ממצאים עובדתיים חמורים בעניינו.
כך למשל התייחס בית המשפט לכך שנפתלי הודה כי ביצע בידיעה מעשים שאינם תקינים שגרמו לעלייה בהוצאות בית ראש הממשלה, כי ביצע מעשים אסורים כולל שותפות לזיוף מסמכים וזאת על מנת להוציא כסף מחשבון משרד ראש הממשלה שלא כדין, כי סיפק דיווחי שעות כוזבים לעובדים, ועוד.
הנהגת המחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה
בנובמבר 2016 החל לצד אחרים להוביל את המחאה, בסמוך לביתו של אביחי מנדלבליט שבפתח תקווה.
נפתלי אמר שברצונו להוציא את האנשים לרחובות כדי להחליף את השלטון ודרש ממנדבליט לפתוח בחקירה בפרשת הצוללות.
באפריל 2017 דחה בג"ץ את עתירתו של נפתלי לקיים הפגנות ומשמרת מחאה מול מעונו הפרטי של מנדלבליט.
במאי 2017 פנתה שרת המשפטים, איילת שקד למפכ"ל המשטרה, רוני אלשיך על מנת שיאכוף את החלטת בג"ץ ומספר ימים אחר כך, המשטרה אסרה להפגין במרחק מאות מטרים מבית מנדלבליט.
במהלך ההפגנות נעצר נפתלי בידי המשטרה כמה פעמים, הראשונה שבהן ב-24 בדצמבר 2016. ב-20 במאי 2017 נשברה ידו במהלך מעצר.
במוצאי שבת 19 באוגוסט 2017, עצרה המשטרה את נפתלי ואת אלדד יניב בכניסה לפתח תקווה בדרכם להפגנה, בנימוק שפוסטים שכתבו השניים בפייסבוק ובהם קראו להשתתף בהפגנה הם שידול אנשים להגיע להפרת סדר.
בית משפט השלום בפתח תקווה קבע שנפתלי ויניב לא יקראו להגיע להפגנה בלתי חוקית במשך שבוע.
המחאה המשיכה לאורך השבועות הבאים אך באמצע ינואר 2018 החליטה קבוצה בראשות מני נפתלי לחזור ולקיים הפגנה אחת בפתח תקווה בכיכר גורן במקביל להפגנה בכיכר הבימה, זאת בשל קרע שהתגלע בין נפתלי לאלדד יניב, במסגרתו האשים נפתלי את יניב בניצול ההפגנות למטרותיו הפוליטיות.
נפתלי מתגורר בעפולה, נשוי לסימונה, שאותה הכיר במסגרת עבודתו כמאבטח במעבר קרני, ולהם בן ובת.
מני מלכה (נולד ב-20 במרץ 1980) הוא שחקן וסטנדאפיסט ישראלי.
מלכה נולד, גדל והתחנך במעלה אפרים.
בגיל 14 עבר לפנימיית אמי"ת בפתח תקווה.
בשנת 2005 החל להופיע על במות הסטנד-אפ בקאמל קומדי קלאב.
בשנת 2010–2013 למד משחק מול מצלמה אצל ניב רז ואולי שטרנברג.
בשנת 2010 השתתף ב"ביפ קומדי בר".
בשנת 2011 הוציא מלכה להיט ביוטיוב פארודיה, אותו כתב וביצע בהשתתפות הקומיקאי יוחאי ספונדר "שיר השיקסע", שיר מחאה סאטירי נגד הדרת נשים והשיר "תימני".
בשנת 2013 השתתף בתוכנית "ביפ קומדי האוס".
ב-2014 השתתף כאורח קבוע "שישי בבוקר עם עדן ועודד" עם עדן הראל ועודד מנשה.
ב-2015 השתתף בתוכנית "הצחוקייה" בערוץ ניקלודיאון, בתוכנית "שנות ה-80" ובתוכנית "מלחמת המינים" בערוץ 2 עם שלום אסייג.
בדצמבר 2017 הנחה והשתתף בתוכנית בערוץ טדי "סטנד-אפ פקטורי מארח".
בתחילת 2025 החל להגיש פודקאסט בשם במה פתוחה, וזאת בנוסף לפודקאסט שמגיש בשם "נו לימיט" עם אייל אשכר.
מלכה נשוי ליהודית ואב לשניים.
מנחם (מני) צוקרל (נולד ב-8 בפברואר 1983) הוא שחקן, חקיין, כוכב ילדים, קומיקאי ובדרן ישראלי.
הוא מוכר בשם הבמה "מני ממטרה".
מני צוקרל נולד בכפר סבא לאלי, ממוצא טורקי, ולתלמה, ילידת הודו.
שם הבמה שלו, "מני ממטרה", הומצא בידי חבריו עוד בילדותו, בעקבות חיקוי הממטרה שהיה עושה להם, והשם ליווה אותו מאז לאורך השנים.
טרם שירותו הצבאי, השלים צוקרל לימודי עתודה טכנולוגית במסלול הנדסאי תעשייה וניהול.
ב-2003 התגייס לצבא ושובץ לשרת במקצוע שרכש במחלקת הבינוי והתקציבים של בה"ד 20, שם גילו במהרה את כישוריו הבימתיים והוסיפו לו תפקיד נוסף - "סטנדאפיסט צבאי".
כך, ההופעה הראשונה שלו הייתה מול 600 חניכים מחיל החימוש.
לאחר סיום שירותו הצבאי הצטרף צוקרל ב-2007 לצוותי בידור במלונות באילת.
ב-2009 החל צוקרל להופיע בימי הולדת, לצד עבודה בצוות הבידור של ה"מימדיון".
שם הכיר את אורן פודור, שהיה לשותפו למופעי סטנד-אפ.
השניים כתבו קטעי מערכונים בהם הופיעו במועדוני סטנדאפ ואף בתוכניות בערוץ ביפ.
לאחר החלטתו של פודור לפרוש מפעילות כחלק מצמד הבדרנים, עבר צוקרל להתמקד בהופעות לילדים.
ב-2013 השתתף בקליפ שכלל אומני ילדים ונוצר למען הצלת הילד אליעזר חיים, שם פגש לראשונה את יובל שם-טוב, הידוע כ"יובל המבולבל".
בשנת 2014 השתתף צוקרל כאורח בסדרה "מר עגבנייה" בכיכובו של יובל המבולבל.
לאחר מכן הגה ויצר עימו שם-טוב, שהפך למנהלו האמנותי של צוקרל, את הדמות "מני ממטרה", והשניים כתבו והלחינו את המערכונים.
שנה לאחר מכן החל צוקרל להיות מיוצג על ידי חברת NMC בשיתוף עם שם-טוב.
ב-2016 החל להופיע במופע משלו והצטרף להפקת הקיץ "פסטיפאן - הפתעה בחופשה".
בהמשך, הופיע ברצף של הפקות לחג החנוכה: ב"אופס הילדים התכווצו" (ב-2016), שנה אחר כך בהפקה "מותק הטרול הקסום".
בשנת 2018 השתתף ב"קסם של משחק".
בחנוכה 2019 כיכב בהפקה "מותק - גיבורי החלומות".
בפברואר של אותה השנה השתתף בפרסומת לחברת "פלאפון", ובאותה שנה החל להשתתף בסדרה "מה קרה למני ממטרה?".
ב-2020 פורסמה סדרה חדשה בשם "מני ממטרה והמלון המטורף".
בשנת 2021 השתתף בפעם השלישית במופע "מותק של משפחה".
בחנוכה של שנת 2022 השתתף במחזמר "הצגה של משפחה" לצד אשתו פרלה דנוך, מיכאל ושירן ספיר והשחקן מני צור.
במלחמת חרבות ברזל התפרסם כי צה"ל השמיע למחבלי חמאס במשך שעות רבות את השיר "מני ממטרה" כששהו במעצר.
ב-2024 השתתף בהפקת הענק לילדים "ג'מבו מותק" לצד ציפי שביט, הדוד חיים, מיקי, רוי בוי ומיכאל ושירן ספיר.
במאי 2025 השתתף בפרסומות לתכשיר נגד כינים בשם "ריזאלטס סטופ!".
שנהפסטיגלערוץ טלוויזיה/אפליקציה2016פסטיפאן: הפתעה בחופשהערוץ הכוכבים/יוקיד2016אופס הילדים התכווצוערוץ הכוכבים/יוקיד2017מותק הטרול הקסוםערוץ הכוכבים/יוקיד2019מותק גיבורי החלומותערוץ הכוכבים/יוקיד2021מותק של משפחהערוץ הכוכבים/יוקיד2024ג'מבו מותקערוץ הכוכבים/יוקיד
תוכניתערוץ טלוויזיה/אפליקציה2014מר עגבנייהערוץ הופ!/ערוץ הכוכבים/יוטיוב/יוטיוב קידס/טלגרם/יוקיד2019מה קרה למני ממטרה?ערוץ הכוכבים/יוטיוב/יוטיוב קידס/יוקיד2020מני ממטרה והמלון המטורףערוץ הכוכבים/יוטיוב/יוטיוב קידס/יוקיד
צוקרל נשוי לשחקנית פרלה דנוך, בתו של הזמר רמי דנוך.
השניים השתתפו בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP", ששודרה בשנת 2021. בינואר 2025 נולדה להם בת.
מניבים קרן הריט החדשה היא חברה ציבורית הפועלת כקרן השקעות בנדל"ן מניב בישראל.
זו קרן נאמנות להשקעות בנדל"ן, ומחזיקה ומנהלת נכסי נדל"ן מניבים.
מאז אפריל 2017 נסחרת מניית הקרן בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והיא חלק ממדד ת"א 90 ומדד ת"א נדל"ן.
מניבים קרן הריט החדשה היא קרן להשקעות במקרקעין בישראל (קרן REIT).
הקרן הוקמה בשנת 2015, לאחר גיוס של 267 מיליון שקל ממשקיעים מגוונים, ביניהם פועלים שוקי הון, מיטב דש, אוניברסיטת בר-אילן, אי.בי.אי, הלמן אלדובי, גילעד גמלאות לעובדים דתיים וגופים נוספים.
מניבים היא חברה ציבורית, הנסחרת בבורסה לני"ע בתל אביב.
בעלי המניות העיקריים בקרן הם גופים מוסדיים.
לחברה נכסים מניבים בשטח כולל של כ-308,000 מ"ר עילי וכ-76,000 מ"ר שטחי חניה.
הנכסים המניבים מתמקדים בעיקר בתחומי תעשייה ולוגיסטיקה, משרדים והייטק ומסחר בישראל.
מאיר "מני" להמן היה מדען מחשב יהודי בריטי-ישראלי, חבר האקדמיה המלכותית להנדסה וראש המחלקה למדעי המחשב באימפריאל קולג' בשנים 1972–2002. תרומתו למחקר בתחום מדעי המחשב כוללת את זיהויה המוקדם של תופעת אבולוציית התוכנה וניסוחם של חוקי להמן לאבולוציית תוכנה.
מאיר להמן נולד בגרמניה למשפחה יהודית ב־24 בינואר 1925 והיגר עם משפחתו לאנגליה בשנת 1931. הוא למד לתואר ראשון במתמטיקה במכללת אימפריאל קולג' והיה מעורב בתכנון היחידה האריתמטית למחשב הדיגיטלי של אימפריאל.
לאחר מכן עבד כשנה בחברת פרנטי (Ferranti) בלונדון.
בשנת 1957 עלה לישראל, ועבד עבור משרד הביטחון במחלקה שלאחר מכן הפכה לחברת רפאל – מערכות לחימה מתקדמות, עד 1964. בתקופה זאת הוא היה אחראי על תכנון ובניית SABRAC ("צבר קומפיוטר").
הSABRAK היה מחשב שנוצר תחת מגבלות תקציב כך שיהיה "מחשב עלות מינימלית" והיה המחשב הראשון שתוכנן באופן מלא בישראל, כאשר סימולציות הלוגיקה שלו התבצעה על מחשב הויצק במכון ויצמן למדע.
בשל מגבלות תקציב, הסתיימה בניית המחשב רק בשנת 1964 ומעט לאחר מכן הפרויקט בוטל.
בשנים 1964–1972 עבד במחלקת המחקר של יבמ ביורקטאון הייטס, ניו יורק, שם התחיל לפתח את הרעיונות לתאוריה של אבולוציית התוכנה יחד עם לס בלדי.
בשנת 1972 חזר לאימפריאל קולג' שם היה ראש המדור ובהמשך ראש המחלקה למדעי המחשב (1979–1984).
להמן נשאר באימפריאל כשלושים שנה, עד שנת 2002, כאשר עבר לבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת מידלס.
לאחר שפרש ממידלס, עבר לירושלים, שם נפטר ב־29 בדצמבר 2010.
עמית האקדמיה המלכותית להנדסה (1989)
מנחם מרדכי שורץ (מני גירא) (נולד ב-29 בדצמבר 1981, ג' בטבת ה'תשמ"ב) הוא יועץ תקשורת, ועיתונאי חרדי ישראלי.
שורץ נולד בירושלים לדוד ודבורה שורץ, התשיעי מבין אחד עשר אחים ואחיות.
בצעירותו למד בישיבות חזון נחום, וטשערנאביל בבני ברק.
שורץ נשוי לרבקה שורץ, עורכת דין לענייני משפחה ומייסדת ומנהלת ארגון "מן המיצר" לסיוע לנפגעי תקיפה מינית במגזר החרדי.
לזוג ארבעה ילדים, ומתגוררים בשכונת רמות בירושלים.
את דרכו העיתונאית החל בעשור הראשון של שנות ה-2000, בהפקה טכנית ועריכה מוזיקלית בתחנות הרדיו הפיראטיות "קול שמחה", "ערוץ 7" ו"רדיו 10" שם הזדהה בשם העט מני גירא – שם שהפך בהמשך לחלק משם משפחתו.
בהמשך הקים את קוי הנייעס "הקול החרדי" ו"קו החשיפות" ואת אתר החדשות "חרדים".
ב-2014 הצטרף לתחנת הרדיו קול חי, והחל להגיש סדרת תוכניות בשם "שידורי המהפכה", .
בדצמבר באותה שנה, מונה לכתב הפוליטי של "קול חי".
ב-2015 הגיש את התוכנית השבועית "שישינייעס" בתחנה.
ב-2015 מונה לעורך ראשי באתר בחדרי חרדים.
במרץ 2018 פרש מ"בחדרי חרדים", והחל להגיש תוכנית אקטואליה שבועית בימי חמישי בכאן מורשת מבית תאגיד השידור הישראלי.
באוגוסט באותו שנה, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל, מונה ליועץ תקשורת של המועמד לראשות עיריית ירושלים יוסי דייטש.
בנוסף שימש שורץ כיועץ אסטרטגי לתחנת הבת של רדיו "קול חי", קול חי מיוזיק, והחל מאוגוסט 2019 מגיש תוכנית מוזיקה שבועית "שעתיים לשבת", מדי יום שישי בתחנה.
ב-2020 בחלק מתקופת משבר הקורונה שימש כיועץ מטה ההסברה למגזר החרדי מטעם משרד הבריאות.
לפני כן שימש כיועץ תוכן חרדים של הסדרה עוד ניפגש ששודרה בכאן 11.
ב-2024 החל לשמש כסמנכ"ל הדיגיטל של קבוצת קול חי.
מני עוזרי (נולד ב-22 בדצמבר 1982) הוא קומיקאי וסטנדאפיסט ישראלי.
עוזרי נולד וגדל בחולון לאביבה ולבועז, הבן השלישי מבין ארבעה אחים.
עוד בילדותו היה מבדר את חבריו בחיקויים של מורים ושחקני כדורגל.
בשנת 2006, לאחר שחרור מצה"ל נרשם ללימודי ראיית חשבון, וכתחביב החל להופיע במועדון ה"קאמל קומדי קלאב".
לאחר מכן, החל להופיע כמופע החימום של אורי חזקיה.
בשנת 2010 אסף סביבו קהל עוקבים בעקבות סרטון יוטיוב בשם "במבוליאו", ליפ סינק לשיר Bamboléo של להקת Gipsy Kings.
אף על פי שצולם באיכות גרועה במצלמת הטלפון הנייד שלו, הוא זכה למיליוני צפיות.
בהמשך השנה העלה סרטון נוסף לשיר "אנשים" שביצע עידן יניב.
בקליפ השתתף יניב בעצמו, שאף ביצע את השיר "במבוליאו".
בשנת 2010 החל להריץ מופע עצמאי.
סגנון הסטנד-אפ שלו ייחודי, נקי מגסויות והקנטת הקהל.
לאור זאת ציטוטים מהופעותיו הפכו לקאלט בסטנדאפ הישראלי.
את קטעיו הידועים הוא שומר לסוף ההופעה, ומבצע את אלו שהקהל מבקש.
עוזרי מדגיש לא רק את הטקסט ההומוריסטי, אלא גם את אופן ההגשה של בדיחותיו, הכולל מימיקה, קולות משעשעים, חיקויים, פאוזות קומיות וכן אלתורים.
בשנת 2011 החל להופיע בטלוויזיה בערוץ 2 בתוכנית "קבלו אותם" בהנחייתם של אורי חזקיה ורועי לוי.
הוא הוצג על ידי השחקן יעקב כהן כהבטחה בסטנד אפ הישראלי.
עוזרי הופיע עם קטע הסטנד אפ "שלום שמי פנינה" אשר הגיע למיליוני צפיות ביוטיוב.
עוזרי המשיך להפיץ חלק מקטעי הסנדאפ שלו ביוטיוב.
יופייי!", ו"זה אתה!" שזכו למיליוני צפיות.
בשנת 2017 התארח בעונה הרביעית של הסדרה הקומית "החברים של נאור" ששודרה בערוץ עשר, גילם את מני זיתים הבן של דלאל.
בשנת 2021 עוזרי היה חבר בפאנל התוכנית "סטנד-אפ NATION" ברשת 13, לצד שלום אסייג, ליטל שוורץ, שלומי קוריאט וקובי מימון.
מניארה היא אחת מ-31 המחוזות המנהליים של טנזניה.
בצפון המחוז שוכן אגם מניארה.
ההר הגבוה ביותר באזור הוא הר הננג בגובה של כ-3,420 מ' מעל פני הים.
באזור מניארה מתגוררות קבוצות אתניות רבות וקהילות שונות, ביניהן אפשר למנות את אסה, גורווה, מסאי וברבאיג.
רוב תושבי האזור מתפרנסים מחקלאות.
משאב הטבע העיקרי באזור הוא טנזניט וכרייתו מתבצעת בעיקר בגבעות מרראני, בצפון המחוז, סמוך לארושה.
התיירות לאזור הפארק הלאומי טרנג'יר והפארק הלאומי אגם מניארה מספקת אף היא מקור פרנסה לתושבי האזור.
כביש סלול אחד עובר בצד המערבי של אזור מניארה.
קיימות עוד מספר דרכים המיועדות למעבר משאיות, המחברות בין סינגידה לבבטי ומדודומה לארושה.
מני בסון (22 באוגוסט 1968 – 19 באפריל 2021) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ.
בסון זוהה בעיקר עם קבוצת הפועל פתח תקווה, בה גדל ולאחר מכן שיחק ברוב הקריירה שלו.
מני בסון גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת בתחילת עונת 1985/1986, בגיל 17. במשחקו החמישי בקבוצה (והשני בהרכב הקבוצה), כבש שער בכורה, ובהמשך העונה הבקיע שלושה שערים נוספים.
בעונתו השנייה בבוגרים הצליח להוביל את טבלת כובשי הקבוצה, לצד ניר לוין, עם שבעה שערים, כולל שער ניצחון בדרבי של פתח תקווה וצמד נוסף נגד מכבי נתניה.
גם במפעל גביע המדינה הוסיף צמד שערים, מול הפועל באר יעקב.
בעונת 1987/1988 כבש בסון שישה שערים בליגה, שלושה מהם שערי ניצחון, ובגביע הוביל את הקבוצה לניצחון בדרבי בשמינית הגמר, כשכבש צמד בהארכה.
באותה עונה הוזמן ושיחק בנבחרת הנוער של ישראל.
עונה לאחר מכן, בה סיימה הקבוצה במקום השני, הוא עלה מהספסל לפרקים, וכבש שלושה שערי ליגה, שניים מהם מיד לאחר שנכנס כמחליף.
בעונת 1989/1990 גדלה כמות המשחקים בהם פתח בהרכב, וכך גם כמות הכיבושים שלו, שעמדה על שבעה שערים.
בסון הרבה לכבוש נגד מכבי תל אביב בעונה זו, כשספגה ממנו צמד בכל אחד משני המשחקים שנערכו בין הקבוצות במסגרת הפלייאוף העליון.
עד לסיום העונה הוסיף בסון עוד חמישה שערים.
גם בגביע כבש בסון שער אחד, שהעלה את הקבוצה ליתרון 0:1 בגמר גביע המדינה מול מכבי חיפה, אבל זה לא הספיק והפועל פתח תקווה הפסידה 3:1.
בעונת 1991/1992 הגיע מני בסון לשיאו בקריירה, כאשר מעבר לחמשת השערים שכבש במסגרת הליגה, כיכב בסון במפעל גביע המדינה: כבש שער בניצחון 0:5 על דלית אל-כרמל במסגרת סיבוב ח´, ברבע הגמר כבש שער בכל אחד מן המשחקים מול מכבי נתניה (0:1 ו-2:1) ושלח את הקבוצה לחצי הגמר.
בחצי הגמר מול בית"ר תל אביב, כבש בסון שער ניצחון בדקה ה-113, ובמשחק הגמר הגיע לשיאו עם צמד בהארכה מול מכבי תל אביב שהבטיח ניצחון 1:3 וגביע ראשון להפועל פתח תקווה מאז עונת 1956/1957.
בקיץ 1992 היה בסון לשחקן הישראלי הראשון שכובש בגביעי אירופה (לאחר שישראל הצטרפה לאופ"א), עם צמד לרשת סטרומסגודסט הנורווגית (0:2), וגם בגומלין (שוב 0:2) כבש שער נוסף.
בליגה, למרות עונה גרועה של הקבוצה, כבש בסון שמונה שערים (כולל שלושה צמדים), והוסיף שער נוסף במשחק השני מול מכבי יפו במסגרת משחקי המבחן על ההישארות בליגה.
עם סיום עונה זו עזב בסון את הפועל, ושיחק ביריבה העירונית מכבי פתח תקווה ולאחר מכן במכבי תל אביב.
בחלק השני של עונת 1995/1996 חזר לקבוצה ושיחק לצידו של אחיו הקטן, אפי בסון, ששיחק גם הוא בקבוצה, אך מיעט לפתוח בהרכב ולא הצליח לכבוש.
לאחר עונה זו עזב להפועל טייבה, ובסיום תקופה זו פרש מכדורגל, והחל ללמוד ראיית חשבון.
בהמשך עבד בסון כגזבר בחברת סנפרוסט ובחברת תנובה.
בסך הכול היו לבסון 207 הופעות ליגה במדי הפועל פתח תקווה, בהן כבש 47 שערים.
בנוסף, כבש בסון 12 שערים ב-34 הופעות במפעל גביע המדינה.
בסון נולד בפתח תקווה למשפחה בת ארבעה ילדים.
למד בבית הספר היסודי קפלן ובתיכון בן-גוריון.
היה נשוי לשלי לבית תלפז ולהם שלושה ילדים: דניאל, רוני ויובל.
ב-19 באפריל 2021 הלך מני בסון לעולמו, לאחר מאבק במחלה קשה, בגיל 52.
מני גליישר הוא אזור בצדו המזרחי של הפארק הלאומי גליישר, במדינת מונטנה שבארצות הברית.
אזור זה ממוקם מצפון לדרך ההולכים-אל-השמש.
באזור מני גליישר מצויים אגם שרבורן - האגם הגדול באזור, וכן מלון מני גליישר, הממוקם לחוף אגם סוויפטקרנט - בית המלון והמבנים הסמוכים אליו, שנבנו בשנת 1915, מהווים אתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.
אזור מני גליישר ידוע באגמים הרבים שבו, במפלים, וביערות המחטניים שביניהם כרי דשא אלפיניים.
פעילות התיירות באזור כוללת שיט בסירות באגמים, טרקים במסלולי ההליכה, וכן טיולי טבע מודרכים, רכיבה על סוסים, טיפוס הרים, דיג ומחנאות.
מנשה קושנר (נולד ב-26 בדצמבר 1986), הידוע בשם הבמה מני סקורה (MENi SAKURA), הוא זמר-יוצר, מוזיקאי ומפיק ישראלי.
סקורה נולד ב-1986 בסנקט פטרבורג, רוסיה, ולמד מוזיקה מגיל צעיר בבתי ספר מקצועיים.
סבו הוא , משורר רוסי בעל שם עולמי.
ב־1999, כשהיה בן 13 עלה לישראל עם משפחתו, התגורר בירושלים ולמד עברית באולפן.
אביו יבגני, שהיה סופר ומתורגמן ברוסיה, השתלב כשדרן חדשות במהדורה המרכזית של רדיו כאן רק"ע.
אחרי התיכון למד במכינה הקדם-צבאית עטרת ירושלים.
במהלך לימודיו שם הכיר את אשתו טל ובגיל עשרים התחתן, עוד לפני השירות הצבאי.
לאחר מכן התגייס לתפקיד נהג קו.
כיום הוא אב לארבעה וגר ביישוב איתמר בשומרון.
בגיל 26 שבר סקורה את היד, בזמן עבודתו כנהג משאית.
לאחר כמה שבועות, החל ללמוד הפקה מוזיקלית במכללת BPM בתל אביב בשנים 2013–2014. לאחר שסיים את הלימודים והקים אולפן ביתי.
פציעה נוספת בגב, הפכה את העבודה הפיזית במשאית לבלתי אפשרית וגרמה לשינוי הכיוון שלו ובחירה להפוך למוזיקאי.
שירים מהאלבום הופיעו בערוצי טלוויזיה ישראלים (13, 24, MTV, ערוץ הכנסת ועוד), והושמעו בתחנות מובילות ברדיו (גלגלצ, 88, רדיוס, רק"ע).
ב-2019 נרתם לפרויקט הסברה לחג נובי גוד של עולי ברית המועצות, למרות היותו מסורתי, יחד עם יונתן דובוב, בעל מועדון הגולה בפתח תקווה.
סקורה הוציא שיר בשת"פ עם הראפר ואדים מכונה, שקורא לכולם לחגוג אותו ללא חשש, כדי שיכירו את החג בציבור הכללי.
הסינגל 'נובי גוד' צעד חמישה חודשים ב-mtv ישראל, פלייליסט היפ הופ ישראלי חדש, והגיע לעשרות אלפי צפיות ביוטיוב.
ב-2020 הוציא את השיר של אלכסנדר בלוק, "בְּבֵית מַרְזֵחַ", ושילב את המילים המקוריות ברוסית עם התרגום של בעברית של אברהם שלונסקי, במסגרת תחרות של פרויקט בן יהודה.
זכה במקום השלישי בעיבוד ולחן חדש לשיר.
ב-2021 הוציא אלבום מקוצר ברוסית – "רולטה רוסית" (РАШан РУЛет), שהגיע ליותר מחצי מיליון האזנות בספוטיפי ובפלטפורמות השונות.
עקב מלחמת אוקראינה–רוסיה, וההגבלות שהוטלו על מפיצי האלבום בעקבות המלחמה, התוכן הוסר מהשרת.
ב-2023 הוציא אלבום נוסף ברוסית בסגנון טראפ אפל, "סוציאלי חברתי", בשם Дом (דום-בית).
האלבום מבקר תופעות בחברה הפוסט-סובייטית המודרנית.
2021 - РАШан РУЛет (רולטה רוסית), אלבום קצר (ep) ברוסית.
2021 - Prikázanie, אלבום שת"פ עם הרכב סלובקי Mojše Band שמומן על ידי משרד התרבות הסלובקי, משלב כליזמר עם מטאל וראפ.
2023 - Дом (דום-בית), אלבום טראפ סוציאלי ברוסית.
סקורה הלחין מוזיקה למספר סרטים קצרים: קו הפרדה – סרט עלילתי קצר של הבמאי איגור רייזברג (בתמיכת קרן קולנוע שומרון); איתמר כמשל – סרט דוקו קצר של הבמאי יוחאי חדד (בתמיכת רשות השידור וקרן קולנוע שומרון); וש.ג.
– סרט עלילתי קצר של הבמאית טל קושנר (בתמיכת קרן קולנוע שומרון).
מועמד לתחרות פרסי אופיר 2023.
מנואל "מני" במבה וילאר ג'וניור הוא מיליארדר ופוליטיקאי פיליפיני לשעבר.
משנת 2019 עד 2022, על פי פורבס היה וילאר האדם העשיר בפיליפינים, עם שווי של 11 מיליארד דולר.
וילאר נולד למשפחה ענייה בטונדו, מחוז עני ומאוכלס בצפיפות של מנילה.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת הפיליפינים, עבד כרואה חשבון ואנליסט פיננסי, אז הקים עסק מצליח בתחום הנדל"ן.
חברות הבניה של וילאר בנו למעלה מ-200,000 בתים.
מנואל וילאר נולד ב-13 בדצמבר 1949 בטונדו, מחוז עני ומאוכלס בצפיפות של מנילה.
הוא היה הבן השני מבין תשעת ילדיהם של הוריו במשפחה ענייה.
אביו, מנואל "מאנינג" מונטלבן וילאר האב, היה עובד ממשלתי מקבאטואן, אילואילו, שעבד כמפקח בלשכת הדיג.
אמו, קוריטה "קיורינג" במבה, הייתה מוכרת פירות ים ממשפחה ענייה באוראני, בטאן.
המשפחה התגוררה בדירה שכורה קטנה בשכונת עוני.
אביו זכה בסופו של דבר למלגה של שנה להשכלה גבוהה בארצות הברית, מה שהוביל לקידום בעבודה לתפקיד מנהל במחלקת החקלאות והמשאבים הטבעיים עם שובו.
עקב התנאים הצפופים בטונדו, אביו של וילאר השיג הלוואה של ₱16,000 ממערכת הביטוח הממשלתית, לבניית בית בכפר סן רפאל, נאבוטס.
בילדותו, וילאר למד בבית הספר איזבלו דלוס רייס, בית ספר ציבורי סמוך בטונדו.
הוא גם סייע לאמו במכירת שרימפס ודגים בשוק הציבורי של דיביזוריה, כבר בגיל שש, כדי לעזור להרוויח כסף כדי לפרנס את אחיו ואת עצמו לבית הספר.
הליווי של אמו הפריע לחינוכו והוא נאלץ לעזוב את בית הספר במהלך כיתה א' לאחר מכן הוא נרשם לבית הספר Tondo Parochial (מאוחר יותר שונה שמו ל Holy Child Catholic School), בית ספר פרטי בטונדו המנוהל על ידי כמרים, כדי להשלים את לימודיו היסודיים.
וילאר סיים את לימודיו התיכוניים במכון הטכנולוגי של Mapúa בסנטה קרוז, סמוך לטונדו.
הוא למד באוניברסיטת הפיליפינים דילימאן וקיבל תואר הראשון במנהל עסקים ב-1970. הוא חזר לאותו בית ספר כדי לקבל תואר שני במנהל עסקים ב-1973. מאוחר יותר הוא אפיין את עצמו כחסר סבלנות ללימודים פורמליים, ולהוט להתחיל לעבוד וללכת לעסקים.
ביולי 1995, נכס הדגל של וילאר, C&P Homes, נרשם בבורסה לניירות ערך בפיליפינים וצמח ביותר משליש ביום אחד, והגדיל את אחזקתה של וילאר ב-80% בחברה ל-1.5 מיליארד דולר.
Vista Land and Lifescapes Inc, חברה בבעלות משפחתית של וילאר, רשומה גם בבורסה הפיליפנית בבעלות פרטית.
מניות המניות שלהם נקנו בעיקר על ידי קרנות זרות שהניבו לממשלה, כמו גם ל-PSE, הכנסות שמנה.