tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופת כהונתו של מושל מסצ'וסטס ויליאם ולד, עבד בייקר כמזכיר הבריאות ושירותי אנוש וכמזכיר המינהל והאוצר.
ב-1999 מונה לנשיא ומנכ"ל ארגון שירותי הרפואה Harvard Vanguard Medical Associates, שסבל מאי סדרים כספיים.
מינויו שיקם את הארגון בצורה דרסטית, עד שהפך בתקופת כהונתו לארגון הרפואה המוביל במדינה.
בשנים 2004–2007 כיהן בייקר כראש מועצת סוומפסקוט.
ב-2010 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות למשרת מושל מסצ'וסטס.
הוא זכה ב-42% מקולות המצביעים לעומת 48.4% למושל המכהן דיבאל פטריק מהמפלגה הדמוקרטית.
מסע הבחירות שלו נשען על פלטפורמה של שמרנות פיסקלית וליברליזם חברתי.
ב-2014 התמודד פעם נוספת למשרת מושל מסצ'וסטס וגבר בבחירות הכלליות על התובעת הכללית של המדינה, מרתה קואקלי, ברוב של 48.4% לעומת 46.5%.
הוא הושבע לתפקיד בינואר 2015. נכון לאפריל 2017 בייקר הוא המושל הפופולרי ביותר בארצות הברית עם 75% תמיכה.
ביוני 2017, לאחר החלטתו של הנשיא דונלד טראמפ להסיג את ארצות הברית מהסכם פריז, צירף בייקר את מסצ'וסטס לשותפות המדינות והערים האמריקאיות שהתחייבו להמשיך לקיים את דרישות ההסכם.
בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה שנייה ברוב של 66.9%.
צ'ארלס אלן "צ'ארלי" ובר ג'וניור הוא שחקן ודוגמן עבר אמריקאי.
מוכר מתפקידו כבן ווילקנסון בסדרה "באפי ציידת הערפדים", ולאחר מכן בשל תפקידו בתור פרנק דלפינו בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח".
צ'ארלי ובר נולד בשם צ'ארלס אלן ובר ג'וניור בג'פרסון סיטי, מיזורי.
ובר נשר מהמכללה אחרי שנה ועבר לניו יורק כשהיה בן 19, על מנת ללמוד בסטודיו למשחק הנחשב של סטלה אדלר.
בתור דוגמן, הופיע בקטלוג חג המולד של מותג האופנה אברקרומבי אנד פיץ' בשנת 1998.
ובר עשה את הופעת הבכורה שלו על המסך ב-2000 בסרט "מועדון הלבבות השבורים: קומדיה רומנטית" בכיכובו של טימותי אוליפנט.
מאוחר יותר באותה השנה, הוא לוהק לתפקיד חוזר של בן בעונתה החמישית של סדרת הטלוויזיה "באפי ציידת הערפדים", בין השנים 2000 עד 2001. מאוחר יותר עשה הופעות אורח בסדרות "CSI", "המופע של דרו קארי", "מכושפות", "ורוניקה מארס", "האוס", "סוכן מחוק" ו"בונז".
ב-2014, לוהק ובר לאחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח" שהופקה על ידי שונדה ריימס.
מגלם את דמותו של פרנק דלפינו ומשחק לצד ויולה דייוויס.
לובר יש ילדה (ילידת 2008) ממערכת היחסים שניהל עם בת זוג שאת שמה הוא שומר בסוד.
בפברואר 2015 בראיון שערך עם סטיב הארווי, הודיע ובר כי הוא מאורס ושומר על האנונימיות של בת זוגו.
ב-21 באפריל 2015 נישא לעורכת הדין ג'יזל שרה, הצעירה ממנו בשמונה שנים, בעיר הנופש קאבו סן לוקאס, מקסיקו, בטקס פרטי שערכו לצד משפחה וחברים קרובים.
במרץ 2016, תוך פחות משנה, הגיש ובר בקשה לגירושין מאשתו בלוס אנג'לס.
ביוני 2016, פרסם שהוא נמצא בזוגיות עם השחקנית ליזה וייל, אשר כיכבה לצדו בסדרה "המדריך לרוצח".
השניים נפרדו במהלך 2019, ובתגובה אמר ובר "נמשיך לתמוך אחד בשני ותמיד נאהב לעבוד יחד."
+שנהסרטתפקידהערות2000The Broken Hearts Clubניובי2002Dead Above Groundדילון ג'ונסון2003גייסיטום קובאקסThe Kissזיק2004משחקי פיתוי 3ברט פטרסון2010הערפד הראשון שליג'ק2016ג'ארהד 3: המצוראיוון אלברייט2017Ex-Patriotביל דונובן2019Coyote Lakeמריו2020אחרי שהתנגשנוכריסטיאן ואנסBatman: Death in the Familyאדם סטריינג'דיבוב2022מבצע פנמההאנק בארנסככה גדלנו (אנ')פיטר2023The Locksmithגארט פילד2024המטרה: הצייר (אנ')פיטר2025מעצר קשוחג'ייק ווילקוט
צ'ארלי ומפעל השוקולד הוא מחזמר בווסט אנד שנכתב על ידי דייוויד גריג, עם מוזיקה מאת מארק שיימן ומילים מאת מארק שיימן וסקוט ויטמן.
את המחזמר, המבוסס על רומן הילדים בעל אותו השם שנכתב על ידי רואלד דאל, ביים סם מנדס.
הבכורה העולמית של המחזמר התקיימה בתיאטרון דרורי ליין, ב-25 ביוני 2013 עם דאגלס הודג' בתפקיד וילי וונקה.
המחזמר מבוסס על ספר הילדים משנת 1964 "צ'ארלי והשוקולדה" מאת רואלד דאל.
הקריאה ראשונה של המערכה הראשונה מהמופע נערכה בניו יורק בחודש מאי 2010, כאשר ערב הבכורה תוכנן להתקיים בלונדון בשנה שלאחר מכן.
הודעה רשמית פורסמה ב-18 ביוני 2012 על ידי המפיקים, ועל פיה המופע צפוי לעלות בתיאטרון דרורי ליין החל ממאי 2013, בעוד מכירת הכרטיסים תחל כבר באוקטובר 2012. המופע נכתב על ידי המחזאי דייוויד גריג וביים אותו סם מנדס, עם כוריאוגרפיה של פיטר דרלינג.
את המוזיקה המקורית הלחין מארק שיימן, שכתב את המילים יחד עם סקוט ויטמן (זוכי פרסי טוני וגראמי; יוצרי היירספריי וסמאש).
המחזמר מציג גרסה מודרנית יותר של הסיפור המקורי.
שינויים רבים נערכו בהצגה במהלך הצגות ההרצה, כאשר השינוי המשמעותי ביותר היה הוספת מעלית הזכוכית הגדולה.
במקור, הפקת צ'ארלי ומפעל השוקולד הייתה אמורה להעלות הצגות הרצה ב-17 במאי 2013, בתיאטרון דרורי ליין, לונדון, לקראת ערב הבכורה הרשמי ב-25 ביוני 2013. הפתיחה תוכננה לאולם תיאטרון ה-Palladium שבלונדון.
דאגלס הודג' לוהק לתפקיד הראשי של ווילי וונקה, בעוד שליהוק שאר השחקנים נודע ב-11 בינואר 2013. הצגות ההרצה של המופע התעכבו בחמישה ימים, עד ל-2 במאי בשל "בעיות בלתי צפויות באספקת ציוד במה מצד קבלן".
במאי 2015 התקיים חילופי גברי נוסף, עם ג'ונתן סלינגר בתפקיד וונקה החדש.
אורכו של המופע הוא כשעתיים וחצי, כולל הפסקה אחת.
ב-23 בפברואר 2016 נקבעה הארכה נוספת להפקה, עד לינואר 2017.
ההפקה בוסט אנד בתיאטרון דרורי ליין ירדה ב-7 בינואר 2017, לאחר שרץ במשך 1,293 יום.
המחזמר צפוי לעלות בברודוויי החל מאביב 2017, עם מספר שינויים בהשוואה להפקה הבריטית, לרבות בימוי חדש של ג'ק או'בריאן (היירספריי, "צלילי המוסיקה") וכוריאוגרפיה מאת ג'וש ברגס (Gigi, On The Town).
סם מנדס (במאי ההפקה הבריטית) ייקח חלק בהפקה בתפקיד מפיק בלבד.
או'בריאן הצהיר כי המוזיקה תהיה מחווה לשירים של לזלי בריקס ואנתוני ניול, שנכתבו לסרט הקולנוע משנת 1971, וכי המחזמר יכלול שירים חדשים שנכתבו על ידי סקוט ויטמן ומארק שיימן.
בחודש אוגוסט 2016, או'בריאן אשר כי השירים "The Candy Man" ו-"Pure Imagination" ייכללו במחזמר.
ב-9 במאי 2016 הוכרז כי המופע ייפתח בתיאטרון לאנט-פונטיין בכיכובו של כריסטיאן בורל ("ספאמלוט", "סמאש") בתפקיד ווילי וונקה.
הצגות ההרצה צפויות להתחיל ב-28 במרץ 2017, וערב הפתיחה מתוכנן ל-23 באפריל 2017.
בשנת 2017 מתוכנן להיערך סיבוב הופעות של ההפקה ברחבי בריטניה; מועדי ומיקומי ההצגות צפויים להתפרסם במועד מאוחר יותר.
ההצגה נפתחת עם צ'רלי באקט המחפש דברי-ערך במזבלה ליד ביתו.
בעודו מרים עטיפות של ממתקים, הוא מדבר עם נווד מסתורי, ולאחר מכן יוצא אל ביתו - צריף מתחת לגשר רכבת, ובו חדר אחד.
בעוד הוא והסבים והסבתות ממתין שמרק הכרוב שלהם ירתח, הסבים והסבתות מספרים לצ'רלי על וילי וונקה המדהים והמסתורי.
אביו של צ'רלי חוזר הביתה, מדוכדך מחוסר עבודה.
צ'רלי כותב מכתב על שוקולד, מקפל והופך אותו למטוס נייר ושולח אותו אל תוך הלילה.
למחרת בבוקר, גברת באקט חוזרת הביתה מעבודת הלילה שלה ומספרת לשאר בני המשפחה כי וילי וונקה עורך תחרות שבמסגרתה חמישה מבין כל רוכשי חפיסות השוקולד שלו יזכו בכרטיס זהב, המאפשר כניסה וביקור במפעל השוקולד שלו, וכן אספקה של ממתקים לכל החיים.
צ'רלי ובני משפחתו צופים בטלוויזיה בדיווחים על הזוכים בכרטיסי הזהב מכל העולם: אוגוסטוס שלוק - נער שמן וזללן מבוואריה; ורוקה סולט - נערה בריטית מפונקת; ויולט בורגרד - נערה מהוליווד שאוהבת ללעוס מסטיק; ומייק טיווי - בריון אלים המכור לטלוויזיה ולמשחקי וידאו.
צ'ארלי מיואש מסיכויו הקלושים לזכות בכרטיס האחרון ומכך שאין לו כסף, והוריו מנסה לעודד אותו.
כאשר מגיע החורף, צ'ארלי מוצא ברחוב מעט כסף, ונווד מסתורי מעודד אותו לקנות חפיסת שוקולד של וונקה.
צ'ארלי קונה את החפיסה, מוצא בה לשמחתו את כרטיס הזהב האחרון ורץ לבשר זאת לסבא ג'ו.
לבסוף, כל חמשת הילדים מגיעים למפעל, ונפגשים עם וילי וונקה, שמזמין אותם להיכנס ולראות את כל נפלאות וסודות המפעל שלו.
וונקה מקבץ את כל הזוכים בכרטיסי הזהב ומסביר להם את החוקים ואת התקנות של המפעל.
לאחר החתמתם על חוזים, וונקה חושף בפניהם גן מופלא של ממתקים.
אוגוסטוס שותה ממפל של שוקולד, אך נופל לתוכו ונשאב אל תוך מערכת צינורות.
האורחים מביטים בעשרות עובדי המפעל - המכונים "אומפה-לומפאים" - שאינם מתאמצים כלל לחלץ את אוגוסטוס.
וונקה מבטיח לכולם שאוגוסוטוס יהיה בסדר, וכולם ממשיכים לחדר המצאות ומקבלים מוונקה מסטיקים מיוחדים.
ויולט לועסת מסטיק מיוחד, בטעם ארוחה בת שלוש מנות, וממשיכה ללעוס על אף אזהרותיו של וונקה שתפסיק.
ויולט מתנפחת לצורת אוכמנייה ענקית, ואביה נשלח לחדר הסחיטה על מנת להשיבה למצבה הקודם.
וונקה מוביל את החבורה לחדר פיצוח אגוזים, בו כל העובדים הם סנאים.
ורוקה דורשת מוונקה לקבל סנאי, אך כאשר הוא מסרב, היא לוקחת את העניינים לידיה ומנסה לתפוס אחד בעצמה.
ורוקה ואביה נופלים אל תוך צינור השפכים ופעם נוספת, וונקה מבטיח למבקרים הנותרים שהם יהיו בסדר.
וונקה מוביל אותם אל המחלקה של העתיד, ומדגים פיתוח טכנולוגי של טלוויזיה המשדרת שוקולד במקום תוכניות.
מייק מסוקרן, ולמרות מחאותיו של וונקה, הוא מעמיד את עצמו מול המצלמות, לוחץ על השלט הרחוק ונעלם בענן עשן.
מייק קופץ ממסך למסך, עד שמצליחים להוציא אותו החוצה ומגלים כי התכווץ לגובה של כ-15 ס"מ.
אימו מכניסה אותו אל תוך ארנקה ויוצאת מהמפעל די מרוצה.
צ'רלי הוא הילד היחיד שנשאר.
כשסבא ג'ו שואל על האספקה לכל החיים של ממתקים המגיעה להם, וונקה מבטל אותם כלאחר יד, וטוען שהמסטיק שצ'רלי קיבל הוא האספקה לכל החיים.
סבא ג'ו כועס, אבל צ'ארלי מפיג את המתח באומרו כי גם המסטיק היחיד הוא עדיין מתנה מדהימה.
צ'רלי נוטל עמו את סבא ג'ו, ובדרכם החוצה הוא פותח ספר המכיל את כל הרעיונות של וונקה, ומוסיף כמה משלו על הדפים הריקים בחלקו האחורי של הספר.
וונקה חוזר בשקט, מביט בתוספות של צ'ארלי, ומבשר לו שהוא ניצח ומזמין אותו אל תוך מעלית זכוכית גדולה, המרחפת בחלל, על מנת להראות לו את הפרס בו זכה - מפעל השוקולד.
לאחר שהשניים שבים לקרקע, וונקה מכריז שהוא עוזב, וכי צ'רלי הוא מעכשיו האחראי על המפעל.
וונקה נעלם, ומשפחת באקט עוברת לגור בתוך המפעל.
צ'רלי מביט בנווד מסתורי מעבר לשערי המפעל, אשר מתגלה להיות ווילי וונקה.
צ'רלי והאומפה-לומפאים נפרדים מוונקה, שנעלם באופן מסתורי, ומותיר את צ'רלי להרהר אודות כל ההרפתקאות העתידיות שעוד צפויות לו.
9 If Your Mother Were Here מר באקט, גב' באקט 10 Don't Ya Pinch Me, Charlie צ'ארלי באקט, סבא ג'ו, הסבים והסבתות, מר באקט, גב' באקט 11 It Must Be Believed to Be Seen ווילי וונקה והלהקה
מס' שם השיר ביצוע 1 !Strike That!
Reverse It ווילי וונקה והלהקה 2 Simply Second Nature ווילי וונקה והלהקה 3 Auf Wiedersehen Augustus Gloop האומפה-לומפה, ווילי וונקה 4 !Juicy האומפה-לומפה, ווילי וונקה 5 Veruca's Nutcracker Sweet האומפה-לומפה 6 Vidiots האומפה-לומפה, ווילי וונקה, גב' טי.וי.
7 Pure Imagination ווילי וונקה, צ'ארלי באקט 8 A Little Me ווילי וונקה, צ'ארלי באקט, האומפה-לומפה, מר באקט, גב' באקט, הסבים והסבתות 9 It Must Be Believed to Be Seen (reprise) ווילי וונקה
איריס רוברטס ג'קי הופמן מייק טי.וי.
ג'יי היימן / אדם מיטצ'ל / לוקה תומי מייקל וורטלה סבתא ג'וזפין רוני פייג' סבתא ג'ורג'ינה מירה סנדס סבא ג'ורג' בילי בויל מר באקט ג'ק שלו גב' באקט אלכס קלטוורת'י אמילי פדג'ט גב' פריצ'ט מישל בישופ ג'רי רוס דווס צ'רי קייט גראהם האומפה לומפה הלהקה הלהקה
הפקת הווסט אנד של צ'רלי בממלכת השוקולד קיבלה ביקורות מעורבות עד חיוביות מצד המבקרים.
בעוד שרמת ההפקה ואיכות ההופעות זכו לשבחים, באופן כללי, הלחן והעלילה ספגו ביקורות שליליות.
צ'ארלי רוס היטון הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי, הידוע בשל גילום דמותו של ג'ונתן באיירז בסדרת המקור של נטפליקס "דברים מוזרים".
היטון נולד בלידס, מערב יורקשייר באנגליה ב-6 בפברואר 1994. הוא גדל עם אמו היחידנית בעיירת החוף ברידלינגטון במזרח יורקשייר.
להיטון יש אחות גדולה, לוי היטון, גם היא שחקנית.
לאחר שעבר ללונדון כשהיה בן 16, היטון הצטרף ללהקת הנויז רוק "Comanechi" כמתופף וסייר איתם במשך כשנה וחצי.
לאחר מכן, היטון הצטרף ללהקת הרוק פסיכדלי "Half Loon".
בשנת 2014, נולד לו בן, ארצ'י, ממערכת יחסים עם בת זוגו לשעבר, המוזיקאית היפנית אקיקו מאטסורה .
מאז שנת 2016, היטון בזוגיות עם השחקנית האמריקאית נטליה דייר, שמשחקת לצידו בסדרה "דברים מוזרים".
ב-21 באוקטובר 2017, בקשתו של היטון להיכנס לארצות הברית סורבה כאשר פקידי המכס מצאו עקבות של קוקאין בין חפציו, והוא הועלה על מטוס חזרה ללונדון.
היטון הסיר את בקשתו להיכנס לאמריקה על מנת להימנע ממעצר.
בעקבות תקרית זו, היטון פיספס את בכורת העונה השנייה של "דברים מוזרים".
+שנהסרטתפקידהערות2015Rise of the Footsoldier Part IIדילרUrban & the Shed Crewפרנק2016כמו שאתה (אנ')מארקכלואים (אנ')סטיבן פורטמן2017סוד בעליית הגג (אנ')בילי2020המוטאנטים החדשיםסמואל "סאם" גתארי / קאנונבול2021No Future ווילהמזכרת 2 (אנ')ג'ים דאגר2024Billy Knightאלכס הובס
שנה סדרה תפקיד הערה 2015DCI Banks גארי מקריידי 2 פרקיםVera רייליפרק: "Changing Tides"נפגעים (אנ') לוק דיקינסון / ג'ייסון וייקוט 2 פרקים 2016–2025 דברים מוזרים ג'ונתן באיירז תפקיד ראשי (5 עונות)2020Soulmatesקורט שפרדפרק: "Break on Through"2026התעשייהג'ים דיקרעונה 4
צ'ארלי ד'אמליו היא אושיית רשת ורקדנית אמריקאית, שהתפרסמה ברשת החברתית טיקטוק אליה העלתה סרטוני וידאו קצרים בהם היא רוקדת.
יש לה כ־156 מיליון עוקבים באפליקציה, נכון לאוגוסט 2025, וסרטוניה צברו כ-11.9 מיליארד לייקים.
כונתה "מלכת הטיקטוק" על ידי הניו יורק טיימס.
ד'אמליו הוחתמה בסוכנות הכישרונות UTA בינואר 2020. היא השתתפה, יחד עם ידוענים אחרים, בפרסומת אשר שודרה במהלך סופרבול LIV, בשנת 2020, יצרה יחד עם ג'ניפר לופז, אשר כיכבה במופע המחצית של הסופרבול באותה שנה, את אתגר הטיקטוק "אתגר הסופרבול של ג'יי לו".
באותה שנה ד'אמליו גם לקחה חלק במשחק האולסטאר של ה-NBA.
ד'אמליו הייתה חברה בקבוצת הרשת השיתופית "Hype House" עם 18 משפיענים אחרים.
לקבוצה יש 15.5 מיליון עוקבים.
לאחר סכסוכים פנימיים היא ואחותה החליטו לעזוב.
ב-11 ביוני 2020 פרסם מגזין הרולינג סטון כי ד'אמליו גובה בין 25 ל-40 אלף דולר לפוסט פרסומי אותו היא מפרסמת בפלטפורמת הטיקטוק.
בשנת 2020, שברה את השיא של לורן גריי והפכה ל-"אדם הנעקב ביותר בטיקטוק"; שיא גינס.
בשנת 2020 הופיעה ברשימות פורבס 30Under30 וב של מגזין פורצ'ן, והייתה לאדם הצעיר ביותר שהופיע ברשימה של פורצ'ן אי פעם.
ב-13 במרץ 2021 נבחרה בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לאשת המדיה החברתית המועדפת לשנת 2021.
בשנת 2022 היא דורגה במקום השני ברשימת יוצרי התוכן המרוויחים ביותר של פורבס, עם רווחים של כ־17.5 מיליון דולר בשנת 2021. באותה שנה זכתה בעונה ה־31 של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים.
בספטמבר 2024 פורסם כי ד'אמליו תעשה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי במחזמר "& ג'ולייט", שמציע גרסה מחודשת לסיפורו של שייקספיר, "רומיאו ויוליה".
ד'אמליו תשחק בתפקיד שרמיאן, שתואר על ידי המפיקים כתפקיד רווי בריקוד.
היא החלה להופיע ב-29 באוקטובר 2024 ותאריך הסיום המתוכנן הוא ב-7 בספטמבר 2025.
בשנת 2025 שיחקה בתפקיד קטן בסרטו המוזיקלי של הראפר דה ויקנד "Hurry Up Tomorrow" המבוסס על אלבומו השישי "Hurry Up Tomorrow".
ד'אמליו הייתה מטרה לבריונות רשת ולביוש גוף.
היא ואחותה דיקסי שיתפו פעולה עם קרן החירום הבין לאומית של האומות המאוחדות לילדים כדי להילחם בתופעת בריונות רשת וכדי לספר על הסכנות בפרסום בפלטפורמה טיקטוק.
ד'אמליו חשפה בסטורי בחשבון האינסטגרם שלה שהיא סובלת מהפרעת אכילה.
פרסשנהקטגוריהפרויקטתוצאהמקורפרס בחירת הקהל2020הכוכב החברתי של 20202021הכוכב החברתי של 20212022מתמודד התחרות של 2022רוקדים עם כוכביםהכוכב החברתי של 2022פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון2021הכוכבת החברתית האהובה2022יוצרת תוכן אהובה20232025פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV2021כוכב חברתי פורץ דרךפרסי סטרימי2020יוצר השנהפריצת השנה: יוצר תוכןקמפיין טוב חברתי#DistanceDance (עם P&G)2021יוצר השנה2022יוצר השנהיוצר תוכן: לייפסטיילפרסי המוזיקה של iHeartRadio2023פרס הכוכב החברתי
כרמיין אוגו "צ'ארלי" מריאנו היה סקסופוניסט ג'אז וסקסופוניסט סופרן אמריקאי.
מריאנו נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס, בנם של מהגרים איטלקים, ג'ובאני מריאנו ומריה די ז'ירונימו מפאלו, איטליה.
הוא גדל בשכונת הייד פארק בבוסטון והתגייס לחיל האוויר של הצבא לאחר התיכון, במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר שירותו בצבא, למד מריאנו במה שכונה אז "בית המוזיקה של שילינגר", כיום מכללת ברקלי למוזיקה.
הוא למד בפקולטה בברקלי בשנים 1965–1971. מריאנו עבר לאירופה בשנת 1971, והתיישב בסופו של דבר בקלן שבגרמניה.
הוא ניגן עם אחת הלהקות הגדולות של סטן קנטון, טושיקו אקייושי (אשתו דאז), צ'ארלס מינגוס, אברהרד ובר, עם אנסמבל הג'אז United Rock, להקת אמברוי ועוד כמה להקות ומוזיקאים בולטים.
הוא נודע בשימושו בנאדוואראם, כלי נשיפה קלאסי מטאמיל נאדו.
למריאנו היו חמש בנות משלוש נשותיו, שישה נכדים ושתי נכדות.
'מינגוס מינגוס מינגוס מינגוס מינגוס' (אימפולס!, 1964)
צ'ארלס ג'וזף כריסט הבן הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת פלורידה, בשנים 2017–2022. בבסיס המחוז שוכנת העיר סיינט פיטרסברג.
בשנים 2007–2011 כיהן כמושל פלורידה.
כריסט החל את הקריירה הפוליטית שלו כאיש המפלגה הרפובליקנית.
בשנים 1993–1999 היה חבר הסנאט של פלורידה, ב-1998 התמודד מול הסנאטור בוב גרהאם לסנאט של ארצות הברית אך הפסיד, ואז בשנים 2001–2003 היה נציב החינוך של ממשלת פלורידה.
בטרם נבחר למושל בבחירות אמצע הכהונה ב-2006, היה כריסט התובע הכללי של פלורידה בין שנים 2003–2007.
בבחירות 2010 בחר כריסט שלא להתמודד לתקופת כהונה נוספת כמושל, וב-12 במאי 2009 הכריז על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית.
אחרי תקופה ארוכה בה הוביל בבחירות המדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, הוא איבד את ההובלה בסקרי דעת הקהל למרקו רוביו, ובאפריל 2010 עזב כריסט את המפלגה הרפובליקנית והתמודד כעצמאי.
בבחירות הכלליות הוא הפסיד לרוביו במערכת בחירות בעלת שלושה מועמדים מרכזיים, וכהונתו כמושל תמה בינואר 2011.
ב-7 בדצמבר 2012 הצטרף כריסט אל המפלגה הדמוקרטית, לאחר שתמך בנשיא ברק אובמה בהתמודדותו לתקופת כהונה שנייה כנשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה.
בראשית נובמבר 2013 הודיע כי יתמודד פעם נוספת לתפקיד המושל בבחירות 2014. הוא הפסיד ליורשו במשרד המושל, ריק סקוט הרפובליקני בהפרש של אחוז אחד.
בבחירות 2016 נבחר כריסט לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13. בשנות כהונתו היה כריסט המושל לשעבר היחיד שכיהן בבית הנבחרים.
כריסט נולד באלטונה (Altoonaׁׁׂׂ) שבפנסילבניה, לצ'ארלס ג'וזף כריסט, רופא אמריקאי ממוצא יווני-קפריסאי ולבנוני, וננסי (לבית לי), לה שורשים סקוטיים-איריים, ולשיים ושווייצריים.
שם משפחתו הוא למעשה אמריקניזציה לשם משפחתו היווני המקורי "כריסטודולו".
הוא השני מבין ארבעת ילדיהם של צ'ארלס וננסי ולו שלוש אחיות: מרגרט כריסט ווד, אליזבת כריסט היידן, וקת'רין כריסט קנדי.
בילדותו עבר כריסט לסיינט פיטרסברג שבפלורידה, שם למד בחטיבת הביניים ריביירה ובתיכון סיינט פיטרסברג, שם סיים את לימודיו ב-1974. הוא למד באוניברסיטת וייק פורסט במשך כשנתיים.
כסטודנט באוניברסיטה זו, היה כריסט קוורטרבק של נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה במהלך שנתו הראשונה והשנייה, לפני שהועבר לאוניברסיטת המדינה של פלורידה בטלהסי.
שם קיבל לראשונה תואר ראשון, נבחר לסגן נשיא התאחדות הסטודנטים והיה חבר באחוות פי קאפה אלפא.
לכריסט תואר שני במשפטים מבית הספר קמברלנד למשפט שבאוניברסיטת סמפורד, השוכנת באלבמה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת סמפורד ב-1981, וצלח אחרי פעמיים כושלות את בחינות לשכת עורכי הדין של מדינת פלורידה, נשכר כריסט כיועץ כללי לליגת הבייסבול המשנית (Minor League Baseball), שבסיסה בסיינט פיטרסברג.
כריסט הועמד לראשונה לתפקיד ציבורי בשנת 1986, כאשר התמודד בבחירות מקדימות לייצוג מחוז פינלאס בסנאט של פלורידה מטעם המפלגה הרפובליקנית.
לאחר שהפסיד בבחירות אלה, הצטרף כריסט למשרד ערוכי הדין של גיסו בסיינט פיטרסברג אך עד מהרה שב לפוליטיקה של ארצות הברית כעוזר במטה הבחירות של קוני מאק לסנאט של ארצות הברית.
ב-1992 נבחר כריסט לתקופת כהונה בת שנתיים בסנאט של פלורידה, הבית העליון של בית המחוקקים במדינה, כנציג מחוז הבחירה ה-20 שבתחומו חלקים רבים מסיינט פיטרסברג ומדרום טמפה.
בבחירות הוא גבר על הסנאטורית המכהנת מטעם המפלגה הדמוקרטית הלן גורדון-דייוויס הוותיקה, ברוב של 58.3% מקולות הבוחרים לעומת 41.7 אחוזים שגרפה גורדון-דייוויס.
כריסט הצליח להדיח אותה מתפקידהּ בעקבות איחוד מחוזות בחירה שהתקיים באותה השנה, אשר סידר מחדש את מאזן הכוחות באזור מפרץ טמפה באופן משמעותי.
ניצחונו זכה לתהודה לאור העובדה שהוביל לקץ השליטה הדמוקרטית בת 128 השנים בסנאט של פלורידה, שכן הרפובליקנים זכה בשלושה מושבים נוספים בבחירות 1992, והתוצאה הסופית הייתה 20-20 ושוויון בין המפלגות.
כריסט היה ידוע כסנאטור התומך במערכת משפט פלילית קפדנית, והוא נתן את חסותו לחקיקה המחייבת את האסירים לרצות לפחות 85% מעונשם בטרם יהיו זכאים לשחרור מוקדם.
הוא תמך בהעלאת שכר המורים, בבתי ספר עצמאיים המקבלים מימון ציבורי ובלוחיות רישוי מיוחדות לשימור ביצות.
בראשותו של כריסט, ועדת האתיקה והבחירות של הסנאט חקרה את פעולותיו של המושל לוטון צ'יילס, בצל האשמות כי מטה הבחירות של צ'יילס ביצע "שיחות הפחדה" לאזרחים ותיקים ימים לפני הבחירות לתפקיד המושל ב-1994. צ'יילס העיד בפני הוועדה והודה כי מטה הבחירות אכן ביצוע שיחות שנועדו להפחיד מצביעים.
ב-1994 נבחר כריסט מחדש לקדנציה בת ארבע שנים בסנאט כשלו 63.3% מקולות הבוחרים.
בבחירות 1998 יצא לכריסט מוניטין לאומי כאשר היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור המכהן בוב גרהאם.
בבחירות הכלליות הוא הפסיד לגרהאם בפער של 26%.
בשנת 2000 הוא נבחר לנציב החינוך של פלורידה, תפקיד אותו מילא עד שהפך התפקיד מכזה שנבחרים אליו אל כזה שממונים אליו, כתוצאה מתיקון חוקתי משנת 1998. כריסט עזב את תפקידו לאחר שנבחר לתובע הכללי של מדינת פלורידה.
בשנת 2002 כריסט נבחר כאמור לתובע הכללי של פלורידה.
מועמדותו נתמכה על ידי ג'ון וולש, מנחה התוכנית "המבוקשים ביותר באמריקה" של רשת הטלוויזיה פוקס.
וולש ותומכים אחרים נימקו את תמיכתם בכריסט על עבודתו ב"מרכז לילדים נעדרים ומנוצלים".
קבוצות זכויות אזרח וצרכנים שיבחו את כריסט על הרחבת סמכויותיו של התובע הכללי בתקופת כהונתו.
סמכויות אלה אפשרו לו ולתובעים הכלליים לעתיד להעמיד לדין באופן מקבל יותר בתיקי זכויות אזרח והונאות.
כריסט גם פעל למאבק בדואר זבל אלקטרוני, הקפאת דירוגי שירותי ציבור ולמען הגנת סביבה.
לאחר שבבחירות אמצע הכהונה ב-2006 נבחר אל תפקיד מושל פלורידה, כריסט הושבע לתפקיד בינואר 2007, המושל ה-44 למניין.
כמושל, כריסט היה מעורב ברכישת מטעי הסוכר של המדינה.
הוא גם עסק רבות בחינוך, עיסוק שהתבטא בהעפלתה של פלורידה לעשר המדינות המובילות לחינוך K-12.
כריסט תמך ב"חוק השיקום וההשקעה" (American Recovery and Reinvestment Act of 2009) שיזם הנשיא ברק אובמה ב-2009, אשר היה חבילת תמריצים כלכליים כתגובה ל"מיתון הגדול" שפקד את העולם כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי.
עמיתיו הרפובליקנים של המושל כעסו על תמיכתו של כריסט בחוק.
טען מנגד כי הוא הציל את עבודתם של כמעט 20,000 מורים בבתי ספר בפלורידה ועובדי בתי ספר אחרים בשנים 2009–2010. כמושל, כריסט תמך בעונש מוות.
ב-2008 חתם כריסט על צו ביצועי המונע ממעסיקים לאסור על עובדיהם להביא כלי נשק למקום העבודה, כל עוד הנשק מאובטח והעובדים בעלי רישיון נשיאה מוסתרת.
לאחר שהושמעו טענות לפיהן מכונות הצבעה ממוחשבות לא ספרו קולות ביישובים בעלי רוב אוכלוסייה אפרו-אמריקאית, אישר כריסט חקיקה המחייבת רישומים על הנייר של כל ההצבעות בבחירות.
כמו כן, הוא תמך בהפחתת מס בסך 25 מיליארד דולר אמריקני לתקופה בת 5 שנים שמטרתה הקלה במתן תשלומי ארנונה.
באפריל 2010 הטיל כריסט וטו על הצעת חוק בתחום החינוך שקישרה בין שכר המורים לציוני מבחן, חקיקה שנתמכה בתוקף בידי שמרנים רבים.
כריסט תמך בהגברת הרגולציה על ענף הביטוחים, כולל על שיעורי ביטוח על מקרקעין (בעקבות הוריקן קתרינה) ועל ביטוחי בריאות.
עמדתו של כריסט בנושא הפלות לעיתים קרובות נתפשה כלא-החלטית.
ב-1995, כחבר הסנאט של פלורידה, כריסט הצטרף לשני דמוקרטים בוועדת הבריאות של הסנאט בהצבעה נגד הצעת חוק שקראה לתקופת צינון בת 24 שעות בטרם אישה תוכל לבצע הפלה, מה שהביא לשוויון בהצבעה ולביטול ההצעה.
ב-1998, בעת שהתמודד לסנאט האמריקאי, הצהיר כריסט בריאיון עיתונאי לעיתון "טמפה ביי טיימס" כי בעימות בחירות שנערך באותה השנה הוא אמר שהוא לא תומך בתיקון חוקתי האוסר על הפלות.
ב-2006, בעת שהתמודד על תפקיד המושל, אמר כריסט כי הוא לא תומך בביטול פסק דין רו נגד וייד והתנגד לתקופת צינון חובה בת 24 שעות לפני שאישה תוכל לבצע הפלה.
בשנת 2010, בעת שהתמודד שוב לסנאט של ארצות הברית, כריסט אמר שהוא "ילחם למען מאמצי חקיקה ", ותיאר את עצמו כ"תומך בחיים".
אולם, בחודש מרץ אותה שנה, תחת חרושת שמועות על עזיבה עתידית מהמפלגה הרפובליקנית ואפשרות שיהפוך לעצמאי, כריסט שב ואמר כי אינו תומך בהפיגת פסק דין רו נגד וייד על פיו ואמר ל"קבוצת הקואליציה המשפחתית הנוצרית", כי יש לשנות לבבות במקום שינוי חוקים.
ביוני 2010, לאחר שהשלים את המהפך האידאולוגי שלו והכריז על עצמו עצמאי, כריסט הסיר מאתר האינטרנט שלו מלל נגד הפלות.
זמן קצר לאחר מכן הוא הטיל וטו על הצעת חוק המחייבת נשים המבקשות להפיל את עובריהן לשלם עבור ולעבור בדיקת אולטרה סאונד רפואית, וכינה הצעה זו "עונש" ו"כמעט אכזרית".
הצעת החוק נוסחה בשפה המונעת כיסוי של הפלות תחת חוזה שלפיו יבוטלו לצמיתות זיכויי מס או השתתפות בעלויות ההפלה.
מחוקקים רפובליקנים ותנועות נגד הפלות הגנו על נוסח החוק באמתלה שהשפה נועדה למנוע את מה שהם מחשיבים כאפשרות של מימון פדרלי המשמש להפלות בפלורידה".
מנגד, תנועות בעד הפלות גרסו כי המלל בהצעת החוק עשוי היה לגרום למאות אלפי נשים לאבד את הכיסוי הבריאותי שיש להן בהווה.
הצעת החוק עליה כריסט הטיל וטו כללה גם הוראות שנועדו לבטל סעיפים מחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ומחקיקת רפורמת בריאות ממלכתית פדרלית בה דגל הנשיא ברק אובמה.
בשנת 2006, כשהצעה לתיקון חוקתי האוסר על נישואים של בני-זוג מאותו המין עמדה לבחירה בידי תושבי פלורידה, הצהיר כריסט כי תיקון כזה אינו נחוץ מכיוון שחוק בפלורידה אוסר זה מכבר על נישואים שכאלה.
אולם, בספטמבר 2005 חתם כריסט על עצומה לתיקון חוקתי שכזה במהלך הבחירות המקדימות לתפקיד מושל פלורידה לבקשת ארגון שמרני בשם "הקואליציה הנוצרית".
כריסט אמר אז מהלך מסע הבחירות כי הוא תומך ב"נישואים מסורתיים", וב-2008 כריסט אמר שהוא הצביע בעד ההצעה לתיקון אשר התקבלה.
עם זאת, במהלך עימות בחירות ובריאיון לתוכנית אירוח ברדיו ב-2006 כריסט הביע תמיכה באיחודים אזרחיים.
כאשר נושא האיחודים האזרחיים והנישואים החד-מיניים הועלו בריאיון לתוכנית ברשת הטלוויזיה CNN, כריסט אמר על הסוגיה כי , ובפני העיתון "אורלנדו סנטינל" אמר כי הנושא אינו בראש מעייניו.
הסנאטור ג'ון מקיין ממדינת אריזונה הביע תמיכה במסע הבחירות של התובע הכללי כריסט לתפקיד מושל פלורידה בבחירות 2006, בשעה שערך לצדו תעמולה למען היבחרו.
ערב הבחירות הכלליות קיים כריסט אירוע בחירות עם מקיין בג'קסונוויל.
מאוחר יותר, כאשר נערכו העימותים הראשוניים בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית בסיינט פיטרסברג, כריסט צידד במקיין וברעיונותיו.
רודי ג'וליאני, לשעבר ראש עיריית ניו יורק, שגם הוא ערך תעמולה למענו של כריסט כשהאחרון התמודד למושל, ביקש את תמיכתו הרשמית במועמדותו למועמדות הרפובליקנית.
במאי 2007 חתם כריסט על הצעת חוק המקדימה את הפריימריז בפלורידה ל-29 בינואר 2008 במקום 5 בפברואר, בניגוד לכללי המפלגה הרפובליקנית הלאומית.
כריסט הצטרף למושלת מישיגן ג'ניפר גרנהולם וביקש להימנות במשלחת הצירים של מדינותיהם.
ב-26 בינואר 2008 הביע כריסט תמיכה רשמית במסע הבחירות של מקיין לנשיאות.
מקיין הוסיף לנצח בפריימריז בפלורידה בפער של 5% על מתחריו.
ב-28 באוקטובר 2008 האריך כריסט את שעות ההצבעה המוקדמות בבחירות לנשיאות בפלורידה והצהיר כי "קיים מצב חירום" בגלל אחוז ההצבעה והמתנה במשך שעות בקלפיות ברחבי המדינה.
בתאריכים 12–14 בנובמבר 2008 אירח כריסט את הוועידה השנתית של איגוד המושלים הרפובליקנים (RGA) במיאמי.
הישיבה התקיימה כשבוע לאחר ניצחונות המפלגה הדמוקרטית בבחירות 2008, והשערות שונות הועלו בנוגע לטון הישיבה.
נאומו של כריסט בוועידת ה-RGA, "האזינו לבוחרים ושרתו", כלל את תחושותיו לגבי עתיד המפלגה הרפובליקנית:
ב-12 במאי 2009 כריסט הודיע כי לא יתמודד לתקופת כהונה שנייה כמושל בבחירות 2010, מה שהפך אותו למושל פלורידה הראשון שלא התמודד מחדש לתפקידו מאז 1964. במקום זאת הוא בחר להתמודד בפעם השנייה אל הסנאט של ארצות הברית.
שני מתחריו העיקריים היו יושב ראש בית הנבחרים של פלורידה לשעבר מרקו רוביו, ומועמד המפלגה הדמוקרטית קנדריק מיק.
תחילה הוביל כריסט בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית, אך בהמשך פיגר בסקרי דעת הקהל מאחורי רוביו באופן רציף.
מפני ששקעה שמשו בבחירות המקדימות הודיע כריסט על התמודדותו לסנאט כעצמאי, ובמקביל – על פי הודעה לעיתונות ממטה הבחירות שלו – נותר רשום למפלגה הרפובליקנית.
ב-13 במאי 2010 הוא שינה באופן רשמי את רישומו מרפובליקני ל"ללא שיוך מפלגתי", ובחר שלא להחזיר את התרומות שקיבל במהלך היותו רפובליקני.
כריסט הפסיד בבחירות הכלליות, וקיבל כ-30 אחוזים מקולות הבוחרים לעומת 48.9% שגרף רוביו ו-20.2% שהצביעו לקנדריק מיק.
בשבוע האחרון של הבחירות נודע כי לו כריסט ייבחר לסנאט הוא יחבור לדמוקרטים ויצביע עם הסיעה הדמוקרטית.
בינואר 2011 הצטרף כריסט לסניף בטמפה של משרד עורכי הדין הלאומי "מורגן ומורגן", העוסק בפגיעות אישיות, לאחר שהביע עניין לחזור לתחום עריכת הדין במהלך השבוע האחרון שלו כמושל פלורידה.
כריסט עבד בעיקר בתחום התובענות הייצוגיות של המשרד כתובע מתדיין, ושימש "מוריד גשם" עבור המשרד.
ב-2013 כריסט החל במתן עבודות ייעוץ בתשלום עבור חברת "Coastal Construction", חברת בנייה במיאמי.
במהלך שנותיו מחוץ לפוליטיקה האמריקאית הוסיף להיות מרצה מן החוץ באוניברסיטת סטיסון.
באוגוסט 2012 הביע כריסט תמיכה במסע הבחירות של הנשיא ברק אובמה בהתמודדותו לכהונה שנייה מול המועמד הרפובליקני מיט רומני, באומרו כי המפלגה הרפובליקנית ב-7 בדצמבר אותה שנה הצטרף באורח רשמי אל המפלגה הדמוקרטית.
ביולי 2013 הוכרז כי כריסט מוציא לאור ספר חדש אשר נמצא בתהליכי כתיבה.
הוצאת הספר לאור רמזה על אפשרות שיתמודד לתפקיד מושל פלורידה בבחירות 2014 בארצות הברית.
הספר יצא לאור בפברואר 2014 בשם: "המסיבה נגמרה: איך הימין הקיצוני השתלט על המפלגה הרפובליקנית ונהפכתי לדמוקרטי".
הספר מגולל את האירועים שהובילו את כריסט לעזוב את מפלגתו ולחבור אל המפלגה הדמוקרטית.
ב-1 בנובמבר 2013 הגיש כריסט טפסים להתמודדות לתפקיד מושל פלורידה.
הוא זכה במועמדות הדמוקרטית, אך הובס בבחירות הכלליות על ידי המושל המכהן ריק סקוט.
כריסט מחזיק בשיא הייחודי של הפסד בבחירות כלליות למשרה לאומית בפלורידה הן כרפובליקני, כעצמאי, וכדמוקרטי.
ב-20 באוקטובר 2015 הכריז כריסט כי יתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-13 של פלורידה, מחוז ביתו, בבחירות 2016 לבית הנבחרים של ארצות הברית.
זאת חרף הצהרתו ברשת החברתית "טוויטר" כי לא יתמודד לתפקיד ציבורי ב-2016. נציג המחוז המכהן דייוויד ג'ולי, שנבחר לבית הנבחרים בבחירות מיוחדות ב-2014, פינה את המושב כדי להתמודד על אותו מושב בסנאט מטעם פלורידה עליו התמודד כריסט ב-1998 וב-2010.
אך כאשר הסנאטור מרקו רוביו החליט להתמודד לתקופת כהונה שנייה, עזב ג'ולי את המירוץ לסנאט והכריז על התמודדותו מחדש לבית הנבחרים, על אף שמחוז הקונגרס ה-13 נעשה מעוז דמוקרטי באופן משמעותי כאשר בית משפט שינה את מפת מחוזות הקונגרס בפלורידה.
היפוך היוצרות של בית משפט זה תחם כמעט את כל סיינט פיטרסברג, יחד עם מרבית החלק הדרומי (והדמוקרטי) של מחוז פינלאס, במחוז הקונגרס ה-13. המחוז יוצג בידי הרפובליקנים ללא הפרעה עד 1955, והיה אחד האזורים הראשונים בפלורידה שהיו למעוז רפובליקני.
עם זאת, מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 המחוז מתנדנד בבחירות לנשיאות.
בבחירות הכלליות גבר כריסט על ג'ולי ברוב של 52% מקולות הבוחרים, והפך לדמוקרטי הראשון לייצג את מחוז הקונגרס השלוש-עשרה אחרי 62 שנים.
בבחירות 2018 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה.
כריסט הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2017. הוא חבר בוועדת ההקצבות ובוועדת המדע, החלל והטכנולוגיה.
ב-18 בדצמבר 2019, הצביע כריסט בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ.
בראשית מאי 2021 הכריז כריסט כי יתמודד בפעם השלישית לתפקידו הישן כמושל פלורידה במקום להתמודד על תפקידו בבית הנבחרים.
באוגוסט 2022 זכה במועמדות לתפקיד המושל מטעם המפלגה הדמוקרטית וב-31 באוגוסט, עקב זכייתו בפריימריז, התפטר ממושבו בבית הנבחרים.
בבחירות בנובמבר 2022 התמודד מול המושל הרפובלקני המכהן רון דה-סנטיס, והפסיד בפער של כמעט 20%.
ב-7 ביוני 2023 הכריז הבית הלבן כי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ימנה את כריסט לנציגה הקבועה של ארצות הברית בארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית.
מינויו כפוף לאישור הסנאט של ארצות הברית.
צ'ארלי מק'גטיגן (נולד ב-7 בדצמבר 1950) הוא זמר אירי.
הוא נולד בבלישנון, שבצפון אירלנד וכיום הוא מתגורר בעיירה דרומשנבו אשר נמצאת במחוז ליטרים.
בשנת 1994, זכה מק'גטיגן ביחד עם פול הרינגטון באירוויזיון 1994 עם השיר "Rock 'n' Roll Kids".
במהלך הופעתם של השניים על בימת התחרות, הרינגטון ניגן בפסנתר ומק'גטיגן ניגן על גיטרה.
הוא הופיע כזמר אורח בשיר היובל באירוויזיון, משדר מיוחד לרגל 50 שנה לתחרות.
באוגוסט 1998, בנו היחיד של מק'גטיגן, שיין מק'גטיגן, נהרג בתאונת בנייה בעת שעבד בעיר קווינסי, מסצ'וסטס.
בשנת 2015, כתב מקגטיגן את השיר "" עבור קאט מאהון.
השיר זכה במקום השני בקדם האירי לאירוויזיון 2015.
צ'ארלי וורד הבן הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1994–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 6.3 נקודות, 4.0 אסיסטים, 2.6 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק.
בנעוריו הצטיין גם כשחקן פוטבול; בשנת 1993 הוביל את אוניברסיטת המדינה של פלורידה לזכייה באליפות ליגת המכללות בפוטבול, וזכה בגביע הייזמן המוענק לשחקן המכללות המצטיין של העונה.
בשנת 2006 הוצג בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
וורד נולד וגדל בעיר תומאסוויל שבג'ורג'יה, ובין השנים 1990–1994 למד באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
בעונת 1992/1993 העפיל עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות, לצדם של סם קאסל ובוב סורה.
ב-4 עונותיו בקבוצה העמיד ממוצעים כוללים של 8.1 נקודות, 4.4 אסיסטים ו-2.6 חטיפות למשחק.
כמו כן שיחק וורד בקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה, בתפקיד הקוורטרבק.
בעונת 1992/1993 הוביל את הקבוצה לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ליגת המכללות, לאחר שגברה במשחק גמר ה-"Orange Bowl" על אוניברסיטת נברסקה, בתוצאה 18–16. בסיום אותה עונה זכה וורד בגביע הייזמן, המוענק המצטיין של העונה בליגת המכללות, לאחר שרשם 3,032 יארד במסירה, 339 יארד בריצה, 27 מסירות לטאצ'דאון ו-4 טאצ'דאונים בריצה.
בסיום לימודיו האקדמיים, בעודו מתלבט האם להמשיך בקריירת כדורסל או פוטבול, הודיע שלא יצטרף ל-NFL אם לא ייבחר בסיבוב הראשון של דראפט ה-NFL.
בסופו של דבר, בשל נטייתו לשחק בליגת ה-NBA, כלל לא נבחר וורד בדראפט ה-NFL.
בנוסף על כך, על אף שלא שיחק בייסבול מאז השתתפותו בליגת התיכונים, נבחר וורד בסיבוב ה-18 של דראפט ה-MLB: בשנת 1993 על ידי מילווקי ברוארס בסיבוב ה-59 ובשנת 1994 על ידי ניו יורק יאנקיז בסיבוב ה-18.
בדראפט ה-NBA 1994 נבחר וורד על ידי ניו יורק ניקס, בבחירה ה-26. ב-3 עונותיו הראשונות עם הניקס שימש כשחקן ספסל, ותרם 4.4 נקודות ו-3.1 אסיסטים בממוצע למשחק.
במשחק החמישי של סדרת חצי גמר המזרח בפלייאוף 1997, התקוטט עם שחקן מיאמי היט פי.
בראון, אשר הרים את וורד באוויר והטיח אותו על הפרקט.
תוך שניות אחדות התפתחה במקום קטטה המונית של שחקני שתי הקבוצות, אשר הובילה להשעיות של בראון (עד לסיום הסדרה), ושל שחקני הניקס וורד, פטריק יואינג (מהמשחק השישי), לארי ג'ונסון וג'ון סטארקס (מהמשחק השביעי).
בהיעדרם של השחקנים המושעים, הפסידו הניקס בשני המשחקים הבאים, והודחו על ידי ההיט בתוצאה 3–4. ב-3 העונות הבאות תפס וורד את תפקיד הרכז הפותח של הניקס, בעיקר הודות ליכולותיו ההגנתיות, ולאורך התקופה קלע 7.6 נקודות ומסר 5.1 אסיסטים בממוצע למשחק.
בעונת העפיל עם הקבוצה לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 1–4.
בינואר 2004, לאחר כ-9 עונות וחצי בניו יורק, הועבר עם אנטוניו מקדייס, הווארד איזלי, מילוש וויאניץ', מאצ'יי לאמפה ושתי בחירות דראפט עתידיות בטרייד לפיניקס סאנס, תמורת סטפון מרבורי ופני הארדוויי.
מיד לאחר הטרייד שוחרר וורד מהסאנס, וחתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס עד לסיום עונת .
באוגוסט 2004 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס.
בשל פציעות שונות שותף וורד ב-14 משחקים בלבד בעונת , ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 34.
צ'ארלס ג'פרי גילספי הוא שחקן וזמר קנדי.
גילספי נולד בעיר דייפ (אנ'), במחוז ניו ברנזוויק בקנדה.
יש לו שלושה אחים גדולים, ריאן, פטריק ומייקל, ואחות צעירה, מייגן.
הוא דובר אנגלית וצרפתית שוטף, מכיוון שהן השפות הרשמיות של מחוז מולדתו.
גילספי החל לנגן בכלי נגינה בגיל צעיר, שכן אמו עודדה אותו ואת אחיו לקחת שיעורי מוזיקה.
כשהיו ילדים, אמו (ז'נט) נהגה לקרוא להם "חמישיית גילספי", כשהם נהגו לנגן על כלים ולשיר יחד.
צ'רלי ניגן בגיטרה אקוסטית מאז שהיה קטן והחל לנגן בגיטרה חשמלית לקראת תפקידו בסדרה "ג'ולי והפנטומים".
הוא מנגן בגיטרה, בס, טרומבון, טובה, פסנתר, כינור וסקסופון.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, גילספי עבר לטורונטו ואחר כך ללוס אנג'לס כדי להתמקד במשחק.
גילספי שיחק במספר סרטי קולנוע בין היתר בסרטים כמו "Runt" ו-"The Rest of Us", ובסדרת הטלוויזיה "מכושפות: הדור החדש".
תפקיד הפריצה של גילספי הגיע בשנת 2020 כשלוהק לתפקיד לוק פאטרסון בסדרה המוזיקלית של נטפליקס "ג'ולי והפנטומים".
גילספי מככב בסדרה לצד ג'רמי שאדה ואוון ג'וינר.
הוא כתב וביצע עם מאדיסון רייס, את השיר "Perfect Harmony", שהוא חלק מפסקול הסדרה.
+שנהסרטתפקידהערות2014La gang des hors-la-loiטייגר2018Speed Killsאנדרו ארונוף2019אמהות ובנות (אנ')ניית'ן2021Runt די ראט רוני2022Love You Anywaysלוקאס פארקרThe Classג'ייסון2023Suze גייג'Deltopiaג'קלגמרי רוצח (אנ')בלייק בצעירותו2025Shattered Iceוויל מאנקוסTBAThe Get Back Girlאלכס בוסטון
שנה סדרה תפקיד הערות 2017 דגראסי: הכיתה הבאה (אנ') אוליבר 2 פרקים נולדו לרקוד מרקוס פרק: "Oh Brother!
Why Art Thou Here?" 2018 2nd Generation ברודי ג'ונסון 6 פרקים מכושפות: הדור החדש בריאן 2 פרקים 2019 Consequénces פייר-פרנסואה לטורנאו-רוביצ'ו 6 פרקים I Am the Night האנק פרק: "Pilot" 2020 ג'ולי והפנטומים (אנ') לוק פטרסון תפקיד ראשי; 9 פרקים
כותרת פרטי אלבום מיקומי תרשים שיא בילבורד בילבורד 200 חברת המצעדים הרשמית אלבומים אוסטרליים אלבומי NZ ג'ולי והפנטומים: מוזיקה מהסדרה המקורית של נטפליקס פורסם: 10 בספטמבר 2020
שנה פרס קטגוריה יצירה תוצאה 2017 פרסי ג'ואי השחקן הראשי הטוב ביותר 2nd Generation ההרכב הטוב ביותר (עם שחקנים)
וילסון הבן היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת אוהיו בשנים 2007–2011. וילסון, שהיה חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו אל הקונגרס בבית המחוקקים המדינתי של אוהיו, תחילה בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט.
וילסון נולד בינואר 1943 בעיר מרטינס פרי (Martins Ferry) שבמזרח אוהיו, שוכנת על גבול אוהיו–וירג'יניה המערבית.
בשנת 1967 היה לבוגר אוניברסיטת אוהיו ומכללת סינסינטי למדעי המוות.
וילסון היה בעל עסק קטן ונשיא "בתי הלוויות וילסון" ו"חנות הרהיטים וילסון".
בשנת 1996 נבחר לייצג את מחוז הבחירה ה-99 בבית הנבחרים של אוהיו.
הוא גבר על ויליאם ל.
תומאס בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית עם 54% מהקולות.
הוא נבחר מחדש בשנים 1998, 2000, ו-2002. בשנת 2004 פתח במסע בחירות אל הסנאט של אוהיו, אחרי שנציג המחוז המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית של מחוז הבחירה ה-30 הודיע על פרישתו.
משנבחר וילסון בבחירות הכלליות עם 67% מקולות הבוחרים, הושבע לתפקידו בבית העליון של בית המחוקקים בינואר 2005.
בשנת 2006 החליט חבר הקונגרס הדמוקרטי טד סטריקלנד לפרוש מבית הנבחרים האמריקאי לשם התמודדותו לתפקיד מושל אוהיו.
וילסון החליט להתמודד על המושב הריק שהותיר אחריו סטריקלנד במחוז הקונגרס השישי של אוהיו.
החוק במדינת אוהיו מחייב כי מועמד לקונגרס יגיש 50 חתימות מצד בוחרים במחוזו כדי להעפיל מלכתחילה אל הבחירות המקדימות.
כאשר אימתה מועצת הבחירות של מחוז קולומביאנה את חתימותיו של וילסון, 46 בלבד מתוך 93 החתימות שהגיש וילסון נספרו כחתימות תקניות של בעלי זכות בחירה המתגוררים במחוז.
לפיכך, שמו של וילסון לא הופיע על פתקי ההצבעה בבחירות המקדימות שהתקיימו ב-2 במאי.
מטה הבחירות של וילסון פתח במערכה ציבורית, בסיוע הממסד הדמוקרטי ואיגודי עובדים, ושמו של וילסון אכן נרשם בפתקי ההצבעה בעקבות הלחץ הציבורי.
הוא ניצח בפריימריז עם 66% מהקולות, ונבחר אל הקונגרס בנובמבר אותה שנה.
לאחר השבעתו לקונגרס הצטרף וילסון ל"קואליציית הכלבים הכחולים", קבוצה של דדמוקרטים תמונים ושמרנים בקונגרס.
בבחירות 2008 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה, אך בבחירות האמצע שלאחר מכן הפסיד וילסון לביל ג'ונסון, יוצא חיל האוויר של ארצות הברית שניצח את וילסון במסגרת הישגים רבים של המפלגה הרפובליקנית בבחירות אמצע אלה.
בנובמבר 2011, לקראת הבחירות ב-2012, שב וילסון לזירה הפויטית כדי להתייצב פעם נוספת מול ג'ונסון בבחירות.
המירוץ בין השניים בשנה זו נחשב לתחרותי ביותר, והסקרים הצביעו על תחרות צמודה בין ג'ונסון לווילסון.
ב-6 בנובמבר הפסיד וילסון לג'ונסון פעם נוספת.
ב-14 באפריל 2013 הלך וילסון לעולמו, בן 70 במותו.
צ'ארלי ויקרס הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ידוע בשל תפקידיו בסדרות "מדיצ'י" ו"שר הטבעות: טבעות הכוח".
ויקרס נולד בסנט קילדה, בפרברי מלבורן שבמדינת ויקטוריה, באוסטרליה, באוקטובר 1992. הוא גדל בגילונג ולמד לתואר באמנות באוניברסיטת RMIT במלבורן ולאחר מכן למד בבית הספר המרכזי לנאום ודרמה בסידני.
בהמשך, עבר לאנגליה בה למד בבית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון, עד 2017.
ב-2018, גילם את הדמות גוליילמו די פאצי, הבן הצעיר למשפחת פאצי בסדרה מבית נטפליקס, מדיצ'י.
בשנת 2019, ויקרס כיכב בסרט הקומדיה שביימה רייצ'ל וורד, פאלם ביץ', שם גילם את דן, לצד סם ניל, מתילדה בראון, גרטה סקאצ'י וריצ'רד אי.
ב-2020 הופיע ויקרס בסרט המותחן של דאגלס ריי, Death in Shoreditch, בו גילם את תפקידו של אנדרוז בסרט לצד קאריל תומאס.
בשנת 2022, ויקרס גילם את הלברנד בסדרת הטלוויזיה של אמזון המבוססת על עולמו של טולקין, "שר הטבעות: טבעות הכוח", כשהופיע לראשונה בפרק 2 לצד מורוויד קלארק.
לצורך התפקיד, ויקרס יצא לטייל במשך 5 ימים בפארק הלאומי טונגרירו, ניו זילנד.
הוא הופיע בסדרה כשמשך את גלדריאל מהמים.
כדי לבצע את הסצנות התת-ימיות, ויקרס היה צריך ללמוד לצלול חופשי.
ויקרס הוא רץ נלהב, לאחר שהשלים מספר טריאתלונים ורץ באופן קבוע בין 5 ל-10 אלף ריצות מספר פעמים בשבוע.
ב-2022, ויקרס לוהק לככב בעיבוד הטלוויזיוני לרומן של הולי רינגלנד, הפרחים האבודים של אליס הארט (The Lost Flowers of Alice Hart).
שנה כותרת תפקיד 2019 פאלם ביץ' דן 2020 Death in Shoreditch אנדרו
שנה כותרת תפקיד הערות 2018 מדיצ'י גוליילמו די פאצי סדרה מבית נטפליקס 2022 שר הטבעות הלברנד/אנאטאר/סאורון סדרת טלוויזיה מבוססת על סדרת סרטי שר הטבעות 2023 הפרחים האבודים של אליס הארט קלם הארט מיני-סדרה2025הניצולים (אנ')קירן אליוט6 פרקים
צ'ארלי דוב קטן היא סדרת טלוויזיה בריטית לילדים בהנפשה ממוחשבת שנוצרה על ידי דניאל פיקרינג בקריינות ג'יימס קורדן.
פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-CBeebies בשנת 2011. בישראל היא שודרה באותה שנה בערוץ לולי בדיבוב עברי, בו שיר הפתיחה של הסדרה בוצע על ידי אלי לולאי.
צ'ארלי הוא דוב צעצוע אפור שאוהב לדמיין, בכל פרק הוא וחבריו יוצאים להרתפקאות במקומות שיש עליהם סגנונות של תוכניות טלוויזיה כגוןː המערב הפרוע, הממלכה, הקוטב הצפוני והג'ונגל ולומדים על דברים רבים.
כל הדמויות בתוכנית הם בובות וצעצועים עם טכניקת הנפשה ממוחשבת.
צ'ארלי (Charley)ː בובת דוב אפור, הדמות המרכזית בסדרה, אוהב לדמיין.
קרלי (Frozo)ː צעצוע אמבטיה פינגווין שחור, מופיע בפרקים הקשורים לחורף, קרח ושלג.
בלרינה (Bellarina)ː בובת בלרינה ורודה, אוהבת לרקוד.
ארנבון (Nibblit)ː בובת ארנב כחול, אוהב לקפוץ.
בובי (Midge)ː בובת דוב אפור, דומה בצורתו החיצונית לצ'ארלי רק יותר קטן.
נצנץ (Rivet)ː צעצוע עשוי מתכת רובוט אפור.
קרמל (Caramel)ː מיניאטורת פרה לבנה, זוהי הדמות היחידה העומדת על ארבע רגליים.
שם הדמותמדבב\ת באנגליתמדבב\ת בעבריתמספרמארק וולארדיהונתן מגון
צ'ארלי מורדכי הוא סרט קומדיה-פעולה אמריקאי משנת 2015 בבימויו של דייוויד קפ, המבוסס על הרומן "Don't Point that Thing at Me" מאת קיריל בונפיגליולי.
בסרט מככב ג'וני דפ בתפקיד צ'ארלי מורדכי, סוחר אמנות אריסטוקרטי ומרמה, היוצא למסע בין-לאומי כדי לאתר ציור גנוב המכיל קוד לחשבון בנק מלא בזהב נאצי.
לצדו מופיעים גווינת' פאלטרו בתפקיד ג'והאנה, אשתו של מורדכי; יואן מקגרגור כאליסטר מרטלנד, חוקר משטרה; פול בטאני כג'וק סטרפ, משרתו הנאמן של מורדכי; אוליביה מאן כג'ורג'ינה קראמפ; וג'ף גולדבלום כמילטון קראמפ.
הסרט צולם באנגליה, בעיקר בלונדון ובאזורי גריניץ' וסאות' קנזינגטון.
תקציב ההפקה עמד על כ-60 מיליון דולר, והכנסותיו העולמיות הסתכמו בכ-47.3 מיליון דולר.
צ'ארלי מורדכי, סוחר אמנות אריסטוקרטי ומרמה, מתמודד עם חובות כבדים.
כאשר ציור של גויה נגנב, הבלש אליסטר מרטלנד מבקש את עזרתו של מורדכי באיתור היצירה, מתוך אמונה שהציור מכיל קוד לחשבון בנק אבוד המלא בזהב נאצי.
מורדכי, יחד עם משרתו הנאמן ג'וק, יוצא למסע בין-לאומי כדי למצוא את הציור, תוך שהוא מתמודד עם טרוריסטים בין-לאומיים, המאפיה הרוסית ו-MI5 הבריטי.
ג'וני דפ – צ'ארלי מורדכי, סוחר אמנות אריסטוקרטי ומרמה.
גווינת' פלטרו – ג'והאנה מורדכי, אשתו של צ'ארלי.
יואן מקגרגור – אליסטר מרטלנד, חוקר משטרה ומכר ותיק של ג'והאנה.
פול בטאני – ג'וק סטרפ, משרתו הנאמן של מורדכי.
אוליביה מאן – ג'ורג'ינה קראמפ, בתו של מילטון קראמפ.
ג'ף גולדבלום – מילטון קראמפ, אספן אמנות עשיר.
הסרט "צ'ארלי מורדכי" זכה לביקורות שליליות ברובן.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 12% על סמך 97 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 3.4 מתוך 10. הקונצנזוס של האתר מציין: "סרט חסר חן ואינו מצחיק, 'מורדכי' מהווה נקודת שפל מדאיגה בקריירה שלאחר 'שודדי הקאריביים' של ג'וני דפ".
באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 27 מתוך 100, המבוסס על 21 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל".
מבקרים ציינו כי הסרט אינו מצליח להצחיק, וההומור בו מרגיש מאולץ.
לדוגמה, רובי קולין מה"דיילי טלגרף" כתב: "קשה לחשוב על דרך שבה הצפייה בסרט החדש של ג'וני דפ יכולה להיות גרועה יותר, אלא אם כן תחזור הביתה ותמצא שדפ עצמו הצית את ביתך".
צ'ארלס "צ'ארלי" טורס ויץ' הוא יוטיובר בריטי יליד ברזיל.
ויץ' נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל, לאם ברזילאית ולאב ימאי סקוטי.
אביו הפך מאוחר יותר לעובד עשיר בתחום הנפט.
הוא למד באקדמיית אדינבורו וסיים לימודי תואר שני בפילוסופיה בהצטיינות באוניברסיטת אדינבורו.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, ויץ' הצטרף לצבא הטריטוריאלי ועבד בניהול הון בבנק HBOS.
ב-2006 הוא החל להתעניין בתאוריות קשר על פיגועי 11 בספטמבר, והעלה מדי פעם ליוטיוב סרטונים שלו ושל חבריו מפגינים.
ב-2009 הוא פוטר מעבודתו בבנק בשל המשבר הפיננסי של 2008, וניצל את זמנו הפנוי ליצירת סרטוני הפגנות במשרה מלאה.
בהמשך ויץ' הודה כי הוא כבר לא מאמין שאירועי 11 בספטמבר היו מבוימים על ידי ממשלת ארצות הברית.
החלטתו להתכחש לתאוריות הקונספירציה של 11 בספטמבר גררה תגובות שליליות מאלכס ג'ונס ודייוויד אייק, בנוסף לאיומים על חייו.
לאחר מכן החל ליצור סרטוני יוטיוב שבהם הוא מסייר בערים בצפון-מערב אנגליה ומקיים אינטראקציה עם אנשים ברחובות.
ב-2012, בת זוגו הייתה הפעילה סילקי קרלו.
סר צ'ארלס ספנסר "צ'ארלי" צ'פלין היה שחקן קומי ובמאי קולנוע אנגלי, שזכה להצלחה רבה בעידן הסרט האילם.
צ'פלין הפך לסמל, בין היתר בזכות דמות "הנווד" שגילם ברבים מסרטיו.
נחשב לאחת מהדמויות החשובות והמשפיעות ביותר בהיסטוריה של תעשיית הקולנוע.
צ'פלין היה מעורב בכל הליכי ההפקה של סרטיו, החל מכתיבת התסריט, דרך הבימוי וכלה בבחירת הפסקול והמוזיקה.
הקריירה של צ'פלין ארכה יותר מ-75 שנה, החל מצעדיו הראשונים כשחקן בגיל חמש בלבד ועד סרטו האחרון "הרוזנת מהונג קונג" (1967).
היא ידעה עליות ומורדות, וכן שערוריות ומערכות יחסים זוגיות מתוקשרות עם נערות ונשים צעירות.
בשנת 1919, לאחר שהפך לאחד מהשחקנים הבולטים והמוערכים בתעשיית הקולנוע האמריקאי, הקים צ'פלין את חברת ההפקות "יונייטד ארטיסטס", שאפשרה לו שליטה כמעט מוחלטת בהליך הפקת סרטיו, בהם "הנער" (1921), "האישה מפריז" (1923), "הבהלה לזהב" (1925) ו"הקרקס" (1928).
במהלך שנות ה-30 התקשה צ'פלין להסתגל למעבר מעידן הסרט האילם לעידן הסרט המדבר, ובמשך זמן רב סירב לשלב פסקול דיבור בסרטיו.
הוא המשיך בהפקת סרטים אילמים, כשהבולטים שבהם, "אורות הכרך" (1931) ו"זמנים מודרניים" (1936), הפכו עם השנים לקלאסיקות.
זמנים מודרניים, שהיה פרודיה על "פולחן היעילות" הקפיטליסטי ומבט קומי על המצוקות שאותם חווה מעמד הפועלים בעידן המודרני (לדוגמה חוויית הדהומניזציה אותה חווה הפועל הפשוט על פס היצור), היווה את תחילתה של מגמה בה צ'פלין עסק בנושאים פוליטיים וחברתיים והביע ביקורת בסרטיו.
בשנות ה-40 המשיכה מגמה זו בסרטים כדוגמת "הדיקטטור הגדול" (1940), שהיה פרודיה על המשטרים הפשיסטים של אירופה ועל הדיקטטורים העומדים בראשם, ובראשם היטלר ומוסוליני.
צ'פלין תוייג על ידי גורמים ציבוריים כבעל נטיות קומוניסטיות, ובנוסף לכך היה מעורב בפרשיה רומנטית עם אישה צעירה ממנו בשנים רבות.
שני מאורעות אלו הובילו לירידה חדה בפופולריות שלו בשנים אלו.
בשנות החמישים המוקדמות, לאחר שנפתחה נגדו חקירה על ידי ה-FBI, לא חודשה אשרת השהייה שלו בארצות הברית, מה שהוביל הלכה למעשה לגירושו ולהשתקעותו בשווייץ.
הוריו היו צ'ארלס צ'פלין האב , בדרן ממוצא צועני, והאנה צ'פלין (במקור: האנה הארייט פדלינגהאם היל), שחקנית וזמרת.
חקירה של MI5 לא הצליחה להמציא מסמכים רשמיים המתעדים את תאריך ומקום לידתו, אך צ'פלין האמין כי נולד בוולוורת' שבדרום לונדון ב-16 באפריל 1889. ישנן גם עדויות שנולד בפארק בלאק פאץ' בברמינגהאם, בו התקיימה באותה תקופה קהילה צוענית גדולה, אליה השתייכה משפחת אביו.
לצ'פלין היה אח-למחצה בשם סידני ג'ון היל , בנה של האנה צ'פלין מגבר אחר שזהותו אינה ידועה.
בינקותו עבדו הוריו של צ'פלין כבדרני מיוזיק הול.
להאנה הייתה קריירה קצרה וכושלת תחת שם הבמה "לילי הארלי", וצ'ארלס היה זמר מצליח.
על אף שמעולם לא התגרשו, נפרדו הוריו של צ'פלין בשנת 1891, כשצ'פלין היה בן שנתיים.
שנה לאחר מכן, בעקבות רומן שניהלה עם זמר המיוזיק הול ליאו דריידן (George Dryden Wheeler המכונה Leo Dryden ), ילדה האנה את בנם המשותף ג'ורג' דריידן וילר .
כשהיה בן חצי שנה, ברח ליאו עם וילר לקנדה, וכתוצאה מכך שקעה האנה בדיכאון עמוק.
בתקופת ילדותו התגורר צ'פלין עם אמו ואחיו למחצה סידני ברובע קנינגטון שבלונדון.
אמו של צ'פלין החלה באותה עת לאבד את קולה, והקריירה שלה דעכה.
לא היה לה מקור הכנסה קבוע, חוץ מעבודות מזדמנות בסיעוד ובתפירה, וייתכן שאף בזנות.
אביו של צ'פלין לא תמך כספית בפרודתו ובבנו, ובשל כך סבלה המשפחה מעוני וממחסור, שאילצו את צ'פלין ואת אחיו לעבוד למחייתם כבר מגיל צעיר.
ביוני 1896, בגיל 7, נשלחו הוא ואחיו סידני להתגורר ולעבוד בבית מחסה בהאנוול במרכז לונדון, שנועד לשכן ילדים ממשפחות עניות ויתומים.
כעבור שנה וחצי חזר צ'פלין להתגורר עם אמו, אך זמן קצר לאחר מכן, ביולי 1898, נשלחו צ'פלין ואחיו לבית מחסה אחר בדרום לונדון.
בספטמבר 1898 אושפזה אמו של צ'פלין בבית החולים הפסיכיאטרי קיין היל (Cane Hill) שבדרום לונדון, לאחר שלקתה בפסיכוזה, כתוצאה ממחלת העגבת שבה חלתה.
במשך החודשיים ששהתה במוסד, עברו צ'פלין ואחיו להתגורר בבית אביהם, שאותו כמעט ולא הכירו.
בשנים אלו סבל האב, שהיה אלכוהוליסט, ממחלת שחמת הכבד שהובילה למותו בשנת 1901. לאחר מות האב חזרו הילדים להתגורר עם אמם, שיצאה מבית החולים לאחר שמצבה השתפר.
עם זאת, בשנת 1903 חלה הידרדרות נוספת במצבה, והיא נאלצה להתאשפז שוב בבית החולים.
כעבור שמונה חודשים שוחררה לביתה, אך שבה לבית החולים בשנת 1905. ב-1921 הביא אותה צ'רלי לקליפורניה, שם חייתה תחת השגחה צמודה עד יום מותה בשנת 1928.
הופעת בכורה ותחילת קריירת המשחק
הופעתו הראשונה של צ'פלין הייתה בשנת 1894, בגיל חמש בלבד, כאשר עלה על הבמה בעת שאמו הופיעה בעיר אלדרשוט שבדרום-מערב אנגליה.
באוטוביוגרפיה שלו כתב צ'פלין, כי אמו נאלצה לרדת מהבמה בזמן ההופעה משום שאיבדה את קולה, ולפיכך תפס את מקומה וביצע מספר שירים, אשר זכו לתגובות צחוק ולמחיאות כפיים מצד הקהל.
על מופע זה אמר צ'פלין: "הלילה הזה היה הופעתי הראשונה על הבמה והופעתה האחרונה של אמא".
צ'פלין הצעיר החל לפתח עניין אמיתי בתחום המשחק בעידודה ובתמיכתה של אמו.
באמצעות קשריו של אביו בתעשיית הבידור בלונדון, הפך צ'פלין בשנת 1897, כשהיה בן 8 בלבד, לחבר בלהקת רקדנים בשם "שמונת נערי לנקשייר" ("The Eight Lancashire Lads").
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות שנמשך כשנה במספר אולמות בידור ברחבי אנגליה.
על אף הצלחת המופע, לא היה צ'פלין שבע רצון מתחום הריקוד ושאף לפתח את כישוריו כשחקן קומי.
צ'פלין עזב את לימודיו בשנת 1902, על אף העובדה שאמו לא ראתה זאת בעין יפה.
צ'פלין החל לעבוד בעבודות מזדמנות על מנת לפרנס את עצמו, ובמקביל המשיך לפתח את הקריירה שלו שהייתה עדיין בראשיתה.
שנה לאחר מכן, בעת שחלה הידרדרות במצבה של אמו, חתם צ'פלין על חוזה עבודה עם סוכנות שחקנים ברובע וסט אנד בלונדון.
מנהל הסוכנות, שזיהה את הפוטנציאל הטמון בצ'פלין הצעיר, נתן לו תפקיד קטן כמחלק עיתונים בשם סם בהצגה "Jim, a Romance of Cockayne" מאת המחזאי הארי סיינטסבורי (Harry Arthur Saintsbury), שאף גילם בו את התפקיד הראשי.
ההצגה הועלתה על הבמה ביולי 1903, אך לא זכתה להצלחה והופסקה כעבור שבועיים בלבד.
עם זאת, הופעתו הקומית של צ'פלין זכתה לשבחים בעיתונים.
סיינטסבורי, שהתרשם מיכולות המשחק של צ'פלין, סייע לו בקבלת תפקיד בהצגה שרלוק הולמס בהפקתו של המפיק האמריקאי צ'ארלס פרוהמן, שבה גילם את תפקיד הנער "בילי".
ההצגה, שהועלתה בתיאטראות שונים ברחבי אנגליה בשנים 1903–1906, חשפה את כישרון המשחק של צ'פלין בפני קהלים רחבים.
הצלחתו של צ'פלין הייתה כה גדולה עד שהתבקש לחזור ללונדון ולשחק את תפקיד הולמס עצמו, לצדו של השחקן ויליאם ג'ילט.
ההצגה, בהפקת תיאטראות וסט אנד, הועלתה בתיאטרון "הדוכס יורק" שבלונדון עד דצמבר 1905. בתחילת 1906, השלים צ'פלין סיבוב הצגות נוסף עם צוות השחקנים של "שרלוק הולמס", ועזב באופן סופי, לאחר ששיחק במחזה במשך כשנתיים וחצי.
לאחר עזיבתו את המחזה "שרלוק הולמס", החל צ'פלין לשתף פעולה עם אחיו סידני, שניסה אף הוא את מזלו כשחקן, במסגרת הצגת מערכונים קומית בשם "Repairs".
במאי 1906 החל צ'פלין לשחק בהצגת ילדים בשם "הקרקס של חצר קייסי" ("Casey's Court Circus"), שבמסגרתה שילב סגנון משחק בורלסקאי, שבו עשה שימוש לאורך כל קריירת המשחק שלו.
לאחר שסיים סיבוב הופעות עם צוות ההצגה בשנת 1907, זכה צ'פלין, שמלאו לו 18, להכרה כשחקן קומי מוערך ומנוסה.
שנה קודם לכן הצטרף סידני צ'פלין לקבוצת השחקנים הקומית הנודעת של האמרגן פרד קארנו (Fred Karno), ולאחר שנתיים היה לאחד מהשחקנים הבולטים בה.
בפברואר 1908 סייע סידני לצ'פלין לקבל חוזה זמני בן שבועיים בסוכנות.
בתחילה היה קארנו מעט סקפטי באשר לשילובו של צ'פלין כשחקן קומי, בשל חיוורונו, מראהו החלוש, מבטו הזועף והקודר וביישנותו.
על אף זאת, הצליח צ'פלין להרשים את קארנו כבר בהצגה הראשונה, שעלתה בתיאטרון הקוליסאום שבמרכז לונדון, ולזכות בחוזה לטווח ארוך.
תחילה קיבל צ'פלין תפקידים שוליים יחסית, אך משנת 1909 החל לקבל תפקידים משמעותיים יותר, ואף תפקידים ראשיים.
באפריל 1910 קיבל צ'פלין את התפקיד הראשי בהצגת המערכונים "ג'ימי הנועז" ("Jimmy the Fearless"), שזכתה להצלחה גדולה ושבגינה זכה לחשיפה תקשורתית משמעותית.
בעקבות הצלחתו של צ'פלין, בחר בו קארנו להשתלב בצוות השחקנים במסגרת סיבוב הופעות באמריקה הצפונית של מופע וודוויל חדש.