tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סרטון מאחורי-הקלעים המתאר את צילומי הקליפ פורסם באתר Vimeo ב-3 באוקטובר 2012.
The Cancer Empire (בעברית: אימפריית הסרטן) הוא האלבום השני של להקת הדת' מטאל המלודי זונריה.
האלבום יצא לאור באוקטובר 2008. שיר 11 הוא גרסת כיסוי לשיר של להקת הפופ רוק Tears for Fears.
כל השירים נכתוב והולחנו על ידי זונריה, למעט שיר 11.
סימון ברגלונד - שירה, גיטרה
מרקוס אקבו - גיטרה בס
The Book of Souls (ספר הנשמות) הוא אלבומה ה-16 של להקת ההבי מטאל הבריטית, איירון מיידן אשר יצא ב-4 בספטמבר 2015. זהו האלבום הארוך ביותר של הלהקה, מאז The Final Frontier אשר יצא כ-5 שנים קודם לכן, כשאורכו הוא 92 דקות.
ההפסקה בין האלבום הקודם לאלבום הזה היא הארוכה ביותר בקריירה של הלהקה, לאחר 5 שנים בהן לא יצאו הקלטות מהאולפן.
זהו גם האלבום הכפול הראשון של הלהקה.
האלבום הופק על ידי קווין שירלי אשר שיתף פעולה עם הלהקה עוד מ-Brave New World משנת 2000. עטיפתו של האלבום כוללת את הלוגו המקורי של הלהקה, ששימוש בו הופסק באלבום The X Factor שיצא בשנת 1995.
האלבום יצא לאור על ידי חברת פרלופון.
האלבום שמשכו 92 דקות, הוא האלבום הארוך ביותר של הלהקה, ובנוסף גם האלבום הכפול הראשון בקריירה שלה.
כהסבר לכך, דיקינסון ציין "כולנו הסכמנו שכל שיר באלבום הוא חלק אינטגרלי באלבום, ואם זה צריך להיות אלבום כפול, אז אלבום כפול זה יהיה!".
בנוסף, האלבום כולל את האפוס הסוגר "Empire of the Clouds", שמשכו 18 דקות, ולמעשה מחליף את "The Rime of the Ancient Mariner" (מהאלבום Powerslave) כשיר הארוך ביותר של הלהקה.
השירים הפותחים את האלבום, "If Eternity Should Fail" ו-"Speed of Light" מסמנים את האלבום כראשון של הלהקה מאז Powerslave שיצא ב-1984, אשר דיקינסון כתב בו את שני השירים הראשונים באלבום.
השיר Tears of a clown נכתב לזכרו של השחקן רובין וויליאמס שהתאבד במהלך 2014.
סיבוב ההופעות לקידום האלבום נדחה לשנת 2016, בשביל החלמתו המלאה של דיקינסון לאחר הטיפול לסילוק הגידול הסרטני.
מיד עם יציאתו האלבום זכה לביקורת חיובית מאוד מצד אתרי ביקורת המובילים.
האתר Metacritic נתן לאלבום ציון של 84 מתוך 100. אתר Allmusic נתן ציון של 4 מתוך 5 וציון גולשים של 4.5 מתוך 5. אתר Metal Hammer הגרמני נתן לאלבום זה את הציון הכי גבוה שאפשרי.
If Eternity Should Fail (8:28) נכתב על ידי ברוס דיקינסון
Speed of Light (5:01) נכתב על ידי דיקינסון/אדריאן סמית'
The Great Unknown (6:37 נכתב על ידי סמית'/סטיב האריס
The Book of Souls (10: 27) נכתב על ידי יאניק גרס/האריס
Death or Glory (5:13) נכתב על ידי סמית'/דיקינסון
Tears of a Clown (4:59) נכתב על ידי סמית'/האריס
The Man of Sorrows (6:28 נכתב על ידי דייב מארי/האריס
Empire of the Clouds (18:01) נכתב על ידי דיקינסון
ברוס דיקינסון - שירה, פסנתר ב-"Empire of the Clouds"
(TBC) The Boring Company (תרגום: "חברת הכרייה") היא חברה אמריקאית לבניית תשתיות ומנהרות שנוסדה על ידי אילון מאסק בשנת 2016. לדבריו, את מקור ההשראה להקמת החברה היוו הבעייתיות הכרוכה בהגעה ממקום למקום ברחבי המטרופולין של לוס אנג'לס והמגבלות של רשת התחבורה הנוכחית של לוס אנג'לס.
מנובמבר 2019, נשיא החברה הוא סטיב דייוויס, אחד העובדים הראשונים של SpaceX.
בנובמבר 2024 עמדה הערכת שווי השוק של החברה על כ-11 מיליארד דולר.
אילון מאסק הודיע לראשונה על קיומה של החברה בדצמבר 2016. עד פברואר 2017 החלה החברה לחפור תעלת ניסיון ברוחב 9 מטר, באורך 15 מטר, ובעומק 4.6 מטרים באזור מתחם משרדי SpaceX שבהות'ורן, משום שהבנייה באתר זה לא דרש היתרים מיוחדים רבים.
בוועידת TED באפריל 2017 העריך מאסק שהפרויקט לקח בסביבות 2-3% מזמנו, והוא בגדר תחביב אישי.
במרץ 2017 הודיע מאסק כי במהלך אפריל 2017 תחל החברה להשתמש במכונה לכריית מנהרות על מנת להתחיל לחפור מנהרה בת שימוש במתחם SpaceX.
בסוף אפריל 2017 חשף מאסק לראשונה מכונה לכריית מנהרות במתחם SpaceX אשר מכונה "GODOT".
מאסק ציין בהמשך שהמנהרה הראשונה שתיבנה, בפרברי לוס אנג'לס, תחבר בין נמל התעופה של לוס אנג'לס, קולבר סיטי וסנטה מוניקה, ותסתיים בווסטווד.
מאסק טען שהנסיעה במנהרה תיקח חמש דקות, לעומת נסיעה בכבישים במסלול דומה שאורכת כ-45 דקות כאשר אין עומסי תנועה.
לצורך הנסיעה במנהרה יונח הרכב על מעלית חשמלית אשר תסיע את הרכב דרך המנהרות במהירות של 200 קמ"ש.
בנובמבר 2017 הגישה החברה בקשה לרגולטורים של רשויות לוס אנג'לס להיתר לבנות מנהרה מהות'ורן לווסטווד, לאורך הכביש המהיר מס' 405.
ביולי 2017 ציין מאסק שבורינג קיבלה אישור בעל פה מן הממשלה לבנות היפרלופ תת-קרקעי שיחבר בין ניו יורק, פילדלפיה ובולטימור לוושינגטון הבירה.
באוקטובר 2017 קיבלה החברה היתר לבניית מנהרת ההיפרלופ בולטימור-וושינגטון ממחלקת התחבורה של מרילנד.
ביולי 2017 העלה מאסק סרטון המתעד נסיעת מבחן מוצלחת של מעלית רכב טיפוסית.
באוקטובר 2017 חשף מאסק מכונה נוספת לכריית מנהרות בשם "Line-storm".
ביוני 2018 בחרה עיריית שיקגו את הצעת החברה, מבין ארבע הצעות מתחרות, לספק תחבורה במהירות גבוהה בין מרכז שיקגו לבין נמל התעופה או'הייר.
באוקטובר 2018 הודיע מאסק כי מנהרת ההייפרלופ הראשונה צפויה להיפתח ב-10 בדצמבר 2018.
במאי 2019 זכתה החברה במכרז של 48.7 מיליון דולר לחפירת מנהרת תחבורה מתחת למרכז הכנסים של לאס וגאס .
ב-20 באפריל 2022 הכריזה החברה על גיוס הון נוסף בסבב C בהיקף של 675 מיליון דולר, שהעניק לחברה שווי שוק של כ-5.675 מיליארד דולר.
בשנת 2022 נרשמו לחברה חמש הפרות של תקנות איכות הסביבה של מדינת טקסס, כפי שצוין על ידי ועדת איכות הסביבה של טקסס.
לפני אפריל 2023, העבירה החברה את משרדי ההנהלה ומתקני ההנדסה שלה לעיר בסטורפ שבטקסס, כ-40 ק"מ מזרחית למפעל Gigafactory בטקסס.
מנהרות המחברות בין חלקים שונים של מרכז הכנסים של לאס וגאס נפתחו, וביולי 2023 החלה לפעול מנהרה המובילה למלון Resorts World.
עקב עלויות תפעול גבוהות, קיימת סבירות כי החברה מסבסדת את מערכת הלולאה (Loop) במטרה לשמור על מחירי כרטיסים נמוכים.
כרטיס יומי מ-Resorts World עולה 5 דולר, בעוד רשות הכנסים והתיירות של לאס וגאס משלמת לחברה 4.5 מיליון דולר נוספים בשנה, סכום השווה ל-7.50 דולר לנסיעה.
בפברואר 2024, מצאה מינהלת הבטיחות והבריאות בעבודה של ארצות הברית (OSHA) מספר הפרות בטיחות בחברה, כולל שמונה הפרות חמורות.
כמו כן, נטען כי עובדים סבלו מכוויות כימיות כתוצאה ממגע עם בוצה בעת עבודתם במנהרות.
החברה ערערה על הממצאים, אך כתבה שפורסמה במגזין Fortune חשפה עדויות של עובדים שתיארו את תנאי העבודה במנהרות כ"כמעט בלתי נסבלים".
באפריל 2024 נכללה The Boring Company ברשימת "תריסר המזהמים", שפרסמה המועצה הלאומית לבטיחות ובריאות תעסוקתית, בה צוינו 12 המעסיקים הפוגעים ביותר בבטיחות עובדים בארצות הברית.
"The Boy Is Mine" (בעברית: "הבחור הזה שלי") הוא סינגל של הזמרות ברנדי נורווד ומוניקה.
אשר יצא לאור ב-5 במאי 1998, כסינגל הראשון מהאלבום Never Say Never, של ברנדי ומהאלבום The Boy Is Mine, של מוניקה.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, שם שהה בפסגה במשך 13 שבועות.
השיר נכתב והולחן לה-שון דניאלס, רודני ג'רקינס, פרד ג'רקינס השלישי, ג'פה טג'דה וברנדי עצמה והופק על ידי דארק-צ'יילד, ברנדי עצמה ודאלס אוסטין.
מבחינה לירית השיר עוסק בשתי בחורות אשר רבות על ליבו של בחור אחד ונכתב בהשארת השיר "The Girl Is Mine" של מייקל ג'קסון ופול מקרטני.
מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר מיד-טמפו ו-R&B.
השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים ונהיה ללהיט הבין לאומי הראשון של שתי הזמרות ושיתוף הפעולה של שתי הזמרות ביטל את השמועות כי בין השתיים קיימת יריבות.
בעקבות כך השיר זכה לתשומת לב רבה ואף גם להצלחה בהתאם כאשר הפך לשיר הנמכר ביותר לאותה שנה בארצות הברית כאשר מכר 2.6 מיליון עותקים במדינה, ושהה 13 שבועות בראש המצעד האמריקאי מה שהופך אותו לאחד מהשירים ששהו הכי הרבה שבועות בראש המצעד אי פעם.
בנוסף לכך, השיר גם היה לשיר הנשי שעשה את הקפיצה הכי גדולה למקום הראשון כאשר עלה מהמקום ה-23. השיר זכה להצלחה רבה גם מחוץ לארצות הברית כאשר בקנדה, הולנד וניו זילנד ולחמישייה הפותחת בעוד מדינות רבות בעולם.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים115
השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר בדואט או קבוצה" ובנוסף היה מועמד בעוד 2 קטגוריות: "תקליט השנה" ו"שיר ה-R&B" של השנה.
גם בטקס פרסי הבילבורד השיר זכה ב-3 פרסים ביניהם בקטגוריית "השיר הנמכר ביותר בבילבורד הוט 100".
ב-2008 בילבורד מיקמו את השיר במקום ה-54 ברשימת "100 השירים הטובים ביותר בכל הזמנים".
ובמקום ה-18 ברשימת שירי ה-R&B וההיפ-הופ הטובים של כל הזמנים.
הקליפ לשיר בוים על ידי ג'וזף קאהן ביכוב השחקן מקאי פייפר היה מועמד לשני פרסי VMA בקטגוריות "קליפ השנה" ו"קליפ ה-R&B של השנה".
The Butterfly Returns (בעברית: הפרפר חוזר) הוא רצף ההופעות הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי אשר התקיים בעמק לאס וגאס בלבד.
רצף ההופעות כלל בתוכו כ-25 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-5 ביולי 2018 והסתיים ב-29 בפברואר 2020.
רצף הופעות זה התקיים שנתיים לאחר רצף ההופעות "Number 1 to Infinity" שחל בין שנת 2015 לשנת 2017.
להלן רשימת השירים אותם שרה מריה קארי במהלך רצף ההופעות:
The Business (בעברית: "העסק") הייתה להקת פאנק רוק (Punk rock) (בסגנון ) מדרום לונדון.
הלהקה פעלה משנת 1979 עד דצמבר 2016, אז נפטר הסולן מיקי פיץ ממחלת הלימפומה.
בשנת 2019 שבו להופיע חברי הלהקה, בצירוף זמרי פאנק רוק מלהקות אחרות.
הלהקה הוקמה בשנת 1979 ברובע לואישהאם , דרום לונדון, על ידי מיקי פיץ וחבריו מבית הספר.
לאחר מספר חזרות בפני חברים הם הקליטו את שירם הראשון "Out in the Cold" שהופיע בתקליט אוסף.
בתחילת 1981 הופיעו עם להקת The 4-Skins ומיד הפכו לחלק מרכזי בסצנת הפאנק רוק (Punk rock) הבריטית.
בין השאר השתתפו במספר מופעי רוק נגד גזענות.
בנובמבר 1981 הלהקה הוציאה סינגל ראשון, "הארי מיי", שהצליח במצעדי האינדי הבריטיים.
לאחר מכן עזבו חלק מחברי הלהקה והוחלפו באחרים.
בשנת 1982 הוציאה מיני-אלבום בשם "Smash the Discos" ולאחר סיבוב הופעות הם הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, שהיה אמור להיקרא "Loud, Proud, and Punk" אך הוא נגנז עקב חילוקי דעות עם חברת התקליטים.
הלהקה הקליטה אותו מחדש והוא יצא לאור בחברת תקליטים אחרת תחת השם "Suburban Rebels" במאי 1983. אחריו הלהקה התפרקה לזמן קצר, וחבריה השתתפו בלהקות אחרות, אך שבו והתאחדו בשנת 1984.
בשנות השמונים ראו אור מספר אלבומים של הלהקה, בהם תקליט בשם "Loud, Proud, and Punk" ששווק כתקליט בהופעה חיה אך למעשה היה תקליט אולפן שנוספו לו הקלטות של קהל.
בשנת 1985 יצא האלבום "Drinking and Driving", שם שעורר מחלוקת בקרב עיתונאים שהאשימו את הלהקה בעידוד נהיגה בשכרות, אף כי שם האלבום היה פארודי.
הלהקה המשיכה להקליט ולהופיע בבריטניה ובמדינות אירופאיות בשנות התשעים והאלפיים.
בשנת 1992 השתתפו במופע צדקה לזכרו של בובי מור.
הלהקה הופיעה לראשונה בארצות הברית בשנת 1994. בין השאר הופיעו בישראל בשנת 2000.
בשנת 2001 ראה אור אלבום האולפן האחרון של הלהקה "No Mercy For You" בו נכלל הלהיט "אנגליה 5 – גרמניה 1" (המבוסס על משחק במוקדמות מונדיאל 2002 - אירופה) , שהפך להמנון כדורגל, וכן הופיע בפסקול הסרט הקומי יורוטריפ.
בשנות האלפיים חלה הפוגה בפעילות הלהקה עקב בעיות אלכוהוליזם של מיקי פיץ.
לאחר שנגמל מאלכוהול בשנת 2006 התאחדה הלהקה והקליטה מספר שירים, בהם גרסת כיסוי לשיר "Mean Girl" של להקת סטטוס קוו בה השתתף מיטץ' האריס, הגיטריסט של נפאלם דת'.
ההרכב המחודש הופיע ברחבי העולם, בין השאר בצ'ילה בשנת 2008, ולאחר מכן באוסטרליה, ניו זילנד, ברזיל, קוריאה הדרומית, סינגפור, תאילנד, ומספר סיבובי הופעות בארצות הברית ויפן.
במאי 2015 אובחן מיקי פיץ כחולה בלימפומה, אך הוא נמנע מלהפיץ זאת ובחר לסיים סיבוב הופעות נרחב באירופה כמתוכנן.
המופע האחרון של הלהקה היה באוקטובר 2015 בבדלונה, ספרד.
לאחר סיום סיבוב ההופעות עבר פיץ טיפולים ברדיותרפיה.
באפריל 2019 הוקם הרכב מחווה ללהקת הביזנס, בו משתתפים חלק מחברי הלהקה המקורית יחד עם זמרי פאנק רוק מלהקות כמו The Last Resort או Stomper 98. הלהקה מופיעה בפסטיבלי פאנק רוק ומנציחה במופעיה את זכרו של מיקי פיץ.
הרכב זה הופיע בישראל ב-16 בינואר 2020.
בנוסף לתקליטי אולפן, הלהקה הקליטה אלבומים בהופעה והשתתפה באלבומי אוסף רבים.
"The Box" (בעברית: "הקופסה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי רודי ריץ'.
השיר יצא לאור ב-10 בינואר 2020 כסינגל מאלבום הבכורה של רודי ריץ', Please Excuse Me for Being Antisocial.
הוא הוקלט במשך 15 דקות בשעות הבוקר המוקדמות בניו יורק, לאחר שריץ' הקליט כל הלילה.
השיר מתחיל ב"הקדמה ניצחת המסתכמת בהתנפחות תזמורתית", אותה ייחסו מאזינים רבים כסימפול לפתיחת השיר "Love Sex Magic" של סיארה.
עם זאת, מפיק השיר, רוק 30, התעקש כי למרות שה"סוול" דומה, אינו סימפול של "Love Sex Magic", והסביר כי "זו לא דגימה.
זה באמת VST [תוסף] מ-Omnisphere [תוכנת הפקה]".
ריץ' אמר כי הוא החליט למקם את "The Box" כרצועה שנייה באלבום כי "זה פשוט דופק [ו]ה-808 הכה כל כך חזק".
המבוא של השיר מכיל "צליל חורק" המכונה "eee err", שנשמע גם בכל שאר השיר.
על פי ה-A&R של אטלנטיק רקורדס קיפה בלאק, לאחר סיום השיר אמר ריץ', "חכה תן לי להוסיף משהו", והגה את הצליל בעצמו.
כשדיבר על מקור ההשראה לצליל אמר, "ראיתי את מייקל ג'קסון עושה את זה… זה מה שגרם לי לרצות לעשות את זה.
כי הוא היה באולפן פעם אחת והוא דיבר על איזה שיר שהוא הכין.
אבל הוא התחיל ביטבוקס והוא אמר שהוא שם את זה בקצב".
הצליל החורק עורר השראה לממים רבים ברשת.
מוזיקולוג ופרופסור למוזיקה מאוניברסיטת נורת'איסטרן, אנדרו קניון, אמר כי צליל ה-"eee err" אינו בדיוק המרכיב המעניין ביותר בקצב השיר, ובמקום זאת הצביע על מיומנותו של ריץ' כפזמונאי: "אני באמת נפעם מהסינת'ים האתמוספריים העומדים בבסיס לעקוב ולספק את המרכיב ההרמוני המרכזי, במיוחד מכיוון שאין שום בס מלבד דגימת תוף בס".
בקשר למלאכתו של ריץ' ככותב, ציין קניון: "העובדה שהוא שומר על אשראי כתיבה כאן ובכמה רצועות אחרות המופיעות במצעדים, כולל אלה שבהם הוא אמן משתתף, מדברת למומחה עסקי חזק מצדו".
יחד עם הרצועות "Boom Boom Room" ו-"Start wit Me" בהשתתפות גאנה, דריל רוברטסון מ-Vibe הרגיש ש-"The Box" הוא "הוכחה נוספת לכך שהחתום של אטלנטיק רקורדס יכול להכות תקליטים ממכרים ידידותיים לרדיו".
ג'וש סווץ מ-HipHopDX הדהד את הרגש הדומה וכתב כי "הפנייה לרודי היא פשוטה; הילד יכול לכתוב הוק טוב.
בין אם זה ההרמוניה המפליגה בראש של 'The Box' או הסינגל המגובה בחליל בסיוע גאנה, 'Start wit Me', רודי מצטיין בהפקת פזמונים מדבקים שרק משתפרים עם האזנות חוזרות".
אלפונס פייר מפיצ'פורק כתב כי השיר, שכולל "פעימה קשה שנשמעת כמו קומקום והקנקן רותח ברקע, [ריץ'] מוצא מסירה חדשה ומגרש כמעט כל עשר שניות.
הרצועה היא הדוגמה הטובה ביותר לרבגוניות של רודי, שהייתה גם ברכה וגם קללה".
בשבחו את השיר, מיטש פינדל מ-HotNewHipHop טען כי אף שאלבום האב שלו "הניב שפע של דגשים, אף אחד לא התבלט ממש כמו 'The Box'".
פינדל כינה את מבוא ה-"eee err" של השיר כ"יצירתי ועתיד להיות אייקוני" וציין את הזרימה של ריץ' כבטוחה וכריזמטית.
הרן מאמו מבילבורד סבר כי ריץ' "מגיע חמוש ומוכן עם הפסוקים שלו למרות רקע הפרסומים על ה-'hee-hoo' הקליל למדי ברקע".
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים473
בנוסף, הגיע השיר למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ ומצעד שירי הראפ, והפך לשיר הראשון של ריץ' שהגיע למקום הראשון בשני המצעדים.
האודיו קליפ של השיר פורסם ב-6 בדצמבר 2019, ואילו קליפ מילים הועלה ב-10 בינואר 2020. הראשון צבר למעלה מ-309 מיליון צפיות ביוטיוב, נכון לינואר 2021.
הקליפ הרשמי של השיר הוקרן לראשונה ביוטיוב ב-28 בפברואר 2020 ולו למעלה מ-281 מיליון צפיות, נכון לינואר 2021. את הקליפ ביים ריץ', בשיתוף עם כריסטיאן ברסלאואר, שביים גם את שני הקליפים הקודמים של ריץ', "Boom Boom Room" ו-"Tip Toe".
ריץ' הסביר באמצעות טוויטר שהסיבה שבגללה לקח לקליפ "זמן קצר" להתפרסם היא כיוון שהוא ביים אותו.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם6 בדצמבר 2019הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאטלנטיק • בירד ויז'ן
The Breakthrough (בעברית: פריצת הדרך) הוא אלבומה השביעי של הזמרת מרי ג'יי בלייג', אשר יצא לאור ב-20 בדצמבר 2005, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס.
בלייג' עבדה על כתיבת והפקת האלבום עם מספר רב של אנשים ביניהם רודני ג'רקינס, ג'ימי ג'אם וטרי לואיס, וויל.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים וזכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע שם למקום הראשון ומכר 3.1 מיליון עותקים מה שהעניק לה מעמד פלטינה משולשת.
גם בשאר העולם האלבום זכה להצלחה כאשר מכר 3.9 מיליון עותקים נוספים מה שהופך אותו לאלבום המצליח ביותר בקריירה של בלייג'.
על מנת לקדם את האלבום הופיעה בלייג' בהופעות טלוויזיוניות, למשל היא הופיעה בטקס The BET Silver Anniversary Special שם שרה את השיר "Can't Hide from Luv" מתוך האלבום שהיא מופיעה עם עוד שני שירים נוספים וכחודשיים לאחר מכן היא הופיעה בתוכנית "The Tyra Banks Show" שוב עם אותו שיר.
כשבוע וחצי לאחר מכן היא הופיעה שוב עם אותו שיר באירוע לכבוד ערב השנה האזרחית החדשה ביחד עם השיר "Be Without You" ושיר נוסף שלא מהאלבום.
בפברואר 2006 היא הופיעה עם השיר "One" ביחד עם המבצעים המקוריים שלו להקת U2 בטקס פרסי הגראמי.
באפריל אותה שנה היא הופיעה עם הסינגלים "Enough Cryin'" ו-"Be Without You" בתוכנית SNL.
בנוסף באותה שנה הופיעה בטקס פרסי ה-BET שוב עם "Enough Cryin" ובסוף אותה שנה הופיעה בטס פרסי הבילבורד שוב עם "Be Without You".
ב-2007 בלייג' המשיכה לקדם את האלבום כאשר הופיעה שוב עם "Be Without You" בטקס פרסמי גראמי.
בנוסף להופעות הטלוויזיוניות יצאה בלייג' לסיבוב ההופעות The Breakthrough Experience Tour.
The Boy Is Mine (בעברית: הבחור הזה שלי) הוא אלבומה השני של הזמרת מוניקה אשר יצא על ידי אריסטה רקורדס ב-14 ביולי 1998 בארצות הברית.
באלבום זה מוניקה הייתה יותר מעורבת ביצירת האלבום בניגוד לאלבומה הקודם דבר אשר לטענה היה נראה כמו "התקדמות טבעית".
מבחינה מוזיקלית מוניקה עבדה על האלבום עם מפיקים מתחום ה-R&B, גוספל וההיפ-הופ כמו דאלס אוסטין, קולין וולף ודארלי סימונס לצד מפיקים מז'אנרים אחרים כמו דייוויד פסוטר, רדוני ג'רקינס ודיאן וורן.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים ואף זכה להצלחה מסחרית.
הוא הגיע למקום ה-8 בארצות הברית ונהיה לאלבום הראשון שלה להיכנס לעשירייה הפותחת במדינה.
במצעד אלבומי ה-R&B האמריקאי זכה גם להצלחה כאשר הוא הגיע למקום השני.
הצלחתו בארצות הברית הובילה אותו בסופו של דבר למכור 3 מיליון אלבומים במדינה ובכך להגיע למעמד פלטינה משולשת נכון לנובמבר 2014. בניגוד לאלבומה הקודם אלבום זה גם זכה להצלחה מחוץ לארצות הברית כאשר הגיע ל-20 העליונים במדינות כמו צרפת, יפן והולנד ונכון להיום הוא נחשב לאלבום המצליח ביותר שלה.
מתוך האלבום יצאו 5 סינגלים: הראשון היה שיר הנושא בשיתוף עם הזמרת ברנדי נורווד.
השיר זכה להצלחה אדירה כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית שם שהה 13 שבועות מה שהפך אותו לבין השירים ששהו הכי הרבה זמן אי פעם בפסגת המצעד ולדואט הנשי ששהה הכי הרבה זמן אי פעם בפסגת המצעד.
בנוסף הוא הפך לשיר הנמכר ביותר באותה שנה במדינה ואף בסוף העשור הוכתר כשיר ה-8 המצליח ביותר באותו עשור במדינה ולימים נכנס לרשימת 100 השירים הכי מצליחים בהיסטוריית המדינה.
בנוסף הוא גם הגיע למקום השני במצעד האירופאי הכללי ולמקום הראשון במדינות כמו ניו זילנד וקנדה ולמקום ה-3 באוסטרליה.
"The First Night" יצא כסינגל השני מהאלבום ולאחריו השיר "Angel of Mine" כסינגל השלישי מהאלבום ושניהם המשיכו את קו ההצלחה של שיר הנושא והגיעו גם הם למקום הראשון בארצות הברית ובכך האלבום הצליח להכניס 3 שירים למקום הראשון במדינה.
הסינגלים האחרונים מהאלבום היו השירים
"Street Symphony" ו-"Inside" אך הם לא הצליחו לשחזר את הצלחת השירים הקודמים.
The Buried Sessions of Skylar Grey הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סקיילר גריי.
המיני-אלבום יצא לאור ב-17 בינואר 2012 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-Kidinakorner.
The Brit Pop Blur Box הוא מארז תקליטורים של להקת בלר שיצא בכמויות מוגבלות באוסטרליה בשנת 1994.
האלבום אמנם לא רשמי, אך השירים הושמעו באופן רשמי והאלבום נמכר בחנויות מוזיקה גדולות כמו HMV.
"Parklife" עם פיל דניאלס – 3:06
The Broadway Album הוא אלבומה ה-24 של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא ב-4 בנובמבר 1985 על ידי קולומביה רקורדס.
האלבום, שהורכב בעיקר מנגינות מופע קלאסיות, סימן שינוי משמעותי בקריירה של סטרייסנד.
היא בילתה עשר שנים במחזות זמר ושרה שירים בהשראת מחזות זמר באלבומיה בשנות ה-60 אך החל משנות ה-70 החלה לשיר שירים בסגנונות של פופ, רוק, פולק ודיסקו.
על האלבום עבדה סטרייסנד עם המלחין המפורסם של ברודוויי סטיבן סונדהיים אשר כתב מספר שירים באלבום.
האלבום זכה להצלחה רבה ואף יצא לאור מחדש בעקבות הצלחתו.
הוא הגיע למעמד של 4 פלטינות בארצות הברית, ובנוסף גם למעמד פלטינה כפולה בקנדה, מעמד פלטינה בניו זילנד ומעמד אלבום זהב בהולנד והממלכה המאוחדת.
לאלבום יצאו שתי גרסאות כאשר גרסה אחת היא מהדורת ה-LP והקסטה והמדורה השנייה היא מהדורת הדיסק הכוללת שיר בונוס.
בשנת 2002 האלבום יצא מחדש עם שיר חדש בשם "I Know Him So Well".
"The Celts" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה, מתוך אלבום הבכורה שלה, Enya.
השיר יצא לאור ב-2 בנובמבר 1992, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל השני מתוך האלבום וכסינגל המוביל מתוך The Celts.
האלבום Enya יצא לאור מחדש בשם The Celts באותה השנה.
השיר הגיע למקום ה-29 במצעד הסינגלים הבריטי.
כמה עשורים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-16 מיליון השמעות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם2 בנובמבר 1992תקליט • תקליטורהאחים וורנר
Because Then It Dies, Then It's Over, Then It's Done, and the Boy Bands Have Won (בעברית: "להקות הבנים ניצחו, וכל החקיינים ולהקות המחווה ומפיקי תוכניות הכישרונות בטלוויזיה ניצחו, אם נרשה לתרבות שלנו להיעצב על ידי חיקוי, בין אם מתוך חוסר ברעיונות ובין אם מתוך כבוד מופרז.
לעולם אסור לנסות להקפיא תרבות.
מה שכן אפשר לעשות הוא למחזר אותה.
לקחת את הג'קט הישן של אחיך הגדול ולעצב אותו מחדש, לשנות אותו עד שהוא יהפוך לשלך.
אבל אל תחזור על ההיסטוריה היצירתית בלי מחשבה, ואל תתייחס לאמנות, מוזיקה וספרות כאל דבר קבוע, שאסור לגעת בו ושיש לשמור עליו מאחורי זכוכית.
האנשים שמנסים 'להגן' על צורת מוזיקה כלשהי, כמו החקיינים ולהקות שנוצרו באופן תעשייתי, גורמים לה את הנזק הגדול ביותר, כי הדבר היחיד שאפשר לעשות למוזיקה שיפגע בה באמת, הוא לא לשנות אותה, לא להפוך אותה לשלך.
כי אז היא מתה, אז זה נגמר, אז זה הסתיים, ולהקות הבנים ניצחו") הוא אלבום האולפן ה-13 של להקת הפולק הבריטית צ'מבוומבה.
האלבום, שידוע בשמו המקוצר The Boy Bands Have Won, יצא לאור ב-3 במרץ 2008, ושבר שיא גינס עבור שם האלבום הארוך ביותר, כשהוא כולל 865 תווים.
בדומה לשאר אלבומי התקופה, The Boy Bands Have Won עוסק בנושאים פוליטיים ועכשוויים, דוגמת פיגועי התאבדות, רשתות חברתיות, אבולוציה ודיכאון.
האלבום הוקלט על ידי חברי הלהקה, וכמה זמרים נוספים, ששרו לצדם.
האתר "AllMusic" העניק לאלבום ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
The Breaker (בעברית: השובר) הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הקאנטרי האמריקאית ליטל ביג טאון.
האלבום יצא לאור ב-24 בפברואר 2017, על ידי חברת התקליטים קפיטול נאשוויל.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200, והראשון במצעד אלבומי הקאנטרי.
The Captain & the Kid הגיע למקום השישי בממלכה המאוחדת ולמקום ה־18 בארצות הברית, לפני שנפל שם במהירות מהמצעדים.
ג'ון הביע מורת רוח קשה מחברת התקליטים "אינטרסקופ", שלדעתו לא התאמצה לקדם את האלבום.
הוא האשים את חברת התקליטים בחוסר הצלחת האלבום ובעקבות כך נטש את החברה.
מאז, חלה הפסקה ארוכה בהוצאת אלבומי הסולו של ג'ון: אלבום הסולו הבא שלו, The Diving Board, יצא רק ב־2013.
הרעיון לאלבום המשך היה של המנהל של ג'ון באותה תקופה, מֶרְק מרקיוריאדיס .
חברת התקליטים "אינטרסקופ" הודיעה שהיא רואה באלבום אלבום קונספט, ולפיכך לא תפרסם ממנו סינגלים.
בכך הוא היה לאלבום השלישי של ג'ון אחרי "Tumbleweed Connection" (1970) ו־"Leather Jackets" (1986), שלא נכנסו ממנו סינגלים לטופ 40 במצעד הסינגלים הבריטי.
בסופו של דבר יצא לרדיו הסינגל שיווקי "The Bridge" .
חוברת האלבום כללה תמונות של ג'ון וטופין לאורך הקריירה שלהם.
בחטיבת המילים בחוברת נכללו שני שירים שלא נכללו באלבום: "Across the River Thames" ו־"12".
"Across the River Thames" היה זמין להורדה חופשית למי שניגן את התקליטור במחשב.
זהו האלבום הראשון שהקליטו ג'ון וטופין בו מופיעים שניהם ביחד על העטיפה.
היה זה גם אלבום האולפן האחרון שבו השתתף גאי בבילון בקלידים.
בבילון מת ב־2009. הוא גם היה אלבום האולפן סולו האחרון של ג'ון שבו השתתף , שמת ב־2012 (במסגרת הפקת סרט האנימציה "נומיאו ויוליה", בירץ' השתתף ב).
השיר "And the House Fell Down" עוסק בתקופה שבה ג'ון היה מכור לסמים ולאלכוהול.
הפזמון מבוסס על סיפור הילדים "שלושת החזירונים".
עם יציאתו לאור קיבל האלבום ביקורות "חיוביות באופן כללי", עם ציון 69/100 במטקריטיק.
עם זאת, המבקר הישראלי ארי קטורזה, בהתייחסו לביקורות המשבחות מעבר לים, כתב: , והוסיף כי מבין שירי האלבום רק שניים מעידים שג'ון "עדיין בחיים" מבחינה מוזיקלית.
מבחינת הפקה, קטורזה השווה בין הפקותיו של (שהפיק את אלבומי תקופת השיא של ג'ון) לבין כישורי ההפקה של ג'ון עצמו: .
שני השירים היחידים שקטורזה ציין לטובה היו "Just Like Noah's Ark" ובעיקר "And The House Fell Down", שאותו תיאר כשיר הטוב ביותר באלבום: .
– גיטרה, מנדולינה, בנג'ו, מפוחית פה, זִמרת רקע
– גיטרה בס, זִמרת רקע
ג'ון מהון – כלי הקשה, זִמרת רקע
מאט סטיל – זִמרת רקע
כלב הספניאל השחור לבן של ג'ון, ארתור, קיבל קרדיט על נביחותיו בסוף "Just Like Noah's Ark".
המפיק מאט סטיל אמר בריאיון שארתור .
ה־"woof-bells" נשמעים עם הקשות הקאובל לקראת סוף השיר.
מאט סטיל – הפקה, הקלטה, מיקס
טום ריקרט – עוזר הקלטה
דן פורטר – עוזר מיקס
הקלטה באולפני Center Stage שבאטלנטה, ג'ורג'יה
– מאסטרינג ב־Gateway Mastering (פורטלנד שבמיין)
כריס סובצ'אק — טכנאי תופים
ריק סלזאר — טכנאי גיטרה
אנדי ויליאמס – כיוון פסנתר
בוב האלי — ניהול סוכנים
צילום העטיפה – ריאן מקגינלי
דייוויד קוסטה — ארט דיירקטור ומעצב
ניהול — קית' בראדלי, מֶרְק מרקיוריאדיס , פרנק פרסלנד
+מדינההסמכהיחידות מאושרות / מכירות ארצות הברית (Nielsen Soundscan/בילבורד) — 151,000+ הממלכה המאוחדת (BPI) כסף 60,000^^אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד
The Car הוא אלבום האולפן השביעי של להקת האינדי רוק הבריטית ארקטיק מאנקיז.
כל השירים נכתבו על ידי סולן הלהקה, אלכס טרנר ( ברצועה 3 ו-9 בשיתוף טום ראולי, ברצועה 4 בשיתוף ג'יימי קוק)
The Celebration Tour הוא סיבוב ההופעות השנים-עשר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
בין 2019–2020 יצאה לסיבוב ההופעות "Madame X Tour" שאירע באמריקה הצפונית ואירופה, אך קוצר ובוטל בחלקו בעקבות מגפת הקורונה.
אותן ההופעות שאירעו זכו לתפוסה של מאה אחוזים, עם רווחים של למעלה מ-50 מיליון דולרים.
שלוש שנים לאחר מכן, נודע כי ייתכן והיא תצא לסיבוב הופעות עולמי, שיתבסס על הלהיטים שהוציאה במלוא ארבעה עשורים לקריירה המוזיקלית שלה.
ב-17 בינואר 2023 הוכרז כי הוא ייקרא "The Celebration Tour", תוך שפורסמו תאריכי ההופעות (78 בסך הכול).
הסיבוב החל ב-14 באוקטובר 2023 ב-O2 ארנה, לונדון שבאנגליה והסתיים ב-4 במאי 2024 בריו דה ז'ניירו, ברזיל.
סיבוב ההופעות הוכרז ברשתות החברתיות ב-17 בינואר 2023, לאחר שמועות רבות שהתפרסמו.
במהלך הפרסום הרשמי אודות סיבוב ההופעות, מדונה שיתפה סרטון פרומו עטור בידוענים בהשתתפות עמיתים מהתעשייה כדוגמת: דיפלו, ג'אד אפאטאו, ג'ק בלאק, ליל ויין, בוב דה דראג קווין, קייט ברלנט , לארי אוונס , מייגן סטאלטר , אריק אנדרה ואיימי שומר.
מכירה מוקדמת בחסות לייב ניישן צפויה להתקיים החל מ-19 בינואר בשעה 10:00 בשעון מקומי, לפני המכירה הציבורית שתתקיים ב-20 בינואר דרך טיקטמאסטר.
ב-28 ביוני 2023, מדונה דחתה את תחילת הסיור ב-15 ביולי 2023 עקב "זיהום חיידקי חמור", שהוביל אותה לשהות של מספר ימים בטיפול נמרץ.
היא הודיעה על דחיית המופעים הראשונים בצפון אמריקה באמצעות פוסט באינסטגרם.
התאריכים שנקבעו מחדש הוכרזו ב-15 באוגוסט 2023.
המבקרים הגיבו בחיוב כלפי הסיבוב, והדגישו את אופיו הרטרוספקטיבי.
עם זאת, נמתחה ביקורת שלילית לאיחורים של הזמרת; שתי תביעות משפטיות הוגשו כתוצאה מכך.
במגזין בילבורד דיווחו כי הסיבוב הכניס יותר מ-225.4 מיליון דולרים מקהל של 1.1 מיליון אנשים – דבר שהופך אותו למכניס ביותר בשנת 2024. ההופעה שאירעה בריו דה ז'ניירו משכה קהל של למעלה מ-1.6 מיליון אנשים; זוהי ההופעה הגדולה ביותר בקריירה של מדונה, כמו גם הקונצרט העצמאי הגדול ביותר בכל הזמנים.
הספקולציות המוקדמות ביותר של סיבוב הופעות של מדונה החלו לאחר יציאת אלבום הרמיקס/אוסף שלה, Finally Enough Love: 50 Number Ones, כאשר חנויות באמריקה הלטינית דיווחו על כך שמדונה שומרת את האצטדיון סנטנאריו באורוגוואי בתחילת אוקטובר 2022.
ב-4 בינואר 2023 כתבי עת כדוגמת המגזין הבריטי סאן החלו לדווח על סיבוב הופעות אפשרי שמדונה תקיים במלוא 40 שנים לקריירה שלה.
סיבוב ההופעות הוכרז רשמית ב-17 בינואר 2023 באתר הרשמי של מדונה וברשתות החברתיות.
בהצהרתה אמרה מדונה: "אני נרגשת לחקור כמה שיותר שירים, בתקווה לתת למעריצים שלי את ההופעה לה הם חיכו".
"The Celebration Tour" הוא סיבוב ההופעות הרטרוספקטיבי ("הלהיטים הגדולים") הראשון בקריירה של מדונה.
בעבר, היא התייחסה לרעיון במהלך "Madame X Tour" שאירע ב-2019. כתב המוזיקה של ה-BBC, מארק סאבאג', הגיב אודות הנושא.
הוא טען שסיבוב ההופעות "Re-Invention World Tour" שאירע ב-2004 היה סיבוב ההופעות הרשמי הדומה ביותר לסיבוב הופעות רטרוספקטיבי ("הלהיטים הגדולים"), שכן רשימת השירים בו התעלמה במידה רבה מאלבומה American Life שיצא באותה העת.
עם ההכרזה, ב-18 בינואר 2023, הקדישו בילבורד רשימה של שירים פוטנציאליים לאורך ארבעת העשורים שהם היו רוצים לשמוע, כמו גם יצירת סקר למעריצים שיגיבו על השיר שהם היו רוצים שיבוצע.
ב-20 בינואר 2023, הסקר הראה את הסינגל "Causing a Commotion" משנת 1987 כמתמודד המוביל.
גופים תקשורתיים כמו רולינג סטון, Consequence ו-Variety פרסמו גם כן את "רשימת החלומות" שלהם.
בהתבסס על ההתרגשות מההודעה השבועית, מדונה פנתה ישירות לקהל המעריצים שלה כשהיא בונה את רשימת השירים של סיבוב ההופעות שלה, ושאלה את מעריציה "לאיזה צלילי שיר תרצו לרקוד בהופעה שלי?" בפלטפורמות החברתיות שלה.
סטיוארט פרייס הודיע ל-BBC כי "להיט גדול לא חייב להיות שיר".
בהמשך, הוסיף "זה יכול להיות ארון בגדים, זה יכול להיות סרטון או הצהרה".
הוא המשיך ואמר כי "להיטים רבים ינוגנו במלואם, חלקם יתמזגו לשירים אחרים, ועוד יותר ישמשו כ'גשרים' בין כל דבר".
מארק סבאג' עסק בהשוואה ל-"The Eras Tour" של טיילור סוויפט.
פרייס הצהיר "המוניטין של מדונה הוא על היותה מאוד מדויקת ומאוד חדורה בכל דבר.
כשאתה מסתכל על סיבוב הופעות בקנה מידה זה, יש בו כל כך הרבה חלקים, כל כך הרבה אלמנטים, שהכול חייב להיות מדויק מאוד...
אך יש דבר אחד שהוא תמיד דינמי, וזו מדונה עצמה.
האישיות שלה כל כך חזקה, האינטראקציה שלה עם הקהל כל כך חזקה, שזה משתנה בין הופעה להופעה".
לאחר שמדונה חטפה "זיהום חיידק חמור", בסוף חודש יוני, שהוביל אותה לשהות של מספר ימים בטיפול נמרץ, היא הודיעה על דחיית המופעים הראשונים בצפון אמריקה באמצעות פוסט באינסטגרם.
החזרות על סיבוב ההופעות החלו לראשונה באופן רשמי בניו יורק באפריל 2023. בתחילת יוני באותה השנה, החזרות עברו לקולוסיאום הזיכרון של נסאו ביוניונדייל, אך הופסקו זמנית בעקבות שהותה של מדונה בטיפול נמרץ בסוף החודש ובמהלך החלמתה.
החזרות החלו מחדש באמצע אוגוסט באותו מקום.
בתחילת אוקטובר, החזרות עברו למנצ'סטר במטרה להתכונן להופעה הראשונה שאירעה באותו המקום.
עיצוב הבמה מזכיר את המבנה ההיסטורי של עוגת החתונה שלה מטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1984 ושכונות מנהטן שבניו יורק.
זוהי במה עגולה תלת-שכבתית בשילוב עם אורך של 230 רגל/70 מטר של מסלול.
לציוד הייצור יש 80 טון, והוא מורכב מ-3700 אמפר של עוצמת מופע, 600 נורות להארת הבמה ו-14 זרקורים לזמרת, וכן 3600 רגל מרובע של לדים כדי לתת תמונה מלאה למופע; הכמות הגדולה ביותר של משתמשי וידאו אי פעם בסיורים שלה.
יש גם מסגרת פורטל מוארת, שתוכננה לפעול כמו מכונת זמן המתבוננת לעבר, ההווה והעתיד שבה מדונה מורמת 30 רגל/9 מטר מהקרקע, ולנוע במהירות של 1.5 רגל/4.5 מטר לשנייה.
משתף הפעולה המתמיד פרייס הוקצה כמנהל מוזיקלי של סיבוב ההופעות, בעקבות שיחה עם מדונה כשבירך אותה על הכרזת סיבוב ההופעות.
מדונה גייסה את לואיס ג'יימס כמנהל הקריאטיבי ואת ג'יימי קינג, ואת גורם גבאסליה מבית האופנה "Vetements", כמעצב תלבושות.
דריק ברייסון טיילור ובן סיסריו ממגזין "הניו יורק טיימס" תיארו את התלבושות כ"סקסיות, דתיות ועתידניות".
מדונה גם משחזרת 17 תלבושות מתקופות קודמות שלה.
בהתחלה, הכריזה מדונה כי סיבוב ההופעות "The Celebration Tour" יכלול 35 תאריכים בלבד והוא יועד להיות סיבוב ההופעות הקצר ביותר של הזמרת.
לאחר ביקוש עצום ברחבי העולם, הוחלט ב-19 בינואר להוסיף הופעות שניות בסיאטל, שיקגו, טורונטו, מונטריאול, בוסטון, מיאמי, יוסטון, דאלאס, אוסטין, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו ולאס וגאס יחד עם הופעה שלישית בניו יורק.
תאריך שני נוסף גם בלונדון.
באותו יום, יותר מ-90% מהמלונות ברחבי O2 ארנה בלונדון הוזמנו כחלק מההופעות של מדונה באזור.
ביום המכירה הכללית, 20 בינואר, נוספו תאריכים שניים נוספים באמסטרדם, אנטוורפן, ברצלונה ומילאנו, יחד עם תאריך שלישי בפריז ושני תאריכים נוספים בלונדון עקב ביקוש רב.
למעלה מ-200,000 מעריצים חיכו בתור כדי לקנות כרטיסים לתאריכים בלונדון, וכמעט 30,000 אנשים המתינו בתור הדיגיטלי בהולנד על פי סוכנות העיתונות ההולנדית הכללית (ANP).
האתר של טיקטמאסטר בספרד קרס לרגעים.
לפי בילבורד, יותר מ-600,000 כרטיסים נמכרו באותו יום.
אף על פי שהגיעו דיווחים רבים שכרטיסים לסיבוב ההופעות היו מהיקרים ביותר אי-פעם עבור כל אמן, הופעות ברחבי אמריקה הצפונית ואירופה חוו "ביקוש יוצא דופן" ונמכרו בזמן שיא, מה שגרם לצוות של מדונה להוסיף מספר תאריכים חדשים בשתי היבשות.
בתאריך זה, שלוש ההופעות הראשונות בניו יורק נמכרו בפחות מ-15 דקות, שני התאריכים הראשונים בלונדון תוך 20 דקות, ההופעות בפריז מתחת לשבע דקות, וההופעה שלה באמסטרדם נמכרה כולה תוך 10 דקות.
ב-23 בינואר הוכרזו תאריכים שניים בקופנהגן, קלן וברלין.
באותו יום נוספה הופעה שנייה בליסבון עקב ביקוש גבוה מאוד אף על פי שהכרטיסים להופעה היו היקרים ביותר לכל סיבוב הופעות בהיסטוריה של פורטוגל.
בערך באותו זמן, מדונה עצמה פרסמה סרטון קצר בפלטפורמות הרשמיות שלה כמו אינסטגרם וטיקטוק, והודתה למעריציה על "אהבתם והתמיכה" שלהם
ב-26 בינואר, לאחר שארבע ההופעות בלונדון אזלו, הוכרזה הופעה חמישית, שהתקיימה ב-O2 ארנה בדצמבר 2023, עקב "ביקוש סנסציוני" לכרטיסים של מעריצים בריטיים.
מאוחר יותר באותו יום, עקב הביקוש המתמשך נוספו תאריכים חדשים גם בברוקלין ובאינגלווד, מה שהביא את המספר הכולל של הופעות בכל אחת מהעיר ניו יורק ולוס אנג'לס רבתי לשש.
למחרת הוכרזה גם הופעה רביעית ואחרונה בפריז.
ב-30 בינואר, עקב המשך "ביקוש יוצא דופן", הוכרזה הופעה שישית ב--O2 ארנה בלונדון, שהתקיימה ב-6 בדצמבר 2023.
ב-27 במרץ 2023, עקב "ביקוש עצום" מתמשך, נוספו שמונה הופעות נוספות בארצות הברית (שהוגדרו כאחרונות שנערכות במדינה במסגרת סיבוב ההופעות), כולל תאריכים שניים בפיניקס ובוושינגטון, די.סי., והופעות שלישיות בסן פרנסיסקו ולאס וגאס.
הופעות ראשונות בנאשוויל, פאלם ספרינגס, סקרמנטו ופילדלפיה הוכרזו גם כן.
התוספת של ההופעה בנאשוויל הייתה כתגובה להצעת חוק 3 של הסנאט בטנסי ול"מעל 100 הצעות חוק נגד להט"ביות שנמצאות בפני בתי המחוקקים של המדינה" בארצות הברית.
הזמרת כינתה את הדיכוי של אנשי הקהילה הגאה כ"בלתי מתקבלת על הדעת ולא אנושית", ונשבעה לתרום חלק מההכנסות מההופעה בנאשוויל לארגוני זכויות טרנסג'נדרים.
ב-17 באפריל 2023, לאחר ציפייה מסוימת בעיתונות המקסיקנית, אושר רשמית התאריך על ההופעה במקסיקו סיטי.
בשל "ביקוש עצום", תאריך רביעי שהתקיים ב-30 בינואר 2024 נחשף ב-4 במאי 2023.
רשימת השירים הבאה נדלתה מתוך ההופעה שנערכה ב-14 באוקטובר 2023 ב-O2 ארנה בלונדון, אנגליה.
היא לא מייצגת את שאר השירים שבוצעו בהופעות האחרות.
במהלך המופע ב-14 באוקטובר 2023, "Little Star" בוצע כמחווה לבתה לורדס ליאון, לרגל חגיגות יום הולדתה ה-27.
במהלך המופע ב-15 באוקטובר 2023, עקב הגבלות העוצר במדינה ואיחורה של מדונה לתחילת המופע, המופע הסתיים מיד לאחר הביצוע של השיר "Rain".
במהלך שני המופעים בליסבון, ב-6 וב-7 בנובמבר 2023, ביצעה מדונה את השיר "Sodade" מאת סזריה אבורה.
במהלך המופע באמסטרדם ב-2 בדצמבר 2023, מדונה ביצעה קטע מהשיר "Causing a Commotion".
במהלך המופע הראשון בניו יורק ב-13 בדצמבר 2023, מדונה ביצעה קטע מהשיר "I Love New York".
החל מהקונצרט הראשון בבוסטון ב-8 בינואר 2024, "I Will Survive" הוחלף בשיר "Express Yourself".
במהלך הקונצרט הראשון בטורונטו ב-11 בינואר 2024, "Rain" הוחלף בשיר "Frozen".
קפיטל ואן ארנה 19 בדצמבר
+ רשימת ההופעות שבוטלו תאריך עיר מדינה מיקום סיבה 27 ביולי 2023 טלסה ארצות הברית BOK סנטר בעיות בלוח הזמנים 22 בדצמבר 2023 נאשוויל ברידג'סטון ארנה 15 בינואר 2024 סן פרנסיסקו צ'ייס סנטר 18 בינואר 2024 לאס וגאס MGM גרנד גארדן ארנה 20 בינואר 2024 פיניקס פוטפרינט סנטר
The Cage (בעברית: הכלוב) הוא פרק הפיילוט הראשון שצולם לסדרת הטלוויזיה האמריקאית הבדיונית "מסע בין כוכבים".
הפקת הפרק הושלמה ב-22 בינואר 1965, אך זכויות היוצרים נרשמו לשנת 1964. את התסריט לפרק כתב ג'ין רודנברי, והוא בוים על ידי הבמאי רוברט באטלר.
רשת NBC, שהזמינה את הפיילוט, דחתה אותו בפברואר 1965, אך בהמשך הדרך (ובהתערבותה של לוסיל בול) הזמינה פיילוט נוסף, שהפך לפרק "Where No Man Has Gone Before".
חלקים משמעותיים מהצילומים המקוריים מהפרק שימשו בהמשך הדרך בפרק הכפול "The Menagerie" ששודר ב-1966. הפרק עצמו יצא לראשונה בוידאו ב-1986, וכלל הקדמה מיוחדת מאת ג'ין רודנברי.
הוא שודר לראשונה בטלוויזיה במלואו רק ב-1988. גרסה נוספת, בשחור-לבן וגרסה מקוצרת של הפרק יצאו גם הן במספר פורמטים כמו לייזרדיסק, וידאו ו-DVD.
עלילת הפרק נסובה סביב צוות הספינה שיוצא לחקור כוכב לכת מרוחק שעליו התרסקה ספינת חלל 18 שנים קודם לכן.
הצוות נפגש עם גזע של חייזרים טלפתיים שמבקשים להוסיף לגן החיות שלהם זכר אנושי.
בפיילוט מוצג לראשונה ספוק בגילומו של לנרד נימוי, שהיה השחקן היחיד שהמשיך בתפקידו המקורי מהפיילוט הראשון לסדרה במתכונת ששודרה בסופו של דבר.
במאי 2020, 55 שנה אחרי שהפיילוט נדחה, הזמינה רשת CBS את סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים" שמבוססת עליו.
הפרק כולל רבים מהמאפיינים שהופיעו בסופו של דבר בסדרה המקורית, אך במספר הבדלים.
קפטן ה"אנטרפרייז" הוא לא ג'יימס טיבריוס קירק, אלא כריסטופר פייק.
ספוק אינו הקצין הראשון, אלא מספר אחת, אותה גילמה מייג'ל בארט.
דמותו של ספוק שונה מהאופן שבו היא מוצגת בהמשך הסדרה; הוא מציג התלהבות נערית שמנוגדת לדמותו השקולה וההגיונית המוכרת מהסדרה עצמה.
רשת NBC דחתה את הפרק על בסיס היותו "שכלתני מדי", דרש מהצופים חשיבה רבה מדי, היה "איטי מדי", וטענו שהוא "לא כלל די קטעי פעולה".
לאחר התערבותה של לוסיל בול, הזמינה הרשת פיילוט נוסף, "Where No Man Has Gone Before", שבעקבותיו הוזמנה הסדרה בסתיו 1966.
שימוש מחדש בצילומים בסדרה המקורית
לאחר שהפיילוט לא נבחר על ידי הרשת, שקל רודנברי להפוך את הפיילוט לסרט קולנוע, בעזרת שימוש בחומרים שצולמו ונחתכו בעריכה, או באמצעות צילום סצנות חדשות.
החומר שצולם היה איטי למדי, ולכן המחשבה להשתמש בחומרים שכבר צולמו ירדה מהפרק.
גם הרעיון השני נדחה, לאחר שהאנטר, שבחודשים שחלפו הפך לשם גדול בהוליווד, לא היה מעוניין לחזור ולגלם את הדמות, ובכל מקרה היה יקר מכדי שההפקה תוכל להרשות לעצמה לשכור את שירותיו.
במהלך הפקת העונה הראשונה התעורר צורך להעביר לרשת פרקים חדשים במהרה כדי שלא לאחר את מועדי השידור, והוחלט לכתוב סיפור מסגרת בהשתתפות צוות השחקנים של הסדרה, שיעשה שימוש ברוב החומרים שצולמו עבור הפיילוט המקורי.
התוצאה הייתה פרק כפול בשם "The Menagerie".
תהליך העריכה גרם לכך שהתשלילים המקוריים של הפרק הושחתו עד כדי כך שבמשך שנים רבות הפרק נחשב לסרט אבוד.
העותק בשחור לבן שהיה שמור אצל רודנברי היה העותק היחיד הידוע שהיה בנמצא, והוקרן לעיתים קרובות בכנסי מעריצים.
גרסאות שיצאו לאור בווידאו עשו שימוש לסירוגין בקטעים מהעותק של רודנברי עם צילומים שנעשה בהם שימוש ב-"The Menagerie".
ב-1987 מצא ארכיבר סרטים סרטי צילום של 35 מ"מ ללא סאונד, ועליו הקטעים שבהם לא נעשה שימוש בפרק "The Menagerie".
כשהבין מה מצא דאג שהחומרים יישלחו לחברה של רודנברי.
הפרק יצא לראשונה בפורמט וידאו ב-1986, וכלל הקדמה מאת רודנברי.
הוא שודר, לראשונה במלואו ובצבע מלא, בסוף נובמבר 1988 כחלק מהסרט The Star Trek Saga: From One Generation to the Next, סרט ספיישל בן שעתיים בהנחיית פטריק סטיוארט, לקראת צאת "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
בסרט נכללו ראיונות עם רודנברי עצמו, מוריס הארלי, ריק ברמן, מל האריס, ועם שחקני הסדרה המקורית והדור הבא, ומארבעת סרטי הקולנוע הראשונים, וכלל גם הצצה לסרט "מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון".
ב-1996 שודר הסרט פעם נוספת ברשת UPN, עם הצצה לסרט "מסע בין כוכבים: המפגש"
בהתבסס על הפרק "The Menagerie", אירועי הפרק מתרחשים 13 שנה לפני האירועים בעונתה הראשונה של הסדרה המקורית, המתרחשים ב-2254, אך לא מצוין מה התאריך הכוכבי (סטארדייט).
לאחר קרב שבו איבדה ה"אנטרפרייז" אנשי צוות, נתקלת הספינה בפיקודו של קפטן פייק בקריאה לעזרה מספינה שהתרסקה על טאלוס IV שנים רבות לפני כן.
מתברר שמלבד ניצולה אחת, יתר השורדים אינם אלא חייזרים מתחזים בעלי יכולות קוגניטיביות מתקדמות ויכולת יצירת אשליות, שמנסים לקחת את קפטן פייק בשבי במטרה להציג אותו בגן החיות שלהם, ולהרבות אותו עם וינה, הניצולה היחידה.
ג'פרי האנטר בתפקיד קפטן כריסטופר פייק
מייג'ל בארט בתפקיד מספר אחת
ג'ון הויט בתפקיד ד"ר פיליפ בויס
ג'פרי האנטר קיבל אופציה של חצי שנה לתפקיד קפטן כריסטופר פייק, אם כי היה מחויב לגלם את התפקיד אם הרשת תבחר בפיילוט שצולם, הוא לא היה מחויב לצלם פיילוט נוסף לבקשת NBC.
האנטר החליט להתמקד בקריירת הקולנוע שלו, ולכן דחה את התפקיד.
ב-5 באפריל 1965 כתב לו רודנברי:
ב-1 ביוני 1965, שבועיים לאחר שהאופציה שלו פגה, שלח האנטר מכתב רשמי שבו הוא מבקש להיפרד מהפרויקט.
האנטר נפטר ב-27 במאי 1969, שבוע לפני סוף הסדרה המקורית.
רודנברי טען בהמשך שבחר שלא להמשיך ולהעסיק את האנטר, כי לא היה מרוצה מההתערבויות של אשתו של האנטר, דאסטי בארטלט, ששימשה גם כמנהלת שלו.
המפיק בפועל, הרברט פ' סולו, שהיה נוכח כשבארטלט הודיעה שהיא מסרבת לתפקיד בשם בעלה, כתב מאוחר יותר בספר האוטוביוגרפי שלו, "Inside Star Trek", שהמצב היה הפוך.
הפרק צולם באולפני דסילו (בהמשך שונה שמם לאולפני קולבר, בעיר קולבר בקליפורניה), בין 27 בנובמבר לאמצע ספטמבר 1964. תהליך הפוסט-פרודקשן (לרבות צילומי השלמה, עריכה, הלחנה, אפקטים מיוחדים וכן הלאה) נמשך עד ל-18 בינואר 1965.
רודנברי עקב באותה תקופה אחר ההפקה של הסדרה "בגבולות המסתורין", והגיע לעיתים תכופות לבקר באולפנים בהם צולמה הסדרה.
רודנברי שכרכ כמה מאנשי צוות ההפקה של הסדרה, ביניהם רוברט ג'סטמן ו-וה צ'אנג להפקת "מסע בין כוכבים".
אחד היצורים שהופיעון בכלובים בפרק "The Cage" היה יצור ששימש בפרק "The Duplicate Man" מ"בגבולות המסתורין" שם הוא נקרא "מגאזויד".
אביזר הראש שהופיע בפרק "Fun and Games" של "בגבולות המסתורין" שימש כדי לשוות לטאלוסיאנים של "מסע בין כוכבים" מראה אכזרי.
התהליך שבו השתמשו ליצור לשחקן דייוויד מק'קאלום אוזניים מחודדות בפרק "The Sixth Finger" של "בגבולות המסתורין" שימש גם ביצירת אוזניו של ספוק בפרק זה.
האפקט שיצר את "סופת היונים" בפרק "The Mutant" של "בגבולות המסתורין" (שכלל הקרנה של אור לתוך מכל של נוזל עם נצנצים) הפך לאפקט של הטרנספורטר ב"מסע בין כוכבים".
כל הטאלוסיאנים גולמו על ידי נשים, אך קולותיהם דובבו על ידי גברים, וזאת במטרה ליצור את הרושם שהטאלוסיאנים התמקדו בפיתוח יכולות מנטאליות מה שהוביל לניוון של כוחם הפיזי וממדיהם, ועל מנת ליצור תחושה חייזרית יותר.
קולו העמוק של השחקן מלאכי ת'רון שדובב את קולו של השומר הטאלוסיאני עובד באמצעים אלקטרוניים כך שיישמע גבוה יותר מאחר שהשחקן גילם גם את דמותו של קומודור מנדז בפרק "The Menagerie".
הקול המעובד שימש לאחר מכן גם בגרסה שהופצה של הפיילוט, ונכון ל-2023 ניתן לשמוע את קולו המקורי והבלתי מעובד של ת'רון רק בגרסה ששרדה של הטריילר המקורי של חלקו השני של הפרק "The Menagerie".
ב-1986 יצא הפרק במלואו לראשונה בפורמט VHS, וכלל הקדמה מאת רודנברי.
הוא שודר במלואו לראשונה ובצבע מלא בסוף 1988, כחלק מספיישל טלוויזיוני בן שעתיים בשם "The Star Trek Saga: From One Generation to the Next" בהנחייתו של פטריק סטיוארט.
למרות שרוב רובו של הפרק נערך אל תוך הפרק "The Menagerie" (ששודר בנובמבר 1966), הרי שעד ליציאת ה-VHS ב-1986 לא הייתה גרסה מלאה וזמינה שלו.
רודנברי החזיק בבעלותו עותק עבודה בשחור לבן על סרט צילום 16 מ"מ, אך העותק המקורי על סרט צילום של 35 מ"מ נחתך במהלך העבודה על "The Menagerie", כך שהעותק של רודנברי נחשב ליחיד ששרד נכון לצאת גרסת ה-VHS.
גרסת ה-VHS כללה קטעי צבע מהצילומים ששימשו בפרק "The Menagerie", יחד עם קטעים בשחור לבן מהעותק של רודנברי.
ב-1987 גילה הארכיונאי בוב פורמנק את הקטעים החסרים של סרט הצילום המקורי, שנמצאו במכל נטוש ולא מסומן במחסן בלוס אנג'לס.
הוא דאג שסרטי הצילום יוחזרו לרודנברי, וכך התאפשרה יצירת גרסה מלאה בצבע של הפרק.
גרסה זו שודרה בטלוויזיה, לראשונה, באוקטובר 1988, כחלק מהספיישל הטלוויזיוני "The Star Trek Saga: From One Generation to the Next" בהנחייתו של פטריק סטיוארט, שסימן את המעבר מהסדרה המקורית לדור הבא.
בין השאר כלל הספיישל ראיונות עם רודנברי עצמו, מוריס הארלי, ריק ברמן, מל האריס, צוות שחקני הסדרה המקורית והדור הבא, קטעים משתי הסדרות כמו גם מסרטי הקולנוע 1–4, וטריילר קצר לסרט החמישי.
ב-1996 שודר הספיישל שנית ברשת UPN וכלל הפעם גם קטעי מאחורי הקלעים מהסרט "מסע בין כוכבים: המפגש".
הפרק יצא בארצות הברית גם במהדורת לייזרדיסק שכללה עירוב של הקטעים בשחור לבן עם קטעי הצבע, ואורכה היה 73 דקות.
ב-10 באוקטובר 1990 יצאה מהדורת לייזרדיסק לאספנים, שכללה את כל הפרק בצבע, ואורכה היה 64 דקות.
לפרק ציון 7.6 באתר IMDb.
בביקורת שערך האתר "Geek Ireland" לקראת "עולמות חדשים ומשונים" ציין המבקר כי בעוד שהוא מעדיף את הגרסה שהוצגה ב-"The Menagerie", הרי שיש בפיילוט בגרסתו המקורית הרבה מה לאהוב, ולמרות האווירה המצוברחת למדי בו, הוא עדיין מרגיש כמו פרק בזיכיון.
האתר "Den of Geek" המליץ על הפרק כצפיית חובה לפני צפייה בסדרה "עולמות חדשים ומשונים".
בינואר 2023 דירג האתר "Den of Geek" את כל 12 פרקי הפיילוט של הסדרות השונות בזיכיון.
הפרק "The Cage" הגיע למקום הראשון.
בין הנימוקים, העובדה שהפרק מביא את מהות הזיכיון אל המסך הקטן, מדע בדיוני גדול ומעורר מחשבה, העובדה שהפרק "מוזר" בהתייחס לזוויות הצילום שלו, התאורה, והעובדה שהוא מייצג את שנות ה-60 אך עדיין מצליח להיראות שונה וחייזרי, דבר שהזיכיון זנח ברבות השנים.
פרק המשך, סדרת בת ומורשת
ב-2019 שודר הפרק "If Memory Serves", כפרק השמיני בעונתה השנייה של "מסע בין כוכבים: דיסקברי".
בפרק חוזרים פייק וספוק, הפעם בגילומם של אנסון מאונט ואית'ן פק בהתאמה, לכוכב הלכת טאלוס IV.
בתחילת הפרק שודרה תזכורת לפרקים הקודמים, בה נעשה שימוש בקטעים מהפרק "The Cage".
במאי 2020 הזמינה רשת CBS את הסדרה "מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים".
בסדרה מככבות דמויותיהם של פייק, מספר אחת וספוק.
ההכרזה על הסדרה התרחשה 55 שנה אחרי הפקת הפיילוט, מה שהביא את הנרי אלונסו מאיירס, אחד הכותבים הראשיים והמפיק בפועל של "עולמות חדשים ומשונים", להגדיר את "The Cage" כפיילוט שלקח לו הכי הרבה זמן בהיסטוריה להיבחר להפקה כסדרת טלוויזיה.
במאי 2022 הכריזו ארכיון רודנברי וחברת הגרפיקה OTOY על פרויקט משותף במסגרתו ייצרו שחזור הולוגרפי של הפרק.
"The Boxer" (בעברית: "המתאגרף") הוא סינגל שנכתב על ידי הזמר האמריקאי פול סיימון.
הוא הוקלט בידי צמד המוזיקאים היהודים־אמריקאים סיימון וגרפונקל ב־1968, הופץ ב־1969 כסינגל עצמאי, ונכלל כאחד מהשירים באלבום האולפן החמישי שלהם, Bridge over Troubled Water, שיצא שנה לאחר מכן.
המתאגרף הוא בלדה בסגנון פולק רוק, בעל אופי של קינה בגוף ראשון, ותיאור המתאגרף בגוף שלישי.
מילות השיר אוטוביוגרפיות, ומושפעות מהתנ"ך.
הן נכתבו בשעה שסיימון חש שמופנית אליו ביקורת לא הוגנת, מבטאות בדידות ומתארות עוני.
השיר ידוע בפזמונו מלא־התוגה, שבו מושר רצף ה־„לַי־לַה־לַי" בליווי תוף צד המהדהד בכבדות.
המתאגרף היה לאחד הסינגלים המצליחים ביותר של הצמד; הגיע למקום השביעי בבילבורד הוט 100; הצליח בין־לאומית, עם הגעה לעשירייה הפותחת בתשע מדינות, ובראשן הולנד, אוסטריה, דרום אפריקה וקנדה; ודורג במקום ה־106 ב-500 השירים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון.
ההקלטה המקורית של השיר הייתה מההפקות המושקעות ביותר של הצמד, והתפרשה על למעלה מ־100 שעות הקלטה ומספר אתרים, כולל קפלת סנט פול שבאוניברסיטת קולומביה ואולפני קולומביה בנאשוויל.
הגרסה שפורסמה במקור על ידי הצמד כוללת מנגינה אינסטרומנטלית והרמונית בין נגינתו של קארלי צ'אלקר על גיטרת פדל סטיר לחצוצרת פיקולו.
השיר כולל גם מפוחית בס, שמנוגנת על ידי צ'רלי מקוי, שנשמעת במהלך הבית השני והאחרון.
במהדורת 2008 של מגזין Fretboard Journal, פרד קרטר ג'וניור מספר למראיין ריץ' קינזל:
לשיר יש רק פעימת תופים אחת, והיא מושמעת במהלך פזמון בליווי שירת ה־„לַי־לַה־לַי".
מתופף הסשן האל בליין יצר את צליל התופים עם ההדהוד הכבד בעזרתו של המפיק רוי היילי, שמצא מקום לתופים מול המעלית במשרדי קולומביה.
הקלטת התופים הוקלטה בזמן שהשיר נוגן על ידי הנגנים.
בליין היה חובט בתופים בסוף שירת ה־„לַי־לַה־לַי" שהתנגנה באוזניות שלו, ובשלב מסוים, מאבטח קשיש קיבל הפתעה גדולה כשיצא מהמעלית ונבהל מהתופים הרועמים של בליין.
האל בליין סיפר על תהליך ההקלטה, , אומר בליין.
כותב השיר מדבר על הקשיים והעוני שלו בניו יורק ממבט ראשון, והבית האחרון בשיר מדבר על היותו מתאגרף בגוף שלישי: .
הפזמון החוזר של השיר כולל ההגה החוזר „לַי־לַה־לַי".
לדברי פול סיימן, ההגה לא היה אמור להיות חלק מהשיר, אך הוא נכנס אליו לבסוף, בליווי תוף צד המהדהד בכבדות.
השיר תורגם לעברית על ידי אהוד מנור.
לשיר "המתאגרף" יש בית נוסף שלא נכלל בגרסתו שבאלבום Bridge over Troubled Water.
הצמד סיימון וגרפונקל כן ביצע אותו בסיבוב הופעות שערכו ב-1969, וכך גם בהופעתם בתוכנית סאטרדיי נייט לייב ב-1975 ובהופעתם בסנטרל פארק.
פול סיימון ביצע אותו אף הוא בבצעו את השיר לבד, לאחר פירוק הצמד.
גרסאות כיסוי של השיר הוקלטו על ידי אמנים רבים, בהם Me First and the Gimme Gimme , בוב דילן, ניל דיימונד, אמילו האריס, הסמפלס , Leandro e Leonardo , פאולה פרננדז, קייק, ג'ואן באאז, ויילון ג'נינגס ועוד.
סיימון פתח את התוכנית סאטרדיי נייט לייב עם השיר ב-29 בספטמבר 2001, ההופעה החיה הראשונה בעקבות הפיגועים ב-11 בספטמבר 2001 על העיר ניו יורק ווושינגטון די.
ג'רי דאגלס וממפורד אנד סאנז שיתפו פעולה עם פול סיימון בגרסת כיסוי לשיר בשנת 2012. הוא נכלל באלבום Traveller של דאגלס ובמהדורת הדלוקס של האלבום Babel של ממפורד אנד סאנז.
מקוםתאריםמכירותהממלכה המאוחדת (BPI)זהב400,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
The Book of Secrets הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת הקנדית לורינה מק'קניט שפורסם בשנת 1997, בהוצאת חברות התקליטים קווינלן רוד והאחים וורנר.
האלבום זכה להצלחה בארצות הברית ונמכר בלמעלה מ-1,867,000 עותקים במדינה בסך הכול.
The Book of Fire (בעברית: סֵפֶר הָאֵשׁ) הוא אלבום האולפן האחד-עשר של להקת הרוק והמטאל הגותי .
הוא יצא לאור ב-24 בינואר 2020, בהוצאת חברת התקליטים נו-קאט אנטרטיינמנט.
האלבום זכה להצלחה רבה ודורג במקום ראשון במצעד האלבומים של גרמניה.
לאור הצלחת האלבום, הוחלט להוציא מהדורת פלטינה שלו עם עטיפה מחודשת.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם24 בינואר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטורנו-קאט10 בדצמבר 2021
The Brain Prize (בתרגום ישיר 'פרס המוח') הידוע גם בשם הקודם שלו פרס גרייט לונדבק האירופאי לחקר המוח (The Grete Lundbeck European Brain Research Prize) או בקיצור פרס לונדבק, הוא פרס מדעי בינלאומי המוענק למדען אחד או יותר ש"הצטיינו בתרומה יוצאת דופן למדעי העצב, אשר עדיין פעילים במחקר".
הפרס נוסד בשנת 2011 על ידי קרן Lundbeck, ולזוכיו מוענקים 10 מיליון קורונות דניות, עובדה המעמידה אותו כפרס הגדול בעולם לחקר המוח.
המועמדים לפרס יכולים להיות מכל לאום, ומצופה מזוכי הפרס לקיים קשרי מחקר עם קהילת חוקרי המוח הדנים באמצעות למשל מתן הרצאות, העברת כיתות אמן, סמינרים, ופעילויות אחרות שמוסכמות ונתמכות כלכלית על ידי קרן לונדבק .
פרס המוח הוקם על ידי קרן לונדבק בשנת 2010 כפרס אירופאי והוענק לראשונה בשנת 2011. נכון לשנת 2024 הפרס הוא גלובלי.
בשנת 2024, זכה הפיזיקאי חוקר המוח הישראלי חיים סומפולינסקי בפרס, עבור עבודותיו התאורטיות בתחום פעילות מעגלים עצביים, אשר מהוות חלק מרכזי בתשתית המתמטית לתיאור פעילות מעגלים עצביים.
תיאור מתמטי אשר הניבויים הנגזרים ממנו נצפו גם במדידות ביולוגיות בפועל.
נכון לשנת 2019, ועדת הבחירה לפרס כללה את החוקרים הבאים:
"The Business" הוא שיר של הדיג'יי והמפיק ההולנדי טייסטו, עם שירה לא מוכרת של ג'יימס "יאמי" בל.
הוא יצא ב-25 בספטמבר 2020 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השביעי שלו Drive.
בטקס פרסי המוזיקה של APRA לשנת 2022, השיר היה מועמד לעבודה הבינלאומית המושמעת ביותר.
הקליפ הוקרן בבכורה בערוץ היוטיוב הרשמי של טייסטו ב-24 בספטמבר 2020. בבימויו של כריסטיאן ברסלאור, הוא כולל את הרקדניות האמריקאיות קייסי פריי וקיילה בולינגס.
על פי ג'ייסון הפלר מ-edm.com, "פרשנות הריקוד המשכרת של פריי היא ליווי פנטסטי לכישרון הקולי הרודף".
שידורים בינלאומיים של הקליפ מסירים את הקטע שבו דמותו של פריי נדרסת, ובכך מסירים גם את הפזמון השני מהשיר.
עיצוב כריכתו של השיר נעשתה על ידי האמן החזותי ויקטור סקוראנו.
רמיקס של הדיג'יי והמפיק הבריטי קיד 220 יצא ב-11 בדצמבר 2020, שהוקרן בבכורה בערוץ היוטיוב של טיסטו.
יש גם גרסה נוספת, שכותרתה "The Business Part II", שהיא שיתוף פעולה עם אמן ההיפ הופ/R&B האמריקאי טיי דולה סיין, שיצאה ב-21 בינואר 2021. גרסה נוספת של שיר זה יצאה על ידי The Marshall Project בשם "Let's Get Down To Business" ב-2021.
השיר הופיע במונטאז' הפותח של ליל הוקי בסיקור של קנדה של משחק 4 בגמר גביע סטנלי 2021 בין מונטריאול קנדינס לטמפה ביי באקנירס.
היא שימשה גם כמוזיקה שקודמת לבעיטה בכל משחק של גביע העולם של פיפ"א 2022 ושל גביע אסיה של AFC 2023 בקטר.
"The Boy Is Mine" (בעברית: "הבחור הזה שלי") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה.
זהו הסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, "Eternal Sunshine", שיצא לאור ב-7 ביוני 2024, דרך חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
השיר נכתב והופק על ידי גרנדה, מקס מרטין, שינטרו יאסודה ואיליה סלמנזאדה.
הוא מושפע מסגנון רית'ם אנד בלוז ומהווה גרסה מודרנית לשיר מפורסם בעל אותו שם של ברנדי ומוניקה משנת 1998.
בשנת 2021, הקליטה את השיר "Fantasize" עבור מערכון קומי, אך השיר לא יצא לאור באופן רשמי.
ביוני 2023, הקלטת השיר דלפה לרשת והפכה לוויראלית, במיוחד בטיקטוק.
בריאיון לאפל מיוזיק במרץ 2024, גרנדה ציינה כי התגובות החיוביות של המעריצים ל-"Fantasize" השפיעו על החלטתה לכלול את השיר "The Boy Is Mine" באלבומה השביעי, "Eternal Sunshine".
היא תיארה את השיר כ"גרסה מורמת" של Fantasize והוסיפה שתמיד רצתה ליצור גרסה מחודשת לשיר המקורי של ברנדי ומוניקה.
בריאיון לתוכנית "The Zach Sang Show" בפברואר 2024, התייחסה גרנדה להדלפת השיר "Fantasize", אותו כתבה במקור עבור סדרת טלוויזיה ולא התכוונה להוציאו לציבור.
גרנדה ציינה את תחושת האכזבה והתסכל שלה מהדלפת חומרים שלא היו מיועדים לפרסום, והדגישה את הצורך בכבוד לעבודתו של כל אמן.
הווידאו קליפ לשיר פורסם ב־7 ביוני 2024, בבימויו של כריסטיאן ברסלאואר.