tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גרוף נולד בלנקסטר, פנסילבניה שבארצות הברית, להורים נוצרים.
בנם של ג'ולי, מורה לחינוך גופני, וג'ים גרוף, מאמן סוסים ונהג.
יש לו אח אחד המבוגר ממנו, דייוויד, והוא בן-דוד ראשון של הזמר ג'יימס וולפרט, ממשתתפי העונה החמישית של The Voice.
משפחת אביו היא נוצרית-מנוניטית; אודות חינוכו, גרוף אמר: "המשפחה שלי מצד אימי היא נוצרית-מתודיסטית, וכך אני גדלתי.
החינוך שלי היה שמרני, בכך שהיו לי ערכים חזקים - לשבת ולאכול עם המשפחה בכל יום, לציית לסמכות, ללכת לכנסייה בכל שבוע ונוכחות מושלמת בבית ספר של יום ראשון.
אבל באותו הזמן, ההורים שלי תמיד עודדו את אחי ואותי להיות מרוצים ממה שאנחנו עושים.
ההורים שלי היו ספורטאים בתיכון; אבא שלי ואמא שלי היו הכוכבים של קבוצות הכדורסל שלהם, אבל הם אף פעם לא דחפו את אחי ואותי להיות משהו שאנחנו לא רוצים להיות".
גרוף סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בשנת 2003, והתכוון להמשיך וללמוד באוניברסיטת קרנגי מלון, אך דחה את ההרשמה בשנה, לאחר שלוהק לתפקיד של רולף בהפקת סיבוב הופעות לאומית של המחזמר "צלילי המוסיקה".
לאחר סיבוב ההופעות, גרוף הבין שהוא "לעולם לא יוכל לעמוד בתשלומי ההלוואות לשכר הלימוד במכללה", והחליט במקום זאת לעבור ולגור בניו יורק.
בעודו מתגורר בלנקסטר, גרוף הופיע ב-Fulton Opera House (בהפקות של "צלילי המוסיקה", "Ragtime", "אוויטה", "גבירתי הנאווה", "פיטר פן" וב-"Rags") ובמשכן לאמנויות הבמה שב-Ephrata (בתפקיד אדגר במחזמר "Bat Boy" ובתפקיד הברווזון המכוער במחזמר "!Honk").
בשנת 2005, גרוף הופיע במחזמר "תהילה", בתיאטרון אזורי שבניו אינגלנד.
באותה השנה, הוא הופיע לראשונה בברודוויי, כשחקן מחליף בהפקת "In My Life" של ג'וזף ברוקס.
המחזמר עוסק בילד עם תסמונת טורט, וגרוף שימש כמחליף של הדמות הראשית, אך מעולם לא הופיע בתפקיד בפועל.
גרוף היה לשחקן הראשון שגילם את דמותו של מלכיאור גאבור בהפקת ברודוויי של "אביב מתעורר".
הוא שיחק את התפקיד החל מהופעת הבכורה של המחזמר בברודוויי ב-10 בדצמבר 2006 ועד ל-18 במאי 2008. קודם לכן, במהלך קיץ 2006, הוא גילם את אותה הדמות בהפקת אוף ברודוויי של אותו המחזמר.
באפריל 2007, גרוף היה מועמד לפרס דרמה דסק על תפקידו ב-"אביב מתעורר".
בחודש מאי 2007, הוא היה מועמד לפרס טוני כשחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר על ביצועיו, עם זאת הפרס בסופו של דבר הוענק לדייוויד הייד פירס.
גרוף הופיע כשחקן אורח בסדרה "One Life to Live" - אופרת סבון של רשת ABC - שבה גילם את דמותו של הנרי מקלר.
סיפור העלילה שלו, העוסק בירי בבית ספר, נפסל בשל אירועי הטבח בווירג'יניה טק באפריל 2007, והוא עזב את התוכנית.
גרוף גילם את דמותו של קלוד בהפקה של "שיער" שעלתה מה-22 ביולי ועד ל-31 באוגוסט 2008. הוא הופיע בסרטו של אנג לי "Taking Woodstock".
גרוף הופיע בהפקה של אוף ברודוויי של "Prayer for My Enemy" מאת קרייג לוקאס (יוצר "Prelude to a Kiss" ו-"The Light in the Piazza"), אודות השפעות המלחמה בעיראק על משפחה אמריקנית.
באוגוסט 2009, גרוף גילם את דיוניסוס בהפקה של "הבאקכות".
גרוף שיחק בסדרה "Glee" שבה גילם את דמותו של ג'סי סיינט ג'יימס, הזמר הבולט של המקהלה היריבה "אדרנלין ווקאלי" וכן מושא לאהבתה של רייצ'ל ברי, בגילומה של ליאה מישל, אשר כיכבה יחד עם גרוף ב-"אביב מתעורר".
מבקר הניוזוויק ראמין סאטודה ציין כי גרוף היה לא משכנע בתפקיד ג'סי הסטרייט ("הוא נראה מתאים יותר כבן-זוג של קורט מאשר של רייצ'ל").
על הופעתו של גרוף סינגרו יוצר Glee ריאן מרפי והכוכבת-האורחת בסדרה קריסטין צ'נוות', שניהם תיארו את המאמר כהומופובי; הנושא אף נידון על ידי נשיא GLAAD ג'ארט באריוס.
באוגוסט 2010, גרוף הופיע לראשונה בווסט אנד של לונדון, ב-Deathtrap, בתיאטרון Noël Coward בהפקה בבימויו של מתיו וורצ'אס.
גרוף חזר להופיע ב-Glee בסוף העונה השנייה, ב-10 במאי, ונשאר עד תום העונה השנייה.
אף על פי שעזב את התוכנית בחלקה הראשון של העונה השלישית, גרוף שב לתפקיד אורח באחד מפרקי החלק השני של העונה השלישית.
בחודשים אוגוסט-אוקטובר 2010, גרוף הופיע בדמותו של איאן טוד בעונה השנייה והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "בוס" של רשת "Starz".
גרוף גילם את דמותו של קן בהפקת Center Theatre Group של המחזה זוכה פרס טוני Red, לצד אלפרד מולינה שגילם את הצייר מארק רותקו.
ההפקה הציגה מ-1 באוגוסט ועד ל-9 בספטמבר 2012. בחודש מרץ 2013, גרוף ומולינה שבו לגלם את תפקידיהם במחזה זו, במשך שש הופעות נוספות, הפעם בהפקת L.A.
הופעות אלו הוקלטו ושודרו ברדיו.
גרוף ביצע את אחד התפקידים הראשיים בסרט האנימציה "לשבור את הקרח" של אולפני דיסני.
הדמות שגילם, קריסטוף, הוא סוחר קרח, איש הרים מחוספס.
הסרט הוקרן לראשונה ב-19 בנובמבר 2013, והופץ להקרנה בפני הציבור הרחב החל מה-27 בנובמבר.
גרוף כיכב כפטריק מוריי, גבר הומוסקסואל הגר בסן פרנסיסקו, בקומדיה של HBO, "Looking".
בעקבות הצלחתה של העונה הראשונה, בת 8 הפרקים, אשר שודרה במהלך שנת 2013, הסדרה חודשה לעונה שנייה.
ב-23 במרץ 2015 הודיעה HBO על ביטול הסדרה לאחר העונה השנייה שלה, כאשר עלילותיהן של הדמויות בסדרה יגיעו לסיומן בסרט קולנוע הצפוי לצאת מאוחר יותר באותה השנה.
בחודש אפריל 2013, גרוף הצטרף להפקה אחרת של HBO, וגילם את דמותו של קרייג ב-"הלב הרגיל" - עיבוד קולנועי של המחזה באותו השם מאת לארי קרמר.
ב-19 במאי 2015, גרוף שב להופיע על במת התיאטרון של לונדון, בפעם הראשונה מאז הופעת הבכורה שלו בווסט אנד בשנת 2010, כאשר כיכב בקונצרט חד-פעמי של "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" ברויאל פסטיבל הול.
גרוף כיכב בניו יורק בהפקה של המחזמר A New Brain, בבימוי אחד מכותביו ג'יימס לאפין, ב-24–27 ביוני 2015.
ב-3 במרץ 2015 גרוף הצטרף לצוות שחקני המחזמר "המילטון", כאשר החליף את השחקן בריאן ד'ארסי ג'יימס בתפקיד ג'ורג' השלישי.
בעבור תפקידו בהמילטון, גרוף היה מועמד לפרס טוני בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן משנה במחזמר.
יחד עם שאר הקאסט, הוא זכה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום המחזמר הטוב ביותר.
ביולי 2017 גרוף כיכב בפודקאסט המוזיקלי "36 שאלות".
מספטמבר 2019 ועד לינואר 2020 כיכב גרוף בתפקיד סימור בהפקה המחודשת של המחזמר "חנות קטנה ומטריפה" בתיאטרון Westside באוף ברודוויי.
בנובמבר 2022 גרוף החל לככב בתפקיד פרנקלין שפרד בהפקה המחודשת של המחזמר " מתגלגלים" בתיאטרון New York Theatre Workshop באוף ברודוויי.
ההפקה נמשכה עד ינואר 2023. בספטמבר 2023 עברה ההפקה ל-Hudson Theatre בברודוויי, וגרוף שב לגלם את אותו התפקיד.
ב-16 ביוני 2024, זכה בפרס טוני בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר על תפקיד זה.
באוקטובר 2024, גרוף אישר את השתתפותו במחזמר ביוגרפי בברודוויי על בובי דארין בשם "Just In Time".
הבכורה תיערך בתיאטרון Circle in the Square בניו יורק ב-28 במרץ 2025, עם ערב הפתיחה ב-23 באפריל 2025. גרוף יגלם את בובי דארין וגם ישמש כמפיק במחזמר.
לגרוף היה בעבר סרטן העור.
גרוף יצא מהארון באוקטובר 2009, במהלך אירועי מצעד לאומי לשוויון בוושינגטון.
מאז 2010, נפוצו שמועות כי גרוף נמצא במערכת יחסים עם השחקן זאכרי קווינטו.
בספטמבר 2012, קווינטו אישר כי הוא וגרוף נמצאים במערכת יחסים.
ביולי 2013 דווח כי השניים נפרדו.
כפעיל למען הקהילה הלהט"בית, גרוף נכלל ברשימת 100 הלהט"בים הנערצים ביותר לשנת 2013 של העיתון אאוט; בשנת 2014 הופיע שוב ברשימה זו, הפעם לצידם של מוריי ברטלט וראסל טובי, עמיתיו השחקנים לסדרת הטלוויזיה "Looking".
כמו כן בשנת 2014, גרוף הוביל את מצעד הגאווה של ניו יורק, לצידן של השחקנית לברן קוקס והפעילה הפוליטית ריאה קארי.
בשנת 2015, הוענק לו פרס הוקרה מטעם עמותת Point Foundation, על היותו "פורץ-דרך צעיר, שלקח על עצמו תפקיד של מנהיגות למען קהילת הלסביות, ההומואים, הביסקסואלים והטרנסג'נדרים".
לדברי מנכ"ל העמותה, חורחה ולנסיה, גרוף "הוא חבר גאה בקהילה הלהט"בית, ומשתמש במעמדו כדי לדבר הן על האתגרים והן על ההזדמנויות העומדות בפני להט"בים צעירים בחברה.
כשחקן וכפעיל, גרוף הוא השראה לדור הבא של מנהיגים להט"בים".
Theatre Works 14–17 במרץ 20132013 הפיראטים של פזנסטן (קונצרט) פרדריק Delacorte Theatre 10 ביוני 20132015 המילטון המלך ג'ורג' השלישי The Public Theater 3 במרץ – 3 במאי 20152015 איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ (קונצרט) ג'יי.
בחודש פברואר 2011, גרוף הופיע בשני סרטי תדמית עבור אתר האינטרנט של אחיו דייב, לממכר ציוד למטבח.
הסרטון הראשון היה לצורך קידום דף הפייסבוק של החברה.
הסרטון השני הופק במיוחד עבור חג האהבה, ובו גרוף הכין קוקטייל מרטיני וקידם מכירות של מוצרים באתר.
את המרטיני הוא הכין על פי מתכון שנוצר במיוחד בשבילו, בשם "She Loves Me Martini".
בחודש מרץ 2014, גרוף הופיע בברודוויי בקונצרט מיוחד בשם "Broadway Backwards" מטעם עמותת Broadway Cares/Equity Fights AIDS, על מנת לקדם את המאבק באיידס.
ג'ונתן אריס הוא שחקן בריטי המופיע בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
אריס היה הקריין בשלוש תוכניות דוקומנטריות בטלוויזיה, שהופקו ושודרו בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
התוכניות כללו את "תעופה בחקירה" בבריטניה, "Trapped" ו-"Microkillers".
אריס גילם את פיליפ אנדרסון בסדרת הטלוויזיה "שרלוק" של ה-BBC.
הוא הופיע בסדרה "מנהל לילה" לצדם של טום הידלסטון ויו לורי.
ב-2016 השתתף במיני-סדרה "Tutankhamun" בתפקיד האגיפטולוג האמריקאי הרברט וילוק.
אריס הוא בנו של השחקן בן אריס .
ב-30 ביוני 2007 הוא נישא לשחקנית לואיזה פטיקאס, ובהמשך נולדו להם שני ילדים.
מר קרלייל ויוואריום Vivarium מרטין2021 She Will פודריק אזור 414 Zone 414 ג'וזף ויידט 2024 כאן Here ארל היגינס
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2005 מותו של סוכן Death of a Salesman
שנה שם תפקיד הערות 1997 Croc: Legend of the Gobbos קרוק / קולות נוספים דיבוב 1999 Croc 2 קרוק דיבוב
ג'ונתן ג'ודה אייזק הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.
שיחק באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
אייזק נולד ברובע הברונקס שניו יורק, בנה של ג'קי אלן ילידת סנט קיטס, ולו חמישה אחים ואחיות.
בגיל 10 עבר עם משפחתו לנייפלס שבפלורידה.
לאחר שנתיים בתיכון בעיר מגוריו עבר לבית הספר הבינלאומי בהוליווד שבפלורידה ובשנתו האחרונה למד בפנימיית הספורט אקדמיית IMG בבריידייטון שבפלורידה.
בליגת המכללות שיחק בעונת 2016/2017 באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
הוא סיים את העונה עם ממוצע של 12 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק.
בתום העונה נבחר לחמישיית שחקני העונה הראשונה בליגת ה-ACC אליה משתייכת פלורידה סטייט.
בדראפט ה-NBA 2017 נבחר במקום השישי על ידי אורלנדו מג'יק.
פציעה בקרסולו הימני הגבילה את אייזק, ומנעה ממנו לשחק במשך רוב אותה עונה.
בעונתו השנייה הפך לשחקן חמישייה קבוע, ותרם 9.6 נקודות ו-5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-1 בינואר 2020 נפצע בברכו השמאלית, ונאלץ להחמיץ את 21 המשחקים הבאים.
ב-2 באוגוסט, במשחק השני מאז חזרתו מהפציעה, סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית של אותה הברך, בגינו הושבת ממשחק עד לסיום עונת .
בדצמבר 2020 חתם באורלנדו על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות, החל מעונת , בסך כ-80 מיליון דולר.
ג'ונתן סטוארט ביילי הוא שחקן אנגלי, הנודע בעיקר בזכות תפקידו בתור אולי סטיבנס בסדרה "ברודצ'רץ'", בתור אנתוני ברידג'רטון בסדרה "ברידג'רטון" ובתור פיירו טיגלאר בסרטי הפנטזיה "מרשעת", ובסרט "עולם היורה: חיים חדשים" בתור ד"ר הנרי לומיס.
ביילי נולד וגדל במחוז אוקספורדשייר, אנגליה שבממלכה המאוחדת.
הוא בן הזקונים ולו שלוש אחיות.
סיפר כי בגיל 5 החליט שהוא רוצה להיות שחקן אחרי שהלך לראות את המחזמר "אוליבר!" עם סבתו.
התחנך תחילה בבית ספר יסודי אנגליקני, ולאחר מכן בבית ספר על-יסודי קתולי.
הופעותיו הראשונות של ביילי כשחקן היו בסדרה "ברמוול" של ITV.
הוא שיחק בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה ובסרטים, ואחר כך לוהק לסיטקום "קמפוס".
ב-2011 גלם את לאונרדו דה וינצ'י הצעיר בסדרה "לאונרדו" של CBBC, ושיחק לצדה של שרה אלכסנדר בסדרה הקומית של ה-BBC "אני וגברת ג'ונס".
ב-2012 קיבל ביילי מועמדות לפרס התיאטרון מאעם ה"איבנינג סטנדרד" לשחקן מצטיין חדש על תפקידו במחזה "South Downs" מאת דייוויד הר.
החל מדצמבר 2013 שיחק בתפקיד טים פרייס במחזמר "אמריקן פסיכו" בתיאטרון אלמיידה שבלונדון.
בספטמבר 2014 הופיע בתפקיד פסי בפרק "Time Heist" בעונתה השמינית של סדרת המדע-בדיוני "דוקטור הו".
בסדרה "ברודצ'רץ'" של ITV גילם את אולי סטיבנס, הכתב בעיתון המקומי.
הוא שיחק בכל שלוש העונות של הסדרה הקומית "W1A" בערוץ BBC Two, בתור ג'ק פטרסון.
ב-2018 לוהק להפקה מחודשת של הווסט אנד למחזמר "קומפני" לתפקיד ג'יימי, שבמקור נכתבה לדמות אשה בשם איימי.
על תפקיד זה זכה ב-2019 בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמר.
החל משנת 2020 משחק בתפקיד מרכזי בסדרה התקופתית מבית נטפליקס "ברידג'רטון", בתור הוויקונט אנתוני ברידג'רטון.
בשנת 2021, הוכרז כי עתיד לככב לצדו של טארון אגרטון בהפקה של "Cock" בתיאטרון אמבסדורס, לונדון, בשנת 2022.
באוקטובר 2024, הופיע בתפקיד אורח כהיסטוריון בשם ג'ק מדוקס בפרק השישי בעונתה השלישית של סדרת הנעורים הלהט"בית "עוצר נשימה".
בנוסף ב-2024, כיכב בתפקיד פיירו טיגלאר בסרט הפנטזיה "מרשעת".
לצדן של סינתיה אריבו ושל אריאנה גרנדה, וכן בסרט ההמשך שלו "מרשעת: חלק 2", שעתיד לצאת לאקרנים בשלהי שנת 2025".
ב-2025 מככב בסרט "עולם היורה: חיים חדשים" בתור הפלאונטולוג ד"ר הנרי לומיס, לצדה של סקרלט ג'והנסון ולצדו של מהרשלה עלי.
בשנת 2018 ביילי יצא מהארון כהומוסקסואל, בראיונות לעיתון "הטיימס" ולמגזין "Attitude".
Jones אלפי סדרת טלוויזיהגרוב היי Groove High טום מייסון ערוץ דיסני פרמפייס Pramface גלין בפרק "Edinburgh...
זוכה פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (2024)
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה בסדרה, מיני סדרה וסדרה מוגבלת או סרט טלוויזיה (2024) 2024 עוצר נשימה Heartstopper ג'ק מדוקס תפקיד אורח; עונה שלישית, פרק 6
תסכיתי רדיו / ספרי שמע
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2016 ההגדה לבית פורסייט The Forsytes ג'ון רדיו 4 BBC Deliverers לי 2017 Just One Damned Thing After Another דייוויד סוסמן ספר מוקלט
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהמקור2019פרס אוליבייההשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמרקומפני2021פרס גילדת שחקני המסךביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמהברידג'רטון2024פרס אמי לבידור בפריים טייםשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה או סדרת אנתולוגיה או סרטשותפים למסע
ג'ונקו טביי (ביפנית: 田部井 淳子; באנגלית: Junko Tabei, נולדה בשם "Ishibashi Junko"; 22 בספטמבר 1939 – 20 באוקטובר 2016) הייתה מטפסת הרים יפנית.
היא הייתה האישה הראשונה שהגיעה לפסגת האוורסט בין נפאל לבין סין, והאישה הראשונה שכבשה את כל שבע הפסגות בטיפוס על ההרים הגבוהים ביותר בכל יבשת.
אישיבשי ג'ונקו נולדה במיהארו, פוקושימה, שביפן, הבת החמישית במשפחה בת 7 ילדים.
אף על פי שנחשבה לילדה חלשה ושברירית, החלה כבר בגיל 10 לטפס על הרים בטיול להר נאסו.
משפחתה לא הייתה יכולה לממן תחביב כה יקר, לכן טביי לא הייתה יכולה להמשיך ולטפס על הרים וטיפסה רק על מעט הרים בשנות לימודיה.
בין השנים 1958–1962 למדה ספרות אנגלית וחינוך באוניברסיטת שוֹוַה לנשים, שם גם הצטרפה למועדון טיפוס ההרים.
כסטודנטית פגשה קבוצה של סטודנטים שהיו במועדון טיפוס הרים אלפיני, אליו קיוותה להצטרף.
לאחר סיום לימודיה בשנת 1969, ייסדה טביי את מועדון הטיפוס לנשים הראשון ביפן.
סיסמת המועדון הייתה (בתרגום חופשי) "בואו נצא למשלחות טיפוס ברחבי העולם בעצמנו!".
לימים, טביי ציינה שייסדה את המועדון בעקבות היחס הרע שספגה מגברים מטפסים במועדונים אחרים.
גברים מסוימים סירבו לטפס איתה במשלחת, ואחרים חשבו שהיא רק מנסה למצוא חתן.
בשנים אלו היא טיפסה על הרים כגון הר פוג'י ביפן והר מטרהורן באלפים השווייצרים.
בשנת 1972 זכתה להכרה ביפן כמטפסת הרים.
מועדון המטפסות של טביי כלל גם קבוצה שהתכוננה לטיפוס על פסגת האוורסט (JWEE – באנגלית Japanese Women's Everest Expedition), שהונהגה על ידי אייקו היסאנו.
בקבוצה היו חברות 15 נשים, רובן בעלות משרות כגון מורות, מתכנתת ויועצת נוער.
שתיים מהן, בהן טביי עצמה, היו אמהות.
אחרי טיפוס מוצלח על פסגת אנאפורנה 3 בנפאל ב-19 במאי 1970, החליטו טביי והיסאנו לכבוש את פסגת האוורסט.
טביי התאמצה למצוא מממנים למשלחת, אף על פי שנתקלה שוב ושוב בתגובה שנשים צריכות לשבת בבית ולגדל ילדים.
בסופו של דבר הצליחה לקבל מימון מהעיתון היפני יומיורי שימבון ומתחנת הטלוויזיה ניפון TV.
למרות המימון, כל אחת מחברות הקבוצה נאלצה לשלם סכום המשתווה כמעט למשכורת ממוצעת ביפן.
על מנת לחסוך בעלויות, הן תפרו לעצמן אביזרים מריפודים משומשים של מכוניות.
הן אף תפרו לעצמן שקי שינה, ותלמידים של המורות במשלחת אספו בשבילן צנצנות ריבה.
לאחר תקופה ארוכה של אימונים מפרכים, המשלחת יצאה לדרך בתחילת 1975. הן התחילו בקטמנדו, ובחרו באותו המסלול לפסגה בו השתמשו אדמונד הילרי וטנזינג נורגיי בשנת 1953. בתחילת חודש מאי, המשלחת חנתה בגובה 6,300 מטרים, כאשר מפולת שלגים הכתה במחנה שהקימו.
המשלחת והמדריכים המקומיים נקברו בשלג.
טביי איבדה את הכרתה למשך כשש דקות, עד שהמדריך המקומי חילץ אותה.
ב-16 במאי 1975, טביי הגיעה לפסגה והייתה האישה הראשונה שהגיעה לפסגת האוורסט.
היותה האישה הראשונה בפסגה גררה התעניינות רבה בטביי.
היא קיבלה פניות ממלך נפאל ומממשלת יפן, צולמה מיני-סדרה בטלוויזיה היפנית על המשלחת, וטביי תרה את יפן עם הרצאות והופעות.
עם זאת, התהילה גרמה לה לאי נוחות.
טביי המשיכה לטפס על פסגות ברחבי העולם.
בשנים 1990–1991 הגיעה לפסגת הר וינסון, ההר הגבוה ביותר באנטארקטיקה.
ב-28 ביוני 1992 טיפסה לפסגת פונצ'אק ג'איה, ההר הגבוה ביותר באינדונזיה.
בכך השלימה את מסע שבע הפסגות.
בנוסף לטיפוס, הייתה טביי פעילה בתחום איכות הסביבה.
בשנת 2000 השלימה לימודים מתקדמים בתחום בפגיעה האקולוגית שגורמים מטפסים המשאירים זבל על הר האוורסט.
היא הייתה המנהלת של הקרן היפנית לשימור הרים.
אחד הפרויקטים שקידמה היה פרויקט לאיסוף ושריפה של אשפה שהשאירו מטפסי הרים.
בשנת 2012 אובחנה כחולת סרטן, אך המשיכה בפעילותה.
טביי הייתה נשואה למסנובו טביי, מטפס הרים יפני אותו הכירה בשנת 1965. לזוג נולדו בת ובן.
ב-22 בספטמבר 2019 יצרה חברת גוגל דודל מיוחד לזכרה, ביום הולדתה ה-80. לציור נוספה סיסמת מוטיבציה שהיא השתמשה בה רבות: "אל תוותר, תמשיך במסע שלך".
ג'ונתן מתיאס אורטאוויסקאיה דה לוס (בספרדית: Jonathan Matías Urretaviscaya da Luz; נולד ב-19 במרץ 1990) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקיצוני בראסינג קלוב מליגת העל האורוגוואית.
אורטאוויסקאיה החל את הקריירה שלו בריבר פלייט.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–2 נגד ליברפול, במחזור הראשון של ליגת הקלאסורה 2007.
ב-2 ביולי 2008 חתם בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית תמורת 1.5 מיליון אירו, ולעיתים נדירות נעשה בו שימוש בעונת הבכורה שלו.
רק בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד פורטו.
כעבור זמן קצר הושאל לפניארול עד לסיום העונה.
ביוני הושאל לדפורטיבו דה לה קורוניה מליגת העל הספרדית במהלך ארוך עונה.
בקיץ הושאל לוויטוריה דה גימארייש.
ב-1 בספטמבר 2014 שוחרר מבנפיקה וחתם בפאסוש דה פריירה.
ב-23 בינואר 2015, חזר לקדנציה שלישית בפניארול כאשר הושאל עד לסיום העונה.
בקיץ חתם בפצ'וקה מליגת העל המקסיקנית.
בינואר חזר לקדנציה רביעית בפניארול.
ב-15 באפריל 2021 חתם באתלטיקו רנטיסטאס.
ב-8 בפברואר 2022 חתם בריבר פלייט מליגת העל האורוגוואית.
ב-9 בינואר 2023 חתם בבוסטון ריבר.
ב-31 ביולי הצטרף לראסינג קלוב מליגת העל האורוגוואית.
אורטאוויסקאיה נכלל בסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת לונדון (2012).
ב-28 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת כאשר נכנס כמחליף במהלך המחצית השנייה של משחק ההפסד 1–2 ל.
במשחק זה הורחק לאחר שספג שני כרטיסים צהובים ב-11 הדקות בהן שיחק.
אורטאוויסקאיה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
כדור הארד של גביע העולם למועדונים: 2017
ג'ונתן אלכסנדר אגודלו ולסקס (בספרדית: Jonathan Alexander Agudelo Velásquez) הוא כדורגלן קולומביאני, המשחק בעמדת החלוץ.
החל את הקריירה המקצוענית שלו במיונאריוס ב-2013, אליה הגיע מהקבוצה החובבנית, לונדו ביו.
את הבכורה ערך ב-15 באוגוסט 2013 במשחק הגביע מול ג'וניור ברנקייה, כשמיונאריוס ניצחה 0–2 והמאמן הרנן טורס נתן לו את ההזדמנות להיכנס בדקה ה-64 במקומו של ג'וני רמירס.
כעבור יומיים רשם את הבכורה שלו בליגה במשחק מול אונסה קלדס, כאשר נכנס בדקה ה-71 במקומו של מאייר קנדלו.
ב-7 בדצמבר 2013, בשלב הפלייאוף של טורניר הפינליססיון, כבש אגודלו את שער הבכורה שלו בבוגרים כשמיונאריוס ניצחה את קלדס 1-3. ב-28 באוגוסט 2014 כבש את שער הבכורה שלו במפעלים הבינלאומיים במשחק מול אוניברסידד ססאר ואייחו מפרו במסגרת הקופה סודאמריקנה.
עונתו הטובה ביותר בקבוצה הייתה ב-2015, שבה כבש 10 שערים ב-35 משחקים בכל המסגרות והפך לאחד השחקנים הטובים בקבוצה.
לאחר שלא הצליח לשמור על מקומו בהרכב ב-2016 ושיחק רק 8 משחקים, החליט ביולי של אותה שנה לחצות את הכביש ליריבה העירונית, אינדפנדיינטה סנטה פה, עימה חתם לשלוש שנים, אך גם שם מיעט לשחק, ושותף רק ב-6 משחקים ולא כבש.
הוא כן היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות הליגה.
בתחילת 2017 הושאל לקבוצה הקטנה, חגוארס קורדובה, אך גם שם לא הצליח להביא את יכולתו לידי ביטוח, שיחק 7 משחקים ולא כבש.
היה נדמה כאילו הביטחון אבד לו ובצעד לא פשוט החליט לרדת לליגה השנייה ולהצטרף לקוקוטה דפורטיבו.
בקוקוטה אגודלו החזיר לעצמו את הביטחון, קיבל את הגיבוי מהמאמן והפך לחלוץ המוביל של הקבוצה.
בחצי הראשון של העונה כבש 5 שערים ב-10 משחקים, אבל בכל עונת 2018 היה הכובש המצטיין של הקבוצה וכבש 17 שערים ב-32 משחקים, שעזרו לקוקוטה להעפיל לליגה הבכירה.
הוא המשיך ביכולתו הטובה גם בליגה הראשונה וכבש 14 שערים ב-36 הופעות כדי לסיים במקום השמיני בטבלה המשוקללת ולהישאר בליגה הראשונה.
היכולת הטובה של בקוקוטה לא נעלמה מעיניו של דייגו מראדונה, שאימן באותו הזמן את חימנסיה לה פלאטה וביקש להשאיל את אגודלו.
אגודלו שיחק 3 משחקים וכבש גול אחד, לפני שנפצע ובעצם סיים את העונה, בעיקר כי מגפת הקורונה עצרה את הליגה.
אגודלו היה אמור לחזור מההשאלה חזרה לקוקוטה, אך מאחר שזו הייתה חייבת לו משכורות ומצבה הכלכלי לא איפשר זאת, הגיע עימם להסכם על סיום חוזהו, מה שהפך אותו לשחקן חופשי.
מי שהחתימה אותו על חוזה לשנתיים הייתה הפועל באר שבע.
את משחק הבכורה קיים במסגרת מוקדמות הליגה האירופאית מול לאצ'י ב-17 בספטמבר 2020 וכבש את שער השוויון בדקה ה-90, במשחק אותו ניצחה לבסוף באר שבע 1–2. למרות זאת, העונה בישראל הייתה אכזבה עבורו, כאשר שיחק רק 23 משחקי ליגה, רובם כמחליף ולא הצליח לכבוש ולו שער אחד.
בתום העונה שוחרר וחתם באגילס דוראדס.
ליגת העל הקולומביאנית (1): 2016 - קלאוסורה
ליגת המשנה הקולומביאנית (1): (אלופת הליגה השנייה 2018)
ג'ונתן סטיבנס ג'קסון הוא שחקן, מוזיקאי וסופר אמריקאי זוכה פרס אמי.
ג'קסון נולד באורלנדו, פלורידה, בנם של ז'נין (לבית שארפ), אשת עסקים, וד"ר ריק "ריקי לי" ג'קסון, רופא משפחה, מוזיקאי קאנטרי ומועמד לקונגרס מטעם מדינת וושינגטון.
ג'קסון גדל בבאטל גראונד וושינגטון עם אחיו ריצ'רד לי ג'קסון, שחקן ומוזיקאי, ואחותו קנדיס ג'קסון, עורכת דין, סופרת ובכירה בממשל טראמפ.
ג'ונתן למד בבית הספר היסודי מדו גלייד.
בשנת 1991, משפחתו של ג'קסון נסעה לאולפני יוניברסל בהוליווד, שם גם ריצ'רד וגם ג'ונתן קיבלו את ההחלטה לעסוק במשחק.
האחים למדו שיעורי משחק בפורטלנד הסמוכה, לפני שעברו לברבנק, קליפורניה עם אמם בשנת 1993. לאחר שהצטלם למספר פרסומות, תוך שישה חודשים ג'קסון קיבל תפקיד באופרת הסבון של רשת ABC "בית חולים כללי".
ג'קסון המשיך את לימודיו בזמן שעבד, וסיים את לימודיו בתיכון בגיל שש עשרה.
התפקיד הבולט הראשון של ג'קסון היה לאקי ספנסר באופרת הסבון "ג'נרל הוספיטל", תפקיד בו שיחק בין השנים 1993 ל-1999. ג'קסון זכה בפרסים רבים על משחקו בסדרה.
הוא היה מועמד לפרס אמי בשעות היום לשחקן הצעיר המצטיין בסדרת דרמה שש פעמים, וזכה לראשונה ב-1995, ושוב ב-1998 וב-1999, והפך אותו למחזיק השיא של שתי המועמדות והזכיות של הצעיר ביותר בקטגוריית שחקנים.
בשנת 1999 הוא נבחר לאחד מבין 50 האנשים היפים ביותר של המגזין פיפל.
בזמן ששיחק בסדרה "ג'נרל הוספיטל", ג'קסון כיכב בסרטו העלילתי הראשון "קייטנה בלי הפסקה" בתפקיד מוריס "בוץ" הימל בשנת 1994. באותה שנה הוא כיכב בסרט הטלוויזיה "השבוי מזנדה".
הוא שיחק בתפקיד אורח במהלך עונה 5 של קומדיית המצבים "ילד פוגש עולם" ברשת ABC.
בשנת 1999 שיחק ג'קסון בסרט הקולנוע "הצד העמוק של האוקיינוס", בכיכובה של מישל פייפר.
ג'קסון היה מועמד לפרסי יאנגסטאר בשנת 1997 עבור תפקידו בסרט "האסיר מזנדה", ובשנת 1999 עבור תפקידו בסרט "הצד העמוק של האוקיינוס".
בדצמבר 1999 דיווח המגזין ניוזוויק כי ג'קסון מועמד לגלם את דארת' ויידר בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים.
עם זאת, עד מהרה נודע כי הוא לא קיבל את התפקיד, ופרסומים שונים שיערו שהפרסום הקודם פגע בסיכוייו בגלל העדפתו של היוצר ג'ורג' לוקאס לסודיות במהלך ההפקה.
בשנת 2000 שיחק בסרט העצמאי True Rights" וסרט הטלוויזיה "Trapped in a Purple Haze".
ג'קסון גם כתב וביים סרט קצר עם אחיו ריצ'רד בשם "קריסטל קליר", שזכה בסרט הקצר הדרמטי הטוב ביותר ובפרס האחים קון על יצירת זוגית בפסטיבל ברוקלין.
בשנת 2002 שיחק ג'קסון באחד מתפקידיו הקולנועיים הידועים ביותר כג'סי טאק בסרט "מעיין הנצח", אותו צילם במקביל לסרט "אינסומניה".
בשנת 2004 שיחק ג'קסון ב"הריקודים המלוכלכים: לילות הוואנה" ו"לרכב על קליע".
משנת 2008 ועד 2009 הוא מילא תפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור".
ב־29 בספטמבר 2009 פורסם כי ג'קסון יחזור לאופרת הסבון "בית חולים כללי" ב־27 באוקטובר.
בשנת 2011 זכה ג'קסון בפרס אמי הרביעי שלו בשעות היום ובפרס שחקן המשנה המצטיין הראשון.
ב־7 בנובמבר 2011 פורסם כי ג'קסון החליט לעזוב שוב את הסדרה, ותאריך הפרק הראשון בו הופיע לאחרונה היה ב־23 בדצמבר 2011. את דמותו בסדרה המפיקים והתסריטאים לא הרגו, מה שמשאיר את הדלת פתוחה לג'קסון לחזור לשחק בסדרה.
בשנת 2012 זכה ג'קסון באמי החמישי שלו בשעות היום ובזכייה השנייה ברציפות עבור שחקן המשנה המצטיין בסדרת דרמה.
בשנת 2012 הוא קיבל את תפקיד הזמר והיוצר אייברי בארקלי בדרמת הטלוויזיה "נאשוויל".
יחד עם שאר צוות השחקנים, ג'ונתן שר וניגן בגיטרה בעצמו בסדרה.
בילדותו למד ג'קסון שיעורי גיטרה ולימד את עצמו לנגן בפסנתר.
כשהתבגר הוא הקים להקה עם בני משפחה שונים.
בשנת 2000, הלהקה כללה את אחיו, דודו ואביו וכונתה "דרך סקרלט".
בשנת 2002 כינו ג'ונתן ואחיו ריצ'רד את הלהקה "ג'ונו והסלע".
הלהקה שינתה שוב את שמה לאניישן, שם ג'קסון הוא הסולן, מנגן בגיטרה, שר וכותב את רוב השירים.
חברי להקה אחרים כוללים את אחיו של ג'ונתן ריצ'רד (תופים), ואת חברם ג'ונתן תאצ'ר.
הלהקה הוציאה כמה אלבומים ושירם "Feel This" הפך ללהיט העשירייה הראשונה במצעד הרוק הלאומי של אייטונס לאחר שהושמע בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "מגרש ביתי".
השירים של Enation הושמעו גם בסרט "לרכב על קליע", ובסדרה "בית החולים הכללי".
בנוסף להופעה כזמר, גיטריסט ופסנתר ג'קסון כתב גם את השיר "בוקר הגשם" שהופיע בפרקים 7 ו-19 בעונה הראשונה של "נאשוויל".
ביוני 2020 הקליט ג'קסון שיר המוקדש למנזרים בקוסובו.
באביב 2012, ג'קסון הוציא ספר שירה בשם העט JS Jackson, שכותרתו "Book of Solace and Madness".
ביוני 2012 הוא דן בספרו שטרם יצא לאור בשם "פועל ברוח", שדן בקשר בין אמונתו נצרות אורתודוקסית לקריירת המשחק שלו.
בנובמבר 2014 יצא לאור ספרו "תעלומת האמנות: להיות אמן בצלם האל".
ב־21 ביוני 2002, כאשר ג'קסון היה בן 20, הוא התחתן עם השחקנית ליסה וולטג'יו, אותה הכיר על הסט "ג'נרל הוספיטל".
ג'קסון אמר ל"שיקגו סאן טיימס", "יש אנשים שחשבו שאנחנו קצת צעירים להתחתן.
אבל לא ראינו צורך לחכות.
בני הזוג עברו לעיר הולדתו של ג'קסון, באטל גרונד, וושינגטון.
בנם של הורים מהכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, ג'קסון גדל כנוצרי לא דתי והוא תמיד דיבר בראיונות בפתיחות בקשר לאמונתו.
כחלק מהאמונה שלו, כנער מתבגר בחר שלא לשתות או לעשן סמים.
ג'קסון גם תומך בהתנזרות ממין לפני הנישואין.
ג'קסון הודה לעיתים קרובות לאלוהים במהלך נאומי קבלת הפרס שלו.
בזמן שג'קסון שיחק בסדרה "ג'נרל הוספיטל", הוא ומשפחתו קיימו כנסייה ביתית בברבנק בה השתתפו חברי צוות שונים, כולל אשתו לעתיד של ג'קסון ליסה וולטג'יו.
ג'קסון הסביר כיצד אמונתו השפיעה על בחירתו בתפקידי המשחק בריאיון לאנטרטיינמנט ויקלי בשנת 1999, "אני לא אהיה מעורב בסרט שהוא סאטירה בפניו של אלוהים.
[...] אני שחקן, אז אני צריך לשחק אנשים שמאמינים אחרת ממני.
הייתי מוכן לגלם דמות לא מאמינה ואנטי-אלוהית לחלוטין, כל עוד זה לא היה המסר של הסרט כולו."
בשנת 2012 הוטבלו ג'קסון ומשפחתו בכנסייה האורתודוקסית.
ג'קסון סיפר כי טיול ברומניה ורומא, הביא אותו ללמוד על ההיסטוריה של הנצרות.
בנאום קבלתו לפרס אמי שלו לשנת 2012, הודה לשילוש הקדוש כמו גם לנזירים במובלעת הנזירים האורתודוקסית הר אתוס.
מאוחר יותר הסביר ג'קסון בראיון, "האנשים האלה [מקדישים] את חייהם לתפילה, ולא רק מתפללים על עצמם, אלא באמת מתפללים עבור כולנו.
ואז עלתה במוחי המחשבה: עם כל ההרס, הכאוס והטירוף שמתרחשים בעולם הזה, אם התפילה שלהם לא הייתה מתרחשת, איך היה העולם הזה?
הרגשתי, באופן אישי, שאני רק רוצה להודות להם מכיוון שאני באמת מאמין שתפילתם מאד משמעותית."
ב-18 בספטמבר 2020, דיווח אתר "OrthoChristian.com" כי ג'קסון עבר לאירלנד כדי לסייע בתמיכה במנזר חדש שהוקם על ידי הכנסייה האורתודוקסית הרומנית בדרום ומערב אירופה.
הוא מסביר בראיון, "זו הסיבה העיקרית שעברתי לגור בה, אני מתפלל כבר שנים שמנזר אורתודוקסי יוקם באירלנד."
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס אמי לבידור בשעות היום2025שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמהג'נרל הוספיטל
ג'ונתן ברגה (נולד ב-19 ביוני 1969) הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
ברגה סיים לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ושירת כמפקד מחלקה רובאית בדיוויזיה השנייה בדרום קוריאה ולאחר מכן ברגימנט הפרשים המשוריין ה-11. לאחר שעבר הכשרה של הכוחות המיוחדים שירת בקבוצת הכוחות המיוחדים השביעית.
ב-2001 הצטרף לכוח דלתא ושירת כקצין מבצעים ומפקד מחלקה בזמן מלחמת עיראק, במלחמת אפגניסטן ובפעילות לשחרורה של אינגריד בטנקור בקולומביה.
מילא תפקיד בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ולאחר מכן כמפקד פלוגה וסגן מפקד כוח דלתא עד 2012. הוא שימש עמית בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים.
ב-2013 מונה למפקד בסיס במרכז הלאומי לאימונים בפורט אירווין, ב-2015 מונה לראש מטה פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים וב-2017 מונה לקצין אג"ם של כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה בעיראק.
ביולי 2018 מונה למפקד הכוחות המיוחדים בפיקוד האינדו-פסיפי ובאוגוסט 2020 מונה לסגן מפקד כוחות הצבא בזירת הפיקוד.
באוגוסט 2021 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית במקום פרנסיס בודט.
בספטמבר 2025 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
ברגה בעל תואר שני ממכללת המלחמה של הצי.
הוא נשוי למלני ואב לחמישה.
ג'ונסטון מארי היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוקלהומה ה-14 בשנים 1951–1955.
מארי היה הראשון מבין כל מושלי מדינות ארצות הברית ממוצא אינדיאני.
אמו, מרי אליס הירל, הייתה אזרחית אומת הצ'יקאסאו.
אביו ויליאם מארי, היה מתוקף נישואיו גם הוא אזרח אומת הצ'יקאסאו.
מארי האב היה יועצו המשפטי של מושל אומת הצ'יקאסאו, דאגלס ג'ונסטון, ובהמשך כיהן בשורה של משרות פוליטיות לאחר שאוקלהומה התקבלה המדינה בארצות הברית, כולל כמושל אוקלהומה התשיעי.
כמושל אוקלהומה, ניסה ג'ונסטון מארי לצמצם את הוצאות המדינה, אך נבלם על ידי בית המחוקקים המדינתי, אף על פי שזה היה בעל רוב דמוקרטי.
באותה תקופה לא התאפשרה על פי חוקת אוקלהומה התמודדות של מושל מכהן לתקופת כהונה שנייה רצופה.
ב-1954 התמודדה אשתו השנייה של מארי, וילי מארי, בבחירות על משרת המושלת, אך נוצחה.
חודשים מספר לאחר מכן הסתיימו נישואיהם בגירושים קשים והשניים התגרשו רשמית ב-1956.
בהמשך נישא מארי להלן שאט.
השניים עברו לפורט וורת', טקסס, שם עבד מארי בחברת שירות לבארות נפט ובמהשך בחברת לימוזינות.
לאחר שובו לאוקלהומה סיטי, הקים מארי ב-1960 משרד עורכי דין בשותפות עם וייט פייט.
ב-1962 הוא התמודד על משרת גזבר מדינת אוקלהומה, אך בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית הוא סיים אחרון.
לאחר מכן ועד ליומו האחרון הוא עבד כיועץ משפטי למחלקת הרווחה של אוקלהומה.
ג'ונסטון מארי נולד במעון המושל של אומת הצ'יקאסאו בעיירה אמט, מחוז ג'ונסטון, הטריטוריה האינדיאנית.
אמו, מרי אליס הירל, הייתה בת הצ'יקאסאו בשמינית ממוצאה.
היא הייתה אחייניתו של דאגלאס ג'ונסטון, מושל אומת הצ'יקאסאו, שבשירותו עבד בעלה, ויליאם מארי, כיועץ משפטי.
מארי האב היה בהמשך נציג בוועידה שהתכנסה ב-1905 כדי לנסח את חוקת מדינת סקוויה, ונשיא הוועידה שהתכנסה ב-1906 לנסח את חוקת אוקלהומה טרם קבלתה כמדינה בארצות הברית.
לאחר שכיהן במגוון משרות במדינה, כיהן מארי האב כמושל אוקלהומה בשנים 1931–1935.
ג'ונסטון מארי היה אחד מחמשת ילדי המשפחה.
הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים של טישימינגטו, בירתה לשעבר של אומת הצ'יקאסאו.
הוא למד בקולג' החקלאי המדינתי של מארי, וסיים את לימודיו ב-1924.
ב-1923 נשא מארי לאישה את מריון דרון מהעיר סלפר.
לשניים נולד ילד אחד לפני שהם התגרשו שש שנים לאחר מכן.
לאחר סיום לימודיו בקולג', נסע מארי לבוליביה יחד עם אביו ואחיו ומשפחותיהם.
הם ניסו להקים שם מושבה פרטית כדי לפתח חווה גדולה.
הם התגוררו שם ארבע שנים בזמן שעבדו במיזם זה, אך לא קיבלו סיוע מספיק מהממשלה.
לאחר ששב לאוקלהומה, עבד מארי בשדות גז ונפט, והגיע גם לתפקיד ניהולי.
ב-1933 נישא מארי בשנית לוילי רוברטה אמרסון.
היא הייתה פסנתרנית בקונצרטים ונודעה בשל מרצה ושאפתנותה.
מארי הצטרף כחבר במפלגה הדמוקרטית, ששלטה בפוליטיקה של אוקלהומה.
ב-1940 הוא נבחר כיושב ראש הנציגות של אוקלהומה בחבר האלקטורים.
ב-1948 הוא היה חבר בחבר האלקטורים.
הוא שב ללימודיו, וב-1947 קיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אוקלהומה סיטי.
מארי גם שימש כיושב ראש הדמוקרטי של מחוז הבחירה השמיני של אוקלהומה לקונגרס, וכיושב ראש של קבוצות פוליטיות מקומיות במחוזות אוקלהומה.
הוא שימש כיושב ראש ועדת הבחירות של אוקלהומה וכמזהכיר נציבות הקרקעות של אוקלהומה.
כל התפקידים הללו חיזקו את המוניטין של מארי, זאת בנוסף להיותו בנו של מושל המדינה לשעבר.
ב-1950 הוא נבחר כמושל אוקלהומה.
ב-21 בינואר 1951 הוא הושבע כמושל.
את טקס ההשבעה שלו ניהל אביו, שכונה "אלפלפה ביל", שהיה אז בן 81.
הסוגיה העיקרית במסע הבחירות של מארי הייתה הפחתת הוצאות המדינה והפחתת המיסים.
תוכניתו כללה את המשך חיזוקם של בתי הספר לשיפור מערכת החינוך, מהלך שבו החל קודמו בתפקיד רוי טרנר, זאת בנוסף להפניית כספי המיסים לשיפור מערכת הכבישים.
אף על פי שבית המחוקקים המדינתי היה בעל רוב דמוקרטי, הטיל מארי וטו 40 פעמים בארבע שנות כהונתו כמושל, שיעור הטלות הווטו הגבוה ביותר באוקלהומה עד אז.
הוא נחל כמה הצלחות בולטות: הוא היה מושל אוקלהומה הראשון שנבחר כיושב ראש ועידת המושלים הדרומיים.
הוא דאג למימון כביש האגרה על שם טרנר, שההחלטה על פתיחתו אושרה על ידי בית המחוקקים ב-1947 והוא הושלם ב-1953. הוא פעל רבות לרכישה של שטחי ירידים על ידי המדינה.
ב-1954 הוא סייר במדינות אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית כנציג של סוכנות ההסברה של ארצות הברית.
הוא גם שימש כיושב ראש נציבות הנפט הבין-מדינתית.
אשתו השנייה של מארי, והגברת הראשונה של אוקלהומה בתקופה בה כיהן כמושל, וילי מארי, נודעה בשל קסמה ותבונתה, והייתה אישה שאפתנית ונמרצת.
בין הפוליטיקאים והכותבים היו כאלו שטענו שהיא זו שדחפה את בעלה להיבחר למשרתו הפוליטית.
צעדה הראשון לאחר השבעתו של בעלה כמושלה הייתה לפתוח את מעון המושל לביקורי הציבור מדי יום חמישי.
מדי שבוע ביקרו במעון המושל יותר מ-3,000 איש, שעמדו בתור לפני פתח המעון.
תקופת כהונתו של מארי כמושל גרמה למתחים בין מארי לבין רעייתו, והוא החל להלין על הפערים ביניהם.
וילי הלינה על נוהגי השתייה שלו, והוא הלין על שתלטנותה הייתרה.
על פי דיווח מ-2015 הוא אמר באותה תקופה, "לעזאזל, אני נבחרתי, לא היא".
חוקת אוקלהומה מנעה ממושל מכהן להתמודד על כהונה רצופה נוספת, כך שב-1954 לא היה מארי יכול להציג את מועמדותו.
עוד לפני שכהונתו הסתיימה, הכריזה וילי מארי שהיא תתמודד על משרת המושלת בבחירות הבאות.
מסע הבחירות שלה הפכה לפארסה.
כאשר היא הייתה המועמדת הראשונה שעשתה שימוש במסוק במהלך מסע הבחירות שלה, כתב אחד העיתונאים שהמסוק, "היה הדבר היחיד שנחת על הקרקע".
לאחר הבחירות הגיש מארי בקשה לגירושין.
וילי השיבה מלחמה שערה, והגישה בקשה לפירוד על בסיס טענות לבגידה ושתיינות.
הסכסוך בין השניים הפך לפומבי, ומארי ביקש הזדמנות נוספת.
וילי מארי פרסמה מכתבים שבעלה הכריז בהם על כוונתו להתגרש.
הוא טען שכל הטענות הללו שקריות.
ב-1956 היו הגירושים לרשמיים על בסיס אי-התאמה בין בני הזוג.
הסכם הגירושין כלל תשלום של 75,000 דולר לוילי, העברת בית המשפחה באוקלהומה סיטי לבעלותה, העברת הרכב המשפחתי לבעלותה והעברת העתק הסרט על מסע הבחירות שלה.
כאשר הודיע מארי שהוא שינה את זיקתו הפוליטית ותמך בדווייט אייזנהאואר הרפובליקני בבחירות לנשיאות של 1956, דווח שווילי אמרה, "הוא מעולם לא היה דמוקרטי כל כך".
ב-1956 נישא מארי בשלישית להלן שאט.
לזמן מה הוא התגורר ועבד בפורט וורת', טקסס, שם הוא עבד עבור חברה לשירותים לשדות נפט, ולאחר מכן בחברת לימוזינות.
ב-1960, לאחר שובו לאוקלהומה סיטי, הקים מארי משרד עורכי דין בשותפות עם וייט פייט.
ב-1962 הוא התמודד בבחירות על משרת גזבר מדינת אוקלהומה, אך הגיע למקום האחרון בבחירות המקדימות של הדמוקרטית לאחר שזכה רק ב-18 אחוזים מהקולות.
בהמשך שימש מארי עד למותו כיועץ המשפטי של מחלקת הרווחה הציבורית של אוקלהומה.
ג'ונסטון מארי נפטר באוקלהומה סיטי ב-16 באפריל 1974. הוא נטמן בטישומניגו, במקום בו קבורים הוריו.
ג'ונתן אוסוריו הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת טורונטו מה-MLS ובנבחרת קנדה.
אוסוריו החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-SC טורונטו.
ב-1 בספטמבר 2012 חתם בטורונטו מה-MLS.
ב-28 במאי 2013 ערך אוסוריו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קנדה, בהפסד 1-0 לנבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות.
ב-22 בינואר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-2 על נבחרת ברמודה במשחק ידידות.
ג'ונתן גרגורי ברנדיס היה שחקן אמריקאי.
את הקריירה שלו החל בתור ילד כדוגמן, משם המשיך בתפקידי פרסום, ולאחר מכן זכה בתפקידי טלוויזיה וקולנוע.
ברנדיס ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן ב-1982, כשגילם את קווין ביוקנן באופרת הסבון "לחיות את החיים".
ג'ונתן ברנדיס נולד בדנברי, קונטיקט.
בגיל שנתיים, הוא החל את הקריירה שלו כדוגמן עבור נעלי באסטר בראון.
בגיל ארבע החל ברנדיס לשחק בפרסומות בטלוויזיה.
הוא למד בבית הספר המקצועי בעמק סן פרננדו, וסיים את לימודיו ב-1993.
בגיל שש השתתף ברנדיס בתפקיד קווין ביוקנן באופרת הסבון "לחיות את החיים".
הוא עבר ללוס אנג'לס עם משפחתו בגיל תשע ושיחק בהופעות אורח בתוכניות בלוסום, פרקליטי אל איי, מי הבוס?, רצח במשיכת קולמוס, שנות הקסם, צער גידול בנות וקייט ואלי.
בגיל 14 לוהק ברנדיס לתפקידו הראשון בכיכובו בתור בסטיאן בוקס בסרט הסיפור שאינו נגמר 2. באותה שנה, ברנדיס גילם את ביל דנברו הצעיר במיני-סדרה "זה חוזר" משנת 1990, לצד טים קארי, המבוססת על רומן האימה האפי בעל אותו השם.
ההופעה של ברנדיס בסרט זכתה לשבחים מצד המבקרים והקהל.
לאחר מכן הופיע ברנדיס ב-צמד בלתי מנוצח, בכיכובו של צ'אק נוריס, וב- Ladybugs, עם השחקן וקומיקאי רודני דיינג'רפילד.
בסביבות גיל 17, ברנדיס קיבל את אחד מתפקידיו הידועים ביותר, בתור ילד הפלא המדעי לוקאס וולנצ'ק בסדרת המדע הבדיוני העתידני של סטיבן ספילברג, seaQuest DSV.
התפקיד זיכה אותו במעמד של אליל נוער.
בשיא הפופולריות שלו, ברנדיס קיבל כ-4,000 מכתבי מעריצים בשבוע ונאלץ להגיע לסט של seaQuest DSV כשהוא מלווה על ידי שלושה מאבטחים, בגלל מעריצות רבות שנכחו במקום.
הוא דיבב את מוזנרט, מכשף צעיר ומרושע, בסדרת האנימציה של דיסני אלאדין.
לאחר ש-seaQuest DSV בוטל ב-1996, ברנדיס הופיעה בסרט הטלוויזיה Her Last Chance, בכיכובה של קלי מרטין.
תפקידו הבא היה בסרט הטלוויזיה Born Free: A New Adventure.
סרט שצולם בדרום אפריקה, בו כיכב גם כריס נות' כאביו של דמותו של ברנדיס.
הוא המשיך את הקריירה שלו בתפקידי משנה בסרטים ללא השגחה (1999), וב-לרכוב עם השטן (1999).
בשנת 2000, הוא שיחק בסרט Bad Girls from Valley High, אשר בגלל בעיות הפצה לא שוחרר עד 2005. לברנדיס היה תפקיד קטן בבחירתו של הארט (2002).
בשנה שלאחר מכן, הוא לוהק ל-111 Gramercy Park, פיילוט שלא נקלט על ידי הרשת.
תפקידו האחרון על המסך היה בדרמת הפעולה Puerto Vallarta Squeeze, בכיכובם של הארווי קייטל וסקוט גלן.
סרט זה יצא לאחר מותו.
מ-1995 עד 1998, ברנדיס יצא עם השחקנית והזמרת טטיאנה עלי.
בני הזוג הופיעו במאמר במגזין "פיפל" ביולי 1995.
ב-11 בנובמבר 2003, ברנדיס נמצא תלוי במסדרון דירתו בלוס אנג'לס.
הוא הועבר למרכז הרפואי סידרס-סיני, ומת למחרת מפציעתו.
ג'ונסטון אומורווה הוא כדורגלן קנייתי המשחק בעמדת הבלם באבהא מליגת העל הסעודית ובנבחרת קניה.
אומורווה החל את הקריירה המקצוענית שלו בווזיטו מליגת העל הקנייתית בשנת 2017, ובשנת 2018 עבר למאתארה יונייטד, גם היא מליגת העל הקנייתית.
בחודש אוגוסט 2019 חזר לווזיטו.
ב-14 ביוני 2022 חתם בקבוצת סקציה נס ציונה, אך ב-15 ביולי שוחרר.
כעבור זמן קצר חתם באסטרלה דה אמדורה מליגת העל הפורטוגזית.
ב-8 בספטמבר 2019 ערך אומורווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קניה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוגנדה במשחק ידידות.
ג'ונתן בואטו מננגה (בפורטוגזית: Jonathan Buatu Mananga; נולד ב-27 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הבלם בז'יל ויסנטה.
בואטו נולד בלייז' שבבלגיה להורים ממוצא אנגולי.
הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות של בלייז עד שבגיל 15 הצטרף לזו של סטנדרד לייז', הקבוצה הגדולה בעיר.
ב-25 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לשרלרואה.
בקיץ הצטרף לגנק ובמהלך העונה הושאל לבריסל.
בקיץ חתם בפולהאם האנגלית, במדיה לא הצליח לרשום דקות משחק.
בקיץ חזר לבלגיה וחתם בוואסלנד-בוורן.
ב-31 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לגנט.
בקיץ חתם בריו אבה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-12 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 לפיירנסה.
כעבור שנה, הצטרף לדפורטיבו אווש.
ב-1 באוגוסט 2020 הצטרף לסנט טרוידן.
ב-19 בינואר 2022 הושאל לאיופספור מהליגה הטורקית הראשונה.
בצעירותו, בואטו שיחק בנבחרות הנוער של בלגיה.
ב-3 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה בניצחון 0-1 נגד .
ב-8 באוגוסט 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד .
ג'ונתן ג'נינגס היה פוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה הראשון בשנים 1816–1822. טרם כהונתו כמושל היא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טריטוריית אינדיאנה ולאחר כהונתו כמושל הוא שב לייצג את המדינה בבית הנבחרים.
ג'נינגס נולד במחוז הנטרדון שבניו ג'רזי או במחוז רוקברידג' שבווירג'יניה.
הוא למד משפטים לפני שעבר ב-1806 לטריטוריית אינדיאנה.
בתחילה התכוון ג'נינגס לעסוק בעריכת דין, אך הוא עבד כעוזר במשרד הקרקעות הפדרלי בווינסנס וכעוזר פקיד בבית המחוקקים של הטריטוריה, וגילה עניין בעסקי קרקעות ובפוליטיקה.
ג'נינגס נעשה מעורב בסכסוך עם מושל הטריטוריה, ויליאם הנרי הריסון, שהוביל את כניסתו לפוליטיקה והגדיר את אופייה של הקריירה הפוליטית המוקדמת שלו.
ב-1808 עבר ג'נינגס לחלק המזרחי של הטריטוריה והתיישב ליד צ'ארלסטאון שבמחוז קלארק.
הוא נבחר כנציג הטריטוריה לבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שעלה בידו לגרום לפילוג בשורות תומכיו של הריסון והתמודד כמועמד מטעם מתנגדיו של הריסון.
ב-1812 הוא כבר היה מנהיג סיעת מתנגדי העבדות ותומכי קבלתה של אינדיאנה כמדינה בארצות הברית.
ג'נינגס ובעלי בריתו הפוליטיים השיגו את השליטה באספת המחוקקים של הטריטוריה ושלטו בענייני הממשלה לאחר התפטרותו של המושל הריסון ב-1812. כנציג הטריטוריה בקונגרס, סייע ג'נינגס להעברתו של חוק ההסמכה של 1816, שאפשר את התארגנותה של ממשלת מדינת אינדיאנה ואת כינון חוקתה.
הוא נבחר כנשיא ועידת החוקה המדינתית שהתקיימה ביוני אותה שנה בקורידון, שם הוא סייע לנסח את חוקת המדינה הראשונה.
ג'נינגס תמך במאמצים לאיסור קיומה של העבדות במדינה והעדיף רשות מחוקקת חזקה.
באוגוסט 1816, בגיל 32, נבחר ג'נינגס כמושל אינדיאנה הראשון, ולאחר מכן נבחר לתקופת כהונה נוספת.
הוא דחף לסלילתם של כבישים ולבנייתם של בתי ספר, וניהל משא ומתן במסגרת הסכם סנט מרי לפתיחת מרכז אינדיאנה להתיישבות.
מתנגדיו תקפו אותו על כך שלקח חלק במשא ומתן על החוזה וטענו שמעשיו נגדו את החוקה ופתחו בהליכי הדחה נגדו, הצעה שנפלה ברוב של 15 מתנגדים מול 13 תומכים לאחר חקירה שארכה חודש ולאחר התפטרותו של סגן המושל.
במהלך תקופת כהונתו השנייה של ג'נינגס כמושל ובעקבות הפאניקה של 1819, הוא נתקל בבעיות פיננסיות, מצב שהחמיר בשל חוסר יכולתו לנהל את האינטרסים העסקיים שלו ולנהל את המדינה בו זמנית.
אי יכולתו להתמודד על תקופת כהונה שלישית על פי חוקת המדינה, הובילה את ג'נינגס להתמודד בבחירות על חברות בבית הנבחרים של ארצות הברית, שם הוא כיהן עד לפרישתו משירות ציבורי ב-1831. בעת כהונתו בקונגרס, קידם ג'נינגס את המימון הפדרלי על עבודות ציבורית.
במשך רוב ימי חייו נהג ג'נינגס לצרוך משקאות חריפים בהיקף רחב.
התמכרותו לשתייה החריפה לאחר מות אשתו הראשונה, אן, והתפתחות מחלת השיגרון ממנה סבל.
האלכוהוליזם של ג'נינגס הוביל לתבוסתו בבחירות לקונגרס של 1830. לאחר פרישתו החמיר מצבו והוא לא היה מסוגל לעבוד בחוותו.
כאשר הוא קרס מבחינה פיננסית, ביקשו בעלי חובו להשתלט על קרקעותיו ועל חוותו שבצ'ארלסטון.
כדי להגן על ידידו, רכש הסנאטור ג'ון טיפטון את החווה ואפשר לג'נינגס להמשיך להתגורר בה.
לאחר מותו של ג'נינגס נמכרה אחוזתו, אך לא נותרו כספים אפילו למצבה על קברו, שנותר בלתי מסומן במשך 57 שנים.
היסטוריונים הציעו מגוון של פרשנויות על חייו של ג'נינגס ועל השפעתו על פיתוחה של אינדיאנה.
ההיסטוריונים המוקדמים של המדינה, ג'ייקוב פיאט דאן הבן, ויליאם וסלי וולן, העתירו על ג'נינגס שבחים וזקפו לזכותו את תבוסתם של תומכי העבדות באינדיאנה ואת הנחת היסודות למדינה.
היסטוריונים ביקורתיים יותר מתקופת היובש, כמו לוגן איסרי, תיארו את ג'נינגס כפוליטיקאי ערמומי שדאג לקידומו העצמי ושהתמקד באלכוהוליזם שלו.
בין ההיסטוריונים המודרניים, רנדי מילס מצביע על חשיבותו של ג'נינגס בין שתי קיצונויות, אך מסכים עם הערכתו של וולן שהמדינה "חייבת לו יותר משהיא מסוגלת".
ג'ונתן ג'נינגס, בנם של ג'ייקוב ומרי קנדי ג'נינגס, נולד בעיירה רדינגטון שבמחוז האנטרדון, ניו ג'רזי, או במחוז רוקברידג', וירג'יניה.
הוא היה השישי מבין שמונת ילדי המשפחה.
אביו היה רופא, מיסיונר פרסביטריאני וכומר מוסמך בכנסייה ההולנדית הרפורמית.
אימו, שהייתה אישה משכילה ועסקה ברפואה, הייתה בתו של סמואל קנדי, כומר פרסביטריאני בבסקינג רידג', ניו ג'רזי.
ככל הנראה היה לה תואר ברפואה, והיא סייעה לבעלה בעבודתו.
בערך ב-1790 עבר אביו של ג'נינגס עם משפחתו לדנלופ קריק שבמחוז פאייט, פנסילבניה, שם גדל ג'נינגס הבן עד לבגרותו.
לאחר מות אימו ב-1792, גודל ג'נינגס על ידי אחותו הגדולה, שרה, ועל ידי אחיו, אבנעזר.
ג'נינגס היה קשור במיוחד לאחיו אבנעזר ולאחותו הצעירה, אן, לבעלה, דייוויד ג.
מיטשל, שהיה גם הוא רופא.
הוא למד בבית, ולאחר מכן למד בבית ספר יסודי בקאנונסבורג, פנסילבניה, שם הוא השלים את חינוכו הבסיסי.
שניים מחבריו לספסל הלימודים, ויליאם הנדריקס וויליאם ו.
ויק, יהיו לימים בעלי בריתו הפוליטיים.
ג'נינגס למד משפטים בוושינגטון, פנסילבניה.
עוד לפני 1806 הוא כבר עזב את פנסילבניה ועבר לסטיובנוויל, אוהיו, שם לאחיו, עובדיה, היה משרד עורכי דין.
ב-1806 שם ג'נינגס את פעמיו מערבה לג'פרסונוויל שבטריטוריית אינדיאנה, אך נשאר שם זמן קצר בלבד.
בראשית 1807 הוא עבר לווינסנס, בירת הטריטוריה, כדי לפתוח משרד עורכי דין משל עצמו, ובאפריל אותה שנה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין.
לג'נינגס היו קשיים להשתכר כעורך דין, זאת לאחר שהוא הבין שהיו בטריטוריה מעט מדי לקוחות כדי שסדר יומו יהיה מלא.
ביולי 1807 הזמין אותו פקיד הקרקעות הפדרלי בווינסנס, נתניאל יואינג, ידידו של ג'נינגס עוד מפנסילבניה, לקבל משרה כעוזר לג'ון בדולט, רשם הקרקעות הפדרלי במשרד בווינסנס.
יחד עם בדולט, עסק ג'נינגס בעסקי קרקעות.
הוא רכש כמות משמעותית של שטחי קרקע והפיק רווחים ניכרים.
באותה שנה היה ג'נינגס לעוזר הפקיד של בית המחוקקים של הטריטוריה והמשיך לעסוק בעסקי קרקעות.
באוגוסט 1807 מונה ג'נינגס כפקיד של מועצת הנאמנים של אוניברסיטת וינסנס והחל להשתלב בוויכוחים הפוליטיים שהתנהלו בטריטוריה.
מושל הטריטוריה, ויליאם הנרי הריסון, היה חבר המועצה ונשיאה.
כמושל הטריטוריה, היה הריסון בעל השפעה באמצעות סמכויותיו הפוליטיות למינויים ולהטלת וטו.
ג'נינגס קיבל את המינוי באוניברסיטה לאחר שגנרל וושינגטון ג'ונסטון התפטר מתפקידו כפקיד המועצה עקב סכסוך על רקע הצעתו של הריסון לאסור על התושבים הצרפתים של וינסנס מלהשתמש בנכסי המשותפים של האוניברסיטה.
המועצה הפילה את הצעתו של הריסון, אך ג'ונסטון התפטר מתפקידו כפקיד המועצה וג'נינגס נבחר במקומו על פני הנרי הרסט, אחד מתומכיו הנאמנים של הריסון.
הריסון זעם ומיד התפטר מהמועצה, אך מאוחר יותר נמלך בדעתו.
בספטמבר 1807 נבחר הריסון בקלות מחדש למועצה ונבחר כנשיאה.
בינתיים, ג'ונסטון כתב עלון, בו הוא תיאר את התנהלות המועצה, וג'נינגס אישר אותו ללא ידיעת המועצה או אישורה.
בהמשך הכעיס ג'נינגס את הריסון כאשר הוא ניסה להבטיח את משרתו כפקיד בבית המחוקקים של הטריטוריה.
יריבו של ג'נינגס בהתמודדות על תפקיד זה היה המועמד מתנגד העבדות, דייוויס פלויד, יריבו של הריסון.
לאחר שג'נינגס פרש מהמרוץ, נבחר פלויד למשרה והיה לבעל ברית פוליטי חשוב של ג'נינגס.
באפריל 1808, כאשר הריסון נבחר מחדש לנשיאות מועצת האוניברסיטה, מונתה ועדה לחקור את התנהלותו של ג'נינגס.
חקירת הוועדה התמקדה באישור העלון של ג'ונסטון על ידי ג'נינגס ללא ידיעת המועצה.
התקרית הובילה להתפטרותו של ג'נינגס באותה שנה וגרמה לאיבה בינו לבין הריסון שנמשכה שנים רבות.
במרץ 1808 כבר שררה בליבו של ג'נינגס האמונה שעתידו בחלקה המערבי של הטריטוריה, שנשלטה על ידי הריסון, היה במצב עגמומי.
בנובמבר הוא כבר עזב את וינסנס ועבר לג'פרסונוויל שבמחוז קלארק, ולאחר מכן התיישב בצ'ארלסטאון.
ככל הנראה האמין ג'נינגס שעתידו הפוליטי יהיה מוצלח יותר בחלק המזרחי של הטריטוריה.
ביישובים שבחלקה הדרום-מזרחי של הטריטוריה ובמזרחה הייתה התנגדות לעבדות ולהתנהלותו האריסטוקרטית של הריסון, בדומה להשקפתו של ג'נינגס, בעוד שבחלק המערבי של הטריטוריה ובווינסנס התמיכה בעבדות נותרה על כנה.
אף על פי שהוגשו עצומות להתיר את העבדות עוד לפני הקמת הטריטוריה, הסוגיה משכה תשומת לב משמעותית ב-1807 כאשר הריסון ותומכיו בבית המחוקקים של הטריטוריה החיו את המאמצים להתיר את העבדות בה.
ג'נינגס ותומכיו שהתנגדו לעבדות, כתבו מאמרים שהופיעו בעיתון Vincennes Western Sun ובהם הם תקפו את ממשלו של הריסון, את דעותיו בעד העבדות ואת מדיניותו האריסטוקרטית.
ב-1808, כאשר חבר בית הנבחרים בנג'מין פרק התפטר מתפקידו, הורה הריסון על עריכת בחירות מיוחדות כדי לאייש את מושבו.
ג'נינגס נכנס למרוץ מול מועמדו של הריסון, תומאס רנדולף, התובע הכללי של הטריטוריה, ומול ג'ון ג'ונסון, יליד וינסנס שזכה לתמיכת מתנגדי העבדות.
רנדולף הבטיח לא להנהיג את העבדות בטריטוריה, ורכב מיישוב ליישוב כדי לנאום נגד העבדות.
ג'נינגס דיבר נגד מה שהוא ראה כהתנהלות האריסטוקרטית של רנדולף, קשריו לממשלת הטריטוריה של הריסון, וסוגיית העבדות בטריטוריה.
ג'נינגס זכה בתמיכה רחבה בקהילת הקווייקרים, שהלכה והתרחבה בחלק המזרחי של הטריטוריה.
ב-27 בנובמבר 1809 נבחר ג'נינגס לבית הנבחרים של ארצות הברית.
ג'נינגס זכה ב-428 קולות מול 402 הקולות של רנדולף ו-81 הקולות של ג'ונסון.
רנדולף קרא תיגר על תוצאות הבחירות ונסע לוושינגטון די.
כדי לערער עליהן בפני בית הנבחרים.
הוא טען שפקידי הבחירות במחוז דירבורן לא פעלו על פי הליכים ראויים כאשר אישרו 91 קולות במחוז הבחירה השביעי של המחוז וטען שקולות אלו היו צריכים להיות מופחתים מכלל הקולות, ולפיכך תוצאות הבחירות היו צריכות להתהפך על פיהן ושהוא יוכרז כמנצח.
ועדה של בית הנבחרים בחנה את המקרה, הוציאה החלטה לטובתו של רנדולף, והמליצה שיערכו בחירות חדשות.
רנדולף יצא מיד בחזרה לאינדיאנה כדי לפתוח במסע בחירות חדש, אך בית הנבחרים דחה את המלצת הוועדה ברוב של 83 תומכים מול 30 מתנגדים, ולג'נינגס הותר להתחיל בכהונתו.
כנציג הטריטוריה בקונגרס, למד ג'נינגס את תהליכי החקיקה, שירת בוועדות הבית, הגיש הצעות חוק, השתתף בדיונים בסוגיות שונות והמשיך במסע הצלב המתמשך שלו נגד המושל הריסון.
לג'נינגס לא היה תפקיד מרכזי בדיוני בית הנבחרים, אך הוא עשה מאמצים לייצג את האינטרסים של בוחריו.
במהלך תקופת כהונתו במושב הראשון שלו בקונגרס, היה ברשותו של ג'נינגס דיוקן קטן שלו שהוא יצר, ושאותו הוא העניק מאוחר יותר לאן גילמור היי, בתו של פוליטיקאי בולט מצ'ארלסטאון, שאחריה הוא החל לחזר באותה עת.
היי נולדה בהרודסבורג, קנטקי ב-1792. משפחתה עברה למחוז קלארק שבטריטוריית אינדיאנה והתיישבה בצ'ארלסטאון.
ג'נינגס פגש אותה לראשונה במהלך מסע הבחירות שלו לקונגרס ב-1809. לאחר תוך המושב הראשון שלו בקונגרס, הוא שב לטריטוריית אינדיאנה ונשא את אן בת ה-18 ב-8 באוגוסט 1811. אביה של אן נפטר זמן קצר לפני כן וכך היא נותרה ללא משפחה וללא אמצעי קיום.
בעקבות בחירתו לכהונה נוספת לקונגרס ב-1811, שב הזוג לוושינגטון, שם היא נשארה זמן קצר לפני שעברה לפנסילבניה כדי להתגורר עם אחותו של ג'נינגס, אן מיטשל, עד לתום המושב.
רעייתו של ג'נינגס סבלה מבריאות לקויה, שהתדרדרה לאחר בחירתו כמושל אינדיאנה ב-1816 והיא נפטרה לאחר מחלה ממושכת ב-1826. מאוחר יותר באותה שנה נישא ג'נינגס בשנית לקלריסה ברבי, שהגיעה מקנטקי ללמד בסמינר של צ'ארלסטאון.
משתי מערכות נישואים אלו לא נולדו לג'נינגס ילדים.
בשל זעמו על הפסדו בבחירות, התעמת רנדולף עם מתנגדיו של הריסון, ואף קרא לאחד מהם להתמודד מולו בדו-קרב.
הוא נדקר שלוש פעמים, אך החלים וקרא תיגר על ג'נינגס בהתמודדותו על כהונה נוספת ב-1810. הריסון נשא באופן אישי נאומי בחירות בשמו של רנדולף.
ג'נינגס התמקד בסוגיית העבדות וקשר את רנדולף לניסיונות המתמשכים של הריסון להפוך את מוסד העבדות לחוקי.
הבחירות לקונגרס התקיימו בו-זמנית עם הבחירות הכלליות הראשונות לבית המחוקקים של הטריטוריה.
ב-1809, שנה לפני הבחירות, סיעת תומכי העבדות בטריטוריה ספגה מפלה כאשר הופרדה אילינוי מהטריטוריה, ובכך נותק הריסון מתומכיו בחלק המערבי של הטריטוריה.
הריסון הציע שג'נינגס ירחיב עוד יותר את בסיס התמיכה הפוליטי בו בקרב התושבים הצרפתים הלא ידידותיים של הטריטוריה.
התבוסה שהנחיל ג'נינגס לרנדולף ב-1810 גרמה לאי הכרה במדיניות תומכת העבדות של הריסון.
בעקבות ניצחונו בבחירות, הצליחו ג'נינגס ותומכיו מתנגדי העבדות להעלות לסדר היום צעדי חקיקה שהגבילו את סמכות מושל הטריטוריה וביטלו חוק מ-1805 בנוגע לשירות חוזי.
בתקופת כהונתו המלאה הראשונה בקונגרס, הגביר ג'נינגס את מתקפותיו על הריסון, והאשים אותו בעשיית שימוש בתפקידו לטובתו האישית, לאחר שלקח חלק בעסקות מקרקעין מפוקפקות והגביר ללא צורך את המתחים עם שבטי האינדיאנים באזור הספר.
ג'נינגס הגיש הצעה לקונגרס שכוונתה הייתה לצמצם את סמכותו של הריסון למנות מינויים פוליטיים והתנגד למדיניותו לרכישת קרקעות מהאינדיאנים.
כאשר עמד על הפרק מינויו מחדש של הריסון כמושל הטריטוריה ב-1810, שלח ג'נינגס מכתב נוקב לנשיא ג'יימס מדיסון שבו הוא התנגד למינוי.
בעלי בריתו של הריסון בוושינגטון טענו בשמו וסייעו למינויו מחדש.
לאחר שפרצו מעשי איבה באזור הספר בין האמריקאים לבין שבטי האינדיאנים, שהסלימו לקרב טיפקאנו בנובמבר 1811, קידם ג'נינגס בהצלחה את הצעת החוק להענקת פיצויים למשתתפי הקרב ולתשלום גמלאות במשך חמש שנים לאלמנות והיתומים של אלו שנהרגו בו.
בינו לבין עצמו התנגד ג'נינגס לקרב, בעוד שידידיו בטריטוריה האשימו את הריסון על כך שהתסיס את האווירה וגרם לאובדן חיי אדם ללא צורך.
כאשר גברו הקולות ליציאה למלחמה נגד בריטניה, לא היה ג'נינגס בין ניצי המלחמה, אך בסופו של דבר הוא קיבל את פריצתה של מלחמת 1812. בשלבים המוקדמים של המלחמה קיבל הריסון מינוי כגנרל ונשלח להגן על הגבול לפלוש לקנדה, מהלך שגרם לו להתפטר ב-1812 מכהונתו כמושל הטריטוריה.
קודם להתפטרותו של הריסון, פעלו ג'נינגס ובעלי בריתו במהירות לנצל את ההזדמנות והפעילו מאמצים לצמצום סמכויות המושל.