tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת המדינה של פלורידה עם תואר בתקשורת, פרסום ואנגלית, הווארד עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם עבדה בחברת יחסי ציבור ובחברת כרטיסי ברכה בזמן שהופיעה בהפקות תיאטרון מקומיות.
בזמן לימודיה בתיכון, הווארד הופיעה בפרסומת למסטיקים של Juicy Fruit.
היא החלה רשמית את הקריירה שלה בשנת 1994 כשהופיעה באחת מפרסומות הטלוויזיה "You Will" של תאגיד AT&T.
הווארד קיבלה את תפקיד הטלוויזיה הגדול הראשון שלה בשנת 1996 עבור הסיטקום "בוסטון קומון" של NBC, שם גילמה את ג'וי ביירנס, דוקטורנטית ומושא האהבה של בויד פריצ'ט בגילומו של אנתוני קלארק, לאורך שתי העונות של התוכנית.
מ-1998 עד 2001, הווארד כיכבה בתפקיד שרון קרטר, ה"נערה" בסיטקום "שני בחורים ונערה" של ABC לצד ראיין ריינולדס וריצ'רד רוקולו.
ב-1998, הווארד כיכבה בתפקיד הראשי הרומנטי בסרט "עבודה מלוכלכת" יחד עם נורם מקדונלד.
בשנת 2000 הופיע הווארד בסרט "אני, עצמי ואיירין" בתור הכלה הנואפת של ג'ים קארי.
היא גם הופיעה בקליפ " Breakout " של הפו פייטרס.
בשנת 2002, הווארד כיכבה בסיטקום קצר המועד "בראם ואליס" לצד אלפרד מולינה.
באותה שנה, היא הופיעה בהופעת אורח בעונה השלישית של "הבית הלבן".
בשנת 2005, הווארד כיכבה בסרט "המסכה חוזרת".
משנת 2005 עד 2009, הווארד כיכבה יחד עם טוני שלהוב בסדרת הבלשים הקומית-דרמטית "מונק" של רשת USA בתור העוזרת הנאמנה של הדמות הראשית, נטלי טיגר.
עם סיום הסדרה האוורד פרשה ממשחק כדי לבלות יותר זמן עם ילדיה.
הווארד שחזרה את תפקידה כנטלי טיגר בסרט הקצר של פיקוק "At-Home Variety Show: Mr.
Monk's Last Case: A Monk Movie", שיצאו לאקרנים ב-11 במאי 2020, ו-8 בדצמבר 2023, בהתאמה.
בשנת 1991, הווארד התחתנה עם קמרון בי הול באורלנדו, פלורידה.
בני הזוג התגוררו אז בבוורלי הילס, קליפורניה.
באפריל 2003, הווארד התחתנה עם סוחר היין כריסטיאן נבארו.
בני הזוג התגרשו בשנת 2005.
בנובמבר 2006, הווארד ילדה את בנה סאבו.
בשנת 2011, הווארד התחתנה עם ג'ראל פורטמן, בנו של האדריכל ג'ון סי פורטמן ג'וניור.
שנה שם הסרט תפקיד הערות 1994 Till the End of the Night פראן בתור טריילור ה.
הול 1998 Confessions of a Sexist Pig אן הנינג Dirty Work קתי 2000 אני, עצמי ואיירין ליילה בייליגייטס 2005 המסכה חוזרת טוניה אייברי 2016 Simon Says Save the Climate!
שנהסדרהתפקידהערות1994לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמןמשרה של ד"ר הלר במשרדפרק: "גברת לשעבר"1996Buddiesמליסה1996–1997Boston Commonג'וי בירנס32 פרקים1998–2001שניים ועוד אחתשרון קרטר81 פרקים2002הבית הלבןליסה שרבורןבפרק: "100,000 Airplanes"First Mondayאשלי ריברטוןבפרק: "Right to Die"The Divisionשרה פרנזןבפרק: "Remembrance"Bram & Aliceאליס או'קונור8 פרקים2005–2009מונקנטלי טיגר87 פרקים
פרס גרייסי לשחקנית משנה יוצאת דופן - סדרת קומדיה (2009)2007מונק באינטרנטפרק: "מר מונק הולך למכון לכושר"2010Nolan Knows Bestג'ולי נולןפיילוט2020פיקוק מציגה: התוכנית עם סת' מקפרלןנטלי טיגרפרק: "מגורים של מר מונק במקום"2023מונק: החקירה האחרונה (אנ')סרט טלוויזיה של Peacock
טרייאסטרימשה (בסנסקריט: त्रायस्त्रिंश, בתעתיק : Trāyastriṃśa) הוא סוג של גן-עדן שהוא עולם חשוב של ב.
המילה "טרייאסטרימשה" היא שם תואר שנוצר מהמספר "טרייאסטרימשט" (trayastriṃśat), כלומר "33" וניתן לתרגם כ"שייך לשלושים ושלוש [הדוות]".
זהו בעיקר שמו של השני בששת סוגי גן-העדן של "" בקוסמולוגיה הבודהיסטית, ובאופן משני משמש משכן לדוות השוכנים בו.
טרייאסטרימשה נשלט על ידי , הידוע גם בשם אינדרה.
גן העדן של הטרייאסטרימשה הוא השני מבין גני העדן של "", ממש מעל קטומהאראג'יקה או ממלכת ארבעת המלכים השמיימיים, והוא הגבוה ביותר בשמים השומר על קשר פיזי עם שאר העולם.
טרייאסטרימשה ממוקם על פסגת סומרו, ההר המרכזי של העולם, בגובה של 80 יוג'אנות; השטח הכולל של גן העדן הוא 80 יוג'אנות רבועות.
גן עדן זה דומה אפוא להר האולימפוס היווני במובנים מסוימים.
לפי וסובנדהו, כל אחד מתושבי טרייאסטרימשה הוא בגובה חצי "קרוסה" (כ-300 מטר) וחיים 1000 שנים, מהן כל יום שווה ערך ל-100 שנים של עולמנו: כלומר, בסך הכל 36 מיליון משנותינו.
מכיוון שטרייאסטרימשה מחוברת פיזית לעולם דרך סומרו, בניגוד לשמים שמעליו, הדוות שבטרייאסטרימשה אינן מסוגלות להימנע מלהסתבך בעניינים ארציים.
בפרט, הם מוצאים את עצמם לעיתים קרובות במריבות עם ה, קבוצה נפרדת של יצורים אלוהיים שגורשו מטרייאסטרימשה וששוכנים כעת למרגלות סומרו, זוממים דרכים לשחזר את הממלכה האבודה שלהם.
עם זאת, יש נישואים בין הדוות והאסורות בדיוק כפי שיש בין האסירים והיוטנארים במיתולוגיה הנורדית.
מנהיג הדוות בטרייאסטרימשה הוא , הידוע גם בשם אינדרה.
דוות נוספים בטרייאסטרימשה המוזכרים לעיתים קרובות הם (וישוואקארמה), האומן והבנאי של הדוות; , שנוהג במרכבה של שקרה; וסוג'ה, אשתו של שקרה ובתו של מנהיג האסורות .
גן העדן של טרייאסטרימשה מופיע מספר פעמים בסיפורים בודהיסטים, שבהם הבודהה עולה לטרייאסטרימשה, או (לעיתים קרובות יותר) דוות מטרייאסטרימשה יורדים לפגוש את הבודהה.
אימו של הבודהה, , נולדה מחדש בגן העדן של , וירדה לבקר בגן העדן של טרייאסטרימשה, שם בנה לימד אותה את האבהידהמה.
ה"שלושים ושלוש" בשם השמים אינו ספירה של האלים שחיים שם (יש הרבה יותר) אלא מונח כללי, ירושה מהמיתולוגיה הוודית, המרמז על "כל פנתאון האלים".
באגדות הבודהיסטיות של טהרוואדה היו 33 בני אדם בקבוצה המקורית של סאקה (שקרה) (שהרוויחו מספיק מעלות כדי להפוך לדוות על גבי הר סינרו).
החלוקה של גני העדן בבודהיזם בתוך ממלכת התשוקה הם, מלמעלה למטה, "יאמה דווה", "דווה", "נירמנאראטייה דווה" ופראנירמיטה-ושאוורטינה" מעל לטרייאסטרימשה ו"קטומהאראג'יקה" מתחת.
הם נקראים ששת גני העדן יחד עם "שקרו דוואנאם" (שקרה).
גן עדן נוסף "סונירמיטה דווה" לפעמים מתווסף לאלו בהתאם ל.
טריידינג ויו (באנגלית TradingView) היא רשת מדיה חברתית, פלטפורמת ניתוח לשוק ההון ואפליקציית מסחר לנייד עבור סוחרים ומשקיעים.
החברה נוסדה בשנת 2011 ויש לה משרדים בניו יורק ובלונדון.
נכון לשנת 2020, החברה מדורגת בין 130 האתרים המובילים בעולם על פי אלכסה.
טריידינג ויו נוסדה ב-2011 על ידי קונסטנטין איבנוב (מנהל טכנולוגיות ראשי), דניס גלובה (מנכ"ל) וסטן בוקוב (מנהל תפעול ראשי).
המטה של טריידינג ויו נמצא בניו יורק והמשרדים הראשיים לשוק האירופאי נמצאים בלונדון.
הפלטפורמה עוזרת למשתמשים ברחבי העולם להבין טוב יותר את השווקים הפיננסיים על ידי דיון ברעיונות השקעה בפורום.
בקיץ 2013, הפרויקט נבחר לאקסלרטור בחברת Techstars , שם חתם על חוזים עם מיקרוסופט ו-CME .
בהמשך קיבלה החברה מימון של 3.6 מיליון דולר מ-iTech Capital ומשקיעים אחרים.
במאי 2018, החברה סגרה סבב נוסף של גיוס השקעות של 37 מיליון דולר בהובלת Insight Venture Partners, DRW Venture Capital ו-Jump Capital, תוך רכישת TradeIT.
באוקטובר 2021, כחלק מסבב הגיוס הבא, הוערך השווי של TradingView ב-3 מיליארד דולר וגויסו 298 מיליון דולר נוספים ממשקיעים, כולל Tiger Global Management .
הפלטפורמה כוללת כלים לניתוח טכני, ולמעקב אחר מניות, מטבעות קריפטוגרפיים, מט"ח, סחורות ושווקים נוספים.
היא מיועדת לסוחרים, משקיעים וחובבי שוקי ההון, ומציעה גרפים מתקדמים, כלי ניתוח ותצוגות נתונים.
לאתר גם פורום שבו משקיעים מנתחים ומציגים את האסטרטגיות שלהם בשוק ההון.
לפלטפורמה גם גרסאות בתשלום, בהם יש נתוני שוק בזמן אמת (בגרסה החינמית ישנה השהייה של 15 דקות) ומתאפשר למשתמשים לפתח כלי אוטומציה וסקריפטים מותאמים אישית.
ברוקרים רבים מאפשרים ללקוחותיהם לסחור דרך הפלטפורמה של טריידינג ויו, כולל אינטראקטיב ברוקרס.
החברה מרוויחה מהמנויים בתשלום, מפרסומות, מעמלות שמשלמים לה ברוקרים שאפשר להתחבר אליהם מהפלטפורמה ומשירותים שהיא מספקת לחברות ולגופים פיננסיים.
טריי יום הוא כדורגלן צפון אירי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סנדרלנד מהפרמייר ליג ובנבחרת צפון אירלנד.
יום גדל במחלקות הנוער של באלמינה יונייטד ולינפילד, ובחודש ינואר 2019 חתם על חוזה מקצועני בלינפילד עד לתום עונת .
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הצפון אירית, וב-7 בספטמבר 2020 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים.
ב-11 בספטמבר הושאל למשך עונה אחת לבאלמינה יונייטד מליגת הצפון אירית, במדיה ערך 34 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
בתום תקופת ההשאלה חזר יום ללינפילד, עמה זכה באליפות צפון אירלנד בעונת .
בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-4 בינואר 2022 חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בסנדרלנד מהפוטבול ליג הראשונה.
הוא ערך שלוש הופעות ליגה עד לתום עונת , בסיומה העפילה הקבוצה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בחודש יוני 2023 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2027. בתום עונת 2024/2025, בה זכה בתואר שחקן העונה של סנדרלנד, העפיל עם הקבוצה לפרמייר ליג.
יום שיחק בנבחרות הצעירות של צפון אירלנד.
ב-29 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צפון אירלנד, בהפסד 1-0 לנבחרת הונגריה במשחק ידידות.
טריימוריס ניוני הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ליברפול מהפרמייר ליג.
ניוני גדל במחלקת הנוער של לסטר סיטי, ובחודש ספטמבר 2023 עבר למחלקת הנוער של ליברפול.
חודש לאחר מכן, החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של המועדון תחת המאמן יורגן קלופ.
ב-28 בפברואר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשהחליף את הארווי אליוט בניצחון 3-0 על סאות'המפטון במסגרת הסיבוב החמישי של גביע ה-FA לעונת .
בגיל 16 שנים ו-243 ימים, הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של ליברפול במסגרת גביע ה-FA.
ב-15 באוקטובר 2024 חתם על חוזה מקצועני ראשון בליברפול.
ב-29 בינואר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 3-2 לפ.ס.וו.
איינדהובן במסגרת שלב הליגה לעונת 2024/2025, ובגיל 17 שנים ו-213 ימים הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של ליברפול שמשחק במפעל אירופי.
ב-20 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 2-1 על טוטנהאם הוטספר במסגרת המחזור ה-17 לעונת 2025/2026.
ניוני נולד באנגליה להורים מזימבבואה.
אחיו הצעיר ריס משחק במחלקת הנוער של לסטר סיטי.
טרייסי למאר מקגריידי הבן הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
לאורך קריירת ה-NBA רשם ממוצעים של 19.6 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק.
מאז הגעתו ל-NBA בעונת השתתף מקגריידי 7 פעמים במשחק האולסטאר, נבחר 8 פעמים לאחת מחמישיות העונה וסיים פעמיים כמלך הסלים של הליגה: ב- וב-.
בעונתו הרביעית () זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה.
באפריל 2017 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל, וב-8 בספטמבר 2017 הוצג בהיכל באופן רשמי.
מקגריידי נבחר במקום התשיעי בדראפט ה-NBA 1997 על ידי טורונטו ראפטורס.
בשתי העונות הראשונות שלו בטורונטו מקגריידי לא הרבה לפתוח בחמישייה וקלע פחות מ-10 נקודות בממוצע למשחק.
החל מהעונה השנייה שלו הוא שיחק בקבוצה עם בן דודו, וינס קרטר.
בעונתו השלישית ביצע מקגריידי את התקדמותו, כאשר פתח ב-34 משחקים וקלע 15.4 נקודות בממוצע למשחק, ואף העמיד ממוצע שיא בקריירה של 1.9 חסימות.
בנוסף, הוא השתתף בתחרות ההטבעות במסגרת שבוע האולסטאר של ה-NBA, וסיים במקום השלישי אחרי סטיב פרנסיס ווינס קרטר.
הוא הוביל את הקבוצה יחד עם קרטר למשחקי הפלייאוף לראשונה בתולדותיה, אך הפסיד עימה לניו יורק ניקס בסיבוב הראשון.
בסיום העונה הפך מקגריידי לשחקן חופשי.
ב-3 באוגוסט 2000, עבר מקגריידי לאורלנדו מג'יק, כחלק תהליך התחזקות של הקבוצה, שהחתימה באותו קיץ גם את גרנט היל.
בעקבות פציעתו של היל בעונת , מקגריידי היה לקלעי המוביל של אורלנדו באותה עונה.
במהלך העונה הוא נבחר לראשונה בקריירה שלו לשחק עבור נבחרת המזרח במשחק האולסטאר של ה-NBA.
בסיומה הוא זכה בתואר "השחקן המשתפר של העונה".
בעונה שלאחר מכן, , היל נפצע פעם נוספת ושיחק ב-14 משחקים בלבד.
מקגריידי היה השחקן המוביל של אורלנדו, והוביל אותה למאזן של 44 ניצחונות ו-38 הפסדים בסיום העונה הסדירה, ולסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף שבו היא הפסידה לשארלוט הורנטס.
הוא קלע 25.6 נקודות בממוצע למשחק בעונה זו, ונבחר בסיומה לחמישייה הראשונה של העונה ב-NBA.
בעונתו החמישית ב-NBA, , מקגריידי קבע שיא קריירה כאשר קלע 32.1 נקודות בממוצע למשחק, ואף סיים את העונה כמלך הסלים של הליגה.
אורלנדו סיימה במקום השמיני במזרח, ואף הובילה 1–3 בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף מול דטרויט פיסטונס, אך הפסידה בשלושת המשחקים האחרונים והודחה פעם נוספת.
בעונת , מקגריידי השיג פעם נוספת את תואר מלך הסלים של ה-NBA, עם 28 נקודות בממוצע למשחק.
במהלך העונה הוא קלע 62 נקודות במשחק נגד וושינגטון ויזארדס, שיא הנקודות בקריירה שלו למשחק אחד.
למרות יכולתו הטובה של מקגריידי, אורלנדו לא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף באותה עונה, וסיימה עם המאזן החלש ביותר בליגה של 21 ניצחונות ו-61 הפסדים.
ב-29 ביוני 2004 הועבר מקגריידי ליוסטון רוקטס, בטרייד שכלל 7 שחקנים: מקגריידי, טיירון לו, ריס גיינס וג'וואן הווארד הועברו ליוסטון; ובתמורה סטיב פרנסיס, קטינו מובלי וקלווין קאטו הועברו לאורלנדו מג'יק.
ביוסטון מקגריידי חבר לסנטר יאו מינג, ויחד עם יאו הוביל את יוסטון למקום החמישי במערב בעונת .
משחקו המפורסם ביותר באותה עונה הוא המשחק מול סן אנטוניו ספרס ב-9 בדצמבר 2004, שבו קלע 13 נקודות (4 וקליעת עונשין אחת) ב-33 השניות האחרונות שסייעו ליוסטון לנצח 80–81. למרות היכולת הטובה של מקגריידי ויאו, יוסטון הודחה בסיבוב הראשון בפלייאוף על ידי דאלאס מאבריקס.
בעונת מקגריידי השתתף בפעם השישית שלו במשחק האולסטאר, וקלע בו 36 נקודות.
עם זאת, הוא סבל מפציעות במהלך העונה, והחמיץ 35 משחקים בעקבות כאבי גב, ובחלק מהמשחקים אף הציג יכולת חלשה.
בעקבות פציעתו, יוסטון סיימה את העונה עם מאזן שלילי ולא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף.
בעונת , מקגריידי עבר טיפול אצל הרופא ג'ון פטרסון, על מנת לרפא את בעיות הגב שלו.
למרות בעיות הגב שלו, הוא שיחק ב-71 משחקים.
לאחר פציעתו של יאו מינג, שהיה השחקן המוביל בקבוצה עד אז, מקגריידי הפך למנהיג הקבוצה, והוביל אותה למאזן החמישי בטיבו בליגה ולמקום הרביעי במערב.
מקגריידי אף הפך באותה עונה לשחקן השלישי הצעיר ביותר בהיסטוריית ה-NBA שקולע 14,000 נקודות ומוריד 4,000 ריבאונדים בקריירה.
יוסטון הודחה פעם נוספת בסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף, לאחר הפסד ליוטה ג'אז.
בעונת יאו ומקגריידי, יחד עם שחקנים מוכשרים נוספים, הובילו את יוסטון ל-22 ניצחונות רצופים במהלך העונה הסדירה (אף על פי שיאו נפצע לאחר הניצחון ה-12) - הרצף השלישי באורכו בהיסטוריה של ה-NBA, אחרי ה-33 של לוס אנג'לס לייקרס, וה-27 של מיאמי היט וכמו כן למקום השלישי באזור המערבי.
למרות העונה הטובה, יוסטון הודחה שוב בסיבוב הפלייאוף הראשון, בשל הפסד נוסף ליוטה.
באמצע עונת נפצע מקגריידי פעם נוספת, כשהפעם הפציעה הייתה קשה מהרגיל, והשביתה אותו למשך קרוב לשנה.
במשחקי הפלייאוף של אותה עונה הצליחה יוסטון לעבור את הסיבוב הראשון, ואף על פי שמקגריידי לא שותף בשל היותו פצוע, הוא נחשב מבחינה רשמית כשותף להישג זה, לראשונה בקריירה שלו.
הוא חזר למגרשים רק בדצמבר 2009, במשחק נגד דטרויט פיסטונס.
לאחר שמיעט לקבל דקות משחק מהמאמן ריק אדלמן הועבר מקגריידי לקבוצת ניו יורק ניקס בפברואר 2010. עם סיום העונה, שוחרר מקגריידי מסגל הניקס, ובאוגוסט 2010 חתם בקבוצת דטרויט פיסטונס.
ב-18 בפברואר 2010 עבר מקגריידי בטרייד לניו יורק ניקס במסגרת הטרייד של שלושה שחקנים מיוסטון, ניו יורק וסקרמנטו קינגס.
ב-20 בפברואר 2010 ביצע מקגריידי את הופעת הבכורה שלו בניקס נגד אוקלהומה סיטי ת'אנדר, במדיסון סקוור גארדן.
הוא קלע 26 נקודות, הוריד 4 ריבאונדים ומסר 5 אסיסטים ב-32 דקות.
הניצחון הראשון שלו כשחקן הניקס הגיע שישה ימים לאחר מכן, כשקלע 23 נקודות נגד וושינגטון וויזארדס.
הוא שיחק 24 משחקים עם הקבוצה, עם ממוצע של 9.4 נק'.
ב-16 באוגוסט 2010 חתם מקגריידי על חוזה לשנה אחת עם דטרויט פיסטונס.
ב-7 בדצמבר 2010 שיחק מקגריידי נגד יוסטון בפעם הראשונה במדי הפיסטונס לתגובות של מחיאות כפיים וקריאות בוז מהקהל של יוסטון וקלע 11 נקודות, הוריד 3 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים.
הקבוצה הפסידה 97-83. ב-14 בינואר 2011 קלע מקגריידי שיא עונתי של 22 נקודות (101-95) על טורונטו ראפטורס.
הממוצע של מקגריידי היה 8.0 נקודות, 3.5 אסיסטים, ו-3.5 ריבאונדים ב-23.4 דקות בפיסטונס, אבל הם הפסידו בפלייאוף בשנה השנייה ברציפות.
ב-7 בדצמבר 2011 דיווח ESPN כי מקגריידי הסכים לעסקה לשנה אחת עם אטלנטה הוקס.
בהופעת הבכורה שלו בהוקס, מקגריידי סיים עם 12 נקודות, 2 ריבאונדים, חטף וחסם בפחות מ-20 דקות והמשחק נגמר בניצחון 70–106 על ניו ג'רזי נטס.
פחות משבוע לאחר מכן, ב-2 בינואר 2012, מקגריידי קלע 13 מ-16 הנקודות שלו ברבע הרביעי של משחק נגד מיאמי היט שהייתה הקבוצה הכי חזקה בליגה, ואטלנטה ניצחה, הוא הוביל את הוקס לקאמבק של ניצחונות.
במהלך העונה, היה הממוצע הנמוך בקריירה שלו - 5.3 נקודות למשחק ב-16 דקות.
ב-9 באוקטובר 2012, חתם מקגריידי על עסקה לשנה אחת עם הקבוצה של איגוד הכדורסל הסיני "צ'ינגדאו דאבל-סטאר".
מקגריידי קלע 49.6% מהשדה עם עונה טובה של 25.0 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 5.1 אסיסטים, 1.6 חטיפות ו-0.6 חסימות למשחק.
קבוצתו סיימה במקום האחרון בליגה ב-2012 עם רקורד של 8 ניצחונות ו-24 הפסדים.
ב-16 באפריל 2013 חתם מקגריידי בסן אנטוניו ספרס ממש לפני סיום העונה, מה שהופך אותו כשיר לשחק עבורם בפלייאוף.
הוא בחר ללבוש את חולצת מס' 1, וזו הייתה העונה הראשונה של מקגריידי שהוא לא שיחק משחק רגיל לעונה.
סן אנטוניו ספרס סיימה 24–58, המאזן הטוב ביותר באזור המערבי.
מקגריידי קיבל דקות הראשונות שלו בספרס נגד לוס אנג'לס לייקרס במשחק הרביעי בסיבוב הראשון של פלייאוף 2013 .
במשחק השני של גמר ה-NBA, מקגריידי שיחק את דקות הראשונות שלו בסדרת האליפות, עם שני ריבאונדים ושני אסיסטים.
בסופו של דבר הפסידו הספרס למיאמי בסדרת הגמר בתוצאה 3–4.
ב-26 באוגוסט 2013 הודיע מקגריידי על פרישתו מה-NBA בשידור חי ב-ESPN.
השחקן המשתפר של העונה ב-NBA בשנת 2001
שתי בחירות לחמישיית העונה הראשונה ב-NBA: 2002, 2003.
שתי בחירות לחמישיית העונה השלישית: 2005, 2008
נקודות למשחק: 62 נגד וושינגטון ויזארדס - 10/03/04
ריבאונדים בהגנה: 12 (4 פעמים בקריירה)
אסיסטים: 13 (3 פעמים בקריירה)
טרייסי שבליה היא סופרת אמריקאית שכותבת ספרים בסוגה הבדיונית היסטורית (אנשים ואירועים היסטוריים משמשים בסיס לעלילה בדיונית).
שבלייה נולדה וגדלה בוושינגטון די.סי.
היא בתם של דאגלס והלן (לבית ורנר) שבלייה.
אביה היה צלם שעבד עם "הוושינגטון פוסט" במשך יותר מ-30 שנה.
אמה נפטרה בשנת 1970, כאשר שבלייה הייתה בת שמונה.
לשבלייה יש אחות גדולה, קים שבלייה, המתגוררת בסולאן, צרפת; ואח, מייקל שבלייר, המתגורר בסלידה, קולורדו.
שבלייה מתגוררת בלונדון עם בעלה, ג'ונתן דרורי.
היא סיימה את בית ספר תיכון בבת'סדה, מרילנד, בשנת 1980. לאחר שקיבלה את התואר הראשון שלה באנגלית ממכללת אוברלין בשנת 1984, היא עברה לאנגליה, שם החלה לעבוד בהוצאה לאור.
ב-1993 היא החלה ללמוד כתיבה יוצרת, וקיבלה תואר שני מאוניברסיטת מזרח אנגליה ב-1994. המורים שלה כללו את הסופרים מלקולם ברדבורי ורוז טרמיין.
לאחר סיום לימודיה במכללת אוברלין, עברה שבלייה לאנגליה, שם החלה לעבוד כעוזרת עריכה במילון האמנות של הוצאת מקמילן, ולאחר מכן הצטרפה להוצאת "St.
James Press", ושימשה כעורכת ספרי עיון.
הרומן הראשון שלה, "הבתולה בכחול", יצאה לאור בבריטניה ב-1997. הרומן השני שלה, "נערה עם עגיל פנינה", יצאה לאור בשנת 1999. הספר עוסק ברובו ביצירה "נערה עם עגיל פנינה" של הצייר יאן ורמיר ותורגם ל-38 שפות.
נכון לשנת 2014, הוא נמכר ביותר מחמישה מיליון עותקים ברחבי העולם.
הוא זכה בפרס "בארנס אנד נובל" בשנת 2000. בשנת 2003 יצא לאקרנים סרט המבוסס על הרומן, שקיבל שלוש מועמדויות לפרסי אוסקר בשנת 2004, יחד עם עשר מועמדויות לפרסי באפט"א, ושתי מועמדויות לגלובוס הזהב.
גם ספריה הבאים עסקו בדמויות או יצירות היסטוריות, בין השאר הספר "הגבירה והחד קרן" עוסק במחזור של שישה שטיחי קיר שנארגו בפלנדריה במאה ה-16 שבמרכז כל אחד מהם מופיעה גבירה ולידה חד קרן, והם ידועים בשם "הגבירה והחד קרן".
וספרה "בוער באור" עוסק במשורר ויליאם בלייק ובחיים של לונדון באותה תקופה.
בשנת 2011 היא ערכה ותרמה סיפור לספר "Why Willows Weep", אנתולוגיה של סיפורים קצרים מאת 19 סופרים, שמכירתם גייסה כסף לעמותת Woodland Trust, שבעלה שימש כנאמן עבורה.
בשנת 2012 הייתה אורחת פסטיבל הסופרים הבינלאומי של ירושלים.
נערה עם עגיל פנינה, מאנגלית: ליטל ידין, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2002.
מלאכים נופלים,, מאנגלית: צילה אלעזר, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2002
הבתולה בכחול, מאנגלית: גיא עד, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2004
הגבירה והחד קרן, מאנגלית: שרון פרמינגר, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2005
בוער באור, מאנגלית:עדנה שמש, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2009.
יצורים מופלאים, מאנגלית: יסמין קלין, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2011.
הנמלטת האחרונה, מאנגלית: אורטל אריכה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2015.
טריינספוטינג הוא סרט קולנוע משנת 1996 בבימויו של דני בויל, המבוסס על הספר "טריינספוטינג" מאת אירווין וולש.
הסרט מגולל את סיפורם של קבוצת חברים המכורים לסם הרואין בעיר אדינבורו שבסקוטלנד.
בסרט מככבים יואן מקגרגור, יואן ברמנר, ג'וני לי מילר, קווין מק'קיד, רוברט קרלייל וקלי מקדונלד.
מכון הסרטים הבריטי דירג את הסרט במקום העשירי ברשימת 100 הסרטים הבריטים הטובים ביותר בכל הזמנים.
מארק רנטון (יואן מקגרגור) הוא צעיר מובטל ומכור לסמים שגר באדינבורו שבסקוטלנד יחד עם חבריו, סיימון "סיק בוי" ויליאמסון (ג'וני לי מילר), דניאל "ספאד" מרפי (יואן ברמנר), פרנסיס "פרנקו" בגבי (רוברט קרלייל), ותומאס "טומי" מקנזי (קווין מק'קיד).
מבין החמישה בגבי וטומי הם היחידים שאינם משתמשים בסמים, אם כי בגבי הוא שתיין ובעל נטיות אלימות, ורק טומי הוא באמת בחור ישר שמקפיד על אורח חיים בריא ומנהל מערכת יחסים יציבה.
במונולוג שפותח את הסרט מציג רנטון את תמצית החיים כפי שהם מוכתבים על ידי החברה: עבודה במשרה מתשע עד חמש, הקמת משפחה, רכישת מכשירים חשמליים וחפצים שונים, תשלומים קבועים, תחביבים ובילויים שגרתיים, ילדים אנוכיים ודעיכה למוות מדכא בבית אבות; וטוען "למה שארצה לעשות דבר כזה?
אני בחרתי שלא לבחור בחיים.
מי צריך סיבות כשיש לך הירואין?"
בתחילת הסרט מוצג ניסיונו של רנטון להיגמל באופן עצמאי.
הוא יוצא למועדון ופוגש צעירה בשם דיאן (קלי מקדונלד), והם מבלים יחד את הלילה.
למחרת מתברר שדיאן עדיין קטינה, אך היא משכנעת את רנטון המסויג להמשיך במערכת היחסים איתה כשהיא מודיעה לו שאחרת היא תגיש תלונה במשטרה.
בשלב מסוים רנטון חוזר לשימוש בהירואין והסרט מציג את אורח חייהם של החבורה, הכולל בילוי בברים וביצוע גנבות שונות על מנת לממן את הסם.
החבורה שוהה יחד בדירה כאשר אליסון, בחורה מכורה נוספת, נתקפת בהיסטריה לאחר שגילתה את בתה התינוקת שמתה כתוצאה מהזנחה ממושכת.
לאחר ההלם הראשוני רנטון פונה להכין מנה נוספת של הסם, ואליסון מבקשת שיכין גם לה.
רנטון וספאד נתפסים במהלך שוד וספאד נידון לשישה חודשי מאסר בזמן שרנטון משתחרר על תנאי, כיוון שהוא מצטרף לתוכנית גמילה.
עם זאת, בשלב מסוים רנטון מתדרדר מחדש לשימוש בהירואין ולבסוף מגיע לבית החולים לאחר שנטל מנת יתר.
כשהוא משתחרר הוריו נועלים אותו בחדרו וכופים עליו תהליך גמילה יסודי, רצוף כאבים והזיות.
בסיום התהליך רנטון נקי, אך סובל משעמום ומדיכאון וחסר כל כיוון בנוגע לחייו.
בעצתה של דיאן הוא נוסע ללונדון ושם הוא מתחיל לעבוד בסוכנות נדל"ן ומקיים אורח חיים יציב.
שגרתו החדשה של רנטון נקטעת כאשר לדירתו פולש בגבי שמוצא אצלו מקלט כיוון שהוא מבוקש בשל שוד מזוין, ורנטון סובל מדרישותיו השונות ומהשתלטותו על הדירה.
בהמשך מצטרף אליהם סיק בוי, שהפך לסרסור וסוחר סמים, ורנטון מנסה להיפטר מהשניים כשהוא מאפשר להם להתגורר באופן זמני באחת הדירות שמוצעות להשכרה, אבל הם מחבלים בניסיון להשכיר אותה ללקוחות פוטנציאליים.
לאחר מכן השלושה חוזרים לאדינבורו ללווייתו של טומי, שהידרדר בעצמו לשימוש בסמים לאחר שחברתו עזבה אותו, נדבק ב-HIV ובסופו של דבר מת מטוקסופלזמוזיס.
סיק בוי מציע לחבריו הזדמנות לעסקת סמים רווחית והוא ובגבי לוחצים על רנטון שישלים להם את הסכום החסר לקניית החומר – 2,000 פאונד, מחצית העלות – באמצעות חסכונותיו מהתקופה בלונדון והוא מסכים בחוסר רצון.
כמו כן, הם מאלצים אותו להיות הנסיין של דגימה מההירואין על מנת לוודא את טיב החומר, על אף שכבר נגמל מהסם.
העסקה מתבצעת והם מוכרים את ההירואין תמורת 16,000 פאונד.
בזמן שהם חוגגים בבר מקומי, רנטון מציע לספאד לנצל את היעדרותם הרגעית של סיק בוי ובגבי ולעזוב עם הכסף, אך ספאד מסרב.
הם עוזבים את הבר לאחר שבגבי תקף באלימות גבר שנתקל בו בטעות וגרם לו לשפוך מעט בירה על החליפה שלבש, וספאד שניסה לעצור אותו נחתך מהסכין של בגבי.
באותו לילה רנטון קם ולוקח את התיק עם הכסף, וספאד ששוכב בעיניים פקוחות מביט בו ומניד בראשו אבל לא עושה דבר ורנטון עוזב.
במונולוג הוא טוען שהוא לא מתחרט כיוון שלא אכפת לו מבגבי ושסיק בוי היה עושה להם את אותו הדבר אם היה חושב על הרעיון, אבל הוא מצטער בגלל ספאד ש"אף פעם לא עשה משהו רע למישהו" ולכן הוא משאיר לו את חלקו בסכום הכסף בתא נעול, שספאד פותח מאוחר יותר.
למחרת בבוקר בגבי הזועם משתולל בחדר המלון ומשחית את הריהוט, ולמקום מגיעים שוטרים שעוצרים אותו.
במונולוג האחרון אומר רנטון שהוא יכול היה למנות מיליוני סיבות למעשיו וכולן יהיו שקרים כיוון שהאמת היא שהוא פשוט אדם רע.
יציאתו של הסרט עוררה מחלוקות במדינות שונות בעולם, ביניהן בריטניה, אוסטרליה וארצות הברית בשאלה האם הוא מעודד שימוש בסמים או לא.
הסנטור האמריקני בוב דול גינה את השחיתות המוסרית והצורה החיובית בה מוצגים הסמים בסרט במהלך קמפיין הבחירות האמריקני של 1996, למרות שהודה שלמעשה כלל לא צפה בו.
בסופו של דבר, למרות המחלוקות זכה הסרט לשבחים על המקוריות והאפקטיביות הגבוהה בהן ניחן והיה אף מועמד לפרס התסריט המעובד הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר של אותה שנה.
הסרט נבחר כסרט הבריטי הטוב ביותר בין השנים 1984 עד 2009 במשאל בין אנשי קולנוע בריטיים.
מכון הסרטים הבריטי דירג את סרט זה במקום העשירי ברשימת 100 הסרטים הבריטים הטובים ביותר בכל הזמנים.
בסקר ציבורי משנת 2004 נבחר הסרט בתור הסרט הסקוטי הטוב ביותר בכל הזמנים.
יציאתו של הסרט בבריטניה לוותה בקמפיין יחסי ציבור מקורי במהלכו חולקו עלוני פרסומת בהשפעת תרבות הרייב ונמכרו פוסטרים נפרדים של כל הדמויות הראשיות.
קווין מק'קיד, שגילם את דמותו של טומי בסרט, יצא לחופשה עם תום צילומי הסרט ולא השתתף לאחר מכן בצילומים לפוסטרים.
לפני יציאת הסרט בארצות הברית נערכו מחדש 20 הדקות הראשונות והוחלפו בהן הדיאלוגים, מחשש שהצופים האמריקנים יתקשו להבין את המבטאים הסקוטים הכבדים והסלנג בהם משתמשות הדמויות.
הדיאלוגים המקוריים הוחזרו לאחר מכן עם יציאתו מחדש של הסרט בגרסת במאי ב-DVD בשנת 2004.
שמו של הסרט ("Train Spotting" - "צפייה ברכבות") תואם את שם הספר, שלקוח מפרק בספר שלא עובד לסרט הקולנוע: רנטון ובגבי נמצאים בתחנת רכבת נטושה כשהם פוגשים שתיין זקן שמתגלה כאביו המתנכר של בגבי, והוא שואל אותם אם הם צופים ברכבות.
טרייספוטינג (פסקול) הם שני אלבומים המכילים את השירים מתוך הסרט "טריינספוטינג".
אופי שני האלבומים הוא פסיכדלי והם מכילים רוק פסיכדלי, פוסט פאנק, בריטפופ ומוזיקה אלקטרונית.
סדר השירים באלבום הראשון זהה לזה שבסרט, מה שיוצר תחושה דומה לזו של השלבים בהם נמצאים גיבורי העלילה.
הפסקול הראשון יצא ב-9 ביולי 1996 ואילו השני יצא ב-21 באוקטובר 1997. האלבום השני מכיל שירים שבהמשך הסרט ולא נכנסו לתקליט הראשון מבחינת הזמן, שירים שברקע העלילה, ושירים שלא נכנסו לשלב האחרון בסרט, אך שימשו כהשראה ליוצרי הסרט.
- בדרוק מארח את KYO
"Choose Life" - פרויקט PF ויואן מקגרגור
"Golden Years" - דייוויד בואי
בסוף שנת 2015 אושר סופית כי סרט המשך נמצא בשלבי הפקה, וכי הבמאי דני בויל וכל חברי צוות השחקנים ישובו לתפקידיהם מהסרט המקורי.סרט ההמשך, "טריינספוטינג 2", יצא בסוף ינואר 2017 בבריטניה וזמן קצר לאחר מכן בשאר העולם.
טריינספוטינג הוא רומן מאת הסופר הסקוטי אירווין וולש, שזהו ספרו הראשון.
הספר יצא בשנת 1993 ומגולל את סיפורם של כמה חברים המכורים להרואין.
בשנת 1996 יצא בעקבות הרומן הסרט "טריינספוטינג", בבימויו של דני בויל.
הסיפור מסופר ממספר נקודות מבט:
מארק רנטון ("רנטס"): הדמות הראשית בסיפור, שמספר את החלקים הנרחבים ביותר בסיפור, הוא פותח את הספר וגם מסיים אותו.
מנקודת המבט שלו, הסיפור מסופר בעיקר מתוך הרגשות והזיות, סיפורו גדוש בקללות, או בהבנת מצבם של הסובבים אותו - בהתאם למצב הרוח שלו.
סיימון ויליאמסון ("סיק-בוי"): מספר חלק קטן יחסית מהסיפור.
מנקודת המבט שלו הדברים מסופרים בצורה פרועה רצופת קללות וזכרונות מהעבר.
דניאל מרפי ("ספאד"): מספר חלק נרחב בסיפור.
מנקודת המבט שלו הסיפור מסופר בעיקר מתוך רגשות והסתכלות מהצד על אנשים.
נחשב לבחור הרגיש יותר בחבורה.
פרנק בגבי ("הקבצן"): מספר חלק קטן מהסיפור.
מנקודת המבט שלו, הוא היחיד שצודק, ושלא כמו הדמויות האחרות הוא אינו משתמש בסמים, אך גם אינו מתפכח ורואה את הדברים מנקודות מבט שונות, סיפורו רצוף קללות ואיומים.
קלי: מספרת חלקים בודדים בסיפור, נותנת את נקודת המבט של "זו שמדברים עליה".
ברוב הקטעים בספר בהם היא מופיעה, היא גם המספרת.
היא מוכיחה טענות שהבנים או הקוראים התחבטו בהם לאורך היצירה.
מספר כל יודע: בחלקים נרחבים של הסיפור ובעיקר בשני הפרקים האחרונים.
המספר הוא מספר כל יודע המספר מהצד, אך ממעט לרמז על הדברים אשר עתידים לקרות בסיפור.
לעיתים ניתן לטעות ולחשוב שרנטון הוא המספר בחלקים אלה, אך זה רק עקב הסתכלותו של המספר מנקודת מבט דומה לשל רנטון.
הספר מחולק ל-7 פרקים, שבכל אחד מהם ישנו מספר משתנה של תת-פרקים.
ישנו רצף עלילתי בספר, אך אין קשר ישיר בין הפרקים או תתי-הפרקים, אלא רק רצף כרונולוגי.
ברוב הפרקים ישנן בעיות סמים, בקטעים אלה הסיפור הוא לא עלילתי לגמרי ותורם רק בהבנת ההרגשות של רנטון כאשר הוא בהשפעת הסם.
טרייסי צ'פמן היא זמרת-יוצרת אמריקנית, הידועה בייחוד בשל השירים: "Fast Car", "Talkin' 'bout a Revolution", "Baby Can I Hold You" ו-"Give Me One Reason", זוכת פרסי גראמי.
טרייסי צ'פמן נולדה בקליבלנד שבאוהיו.
ילדותה של צ'פמן עברה עליה במצוקה, אמה גידלה אותה ואת אחותה לבדה מכספי קצבת סעד.
היא החלה לנגן בגיטרה ולכתוב שירים כשהייתה ילדה.
היא זכתה במלגה לפנימייה פרטית בקונטיקט.
זו, לדבריה, הייתה נקודת המפנה בחייה, וזו אחת הסיבות לכך שהיא פיתחה מודעות פוליטית.
אחר כך קיבלה מלגה לאוניברסיטת טאפטס, שם למדה אנתרופולוגיה.
במאי 2004 הוענק לצ'פמן תואר כבוד על פעילותה האומנותית והיצירתית, נוסף על תרומתה החברתית כאמנית.
לעיתים הופיעה בקמפיינים נגד מחלת האיידס בניסיון לקידום תרומות, העלאת הנושא בקרב הציבור ולמציאת תרופות מונעות למחלה.
בנוסף תמכה במשך השנים בתנועה האנטי-מלחמתית, בארגון לשחרור טיבט וארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל.
צ'פמן נמנעת מלדבר על חייה הפרטיים.
בראיון שנערך בשנת 2006 דיברה חברתה לחיים, אליס ווקר, ופירטה אודות החברות בין השתיים משנות ה-90 של המאה ה-20 ועד היום.
באפריל 2025 צ'פמן שיתפה בריאיון עם הניו יורק טיימס שהיא לא משתמשת בשירותי סטרימינג וכי היא מאזינה למוזיקה רק בפורמט פיזי, כמו דיסקים ותקליטים.
בתקופת לימודיה באוניברסיטה ביצעה צ'פמן הופעות רחוב ונגינה בגיטרה בבתי קפה בקיימברידג', מסצ'וסטס.
לאחר שסיימה את לימודיה, חתמה צ'פמן על חוזה הקלטות עם חברת Elektra Records והוציאה דרכה את אלבומה הראשון "Tracy Chapman" ב-1988. הביקורות שיבחו את צ'פמן והיא החלה בסיבובי הופעות ובבנייה של קהל מעריצים.
זמן קצר לאחר ההצלחה הגדולה של אלבומה הראשון, הופיעה במופע הצדעה לכבוד יום הולדתו ה-70 של נלסון מנדלה שנערך ביולי, 1988. השיר "Fast Car" הגיע במהרה לדירוגים גבוהים ושהה זמן רב מאוד במצעדי השירים בארצות הברית, ולבסוף הגיע לפסגת עשרת שירי הפופ במצעדי "Billboard Hot 100" הנחשבים.
"Talkin' 'Bout A Revolution", הסינגל שיצא לאחר מכן, הגיע למקום 75, ולאחר מכן הסינגל השלישי "Baby Can I Hold You" הגיע למקום ה-48.
האלבום היה להצלחה מסחרית הפך למולטי-פלטינום וזכה בארבעה פרסי גראמי, נוסף על זכייתה של צ'פמן לאמנית המתחילה הטובה ביותר.
מאוחר יותר בשנת 1988 הציגה צ'פמן הופעות כלל עולמיות בהופעות הומניטריות, ה"!Human- Rights Now".
ב-1989 יצא לאור אלבומה השני "Crossroads", וזכה לפחות הצלחה מקודמו.
צ'פמן המשיכה לשיר בהופעות וקונצרטים של קהל מסור ואוהד.
למרות זאת, הפתעה הייתה כאשר יצא אלבומה הרביעי ("New Beginning") בשנת 1995 שנמכר ביותר משלושה מיליון עותקים רק בארצות הברית.
האלבום כלל את הסינגל "Give Me One Reason", שזכה בגראמי בשנת 1997 בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר, והפך ללהיט של צ'פמן עד היום.
האלבום שהגיע לאחר מכן ויצא בשנת 2000 ושמו "Telling Stories", אשר היה יותר בסגנון רוק מאשר פולק.
שנה אחר כך הוציאה לאור אלבום אוסף - "Collection".
בשנת 2002 יצא לאור אלבומה "Let it Rain", בהפקה מוזיקלית של ג'ון פאריש שעבד גם עם הזמרת פי ג'יי הארווי.
בשנת 2005 יצא לאור אלבומה " Where You Live".
לאחר מכן נסעה צ'פמן לסיבוב הופעות עולמי שהתמקד באירופה ובמזרח ארצות הברית.
האלבום האחרון שהוציאה טרייסי צ'פמן נקרא " Our Bright Future" ויצא לאור בנובמבר 2008.
באוקטובר 2018 תבעה צ'פמן את הזמרת ניקי מינאז' על שסימפלה שיר שלה ללא אישור.
בתום שנתיים של דיונים הסכימה צ'פמן לבטל את התביעה תמורת פיצוי של 450 אלף דולר.
בנובמבר 2020 הופיעה לראשונה לאחר שנים רבות, בתוכנית הלייט-נייט של סת' מאיירס, כדי לעודד הצבעה ב.
בשנת 2023 הקליט לוק קומבס גרסת כיסוי בסגנון קאנטרי לשירה "Fast Car" שהפכה ללהיט, והגיעה למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. ביוני 2023 דווח כי השיר הניב חצי מיליון דולר מתמלוגים גלובליים בשלושה חודשים.
ביולי 2023 הגיע השיר בביצועו למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי, ובכך הפכה צ'פמן לאשה השחורה הראשונה שחיברה לבדה שיר במקום ראשון במצעד קאנטרי.
בעקבות זאת ביצעו צ'פמן וקומבס את השיר יחד בטקס פרסי גראמי ה-66. השיר גם זכה בתארים "שיר השנה" ו"סינגל השנה" בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, מה שהפך את צ'פמן לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה בפרס זה.
טרייסי ריי היקמן הוא סופר פנטזיה, המוכר בזכות כתיבתו המשותפת עם מרגרט וייס בסדרת "רומח הדרקון".
כתב בשיתוף פעולה עם וייס ספרים נוספים דוגמת סדרת "מחזור שער המוות", סדרת "עלילות חרב האופל" ואחרים.
פרסם יחד עם אשתו לורה מספר דגמים למשחקי תפקידים בתחום מבוכים ודרקונים ובתחומים אחרים.
במהלך הקריירה שלו, היקמן השתתף בכתיבתם של למעלה מ-60 ספרים.
היקמן נולד בסולט לייק סיטי, יוטה שבארצות הברית.
נשא לאשה את לורה קרטיס בשנת 1977 ולהם ארבעה ילדים.
הוא נוצרי מאמין המשתייך לכנסייה המורמונית, ולאחר לימודיו התנדב שנתיים בשליחות מיסיונרית באינדונזיה מטעם הכנסייה.
טרייסי היקמן החל את הקריירה כיוצר עצמאי של משחקי הרפתקה.
בשנת 1981, לאחר ששותפו העסקי נעלם והותיר אותו עם חובות של 30,000 דולר, היקמן פנה לחברת TSR כדי למכור המשחקים שיצר.
החברה נענתה בחיוב, והציעה לשכור אותו כעובד של קבע.
בעקבות ההצעה, היקמן ומשפחתו עברו לוויסקונסין, על אף התנגדות והפצרות מצד הוריו.
במהלך שהותו בTSR, הגה היקמן את הרעיון לעולם שיהפוך בהמשך לסדרת 'רומח הדרקון'.
ההצעה מצאה חן בעיני ההנהלה, שהחליטה להפוך את סדרת ההרפתקות המתכוננות גם לסדרת ספרים.
היקמן צומד לסופרת מרגרט וייס, ויחד הם החלו בכתיבת הרומן 'דרקונים של דמדומי סתיו'.
היה זה הפרויקט הראשון של החברה שצירף סדרת ספרים והרפתקאות 'מבוכים ודרקונים' תחת כותרת אחת.
הסדרה זכתה להצלחה מרובה, דבר שהוביל לכתיבת עשרות ספרים נוספים בידי סופרים אחרים מטעם החברה, ולמספר סדרות בת מטעם וייס והיקמן.
עד שנת 1987, הפרויקט מכר מעל לשני מיליון ספרים וחצי מיליון ספרי הרפתקה.
שיטת העבודה המשותפת של וייס והיקמן הוגדרה כך: וויס היה מעצב את העולם ומספר את הסיפור, והיקמן הייתה כותבת את הפרוזה.
היקמן ידוע בעיקר בשל שיתוף הפעולה שלו עם מרגרט וייס, עמה כתב מספר סדרות פנטזיה פופולריות:
רומח הדרקון (Dragonlance Chronicles): טרילוגיה הכוללת את הספרים "דרקונים של דמדומי הסתיו" (1984), "דרקונים של ליל חורף" (1985), ו"דרקונים של אביב נעורים" (1985).
סדרת חרב האופל (Darksword Series): סדרה זו כוללת את הספרים "חישול החרב" (1987), "גורל החרב" (1988), ו"ניצחון החרב" (1988).
מחזור שער המוות (The Death Gate Cycle): סדרה בת שבעה ספרים שהחלה עם "כנף הדרקון" (1990) והסתיימה עם "השער השביעי" (1995).
בנוסף, היקמן כתב בשיתוף עם אשתו, לורה היקמן, מספר הרפתקאות למשחקי תפקידים, ביניהן "רייבנלופט" (1983), שהפכה לבסיס לעולם המערכה הפופולרי באותו שם.
טרייסי לורדס היא שחקנית וזמרת אמריקאית.
היא התפרסמה לראשונה באמצע שנות השמונים של המאה ה-20, כאשר בהיותה קטינה הופיעה באופן לא חוקי בסרטים פורנוגרפיים ובמגזין פנטהאוז (היא הייתה בת 15 וחצי בסרטה הראשון), ולאחר מכן הפכה לשחקנית טלוויזיה וסרטי בי מוביז.
לורדס נולדה בסטיובנוויל, אוהיו בשם נורה לואיז קוזמה ללואיס, מהגר יהודי מאוקראינה ופטרישיה, נוצרייה ממוצא סקנדינבי.
קיימות שתי גרסאות שונות לסיבה שבגינה בחרה לורדס את שם הבמה שלה: על פי גרסה אחת, השם נבחר כמחווה לדמות של טרייסי לורד בסרט "סיפור פילדלפיה", אותה גילמה קתרין הפבורן.
על פי הגרסה השנייה, השם "טרייסי לורדס" הורכב משמה הפרטי של חברתה הטובה ביותר בתיכון, טרייסטי, ומשם המשפחה של השחקן אותו העריצה, כוכב הסדרה "הוואי חמש אפס" ג'ק לורד, בתוספת האות ס' בסופו.
בגיל 12 ברחה מאביה האלכוהוליסט והאלים לקליפורניה, ביחד עם אמה ושלוש אחיותיה.
בשנת 1983 החלה את לימודיה בתיכון רדונדו, אך תוך זמן קצר הרתה, עברה הפלה אותה מימנה בעצמה, סבלה מהתמוטטות עצבים וברחה מהבית.
לאחר שברחה מהבית, עברה לורדס להתגורר עם החבר לשעבר של אמה, ששימש לכאורה אביה החורג.
בסיועו ובאמצעות רישיון נהיגה מזויף שבו צוין שהיא בת 22, הערימה לורדס על מעסיקיה ופילסה דרכה לפורנוגרפיה, למרות שידעה שיבוא יום והתרמית שלה תיחשף ותעורר סערה ציבורית גדולה.
היא החלה בקריירה של שחקנית פורנוגרפיה בהיותה בת 15 וחצי בלבד.
את צעדיה הראשונים בתעשייה עשתה לורדס בסוכנות הפורנוגרפיה הנודעת "World Modeling" של ג'ים סאות'.
זמן קצר לאחר מכן דגמנה עבור מגזינים פורנוגרפיים, הידוע שבהם הוא המגזין פנטהאוז.
לורדס הייתה "נערת האמצע" של גיליון ספטמבר 1984, שהיה אחד הגיליונות הנמכרים ביותר בהיסטוריה של המגזין, בזכות תמונות העירום של מיס אמריקה דאז ונסה ויליאמס, שצולמו בתחילת קריירת הדוגמנות שלה ופורסמו בגיליון זה.
הגיליון כלל גם תמונות עירום של לורדס, ועם חשיפת התרמית הגיליון הפך לשנוי במחלוקת וכיום הגיליון המקורי אסור להחזקה בארצות הברית, כיוון שהוא נחשב לפורנוגרפיית ילדים (כמו כמעט כל סרטי הפורנוגרפיה בהם השתתפה).
המעבר להשתתפות בסרטי פורנוגרפיה קשים היה מהיר.
המראה החיצוני הצעיר אך המשכנע שלה והופעתה המינית המוקצנת מאוד העלו אותה לדרגת כוכבת תוך זמן קצר.
עד הגיעה לגיל 18, לורדס הספיקה להופיע בכ-100 סרטים פורנוגרפיים.
עם זאת, בספרה האוטוביוגרפי טענה לורדס שכ-80 מאותם סרטים היו בעצם אוספים, שהורכבו משאריות שנותרו בחדר העריכה, ומסצנות שנערכו מחדש מתוך 20 הסרטים המקוריים שבהם אכן השתתפה.
כמו כן, בעקבות הסכם שנערך עמה להפצת 3 סרטים פורנוגרפיים, ייסדה לורדס חברת סרטים פורנוגרפית משלה בשם "Traci Lords Company".
הסרט השלישי, "Screamer" ("צרחן"), לא הופץ ונגנז.
כמו שאר כוכבות הפורנוגרפיה באותה תקופה, עבור השתתפותה בסרטים קיבלה לורדס משכורת והזכויות על הסרטים (למעט אלו של חברת "Traci Lords Company") לא היו בבעלותה.
לפי האוטוביוגרפיה שלה, היא הרוויחה בסך הכל 35,000 דולר מכל הסרטים, כולל ה-5,000 דולר שקיבלה עבור צילומיה ל"פנטהאוז".
את רוב הרווחים היא בזבזה על שכר דירה ורכישת סמים אסורים, ובשאר השתמשה כדי לקנות לעצמה מכונית מסוג שברולט קורבט בצבע שחור.
במאי 1986, לאחר צאת הסרט השני של חברת הסרטים של לורדס, גילו רשויות החוק שהיא הייתה קטינה בזמן שהופיעה בסרטים ושהוליכה שולל את הקהל ואת מעסיקיה כדי לזכות בפרסום.
לורדס נעצרה, ואיתה נעצרו גם הבעלים של הסוכנות שלה ושל חברת ההפקה שהפיקה את הסרטים שבהם השתתפה.
חשיפת הפרשה החמורה עלתה לתעשיית הפורנוגרפיה האמריקאית מיליוני דולרים, מאחר שהם חויבו על ידי הרשויות להסיר מהמדפים מאות אלפי עותקים של כל הסרטים והמגזינים הפורנוגרפיים שבהם הופיעה לורדס, כדי לא להסתכן בתביעה בגין הפצה של פורנוגרפיית ילדים.
בספרה האוטוביוגרפי יצאה לורדס כנגד צביעותם של מפיקי הסרטים, וטענה שהרווח שהפיקו מהפרסום שהסקנדל זכה לו היה גדול יותר מההפסדים שנגרמו להם כתוצאה מהשמדת העותקים של סרטיה.
בנוסף, היא ציינה שחשה מנוצלת על ידי כתבי העיתונות, שהשתמשו לצורך כתבותיהם בתמונות מצונזרות מתוך סרטיה הפורנוגרפיים.
נגד לורדס עצמה לא הוגש כתב אישום מאחר שהיא הייתה קטינה ולא הייתה מוסמכת לתת את הסכמתה לשדר תוכן מיני מול המצלמה, תמורת תשלום.
לעומת זאת, הוגשו כתבי אישום נגד הסוכנים והמפיקים שהעסיקו אותה, ונגד עשרות אנשים שהיו מעורבים בסרטים שבהם השתתפה התנהלו חקירות והליכים משפטיים במשך שנים, אם כי, כאמור, היה ברור לכולם כי הם לא ידעו אודות גילה האמיתי של לורדס במהלך הקריירה שלה בפורנוגרפיה.
בסופו של דבר, משרד המשפטים נאלץ לבטל את כתבי האישום לאחר שהתברר במהלך המשפט, למבוכתם, שהתעודה המזויפת שבה השתמשה לורדס כדי להערים על מפיקי הסרטים לא הייתה של רישיון נהיגה אלא דרכון אמריקאי שנשא את שם הבמה שלה, טרייסי לורדס.
בנוסף, נקבע כי בראשית כל סרט יש לציין שכל המשתתפים בו הם מגיל 18 ומעלה ושאינו כולל בתוכו שום השתתפות של ילדים או קטינים, וכמו כן יש לציין את התאריכים המדויקים שבהם הופק הסרט ואת פרטיו של הממונה על הרשומות (שם ודרך ליצירת קשר).
גם הופעתיה של לורדס מחוץ לתעשיית הפורנוגרפיה באותה תקופה, עוררו סערה רבה עם חשיפת התרמית.
המפורסמת מבין אותן הופעות היא הוידאו קליפ לשיר "Gimme Gimme Good Lovin'" של להקת המטאל Helix מ-1984, בגרסה ששודרה בערוץ פלייבוי ושקטעים ממנה הופיעו גם בפרק 26 של תוכנית הטלוויזיה האירוטית (פורנו רך) מאותו ערוץ, "כחול אלקטרי" (Electric Blue).
הסרטון, שנוצר כפרודיה לתחרות מיס אמריקה של 1984 בה זכתה ונסה ויליאמס (אשר הצטלמה בעירום לצד לורדס עבור מגזין פנטהאוז), מציג מספר שחקניות פורנוגרפיה ידועות ובהן לורדס, שהופיעה תחת הכינוי "מיס ג'ורג'יה", כשהן טופלס.
עם גילוי התרמית הסרטון בגרסה זו הפך פסול לשידור, ובמקומו משודרת כיום רק הגרסה השנייה, המצונזרת, שיועדה לשידורים בערוצי מיינסטרים כגון MTV ועלתה לאוויר עוד בטרם התפרסמה הפרשה.
הפרשה לא שללה מלורדס את הרישיון כשחקנית פורנוגרפית מאחר שכבר צברה קהל מעריצים והצלחה רבה.
עם זאת, לאחר תום הפרשה היא השתתפה בפעם האחרונה בסרט פורנוגרפי אחד בלבד, שהופק לאחר יום הולדתה ה-18 (אותו חגגה בחשאי).
הסרט, "טרייסי, אני אוהב אותך", הוא היחיד שניתן להשיגו באופן חוקי בארצות הברית מכיוון שבמהלך הפקת הסרט הייתה לורדס בגיל המינימלי המותר להשתתפות בסרט פורנוגרפי (אם כי הפקתו בפועל נעשתה בחשאיות והושלמה בטרם הפרשה עלתה לכותרות).
עם זאת, סרטיה המוקדמים יותר ממשיכים להיות מופצים באופן לא חוקי באינטרנט.
בחלק ממדינות אירופה, כגון גרמניה, סרטיה של לורדס בכל זאת נחשבים לחוקיים מאחר שהגיל המינימלי המותר בהן להשתתפות בפורנוגרפיה שונה (בגרמניה, לדוגמה, הגיל המינימלי הוא 16), אך עם חשיפת הפרשה דעך כוכבה של לורדס גם במדינות אלו.
"טרייסי, אני אוהב אותך" הוא גם הסרט היחיד שהזכויות עליו היו בבעלותה המלאה; אך לאחר מעצרה, מכרה לורדס את הזכויות על הסרט תמורת סכום של 100,000 דולר.
מהלך זה שלה הוביל לשמועות לא מאומתות לפיהן לורדס הייתה זו עצמה שפוצצה את הפרשה וחשפה את תרמיתה, כדי להגדיל את ערכו של הסרט, לזכות בחסינות מתביעה ולהפיק רווחים ממכירת הזכויות.
לורדס הכחישה שמועות אלה באוטוביוגרפיה שלה, וסיפרה שמכרה את הזכויות על הסרט בשמחה משום שבאותה עת ניסתה להפוך לשחקנית רגילה ולהתנער מעברה הפורנוגרפי.
כמו כן, כתבה שלא ידעה דבר על שמותיהם האמיתיים של אנשים בתעשייה, ולא היה לה כל מידע לספק ל-FBI.
לדבריה, סוכני ה-FBI לא אהבו את חוסר יכולתה לספק להם את המידע שהם רצו וטענו שהם עקבו אחריה במשך שלוש שנים.
רשויות התביעה הצהירו שהיא הייתה קורבן של תעשייה מניפולטיבית.
קניון, לדוגמה, שהייתה אחת מעמיתותיה לעבודה באותה תקופה, חיזקה טענה זו בהתייחסה לאוטוביוגרפיה של לורדס: "אני חושבת שהספר שלה היה יכול להיות נפלא, אלמלא העובדה שהיא משקרת לכל אורכו".
למרות שלורדס מתנערת מעברה בתעשיית הפורנוגרפיה ומביעה דעות שליליות כלפיו, היא לא מתכחשת להתרחשותו, ממשיכה להשתמש בשם הבמה שבחרה לעצמה בתור קטינה, ואף הפכה אותו לשמה הרשמי.
היא כתבה בספרה: "בחרתי להפסיק ולברוח מזה.
במקום זאת, אני מרגישה שניצחתי בכך ששיניתי את שמי הרשמי לטרייסי לורדס.
זו מי שהייתי, וזו מי שאמשיך להיות".
בראיון אצל אופרה וינפרי, ציינה שהיא אכן לא מנסה להתכחש לעברה: "גיליתי שאת יכולה לברוח, אבל את לא יכולה להסתתר", אמרה.
לאחר הפרשה, לורדס עברה לשחק בסרטי מיינסטרים הרבה פחות פרובוקטיביים והופיעה במספר סרטי בי מובי.
בגיל 18 החלה לורדס ללמוד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, וזמן קצר לאחר מכן כיכבה בסרט "Not of This Earth".
ב-1990 השתתפה בסרטו של ג'ון ווטרס "נער שוליים" ("Cry Baby"), לצדו של ג'וני דפ.
ב-1994 חזרה לעבוד פעם נוספת עם ג'ון ווטרס, ושיחקה לצדה של קתלין טרנר בסרט "אמא סדרתית".
ב-1998 שיחקה בסרט "בלייד", בכיכובו של וסלי סנייפס.
בשנת 2008 עוררה הדים כשהופיעה (בתפקיד באבלס) בסרטו של קווין סמית', "זאק ומירי עושים פורנו", שכן לורדס כבר התנערה מעברה בפורנוגרפיה וכן משום שבסרט היא מופיעה לצדה של קייטי מורגן (בתפקיד סטייסי), בעצמה שחקנית פורנוגרפיה.
בנוסף להשתתפותה בסרטים, לורדס הופיעה גם בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות, בהן "נשואים פלוס" (2 פרקים), "מקגייוור", "הרקולס", "בנות גילמור", "ויל וגרייס" ו"רוזאן".
תפקידים קבועים ומשמעותיים יותר היו לה בסדרות "מלרוז פלייס" (שם גילמה את ריקי), "פרופיילר" (בתפקיד שרון לשר), ובסדרת המדע הבדיוני בהפקתו של פרנסיס פורד קופולה, "הגל הראשון", שם גילמה את דמותה של ג'ורדן ראדקליף.
ב-2003 פרסמה לורדס את האוטוביוגרפיה שלה, "טרייסי לורדס: מתחת להכל", שנכנסה לרשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס", וזכה לתגובות מעורבות עקב נושא השתתפותה בתעשיית הפורנוגרפיה הבא לידי ביטוי בספר.
עוד באותה שנה, כתבה וביימה סרט קצר בשם "Sweet Pea", שהופק על ידי חטיבת הסרטים העצמאיים של אולפני פוקס והוקרן במספר פסטיבלי סרטים במהלך 2005. הסרט מבוסס באופן חלקי על חוויה שתוארה באוטוביוגרפיה שלה, ועוסק בהתמודדותה של נערה בגילאי העשרה, שנאנסת על ידי החבר שלה.
בשנת 2007 כיכבה בסיטקום הבלשים "אנדי בארקר, בלש פרטי" ברשת NBC; הסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים.
בשנת 2008 שיחקה בדרמה העצמאית "השם שלך כאן" לצד טארין מנינג.
בשנת 2012 גילמה את פיליס בסרט האימה "חתכים".
בשנות התשעים של המאה ה-20 החלה לפתח גם קריירה כזמרת.
ב-1992 תרמה את קולה לסינגל "Little Baby Nothing" של להקת מאניק סטריט פריצ'רס.
בהמשך הופיעה במספר וידאו קליפים של זמרים ולהקות.
ב-1995 הוציאה את אלבומה הראשון והיחיד עד כה, שנקרא "1000 Fires", בשיתוף פעולה עם ג'ונו ריאקטור ועם מייק אדוורדס מלהקת Jesus Jones.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Control", זכה להצלחה בארצות הברית ובבריטניה, הגיע למקום הראשון במצעד הדאנס האמריקאי של המגזין "בילבורד", והגרסה האינסטרומנטלית שלו נכללה בפסקול הסרט מבוסס משחק המחשב "מורטל קומבט".
הסינגל השני מתוך האלבום, "Fallen Angel", העוסק בחוויות אונס, הגיע למקום ה-11 במצעד הדאנס האמריקאי.
לורדס חזרה לסצנת המוזיקה ב-2004, כשהוציאה את הסינגלים "Sunshine" ו-"Walking In L.A".
ב-2007 פרסמה סינגל נוסף, "Come Alive".
בשנת 2002 התחתנה לורדס עם ג'ף לי.
ב-10 באוקטובר 2007 ילדה את בנה הבכור, ג'וזף גונאר.
טרייפל הוא קינוח העשוי מרפרפת סמיכה (לעיתים קרובות אפילו ממוצקת), פירות, עוגת ספוג, מיץ פירות ולעיתים גם מקפא (ג'לי) וקצפת.
נהוג להגיש את קינוח הטרייפל בתקופת חג המולד, לעיתים כחלופה קלילה יותר מאשר פודינג חג המולד הדחוס יותר.
בנוסף לאכילה, הטרייפל משמש כקישוט המשלב בתוכו את הצבעים מלאי הברק של שכבות הפירות, המקפא והריבה מחד, ואת הניגוד שברפרפת הצהבהבה ובקצפת הלבנה מאידך.
ישנן חנויות המוכרות 'טרייפל שוקולד' אך בעצם לא מדובר בכלל בטרייפל.
הקינוח לא יכול להיות מורכב משכבות שוקולד וחייב להכיל פירות.
רכיבי הטרייפל בדרך כלל מסודרים בשכבות: בתחתית נמצאים הפירות והספוג ולמעלה הרפרפת והקצפת.
מספר סוגים של טרייפל מכילים מעט אלכוהול כגון יין פורט, או בדרך כלל יין שרי מתוק או יין מדיירה.
בגרסאות ללא אלכוהול של הקינוח ניתן להשתמש במיץ פירות במקום היין כדי להעניק את הלחות הרצויה לעוגת הספוג.
בגרסה פופולרית נוספת של טרייפל ניתן להשרות את עוגת הספוג בנוזל המקפא כאשר מכינים את הקינוח ובעת הקירור הבסיס מתקשה.
העוגה והמקפא נקשרים יחדיו ומפיקים מרקם נעים ומיוחד במינו.
זאת בתנאי שנעשה שימוש בכמויות הנכונות (לא אמור להיות יותר מדי מקפא אחרת יתרחש תהליך של גירעון).
קראולה טרייפל (Creole Trifle) (הידוע גם כ-'עוגה רוסית') הוא פריט קינוח דומה.
הוא מורכב מחתיכות שונות של מספר עוגות המעורבבות יחד ודחוסות
היטב, בתוספת אלכוהול (לרוב יין אדום או רום) וסירופ מתוק או מיץ פירות, כאשר לבסוף התערובת עוברת קירור.
התוצאה היא עוגה המכילה מערבולת של צבעים וטעמים.
ידוע כי מאפיות בניו אורלינס (New Orleans) נהגו להכין עוגות דומות ל"קראולה טרייפל" מהשאריות או המאפים הפגומים שלהן.
בצרפת, קיומו של קינוח דומה בשם 'דיפלומט' (Diplomate) מסביר את אופן הכנת הקינוח בניו אורלינס.
באיטליה, ישנו קינוח הדומה לטרייפל בשם 'זופה אינגלזה' (Zuppa Inglese - מרק אנגלי).
טרייסי אן קולקינס סטוקוול היא שחיינית אמריקאית בעבר.
היא אלופה אולימפית אלופת עולם ושיאנית עולם.
התבלטה ברב גוניות שלה כשהתמחתה בכל ארבעת הסגנונות.
קבעה שיאים אמריקאים בכל ארבעת הסגנונות.
קולקינס נולדה בווינונה, מינסוטה באותו היום בדיוק כמו פטרה שניידר שחיינית ממזרח גרמניה ששברה את שיאה האחרון של קולקינס.
קולקינס שחתה במועדון השחייה של נאשוויל תחת הדרכתם של פול ברגן ודון טלבוט.
היא למדה באוניברסיטת פלורידה והתאמנה תחת הדרכתו של רנדי ריס.
ג'ואן פנינגטון שלמדה באותה אוניברסיטה זכתה גם היא במדליית זהב באליפות העולם בשחייה בברלין 1978.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה המערבית בשנת 1978, בהיותה בת 15 בלבד, זכתה קולקינס ב-5 מדליות זהב עם 4 שיאי עולם חדשים ובמדליית כסף אחת.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.77 אחרי יוליה בוגדנובה מברית המועצות שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 1:10.31 דקות, גם היא שיפרה את השיא העולמי הקודם.
בשנת 1979 במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסן חואן בפוארטו ריקו זכתה קולקינס ב-4 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמשחי השליחות וכן בשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה ל-400 מטר חופשי.
קולקינס נבחרה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980) שהייתה אמורה להיות הגדולה שלה, אך היא לא השתתפה בה בגלל החרם האמריקאי.
בשנת 1983 במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה זכתה קולקינס ב-2 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
כמו כן היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר אחרי שיאנית העולם מארצות הברית מרי טי מאהר.
בנוסף, היא השתתפה במשחה ל-100 מטר חזה וסיימה במקום רביעי בתוצאה של 1:10.88 דקות, המנצחת הייתה פטרה ואן סטברן מהולנד שקבעה שיא אולימפי חדש (1:09.88 דקות).
אחרי המשחקים האולימפיים פרשה קולקינס משחייה תחרותית.
היא התחתנה עם השחיין מרק סטוקוול מאוסטרליה בעל 3 מדליות אולימפיות בהן מדליית כסף במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי, לזוג ארבעה ילדים והם חיים בבריזביין, אוסטרליה.
קולקינס שברה 5 שיאי עולם, שיפרה 63 פעמים את השיא האמריקאי יותר מכל שחיין או שחיינית אחרת בהיסטוריה, זכתה ב-48 תוארי אליפות ארצות הברית ו-12 תוארי NCAA.
בשנת 1990 זכתה קולקינס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
קולקינס זכתה בשנת 1978 בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
בשנת 1978 זכתה קולקינס בתואר שחיינית השנה בעולם.
טרייסי לי ויקהאם, חברה .
היא אלופת העולם ושיאנית העולם שהתמחתה בסגנון חופשי למרחקים ארוכים.
שיאיה העולמיים ב-400 מטר חופשי וב-800 מטר חופשי שנקבעו בשנת 1978 נשברו לאחר 9 שנים וחצי, על ידי אגדת השחייה מארצות הברית ג'נט אוונס בשנת 1987.
ויקהאם נולדה ברוזבאד (75 ק"מ דרומית-מזרחית למלבורן), ויקטוריה.
היא החלה לשחות בגיל 8 וכבר בגיל 10 זכתה באליפות אוסטרליה לגילאים הצעירים במשחה ל-200 מטר גב.
בגיל 12 זכתה לראשונה באליפות אוסטרליה בשחייה לבוגרות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
היא התאמנה בהדרכתו של לורי לורנס.
בהיותה בת 13 וחצי ניבחרה ויקהאם לייצג את אוסטרליה באולימפיאדת מונטריאול (1976) ובכך הייתה לספורטאית הצעירה ביותר במשלחת האוסטרלית.
במשחה ל-400 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-12 בתוצאה של 4:24.44 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-15 בתוצאה של 9:01.93 דקות.
לאחר המשחקים משפחת ויקהאם עברה למישן וייחו, קליפורניה, לתקופה של 9 חודשים על מנת שטרייסי תוכן להתאמן בהדרכתו של המאמן מארק שוברט.
בפברואר 1978, לאחר שובה של ויקהאם לאוסטרליה, היא שברה את השיא העולמי הראשון שלה ב-1500 מטר חופשי בשחיית "סולו" בתוצאה של 16:14.93 דקות, בבריזביין.
שבועיים מאוחר יותר, היא שברה את השיא העולמי ב-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:30.53 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, אלברטה, קנדה בתחילת אוגוסט 1978 זכתה ויקהאם ב-5 מדליות, 2 מזהב.
מדליית זהב ב-800 מטר חופשי, משחה שבו שיפרה את שיא העולם שלה וקבעה 8:24.62 דקות (תוצאה זו עדיין מהווה שיא משחקים, הוותיק ביותר), מדליית זהב ב-400 מטר חופשי (4:08.45 דקות), מדליות כסף ב-200 מטר חופשי (2:01.50 דקות) וב-4x100 מטר מעורב וכן מדליית ארד ב-4x100 מטר חופשי.
אל אליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, מערב גרמניה, בסוף אוגוסט 1978 הגיעה ויקהאם מוכנה מתמיד.
היא זכתה בשתי מדליות זהב ובכך הייתה לשחיינית האוסטרלית הראשונה שזוכה בזהב באליפות עולם.
במשחה ל-400 מטר חופשי היא קבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 4:06.28 דקות, לפני הכוכבת הצעירה מארצות הברית סינתיה וודהד (4:07.15 דקות) שגם שברה את השיא הקודם.
שלישית סיימה האמריקאית קים לינהאן (4:07.73 דקות) שהחזיקה בשיא העולמי הקודם שלושה שבועות בלבד (4:07.66 דקות).
בפברואר 1979 באליפות אוסטרליה בשחייה, שנערכה בפרת' קבעה ויקהאם שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:06.63 דקות.
ויקהאם הייתה מוכנה יותר מתמיד למשחקים האולימפיים במוסקבה.
היא ניבחרה לייצג את מדינתה, אולם סיבות אישיות ומשפחתיות מנעו ממנה להגשים אחת החלום האולימפי.
למרות שאוסטרליה בחרה שלא להחרים את המשחקים באופן רשמי מספר ספורטאים עשו כן.
בסופו של דבר, במשחה החזק שלה, ל-800 מטר חופשי ניצחה בת ארצה מישל פורד בתוצאה של 8:28.90 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי ניצחה אינס דירס ממזרח גרמניה 4:08.76 דקות.
היא החליטה לפרוש משחייה תחרותית, אולם 8 חודשים מאוחר יותר היא חזרה וזכתה בשתי מדליות זהב באליפות אוסטרליה בשחייה ב-100 מטר פרפר וב-200 מטר חופשי.
בזכות המאמנת שלה לורי לורנס מבריסביין היא החליטה להמשיך לשחות עד למשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בעירה.
בשנת 1982 במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, זכתה ויקהאם להשביע את הספורטאים בטקס הפתיחה ובתחרויות עצמם היא זכתה ב-2 מדליות זהב, ב-800 מטר חופשי (8:29.05 דקות) וב-400 מטר חופשי (4:08.82 דקות) ובמדליית כסף ב-200 מטר חופשי (2:00.60 דקות).
לאחר פרישתה משחייה נולדו לה שתי בנות.
אנה בתה, נפטרה מסרטן מסוג סינוביאל סרקומה, לאחר מאבק של שלוש שנים בשנת 2007 בגיל 19. שלוש שעות לפני מותה היא התחתנה עם החבר, לפי משאלתה.
בסך הכל שברה ויקהאם 5 פעמים את השיא העולמי, ב-3 משחים שונים ו-12 שיאים של חבר העמים הבריטי.
בסך הכל זכתה ויקהאם ב-17 תוארי אליפות אוסטרליים.
בשנת 1978 ניבחרה ויקהאם לספורטאי השנה הכללי באוסטרליה ובשנים 1978 ו-1979 לספורטאית השנה באוסטרליה.
בשנת 1978 זכתה לקבל את אות מסדר האימפריה הבריטית מהמלכה אליזבת.
בשנת 1992 זכתה ויקהאם להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
טרייס דמפסי סיירוס הוא מוזיקאי אמריקאי.
הוא הסולן, הגיטריסט וכותב השירים של הלהקה מטרו סטיישן.
סיירוס הוא בנו המאומץ של זמר הקאנטרי בילי ריי סיירוס ואחיהן של מיילי סיירוס ונואה סיירוס.
בשנים 2011–2013 היה בזוגיות עם השחקנית ברנדה סונג, והשניים היו גם מאורסים תקופה.
טרייסי אולמן היא שחקנית, קומיקאית, תסריטאית וזמרת אנגלייה-אמריקאית.
זוכת פרס גלובוס הזהב, שבעה פרסי האמי, פרס גילדת שחקני המסך ופרס באפט"א.