tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קיבל את הבמה הראשית לראשונה באמצע שנות ה-90 בסדרת המדע בדיוני "גולשים בזמן" (1995-1999) שם גילם את הסטודנט לפיזיקה קווין מלורי, בקומדיה המוזיקלית "הדירה של ג'ו" ובדרמה "ג'רי מגווייר" בה גילם את כוכב הפוטבול העולה פרנק קושמאן.
בשנת 1997 הופיע גם בסרט האימה "צעקה 2" בתור דרק החבר של סידני פרסקוט (נב קמפבל).
בשנת 2000 שיחק בסרט המדע בדיוני של בריאן דה פלמה "המשימה: מאדים" בתפקיד פיל אולמייר חבר צוות המשלחת המיוחדת למאדים.
ב-2001 התפרסם בתפקיד הקומי של מייקל דלאני בסרט "אמריקן גאי" שמסתבך עם הימורים והתקווה היחידה שלו היא לחתן את חברו הטוב קייל (ג'ייק ביוסי) ולקבל חצי מיליון דולר מהתערבות חבריו.
באותה שנה התחיל לשחק בסדרת הפשע "ג'ורדן" בדמותו של הבלש וודי הויט המסייע לפתולוגית ד"ר ג'ורדן קאוונה בחקירותיה.
ב-2003 הופיע בתפקיד הראשי בקומדיית הפעולה "קנגורו ג'ק" בתור צ'ארלי קארבון, מעצב שיער שמסתבך עם המאפיה האוסטרלית.
ב-2004 כתב והפיק את הקומדיה "בתו של הנשיא".
ב-2009 השתתף במותחן "אובססיבית" בתור בן חברו לעבודה של הבנקאי דרק צ'ארלס (אידריס אלבה).
ב-2010 השתתף בקומדיית האימה "פיראנה 3D".
ב-2010–2011 הופיע בתפקיד ראשי במשותף עם ג'יימס בלושי בעונה היחידה של סדרת הדרמה המשפטית The Defenders, ושניהם גילמו צמד פרקליטים בלאס וגאס.
בנובמבר 2011 שיחק למשך חצי שנה בהצגה הקומית "סמינר" בברודוויי, לצד אלן ריקמן.
ב-2015 חזר לברודוויי ככותב בהצגה "Living on Love".
בשנת 2016 שיחק למספר פרקים בסדרת הדרמה "מיליארדים" המשודרת ברשת Showtime, בתפקיד סטיבן בירץ'.
מאז 2015 ועד 2020 דיבב את סופרמן/קלארק קנט בשבעה סרטים בסדרת סרטי האנימציה לקהל בוגר מבית יקום סרטי האנימציה המקוריים של DC ומבית DC Animated Movie Universe.
בשנת 2022 שיחק את גיל בסדרה הקומית הקנדית "האגם" (אנ') מבית שירות הסטרימינג "פריים וידאו".
מאז 2007 נשוי לשחקנית ודוגמנית העבר, רבקה רומיין.
תרגיל לשוטרים מתחילים 5 (1988)
הכנה ללידה ולסקס פרוע (2009)
על החיים ועל המוות (2019)
שלטונם של הסופרמנים (2019) - דיבוב
אהבה בפריז (2017) - סרט טלוויזיה
מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים (2020-הווה)
ג'רום אלן "ג'רי" היידנרייך היה שחיין אמריקאי.
היה אלוף אולימפי בעל 4 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב ושיאן עולם.
הוא החל לשחות בגיל 6. התאמן בהדרכתו של דון איסטרלינג בארלינגטון, טקסס.
בהמשך למד ושחה באוניברסיטת סאות'רן מתודיסט שבדאלאס (SMU).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי קולומביה בשנת 1971 זכה היידנרייך ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בשלושת משחי השליחים ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.30 שניות.
באליפות המכללות בשחייה של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1972 זכה היידנרייך במדליית זהב במשחה ל-220 יארד חופשי.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה היידנרייך ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.65 שניות, אחרי ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 51.22 שניות ולפני ולדימיר בור מברית המועצות (51.77 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.74 שניות, אחרי ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 54.27 שניות וברוס רוברטסון מקנדה (55.56 שניות).
ב-18 באפריל 2002 שם קץ לחייו היידנרייך בפריז, טקסס.
בסך הכל קבע היידנרייך 6 שיאי עולם, כולם במשחי השליחים.
בשנת 1992 זכה היידנרייך להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ג'רלד "ג'רי" גופין (Gerald "Gerry" Goffin; 11 בפברואר 1939 - 19 ביוני 2014) היה פזמונאי אמריקאי.
ידוע בעיקר בשל עבודתו המשותפת עם רעייתו בשנות ה-60, קרול קינג.
ב-1990 נכנסו שניהם להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
גופין כתב שישה שירים שהגיעו לראש מצעד הפזמונים, בילבורד הוט 100.
גופין נולד למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק.
לאחר לימודיו בתיכון התגייס לחיל הנחתים האמריקני, אך פרש לאחר שנה ועבר ללמוד כימיה בקווינס קולג' (Queens College), שם פגש את קרול קינג.
ב-1960 קינג וגופין התחתנו והזוג החל לעבוד במסגרת קבוצת כותבי השירים בבניין בריל.
להיטם המשותף הראשון, "Will You Love Me Tomorrow", בביצוע להקת ה"שירלס" (The Shirelles) הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 בינואר 1961. אף שקינג וגופין נפרדו ב-1968 הם המשיכו לעבוד יחד עוד כמה שנים.
Take Good Care of My Baby, בוצע לראשונה על ידי בובי וי ב-1961
Chains, בוצע על ידי הביטלס באלבומם Please Please Me (1963)
בהמשך שיתף פעולה עם כותבים שונים.
שיתוף הפעולה המוצלח ביותר היה עם מייקל מסר.
(Theme from Mahogany (Do You Know Where You're Going To שיר הנושא מהסרט "מהגוני" בביצוע דיאנה רוס; זכה במועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ב-1976
Saving All My Love for You, שירה הראשון של ויטני יוסטון; הגיע למקום הראשון במצעד, 1985
ג'רי פיי הול היא דוגמנית על ושחקנית אמריקאית.
הול נולדה בעיר גונזלס שבטקסס וגדלה בפרבר של דאלאס, אחת מחמש בנות ולה אחות תאומה ושלוש אחיות גדולות, למשפחה ממוצא אנגלי, אירי והולנדי.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה הול בתפקיד קטן ביחד עם אחותה לצד ג'ון טרבולטה בסרט "בוקר עירוני".
ב-1989 הופיעה בסרטו של טים ברטון "באטמן", היא כיכבה בברודוויי במחזה "הבוגר" בתפקיד גברת רובינסון ותפקיד זה כלל הופעת עירום על הבמה והיא אף כיכבה במספר הצגות בתיאטרון וסט אנד בלונדון ובתפקידי אורח בקולנוע והטלוויזיה.
ב-2002 השתתפה בקומדיה "תודה ד"ר ריי", לצדה של דיאן ויסט.
ב-1977 החלה הול לצאת עם סולן להקת הרולינג סטונז מיק ג'אגר.
ג'אגר כתב ללהקתו את השיר "Miss You" עבורה.
ב-1989 נישא הזוג בטקס אזרחי בבאלי.
שתי הבנותיה הלכו בעקבות אמן ונהיו גם הן לדוגמניות מצליחות.
ב-1999 נפרד הזוג והתברר בדיעבד שהחוק הבריטי לא הכיר בנישואיהם.
ב-2004 החלה הול ללמוד קבלה ואירחה ביחד עם בעלה לשעבר אירוע התרמה למען מרכז הקבלה בניו יורק.
ב-2010 הוציאה ספר ביוגרפי על חייה.
הול מתגוררת כיום בוילה בדרום לונדון עם ארבעת ילדיה ועובדת כעוזרת הפקה בתחרויות דוגמנות.
בינואר 2016 התארסה עם איל העיתונות רופרט מרדוק.
ג'רי טיילור הייתה תסריטאית ומפיקת טלוויזיה אמריקאית שהייתה ידועה בתרומתה לסדרה "מסע בין כוכבים".
היא הייתה בוגרת אוניברסיטת אינדיאנה, שם היא הייתה חברה ב"קאפא אלפא תטא".
כתיבה עבור "מסע בין כוכבים"
לאחר שכתבה תסריטים לסדרות טלוויזיה שונות, כמו "Little House on the Prairie" ו-"The Incredible Hulk", ושימשה כמפיקה וכבמאית בסדרות "Quincy, M.E." ו-"Jake and the Fatman", לי שלדון - אשר איתו עבדה על "Quincy, M.E." - המליץ עליה למפיקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
טיילור הצטרפה לצוות "מסע בין כוכבים: הדור הבא" בתחילת העונה הרביעית, כמפיקה אחראית, והייתה שותפה לכתיבת הפרק "Suddenly Human".
לאחר שנתיים, טיילור הפכה למפיקה-שותפה, ביחד עם ריק ברמן ומייקל פילר, ושימשה כמפיקה בפועל של העונה השביעית והאחרונה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
במהלך השנה האחרונה של "הדור הבא", טיילור עבדה עם ריק ברמן ומייקל פילר על פיתוח סדרת מסע בין כוכבים רביעית - "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
כאשר הפקת "הדור הבא" הסתיימה, טיילור הועברה לצוות ההפקה של "וויאג'ר", ושימשה כמפיקה בפועל, יחד עם ריק ברמן, בארבע השנים הראשונות.
בתחילת העונה השנייה, כאשר מייקל פילר עבר למשרה מופחתת של יועץ יצירתי, טיילור הפכה לראש צוות הכותבים ונשארה בתפקיד זה עד לתום העונה הרביעית, כאשר פרשה והעבירה את השליטה בצוות הכותבים לבראנון בראגה.
במהלך עבודתה על "הדור הבא" ו"וויאג'ר", טיילור כתבה שלושה רומנים אודות "מסע בין כוכבים".
טיילור הייתה נשואה לשדרן הספורט דיק אנברג בשנים 1963–1973. בנם אלכסנדר אנברג גילם דמויות של וולקנים הן ב"דור הבא" ובהן ב"וויאג'ר".
בשנת 1996 טיילור התחתנה עם הבמאי-מפיק-תסריטאי דייוויד מואזינגר.
טיילור, שנולדה בבלומינגטון, אינדיאנה, שילבה את מקום הולדתה בקורות חייה של קפטן קת'רין ג'יינוויי הבדיונית.
בסוף אוקטובר 2020 הונצחה דמותה של ג'יינוויי בעיר הולדתה העתידית.
למונומנט שהוצב הוסף אזכור לטיילור, הן כילידת המקום והן כמי שהייתה אחראית בין היתר על עיצוב דמותה של ג'יינוויי.
טיילור נפטרה ב-24 באוקטובר 2024.
ג'רי ריי לוקאס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר.
ב-1996 הוא הוכרז כאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, ובשנת 1997 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
לוקאס נולד במידלטאון, אוהיו, וכבר בגיל 15 גובהו היה 2.03 והוא היה מוכר בשכונתו כאגדת כדורסל.
בילדותו לוקאס בנה לעצמו תרגילים ואימונים והתאמן בעיקר על קליעה וריבאונדים.
בשנים 1956 ו-1957 הוביל לוקאס את תיכון מידלטאון להיות שנתיים רצוף אלופת התיכונים של אוהיו, בעזרת קליעה טובה, מסירה טובה ובעיקר יכולת קליטת ריבאונדים מעולה.
באליפות 1956, עונת הג'וניור, לוקאס הצטיין ביכולת המסירה שלו.
בחצי הגמר קלע לוקאס 53 נקודות ובגמר הוסיף עוד 44 כדי לקבוע שיא מכללה שקיים עד היום של 97 נקודות בשני משחקים רצופים ביחד כל זה עוד שבועיים לפני יום הולדתו ה-16.
באליפות 1957, עונת הסניור, לוקאס השתפר בקליעת הנקודות והוביל את קבוצתו לעוד אליפות והשיג מוניטין של אחד משחקני התיכונים הטובים ביותר בארצות הברית.
לוקאס היה כל כך טוב שבתקופה שאין טלוויזיה או מחשב או אינטרנט נסעו המון סקאוטים ומאמנים רק כדי לראות את לוקאס משחק, אף שחקן תיכונים לא משך כל כך הרבה תשומת לב כמו לוקאס עד לברון ג'יימס, בערך 40 שנה אחר כך.
בשנת 1958 הפסיד לוקאס וקבוצתו בחצי הגמר מה שזעזע את כל השומעים.
לוקאס נבחר לשחקן חמישיית השחקנים הטובה ביותר בכל שלוש השנים בין 1956–1958 ובנוסף נבחר למר כדורסל של ארצות הברית ב-1956 ו-1957, חוץ ממנו רק כרים עבדול-ג'באר ולברון ג'יימס עשו זאת עד עכשיו.
לוקאס כיכב באוניברסיטת המדינה של אוהיו יחד עם ג'ון האבליצ'ק.
בעונת 1959-60 העמיד לוקאס ממוצעים של 26.3 נקודות ו-16.4 ריבאונדים למשחק והוביל את המדינה באחוזים מהשדה עם 63.7%.
בעזרתו הובילה מכללתו את המדינה בנקודות למשחק, 90.4, כשכל שחקני החמישייה מעמידים ממוצעים של יותר מ-10 נקודות.
ב-1960 סיים לוקאס במקום השני במרוץ לשחקן ה-NCAA של השנה אחרי אוסקר רוברטסון.
בטורניר האליפות של ה-NCAA ב-1960 הוביל לוקאס את מכללתו לאליפות המכללות כשאוהיו סטייט מנצחת את אוניברסיטת קליפורניה 55-75. באותה שנה לוקאס זכה במדליית זהב באולימפיאדת 1960 כשהוא ורוברטסון מובילים את נבחרת ארצות הברית.
בטורניר האליפות של ה-NCAA ב-1961 הפך לוקאס לשחקן הראשון שמעמיד נתונים של 30 או יותר בשתי קטגוריות בטורניר, 33 נקודות ו-30 ריבאונדים.
בשנה זאת הפסידו אוהיו בגמר כמו גם בשנה העוקבת בגמר השלישי ברציפות.
בסוף קריירת המכללות של לוקאס אוניברסיטת המדינה של אוהיו הוציאה את מספר גופייתו של לוקאס, #11, לגמלאות.
לוקאס נבחר לייצג את נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת רומא (1960), בה ניצחה ארצות הברית במדליית הזהב.
באולימפיאדה לוקאס הוביל את קבוצתו בריבאונדים.
בנקודות הובילו אוסקר רוברטסון ולוקאס ביחד את הנבחרת עם 17 נקודות למשחק.
אחרי הזכייה במדליה מאמנו בנבחרת אמר:" אף פעם לא אימנתי שחקן טוב ממנו, או פחות אנוכי ממנו."
ב-1963 לוקאס חתם בסינסינטי רויאלס ובמהרה נהפך לכוכב פופולרי, בעיקר לאחר שה-NBA חתם על חוזה עם הטלוויזיה.
לוקאס הצטרף לכוכב הקבוצה אוסקר רוברטסון וקבוצתו נהפכה מיידית למועמדת בכירה לאליפות.
לוקאס הפך במהרה לריבאונדר בכיר בליגה, הוא הציג כמה משחקים של 30 ריבאונדים ואפילו אחד של 40 בפברואר, והוא בפך לשחקן היחיד עד היום שלוקח 40 ריבאונדים שהוא לא סנטר.
סינסינטי סיימו במקום הראשון ב-NBA בסוף העונה, במקום השני, גם במזרח, היו הבוסטון סלטיקס.
לוקאס, שנבחר לרוקי השנה, גם הוביל את הליגה בדקות יחד עם וילט צ'מברלין.
לוקאס היה ידוע גם בזכות פעולותיו מחוץ למגרש.
הוא הקים רשת מסעדות של אוכל מהיר, הוא היה קוסם מוצלח עם מאות קסמים, בעיקר של קלפים, עליהם מאוחר יותר הוציא ספר, וכך הפך לוקאס לאחד מ-3 בלבד מיליונרים ב-NBA, שאת רוב כספו מרוויח דווקא מחוץ למגרש.
בקיץ 1969 שכרו הקבוצה מאמן חדש, בוב קוזי, שחקן העבר המצוין.
קוזי, שהרגיש שקבוצתו לא משקיעה מספיק ולא נלחמת מספיק על הכדור, העביר אימונים קשוחים וקשים שגרמו לכאבי ברכיים חזקים כל כך ללוקאס שאפילו שקל פרישה בגיל 29. לבסוף הרויאלס העבירו את לוקאס תמורת 2 מחליפים ל סן פרנסיסקו ווריורס.
לוקאס נפצע והפסיד את רוב עונת 1969–1970 וגם השמין ועבר את ה-113 קילו.
הוא הפסיד המון כסף ונאלץ להכריז על פשיטת רגל.
לוקאס התחיל לחזור לעצמו והתרכז רק בכדורסל בעונת 1970–1971 וכך נבחר להתחיל בחמישיית המערב של האולסטאר של שנת 1971 בתור פאוור פורוורד.
בעזרת נייט ת'ורמונד וג'רי לוקאס הגיעו הווריורס לפלייאוף.
לוקאס, שהצטיין ביכולת הריבאונדים שלו הועבר לניו יורק ניקס, שהיו צריכים גבוה טוב שיחליף את ויליס ריד ודייב דבושר.
לוקאס פתח בחמישייה בעונת 1971–1972 בגלל פציעה של ויליס ריד והוביל את הקבוצה בריבאונדים ואחוזים מהשדה והיה שני רק לוולט פרייז'ר בנקודות ואסיסטים.
לוקאס עזר לקבוצתו לעבור את בולטימור בולטס ואת בוסטון בפלייאוף בדרך לגמר בו קבוצתו הפסידה בחמישה משחקים ללוס אנג'לס לייקרס.
בעונת 1972–1973 לוקאס החליף את ריד בסנטר וקיבל יותר דקות ממנו.
לוקאס שהתרכז במסירות העמיד ממוצע גבוה של 5 אסיסטים למשחק שעזרו לניו יורק לזכות האליפות נגד הלייקרס במשחק 5.
כך לוקאס הפך לשחקן הראשון שלוקח אליפות בכל רמה: תיכונים, מכללות, אולימפיאדה וה-NBA.
בעונת 1973–1974 הפסידו ניו-יורק בגמר המזרח לבוסטון סלטיקס במשחק 5.
בסיום עונת פרש לוקאס ממשחק, יחד עם שני שחקנים בולטים נוספים של הניקס – דייב דבושר ו-ויליס ריד.
בעת פרישתו דורג לוקאס רביעי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA, אחרי בוב פטיט, ביל ראסל ו-וילט צ'מברלין.
בשנת 1980 נבחר ג'רי לוקאס להיכל התהילה של הכדורסל יחד עם אוסקר רוברטסון, לס האריסון וג'רי וסט.
בנוסף נבחר לוקאס לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
ג'רי הרמן היה מלחין ופזמונאי אמריקאי, שנודע בזכות עבודותיו במחזות הזמר בברודוויי.
הוא חיבר את המוזיקה למחזות זמר רבים, בהם "הלו, דולי!", "מאמא" ו"כלוב העליזים", זכה פעמיים בפרס טוני (ל"הלו דולי!" ול"כלוב העליזים") וכן בפרס טוני על מפעל חיים בתיאטרון (2009).
הרמן גדל בג'רזי סיטי בניו ג'רזי למשפחה יהודית ממעמד הבינוני בעלי רקע מוזיקלי: אביו עבד בקיץ בבתי מלון בהרי קטסקיל ואמו עבדה במלונות בתור זמרת, פסנתרנית ומורה.
הוא בילה את כל חופשות הקיץ שלו במחנות קיץ שם, והפך למעורב בבימוי הפקות תיאטרון במחנה, כמו "אוקלהומה!" ו"הקשת של פניאן".
הוא למד לנגן בפסנתר מגיל צעיר.
למד תיאטרון באוניברסיטת מיאמי, ובעודו סטודנט הפיק, כתב וביים מחזמר במכללה בשם "Sketchbook" שהיה אמורה לרוץ לשלוש הופעות, אבל המשיך עקב הביקוש ל-17 הופעות נוספות, המופע הארוך ביותר בהיסטוריה של האוניברסיטה.
לאחר לימודיו עבר לניו יורק, שם יצר מופע רביו באוף ברודוויי בשם "אני מרגיש נפלא" שהיה מורכב מחומר שכתב באוניברסיטה.
המופע עלה בגריניץ' וילג' ב-1954 ורץ 48 הופעות.
ב-1957, התבקש על ידי מועדון מקומי לכתוב תוכנית מוזיקלית על מנת להחליף מופע שעבר למועדון אחר.
הרמן כתב וביים רביו בן שעה בשם "כוסית" כשחברו פיליס ניומן הופקד על הכוריאוגרפיה.
המופע עלה במאי 1958 ורץ במשך שנתיים.
הרמן אסף ב-1960 מספיק חומר מקורי כדי להרכיב רביו בשם "המצעד".
הוא עלה לראשונה ב-Showplace, התרחב ועבר לתיאטרון השחקנים בינואר 1960. במהלך אותה שנה פגש את המחזאי טד מוזל ושניהם שיתפו פעולה בעיבוד מוזיקלי אוף-ברודוויי של מחזה טלוויזיוני של מוזל, "מאדאם אפרודיטה".
המחזמר באותו השם, בכיכובם של ננסי אנדרוז בתפקיד הראשי, עלה בתיאטרון אורפיאום ב-1961, אך ירד לאחר 13 הופעות בלבד.
ב-1960, הרמן ערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי עם הרביו "מא' עד ת'", עם וודי אלן ופרד אב.
באותה השנה המפיק ג'רארד אסטרייכר פנה אליו לאחר שראה את "המצעד" ושאל אותו אם יהיה מעוניין להלחין מוזיקה לתוכנית על הקמתה של מדינת ישראל.
התוצאה הייתה המחזמר הראשון שלו במלוא מובן המילה בברודוויי, "חלב ודבש", בכיכובה של מולי פיקון.
הוא קיבל ביקורות טובות ורץ 543 הופעות.
בשנת 1964 המפיק דייוויד מריק הפגיש את הרמן עם השחקנית קרול צ'אנינג לפרויקט המוצלח ביותר שלו – המחזמר "הלו, דולי!".
ההפקה המקורית רצה 2,844 הופעות, המחזמר עם הריצה הארוכה ביותר עד אותו זמן, ולאחר מכן חודש שלוש פעמים וזכה בשיא של 10 פרסי טוני.
הפרויקט המוזיקלי הבא של הרמן היה הלהיט הגדול "מיים" בכיכובה של אנג'לה לנסבורי, אשר הציג שורה של שירים שחיבר שהפכו ללהיטים, בעיקר הבלדה "אם הוא נכנס לחיי" ושיר החג האהוב "אנחנו צריכים קצת חג מולד".
אף על פי שלא הצליחו מסחרית, מחזות הזמר "עולם יקר" (1969) בכיכובם של אנג'לה לנסבורי, "מאק ומייבל" (1974) בכיכובו של רוברט פרסטון וברנדט פיטרס, ו"הטיול הגדול" (1979) בכיכובו של ג'ואל גריי הותירו שירים מלודיים בלתי נשכחים.
ב-1983 הרמן רשם את המגה-להיט השלישי שלו עם המחזמר "כלוב העליזים" בכיכובם של ג'ורג' הרן וג'ין בארי, ששבר שיאים בקופות התיאטרון והוליד לו פרס טוני נוסף למחזמר הטוב ביותר.
במחזמר זה כתב הרמן את ההמנון ההומואי "אני מה שאני" ואת השיר "בזמנים הטובים ביותר".
הוא המחזמר היחיד שזכה בפרס טוני פעמיים להפקה המחודשת (2005 ו-2010).
הרמן היה אהוד ונערץ על ידי קהלי ברודוויי ואף זכה להוקרתם הרבה של מלחינים אחרים כסטיבן זונדהיים, פול מקקארתי,אנדרו לויד וובר ואחרים.
אחדים מהם הודו בהשפעתו הברורה על יצירתם.
מבקרת המוזיקה הנודעת ג'ואן פוזנר (הביוגרפית של ג'ורג' גרשווין ולנארד ברנשטיין) כתבה כי מעטים יכלו להתחרות עם הבאלדות היפות והמארשים הקצביים של הרמן.
הרמן היה איש צנוע ומופנם משהו שמעולם לא קידם עצמו ורחק מיחסי-ציבור.
כתוצאה מכך שמו כמלחין וכותב מעולה לא נודע ממש בקהל הרחב.
הוא נהג לתכנן בתים (אהבתו הגדולה הייתה אדריכלות) בין הפקה להפקה ונודע כתומך נדיב של כישרונות צעירים.
הרמן היה הומו גלוי וחי בזוגיות עם טרי מרלר, מתווך נדל"ן במקצועו.
הוא אובחן ב-1985 כנשא HIV.
הוא נפטר ב-26 בדצמבר 2019 במיאמי ביץ', פלורידה שם התגורר.
ג'רי ריקרדו בנגטסון בודן (בספרדית: Jerry Ricardo Bengtson Bodden, נולד ב-8 באפריל 1987) הוא כדורגלן הונדורסי המשחק באולימפיה בעמדת החלוץ.
בנגטסון ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 באוגוסט 2007 בווידה במשחק ליגה בליגת העל ההונדורסית נגד אולימפיה.
ב-30 בספטמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד ריאל אספנייה.
במשך 3 עונות במועדון הוא כבש 32 שערים.
סולנה אך לא הרשים ושוחרר.
ב-26 בנובמבר 2010 חתם במוטגואה, התחיל בתהליך חזרה לכושר מאחר שלא שיחק מאז תחילת העונה.
ב-30 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במוטגואה בניצחון 0-1 נגד מראתון.
בסיום עונת הקלאסורה זכה בתואר מלך השערים של הליגה והפך לכדורגלן ההונדורסי הראשון שזוכה בתואר שלוש עונות ברציפות, לאחר שעשה זו גם בעונת האפרטורה של אותה שנה ובעונה הקלאסורה של העונה שלפני כן, אז כשחקן וידה.
ב-5 ביולי 2012 חתם בניו אינגלנד רבולושן מה-MLS.
ב-25 ביולי 2014 הושאל לבלגראנו מליגת העל הארגנטינאית.
ב-1 באוגוסט 2015 חתם בפרספוליס האיראנית עד לסיום העונה.
באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס במשחק ידידות נגד .
ב-9 בפברואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד .
בנגטסון השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2011, אולימפיאדת לונדון (2012) ומונדיאל 2014.
מלך השערים של ליגת העל ההונדורסית: (קלאסורה), (אפרטורה), (אפרטורה)
ג'רי גרינפילד הוא איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי, ממייסדי חברת בן אנד ג'ריס.
גרינפילד נולד בברוקלין למשפחה יהודית, וגדל בלונג איילנד.
בתחילה ניסה להתקבל ללימודי רפואה, אך לא הצליח בכך.
בעת שלמד בקולג' באוהיו עבד כמוכר גלידה בקפיטריה המקומית, ולאחר מכן עבד כטכנאי מעבדות בניו יורק, והתגורר בדירת שותפים עם חבר נעוריו בן כהן.
בשנת 1978 פתחו גרינפילד וכהן חנות גלידה ראשונה בשם "בן אנד ג'ריס" בתחנת דלק בברלינגטון, ורמונט, לאחר שהשניים נטלו לשם כך הלוואה של 4,000 דולר.
עם הצלחת החברה ברחבי ארצות הברית כיצרנית גלידות ארוזות, החליט גרינפילד יחד עם שותפו כהן להעביר דרך קבע חלק ניכר מרווחי החברה למטרות נדבנות.
לאחר מכירת חברת בן אנד ג'ריס לחברת יוניליוור בשנת 2000, חדל גרינפילד מלשאת בה תפקיד רשמי, אך נשאר פעיל במידת מה בניהולה.
ב-17 בספטמבר 2025 הודיע גרינפילד על פרישה מהחברה.
בעקבות ביקורת מצד ישראל ומדינות שונות בארצות הברית, פרסם גרינפלד (ביחד עם בן כהן) מאמר בניו יורק טיימס בו טענו השניים כי הפסקת הפעילות ב"שטחים הכבושים" אינה חרם על ישראל, וכי מדובר ב-"החלטה חשובה המקדמת שלום".
לדעתם מדיניות ממשלת ישראל מהווה מכשול לשלום ומפרה את זכויות האדם הבסיסיות של הפלסטינים, וכי כיהודים בעצמם הם תומכים במדינת ישראל, אבל דוחים את הטענה כי ביקורת נגדה היא בבחינת פעולה אנטישמית או תמיכה בארגון BDS.
ג'רלד הווארד "ג'רי" אשוורת' (שם מלא באנגלית: Gerald Howard "Gerry" Ashworth; נולד ב-1 במאי 1942) הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי ושיאן עולם (טוקיו 1964) בריצת שליחים 4x100 מטר.
בשנת 1961 השווה אשוורת' בריצת 60 יארד את שיא העולם בתוצאה של 6.1 שניות
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה אשוורת' במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פול דרייטון, ריצ'רד סטבינס ובוב הייז בשיא עולם חדש של 39.06 שניות, לפני פולין (39.36 שניות) וצרפת (39.36 שניות).
בשלב חצי הגמר הרביעייה האמריקאית קבעה שיא אולימפי חדש של 39.5 שניות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכו בשנת 1965 זכה אשוורת' בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 42.4 שניות.
ג'רום ברנרד "ג'רי" אורבך היה שחקן וזמר יהודי-אמריקאי, זוכה פרס טוני ופרס גילדת שחקני המסך, עם קריירה שהשתרעה על פני חמישה עשורים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.
נודע בעיקר בזכות גילום דמותו של הבלש הניו יורקי לני בריסקו בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר".
אורבך נולד ברובע הברונקס בניו יורק שבארצות הברית.
בנם היחיד של אמילי, יצרנית כרטיסי ברכה וזמרת, ולאון אורבך, מנהל מסעדה ואמן וודוויל.
סיפר שאביו היה יהודי צאצא של מגורשי ספרד שהיגר להמבורג בגרמניה.
אמו, ילידת פנסילבניה, הייתה קתולית ממוצא פולני וליטאי, והוא גדל בדתה של אמו.
במהלך ילדותו, המשפחה החליפה מקום מגורים לעיתים קרובות וגרה במאונט ורנון (ניו יורק), בסקרנטון (פנסילבניה), בספרינגפילד (מסצ'וסטס), ובווקיגן (אילינוי) שם למד אורבך בבית הספר התיכון.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1952, לאחר שקפץ שתי כיתות בבית הספר היסודי בשל מנת המשכל הגבוהה שלו.
ב-1953 החל ללמוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ב-1955, פרש מהלימודים, עזב את האוניברסיטה ועבר לגור בניו יורק, כדי לממש את חלומו להיות שחקן וכדי ללמוד באולפן השחקנים, שם אחד ממוריו היה לי סטרסברג, ממייסדי האולפן.
אורבך שיחק במחזות רבים בברודוויי ובאוף ברודוויי.
תפקידו המשמעותי הראשון היה אל גאלו בקאסט המקורי של המחזמר המצליח "פנטסטיקס", והוא היה הראשון שביצע את השיר שפותח את המחזה והמוכר ביותר מתוכו, "Try to Remember".
במחזמר "ברנשים וחתיכות" גילם את דמותו של סקאיי מסטרסון, והיה מועמד לפרס טוני בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר.
על גילום דמותו של צ'אק בקסטר במחזמר "Promises, Promises" ("הבטחות, הבטחות") זכה בפרס טוני בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במחזמר.
ב-1975 הופיע בתפקיד עו"ד בילי פלין בהפקה המקורית של המחזמר "שיקגו", שהוצגה 936 פעמים עד 1977. תפקיד זה זיכה אותו במועמדות נוספת לפרס טוני.
במהלך שנות השבעים הופיע מדי פעם בתפקידים קטנים בסדרות ובסרטי טלוויזיה והשתתף כחבר בפאנלים של מספר שעשועונים.
בשנות השמונים עזב את התיאטרון והתמקד בהופעות בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה.
ב-1981 גילם את דמותו של גאס לוי, בלש מחלק הסמים של משטרת ניו יורק, בסרטו של סידני לומט "נסיך העיר".
בהמשך גילם תפקידים של גנגסטרים בסרט המתח "תעלול קטלני" (1986) ובסרט הדרמה של וודי אלן "פשעים ועבירות קלות" (1989).
ב-1985 החל להופיע בתפקיד אורח קבוע בסדרה הבלשית "רצח במשיכת קולמוס" בכיכובה של אנג'לה לאנסברי, בתפקיד הבלש הפרטי הארי מק'גרו, שלאחר מכן זכה לסדרת ספין אוף משלו, ששרדה עונה אחת בלבד.
ב-1987 השתתף בסרט המצליח "ריקוד מושחת", בתפקיד אביה של בייבי.
הסרט הפך מאז לסרט פולחן.
בנוסף, הוא הופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה מצליחות כגון "בנות הזהב" (על הופעתו בסדרה היה מועמד בפעם הראשונה לפרס אמי), "מי הבוס?" ו"פרייז'ר".
ב-1991 השתתף בסרט זוכה פרס אוסקר של דיסני "היפה והחיה", בו דיבב את קולו של לומייר, ראש המלצרים.
בטקס פרסי האוסקר ה-64 ביצע בהופעה חיה את השיר "Be Our Guest" אותו שר בסרט, ושהיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
אורבך חזר ונתן את קולו לדמותו של לומייר גם בסרט ההמשך "היפה והחיה 2: חורף קסום".
ב-1992 הצטרף לאנסמבל השחקנים הקבוע של הסדרה "חוק וסדר", בתפקיד בלש מחלק הרצח של משטרת ניו יורק לני בריסקו.
הוא תפס את מקומו של פול סורבינו כבלש הבכיר בסדרה.
אורבך ביסס את דמותו של בריסקו על דמות דומה של בלש שגילם בעבר בסרט "נסיך העיר", כפי שהציע לו יוצר הסדרה דיק וולף.
הוא השתתף בסדרה במשך 12 עונות, מתוך 20 עונות של הסדרה, ודמותו של בריסקו הפכה לאחת הפופולריות והמזוהות ביותר עם הסדרה.
מגזין הטלוויזיה הפופולרי "TV Guide" בחר בלני בריסקו כאחד מ-25 בלשי הטלוויזיה הגדולים בכל הזמנים.
על גילום דמותו של בריסקו היה אורבך מועמד לפרס אמי בשנת 2000. הוא השתתף בתפקידי אורח בסדרות הספין אוף "חוק וסדר: מדור מיוחד", "חוק וסדר: כוונה פלילית" ו"חוק וסדר: משפט וצדק".
ב-1999 התווסף להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי.
בשנת 1958 נשא אורבך לאישה את מרתה קורו, ולשניים נולדו שני בנים: טוני וכריסטופר.
טוני מחבר תשבצים עבור הניו יורק טיימס וכן הופיע בתפקיד אורח, בתור כתב, באחד מפרקי הסדרה "חוק וסדר".
כריסטופר הוא שחקן וזמר, ובמהלך העונה הראשונה של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" הוא גילם את אחיינו של לני בריסקו, קן בריסקו.
בשנת 1979 אורבך נשא לאישה את איליין קנסילה, רקדנית בברודוויי אותה הכיר כשכיכב במחזמר "שיקגו".
אורבך התגורר בבניין רב קומות במנהטן, בצומת של רחוב 53 והשדרה השמינית, והיה אורח קבוע בחנויות ובמסעדות באזור, בעיקר במסעדות האיטלקיות.
לאחר מותו, בשנת 2007, ההצטלבות של השדרה השמינית עם רחוב 53 נקראה על שמו.
בינואר 1994 אורבך אובחן כחולה בסרטן הערמונית.
הוא החל לקבל טיפולי רדיותרפיה, אך בדצמבר 1994 הסרטן חזר והתפשט.
במשך כעשור לאחר מכן קיבל טיפול הורמונלי במחלה.
לאחר פרישתו מהסדרה "חוק וסדר" ב-2004 החל לקבל טיפולי כימותרפיה, אך נכנע למחלה ונפטר ב-28 בדצמבר 2004 בבית חולים בניו יורק, בגיל 69. אף על פי שאובחן כחולה סרטן כעשור לפני כן, דבר מחלתו נשמר בסוד ופורסם לציבור רק שבועות אחדים לפני פטירתו.
טרם פטירתו אמור היה להצטרף בתפקיד קבוע לסדרת הספין אוף השלישית והחדשה ל"חוק וסדר", "חוק וסדר: משפט וצדק", אך הוא הספיק להצטלם רק לשני הפרקים הראשונים של הסדרה, ששודרו לאחר פטירתו במרץ 2005. יום לאחר פטירתו, שלטי החוצות בברודוויי עומעמו לאות אבל.
מאחר שעיניו של אורבך היו בריאות ותקינות כל חייו, הוא ביקש שהן תיתרמנה לאחר פטירתו.
רצונו התממש ושתי קרניות עיניו נתרמו לשני אנשים שונים.
ב-5 בפברואר 2005, לאחר פטירתו, הוענק לו פרס גילדת שחקני המסך על תפקידו ארוך השנים בסדרה "חוק וסדר".
בהגנה על גבר נשוי (1990) - סרט טלוויזיה
אלאדין ומלך הגנבים (1996, דיבוב)
היפה והחיה: עולמה הקסום של בל (1998, דיבוב)
סיפורים מהצד האפל (פרק אחד, 1987)
סיימון וסיימון (פרק אחד, 1988)
חוק וסדר: כוונה פלילית (פרק אחד, 2001)
האריס ג'וניור הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כראש אגף תכנון במטה חיל האוויר של ארצות הברית.
האריס סיים ב-1985 לימודי תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת המדינה של וושינגטון.
התגייס לחיל האוויר והוכשר כטייס F-16 פייטינג פלקון.
שירת כקצין תכנון לטווח ארוך ואסטרטגיה במפקדת נאט"ו בנאפולי שבאיטליה.
שירת כקצין מבצעים בלהק המבצעים של כנף הקרב ה-20 וקצין מבצעים בטייסת הקרב 79.
בשנים 2003–2005 פיקד על טייסת הקרב 79 ולאחר מכן שימש מנהל המטה של להק המבצעים וסגן מפקד כנף הקרב 20. בינואר 2006 יצא ללימודים בני שנה במכללה לביטחון לאומי של הודו.
בינואר 2007 מונה למפקד להק האימונים 505. ביולי 2008 מונה למנהל מבצעי האוויר, חלל ומידע של חיל האוויר ה-13 בהוואי.
בנובמבר 2008 מונה למפקד כנף הקרב השמינית בבסיס חיל האוויר בקונסאן שבקוריאה הדרומית.
בספטמבר 2009 מונה לעוזר ראש מחלקת מבצעים, תוכניות ותכנון במפקדת כוחות האוויר של פיקוד האוקיינוס השקט.
בספטמבר 2010 מונה למפקד כנף הקרב ה-56, המאמנת טייסי F-16, ובתפקיד זה הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
בספטמבר 2012 מונה לסגן מפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית שבסיסו ביפן.
במרץ 2014 מונה לראש מחלקת תוכניות באגף התכנון של חיל האוויר והעולה לדרגת מייג'ור גנרל.
באפריל 2015 מונה לסגן מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.
בפברואר 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף תכנון אסטרטי במטה חיל האוויר.
באוקטובר 2018 מונה לראש אגף תכנון במטה חיל האוויר.
הוא פרש מהשירות באוקטובר 2019 ובמקומו מונה דייוויד נחום.
במהלך שירותו צבר מעל 3,300 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, F-16 פייטינג פלקון, מיג-21 ומיג-29.
האריס בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת אמברי-רידל בפלורידה, בעל תואר שני מאוניברסיטת חיל האוויר, בוגר המכללה למטה של הכוחות המזוינים, מכללת המלחמה של חיל האוויר.
הוא למד במכללה לביטחון לאומי של הודו והוא בוגר קורס הפסגה לגנרלים (Capstone) באוניברסיטה לביטחון לאומי.
ג'רי ג'ון רולינגס היה מדינאי בגאנה, שכיהן כראש ממשלתה וכנשיאה.
רולינגס עלה לשלטון לראשונה בשנת 1979 בעקבות הפיכה צבאית, בה שימש כקצין טיסה זוטר.
תחילה נמסר השלטון לממשל אזרחי, אך ב-31 בדצמבר אותה שנה שב ותפס את השליטה במדינה כיו"ר מועצת ההגנה הלאומית הזמנית.
בשנת 1992, רולינגס התפטר מהכוחות המזוינים, הקים את הקונגרס הדמוקרטי הלאומי והפך לנשיא הראשון של הרפובליקה הרביעית של גאנה.
רולינגס נבחר בשנית בשנת 1996 ל-4 שנים נוספות.
ב-15 במאי 1979, ניסה ג'רי רולינגס להוביל הפיכה צבאית להפלת שלטון הגנרל פְּרֶד אָקוּפוֹ , אך נעצר ונידון למוות.
אולם, נאומו בבית המשפט קנה לו אהדה ציבורית, וב-4 ביוני שוחרר על ידי חיילים שפרצו לכלאו.
הוא הנהיג מרד צבאי ואזרחי, הקים את "המועצה המהפכנית של הכוחות המזוינים" (AFRC), והוביל "משימת טיהור" נגד שחיתות.
בהמשך, נערכו בחירות שבהן ניצח הילא לימן ( Hilla Limann), אך רולינגס הפיל את שלטונו ב-31 בדצמבר 1981, בשל ניהול כלכלי כושל, והקים את מועצת ההגנה הלאומית הזמנית ().
ב-1992 פרש מהצבא, הקים את הקונגרס הדמוקרטי הלאומי (NDC), אישר הקמת מפלגות פוליטיות ויזם בחירות דמוקרטיות.
רולינגס זכה בבחירות לנשיאות ב-1992 וב-1996. לאחר שתי קדנציות, נאסר עליו לכהן שוב., ובבחירות 2000 תמך בסגנו, ג'ון אטא מילס.
בהמשך, שימש רולינגס כשליח האיחוד האפריקאי לסומליה.
ג'רי ג'ון רולינגס נולד באקרה, בירת גאנה, לוויקטוריה אגבותוי וג'יימס רמזי ג'ון.
לרולינגס אחים למחצה מנישואים קודמים של אביו שמתגוררים כיום בניוקאסל ובלונדון.
משפחתו הייתה משבט נזמה (N'zema) וכן מחלק מקבוצה אתנית בשם אנשי האווה (Ewe), הם היו תת-קבוצות בעלות חשיבות מינימלית והוא היה הבן היחידי של אמו.
למעשה, העדר שושלת בולטת היווה עבורו יתרון פוליטי – אינדיקציה לחופש מלחצים ואג'נדה פוליטית.
רולינגס היה נשוי לננה קונאדו אגימן רולינגס אותה הכיר במהלך לימודיו במכללת אחימוטה.
לשניים נולדו ארבעה ילדים – אזנטור, יאהא אסנטאווה, אמינה וקימאתי.
רולינגס סיים את לימודיו התיכוניים במכללת אחימוטה ב-1967. לא הייתה לו השכלה מחוץ לגאנה.
זמן קצר לאחר מכן, הצטרף לחיל האוויר של גאנה.
במרץ 1968 עבר מערבה, לטקורדי כדי להמשיך את לימודיו.
בינואר 1969 סיים אותם והוסמך כקצין טיס לאחר שזכה בפרס הצוער הטוב ביותר בהטסת סוחוי Su-7. בשנת 1978 קיבל דרגת סגן.
במהלך שירותו בחיל האוויר הגאני, רולינגס שם לב להידרדרות במשמעת ובמורל – הדבר שיקף את השחיתות במועצה הצבאית העליונה (SMC) באותו הזמן.
ככל שהתקדם הוא בא במגע עם אנשים ממעמד רם יותר, ועם ערכיהם החברתיים, ובעקבות זאת ערכיו גבר בו הרצון להיאבק בחוסר הצדר בחברה.
תהליכים הלו הובילו לגינויו על ידי ה-SMC.
לאחר ההפיכה ב-1979 רולינגס התחבר לקהילת הסטודנטים של אוניברסיטת גאנה, שם פיתח אידאולוגיה שמאלנית יותר, תוך כדי שיח ודיון על רעיונות חברתיים ופוליטיים.
בינואר 1972 הוביל אצ'מפונג הפיכה מוצלחת נגד משטרו הדמוקרטי של ד"ר קופי בוסי (Dr.
אצ'מפונג לא רק שהואשם בשחיתות, אלא גם בהשארת גאנה במצב של תלות בכוחות טרום-קולוניאליים, מה שתרם להתרוששותה.
רולינגס היה חבר ב"תנועת אפריקה החופשית", תנועה מחתרתית של אנשי צבא ששאפו לאחד את אפריקה דרך הפיכות.
במאי 1979, לקראת הבחירות האזרחיות, רולינגס נעצר על ידי הצבא הגאני יחד עם שישה חיילים נוספים, בגין מרד שהוגדר כניסיון הפיכה נגד משטרו של גנרל פרדריק אקופו.
רולינגס הופיע בפני בית הדין הצבאי והואשם בהובלת כיתת חיילים ב-15 במאי 1979. במהלך המתנה להוצאתו להורג, חולץ רולינגס ממעצר ב-4 ביוני 1979 על ידי קבוצת חיילים שבאו לחלצו.
רולינגס וקצינים נוספים הובילו להפיכה צבאית מוצלחת במטרה לטהר את החיים הצבאיים והפומביים מהשחיתות הנרחבת.
במהלך שלטונם של רולינגס וכוחותיו, למשך 112 ימים, הועמדו לדין והוצאו להורג ראשי מדינה לשעבר, כולל אצ'מפונג וליוט פרדריק וו.
במהלך הלילה בו התרחשו ההוצאות להורג, נרשמו הרוגים בקרב כוחות לוחמים, הן נגד הממשל הצבאי והן בצד ההתקוממות.
בנוסף, רולינגס העביר את כיסא ראש הממשלה לנשיא שנבחר על ידי הציבור, הילא לימן, שבעקבות זאת פרש מחיל האוויר.
בהנחה כי הממשל מושחת עד תום ונדרשת הנהגה חדשה לפיתוח גאנה, רולינגס הוביל את המועצה המהפכנית של הכוחות המזוינים (AFRC), שכללה בעיקר קצינים זוטרים, להדחת המועצה הצבאית העליונה.
זמן קצר לאחר המרד, הוציא רולינגס להורג 8 קצינים צבאיים באמצעות כיתת יורים, כולל הגנרלים קוטיי, ג'ורג' יאו בוקיה, ג'וי אמדום, רוג'ר פלי ואוטוקה, וכן שלושת ראשי המדינה לשעבר: אפריפה, אצ'מפונג ואקופו.
בנוסף, הוצאו להורג שופטי בית המשפט העליון ססיליה קורנטנג אדו, פרדריק סרקודי וקוואג'ו אגיי אגיפונג, וקציני צבא כמו מייג'ור אקווה ומייג'ור דאסאנה ננטוגמה.
ייתכן שהוצאות להורג אלו היו תוצאה של לחץ ציבורי כבד.
מאוחר יותר, רולינגס המשיך במבצעי "ניקוי האורוות", שכללו הרג וחטיפות של יותר מ-300 אזרחים גאנים.
הוצאות להורג אלו, שבאו לאחר תקופה של אלימות פוליטית מועטה, נרשמו כאירועים דרמטיים בהיסטוריה של גאנה.
במקביל, ובמסגרת תוכנית שנקבעה לפני ההתקוממות, ה-AFRC לא התערבה בשלטון האזרחי ואפשרה לתהליך הבחירות להתנהל ללא הפרעה.
ב-24 בספטמבר 1979, השלטון הועבר לנשיא הנבחר, הילא לימן, שעמד בראשות מפלגת העם הלאומית (PNP), שנתמכה על ידי חסידיו של קוואמה נקרומה, מייסדה ונשיאה הראשון של גאנה.
ההפיכה בשנת 1982 והמשבר הכלכלי בשנת 1983
עם עלייתו לשלטון, עמד רולינגס בהבטחתו למרות הלאומניות הקיצונית שלו אשר לעיתים הזכירה את הדימוי של קוואמה נקרומה , הרי ש'הפעם השניה' של רולינגס ידועה בהשלמה לתוכניות ההתאמה המבנית המקיפה ביותר באפריקה, בחסות קרן המטבע והבנק העולמי.
רולינגס האמין שהמשטר של לימן לא מסוגל לפתור את התלות הכלכלית של גאנה ובעקבות כך הוביל להפיכה שנייה נגדו.
לכן, הוגש כתב אישום נגד לימן וכל המעמד הפוליטי ב-31 בדצמבר 1981. במקום המפלגה הלאומית של לימן, ייסד רולינגס את המוסד השלטוני הצבאי הזמני של המועצה לביטחון לאומי (PNDC).
המועצה לביטחון לאומי (PNDC) טענו שהם הנציגים האמיתיים על העם, אך הם היו חסרי ניסיון ביצירה ויישום מדיניות כלכלית.
חוסר ניסיון זה הוביל לבקרת מחירים לא מציאותית ולהרס השוק הכלכלי.
בדומה לקודמיו רולינגס ייחס את הבעיות הכלכליות והחברתיות הקיימות להתנהלות 'אנטי חברתית' של כמה אנשי עסקים.
בדצמבר 1982 הכריזה המועצה לביטחון לאומי על תוכנית כלכלית באורך ארבע שנים להקמת מונופול ממשלתי של סחר בייבוא ויצוא.
מטרת התוכנית למגר את השחיתות סביב רישיונות היבוא ולהסיר את הסחר מהתלות בשווקים המערביים.
בפועל, המהלך יצר שינויים קיצוניים במשק.
פיקוח מחירי המזון למשל היטיב עם האוכלוסייה העירונית, אך גרם לנטל מופרז על 70% מהאוכלוסייה הכפרית אשר תלויה בשוק המזון כהכנסה.
בסופו של דבר, המדיניות הכלכלית של רולינגס הובילה למשבר כלכלי ב-1983, ואילצה אותו לבצע התאמות ושינויים קיצוניים כדי לשמור על השלטון.
בעקבות משבר זה נוצר לחץ על המועצה לביטחון לאומי (PNDC) והרצון היה לחזור לדמוקרטיה רב-מפלגתית ולכן הבחירות הבאות נערכו ב-1992.
המעבר לחוקי הדמוקרטיה, הקמת ה-NDC
המשבר הכלכלי ב-1983 אילץ את רולינגס לשנות את דרכו ולאמץ גישה חדשה.
למרות צמיחתה הכלכלית של גאנה, הפערים בין העשירים לעניים גדלו.
המצב נבע מהאידאולוגיה של הבנק העולמי.
רולינגס הבין שהדרך היחידה לשמור על השלטון תלויה בו ולכן הציע עצמו לבחירות.
כך למעשה הפך עצמו מדיקטטור למנהיג דמוקרטי.
רולינגס נבחר לנשיא בבחירות דמוקרטיות בשנת 1992 וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1996. המהלך הזה הוביל את גאנה לדמוקרטיה רב-מפלגתית.
בשביל להכין את גאנה לשלטון חוקתי, רולינגס קרא להקמת הוועדה הלאומית לדמוקרטיה (NCD).
הוא הכריז על הקמתה בנאום הרשמי הראשון שנשא לאחר סיום הקדנציה של הילא לימן.
מטרת הוועדה הייתה לערוך מחקר על השקפות שהובעו ברחבי גאנה בפורומים אזוריים, בכוונה לסייע בתהליך המעבר הדמוקרטי.
ה-NCD פעלה בהילוך גבוה על מנת להתחיל את תהליך החזרה לבחירות רב-מפלגתיות.
ה-NCD הוסמכה לקיום דיונים וניסוח הצעות שמטרתן לבצע את המעבר לדמוקרטיה רב-מפלגתית.
ארגוני האופוזיציה התלוננו כי ה-NCD מנהל יחסים הדוקים מידי עם ה-PNDC.
הוועדה המשיכה את עבודתה עד שנת 1991. במרץ באותה השנה פרסם ה-NCD דו"ח - "התהליך הדמוקרטי המתפתח: סיכום עבודת NCD לקראת סדר דמוקרטי חדש".
הדו"ח המליץ על בחירת נשיא, הקמת אספה לאומית ויצירת משרת ראש ממשלה.
בהתבסס על הנתונים מהדו"ח הזה, המליץ ה-PNDC על הקמת ועדה שתגבש הצעה לחוקה שתתבסס על חוקות גאניות קודמות.
בהמשך, טיוטת החוקה הוגשה לאישור פומבי במשאל עם.
שנה לאחר מכן הוקמה ועדה שתפקידה לגבש חוקה.
במאי 1992, הסירה ה-PNDC את האיסור על פוליטיקה מפלגתית והעבירה חוק המסדיר את היווצרותן של מפלגות פוליטיות.
המנהיגות של רולינגס הייתה שילוב של פופוליזם וסמכותיות, שלפעמים כללה הצהרות שנויות במחלוקת.
הייתה לו היכולת למשוך קהל ולפנות אל האיש הפשוט ברחובות.
אחד מהישגיו המשמעותיים היה המעבר מעריצות צבאית לממשל דמוקרטי.
רולינגס הותיר מורשת שבה הגאנים כעם וכחברה, קיבלו הזדמנות ליהנות מאיכות חיים וגם לקצור את היתרונות של התפתחות מערכתית, שינוי הסביבה הגלובלית, הפוליטית והכלכלית.
ניתן לתאר את מסע המנהיגות של רולינגס כמעבר ממנהיג משרת, אשר פעל למען האינטרסים של ההמונים ועבד בצמוד לאזרחים הפשוטים, למנהיג סמכותי ולבסוף מנהיג דמוקרטי.
בזמן הבחירות לנשיאות בשנת 1992, רולינגס רץ כמועמד לקונגרס הדמוקרטי הלאומי (NDC – לשעבר PNDC), המפלגה שירשה את PNDC.
תוצאות הבחירות פורסמו ב-3 בנובמבר 1992 – רולינגס זכה בניצחון מוחץ עם 58.3% מהקולות.
הבחירות נערכו ב-200 מחוזות נרשם שיעור הצבעה של 50%.
היכולת של מפלגות האופוזיציה להתחרות הייתה מוגבלת, רולינגס החזיק ביתרונות עצומים.
ניצחונו נעזר במפלגות שונות ששולבו בחברה בימי שלטונו: ועדות להגנת המהפכה, יחידות קומנדו, ארגון הנשים של ה-31 בדצמבר, תנועת ה-4 ביוני ועוד.
כלל מפלגות אלו הפעילו מערכת של שליטה עממית באמצעות הפחדה.
בנוסף, רולינגס החזיק במונופול על התקשורת הלאומית – הוא הצליח לצנזר את העיתונות במדיות השונות באמצעות צו רישוי.
אף על פי שלמתנגדיו ניתנה גישה לטלוויזיה ולעיתונות וההגבלות על חופש העיתונות הוסרו מעט, לאף מועמד לא היו המשאבים להתחרות בו.
מסע הפרסום של רולינגס עצמו התחיל לפני שחרורן של מפלגות פוליטיות, בעזרת גישה למשאבים ממלכתיים הקמפיין היה מסוגל לעמוד בדרישות הכספיות של מסע קידום מוצלח.
רולינגס נסע ברחבי הארץ, יזם פרויקטים של עבודות ציבוריות והעניק לעובדי הציבור העלאות שכר של כ-60% לקראת הבחירות.
ביקורת על הליך הבחירות ותוצאותיו
בתגובה לניצחונו של רולינגס טענו מפלגות האופוזיציה שהבחירות היו לא הוגנות ומהלך הבחירות התקין הופר במספר דרכים.
לטענתם, באזורים בהם רולינגס היה צפוי להפסיד נרשם לו ניצחון, לדוגמה אזורים כפריים עם אוכלוסיות דלות.
בניגוד לכך, ועדת הביקורת, שאמונה על טיב הבחירות, בהובלת סיר אליס קלארק הגדירה את הבחירות כחופשיות והוגנות.
לטענתם, יש בעיות מעטות בקלפיות ולא נרשמו מקרים של כפיית בוחרים.
לעומת זאת, הקרן הבינלאומית למערכת בחירות (IFES) פרסמה דו"ח המחזק את הטענה שנרשמו ערכים שגויים ברישום הבוחרים, מה שעשוי להשפיע על תוצאות הבחירות.
מרכז קרטר הכיר גם הוא בסוגיות קלות בבחירות, אך החליט כי בעיות אלו לא מצביעות על הונאה אלקטורלית שיטתית ולכן לא נכתב כתב אישום.
בעקבות כל אלו המנהיגים האחרים עודדו את בוחריהם להחרים את הבחירות הבאות לפרלמנט ולנשיאות בגאנה.
כתוצאה מכך זכו פקידי ה-NDC ב-189 מנדטים מתוך 200 מנדטים בפרלמנט.
בתשובה לשאלות על אי הסדר, רולינגס ענה שייזום תוכנית חדשה בהצבעת הבוחר.
רולינג וה-NDC שוב החזיקו בפרלמנט בגאנה בין השנים 1992–1996. לפי המנדט החוקתי שלו, תקופת כהונתו הסתיימה בשנת 2001.
בנובמבר 2000, קבע רולינגס את יום המתנדבים הבין לאומי הראשון שיתקיים בשנת 2001, כאשר הבולט מבין המתנדבים הוא מזכ"ל האו"ם קופי אנאן.
באוקטובר 2010, נבחר ג'רי ג'ון רולינגס לשליח האיחוד האפריקאי (AU) לסומליה.
רולינגס הרבה להרצות באוניברסיטאות רבות וביניהן אוניברסיטת אוקספורד ובנוסף המשיך רולינגס לתמוך בקונגרס הדמוקרטי הלאומי.
ג'רי האוסמן הוא כלכלן אמריקאי, מכהן כפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
הוא ידוע כמפתח מבחן האוסמן וקיבל מספר פרסים מדעיים.
ג'רי האוסמן נולד בעיירה בוירג'יניה המערבית.
בשנת 1968 הוא סיים בהצטיינות אוניברסיטת בראון ובהמשך עבר לאוניברסיטת אוקספורד בה סיים את הדוקטורט בשנת 1973. מאז הוא עובד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
במהלך עבודתו במכון הוא היה מנחה של עבודות דוקטורט רבות.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 היה מהמובילים לפיתוח מבחן האוסמן שבודק את המובהקות של אומדן מול אומדן אלטרנטיבי.
בהמשך הוא עבר בתחום התקשורת בו הוא עסק בתחום המונופולים, מיסוי ורגולציה.
בין היתר הוא מונה למנהל מרכז לחקר כלכלת התקשורת במכון בו הוא עובד.
בשנת 1985 הוענקה לו מדליית ג'ון בייטס קלארק.
העבודות האחרונות של האוסמן מתרכזות בתחום השפעת טכנולוגיות חדשות על מדד המחירים לצרכן ורגולציה בתחום התקשורת ואנרגיה.
ג'רי בק הוא היסטוריון אנימציה, סופר, בלוגר ומפיק קולנוע אמריקאי.
בק החל את הקריירה שלו כסופר, וכתב מספר ספרים עלילתיים.
אולם הוא נטש עיסוק זה לטובת חקירת ההיסטוריה של האנימציה.
במהלך חייו כתב כ-25 ספרים, רובם עוסקים בהיסטוריה של האנימציה ומסכמים או חוקרים את התהליך שעבר מדיום ההנפשה מתחילתו ועד ימינו.
מלבד כתיבה, בק הוא קולנוען רב תחומי, ולקח חלק בסרטים רבים כגון "הטירה המרחפת" ו"ראגרטס: הסרט".
עד שנת 2018 היה פרופסור באוניברסיטת ברבנק, קליפורניה, שם לימד היסטוריה של האנימציה, ומאז 2020 מלמד במחלקה לאנימציה במכון לאמנויות בקליפורניה .
בשנת 2008 זכה בק בפרס ג'יין פוריי על השפעה משמעותית ומיטיבה על אמנות ותעשיית ההנפשה.
בשנת 2014 זכה בק בפרס הסופרים העצמאיים לתרבות הפופולרית .
בשנת 2015 זכה בק בפרס הדיו של פסטיבל קומיק-קון, סן דייגו.
בשנת 2019 זכה בק בפסטיבל האנימציה של לוס אנג'לס.
ג'רי העכבר הוא דמות בדיונית ואחד משני הגיבורים הראשיים (לצד טום החתול) בסדרת סרטי ההנפשה הקצרים של מטרו גולדווין מאייר "טום וג'רי", שנוצרו במקור על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה.
ג'רי הוא עכבר בית אנתרופומורפי חום.
ג'רי הוא האויב המושבע של טום החתול.
כמעט בכל פרק, טום מבקש ללכוד את ג'רי.
על אף שטום נחוש במיוחד להצליח בכך, ועל אף שהוא משקיע בכך אנרגיה רבה, טום לעולם לא מצליח ללכוד את ג'רי.
טום מושפל על ידי ג'רי לעיתים רבות, אבל הוא אף פעם לא מוותר ותמיד ממשיך לנסות ללכוד את ג'רי.
אף על פי שרבות מדמויות המשנה מדברות, טום וג'רי ממעטים לדבר.
הופעת הבכורה של הדמות הייתה בסרטון ההנפשה הקצר של MGM משנת 1940 בשם "Puss Gets the Boot".
בהופעת הבכורה של הדמות הוא כונה "ג'ינקס".
שמו שונה ל"ג'רי" החל מההופעה השנייה של הדמות בסרטון "The Midnight Snack".
להלן השחקנים אשר דיבבו את הדמות לאורך השנים:
ג'רי דויל היה שחקן, מארח תוכנית רדיו ופרשן פוליטי אמריקני.
נודע בעיקר בזכות תפקידו כקצין האבטחה מייקל גריבלדי בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" בין השנים 1994–1998.
לאחר שהועסק כטייס מטוסים וכברוקר בוול סטריט, דויל שינה מסלול קריירה למשחק כאשר עבר ללוס אנג'לס בשנת 1991. תפקידו הראשון היה כמחליף פוטנציאלי לברוס ויליס בסדרה "בלשים בלילה", ובהמשך בתפקיד עורך-דין באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
תפקידו הגדול הראשון היה בסדרה "בבילון 5".
לאחר עבודתו בסדרה "בבילון 5", דויל רץ כמועמד המפלגה הרפובליקנית של בית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות הקונגרס למחוז בחירה בקליפורניה בשנת 2000. הוא זכה בפריימריז מבלי שהשקיע כסף בקמפיין.
אולם, הוא הפסיד לחבר המפלגה הדמוקרטית בראד שרמן.
יאנה אולכסנדריבנה שמאייבה (באוקראינית: Я́на Олекса́ндрівна Шема́єва; נולדה ב-21 באוקטובר 1995), הידועה בשם הבמה ג'רי הייל (Дже́ррі Гейл), היא זמרת-יוצרת אוקראינית.
כמו כן, היא מפעילה ערוץ יוטיוב, אותו פתחה ב-2012 ובו היא מפרסמת ולוגים וגרסאות כיסוי לשירים.
בשנת 2017 הייל החלה בקריירה שלה כמוזיקאית מקצועית, כשהוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, Де Мій Дім, דרך חברת התקליטים האוקראינית וידליק רקורדס.
בשנת 2019 הוציאה לאור את הסינגל , שהיה ללהיט באוקראינה.
בהמשך השנה, באוקטובר 2019, יצא לאור אלבום הבכורה שלה, Я ЯНА.
היא ייצגה את אוקראינה באירוויזיון 2024 עם השיר "Teresa & Maria" בשיתוף עם הזמרת "אליונה אליונה" ואף הגיעה למקום השלישי.
הייל נולדה בשם יאנה שמאייבה בעיר ואסילקיב שבאוקראינה, הממוקמת בסמוך לבירה קייב.
בצעירותה למדה הייל בבתי ספר למוזיקה בקייב, המכון למוזיקה של קייב ע"ש ר' גילר וקונסרבטוריון קייב , האקדמיה הלאומית למוזיקה באוקראינה.
בגיל 15 החלה הייל להשתמש בשם הבמה שלה.
כאשר נרשמה לרשת החברתית הרוסית VKontakte, היא השתמשה בכינוי "ג'רי העכבר" (Jerry Mouse), בהתייחס לדמות המצוירת בעלת אותו שם.
בהמשך היא שינתה את השם "Mouse" ל"הייל", וציינה כי רצתה להשתמש בשם משפחה אמריקאי כלשהו שראתה קודם באינטרנט.
בהמשך התייחסה במבוכה לסיפור שמאחורי שם הבמה, וכינתה אותו "דבילי".
בשנת 2012, הייל פתחה את ערוץ היוטיוב שלה, והחלה להעלות ולוגים וגרסאות כיסוי לשירים פופולריים של מוזיקאים מאוקראינה ומרחבי העולם, כדוגמת Twenty One Pilots, אוקיאן אלזי, ההארדקיס וקודאליין.
סבטוסלב וקרצ'וק, סולן להקת אוקיאן אלזי, פרסם מחדש לעיתים קרובות חלק מגרסאות הכיסוי של הייל לשירי הלהקה, וציין את התלהבותו מביצועיה.
בשנת 2017 חתמה הייל על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים האוקראינית וידליק רקורדס, הידועה בייצוג הלהקה האוקראינית אונוקה .
בעת הקבלה הציגו אותה לחברת התקליטים יבגני פילטוב, סולן להקת The Maneken, ונאטה ז'יז'צ'נקו, סולנית להקת אונוקה, בעקבות חיפושיה אחר מפיקים שיסייעו לה עם הוצאת השיר Де Мій Дім.
לאחר מכן היא החלה לעבוד בשיתוף פעולה הדוק עם חברת התקליטים, והקליטה איתה את מיני-אלבום הבכורה שלה, Де Мій Дім (דֶה מַיי דִים; "איפה הבית שלי?"), שיצא באוקטובר באותה שנה.
בשנת 2018, הייל השתתפה באודישנים לעונה התשיעית של X Factor אוקראינה.
היא עלתה משלב האודישנים מול השופטים לשלב "מחנה האימונים" של התחרות, אך במהלכו הודחה.
לאחר הדחתה, הייל חזרה לעסוק במוזיקה, והוציאה את הסינגלים Кава (קַאוָה; "קפה") ו-Постіль (פּוֹסְטִיל; "מיטה"), כשלאחרון היא הוציאה גם וידאו קליפ.
במרץ 2019, הייל פרסמה באינסטגרם הצצה לסינגל "" (אוֹחְרַנָה אוֹטְמַנָה; ביטוי באוקראינית שמשמעותו בתרגום חופשי "ביטחון, בטלו את הקבלה"), אותו הקליטה עם המפיק האוקראיני מורפום.
השיר צבר תאוצה לאחר זמן קצר, וזמרים אוקראינים שונים, ביניהם NK וורה ברז'ניבה החמיאו לשיר ושיתפו הלאה את הקטע שפורסם.
חודש לאחר מכן פורסמה ביוטיוב הגרסה המלאה של השיר, שם זכה הווידאו קליפ לשיר למעל ל-14.8 מיליון צפיות, ונכנס לרשימת חמשת הלהיטים המובילים באוקראינה.
בעקבות הצלחתו של השיר, הייל המשיכה בכתיבה, וכתבה שירים למוזיקאים כדוגמת ברז'ניבה וכן ללהקה Cloudless מקייב, יחד עם הפזמונאי והמפיק האוקראיני קונסטנטין מלאדזה.
בספטמבר 2019 פורסם ביוטיוב אלבום הבכורה של הייל, Я ЯНА (יָא יַאנָה; "אני היא").
האלבום כולל שמונה שירים, וחודש לאחר מכן יצא גם בהפצה מסחרית.
בינואר 2020 נודע כי הייל תשתתף בקדם-האירוויזיון האוקראיני Vidbir 2020, בו ייבחר נציג המדינה לאירוויזיון 2020 ברוטרדם, שהולנד.
השיר איתו השתתפה, "Vegan", העפיל לגמר הקדם, שם סיים במקום השישי ולא העפיל לתחרות.
בדצמבר 2022 השתתפה הייל פעם נוספת בקדם האוקראיני Vidbir עם השיר "When God Shut the Door", בניסיון לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2023, וסיימה במקום השלישי עם 17 נקודות.
בשנת 2024 הוציאה עם אליונה אליונה דואט בשם "Teresa & Maria".
מאוחר יותר הוכרז כי הצמד עתיד להשתתף בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2024. הוא נערך ב-4 בפברואר באותה השנה, בו ניצחו השתיים, ונבחרו לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2024. השתיים התחרו בחצי הגמר הראשון של התחרות, שנערך ב-7 במאי, ממנו העפילו לשלב הגמר.
הייל דוברת אוקראינית, רוסית ואנגלית ברמה שוטפת.
מרבית שיריה הם בשפה האוקראינית.
באוגוסט 2018, חברת המוזיקה Komp Music Publishing, בעלת הרישיון של יוניברסל מיוזיק גרופ באוקראינה, איימה בתביעה נגד הייל בגין שימוש לכאורה בשיר "Believer" של להקת Imagine Dragons באחד מסרטוניה.
לאחר מכן, החברה דרשה מהייל להסיר את כל שירי יוניברסל מיוזיק שנכללו בסרטונים שלה, וכן לשלם קנס של כמה אלפי הריבניה אוקראיניים בשל הפרת זכויות יוצרים.
החברה הגישה שתי תביעות משפטיות נגד הייל, שהביאו להסרת הערוץ של הייל מיוטיוב.
חברת AIR Music, שותפה של הייל, לקחה את האחריות על התיק.
בפגישה בין נציגים משתי החברות התנהל משא ומתן על הסכם, במסגרתו הופחתו משמעותית הקנסות שנדרשו מהייל, וכן הושגה הסכמה באשר לכמה מהפרות זכויות היוצרים של הייל.
בעקבות כך, Komp Music Publishing משכה את תביעתה, והערוץ של הייל חזר לאוויר.
שםפרטי האלבוםYa yana יצא לאור: 4 באוקטובר 2019
פורמט: הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה Mandaryny i oleni יצא לאור: 17 בדצמבר 2021
פורמט: הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה
שםפרטי האלבוםDe miy dim יצא לאור: 27 באוקטובר 2017
פורמט: הורדה דיגיטלית, סטרימינג Osobyste יצא לאור: 9 באפריל 2021
פורמט: הורדה דיגיטלית, סטרימינג Dai Boh(בהשתתפות אליונה אליונה) יצא לאור: 26 באוגוסט 2022
פורמט: הורדה דיגיטלית, סטרימינג Maria יצא לאור: 11 ביולי 2024
שםשנהמיקומי שיאאלבוםאוקראינה"Де Мій Дім"2017—Я ЯНА"Кава"2018—לא מתוך אלבום"Постіль"—""20199Де Мій Дім""—""94""—לא מתוך אלבום"Vegan"2020—
שנהסדרה/סרטתפקידהערות2002ארץ הגיררודי טאבוטידיבוב (אוקראינית)2019משפחת אדמסבת'אנידיבוב (אוקראינית)
שנהפרסקטגוריהמועמדתוצאההערות2019Jager Music Awards סינגל השנה
ג'רי ברנס הוא שחקן אמריקאי.
ברנס נולד בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט הוא עבר למנהטן ושיחק את דון חואן בפסטיבל שייקספיר בניו יורק, בברודוויי הופיע בין היתר במחזמר היירספריי.
הוא ביצע את הופעתו הטלוויזיונית הראשונה בסדרה "The Psychiatrist", לאחר מכן היה לו תפקיד משני בסדרת המשטרה "בלוז לכחולי המדים", הוא גילם מנהל תחנת טלוויזיה בקומדיית המצבים "בוקר טוב מיאמי", ב-2010 החל לשחק בסדרה צדק פרטי.
בקולנוע היו לו תפקיד קטן בסרט "Touch and Go" לצד מייקל קיטון, ב-1998 שיחק בסרט הקומדייה "ענק שלי", הוא גילם את אביה של לינדזי לוהן בסרט הטלוויזיה בובה אמא, גילם את מנהל בית הספר בסרט הנעורים נשף סיום.
בשנת 2024 גילם את עורך הדין לואלין מאת'רס בסדרת המסתורין "מוות ופרטים אחרים" (אנ') של רשת הולו.
ג'רי רובן פטרסן לוסנה (בדנית: Jerry Ruben Petersen Lucena; נולד ב-11 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר דני-פיליפיני ששיחק בעמדת המגן.
כיום מאמן את קבוצת הנוער של אסביירג.
לוסנה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסביירג.
בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במדי הליגה הדנית הראשונה.
היה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל הדנית בשנת .
ב-14 באוגוסט 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0-5 נגד סנטה קולומה במסגרת מוקדמות גביע אופ"א.
באורהוס, לוסנה שיחק לעיתים גם כקשר אחורי.
היה שותף לירידה של המועדון לליגה השנייה בתום עונת אך עזר לה לחזור לליגה הבכירה כעבור עונה אחת.
ביוני חוזהו בקבוצה בוטל ולוסנה חזר לאסביירג במדיה שיחק ארבע עונות.
לוסנה נולד לאב פיליפיני ולאם דנית, ולכן היה זכאי לייצג את שני הלאומים.
בצעירותו, לוסנה שיחק בנבחרת הצעירה של דנמרק.
בשנת זומן לסגל נבחרת דנמרק שהורכבה רק משחקנים מקומיים.
במרץ החליט לייצג את נבחרת הפיליפינים.
אחת הסיבות המרכזיות לכך הייתה הרצון להתחבר לשורשיו של אביו לאחר שנפטר.
ב-23 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הפיליפינים נגד בתיקו 0-0 נגד נבחרת פלסטין.
בנובמבר נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע סוזוקי.
ב-15 במרץ 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת בשל פציעות חוזרות.
הוא היה משחק בשני משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 של הפיליפינים נגד צפון קוריאה ואוזבקיסטן.
לוסנה בילה את זמנו בנבחרת הפיליפינים כאמצעי להתחבר למולדתו השנייה במיוחד לאחר מותו של אביו הפיליפיני.
ג'רי ברוך וייס (31 במאי 1947 – 6 בנובמבר 2023) היה רופא מומחה לכירורגיה פלסטית, מנהל המערך לכירורגיה פלסטית משחזרת ואסתטית במרכז רפואי תל אביב בבית חולים איכילוב.
ויס היה מומחה לגידולים, ועסק בניתוחי שחזור שד ובניתוח חזה פלסטיים.
דר ויס חקר אמצעי חבישה, והמציא את ה"וייסבאנד", הקרויה על שמו: חבישה המיועדת לסגירת פצעים בהם קיים חסר עור.
ה"וייסבאנד" משמש ביעילות בריפוי פצעים וחבלות הנגרמים מתאונות, מלחמות ופעולות איבה.
ויס נולד באווגסברג גרמניה ב-1947, אח בכור לגבי, בנם של אברהם ודורה.
הם עלו לארץ ב-1950 ועברו לגור בתל אביב.
במהלך לימודי התיכון ויס התנדב במגן דוד אדום,
לאחר מכן במהלך שירותו הצבאי המשיך במסלול הרפואי ונהיה לחובש קרבי.
תפקיד בו שרת במהלך מלחמת ששת הימים, לאחר שירותו הצבאי נסע ללימודי רפואה באיטליה ב-1968. במהלך מלחמת יום הכיפורים חזר לארץ והשתתף במלחמה, בסיום לימודיו התמחה לשנה בבית החולים סנט אורסולה (orsula) בבולוניה, ב־1975 חזר לארץ והשתקע בהרצליה.
במלחמת ששת הימים שירת כחובש קרבי בסיירת שקד.
וייס למד רפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בולוניה, איטליה בשנים 1969–1974, ועבר השתלמות נוספת בבית הספר לרפואה ללימודי מוסמכים במזרח וירג'יניה.
1976–1979 מתמחה במחלקת כירורגיה פלסטית, בי"ח "רוקח", המרכז הרפואי ת"א
1979–1980 מתמחה במחלקה כירורגית יד, בי"ח "קפלן", רחובות
1980–1984 מתמחה במחלקת כירורגיה פלסטית, בי"ח "רוקח", המרכז הרפואי ת"א
1984–1991 רופא ראשי במחלקת כירורגיה פלסטית, בי"ח "רוקח", המרכז הרפואי ת"א
1990–1993 סגן מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית, בי"ח "רוקח", המרכז הרפואי ת"א
1993–2003 מנהל היחידה לשחזור בית חזה, בית חולים "איכילוב" המרכז הרפואי ת"א
2003–2009 מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית, המרכז הרפואי ת"א
2009–2023 מנהל המערך לכירורגיה פלסטית משחזרת ואסתטית, המרכז הרפואי ת"א
הוסמך כמומחה ב-15 בינואר 2007.
החל משנת 1984 הדריך סטודנטים ואחיות בבית ספר לרפואה ובבית ספר לסיעוד.
בשנת 1992 ריכז קורס בכירורגיה פלסטית בית הספר ללימודי המשך בכירורגיה פלסטית, באוניברסיטת תל אביב.
החל משנת 2003 היה מרצה בכיר בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
מאז שנת 1991 לקח חלק בפעילות של operation smile , ארגון ללא כוונת רווח, המנגיש ניתוחים פלסטיים שיקומיים למדינות העולם השלישי.
בנובמבר 2019 התאלמן מרעייתו קרין.
בני הזוג הותירו אחריהם שני ילדים: שרי ורונן.
ג'רלד אליוט הלר היה מנהל מוזיקה ואיש עסקים אמריקאי.
הוא התפרסם במיוחד בזכות ניהול חלוצי הגנגסטה ראפ N.W.A, וכן את הראפר Eazy-E.
הוא זכה למוניטין בשנות ה-60 וה-70 כשייצג אמנים כגון Journey, מרווין גיי, ואן מוריסון, War, אריק ברדון, קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג, אייק וטינה טרנר, קרידנס קלירווטר רבייבל, אוטיס רדינג, The Who, REO Speedwagon, בלאק סבאת', המבל פאי, סטיקס, שורשי העשב ו־The Standells, בין רבים אחרים.
הלר מילא תפקיד מרכזי בהתפתחות מוזיקת הראפ של החוף המערבי כאשר ניהל את רות'לס רקורדס יחד עם Eazy-E וגילה, חתם או ניהל אמנים כמו N.W.A, בלאק אייד פיז, Above the Law, The D.O.C.
ד"ר דרה הביא את The D.O.C.
ואת Above the Law ל-Ruthless בימיה הראשונים, ו-Eazy הציג את Bone בשנים המאוחרות יותר.
הלר נולד למשפחה יהודית בקליבלנד, אוהיו, שירת בצבא ארצות הברית ולמד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
הוא החל לעבוד בעסקי הסוכנויות ב-1963.