tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
את עיקר תורתו קיבל מרבו הרב עזרא עבאדי שעיו, לצד רבי יהודה אצלאן עטיה, רבי יצחק דיין, רבי אליהו לופס, רבי מאיר דיין ורבי שאול מטלוב עבאדי ועוד.
כשהוקם בית הספר אליאנס בחלב, התמנה הרב למשרת חכם בית הספר, והיה אמור ללמד תנ"ך ותלמוד.
אחר תקופה קצרה פרש מהתפקיד, בטענה כי "כוונות המוסד אינן טהורות" וכי אינו מחנך ליראת שמיים כשאר בתי הספר האחרים בעיר.
בשנת ה'תרס"ט התמנה לראש ישיבת "דגל תורה לתלמידים" - הישיבה המרכזית בחלב, יחד עם חברו הרב משה טוויל - רבה הראשי של חלב.
בישיבה למדו לאורך השנים תלמידים רבים, ויצאו ממנה רבנים מפורסמים.
בתפקיד זה שימש במשך חמישים שנה.
בשנת ה'תרפ"ד נולד בנו הרב יצחק זעפראני.
בנוסף שימש כרב וכחזן בית הכנסת הגדול בארם צובא, וכממונה ומפקח על המקוואות, הכתובות ושירותי הדת הנוספים בעיר.
בשנת ה'תשי"ט עלה ארצה והתיישב בתל אביב.
את בנו הרב יצחק זעפראני שלח ללמוד בישיבת פורת יוסף.
כעבור זמן מה עבר הרב סלים תאונת דרכים ונפל למשכב, אך גם ממיטת חוליו סירב לתבוע את הנהג הפוגע, בטענה כי "גזירה היא מלפני השם ואין להרהר בה".
קודם פטירתו הורה בצוואתו שלא יקראוהו 'חכם' או 'רב', ולא יספידוהו או יפרסמוהו במודעות, וכן לא ירשמו על מצבתו תארים כגון 'רב' או 'חכם' אלא רק את שמו, שם אביו ותאריך הפטירה.
הרב סלים זעפראני נפטר ביום רביעי כ"ב באדר א' ה'תשכ"ה ונקבר בבית העלמין הדרום.
בנו הוא הרב יצחק זעפראני, מקים ת"ת 'תורת משה' ליוצאי ארם צובא, וכולל 'כתר תורה' בירושלים, ובית הכנסת 'מגן דוד' בתל אביב.
חתנו היה הפייטן רבי נסים בן יצחק הלוי.
נכדו הוא הרב שלמה ידידיה זעפראני - נשיא איגוד עמלי התורה וראש אב בית דין כתר תורה, הקרוי על שמו.
הרב יצחק שחיבר - רבה הראשי של ארגנטינה
הרב יום טוב ידיד הלוי - רבה האחרון של חלב
הרב יוסף שאשו הלוי - רב ומנהל התלמוד תורה בשכונת ג'מיליה, מוהל וזקן חכמי פנמה.
בארון הקודש בבית הכנסת הגדול בארם צובא, שכן ספר תנ"ך עתיק שנכתב בטבריה בשנת 930 בקירוב על פי כללי המסורה הטבריינית, ונחשב לנוסח המדויק ביותר של התנ"ך.
מקובל כי הרמב"ם הגיה את ספר התורה שלו, מתוך עותק זה של התנ"ך בהיותו בקהיר.
יומיים לאחר ההכרזה על תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947, החלו להתרחש "פרעות חלב" ביהודי העיר.
הרב משה טוויל סיפר כי בצהרי היום התאספו גויים רבים ליד בית הכנסת, והכריזו: 'פלסטין בִּלָאדְנָא ויָאהוּד כִּלָאבְּנָא' (פלסטין היא ארצנו והיהודים כלבינו).
אחרי הצהריים התנפל ההמון בסיוע צבא סוריה על בית הכנסת הרחיב והבעיר את המקום.
בנוסף הוצאו כארבעים ספרי תורה ושרפו אותם בחוץ בנפט ובשמן לעין כל.
לא היו אמנם נפגעים בנפש, אך החיפושים בין החורבות המפויחות של בית הכנסת העתיק העלו כי הכתר נעלם.
מתברר כי יהודי בשם אשר בגדאדי חמק אל תוך בית הכנסת במהלך הפרעות ובין הלהבות, הוציא את כתר ארם צובא שנשרף חלקית והביאו לביתו של הרב סלים זעפראני.
מחשש שמא הערביים יחפשו את הכתר ויזיקו לו, אספו הרבנים בבכי גדול את הגווילים השרופים למחצה, גנזום בכד ופרסמו כי הכתר נשרף כליל.
רק כעבור כעשור שנים ואחר מספר ניסיונות להבריח את הכתר לארץ ישראל, פגשו הרב סלים והרב טוויל את מרדכי בן עזרא פחאם, יהודי תושב חלב בעל נתינות איראנית שגורש מסוריה.
פחאם החביא את הספר באריג לבן בתוך מכונת כביסה ישנה, ועלה עמה לארץ ישראל.
בהגיעו לארץ מסרו לידי נשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי.
כתב היד הופקד במכון בן צבי ובהמשך הועבר לספרייה הלאומית ולאחר מכן למוזיאון ישראל.
סלימה ע'זאלי היא פוליטיקאית, עיתונאית וסופרת אלג'יראית, ילידת 1958 בבויירה שבאלג'יריה.
היא הייתה חברה בחזית הכוחות הסוציאליסטים (FFS) מ-2017 עד 2019.
ע'זאלי היא חברה-מייסדת של Femmes d'Europe et du Maghreb, נשיאת האגודה האלג'יראית לזכויות נשים, מייסדת ועורכת ראשית של מגזין הנשים NYSSA, ומוציאה לאור של השבועון בשפה הצרפתית La Nation.
בנוסף, היא פעילה למען זכויות נשים וזכויות אדם ולמען הדמוקרטיה באלג'יריה.
עמדתה למען חופש הביטוי חשפה אותה לביקורת קשה מצד שלטונות אלג'יריה ומצד קיצונים איסלאמיסטים, במיוחד במהלך מלחמת האזרחים באלג'יריה במהלכה הצהירה שהיא דוגלת בפתרון של שלום ובהליך דמוקרטי.
בשנת 1996, כשהעיתון שלה לה נסיון נאסר לפרסום, כתבה ע'זאלי: "יש לזכור את העקרונות המהווים את היסודות של החברה האנושית ולשמור על ערנות.
זו הדרך הטובה ביותר להבטיח שהציוויליזציה תנצח את הברבריות."
ע'זאלי הצטרפה לקבינט של חוסיין אייט אחמד כיועצת מדינית ודיפלומטית בשנת 2000.
ב-2017, היא עמדה בראש רשימת ה-FFS באלג'יר לבחירות המחוקקות של מאי 2017.
בזכות ניצחונה בבחירות אלו, היא נבחרה לנציגה במאי 2017
באוגוסט 2018 היא פרסמה טור באתר TSA (Tout Sur l'Algérie) בו קראה תיגר על רמטכ"ל צבא אלג'יריה אחמד קאיד סלאח.
בעקבות פרסום הטור היא זומנה ב-6 באוקטובר 2018 בפני ועדת המשמעת (הוועדה ל"פתרון סכסוכים") של ה-FFS והושעתה מן המפלגה.
מנגד, יוע'ורתה אייט אחמד, בנו של חוסיין אייט אחמד (המנהיג היסטורי של המפלגה), הביע את תמיכתו בה.
כשבוע לאחר מכן, ב-14 באוקטובר 2018, הודיעה הוועדה הלאומית לגישור ופתרון סכסוכים של ה-FFS כי היא מבטלת את הרישום נגד סלימה ע'זאלי ומחדשת את חברותה במפלגה במלואה.
בספטמבר 2019 החליטה ע'זאלי לפרוש מתפקידה במועצת העם.
סלימה ע'זאלי זכתה להכרה בינלאומית ובפרסים בינלאומיים :
1995 - פרס מועדון העיתונות (מדריד)
1997 - פרס סחרוב של הפרלמנט האירופי
1999 - דוקטור של כבוד מאוניברסיטת ל'אקווילה (איטליה)
1999 - פרס תיאודור-האקר לאומץ אזרחי וכנות פוליטית (אסלינגן, גרמניה)
סלימה וונדררס או מועדון הכדורגל סלימה וונדררס הוא מועדון כדורגל מלטזי מהעיר סלימה.
המועדון הוקם בשנת 1909, ולאורך רוב שנות קיומו שיחקה הקבוצה בליגת העל המלטזית.
זהו אחד המועדונים המצליחים ביותר במלטה ומחזיק ב-26 אליפויות ליגת העל, 21 גביעי מדינה, ו-3 גביעי סופרקאפ מקומיים.
כיום משחקת הקבוצה בליגת העל המלטזית.
מועדון הכדורגל סלימה וונדררס נוסד בשנת 1909, והוא אחד המועדונים הוותיקים ביותר במלטה.
הוא התחרה בעונת הפרמייר ליג המלטזית הראשונה אי פעם בעונת 1909/1910 וסיים במקום השני אחרי פלוריאנה (עונה קצרה בעלת חמש מחזורים בלבד.
עשר שנים לאחר מכן, הוונדררס סוף סוף הטביעו את חותמם בכדורגל המלטזי על ידי זכייה בתואר הפרמייר ליג המלטזית בעונת 1919/1920. מאז הקבוצה זכתה בתואר 26 פעמים, שיא עבור מלטה; שלושת האחרונים היו בשנים 2002/2003, 2003/2004 ו-2004/2005.
המועדון גם מחזיק בשיא של הכי הרבה זכיות בגביע ה-FA המלטזי (גביע המדינה), שבו הוא זכה לראשונה ב-1934/1935, כשהיא גברה על היריבה המרה פלוריאנה עם ניצחון 4–0. המועדון המשיך לזכות בתואר זה 20 פעמים, לאחרונה ב-2015/2016.
לסליימה וונדררס הייתה גם קבוצת פוטסל, שהשתתפה בליגת הפוטסל הבכירה של מלטה.
בשנות ה-2000 הוונדררס הפך שוב למועדון דומיננטי בזירה המקומית, כאשר בקיץ 2003, הנשיא רוברט אריגו החתים את המלטזים הבינלאומיים ג'יימי פייס, ג'יבריל סילה ודניאל בוגדנוביץ'.
בעונת 2004/2005, תחת נשיאותו של רוברט אריגו, זכתה הקבוצה בתואר האליפות ה-26 של מלטה.
חלק מההצלחה הזו הייתה חזרתו של מייקל מיפסוד למועדון ילדותו לאחר שעזב את קייזרסלאוטרן.
עונת 2005/2006 התחילה עם מוקדמות ליגת האלופות של אופ"א נגד שריף טירספול.
לצערה של הקבוצה היא איבדה את מייקל מיפסוד ללילסטרום, בצעד שהתאפשר על ידי ניקי דימך ששימשה כנציגה שלו, אם כי מדובר בסאגת העברות ממושכת שהסתבכה בגלל בעיות אישור העברות בינלאומיות ודמי פיצויים.
בעונת 2015/2016 זכה המועדון בתואר האחרון שלו עד כה, תואר הגביע המלטזי (גביע ה-FA המלטזי).
קית' פרי אושר כנשיא בתחילת העונה 2016-17 למרות הערכות שלא יהיה כן.
ג'ון בוטיג' מונה למאמן ראשי.
את שנות ה-2020 המועדון התחיל ברעש והחתים את שחקן ארסנל לשעבר, הקשר דנילסון.
שחקנים נוספים הוחתמו וקית' פרי מונה ליו"ר המועדון, וג'פרי פארוג'יה נכנס לתפקיד הנשיא תחת הסכם חסות נכרת עם Catco Group, חברת השקעות נפט שבסיסה בסין ובתוניסיה.
עם זאת, Catco Group לא שילמה את חובותיה, בנימוק טכני.
דבר זה גרם לבעיות כלכליות במועדון, כאשר הקפטן מארק סקרי והמאמן הראשי אנדריאה פיסאנו פרסמו הצהרות פומביות בנוגע למצב הפיננסי של המועדון, ודבר זה המשיך בהתפטרות של פרי ומנהל הקבוצה אלכס מוסקט.
שחקנים לא קיבלו תשלום במשך חודשים, כאשר ספונסר אחר, Sixt, שילם סוף סוף לשחקנים ישירות לפני חג המולד.
בסופו של דבר ספונסר חדש נכנס לקבוצה.
פרוג'יה הודח מאוחר יותר כאשר קית' פרי חזר למושב הנשיא כהכנה לעונה הקרובה.
עונת 2020/2021 הייתה לא טובה עבור המועדון.
למרות החתמת שני שחקנים חדשים הבינלאומי מג'יבוטי ורסאמה חסן, ויוקי אוצ'ידה היפני, עד 19 בנובמבר 2021, המועדון עדיין לא הצליח לנצח במשחק, והמועדון נשאר בתחתית ליגת העל המלטזית.
הניצחון הראשון הגיע רק ב-20 בנובמבר, והדהים את ולטה בתוצאה 2-1. הדקות הגוססות של המשחק, לעומת זאת, התבררו כפטאליות, שכן ורסאמה חסן נכנס רק לאחר 90 דקות.
עם זאת, השחקן חזר זה עתה ממצרים, שם הופיע בנבחרת הכדורגל של ג'יבוטי במשחק מול אלג'יריה.
מפאת נסיבות אלו ורסאמה היה אמור להיות בהסגר, לאחר שחזר ממדינה שסומנה באדום כהה (בהנחיות הקורונה).
ולטה הגישה תלונה רשמית, שאושרה על ידי התאחדות הכדורגל של מלטה, והיא העניקה ניצחון טכני 3-0 לולטה.
בהמשך הקבוצה התדרדרה, ובסיום עונת 2021/2022 ירדה לליגת המשנה המלטזית.
אליפות ליגת העל המלטזית: 26 (שיא משותף)
הגביע המלטזי: 22 (שיא משותף)
עונהמפעלסיבובמועדוןתוצאה1963/1964גביע המחזיקותסיבוב מקדים בורואו יונייטד2-0 / 0-0*1964/1965גביע האלופותסיבוב מקדים דינמו בוקרשט5-0 / 2-0*1965/1966גביע האלופותסיבוב מקדים פנאתינאיקוס4-1 / 0-1*1966/1967גביע האלופותסיבוב מקדים צסק"א סופיה4-0 / 2-1*1968/1969גביע המחזיקותסיבוב ראשון יו.אס.
תוצאות המסומנות ב-* הן תוצאות משחקי הבית של הקבוצה.
סלימאן מוחמד עבדול-חאמיד חאטר היה חייל מצרי שביצע את הפיגוע בראס בורקה ב-5 באוקטובר 1985, כאשר פתח באש על תיירים ישראלים בחצי האי סיני, והרג שבעה מהם.
בעוד שישראל דרשה להענישו בחומרה, הוא נהנה מתמיכה רחבה במצרים וברחבי העולם הערבי על מעשיו.
חאטר נמצא מת בינואר 1986, תלוי בתא הכלא שלו, וסיבת מותו נקבעה כהתאבדות.
סולימאן ח'אטר נולד בשנת 1961 בכפר עקיד (מאוית גם "אקיאד") בנפתא-שרקיה במצרים.
הוא היה הצעיר מבין שלושה בנים ושתי בנות.
במהלך ילדותו, חאטר היה עד להפצצת בית הספר בבחר אל-בקר על ידי ישראל ב-8 באפריל 1970.
בבגרותו הצטרף חאטר לכוחות הביטחון המרכזי המצריים כחלק משירות החובה הלאומי שלו.
הוא גם החל ללמוד משפטים באוניברסיטת זגאציג באמצעות תוכנית לחינוך מרחוק.
לפי הדו"ח של סוכנות הידיעות AP שפרסמה פיטסבורג פרס, ב-5 באוקטובר 1985, חאטר, שוטר, ירה והרג 7 תיירים ישראלים, בהם ארבעה ילדים ושתי נשים, במרחק של כ-25 מיילים מגבול מצרים-ישראל.
ח'טר פצע שני קטינים נוספים, אחד בן 5. הירי אירע בשעות אחר הצהריים המאוחרות ליד אתר נופש.
עורך דינו של חאטר ביקש לקיים את המשפט בבית משפט אזרחי, אך בקשתו נדחתה.
הוא הועמד למשפט צבאי, נמצא אשם ונידון למאסר עולם עם עבודת פרך ב-28 בדצמבר 1985. הוא נשלח לכלא הצבאי בקהיר כדי להתחיל לרצות את עונשו.
חאטר התאבד ב-7 בינואר 1986, פחות משבועיים לתקופת חייו.
גזר דינו של ח'טר גרר לחץ ציבורי נגדי ביוזמת מפלגת אל-ופד, מפלגת האופוזיציה המרכזית במצרים באותה תקופה.
העיתון של מפלגה זו פרסם סיפור מזויף, בו נטען כי התיירים ההרוגים הם חיילים ישראלים שחצו את גבול מצרים ותקפו את עמדתו של ח'טר.
בזמן שהעיתונים הפרו-ממשלתיים שתקו על התקרית, בעיתוני האופוזיציה פרסמו מאמרים המשבחים את ח'אטר, והללו אותו כ"גיבור סיני".
בעיתונות האופוזיציה פרסמו מאמרים שונים שניסו להצדיק את מעשיו, כולל שהתיירים הישראלים היו מרגלים שנתפסו.
צילום מתקנים צבאיים סודיים, שהם ירקו וקרעו דגל מצרים, שנשים ישראליות עירומות למחצה פגעו בחאטר שומר המצוות, או שהתיירים תקפו אותו.
עם פתיחת משפטו של חאטר, התקיים גל של עצרות מחאה ברחבי מצרים, וכ-140 בני אדם נעצרו, רובם באוניברסיטת זגאזיג, שם היה חאטר סטודנט למשפטים.
על פי הדיווחים, כמה אלפי אנשים השתתפו בעצרת בקהיר במחאה על משפטו.
עורכי הדין הבולטים במצרים עמדו בתור כדי להגן בלהט על חאטר.
לאחר מכן, העיתונות הפרו-ממשלתית פרסמה לראשונה את הסיפור האמיתי מאחורי הטבח, וחשפה כי רוב הקורבנות היו למעשה נשים וילדים.
סלימאן מולא הוא אתלט אלג'יראי, אלוף אפריקה (פורט לואיס 2022) בריצת 800 מטר.
באליפות אפריקה שנערכה בחודש יוני בפורט לואיס שבמאוריציוס זכה מולא במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.59 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בחודש יולי ביוג'ין שבארצות הברית סיים מולא במקום החמישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.85 דקות.
סלימאן נבשי הוא זמר-יוצר צרפתי.
ייצג את צרפת באירוויזיון 2024 עם השיר "Mon amour" והגיע למקום הרביעי בתחרות עם 445 נקודות.
בשנת 2016 זכה בעונה החמישית של The Voice – La plus belle voix, ולאחר מכן הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, À bout de rêves.
נבשי נולד ב-13 באוקטובר 1989 למשפחת מהגרים אלג'ירית בצרפת.
הוא בעל שורשים אלג'יראים מסביו, שהיגרו לפריז מביסקרה ומאל-רות.
הוא למד ב-Lycée Jehan de Chelles, ולאחר מכן עבר ללס לילאס, פרבר של מטרופולין פריז.
הוא התחיל לפרסם את יצירותיו המוזיקליות באינטרנט, כולל יצירות משלו, דוגמת "Toi et moi", "Je n'y suis pour rien", "Salem" ו-"Amour Impossible".
לפני זכייתו ב-The Voice – La plus belle voix השתתף בתחרויות מוזיקה נוספות: נובל סטאר ב-2009, אקס פקטור ב-2011 ו-Encore une chance ב-2012.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד משנה במחזמר הצרפתי משל דידייה ברבליביאן, Marie-Antoinette et le Chevalier de Maison-Rouge.
בשנת 2016, בגיל 26, עבר את שלב האודישנים לעונה החמישית של The Voice – La plus belle voix לאחר שביצע את "À fleur de toi".
כל ארבעת השופטים סובבו את כיסאותיהם, כולל פלורנט פאגני אליה הצטרף.
ב-14 במאי 2016 זכה בגמר התחרות, וקיבל כ-33 אחוזים מהצבעות הקהל.
ב-8 בנובמבר 2023 הכריז תאגיד השידור הצרפתי כי סילמאן נבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2024, שיתקיים במאלמה שבשוודיה.
שירו, "Mon amour", יצא לאור באותו יום.
בגמר שנערך ב-11 במאי 2024 השיר קיבל 445 נקודות גם מהשופטים וגם מהקהל וזכה במקום הרביעי.
שם פרטים מיקומי שיאיחידותתאריםFRABEL (Fl)BEL (Wa)GERSWISWI (Ro) À bout de rêves יצא לאור: 8 ביולי 2016
חברת תקליטים: ULM, מרקורי, יוניברסל
BEA: זהב Solune יצא לאור: 26 בינואר 2018
פורמט: תקליטור, הורדה דיגיטלית 1 — 1 — 8 1 SNEP: פלטינה
BEA: פלטינה VersuS יצא לאור: 23 באוגוסט 2019
פורמט: הורדה דיגיטלית, סטרימינג 1 83 1 — 6 1 SNEP: פלטינה
שם פרטים Tourne le monde יצא לאור: 5 באפריל 2011
סינגל שנה מיקומי שיא תארים אלבום FRA BEL (Wa) SWI "Bella ciao"(נייסטרו בהשתתפות מאיטרה גימס, ויטה, דדיו וסלימאן) 2018 1 13 41 SNEP: יהלום Ceinture noire "Safe Digga"(מייק סינגר בהשתתפות סלימאן) — — — Deja Vu
סלים סליבּי הוא ראש מועצה מקומית מג'ד אל-כרום.
סליבי הוא רואה חשבון במקצועו.
הוא משתייך לתנועת "אבנאא אלבלד" (בני הכפר), ומחרים את הבחירות לכנסת מסיבות אידאולוגיות.
בבחירות 2013 התמודד מול ד"ר מוחמד ח'טיב ושני מועמדים נוספים ונבחר ברוב של 45.69 אחוז לעומת 27.43 אחוז לח'טיב.
בשנת 2015, השתתף בכנס מחאה על הכוונה להוציא את הפלג הצפוני של התנועה האסלמית אל מחוץ לחוק.
בכנס קרא ל'המונים הערבים בפלסטין' להתכנס סביב התנועה ולעמוד לצידה, על מנת להעביר מסר מאוחר לממשלת ישראל 'שכולנו תנועה אסלאמית'.
לפני בחירות 2018, דחה בית המשפט לעניינים מנהליים בחיפה עתירה למחיקת הרשימה שלו בשל פגם בסידור רשימת המועמדים.
בשנת 2021 הודיע כי המועצה המקומית תחרים את הישיבות השבועיות עם משטרת ישראל, לאור טענות להתנכלות משטרתית ולפשיטות על אולמות אירועים ביישוב.
בבחירות 2024 התמודד כנגד עלי מנאע וזכה ברוב של 61.74%.
סלים מורד (שלמה) ג'מוס (אפריל 1932 – כנראה 1984) היה יו"ר הקהילה היהודית בלבנון, סוחר טקסטיל ונדל"ן, ופעיל עלייה בחשאי למען יהודי לבנון וסוריה ולמען ביטחון ישראל.
נחטף ונרצח בלבנון בנסיבות לא ברורות.
נולד למרדכי וזקיה ג'מוס, בניסן תרצ"ב (אפריל 1932) בחלב שבסוריה.
בבגרותו עבר ללבנון, ובשנת 1975 נישא למרי, אותה הכיר בביירות.
לזוג נולדו שלושה ילדים: מואיז (משה), מרדכי (מרסל) מוטי ושלום (שרל).
המשפחה התגוררה בביירות, שם ניהל סלים עסקים מצליחים בתחום הטקסטיל והנדל"ן.
ג'מוס היה יו"ר הקהילה היהודית בלבנון ופעל למען צרכיה הדתיים והקהילתיים.
משרדו היה בבית הכנסת "מגן אברהם" בשכונת ואדי אבו ג'מיל במערב ביירות, והוא אירח בו בכירים ישראלים, בהם עזר ויצמן, אריאל שרון, איציק מרדכי ואהוד ברק.
כמו כן, הבריח לישראל ספרי קודש וספרי תורה עתיקים של קהילת לבנון, שהועברו לבתי כנסת בצה"ל.
ג'מוס פעל באופן חשאי במשך שנים לסיוע בעליית יהודים מלבנון ומסוריה לישראל, אירח בביתו אנשי מודיעין ישראלים וסייע בהעברת מידע ביטחוני.
בשל פעילות זו נחטף לראשונה בשנת 1978 על ידי שירותי הביטחון הלבנוניים, עבר חקירות קשות ושוחרר לאחר שמשפחתו שילמה כופר.
בשנת 1979 נחטף שוב ושוחרר בנסיבות דומות.
ב-15 באוגוסט 1984 נחטף ממשרדו על ידי אנשי "המפלגה הסורית הסוציאלית הלאומית" (PPS), שפעלו בלבנון.
משרדו הוצת ועל קירותיו רוססה המילה "יהודי".
משפחתו ניסתה לברר את גורלו, אך ללא הצלחה.
בשלב מסוים הוצע לרעייתו מרי לוותר על בנם תמורת שחרורו של סלים, אך היא סירבה.
בשנת 1989 הצליחה מרי להימלט לישראל עם שלושת ילדיה.
ביולי 1992 העלה הפרלמנט האירופי את נושא היעלמותם של יהודים בלבנון, בהם סלים ג'מוס, והביע דאגה לגורלם.
גורלו של ג'מוס לא נודע, אך ההערכה היא שנרצח בכלא בלבנון זמן לא רב לאחר חטיפתו, בגיל 52. מדינת ישראל הכירה בו כהרוג מלכות בשל תרומתו לביטחון המדינה ולעליית יהודי לבנון.
סלים מוסטפא סלים אל-סקא הוא עורך דין ופוליטיקאי פלסטיני, שכיהן בתפקיד שר המשפטים של הרשות הפלסטינית.
סלים נולד בח'אן יונס ב-1954, שם גם השלים את השכלתו היסודית.
הוא למד משפטים וקיבל תואר ראשון מאוניברסיטת אלכסנדריה ב-1978.
ב-2006 התמודד בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית בנפת חאן יונס כמועמד עצמאי.
סקא היה שר המשפטים בממשלת האחדות הפלסטינית בראשות ראמי חמדאללה בין התאריכים 2 ביוני 2014 לדצמבר 2015.
הוא מילא תפקיד מרכזי בהסברה במטרה לקדם את תהליך הפיוס הפנים פלסטיני בעשור השני של המאה ה-21 והשתתף במספר רב של אירועים ומצעדים בחאן יונס הקוראים להפסקת הפילוג הפלסטיני.
הוא מתנגד של הסכמי אוסלו וטוען שעל הפלסטינים להתחזק כדי שיוכלו לבטל אותם.
הוא חבר מועצת המנהלים בכמה ארגוני חברה אזרחית פלסטינים, והשתתף במספר רב של קורסים וסדנאות הקשורות לזכויות אדם ביהודה ושומרון, בקהיר ובארצות הברית.
הוא מוביל קו של חרם על בתי המשפט הצבאיים בישראל, וטוען שהם "בתי משפט לא לגיטימיים שבהם לא ניתן להבטיח את הזכות להגנה עצמית".
סלימה, הילדה מקשמיר (בשוודית: Salima bor i Kashmir) הוא ספר ילדים, האחרון מסדרת "ילדי העולם".
התמונות בספר צולמו על ידי חנה ריבקין-בריק ועלילת הספר נכתבה על ידי .
הספר יצא לאור בשוודיה ב-1970. הוא תורגם לעברית על ידי מירה מאיר ויצא לאור בישראל בהוצאת ספרית פועלים ב-1973.
סלימה בת התשע חיה בקשמיר.
סביב קשמיר ניצבים הרי ההימלאיה.
סלימה ומשפחתה חיים בסירת בית על פני המים והוריה עובדים בגנים על פני המים, סלימה משגיחה על אחותה התינוקת עזיזה.
חמיד, אחיה הצעיר של סלימה לומד בבית הספר.
סלימה מחליטה גם היא ללמוד בבית הספר.
המורה חושב שעל כל הבנות ללמוד בבית הספר אבל סלימה היא הבת היחידה ועליה לבקש רשות מאבא ומסבא.
סלימה מפחדת לבקש רשות מסבא ללמוד אז חמיד עוזר לה ומבקש במקומה.
סבא צוחק, הוא חושב שזה רעיון מוזר לשלוח ילדה לבית הספר.
סלימה שואלת את אמא מה דעתה, אמא אומרת שזה טיפשי שיש אנשים שלא יודעים לכתוב אפילו את שמם.
בדרך לכפר להביא מלח לכבשים סלימה פוגשת ילדות בנות גילה, גם להן הרעיון שבנות ילמדו בבית הספר נשמע מצחיק.
יום אחד אבא חוזר בסירה, הוא וסבא פגשו את מורה הכפר והם החליטו שסלימה יכולה ללמוד בבית הספר.
יום יום הולכת סלימה לבית הספר, היא לומדת אותיות לטיניות וערביות.
לאחר שנה עושה סלימה הפתעה לסבא, היא מוציאה עיתון שקנתה ומקריאה לו את העיתון.
"סלימה, הילדה מקשמיר" הוא הספר האחרון מסדרת ספרי הילדים "ילדי העולם".
הסופרת השוודית (על גב הספר רשום ורה פורסברג) כתבה את העלילה של הספר "גנט הילדה מאתיופיה" (1967), כמו גם את העלילה של הספר "סלימה, הילדה מקשמיר".
הספר צולם בקשמיר ב־1968. גם לקשמיר, כמו לאתיופיה, טסה ריבקין-בריק יחד עם פושברג.
השתיים טסו לניו דלהי ומשם נסעו לקשמיר.
הצילומים נערכו בכפר ריינווארי בפרברי סרינגאר באזור ג'אמו וקשמיר של היום.
הספר יצא לאור ב-1970 בהוצאת Rabén & Sjögren השוודית שפרסמה את כל סדרת "ילדי העולם".
היה זה הספר האחרון בסדרת ספרי הילדים שצילמה ריבקין-בריק אשר נפטרה בדצמבר באותה שנה.
הוא יצא לאור בארצות הברית בהוצאת מקמילן ב-1971. בישראל יצא הספר בתרגומה של מירה מאיר בהוצאת ספרית פועלים ב-1973 לאחר מותה של הצלמת.
הדפסה שנייה יצאה ב-1976 והדפסה שלישית יצאה ב־1995.
הספר מציג את סוגיית אי-השוויון בין בנים לבנות אך בצורה מרומזת ועדינה.
סלימה, גיבורת הסיפור, שואפת ללכת לבית הספר כמו אחיה, אך סבהּ, ראש המשפחה, דוחה את הרעיון בבוז, באומרו: "בנות בבית ספר – איזו שטות!".
זוהי דוגמה ברורה לאי-שוויון מגדרי שמושרש במסורת ובמנהגים החברתיים.
עם זאת הספר אינו מציג ביקורת ישירה כלפי המצב או קריאה מפורשת לשינוי.
במקום זאת, הוא מתאר את הדרך שבה סלימה מצליחה, בעקשנות ובעבודה קשה, לזכות בהכרה ובאישור מהסב להתחיל ללמוד.
גם בתמונות המלוות את הסיפור, ניתן לראות את חוסר האיזון: בתמונה של כיתה בבית הספר מופיעים הרבה בנים, ורק ילדה אחת, סלימה.
המחברת והצלמת סומכות על הקורא הצעיר, שישים לב לכך בעצמו ויעלה שאלות בעקבות זאת.
הסיפור מאפשר לקוראים הצעירים "לגלות" בעצמם את אי-הצדק, במקום להגיש להם מסר מוכן וברור.
דרך זו של הצגה נחשבת לחדשנית ומעודנת לזמנה: במקום הטפת מוסר ישירה, נוצרת חוויית קריאה המעודדת רגישות, מחשבה ביקורתית והזדהות.
סלין מרי קלודט דיון היא זמרת קנדית.
דיון ייצגה את שווייץ במסגרת אירוויזיון 1988 וזכתה במקום הראשון.
היא מכרה כ-240 מיליון תקליטים ונחשבת לאחת מהמוזיקאים שיאני המכירות ביותר בעולם.
נכון ל-2023 עמד הונה על כ-480 מיליון דולר, המוזיקאית החמישית בעושרה בצפון אמריקה.
דיון נולדה במונטריאול שבקנדה, הבת הצעירה מבין 14 אחים.
בגיל חמש שרה לראשונה על הבמה במועדון של הוריה, שנקרא "חבית היין הישנה".
בשנת 1980, פנתה אימה לסוכן רנה אנג'ליל שהוקסם מקולה ולקח על עצמו לקדם אותה.
הוא משכן את ביתו כדי לממן את אלבומה הראשון.
בשנת 1981 הם הוציאו אלבום ראשון בצרפתית, La voix du bon Dieu ("הקול של אלוהים"), שהפך את דיון לכוכבת בקוויבק.
בשנת 1982 השתתפה בפסטיבל הפופולרי העולמי שנערך בטוקיו בייצוג מדינות מרחבי העולם, כנציגת קנדה, וזכתה במדליית זהב.
בין השנים שעברו הוציאה דיון אלבומים צרפתיים שהצליחו מאוד וזכתה לתהילה רבה בקנדה ובקוויבק.
הקריירה של דיון המשיכה לפרוח, וב-1987 הציגה את האלבום Incognito ("בעילום שם") שזכה להצלחה.
בשנת 1988 ייצגה את שווייץ בתחרות הזמר האירוויזיון, וזכתה במקום ראשון עם השיר "Ne partez pas sans moi".
הזכייה סייעה לקידום הקריירה שלה באירופה.
בשנת 1989, בתחרות הזמר של האירוויזיון שנערכה בלוזאן שבשווייץ, ביצעה דיון בבכורה עולמית את שירה הראשון באנגלית, "Where Does My Heart Beat Now".
ב-1990 הוציאה את אלבומה הראשון באנגלית, Unison, שתרם אף הוא להכרה הבין לאומית בה.
הפריצה הגדולה שלה לתודעה הבין לאומית מיוחסת בעיקר להשתתפותה בפסקול הסרט "היפה והחיה" בשנת 1991 עם השיר "Beauty and the Beast".
בטקס פרס אוסקר אותה שנה, שנערך במקרה ביום הולדתה ה-24, הופיעה דיון עם השיר, שזכה באוסקר לשיר הטוב ביותר.
באותה שנה הוציאה את אלבומה השני באנגלית שנקרא על שמה, Celine Dion.
בשנת 1993 הוציאה את האלבום The Colour of My Love, שמכר מעל 20 מיליון עותקים, מתוכו יצא הלהיט הראשון של דיון שהגיע אל ראש מצעד הסינגלים האמריקאי "The Power of Love", גרסת כיסוי לשיר של ג'ניפר ראש.
סינגלים נוספים מתוך האלבום הם "Think Twice", שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, שהה במקום הראשון שבעה שבועות ונמכר מעל 1.3 מיליון עותקים בבריטניה לבדה.
השיר נחשב לאחד הסינגלים הכי מצליחים בבריטניה בכל הזמנים.
בנוסף, הסינגל "To Love You More" הגיע למקום הראשון במצעד היפני, ונחשב לאחד השירים הכי נמכרים שם על ידי זמר לא-יפני.
רבים מהסינגלים שהוציאה בהמשך שנות התשעים ובתחילת שנות האלפיים נכתבו על ידי דיאן וורן ודיון הציגה את כישוריה כפזמונאית.
בשנת 1995 חברה לזמר ולמלחין היהודי ז'אן-ז'אק גולדמן, שכתב לה את האלבום המצליח D'eux, בצרפתית.
מתוכו יצאו הסינגלים "Pour que tu m'aimes encore" ו"Je sais pas" שהגיעו למקום הראשון בצרפת ולעשרת הגדולים במדינות רבות באירופה.
האלבום זכה להצלחה רבה, הפך לאלבום הנמכר ביותר בהיסטוריה של המוזיקה הצרפתית, והגיע לזהב אפילו בבריטניה למרות מחסום השפה.
היא הפכה לאומנית היחידה בעולם שאלבומיה היו הנמכרים ביותר גם בשפה האנגלית וגם בשפה הצרפתית.
האלבום ביסס את מעמדה של דיון כאחת הזמרות המובילות גם בצרפתית.
בינואר 1996 קיבלה משר התרבות הצרפתי אות אבירות מיוחד של מסדר האומנויות, על היותה "הנציגה הטובה ביותר של השפה הצרפתית".
בשנת 1996 הוציאה את האלבום Falling into You, הוא נמכר בלמעלה מ-32 מיליון עותקים ברחבי העולם, ונחשב לאחד מאלבומי המוזיקה המצליחים בכל הזמנים, מתוכו יצא הלהיט "Because You Loved Me" , שיר הנושא של הסרט "צמודים אישית".
השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון בין היתר בארצות הברית, בקנדה ובאוסטרליה.
בנוסף נכללו באלבום גם השירים "It's All Coming Back to Me Now" אשר הגיע למקום הראשון בין היתר בקנדה ובבלגיה ולמקום השני בארצות הברית, ו-"All by Myself" שהוא גרסת כיסוי לשירו של אריק כרמן, שהגיע לעשירייה הפותחת במדינות רבות ולמקום הרביעי בארצות הברית.
האלבום זכה בפרסים רבים ובין היתר בשני פרסי גראמי בקטגוריות "אלבום השנה" ו"אלבום הפופ הטוב ביותר", שלושה פרסי המוזיקה העולמית בקטגוריות "האומן המוכר ביותר של השנה", "אמן הפופ המוכר ביותר של השנה" ו"האמן הקנדי המוכר ביותר של השנה".
בנוסף, האלבום נכנס לרשימת 200 האלבומים של היכל התהילה של הרוק אנד רול.
בפתיחת המשחקים האולימפיים באטלנטה ב-1996, שרה דיון את השיר "The Power Of A Dream", בפני מאה אלף צופים.
דיון הודתה כי זה היה הרגע הגדול ביותר בקריירה שלה.
פרט להופעה זו, הופיעה דיון מול מיליון וחצי איש ב-116 קונצרטים נפרדים באותה שנה בלבד.
ב-1997 הוציאה דיון את להיטה הגדול ביותר, "My Heart Will Go On", שיר הנושא מתוך סרט שובר הקופות, "טיטניק".
השיר שבר את שיאי ההשמעות בארצות הברית והגיע לראשי המצעדים בכל העולם – מדרום אמריקה ועד אירופה, בשנת 1998 הוכתר לשיר השנה במדינות רבות, והוא נחשב לאחד משירי האהבה המפורסמים ביותר.
בנובמבר 1997 דיון הוציאה את האלבום Let's Talk About Love, גם הוא כמו קודמו הפך לאחד מאלבומי המוזיקה המצליחים בכל הזמנים, עם מכירות של מעל 31 מיליון עותקים ברחבי העולם, היא המשיכה להיות בולטת כאחת הזמרות המוכרות והמצליחות בעולם.
באלבום זה שיתפה פעולה עם הזמרת ברברה סטרייסנד בשיר "Tell Him", ועם בי ג'יז בשיר "Immortality" אשר זכו להצלחה במיוחד באירופה.
באלבומה הצרפתי הבא שיצא ב-1998 S'il Suffisait d'Aimer, (עד שלאהוב יהיה מספיק), שרה דיון שירים שקטים ומלודיים, ונדמה היה שהיא מנסה להירגע מההמולה ולחזור למקורות.
אלבום נוסף מאותה שנה, These Are Special Times, אלבום שירי חג המולד, הופיעו בו שירים בחמש שפות, הוא נחשב לאחד מאלבומי החג הנמכרים ביותר ומכירותיו מסתכמות עד היום בכ-12 מיליון עותקים.
הסינגל הראשון אשר יצא מהאלבום היה השיר "I'm Your Angel" (דואט עם אר.
קלי) אשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית.
הסינגל השני מהאלבום היה השיר "The Prayer" (בשיתוף עם הזמר אנדראה בוצ'לי) אשר שימש כחלק מהפסקול לסרט החרב הקסומה ואף זיכה את דיון בפרס גלובוס הזהב.
בנובמבר 1999 הוציאה דיון אלבום אוסף ראשון באנגלית All the Way...
בליל 31 בדצמבר 1999, בפארק הלאומי של מונטריאול, עמדו דיון וכל משפחתה על הבמה המרכזית, וקיבלו את פני המילניום החדש עם עוד עשרות אלפי צופים.
מעריצים רבים חצו יבשות כדי להיות נוכחים במה שהוגדר "ההופעה האחרונה של סלין דיון", לפני שהיא ובעלה יוצאים להפסקה של כמה שנים.
בשנת 2002 חזרה דיון עם אלבום חדש, A New Day Has Come, אשר נמכר בכ-12 מיליון עותקים ובו גרסה לשיר "Nature Boy", אותו שר במקור נט קינג קול.
מתוך האלבום יצאו הלהיטים "I'm Alive" ושיר הנושא.
באלבום נכלל השיר "I Surrender", שזכה לגרסאות כיסוי רבות.
במרץ 2003, הוציאה דיון אלבום נוסף, One Heart, הסינגל הראשון מתוכו היה חידוש לשיר "I Drove All Night" שביצעה במקור סינדי לאופר.
בשנת 2004 חתמה דיון על חוזה עם חברת Coty, שמערב אותה בתעשיית הבשמים.
באותה שנה הוציאה את האלבום Miracle, עם שירים העוסקים בקשר המיוחד בין אמא לתינוקה, פרויקט מיוחד של סלין דיון וצלמת התינוקות הידועה Anne Geddes.
בשנים 2006 ו-2007 דורגה על ידי פורבס במקום החמישי ברשימת הנשים העשירות בעולם הבידור, כאשר הונה נאמד בכ-250 מיליון דולר אמריקני, על אף שיש הסבורים שהונה גבוה הרבה יותר.
בשנת 2007 הוציאה דיון שני אלבומים.
הראשון בצרפתית, נקרא D'elles, והפך לאחד האלבומים הנמכרים בעולם בשפה הצרפתית.
השני באנגלית, נקרא Taking Chances.
בפברואר 2008 יצאה דיון לסיבוב הופעות עולמי לקידום האלבום תחת השם "Taking Chances World Tour", אשר זכה להצלחה מסחרית רבה.
זה גם היה סיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה מאז 1999 במהלכו ביקרה בחמש יבשות וגרפה 280 מיליון דולר מה שהופך אותו לסיבוב ההופעות ה-7 המרוויח ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21, לסיבוב ההופעות השני הנשי המרוויח ביותר לעשור הזה ולאחד מסיבובי ההופעות הנשיים המרוויחים ביותר בהיסטוריה.
בשנת 2012 הוציאה אלבום בצרפתית בשם Sans attendre, ובנובמבר 2013 את האלבום, Loved Me Back to Life, באנגלית.
בשנת 2019 הוציאה לאור את האלבום "Courage".
בשנת 2023 השתתפה בתפקיד עצמה בסרט "לאהוב מחדש".
ב-27 ביולי 2024 הופיעה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז 2024.
בשנת 1994 נישאה למי שהיה סוכנה ומנהלה האישי במשך השנים, רנה אנג'ליל, קנדי ממוצא סורי ולבנוני.
בנם הראשון של השניים נולד בשנת 2001, וב-23 באוקטובר 2010 ילדה דיון תאומים.
אנג'ליל נפטר מסיבוך של מחלת הסרטן ב-14 בינואר 2016 בביתם שבלאס וגאס.
בשנת 2021 יצא לאקרנים הסרט "אלין" על פעילותה.
בדצמבר 2022, דיון חשפה כי היא אובחנה עם תסמונת האדם הנוקשה , הפרעה נוירולוגית המשפיעה על השרירים שלה ונאלצה לבטל מסע הופעות שלה.
ביוני 2024 עלה באמזון פריים סרט תיעודי "אני: סלין דיון" על התמודדותה עם המחלה, וקטעי ארכיון מהופעותיה.
סלינומטר (או מד מליחות) הוא מכשיר מדידה למדידה של מידת המליחות, או את כמות המלח המומס בתמיסה.
המכשיר פועל באמצעות זרם חשמלי העובר דרך התמיסה.
מוליכות מים טהורים שונה ממוליכות מים המכילים מלח, ועל-פי המוליכות של התמיסה אפשר לחשב את מידת מליחותה.
סלינקי הוא סוג של קפיץ צעצוע שיכול להתקדם במישורים משופעים או מדרגות באמצעות התמתחות והתכווצות לסירוגין.
במהלך תנועתו נמתח הקפיץ ומתכווץ לסירוגין, ומאבד מגובהו תוך אובדן האנרגיה הפוטנציאלית והפיכתו לאנרגיה קינטית.
בשנת 1943, ריצ'רד ג'יימס, מהנדס מכונות צעיר בצי האוניות של ארצות הברית, וסגנו קולמן ברבר, ניסו לבדוק את יציבותם של חפצים שונים בעת תנודות האונייה על גלי הים.
אחד הקפיצים ששימש לניסוי, נשמט מהשולחן, אולם, להפתעתו של ג'יימס, במקום ליפול ולהתגלגל כצפוי, התקדם הקפיץ למרחק מסוים על הרצפה באמצעות התכווצות והתמתחות.
ג'יימס ורעייתו בטי העריכו כי למוצר פוטנציאל שיווקי, ובמשך שנתיים ערכו ניסויים בקפיצים שונים העשויים משילובים שונים של מתכות, כדי למצוא קפיץ שינוע בצורה המוצלחת ביותר.
בשנת 1947 רשמו בני הזוג שילוב זה כפטנט.
בטי ג'יימס חיפשה במילון שם קליט, שישקף את תכונות המשחק, ומצאה את המילה "סלינקי", שפירושה: מפותל, חמקני, ובעל תנועה חיננית.
ייצור הסלינקי החל בשנת 1945. בני הזוג נטלו הלוואה של 500 דולר וייסדו את "חברת ג'יימס לקפיצים ולתיל".
ג'יימס בנה מכונה שמלפפת והופכת עשרים וארבעה מטרים של סרט מתכת, לסלינקי, בתוך כ-10 שניות.
המתכת ששימשה לייצור הגיעה משוודיה.
הייצור הראשון היה של 400 יחידות.
הניסיונות הראשונים למכור את הסלינקי לחנויות לא צלחו ולא התעורר עניין רב.
בדצמבר 1945 הורשו בני הזוג ג'יימס להדגים כיצד הצעצוע נע על מדרגות שהוצבו בקצה שולחן מכירות במחלקת המשחקים של חנות הכל-בו גימבל'ס שבפילדלפיה.
כה רב היה חששם כי לא יצליחו למכור את הקפיץ עד כי בטי צלצלה לחברתה והציעה לתת לה דולר על מנת שתקנה את הסלינקי הראשון.
כשהגיעו בטי ובעלה לדוכן, מצאו עשרות אנשים מתגודדים סביב השולחן ומנופפים בשטרות של דולר.
תוך 90 דקות נמכרו כל 400 היחידות שהיו ברשותם.
העסק של משפחת ג'יימס גדל במהירות.
ב-1948 הם בנו מפעל שהעסיק עשרים עובדים בפרברי פילדלפיה.
ב-1956 הם שינו את שם החברה ל "ג'יימס תעשיות" לייצור צעצועים.
בסוף שנות החמישים נקלע המפעל לקשיים כלכליים.
בתקופה זו נעשה ריצ'רד ג'יימס חבר בכת נוצרית אוונגליסטית והעביר את רוב הכנסות המפעל לידיה של הכת.
בפברואר 1960, עזב את משפחתו ועקר לבוליביה על מנת להצטרף לכת.
ריצ'רד השאיר אחריו מפעל שקוע בחובות ענק.
באותה שנה בטי ג'יימס נטלה לידיה את המושכות וכחלק מהבראת המפעל היא העבירה אותו על ציודו להולידייסברג, פנסילבניה, ארצות הברית לאחר שהרשות המקומית הציעה לה הטבות ניכרות.
הסלינקי מיוצרים עד היום, באותו אופן שיוצרו ב-1956 ובאמצעות אותן מכונות.
השינוי היחיד שהוכנס בסלינקי הוא כיפוף הקצוות לתוספת בטיחות.
במקביל, מיוצרים כיום גם סלינקי מפלסטיק צבעוני, לעיתים במגוון צבעי הקשת; אלו נחשבים גמישים יותר וצורתם נוטה להישמר לאורך זמן.
עד שנת 2007 נמכרו בעולם למעלה מ-350,000,000 יחידות סלינקי בגדלים שונים.
מלבד היותו אחד מעשרת המשחקים הנמכרים ביותר במאה האחרונה, שימש הסלינקי במשך השנים לצרכים מדעיים שונים.
הסלינקי משמש כאמצעי להבנת מושגים מדעיים והוא משולב בתוכניות לימודי הפיזיקה של בתי ספר רבים בעולם ואף בארץ.
החזקת שני קצות הסלינקי ונענועו בעוצמות שונות מדגים מעבר של גלים במרחב.
ניתן להמחיש דרכו יצירה של גלים מסוגים שונים כמו גל רוחב וגל אורך.
הסלינקי שימושי במיוחד בלימודי סייסמולוגיה.
1943 – ריצ'רד ג'יימס מזהה בקפיץ פוטנציאל לצעצוע.
1945 – ריצ'רד ובטי ג'יימס מייסדים את "חברת ג'יימס לקפיצים ולתיל".
1947 – הסלינקי נרשם כפטנט.
1956 – החברה משנה את שמה ל"ג'יימס תעשיות".
1960 – ריצ'רד ג'יימס עובר לבוליביה ומשאיר את אשתו בטי וששת ילדיו לנהל את המפעל לבדם.
1960 – בטי ג'יימס מעבירה את המפעל להולידייסברג, פנסילבניה.
1995 – כלב הצעצוע של חברת סלינקי היה לדמות בסרט צעצוע של סיפור.
1998 – המותג סלינקי נמכר לחברת פוף.
1999 – כלב הסלינקי חוזר לשחק בצעצוע של סיפור 2.
1999 – רשות הדואר האמריקאית הנפיקה בול מיוחד לכבוד הסלינקי.
2001 – סלינקי נבחר להיכנס להיכל התהילה הלאומי של הצעצועים.
סלינקי שיחק וכיכב במופעים ובסרטים שונים ואף היה למקור השראה למשחקי מחשב שונים.
סלינה מארי גומז היא זמרת-יוצרת, שחקנית, מפיקה, מדבבת, דוגמנית, אשת עסקים ומעצבת אופנה אמריקאית.
גומז נולדה וגדלה בגרנד פריירי, טקסס, שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית.
הוריה הם ריקארדו ג'ואל גומז ושחקנית התיאטרון לשעבר אמנדה דון "מנדי" קורנט.
גומז נקראה על שמה של זמרת הטחאנו והשחקנית סלינה, שנרצחה ב-1995. כשגומז נולדה, אמה הייתה בת שש עשרה.
הוריה של גומז התגרשו כשהייתה בת חמש, והיא נשארה לגור עם אמה.
בילדותה של גומז, נאבקה האם לפרנס את שתיהן.
בהמשך, נולדו לגומז שתי אחיות-למחצה: מנישואים שניים של אמה ומנישואים שניים של אביה.
גומז סיימה את לימודיה התיכוניים במאי 2010 במסגרת של חינוך ביתי.
כשהחלה באודישנים לתפקידים שונים, פגשה את דמי לובאטו במהלך אודישן ל"החברים של ברני".
שתי הבנות נבחרו מאוחר יותר להופיע בסדרה בשנת 2002, כשגומז מגלמת את דמותה של ג'יאנה.
2007–2012: פריצה לתודעה בערוץ דיסני וסלינה גומז & הסצנה
בשנת 2007 קיבלה גומז תפקיד משני בסדרת הטלוויזיה הפופולרית של דיסני, "האנה מונטנה", ככוכבת הפופ מקיילה.
במהלך תקופה זו צילמה גומז פיילוטים שונים לפרויקטים של ערוץ דיסני שלא יצאו לפועל, בהם גם סדרות בת של "החיים היפים של זאק וקודי" ו"ליזי מקגוויר".
מאוחר יותר, גומז נבחרה לתפקיד הראשי של אלכס רוסו בסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס".
עם קבלת התפקיד, גומז ואמה עברו להוליווד, קליפורניה.
הסדרה הפכה במהרה להצלחה בערוץ דיסני, וגומז זכתה לפופולריות גדולה.
הסדרה קיבלה מועמדויות ופרסים רבים, בהם פרס אמי ו-BAFTA.
גומז גם הקליטה את שיר הנושא של הסדרה, "Everything Is Not as It Seems".
מאוחר יותר, גומז הופיעה בווידאו קליפ של השיר "Burning Up", מתוך אלבומם השלישי של האחים ג'ונאס.
בזמן שעבדה על העונה השנייה של "המכשפים מוויברלי פלייס", הופיעה גומז במשדר המיוחד "Studio DC: Almost Live", לצד כוכבים אחרים של ערוץ דיסני.
גומז הקליטה קאבר לשיר "Cruella de Vil" לאלבום האוסף DisneyMania 6. גומז גם הקליטה את השיר "Fly to Your Heart" עבור הפסקול של סרט האנימציה "טינקרבל".
בשנת 2008, גומז כיכבה בסרט המוזיקלי "עוד סיפור סינדרלה", לצד דרו סילי וג'יין לינץ'.
גומז הקליטה שלושה שירים לפסקול הסרט, והוציאה אחד מהם, "Tell Me Something I Don't Know", בתור סינגל שיווקי.
מאוחר יותר באותה שנה, גומז דיבבה את הדמות של הלגה בסרט האנימציה "הורטון שומע מישהו".
הסרט היה הצלחה מסחרית, והרוויח כמעט 300 מיליון דולר ברחבי העולם.
בגיל 16 חתמה גומז על חוזה הקלטות עם הוליווד רקורדס, אשר החתימו אנשים נוספים מערוץ דיסני, לדוגמה: מיילי סיירוס ודמי לובאטו.
גומז הקימה את חברת ההפקה שלה ב-2008, אותה כינתה July Moon Productions.
בשנת 2009 הופיעה גומז כאלכס רוסו בפרק משולש של הסדרות של דיסני, "החיים היפים על הסיפון", "האנה מונטנה" ו"המכשפים מוויברלי פלייס".
מאוחר יותר היא עשתה הופעת אורח בסדרה "תנו לסוני צ'אנס", בכיכובה של דמי לובאטו.
Everyone)" אשר יצא לאור באפריל של אותה השנה.
גומז, יחד עם לובאטו, כיכבה בסרט "תוכנית להגנת נסיכות", אשר שודר ביוני 2009. עבור הסרט, גומז ולובאטו הקליטו את השיר "One and the Same", אשר יצא מאוחר יותר בתור סינגל שיווקי.
מאוחר יותר באותה השנה, גומז דיבבה את הנסיכה סלניה בסרט האנימציה "ארתור: נקמתו של מלתזאר".
ב-28 באוגוסט 2009, יצא סרט הטלוויזיה "המכשפים מוויברלי פלייס: הסרט", אשר גומז מככבת בו, הסרט מבוסס על הסדרה בעלת אותו השם.
הסרט נצפה על ידי כ-11.4 מיליון צופים בהקרנת הבכורה והפך לתוכן הנצפה ביותר של הרשת לשנת 2009, והסרט הנצפה ביותר של ערוץ דיסני אחרי "היי סקול מיוזיקל 2".
הסרט הביא לסדרה את הזכייה השנייה ברציפות בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשנת 2009 בקטגוריית "תוכנית ילדים יוצאת מן הכלל".
בתקווה להשיג הצלחה גם בתחום המוזיקה, גומז יצרה את להקת הפופ רוק סלינה גומז & הסצנה.
הלהקה פרסמה את אלבום הבכורה שלה (Kiss & Tell) באוגוסט 2009. האלבום הגיע למקום התשיעי בבילבורד 200, עם מכירות של 66,000 עותקים בשבוע הראשון.
האלבום קיבל ביקורות מעורבות, כאשר מספר מבקרים שיבחו את האלבום על טבעו ה"מהנה", בעוד שאחרים ביקרו את גומז על הביצועים הווקאליים שלה.
הסינגל המוביל, "Falling Down", נכשל מסחרית, אולם הסינגל השני, "Naturally", זכה להצלחה.
בשנת 2010, גומז כיכבה כאחת משתי הדמויות הראשיות בסרט "רמונה וביזוס", עיבוד קולנועי של רומן הילדים "רמונה" מאת בוורלי קלירי.
הסרט יצא לאור ב-23 ביולי 2010, וקיבל ביקורות חיוביות.
סלינה גומז & הסצנה הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, A Year Without Rain באותה השנה, אשר הגיע למקום הרביעי בבילבורד 200 עם מכירות של כ-66,000 עותקים בשבוע הראשון.
האלבום קיבל ביקורות בשל השימוש באוטו-טיון על קולה של גומז.
שני הסינגלים של האלבום, "Round & Round", ו-"A Year Without Rain", השיגו הצלחה מתונה.
בנוסף, גומז השיקה קו אופנה בשנת 2010 אשר יוצר מחומרים ידידותיים לסביבה.
בשנת 2011, גומז כיכבה בסרט "מונטה קרלו".
כדי להתכונן לתפקיד, גומז למדה איך לשחק פולו וגם לקחה שבועיים של אימון ווקאלי כדי ללמוד שני מבטאים בריטיים שונים.
באותה שנה, גומז הופיעה בתפקיד קמע בסרט "החבובות".
ב-6 בנובמבר 2011 גומז הנחתה את פרסי המוזיקה של MTV אירופה בעיר בלפסט שבאירלנד.
2012–2014: השקת קריירת סולו וקשיים אישיים
בינואר 2012, גומז אישרה שהיא לוקחת הפסקה מהקריירה המוזיקלית שלה, ובכך השהתה את עבודתה על סלינה גומז & הסצנה.
באותה שנה, הסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס" הסתיימה רשמית בערוץ דיסני אחרי ארבע עונות מוצלחות.
לאחר סיום הסדרה, גומז קיוותה להתמקד בקריירה הקולנועית שלה מחוץ לערוץ דיסני, וכיכבה לצד אדם סנדלר וסטיב בושמי בסרט האנימציה "מפלצת של מלון".
הסרט הושק בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ויצא ב-28 בספטמבר 2012. בשנת 2013, לגומז היה תפקיד בסרט "ספרינג ברייקרס".
הסרט הציג את גומז בתפקיד בוגר יותר מעבודותיה הקודמות.
באותה שנה, גומז כיכבה בסרט "Getaway", לצד אית'ן הוק.
הסרט היה כישלון מסחרי, הוא קיבל ביקורות רעות, והשיג לגומז מועמדות בקטגוריית השחקנית הגרועה ביותר בפרס פטל הזהב.
בנוסף באותה שנה גומז כיכבה בסרט של ערוץ דיסני "המכשפים מוויברלי פלייס: אלכס נגד אלכס".
למרות טענותיה הקודמות לגבי הפסקת הקריירה המוזיקלית שלה, אישרה גומז באוקטובר 2012 שהיא עובדת על אלבום חדש.
מאוחר יותר היא אישרה שהיא תוציא את אלבום הסולו הראשון שלה, ושהיא לא תוציא אלבום נוסף עם הלהקה שלה.
גומז הוציאה את "Come & Get It" בתור הסינגל המוביל מתוך האלבום.
הסינגל היה השיר הראשון של גומז שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100. ב-23 ביולי 2013 האלבום Stars Dance יצא לאור.
האלבום הפך לאלבום הראשון של גומז שהגיע למקום הראשון בבילבורד 200, עם מכירות של כ-97,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
האלבום קיבל ביקורות מעורבות כאשר כמה מבקרי מוזיקה ציינו את חוסר היכולת של גומז ליצור זהות מוזיקלית משלה ולהיעדר יכולות ווקאליות מצדה.
נכון לספטמבר 2015, האלבום מכר 392,000 עותקים בארצות הברית, ובכך הפך לאלבום האולפן הכושל ביותר של גומז.
הוא האלבום היחיד של גומז שלא קיבל אישור מסחרי מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
גומז יצאה ל-"Stars Dance Tour" ב-14 באוגוסט 2013. אחרי ההופעות בצפון אמריקה ובאירופה, סיבוב ההופעות היה אמור להימשך לאורך כל שנת 2014, אם כי גומז ביטלה את ההופעות באוסטרליה ובאסיה בדצמבר 2013, בטענה שהיא לוקחת הפסקה כדי לבלות עם משפחתה.
בינואר 2014, דווח כי גומז בילתה שבועיים במרכז טיפול באריזונה המתמחה בטיפול בהתמכרות וטראומה אצל אנשים צעירים.
נציגיה הכחישו שאשפוזה היה בכפייה.
אף על פי שסירבה להגיב בתחילה, גומז אישרה ב-2015 שהיא אובחנה בזאבת, ושהיא ביטלה את סיבוב ההופעות ונכנסה לגמילה כדי לעבור כימותרפיה.
בשנת 2014, גומז הופיעה בסרט "משתוללת" עם דילן מקדרמוט ונאט וולף.
הפרויקט, שצולם לפני שהותה של גומז בגמילה, יצא באוגוסט 2014 ונכשל מסחרית, הסרט קיבל ביקורות רעות.
אפילו מחבר הרומן האוטוביוגרפי המקורי שעליו הסרט מתבסס, התכחש לסרט.
מאוחר יותר גומז הופיעה בסרט "חסר כיוון", הסרט העצמאי קיבל ביקורות מעורבות.
בשנת 2015, תוך כדי עבודה על אלבום האולפן השני שלה, גומז שיתפה פעולה עם זד בסינגל שלו "I Want You to Know", שיצא כסינגל המוביל מאלבומו השני ב-23 בפברואר של אותה שנה.
הסינגל זכה להצלחה במצעדי הפזמונים.
עוד בשנת 2015, גומז הפכה לפנים של מותג מוצרי הטיפוח לשיער, פנטן.
ב-22 ביוני 2015, גומז הוציאה את "Good for You" כסינגל הבכורה שלה מאלבום האולפן השני שלה.
הסינגל כולל את הראפר אייסאפ רוקי.
השיר מכר 179,000 עותקים בשבוע הראשון של יציאתו, והיה הסינגל המצליח ביותר של גומז בארצות הברית עד לאותה תקופה.
באוגוסט 2015, גומז הופיעה בסרט התיעודי "Unity".
ב-25 בספטמבר של אותה שנה, יצא הסרט "מפלצת של מלון 2", בו גומז חוזרת לגלם את תפקידה של מייביס.
באותו שנה גומז דורגה במקום ה-29 ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בהוליווד של מגזין פורבס.
גומז הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Revival ב-9 באוקטובר 2015. האלבום זכה לתגובות חיוביות מצד המבקרים, אשר שיבחו את הפקת האלבום ואת התוכן הלירי.
האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, עם מכירות של 117,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
השיר "Same Old Love" יצא כסינגל השני מהאלבום, וזכה להצלחה דומה לזו של סינגל הבכורה.
השיר "Hands to Myself" היה הסינגל השלישי מהאלבום.
גומז עשתה תפקיד קמע בסרט "מכונת הכסף", אשר יצא ב-11 בדצמבר של אותה שנה על ידי סרטי פרמאונט.
ב-23 ינואר 2016, גומז הייתה האורחת המוזיקלית בפרק של "סאטרדיי נייט לייב", את הפרק אירחה רונדה ראוזי.
מאוחר יותר באותה שנה, ב-3 במאי, הוציאה גומז את הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, "Kill Em with Kindness".
בינואר 2016 השתתפה גומז בשיר "We Don't Talk Anymore" של הזמר צ'ארלי פות', השיר זכה ל-1.2 מיליארד צפיות ביוטיוב.
הדואט של השניים יצא כסינגל השלישי הרשמי מתוך אלבום הבכורה של פות'.
הסינגל הופץ לשירות הסטרימינג ספוטיפיי ללא קידום מקדים.
גומז יצאה ל-"Revival Tour", ב-6 במאי.
גומז טענה שסיבוב ההופעות יתמקד רק בה כאמנית, ולכן יש בו פחות כוריאוגרפיה ואפקטים שהיו בסיבוב ההופעות הקודם שלה.
באוגוסט 2016, אחרי ההופעות בצפון אמריקה, אסיה ואוקיאניה, גומז ביטלה את ההופעות המתוכננות באירופה ודרום אמריקה עקב חרדה, התקפי חרדה ודיכאון שנגרמו על ידי הזאבת שלה.
באותה שנה לגומז היה תפקיד אורח בסרט הקומדיה, "שכנים 2".
עוד בשנת 2016, גומז כיכבה בסרט, "היסודות של האכפתיות" לצד פול ראד, שהושק בפסטיבל סאנדנס בינואר של אותה שנה.
הסרט יצא לאקרנים ב-24 ביוני 2016, הוא קיבל ביקורת מעורבת.
באותה שנה גומז גם כיכבה בסרט "In Dubious Battle" לצד ג'יימס פרנקו, הוא יצא ב-3 בספטמבר 2016.
בעקבות ביטול סיבוב ההופעות שלה, גומז נכנסה לגמילה כדי להתמקד בבריאותה הנפשית ונעלמה במידה ניכרת מהמדיה החברתית.
היא עשתה את ההופעה הציבורית הראשונה בפרסי המוזיקה האמריקאית ב-2016, שם היא הייתה מועמדת לשני פרסים עבור אמן השנה, ואמנית פופ-רוק, כאשר היא גם זכתה בפרס השני.
ב-4 בפברואר 2017, גומז הציגה קטע של שיר חדש בעמוד האינסטגרם שלה.
חמישה ימים לאחר מכן, הדי ג'יי הנורווגי קייגו פרסם קטע משיתוף הפעולה שלו עם גומז.
גומז וקייגו אישרו את הסינגל ששמו "It Ain't Me" באמצעות עמודי הרשת החברתית שלהם.
שבוע לאחר מכן, ב-16 בפברואר, השיר יצא לאור.
הסינגל זכה להצלחה רבה ומכר בשבוע הראשון שלו כ-201,000 עותקים.
נכון ליוני 2017, הקליפ זכה ליותר מ-400 מיליון צפיות ביוטיוב והגיע בשיא שלו למקום העשירי במצעד הבילבורד האמריקאי, ובמדינות אחרות אף הגיע לראש המצעדים.
גומז שימשה כמפיקה בפועל עבור ה-עיבוד לסדרת טלוויזיה של הספר "13 סיבות".
היא שיתפה את הטריילר הראשון של הסדרה ב-25 בינואר 2017, והסדרה עלתה לראשונה בנטפליקס ב-31 במרץ של אותה שנה.
התוכנית ספגה ביקורות מארגוני צדקה שונים בתחום בריאות הנפש וקהילות למניעת התאבדויות בגלל "תכנים מסוכנים", כשאנשים חשו שהתוכנית הציגה התאבדות באור זוהר.
בהמשך הגיבה גומז לאמירות בתגובה מלבד הפרויקט, גומז החלה לעבוד על מוזיקה חדשה עם מפיקים כגון The Futuristics, ג'ונאס ג'ברג וראיין טדר וכותבי השירים ג'וליה מייקלס וג'אסטין טרנטר.
ב-5 במאי 2017 השיקה גומז ספירה לאחור באתר הרשמי שלה שתוכננה להיגמר 13 ימים לאחר מכן, ב-18 במאי.
אתרי אינטרנט רבים העלו השערות לגבי הוצאת סינגל חדש.
ב-11 במאי, אושרה השערה זו על ידי הוצאתו של הסינגל "Bad Liar".
ב-18 במאי הסינגל יצא לאור באופן רשמי לצד הווידאו קליפ הראשון שלו, שהיה זמין רק באמצעות ספוטיפיי.
וידאו קליפ שני יצא לאור ביוטיוב בחודש לאחר מכן, וקידם גם את הסינגל הבא של גומז, "Fetish", שיצא ב-13 ביולי 2017. שני הסינגלים זכו להצלחה בינונית במצעדים.
באוגוסט 2017, גומז לוהקה לסרט "יום גשום בניו יורק", שבוים על ידי וודי אלן בשביל אולפני אמזון.
גומז, בין שחקנים ואנשי צוות אחרים אשר לקחו חלק בסרט זה, תרמו את הכסף אותו קיבלו על צילום הסרט לתנועת Me Too.
ב-19 באוקטובר 2017, גומז והמפיק המוזיקלי מרשמלו הודיעו שהם ישתפו פעולה בשיר חדש בשם "Wolves", שיצא ב-25 באוקטובר של אותה שנה.
ב-10 במאי 2018, גומז הוציאה לאור שיר חדש לפסקול של העונה השנייה של הסדרה "13 סיבות" בשם, "Back To You".
באותה שנה, גומז חזרה לדבב את דמותה של מייביס בסרט, "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה", שיצא לאור ביולי 2018.
בספטמבר 2019, הוכרז כי גומז היא המפיקה בפועל של הסדרה התיעודית "לא חוקיים", שעלתה לשידור ב-6 באוקטובר בנטפליקס.
הסדרה עוקבת אחרי שמונה משפחות מהגרים בארצות הברית.
2019–הווה: "Rare", "Revelación" ו"רק רוצחים בבניין"
באוקטובר 2019, גומז הוציאה את הסינגל "Lose You to Love Me" כסינגל המוביל מאלבום האולפן השלישי שלה.
יום לאחר מכן, גומז הוציאה בהפתעה את הסינגל השני מתוך האלבום, "Look at Her Now".
השיר "Lose You to Love Me" היה לסינגל הראשון שלה שהגיע לראש המצעדים בארצות הברית ובקנדה, והגיע לחמישייה הפותחת במספר מדינות, כולל אוסטרליה והממלכה המאוחדת.
אלבומה השלישי של גומז, Rare, יצא לאור בינואר 2020 והגיע לראש מצעד הבילבורד 200. הוא מכר כ-112,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
זהו האלבום השלישי של גומז ברצף שמגיע לראש מצעד זה.
בנוסף, האלבום הגיע לצמרת המצעדים באוסטרליה, קנדה ובשמונה מדינות נוספות.
סינגלים נוספים שיצאו מתוך האלבום הם "Rare" ו-"Boyfriend".
בינואר של אותה שנה, גומז דיבבה את דמותה של בטסי הג'ירפה בסרט "דוליטל".
ביוני 2020, השתתפה גומז בגרסת הרמיקס לשיר "Past Life" של הזמר האמריקאי, טרבור דניאל.
החל מ-13 באוגוסט של אותה השנה הנחתה גומז את תוכנית הבישול "Selena + Chef" ב-HBO Max.
לתוכנית יש 4 עונות, בנוסף, התוכנית זכתה בפרס קליאו ופרס הטלוויזיה של MTV, היא גם הייתה מועמדת לפרס "תוכנית הבישול הטובה ביותר" בטקס פרסי האמי לבידור בשעות היום לשנת 2023. ב-28 באוגוסט 2020 יצא הסרט "זאת השנה" אותו גומז הפיקה בפועל.
באותו היום, גומז הוציאה את השיר "Ice Cream" יחד עם להקת הבנות בלאקפינק.
בספטמבר של אותה השנה יצא הסרט "גלריית הלבבות השבורים" אותו גומז הופיקה בפועל.
בנוסף בשנת 2020, הופיעה גומז ברשימת טיים 100.
ב-14 בינואר 2021 הוציאה גומז את הסינגל "De Una Vez", הסינגל המוביל מתוך המיני אלבום הבא שלה.
הקליפ של השיר זכה בפרס "הקליפ האהוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית הלטינית לשנת 2021. ב-29 בינואר של אותה שנה הוציאה גומז את הסינגל השני מתוך המיני אלבום, "Baila Conmigo" יחד עם הזמר הפוארטו ריקני, ראו אלחנדרו.
הסינגל זכה להצלחה באמריקה הלטינית, והגיע לראש המצעדים בארגנטינה, אקוודור, פנמה, פוארטו ריקו וונצואלה.
ב-4 במרץ, גומז הוציאה את הסינגל השלישי, "Selfish Love" יחד עם הדי ג'יי הצרפתי, די ג'יי סנייק.
ב-12 במרץ, יצא המיני אלבום הראשון של גומז בשפה הספרדית, Revelación.
האלבום הגיע לראש מצעד האלבומים הלטיניים האמריקאי.
ב-27 באוגוסט של אותה שנה הוציאה גומז את הסינגל "999" בהשתתפות הזמר הקולומביאני, קמילו.
החל מ-31 באוגוסט של אותה השנה, החלה גומז לככב בתפקיד של מייבל מורה בסדרת הדרמה קומית של הולו, "רק רוצחים בבניין" לצד סטיב מרטין ומרטין שורט.
על תפקידה בסדרה גומז הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית.
ב-4 בינואר 2022, חזרה גומז לדבב את דמותה של מייביס בסרט האנימציה "מפלצת של מלון: הפוך על הפוך".
גומז גם תפקדה כמפיקה בפועל בסרט זה.
ב-7 בפברואר של אותה שנה הוציאה גומז את הסינגל "Let Somebody Go" יחד עם הלהקה הבריטית קולדפליי כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, Music of the Spheres.
במאי 2022, גומז הנחתה פרק של תוכנית המערכונים האמריקאית, "סאטרדיי נייט לייב".
ב-25 באוגוסט של אותה שנה יצא לאור הסינגל "Calm Down" של גומז יחד עם הזמר הניגרי, רימה.
הסינגל זכה להצלחה מסחרית והגיע לראש המצעדים בהולנד, שווייץ ובמצעד סינגלי ה-R&B הבריטי.
ב-4 בנובמבר 2022 יצא לאור באפל TV פלוס הסרט הדוקומנטרי "Selena Gomez: My Mind & Me" שתיעד את גומז במהלך 6 שנים ועסק במאבק הבריאותי והנפשי שלה עם זאבת והפרעה דו-קוטבית בהן אובחנה.
יום לפני צאת הסרט, יצא הסינגל "My Mind & Me" לקידומו.
ב-25 באוגוסט 2023 הוציאה גומז את הסינגל "Single Soon".
בספטמבר 2024, גומז הפכה למפיקה הלטינית עם מספר המועמדויות הגבוה ביותר בהיסטוריית פרסי האמי, עם מועמדות שלישית עבור "רק רוצחים בבניין".
בנובמבר 2024, גומז ציינה כי היא שמה דגש בשנים האחרונות על קריירת המשחק שלה, שמעניקה לה תחושת רוגע שלא קיבלה מהמוזיקה.
הסרט "אמיליה פרז" בו היא משחקת, זכה להכרה עולמית ונחשב למועמד לפרסים מאז הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן.
ב-21 במרץ 2025, גומז ובני בלנקו הוציאו אלבום משותף בשם I Said I Love You First שמכיל 14 שירים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא: "Scared of Loving You" והסינגל השני הוא: "Call Me When You Break Up" עם גרייסי אברמס.
בשנת 2009 גומז לקחה חלק בקמפיין החזרה לבית הספר של חברת ההלבשה האמריקאית סירס והשתתפה בפרסומות טלוויזיוניות שליוו אותו.
בנוסף, היא גם הפכה לפרזנטורית של יצרנית החלב האמריקאית "בורדן מילק".
משנת 2010 עד 2014 גומז הוציאה קו בגדים משלה, "Dream Out Loud", והפיצה אותו בחנויות קיימארט ברחבי ארצות הברית ומדינות נוספות.
בשנת 2012, גומז הוציאה לאור בושם על שמה.
שנה לאחר מכן, היא הוציאה לאור בושם שני בשם "Vivamore".
בנוסף, גומז יצרה אוסף צבעי לק לציפורניים.
בין השנים 2013 ו-2015, גומז הייתה פרזנטורית של חברת אדידס.
בשנת 2015, חתמה גומז עם חברת מוצרי השיער פנטן על חוזה פרסום בשווי 3 מיליון דולר.
בשנת 2016, גומז הופיעה בקמפיין אופנה למותג העילית לואי ויטון.
גומז גם הופיעה במודעות פרסום לחברה קוקה-קולה.
בשנת 2017, גומז אישרה כי היא תתפקד כפרזנטורית של חברת ההלבשה קואץ'.
במסגרת שיתוף הפעולה שלה עם החברה גומז עיצבה קולקציה של תיקי יד שנמכרו בחנויות החברה.
גומז גם שיתפה פעולה עם מותג הספורט פומה כדוברת ופרזנטורית.
בשנת 2018 פורסם כי גומז הרוויחה כ-800 אלף דולר מכל פוסט פרסומי שפרסמה בחשבון האינסטגרם שלה.
בגיל 15, החלה גומז לצאת עם הזמר ניק ג'ונאס, אותו הכירה בעת עבודתם המשותפת בערוץ דיסני וכשגומז השתתפה בקליפ של להקתו, האחים ג'ונאס.
בשנת 2009 יצאה גומז עם השחקן טיילור לאוטנר לתקופה של חודשים ספורים.
בסוף שנת 2010, בגיל 18, החלה גומז לצאת עם הזמר ג'סטין ביבר.
מערכת יחסים זו נמשכה לסירוגין עד שנת 2012. לאחר שהקליטה את השיר "I Want You to Know" עם הדי.
הרוסי-גרמני, זד, גומז החלה מערכת יחסים עמו, אך הם נפרדו מאוחר יותר באותה שנה.
מדצמבר 2016 עד ל-2017 גומז ניהלה מערכת יחסים מתוקשרת עם הזמר דה ויקנד עד שבאוקטובר 2017 השניים נפרדו.
באותו חודש הופיעו דיווחים על כך שגומז נמצאת שוב במערכת יחסים עם ביבר, ובסוף נובמבר של אותה השנה השניים הודיעו שהם זוג.
עם זאת, הם נפרדו שוב במרץ 2018.
ב-23 בדצמבר 2023, אישרה בתוכנית שלה "Selena + Chef" את הזוגיות עם המוזיקאי היהודי-אמריקאי בני בלנקו.
ב-12 בדצמבר 2024 הזוג הודיע על אירוסים.
גומז ובלנקו נישאו ב-27 בספטמבר 2025 בקליפורניה.
במהלך מבצע צוק איתן פרסמה גומז תמונה בדף האינסטגרם שלה עם הכיתוב "התפללו למען עזה" (במקור: "Pray for Gaza").
פרסום זה גרר עשרות אלפי תגובות בדף האינסטגרם של הזמרת.
לאחר כחמש שעות כתבה גומז כי היא לא בוחרת צד בסכסוך הישראלי-פלסטיני ו"מתפללת לשלום והומניות לכולם".
בשנת 2015 חשפה גומז בריאיון למגזין בילבורד כי היא סובלת ממחלת הזאבת וכי בשלהי שנת 2013 עברה טיפולים כימותרפיים לטיפול במחלה.
בשנת 2017 עברה גומז השתלת כליה עקב סיבוכים מהמחלה.
את הכליה תרמה לה חברתה, השחקנית פרנסיה רייסה.
גומז ציינה כי היא אובחנה בחרדה ודיכאון והתחילה להיפגש עם פסיכולוגים ומטפלים בתחילת שנות ה-20 לחייה.
כשגומז הייתה לאדם הראשון שהגיע ל-100 מיליון עוקבים ברשת האינסטגרם, היא אמרה למגזין ווג .
מאז, גומז לקחה כמה הפסקות מהפלטפורמה.
ב-3 באפריל 2020 פורסם כי גומז אובחנה בהפרעה דו-קוטבית.
בשנת 2022 יצא לאור הסרט התיעודי "Selena Gomez: My Mind & Me" שבו תועדו מאבקיה בזאבת ובבריאות הנפש, כולל אבחונה כדו-קוטבית לאחר פסיכוזה.
בספטמבר 2025 גומז הדגישה כי היום היא במקום אחר ומיישמת שיטות טיפול כמו טיפול דיאלקטי התנהגותי, המסייע לה להתמודד עם רגשות ולווסת תגובות למצבים פוגעניים.
בספטמבר 2024, פורסם כי גומז הפכה למיליארדרית, לפי דיווח של בלומברג, עם שווי מוערך של 1.3 מיליארד דולר.
חלק ניכר מהונה של גומז מגיע מהצלחת מותג הקוסמטיקה שלה, Rare Beauty, שהושק בשנת 2019 וזמין בארצות הברית, קנדה ומקסיקו.
גומז תורמת ומסייעת למגוון ארגונים למטרות צדקה, ושימשה כשגרירה של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
באוקטובר 2008, מונתה גומז לדוברת הפרויקט Trick-or-Treat של יוניסף, שעודד ילדים לגייס כסף בליל כל הקדושים כדי לעזור לילדים ברחבי העולם.