tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יחס הדיספרציה או יחס נפיצה המתקבל:
נסתכל על הקשר בין וקטור גל k לאורך גל , ניתן לראות שקיים יחס הפוך בין וקטור הגל לאורך הגל, כלומר, העדר חסם עליון על וקטור הגל מעיד על העדר חסם תחתון על אורך הגל.
המשמעות היא שחלקיק הפלסמון-פולריטון תומך באורכי גל קצרים מאד וניתן באמצעותו לשבור את גבול הדיפרקציה.
גבול אשר מהווה חסם תחתון באופטיקה של חומרים תלת־ממדיים.
היתרון באורכי גל קצרים הוא הן לטובת מיקוד הגל והן לטובת הגדלת עוצמתו.
עבור מתכת אמיתית למקדם הדיאלקטרי של המתכת יש חלק ממשי ומדומה ומתרחשת דעיכה בכיוון התפשטות הגל הנמדדת לפי:
מערכת תלת שכבתית היא מערכת של מתכת-חומר דיאלקטרי-מתכת (MIM) או חומר דילאקטרי-מתכת-חומר דיאלקטרי (IMI).
בכל מישור של ממשק בין שתי שכבות יכול להיווצר SPPs.
נגדיר אורך דעיכה המתאר את הדעיכה בכיוון z לתוך נפח החומרים.
כאשר המרחק בין ממשקים סמוכים גדול מאורך הדעיכה ̂ המערכת שקולה לשתי מערכות דו שכבתיות נפרדות אשר ניתן לפתור כל אחת מהן בנפרד ללא תלות בשנייה, כפי שמוצג קודם.
אולם, כאשר המרחק שווה או קטן מאורך הדעיכה ̂ נוצרת אינטראקציה בין SPPs הנוצרים על כל ממשק ואינטראקציה זו גורמת ליצירת מודים מצומדים.
נציג פתרון עבור IMI כאשר הפתרון עבור MIM דומה.
על מנת לפתור את מערכת המשוואות הזו יש לדרוש רציפות על רכיב y של השדה המגנטי ועל רכיב x של השדה החשמלי.
כמו כן, להיעזר במשוואת וקטור הגל כאשר .
באמצעות אלה ניתן לקבל 4 משוואות מצומדות אשר פתרונן מוביל לביטוי עבור יחס הדיספרסיה של המערכת:
אפשר לשים לב שעבור מתקבל הביטוי ליחס הדיספרסיה שך מערכת דו שכבתית.
משוואה זו לא ניתנת לפתרון אנליטי, לכן על מנת לפשט את המשוואה נניח ששתי השכבות הדיאלקטריות זהות כך ש ו- .
כעת ניתן לפצל את יחס הדיספרציה שהתקבל לזוג משוואות, אחת עבור הפתרונות הזוגיים והשנייה עבור הפתרונות האי-זוגיים, בהתאמה:
אקסיטון הוא חלקיק הנוצר כאשר בהיווצרות אלקטרון-חור (חשמל) נוצר כוח קולון בין השניים כך שיחדיו הם מהווים חלקיק נייטרלי חשמלית הנקרא אקסיטון.
זמן החיים של חלקיק זה מוגבל וכאשר מתרחשת רקומבינציה נפלט פוטון.
קוואזי חלקיק זה ניתן לעירור במוליך למחצה דו־ממדי חד שכבתי מסוג TMDs בתחום הספקטרום הנראה.
דוגמאות לחומרי TMDs הם MoS2, MoSe2, WS2 ו־WSe2.
כפי שמפורט בפיתוח עבור פלסמון-פולריטון, גם עבור היווצרות אקסיטונים, בממשק בין מל"מ לבין חומר דיאלקטרי, יש לדרוש שהמל"מ יהיה בעל מקדם דיאלקטרי עם רכיב ממשי שלילי (כיוון שלחומר הדיאלקטרי מקדם דיאלקטרי חיובי).
על מנת לבחון דרישה זו, נסתכל על הסוספטיביליות חשמלית χ של ה־TMDs ועל הקשר שלה למקדם הדיאלקטרי :
כאשר היא סוספטביליות הרקע, היא מהירות האור, היא אנרגיית הקשר של האקסיטון, מייצג את עובי השכבה החד אטומית ו- הם מקדמי דעיכה רדיואקטיבית, לא רדיואקטיבית ודעיכה טהורה.
נהוג להגדיר עבור אקסיטונים: , גודל זה מייצג את הרוחב בכולל של הרזוננס של האקסיטון ומשפיע על האמפליטודה של הסוספטביליות ולכן גם על האמפליטודה של המקדמים הדיאלקטרים.
עבור קטן מספיק האמפליטודות של המקדמים הדיאלקטרים יורדות מספיק ומאפשרות למקדם הדיאלקטרי של ה־TMD להגיע לערכים שליליים.
ניתן לשנות את באמצעות שינוי טמפ' ובכך לקבל צר מספיק כך שבתחום אנרגיות מסוים המקדם הדיאלקטרי של ה־TMD יהיה שלילי ויוכל לתמוך בהיווצרות אקסיטונים.
דרך נוספת להשפיע על ערכו של המקדם הדיאלקטרי של ה־TMD היא באמצעות מבנים שונים של המערכת.
למשל, עיטוף חומר חד־ממדי בחומר דיאלקטרי חד־ממדי מסוג hBN משפר את התכונות האופטיות של החומר.
חומר זה הוא סוג של מבודד קביעת עוביו של ה־hBN משפיעה גם היא על התנהגות החומר והן המצע עליו מונח, למשל מצע ספיר או מראה מזהב יובילו לשוני בהתנהגות האופטית של החומר.
נפתור את יחס הדיספרסיה של האקסיטון עבור קיטוב TM ונקבל:
כאשר הוא תנע האקסיטון ו- היא המוליכות.
יתרונות וחידושים של האופטיקה בחומרים הדו־ממדיים
החומרים הדו־ממדיים תומכים, תחת תנאים מסוימים, בקיומם של קוואזי חלקיקים: פלסמון-פולריטון ואקסיטון-פולריטון.
חלקיקים אלה תומכים באורכי גל קצרים מאד וניתן באמצעותו לשבור את גבול הדיפרקציה.
יתרון נוסף לחומרים אלו הוא שאינטראקציית האור-חומר דו־ממדי יכולה להתרחש גם עם שכבה בודדת של החומר, בעובי אטומי.
קיומם של יחסי הדיספרסיה המוצגים כאן בשכבה חד אטומית, עשוי להוביל לשימוש בחומרים הדו־ממדיים ברכיבים חשמליים, שעד כה נבנו מחומרים תלת־ממדיים שנפחם גדול בסדרי גודל מהסקלה האטומית של שכבה דו־ממדית, ובכך להקטין משמעותית את גודלם של הרכיבים.
אופיאקודונטיים (שם מדעי: Ophiacodontidae; מילולית: "שיני נחש") היא משפחה של חולייתן מקבוצת הסינאפסידים, אשר היו מראשוני הסינאפסידים שהתפתחו אולי מדמויי-זוחלים קדומים במשך הקרבון הפנסילבני עד לתחילת הפרם בטווח של 308 עד 280 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים שלהם התגלו באמריקה הצפונית ובאירופה.
הגדול שבבני המשפחה היה האופיאקודון באורך של 1.6 עד 3 מטרים ומשקל של 26 עד 230 ק"ג בקירוב.
הם היו בעלי רגליים קצרות, זנב ארוך ודמו במראם ללטאות בינוניות עד גדולות, אם כי מבנה שיניהם היה שונה.
הגולגולת שלהם הייתה ארוכה, בעלת שיניים דקות מותאמות לציד ומצידי ראשם היו פתחי שמע קטנים.
לא ברור לחלוטין אם חיו ביבשה, במים מתוקים או שהיו אמפיביים ולפי מספר חוקרים הם התנהלו כלטאות כוח מודרניות.
אופטיקה מסתגלת, או בשמה הלועזי אופטיקה אדפטיבית היא מערכת אופטית המתאימה את עצמה כדי לפצות על אפקטים אופטיים המוכנסים על ידי התווך בין האובייקט לתמונתו.
טכניקה זו משמשת בטלסקופים אסטרונומיים ובמערכות תקשורת לייזר כדי להסיר את ההשפעות של עיוות אטמוספירי, ובמיקרוסקופיה, בייצור זיכרון אופטי, בנגני DVD ובמערכות הדמיה של הרשתית להפחתת אברציות אופטיות הנגרמות במעבר בתווך שאינו האטמוספירה.
אופטיקה אדפטיבית פועלת על ידי מדידת העיוותים בחזית הגל ופיצוי עליהם בזמן אמת באמצעות מכשיר המתקן את השגיאות הללו כגון שינוי גאומטרית פני השטח של .
אין לבלבל בין אופטיקה מסתגלת לבין אופטיקה אקטיבית (אופטיקה פעילה), שמשמשת גם היא לתיקון הגאומטריה של מראת טלסקופ אך פועלת בקבועי זמן ארוכים יותר ומתקנת מקורות שגיאה איטיים יותר כמו רוח וטמפרטורה.
הרעיון של אופטיקה אדפטיבית נחזה לראשונה על ידי הוראס וו.
בבקוק ב-1953, והיה בשימוש גם בספרי מדע בדיוני, כמו ברומן טאו אפס של פול אנדרסון (1970), אך הוא לא נכנס לשימוש נפוץ עד שההתקדמות בטכנולוגיית המחשבים במהלך שנות ה-90 הפכה את הטכניקה למעשית.
הפיתוח הראשוני בנושא אופטיקה אדפטיבית נעשה על ידי הצבא האמריקאי (דארפה) במהלך המלחמה הקרה בשנות ה־70 וה 80 של המאה העשרים ונועד לשימוש בטלסקופים קרקעיים למעקב אחר טילים ולוויינים סובייטים.
רעיון נוסף שנבחן אך לא הגיע למימוש באותה תקופה היה שימוש הפוך: ככלי הגנתי כנגד טילים.
כמו שאופטיקה מסתגלת יכולה לתקן עיוותי אור המגיעים לקרקע מכוכב רחוק, אפשר לעוות ולפזר את קרן הלייזר הנורית מהקרקע אל המטרה כך שעיוותי האטמוספירה ירכזו אותה למיקוד מדויק, ותתאפשר צפיפות אנרגיה גבוהה מספיק לשימוש כנשק לירוט טילים.
המערכת האסטרונומית הראשונה נבנתה באירופה ב־1989 וכללה תיקונים מסדר נמוך עם מראה גמישה בעלת 19 אקטואטורים (התקנים אלקטרומכניים לשליטה בצורת המראה), בעל 20 תתי-מפתחים וחיישן בתת-אדום קרוב, בעל 32X32 פיקסלים שהגיע למגבלת עקיפה של טלסקופ NIR במפתח של 1.5 מטר.
הסיווג הביטחוני של מרבית הפרויקטים הצבאיים האמריקאים הוסר ב־1991, דבר שהאיץ מאוד את הפיתוח האזרחי של טלסקופים עם אופטיקה אדפטיבית.
כיום כל טלסקופ מדעי גדול נבנה עם יכולות של אופטיקה מסתגלת ומגיע למגבלת עקיפה (diffraction limit).
התרומה הבולטת ביותר לאסטרונומיה היא היכולת לצלם כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש.
מערכות מיקרו-אלקטרו-מכניות (MEMS), מראות גמישות ומראות גמישות מבוססות מגנטיות הן כיום הטכנולוגיה הנפוצה ביותר בישומי עיצוב חזית גל עבור אופטיקה אדפטיבית, בגלל המגוון שלהן, טווח התנועה, בשלות הטכנולוגיה ויכולתן לתקן את חזית הגל ברזולוציה גבוהה.
מראות MEMS, אפילו אם הן מצופות בציפוי מתאים, אינן מתאימות לליזר CW בצפיפות הספק גבוהה מכקילווט לסנטימטר מרובע.
לשימושים אלו יש פתרונות אחרים כמו מראות פיאזו אלקטריות גמישות.
נכון ל-2019, מראה גמישה יכולה להיות מורכבת מאלפי אקטואטורים (נקודות שליטה בצורת המראה).
הצפיפות הנוכחית היא 5 עד 10 למטר מרובע, עם תוכניות עתידיות לעד 25 אקטואטורים למטר מרובע.
קצב מדידה אופייני הוא אלף פעמים בשנייה.
לעיתים מנגנון התיקון אינו באמצעות מראה גמישה אלא באמצעות רכיב של גבישים נוזליים (LCD), אולם הם דורשים תחום אורך גל מצומצם וקבועי הזמן שלהם ארוכים.
הצורה הפשוטה ביותר של אופטיקה אדפטיבית היא תיקון הטיה (tip-tilt), שהיא תיקון הטיות של חזית הגל בשני ממדים (תיקון שווה ערך לתיקון המיקום של חלקי התמונה).
תיקון זה מבוצע בשילוב של מראות המוטות בזויות קטנות בשני צירים ניצבים עם מראה גמישה.
בדרך זו ניתן לתקן חלק ניכר מהאברציות האופטיות שנגרמות על ידי האטמוספירה.
מראות תיקון הטיה הן למעשה מערך מראות שיש לו רק קטע אחד שיכול לשנות זווית (להבדיל ממערך של מראות רבות שיכולות כולן לשנות זוויות באופן בלתי תלוי זו בזו).
בשל הפשטות היחסית של מראות כאלה והיותן בעלות תחום תנועה גדול, כלומר בעלות כוח תיקון גדול, רוב מערכות האופטיקה האדפטיבית משתמשות בהן כשלב ראשון, כדי לתקן אברציות מסדר נמוך.
לאחר מכן ניתן לתקן אברציות מסדר גבוה באמצעות מראות גמישות.
מטרתה המקורית של האופטיקה האדפטיבית הייתה לבטל את ההשפעות של ראייה אסטרונומית לתצפית אסטרונומית מפני כדור הארץ.
כאשר אור מכוכב או מעצם אסטרונומי אחר מגיע לאטמוספירה של כדור הארץ, מערבולות אטמוספיריות (שמקורן, למשל, באינטראקציה בין שכבות אויר בטמפרטורות שונות ובמהירויות רוח שונות) עלולה לעוות ולהזיז את התמונה בדרכים שונות.
עיוות התמונה נגרם כתוצאה מכך שקרני האור מוסטות באופן שונה בעברן בתווך בעל מקדם שבירה שונה, ומקדם השבירה תלוי בטמפרטורה המקומית של האטמוספירה, כך ששינויים קטנים ומקומיים בטמפרטורה גורמים לשינויים בכיוון קרני האור, לטשטוש ולפגיעה ביכולת ההפרדה הזוויתית של הטלסקופ.
עיוותים אלה משמעותיים לאיכותן של תמונות המופקות על ידי כל טלסקופ שקוטרו גדול מ .
שיטות אחרות להשגת כושר הפרדה העולה על המגבלה שנכפית על ידי העיוות האטמוספירי הן , ו, או על ידי הוצאת הטלסקופ אל מחוץ לאטמוספירה עם טלסקופי חלל, כגון טלסקופ החלל האבל.
התיקון המבוצע באמצעות אופטיקה אדפטיבית טוב כמעט כמו תצפית מחוץ לאטמוספירה.
יש לציין שלמרות איכות התיקון, גורמים כמו בליעה באטמוספירה באורכי גל מסוימים, קרינת רקע מהסביבה, הפרעות מזג אויר, הפרעות סיסמיות ואחרות אינם ניתנים, כמובן, לתיקון באמצעות אופטיקה מסתגלת ונותרים כיתרון יחסי של טלסקופי חלל.
מערכת אופטיקה מסתגלת לשימושים אסטרונומים עובדת בזמן אמת וקצב תיקון אופייני של פני המראה הוא עד 1000 פעם בשנייה.
מערכות אלו עובדות באינפרא אדום ובארכי גל ארוכים יותר.
חישה ותיקון של חזית גל
מערכת אופטיקה אדפטיבית מנסה לתקן את העיוותים בחזית הגל באמצעות מערכת שכוללת חיישן חזית גל שמנצל חלק מהאור המגיע, מראה גמישה (שניתנת לעיוות ונמצאת בנתיב האופטי), ומחשב שמקבל קלט מהחיישן.
אורך הגל של מערכת החישה יכול להיות שונה מאורך הגל המשמש לצילום (או צפייה) בטלסקופ.
חיישן חזית הגל מודד את העיוותים שהאטמוספירה גרמה, בקבוע זמן של אלפיות השניה; המחשב מחשב את צורת המראה האופטימלית כדי לתקן את העיוותים ושולח את הפקודות לעיצוב הדרוש של פני השטח של המראה הגמישה.
לדוגמה, טלסקופ שקוטרו כמו VLT או Keck, יכול לייצר תמונות מתוקנות ברזולוציה זוויתית של 30–60 אלפיות של שנייות-קשת (mas), באורכי גל באינפרא אדום, בעוד שהרזולוציה ללא תיקון היא בסדר גודל של שניית קשת.
על מנת לבצע תיקון אופטיקה מסתגלת, יש למדוד את חזית הגל הנכנסת כפונקציה של המיקום במישור הצמצם של הטלסקופ.
בדרך כלל צמצם הטלסקופ העגול מחולק למערך של פיקסלים בחיישן חזית הגל, בין אם באמצעות מערך של עדשות קטנות (, או באמצעות חיישן עקמומיות או פירמידה הפועלים על תמונות של צמצם הטלסקופ.
המערכת מחשבת את הפרעה הממוצעת של חזית הגל בכל פיקסל.
לדוגמה, החיישן במערכת NFIRAOS עובד באורך גל של 0.6-1.0 מיקרון, דוגם את חזית הגל כל 0.31 מטר בתדר של 800 הרץ עם חיישן CCD של 256X256 פיקסלים.
ערכי חזיתות הגלים בכל פיקסל מוזנים אל המראה הגמישה וזו משמשת לתיקון שגיאות חזית הגל אותן יצרה האטמוספירה.
אין צורך בידע מוקדם על הצורה או הגודל של העצם האסטרונומי - אפילו עצמים במערכת השמש שאינם נקודתיים יכולים להשתמש בחיישן חזית הגל של Shack-Hartmann, ותופעות דינאמיות על פני השמש נצפות בדרך כלל בטלסקופים סולאריים תוך שימוש באופטיקה אדפטיבית.
המראה הגמישה מתקנת את האור הנכנס לטלסקופ כך שהתמונות נראות חדות.
מכיוון שלעיתים קרובות מטרת מחקר מדעי היא קלושה מדי מכדי לשמש ככוכב ייחוס למדידת צורת חזיתות הגלים האופטיות, ניתן להשתמש במקום זאת בכוכב מנחה בהיר יותר המצוי בקרבת מקום.
האור מהמטרה המדעית עובר בערך דרך אותה מערבולת אטמוספירית כמו האור של כוכב הייחוס ולכן גם תמונתו מתוקנת, אם כי בדרך כלל בדיוק נמוך יותר מאשר האור מכוכב היחוס.
הצורך בכוכב ייחוס משמעו שמערכת אופטיקה מסתגלת לא יכולה לעבוד בכל אזור בשמיים, אלא רק במקום בו ניתן למצוא כוכב מנחה שעוצמת הבהירות שלו מספקת (עבור מערכות עכשוויות, מדובר בערך בבהירות נראית של 12–15), הנמצא קרוב מאוד למושא התצפית.
אילוץ זה מגביל מאוד את יישום הטכניקה לתצפיות אסטרונומיות.
מגבלה מהותית נוספת היא שדה הראייה הקטן עבורו תיקון האופטיקה האדפטיבית נחשב טוב.
ככל שהמרחק הזוויתי מהכוכב המנחה גדל, איכות התמונה יורדת.
טכניקה המכונה "אופטיקה אדפטיבית מרובת צימודים" ("multiconjugate adaptive optics") משתמשת במספר גלאים ומספר מראות גמישות כדי להשיג שדה ראייה גדול יותר (יותר מדקת קשת אחת).
ב-1985הוצגה חלופה לכוכב בהיר מספיק המצוי קרוב מספיק למושא המחקר: החזר מקרן לייזר היוצר מקור אור ייחוס מלאכותי.
הטלסקופ הראשון שהשתמש בשיטה זו נחנך ב-1995. ישנם שני סוגים של כוכבים מנחים: כוכב מנחה מבוסס פיזור ריילי וכוכב מנחה מבוסס נתרן.
כוכב מנחה מבוסס פיזור ריילי פועלים על ידי מדידת פיזור הלייזר בגבהים שבין 15–25 ק"מ (49,000–82,000 ft), בדרך כלל באורכי גל אולטרה סגול קרוב.
כוכב מנחה מבוסס נתרן משתמשים בקרינת לייזר באורך גל של 589 ננומטר כדי לעורר תהודה אטומית באטומי נתרן המצויים בשכבה אטמוספירית גבוהה יותר, בגובה של כ-90 ק"מ, שנראים אז "זוהרים" באותו אורך גל.
הרעיון החל כחלק מתוכנית "מלחמת הכוכבים" לתצפיות על לוויינים רוסיים: כאשר יאירו בעזרת ליזר כתם בקוטר של כמטר אחד בשכבת הנתרן, בגובה 90 ק"מ, בקו הראיה אליו צפוי הלווין להגיע, אטומי הנתרן המעוררים ישמשו ככוכב מנחה מלאכותי.
במהרה הבינו שיש קושי טכנולוגי לישם את השיטה ללוויינים, כיוון שמהירותם הזוויתית גדולה, אבל אז עלתה התובנה שכוכבים וגלקסיות הם אפליקציה קלה יותר למימוש וכך נולד הרעיון לשלב כוכב מנחה מלאכותי בתצפית אסטרונומית.
הניסוים הראשונים ליצירת כוכב מנחה מבוסס נתרן ולשימוש בו נעשו בליברמור שבקליפורניה, באמצעות ליזר בעצמה של כקילוואט, שנראה למרחוק.
הכוכב המנחה יכול לשמש למדידת השינוי בחזית הגל באותו אופן כמו כוכב מדריך טבעי – אלא שכוכבי ייחוס טבעיים (שיכולים להיות הרבה יותר חלשים) עדיין נדרשים עבור רכיב התיקון של ההטיה (tip/tilt), זאת כיוון שעיוותי האטמוספירה משפיעים על הליזר גם בדרכו מעלה וגם בהחזרה.
מסיבה זו, גם באמצעות כוכבים מנחים מלאכותיים, אי אפשר להגיע לכיסוי מלא של השמיים.
לעיתים קרובות משתמשים בליזר פולסים, כאשר מדידת האטמוספירה מוגבלת לחלון זמן של כמה מיקרו-שניות לאחר הפעלת הפולס.
שיטה זו מאפשרת למערכת להתעלם מרוב האור המפוזר בגובה הקרקע; רק אור שעבר במשך כמה מיקרו-שניות אל רום האטמוספירה ובחזרה מזוהה על ידי המערכת.
עם השנים התפתחו שיטות שונות ומגוונות למימוש כוכבים מנחים מלאכותיים ולעיתים משתמשים ביותר מכוכב מנחה מלאכותי אחד בו זמנית.
תיקוני אופטיקה אדפטיבית באינפרא אדום (IR) הם בדרך כלל איכותיים יותר ופחות מאתגרים מבחינה טכנית מאשר בתחום הנראה.
הפרמטרים המאפיינים טורבולנציה אטמוספירית: קבוע הזמן של הטורבולנציה, והזווית האיזופלנטית תלויים באורך הגל בחזקת שש-חמישיות (ערכם גדל כשאורך הגל גדל).
בנוסף, מספר תתי-המפתחים שדורשים תיקון הוא פרופורציונלי למפתח חלקי רדיוס פרייד בריבוע, לכן גם צפיפות האקטואטורים הנדרשת לטלסקופ בתחום הנראה גדולה משמעותית מזו הנדרשת באורכי גל ארוכים יותר.
בנוסף, כמות הפוטונים הנידרשת למימוש תיקון באורכי גל קצרים יותר גדולה בהרבה מזו הנדרשת לארכי גל ארוכים יותר, לפי יחס ארכי הגל בחזקת 23.5-, מה שמאתגר את השימוש בכוכבים מנחים מלאכותיים לתצפית באורכי גל קצרים כמו אור נראה.
כתוצאה מכך, האתגרים הטכנולוגיים לתיקון חזית הגל באיכות הדרושה פשוטים יותר לניהול בתחום התת-אדום הקרוב מאשר בתחום הנראה.
אף על פי שלטלסקופ חלל אין מגבלה של אטמוספירה, מערכת אופטישה אדפטיבית יכולה לעזור לאיכות התמונה על ידי תיקון אברציות שנגרמות מעיוותי במראת הטלסקופ.
תיקונים אלו יוכלו להיות איטיים מהתיקונים הנחוצים לטלסקופ קרקעי אך הטכנולוגיות הנדרשות (MEMS וכו') חופפות ברובן לאלו הנמצאות בשימוש או המפותחות עבור טלסקופים קרקעיים.
אברציות של העין הן עיוותים בחזית הגל העוברת דרך אישון העין.
אברציות אופטיות אלו פוגעות באיכות התמונה הנוצרת על הרשתית, ולעיתים מחייבות הרכבת משקפיים או עדשות מגע.
במקרה של הדמיית רשתית, חזית הגל המוחזרת מהרשתית סובלת מעיוותים דומים, מה שמוביל לחוסר יכולת להבחין במבנה המיקרוסקופי (תאים ונימים) של הרשתית.
משקפיים ועדשות מגע מתקנים "סטיות מסדר נמוך", כגון חוסר מיקוד ואסטיגמציה, אשר נוטים להיות קבועים לפרקי זמן ארוכים (חודשים או שנים).
בעוד שתיקון של אלה מספיק לתפקוד ראייה תקין, הוא בדרך כלל אינו מספיק כדי להשיג רזולוציה מיקרוסקופית.
בנוסף, כדי להשיג רזולוציה מיקרוסקופית, יש לתקן גם אברציות מסדר גבוה, כגון שביט (קומה), אברציה כדורית וטרפויל.
אברציות מסדר גבוה, שלא כמו אברציות מסדר נמוך, אינן יציבות לאורך זמן, ועשויות להשתנות בקבועי זמן של 0.1 שניות עד 0.01 שניות.
תיקון הסטיות הללו דורש מדידה ופיצוי מתמשכים בתדר גבוה.
אברציות של העין נמדדות בדרך כלל באמצעות חיישן חזית גל, והסוג הנפוץ ביותר של חיישן חזית הגל הוא Shack-Hartmann.
אברציות של העין נגרמות מאי אחידות בפאזה המרחבית של חזית הגל המוחזרת מהעין.
בחיישן חזית גל של Shack-Hartmann, אברציות אלו נמדדות על ידי הצבת מערך דו־ממדי של עדשות קטנות במישור המצומד לאישון העין, ושבב CCD במישור המוקד האחורי של העדשות.
העדשות גורמות למיקוד כתמים על ה-CCD, ואלגוריתם מחשב את מיקום מרכזי הכתמים.
מיקומי הכתמים הללו מושווים למיקומם של כתמי הייחוס, והתזוזות בין השניים משמשות לקביעת העקמומיות המקומית של חזית הגל, מה שמאפשר לשחזר את חזית הגל ולקבל אומדן של אי אחידות הפאזה הגורמת לאברציה.
לאחר ששגיאות הפאזה המקומיות בחזית הגל נמדדו, ניתן לתקן אותן על ידי הצבת מאפנן פאזה (לדוגמה: מראה גמישה) במישור נוסף המצומד גם הוא לאישון העין.
ניתן להשתמש בשגיאות הפאזה כדי לשחזר את חזית הגל, מידע בו ניתן להשתמש כדי לשלוט במראה הגמישה.
לחלופין, ניתן להשתמש בשגיאות הפאזה המקומיות ישירות כדי לחשב את הוראות התיקון למראה הגמישה.
תיקון בחוג פתוח לעומת תיקון בחוג סגור
כאשר שגיאת חזית הגל נמדדת לפני שתוקנה על ידי הרכיב המתקן את חזית הגל, אזי הפעולה היא בחוג פתוח.
כאשר שגיאת חזית הגל נמדדת לאחר שתוקנה על ידי מתקן חזית הגל, אזי הפעולה נעשית בחוג סגור.
תיקון בחוג סגור מאפשר שגיאות קטנות יותר במדידת חזית הגל, ויש סיכוי גבוה יותר שטעויות במדידה ובתיקון יוסרו.
תיקון בחוג סגור הוא הנורמה.
אופטיקה אדפטיבית יושמה לראשונה בהדמיית רשתית בהארת הצפה (flood-illumination) כדי לייצר תמונות של תאי קונוס בודדים בעין האנושית.
טכניקה זו גם שימשה בשילוב עם סריקת לייזר אופטלמוסקופית כדי להפיק בנוסף לתמונות של קונוסים בודדים גם את התמונות הראשונות של מיקרו-וסקולטורה ברשתית, זרימת דם ותאי אפיתל פיגמנט ברשתית.
אופטיקה אדפטיבית בשילוב עם טומוגרפיה קוהרנטית אופטית אפשרה לאסוף את התמונות התלת־ממדיות הראשונות של קולטני אור בתאי קונוס חיים.
במקרה זה קצב הדגימה והעדכון נמוך מאשר בטלסקופים, והוא כ-12 פעמים בשנייה.
חקר רקמות ביולוגיות מערים קשיים רבים שאינם בנמצא באסטרונומיה: קרני האור אינן נעות בשכבה מוגדרת היטב, מקדם השבירה שונה מהותית בין רקמות שונות, פיזור האור יכול להיות משמעותי ועוד, ולכן אופטיקה מסתגלת בביולוגיה היא תחום צעיר ומתפתח.
במיקרוסקופיה, אופטיקה אדפטיבית משמשת לתיקון אברציות שנגרמו כתוצאה ממעבר אור דרך הדגימה הנבדקת.
הודגמה יכולת להדמיה תלת־ממדית של נוירון בודד דרך כשליש מריקמת המוח של עכבר ובעוברים של דגי זברה.
תיקון חזית הגל הנדרש נמדד ישירות באמצעות חיישן חזית הגל או מוערך באמצעות טכניקות אופטיקה מסתגלת ללא חיישן.
אופטיקה אדפטיבית משמשת בייצור זיכרון אופטי.
כאשר כותבים במספר שכבות, האברציות המשפיעות על המיקוד של כל שכבה תלויות בשכבות שמעליה.
גם בכתיבת המידע וגם בקריאתו ניתן להשתמש באופטיקה אדפטיבית כדי להשיג מיקוד חד וניצול טוב יותר של נפח האחסון.
טכנולוגיה זו גם משמשת בנגני DVD לתיקון עיוותים בדיסק, ביצור של מיליוני יחידות בחודש העלות היא של פחות מדולר אחד.
אופטיקה מסתגלת משמשת לאסטרונומיה סולארית במצפי כוכבים כמו , ו.
טכנולוגיה זו צפויה לאפשר ריכוז קרן לייזר במעבר דרך אטמוספירה טורבולנטית עבור נשק לייזר קרקעי ואווירי, על מנת להשמיד מטרות ממרחק גדול - כולל לוויינים במסלול.
הדוגמה העיקרית לכך היא תוכנית הלייזר המוטס של הסוכנות להגנה מפני טילים.
אופטיקה אדפטיבית משמשת כדי לשפר את הביצועים של מערכות תקשורת אופטיות קלאסיות ומערכות קוונטיות בחלל חופשי, וכדי לשלוט על הפלט המרחבי של סיבים אופטיים.
אופטיקה אדפטיבית משמשת גם לייצוב קרן ליזר במערכות תקשורת.
לדוגמה, ייצוב המיקום והכיוון של קרן הלייזר בין מודולים במערכת תקשורת אופטית גדולה בחלל חופשי, כאשר התיקון מופעל על תושבות המראה .
אופטיקה מסתגלת ואופטיקה פעילה מפותחות גם לשימוש במשקפיים כדי להשיג ראייה טובה יותר מ-6-6, טכנולוגיה המתוכננת ליישום ראשוני ביישומים צבאיים.
אופטיקה אדפטיבית משמשת גם לשיפור איכות קרן הלייזר בישומי חיתוך באמצעות לייזר.
אופטיקה מסתגלת משמשת גם במלקחיים אופטיים כדי למקד באופן דינמי את קרני הלייזר המשמשות למיקרו-מניפולציה של דגימות ביולוגיות.
אופידיוס באסוס היה היסטוריון ונואם רומי נודע, שחי בתקופת שלטונם של הקיסרים אוגוסטוס וטיבריוס, ונפטר בתקופת שלטונו של נירון.
באסוס היה אדם מוערך מאוד ברומא בשל רהיטותו.
חוסר ודאות בבריאותו אולי מנעה ממנו לכהן במשרה ציבורית.
הוא מת ממחלה פתאום, והותיר את חיבוריו לא גמורים.
ה"היסטוריות" שלו החלו ככל הנראה במלחמות האזרחים ברפובליקה הרומית או במותו של יוליוס קיסר והגיעו עד סופו של סיאנוס, או אולי של טיבריוס.
המשיך אותם פליניוס הזקן ב-31 ספרים, לפחות עד סוף שלטונו של נירון.
לפני ה"היסטוריות" שלו, פרסם באסוס חיבור היסטורי אחר, "המלחמה הגרמאנית" (Bellum Germanicum), שתיאר את מלחמות רומא בגרמאניה.
סנקה הזקן מדבר בהערכה על באסוס כהיסטוריון.
אופולוסידים (שם מדעי: Ophioglossopsida) היא מחלקה של שרכנים שהם צמחים וסקולריים חסרי זרע הכוללת את סדרה אחת - סדרת האופולוסים (Ophioglossales) ובה משפחה אחת - משפחת לשון-אפעה (Ophioglossaceae).
אוֹפִיר היא ארץ הנזכרת ב ובממצא הארכאולוגי, ממנה יובאו ל ואוצרות טבע אחרים.
אופיר נזכרת במקרא מספר פעמים.
ב"לוח העמים" שבספר בראשית מוזכר אופיר שהוא בנו של יקטן בן עבר, המהווה ככל הנראה אפונים: , ובדומה לכך גם בקטע המקביל בדברי הימים:
בספר מלכים מוזכרת ארץ אופיר כמקור ליבוא זהב בימי שלמה המלך, על ידי עבדי שלמה ועבדי חירם מלך צור: , .
גרסה דומה מובאת בספרי דברי הימים:, , .
בנוסף, מוזכר ניסיון כושל של יהושפט מלך יהודה לקיים מסע ימי לארץ זו:
בספר ישעיהו, ספר תהילים וספר איוב מוזכר (כלומר זהב אופיר) כסמל ליוקרה: , , .
יש המפרשים גם את המילה אופיר ב כמילה לזהב.
אופיר נזכרת גם באחד מחרסי תל קסילה:
"זהב אפר" הוא זהב אופיר בכתיב חסר.
בשורה השנייה, ה"ש" מסמלת קיצור של "שקל", ובכתובת המקורית יש שלושה קווים אופקיים במקום בו הועתקה קסי (Ξ), המסמלים את הספרה 30 בשיטת המספרים הפיניקית.
פירוש הכתובת הוא "זהב הבא מאופיר, לבית חורון", כאשר בית חורון יכול להיות שם יישוב או כינוי למקדש חורון, שייתכן שהיה בתל קסילה עצמו.
זיהויה של ארץ אופיר אינו וודאי, והועלו כמה הצעות למיקומה.
בספר היובלים, בפרשה על גבולות ארצות שם בן נח, נכתב שארץ זו היא ארץ ערב כלומר ממוקמת בחצי האי ערב:
ההיסטוריון והבלשן עדיה חורון זיהה את אופר עם ארץ בני ה-Ifren האמזיע'ים שחיו באזור פרובינקיה אפריקה הרומית, ונתנו לה את שמה.
הוא סבר שבתיווך אותו שבט אמזיע'י הגיע הזהב הטוב מארץ החוילה, אותה זיהה יוסף בן מתתיהו עם גאיטוליה , לסוחרים פיניקים, ועל כן גם הסמיכות בין אופיר לחוילה בלוח העמים.
ההפלגה לאופיר דרך הים האדום הייתה ניסיון לעקוף מדרום את המתווכים בני האִפרן ולהגיע ישירות לארצות הזהב, בדומה לסוחרים הפיניקים שעקפו במאה ה-7 לפנה"ס את אפריקה בהמרצת פרעה נכו.
אמנם סוחרי חירם ושלמה לא הגיעו למקורות הזהב של בני האִפרן, אך הם גילו "אופיר חדשה" העשירה גם היא בזהב, כנראה בקרן אפריקה או בדרום ערב.
זיהוי אפשרי נוסף של אופיר נמצא בחוף הים האדום בצפון מדבר דנקיל (אריתראה וג'יבוטי של ימינו), על שם העפרים המתגוררים בו.
עזריה מן האדומים זיהה את אופיר עם פרו, ומסביר שספינות שלמה סבבו את העולם כשם שעשה פרדיננד מגלן.
טענתו נתמכת בכך שלספינות שלמה לקח המסע שלוש שנים אותו מספר שנים שלקח לספינתו של מגלן.
בספר הברית זיהה את אופיר כדרום אמריקה.
כמו כן הוא מזכיר את הדמיון שבין מדינת פרו לאופיר.
על פי קהילת בני ישראל ההודית אופיר נמצאת בתת-היבשת ההודית בקרלה.
טיעונים נוספים מרחיקים אותה לצפון־מערב סרי לנקה ואף ל.
אופּיום הוא סם פסיכואקטיבי חזק וממכר מקבוצת האופיאטים, המופק מהנוזל של תרמיל בוסרי של הצמח פרג תרבותי (פרג האופיום).
האופיום מתאפיין בריח נרקוטי ובטעם מריר-חריף.
הוא מכיל תערובת של 25 אלקלואידים שונים, ביניהם קודאין, אוריפאווין, תבאין, נרקוטין, פפוורין, והעיקרי שבהם, המופיע רק במין הפרג התרבותי- המורפין.
האופיאטים מחלישים את החישה הפיזית ואת היכולת להגיב לגירויים על ידי דיכוי מערכת העצבים, ושימוש במינון גבוה ובלתי מבוקר בהם עלול להוביל למוות.
אופיום הוא נוזל התרמיל הבוסרי של פרג תרבותי.
אזורי הגידול העיקריים של צמח זה למטרות הפקת אופיום הם אפגניסטן, מקסיקו ו"משולש הזהב" של דרום מזרח אסיה (במיוחד מיאנמר).
מבין הסמים המופקים מאופיום, בולטים קודאין, מרכיב נפוץ במשככי כאבים ובתרופות נגד שיעול, שהוא אופיאט חלש; ומורפין, שהוא אופיאט חזק בהרבה.
מורפין משמש גם להפקת האופיואיד הרואין.
יצור הרואין הוא המטרה העיקרית של גידול האופיום הבלתי-חוקי בעולם.
משנעי הסמים מעדיפים לסחור בהרואין, כיוון שניתן להסתירו ולהבריחו בקלות יחסית עקב היותו מרוכז יותר בהשוואה לאופיום.
אופיום כשלעצמו הוא מרכיב חוקי בתרופות מרשם.
בין התרופות המכילות אופיום נמצאות לאודנום (טינקטורה של אופיום) ופרגוריק.
אלו משמשות לשיכוך כאבים, למניעת שיעול ולעצירת שלשול.
גידול פרג האופיום מתרחש בעיקר בצפון הודו באזורים של מאדיה פראדש, אוטר פראדש וראג'סטן.
פרג האופיום, כמו כל הפרגים, דורש אדמה לחה עשירה ואור שמש בשפע.
זרעי פרג נזרעים בסוף הסתיו או בתחילת החורף (בדרך כלל בנובמבר) בשדות אשר מעובדים היטב.
באביב, לאחר שהצמחים מגיעים לגובה של כ-15 ס"מ, מדללים את השדות כך שהצמחים הנותרים עומדים במרחק של כ-60 ס"מ זה מזה.
תרמילי הצמח מבשילים בין החודשים אפריל ויוני.
על כל צמח יש כחמישה עד שמונה תרמילים, וכאשר הם מבשילים לקוטר של כארבעה ס"מ, צבעם משתנה מכחלחל-ירוק לצהוב, שינוי זה מסמן את הזמן האופטימלי לקטוף את הצמח.
התרמילים נחתכים בצורה אופקית (רק לעיתים רחוקות בצורה אנכית).
נעשה שימוש בסכין ייחודית בעלת שלושה עד שישה להבים או מכשיר מחודד.
בעת תהליך החיתוך העובדים נמנעים ממגע ישיר עם השרף הלבן שיוצא מהתרמילים שזה עתה נחתכו.
ישנם ארבעה עד שישה חתכים כאלה וכל חתך נעשה מספיק עמוק על מנת לחתוך את צינורות החלב, אך לא כל כך עמוק כדי לא לגרום לשרף הלבן לזרום פנימה לכיוון מרכז התרמיל.
השרף הלבן יוצא מהחתכים, ומתכהה במהירות לצבע חום או שחור בחשיפה לאוויר.
ניתן לחתוך כל תרמיל ארבע או חמש פעמים בודדות במהלך תקופה של מספר הימים הבאים.
בבוקר שלאחר החתך, השרף המוצק והכהה נאסף באמצעות גרידה עם כף ברזל או סכין.
לאחר איסוף כמות מתאימה, לשים את החומר לכדורים, עוטפים בעלי פרג ומייבשים באוויר בצל.
שיטה נוספת היא אחסון החומר הקרוש בסירי מתכת או אדמה עם תחתית מחוררת, המאפשרים ניקוז של נוזל בצבע כהה.
לאחר מכן מתרחש עיבוד נוסף בתחנות איסוף ממשלתיות בהן האופיום הגולמי מונח במחבתות מלבניות ומאפשרים לו לשבת בשמש במשך כ-1–3 שבועות.
כל מחבת מכילה כ-35 ק"ג אופיום ובוחשים אותה במשוטי עץ בערך כל 30 דקות.
תכולת המים יורדת מכ-30 אחוז לכ-10 אחוז בתקופה זו, ולאחר מכן החומר מומר לעוגות של 5 ק"ג הנשלחות בשקיות פוליאתילן.
האופיום בארץ ישראל לאורך ההיסטוריה
עדויות לשימוש בחומרים שהונפקו מהפרג יש כבר מתקופת המקרא.
דומה שבתקופות הקדומות היו גבולות השימוש בסם לרפואה, להנאה ולפולחן, מטושטשים.
מהממצא הארכאולוגי שנחשף במזרח הקרוב עולה שצמח הפרג היה ידוע במרחב של ארץ ישראל בתקופת המקרא.
לדעת חוקרים אחדים, כלים הקרויים בפי הארכאולוגים בשם "בילביל" שיוצרו בקפריסין ושווקו בכל רחבי הלבנט, נוצרו בצורת הלקט הפוך של פרג כדי לרמז על תכולתם.
בדיקת מעבדה של שבר פכית שנמצא בתל אל-עג'ול העלתה שהוא מכיל שרידי אופיום.
בעיר שומרון במאה הראשונה לפנה"ס, היה בעיר אחד ממרכזי הפולחן של דמטר ובתה פרספונה, אשר התאפיין בשלהוב ההמונים, מה שנעשה בעולם היווני ורומי באמצעות אופיום שהופק לצורך זה.
בתלמוד הירושלמי הוזכר ה"אופיון" בין מרכיבי הקילורין, תרופה לעיניים (עבודה זרה פ"ב מ ע"ד), וגם כחומר משלהב בקרב הפגאנים, שגרם כנראה לשיכרון חושים עד כדי סכנה, ולכן חז"ל גם מסתייגים ממנו.
דיוסקורידס, רופא בן המאה הראשונה לספירת הנוצרים, מתאר בספרו על חומרי המרפא את השימוש באופיום לרפואה, אופן הפקת גלולות מהאופיום, והסכנות בשימוש מופרז בחומר.
השימוש באופיום היה שכיח מאוד בחברה של ימי הביניים.
לפי דבריו של הרופא הירושלמי אלתמימי, בן המאה העשירית, היה השימוש בו מצוי בכל הארצות של המזרח והמערב.
במיוחד התפרסמה בהפקתו העיירה אסיוט שבמצרים, ממנה הוא יוצא לכל הארצות.
על המסחר הער באופיום, בו עסקו גם יהודים, מעידים האזכורים של מכירתו בתעודות הגניזה הקהירית מאמצע המאה האחת עשרה.
בספרות הרפואית של ימי הביניים מוזכר השימוש בפרג למטרות שונות ובעיקר כמשכך כאבים וכנגד הרעלות (תריאק).
השימוש באופיום היה בעיקר לצורכי רפואה, אך גם להנאה.
התקופה העות'מאנית עד למלחמת העולם הראשונה
הפרג נזכר מפורשות בהקשר הארצי ישראלי רק בתקופה העות'מאנית, כאשר החלו להשתמש בו בהרחבה לשם הנאה והתמכרות באופנים שונים: אכילה, שתייה, עישון ועוד.
עדויות על שימוש באופיום כחומר משכר בארץ ישראל מצויות בספרות נוסעים, שסיפרו על שימוש הטורקים באופיום כדי להגביר את עוז רוחם במלחמה.
הוא תואר כחומר המסוכן לבריאות כשנלקח במינון גבוה, ולמרות זאת השתמשו בו כמעט כל הטורקים באופן יומיומי.
בשנת 1799, כשנפוליאון בונפרטה פלש לארץ אך כשל ונאלץ לסגת, הצבא הצרפתי נאלץ לנטוש חלק מהלוחמים החולים ביפו, בשל מספרם הרב.
לפי עדויות אחדות, לעשרות מהם אשר מצבם היה קשה, הושארו מנות אופיום, כדי לשים קץ לסבלם ולא ליפול בידי האויב.
אך הסתבר בדיעבד כי אחדות ממנות הרעל היו קטנות מדי, ומספר חיילים נותרו בחיים ונלקחו בשבי בידי הצי הבריטי.
במלחמת העולם הראשונה היה לאופיום תפקיד חשוב בכיבוש העיר עזה על ידי הבריטים.
הקולונל הבריטי ריצ'רד מיינרצהגן מספר ביומנו שמטוסים בריטיים הוטסו מעל העיר והשליכו חפיסות סיגריות ספוגות באופיום.
התוצאה הייתה שחלק גדול מן הצבא הטורקי בשריעה ובעזה היה אחוז תרדמה וטמטום, ולא היה מסוגל להתנגדות.
במאה ה-18 הפך האופיום לפופולרי ושימש אינטלקטואלים למטרות הנאה ופנאי.
הביקוש לאופיום היה כה גבוה עד כדי כך שהאנגלים יצאו למלחמה עם הסינים בדרישה לקבל שליטה על ההפצה של האופיום בסין.
יחסי המסחר בין אנגליה לסין כללו צריכה מאסיבית של תה מצד האנגלים, אך מהצד השני לאנגלים היה קושי לשווק סחורה אנגלית לסינים שלא גילו עניין בסחורה זרה.
ב-1842 הביסו הבריטים את הסינים, כניעתם של הסינים הביאה להסכם שאפשר לבריטים סחר חופשי בסין.
האופיום הוא סם מדכא ומאלחש - מפיג כאב.
מלבד כאבים פיזיים האופיום משכך גם כאבים נפשיים, ויש לו השפעה מאוד חזקה על הנפש וביכולתו לגרום לתחושת הנאה.
בתקופה בה הרפואה הייתה בחיתוליה, הפך האופיום למרכיב חיוני במענה לתחלואים רבים באירופה ובאמריקה: לטיפול בשלשול, דיזנטריה, אסתמה, ראומטיזם, סכרת, מלריה, כולרה, חום, ברונכיט, קשיי שינה וכאב מכל סוג.
בהמשך התגלה כי האופיום גורם לדיכוי בנשימה ותחת השפעתו הנשימה נעשית איטית ושטוחה יותר, דבר היכול להוביל למוות.
אופן השימוש באופיום השתנה לאורך השנים.
כבר לפני שנת 2000 לפנה"ס היה שימוש רפואי וטקסי באופיום במערב אסיה ובמזרח הים התיכון.
תחילה, היו לועסים את האופיום כחלק מטקס, רק בשלב מאוחר יותר התחילו לעשן את האופיום למטרות הנאה, דבר שהגביר את השפעתו וכיום נוהגים להזריק אותו לווריד בצורה טהורה.
אופיר חיים (נולד ב-21 באפריל 1975 בראשון לציון) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
מאמן הכדורגל של נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19.
חיים שיחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ואת הקריירה שלו בקבוצה בוגרת החל בעירוני ראשון לציון בעונת 1993/1994, כשהקבוצה הייתה בליגת המשנה, ובסופה עלתה לליגה הבכירה.
חיים שיחק בראשון לציון שלוש עונות, ובתחילת עונת 1996/1997 עבר לקבוצת מכבי הרצליה, אך באמצע העונה שב לעירוני ראשון לציון.
בעונת 1997/1998 שיחק בקבוצת מכבי יפו, ובסופה העפיל עמה לליגה הבכירה, לאחר שכבש 26 שערים והיה מלך השערים של הקבוצה.
לקראת עונת 1998/1999 חזר למכבי תל אביב, ובאמצע עונת 2000/2001 עבר לקבוצת הפועל באר שבע.
חיים סייע לקבוצה להעפיל לליגת העל, והמשיך לשחק בה שלוש שנים נוספות.
בעונת 2003/2004 כבש 16 שערים והיה מלך שערי ליגת העל בצוותא עם שי הולצמן, והיה שותף לעונה מוצלחת שבה סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
לקראת עונת 2004/2005 חתם חיים בקבוצה הטורקית איסטנבולספור, אך בדצמבר 2004 חזר למכבי תל אביב ושיחק בה עוד שנה וחצי.
בעונת 2006/2007 חתם חיים במכבי נתניה כחלק ממסע הרכש של אייל ברקוביץ' ודניאל יאמר.
בעונה שלאחר מכן חזר להפועל באר שבע ושיחק שתי עונות נוספות במדיה.
בעונה הראשונה סבל מפציעה, ובעונתו השנייה בקבוצה כבש חיים 7 שערי ליגה, והיה שותף לעלייתה של הפועל באר שבע לליגת העל.
בעונת 2009/2010 שיחק חיים במכבי הרצליה בליגה הלאומית, ובעונת 2010/2011 חזר לליגת העל ושיחק בהפועל רמת גן.
בקיץ 2011 חתם בקבוצת הפועל מרמורק מליגה א', וכעבור שנה פרש ממשחק פעיל ומונה למאמן הקבוצה.
חיים שימש מספר חודשים כמאמן הפועל מרמורק, ובדצמבר 2012 סיים את תפקידו במועדון.
ב-18 בדצמבר 2013 מונה למאמן מכבי יפו.
ב-15 ביוני 2014 מונה חיים למאמן קבוצת הנוער של הפועל תל אביב, תפקיד אותו מילא במשך עונה אחת.
לקראת עונת 2015/2016 מונה למאמן קבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, ופוטר מתפקידו עם סיום העונה.
בתחילת עונת 2016/2017 מונה חיים לעוזר מאמן הפועל תל אביב תחת גיא לוזון.
בדצמבר 2016 מונה חיים למאמן מכבי שעריים.
בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א' וחיים סיים את תפקידו.
ב-2 באוקטובר 2017 מונה חיים למאמן הפועל עפולה מהליגה הלאומית.
ב-6 בדצמבר הוביל את הקבוצה לזכייה בתואר הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון על הפועל רמת גן בגמר גביע הטוטו לליגה הלאומית, ובתום עונת 2017/2018 הוביל אותה לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום השמיני.
ב-26 בנובמבר 2018 מונה חיים למאמן הפועל תל אביב, לאחר פיטוריו של קובי רפואה.
במשחקו הראשון כמאמן בליגת העל סיימה הקבוצה בתיקו 1–1 מול מכבי נתניה.
ב-6 בינואר 2019 פוטר מתפקידו לאחר שבעה משחקים בהם רשמה הקבוצה ניצחון אחד בלבד.
ב-12 במרץ באותה שנה, מונה חיים למאמן הפועל כפר סבא.
בסיום עונת 2018/2019 עלתה הקבוצה לליגת העל אף על פי שפיגרה 10 נקודות מהמקום הראשון בתום הסיבוב השני, לאחר שנכנסה לרצף של 6 ניצחונות ב-7 המשחקים האחרונים של העונה וצברה 19 מתוך 21 נקודות בפלייאוף.
ב-28 ביוני 2022 הוביל את נבחרת ישראל עד גיל 19 לניצחון 2-1 על נבחרת צרפת, בחצי גמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2022, ובכך העלה את הנבחרת לגמר היורו עד גיל 19, בו הפסידה 3-1 לנבחרת אנגליה לאחר הארכה.
בעקבות ההישגים באליפות אירופה העפיל עם הנבחרת לגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023 איתה זכה להישג היסטורי כאשר הגיע עם הנבחרת למקום השלישי תוך כדי שהדיח נבחרות חזקות כמו ברזיל.
חיים נשוי לאורלי ולו שני בנים ובת.
בנו הבכור אור הוא אוטיסט, וחיים מקדם את המודעות להתמודדות של משפחות עם ילדים על הרצף.
אופיס דיפו היא רשת שיווק אמריקאית, מספקיות צורכי משרד הגדולות בעולם.
החברה הוקמה ב-1986 בפלורידה, ארצות הברית.
לאופיס דיפו הכנסות של יותר מ-15 מיליארד דולר בשנה והיא מעסיקה יותר מ-52,000 עובדים בכל רחבי העולם.
חנויות אשר בבעלות ומופעלות תחת השם אופיס דיפו
חנויות אשר מופעלות תחת השם אופיס דיפו אך הן בבעלות משותפת / הסכם הרשאה
, כיום פועלות 111 חנויות.
, כיום פועלות 3 חנויות.
, כיום פועלות 4 חנויות.
, כיום פועלות 13 חנויות.
, כיום פועלות 9 חנויות.
רשת אופיס דיפו בישראל הוקמה על ידי צחי פישביין בשנת 1993. הסניף הראשון נפתח ברחוב יגאל אלון בתל אביב.
הרשת כיום בבעלות קבוצת UMI (יבואנית מותגי הרכב של GM וזכיינית AVIS בישראל), היא נציגת המותג האמריקאי בישראל מאז סוף שנות ה-90, ומפעילה עשרות סניפים בפריסה ארצית, לצד אתר אינטרנט.
לצד הפעילות הקמעונאית, פעילה אופיס דיפו בעולם השירות לעסקים ומספקת את מגוון מוצריה לעסקים ברחבי הארץ.
אופיואידים (Opioids) הם קבוצת תרכובות הנקשרות ל"קולטני האופיואיד" במערכת העצבים ובמקומות אחרים בגוף.
ההשפעה המרכזית של מרבית האופיואידים היא דיכוי מערכת העצבים המרכזית תוך הפחתת יכולת הגוף להגיב לגירויים.
זאת, עקב היקשרותם לקולטנים המעבירים את תחושת הכאב ואותות חישה אחרים למוח.
לכן, רוב האופיואידים פועלים כמשככי כאבים.
האופיואידים הם בין הסמים הפסיכואקטיביים הממכרים הנמצאים בשימוש מאז התקופה הפרהיסטורית.
רוב האופיואידים מכילים תרכובת כימית בשם מתילמורפינן (Methylmorphinane) כחלק משלד המבנה של התרכובת.
לקבוצת המתילמורפינן נקשרים אטומים וקבוצות כימיות שונות, בהתאם לסוג האופיואיד.
מקובל לחלק את האופיואידים למספר קבוצות:
אופיאטים (opiates) – אופיואידים הנוצרים בטבע ומופיעים כאלקלואידים בשרף של פרג האופיום.
מורפין, הידוע כמשכך כאבים, הוא הרכיב העיקרי של האופיום.
קודאין הוא האלקלואיד השני בריכוזו באופיום.
אופיאטים נוספים הם אוריפאווין ותבאין.
אופיואידים סינתטיים למחצה (semi-synthetic opioids) – אופיואידים מעשה ידי אדם, המופקים מאופיאטים.
בין אלו נמצאים הרואין, אוקסיקודון, הידרומורפון ואחרים.
אופיואידים סינתטיים (synthetic opioids) – אופיואידים מעשה ידי אדם, שאינם מופקים מאופיאטים.
זו משפחה רחבה של תרכובות, המהווה נושא לפיתוח ביו-רפואי נמשך.
בין האופיואידים הסינתטיים נמצאים פנטניל, מתאדון, טרמדול, פתידין, מפרידין ופנאזוקין.
אופיואידים אנדוגניים (endogenous opioids) – חומרים אלו מופרשים על ידי הגוף ומופיעים באופן טבעי במוח.
תפקידם לפקח על התנהגויות רגשיות הנוגעות לכאב, חרדה ופחד.
הידועים שבין חומרים אלו נמנים עם משפחת האנדורפינים.
אופיואידים אנדוגניים אחרים הם האנקפלינים, דינורפינים ואנדומורפינים.
חומרים אלו מכונים לעיתים קרובות "סמים נרקוטיים", אך המונח "אופיואידים" מדויק יותר, שכן "נרקוטיקה" אינה מוגדרת היטב ומכסה מגוון סמים לא-חוקיים.
באופיואידים משתמשים ברפואה לשיכוך כאבים, לטיפול בשיעולים וכן בשלשולים.
תופעות הלוואי הנפוצות של אופיואידים הן: עצירות, גרד, בחילה, הקאה ודיכוי נשימתי עד כדי סכנת חיים.
כמו כן, יכולתם לגרום לאופוריה ולהפחתת חרדות הובילה לצריכה בלתי חוקית נרחבת שלהם.
האופיואידים נקשרים לאותן מולקולות במוח ובמערכת העצבים המרכזית, וכן במערכת העצבים ההיקפית – הקולטנים האופיואידיים.
ההבדלים בין השפעות הסמים על הגוף נובעים ממהירות הגעתם לקולטנים, וכן מכמות האופיואיד הנדרשת כדי להפעילם.
הקצב בו אופיואידים חודרים לגוף תלוי בצורה בה הם ניטלים: כאשר מעשנים או מזריקים אופיואידים, הם מגיעים לרמות שיא במוח תוך דקות.
אופיואידים הניטלים בהסנפה, לעומת זאת, נספגים לאט יותר משום שהם חייבים לעבור דרך ממברנות המוקוס של האף לכלי הדם.
חברות התרופות פיתחו מוצרי אופיואידים הניתנים במגוון רחב של דרכים, החל מהזרקה תוך ורידית, דרך כדורים ועד לכסניית מציצה, במקרה של פנטניל (אקטיק).
השימוש הנרחב באופיואידים מיוחס לעליה בשיעור הסובלים מכאב כרוני.
לפי מחקרים חדשים, רבים מבעלי כאב כרוני סובלים מכאב נוסיפלסטי שאינו מעיד על נזק מבני אלא נובע משינויים ברשת כאב מוחית (עצבית).
למשל, 88% מהאנשים עם כאב גב כרוני מאובחנים עם כאב נוסיפלסטי.
הכאב יכול להתחיל מפציעה או פגיעה ברקמה ויכול גם להופיע בלעדיה.
פעמים רבות כאב נוירופלסטי נובע מפעילות עצבית חריגה ללא קשר לגירוי חיצוני ישיר.
הכאב הנוסיפלסטי מתאפיין בסימפטומים שכוללים כאב מפושט או סימטרי, מגיב לסיטואציות מלחיצות, מעבר למה שניתן לצפות בהתחשב בנזק הניתן לזיהוי ברקמות או בעצבים.
בנוסף יכולים להופיע תסימינים שמקורם במערכת העצבים המרכזית כגון עייפות, בעיות בשינה, בעיות בזיכרון ומצב רוח – דיכאון וחרדה.
החשיבות שבזיהוי הכאב הנויסיפלסטי היא בשל ההבנה שכאב מסוג זה מגיב לטיפולים באופן שונה מכאב נוירופטי או נוסיספטי.
בין היתר עלה כי, כאב נוסיפלסטי מגיב פחות טוב לטיפול בתרופות אופיואידיות ולכן יש מקום לטפל בו בשיטות טיפול אחרות, מה שבסופו של דבר יביא להפחתה בצריכת תרופות אופיואידיות שנמצאו כאמור כפחות יעילות לטיפול בכאב כרוני שאובחן ככאב נוסיפלסטי.
גישות טיפוליות כגון, PRT,PDSR,EAET הראו יעילות גבוהה בטיפול בכאב נוסיפלסטי עד להחלמה מלאה.
מחקרים מראים שלאופיואידים יעילות מוגבלת בטיפול בכאב כרוני.
כך למשל מחקרים שבדקו השפעת אופיואידים על כאבים כרוניים של גב תחתון מצאו שהשפעתם מוגבלת ומספקת הקלה מתונה של הכאב בטווח הקצר.
לא נמצאה יעילות לאופיואידים לטווח הארוך.
במחקר אחר שבדק את ההבדל בין שימוש באופיואידים לבין פלצבו, נמצא שלגבי כאבי גב תחתון וכאבי צוואר כרוניים וחריפים אין הבדל משמעותי בין שימוש באופיואודים לפלצבו.
במהלך שנות האלפים גדל השימוש באופיואידים בארצות הברית, כשב־2006 נמכרו 8.4 מיליארד כדורים וב־2012 נמכרו כבר 12.6 מיליארד כדורים.
באוקטובר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על מגפת האופיואידים כ"מצב חירום לבריאות הציבור", ובדצמבר פורסמו נתונים על ירידה בתוחלת החיים של אמריקאים במשך שנתיים רצופות כשאחד הגורמים לכך הוא העלייה בשימוש באופיואידים.
בשנים 2005 - 2014 ירד מספר המיתות הקשורות בשימוש באופיואידים בישראל מ-1.3 למאה אלף ל-0.3 למאה אלף.
באוגוסט 2019 פסק בית המשפט באוקלהומה ארצות הברית שהשיווק האגרסיבי של משככי כאבים מצד ג'ונסון אנד ג'ונסון היו אחד הגורמים למגפת האופיואידים, שגרמה למותם של כ-200 אלף אמריקאים בשנים 1996 עד 2017, והחברה נדרשה לשלם קנס של כ-570 מיליון דולר.
בשנת 2018 נבחרו 8 חברות, ביניהן חברת בריינסווי הישראלית, למסלול ייחודי של מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), שתכליתו להאיץ פיתוח ואישור מוצרים לטיפול בהתמכרות לאופיואידים.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 גדל השימוש באופיואידים בישראל.
בדו"ח בינלאומי שנערך בשנים 2014–2016 על ידי OECD, נמצאה ישראל במקום ה-11 מתוך 37 מדינות שהיו חברות אז בארגון, בשיעור צריכת משככי כאבים נרקוטיים לנפש.
דו"ח זה אשר פורסם בשנת 2019 הראה זינוק של יותר מפי-2 מאז 2013, אז ניצבה ישראל במקום ה-24 בשיעור הצריכה.
בשנת 2019 הוחלט על ידי משרד הבריאות בראשותו של המנכ"ל משה בר סימן טוב להקים ועדה שתבחן את הגבלת השימוש באופיואידים.
בשנת 2022 פרסם משרד הבריאות חוזר למנהלי בתי החולים ולמנהלי קופות החולים שמטרתו להעמיק את הבקרה והניטור על מרשמי תרופות אופיואידיות.
בשנת 2023 התפרסם מחקר של מרכז טאוב המראה שישראל דורגה בשנת 2020 במקום הראשון בעולם בצריכת אופיואידים.
עורכי המחקר הזהירו מפני הסכנות החמורות בצריכת הסם.
בעקבות המחקר פורסם דו"ח של משרד הבריאות לפיו קיימת בישראל בעיה בריאותית וציבורית רחבה של שימוש באופיואידים, וכלולה בו שורה של צעדים למיגור התופעה, ביניהם הגבלה במספר המרשמים שרופא יוכל לרשום למשכך כאבים.
על פי נציגת הארגון רופאים לזכויות אדם, צעדים אלו אינם מספקים.
אופינקה (ברומנית: opincă) וברבים אופינצ'י הוא סוג הנעלה מסורתי של הכפריים ברומניה ובבולגריה.
אופינקה עשויה ממלבן של עור מעובד העוטף את כף הרגל ומהודק בעזרת שרוך או רצועה.
הרצועה קרויה נוז'יצה (ברומנית: nojiţă) וכך קרוי גם כל אחד מהחורים של האופינקה שדרכם מעבירים את הרצועה.
במאה ה-20 התחילו לייצר אופינצ'י גם מגומי.
אופיסטודומוס (יוונית: ὀπισθόδομος, תרגום: "חדר אחורי") הוא חלל בחלק האחורי של כמה מקדשים יווניים, הנמצא מאחורי הנאוס.
עם זאת, יכול להיות כי האופיסטודמוס הוא בעצם המקדש הפנימי המכונה גם "אדיטון" (יוונית:Άδυτον, תרגום:"לא להיכנס").
הסיבה לבלבול זה היא סתירות בכתבים עתיקים.
במחקר המודרני, ההגדרה הראשונה יותר מקובלת.
בכמה מן המקדשים, ובמיוחד באלו הנמצאים באקרופוליס של אתונה, האופיסטודומוס הפך לחדר אוצר, בו נשמרו החפצים הקדושים וההכנסות של המקדש.
חלל זה הוא חסר כל פונקציה מוגדרת והוא נבנה במקדשים מסוימים אך ורק על מנת ליצור איזון עם הפרונאוס בחזית המקדש ויצירת מבנה סימטרי.
כמו כן הוא נועד להעשיר את החזית האחורית של המבנה החשוב ולא להשאיר לו "צד מת".
להלן רשימה של כמה מקומות ידועים שבהם יש אופיסטודומוס:
אופיקלאידה היא משפחת חצוצרות ביוגל חרוטיות מפליז, בעלות שסתומים.
ככל הידוע, האופיקלאידה הומצא ב-1817, וב-1821 רשם בונה הכלים הצרפתי ז'אן אילר אסטה פטנט על הכלי.
הייתה זו אבן הפינה למבנה מחלקת כלי הנשיפה ממתכת של התזמורת של התקופה הרומנטית, תחליף לסרפנט, כלי מתקופת הרנסאנס, שנחשב למיושן.
הצינור הארוך של האופיקלאידה מתעקל לאחור, ונגינה בו נעשית באמצעות פיית גביע, כזו המקובלת בכלי נשיפה ממתכת באופן כללי.
במקור היו לאפיקלאידה תשעה שסתומים, שהורחבו בהמשך עד שנים-עשר במספר, המכסים את נקבי הצליל הגדולים.
כיוון הכלים השונים במשפחת האופיקלאידה יכול להיות בסי במול, דו, מי במול או פה.
השכיח ביותר בקבוצה הוא האופיקלאידה-בס, בסי במול או בדו.
שם הכלי בא מהמילים היווניות שמשמען "נחש" ו"שסתומים", כיוון שהוא נוצר כסרפנט עם שסתומים.
בדומה לסרפנט, היה קשה לנגן בו וצלילו היה בלתי-צפוי במידת מה, מצב שהוליד את האמרה: "האופיקלאידה, כמוהו כחטא הקדמון, מוצאו בנחש".
השימוש הראשון שנעשה בכלי היה באופרה "אולימפייה" של גספרה ספונטיני בשנת 1819. יצירות מפורסמות אחרות שבהן מופיע האפיקלאידה הן אליהו והפתיחה לחלום ליל קיץ של מנדלסון, ההולנדי המעופף של ואגנר וכן הסימפוניה הפנטסטית של ברליוז, אם כי הוא החליף אותם בהמשך בטובות בתזמור מתוקן.
במשך הזמן החליפו את האופיקלאידה הטובה והאופוניום, אף כי הכלי נשאר פופולרי באיטליה עד ראשית המאה ה-20 ויש המנגנים בו באופן מקצועי עד היום.
אחד האחרונים בנגני האופיקלאידה הגדולים היה סם יוז.
הכלי היה גם מאבותיו הישירים של הסקסופון - אדולף סאקס, כך מספרים, ניסה פעם להרכיב פייה של כלי נשיפה מעץ על אופיקלאידה שתיקן, והצליל מצא חן בעיניו.
מן הניסיון הזה התפתח ונוצר לאחר זמן הסקסופון.
אופיר אָקוּנִיס (נולד ב-28 במאי 1973, כ"ו באייר ה'תשל"ג) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כקונסול הכללי של ישראל בניו יורק.
כיהן בעבר כשר החדשנות, המדע והטכנולוגיה, שר לשיתוף פעולה אזורי ושר העבודה והרווחה מטעם מפלגת הליכוד וכן כיהן כחבר כנסת מטעם הליכוד בין השנים 2009–2023.
אקוניס נולד בשכונת שפירא שבתל אביב, וגדל בשכונת רמת אביב ג'.
הבן הבכור מתוך ארבעת בניהם של מנחם ומיכאלה (מיקי) אקוניס.
אביו, נהג "דן" ואיש תנועת הליכוד גם כן, סבו עובדיה אקוניס היה איש תנועת החירות.
בן למשפחה ספרדית מיהדות סלוניקי, שעלתה לארץ ישראל ב-1934. אמו נולדה בפולין ועלתה לארץ בעליית גומולקה ב-1957.
אקוניס הוא בוגר הגימנסיה העברית "הרצליה" (1985–1991).
בנעוריו היה כתב נוער ב"מעריב לנוער", ובמקביל שימש עורך מוזיקה, בין השאר בתוכנית "מועדון הצעירים" ברשת ג'.
את שירותו הצבאי עשה ככתב צבאי במפקדת קצין חינוך ראשי (1991–1994).
בעל תואר ראשון במדע המדינה וביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 1992 הצטרף לתנועת הליכוד, וב-1996 החל לעבוד באגף ההסברה במצודת זאב בתל אביב.
ביוני 1996, לאחר ניצחונו של בנימין נתניהו בבחירות לראשות הממשלה, החל לשמש סגן יועץ התקשורת של ראש הממשלה.
בשנת 2003 זכה בפרס בגין על עבודתו "מוסר וריאליזם בפוליטיקה הישראלית".
שימש דובר שר המשפטים מאיר שטרית, וב-2004 מונה ליועץ התקשורת של נתניהו בלשכת שר האוצר.
הוא המשיך לשמש יועצו עד 2008 בטרם מונה לסמנכ"ל התקשורת וההסברה של הליכוד.
לאחר שהתמודד במסגרת הבחירות המקדימות בליכוד והגיע למקום ה-28, הגיש במשותף עם מועמדים אחרים עתירה לוועדת הבחירות של הליכוד שהתקבלה, ובעקבותיה קודם למקום ה-26 ברשימה, המשוריין למחוז תל אביב.
בדיעבד התברר כי אלמלא זכה בעתירה לא היה נבחר לכנסת, שכן הליכוד זכה ב-27 מנדטים בבחירות אלה.
במהלך השנתיים הראשונות לכהונתה של כנסת זו שימש אקוניס יו"ר ועדת הכלכלה.
בשל הסכם רוטציה פנים סיעתי, הוחלף בתפקיד על ידי ח"כ כרמל שאמה, ומונה לסגן יושב ראש הכנסת.
לאחר המשט לעזה התעמת מספר פעמים עם חברי הכנסת של סיעת בל"ד, ואף הודיע מספר פעמים שכנציג הליכוד לוועדת הבחירות המרכזית ידרוש את פסילתה של ח"כ חנין זועבי, שהשתתפה במשט, בהתאם ל, שקובע שמי שתומך במאבק מזוין נגד ישראל פסול מלהתמודד לכנסת.
לאחר שגייס רוב של 19 תומכים מול 9 מתנגדים, פסלה ועדת הבחירות המרכזית את מועמדותה של זועבי מהתמודדות לכנסת ה-19. בדיון שקדם להצבעה, אמר אקוניס: "זועבי לא פסקה מלחתור תחת מדינת ישראל, ובאופן גלוי להסית נגדה ונגד חיילי צה"ל.
השתתפה במשט הטרור של המרמרה.
האם צריך יותר מכך כדי לפסול את מועמדותה?".
לאחר כמה ימים פסל בית המשפט העליון את ההחלטה.
במסגרת כהונתו כיו"ר ועדת הכלכלה פעל בשיתוף פעולה עם שר התקשורת משה כחלון לפתיחת שוק התקשורת הסלולרית לתחרות, לרבות תמיכה בהפחתת דמי הקישוריות, הכנסת מפעילים וירטואליים וחברות חדשות לשוק זה.
הוא קידם חקיקת תיקון לחוק הגנת הצרכן בדבר החזר כספי לצרכן בשל ביטול עסקה ויזם את חוק הריבית ההפוכה.
בתחום שוק הטלוויזיה הוא קידם חקיקה המסדירה מעבר מזכיונות לרישיונות, ויזם את הגדלת מספר הערוצים שישודרו בחינם במסגרת שידורי ה-DTT "עידן+".
הוא התנגד לדרישת האוצר להעלאת אגרת הרדיו והטלוויזיה, ולמעשה הוביל להפחתתה.
בדיונים שניהל כיו"ר הוועדה בנושא תמלוגי המדינה על רווחי גז ונפט, הביע התנגדות ליוזמת הקרן החדשה להעלאת התמלוגים ל-80%.
עמדה זו הייתה באותה עת דומה לעמדת שר התשתיות עוזי לנדאו ומנוגדת לעמדתו של שר האוצר יובל שטייניץ.
עם זאת, לאחר פרסום המלצות ועדת ששינסקי, הצביע בכנסת בעד "חוק מיסוי רווחי נפט".
אקוניס טען שהקרן החדשה לישראל התערבה בנושא התמלוגים וכינה אותה "ארגון המתנהל בצורה אנטי ציונית".
במהלך כהונתו, יזם אקוניס את חקיקתם של חוקים שונים, ובהם:
חוק העדפה מתקנת לעולי אתיופיה במשרדי ממשלה ובשירות הציבורי (יחד עם חברי הכנסת ציון פיניאן ויעקב אדרי).
תיקון לחוק הגנת הצרכן המבטל את קנסות היציאה בכבלים ובלוויין.
תיקון לפקודת התעבורה המאפשר חניה בתחנות אוטובוס בשבתות ובימי מנוחה.
תיקון לחוק המים המחייב התקנת אביזרים לחיסכון במים בכל המבנים המשמשים גופים ציבוריים (יחד עם ניצן הורוביץ, דב חנין ויוחנן פלסנר).
חוק המחייב גופים ציבוריים לרכוש דגלי ישראל מתוצרת ישראל בלבד (יחד עם שלי יחימוביץ').
יו"ר משותף (עם ח"כ שי חרמש) של שדולת "פורום הכנסת ליחסים בינלאומיים"
יו"ר הוועדה לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו
יו"ר צוות התגובות של הליכוד
סגן יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, מטעם הליכוד.
לאחר שבבחירות המקדימות בליכוד זכה במקום ה-18 שובץ אקוניס במקום ה-29 ברשימת הליכוד-ביתנו.
בבחירות הכלליות השיגה המפלגה 31 מנדטים וכך נבחר לכהונה שנייה.
ב-מרץ 2013 מונה להיות סגן שר במשרד ראש הממשלה, המקשר בין הממשלה לכנסת והאחראי על קידום צעירים וסטודנטים.
במסגרת תפקידו כמקשר בין הממשלה לכנסת, הוכר אקוניס בעיקר בתור המשיב בשם הממשלה להצעות אי-האמון שמגישות סיעות האופוזיציה.
בתשובותיו התמקד בנושא המשא ומתן עם הפלסטינים, ותמך בהמשך הבניה ביהודה ושומרון.
עם מינויו של אקוניס לסגן שר במשרד ראש הממשלה מונה גם ליו"ר המועצה הציבורית של פרויקט מחשב לכל ילד.
עם כניסתו לתפקיד החל בקידום הפרויקט.
בדצמבר 2013 החל ליישם חלוקת מכשירי טאבלט, תחילה בעיר אופקים ובהמשך ביישובים נוספים ברחבי הארץ.
בנובמבר 2015 השיק את פרויקט "מחשב לוח לכל הכיתה", במסגרתו קיבלו כל תלמידי כיתות ד' בערים מגדל העמק ודימונה מכשירי טאבלט מתקדמים, תוך ליווי פדגוגי ותיקשובי.
בסך הכל, במהלך כהונתו של אקוניס כיו"ר הפרויקט, חולקו למעלה מ-17,000 ערכות מחשב.
בדצמבר 2014 מונה לאחראי על המשרד להגנת הסביבה, לאחר שהמשרד נותר במשך כחודש ללא שר, מאז התפטרותו של עמיר פרץ.
הוא פעל למניעת אסון אקולוגי במפרץ אילת בעקבות דליפת הנפט בשמורת עברונה, הוביל תוכנית ממשלתית לשיקום השמורה ולבחינת שימושי הקרקע של קצא"א באילת.
בינואר 2015 החל בתהליך החזרת חלקים מחוף קצא"א באילת בחזרה לציבור.
כפי שהתחייב, ביולי 2017, נפתח החוף לרחצה.
לאחר שבבחירות בבחירות המקדימות הגיע אקוניס למקום ה-13, שובץ אקוניס במקום ה-15 לרשימת הליכוד לכנסת ה-20.
בתחילה, מונה על ידי ראש הממשלה לשר בלי תיק, ונכנס לתפקידו ב-14 במאי 2015. ביוני 2015 הוסמך על ידי ראש הממשלה כאחראי על רשות השידור ועל הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
לאחר מינויו, הוביל בתהליך בזק שינויים בחוק השידור הציבורי.
בין השינויים נכללו שינוי שם החוק ל"חוק השידור הציבורי הישראלי", הקמת מוזיאון שיעסוק בהיסטוריה התקשורתית של מדינת ישראל ויכלול מיצגים משלל מקומות ואירועים בהם מתחם רשות השידור בתל אביב וביטול סופי של אגרת הטלוויזיה.
שינויים אלו ספגו ביקורת מצד קודמו, השר גלעד ארדן, ומנגד זכו לתמיכה מצד משרד האוצר וההסתדרות.
בעקבות מחלוקת עם ראש הממשלה פרש מתפקידו כאחראי על רשות השידור ועל הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
על תחנת הרדיו "גלי צה"ל" אמר: "שם הייתי רוצה לראות התגייסות מוחלטת לטובת העמדה הישראלית והעמדות של צבא ההגנה לישראל.
גלי צה"ל היא תחנה של הציבור הישראלי ושל חיילי צבא ההגנה לישראל, ואני לא חושב שצריך לתת בה ביטוי נרחב לעמדה הפלסטינית, למשל, או לעמדת המסתננים הבלתי חוקיים".
ב-2 בספטמבר 2015 מונה לשר המדע והטכנולוגיה, עם מינויו של דני דנון לשגריר ישראל באומות המאוחדות.
ביולי 2018 סירב אקוניס לאשר המלצה של ועדה מטעם משרדו למנות את פרופ' יעל אמיתי לחברה במועצת הנגידים של קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF), בנימוק שבשנת 2005 חתמה אמיתי על עצומה התומכת בסרבני שירות בשטחים.
על החלטה זו נמתחה ביקורת עזה באקדמיה, אך אקוניס דבק בהחלטתו.
פרופ' אמיתי וועד ראשי האוניברסיטאות הגישו עתירה לבג"ץ נגד החלטתו זו של אקוניס, ובג"ץ ביטל את החלטתו של השר אקוניס והורה להחזיר את העניין לבחינה מחודשת של השר, תוך התמקדות במשקל שראוי לייחס להצטרפותה של אמיתי לעצומה, משום שבניגוד לעמדת השר, אין עבירה פלילית בחתימה על העצומה.
היועץ המשפטי לממשלה ופרקליטות המדינה התייצבו נגד אקוניס, אך בדיון בבית המשפט הוא המשיך להחזיק בעמדתו.
בשל התנגדות היועץ המשפטי לממשלה לתת לאקוניס ייצוג משפטי חיצוני, החליט לייצג את עצמו בבית המשפט והוא הופיע לכל דיון בביהמ"ש העליון והעלה את טיעוניו בפני ההרכב.
בסופו של דבר קיבלה אמיתי את המינוי ממחליפו של אקוניס, יזהר שי.
בינואר 2020 מונה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים בנוסף לתפקידו כשר המדע.
עמד בראש המשרד בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
ע"פ החלטתו ניתנה עדיפות לדאגה לאוכלוסיות בסיכון בכלל ולאזרחים ותיקים בפרט.
אקוניס הוציא לפועל את המבצע "משמרות הזהב", במסגרתו חולקו כ-5 מיליון מנות מזון חמות ישירות לבתי אזרחים ותיקים בכל רחבי הארץ.
אקוניס עצמו השתתף במבצע החלוקה.
ביום השבעת ממשלת ישראל השלושים וחמש הודיע ראש הממשלה נתניהו לאקוניס שיתמנה לשר לשיתוף פעולה אזורי כשגלעד ארדן יתמנה לשגריר ישראל באו"ם
ב-6 ביולי 2020 הושבע כחבר הממשלה והשר לשיתוף פעולה אזורי.
בדצמבר 2020, אקוניס אירח את השר זייד אלזייני מבחריין ומשלחתו בישראל.
זאת הייתה המשלחת הכי גדולה אי פעם מהמפרץ הפרסי.
במרץ 2021, השר אקוניס נפגש בירושלים עם מוחמד אל חאג'ה, השגריר הראשון של איחוד האמירויות בישראל.