tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-19 בפברואר 2022 כבש שער מול דפורטיבו אלאבס בניצחון 0–3 ובכך שבר את שיאו שלו שהבקיע לראשונה שבעה שערי ליגה בעונה.
ב-6 ביולי 2023 חתם בהעברה חופשית בפריז סן ז'רמן מליגת העל הצרפתית על חוזה לשלוש עונות.
ב-3 בפברואר 2025, הושאל לאסטון וילה עד לסוף העונה.
ב-9 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 2-1 על טוטנהאם הוטספר כשעלה כמחליף, בסיבוב הרביעי של הגביע האנגלי.
כמעט שבועיים לאחר מכן, הוא כבש את צמד שערי הבכורה שלו, בניצחון 2-1 על צ'לסי בליגה.
ב-1 בספטמבר 2025 חתם בפנרבחצ'ה.
ב-29 במאי 2016 ערך אסנסיו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, במשחק ידידות נגד נבחרת שווייץ.
הוא זומן לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 2018 וב-20 ביוני 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק רשמי, כאשר עלה מהספסל במשחק נגד נבחרת אירן אותו ניצח 0–1.
ב-11 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה בנבחרת ספרד בניצחון 0–6 על נבחרת קרואטיה.
באותו משחק אסנסיו הוסיף שלושה בישולים.
נכלל בסגל השחקנים של נבחרת ספרד באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הגיע עד לגמר שם הפסיד לנבחרת ברזיל וסיים במקום השני.
מדליית כסף במשחקים האולימפיים: 2020
מרקו ברלינגיירי (באיטלקית: Marco Berlinghieri) היה צייר מיניאטורות ומאייר ספרים איטלקי בימי הביניים.
ברלינגיירי נודע בעיקר בשל עבודתו על איור התנ"ך אותה השלים ב-1250.
הוא היה בנו של ברלינגיירו ברלינגיירי ואחיהם של ברונה ובונוונטורה ברלינגיירי.
מרקו אורסי (באיטלקית: Marco Orsi; נולד ב-11 בדצמבר 1990) הוא שחיין איטלקי.
אלוף אירופה לבריכת 25 מטר (נתניה 2015) במשחה ל-100 מטר חופשי, סגן אלוף העולם לבריכת 25 מטר במשחה ל-50 מטר חופשי ובעל מדליית ארד באליפות העולם (קאזאן 2015) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי.
אורסי נולד בבודריו 15 ק"מ מבולוניה.
מתאמן בהדרכתו של רוברטו אודלדי.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 זכה אורסי במדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.71 דקות, אחרי צרפת (3:13.55 דקות) ולפני רוסיה (3:15.13 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.22 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים אורסי במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.13 דקות, כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.42 שניות ובמקום 19 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.36 שניות.
מדליית כסף מאליפות העולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול, טורקיה בדצמבר אותה שנה זכה אורסי במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:07.07 דקות, אחרי ארצות הברית (3:06.40 דקות) ולפני אוסטרליה (3:07.27 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.23 שניות.
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה במרץ 2014 זכה אורסי במדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.78 דקות, אחרי צרפת שקבעה שיא אליפות חדש של 3:11.64 דקות ורוסיה (3:12.67 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.09 שניות.
במשחה ל-100 מטר חופשי בשלב המוקדמות הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 48.94 שניות, אך שלישי מבין השחיינים האיטלקים ולכן לא יכל להמשיך לשלב הבא (רק שני שחיינים מכל מדינה יכולים להמשיך לשלב הבא).
סגן אלוף העולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה זכה אורסי בשתי מדליות, כסף וארד.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:05.79 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:32.68 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:27.05 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכה אורסי במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.53 דקות, אחרי צרפת (3:10.74 דקות) ורוסיה (3:11.19 דקות), כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.75 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.86 שניות ובמשחה שליחם 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:25.26 דקות, במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.59 דקות ובמקום 14 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.69 שניות.
כוכב אליפות אירופה (בריכת 25 מטר)
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכה אורסי ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף, יותר מכל שחיין אחר והיה לאחד השחיינים המצטיינים באליפות.
מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 46.05 שניות, לפני פיטר טימרס מבלגיה
מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.92 שניות, אחרי יבגני סדוב מרוסיה (20.87 שניות) ולפני סבסטיאן שצ'פנסקי (21.21 שניות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:24.44 דקות, אחרי רוסיה (1:23.49 דקות) ולפני בלארוס (1:25.01 דקות).
מרקו בודה הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בוורדר ברמן ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.
בודה מכהן כיום כיושב ראש מועדון הכדורגל ורדר ברמן.
בודה שיחק לאורך כל קריירת הבוגרים שלו בוורדר ברמן, ונחשב לאחד מגדולי שחקני המועדון.
בודה שיחק 13 שנים בקבוצה הבכירה של ורדר ברמן, בהן כבש 101 שערים ב-379 הופעות בבונדסליגה.
נכון לשנת 2015, בודה נחשב לשיאן השערים של ורדר ברמן בכל הזמנים, וממוקם במקום הרביעי בטבלת שיאני ההופעות בורדר ברמן.
בודה אף ידוע כשחקן הוגן במיוחד, שצבר עשרה כרטיסים צהובים בלבד לאורך כל הקריירה שלו, ומעולם לא ספג כרטיס אדום.
בודה החל לשחק בקבוצת המילואים של ורדר ברמן בשנת 1988, וכעבור שנה השתלב בקבוצה הבכירה, כשבתחילה שיחק בה ובמקביל בקבוצת המילואים, ובשנת 1990 ביצע את המעבר הסופי לקבוצה הבכירה, לאחר שמאמן הקבוצה אוטו רהאגל התרשם מכישוריו.
בודה זכה באליפות היחידה שלו עם ורדר ברמן בעונת 1992/93, בשלושה גביעים מקומיים ובשלושה סופר קאפ.
גם בזירה האירופית בודה נחל הצלחה, כאשר זכה בשנת 1992 בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 2-0 במשחק הגמר מול מונקו, בו שיחק 90 דקות, אך הפסיד באותה שנה בסופר קאפ האירופי במפגש כפול לברצלונה.
בשנת 1998 זכה בודה עם ברמן בטורניר האינטרטוטו, זכייה שהעניקה לקבוצה כרטיס לגביע אופ"א באותה עונה.
לאחר מונדיאל 2002 פרש בודה ממשחק פעיל בגיל 33, לאחר שבחר להישאר נאמן לוורדר ברמן לאורך כל הקריירה, אף על פי שקיבל הצעות ממועדונים בכירים כמו באיירן מינכן.
בודה החל לשחק בנבחרת גרמניה בשנת 1995, והשתתף עם הנבחרת בשלושה טורנירים גדולים.
הטורניר הראשון היה יורו 1996, כאשר בודה שימש בעיקר כמחליף, ושיחק במשחק הגמר בו החליף במחצית את חברו לוורדר ברמן, דיטר איילטס.
במשחק זה נבחרת גרמניה ניצחה 2-1 את נבחרת צ'כיה משער זהב של אוליבר בירהוף, וזו הייתה הזכייה הראשונה של בודה בתואר עם הנבחרת.
הטורניר השני בו בודה השתתף עם נבחרת גרמניה היה יורו 2000, בו לא צלחה הנבחרת את שלב הבתים, והטורניר השלישי היה מונדיאל 2002, בו הפסידה הנבחרת הגרמנית 2-0 במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, במשחק בו פתח בודה בהרכב.
בודה הבקיע במונדיאל 2002 שער במשחק המכריע של נבחרת גרמניה בשלב הבתים מול נבחרת קמרון לאחר שנכנס כמחליף, במצב בו גרמניה סבלה מחסרון מספרי עקב הרחקתו של קארסטן ראמלו, ובדיעבד סייע לנבחרת הגרמנית להעפיל לשמינית הגמר, במשחק בו הייתה חייבת לנצח.
בודה צבר בנבחרת גרמניה 40 הופעות, בהן הבקיע תשעה שערים, ובגמר מונדיאל 2002 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת.
מרקו ארנאוטוביץ' הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית ובנבחרת אוסטריה.
והוא מלך השערים ומלך ההופעות של נבחרת אוסטריה בכל הזמנים עם 45 שערים ב-128 הופעות.
ארנאוטוביץ' נולד בעיר וינה שבאוסטריה, בן לאב סרבי ואם אוסטרית.
כנער שיחק במועדונים טים פור ויין, אוסטריה וינה, פירסט וינה וראפיד וינה וסבל מבעיות התנהגות.
בגיל 16 עבר להולנד, הוא שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים של טוונטה.
באפריל 2007 רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
עונה לאחר מכן שותף ב-41 משחקים בכל המסגרות בהם הבקיע 14 שערים, וסייע לטוונטה לסיים כסגנית האלופה.
לקראת עונת 2009/2010 עמד לעבור לאינטר מילאנו אך הוא שבר את רגלו והעסקה הפכה לעסקת השאלה עם אופציה להפוך להעברה קבועה.
באינטר שותף בשלושה משחקים בלבד בהם לא כבש ובתום העונה החליטה אינטר לא לממש את האופציה להעברתו.
ביוני 2010 עבר לורדר ברמן תמורת 6.5 מיליון אירו.
הוא שיחק בקבוצה במשך שלוש עונות בהם שותף ב-72 משחקי ליגה וכבש 14 שערים.
משחק השיא שלו היה בדצמבר 2012 בו כבש שלושער בניצחון 1–4 על הופנהיים.
תקופתו בברמן הייתה רצופה בשערוריות ובאפריל 2013 הושעה עד תום העונה לאחר שנתפס בנהיגה פרועה על ידי המשטרה.
בספטמבר 2013 עבר לסטוק סיטי מהפרמייר ליג תמורת כ-2 מיליון ליש"ט.
בעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-30 משחקי ליגה בהם כבש פעמיים.
ב-22 ביולי 2017 חתם בווסטהאם יונייטד עבור 24.5 מיליון ליש"ט.
ארנאוטוביץ' שיחק 46 משחקים וכבש 16 שערים.
ב-8 ביולי 2019 חתם בשאנגחאי פורט מליגת העל הסינית תמורת 25 מיליון אירו.
ב-1 באוגוסט 2021, חתם ארנאוטוביץ' בבולוניה מהסרייה א'.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה כבש 14 שערי ליגה.
ב-16 באוגוסט 2023 הושאל לאינטר מילאנו.
ב-1 ביולי 2024 הוא חתם בקבוצה תמורת 11 מיליון אירו.
ב-21 ביולי 2025 חתם בהעברה חופשית בהכוכב האדום בלגרד בחוזה לשנתיים.
בשנת 2007 הופיע ארנאוטוביץ' במדי נבחרת אוסטריה עד גיל 19 במסגרת אליפות אירופה.
ב-11 באוקטובר 2008 ערך ארנאוטוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה הבוגרת מול איי פארו.
את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש בניצחון 3–0 מול אזרבייג'ן ב-8 באוקטובר 2010.
ארנאוטוביץ' המשיך להיות שחקן הרכב קבוע בנבחרת אוסטריה והוא פתח בכל עשרת משחקי הנבחרת במוקדמות יורו 2016. הוא כבש את שער הניצחון מול מונטנגרו וכן כבש צמד מול ליכטנשטיין.
ונכלל בסגל הנבחרת ליורו 2016.
ארנאוטוביץ' פתח בכל משחקי נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2018 פרט למשחק נגד נבחרת אירלנד עקב פציעה.
במסגרת טורניר מוקדמות זה כבש ארנאוטוביץ' ארבעה שערים בעשרה משחקים, אולם לא הצליח לסייע לנבחרת להעפיל למונדיאל.
נכלל בסגל נבחרת אוסטריה ליורו 2020.
ב-25 בספטמבר 2022 בהפסד 1–3 לקרואטיה במסגרת ליגת האומות, ערך ארנאוטוביץ' את הופעתו ה-104 בנבחרת ובכך עקף את אנדריאס הרצוג והפך למלך ההופעות של נבחרת אוסטריה בכל הזמנים.
נכלל בסגל נבחרת אוסטריה לקראת יורו 2024.
ב-9 באוקטובר 2025 כבש רביעייה נגד סן מרינו במסגרת המחזור השביעי של מוקדמות מונדיאל 2026 ובכך עקף את טוני פולסטר והפך למלך השערים של נבחרת אוסטריה בכל הזמנים.
ארנאוטוביץ' נשוי ואב לשתי בנות.
כדורגלן העונה בווסטהאם יונייטד: 2017/18
מרקו באביץ' (בקרואטית: Marko Babić, נולד ב-28 בינואר 1981 באוסייק שביוגוסלביה, כיום בקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדות המגן השמאלי והקשר השמאלי במספר קבוצות ובעיקר בבאייר לברקוזן, עמה הגיע לגמר ליגת האלופות 2002, ובנבחרת קרואטיה, במדיה צבר 49 הופעות והשתתף ביורו 2004 ומונדיאל 2006.
באביץ' שיחק כנער באוסייק הקרואטית, ובשנת 1997 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון והפגין כישרון רב.
בשנת 2000 הוחתם על ידי באייר לברקוזן מהבונדסליגה, ביחד עם חברו לאוסייק, יוריצה ורנייש, ושניהם הצטרפו לקרואטי נוסף, בוריס ז'יבקוביץ' בבאייר לברקוזן.
הקבוצה הצליחה יפה באותה תקופה והייתה בצמרת הכדורגל הגרמני, אך בעונותיו הראשונות בקבוצה, באביץ' מיעט לשחק בקבוצה הבוגרת ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים.
עם זאת, בעונת 2001/02, נכנס כמחליף בדקה ה-91 בגמר ליגת האלופות 2002 במקומו של לוסיו.
בגמר זה באייר לברקוזן הפסידה 2-1 לריאל מדריד.
בעונת 2002/03 הפך באביץ' לשחקן משמעותי בהרכב הראשון של הקבוצה, אך הקבוצה הידרדרה לתחתית, וסיימה מקום אחד בלבד מעל הקו האדום.
באותה עונה, באייר לברקוזן עברה את שלב הבתים הראשון בליגת האלופות, כאשר באביץ' הבקיע צמד בניצחון 2-0 על מכבי חיפה במשחק החוץ באצטדיון GSP בניקוסיה, ושער נוסף בניצחון 2-1 על מכבי חיפה במשחק הביתי בביי ארנה.
את שלב הבתים השני סיימו לברקוזן ובאביץ' עם אפס נקודות משישה משחקים.
באביץ' הבקיע שער אחד בשלב זה, בהפסד 3-1 לניוקאסל יונייטד.
בארבע העונות הבאות באביץ' היה שחקן הרכב קבוע בבאייר לברקוזן, שחזרה לצמרת הבונדסליגה לאחר כישלונה בעונת 2002/03. בתום עונת 2006/07 עזב באביץ' את באייר לברקוזן לאחר שבע עונות, לאחר שהבקיע 13 שערים ב-144 משחקי ליגה.
לאחר עזיבת באייר לברקוזן, באביץ' שיחק בריאל בטיס, הרטה ברלין וריאל סרגוסה, אך לא הצליח לשחזר את יכולתו מבאייר לברקוזן או לתפוס מקום קבוע בהרכב.
בשנת 2010 חזר באביץ' למועדון נעוריו אוסייק, שם שיחק שתי עונות והבקיע ארבעה שערים, אך לא תפס מקום קבוע בהרכב.
את הקריירה סיים באביץ' בל.א.ס.ק.
באביץ' ערך הופעת בכורה בנבחרת קרואטיה במאי 2002, במשחק הכנה למונדיאל 2002, אך לא זומן למונדיאל עצמו.
באביץ' זומן ליורו 2004 ממנו הודחה קרואטיה בשלב הבתים, אך לא שיחק ולו משחק אחד.
במונדיאל 2006, שגם ממנו הודחה קרואטיה בשלב הבתים, באביץ' שיחק את מלוא הדקות בשלושת המשחקים של קרואטיה.
באביץ' היה מועמד להיכלל גם בסגל ליורו 2008, אך נופה ברגע האחרון על ידי המאמן סלאבן ביליץ'.
מרקו אדמוביץ' (בסרבית: Марко Адамовић; נולד ב-11 במרץ 1991) הוא כדורגלן סרבי המשחק בג'דינסטבו.
אדמוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, אך מעולם לא שיחק בקבוצה הבוגרת.
בגיל 17 חתם בידינסטבו אוב, קבוצת עיר הולדתו.
את עונת התחיל כשחקן חופשי ובינואר חתם בספרטק סובוטיצה מליגת העל הסרבית.
ב-20 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הסרבית בניצחון 1-3 נגד OFK בלגרד.
בינואר חתם בראד בלגרד בה שיחק שנה.
בינואר חתם בראדניצ'קי קראגויבאץ עד לסיום העונה.
בקיץ עזב לראשונה את סרביה וחתם בקרמיאוטיסה מליגת העל הקפריסאית.
בקרמיאוטיסה, אדמוביץ' רשם את עונתו הטובה בקריירה כאשר הבקיע 6 שערים ב-39 משחקי ליגה, אך בסיום העונה קרמיאוטיסה ירדה לליגה השנייה.
ב-23 במאי 2017 אדמוביץ' חתם בהפועל רעננה מליגת העל, אך שוחרר עוד בטרם התחילה העונה.
כעבור זמן קצר חתם בברואה סטארה זאגורה מליגת העל הבולגרית.
בקיץ חזר לג'דינסטבו מליגת העל הסרבית.
מרקו אנגלהרדט הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
אנגלהרדט שיחק בעיקר בקרלסרוהה, קייזרסלאוטרן ונירנברג, ולזכותו שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה.
אנגלהרדט שיחק כנער ברוט-וייס ארפורט, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1999. בשנת 2001, לאחר שנתיים בקבוצה הבוגרת של ארפורט, עבר אנגלהרדט לקרלסרוהה ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
אנגלהרדט שיחק שלוש עונות בקרלסרוהה, כאשר בשלושתן הקבוצה התמודדה בתחתית הליגה.
אנגלהרדט היה שחקן הרכב קבוע בקרלסרוהה, ובשלוש עונות ערך 83 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
בקיץ 2004 עבר אנגלהרדט לקייזרסלאוטרן, ששיחקה אז בבונדסליגה.
בעונתו הראשונה בקבוצה, 2004/05, אנגלהרדט סיים עם קייזרסלאוטרן במקום ה-12 בבונדסליגה, כשהוא הציג יכולת טובה לאורך העונה והיה אחד השחקנים הבולטים בקייזרסלאוטרן.
הצלחה זו אף הובילה לזימונו של אנגלהרדט לנבחרת גרמניה.
עונת 2005/06 הייתה עונה חלשה עבור קייזרסלאוטרן, שנשרה לבונדסליגה השנייה, על אף שאנגלהרדט המשיך להציג יכולת טובה.
עם ירידת הליגה של קייזרסלאוטרן, חתם אנגלהרדט בנירנברג מהבונדסליגה.
בעונתו הראשונה בקבוצה, 2006/07, החמיץ אנגלהרדט משחקים רבים עקב פציעה.
נירנברג רשמה הצלחה גדולה בעונה זו, כאשר סיימה במקום החמישי בבונדסליגה, והגיעה לגמר הגביע הגרמני מול שטוטגרט.
משחק זה הסתיים בניצחון של נירנברג בתוצאה 2–3 לאחר הארכה, כאשר אנגלהרדט חזר בזמן מהפציעות והבקיע את השער השני לנירנברג, וסייע לה לזכות בגביע הגרמני, ולמנוע משטוטגרט זכייה בדאבל.
בעונתו השנייה בנירנברג, 2007/08, השתתף אנגלהרדט עם נירנברג בגביע אופ"א, ממנו הודחה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון על ידי ראפיד בוקרשט, ולא העפילה לשלב הבתים.
גם בליגה כשלו נירנברג ואנגלהרדט, שנשרו לבונדסליגה השנייה.
אנגלהרדט נשאר בנירנברג על אף ירידת הליגה, ופתח בקבוצה את עונת 2008/09. במחצית העונה, עזב אנגלהרדט את נירנברג, וחזר לשחק בבונדסליגה, הפעם בקרלסרוהה, בה שיחק בעבר.
עד לתום העונה ערך אנגלהרדט 11 הופעות ליגה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה של קרלסרוהה לבונדסליגה השנייה, ורשם ירידת ליגה שלישית בקריירה, עם שלוש קבוצות שונות.
בעונת 2009/10 המשיך אנגלהרדט לשחק בהרכב קרלסרוהה, אך איבד את מקומו בעונת 2010/11, בה ערך שמונה הופעות בלבד.
בתום עונה זו, עזב אנגלהרדט את קרלסרוהה וחתם בקבוצה בה גדל, רוט-וייס ארפורט מהליגה הגרמנית השלישית.
אנגלהרדט שיחק שלוש עונות ברוט-וייס ארפורט, בהן הבקיע שמונה שערי ליגה ב-89 הופעות.
האלשר, אף היא מהליגה הגרמנית השלישית.
אנגלהרדט שיחק במועדון זה שתי עונות, בהן היה שחקן הרכב קבוע, והבקיע חמישה שערים ב-62 הופעות ליגה.
בקיץ 2016 החל אנגלהרדט לשחק בקבוצת המילואים של הופנהיים, המשחקת בליגה האזורית הדרום מערבית, שהיא הרביעית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
בקיץ 2018 חדל אנגלהרדט לשחק בקבוצה זו, ולמעשה פרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו החל לעבוד כסקאוט עבור ורדר ברמן.
לאנגלהרדט ארבע הופעות ושני שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, ועוד שש הופעות במדי נבחרת המשנה של גרמניה.
אנגלהרדט זומן לסגל נבחרת גרמניה הבכירה לצמד משחקי ידידות במזרח הרחוק.
במשחק הראשון, ב-16 בדצמבר 2004, ניצחה גרמניה את נבחרת יפן בתוצאה 0–3, כשאנגלהרדט עלה מהספסל בדקה ה-77. חמישה ימים לאחר מכן, אנגלהרדט פתח בהרכב בניצחון 1–5 על נבחרת תאילנד.
בקיץ 2005 זומן אנגלהרדט לסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2005. אנגלהרדט ערך הופעה אחת בטורניר זה, כאשר החליף את בסטיאן שוויינשטייגר בדקה ה-70 בתיקו 2-2 מול נבחרת ארגנטינה במחזור האחרון של שלב הבתים, לאחר ששתי הנבחרות הבטיחו את עלייתן.
גרמניה סיימה את הטורניר הזה במקום השלישי.
ההופעה מול ארגנטינה הייתה השלישית והאחרונה של אנגלהרדט במדים הלאומיים.
מרקו דביץ (באוקראינית: Марко Девiч, בסרבית: Марко Девић; נולד ב-27 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ממוצא סרבי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ בקבוצות שונות בסרביה ובאוקראינה ונבחרת אוקראינה בכדורגל.
דביץ' נולד בבלגרד (אז בירת יוגוסלביה וכיום בירת סרביה).
החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת זווזדרה ששיחקה אז בליגת המשנה של סרביה.
הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 2001 קודם לקבוצה הבוגרת.
הוא שיחק בעמדת קשר בקבוצה למשך שתי עונות.
בשנת 2002 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים עקב מות הבעלים – כרטיס השחקן של דביץ' נמכר לקבוצה סרבית אחרת.
בשנת 2004 הגיע לאוקראינה וחתם בקבוצת ווהלין לוצק ששיחקה אז בליגת העל האוקראינית.
הוא הוצב בעמדת קשר ימני של הקבוצה.
בעונת 2005/2006 עמדה ווהלין לוצק לרדת ליגה ודביץ', שלא רצה לשחק בליגות נמוכות, עמד לעזוב את הקבוצה ולחזור לסרביה.
אבל, באותה תקופה הוא קיבל במפתיע הצעה מקבוצה אחרת בליגת העל של אוקראינה – מטאליסט חרקוב.
הוא חתם חוזה לעונה אחת במטאליסט.
במהלך אותה עונה הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב וזכה עם הקבוצה במקום שלישי בליגה האוקראינית (הישג השיא של מטאליסט בליגה עד אז).
בעונת 2007/2008 החליט מאמן מטאליסט להציב את דביץ' בעמדת קשר התקפי/חלוץ שני.
בעמדה זו הצליח דביץ' לבטא את עצמו בצורה הטובה ביותר במגרש.
הוא הבקיע 19 שערים בעונה, מה שהפך אותו למלך השערים של הליגה האוקראינית באותה עונה.
בעקבות ההצלחה הוארך חוזה של דביץ' במטאליסט ב-4 שנים.
במהלך משחקיו במדי מטאליסט הבקיע דביץ' בסך הכל 98 שערים בכל המסגרות (ליגה, גביע אוקראינה וגביע אופ"א).
עד היום מרקו דביץ' הוא מלך השערים של קבוצת מטאליסט בכל הזמנים.
בשנת 2012 הציעה קבוצת הצמרת האוקראינית שחטאר דונצק לדביץ' לעבור לשורותיה.
דביץ' חתם על חוזה ל-4 שנים בשחטאר, אך נאלץ לעזוב את הקבוצה לאחר עונה אחת בשל ביצועים די פושרים על המגרש.
בשנת 2014 עבר לרוסיה לקבוצת רובין קאזאן.
בעונה הראשונה שלו בקאזאן שיחק דביץ' בעיקר כשחקן מחליף ולקראת סוף העונה הושאל לקבוצה הקטרית א-ריאן.
בעונת 2015/2016 שב לרובין ושיחק בהרכב הפותח של הקבוצה ברוב משחקי הליגה.
הוא שיחק משחקים בודדים במסגרת הקבוצה וכעבור כמה חודשים כרטיס השחקן שלו נמכר לקבוצת ואדוץ מליכטנשטיין.
באוגוסט 2018 עבר לקבוצת סאבאח באקו מאזרבייג'ן.
בהמשך שיחק בקבוצה הסרבית וז'דובאץ.
ב-24 באפריל 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
בשנת 2008, לאחר שהפך למלך השערים של הליגה האוקראינית בעת ששיחק במטאליסט, התחיל מאמן נבחרת אוקראינה להתעניין בצירוף דביץ' לנבחרת.
דביץ' הגיש בקשה לקבלת אזרחות אוקראינית, אשר אושרה בהליך מזורז.
בנובמבר 2008 שיחק את משחקו הראשון בנבחרת – משחק ידידות מול נבחרת נורווגיה.
את שערו הראשון בנבחרת הוא הבקיע במהלך משחק ידידות מול שוודיה.
במהלך המשחק הוא הוכשל ברחבת עונשין וביצע בעצמו את בעיטת עונשין שנפסקה.
דביץ' היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012. במהלך הטורניר היה מעורב באירוע, אשר היה הגורם האחרון לאישור טכנולוגיית קו השער על ידי IFAB.
במהלך משחק של נבחרת אוקראינה עם נבחרת אנגליה קיבל דביץ' מסירה מארטיום מילבסקי ובעט לשער.
הכדור נכנס לשער והורחק משם על ידי ג'ון טרי.
השופט הראשי של המשחק לא אישר את השער (אף על פי שהכדור עבר במלוא היקפו את קו השער לפני שנהדף), על אף שבצוות השיפוט שולב שופט חמישי שעמד לצד השער והיה אמור לזהות האם הכדור נכנס לשער או לא.
זאת הייתה ההוכחה האחרונה לכך שאין אלטרנטיבה ל"טכנולוגיית קו השער".
מלך השערים של הליגה האוקראינית – 2007/2008
מרקו גרוייץ' (בסרבית: Марко Грујић; נולד ב-13 באפריל 1996) הוא כדורגלן סרבי המשחק בפורטו בעמדת הקשר.
גרוייץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הכוכב האדום בלגרד, בה שימש אף כרפטן.
ב-26 במאי 2013 גרוייץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד וויבודינה נובי סאד.
ב-17 במאי 2015 חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה.
ב-26 בספטמבר 2015 גרוייץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-2 נגד נובי פאזאר.
היכולת הגבוהה של גרוייץ' משכה את תשומת לבן של כמה מהמועדונים באירופה כמו: ליברפול, אינטר מילאן, יובנטוס, צ'לסי ומילאן.
בסופו של דבר, ב-6 בינואר 2016 חתם לחמש שנים בליברפול תמורת 5.1 מיליון פאונד, והושאל מיידית לכוכב האדום תמורת 740 אלף פאונד.
את העונה גרוייץ' סיים עם 6 שערים ו-7 בישולים ב-29 משחקי ליגה וזכה עמה באליפות.
ב-20 באוגוסט 2016 גרוייץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול בניצחון 0-2 נגד ברנלי.
ב-17 בינואר 2018 הושאל לקארדיף סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לסיום העונה.
שלושה ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד שפילד ונסדיי.
ב-6 במרץ 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד בארנסלי.
בסיום העונה, עלה עם קארדיף לפרמייר ליג.
ב-19 באוגוסט 2018 גרוייץ' הושאל להרטה ברלין מהבונדסליגה עד לסיום העונה.
ב-6 באוקטובר 2020 הושאל גרוייץ'לפורטו לעונה אחת.
ב-20 ביולי 2021 חתם גרוייץ' באופן קבוע בפורטו.
גרוייץ' שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סרביה והיה שותף לזכייה של נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת .
במאי גרוייץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 נגד .
גרוייץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
הסופר קאפ הפורטוגלי: , 2022
מרקו בן ברוך (נולד ב-7 במרץ 1963) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, ומזוהה בעיקר עם הפועל צפרירים חולון.
בן ברוך הוא מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים.
בן ברוך החל לשחק כדורגל באופן רשמי רק בגיל 17 בקבוצת הנוער של גדנ"ע יהודה, לאחר שירותו הצבאי הצטרף לקבוצת צפרירים חולון ששיחקה בליגה א' ובהמשך לאחר האיחוד עם הפועל חולון כשנקראה הקבוצה "הפועל צפרירים חולון".
תחילה שימש כשחקן מחליף ובהמשך התבסס מקומו הרכב הפותח והוא הפך לעושה המשחק ומוביל הכדור של הקבוצה לאורך כ-12 עונות כולל שתי עליות לליגה הבכירה (87', 90') והעפלה לחצי גמר גביע המדינה בעונת 93/94 בו כבש צמד פנדלים (3:3) בהפסד בבעיטות הכרעה מול מכבי תל אביב.
בהמשך חתם בתחילת עונת 95/96 במכבי עירוני אשדוד מהליגה הארצית במטרה לעלות איתה לליגה הבכירה, אך הקבוצה ויתרה על העלייה באמצע העונה ובן ברוך עבר לקבוצת הפועל רמת גן, איתה סיים במקום השישי בליגה הארצית.
כעבור עונה נוספת ברמת גן חזר עם פתיחת עונת 97/98 לצפרירים חולון בליגת המשנה והעפיל עימה לליגה הבכירה לעונת 98/99, ובסיום אותה עונה בגיל 36, פרש מהמשחק.
לאחר הפרישה פנה בן ברוך לתחום הקולינריה ובהמשך עבד כנהג אוטובוס בחברת דן.
מרקו בן ברוך השתייך לסגל נבחרת ישראל, בה הופיע פעמיים במשחקי ידידות מול נבחרות רומניה ומלטה.
מרקו אילסו (בדנית: Marco Ilsø; נולד ב-29 בספטמבר 1994) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה דני.
אילסו נולד בקופנהגן, דנמרק, בנם של אלזה אילסו לארסן ופין אילסו, הם שניהם ספורטאים ידועים בדנמרק.
פין אילסו היה שחקן כדורגל מקצועי במועדון B.93 קופנהגן, ואלזה לארסן שיחקה כדוריד בקבוצת הנוער הלאומית הדנית.
לאילסו יש שני אחים גדולים, ניק וקן.
קן אילסו הוא שחקן כדורגל מקצועי מאז 2005. הוא משחק בנבחרת הלאומית, ושיחק עבור המועדונים הגרמנים פורטונה דיסלדורף ובוכום, ומאז 2018 הוא משחק עבור המועדון האוסטרלי "אדלייד יונייטד".
מרקו אילסו עצמו שיחק בב.ק.
מרקו אילסו משחק בקולנוע ובטלוויזיה משנת 2008. הוא החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "ויקינגים" בשנת 2016 בתפקיד הויטסרק, בנו של מלך הוויקינגים רגנאר לודברוק.
משנת 2018 הוא משחק במיני סדרת הטלוויזיה "לוחם" בהפקת נטפליקס.
+שנהפרויקטתפקידהערות2011הפעלה חוזרת2012You & Me Forever2014יום הדין של דני2014הנעלמת2016המודל2021פראי אדםTBAThe Islander
+שנהפרויקטתפקידהערות2008Mikkel og guldkortet2015Banken: New Normal2016–2020ויקינגיםהויטסרקסדרת טלוויזיה, מהעונה הרביעית2018לוחם2021Sunday2022הממשלה
מרקו ביזוט (בהולנדית: Marco Bizot; נולד ב-10 במרץ 1991 בהורן שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אסטון וילה מהפרמייר ליג.
ביזוט גדל במחלקת הנוער של אייאקס מליגת העל ההולנדית.
בשנת 2011 חתם ביזוט על חוזה מקצועי במועדון, והושאל לקמבור מליגת המשנה ההולנדית לעונת , בה ערך 17 הופעות ליגה.
ב-14 ביוני 2012 הגיעו אייאקס וחרונינגן להסכמה לגבי העברתו של ביזוט לחרונינגן.
במשך שתי עונות בחרונינגן ערך ביזוט 50 הופעות ליגה.
ב-22 ביוני 2014 עבר ביזוט לראסינג גנק מליגת העל הבלגית.
הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 54 הופעות ליגה.
אלקמאר מליגת העל ההולנדית, כמחליפו של טים קרול אשר חזר לניוקאסל יונייטד לאחר תקופת השאלה.
ביזוט שיחק במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 125 הופעות ליגה.
ב-4 באוגוסט 2021 חתם ביזוט על חוזה לארבע עונות בברסט מליגת העל הצרפתית.
ב-7 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אולימפיק ליון במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-15 ביולי 2025 חתם ביזוט באסטון וילה מהפרמייר ליג.
ב-11 בנובמבר 2020 ערך ביזוט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ספרד במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת הולנד בטורניר יורו 2020, אך לא שיחק בו.
מרקו אודרמאט בסלאלום ענק, ארבע פעמים ברציפות זכה בגביע העולם בשנים 2022-2025. במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-52 ניצחונות במסגרת גביע העולם.
הוא נבחר לספורטאי השנה בשווייץ לשנת 2021 ובשנת 2022.
מרקו דימיטרייב בלבנוב (בבולגרית: Марко Димитриев Балабанов; 1837, קליסורה, האימפריה העות'מאנית – 16 ביוני 1921, סופיה, ממלכת בולגריה) היה רופא, משפטן, דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כשר החוץ והדתות הראשון של נסיכות בולגריה, ובהמשך כיהן בכהונה נוספת.
מרקו בלבנוב נולד בעיירה קליסורה באזור קרלובו.
הוא רכש השכלה אקדמית בפילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, רפואה ומשפטים באוניברסיטת פריז.
ב-1870 עבד כעורך דין ועיתונאי בקונסטנטינופול וסייע למאבקה לעצמאות הלכתית של הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית.
בהמשך, כיהן כמזכיר הסינוד הבולגרי.
לאחר מרד אפריל הבולגרי סייר ברחבי אירופה ביחד עם דראגן צאנקוב בכדי להציג את העמדה הבולגרית ולקדם את רעיון העצמאות מהאימפריה העות'מאנית.
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כיהן כסגן מושל סבישטוב ורוסה של הממשלה הזמנית מטעם האימפריה הרוסית.
ב-1879 כיהן כשר החוץ והדתות הראשון של נסיכות בולגריה בממשלתו של טודור בורמוב.
בשנים 1883–1884 כיהן שוב כשר החוץ והדתות בממשלתו של דראגן צאנקוב.
בין השנים 1889–1898, נמנה בלבנוב עם ראשוני המרצים באוניברסיטת סופיה.
בין השנים 1896–1897 כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת סופיה.
בהמשך בין השנים 1902–1903 כיהן כשגריר בולגריה לממלכת רומניה, וב-1905 כשגריר בולגריה לממלכת יוון.
בלבנוב הלך לעולמו בסופיה ב-1921.
מרקו גודוריץ' (בסרבית: Марко Гудурић; נולד ב-8 במרץ 1995) הוא כדורסלן סרבי המשחק בעמדת הקלע באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית והיורוליג ובנבחרת סרביה בכדורסל.
גודוריץ' גדל במחלקת הנוער של הכוכב האדום בלגרד וחתם על החוזה המקצועי הראשון שלו באפריל 2013. הוא שיחק שתי עונות בקבוצת הפיתוח של הכוכב האדום, FMP בלגרד.
ב-30 בספטמבר 2015 גודוריץ' חתם מחדש בכוכב האדום על חוזה לארבע שנים.
ב-15 באוקטובר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו היורוליג מול שטרסבורג עם 6 נקודות, 4 אסיסטים, 3 ריבאונדים ו-4 חטיפות.
אחד הרגעים הטובים ביותר שלו היה מול ריאל מדריד, כאשר הטבעה שלו העלתה את קבוצתו ליתרון 4 דקה לסיום ב-27 בנובמבר 2015. ב-18 בדצמבר 2015 שיחקה בלגרד מול באיירן מינכן על ההעפלה לטופ 16 של עונת היורוליג, וגודוריץ' קלע שלוש שלשות ו-16 נקוות בקאמבק של הסרבים באולם פיוניר בבלגרד.
ב-5 ביולי 2016, הוא קלע שלשת ניצחון מול היריבה העירונית הגדולה של הכוכב האדום, פרטיזן בלגרד במשחק 2 של גמר ליגת העל הסרבית כדי להבטיח לכוכב האדום ניצחון 87–86 במשחק ויתרון 2–0.
גודוריץ' התחיל את עונתו השנייה ביורוליג מצוין עם 21 נקודות, 5 אסיסטים ו-4 ריבאונדים בניצחון מול ברצלונה במחזור השלישי.
ב-14 ביולי 2017 חתם גודוריץ' על חוזה לארבע שנים במועדון הטורקי פנרבחצ'ה.
בעונת עלתה פנרבחצ'ה לפיינל פור היורוליג, ההופעה הרביעית ברציפות שלה.
בסופו של דבר הם הפסידו לריאל מדריד 80–85 במשחק הגמר.
ב-36 משחקי יורוליג הוא העמיד ממוצעים של 6.7 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק, תוך העמדת אחוזי קליעה גבוהים מאוד.
בעונת גודוריץ' היה בין חברי הסגל החשובים ביותר שהביאו את פנרבחצ'ה להופעה החמישית ברציפות בפיינל פור.
עם זאת, בפיינל פור 2019 פנרבחצ'ה הפסידה בחצי הגמר ליריבתה המושבעת אנאדולו אפס ומאוחר יותר שוב במשחק על המקום ה-3 לריאל מדריד.
במהלך העונה גודוריץ' העמיד שיאי ממוצעים בקריירה של 9.4 נקודות ו-2.2 אסיסטים למשחק תוך קליעה ב-47.7% לשלוש.
בסיום העונה, פנרבחצ'ה הפסידה את אליפות הליגה הטורקית לאחר שהפסידה 4–3 בגמר פלייאוף 2019 לאנאדולו.
ב-31 ביולי 2019 חתם גודוריץ' חתם על חוזה רב-שנתי בממפיס גריזליס מה-NBA.
ב-23 באוקטובר 2019 גודוריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשעלה מהספסל בהפסד 101–120 למיאמי היט עם תשע נקודות, שני ריבאונדים ושני אסיסטים.
ב-30 בינואר 2020 גודוריץ' הושעה למשחק אחד בשל יציאה מהספסל במהלך עימות בין הגריזליס לניו יורק ניקס.
ב-15 בדצמבר, הגריזליס ויתרו עליו.
ב-18 בדצמבר 2020 חתם גודוריץ בפנרבחצ'ה עד סיום עונת .
גודוריץ' ייצג את ביורובאסקט 2017, שם זכתה במדליית הכסף לאחר שהפסידה במשחק הגמר ל.
בגביע העולם 2019 הייתה סרביה פייבוריטית לזכייה בגביע, אך הופתעה בהפסד ברבע הגמר ל.
עם ניצחונות על ו במשחקי הדירוג, היא סיימה במקום החמישי.
במהלך שבעת משחקי הטורניר העמיד גודוריץ' ממוצעים של 5.6 נקודות, 1.1 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים.
גם לאליפות אירופה 2022 הגיעה סרביה כפייבוריטית, אך הודחה כבר בשמינית הגמר על ידי .
במהלך ששת המשחקים ביורובאסקט הוא העמיד ממוצעים של 8.2 נקודות, 2.2 אסיסטים ו-1.7 ריבאונדים.
מרקו דמיטרוביץ' (בסרבית: Марко Дмитровић; נולד ב-24 בינואר 1992 בסובוטיצה שברפובליקה הסוציאליסטית של סרביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אספניול מהלה ליגה.
הוא שיחק בנבחרת סרביה עד שנת 2022.
דמיטרוביץ' גדל במחלקת הנוער של הכוכב האדום בלגרד.
בשנת 2010 קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון, אך לא זכה לדקות משחק במדיה.
ב-3 בספטמבר 2013 חתם דמיטרוביץ' באויפשט מליגת העל ההונגרית.
הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון, וזכה עם המועדון בגביע ההונגרי ובסופר קאפ ההונגרי.
ב-6 בינואר 2015 חתם דמיטרוביץ' על חוזה לעונה וחצי בצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-24 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד וולברהמפטון וונדררס במסגרת המחזור ה-27 בליגה לעונת .
ב-27 ביולי 2015 הושאל דמיטרוביץ' למשך עונה אחת לאלקורקון מהליגה הספרדית השנייה.
ב-7 ביולי 2016 חתם על חוזה קבוע לשלוש עונות במועדון.
בסך הכל ערך 79 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-23 ביוני 2017 חתם דמיטרוביץ' על חוזה לארבע עונות באייבר מלה ליגה.
ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על מאלגה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2017/2018. בסך הכל שיחק דמיטרוביץ' במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 130 הופעות ליגה ואף הבקיע שער אחד בבעיטת עונשין מ-11 מטרים בהפסד 2-1 לאתלטיקו מדריד במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2020/2021.
ב-4 ביולי 2021 חתם דמיטרוביץ' על חוזה לארבע עונות בסביליה.
ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על ראיו ואיקאנו במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. בעונתו הראשונה במועדון שימש כשוער מחליף ליאסין בונו, וערך שש הופעות ליגה.
ב-11 באוגוסט 2024 חתם דמיטרוביץ' בלגאנס.
ב-14 בנובמבר 2017 ערך דמיטרוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוריאה הדרומית במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת סרביה בטורניר מונדיאל 2018, אך לא שיחק בטורניר.
מרקו באשה (בסרבית: Марко Баша; נולד ב-29 בדצמבר 1982) הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת הבלם.
באשה נולד בטרסטניק שביוגוסלביה לאבא מונטנגרי ולאם סרבית.
באשה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל טרסטניק המקומית.
בגיל 18 הצטרף לקבוצת הכדורגל OFK בלגרד במדיה שיחק 5 שנים.
בקיץ חתם בלה מאן מליגה 1. ב-31 ביולי 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לאולימפיק ליון.
בעונת הצטרף ללוקומוטיב מוסקבה מליגת העל הרוסית.
בעונת נעדר מרוב משחקי הקבוצה בשל פציעות וגם כאשר החלים מהפציעה הפסיד את מקומו.
עונה לאחר מכן הצליח לשוב להרכב, אמנם ברוב שלבי עונת נעדר מהמגרשים בשל פציעות חוזרת.
ב-23 ביוני 2011 חתם בליל במדיה שיחק 6 שנים בסיומן פרש מכדורגל.
בצעירותו, באשה שיחק עם נבחרת הנוער של סרביה ומונטנגרו באולימפיאדת אתונה (2004).
ב-16 באוגוסט 2006 זומן לראשונה לסגל נבחרת סרביה, שהוקמה לאחר פירוק המדינה לשתי הנבחרות חודשיים קודם לכן.
אמנם באשה נפצע ושוחרר מסגל הנבחרת.
בשנת הצהיר בתקשורת המונטנגרית כי הוא מעוניין לייצג את המדינה בעתיד.
הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת משחקה הראשון, אך לבסוף נעדר מסגל הנבחרת.
בהמשך הודיע כי הוא מעדיף לא לייצג אף מדינה, אך במרץ זומן לסגל נבחרת מונטנגרו וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל.
מרקו ארופ הוא אתלט קנדי יליד סודאן, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024), אלוף עולם (בודפשט 2023), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022, טוקיו 2025) ובעל התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים בריצת 800 מטר.
ארופ נולד בח'רטום שבסודאן, ובצעירותו ברח עם משפחתו מסודאן בשל מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
את שנותיו הראשונות לאחר הבריחה העביר יחד עם הוריו ושלושת אחיו הבוגרים בדירה במצרים, ולאחר מכן הם היגרו לקנדה.
באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים שנערכה באוגוסט בטורונטו שבקנדה זכה ארופ במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.82 דקות.
באליפות העולם שנערכה בספטמבר-אוקטובר בדוחה שבקטר סיים ארופ במקום השביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.78 דקות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט בטוקיו שביפן סיים ארופ במקום 14 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.90 דקות.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה סיים ארופ במקום השמיני בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.58 דקות.
מדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכה ארופ במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.28 דקות, אחרי עמנואל קוריר מקניה (1:43.71 דקות) וג'מאל סג'אתי מאלג'יריה (1:44.14 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-26 באוגוסט זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:44.24 דקות, לפני עמנואל ואניוני מקניה (1:44.53 דקות) ובן פטיסון מהממלכה המאוחדת (1:44.83 שניות).
באולימפיאדת פריז זכה ארופ במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא אמריקה חדש של 1:41.20 דקות, מאית פחות מעמנואל ואניוני (1:41.19 דקות) ולפני ג'מאל סג'אתי (1:41.50 דקות) ובכך קבע את התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:41.95 דקות, אחרי עמנואל ואניוני (1:41.86 דקות) וג'מאל סג'אתי (1:41.90 דקות).
מרקו הוא עיר ואי במחוז קולייר, פלורידה.
הוא נמצא 33 קילומטר דרומית לנאפולי בחוף המפרץ של ארצות הברית.
זהו אי המחסום הגדול ביותר באזור עשרת אלפים האיים של דרום-מערב פלורידה, המשתרע דרומה עד קייפ סייבל.
באי מתגוררת קהילת חוף אמידה עם שירותי נופש.
יש רק שני גשרים שמספקים גישה לאי שהם דרך כביש מדינת פלורידה 951 וכביש מחוז 92.
אפשק לייחס את ההיסטוריה של האי מרקו לשנת 500 לספירה, כאשר אנשי הקלוסה אכלסו את האי לצד שאר דרום-מערב פלורידה.
מספר חפצי קלוסה התגלו על קי מרקו (אי שהיה אז סמוך, ומאז הוצמד, לאי מרקו) בשנת 1896 על ידי האנתרופולוג פרנק המילטון קושינג כחלק ממשלחת פפר-הארסט.
החפץ הבולט ביותר שהתגלה היה העץ המגולף "מפתח מרקו חתול", המוצג כעת במכון הסמיתסוניאן החפץ מופיע על בול דואר משנת 1989.
האי מרקו נמצא בדרום-מערב מחוז קולייר, והוא גם לאורך מפרץ מקסיקו.
לפי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח של 59.0 קילמוטר רבוע, מתוכם 31.4 יבשתיים ו־27.6 (46.73%) הוא מים.
תושבי מרקו הצביעו בדרך כלל במפלגה הרפובליקנית, והעיר מיוצגת בבית הנבחרים על ידי ביירון דונלדס דונלד הרפובליקאי והצביעה בעד הנשיא המכהן הרפובליקני דונלד טראמפ במהלך הבחירות ב-2020 בפערים הנעים בין 62% ל-73% על פני המועמד הדמוקרטי ג'ו ביידן.
עם זאת, האזור הצביע דמוקרטי יותר מאשר הצביע במהלך הבחירות של 2016.
מרקו ארמיליאטו (באיטלקית: Marco Armiliato) הוא מנצח אופרה איטלקי.
נולד בג'נובה ב-29 באוגוסט 1967. סיים לימודי פסנתר בקונסרבטוריון ניקולו פאגאניני בג'נובה.
לאחר שניגן בפסנתר בכמה בתי אופרה, ערך את הופעת הבכורה שלו כמנצח ב-1989 בלימה, עם האופרה שיקוי האהבה מאת דוניצטי.
שימש כמנצח בבתי אופרה רבים ברחבי העולם.
ברפרטואר שלו יותר מ-80 יצירות.
בבית האופרה המטרופוליטן בניו יורק הוא ניצח בלמעלה מ-500 הופעות, שני רק למנהל המוזיקלי לשעבר ג'יימס לוין.
הוא ניצח שם על האופרות הטרובדור, לה בוהם, מאדאם בטרפליי, אאידה, טורנדוט, ריגולטו.
באופרה של סן פרנסיסקו ניצח על לה בוהם, מאדאם בטרפליי, טורנדוט, לה טרוויאטה, טוסקה, אאידה, לה פבוריטה, הטרובדור ואבירות כפרית.
בווינה ניצח על האופרות טוסקה, פדורה, הספר מסביליה, אנדריאה שנייה, ירושלים, טורנדוט, לה פבוריטה, לה טרוויאטה, סטיפליו, אבירות כפרית, ליצנים, כרמן, מנון לסקו.
מרקו ארמיליאטו, שנחשב לאחד ממנצחי האופרה המוערכים ביותר כיום, הוא אורח תדיר בבתי האופרה היוקרתיים בעולם.
נקודות השיא של עונת 2014–2015 כוללות חזרה למטרופוליטן אופרה לאאידה ולה טרוויאטה, אופרנהאוס ציריך להופעות של הנערה מהמערב ולה טרוויאטה, ווינר סטאטסאופר לטוסקה, אנדראה שנייה, שיקוי האהבה ודון קרלו, ודויטשה אופר ברלין לפאוסט.
העונה האחרונה כללה הופעות של טוסקה, לה סונמבולה ומאדאם בטרפליי באופרה המטרופוליטן, ומאדאם בטרפליי באופרה הלירית של שיקגו.
הופעות אירופיות כללו את ריגולטו ולה בוהם במינכן, הנערה מהמערב באופרנהאוס ציריך, ומסע קונצרטים ברחבי אירופה עם אנה נטרבקו בניצוח התזמורת הסימפונית של לוצרן.
מאסטרו ארמיליאטו מתגורר בג'נובה, איטליה, ומופיע רבות בצפון אמריקה, במיוחד עם המטרופוליטן אופרה, שם ניצח על אנה בולנה, איל טרובטורה, לה בוהם, סטיפליו, מאדאם בטרפליי, טוסקה, סליי, אאידה, ארנני, טורנדוט, ריגולטו.
סירנו דה ברז'רק, בת הגדוד, פרנצ'סקה מרימיני, לוצ'יה די למרמור, הסהרורית, הסנונית.
באופרה של סן פרנסיסקו הוא הוביל הפקות של לה בוהם, מאדם בטרפליי, טורנדוט, לה טרוויאטה, טוסקה, אאידה, לה פבוריטה, איל טרובטורה וקוואלריה רוסטיקנה.
כשערך את הופעת הבכורה שלו באופרה הלירית שיקגו, בניצוח של מאדאם בטרפליי, זכה לשבחי המבקרים.
בעונות הבאות מאסטרו ארמיליאטו הופיע באופרה המטרופוליטן, האופרה הלירית של שיקגו, האופרנהאוס ציריך, וינר סטאסטופר, דויטשה אופר ברלין, באירישה סטאטסאופר ובברצלונה.
למרקו ארמיליאטו יש דיסקוגרפיה נרחבת.
בפרויקטים התקשורתיים האחרונים שלו הופיעו בין היתר רנה פלמינג, אנג'לה גאורגיו, אנה נטרבקו, פלסידו דומינגו, יונאס קאופמן ורולנדו וילאזון.
מהדורות ה-DVD האחרונות של האופרות כוללות את ההפקות של המטרופוליטן לבת הגדוד עם נטלי דסאי, הסנונית עם אנג'לה גאורגיו ולוצ'יה די לאמרמור עם אנה נטרבקו.
הוא ניצח על התזמורת סינפוניקה די מילאנו גולפה ורדי המלווה את רנה פלמינג באלבומה Verismo Arias, שזכה בפרס הגראמי לביצוע הווקאלי הקלאסי הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-52 לשנת 2009.
קיבל את פרס הגראמי היוקרתי עבור התקליטור שלו עם יונאס קאופמן והמקהלה הסימפונית והמקהלה הסימפונית ג'וזפה ורדי של מילאנו וה-Diapason d'or עבור האלבום Romantic Arias.
בדצמבר 2019 זכה בתואר חבר כבוד של האופרה הממלכתית של וינה.
הופעת הבכורה שלו בארנה בוורונה התקיימה ב-2010 עם הטרובדור של ורדי; ב-2012 ניצח על אאידה וטוסקה, ב-2014 על מאדאם בטרפליי של פוצ'יני, ב-2019 חזר לארנה עם לה טרוויאטה; ב-2020, לפסטיבל הקיץ, ניצח על הרקוויאם של מוצרט ואת קונצרט הפתיחה "בלב המוזיקה"; בשנת 2021 אבירות כפרית וליצנים.
בשנת 2022, מונה למנהל המוזיקלי של פסטיבל האופרה ה-99 של ארנה, ניצח על כרמן, אאידה, לה טרוויאטה וטורנדוט.
הוא חוזר בשנת ה-100 לנצח על אאידה, ריגולטו ולה טרוויאטה של ורדי.
לרגל פסטיבל האופרה ה-101 ב-2024 הוא מנצח שוב על אאידה.
הוא אחיו של הטנור פאביו ארמיליאטו.
מרקו אלצ'בסקי (במקדונית: Марко Алчевски; נולד ב-16 באפריל 2002) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בעמדת השוער ב-OFK בלגרד.
אלצ'בסקי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של בררה סטרומיצה.
ב-8 במאי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-4 נגד פובדה.
בינואר הושאל לבורץ וולס עד לסיום העונה.
אלצ'בסקי שימש כשוער השני של סטרומיצה עד סוף אוקטובר מאז הפך לשוער הראשון של המועדון.
ב-8 ביולי 2024 חתם לשלוש שנים בהפועל ירושלים מליגת העל.
בקיץ הושאל ל-OFK בלגרד מליגת העל הסרבית, לאחר ששיחק רק שני משחקים בעונתו בהפועל.
מרקו גרציני (באיטלקית: Marco Grazzini; נולד ב-7 בספטמבר 1980) הוא דוגמן ושחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי.
גרציני נולד וגדל בטורונטו, אונטריו, קנדה לאם פיליפינית ואב איטלקי.יש לו תואר ראשון מאוניברסיטת טורונטו באיטלקית וספרדית והתמחות משנית בסוציולוגיה.
+שנה כותרתתפקיד הערות 2006Suicideלוחם סרט קצר 2010 ורונהספורטאי סרט קצר 2011Hi, Honey מרקו סרט קצר 2012 מרגריטה קרלוס 2017Separationחובב מסיבות סרט קצר 2017Highly Functionalויקטור 2018 אנון השוטר אלווארז 2019Good Sam ג'ק הנסן
שנהכותרתתפקידהערות2007, 2015תעופה בחקירהטייס משנה2 פרקים2008Of Murder and Memoryארנסטו נאוורוסרט טלוויזיה2009להיות אריקהג'ףפרק: "Til Death"2009Da Kink in My HairMr.
עונה 3 - תפקיד ראשי2020Lonestar Christmasמתאוסרט טלוויזיה2020Close Upמר.
מרקו אנטוניו בראגאדין, גם מרקנטוניו בראגאדין (באיטלקית Marco Antonio Bragadin; 21 באפריל 1523 – 17 באוגוסט 1571) היה עורך דין וקצין צבא הרפובליקה של ונציה, מושל קפריסין מטעם הרפובליקה.
ברגאדין הצטרף לחיל הפאנטי דה מאר או לנחתים של הרפובליקה של ונציה.
בשנת 1569, הוא מונה לקפטן-גנרל של פמגוסטה בקפריסין ופיקד על ההגנה הוונציאנית במלחמה העות'מאנית-ונציאנית (1570–1573).
הוא הוצא להורג ב-17 באוגוסט 1571, בניגוד להסכם הכניעה עם כיבוש פמגוסטה על ידי האימפריה העות'מאנית.
מרקו אנטוניו ברגאדין נולד בוונציה ב-21 באפריל 1523. בנם של מרקו ואדריאנה במבו.
לאחר התנסות קצרה כעורך דין בשנת 1543, החל בראגאדין בקריירה ימית ושימש בתפקידים צבאיים שונים על ספינות ונציאניות.
עם חזרתו לוונציה מילא תפקידים שונים במחוזות העיר, עד שבשנים 1560 ו-1566 הוגדר כמפקד ספינה, ללא הזדמנות לקבל פיקוד ממשי על ספינה.
בשנת 1569 מונה למושל העיר פמגוסטה, לנוכח ההתנגשות הצפויה עם הצי העות'מאני.
לאחר שמונה לקפטן ממלכת קפריסין עבר לפמגוסטה.
הוא קיבל על עצמו את תפקיד המושל האזרחי על האי כולו, תוך שהוא מודע היטב לכך שהתנגשות מכרעת עם הצי העות'מאני בפתח.
בראגאדין עבד קשה כדי לבצר את פמגוסטה ביסודיות.
בערים החשובות ביותר, הצריכה הופעת התותחים בשדה הקרב בניית חומות לפי קריטריונים מדעיים כדי שיוכלו לעמוד בהפגזות.
בראגאדין בנה בפמגוסטה סדרה של ביצורים כדי לספק הגנה מוצקה לחומות הנמל, כולל מעוז מרטיננגו, דוגמה מצוינת לביצור מודרני, המסוגל לספק הגנה לחומות משני הצדדים.
ב-1 ביולי 1570 נחתה יחידה טורקית ראשונה ליד לימסול, וב-18 ביולי נחתו עיקר הכוחות בסמוך לניקוסיה.
הצבא המוסלמי, בפיקודו של לאלה קארה מוסטפא פאשה, מנה בין 70,000 ל-100,000 חיילים ו-200 כלי ארטילריה.
ניקוסיה הייתה במצור ונפלה בתוך חודשיים.
חיל המצב שהגן על העיר ואזרחים רבים נטבחו.
ראשו הכרות של ה-locumtenens regni ("משנה למלך") ניקולו דנדולו, נשלח לבראגאדין.
המצור על פמגוסטה החל ב-17 בספטמבר 1570 ונמשך חודשים, במהלכם סוללות התותחים של העות'מאנים ירו ללא הפסקה על החומות.
ברגאדין פיקד על הגנת העיר,בסיוע לורנצו טייפולו, קפטן פאפוס, והגנרל אסטור בגליוני.
מול 6,000 אנשי חיל המצב הוונציאני ניצבו 200,000 חיילים, מצוידים ב-1,500 תותחים, שנתמכו בכ-150 ספינות, שחסמו את זרימת האספקה והתגבורת.
במהלך המצור, הקימו העות'מאנים סוללת עפר סביב החומות שהקיפו את העיר והמישור החיצוני וחפרו מנהרות לעבר חומות העיר ומתחתן כדי לערער ולפרוץ אותן.
חיל המצב הנצור של פמגוסטה ניהל מאבק נגד אויב בעל עדיפות מספרית משמעותית וללא כל תקווה לעזרה מהמולדת.
ביולי 1571 פרצו הטורקים את ביצורי העיר וכוחותיהם פרצו למצודה.
הם נהדפו במחיר אבדות כבדות למגינים.
ב-1 באוגוסט, כשהאספקה והתחמושת אזלו וללא סימן לתגבורת מוונציה, ביקש ברגאדין תנאי כניעה.
מגיני פמגוסטה ניהלו משא ומתן עם העות'מאנים לפני כניעת העיר.
על פי חוקי המלחמה המסורתיים, אפשר היה לנהל משא ומתן לפני שנפרצו חומות העיר, בעוד שלאחר נפילתה היו החיים והרכוש בתוכה בסכנה.
המפקד העות'מאני הסכים לכך שבמקרה של כניעה יוכלו כל התושבים המערביים לעזוב תחת דגלם ולקבל מעבר בטוח לכרתים שבשליטת ונציה; היוונים יכלו לעזוב מיד או להמתין שנתיים כדי להחליט אם להישאר בפמגוסטה תחת שלטון עות'מאני.
במשך ארבעת הימים הבאים התבצע הפינוי בצורה חלקה.
בטקס הכניעה שנערך ב-5 באוגוסט, בו מסר בראגאדין את העיר למוסטפא פאשה, האשים אותו הגנרל העות'מאני ברצח אסירים טורקים ובהסתרת אמצעי לחימה.
הפאשה שלף סכין, חתך את אוזנו הימנית של בראגאדין והורה לשומריו לכרות גם את אוזנו השנייה ואת אפו.
לאחר מכן נכלא בראגאדין בכלוב קטנטן שהושם בשמש במשך 12 ימים, עם מעט מאוד מזון ומים.
ביום הרביעי הציעו לו הטורקים לצאת לחופשי אם יתאסלם, אך הוא סירב.
ב-17 באוגוסט 1571, כשכבר היה במצב גופני ירוד, נלקח בראגאדין מהכלוב כשהוא פצוע וכוויות מכסות את גופו.
הוא נתלה על תורן ספינתו, הולקה ביותר ממאה מלקות, ולאחר מכן אולץ לשאת על כתפו סל מלא אבנים וחול ברחובות פמגוסטה עד שהתמוטט.
לאחר מכן הוחזר לכיכר המרכזית של העיר, שם נכבל לעמוד ועור ראשו קולף.
הוא מת לפני שעינויו הסתיימו, וגופתו בותרה – איבריו חולקו בין חיילי הצבא, ועורו, שמולא בקש ונתפר, כוסה בסמלים צבאיים והוצג בתהלוכה ברחבי העיר.
בסיום, נישא העור המפוחלץ יחד עם ראשי קצינים נוספים לתצוגה בקונסטנטינופול.
לאחר מכן בוצע טבח בנוצרים שנותרו בעיר.
בשנת 1580 נגנב עורו של בראגאדין מהארסנל של קונסטנטינופול על ידי הימאי הוונציאני ג'ירולמו פולידורי, שהבריח אותו לוונציה.
הוא התקבל שם כגיבור, והעור הוצג תחילה בכנסיית סן גרגוריו, לפני שנקבר בטקסים מלאים בבזיליקת סן ג'ובאני א פאולו, שם הוא שמור עד היום.
תהילתו של בראגאדין נובעת מההתנגדות המרשימה שהציב לכוחות המצור העות'מאניים.
עמידתו האיתנה קנתה לוונציה זמן, והמאמץ העצום שהשקיעו העות'מאנים במצור מנע מהם לפרוס מחדש כוחות בזמן, כאשר הליגה הקדושה בנתה צי מלחמה.
צי זה הביס מאוחר יותר את הצי המוסלמי בקרב לפנטו.
עד היום, היסטוריונים מתווכחים מדוע ונציה לא שלחה עזרה מכרתים, כאשר יש הטוענים שחלק מהוונציאנים העדיפו לרכז את משאביהם הצבאיים במאבק הגדול שהתקרב, ששיאו היה בקרב לפנטו.
מרקו גריל הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בוורדר ברמן ובנבחרת אוסטריה.
גריל החל את קריירת הבוגרים שלו במועדונים ס.ו.
פפארוורפן וסנקט יוהאן, ובינואר 2019 הצטרף לס.ו.
גריל השתלב במהרה במועדון זה, ובעונתו השנייה במועדון, 2019/20, סייע למועדון להעפיל לבונדסליגה האוסטרית, כשהוא מבקיע 13 שערי ליגה.
בעונת 2020/21 גריל הבקיע 11 שערי ליגה במדי ריד, וסייע לה להישאר בליגה.
בקיץ 2021 עבר גריל לראפיד וינה.
גריל הצטיין בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2021/22, והבקיע תשעה שערי ליגה, ונכנס לנבחרת העונה של הבונדסליגה האוסטרית, על אף שקבוצתו סיימה את העונה רק במקום החמישי.
בעונת 2022/23 הבקיע גריל שישה שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום הרביעי.
בעונת 2023/24 הבקיע גריל 13 שערי ליגה, ושוב סיים עם הקבוצה במקום הרביעי.
בעונה זו, גריל וראפיד וינה הגיעו לגמר הגביע האוסטרי, בו הפסידו לשטורם גראץ בתוצאה 1–2. גריל סיים כמלך השערים של הגביע האוסטרי לאותה עונה עם שש הבקעות.
בפברואר 2024 חתם גריל בוורדר ברמן מהבונדסליגה הגרמנית, על חוזה שיתחיל ביולי 2024.
גריל שיחק בנבחרות אוסטריה הצעירות, ובאוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה הבוגרת, בהפסד 0–1 לדנמרק במוקדמות מונדיאל 2022. גריל זומן לסגל האוסטרי ליורו 2024, אך לא שותף ולו לדקה אחת.
מרקו ג'וריץ' (בסרבית קירילית: Марко Ђурић; נולד ב-25 ביוני 1983) הוא פוליטיקאי ודיפלומט סרבי ממוצא יהודי המכהן כ מאז 2024. לפני כן כיהן כשגריר סרביה בארצות הברית מאז אוקטובר 2020 ושגריר בקולומביה שאינו תושב מאז יולי 2021.
בעבר שימש גם כמנהל בין ספטמבר 2013 לאוקטובר 2020. הוא שימש גם כיועץ למדיניות חוץ של נשיא סרביה בין השנים 2012 ל-2014. ג'וריץ' משמש גם כסגן נשיא המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית, בה הוא חבר מאז הקמתה ב-2008, וכחבר במועצת המפלגה לענייני מדיניות חוץ ושילוב אירופי.
סבתו מצד אימו הייתה יהודייה.
דודו של סבא-רבא שלו הוא ניקולה פאשיץ', שכיהן כראש ממשלת סרביה בעת משבר יולי.
ב-2002 נרשם ללימודי משפטים ו-8 שנים אחר כך, ב-2010, סיים את לימודיו.
ג'וריץ' דובר סרבית ואנגלית ברמה שוטפת וצרפתית ברמת בסיסית.
הוא גר בעבר בישראל ולכן גם דובר עברית.
בשנת 2000 הצטרף לתנועת אוטפור והפך לפעיל בצוות העיתונאות שלה.
ב-5 באוקטובר אותה שנה לקח חלק בהפגנה שהובילה להפלת משטרו של סלובודן מילושביץ'.
ג'וריץ' גם הנחה וערך תוכנית רדיו פוליטית לנוער בתחנת השידור הארצית "רדיו וטלוויזיה של סרביה" בשנים 2001 ו-2002.
ראשית דרכו במפלגה הפרוגרסיבית הסרבית
ב-2008 היה ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית, ובשנת 2009 הפך לרכז הצוות המשפטי של המפלגה ולעוזר סגן הנשיא שלה אלכסנדר ווצ'יץ'.
משנת 2010 הוא חבר בהנהלה הראשית של המפלגה ומשמש גם כדוברה.
בסוף 2012 הפך לחבר נשיאות המפלגה.
ב-2011 הועסק כחוקר ב"מכון ללימודי פוליטיקה" בבלגרד, אך הקפיא את העסקתו במכון לאחר שהמפלגה ומועמדה, טומיסלב ניקוליץ', זכו בבחירות הכלליות והנשיאותיות בסרביה במאי 2012, וג'וריץ' נכנס ללשכת הנשיא.
ביוני אותה שנה מונה ליועץ למדיניות חוץ לנשיא סרביה.
מנהל המשרד לענייני קוסובו ומטוחיה
ב-26 במרץ 2018 נעצר על ידי היחידות המיוחדות של משטרת קוסובו, בעת שנפגש עם סרבים מקומיים, לאחר שחצה את הגבול קוסובו.
סגן ראש ממשלת קוסובו אנוור הוקסחאג' טען כי נוכחותו של ג'וריץ' בקוסובו "ללא אישור" מרשויותיה, מהווה הפרה של הסכמי האיחוד האירופי בין שני הצדדים.
בעת מעצרו נפצעו עיתונאים רבים על ידי כמה מאנשי משטרת קוסובו, אשר ספגה גינויים מצד איגוד השידור האירופי ומצד הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
המעצר גונה על ידי נשיא סרביה ווצ'יץ', שאמר כי נסיעתו של דוריץ' הייתה חוקית על פי ההסכמים.
לאחר מכן נלקח ג'וריץ' לפרישטינה, בירת קוסובו, הובא בפני שופט ולאחר מכן סולק משטח קוסובו.
ב-8 באוקטובר 2020 מונה ג'וריץ' לשגריר סרביה בארצות הברית, במקומו של ג'רג' מטקוביץ'.
ב-18 באוקטובר אמר כי מלחמת נגורנו קרבאך השנייה היא אזהרה למי שאינם מאמינים כי קוסובו היא עדיין חבית אבק שרפה בין-לאומית.
ב-2 במאי 2024 מונה לשר החוץ בממשלתו של מילוש ווצ'ביץ', והחליף בתפקיד את איוויצה דאצ'יץ'.
עשרה ימים לאחר מכן, ב-12 במאי, נפגש עם שר החוץ האוקראיני דמיטרו קולבה ועם הגברת הראשונה של אוקראינה אולנה זלנסקה.
ג'וריץ' הוא קרוב משפחה של אלון אהל, שנחטף לעזה במהלך הטבח בפסטיבל נובה במתקפת הפתע על ישראל.
בספטמבר 2024 קיבל את פניו של נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג, בעת שהאחרון החל את ביקורו באלבניה.
מרקו אנטוניו אנגולו סולורסאנו (בספרדית: Marco Antonio Angulo Solórzano; 8 במאי 2002 – 11 בנובמבר 2024) היה כדורגלן אקוודורי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
אנגולו החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של רוקפוארטה, ובשנת 2017 הצטרף למחלקת הנוער של אינדפנדיינטה דל ואיה.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובחודש אוקטובר 2021 הצטרף לקבוצה הראשונה של המועדון.
בסך הכל ערך 23 הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה, בהן הבקיע שער אחד, וזכה עם המועדון בגביע סודאמריקנה, באליפות אקוודור ובגביע האקוודורי.
ב-21 בדצמבר 2022 פורסם כי אנגולו יצטרף לסינסינטי מה-MLS החל מ-1 בינואר 2023 בחוזה עד לשנת 2025. ב-4 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתוספת הזמן של המחצית השנייה בתיקו 0-0 נגד אורלנדו סיטי במסגרת הליגה.
ב-21 במרץ 2024 הושאל אנגולו לליגה דה קיטו למשך עונת .
הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון, האחרונה בהן ב-6 באוקטובר, יום לפני תאונת הדרכים שהובילה למותו.
ב-12 בנובמבר 2022 ערך אנגולו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בתיקו 0-0 נגד נבחרת עיראק במשחק ידידות.
בסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הנבחרת, שלושתן במשחקי הידידות, האחרונה בהן בחודש יוני 2024.
ב-28 בנובמבר 2022 היה אנגולו מעורב בתאונת דרכים בגואיאקיל שהסתיימה במותו של נהג הרכב בו נסע.
ב-7 באוקטובר 2024 היה אנגולו מעורב בתאונת דרכים נוספת שהובילה למותו הישיר של חברו, רוברטו קבסאס, שחקן קבוצת המילואים של אינדפנדיינטה דל ואיה.
אנגולו סבל מפציעות אנושות בראשו ובריאותיו, וב-11 בנובמבר מת מפצעיו בבית חולים בקיטו.
מרקו בוֹשניאק (בקרואטית: Marko Bošnjak, ב-IPA: ; נולד ב-10 בינואר 2004) הוא זמר-יוצר בוסני-קרואטי.
זכה בעונה השנייה של תחרות הכישרונות הסרבית "Pinkove Zvezdice", וייצג את באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, עם השיר "Poison Cake".
החל מ-4 בספטמבר 2015 השתתף בושניאק בעונה השנייה של תחרות הכישרונות Pinkove Zvezdice.
במבחן הבד שלו ביצע את "One Night Only" של ג'ניפר הדסון.
כל חמשת השופטים – מילאן סטנקוביץ', ילנה טומאשביץ', גוצה טרז'ן, חארי וארשנוביץ' ולאונטינה ווקומנוביץ' – העבירו אותו לשלב הבא של התחרות.
במהלך העונה ביצע מגוון שירים, דוגמת "Don't You Remember" של אדל ו-"Kao moja mati" של זדרבקו צ'וליץ'.
בגמר שר את "Što te nema", שבוצע במקור על ידי יאדרנקה סטויאקוביץ', ודורג במקום הראשון.
ב-17 בדצמבר 2021 חשף תאגיד השידור הקרואטי HRT כי בושניאק עתיד להשתתף בקדם הלאומי לאירוויזיון 2022, Dora, עם השיר "Moli za nas".
בתום ההצבעה דורג במקום השני עם 179 נקודות.
ביוני 2024 הופיע במצעד הגאווה בזאגרב.
בספטמבר הופיע במופע צדקה למען רצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ב-5 בדצמבר הוכרז בושניאק כאחד המשתתפים בקדם הלאומי לאירוויזיון 2025 עם השיר "Poison Cake".
הוא זכה בתחרות, וייצג את קרואטיה באירוויזיון, שנערך בבזל שבשווייץ, אך לא הצליח להעפיל לשלב הגמר.
מרקו בונאמיקו (באיטלקית: Marco Bonamico; 18 בינואר 1957 – 4 באוגוסט 2025) היה כדורסלן מקצועי איטלקי, בגובה של 2.01 מטר.
הוא שיחק בעמדות סמול פורוורד ופאוור פורוורד.
במהלך קריירת המשחק שלו, כונה "המרין".
בונאמיקו שיחק בסינודינה בולוניה, והיה מלך הסלים בגמר היורוליג בעונת 1980/1981.
בונאמיקו זכה במדליית כסף באולימפיאדת מוסקבה 1980 עם נבחרת איטליה בכדורסל.
הוא גם זכה במדליית זהב באליפות אירופה בכדורסל 1983. הוא שיחק גם באליפות אירופה בכדורסל 1977, באליפות העולם בכדורסל 1978, באליפות אירופה בכדורסל 1979, ובאולימפיאדת לוס אנג'לס 1984.
בונאמיקו נפטר ב-4 באוגוסט 2025, בגיל 68.