tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהליך התביעה האזרחית עוקב שנערך ב-1913 נמצאו הבעלים אחראים לגרימת מוות ברשלנות ונפסק שישלמו פיצוי של 75 דולר למשפחתו של כל קורבן.
תגמולי הביטוח שקיבלו הבעלים עצמם לאחר השרפה עמדו על כ-400 דולר לכל קורבן, בממוצע.
בשנת 1913, אחד מבעלי החברה, מקס בלנק, נעצר שוב באשמת נעילת חדר המדרגות במהלך שעות העבודה והוטל עליו קנס של 20 דולר.
כתוצאה מהשרפה הוקמה בניו יורק אגודה לבטיחות הציבור שבראשה עמדה פרנסס פרקינס (לימים מזכירת העבודה של ארצות הברית), שהייתה עדה לשרפה עצמה.
מספר שעות העבודה השבועית בארצות הברית הוגבל ל-54.
בית המחוקקים של מדינת ניו יורק הקים ועדת חקירה שתבדוק מפעלים ותמליץ על אמצעים שיש לנקוט לשם מניעת אסונות דוגמת אסון מפעל טריאנגל.
בעקבות עבודתה של הוועדה נחקקו במדינת ניו יורק עשרות חוקים חדשים, ששיפרו את הבטיחות במפעלים ואת תנאי העבודה בהם.
בעקבות השרפה הוקמה בניו יורק, ב-14 באוקטובר 1911 אגודת מהנדסי הבטיחות האמריקאית.
הבניין שבו התרחשה השרפה הוכרז כאתר היסטורי לאומי.
Remember the Triangle Fire Coalition היא קבוצה שנוצרה ב-2008 ושאוגדת בתוכה יותר מ-200 ארגונים ושמה לה למטרה להנציח את השרפה.
חברים בה בין היתר אוניברסיטת ניו יורק ובית הכנסת ברחוב אלדרידג' בניו יורק.
הקבוצה ארגנה בשנת 2011 ביום השנה ה-100 לשרפה, צעדה ענקית בהשתתפות אלפי אנשים.
בין היתר השתתפו בצעדה מזכירת העבודה של ארצות הברית, הילדה סוליס, הסנאטור צ'אק שומר, ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג והשחקן דני גלובר.
בשעה 4:45 בדיוק, 100 שנה לאחר שאזעקת האש הופעלה, אלפי אנשים צלצלו בפעמונים.
הקבוצה מנסה להקים אנדרטה שתנציח את האסון.
השרפה במגדל גרנפל התרחשה ב-14 ביוני 2017 במגדל מגורים בן 24 קומות, בגובה של כ-67 מטר, של דירות דיור ציבורי בצפון קנזינגטון, מערב לונדון, אנגליה.
שירותי החירום קיבלו את הדיווח הראשון על השרפה בשעה 00:54, והשרפה נמשכה כ-24 שעות לאחר מכן.
בתחילה, מאות כבאים ו-45 כבאיות השתתפו במאמצים להשתלטות על האש, כאשר כבאים רבים המשיכו לנסות להשתלט על כיסי אש בקומות הגבוהות, לאחר שרוב חלקי הבניין כבר כולו באש.
תושבי הבניינים הסמוכים פונו בשל חשש כי המגדל עלול לקרוס, אם כי מאוחר יותר נשלל החשש הזה.
עם זאת, הקצוות של הבניין נחשבו ללא בטוחים עקב נזק רב, דבר המחייב שהחיפושים באזורים אלו יבוצעו על ידי כלבים, בשל משקלם הקל.
בתחילה, היה חשש כי כ-600 אנשים עלולים להיות בבניין בזמן השרפה.
65 דיירים ניצלו על ידי כבאים.
74 איש אישרו כי הם נמצאים בחמישה בתי חולים ברחבי לונדון; 17 מהם היו במצב קריטי.
החיפושים נמשכו עד ל-16 ביוני 2017 ונעצרו משיקולי בטיחות, והמחלצים נכנסו שוב לבניין רק למחרת, ב-17 ביוני 2017, והגיעו עד לקומה העליונה ביותר.
השרפה החלה עקב קצר חשמלי במקרר.
בשל המהירות שבה התפשטה האש עלתה הסברה כי האש התלקחה בשל חיפוי חיצוני שנוסף לבניין לאחרונה.
ראש עיריית לונדון, סאדיק ח'אן, מתח ביקורת על הוראות הבטיחות, במיוחד אלו שאמרו לדיירים להישאר בדירותיהם עד שיצילו אותם מהאש.
בדיעבד, עצה זו הוכחה כקטלנית לאלה שפעלו על פיה.
ב-16 ביוני 2017 ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי הודיעה על ייסוד קרן בשווי 5 מיליון ליש"ט למען קורבנות השרפה.
ב־2024 פורסמו מסקנות תחקיר ציבורי שחקר את האירוע.
משטרת המטרופולין של לונדון הודיעה שצפויה הגשת כתבי אישום נגד המעורבים באסון, אך אף אחד מהם לא יוגש לפני 2026.
השרפה במרכז הקניות בקמרובו אירעה ב-25 במרץ 2018 במרכז הקניות זימניאיה וישנייה (Зимняя вишня; "דובדבן החורף") בעיר קמרובו שבסיביר.
על פי הגורמים המוסמכים נהרגו בשרפה 67 בני אדם, 40 מהם ילדים.
רבים מהנספים נלכדו בבתי הקולנוע שבמתחם, שגגותיהם קרסו.
7 מנהלי הקניון נלקחו למאסר, כולל ראש החברה שניהלה את המתחם.
בעקבות מחדלי האסון מושל מחוז קמרובו אמאן טולייב התפטר מתפקידו, במקומו מונה סגנו סרגיי ציביליוב.
למרות הדיווחים הרשמיים על 67 הרוגים בתקרית.
במספר אתרי אינטרנט פורסמו טענות בשם אנשים שנכחו במקום וטענו להיקף של מאות הרוגים.
השרפה בקתדרלת נוטרדאם פרצה ב־15 באפריל 2019 בשעה 18:20 לערך, כובתה באופן מלא למחרת ב־10:00, וגרמה לנזק כבד למבנה, ללא נפגעים בנפש.
השרפה פרצה בגג המבנה, ובמהלכה קרסו גג הקתדרלה וצריח המצלב.
חלונות הרוזטה המפורסמים של הקתדרלה שרדו את השרפה, ומספר חלונות וויטראז'ים נהרסו.
קירות המבנה, מגדלי הפעמונים, וחלק מתקרת האבן המצוייה מתחת לתקרת העץ שנשרפה, ניצלו מן האש, וכך גם עוגב הקתדרלה המפורסם.
ממשלת צרפת התחייבה לבנות מחדש את הקתדרלה, והקתדרלה עברה שיפוצים ונפתחה מחדש ב-7 בדצמבר 2024.
הקתדרלה נבנתה בשנים 1163–1345 בסגנון גותי, שהיה אז חדש ומהפכני.
בסגנון הגותי מסתמכים על שלד אבן מתוחכם לנשיאת העומסים של המבנה ולתמיכה בו, ובחלונות הויטראז' הרבים והגדולים שמחליפים קירות אבן מוצקים (כפי שהיה נהוג באדריכלות רומנסקית).
אבני המפתח בשלד הגותי היו עמודי תמיכה גדולים שנשאו קמרונות אבן המבוססים על קשתות אבן מחודדות ונתמכו מהצד על ידי תמיכות דואות.
חוזקו של השלד הגותי איפשר את הישרדותה של הקתדרלה בשרפה, למרות הנזק הכבד שנגרם לה.
פנים הקתדרלה עצום בממדיו – 9,000 איש יכולים להתכנס באולם שאורכו 134 מטר, רוחבו 48 מטר וגבהו 35 מטר.
למבנה צורת צלב לטיני מנוון (כאשר רוחב הטרנספט לא חורג מרוחב הספינה הראשית ובית המקהלה), והוא פונה מזרחה, לעבר השמש העולה.
העמודים שמול שערי הכניסה תומכים את המגדלים וקוטרם – חמישה מטרים.
מעל תקרת האבן הגבוהה גמלון העשוי עץ אלון שנבנה במאה ה-12 והמאה ה-13 – יער של נכרת על מנת לספק את העץ לבניית הגג, המצופה בדיל במשקל של 230 טונות .
בעת השרפה נשרף גג העץ והבדיל שנמס גרם לקריסת חלק מקמרונות האבן .
במהלך העשור השני של המאה ה-21 הקתדרלה הייתה בעיצומם של שיפוצים, עקב אי יציבות במבנה, שגרמה לסדקים בתקרת המבנה שהצריכה שיפוץ דחוף ושיקום גג המבנה.
לקראת עבודות השיפוץ הוקמו פיגומי עץ רבים סביב המבנה, ופסלי אבן וברונזה הוצאו מן האתר.
סיבת השרפה טרם נודעה בוודאות, אך נראה כי היא קשורה בעבודות שיפוץ בבניין.
בשעה 18:18 פרצה אש בעלייה שתחת גג הקתדרלה.
בשעה 18:20 נשמעה אזעקת האש והשומרים פינו את הקתדרלה.
שומר נשלח לבדוק את העניין, אך עלה בטעות למקום הלא נכון – עליית הגג של הסקרסטיה הסמוכה – שם לא ראה סימן לאש.
בינתיים התפשטה האש, ומכבי האש שהוזמנו בשעה 18:50 הגיעו בסביבות 19:00.
הזמן בו התגלתה האש (18:35) היה סמוך לסוף שעות הביקור בקתדרלה (18:45), כאשר המבקרים האחרונים החלו לצאת מהמבנה.
בנוסף, מיסה שהייתה אמורה להתקיים בין השעות 18:15–19:00, התבטלה לאחר האזעקה (ב־18:20), מסיבה זאת לא היו נפגעים בשרפה.
השוטרים שהגיעו פינו במהירות את איל דה לה סיטה (אי במרכז נהר הסן שעליו ניצבת הקתדרלה), וכל דרכי הגישה אליו נסגרו.
צופים רבים התכנסו על גדות הנהר כדי לצפות באירוע.
עשן רב כיסה את מרכז פריז.
ארבע מאות כבאים גויסו כדי להיאבק באש.
ראש שירותי החירום בפריז החליט לא להטיל מים ממטוסים שכן כובד המים יכול היה לגרום להתמוטטות המבנה.
להבות אפפו את החלק העליון של הקתדרלה, כולל את שני מגדלי הפעמון שלה (החזית המערבית של המבנה) והצריח המרכזי.
לאחר כשעה של השרפה התמוטט הגג והצריח נפל לתוך הספינה המרכזית.
קצת אחרי חצות השיגו הכבאים שליטה חלקית על האש ומנעו קריסה מוחלטת של כל המבנה.
למחרת, בשעה 10:00 בבוקר (שעון צרפת) כובתה השרפה, ושלד המבנה ומגדלי הפעמונים ניצלו.
הכבאים פעלו לכבות את האש, ולנסות להציל את אוצרות האמנות והחפצים הקדושים לנצרות שבמבנה.
נוצרים קתולים מאמינים כי בכנסייה מצוי חלק מהצלב שעליו נצלב ישו, חלק מכתר הקוצים שהיה על ראשו של ישו בזמן הצליבה וכותנתו של לואי התשיעי מלך צרפת (לואי הקדוש).
הכבאים הצליחו להציל את הכותונת ואת כתר הקוצים.
לקתדרלה נגרם נזק כבד מאוד ומכבי האש של פריז הצהירו כי הרס מוחלט של המבנה נמנע בקושי רב.
כל הגג נשרף כליל וצריח המצלב, שנשרף אף הוא, קרס ונפל לתוך אולם התווך.
חלק מקמרונות האבן התומכים בגג נפגעו אף הם, אך רובם שרדו את השרפה ומנעו מחלקי הגג הבוער ליפול לתוך המבנה ולהצית את אולם התווך.
אילולא קמרונות האבן שרדו הנזק למבנה היה חמור בהרבה וייתכן שאף היה מסתיים בקריסתו המוחלטת.
החזית המערבית ומגדלי הפעמונים שרדו אף הם את השרפה וספגו נזק קל.
בהתחלה חשבו שחלונות ויטראז' רבים נהרסו בשרפה, אך סקירת הנזק בימים שלאחר כיבוי האש מצאה שחלונות הרוזטה מהמאה ה-13 – שנחשבים ליצירות מופת של הסגנון הגותי הקורן – שרדו.
ב־16 באפריל 2019 התחייב נשיא צרפת עמנואל מקרון ש, והכריז על קמפיין בינלאומי לגיוס כספים על מנת לשקם ולתקן את הקתדרלה ולשחזר את החלקים שנהרסו בשרפה.
כבר למחרת האסון, עשירי צרפת (בהם בעלי מותגי האופנה לואי ויטון וגוצ'י) וחברות עסקיות תרמו ביחד סכום של 800 מיליון אירו לשיקום הקתדרלה, תוך 24 שעות.
פרנסואז בטנקור מאיירס וחברת לוריאל שבבעלותה תרמו 226 מיליון אירו.
לפי הערכת הרשויות שיקום הקתדרלה היה צפויה להימשך כ־10 שנים, אך נשיא צרפת הבטיח ש"הקתדרלה תיבנה מחדש תוך 5 שנים", באוגוסט 2023 נמסר כי הקתדרלה תפתח לקהל ב-8 בדצמבר 2024.
הנשיא מינה את הגנרל הצרפתי (הרמטכ"ל הצרפתי לשעבר) ז'אן-לואי ז'ורז'לן, כאחראי על עבודות השיקום של הקתדרלה, ובאוגוסט 2023 נהרג הגנרל בטיול בפירנאים.
השיקום המשיך לתוך 2025 אך שחזור פנים הקתדרלה הסתיים כבר בדצמבר 2024, ובכירים בצרפת וכן עיתונאים הוזמנו לבקר בקתדרלה לפני שהיא נפתחת לציבור.
פנים הקתדרלה נוקה וחודש, אך נעשו גם כמה שינויים ומודרניזציות.
ב-7 בדצמבר 2024 נפתחה קתדרלת נוטרדאם מחדש לאחר השלמת מאמצי השיקום.
תמונות של נאס"א הראו כי ניתן לראות את העשן מהחלל.
השרפות ביערות הגשם מתמקדות בארבע מדינות ברזילאיות: אמזונאס, רונדוניה, מאטו גרוסו ופארה.
חלקן הודיעו באוגוסט 2019 על מצב חירום.
יותר מ-60% משטח יער האמזונאס נמצא בתוך ברזיל, ויותר ממחצית השרפות של ברזיל מתרחשות באזור היער.
יער האמזונאס הוא יער הגשם הגדול בעולם, ונחשב כ"חיוני לבלימת ההתחממות הגלובלית".
כן נמצאים בו 10% מהמגוון הביולוגי הידוע.
האירוע גרם למספר רב של תגובות ברחבי העולם, כולל מחאות והפגנות בקני-מידה שונים, וקריאות לפעולה מידית של קבוצת G7 מצד נשיא צרפת, עמנואל מקרון.
על אף שנשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו אמר בעבר שאינו יכול להילחם באש, מאוחר יותר אישר שימוש בצבא ברזיל.
בדיון של G7 הוסכם כי 7 המדינות יעבירו לברזיל סיוע חירום בהיקף של לפחות 20 מיליון דולר, אך בולסונארו דחה את הסיוע.
ז'איר בולסונארו נכנס לתפקידו כנשיא ברזיל בינואר 2019. מאז, בולסונארו קיצץ את תקציב הסוכנות הממשלתית להגנה על הסביבה והקשיח את הקריטריונים להטלת קנסות על גופים מזהמים.
בתחילת אוגוסט, בולסונארו אף פיטר את ראש ה-INPE, מרסיו אסטריני, בטענה שהציג נתונים שקריים על היקף כריתת היערות באמזונאס.
פעולות אלו אִפשרו לחקלאים להצית שרפות, במטרה ליצור לעצמם שטח עבודה חקלאי, הרבה ממנו נועד לגידול בקר.
בין אם הסיבה המרכזית לשרפות היא הצתות החקלאים ובין אם לאו, רבים מסכימים שרוב השרפות הוצתו על ידי בני אדם.
אלברטו סטצ'ר, ראש ה-INPE החדש, העריך כי 99% מהשרפות הוצתו על ידי בני אדם "בין אם בכוונה או בטעות".
הרשויות הפדרליות בברזיל פתחו חקירה כדי לבחון מדוע ישנה עליה בכמות השרפות.
שמי סאו פאולו, העיר הגדולה בברזיל, הפכו לשחורים מענן העשן שמעליו; בעוד רבים סבורים כי העשן נובע מהשרפות באמזונאס, CNN גורס כי ישנם מספר מטאורולוגים הטוענים כי העשן הגיע משרפות גדולות יותר בפרגוואי.
נאס"א פרסמה בטוויטר שניתן לראות את השרפות מהחלל.
לוויינים איתרו כמויות גדולות של פחמן דו-חמצני ופחמן חד-חמצני משוחררות מהשרפות ומתפזרות ברחבי מדינות שכנות, לעומת המצב הטבעי, בו יער האמזונאס אוגר וממיר פחמן דו-חמצני לחמצן בתהליך ההטמעה.
השרפה במנהרת המון בלאן המקשרת בין צרפת לבין איטליה פרצה ב-24 במרץ 1999. משאית עמוסה בחומר דליק עלתה באש במרכזה של המנהרה.
באסון נספו 39 בני אדם והשימוש במנהרה הושבת בעקבותיו למשך שלוש שנים.
מנהרת המון בלאן היא מנהרת רכב המחברת בין קורמאיור שבאיטליה לבין שאמוני שבצרפת.
אורכה הוא 11.6 קילומטר ובה נתיב תנועה אחד לכל כיוון.
היא נפתחה לתנועה ב-19 ביולי 1965.
בבוקר 24 במרץ 1999 נכנסה למנהרה מעברה הצרפתי משאית בלגית שנשאה מטען של קמח ומרגרינה.
לאחר שנסע מספר קילומטרים הבחין נהג המשאית, ז'ילבר דגראב (Gilbert Degrave) בעשן הנפלט מתחת לרכבו.
בשעה 10:53 הוא עצר את המשאית במרכז המנהרה על מנת לכבות את האש, ואז פרצו להבות לתוך תא הנהג והוא נאלץ לנטוש אותו ולברוח.
בשעה 10:55 הפעילו עובדי המנהרה אזעקה והפסיקו את כניסת כלי הרכב לתוכה משני הכיוונים, אך עשרות כלי רכב נוספים הספיקו להיכנס לתוכה.
מספר כלי רכב שהגיעו מהצד האיטלקי של המנהרה חלפו ליד המשאית הבוערת מבלי לעצור.
עשן כבד החל לאפוף את המנהרה.
מכוניות שהגיעו מהצד הצרפתי הצליחו להסתובב במנהרה, אך לא הרחיקו לכת בתוך העשן.
למשאיות לא הייתה כלל יכולת להסתובב במנהרה הצרה.
רוב יושבי המכוניות נשארו בתוכן, סגרו את חלונותיהם והמתינו לחילוץ.
אחרים שנטשו את כלי הרכב וניסו להימלט הוכרעו במהרה על ידי העשן.
מערכת האוורור של המנהרה גרמה לעשן הרעיל להתפשט בתוכה מהר יותר מכפי שיכלו הולכי רגל לרוץ בתוכה כדי להיחלץ.
העשן המתפשט גירש את החמצן מן המנהרה, דבר שגרם למנועי כלי הרכב שבתוכה לכבות.
כך אירע גם למנועי הכבאיות הראשונות שנזעקו לתוך המנהרה כדי לכבות את האש.
האש גם פגעה בכבלי החשמל במנהרה עד שהאורות בה כבו והשתרר בה חושך.
15 כבאים נאלצו לנטוש את כלי רכבם ולהסתגר באחד מחדרי המקלט שהיו ממוקמים לאורך המנהרה במרחק של 600 מטר זה מזה; לכל אחד מהם הייתה דלת חסינה מפני אש.
הם חולצו חמש שעות מאוחר יותר על ידי כבאים אחרים, שהגיעו אליהם דרך תעלת אוורור.
כל הכבאים סבלו מפגיעות קשות ואחד מהם מת בבית החולים.
השרפה החמירה לאחר שדלק בוער הצית כלי רכב נוספים במנהרה ומכלי הדלק שלהם התפוצצו.
חלקם נשאו גם כן מטען דליק שהחל לבעור.
האש הגיעה לטמפרטורה של 1,000 מעלות צלזיוס, משום שמטען המרגרינה במשאית הראשונה שנשרפה היה שקול ל-23,000 ליטר של דלק.
בשל תנאי מזג האוויר בעת השרפה הוזרם באותה עת אוויר לתוך המנהרה מן הצד האיטלקי שלה.
השלטונות דחסו אוויר לתוך המנהרה, אך על ידי כך הם הזרימו חמצן טרי שהזין את השרפה עוד יותר.
בסך הכל נלכדו באש כ-40 כלי רכב, שרובם הגיעו מן הצד הצרפתי של המנהרה.
מקצת הלכודים במנהרה הצליחו כמו הכבאים להימלט אל חדרי המקלט מאש.
בסך הכל שרדו 12 איש מבין הלכודים, לרבות נהג המשאית דלגראב.
27 מהנספים מתו בתוך כלי רכבם והיתר מחוץ להם.
האש איכלה את גופות הנספים.
האש במנהרה בערה ברציפות במשך 53 שעות.
חמישה ימים חלפו בטרם ירדה הטמפרטורה במנהרה במידה מספקת עד כדי לאפשר את תחילת התיקונים בה.
לאחר האסון נסגרה המנהרה לתנועה למשך שלוש שנים, במהלכן היא תוקנה והוכנסו בה שיפורים ושינויים בטיחותיים שונים.
הותקן בה ציוד מעקב ממוחשב ונבנו מקלטי חירום נוספים שלהם קשר וידאו עם מרכז הבקרה של המנהרה, פיר חילוץ מקביל שבו מוזרם אוויר נקי ותחנת כיבוי אש במרכז המנהרה.
במרחק מה משני פתחי המנהרה הוקמו אתרי בדיקה שבהם נבדקות משאיות לפני כניסתן אליה כדי לוודא שאין בהן סיכון.
חקירת האסון לא הצליחה לקבוע את הגורם המדויק לפרוץ השרפה.
סברה אחת היא כי בדל סיגריה בוערת נשאב אל תוך כונס האוויר של מנוע המשאית והצית שם מסנן עשוי נייר.
סברות אחרות היו כי התרחש קלקול חשמלי או מכני במנוע המשאית או שנעשתה בו תחזוקה לקויה.
בינואר 2005 נפתח בגרנובל שבצרפת משפטם של 16 אישים וחברות שהואשמו באחריות פלילית לאסון.
ביולי באותה שנה הורשעו 13 מהם.
ראש שירות האבטחה של המנהרה נדון לשישה חודשי מאסר ולמאסר על תנאי.
שבעה אישים נוספים ובהם נהג המשאית נידונו למאסר על תנאי.
על שלוש חברות הוטלו קנסות כספיים.
עוד לפני פתיחת המשפט העבירה חברת הניהול האיטלקית של המנהרה, SITMB, סכום של 17.5 מיליון דולר לקרן שהוקמה עבור קרובי הנספים באסון.
שני סרטים תיעודיים הופקו אודות האסון, לרבות פרק בסדרת הטלוויזיה שניות מאסון.
"השתגע העולם" הוא סינגל של הפזמונאי הישראלי אליה רוסיליו שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם.
השיר יצא לאור ב-6 באפריל 2020, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של רוסיליו, "המחברת של אליה", על ידי חברת התקליטים NMC.
השיר נכתב על ידי אליה רוסיליו, הולחן על ידי רוסיליו ורובי פאייר והופק גם כן על ידי רוסיליו.
השיר בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו את הסגנון הים-תיכוני.
זהו שיתוף הפעולה השני של רוסיליו אדם, לאחר שכתב רוסיליו יחד עם סתיו בגר את הלהיט שני משוגעים.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של עומר אדם ב-6 באפריל 2020, בסמוך לצאתו של הסינגל.
בקליפ ניתן לראות את אדם ורוסיליו באולפן הקלטות.
נכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-2 מיליון צפיות ביוטיוב.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב תוך שהעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
דודי פטימר סקר את השיר באתר "מעריב" תוך שכתב:
"השתגעתי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת.
השיר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2015, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל השביעי מתוך האלבום.
הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "באמצע יום", שיצא לאור בפברואר 2016.
השיר הגיע למקום השני במדיה פורסט ולמקום הרביעי ברדיו אמצע הדרך.
השיר נכתב על ידי מאיה בוסקילה ודיקלה והופק על ידי ינון יהל.
ברדיו סול סקרו את השיר וכתבו "עם רקורד מדהים של שרשרת להיטי ענק, ולקראת אלבום חדש שייצא בקרוב, מוציאה מאיה בוסקילה את "השתגעתי".
סינגל חדש שכתבה והלחינה יחד עם דיקלה.
שילוב כוחות של שתיים מהקולות הנשיים בשטח".
בתקופה בה יצא השיר הסתכסכה בוסקילה עם תחנת הרדיו גלגלצ, באומרה: "גלגלצ תחנה של בריונים", תוך הסתייגות משיטת הפעילות של התחנה.
בהמשך, הצהירה במאקו כי "השתגעתי" הוא "להיט שעובד נפלא בהופעות ומקום ראשון בכל תחנות הרדיו, וגלגלצ לא הכניסו אותו לפלייליסט כנקמה בי.
כשיש עניינים אישיים אתה כבר לא מקצועי.
וכשזה לא מקצועי אתה צריך מישהו מקצועי שיטפל בזה".
כאמור, השיר דורג במצעדים של מדיה פורסט, רדיו אמצע הדרך ורשת ג', אך לא בזה של גלגלצ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-26 באוקטובר 2015, שלושה שבועות לאחר צאתו כסינגל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את בוסקילה בחדר חשוך והבזקים של ברקים מסביבה.
בהמשך, ניתן לראות את פרצופה מוטמע בתוך פרצוף של גבר ואותה מתחילה לשיר את השיר.
לאורכו של הקליפ מופיעים הגבר ובוסקילה בסצנות שונות.
נכון למאי 2021, מונה הצפיות של הקליפ והאודיו עומדים על למעלה מ-130 אלף צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם6 באוקטובר 2015הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהפי"ל
השרפה בקייפטאון (נקראת גם: השרפה בהר השולחן; באנגלית: Table Mountain Fire) היא שרפה גדולה שהחלה ב־18 באפריל 2021 בפארק הלאומי הר השולחן שבקייפטאון שבדרום אפריקה.
האתרים שנפגעו כללו את אנדרטת רודוס, שם נשרפה מסעדה, את הקמפוס העליון של אוניברסיטת קייפטאון.
בנוסף, נפגעה ספריית האוספים המיוחדים וטחנת מוסטרט, טחנת רוח היסטורית שנשרפה.
בנוסף, אושפזו חמישה לוחמי אש.
השרפה החלה בבוקר 18 באפריל 2021 ליד אנדרטת רודוס שבפארק הלאומי הר השולחן.
כבאיות הוזעקו למקום בשעה 08:45 על פי השעון המקומי.
על פי הדיווחים, האש החלה על ידי אחד מחסרי הבית במקום החלה לשרוף עצי אורן ופסולת באזור וההפשטה לכיוון האוניברסיטה.
באותו היום, הייתה התראה על סכנת שרפה קיצונית, עקב טמפרטורה גבוהה ולחות נמוכה.
בתחילה מנעו עשן ורוחות הנגרמות שנגרמו כתוצאה מהשרפה הורדת צוותים מהאוויר.
מאוחר יותר, למעלה מ-250 לוחמי אש היו מעורבים בכיבוי השרפה וארבעה מסוקים שימשו להפלת מים על האש.
בשעה 14:10 החלו לפנות את הסטודנטים מאוניברסיטת קייפטאון.
אזהרות רשמיות פורסמו גם למטיילים באזור יער ניולנדס שבפארק הלאומי הר השולחן והמטיילים בוקשו להתפנות מהפארק.
בשעה 16:05, הודיעו כי המסעדה באנדרטת רודוס נהרסה בשרפה.
גם כביש M3 שבאוזר נסגר, כשהאש החלה להתפשט עליו.
ב-8:00 ב-19 באפריל החלו לפנות את התושבים מהשכונות מסביב.
חמישה לוחמי אש אושפזו, לפחות ארבעה מהם בגלל כוויות.
המסעדה באנדרטת רודוס והקפלה הצמודה לה נשרפו.
יותר משישה מבנים בקמפוס של אוניברסיטת קייפטאון ניזוקו.
כמו כן, נפגעה ספריית האוספים המיוחדת של האוניברסיטה.
אף על פי שמערכת גילוי אש מנעה מהאש להגיע לשאר הספרייה הראשית, חדר הקריאה של ספריית ג'אגר נלקח מהלהבות וחלק מהאוספים הנדירים בספריית האוספים המיוחדים, שהחזיקה למעלה מ-1,300 אוספים ומעל 85,000 ספרים אבדו.
השרפה גרמה לנזקים משמעותיים גם למבני ההנהלה ולמגורי הסטודנטים של הקמפוס העליון.
מספר בניינים נוספים סבלו מנזק קל.
השרפה הרסה גם את טחנת מוסטרט, טחנת הרוח העתיקה ביותר בדרום אפריקה, שנבנתה בשנת 1796.
הממשלה דיווחה, כי מעון שרים לא מאוכלס בבעלות המחלקה לעבודות ציבוריות ומשרדו של שר העבודה במקום נשרפו כליל.
ב-19 באפריל, נאמר כי התלמידים יכולים לחזור למגורים שלהם בתוך 72 שעות, למעט אלה שגרו באולם סמוטס או באולם פולר.
ב-18 באפריל בשעה 20:10, נעצר גבר כבן 35 בחשד שגרם לשרפה.
לאחר מכן דווח על שלושה אנשים שהלכו בתוך שיח וכשיצאו ממנו, החלה לבעור שם אש.
השרפה בהרי ירושלים הייתה שרפת יער נרחבת שהתרחשה בהרי ירושלים בין 15 באוגוסט לבין 19 באוגוסט 2021. השרפה פרצה במספר מוקדים באזור המושב בית מאיר שבמועצה אזורית מטה יהודה ובהמשך התפשטה לצובה, עין נקובא, עין ראפה וגבעת יערים.
שרפה זו נחשבת לנרחבת ביותר בהרי ירושלים ביחס לשרפות שתועדו בשנים קודמות.
על פי מסקנות חקירת רשות הכבאות מדובר בהצתה מכוונת.
עקב השרפה פונו כאלפיים תושבים, בהם תושבי המושבים כסלון, רמת רזיאל וגבעת יערים, חלק מתושבי בית מאיר, שואבה וכן בית החולים הפסיכיאטרי איתנים.
נשרפו עד 11,000 דונם מיערות האזור.
למעלה מ-204 צוותים של כבאות והצלה לישראל, כוחות כיבוי של הרשות הפלסטינית, עובדי קק"ל, חיילים מהיחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669), 20 מטוסי כיבוי מטייסת אלעד ומספר מסוקים עסקו בכיבוי השרפה.
בשנים 1987–2009 התרחשו בהרי ירושלים כ-4,000 אירועי שרפה, אם כי מרבית השרפות היו
לפי הערכה, שרפה גדולה (נזק ל-6,000 דונם לפחות) מתרחשת אחת ל-12 שנים בממוצע, ושרפה של 1,500 דונם מתרחשת אחת לארבע שנים בממוצע.
צמחייה שהצטברה ביערות הרי ירושלים בשנים שקדמו לשרפה התייבשה בגלי חום של אביב וקיץ 2021 והפכה לדליקה ביותר.
בשבוע שקדם לפרוץ השרפה פרצו שרפות גדולות בכל רחבי אגן הים התיכון.
ביום ראשון, 15 באוגוסט, בסביבות השעה 15:00 החלו דיווחים על שריפות בהרי ירושלים.
האש, שפרצה משלושה מוקדים במקביל, התפשטה במהירות עקב רוחות חזקות באזור: בשעות הראשונות לאירוע היא התפשטה כקילומטר בכל רבע שעה.
לאחר שהשרפה התפשטה לעבר המושב רמת רזיאל מספר מבנים בו החלו לבעור.
העשן נראה היטב בשמי ירושלים, והיה ניתן לראותו גם מדרום גוש דן.
לקראת שקיעה, בשעה שבע בערב, דווח כי לא נשקפת סכנה ליישובים.
לדבריו של דדי שמחי נציב הכבאות לשעבר כ-80% אחוז מהשריפה התרחשה ביום הראשון.
בבוקר 16 באוגוסט הורשו התושבים לחזור לבתיהם, אך בצהרים התפשטה שוב השרפה למוקדים חדשים: בנחל צובה, בהר איתן, באזור המושבים שורש ושואבה ובסמוך לבית חולים איתנים.
לדברי נציב כבאות והצלה דדי שמחי האש בערה ביום זה בכמאה מוקדים שונים.
עקב השרפה נחסמו היציאות במחלף שורש שבכביש 1, בנוסף לכביש 395 שנחסם בין צומת אשתאול לצומת כסלון ולכביש 3955.
נציב כבאות והצלה, רב-טפסר דדי שמחי, הורה על גיוס כללי במערך הכיבוי בכל רחבי הארץ, והמשטרה החלה להיערך לפינוי אפשרי של בית החולים הדסה עין כרם בירושלים.
בלילה פונה חניון בית החולים.
ישראל פנתה למספר מדינות, בהן יוון, קפריסין, איטליה וצרפת בבקשה לסיוע בכיבוי השרפה.
ביום שלישי הושגה שליטה מלאה על מוקדי האש העיקריים וכבר לא היה יותר צורך בסיוע בין־לאומי.
ארבעה צוותי כיבוי מהרשות הפלסטינית נשלחו על מנת לסייע בכיבוי השרפה.
מטוס "שמשון" (C-130J סופר-הרקולס) של חיל האוויר הישראלי הופעל באופן ניסיוני לראשונה במשימת כיבוי אווירי והטיל 16 טונות של חומרים מעכבי בעירה.
כמות ששקולה לכמות שמכילים שישה מטוסי כיבוי שישראל מתפעלת.
במשך מספר ימים שלאחר השריפה עדיין התלקחו מוקדי אש קטנים, ב-19 באוגוסט, סמוך לשעה 14:00, אף הוזנקו מטוסי כיבוי עקב התלקחות על יד גבעת יערים.
וכן באותו ערב לאחר שהושגה שליטה על ההתלקחות, התחדשה האש שוב הפעם באזור הר איתן.
ביום זה הופעלו באזור 12 צוותי כיבוי וארבעה מטוסי כיבוי.
צוותי קק"ל המשיכו לכבות שרפות נקודתיות.
ב-30 באוגוסט 2021, הממשלה אישרה הקצאה של למעלה מ-60 מיליון ש"ח לשיקום נזקי השריפה באזור ירושלים.
באוקטובר 2021 בדיון בוועדת ביטחון הפנים בכנסת העריך רב-טפסר דדי שמחי, נציב כבאות והצלה את עלות מבצע הכיבוי של השריפה הגדולה בהרי ירושלים ב-34 מיליון.
והתלונן כי האוצר החליט לשפות את הכבאות וההצלה רק על 16 מיליון.
עוד טען רב-טפסר שמחי, שיש לממן את מניעת שריפות שעולה הרבה פחות מכיבוי שריפות.
לדבריו העלות הראשונית במניעה היא 400 מיליון, ובנוסף נדרשים לתחזוקה 70 מיליון לשנה.
השרפה הגדולה של אואולו בשנת 1882 הייתה שרפה שהחלה במרתף בית המרקחת שבפינת קירקוקאטו ופקקהואונענקאטו בערב ה-2 בנובמבר, והרסה 27 בניינים לאורך הליטוסקאטו ופקאקהונונקאטו במרכז העיר אואולו, בפינלנד.
המרתף שימש לאחסון בנזין וחומרים דליקים אחרים, מה שהוביל לשרפה שהשתוללה במהירות ללא שליטה.
האש פנתה לכיוון והרסה את מחסני המלח והדגנים לאורך קו החוף שלה.
מכבי האש הצליחו למנוע מהאש להתפשט למחסנים נוספים.
לאחר השרפה, האדריכל , שמזוהה עם המבנים המהודרים סביב בהלסינקי, נקרא לתכנן את בנייתה מחדש.
רק שינויים קלים עברו מאז הושלמה הבנייה של אואולו המודרנית ועד ימינו, כשצריח הקתדרלה - גם היא בתכנונו של אנגל - הושלם ב-1844.
השרפה במכרה ליסטוויאז'נאיה היא שרפה שפרצה בתאונת כרייה שהתרחשה ב-25 בנובמבר 2021 במכרה ליסטוויאז'נאיה במחוז קמרובו, רוסיה.
באסון נהרגו 51 איש כולל 5 מחלצים, ו-72 נפצעו.
עשן משרפה בפיר אוורור גרם למוות של יותר מ-40 כורים משאיפת עשן.
בזמן התאונה היו במכרה 285 כורים.
רוב הכורים הצליחו להימלט, כאשר חלקם אושפזו בבתי חולים.
בתחילה נהרגו בתאונה 11 אנשים והיו עוד 35 לכודים.
בניסיון כושל לחלץ את הכורים הלכודים נהרגו לפחות שישה מצילים.
בהמשך מניין ההרוגים הרשמי עלה ל-52 איש, לאחר שגורמי חירום ברוסיה מסרו שאפסו הסיכויים למצוא ניצולים.
זוהי תאונת המכרה הקטלנית ביותר ברוסיה מאז 2010.
ליסטוויאז'נאיה הוא מכרה הממוקם ברובע העירוני בלובסקי בקמרובו.־ השם "ליסטוויאז'נאיה" הוא שם המכרה מאז שנת 2002. מ-1956 עד 1972 נקרא המכרה "גרמוטינסקאיה", ובין השנים 1972 עד 2002 - "אינסקאיה".
כושר הייצור של המכרה הוא 5.2 מיליון טון פחם בשנה.
ההכנסות בשנת 2020 הסתכמו ב-9.4 מיליארד רובל, הרווח הנקי - 836.7 מיליון רובל.
המכרה העסיק למעלה מ-1,700 עובדים.
סרגיי מחרקוב כיהן כמנהל המכרה מאז פברואר 2019 ועד לאסון.
לפני השריפה בנובמבר 2021, היו שני אירועים גדולים במכרה.
ב-24 בינואר 1981, התרחש פיצוץ מתאן בסחף מצטבר, שהרג 5 אנשים.
ב-28 באוקטובר 2004 אירע פיצוץ של תערובת מתאן-אוויר, 13 בני אדם מתו.
לאחר התקרית ב-2004, נידונו תשעה עובדי הנדסה של המכרה למאסרים על תנאי.
מאז 2011, המכרה נמצא בבעלות חברת SDS-Ugol.
השריפה התרחשה בפיר אוורור מס' 823 בשעה 08:30 שעון מקומי.
בשעה 09:08 קיבלה המחלקה הסיבירית של השירות הפדרלי לפיקוח אטומי, טכנולוגי ואקולוגי קריאה ראשונה ומידע על אש ועשן במכרה.
עשן התרחש בעומק של כ-250 מטר.
דרך האוורור התפשט העשן בכל המכרה.
ודווח כי ל־35 כורים כבר אזל החמצן.
בבוקר 26 בנובמבר נודע שאחד המחלצים שכבר נמסרה הודעה על מותו הצליח להיחלץ בשלום.
בזירת האירוע הוקמה מפקדה מבצעית שבראשה עמד סרגיי ציביליוב מהמשרד למצבי חירום.
סגן ראש שר הבריאות אולג גרידנב וראש השירות הפדרלי לפיקוח אטומי, טכנולוגי ואקולוגי אלכסנדר טרמביצקי הגיעו למקום.
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין גם הורה לממלא מקום השר למצבי חירום, אלכסנדר צ'ופריאן, לטוס לאתר האסון.
צ'ופריאן ערך ישיבת חירום של קבוצת העבודה מטעם הוועדה הממשלתית לניהול מבצע החילוץ.
יו"ר ועדת החקירות של רוסיה, אלכסנדר בסטריקין, אמר כי נפתחה חקירה.
בחקירה התברר כי האסון אירע בשל פיצוץ של תערובת מתאן-אוויר.
סגן התובע הכללי של רוסיה דמיטרי דמשין אישש כי ככל הנראה השריפה נבעה מפיצוץ מתאן שנגרם מניצוץ.
המנהל, הסגן הראשון, ראש מחלקה בחברה המנהלת את המכרה נעצרו.
הם צפויים למאסר של עד שבע שנים.
בעקבות מותם של 14 בני אדם בקוזבאס, הוכרזה תקופת אבל של שלושה ימים (מ-26 עד 28 בנובמבר).
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הביע את תנחומיו למשפחות ההרוגים במכרה.
נשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ', במהלך פגישה עם פוטין בסוצ'י, הביע גם הוא את תנחומיו על מותם של 14 אנשים במכרה.
הנהלת המכרה החליטה לשלם למשפחות הקורבנות 2 מיליון רובל.
נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו שלח את תנחומיו לנשיא הרוסי.
בעקבות התקריות הרשויות החליטו על בדיקת כלל המכרות במדינה.
זאת במטרה לבטל את הסיכונים הקלים ביותר עבור הכורים ולהשוות את הדיווחים לתנאי העבודה האמיתיים שלהם מתחת לאדמה.
האירוע הפך לאסון האזרחי הקטלני ביותר בכווית ב-40 השנים האחרונות.
הקורבנות היו כולם נשים וילדים מכיוון שבכווית, באופן מסורתי, חגיגות חתונה מתקיימות בהפרדה מגדרית.
העיתון "כווית טיימס" דיווח כי כלתו הטרייה של החתן לא נפגעה, אך אמה ואחותה מתו.
רבים מהקורבנות נחרכו ללא היכר, עד כדי כך שהרשויות נאלצו לזהותן באמצעות בדיקות DNA וצילומי שיניים.
בתחילה האמינו שאל-ענזי היא גרושתו של החתן, אך עורכי הדין שלה אומרים שהיא עדיין אשתו.
לגברים מותר להחזיק יותר מאישה אחת בכווית.
לאל-ענזי ולבעלה שני ילדים, שניהם עם מוגבלות שכלית.
למרות שאל-ענזי חזרה בה מהודאה שנתנה למשטרה לאחר מעצרה, והצהירה בבית המשפט שהיא רק ריססה את האוהל במים מקוללים, אך לא הציתה אותו, היא נמצאה אשמה ברצח בכוונה תחילה והצתה בכוונה להרוג ונידונה למוות ב-30 במרץ 2010. היא נתלתה על ידי רשויות הכלא המרכזי בכווית ב-25 בינואר 2017.
השרפה בכנסיית אַבּוּ סַיְפַיְן פרצה ב-13 באוגוסט 2022 בכנסייה הקופטית בשכונת אִמְבָּאבַּה בעיר גיזה, מצרים.
השרפה פרצה במהלך תפילות יום ראשון, כאשר כמעט 5,000 מתפללים שהו בכנסייה.
41 בני אדם נהרגו במהלך השרפה, בהם לפחות 18 ילדים ועוד 45 נפצעו.
אחד מכמרי הכנסייה, עבדול מאסיה בכיט, היה גם בין ההרוגים בשריפה.
שריפות כתוצאה מתקלות במערכות החשמל מתרחשות לעיתים קרובות במצרים.
כי תקני הבנייה והפיקוח עליהם אינם מספקים ונאכפים בצורה גרועה.
שריפות רבות התרחשו בבתי חולים; בשנת 2020 נהרגו בשרפה שבעה חולי COVID-19. בשנת 2002 פרצה שריפה ברכבת נוסעים שהתפשטה לכל קרונות הרכבת וגרמה למותם של 370 בני אדם.
בשנת 2021, בשרפה במתפרה שמחוץ לקהיר שבה תפרו פרטי לבוש ובגדים, נהרגו 20 בני אדם.
הכנסייה אבו סייפיין קרויה על שם מרקוריוס הקדוש , המכונה בערבית אבו סייפיין, היא אחת הכנסיות הגדולות בגיזה, העיר השנייה בגודלה במצרים אחרי קהיר השכנה.
החוק המצרי מסדיר בקפדנות את הבנייה בכנסיות, ומחייב באופן היסטורי צו נשיאותי כדי לקבל היתר בנייה.
בשל הקושי בקבלת אישורים לפרויקטים, נפוצה מאוד הבנייה הבלתי חוקית, לרוב ללא הקפדה על התקנות לבטיחות האש .
בראשית דרכה הכנסייה הייתה במעמד כנסייה ללא אישור, אף על פי שהיא קבלה את האישורים לחוקיותה רטרואקטיבית.
ממשרד הפנים נמסר כי השריפה נגרמה כתוצאה מתקלה ביחידת מיזוג פגומה בקומה השנייה של הכנסייה.
ממשרד הבריאות המצרי נמסר שרוב מקרי המוות אירעו משאיפת עשן, מדוחק ומדריסה בשעת מנוסת הבהלה שנוצרה בניסיון להימלט מהבניין הבוער.
בקומה הרביעית של הכנסייה היו גן ילדים ופעוטון, ורוב הילדים נפגעו בגן הילדים.
כומר מהכנסייה השכנה אמר כי הילדים נלקחו לקומות הגבוהות יותר כדי להימלט מהשריפה במקום להתפנות.
עדי ראייה דיווחו שאנשים ניסו לקפוץ מהקומות העליונות כדי להימלט מהאש.
על פי הדיווחים, עוברי אורח מיהרו להיכנס לכנסייה כדי לסייע בפינוי הלכודים עד שעוצמת האש והעשן הכריעו אותם.
קרובי משפחות הלכודים בכנסייה סיפרו כי החובשים והכבאים הגיעו לאט מידי למקום.
עד אחד שרואיין ב"אל-ג'זירה" אמר שלקח שעתיים עד שהגיעה הכבאית הראשונה, בעוד שמשרד הבריאות אמר שהכבאית הראשונה הגיעה לשריפה שתי דקות לאחר שהתקבלו הדיווחים הראשונים על שריפה.
עדי ראייה דיווחו כי השריפה החלה בשעה 8 בבוקר ונמשכה שעתיים.
שירותי הביטחון דיווחו כי רוב ההרוגים היו ילדים.
בתיעוד מבית החולים המקומי דווח שהגיעו אליו 20 גופות, ביניהן עשרה ילדים, ואילו בית חולים מקומי אחר דיווח שקיבל 21 גופות.
לאור מניין ההרוגים הגבוה בשריפה, פרקליט המדינה של מצרים, הורה לחקור את השריפה.
בעוד שהקופטים במצרים התמודדו עם אפליה, התקפות ואלימות דתית לאורך השנים, הן רשויות הכנסייה והן סוכנויות המדינה המצריות מאמינות שהשריפה הייתה מקרית.
הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי פרסם הודעה שבה הביע את צערו ותנחומיו ואמר "אני מנחם וחולק את צערי עם משפחות הקורבנות התמימים שבאו להתפלל לאדונם שבשמיים בבית התפילה שלו", ראש הממשלה מוסטפא מדבולי הודיע שיינתן פיצוי של 100,000 לירות מצריות, למשפחתו של כל נפטר, בעוד שלפצועים יינתנו עד 20,000 לירות מצריות.
השר לסולידריות חברתית הודיע עוד שמסגד אל-אזהר וקבוצות אחרות בחברה האזרחית יתנו 50,000 לירות מצריות נוספות לקורבנות ולמשפחותיהם.
מסגד אל-אזהר הביע את תנחומיו, והאימאם הגדול של אל-אזהר אחמד א-טייב הביע את אהדתו לאפיפיור הקופטי טאוודרוס השני.
שר הביטחון הישראלי בני גנץ שלח תנחומים: "אני מבקש להביע את תנחומיי לעם המצרי, בעקבות השריפה הגדולה בכנסיית אבו סייפיין בגיזה.
תנחומיי למשפחות הקורבנות, ואיחולי החלמה לפצועים.
מדינת ישראל כולה עומדת לצד מצרים מול האסון הקשה הזה".
מוחמד סלאח, קפטן נבחרת מצרים בכדורגל, צייץ גם הוא את תנחומיו.
השריפה במועדון רית'ם הייתה שרפה שפרצה באולם ריקודים בעיירה נאצ'ז במדינת מיסיסיפי שבארצות הברית בליל ה-23 באפריל 1940, שבה נלכדו מאות בני אדם מן הקהילה האפרו-אמריקאית.
האסון גרם למותם של 209 מהם ולפציעתם הקשה של רבים אחרים.
הוא מוכר כאחת מהשרפות הקטלניות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
אולם הריקודים שכן במבנה ששימש קודם לכן כנפחייה וככנסייה.
היה זה בניין עץ חד-קומתי מצופה מבחוץ בפלדה.
ממדי המבנה היו 38 מטר לאורך ו-12 לרוחב.
היו בו 24 חלונות שהיו חסומים ברובם בזמן השריפה.
היה בו רק פתח אחד, עם דלת שנפתחה פנימה, אל מבואת כניסה ראשית עם מערכת דלתות נוספת שנפתחה גם היא פנימה.
האולם נשכר על ידי קבוצה שכינתה עצמה בשם "מבזבזי הכסף".
בערב האסון באה להקה ידועה - ה-Royal Creolians בהנהגתו של וולטר בארנס - לקיים במקום מופע חד פעמי, שעורר עניין רב.
בליל השריפה נרשמו במועדון 577 כניסות בתשלום ו-150 כניסות בהזמנה.
ללהקה היו 14 חברים ו-5 סדרנים.
בסך הכל הגיע מספר האנשים שנמצאו במועדון ל-746. גיל המשתתפים היה בין 15 ל-25 שנים.
ההופעה כבר החלה כאשר האש פרצה ליד דלת הכניסה הראשית בשעה 23:00 לערך.
האש ניזונה מצמח מסוג טחב ספרדי , שהיה עטוף על קורות הפנים של המבנה כקישוט.
כדי לוודא שאין חרקים בטחב הדקורטיבי, הוא רוסס ב-FLIT , קוטל חרקים מבוסס נפט.
בתנאי היובש השתחרר גז מתאן דליק מהטחב.
שירות מכבי אש טרם הוקם בנאצ'ז באותו זמן, אך היו בה שתי קבוצות של מתנדבי כיבוי אש.
שיחת הטלפון הראשונה על השריפה במועדון התקבלה בתחנת הכיבוי בסביבות השעה 23:15. כבאי ראשון הגיע למקום תוך דקות ואחרים הצטרפו אליו.
צינור מים ראשון כוון לכניסה הקדמית ולתקרה העליונה של הלובי, והשני נשלח לחלון קטן ופתוח בחלק האחורי של המועדון.
האש כובתה תוך עשרים עד שלושים דקות.
כל אותה עת נשמעו היטב צעקות המוני האנשים הלכודים בתוך המבנה, ואנשים שנפגעו ונחלצו מהמבנה הבוער התהלכו לידו.
21 מתוך 24 החלונות הקיימים נחסמו כדי למנוע מאנשים מבחוץ לצפות באירועים, וכתוצאה מכך הקהל נלכד.
חלק מהניצולים הצליחו לצאת מהדלת הקדמית או דרך תא הכרטיסים, בעוד שאחרים ניסו לפלס את דרכם לדלת האחורית, שהייתה נעולה.
לאחר שהבינו את המצב, ניסו רבים לפרוץ את קירות הבניין המצופים לוחות פלדה, אך ללא הצלחה.
גם פריצת החלונות לא הצליחה.
עשן סמיך הכביד על התנועה בתוך המבנה.
ניצולים זכרו את הטחב הבוער נופל מהתקרה ויוצר חיץ בין רחבת הריקודים ליציאה.
דלת היציאה נפתחה כאמור פנימה.
הבריחה מהכניסה הראשית נעשתה כמעט בלתי אפשרית כאשר להבות חסמו אותה והקהל נדחף לעבר החלק האחורי של המועדון.
הקירות המצופים מתכת אצרו את החום במועדון כמו תנור.
כאשר מים מזרנוקי הכיבוי פגעו בציפוי המתכת, הם יצרו קיטור שצרב קורבנות רבים.
בדיקת גופות ההרוגים גילתה בהמשך שרובם נחנקו משאיפת עשן או מחסור בחמצן, או נמחצו בעת שההמון נדחק לחלקו האחורי של הבניין, שם נמצאו רוב הגופות.
אמבולנסים פינו את הנפגעים לבתי חולים בעיר.
לאורך כל ליל האסון פעלו כבאים, אנשי רפואה ומתנדבים לפנות את הנספים ולחפש סימני חיים במועדון לאורם של פנסים חשמליים.
תשעה חברי הלהקה שהופיעה באולם ניספו, כולל וולטר בארנס.
רוב הרוגי האסון זוהו, אך היו גופות רבות שלא ניתן היה לזהותן והן נקברו בקבר אחים, שעליו לא הונחה מצבה.
על פי חוקי ההפרדה הגזעית ששררו אז, רק אפרו-אמריקאים טיפלו במתים האפרו-אמריקאים והדבר עיכב את קבורתם.
לעומת זאת מוסדות רפואה של לבנים טיפלו בפצועים האפרו-אמריקאים למרות כללי הסגרגציה.
הגורם לשריפה לא זוהה מעולם.
היא פרצה ככל הנראה במקרה, כאשר גפרור או סיגריה הושלכו ברישול והציתו את הטחב הספרדי הדקורטיבי.
היו שטענו כי שריפה בדוכן המבורגרים שהיה ממוקם בסמוך למבנה התפשטה אל הטחב הספרדי שבתוכו.
אפשר שמאוורר גדול בכניסה ליבה את האש.
למחרת השריפה נעצרו חמישה גברים בעקבות דיווחים שאיימו לשרוף את הבניין לאחר ששתו לשוכרה, אך האישומים נגדם בוטלו בהמשך.
בספטמבר 1940 הוצבה בעיירה אנדרטה לאסון שעליה נרשמו שמות הקורבנות.
כ-5,000 איש השתתפו בטקס חנוכת האנדרטה.
בזמן השריפה לא היו בנמצא כללים להגבלת מספר האנשים שהורשו לשהות במבנה.
לאחריה נקבעו כללים, שהגבילו את מספרם וחייבו פתיחת דלתות כלפי חוץ כדי למנוע מאנשים להילכד.
בעקבות השריפה נקבעו תקני בנייה ובטיחות שנועדו להפוך את מועדוני הלילה לבטוחים יותר במקרה של שריפה.
אלו כוללים כעת התקנת מערכות הגנה מפני אש, הוראות לשימוש בקישוטים בטוחים יותר במבנים, הוראות לדרכי יציאה משופרות, וכן המועדונים מעסיקים עובדים מאומנים בניהול קהל.
ב-2010 נפתח בנאצ'ז מוזיאון מועדון הרית'ם, המנציח את האסון.
סרט תיעודי, The Rhythm Club Fire, הופק בשנת 2012. הסרט זמין כעת ביוטיוב.
הופק גם מחזה בשם "מוות על ידי ריקוד", המנציח את האסון.
האסון מתואר גם במספר שירים.
בתחילת אוגוסט 2023 פרצה סדרת שרפות במדינת הוואי שבארצות הברית, בעיקר באי מאווי.
השרפות, שהואצו על ידי הרוח, גרמו לפינויים המוניים של תושבים ולנזק נרחב, וכן למותם של לפחות 111 בני אדם בעיירה להיינה (Lāhainā).
התפשטות השרפות יוחסה לתנאי יובש ולחץ אוויר מצפון להוואי וכן להוריקן דורה מדרום.
ב-8 באוגוסט נחתמה הצהרת חירום, המאשרת מספר פעולות, לרבות הפעלת המשמר הלאומי של הוואי, פעולות של מנהל הסוכנות למצבי חירום בהוואי ומנהל החירום, והוצאה של כספי ציבור של המדינה לשם הקלה על התנאים שנוצרו בעקבות השרפות.
עד 9 באוגוסט, ממשלת הוואי פרסמה התראת מצב חירום לכל המדינה.
ב-10 באוגוסט, נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן פרסם הצהרת אסון פדרלי.
נכון ל-12 באוגוסט, מספר הנספים בשרפות של להיינה הפך את האסון לקטלני ביותר בארצות הברית מאז השרפה בקלוקט שבצפון מינסוטה ב-1918 (בה נספו כ-450 איש), קטלני יותר משרפת המחנה שאירעה בשנת 2018, בה נספו 85 בני אדם.
בשרפה בלהיינה לבדה, להערכת מרכז האסונות של האוקיינוס השקט (PDC) והסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום (FEMA), למעלה מ-2,200 מבנים נהרסו, ברובם מגורים בטבע, כולל ציוני דרך היסטוריים רבים בלהיינה.
הנזק שנגרם מהשרפה נאמד בכמעט 6 מיליארד דולר.
השטח שנשרף בשרפות יער בהוואי גדל בעשורים האחרונים כמעט פי ארבעה.
מומחים האשימו את העלייה בהתפשטות הצמחייה שאינה מקומית ובמזג אוויר חם ויבש יותר, עקב שינויי אקלים.
ימים לפני השרפה, עשרים אחוז ממחוז מאווי חוו בצורת מתונה (רמה 1 מתוך 4), ושישה עשר אחוז מהמחוז היו בתנאי בצורת קשים (רמה 2 מתוך 4).
ירידה בכמות הגשמים התואמת את ההשפעות החזויות של שינויי האקלים נרשמה גם באיי הוואי, על פי הערכת האקלים הלאומית של ארצות הברית.
בתוכנית להפחתת סיכונים של מחוז מאווי לשנת 2020, המחוז זיהה את להיינה, הקהילה שנפגעה יותר מכל בשרפות אוגוסט, כנמצאת באזור סיכון גבוה לשרפות.
בתחזית העונתית החודשית ב-1 באוגוסט 2023, מרכז האש הבין-משרדי הלאומי (NIFC) חזה פוטנציאל "מעל הנורמלי" לשרפות יער משמעותיות עבור הוואי באוגוסט, בעיקר רוחות יורדות (leeward) באיים.
המרכז ציין גידול צמחייה בשפע בשל העונה הגשומה הקודמת וכן את הבצורת המתרחבת, והזכיר כי "ציקלונים טרופיים יכולים להביא גם לתנאי רוח ויובש בהתאם לאופן בו הם מתקרבים לשרשרת האיים ויכולים להחמיר את פוטנציאל הגידול באש".
פגיעותם של האיים לשרפות קטלניות הוערכה בחסר בהערכות ארוכות טווח.
שנה לפני כן, דו"ח תוכנית ניהול החירום המקיף של הוואי פירט את סיכוני השרפות כאחד האיומים הנמוכים ביותר עבור המדינה.
הערכה ב-2021 הכירה בהתגברות השרפות במדינה, אך טענה שהכספים "בלתי מספקים" וביקרה קשות את האסטרטגיות של מכבי האש של מחוז מאווי בטענה כי לא נאמר "שום דבר על מה שניתן וצריך לעשות כדי למנוע שרפות".
בתחילת אוגוסט 2023 נותרה מערכת לחץ גבוה מצפון לאיי הוואי, ויצרה תנאים חמים ושטופי שמש.
במקביל, הוריקן דורה החל להתעצם לדרגה 4 ויצר הפרש לחצים גדול בין אזור הלחץ הגבוה לציקלון הלחץ הנמוך.
הפרש לחצים זה סייע לרוחות משמעותיות שנעו עוד קודם לדרום מערב, ויצר רוחות שיפוע חזקות מעל האיים.
תופעה דומה התרחשה בשנת 2017 בפורטוגל בהוריקן אופליה.
עדיין לא ברור כיצד השפיע הוריקן דורה על השרפות עצמן, אבל מומחי אקלים רבים סבורים שלדורה היה תפקיד בכך.
מטאורולוגים ציינו כי מרכז הסופה נותר במרחק של יותר מ-700 מיילים מהאיים וכי הוא נותר מובנה יחסית עם זאת, הוא גם נשאר "עוצמתי להפליא במשך זמן רב", ורשם יותר שעות כהוריקן בקטגוריה 4 מכל סערה אחרת באוקיינוס השקט במשך למעלה מ-50 השנה האחרונות.
דווחו רוחות מזרחיות של עם משבים של מעל .
במחוז מאווי, גורמים רשמיים דיווחו על משבים של עד באזור העלי של מאווי (Upcountry Maui).
ב-8 באוגוסט 2023, רוחות עזות הפילו עמודי חשמל רבים.
עד השעה 16:55 כ-30 עמודים הופלו לפי הדיווחים במאווי, וכתוצאה מכך אירעו "לפחות 15 הפסקות חשמל נפרדות המשפיעות על יותר מ-12,400 לקוחות".
עד אז, לא היה חשמל בחלקים מסוימים של מערב מאווי מאז 4:50 לפנות בוקר.
השרפה הראשונה באירוע דווחה בשעה 12:22בבוקר ב-8 באוגוסט ליד כביש אולינדה ביישוב קולה (Kula), באזור העלי של מאווי (Upcountry Maui).
החל מהשעה 15:20 הוכרז על פינוי תושבים סמוכים.
עד 9 באוגוסט, נשרפו כאלף אקרים (400 הקטארים).
כ-544 מבנים נחשפו לשרפה, מתוכם 96% שימשו למגורים, ו-16 נשרפו.
השרפה המשמעותית ביותר באירוע החלה מסיבות לא ידועות בשעות הבוקר המוקדמות של 8 באוגוסט, סמוך לעיירה להיינה (Lāhainā) במערב מאווי.
שרפת יער על שטח כ-3 אקרים (כ-1.2 הקטאר) ליד כביש להיינלונה (Lahainaluna) דווחה בשעה 6:37בבוקר ב-8 באוגוסט, פינויים החלו לאחר דקות באזור בית הספר הביניים להיינה בצד הצפון מזרחי של העיר.
מחוז מאווי דיווח כי השרפה כבתה עד תשע בבוקר.
עם זאת, בערך בשעה 3:30אחר הצהריים נודע כי השרפה התלקחה שוב ואילצה את סגירתו של מעקף להיינה / כביש 3000, וכן פינוי.
תושבים בצד המערבי של העיר קיבלו הנחיות למצוא מקלט בסביבת מגוריהם.
משבי רוח גרמו להתפשטות הלהבות באזור הצפון-מזרחי של היישוב.
האש נעה לדרום-מערב ולמטה לעבר חוף האוקיינוס השקט ושכונת קאהומה (Kahoma).
בסביבות השעה 16:46 השרפה חצתה את הכביש המהיר הונואפיילאני (כביש הוואי 30), נכנסה לחלקה העיקרי של להיינה, ואילצה את התושבים להתפנות בעצמם, ללא הודעה מוקדמת או בהודעה זמן קצר מראש.
עד 17:45 השרפה הגיעה לקו החוף.
אז נודע למשמר החופים של ארצות הברית לראשונה על אנשים שקפצו לאוקיינוס בלהיינה כדי להימלט מהאש.
גורמים רשמיים אמרו כי סירנות אזרחיות לא הופעלו במהלך השרפה הגם שלמדינה יש מערכת ההתרעה החיצונית המשולבת הגדולה בעולם, עם למעלה מ-80 סירנות במאווי בלבד המיועדות לשימוש באסונות טבע.
כמה תושבים אמרו לעיתונאים שלא קיבלו אזהרה ולא ידעו מה קורה עד שנתקלו בעשן או בלהבות.
לא היה זרם חשמל או תקשורת בלהיינה במשך רוב היום.
נכון ל-12 באוגוסט, אושר מותם של 93 בני אדם בלהיינה ובסביבתה.
רק 3% מהאזור היה נתון לחיפושים.
מספר ההרוגים צפוי לעלות כאשר מומחי חיפוש והצלה של FEMA יערכו חיפוש בבניינים שרופים.
מניין ההרוגים עמד על 67 ב-11 באוגוסט, אך מספר זה שיקף רק את מספר הקורבנות שנמצאו מחוץ לבניינים, מכיוון שהרשויות המקומיות חיכו לצוות המיוחד של FEMA.
לדברי גורמים פדרליים, רבים מהקורבנות שנמצאו בחוץ "מתו ברכבם".
הרשויות PDC (מרכז האסונות האוקיאני) ו-FEMA העריכו כי 2,207 בניינים נהרסו, ואמדו את הנזק ב-5.52 מיליארד דולר נכון ל-11 באוגוסט 2023. למחרת הודיע המושל ג'וש גרין שהנזק קרוב ל-6 מיליארד דולר.
מבנים היסטוריים רבים נהרסו, כולל כנסיית וואיולה (Waiola Church) ופונדק החלוצים (Pioneer Inn).
86% מהמבנים השרופים בלהיינה היו מבני מגורים.
שרפה גדולה בקיהיי (Kīhei) הובילה לפינוי של תושבים.
שרפה ב-4 באוגוסט ליד נמל התעופה קהולוי (Kahului) שרפה כמעט 30 דונם והשביתה זמנית את שדה התעופה.
שרפות נוספות במאווי ב-9 באוגוסט גרמו לעיכוב טיסות.
שרפה ב-11 באוגוסט הובילה לפינוי קאנאפאלי (Kāʻanapali) במערב מאווי לפני שנבלמה.
במחוז הוואי, שכונות במחוזות צפון ודרום קוהלה (Kohala) פונו עקב שרפות יער וחורש שהתפשטו במהירות.
ב-9 באוגוסט פרצו שרפות נוספות ליד נ'אלהו (Nā'ālehu) ופאהלה (Pāhala) על השרפות הללו הושגה שליטה במהירות.
ראש עיריית מחוז הוואי, מיץ' רוט, אמר כי לא היו דיווחים על פציעות או בתים הרוסים באי הגדול.
שרפות יער מרובות בערו באי אואהו בשבוע הראשון של אוגוסט, מתחו את משאבי מכבי האש, וכובו עד 4 באוגוסט.
הצד הדרומי והמערבי של האי נותרו יבשים באופן חריג ובבצורת.
מושל מדינת הוואי, ג'וש גרין, התייחס לשרפות השדה כ"אסון הטבע הגרוע ביותר" בהיסטוריה של הוואי.
זוהי השרפה הקטלנית ביותר בארצות הברית מאז השרפה בקלוקט ב-1918, שבה נהרגו 453 בני אדם.
ב-11 באוגוסט פורסמו התראות על מים לא בטוחים כבר בשעה 15:00 המזהירות את תושבי להיינה וקולה עילית, עם הנחיות לא לשתות או להשתמש במי ברז לפעילויות יומיומיות, גם לאחר הרתחה, וכל התושבים התבקשו להגביל את השימוש במים.
בעקבות פריסה מוקדמת, ב-9 באוגוסט, הוצבו מכליות מי שתייה נוספות במקומות ברחבי האי.
נכון ל-12 באוגוסט 2023, היו 93 מקרי מוות מאומתים, ולפחות 1,000 אנשים שמיקומם אינו ידוע עקב השרפה.
מניין ההרוגים במערב מאווי הפך את האירוע לשרפה ולאסון הטבע הקטלני ביותר שתועדו בהוואי מאז הקמת המדינה.
בפברואר 2024 מספר הנספים עמד על 101 ונותרו שני נעדרים.
השרפה המרכזית במאווי שרפה חלק גדול מלהיינה, שבה יותר מ-2,200 מבנים נפגעו או נהרסו, כולל חלק גדול מהמחוז ההיסטורי של מרכז העיר שבמרכזו רחוב פרונט.
96% מהמבנים השרופים שימשו למגורים.
הרובע ההיסטורי של להיינה, שהוגדר נקודת ציון היסטורית לאומית בשנת 1962 והיה בירת ממלכת הוואי במשך 35 שנים, סבל מנזק רב.
בין המבנים שנהרסו היו כנסיית וואיולה ובקתת החלוצים.
עץ הבניאן של לאהאינה, עץ הבניאן הגדול ביותר בארצות הברית, נחרך ברובו, אם כי נותר עומד.
סרטון שצולם ב-11 באוגוסט הראה מקומיים משקים את העץ כדי לסייע להחלמתו.
עלווה ירוקה נכחה והשורשים, הגזעים והענפים של העץ לא נפגעו ברובם.
תמרה פלטין, המייצגת את להאינה במועצת מחוז מאווי, דיווחה על נקודות ציון היסטוריות שנהרסו או ניזוקו קשות ברובע ההיסטורי של להאינה.
כנסיית וואיולה, שחגגה 200 שנה להיווסדה במאי 2023, איבדה את בית התפילה הראשי, המשני והאולם החברתי.
בית הקברות של כנסיית וואיולה הוא מקום הקבורה של בני משפחת המלוכה של הוואי, כולל המלכה קאופולאני (Keōpūolani), שייסדה את הכנסייה ב-1823.
נפגעו הכנסייה הקתולית מריה לנקילה בלהיינה, שנחנכה ב-1858. בניין הכנסייה הראשי והצריח לא נהרסו ושרדו את השרפה ברובם שלמים, אם כי ייתכן שהגג והפנים ספגו נזק.
נפגע מקדש בודהיסטי בצפון להיינה (Lāhainā Jodo Mission), שהוקם בשנת 1912 ועמד במיקומו הנוכחי מאז 1932.
פונדק החלוצים, The Pioneer Inn, מלון המהווה ציון דרך בעיירה, שנבנה על ידי ג'ורג' אלן פרילנד בשנת 1901.
מרכז תרבות מקומי ששיכן בעבר בית תמחוי לעובדי מטעים שובתים במהלך שביתת איגוד החוף והמחסנים הבינלאומי (ILWU) נגד מפעל פיוניר.
בית המשפט הישן של להיינה, שפעל משנת 1860 כבית מכס לאוניות מסחר וצייד לווייתנים.
בית המשפט הישן של להיינה ניצב בפארק בית המשפט להיינה בניאן שניזוק.
מוזיאון מורשת להאינה והאוסף שלו, ששכנו בתוך בניין בית המשפט הישן, נהרסו אף הם.
האוסף כלל פריטים שהתפרשו על פני ההיסטוריה של להיינה, כולל חפצים מתקופת הוואי העתיקה של האזור וממלכת הוואי, תקופת המטעים ותקופת ציד הלווייתנים של העיר.
עותקים של מסמכי המוזיאון עברו דיגיטציה ואוחסנו באינטרנט לפני השרפה.
מוזיאון הבית של בולדווין, אשר נבנה בשנים 1834 ו-1835 כביתם של המיסיונרים האמריקאים דווייט בולדווין ושרלוט פאולר בולדווין, נשרף עד היסוד.
בית בולדווין היה הבית העתיק ביותר באי מאווי.
פריטים היסטוריים שאבדו בשרפה בבית כללו את המכשירים הרפואיים של בולדווין שבהם השתמש כדי לחסן חלק גדול מאוכלוסיית מאווי נגד אבעבועות שחורות בשנות ה-1800, אוספי צדפים, ורהיטי המשפחה וכיסאות הנדנדה מהחוף המזרחי.
אולם Wo Hing Society, שנבנה בתחילת שנות ה-19 של המאה ה-20 כדי לשרת את האוכלוסייה הסינית הגדלה בלהיינה.
הוא שוחזר והפך למוזיאון וו הינג בשנות ה-80.
השרפה הרסה מגדלי סלולר, מה שגרם להפסקות שירות ושירותי טלפון חירום 9-1-1.
השרפה שבערה ליד היישוב קולא הרסה לפחות שני בתים.
המרכז האזרחי של להיינה, המקום לטורניר של מאווי, אירוע בולט בכדורסל לגברים לפני העונה הסדירה, ניצל מנזק משמעותי, למרות שהיה צריך לפנותו לאחר ששימש מוקדם יותר כמרכז פינוי.
הטורניר 2023, המתוכנן לנובמבר, עשוי לעבור ליבשת, לארצות הברית גופא.
השרפות גרמו לפינוי המוני של אלפי תושבים ומבקרים מלהיינה, קאאנאפאלי, קיהיי וקולה.
משמר החופים האמריקני אישר שחולצו 17 אנשים שקפצו לים בלהיינה כדי להימלט מהשרפות.
נכון ל-12 באוגוסט, יותר מ-1,400 אנשים במאווי נשארו בבתי מקלט.
ראשת עיריית סן פרנסיסקו הנופשת, לונדון בריד, הייתה בין אלה שפונו ממאווי.
לפי הערכות, 11,000 אנשים טסו ממאווי דרך נמל התעופה קאהולוי ב-9 באוגוסט 2023. נכון ל-12 באוגוסט, כ-40,000 איש עזבו את מאווי.
אמריקן, סאות'ווסט, הוויאן ואלסקה איירליינס הוסיפו טיסות לנמל התעופה קאהולוי עד 10 באוגוסט כדי לסייע בפינוי מהאי, ואמריקן החליפה מטוס איירבוס A321 בבואינג 777 רחב גוף כדי להגדיל את הקיבולת.
ארבע חברות התעופה ויתרו על קנסות על ביטול תעריפים ועל דמי הפרשי נסיעה לנוסעים שנפגעו, והוואי ודרום מערב הציעו טיסות זמניות של 19 דולר בין מדינות עד 11 באוגוסט
פקידי מדינת הוואי יצרו תוכניות לשכן מבקרים יחד עם אלפי תושבי מאווי שנעקרו במרכז הכנסים של הוואי בהונולולו ויותר מ-100 שהו שם ב-10 באוגוסט.
לאחר שהשרפה שטפה את להיינה ב-8 באוגוסט, מחוז מאווי חסם את הגישה לכל מערב מאווי במחסומים על כביש 30/340 (הכביש המהיר הונואפיאלאני, הכביש המהיר היחיד באזור ומחוצה לו).
במהלך שלושת הימים הבאים יצר המצור מצב נואש עבור תושבי יישובים שעדיין נותרו שלמים, שחסרו להם תרופות, מזון ודלק.
תושבים ותיירים אחרים מצאו עצמם מחוץ למצור וביקשו להחזיר את חפציהם שנותרו בשטח הנצור.
ב-11 באוגוסט 2023, המחוז פתח מחדש את המחסום בכביש 30 במעליאה (Māʻalaea) כדי לסייע.
תוך חמש שעות, המחסום נסגר שוב, בגלל ניסיונות להיכנס לחלק הסגור של להיינה.
בין המפונים גם מספר משפחות ישראליות המתגוררות באי שביתם נשרף כליל.
סגנית מושל הוואי סילביה לוק, ששימשה כמושל בפועל בהיעדרו של המושל ג'וש גרין בזמן שנסע מחוץ להוואי, הוציאה כרוז חירום והפעילה את המשמר הלאומי של הוואי.
המשמר הלאומי של הוואי, יחד עם דיוויזיית הרגלים ה-25 מצריף שופילד באואהו, נפרסו במאווי והאי הוואי כדי לסייע בדיכוי האש, בפעולות חיפוש והצלה ובבקרת תנועה.
שני מסוקי UH-60 בלאק הוק ומסוק CH-47 צ'ינוק נפרסו כדי לתמוך במאמצי כיבוי האש.
החל מ-9 באוגוסט 2023, רשות התיירות של הוואי ביקשה מכל המבקרים במאווי בנסיעות לא הכרחיות לעזוב את האי ומנעה בתוקף כל נסיעה לא חיונית לאי.
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הורה לגייס את "כל הנכסים הפדרליים הזמינים" כדי לסייע בתגובה לשרפות.
הוא ציין כי הצי השלישי ומשמר החופים תומכים ב"מאמצי תגובה והצלה".
חיל הנחתים של ארצות הברית סיפק מסוקי בלאק הוק כדי לסייע בכיבוי שרפות במחוז הוואי, ומחלקת התחבורה של ארצות הברית פעלה בשיתוף עם חברות תעופה מסחריות כדי לסייע בפינוי תיירים ממאווי.
כדי לסייע במבצע החיפוש וההצלה המתמשך של משמר החופים, חיל הים שלח את טייסת התקיפה הימית של מסוקים שלוש שבע (HSM-37) ושני מסוקי MH-60R Seahawk, כאשר פיקוד הודו-פסיפיק של ארצות הברית עומד מוכן לספק סיוע לפי הצורך.
הנשיא ביידן אישר את בקשתה של מדינת הוואי להכרזת אסון ב-10 באוגוסט, תוך מימון פדרלי למאמצי התאוששות באזורים שהושפעו.
ב-10 באוגוסט, FEMA יזמה פריסה של אנשי כוח משימה עירוניים לחיפוש והצלה מרחבי ארצות הברית למאווי.
כוח משימה 1 של מדינת וושינגטון שלח 45 מומחים עם צוות K-9 בן 5 חברים.
כל חבר בצוות K-9 עובד עם כלב שותף לזיהוי שרידי אדם בעל אישור FEMA.
אותו כוח משימה נפרס בעבר במאווי ב-2018 כדי לסייע בהשלכות הוריקן ליין.
ב-10 באוגוסט, כוח משימה 1 של נבאדה התבקש תחילה לשלוח מטפל וכלב אחד, שעזבו באותו יום.
הבקשה תוקנה לארבעה מומחים נוספים, ואז נוסף צוות משימה מלא בן 45 חברים, שכולם טסו ב-11 באוגוסט.
קליפורניה שלחה 11 חברי כוחות משימה של חיפוש והצלה עירוניים מסקרמנטו, ריברסייד ואוקלנד, ושישה עובדים ממשרד שירותי החירום של מושל קליפורניה.
הגישה למערב מאווי דרך הכביש המהיר הונואפי'ילאני, שנסגרה כדי לתעדף שירותי חירום וכן תושבים עם הוכחת תושבות ומבקרים עם הוכחת הזמנות במלון, חודשה החל מהשעה 12:00 ב-11 באוגוסט עם זאת, בשעה 16:00 הגישה שוב הוגבלה עקב דיווחים על אנשים שניגשים לאזורים מוגבלים למרות המצב המסוכן.
הגישה נפתחה מחדש למחרת דרך ואייהי (Waiheʻe) מצפון בלבד.
השרפה בחתונה בעיראק (2023) ארעה ב-26 בספטמבר 2023, בסביבות השעה 22:45 (UTC+03:00), השרפה פרצה באולם האירועים "אל הית'ם" במהלך חתונה נוצרית עיראקית בעיר קרקוש , שבנפת אל-חמדניה , במחוז נינוה בצפון עיראק.
השרפה נגרמה כתוצאה מהפעלת אבוקות פירוטכניות וזיקוקים בתוך האולם.
הערכה שמתוך 1,000 המוזמנים שהיו במקום, לפחות 114 נהרגו, ולפחות 150 נפצעו.
האזור שבו התרחשה השרפה נכבש על ידי המדינה האסלאמית ב-2014, ועד ששוחרר בקרב על מוסול (2016–2017) על ידי כוחות צבא עיראק שנתמכו בצבא ארצות הברית ב-2016, נגרם נזק כבד לערי האזור, כתוצאה מכך חלה הגירה מאסיבית של אוכלוסיית האזור לאירופה, אוסטרליה וקנדה.
לעיראק יש היסטוריה של תאונות, שנגרמו כתוצאה מאי הקפדה על תקנות בטיחות הציבור, כגון השרפה בבית חולים בבגדד ב-2021, וטביעת המעבורת ליד העיר מוסול ב-2019.
על פי הערכות, 1,000 מוזמנים היו נוכחים בחתונה.
עדי ראייה ספרו, שהשרפה החלה לאחר הדלקת האבוקות כאשר הזוג הנשוי החל לרקוד.
ניצוצות מהאבקות הציתו עיטורים שהיו תלויים מהתקרה.
העיטורים הבוערים שנפלו הציתו אש שהתפשטה במהירות לחומרים דליקים אחרים על השולחנות.
צילומי וידאו מתוך המקום הראו זיקוקים שנורו מהרצפה והציתו חלקים מהתקרה בזמן שהחתן והכלה רקדו את סלואו שלהם.
אבי החתן ציין כי לא היו מטפים או אמצעי בטיחות אחרים באולם.
מסיבות לא ידועות, התאורה כבתה, דבר שהקשה על האורחים להימלט מהאולם.
הגג "עלה באש תוך שלוש שניות" והתמוטט על האנשים שהיו בתוך האולם.
כדי לעזור לאנשים להתפנות מהבניין במהירות, דחפור הרס חלקים מהחומה המקיפה אותו.
לדברי סגן מושל נינוה חסן אל-אלאק, 114 בני אדם מתו במקום, ולפחות 150 נפצעו.
מתוך 114 ההרוגים, כ-30 זוהו על ידי קרובי משפחה ולשאר נדרש זיהוי DNA עקב הכוויות.
הפצועים הועברו לבתי חולים סמוכים.
עיתונאי עיראקי דיווח שבבתי החולים לא היה מספיק ציוד רפואי לטיפול בנפגעים הרבים.
מבין הנפגעים, רובם נשרפו לחלוטין בעוד שפצועים רבים הגיעו עם 50%–60% כוויות.
בניגוד לדיווחים הראשוניים, החתן והכלה שרדו.
ראש ממשלת עיראק מוחמד שיאע א-סודאני אמר שתוקם ועדת חקירה.
הוא הורה לכל הרשויות הרלוונטיות להגביר את בדיקת המבנים והעמידה בנוהלי הבטיחות.
שר הפנים עבדול אמיר אל-שמארי הצהיר כי יש לפרסם את תוצאות החקירה תוך זמן קצר בסמוך לאירוע השריפה.
הרשויות ייחסו את התפשטות השרפה לעובדה שחלקו החיצוני של אולם החתונות היה מכוסה בחיפוי "פאנל סנדוויץ'" דליק ביותר, שעלותו נמוכה.
גם בשרפה בבית החולים בבגדד ב-2021 חומר החיפוי מסוג "פאנל סנדוויץ" היה הגורם שהאיץ את התפשטות השרפה ומוצר זה נאסר לשימוש בעיראק.
השימוש בסוג פאנלים זה המהווים חומרי בניין דליקים היה בניגוד לתקנות הבטיחות.
הבעירה של לוחות הפאנלים האלה, שהכילו פלסטיק, סייעה לאש להתפשט מהר מאוד ובנוסף הם שחררו גם גזים רעילים.
כוחות הביטחון עצרו עשרה מעובדי האולם, את הבעלים ושלושה אחראים לזיקוקים.