tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-4 במאי 2006 קבע בית המשפט העליון בפסק דין תקדימי כי ניתן לפסול ראיות שהושגו שלא כדין, אולם בניגוד למקובל במשפט האמריקאי, בית המשפט העליון אינו קובע כי חובה לפסול ראיות אלה, ומדגיש את ההפך - שרק במקרים בהם מאזן אי הצדק גדול במיוחד, ניתן יהיה לפסול את הראיות.
עיקרון זה יושם בערעור של נהג שהורשע בהריגה על סמך אמירה שלו במהלך חקירה, לאחר שהחקירה לא הופסקה אף על פי שביקש לסיים את החקירה עד שייפגש עם עורך דין.
שופטי הרוב בערעור ביטלו את הרשעתו בהריגה והמירו אותה בהרשעה בגרימת מוות ברשלנות.
דוקטרינת פרי העץ המורעל לא נקלטה בישראל.
בית המשפט העליון העדיף על פניה גישה הקרויה "דוקטרינת הפסילה הפסיקתית".
לפי דוקטרינת הפסילה הפסיקתית, יפסול בית המשפט ראיות שהושגו בניגוד לחוק אם פגעו בזכותו של נאשם להליך הוגן.
כלומר, בית המשפט השוקל לפסול ראיה חייב לבחון אם האופן שבו הושגה פגע בזכותו של נאשם להתגונן בבית המשפט.
גישה זו, הנשענת על איזון, היא המקובלת בעולם.
ביוני 2022, בכנסת ה-24, אושר חוק (חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 19), התשפ"ב–2022) המעגן את שיקול הדעת השיפוטי לפסול ראיה שהושגה בניגוד לדין.
הצעת החוק הבהירה, כי הכלל יחול על כל ראיה – הודאת נאשם, הודעת עד או ראיה חפצית.
קנדה - שני תנאים לפסילת ראיות לפיו: ראשית, יש להוכיח כי הראיה הושגה תוך הפרה של זכות חוקתית המוגנת לפי הצ'רטר הקנדי (מגילת הזכויות).
אנגליה - נקודת המוצא היא כי כל ראיה רלוונטית קבילה במשפט.
דרום אפריקה - בדומה לדוקטרינות הפסילה הנוהגות באוסטרליה, אנגליה ובקנדה, קובע דוקטרינה יחסית המותירה לבית-המשפט שיקול-דעת בפסילת הראיה.
המודל העיוני עליו מבוססת דוקטרינת הפסילה אינו מתן סעד בגין הפגיעה בזכות החוקתית הראשונית בעת השגת הראיה, כי אם מניעת פגיעה עתידית בערכים מוגנים - הגינות ההליך והפגיעה במערכת עשיית הצדק - עקב קבלת הראיה במשפט ("המודל המניעתי").
הארגון נוסד בשם התאחדות הסוציאל-דמוקרטים בטימור (ASDT), מפלגה שמאלנית שהוקמה במזרח טימור ב-1974 כאשר זו עדיין הייתה מושבה פורטוגזית.
בספטמבר 1974 שינתה המפלגה את שמה לפרטילין.
לארגון זרוע צבאית בשם פלינטיל.
הארגון הוביל את המאבק הפוליטי והצבאי נגד השתלטותה של אינדונזיה על מזרח טימור עד שהמנהיגו, ניקולס לובטו Nicolas Lobato, נלכד ונהרג על ידי צבא אינדונזיה בדצמבר 1978. עם הרגיתו של לובטו הסתיימה למעשה ההתנגדות המזוינת של אוכלוסיית טימור כנגד הפולשים האינדונזים.
ההפסד היה מוחץ (85% ממנהיגות התנועה נהרגו, 80% מהכוחות החמושים אבדו ו-90% מנשקם נלכד או הושמד).
האוכלוסייה האזרחית פוזרה למחנות ורעב שלט בטימור.
כמו כן כוחות צבא אינדונזיה שלטו על ערוצי התקשורת שקשרו בין המתנגדים באי לבין התומכים במאבק בעולם בחוץ.בשלב ראשון, שרידי ההתנגדות, תחת מנהיגותו של שננה גוסמאו Xanana Gusmao פעלו לחדש את הקשר בין היחידות הבודדות שנותרו בשטח ושהיו מסוגלים לבצע פעילות צבאית נגד כוחות הכיבוש.
אחרי ששלב זה עבר בהצלחה שונתה האסטרטגיה של ההתנגדות: במקום פעילות מבסיסים קבועים בהרים, כוחות ההתנגדות התחילו לפעול כיחידות מתנייעות שכל הזמן בתנועה.
בו זמנית הוקמו רשתות התנגדות במחנות המעבר ובמרכזי האוכלוסין שהיו בשליטה אינדונזית.המדיניות החדשה הצליחה מעבר למשוער וההתנגדות העיקשת הכריחה את כוחות הכיבוש לקבל שורה שלמה של הפסקות אש מקומיות ובהמשך אף הפסקת אש כללית (בין מרס לאוגוסט 1983).
הצלחה זו הייתה עדות חייה לכישרון הצבאי והפוליטי של גוסמאו שהכיר בכך שלא מספיק להמשיך את המאבק כמאבק של תנועת פרטילין (השמאלנית) שבראשה הוא עמד אלא שיש צורך לאחד את כל תנועות ההתנגדות לתנועה אחת ומאוחדת.
הוא ויתר על הנהגת תנועת פרטילין והקים גוף מאוחד חדש, ה-CNRM בראשו עמד.
הזרוע הצבאית של פרטילין, פלינטיל, הפך לצבא הלאומי של מזרח טימור.
פָּרְטְמָקְסימום (רוסית: Партмаксимум) הוא הגבלת שכר חברי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
פרטמקסימום הונהג ב-1920 בצו שהוציא הוועד הפועל המרכזי (ВЦИК), הפרלמנט של ברית המועצות.
הצו התייחס לכל אלו שהחזיקו בתפקידי מפתח במפלגה, ממשלה, תעשייה ואיגודים מקצועיים.
לפי הצו אסור היה למשכורתם של אלו לעלות על זה של פועל תעשייתי מיומן.
אם לחבר מפלגה היו הכנסות ממקור אחר היה עליו להעביר אחוז מסוים לקרן של המפלגה.
פרטמקסימום בוטל בהחלטה סודית של הפוליטביורו של המפלגה ב-8 בפברואר 1932, אך דה פקטו התעלמו מהצו עוד לפני כן.
בכל מקרה גם בזמן קיומו של הצו, לשכר לא הייתה משמעות רבה במציאות הסובייטית מכיוון שערכו של הכסף בברית המועצות היה מלאכותי וגם כך נהנתה האליטה של המפלגה, שכונתה נומנקלטורה, מהטבות רבות על חשבון המדינה.
פרי או פוארה הוא משקה אלכוהולי העשוי ממיץ אגסים מותסס, בדומה לסיידר העשוי מיץ תפוחים.
במשקה זה יש, לרוב, כ-8% אלכוהול.
הפרי הוא משקה מסורתי המקובל בבריטניה (בעיקר במערב אנגליה ובוויילס) ובצרפת (באזורי נורמנדי ואנז'ו).
כיום המשקה מיוצר גם בשוודיה.
כיום מיוצר המשקה מזני אגסים שאינם משמשים למאכל.
בבריטניה מקובל לייצר את המשקה מזן "Blakeney Red".
המשקה המיוצר בגלוסטרשייר, הרפורדשייר וווסטרשייר שבאנגליה בהתאם למתכון המסורתי נחשב למאכל מקומי מוגן על פי חוקי האיחוד האירופי, ורק הוא זכאי להיקרא "פרי מסורתי".
במאה ה-16 וה-17, פרטיטה היה השם ליצירה מוזיקלית כלית.
יוהאן קונאו ומלחינים גרמנים מאוחרים יותר, בייחוד יוהאן סבסטיאן באך השתמשו בו לתיאור אוספים של יצירות מוזיקליות, כשם נרדף לסוויטה.
באך כתב שני סטים של פרטיטות לכלים שונים.
את היצירות לכלי מקלדת סולו הוא פרסם כ"אופוס 1" שלו (ידוע כ-Klavierübung I).
סוויטה נוספת בסי מינור, "האוברטורה בסגנון הצרפתי" (או בקיצור, האוברטורה הצרפתית), נחשבת לעיתים כפרטיטה .
הפרטיטות של באך נקראות לעיתים רחוקות "סוויטות גרמניות", באנלוגיה לשמות ה"לאומיים" של הסוויטות האנגליות והצרפתיות .
באך כתב, בנוסף, שלוש פרטיטות לכינור סולו ב-1720, והצמיד להן סונאטות .
פרי גרובס הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הקיצוני או החלוץ.
גרובס נולד באזור באו שברובע הלונדוני טאוור האמלטס, אך כנער שיחק במועדון קורנארד דיאמונדס מהכפר גרייט קורנארד השוכן על הגבול בין סאפוק לאסקס.
גרובס נבחן בוולבס בזמן שלמד בבית הספר, אך לבסוף חתם בקולצ'סטר יונייטד ב-1981. הוא חתם על חוזה המקצוען שנה אחת לאחר מכן, ובמשך ארבע השנים הבאות הבקיע 26 שערים ב-142 משחקים בקולצ'סטר.
בספטמבר 1986 הוא הוחתם בארסנל תמורת 75,000 לירות שטרלינג, ובכך היה לשחקן הראשון שמוחתם על ידי המאמן החדש ג'ורג' גרהאם.
בעונתו הראשונה הוא היה מעורב במהלך שבסיומו הבקיע צ'ארלי ניקולאס את שער הניצחון בגמר גביע הליגה של 1987, לאחר שחלף על פני שלושה משחקני ליברפול.
הוא היה ידוע בשל משחקו הנלהב והשקעתו באימונים.
גרובס פתח ברוב המשחקים של ארסנל בעונת 1987/1988, וסייע לתותחנים להעפיל בפעם השנייה ברציפות לגמר גביע הליגה לאחר שהבקיע את שער הניצחון בחצי הגמר מול אברטון.
אמנם הוא השתתף ב-46 משחקים בכל המסגרות באותה עונה, אך זמן המשחק שלו הצטמצם בעקבות הגעתו של בריאן מרווד, ובעונת האליפות 1988/1989 הוא פתח בשישה משחקים בלבד ועלה כמחליף ב-15 נוספים.
הוא חזר להרכב למשך תקופה מסוימת בעונת 1989/1990 בעקבות פציעתו של מרווד.
למרות זאת הוא השתתף במספיק משחקים בעונת 1990/1991 על מנת להיות זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה, כאשר רוב הופעותיו היו כמחליף.
ג'ורג' גרהאם החליט להנהיג סגנון משחק הגנתי, מה שצמצם את מספר המשחקים של גרובס עוד יותר, ובעונת 1992/1992 הוא השתתף ב-13 משחקים בלבד.
בסיום העונה הוא הועבר לסאות'המפטון תמורת 750,000 לירות שטרלינג, אך השתתף רק ב-15 משחקים במשך שנתיים.
בגיל 28 הוא הודיע על פרישתו מכדורגל בעקבות שתי פציעות בגיד אכילס.
לאחר מכן הוא השתתף בארבעה משחקים במועדון החובבני דגנהאם אנד רדברידג' מהפוטבול קונפרנס, לפני שפרש סופית מכדורגל.
לאחר פרישתו הסופית הוא עבד כנציג מכירות בחברת פרמאפליי, המתכננת מגרשי משחקים עבור בתי ספר ומנוהלת על ידי פרנסיס לי ששיחק במנצ'סטר סיטי.
הוא גם הופיע במדי ארסנל בטורניר הכדורגל "לונדון מאסטרס", ומדי פעם מופיע בטלוויזיה בתוכניות העוסקות בספורט.
גרובס נחשב לשחקן פופולרי מאוד בקרב אוהדי ארסנל, שאף חיברו עליו את השיר "We all live in a Perry Groves World" לפי המנגינה של השיר "Yellow Submarine" מאת הביטלס.
באוקטובר 2006 הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "We All Live In A Perry Groves World" ().
בעקבות הוצאת הספר החל קמפיין של האוהדים למען רכישת הספר, כיוון שבאותה תקופה יצאה לאור גם האוטוביוגרפיה של שחקן ארסנל לשעבר אשלי קול ("My Defence").
ספרו של גרובס נמכר ביותר עותקים בהשוואה לזה של קול, ואף ביותר עותקים מהאוטוביוגרפיות של שחקנים ידועים אחרים כגון פרנק למפארד וריו פרדיננד.
פרטנופה נאפולי (באיטלקית: La Polisportiva Partenope Napoli) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר נאפולי שבדרום איטליה.
פרתנופה הוא שמה הקדום של נאפולי, אשר נוסדה כמושבה ועיר יוונית במאה ה-8 לפנה"ס.
על פי המיתוס היווני, מייסדיה קראו לה כך על שם הסירנה פרתנופה, אשר לאחר שלא הצליחה לפתות את אודיסאוס בשירתה התאבדה, וגופתה נסחפה למקום בו הוקמה המושבה, שם נבנה לה קבר; כיום ניצב במקום המבצר קאסטל דל'אובו.
המתיישבים היוונים, שבנו את עירם בסמוך לקבר זה, קראו לעירם על שמה.
בעיר נאפולי ישנם מונומנטים ומזרקות על שם פרתנופה.
לפי המיתוס הרומי היה זה יופיטר שהפך את הנימפה פרתנופה לעיר.
הקבוצה נוסדה ב-1957 והחלה לשחק בליגת העל בעונת 1966/67.
בעונת 1967/68 זכתה הקבוצה בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון בגמר מול אלדורדו בולוניה.
ובליגה הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת אורנסודה קאנטו.
בעונה שלאחר מכן זכתה הקבוצה בהסופרקאפ האיטלקי ובמקום השלישי בסיום העונה.
בעונת 1969/70 זכתה הקבוצה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת וישי מצרפת.
בסוף שנות ה-80 נקלעה הקבוצה לפרשות של מכירת משחקים ובעיות כלכליות ונשרה לליגות הנמוכות.
בעונת 1997/98 עוד שיחקה הקבוצה בליגה דואה (הליגה השנייה).
כיום משחקת הקבוצה בליגה האזורית באיטליה.
בשל הסכמי חסות, התווסף לשמה של הקבוצה שם הספונסר:
ויליאם פרי או'בריאן ג'וניור היה אתלט אמריקאי, פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (הלסינקי 1952 ומלבורן 1956) ושיאן עולם בהדיפת כדור ברזל במשך כ-7 שנים.
היה להודף כדור ברזל הראשון בהיסטוריה שעבר מרחק של 18 מטר ושל 19 מטר.
או'בריאן זכה לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת טוקיו (1964).
או'בריאן נולד בסנטה מוניקה, שבקליפורניה.
בתקופת לימודיו בתיכון הוא הצטיין בפוטבול ואף זכה במלגת ספורט ללימודים באוניברסיטת דרום קליפורניה.
הוא בעל תואר בהנדסה אזרחית ובנקאות.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה או'בריאן במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 17.41 מטר כבר בהדיפה הראשונה, לפני דארו הופר (17.39 מטר) וג'ים פוקס (17.06 מטר), ובכך זכו האמריקאים בכל המדליות.
בספטמבר 1953 השתתף או'בריאן בתחרויות ראווה במכביה הרביעית, משום שהוא אינו יהודי וקבע בזריקת דיסקוס תוצאה של 52.30 מטר.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו בשנת 1955 זכה או'בריאן במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.59 מטר ובמדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 51.07 מטר.
באולימפיאדת מלבורן (1956) הגן או'בריאן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 18.57 מטר בהדיפה החמישית לאחר שהוביל במהלך כל התחרות, לפני בן ארצו ביל נידר (18.18 מטר) וייז'י סקובלה מצ'כוסלובקיה (17.65 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, ארצות הברית בשנת 1959 הגן או'בריאן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.04 מטר ובמדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 51.84 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה או'בריאן במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.11 מטר בהדיפה השנייה והוביל עד לסבב ההדיפות החמישי ובכך לא הצליח לזכות בפעם שלישית ברציפות.
המנצח ביל נידר, שיאן העולם הטרי, קבע שיא אולימפי חדש של 19.68 מטר, ובמדליית הארד זכה שיאן העולם היוצא דאלאס לונג (19.01 מטר), ובכך זכו האמריקאים בכל המדליות.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה או'בריאן לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה.
במשחקים עצמם, הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 19.20 מטר, אחרי שיאן העולם דאלאס לונג שקבע שיא אולימפי חדש של 20.33 מטר, בן ארצו רנדי מטסון (20.20 מטר) ווילמוש וריו מהונגריה (19.39 מטר).
בשנת 1984 בגיל 52 קבע או'בריאן בהדיפת כדור ברזל שיא אמריקאי לקבוצת גילו בתוצאה של 17.75 מטר, שיא זה עדיין קיים.
לאחר שפרש מספורט תחרותי עסק או'בריאן בבנקאות ומקרקעין.
ב-21 באפריל 2007 בגיל 75 נפטר או'בריאן מהתקף לב תוך כדי תחרות שחייה אזורית למסטרס במועדון סנטה קלריטה שבקליפורניה.
בסך הכל קבע או'בריאן 17 שיאי עולם בהדיפת כדור ברזל, 10 מהם באצטדיון וניצח ב-116 תחרויות.
בסך הכל זכה או'בריאן 18 פעמים בתואר אליפות ארצות הברית, 17 מהם בהדיפת כדור ברזל (8 אליפויות קיץ 1951–1955, 1960-1958 ו-9 אליפויות חורף באולם ברציפות) ו-1 בזריקת דיסקוס (1955).
או'בריאן זכה בשנת 1959 בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
בשנת 1974 זכה או'בריאן להיכלל בהיכל התהילה של האתלטיקה בארצות הברית.
בשנת 1984 זכה או'בריאן להיכלל בהיכל התהילה האולימפי של ארצות הברית.
בשנת 2013 זכה או'בריאן להיכלל בהיכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
}}סינסֶפּאלוּם דוּלסיפיקוּם (שם מדעי: Synsepalum dulcificum), הידוע גם בשם פרי הפלא והפרי המכושף''', הוא מין של צמח ממשפחת הספוטיים הנמנית בסדרת האברשאים, שמקורו במערב אפריקה ואשר מניב פירות בתצורת ענבה אדומה.
תרכובת כימית בשם מירקולין, סוג של גליקופרוטאין, המצויה בציפת הפרי, היא בעלת השפעה יוצאת דופן על חוש הטעם.
לאחר אכילת ציפת הפרי, מולקולות המירקולין נקשרות לפקעיות הטעם הנמצאות על הלשון וגורמות להן לחוש מאכלים חמוצים כבעלי טעם מתוק.
תופעה זו נמשכת עד שהמירקולין נשטף על ידי הרוק המופרש בחלל הפה, תוך כ-15 עד 30 דקות.
תכונה זו הובילה לשימוש בפרי כתחליף סוכר, אף ששיווק החומר בצורה מסחרית לא צלח בעולם המערבי.
צמח הסינספאלום דולסיפיקום הוא שיח שגובהו המרבי מגיע עד ל-6.1 מטרים, בעל עלים באורך שבין חמישה לעשרה ס"מ וברוחב שבין 2 ל-3.7 ס"מ, המקובצים בקצוות הענפים.
פרחיו חומים ופירותיו אדומים בעלי צורת ספרואיד מוארך (פרובלי).
בכל פרי ישנו גרעין בודד.
השימוש בפרי במערב אפריקה ידוע לפחות מתחילת המאה ה-18, כשמגלה הארצות והקרטוגרף הצרפתי שבלייה דה-מארשיי (Chevalier des Marchais) חקר מגוון פירות במהלך סיורו במערב אפריקה בשנת 1725 ותיאר את השימוש בפרי על ידי האוכלוסייה המקומית.
על פי דיווחו של מארשיי, הילידים קטפו את פירות השיח ולעסו אותם לפני ארוחות.
טענות הושמעו לפיהן הניסיון סוכל על ידי חברות המפיקות סוכר אשר חששו מפגיעה ברווחיהן במקרה שהמירקולין יגרום לירידה בביקוש לסוכר והפעילו לחצים על מנהל המזון והתרופות האמריקאי למנוע את אישור השימוש במירקולין.
טענות אלה הוכחשו על ידי ה-FDA, אך המסמכים העוסקים בפרשה מעולם לא שוחררו לבחינת הציבור.
כיום, הצמח נפוץ כגידול מתורבת בגאנה, פוארטו ריקו, טאיוואן ובדרום פלורידה, והשימוש בו פופולרי בקרב חולי סוכרת ותזונאים.
אדמה בעלת ערכי הגבה נמוכים, בתחום שבין 4.5 ל-5.8, היא מיטבית לגידול צמח הסינספאלום דולסיפיקום.
הצמח עמיד בפני תקופות בצורת, שמש ישירה וגידול על אדמה משופעת, אך אינו עמיד בפני כפור ומוטב לשתול אותו באזור מוצל ובאקלים לח.
דרושים בין 14 ל-21 ימים לנביטת זרעי הסינספאלום דולסיפיקום, ומומלץ לשמור על מרחק של 4 מטרים בין שיח לשיח.
השיחים ירוקי העד נושאים פירות לאחר שלוש עד ארבע שנים, ומניבים פירות פעמיים בשנה לאחר תקופת הגשם.
באפריקה, שיחי הסינספאלום דולסיפיקום סובלים מזחלי פרפרים המכרסמים את עליהם ומזבובי פירות המטילים את ביציהם בפירותיהם.
האנטומיה של הפרי הוא המבנה הפנימי של הפרי, איבר שהתפתח משחלת הפרח ומכיל את הזרע.
בפירות בשרניים החלק העוטף את הזרע, ולרוב האכיל, נקראה פריקרפ או קליפת הפרי, חלק זה הוא הריקמה שהתפתחה מקירות שחלת הפרח.
כמה ירקות אכילים כגון מלפפון, עגבנייה הם למעשה מבחינה בוטנית פירות.
נהוג לחלק מבחינה אנטומית את הפירות לשלוש קטגוריות:
פרי פשוט - פרי פשוט שהתפתח משחלת פרח אחת.
פרי צובר - פרי שהתפתח מצבר שחלות.
פרי מורכב - פרי שהתפתח מאשכול שחלות.
"פרי גנך" הוא שיר שכתב והלחין יוני רועה ב-1989. הוא התפרסם בביצועה של אביבה אבידן משנת 1991, והפך לאחד משירי הזיכרון הידועים בישראל.
השיר עוסק בבן שהלך ולא חזר, בעוד אמו יושבת ומחכה לו.
היא משתוקקת שיחזור בחזרה כפי שהבטיח לה, כואבת, בודדה ולמרות הזמן הרב שחלף, היא מתקשה להאמין שלא ישוב מן המתים ("את פרי גנך את תבקשי", "עודך זוכרת ולא מאמינה").
השיר נכתב בשנת 1989 בעקבות פגישה של היוצר יוני רועה עם חבר ילדות שלו במסעדה בנתניה.
השיער שלה האפיר והמבט בעיניה שיקף את העצב הגדול שהיא חשה".
באותו רגע קם ונסע לביתו, התיישב ליד הפסנתר והשיר יצא במכה אחת.
הביטוי "פרי גנך" ("את פרי גנך את תבקשי") מאזכר את שיר השירים ד טז: "הָפִיחִי גַנִּי יִזְּלוּ בְשָׂמָיו יָבֹא דוֹדִי לְגַנּוֹ וְיאכַל פְּרִי מְגָדָיו" (על פי רבי יוסי, הפסוק מדבר על הקרבת קורבנות: הגן זהו אוהל מועד, ופרי מגדיו הם הקרבנות למזבח).
המילה "תוגה" ("בדומיה עוטפת התוגה, ובליבך נותרה המשאלה") נלקחה בספר משלי יא: "בֵּן חָכָם, יְשַׂמַּח-אָב; וּבֵן כְּסִיל, תּוּגַת אִמּוֹ".
את השיר ביצעה במקור אביבה אבידן באלבומה "יהיה בסדר".
רועה, שעבד איתה על האלבום, אמר לה שיש לו שיר שמאוד יקר ללבו, סיפר לה על מהותו, והבהיר לה כי הוא מוכן לתת לה אותו רק בתנאי שהביצוע שלה ירגש אותו עד דמעות, ואם לא - השיר לא יהיה שלה.
היא אכן עמדה במשימה, והשיר נכנס לאלבום.
באחת מהופעותיה ביקש ממנה הזמר אלי לוזון לשיר איתה את "פרי גנך".
הדואט המוצלח הוביל את השניים לאולפן ההקלטה, והפך לביצוע המוכר ביותר של השיר.
ביצועים נוספים היו של רועה עצמו, שימי תבורי ולהקת סינרגיה.
לחן השיר משלב, על פי מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי, בין מזרח ומערב: "יוני רועה...
יצר שיר עממי בסינתזה מופלאה בין מזרח למערב בלי שזה יישמע קלישאה-מניירה של זמר מזרחי מכל סוג.
שיר שנכנס ללא ספק למדור הקלאסיקה של השיר הישראלי".
פרי הארץ הוא ספר דרשות חסידיות שנכתב על ידי רבי מנחם מנדל מוויטבסק (ה'ת"צ – א' באייר ה'תקמ"ח; 1730 – 8 במאי 1788), רב ומנהיג חסידי ומגדולי תלמידי המגיד ממזריטש.
רבי מנחם מנדל עלה מוויטבסק שבבלארוס לארץ ישראל ב-1777 (ה'תקל"ז) יחד עם כ-300 חסידים, בה חי עד לפטירתו ב-1788. את הספר הוא חיבר בזמן ישיבתו בארץ ישראל ומכאן שמו- פרי הארץ.
הספר מכיל בתוכו קבלה, חסידות והנהגות לעבודת ה' והדרשות בו מסודרות, בדומה למרבית ספרי החסידות, על סדר פרשות השבוע.
תלמידו רבי שלמה זלמן הכהן וולינר מתאר את דרשותיו השבועיות:
בחלק ממהדורות הספר, בפרשות הראשונות (עליהן אין דרשות של רבי מנחם-מנדל מוויטבסק) מובאים דרשות וקטע על כוונת המקווה מאת רבי אברהם המלאך.
כמו כן, בסוף הספר מצויים מכתבים של רבי מנחם מנדל ושל רבי אברהם מקליסק לרוסיה, הכוללים הנחיות בעבודת ה', דרישה לחסידים לא ללכת לצדיקים אחרים (מלבד רש"ז ועוד כמה) ובקשות לסיוע כספי.
במהדורות החדשות של הספר משולב בו גם מתוכנו של הספר פרי עץ, ספר נוסף של המחבר.
יש אדמ"ורים חסידיים שהחשיבו במיוחד את הספר, כגון רבי ישראל מרוז'ין שהספר היה רגיל על שולחנו, אברהם יורוביץ, וה"אהלי יעקב" שאמר שכל אחד מתלמידי המגיד האיר גוון מסוים בתורתו, ומי שרוצה ללמוד "תורת המגיד ממש" שילמד את תורתו של רבי מנחם מנדל מוויטבסק.
אף על פי שאין מחלוקת על תוכני הספר בקרב החסידים, הלימוד בו אינו נפוץ כיום בקרב החסידים עקב השפה הגבוהה שבה נכתב, וקשיים טכניים נוספים בהבנתו.
פרי הארץ - מהדורה ראשונה - ה'תקע"ד, מאהלוב
פרי הארץ - ז'יטומיר - ה'תר"ט
פרי הארץ - ברוקלין, ניו יורק, ה'תשי"ט
פרי הארץ - המסורה - ה'תשמ"ט
פרי הארץ המבואר - עם ביאור "פריו מתוק" (ג' חלקים), ה'תשע"ח, מכון פרי הארץ, ביתר עלית
פרי הארץ המבואר - מכון אור לישרים, עוז והדר, ה'תשפ"ה, ג"ח
+Partner tv (נקרא Partner tv עד 2025) הוא שירות טלוויזיה בישראל בטכנולוגיית OTT מטעם קבוצת התקשורת פרטנר, שהשקתו הביאה להגדלה משמעותית של התחרות בתחום הטלוויזיה.
השירות הושק ב-25 ביוני 2017 וכולל שירות וידאו על פי דרישה וגישה לתכני נטפליקס.
נכון לאמצע 2025 מחוברים לשירות כ־200,000 לקוחות.
בדצמבר 2014 השיקה סלקום את שירות הטלוויזיה שלה, "סלקום tv".
זאת, לאחר שנים של קיום דואופול מצד "הוט" ו-yes בתחום טלוויזיה רב-ערוצית בישראל.
ביוני 2017 הכריזה פרטנר במסיבת עיתונאים כי היא משיקה את שירות הטלוויזיה שלה.
ב-29 במאי 2017 הודיעה נטפליקס על שיתוף פעולה נרחב וראשון מסוגו בעולם עם חברת פרטנר, במסגרתו ישולבו תוכני נטפליקס בשירות פרטנר tv.
ב-21 בדצמבר 2017 הכריזה פרטנר על הצטרפות ערוץ מצו, המשדר מוזיקה קלאסית וקונצרטים, לשירות.
כמה ימים מאוחר יותר החל ערוץ A+ להיות משודר כחלק מהשירות.
ב-15 באפריל 2018 הודיעה פרטנר כי חתמה על הסכם עם חברת "אמזון" לפיו לקוחותיה יוכלו לצפות בשירות הווידאו של אמזון באמצעות ממירי פרטנר TV.
ב-20 בינואר 2019 הודיעה החברה כי תתחיל להציג פרסומות בתכני השירות שלה באמצעות מערכת Addressable tv המאפשרת להתאים את הפרסום בטלוויזיה לצופה.
פרטנר חתמה עם קבוצת RGE ומשלבת את ערוצי הספורט (ערוץ הספורט) וערוצי הילדים (ערוץ הילדים ולוגי) של הקבוצה.
בהמשך חתמה החברה גם עם חברת צ'רלטון המחזיקה בערוצי ספורט 1.
בדצמבר 2021 פרטנר TV הודיעה שב-30 בדצמבר 2021 ערוץ הילדים, ערוץ לוגי וערוץ טדי יסיימו את השירות מול פרטנר, וירדו מערוצי החברה.
ב-15 בפברואר 2024, חזר ערוץ הילדים לשדר בפרטנר TV.
ב-2025 השיקה החברה שירות טלוויזיה משודרג בשם +Partner tv, הכולל אפליקציה חדשה, ממשק מתקדם והיצע תכנים רחב יותר לצפייה באמצעות ממירי פרטנר, סטרימרים, טלוויזיות חכמות, סמארטפונים וטאבלטים.
ב-21 באוקטובר 2025 פרטנר השביתה לצמיתות את אפשרות הצפייה דרך המחשב.
ביולי 2024 פורסם כי חברת פרטנר צפויה להשיק שירות חדש בשם "", הכולל אפליקציה חדשה, ממשק מתקדם והיצע תכנים רחב יותר, המבוסס בין היתר על הסכם תוכן עם חברת yes.
באפריל 2025 פורסם כי ההסכם יהיה בתוקף ל-5 שנים עם שתי אופציות להארכה של שנה בכל פעם ומועד ההשקה המסחרית יחול בתוך ארבעה עד שישה חודשים.
השירות הושק ב-16 בספטמבר 2025, כאשר הוא מחליף את השירות הקודם.
השירות מציג ממשק הכולל Catch-Up, הקלטות, Start Over, בניית רשימת צפייה אישית ודף בית עם המלצות אישיות.
השירות זמין לצפייה באמצעות ממירי פרטנר, סטרימרים, טלוויזיות חכמות, סמארטפונים וטאבלטים.
שירות Partner tv+ כולל כ-70 ערוצי בסיס, בנוסף לכ-60 ערוצי פרימיום וספריית VOD עם מעל 40 אלף תכנים.
בין היתר, כולל השירות 17 ערוצי ילדים ונוער, ערוצי אקטואליה וכלכלה, בידור ולייף סטייל, מדע וטבע, ספורט ומוזיקה.
כמו כן, כולל השירות 8 ערוצי סרטים וסדרות מבית yes וכן תוכן ישראלי מקורי עם סדרות מדוברות כמו הבוזגלוס, פאודה, בלאדי מורי, הגרמני, זהבי, איננה, מלכת היופי של ירושלים, וגם הפקות מקור לילדים ונוער כמו מה הבעיה, אל עצמי ועוד.
השירות כולל תוכן בין היתר מבית פרמאונט, יוניברסל, יונייטד קינג, SONY, MGM, BBC, ITV.
בנוסף, קיימים ערוצים ייעודיים אשר משדרים תכנים בנושאים ספציפיים, והפקות מקור דוקו-ריאליטי בהפקת פרטנר אשר יעלו בעתיד.
ערוצים ישראליםערוצים מקוריים מבית yesערוצים מקוריים של פרטנר ערוצי בידור, סדרות ולייף סטיילערוצי טבע ודוקוערוצים בינלאומייםערוצי ילדים ונוערערוצי ספורט ערוץ 9
yes POP UP ערוץ הגיבורים
Music Box Russia נשיונל ג'יאוגרפיק
חבילות, ערוצים, וספריות SVOD בתשלום חודשי נוסף
חבילותערוציםספריות SVOD חבילת ערוצי הדרמות הטורקיות: ערוץ הדרמות הטורקיות + • ערוץ הדרמות הטורקיות 2 • ערוץ הדרמות הטורקיות 3 • ערוץ הים תיכוני • הערוץ הים תיכוני + • הערוץ הים תיכוני 2
חבילת ערוצי הפנאי: ערוץ הנופש • ערוץ הריאלטי • ערוץ השעשועונים
חבילת ערוצים ברוסית ערוץ yes ישראלי
באוקטובר 2017, כמה חודשים לאחר השקת השירות, הכריזה פרטנר כי היא משיקה ערוץ תוכן מקורי בשם "טדי", מטעם טדי יזמות והפקות, ששודר החל מ-15 בנובמבר 2017 באפיק 15, מיד לאחר רצף הערוצים המסחריים.
מנהל התוכן של הערוץ היה נדב פרישמן והמפיק הראשי אסף גורדון.
הערוץ סיים את שידוריו ב-30 בדצמבר 2021.
פרטריגון המכונה תריסתן הדיסקוס (שם מדעי: Paratrygon aiereba) הוא מין יחיד בסוגו של טריגון מהמשפחה הנאוטרופית טריגוני נהרות.
טריגון מוזר זה מצוי במימי האמזונאס והאורינוקו, אך קל לבלבל בינו לבין מיני טריגונים אחרים החיים באותו אזור.
הפרטריגון הוא הרחב שבטריגוני הנהרות (אך לא הכי גדול - הוא קטן מהפוטמוטריגון ברכיורה) והוא מגיע לרוחב של 1.6 מטר בין סנפיריו ומשקלו מגיע ל-110 ק"ג, כשטענות על טריגונים גדולים יותר לא הוכחו.
מרבית הטריגונים לא עוברים רוחב של 1.3 מטר.
הוא חום עד חום-כהה בצבעו ובעל עיניים קטנות המצויות בחלק העליון של גופו וגופו שטוח עם סנפירי חזה רחבים מאוד.
החוטם שלו מזכיר צורת קערה והפה מצוי בחלקו התחתון של הגוף.
כמו שאר הטריגונים הוא נושא בזנבו עוקץ בעל ארס היכול לפגוע קשה.
הטריגונים מגיעים לבגרות מינית באורך 60 ס"מ בזכרים ו-72 ס"מ בנקבות.
טריגון זה מצוי בעומק יחסי בנהרות רחבים באמריקה כמו באמזונאס.
הוא חי על הקרקעית וניזון מדגים, תולעים, סרטנים ועוד חסרי חוליות הקבורים בחול.
הטריגונים משריצים צאצאים חיים, בדרך כלל שניים.
הצעירים מתחילים את החיים במים רדודים יחסית ובנחלים.
פרטראקוש (בהונגרית: Fertőrákos) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בפרטראקוש חיו תשעה יהודים בשנת 1880 ושני יהודים בשנת 1910.
פרטספלק (בהונגרית: Fertőszéplak) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בפרטספלק חיו מעט יהודים בתקופות זמן שונות:
פרי לואיז אדוארדס היא זמרת בריטית, חברה בלהקת ליטל מיקס.
אדוארדס נולדה וגדלה באזור הוויטליז שבדרום שילדס, טיין וור, להורים אלכסנדר אדוארדס ודבורה דאפי.
יש לה אח גדול יותר בשם ג'וני, ואחות למחצה צעירה ממנה בשם קייטלין אדוארדס, מצד אביה.
האודישן הראשון שלה היה "אתה יודע את זה" מאת אלניס מוריסט.
אדוארדס למדה בבית הספר היסודי ראדיפול בווימות' דורסט, לפני שעברה חזרה לסאות שילדס ולמדה בבית הספר היסודי סנט פיטר ופול RC, ובמכללת קהילת מורטימר בסן שילדס, ולאחר מכן עברה למכללת ניוקאסל, שם קיבלה BTEC באמנויות הבמה.
אדוארדס חברה בלהקת הבנות המצליחה ליטל מיקס, אשר הוקמה בשנת 2011 על ידי קלי רולנד במסגרת העונה השמינית של התוכנית הבריטית "אקס פקטור" וזכתה בה במקום הראשון.
אדוארדס השיקה את אלבום הסולו הראשון שלה, הנושא את שמה, ב-26 בספטמבר 2025 תחת קולומביה רקורדס.
במאי 2011, החלה לצאת עם חבר להקת ואן דיירקשן זאין מאליק.
הזוג התארס באוגוסט 2013 אך נפרד באוגוסט 2015.
בפברואר 2017 דווח כי היא יוצאת עם הכדורגלן האנגלי אלכס אוקסלייד-צ'מברלין.
ב-21 באוגוסט 2021, נולד לזוג בן בשם אקסל.
בשנת 2022, בעת חזרות לסיבוב הופעות של ליטל מיקס, חשפה אדוארדס כי עברה חוויית אובדן היריון קשה.
בספטמבר 2025 אדוארדס הודיעה כי היא ואוקסלייד-צ'מברלין מצפים לילדם השני.
יש לה אטרזיה בוושט, האחראית על צלקת דו-שרירית בבטנה, ואנוסמיה.
בשנת 1959, גרף נבחר על ידי רשות השידור האוסטרית לייצג את מדינתו באירוויזיון 1959, עם השיר "Der K und K Kalypso aus Wien".
השיר הגיע למקום התשיעי עם 4 נקודות, שתיים משוודיה, אחת ממונקו ואחת משווייץ.
לאחר השתתפותו באירוויזיון, גרף הופיע במספר תוכניות טלוויזיה אוסטריות וגרמניות, דוגמת "ZDF-Hitparade".
בשנות השבעים, עבר גרף לפינלנד והקים להקה שהתפרסמה בעקבות גרסאות כיסוי לשירי האמן אלביס פרסלי.
גרף החזיק באזרחות כפולה, אוסטרית ופינית.
פרטיזנים יהודים היו לוחמים יהודים ביחידות צבאיות לא סדירות, שהשתתפו בתנועת ההתנגדות היהודית נגד גרמניה הנאצית ומשתפי הפעולה עמה במהלך מלחמת העולם השנייה.
מספר יחידות פרטיזנים יהודיות פעלו ברחבי אירופה הכבושה על ידי הנאצים.
חלקן כללו יהודים מעטים שנמלטו מהגטאות או ממחנות הריכוז, ואחרות, כמו יחידת הפרטיזנים של בלסקי, מנו מאות איש וכללו גם נשים וילדים.
יחידות הפרטיזנים היו רבים יותר במזרח אירופה, אך היו קיימות גם בצרפת הכבושה ובבלגיה, שם פעלו עם ההתנגדות המקומית.
לוחמים יהודים רבים השתתפו כבודדים בתנועות התנגדות שונות בארצות כבושות כגון איטליה ויוון.
בסך הכל היו כ-30,000 פרטיזנים יהודים בתקופת השואה.
הפרטיזנים עסקו במלחמת גרילה ובחבלה נגד הכיבוש הנאצי, המרידו בני נוער ושחררו אסירים.
בליטא הרגו כ-3,000 חיילים גרמנים.
לעיתים היו להם קשרים עם יושבי הגטאות והמחנות, עם היודנראטים ועם יחידות התנגדות אחרות, איתן חלקו מודיעין צבאי.
במזרח אירופה הצטרפו יהודים רבים לשורות הפרטיזנים הסובייטים.
לאורך המלחמה התמודדו עם אנטישמיות ואפליה מצד הסובייטים וחלק מהפרטיזנים היהודים נהרגו, אך עם הזמן רבות מיחידות הפרטיזנים היהודיות נקלטו במבנה הפיקודי של תנועת הפרטיזנים הסובייטית הרחבה יותר.
פרטיזנים סובייטים הגיעו למערב אוקראינה בשנת 1943, כללו רוסים, אוקראינים, פולנים ויהודים, ויחידותיהן היו קטנות יותר מאשר בבלארוס, מה שהתאים יותר ללוחמה פרטיזנית.
מנתוני ארכיון סובייטי שפורסמו עולה כי היהודים היו 5.2% מהפרטיזנים באוקראינה.
פרטיזנים יהודים נאלצו להתגבר על קשיים גדולים ברכישת אמצעי לחימה, בהשגת מזון ומקלט ובהתחמקות מלכידה.
הם בדרך כלל חיו במחפורות (זמליאנקות, הידועות ברוסית כ-zemlyankas, землянка) במחנות יער.
פעולות תגמול נאציות היו אכזריות, והשתמשו בענישה קולקטיבית נגד פרטיזנים והגטאות שמהם ברחו, ולעיתים קרובות השתמשו ב"פעולות אנטי פרטיזניות" כעילה להשמדת יהודים.
באזורים מסוימים קיבלו פרטיזנים יהודים תמיכה מכפריים אך בגלל אנטישמיות נרחבת ופחד מפני תגמול, הפרטיזנים היהודים היו לעיתים קרובות לבד.
החקלאים נאבקו כדי להשביע את רצונם של הצדדים היריבים שדרשו מזון, וזאת כדי להימנע מענישה, מה שהביא לפעמים לסכסוכים בינם לבין הצדדים - פרטיזנים יהודים, פרטיזנים סובייטים, פרטיזנים פולנים או אוקראינים, אנשי כוחות הארמייה קריובה או הארמייה לודובה, פרטיזנים ליטאים וכו'.
כפי שציין אלן לוין, "פרטיזנים ונמלטים יהודים הואשמו בגניבת מזון מחקלאים פולנים באופן קבוע", אך עם זאת, מעשי שוד כאלה היו דרכם היחידה להימנע מרעב.
חלק מהיחידות רעבו, וחלקן קיבלו אספקה ואף יכלו לסייע לברית המועצות.
כדי לשרוד, היהודים נאלצו להניח בצד מגבלות תזונה מסורתיות.
איכרים ידידותיים סיפקו אוכל, אך במקרים מסוימים נגנב מזון מחנויות וחוות או שהפרטיזנים פשטו על מחסנים המיועדים לחיילים גרמנים.
עם התקדמות המלחמה, מדי פעם הצניחה ממשלת ברית המועצות תחמושת, כסף מזויף ואספקת מזון ליחידות פרטיזניות שהיו ידועות כידידותיות.
לאלה שהצליחו לברוח מהגטאות והמחנות לא היו אלא בגדיהם שלגופם, ואלה הפכו לעיתים קרובות לסמרטוטים.
בגדים ונעליים היו מצרך נדיר.
מדים גרמניים היו שלל יקר.
הם היו חמים ושימשו תחפושות והסוואה למשימות.
מי שנפצע או חלה, לעיתים קרובות לא שרד בגלל היעדר עזרה רפואית או אספקה.
לרוב יחידות הפרטיזנים לא היה רופא והם טיפלו בפצועים בעצמם, ופנו לרופאי כפרים רק כמוצא אחרון, מחשש להסגרה.
ביערות הסתתרו גם מחנות משפחתיים שבהם היו נמלטים יהודים ממחנות או מגטאות, רבים מהם צעירים או מבוגרים מכדי להילחם, שקיוו לשרוד שם את המלחמה.
בעוד שחלק מיחידות הפרטיזנים דרשו מהמצטרפים להיות מוכנים ללחימה ובעלי כלי נשק כתנאי להצטרפות, רבים מהבלתי לוחמים מצאו מחסה אצל יחידות הלחימה היהודיות ובעלי בריתן.
אנשים ומשפחות אלה תרמו לרווחת הקבוצה בכך שעבדו כבעלי מלאכה, טבחים, תופרים וכרופאי שטח.
יחידות פרטיזנים יהודיות כללו את פרטיזני בלסקי שהפעילו "מחנה משפחתי" גדול בבלארוס (למעלה מ-1,200 איש עד קיץ 1944), מחנות אחרים בבלארוס, פרטיזני פרצ'ב בדרום-מזרח פולין וארגון הפרטיזנים המאוחד שפעילותו החלה במרד בגטו וילנה בליטא ומאוחר יותר עסק בפעולות חבלה וגרילה.
שלושים ושניים צנחנים מהיישוב אומנו על ידי הבריטים והוצנחו אל מעבר לקווי האויב על מנת לעסוק בפעילות פרטיזנית.
במרד גטו ורשה, שתי יחידות של לוחמים, הארגון הצבאי היהודי הימני (ŻZW) והארגון היהודי הלוחם (ŻOB) הובילו את המרד בנפרד.
שרידיהם הפכו לפרטיזנים עם חיסול הגטו במאי 1943. בטולוז שבצרפת הוקמה בשנת 1942 התנועה "ארגון יהודי לוחם" ) מאיחוד כל תנועות ההתנגדות היהודיות ביניהן הצבא היהודי.
מקרב חברי התנועה הוקמה בשנת 1944 יחידת לוחמים שהצטרפה ל"חילות הפנים הצרפתיים" ) ולחמה לשחרור צרפת תחת דגל כחול לבן.
בבלארוס היו בין 12,000 ל-15,000 פרטיזנים יהודים, כולל פרטיזני בלסקי.
יוסף ברוידה היה מפקד פלוגת פרטיזנים יהודית בביילורוסיה.
כ-100,000 יהודים לחמו בצבא הפולני נגד גרמניה הנאצית במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין.
הם היוו 10% מהצבא הפולני, בהתאם לשיעור היהודים באוכלוסייה הכללית.
באותה מערכה כ-30,000 יהודים נהרגו, נשבו או הוכרזו כנעדרים.
יהודים אחרים הצטרפו ליחידות המזוהות עם הפרטיזנים הסובייטים בפולין.
ארמייה לודובה הייתה יחידת הפרטיזנים העיקרית שהייתה מזוהה עם הקומוניזם בפולין הכבושה.
לקבוצה זו סופק נשק על ידי ברית המועצות.
היו כ-30 יחידות פרטיזניות יהודיות ורובן היו קשורות לארמייה לודובה.
ביערות פעלו גם יחידות פרטיזנים עצמאיות שפעלו לשחרור יהודים מגטאות מקומיים ללא תמיכה או תיאום מבחוץ.
יחידת פרטיזני סווירז (Swirz), שהוקמה על ידי האחים איזידור והרש קרטן, שחררה מעל 400 יהודים במזרח גליציה.
היחידות הפרטיזניות הראשונות שהוקמו ביוזמת ברית המועצות קמו ב-1941. יחידות אלה הופיעו בעיקר ביערות, שכן 6,000-8,000 יהודים הצליחו להימלט ליערות.
רבים לא הצליחו להגיע, אלא אם כן הצטרפו למבצעיהם של פרטיזנים סובייטים.
קבוצה פרטיזנית אחת באזור הסובייטי הייתה בגטו מינסק.
את הקבוצה הובילו קומוניסטים יהודים.
הקבוצה בגטו מינסק נתמכה על ידי היודנראט שאיפשר להם לארגן בריחה המונית ליערות הסביבה.
בבריחה זו נמלטו 6,000-8,000 יהודים, שניסו להצטרף ליחידות פרטיזנים קיימות.
ביערות שבאזור ויניצה פעלו מאות פרטיזנים יהודים.
חלקם הסתירו את זהותם היהודית עקב אנטישמיות.
היו מספר רב של יחידות פרטיזנים בברית המועצות, אך המחקר עליהן נתקל בקשיים עקב עיכובים בפתיחת ארכיונים בברית המועצות לשעבר.
בליטא היו ארבעה גטאות שנותרו לאחר מסע הרצח ההמוני בידי הנאצים ב-1941. בשלושה מהם היו יחידות התנגדות חמושות - וילנה, שווינציאן וקובנה.
בגטו וילנה קמה יחידת ההתנגדות היהודית "ארגון הפרטיזנים המאוחד" (Fareynikte Partizaner Organizatsye, או FPO).
ה-FPO ניסה לשכנע את יהודי גטו וילנה להתקומם נגד הנאצים אך נכשל.
הכישלון הוביל את הקבוצה לעזיבה לאחר התנגשות מזוינת עם הגרמנים בספטמבר 1943. יחידת הפרטיזנים עזבה את הגטו בגלל חוסר תמיכה ועברה דרך הביוב כדי לברוח ליערות ליטא המזרחיים.
יחידת הפרטיזנים בגטו קובנה לא התכוונה להילחם בגטו עצמו אלא מחוץ לגטו.
חברי הקבוצה ארגנו בריחה גדולה מהגטו שהתרחשה לאורך תקופה ארוכה.
רבים ברחו והצטרפו ליחידות פרטיזניות חיצוניות, ורבים פרשו והקימו יחידות משלהם.
רבים מהם לחמו ביער רודניקי, וביערות קוזיאן (קאזיאני) והודוצישקי.
התרומה היהודית לתנועה הפרטיזנית היוגוסלבית הייתה משמעותית.
4,572 יהודים היו רשומים כפרטיזנים, 3,000 מהם ביחידות לוחמות.
בהם היו שנמלטו מגירוש או ברחו או שוחררו ממחנות ריכוז ועבודה.
למשל גדוד ראב, שהורכב ממאות אסירים יהודים ששוחררו ממחנה הריכוז ראב האיטלקי בספטמבר 1943. בין הפרטיזנים שלחמו במונסטיר שבמקדוניה, אז ביוגוסלביה, היו צעירים יהודים.
1,318 יהודים שנלחמו למען הפרטיזנים ביוגוסלביה נהרגו במהלך המלחמה, לעשרה חברים יהודים הוענקה המדליה הגבוהה ביותר של יוגוסלביה באותה תקופה, מסדר הגיבור העממי.
פרי דין יאנג היה סופר ועיתונאי אמריקני.
פרי דין יאנג נולד בוודפין, קרולינה הצפונית כצעיר מבין 13 ילדי המשפחה.
במהלך לימודי בית הספר הוא היה עורך של עיתון התלמידים ובסיומה זכה למלגת לימודים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
הוא החל ללמוד בה בשנת 1959 (את הדיפלומה קיבל בשנת 1994).
לאחר נשירה מלימודי האוניברסיטה פרי דין יאנג עבד בכמה עיתונים ובשנת 1966 הצטרף לכוחות מילואים.
בשנת 1968 הוא הגיע כעיתונאי לסייגון.
הוא תיאר את מתקפת טט שהחלה זמן קצר לאחר הגעתו.
בשנת 1975 הוא פרסם את ספרו Two of the Missing על זוג עיתונאים אמריקאים שנעלמו במהלך עבודתם בווייטנאם.
לאחר שנודע לו על סיפורו של דייוויד קופיי, יאנג הציע לו לכתוב ספר על חייו.
הספר פורסם בשנת 1977 והגיע לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
באותה תקופה קופיי ויאנג החלו לחיות כזוג.
בנוסף לספרים פרי דין יאנג כתב כמה מחזות שהועלו על הבמה התיאטרון המקומי.
בשנים 1996–2003 יאנג עבד כעיתונאי בעיתון מקומי בצ'אפל היל.
הוא נפטר בשנת 2019 מסרטן.
פרי אסור (בפינית: Kielletty hedelmä) הוא סרט דרמה פיני משנת 2009 בבימויו של דום קארוקוסקי.
הסרט עוסק בשתי נערות מתבגרות מקהילה לאסטדית שמרנית.
הבנות נוסעות להלסינקי שם הן פוגשות אנשים בני גילן ולומדות על אורח חייהן השונה מאוד מאורח חייהן הדתי של הבנות.
טוג'יה טויראב בתפקיד אמה של ראקל
ג'וקו פואולנטו בתפקיד אביה של ראקל
פרטיקה (שם מדעי: Pertica) הוא סוג של צמח נכחד מהקבוצה חסרי קשקשים, שהתקיים בתקופת הדבון שבעידן הפלאוזואיקון באמריקה הצפונית, ושכלל 3 מינים.
המין Pertica quadrifaria תואר בשנת 1972 בצפון מיין והגיע לגובה מטר אחד.
הוא היה בנוי מגזע ראשי וישר עם ענפים צדדיים שהתפתחו באופן דיכוטומי, והסתעפו פעמים רבות במרווחים קצרים יותר ויותר.
חלק מהענפים העליונים נשאו מנבגים אליפסואידיים בצברים הדוקים ייחודיים.
הענפים היו מסודרים בתבנית ספירלית, ויצרו ארבע שורות אנכיות, מקור שם המין quadrifaria.
המין Pertica varia תואר בשנת 1976 במזרח קנדה.
גובהו היה 3 מטרים, יותר מהמין Pertica quadrifaria.
המין Pertica dalhousii תואר בשנת 1978 בניו ברנזוויק שבקנדה.
הגובה של מין זה אינו ידוע אך משערים שהוא דומה למין Pertica quadrifaria.
דגימות נוספות אולי היו שייכות למין נוסף אך הדגימות לא השתמרו היטב.
הצמח נכחד בסוף הדבון, והוחלף בצמחים גדולים יותר.
ההבחנה בין הגבעול לענפים בצמח זה כמו בצמחים וסקולריים נחשבת כייצוג של שלב מוקדם בהתפתחות דפוס צמיחה, שהוביל מאוחר יותר להתפתחות של עלים גדולים.
בהתאם לכך קלדוגרמה שפורסמה בשנת 2004 מציבה את מין זה בבסיס העץ האבולוציוני של צמחי הזרע.
בניגוד לכך, רות'וול (1999) הפריד בין טרימרופיטים, כמו פרטיקה, לבין פרוגימנוספרמופיטים, כמו טטראקסילופטריס, כאשר רק האחרון הוא בבסיס צמחי הזרע.
פרי הוא מזון שמקורו בפרי מהצומח המשמש למאכל אדם.
מבחינה קולינרית, לפירות מאכל טעם שנע בדרך כלל בין מתוק לחמוץ ומרקם בשרני.
על אף שגם פירות שאינם עונים על הגדרה זו משמשים למאכל, אלו מכונים ירקות.
הבחנה עממית נוספת בין פרי לירק היא בכך שפירות מכילים בתוכם זרע או זרעים קשים ("גרעין" או "גרעיני" הפרי) שלא ניתן לאוכלם, ואילו ירקות מכילים זרעים "רכים" הניתנים לאכילה, או שאינם מכילים זרעים כלל.
פירות משמשים למאכל, בצורתם הטבעית או לאחר עיבוד.
בבישול משמשים הפירות בעיקר להכנת עוגות וקינוחים.
נהוג לשלבם בסלטים, במנות ראשונות, במרקים ובמאכלי בשר ודגים.
פירות משמשים גם לקישוט, באמצעות הצגתם בתוך כלים או על ידי חיתוכי פירות מעוצבים.
פירות רבים ניתנים לאכילה כמות שהם ללא כל עיבוד.
לחלק מהפירות קליפה אכילה, ובחלקם הקליפה מוסרת לפני האכילה.
בחלק מהפירות עם קליפה אכילה ניתן גם להסירה, טכניקה שנפוצה בעיקר לצורך עיבוד של הפרי.
פירות גדולים במיוחד בדרך כלל נחתכים לצורך אכילתם, לפרוסות או לקוביות.
בנוסף, יש פירות שלא ניתנים לאכילה ללא עיבוד כלשהו.
פירות נרקבים במהירות, במיוחד כשאינם בקירור.
במהלך ההיסטוריה, כאשר אמצעי קירור לא היו בנמצא וזמינות פירות הייתה רק בעונתם, פיתח האדם שיטות שונות לשימור הפירות לאורך זמן.
מעבר לשימורם, שיטות אלו שינו את טעמי הפירות באופן שהפך אותם לאהובים במיוחד.
יבוש פירות על ידי חשיפתם לאורך זמן לשמש הוא טכניקה עתיקת יומין.
כיום מייבשים פירות גם באמצעות מיכון והוספת חומרים משמרים.
בתהליך הייבוש מאבדים הפירות מים רבים ומצטמקים, עד כדי שביעית ממשקלם המקורי.
עקב איבוד המים טעמם מודגש ועז יותר משל פרי טרי.
תהליך הייבוש גורם לאבדן מרבית ויטמין C שהיה בפרי.
ריכוז הסוכר בפרי יבש גבוה בהרבה מזה שבפרי טרי, ולכן הם מקור מזון עתיר קלוריות.
שיטת שימור מסורתית נוספת היא רקיחת הפירות לריבה.
בדרך כלל, נחתכים הפירות ומבושלים בבישול ארוך בחום נמוך, בתוספת של סוכר או פקטין.
הבישול הארוך מוציא את המים מהפרי ומאדה את חלקם.
בבישול, הסוכר והפקטין מעניקים לריבה את המרקם הג'לטיני, כשאחוז הסוכר הגבוה משמש כאמצעי השימור.
אחד היתרונות של רקיחת פירות הוא שניתן לנצל בדרך זו פירות שנמצאים על סף הריקבון.
שיטה המשלבת את שתי השיטות הנ"ל היא שימור פירות בסוכר.
בשיטה זו, בשלב הראשון הפירות מבושלים כבהכנת ריבה, ובשלב השני מיובשים.
התוצאה היא מאכל מתוק מאוד, עתיר קלוריות ובמשקל נמוך.
בחלק מהפירות המכילים קליפה לא אכילה, ניתן ליישם את התהליך על הקליפה ובכך להפכה לאכילה.
פירות מסוכרים משמשים לרוב כחטיף וכתוספות וקישוטים לקינוחים.
התססת פירות משמשת בעיקר ליצירת משקאות אלכוהוליים.
בתסיסת הפירות, מפרקים שמרים את הסוכר שבפרי לאתנול.
על מנת ליצר משקאות אלכוהוליים הפירות נסחטים לתירוש (להלן) ונחשפים לשמרים, לעיתים בתוספת סוכר, בסביבה דלת חמצן.
השמרים מגיעים לרמת אתנול מרבית תוך כ-40 יום (כ-18%), ומתים בריכוז זה.
על מנת להגיע לריכוז אתנול גבוה יותר אפשר לזקק את התמיסה.
אך תהליך זה מוציא את מתיקות הפירות מהמשקה.
התוצר המוכר ביותר של התססת פרי הוא יין.
האלכוהול מעכב התפתחות חיידקים ובכך תורם לשימור המשקה.
עם זאת, במשך הזמן מתנדף האלכוהול ופעולתו נחלשת.
כיוון שטעמם של מרבית הפירות מתוק, החמצה (כבישה) של פירות היא שיטת שימור שמיושמת על מגוון מצומצם יחסית של פירות, וברוב המקרים על פירות שטעמם פחות מתוק.
טעמם של פירות מוחמצים חזק מאוד, ובמקרים רבים הם משמשים לתיבול מאכלים ולאו דווקא לאכילה ישירה.
כמו בשימור בסוכר, גם בהחמצה ניתן לנצל קליפות פרי שאינן אכילות ללא עיבוד.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על כבישה של זיתים כבר לפני כ-6,600 שנה וזהו ככל הנראה הפרי הנפוץ ביותר שנאכל כבוש.
שימור פירות על ידי חימום בכלים אטומים הומצא בעשור הראשון של המאה ה-19. הפירות מחוממים בתוך כלי אטום עד לעיקורם.
שיטה זו החלה באמצעים ביתיים, אולם מאוחר יותר התפתחה לשיטה תעשייתית, בה מיוצרות קופסאות שימורים של פירות.
שיטה זו אפשרה שינוע של פירות על פני מרחקים גדולים ובכך שימוש בפרי הרחק ממקום הגידול, בטרם הומצא השינוע בקירור.
הקפאת פירות טריים באמצעים ביתיים אינה יעילה היות שמרקמם נפגע בצורה שכמעט ואינה מאפשרת את השימוש בהם לאחר הפשרתם.
עם התקדמות טכנולוגיית הקירור, התפתחה טכניקה תעשייתית של הקפאת פירות המאפשרת שימורם לאורך זמן בתנאי טמפרטורה נמוכה, תוך שמירה הרבה יותר יעילה על מרקמם וטעמם ביחס לטכניקת השימורים (לעיל).
גם שיטה זו מאפשרת שינוע פירות, ומנוצלת בעיקר לפירות הגדלים באקלים טרופי או באקלים קר מאוד.
פירות קטנים מוקפאים בשלמותם, ואילו פירות גדולים מוקפאים כשהם חתוכים.
פירות נסחטים על מנת להפיק מהם מיץ או שמן (במקרה זה פעולת הסחיטה מכונה כבישה קרה).
לרוב לא נעשה שימוש בשאריות של פרי לאחר הסחיטה.
כיוון שאת רוב הפירות הטריים ניתן לאכול כמות שהם ללא עיבוד, בישול של פרי לצורך אכילתו הוא דבר נדיר.
על פי רוב, שימוש בפירות טריים לבישול נעשה כחלק מתבשיל אחר, על מנת להעשיר רטבים בטעמי הפרי, או הכנת רטבים על בסיס הפרי.
קיימים גם מאכלים המבוססים על בישול פירות טריים.
בישול פירות נפוץ יחסית במגדנאות.
פירות הם לרוב דלים בשומן ונתרן, נעדרים כולסטרול ומכילים בעיקר מים, סוכר פירות, סיבים תזונתיים, ויטמינים כגון ויטמין C, פרו ויטמין A וחומצה פולית ומינרלים כגון אשלגן וסידן.
יש הטוענים שתזונה עשירה בפירות מועילה למניעת מחלות לב, יתר לחץ דם, סוכרת מסוג 2, סוגים מסוימים של סרטן, אסתמה, יתר משקל, פגיעה ביכולת המחשבה ודיכאון.
בנוסף, נטען גם כי לעיסת מזונות קשים ופריכים כגון פירות בזמן הילדות, לפני שבקעו השיניים הקבועות ומאוחר יותר שיני הבינה, כשהלסת עדיין צומחת, דרושה להתפתחות תקינה של הלסת, ומונעת בקיעה לא נכונה של השיניים, המובילה לשיניים עקומות ולשיני בינה שלא בקעו נכונה.
סוכר פירות נקשר לא מעט להשמנת יתר ורמות LDL וטריגליצרידים גבוהות מן הרגיל.
תת ספיגה של פרוקטוז היא הפרעת עיכול נפוצה אשר משפיעה על עד כ-30% מהאוכלוסייה במדינות המערב.
ישנן השערות ששכיחות התופעה במדינות אסיה נמוכה יותר אך עדיין יחסית גבוהה, עד 10%.
ההלכה היהודית מבחינה בין 'פרי העץ' ל'פרי האדמה' לצורך ברכות הנהנין, ונוקטת לצורך חלוקה זו גישה דומה לגישה האחרונה שהוזכרה: פרי העץ הוא צמח אכיל הצומח על העץ, וכל צמח אכיל שאינו גדל על העץ הוא פרי האדמה.
ההבחנה מהו עץ הוא מועד ההתחדשות של הענפים והגזע, האם הם מתחדשים מדי שנה (פרי האדמה) או שהם קיימים משנה לשנה (פרי העץ).
בננה לפי הגדרה זו היא פרי האדמה מכיוון שהיא גדלה על גבי צמח חד שנתי.
ירקות בהלכה הם הצמחים שעליהם הירוקים נאכלים ("ירק" מלשון המילה "ירוק"), אך למעשה אין משמעות הלכתית להבדל בין פרי האדמה לבין ירק משום שנפסקה ההלכה שגם עליהם מברכים "בורא פרי האדמה", שלא כדעת רבי יהודה, שפסק לברך עליהם 'בורא מיני דשאים' ().
בהלכה היהודית משמש המונח "פירות" בצורה מושאלת גם לציון רווח מרכוש, מהשקעה או ממסחר.
לדוגמה, בנישואים, על פי ההלכה, זוכה הגבר ב"פירות נכסיה" של אשתו.
שאלת הגדרתם של פירות וירקות עולה גם מלשונו של החוק, על פיה מוגדרים הירקות והפירות על פי רשימה ולא על ידי הגדרה מאלו המובאות כאן.
בארצות הברית, אופן ההבחנה היה שונה.
השאלה האם עגבנייה היא פרי או ירק הגיעה בשנת 1893 לדיון בבית המשפט העליון של ארצות הברית, בתביעה שהוגשה נגד גובה המיסים של נמל ניו יורק בקשר למכסי מגן שהוטלו על ייבוא עגבניות.
בפסק דינו (פסק דין ניקס נגד הידן) קבע בית המשפט שהעגבנייה היא ירק, בהתבסס על הדרך שבה משתמשים בה ועל התפיסה הכללית בקרב הציבור.
פרי ארכנגלו באמונטי (3 בספטמבר 1960 – 24 בדצמבר 2025) היה מוזיקאי אנגלי, באמונטי נודע בעיקר כגיטריסט וקלידן של להקת הקיור בין השנים 1990 ל-2005 ובין השנים 2022 ל-2025. הוא היה גם הבסיסט בלהקת הרוק Love Amongst Ruin.
באמונטי נולד בלונדון ב-3 בספטמבר 1960. הוא היה ידוע בשם טדי.
בילדותו המוקדמת התגורר עם משפחתו בעיר בסילדון באזור החוף של מחוז אסקס במזרח אנגליה.
אלבומו הראשון עם הקיור היה Wish שיצא בשנת 1992, והוא נשאר עם הלהקה גם בשלושת האלבומים הבאים.
בשנת 2005, רוברט סמית החליט להעזיב את באמונטי ואו'דונל מהלהקה, על פי דיווחים סמית רצה להמציא מחדש את הלהקה בהרכב מצומצם של שלושה חברים בלבד.
למרות הפיטורים הפתאומיים והיעדר הצהרה רשמית המתארת את הסיבה, באמונטי וסמית' נשארו ביחסים ידידותיים.
בסך הכל הופיע באמונטי בכ-400 הופעות במשך 14 שנים עם הקיור.
באמונטי שמר על פרופיל נמוך במשך מספר שנים, והקדיש את זמנו לדיג ולקריירה שלו כמאייר במסגרתה הוא פרסם תוכן ואיורים במגזין Fly Culture.
הוא התגורר במחוז דבון עם אשתו דונה, ששיקמה ואילפה מחדש סוסי מרוץ.
השניים גם ניהלו ביחד בית אבות לסוסים קשישים.
בשנת 2012 הוא הצטרף ללהקה Love Amongst Ruin כבסיסט והופיע באלבומם Lose Your Way משנת 2015. בשנת 2019, באמונטי נכנס להיכל היכל התהילה של הרוק אנד נרול כחבר בלהקת הקיור.
הוא הצטרף שוב לקיור בשנת 2022 לסיבוב ההופעות הנרחב שלהם Shows of a Lost World.
באמונטי נפטר לאחר מחלה בביתו בדרום-מערב אנגליה, ב-24 בדצמבר 2025, בגיל 65. הוא הותיר אחריו את אשתו, דונה.
אלבומיו של באמונטי עם הקיור כוללים את
פריאון כללינוסחה כימית CCl2F2שמות אחריםדי-כלורו-די-פלואורו-מתאןמסה מולרית120.91 גרם למולמראהגז שקוףמספר CAS75-71-8פיזי נקודת התכה157.7°C-נקודת רתיחה29.8°C-צפיפותמסיסות נקודת הבזקנקודת התלקחות
פְֿרִיאוֹן הוא גז בעל הסימון הכימי CCl2F2, המוכר גם בשם דו-כלורו-דו-פלואורו-פחמן.
בעבר עיקר השימוש בגז זה היה במערכות מיזוג אוויר (פריאון 12), תרסיסים ומקררים.
עקב השפעתו המזיקה לשכבת האוזון, נאסר השימוש בגז הפריאון במדינות מפותחות והשימוש בו מופחת בהדרגה במדינות מתפתחות.
מולקולת הפריאון, המורכבת מאטום פחמן, שני אטומי כלור ושני אטומי פלואור, היא עמידה ביותר ומגיעה לכן עד לשכבת הסטרטוספירה.
שכבה זו מצויה בגובה 10-50 ק"מ מעל פני כדור הארץ וכוללת את שכבת האוזון.
כאשר מולקולת הפריאון מגיעה לשכבת האוזון היא נחשפת לקרינת השמש בתחום העל-סגול.
בגובה זה עצמת הקרינה חזקה ביותר מכיוון שהיא עדיין איננה נבלמת על ידי שכבות הגז האטמוספיריות.
האינטראקציה בין הקרינה למולקולת הפריאון גורמת לשחרור אחד מאטומי הכלור, אשר נקשר למולקולת אוזון ומפרק אותה.
אטום כלור אחד יכול לגרום לפירוק מולקולות אוזון רבות, והשפעתו נמשכת עשרות שנים.
משפחת גזי הפריאונים גם מהווה גז חממה, אף כי חלש יותר מהגז שמשתמשים כיום במערכות מיזוג: R410A או בשמו המסחרי "פיורון".
קרר R-410A היה בעבר בשימוש רחב במערכות קירור ביתיות.
בתחילת שנות ה-2000 פשט בישראל השימוש בפריאון ("גז מזגנים") כסם הזייתי.
שאיפת הגז בכמויות מתאימות מעוררת הזיות, אובדן שליטה על הגוף והרפיית שרירים, צחוק בלתי נשלט (בדומה לגז צחוק), אובדן תחושת המרחב ותופעות דומות.
ההשפעה קצרה יחסית ונמשכת בין שניות בודדות לחצי דקה.
השימוש בפריאון כסם נפוץ בעיקר בקרב בני נוער (משום קלות השגתו), ורבים מתו או נפצעו בעת השימוש בו, בדרך כלל כתוצאה מקפיצה או נפילה, אך לעיתים מדום לב או כוויות קור פנימיות.
בנוסף לכך, שאיפת גז הפריאון עשויה לפגוע במיתרי הקול ואף להרוס אותם, בעקבות הקור הרב שנוצר בעת שחרור הגז ממכל לחץ.
פרי מייסון הוא גיבורה של סדרת ספרות בלשית אמריקאית מאת ארל סטנלי גרדנר.
התבנית בסדרת פרי מייסון קבועה: לקוחות שונים פונים לעורך הדין פרי מייסון בבקשת עזרה במקרה קשה.
המקרה מתדרדר לפרשת רצח שהלקוח מואשם בביצועו, ופרי מייסון מקבל על עצמו את ההגנה ומביא (ברוב המוחלט של המקרים) לזיכוי ולחשיפת הרוצח האמיתי בתום המשפט (ובסיום הספר).
במהלך המשפט מבצע פרי מייסון חקירות נגדיות מרשימות, ונעזר בכל תחבולה משפטית, לעיתים לגיטימית ולעיתים פחות, אך תמיד בשרות האמת והצדק.
פרי מייסון נעזר בצוות קבוע: מזכירתו הנאמנה דלה סטריט והבלש הפרטי פול דרייק, שאמנם היה בלש במקצועו, אולם לא הוא שפתר את התעלומות, אלא רק סייע לפרי מייסון במעקבים וחקירות.
ממולו פעלו חוקרי המשטרה הסמל הולקומב (השוטר הרע) והמפקח טרייג (השוטר הטוב).
נגדו הופיע פרקליט המחוז הקשוח והרגזן המילטון ברגר.
בשנת 1957 החלה סדרת הטלוויזיה המבוססת על ספרי פרי מייסון, כשאת דמותו גילם השחקן ריימונד בר (הזכור לצופי השנים הראשונות של הטלוויזיה הישראלית כ"איירונסייד", הבלש בכיסא הגלגלים).
הסדרה זכתה להצלחה עצומה ונמשכה עד לשנת 1966. שנים רבות לאחר מכן, מ-1985 עד ל-1993, שודרה סדרת ההמשך שגם בה כיכב ריימונד בר.
בשנת 2020 הופקה מיני סדרה בהפקתו של רוברט דאוני ג'וניור.
פריאמוס (יוונית: Πρίαμος) הוא דמות במיתולוגיה היוונית, מלכה האחרון של טרויה.
פריאמוס שלט בטרויה 43 שנים, מאז שנהרג אביו לאומדון.
פריאמוס נאלץ לקבל החלטות שגויות רבות, שהאחרונה בהן הכנסת הסוס הטרויאני לתוך טרויה שהביא לנפילתה.
לפריאמוס היו תשע נשים, שהמועדפת עליו בהן הייתה הקובה אימם של הקטור ופאריס.
הוא היה אב ל-150 ילדים, מתוכם כ-50 בנים שרובם נהרגו במלחמת טרויה ו-100 בנות שהידועה בהן הייתה קסנדרה הנביאה.
לאחר נפילתו של הקטור, בכור בניו של פריאמוס, בקרב עם אכילס ולקיחת גופתו למחנה היווני, התגנב פריאמוס בחשאי למחנה היווני והתחנן בפני אכילס שיחזיר לו את גופת בנו.
אכילס ריחם על פריאמוס ונתן לו את גופת הקטור תוך כדי שהוא מציין שהקטור היה היריב הכי ראוי שלחם בו.
בעת כיבוש טרויה, נאופטולמוס, בנו של אכילס, כרת את ראשו של פריאמוס, שהיה אז ישיש בן 83, והרג אותו מול מזבח זאוס.
האסטרואיד שהתגלה על ידי מקס וולף נקרא על שמו.
פרי גלדסטון כריסטי (Perry Gladstone Christie; נולד בנסאו, ב-21 באוגוסט 1943) הוא פוליטיקאי מאיי בהאמה, שכיהן כראש ממשלת איי בהאמה בשנים 2002–2007 ו-2012–2017.
הנהיג את המפלגה הליברלית הפרוגרסיבית.
ב־1984 עזב את מפלגתו, אך חזר אליה כעבור זמן מה.
הוא נבחר לתפקיד ראש הממשלה ב-2002 כאשר מפלגתו זכתה בבחירות לפרלמנט המקומי והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 2007, למעט תקופה קצרה ב-2005 אז סבל מהתקף שבץ והוחלף על ידי סגניתו סינתיה פראט.
ב-2007 מפלגתו הפסידה בפרלמנט למפלגת התנועה הלאומית החופשית בראשות יוברט אינגרהם והוא הפך לראש האופוזיציה.
ב-2012 הוא זכה בבחירות פעם נוספת ומונה לראש ממשלה שוב.
ב-2017 המפלגה סבלה ממפלה בבחירות שבמסגרתה איבדה 25 מ-29 המושבים שלה, ובכלל את המושב של מחוז הבחירה של כריסטי.
פרי רייד הוא סגנון רכיבת אופניים המיועד לשבילים עם מכשולים וקפיצות מאתגרות.
את סגנון הפרי רייד משייכים יחד עם סגנון הדאון היל לקטגוריית ספורט אקסטרים תחת ספורט האופניים.
לאופני פרי רייד בולמי זעזועים גדולים מאוד ושלדה כבדה יותר מאופני הרים רגילים, מה שמגביל במידה מסוימת את הרב-גוניות בתפקודם.
פריאויקים היו קבוצה חברתית אוטונומית של תושבי ספרטה שאינם אזרחים.
שמם מורכב מצירוף המילים "פרי" (περί, "מסביב") ו"אויקוס" (οἶκος, "בית"), שפירושו "הגרים מסביב".
הפריאויקים ישבו בעיקר בערי החוף בלאקוניה.
לגבי מוצאם של הפריאויקים קיימת מחלוקת בין החוקרים.
המסורת בקרב היוונים הייתה כי הפריאויקים הם צאצאי השכבות העליונות של האכאים שחיו בלאקוניה (או לחלופין, יושבי ההר האכאים), שנשארו במקום כתושבים מדרגה שנייה לאחר הפלישה הדורית, בעוד שהשכבות הנמוכות (יושבי המישור) הפכו להלוטים בחברה הספרטנית.
אחרים, כדוגמת איסוקרטס, טענו כי הפריאויקים הם צאצאי הפולשים הדורים שהתיישבו מחוץ למרכז לאקוניה, ולאחר הקמת הפוליס לקאדימון (ספרטה) נכללו כל היישובים שסביבה בתחומה ואיבדו את עצמאותם.
כאמור, הפריאויקים השתייכו לעיר המדינה הספרטנית והיו כפופים לשליטתה של הפוליס, אף שלא היו אזרחיה.
הם נחשבו למעמד השני בספרטה, נחותים מהספרטנים אך עליונים על ההלוטים.
עם זאת, איסוקרטס טען (Panathenaecus, xii) כי "המגורשים (הפריאויקים) לא הפכו אמנם לעבדים, אבל איבדו את כל זכויותיהם...
הספרטנים שיעבדו את נשמות הפריאויקים לא פחות מאשר את נשמות ההלוטים".
בין תפקידיהם של הפקידים הגבוהים בספרטה, האפורוס, היה פיקוח על הפריאויקים על מנת שלא יתמרדו.
הפריאויקים חיו בכמאה יישובים סביב לפוליס הספרטנית.
והייתה להם אוטונומיה ביישוביהם ובעלות על חלק מהאדמות שמחוץ לגבולות הפוליס (שנקראו פריאויקיס, Περίοικις), אם כי לא הייתה להם כל השפעה בקביעת מדיניותה או במוסדותיה.
הם היוו חלק מהצבא הספרטני כהופליטים, אך לא היו מגיעים לעמדות פיקוד גבוהות.
עיקר עיסוקם היה מסחר ומלאכה.
העיר פְּרַיָאגַרָאג' (בהינדי: प्रयागराज), שנקראת גם אַלְלַּה־אָבַּאד (באורדו: الٰہ آباد, שמה הרשמי של העיר עד 2018), היא עיר גדולה במדינת אוטר פרדש בהודו.
העיר ממוקמת כ־650 ק"מ מדרום־מזרח לדלהי, במפגש הנהרות גנגס ויאמונה, מקום הנקרא סאנגאם (Triveni Sangam).
בפראיאגראג' שוכן בית המשפט העליון של מדינת אוטר פרדש.
בתקופה קדומה נקראה העיר פראיאג.
בתקופה ההינדית הייתה העיר ידועה בשם פראיאגה (תרגום השם: "מקום ההקרבה") – המקום שבו, על פי האמונה, ברהמה הקריב את הקרבן הראשון אחרי יצירת העולם.
השם אללהאבאד ניתן לה על ידי הקיסר אכבר ב-1583, והוא הצמדת מילים: המילה הראשונה היא המילה "אללה" שמשמעותה "אלוהים", והיא נגזרה מהדת שייסד אכבר - דין אילאהי (Din-i-Ilahi, האמונה האלוהית).
המילה השנייה, "אבאד", היא בפרסית ומשמעותה "מקום מיושב, יישוב".
משמעות השם, בקירוב, "בית אל".
השם הנוכחי (מ- 2018), פראיגראג' הוא הלחם המלים פראיאגה (מקום ההקרבה) + ראג' (מלך), כלומר מקום ההקרבה החשוב ביותר.
בפראיאגראג' נמצאו עדויות ארכאולוגיות מהמאה ה-7 לפנה"ס.
במהלך ההיסטוריה, העיר נכבשה בידי אימפריות רבות, כגון האימפריה המאורית, ממלכת גופטה ואימפריית קושאן.
בשנת 1193 הפכה לחלק מסולטנות דלהי.
לאחר מכן העיר נכבשה על ידי האימפריה המונגולית, שהשקיעה רבות בפיתוח העיר, במיוחד תחת שלטונו של ג'האנגיר.
בשנת 1765 העיר נכבשה על ידי הממלכה המאוחדת.
אמנם השלטון הבריטי עדיין לא התערב באופן ישיר בפראיאגראג', אך הוא ראה את החשיבות האסטרטגית שלה, ובאותה השנה הבריטים הקימו בסיס צבאי בקרבת העיר.
בשנת 1801 העיר הפכה להיות תחת שלטונה של חברת הודו המזרחית הבריטית.
העיר הייתה מקום מרכזי בזמן המרד ההודי הגדול בשנת 1857. לאחר המרד הכושל, הבריטים הקימו בפראיאגראג' מרכזים מנהליים.
בשנת 1888 החלה פעילותה של מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי בפראיאגראג', ועד מהרה הפכה העיר למרכז מהפכני מבחינה פוליטית ולאומית.
כיום, העיר ידועה בתור "עיר ראשי הממשלה", מכיוון שלשבעה מתוך 15 ראשי הממשלה של הודו היו קשרים כאלו או אחרים עם העיר.
נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, גרים בעיר כ-1.117 מיליון תושבים.
הצפיפות היא כ-10,86 נפש לקמ"ר.
שיעור האוריינות של פראיאגראג' של 86.50%, זאת מעל הממוצע של הארץ כולה שעומד על כ-74%.