tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפסק הדין קבעה השופטת, כי אלדר לא הוכיח את טענתו שאיסור פרסום הספרים נבע משיקולים אישיים, זרים או התחשבנות אישית של מי מהנתבעים או מי מהגורמים שהיו מעורבים באיסור הפרסום וכל הגורמים המעורבים פעלו מכוח תפקידם, בצורה אובייקטיבית, שקולה ומקצועית, למניעת חשיפת סודות ביטחוניים.
תל אביב: מועדון קוראי מעריב, 1984.
ראש גדול - כל מה שרצית לדעת על צה"ל והדרך לקראתו.
האויב והים - פרקים מיומן המבצעים.
תל אביב: משרד הביטחון, 1991.
שייטת 13 - סיפורו של הקומנדו הימי.
יחידה 424 - סיפורה של סיירת שקד.
תל אביב: עמותת סיירת שקד, 1994.
תל אביב: משרד הביטחון, 1995.
שייטת 11 - הקרב על הצל"ש.
דקר וסיפורה של שייטת הצוללות.
תל אביב: משרד הביטחון, 1997.
בשנים 1986–1995 כתב אלדר טור קבוע בשבועון "מעריב לנוער" ובו תשובות לשאלות למיועדים לגיוס.
שירו "נאהב" הולחן על ידי המוזיקאי אורי קריב ובוצע על ידי להקות זמר אחדות.
מייקל גורדון (מייק) אולדפילד הוא מוזיקאי, מלחין, רב נגן ויוצר אנגלי.
אולדפילד ידוע בסגנונו המשלב רוק מתקדם, מוזיקת ניו-אייג' ומוזיקה מינימליסטית, התפרסם בציבור לראשונה בזכות יצירתו "פעמונים צינוריים" (Tubular Bells).
אולדפילד נולד ברדינג, אנגליה למורין וריימונד.
שני אחיו, טרי אולדפילד, וסאלי אולדפילד, הם מוזיקאים אף הם.
אולדפילד החל בקריירה מוזיקלית כבר בילדותו, כשהוא מופיע בצמדים שכללו אותו, את אחיו ואת אחותו.
ב-1970 היה שותף בלהקת הליווי של קווין איירס כבסיסט, וב-1971 הוציאה הלהקה את האלבום Shooting at the Moon.
במהלך אותן שנים החלה יצירתו המפורסמת Tubular Bells לקרום עור וגידים.
לאחר שהשמיע גרסת הדגמה של היצירה למספר חברות תקליטים ונדחה שוב ושוב, שמע את היצירה ריצ'רד ברנסון, בעל חנות תקליטים שהיה בשלבי הקמתה של חברת התקליטים "ורג'ין רקורדס".
ברנסון שם את אמונו באולדפילד, ואלבומו היה האלבום הראשון שהפיקה החברה.
לימים הפכה ורג'ין לאימפריה כלכלית בשווי מילארדי דולרים הכוללת בין השאר חברת תעופה, הוצאה לאור, ורשת טלפונים סלולריים.
אלבום הבכורה כלל את היצירה בת 49 הדקות לבדה.
לאולדפילד יצא שם של וירטואוז, לאחר שהוקלט באלבום כשהוא מנגן על כמעט 30 כלים מוזיקליים שונים, ביניהם גיטרה אקוסטית, חשמלית ובאס, פסנתר, מנדולינה, כלי הקשה, כינור, וכמובן פעמון צינורי - מעין כלי הקשה הבנוי מצינורות מתכת חלולים, שעל שמו נקראת היצירה.
האלבום זכה להצלחה מסחררת, שהה 264 שבועות בפסגת המצעד הבריטי, מכר כ-16 מיליון עותקים והקפיץ את אולדפילד למעמד של כוכב.
ביצירה האינסטרומנטלית נעשה שימוש בפסקול של הסרט "מגרש השדים", ואולדפילד קיבל בזכותה את פרס גראמי.
לאחר ההצלחה של אלבומו הקודם, פרסם ב-1974 אלבום נוסף בשם " Hergest Ridge".
ב 1975 יצא אלבומו Ommadawn שבו מוטיבים של מוזיקת עולם, ובשנת 1978 האלבום Incantations.
ב-1983 החל אולדפילד לעבוד עם הזמרת הסקוטית מגי ריילי, ויחד הוציאו את הלהיט "Moonlight Shadow", שהגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי והציג את אולדפילד לקהל צעיר וחדש.
באותה שנה גם הוציא לאור את האלבום "Crisis" שכלל עוד שיר שביצעה ריילי.
שנה אחר-כך הוציא סינגל נוסף עם ריילי, "To France", שזכה גם הוא להשמעות רבות.
לאחר שאירח את בוני טיילר ב-Islands ב-1987, החל לכתוב מוזיקת פופ סטנדרטית יותר.
ב-2007 פרסם אולדפילד אוטוביוגראפיה בשם "Changeling".
ב-2008 יצא אלבומו "מוזיקת הסְפֵרוֹת" (Music of the Spheres), שהיא יצירתו הקלאסית הראשונה, בה משתתף בין השאר הפסנתרן לאנג לאנג.
ב-27 ביולי 2012 הופיע בטקס פתיחת אולימפיאדת לונדון (2012), בו ביצע את קטע מתוך "Tubular Bells" ואת העיבוד שלו ל-"In Dulci Jubilo".
ב-2014 הוציא לאור את האלבום "Man On The Rocks", שכלל בעיקר שירים בסגנון רוק קל.
בסוף שנות ה-70 נישא לדיאנה ד'אוביניי, נישואים שהחזיקו מעמד שבועות מספר בלבד.
בתחילת שנות ה-80 נישא לסאלי, ולזוג שלושה ילדים.
לאחר מכן נישא לאניטה הגרלנד , זמרת נורווגית, ולשניים שני ילדים.
לאחר מכן נישא לפאני, ולזוג שני בנים.
אולדפילד הוא חובב מושבע של אופנועים ומחזיק בחמישה.
מייק אנדרו בורדין הוא מתופף אמריקאי, בין מקימי להקת הרוק פיית' נו מור והמתופף שלה.
ידוע בכינוי "פאפי" על שם שערו הנפוח.
כיום הוא המתופף הקבוע של אוזי אוסבורן.
באיחוד של בלאק סבאת' החליף את המתופף המקורי ביל וורד.
הוא גם מילא את מקומו של מתופף להקת קורן כאשר המתופף הקבוע שלהם נפצע בתאונה.
ליווה את ג'רי קאנטרל באלבומו Degradation Trip.
מייקל ג'יימס "מייק" באטיסט הוא כדורסלן עבר אמריקאי המחזיק באזרחות בולגרית ששיחק בעמדות הפורוורד והסנטר.
באטיסט שיחק בליגת הקולג'ים עבור אוניברסיטת המדינה של אריזונה במשך שלוש עונות.
הוא לא נבחר בדראפט ה-NBA ועבר לשחק באירופה, במועדון הבלגי ספירו שרלרואה (עונת 2001-2000) ובמועדון האיטלקי, לורבנטיה בייאלה (2002-2001).
לאחר שנתיים של קריירה אירופית באטיסט חתם בקבוצת ה-NBA, ממפיס גריזליס בה שיחק 75 משחקים בהם קלע 6.4 נקודות והוריד 3.4 ריבאונדים בממוצע.
לאחר עונה אחת עזב את המועדון וחתם בלוס אנג'לס קליפרס, אך זמן קצר לפני תחילת העונה נחתך מן הקבוצה.
באטיסט נותר ללא קבוצה ובמשך עונה שלמה לא שיחק כלל במסגרת כלשהי.
ביולי חתם במועדון הפאר היווני פנאתינייקוס, בו שיחק עד שפרש מכדורסל.
עם פאנתייקוס זכה באטיסט שמונה פעמים באליפות יוון, שש פעמים בגביע היווני ובשלוש באליפות היורוליג, כשבעונת 2006-07 השיג את כל התארים במקביל.
ביולי 2012 חתם באטיסט לעונה בפנרבחצ'ה הטורקית.
באוגוסט 2013 חתם שוב בפנאתינייקוס, ובסיום העונה פרש מכדורסל.
מייק, התרנגול חסר הראש (20 באפריל 1945 – 17 במרץ 1947) היה כינויו של תרנגול זכר מזן וויינדוט, אשר חי במשך כ-18 חודשים לאחר שמרבית ראשו נערף (הוא נשאר עם גזע המוח ואוזן אחת).
רבים חשבו כי מדובר במתיחה, עד שחוקרים מאוניברסיטת יוטה שבסולט לייק סיטי אישרו את אמיתות קיומו של התרנגול.
אולסן נדהם להיווכח שהתרנגול חסר הראש נשאר עומד ואף התהלך במגושם.
הוא אפילו ניסה לנקות את נוצותיו במקורו ולקרקר.
משנוכח שהתרנגול לא מת, חס עליו אולסן והחליט להמשיך ולטפל בו.
הוא האכילו תערובת של חלב ומים בעזרת פיפטה, ובזרעוני תירס קטנים.
אולסן ומשפחתו שאבו במזרק מדי פעם את הריר של מייק מגרונו, כדי שלא ייחנק ממנו בהיעדר יכולת לבלוע.
בלילה הראשון ישן מייק כשראשו החסר מתחת לכנפו.
תוך ניצול מרכז המסה החדש שלו, יכול היה מייק לנוח בקלות על ענפים גבוהים ללא נפילה.
קרקורו, לעומת זאת, היה הרבה פחות מרשים ודמה למעין גרגור שבקע מגרונו.
הוא בילה את זמנו בניסיונות לנקות את נוצותיו ולנקר את מזונו בעזרת צווארו.
עובדת היותו חסר ראש לא מנעה ממייק לעלות במשקלו: בזמן עריפת ראשו הוא שקל מעט יותר מקילוגרם אחד, ואילו כשמת בסופו של דבר שקל כשלושה ק"ג וחצי.
לאחר שהתפרסם, החל מייק להופיע במופע שוליים נודד, לצד עגל בעל שני ראשים ושאר בעלי חיים חריגים.
הוא גם צולם עבור עשרות מגזינים ועיתונים, כולל ה"טיים" ו"לייף".
אולסן ספג ביקורת עזה על כך שהשאיר את התרנגול חסר הראש בחיים, על אף שנציגי כמה עמותות צער בעלי חיים בחנו את מייק וקבעו שאינו סובל מכאבים כלשהם.
מייק הוצג לציבור תמורת 25 סנט לכרטיס.
בשיא הפופולריות שלו הביא התרנגול לרווחים של 4,500 דולר לחודש (שווה ל-50,000 דולר בשנת 2005) ושוויו עמד על 10,000 דולר.
הצלחתו של אולסן גרמה לגל של ניסיונות חיקוי, אך אף עוף מותז-ראש אחר לא נשאר חי יותר מיום או יומיים.
יחד עם מייק הוצג ראש תרנגול משומר, אך הוא לא היה ראשו המקורי של מייק – שנאכל לאחר התזתו על ידי חתול.
במהרה צץ במשחקי הילדים שיר המשחק:
מייק, התרנגול חסר הראש, היה זכור היטב בעירו פרוטה.
החל משנת 1999 נחגג בפרוטה מדי שנה בסוף השבוע השלישי של מאי, "יום מייק התרנגול חסר הראש" ("Mike the Headless Chicken Day") בו מתבצעים אירועים ותחרויות לזכרו.
ב-17 במרץ 1947 חנו אולסן ומייק במוטל בפיניקס בדרכם הביתה מסבב הופעות.
באותו יום הזניח אולסן את מייק, ואף השאיר בטעות את מזרק הניקוי וההאכלה שלו בבית יום לפני כן.
בשל כך, לא הצליח אולסן להציל את מייק, ובאמצע הלילה הוא נחנק ומת.
בנתיחה שלאחר המוות נקבע כי להב הגרזן החטיא את העורק התרדמני, וכי קריש דם חסם את שאר הפצע ומנע ממייק לדמם למוות.
על אף שרוב ראשו נגדע, נותרו גזע המוח ואוזן אחת.
מאחר שתפקודים בסיסיים כנשימה וכפעילות לב, כמו גם רוב הרפלקסים של התרנגול, נשלטים על ידי גזע המוח, היה מסוגל מייק להישאר בריא למדי.
מייקל "מייק" ריי בארומן .
הוא חלוץ ב"שחייה גלית" בסגנון החזה.
הוא זכה בשלושה תוארי NCAA במשחה ל-200 מטר חזה בין השנים 1989-1991. שיא המכללות שלו 1:53.77 דקות ב-200 יארד חזה נשבר לאחר 11 עונות על ידי שיאן העולם ברנדן הנסן (זה היה השיא הוותיק ביותר).
באולימפיאדת סיאול סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה אחרי יוזף סאבו מהונגריה (2:13.52 דקות), ניק גילינגהאם מבריטניה (2:14.12 דקות) וסרג'יו לופז מירו מספרד (2:15.21 דקות).
בשנת 1989 שבר לראשונה את שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.90 דקות.
השיא הקודם היה שייך לויקטור דייוויס מקנדה (2:13.34 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש בתוצאה של 2:12.89 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכה במדליית הזהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:11.23 דקות, לפני נורברט רוז'ה מהונגריה (2:12.03 דקות) וניק גילינגהאם (2:13.12 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 1991 זכה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.02 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.96 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 3:37.15 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה זכה במדליית הזהב במשחה ל-200 מטר חזה שוב בשיא עולם חדש של 2:10.16 דקות, לפני נורברט רוז'ה (2:11.23 דקות) וניק גילינגהאם (2:11.29 דקות).
בארומן פרש משחייה תחרותית והחל להתאמן בקיאקים.
הוא התחרה בפסטיבל האולימפי בארצות הברית בשנת 1995.
בארומן כיום מאמן באיי קיימן.
בסך הכל קבע בארומן 7 שיאי עולם, 6 שיאי עולם במשחה ל-200 מטר חזה ושיא עולם אחד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
שיאו העולמי במשחה ל-200 מטר חזה (2:10.16 דקות), נישבר לאחר 10 שנים על ידי השחיין קוסוקיי קיטאג'ימה מיפן (2:09.97 דקות).
בארומן זכה ב-6 תוארי אליפות ארצות הברית ו-3 תוארי NCAA.
בארומן זכה פעמיים בתואר שחיין השנה בעולם בשנים 1989 ו-1990.
בשנת 1997 זכה בארומן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
מייקל ניקולס סלווטורה בונג'ורנו (Michael Nicholas Salvatore Bongiorno) המוכר כמייק בונג'ורנו (Mike Bongiorno, 26 במאי 1924 בניו יורק, ארצות הברית - 8 בספטמבר 2009 במונטה קרלו, מונקו) היה אמריקאי ממוצא איטלקי, שנמנה עם מייסדיה של הטלוויזיה האיטלקית ואחד ממנחי תוכניות הטלוויזיה המוכרים ביותר באיטליה, עד יום מותו.
בונג'ורנו זכה, בין היתר, לכינויים "מר טלוויזיה", "il Re del Quiz" (מלך השעשועונים), "טלמייק" (TeleMike) ו"סופרמייק" (SuperMike).
בונג'ורנו נולד בניו יורק לאם מטורינו ולאב ממוצא סיציליאני, ושב בילדותו עם אימו לטורינו.
בשל ידיעתו באנגלית, במלחמת העולם השנייה פעל כשליח ומקשר בין פרטיזנים איטלקים וכוחות של בעלות הברית.
הוא נתפס על ידי הגסטפו ונכלא במילאנו ובבולצאנו (בהיותו במחנה זה הוא עונה על ידי מיכאל זייפרט), ולבסוף נשלח למאוטהאוזן.
לקראת סוף המלחמה שוחרר במסגרת החלפת שבויים בין ארצות הברית וגרמניה הנאצית.
בשנת 1946 שב לניו יורק והחל לעבוד בתחנת רדיו בשפה האיטלקית.
בשנת 1953 שב לאיטליה, ושנה לאחר מכן הופיע בשידור הראשון של הטלוויזיה האיטלקית הממלכתית (RAI - Radiotelevisione Italiana S.p.A), עת הגיש את תוכנית האקטואליה "Arrivi e partenze" ("מגיעים ויוצאים").
בד בבד הוא הגיש והנחה מספר תוכניות קבועות ברדיו הממלכתי והופיע במספר סרטים, וב-1955 החל להגיש את שעשועון הטלוויזיה הראשון בטלוויזיה האיטלקית - "Lascia o raddoppia?" ("עוזב או מכפיל?"), שהיה הגרסה המקומית לשעשועון האמריקאי "שאלת 64,000 דולר" ("The 64,000$ Question").
לאחר ששידורו של שעשועון טלוויזיה זה פסק ב-1959, המשיך בונג'ורנו והגיש שעשועונים ותוכניות טלוויזיה רבות, ובין 1963 ל-1997 הנחה את פסטיבל סן רמו באחת-עשרה הזדמנויות.
החל ב-1978 היה בונג'ורנו לאחד מהמגישים הידועים הראשונים בטלוויזיה הפרטית באיטליה, וחבר לסילביו ברלוסקוני, אז יזם בתחום התקשורת.
הוא החל לעבוד בערוץ "טלמילאנו" (Telemilano) שהיה לימים לערוץ 5 (Canale 5), וב-1982 עזב באופן סופי את הטלוויזיה הממלכתית והחל לעבוד באופן בלעדי בקבוצת התקשורת מדיאסאט (Mediaset) של ברלוסקוני.
גם שם הוא התמחה בעיקר בהגשת שעשועונים, פסטיבלים ושידורים מיוחדים כמו ערבי גאלה ותחרויות שונות, ובמשך 14 שנים, בין 1989 ל-2003, הנחה את הגרסה האיטלקית של שעשועון הטלוויזיה גלגל המזל (La ruota della fortuna).
ב-2009 סירבה רשת מדיאסאט להאריך את חוזה העסקתו של בונג'ורנו בשל טענתה כי הפרו עת כרת חוזה אחר להגשת שעשועון שהיה אמור להיות משודר בסתיו 2009 ברשת SKY המתחרה.
בונג'ורנו נפטר מהתקף לב בביתו במונטה קרלו ב-8 בספטמבר 2009 בגיל 85. הלווייתו נערכה בקתדרלת מילאנו ב-12 בספטמבר 2009, והוא נקבר בבית קברות ליד העיר ארונה בפיימונטה.
ב-25 בינואר 2011 נפרץ קברו של בונג'ורנו וארון הקבורה ובו הגופה נשדדו.
הגופה נמצאה בשדה ליד מילאנו ב-8 בדצמבר 2011, אך זהות השודדים, כמו גם המניע למעשה, נותרו עלומים.
כדי להימנע מהישנות המקרה החליטה המשפחה על שריפת הגופה.
סגנונו של בונג'ורנו היה ייחודי ואופייני.
הסופר האיטלקי אומברטו אקו ניתח את אישיותו ואת הצלחתו של בונג'ורנו בפרסומו "Diario Minimo" ב-1961, וטען כי הוא מתאפיין ב"בינוניות מוחלטת" (mediocrità assoluta), וכי:
בונג'ורנו נישא שלוש פעמים, ומנישואיו השלישיים לדוגמנית העבר דניאלה זוקולי ב-1972, נולדו לו שלושה בנים.
למרות שהתגורר באיטליה שנים רבות, רק בשנת 2003 רכש אזרחות איטלקית.
בונג'ורנו נודע באהבתו הרבה לכדורגל והיה אוהד מסור של קבוצת הכדורגל הטורינזית יובנטוס.
בשנת 2007 יצא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "גרסת מייק" (La versione di Mike).
מייקל "מייק" ביבי הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
אביו, הנרי ביבי, היה גם הוא כדורסלן בעברו.
ביבי שיחק בצעירותו כדורסל במסגרת בית הספר שדו מונטיין מפיניקס שבאריזונה, ולאחר מכן הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת אריזונה.
בשנה הראשונה שלו באוניברסיטה, ב-1997, הוא הוביל את קבוצתו לזכייה בטורניר אליפות המכללות, לאחר שקלע 20 נקודות במשחק הגמר של הטורניר מול אוניברסיטת קנטקי.
בעונתו השנייה, 1998, הוא המשיך להצטיין במדי האוניברסיטה ונבחר לשחקן המצטיין של אזור ה"פאסיפיק-10".
לאחר שתי עונות במכללות החליט ביבי להצטרף לליגת ה-NBA, ונבחר במקום השני הכללי בדראפט הליגה על ידי קבוצת ונקובר גריזליס.
בעונתו הראשונה במדי ונקובר, , שהייתה עונה מקוצרת בשל שביתת שחקני ה-NBA, השיג ביבי ממוצעים מכובדים של 13.2 נקודות, 6.5 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים, וזכה בבחירה לחמישיית הרוקיז של העונה.
גם בשתי העונות הבאות המשיך ביבי להציג יכולת משחק טובה, אך ונקובר לא רשמה הצלחות משמעותיות בתקופתו בה.
לפני עונת הועבר ביבי ב לקבוצת סקרמנטו קינגס, כאשר סקרמנטו העבירה בתמורה לוונקובר את ג'ייסון ויליאמס וניק אנדרסון.
בעונתו הראשונה בסקרמנטו הגיע ביבי לראשונה לפלייאוף והוביל את הקבוצה להעפלה לסדרת הגמר של האזור המערבי, שם הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס.
הופעותיו של ביבי באותה סדרה בה קלע 20.3 נקודות למשחק, ובמיוחד סל הניצחון שקלע במשחק החמישי, נתנו לו תדמית של שחקן המתמחה ברגעים חשובים.
ביבי המשיך להיות מהשחקנים המצטיינים של סקרמנטו גם בעונות הבאות, והקבוצה העפילה בקביעות למשחקי הפלייאוף.
עונת הייתה טובה במיוחד עבורו, כאשר הוא קלע 18.4 נקודות בממוצע למשחק.
הוא סייע לסקרמנטו לנצח את דאלאס מאבריקס בסיבוב הפלייאוף הראשון, ואף קלע שיא קריירה בפלייאוף של 36 נקודות במשחק החמישי בסדרה.
בעונות ו- הוא שיפר את ממוצעי הנקודות שלו ל-19.6 ו-21.1 בהתאמה.
ב-2007, לראשונה בתקופתו של ביבי בקבוצה, סקרמנטו לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
בפברואר 2008 עבר ביבי בטרייד לאטלנטה הוקס תמורת לורנזן רייט, אנתוני ג'ונסון, שלדן ויליאמס וטיירון לו.
ביבי סייע לאטלנטה להעפיל באותה עונה למשחקי הפלייאוף לראשונה מזה עשר שנים.
הצטרפותו של ביבי לאטלנטה סייעה להפיכת הקבוצה לאחת מהחזקות במזרח הליגה, והקבוצה הגיעה עד לחצי גמר האזור המזרחי בפלייאוף בעונת .
ב-24 בפברואר 2011 עבר ביבי בטרייד לוושינגטון ויזארדס ביחד עם מוריס אוונס וג'ורדן קרופורד בתמורה לקירק היינריך והילטון ארמסטרונג.
מייק ביבי קנה את חוזהו ב-6 מיליון דולר מוושינגטון ויזארדס, והצטרף למיאמי היט, עם ההיט, הגיע ביבי עד לגמר ה-NBA שם הפסידו המיאמי 4-2 לדאלאס מאבריקס.
ב-11 בדצמבר 2011 חתם ביבי בניו יורק ניקס, איתם הודח בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
בסוף העונה, אמר ביבי כי אינו רוצה לחזור לניו יורק ולמעשה פרש.
מייק בי אנדרסון הוא במאי טלוויזיה ואנימטור אמריקאי העובד כבמאי מפקח של משפחת סימפסון.
אנדרסון זכה פעמיים בפרס אמי על פרקים שביים: בשנת 1997 על הפרק "הפוביה של הומר" (בעקבותיו זכה גם בפרס "Annie" ובפרס "WAC") ובשנת 2001 על הפרק "HOMR".
במהלך לימודיו ביים אנדרסון שני סרטים באורך מלא, ומאז 1990 הוא עוסק אך ורק בסרטי הנפשה, וביים שני סרטים נוספים.
הוא השתתף בבימוי "משפחת סימפסון - הסרט" והשתתף בפיתוח המתקן "The Simpsons Ride" שבפארק השעשועים אולפני יוניברסל פלורידה.
מייצבי מצב הרוח הן תרופות פסיכיאטריות שמשתמשים בהן לטיפול בהפרעות אפקטיביות המאופיינות בחילופים עזים ומתמשכים של מצבי רוח, במיוחד בהפרעה דו-קוטבית.
מייצבת מצב הרוח מדכאת את תנועת הנדנדה בין מאניה ודיכאון.
משתמשים בתרופות מייצבות מצב הרוח גם במקרים של הפרעת אישיות גבולית ובהפרעה סכיזואפקטיבית.
המונח "מייצב מצב הרוח" מתאר תוצאה ולא מכניזם.
משתמשים בטרמינולוגיה מדויקת יותר כדי למיין גורמים מתווכים אלה.
גורמים מתווכים רבים המתוארים כמייצבי מצב הרוח נכללים גם בקבוצת נוגדי הפרכוסים.
לעיתים משתמשים במונח "נוגדי פרכוסים ומייצבי מצב הרוח" כדי לתאר אותן כמחלקה בפני עצמה.
למרות שקבוצה זו מוגדרת בתוצאות שלה ולא במכניזם שלה יש, לפחות, הבנה ראשונית של המכניזם של רוב התרופות האנטי-אפילפטיות שמשתמשים בהן בטיפול בהפרעות מצב הרוח.
חומצה ולפרואית (דפלפט) וסודיום ולפוראט (דפלפט, ולפוראל, אורפיריל).
תרופה זאת עלולה לגרות מאוד את הקיבה, במיוחד כשהיא נלקחת כחומצה ולפרואית.
יש לעקוב אחר תפקודי כבד וספירת דם.
למוטריג'ין (למיקטל) – יעילה במיוחד בטיפול בהפרעה דו-קוטבית.
את המינון ניתן להעלות ב-25 מ"ג כל שבועיים.
יש לעקוב אצל החולה לסימנים וסימפטומים של תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, מחלת עור מאוד נדירה אבל מסכנת חיים בפוטנציה.
יש לעקוב אחר ספירת דם משום שקארבאמזפין עלולה להוריד את רמת תאי הדם הלבנים.
קארבאמזפין אושרה על ידי FDA כטיפול בהפרעה דו-קוטבית ב־2005 אך השתמשו בה למטרה זו בצורה נרחבת גם לפני האישור.
אוקסקרבאזפין אינה מאושרת על ידי FDA לטיפול בהפרעה דו-קוטבית, אבל נראה שהיא יעילה אצל מחצית מן החולים בעלי ההפרעה ואין לה הרבה תופעות לוואי.
גאבאפנטין (נוירונטין) אינה מאושרת על ידי FDA לטיפול בהפרעה דו-קוטבית.
מחקרים מבוקרים אקראיים מראים שגאבאפנטין אינה יעילה בטיפול בהפרעה אבל פסיכיאטרים רבים ממשיכים להתוות אותה.
זאת בשל דיווחים חיוביים אבל בספרות בעלת איכות נמוכה.
גם טופירמאט (טופמקס) אינה מאושרת על ידי FDA לטיפול בהפרעה דו-קוטבית.
סקירת קוקריין מ־2006 הסיקה שאין מספיק הוכחות שניתן לבסס עליהן המלצות בקשר לשימוש בטופירמאט בכל שלב של הפרעה דו-קוטבית.
ליתיום – ליתיום היא "מייצבת מצב הרוח הקלאסית".
היא הראשונה שאושרה על ידי FDA ועדיין נפוצה בטיפול.
דרוש ניטור תרופתי כדי להבטיח שרמת התרופה בדם נשארת בטווח התרפויטי.
סימנים וסימפטומים של הרעלה כוללים: בחילה, הקאה, שלשול ואטקסיה.
תופעות הלוואי הפחות נפוצות של ליתיום הן: ראייה מטושטשת, רעד קל בידיים והרגשה של חולי קל.
בדרך כלל תופעות לוואי אלה קורות בשבועות הראשונים שלאחר תחילת הטיפול.
ניתן לטפל בסימפטומים אלה על ידי הורדת המינון.
לכמה נוגדי פסיכוזה אטיפיים כמו ריספרידון, אולנזאפין, קווטיאפין וזיפרסידון יש גם השפעות של ייצוב מצב רוח ולכן הן ניתנות באופן שכיח גם כאשר אין סימפטומים פסיכוטיים.
משערים שגם לאומגה 3 יש השפעה מייצבת.
בהשוואה עם פלצבו נראה שאומגה 3 מטיבה להגדיל את השפעת מייצבי מצב הרוח הידועים על ידי הפחתת הסימפטומים הדיכאוניים (אבל לא המאניים) בהפרעה דו-קוטבית.
יש צורך במחקרים נוספים כדי לבסס את ההשפעה של אומגה 3 כשהיא לבד.
לעיתים משתמשים במייצבי מצב רוח בשילובים, כמו ליתיום עם אחת התרופות האנטי-אפילפטיות.
רוב מייצבי מצב הרוח הם גורמים מתווכים נגד מאניה, כלומר הם יעילים בטיפול במאניה ובמעבר בין השלבים בהפרעה דו-קוטבית, אבל הם לא יעילים בטיפול בדיכאון.
יוצאות הדופן היחידות מכלל זה הן למוטריג'ין וליתיום קרבונט המטפלות גם בסימפטומים המאניים וגם בדיכאוניים.
בזמן שגורמים מתווכים כמו חומצה ולפרואית וקארבאמזפין לא יכולות לטפל בדיכאון ישירות כמו שתי התרופות הקודמות הרי סבורים שהן מסכלות את הדיכאון בחולי הפרעה דו-קוטבית על ידי הרחקת מהמצב המאני ובכך מונעים מהם להיכנס לחילופי מצב רוח.
אף על פי כן לעיתים קרובות רושמים נוגדי דיכאון בנוסף למייצבי מצב הרוח בשלבי הדיכאון.
יש בכך כמה סיכונים משום שנוגדי דיכאון עלולים לגרום למאניה, פסיכוזה ובעיות מדאיגות אחרות אצל חולים בהפרעה דו-קוטבית – במיוחד כשהם נלקחים לבד, אבל לפעמים גם כשהם יחד עם מייצבי מצב הרוח.
התועלת בנוגדי דיכאון בטיפול בשלב הדיכאון בהפרעה דו-קוטבית אינה ברורה.
מיכיאל גודפריד "מייק" אימן (בהולנדית: Michiel Godfried "Mike" Eman; נולד ב-1 בספטמבר 1961) היה ראש הממשלה של האי ההולנדי שבים הקריבי, ארובה, מטעם המפלגה השמרנית AVP והיהודי השני בתפקיד זה.
אימן נולד בארובה, אי הולנדי, שהוא כיום חלק מהפדרציה הקרויה ממלכת ארצות השפלה ובה חברות בנוסף לארובה גם הולנד, קוראסאו וסן מרטן.
אימן הוא הילד הצעיר ביותר, השביעי במשפחה.
אחיו, השני במשפחה, הני אימן היה ראש ממשלתה הראשון של הטריטוריה וכיהן בתפקיד זה החל מ-1 בינואר 1986, יום קבלת האוטונומיה לאי, לסירוגין, במשך כעשר שנים סך הכל, עד 2001. גם אביהם היה פוליטיקאי ידוע בארובה ואף סבם לפני כן.
אימן למד באוניברסיטת קוראסאו (אוניברסיטת האנטילים ההולנדים) וסיים בה תואר ראשון במשפטים ב-1992. בשנים 1992 - 2001 עבד בארובה כעו"ד ונוטריון.
בספטמבר 2001 הוא נבחר לפרלמנט הארובי מטעם המפלגה הנוצרית דמוקרטית שמרנית, הקרויה "המפלגה העממית של ארובה" Arubaanse Volkspartij - AVP, אותה ייסד סבו הני אימן (1888–1957), ב-1942 ובראשה עמד עד 2001 אחיו הני.
באותה שנה הובסה ה-AVP בבחירות והני אימן הוחלף בראשות ממשלת ארובה על ידי נלסון אודובר ופרש מהחיים הפוליטיים.
אימן החל בקריירה הפוליטית שלו אם כן, כחלק מהאופוזיציה הפרלמנטרית.
ב-2003 הוא נבחר לראשות ה-AVP.
בבחירות 2005 הפסידה המפלגה למפלגתו של אודובר, אף כי הגבירה את כוחה בפרלמנט.
אודובר כיהן כראש ממשלת ארובה במשך כשמונה שנים ואז ניצח אותו אימן בבחירות 2009 והחל לכהן בתפקיד עד נובמבר 2017. ניצחונו של אימן נבע במידה רבה מהמחלוקת שהתגלעה בין ממשלת ארובה בראשות אודובר לבין חברת "ואלרו", בעלת בית הזיקוק המהווה המעסיק הגדול ביותר באי, בנוגע למיסים שתשלם ואלרו.
אימן הבטיח לפתור את המחלוקת ואכן עמד בהבטחתו זו בתוך ארבעה חודשים מיום הבחירות.
גם אחיו של אימן, הני אימן ניצח בשעתו בבחירות ב-1985 והקים את האוטונומיה בארובה, על רקע דומה - סגירת בית הזיקוק הגדול באי באותה שנה.
מייקל ג'ון "מייק" אובריין הוא שחיין אמריקאי בעבר.
אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) במשחה ל-1500 מטר חופשי.
אובריין נישא לגובה של 1.98 מטר.
הוא שחה במועדון השחייה במישן וייחו שבקליפורניה.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקס שבוונצואלה בשנת 1983 זכה אובריין במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.45 דקות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה אובריין במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:05.20 דקות, לפני בן ארצו ג'ורג' דיקארלו (15:10.59 דקות) ושטפן פייפר ממערב גרמניה (15:12.11 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס שבאינדיאנה בשנת 1987 זכה אובריין בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.29 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.29 דקות.
מייקל וינסנט "מייק" בודנהולצר (באנגלית Michael Vincent "Mike" Budenholzer; נולד ב־6 באוגוסט 1969) הוא מאמן כדורסל אמריקאי.
בודנהולצר היה עוזר מאמן במשך 18 עונות, של גרג פופוביץ' בסן אנטוניו ספרס, והיה שותף לזכייתם בארבע אליפויות.
בין השנים 2013–2018 אימן את קבוצת אטלנטה הוקס.
בעונת זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA לאחר שהוביל את אטלנטה למאזן הטוב ביותר במזרח.
בשנים 2018-2023 שימש כמאמן הקבוצה מילווקי באקס, בעונת 2020/2021 זכה איתם באליפות.
מייק בודנהולצר נולד בהולברוק שבאריזונה, לווינס וליבי בודנהולצר, משפחה ממוצא גרמני.
מייק הוא הצעיר מבין שבעת אחיו.
אביו היה גם הוא מאמן כדורסל ואימן 25 שנים במכללות ותיכונים באריזונה.
בודנהולצר למד לתואר ראשון בפילוסופיה ובפוליטיקה במכללת פומונה, בשנותיו במכללה שיחק כגארד בנבחרת הכדורסל שלה, לאחר שהשלים את חוק לימודיו שיחק שנה אחת בלבד כשחקן מקצוען, בקבוצה דנית בשם "ויילה" מדנמרק.
למרות שקלע ממוצעים של 27 נקודות, פרש לאחר שנה, והחל לעבוד בצוות המקצועי של סן אנטוניו, תחילה כעורך וידאו וכסקאוט.
ולאחר מכן קודם לעמדת העוזר הראשי של המאמן המצליח גרג פופוביץ'.
הם זכו יחדיו בהצלחות רבות ובארבע אליפויות.
בחייו האישיים, מייק נשוי למרי בת', לבני הזוג ארבעה ילדים.
קבוצת אטלנטה הוקס, לאחר מספר שנים של דשדוש וחוסר הצלחה, החתימה ב-2012 את דני פרי, שהיה סגן נשיא סן אנטוניו, ובעונת מינה את בודנהולצר, חברו מסן אנטוניו, למאמן.
כבר בעונתו הראשונה הוביל את ההוקס לפלייאוף, שם נפגשו עם המדורגת ראשונה במזרח, אינדיאנה פייסרס.
ההוקס, שהיו מדורגים במקום השמיני, הצליחו למתוח את הסדרה מול הקבוצה מהמקום הראשון לסדרה של שבעה משחקים, אך בסופם גברה אינדיאנה.
את עונתו השנייה, עונת , סיימו ההוקס עם המאזן הטוב ביותר במזרח והטוב בתולדות הקבוצה.
הצלחתו של בודנהולצר מתעצמת מכיוון שבקבוצה לא שיחקו שחקנים שנחשבים מהטופ העולמי ושחקנים דוגמת קייל קורבר, ג'ף טיג ופול מילסאפ הצטיינו תחת שרביטו.
בפלייאוף הגיע קבוצתו עד לגמר המזרח בו הפסידה לקליבלנד קאבלירס.
בעונות הבאות בחרה אטלנטה הוקס בבנייה מחדש ושחררה מהסגל את השחקנים הבולטים והקבוצה לא הגיעה להישגים וב-2018 עזב בודנהולצר את ההוקס.
לקראת עונת חתם בודנהולצר כמאמנה של מילווקי באקס לארבע שנים.
את אותה עונה סיימה מילווקי עם המאזן הטוב ב-NBA (60–22), ובסיומה זכה בודנהולצר בפרס מאמן העונה, בפעם השנייה בקריירה.
בעונת 2020/2021 זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה שלה מזה 50 שנה, זוהי האליפות הראשונה שלו כמאמן ראשי.
בעונת 2022/2023 פוטר בודנהולצר מאימון הקבוצה לאחר שהפסידה למאמי היט 4-1 בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
ב-11 במאי 2024, חתם בודנהולצר כמאמנה של הפיניקס סאנס והיה למאמן המשתכר הגבוה ביותר בליגה.
אך ב-14 באפריל 2025 פוטר בודנהולצר לאחר סיום עונה מאכזבת ומאזן של 46–36 שמיקם את הסאנס מחוץ לפלייאין במקום ה-11.
מייצ'יסלב פוג (בפולנית: Mieczysław Fogg, 1901, ורשה - 1990, ורשה) היה זמר פולני פופולרי וחסיד אומות העולם מפולין.
מייצ'יסלב פוג (נולד בשם מייצ'יסלב פוגייל, Fogiel) היה בין הזמרים הפופולריים בפולין במהלך המאה ה-20, בעל קול בריטון.
הפופולריות שלו החלה לפני מלחמת העולם השנייה ונמשכה גם בשנות השמונים.
הוא נודע בסגנונו הרציני, הנוטה לרגשנות, על הבמה.
פוג היה בוגר גימנסיה בוורשה בשנת 1922. הוא עבד כפועל רכבת והצטרף למקהלה בכנסיית אנה הקדושה בוורשה.
בעצת חברו הצטרף לשיעורי מוזיקה בהנחיית מוזיקאים פולנים מובילים.
בשנת 1928 פגש, בעודו זמר חובב, את הפסנתרן והזמר ולדיסלב דנילובסקי , שבחר בו כזמר הסולו במקהלתו החדשה.
המקהלה הפכה לפופולרית ואחד משיריה הפך ללהיט בינלאומי.
שירי הטנגו והשירים הרומנטיים האחרים של מקהלה זו בוצעו בתיאטרון פופולרי והפכו את פוג לאחד הזמרים הפופולריים בפולין.
בתקופה זו אימץ את שם הבמה "פוג" ויצא עם המקהלה לסיבוב הופעות שהתקיים בין היתר בגרמניה, אוסטריה, איטליה, לטביה, ברית המועצות ומדינות סקנדינביה.
בארצות הברית הופיעה המקהלה ב-31 מדינות.
הצלחתו של פוג נבעה בין היתר מיכולתו לשיר בשפותיהן של המדינות בהן הופיעה המקהלה.
הוא אף הופיע בדואטים עם זמרים מפורסמים אחרים בני תקופתו וכן הופיע ב-11 סרטים.
בשנת 1938 התפרקה המקהלה ופוג החל בקריירת סולו.
לאחר מכן יצר שלישיית זמרים.
הוא נהג לבצע יצירות של מספר כותבים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשאר פוג בוורשה, והצטרף למחתרת הארמייה קראיובה.
הוא המשיך לבצע הופעות במספר בתי קפה שבהם התאפשר לפולנים לשהות גם בתקופת הכיבוש הנאצי.
במהלך מרד ורשה של 1944 הופיע בביצורים, בבתי חולים ובמקלטים.
על פועלו בתקופת המלחמה להעלאת מורל הלוחמים הפולנים, קיבל פוג מספר אותות הצטיינות פולניים.
בתקופת המלחמה הסתיר פוג בביתו חבר יהודי, זמר אף הוא, וכן את בני משפחתו של החבר, וזאת עשה עד תום המלחמה, למרות עונש המוות שעליו הכריזו הגרמנים לכל פולני שהסתיר יהודי.
בשנת 1945, לאחר תום המלחמה, פתח פוג בית קפה על הריסות ורשה.
במקום זה נוגנה מוזיקה והיה זה אחד ממוסדות התרבות הראשונים שנפתחו בוורשה לאחר השחרור.
בית הקפה הולאם על ידי נציגי המשטר הקומוניסטי ונסגר זמן קצר לאחר הלאמתו.
פוג המשיך להופיע, והופיע מאות פעמים בכל רחבי פולין.
הוא הקים חברה פרטית להקלטות מוזיקליות, אך בשנת 1951 נסגרה גם זו על ידי רשויות המשטר הקומוניסטי.
עם זאת, הפופולריות שלו כזמר בפולין לא דעכה.
בין המדינות בהן הופיע עד מותו בשנת 1990 היו ישראל, ברזיל, ציילון, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה וארצות הברית.
בשנת 1989 הוכר פוג על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.
מייצ'יסלב (משה) פְלידֶרבאום (לעיתים נכתב פלידרבוים; בפולנית: Mieczysław Fliederbaum; 1896 – 7 בנובמבר 1978) היה כנר פולני-ישראלי ממוצא רוסי, קונצרטמייסטר בתזמורת הפילהרמונית של ורשה (1918–1936) ומִשנֶה לנגן הראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית החל ב-1936 ובמשך שלושים שנה.
הוא היה חבר ברביעיית מיתרים שהרכבה השתנה (בין חבריה: אירנה דוביסקה , אמיל מלינרסקי ), עד שעזב אותה לאחר שנגן הוויולה מייצ'יסלב שָלֶסקי התגלה כאנטישמי.
בשנת 1936 נענה להזמנה מברוניסלב הוברמן ועלה לארץ ישראל, לתל אביב, כדי להצטרף לפילהרמונית הארץ-ישראלית, שהוקמה באותן שנים והחלה את הופעותיה בדצמבר 1936. בפילהרמונית הארץ-ישראלית ובהמשך בפילהרמונית הישראלית כיהן ככנר ראשון ומִשנֶה לנגן הראשי.
במקביל לעבודתו בתזמורת ולהופעותיו עמה כסולן, עסק גם בהוראה, בקונסרבטוריון של מנשה רבינא.
לאחר יותר משלושים שנה עם הפילהרמונית פרש מעבודתו, ואז הזמין אותו פול פאריי לנגן ככנר ראשון בתזמורת קולון בפריז.
לאחר שנתיים חזר ארצה ולימד בקונסרבטוריון של יריב אזרחי.
בנוסף לנגינה, פלידרבאום שלח ידו בהלחנה, וכתב לחן לשיר "עקרה" לרחל המשוררת.
לצד הקריירה המוזיקלית ארוכת-השנים שלו, היה פלידרבאום גם צייר.
עבודותיו, ציורי נוף בצבעי פסטל ואקוורל וכן רישומי עיפרון, הוצגו בבית סוקולוב בתל אביב בנובמבר 1969.
נפטר ב-1978, בגיל 83. הותיר את אשתו, לוֹלָה (הלנה) פלידרבאום (לבית סוּרָביץ'; 1906–1981), ילידת ביאליסטוק, שהייתה רקדנית בוורשה ובארץ מורה לריקוד בעלת סטודיו למחול; את בנם, אוּרי פֶּליאל (פלידרבאום; Georges E.
מייקל בראדלי "מייק" אנזי היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית.
בין השנים 1997–2021 כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ויומינג, עד שהודיע על פרישתו לקראת הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2020. בין היתר ישב בראשות ועדת התקציב של הסנאט.
בנובמבר 2020 נבחרה סינתיה לומיס להחליפו.
אנזי נולד בברמרטון שבמדינת וושינגטון וגדל בויומינג.
ב-1966 סיים לימודי חשבונאות באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון וב-1968 סיים לימודי מנהל עסקים עם התמחות בשיווק קמעונאי באוניברסיטת דנוור.
בתום לימודי התואר השני נישא וחזר לוויומינג, בה הקים עם רעייתו את רשת חנויות ההנעלה NZ Shoes.
במקביל שירת במשמר הלאומי של חיל האוויר בוויומינג עד 1973.
בשנים 1975 עד 1982 כיהן במשך שתי קדנציות רצופות כראש עיריית ג'ילט, בתקופת כהונתו יותר מהוכפלה אוכלוסיית העיר.
בשנתיים האחרונות של כהונתו שימש במקביל גם כיו"ר ראשי המועצות המוניציפליות של ויומינג.
בשנים 1987 עד 1991 שימש חבר בבית הנבחרים של ויומינג ולאחר מכן שימש עד 1996 כחבר בסנאט של מדינת ויומינג.
בנובמבר 1996 נבחר לראשונה לסנאט של ארצות הברית.
הוא כיהן בסנאט כיו"ר ועדת הבריאות בשנים 2005 עד 2007. מינואר 2015 הוא כיהן כיו"ר ועדת התקציב.
כמו כן כיהן כחבר בוועדת הכספים, חבר בוועדת הבריאות, חינוך, עבודה ופנסיה, חבר בוועדת העסקים הקטנים והיזמות וחבר בוועדה לביטחון לאומי ולענייני הממשל.
ב-4 במאי 2019 הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת בסנאט בבחירות 2020. כהונתו נחתמה עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית בראשית ינואר 2021.
נפטר ב-26 ביולי 2021. הותיר אחריו אישה, דיאנה, שתי בנות ובן.
מייק איט פופ היא קומדיית מצבים מוזיקלית מערוץ ניקלודיאון בארצות הברית, ומערוץ TYV בקנדה.
הסדרה עלתה לשידור בארצות הברית ב-26 במרץ 2015, והעונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-1 במאי 2015. בישראל הסדרה עלתה ב-16 באוגוסט 2015 והעונה הראשונה הסתיימה בה ב-13 בספטמבר 2015. בקנדה הסדרה עלתה ב-9 בספטמבר 2015.
ב-1 במאי 2015 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
הפקת העונה החלה בספטמבר 2015. ספיישל מיוחד לחג המולד יצא ב-5 בדצמבר 2015 ובישראל ב-14 בנובמבר 2016. העונה עלתה ב-4 בינואר 2016 והסתיימה ב-29 בינואר 2016. ערוץ ניקלודיאון הודיע שמייק איט פופ תחזור לפרק אחד בלבד, פרק ספיישל לסוף הקיץ שיהיה באורך ארבעים דקות, עם שלושה שירים חדשים.
הסדרה עוקבת אחרי 3 נערות: סאן הי סונג, ג'ודי מאפה וקורקי צ'אנג, המקימות בעזרת כיילב דייוויס להקת קיי-פופ הנקראת XO-IQ.
ביחד הם יוצרים מוזיקה, חוויות, אהבה וחברויות.
לעונה הראשונה יש 20 פרקים.
לעונה השנייה יש 20 פרקים ופרק ספיישל בנוסף.
לאחר העונה השנייה, הוציאה הסדרה פרק ספיישל לקיץ אשר לא קשור לאף עונה למרות שחלק מחשיבים אותו כחלק מהעונה השנייה.
סאן-הי סונג (מייגן לי) - הזמרת הראשית של להקת XO-IQ, יש לה בלוג על עצמה עם "מעריצים" שהיא קוראת להם "סאן-הי נאטישן" (sun hi nation).
היא חברה טובה של ג'ודי וכיילב, בהתחלה חברה פחות טובה של קורקי ואז הן הופכות לחברות טובות, מאוהבת בלינק והופכת להיות החברה שלו.
ג'ודי מאפה (לואריזה טרונקו) - הכוראוגרפית והסטייליסטית הראשית של להקת XO-IQ, היא מעצבת אופנה ורקדנית, עקשנית שעומדת על שלה.
חברה טובה של סאן הי וקורקי, ומאוהבת בכיילב- נישקה אותו ולבסוף הפכה בת זוגו.
בעונה שנייה התגלה כי \היא חצי יהודייה.
היא וכיילב נפרדו בסוף עונה 2. בפרק הספיישל נדלקת על בחור בשם ג'סי.
קורקי צ'אנג (אריקה ת'אם) - הזמרת הראשית השנייה של להקת XO-IQ, מחוננת, מנגנת בכינור מאז גיל 4, בהתחלה לא רצתה להיות בלהקת XO-IQ ולבסוף החליטה להצטרף.
אביה מיליונר עשיר- ולא גילתה זאת לחברותיה כי פחדה שינצלו אותה בגלל מעמדה.
הייתה מאוהבת בג'ארד ואז גילתה את האמת.
נפרדת מג'ארד לקראת סוף העונה השנייה.
כיילב דייוויס (דייל ויבלי) - הדי-ג'יי של להקת XO-IQ והמקים שלה.
ה "מנהל" של מועדון "ריי ריי".
הוא מצחיק ואהוב ונחשב קצת דחוי.
חבר טוב של סאן-הי וקורקי, ומאוהב בג'ודי.
נישק את ג'ודי, ולבסוף הפך בן זוגה.
קינא בדארמלה, הת'ר נישקה אותו- מה שגרם לאי-הבנה בינו לבין ג'ודי בנוגע לכל עניין הקנאה.
בסוף עונה 2 הוא וג'ודי נפרדו.
לינקולן "לינק" האריסון (וינסון טראן) (עונה 2) - מוזיקאי, בלהקת L3. מאוהב בסאן-הי והופך להיות החבר שלה.
אלכס פאן (מיקי נאגוין) (עונה 2) - היה המתמחה השני בחנות של היי ג'ונג קו ווויתר לג'ודי, בלהקת L3, מנגן באורגן.
דארמלה (אלכס הלינג) (עונה 2) - המתופף של להקת L3 ויש לו קראש על ג'ודי, מנסה להשיג אותה ללא הצלחה.
מלווד סטארק (מאט בראם) - המורה לדרמה בתיכון מקנדריק.
תלמידתו האהובה היא סאן-הי ולפי מילותיו כל חייו היה כישלון.
בלינדה דיונה (קארן הולנס) - המנהלת של תיכון מקנדריק, לא סובלת את מלווד- ורוצה שהמחזה לא יצליח בשביל שתהיה שם בריכה על שמה.
ג'ארד אנדרסון (ג'ון אלן סלקטה) - שמיניסט.
הבחור הכי נחשק בתיכון, משתמש בקורקי בשביל התערבות ואז מתאהב בה, היא נפרדת ממנו לקראת סוף העונה השנייה.
וואלרי גרייבס ׁׁ(טביתה סיזמנויקז) - ראש נבחרת המעודדות, הייתה מאוהבת בג'ארד, שמיניסטית, בעלת איי-קיו גבוה (162), רעה, לא אוהבת את הרביעייה.
הת'ר דנקן (נטלי גנזהורן) - לא חכמה, מעודדת, שפוטה של ואלרי.
לא מודעת כל כך לדבריה.
יש לה קראש על כיילב ונישקה אותו מול הפנים של ג'ודי- אך אמרה לג'ודי ולכיילב שזה לא היה בכוונה.
דילן (קארי האמנד) (עונה 1) - חבר טוב של כיילב, לא מדבר הרבה.
היה עם סאן-הי בפרויקט ה'ביצה' והיה גם כן בריתוק.
ג'סי (קולטון סטיוארט) - דמות משנה, עובד בספארקוויו, יש לו קראש על ג'ודי וזה נראה הדדי.
מספר הפרק(בסדרה) שם הפרק תאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל21The Gift5 בדצמבר 2015לא שודר
מספר הפרק(בסדרה) שם הפרק תאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל42Summer Splash20 באוגוסט 2016לא שודר
פרקהשירבוצע על ידיThe GiftAll The Loveמייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקוThe GiftJing, Jing, Jingleמייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקוThe GiftDeck The Hallsמייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקו
Really?/Submission ImpossiblePot It All Togetherמייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקוIt's a Twin Thing/Band Blast OffMisfitsמייגן לי, אריקה תא'ם, לואריזה טרונקו ומיקי נאגוין (בתור נגן אורגן)
פרקשירבוצע על ידיSummer SplashGonna Be Litמייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקו.Summer SplashWe Got Itמייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקו.Summer SplashSummerמייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקו.Summer SplashMisfits (רמיקס לשיר מהעונה השנייה)מייגן לי, אריקה ת'אם ולואריזה טרונקו.Summer SplashSkillz (רמיקס לשיר מהעונה הראשונה)מייגן לי (הפעם בתור המובילה), אריקה ת'אם ולואריזה טרונקו.
מייקל דייוויד אוונס הוא סופר, עיתונאי, ופרשן יהודי (מומר), אמריקאי, ציוני נלהב, העומד בראש מספר ארגוני ציונות נוצרית בארצות הברית, הולנד וישראל.
כתב ופרסם 71 ספרים, ומספק גם פרשנויות על נושאי המזרח התיכון עבור ערוצי תקשורת שונים.
הופיע בתוכניות טלוויזיה ורדיו שונות ומאמרי הדעה שלו פורסמו בעיתונים כמו ה"וושינגטון טיימס", "הג'רוזלם פוסט" ואחרים.
ייסד ועומד בראשם של מספר ארגונים נוצריים פוליטיים.
מייקל דייוויד אוונס נולד וגדל בספרינגפילד, מסצ'וסטס לאם יהודייה בת למהגרים מברית המועצות, ולאב נוצרי.
כילד הוא סבל מאלימות מצד אביו אשר נהג באופן קבוע להשתכר ולהכות את אמו בטענה שאוונס אינו בנו.
בגיל 11 הוא התנגד לראשונה לאביו וניסה לעצור בעדו בזמן שהכה את אימו, דבר שגרם לאביו לפנות אליו והוא הכה אותו עד כדי עילפון.
אוונס לא האמין כי יזכה לשרוד את השנים הבאות תחת ידו של אביו.
לפי תיאורו של אוונס, כאשר התעורר מהעילפון, הייתה לו הארה ומפגש ראשון עם ישו אשר הבטיח לו עתיד - שאחריו התנצר.
לאחר שחרורו משירות בצבא ארצות הברית, עבר אוונס לטקסס, שם עשה תואר באומנות במכללה נוצרית מקומית, "Southwestern Assemblies of God College".
אוונס נשוי לקרוליין, מייסדת ארגון "האישה הנוצרית של השנה", ולהם ארבעה ילדים.
אוונס הוא עיתונאי עטור פרסים אשר שימש איש סודו של מספר ראשי ממשלות ישראל ומנהיגים במזרח התיכון במשך יותר משני עשורים.
הוא דיבר באלפי כנסיות והופיע במאות תוכניות טלוויזיה ורדיו ברשת, כולל בוקר טוב אמריקה, Crossfire וNightline-, כולל הופעות מרובות בתוכנית The 700 Club.
הוא מופיע לעיתים קרובות ברשתות הטלוויזיה האמריקאיות Fox News, CNN World News, NBC, ABC ו-CBS, ומאמריו ודעותיו מלאות התובנה על ישראל והמזרח התיכון הופיעו בThe Wall Street Journal, USA Today- Washington Times, Jerusalem Post, ובעיתונים ברחבי העולם.
מייק אוונס נחשב לאחד המומחים המובילים בעולם לישראל ולמזרח התיכון, והוא אחד הדוברים המבוקשים ביותר בנושא.
אוונס ארגן ראיון בלעדי בין רשת פוקס לנשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד במהלך העצרת הכללית ה-65 של האו"ם בניו יורק בספטמבר 2010. אוונס חבר במועדון העיתונאות הלאומית בוושינגטון הבירה.
הוא גם מאופיין רבות בעיתון הג'רוזלם פוסט כמגן ישראל, פעיל במיוחד ברשת פייסבוק ולו שבעים ושבעה מיליון עוקבים.
בנוסף לעבודתו כפרשן, סופר וכותב דוקומנטריות, אוונס משמש גם כדובר.
באוגוסט 2011 אוונס דיבר בפני קהל בקיסריה באירוע שאירח מגיש תוכנית הטלוויזיה גלן בק.
מייק אוונס כתב בהרחבה על המזרח התיכון, נצרות, נבואות ועל עיראק.
עבודותיו כוללת 108 ספרי סיפורת ועיון.
חלק גדול מספריו הן בהוצאה עצמית ורבים מספריו הגיעו לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
כ-11 מספריו תורגמו לשפה העברית.
אוונס הפיק כ-18 סרטים שמבוססים על ספריו שכתב אודות ישראל.
במהלך מבצע שומר החומות ביקר בישראל ותכנן לקיים פרויקט לגיוס המונים ברשת פייסבוק, לאחר מכן הותקף על ידי גולשים פרו פלסטינים ודפו הוסר
מייק אוונס קנה ושימר את הבית של קורי טן בום בעיר הארלם שבהולנד בשנת 1983. כיום המבנה משמש כמוזיאון הנועד לספר את הסיפור של משפחת טן בום אשר החביאה, האכילה ושמרה על כ-800 יהודים בתקופת השואה.
בזמן הקנייה והשימור של המבנה מייק גם ייסד את אחוות טן בום – ארגון ציוני נוצרי.
בשנת 2002 ייסד אונס את קבוצת התפילה לכבוד ירושלים אשר גייסה כספים עבור ה"הקרן החדשה לירושלים" שיזם ראש העירייה אהוד אולמרט.
קבוצת התפילה גייסה תרומות לבנייה של "מוזיאון ידידי ישראל" בירושלים.
בשנת 2015 אוונס ייסד את מוזיאון ידידי ישראל במרכז העיר ירושלים.
המוזיאון מספר את סיפורם של ידידי ישראל - אנשים לא יהודים אשר עזרו ליהודים להגיע לכדי הקמת מדינה.
מטרת המוזיאון הוא להגביר את המודעות לסובלנות דתית ולהטמיע שיח בין הציונות הנוצרית לבין העם היהודי ומדינת ישראל.
הוא הקים את מכון השגרירים שתפקידו להילחם באנטישמיות באמצעות שיתוף פעולה עם הקהילה הנוצרית.
למוזיאון FOZ היו למעלה מ-500,000 מבקרים ב-8 השנים האחרונות מאז הקמתו (מחציתם ישראלים והחצי השני תיירים).
השפעת המוזיאון גורמת לתיירים המבקרים לחזור הביתה כשגרירים של ישראל כדי להילחם ב-BDS ב-16 שפות.
נשיאה התשיעי של מדינת ישראל, שמעון פרס היה היו"ר הבינלאומי של המוזיאון והמייסד של "אות ידידי ישראל" אשר מוענק למנהיגי עולם כמו ג'ורג' וו.
בוש, אלבר השני, נסיך מונקו ונשיא בולגריה רוזן פלנלייב, על תמיכתם בישראל.
מייק אוונס היה מעורב במתן סיוע נרחב ליהודים באוקראינה ב-10 השנים האחרונות, כולל הצלה והבאת מהגרים לישראל.
מאז פרוץ המלחמה ב-2022, הוא התגלה כתורם פרטי בולט התומך במאמצי הסיוע לכל אזרחי אוקראינה, והביא משאיות של מזון וציוד למשפחות נזקקות.
אוונס אימץ קבוצות של ניצולי שואה והקים מועדון לניצולי שואה בירושלים לפני 15 שנה.
חברי הקבוצה מגיעים לאירועים מיוחדים שהוא מארגן עבורם.
אוונס היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנת 2022, וכך הגיב על המועמדות:
"זה כבוד גדול להיות מועמד, אבל אני רואה במאבק באנטישמיות כבוד גדול עוד יותר.
המפתח לאושר הוא להשקיע את חייך במטרה גדולה ממך.
בשנת 2006 קיבל אוונס תואר של דוקטור לשם כבוד במדעי המדינה מאת אוניברסיטת גראנד קניון בפיניקס, אריזונה.
במאי 2017 זכה אוונס בפרס "מגן הצדק החברתי" על תרומותיו הרבות לעמותות ניצולי שואה.
בטקס השתתפו שרים וחברי כנסת רבים.
מייק אספי הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מיסיסיפי והיה מזכיר החקלאות של ארצות הברית.
מייק אספי נולד ביאזו סיטי.
הוא למד באוניברסיטת הווארד ובהמשך קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת סנטה קלרה.
לאחר סיום הלימודים אספי חזר למיסיסיפי וכיהן בתפקידים שונים במערכת המשפטית של המדינה.
בשנת 1984–1985 הוא היה סגן התובע הכללי של המדינה.
בשנת 1986 אספי נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ונבחר מחדש מספר פעמים.
בדצמבר 1992 הוא נבחר על ידי הנשיא ביל קלינטון לכהן בתפקיד שר החקלאות והמלצה זו אושרה על ידי הסנאט בינואר 1993. באוקטובר 1994 הוא התפטר מהתפקיד בעקבות האשמות בקבלת מתנות אסורות.
התיק נסגר בבית המשפט בשנת 1998 ללא אשמה.
בשנת 2018 מייק אספי השתתף בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית אך הפסיד לסינדי הייד-סמית.
בשנת 2020 הוא השתתף בבחירות בפעם הנוספת ולא הצליח להיבחר תוך קבלת 44% מהקולות.
מייקל ג'וזף בוסט הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של מדינת אילינוי, ברציפות מאז 2015. טרם היבחרו אל הקונגרס האמריקאי בבחירות 2014, היה בוסט חבר בית הנבחרים המדינתי של אילינוי בין השנים 1995–2015. לוחם אש במקצועו.
בוסט התחנך על ברכי זרם הבפטיזם השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון שבעיר הולדתו מרפיסבורו.
הוא למד באקדמיה המוסמכת לכבאים של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ומאוחר יותר נהפך ללוחם אש מקצועי.
הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית בין השנים 1979–1982. בוסט ניהל בית עסק להובלות ששכן במרפיסבורו במשך עשר שנים.
מאז 1989, בוסט ורעייתו טרייסי מחזיקים ומפעילים את "מכון היופי הבית הלבן" במרפיסבורו.
מ-1984 עד 1988 היה בוסט חבר במועצת מחוז ג'קסון, בשנים 1989–1992 היה גזבר העירייה, ועד להיבחרו לבית המחוקקים המדינתי ב-1994 היה נאמן במועצת העירייה.
בוסט נבחר לראשונה לבית הנבחרים של אילינוי בנובמבר 1994, זאת לאחר שמסע הבחירות שלו ב-1992 לבית הנבחרים המדינתי נחל כישלון.
בקמפיין שניהל ב-1994 ניצב מול ג'רלד הוקינס המכהן, וזכה לתמיכתו של העיתון המשפיע "שיקגו טריביון".
במאי 2012 קיבלו חברי בית הנבחרים של אילינוי עשרים דקות בלבד לבחון הצעת חוק בת 200 עמודים לשיפור תנאי פנסיה ולהצביע עליה, לאחר שתוקנה ברגע האחרון.
בנאום ויראלי בו זעם בוסט באולם מליאת בית הנבחרים אמר: יריביו לעגו להתפרצותו הנזעמת אם כי רבים ממצביעיו – לפי NPR – מצאו היגיון בזעמו.
מאוחר יותר הסביר כי זעם על האופן בו המחוקקים העבירו את הצעת החוק ועל משילותו של פט קווין באילינוי.
בבחירות 2014 זכה בוסט במועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביום הבחירות הכלליות ניצב בפני ויליאם אנייארט , נציג המחוז המכהן ומועמד המפלגה הדמוקרטית.
על אף שמבחינה היסטורית מחוז הקונגרס ה-12 נוטה לטובתם של הדמוקרטים, מאז הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 – בהן זכה הנשיא ברק אובמה במחוז בפער זעום בן 2% בלבד – התחזקה המגמה הרפובליקנית במחוז.
בוסט ניצל את חוסר הפופולריות של מושל אילינוי פט קווין במחוז, וברקע תחזיות שצפו מהפך פוליטי במחוז, גבר בוסט על אנייארט כשגרף 53% מקולות הבוחרים.
ב-3 בינואר 2015 בוסט הושבע לתפקידו.
בקונגרס ה-117 מכהן כחבר בוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים.
מייקל ד' אלדר הוא מתמטיקאי אוסטרלי שהיה פרופסור באוניברסיטת אוסטרליה המערבית.
אלדר ידוע בכתיבתו הפופולרית ובמאמריו העוקצניים על היעדר כישורי חשבון בסיסיים בקרב בני נוער.
בפיזיקה מאימפריאל קולג' ודוקטורט בטופולוגיה אלגברית מאוניברסיטת ליברפול ותואר שני מאוניברסיטת אוסטרליה המערבית.
אלדר היה פרופסור באוניברסיטה זו עד 2011.
חרב הלייזר הבוערת של ניוטון
חרב הלייזר הבוערת של ניוטון (הידועה גם כ"התער של אלדר") היא תער פילוסופי שהגה אלדר ופרסם במאמר בגיליון מאי/יוני 2004 של Philosophy Now.
העיקרון, המתייחס לדעותיהם השונות של מדענים ופילוסופים על אפיסטמולוגיה וידע, סוכם על ידי אלדר כך:בצורתו החלשה קובע העיקרון שאסור לנו לחלוק על הצעות אלא אם כן ניתן להוכיחן על ידי לוגיקה או מתמטיקה מדויקת שיש להן השלכות ניתנות לצפייה.
בצורתו החזקה ביותר דורש העיקרון רשימה של השלכות הניתנות לצפייה והוכחה פורמלית לכך שהן אכן השלכות של ההצעה הנטענת.התער נקרא בהומור על שמו של אייזק ניוטון, מכיוון שהוא נוסח בהשראת המחשבה הניוטונית, והוא נקרא "חרב לייזר" מכיוון שהוא "הרבה יותר חד ומסוכן מתערו של אוקאם ".
אלדר כותב כי המדען הממוצע אינו מכבד את הפילוסופיה, בהתחשב בכך שהיא "איפשהו בין סוציולוגיה לביקורת הספרות".
הוא מתח ביקורת על מה שראה כהשפעה חסרת פרופורציות של הפילוסופיה היוונית – במיוחד הפלאטוניזם – על הפילוסופיה המודרנית.
הוא עימת את הגישה הפופרית של המדען עם הגישה הפלטוניסטית של הפילוסוף, שאותה הוא מתאר כהיגיון טהור.
הוא המחיש זאת, בין היתר, על ידי הדוגמה של "פרדוקס הכוח שאי אפשר לעמוד בפניו".
העולם האמיתי עשוי להכיל חפץ כלשהו שמעולם לא הוזז עד כה, והוא עשוי להכיל כוח שמעולם לא התנגדו לו בהצלחה, אבל השאלה אם החפץ באמת בלתי ניתן להזזה יכולה להיות ידועה רק אם כל הכוחות האפשריים נוסו עליו והשאיר אותו ללא תנועה.
אפשר היה לפתור את העניין על ידי ניסיון הכוח שעד כה אי אפשר היה לעמוד בפניו, על החפץ שעד כה היה בלתי ניתן להזזה, ולראות מה יקרה.
או שהחפץ יזוז או שלא, מה שיגיד לנו אחד משניים: או שהחפץ שלא היה ניתן להזזה עד כה, לא היה למעשה בלתי ניתן להזזה – או שהכוח שאי אפשר היה לעמוד בפניו, היה למעשה כוח שאפשר לעמוד בפניו."</blockquote>לדעת המדען, ניתן לפתור את השאלה בניסוי.
אולם, אלדר מודה ש"בעוד שההתעקשות הניוטונית להבטיח שכל קביעה ניתנת לבדיקה על ידי תצפית ...
ללא ספק מנפה את השטויות, נראה שהיא מנפה גם את כל השאר, כמעט."
מייק ארמנטראוט הוא דמות הטריטגוניסט בסדרה זוכת פרס אמי "שובר שורות" ודמות הדאוטראגוניסט בסדרה "סמוך על סול".
הוא מגולם על ידי השחקן ג'ונתן בנקס.
על גילומו של מייק ארמנטראוט, בנקס היה מועמד שש פעמים לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה.
מייק נולד בשנות ה-40 של המאה ה-20. במהלך הסדרה ציין כי אביו השאיר אחריו "חשבונות לא משולמים ודירה ללא מים חמים".
באחד הפרקים משתמע שמייק שירת כצלף במלחמת וייטנאם, וייתכן שסבל מטראומה כלשהי משירותו הצבאי.
כמו כן, ניתן להסיק על פי דבריו במהלך הפרקים כי הוא התמחה בעברו גם בריגול.
מייק היה נשוי בעבר כ-22 שנים לאישה ששמה מעולם לא הוזכר, והוא עבד בתור קצין משטרה במשך 30 שנה במשטרת פילדלפיה.
בנו, מאטי, שעבד כשוטר במשטרת פילדלפיה כמו אביו, נרצח על ידי עמיתיו לעבודה - צמד שוטרים מושחתים, אשר רצחו את מאטי כי סירב לשתף פעולה עם השחיתות שלהם, וגרמו לו להשאיר מאחוריו את אשתו סטייסי ואת בתו קיילי.
לאחר הרצח, מייק גילה מי היו השוטרים אשר רצחו את מאטי, והרג אותם.
בעקבות מותו של בנו, עברו סטייסי וקיילי לאלבקרקי, ניו מקסיקו כדי לפתוח דף חדש, ולאחר שמייק נקם את מות בנו, הצטרף אליהן.
באלבקרקי, מייק החל לעבוד כשומר החניון של בית המשפט המחוזי של אלבקרקי.
בכללי, עברו של מייק לוטה בערפל, והוא לא נוטה לדבר עליו, אם בכלל.
מייק פגש לראשונה בג'ימי מקגיל (בהמשך סול גודמן), כאשר האחרון עבד מטעם הסניגוריה הציבורית של בית המשפט המחוזי והיה נתקל בו בזמן שהיה יוצא ונכנס לחניון.
בתחילה ג'ימי לא חיבב את מייק, אך עם הזמן נוצר ביניהם חיבור, ובהמשך אף החלו לעבוד ביחד בשביל תיקים שג'ימי היה זקוק לעזרה "לא חוקית" בהם.
באשר לג'ימי, נוצרה ביניהם מערכת יחסים שבה השניים עוזרים אחד לשני בעבודות שונות, ומייק אף שומר על ג'ימי עם וללא ידיעתו מרחוק.
במהלך עבודתו של מייק כשומר ראש, הוא מכיר את איגנסיו "נאצ'ו" וארגה, עבריין שעובד עבור משפחת סלמנקה, שבני המשפחה הם חברים בכירים בקרטל המקסיקני.
לאחר שהאחרון מתרשם מכישוריו של מייק, הוא מבקש ממנו לעזור לו להפיל את טוקו סלמנקה - פושע ממשפחת סלמנקה והבוס של נאצ'ו, עבריין מופרע, אלים, חמום מוח, חסר גבולות ומכור לסמים.
בכל פעם שטוקו משתמש בסמים, תכונותיו הרעות נהיות גרועות אף יותר, ונאצ'ו חושש לחייו ממנו.
השניים רוקמים תוכנית - מייק מתנגש עם מכוניתו במכונית של טוקו, וגורם לנזק.
כאשר טוקו מגיע להתעמת עם מייק על התאונה, מייק משחק אותה "ראש קטן" עם טוקו, ומעורר עליו את זעמו.
בסופו של דבר נוצרת בין השניים קטטה, וכאשר טוקו שולף את הנשק שלו כדי לירות במייק, המשטרה מגיעה ועוצרת את טוקו.
השניים מצליחים בתוכניתם, ומכניסים את טוקו לכלא.
לאחר מכן, מייק המשיך לעבוד עם נאצ'ו בעבודות שונות, כשבין היתר מייק משמש כמתווך בינו לבין גוסטבו פרינג, סוחר סמים בכיר שעובד עבור הקרטל.
בין עבודותיו השונות של מייק, הוא מוצא את הזמן להיפגש עם סטייסי ונכדתו קיילי, ואף תומך בהן כלכלית מהצד.
נקודת המפנה בסיפורו של מייק מתחילה כאשר פגש את גוסטבו "גאס" פרינג, סוחר סמים בכיר ומצליח שעובד גם הוא עבור הקרטל.
לאחר התקרית עם טוקו, דודו של טוקו הקטור סלמנקה, שהוא פושע מזדקן ואכזר מהקרטל, פוגש את מייק ומבקש ממנו להגיד שהאקדח שטוקו שלף עליו בזמן שרבו לא היה של טוקו אלא של מייק, כדי להפחית מעונש המאסר שהוטל עליו.
מייק מסרב, ולאחר מכן הוא מתחיל לחוות איומים על חיי משפחתו מצד הקטור ומצד האחיינים של הקטור ובני דודיו של טוקו, מרקו וליונל סלמנקה.
מרקו וליונל הם זוג תאומים רצחניים, סדיסטים, חסרי מעצורים וקרי רוח, שעושים כדבריו של הקטור והקרטל.
מייק לא לוקח איומים על משפחתו בשתיקה, ומחליט לפגוע בעסקיו של הקטור סלמנקה.
לאחר שתצפת על הקטור ועסקיו, מייק מציב מלכודת לאחת המשאיות של הקטור שמעבירות כספי סמים ושודד אותה לגמרי, כאשר הוא משאיר את נהג המשאית כפות לצד הדרך.
מייק חשב שנתן פגיעה קשה להקטור ובכך נגמר הסיפור, אך מאוחר יותר הוא מגלה באמצעות נאצ'ו שנהג המשאית נמצא על ידי אדם שעצר בדרך והזעיק עזרה, וכאשר הקטור הגיע, הקטור רצח את האדם שעזר לנהג, ומאוחר יותר רצח גם את נהג המשאית.
מייק מתמלא בזעם שהקטור רצח אדם חף מפשע ואת הנהג, והוא מחליט להרוג אותו.
הוא רוכש מסוחר נשקים לא חוקי רובה צלפים (דגם שהשתמש בו בזמן שמייק היה חייל בווייטנאם), חיכה לזמן המתאים, ולבסוף עקב אחרי הקטור כאשר זה היה במדבר, כשהוא דרוך ומוכן לירות בו.
מייק היה מוכן עם הרובה, כאשר פתאום הוא שומע את המכונית שלו צופרת.
הוא יורד כדי לבדוק את המכונית שלו, ורואה מקל שעון על ההגה שלוחץ על הצופר, ועל השמשה של המכונית פתק שכתוב עליו "אל תעשה את זה" ("Don't").
מייק נכנס לבהלה, ובורח משם במהירות, כשהוא מבין שיש מישהו שעקב אחריו כל הזמן הזה וידע מה הוא מתכנן לעשות.
הוא מגיע למגרש גרוטאות, שם הוא מפרק את הרכב שלו לגורמים בניסיון למצוא מכשיר מעקב.
כאשר הוא לא מוצא אחד כזה, הוא מגיע לחנות של מגרש הגרוטאות, שם הוא רואה עמדה שמוכרים בה מכסים לפיות של מכלי דלק של מכוניות.
הדבר נותן לו רעיון, והוא מפרק את המכסה של מכל הדלק של מכוניתו, והוא אכן מוצא שם מכשיר מעקב.
הוא מסתכל על התווית שעל המכשיר ומחליט להזמין מכשיר זהה בעזרת ד"ר קלדרה, כאשר בינתיים הוא מחזיר את המכשיר שמצא למכסה, מרכיב את מכוניתו מחדש, ונוסע הביתה.
כאשר הוא מגיע הביתה, הוא בודק את מכסה הפיה של מכל הדלק של רכבו האישי (לא אותו רכב), ומוצא שם מכשיר מעקב נוסף.
מכשיר המעקב שמייק הזמין הגיע, והוא מוציא את מכשיר המעקב שבמכוניתו האישית, כאשר הוא מרוקן את הבטריה של המכשיר שהושתל אצלו, ושם במקומו את המכשיר שהזמין בתוך המכונית.
הוא מתחיל לתצפת על המכונית שלו מתוך ביתו, מתוך תקווה שמי שעוקב אחריו יראה שנגמרה הסוללה במכשיר המעקב, ויבוא להחליף אותו.
מישהו אכן מגיע באמצע הלילה כדי לקחת את מכשיר המעקב ממכוניתו של מייק, ומייק מתחיל לעקוב אחריו באמצעות המכשיר.
המעקב של מייק הוביל אותו למסעדת מזון מהיר למוצרי עוף בשם "לוס פויוס הרמנוס".
אחריי שמייק מבין שכנראה מי שעוקב אחריו משתמש כמסעדה כמקום איסוף של מכשירי המעקב, הוא מבקש מג'ימי להתחזות כלקוח וללכת מסעדה, ולהגיד לו אם הוא רואה שם דבר מה חשוד.
ג'ימי אומר לו שלא ראה דבר, ומייק ממשיך לעקוב אחרי הנהג שלקח את מכשיר המעקב ממכוניתו.
המעקב מוביל אותו לאמצע המדבר, שם הוא מוצא את מכסה הפיה של מכל הדלק של המכונית של אותו אדם על האדמה, ועליו טלפון מצלצל.
מייק מרים את הטלפון כדי לענות, ומיד מופיע גאס עם שני שומרי ראש.
גאס מסביר למייק שזה לא באינטרסים שלו כרגע שהקטור סלמנקה ימות, אך הוא רומז לו שמבחינתו אין לו בעיה אם מייק ימשיך לחבל בקווי האספקה של הקטור.
מייק מבין מהשיחה הזאת שגאס והקטור יריבים, ומסכים להמשיך לחבל בעסקיו של הקטור.
מייק רוכש שקית של קוקאין מאחד ממכריו של גאס, וממקם אותה בתוך זוג נעליים שתלויות מעל כביש במקסיקו, בדרך לגבול בין מקסיקו לארצות הברית.
כאשר אחת ממשאיות הסמים של הקטור עוברת מתחת לנעליים, מייק יורה בנעליים, מחורר את השקית ומפזר קוקאין על המשאית.
בגבול, במהלך בדיקה של משמר הגבול האמריקאי למציאת סמים וחומרים אסורים, הקוקאין מתגלה על ידי השוטרים, והמשלוח נעצר.
גאס שולח למייק כסף עבור העבודה שביצע, אך מייק מסרב לקבל אותו.
באחד הלילות שמייק עבד כשומר בחניון, גאס מבקר אותו בעבודתו, ושואל אותו למה מייק לא רצה לקחת את הכסף.
כשנשאל על הקטור מפי מייק, גאס אומר לו שהסיבה האמיתית לכך שהוא מנע ממייק להרוג את הקטור, היא כי "כדור בראש יהיה יותר מידי אנושי בשבילו".
מייק ארמנטראוט הוא חוקר פרטי ורוצח שכיר שמועסק על ידי גאס פרינג.
ידוע בכינויו בעולם הפשע "המנקה", מאחר שהוא נוטה לנקות את האזורים בהם הוא רוצח לאחר הרציחות, במטרה לחסל כל ראיה אפשרית.