tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפגיעה בזכויות אדם על ידי קטר הביאה לביקורת מצד מדינות המערב.
קטר היא גם אחת המדינות היחידות בעולם בה אזרחים בלבד פטורים מתשלומי מיסים והמהגרים חייבים במס.
קטר חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובמועצת אחדות כלכלות ערב.
ביוני 2017 הודיעו מצרים, ערב הסעודית, בחריין, איחוד האמירויות ומדינות נוספות על ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם קטר האשימו אותה בתמיכה בארגוני טרור ובתנועות אסלאמיסטיות, שנתפס בתור התערבות בענייניהן הפנימיים והווה איום על יציבות המשטרים במדינות אלו, קשרים קרובים עם איראן והשפעתה התקשורתית של רשת אל-ג'זירה, שמותחת ביקורת על ממשלות האזור.
בהמשך הצטרפו מדינות נוספות לניתוק הקשרים, ובינואר 2021 הסתיים החרם לאחר יותר משלוש שנים.
קטר ידועה בכישרונה ללכת בין הטיפות ועל חבל דק בהיותה מדינה שמממנת טרור באותה מידה שהיא מנהלת קשרים עם ישראל והמערב.
כלי לתיווך עם האלמנטים הקיצוניים ביותר בעולם הערבי מצד אחד, וגם זו שמעבירה להם כסף מהצד השני.
על פי הערכות העבירה האמירות לחמאס מאות מיליוני דולרים בשנה.
המדיניות הזו ממומנת על ידי כמויות הכסף האדירות של קטר, שנובעות מהפקת גז ובמיוחד מיצוא גז נוזלי (LNG) - הנחשב כמו זהב בשוק האנרגיה של היום, אחרי שרוסיה סגרה כמעט כליל את ברזי הגז הטבעי לאירופה.
מדינה פרטים שגרירויות איחוד האמירויות הערביותשתי המדינות חולקות גבול ימי ומקיימות ביניהן יחסים דיפלומטיים.
שתי המדינות חברות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ ומשתפות פעולה בתחומים רבים.איחוד האמירויות מחזיק שגרירות בדוחה
קטר מחזיקה שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי איראן הרפובליקה האסלאמית של איראן וקטר מרבות לשתף פעולה ויש ביניהן חברות קרובה ומכנים משותפים רבים דוגמת: חברות בארגון המדינות המייצאות נפט (אופ"ק), במדינות הבלתי-מזדהות (NAM) וחברות בארגון הוועידה האסלאמית (OIC).
אלג'יריהאלג'יריה הכירה בקטר בשנת 1972 ובשנת 1973 כוננה איתה יחסים דיפלומטיים.
לשתי המדינות תחומי עניין משותפים ומעורבות רבה במה שקורה במזרח התיכון דוגמת הסכסוך הישראלי-פלסטיני וההסכמה על פתרון שתי מדינות לשני עמים.
בחרייןהיחסים בין בחריין לקטר הם יחסים דואליים על רקע סכסוכים טריטוריאליים ומצד שני, שיתופי פעולה רבים בעיקר בתחומי הפטרוכימיה.
בעבר היה מתוכנן גשר הידידות קטר–בחריין שיחבר בין קטר לבין בחריין אך הוא התעכב עכב בנייתו של גשר המלך פהד והוא יוחלף כנראה בנתיב מעבורת מהיר.בחריין מחזיקה שגרירות בקטר הממוקמת בדוחה.
קטר מחזיקה שגרירות הממוקמת במנאמה.
טורקיהמדינת קטר והרפובליקה הטורקית משתפות פעולה בבעיות ומשברים רבים כגון המהפכה במצרים, מלחמת האזרחים בסוריה ומבצע צוק איתן בו השתיים תמכו בחמאס וההצעה שלהן להסכם הפסקת האש לא עלתה בקנה אחד עם כוונותיהן של המדינות האחרות.
היחסים בין השתיים הם לא יחסים בעלי זיקה פוליטית בלבד, אך למרות זאת לא התפתחו הרבה צבאית וכלכלית אף שמנהיגי המדינות מנסים לקרב אותן אחת לשנייה.
הסכמים כלכליים גדולים לא נרשמו עדיין בשתי המדינות.שגרירות טורקית בדוחה נפתחה ב-1979
שגרירות קטרית באנקרה שבטורקיה נפתחה בשנת 1979 ובנוסף לכך גם קיימת קונסוליה באיסטנבול ירדןהיחסים בין קטר לירדן היו בתחילת שנות ה-2000 יחסים קרירים עקב תמיכתה של ירדן בבחריין במסגרות ובסכסוכים רבים, כמו כן, ההכרעה בסכסוכי השטח שבין קטר לבחריין בשנת 2001 הוכרעה בידי שופט ירדני, שתמך בבחריין.
בשנת 2006 נמנעה קטר מהצבעה לנציג הירדני בהצבעה לראשות פיפ"א, שהיה הערבי היחיד שהתמודד.
היחסים התחממו בהדרגה עם תחילת תהליך הדמוקרטיזציה של קטר והתחממו עוד יותר עם תחילת שלטונו של תמים בן חמד אאל ת'אני, אמיר קטר הנוכחי.
בשנת 2014, שר הפנים הירדני, סלאמסה חמד, הדגיש את עומק היחסים שיש בין מדינתו לבין מדינת קטר.
הוא אמר כי היחסים בין ירדן קטר מבוססים על אחווה, כבוד הדדי, דאגה משותפת והצטלבות אינטרסים.
הוא הוסיף כי ירדן תשמח לשתף פעולה עם קטר במגוון תחומים ולא תתערב בעניינים פנימיים של המדינה.
ישראל בשנת 1996 ישראל פתחה נציגות כלכלית בדוחה, והתקיים משא ומתן על מכירת גז לישראל.
עד לשנת 2009 קיימו המדינות יחסים דיפלומטיים וכלכליים, אולם לאחר מבצע עופרת יצוקה ניתקה קטר לאות מחאה את יחסיה עם ישראל, היחסים הרשמיים התבטלו ב-2011 כאשר ישראל החליטה לסגור את משרדיה בקטר עקב עמדותיה האנטי ישראליות ותמיכה בחמאס.
החל מ-2012 החלה קטר לממן את חמאס ולהעביר לארגון מאות מיליוני דולרים.
לפי דיווחים שונים קטר העבירה לרצועת עזה יותר מ-1.1 מיליארד דולר בשנים 2018-2012 באישור ממשלת ישראל.
החל משנת 2018 ועד מתקפת הפתע של חמאס ב-7 באוקטובר 2023 אישרו ואפשרו ממשלות ישראל בראשות בנימין נתניהו העברת כספים מקטר לחמאס במזוודות כסף מזומן, במסגרת עסקה שנויה במחלוקת, בתקווה שהדבר יהפוך את חמאס למשקל נגד משמעותי לרשות הפלסטינית וימנע את כינון המדינה הפלסטינית.
לאחר מתקפת הפתע, פנתה ממשלת ישראל לקטר לעזרתה כמתווכת בעסקאות לשחרור החטופים המוחזקים על ידי החמאס ברצועת עזה.
כווית שתי המדינות הן מדינות ערביות, דוברות ערבית וחברות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ הפרסי.
כווית וקטר נחשבות לידידות טובות בעולם הערבי והיחסים בין שתי המדינות טעונים.
עקב ההיסטוריה הדומה מאוד של שתי המדינות: שלטון של מדינה אחרת, מלחמה וכיבוש של הבית הנוכחי והפיכה למדינת חסות, שחרור המדינה מידי האליטה או האימפריה השליטים.
דוגמה למחווה בין שתי המדינות, היא נוכחותו של אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני, בטקס לכבוד יום העצמאות של כווית בשגרירות בקטר, וכאשר הייתה הנסיגה של מדינות המפרץ הפרסי מנציגויות בקטר, הרי שהיחסים בין השתיים היו יחסים שקטים וחמים.
לבנון קטר תמכה בעצירת ישראל במלחמת לבנון השנייה והצבת החיילים מטעם האו"ם.
לובהיחסים בין ממשלת המעבר הלובית לבין קטר הם יחסים טובים אף שמנהיגי קטר היו מיודדים עם מועמר קדאפי לפני מלחמת האזרחים.
מצרים יחסי מצרים וקטר הם יחסים מתוחים, ומצרים נוהגת להאשים את קטר במימון הארגונים המורדים בה.
מרוקו בשנת 2000 נחתם הסכם לנרמול יחסים בין שתי המדינות.
קטר ומרוקו חותמות על הסכמים רבים ביניהם בין היתר היה הסכמן של השתיים על העברת 1.5 מיליארד דולר אמריקאי ועזרה בשיקום המדינה מהפגנות ושביתות האביב הערבי.
היחסים בין קטר ומרוקו מוצגים כיחסים עמוקים המבוססים על אמון וכבוד הדדי.
מרוקו מחזיקה שגרירות בוסט ביי אשר בדוחה שבקטר סוריההיחסים בין קטר לבין ממשל אסד בסוריה הם יחסים דואליים ומעורבים על רקע חברות קטר בכוח למציאת פתרון אינהרטי ומצד שני, תמיכת מיליציות בה במשטר בשאר אל-אסד.
עומאן היחסים בין עומאן לקטר כוננו בשנת 1976. יחסי המדינות נחשבים למיוחדים עקב הסממנים הדומים של כל אחת מהמדינות: שתי המדינות הן מדינות מפרץ עשירות, דוברות ערבית, אין בהן צפיפות אוכלוסין רבה, האוכלוסייה עצמה עשירה והמשטר הוא מונרכיה אבסולוטית.
עומאן וקטר מרבות לחתום על הסכמים, בין היתר, הסכמי מניעת כפל מס.
שתי המדינות מרבות לשתף פעולה בעיקר במישור הגאופוליטי מכיוון שהן מדינות סמוכות יחסית.
שיתופי פעולה בולטים נוספים הם תיירותיים, כלכליים, שירותים ותעשייתיים.
קטר מחזיקה שגרירות במסקט שבעומאן ערב הסעודיתאבן סעוד רצה בסיפוח קטר בשנות העשרים ושנות השלושים של המאה ה-20 אך הקטרים העדיפו לעבור להיות מדינת חסות בריטית.
בשנת 1971, כאשר קטר הפכה עצמאית ובריטניה ויתרה על סמכותה באזור, בית סעוד הסעודי ביסס יחסיו עם קטר, עם משפחת המלוכה בית ת'אני, עם יזמים קטרים, ועם שבטים שהיו פזורים ברחבי חצי האי קטר.
בתקופה זו היו לקטר ולערב הסעודית הרבה סממנים משותפים וציות לאידיאלוגיית הווהאביזם, כך שמרו שתי המדינות על יחסים טובים.
היחסים חוו התקררות עם כניסתו של חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני לתפקיד אמיר קטר, היחסים התקררו בגלל כוחה העולה של קטר וחששה של ערב הסעודית שהיא תהיה יותר משפיעה ממנה.
הסכסוך הוא סכסוך המתבטא גם דתית וגאופוליטית כאשר שתי המדינות הן מדינות מוסלמיות אדוקות, המסתמכות בחוקיהן על חוקי האסלאם.
לסכסוך קרא המדען הפוליטי נביל אנסארי "המלחמה הקרה במפרץ".
עיראק היחסים בין עיראק לקטר החלו בשנת 1973 כאשר עיראק הכירה בקטר וכוננה איתה יחסים דיפלומטיים.
תוניסיהקטר ותוניסיה חופפות מאוד אחת את השנייה בדעותיהן הפוליטיות ונשיא תוניסיה תיאר את היחסים כיחסים עמוקים והיסטוריים המבוססים על אמון וכבוד הדדי לשלמות האחרת.
המדינות מרבות לחתום על הסכמים.
קטר מצדה, הודיעה כי תעזור לתוניסיה לשמר את חורבות קרתגו שנשמרו עד היום לאחר שקרתגו הפסידה במלחמות הפוניות.
היקף הסחר בין תוניסיה לקטר בשנת 2014 עמד על 20 מיליון דולר אמריקני.
תימןהיחסים בין מדינת קטר לבין הרפובליקה של תימן הם יחסים דואליים על רקע המלחמה בין החות'ים לבין המשטר.
קטר תומכת במשטר התימני במלחמה ומנהלת משא ומתן איתן על מכירת ציוד ונשק.
קטר שולחת כוחות באופן סדיר אל גבול ערב הסעודית ותימן ובולמת את כוחותיו של עלי עבדאללה סאלח.
קטר תרמה 80 מיליון דולרים אמריקאים לאחים המוסלמים בתימן שידועים כמשתפי פעולה עם החות'ים.
הכוחות הקטריים לקחו חלק גדול בהגנה על שטחים של עבד רבו מנסור האדי.
מדינה פרטים שגרירות אוזבקיסטן אינדונזיהמקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1976. היחסים בין אינדונזיה לקטר הם יחסים חמים משום חברותיהן בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי והיותן שתי מדינות משפיעות על העולם הערבי והאסלאמי בזירה הבינלאומית.
סך היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2011 הגיע ל-683.6 מיליון דולר אמריקני.
אינדונזיה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות בדוחה
קטר מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות בג'קרטה אפגניסטןהיחסים בין אפגניסטן לקטר הם יחסים טובים עקב תמיכתה של קטר בממשל האפגני לאורך כל מלחמת אפגניסטן וגינוי הטליבאן.
ארמניה היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-5 בנובמבר 1997. הביקור הראשון של בעל תפקיד מארמניה בקטר היה שר החוץ בשנת 1999 והביקור הראשון בקטר של נשיא ארמני היה בשנת 2002.
היחסים הפוליטיים בין ארמניה לקטר הם יחסים דואליים עקב תמיכתה של קטר באזרבייג'ן במלחמת נגורנו קרבאך אך מצד שני, עקב הרצון של ארמניה לפתח קשרים ענפים עם מדינות המפרץ.שתי המדינות לא פתחו שגרירויות ולא שלחו שגרירים אחת על השנייה.
שגרירות ארמניה באיחוד האמירויות הערביות משמשת גם כשגרירות ארמניה בקטר, ושגרירות קטר בטהראן שבאיראן משמשת גם כשגרירות קטר בארמניה.
בהוטן בנגלדש ברוניי היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-21 באוקטובר 1991.
קטר וברוניי חתמו על הסכמים רבים בהם הסכמים בתחום התרבות והחינוך, תחומים שאינם אופייניים לקטר, המומחית בפיתוח.
מ-2001 לברוניי יש שגרירות בדוחה
מ-2008 לקטר יש שגרירות בבנדר סרי בגוואן קוריאה הדרומית מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1974.
מאמצע שנות השבעים ועד שנות השמונים של המאה ה-20 הגיעו כ-12,800 מהגרים קוריאנים לקטר.
היקף הסחר בין קטר לקוריאה הדרומית עמד בשנת 2010 עד 21.5 מיליארד דולר אמריקני ובשנת 2012 היה 26.8 מיליארד דולר.
שנתיים לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נפתחה שגרירות קוריאה הדרומית בדוחה.
שגרירות רפובליקת קוריאה בקטר הודוהיחסים הדיפלומטיים שבין הודו לקטר כוננו בשנת 1973.
במהלך ביקור שנעשו על ידי האמיר תמים בן חמד אאל ת'אני במרץ 2015, 5 מזכרי הבנות אשר חתימתם דורשת שיתוף פעולה בכמה תחומים, נחתמו.
הודו מיוצגת בקטר על ידי שגרירות בדוחה
קטר מיוצגת בהודו על ידי שגרירות בניו דלהי המלדיביים הפיליפינים היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-5 במאי 1981.
קטר משמשת כיעד השלישי בגודלו לעובדים הפיליפיניים בחו"ל (OFW).
ישנם כ-250,000 עובדים פיליפיניים בקטר, שהם כ-17 אחוזים מכלל אוכלוסיית קטר (שהיא כ-1.5 מיליון אנשים).
העיסוקים של הפיליפיניים בקטר מגוונים מאוד וכוללים בנייה, תיירות, טכנולוגיית מידע, תקשורת, בתי מלון, בנקים, ואחיות סיעודיות.
ישנם גם 44 ארגונים וחברות פיליפיניות בדוחה.
הפיליפינים ניהלו את יחסיהם עם קטר באמצעות השגרירות הקיימת באיחוד האמירויות הערביות.
נוהל זה היה נהוג עד מאי 1992, כאשר נפתחה שגרירות הפיליפינים בדוחה אשר בקטר.
טאיוואן סין היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-9 ביולי בשנת 1988.
סין החלה לייצא לאזור קטר משנת 1950 בשנת 2012 היקף הסחר הכולל בין שתי המדינות היה 8.45 מיליארד דולר אמריקני, הייצוא הסיני לקטר עומד על 1.2 מיליארד דולר אמריקאי והייצוא הקטרי לסין עומד על 7.25 מיליארד דולר אמריקאי.
המוצרים העיקריים שסין מייצאת לקטר הם מוצרי חשמל, מכונות, ציוד בנייה ומתכות.
המוצרים העיקריים שקטר מייצאת לסין הם גז ונפט גולמי.
עם זאת, להונג קונג אין שגרירות בקטר, אף על פי ששורת בניינים של משרד הכלכלה והתעשייה ההונג קונגי הוקמו בדוחה אשר בקטר.
בקטר וביפן נמנעו מפגישות עד שנת 1978 עם ביקורו של ראש הממשלה היפני בקטר, ביקור ראשון אי פעם בקטר.
בפגישה אשר נערכה בשנת 2015 בין אמיר קטר לראש ממשלת יפן, ראש הממשלה היפני ציין את החשיבות של אספקה יציבה של גז טבעי נוזלי מקטר.
ראש הממשלה הצהיר גם על אמונו בהסכם שנחתם בין ממשלת יפן לבין ממשלת קטר בדבר מניעת כפלי מס ומניעת התחמקות ממס הכנסה, העלמת מס והלבנת הון.
בתגובה לכך, אמיר קטר שייח תמים בן חמד אאל ת'אני אמר כי יפן היא שותפה חשובה עבור קטר והוא מעוניין לחזק ולחמם את היחסים.
האמיר הודיע גם כי יפן היא יעד השקעה של קטר והוא ישמח לקלוט יפנים בקטר.
הייצוא היפני לקטר בשנת 2013 הסתכם ב-37,290 מיליון דולרים אמריקאים.
הייצוא הקטרי ליפן בשנת 2013 הסתכם ב-1323 מיליון דולרים אמריקאים.
לאוס מונגוליה מזרח טימור מיאנמר מלזיההיחסים העיקריים בין שתי המדינות הם היחסים הכלכליים.
שתי המדינות הודיעו על קרן השקעות משותפת - 2 מיליארדים של דולר אמריקני וחתמו על הסכמי שיתוף פעולה בתחומים תיירות והשכלה גבוהה.
חברות מלזיות רבות השיגו שיתוף פעולה עם חברות קטריות ואשרות עבודה לקטר.
בשנת 2013 קטר איירווייז הרחיבה את שירותיה עד לתוך מלזיה תוך כדי שיתוף פעולה עם חברת התעופה מלזיה איירליינס.
קטר הביעה עניין גם בפיתוח התעופה באחת מהמדינות המלזיות, סראוואק, יחד עם השקעות בתחום האנרגיה והתעשייה.
קטר מחזיקה שגרירות בקואלה לומפור.
מקאו נפאל המדינות כיננו יחסים דיפלומטיים ב-21 בינואר 1977. נפאל וקטר הן בעלות דעות דומות על סדר היום הבינלאומי וסוגיות רבות ושונות.
שתי המדינות חברות באו"ם, במדינות הבלתי-מזדהות, ובפורומים בינלאומיים אחרים.
הסחר בין קטר לנפאל הוא סחר לא משמעותי במיוחד, אך קטר מייצאת לנפאל דרך מדינות צד שלישי.
הייצוא הקטרי לנפאל עמד בשנת 2013 על 299.15 מיליון רופי נפאלי והמוצרים העיקריים שיוצאו היו שמן מנועים, פולימרי אתילן ובנזין.
הייצוא הנפאלי לקטר עמד בשנת 2013 על 40.8 מיליון רופי נפאלי והמוצרים העיקריים שיוצאו היו פסטה, שטיחים ותה.
כמו כן, 400,000 אנשים מנפאל עובדים בקטר.
נפאל פתחה את שגרירותה בדוחה ב-11 ביולי 2000
קטר פתחה את שגרירותה בקטמנדו שבנפאל באוגוסט בשנת 2011 סינגפור סרי לנקה פקיסטן היחסים בין שתי המדינות מעוצבים על ידי הקשרים ההדוקים באופן כללי של פקיסטן עם מדינות ערב והעולם הערבי.
כמו במדינות מפרץ אחרות, גם בקטר ישנה קהילה גדולה של פקיסטנים, הם עובדים בתחומים מגוונים ועמיתיהם בפקיסטן מרבים לשלוח סחורה לקטר בכל שנה.
קטר סיפקה סיועים רבים לפקיסטן בזמן השיטפונות הרבים והנוראיים שאירעו שם בשנת 2010. פקיסטן מחזיקה שגרירות בדוחה שבקטר
קטר מחזיקה בפקיסטן שגרירות באיסלאמבאד וקונסוליה בקראצ'י קוריאה הצפונית קזחסטן קירגיזסטן קמבודיה תאילנדהיחסים בין ממלכת תאילנד לבין מדינת קטר הם יחסים חמים המבוססים על יחסים כלכליים ועל המדיניות הקטרית "הסתכלות מזרחה".
היחסים הכלכליים שבין קטר לתאילנד הם יחסים פוריים, קטר היא הספקית השנייה בגודלה לתאילנד במזרח התיכון (מיד לאחר ישראל).
היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2014 הגיע ל-4 מיליארד דולר אמריקני ומספר הלקוחות בשני השווקים הגיע ל-67 מיליון לקוחות.
הייצוא הקטרי העיקרי לתאילנד כלל גז טבעי ונפט בעוד הייצוא התאילנדי העיקרי לקטר כלל בו תכשיטים, רהיטים מכוניות ואלקטרוניקה.
שתי המדינות מתככנות לחתום על אמנת כפל מס כדי לעודד השקעות וסחר מצד משקיעים וסוחרים בשתי המדינות.
מדינה פרטים שגרירויות אוסטריה אוקראינה אזרבייג'ן היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין מדינת קטר כוננו ב-14 בספטמבר בשנת 1994, זמן קצר לאחר הירגעות הקרבות עם ארמניה על נגורנו קרבאך, שטח שדה יורה הוא שלה, אבל דה פקטו הוא בשליטה צבאית ארמנית.
היחסים בין שתי המדינות הם יחסים טעונים מכיוון ששתי המדינות הן מדינות אסלאמיות שמנסות להראות את הצד הליברלי והסובלני של האסלאם ומשתפות פעולה בתחום זה.
בין המדינות נחתמו הסכמים רבים בעיקר בתחומי הכלכלה והתרבות.* שתי השגרירויות של שתי המדינות אחת אצל השנייה נפתחו בשנת 2007 שתיהן.
איטליה היחסים כוללים שיתופי פעולה במגוון תחומים.
שיתוף הפעולה כולל גם את תחום הקמת התשתיות של גביע העולם בכדורגל 2022 שייערך בקטר.
נכון ל-2015 השנה בה איטליה ייצאה הכי הרבה לקטר היא 2008, השנה של המשבר הכלכלי העולמי.
איסלנדהיחסים בין שתי המדינות הם יחסים חמים והמנהיגים של שתי המדינות מרבים להיפגש ולשוחח.קטר מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירות, הנמצאת בכלל בלונדון שבממלכה המאוחדת, ובאמצעות שגריר שאינו תושב יוסוף בן עלי אאל חאטר.
אירלנד אלבניה אנדורה אסטוניה בולגריה בוסניה והרצגובינה בלארוס בלגיה גאורגיה גרמניה היחסים כוננו בשנת 1973. היקף הסחר בשנת 2014 עמד על 2 מיליארד אירו.
ב-17 בספטמבר 2014 אמיר קטר, הנסיך המרומם שייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, נסע לביקור רשמי ראשון בגרמניה, ונפגש עם קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל.
הוא גם הכריז כי הסחר הבילטראלי בין קטר וגרמניה הגיעו לשיא של מעל 2 מיליארד אירו.
מספר הסטודנטים הקטרי הלומדים באוניברסיטאות גרמניות גם הוא גבה בהדרגה.
אזרחי קטר מרבים לבקר בגרמניה מדי שנה לטיפול רפואי כמו גם התיירות בין שתי המדינות אשר גם היא מפותחת.לגרמניה שגרירות בדוחה
לקטר שגרירות בברלין וקונסוליה בבון דנמרק הולנד הונגריה הממלכה המאוחדתהיחסים בין שתי המדינות הם יחסים טובים עקב חפיפתה ההיסטורית של הממלכה המאוחדת בהיסטוריה של קטר ושליטת הממלכה המאוחדת בקטר עד קבלת העצמאות.
קטר מחזיקה שגרירות בלונדון שבממלכה המאוחדת.
הממלכה המאוחדת פתחה שגרירות בדוחה ב-1949 והיא הקונסוליה הדיפלומטית הראשונה שנפתחה בקטר אי פעם, בראש השגרירות עומד השגריר ניקולאס הופטון.
יווןהיחסים שבין יוון לקטר נחשבים יחסים חמים, בין יוון לקטר נחתמים עשרות הסכמים במגוון תחומים כל שנה.
למשל, הכשרת צוערים קטריים ביוון או ההסכם של התעשייה האווירית ההלנית עם ממשלת קטר.
יוון מחזיקה שגרירות בדוחה אותה פתחה בספטמבר בשנת 2007. קטר מחזיקה שגרירות באתונה אותה פתחה בנובמבר אותה שנה.
נשיא יוון קרולוס פפוליאס ביקר בקטר בשנת 2006. זה היה הביקור הראשון של נשיא יווני בקטר, והאמיר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ערך ביקור גומלין ביוון.
יוון מחזיקה שגרירות בדוחה אותה פתחה בספטמבר בשנת 2007
קטר מחזיקה שגרירות באתונה אותה פתחה בנובמבר בשנת 2007 לוקסמבורג לטביה ליטא קטר הכירה בליטא כמדינה ב-25 בנובמבר בשנת 1992. שגרירות קטר ברוסיה משמשת גם כשגרירות קטר בליטא
שגרירות ליטא במצרים משמשת גם כשגרירות ליטא בקטר ליכטנשטיין מולדובה מונטנגרו מונקו מלטה מקדוניה נורווגיה סן מרינו סלובניה סלובקיה ספרד היחסים הדיפלומטיים בין קטר לספרד כוננו ב-22 בדצמבר 1992. כאשר היחסים כוננו, האינטרסים הקטריים לספרד נוהלו בצרפת והאינטרסים הספרדיים לקטר נוהלו בערב הסעודית, בכל אחת מהמדינות ישב שגריר לא תושב.
ספרד וקטר נוטות לשמור ולשמר את יחסיהן חמים וטובים, הן מבחינה פוליטית, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה תרבותית.
מלך ספרד, חואן קרלוס הראשון, ביקר בקטר בשנת 1980. המלך שב פעמיים לקטר, פעם אחת באוקטובר בשנת 2003, ופעם שנייה באפריל בשנת 2006.
אמיר קטר שב לספרד פעם אחת נוספת בשנת 2011. מדינת קטר מחזיקה שגרירות במדריד.
ממלכת ספרד מחזיקה שגרירות בדוחה.
סרביה פולין פורטוגל פינלנד צ'כיה צרפתצרפת וקטר הן בעלות ברית הגנה שקיימת משנת 1994. נכון לשנת 2009, כ-80% מהציוד הצבאי של קטר מסופק על ידי צרפת.
חיילי הכוחות המזוינים של קטר מקבלים הכשרה מיוחדת מבית צבא צרפת.
צרפת חוקקה חוק בשנת 2008, אשר העניק למשקיעים הקטרים בפריז פטור ממס מסוים.
קטר הפכה ללקוח השביעי בגודלו בצרפת וספקית שישית בגודלה במזרח הקרוב בשנת 2012. הייצוא מצרפת לקטר מתמקד בעיקר בהשקעות אך הייצוא הכי גדול לקטר הוא מטוסי איירבוס שחברת התעופה קטר איירווייז רוכשת מצרפת.
רשות ההשקעות של קטר החזיקה נתח של 2% בחברת התקשורת וויונדי הצרפתית בתחילת 2012. כמו כן מחזיקה הרשות בנתחים מהחברה "לגרדר" ומחברת הבנייה דה וינצ'י.
קטר מחזיקה שגרירות בפריז אשר בצרפת ובראשה עומד השגריר משעל בן חמד אאל ת'אני
המדינות המשיכו לתמוך זו בזו גם כאשר כל אחת מהן קיבלה עצמאותה מהבריטים.
קפריסין מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות רשמית בדוחה
קטר מיוצגת בקפריסן באמצעות שגרירות רשמית בניקוסיה קרואטיה הוותיקן יחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 2002. הוותיקן מחזיקה שגרירות בדוחה
קטר מחזיקה "נציגות דיפלומטית" ברומא שבאיטליה.
רומניה היחסים כוננו ב-22 באוקטובר בשנת 1990 היחסים בין קטר לרומניה נחשבים ליחסים טובים ותוססים ושתי המדינות משתפות פעולה במגוון נושאים.
שגריר רומניה בקטר נשלח לשגרירות בדוחה בשנת 1993
שגריר קטר ברומניה נשלח לשגרירות בבוקרשט בשנת 1997 רוסיהבעקבות לחצים מערב הסעודית, במשך שנים רבות סירבה קטר לקיים יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות.
אך למרות הלחצים, בקיץ 1988 החלה קטר בקיום יחסים דיפלומטיים בעקבות המיתון בסובייטיות והתפוררות הגוש הסובייטי, היחסים נחתמו ב-2 באוגוסט 1988. ברית המועצות פתחה את שגרירותה בדוחה ב-12 בנובמבר 1989 וקטר פתחה את שגרירותה במוסקבה ב-14 בנובמבר 1989.
ב-26 בדצמבר 1991 הכירה קטר ברוסיה כיורשת הבלעדית של ברית המועצות לאחר פירוקה של האחרונה.
את רוסיה מייצגת שגרירות רשמית בדוחה בירת קטר.
שוודיההיחסים שבין מדינת קטר לבין ממלכת שוודיה הם יחסים המבוססים על מסחר וכלכלה.
שוודיה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה ברובע וסט ביי בעיר הבירה דוחה, השגרירות נפתחה ב-14 במאי 2014. קטר מיוצגת בשוודיה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בעיר הבירה סטוקהולם, שגריר קטר בשוודיה הוא חמד בן ח'ליפה אאל ח'ליפה.
היחסים הכלכליים בין קטר לשוודיה הם יחסים המתבססים על שיתוף פעולה בין חברות שוודיות ציבוריות לבין חברות קטריות גדולות ופרטיות, בעיקר במגזר הנפט, האנרגיה, והגז הטבעי.קטר מחזיקה בשוודיה שגרירות בעיר סטוקהולם
שוודיה מחזיקה בקטר שגרירות בעיר דוחה שווייץהיחסים הדיפלומטיים כוננו בשנת 1973. בין שתי המדינות נחתמו מגוון הסכמים במגוון תחומים.
ההסכם הראשון בין שתי המדינות נחתם בשנת 1995. הסכם משותף נוסף חשוב היה הסכם שנחתם בתחומי המדע והחינוך, הסכם שנכנס לתוקפו בשנת 2004.אתר שגרירות שווייץ בקטר
מדינה פרטים שגרירויות אוגנדה אנגולה אריתריאה אתיופיההיחסים בין אתיופיה לקטר הם יחסים מתוחים עקב האשמות של אתיופיה בנוגע ל"הפרות שקט" באתיופיה וסומליה.נכון ל-2016, אף אחת מן השתיים לא מינתה שגריר תושב אצל האחרת.
בוטסואנה בורונדי בורקינה פאסו בנין גאנה גבון ג'יבוטי גינאה גינאה ביסאו גינאה המשוונית גמביה דרום אפריקה דרום סודאן זימבבואה זימבבואה נאחזת בקטר ובניסיון שיש לאנשיה עם גז טבעי ונפט כדי לספק את צרכיה של בירתה הארארה.
קטר השקיעה 1.5 מיליארד דולר אמריקני בהקמת בית זיקוק בזימבבואה.
ממשלותיהן של שתי המדינות שואפות למסד ולבסס את יחסי המסחר שבין השתיים.
אף על פי שבקטר קהילות אפריקניות ואסייתיות רבות, אין קהילה זימבבואית בקטר.
עזרה מן מדינות ערב והמזרח התיכון הכרחית לזימבבואה מפני שנשיאה רוברט מוגאבה מנודה על ידי המערב.
קטר איירווייז מפעילה קו טיסה לזימבבואה מינואר 2016 וקטר עזרה להקים מלון פאר בהארארה.שגרירות קטר בפרטוריה שבדרום אפריקה משמשת גם כשגרירותה של קטר בזימבבואה
שגרירות זימבבואה בכווית משמשת גם שגרירות זימבבואה בקטר.
זמביה חוף השנהב טוגו טנזניה כף ורדה ליבריה לסוטו מאוריטניה מאוריציוס מאלי מדגסקר מוזמביק מלאווי הרפובליקה המרכז-אפריקאית ניגריה ניז'ר נמיביה סאו טומה ופרינסיפה סודאן סווזילנד סומליההיחסים בין סומליה לקטר הם יחסים חמים על רקע שיתוף הפעולה הגדול שבין שתי המדינות והעזרה ההדדית שביניהן.
בין שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנות ה-70. קטר תמכה ובירכה על תוצאות ועידת הפיוס הלאומית הסומלית שנערכה בג'יבוטי בשנת 2000. קטר ציינה כי "תשמח לעזור לסומליה בכל הקשור למשברים פוליטיים וביטחוניים, ויחד הן ייצאו מהמשבר".* סומליה מחזיקה שגרירות רשמית בדוחה אשר בקטר ובראשה עומד השגריר עומר אדריס.
קטר מחזיקה שגרירות במוגדישו שבסומליה ובראשה עומד השגריר חסן בן חמזה אסד מוחמד.
סיירה לאון סיישל סנגל צ'אד קומורו הרפובליקה של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו קמרון קניה היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 2003.
שתי המדינות חתמו על הסכמי שיתוף פעולה בתחומים: סחר, תעשייה, אנרגיה, תקשורת, תחבורה, בנייה, עבודה, תיירות וחקלאות.
קטר תכשיר את הנהלת הנמל החדש שהוקם בקניה ותעסיק יותר מהגרים בענפי התחבורה והתעופה.
ישנם נתיבי ספנות ישירים ממומבסה לדוחה וטיסות ישירות מניירובי לדוחה.
בשנת 2011 הייצוא של קניה לקטר היה 53 מיליון שילינג קנייתי (580,000 דולר אמריקני) והייצוא של קטר לקניה הסתכם ב-1.01 מיליארד שילינג קנייתי (11 מיליון דולר אמריקאי).
היצוא העיקרי של קניה לקטר הוא של מזון.
היצוא העיקרי של קטר לקניה הוא של כימיקלים, דשנים, פלסטיק וריהוט.
בחודש אפריל בשנת 2014, הנשיא הקנייתי אוהורו קניאטה נסע לביקור בקטר בו נפגש עם אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני.
קטר היא המדינה הראשונה במפרץ הפרסי שקבעה אמנת כפל מס עם קניה.קניה מחזיקה שגרירות רשמית בדוחה - נפתחה ב-2010.
מדינה פרטים אורוגוואי אל סלוודור אנטיגואה וברבודה אקוודור היחסים כוננו ב-20 ביוני בשנת 1975 לאחר שאקוודור הכירה בעצמאותה של קטר בשנת 1972. ב-15 בינואר בשנת 2012 נפתחת שגרירות אקוודור בדוחה.
אקוודור וקטר משתפות פעולה בתחום התיירות.
המדינות הסכימו על פתיחת קו חדש של קטר איירווייז מדוחה לקיטו.
ארגנטינה לרפובליקה הארגנטינאית ומדינת קטר היסטוריה רבת שנים של יחסים כלכליים פוריים וענפים.
הסחר בין קטר לארגנטינה גדל ב-150% בין 2012 ל-2013 מ-1.46 מיליארד ריאל קטרי (400 מיליון דולר אמריקני), הסחר גדל ל-3.64 מיליארד ריאל קטרי (מיליארד דולר אמריקאי).
ייצוא בולט מארגנטינה לקטר הוא מזון ומשקאות, שכן, הארגנטינאים ידועים כבשלנים טובים.
הייצוא הבולט ביותר של קטר לארגנטינה הוא הגז הטבעי והנפט, שכן, קטר ידועה כארץ מלאה משאבי טבע וכוח כלכלי חזק.
לקטר ולארגנטינה אינטרסים משותפים רבים.
אמיר קטר הצהיר כי הוא מעוניין לפתח את היחסים עם ארגנטינה.
ארצות הברית ארצות הברית של אמריקה למדינת קטר הן בעלות ברית אסטרטגיות.
היחסים בין שתי המדינות התחממו מאז פתיחת השגרירות האמריקנית בדוחה במרץ 1973. שגריר ארצות הברית התושב הראשון הגיע ביולי 1974. קטר וארצות הברית הסכימו על יוזמות מדיניות אזורית מזרח תיכוניות שמטרתן הגדלת הביטחון במפרץ הפרסי.
בשנת 2014, ארצות הברית מכרה לקטר כלי נשק בשווי 11 מיליארד דולר אמריקני, כולל מסוקי AH-64 אפאצ'י ומסוקי קרב רבים.
קטר גם הודיעה כי תשקיע במסוקים נוספים עבור 2.76 מיליארד דולר אמריקאי.
איי בהאמה בוליביה בליז ברבדוס ברזילהיחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל למדינת קטר כוננו בשנת 1974, כ-3 שנים לאחר קבלת העצמאות של קטר.
במהלך ביקור רשמי בקטר בפברואר בשנת 2005, שר החוץ סלסו אמורין עם אמיר קטר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, הודיע שר החוץ כי הוא מתכנן לפתוח שגרירות ברזילאית בדוחה.
קטר הייתה שותפת הסחר ה-43 בגודלה של ברזיל בשנת 2012. משנת 2007 עד שנת 2011 גדל הסחר עם ברזיל ב-435%, ממאתיים מיליון דולר אמריקני למיליארד דולר אמריקאי.
ג'מייקה גואטמלה גיאנה גרנדה דומיניקה האיטי הונדורס הרפובליקה הדומיניקנית ונצואלה טרינידד וטובגו מקסיקו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין מדינת קטר כוננו ב-30 ביוני 1975, כ-4 שנים לאחר שקטר קיבלה את עצמאותה מהבריטים.
מאז כינונם, היחסים תוחזקו ונוהלו בעיקר על ידי ארגונים בינלאומיים דוגמת האו"ם.
רק במהלך השנים האחרונות שיתוף הפעולה בין המדינות הלך וגדל.
בשנת 2014 קטר פתחה שגרירות במקסיקו סיטי.
המחווה הייתה הדדית ובשנת 2015 נפתחה שגרירות חדשה בדוחה.
בחודש נובמבר בשנת 2015 נסע אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני לביקור במקסיקו, בו ביקר את נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו וחתם בין היתר על כמה הסכמים דוגמת הסכם שירותי אוויר משותפים לשתי המדינות והסכמים נוספים בתחומי האנרגיה, התרבות והאומנות.
בחודש ינואר בשנת 2016 נסע נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו לקטר וביקר את אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני, בין היתר חתמו גם על הסכמים.
ב-2014 הסתכם הסחר השנתי הכולל בין שתי המדינות בסך של 284 מיליון דולרים אמריקאים.
הייצוא של מקסיקו לקטר יכלול לרוב כלי תחבורה, מקררים ומשאיות.
הייצוא של קטר למקסיקו יכלול לרוב סגסוגות אלומיניום וגז טבעי.
קטר היא המייבאת ה-61 בגודלה למקסיקו ומקסיקו היא המייבאת ה-28 בגודלה לקטר.
קטר מחזיקה שגרירות במקסיקו סיטי.
ניקרגואה סורינאם סנט וינסנט והגרנדינים סנט לוסיה סנט קיטס ונוויס פנמה פרגוואי פרו צ'ילה קובה קולומביה קוסטה ריקה קנדה בין מדינת קטר לקנדה שוררים יחסים טובים.
השגרירות של קטר נפתחה באוטווה בשנת 2011. דוגמאות טובה לשיתוף פעולה בין שתי המדינות הן הפעולות הצבאיות המשותפות שלהן במהלך מלחמת המפרץ ומלחמת האזרחים בלוב.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1974.
המושל הכללי של קנדה, דייוויד ג'ונסטון ואשתו ביקרו בדוחה בשנת 2011, וכן משלחת פרלמנטרית בראשות יושב ראש הסנאט, נואל קינסלה ביקרה בקטר באותה שנה.
בשנת 2012, שר החוץ הקנדי, ג'ון ביירד פתח את השגרירות הקנדית בדוחה וערך ביקור רשמי בשנת 2013.
בין קנדה לקטר התגלעה מחלוקת בשל הצעתה של קטר להעביר את הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית ממונטריאול לדוחה בשנת 2013. בחודש מאי אותה שנה חזרה בה קטר מהצעתה, ופרסמה הודעה בה היא אומרת כי "עשתה זאת כדי לשמור על הקרבה ההיסטורית והידידות בין שתי המדינות".
מדינה פרטים אוסטרליה בין הקהילייה של אוסטרליה למדינת קטר מתקיימים יחסים דיפלומטים חלקיים.
אוסטרליה לא מינתה שגריר תושב בקטר.
ב-2012 קטר פתחה שגרירות חדשה בקנברה שבטריטוריית הבירה האוסטרלית, ואוסטרליה, כמחווה, מינתה את שגרירה באיחוד האמירויות הערביות היושב בשגרירות באבו דאבי לשגרירה בקטר, בנוסף למשרתו.
איי מרשל איי שלמה ונואטו טובאלו טונגה מיקרונזיה נאורו ניו זילנד סמואה פיג'י פלאו פפואה גינאה החדשה קיריבטי היחסים בין מדינת קטר לרפובליקה של קיריבטי כוננו ב-29 במרץ בשנת 2016 בחתימה על הצהרה משותפת לכינון יחסים דיפלומטיים.
ההצהרה המשותפת נחתמה על ידי הנציגה הקבועה של אמיר קטר לשגרירות באו"ם, שייח'ה עאליה אחמד בן סייף אאל ת'אני מטעם מדינת קטר, בזמן שהרפובליקה של קיריבטי שלחה את שגרירת האו"ם שלה מטואוריקה בארו לחתום על ההצהרה.
החתימה התקיימה עקב הרצון של קיריבטי וקטר לשתף פעולה בנושאים כלכליים, פוליטיים, מסחריים, מדעיים ובתחומים טכנולוגיים ותרבותיים.
כמו כן הוצהרו התנאים הללו ליחסים: "היחסים יכוננו על פי עקרונותיה של מגילת האומות המאוחדות ועל בסיס של דו-קיום בשלום, שוויון, כבוד הדדי עבור ריבונותה של האחרת ואי התערבות בנושאים פנימיים שלא קשורים למדינה השנייה.
ההצהרה נחתמה במטה משלחת קטר לאו"ם ברובע מנהטן שבניו יורק סיטי.
המשבר הדיפלומטי של קטר החל כאשר ערב הסעודית, מצרים, איחוד האמירויות הערביות ובחריין ניתקו את כל יחסיהן הדיפלומטיים עם קטר ב-5 ביוני 2017. ניתוק היחסים כלל עזיבה מידית של שגרירי קטר את מדינות אלו ואיסור רשמי של המדינות על נסיעה לקטר - כל השוהים בה התבקשו לצאת משטחה בהקדם האפשרי.
ארבע המדינות ניתקו את יחסיהן עם קטר בטענה שהיא מסייעת במימון ארגוני טרור כמו: חמאס, חזבאללה, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וכו', גם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ האשים את קטר בהאשמה זו.
איסור הסחר עם קטר יחד עם ניתוק היחסים גרם בקטר למשבר כלכלי קטן מכיוון שהסחר העיקרי של קטר הוא עם ערב הסעודית ומצרים.
לאחר ניתוק היחסים המוחלט והתמיהה הקטרית לניתוק היחסים ארבע המדינות הסוניות החלו בכתיבה של רשימת דרישות לקטר שלאחריהן הסחר יחודש והמשבר הדיפלומטי יסתיים, הרשימה הועברה לקטר בתיווך כווית.
המדינות נתנו לקטר אולטימטום של עשרה ימים למלא אחר כל הדרישות, הכוללות גם תשלום "קנס" בסכום שלא צוין.
קטר לא עמדה באולטימטום ואף חידשה יחסים עם איראן השיעית הקיצונית, המשבר רק הוחרף ומדינות רבות נוספות הורידו את דרג יחסיהן עם קטר (צ'אד, ירדן, ניז'ר) והטילו עליה סנקציות כמו סגירת משרדי אל ג'זירה בתחומן (ישראל, קומורו).
יחסי המלדיביים–קוסובו הם היחסים בין רפובליקת המלדיביים לבין הרפובליקה של קוסובו קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008, והמלדיביים הכירו בה ב-19 בפברואר 2009. ב-16 באפריל 2009 שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים.
ב-7 במרץ 2009, נשיא האיים המלדיביים, מוחמד נשיד ביקש מהמשטרה לחקור את הטענות בדבר שוחד בהיקף של 2 מיליון דולר שניתנו לפקידים בממשלת המלדיביים כדי שהמדינה תכיר בקוסובו.
ב-17 במרץ, ועדה של הפרלמנט המלדיבי פתחה בחקירה בדבר הטענות של המפלגה הדמוקרטית האסלאמית בנוגע לשוחד.
ה"בלקן אינסייט" דיווח כי איש עסקים מקוסובו, בהג'ט פאקולי, שהנהיג את מפלגת הברית החדשה של קוסובו, הכחיש כל מעורבות בפרשת השוחד וציין כי רק דיבר על הכרה בקוסובו.
שר החוץ, אחמד שהיד, נחקר על ידי הוועדה הפרלמנטרית ב-28 במרץ.
החקירה המשטרתית נסגרה ב-6 במאי 2009 וסיכמה כי לא היו עדויות לשחיתות והתהליך המדיני נעשה בנורמות המקובלות.
תמיכה מלדיבית בבית הדין הבינלאומי
נציג המלדיביים נעדר בהצבעה של העצרת הכללית של האו"ם ב-8 באוקטובר 2008 בנוגע לשימוע של בית הדין הבינלאומי בעניין חוקיות עצמאות קוסובו.
ב-21 באפריל 2009 הוכרז על ידי בית הדין הבינלאומי לצדק, כי המלדיביים היא אחת מ-36 המדינות החברות באו"ם שהעבירה הצהרה בכתב לבית הדין הבינלאומי בדבר חוקיות עצמאותה של קוסובו באופן חד צדדי.
ההצהרה הכתובה של המלדיביים תומכת בחוקיותה של עצמאות קוסובו מסרביה.
בית-הדין קבע כי הכרזת העצמאות של קוסובו היא חוקית.
יחסי החוץ של ממלכת קמבודיה הם מערכת יחסי החוץ הדיפלומטיים שכוננה קמבודיה עם מדינות וארגונים זרים בעולם.
ממשלת קמבודיה (RGC) כוננה יחסים דיפלומטיים עם רוב המדינות בעולם, כולל המעצמות ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת.
אך היא שמה דגש על יחסיה בעיקר עם מדינות אסיה השכנות לה: הרפובליקה העממית של סין, הודו, וייטנאם, לאוס, קוריאה הדרומית ותאילנד.
קמבודיה חברה ברוב הארגונים הבינלאומיים הגדולים: ארגון האומות המאוחדות וסוכנותיו כגון הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית, בנק האסייתי לפיתוח, איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, וארגון הסחר העולמי.
ב-2005 הצטרפה קמבודיה לפסגת אסיה המזרחית.
מאז ומתמיד לקמבודיה ושכונותיה וייטנאם ותאילנד היו סכסוכי גבול.
ב-30 באפריל 1977, פרצה מלחמה בין וייטנאם לקמבודיה כשנתיים לאחר מלחמת וייטנאם.
הסיבה לפרוץ המלחמה היא שקמר רוז', תנועה קומוניסטית שלטה בקמבודיה עלתה בהפיכה צבאית, כשנתיים קודם לכן.
הקומוניסטים בווייטנאם היו רעבים לשטח נוסף וניצלו את חוסר היציבות של קמבודיה (קמפוצ'יאה של אז) כדי לפלוש אליה ולהרוויח שטח נוסף, כמו גם הרצון שלהם להתערב ולהבטיח את ביטחונה של אוכלוסיית קמבודיה מפני הקמר רוז' שביצע רצח עם באותה התקופה.
ברית המועצות תמכה בווייטנאם, ואילו ארצות הברית וסין תמכו בקמבודיה.
תאילנד התערבה במלחמה עקב גלישה שלה לשטחה.
המלחמה נגמרה רשמית ב-23 באוקטובר 1991, לאחר שווייטנאם ניצחה במלחמה.
ירידת הקמר רוז' מהשלטון והחלפתו במשטר שייבחר בבחירות דמוקרטיות.
סכסוכי גבול בין וייטנאם לסין ובין וייטנאם לתאילנד.
כיום, קמבודיה בראשות נורדום סיהאמוני נמצאת בסכסוך עם וייטנאם על מספר איים באוקיינוס ההודי ועל הגבול הימי בין שתי המדינות.
קמבודיה מקיימת גם סכסוכים עם תאילנד אך בקנה מידה קטן יותר, מאחר שחלקים קטנים מהגבול היבשתי והימי של קמבודיה עם תאילנד אינם מוגדרים בבירור.
למשל, ב-22 ביוני 2008, פרץ עימות מזוין בין קמבודיה לתאילנד מאחר שמקדש פראה ויהאר נמצא על הגבול שאינו מוגדר בבירור.
המלחמה הסתיימה לאחר שהחלטת בית הדין הבינלאומי ב-15 בדצמבר 2011 הייתה שמקדש פראה ויהאר יהיה שייך לקמבודיה.
משך העימות המזוין נמשך לפרקים, 3 שנים, 5 חודשים, 3 שבועות ויומיים.
מדינהתאריך כינון היחסיםהערותשנות ה-50 של המאה ה-201995אורוגוואי תמכה במועמדותה של קמבודיה לחברה הלא-קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.1957היחסים בין שתי המדינות מתוארכים לתקופה הטרום-אנגורית וסריביג'איה.14 במאי 199211 ביולי 1950 סגן נשיא ארצות הברית, ספירו אגניו ביקר בקמבודיה ב-1970.
ברק אובמה ביקר בקמבודיה ב-2012 במהלך פגישת ASEAN.
שתי המדינות הסכימו לחזק את הקשרים הדיפלומטיים ביניהם.
סורו התחייב לחפש אפשרויות לשתף פעולה במגזר החקלאי עם קמבודיה.15 ביוני 1956מבחינה היסטורית, היחסים טובים בין שתי המדינות, למרות סכסוכי גבולות ארוכים שלא נפתרו.4 במאי 190011 בנובמבר 19602003קמבודיה תומכת במועמדותה של מזרח טימור להצטרף לאיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN) ולבית הדין הפלילי הבין-לאומי (ICC).
היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-20 בינואר 1970. היחסים כוננו מחדש ב-9 באוגוסט 1976.1863נשיא צרפת, שארל דה גול, ביקר בקמבודיה ב-1966 וקיבל את פניו של נורודום סיהאנוק.18 במאי 197010 בספטמבר 199616 במאי 200010 ביולי 196313 במאי 1956 היחסים בין שתי המדינות היו חזקים בתקופה הסובייטית.
שתי המדינות הן חברות מלאות בפסגת מזרח אסיה.
שתי המדינות היו קומוניסטיות מאז 1941 ועד 1991.1963 שווייץ הכירה בקמבודיה ב-1957, ושתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1963.
היחסים הדו-צדדיים בין קמבודיה ושווייץ הם יציבים.
שווייץ תומכת בתהליך המעבר ובמאמצי הפיתוח בקמבודיה.
הסחר בין שתי המדינות הוא שולי.1468בין המדינות קיימים סכסוכי גבול לא פתורים רבים.
יחסי האיים המלדיביים–סין הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין הרפובליקה העממית של סין לבין רפובליקת המלדיביים.
שתי המדינות כוננו את יחסיהן הבילטרליים בשנת 1972, כשבע שנים לאחר עצמאותה של המלדיביים מהממלכה המאוחדת.
הממשלה ההודית, המנהלת יחסים קרובים עם המלדיביים, הביעה דאגה לגבי ההשפעה הסינית הגוברת על האיים המלדיביים, הכוללת את כוונתה של סין להקים בסיס צבאי במראו.
סין מיוצגת באיים המלדיביים באמצעות שגרירות הממוקמת במאלה, בירת המדינה
האיים המלדיביים מיוצגים בסין באמצעות שגרירות בבייג'ינג, בירת המדינה.
במאי 2011, וו בנגו, יו"ר הקונגרס הלאומי העממי הסיני והפוליטביורו, הגיע לביקור רשמי באיים המלדיביים.
באוקטובר 2012, לי צ'אנגצ'ון, חבר ה-PSC של המפלגה הקומוניסטית של סין, ביקר באיים המלדיביים, במהלך הביקור הוא נפגש עם הנשיא מוחמד וואהיד חסן.
לי ציין כי סין תמשיך להעניק סיוע כיכולתה כדי לעזור לקדם את המלדיביים חברתית, לעודד צמיחה כלכלית, לעודד את פיתוח משאבי האנוש של המדינה ולתמוך בהקמת תשתיות בה.
בספטמבר 2014, שי ג'ינפינג, נשיא הרפובליקה העממית של סין והמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין, ביקר באיים המלדיביים בביקור רשמי ונפגש עם הנשיא עבדולה יאמין.
פקיסטן היא המדינה השנייה בגודל אוכלוסייתה המוסלמית (לאחר אינדונזיה) ומעמדה כמעצמה גרעינית מוצהר, מה שהופך אותה למדינה המוסלמית היחידה בעלת מעמד זה.
לפקיסטן מדיניות חוץ עצמאית, במיוחד כשמדובר בסוגיות כגון פיתוח נשק גרעיני, בניית כורים גרעיניים, רכישות צבאיות זרות ונושאים אחרים החיוניים לאינטרסים הלאומיים שלה.
מצד שני, כלכלת פקיסטן משולבת במידת מה ברמה העולמית כשלה קשרים חזקים עם האיחוד האירופי ובריתות כלכליות והסכמים עם מדינות רבות אחרות באסיה.
לפקיסטן יש מיקום גאופוליטי-אסטרטגי באחד מקווי האספקה של הנפט הימי הגדולים בעולם, ויש לה קרבה למשאבים ולנפט.
פקיסטן היא חברה חשובה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי, מדורגת על ידי ארצות הברית כבעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו במלחמה העולמית בטרור, ויש לה צבא ממושמע ומקצועי.
מאז ייסודה, הושפעו יחסי החוץ של פקיסטן מעצם היותה מדינה מוסלמית שהוקמה על בסיס אסלאמי.
סולידריות אסלאמית הייתה מרכיב עיקרי במדיניות הכללית של פקיסטן ככלל ובמזרח התיכון בפרט, כמו ביסוד תמיכתה העיקשת והאיתנה בארצות ערב באומות המאוחדות ובזירות דיפלומטיות-בינלאומית אחרות.
פקיסטן ציפתה מצדה לתמיכת המדינות הערביות בסכסוכה המתמשך והארוך עם הודו במחלוקת הבעלות על קשמיר.
מאז עצמאותה ב־1947, מדיניות החוץ של פקיסטן כללה יחסים קשים עם ברית המועצות השכנה, אשר קיימה אינטראקציה צבאית ואידאולוגית הדוקה עם שכנותיה כדוגמת אפגניסטן (ממערב) והודו (ממזרח) וכן מזרח פקיסטן.
במהלך 1947–1991, תמיכת ברית המועצות ניתנה להודו; במיוחד על סוגיית קשמיר, עליה נלחמה פקיסטן שלוש מלחמות.
במהלך 1960, היחסים של פקיסטן עם פקיסטן המזרחית ואפגניסטן השכנה היו גם קשים מאוד חרף התחרות של האחרונה על "קו דוראנד".
יחסי החוץ עם איראן, ערב הסעודית וסין העממית נותרו חשובים ומרכזיים המבוססים על שיתוף פעולה נרחב בתחום הביטחון הלאומי והאינטרסים הכלכליים במפרץ הפרסי, וכן על יחסים בילטרליים נרחבים עם ארצות הברית ומדינות מערביות אחרות.
עם ההשפעה הגוברת של ברית המועצות באזור, בפקיסטן ביצרו יחסים צבאיים הדוקים עם סין שבאסיה ובפולין שבאירופה במהלך רוב המלחמה הקרה.
בעוד שלפקיסטן היו "יחסים דלוקים-כבויים" עם ארצות הברית, פקיסטן סייעה לנשיא ריצ'רד ניקסון להתקרב לסין ולמדינות אחרות במזרח אסיה.
יחסי החוץ של צרפת כוללים את קשרי החוץ שמנהלת צרפת עם מדינות אחרות וארגונים בינלאומיים.
במהלך המאה התשע עשרה בנתה צרפת אימפריה קולוניאלית חדשה שהייתה שנייה רק לאימפריה הבריטית.
מעמדה כמעצמה קולוניאלית הושפל במלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871, שסימנה את עלייתה של גרמניה לדומיננטיות באירופה.
צרפת נמנתה בצד המנצח במלחמת העולם הראשונה, אך במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה בידי גרמניה הנאצית, ועברה להתקיים כצרפת של וישי, שהייתה ממשלת בובה של הנאצים אשר שלטה על דרום צרפת ושטחי האימפריה, עד שנכבשה בידי גרמניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה מחדש צרפת תחת שלטונו של שארל דה-גול.
צרפת של דה גול פעלה לחסום את ההשפעה האמריקאית והבריטית על הקהילה האירופית.
מאז 1945 צרפת נחשבת חברה מייסדת באומות המאוחדות, ארגון המדינות המתועשות (G7),פורום הכלכלות הגדולות בעולם (G20), בנאט"ו ובקהילת הפחם והפלדה האירופית (קודמתו של האיחוד האירופי).
בעלת הברית העיקרית שלה מאז 1945 היא גרמניה.
כחברה מרכזית באו"ם, צרפת מאיישת את אחד המושבים הקבועים במועצת הביטחון של האומות המאוחדות, והיא חברה ברוב הסוכנויות המיוחדות של הארגון.
צרפת היא גם חברה מייסדת של איחוד מדינות הים התיכון ולה פרנקופוני, וממלאת תפקיד מפתח, הן בעניינים אזוריים והן ברמה הבינלאומית.
היחסים הבילטרליים בין ארצות הברית לצרפת מתקיימים מאז 1776. אז צרפת הייתה בעלת הברית הראשונה של ארצות הברית.
יחסים אלה ידעו עליות ומורדות, אך נשארו בדרך כלל טובים.
בספטמבר 2021 החזירה צרפת לראשונה את שגרירה מארצות הברית לראשונה מאז 1778, לאחר שארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה חתמו על ברית צבאית והסכם שיספק לאוסטרלים צוללות גרעיניות.
יחסים בין שתי הארצות החלו עוד לפני פלישתו של יוליוס קיסר לגאליה, כאשר שתי הטריטוריות אוכלסו בשבטי קלטים, אשר הקשרים ביניהם היו רופפים, אך הם נלחמו ברומאים כאויב משותף.
מערכת היחסים המשיכה כאשר שתי הארצות נשלטו על ידי האימפריה הרומית והן היו פרובינקיות רומיות.
היחסים בין שתי המדינות בשנים האחרונות הם לבביים ומתאפיינים בשיתוף פעולה, בצל חששות שקיימים בשני הצדדים על רקע חילוקי דעות היסטוריים ואי הסכמות בין מנהיגי שתי המדינות שהתעוררו בשנים האחרונות, נשיא צרפת ז'אק שיראק וראש ממשלת בריטניה טוני בלייר.
הסופר הצרפתי ז'וזה אלן פרלון (Jose-Alain Fralon) הגדיר את היחסים בין שתי המדינות על ידי כך שתיאר את הבריטים כ"אויבינו האהובים ביותר".
טוני בלייר זוכה ליחס של פרנקופיל בתקשורת הצרפתית ונשיא צרפת לשעבר, ניקולא סרקוזי היה ידוע בשאיפתו להפוך את ההסכמה הלבבית (Entente Cordiale) ל"הסכמה הידידותית" (Entente amicale).
היחסים בין שתי המדינות השפיעו רבות על ההיסטוריה של שתיהן במשך מאות שנים.
מספרם של הצרפתים החיים בממלכה המאוחדת מוערך בכ-350,000 איש ומספרם של הבריטים החיים בצרפת מוערך בכ-400,000 איש.
כאשר התפטר שארל דה גול ב-1969, החל ממשל חדש בראשותו של ז'ורז' פומפידו להתוות דרך למערכת יחסים ידידותית יותר כלפי בריטניה.
פומפידו חש שהמשבר הכלכלי שהתחולל באירופה בשנות השבעים מצריך את הצטרפותה של בריטניה וקידם בברכה את כניסתה של בריטניה לשוק ב-1973.
בכל אופן, למרות חילוקי דעות אלה, שיראק וראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, שמרו על מערכת יחסים חמה ביניהם במהלך תקופות כהונותיהם, גם לאחר שהחלה מלחמת עיראק.
שתי המדינות עמדו על חשיבותה ההיסטורית של ההסכמה הלבבית ועל התפקיד שלה במהלך המאה ה-20.
בשנת 1902 כרתה יפן ברית צבאית עם הממלכה המאוחדת, שכונתה הברית האנגלו-יפנית.
בתגובה, רוסיה פעלה עם צרפת להתנער מההסכמים להפחתת הכוחות הצבאיים במנצ'וריה.
ב-16 במרץ 1902 נחתם הסכם הדדי בין צרפת לרוסיה.
מאוחר יותר נלחמה יפן ברוסיה במלחמת רוסיה–יפן, ואילו צרפת נשארה נייטרלית בסכסוך הזה.
בשנים 1908–1909, במהלך משבר בוסניה, סירבה צרפת לתמוך ברוסיה נגד אוסטריה וגרמניה.
העדר העניין הצרפתי בתמיכה ברוסיה בתקופת משבר בוסניה היה נקודת השפל ביחסים בין צרפת לרוסיה.
זאת נוסף על ניקולאי השני, קיסר רוסיה, שלא עשה כל מאמץ להסתיר את סלידתו מחוסר התמיכה ממי שהייתה אמורה להיות בעלת הברית מספר אחת שלו.
ניקולאי התייחס ברצינות לביטול הברית עם צרפת.
קישור נוסף בין צרפת ורוסיה היה אינטרס כלכלי משותף.
רוסיה ביקשה תיעוש, אך חסר היה לה את ההון לעשות זאת בעוד הצרפתים היו מוכנים להלוות את הכסף הדרוש למימון התיעוש של רוסיה.
ב-1913 השקיעו המשקיעים הצרפתים 12 מיליארד פרנק צרפתי בנכסים רוסיים והפכו את הצרפתים למשקיעים הגדולים ביותר באימפריה הרוסית.
התיעוש של האימפריה הרוסית היה בחלקו תוצאה של זרם עצום של הון צרפתי לאימפריה.
היחסים הבילטרליים של צרפת עם ברית המועצות חוו עליות וירידות דרמטיות עקב פלישת הצבא האדום לצ'כוסלובקיה וברית צרפת עם נאט"ו.
מנהיג ברית המועצות לשעבר, מיכאיל גורבצ'וב, ביקר בצרפת באוקטובר 1985 כדי לאחות את הקרעים ביחסי ארצו עם צרפת.
אף על פי כן, נמשכה פעילותה הבילטרלית של צרפת עם נאט"ו, דבר שהחריף את היחסים בין צרפת לברית המועצות.
לאחר נפילת מסך הברזל, היחסים הבילטרליים בין צרפת לרוסיה היו חמים תחילה.
ב-7 בפברואר 1992 חתמה צרפת על הסכם דו-צדדי, בהכרת רוסיה כיורשת ברית המועצות.
כפי שתואר על ידי משרד החוץ הצרפתי, היחסים הבילטרליים בין צרפת לרוסיה חזקים עד עצם היום הזה.
במלחמת גאורגיה–רוסיה ב-2008 לא התעקש ניקולא סרקוזי על שלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה.
יתר על כן, לא היו מחאות צרפתיות כאשר רוסיה לא צייתה לעסקתו של סרקוזי לסגת מגאורגיה ולהכיר בריבונותה.
יחסי גרמניה-צרפת הם מערכת יחסים מורכבת בין הממשלות והעמים של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ושל הרפובליקה הצרפתית.
מוצאן של צרפת ושל גרמניה הוא מהאימפריה הפרנקית שהוקמה בשנת 481 לספירה.
כיום מאופיינים יחסי גרמניה-צרפת בקרבה עקב היותן מדינות מרכזיות בגוש האירופי וחלק בלתי נפרד מהנהגתו.
בחורף 1939–1940 יזם ד"ר נחום גולדמן הקמת גדוד יהודי שיפעל במסגרת צבא צרפת.
הוא נשא ונתן בנושא זה עם השר ז'ורז' מנדל, ועם ראש הממשלה ושר הביטחון אדואר דאלאדיה, והממשלה נתנה הסכמתה, אלא שתבוסת צרפת לגרמניה הביאה לגניזת היוזמה.
הקשר המשמעותי הראשון בין הנהגת היישוב היהודי לבין צרפת התרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1940–1944, כשצרפת הייתה כבושה בידי גרמניה.
דוד בן-גוריון, מנהיג התנועה הציונית, הביע את הערכתו לשארל דה גול, מנהיג תנועת צרפת החופשית, והביע בפניו את תקוותו שצרפת תפעל לקידום השאיפות המדיניות של העם היהודי בארץ ישראל.
במקביל, נציגים של 'צרפת החופשית' ביקרו ביישוב היהודי ונחשפו למפעל הציוני.
במרס 1941 העלתה הסוכנות תוכנית להקמת 'בריגאדה יהודית ארץ-ישראלית', שאמורה הייתה להיות מורכבת משישה גדודים ובהם כ-2,500 לוחמים, שתשרת במסגרת כוחות 'צרפת החופשית'.
התוכנית נפלה בשל התנגדותו של הגנרל ז'ורז' קאטרו, מפקד כוחות 'צרפת החופשית' במזרח-התיכון.
קאטרו חשש מקשיים שיעורר הדבר עם הבריטים, וכן שהדבר ינוצל תעמולתית על ידי ממשלת וישי, שתציג את דה-גול כ'מכור ליהודים'.
ביטוי אחר לקשר הייתה התקנת תחנת רדיו חשאית בביתו של דוד הכהן בחיפה, אשר שידרה שידורי תעמולה לכוחות ממשלת וישי בסוריה ובלבנון, טרם המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה.
התחנה, שכונתה 'רדיו לבאנט צרפת החופשית', הופעלה על ידי אנשי ההגנה, והשידורים נעשו על ידי קצינים צרפתיים מכוחות צרפת החופשית.
בתחילת שנת 1954 הודח מתפקידו שליט סוריה, אדיב שישקלי, שנטה להפעיל מדיניות פרו-צרפתית ובנובמבר אותה שנה נפתח מרד נגד השלטון הצרפתי באלג'יריה.
תגובת הנגד הצרפתית כלפי המורדים האלג'יריים הובילה את צרפת לעימות דיפלומטי עם העולם הערבי בכללותו.
בשנת 1955 סבר שר הפנים של צרפת, מוריס בורז'ס-מונורי, שמקור הצרות באלג'יריה הוא בגמאל עבד אל נאצר והחל ליזום קשר עם ישראל.
במאי 1955 שיגר דוד בן-גוריון את שמעון פרס ששימש כמנכ"ל משרד הביטחון אל פייר קניג, שר ההגנה באותה תקופה.
ופייר קניג שהיה ידוע כאוהד ישראל, שקיבל אותו בלבביות, הורה לפתוח את מחסני החירום של צרפת ולספק לישראל את מבוקשה: טנקים, מטוסים, תותחים וציוד מכ"ם.
לאחר פרסום דבר עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית בספטמבר 1955 התהדק הקשר.
אף על פי שמשרד החוץ הצרפתי התנגד לבקשת ישראל לנשק, הן בשל תמיכתו המסורתית בערבים והן מתוקף ההצהרה המשולשת שצרפת הייתה שותפה לה, משרד ההגנה הצרפתי החליט להיענות לבקשה החוזרת של ישראל לברית צבאית ובשלהי 1955 נחתמו עסקאות הנשק הראשונות.
משרד החוץ הביע את התנגדותו הרבה להידוק הקשרים הצבאיים עם ישראל והזהיר את ראשי המדינה שברית עם ישראל תגרום לאובדן מעמדה של צרפת בעולם הערבי.
בנובמבר 2011, הכריז סרקוזי כי הוא "הנשיא הצרפתי הכי פרו ישראלי"
סרקוזי ביקר בישראל בשנת 2008 וכך עשה גם יורשו, הנשיא פרנסואה הולנד, ב-2013.
בינואר 2016 הניע משרד החוץ הצרפתי את יוזמת השלום הצרפתית, שמטרתה כינוס ועידת שלום בינלאומית בפריז שתניע מחדש את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
ב-16 ביולי 2017 טס ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור רשמי בצרפת, לרגל 75 שנה לגירוש יהודי צרפת במלחמת העולם השנייה.
נתניהו התקבל בחום על ידי נשיא צרפת עמנואל מקרון
יחסי המלדיביים–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין רפובליקת המלדיביים.
נשיא האיים מוחמד נשיד ביקר בפריז ב-13 באוגוסט 2011 על ידי שר המדינה.
שר האקולוגיה הצרפתי חתם על הסכם עם עמיתו המלדיבי מוחמד אסלאם, במסגרתו הצטרפה המדינה להסכם פריז-ניירובי שנותן למדינות המשתתפות בו גישה לאנרגיה נקייה.
השר ביקר מספר פעמים נוספות בפריז בשנת 2015 לאור הכנות לכנס האקלים ויישום ההסכמים בין שתי המדינות.
במלדיביים קיים סניף של "אליאנס פראנסז" מאז דצמבר 2009.
האיים המלדיביים אינם מיוצגים בצרפת בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שלהם בבריסל, בירת בלגיה.
האיים מיוצגים בצרפת בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה בפריז, בירת המדינה.
צרפת אינה מיוצגת באיים המלדיביים בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בקולומבו, בירת סרי לנקה.
צרפת מיוצגת באיים בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בבירתם מאלה.
יחסי החוץ של קוריאה הצפונית הושפעו בעיקר מיחס הקהילה הבינלאומית לתוכנית הגרעין הצפון-קוריאנית וקשריה הטובים במהלך ההיסטוריה עם מדינות הקומוניזם מהיותה קומוניסטית בעצמה.
במהלך כל שנות העצמאות של קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית, טוענות שתי המדינות לריבונות על חצי האי קוריאה כולו.
מלחמת קוריאה לא פתרה את הבעיה הזו, והותירה את קוריאה הצפונית נעולה בעימות צבאי עם קוריאה הדרומית ועם ארצות הברית, כאשר ארצות הברית מציבה לאורך השנים כוחות צבאיים באזור המפורז.
בתחילת המלחמה הקרה הייתה לקוריאה הצפונית הכרה דיפלומטית אך ורק מהמדינות הקומוניסטיות.
במהלך העשורים הבאים היא הקימה יחסים עם מדינות מתפתחות והצטרפה לתנועת המדינות הבלתי-מזדהות.
כאשר התמוטט הגוש המזרחי בשנים 1989–1991, עשתה קוריאה הצפונית מאמצים לשפר את קשריה הדיפלומטיים עם מדינות מערביות מפותחות.
בו בזמן נעשו מאמצים בינלאומיים לפתרון העימות בחצי האי הקוריאני, בייחוד כשהצפון רכש נשק גרעיני לאחר מותה של ברית המועצות, התומכת הכלכלית העיקרית שלה.
החוקה של קוריאה הצפונית קובעת את מדיניות החוץ של המדינה.
בעוד שסעיף 2 בחוקה מתאר את המדינה כ"מדינה מהפכנית", סעיף 9 אומר כי המדינה תפעל להשגת איחוד קוריאני, לשמור על ריבונות המדינה ועל עצמאותה המדינית ועל "אחדותה הלאומית".
מאמרים רבים מתארים במפורש את מדיניות החוץ של המדינה.
סעיף 15 קובע כי המדינה "תשמור על הזכויות הלאומיות הדמוקרטיות של בני ארצו בחו"ל ועל זכויותיהם הלגיטימיות כפי שהוכרו על ידי המשפט הבינלאומי" וסעיף 17 מסביר את האידיאלים הבסיסיים של מדיניות החוץ של המדינה.
האידיאלים הבסיסיים של מדיניות החוץ שלהם הם "עצמאות, שלום וידידות"
כינון יחסים פוליטיים, כלכליים, תרבותיים ודיפלומטיים עם "מדינות ידידותיות" על עקרונות "שוויון מלא, עצמאות, כבוד הדדי, אי-התערבות בענייני האחר ותועלת הדדית".
איחוד עם "עמי העולם המגנים על עצמאותם"
תמיכה ועידוד "המאבק של כל האנשים המתנגדים לכל סוגי התוקפנות וההתערבות ולהילחם על עצמאותן של מדינותיהן ועל שחרורן הלאומי והמעמדי".
חלקים אחרים של החוקה מסבירים מדיניות חוץ אחרת.
סעיף 36 אומר כי סחר החוץ של קוריאה הצפונית ייערך "על ידי גופים של המדינה, מפעלים, וארגונים חברתיים ושיתופיים" בעוד על המדינה "לפתח סחר חוץ על עקרונות של שוויון מלא ותועלת הדדית".
סעיף 37 מוסיף כי המדינה תעודד "מוסדות וארגונים במדינה לנהל הון או חוזים משותפים עם תאגידים זרים יחידים, להקים ולהפעיל מפעלים מסוגים שונים באזורים כלכליים מיוחדים." יתר על כן, סעיף 38 אומר כי קוריאה הצפונית תיישם מדיניות תעריפים של הגנה "כדי להגן על הכלכלה הלאומית העצמאית".
בעוד שסעיף 59 אומר כי הכוחות המזוינים של המדינה "יבצעו את הקו המהפכני הצבאי הראשון".
במונחים של זרים אחרים, סעיף 80 אומר כי המדינה תעניק מקלט לאזרחים זרים שנרדפו "למען אנשים אשר נאבקים למען שלום ודמוקרטיה, עצמאות לאומית וסוציאליזם או לחופש העיסוקים המדעיים והתרבותיים".
במקום זאת, יו"ר NDC פועל להגן על המדינה מפני כוחות חיצוניים.
כיום, קים ג'ונג-און, הוא הנבחר של מפלגת הפועלים של קוריאה (WPK), יו"ר ה- NDC, ובעל תפקידים מובילים רבים אחרים.
החוקה גם מסבירה, בסעיף 117, כי נשיא ה-SPA, יכול לכנס את האספה הזאת, מייצג את המדינה ומקבל "מכתבי אמנה משגרירים ממדינות אחרות".
לדוגמה, במהלך ביקורה ב -2008 בפיונגיאנג, נתנה מזכירת המדינה האמריקאית מדליין אולברייט לקים ג'ונג-איל כדורסל חתום על ידי מייקל ג'ורדן, כאשר הוא התעניין בכדורסל וב-NBA.
קוריאה הצפונית מתייחסת להגנתה ברצינות, ומאיימת על מדינות שמאיימות על ריבונותה, ומגבילה את פעילותם של דיפלומטים זרים.
לאחר 1945 סיפקה ברית המועצות את הסיוע הכלכלי והצבאי שאיפשר לקוריאה הצפונית לפלוש לקוריאה הדרומית ב-1950. הסיוע וההשפעה הסובייטית נמשכו ברמה גבוהה במהלך מלחמת קוריאה.
זו הייתה רק ההתחלה של קוריאה הצפונית, כפי שנוהלה על ידי הסיעה אשר פעלה כתנועה לאומנית קוריאנית אנטי-יפנית, שבסיסה היה במנצ'וריה שבסין, כשבראשה היה קים איל-סונג שהנהיג את התנועה הזו ומאוחר יותר הקים את מפלגת הפועלים של קוריאה.
בסיועם של חיילים סיניים, לאחר 1950 ובמהלך המלחמה שנכחו במדינה עד 1958 נתנו לסין מידה מסוימת של השפעה בקוריאה הצפונית.
ב-1961 הסכימה קוריאה הצפונית להסכמי ביטחון הדדיים ורשמיים עם ברית המועצות ועם סין, שלא הסתיימו רשמית עד היום.
במקרה של סין, חתמו קים איל סונג וצ'ו אן-לאיי על הסכם הידידות הסינית-צפון-קוריאנית של סיוע ושיתוף פעולה, לפיו התחייבה סין הקומוניסטית לתת לאלתר סיוע צבאי בכל דרך שהיא לבעלת בריתה נגד כל התקפה חיצונית.
הצדדים החתומים ימשיכו לעשות כל מאמץ לשמור על שלום אסיה והעולם וביטחון כל העמים.
במקרה שאחד הצדדים מותקף על ידי כל מדינה או מספר מדינות במשותף, ובכך נעשה למעורב במצב מלחמה, יעביר הצד השני באופן מיידי סיוע צבאי בכל האמצעים העומדים לרשותו.
הצדדים החתומים, יפעלו על עקרונות של כבוד הדדי לריבונות, אי-התערבות בענייניה הפנימיים של האחרת, שוויון ותועלת הדדית וברוח שיתוף הפעולה הידידותי, וימשיכו לתת זה לזה כל סיוע כלכלי וטכני אפשרי על עקרונות הסוציאליזם של שתי המדינות וימשיכו לגבש ולפתח שיתוף פעולה כלכלי, תרבותי, מדעי וטכני בין שתי המדינות.
הצדדים החתומים סבורים כי האיחוד של קוריאה חייב להתממש על פי עקרונות השלום והדמוקרטיה וכי פתרון כזה תואם בדיוק לאינטרסים הלאומיים של העם הקוריאני ולמטרת שימור השלום במזרח הרחוק.
במשך רוב המלחמה הקרה נמנעה קוריאה הצפונית מלהתייצב לצד כלשהו בפיצול הסיני-סובייטי, אך במקור הוכרה רק על ידי מדינות הגוש הקומוניסטי עד 1958 כאשר אלג'יריה הכירה בה.
גרמניה המזרחית הייתה מקור חשוב לשיתוף פעולה כלכלי לקוריאה הצפונית.
מנהיג מזרח גרמניה, אריך הונקר, שביקר ב-1977 בפיונגיאנג, היה אחד מחבריו הקרובים של קים איל-סונג.
ב-1986 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה צבאי.