tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עגלות נמצאו בקברים רבים ומשערים כי הן נועדו להעביר את הגופה בחיים שלאחר המוות וכי הן היו סמל למעמד.
בעשרה מהקברים היו חפצי קבורה ובשלושה חפצים שכנראה מצאו את דרכם לקבר בטעות.
רוב החפצים היו חרוזים ושאר תכשיטים או חפצים ביתיים ונמצא רק כלי נשק אחד (נמצא גם גרזן אבל נראה שהייתה לו רק משמעות סמלית בשל גודלו הקטן).
חפצים הונחו לעיתים קרובות בגובה החזה או בקופסאות.
לקבר 4, הקבר המפואר ביותר, יש כמה קווי דמיון לקברים אחרים שנמצאו בסקנדינביה.
האישה קבורה עם הרבה תכשיטים וכמה חפצים נכריים.
היוקרה שלו מעידה על כך שקהילת פירקט הייתה עשירה.
האינדיקציה הטובה ביותר לעושר של קבורה היא השילוב של חפצי קבורה וארון קבורה.
בפירקט, קברים מסוג זה היו ממוקמים במרכז סביב פלטפורמה.
קברים זוהו כשייכים לילדים אם גודל הקבר היה קטן מ-150 סנטימטרים ומין השרידים בקבר מוכתב בדרך כלל על ידי החפצים שנמצאו איתו.
בדרך כלל, גרזנים מיועדים לקברים של זכרים, קופסאות, מפתחות וסיכות מיועדות לקברי נשים, וסכינים ואבני השחזה נמצאו בדרך כלל בקברי זכרים וגם בקברי נשים.
האתר נחפר בין השנים 1950 ל-1958 על ידי האדריכל ומפקח המוזיאונים C.G.Schultz.
החומות, שכמעט נחרשו ויושרו לאורך הדורות, נערמו שוב וחורי העמודים של הדרכים והמבנים מולאו בבטון.
המוזיאון בהוברו מכיל את רוב הדברים שנמצאו בפירקט.
רובם נמצאו בבית הקברות מצפון-מערב למבצר שהובילה אליו דרך מחופה עץ.
הממצא היקר ביותר היה תכשיט זהב עם ראש ציפורים נחמד.
עם סך של כ-30 קברים של גברים, נשים וילדים חלקם נקברו בארגזי עגלות כמו שנמצאו בספינת אוסבר, אחרים בארונות קבורה.
העניים התערבבו באקראי עם העשירים.
המבצר הדומה מאוד של טרלבור ליד סליילסה תוארך בדיוק לאביב של 981 על ידי תיארוך באמצעות טבעות עצים, פירקט עשוי להיות עתיק יותר בשנה או שנתיים, אגרסבור יכול להיות מעט צעיר יותר.
לא נמצא מספיק בנונאבגן כדי לאפשר תיארוך מדויק מספיק.
עם זאת, המבצרים כל כך דומים עד שסביר להניח שהם נוצרו על ידי תכנון אחד.
נראה כי פירקט היה מיושב רק לפרק זמן קצר למדי, אולי לא הרבה יותר מעשור, אולי אפילו פחות.
ב-1985 שוחזר בית ארוך ליד החומות, ממש מחוץ למבצר.
נטען כי שחזור זה מדויק יותר משחזור הבית הארוך הראשון משנת 1948 בטרלבור ליד סליילסה.
בשנת 1993 נבנה מרכז המבקרים של המרכז הוויקינגי פירקט כקילומטר אחד ממבצר הטבעת.
המרכז מזכיר חווה ויקינגית גדולה, עם בית ארוך גדול, נפחיה, אסם וכמה מבנים קטנים יותר, כולל מבני תצוגה וחנות מוזיאון - תשעה מבנים בסך הכל.
למרכז יש דגש חינוכי ומטרתו להציג כאן סביבה שלמה מתקופת הוויקינגים בדגם של ספק למבצר.
זה כולל שחזורים קבועים של פעילויות עבר ופעילויות שונות המערבות מבקרים סקרנים.
לא נמצאה חווה ויקינגית ליד מבצר הטבעת של פירקט, הבניינים שוחזרו לאחר דוגמאות שנחפרו ב, עיירה קטנה בדרום יוטלנד.
פישוט טקסט הוא פעולה בתחום עיבוד שפה טבעית שמטרתה לשנות, לשפר, לסווג או לעבד גוף טקסט כתוב כך שמבנהו התחבירי והדקדוקי יהיה פשוט יותר באופן משמעותי, תוך שמירה על המשמעות והמידע המקורי.
תחום זה מהווה מוקד חשוב של מחקר נוכח הצורך הגובר בתקשורת נגישה בעולם מורכב ומקושר, הנשלט יותר ויותר בידי המדע, הטכנולוגיה והמדיה החדשה.
ואולם, שפות אנוש טבעיות יוצרות אתגרים גדולים בשל אוצר המילים הרחב והמבנים התחביריים המורכבים שבהן – תכונות שהופכות את עיבודן לקשה גם עבור מחשבים מהירים ומתוכנתים היטב.
אחד הפתרונות שמציעים החוקרים הוא שימוש בדחיסה סמנטית כדי לצמצם את הגיוון הלשוני ולהגביל את מערך המילים שבשימוש.
החוקר אדוויט סידהרתן (Siddharthan) הציג דוגמה לפישוט טקסט (2006):
המשפט המקורי כולל שתי פסוקיות זיקה ותחביר מורכב, והמערכת שואפת לפשט אותו לקבוצת משפטים פשוטים יותר:
כמו כן תרם להתחזקות מחירי הנחושת, לדברי האנליסט, דו"ח של סוכנות הרכש משיקגו, אשר קדם לדו"ח המלא של סוכנויות הרכש שאמור להתפרסם היום, ומהווה אינדיקציה לתוכנו האפשרי של הדו"ח המלא.
כמו כן תרם להתחזקות מחירי הנחושת, לדברי האנליסט, דו"ח של סוכנות הרכש משיקגו.
דו"ח שיקגו מקדים את הדו"ח המלא של סוכנויות הרכש.
דו"ח שיקגו מהווה אינדיקציה לתוכנו האפשרי של הדו"ח המלא.
הדו"ח המלא צפוי להתפרסם היום.
אחת השיטות היא פישוט לקסיקלי באמצעות החלפה לקסיקלית – תהליך דו-שלבי: זיהוי מילים מורכבות והחלפתן במילים פשוטות יותר (מילים נרדפות).
האתגר המרכזי כאן הוא שלב הזיהוי, שמתבצע באמצעות למידת מכונה על סמך נתונים מתוייגים.
חוקרים, שהתאכזבו משיטות קלאסיות שבהן נדרשו משתתפים להכריע אם מילה היא פשוטה או מורכבת, גילו שניתן להשיג עקביות רבה יותר כאשר מבקשים מהמשתתפים לדרג מילים לפי רמות קושי.
פירתרואיד הוא תרכובת אורגנית אשר דומה לפירטרינים טבעיים, המיוצרים על ידי פרחי הפירטרומים.
פירתרואידים משמשים כקוטלי חרקים באופנים מסחריים וביתיים.
בריכוזים ביתיים, פירתרואידים בדרך כלל אינם מזיקים לבני אדם.
עם זאת, פירתרואידים רעילים לחרקים כמו דבורים, שפיריות, בריומאים, טבניים וכמה חסרי חוליות אחרים, כולל אלו המהווים את הבסיס של מארג מזון ימי ויבשתי.
פירתרואידים רעילים לאורגניזמים ימיים, ובמיוחד לדגים.
הם הוכחו כאמצעי בקרה יעיל להתפרצויות מלריה, באמצעות יישומים בתוך הבית.
פירתרואידים הם רעילים ליצירת אקסונים.
הם פועלים על ידי מניעת סגירת תעלות הנתרן המופעלות על ידי מתח בממברנות האקסון.
תעלת הנתרן היא חלבון ממברנלי בעל חלק פנימי הידרופילי.
פנים הגוף הזה מעוצב בדיוק כדי לאפשר לנתרן לעבור דרך הממברנה, להיכנס לאקסון ולהפיץ פוטנציאל פעולה.
כאשר הרעל שומר על התעלות במצבן הפתוח, העצבים אינם יכולים לבצע קיטוב מחדש, מה שמותיר את קרום האקסון ללא קיטוב לצמיתות, ובכך משתק את האורגניזם.
ניתן לשלב פירתרואידים עם הסינרגיסט פיפרוניל בוטוקסיד, מעכב ידוע של אנזימי P450 מיקרוזומליים, אשר חשובים במטבוליזם של הפירתרואיד.
בדרך זו, יעילותו (קטלניותו) של הפירתרואיד עולה.
סביר להניח שישנם גם מנגנונים אחרים של שכרות.
שיבוש הפעילות הנוירואנדוקרינית נחשב כתורם להשפעותיהם הבלתי הפיכות על חרקים, דבר המצביע על פעולת פירתרואידים על תעלות סידן תלויות מתח (ואולי גם על תעלות אחרות תלויות מתח באופן נרחב יותר).
פיתגורס מסאמוס היה פילוסוף ומתמטיקאי יווני־פיניקי, מייסד האסכולה הפיתגוראית.
פיתגורס נולד באי סאמוס, בן לסוחר מצור בשם מנסארכוס, ולאם ילידת המקום.
בילדותו ליווה את אביו במסעותיו.
בצעירותו עזב את עירו, כנראה מאימת הטיראן פוליקרטס, והחל במסעותיו ביוון, שבמהלכם ביקר בין השאר בכרתים ובספרטה, ויש אומרים שגם בבבל ובמצרים.
לפי יאמבליכוס שהה גם בכרמל.
ידיעותיו באריתמטיקה מיוחסות לפיניקים, ידיעותיו באסטרונומיה לכשדים וידיעותיו בגאומטריה למצרים.
לאחר שנות המסע חזר פיתגורס לאי מולדתו, סאמוס.
הוא התכוון להקים שם בית ספר ללימודי פילוסופיה, שבו יחקרו חוקים מתמטיים, אולם לא הצליח בכך.
בית הספר אכן הוקם והיה פעיל במשך שנתיים, אך בעקבות דעותיו הליברליות הוא אולץ לגלות מן המקום.
בשנת 529 לפנה"ס התיישב בקרוטון (Κρότων), מושבה יוונית בדרום איטליה, והקים סביבו את האסכולה הפיתגוראית – קהילה דתית־פילוסופית שנמנתה עם הפילוסופים הקדם־אלאטים.
הפיתגוראים האמינו כי ניתן לתאר את כל העולם ביחסים מתמטיים בין מספרים טבעיים, ודגלו באורח־חיים של פשטות המוקדש לעיון והתבוננות, ובצמחונות.
הייתה זו אגודת תלמידים מבני האצולה המקומית, שכללה גברים ונשים כאחד – החלטה יוצאת דופן בתרבות היוונית, שבה נשים מעטות מאוד עסקו בלימודים גבוהים.
חברי האגודה הקפידו על סדר קבוע של אימון גופני, קריאה לימוד פילוסופיה, מתמטיקה, אסטרונומיה ומוזיקה וכן תזונה נכונה.
אורח חיים זה קשר את שמו אל גביע פיתגורס המאלץ את המשתמש בו לשתות יין במתינות כחלק מתזונה נכונה.
האגודה צברה השפעה רבה על קרוטון ועל סביבתה, אבל קנתה לה גם אויבים רבים, ובעקבות סכסוך עם מתנגדיה, שבמהלכו הוצת מקום המפגש של הקהילה הפיתגוראית, ורבים מחבריה נהרגו, נאלץ פיתגורס לגלות ל, שם נשאר עד מותו.
רבות הן הגרסאות בכל הקשור למותו של פיתגורס.
אחת מהן מספרת שבעקבות אי קבלת אחד מהנבחנים לחבורה הפיתגוראית בזמן מהומות שכבר התרחשו בעיר, הוצת מקום המפגש של החבורה הפיתגוראית כאות נקמה.
אומנם רוב התלמידים הצליחו לברוח אך מעט מן התלמידים ובתוכם פיתגורס עצמו מצאו את מותם.
על פי אחת הגרסאות, לאחר מותו קיבלה לידיה תיאנו, בתו של מדען, מתמטיקאית ופילוסופית מחוננת – שיש הטוענים שהייתה אשתו של פיתגורס – את ניהול ענייני האסכולה.
תיאנו, שהייתה צעירה מפיתגורס בכ־36 שנה, הייתה אחת מתלמידותיו הבולטות.
יש הטוענים שחלק מההישגים המיוחסים לפיתגורס היו בעצם שלה, אולם עקב מעמדן של הנשים באותה תקופה כמו גם הנוהג לחתום את עבודות התלמידים בשם מורם, הם יוחסו לפיתגורס.
פיתגורס היה דתי אדוק עד שהחל בפיתוח הקריירה הפילוסופית.
לא ברור אם הותיר אחריו כתבים, אבל לא השתמרו כתבים שניתן לייחס לו.
בעת העתיקה נפוצו כמה כתבים שיוחסו לו, אך הוגים כאריסטו, למשל, הטילו ספק במהימנותם.
תלמידיו נהגו לצטט אמרות משלו, באופן הרומז על אופי של מסורת שבעל־פה, מכאן מקור הביטוי Ipse dixit .
שיטת הלימוד הפיתגוראית התבססה על שאלות ותשובות.
חלק מדבריו של פיתגורס פשוטים ויומיומיים, כמו הנחיות להנחת הנעליים לפני השינה, או הדרך הנכונה להדליק אש.
אך חלק מדבריו פחות, כמו השאלה "מהו האורקל מדלפי".
בחלק מהמקורות נטען שפיתגורס אסר על תלמידיו לאכול שעועית, בשל המשפט "הימנעו משעועית".
ואולם, חלק מהחוקרים סבורים שפיתגורס לא התכוון לשעועית כפשוטה, אלא לשימוש שנעשה בה להצבעה בערים יווניות באיטליה.
אם כך, הזהיר פיתגורס את תלמידיו להימנע מהצבעה, כלומר מעיסוק בפוליטיקה.
בהרבה מתפיסותיו המיסטיות היה פיתגורס קרוב לכת האורפית, שהחלה להתפתח סמוך לתקופת חייו, ולא ברור אם הוא זה שספג השפעה ממנה, או להפך, הכת הושפעה מתורתו.
ייתכן כי זיקת הגומלין הייתה הדדית.
על פי מספר מקורות, פיתגורס היה זה שטבע את המושג "פילוסוף".
על אף שלא היה הפילוסוף הראשון, הוא היה הראשון שכונה בשם זה.
רעיונו החשוב היה על הערך המוסרי של העיון – הסתכלות אינטלקטואלית המטהרת את הנשמה (שילוב של עיון בשל סקרנות ושל העיון במסתורין של אליוסיס).
לדעתו הדומה מכיר את הדומה, מידמה ומתחבר אליו בהכרתו.
על־פי השקפתו, קיימות שלוש דרכי־חיים שאדם יכול לבחור בהן:
צורת החיים האחרונה, הפילוסופיה (מילולית: אהבת־החוכמה), היא הראויה ביותר לחיות על־פיה, והמיטיבה ביותר עם הנפש.
פיתגורס תפס את הפילוסופיה כדרך חיים.
הפילוסוף בעיניו הוא איש דת, איש מדינה ואיש מדע.
עיקר ההתבוננות היא בשמים המגלמים את הסדר (cosmos – (ביוונית): מסודר או יפה) של העולם.
על ידו מידמה האדם לעולם, נעשה מסודר ונטמע באל.
זוהי בשלות של התאוריה הרואה בעולם סדר, המתבטאת בכינוי העולם בשם קוסמוס.
תפיסת העולם כיצור אורגני רווחה מאוד בתקופה זו.
פיתגורס גילה שקיים יחס בין אורכי המיתרים ובין הצלילים המופקים מתנודותיהם.
הוא לקח שני מונוקורדים, באחד הוא לחץ על המיתר במיקום מסוים (לדוגמה באמצעו), את השני הוא השאיר מתוח ללא שום לחיצה, פרט על שניהם יחד, ושמע גובהי צליל שונים.
פיתגורס גילה כי קיים יחס ישר בין מיקום הלחיצה במונוקורד, לבין הפרשי גובה הצלילים הנשמעים משני המונוקורדים גם יחד.
על סמך ממצאים אלו, פיתגורס ניסח את מיקומי הלחיצה במונוקורד, כך שיוכל ליצור מרווחים שונים קבועים, מה שיקרא לימים מרווחים מוזיקליים.
פיתגורס פיתח נוסחאות אלו, וסבר כי ניתן לתרגם גם את תנועת הכוכבים לנוסחה מתמטית.
מכאן הסיק ש"הכל מספר" - ניתן לתרגם כל דבר למספרים ושכל דבר הוא התגלמות של מספר או נוסחה מספרית.
הפיתגוראים לא ידעו להשתמש במילה "יחס", ולכן אמרו שהמספר עומד מאחורי התופעות, כלומר הוא הראשית.
היחס המספרי הבלתי חומרי והבלתי נראה מתגלם בחומר הנראה.
העולם אחדותי כי הוא מספרי, שכן המספר יוצר את ההרמוניה (-חיבור) בין הניגודים הקיימים בפועל (המילטים סברו שהניגודים הם רק למראית עין).
המספרים נמצאים בתוך הדברים כפי שהאל נמצא בתוך כהן בקכוס.
מימזיס – חיקוי או זהות האחד עם האחר – הכהן עם האל, המספר עם התופעה.
"ההרמוניה של המספרים (או הספירות)" – תנועתם של הגלגלים היא הרמונית, ובתנועה זו הם מפיקים קול הרמוני.
הפיתגוראים נתנו לכל דבר בעולם התופעות מספר, אולם עדיין אין זה מסביר את היחס בין החוקיות המספרית ובין עולם התופעות.
אריסטו טען שפיתגורס תפס את הדברים תפיסה צורנית ולא חומרית, בניגוד לקודמיו; אולם אין זה נכון, שכן בעיני פיתגורס גם המספר הוא חומרי.
משפט פיתגורס קרוי על שמו, ונהוג לייחס לו את ההוכחה הכללית הראשונה של המשפט, אם כי אין ודאות שהוא אכן זה שהוכיח את המשפט לראשונה.
המשפט עצמו ללא ההוכחה היה מוכר מאות שנים לפני זמנו של פיתגורס - בבבל, במצרים העתיקה ובסין, אולם המתמטיקאים היוונים היו הראשונים שעמלו למצוא הוכחות לרעיונות מתמטיים.
פיתגורס ראה את הנפש כישות נפרדת מהגוף, שעוזבת אותו לאחר המוות ועשויה להתגלגל בגופים אחרים, של בני אדם או בעלי חיים נוספים.
בהתאם לכך, דגלו חברי הקהילה הפיתגוראית ביחס מתחשב כלפי בעלי חיים, והקפידו על תזונה צמחונית.
בן זמנו, קסנופנס, מספר (במידה של לעג) שכשראה פיתגורס אדם מתעלל בגור כלבים הפציר בו להפסיק, בטענה שהוא מזהה בו את נשמתו של ידיד שנתגלגלה בו.
הלימוד, העיון, והחיים על־פי המידה הטובה נחשבו בעיני פיתגורס כדרכים לשיפור הנפש, ולהבטחת גלגולה במעמד טוב יותר, עד להגעתה לחיי־אלמוות.
לאחר מותו נחלקו הפיתגוראים לשני מחנות.
האחד דבק בהוראותיו של פיתגורס, והמחנה האחר, המתמטיקאים, הרחיב את תחום לימודיו לתחומים נוספים: גאומטריה, תאוריה של המוזיקה, אסטרונומיה, מכניקה ומדעים אחרים.
המחלוקת בין תלמידיו עמעמה את דמותו ההיסטורית, שהוצגה מחד כאיש מדע ומנהיג פוליטי מעשי ומאידך ככהן דת מיסטי.
המציאות ההיסטורית כנראה נתונה באמצע בין שתי התפיסות.
פיתגורס הסיק שכדור הארץ הוא עגול (כדור).
אבחנה זו ביסס הן על קביעתו של תאלס שבעת ליקוי ירח מכסה צל הארץ את הלבנה.
מאחר שצל הארץ על הירח בעת ליקוי ירח עגול, הסיק פיתגורס שהארץ עגולה ככדור.
בנוסף נימק את קביעתו בכך שבעת שצופים בספינות המגיעות מעבר לאופק נחשפת הספינה בהדרגה מקצה העליון ומטה – תופעה זו לא ניתן להסביר במרחק כפשוטו.
בעיסוקו באסטרונומיה ובאסטרולוגיה עסק פיתגורס ביחסים המספריים שבין הפלנטות.
לפי פיתגורס, היחסים המושלמים שבין הכוכבים מפיקים מוזיקה שמיימית.
פיתגורס גם החזיק בדעה שכדור הארץ אינו נייח אלא נע.
תפיסה זו השפיעה על אסטרונומים במשך אלפי שנים, ובהם על יוהאנס קפלר, שהציג את המודל האליפטי לתנועת הכוכבים.
לפיתגורס מיוחסות גם ההבחנה הראשונה בכך שצלילים מוזיקליים שונים ניתנים לתיאור על ידי יחסים בין מספרים שלמים , יצירת הסולם המוזיקלי וחלוקתו לאוקטבות וטטרקורדים.
פיתגורס ייחס חשיבות רבה ללימודי הגאומטריה, אך המסורת היוונית ייחסה את ראשיתה דווקא לתאלס.
רק במסורת הרומית, המאוחרת יותר, זכה פיתגורס למעמד של ממציא המתמטיקה ומחבר לוח הכפל.
אגדות מסוימות מייחסות גם את גילוי המספרים האי-רציונליים לפיתגורס, או לחליפין להיפאסוס, תלמידו שהושעה מהאגודה (ועל פי סיפור אחר, הוטבע בידי פיתגורס ותלמידיו), בשל פרסום התגלית.
על פי האגדה, דבר הגילוי נשמר בסוד, על־מנת שלא לסתור את הטענה שהעולם כולו ניתן לתיאור כיחסים בין מספרים טבעיים, אבל אין לסיפור זה סימוכין.
קיומם של מספרים אי-רציונליים מוזכר לראשונה אצל אפלטון, יותר ממאה שנים לאחר מותו של פיתגורס.
לפיתגורס ולתורתו הייתה השפעה רבה על המשך התפתחות הפילוסופיה היוונית לאחר מכן.
האסכולה הפיתגוראית המשיכה להתקיים זמן רב לאחר מותו, והעמידה מתוכה הוגים משפיעים נוספים, כגון הפילוסוף והמשורר אמפדוקלס.
גם אפלטון ספג ממנה רבים מרעיונותיו.
בתקופת האימפריה הרומית, לאחר שהאסכולה הפיתגוראית המקורית כבר חדלה להתקיים, קמו קהילות נאו־פיתגוראיות, שביקשו לחדש את מנהגי הפיתגוראים המקוריים, תוך שילובם ברעיונות אפלטוניים.
המשורר הרומאי הנודע אובידיוס שילב בשירתו האפית "מטמורפוזות" רעיונות רבים הלקוחים ממשנתו של פיתגורס, ואף מציג את פיתגורס עצמו כדמות בחלקו האחרון של השיר.
פיתה היא לחם חיטה שטוח העשוי מקמח ולפעמים גם שמרים.
היא מאכל מסורתי במזרח הים התיכון: בין היתר בבלקן, בטורקיה ובלבנט.
פיתה משמשת לטבילה ("ניגוב") ברטבים או במטבלים כמו חומוס וגם להכנת כריכים.
לפיתה גרסאות מגוונות, חלקן עם כיס פנימי.
המילה התגלגלה לעברית משפות הבלקן ומיוונית.
משפות אלה נשאלה pita או pitta לשפתם של היהודים דוברי לאדינו ומהם לעברית בת זמננו.
באוזניהם של דוברי עברית דמתה המילה פיתה למילה העברית הקרובה במשמעותה פַּת ולמקבילה לה בארמית פִּתָּא.
המילה נכתבת בתי"ו, אף על פי שכללי התעתיק מורים לכתוב אותה בטי"ת.
הכתיב בתי"ו הטעה בלשנים עבריים, שסברו כי מקור המילה העברית הוא בארמית, אבל ההטעמה המלעילית של המילה מסגירה את מוצאה הלועזי.
במספר שפות רומאניות מכונה הפיתה לעיתים בשם "לחם ערבי".
באנגלית בריטית הפיתה בעלת הכיס מכונה לעיתים "לחם יווני" ("Greek Bread").
בגרסתה המודרנית והתעשייתית (שהופיעה בשנות ה-50) נאפית הפיתה זמן קצר מאוד – מספר דקות בחום גבוה – 200 מעלות צלזיוס בתנורים ביתיים, או כדקה בטמפרטורה של 400–500 מעלות (בתנורים תעשייתיים).
בשל הטמפרטורה הגבוהה נכלא בתוך הפיתה קיטור שגורם להתנתקות הדפנות ולהתנפחותה ליצירת מעין כדור.
לאחר האפיה, נפלט הקיטור מהפיתה והיא חוזרת לצורתה השטוחה, אך הדפנות נותרות נפרדות מבפנים.
פיתה נוספת היא הפיתה התימנית לסוגיה (צאלוף, קלוב ועוד), שהייתה הלחם העיקרי בתפריטם של יהודי תימן.
הפיתה המסורתית (המכונה בישראל פיתה עיראקית, "לאפה", או פיתה דרוזית, בעגה ירושלמית נקראת לעיתים "אשתנור"), היא פיתה שטוחה שאינה מתנפחת בזכות שיטת האפייה השונה שלה: היא נאפית בסאג' או בטאבון (תנור כיריים המופעל על ידי אש חמה או גחלים).
מקורה בעדה הדרוזית אך היא נפוצה כיום במטבח הים התיכוני ובמטבח המזרחי.
אפשר לחתוך את הפיתה ולפתוח אותה לצורת כיס או לחתוך לחצאים ולמלא במרכיבי מזון שונים.
מאכלי מזון מהיר נפוצים שנהוג להגיש בישראל בתוך פיתה הם פלאפל, שווארמה, מעורב ירושלמי, חומוס וסביח.
פישר קינג הוא סרט דרמה-קומי זוכה פרס אוסקר משנת 1991. הסרט עוקב אחר חייו של שדרן רדיו פופולרי ומצליח, היורד מגדולתו, עקב רגשות אשם בטרגדיה שחולל מבלי להתכוון.
אורח חייו החדש והדיכאוני של השדרן מקבלים תפנית, עם היפגשו בהומלס תמהוני, שהידרדר למצבו עקב אותה טרגדיה.
שחקנית המשנה, מרסדס רוהל, זכתה באוסקר על תפקידה כחברתו של השדרן, ורובין ויליאמס זכה בפרס גלובוס הזהב בתפקיד ההומלס.
הסרט פותח בתיאור הצלחתו המסחררת של שדרן רדיו ניו יורקי יהיר על גבול הנרקיסיזם בשם ג'ק, שבאחת מתוכניותיו מסית מאזין נגד החברה היאפית.
המאזין, המתגלה כמעורער ואלים ובעקבות ההסתה הוא נכנס לבָּר של יאפים, פותח באש מנשק אוטומטי, רוצח שבעה אנשים ומתאבד.
עם היוודע הדבר לג'ק, הוא מתמוטט ופורש מהרדיו.
שלוש שנים מאוחר יותר, ג'ק עובד במשרה חלקית בספריית סרטי וידאו.
הוא מוזנח ואפילו אהבתה הגדולה של אן, המעסיקה שלו, אינה מחזיקה אותו עוד.
כחלק מעבודתו הוא משכיר קלטות וידאו של עמיתיו לשעבר שהתקדמו מקריינות ברדיו למשחק בטלוויזיה.
חייו האישיים והמקצועיים מפורקים לגמרי והוא מחליט להתאבד בטביעה במי נהר הדסון.
הוא מתגלגל לשכונה מפוקפקת בניו יורק ומשתכר שם, כדי שיוכל לבצע את תוכניתו.
אולם, תוכניותיו משתבשות ובמקום זאת הוא מותקף בידי שני נערים, שכמעט מציתים אותו באש.
ג'ק ניצל ברגע האחרון על ידי הומלס חביב הקורא לעצמו פֵּרִי, השרוי בהזיות ולא לגמרי שפוי.
השניים מתיידדים, ופרי מנסה לגייס את ג'ק לסייע לו במסע חיפושיו אחר הגביע הקדוש, שהוא בסך הכל גביע הוקרה שראה פעם בעיתון, ואשר שייך לאדריכל ניו יורקי.
ג'ק מגלה באקראי כי "פֵּרִי" היה בעבר מרצה בכיר לתולדות ימי הביניים באוניברסיטה יוקרתית, אך שפיותו התערערה לאחר שאשתו היפהפייה נרצחה לעיניו בבר על ידי אותו מטורף, שלוש שנים קודם לכן.
מאז אותו יום תודעתו המעורערת רצופה בהזיות, כשהמפחידה בהן היא זו בה הוא נרדף בידי אביר אדום רכוב על סוס, המבקש להרוג אותו.
ג'ק מרגיש כי המפגש הגורלי בינו ובין פרי הוא ההזדמנות שלו לכפר על מעשיו הבלתי אחראיים.
הוא מחליט לעזור לפרי, כדי להגיע בעצמו לגאולה אישית.
הוא מציע לפרי כסף, אך זה מחלק אותו לאחרים.
עם הזמן הוא מגלה כי פרי מאוהב במנהלת חשבונות זוטרה ומוזרה בשם לידיה.
ג'ק יוצא מגדרו כדי להפגיש בין השניים, ומערב בכך אף את אן.
החיבור עולה יפה, ופרי חוזר לביתו באותו ערב כשהוא מאושר, וכך גם ג'ק.
אלא שבדרכו הביתה, הוא חווה שוב את ההזיה על האביר האדום הרודף אחריו.
בבריחתו הוא מתגלגל למקום שבו הותקף ג'ק בידי נערים, ושם הוא עצמו מותקף בידי אותם נערים.
פרי קופא מפחד וכאב, אך הוא גם רואה בתקיפה אישור לכך שהאביר האדום ממשי, ואינו הזיה שלו.
הוא נפצע באורח קשה, ומאושפז בבית החולים, כשהוא שרוי בתרדמת.
ג'ק, שחשב שהגיעו המנוחה והנחלה עם זיווגם של פרי ולידיה, נקרא שוב לפעולה.
הוא מחליט לפרוץ לטירת האדריכל, כדי לגנוב את "הגביע הקדוש" עבור פרי, בתקווה שזה יחזירו לחיים.
בשלב זה של הסרט נוצרת כמעט זהות תודעתית בין פרי וג'ק, כאשר חלק מהזיותיו של פרי עולות בתודעתו של ג'ק.
המשימה מוכתרת בהצלחה, ג'ק מצליח לצאת מהטירה עם הגביע בידו, ומניח אותו בידי פרי הישן.
סוף טוב הכל טוב - פרי מתעורר, ולידיה הופכת לחלק בלתי נפרד מחייו, וגם ג'ק, שנפרד מאן, חוזר שוב לזרועותיה.
'פישר קינג' (המלך הדייג), על פי סיפורי אבירי השולחן העגול של המלך ארתור, היה מלך האבירים האחרון שהחזיק בגביע הקדוש.
שם זה מוזכר לראשונה בסרט במהלך שיחה שמנהלים ג'ק ופרי ערב אחד בסנטרל פארק.
בשיחה זו מספר פרי לג'ק על המלך, בווריאציה מעט שונה מזו המקובלת.
על פי גרסתו של פרי, המלך נצטווה למצוא את הגביע הקדוש, אך הוא סובל מפצעים כואבים ברגליו, כעונש על חטא הגאווה, ואיש לא מצליח לרפא אותו.
בשל מכאוביו עוסק המלך רק בדייג, ומכאן שמו.
אבירים מכל רחבי הארץ מנסים לרפא את המלך ולהצילו, אך הכל יודעים כי רק "הנבחר" יצליח במשימה.
באחד הימים מגיע שוטה הכפר (The Fool) לארמון, והוא הראשון שנוהג במלך באדיבות וברגישות.
הוא הראשון ששואל אותו מדוע הוא כואב כל כך, ומוזג לו כוס מים חיים.
המים משיבים את נפשו של המלך ומרפאים את פצעיו, ואז מבחין המלך כי כוס המים שבידו היא הגביע הקדוש.
נרעש, פונה המלך למיטיבו ושואל: "שלחתי את מיטב גיבורי למצוא את הגביע, איך מכולם דווקא אתה הצלחת?" שוטה הכפר רק מצטחק ואומר: "איני יודע.
כל שאני יודע הוא שהיית צמא."
בסיפור המקובל במיתולוגיה האנגלית, שם המרפא הוא האביר פָּרְסיבַל (או בגרסאות מאוחרות יותר - סר גלהאד).
נראה כי הכינוי פרי (Parry) בא לדמות את פרי למוצא הגביע הקדוש ולמרפא המלך.
הסרט עשיר בדימויים וסמלים מעולם אבירי השולחן העגול, כולם פרי דמיונו של פרי, כיאה לתודעתו המעורערת של פרופסור לתולדות ימי הביניים.
הסמל המרכזי הוא הגביע הקדוש, המבטא את הסליחה ואת הרחמים.
הסרט עוסק בחיפושיו של ג'ק אחר הסליחה על מעשיו, אך עליו לעבור קודם כל תהליך נפשי ארוך, הכולל התפרקות מוחלטת ואז בנייה מחדש.
בתחילת הסרט, כאשר ג'ק עדיין שדרן מצליח, הוא מתאמן על משפט שעליו להציג באודישן אליו הוזמן.
המשפט הוא: "Forgive me" (סלח לי), אך הוא אינו מצליח לבטא אותו לשביעות רצונו.
המשפט הסתמי לכאורה מסמל את חוסר בשלותו של ג'ק בשלב זה להבין מהי סליחה, ולבקש אותה מעומק לבו.
האביר האדום הוא דמות מן הסיפורים הארתוריאנים, שנוצחה בידי האביר פָּרְסיבַל.
לאחר שגבר עליו, נטל פָּרְסיבַל את מגינו של האביר האדום, וזכה לכינוי "האביר האדום החדש" (The New Red Knight) מפי המלך ארתור.
האביר האדום מסמל בסרט עבור פרי את המחסום מפני האושר המוחלט.
לאחר האסון שפקד אותו, הוא מתקשה להכיר בזכותו וביכולתו לאהוב שוב.
זאת הסיבה שהוא אינו מתעמת עם האביר באותו ערב בו הוא מותקף, שכן הוא חש כי אולי אינו ראוי לאושר שחווה עם לידיה.
האביר גם מסמל את המחסום מפני החזרה לחייו הקודמים ("ימי הביניים שלו"), בשל חוסר יכולתו להתמודד עם האובדן שחווה.
הטירה היא יעד להתקפה ולכיבוש.
היא שמורה היטב, ומגוננת על האוצרות שבתוכה.
מטרתו של האביר היא לפרוץ לטירה, לכבוש אותה, ולהפוך אותה לביתו.
הטירה שבה גר האדריכל בניו יורק נראית לפרי כביצור שאותו יש להבקיע, כדי להציל מתוכה את "הגביע הקדוש".
בכל פעם שפרי מתקרב אל הטירה, הוא רואה בהזיותיו את האביר האדום החוסם את דרכו.
טירת האדריכל מסמלת את החומה שפרי בנה בתוכו, ואשר עוזרת לו להדחיק את רגשותיו.
הוא מבקש לפרוץ את החומה הזאת ולהתמודד עם כאביו, אך אינו מצליח.
בסופו של דבר, בדומה לפישר קינג המיתולוגי, העזרה תבוא לו מבחוץ, על ידי אדם שיראה בכאבו ויעזור לו לרפאו.
השניים מחליפים ביניהם את התפקידים, ומוכיחים כי בשניהם יש קצת משוטה הכפר הנאמן והדואג למלכו, וגם קצת מהמלך המתייסר, שאינו יכול לרפא את מכאוביו בעצמו וזקוק לעזרה.
השיר בוצע לראשונה במחזמר "Babes on Broadway" בידי ג'ודי גארלנד ומיקי רוּני.
השיר משחק תפקיד חשוב בסרט פישר קינג בשתי סצנות: הראשונה היא זו בה פרי מציל את ג'ק מידי הנערים המתעמרים בו.
הסצנה המשעשעת מציגה את נדכאי ניו יורק וחלכאיה מתגודדים סביב הנערים ושרים יחד (בזיוף) את השיר, בעוד פרי מצליף בנערים ומבריחם.
הסצנה השנייה חותמת את הסרט, ובה נראה פרי שהתעורר מתרדמתו בבית חולים, כשהוא מארגן את המחלקה כולה - חולים ורופאים - לשירה משותפת של השיר.
כתוביות הסיום עולות על רקע ביצוע השיר בידי פרנק סינטרה מתקליטו "Songs for Swingin' Lovers".
שיר נוסף המשולב בתחילת הסרט הוא "The Power" של להקת סנאפ, המלווה את ג'ק בהיותו שדרן יהיר ומלא באהבה עצמית.
השיר פורסם לראשונה כסינגל פחות משנה לפני צאת הסרט לאקרנים.
טרי גיליאם, במאי הסרט, החל את דרכו המקצועית בתחום הקולנוע עם חבורת מונטי פייתון.
פישר קינג הוא סרטו השני העוסק בגביע הקדוש ובאבירי השולחן העגול.
סרטו הראשון עם חבורת מונטי פייתון נקרא בשם "מונטי פייתון והגביע הקדוש" (1975), והוא פרודיה מטורפת על המלך ארתור וחבורתו.
שיר הנונסנס "Lidya", שפרי שר ללידיה בארוחתם המשותפת במסעדה, הוא אחד משיריו המפורסמים ביותר של גראוצ'ו מרקס, שראה אור לראשונה בסרט 'בקרקס' של האחים מרקס בשנת 1939. הבית הפותח, בדומה לשיר כולו, עושה שימוש יצירתי מאוד בשפה האנגלית: "Oh Lydia, oh Lydia, say, have you met Lydia?
בסצנה בה יושב ג'ק בבטלה בספריית סרטי הווידאו של חברתו, מתנוססים שני פוסטרים על הקיר, המציגים את הסרטים 'ברזיל' ו'הרפתקאות הברון מינכהאוזן', שבוימו שניהם על ידי טרי גיליאם.
לצורך צילום סצנת הואלס באולם הטרמינל, נסגרה תחנת גרנד סנטרל בניו יורק למשך לילה שלם, עד צאת הרכבת הראשונה בחמש וחצי בבוקר, וזאת כדי לאפשר ל-400 ניצבים לרקוד שם במשך כל הלילה.
מאז, מדי ראש השנה האזרחי, רוקדים מבקרי התחנה ולס לצלילי תזמורת במשך כל הלילה.
פִּיתֶאַס היה גאוגרף ומגלה ארצות יווני.
פיתאס, יליד מסליה (כיום מרסיי), שהייתה עיר יוונית בתקופה זו, עסק לפרנסתו במסחר.
במסגרת מסעותיו הוא הקיף את בריטניה, וייתכן שהגיע אף צפונה יותר.
פיתאס היה הראשון, הידוע לנו, שקישר בין תופעת הגאות והשפל ובין הירח, והראשון שהבחין בכך שכוכב הצפון (פולאריס) לא מצביע בדיוק לכיוון צפון.
מדריך המסע הימי שכתב "אודות האוקיינוס" (Περί του Ωκεανού) לא השתמר, וידיעותינו עליו מגיעות ממקורות מאוחרים יותר.
השנה המדויקת בה יצא פיתאס למסע סביב האי הבריטי אינה ידועה.
כיום משערים שהיה זה לאחר שנת 330 לפנה"ס.
לא ברור אם הוא הפליג ממרסיי דרך הים התיכון ומצר גיברלטר, משום שבאותה תקופה, השליטה במצר גיברלטר הייתה בידי קרתגו.
אנשי קרתגו לא אפשרו לספינות זרות לעבור דרך המצר, ובכך קנו לעצמם שליטה במסחר הימי עם תושבי האי הבריטי.
ייתכן שפיתאס חצה את גאליה (כיום צרפת) דרך היבשה ודרך נהרות, ויצא למסע הימי מהחוף המערבי של גאליה.
תחנתו הראשונה של פיתאס באי הבריטי, הייתה באזור הקרוי כיום קורנוול, אשר נמצא בקצה חצי האי הדרום מערבי של בריטניה.
הוא עצר שם לצורך לימוד תהליך הפקת הבדיל ועיבודו.
ההשערה הרווחת היא שמטרתו המוצהרת של פיתאס בצאתו למסע הייתה מסחר בבדיל, מתכת שהיוונים היו זקוקים לה לצורך יצירת ארד.
פתיחת אפיק מסחר זה הייתה יכולה לתרום לעצמאות כלכלית של היוונים, ולא מן הנמנע שפיתאס יצא בשליחות רשמית למסע.
פיתאס המשיך צפונה דרך הים האירי, שמפריד בין האי הבריטי לאי האירי, ועצר במספר איים הפזורים לאורכו.
פיתאס מכנה את תושבי האיים בשם פרטנים, כלומר "צבועים" או "מקועקעים" ביוונית.
קרוב לוודאי, שזה המקור לשם הלטיני פיקטים, שבו כונו תושבי סקוטלנד על ידי הרומאים.
פיתאס המשיך מבריטניה צפונה, ולאחר שישה ימי הפלגה הוא הגיע למקום המתואר על ידו כאי.
אין ודאות לגבי זיהוי המקום, שנקרא בפי פיתאס תולה (Θούλη), וההצעות המודרניות מזכירות את איי שטלנד, איי פארו, חופי נורווגיה, או אפילו איסלנד הרחוקה יותר.
מסלולו של פיתאס בחלק זה של המסע אינו ודאי.
פיתאס, שנהג לערוך רישום מדויק של אורך היום בקווי רוחב שונים, חזה שייתכן מקום בו השמש לא שוקעת בקיץ.
בעת ביקורו בתולה הוא מצא שאורך הלילה הקיצי היה שעתיים עד שלוש שעות בלבד.
על תושבי תולה הוא מספר, שהם אוגרים את התבואה באסמים, אוכלים פירות, שותים חלב ומכינים משקה העשוי מדגנים ומדבש.
פיתאס מספר שבמרחק של יום הפלגה צפונה מחופי תולה הוא הגיע לים קפוא.
ייתכן שהיה זה אוקיינוס הקרח הצפוני, ואם נכון הדבר, אז פיתאס היה היווני הראשון שחצה את החוג הארקטי.
פיתאס מתאר ים זה כתערובת של מים, קרח, אוויר וערפל, שאי אפשר להמשיך דרכה לא ברגל ולא בספינה.
בדרכו חזרה, הוא השלים את הקפת האי הבריטי, כאשר הפליג לאורך חופי גרמניה.
בגרמניה הוא מתאר שני שבטים: גוטונים (ייתכן שהכוונה לגותים) וטווטונים.
במרחק של יום הפלגה מחופי גרמניה הגיע פיתאס לאי, הנקרא בפיו אבלוס, שעל חופיו ניתן למצוא כמויות גדולות של ענבר.
הוא מספר, שתושבי האי משתמשים בענבר הדרוש להם לבעירה, ואת היתר הם מוכרים לשכניהם הטווטונים.
אין בידינו זיהוי מוחלט של האי, וגם המסלול המדויק שבו חזר פיתאס למסליה לא נהיר.
הידע שלנו על פיתאס מגיע ממקורות עקיפים, משום שספרו "אודות האוקיינוס" לא השתמר.
ספר זה, שהיווה לאחר מותו של פיתאס, מקור יחיד לתיאור מסעותיו, היה כנראה מונח מול עיניהם של מספר סופרים יוונים ורומאים.
את מרב ידיעותינו על מסעות פיתאס אנו שואבים כיום מספריהם של סטראבון, פליניוס הזקן, דיודורוס מסיציליה ופוליביוס, שטרחו וציטטו קטעים מספרו של פיתאס.
סופרים נוספים, כמו גמינוס מרודוס, מזכירים את קיומו של הספר, אך ממעטים במסירת פרטים על תוכנו.
כאז כן היום, החוקרים נחלקים בדעותיהם לגבי אמינות הסיפורים.
סטראבון, למשל, מכנה את פיתאס שקרן, ואילו פליניוס הזקן לא מטיל ספק בקיומו של מקום בשם תולה.
יש הנוקטים דרך ביניים, וטוענים שפיתאס בדה מליבו פרטים מסוימים, בעוד שרוב התיאורים אמינים.
הביטוי הלטיני אולטימה תולה (Ultima Thule), שמשמעותו הגבול האחרון, מקורו בשם הארץ הצפונית, שאליה הגיע פיתאס במסעו צפונה.
הביטוי משמש הן במובן ישיר של הנקודה הרחוקה ביותר לאורך המסלול והן במשמעות מושאלת של גבול או קצה, למשל לצורך ציון גבול היכולת, נקודת השיא או לחלופין נקודת השפל.
בראשית המאה העשרים הייתה תנועה גרמנית-לאומנית בשם אולמה-תולה שהושפעה מהסיפורים על אותה ארץ צפונית מיתולוגית ששימשה להשקפתם המקור של הגזע הגרמני-נורדי.
פישר בלאק היה כלכלן ומתמטיקאי אמריקאי שהתפרסם במיוחד בשל היותו, יחד עם מיירון שולס, בין מפתחי המודל המקובל ביותר להערכת אופציות – נוסחת בלאק ושולס.
את הדוקטורט קיבל בלאק ב-1964 באוניברסיטת הרווארד שבבוסטון, מסצ'וסטס, בתחום המתמטיקה השימושית.
הוא היה תלמידו של מרווין מינסקי ועבד איתו על בעיות באינטליגנציה מלאכותית.
ב-1971 עבר לאוניברסיטת שיקגו ואחר כך הצטרף למכון המחקר MIT.
בתחילת דרכו היה מעורב בוויכוחים בין הכלכלנים המוניטריסטים בראשות מילטון פרידמן והקיינסיאנים בראשות מודיליאני.
בלאק לא ראה חשיבות גדולה למדיניות המוניטרית במסגרת ייצוב של צמיחת המשק, וב-1972 כתב למילטון פרידמן מכתב בזו הלשון:
בתקופה זו החל לעבוד על גולת הכותרת של הצלחתו - מודל הערכת האופציות בלאק-שולס.
הוא אומד את ערכה של אופציה מסוג קול (Call) או פוט (Put) בהינתן פרמטרים הנוגעים לשערי מניות, התנהגותן, שער הרבית במשק ועוד.
ב-1984 הצטרף לחברת הברוקרים גולדמן זקס, פועל יוצא מהצלחת הטמעתו של המודל בקרב האוכלוסייה הפיננסית.
ב-1997 הוענק פרס נובל לכלכלה לעמיתו לפיתוח המודל, מיירון שולס, ולכלכלן נוסף שהיה מעורב בפיתוח - רוברט סי.
ועדת הפרס העלתה על נס את תרומתו המכרעת לפיתוח הנוסחה.
יש להניח כי אילו חי, היה בלאק חתן פרס נובל.
פיתגורס פאפאסטמטיו (יונית: Πυθαγόρας Παπασταματίου; 1930 - 12 בנובמבר 1979) היה משורר ומחזאי יווני.
פאפאסטמטיו נולד באגריניו שם התגורר עד שהיה בן 18. משפחתו במקור הגיע מסאמוס.
אמו מריה הייתה מורה ואביו ג'ון היה סוחר טבק.
הוריו הכירו באיזמיר זמן קצר לפני מלחמת יוון–טורקיה.
המלחמה השפיע על יצירתו המאוחרת ובשנת 1972 כתב שיר אודות אסיה הקטנה יחד עם אפוסטולוס קאלדארס.
בשנת 1940 החל ללמוד בתיכון ועם כיבוש יוון על יד הגרמנים התחבא באזור ואלורס.
בשנת 1944 למחתרת היוונית העממית.
הוא למד בבית הספר לדרמה של הקונסרבטוריון של אתונה.
הוא נפטר בשנת 1979 מהתקף לב.
פישר פרייס (במקור: Fisher-Price) היא חברה המייצרת צעצועים לפעוטות ולילדים.
את החברה הקימו הרמן פישר, הלן של ואירווינג פרייס בשנת 1930 במהלך השפל הגדול.
מנובמבר 1993 "פישר פרייס" היא חברה בת בבעלות מלאה של חברת "מאטל".
בשנת 2004 עמד מחזור המכירות של החברה על סכום של כ-1.9 מיליארד דולר.
החברה מייצרת, בין השאר, משחקים התפתחותיים שונים המותאמים לשלבי התפתחות התינוק ומשחקי חשיבה לגילאים בוגרים יותר.
מועדון כדורגל פישקיר (באיסלנדית: Fylkir) הוא מועדון כדורגל איסלנדי, המשחק בארבר, פרבר של רייקיאוויק באיסלנד.
המועדון משחק בליגת המשנה האיסלנדית.
המועדון נוסד בשנת 1967 ושיחק בליגה השלישית באיסלנד עד עונת 1977 שבסיומה עלה לליגה השנייה באיסלנד.
המועדון שיחק 6 עונות בליגה השנייה באיסלנד.
בעונת 1981 הגיע לחצי גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת פראם ריקיאוויק.
בעונת 1983 הגיע לרבע גמר הגביע האיסלנדי.
בסוף העונה ירד מהליגה השנייה לליגה השלישית באיסלנד.
במשך 5 עונות המועדון שיחק לסירוגין עונה אחת בליגה השלישית ועונה אחת בליגה השנייה.
בעונת 1986 הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי.
בסוף עונת 1988 הגיע למקום הראשון בליגה השנייה ועלה בפעם הראשונה לליגת העל האיסלנדית.
בעונה הראשונה בליגת העל האיסלנדית המועדון הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת קפלוויק.
בסוף העונה ירד מליגת העל האיסלנדית לליגה השנייה.
מעונת 1990 ועד עונת 1999 המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגת העל.
בעונת 1992 ובעונת 1993 הגיע לחצי גמר ורבע גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת ואלור.
בעונת 1999 הגיע בפעם הראשונה לגמר גביע הליגה האיסלנדית.
בסוף העונה הגיע למקום הראשון בליגה השנייה ועלה לליגת העל האיסלנדית.
המועדון משחק ברציפות בליגת העל האיסלנדית מעונת 2000.
בסוף עונת 2000 הגיע למקום השני בליגת העל האיסלנדית והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 2001/2002. בסיבוב המוקדמות ניצח את קבוצת פוגון שצ'צ'ין מפולין ובסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רודה מהולנד והודח מהטורניר.
המועדון זכה פעמיים ברציפות בגביע האיסלנדי בעונות 2001 ו - 2002 והגיע לגמר גביע הליגה האיסלנדית בעונת 2002. המועדון העפיל פעמיים לגביע אופ"א.
בעונת 2002/2003 הפסיד בסיבוב המוקדמות לקבוצת מוסקרון מבלגיה.
בעונת 2003/2004 הפסיד בסיבוב המוקדמות לקבוצת א.י.ק סולנה משוודיה.
בעונת 2003 הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי ורבע גמר גביע הליגה האיסלנדית.
בעונת 2004 הגיע לרבע גמר הגביע האיסלנדי ורבע גמר גביע הליגה האיסלנדית.
בעונת 2005 הגיע לחצי גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת ואלור.
בעונת 2006 הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי.
בעונות 2007, 2008 הגיע לחצי גמר הגביע האיסלנדי.
בעונת 2009 הגיע לרבע גמר הגביע האיסלנדי וחצי גמר גביע הליגה האיסלנדית.
בסוף העונה הגיע למקום השלישי בליגת העל האיסלנדית והעפיל לליגה האירופית בעונת 2010/2011. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסיד לקבוצת טורפדו זודינו מבלארוס והודח מהטורניר.
בעונת 2010 הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי.
בעונת 2011 הגיע בפעם השלישית לגמר גביע הליגה האיסלנדית.
בעונת 2012 הגיע לשמינית גמר הגביע האיסלנדי.
בעונת 2013 הגיע לרבע גמר גביע הליגה האיסלנדית והפסיד לקבוצת ואלור ולרבע גמר הגביע האיסלנדי והפסיד לקבוצת שטיארנן.
בעונת 2014 הגיע לרבע גמר גביע הליגה האיסלנדית והפסיד לקבוצת קיי.
בימאות, פיתה (שיבוש של המונח באיטלקית: Bitta; על-פי האקדמיה ללשון העברית: זָקֵף) היא עמוד קצר המחובר לרציף (באנגלית, "Mooring bollards") או לכלי השיט (ומכונים באנגלית "Bitts").
אל עמוד זה מחברים את חבלי ההיקשרות או הגרירה באמצעות ליפוף סביב הפיתה.
הפיתה יכולה להיות עשויה מעץ, מתכת או אבן, אולם בכל מקרה תסתיים בבליטה בצורת פטריה בחלקה העליון, המגנה מפני החלקת החבל מהפיתה בעת מתיחה.
קרחון פישר (Fiescher Glacier) הוא קרחון יבשתי באורך 16 קילומטר הנמצא בצידו הדרומי של רכס האלפים הברניים שבקנטון ואלה שבשווייץ.
הקרחון מכסה שטח של 33 קמ"ר ונחשב לקרחון השני בגדלו בהרי האלפים אחרי קרחון אלטש.
הקרחון מתחיל בשיפוע המזרחי של הר הגרוס פישרהורן בגובה של 4,000 מטר מעל פני הים, מצידו המערבי שוכנים ההרים גרינהורן, פישר גאבלהורן, וגרוס וננהורן ומצידו המזרחי ההרים אגאסיהורן ופינסטרארהורן.
בצדו התחתון זורם הקרחון אל תוך עמק עמוק בין ההרים גרוס וננהורן ממערב ווזנהורן ממזרח, שם מסתיים בגובה של 1,700 מטר מעל פני הים.
בימי הקיץ עם הפשרת השלגים נצבע הקרחון אפור על ידי עשרות סלעים המידרדרים אליו מן המדרונות התלולים סביב.
על המדרון הדרום מערבי של הר הפינסטרארהורן כ- 100 מטר מעל הקרחון שוכנת בקתת פינסטרארהורן של מועדון המטפסים השווייצרי בגובה של 3,048 מטר מעל פני הים, המשמשת בדרך כלל כתחנת מעבר בדרך בין עמק לוצ'ן (Lötschental) והיונגפראויוך למעבר גרימזל.
פישצ'ץ (בפולנית: Piszczac) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-15 ככפר פרטי בבעלות אצולה, ולאחר מכן הוענקו לו זכויות עיר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ננטש היישוב זמנית, בשל הפיכתו לזירת קרבות בין צבאות רוסיה וגרמניה.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמחצית השנייה של המאה ה-18. לאחר מלחמת העולם הראשונה שבו לכפר רק חלק מיהודיו.
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-400 יהודים, כמחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות היהודיות השונות.
בשנת 1937 פרעו פולנים ביהודי היישוב, תוך ניפוץ שמשות בבתיהם.
במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נכלל היישוב בתחום השלטון הגרמני בפולין בסוף ספטמבר 1939. בשלב זה נותרו ביישוב כ-200 יהודים, אך בהמשך העבירו אליו הגרמנים מאות יהודים מכפרי הסביבה וכ-700 עובדי כפייה יהודים.
יהודי היישוב חויבו בענידת סרט זרוע ובביצוע עבודות כפייה, ומעת לעת נרצחו חלקם.
בהמשך, רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו.
באוקטובר 1942 שילחו שוטרים פולנים את כל יושבי הגטו שבכפר בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור.
בשעת הסלקציה, שולחו מעט מיהודי הגטו לעבודה במיינדזיז'ץ פודלסקי.
פישרס () היא עיר במחוז המילטון שבמדינת אינדיאנה שבארצות הברית.
העיר היא פרוור של בירת המדינה, אינדיאנפוליס ובעשורים האחרונים היא חוותה צמיחה משמעותית כאשר מספר תושביה גדל מ-350 ב-1963, ל-2,000 ב-1980, ל-7,200 ב-1990 ובמפקד האוכלוסין של 2010 נמנו בה כמעט 77,000 תושבים.
ב-2011 הוגדרה פישרס כעיר הטובה ביותר בארצות הברית למגורי משפחות על ידי רשת הטלוויזיה TLC וזכתה לתואר "קהילה ירוקה" על ידי איגוד הערים והעיירות של אינדיאנה.
פישרס דורגה על ידי רשת העיתונות CQ Press כעיר שבה שיעור הפשיעה הוא הנמוך ביותר בארצות הברית לשנים 2011 – 2012 בקרב הערים שגודל אוכלוסייתן נע בין 75,000 ל-100,000 תושבים, דירוג שעליו היא שמרה גם בשנת 2013. ב-2010 דירג המגזין Money את פישרס כשמינית ברשימת הערים שטוב לגור בהם.
באותה שנה הוכתרה פישרס על ידי המגזין ביזנסוויק כפרבר שהכי משתלם לגור בו וכעיר ה-11 ברשימת הערים הטובות ביותר לעבור עליהם של המגזין פורבס.
לאחר שב-2012 התקיים בעיר משאל עם על הפיכתה מעיירה לעיר, היא קיבלה מעמד של עיר ב-1 בינואר 2015.
ב-1802 התיישב ויליאם קונר במקום בו שוכנת כיום פישרס.
קונר בנה בקתה ותחנת סחר על גדת נהר וייט.
האדמה שעליה הוא התיישב ידועה כיום בשם "ערבת קונר" (Conner Prairie) והיא מהווה אחד המוזיאונים להיסטוריה החשובים ביותר בארצות הברית.
לאחר שאינדיאנה הפכה למדינה ב-1816 ולאחר ששבטי הלנאפי ויתרו על תביעותיהם באינדיאנה ובאוהיו לטובת ממשלת ארצות הברית בהסכם סט מרי ב-1818, החלו מתיישבים להגיע לאזור.
במעמד חתימת ההסכם, שימש קונר כמתורגמן עבור צ'יף ויליאם אנדרסון, אביה של אשתו מקינג.
ב-1823 הוקם מחוז המילטון וב-1825, לאחר שבירת אינדיאנה עברה מקורידון לאינדיאנפוליס, החלה הקהילה בפישרס להתפתח.
לאחר המעבר, הקים ג'ון פינץ' טחנת קמח שהונעה על ידי סוסים, נפחיה ואת בית הספר הראשון באזור.
בשנה לאחר מכן נבנתה טחנת הקמח הראשונה שהונעה במים.
ב-1826 נבנה ליד נהר וייט "בית השגריר" (Ambassador House) שניצב כיום בהצטלבות רחוב 106 ורחוב אלר.
מאוחר יותר נרכש הבית על ידי אדיסון ואינדיה האריס, שמונה לתפקיד שגריר ארצות הברית באימפריה האוסטרו-הונגרית על ידי הנשיא ויליאם מקינלי.
כיום שוכן בית השגריר בתחומי פארק המורשת של נהר וייט והוא עבר תהליך של שיפוצים ושימור.
ב-1849 החלה סלילתה של מסילת הברזל מאינדיאנפוליס לעיר פרו הסמוכה, כהרחבה של המסילה משיקגו.
מסילה זו היוותה אבן מושכת עבור אנשים לא מעטים והמקום היה ידוע בשם "המסוט של פישרס" (Fisher's Switch).
ב-1872 הוסר הלוט מעל השלט על התחנה שנבנתה בהצטלבות המסילה עם רחוב 116 על ידי שאלתיאל פישר.
לאחר מותו של קונר ב-1855 הפכה החווה המשפחתית שלו למוקד משיכה.
ב-1927 הציבה החברה ההיסטורית של מחוז המילטון ציון מיוחד על החווה.
אלי לילי, שהיה אז בעל חברת תרופות גדולה, רכש את חוות קונר ב-1934 והחל לשפץ אותה.
ב-1964 ביקש לילי מקולג' ארלהם לדאוג לחווה, שכיום ידועה בשם "ערבת קונר" (Conner Prairie).
ב-1943 בנתה חברת המים של אינדיאנפוליס את מאגר גייסט במטרה למנוע מחסור במים במערכת המים העירונית.
הם האמינו שנחל פול ונהר וייט לא יהיו מסוגלים לספק את הביקוש למים בעיר.
בשנות השבעים של המאה ה-20 ביקשה החברה לשלש את גודלו של האגם, אך ב-1978 בוטלה התוכנית והחלה תנופת בנייה גדולה סביב לאגם.
פישרס צמחה באיטיות וב-1960, כאשר תנועת רכבות המשא הצטמצמה, מנתה אוכלוסייתה 388 תושבים.
שינוי התוואי של הכביש המדינתי מספר 37 אל עברה המזרחי של העיר והחיבור לכביש הבין-מדינתי מספר 69, הבטיחו את צמיחתה העתידית של העיר כמרכז מגורים ומסחר.
עד מהרה הייתה פישרס לפרבר של אינדיאנפוליס הצומח במהירות.
ב-1989 מנתה אוכלוסיית העיר 7,000 תושבים ואז נערך בה "פסטיבל החופש" (Freedom Festival) הראשון שמתקיים בה מאז כל שנה.
ב-1992 נפתח המרכז העירוני על שם תומאס א.
וויבר שמשמש כמוקד האזרחי והממשלתי של העיר.
המתחם משמש אכסניה לבניין העירייה, למפקדות המשטרה ומכבי האש, לבניין הדואר המרכזי, לבניין אספת המחוז, למרכז המבקרים וללשכת המסחר העירונית.
בהמשך הוספו גם ספרייה ובניין משרד הרישוי של אינדיאנה.
במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמנו בפישרס כמעט 38,000 תושבים.
הדיור בר ההשגה, הכלכלה הצומחת והסמיכות לאינדיאנפוליס הצומחת במהירות ולכביש 69, גרמו לגידולה המהיר של פישרס.
ב-2003 ביקשה העירייה מלשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לקיים בה מפקד אוכלוסין מיוחד כדי להעריך במדויק את הגידול המהיר של אוכלוסיית העיר מתחילת העשור.
במפקד זה נמנו בעיר 52,390 תושבים, גידול של 38% מאז המפקד הקודם.
מאז הוקדשו משאבים ממשלתיים רבים לבניין פארקים, לתחזוקת כבישים ולניהול יעיל של הצמיחה העירונית המהירה.
ב-2005, לאחר מחלוקת על ניהול בלתי יעיל לכאורה, התנתקה "ערבת קונר" רשמית מקולג' ארלהם והפכה לתאגיד נפרד.
ב-2009 נכנעה קבוצת הלחץ של אזור המגורים של גייסט לאחר מאבק משפטי של ארבע שנים כנגד עיריית פישרס על סיפוח שלא מרצון של האזור שסביב לאגם.
כך התאפשר לפישרס לספח את האזור על 2,200 יחידות הדיור שבו בינואר 2010 ולהתחיל בגביית המיסים בו בשנה שלאחר מכן.
מהלך זה הגדיל את אוכלוסיית פישרס בכ-5,500 תושבים והיא הפכה להיות העיר השמינית בגודלה באינדיאנה.
ב-2012 בנתה עיריית פישרס שביל רב-תכליתי במרכז העיר ואמפיתיאטרון במרכז העירוני על שם תומאס א.
בנובמבר אותה שנה הכריזה העירייה על פרטי מיזם הפיתוח של לב העיר בתקציב של 33 מיליון דולר שהחל באמצע 2013 והושלם ב-2015.
ב-1998 נדחתה במשאל עם ההצעה להפיכת פישרס מיישוב במעמד של עיירה ליישוב במעמד של עיר ברוב של 75% מתנגדים.
ב-2008 החל קבוצה בשם CityYes לאסוף חתימות לעצומה לקיום משאל עם חוזר על שינוי מעמד העיר.
העירייה מינתה צוות חקירה של 44 אזרחים לבחינת היתרונות והחסרונות שבשינוי המוצע.
בדצמבר 2010 אישרה מועצת העיר את עריכתו של משאל עם בו הוצגו לציבור הבוחרים שתי שאלות: שאלה בדבר הפיכתה של פישרס מעיירה לעיר ושאלה בדבר כינון מבנה מסורתי של מנגנון הממשל העירוני, קרי, ראש עיר ומועצה נבחרים, או בחירת ראש עיר מקרב מועצה מורחבת של תשעה חברים.
במשאל העם שנערך ב-6 בנובמבר 2012, אושר המעבר למעמד עיר והוחלט לכונן את שיטת הממשל על פיה ייבחר ראש העיר בבחירות כלליות.
פישר איילנד הוא אי מלאכותי שנוצר בשנת 1905 בפלורידה ארצות הברית.
פישר איילנד הוא המקום עם ההכנסה-לנפש הגבוהה ביותר בארצות הברית.
האי היה בעבר בבעלותו של איש העסקים קארל פישר, שהעניק לו את שמו הנוכחי "אי פישר".
האי נוצר ב- 1905 במהלך העבודות לייבוש החוף של מיאמי.
האי היה שייך למיליונר האפרו אמריקני הראשון בדרום פלורידה, דיינה דורסי.
ב-1919 החלה הבניה באי לאחר שקארל פישר רכש את האי מדורסי.
ב-1925 רכש את האי איל ההון ויליאם ואנדרבילט תמורת יאכטה.
לאחר מותו של ואנדרבילט, האי נמכר בשנת 1944 לתעשיין הפלדה אדוארד מור שהפך את האי לאחוזה פרטית.
לאחר מותו של מור בשנת 1950 נמכר האי לגארפילד ווד.
באי התגוררו פוליטיקאים ואנשי ציבור מפורסמים, כמו הנשיא ריצ'רד ניקסון שעבר להתגורר באי במהלך פרשת ווטרגייט.
בשנת 2005 ניסו תושבי האי להפוך אותו לעיר, אך הוועדה המחוזית של מיאמי דחתה את הבקשה.
כיום האי משמש לבתי נופש לאוכלוסייה העשירה בארצות הברית והוא המקום עם ההכנסה הגבוה ביותר לנפש בארצות הברית.
כאשר ההכנסה הממוצעת לנפש עומדת על 236 אלף דולר לנפש.
גודלו של האי הוא קצת פחות מקילומטר מרובע.
תושביה שוהים באי בממוצע בין חודשיים לשלושה חודשים, האי מוקף מים מכל צדדיו.
ההגעה לאי היא בשיט במעבורת או דרך האוויר.
האי סגור לזרים, והכניסה אליו היא אך ורק לתושבים ולאורחיהם או לתיירים הבאים לשהות במלון שבאי.
האי כולל שתי מרינות, האחת ליאכטות קטנות, והשנייה ליאכטות גדולות.
באי ישנם כ-18 מגרשי טניס ועשרות בריכות, חולות החופים באי מיובאים מהאיים הקריבים.
פישקה במילואים הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1971 בבימויו של ג'ורג' עובדיה שגם כתב את התסריט ביחד עם עדה בן נחום שכתבה את הדיאלוגים.
מוני אמריליו כתב את המוזיקה לסרט ואת הלחן לשירים "אם אין אני לי ו"מתי מתי" למילותיה של רחל שפירא המושרים על ידי ששי קשת.
הסרט הופק בתקופת האופוריה לאחר מלחמת ששת הימים, בו נראו חיילי צה"ל כגיבורי על, לעומתם הערבים כחסרי בינה מבחינת לוחמה, כאשר חיילי צה"ל גוברים עליהם בפועלות תחכום, ולחימה בתוך שטח האויב.
הקהל "הצביע ברגלים" למרות הביקורות השליליות.
לפי ספר הקולנוע הישראלי צפו בסרט 457,000 ולפי כרזת הסרט, צפו בו 850,000!
מבקרי הקולנוע קטלו את הסרט בהיותו לדעתם "סרט זול, וולגרי וחסר טעם".
בעיתון הארץ התרעם המבקר על כך שהסרט זכה למענק של 400,000 ל"י מ"הממונה על הסרט העברי" (בזמנו הסיבסוד לסרט ניתן רק לאחר הקרנתו לפי מספר האנשים שצפו בו).
מפקד גדוד מילואים (צבי ירון) פוקד על סמל היחידה ג'ינג'י (גבי עמרני) להביא משתמטים מגיוס.
אחד המשתמטים הוא בחור ישיבה גברתן בשם שמיל (פול סמית).
שמיל מגיע לבסיס ומיד מתחייל ומתחיל באימונים.
בן חסותו של שמיל בישיבה הוא בחור עדין וביישן בשם פישקה (משה סולו).
הוא לא יכול להישאר בישיבה בלי שמיל.
פישקה מגיע לבסיס ולאחר שהוא משכנע את הש"ג להניח תפילין, הוא מתגנב לבסיס ולאחר שרשרת טעויות מתחייל, עובר בשלום את הבדיקה הרפואית ומתחיל את האימונים ביחד עם שמיל תחת פיקודו של הרס"ר (הנו ג'אבר).
לאחר סדרת אימונים מפרכים ומשעשעים מודיע המג"ד לכיתה של שמיל ופישקה כי הם נבחרו לבצע משימה של חטיפת מפקד פת"ח בכיר בשם אבו פארס מירדן ולהביאו לישראל.
לפני כן הם מקבלים אישור לחופשה קצרה בעיר.
הם עומדים לעצור טרמפ אך אף מכונית לא עוצרת להם.
פישקה מתחכם, מתחפש לאישה וחושף את רגלו (כמו קלודט קולברט בסרט זה קרה לילה אחד).
התעלול מצליח ומיד נעצרת מכונית.
הם מבלים במועדון לילה ביחד עם רופא צבאי (רפי נתן) שעוגב על פישקה ואינו יודע שזה גבר...
הם יוצאים למשימה, חוצים את הגבול מנסים להשתלט על מפקדת הערבים תוך קטילה של חיילים רבים אך לבסוף נתפסים.
המפקד הערבי מתחיל לחקור אותם תוך כך ששמיל עונה לו באנגלית ופישקה ביידיש.
לבסוף שמיל מצליח בערמומיות ובכוחו הרב להשתלט על הערבים וכולם בורחים מהמקום כשהם ממשיכים בדרכם למועדון לילה בו נמצא אבו פארס.
הם מחופשים כחיילים ערביים ומחכים לאבו פארס תוך צפייה ברקדנית בטן.
מסתבר להם שאבו פארס מחזיק במקום בכפייה, זמרת יהודייה מאנגליה בשם דלידה.
פישקה מתגנב לחדרה ומגלה לה מי הם וכי ברצונם לחטוף את אבו פארס ולשחרר אותה.
כשנכנס אבו פארס לחדרה מתחבא פישקה מתחת למיטה ושם גלולת שינה בכוס האלכוהול שאבו פארס שותה.
כשאבו פארס נרדם הם פורצים לחדר, נושאים אותו ובורחים בג'יפים לעבר הגבול תוך שהם קוטלים חיילים ערביים.
המג"ד והמח"ט משבחים את פישקה.
פישקה מודיע למג"ד שלאור ההצלחה הגיעו עוד בחורי ישיבה לגדוד, והמג"ד מתבונן להפתעתו בפישקה המצעיד את האברכים בגאווה.
שחקןתפקיד פול סמית שמיל משה סולו פישקה גבי עמרני ג'ינג'י צבי ירון מג"ד הנו ג'אבר רס"ר ליאורה רמון דלידה, זמרת רפי נתן רופא
פישר (.FBC & Co) הוא משרד עורכי הדין מהגדולים בישראל ומונה 365 עורכי דין, 125 שותפים, 68 מתמחים ובסך הכול 556 עובדים.
המשרד נחשב מוביל בתחומי משפט שונים, מדורג בדירוג dun's 100 בחמישייה הראשונה מבין משרדי עורכי הדין בישראל וזכה בדירוגים גבוהים במדריכי הדירוג הבולטים (כולל Chambers and Partners, Lega
הסניף הראשי של המשרד שוכן בתל אביב.
למשרד סניף נוסף בפארק גב ים נגב בבאר שבע.
בנוסף המשרד נותן שירותי פרו בונו בתחומי קידום חינוך ילדים ונוער ממעמד סוציו-אקונומי נמוך וסיוע לאוכלוסיית הגיל השלישי וניצולי שואה.
פסקי דין תקדימיים ותיקים בולטים
ועדות הערר מוסמכות לאשר הסכמי פשרה בענייני היטל השבחה
חברה ציבורית אינה חייבת לדווח לציבור על משא ומתן שניהלה עם רשות המיסים, אף שהמידע נמסר באותה העת לרוכש שליטה בחברה.
בין הרכישות הבולטות בהם היה יצוג מטעם המשרד, נמנות רכישת "סרווטרוניקס" בסך 170 מיליון דולר, רכישת מקרקעין מרשות מקרקעי ישראל בידי אמות השקעות בסך 250 מיליון ש"ח ופרויקט משולב של מסחר, מרפאות, בשכונת תלפיות בירושלים בידי "קבוצת סופרין" וחברת "אורקום אסטרטגיות" בסך 520 מיליון ש"ח.
פישמן רשתות היא חברת החזקות ישראלית פרטית, שנוסדה בשנת 1995 על ידי איש העסקים אליעזר פישמן במטרה להחזיק ולנהל את הפעילות הקמעונאיות של קבוצת פישמן.
נכון לשנת 2023 בעלי השליטה בחברה הם ילדיו של אליעזר, אייל פישמן, ענת מניפז, ורונית פישמן.
משרדי החברה שוכנים בראשון לציון.
החברה נוסדה בסוף 1995 כחברת בת של קבוצת פישמן, במטרה לעסוק בפעולות שיווק משותפות של רשתות השיווק של הקבוצה.
באותה עת החזיקה הקבוצה ברשתות "גרינברג" (רשת סופרמרקטים), היפרטוי (רשת חנויות צעצועים), "הנדימן" (רשת "עשה זאת בעצמך"), "מגה ספורט" (רשת חנויות ספורט) ו"איי.די.דיזיין" (רשת ריהוט).
המטרה הייתה להקים גוף שייזום פרויקטים שיווקיים משותפים של הרשתות, כולל מועדון לקוחות משותף.
בנוסף תוכננה האחדה של פעילויות שונות, בהן שכירת והקמת חנויות ומחשוב משותף.
מועדון הלקוחות של הקבוצה, "פאואר-קארד", הוקם בשיתוף חברת כרטיסי אשראי לישראל שפישמן החזיק 15% ממניותיה.
בסוף 1997 מונה בנו של אליעזר פישמן, אייל פישמן, בגיל 27, למנכ"ל רשת "אי.די.דיזיין" שבמקביל כבר שימש כמנכ"ל "מגה ספורט".
בהמשך עבר לשמש יושב ראש "פישמן רשתות" וניהל את פעילות הקבוצה כולה.
בנובמבר 1998 נחתם הסכם למיזוג רשת "היפרטוי" שהוקמה בשנת 1992 עם רשת "טויס אר אס" שהפעילה באותה עת 5 חנויות ו"היפרטוי" 14 חנויות.
ביוני 2010 נרכשה גם את הרשת המתחרה הפיראט האדום.
אך היא פועלת בנפרד באמצעות זכיינים.
באוגוסט 1999 רכשה "פישמן רשתות" את השליטה בחברת בילו, שהחזיקה במחצית ממניות רשת הום סנטר, ובתחילת 2000 רכשה עוד 38% מהבעלות מידי רשת הריבוע הכחול.
אחר כך מכרה את הבעלות על רשת הנדימן לחברת בילו ו-17 סניפים של הנדימן הוסבו לסניפי הום סנטר.
ובסוף שנת 2000 מחקה את מניות רשת הום סנטר מהמסחר בבורסה, בעקבות הצעת רכש.
באוקטובר 1999 נרכשו 49% ממניות רשת חנויות האלקטרוניקה בסט ביי (רשת שיווק ישראלית).
ביולי רכשה הום סנטר 51% ממניות "בסט ביי" ובוצע איחוד של הפונקציות הניהוליות, הלוגיסטיות והמסחריות של שתי הרשתות במטרה לחסוך בעלויות.
בסוף 2012 נקלעה רשת בסט ביי לקשיים ונסגרה.
בנובמבר 1999 פישמן הגדיל אחזקותיו ברשת גרינברג ליותר מ-%90, התמזגה הרשת עם קבוצת "קו-אופ היפר-שוק".
מיזוג שיצר רשת בעלת 140 סניפים, הקבוצה כולה החלה לפעול תחת השם "קלאבמרקט".
פישמן החזיק 30% ממניות הרשת הממוזגת.
בנובמבר 2001 נמכרה רשת "קלאבמרקט" לקבוצת "מוזס-בורוביץ'-רוזן", תמורת 440 מיליון שקל.
בשנת 2000 הוקמה רשת חנויות הפרחים ZER4U.
באותה שנה גם הוקמה חברת "טלפארמה - בית המרקחת הישיר הראשון", שעוסקת במכירה והפצת תרופות בשיווק ישיר ללקוחות בטלפון או באינטרנט.
זמן קצר לאחר הקמתה זכתה במכרז של משרד הביטחון לאספקת תרופות בדיוור ישיר לנכים זכאי אגף השיקום.
שירות זה הפך לפעילותה העיקירת והיא זכתה שוב במכרז של משהב"ט גם ב-2008. בשנת 2004 "טלפארמה" השקיעה כ-8 מיליון שקל בהקמת מערך להפצת תרופות ללא מרשם מחוץ לבתי המרקחת, בין השאר חתמה על הסכמים עם רשתות "סטימצקי" ו"הום סנטר".
אחר כך שינתה החברה את שמה ל"איפארמה" והקימה חברת בת בשם "גרין פארמה" לשיווק קנביס רפואי.
בינואר 2001 רכשה "פישמן רשתות" את "קניון האינטרנט 522", אולם סגרה אותו לאחר כשנה.
במאי 2001 "פישמן רשתות", פתחה חנות ראשונה בישראל, בקניון עזריאלי בתל אביב, של מותג אופנת הגברים הצרפתי "Celio".
בסך הכל השקיעה כ-20 מיליון בהקמת הרשת של המותג בישראל ופתחה כ-25 סניפים שלו.
בסוף 2010 רכשה "פישמן רשתות" את השליטה בחברת "גלוברנדס", העוסקת ביבוא סיגריות והפצתן.
הום סנטר – רשת קמעונאות ישראלית מתחום שיפוץ ואחזקת הבית
הפיראט האדום – 28 סניפים.
מתוכם 4 בבעלות פישמן, והיתר מופעלים על ידי זכיינים.
טויס אר אס – הזכיין בישראל של רשת חנויות צעצועים
Zer4U – רשת חנויות פרחים
PowerCard – כרטיס אשראי בשיתוף עם חברת כרטיסי אשראי לישראל (כ.א.ל.) של הבנקים דיסקונט והבינלאומי
גלוברנדס גרופ – חברה ציבורית העוסקת בייבוא ושיווק סיגריות, ממתקים וחטיפים.
אי פארמה – הפעלת רשת בתי מרקחת טלפארם וטלפארמה.
גרין פארמה – קנביס רפואי.
זיכיון Celio – רשת ביגוד
ביתילי – רשת קמעונאות ישראלית של ריהוט ואבזרים לבית
פישקי (בהונגרית: Püski) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
הכפר ממוקם על הגדה הימנית של נהר הדנובה.
בפישקי חיו ארבעה יהודים בשנת 1880.
פישלהאם (בבווארית: Fischlham) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
העיירה פישלהאם שוכנת באזור המנהלי האוסרוקפירטל.
כ-19% מאדמות העיירה מיוערות, ו-69% הן אדמות חקלאיות.
העיירה ידועה במיוחד בשל בית הספר היסודי, בו למד את שנותיו הראשונות, הפיהרר העתידי, אדולף היטלר.
היטלר למד בבית הספר היסודי במשך שנתיים, משנת 1895 עד לשנת 1897.
לצד אחיה היטלר, למדה אחותו פאולה היטלר גם כן בבית הספר היסודי.
פישסאו (בפורטוגזית: Pichação) הוא שם שניתן לאמנות רחוב בברזיל הנעשית בעזרת פחיות ספריי צבע.
ציירי הפישסאו מבצעים את כתובות הגרפיטי שלהם בעיקר על קירות ומבנים ריקים ובמקומות גבוהים שאינם נגישים תוך שימוש בטכניקות כמו טיפוס וגלישת מצוקים.
בניגוד לגרפיטי, הפישסאו אינו חוקי בברזיל ומוגדר כפשע על ידי הממשלה המקומית.
קליגרפיות הפישסאו הופיעו לראשונה בברזיל בשנות הארבעים כצהרות פוליטיות, רצון להביע עמדה, דעה, ביטוי עצמי או ייצוג של אמן או גוף מסוים.
בשנות השבעים, דעך השימוש בפישסאו על מנת להעביר מסרים פוליטיים וכמה שנים מאוחר יותר, קבוצת נערים ברזילאים ריססו את שמם ברחבי העיר ובכך החיו את השימוש בכתובות הגרפיטי.
בשנת 2019, החלו להופיע כתובות פישסאו בעיר דבלין, אירלנד וזאת בשל ריבוי הברזילאים שמתגוררים בעיר.
פישמניה (בטורקית: Pişmaniye; בבוסנית: Ćetenija) הוא ממתק טורקי ובוסני של חוטים עדינים המיוצר על ידי ערבוב קמח קלוי בחמאה לסוכר משוך.
לפעמים מקשטים אותו בפיסטוק טחון.
על אף שלעיתים משווים אותו לצמר גפן מתוק, גם המרכיבים וגם אופן ההכנה שונים באופן משמעותי.
עד לאחרונה נהגו להכין את הפישמניה בבית ברוב אזורי טורקיה, אך מסורת זו נעלמת כעת במהירות.