tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אימו מרים הייתה מורה, ואביו שמואל רואה חשבון.
הוריו הם ניצולי שואה ילידי פולין.
ברגמן למד בתיכון אורט קריית ביאליק.
בהיותו נער שימש כתב צעיר בתוכנית הטלוויזיה לנוער "שמיניות באוויר", בשבועון העולם הזה, ובמקומון "כלבו" בחיפה.
שירת ביחידת המודיעין של מצ"ח.
ברגמן בוגר אוניברסיטת חיפה במשפטים והוסמך לעריכת דין.
הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים, ובשנת 2007 קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה מאוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה ביחסים הביטחוניים והמודיעיניים בין ישראל לאפריקה.
בשנת 1990 נסע לארצות הברית במשלחת נוער, ופרסם את רשמיו בכתב העת "פוליטיקה".
במאמר נעשה שימוש על ידי משרד החינוך בבחינת הבגרות ב"חיבור עברי" בשנת 1995. בתביעה שהגיש ברגמן בשנת 1998 נגד משרד החינוך טען שהמשרד פגע בזכויות היוצרים שלו.
ברגמן כתב בשבועון "העולם הזה", במקומוני רשת שוקן ובעיתון "הארץ", ומשנת 2000 הוא כותב במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", וחבר במערכת העיתון, שם מתפרסמים מאמרים ותחקירים מפרי עטו.
ברגמן מומחה בנושאי מודיעין, ביטחון, טרור והמזרח התיכון.
מרצה בפורומים שונים בישראל ובארצות הברית.
במהלך הקריירה שלו חשף מספר פרשיות, בהן מחדלים במכון לרפואה משפטית, קשריו של נחום מנבר לתעשיית הנשק האיראנית, חשבון הבנק הסודי של יאסר ערפאת, פרשת חיסוני האבעבועות השחורות המקולקלים שהוכנו לקראת מלחמת המפרץ, וקשריו של טדי קולק עם הביון הבריטי.
אחד הנושאים שברגמן עסק בו שנים רבות הוא המקור המצרי הבכיר שדיווח על התוכניות למלחמת יום הכיפורים לראש "המוסד" צבי זמיר, וזכה לכינוי "בבל" על ידי ברגמן.
בעקבות חשיפותיו של ברגמן ושל עיתונאים אחרים נודע כי האיש הוא אשרף מרואן.
ברגמן טען, בדומה לאלי זעירא, ראש אמ"ן באותה עת, כי מרואן היה סוכן כפול.
החשיפות הובילו לסכסוך משפטי בין זעירא לזמיר, ובפסק בוררות של שופט בית המשפט העליון בדימוס תאודור אור בסכסוך זה נכתב כי קיים "חשש כבד של תיאום עדויות" בין ברגמן לזעירא.
בנובמבר 2013 הגיש ברגמן תביעה נגד הסופר מיכאל בר-זהר והעיתונאי ניסים משעל בגין פגיעה בזכויות יוצרים שלו, לאחר שלטענתו העתיקו השניים קטעים נרחבים מעבודותיו, בספרם "המוסד".
ב-17 בפברואר 2018, התעמת עם ראש ממשלת פולין מטאוש מורבייצקי בוועידת מינכן על החוק הפולני לגבי השימוש בביטוי "מחנה מוות פולני", ובעקבות כך עבר מתקפת רשת אנטישמית ופוגענית, שלטענת חברת Cyabra ("סיאברה"), ייתכן שבוצעה על ידי ממשלת פולין.
ב-27 במרץ 2018 הצטרף כחבר מערכת למגזין האמריקאי הניו יורק טיימס.
ברגמן מונה לכתב המגזין במזרח התיכון, ומשמש ככתב המוסף השבועי של העיתון NYT Magazine.
בחודש יוני 2023 פורסם שברגמן פנה לפרקליטות ולמשטרה, והציע למסור מידע על פרשת הצוללות.
ב-2005 החל להנחות את "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית, לצדם של דן מרגלית, טלי ליפקין שחק ומיה בנגל, ב-2011 עזב את התוכנית.
בשנת 2018 שימש ברגמן כפרשן באופן קבוע במהדורת החדשות "שישי עם איילה חסון" ששודרה בערוץ עשר.
בעבר היה בזוגיות עם הזמרת ריטה.
ברגמן זכה בפרסים ובציונים לשבח בתחום העיתונות:
פרס העיתונות הבינלאומי של ארגון "בני ברית".
2017 - פרס סוקולוב בתקשורת כתובה "על שורה של חשיפות עיתונאיות חשובות ואמיצות החל מהנעשה במכון הפתולוגי ועד לראיון הבלעדי עם תת-אלוף (מיל') יצחק יעקב דרך שערוריית החיסונים המסוכנים נגד אבעבועות שחורות, חשיפת קלטות הקשר של מלחמת יום הכיפורים והשיחות האחרונות עם ראש המוסד לשעבר מאיר דגן".
2017 - אות פול הריס, מטעם ארגון רוטרי העולמי.
2021 - ציון מיוחד לשבח מטעם איגוד המו"לים של אסיה.
מרץ 2024 - (אחד משני הפרסים החשובים בתחום, ביחד עם הפוליצר), יחד עם צוות נרחב של "הניו יורק טיימס" על חלקו בסיקור המלחמה בין ישראל לחמאס.
מאי 2024 - פרס פוליצר בקטגוריית הדיווח הבינלאומי ביחד עם צוות "הניו יורק טיימס" על שורת תחקירים וחשיפות הקשורים למלחמת חרבות ברזל, בין היתר חשיפות אודות הכישלון המודיעני שקדם למלחמה, העברת כסף קטרי לחמאס והטבח בקיבוץ בארי.
פברואר 2025 זכה בפרס ג'ורג' פולק לעיתונות יחד עם מארק מאזטי, מהניו יורק טיימס, על כתבה עליה עבדו שמונה שנים, בנושא אכיפת החוק ביו"ש.
והרשות נתונה, העוסק בתהליך אוסלו והרשות הפלסטינית, הוצאת ידיעות אחרונות, 2002
רונן ברגמן וגיל מלצר, מלחמת יום כיפור - זמן אמת, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003
נקודת האל-חזור, המתאר את מלחמתו של המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה, הוצאת כנרת, 2007
מדינת ישראל תעשה הכל - הקרב החשאי על השבויים והנעדרים, הוצאת כנרת, 2009
הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, כנרת, זמורה-ביתן, 2011 (יחד עם דן מרגלית)
Operation Red Falcon (ספרון דיגיטלי באנגלית)
רונן אלטמן קידר (נולד ב-1 באוקטובר 1972) הוא סופר, משורר ומתרגם ישראלי.
עם הנושאים בהם עסק בכתיבתו נמנים מדע בדיוני וזהויות מיניות.
אלטמן קידר נולד בתל אביב.
הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה בתוכנית המצטיינים של אוניברסיטת תל אביב, במסגרת העתודה האקדמית ותואר שני במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב.
לאחר נישואיו בשנת 2003 הוסיף לשמו את שם המשפחה "קידר".
אלטמן-קידר מתגורר עם משפחתו בברלין, בירת גרמניה, ועובד שם כמדריך טיולים עצמאי.
אלטמן-קידר הוא בוגר כיתת השירה של הליקון לשנת 1997, שם התפרסמו שיריו לראשונה.
בשנת 2000 הוציא לאור את הרומן "פרפרי כאוס" בהוצאת שופרא.
בספר משולבים מספר קווי עלילה העוסקים בזהויות מיניות בעיר אמריקאית של סוף המאה העשרים.
מאז פרסם אלטמן-קידר שירים רבים בכתבי עת לשירה, בהם "מאזנים", "הליקון", "מטעם", "שבו" ו"עיתון 77" ושיריו תורגמו לאנגלית ולרוסית.
ספר השירה הראשון של אלטמן-קידר, "סימני נשיכה", ראה אור באוגוסט 2007 בהוצאת "הליקון".
בשנת 2014 פרסם אלטמן-קידר את הנובלה 'חיי יצירה' כספר אלקטרוני בהוצאת 'בוקסילה' ובשנת 2022 ראה אור בברלין ספרו "לשנות סדרי עולם: צעירים וצעירות יהודיים שעיצבו את ההיסטוריה של ברלין", בגרסה דו-לשונית, עברית-גרמנית.
אלטמן-קידר תרגם לאנגלית את הרומן הגרפי 'משק 54' מאת גלעד סליקטר וגלית סליקטר.
בשנת 2009 תרגם שבעה משיריה של מאשה קאלקו עבור גיליון 'רשות היחיד' של "הליקון" - תרגום ראשון לעברית של משוררת זו.
בשנת 2010 ראה אור בעריכתו ספר שיריה של ענבל אשל כהנסקי, "פִּראֵי היום".
אלטמן-קידר עיבד את סיפורו "איפור" לסרט סטודנטים בבימויה של עינבר גלבוע, שהוקרן בפסטיבלים בארצות הברית.
בשנים 2005–2006 לימד בבית-הספר לשירה של "הליקון" ושימש כמפיק בפועל של פסטיבל "שער" לשירה חדשה.
בשנים 2009–2012 ערך (יחד עם ענת אבישר ולי עברון-ועקנין) את כתב-העת האינטרנטי לספרות "זוטא".
בשנת 2011 ערך את גיליון פסטיבל 'שער' של כתב העת "הליקון".
רונן דוד (נולד ב-5 ביוני 1970 בצפת) הוא פעיל זכויות האדם, מרצה וסופר ישראלי.
דוד נולד, גדל והתחנך בצפת.
בשנות ילדותו, שימש כעיתונאי זעיר (ע"ז) בתוכנית הרדיו לילדים ונוער "חתול בשק" ברשת א' של קול ישראל.
ב-1989, בעת ששירת בגדוד 77 כמפקד טנק, נפצע מרימון הלם שהושלך על ידי מפקד אחר והתפוצץ סמוך אליו במהלך תצפית בגזרת איוש.
הוא אושפז בבית חולים תל השומר למשך כשבוע, שמיעתו נפגעה כך שלימים בתום השירות הצבאי הוכר כנכה צה"ל.
בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים וסגן מפקד פלוגת טנקים בגדוד 82. במהלך היותו בגדוד שירת ברצועת הביטחון בדרום לבנון מספר פעמים ובין היתר כסגן מפקד מוצב הבופור.
לאחר שהשלים קורס מפקדי פלוגות, שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1.
בשנת 1999, כשהיה בן 29, עבר קורס קבט"י תעופה במסגרת השב"כ ואל-על, אך פרש טרם קבלת התפקיד.
בשנת 2000, בסמוך לשיחות השלום בקמפ דייוויד ובמסגרת שירות מילואים קרבי בתפקיד מפקד פלוגה בדרגת סרן, חווה דוד פסיכוזה מסוג מאניה.
דוד בוגר לימודי תואר ראשון בהנדסת מכונות מטעם "מכללת צור" (הוקמה ביוזמת סטף ורטהיימר בשיתוף עם מכללה גרמנית, מה"ט והאוניברסיטה הפתוחה, בהמשך נעשתה לבית ספר תיכון מקצועי בגן התעשייה בלבון).
דוד מוסמך לתואר שני במנהל עסקים.
עבד בין היתר לאורך חייו כמדריך שחייה והשתתף בתחרויות שחייה ארציות.
דוד עובד כמהנדס מכונות מאז סיים את לימודיי ההנדסה בשנת 1999. הוא עבד במפעלים שונים בצפון הארץ, בתפקידים שונים בתעשיית המתכת.
תפקידו הראשון היה מהנדס פיתוח בישקר, שם עבד כ־17 שנים.
כיום מבצע תפקידים שונים כטכנולוג, מהנדס תהליך ומהנדס מוצר במפעל גדול בצפון הארץ.
דוד החל את קריירת הכתיבה שלו עוד כשהיה נער בחטיבת הביניים ובתיכון, כחבר מערכת עיתון בית הספר בצפת.
מאז הוציא לאור חמישה ספרים בעברית, ועוד מספר כותרים באנגלית, באמזון.
במקביל לצאת ספרו הראשון, "פסיכופריחה", לאור, ולעבודתו כמהנדס, החל להרצות, ומאז מרבה לספר את סיפור חייו ועל השיטה ה"פלנטרית" לצמיחה ממשברים, שפיתח.
דוד משמש מודל לחיקוי עבור מתמודדים רבים בארץ ומחוצה לה בזכות דרכו האופטימית בהתמודדות עם מגבלה נפשית.
ב-2006 הקים את מדור "ציפור הנפש" בנגישות ישראל מתוך ההכרה שנכות נפשית גם היא נכות כמו כל נכות פיזית אחרת.
מאותה סיבה, בשנת 2004 ייסד, הקים ומנהל את פורום "ציפור הנפש" בפורטל נכי צה"ל.
בשנים 2007–2012 הנחה קבוצות לעזרה עצמית במסגרת מועדונים של אנוש.
ב-2007 יזם את הקמתו של אתר האינטרנט של ארגון מל"מ - מתמודדים למען מתמודדים, גוף התנדבותי של נפגעי נפש למען מאבק על זכויות ותדמית, שנוסד על ידי בני הזוג צביאל רופא ודליה וירצברג-רופא בשנת 2003. האתר הכיל מידע רב והיה ראשון מסוגו בישראל.
בשנים 2009–2018 כיהן כיושב ראש ארגון מל"מ בפועל, וקיים קשר רציף עם מאות מתמודדים, בני משפחה ואנשי מקצוע בבריאות הנפש בישראל ובעולם.
דוד כותב וכתב מאמרים רבים מנקודת מבטו כמתמודד עם נכות נפשית, בין היתר ב-2006 היה בעל טור שבועי ב-nrg מעריב.
מאז ינואר 2015 שימש כנציג המתמודדים וחבר בוועד המנהל הארצי של אנוש - העמותה הישראלית לבריאות הנפש.
בין היתר, התנדב ומתנדב במהלך חייו בגופים רבים כגון המשמר האזרחי, עזרה ומדריך בקייטנות עיוורים בצפת יחד עם ד"ר יעל בן דור, מגן דוד אדום, אקים, עזרה לנוער בסיכון, אנוש, ויקיפדיה ועוד גופים רבים אחרים.
דוד נשוי לאסתי ואב לשתי בנות.
פסיכופריחה, תמוז, 2006 - אחרי שלוחם קרבי מובחר לוקה בפסיכוזה חמורה, הוא נאלץ להתמודד עם התמוטטות כל הערכים והמסגרות שהאמין בהם.
מעגלון, החממה הספרותית, 2011 - האם אי פעם חשבתם שהחיים סתם מתעללים בכם?
עמוס בן-שלום עומד לגלות שהסיוט שהוא חווה הוא חלק מתוכנית גדולה הרבה יותר.
מחלת נפש - המדריך להתמודדות ולהחלמה, החממה הספרותית, 2012 - בחור שהתמודד עם מחלת נפש משתף את סיפור ההחלמה המרשים שלו ומציע מדריך מעשי להתגברות על משברים נפשיים ולקיחת אחריות על החיים.
טנק הנכים, בית העורכים, 2024 - ארבעה נכי צה"ל גונבים טנק ומתכננים מחאה נועזת נגד משרד הביטחון - עם פגז בקנה ומטען של כאב וחשבונות לסגור.
עיר הצללים, ספרים ואנשים, 2025 - בין הסמטאות הקסומות של צפת '88 מסתתרים סודות אפלים, וגיבורנו יגלה שהמסע לגילוי האמת עלול להיות מסוכן ממה שדמיין.
רונן יצחקי (נולד ב־25 בספטמבר 1972, י"ח בתשרי ה'תשל"ג) הוא כוריאוגרף ורקדן ישראלי ויוצר מחול עכשווי; ראש התוכניות לתואר ראשון במחול, באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
יצחקי נולד בגבעתיים לעשירה ויוסף יצחקי.
למד תיאטרון מחול אצל רות זיו איל, תואר ראשון בחוג לתנועה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, תואר שני באוניברסיטה העברית בשיתוף האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
יצחקי הוא בוגר מחזור ב' של מכון מנדל בתוכנית למנהיגות בתרבות יהודית.
יצחקי לימד תנועה בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, לימד כמדריך פדגוגי של תיאטרון מחול בבית הספר לאמנויות הבמה במכללת סמינר הקיבוצים בת"א.
עבד ככוריאוגרף עצמאי מאז 2003, עבודותיו הועלו בפסטיבלים שונים בישראל ובחו"ל.
יצחקי הוא זוכה פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לשנת 2024.
מאז 2018 יצחקי מלמד בפקולטה למחול באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והחל מאוקטובר 2021 מכהן כראש התוכניות לתואר ראשון במחול.
מאז שנת 2008 ועד 2021 ניהל יצחקי את פעילות מרכז "בין שמיים לארץ".
ב-2015 ייסד את עמותת בין שמיים לארץ.
יצחקי נשוי לתמר יצחקי, איתה הוא יוצר מחול עכשווי מאז שנת 2005. אב לשלושה ילדים.
רונן פנחס הופמן (נולד ב-19 ביולי 1963) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-19 מטעם מפלגת "יש עתיד" וכשגריר ישראל בקנדה.
מומחה לענייני ממשל, מדיניות ואסטרטגיה.
בעבודתו הציבורית והאקדמית שימש מרצה ויועץ מדיני ופוליטי.
רונן הופמן נולד בעפולה ביולי 1963 ליעל ומיכאל, מאנשי ההתיישבות העובדת בעמק יזרעאל.
כנער הצטרף לתנועת הצופים, ובמסגרת זו יצא ב-1980 עם משלחת של מועצת תנועת הנוער לפעילות הסברתית באירופה.
עם תום שרותו הצבאי החל את לימודיו במדע המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
עוד כסטודנט שילב פעילות אקדמית וציבורית.
באותן שנים הדריך במחנות קיץ של הסוכנות היהודית בארצות הברית, וכן העביר סמינרים לחינוך ציוני-יהודי באיטליה ובגרמניה.
במהלך עבודתו נחשף לצרכים של יהדות התפוצות בכלל, ושל נוער יהודי-ציוני בפרט.
בשנת 1999 השלים את לימודיו לתואר ד"ר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת לונדון
עם סיום לימודיו לתואר ראשון בשנת 1989, הצטרף לקונסוליה הישראלית באטלנטה כקצין הסברה, שם עסק בפעילות הסברתית ומדינית בדרום מזרח ארצות הברית.
בשנים 1991–1992 שימש עוזר אישי ליצחק רבין.
לאחר הבחירות ב-1992 שימש חבר ומזכיר המשלחת הישראלית לשיחות השלום עם סוריה, והשתתף באופן פעיל בשיחות שנערכו בוושינגטון עד 1994. בהמשך שימש גם יועץ לשר הבריאות, אפרים סנה, בנושאים פוליטיים ובנושא שיתופי פעולה בינלאומיים.
לאחר רצח רבין ייסד הופמן את המכון הבינלאומי למדיניות נגד טרור במרכז הבינתחומי הרצליה בשיתוף עם ד"ר בועז גנור.
בנוסף כיהן כמנכ"ל הראשון של המכון, המקיים קשרים הדוקים עם גורמי ממשל בארץ ובעולם.
בשנת 2000 נקרא לסייע לראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק ולהשתתף בוועידת שפרדסטאון לשלום בין ישראל וסוריה.
במהלך הוועידה שימש מזכיר המשלחת הישראלית.
בשנים 2001–2002 שימש הופמן גם יועץ מדיני לשר הביטחון בנימין בן אליעזר.
נבחר בבחירות לכנסת התשע עשרה לכהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת "יש עתיד".
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום 18, אך נשאר מחוץ לכנסת כשהמפלגה קיבלה רק 11 מנדטים.
ביולי 2021 החליט שר החוץ יאיר לפיד למנות את הופמן לשגריר ישראל בקנדה במסגרת מכסת המינויים הפוליטיים במשרד החוץ.
לאחר תבוסת המפלגה ב והשבעת ממשלת ישראל השלושים ושבע בינואר 2023 ביקש להקדים את סיום התפקיד.
עד בחירתו לכנסת שימש הופמן כחבר בסגל האקדמי במרכז הבינתחומי הרצליה, ומתמחה בממשל, מדיניות חוץ, ופסיכולוגיה פוליטית.
במסגרת תפקידו כמנכ"ל המכון הבינלאומי למדיניות נגד טרור, עסק בגיבוש מחקרי מדיניות וניירות עמדה, ויזם כנסים בינלאומיים בהשתתפות ראשי מדינות וראשי מערכות ביטחון ומודיעין מישראל ומהעולם.
החל משנת 2001 הופמן הרצה במרכז הבינתחומי הרצליה ומעביר קורסים הנוגעים למדיניות חוץ, אסטרטגיה וניהול משא ומתן.
בהרצאותיו הוא עוסק בהרחבה בתורת המשחקים בהקשרים מדיניים, במנהיגות, פיתוח חזון ואסטרטגיה, מדיניות חוץ, ניהול ויישוב סכסוכים, ניהול משא-ומתן מדיני, תעמולה ולוחמה פסיכולוגית, תקשורת שכנועית, רציונליות ואי-רציונליות בניהול משא ומתן, ועוד.
ב-2008–2009 שימש יועץ אקדמי לבית-הספר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה.
כותב טורי דעה בנושאי ממשל ומדינה בעיתונים ובאתרי חדשות.
בשנת 2003 ייסד ד"ר הופמן את חברת "קימאמה", חברה להפעלת מחנות קיץ בינלאומיים במודל אמריקאי, הראשונה להקמת מחנות בינלאומיים בישראל.
רונן בורשבסקי הוא מנצח ישראלי, פרופסור עמית הוראה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
בורשבסקי הוא המנצח והמנהל האמנותי של המקהלה הישראלית ע"ש גארי ברתיני ומקהלת האיחוד.
הוא מכהן כראש המחלקה לניצוח מקהלה ומרצה בכיר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת ת"א, ומשמש כמנצח משנה לזובין מהטה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בעבר ניצח על מקהלת פילהרמוניה ומקהלת אורטוריו.
רונן בורשבסקי הוא בעל תואר אמן מטעם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, היה תלמידם של נעם שריף ומנדי רודן, והשתלם אצל ברנרד הייטינק, סייג'י אוזאווה והנס גראף.
למד בבית הספר לאמנויות הבמה "תלמה ילין" שבגבעתיים.
ב-1998, בתחילת דרכו, זכה בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית לניצוח ע"ש ניקולאי מלקו בדנמרק ובמדליית ארד בתחרות הבינלאומית בטוקיו, שבה היה צעיר המשתתפים.
מאז ניצח על מרבית התזמורות בארץ, כמו גם על תזמורות ברחבי העולם.
משנת 2023 הוא משמש כמרצה בסדרת "הקלאסיקות הגדולות של המוזיקה" במסגרת התוכנית "לגלות תרבות" ובשיתוף התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
רונן בן טל (נולד ב־18 בפברואר 1958) הוא מפיק סרטים ומוזיקאי ישראלי.
למד קולנוע באוניברסיטת תל אביב ובמהלך לימודיו כתב, ביים והפיק סרטים קצרים: "סרטו האחרון של קראפ", "גזענות", "זיכרונות אינם מחכים", "אמא לילה", "ז'אן קונפליקט 83".
בשנת 1983, לקראת סיום לימודיו בחוג לקולנוע הקים יחד עם רמי פורטיס את להקת הרוק ז'אן קונפליקט.
במקביל הקים וניהל את אולפני ההקלטה DB Studios, העוסקים בהקלטות מוזיקה ועיצוב פסקולים לסרטים.
ניהל את האולפנים עד שנת 2010, שבה החליט להתמקד ביצירה קולנועית ועשיית סרטים, זאת במסגרת חברת ההפקה שהקים Bental Productions Ltd (קישור).
בשנת 1988 הקים את להקת "אור כשדים", שבה הוא כותב, מלחין ושר את השירים.
הלהקה הייתה פעילה כ-4 שנים, ולאחר הפסקה, חזרה להופיע ב-2009 ועד היום.
בן טל הוציא לאור לבד ובמסגרת "אור כשדים" 8 אלבומים:
רונן בן טל – תקלה במנגנון ההדחקה (2009)
רונן בן טל – דורך במקום מזנק לרחוק (2017)
בשנים 1995-1986 הפיק רונן בן טל אלבומי מוזיקה והופעות לאמנים: נוער שוליים, פונץ', אפור גשום, גן חיות, מופע הארנבות של ד"ר קספר, ג'ינג'יות, ג'ירפות, לאה שבת, שרון מולדבי, איגי וקסמן, מאיר בנאי, שלומי שבת ועוד.
בן טל היה נשוי לסופרת תמר גלבץ.
שבע ברכות 2022 Seven blessings - במאית איילת מנחמי
בתולים 2021 Virginity - במאי מאור זגורי
שתיים 2021 Two - סרט קולנוע עלילתי, במאית אסתר אלקיים
איך נתת לזה לקרות 2021 Taking the A train - במאים - יאיר אשר ואיתמר לפיד
מותו של זה 2020 His death - במאי אבישי סיון, זוכה פרס הסרט הקצר הטוב בפסטיבל הקולנוע בירושלים
פרה אדומה -2016-2017 Red Cow - במאית ציביה ברקאי, פרמיירה בפסטיבל ברלין 2018, זוכה פרס הסרט הטוב בפסטיבל ירושלים 2018. (קישור)
קריאה לחלומות 2016 Call For Dreams - במאי רן סלוין, פרמיירה בפסטיבל פריז ובפסטיבל דרום.
אווה 2013 Ewa - סרט קולנוע, במאי חיים טבקמן, בכורה עולמית בפסטיבל טוקיו 2016.
תיקון 2015 Tikkun- סרט קולנוע עלילתי, במאי אבישי סיון, זוכה בפרס הסרט הטוב בפסטיבל ירושלים, לוקרנו.
לא רואים עליך 2011 Invisible - סרט קולנוע עלילתי, במאית מיכל אביעד, פרמיירה בפסטיבל ברלין 2011, זוכה פרס האקומניקל ופרס הסרט הטוב בפסטיבל חיפה 2011.
הבועה 2006 The Bubble - סרט קולנוע עלילתי, במאי איתן פוקס, פרמיירה בפסטיבל טורונטו 2006
האגרוף:סדרת הגמר 2022 THE PUNCH - במאי אבידע ליבני, סדרת דוקו, ליס.
להתראות אדולף 2016 Goodbye Adolf - במאי רגב קונטס
פלסטין.נט 2016 Palestine.net - במאית ענת תל
לפרומיס 2016 La Promise - במאית ענת שוורץ, סדרת דוקו, ליס.
הנכה המאושר והבודהיסט המיוסר 2012 The Optimist & the Buddhist- סרט דוקומנטרי, במאי נועם פנחס, ערוץ 10. הוקרן בבכורה ישראלית בפסטיבל דוקאביב 2012 (קישור)
ישראל בע"מ 2009 ISRAEL LTD - דוקומנטרי, במאית מור לושי, הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל אידפא 2009, הוקרן בבכורה ישראלית – דוקאביב 2010
הבטן הרכה שלי 2007 My Soft Belly - דוקומנטרי, במאית אליען לזובסקי
המעגל הקטן 1996 - 1999 The Small Circle, תוכנית תרבות בערוץ 2
רונן דגמי (נולד ב-11 בינואר 1973) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, בתפקידו האחרון בצה"ל שירת כמפקד מחוז הדרום בפיקוד העורף.
דגמי עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון.
הוא פיקד על גדוד 52 של חטיבה 401 במהלך הלחימה ברצועת עזה בשנים 2007-2008, פעילות עליה זכתה היחידה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.
במבצע עופרת יצוקה שירת כסגן מפקד חטיבה 401.
בתפקידו הבא שירת כראש זירת דרום באגף המבצעים.
באוגוסט 2012 מונה למפקד חטיבה 130, חטיבת שריון במילואים ופיקד עלייה עד סגירתה ב-2014. לאחר מכן שימש ראש מטה עוצבת עידן.
באוגוסט 2015 מונה למפקד מחוז הדרום בפיקוד העורף.
לאחר שחרורו כיהן עד 2021 כמנהל הקהילה בקיבוץ נגבה.
נכון ל-2021 מכהן כמנהל קהילה בקיבוץ אור הנר.
במאי 2023 התמודד דגמי על ראשות מועצה אזורית יואב.
הוא עלה לסיבוב השני מול נתי לרנר עם 21.3% מהקולות, שם הפסיד ללרנר לאחר שקיבל 45.1% מהקולות.
דגמי מתגורר בנגבה, נשוי ללירון ואב לחמישה, בעל תואר שני בלימודי ביטחון.
רונן הילל (נולד ב-20 באוקטובר 1961) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק כשחקן חופשי, עם יכולות כדרור מרהיבות.
הילל נולד בשכונת שעריה שבפתח תקווה.
הוא החל לשחק בליגת המועדונים בגיל צעיר והצטרף לקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה בגיל 17. לאחר מספר חודשים זומן לנבחרת הנוער של ישראל.
ב-29 במרץ 1980, בגיל 18, רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל פתח תקווה, כשפתח בהרכב והבקיע את שער הניצחון במשחק החוץ נגד בני יהודה.
בסך הכל רשם הילל במדי הקבוצה 164 הופעות בכל המסגרות, בהן כבש 31 שערים.
הילל שיחק גם בבני יהודה, הפועל לוד, הפועל צפרירים חולון, מכבי פתח תקווה, הפועל תל אביב ובית"ר רמלה, במדיה פרש מכדורגל לאחר ששימש מאמן-שחקן.
רונן איציק (נולד ב-2 בספטמבר 1970) הוא איש מחקר במדעי החברה, סופר, ומומחה בתחום ביטחון לאומי - צבא, חברה וחינוך.
בעברו שירת כקצין צה"ל בסדיר ובמילואים בדרגת אלוף-משנה.
בפברואר 1989 התגייס לצה"ל ועשה את שירותו הצבאי בחיל השריון.
שירת כלוחם וכמפקד טנק בחטיבה 7. ב-1991 סיים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקה בגדוד 82 של חטיבה 7. בהמשך שירותו שימש קצין מבצעים ומפקד פלוגה מבצעית, אותה הוביל בלחימה בדרום לבנון בסיום תפקידו כמ"פ הוענקה לו תעודת הערכה מטעם מפקד פיקוד הצפון על הישגי היחידה בפעילות מבצעית.
שימש מפקד פלוגה בקורס מפקדי טנקים ולאחר מכן יצא ללימודי כלכלה.
ב-1999 מונה לסגן מפקד גדוד 82. בתפקידו הבא שירת כראש לשכת מפקד זרוע היבשה, אך עזב לאחר תקופה קצרה.
בתום לימודים בפו"ם מונה ב-2001 לקצין אג"ם של חטיבה 7. בסמוך לסיום מבצע "חומת מגן" קיבל את הפיקוד על גדוד 77 בחטיבה 7 ובמלחמת לבנון השנייה שימש סגן מפקד החטיבה.
לאחר מכן שימש קצין אג"ם בעוצבת אדום.
בשנים 2008 עד 2012 פיקד על חטיבת הראל, חטיבת שריון במילואים.
בתקופתו זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מילואים, וכן בפרס ראש אט"ל.
במקביל שימש מפקד צוות ומדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בתקופה זו עסק לעומק בהיבטי פיקוד ושליטה בשדה הקרב היבשתי.
בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש ראש מטה עוצבת עמוד האש, אוגדה בפיקוד הצפון, ובמהלך מבצע צוק איתן שירת במילואים במסגרת חטיבה 7.
לאחר שחרורו מצה"ל היה עמית מחקר במרכז מורשת מנחם בגין, וכן עבד כמרצה למקצועות הניהול, ומורה לאזרחות והיסטוריה בבית-ספר תיכון, וכן מוביל תוכנית להעצמת מנהיגות בחינוך.
לאיציק תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות מהמכללה למינהל, ותואר שני מטעם אוניברסיטת חיפה במדעי המדינה בתחום הביטחון הלאומי, בהמשך סיים עבודת דוקטורט בחו"ל (Ph.D) בתחום זה.
ביצע מחקר על מערכת היחסים שבין צה"ל והחברה הישראלית, בנושא שירות המילואים בעידן הפוסט-מודרני, והשלים דוקטורט במחקר המתמקד בהשפעת שירות החובה על תפיסתו החברתית-תרבותית של הפרט.
במהלך שנת 2017 יצא לאור ספרו "האדם שבטנק", העוסק במסלול השירות בחיל-השריון בעידן המלחמה בטרור.
בשנת 2019 יצאו לאור שני ספריו – "Behind The Armor" שהוא תרגום "האדם שבטנק" לשפה האנגלית, וכן "פרישה – מעבר הכרחי", רומן העוסק בתהליך היציאה מקריירה ביטחונית לחיים אזרחיים.
ובהמשך, בשנת 2020, הוציא לאור ביחד עם אמנון אשל-אסולין את הספר "כיוון ברור", הועסק בלחימת חטיבה 7 במלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2020 הצטרף לתנועת "הביטחוניסטים", והיה ממקימיה.
פעילותו של רונן במסגרת התנועה מתמקדת בכתיבה ומחקר בתחומי ביטחון לאומי, חינוך וחברה.
החל משנת 2025 הוא מכהן כראש דסק יחסי צבא וחברה ב"מכון דוד" מיסודה של תנועת הביטחוניסטים.
רונן "ננו" גינזבורג (נולד ב-19 בספטמבר 1963) הוא מאמן כדורסל ישראלי-צ'כי, המאמן את קוואסאקי ברייב ת'אנדרס מהליגה היפנית בכדורסל.
שימש כמאמן נבחרת צ'כיה בכדורסל.
גינזבורג החל את דרכו ככדורסלן בקבוצת הנוער של בית"ר תל אביב ושימש קפטן נבחרת הנוער של ישראל.
הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של בית"ר תל אביב בליגת העל בשנים 1981 עד 1988 ולאחר מכן בליגה הלאומית, העפיל עמה לליגה הראשונה, בה שיחקה שנתיים נוספות ב-1991–1992, ירד עמה ליגה ופרש ב-1995. הוא מדורג שלישי בכל הזמנים בין קלעי הקבוצה.
את קריירת האימון שלו החל ב-1993 כמאמן במחלקת הנוער של א.ס.
במקביל שימש עוזר מאמן בבני הרצליה.
הוא זכה עם רמת השרון בגביע הנוער ב-1999, כמו כן אימן את נבחרות טרום הנוער וטרום הקדטים של ישראל.
בדצמבר 2000 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של בני הרצליה מליגת העל.
לאחר מכן אימן את א.ס.
רמת השרון מהליגה הלאומית שהעפילה תחת הדרכתו לליגת העל ואימן את הקבוצה במשך שנתיים בליגה הראשונה.
בעונת 2004/2005 אימן את בני השרון הרצליה והגיע עמה עד לגמר גביע המדינה בכדורסל.
ב-2005 מונה למאמן מכבי גבעת שמואל, הוא התפטר במהלך העונה, חזר לאחר חודש והתפטר שוב בהמשך העונה.
ב-2006 מונה לעוזרו של מולי קצורין, מאמנה של נימבורק מהליגה הצ'כית הראשונה.
הוא זכה עמה בארבעה דאבלים (אליפות וגביע) רצופים.
לאחר ארבע שנים מונה למאמן הראשי של הקבוצה.
הוא זכה עם נימבורק בדאבל ב-2011, ב-2012 וב-2013. כמו כן הוביל את המועדון גם במשחקים ביורוקאפ בה העפילה הקבוצה עד שלב רבע הגמר בעונת 2011/12 וכן בליגה המאוחדת של VTB ובליגה האדריאטית.
לאחר שלוש עונות עזב את הקבוצה.
הוא שב לתפקיד ביוני 2015. אימן את הקבוצה עד עונת 2017 עת הוחלף בעוזרו אורן עמיאל.
ב-2005 שימש עוזרו של מאמן נבחרת העתודה של ישראל, אריק שיבק באליפות העולם שנערכה בארגנטינה.
ב-2009 שימש עוזרו של קצורין בעת שזה אימן את נבחרת פולין.
בשנים 2011–2012 שימש מאמן נבחרת הנוער של ישראל.
בנובמבר 2013 מונה למאמן נבחרת צ'כיה וכמנהל מקצועי של הנבחרות הצעירות של צ'כיה.
באליפות אירופה בכדורסל 2015 הוביל את הנבחרת למקום השביעי ולהעפלה לטורניר הקדם-אולימפי, הישג השיא שלה בכל הזמנים עד לאותה עת.
הנבחרת לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובאליפות אירופה בכדורסל 2017 סיימה הנבחרת במקום ה-20.
ב-2019 העפילה צ'כיה לראשונה בתולדותיה לגביע העולם, לאחר שסיימה שלישית בבית המוקדמות הסופי.
בשלבי הבתים גברה בין השאר על טורקיה וברזיל, עד אשר הודחה מהטורניר בשלב רבע הגמר על ידי אוסטרליה וסיימה במקום השישי.
ב-2021 הוביל את נבחרת צ'כיה להעפלה לאולימפיאדת טוקיו.
רונן דוידוב (נולד ב־3 באפריל 1988) הוא שחקן, מחזאי, תסריטאי, במאי, יוצר ומנחה ישראלי.
דוידוב הוא בן הזקונים למשפחה ממוצא בוכרי, בת ארבע נפשות, ואחיו של השחקן והיוצר חי דוידוב.
עוד בילדותו גילה עניין רב במשחק ובתיאטרון.
בילדותו למד בבית הספר לאומנויות ת"א ובנעוריו למד בתיכון תלמה ילין במגמת תיאטרון.
היה גם חבר בלהקת השכנים של צ'יץ'.
את שירותו הצבאי העביר דוידוב ב"תיאטרון צה"ל", לאחר השירות בצה"ל למד בסטודיו למשחק ע"ש ניסן נתיב.
ב-2005 הקים רונן יחד עם אחיו חי את התיאטרון הבוכרי "חנדה חנדה" ובמסגרתו כתבו, ביימו ושיחקו באחת עשרה הצגות, בהן: מופעי הסטנד-אפ והמערכונים "חנדה חנדה 1,2,3,4,5", המחזמר "בבוכרה הייתי בוי (עשיר)" – עיבוד מודרני למחזמר "כנר על הגג" מאת שלום עליכם, וההצגה "נשמה של אמא".
בשנת 2010 עלתה הצגתם המעובדת ל"הקמצן" של מולייר.
שנה לאחר מכן העלו את ההצגה "המתאבד", עיבוד מודרני למחזה מאת ניקולאי ארדמן.
בשנת 2013 העלו את ההצגה המקורית "אלטעזאכן", ומיד אחריה העלו את ההצגה "ג'אנג אנוזי".
ההצגות דוברות עברית, רוסית ובוכרית.
במסגרת בית הספר למשחק ע"ש ניסן נתיב היה שחקן מוביל וקטף את התפקידים הראשיים ברוב ההצגות: "בשפל" בבימויו של מישה לוריא, "נוף ילדות" בבימויו של אמיר קליגר, "קריית כמעט" בבימויו של רותם קינן, "מלכה" בבימויו של ג'ייסון דנינו הולט, "המון רעש על לא כלום" בבימויו של שלום שמואלוב.
בין השנים 2004–2005 שימש דוידוב כמנחה שטח בתוכנית הטלוויזיה "יש מצב" בערוץ הראשון והונחתה על ידי עדן הראל.
בשנת 2005 שיחק בתפקיד הראשי לצד תיקי דיין בסדרה "סיפורי מונה" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2006 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הילדים המצליחה "הפיג'מות" בתפקיד מוכר הפלאפונים.
בשנת 2014 לקח חלק בסדרה הדוקומנטרית "זוגות" בערוץ 2. הסדרה עקבה אחר דוידוב, אחרי זוגתו, אחרי משפחתם ואחרי התיאטרון.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות ועסקה במיקומם של ערכים מסורתיים בקרב עולי יהדות בוכרה והיכולת לשמרם במדינת ישראל המודרנית.
היא תיעדה את התפתחות מערכת היחסים של רונן דוידוב עם אשתו, אורית דוידוב, מערכת יחסים זו התבטאה ברצון לשמור על הערכים המסורתיים עליהם גדלו השניים מבית ובמקביל לשלב את אורח החיים המודרני של צעירים בני גילם.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד אורח בסדרה הקומית "שנות ה-80" בערוץ 2, בתפקיד עובד מפעל בשם אלברט לצד שלום אסייג ולצד אחיו חי דוידוב.
ב-2019 שיחק באותה סדרה בתפקיד פרמדיק.
באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי לצד אחיו בסדרה "איפה אתה חי?!" בערוץ הראשון, בו גילם את חי, לצד רבקה מיכאלי, טוביה צפיר, ועדי הימלבלוי.
את הסדרה רונן דוידוב גם יצר וכתב יחד עם אחיו חי.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת המתח המצליחה של ערוץ עשר "בני ערובה", הסדרה שודרה בנוסף לישראל בכ-20 מדינות בעולם.
בשנת 2022 שיחק בתפקיד אורח בעונתה השנייה של הדרמה הישראלית "טהרן", כסוכן מוסד המכונה אלפא.
בגיל עשרים נטל את התפקיד הראשי בסרט תדמית ל"אגודה למלחמה בסמים" בנושא סם האונס.
ב-2013 היה גיבור הסרט התעודי "חנדה חנדה 4" של הבמאים דויד אופק ונטע שושני.
הסרט שודר בערוץ 2 ובערוץ 8 בהוט.
הסרט הוקרן בפסטיבלים נחשבים ברחבי העולם וזכה בפרסים רבים, בין היתר בפסטיבל "דוקאביב 2013", בפסטיבל הסרטים במנהטן ניו יורק, בוושינגטון, בפרם רוסיה, בדיסלדורף גרמניה ועוד.
ב-2014 לקח חלק ב"פרויקט 48" בסרט "ארץ עץ" בתפקיד השוטר ואף קטף את פרס השחקן הטוב ביותר בתחרות.
ב-2022 שיחק בסרט הקולנוע הקומי חומוס FULL טריילר.
בשנת 2004 בגיל 16 קיבל קמפיין פרסומת לחברת "בורגראנץ'", ובמקביל באותה השנה השתתף בפרסומת ל"שוקו קרלו" של חברת "תנובה" לצד סאבלימינל.
בשנת 2016 נבחר דוידוב לככב בפרסומת למוצר החדש "דנונה פרו" של חברת "שטראוס".
החל משנת 2005 ועד ימים אלה ביים לצד אחיו 11 הצגות בתיאטרון "חנדה חנדה".
בשנת 2010 ביים את מופע הבידור "מגילת אסתר הDVD" עם תלמידי שנה א' ב"ניסן נתיב".
בשנת 2012 ביים את "מופע משיריו של חנוך לוין" עם תלמידי שנה ב' ב"ניסן נתיב".
בשנת 2015 ביים את הצגת היחיד "אני בת אל".
בשנים 2013–2014 עמל על כתיבת הסדרה "איפה אתה חי?" לערוץ הראשון יחד עם אחיו חי דוידוב והתסריטאי גיא סידיס.
ב-2013 זכה הסרט "חנדה חנדה 4" של דויד אופק בשני פרסים: פרס הסרט התיעודי לשנת 2013 בפורום היוצרים הדוקומנטריים, וציון לשבח בפסטיבל "דוקאביב 2013".
ב-2014 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר ב"פרויקט 48" בתפקידו בסרט "ארץ עץ".
רונן דן (נולד ב-25 באפריל 1961) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד בסיס חצור, מפקד בסיס תל נוף ונספח חיל האוויר בארצות הברית.
דן התגייס לצה"ל ב-1979 וב-1981 סיים קורס טיס במגמת קרב.
שירת כטייס קרב על מטוסי F-16 ו-F-15, ושימש מפקד קורס ראשוני קרב בבית הספר לטיסה.
בשירות המילואים משמש מדריך בבית הספר לטיסה, ממיין במרכזי הערכה לאלופי משנה ובהצבת חירום במטה המבצעי של חיל האוויר.
לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל שיווק חטיבת מערכי מל"ט בחברת אלביט מערכות.
כמו כן שימש מנכ"ל חברת גורן תעופה, חברת בת של גורן חקלאות.כיום משמש כמנכ"ל חברות TOXSORB ו-TRIPLET מקבוצת WFI.
דן נשוי לרונית ואב לארבעה.
בעל תואר שני במנהל עסקים בתוכנית קלוג/רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן ותואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול.
רונן וגלעד קצב הם צמד אחים המשמשים כסוכני שחקנים, בעלי חברת "Top Sport Services" לייצוג שחקני ומאמני כדורגל.
רונן (יליד 1966) החל בייצוג ותיווך שחקנים בשנת 1988. הוריו היו עולים מארגנטינה ושחקני כדורגל ארגנטינאיים ששיחקו בישראל היו מתארחים בביתם, רונן שהשפה הספרדית הייתה שגורה בפיו סייע להם בהתאקלמות ובמשא ומתן מול הקבוצות בתחילה בהתנדבות בהמשך בצורה מקצועית והפך לסוכן מורשה.
בשנת 2006 הפך גם אחיו הצעיר גלעד (יליד 1971), שעבד עמו במשרד, לסוכן שחקנים מורשה.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 הם שותפים עם סוכן שחקנים נוסף, אדם קידן.
השלושה הם סוכני שחקנים מורשים ומייצגים מעל מאה שחקנים, רובם מישראל, ובהם מבכירי שחקני ליגת העל בכדורגל.
האחים קצב ייצגו את יוסי בניון והיו מעורבים במעבריו לווסטהם, ליברפול וצ'לסי, וכן יצגו את דודו אוואט בקריירה האירופית שלו.
העברה בין לאומית גדולה נוספת הייתה העברתו של הכדורגלן הצ'ילאני - יהודי סבסטיאן רוזנטל לגלאזגו ריינג'רס, ב-1996. הם מייצגים גם את ערן זהבי והיו מעורבים בהעברה שלו לסין בה הוא קיבל את השכר הגבוה ביותר לכדורגלן ישראלי אי פעם.
רונן אברהם (נולד ב-24 בנובמבר 1969) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
תחומי התמחותו העיקריים הם ניתוח כלכלי ואמפירי של המשפט, דיני נזיקין, דיני חוזים ודיני ביטוח.
רונן אברהם גדל והתחנך בתל אביב והיה פעיל בתנועת הצופים בה שימש כמדריך.
שירת כקצין בצה"ל במודיעין חיל האוויר.
לאחר סיום שירותו למד לתואר ראשון במשפטים ולתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן (סיים את שני התארים בהצטיינות ב-1998), במהלך לימודיו שימש כעורך כתב העת המשפטי של האוניברסיטה "מחקרי משפט".
לאחר סיום חוק לימודיו התמחה אצל שופט בית המשפט העליון תיאודור אור והשלים גם התמחות במשרד עורכי הדין גרוס חודק ושות'.
לאחר סיום ההתמחות ומעבר מבחני לשכת עורכי הדין המשיך את לימודיו בארצות הברית, והשלים תואר שני במשפטים, ובשנת 2003 השלים את לימודי הדוקטורט, שניהם באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית.
בהמשך לימד נושאים משפטיים שונים באוניברסיטת נורת'ווסטרן והחל משנת 2008 לימד באוניברסיטת טקסס באוסטין.
בשנת 2014 שב לישראל, לימד מספר שנים במרכז הבינתחומי הרצליה.
וכיום הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
פרופ' אברהם פרסם מחקרים רבים בתחום דיני הנזיקין בנושא השפעת הרפורמות בדיני הנזיקין על עולם המשפט, עולם הביטוח וכן על תאוריות של צדק ושוויון.
הוא הקים ומתחזק שני מאגרי מידע, האחד בנושא חקיקת רפורמות בדיני הנזיקין ב-50 המדינות בארצות הברית מאז 1980 ועד היום, והשני בנושא דיני איסור אפליה בביטוח בחמישים המדינות בארצות הברית מאז 1940 ועד היום.
מלמד קורסים בדיני ביטוח, דיני נזיקין, ניתוח כלכלי של המשפט הפרטי וניתוח כלכלי של המשפט הציבורי.
הוא המנהל האקדמי של תוכנית תל אביב נורת'ווסטרן לתואר שני למנהלים במשפט ציבורי, ומנהל תוכנית פרסול לתואר שני בין-לאומי.
בשנים 2017–2023 שימש כמנחה האקדמי של הקליניקה לזכויות אדם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
הוא חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד השינויים שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023, ופעיל בתנועת "הרבעון הרביעי".
רונן חן (נולד ב-29 באפריל 1965) הוא מעצב אופנה ישראלי ובעלי מותג אופנה הנושא את שמו.
רונן חן נולד ברמת גן, בן לגאולה, יועצת השקעות בבנק, ולסלים, רוקח בעבר והיום עובד לצד בנו.
למרות שבמקור הוא תכנן ללמוד אדריכלות, בשל משך הלימודים והמרחק מהבית, החליט חן ללמוד עיצוב אופנה.
בשנת 1986, לקראת שחרורו מהצבא, הוא נרשם ללימודי עיצוב אופנה בשנקר.
בשנה השלישית של התואר הוא החל למכור חגורות ונעליים לחנויות בוטיק ברחבי תל אביב.
במהלך השנה הרביעית ללימודים הוא החל להרוויח כסף ממכירת פריטי אופנה במחירים נגישים
בשנת 1990, מיד עם סיום הלימודים, הוא החל לעבוד עבור מעצב האופנה גדעון אוברזון והחל להתמקצע בתפירה עילית.
בשנת 1993 הוא הקים את מותג האופנה "רונן חן", ופתח סטודיו בדירתו.
בשנת 1994 פתח חן את החנות הראשונה ברחוב שינקין בתל אביב
בשנת 1995, בעקבות ההצלחה לה זכה בתערוכה בלונדון, פתח בשיתוף עם זכיין 3 חנויות בבירה הבריטית.
חנויות אלו נסגרו כעבור שנתיים, בעקבות החלטתו של חן להתמקד בפיתוח המותג בישראל
בשנת 2009 פתח רונן חן חנות חדשה של המותג בלונדון באזור פורטמן וילאג'.
חנות זו נסגרה בשנת 2014. בשנת 2010 קיבל חן הזמנה לעצב קולקציה בהיקף של כ-200 אלף דולר עבור רשת הכלבו "NORDSTROM", המונה כ-90 סניפים רחבי ארצות הברית.
מאז אוגוסט 2012, המותג רונן חן כולל 19 חנויות בישראל ו-400 נקודות מכירה במדינות שונות ברחבי העולם, בהן ארצות הברית, קנדה, אנגליה ויפן.
חן הוא אב לשתי בנות, ומתגורר כיום בתל אביב.
לאורך השנים דגמנו את בגדי המותג שחקניות ודוגמניות בהן אילנית לוי, אפרת דור, אניה מרטירוסוב, יאנה גור ויעל גולדמן.
בשנת 2007 הופיעה חליפה של חן במגזין "O" של אופרה וינפרי.
בשנת 2014 ציין חן 20 שנה למותג, במסגרת תצוגת אופנה חגיגית בשבוע האופנה "גינדי תל אביב"
לדבריו של רונן חן, הוא "מעצב לנשים אמיתיות" – נשים שרוצה להיות אופנתיות, אך מעל הכול רוצות ללבוש בגדים פרקטיים.
2014 – בהשראת שבוע האופנה "גינדי תל אביב", השיק חן את רונן חן Limited By – קולקציית קפסולה המתחדשת מדי עונה.
2015 – השקת קולקציה משותפת עם הדוגמנית אניה מרטירוסוב.
2017 – השקת קולקציה משותפת עם הסטייליסטים מזל חסון וראובן כהן.
2017 – השקת קולקציה משותפת עם מעצבת האופנה נעה רביב.
רונן לב (נולד ב-22 בספטמבר 1968) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן.
בשנת 1994 הוענקה לו דרגת רב-אמן.
נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום ה-78 בישראל לפי מד כושר.
1985 הוא חלק מקום 9–10 באליפות אירופה לנוער
1985 - סיים במקום השני בתחרות שחמט במסגרת משחקי המכביה השתים-עשרה.
1986 - סיים במקום השישי באליפות אירופה לנוער
1988 - סיים במקום השלישי באליפות אירופה לנוער
1989 - היה חבר נבחרת ישראל באליפות אירופה, שסיימה במקום ה-9.
1987 - זכה במקום ראשון באליפות צה"ל בשחמט
אליפות ישראל בשחמט 1990 - זכה במקום השני
אליפות ישראל בשחמט 1992 - סיים במקום השלישי
אליפות ישראל בשחמט 1994 - חלק מקום ראשון-שני במשותף עם רם סופר.
בשנת 1988 השתתף לב באולימפיאדת שחמט:
רונן הר צבי (נולד ב-13 באוקטובר 1976) הוא שחמטאי ישראלי אמריקאי בדרגת רב-אמן.
רונן הר צבי החל לשחק שחמט בגיל חמש והתחיל להתאמן בגיל 10 במרכז ביכורי העיתים בתל אביב.
בגיל 16 הוא עבר להתאמן אצל אלכסנדר חוזמן.
בשנת 1990, באליפות העולם לנוער עד לגיל 14 הוא היה שישי (דב צפרוני סיים במקום החמישי).
באליפות העולם בשחמט לנערים עד לגיל 16 בשנת 1991 הוא היה שלישי ובשנת 1992 הוא זכה באליפות העולם לגילו (פטר סבידלר היה שני ודניאל פרידמן היה שלישי).
בשנת 1995 בתחרות בראשון לציון הר צבי היה שלישי (בוריס אלתרמן שני ואלכסנדר פינקל רביעי).
באותה שנה בתחרות בתל אביב הוא היה שלישי (אחרי אמיל סוטובסקי שניצח וגד רכליס שסיים במקום השני).
בשנת 1995 הוענקה להר צבי דרגת רב-אמן.
בשנת 1996 הוא סיים במקום ה-5 תחרות בתל אביב (ניצח בוריס קנצלר).
בשנת 1998 באליפות העולם לשחמטאים עד גיל 26 הר צבי סיים במקום הרביעי.
במקביל לקריירה בשחמט, הר צבי החל לעבוד בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובשנת 2003 עבר לארצות הברית בה המשיך לעבוד בתחום זה.
בתחילת המאה ה-21 הוא החל לאמן באוניברסיטת טקסס באוסטין.
רונלד רייגן (CVN-76) ) היא נושאת מטוסים מסדרת נימיץ המשרתת בצי ארצות הברית, ומונעת באנרגיה גרעינית על ידי שני כורים גרעיניים.
נושאת המטוסים "רונלד רייגן (CVN-76)" קרויה על שמו של נשיא ארצות הברית ה-40 רונלד רייגן.
"רונלד רייגן (CVN-76)" הייתה האונייה הראשונה שנקראה על שם נשיא לשעבר כשעודו בחיים.
עקב העובדה שחלה במחלת אלצהיימר לא השתתף רייגן בהשקת האונייה, רעייתו ננסי רייגן השיקה את האונייה.
בנית "רונלד רייגן (CVN-76)" עלתה 4.5 מיליארד דולר.
ממאי 2012 "רונלד רייגן (CVN-76)" עמדה כאוניית הדגל "Carrier Strike Group 9" המבצעת את משימותיה באוקיינוס השקט.
מאוקטובר 2015 עומדת "רונלד רייגן (CVN-76)" כאוניית הדגל של "Carrier Strike Group 5" הכפופה לצי השביעי של ארצות הברית.
האונייה יכולה להיות אוטונומית במשך 90 יום ללא אספקה חיצונית להישאר בים במשך שלושה חודשים.
ל"רונלד רייגן (CVN-76)" יש שני כורי הנעה גרעיניים המספקים אנרגיה ל-4 טורבינות קיטור שכל אחת מהן מפעילה מדחף.
ב"רונלד רייגן (CVN-76)" ישנם 30,000 מערכות תאורה, 1,400 טלפונים, 2,100 ק"מ של כבלים מתוחים לאורך המסדרונות.* נמל הבית: "United States Fleet Activities Yokosuka" , יוקוסוקה, יפן.
בסיס ימי לתחזוקה: בסיס ימי ב-סן דייגו, קליפורניה ("Naval Base San Diego" ) המתפקד כבסיס "32nd Street Naval Station".
בשנת 2006 נטלה האונייה חלק במאמץ המלחמתי של מלחמת עיראק ובמבצעים "Operazione Enduring Freedom" .
כינוי נושאת המטוסים : "Gipper"
רונן כוכבי (נולד ב-1977) הוא גיטריסט, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי ישראלי.
החל מ-1998, היה כוכבי חבר בלהקת הפאנק הישראלית, "מרסדס בנד".
ב-2004 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "מרסדס בנד".
ב-2007, במהלך הקלטת אלבומה השני, עזב כוכבי את מרסדס בנד.
ב-2010 הוציא כוכבי את אלבום הסולו הראשון שלו, "Brixton Bootleg".
ב-2013 הוציא את אלבום הסולו השני, "biRdS".
2004: מרסדס בנד (עם מרסדס בנד)
רונן כהן (נולד ב-1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים, ששימש כקצין לוגיסטיקה ראשי.
כהן נולד וגדל בחדרה עד שנת 1999, עת עבר להתגורר בקצרין שברמת הגולן.
הוא התגייס בשנת 1991 כלוחם בגדוד 932 בחטיבת הנח"ל.
הוא יצא לקורס מ"כים ומילא תפקידים פיקודיים בחטיבה בגדוד 50 בתור מפקד כיתה, סמל מחלקה עד לתפקיד רס"פ פלחו"ד גדוד 50.
ב-1997, לאחר תקופה כלוחם, עבר כהן מחיל הרגלים לחיל התחזוקה, ויצא לקורס קצינים במסגרתו.
הוא שירת כסגן מפקד פלוגת המפקדה בגדוד 932 ובהמשך התמנה למ"פ מפקדה של בא"ח נח"ל.
לאחר תפקיד בבא"ח התמנה לקצין לוגיסטיקה של חטיבה 623 כיום חטיבה 55 בתקופת מבצע חומת מגן.
במעלה הדרך התקדם כהן בחטיבה ומונה לקצין הלוגיסטיקה של חטיבת הנח"ל.
לאחר מכן, שירת כהן כעוזר קצין לוגיסטיקה באוגדה 319 ואוגדה 36 וכסגן מפקד האגד הלוגיסטי בפיקוד צפון, ובהמשך כקצין לוגיסטיקה אוגדתי בעוצבת עמוד האש, בעוצבת געש ובעוצבת הגליל.
בשנת 2015 מונה כהן למפקד מגמת המפקדים בבה"ד 6, בסיס ההדרכה של חיל הלוגיסטיקה.
במקביל, למד לתואר ראשון בלוגיסטיקה באוניברסיטת בר-אילן ולתואר שני בביטחון לאומי, באוניברסיטת חיפה.
בקיץ 2016 מונה לקצין הלוגיסטיקה הפיקודי של פיקוד העורף, במהלכו, השתתף בשני אירועים מרכזיים בפיקוד – קריסת חניון הברזל ברמת החייל וגל השריפות בישראל.
בשנת 2018 מונה לתפקיד קצין הלוגיסטיקה הפיקודי של פיקוד הצפון.
ב-9 בפברואר 2020 מונה כהן לקצין לוגיסטיקה ראשי בצה"ל עד אוגוסט 2023.
רונן נשוי לגלית ואב לשלושה ילדים, וכיום מתגורר עם משפחתו במושב אניעם שברמת הגולן.
רונן גבאי (נולד ב-16 במאי 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
גבאי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, וב-1983 עלה לקבוצה הבוגרת ולאחר מספר חודשים הושאל למכבי הרצליה לעונה אחת ואחריה למכבי יפו לעונה אחת, עד שחזר למכבי נתניה והפך לחלק מרכזי בקבוצה, ושם בילה את רוב הקריירה שלו ואף כיהן כקפטן.
לקראת סוף הקריירה שיחק בהפועל תל אביב והפועל חדרה.
גבאי החל את קריירת האימון שלו ב-2006 במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק, שם היה עד דצמבר 2014 כאשר חתם כמאמן מכבי יפו מליגה א', אך לאחר מספר שבועות עזב את הקבוצה והצטרף כעוזר מאמן מכבי נתניה לצידו של רוני לוי.
חצי שנה לאחר מכן, לקראת עונת 2015/2016, עבר גבאי עם רוני לוי למכבי חיפה כעוזר מאמן.
בתום העונה עזב גבאי את מכבי חיפה, וחזר לבית"ר טוברוק כמנהל מקצועי במחלקת הנוער.
ב-2017 חתם כמאמן הנוער של מכבי נתניה עד שעזב לאחר שנה וחצי.
רונן יצחק הוא פרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון.
הוא יסד את החטיבה ללימודי המזרח התיכון במכללה האקדמית גליל מערבי ועומד בראשה מאז שנת 2010. כמו כן, הוא משמש חוקר במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה.
תחום התמחותו הוא ירדן, מודיעין וטרור.
את כל לימודיו האקדמיים עשה רונן יצחק באוניברסיטת בר-אילן.
הוא בוגר תואר ראשון בהצטיינות בשפה וספרות ערבית והמשיך למסלול ישיר לדוקטורט במחלקה ללימודי המזרח התיכון.
עבודת הדוקטורט שלו בהנחיית פרופ' אליעזר טאובר עסקה בלגיון הערבי במלחמת 1948.
רונן יצחק מכהן כחבר באגודות מקצועיות רבות בישראל ומחוצה לה ומשמש כחבר הוועד המנהל של האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם (אילמ"א).
בשנים 2012–2015 הוא שימש כעורך-שותף של כתב העת הוותיק ללימודי המזרח התיכון והאסלאם "המזרח החדש".
בשנת 2021 הוא ערך גיליון מיוחד של כתב העת Middle Eastern Studies בנושא 25 שנים להסכם השלום בין ישראל לירדן.
רונן יצחק משמש גם כפרשן לענייני המזרח התיכון באמצעי התקשורת ובעיתונות הכתובה ודעותיו מתפרסמות גם בירדן.
רונן יצחק עוסק בשלושה תחומי מחקר עיקריים: היסטוריה צבאית-פוליטית של ירדן, מודיעין וטרור ויחסי ישראל-ירדן.
הוא חקר את הקמת הלגיון הערבי ופעילותו במהלך מלחמת 1948 (מלחמת העצמאות), פעילותם של הקצינים הערבים והשפעת בריטניה על התפתחותו הצבאית של הלגיון הערבי בכלל והמודיעין הצבאי בפרט.
כמו כן, הוא עסק בהתפתחות הקשרים בין ישראל לירדן מאז ראשית המאה ה-20. הוא דן באינטרסים ובאופי הקשרים בין שתי המדינות לפני הסכם השלום באוקטובר 1994 ובעקבותיו.
לטענת רונן יצחק מספר גורמים הביאו לשרידות השלטון ההאשמי בירדן.
מצד אחד ניהול מגעים חשאיים עם ישראל ושמירה על שיתוף פעולה אתה, אך מצד שני הפגנת סולידריות עם העולם הערבי גם במחיר הפסד או תבוסה במלחמה.
גורם נוסף הקשור לשרידות השלטון הוא הלגיטימציה שהשלטון ההאשמי זוכה לה במשך השנים בקרב העם הירדני.
מחקריו של רונן יצחק הוכיחו כי מעבר לסיוע החיצוני (הצבאי והכלכלי) שמקבל השלטון הירדני ממדינות המערב והמפרץ ומסייע לשרידותו לאורך השנים, הרי גם הלגיטימציה שזוכה לו השלטון ההאשמי בתוך ירדן הוא גורם מכריע לשרידותו.
לגיטימציה זו מוענקת לשלטון ההאשמי לא רק בגלל ייחוסי הדתי של המלך ההאשמי מצאצאי הנביא מוחמד, אלא גם בגלל אופי השלטון ההאשמי שנתפס בעיני רבים כמתון וליבראלי הרבה יותר ממדינות ערביות אחרות.
אחד הקצינים הפוליטיים הוא הקצין הירדני הקולונל עבדאללה א-תל מפקד ירושלים במלחמת 1948 לו הקדיש רונן יצחק את אחד מספריו.
לטענתו, עבדאללה אל-תל נחשב לאחד המצביאים הגדולים ביותר במזרח התיכון המודרני.
המחקרים של רונן יצחק שעסקו במודיעין הירדני הוכיחו למעלה מכל ספק כי שירותי המודיעין של ירדן נחשבים לטובים ביותר במזרח התיכון מבין מדינות ערב ובין הטובים בעולם.
אחת הסוגיות בהן עסק רונן יצחק היא שאלת הרצח של המלך עבדאללה הראשון ביולי 1951 והאם המודיעין הירדני אכן נכשל בהגנתו על המלך עבדאללה.
לפי המחקר, הרצח לא נגרם בשל כשל מודיעיני, שכן התראות מודיעיניות התקבלו ערב הרצח, אלא בשל התנהגותו של עבדאללה שהעדיף להתעלם מהמידע והתנהג ללא כל הגנה.
יכולת הגבוהה של המודיעין באה לידי ביטוי בחשיפת הקשר סביב הרצח והעמדה לדין של המעורבים תוך זמן קצר.
במסגרת מחקריו על קשרי ישראל ירדן טוען רונן יצחק כי זהות אינטרסים בין שני הצדדים הם שעצבו את מערכת היחסים בין המדינות.
זהות אינטרסים זו נוצרה מצורך בסיסי של שיתוף פעולה על רקע העוינות שספגו הציונים והמשפחה ההאשמית שנתפסו כנטע זר באזור.
בהמשך, הרצון ההדדי למנוע את הקמתה של מדינה פלסטינית בארץ ישראל היא שחיזקה את הקשרים בין הצדדים והביא לשיתוף פעולה חשאי ביניהם עוד לפני שנחתם הסכם השלום בין ישראל לירדן באוקטובר 1994.
ירדן מצדה סייעה לישראל מאז ראשית שנות האלפיים להגיע לשווקים הערביים במפרץ ולהתחיל בקשרים מדיניים עם מנהיגים ממדינות המפרץ בעיקר עם ערב הסעודית ואיחוד האמירויות.
קשרים אלו, שנפתחו ביוזמת ירדן, והיו חשאיים בהתחלה התפתחו לקשרים פומביים ולהסכמי שלום בהמשך.
ספרים וכתבי עת שחיבר וערך
שותפות ועוינות: עבדאללה, הלגיון הערבי ומלחמת 1948 (תל אביב: י.
מאגנס, האוניברסיטה העברית וההוצאה לאור של משרד הביטחון, 2006).
ישראל בפתח העשור השביעי: מחקרים חדשים מההיבטים החברתיים, הביטחוניים, הדיפלומטיים והבינלאומיים (רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ג) (יחד עם מיכאל מ.
عبد الله التل ضابط في الجيش العربي بطل حرب فلسطين ٤٨ مناضل قومي (ספר זה הוא תרגום לערבית של הספר על עבדאללה אל-תל שיצא לאור באנגליה).
"הפרדוקס הירדני: אתגרים אזוריים ופנימיים מול יציבות שלטונית", בתוך: אלי פודה ואון וינקלר (עורכים), בין יציבות למהפכה: עשור לאביב הערבי (ירושלים: כרמל, 2021).
רונן אברהם בר (בֶּרֶזוֹבְסְקִי; נולד ב-25 בדצמבר 1965) הוא איש ביטחון ישראלי שכיהן כראש השב"כ ה-14 בשנים 2021–2025, בעת כהונתו התרחש טבח שבעה באוקטובר שבעקבותיו פרצה מלחמת חרבות ברזל.
רונן בר נולד וגדל בעיר רחובות בשם רונן בֶּרֶזוֹבְסְקִי, בן לד"ר נח ברזובסקי.
הוא התגייס לצה"ל בשנת 1984, ושירת כלוחם וכקצין בסיירת מטכ"ל.
בין השאר, השתתף כאיש מילואים ב"מבצע עלם חמודות".
לאחר שהשתחרר מצה"ל בשנת 1988, פתח בתל אביב בית קפה בשם "קפה בגדד".
בר הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה ופילוסופיה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד (במלגה של קרן וקסנר).
בר החל את שירותו בשב"כ בשנת 1993 כלוחם ביחידה מבצעית, ובמהלך שירותו לחם ופיקד על מבצעים רבים ברצועת עזה, ביהודה ושומרון ובלבנון.
הוא שימש כמפקד שטח, והוביל את מבצע הריגתם של האחים עאדל ועימאד עוודאללה, מראשי הזרוע הצבאית של חמאס, בחברון בשנת 1998 בידי כוח ימ"מ.
ב-2001 מונה לסגן-ראש יחידת המבצעים המיוחדים.
בתפקיד זה הוביל ב-2003 מטעם השב"כ את המבצע לחילוצו של נהג המונית החטוף אליהו גוראל ומעצר המעורבים בחטיפתו.
בשנת 2011 מונה לראש אגף המבצעים בשב"כ.
הוא שירת בתפקיד זה בתקופת מבצע עמוד ענן והוביל את המבצע להריגתו של אחמד ג'עברי, המפקד בפועל של הזרוע הצבאית של חמאס.
ב-2014 הוביל את מבצע החיפוש אחר שלושת הנערים החטופים ולאחר מכן איתור רוצחיהם.
בשנת 2016 מונה לראש אגף המטה האחראי על בניין הכוח של שירות הביטחון הכללי ובשנת 2018 מונה לסגנו של ראש השירות, נדב ארגמן.
ב-13 באוקטובר 2021 החל בר לכהן כראש השב"כ.
בתקופת מרץ–מאי 2022 התמודד השב"כ עם גל טרור שכלל את הפיגוע המשולב בבאר שבע, פיגוע הירי בחדרה, פיגוע הירי בבני ברק, פיגוע הירי בדיזנגוף והפיגוע באלעד.
באפריל 2022 הסכים השב"כ, בלחץ הדרג המדיני בראשות ראש הממשלה נפתלי בנט ושר הביטחון בני גנץ, להכנסת אלפי פועלים מרצועת עזה.
ההסכמה הותנתה בבדיקות רקע ביטחוני קפדניות, והתבססה על שינוי גישה בישראל, ששם דגש על עידוד הכלכלה בעזה, שיתוף פעולה עם מצרים למניעת הברחות, והחלפת מזוודות המזומנים באמצעים אחרים.
לפי פרסום של שירית אביטן כהן בישראל היום בו נחשפו חלקים ממסמך שכתב לעובדי הארגון בראשית 2022 – המליץ הארגון בראשותו על חיזוק הרשות הפלסטינית, על שימור הבידול בין יהודה ושומרון ורצועת עזה ועל ייצוב כלכלי ברצועה, על מנת לכרסם בכוחו של חמאס.
השב"כ השתתף בפעולות מנע שכללו את "מבצע עלות השחר" באוגוסט 2022, "מבצע מגן וחץ" במאי 2023 ו"מבצע בית וגן" ביולי 2023. בר שמר על עמדת קודמו, נדב ארגמן, שהמליץ לראש הממשלה נתניהו על הריגת יחיא סינוואר – גם במחיר סבב נוסף בלחימה עם חמאס.
לאחר השלב הראשון ב"מגן וחץ", תמך בר בסיום מהיר של המבצע והמליץ להימנע מתקיפה בעזה פרט לסיכול ירי רקטות.
נציג השב"כ בדיונים אמר: "חמאס דוחק בג'יהאד להפסיק את הלחימה כי הוא לא רוצה להיכנס למערכה".
כמה חודשים לאחר מכן, בספטמבר 2023, אמר נציג השב"כ בדיוני הקבינט כי "סינוואר רוצה להרגיע.
הוא רוצה לאכוף את ההפגנות על הגדר, ללא הצלחה." בישיבה ב-1 באוקטובר הציג בר לפני נתניהו תוכנית להריגת צמרת חמאס והזהיר: "סינוואר מרגיש יותר ויותר חופש פעולה", אולם תוכניתו לא עלתה לדיון.
ביולי 2023 העביר לנתניהו מסמך מדיניות אסטרטגית של השב"כ לשנת 2024, ולפיו אחת המטרות המרכזיות של השנה הקרובה הוגדרה כ"שיקום ההרתעה בשטח לטובת שינוי המגמה", תוך המלצה לקדם "סבבים יזומים נגד חמאס, הרחבת הסיכולים הממוקדים, המשך ההתרעה, שימור מהלכים יזומים ומוכנות למערכה כמשימה מספר 1".
נתניהו כתב על המסמך: "לא דירקטיבה של ראש שב"כ", ולא קיים דיון על המסמך.
בליל 6–7 באוקטובר 2023 הגיע בר למטה השב"כ לאחר שקיבל ידיעה על כוונת חמאס להוציא לפועל "משהו גדול".
בעקבות זאת הקפיץ לגבול צוות טקילה מהיחידה המבצעית של השב"כ.
היחידה נלחמה בחזית מול מחבלי חמאס ואיבדה כעשרה לוחמים.
ב-16 באוקטובר שיגר בר איגרת לעובדי הארגון, שבה הכיר בחלקו באחריות לטבח שבעה באוקטובר, והוסיף: "למרות שורה של פעולות שביצענו, לצערי, בשבת לא הצלחנו לייצר התראה מספקת שתאפשר לסכל את המתקפה".
כמה ימים לאחר מכן דווח על הקמת חפ"ק ניל"י, יחידת שב"כ ייעודית להריגת מחבלים שהשתתפו בטבח.
בתצהיר שמסר לבית המשפט העליון כתב בר שהשב"כ העביר התרעות לכלל המערכות לפני המתקפה, והתייחס לתיאוריות הקונספירציה ביחס לתפקיד השב"כ כניסיון להסיט את השיח מבירור מדיני-ביטחוני.
ב-30 באוקטובר 2023 חילצה היחידה המבצעית של השב"כ את טוראית אורי מגידיש במבצע "ראשית האור", תוך מתן מעטפת מצד צה"ל.
מגידיש נחטפה על-ידי חמאס לרצועת עזה במהלך הטבח, כשלושה שבועות לפני כן.
ב-11 בפברואר 2024 השתתפה היחידה המבצעית של השב"כ במבצע "יד הזהב" לחילוץ פרננדו מרמן ולואיס הר משבי חמאס.
כלקח מהמהומות בישראל במאי 2021, הקים בר אגף חדש בשב"כ, "אגף ישראל", שיטפל בכלל האיומים הביטחוניים הנובעים מתושבי ישראל, ערבים ויהודים.
הוא התנגד לשילוב השב"כ במאבק בפשיעה במגזר הערבי בישראל וטען כי "זה יבוא על חשבון סיכול טרור".
בר העריך כי התגברות הטרור היהודי מלבה את הטרור הפלסטיני במעגל דמים.
בפברואר 2023 התריע בפני השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, כי פעילות המשטרה במזרח ירושלים גורמת לתחושת התנכלות וענישה קולקטיבית.
במרץ 2023, בעקבות הרפורמה המשפטית שהוכרזה בינואר של אותה שנה, הזהיר בר בשיחה עם נתניהו כי "ישנה התלכדות בין האיומים הביטחוניים למצב החברתי בישראל".
על רקע המחאה הנרחבת נגד הרפורמה המשפטית, ביקש בר מהשר יריב לוין להרגיע את השטח בגלל הערכות מצב שלפיהן הפוטנציאל לאלימות מתגבר נוכח קידום הרפורמה.
בתחילת אוקטובר 2023 ביקש מהשר בן גביר שלא לעלות להר הבית בחג הסוכות.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הזהיר בר כי הביקורת על מפקד פיקוד המרכז, יהודה פוקס, מצד הימין הקיצוני עלולה ליצור איום קונקרטי על חייו.
באוגוסט 2024 פנה במכתב לראש הממשלה בנימין נתניהו ולאחדים משרי הממשלה ובו קבע כי "תופעת 'נוער הגבעות' הפכה מזמן לכר נרחב של פעילות אלימה נגד פלסטינים".
הוא הזהיר לגבי הפרת הסטטוס קוו בהר הבית: "התקדמות בכיוון תוביל לשפיכות דמים רבה ותשנה ללא היכר את פניה של מדינת ישראל."
ניסיון הדחה והתפטרותו בפועל מראשות השב"כ
במרץ 2025 החליטה הממשלה על סיום תפקידו של בר בשל "חוסר אמון מתמשך" בו מצד ראש הממשלה.
ההחלטה נתקבלה בניגוד לחוות דעת של היועצת המשפטית לממשלה, ובניגוד לדעתו של בר כפי שהביע אותה במכתב ששלח לשרי הממשלה, שם נימק שההחלטה אינה הולמת את הוראות החוק והכללים בנושא, וכי מדובר בהחלטה תקדימית ומשמעותית שחייבת להתבסס על טענות מפורטות ומבוססות אליהן יוכל להתייחס.
כנגד ההחלטה הוגשו עתירות לבג"ץ, שהשעה את החלטת הממשלה עד למיצוי הדיון.
ארגוני עובדים, גופים עסקיים ומוסדות אקדמיים הצהירו שישבתו אם הממשלה תפטר את בר תוך הפרת החלטת בג"ץ.
לדבריו הדחתו החלה מיד לאחר פתיחת חקירת פרשת קטרגייט אשר בה נתברר כי קטר העסיקה עובדים בתוך לשכת ראש הממשלה.
נתניהו הגיש תצהיר תגובה שבו דחה את טענותיו של בר.
לאחר הגשת התצהירים, ולפני סיום הדיונים בעתירות, בר הודיע שיסיים את תפקידו ב-15 ביוני 2025 והגיש מכתב התפטרות.
בתגובה להודעת ההתפטרות ביטלה הממשלה את החלטתה על פיטוריו.
בנאום שנשא בר ובו הודיע על מועד ההתפטרות הוא התייחס לדיון בבג"ץ, הדגיש את חשיבות השב"כ כארגון שלתפקודו התקין חשיבות לביטחון המדינה ולדמוקרטיה, והביע תקווה שפסיקת בג"ץ תשמור על עצמאות הארגון.
לאחר סיום תפקידו כראש השב"כ
ב-9 בדצמבר 2025 בנאומו בכנס הסייבר קרא בר להקמת ועדת חקירה ממלכתית לבחינת אירועי טבח שבעה באוקטובר, תוך ביקורת על ההנהגה הפוליטית.
בר הדגיש כי השב"כ ערך תחקיר עצמי נרחב, אך הבהיר שהדרך היחידה לתחקור כולל של הכישלון היא באמצעות ועדה ממלכתית.
בר נשוי לדפנה אגסי, המכהנת כסמנכ"לית שיווק בחברת סלקום, אחותו של היזם שי אגסי.
בעבר הייתה סמנכ"לית שיווק בחברות גולן טלקום ו"בטר פלייס".
השניים הורים לשלושה ילדים ומתגוררים ברשפון.
אביו, ד"ר נח ברזובסקי, הוא יו"ר ומייסד של חברת פרודלים השקעות.
אחיו, צחי ברק, הוא מנכ"ל החברה, ואחותו, רעות ברזובסקי-גוטמן, היא בעלת מניות בחברה.
רונן הורוביץ הוא איש טכנולוגיות מידע ואיש מערכת הביטחון הישראלית בדימוס, מנהלה הראשון של הרשות לאבטחת מידע (רא"מ), וכיהן כראש אגף טכנולוגיות המידע בשירות הביטחון הכללי.
לאחר פרישתו כיהן כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) במספר חברות בישראל.
הורוביץ התגייס לעתודה האקדמית, ובמסגרתה קיבל בשנת 1983 תואר ראשון הנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במערכות מידע מהטכניון.