tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חוקרים שונים משתמשים בשיטות שונות לאנוטציית הגנום, ובהתאם הערכות למספר הגנים המצויים בכל כרומוזום הן שונות.
ראו גם: גנים בכרומוזום 2 באדם
מחלות ותסמונות הקשורות לכרומוזום 2
להלן רשימה חלקית של מחלות הקשורות לפגמים בגנים המצויים בכרומוזום 2:
כרום הקספלואוריד או כרום(VI) פלואוריד הוא תרכובת כימית אי-אורגנית בינארית היפותטית המורכבת מכרום ופלואור ונוסחתה הכימית CrF6. בעבר זוהה מוצק צהוב לא יציב המתפרק ב-100- °C ככרום הקספלואוריד, אך בהמשך הוכח שמדובר בזיהוי שגוי של כרום פנטפלואוריד, CrF5.
סינתזה שכללה פלואורינציה ממושכת של כרום ב-400 מעלות צלזיוס ובלחץ של 20MPa והקפאה מיידית לאחר מכן על מנת למנוע פירוק יצרה כרום פנטהפלואוריד.
כְּרוֹנוֹמֶטֶר הוא שעון בעל רמת דיוק גבוהה, כזו שאפשר להסתמך עליה גם בספינה שיצאה למסע ארוך בים.
אומנם זהו מכשיר מדידה המודד את הזמן, אך חשיבותו הגדולה והמניע להמצאתו קשורים דווקא לניווט ימי.
כדי לקבוע את מיקומו של כלי שיט בים הפתוח, יש לדעת את קו הרוחב ואת קו האורך שבו הוא נמצא.
בעוד שאת קווי הרוחב קל לחשב על פי מיקומם של גרמי שמיים, מציאת קו האורך מצריכה שעון מדויק, מכשיר שלא היה קיים במשך שנים רבות.
ימאים היו מוכרחים להשתמש בשיטת ניווט מקורב (dead reckoning) הבלתי מדויקת, שכללה מדידת מהירות הספינה באמצעות מד דרך ימי וחישוב מקורב של הדרך שהיא עברה.
רק במאה ה-18 הצליח בונה השעונים האנגלי ג'ון הריסון לבנות כרונומטר בעל רמת דיוק מספקת כפי שדרשה ועדת קו האורך, שאיפשר לחשב במדויק את מיקום האנייה בים.
בשל חשיבותו, נהגו לשמור את הכרונומטר כשהוא נתמך בתוך תיבת עץ מיוחדת על גבי מִתְלַים ; התקן זה ביטל את השפעת הטלטולים והנדנודים של האונייה על המכשיר, והשאיר אותו במצב מאוזן.
עד להמצאת השעונים הדיגיטליים השתמשו בכרונומטר הנמתח ידנית בעזרת מפתח מיוחד.
בכל יום, בשעה קבועה, בדרך כלל בשעה שמונה בבוקר, היה זה מתפקידו של החובל השלישי, שהיה מתחיל בשעה זו את משמרתו בגשר, למתוח את הכרונומטר.
מתיחת השעון בוצעה על ידי סיבוב המפתח שבעה סיבובים וחצי.
בעבר היה נהוג לעשות שימוש בכדור זמן לטובת כיול הכרונומטר.
הכדור, שהיה מוצב על מבנה ביבשה, היה יורד לאורך עמוד במועד קבוע מראש.
לימים, משהחל השימוש בתקשורת אלחוטית בכלי שיט, הייתה שגיאת הכרונומטר נבדקת מדי יום על פי "אות זמן" המשודר באלחוט מתחנת חוף ונרשמת ביומן הכרונומטר.
מחלוצי השימוש במכשיר היה ג'יימס קוק.
מעל מיליון שעונים בשנה עוברים ביקורת בארגון בדיקת הכרונומטר הרשמי של שווייץ (COSC), ורק מנגנון שעבר בחינה מקיפה רשאי לשאת שם זה.
במשך מספר ימים רצופים, כל מנגנון נבדק ונמדד בנפרד בחמישה מצבים שונים ובשלוש טמפרטורות שונות.
הכרונומטר משמש בכלי שיט כיותר מאשר שעון, באמצעותו ניתן לדעת מהי השעה המדויקת לפי שעון גריניץ', כך שניתן להשתמש בו לצורך ניווט אסטרונומי.
בידי קציני האונייה מצוי אלמנך אשר מראה נתונים שונים לגורמים שמימיים נבחרים.
השעות של אותם נתונים מתייחסים לקו גריניץ' כנקודת הזמן, זמן מדויק נדרש לצורך מציאת מיקום מדויק של האוניה, דיוק המיקום מושפע משני חלקים, דיוק בזמן, האם הכרונומטר נבדק ואופס כראוי, ודיוק המדידה, האם התכווין שנלקח בסקסטנט היה מדויק.
כרומטין הוא כינויו של ה-DNA יחד עם החלבונים הנלווים אליו.
וולטר פלמינג טבע את המונח "כרומטין" (כרומה= צבע) במאה ה-19, כאשר צפה בחומר אשר נצבע בצבע באסופילי בגרעין של תאים מתחלקים, חומר אשר מאוחר יותר התגלה כ-DNA עטוף בחלבונים.
אריזת ה-DNA במבנה הכרומטין משרתת את הצורך של התא לדחוס את ה-DNA על מנת להתאימו לגודל התא והגרעין.
בנוסף, אריזה זו מגנה על ה-DNA מפני נזקים ומהווה חלק חשוב בבקרה על ביטוי גנים בתא ובתהליכים תלויי DNA נוספים.
בתאים אאוקריוטים, נארז ה-DNA הגרעיני באמצעות משפחת חלבונים הנקראים היסטונים, לכדי מבנה היררכי הקרוי כרומטין.
הליפוף המיוחד של מולקולת ה-DNA מאפשר אריזה צפופה ביותר: אם נמתח מולקולת DNA המהווה כרומוזום אחד, אורכה יהיה כ-30 ס"מ, ממדיו של כרומוזום ארוז, לעומת זאת, הוא בסדר גודל הקטן ממיקרומטר אחד (מיליונית המטר).
למבנה זה חשיבות רבה בשמירה על שלמות ה-DNA ובבקרה על תהליכים הקשורים לאריזתו ולשימוש במידע הגנטי המקודד ב-DNA במהלך מחזור חיי התא.
המעבר לטכנולוגיות המבוססות על ריצוף עמוק (massive parallel sequencing) העלה באורח דרמטי את הרזולוציה של חקר הכרומטין מרמת ההתבוננות במיקרוסקופ, עד למבנה ברמת הנוקלאוטיד הבודד.
למבנה הראשוני של הכרומטין יחידה חוזרת הנקראת נוקלאוזום, אשר מורכבת מחלקיק ליבה (NCP) ו"מחבר" DNA (linker).
חלקיק הליבה מורכב מ-147 זוגות בסיסי DNA (nucleotide base pairs-bp) אשר מלופפים בצורת סופר-הליקס סביב אוקטמר של היסטונים 1.7 פעמים.
אוקטמר ההיסטונים כולל שני עותקים של כל היסטון ליבה- H2A, H2B, H3, H4. שני חלקיקי ליבה מחוברים זה לזה באמצעות "מחבר" DNA, בעל אורך של 10–90 זוגות בסיסים, ויוצרים יחד מערך נוקלאוזומי הדומה לחרוזים על חוט (beads-on-a string), בעל קוטר של 11nm.
המבנה השניוני של הכרומטין הוא מערך הנוקלאוזומים הנדחס על ידי "מחבר" היסטונים (H1, H5) לכדי סיב כרומטין בעל קוטר של 30 ננומטר.
בעוד שמבנה חלקיק הליבה נחקר ונפתר, המבנה של סיב ה-30 ננומטר ותפקיד הלינקר היסטון עדיין לא נפתרו.
ישנם שני מודלים עיקריים למבנה סיב ה-30nm – אחד דמוי סולנואיד (מעין סליל), בו נוקלאוזומים שכנים ערוכים זה על גבי זה; המודל המבני השני הוא דמוי זיג-זג, בו נוקלאוזומים מסודרים על גבי נוקלאוזומים שאינם שכנים.
עם זאת, ישנם חוקרים הטוענים כי הכרומטין אינו נדחס בהכרח למבנים כאלה, ושהנוקלאוזומים יכולים להידחס בצורה לא סדורה.
ישנם מודלים שונים המנסים להתחקות אחר ארגונו של סיב ה-30nm בגרעין.
יש הטוענים כי סיב ה-30nm ערוך בצורת הליקס, בדומה לארגון הDNA עצמו ומערך הנוקלאוזומים.
מודלים אחרים מציעים כי הוא ערוך בצורת לולאות סביב פיגום חלבוני.
פיתוח שיטות (Chromosome Conformation Capture (3C או Hi-C מקנות הבנה טובה יותר של המבנה התלת־ממדי של הכרומטין.
בשנים האחרונות, בזכות ההתפתחות של טכנולוגיות חדשות המבוססות על ריצוף עמוק של מולקולות DNA (massive parallel sequencing) כגון 4C ו-Hi-C, ניתן להבחין באינטראקציות בין אזורים ברחבי הגנום.
כך, נראה כי את הכרומטין בתא ניתן לחלק לאזורים ולולאות, שבמסגרתם מתקיימות אינטראקציות פיזיות בתדירות גבוהה יחסית לאינטראקציות עם אזורים שכנים, אשר למעשה מדוכאות.
מקטעים קרובים אשר נמצאים בצדדים שונים של גבול ה-TAD יחוו פחות אינטראקציה זה עם זה מאשר שני מקטעים מרוחקים אשר נמצאים באותו TAD.
חלבונים ארכיטקטוניים (Aps) אשר מסייעים ביצירת מבנה ה-TADs מכתיבים לא רק את גבולותיו אלא גם את גודלו של ה-TAD.
מיקומם של ה-TADs דומה בין סוגי תאים שונים, ואף בין יצורים שונים, מה שמעיד על חשיבותם בארגון ובקרת הDNA ברמת תיעתוק הגנים, שכפול ה-DNA ואריזתו.
עם זאת, חוזק וזהות האינטראקציות בתוך TAD מסוים עשויות להשתנות בין תאים שונים.
בשל כך, הדינמיקה במבנה הכרומטין משחקת תפקיד בשוני בביטוי הגנים ברקמות שונות בגוף, במהלך מחזור התא ובשלבי ההתפתחות העוברית.
בשלבים המוקדמים של התפתחות העובר ישנם שינויים במידת דחיסות ונגישות הכרומטין.
בשלבי הזיגוטה וה-2-cell הכרומטין נגיש באופן ייחודי, והתיעתוק מבוקר פחות מאשר בשלבים אחרים.
על אף ההתקדמות הרבה בחקר המבנה של הכרומטין, נדרש עוד מחקר מעמיק בתחום זה, הן ברמת המבנה (הנוקלאוזומלי, סיב ה-30nm והתלת־ממדי) והן ברמת הבקרה והמנגנונים המעורבים ביצירת מבנה זה, כמו גם השפעותיו.
הכרומטין ובקרה על ביטוי גנים
בעוד שאריזת הDNA ככרומטין מאפשרת דחיסה של ה-DNA ומגנה עליו מפני נזקים, היא גם מפחיתה את נגישות ה-DNA לתעתוק רנ"א.
כך, יציבות הנוקלאוזום, מיקומו והדינמיקה של אריזת הכרומטין מהווה שכבת בקרה ראשונה על תיעתוק וביטוי גנים.
כלומר, על מנת לאפשר תיעתוק וביטוי של גן כלשהו, יש צורך בהפחתת רמת הדחיסה של הכרומטין באזור.
אחת הדרכים לבקר את מבנה הכרומטין היא על ידי אינטראקציות בין היסטון ל-DNA ובין היסטון להיסטון, הן באותו נוקלאוזום והן בנוקלאוזומים שונים.
ניתן להשפיע על אינטראקציות אלה על ידי מודיפיקציות כמו מתילציות ואצטילציות של ההיסטונים, מתילאציה של ה-DNA וכן על ידי החלפה בין הווריאנטים השונים של ההיסטונים.
כך למשל, להיסטונים H2A ו-H3 קיימים ווריאנטים H2A.Z ו-H3.3, בהתאמה, אשר נפוצים יותר באזורים בהם קיימים גנים מבוטאים (כלומר, אזורים פעילים בהם צפויה להתרחש תיעתוק).
פירוש הדבר הוא, שווריאנטים אלה ככל הנראה משפיעים על מבנה הכרומטין, מנגישים אותו לRNA פולימראז, ומאפשרים תיעתוק.
דוגמה נוספת לקשר בין מבנה הכרומטין לביטוי גנים היא העובדה, כי באזור הפרומוטור של גנים נוטים הנוקלאוזומים להיות במיקומים קבועים יחסית, אך במורד הגן נוטים להימצא במיקומים ללא חוקיות ידועה.
הכרומטין בתא מצוי בשתי צורות ארגון אותן אנו מכנים הטרוכרומטין ואאוכרומטין.
הטרוכרומטין הוא אזור דחוס יחסית של הכרומטין, בעוד אאוכרומטין הוא אזור פחות דחוס וארוז.
באופן כללי מתייחסים לאאוכרומטין כאזור פעיל יותר מבחינת תיעתוק (כלומר מכיל יותר גנים מקודדים, וזמינות מאפשרת תיעתוק), ולהטרוכורמטין כאל אזור מושתק יותר (מכיל פחות גנים מקודדים, דחוס יותר).
מיקומם המרחבי של ההטרוכרומטין ואאוכרומטין בגרעין שונה אף הוא, כאשר אזורים אאוכרומטיניים נוטים להימצא יותר במרכז הגרעין, בעוד שהטרוכרומטין מצוי יותר בהיקף הגרעין.
ניתן להתייחס לשני סוגים של הטרוכרומטין - אחד השמור בין סוגי תאים שונים, ואחד אשר משתנה בין סוגי תאים שונים.
מבנה הכרומטין ומחזור התא קשורים זה לזה, שכן הכרומטין עומד במרכזו של מחזור התא ומבנהו משתנה לאורך מחזור התא.
בשלב זה של מחזור התא מתבצע שכפול ה-DNA.
בכל התאים האאוקריוטים, שכפול ה-DNA מתחיל בנקודות קבועות בגנום הנקראות replication origin, אליהן נקשר קומפלקס ה-ORC (origin recognition complex).
על מנת לאפשר שכפול של ה-DNA יש צורך בפתיחה מקומית של הכרומטין, המתרחשת הודות למודיפיקציות שונות ומגוונות על הכרומטין וההיסטונים.
מודיפיקציות על ההיסטונים יכולות להיעשות על גבי ההיסטונים שמרכיבים את חלקיק הליבה של הנוקלאוזום, על גבי ההיסטון ה'המחבר', ואף יכולות לערב חלבוני ליווי (chaperons) ייחודיים להיסטונים.
סימונים שונים על גבי הכרומטין יכולים להיות בעלי תפקיד במיקום ה-replication origin ותזמון השכפול.
כך למשל, replication origin נוטים להיות באזורים מיעוטי נוקלאוזומים, אך עשירים בווריאנטים ההיסטוניים H2A.Z ו-H3.3; אזורים המשתכפלים בשלב מאוחר יותר במחזור התא נוטים להיות חופפים עם אזורי ההטרוכרומטין.
בנוסף, ישנן עדויות המצביעות על כך שסימונים על גבי הכרומטין הם בעלי חשיבות בשמירה על שלמות הגנום בזמן ההכפלה, ומניעה של תחילת שכפול נוסף באזור שכבר שוכפל.
לאחר השכפול, על הגנום להיות מחולק באופן שווה בין שני תאי הבת.
במהלך המיטוזה מתרחשת דחיסה נוספת של הכרומטין לכדי מבנה דחוס ביותר הקרוי כרומוזום.
גם שלב דחיסת הכרומטין מצריך מודיפיקציות היסטוניות ומעורבות של חלבונים נוספים.
לאחר החלוקה לתאי הבת, צריך הכרומטין לצאת מהמבנה הדחוס של הכרומוזומים, ולחזור למבנה זמין יותר לפעילות.
תהליך זה כולל דה-מודיפיקציות שנעשו בשלב ה-S והמיטוזה.
דפוס אריזת הכרומטין שונה בין תאים מסוגים שונים, ועל כן יש צורך להחזיר את מבנה הכרומטין למבנה המתאים לסוג התא.
התאמה זו נעשית ככל הנראה בהתאם לסימונים שנעשו על גבי הכרומטין בשלב ההכפלה שלו
כרוֹמטוֹגרפיה היא שיטה בכימיה אנליטית המאפשרת הפרדה של חומרים המצויים בתערובת, זיהויים וקביעת כמוּתם.
בנוסף לשימושים המדעיים הרבים שיש לכרומטוגרפיה בכימיה ובביולוגיה, ניתן לפגוש בה רבות בתחום הזיהוי הפלילי, בתעשיית המזון, בתעשיית התרופות ובבתי חולים.
לסוגי הכרומטוגרפיה הרבים עקרון פעולה משותף.
התערובת שאותה רוצים להפריד מומסת בנוזל או בגז (או שהיא בעצמה נוזל או גז); בחלק מסוגי הכרומטוגרפיה מוזרם הנוזל או הגז (המכונה פאזה נעה/ניידת) בצינור או שפופרת שדפנותיו הפנימיות מצופות במוצק או ג'ל (המכונה פאזה נחה/נייחת); לעיתים ממלאת הפאזה הנחה את הצינור כולו.
בסוגי כרומטוגרפיה אחרים את הצינור מחליף משטח (נייר, פלסטיק או אחר) המהווה את הפאזה הנחה, והפאזה הנעה נודדת על גביו.
בין שתי הפאזות נוצרות אינטראקציות כימיות (לא תגובות כימיות).
בדרך-כלל מדובר במשיכות חשמליות הנובעות מההבדלים בקוטביות של החומרים השונים המעורבים.
לעיתים מדובר בהבדלים במסיסות או בכושר ההספגות של החומרים השונים.
היות שחוזקן של האינטראקציות בין הפאזה הנחה ובין המרכיבים השונים של הפאזה הנעה שונה ממרכיב למרכיב, זורמים חלק מהמרכיבים במהירות לקצה הצינור או הנייר, ואילו חלק אחר זורם באטיות.
כך מופרדת התערובת למרכיביה (הומוגנית).
את התוצאות ניתן לראות בשלושה אופנים:
בסוגי כרומטוגרפיה פשוטים, בהם ההפרדה נעשית על נייר או משטח אחר, ניתן לראות בעין את החומרים שהופרדו מהתערובת, בתנאי שהם בעלי צבע.
אם הם חסרי צבע, ניתן להוסיף שיירים אולטרה-סגולים לתערובת, לפני ההפרדה, ולאחר מכן לחשוף את הנייר לאור אולטרה סגול (UV).
ניתן, כשיטה נוספת, להוסיף פיגמנטים שונים הצובעים את מרכיבי התערובת.
בסוגי כרומטוגרפיה מתקדמים, בהם ההפרדה נעשית בצינור, קיימים גלאים אלקטרוניים משוכללים בקצה הצינור.
הללו מזהים את החומרים, לפי סדר הגעתם, ומתרגמים (בעזרת המעבד) את הנתונים לשם הצגתם באופן גרפי (על גבי צג או כהדפס).
מקור המילה כרומטוגרפיה ביוונית: כרומו - "צבע", גרפיה - "כתיבה".
השיטה פותחה במהלך המאה ה-19 על ידי הבוטנאי הרוסי מיכאיל צבט.
צבט חקר את הפיגמנט כלורופיל המקנה לצמחים את צבעם הירוק.
כתוצאה מבידוד הכלורופיל התקבלה שורה של צבעים האופייניים למרכיביו ומכאן שם השיטה.
כיום הכרומטוגרפיה התפתחה ונחשבת לכלי אנליטי מדויק להפרדה ולמדידות גזים, מוצקים ונוזלים ללא תלות בהיותם בעלי צבע.
צבט פיתח את השיטה בשנת 1901, הגם שעקרונותיה היו ידועים עוד לפני כן; תרומתו של צבט הייתה ביישום העקרונות לשימוש מעשי.
צבט לא הצליח לפרסם את שיטתו במידה רבה, אולי כיוון שכתב את עבודותיו רק ברוסית.
במהלך המאה ה-20 התפתחה הכרומטוגרפיה בצעדים משמעותיים; ב-1952 זכו שני בריטים בפרס נובל לכימיה על פיתוח תאוריות מתקדמות ומספר סוגים של כרומטוגרפיה.
בשיטה פשוטה זו הפאזה הנחה היא רצועת נייר (העשוי ברובו מתאית), שבמרכזה מניחים טיפה מהתערובת שרוצים להפריד (יש לוודא שאף אחד ממרכיביה לא עלול להגיב עם הנייר).
הנייר מוטבל בקצהו אל תוך הפאזה הנעה - מים או אתנול, למשל.
הפאזה הנעה מתחילה "לטפס" במעלה הנייר; כשהיא פוגשת את טיפת התערובת היא גוררת את מרכיביה איתה.
עתה מתבצעת ההפרדה: מרכיבי התערובת שאינם יוצרים אינטראקציות חזקות עם מולקולות הנייר מטפסים במהירות עם הפאזה הנעה אל קצה הנייר; המרכיבים שיוצרים אינטראקציות עם הנייר מזדחלים באיטיות.
התוצאה המתקבלת היא שורה של נקודות, כל אחת מייצגת אחד ממרכיבי התערובת.
את התוצאות ניתן להשוות לתוצאות ידועות של החומרים המדוברים.
ניתן לחשב את שיעור הנדידה של כל חומר.
שיעור הנדידה (מסומן RF) שווה למרחק שנדד החומר (2 ס"מ, לדוגמה) חלקֵי המרחק שנדדה הפאזה הנעה (5 ס"מ, למשל; במקרה זה שווה ה-RF ל-0.4).
בכרומטוגרפיית נייר דו-ממדית מסובבים את הנייר באמצע התהליך ב-90 מעלות.
כתוצאה מכך נוצרת הפרדה כפולה, מדויקת יותר; זו משמשת בדרך-כלל להפרדת תערובות בעלות מספר רב של מרכיבים דומים מאוד.
שיטה זו, הידועה יותר כ-TLC , זהה בעקרונותיה לכרומטוגרפיית נייר, אלא שכאן הפאזה הנייחת (בדרך כלל סיליקה או אלומינה) מצופה על גבי משטח (זכוכית, אלומיניום או פלסטיק).
שיטת ה-TLC מהירה ומדויקת יותר מכרומטוגרפיית נייר ומשום כך, עם התפתחותה של שיטה זו - שיטת כרומטוגרפיית הנייר נעלמה כמעט לחלוטין.
שיטת ה-TLC משמשת בעיקר לזיהוי של חומרים לא ידועים המוטענים על גבי המשטח ו"רצים" על גביו לצד חומרים ידועים (סטנדרטים).
בסיום תהליך ההרצה מושווה מרחק הנדידה של החומר הנעלם למרחקי הנדידה של הסטנדרטים.
ההנחה שעומדת במרכזה של שיטת ה-TLC היא שלחומרים זהים יהיה מרחק נדידה זהה.
לכן, על פי מרחק של חומר לא ידוע ניתן לקבוע את זהותו.
היא משמשת רבות בכימיה אורגנית בעיקר לבדיקת דרגת הניקיון של החומר ולבדיקה ראשונית של כמות המרכיבים בתערובת.
כרומטוגרפיה ברובד דק נחשבת לשיטה כרומטוגרפיית זולה, קלה ויעילה.
היא משמשת בעיקר לזיהוי של חומרים ויש לה יישומים נרחבים בן התחום הכימיה האנליטית והן בתחום הכימיה האורגנית בעיקר לבדיקת דרגת הניקיון של החומר ולבדיקה ראשונית של כמות המרכיבים בתערובת.
ניתן לבצע בעזרת שיטה זו בדיקות כמותיות למציאת ריכוז חומרים, אך שיטות אלו פחות נפוצות.
לצורך כימות חומרים בשיטות כרומטוגרפיות ישנו שימוש נרחב בשיטות של כרומטוגרפיה נוזלית בלחץ גבוה (HPLC) וכרומטוגרפיה גזית (GC).
הפרדה לפי משקל מולקולרי או הפרדה לפי גודל מולקולה Size Exclusion Chromatography - SEC.
כרומטוגרפיה סינון בג'ל, או SEC היא שיטה להפרדת חלקיקים לפי נפחם בממס מסוים.
לרוב שימושיה הן טיהור ואנליזה של מולקולות סינתטיות וביולוגיות כמו: חלבונים, פוליסוכרים וחומצות גרעין.
ביולוגים וכימאים משתמשים בתמיסה ג'לטינית ספדקס שמורכבת מחרוזים קטנים בעלי חריצים המרכיבים את הפזה הנייחת, דרכה תעבור תמיסת הבופר ובה החלקיקים המיועדים להפרדה.
יתרונה של השיטה הוא בכך שניתן להשתמש במגוון גדול של תמיסות מבלי שהן יפגעו בתהליך הסינון ולא יפגעו בפעילות הביוכימית של המולקולות המיועדות להפרדה.
לרוב לא די רק בשיטה זאת להפרדה מושלמת ולכן היא משמשת כאחד השלבים מני רבים (כרומטוגרפיית זיקה, כרומוטוגרפיה לפי מטען וכו').
השיטה היא המסת חומר בממס מסוים והנעתו בתוך קולונה על ידי ממס (בופר) נוסף דרך השכבה הנייחת לשם הפרדתו לפי גודל, כאשר לפי נפח הממס המניע שיצא (אילוציה), מחליטים על גודל המולקולה.
הפרדה לפי משקל (Size-Exclusion Chromatography – SEC) היא שיטה שנועדה להבדיל בין מולקולות כתלות בגודלם במרחב.
ישנן שתי הנחות בסיסיות שמניחים בשיטת SEC.
(יש לשים לב שהן לא תמיד מתקיימות).
ככל שהמולקולה ארוכה (גדולה) כך גם משקלה המולקולרי יהיה גדול יותר (לדוגמה: נהוג להניח כי משקלה של חומצה אמינית אחת הוא כ-110 (KDa)
המולקולות איתן עובדים מתקפלות לאותו מבנה מרחבי עגול (לדוגמה: החלבונים נמצאים במבנה השלישוני או הרביעוני שלהם).
אם לחבר את שתי ההנחות, אז העיקרון המנחה הוא שמולקולות בגדלים שונים יצאו בנפחי אילוציה שונים (אילוציה היא התמיסה שנאספת בתחתית עמודת ההפרדה ובה החלקיקים שעברו סינון).
ההפרדה מתבצעת בתוך עמודת הפרדה (Column או קולונה) שמורכבת מצינור חלול ובתוכו ארוזים חרוזים מחוררים (נקראים בידיים - bead) עשויים פולימר (לרוב דקסטרן, אגרוז או מפוליאקרילאמיד (Polyacrylamid)).
הבידים מעוצבים בגדלים שונים ויוצרים תעלות דרכם החלקיקים (המתאימים בגודל) יוכלו לנוע, כלומר החלקיקים נעים בתוך הקולונה בנוזל הבופר כאשר בהתאם לגודלם היחסי חלקם נכנסים גם לחריצים של הבידים וחלקם ממשיכים עם הנוזל אל קצה הקולונה.
ככל שהחלקיק גדול יותר כך הנפח בו הוא יוכל לנוע בתוך הקולונה קטן יותר ולכן חלקיק גדול יצא בנפח אילוציה קטן יותר.
גודל החלקיקים המסוננים וחריצי הבידים: במצב אמת החלקיקים וחריצי הבידים אינם מתואמים באופן מושלם לצפיותינו, התמיסה מורכבת מחלקיקים בגדלים שונים ולפעמים חלקיק שמתאים בגודלו לחריץ לא יכנס אליו, ובכך יקצר את דרכו החוצה.
בדיוק בגלל הסיבה הזאת נפח האלוציה מתפלג נורמלית.
שינויים בקולונה: ניתן להשפיע על איכות ההפרדה על ידי הארכת הקולונה או על ידי הגדלת צפיפות הבידים, שינויים כאלה יעלו את רזולוציית ההפרדה.
מצד שני צפיפות יתר עלולה לגרום לסתימת הקולונה ובכך לפגוע בפעילותה.
דרך נוספת להגדלת יכולת ההפרדה היא תוספת של בידיים בגדלים שונים (או אם לדייק, הוספת בידיים בעלי מגוון רחב של חריצים), כלומר יצירת מצב בו גם למולקולות בגודלי הביניים ישנם בידיים בהן הן יכולות לנוע ו"להתעכב" בתוך הקולונה.
בשיטה זו, הידועה גם ככרומטוגרפיית אפיניות והמשמשת בעיקר להפרדת חלבונים, משתמשים באינטראקציות ביולוגיות ספציפיות (לא קוולנטיות).
דוגמאות לאינטראקציות כאלו הן: אנזים וסובסטראט, קולטן וליגנד וכו'.השיטה הזאת דומה לשיטת SEC, כאשר גם פה ישנה עמודה (Column - קולונה) שמורכבת מפאזה נייחת, רק שבמקרה זה אל החרוזים קשורה קוולנטית מולקולה, שזיקתו אליה של אחד החומרים המועמסים לקולונה גבוה.
את הפאזה הנעה, נוזל המכיל את התערובת, מוזגים אל הפתח העליון של העמודה.
התערובת מחלחלת לאיטה דרך העמודה, כשמרכיביה נודדים במהירויות שונות, עד שהיא מגיעה לתחתית, בשלב זה החומר אותו נרצה לבודד יהיה קשור לפאזה הנייחת (ליתר דיוק לליגנד) בצורה הפיכה ויתר המולקולות שהועמסו לקולונה ישטפו על ידי נוזל הבופר.
כשמבצעים כרומטוגרפיית אפיניות, יש לדעת מראש אילו חלבונים מצויים בתערובת, ולבחור את הליגנד בהתאם.
שיטת כרומטוגרפיית הזיקה פותחה בידי פרופ' מאיר וילצ'ק ממכון ויצמן למדע.
כאשר רוצים להפריד על ידי קולונת אופייניות נלקחים מספר דברים בחשבון:
מולקולת המטרה (לרוב חלבון) תהייה בעלת תכונה ידועה ומוגדרת, אותה ניתן לנצל לטובת ההפרדה (לדוגמה: Concanavalin A שהוא חלבון בעל זיקה גבוהה לגלוקוז).
הקישור של מולקולת המטרה לליגנד היא ספציפית מאוד ורוב המולקולות לא יקשרו אליו.
הקשר בין מולקולת המטרה לליגנד הוא לא קשר קוולנטי ולכן ניתן להתחרות בו.
(לדוגמה: הוספת גלוקוז חופשי כדי לבודד את ה-Concanavalin A מהקולונה).
לפיכך כדי לבודד חלבון מסוים על ידי קולונת אפיניות צריך להכיר את החלבון אותו מבקשים לבודד.
לפי הידע המוקדם יודעים לקשור בצורה קוולנטית, אל החרוזים מולקולה אליה לחלבון המטרה אפיניות גבוהה.
את החרוזים עם המולקולה הקשורה מעמיסים אל הקולונה והם יהוו את הפאזה הנייחת.
בהמשך מעמיסים לתוך הקולונה תמיסה ובה החלבון אותו מבקשים לבודד, לאחר מכן מוזרמת תמיסת בופר שתשטוף את יתר החלבונים שלא נקשרו מהקולונה.
בשלב הבא מוזרם לתוך הקולונה את אותה המולקולה שקשרה את החלבון לחרוזים, והיא תתחרה על הקישור לחלבון, כלומר בריכוז גבוה החלבון יקשר אליה וכל שנשאר לעשות הוא לאסוף את האילוציה מתחתית הקולונה.
בידוד מולקולות מתערובת מבלי לפגוע בתפקודם הביולוגי/כימי.
דילול בריכוז חומר מסוים מתוך תערובת.
גילוי איזה מולקולה ביולוגית נקשרת לחומר מסוים (כמו לתרופות לדוגמה).
כרומטוגרפיית חילוף יונים או הפרדה לפי מטען
בשיטה זו, הידועה יותר כ-IEC .
IEC) מופרדות מולקולות לפי מטענן החשמלי.
בשיטה ניתן להפריד כמעט כל סוג של מולקולה טעונה לרבות, חלבונים, חומצות גרעין וחומצות אמיניות.
התמיסה המיועדת להפרדה נקראת דוגמית.
את הדוגמית מעמיסים לתוך עמודה (קולונה), שהיא בעצם צינור חלול המורכב משכבת ג'ל עשויה חרוזים קטנים (בידים, באנגלית: bead), החרוזים קשורים קוולנטית לשיירים טעונים, ומהווים את הפזה הנייחת.
הדוגמית מוזרמת דרך הקולונה על ידי תמיסת בופר ונקראת הפזה הניידת.
ניתן גם להשתמש בשיטה זו להפרדה פרפרטיבית (לא לצורך אנליזה), כפי שיוסבר בדוגמה למטה.
הפרדה זו מתבססת על כך שלחלבונים מספר גדול של קבוצות פונקציונליות טעונות (חיובית או שלילית) כתלות בחומציות התמיסה בה הם נמצאים.
IEC מפרידה בין חלבונים על סמך המטען הכללי על שרשרת הפפטיד, כאשר המטען תלוי בחומציות הפזה הניידת.
IEC מפרידה בין מולקולות על ידי אינטראקציה יונית בין המולקולות הטעונות הנמצאות בפאזה הניידת לבין השיירים הטעונים (R-X) הנמצאים על הפאזה הנייחת.
השיירים מגיבים עם מולקולות טעונות (במטען הנגדי) מהדוגמית.
ניתן לחלק כרומטוגרפיה מסוג זה לשתי תת-קבוצות: כרומטוגרפיית קטיונים וכרמטוגרפיית אניונים.
כרומטוגרפיית קטיונים מפרידה בין המולקולות מהדוגמית בעזרת האופי השלילי של השייר על הפאזה הנייחת, כאשר בכרומטוגרפיית אניונים משתמשים בשייר טעון חיובית.
אופי האינטראקציה בין המולקולות יכול להיות מבוקר על ידי pH תמיסת הבופר, כאשר השינוי ב-pH נעשה על ידי הוספה של מלח.
ככל שמולקולה טעונה יותר כך ידרשו ריכוזים גבוהים יותר של מלח כדי להזרימה מתוך הקולונה.
ניתן לקבל פרופיל אילוציה הדומה ליתר שיטות הכרומטוגרפיה בעמודה, כלומר כדי להזרים חלבון טעון יותר דורש כמות מלחים גבוהה יותר.
תהא דוגמית המכילה את חלבונים א' וב' המתוארים להלן:
חלבון מטען כללי ב-pH 7 חלבון א' + (חיובי) חלבון ב' - (שלילי)
הדוגמית תוזרם בנוזל בופר דרך קולונה של כרומטוגרפיית קטיונים (כלומר אל החרוזים שמרכיבים את הפזה הנייחת קשורים שיירים שליליים) חלבון א' בשל מטענו החיובי יקשר בתוך הקולונה לחרוזים בעלי שיירים שליליים, בזמן שחלבון ב' יזרום מתוך הקולונה עם תמיסת הבופר.
ישנן מס' שיטות בהן ניתן להשתמש כדי להוציא את חלבון א' מחוץ לקולונה:
הזרמת יונים בעלי מטען זהה למטען החלבון הקשור, בדרך זאת "נמסך" על הפאזה הנייחת.
היונים יאפשרו לנו להזרים את החלבון אל מחוץ לקולונה.
הזרמת יונים בעלי מטען שונה ממטען החלבון הקשור, בכך נייצר גורם תחרותי לשיירים הטעונים שעל הפזה הנייחת.
דרך נוספת לנתק חלבונים הקשורים לפזה הנייחת היא על ידי הוספת מלחים אשר יבצעו את שני התהליכים שהזכרנו בשני הסעיפים הקודמים במקביל.
שינויים בחומציות הפזה הניידת יביאו את החלבונים לנקודה האיזואלקטרית, ובכך ישחררו אותם מהפאזה הנייחת.
שחרור המולקולות נעשה על ידי הוספה של גורמים תחרותיים כגון מלחים.
פרופיל האילוציה דומה ליתר שיטות ההפרדה בעמודה, כאשר הגורמים המשפיעים הם: כמות המטען על המולקולה אותה מבקשים להפריד מול כמות המלח אותה צריך להמיס כדי לשחרר את החלבון.
בשתי התמונות ניתן לראות פרופיל אילוציה של חלבון מסוים כתלות בכמות המלח שהומס.
בדוגמה 1 החלבון השני מתחיל להשתחרר טרם יצא כל החלבון הראשון (ועל כן קיים תחום חפיפה), ואילו בדוגמה 2 החלבון השני יוצא אחרי שכל החלבון הראשון יצא (דבר המצביע על הפרש משמעותי בין מטעני שני החלבונים).בדוגמה 2 אפשר להשתמש גם להפרדה פרפרטיבית כמוזכר לעיל.
בשיטה זו (), הפאזה הנעה היא גז (המורכב ממולקולות דו-אטומיות של הליום, מימן או חנקן, על-מנת שלא יגיב עם החומרים בתערובת).
ההפרדה נעשית בעמודת הפרדה או בנים (Capillary) דק וארוך (אורכו עשוי להגיע ל-100 מטרים).
שיטה זו מתאימה רק לחומרים המתאדים או רותחים בטמפרטורות נמוכות יחסית.
זיהוי החומרים המופרדים נעשה על ידי גלאים משוכללים, המתרגמים את הנתונים לצורה גרפית.
זמן הנדידה של כל אחד מהחומרים בתערובת - הזמן שעובר עד שהם חוצים את העמודה לאורכה - תלוי בנקודת הרתיחה שלהם, בעיקר, ופחות באינטראקציות עם הפאזה הנחה.
לפיכך, השיטה יעילה במיוחד להפרדה של סדרות הומולוגיות - תרכובות אורגניות המשתייכות לאותה משפחה, אך הנבדלים זה מזה באטום פחמן אחד (לדוגמה: האלקאנים מתאן, אתאן, פרופאן, בוטאן).
כל אטום פחמן נוסף מגביר את חוזקה של המולקולה, ובכך את נקודת הרתיחה שלה; לכן החומרים מגיעים אל הגלאי לפי סדר גודל המולקולה.
ההפרדה ב-GC נעשית במהירות, תוך מספר דקות.
אחד מחסרונות השיטה הוא שהתערובת הנבדקת רותחת ונהרסת; אלא אם כן ניתן לוותר עליה, יש להשתמש בשיטה אחרת.
חיסרון נוסף הוא מחירם של מכשירי ה-GC, המתחיל בעשרות אלפי דולרים.
בשיטה זו, הידועה כ-HPLC , מומסת התערובת בפאזה הנעה (ממס זה או אחר), המוזרק בלחץ גבוה אל עמודה או נים.
גם כאן מחכה לחומרים גלאי בקצה העמודה, המתרגם את הנתונים לצורה גרפית.
ב-HPLC, אולם, ההפרדה מבוצעת על ידי הבדלים בקוטביות של חומרי התערובת.
חומרים קוטביים (הידרופיליים) נמשכים לפאזה הנחה ונשארים זמן רב יותר בעמודה, וחומרים הידרופוביים (שומנים, למשל) ממהרים להגיע לקצה.
גם שיטה זו טובה להפרדת סדרות הומולוגיות, שכן כל אטום פחמן נוסף מוריד מקוטביות המולקולה.
ב-HPLC מהופך (Reversed Phase (RP) HPLC) הפאזה הנחה היא הידרופובית, בניגוד ל-HPLC הרגיל, בו היא הידרופילית.
לפיכך, החומרים מגיעים אל הגלאי בסדר הפוך.
HPLC הוא סוג הכרומטוגרפיה הנפוץ ביותר; 80% מההפרדות מבוצעות בשיטה זו.
גם כאן מהווה המחיר הרב חיסרון, ולעיתים מכונה השיטה בהיתול High Price Liquid Chromatography (כרומטוגרפיית נוזל במחיר גבוה).
ערך זה מכיל את הרשימה של האירועים באירועי אוקטובר 2000. למידע כללי יותר על האירועים, הסיבות להם, וכן על תוצאותיהם, ראו אירועי אוקטובר 2000.
הערה: ערך זה מסתמך על השער השני במסקנות ועדות אור, לגבי כמעט כל המאורעות המתוארים כאן יש השגות של הצדדים המעורבים בהם.
גל ראשון (1 באוקטובר - 3 באוקטובר)
ככלל, האירועים בגל זה היו החריפים ביותר באירועי אוקטובר ולפי מערכת הביטחון הם מהווים את האירועים החמורים ביותר בתחומי מדינת ישראל מאז מלחמת העצמאות.
אום אל-פחם - הייתה במקום הפגנה שקטה, לאחר ההפגנה שרובה התפזרה בשקט, ירדה קבוצה שחסמה את כביש ואדי עארה על ידי יידוי אבנים, לאחר מכן גדל מספר המפגינים והם החלו להתקיף את השוטרים במקום באבנים.
השוטרים הגיבו בכדורי גומי ובגז.
לאחר מכן החליטו השוטרים להשתלט על גבעת "הבית האדום" השולטת על הצומת.
במהלך ניסיון ההשתלטות הותקפו השוטרים על ידי זריקת אבנים, סלעים, ברזלים צמיגים בוערים וטילי גז (שנורו על ידי השוטרים) וכן נזרק בקבוק תבערה (שגרם לירי חי של שוטר).
השוטרים ירו כדורי גומי וגז ובמספר מקרים אף אש חיה וכן נפגעו גם הם מהגז.
נהרגו אחמד אבראהים ג'בּארין ומוחמד אחמד ג'בּארין, כמו כן נפגעו 40 אזרחים וכן 7 שוטרים.
בסופו של דבר המקום פונה על ידי השוטרים.
ג'ת - התפרעויות בצומת הכניסה ליישוב מכיוון של הכביש לטולכרם (כביש צדדי יחסית), כאשר התקדמות של השוטרים גרמה לנסיגת המפגינים ולהפך.
חוליה של משמר הגבול נשלחה לבצע הסתננות לתוך המפגינים, הותקפה על ידי המתפרעים על ידי צמיגים בוערים והצתת השטח שבו הם היו.
במהלך ניסיון החילוץ של אנשי מג"ב הותקפו המחלצים באבנים וירו כדורי גומי.
במהלך האירוע שני לוחמי מג"ב נכנסו לפנצ'ריה, ירו גומי לכיוון תחנת הדלק שסמוכה לה (שעל ידה היו המתפרעים), כתוצאה מן הירי (שבוצע על ידי מורשאד) נהרג ראמי חאתם ג'רה.
טמרה - הפגנה מתוכננת, שאושרה על ידי המשטרה, התדרדרה לכדי חסימת כביש 70 בצומת טמרה שבין יגור לצומת סומך.
במהלך חסימה זו בדקו המפגינים את זהותם של הנוסעים, ופגעו במכוניות של הנוסעים היהודים, ובחלק מהמקרים אף בנוסעים עצמם.
כמו כן נופצו התמרורים והרמזורים במקום.
למרות ניסיונות של ההנהגה המקומית להרגיע את הרוחות, התלהט המצב והגיע לכדי ירי כדורים חיים באוויר על ידי השוטרים במקום.
אעבלין, שפרעם ובביר אל-מכסור - הפגנות שקטות יחסית.
עראבה - תחנת המשטרה נהרסה לחלוטין על ידי מפגינים שלאחר מכן חסמו את צומת הכניסה ליישוב.
מג'ד אל-כרום - הפגנה הפכה לחסימת כביש עכו-צפת תוך יידוי אבנים.
בנוסף נזרקו על השוטרים במקום אבנים ובקבוקי תבערה, השוטרים הגיבו בירי כדורי גומי ורימוני גז.
דייר אל-אסד - כביש עכו-צפת נחסם לתנועה בצומת וקניון סמוך הותקף.
ג'דיידה, כפר יאסיף - הצומת הסמוך על כביש 70 נחסם לתנועה ובחלק מהזמן אף הותקפו נוסעים יהודיים שעברו במקום.
מכר - הפגנה אלימה שהתפתחה לניסיון חסימה של כביש 85 והופסקה לאחר התערבות ראש המועצה המקומית.
צומת מסלחית (ליד אבטליון, יחד, הררית ועראבה) - הצומת נחסם לתנועה ונזרקו אבנים וברזלים על השוטרים במקום שהגיבו בירי תחמושת חיה באוויר.
צומת תרדיון (סמוך לסחנין) - זריקת אבנים לעבר שוטרים שהגיבו בגז מדמיע וכדורי גומי.
במהלך האירוע פונה שוטר לבי"ח וכן נפצעו 12 ערבים בצורה קלה.
כפר מנדא - הפגנה שאושרה על ידי המשטרה התלהטה לאחר ההודעה על ההרוג באום אל-פחם.
המפגינים חסמו את כביש 784, יידו אבנים, הפילו עמודי תאורה והתקיפו נהג יהודי.
בתגובה השוטרים ירו כדורי גומי, גז מדמיע ורייף ירה באוויר.
חמישה תושבים מפונים לבית החולים, כולל מוחמד קדח שלטענתו הותקף לאחר מעצרו על ידי השוטרים.
צומת אבו סנאן - התגודדות תושבים מכפר יאסיף וחסימה חלקית של כביש 70.
פורדיס - כביש ואדי מילכ נחסם (במקביל לחסימת ואדי עארה).
מסעדה ערבית (שבעליה הניף את דגל ישראל) הותקפה והסועדים היהודים במקום הוגנו על ידי בעליה ובני משפחתו.
מכוניות של אזרחים (בעיקר יהודים) נלכדו בצומת הכניסה והוצת אוטובוס.
השוטרים ירו כדורים חיים רבים באוויר ולאחר מכן ירה מפקדם לכיוון הרגליים, הירי הביא לפציעתם של 6 אזרחים (כולם ברגליים).
צומת ערערה - זריקת אבנים, , אוטובוס של אגד הועלה באש לאחר שהנהג הוצא בכוח ממנו.
צומת עארה - הבערת צמיגים וחסימת כביש ואדי עארה באבנים.
כפר קרע - יידויי אבנים על מכוניות של תושבי קציר וסגירת הכביש הראשי.
באקה אל גרבייה - הפגנות וחסימת הכביש הראשי.
נצרת - השלכות אבנים, הבערת צמיגים וחסימת הרחוב הראשי, תגובת השוטרים הייתה ירי כדורי גומי וגז מדמיע.
בנוסף הותקף שוטר באש חיה וכן הוכתה תושבת על ידי שוטרי יס"מ.
כפר כנא - חסימת צומת בית רימון בכביש 77 (הכביש המחבר את צומת המוביל וצומת גולני), הרס הרמזורים והתמרורים במקום, זריקת אבנים וצמיגים בוערים לעבר השוטרים וכן תקיפת נהג יהודי.
השוטרים הגיבו תחילה בירי כדורי גומי וגז ולאחר מכן נסוגו תוך השארת הצומת חסום.
טורעאן - ניסיון לחסום את כביש 77 השוטרים במקום הותקפו בעזרת גולות, אבנים וברזלים והגיבו בירי כדורי גומי וגז מדמיע.
משהד - חסימת כביש טבריה-נצרת על ידי אבנים וצמיגים בוערים, ההפגנה התפזרה לאחר שליחת דחפור על ידי המועצה המקומית.
עין מאהל - יידוי אבנים לעבר כלי רכב, הרס ועקירה של פרטים ששייכים לכביש, דרדור סלעים וצמיגים בוערים.
השוטרים השתמשו תחילה באלות ולאחר מכן הובאו למקום שוטרי יס"מ שפיזרו את המפגינים בגז ובכדורי גומי.
ריינה - התבצע ניסיון לתקוף (יחד עם אנשי משהד) את שכונת הר יונה בנצרת עילית, הכביש הראשי נחסם לזמן קצר על ידי סלעים, הותקפה ניידת משטרה (ששוטריה הגיבו בירי באוויר) וכן נגרם נזק לסניף בנק.
טירה - יידוי אבנים ובקבוקים, הבערת צמיגים וחסימת הכניסה, כמו כן הוכה יהודי שנקלע למקום.
טייבה - יידוי אבנים, הבערת צמיגים וייתכן גם ירי של אש חיה, השוטרים הגיבו בגז ובגומי.
יפו - הפגנה שקטה התפתחה לזריקות אבנים ויידוי בקבוקי תבערה על השוטרים שירו כדורי גומי.
ניסיון להרגעה נכשל וצוות של ערוץ 1 הוכה, נעשו מעשי ונדליזם וכן נעשה ניסיון לתקוף אתר של הפרקליטות הצבאית.
חיפה - הפגנה סוערת ללא אלימות.
לקייה - יידוי אבנים (גם באמצעות קלע) ובקבוקי תבערה לעבר השוטרים תוך פציעת שניים מהם, ניסיון לחסום את כביש 31 וכן יריות באוויר של אחד מהתושבים.
השוטרים הגיבו בגז ובכדורי גומי.
האירוע נגמר לאחר השתלטות אלימה של תושבים מבוגרים על המתפרעים.
טראבין, אל סאנע - יידוי אבנים וניסיון לחסום את כביש חברון-באר שבע.
כסייפה - הבערת צמיגים, יידוי אבנים וחסימה של כביש באר-שבע-ערד.
ערערה בנגב - שביתה כללית.
רהט - תחנת המשטרה בעיר הותקפה, נחסמו כבישים ראשיים, הוצתו סניף בנק וקופת חולים.
תגובת השוטרים הייתה שימוש בגז מדמיע ובכדורי גומי.
הוועדה פרסמה באחר הצהריים של יום זה גילוי דעת בו היא מטילה את האחריות לכל האירועים על כוחות הביטחון ושיבחה את המפגינים.
בלילה התכנסה הוועדה בכפר מנדא לאחר שלא הצליחה להתכנס באום אל-פחם והכריזה על המשך השביתה.
אירעו 13 הצתות של יער וחורש (בכמה המקומות מספר פעמים).
בסה"כ נהרגו שני אזרחים ערביים ומאות נפצעו, נפגעו 58 שוטרים, ועשרות רבות של אזרחים יהודים.
במקביל לאירועים המתוארים התחוללה התדרדרות כללית בשטחים.
באותו יום התרחש גם הקרב על קבר יוסף שבשכם, בו נהרג החייל מדחת יוסף.
החליטה על שליחת השר לביטחון פנים, שלמה בן עמי לפגישה עם ועדת המעקב לאחר שדרישה של השב"כ לפגישה של ראש הממשלה איתם נדחית.
החליטה על פתיחת כביש ואדי עארה למחרת.
קיבלה הערכות מצב שהאירועים הם אינתיפאדה ותמכה בהן.
עקב העובדה כי ההפגנות הרבות במזרח ירושלים היו שקטות ברובן (היו זריקות אבנים מעטות) העבירה המשטרה במהלך היום את מרבית הכוחות שריכזה שם לצפון.
רמת הכוננות של המשטרה מועלית פעמיים במהלך היום מפע"מ א' לפע"מ ב' ואחר כך לפע"מ ג' (המקסימום הוא ד').
חלק מהאירועים מהיום הקודם גלשו לתוך לפנות בוקר של יום זה.
נצרת - השוטרים ניסו לפנות את הרחוב הראשי של העיר (לאחר ההרס מההתפרעויות של יום קודם), עימותים בין צעירים לבין שוטרי יס"מ שכללו השלכות אבנים, ברזלים ובקבוקי תבערה לעבר השוטרים.
במהלך העימותים נורה למוות איאד לואבנה שהיה בין מיידי האבנים.
לאחר הלווייתו החמיר המצב והתדרדר לעימות של אבנים ובקבוקי תבערה מול גז וגומי.
במהלך האירוע כוח חסימה מוסתר של מג"ב בפיקודו של נ"י, ירה תחילה לעבר מיידה בקבוק תבערה ומאוחר יותר ביצע ירי במטרה להרוג לעבר מכונית שהאיצה על ידו, בני הזוג בה נפצעו ורק במקרה לא נהרגו.
לאחר מכן התרחשה ביזה נרחבת בעיר.
מפעל פטרוס (ליד צומת תרדיון) - קבוצת צעירים שהגיעה למקום לאחר הגעתו של רב פקד גיא רייף תקפה אותו ואת השוטר שאיתו באבנים, בקבוקים וחלקי מתכת.
לאחר שרובה הגז נשבר, ירה רייף כדורי גומי ולאחר מכן כדורים חיים מהם נהרגו וליד אבּו סאלח ועימאד גנאים.
צומת לוטם (ליד עראבה) - התאספות של אלפי מפגינים מעראבה.
המפגינים העלו באש את היער הסמוך וניסו להגיע למעלה צביה, וכן זרקו אבנים, גולות מתכת וחזיזים על השוטרים, השוטרים חסמו את הכביש משני צדדיו וביקשו תגבור אולם לא קיבלו אותו (הגיע אמנם מסוק עם כדורי גומי אבל ללא כלי ירייה).
המפקד במקום ביצע ירייה של כדור חי באוויר וכן ניסה לפגוע באחד ממנהיגי ההתפרעות.
כמו כן כוח תגבור של משמר הגבול שהגיע לבסוף למקום השתמש בגז וגומי בשביל לפזר את המתפרעים.
באזור האירוע, מירי של שוטרים נהרגו אסיל חסן עאסלה ועלאא ח'אלד נסאר.
האירוע הסתיים בעקבות התערבות ראש מועצת עראבה.
אום אל-פחם - בתחילת היום אירעו זריקות אבנים מעטות יחסית שגרמו לחסימת כביש ואדי עארה ולהתנגשות כלי רכב.
מאוחר יותר המצב החמיר עקב התרבות המתפרעים וזריקת אבנים (על ידי קלע) שפגעה בצורה חמורה בשוטר.
תחילה הגיבו השוטרים באופן הולך וגובר בגז מדמיע וכדורי גומי, לאחר מכן נעשה שימוש בצלפים שמהירי שלהם נהרג מוסלח חוסין אבּו ג'ראד.
לבסוף פינו השוטרים את הצומת לאחר שנואשו מהאפשרות לפתוח את הכביש לתנועה ויצאו לתגבר אזורים אחרים.
צומת תרדיון (ליד סכנין) - זריקת אבנים, הבערת צמיגים וחורש וכן חסימת הצומת.
השוטרים שנותרו ללא גז מדמיע, ירו כדורי גומי וכדורים חיים באוויר.
ואדי עארה - המשטרה נערכה בכוחות גדולים בעקבות הנחיה של הממשלה לפתוח את הציר.
משהד - חסימת הכביש המוביל מצומת בית רימון לנצרת עילית על ידי צמיגים בוערים.
סימון כלי הרכב לפי יהודים וערבים ותקיפת היהודים באבנים.
באירוע היה ירי חי של יס"מ.
עין מאהל - חסימת הכביש לנצרת עילית.
ריינה - התפרעות בכיכר המרכזית.
טורעאן - גלגול צמיגים בוערים ואבנים לחסימת כביש 77, השוטרים הגיבו בירי של כדורי גומי ובשימוש בגז.
הרוחות נרגעו רק לאחר שראש המועצה המקומית התערב.
יפיע - זריקות אבנים, הבערת צמיגים לחסימת הכביש, הצתת סניף בנק.
במקום היה ירי באוויר של שוטר.
כפר כנא - תקיפת שוטרים על ידי אבנים (גם עם קלע), ברזלים, גולות ובקבוקי תבערה, תגובת השוטרים הייתה פיזור גז וירי כדורי גומי.
כמו כן נפגעו שני תושבים מקליעים, כמו כן הוכה תושב אחד על ידי השוטרים וכן נטען כי הותקף אחד נוסף (שנדקר, בנסיבות בלתי ברורות).
רכב של שני יהודים שנקלע למקום פרץ החוצה בירי.
כפר מנדא - הופלו עמודי חשמל, והיה יידוי אבנים, תגובת השוטרים הייתה גז, כדורי גומי ובסוף אף ירי באוויר.
ניסיונות להרגיע את המצב נכשלו.
כמו כן הותקף נוסע יהודי שנקלע למקום ופונה לביה"ח.
בשלב מאוחר חזרו המהומות ואיתן הירי (ממנו נפגעו שני אזרחים), האירועים הסתיימו כאשר ראש המועצה הצליח להרגיע את המצב.
נחף - חסימת כביש עכו-צפת, גרימת נזק לאביזרי הדרך, גלגול צמיגים בוערים לתוך חניון של קניון, יידוי אבנים, ברזלים ובקבוקי תבערה.
השוטרים הגיבו בגז (שהגיע אליהם) ובכדורי גומי, בשלב זה עברה ההתפרעות לתוך הכפר.
מג'ד אל-כרום - נחסם כביש עכו-צפת על ידי צמיגים בוערים וסלעים, כמו כן נורו זיקוקים לעבר כוח המשטרה במקום ליד תחנת דלק, בתגובה נורה ירי חי באוויר.
בענה - חסימת כביש עכו צפת על ידי צמיגים ואבנים.
דייר אל-אסד - השתתפות בהפגנה של בענה, המפגינים נהדפו והרוחות הורגעו על ידי מנהיגים מקומיים.
ג'דיידה, מכר - יידוי אבנים וחסימת כבישים לזמן קצר.
כפר יאסיף - תחנת המשטרה במקום הותקפה באבנים ובבקבוקי תבערה, השוטרים הגיבו בגז ובגומי.
עכו - במהלך הפגנה הונפו דגלי ישראל ופלסטין.
הוצתו עסקים פתוחים (של יהודים וערבים), יודו אבנים, חביות אש וגרוטאות.
תגובת השוטרים הייתה שימוש בגז מדמיע וכדורי גומי שכתוצאה ממנו אושפזו שני אזרחים.
כפר קאסם - נחסם כביש הגישה המזרחי על ידי צמיגים בוערים ואחר כך הותקף פארק התעשיות אפק על ידי אבנים וצמיגים, נהג יהודי שעבר במקום הוצא מהרכב שהוצת.
השוטרים הגיבו בירי אש חיה באוויר.
חיפה - יידויי אבנים, חסימת כביש על ידי צמיגים בוערים.
תגובת השוטרים הייתה בהתנגשות עם המפגינים ומעצרים.
המצב במקום נרגע לאחר התערבות ראש העירייה עמרם מצנע וחבר הכנסת עסאם מח'ול.
בהסכמה עם המשטרה על פיזור שקט של ההפגנה העצורים שוחררו.
כאבול - יידוי אבנים ובקבוקים על כוחות משטרה נענה בגז מדמיע ובירי גומי וכן בחסימת הכניסה.
שפרעם - הובערו צמיגים ומכליות זבל ונחסמה הכניסה הדרומית ליישוב.
השוטרים הגיבו בירי גז וגומי.
בבוקר נערכה פגישה בין שלמה בן עמי לבין חברי כנסת ערבים.
התנועה האיסלמית, יאסר ערפאת וחברי כנסת ערבים פותחים את היום הזה בהשמעת קריאות המכנות את ממשלת ישראל ואת אהוד ברק נאצים וכן מטילות עליהם את האחריות ל"טבח" בישראל ובשטחים.
בסה"כ היו 25 אירועים של הפרות סדר, נחסמו 9 צמתים והיו 4 הצתות.
ביום זה היו 7 הרוגים (ערבים) בסה"כ וכן מאות פצועים.
הערכת השב"כ על היום הזה היא כי מדובר במרי אזרחי.
ראש הממשלה הכריז על קשר מובהק בין המהומות ואינתיפדת אל אקצה, על הוראה לפתיחת כבישים והשלטת סדר וכן על פגישה עם נציגי ציבור ערביים (בפועל מדובר על ועדת המעקב).
ועדת המעקב שהתכנסה, הכריזה על יום אבל למחרת (כולל שביתה במקומות בהם היו הרוגים) ועל אי קיום מצב לוחמה עם המדינה.
כפר כנא - עימותים בין משטרה ובין מפגינים.
במהלך העימותים נפצע ברגלו מוחמד ח'מאיסי שמת מאוחר יותר מפצעיו.
כפר מנדא - תחילה היו מספר השלכות אבנים שטופלו על ידי ההנהגה המקומית.
מאוחר יותר התפתחו בכניסות ליישוב מהומות שכללו זריקת אבנים, יידוי בקבוקים, ויריית זיקוקים לעבר כוח המשטרה.
כוח המשטרה הגיב תחילה בגז ובגומי וכשאלו נגמרו עבר לשימוש באש חיה באוויר.
לאחר ניסיון הדברות כושל בוצעה הסתערות של שוטרים לעבר המפגינים שבמהלכה נהרג ראמז עבּאס בּושנאק.
ואדי עארה - נותר חסום כל היום, לא נערכו עימותים במקום.
אום אל-פחם - הפגנות ומניעת פתיחת כביש ואדי עארה על ידי כלים מכניים של העירייה.
טייבה - השלכת שלושה בקבוקי תבערה לעבר מג"ב.
טירה - יידוי אבנים בתחומי היישוב הביאו לסגירתו.
צומת בּיר אל מכּסור - יידוי אבנים והבערת צמיגים (בחלק מהזמן ליד תחנת דלק).
עכּו - זריקות אבנים ובקבוקי תבערה.
עראבה - הלוויה של הרוגי אתמול הסתיימה יחסית בשקט.
סכנין - ניסיון להתקיף את תרדיון נכשל, בלי עימות אלים, לאור נוכחות השוטרים במקום.
עילוט - יידוי אבנים מעטים וניסיון לחסימת כביש.
נצרת - ההלוויה של ההרוג מהיום הקודם עברה בשקט.
לאחר ההלוויה נזרקו על ידי קלע אבנים וגולות לעבר השוטרים והוצתה חנות.
התגובה של השוטרים הייתה ירי של כדורי גומי וגז מדמיע וכן שימוש בצלפים.
מאוחר יותר היה גם אירוע של הבערת צמיגים וחסימת כביש.
דבוריה - שריפת צמיגים ויידויי אבנים, נפצע שוטר.
יפיע - שריפת צמיגים ויידויי אבנים, שני אזרחים נפצעו קשה.
יפו - בעקבות זריקת אבנים על אוטובוס נסגר רחוב יפת לתנועה.
המשטרה תוגברה (בעיקר על ידי מג"ב) בצורה משמעותית באזור הצפון.
הן השר לביטחון פנים והן מפכ"ל המשטרה התראיינו והצהירו על כך שלמדינה יש כוח לפרוץ את ואדי עארה אבל היא נמנעת מכך.
השר הוסיף גם שהפגנות הן ראויות אבל לא במתכונת של האירועים הנוכחיים.
המפכ"ל הוסיף כי האירועים התדרדרו ויצאו משליטתם של המארגנים.
ח"כ דהאמשה הצהיר כי מטרת עלייתו של שרון להר הבית הייתה לגרום לשפיכת דם וכן על מחיקת הקו הירוק בעקבות כך.
בבוקר נערכה פגישה בין ראש הממשלה ונציגים נוספים שלה לבין ראשי הציבור הערבי.
הפגישה הייתה טעונה והועלו בה דרישות רבות של הנציגים הערביים אולם היא הסתיימה באווירה טובה ובהחלטה על הקמת ועדת בירור.
ראש הממשלה הצהיר על כוונתו לטפל בבעיות של המגזר הערבי וקרא לו לשמור על החוק והסדר.
השר לביטחון פנים הודיע למשטרה על מתן גיבוי מלא וביקש ממנה להתאפק, לא להפעיל כוח מעבר להכרחי ולהשתמש במידת האפשר בכלי נשק לא קטלניים.
ועדת המעקב הוציאה הודעה המשווה את מעשי ישראל לאפרטהייד וקוראת לשיבה לשגרה.
בלילה החליט ראש הממשלה על פתיחת כביש ואדי עארה.
רגיעה יחסית (4 באוקטובר - 6 באוקטובר)
בעקבות הפגישה בין אהוד ברק וועדת המעקב ביום ב־3 באוקטובר חלה רגיעה בתקופה זו, אולם לא השתרר שקט.
המאורעות התחזקו שוב לאחר חטיפת החיילים בהר דוב.
יפו - הפגנה שאורגנה על ידי ערבים והשתתפו בה גם יהודים יצאה משליטה לאחר ניסיון לנאום של מיכאל רועה, סגן ראש עיריית תל אביב.
לאחר מכן הוצתו צמיגים, נופצו שמשות, יודו אבנים וכן הוכו צוותי צילום של ערוץ שתיים וצוות איטלקי (6 עיתונאים פצועים בסה"כ).
בעצורים בעקבות האירוע, שלושה תושבי עזה.
כפר כנא - בעקבות פטירתו של פצוע מיומיים קודם לכן יודו אבנים, נחסם צומת בית רימון על ידי צמיגים ונהרס.
המתפרעים ערכו סלקציה בין כלי רכב של יהודים וערבים ופגעו בכלי הרכב של היהודים.
מסוק של המשטרה חג מעל האזור בשל התרעה (שלא התממשה) על ניסיון תקיפה של בית רימון.
נהג מונית שנקלע למקום הותקף ביריות שפגעו במונית אולם לא גרמו לנפגעים.
כפר מנדא - במהלך ההלוויה של ההרוג מהיום הקודם, הובערו צמיגים, יודו אבנים, השוטרים הגיבו בגז, גומי וכדורים חיים באוויר.
לוד, תל שבע, יפיע, ריינה, דבורייה, אזור טמרה - יידויי אבנים והבערת צמיגים שגרמו נזק לכלי תחבורה, האירועים ללא נפגעים.
האסירים הפלסטיניים פרסמו הודעת תמיכה וכן האסירים הביטחוניים הישראלים.
במרבית המקומות הייתה רגיעה יחסית בעקבות ההחלטה של ועדת המעקב.
כאבול, יפיע, נצרת עילית, ריינה, צומת טורעאן וסמוך לערוער בנגב - זריקות אבנים והצתות צמיגים.
כפר כנא - הלווית ההרוג מ־3 באוקטובר התדרדרה לחסימת כביש (שהמשטרה חסמה אותו משני צדדיו בשביל למנוע הגעת נוסעים אליו) והתקפת הנוסעים היהודים בו.
אזרח יהודי שעקף את המחסומים המשטרתיים הותקף, חולץ על ידי חבר הכנסת מוחמד כנעאן ופונה ברכב של תושב הכפר לבית החולים.
במהלך החילוץ נכנסו כוחות משטרה ליישוב עקב חשש שמדובר בחטיפה.
ועדת המעקב פרסמה הודעה הקוראת להשתתף בתפילות ובביקורי אבלים ביום הזעם שחל למחרת.
עיריית אום אל-פחם פרסמה הודעה משבחת לתושבים שהשתתפו באירועים אולם קראה להם לא לפגוע ברכוש ובמוסדות ציבור.
הצתות רבות התרחשו במהלך היום.
באקה אל־גרבייה - תהלוכה ושריפה צמיגים.
יקנעם - בקבוק תבערה הושלך על רכב של קבלן ערבי.
היום הוכרז כ"יום הזעם" על ידי הרשות הפלסטינית.
כוח המשטרה ליד הר הבית הותקף וכן נערכו עימותים אלימים בין המפגינים (שזרקו בקבוקי תבערה ואבנים) לבין השוטרים שהגיבו באמצעים לפיזור המון.
גל שני (7 באוקטובר - 10 באוקטובר)
נצרת עילית - חבלה וניסיון הצתה של המסגדים, פגיעה ברכוש ערבי וניסיונות פגיעה בערבים.
טבריה - בדומה לנצרת עילית, המתפרעים פוזרו על ידי גז מדמיע, לטענת המשטרה לא נשמר הטווח המינימלי על מנת להפעיל כדורי גומי.
רמלה, לוד, פסגת זאב, אבו גוש ובאחד משערי הר הבית - זריקת אבנים.
גת שמנים - הצתת נקודת משטרה לא מאוישת.
כביש 444 (סמוך לטייבה) - ירי לעבר מכונית משטרתית.
עפולה - זריקת אבנים וניסיון לעלות לעבר נין (כפר), התפזרות לאחר אזהרה לגבי שימוש בכוח.
מגדל העמק, קריית אתא ובחיפה - השלכת אבנים על כלי רכב ערביים.
פרדס חנה - הצתת בתי עסק של ערבים.
בני ברק - ניסיון לחסום את ציר ז'בוטינסקי, הבערת צמיגים וזריקת רימוני עשן לכיוון השוטרים.
בת ים - פגיעה ברכוש ערבי.
צומת אשקלון, צומת ניר עם, צומת פז - הבערות צמיגים על ידי יהודים.
יבנה, רחובות, רמלה ונתניה - הפרות סדר של יהודים.
קבר יוסף פונה על ידי צה"ל בלילה ונהרס על ידי הפלסטינים.
חטיפת החיילים בהר דוב התרחשה בצהרי היום הזה.
רמת הכוננות במשטרה מועלית במהלך היום.
נצרת/נצרת עילית - זריקות אבנים הדדיות בין צעירים יהודים וערבים על הגבול בין שתי הערים, המשטרה הגיבה בגז מדמיע ובכדורי גומי שכוונו יותר לצד הערבי, לאחר מכן התפנו כמעט כל היהודים בתמורה לשחרור העצורים במקום.
באותו זמן חדרו מספר יהודים לשכונה המזרחית של נצרת ועוררו בכך גל שמועות על הרס וחורבן אצל התושבים הערביים.
בצד הערבי נחסם כביש הגישה לשכונה המזרחית של נצרת על ידי אבנים, ברזלים ומכל אשפה, הושלכו אבנים וחפצים בוערים הן לעבר השוטרים והן לעבר תחנת כיבוי אש, כוח משטרה חדר בסיוע ג'יפ לתוך השכונה תוך ירי גומי.
ניסיון של אישי ציבור ערביים להרגיע את המצב נכשל, לאחר כישלון הניסיון נורה מטח כבד של גז מדמיע, כדורי גומי ואף קליעים חיים אל עבר המתפרעים.
במהלך האירוע נורו למוות עומר מוחמד עכּאוי וויסאם חמדאן יזבכּ וכן נפצעו קשה עוד שלושה ערבים, כולם מאש חיה.
כמו כן, צעירים יהודים הציתו חנות בבעלות ערבית בתחומי נצרת עילית.
מצפה עדי - השלכת אבנים והשמעת קללות על ידי תושבים משפרעם.
המפגינים פוזרו בגז ועל ידי הסתערות של המשטרה.
צומת עדי (ליד המצפה) - גרימת נזק לתמרורים, יידויי אבנים, ניסיון חסימה של הכביש ותקיפת ניידת משטרה בברזלים ובאבנים.
שפרעם - השחתת בית כנסת עתיק, הצתות של אוטובוסים, סניף בנק ומבנה העירייה.
ניסיון לפגוע בבית הקברות היהודי במקום נמנע על ידי איום באלימות מצד התושבים הדרוזים.
צומת דייר אל-אסד - חסימת כביש עכו צפת על ידי צמיגים בוערים, הרס תמרורים, הצתת כרמי זיתים, מבנה של חברת החשמל וכן ליד תחנת דלק שבסמוך לקניון.
זריקות אבנים לעבר השוטרים נענו בגז ובבקשה לירות כדורי גומי שנדחתה.
האירוע פוזר על ידי המנהיגות המקומית.
מג'ד אל־כרום - חסימת הכביש על ידי צמיגים ואבנים, ללא עימות עם המשטרה.
כרמיאל - בזיזת חנויות השייכות לערבים וכן לתחנת דלק עם שומר ערבי שרכבו נפגע אף הוא.
רכבו של ראש העיר נרגם באבנים כאשר ניסה להגיע למקום ההתפרעות.
נזרקו אבנים מגשר על כביש 85.
עכו - זריקות אבנים וגרימת נזק למסעדה.
ריינה - זריקת בקבוקי תבערה לעבר נצרת עילית הציתה שדה.
רמלה - זריקת אבנים והצתת רכב.
אזור מושרייפה - זריקת אבנים על שני כלי רכב.
אום אל-פחם - ניסיון חסימה של כביש ואדי עארה נמנע על ידי שייח ראיד סלאח.
חיפה - זריקת בקבוקי תבערה לעבר בית כנסת.
יפו - זריקת בקבוקי תבערה לעבר בית כנסת והצתת שניים אחרים.
כפר יאסיף - ניסיון לפגיעה בבית הקברות נמנע על ידי התושבים.
מחלף עתלית - אבן שנזרקה גרמה לניפוץ שמשת רכב.
צומת גן שמואל - זריקת אבנים על ידי יהודים, ניסיון פגיעה בערבים ותקיפת שוטרים.
חדרה - פגיעה ברכבים ובחנויות של ערבים.
פסגת זאב (בירושלים) - זריקות אבנים הדדיות בין יהודים וערבים.
יום זה היה ערב יום כיפור, לעניין זה היו גם השלכות על התמודדות המשטרה עם חלק מזריקות האבנים ביום זה על ידי יהודים, שבתחילה נחשבו לזריקות "הרגילות" של יום כיפור.
הכוננות של המשטרה הורדה בצהרי היום והועלתה מאוחר יותר.
אירעו הצתות רבות, בעיקר בצפון.
נצרת - העיר נחסמה על ידי המשטרה.
בוצעו פגיעה ברמזורים ופיזור אבנים על ציר ראשי.
מאוחר יותר הותקפה תחנת משטרה על ידי אבנים (חלקן בעזרת קלע), גולות ובקבוקי תבערה, השוטרים התגוננו על ידי גז מדמיע, ההתקפה הסתיימה לאחר התערבות סגן ראש העיר וחברי כנסת ערבים.
אום אל-פחם - יידויי אבנים אל כביש ואדי עארה הביאו לסגירתו על ידי המשטרה.
ניסיון של העירייה להרגיע את הרוחות נכשל, אולם היא פינתה את הצומת מאוחר יותר.
צומת כפר קרע - נחסם על ידי צמיגים בוערים.
טבריה - חבלה וניסיון הצתה של המסגדים, פגיעה ברכוש ערבי וניסיונות פגיעה בערבים.
המפגינים פוזרו על ידי רימוני גז והלם וכן על ידי מכת"ז.
מגדל העמק - חסימת צומת נהלל, יידויי אבנים לעבר מכוניות של ערבים וניפוץ שמשותיהם, השוטרים הגיבו בגז מדמיע.
לאחר מכן אירועים דומים בצומת תל עדשים וליד יפיע.
מאוחר יותר הותקפו השוטרים ששמרו על העצירים מהאירוע באבנים ובלבנים והגיבו בגז מדמיע בכדורי גומי (מסוג פחות פוגע מהרגיל), לבסוף שוחררו העצורים לאחר חקירה והרוחות נרגעו.
עפולה - זריקת אבנים באזור הצומת של עפולה עילית-גבעת המורה על מכוניות, בהמשך הייתה הצתת עצי דקל וצמיגים וכן זריקת אבנים מסיבית על השוטרים, האירוע הסתיים בעקבות הודעתו של מפקד המשטרה במקום על פינוי המשטרה מהמקום על מנת לטפל בהמון ערבי (שלא היה) שמתקיף לכאורה את משטרת המחוז בנצרת.
במקביל בוצע ניסיון להגיע לנין (כפר), על מנת להתקיפו, שנחסם על ידי המשטרה.
צומת גולני, ובת ים - התפרעויות.
חולון - ניסיון לתקוף את יפו הוכשל על ידי המשטרה, נעשו ניסיונות לפגוע בערבים, נהרס רכוש ערבי ונפגע בית הקברות המוסלמי.
רמלה - ניסיון להצתת בית כנסת, יידויי אבנים וגרימת נזק למכוניות וניידות.
לוד - תושב יהודי נורה, הושלכו אבנים, הוצת בית ספר ונעשה ניסיון להצית את המרכז לשיטור קהילתי.
צומת כפר יונה - התפרעויות של יהודים.
פתח תקווה - פגיעה בדוכני שוק של ערבים.
צומת חדרה - זריקות אבנים ופגיעה בכלי רכב של ערבים.
חיפה - ביזה של מסעדה בבעלות ערבית וגרימת נזק לחנויות של ערבים.
בקריית חיים נחסם כביש וניסו לפגוע בערבים.
צומת יגור-נשר - חסימת הכביש בעקבות זריקות אבנים.
נשר - ניסיון לפגיעה בקברי ערבים (כולל זה של עז א-דין אל-קסאם).
צומת שלומי-חניתה - חסימת כביש על ידי צמיגים בוערים.
צומת אור עקיבא - התקפת כלי רכב של ערבים.
נצרת עילית - ניסיון לפגוע בביתו של חבר הכנסת עזמי באשרה.
ריינה - הבערת צמיגים בכיכר המרכזית.
רמת ישי - פיזור צמיגים בצומת המרכזית.
צומת אשקלון, צומת סולטאן, צומת פז - הבערת צמיגים.
צומת יד מרדכי - ניסיון לחסימת הצומת.
שדרות - הבערת צמיגים וניסיון פגיעה בבדואי.
צומת דימונה - הבערת צמיגים ותקיפת שוטרים.
ירושלים - השלכת אבנים על ערבים בגבעה הצרפתית ובכביש העוקף.
בשייח ג'ארח הותקפו בתי יהודים ובצומת פת הותקפו כלי רכב של יהודים.
דבורייה, יפיע - הכביש נחסם על ידי המשטרה לאחר זריקות אבנים מרובות.
דיר אל אסד - נזרקו אבנים על אוטובוס ליד היישוב.
טייבה - הבערת צמיגים והשלכת אבנים על כלי רכב.
שכונת התקווה - מסעדה הותקפו ועובדיה הערבים חולצו על ידי המשטרה, כוחות כיבוי אש הציפו את המקום.
מאוחר יותר הותקפו השוטרים באבנים ובלבנים במהלך ניסיון לעצור את המתפרעים.
כפר שלם - ניסיון להרוס קבר שייח על ידי ברזלים נהדף לבסוף על ידי המשטרה.
יפו - בתי כנסת ודירות של יהודים הוצתו.
מסגד חסן בכּ - עימות בין יהודים וערבים, במהלכו נזרק בקבוק תבערה לעבר המסגד ושוטרים הותקפו באבנים על ידי יהודים והגיבו בירי באוויר.
ליד מאפייה בטיילת הותקפו ערבים והתפתחה קטטה בינם לבין יהודים.
פגישות שנערכו עם חברי ועדת המעקב הובילו להחלטה על יום אבל בלבד מתוך ניסיון להרגיע את המצב.
ניתנה הנחיה של מפכ"ל המשטרה לבצע ירי של גומי רק במקרים של סכנת חיים.
האירועים התמקדו ביום זה בעיקר במגזר היהודי, והושפעו מכך שזה היה יום כיפור.
תל שבע - הבערת צמיגים וזריקת אבנים לעבר שוטרים.
האירוע הסתיים בסיוע המנהיגות המקומית.
עכו - תקיפת תחנת משטרה על ידי ערבים, ניסיון לפיזור על ידי מנהיגי ציבור נכשל וראש העיר נפגע מאבן, ההתקפה פוזרה על ידי השוטרים באמצעות גז.
מאוחר יותר הותקפה, באמצעות אבנים ובקבוקי תבערה, נקודת משטרה אחרת בעיר וההתקפה נהדפה באמצעות גז וגומי.
כמו כן הותקפו בתי עסק של יהודים וערבים וכן נחסמה העיר העתיקה על ידי המשטרה.
הרצליה - הפגנה אלימה וניסיון להצית מסגד.
כפר שלם (תל אביב) - שריפת מסגד.
רמלה - זריקת בקבוקי תבערה על ידי יהודים וערבים, כמו כן נפרץ בית כנסת, הוצתו מכולות אשפה ונזרקו אבנים.
לוד - יידויי אבנים לעבר כלי רכב.
טייבה - הבערת צמיגים ויידויי אבנים.
צומת קסטינה, צומת ניר בנים - הבערת צמיגים.
בכבישים המובילים אל עומר ואל דימונה - זריקות אבנים.
ליד עתלית - נזרקו אבנים על הרכבת.
קריית אתא - הבערת צמיגים ושריפת רכב.
קריית ים - הצתת רכב של ערבי.
חדרה - התקהלות פוזרה בכוח על ידי המשטרה.
צומת אום אל-פחם, ליד מג'ד אל־כרום, צומת פאחורה - השלכת אבנים לעבר כלי רכב.
צומת ערערה - זריקת בקבוק תבערה.
נצרת עילית - קטטה בין עובדים יהודים וערבים במלון ותקיפת שוטרים.
כפר כנא - שריפת קברו של רבן שמעון בן גמליאל.
עפולה - לפנות בוקר בוצע הרס של רכוש ערבי, השוטרים שעצרו את המעורבים הותקפו ליד תחנת המשטרה.
תל אביב - ניסיון התקפה של תושבי שכונת התקווה על יפו נחסם בהסתערות של המשטרה עם אלות.
ביום זה ניכרה ירידה משמעותית ברמת החומרה של האירועים ובכמותם.
נשמעו קריאות של אנשי ציבור ערבים להפסיק את האירועים.
לפני 1881 (לפני העלייה הראשונה)
לפירוט הפעולות שנעשו לחידוש והרחבת ההתיישבות, ובכלל זה החקלאית, ראו:
חידוש היישוב היהודי בטבריה במאה ה-16
שנה חוות ויוזמות חקלאיות מושבות יישובים עירוניים, שכונות ומבנים חשובים כפרים עבריים וצורות התיישבות אחרות הערות1878 גיא אוני פתח תקווה גיא אוני ננטשה, וב-1882 באותו מקום הוקמה המושבה ראש פינה.
פתח תקווה הוקמה בראשונה ליד הכפר אומלבס אשר שכן ליד מקורות נחל הירקון.1882 ראש פינה ראשון לציוןזכרון יעקב יהוד נוסדה ככפר-מגורים זמני סמוך לפתח תקווה 1883 יסוד המעלהמזכרת בתיה
נס ציונה 1884 נוסדה נווה צדק - השכונה היהודית הראשונה ביפו שהפכה לימים לחלק מתל אביב 1885 ניסיון ראשון להתיישבות חקלאית באזור נבי סמואל 1887 גדרה 1888באר־טוביה1889 בת שלמה 1890 משמר הירדן
העיר גדלה וקלטה רוב יהודי לאחר 1948, לאחר מלחמת העצמאות1901 מנחמיהכפר תבוריבנאל 1903 גבעת עדה כפר סבא עתלית
תקופת העלייה השנייה והקיבוצים הראשונים 1904–1914