tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שלב הפשיטות החלה התיישבות הדרגתית של דנים באזורים נרחבים מחוץ לסקנדינביה, ובכלל זה באנגליה (הדנלואו), באירלנד, בהולנד ובצפון צרפת.
בתחילת המאה ה-11 שלט המלך הדני קנוט הגדול בשטח נרחב אשר כונה האימפריה של הים הצפוני וכלל את אנגליה, דנמרק ונורווגיה.
במהלך המאה ה-10 הועבר מקום מושבם של המלכים ליילין שבמרכז יוטלנד, וסימן בכך את ייסודה של ממלכת דנמרק.
דָנילוֹ קיש (Danilo Kiš; בכתב קירילי: Данило Киш; 22 בפברואר 1935, סובוטיצה, ממלכת יוגוסלביה – 15 באוקטובר 1989, פריז, צרפת) היה סופר ומשורר יוגוסלבי סרבי ממוצא יהודי.
ספריו תורגמו לשפות רבות, בהם לעברית.
קיש נולד ב-1935 בעיר סובוטיצה בחבל וויבודינה (כיום בסרביה).
אביו, אדוארד או אדה קיש, היה מפקח רכבות, יהודי דובר הונגרית כשפת אם.
אמו, מיליצה לבית דרגיצ'ביץ', הייתה סרבית מונטנגרית נוצרייה אורתודוקסית מצטיניה.
שם משפחתו המקורי של אביו היה קון (כהן), אך הוא שינה אותו כחלק מהתהליך בו בני אתניות שונות בהונגריה אימצו שמות הונגריים כדי להיטמע בחברה.
בשנת 1939, לאור התגברות האנטישמיות הוא הוטבל לנצרות על ידי הוריו בכנסייה בנובי סאד.
בעקבות הטבח בנובי סאד בשנת 1942 נמלטו הוריו איתו להונגריה למחוז זאלה, מולדתו של אביו.
ביולי 1944 נלקח אביו יחד עם שאר היהודים לאושוויץ בה נרצחו.
קיש, אמו ואחותו דניצה עברו בשנת 1947 לצטיניה במונטנגרו, מקום מוצאה של אמו, שם סיים קיש את לימודיו התיכוניים.
ב-1958 סיים את לימודיו בספרות השוואתית באוניברסיטת בלגרד, ולאחר מכן עבד במגזין "Vidici" עד לשנת 1960. בשנת 1961 הוא שירת במשך כשנה בצבא היוגוסלבי.
בתום שירותו הצבאי התחתן והזוג התגורר בבלגרד בחדר קטן מאחורי הפרלמנט היוגוסלבי.
מאוקטובר 1962 עד יוני 1964 הם שהו בשטרסבורג שם קיש לימד באוניברסיטת שטרסבורג לשון ודקדוק סרבו-קרואטית, ושילב בשיעוריו מה שהוא קרא "תרבות יוגוסלבית".
בשנות השישים החל קיש לפרסם סיפורים קצרים ורומנים שכתב, וזכה בפרסים ספרותיים רבים ביוגוסלביה ובעולם.
קיש התגורר בבלגרד והיה פעיל בה מבחינה פוליטית ותרבותית.
ב-1972 אף זכה בפרס נין היוקרתי, אך כעבור מספר שנים החזיר אותו כחלק ממחאה פוליטית.
בשנת 1976 הוציא את הספר "מצבת קבר לבוריס דוידוביץ" שביקר את הקומוניזם.
בשנת 1973 התקבל ללמד סרבו-קרואטית באוניברסיטת בורדו.
זמן קצר לאחר פרסום הספר "מצבת קבר לבוריס דוידוביץ" בשנת 1976 נפוצו שמועות שחלקים נכבדים מהספר הועתקו מיצירות של סופרים אחרים.
קיש ענה למבקריו בספר "שיעור באנטומיה" שכתב במשך חודש אחד.
בשנת 1978 נתבע קיש על ידי עיתונאי שטען שקיש השמיץ אותו באחד מספריו.
קיש סירב לשכור עורך דין וסירב להשמע לעצה שהגיע מהמשטרה להימלט מיוגוסלביה.
במשפט האשים קיש את העיתונאי בגזענות ובבורות ספרותית וב-22 במרץ 1979 זכה והתביעה נדחתה.
בקיץ 1979 עבר להתגורר בפריז, צרפת, בנפרד מאשתו שהמשיכה להתגורר בבלגרד.
הם המשיכו להפגש כשקיש הגיע לבלגרד, אך התגרשו ב-2 ביולי 1981, לאחר שאשתו אמרה לו שכך לא ניתן להמשיך.
זמן קצר לפני מותו ביקר בישראל, והתלווה לחברו הבמאי היוגוסלבי אלכסנדר מנדיץ' לצורך הפקת סדרת טלוויזיה.
ב-15 באוקטובר 1989 נפטר קיש בפריז ממחלת הסרטן.
בצוואתו ביקש שיקברו אותו בקבורה נוצרית פרובוסלבית, למרות שכל חייו לא ביקר בכנסייה והזדהה כיהודי.
קיש כתב את יצירותיו בשפת האם שלו-סרבית–קרואטית.
קיש כתב מספר ספרים על רקע קורות משפחתו בשואה.
הראשון שבהם היה "תהלים מ"ד" שסיפר על יסורי משפחה יהודית ויצא בשנת 1962. השני יצא בשנת 1965 ונקרא גן האפר.
בשנת 1973 יצא הספר השלישי: "פאשצ'אניק", בו "נארגים פרטים מציאותיים אכזריים בריקמה דמיונית נועזת".
""הגל החדש" של דנילו קיש הוא גל אישי, אינטימי.
המלחמה הרסה את עולמו של המחבר בילדותו – אך לא יכלה לנפשו החמה האוהבת של הילד; מתחת לאפר שהשאירה המלחמה התעוררו חיים חדשים בגנו של דנילו קיש."
Mansarda: satirična poema , 1962 (רומן); (עליית הגג:פואמה סטירית)
Rani jadi: za decu i osetljive , 1970 (סיפורים קצרים); (עצבות מוקדמת:לילדים ולרגישים" )Peščanik , 1972 (רומן); (שעון חול)
Po-etika, knjiga druga , 1974 (ריאיונות) (פו-אטיקה, ספר שני)
Čas anatomije , 1978 (ספר-מסה על כתיבה ופוליטיקה בבלקנים)
Homo poeticus , 1983 (מסות וריאיונות); (הומו פואטיקוס)
Enciklopedija mrtvih , 1983 (סיפורים קצרים); (אנציקלופדיית המתים)
Gorki talog iskustva , 1990 (ריאיונות) (השארית המרה של החווייה)
Život, literatura , 1990 (ריאיונות ומסות) (חיים, ספרות)
Pesme i prepevi , 1992 (שירה) - שירים ותרגומים
Lauta i ožiljci , 1994 (סיפורים קצרים); (לאוטה וצלקות)
Skladište , 1995 (טקסטים) (סחורה)
Varia , 1995 (מסות, מאמרים וסיפורים קצרים) (שונות)
Pesme, Elektra , 1995 (שיה ועיבוד לפי המחזה "אלקטרה") (שירים, אלקטרה)
גן, אפר, תרגום: אמציה פורת, עם עובד, 1980
מצבת קבר לבוריס דוידוביץ' (שבעה פרקים בהיסטוריה משותפת), תרגום: דינה קטן בן-ציון, הוצאת אדם, 1985
אנציקלופדיה של המתים, תרגום מסרבית-קרואטית: דינה קטן בן-ציון, זמורה ביתן, 1992
שעון חול, תרגום מסרבית-קרואטית: דינה קטן בן-ציון, הוצאת עם עובד, 1994
תרגום מסרבית-קרואטית: דינה קטן בן-ציון, הוצאת כרמל, 2005
דניס פטריק שיימוס או'הר הוא שחקן אמריקאי.
ידוע בתפקידיו בסרטים "21 גרם", "מועדון הלקוחות של דאלאס", "משחק כפול", "ג'יי.
אדגר" ו"מילק", ובסדרות "דם אמיתי" ו"אימה אמריקאית".
או'הייר נולד בקנזס סיטי, מיזורי שבארצות הברית.
הוא גדל בפרברי דטרויט, חי בסאות'פילד עד גיל 15, כאשר משפחתו עברה לבלומפילד הילס.
כנער, למד מאמו שהייתה מוזיקאית לנגן על עוגב כנסייה.
או'הר היה במקהלת בית הספר ובשנת 1974, הלך לאודישן הראשון שלו, למחזמר ספינת השעשועים בהפקת תיאטרון קהילתי.
בשנת 1980, או'הר עזב את דטרויט לשיקגו כדי ללמוד תיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
בשנת 1998 השתתף בין היתר בהעלאה המחודשת של המחזמר קברט בברודוויי שם שיחק את דמותו של ארנסט לודוויג.
בשנת 2003 זכה בפרס טוני בקטגוריית השחקן הראשי במחזה "Take me out" של המחזאי ריצ'רד גרינברג.
בשנת 2005 זכה בפרס הטוני השני שלו על תפקידו בהעלאה המחודשת של ברודוויי במחזמר צ'ריטי המתוקה, דבר שפתח לו את הדלת לקריירה קולנועית וטלוויזיונית.
בשנת 1998 שיחק בדרמה הטלוויזיונית של CBS, "קדוש אולי" לצד מרי-לואיז פרקר.
בשנת 2005 שיחק תפקיד קטן בסרט הקולנוע "גבהים", לצד גלן קלוז ואליזבת' בנקס.
בשנת 2007 קיבל את תפקידו הקולנועי המשמעותי הראשון שלו בסרט "מלחמתו של צ'ארלי וילסון", שבויים על ידי מייק ניקולס.
מאז הספיק להשתתף בסרטים בתפקידי משנה בסרטים: "השמרטפיות" לצד ג'ון לגוויזאמו, "בכוח הלב" ו"ההחלפה" לצד אנג'לינה ג'ולי, "שטח ההסגר" לצד ג'ניפר קרפנטר, "ההצעה" לצד סנדרה בולוק ו"מילק" לצד שון פן.
בשנת 2009 קיבל את התפקיד הראשי של ראסל אדגינגטון, מלך הערפדים של מיסיסיפי בסדרת המדע בדיוני "דם אמיתי" ברשת HBO.
בשנת 2009 שיחק בסרט "אנגלי בניו יורק".
בשנת 2011 השתתף בעונה הראשונה של סדרת האימה האנתולוגית של היוצר ריאן מרפי, "אימה אמריקאית: בית הרצח", בתור לארי הארווי, מושא אהבתה של קונסטנט (ג'סיקה לאנג).
בשנת 2013 חזר לשחק בעונתה השלישית של הסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף" בתפקיד ספולדינג, המשרת האילם.
ב-2014 לוהק גם לעונה הרביעית של הסדרה, "אימה אמריקאית: פריק שואו" שם הוא מגלם את סטנלי, נוכל שפועל בתחפושות רבות.
העונה הרביעית עלתה באוקטובר 2014 .
בשנת 2015 המשיך או'הר לעונה החמישית של הסדרה שנקראה "אימה אמריקאית: המלון" וגילם את דמותה של קרוס דרסר בשם ליז טיילור, תפקיד עליו היה מועמד לפרס אמי בשנת 2016 והתארח בעונה השישית של הסדרה "אימה אמריקאית: רואנוק" בתפקיד ד"ר אליאס קנינגהם.
או'הר גם לוהק לגרסה הטלוויזיונית למחזה משנת 1985 בעל אותו שם, "הלב הרגיל" גם הוא בבימויו של מרפי, לצד השחקנים ג'ים פרסונס, ג'וליה רוברטס ומארק רופאלו שעלתה במאי 2014.
בשנת 2016 שיחק בקומדיה "צבא של איש אחד" לצידם של ניקולס קייג' וראסל בראנד.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "טירונות", בכיכובה של דיאנה אגרון, ובסרט הקנדי "קסם" בכיכובה של אוון רייצ'ל ווד.
בשנת 2018 שיחק בסרט הדרמה התקופתית "ליזי" , ובסרט המקורי של נטפליקס "חיים פרטיים".
בשנת 2019 שיחק במותחן הקומי "עוד יבוא היום" בכיכובה של אנה קנדריק, בסרט האימה "בליעה", בסרט "לייט נייט" לצד אמה תומפסון, וכן בסרטים "מחיצת הזכוכית" (אותו גם כתב) ו"החוחית".
בשנת 2020 שיחק בדרמת הפשע "רוצח הגלויות".
בשנת 2021 שיחק בסדרה "נשות הלעולם לא" אותה יצר ג'וס וידון לרשת HBO, ושיחק בעונה העשירית של הסדרה "אימה אמריקאית", הנקראת "אימה אמריקאית 10" ומגלם שם את הרולד ארדן.
בשנת 2022 השתתף בסרט ההרפתקאות "סופה אינסופית" לצדה של נעמי ווטס.
הוא שב לשחק בעונה ה-11 של הסדרה "אימה אמריקאית: ניו יורק" בדמותו של הנרי גרנט.
בשנת 2023 גילם את ד"ר אנדרו היל בסדרה "אימה אמריקאית: רגישות גבוהה" העונה ה-12 של "אימה אמריקאית" מבית היוצר של ראיין מרפי.
או'הר יצא מהארון כהומוסקסואל עוד בהיותו תלמיד תיכון.
משנת 2011 הוא נשוי להוגו רדווד ולשניים בן מאומץ בשם דקלן.
או'הר הוא הומו ונשוי למעצב הוגו רדווד מ-28 ביולי 2011. לזוג יש ילד מאומץ, דקלן.
דניס אנטוליוביץ' אונישנקו (באוקראינית: Дени́с Анато́лійович Они́щенко ; נולד ב-15 בספטמבר 1978) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר האחורי, וכיום סוכן שחקנים.
אונישנקו החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של דנייפר דנייפרופטרובסק, וכשהיה בן 18 החל לשחק בקבוצת מטאלורג נובומוסקובסק מהליגה השנייה באוקראינה.
בשנת 1996 חתם בקבוצת הפאר דינמו קייב, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון.
את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האוקראינית ערך ב-13 ביוני 1999, ולאחר מכן הושאל בחזרה לקבוצת נעוריו, דנייפר דנייפרופטרובסק, שם שיחק שלושה חודשים.
בפברואר 2000 הגיע אונישנקו לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב.
באותה עונה גם זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובסך הכל שיחק שלוש וחצי שנים בהפועל תל אביב וערך במדיה 95 הופעות בליגת העל, בהן כבש חמישה שערים.
בשנת 2003 חזר אונישנקו לדינמו קייב וחתם על חוזה לחמש שנים במועדון.
בעונת זכה עם הקבוצה באליפות, אך פציעות רבות מנעו ממנו לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה.
בשנת 2005 עבר לקבוצת וורסקלה פולטבה, שם שימש כקפטן, ובעונה שלאחר מכן שיחק תקופה קצרה בקבוצת טום טומסק מליגת העל הרוסית.
לאחר מכן חזר לאוקראינה, ובשנת 2008 פרש ממשחק פעיל והפך לסוכן שחקנים.
ייצג, בין היתר, את אולג גוסב ואת יבהן סלין.
אונישנקו היה גם שחקן נבחרת אוקראינה.
בעקבות הצלחתו עם הפועל תל אביב בגביע אופ"א זומן אונישנקו לראשונה לסגל הנבחרת, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת רומניה ב-27 במרץ 2002. בסך הכל לזכותו של אונישנקו שלוש הופעות במדי הנבחרת, בכולן נכנס כמחליף במחצית השנייה.
דנילו מדינה סאנצ'ס (בספרדית: Danilo Medina Sánchez; נולד ב-10 בנובמבר 1951) הוא פוליטיקאי דומיניקני שכיהן כנשיא הרפובליקה הדומיניקנית בין השנים 2012–2020.
מדינה הוא נינו של פרנסיסקו דל רוסאריו סאנצ'ס, האב המייסד של המדינה.
מדינה כיהן בתור מזכיר המדינה הדומיניקני בשנים 1996–1999, ובין השנים 2004–2006.
מדינה חבר במפלגת השחרור הדומיניקנית (PLD) ואיתה זכה בבחירות 2012 ברוב של 51%.
מדינה נולד במחוז סן חואן, שבאזור דרום מערב המדינה.
הוא הבכור מבין שמונה אחים שנולדו לחואן פבלו מדינה ואמיליה סאנצ'ס.
כשהיה בן 18 היה יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטת סן חואן.
בשנת 1990, מדינה נבחר כחבר בוועדה המדינית של מפלגת השחרור הדומיניקנית (PLD) יחד עם לאונל פרננדס וחואן תמיסטוקלס מונטאס.
הוא כיהן בתור נשיא בית הנבחרים בין השנים 1994-1995 ולאחר מכן שימש כמזכיר המדינה בין השנים 1996-1999 ובין השנים 2004-2006.
כנשיא בית הנבחרים בקונגרס הלאומי (1990-1994), הוא היה דמות מפתח במשא ומתן בקונגרס שהוביל לפתרון של המבוי הסתום הפוליטי של שנת 1994.
דנילו מדינה נחשב אסטרטג פוליטי המוביל את מפלגתו.
ככזה, הוא היה אחד מהמוחות שעשו את הקמפיין לנשיאות של הנשיא פרננדס.
הוא מונה למזכיר המדינה בשנת 1996 והיה אחד מהעוזרים הקרובים ביותר של הנשיא.
בשנת 2000, הנשיא, לאונל פרננדס, לא יכל לרוץ עקב איסור חוקתי על בחירתו מחדש, ומדינה היה המועמד לנשיאות של PLD.
הוא סיים שני, רחוק מאוד ממועמד האופוזיציה, איפוליטו מחיה של המפלגה הדומיניקנית המהפכנית (PRD).
כשהנשיא פרננדס נענה לכהונה שנייה בשנת 2004, דנילו מדינה מונה פעם נוספת למזכיר המדינה (שווה ערך לרמטכ"ל) ונחשב שני בפיקוד על המוסדות הצבאיים של המדינה.
בבחירות 2008, דנילו מדינה נחשב למתחרה העיקרי לנשיא פרננדס, בבחירות המוקדמות של מפלגת השלטון, PLD.
הוא התפטר מהתפקיד ב-8 בנובמבר 2006 על מנת להציע את עצמו לראשות PLD נגד הנשיא פרננדס.
לאחר הפעלת קמפיין תחת סיסמאות "עכשיו זה הזמן" ו- "הטוב ביותר עבור כולם" דנילו מדינה הובס בסופו של דבר על ידי הנשיא לאונל פרננדס בבחירות הפנימיות של מפלגת PLD.
לאחר התבוסה, דנילו מדינה ותומכיו שמרו על פרופיל נמוך.
בתקופה זו הוא נחשב למועמד בעל הסבירות הגבוהה ביותר למועמדות PLD בבחירות של 2012 לנשיאות הדומיניקנית.
דנילו מדינה נבחר לנשיא הרפובליקה הדומיניקנית בבחירות של 2012, שהסתיימו בבוקר ה-21 במאי, עם 51.24% מהקולות.
הרַבָּה דַּוִידַהּ דְּנִיס לִיס אַגֶר היא רבה רפורמית אמריקנית, כיהנה כיושבת-ראש איגוד הרבנים המתקדמים (CCAR) בארצות הברית בין 2015 ל-2017.
אגר נולדה בפיטסבורג, פנסילבניה וגדלה בממפיס, טנסי.
אביה בנימין היה בעל עסק לממכר תכשיטים, ואמה אסתר הייתה מנהלת חשבונות.
משפחתה הייתה חברה בקהילת טמפל ישראל המקומית, בה התחנכה.
היא הייתה פעילה במסגרת זו מגיל 12. כילדה למדה אופרה, וסיימה תואר בזמרה באוניברסיטת ממפיס.
בשנתה האחרונה שם החליטה לעבור לקריירה רבנית.
ב-1980 עברה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, לתוכנית ללימודי יהדות, אותה סיימה ב-1982, וב-1985 השלימה תואר שני בתחום בקמפוס ניו יורק של ההיברו יוניון קולג'.
היא הייתה אחת המעטות מבין הבוגרים שהיו להט"בים מוצהרים; ב-1977 אמנם קראה הנהגת התנועה לגלות סובלנות כלפי הומוסקסואלים ולסביות, אך הם היו רחוקים מלהיות מקובלים בקרב הרפורמים.
היא הגיעה ל"בית חיים חדשים" בלוס אנג'לס, בית-כנסת להט"בי שהוקם ב-1972 על ידי הציבור הלהט"בי היהודי המקומי.
אגר כיהנה במקום בעת משבר האיידס, כשרבים מהחברים מתו מהמחלה.
ב-1990 יצאה מהארון בריאיון לעיתון מקומי, והייתה לרבה הלסבית המוצהרת הראשונה בזרם; באותה שנה העביר ההיברו יוניון קולג' החלטה לאפשר סמיכת להט"בים מוצהרים.
ב-1992 התפצלה הקהילה בת ארבע-מאות החברים עקב סכסוך על הארכת החוזה שלה, והיא וכמה עשרות מתומכיה פרשו והקימו את המניין המאולתר "קול עמי" בווסט הוליווד.
בית-כנסת קבוע נחנך כעבור עשור, כשהקהילה מונה יותר משלוש מאות משקי בית.
ב-2003 מונתה לסגן-הנשיא מטעם הרפורמים במועצת הרבנים של דרום קליפורניה, אחד מגופי הרבנות הגדולים בארצות הברית.
ב-11 במרץ 2009 התמנתה לנשיאות.
במהלך שנות פעילותה נודעה כפעילה למען הכרה בנישואין חד-מיניים, ונאבקה בהצעה 8 שקראה לאסור אותם.
כמו כן השתתפה בחיבור הנוסח התנועתי לעריכת טקסים כאלה.
ב-2011 קיבלה את פרס הקמפיין לזכויות אדם לשוויון קהילתי.
ב-16 במרץ 2015 נבחרה לכהן כיו"ר ועידת הרבנים המרכזית של הזרם.
אגר הייתה נשואה בעבר לעורכת הדין קארן סייטמן, ויש להן בן משותף.
ביולי 2016 נשאה את הרַבָּה אלינור שטיינמן.
ב-2017 עזבה את תפקידה ב-CCAR לטובת הרב דוד שטרן.
היא עודנה מכהנת ב"קול עמי".
דנילו קרלו פטרוצ'י הוא רוכב מרוצי אופנועים איטלקי המתחרה בסבב ה-MotoGP.
פטרוצ'י החל להתחרות בשנת 1998, בהיותו בן 8, בקטגוריית המיני-קרוס.
בשנת 2006 עבר להתחרות במרוצי כביש, כשהצטרף לסבב ה-CBR600 CUP ואף זכה בתואר הרוקי המצטיין.
בשנת 2007 עבר להתחרות בסבב Yamaha R6 Cup ואף ערך מספר הופעות בסבב הסופרסטוק 600 האירופאי.
בעקבות הישגיו בסבב זכה פטרוצ'י בחסות מחברת ימאהה איטליה.
בשנת 2008 התחרה לראשונה בעונה מלאה של סבב הסופרסטוק האירופאי.
במהלך העונה זינק פעמיים מהפול פוזישן ובסיומה הגיע למקום השביעי הכולל.
בעונתו השנייה ניצח 3 מרוצים וסיים במקום הרביעי הכולל, במקביל החל להתחרות גם בסבב הסופרסטוק 1000 האיטלקי.
ב-2010 זכה באליפות הסופרסטוק 1000 ובמקביל התחרה גם בסבב הסופרבייק האיטלקי.
בעונת 2011 המשיך להתחרות בסבב הסופרסטוק 1000, אף על פי שהשיג 6 פול פוזשיינים ו-4 ניצחונות סיים את העונה רק במקום השני.
בשנת 2012 הצטרף פטרוצ'י לקבוצת Ioda האיטלקית שהשתמשה באופנועים מתוצרת עצמית ומנועים של אפריליה RSV4. במהלך העונה עברה הקבוצה להשתמש באופנועים עם מרכב של חברת סאוטר ומנועים של BMW.
בעונתו הראשונה השיג 27 נקודות וסיים במקום ה-19. בעונת 2013 השיג נקודה פחות, אך שיפר את מיקומו בשני מקומות.
בעונת 2014 חזרה הקבוצה להשתמש במנועי אפריליה.
במהלך העונה שבר את שורש כף היד והחמיץ 4 מרוצים.
בסיום העונה צבר 17 נקודות וסיים במקום ה-20.
ב-1 באוקטובר 2014 עזב פטרוצ'י את קבוצת Ioda ועבר לקבוצת פראמאק.
בגרנד פרי בריטניה זינק מהמקום ה-18, אך הצליח לשפר את המיקום בעקביות לאורך כל התחרות ולבסוף סיים במקום השני אחרי ולנטינו רוסי וזכה להגיע לראשונה להגיע לפודיום.
לקראות עונת 2019 עבר להתחרות בקבוצת המפעל הרשמית של דוקאטי.
דנילו תאודורו סוארס (בפורטוגזית: Danilo Teodoro Soares, נולד ב-29 באוקטובר 1991 בבלו הוריזונטה שבברזיל), ובקיצור דנילו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת נירנברג.
דנילו גדל במועדון הפאר גרמיו מעיר הולדתו פורטו אלגרה, ובשנת 2010 נמכר למועדון האוסטרי אוסטריה לוסטנאו, ששיחקה בליגת המשנה האוסטרית.
דנילו שיחק במועדון האוסטרי במשך שלוש עונות, ובשנת 2013 נמכר לאינגולשטאדט 04, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה.
בעונתו הראשונה במועדון דנילו היה שחקן הרכב קבוע, וכך גם בעונת 2014/15, בה רשמה אינגולשטאדט עלייה היסטורית לליגת הבונדסליגה מהמקום הראשון.
בעונת 2015/16 הגיעה אינגולשטאדט להישגים נאים בבונדסליגה, אך דנילו מיעט מאוד לשחק בעונה זו.
בשלהי 2016 החל דנילו להתאמן בקבוצת המילואים של הופנהיים במטרה להשתלב מאוחר יותר בקבוצה הבכירה, אך נפצע בבוהן רגלו ולא שיחק תקופה ארוכה.
בתחילת 2017 הוקפץ דנילו לסגל הקבוצה הבכירה של הופנהיים, בה היה אמור לשחק מלכתחילה, אך לא ערך הופעות.
בקיץ 2017 חתם דנילו בבוכום מהבונדסליגה השנייה, עמה העפיל לבונדסליגה בסיום עונת 2020/2021. דנילו המשיך להיות חלק מסגל בוכום עד לתום עונת 2023/24. בכל העונות הללו בוכום הייתה קבוצת תחתית אך נשארה בבונדסליגה.
בקיץ 2024 דנילו חתם בנירנברג מהבונדסליגה השנייה, לאחר שבע עונות בבוכום.
דניס אליבק (ברומנית: Denis Alibec, נולד ב-5 בינואר 1991) הוא כדורגלן רומני המשחק כחלוץ בקבוצת סטיאווה בוקרשט ובנבחרת רומניה.
אליבק החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת פארול קונסטנצה ב-2008. אחרי עונת בכורה מרשימה, בה כבש 2 שערים ב-18 משחקים, עשה דניס צעד גדול לקידום הקריירה כאשר חתם במועדון הפאר האיטלקי אינטר מילאנו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-21 בנובמבר 2010, כאשר נכנס כמחליף במקום ג'ונתן ביאביאני בדקה ה-68, במשחק ההפסד 2:1 לקבוצת קייבו ורונה.
בהמשך העונה, ירד לקבוצת המילואים של אינטר, והרשים בממוצעיו כאשר כבש 8 שערים ב-9 הופעות.
ב-24 באוגוסט 2011, אליבק הושאל למשך עונה, למועדון הבלגי מכלן.
אחרי שכבש שער בלבד, ב-11 הופעות ליגה, שב דניס למועדונו האיטלקי, וזמן קצר אחרי כן הושאל שוב לעונה אחת, 2012-2013, למועדון הרומני ויטורול קונסטנצה.
בתום העונה שיפר את ממוצעיו, כאשר כבש 5 שערים ב-23 הופעות ליגה.
במהלך 2013, הושאל שוב לתקופה קצרה לקבוצת בולוניה, במדיה שותף במשחק ליגה אחד בלבד.
אחרי תקופת ההשאלות הארוכה, וצבירת 2 משחקי ליגה בלבד במדי אינטר, שב דניס לרומניה, שעה שחתם בקבוצת אסטרה ג'יורג'יו ב-2014. באוקטובר 2020 חתם אליבק בקייסריספור הטורקית.
בינואר 2022 הושאל לאטרומיטוס היוונית.
דניס זומן מספר פעמים לסגל נבחרת רומניה, שבהן לא שותף בפועל.
את משחק הבכורה שלו בנבחרת ערך לבסוף ב-11 באוקטובר 2015, במשחק מול איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2016. למשחק נכנס כמחליף במקום בוגדן סטאנקו בדקה ה-90. אליבק נמנה עם סגל הנבחרת הרומנית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
נכלל בסגל נבחרת רומניה ליורו 2024.
דניס אולכסנדרוביץ' בויקו (באוקראינית: Дени́с Олекса́ндрович Бо́йко; נולד ב-29 בינואר 1988) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדות השוער.
אביו, אולכסנדר, היה כדורגלן מקצועי ששיחק בקבוצות דינמו קייב ומטאליסט חרקוב בעמדות מגן וקשר הגנתי.
בויקו החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דינמו קייב.
הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 2005 עלה לקבוצה הבוגרת.
באופן רשמי היה בויקו שחקן הקבוצה במשך 11 שנים, אך בפועל שיחק מעט מאוד משחקים בשורות דינמו.
הוא שיחק 3 שנים בקבוצת המילואים של דינמו ובהמשך הושאל לקבוצות אחרות בליגה האוקראינית: אובולון קייב, צסק"א קייב, קריוובס ודניפרו.
ב-2014 עזב את דינמו ועבר לדניפרו (הפעם כשחקן מן המניין).
לאחר עונה אחת בקבוצה, בה העפיל עמה לגמר הליגה האירופית, עזב אותה וחתם בקבוצת בשיקטש הטורקית.
בבשיקטש הוא לא שובץ כשוער הראשי ולאחר עונה אחת ביקש לעבור קבוצה.
הוא הושאל למלאגה הספרדית למשך עונה אחת.
בתחילת 2018 הושאל לקבוצת דינמו קייב.
ביולי 2018 קנתה דינמו קייב מבשיקטש את כרטיס השחקן של בויקו.
בויקו שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה.
ב-2003 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה.
לאחר 15 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה.
בויקו שיחק בנבחרת הנוער במשך שנה וחצי.
בשנת 2011 היה בסגל הנבחרת באליפות אירופה לנבחרות צעירות, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בטורניר.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק בויקו מאז נובמבר 2014. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול .
היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016.
הדנים היו שבט גרמאני צפוני אשר ישבו בשטחי דרום סקנדינביה, ובכלל זה בדנמרק של ימינו, במהלך תקופת הברזל והתקופה הוויקינגית.
הדנים ייסדו את מה שהפך לממלכת דנמרק, כאשר "דניש מרק" הוא מונח מתקופת ימי הביניים בו נעשה שימוש לתיאור אזור הגבול של האימפריה הפרנקית אשר נועד להגנה מפני הדנים, בתחומי שלזוויג-הולשטיין של ימינו.
מוצאם של הדנים אינו ברור, אך מסמכים, טקסטים וממצאים ארכאולוגיים שנתגלו שופכים אור אודות תרבותם, אמונותיהם, ארגונם ודרך חייהם.
הדנים מוזכרים לראשונה במאה ה-6 בכתביהם של יורדנס, פרוקופיוס וגרגוריוס מטור.
שפתם הייתה נורדית עתיקה, שפה אשר הייתה משותפת לדנים ולשבטים אשר ישבו בנורווגיה, בשוודיה ומאוחר יותר איסלנד.
בתארו את סקנדזה (אזור צפון אירופה) בספרו "גטיקה" מציין יורדנס כי הדאני, אשר היו מאותו גזע כמו ה"סואדיטי" (השוודים), גרשו את ההרולים ולקחו את אדמתם.
הפואמות "ביוולף" ו-"וידסיט'" (Widsith), אשר נכתבו באנגלית עתיקה, כמו גם עבודות מאוחרות יותר של כותבים סקנדינביים (כגון סקסו גרמטיקוס) מספקים גם הם אזכורים אודות מוצא הדנים.
על פי הסופר בן המאה ה-12 סוון אגסן (Sven Aggesen), היה זה המלך המיתי דן אשר העניק לדנים את שמם.
הדנים דיברו פרוטו-נורדית, אשר עד סוף התקופה הוויקינגית התפתחה לנורדית עתיקה.
בדומה לתושבים הקדומים ובני זמנם, השתמשו הדנים באלפבית רוני לצורך כתיבה, אך ככל הנראה לא הרבו להשתמש בו, היות שלא השאירו כתבים מלבד חריטות על אבני רונות, עצים ומגוון חפצים כגון כלי נשק, מכשירים ותכשיטים.
בדומה לקודמיהם ולסקנדינבים בני זמנם האמינו הדנים ב אשר התפתחה מהפגאניזם הגרמאני.
עד שנת 500 לספירה איבדו רבים מהאלים בפנתאון הנורדי מחשיבותם, מלבד בודדים כגון ת'ור, אודין ופרייר, להם התגברה הסגידה.
במהלך המאה ה-10, בשלהי התקופה הוויקינגית, אימצו הדנים רשמית את הנצרות, כפי שתועד על גבי אבני רונות, מסמכים שונים ומבני כנסייה.
ההשפעות שהביאה הדת הנוצרית החדשה באו לידי ביטוי באמנות, בתכשיטים ובמנהגי הקבורה, אך המעבר לא היה מהיר ושלם ומנהגים ישנים מהדת הנורדית העתיקה נותרו בשימוש בדרגות משתנות.
טקסטים שונים, כגון "ביוולף", מתארים ככל הנראה נוכחות מוקדמת מאוד של אריאניות בדנמרק, אך היה זה נושא לדיון אקדמי ארוך שנים האם משקפים מקורות אלה התאמות מאוחרות יותר או נצרות גרמאנית ממשית בקרב הדנים בתקופת הברזל.
קיימים מספר ממצאים ארכאולוגיים מדנמרק, המוקדמים שבהם תוארכו לאזור שנת 500, המתארים את דניאל בגוב האריות, כך שהדנים היו ככל הנראה מושפעים מרמה מסוימת של תרבויות אריאניות.
בתקופת הברזל הנורדית ישבו הדנים בשטחי דנמרק, הקצה הדרומי של שוודיה (כולל סקונה) ובשלזוויג של ימינו.
בשלזוויג הקימו הדנים מערך ביצורים גדול בשם דנווירגה (Danevirke), לסימון גבולם הדרומי.
המערך הורחב מספר פעמים, גם בתקופות שלאחר עידן הברזל.
עד סביבות המאה ה-6 מתוארת יוטלנד כארצם של היוטים, שבט סקנדינבי אחר.
ה"ווילדיט'" מזכיר זוג מלכים אגדתיים-למחצה בהקשר לדנים של תקופת הברזל.
סיגאר (Sigar), אשר שלט בדנים שוכני הימים, ואופה (Offa) שמלך על הדנים וגם על האנגלים.
מאות שנים מאוחר יותר, סיפק סקסו גרמטיקוס בפעם הראשונה רשימה מלאה של שושלת המלכים האגדתית-למחצה של הדנים, אשר החלה במלך דן.
אף שרשומותיו של סקסו נחשבות כתיעוד הכתוב הראשון של ההיסטוריה של דנמרק, ולפיכך של הדנים, היו מקורותיו בעיקר אגדות עתיקות ששרדו, פולקלור וסיפורים שבעל פה.
בירתם של הדנים ומקום מושבם של מלכיהם בתקופה זו הייתה ממוקמת בזילנד, באזור הכפר לֵיירה של ימינו.
לאחר שנים של קרבות גיבשו אלפרד הגדול מלך וסקס והמלך הדני גות'רום בהסכם ודמור את הגבול בין שני הצדדים.
במסגרת ההסכם חולקה ממלכת מרסיה בין ממלכת וסקס לדנים, וממלכות נורת'מבריה ומזרח אנגליה נותרו בשליטה דנית.
בשטחים אלה התיישבו הדנים והתגבש הדיינלואו ("שטח החוק הדני"), אשר השפיע ועיצב את התרבות המקומית למשך המאות הבאות.
שרידים תרבותיים עדיין נראים בימינו.
הדנים הגיעו לראשונה לאירלנד ב-795, כאשר נחתו באי ראט'לין (Rathlin Island), והחלו בפשיטות ולאחריהם הקמת מרכזי סחר מבוצרים (המכונים לונגפורט (Longphort)).
במהלך התקופה הוויקינגית הוקמו יישובי חוף רבים כגון דבלין, קורק, ואטרפורד ולימריק, אשר משכו מתיישבים דנים.
קרבות ועימותים רבים אירעו מול השבטים האיריים המקומיים במהלך שתי המאות הבאות, כאשר לפי הצורך היו הדנים הופכים לבעלי בריתם של שבטים שונים.
בקרב קלונטארף (Battle of Clontarf), שנערך ב-23 באפריל 1014, הובסו הדנים לבסוף והמתיישבים התמזגו בצורה הדרגתית באוכלוסייה המקומית האירית.
הוויקינגים הראשונים הופיעו בחוף פריזיה (בתחומי הולנד וגרמניה של ימינו) בשנת 800, כאשר בזזו הדנים את יישובי החוף, ומאוחר יותר הפך מרכז המסחר של דורסטאד (Dorestad, באזור אוטרכט של ימינו) ליעד קבוע לפשיטות.
בתקופה זו נשלטה פריזיה על ידי הפרנקים, ובאמצע המאה ה-9 קיבל לידיו המנהיג הדני רוריק את השליטה בחלקים המערביים של הולנד כפייף ואנשיו התיישבו באזור.
הפשיטה המתועדת על שטחי צרפת של ימינו ארעה בשנת 799, אם כי ההתקפה נהדפה על חופי אקיטן.
בעשורים הבאים נמשכו פשיטות בקנה מידה גדול על כל אזורי החוף, ובנוסף עשו הדנים שימוש במערכת הנהרות כדי לתקוף את היישובים בליבה של מערב אירופה.
בשנים הראשונות שלאחר שנת 900 הקימו הוויקינגים בסיס בחלקו התחתון של הסן, סמוך לעיר רואן.
בניסיון לעצור או לצמצם את הפשיטות, הגיע שארל התם מלך פרנקיה המערבית להסכם עם המנהיג הוויקינגי רולו ב-911. על פי ההסכם, העניק שארל לרולו ולאנשיו הדנים שטח אשר כלל את סביבות רואן והשטחים שבין נהר האפט לרצועת החוף הצפוני של נורמנדי כפייף, בתמורה להפסקת הפשיטות.
בעקבות ההסכם נוצרה ישות מדינית, שבתוך דורות ספורים עתידה הייתה לאחד תחתיה תושבים מעמים שונים כגון פרנקים, דנים ובריטונים, ולהופכם לקבוצה הומוגנית שנודעה כנורמנים.
השושלת שייסד רולו הייתה לאחת החשובות והמשפיעות בימי הביניים ובין בניה בלט ויליאם הראשון, אשר כבש את אנגליה במאה ה-11 וכונה בשל כך "ויליאם הכובש".
דניס אייבי היה חייל בריטי במלחמת העולם השנייה, שטען שהציל אסיר יהודי במחנה הריכוז אושוויץ בעת שהיה שבוי במחנה סמוך.
אייבי קיבל את אות גיבור השואה הבריטי.
משפחתו החזיקה בחוות סוסים וניהלה משק עצמאי.
הוא למד לרכוב מגיל צעיר.
אביו וסבו של אייבי, שלחמו במלחמת העולם הראשונה היו עבורו מודלים לחיקוי.
אביו היה בארטילרית הפרשים המלכותית (RHA) ונלחם במלחמת העולם הראשונה, אך לא דיבר על המלחמה כלל עם אייבי.
אייבי אהב סוסים ונהג להשתתף במרוצים.
בבית ספרו בעיירה אפינג, היה חבר בנבחרות אתלטיות, ואף נבחר על ידי התלמידים להיות "נער הראש" של בית ספרו, תלמיד הנבחר לייצג את בית הספר באירועים ואחראי על התלמידים בעלי התפקידים בבית הספר.
אייבי קיבל מלגה ולמד במכללה הטכנולוגית של לייטון, וב-1939, בגיל 20, התגייס לצבא.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, בגיל 21, נשלח למצרים למערכה מול האיטלקים, כחלק מיחידת "עכברושי המדבר".
באותה תקופה עבר מספר קרבות בצפון אפריקה.
באותו מאבק נדרש להתגנב בשקט דרך בסיס בו 200 איטלקים, אושפז בגלל מחלת המלריה, ונפצע בקרב.
הוא נלקח בשבי על ידי הגרמנים במתקפה ליד טוברוק בלוב, כאשר חברו נהרג מול עיניו.
בהמשך הועמס על ספינה, שנפגעה על ידי טורפדו.
וכך הצליח להשתחרר, כשהוא צף על ארגז עץ לחוף יוון, שם חוואי הציל אותו.
לאחר מכן עבר תקופה בת חודשים בה עבר בין מחנות שבויים ביוון, איטליה, אוסטריה, פולין ולבסוף הגיע למחנה שבויים ליד אושוויץ.
במהלך אותו זמן ניסה לברוח מספר פעמים וראה במו עיניו אלימות נוראית ותנאי עבודה לא אנושיים.
במחנה שבויים E715, צמוד למחנה הריכוז, שהה במשך שנתיים.
שם הופתע לגלות את היחס המשפיל והאלימות הבלתי פוסקת של הנאצים ביהודים.
את מחנה השבויים תיאר כך: "אין דשא, אין צמחייה מאף סוג, רק בוץ בחורף ואבק בקיץ".
החיילים במחנה השתדלו לשמור שרוחם לא תשבר ולכן ארגנו מחזות, אך הוא ניסה להימנע מהשתתפות כי לא רצה להתמודד עם הזוועות שחווה דרך הסחת דעת.
הוא חרג ממנהגו כשניתנה לשבויים האפשרות לנהל משחקי כדורגל (אם כי מועטים).
בדיעבד הביע אייבי חרטה על הנאיביות שלו.
הנאצים צילמו אותם ואף נתנו להם חליפות חדשות.
הוא סבר שהיה זה חלק מתעמולה נאצית שמטרתה הייתה לגרום לציבור לחשוב שהנאצים פועלים בצורה הומנטרית כלפי שבוייהם, כולל היהודים.
הצלב האדום אף דיווח כי השבויים יכלו לשחק כל עוד היו מספיק שומרים, דבר שהיה שקרי.
במפעל עבד לצד היהודים וראה יהודים מתים כל יום, מוכים למוות או קורסים מהתשה ורעב.
השבויים לפעמים היו מצליחים לקבל יותר מרק בארוחת הצהריים, והשאירו אותו ליהודים.
אם שומר ראה יהודי שותה מהמרק היה שופך אותו ומכה את היהודי.
"אנשים מדברים על חוסר האנושיות של אדם לאחר, אך זה לא היה אנושי או חסר אנושיות – זה היה בהמתי.
לאהבה ושנאה לא הייתה משמעות שם.
הרגשתי השפלה עם כל רצח חסר דעת אליו הייתי עד אך לא יכולתי לעשות לגביו דבר.
בעקבות אותה חוויה, טען שהיה נחוש בדעתו לחיות יום אחד במחנה הריכוז כדי לחוות ממקור ראשון כיצד חיים היהודים ואילו פשעי מלחמה נעשים בהם.
הוא אפילו ראה את המתאגרף היהודי, ויקטור פרץ, אותו העריץ בצעירותו.
אייבי סיפר שהתיידד עם יהודי בשם האנס והשניים ביצעו חילוף זמני.
את שהותו במחנה הריכוז הוא מתאר כגיהנום עלי אדמות, חוויה גרועה בהרבה מהשהות במחנות שבויים.
אייבי פגש יהודי גרמני בשם ארנסט לובתל.
ארנסט סיפר לו שיש לו אחות בבירמינגהם, אנגליה, שהיגרה כחלק מהקינדר-טרספורט.
כשאייבי שמע את שם העיר, הוא הרגיש חיבור עם האסיר היהודי.
אייבי ביקש את הכתובת שלה, ודרך קוד סתרים שנהג להשתמש בו עם משפחתו בילדות, כתב לאמו ליצור קשר עם סוזן, אחותו של ארנסט.
דרך אמו מסר לאחותו של ארנסט שהוא בסדר וביקש שתשלח לו כמה שיותר סיגריות.
במכתביו, ניסה להעביר מידע בצורה עקיפה.
לדוגמה, כשהתכוון ליהודים, הזכיר את ראש ממשלת בריטניה בתקופת המלכה ויקטוריה, או את משה.
הוא ניסה גם להעביר כמה שיותר מידע על המחנה, כדי שתדווח עליו למשרד המלחמה.
בזכות אותן סיגריות ארסנט הצליח לשרוד.
לאחר כמה חודשים קיבל מכתב תשובה.
אייבי הבריח פנימה את שאר הסיגריות במנות, ולא בבת אחת.
במקרה אחר, אייבי העליב שומר נאצי שהתעלל ביהודי, ונענש בצליפה בחזרה שגרמה לו לאבד את העין.
ב-1947 העביר את כל המידע שהשיג על אושוויץ לרשויות הצבא, אך לא התייחסו לעדותו ברצינות, מה שגרם לו להלם, ובעקבות זאת נמנע מלשוחח על חוויותיו.
אייבי סבל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית.
לאחר המלחמה עבר לעבוד בהנדסה.
הוא נישא לאודרי אייבי והייתה לו בת אחת.
שנים לאחר מלחמת העולם השנייה גילה שארנסט שרד את המלחמה.
סיפורו הונצח בסרט דוקומנטרי על ידי ה-BBC, בו פגש את סוזן, אחותו של ארנסט.
אז גילה לראשונה שבזכות הסיגריות הציל את חייו של ארנסט.
בשנת 2010 קיבל את אות גיבור השואה הבריטי.
יד ושם לא הכירו בו כחסיד אומות העולם, בטענה שלא ניתן לאמת את סיפור החילופין שלו.
ב-2022 הצהיר החוקר אלון שפירא שאייבי בדה את סיפור ההצלה.
נפת דנילובסקי היא נפה במחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה.
חלק נכבד ממנה אוכלס על ידי מפעלי תעשייה, הגדול שבהם הוא זיל, שכיום אינו פועל.
זו הנפה היחידה במוסקבה השוכנת על שתי גדות נהר מוסקבה.
דנילו לואיס האליו פריירה (בפורטוגזית: Danilo Luís Hélio Pereira; נולד ב-9 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר ההגנתי באל-איתיחאד מליגת העל הסעודית ובנבחרת פורטוגל.
פריירה נולד בביסאו שבגינאה ביסאו אמו, קווינטה דג'טה, היא אחות במקצועה.
פריירה ומשפחתו עברו לפורטוגל כשהיה בן חמש.
כנער שיחק כדורגל בשלושה מועדונים שונים מאזור ליסבון, וסיים את קריירת הנוער בבנפיקה ליסבון.
לאחר מכן הוחתם בבנפיקה ליסבון בחוזה מקצועי ראשון, שלאחריו נרכש בהעברה חופשית על ידי פארמה האיטלקית.
בחלקה השני של עונת 2010/2011 הושאל לאריס סלוניקי מליגת העל היוונית ולאחר מכן שב לפארמה וערך הופעת בכורה בקבוצה בדצמבר 2011.
הוא הושאל שוב בעונת 2012/2013 לרודה ההולנדית ועזר לה להישאר בליגה.
ב-1 באוגוסט 2013 בוטל חוזהו עם פארמה והוא עבר לשחק במארטימו מליגת העל הפורטוגלית.
ב-2 ביולי 2015, לאחר שתי עונות במדי מאריטימו, חתם על חוזה לארבע שנים בפורטו, עם סעיף שחרור של 40 מיליון אירו.
בעונתו הראשונה הופיע 33 פעמים במדי הקבוצה שבסופה זכתה באליפות.
בעונת 2017/2018 סבל ברוב העונה מפציעה ונעדר מהמגרשים.
לאחר עזיבתו של הקטור הררה, מונה לקפטן הקבוצה.
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל לפריז סן ז'רמן לעונת אחת עם אפשרות רכישה בתום העונה.
ב-27 בפברואר 2021 כבש שער בכורה בניצחון קבוצתו 0–4 על דיז'ון.
פריז סן ז'רמן מימשה את אפשרות הרכישה בסיום עונת 2020/2021 והוא עבר אליה בחוזה קבוע עד 2025.
ב-2 בספטמבר 2024 עבר לאל איתיחאד תמורת חמישה מיליון אירו.
פריירה בחר לייצג את פורטוגל אף על פי שנולד בגינאה ביסאו ויכל היה לייצג גם אותה.
הוא היה חלק מהנבחרת שעד גיל 20 במונדיאל 2011 ושיחק את כל המשחקים ואף הוסיף שער אחד בחצי הגמר נגד נבחרת צרפת.
הופעת הבכורה של פריירה בנבחרת פורטוגל הבוגרת הייתה ב-31 במרץ 2015, כשעלה כמחליף בניצחון 0–2 במשחק ידידות נגד כף ורדה.
את שער הבכורה כבש ב-8 ביוני 2016 בניצחון 0–7 על נבחרת אסטוניה.
פריירה היה חלק מסגל הנבחרת בזכייה ביורו 2016 ובליגת האומות ב-2018/2019.
נבחרת העונה בליגה הפורטוגלית: 2016, 2017
שחקן העונה של פורטו: 2016
טיילור הוא סופר קנדי ומתכנת מחשבים לשעבר, הידוע בסיפורי מדע בדיוני קשה המתרכזים באינטראקציה בין בינה מלאכותית למצב האנושי.
במהלך עבודתו כמתכנת מחשבים, טיילור פרסם את הרומן הראשון עצמאית והחל לעבוד עם סוכן כדי לנסות לפרסם את הרומן השני שלו We Are Legion.
שבסופו של דבר פורסם דרך זרוע ההוצאה לאור של סוכנו וזכויות לגרסת ספר האודיו נמכרו ל-Audible.
לאחר ההקלטה, "We Are Legion" הפך לאחד מספרי האודיו הפופולריים ביותר בשירות וזכה בפרס ספר המדע הבדיוני הטוב ביותר של השנה.
הרומן של טיילור "The Singularity Trap" משנת 2018, כמו גם הרומן "Heaven's River" משנת 2020, הופיע לראשונה ברשימת ספרי האודיו הבדיוניים רבי המכר של ניו יורק טיימס.
בספטמבר 2020, טיילור הוציא את הרומן השישי של "Heaven's River", ספר ההמשך בסדרה "בוביוורס".
הסדרה "Bobiverse" וכן הספר Outland של טיילור בוחנים כיצד טכנולוגיות כמו קריוניקה, העלאת מחשבות ובינה מלאכותית העשויות לשנות את החברה ואת המצב האנושי.
נושא מרכזי נוסף בכתביו הוא סיכון אסון עולמי, המופיע גם "Outland" וגם ב-"Singularity trap".
טיילור גר מחוץ לוונקובר, קנדה עם אשתו בליין ובתו טינה.
שנה כותרת הערות מקור 2015 Outland פורסם עצמאית וב-2018 הורד מפרסום.
שנה כותרת הערות מקור 2017 A Change of Plans חלק מאנטולוגיית:
עבודותיו של טיילור תורגמו למספר שפות, כולל יפנית, גרמנית, וצרפתית.
הרומן (We Are Legion (We Are Bob הגיע לגמר של טקס פרסי סיון לשנת 2019.
באוקטובר 2018 צורף טיילור למועצה המייעצת למדע בדיוני של קרן X-Prize כ-"Visionary storyteller".
קבוצה זו של סופרי מדע בדיוני מייעצת לצוות של X-Prize בנושא חיזוי העתיד.
דניס סזאר אוליברה לימה (בספרדית: Denis César Olivera Lima; נולד ב-5 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ והקיצוני בויה אספנולה.
אוליברה שיחק במונטבידאו, אורוגוואי, במחלקת הנוער של מועדון דאנוביו, ולאחר מכן הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון, עמה שיחק גם בגביע הליברטדורס.
בינואר 2020 הצטרף לפניארול, וב-24 באפריל 2021 הושאל לוויה אספנולה מליגת העל האורוגוואית עד לתום העונה.
בסיום ההשאלה, החל מינואר 2022 אוליברה חזר לסגל של דאנוביו.
דנילו ירוסלאבוביץ' סיקאן (באוקראינית: Данило Ярославович Сікан; נולד ב-16 באפריל 2001 בז'יטומיר שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת טרבזונספור מליגת העל הטורקית ובנבחרת אוקראינה.
סיקאן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פוליסיה ז'יטומיר, ובשנת 2014 עבר למחלקת הנוער של קרפטי לבוב מליגת העל האוקראינית.
ב-12 באוגוסט 2018 ערך את הופעתו היחידה במועדון, בהפסד 1-0 לזוריה לוהנסק במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת .
בחודש ינואר 2019 חתם סיקאן בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
עם חתימתו בשחטאר דונצק, הושאל סיקאן למריופול מליגת העל האוקראינית למשך עונה.
ב-9 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד צ'רנומורץ אודסה במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת .
בסך הכל ערך סיקאן שש הופעות ליגה במדי מריופול במשך תקופת ההשאלה.
בעונת שיחק סיקאן בשחטאר דונצק.
ב-4 באוגוסט 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על קרפטי לבוב במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-26 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 נגד מנצ'סטר סיטי במסגרת שלב הבתים לעונת 2019/2020. הוא ערך שבע הופעות ליגה בעונה זו.
לקראת עונת הושאל סיקאן למריופול מליגת העל האוקראינית למשך עונה אחת.
ב-7 בנובמבר 2020 הבקיע סיקאן את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד אולימפיק דונצק במסגרת המחזור התשיעי בליגה.
בסך הכל ערך סיקאן 14 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בעונת חזר סיקאן לשחק בשחטאר דונצק.
ב-18 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-0 על מריופול במסגרת המחזור השמיני בליגה.
ב-22 בספטמבר החליף את לאסינה טראורה בדקה ה-78 בניצחון 3-0 על דינמו קייב במסגרת הסופר קאפ האוקראיני לשנת .
סיקאן היה חלק מסגל נבחרת אוקראינה עד גיל 20 שזכתה בטורניר אליפות העולם עד גיל 20 בשנת 2019.
ב-1 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה הבוגרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של אוקראינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
נבחרת אוקראינה עד גיל 20
דניס אשני (בהונגרית: Dénes Eszenyi; נולד ב-9 בינואר 1968) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ.
אשני התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נירג'האזה ספרטקוס ובגיל 18 הצטרף לאויפשט.
בקיץ אשני חתם במכלן מליגת העל הבלגית.
ב-22 באוגוסט 1992 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאנדרלכט.
ב-5 במרץ 1993 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד סטנדרד לייז'.
בינואר אשני חזר להונגריה כאשר חתם בפץ'.
בקיץ הושאל לקיספסטי הונבד, אך בנובמבר של אותה שנה עזב אותה וחתם בהפועל צפרירים חולון.
עונה לאחר מכן נשאר בישראל וחתם בבני יהודה בה שיחק רק משחק אחד במחזור השני.
בקיץ אשני חזר לקדנציה שנייה באויפשט, עמה זכה באליפות בסיום העונה.
בקיץ חתם במכבי פתח תקווה, אותה עזב אחרי 7 הופעות וחתם בהפועל רמת גן.
בקיץ חתם באלורה ובסיום העונה פרש מכדורגל.
ב-5 בספטמבר 1990 אשני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בניצחון 1-4 נגד .
ב-9 במרץ 1994 ערך את משחקו האחרון בנבחרת בהפסד 2-1 ל בו כבש את שערו היחיד בנבחרת.
דניס קודוו אנקרומה-קורסה הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אקרה הארטס אוף אוק מליגת העל הגאנאית ובנבחרת גאנה.
אנקרומה-קורסה החל את הקריירה המקצוענית שלו באבוסואה דווארפס מליגת העל הגאנאית.
ב-1 בפברואר 2022 חתם באקרה הארטס אוף אוק, גם היא מליגת העל הגאנאית.
ב-10 ביוני 2022 ערך אנקרומה-קורסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בהפסד 1–4 לנבחרת יפן במסגרת חצי גמר גביע קירין .
דניס-יראי אקרט איינסה הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית.
אקרט נולד בבון שבגרמניה, וגדל במחלקות הנוער של SC פולהיים, פ.צ.
קלן, אלמניה אאכן ובורוסיה מנשנגלדבך.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות המילואים של בורוסיה מנשנגלדבך ושל סלטה ויגו.
ב-18 באוגוסט 2018 ערך אקרט את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של סלטה ויגו, בתיקו 1-1 נגד אספניול במסגרת המחזור הראשון בלה ליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 בינואר 2019 הושאל אקרט למשך חצי עונה לאקסלסיור רוטרדם מליגת העל ההולנדית.
ב-3 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על פיינורד במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2018/2019. ב-17 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אמן במסגרת המחזור ה-22 בליגה.
בסך הכל ערך אקרט 12 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-2 בספטמבר 2019 חתם אקרט באינגולשטאדט 04 מהליגה הגרמנית השלישית.
בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך אקרט 54 הופעות ליגה, בהן הבקיע 23 שערים.
בתום עונת העפיל אקרט עם קבוצתו לבונדסליגה השנייה, במסגרתה ערך אקרט 24 הופעות ליגה והבקיע שני שערים בעונת .
ב-20 ביוני 2022 חתם אקרט ברויאל אוניון סן-ז'ילואז, סגנית אלופת ליגת העל הבלגית.
ב-6 בספטמבר 2024 הושאל לסטנדרד לייז' עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה.
ב-20 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד שרלרואה.
דניס פרימפונג אודוי הוא כדורגלן בלגי-גנאי המשחק בעמדת המגן הימני.
אודוי החל את הקריירה המקצוענית שלו בלוון מליגת המשנה הבלגית, במדיה ערך 58 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
ב-1 ביולי 2009 חתם אודוי על חוזה לשלוש עונות בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית.
ב-31 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד סטנדרד לייז' במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 70 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-29 באפריל 2011 חתם אודוי על חוזה לארבע עונות באנדרלכט מליגת העל הבלגית החל מחודש יולי.
ב-29 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 ללוון במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 33 הופעות ליגה וזכה בשתי אליפויות בלגיה, וכן בסופר קאפ הבלגי.
ב-18 ביוני 2013 חתם אודוי על חוזה לארבע עונות בלוקרן מליגת העל הבלגית.
הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 109 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, וכן זכה בגביע הבלגי.
ב-14 ביולי 2016 חתם אודוי על חוזה לשלוש עונות בפולהאם מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ניוקאסל יונייטד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-11 בפברואר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על ויגאן את'לטיק במסגרת המחזור ה-31 בליגה.
בסך הכל שיחק אודוי במועדון במשך חמש עונות וחצי בפרמייר ליג ובפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לסירוגין, בהן ערך 160 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
ב-1 בפברואר 2022 חתם אודוי בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
ב-2 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על גנט במסגרת שלב חצי הגמר של הגביע הבלגי לעונת .
ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון במסגרת הליגה, בהפסד 2-1 לגנט במסגרת המחזור ה-26. ב-27 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 4-1 על רויאל אנטוורפן במסגרת המחזור ה-29 בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך 14 הופעות ליגה, וזכה עם המועדון באליפות בלגיה.
ביוני 2024 חתם ברויאל אנטוורפן.
בנובמבר 2025 חתם בנאק ברדה.
כבן לאם בלגית ולאב גנאי, אודוי יכול לשחק בנבחרות בלגיה וגאנה.
ב-25 במאי 2012 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת בלגיה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת מונטנגרו במשחק ידידות.
כשנתיים לאחר הופעתו בנבחרת בלגיה, הצהיר אודוי כי ברצונו לשחק עבור נבחרת גאנה.
בשנת 2022 עבר לייצג את נבחרת גאנה, וב-25 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ניגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
דנילו פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Danilo Pereira da Silva; נולד ב-7 באפריל 1999 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית.
דנילו גדל במחלקות הנוער של פורטוגזה, קורינתיאנס, פונטה פרטה, ואסקו דה גאמה, סנטוס ואייאקס.
בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס.
הוא ערך 14 הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-14 באוגוסט 2020 הושאל דנילו למשך עונה אחת לטוונטה מליגת העל ההולנדית.
ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על פורטונה סיטארד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
הוא ערך 33 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע 17 שערים.
ב-19 במאי 2022 חתם דנילו על חוזה לארבע שנים בפיינורד מליגת העל ההולנדית.
ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-2 על ויטסה ארנהם במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. במשחק זה הבקיע את צמד שערי הבכורה שלו במועדון.
הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 34 הופעות ליגה והבקיע עשרה שערים, וזכה עם פיינורד באליפות הולנד.
ב-28 ביולי 2023 חתם דנילו על חוזה לחמש שנים בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית.
ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את סיריאל דסרס בדקה ה-62 בהפסד 1-0 לקילמרנוק במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
דניליו ראיימונדו דואקי (בהולנדית: Danilho Raimundo Doekhi; נולד ב-30 ביוני 1998 ברוטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אוניון ברלין מהבונדסליגה.
דואקי גדל במחלקות הנוער של קסרקסס רוטרדם ואקסלסיור רוטרדם.
ב-6 במרץ 2016 ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הבוגרת של אקסלסיור רוטרדם, בהפסד 2-0 לא.ז.
אלקמאר במסגרת המחזור ה-26 בליגת העל ההולנדית לעונת 2015/2016. בהמשך שיחק דואקי בקבוצת המילואים של אייאקס.
ב-4 ביולי 2018 חתם דואקי על חוזה לארבע שנים בוויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית.
הוא ערך 115 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-16 במאי 2022 חתם דואקי באוניון ברלין מהבונדסליגה.
ב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-1 על שאלקה 04 במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2022/2023. ב-30 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור ה-12 בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים.
דנילו קלפטוביץ' (בסרבית: Данило Калафатовић; 27 באוקטובר 1875–1946) היה גנרל יוגוסלבי, שניהל את המשא ומתן על כניעת יוגוסלביה למדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה.
קלפטוביץ' נולד בקונרבו ב-27 באוקטובר 1875. ב-1893 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד באקדמיה הצבאית הסרבית.
ב-1900 הוא מונה למפקד פלוגה, וב-1902 מונה למפקד סוללת תותחנים.
בראשית 1909 מונה לראש מטה דיוויזיית טימוק.
כבר ב-8 באפריל של אותה שנה הוא נשלח לשמש כנספח צבאי בבולגריה.
באפריל 1911 הוא הועבר לשמש כנספח צבאי ברומניה.
הוא פיקד על גדוד במהלך מלחמות הבלקן.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה מונה קלפטוביץ' לראש מטה דיוויזיית מורביה ה-2. ב-1916 הוא עבר לשמש כראש המודיעין הצבאי.
באוגוסט 1917 הוא מונה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי.
באפריל 1920 מונה לנספח צבאי בפריז.
באפריל 1925 הוא מונה למפקד דיוויזיית דראבה.
בינואר 1928 החל לשרת במטה הכללי.
באפריל 1929 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-2. ב-1930 הוא פרש מהצבא.
לאחר פרישתו, הפך קלפטוביץ' למנהל "רדיו בלגרד", ועבד בו עד 1936. במהלך פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה באפריל 1941, הוא התגייס מחדש לצבא יוגוסלביה.
ב-14 באפריל, הגנרל סימוביץ', שכיהן בו זמנית כראש הממשלה וכראש המטה הכללי, התפטר מתפקיד הרמטכ"ל והעביר אותו לידיו של קלפטוביץ'.
יום למחרת, עזב סימוביץ' את הארץ ונמלט ללונדון.
הוא הסמיך את קלפטוביץ' לנהל משא ומתן על הפסקת אש.
קלפטוביץ' ניסה להגיע להבנות עם מדינות הציר, אולם הללו סירבו להסכים לשביתת נשק ודרשו כניעה מוחלטת ללא תנאי.
לנוכח התפרקות הצבא היוגוסלבי, הימלטות הממשלה, וכיבוש מרבית עריה הגדולות של הארץ, ב-17 באפריל קלפטוביץ' מינה את שר החוץ אלכסנדר מרקוביץ' ואת הגנרל מילוקו ינקוביץ' לחתום על הסכם הכניעה שנכנס לתוקפו יום למחרת.
קלפטוביץ' נלקח בשבי לגרמניה, שם נפטר במהלך שנת 1946. ארכיונו הצבאי נמצא בטורונטו שבקנדה.
דניס אדרניאן הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בסנט מירן.
אדרניאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פולהאם.
ב-9 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת גביע הליגה האנגלי בניצחון 2-3 נגד לייטון אוריינט בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
ב-27 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד נוטינגהאם פורסט.
ב-31 באוגוסט 2017 חתם באברטון, אך לא רשם במדיה דקות משחק.
ב-20 בספטמבר 2020 הושאל לוויקומב וונדררס.
עונה לאחר מכן חתם בשפילד ונסדיי מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-1 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד האדרספילד טאון בו הפסידה 4-2 בדו-קרב בעיטות הכרעה.
ב-14 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במשחק הליגה נגד דונקסטר רוברס.
באותו החודש זכה בתואר כדורגלן החודש של האוהדים.
ב-29 בינואר 2022 עבר ניתוח ולמעשה סיים את העונה.
באוגוסט אדניראן חתם לשלוש שנים בפורטימוננסה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-31 בינואר 2024 חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל עד לסיום העונה.
ב-12 ביולי 2024 חתם בסנט מירן מליגת העל הסקוטית.
מחוז דנילובגרד (במונטנגרית: Даниловград) הוא אחד מ־21 מחוזות מונטנגרו.
המחוז נקרא על שם בירתו – דנילובגרד.
המחוז ממוקם במרכז מונטנגרו ושטחו 501 קילומטרים רבועים.
גבולות המחוז: ממזרח ומדרום: מחוז פודגוריצה; מדרום־מערב: מחוז צטיניה; מצפון ומצפון־מערב: מחוז ניקשיץ'; מצפון־מזרח: מחוז קולאשין.
נכון לשנת 2019, אוכלוסיית המחוז מונה 18,284 תושבים.
נכון לשנת 2003, כשני שלישים מתושבי המחוז הם מונטנגרים, וכרבע הם סרבים.
אחד המקומות הנודעים ביותר במחוז הוא מנזר אוסטרוג.
דנילסון קסטדיו משאדו (בפורטוגזית: Denílson Custódio Machado; 28 במרץ 1943 – 1 באוקטובר 2024), הידוע בעיקר בשם דנילסון, היה כדורגלן ברזילאי ששיחק כקשר.
ברמה הבינלאומית, רשם תשע הופעות בנבחרת ברזיל בכדורגל, הבקיע שער אחד, והשתתף במונדיאל 1966, ורשם שתי הופעות נגד נבחרת בולגריה בכדורגל ונבחרת פורטוגל בכדורגל.
הוא מת בריו דה ז'ניירו ב-1 באוקטובר 2024, בגיל 81.
ב-1974 זכה במושב בבית הנבחרים של אוהיו, שם כיהן שלוש קדנציות מ-1975 עד 1980.
מ-1978 עד 1982 שימש כסגן נשיא של האגודה הלאומית להטבות סלובנית.
בשנת 1980 התמודד אקארט לבית הנבחרים של ארצות הברית כדי להחליף את המושב שהתפנה של חבר הקונגרס הפורש לאחר 13 כהונות, צ'ארלס ואניק.
אקארט התמודד במחוז הקונגרס ה-22 של אוהיו, והביס את חבר הסנאט של אוהיו טים מקורמק ואת חבר בית הנבחרים של אוהיו אנתוני או.
קלברז הבן עם 40% מהקולות בפריימריז הדמוקרטי.
הוא המשיך והביס את היריב הרפובליקני ג'וזף נהרה עם 55% מהקולות בבחירות הכלליות.
לאחר מפקד האוכלוסין של 1980, המחוז של אקארט הוגדר מחדש, והפך למחוז הקונגרס ה-11 של אוהיו.
ואניק ניצח את חבר בית הנבחרים של הבמדינה מרקוס רוברטו בפריימריז הדמוקרטי ואת הרפובליקני גלן וו.
אקארט כיהן בוועדת האנרגיה והמסחר, בוועדת החינוך והעבודה, ובוועדת העסקים קטנים, שם כיהן כיו"ר ועדת המשנה להגבלים עסקיים, דה-רגולציה ואקולוגיה.
במהלך כהונתו בבית הנבחרים, תמך אקארט בשיפור הסטנדרטים בנושא הגנת הסביבה.
הוא העניק חסות לתיקוני חוק מי שתייה בטוחים משנת 1983, הצעת חוק שמטרתה לשפר את האכיפה והגנה רבה יותר על מקורות תת-קרקעיים של מי שתייה.
הוא גם העניק חסות לחוק ההגנה על קו החירום של האגמים הגדולים, שהיה פותח בתוכנית הלוואות פדרליות כדי לספק הגנה מפני שחיקת קו החוף של האגמים הגדולים.
בנוסף העניק חסות לחוק התיקונים של פרייס-אנדרסון משנת 1987, לתיקון חוק האנרגיה האטומית משנת 1954 כדי לספק אחריות בלתי מוגבלת במקרה של תאונה בתחנת כוח גרעינית, ואת החלטת הבית המשותפת הכושלת 617, הקובעת תיקון תקציבי מאוזן חוקה.
אקארט נודע לשמצה בזכות גילום דמותו של דן קווייל בהכנה לוויכוח עם לויד בנטסן לעימות של המועמדים לסגן הנשיא ב-1988.
אקארט היה מתנגד ידוע ל-Super Conducting Super Collider, שהעניק חסות לתיקון מ-1992 בבית הנבחרים כדי לבטל את הפרויקט.
לאחר מפקד האוכלוסין של 1990, עם ירידה כוללת באוכלוסיית אוהיו וחלוקה מחדש, פוצל המחוז של אקארט למחוזות ה-13, ה-14, ה-17 וה-19 .
לאחר מכן החליט לא להתמודד לבחירה מחדש במחוזות החדשים והוחלף על ידי חבר הקונגרס .
לאחר כהונתו בקונגרס, עבד אקארט בוועדת התהליכים בקונגרס של איגוד עורכי הדין האמריקאי, וכן היה במועצת המנהלים של המכון האמריקאי לרואי חשבון.
הוא גם כיהן כיו"ר משלחת ארצות הברית לוועידה לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
משנת 2000 עד 2003 כיהן כנשיא ומנכ"ל איגוד הצמיחה של קליבלנד רבתי.
הוא עסק בעריכת דין כשותף של BakerHostetler, כשהוא מייצג "מגוון לקוחות לפני הקונגרס, הזרוע המבצעת, סוכנויות פדרליות ומדינתיות ובתי מחוקקים של המדינה" עד 2006, אז פתח את North Shore Associates, חברת ייעוץ.
עבודתו של אקארט בנורת' שור כוללת רבים מלקוחותיו הקודמים וכן כמה עבודות לפיתוח נדל"ן.
Americans for Democratic Action מפרט את היחס הליברלי שלו כ-80% עבור מכלול הכהונה שלו.
בשנת 2002 המרכז הלאומי לגיימינג אחראי, או NCRG, בחר בו כיושב ראש.
מדובר בארגון שעושה מחקר מדעי בנושא הימורים פתולוגיים והימורים לנוער.
בשנת 2007, המושל טד סטריקלנד מינה את אקארט לחבר הנאמנים של אוניברסיטת קנט סטייט.
לאקארט ולאשתו סנדי יש בן מבוגר אחד, אדי.
דניס ניקולאס ברגקאמפ (בהולנדית: , נהגה ברחקאמפ; נולד ב-10 במאי 1969 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ השני.
נודע במיוחד בשל שערים מפורסמים רבים שהבקיע ובשל ה"בישולים" הרבים שתרם.
החל מיולי 2011 היה עוזר המאמן באייאקס עד שנת 2017.
ברגקאמפ החל את הקריירה במועדון הכדורגל של עיר הולדתו, אייאקס אמסטרדם.
בתקופתו בקבוצה נודע כמבקיע שערים מצטיין והיה שותף לזכייתה במספר תארים, ובהם אליפות הולנד וגביע אופ"א ב-1992. לאחר מכן שיחק במשך שנתיים באינטר מילאנו האיטלקית, תקופה שהייתה לא מוצלחת עבורו.
ב-1995 הצטרף ברגקאמפ לארסנל האנגלית, שבמדיה שיחק 11 שנים, והיה שותף לזכייתה בשלוש אליפויות בפרמייר ליג ובארבעה גביעי ה-FA.
זכה פעם אחת בתואר כדורגלן השנה באנגליה מטעם השחקנים ומטעם העיתונאים, והיה מועמד מספר פעמים לפרסי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם.
בזכות הופעותיו בארסנל הוא נחשב לאחד מגדולי השחקנים בתולדות הפרמייר ליג.
גם במדי נבחרת הולנד הגיע ברגקאמפ להישגים נאים, שבראשם הופעות בחצי גמר מונדיאל 1998 ויורו 2000, והוא מדורג שני בין כובשי השערים בתולדות נבחרת זו.
ברגקאמפ נולד באמסטרדם למשפחה חובבת כדורגל, והיה הבן הרביעי במשפחתו.
אביו ושלושת אחיו הגדולים שיחקו בליגות החובבים בהולנד.
הוא נקרא על שם שחקנה של מנצ'סטר יונייטד לשעבר, דניס לאו.
כבר מגיל צעיר מאוד שיחק ברגקאמפ כדורגל והפגין כישרון רב.
בביקורי משפחתו באנגליה בשנות ילדותו הוא גילה חיבה והערצה כלפי הכדורגל האנגלי.
בגיל 12 הצטרף ברגקאמפ למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל מעיר מגוריו, אייאקס אמסטרדם, על אף שאביו, שאהד את פיינורד, התנגד לכך תחילה.
לאורך שנותיו במחלקת הנוער התקשה ברגקאמפ לענות על דרישותיהם הגבוהות של מאמני המועדון, שסברו כי יכולותיו הפיזיות אינן תואמות את הדרוש מכדורגלן.
למרות זאת, זכה ברגקאמפ לתשומת לבו של יוהאן קרויף, שחקן העבר המצטיין של הקבוצה, שאימן את הקבוצה הבוגרת באותה עת.
קרויף העלה את ברגקאמפ לקבוצה הבוגרת של המועדון, והוא ערך את הופעת הבכורה במדיה במשחק מול רודה ב-14 בדצמבר 1986, בגיל 17. בהמשך עונת שותף במספר משחקים כמחליף, ובהם בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע שבו גברה הקבוצה על לוקומוטיב לייפציג.
בשנים שלאחר עזיבת קרויף הפך ברגקאמפ לאחד השחקנים הבולטים בהתקפת אייאקס.
הוא שיחק בדרך כלל כתומך מאחורי החלוצים, אך גם בעמדה זו היה לכובש המוביל של הקבוצה.