tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במסגרת ליגת היהלום שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2014 זכה ברשם במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אסיה חדש של 2.41 מטר ובהמשך אותו החודש בתחרות ליגת היהלום בניו יורק הוא שיפר את שיאו והעמידו על 2.42 מטר.
במסגרת ליגת היהלום שנערכה בבריסל, בלגיה ב-5 בספטמבר אותה שנה הוא ניצח בתחרות קפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.43 מטר, התוצאה הטובה ביותר לאחר שיאן העולם חאבייר סוטומאיור.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג בשנת 2015 סיים במקום רביעי בתוצאה של 2.33 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית כסף בתוצאה של 2.36 מטר לאחר המנצח דרק דרואין (2.38 מטר).
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.35 מטר, לפני דניל ליסנקו תחת קטגוריה של אתלטים נייטרלים מורשים (2.32 מטר) ומג'דדין עאזאל מסוריה (2.29 מטר).
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 זכה במדליית כסף בתוצאה של 2.33 מטר, אחרי דניל ליסנקו (2.36 מטר) ולפני מטאוש פז'יבילקו מגרמניה (2.29 מטר).
באליפות העולם שנערכה בדוחה מולדתו בתחילת אוקטובר 2019 זכה ברשם במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.37 מטר, לפני מיכאיל אקימנקו (2.35 מטר) ואיליה איווניוק (2.35 מטר), שניהם תחת קטגוריה של אתלטים נייטרלים מורשים ובכך הגן על תוארו.
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית זהב יחד עם ג'יאנמרקו טאמברי מאיטליה.
שניהם עברו גובה של 2.37 מטר ועל פי התקנון על מנת לקבוע מי המנצח נדרשות קפיצות נוספות עד לפסילת אחד המתחרים, אולם ברשם פנה לשופטים ובדק האם ניתן ששניהם יקבלו מדליית זהב וקיבל אישור על כך.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ביולי 2022 זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2.37 מטר, לפני וו סאנג-הייוק מקוריאה הדרומית (2.35 מטר) ואנדריי פרוטסנקו מאוקראינה (2.33 מטר).
באולימפיאדת פריז זכה במדליית ארד בתוצאה של 2.34 מטר.
בשנת 2017 נבחר ברשם לאתלט השנה בעולם.
מופטי היא עיר שמשמשת כבירת המחוז מופטי שבמאלי.
מופטי ממוקמת כ-446 ק"מ מבמקו, בירת מאלי.
בנוסף, העיר ממוקמת ליד הנהר ניז'ר.
כמות המשקעים הממוצעת היא 814 מילימטרים בשנה.
חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (304 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
העיר ממוקמת ליד הכביש RN15.
מועצת פיפ"א היא חלק מהפדרציה הבינלאומית לכדורגל (פיפ"א), האחראית לניהול השוטף של הארגון בין המפגשים של קונגרס פיפ"א אשר אחראי לבחירת חבריו.
המועצה אינה גוף מבצע אלא אחראית על קביעת החזון של פיפ"א והכדורגל העולמי.
ב-2016 הוקמה המועצה במקום הוועד המנהל של פיפ"א.
נשיא המועצה הוא נשיא פיפ"א ג'אני אינפנטינו, והמזכירה הכללית היא פאטמה סמורה.
בעקבות הקונגרס המיוחד ב-2016 שנקבע עקב פרשת השחיתות בארגון, הוחלט להעניק למועצה כח רב יותר ולשנות את המבנה שלה כך שבראש המועצה עומד נשיא פיפ"א, המזכיר הכללי של אופ"א עבר להיות כחלק מהמועצה, והוכרז על קצין ציות.
במועצה 37 חברים המייצגים את קונפדרציות הכדורגל השונות לפי גודלן.
נשיא פיפ"א - נשיא המועצה ג'אני אינפנטינו.
אופ"א - שלושה סגני נשיא ושישה חברים נוספים.
קונפדרציית הכדורגל של אסיה - סגן נשיא ושישה חברים נוספים.
קונפדרציית הכדורגל של אפריקה - סגן נשיא ושישה חברים נוספים.
CONMEBOL - סגן נשיא וארבעה חברים נוספים.
CONCACAF - סגן נשיא וארבעה חברים נוספים.
קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה - סגן נשיא ושני חברים נוספים.
סגני הנשיא הם נשיאי הקונפדרציות, למעט אופ"א אשר קובעת שני סגני נשיאים נוספים.
מועצת נשים בין-לאומית היא ארגון נשים בין-לאומי.
לארגון יש ייצוג ב ומתקיימים שיתופי פעולה בין המועצה לבין ארגוני האו"ם השונים כגון המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות, יוניסף, ארגון המזון והחקלאות, אונסק"ו וארגון העבודה הבין-לאומי.
הארגון הוקם במרץ-אפריל 1888 (חלק מחגיגות 40 שנה לוועידת סנקה פולס).
עם כ-49 נציגות המייצגות 53 ארגוני נשים מ-9 מדינות: קנדה, ארצות הברית, אירלנד, הודו, בריטניה, פינלנד, דנמרק, צרפת ונורווגיה.
מייסדות המועצה היו אליזבת קיידי סטנטון וסוזן ב.
אנתוני שחשבו על הקמת מועצה שכזו עוד בשנת 1882 במהלך ביקור באירופה.
עם הקמת המועצה, הוצע למיליסנט פוסט לכהן כנשיאה הראשונה אך היא סירבה.
בשנת 1903 החלה פעילות באיטליה ובשנת 1905 החלה פעילות גם בבלגיה.
המועצה המקומית של אוסטרליה הוקמה בשנת 1931.
המקור התקציבי המרכזי של המועצה בשנותיה הראשונות היה ארצות הברית.
מרבית הפגישות נערכו באירופה או בצפון אמריקה, והן התרחשו בשלוש שפות רשמיות – אנגלית, צרפתית וגרמנית – מה שהרתיע נשים ממוצא שאינו אירופי.
ה-ICW לא קידמה באופן פעיל את זכות הבחירה לנשים, כדי לא להרגיז את החברות השמרניות יותר.
המועצה החלה לפעול בנושא זכות הבחירה בתחילת המאה ה-20.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעילות הארגון באירופה נפגעה בצורה משמעותית.
לא כונסו קונגרסים וכמה מן המועצות הלאומיות כלל לא עבדו בזמן המלחמה.
ועידת הארגון התכנסה בשנת 1946. הוועידה גינתה את פשעי המלחמה ודרשה מעורבות נשים גבוהה יותר בהנהגה.
נכון ל-2020, חברים ב-ICW ארגונים מכ-70 מדינות, והמטה המרכזי נמצא בפריז שבצרפת.
ועידת המועצה מתכנסת אחת לשלוש שנים.
מוף גדעון הוא דמות בדיונית בזיכיון מלחמת הכוכבים שהופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "המנדלוריאן" מבית דיסני+ והוא האנטגוניסט הראשי, מנהיג שרידי האימפריה הגלקטית.
במהלך שתי העונות הראשונות, הוא מנסה ללכוד את הילד הצעיר הרגש לכוח, גרוגו, שמוגן על ידי הדמות הראשית של הסדרה, המנדאלוריאן, דין דג'ארין.
גדעון מגולם על ידי ג'אנקרלו אספוזיטו.
הוא לוהק על ידי יוצר הסדרה ג'ון פאברו, שעבד בעבר עם אספוזיטו בכמה פרויקטים.
גדעון מצטייר כאיש מסוכן ועז אשר, "נראה שהוא יודע הכל על כולם" ואינו מהסס להרוג מישהו כדי להשיג את מבוקשו, כולל אנשיו שלו.
דמותו של מוף גדעון התקבלה בחיוב על ידי סוקרים ואוהדים.
אספוזיטו היה מועמד לפרס אמי בקטגוריית שחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה על הופעתו כגדעון.
מוף גדעון הוא האנטגוניסט הראשי בסדרה "המנדלוריאן".
פרטים מעטים על סיפור הרקע שלו טרם נחשפו.
בעבר היה פעיל בלשכת הביטחון האימפריאלית, זרוע מודיעין סמויה ומשטרה חשאית של האימפריה הגלקטית.
לפני אירועי "המנדלוריאן" מילא גדעון תפקיד ב"טיהור הגדול", מבצע לחימה לדיכוי תרבות המנדלוריאנית, שהביא לכך שרבים מהם נהרגו והניצולים התפזרו ברחבי הגלקסיה.
גדעון יודע מידע על הדמות הראשית של התוכנית, המכונה גם "המנדלורי", כולל זהותו, בשל תפקידו ב"טיהור".
המונח "מוף" הוא תואר לפקיד בכיר באימפריה שכיהן כמושל מגזר ספציפי של שטח עבור האימפריה.
השימוש הראשון בו מתוארך לסרט "מלחמת הכוכבים" המקורי (1977), בעיקר עם הדמות גרנד מוף טרקין, אף על פי שהמילה "מוף" לא משמשת באותו סרט והדמות רק מזוהה בתואר זו בכותרות הסיום.
חייו של גדעון השתנו בצורה דרסטית לאחר נפילת האימפריה והוא הפך לאדון מלחמה שהוביל את שריד האימפריה שלו.
כפי שהדמות קארה דיונה מצהירה, האמונה הרווחת היא שמוף גדעון הוצא להורג בגין פשעי מלחמה לפני תחילת הסדרה.
במהלך הסדרה מנסה גדעון ללכוד את גרוגו, היצור הידוע גם בכינוי "הילד", אם כי הסיבה שהוא רוצה אותו טרם נחשפה למעט העובדה שהיא קשורה לניצול דמו.
רגע לפני הופעתו של גדעון בסדרה, הוא שיגר את כוחותיו לחיסול שבט המנדלורים בכוכב נווארו לאחר שגילה את נוכחותם שם במהלך הפרק השלישי בעונה הראשונה.
גדעון הופיע לראשונה בפרק 7, הפרק הלפני אחרון של העונה הראשונה של המנדלוריאן.
הוא מופיע כשהוא יוצר קשר עם "הלקוח", פעיל מסתורי של האימפריה הפועל להשגת גרוגו עבור גדעון.
הלקוח נפגש עם צייד הראשים גריף קארגה ועמיתתו קארה דיונה בקנטינה על כוכב הלכת נווארו.
הוא מתרשם שגריף הביא אליו את גרוגו, יחד עם המנדלוריאן הכלוא, שניסה להגן על גרוגו מפני האימפריה.
בפועל, גרוגו לא נמצא איתם והמפגש הוא מלכודת שמסודר על ידי המנדלוריאן ובני בריתו כדי להרוג את הלקוח ואת חיילי הסער שלו.
כאשר גדעון יוצר קשר עם הלקוח במהלך הפגישה, הלקוח מבטיח לו שגרוגו בחזקתו.
מוף גדעון מציע שזה לא המקרה ואז מורה לטייסת חיילי הסער שלו לפתוח באש לעבר הקנטינה ולהרוג את הלקוח ואת חייליו.
לאחר מכן, הקנטינה מוקפת בצבא ומוף גדעון מנחית את מפציץ ה-TIE המתוקן שלו מחוץ לבניין ומודיע למנדלוריאן, קארה וגריף שהוא רוצה את גרוגו.
גדעון חוזר בפרק סיום העונה, בו הוא מדבר עם המנדלוריאן וחבריו מחוץ לקנטינה, בדרישה למסור לו את גרוגו.
הוא נואם בפניהם ואומר "יש לכם משהו שאני רוצה.
אתם עשויים לחשוב כי יש לכם מושג מה נמצא בחזקתכם, אך אין זה כך.
תוך מספר רגעים, זה יהיה שלי.
יש לזה (גרוגו) משמעות רבה יותר עבורי, ממה שאי פעם תדעו".
מסתבר שגדעון יודע פרטים רבים על השלושה ופונה למנדלוריאני בשמו האמיתי, דין דג'ארין, כשזו הפעם הראשונה שהשם נחשף בסדרה.
כאשר הדרואיד IG-11 מגיע לסייע למנדלוריאן ובני בריתו, מתפתח קרב יריות קצר בינם לבין חיילי הסער.
במהלך קרב זה, גדעון פוגע במחולל חשמל בקרבתו של דג'רין שגורם לפיצוצו וכמעט הורג את המנדלוריאן.
המנדלוריאן וחבריו נמלטים מהאימפריה, אך גדעון משיג ותוקף אותם עם מפציץ ה-TIE.
כשהכל נראה אבוד, המנדלוריאן משתמש בתרמיל הריחוף שלו כדי לעוף אחריו ולתקוף את גדעון, הוא מצליח לגרום לפיצוץ ה-TIE, מה שמאפשר למנדלוריאן ובעלי בריתו להימלט.
בסצנה האחרונה של הפרק והעונה, נחשף גדעון שרד את ההתרסקות, והוא מפלס את דרכו מההריסות על ידי שימוש בדארקסייבר, חרב אור עם להב שחור שהיא חרב עתיקה בעלת משמעות סמלית עמוקה למנדאלורים.
בפרק 11 (שהוא הפרק השלישי בעונה השנייה), גדעון יוצר קשר עם קפטן ספינת תובלה קיסרית על הירח טראסק, שהיה במצור של המנדלוריאן וקבוצת הלוחמים מנדלורים אחרים בראשותה של בו-קטאן קריז, שמעוניינת בנשק על הספינה על מנת לשחרר את מנדאלור ולהחזיר לעצמה הדארקסייבר שבידי גדעון.
גדעון מורה לקפטן לרסק אותה על סיפונה.
המנדלוריאנים מצליחים למנוע את ריסוק הספינה שניות לפני פגיעתה במים ובו- קטאן זוכה לאישוש מהקפטן לכך שהמוף גדעון מחזיק בדארקסייבר.
הסבר אפשרי לתוכניותיו של גדעון עם גרוגו ניתן בפרק 12, שם, תוך כדי חקירת הבסיס האימפריאלי האחרון על נווארו לפני השמדתו, מאנדו, גריף, קארה ובן לווייתם מיתרול עדים לניסויי שיבוט שבוצעו על ידי מדענים בשירות האימפריה, בראשות דוקטור פרשינג (שהופיעה לראשונה בעונה 1).
הניסויים קשורים בדמו של גרוגו, שלו כמות המידיכלוריאנים הגדולה ביותר בנמצא (לדברי ד"ר פרשינג) וכמו כן במתנדבים שעליהם נערך הניסוי שנכשל.
גדעון מופיע בסוף הפרק, כשהוא עומד בחדר מלא בדרואידים הקרויים "חיילי אופל" (Dark Troopers) על סיפון הספינה שלו, כאשר נודע שהמנדלוריאן עדיין מחזיק ברשותו את גרוגו וכי הוצב מתקן ביות על הספינה, כמתוכנן.
בפרק 14, גדעון עוקב אחר המנדלוריאן על כוכב הלכת טיית'ון (Tython) ושולח שתי ספינות צבאיות לתפוס את גרוגו.
בעוד שמאנדו, בובה פט ופנק שאנד שאיחדו כוחות נאבקים בהם, הם אינם מצליחים למנוע מארבעה מחייליו האפלים של גדעון לחטוף את גרוגו.
עם גרוגו בתאו, מוף גדעון מגיע אליו וצופה כיצד הילד משתמש בכוחותיו שלו על מנת להשליך ולחנוק שני חיילי סער שהופקדו לשמור עליו.
גדעון נראה מרוצה מיכולותיו המרשימות של גרוגו ומכך ששימוש בכוח מתיש אותו.
הוא מורה להמם אותו ומתכונן לקחת אותו לד"ר פרשינג כדי להשלים את עירוי הדם.
בפרק 15, מוף גדעון מקבל הודעה מוקלטת מדין דג'ארין, בה הוא חוזר על דברי האיום של גדעון עצמו מהעונה הראשונה.
המוף צופה בה באי- נוחות בציפייה לקרב.
בפרק 16 (פרק הסיום של העונה השנייה), מאנדו, לצד בו- קטאן, קוסקה ופנק שאנד נוחתים על ספינתו של גדעון, אשר מזהה את התוקפים ויודע כי מטרתו של המנדאלוריאני היא החזרת הילד לחיקו בעוד שהוא עצמו מטרה לבו- קטאן, המעוניינת להורגו, לרשת את חרב האופל ולשלוט על מנדאלור.
גדעון מקדים תרופה למכה, חומק מגשר הפיקוד לתסכולה של בו- קטאן ומתגלה על ידי מאנדו בתאו של גרוגו כשחרבו מונפת מעליו.
לאחר חילופי דברים, גדעון, באישיתיו בערמומית, מעמיד פנים כי אין לו עוד צורך לילד וכי הוא "רואה את הקשר" בינו שלבין מאנדו וגורם לו להאמין כי הוא מוכן לשחררו.
מיד לאחר מכן מוף גדעון תוקף את מאנדו עם חרב האופל אך שריון הבסקאר של מאנדו מגן עליו.
לאחר קרב קצר, מאנדו גובר על גדעון באמצעות חנית הבסקאר שלו.
גדעון המובס מובל אל גשר הפיקוד, שם הוא מתגרה הן במאנדו, שהוא כעת בעליו החוקיים של חרב האופל ובעל הזכות לשלוט במנדאלור והן בבו- קטאן שעליה כעת להילחם במאנדו ולזכות בחרב על מנת לשלוט.
חיילי האופל תוקפים את גשר הפיקוד כשאר כוונתם להרוג את כולם למעט גדעון וגרוגו אך כאשר נראה כי הכל אבוד, לוק סייווקר מגיע לספינה ומשמיד את כל חיילי האופל.
גדעון, המבחין במתרחש על צגי המחשבים, נתקף חרדה ומחליט להרוג את הילד.
משהוא נכשל ומאויים על ידי שוביו, כשהוא יודע כי בחוץ מפלס את דרכו לגשר הפיקוד הג'די אשר (למיטב ידיעתו של גדעון) אחראי למותם של ויידר ושל הקיסר, הוא מחליט להתאבד.
קארה דיון הודפת מידיו את נשקו ומעלפת אותו.
גורלו של גדעון לאחר אירועים אלו אינו ידוע.
מוף גדעון הוא אדם מסוכן ועז שלא מהסס לפגוע או להרוג מישהו כדי להשיג את מבוקשו.
אף על פי שהוא מוביל שריד מהאימפריה הגלקטית, גדעון מודה בחופשיות שהוא פועל מתוך האינטרס האישי שלו ובגמר העונה הראשונה של "המנדלוריאן" הוא מצהיר במפורש בפני המנדלוריאנים ובעלי בריתו שהם אינם יכולים לסמוך עליו וכי הוא יהרוג את כולם בשמחה.
גדעון אינו מהסס להרוג את אנשיו כאשר הם נכשלים בו או אפילו בגלל מטרדים בלבד, כמו כאשר הם מפריעים לו.
ערמומי, מאיים ולא סלחני, גדעון נחוש ביותר להשיג את יעדיו והוא מוכן להקריב את חיי אנשיו כדי להשיג את גרוגו.
המוטיבציה שלו להשיג את גרוגו נראית אישית, שכן הוא אומר למנדלוריאן: "זה בעל משמעות עבורי יותר ממה שאי פעם תדע".
גדעון הוא אסטרטג צבאי חזק ולמרות נפילת האימפריה עדיין מפעיל את השלטון, מפקד על מספר ניכר של כוחות האימפריה, כולל אנשים, ציוד וספינות חלל.
סטפני דוב דווילסון מ-Heavy.com ציינה כי בעוד שרבים מחיילי הסער שנותרו במהלך העונה הראשונה עטו שריון מלוכלך, אך הכוחות שבפיקודו של גדעון היו בעלי שריון חדש, המשקף את השפעתו של גדעון.
דרך הקשר שלו בעבר עם הלשכה לביטחון אימפריאלי, היה לגדעון גישה למידע רב של מודיעין מסווג, וכתוצאה מכך הוא בקיא ביותר בנושאים שלא היו ידועים לרוב הדמויות האחרות בסדרה.
ג'אנקרלו אספוזיטו אמר כי הדמות "כאילו יודעת הכל על כולם", כפי שמוצג בגמר העונה הראשונה, כשהוא מגלה שהוא מכיר את שמותיהם ופרטיהם הביוגרפיים של המנדלוריאן, קארה דיונה וגריף קארגה ורמז כי לדמות יש מקור מידע מהימן.
בנוסף, בפרק הסיום של העונה השנייה הוא אומר למנדו: "עצה חברותית, תצא מנקודת הנחה שאני יודע הכל."
אספוזיטו דחה סיווגים פשוטים של גדעון כדמות "טובה" או "רעה", וציין כי הוא מנסה להחזיר את היציבות לגלקסיה בעקבות נפילת האימפריה.
אספוזיטו הרגיש שגדעון הופך ל"מעין שומר העם" לאחר שקיעתה של האימפריה, בניסיון להשליט סדר בזמן חסר חוק, ניתן היה לראות בדמות "מושיע".
אספוזיטו אמר על מוף גדעון: "האם הוא טוב?
כמה מבקרים הציעו כי גדעון עשוי לנסות באופן פעיל לחקות את דארת' ויידר, אחת הדמויות המרכזיות בזיכיון שהיה סוכן מיוחד של האימפריה.
אישיותו והתנהגותו של גדעון נושאים דמיון גם לוויידר, כולל נטייתו להוציא להורג אנשים המאכזבים אותו.
קווין מלרוז מאתר Comic Book Resources ציין גם כי התרסקות קרבית ה-TIE של גדעון לקראת סיום גמר העונה הראשונה דומה לסצנת הסיום של ויידר בסרט מלחמת הכוכבים המקורי, כאשר חללית הקרב TIE המתקדמת שלו מיורטת ונשלחת לשייט בחלל.
מופאסה: מלך האריות הוא סרט דרמה קומית מוזיקלי אמריקאי בהנפשה פוטוריאליסטית, בבימוי בארי ג'נקינס, בהפקת חברת וולט דיסני ובכתיבתו של ג'ף נת'נסטון.
הסרט מהווה פריקוול ל"מלך האריות" משנת 2019, שמשמש כעיבוד לייב אקשן לסרט מונפש בעל אותו שם משנת 1994. בסרט מככבים ארון פייר, קלווין הריסון הבן, בילי אייכנר, סת' רוגן וג'ון קאני.
הסרט יצא לאקרנים ב-20 בדצמבר 2024. בישראל הסרט יצא ב-19 בדצמבר.
באדמות התקווה של טנזניה לאחר אירועי הסרט "מלך האריות" (2019), זמן מה לאחר שסימבה הופך למלך ארצות התקווה, יש לו ולנאלה בת בשם קיארה והם מצפים לגור נוסף.
הם עוזבים לנווה מדבר שבו נאלה יכולה ללדת, בעוד סימבה מבקש מטימון ופומבה לשמור על קיארה.
עד מהרה מבקר אותם ראפיקי ומתחיל לספר לה את הסיפור על סבה מופאסה ואחיו הצעיר והבוגדני סקאר, כאשר טימון ופומבה מספקים פרשנות צבעונית ביניהם.
מופאסה נולד בארץ מוכת בצורת ללהקה קטנה המורכבת ממנו ומהוריו, מאסגו ואפיאה, המאמינים בארץ אגדית בשם מיללה.
לפתע, שיטפון מכה, והפחד של מופאסה עוצר אותו מלהצטרף לאפיה, הוא נסחף לאזור ביצה שאינו ידוע שם הוא פוגש במהרה גור מלכותי בשם טאקה, שמנסה להציל אותו מתנינים צעירים לפני שאמו של טאקה, המלכה אשה, מתערבת.
אשה מקבלת בחוסר רצון את מופאסה כבנה, אבל אביו של טאקה, המלך אובאסי, מבקר את טאקה על כך שקיבל בברכה גורם חיצוני.
כשאובאסי מאיים לאכול את הגור, מופאסה דוהר עם טאקה כדי להוכיח את מהירותו.
מופאסה מתעכב עקב תשישות, אבל טאקה מתוודה בפניו שהוא תמיד רצה אח ומודה בתבוסה כדי שמופאסה יוכל להתקבל בברכה לגאווה.
כשמופאסה וטאקה גדלים, הם יוצרים קשר אחים חזק.
בזמן שאשה מלמדת את מופאסה איך לצוד, הארץ מותקפת על ידי שני אריות לבנים שתוקפים את מופאסה ואשה, אך מופאסה הורג אחד בזמן שהשני בורח.
טאקה רואה את ההתקפה אך נסוג בפחד.
הניצול, אזיבו, מדווח לקירוס, מנהיג הזרים, המורכב מאריות שגורשו בשל פרוותם הלבנה, ואביו של האריה שמופאסה הרג; קירוס ואחיותיו, אקואה ואמארה, נשבעים נקמה, ומצווים על האריות האחרים להרוג את אזיבו על כישלונו.
הזרים שוחטים את אובאסי, אשה ואת להקתם לפני שהם רודפים אחרי מופאסה וטאקה, שנמלטים לנהר.
כשמופאסה וטאקה מגיעים ליבשה, הם נתקלים בלביאה תועה בשם סאראבי, טוקוס אדום המקור שלה זאזו וראפיקי הצעיר.
ראפיקי אומר להם שהוא נוסע למיללה כדי למצוא "אח" שראה בחזיונות נבואיים, והקבוצה עוקבת אחריו לשם.
טאקה מפתח רגשות רומנטיים כלפי סאראבי כשהזרים ממשיכים לרדוף אחריהם.
סאראבי משתמשת בדבורים כדי לגרום לדריסת פיל כדי להסיח את דעתם של הזרים, מה שמאפשר לקבוצה לברוח.
היא נופלת ומאבדת את ההכרה, מה שמאלץ את מופאסה להציל אותה, אבל הוא משקר ומספר לסאראבי המתאוששת שטאקה הציל אותה.
החבורה מתחבאת ברכס הרים מושלג כדי להתאושש.
סאראבי אומרת למופאסה שהיא יודעת שהוא הציל אותה, ועד מהרה הם מתאהבים.
כשצופה בזה בסתר, טאקה הקנאי פוגש את קירוס והזרים, ומציע לקירוס הצעה לנקום במופאסה על מותו של בנו בתמורה לכך שטאקה יצטרף ללהקתו.
למחרת, הקבוצה מגיעה למיללה, נווה מדבר שופע, כשטאקה משאיר בחשאי סימנים למען הזרים.
ראפיקי מוצא את העץ מהחזון שלו ואומר למופאסה שאחיו קשור לפני התקפת הזרים.
מופאסה לומד על בוגדנותו של טאקה בזמן שנלחם בקירוס.
למרות זאת, מופאסה מגייס את החיות במיללה כדי להדוף את הזרים.
קירוס מכריח את מופאסה להיכנס למערה ומתכונן לחסל אותו.
כשהוא רואה את אחיו מותש ומבין מה הוא עשה, טאקה המתחרט מתערב, וגורם לקירוס לחתוך את עינו של טאקה, ומשאיר צלקת.
רעידת אדמה מתרחשת, הגורמת לסלעים מתקרת המערה לשבור את הרצפה ולגרום למופאסה ולקירוס ליפול לתוך אגם מערה, מה שמוביל גם להיווצרות צוק התקווה.
אקואה ואמארה נהרגות בהתמוטטות כשהם מנסות להרוג את סאראבי וכמה לביאות שגורשו מביתם על ידי הזרים.
ללא הרתעה, קירוס מנסה להטביע את מופאסה, אך סלע נופל מאפשר למופאסה לשלוח את קירוס לצנוח אל מותו, והוא שוחה משם למקום מבטחים.
טאקה מתפתה להטביע את אחיו אך במקום זאת עוזר לו לצאת מהמים.
המבול נסוג, ומופאסה וסאראבי יוצאים יחד מהמערה כשהחיות חוגגות את ניצחונן.
ראפיקי מכנה את בני הזוג בתור מלך ומלכת ארץ התקווה.
מופאסה מתאחד במהרה עם אפיה, שמספרת לו שמאסגו מת בשיטפון הקודם.
מופאסה מתעמת עם טאקה בנוגע לבגידתו ומאפשר לו להישאר, אך כשהוא מסרב להתייחס לטאקה בשמו יותר, טאקה משנה את שמו ל"סקאר".
לאחר מכן מופאסה עולה על צוק התקווה החדש שנוצר ושאג בניצחון.
בחזרה להווה, קיארה שואגת על ראש צוק התקווה כשרוח סבה מתנשאת עליה.
היא וחבריה מתאחדים במהרה עם סימבה כדי לפגוש את אחיה שזה עתה נולד, לו קיארה מתחילה לספר את סיפורו של מופאסה.
קלווין הריסון הבן בתור טאקה (סקאר)
קגיסו לדיגה בתור רפיקי הצעיר
אניקה נוני רוז בתור אפיה
בלו אייבי קרטר בתור קיארה
שגיא נחמקין - מופאסה הגור
אדם פייגנבוים - טאקה הגור
ערן מור - ראפיקי הצעיר
ב-29 בספטמבר 2020, אתר Deadline Hollywood דיווח כי סרט המשך של מלך האריות בפיתוח עם בארי ג'נקינס אשר יביים את הסרט.
בעוד שאתר הוליווד ריפורטר ציין כי הסרט עומד להיות פריקוול ויספר את סיפורו של מופסה בשנותיו הצעירות, Deadline ציין בנוסף כי סרט ההמשך יתרכז במקורותיו של מופסה ובמקרים לאחר הסרט הראשון, כמו בסרט הסנדק חלק שני.
ג'ף נת'נסטון, שכתב את התסריט לרימייק, ציין כי סיים לכתוב טיוטה לסרט.
באוגוסט 2021, קלווין הריסון הבן וארון פייר לוהקו לסרט, האריסון הבן ידבב את סקאר הצעיר ואילו פייר ידבב את מופסה הצעיר.
באירוע D23 שהתרחש בשנת 2022, נודע כי בילי אייכנר, סת' רוגן וג'ון קאני יחזרו לדבב את טימון, פומבה ורפיקי בהתאמה בעוד שהם יספרו את הסיפור של מופסה הצעיר לקיארה, בתם של המלכה נלה והמלך סימבה.
באפריל 2024 פורסם כי ביונסה ודונלד גלובר יחזרו לדבב את נלה וסימבה בהתאמה.
בתה של ביונסה בלו אייבי קרטר תדבב את דמותה של קיארה.
באפריל 2024, נודע כי לין-מנואל מירנדה יכתוב את שירי הסרט.
הסרט יצא לאקרנים ב-20 בדצמבר 2024. במקור, הסרט היה עתיד לצאת לאקרנים ב-5 ביולי 2024 אך נדחה בעקבות שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
בישראל הסרט יצא ב-19 בדצמבר 2024.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס סטלייט26 בינואר 2025האפקטים הוויזואליים הטובים ביותראודרי פרארה ואדם ואלדזפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון21 ביוני 2025סרט אנימציה אהובשיר אהוב מסרט"I Always Wanted a Brother"
מועתז הילאל עזאיזה הוא צלם עזתי מוסלמי.
עד תחילת אוקטובר 2023, היה צלם מתחיל ברשתות החברתיות, עם 25,000 עוקבים.
אחרי טבח שבעה באוקטובר, גדל מספר העוקבים שלו, ועמד על יותר מ-7 מיליון עוקבים ב-24 באוקטובר 2023, 8.4 מיליון עוקבים לפי תוכנית "הצינור" הישראלית ב-26 באוקטובר, ו-12 מיליון עוקבים לפי דף האינסטגרם שלו ב-1 בנובמבר 2023 (11.8 מיליון עוקבים ב-31 באוקטובר).
עזאיזה מצלם ומתאר את המציאות הקרקעית בעזה במלחמת חרבות ברזל.
עזאיזה עובד עבור האומות המאוחדות באונר"א ומתעד במצלמתו טרור, פעולות סיוע, תקיפה אווירית ומוות.
בעקבות אירועי 7 באוקטובר, עזאיזה פרסם ברשתות החברתיות סדרת פוסטים הכוללים תיעוד ויזואלי מהשטח, אשר עוררו דיון ציבורי רחב ופולמוס סביב תוכנם ומשמעותם.
ב-17 באוקטובר 2023 דיווח אתר אל-ג'זירה כי לעזאיזה יש יותר ממיליון עוקבים באינסטגרם.
כתבי אל ג'זירה דיווחו על תוצאות הפצצה ישראלית בדיר אל-בלח, ופרסמו את טענת עזאיזה כי "לפחות 15 מבני משפחתו נהרגו, רובם נשים וילדים".
גם ב-24 באוקטובר 2023 דיווח אתר מאוסטין, טקסס כי בהפצצה בעזה נהרגה משפחתו של משפיען רשת, והוסיף כי אינסטגרם הגיבה בהשעיית חשבונו.
פעילי רשת טענו כי מדיניות המדיה החברתית נאכפת בצורה שאיננה אחידה.
לפי הנקודה היומית, ב-13 באוקטובר 2024 פרסם עזאיזה באינסטגרם צילומים של הריסות דירה, שבה לטענתו נהרגו 15 מבני משפחתו.
עזאיזה הפנה את המצלמה אל עצמו תחילה, ואחר כך הראה את הבניין ההרוס, כתם דם, ושכן נושא גופת ילד עטופה בתכריכים.
חלק מסרטוניו צילם עזאיזה באמצעות רחפן.
לפי "הנקודה היומית", הגבילה מטא את הגישה לחשבון של עזאיזה.
כשחשבונו היה מושעה, יצר עזאיזה חשבון חלופי, שצבר מיליון עוקבים, עד שהגישה לחשבונו חזרה ב-14 באוקטובר 2023. נכון לאפריל 2024, פעיל החשבון של עזאיזה בטוויטר.
ב-28 באוקטובר 2023 דיווח אתר בירדן כי הרשתות החברתיות מתפללות שעזאיזה עדיין בחיים.
הצופים בדקו כל שנייה אם עזאיזה חזר לשדר.
עיתונאים זרים אינם מורשים להיכנס לעזה, ותושבי עזה הם אלה שמתקשרים עם העולם החיצוני דרך המדיה החברתית.
לפי אורית פרלוב, חוקרת מגמות שיח בעולם הערבי ב, ולשעבר יועצת מדינית במשרד החוץ, דיווח העיתונאים העזתים מוגבל ואין בו ראייה אובייקטיבית.
הם גם מפרסמים תמונות של גופות, איברי גוף כרותים ותינוקות מדממים.
הפרסום שלהם אינו מצונזר ואינו מסונן.
חשבונות פלסטיניים נחסמו בידיעתם של בעלי החשבונות או ללא ידיעתם, פוסטים והאשטאגים שלהם נמחקו.
בתגובה הכחישה מטא שהיא מצנזרת פלסטינים.
לפי מטא, מדיניותה נועדה לשמור על בטיחות המשתמשים באפליקציות שלה, תוך מתן קול לכולם.
היא מיישמת מדיניות זו באופן שווה ברחבי העולם ואין אמת בטענה שהיא מדכאת קולות בכוונה.
בזמן מחאת העזתים ב-2019 נגד תנאי המחיה בעזה, עצרה משטרת חמאס 23 עיתונאים שהשתתפו בהפגנות והחרימה את מכשירי הטלפון שלהם.
אמצעי תקשורת בפקיסטן, כווית, הודו, איטליה, מקסיקו ו-CNN בספרדית דיווחו על עזאיזה במועדים שונים.
ב-1 בנובמבר 2023 פרסם עזאיזה יחד עם פלסטיה אל-עקאד בטוויטר קריאה להפסקת אש.
סרטון זה זכה לתגובה נרחבת ברשתות החברתיות, עם אלפי לייקים וציוצים מחדש.
פלסטיה אל-עקאד היא עיתונאית, אקטיביסטית ובלוגרית עצמאית, הפועלת לתעד את המתרחש ומקיימת דיון ציבורי סביב האירועים, ללא קשר לארגוני טרור.
בחדשות NBC הוקרן סרטון של אחמד חיג'אזי שב-19 בנובמבר 2023 היו לו 2.5 מיליון עוקבים באינסטגרם עם עזאיזה ועם עיתונאית נוספת, הינד חודארי.
"הצינור" חשף שחיג'אזי פרסם סרטון של ג'יפ צה"לי שנבזז על ידי מחבלי חמאס בהתקפתם על ישראל ב-7 באוקטובר.
הצינור פרסם את הסרטון, כשהג'יפ נוסע עמוס מחבלים וילדים ברחובות עזה עם צמיג קדמי קרוע.
חיג'אזי כתב באינסטגרם על הסרטון: "יש גברים בעזה", לפני תחילת ההפצצות של חיל האוויר.
המגזין GQ (במהדורת המזרח התיכון) בחר בעזאיזה כאיש השנה לשנת 2023.
בשנת 2024 עזאיזה נכלל ברשימת "טיים 100" על עבודתו בתיעוד חייהם של העזתים במהלך מלחמת חרבות ברזל.
מופוואדאת – 505 ימים בשבי החמאס הוא ספר אוטוביוגרפי אותו כתב שורד השבי אלי-ה כהן, ובו הוא מתאר את חטיפתו מפסטיבל נובה ושהותו בשבי החמאס ברצועת עזה.
הספר נמכר בכ-40,000 עותקים תוך חודשיים, וקיבל את עיטור ספר הפלטינה.
הספר מתאר את סיפור חטיפתו של אלי-ה כהן במהלך הטבח בפסטיבל נובה ב-7 באוקטובר 2023, והחזקתו במנהרות חמאס כשעל פי עדותו הוא כבול בשרשראות, מוכה, ולעיתים קרובות קורבן להתעללות נפשית.
מופע (או פאזה) הוא מושג שמתאר את מצבה הרגעי של תופעה מחזורית.
המופע משמש לתיאור תופעות בתחומי מדע רבים: אופטיקה, אלקטרומגנטיות, הנדסת חשמל, אקוסטיקה, מכניקה ועוד.
תופעות מחזוריות מתוארות לרוב באמצעות גלים.
המופע הוא המקום במחזור שבו הגל נמצא במצב מסוים.
התופעה המחזורית הפשוטה ביותר היא מתנד הרמוני פשוט, והיא מתוארת על ידי גל סינוסואידי בנקודה קבועה במרחב.
ניתן לייצג כל פונקציה מחזורית כסכום של גלים סינוסואידיים באמצעות טור פורייה.
התיאור המתמטי של גל סינוסואידי כתלות בזמן הוא:
כאשר היא משרעת התנודות, הוא הזמן, ו- תדירות התנודות (ההופכי שלה הוא זמן המחזור: ).
הזווית שעליה מופעלת פונקציית הסינוס, , מודולו , נקראת המופע והיא נמדדת במעלות או ברדיאנים.
המחזור של פונקציית הסינוס הוא , ולכן היחס בין המופע לבין הוא החלק היחסי של המחזור בו נמצא הסינוס.
הוא המופע ההתחלתי – המופע בזמן t=0, והוא נקבע באופן יחיד על ידי .
המופע ההתחלתי אנלוגי לזווית ההתחלתית בתנועה מעגלית קצובה.
במסה המחוברת לקפיץ, למשל, המופע ההתחלתי נקבע על ידי ההעתק ההתחלתי של המסה.
המופע ההתחלתי שקול להשהייה בזמן של הגל :
כלומר מופע התחלתי של שקול להשהייה ברבע זמן מחזור.
הפרש המופע של שני גלים סינוסואידיים בעלי אותה תדירות הוא ההפרש בין המופעים ההתחלתיים שלהם, או ההפרש בין הזויות שבהן שתי הפונקציות מקבלות את אותו הערך ואת אותו השיפוע.
שני גלים הם בפאזה אם הפרש המופע שלהם הוא אפס ובאנטי-פאזה אם הפרש המופע שלהם הוא 180 מעלות.
מזהויות טריגונומטריות נובע שהסכום של שני גלים סינוסואידיים בעלי אותה משרעת ותדירות ובעלי הפרש מופע הוא גל סינוסואידי באותה התדירות, שהמשרעת והמופע ההתחלתי שלו נקבעים על ידי הפרש המופע בלבד:
ניתן לראות שהתאבכות בונה מתרחשת כאשר הגלים הם בפאזה – במקרה כזה המשרעת של הסכום היא פעמיים המשרעת A.
התאבכות הורסת מתרחשת כאשר הגלים הם באנטי-פאזה, ובמקרה כזה המשרעת של הסכום היא אפס.
קוהרנטיות היא תכונה של גלים השומרים על הפרש מופע מוגדר ביניהם לאורך זמן.
לשם כך על הגלים להיות בעלי אותה התדירות בדיוק.
באופטיקה למשל הגדרת מקור קוהרנטי בזמן הוא מקור אשר מקרין גלים שכולם באותה תדירות ובאותו מופע התחלתי או שהפרש המופע ביניהם קבוע.
זאת בניגוד למקור לא קוהרנטי שבו הפרש המופע בין הגלים הוא אקראי.
מופע החיות היא תוכנית טבע אמריקאית לילדים בהנחיית בובות של בעלי חיים.
ב-2012. התוכנית חזרה בדיבוב חדש לערוץ חדש בשם ספארי KIDS ב-הוט, והתוכנית שנתה את שמה ל"המופע של מוח וסרח".
סדרה זאת היא מבית היוצר של ג'ים הנסון, יוצר החבובות.
הסדרה שודרה במקור בין השנים 1994 – 1997. לתוכנית שלוש עונות, בעונה הראשונה והשלישית 26 פרקים ובעונה השנייה 13 פרקים.
את התוכנית הנחו דוביק/מוח דוב קוטב (בדיבוב עברי: גיורא קנת/אסף קורמן, אנגלית: סטיב וייטמיר) ובישי/סרח הבואש (בדיבוב עברי: אוהד שחר/שמחה ברבירו/גילן שחף, אנגלית: דייב גולז) ובכל פרק הם אירחו שני בעלי חיים שקשורים לנושא מסוים.
שני האורחים סיפרו על סביבתם הטבעית והחיה השנייה גם שרה בנוגע לסביבתה ותכונותיה.
בין הנושאים בתוכנית: בעלי חיים ליליים, בעלי חיים בעלי שריון, בעלי חיים החיים בהרים, שרשרת המזון ועוד.
פינת "פלאי פלאים" - בה סיפרו הבובות על עובדה חדשה לצופים.
פינת "שעת החידה" - בה זיזי הדבורה (בדיבוב עברי: איילת לוין, אנגלית: קרן פרל/לואיס גולד) חדה חידות לצופים.
בעונה השלישית רונה החולדה שואלת חיה חידה ואם היא לא עונה נכון או לא יודעת את התשובה היא מושלכת לדלת הסתרים.
"פינת כאן אני חי" - בה מסיירות שתי דמויות המשנה נצי/אמנון הנץ (בדיבוב עברי: איציק סיידוף/גיא רושיניאק, אנגלית: ביל ברטה) וטפי הטפיר (בדיבוב עברי: רותי הולצמן, אנגלית: קרן פרל) במקומות שונים בעולם.
תחרות "בעל החיים המצטיין" - בה קטגוריה מסוימת שעליה מתחרים בעלי חיים.
פינתה/ו של איבי המקקית/ניב המקק (בדיבוב עברי: אסתי ברעד פורים/יובל סגל, אנגלית: מאק וילסון/אריק ג'ייקובסון) - בה היא/הוא אמור/ה להכין אוכל אבל זו למעשה פינת בידור.
פינת שיחת תינוקות- בה מוצג קטע המתאר שיחה בין גורי חיות לאמם.
פינת בעל החיים הכי טוב- בכל פרק מכתירים נצי/אמנון הנץ וטפי את בעל החיים בתחום מסוים (כגון: הקפצן הכי טוב, האצן הכי טוב וכו') מבין ארבעת בעלי החיים המוצגים בתחרות.
פינת הסיפור- בכל פינה היה דוביק/מוח מספר סיפור על בעל חיים לקראת סוף התכנית.
בעונה השנייה החליפה דובית/תמי הדובה (בדיבוב עברי: אורית אמיר/עדי ארד, אנגלית: לואיז גולד) את טפי הטפיר.
בעונה השלישית החליפה רונה החולדה (בדיבוב עברי: טליה ברקאי, אנגלית: לואיז גולד) את זיזי הדבורה.
קוף העכביש והלמור דבורת הדבש וצופון הצרעה והנמלה זאב הערבות והשועל האדום עכבר החגבים וההרמין הדגים הפיקה וצפיר האלפים עיטם לבן-הראש היגואר וצב היבשה הכפן ודג הסלמון קוף הקולובוס והסנאי המעופף העכסן הקלאו והנקר לוטרת הענק והחורפן הנמייה והלבלר הגורילה והאריה'''
מופנמות ומוחצנות הוא אחד מהצירים המרכזיים של אפיון אישיות בתאוריות תכונות רבות בתחום הפסיכולוגיה של האישיות.
כבר בגיל צעיר, ודאי שעם הכניסה לבית הספר, מורגשת חשיבותו הרבה של ממד זה בחייו של האדם היכול להשפיע במידה רבה על התנהגותו, גישתו לבעיות ונושאים שונים, סדרי עדיפויותיו, עיסוקיו ועוד.
האדם המופנם מפנה את האנרגיות שלו כלפי עצמו בעוד שהמוחצן מפנה אותן כלפי החברה.
המופנם הוא מהורהר, זהיר, שקט.
המוחצן הוא פטפטן, מלא חיים ואימפולסיבי.
בעוד שצעיר מופנם יבלה את זמנו בחדר עם ספרים או מחשב, חברו המוחצן יעדיף מסיבות ופאבים.
לא בהכרח כל אדם משתייך לאחד הקטבים, ויש שימצאו עצמם בעמדת ביניים בממד המופנמות - מוחצנות.
את הממד הגדיר קרל יונג, וזו אחת מתרומותיו החשובות ביותר לפסיכולוגיה, אחת מהפחות שנויות במחלוקת וכזו שעמדה במבחנים אמפיריים רבים.
על פי תאוריית חמש התכונות הגדולות, המיקום בסולם המופנמות-מוחצנות הוא אחת מחמש התכונות המרכזיות המגדירות את האישיות.
על שאלות כמו: "האם אתה היוזם ביצירת קשר חברות חדש?", "האם אתה נוטה להתבלט באירועים חברתיים?", "האם אתה פתוח בשיחות עם אחרים?" יענו בדרך כלל מוחצנים בחיוב ומופנמים בשלילה.
יש קשר כלשהו בין מופנמות לבין ביישנות אבל לא כל אדם מופנם הוא ביישן, ולא כל ביישנות נובעת ממופנמות.
הנס אייזנק הוסיף לממד המופנמות - מוחצנות ממד של יציבות נפשית, גבוהה או נמוכה.
כך נוצרים ארבעה סוגי אופי, המתאימים לסוגים שהצביעו עליהם היוונים הקדמונים.
בעל האופי הפלגמטי, מופנם ויציב נפשי, הוא מהורהר, שולט בעצמו, אמין ורגוע.
המופנם הנוירוטי, לעומת זאת, הוא לא חברותי, חרד ונוקשה.
המוחצן היציב נפשית, האופטימי, הוא קליל, מלא חיים וחברותי.
המוחצן הנוירוטי, מהיר החמה, הוא אגרסיבי ואימפולסיבי.
בתאוריית חמש התכונות הגדולות נוספים לממד המופנמות - מוחצנות וליציבות הנפשית עוד שלושה ממדי אישיות אחרים - נעימות, פתיחות מחשבתית ואחריות.
ניתן לקשר את רוב רובן של התכונות המיוחסות לבני אדם עם חמש "התכונות הגדולות".
בחקר הרקע הביולוגי לאישיות המופנמת והמוחצנות נמצא שיש קשר בין הפעילות הדופמינרגית, הקשורה למרכזי התגמול וההנאה במוח לבין המיקום בממד המופנמות - מוחצנות.
אלו הזקוקים לגירוי נמרץ יותר על מנת לעורר את מרכזי התגמול צפויים להיות בעלי אופי מוחצן יותר.
על עובדה זו הצביע כבר הנס אייזנק: מופנמים מגיבים בעוררות גבוהה יותר לגירוי, ולפיכך מתקשים להתמודד עם גירוי רב מדי.
העוררות הרלוונטית לציר המופנמות - מוחצנות היא עוררות חיובית של התרגשות ושמחה.
עוררות לרגש שלילי קשורה יותר לנוירוטיות.
במחקר נמצא שסטודנטים שהיו מוחצנים, הרגישו מאושרים יותר, סבלו פחות מפחד קהל, יצאו יותר לדייטים, פחות בילו לבד, צרכו יותר אלכוהול, עישנו יותר, היו יותר פעילים מינית, אהבו ללמוד עם מוזיקה ברקע ומספר חבריהם היה רב יותר.
נראה שהיו אף להוטים יותר לאוכל טוב ונהנו יותר מבדיחות גסות.
לעומתם מופנמים הצליחו יותר בלימודים והישגיהם עלו על אלה של המוחצנים.
רוב התלמידים שנדחים על ידי האוניברסיטאות הם מוחצנים.
עם זאת באוניברסיטאות ליגת הקיסוס האמריקנית מעניקים העדפה מסוימת למוחצנים משום שפעילות חברתית מוגדרת כאחד הקריטריונים לקבלתם.
יש טענה שהמופנמים רגישים יותר ללחץ, שהמערכת החיסונית שלהם פגיעה יותר ויש הטוענים שקל יותר להכניס מוחצנים למצב סוגסטיבי בהפנוט ובמצב של היסטריה מדבקת.
אף שהעיסוק המדעי השיטתי בפסיכולוגיה בממד מופנמות-מוחצנות תחילתו רק בקרל יונג, הרי שתכונה זו כמו תכונות אופי אחרות, זכתה ל"תצפיות" ותיאורים (בלתי מדעיים ככל שיהיו) בתרבויות שונות בהיסטוריה האנושית וקיבלה הד באותן תרבויות.
כאמור, מקור תאוריית התכונות המודרנית של אייזנק הוא בתורת היפוקרטס, שם לא דובר במפורש על צמד התכונות הנ"ל, אך ניתן לזהות בה שני סוגי מוחצנות ושני סוגי מופנמות.
חרט הופסטדה טוען כי בתקופתנו התנהגויות מופנמות ומוחצנות מקבלות פירושים ושיפוטים שונים, בתרבויות ובחברות שונות.
תרבות, ערכים וחברה משפיעים על ההתנהגות ועל המשמעות המיוחסת לדפוסי התנהגות שונים אצל בני אדם בכלל, בייחוד אצל ילדים וצעירים.
ישנן חברות המאמצות ערכים כלל-קהילתיים, קולקטיביסטיים.
בחברות אלו, בדרך כלל, אחדות החברה חשובה להישרדותה.
תרבות קולקטיביסטית מאופיינת בקבוצות חזקות ומלוכדות, עם עזרה ודאגה הדדית.
חברות אלו מעודדות ערכים של תלות חברתית ואחריות חברתית, ומעודדות את היחיד לשרת את צורכי החברה, להתחשב באחר ולכבד סמכות.
בחברות אלו תכונות כמו ביישנות ומופנמות מוערכות יותר.
מדינות המתאפיינות במדד אינדיבידואליזם נמוך הן פנמה וונצואלה.
לעומת זאת בחברות המאמצות ערכים אינדיבידואליסטיים, הקשרים בין פרטים בחברה פחות חזקים; חברה כזו מעודדת נפרדות של הפרט, עידוד זכויות ומימוש פוטנציאל אישי, ובה החינוך מעודד חשיבה עצמאית ויצירתית - כך שמצופה מכל אחד לדאוג לעצמו ולמשפחתו הקרובה.
מדינות המתאפיינות במדד אינדיבידואליזם גבוה הן ארצות הברית, אוסטרליה, בריטניה וקנדה.
כיום נבחנים גם הבדלים בין-תרבותיים בהתנהלות הארגון המודרני.
יש הטוענים כי האמריקאים חיים "בחברה מוחצנת" המתגמלת התנהגות מוחצנת הדוחה מופנמות, זאת משום שהתרבות האמריקאית מעריכה אישיות מוחצנת, ואילו בחלק מהתרבויות האחרות מעריכים אנשים בשל "אישיותם הפנימית ויושרם המוסרי".
תרבויות אחרות, כמו ביפן ובאזורים בהם שלטת הנצרות האורתודוקסית, הבודהיזם וכו', תעודדנה מופנמות והסתגרות.
שאלה פתוחה היא כיצד הבדלים בין תרבויות משפיעים על מידת אושרו של הפרט, הן על אלה שמקבלים את הנורמות הקיימות בחברתם והן על אלה שמתנהגים אחרת מהנורמה החברתית המצופה מהם.
בארצות הברית חוקרים מצאו כי אנשים החיים במדינות במערב התיכון של דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, נברסקה, מינסוטה, ויסקונסין, ואילינוי הראו ציוני מוחצנות גבוהים מהממוצע.
גם ביוטה ובמדינות בדרום מזרח, פלורידה וג'ורג'יה, נמצא ניקוד גבוה בתכונה זו.
המדינות המופנמות ביותר בארצות הברית לפי מחקר זה הן מרילנד, ניו המפשייר, אלסקה, וושינגטון, אורגון, ורמונט.
אנשים שחיים במדינות הצפון המערביות של איידהו, מונטנה, ויומינג גם הם יחסית מופנמים.
חוקרים גילו כי אנשים המתגוררים באיים נוטים להיות מופנמים יותר מתושבי היבשת, וכי אנשים שאבותיהם היו תושבי האי במשך דורות רבים נוטים להיות מופנמים יותר.
יתר על כן, אנשים שהיגרו מהאיים ליבשת נוטים להיות מוחצנים יותר מאלה שנשארו לגור באיים.
היחס למופנמות ומוחצנות בתרבויות שונות
התהליך המוביל למיומנויות חברתיות זהה בתרבויות שונות, אך ההתייחסות להבדלים בין אישיים נבדלת בין חברות.
ערכים, אמונות, וגישות הוריות יכולים לעודד מיומנויות שונות והתנהגות חברתית שונה.
בסין למשל ביישנותם של ילדים בעלי טמפרמנט עצור זוכה להערכה ועידוד על ידי ההורים וגם לפופולריות בחברה.
בצפון אמריקה ילדים ביישנים הנמנעים מתחרות הם מקור דאגה להוריהם - הם חווים עצמם כחסרי יכולת חברתית, לרוב אינם מקובלים בחברה, ובגיל התבגרות חלקם עלולים לחוות תחושת בידוד ודיכאון לפי יונג ופרגאסון, באיטליה, שם הקשרים המשפחתיים מאופיינים בקשר הדוק, הורים ממעיטים בחשיבות הקשרים החברתיים ומראים יחס פחות שלילי לדחייה חברתית.
לעומת זאת הורים לילדים בצפון אמריקה מייחסים חשיבות רבה לקשרים חברתיים ומגיבים בחרדה לדחייה חברתית.
במחקר בישראל כשבדקו ערכים אצל הורים יהודים דתיים ואצל הורים חילוניים, ראו כי הורים חילוניים מייחסים לביטוי העצמי של ילדיהם ערך חשוב, בעוד שהורים דתיים ראו חשיבות בהשתלבות בקבוצה, ובכך שילדם "לא יבלוט יותר מדי".
אימהות יפניות רואות מריבה בין ילדים כשלב נורמלי בהתפתחות של למידת "איפוק ושליטה עצמית", זאת כדי למנוע הסלמה.
אמהות ישראליות ראו במריבה חלק מהותי ביחסים בין בני אדם בכול הגילים, וכן ראו במריבה למידת דרכים ל"הגנה עצמית ולהישרדות".
כשנכנסים לגן ילדים בארצות שונות, הכללים, סדר היום והפעילויות דומים, אך גישת המטפלים והמטפלות מעודדת התנהגויות וילדים בעלי טמפרמנט מסוים.
במחקר בו בדקו התאמה בין טמפרמנט לערכים של מטפלים אצל ילדים ישראלים ואמריקאים - ילדים שהוגדרו כ"קלים" אצל האמריקאים, הוגדרו כ"צייתנים" אצל הישראלים.
ילדים פעילים יותר וסתגלנים פחות, יתאימו יותר לערכים הישראליים, ולחברה הנמצאת במצב חירום ומאוימת על ידי אויבים ומלחמות.
לעומת זאת ילדים "קלים", סתגלנים יותר יקבלו עידוד אצל האמריקאים.
בנוסף ראו כי בכיתות בישראל החלל בו הילדים משחקים גדול, יש יותר אפשרויות למשחקי חצר, ופחות מתן הוראות למשחק בתוך הכיתה.
תנאים אלו הראו התאמה לילדים אקטיביים יותר.
באמריקה מטפלים יביעו דאגה מילדים אקטיביים שאינם סתגלנים; בישראל מטפלות ומטפלים מודאגים יותר מילדים שקטים ושאינם אקטיביים.
מופע הארנבות של ד"ר קספר היא להקת רוק ישראלית, המוכרת גם בשם המקוצר הקספרים.
הלהקה הוקמה ב־1991, התפרקה ב־1996, התאחדה לזמן קצר ב־2004 לסיבוב הופעות, התאחדה בשנית ב־2007 ופעילה עד היום.
בתחילת שנות ה־90 פרסם הקלידן שי להב מודעה בעיתון שבה הזמין מוזיקאים לחבור אליו.
היחיד שנענה היה גיטריסט צעיר, אורן ברזילי.
יחד כתבו להב וברזילי שירים למופע שנקרא "מופע הארנבות של ד"ר קספר".
ברזילי הזמין את דודי לוי לאחת ההופעות הראשונות, ולוי אהב את מה ששמע והחל ללוות את הלהקה.
בהמשך הוסיפו את הבסיסט איציק רייזנברג ואת המתופף צביקה כהן, והפכו את שם המופע לשם הלהקה.
בשנת 1992 הוחתמו על חוזה בחברת התקליטים הד ארצי.
בינואר 1993 יצא השיר "בשמלה אדומה", שזכה להצלחה, ובעקבותיו יצאו השירים "בואי דינה" ו"יום שני השמח", שגם הם הפכו ללהיטים גדולים.
אלבום הבכורה של הלהקה, "מופע הארנבות של ד"ר קספר", שהפיק מוזיקלית לוי, יצא בהמשך השנה.
הוא זכה לביקורות חיוביות ולהצלחה מסחרית.
בשנת 1994 הקליטה הלהקה את אלבומה השני, "מופע הארנבות של ד"ר קספר 2", גם הוא בהפקתו המוזיקלית של דודי לוי.
חברי הלהקה ניסו "להתבגר" וליצור אלבום קונספט, אך למעט הלהיט הקטן "אהובתי השונה", לא הצליחו לשחזר את הצלחתם מהאלבום הקודם.
האלבום השלישי של הלהקה, "הו הו", שיצא בשנת 1995 בהפקתו של עובד אפרת, החזיר את האנרגיות ואת היצירתיות ללהקה.
האלבום הניב להיטים, ובראשם "אחלום לנצח", "מתוק יום הדבש", "הו הו" "השיר שלי" ו"תראו אותי" אך כמו קודמו לא זכה להצלחה של האלבום הראשון.
בהמשך השנה חזר הבסיסט איציק רייזנברג בתשובה והחליט לעזוב את הלהקה.
הוא הוחלף בשי נובלמן בסיבוב ההופעות.
בינואר 1996 התפרקה הלהקה, אם כי באפריל נכנסו חבריה לאולפן הקלטות להקליט כמה משיריו של נובלמן בשפה האנגלית.
לאחר התפרקות הלהקה עזב הגיטריסט אורן ברזילי לארצות הברית והיה מנהל מוזיקלי של ראפרים.
בהמשך הוא חזר לישראל והפיק אלבומים ללהקות רוק.
שי להב הקים (כמפיק) את להקת הבנים המצליחה היי פייב.
באלבומה האחרון הקליטה היי פייב גרסת כיסוי ל"אחלום לנצח".
צביקה כהן הפסיק לנגן, וכיום הוא מנהל מלון בבוסטון בארצות הברית.
שי נובלמן המשיך לקריירת סולו, לצד עבודה בתחומי המשחק והתקשורת.
בתחילת שנות ה־2000 פתח בקריירה בין־לאומית.
במאי 2004 הצטרף אורן ברזילי לסיבוב ההופעות של שי להב ולהקתו.
בהופעות הם ביצעו את להיטיהם הגדולים של מופע הארנבות.
בספטמבר אותה שנה קיימו עם נובלמן שלושה מופעים רשמיים של הלהקה (בהרכב שונה).
באחת ההופעות הצטרפו צביקה כהן ואיציק רייזנברג לשירים אחדים.
שנה לאחר מכן יצא האלבום "מופע הארנבות של ד"ר קספר בהופעה חיה", שהוקלט בהופעות האיחוד.
בעקבות ההצלחה של סיבוב הופעות זה, יצאה הלהקה באוקטובר 2005 לסיבוב נוסף, בן שש הופעות.
בקיץ 2007 החליטו ברזילי ולהב על איחוד נוסף למשך הקיץ.
ההופעות היו אמורות להתחיל כבר ביוני, אך בעקבות אבל במשפחתו של אחד מחברי הלהקה נדחו ליולי.
עם אורן זיו, עם גלעד פסטרנק ועם יובי חייבי הרכיבו השניים הרכב חדש ללהקה.
בהרכב זה הקליטו שני שירים חדשים, "עולם שקט" ו"אז", ואת הקטע האינסטרומנטלי "אגמה", ששולבו בהופעות.
בסיבוב ההופעות הזה הודיעו כי ייכנסו להקלטות של אלבום חדש בספטמבר.
לאחר הצלחת ההופעות של אותו קיץ וההחלטה להקליט אלבום חדש, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף לקראת האלבום.
ביוני 2008 היא הוציאה סינגל ראשון לקראת האלבום הבא, בשם "היא כל הסיפור".
זמן קצר לאחר יציאת הסינגל יצאה הלהקה להפסקה של כמה חודשים, משום שברזילי לקה בתסמונת גייאן־בארה.
לאחר שהבריא יצאה הלהקה לסיבוב הופעות מחודש והוציאה את הסינגל "עולם שקט", שזכה להצלחה ענקית.
ב־2 באפריל 2009 יצא האלבום "סוף לא טוב", שהצליח, וכלל את "היא כל הסיפור" ואת "עולם שקט".
מאוחר יותר הצטרף ללהקה הגיטריסט אריאל פוליאקוב.
באפריל 2011 הוציאה הלהקה את הסינגל "הכל יהיה בסדר".
זה היה הלהיט היחיד מהאלבום שיצא בספטמבר, "בן חורג", החמישי במספר.
בנובמבר 2013 הוציאה הלהקה לראשונה אלבום אוסף לרגל עשרים שנות פעילות, ששמו "מופע הארנבות של ד"ר קספר – האוסף".
האוסף כולל 21 מלהיטיה הגדולים לאורך השנים.
ב־10 בדצמבר 2015 יצא האלבום "מנגינות", שכלל 11 שירים חדשים.
מתוכו הצליחו וזכו להשמעות רבות ברדיו "מנגינות" ו"בוקר חדש".
ב־28 בינואר 2016 הושק האלבום בהופעה חגיגית במועדון התיאטרון בתל אביב.
בינואר 2018 חגגה הלהקה 25 שנות פעילות.
היא פתחה בסיבוב קטן של הופעות חגיגיות וביצעה שירים שלא בוצעו בשנים שלפני כן.
ב־13 במרץ 2019 הלך לעולמו נגן גיטרת הבס איציק רייזנברג, לאחר שסבל כמה שנים מטרשת נפוצה.
ב-15 במרץ 2023, חגגה הלהקה 30 שנות פעילות, במופע-איחוד חגיגי בהאנגר 11 בתל אביב.
בפברואר 2025 פורסם כי שי להב וצביקה כהן הקימו צמד אינדי דאנס בשם דיסקו שמש.
ההרכב צפוי להוציא אלבום חדש במרץ 2025.
מופע הארנבות של ד"ר קספר (1993)
מופע הארנבות של ד"ר קספר – האוסף (2013)
מופע הארנבות של ד"ר קספר בהופעה חיה (2005)
מוּפְלֵטָה היא סוג של לחם דק, מטוגן ומתוק מהמטבח המרוקאי, המאפיין בעיקר את חגיגות המימונה.
המופלטה עשויה מבצק שאותו מכינים במהירות במוצאי חג הפסח.
צבעה של המופלטה הוא בדרך כלל צהבהב-בהיר, ונוטה לחום בהיר.
נהוג לאכול את המופלטה כשהיא חמה, עם חמאה וממרחים מתוקים כדוגמת דבש, ריבה או ממרח שוקולד.
על פי הלן חווארה פינייר, חוקרת המטבח היהודי בספרד בימי הביניים, ניתן למצוא גרסה מוקדמת של מופלטה ב"כּתאב אל־טַבּיח'", ספר בישול שחובר בספרד במאות ה-12–13. הספר כולל מאכל מתוק בשם "מורַכַּבַּה", שבו אופים פנקייקים דקים מצד אחד בלבד, עורמים אותם לערימה ומזליפים מעליה חמאה מומסת ודבש.
בצק המופלטה מכיל מים, קמח, שמן ומעט סוכר, מלח ושמרים.
בתהליך ההכנה יש המוסיפים מעט שמן למופלטות.
לאחר כחצי שעה של התפחת הבצק הוא מחולק לכדורים, אשר נמתחים על גבי משטח משומן באמצעות ידיים משומנות או לחלופין המרודדים באמצעות מערוך.
עלי הבצק המרודדים מטוגנים במחבת ייעודית.
טכניקת הטיגון של מופלטות מבוססת על הנחת עיגולי הבצק במחבת חמה המשומנת קלות, בשיטת שכבות.
כל עיגול בצק נוסף מונח על קודמו כאשר זה עדיין במחבת, והערימה נהפכת, כך שהשכבה החדשה ביותר תמיד באה במגע ישיר עם תחתית המחבת, כלומר שכל מופלטה נוגעת ישירות במחבת רק מצידה האחד (למעט הראשונה).
בצורה זו מטוגנות 10–15 מופלטות עד להגשתן.
הטיגון בשכבות תורם למרקם הרך והגמיש, תוך יצירת קצוות פריכים מעט, טעם עשיר מהשמן, ושמירה על חומן של המופלטות עד להגשתן.
היעדר הצורך בהתפחה ארוכה, וזמן ההכנה הקצר מאפשרים את הכנת המופלטות מייד עם צאת חג הפסח, ללא צורך בעיסוק בחמץ במהלך החג, הפכו את המופלטות למאכל המסורתי בחגיגות המימונה.
מופע הארנבות של ד"ר קספר 2 הוא שמו המקובל של אלבומה השני של מופע הארנבות של ד"ר קספר שיצא בחורף 1994. האלבום שנעדר שם רשמי זכה לכינויים שונים כמו "מופע הארנבות 2", "הכחול" (בשל עטיפתו), "קספר השני" ו"שילה".
האלבום שהוא אלבום קונספט כשל מסחרית, אך כעבור מספר שנים זכה לעדנה והכרה מחודשת עד שהודפס לבסוף מחדש.
האלבום הוא אלבום קונספט המספר את סיפורה של שילה, בחורה שככל הנראה צורכת סם הזיה ומצויה עתה ב"טריפ".
במהלך שירי האלבום מטיילת שילה בנבכי התת-מודע שלה, בזירות הנעות בין הפסיכדלי לקסום, כמו יערות, טירות וחופי ים, ופוגשת בהן שלל דמויות דמיוניות, כמו שדרן רדיו בשם ג'ו, ג'יף, אהובים מעברה ואחרים.
עם תום האלבום מתעוררת שילה מחלומה.
בראיון שנערך עם הלהקה, סיפרו חבריה כי שמעו לסיפור האלבום מספר פירושים, אך אף אחד מהם לא נגע "בזה בדיוק".
בשנת 1994 הקדיש פנזין הקומיקס "סטיות של פינגווינים" את אחת ממהדורותיו לאלבום וניסה להביא בה את סיפורה של שילה.
עוד לפני שעלה הרעיון להכניס את סיפורה של שילה בפנזין, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט, אך שני הניסיונות עלו בתוהו.
את האלבום הפיק דודי לוי שהפיק גם את אלבומה הראשון של הלהקה.
זהו האלבום היחיד מאלבומי הלהקה שבכתיבתו השתתפו גם איציק רייזנברג וצביקה כהן.
רייזנברג אף כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "סאן שיין שלי", וכהן כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "לעולם תמיד הים".
הלהקה סיפרה שלאחר ההצלחה המסחררת של אלבומם הראשון, הם ביקשו להגיע למקום רציני יותר והתוצאה הייתה אלבומם השני.
בראיון מ-1994 אמר שי להב סולנה של הלהקה, שבתחילת העבודה על האלבום במהלך שהייתם באולפן ההקלטות, הם קיבלו הודעה על מותו של קורט קוביין, סולן להקת נירוונה, ו"אולי בגלל זה האלבום היה נשמע קצת כמו שהוא."
האלבום שכמו קודמו מ-1993 יצא ללא שם, נחשב לפחות "קומניקטיבי" ולמורכב יותר מקודמו.
מהאלבום יצאו 4 סינגלים להם נוצרו גם קליפים - "רדיו ג'ו", "אהובתי השונה", "ימות הקיץ" (שצולם, בוים ונערך על ידי חברי הלהקה) ו"אדום".
זמן קצר לפני צאת האלבום קיימה הלהקה הופעה אקוסטית מיוחדת במועדון ה"הארד-רוק קפה" בתל אביב וביצעה בה שירים ספורים מהאלבום שבדרך.
תגובת מעריצי הלהקה לאלבום הייתה ברובה שלילית ומבחינה מסחרית האלבום כשל.
בשנים שחלפו מאז התפרקותה של הלהקה החלה התעניינות מחודשת בשני אלבומיה "הכושלים" של הלהקה, אלבום זה ואלבומם הבא "הו הו".
לאחר הגשת מספר עצומות להוצאה מחודשת של האלבום השני, הוא הודפס לבסוף מחדש.
לאחר 9 חודשים מוצלחים בלוס אנג'לס, ההצגה עלתה לראשונה בברודוויי בשנת 1975, אך החזיקה מעמד רק 3 הופעות טרום-בכורה ועוד 45 הופעות, עד אשר ירדה, וזאת למרות מועמדות לפרס טוני ו-3 מועמדויות לפרס Drama Desk.
מאז, המחזמר הועלה מספר רב של פעמים, בהפקות בינלאומיות שונות, בכל רחבי העולם, לרבות הפקות מחודשות הן בברודוויי והן בוסט אנד.
בעקבות המחזמר התפתחה כת מעריצים, וכמו כן הוא עובד בשנת 1975 לסרט הקולנוע "מופע הקולנוע של רוקי", אשר נחשב כיום לסרט הפולחן המוקרן ביותר, עם מעריצים ברחבי כל העולם.
על פי סקר מאזינים של ערוץ הרדיו של ה-BBC, המחזמר דורג במקום ה-8 ברשימת "מחזות הזמר החיוניים של האומה".
בעת היותו שחקן מובטל, ריצ'רד או'בריאן כתב את המחזמר "מופע האימים של רוקי" כדי להעסיק את עצמו בערבי החורף.
מאז נעוריו, או'בריין פיתח תשוקה לבי מוביז מז'אנר סרטי האימה והמדע בדיוני; הוא רצה לשלב במחזמר אלמנטים שונים, כגון ההומור הלא מכוון המאפיין את הבי מוביז, סרטי הכושר והשרירים של סטיב ריבס, רוק אנד רול ועוד.
אחד מהנושאים המרכזיים של המחזמר הוא הטרנסווסטיזם, אשר על פי או'בריין לא תוכנן במקור להיות נושא כה בולט, כפי שזה היה בסופו של דבר.
או'בריין הציג חלק מהחומרים הבלתי גמורים של "מופע האימים של רוקי" בפני הבמאי האוסטרלי ג'ים שרמן, שהחליט שהוא רוצה לביים אותו בחלל הניסיוני הקטן בקומה העליונה של תיאטרון רויאל קורט, שבכיכר סלואן, צ'לסי, ששימש כמרחב לפרויקטים חדשים בשלבי עבודה.
שרמן זכה להצלחה מסוימת בעקבות ההפקה האוסטרלית המקורית של "ישו כוכב עליון", שבמהלכה הוא פגש באו'בריין, ששיחק פעם אחת בלבד את דמותו של המלך הורדוס.
שרמן הביא עמו את השחקנית האוסטרלית נל קמפל ואת מעצב התפאורות הוותיק בריאן תומסון.
הכוכב טים קארי נזכר במפגש הראשון שלו עם התסריט:
את הצוות הקריאטיבי המקורי השלימו מעצבת התלבושות סו בליין והמנהל המוזיקלי ריצ'רד הארטלי, אשר הוחלף בהמשך בפיט מוס.
המפיק הוותיק מייקל ווייט הוזמן גם הוא להצטרף להפקה.
כאשר החלו החזרות של המחזמר, שמו הזמני היה It Came from Denton High, אך השם שונה על פי הצעתו של שרמן ל-The Rocky Horror Show, זמן קצר לפני הצגות הטרום-בכורה.
לאחר שתי תצוגות טרום-בכורה, המופע הועלה לראשונה – ללא הפסקה – באולם הקומה העליונה של תיאטרון רויאל קורט, הכולל 63 מושבים, ב-19 ביוני 1973 ורץ עד ל-20 ביולי 1973. צוות השחקנים כלל את טים קארי, פטרישיה קווין, נל קמפבל (תחת שם הבמה "נל הקטנה"), ג'ולי קובינגטון וכן היוצר ריצ'רד או'בריאן.
ההפקה הקאמפית הפכה לניצחון יצירתי וזכתה לביקורות חיוביות ולהצלחה מסחרית.
מפיק התקליטים ג'ונתן קינג ראה את ההצגה בלילה השני בו הועלתה, והחתים את צוות השחקנים כדי שישתתפו בהקלטת אלבום צוות השחקנים המקורי של המחזמר.
ההקלטה בוצעה במהלך סוף שבוע ארוך אחד, ולאחר מכן האלבום הובהל החוצה לצורך הפצתו בבריטניה.
קינג היה מעורב במידה רבה בקידום הראשוני של המופע, והיה למשקיע הנוסף בו, יחד עם ווייט.
המופע זכה לשבחים מצד מבקרי התיאטרון, ואף זכה לפרס Evening Standard בעבור המחזמר הטוב ביותר לשנת 1973.
ב-31 במרץ 1979 ירד המופע מבימת רח' King's Road, ועבר אל אולם Comedy Theatre ב-6 באפריל 1979. באולם זה נדרשה ההפקה להעמדה חדשה, משום שזה היה אולם התיאטרון הראשון בו הועלה המחזמר, שבו הבימה מעוצבת בצורה המסורתית של קשת קדמית.
כמו כן, זו הייתה הפעם הראשונה שבה המחזמר חולק לשתי מערכות עם הפסקה ביניהן.
הסדרנית, המכונה לעיתים קרובות טריקסי, שעובדת בקולנוע נטוש, מציגה את "הסרט" של הערב בשיר ("Science Fiction/Double Feature"), עם פנטומים רעולי-פנים מספקים קולות רקע.
לאחר שהשתתפו בחתונתם של ראלף האפצ'ט ובטי מונרו, בראד מייג'ורס מתוודה בפני ג'נט וייס על אהבתו אליה ("Dammit Janet") והשניים מתארסים.
הקריין מופיע ומסביר כי בראד וג'נט עוזבים את דנטון כדי לבקר את ד"ר אוורט סקוט, לשעבר המורה למדע שלהם.
במהלך הנסיעה שלהם אליו נגרם פנצ'ר לאחד מגלגלי המכונית והם נאלצים ללכת באמצע סופת גשמים אל עבר טירה עתיקה, כדי לבקש לעשות שיחת טלפון ("Over at the Frankenstein Place").
הקריין מסביר שבראד וג'נט חוששים וחשים שלא בנוח, אך הם נאלצים לקבל כל עזרה שתוצע להם.
כאשר בראד וג'נט מגיעים אל פתח הטירה, ריף רף, שיפוצניק גיבן, מברך אותם, ואחותו מג'נטה, המשרתת, מופיעה.
ריף רף, מג'נטה והמעריצה קולומביה משוחחים בקצרה על נער שליחויות חסר מזל בשם אדי, לפני שהם מבצעים את השיר והריקוד המוכרים ביותר של המופע ("Time Warp").
בראד וג'נט מנסים לעזוב בשלב זה, אך נעצרו כאשר ד"ר פרנק נ'פורטר, פאנסקסואל, מדען מטורף טרנסווסטיט, מגיע.
הוא מציג את עצמו כ"טרנסווסטיט מתוק מטרנסקסואל, טרנסילבניה" ומזמין את בראד וג'נט אל המעבדה שלו ("Sweet Transvestite").
בעוד הוא עולה, בראד וג'נט מופשטים מבגדיהם הרטובים עד לתחתוניהם.
בראד וג'נט נכנסים אל המעבדה, שם פרנק נותן להם מעילי מעבדה ללבוש.
פרנק מודיע כי הוא גילה את הסוד לחיים עצמם, וחושף את יצירתו – גבר בלונדיני, שנבנה היטב בשם רוקי, אותו הוא הביא לחיים.
כאשר תחבושותיו מוסרות בהדרגה, רוקי מביע את דאגתו בנוגע למצבו ("The Sword of Damocles").
פרנק מעריץ את הגוף של הרוקי בשיר מחווה למפתחי גוף ("Charles Atlas Song"/"I Can Make You a Man").
מקפיא של קוקה-קולה שבמעבדה נפתח וחושף את אדי האופנוען, לשעבר מאהבם של פרנק ושל קולומביה.
אדי, המכוסה בצלקות ניתוח, נחוש בדעתו להציל את קולומביה, גורם נזק רב למעבדתו של פרנק, בעודו מעלה זכרונות מחייו בעבר ("Hot Patootie – Bless My Soul").
פרנק נבהל ומאלץ את אדי בחזרה אל המקפיא, שם הוא דוקר אותו למוות.
פרנק מגלה לרוקי כי הוא הנמען של החצי השני של המוח של אדי, וכי הוא מעדיף אותו על פני אדי חסר השרירים ("Charles Atlas Song (Reprise)"/"I Can Make You a Man (Reprise)").
בראד וג'נט, נבוכים במקצת לאחר שהיו עדים לרציחתו (מחדש) של אדי, מובלים לחדרי שינה נפרדים.
הקריין מבשר כי בראד וג'נט יכולים להיות די בטוחים.
ג'נט נהנית מ"מהלכיו" של בראד בחדר השינה החשוך, עד אשר היא מבינה שזה לא אחר מאשר פרנק בתחפושת.
הוא משכנע את ג'נט כי הנאה איננה פשע, ואחרי שהיא מבקשת ממנו מבטיח לא לספר לבראד, הם חוזרים וממשיכים לקיים יחסי מין.
הסצנה משתנה לחדר השינה החשוך של בראד, בו בראד עושה אהבה לג'נט לפני שהוא מגלה כי, שוב, היה זה פרנק בתחפושת.
פרנק מבטיח שלא לספר לג'נט, אבל לפני שהשניים חוזרים לקיים יחסי מין, ריף רף קוטע אותם בהופיעו על מסך הטלוויזיה, עם הודעה כי רוקי ברח.
ג'נט מחפשת את בראד במעבדה ומגלה גם את רוקי מסתתר.
היא מביטה במוניטור הטלוויזיה ורואה את בראד במיטה ביחד עם פרנק, ובתגובה – היא מפתה את רוקי ("Touch-a, Touch-a, Touch-a, Touch Me").
בראד מגלה כי ג'נט שכבה עם רוקי, והוא חש פגוע וכועס ("Once in a While").
ריף רף מודיע לפרנק שיש מבקר לא קרוי שנכנס לטירה: ד"ר אוורט סקוט, המורה למדע אותו בראד וג'נט התכוונו לבקר.
ד"ר סקוט מגיע, על כיסא הגלגלים שלו, אל המעבדה של פרנק, שמאשים אותו כי שלח את בראד לרגל אחריו, בשל הקשרים שיש לו עם ה-FBI.
ד"ר סקוט מכחיש כל זאת, וטוען שהגיע לטירה בחיפושיו אחר אחיינו – אדי ("Eddie's Teddy").
פרנק חושף בפני כולם את גופתו של אדי ולאחר מכן משתמש במכשיר אלקטרוני המרסן לרצפה את שלושת המבקרים, וכן את רוקי שהחל להתמרד בו ("Planet Schmanet Janet").
תושבי הטירה מתגלים כחייזרים תחת הנהגתו של פרנק, שנטש את המשימה המקורית שלהם על מנת לקיים יחסי מין קינקיים עם תושבי כדור ארץ וליצור את רוקי.
מג'נטה מתעקשת שהם יחזרו לכוכב הבית שלהם, עכשיו שסודם נחשף.
פרנק מסרב, ובמקום זאת, מצהיר על כוונתו להעלות מופע.
תחת השפעתו של פרנק, קולומביה, רוקי, בראד, ג'נט, וד"ר סקוט מבצעים מספר שירים וריקודים תוך לבוש בהלבשה תחתונה ("Rose Tint My World/Floor Show)".
ריף רף מצהיר כי הוא מערער על סמכותו של פרנק, תופס את מקומו וכעת לוקח את כולם בחזרה לכוכב הבית שלהם.
פרנק מנסה בניסיון אחרון לשכנע את ריף רף להותיר לו לבלות את שארית חייו על פני כדור הארץ ("I'm Going Home"), אולם ריף רף לא מתרשם מכך ויורה בקולומביה, פרנק ורוקי.
לאחר מכן הוא פונה אל בראד, ג'נט וד"ר סקוט ומציע להם שיעזבו את הטירה בהקדם.
לאחר שהשלושה מתפנים מהטירה, ריף רף ומג'נטה מביעים את התרגשותם לחזור לכוכב הבית שלהם ולעשות שוב את "עיוות הזמן" עם בני-מינם הטרנסילבנים.