tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דיקנס נבחר למחבר הסיפורים בעקבות הצלחת "רישומים מאת בוז" (Sketches by Boz).
דיקנס, שהיה בטוח ביכולתו, לקח על עצמו לפרסם המשכים חודשיים גם אחרי שסימור התאבד.
הסדרה זכתה להצלחה עצומה, והפופולריות של "מועדון הפיקוויקים" הגיעה לשיאה כשהוצג סם ולר (משרתו הנאמן של מר פיקוויק).
המכירות הלכו וגברו, הועלו מופעי תיאטרון, נמכרו ספרי בדיחות סם ולר ומוצרים נוספים.
הרומן פורסם ב-19 חלקים במשך 20 חודשים החל ממרץ 1836 ועד אוקטובר 1837, הפרק האחרון היה כפול באורכו ומחירו היה 2 שילינג.
דיקנס אחר פעם אחת את מועד ההגשה, כשהתאבל על מות גיסתו מרי הוגארת' במאי 1837.
שני החלקים הראשונים הכילו ארבעה איורים מאת רוברט סימור ו-24 דפי טקסט.
כשסימור התאבד החליף אותו ר.
בס עבור החלק השלישי אך המו"לים לא היו מרוצים ממנו, והוא הוחלף על ידי ה.
בראון (פיז), מאייר שהמשיך לעבוד עם דיקנס עוד 23 שנים (הוא אייר את בין שתי ערים בשנת 1859).
הפורמט של המגזין שונה ל-32 דפי טקסט ושני איורים בכל חלק.
דיקנס גם ויתר על הרעיון המקורי של "מועדון הספורט", והיצירה החלה לקבל צורה של רומן.
הגיבור הראשי של הרומן, מר פיקוויק, הוא ג'נטלמן אנגלי מבוגר, תמים וטוב לב, המייסד של "מועדון הפיקוויקים".
המאיירים ציירו אותו כבעל פנים עגולות, מגולח למשעי, בעל הופעה נאה ומרכיב משקפיים.
מר פיקוויק מטייל בלוויית חבריו מר וינקל, מר סנודגראס ומר טאפמן.
הרפתקאותיהם הם הנושאים העיקריים ברומן.
בין המאורעות הזכורים ביותר: תביעה משפטית שבעלת הבית של מר פיקוויק תובעת אותו על הפרת הבטחת נישואין, וכליאתו בכלא פליט כאשר הוא מסרב בתקיפות לשלם את חובו.
התפתחות אחרונה זו קשורה לביוגרפיה של דיקנס: כאשר היה נער נאסר אביו כיוון שלא עמד בתשלום חובותיו.
על אף שמבנה הרומן והעלילה אינם מתוכננים בקפידה, והסיפור מורכב מאפיזודות שאינן בהכרח קשורות זו לזו, עיקר כוחו הספרותי של הרומן בדמויות הבלתי נשכחות שבו.
הדמויות מתוארות בצורה היתולית, לעיתים בהגזמה של מאפיינים עיקריים או תכונות בולטות.
מלבד מר פיקוויק עצמו הדמויות המשעשעות ביותר הן משרתו האישי של מר פיקוויק, סם ולר ואביו מר ולר, מר ג'ינגל, הנוכל והמתחזה וג'ו הנער השמן שאוכל כמויות גדולות של מזון ונרדם בכל שעה ובכל מצב.
בין סיפורי ההרפתקאות של פיקוויק וחבריו משובצים סיפורים קצרים שמסופרים על ידי דמויות שונות ברומן, סיפורים אלה מתמעטים לקראת סוף הספר.
"הרפתקאות מר פיקוויק" - סרט אילם משנת 1921
סרט מ-1952 בכיכובם של ג'יימס הייטר והארי פאולר
בנוסף נעשו עיבודים לרדיו ולטלוויזיה ברשת ה-BBC.
כתבים מעזבון בית-הוועד הפיקויקי - תרגם מאנגלית י"ח טביוב, הוצאת א"י שטיבל, תרפ"ב (1921–1922)
מועדון הפיקויקים - תרגם אריה סיון, הוצאת מ' ניומן, תשט"ז
רשומות מועדון הפיקוויקים - תרגם מאנגלית אהרן אמיר; איורים מאת פיז, ספרית מעריב, תש"ן 1990
כתבים מן העיזבון של מועדון הפּיקוויקים - תרגמה מאנגלית דפנה רוזנבליט, הוצאת כרמל, 2017
"רשומות רומח הדרקון" היא טרילוגיית ספרי פנטזיה אפית המבוססים על עולם המערכה רומח הדרקון, שנכתבה בידי מרגרט וייס וטרייסי היקמן ופורסמה בשנים 1984–1985.
הספר הראשון בטרילוגיה, "דרקונים של דמדומי הסתיו", מהווה את בסיס שאר הספרים בסדרה בכך שמציג את התכנסותם של גיבורי הרומח לראשונה ואת הימים הראשונים למלחמת הרומח, כמו גם דמויות רבות שיהוו בסיס לספרים הבאים בסדרה.
הספר דומה לעולם המערכה עליו הוא מתבסס, אולם סופו שונה.
לפי טרייסי היקמן, השבת האמת והאמונה היא הנושא המרכזי של הספר.
הספר השני, "דרקונים של ליל חורף", מביא את ימיה האפלים של מלחמת הרומח.
השלישי, "דרקונים של שחר האביב", ממשיך את עלילת הספר הקודם ומהווה מבוא לסדרת ספרי אגדות רומח הדרקון.
בספר זה הדמויות מבוססות יותר בעולם קרין – רייסטלין כעת חזק יותר ואינו זקוק יותר לתמיכתו של אחיו; גדילן קוץ-רגל לומד מהו פחד לאחר שחווה צער, מה שהופך אותו לשונה משאר הקנדרים; תניס חצי-אלף מגלה כי אהבתו ללאורנה מהווה את הבסיס לישותו; ולאורנה משנה לגמרי את תפיסת עולמה.
מרגרט וייס מתייחסת בכתביה למקור השראתה הגדול ביותר, צ'ארלס דיקנס, כאשר במרבית סיפוריה מופיעים התייחסויות למזמור לחג המולד של הסופר.
עלילת הספר הראשון עובדה לסרט אנימציה, שהופץ לווידאו ול-DVD בינואר 2008 על ידי אולפני סרטי פרמאונט.
תניס חצי-אלף - מנהיג בעל כורחו של החבורה.
סער בהיר-להב - לוחם אנושי ולימים אביר סולאמניה.
בעל מסירות רבה לאחיו, רייסטלין.
רייסטלין מאז'ר - קוסם רב-עוצמה ממסדר הגלימה האדומה, אחיו התאום של קרמון.
חלמיש כור-אש - גמד זקן הנוהג להתאונן, חברו הוותיק של תניס חצי-אלף ולוחם קשוח.
גדילן קוץ-רגל - קנדר טיפוסי וטוב לב.
סהר-פז - בתו של ראש השבט קה-שו.
מחזיקה במטה הבדולח הכחול וכוהנת מישקאל הראשונה מאז החורבן הגדול.
מי-נהר - בן לווייתה של סהר-פז, המאוהב בה.
לאורלנתאליסה (לאורנה) קנן - נסיכה אלפית ומושא אהבתו של תניס חצי-אלף.
טיקה ויילן - מלצרית אדומת שיער.
אלהנה צפריר - נסיכת ממלכת האלפים סילבנסטי ובתו של דובר הכוכבים לוראק.
סילברה - למראית עין, אלפית משבט קאגונסטי, אשר עוזרת לגיבורי הרומח להגיע לקברו של הומא רועץ-דרקון.
פיזבן - מכשף זקן ומבולבל, דמותו הגשמית של האל הטוב פלאדין.
גונתר אות' ויסטן - מנהיגם של אבירי סולאמניה.
דרק שומר הכתר - אביר ורד שחצן, אשר משוכנע כי הוא היחיד שיוכל להושיע את אבירי סולאמניה.
אליסטן - הכהן הראשי של האל פלאדין.
קטב מרירי - שר הדרקונים האדום בספר הראשון.
קנאי דתי למלכתו, אחראי לפלישת צבא הדרקונים האדום לאבנסיניה.
קיטיארה אות-מאטר - אחותם למחצה של קרמון ורייסטלין.
שכירת חרב, ומושא אהבתו של תניס.
שאיפותיה לכוח הובילו אותה לדרגה רמה - שרת הדרקונים הכחולה.
אריאקס - מכשף זדוני וראש צבאות הדרקונים.
לורד סות' - אביר מוות, לשעבר אביר סולאמניה שחטא ונפל, וכעונש על חטאיו נהפך לאל-מת קודר ומרושע המשרת את כוחות הרשע.
הספר מתחיל בחזרתם של קבוצת חברים לאחר שנדדו חמש שנים, כל אחד לדרכו.
הקבוצה המונה את תניס חצי-אלף, סער בהיר-להב, קרמון מאז'ר, רייסטלין מאז'ר, חלמיש כור-אש וגדילן קוץ-רגל.
קיטיארה אות-מאטר, אחותם למחצה של רייסטלין וקרמון, הייתה צריכה להיות ביניהם, אך מסיבות שאינן ידועות נמנע ממנה להצטרף והיא שלחה הודעה מסתורית שלא תגיע.
עם חזרתם, החבורה מגלה כי מקום מושבם מרגוע אינו כשהיה, וכעת השתלט עליו מסדר דתי בשם המבקשים הנעלים בראשותו של הדריק התיאוקרט, המשתף פעולה יחד עם שרי הדרקונים, שמתכננים לכבוש את יבשת אנסאלון.
העיירה השלווה והשקטה הפכה למחנה שבו מפטרלים כעת חיילים הובגובלינים.
התיאוקרטים מחפשים אחר מטה הבדולח הכחול, ממצא קדוש של האלה מישקאל אשר מעניק כוחות ריפוי.
כאשר סהר-פז מרפאה את הדריק בעזרת מטה הבדולח הכחול שלה, החבורה נאלצת להימלט מהעיר.
אין זה ידוע להם, אך המאורע הפנה את תשומת לבה של מלכת האופל טאקיזיס נגדם.
רייסטלין שם לב לעובדה כי שתי קבוצות כוכבים - "הלוחם האמיץ" ו"מלכת האופל" (המייצגים את האלים פלאדין ואת טאקיזיס, בהתאמה) נעדרים מקונסטלציית הכוכבים שבשמיים.
לטענתו, הדבר מסמל כי שני האלים, הטוב והרע, הגיעו לקרין.
למחרת, החבורה מותקפת בידי דרגונים, חייליה של מלכת האופל, ונמלטת אל היער הקודר.
שם הם מותקפים בידי האל-מתים וניצלים על ידי קנטאור.
שם, הם מובלים אל ראש האדונים, השומרת על היער.
היא אומרת להם כי עליהם לחפש אחר הדיסקיות של מישקאל בעיר החורבות זק טרות, המכילים את תורתם של אלי האמת ואשר חיוניים להשבת האמון בהם.
לאחר מסע ממושך על גבו של סוס מכונף, אשר במהלכו הם נתקלים בכוחות האופל, הם מגיעים לזק טרות ופוגשים בגמדי מחילות.
הגמדה בופו מובילה אותם אל הדרקונית קיסנת ששומרת על דיסקיות מישקאל.
הדרקונית מתה מהכוח הקדוש של מטה הבדולח הכחול, וכתוצאה מפרץ האנרגיה של המטה, סהר-פז נלכדת באש המטה ונשרפת כליל, אך מוחזרת לחיים בידי האלה ככוהנת.
לפני עזיבתם עם הדיסקים של מישקאל, בופו מעניקה לרייסטלין ספר לחשים שהיה שייך למג המכשף פיסטנדנטילוס.
עם חזרת החבורה לעיירה מרגוע דרקוני זדון פולשים לקרין (בפרק שמכונה "ליל הדרקונים"), הם נלכדים בידי כוחות האופל ומובלים בשיירת עבדים יחד עם אלף בשם גילתנאס (בנו של מנהיג אומת האלפים קלינסטי).
בדרך למצודה ולמכרות העיר פקס תרקס, החבורה משוחררת מכבליה על ידי אחיו של גילתנאס, פורתיוס.
הם חוזרים לקאלינסטי,שם פוגשים בלאורנה (אחותו של גילתנאס ובתו של דובר השמשות) המאוהבת בתניס.
החבורה בניגוד לעצת האלפים מחליטים להתקיף את פקס תרקס במטרה לשחרר את העבדים משליטתו של שר הדרקונים קטב מרירי.
הם עושים דרכם במעבר תת-קרקעי, שם הם מגלים כי לאורנה הצטרפה אליהם בניגוד לאביה ולתניס.
לאחר שהם מגיעים למכלאות השבויים סהר פז מרפאת איש גוסס בשם אליסטן, שהיה ממסדר המבקשים הנעלים וממירים את אמונתו בזכות כוח מטה הבדולח הכחול.
אליסטן הופך לכוהן הראשון של פלאדין, ובסופו של דבר למנהיג רב השפעה בכנסייה של פלאדין בקרין.
סהר-פז מוסרת לו את הדיסקיות של מישקאל.
הם מותקפים על ידי קטב מרירי והדרקון שלו, אותם הם הורגים.
גיבורי הרומח מתכנסים בעירם הגדולה של גמדי ההרים - תורבאדין.
שם, פליטי פקס תרקס מציגים בפני הגמדים את מקבת כראס, פטיש מלחמה אגדי שהשתמש בו גיבור הגמדים כראס בתמורה למפלט בעיר.
הגמדים מסכימים לארח את פליטי פקס תרקס, כעת כשהם חופשיים משר הדרקונים קטב מרירי ומחפשים אחר בית חדש.
החבורה נשלחת לטרסיס על מנת למצוא בית חדש לאותם פליטים.
אולם, כאשר הם מגיעים הם מגלים כי טרסיס איננה עיר נמל יותר וכי הים נסוג ממנה בחורבן הגדול, וכי המפה שנתן להם גדילן מיושנת.
סער פוגש באלהנה צפריר, נסיכת האלפים, שבאה לעיר במטרה למצוא עזרה.
סילבנסטי הותקפה על ידי הדרקונים והיא ניסתה לגייס אנשים לעזור לאביה.
במהלך המפגש הקצר אלהנה מתאהבת בסער.
העיר מותקפת על ידי דרקונים ומושמדת.
תניס, מי-נהר, סהר-פז, קרמון, רייסטלין וטיקה ניצלים על ידי אלהנה צפריר, בעזרת הגריפונים שלה, בעוד סער, חלמיש, גדילן, גילתנאס, לאורנה ואליסטן נמלטים עם קבוצת אבירים.
חבורתו של תניס מגיעה עם אלהנה אל סילבנסטי, מולדתם העתיקה של האלפים.
הם מגלים כי העיר נותרה שסועה כתוצאה מסיוט שהפך למציאות, לאחר שמלך האלפים לוראק ניסה להשתמש בבועת הדרקון (חפץ קסום המאפשר שליטה בדרקונים) על מנת להציל את מולדתו.
החלום מגלה להם כי רק שניים מתוך החבורה יישארו בחיים - תניס ורייסטלין; הראשון משום אהבתו הבלתי מתפשרת והשני משום שאיפותיו הגדולות.
לבסוף, רייסטלין מביס את הדרקון הירוק כרתי רועץ-דם אשר השליט את התוהו על העיירה והחבורה נמלטת מהסיוט, חיה אך מבועתת.
רייסטלין לוקח לעמו את בועת הדרקון, ולוראק נפטר בזרועות בתו לאחר ההבנה כי הוא השמיד את מולדתם.
הסיפור עובר אל חבורתו של סער.
החבורה שמה פעמיה אל חומת הקרח אשר נמצאת בדרום.
הם הורגים את שר הדרקונים פאל-תאס ששולט בדרקונים הלבנים ולוקחים את בועת הדרקון שלו.
במהלך הקרב עמו, שני אבירים שהצטרפו אליהם מקפחים את חייהם.
דרקונית לבנה רודפת אחריהם, אך הם מניסים אותה.
החבורה נותרת נטושה על האי ארגות הדרומי, שם שוכנים אלפים פליטים מממלכות סילבנסטי וקלינסטי.
הם פוגשים באלפית קאגונסטית בשם סילברה, מושא אהבתו של גילתנאס, וכמו כן באלפים קאגונסטים שלוקחים אותם אל עירם קלינמורי.
מהומה שפורצת בעקבות מאבק על בועת הדרקון מניסה את החבורה אל קברו של הומא רועץ-דרקון, אביר סולאמניה שהביס את מלכת האופל בעבר.
אז הם פוגשים בשנית במכשף המפוזר פיזבן, אותו חשבו למת.
סילברה מגלה להם כי היא למעשה דרקונית כסופה, והיא מסכימה לעזור להם לחשל רומחי דרקון שיעזרו במלחמת הדרקונים.
רייסטלין מצליח להשתלט על כוחה של בועת הדרקון.
חבורתו של סער עושה את דרכה לאי סנקריסט על מנת לתת את בועת הדרקון שהם אספו לאבירי סולאמניה.
בסנקריסט, מתכנסת מועצה המאשימה את סער בחוסר כבוד.
אולם, הוא מזוכה מכל חשד והוא הופך לאביר סולאמניה ממסדר הכתר, כמו גם מפקד אבירי הכתר בצריח הכהונה הראשי.
מועצה נוספת מתכנסת, והאלפים והאבירים רבים ביניהם על מי יכול להחזיק את בועת הדרקון.
לבסוף גדילן מנפץ את בועת הדרקון ונואם להם על החשיבות של שיתוף הפעולה.
הנפח תרוס ברזילי (ממרגוע) מתערב ומפצל את האבן הלבנה לשניים בעזרת רומח דרקון שאותו חישל.
לאורנה הולכת לפלנתאס ולצריח הכהונה הראשי, כדי לבשר להם על זיכויו של סער מכל אשמה.
היא מאמנת את האבירים בשימוש ברומחי הדרקון.
תניס וחבורתו לנים בפונדק בעיר סחף.
תניס וקרמון, מתוך מטרה להשתלב, גונבים שתי חליפות שריון של אבירי דרקון.
כשתניס מהלך ברחובות העיר בשריון הוא מותקף על ידי אלף, אך ניצל ברגע האחרון בידי שר (ת) הדרקונים הכחול (ה) ומגלה כי היא לא אחרת מאשר קיטיארה, האישה שאותה הוא אוהב.
בינתיים, אבירי סולאמניה (יחד עם לאורנה, חלמיש וגדילן) מתבצרים בצריח הכהונה הראשי.
דרק שומר הכתר, המפקד על אבירי הורד, מוביל התקפת התאבדות משולבת של אבירי הורד ואבירי החרב.
סער ואביריו נשארים מאחור כמגננה.
מהלך זה מתגלה כנכון, כאשר יתר האבירים נהרגים.
לאורנה מתכננת תוכנית להכניס את הדרקונים אל מלכודות בצריח.
על מנת להרוויח זמן, סער נשאר מאחור כדי להדוף את הדרקונים.
קיטיארה, המובילה את צבא הדרקונים מביסה אותו לאחר קרב קצר ונועצת בו חנית והורגת אותו.
לאורנה מפעילה את מלכודות הדרקון בעזרת בועת דרקון שלישית הנמצאת בצריח, מה שגורם לדרגונים להשתגע וללכוד שני דרקונים כחולים.
או אז, האבירים משסעים בהם את רומחי הדרקון.
לאורנה יוצאת לעבר גופתו של סער.
היא וקיטיארה, שתיהן מושא אהבתו של תניס חצי-אלף, נפגשות לרגע קט שבתומו קיטיארה עוזבת.
סער נקבר למרגלות הצריח, כאשר כל השורדים חולקים לו כבוד אחרון.
הספר מסתיים כאשר אלהנה שליבה נשבר בעקבות מותו של סער קוברת את אביה ועוזבת חזרה לפליטים.
הספר מתחיל עם תניס חצי-אלף הנמצא בעיירה סחף ואשר מנצל את היעדרה של קיטיארה (שיצאה להילחם באבירי סולאמניה, כפי שתואר בספר הקודם) כדי להפגש עם חבורת גיבורי הרומח.
אין הוא מודע לכך שעוקב אחריו הדרגון גחן, המתנקש האישי של קיטיארה.
הוא פוגש בחבריו (סהר-פז, מי-נהר, טיקה ויילן, קרמון ורייסטלין) ומשקר להם בדבר התחזותו לאביר דרקון ואינו מספר להם כי קיטיארה היא שרת דרקונים.
רק רייסטלין מבין את דבר השקר ונותן לו להבין זאת.
החבורה מגיעה לספינה פרשון, שם ברם המסתורי משמש כהגאי.
הספינה מפליגה לים הדם של איסטר, שהגישה אליו בלתי אפשרית עקב קיום מערבולת ענקית תמידית בו.
קיטיארה עוקבת אחר הספינה עם צבאה, כשהיא על גבי דרקון.
ברם נכנס לפאניקה ברגע שהוא רואה את צבאות האופל ומסיט את הספינה היישר אל המערבולת.
רייסטלין מזהה את קיטיארה למרות היותה לבושה בשריון ותניס מספר לחבורה את האמת בנוגע להיעדרותו.
אף על פי שאמונתם בו מתערערת, הם בוחרים להמשיך וללכת אחריו.
הפרשון נלכדת במערבולת, והחבורה מבינה כי גורלה נחרץ.
בהסתמכם על הקסם של רייסטלין כמוצא אחרון, הם מגלים כי הוא עצמו מתכנן לברוח בגפו בהשתמשו בבועת הדרקון להשתגר משם.
כשתניס שואל אם רייסטלין יוכל לשגר את כולם משם, רייסטלין משיב בשלילה וכי הדבר יעלה לו בכוחותיו ושאולי ייכשל.
תניס פוקד על קרמון לעצור את אחיו רייסטלין, היות שהוא מאמין שרייסטלין לא יפגע באחיו, אך לתדהמתו המכשף מגלה לו כי אין לו כל בעיה להרוג את אחיו התאום, כפי שעשה במבחן בצריח הכישוף הנעלה.
רייסטלין נעלם, משאיר אחריו את אחיו מוכה תדהמה על כי נטש אותו, והחבורה נבלעת בגלי המערבולת.
כישופו של רייסטלין מביאו למרגלות הספרייה הגדולה של פלנתאס, מקום מגוריו של אסטינוס.
נאמר כי אסטינוס הוא הישות הראשונה בעולם קרין וככל הנראה יהיה גם האחרון, וכי הוא מתעד כל רגע נתון בהיסטוריה של קרין.
רייסטלין שרוי על סף מוות, היות שהטלת הכישוף גזלה את כל כוחותיו.
כאשר נודע לו על נוכחותו, אסטינוס מורה על נזיריו להכניסו לתוך הספרייה.
כשרייסטלין חוזר לעשתונותיו, אסטינוס מתייחס אליו כאל "חבר ותיק", מה שמבלבל את רייסטלין וגורם לו לתהות אם בכלל הם נפגשו בעבר.
כמו כן, רייסטלין נבהל לנוכח מראהו הצעיר של הספרן, שסימני הגיל והזמן לא ניכרים בו.
אסטינוס מספר לו כי הם נפגשו בעבר וכי רייסטלין מסר לו את כדור הזמן.
רייסטלין מבקש גישה חופשית לספרי הקסם אשר בספריה, היות שהוא יודע כי חייו קצובים.
אסטינוס מאשר לו, אך רייסטלין נעשה תוקפני במיוחד כאשר מתברר לו שיש צורך ב"מפתח" כדי להשתמש בלחשים הללו.
המפתח הוא נוסחה שאבדה במשך העידנים משום שהייתה כה שכיחה שאף אחד לא טרח לרשום אותה.
אסטינוס מציין בפניו כי שלושת האלים (פלאדין, גיליאן וטאקיזיס) מחזיקים ברשותם את "מפתח הידע".
רייסטלין קורא לרוחות אשר עזרו לו בעבר בעת המבחן בצריח הכישוף הנעלה, במה שנראה כמשא ומתן אפל, ונעלם תוך שהוא מציין "הצל אותי והצל את עצמך".
אסטינוס נותר תוהה איזה רוע הוא התיר חזרה לעולם.
גדילן וחלמיש מסיירים ברחובות העיר פלנתאס, כאשר הם נתקלים בצריח הכישוף הנעלה של פלנתאס.
למרות חששותיהם, הם מתקרבים לצריח אך בורחים כאשר הם קופאים מרוב פחד מהאוויר השורר באזור שערי הצריח.
אסטינוס פוגש בלאורנה, חלמיש וגדילן ומספר להם את קורותיו של הצריח, וכי גורלם קשור בו.
עוד הוא מסביר שהצריח הוא אחד מתוך חמישה צריחים שננטש במהלך המלחמות האבודות עקב חוסר האמון בקסם.
נוסף על כך, מכשף הגלימה השחורה התגלה במרומי הצריח והודיע כי שערי הצריח יהיו סגורים ואולמותיו ריקים עד אשר יחזור אדון העבר וההווה בכוחות מחודשים.
לאחר מכן, המכשף השליך עצמו על השערים וקילל את אדמות המקום בקסם שחור.
לאורנה מקבלת מסר מלורד גונתר אות' ויסטן, מפקד אבירי סולאמניה, אשר ממנה אותה למפקדת על אבירי סולאמניה המוצבים בפלנתאס (צעד פוליטי מצידו של גונתר על מנת למנוע חיכוכים בינות האבירים).
גילתנאס וסילברה מגיעים לפלנתאס, ועימם הדרקונים הטובים.
הם מספרים כי ערכו מסע לכיוון סאנקשיין (סאנקטיון), ביתם של צבאות הדרקון, וגילו את האמת בנוגע למקורם של הדרגונים.
צבאות הדרקון לקחו את ביצי הדרקונים הטובים כערובה, ובכך הבטיחו שאלה לא ישתתפו במלחמה.
כעת, במקדש העיר, גילתנאס וסילברה מגלים כי כהני טאקיזיס ומכשפי הגלימות השחורות גנבו את ביצי הדרקון על מנת ליצור את גזע הדרגונים.
כאשר הדרקונים הטובים מגלים מה עלה בגורל ילדיהם, הם מסכימים להצטרף למאבק.
כאשר מצויים בידיה רומחי הדרקון ולצידה הדרקונים הטובים, לאורנה מארגנת שיירה מעופפת של אבירי סולאמניה.
גדילן וחלמיש רכובים על גבו של קירסה, דרקון הארד, והם אלה שלוכדים בשבי את סגנה של קיטיארה, בקריס.
עקב ניצחונותיה הרבים, לאורנה כעת ידועה כ"גנרלית הזהובה".
היא מגרשת את צבאות הדרקון מצפונה של סולאמניה ומשחררת את העיר קאלאמן מעולם בדיוק לקראת פסטיבל שחר האביב הממשמש ובא.
אולם, צבאה של קיטיארה הצליח להחליש את צבא סולאמניה, שנותר פגיע בפני התקפות חוזרות ונשנות.
קיטיארה מצידה מתכננת להפיל את לאורנה ממעמדה ובכך לפגוע במורל צבאה.
היא שולחת לה מברק שטוען כי תניס חצי-אלף נמצא עימה משום שהוא פצוע אנושות, ומציעה את תניס בתמורה לבקריס.
חרף התנגדותו של חלמיש, לאורנה מחליטה לסכן את הכל אם הנאמר במברק הוא נכון.
בעזרתם של חלמיש וגדילן, לאורנה מבריחה את בקריס מחוץ לעיר לעבר נקודת המפגש.
בקריס פוקד עליו להשאירו לבד עם לאורנה, לאחר שזה מתכנן לנקום בה על לכידתו.
לאחר מאבק, הוא מועד על חרבו ומת.
שלושת הגיבורים מתעתדים לחזור לפלנתאס כאשר הם נעצרים על ידי אביר המוות לורד סות', ממשרתיה הנאמנים ביותר של קיטיארה.
שלושתם לא יכולים לו, והוא לוקח את לאורנה בשבי.
לאחר מסעם של תניס וחבריו יחד עם ברם איש הנצח לתוך המערבולת, הם מוצאים עצמם בעיר העתיקה איסטר.
איסטר, ששקעה למצולות, מיושבת כעת באלפי ים אשר מצילים אותם ממוות.
החבורה נפגשת עם אלפית הים אפולטה ובעלה, מכשף הגלימה האדומה זבול.
בתחילה אפולטה ממאנת לעזור לחבורה ולאפשר להם לחזור אל פני הים, אך כאשר תניס מספר לה על המלחמה המתחוללת וכי הדרקונים הטובים לא נראו מאז ומעולם, היא רואה עד כמה עגום מצבם ומסכימה לעזור.
החבורה נסחפת לחוף העיר קאלאמן, והם זוכרים מעט מהרפתקתם התת-ימית.
הם פוגשים בגדילן אשר מספר להם את אשר ארע.
כאשר קיטיארה חוזרת לקאלאמן, היא מספרת שלאורנה נלקחה למקדשה של טאקיזיס בנראקה.
היא דורשת את כניעתם הבלתי מסויגת וכי ברם יימסר לידיה בתום שלושה שבועות.
תניס, מוכה צער, מתכנן את המסע חזרה לנראקה מתוך כוונה להצילה יחד עם ברם, קרמון, טיקה, חלמיש וגדילן, אך משאיר מאחור את מי-נהר וסהר-פז, משום שהם מצפים לילד.
הוא וגילתנאס מגיעים להבנה, היות שגילתנאס אינו יכול להחזיר לסילברה אהבה משום היותה דרקון.
גילתנאס קורא לתניס אחיו ומסכים להחליפו בהגנה על העיר.
החבורה עוזבים לנראקה ופוגשים בפיזבן ובדרקון פיריט.
ברם נמלט מידיהם והם רודפים אחריו דרך מנהרה תת-קרקעית, שבסופה הם מגיעים לעמק מסוגר הידוע בשם בית האלים.
הראשון שמגיח מן המנהרה הוא חלמיש, כאשר במהלך המרדף ליבו לא עומד במאמץ והוא מתמוטט.
ברם שומע את זעקתו של חלמיש וחוזר לעזור לו בדיוק כשתניס מגיח מן המנהרה.
חלמיש הגוסס מספר לכולם כי הוא הסתיר מהם בעיות לב קשות ונפרד מחבריו.
בהסתכלו על פיזבן, הוא מודה כי הוא יודע את זהותו האמיתית של המכשף הזקן וכי אינו רוצה לערוך את המסע לבד.
פיזבן מבטיח ללוותו והגמד הזקן נפטר.
פיזבן נושא את גופתו של חלמיש לעבר בריכה סלעית במרכז העמק, בריכה אשר סלעיה שחורים כפחם ומשקפים את הכוכבים ואת הירחים.
שניהם נעלמים מעיניו של תניס.
תניס מבחין בסלע שקונסטלציית פלאדין חזרה לשמיים, אף על פי שבשמיים עדיין לא חזרה.
ברם מחליט לספר לחבורה את סיפורו.
הוא מסביר שהוא נולד ליד נראקה כמה שנים לפני החורבן, ושיום אחד הוא ואחותו גילו עמוד מקושט באבני חן שקבור בקרקע העיר.
עמוד זה היה למעשה אבן היסוד למקדשו של המלך הכהן והיא הונחה במקום לאחר שעברה מרחבי קיום אחרים.
ברם חמד אחת מהאבנים, אך אחותו חשה בהילה האופפת את המקום.
הם התקוטטו והיא נפלה ומתה לאחר שראשה נחבט בעמוד.
או אז, מלכת האופל נגלתה לפני ברם והודתה לו על שחרורה בכך שצרבה את אבן האמרלד לחזהו.
עוד היא גילתה לו שהעמוד הוא שער למצולות.
לפתע רוח אחותו הטהורה מנעה את בריחתה של מלכת האופל, ואמרה לו לנוס על נפשו בעוד מקדש טאקיזיס נבנה על תילו בסביבות המקום.
מאז אותו יום, מטרתה האמיתית של טאקיזיס הייתה להשתמש בברם על מנת לשבור את רוחה של אחותו המגנה על המקדש ובכך לשוב לעולם הזה.
החבורה מגיעה לנראקה ולחורבות מקדש טאקיזיס, כאשר השומרים מתחילים לחשוד בהם.
תניס מחליט להפריד עצמו מהחבורה היות שהוא גורם הסיכון הגדול ביותר מביניהם.
הוא קורא לקיטיארה ועוזב עימה בשעה שהאחרים מתקרבים לעמוד בלי להתגלות.
תניס אומר לקיטיארה שהוא מציע עצמו תמורת לאורנה, ושהוא מוכן לשרת תחתיה כגנרל צבאותיה.
קיטיארה מסכימה, אולם היא מתכוונת לאפשר לו להיות עד לעינויה של לאורנה בידי טאקיזיס ולקיחתה כשפחתו המתה של לורד סות', ובכך לשבור את רוחו.
בינתיים, גחן מגלה את זהותם של גיבורי הרומח, אך כאשר הוא מנסה לחטוף את ברם, זה הורגו ואזעקה נשמעת בעת הקרב.
ברם שומע את זעקת אחותו הקוראת לו ורץ לחפש את העמוד, וקרמון בעקבותיו.
טיקה וגדילן רצים בכיוון האחר לצורך הסחה.
במרומי נראקה מתכנסת לה אספה של שרי הדרקונים ותניס נכנס לאולם הראשי כגנרל צבאותיה של קיטיארה.
לורד אריאקס עומד בראש המועצה כשלראשו כתר הכוח.
כל שרי הדרקונים נוכחים חוץ משר הדרקונים טודי אשר נהרג בידי הקנדר קרונין ניצת-ברקן.
מלכת האופל מתגלה במרכז האולם, וקיטיארה מציגה בפניה את לאורנה כקרבן ואת תניס כגנרל צבאותיה.
טאקיזיס מסכימה לשירותו של תניס בתנאי שיניח את חרבו למרגלותיו של אריאקס, ובכך יוכיח את נאמנותו.
תניס חושב להרוג את שר הדרקונים, אך נוכח לדעת שאריאקס משתמש בקסמים שלבטח מגן על עצמו בשדה כוח.
ברגע זה תניס שומע קול בראשו שנדמה כי מגיע ממכשף בגלימה שחורה העומד לצידה של טאקיזיס.
המכשף אומר לתניס להכות באריאקס ומבטיח לו את עזרתו בהדיפת שדה הכוח של שר הדרקונים.
תניס שולף את חרבו על אריאקס ולתדהמתו מצליח לעבור דרך שדה הכוח ולהורגו.
רגע לאחר מכן נשמע קול תרועת שופרים המודיעים על פלישתם של זרים לאולם שנמצא למרגלות המקדש.
מלכת האופל פוקדת על המכשף בגלימה השחורה לחקור והוא נעלם.
תניס מניח את כתר הכוח לראשו ומנסה להציל את עצמו ואת לאורנה, אך לאורנה מנסה להימלט ממנו בחושבה שהוא הושחת.
הכתר נופל ותוהו ובוהו מתחיל, כאשר כולם מנסים להשיגו.
קרמון וברם מגיעים לעמוד אך נעצרים בידי רייסטלין, שכעת לבוש בגלימה שחורה ונראה חזק יותר, דיבורו שונה מבעבר.
רייסטלין מסביר שהוא הצטרף לכוחותיה של טאקיזיס מתוך כוונה להשיג לעצמו כוח בצורת "מפתח הידע" וכעת הוא בגד בה ואפשר לתניס להרוג את אריאקס.
להפתעתו של קרמון, רייסטלין מאפשר לברם להשליך עצמו על העמוד המקושט, ובכך להיהרג ולהתאחד עם אחותו, תוך שהוא מאפשר את סגירת השערים לעולם האמיתי בפני טאקיזיס.
על ידי השימוש בתניס ובברם, רייסטלין הצליח להביס את שני המכשפים היחידים המאיימים על מעמדו כמכשף - אריאקס וטאקיזיס - ובכך הפך לכוח הרוע החזק ביותר מכולם.
מלכת האופל מגורשת בשנית ומקדשה מתחיל להתמוטט.
רייסטלין עוזר לחבורה להימלט מנראקה, משום שהוא עדיין חב לאחיו.
הוא מזמן את הדרקון כרתי רועץ-דם ועף מהמקום, לא לפני שאחיו קרמון מתחנן לסור לצידו.
רייסטלין מסרב ומשיב לו כי שניהם עכשיו בדיוק כמו שהאלים חזו - שני אנשים שלמים ברוחם אך נפרדים בגופם.
תניס מפלס את דרכו מהאולם הגדול ומחפש נואשות אחר לאורנה.
הוא מוצא אותה ומתחנן לסליחתה.
כשקיטיארה מתקרבת, היא מציעה לו הזדמנות אחרונה להצטרף אליה כשליטי צבאות הדרקונים.
תניס מסרב ואומר שהוא מעדיף למות למען לאורנה.
זאת ועוד, בנשימתו האחרונה הוא יבקש מפלאדין להגן על נשמתה של לאורנה מפני לורד סות'.
לאורנה נוכחת לדעת שליבו של תניס עדיין טוב וקיטיארה בלית ברירה מראה להם את מיקום היציאה.
תניס ולאורנה נמלטים ברגע שלורד סות' נכנס לאולם ונותן לקיטיארה את כתר הכוח.
קיטיארה אומרת ללורד סות' שביצעה את נקמתה הסופית בתניס ובלאורנה, בכך שאפשרה למעשה החסד להשאירה בזכרונם של תניס ולאורנה לעד.
במנוסתם מן העיר, תניס ולאורנה פוגשים בפיזבן, קרמון, טיקה וגדילן.
פיזבן מגלה לו כי הוא האל הטוב פלאדין, מה שאינו מפליא את תניס, שחשד בדבר כל העת.
תניס גם מזהה אותו כזקן שלראשונה גרם להם לצאת להרפתקה בפונדק בכך שקרא לשומרים.
פיזבן מסביר לקרמון, שהרוח שעזרה לאחיו רייסטלין היא זו של המכשף הרע פיסטנדנטילוס, אך הוא מציין שרייסטלין איננו נשלט על ידו וכי הוא בחר בדרך חייו בעצמו.
גדילן נותר שבור לב, כעת כשהוא יודע שפיזבן הוא אל ויאלץ להפרד מחבר נוסף.
כדי לנחמו, פיזבן אומר לו שחלמיש ימתין לו במצודתו של ריאורקס.
תניס ולאורנה עוזבים יחדיו ותניס נותן לה את טבעתה האבודה.
אולם, לאורנה זורקת את הטבעת בטענה שהטבעת מסמלת אהבה אנוכית וחסרת בגרות.
היא מבטיחה לו לחשל טבעת זהב וברזל שתסמל כיאות את אהבתם הנצחית.
עם שחר, גיבורי הרומח נפרדים.
גדילן עוזב לקנדרמור, קרמון וטיקה למרגוע ותניס ולאורנה עוזבים לקאלאמן.
באפילוג, רייסטלין צועד ברחובות פלנתאס ותובע בעלות על צריח הכישוף הנעלה.
הוא מגרש את רוחות הגלימות השחורות ונעשה לאדון העבר וההוה אשר הגעתו נחזתה מראש.
רשות של אדם במשפט העברי היא מונח המשמש בדרך כלל לתאר את הבעלות המעשית של אדם על רכושו, בדרך כלל מטלטלין, בהנגדה לעצם הבעלות עליהם ("ברשותו" מול "שלו").
כלומר: אם אדם גזל מאדם אחר חפץ, והנגזל עדיין לא התייאש מהחפץ, אלא בדעתו עדיין להעמיד את הגזלן בדין ולהוציא ממנו את הגזילה, אין הנגזל יכול להקדיש, שכן למרות שהחפץ שלו משפטית בהחלט, אין החפץ ברשותו.
כאשר חפץ של אדם אינו ברשותו, הדבר מהווה מחסור בבעלותו, שכן בעלות אינה צדק אלא מציאות; בעלותו של אדם מתבטאת בשליטתו על חפציו, ובהחלשות שליטתו המציאותית, נחלשת בעלותו, ולכן כאשר הוא רוצה להקדיש את החפץ, התורה דורשת שהוא יהיה שלו לגמרי, שלו - וברשותו.
על פי עיקרון זה מסביר המהר"ל את דין הייאוש המפקיע את החפץ מיד בעליו.
המהר"ל מסביר שחפציו של אדם אינם אבר מאבריו, ובעלותם מוגבלת בשייכותם אל האדם ובמימוש בעלותו עליהם, ולכן כאשר יצא החפץ מדעתו ומרשותו, נפקעה בעלותו עליהם.
רשומה רפואית אישית היא אוסף המידע הרפואי שנאסף מהבדיקות הרפואיות שעבר מטופל במהלך חייו.
מידע רפואי זה מפוצל בין מקורות רבים, ובדרך כלל רק חלק קטן מההיסטוריה הרפואית של מטופל נגיש לרופא המטפל בו.
רשומה רפואית אישית, המרכזת את כל המידע הרפואי על אודות המטופל אמורה לשפר את הטיפול הרפואי, אך יצירתה כרוכה בבעיות אתיות.
בעיה מרכזית היא שאלת השליטה במידע זה: האם השליטה תהיה בידי החולה, שיחליט איזה חלק מהמידע לחשוף בפני רופאו, או בידי מערכת הבריאות, שתקבע קריטריונים לגישה למידע הרפואי.
המידע שברשומה הרפואית האישית כולל:
המושג "רשומה רפואית אישית" (personal health record) הופיע באנגלית לראשונה בשנת 1978, אך מרבית המאמרים המדעיים בתחום זה פורסמו משנת 2000 ואילך.
הרשומה הרפואית האישית עשויה להתבסס על מספר פלטפורמות:
רשומה רפואית מכנית: רשומה כזו כוללת מסמכי מקור רפואיים, כגון מסמכי נייר (חוות דעת, סיכום אשפוז, מרשם וכדומה), צילומי רנטגן מקוריים (על גבי סרט צילום), תוצאות של מכשירי בדיקה (כגון אלקטרוקרדיוגרם) וכדומה.
למעשה כל אדם יכול ליצור לעצמו רשומה כזו, באמצעות איסוף מסמכי המקור הניתנים לו על ידי הגורמים המטפלים בו במהלך חייו.
עם זאת, מדובר במלאכת איסוף ואחסון שיש בה טרחה, ולא קל להעביר את הרשומה מרופא לרופא.
רשומה רפואית ממוחשבת: עם המחשוב של חלק ניכר מהמערכות הרפואיות, מידע רפואי רב נוצר כקובצי מחשב, שאותם ניתן להעביר למטופל לשמירה אצלו, או לשמור במערכת מידע ארצית (או גלובלית) המיועדת לכך.
רשומה רפואית ממוחשבת ניתנת לשמירה במחשב האישי של המטופל, על גבי אמצעי נייד לאחסון מידע (כגון DVD) או באתר אינטרנט מאובטח, המשפר את הנגישות למידע.
איחוד מידע רפואי ממקורות מגוונים לפורמט אחיד, שיאפשר אחזור נוח של מידע זה אפשרי רק לאחר יצירת תקן מחייב לפורמט זה.
יתרונו הגדול הוא ביכולת של כל גורם רפואי המטפל באדם לגשת למידע זה, תוך שמירה על רציפות והמשכיות הטיפול, ונגישות המידע בעת שיידרש לכל ספקי השרות הרפואי.
זהו גם חסרונו הגדול של פתרון זה, עקב האיום על הפרטיות הגלום בו.
ההתייחסות העיקרית כיום למושג "רשומה רפואית אישית" היא לחלופה הממוחשבת.
יש להבחין בין רשומה רפואית אישית, המשרתת את המטופל וכוללת מידע ממגוון רחב של ספקים של שירותי בריאות, ובין רשומה רפואית ממוחשבת (electronic health record), שהיא מערכת מידע המשמשת ספק מסוים של שירותי בריאות.
מימוש רשומה רפואית אישית ורשומה רפואית ממוחשבת
כיום פועלת בעולם רשומת בריאות ברמה הלאומית באוסטרליה משנת 2018, הנקראת My Health Record.
מתקיימים דיונים במדינות שונות על הקמת רשומה כזו גם בארצות הברית, באנגליה ובקנדה.
החשש הוא בעיקר מפני זליגת מידע וחדירה לפרטיות, אבל בענן מאובטח של חברות ענק ניתן לעשות זאת.
ביולי 2007 השיקה חברת מיקרוסופט השיקה את Microsoft health vault, אשר מציע ממשק של רשומה רפואית מצומצמת, עם חיבור לחברות שונות.
ממשק זה קיים בשלב זה רק בארצות הברית.
חברת גוגל השיקה אף היא, במאי 2008, שירות דומה בשם Google Health.
בישראל, משרד הבריאות בשיתוף משרד האוצר החליטו על הקמת רשומה רפואית לאומית בישראל, בשנת 2004. כאשר התוכנית הייתה לממש את הפרויקט תוך 3 שנים, אולם התוכנית נזנחה, ובמקומה פותחה מערכת "שיתוף מידע" בין מוסדות רפואיים, על בסיס מערכת "אופק" שפעלה בשירותי בריאות כללית (ר' להלן).
בצה"ל פועלת רשומה רפואית ממוחשבת המכילה את התיקים הרפואיים של כלל חיילי צה"ל.
מערכת זו נחשבת לגדולה מסוגה בארץ.
בקופת חולים "שירותי בריאות כללית" פועלת רשומה רפואית ממוחשבת, המאפשר צפייה במידע על המטופלים מגורמי טיפול שונים בבתי חולים ובמרפאות הקהילה, באמצעות תוכנת "אופק" (פיתוח של החברה הישראלית "די בי מושן").
מערכת 'אופק' מהווה כיום את התשתית לפיתוח מערכת לאומית לשיתוף מידע רפואי בין מוסדות רפואיים בישראל, בהובלה של משרד הבריאות.
מערכת שיתוף מידע הלאומית, הושקה בינואר 2014 ופועלת כיום בחלק נרחב ממוסדות הרפואה בישראל, אך עדיין לא בכולם.
מערכת שיתוף מידע אינה יוצרת רשומה רפואית אישי מלאה, אלא מאפשרת גישה מנקודת הטיפול גם למידע השמור בתיק רפואי ממוחשב במוסדות רפואיים אחרים, ובכך אינה עונה על ההגדרה של "רשומה רפואית אישית" אך יוצרת פתרון קרוב לכך.
רשות האוכלוסין וההגירה היא הגוף השלטוני האחראי ליישום של מדיניות הממשלה ולביצוע סמכויות שר הפנים שהואצלו לה בתחום של טיפול בתחום האוכלוסין ובנתינים זרים.
פעילות הרשות נסמכת על מספר חוקים ובראשם חוק הכניסה לישראל, חוק האזרחות, חוק השבות, חוק מרשם האוכלוסין, חוק עובדים זרים והחוק למניעת הסתננות.
הרשות מהווה יחידת סמך של משרד הפנים וראש הרשות כפוף ישירות לשר הפנים.
הרשות מרכזת סמכויות שבעבר היו נתונות בידי מנהל אוכלוסין במשרד הפנים, משטרת ישראל, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד העבודה והרווחה.
הרשות הוקמה בשנת 2008 על פי החלטת ממשלה 3434, על בסיס מנהל האוכלוסין במשרד הפנים.
ב-30 ביולי 2002 החליט ראש ממשלת ישראל השלושים אריאל שרון על הקמת מנהלת הגירה במשטרת ישראל, שתהווה בסיס להקמת רשות הגירה, במטרה לצמצם את מספר השוהים הבלתי חוקיים, וכן על הקמת יחידת סמך לטיפול בעובדים זרים במשרד העבודה והרווחה.
ב-4 באפריל 2004 החליטה הממשלה על הקמת "מנהל האוכלוסין והכניסה לישראל" במשרד הפנים, וקבעה כי הן סמכויות משטרת ישראל בענייני ביקורת הגבולות והן יחידת הסמך לעניין עובדים זרים שבמשרד התמ"ת יועברו לאחריות מנהל האוכלוסין.
במקור נקבע שההעברה תיעשה עד 1 בנובמבר 2004, אולם מועד זה נדחה לינואר 2006 ובהמשך ל-1 בינואר 2009.
השופטת צור הורתה למשרד הפנים לפרסם את כל הנהלים וההנחיות שעל פיהם הוא מפעיל את סמכויותיו, בתוך 30 יום.
ב-13 באפריל 2008 החליטה ממשלת ישראל השלושים ואחת בראשות אהוד אולמרט על הקמת "רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול", על בסיס סמכויות מנהל האוכלוסין במשרד הפנים ותהיה אחראית על תחום האוכלוסין ועל הטיפול בנתינים זרים.
בין היתר הוחלט לפרק את משטרת ההגירה ולהעביר את הסמכות לטיפול בשוהים בלתי חוקיים לרשות החדשה.
משימת ההקמה הופקדה בידיו של ראש מנהל האוכלוסין במשרד הפנים, גנות, שמונה לתפקידו ביולי 2007 על ידי שר הפנים רוני בר-און.
הרשות החלה פעילותה באופן רשמי ב-15 ביולי 2008 תוך שהיא משלבת בתוכה, בתהליך שארך כ-3 שנים, את מנהל האוכלוסין שפעל במשרד הפנים, יחד עם יחידות ממשרד הכלכלה והתעשייה וממשטרת ישראל.
טרם הקמתה של רשות האוכלוסין וההגירה, היה כפוף מנהל מינהל אוכלוסין ישירות למנכ"ל משרד הפנים והוא חולק לאגף מרשם ומעמד שכלל בתוכו את מחלקת מרשם ודרכונים, מחלקת אשרות ומעמד (מחלקת אשרות וזרים) ומחלקת אזרחות ואגף לשכות שהורכב מלשכות מנהל אוכלוסין הפזורות ברחבי הארץ, תתי לשכות ותחנות רישום.
בנוסף כלל המנהל את המחלקה לביקורת גבולות ומעברים שפעלה בשיתוף עם מחלקת ביקורת גבולות של משטרת ישראל ויחידת האכיפה לזרים.
מאז הקמתה של רשות האוכלוסין, מנהל המינהל כפוף למנכ"ל רשות האוכלוסין והמחלקות בו הועלו למעמד 'אגף'.
עובדי רשות האוכלוסין שואבים את סמכותם מחוקים שונים כמו גם מתקנות הסמכה שהותקנו על ידי שר הפנים (חקיקת משנה), בהן הוא מסמיך בעלי תפקידים לביצוע סמכויותיו.
הרשות החדשה החלה את פעולתהּ ב-1 ביולי 2009. בריאיון שנערך עם מנהל הרשות לקראת פריסת מפקחי ההגירה ברחבי הארץ, הבטיח גנות כי "יהיו הרבה מעצרים.
[...] הפעילות צריכה להיות אלפי מורחקים בחצי השנה הקרובה.
הרבה מאוד אלפים." ואכן, כבר ביום הראשון לפעילות הרשות ערכה היחידה המבצעית של הרשות, יחידת עוז, מבצע מעצרים באזור גינת לוינסקי ובדירות בשכונת נווה שאנן בתל אביב, בגיבוי שוטרי משמר הגבול.
כ-100 פקחים עיכבו ועצרו לפחות 100 זרים, בהם מהגרי עבודה ומסתננים מאפריקה לישראל, שעליהם נאסרה השהייה בשטח שבין חדרה לגדרה (וכן בעיר אילת) במסגרת "נוהל גדרה חדרה" שהיה נהוג באותה העת.
במוצאי השבת באותו השבוע הפגינו מאות ישראלים וזרים בשדרות בן ציון פינת המלך ג'ורג' בתל אביב כנגד מדיניות הרשות.
כעבור שבוע נערכה הפגנה נוספת, בגינת לוינסקי, ושבוע לאחר מכן התקיים מצעד מחאה ברחובות תל אביב, בו השתתפו למעלה מאלף איש.
החל מיולי 2013 החלה הרשות בהנפקת תעודות זהות ודרכונים ביומטריים.
ב-19 באוגוסט 2018 עצרו המשטרה עצרה לחקירה 83 חשודים בחשד לשחיתות עובדים בסניף רשות האוכלוסין שבמזרח ירושלים.
ע"פ החשד, ארבעה מעובדי רשות האוכלוסין קיבלו לכיסם שוחד בשווי מאות אלפי שקלים בעבור מתן שירות ללא המתנה לתור.
ב-2023 החלה הרשות בהפקת תעודת לידה דיגיטלית.
באותה שנה נערך "מרתון לדרכון" במסגרתו נפתחו לשכות רשות האוכלוסין ברחבי הארץ למשך כחודש לשעות נוספות והציבור הוזמן לחדש דרכונים ללא צורך בקביעת תור, וזאת כדי להתגבר על התורים הארוכים שהצטברו.
המבצע הוגדר כמוצלח לאחר שלמעלה מ-425,000 דרכונים הונפקו במסגרתו.
בספטמבר 2025 החלה רשות האוכלוסין וההגירה בהצבת מכונות אוטומטיות בעזרתן ניתן להגיש בקשות להנפקת תעודות זהות ודרכונים בלשכות הרשות ללא צורך בגורם אנושי וזאת על מנת לייעל את השירות ולהתמודד עם מצוקת התורים.
הרשות בנויה מארבעה מנהלים: מנהל אוכלוסין, מנהל ביקורת גבולות, מנהל עובדים זרים ומנהל אכיפה וזרים ומועסקים בה כ-2,350 עובדים.
מנהל אוכלוסין – האחראי למכלול הנושאים בתחומים של מרשם האוכלוסין ודרכונים, אזרחות ומעמד, מתן והארכת אשרות ועוד.
המנהל כולל 54 לשכות הפזורות ברחבי הארץ.
המנהל היווה היווה את הבסיס להקמתה של רשות האוכלוסין.
מנהל האוכלוסין כולל את האגפים הבאים:
אגף מרשם וביומטרי - (נקרא גם אגף מרשם ומעמד ולפני כן אגף עלייה ומרשם) מהווה סמכות מקצועית בנושא חוקי מרשם אוכלוסין חוק השמות וחוק הדרכונים.
האגף אחראי על מתן הנחיות מקצועיות בנושאי תעודות זהות, מסמכי נסיעה, רישום ותיקון פרטים במרשם האוכלוסין, טיפול בנושאים של פונדקאות בחו"ל ורישום צו הורות פסיקתי.
בעלי התפקידים באגף כוללים מנהל תחום (מרשם וביומטרי), מנהל תחום (מרשם וביומטרי - חוץ), מנהל תחום (רישום לידות ופטירות), ממונה (ביומטרי), ממונה (מרשם ודרכונים), סגן ממונה (מרשם ודרכונים), ראש ענף (מרשם ודרכונים), ראש ענף (אזרחות), רכז בכיר (מרשם וביומטרי).
אגף אשרות ומעמד - האגף הוא הסמכות המקצועית בתחום אשרות ומעמד של עולים חדשים וזרים בהתאם להוראות חוק השבות וחוק הכניסה לישראל.
אגף אשרות ומעמד מהווה סמכות מקצועית בנושא ערעורים ומקרים חריגים ומורכבים המועברים על ידי לשכות מנהל אוכלוסין.
בנוסף מהווה האגף את הסמכות המקצועית בעניין ההליך המדורג לאזרחים ישראלים אשר מעוניינים להתגורר בישראל עם בני זוגם שאינם אזרחים.
בעלי תפקידים באגף כוללים מנהל תחום (דסק זכאות), מנהל תחום (ועדה הומניטארית), מנהל תחום (דסק חוץ לשכתי וגיור), מנהל תחום (דסק איחוד משפחות), ממונה (שבות), ממונה (גיור), רכז בכיר (אשרות ומעמד), מרכז (אשרות ומעמד).
אגף אוכלוסיות זמניות - אחראי על טיפול בבקשות לאשרות כניסה (ויזות) והארכתן עבור תיירים, משתלמים, מתנדבים, סטודנטים, אנשי דת, מומחים ועוד וכמו כן עובד אל מול המינהל האזרחי לגבי כניסת זרים לאיו"ש.
בעלי תפקידים באגף כוללים מנהל מחלקת תיירות, מנהל תחום אשרות זמניות וממונה ערבויות.
אגף אזרחות - לפני כן נקראה מחלקת אזרחות.
האגף מרכז את הנושא של טיפול במתן אזרחות ישראלית מכוח התאזרחות, הענקה והשבת אזרחות כמו גם בירור סטטוס אזרחות וקביעת מעמד, ויתור וביטול אזרחות ישראלית ומתן תיעוד בנושא אזרחות כולל על אזרחות ארץ-ישראלית.
בנוסף, האגף מהווה סמכות מקצועית ואחראי על כתיבת נהלים בתחום האזרחות ומתן מענה ללשכות מנהל האוכלוסין ובירור וקבלת החלטות בקשר לבקשות המוגשות בקונסוליות הישראליות ברחבי העולם בנושא אזרחות ומעמד.
בעלי תפקידים באגף כוללים מנהל תחום (בירור ומעמד), ממונה (התאזרחות), סגן ממונה (התאזרחות) ומרכז (אזרחות).
אגף תפעול לשכות - האגף אחראי על לשכות מנהל אוכלוסין (בעבר נקראו לשכות לעליה ומרשם), תתי לשכות ותחנות רישום הנותנות הפזורות ברחבי הארץ ב-6 מרחבים: ירושלים, חיפה, ת"א, מרכז, צפון ודרום ואשר נותנות מענה יומיומי בנושאי רישום ומעמד.
בעלי תפקידים באגף כוללים מנהלי מרחבים (אוכלוסין), מנהל תחום (מרשם ואשרות) במרחב.
לשכות מנהל אוכלוסין הפזורות ברחבי הארץ כוללים בעלי התפקידים מנהל לשכה, סגן מנהל לשכה, ראש צוות (מרשם ומעמד וקבלת קהל), רכז בכיר (מרשם ומעמד), מרכז (מרשם ומעמד), נציג שירות (מרשם ומעמד).
מנהל עובדים זרים – אחראי להסדרת העסקתם של העובדים הזרים בהתאם למדיניות הממשלה, בענפים: סיעוד, חקלאות, בניין ומומחים זרים ובפרויקטים לאומיים; וכן הסדרת העסקתם של עובדים ירדנים אזור אילת ושל עובדים פלסטינים בענפים המורשים על ידי הממשלה ועוד.
המנהל עוסק ביישום הסכמים בילטרליים להבאת עובדים זרים ממדינות שונות, במתן היתרים להעסקת עובדים זרים ובהנפקת אשרות לעובדים זרים ובמתן היתרים להעסקת עובדים פלסטינים וירדנים בהתאם למדיניות ולמכסות ההעסקה הנקבעות על ידי הממשלה.
כמו כן, המנהל עוסק במתן רישיונות לתאגידי כוח אדם וללשכות פרטיות בהתאם לחוק.
המנהל גם אחראי לביצוע אכיפה מנהלית במקרים של הפרות חוקים המסדירים את העסקת העובדים הזרים הפלסטינים והירדנים.
מנהל אכיפה וזרים – אחראי לאכיפת החוקים המתייחסים לשהות זרים ולתעסוקת זרים.
המנהל הוקם ביולי 2010 במטרה לאגד את כל הגופים שעסקו באכיפה המנהל פועל לצמצום של מספר השוהים הלא-חוקיים בישראל ובד בבד גם עוסק בשמירה על זכויותיהם של העובדים הזרים ועל תנאי העסקתם.
כמו כן, המנהל אחראי על הטיפול במסתננים ובמבקשי מקלט.
רשות האוכלוסין וההגירה מרכזת את ההיבטים השונים בטיפול בשוהים זרים בישראל שאינם אזרחים ישראלים, בהם מבקשי עלייה ואזרחות, תושבי קבע, תושבים ארעיים, אנשי דת בעלי אזרחות זרה, סטודנטים, מתנדבים, תיירים ומסורבי כניסה לישראל, עובדים פלסטינים, שוהים בלתי חוקיים, עובדים זרים ופליטים.
ברשות מספר עובדים הממונים על אכיפת חוקי הגירה על מעסיקים (תפקיד שמולא בעבר על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה), פקחים שתפקידם לעצור שוהים בלתי-חוקיים (מה שהיה בעבר בתחום אחריותהּ של המשטרה) ועובדי מנהל האוכלוסין, שבסמכותם להורות על הרחקה מן הארץ.
בנוסף מפעילה הרשות יחידת תשאול, שתפקידה לנהל את הטיפול בבקשותיהם של מבקשי מקלט בישראל, כולל ריאיון מבקשי המקלט, סמכות למתן אישורי שהייה והמלצה במי יש להכיר כפליט.
טיפול בנושאים אלה דורש הפעלת שיקול דעת מה שמאלץ את הרשות להתמודד עם עתירות רבות התוקפות את שיקול הדעת שהופעל.
מנהל ביקורת גבולות – אחראי לתפעול של מעברי הגבול ולביצוע ביקורת הגבולות ב-22 מעברי הגבול הבין-לאומיים של ישראל: שישה מעברים אוויריים, שמונה מעברים ימיים ותשעה מעברים יבשתיים.
מנהל ביקורת גבולות קיים במתכונתו הנוכחית מאז 2011 אז עברו יחידות ביקורת הגבול של משטרת ישראל לרשות האוכלוסין.
ביקורת הגבולות מתבצעת באמצעות קו קדמי, בקרי גבול אשר עורכים תשאול ראשוני לאזרחים זרים ומחליטים האם להעניק אישור כניסה לארץ וקו אחורי בו פועלים בקרים בכירים ואחראי משמרת אשר תפקידים לערוך תשאול פרטני במידה והבקר בקו הקדמי לא הצליח לעמוד על טיבו של המבקש להיכנס.
בעלי תפקידים באגף זה כלולים מנהל אשכול (נתב"ג), מנהל אזור מעברים, סגן מנהל אשכול (ביקורת גבולות), מנהל מעבר, ממונה (יישום והדרכה ביקורת גבולות), מנהל תחום (פעילות מבצעית), ממונה מודיעין (ביקורת גבולות), אחראי משמרת, מרכז IPI ובקר.
בנוסף פועלת רשות האוכלוסין בשיתוף פעולה הדוק בנושא עלייה, מעמד אישי והגירה עם האגף הקונסולרי במשרד החוץ כאשר חלק מסמכויות רשות האוכלוסין בחו"ל מואצלות לשר החוץ אשר בתורו, באמצעות חקיקת משנה, מאציל חלק מסמכויותיו לנציגויות ישראל בחו"ל.
מכוח החלטות ממשלה שהתקבלו בנושא.
הרשות פועלת בשיתוף פעולה גם עם הסוכנות היהודית, משרד העלייה והקליטה אשר משמש כמיופה כוח של רשות האוכלוסין בתהליך ההתאזרחות (בהגעה הראשונית לישראל), וארגון נתיב (לשכת הקשר) אשר משמש כזרוע הביצועית של הרשות בתחומי עלייה ומעמד ממדינות ברית המועצות לשעבר.
בעבר עסקה הרשות גם בנושא מתן רישיונות לשימוש בכלי ירייה, אולם כיום היחידה העוסקת בתחום זה שייכת למשרד לביטחון לאומי.
הגישה למידע במאגר הנתונים של מרשם האוכלוסין מוגבלת, בין השאר מכוח חוק הגנת הפרטיות.
למשרדי הממשלה יש גישה למאגר הנתונים המלא, לשם מילוי תפקידם, וגישה מצומצמת יותר, באמצעות שאילתות, ניתנת לגופים נוספים.
פנקס הבוחרים, הניתן למפלגות לקראת הבחירות, מכיל נתונים רבים ממאגר הנתונים של מרשם האוכלוסין.
בשנות ה-90 מוחשב מאגר מרשם האוכלוסין ונוצרה מערכת "אביב".
ביקורת פנים שנערכה מצאה כי באילת ראש לשכת מנהל האוכלוסין ניצל את מעמדו ואת הגישה הבלתי מוגבלת כמעט שהייתה לו למערכת "אביב" עבור הנפקת דרכונים שלא כדין וביצוע מניפולציות בתאריכים שונים במרשם.
בעקבות הדוח פותח מנגנון במערכת אביב שנקרא "הרשאת מנהל" שעיקרו היה הצורך בקבלת אישור ממוחשב של עובד מטה הרשות להשלמת תהליך הנפקת דרכון או לעדכון רטרואקטיבי של המען.
השינוי אשר נכנס לתוקף ביוני 2008 גרם לעיכובים בטיפול בתושבים, כיוון שעובדי מטה רשות האוכלוסין לא תמיד היו זמינים עבור אישור הפעולות.
ביולי 2008 הוענקו גם למנהלי הלשכות ולסגניהם חלק מההרשאות.
בנוסף מפעילה רשות האוכלוסין את מערכת רות"ם (רישום ובקרת תנועות מעבר) שפותחה על ידי אלביט מערכות ואשר פועלת מאז 2006 והמשמשת לניהול ביקורת גבולות ועובדים זרים ואת מערכת "מעוז" המנהלת את הנתונים הביומטריים של זרים בישראל והועברה לידי רשות האוכלוסין ממשטרת ישראל ביולי 2010.
בעשור השלישי של המאה ה-21 החלה הרשות בהטמעת מערכות חדשות במסגרת פרוייקט איתן המפותח בשיתוף חברת IBM.
רשומה רפואית היא אוסף שיטתי של מסמכים המתעדים היסטוריה רפואית של מטופל והטיפול בו.
המונח רשומה רפואית מתייחס הן לתיקיית הקרטון בה אסופים מסמכיו של המטופל והן למידע המתועד במסמכים, אשר מורכב מאוסף פרטי ההיסטוריה הרפואית של המטופל.
מסמכים רפואיים הם מסמכים בעלי אופי פרטי במידה רבה, ולכן הטיפול בהם מעורר שאלות מוסריות וחוקיות רבות, כגון זכותם של צדדים שלישיים לעיון במסמכים אלה, דרכי שמירתם וגניזתם, ועוד.
אף שארגון ושמירת הרשומה הרפואית נעשית בדרך כלל על ידי הרופאים והמוסדות המטפלים, החל מתחילת המאה ה-21, הולכת וגוברת באופן ניכר התופעה של מטופלים המנהלים רשומה רפואית אישית עבור עצמם.
המידע השמור ומאורגן ברשומה הרפואית מאפשר לרופאים ולשאר אנשי מקצועות הבריאות לספק למטופל טיפול רפואי עקבי.
הרשומה הרפואית מהווה אף בסיס לתכנון טיפול רפואי, מאפשרת תקשורת בין מטפלים שונים במטופל, מסייעת בשמירה על זכויותיו החוקיות של המטופל ושל המטפלים האחראים לטיפול בו, ולתיעוד שירותי בריאות שניתנו למטופל.
הרשומה אף עשויה לשמש ככלי הוראה לתלמידי רפואה ומקצועות בריאות אחרים, כמקור מידע לבקרת איכות ולמחקר רפואי במוסד הרפואי.
הרשומה הרפואית אף מאפשרת למטופל לחלוק במידע הרפואי אודותיו בין מטפלים ומוסדות בריאות שונים.
באופן מסורתי רשומות רפואיות נכתבו על גבי נייר ונשמרו בתיקיות קרטון.
תיקיות אלה חולקו בדרך כלל באמצעות חוצצים לפי נושאים, ובכל חוצץ נוספו מסמכים בסדר כרונולוגי, על פי האירועים הבריאותיים בחיי המטופל.
תיקיות פעילות נשמרו בדרך כלל במוסד המטפל, בעוד תיקיות בלתי פעילות נשמרו בארכיון.
שיטה זו נהוגה עד היום בחלק מן המוסדות הרפואיים.
עם עליית השימוש במחשב התפתחה הרשומה הרפואית הממוחשבת, אשר הביאה לשינוי לא רק במראה הפיזי של הרשומה, אלא אף הגבירה במידה משמעותית את אפשרויות תיעוד ואיחזור המידע הרפואי.
אף שייתכנו הבדלים משמעותיים בין רשומה רפואית אחת למשנייה, רשומות רפואיות בדרך כלל מכילות את פרטיו המזהים של המטופל, את ההיסטוריה הרפואית (על פי המידע הנמסר מפי המטופל), וממצאי בדיקות רפואיות שבוצעו על ידי המטפלים.
מידע נוסף העשוי להימצא ברשומה הרפואית הוא ממצאי בדיקות מעבדה, מרשמי תרופות שניתנו למטופל, הפניות לרופאים או מטפלים אחרים, מידע חינוכי שניתן למטופל, תוכניות טיפול עתידיות, הוראות לטיפול עצמי של המטופל ורישומי ביקורים אצל המטפל.
בחלק מן המוסדות הרפואיים הרשומה הרפואית אף תכיל פרטים על תשלומים עבור שירותים רפואיים.
החוק מטיל על המטפל, ובמוסד רפואי על מנהל המוסד, את האחריות לעדכון השוטף של הרשומה וכן לשמירתה, החוק אף מאפשר למסור את הרשומה לשמירת המטופל.
אף בעת שהרשומה שמורה בידי המטפל, זכאי המטופל לקבל מידע אודותיו מן הרשומה וכן העתק הרשומה.
המטפל רשאי שלא למסור מידע למטופל מתוך הרשומה הרפואית רק במקרים שבהם קיים חשש כי מסירת המידע עלולה לגרום למטופל לנזק חמור, גופני או נפשי, וזאת באישור ועדת אתיקה.
החוק מטיל על המטפל והמוסד הרפואי חובה לשמור את המידע שברשומה בסוד.
מסירת מידע מתוך הרשומה לאחרים אפשרית רק בנסיבות שאותן קובע חוק זכויות החולה, ביניהן: כאשר המטופל נתן את הסכמתו לכך; כאשר ועדת אתיקה אישרה את מסירת המידע לצורך הגנה על הציבור; כאשר המידע נמסר לעובד של המוסד הרפואי לצורך עיבוד המידע, או תיוקו.
תשלום בגין קבלת העתק מהרשומה
מטופל המבקש העתק מהרשומה הרפואית שלו בקופה, פטור מתשלום רק במקרה וקיימת סיבה רפואית לצורך שלו בהעתק התיק – המשך טיפול אצל רופא אחר טיפול בבית חולים וכו'.
בכל מקרה אחר, הוא חייב בתשלום עבור קבלת העתק מהתיק, בהתאם לתעריפים המפורטים בתעריפון משרד הבריאות.
מטופל המבקש העתק מהרשומה שלו בבית חולים ו/או אצל כל ספק רפואי אחר (שאינו הקופה), חייב בתשלום השתתפות עצמית בהתאם לתעריפים המפורטים בתעריפון משרד הבריאות.
רשומות הבמבוק (בכתב סיני: 竹書紀年; בפין-יין: Zhúshū Jìnián) הן כרוניקה מסין העתיקה.
הן פותחות בזמנים הקדומים המיתיים (הקיסר הצהוב, 2497 לפנה"ס עד 2398 לפנה"ס) ומגיעות עד לזמנו של שְׂיָאנְג מלך ווי (魏襄王; wei xiang wang) אשר חי בתקופת המדינות הלוחמות (המאה ה-5 לפנה"ס עד 221 לפנה"ס), ומתרכזות בעיקר בהיסטוריה של מדינת וֵיי (魏; Wei).
הרשומות מכילות 13 חלקים והן אחד משלושת הטקסטים החשובים ביותר העוסקים בסין העתיקה.
השניים האחרים הם הדְזְווֹ גְ'ווָאן (Zuo Zhuan) הקדום יותר, ו"שְה-גִ'י ("רשומות ההיסטוריון"; 史记; Shǐjì), המאוחר יותר.
הטקסט המקורי נקבר עם אָן-שִׂי מלך ויי (מת בשנת 296 לפנה"ס או 243 לפנה"ס), ונתגלה מחדש באותו קבר ב-281 לספירה על ידי שודד הקברים בּוּ ג'וּן.
בזכות הקבורה שרדו הרשומות את שריפת הספרים הגדולה של הקיסר הראשון.
הרשומות, כמו ספרים אחרים שנתגלו באותו קבר, נכתבו על פיסות במבוק אשר היו משטח הכתיבה המקובל בתקופת המדינות הלוחמות.
זה גם המקור לשמו של החיבור.
מספרים כי שודד הקברים בו ג'ון לא היסס להשתמש בפיסות הבמבוק שהרכיבו את הספרים בתור לפידים, בחיפושיו בקבר אחר אוצרות.
רשומות הבמבוק אינם הטקסט היחיד שנמצא באותו קבר.
מדובר באוסף שקיבל את השם גִ'י ג'ונְג שׁוּ, וכולל את ה"גְווֹ יוּ".
רשומות הבמבוק כבר אבדו בימי שושלת חאן.
בשנת 297 בשושלת גִ'ין המערבית נשדד קברו של מלך ווי (המצוי באזור מחוז חנאן של היום), ועם מעצרם של השודדים נחשפה גם הכמות הגדולה של פיסות הבמבוק שהיו בקבר.
אורכה של כל פיסת במבוק היה כ-80 ס"מ, ועליה היו 40 סימנים, ובסך הכל 30 פרקים.
החלק "רשומות מדינת גִ'ין" מתחיל לאחר שעבר המלך פִּינְג מ ג'וֹאוּ מזרחה, והחלק "רשומות מדינת וֵיי" מתחיל בתקופת המדינות הלוחמות לאחר חלוקת מדינת ג'ין (770-426 לפנה"ס).
התקופה בה נמצאו הרשומות הייתה תקופת התהפוכות הפוליטיות של מלחמת שמונה הנסיכים, במהלכן נהרג סגן המזכיר וֵיי חֶנְג שעסק באותו זמן בבדיקת הטקסט, והדבר פגע פגיעה משמעותית בקצב סידורו.
עוזר הלישכה שׁוּ שִׂי הוא שסיים את המלאכה.
משסיים לבסוף הפקיד האחראי את סידור הרשומות ההיסטוריות, נתן להן את השם "רשומות הבמבוק".
עד תקופת שושלת סונג, "רשומות הבמבוק" שסודרו בתקופת שושלת ג'ין אבדו שוב.
מספר מלומדים מתקופת שושלת צ'ינג חיפשו את הטקסט של "רשומות הבמבוק" באינספור ציטוטים מיצירות ומדברי פרשנות שנוצרו בשושלת ג'ין ואילך, ותוצר החיפושים הללו נקרא "רשומות הבמבוק העתיקות".
"עתיקות" בא בהתייחס לאלו ה"מודרניות" - עם תום תקופת שלטונו של הקיסר גְ'יָאגִ'ינְג ממינג (嘉靖, 1507-1567) הופיעו שני כרכים ששמם היה "רשומות הבמבוק", וקיבלו את הכינוי "רשומות הבמבוק המודרניות".
בשל מקורן הלא-ברור, סגנונן הספרותי וההבדלים בינן לבין הציטוטים שנעשו מרשומות הבמבוק במהלך ההיסטוריה, תמיד נחשבו "רשומות הבמבוק המודרניות" לזיוף שיצר אדם בן זמנן של שושלות יואן או מינג, אף כי קיימים גם מלומדים המשוכנעים באותנטיות שלהן.
לדוגמה, החוקר האמריקאי שונסי (Shaughnessy) מאמין כי ההבדלים הרבים בסגנון הכתיבה בין "רשומות הבמבוק המודרניות" ל"רשומות הבמבוק העתיקות" פרי איסופם של מלומדי צ'ינג, נובע מכך שמדובר בתוצרים נפרדים של שתי עבודות עריכה ואיסוף שונות בתקופת שושלת ג'ין.
רשומות הבמבוק הביאו לטלטלה בקרב ההיסטוריוגרפים עם הימצאם, שכן החומר המתועד בהם היה שונה מן המסופר ב"רשומות ההיסטוריון" לא רק ברמת התוכן, אלא גם ברמת הערכים המספריים.
ברשומות הבמבוק תועדו הפיכות עקובות מדם ועימותים צבאיים משושלת שְׂיָה ועד תקופת המדינות הלוחמות.
לדוגמה, על פי הרשום ב"רשומות ההיסטוריון", שלוש שנים לאחר שטָאי גְ'יָה משושלת שאנג נכלא בידי יִי יִין, ראה יִי יִין כי טָאי גְ'יָה תיקן דרכיו ומסר לידיו את הנהגת המדינה.
ומשחזר זה לשלטון, ספג תוכחות רבות ונעשה לשליט יעיל האוהב את עמו, ולחכם המשקיע את כל כולו באמנות השלטון.
זאת כאשר מרשומות הבמבוק עולה תמונה שונה לגמרי: לאחר שיִי יִין הדיח את טָאי גְ'יָה, הוא הכתיר עצמו למלך, אך שבע שנים מאוחר יותר שב טָאי גְ'יָה בחשאי, הרג את יִי יִין ומינה את בניו, יִי גְ'ה ויִי פֶן לממשיכי בית אביהם.
אולם על פי עצמות הניחוש שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות, המשיכה שושלת שאנג את פולחן האבות ליִי יִין עד שנותיה האחרונות.
עקב כך יש אשר מפקפקים בכך שרישומי ההיסטוריה ברשומות הבמבוק משקפות את המציאות.
הרשומה "בשנתו הראשונה של המלך יִי, זרחה השמש פעמיים בגֶ'נְג..." מתוך רשומות הבמבוק יכולה להצביע על ליקוי החמה אשר התרחש מוקדם בבוקר ב-21 באפריל בשנת 899 לפנה"ס, ולפיכך יכולה להצביע על תאריך עלייתו לשלטון של המלך יִי מג'ואו.
(ישנם מלומדים המטילים ספק ברישום הזה).
וָאנְג גְווֹוֵיי בספרו "אימותים מודרניים של רשומות הבמבוק" מצביע על כך שליקוי החמה שמיוחס ב"ספר השירים" וב"ספר טאנג החדש" לתאריך שנחשב כיום שנתו השישית של המלך יוּאוּ מג'ואו (776 לפנה"ס), הוא למעשה ליקוי חמה לא מתוארך מתקופת שושלת ג'ואו אשר בתקופת שושלת טאנג הסיקו את תיארוכו מחישוב לאחור.
החוקר היפני קאצוהיסה פוג'יטה הטיל ספק בכך שהקבר בו נמצאו פיסות הבמבוק היה קברו של מלך ווי, בציינו כי מיקומו סמוך לגבול בין מדינת ווי למדינת גָ'או, מיקום שאינו סביר לבניית קבר של שליט.
הוא מאמין כי המקום הוא למעשה אזור קבורה של אצילים ממדינת ווי.
רשומות ההיסטוריון, (מתורגם גם הרשימות ההיסטוריות) או בשמן הסיני שְׁה-גִ'י (סינית מסורתית: 史記, סינית מפושטת: 史记, פין-יין: Shǐjì), נכתבו בשנים 109 לפנה"ס-91 לפנה"ס הן היו מפעל חייו של סְה-מָה צְ'ייֵן.
הרשומות מתעדות את ההיסטוריה הסינית מאז ימי הקיסר הצהוב אשר מתוארך בסביבות 2,600 לפנה"ס, הדמות הקדומה ביותר שסְה-מָה צְ'ייֵן מצא כדמות היסטורית אמיתית, ועד ימיו של סְה-מָה צְ'ייֵן בתקופת שושלת האן.
רשומות ההיסטוריון נחשבות לטקסט ההיסטורי השיטתי הראשון בסין, ובכך הייתה להן השפעה מכריעה על ההיסטוריוגרפיה והפרוזה הסינית בדורות הבאים.
ביצירה 130 כרכים (או "מגילות" או "פרקים"), אשר מחלקים את החומר לקטגוריות הבאות:
12 כרכים של "ביוגרפיות קיסריות (本紀, Benji) - מכילים ביוגרפיות של כל השליטים החשובים מימי הקיסר הצהוב ועד צ'ין שה-חואנג.
באלו נכללות גם הביוגרפיות של מלכי שושלות שְׂיָה, שאנג וג'ואו, וכן הביוגרפיות של ארבעה קיסרים ועוצרת אחת משושלת חאן המערבית.
אליהם מצורפת גם הביוגרפיה של שְׂיָאנְג יוּ' (項羽), על אף שלא מלך על הארץ כולה.
10 כרכים של "טבלאות" (表, Biao) - אלו הם קווי זמן של מאורעות.
8 כרכים של מאמרים (書, Shu) - אלו דנים בכלכלה ובנושאים אחרים שהעסיקו אנשים באותה תקופה.
30 כרכים של "מיוחסים" (世家, Shijia) - מכילים ביוגרפיות של שליטים ראויים לציון, בני אצולה ופקידים.
ובעיקר כאלו מתקופת האביב והסתיו ומתקופת המדינות הלוחמות.
70 כרכים של "ביוגרפיות מסודרות" (列傳, Liezhuan) - אלו מכילים ביוגרפיות של דמויות ידועות כגון לָאוֹ דְזְה, מוֹ דְזְה, סוּן דְזְה וגִ'ינְג קֶה.
לעיתים מצורפת לרשומות ההיסטוריון גם הקדמה שנכתבה על ידי סְה-מָה גֶ'ן (司馬貞) במהלך שושלת טאנג, כשמונה מאות שנה לאחר כתיבת היצירה המקורית.
בהקדמה הזו מתועדים השליטים ששלטו לפני הקיסר הצהוב, ואשר סה-מה צ'יין השמיטם עקב מחסור במקורות אמינים.
בניגוד לרשומות היסטוריות מאוחרות יותר אשר אימצו את ההשקפות הקונפוציאניות, וכמו כן טענו כי הקיסרים קיבלו את מנדט השמיים והשמיצו טוענים כושלים לכתר, ידועות רשומות ההיסטוריון בהיותן סיפורת אובייקטיבית וליברלית.
תכונות אלו הועברו גם לסגנון הכתיבה של שירה ופרוזה בדורות הבאים.
רוב הכרכים של קטגוריית "הביוגרפיות המסודרות" מציגים תיאורים מלאי חיים של אירועים ודמויות.
מעריכים כי הסיבה לכך נעוצה בסיפורים שעברו מפה לאוזן מימי קדם, ואשר שימשו בין המקורות ליצירה, אם כי בצורה מבוקרת על מנת לאזן בין האמינות והדיוק של המידע.
לדוגמה, המידע על ניסיון ההתנקשות של גִ'ינְג קֶה בקיסר הראשון היה על פי המתואר עדות של עד ראייה שניתנה על ידי סבא-רבא של חבר של אביו של סְה-מָה צְ'ייֵן.
אותו סבא-רבא שימש פקיד זוטר בחצר צ'ין ובמקרה נכח בטקס הדיפלומטי לכבוד גִ'ינְג קֶה.
ניתן לראות ברשומות ההיסטוריון כי כישוריו הדיפלומטיים של סְה-מָה צְ'ייֵן איפשרו לו להדגיש צדדים חיוביים של שליטים בביוגרפיות הקיסריות, ובמקביל להחדיר מידע שלילי לפרקים אחרים.