tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחודש יוני 2013 זומן דוריה לנבחרת ברזיל עד גיל 20 כקפטן הנבחרת שזכתה בטורניר טולון 2013.
דוריט הקטנה הוא סרט קולנוע משנת 1987, עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
כריסטין אדזרד כתבה את התסריט וביימה את הסרט, והפיקו ג'ון ברבורן וריצ'רד ב.
מייקל סנבויסין עיבד את המוזיקה של ג'וזפה ורדי.
בסרט מככבים דרק ג'קובי בתפקיד ארתור קלנהם ושרה פיקרינג בתפקיד איימי דוריט.
צוות גדול של שחקני קולנוע ותיאטרון בריטים נאסף לגלם את שלל הדמויות שברומן.
בהם אלק גינס, סיימון דורמנדי, ג'ואן גרינווד, רושאן סת', מרים מרגוליס, סיריל קיוזק ומקס וול.
הסרט נמשך 360 דקות והוא יצא לאקרנים בשני חלקים שאורך כל חלק כ-3 שעות.
שם החלק הראשון היה "Nobody's Fault" (איש אינו אשם), שמרמז על אחד השמות שדיקנס הציע לרומן המקורי.
חלק זה מגולל את סיפורו של ארתור קלנהם, ומביא את האירועים מנקודת מבטו.
החלק השני שנקרא "Little Dorrit's Story" (סיפורה של דוריט הקטנה) מציג את אותם אירועים מנקודת המבט של הגיבורה, איימי דוריט.
שני החלקים החופפים בחלקם משלימים את התמונה המלאה.
חברת ההפקה "Sands Films" מופעלת על ידי הבמאית כריסטין אדזרד ובעלה ריצ'רד ב.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר: שחקן המשנה הטוב ביותר לאלק גינס, ופרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור כריסטין אדזרד.
הסרט יצא בפורמט DVD בבריטניה ב-27 באוקטובר 2008.
דוריט הקטנה היא מיני סדרה בריטית משנת 2008, עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור לראשונה בשנים 1855 עד 1857. את התסריט כתב אנדרו דייוויס וביימו אדם סמית', דירבלה וולש, ודיארמוד לורנס.
הסדרה היא הפקה משותפת של ה-BBC ושל תחנת WGBH בוסטון השייכת לרשת הטלוויזיה הציבורית האמריקאית PBS.
ב-26 באוקטובר 2008 שודרה הסדרה לראשונה ב-BBC One.
הפרק הראשון והאחרון היו באורך 60 דקות והשאר באורך של חצי שעה.
בארצות הברית שודרה הסדרה במסגרת סדרת "מאסטרפיס" של PBS במרץ ואפריל 2009.
הסדרה זכתה בשבעה פרסי אמי בהם פרס הסדרה הטובה ביותר.
איימי דוריט בת ה-21 נולדה במרשלסי, בית הסוהר לבעלי חוב.
היא מתגוררת בבית הסוהר ומטפלת באביה, ויליאם דוריט, החי שם כבר עשרות שנים, ונהנה ממעמד מיוחס כמי שהוא "האבא של המרשלסי".
איימי עובדת כתופרת אצל גברת קלנאם, אישה נכה רגזנית וקרה, ומתגוררת בבית מתפורר עם שני משרתים, ג'רמיה פלינטוויץ' ואשתו אפרי.
מר קלנאם נמצא בסין עם בנו ארתור.
על ערש דווי הוא חוזר ואומר לארתור "תקן את העוול".
הוא נותן לארתור שעון כיס עבור גברת קלנאם; ארתור אינו מבין מה פשר הדבר.
כשהוא חוזר לאנגליה ונותן את השעון לאמו, היא מוצאת בתוכו כיתוב "אל תשכחי".
ארתור מאוהב בפט מיגלס הצעירה והיפה, היא מעדיפה את הנרי גאוון, המתימר להיות אמן, למורת רוחם הרבה של הוריה.
ארתור מתיידד עם איימי, והיא מתחילה להתאהב בו.
ג'ון צ'יברי, בנו של שומר הכלא, רואה זאת במורת רוח.
הוא אוהב נואשות את איימי, אך לשווא.
טיפ, אחיה של איימי, שחייב כספים מצטרף למשפחה בכלא.
ארתור משלם את חובו של טיפ, אבל טיפ הוא כפוי טובה.
אהבתה של איימי לארתור גוברת.
ארתור שרואה את יחס הנדיב והלא אופייני של אמו לאיימי, חושד שמשפחתו היא האחראית למצבה של משפחת דוריט, ולמאסר אב המשפחה.
ארתור מבקש ממר פאנקס, גובה כספים ובלש חובב, לחקור את הנושא.
ג'ון צ'יברי מציע נישואים לאיימי והיא דוחה אותו בעדינות.
דבר שמכעיס את שני האבות ומסכן את מעמדו של מר דוריט כ"האבא של המרשלסי'.
ארתור שאינו מודע לאהבתה של איימי, מבין שפט מיגלס מעדיפה את הנרי גאוון הצעיר על פניו.
הוא מציע נישואים לפט מיגלס, והיא מספרת לו בצער שהיא עומדת להתחתן עם הנרי.
ארתור פוגש את דניאל דויס, מהנדס וממציא שנתקל בקשיים בירוקרטיים.
השניים הופכים להיות שותפים לעסקים.
ריגו, אסיר לשעבר, פוגש בבית מרזח את אפרים פלינטוויץ', אחיו התאום של ג'רמיה.
אפרים מחזיק קופסה ובה מסמכים סודיים השייכים לגברת קלנהם.
היא הורתה לג'רמיה לשרוף את המסמכים, אבל הוא מסר אותם לאחיו.
ריגו גורם לאפריים לשתות לשוכרה, ואז הוא רוצח אותו ולוקח את הקופסה.
מר פאנקס מגלה שוויליאם דוריט הוא יורש להון רב.
דוריט משתחרר מהמרשלסי כאדם עשיר מאוד.
הוא מתעקש שבני משפחתו ישכחו מה שהוא מכנה "העבר המביש" ואת כל מי שהיה חלק מעבר זה.
הוא שוכר את גברת הורטנזיה ג'נרל היומרנית והנוקשה כדי שתחנך את בנותיו להתנהגות נאותה בחברה הגבוהה.
כל המשפחה יוצאת לסיור הגדול באירופה.
ויליאם דוריט כועס על איימי שאינה מתנהגת בהתאם למעמדה.
לפי הצעתו של מר פאנקס, ארתור משקיע כספים בבנק המצליח של מר מרדל.
ויליאם דוריט שחוזר לאנגליה, מבקש עצה ממר מרדל להשקעה נבונה של הונו.
מר מרדל מקבל על עצמו להשקיע את הכספים כיוון ש"כעת הם בני משפחה" (פאני דוריט נישאה לבנו החורג של מר מרדל).
מר דוריט מתקבל בברכה בבתים הטובים ביותר בלונדון, אבל הוא מתענה כשהוא זוכר את חייו בבית הסוהר.
הוא מאבד בהדרגה את שפיותו, וחוזר לאיטליה לראות את בתו איימי.
איימי שנשארת לבד חוזרת אף היא ללונדון, ומתקבלת בשמחה בבית אחותה הנשואה, פאני.
מר מרדל מאבד את עצמו לדעת.
במכתב ההתאבדות מתגלה שהוא היה רמאי, וחייהם של אלפי משקיעים נהרסו בגללו.
בין האלפים גם ארתור שמוצא את עצמו חסר כל בבית הסוהר לבעלי חוב "מרשלסי".
ג'ון צ'יברי מספר בכעס לארתור על אהבתה של איימי אליו.
ארתור נתקף בקדחת, ואיימי מגיעה לטפל בו ומשיבה אותו לאיתנו.
היא מציעה לשלם את חובותיו אבל ארתור מסרב.
ריגו חוזר ונפגש עם גברת קלנאם.
הוא מגלה לה שהוא יודע את סודה.
ארתור, שהיא גידלה אותו כבן אמנם ללא הבעת רגשות חיבה אימהיים, אינו בנה אלא בן לא חוקי של בעלה.
כשאימו של ארתור מתה, מר קלנאם רצה לפצות על העוול בכך שיעזור למישהו אחר במצוקה.
הוא הוריש סכום כסף עבור איימי דוריט.
ריגו דורש 2,000 ליש"ט כדמי שתיקה.
גברת קלנאם יוצאת מהבית, בפעם הראשונה מזה שנים רבות.
היא מוצאת את איימי, מגלה לה את כל האמת ומבקשת את סליחתה.
בהיעדרה של גברת קלנאם, ביתה הרעוע מתמוטט וריגו שנמצא בבית נקבר תחת ההריסות.
כשגברת קלנאם רואה את ביתה ההרוס היא מתמוטטת ברחוב ומתה.
כיוון שהונם של בני משפחת דוריט היה מושקע בבנק של מרדל, הוא ירד לטמיון וכעת איימי היא חסרת כל.
ארתור ואיימי מתוודים על אהבתם.
דניאל דויס חוזר ממסע ברוסיה, שם הצליח לצבור רכוש רב.
הוא מתחלק בהונו עם ארתור, שותפו לעסקים.
בקינגהמשייר - Chenies Manor House; לוטון הו ובמערות הלפייר
סארי - ארמון המפטון קורט שימש לצילומי המרשלסי
צילומי הפנים נערכו באולפני פיינווד.
דוריה למפל (נולדה ב-9 ביוני 1983) היא מגישת טלוויזיה ועיתונאית ישראלית.
מגישה את המהדורה המרכזית, ומהדורת השבת של ערוץ 13. בעבר הגישה את "חדשות הערב" בכאן 11, "לילה טוב ישראל" והייתה למגישה מחליפה ב"המהדורה המרכזית" ו"חדשות סוף השבוע" בערוץ 12.
התגוררה עם אמה ברמת גן עד גיל שש, אז עברו לתל אביב.
למפל גדלה לאם חד-הורית, מפרנסת יחידה מבית חרדי שיצאה בשאלה בגיל 19 ואף התגייסה לצה"ל.
את שירותה הצבאי עשתה למפל כמאבחנת פסיכוטכנית בבסיס תל השומר.
עם תום השירות החלה ללמוד תואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב.
לאחר שנה עברה ללמוד במסלול לימודי המזרח התיכון ואסלאם, אבל לא סיימה את לימודיה.
למפל החלה את הקריירה העיתונאית במרץ 2006 לקראת הבחירות לכנסת, כעורכת בדסק החדשות של אתר וואלה.
לאחר כשנתיים קודמה לתפקיד עורכת "וואלה סלבס", וב-2009 מונתה לתפקיד סגנית ראש מחלקת החדשות של האתר.
בשלהי 2010 הצטרפה למערכת "חדשות מקומיות" של HOT3 בהפקת קודה תקשורת, ושימשה מגישה ועורכת של מהדורת המרכז עם הדס סיני לסירוגין.
בשנת 2011 הצטרפה לחדשות 2 כמגישת מבזקים.
החל משנת 2013 הגישה לצדו של ליאור פרידמן את "החדשות הלילה".
בנובמבר 2016 הוחלף שם התוכנית ל"תוכנית הלילה".
בהמשך, עם עזיבתו של פרידמן, החלה להגיש את התוכנית לבדה.
בעקבות פיצול ערוץ 2 ב-1 בנובמבר 2017, המשיכה התוכנית להיות משודרת רק ב"רשת 13", ושם התוכנית שונה שוב, ל"לילה טוב ישראל".
ביוני 2018 קודמה למפל למהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות, והגישה לסירוגין את חדשות סוף השבוע ו"המהדורה המרכזית", כמחליפה של דנה ויס וקרן מרציאנו.
עם הקמת תאגיד השידור הישראלי בתחילת 2017, התמודדה למפל על תפקיד המגישה הראשית בערוץ, אך לבסוף נבחרה גאולה אבן-סער.
בשנת 2019 עם פרישתה של אבן סער, נבחרה למפל כמחליפתה והחל מ-17 בפברואר 2019 הגישה את "חדשות הערב", מהדורת החדשות המרכזית של כאן 11 בימים א–ד (בימי חמישי הגישה את המהדורה מיכל רבינוביץ').
בשנת 2019 נבחרה במקום ה-28 ברשימת 50 הנשים המשפיעות של מגזין "פורבס ישראל".
ביוני 2021 הודיעה למפל על פרישתה מהגשת המהדורה המרכזית ב"כאן", והיא סיימה את תפקידה בסוף חודש אוגוסט.
זמן קצר לאחר מכן, החל "כאן 11" את שידורה של תוכנית המציאות "עולם קטן", המבוססת על הפורמט הבריטי "פלאנט צ'יילד".
התוכנית, בת שלושה פרקים בגרסתה הישראלית, הציגה נושאים בגידול ילדים במאה ה-21 ובמהלכה, הילדים אותגרו להתמודד לבדם במשימות מורכבות יחסית בהנחייתה של למפל, ולוותה בפרשנות של פרופ' ענת שושני.
החל משנת 2022 הגישה תוכנית בימי חמישי ברצועת הבוקר של גלי צה"ל לצד אודי סגל.
באוגוסט אותה שנה עברו להגיש את תוכניתם ברדיו ynet, שהפכה משבועית ליומית.
באפריל 2023 הסתיימה תוכניתם המשותפת עקב קיצוץ מסיבי בתחנה.
החל מפברואר 2025 היא מגישה את המהדורה המרכזית של ערוץ 13 יחד עם אודי סגל, וכן את חדשות השבת.
למפל היא בת זוגו של איש התקשורת אבי משולם.
הם הורים לבת ומתגוררים בשכונת כרם התימנים בתל אביב.
דורין קריו (נולדה ב-24 באוקטובר 1987) היא שחקנית ובדרנית ישראלית.
קריו גדלה בחולון בשכונת ג'סי כהן.
היא בוגרת סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
את תפקידה הראשון בטלוויזיה עשתה בסדרת הנוער "אדומות" בשנת 2004, כאשר גילמה נערה שנבחנת לקבוצת הכדורגל.
בשנים 2014-2016 גילמה את המורה להתעמלות אולגה ב-2 העונות של קומדיית המצבים "מועדון החנונים" ששודרה בערוץ Zoom לצופי HOT, פרי יצירתו של ירון ארזי.
בשנים 2014-2018 השתתפה בסדרת דרמת הנוער המצליחה של ערוץ ניקלודיאון לצופי HOT "שכונה" שיחקה בתפקיד ג'סיקה.
בשנת 2015 גילמה את דמותה של רויטל אלפסיה אחותה של נטלי (מגי אזרזר) בסדרת המתח "כפולים", בשידורי קשת של ערוץ 2. באותה שנה לוהקה לסדרה "דיג", פרי עטו של גידי רף.
בנוסף, שיחקה בתפקידים קטנים בסדרות "פאודה" ב-Yes, "שיחות יוצאות", ו"שחקן זר" בערוץ 2.
בשנת 2016 שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסדרה הקומית "סופשלי" של ערוץ הילדים, באותה השנה התארחה בסדרה הקומית ערוץ 2 "צומת מילר", והשתתפה כבדרנית בתוכנית הבידור "זה המצב", בזכיינית ערוץ 2, רשת.
בקולנוע שיחקה בסרט זוכה הפרסים "מעבר להרים ולגבעות" של ערן קולירין.
בשנת 2017 השתתפה בסרט "מועדון החנונים: הסרט" גם שם גילמה את אולגה המורה לספורט.
באותה השנה גילמה את נטלי בסדרה של ערוץ 2 "להיות איתה".
בשנת 2018 השתתפה בעונה השלישית בסדרה הקומית "בית הכלבים" ששודרה בניקלודיאון בחברת הכבלים של Yes שיחקה את רותה.
בשנת 2019 גילמה את שרי בסדרת הטלוויזיה "חמישים" ששודרה ב-Yes.
בשנים 2019-2020 שיחקה בסדרה של קשת 12 "זה לא הגיל" גילמה את קורל.
בשנת 2020 השתתפה בעונה השנייה בסדרה הקומית של ערוץ כאן 11 "שב"ס" שיחקה את אליס, באותה השנה הופיעה בסדרת הטלוויזיה "דיבוקים" בתור מזכירת רופאה.
בשנת 2021 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הדרמה של HOT "מלכות" בתפקיד אדל.
היא שיחקה במספר מחזות, בהם: "עד ראייה", שהוצג בתיאטרון תמונע, "שתי פנים לאמת", שהוצג בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ובמחזה "אדוני שר האוצר".
משנת 2017 החלה בקריירת סטנדאפ שאותו כתבה יחד עם אסף שלמה ומאז מופיעה בכל הארץ.
ב-2023 יצאה במופע יחיד בשם "מבצע מרסל".
קריו נשואה ואם לשני ילדים.
דורין מנטל הייתה שחקנית אנגלייה ילידת דרום אפריקה.
מנטל נולדה בשם דורין מנדל ביוהנסבורג שבפרובינציית טרנסוואל באיחוד דרום אפריקה.
היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד גברת ג'ין ורבויס בסדרה הקומית "רגל אחת בקבר" (1990–2000).
מנטל שיחקה בתפקידים רבים בטלוויזיה הבריטית מאז שנות השישים של המאה העשרים, בהם בסדרה "הדוכסית מרחוב דיוק", בתוכנית לילדים "The Wild House", בסיטקום "Chalk", בסדרה "חדר מיון", בסדרה המשטרתית "The Bill", בסדרות הרפואיות "רופאים" ו"הולבי סיטי" ובסדרה הבלשית "ג'ונתן קריק".
על במת התיאטרון שיחקה מנטל בהפקות כמו "גבירתי הנאווה", "Keep It in the Family", "השחף" ו"המלט".
היא הופיעה בסיור הופעות בבריטניה במחזה "בילי בדאי" בתפקיד פלורנס בות'רויד, ושיחקה במחזה "The Voysey Inheritance" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
ב-1979 זכתה בפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה על תפקידה במחזה "מותו של סוכן".
היא השתתפה גם בתוכניות רדיו ברדיו 3 ורדיו 4 של ה-BBC וכן בערוץ BBC World Service.
ב-1983 שיחקה מנטל בתפקיד גברת שיימן בסרטה של ברברה סטרייסנד "ינטל".
ב-2011 השתתפה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בדמות אימו של קולין פישוויק.
מנטל נפטרה באוגוסט 2023 בגיל 97.
דוריס בורס היא פוליטיקאית סוציאל-דמוקרטית אוסטרית, המשמשת כיושבת ראש השנייה של המועצה הלאומית של אוסטריה, הבית התחתון של הפרלמנט האוסטרי.
קודם לכן כיהנה כיושבת ראש הפרלמנט, וכן הייתה זמנית יחד עם קרלהיינץ קופף ונורברט הופר חברה בקולגיום משולש שמילא את מקום נשיא אוסטריה בין 8 ביולי 2016 - 26 בינואר 2017 כשנכנס לתפקיד הנשיא אלכסנדר ואן דר בלן, בעקבות בחירתו בבחירות נשיאותיות חוזרות.
דוריס בורס נולדה בווינה ולמדה בבית ספר מקצועי.
בשנת 1980 הייתה מזכירה של ארגון הנוער הסוציאליסטי, ובמסגרת התפקיד מצאה תעסוקה לצעירים מובטלים.
בשנת 1987 הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, ונבחרה לפרלמנט המחוזי של מחוז מגוריה בווינה.
בשנים 1995 עד 2000 הייתה יו"ר ועד שוכרי הדירות של אוסטריה.
בשנת 2007 שימשה כשרה בממשלתו של אלפרד גוזנבאואר, תחילה כשרה בלי תיק ולאחר מכן כשרה לענייני נשים ותקשורת.
משנת 2008 עד 2014 הייתה שרת התחבורה, החדשנות והטכנולוגיה בשתי ממשלות בראשותו של ורנר פיימן.
ב-2 בספטמבר 2014 נבחרה ליושבת ראש הפרלמנט האוסטרי, לאחר מותה של ברברה פראמר , שכיהנה בתפקיד משנת 2006.
ב-8 ביולי 2016, לאחר סיום הקדנציה השנייה של היינץ פישר כנשיא אוסטריה, הוחלט לחלוק את התפקיד בין הנציגים של שלוש המפלגות הגדולות במסגרת קולגיום זמני שכלל את דוריס בורס, קרלהיינץ קופף ונורברט הופר.
בפברואר 2016 היה אמור להיערך בפרלמנט האוסטרי אירוע הוקרה לנשים ששרדו את מלחמת העולם השנייה, בהן הדי אפשטיין , יהודייה אוסטרית אנטי ציונית הפעילה בתנועת הסולידריות הבינלאומית.
ב-26 בספטמבר 2016 ביקרה בורס ביקור רשמי במשכן הכנסת ונפגשה עם יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, ועם אגודת הידידות הבין פרלמנטרית ישראל-אוסטריה בראשות חבר הכנסת עמיר פרץ.
ב-30 בספטמבר 2016 הייתה בין המשתתפים בהלוויית שמעון פרס.
משנת 1984 דוריס בורס הייתה במערכת יחסים זוגית עם איש העסקים וולפגנג יאנסקי ליארט, ולשניים בת.
הם נפרדו בתחילת שנת 2008.
דורינל יונל מונטיאנו (; נולד ב-25 ביוני 1968) הוא כדורגלן עבר רומני, ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת אוצלול גאלאץ.
מונטיאנו שיחק במהלך הקריירה ב-12 קבוצות שונות ברומניה, בלגיה וגרמניה, כקשר ורסטילי ששיחק במספר עמדות בחוליית הקישור, בין היתר כקשר מרכזי, אחורי ושמאלי.
לזכותו שתי זכיות באליפות רומניה בשתי קבוצות שונות מהעיר בוקרשט, דינמו וסטיאווה.
מונטאננו הוא שיאן ההופעות בנבחרת רומניה, בה שיחק במשך כ-16 שנים ובמדיה כבש 16 שערים ב-134 הופעות, ואותה ייצג בין היתר בשני טורנירי מונדיאל ובשתי אליפויות אירופה.
לקראת פרישתו עבר לתפקיד מאמן/שחקן, אותו נשא במספר קבוצות שונות ברומניה, לפני שפרש ועבר לקריירת אימון בלעדית.
במהלך קריירת האימון הוביל את אוצלול גאלאץ לזכייה באליפות רומניה, והוביל בין היתר מספר קבוצות ברוסיה ובאזרבייג'ן.
מונטיאנו החל את דרכו בקבוצת הנוער של מטלול בושקה, בה עלה לשחק בשורות הקבוצה הבוגרת בעונת בליגת המשנה הרומנית.
באות עונה ערך 13 הופעות ליגה במדי הקבוצה, ולאחר עונה אחת עבר לשחק ברשיצה, בה ערך חמש הופעות נוספות בליגת המשנה.
בעונת שיחק לראשונה בקריירה בליגה הרומנית הבכירה, כשעבר לשחק באולט סקורניסשטי.
מונטאנו השתלב היטב בהרכב הפותח וכבש שני שערי ליגה ב-31 הופעות.
זמן קצר לאחר פתיחת עונת , עבר מונטאנו לאינטר סיביו.
בעונתו השנייה במדי הקבוצה זכה עמה בגביע הבלקנים, לאחר ניצחון בגמר על בודוצ'נוסט פודגוריצה, התואר הראשון בקריירת המשחק של מונטאנו.
לקראת עונת עבר למועדון הפאר דינמו בוקרשט, וכבר בעונת הבכורה שלו היה לחלק מהזכייה באליפות רומניה בעונה ללא הפסד ליגה.
מונטיאנו תרם 12 שערי ליגה ב-33 הופעות לזכייתה של דינמו באליפות.
מונטאנו המשיך לעונה נוספת במדי דינמו, שהפסידה את האליפות לסטיאווה בוקרשט, בעונה בה קבע שיא קריירה של 15 שערי ליגה ב-34 הופעות.
במדיה של דינמו ערך מונטיאנו את הופעותיו הראשונות במסגרת האירופית, עם ארבע הופעות ושער בגביע אופ"א, וארבע הופעות במסגרת ליגת האלופות.
בתום שתי עונות בדינמו בוקרשט, ולקראת עונת , עזב מונטיאנו לראשונה את רומניה והצטרף לסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית.
במדיה של סרקל היה מונטיאנו לשחקן הרכב קבוע, ובשתי עונות בקבוצה כבש 12 שערי ליגה ב-65 הופעות.
לאחר שתי עונות בבלגיה, עבר מונטיאנו לפ.צ.
קלן מהבונדסליגה, במדיה הפך מיידית לשחקן הרכב משמעותי.
בעונתו השלישית בקבוצה סיימה קלן במקום ה-17 וירדה לבונדסליגה השנייה.
מונטיאנו ביקש לסיים את דרכו בקבוצה בעקבות הירידה, אך על אף הצעות מאנגליה ומספרד, קלן הודיעה כי הוא אינו למכירה ומונטיאנו נותר לשחק בקבוצה עונה נוספת.
על אף שתרם שבעה שערי ליגה ב-32 הופעות, קלן לא הצליחה להתמודד על העלייה, סיימה עשירית בלבד בליגת המשנה, ובתום ארבע שנים שוחרר מהמועדון.
בסך הכול כבש מונטיאנו 18 שערים ב-129 הופעות ליגה במדי קלן.
מונטיאנו נשאר בגרמניה והצטרף לוולפסבורג מהבונדסליגה לקראת עונת .
במדיה של וולפסבורג ערך 91 הופעות ליגה וכבש 11 שערים בארבע וחצי עונות.
בחלון ההעברות של עונת , ולאחר עשר וחצי עונות, חזר מונטיאנו לרומניה והצטרף לסטיאווה בוקרשט.
עונה אחר כך סייע לה לזכות באליפות רומניה, האליפות השנייה של מונטאנו בן ה-37 בקריירה, עם 28 הופעות ליגה ושער אחד.
גם במסגרת גביע אופ"א היה מונטיאנו לשחקן הרכב חשוב, ושותף ב-11 מתוך 12 משחקיה של הקבוצה במפעל באותה העונה.
אלא שבסיום העונה שוחרר מהמועדון, בין היתר עקב עימות עם מנכ"ל הקבוצה.
הקריירה הבינלאומית של מונטיאנו נפרשה על פני כ-16 שנים, שבמהלכן היה למלך ההופעות במדי הנבחרת בכל הזמנים.
את הופעת הבכורה במדי נבחרת רומניה ערך תחת המאמן מירצ'ה רדולסקו ב-23 במאי 1991, בהפסד החוץ 1-0 ל במשחק ידידות.
לאחר מכן לקח חלק בשלושה משחקים במסגרת מוקדמות יורו 1992, ואת שערי הבכורה שלו כבש בצמד משחקי הידידות מול בחוץ בדצמבר של אותה השנה.
מונטיאנו היה לחלק מרכזי בנבחרת כבר בגיל צעיר, ושותף בכל עשרת המפגשים של רומניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994, בהם סיימה במקום הראשון בבית והעפילה לטורניר הגמר.
מונטיאנו זומן על ידי המאמן אנגל יורדנסקו לסגל רומניה למונדיאל 1994 בארצות הברית, בו נחשבה רומניה לאחת מהפתעות הטורניר.
מונטיאנו פתח ושיחק לאורך כל משחקיה של רומניה בשלב הבתים, ובהם הניצחון 3-1 על , התבוסה 4-1 ל והניצחון 1-0 על המארחת , שהבטיח לרומניה את המקום הראשון בבית.
בשמינית הגמר הדיחה רומניה, עם מונטיאנו בהרכב, את החזקה עם ניצחון 3-2, והודחה ברבע הגמר בהפסד בדו-קרב בעיטות עונשין מול .
מונטאנו פתח בהרכב אך הוחלף בדקה ה-84.
גם במסגרת מוקדמות יורו 1996 היה למונטיאנו תפקיד מרכזי.
הוא שותף בתשעה מתוך עשרת מפגשיה של רומניה בטורניר המוקדמות, וכבש פעמיים – כולל שער ניצחון במשחק הבית מול , שהסתיים בניצחונה של רומניה 2-1. רומניה העפילה ליורו 1996 מהמקום הראשון בטבלת הבית.
מונטאנו זומן לסגל על ידי יורדנסקו, אך רומניה התקשתה לשחזר את ההישג מהמונדיאל וסיימה אחרונה בבית, ללא נקודות.
מונטיאנו פתח ושיחק לאורך שני משחקיה הראשונים של רומניה בטורניר, שהסתיימו בהפסדי 1-0 ל ול.
במשחק השלישי, הפסד 2-1 ל, עלה מונטיאנו מהספסל בדקה ה-66.
עדיין תחת יורדנסקו, רשמה רומניה עם מונטיאנו העפלה שלישית ברציפות לטורניר גדול, לאחר שצלחה בקלות את משחקי מוקדמות מונדיאל 1998. מונטיאנו שותף בשמונה משחקים מתוך עשרת משחקיה של רומניה, וכבש שלושה שערים – כולם בניצחון החוץ 8-1 על .
הוא זומן על ידי יורדנסקו למונדיאל 1998, ופתח ושיחק לאורך כל משחקיה של רומניה בטורניר, כקשר שמאלי.
רומניה צלחה את שלב הבתים במקום הראשון, לאחר ניצחונות 1-0 על קולומביה ו-2-1 על , ובשוויון 1-1 מול .
רומניה נעצרה בשמינית הגמר עם הפסד 1-0 ל.
גם בעידן שאחרי יורדנסקו, נותר מונטיאנו אחד משחקניה הבולטים והיציבים של הנבחרת הרומנית.
הוא היה שותף לתשעה מתוך עשרת משחקיה של רומניה במוקדמות יורו 2000, אותם סיימה ראשונה בבית, וכבש שלושה שערים, כולל שער החוץ בניצחון 1-0 על , אותה הקדימה רומניה בנקודה אחת בלבד בסיום טורניר המוקדמות.
מונטיאנו זומן על ידי אמריך יניי לסגל רומניה ליורו 2000, ולאחר הכישלון ביורו הקודם, הפעם הצליחה רומניה לעבור את שלב הבתים.
מונטאנו עלה בהרכב רומניה בשוויון 1-1 מול ובהפסד 1-0 לפורטוגל.
במשחק השלישי פגשה רומניה את אנגליה.
בדקה ה-48, במצב של 2-1 לאנגלים, השתלט מונטיאנו על הרחקה לא טובה של השוער האנגלי נייג'ל מרטין, עצר את הכדור על החזה ומכ-16 מטרים בעט ברגל שמאל לרשת, כדי לקבוע 2-2. רומניה הצליחה להפוך את התוצאה לניצחון 3-2 בסיום, ועלתה לשלב הבא על חשבון אנגליה.
מונטיאנו פתח ושיחק תשעים דקות בהפסד 2-0 ל, שסיים את דרכם של הרומנים ברבע הגמר.
מונטיאנו היה שותף מלא לקמפיינים הכושלים של מוקדמות מונדיאל 2002 ומוקדמות יורו 2004. הוא הספיק לערוך הופעה בודדת במוקדמות יורו 2008, טורניר מוקדמות היורו החמישי בקריירה שלו, וארבעה ימים אחר כך, ב-12 בספטמבר 2007, ערך את הופעתו האחרונה במדי רומניה, בהפסד החוץ 3-1 לגרמניה במשחק ידידות.
בסך הכול ערך 134 הופעות במדי רומניה, בהן כבש 16 שערים.
לקראת עונת , קיבל מונטיאנו את תפקיד מאמן קבוצת צ'.פ.ר.
קלוז', אליה הצטרף על תקן מאמן-שחקן.
כבר באותו הקיץ הוביל מונטיאנו את קבוצתו לגמר גביע האינטרטוטו, תוך שהיא מדיחה בין היתר את אתלטיק בילבאו, סנט אטיין וז'לגיריס וילנה לפני שנוצחה בגמר כפול על ידי לאנס.
בהמשך העונה הוביל מונטיאנו את קלוז' למקום החמישי בטבלה, שיפור של שישה מקומות מהעונה החולפת.
לצד תפקיד מאמן הקבוצה, הוסיף מונטיאנו 21 הופעות ליגה כשחקן הקבוצה באותה העונה.
ב-2 באוקטובר 2006, על אף פתיחת עונה מוצלחת שכללה שישה ניצחונות ושני הפסדים בלבד בעשרת משחקי הליגה הראשונים, הודיע מונטיאנו על התפטרותו מהתפקיד, וזאת בשל התערבות בהחלטות מקצועיות וחוסר תמיכה מצד הנהלת הקבוצה.
מונטאנו החזיק בהצעה מקבוצת התחתית ארגש פיטשטי, ועל אף מצבה העגום בתחתית, קיבל את התפקיד שלושה ימים לאחר התפטרותו.
מונטיאנו בן ה-38 ערך רק שלוש הופעות ליגה במדי ארג'ש, וגם כמאמן לא הצליח לשפר את מצבה בטבלה.
משאבדו סיכויי ההישארות של המועדון, פוטר מונטיאנו מתפקידו לאחר כחצי שנה בלבד.
לקראת עונת התמנה מונטאנו לתפקיד שחקן-מאמן בקבוצת וסלוי מהליגה הבכירה.
מונטיאנו לא סיים את העונה עם הקבוצה, ושוחרר מתפקידו באפריל, כחודשיים לפני תום העונה.
במדיה של וסלוי ערך את הופעותיו האחרונות כשחקן פעיל, עם 16 הופעות בסך הכול, לפני שפרש ממשחק בגיל ארבעים.
זמן קצר לאחר פתיחת עונת , התמנה מונטיאנו לתפקיד מאמן אוניברסיטטה קלוז' מליגת המשנה.
חודשיים לאחר מכן, ולאחר שאימן את הקבוצה בשבעה משחקי ליגה בלבד, התפטר מונטאנו מתפקידו על מנת לרשת את מאמן סטיאווה בוקרשט המתפטר, מריוס לקטוש.
המינוי היוקרתי החזיק מעמד כחודש וחצי בלבד, במהלכם אימן מונטיאנו בחמישה משחקים בלבד (ניצחון וארבע תוצאות תיקו), בטרם פוטר מתפקידו על ידי נשיא המועדון ג'יג'י בקאלי, שהשיב את לקטוש לתפקיד המאמן.
לקראת סיום העונה שב לאוניברסיטה קלוז', אותה אימן במשך החודשיים האחרונים של העונה, וסייע לה להישאר בליגת המשנה בפער שתיים בלבד מהקו האדום.
לקראת עונת התמנה מונטיאנו לתפקיד מאמן אוצלול גאלאץ מהליגה הבכירה.
הקבוצה הפגינה שיפור תחת מונטאנו וסיימה את העונה במקום השמיני, שלוש נקודות בלבד מהמקום המוביל למפעלים האירופים.
בעונת הפגינה קבוצתו של מונטיאנו יכולת יציבה לאורך כל העונה.
היא טיפסה למקום הראשון בשלב מוקדם של העונה, ושמרה עליו עד לסיומה כדי לזכות באליפות היסטורית, מפתיעה וראשונה בתולדותיה.
את מרב השבחים על ההישג קיבל מונטיאנו, שנחשב היה לאחד הגורמים הבולטים בזכייה המפתיעה.
מונטיאנו וגאלאץ זכו גם בתואר הסופר קאפ הרומני בפתיחת העונה הבאה, עם ניצחון 1-0 על סטיאווה בוקרשט.
בנוסף, זכתה גאלאץ להשתתף בשלב הבתים של עונת 2011/2012 בליגת האלופות, אך סיימה אחרונה בבית וללא נקודות.
בליגה הסתפקה הקבוצה במקום השישי, ונותרה מחוץ למקומות המובילים לליגה האירופית.
מונטאנו פתח עונה רביעית בקבוצה עם ניצחון ליגה, אך לאחריו הגיעו חמישה משחקים רצופים ללא ניצחון, שבעקבותיהם התפטר מונטאנו מתפקידו.
ב-15 בנובמבר 2012, כשלושה חודשים לאחר שהתפטר מגאלאץ, התמנה מונטיאנו לתפקיד מאמן דינמו בוקרשט, אלא שלאחר חודש וחצי הגיש את התפטרותו עקב רצונו להגשים חלום ולאמן מחוץ לרומניה.
יום אחד בלבד אחר כך התמנה לתפקיד מאמן מורדוביה סראנסק מליגת העל הרוסית.
הוא אימן את הקבוצה במשך חצי עונה, אך כשל בניסיון להשאירה בליגה הבכירה.
לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן קובאן קרסנודאר מהליגה הרוסית הבכירה, אך פוטר כעבור ארבעה חודשים כאשר קבוצתו התקשתה להיצמד לצמרת.
מונטיאנו, שסיים את העונה החולפת ללא קבוצה מאז פוטר מקובאן, התמנה לקראת עונת לתפקיד מאמן גבאלה מליגת העל האזרית, אך שוב לא סיים את העונה במועדון ופוטר לאחר כחצי שנה, כשקבוצתו במקום השישי ועם ארבעה ניצחונות בלבד ב-16 משחקים.
בהמשך אותה העונה, ולאחר הניסיון הכושל לאמן מחוץ לרומניה, שב מונטיאנו לאמן במדינתו ב-4 במרץ 2015, כשהתמנה לתפקיד מאמן אסטרה ג'יורג'יו במקומו של אולג פרוטאסוב שפוטר.
שוב הייתה זו קדנציה קצרה במיוחד, ולאחר פחות מחודשיים התפטר מונטיאנו מתפקידו כשהקבוצה נותרה במקום החמישי, בו הייתה עם הצטרפותו.
בעונת אימן למשך תקופה קצרה של כחודשיים וחצי את זאכו מליגת העל העיראקית, שסיימה את העונה במקום ה-16.
בשלהי העונה הצטרף מונטיאנו לשקולאר רשיצה, בה שיחק בשלבי הקריירה המוקדמים שלו, בתפקיד המנהל הטכני של הקבוצה מהליגה השלישית.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםמטלול בושקההליגה הרומנית השנייה130רשיצההליגה הרומנית השנייה50אולט סקורניסשטיליגת העל הרומנית31220אינטר סיביוליגת העל הרומנית140337דינמו בוקרשטליגת העל הרומנית33123415סרקל ברוז'ליגת העל הבלגית347315פ.צ.
קלןבונדסליגה334314333הבונדסליגה השנייה327וולפסבורגבונדסליגה22324333318240סטיאווה בוקרשטליגת העל הרומנית51281צ'.פ.ר.
קלוז'ליגת העל הרומנית21050ארגש פיטשטיליגת העל הרומנית30וסלויליגת העל הרומנית160סך הכול בקריירה53879
דוריגנתוס (שם מדעי: Dorygnathus; משמעות השם: "לסתות חנית") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים שחי בתקופה יורה תחתון לפני 180 מיליון שנה.
הוא עופף מעל הימים הרדודים שמעל אירופה הקדומה.
לדוריגנתוס הייתה מוטת כנפיים של 1.5 מטר והכיל שרירי תעופה חזקים.
הוא היה פרימיטיבי יחסית לפטרוזאורים והיה בעל שיניים גדולות שבלטו החוצה וזנב ארוך דמוי-חנית.
מבנה שיניו מרמז על תזונתו מדגים שחיו בימים.
ייתכן שהוא עף מעליהם וחטף דגים שעלו לפני המים, בדרך דומה לגיזרן מודרני.
הוא התגלה בגרמניה ב-1860 ותואר בידי החוקר הגרמני יוהאן אנדראס וגנר.
לצידו חיו פטרוזאורים קטנים נוספים כמו הרמפורינקוס והקמפילוגנתואידס (Campylognathoides) מאותה משפחה.
דורין ני וריאן (באירית: Doireann Ní Bhriain; נולדה בשנת 1952) היא מנחת טלוויזיה אירית.
ני וריאן נולדה בדבלין כאחת משלושה ילדים של שחקנית ועובד בשירות הציבורי, בגיל שמונה לקחה חלק בתוכנית רדיו ביחד עם אמה, היא בוגרת לימודי צרפתית וספרדית מאוניברסיטת קולג' דבלין, בנוסף היא דוברת של השפה האירית.
ב-1972 התחילה לעבוד ברשת השידור הציבורית של אירלנד "RTÉ" כמנחת תוכניות טלוויזיה לילדים, לאחר מכן הגישה את תוכנית החדשות והאקטואליה "Tangents" ובכך נהייתה לאחת הנשים הראשונות שהגישו מהדורת חדשות באירלנד, היא גם הגישה את התוכנית בשפה האירית "Féach".
ב-1976 עזבה את עבודתה בתחום התקשורת על מנת מעבר לקניה שם לימדה בבתי ספר כפריים ולאחר מכן בניירובי.
ב-1979 החלה לשמש ככתבת של תוכנית הרדיו "Women Today" ובסופו של דבר הגישה את התוכנית לאחר פרישתה של המגישה.
ב-1981 הנחתה את האירוויזיון, היא קיבלה את ההצעה להנחות את התחרות עקב היותה מגישת טלוויזיה מוכרת במדינתה שגם דוברת צרפתית.
לאחר הנחיית האירוויזיון פרשה בפעם השנייה מ-RTÉ.
באירוויזיון 1991 הגישה פרשנות לטלוויזיה האירית.
ב-1993 זכתה ב-"Jacob's Award", פרס הטלוויזיה האירית.
בשנות ה-2000 לקחה חלק במספר פרויקטים בתחום האומנות.
היא נשואה לעיתונאי אנדי פולק ולהם שני ילדים.
דוריט הקטנה הוא סרט דרמה גרמני משנת 1934 בבימויו של קארל לאמאק ובכיכובם של גוסטב וולדאו, אנני אונדרה והילדה הילדברנד.
זהו עיבוד לרומן "דוריט הקטנה" מאת צ'ארלס דיקנס.
הסרט הוא ניגוד גמור לקומדיות ומחזות הזמר בהן נהגה אונדרה להופיע בדרך כלל.
המנהלים האמנותיים של הסרט היו וילהלם דפנאו ואריק זנדר.
גוסטב וולדאו – ויליאם דוריט
אנני אונדרה – איימי, בתו
הילדה הילדברנד – לילי, בתו
קורט מייסל – פיט, בנו
מתיאס ויימן – ארתור קלנאם
אנטני ג'אקל – גברת קלנאם, אמו
יוזף אייכם – ג'ון שיברי
דוריט הקטנה הוא סרט דרמה אילם בריטי משנת 1920, בבימויו של סידני מורגן ובכיכובם של ליידי טרי, לנגהורן ברטון וג'ואן מורגן.
הסרט מתאר את סיפורה של איימי דוריט, שעובדת כדי לפרנס את משפחתה ומטפלת באביה הגאה.
האב כלוא שנים רבות במרשלסי, בית הכלא לבעלי חוב בלונדון.
עולמם של איימי ובני משפחתה משתנה כליל, כאשר הבן של המעסיקה שלה, ארתור קלנאם, חוזר לאנגליה משהותו מעבר לים, ומגלה ירושה השייכת להם.
כמו כן הוא מגלה שחיי משפחת דוריט ומשפחתו שלובים זה בזה.
ליידי טרי – גברת קלנאם
לנגהורן ברטון – ארתור קלנאם
ג'ואן מורגן – איימי דוריט
ארתור לנארד – ויליאם דוריט
ג'ורג' בלאמי – פרד דוריט
ג'אד גרין – בוב הזקן
בטי דויל – פאני דוריט
מרי לייל – גברת מרדל
דוריה אנטיקוויור (Duria Antiquior) "דורסט הקדומה", היה הייצוג החזותי הראשון של סצנה חיים גאולוגית המבוססת על עדויות משחזורים של מאובנים.
הגרסה הראשונה הייתה בצבעי מים שצוירה בשנת 1830 על ידי הגאולוג האנגלי הנרי דה לה בש על בסיס מאובנים שנמצאו בליים רג'יס, דורסט, בעיקר על ידי אספנית המאובנים מרי אנינג.
דה לה בש גייס את האמן המקצועי ג'ורג' שרף להדפיס הדפסים ליטוגרפיים על בסיס הציור, אותם מכר כדי לגייס כסף לטובתה של אנינג.
זה היה התיאור הראשון של סצנת חיים מתקופה גאולוגית שהופיעה בפרסום מוגבל.
ההדפס שימש למטרות חינוך והופץ באופן נרחב בחוגים מדעיים.
האיור השפיע על תיאורים חזותיים אחרים שהחלו להופיע בספרות המדעית וגם הפופולרית.
עד שנת 1830 הייתה מרי אנינג ידועה היטב בקרב הגאולוגים הבריטי ואספני המאובנים בזכות יכולתה לאתר מאובנים חשובים בתצורות הגיר והפצלים מתקופת היורה, ברחבי עיירת הנופש ליים רג'יס בחוף דורסט.
כמו כן הייתה לה המיומנות לשחזר את בעלי החיים.
התיאור המדעי של ויליאם קוניבר של כמה ממאובני הזוחלים הימיים שהיא מצאה, כלל את שלד האיכתיוזאורוס הראשון ושני השלדים הראשונים של הפלסיוזאורוס שנמצאו אי פעם.
ממצאים אלה הכו גלים בעולם המדעי.
ויליאם בקלנד זקף לזכותה של אננינג שתי תצפיות חשובות של מאובנים מוזרים, שלעיתים נמצאו באזור הבטן של שלדי איכתיוזאור.
מאובנים אלה הכילות לעיתים קרובות שברי עצמות מאובנים ולפעמים עצמות של איכתיוזאורים קטנים.
מאובנים אלה הובילו את בקלנד להסיק כי מאובנים אלה, שנקראו קורפוליטיים, היו צואה מאובנת.
תגלית זו הובילה את בקלנד לכתוב תיאור חי של שרשרת המזון של העידן הגאולוגי.
התיאור של בקלנד, הניע את הגאולוג הנרי דה לה בש, שעבד עם קונביר בתיאור מאובני הזוחלים הימיים, ליצור ייצוג חזותי של החיים בדורסט הקדומה.
למרות היותה ידועה בחוגים גאולוגיים, בשנת 1830 היו לאנינג קשיים כלכליים שנבעו מהמצב הכלכלי בבריטניה, ומרווחי הזמן הארוכים והבלתי צפויים בין ממצאי מאובנים גדולים שאותם מכרה כפרנסה.
דה לה בש החליט לסייע לאנינג בכך שהמאייר המקצועי ג'ורג' שרף, שהכין קודם ליתוגרפיות של שלדים גאולוגים קדומים, יצר הדפס ליתוגרפי על בסיס הציור המקורי שלו.
לאחר מכן דה לה בש מכר עותקים של ההדפס לחברים ועמיתים ותרם את התמורה לאנינג.
לפני הציור של דוריה אנקוויור, הזואולוג הצרפתי ז'ורז' קיווייה פרסם רישומים של מה שלדעתו היה הצורה של יצורים פרהיסטוריים בחייהם.
באותה העת הגאולוג האנגלי קוניבר צייר קריקטורה מפורסמת של בקלנד במערת קירקדייל שגילה את מאובני הצבועים הפרהיסטוריים שלו.
אך האיור דוריה אנטיקוויור היה התיאור הראשון של סצנה המציגה מגוון של יצורים פרהיסטוריים החיים זה עם זה תוך תיאור סביבתם הטבעית, על סמך עדויות מאובנות.
רבים מהיצורים בציור מתוארים במצב של אינטראקציה אלימה.
הדמויות המרכזיות הן איכתיוזאורוס גדול הנושך את צווארו הארוך של פלסיוזאורוס.
פלסיוזאורוס נוסף נראה מנסה לתקוף תנין על החוף, ועוד אחד משתמש בצווארו הארוך כדי לתפוס פטרוזאור שעף מעל המים.
דגש זה על אינטראקציות אלימות בטבע היה אופייני לראשית המאה ה-19 בבריטניה.
דה לה בש תרגם את התיאור המילולי של קונביר על הזוחלים הימיים לצורה ציורית.
כמה מהאיכתיוזאורים מתוארים כשהם תופסים דגים שונים, ואחרים מפרישים צואה אשר תהפוך לקופרוליטים בעתיד.
בנוסף לבעלי החוליות ישנם בציור גם כמה חסרי חוליות כמו דמויי דיונון ואמוניט.
יש גם שבלולי אמוניטים ריקים בקרקעית הים, וכמה חבצלות ים (בפינה הימנית התחתונה) שמהם נמצאו כמה מאובנים שמורים מאוד בליים רג'יס.
אחד מתכונות הציור המרשימות היא התצוגה המתארת את הנעשה מעל ומתחת למים באותו איור.
כמו תצפית על אקווריום, ודוריה אנטיקוויור היא הדוגמה הראשונה הידועה של איור כזה.
הסגנון הזה לא היה נפוץ עד שהאקווריום הפך לאופנתי כמה עשורים לאחר מכן.
ההדפסים הפכו לפופולריים ובשלב מסוים הליטוגרפיה שורטטה והודפס בכמות גדולה יותר.
חלק מהגרסאות המאוחרות היו ממוספרות.
ויליאם בקלנד שמר על אספקת ההדפסים והפיץ אותם בהרצאות הגאולוגיה שלו.
עד מהרה נשלחו עותקים לגאולוגים מחוץ לבריטניה, כולל ז'ורז' קיווייה בצרפת.
בברלין הציג ליאופולד פון בוש, את הליטוגרפיה ב -4 בפברואר 1831 בפני קהל, שיבח את ההתפתחויות האחרונות בגאולוגיה הבריטית והעלה שאלות חדשות לגבי תהליכי השינוי הגאולוגי.
הדפס הגיע ככל הנראה לג'אורג' אוגוסט גולדפוס, שכן בשנת 1831 הוא כלל רישום דומה, שהושפע בבירור מיצירתו של דה לה בש, של סצנה המבוססת על מאובנים מהרי היורה, בפרק האחרון של הפרסום שלו על מאובני גרמניה.
בקלנד כתב לדה לה בש והפציר בו ליצור סצנות נוספות לפני שהגרמנים יקדימו אותם.
דה לה בש לא הפיק סצנות אחרות בקנה מידה כזה, אך הוא כלל כמה סצנות קטנות ופשוטות יותר של בעלי החיים הגאולוגיים במהדורה השנייה של המדריך הגאולוגי שלו (1832).
סצנות כאלה לא נותרו מוגבלות לחוגים מדעיים.
בשנת 1833 ייצר הגאולוג ג'ון פיליפס חתך עץ מסצנה מורחבת, שהושפעה ללא ספק מהאיור של דוריה אנטיקוויור ומסצנת היורה של גולדפוס.
ציור זה פורסם במגזין הפני הפופולרי.
ציור נוסף העתיק אלמנטים מדוריה אנטיקוויור, הופיע במילון מאויר להיסטוריה של הטבע בשנת 1834 בצרפתית.
סצנות כאלה מהתקופה הקדומה המחישו בצורה חיה את ההתקדמות בפליאונטולוגיה, ועזרו לשכנע חוקרים ואפילו את הקהל הרחב שניתן להבין את העבר בביטחון סביר.
לאיור המקורי נוצרו גרסאות נוספות במהלך השנים.
בספר מבוא לפליאונטולוגיה שהופיע בשווייץ, (1844–1846) היה ציור מודפס ומדויק של הליטוגרפיה המקורית, מלבד העובדה שהשמיטו בה את מאובני הצואה.
זו הייתה הגרסה הראשונה של התמונה שפורסמה בספר.
סביב 1850 צייר רוברט פארן גרסה גדולה של הסצנה בצבעי שמן על בד עבור הגאולוג אדם סדגוויק.
ייתכן שסדגוויק השתמש בה בהרצאות הגאולוגיה שלו בקיימברידג'.
בשנת 2007 ריצ'רד ביזלי, עם דייוויד וורד הפיקו גרסה מעודכנת של הסצנה ששיקפה את הידע המדעי המודרני על היצורים המתוארים.
במוזיאון בעיירה ליים ריג'ס, שם נמצאו הממצאים המקוריים, ישנה דיורמה גדולה בתלת מימד המבוססת על הציור דוריה אנטיקוויור.
דוריט הקטנה (בדנית: Lille Dorrit) הוא סרט אילם דני משנת 1924, בבימויו של א.
סנדברג, ובכיכובם של פרדריק ינסן, קרינה בל וקארן וינתר.
הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור בשנת 1857.
פרדריק ינסן – ויליאם דוריט
קרינה בל – איימי דוריט, בתו של ויליאם
קארן וינתר – פאני, אחותה של איימי
קנוד שרודר – טיפ, אחיה של איימי
גאורג בוש – פרדריק דוריט
גונאר טולנס – ארתור קלנאם
אינגבורג פרסון – גברת קלנאם, אמו של ארתור
קארל הינץ – ג'רמיה פלינטוויץ' ואפרים פלינטוויץ'
מתילדה נילסן – אפרתי, אשתו של אפרים
אריק סקולד פטרסן – ג'ון
דורין מאסי הייתה פרופסורית בריטית שהתמחתה בסוציולוגיה ובגאוגרפיה.
תחומי המחקר העיקריים שלה היו גאוגרפיה מרקסיסטית, גאוגרפיה פמיניסטית (אנ) וגאוגרפיה תרבותית.
מאסי כיהנה כפרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטה הפתוחה באנגליה.
עבודתה על גאוגרפיה ומרחב מוכרת בכל העולם.
דורין ברברה מאסי נולדה במנצ'סטר שבאנגליה.
היא נולדה למשפחה במעמד הפועלים, ומותו המוקדם של אביה ג'ק הותיר את אמה ננסי כמפרנסת העיקרית שלה ושל אחותה.
בזכות מדיניות הרווחה שהייתה נהוגה בבריטניה, מאסי זכתה לחינוך הגון ודיור מסובסד ובילתה את רוב ילדותה בוויתנשוו (אנ), פרבר של דרום מנצ'סטר באנגליה.
כשסיימה את חטיבת הביניים קיבלה מאסי מלגה לתיכון מנצ'סטר ובסיומו קיבלה מלגה נוספת לאוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1966 סיימה מאסי בהצטיינות את התואר הראשון שלה בגאוגרפיה והמשיכה להתמחות בגאוגרפיה כללית.
מאסי אהבה במיוחד את הקשר בין גאוגרפיה לתחומים נוספים.
היא שוחחה רבות עם פיזיקאים, אנתרופולוגים ואישים מהתמחויות שונות.
עם סיום לימודיה החלה לעבוד במרכז ללימודי סביבה בלונדון, שבחן את בעיות הערים בבריטניה, שם היא מצאה מגוון של קולגות מתחומים שונים.
בשנים 1971–1972 מאסי עזבה את עבודתה במרכז ללימודי הסביבה והחלה ללמוד תואר שני במדעי האזור באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה.
היא בחרה להתמחות גם במדעיים רציונליים יותר, כמו כלכלה מתמטית, על מנת להבין טוב יותר את הבסיס של מדעי האזור.
באוניברסיטת פנסילבניה מאסי פגשה קבוצה של מרקסיסטים צרפתיים והחלה להיות מעורבת מאוד בדיונים על מרקסיזם.
כשחזרה לבריטניה כתבה מאמר בשם "לקראת ביקורת על תורת המיקום התעשייתית", שפורסם בשנת 1973.
מאסי חזרה לעבוד במרכז ללימודי הסביבה, ובשנת 1973 הצטרפה לוועדה העוסקת בדיון מדיני בנושא ערים ואזורים פנימיים, ובאי השוויון בין צפון לדרום בריטניה.
ב-1979, עם הקמתה של ממשלה חדשה, המרכז הסביבתי בו עבדה מאסי נסגר והיא החלה ללמד באוניברסיטת קליפורניה.
ב-1982 מאסי מונתה לפרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטה הפתוחה.
היא האמינה ששם תוכל להיות המרצה והחוקרת שהיא רוצה להיות.
האוניברסיטה הפתוחה התבססה על האמונה שטכנולוגיה יכולה להביא הזדמנות ללמידה ברמה גבוהה, גם לאנשים שלא הייתה להם אפשרות ללמוד באוניברסיטה מסורתית.
מאסי נשארה באוניברסיטה הפתוחה על אף הצעות פרופסורה ממקומות שונים, ביניהם גם מאוניברסיטת אוקספורד.
היא האמינה בפתיחות ובנגישות של האוניברסיטה הפתוחה, ונשארה נאמנה לאמונתה 27 שנים, עד פרישתה לפנסיה.
עבודתה של מאסי נגעה במגוון תחומים של גאוגרפיה: גאוגרפיה כלכלית, גאוגרפיה מרקסיסטית, גאוגרפיה פמיניסטית וגאוגרפיה תרבותית.
היא הבינה את יחסי הכוחות בכל אחד מהתחומים ואתגרה אותם.
עבודתה המוקדמת במרכז ללימודי סביבה בלונדון ביססה את עבודתה האקדמית המאוחרת יותר בגאוגרפיה כלכלית, ובמיוחד את תאוריית 'חלוקות העבודה המרחביות' שאומרת כי חוסר אחידות הכלכלה הקפיטליסטית יצרה פילוגים בין אזורים עשירים ועניים וגרמה לאי שוויון חברתי.
מאסי בחנה את המרחב והמקום בהיבטים שונים.
היא חקרה באמצעות הגאוגרפיה את הדינמיקה בעולם וניווטה מחדש את מושגי המרחב והגאוגרפיה ככאלו הנבנים דרך פעולה, בניגוד לתפיסה שהם מחליפים את הפעולה.
באמצעות הרעיון הזה, היא הצביעה על השפעות מרובות במרחב ועל אחריות מוסרית ופוליטית המעוצבת על ידי מה שהיא כינתה "גאומטריות של כוח".
תובנות אלה שינו מאוד את ההבנות ביחסי הגומלין של מרחב, זמן, כוח ופוליטיקה.
1944- מדליית ויקטוריה של החברה המלכותית הגאוגרפית
2003 - מדליית זהב של אנדרס רצ'יוס של החברה השוודית לאנתרופולוגיה וגאוגרפיה
2003 – מדליית 100 שנה של החברה הסקוטית הגאוגרפית
2006 – דוקטור של כבוד טעם אוניברסיטת אדינברו בסקוטלנד
דורידיים (שם מדעי: Dorididae) המכונה לעיתים גם בשמה העממי לימון ים היא משפחה של חשופיות ים צבעוניות בגודל בינוני עד גדול.
מקור השם המדעי של המשפחה הוא נימפת הים, דוריס, במיתולוגיה היוונית העתיקה.
השם העממי לימון ים, נגזר ככל הנראה מהדמיון החזותי ללימון עקב צבעם הצהוב-כתמתם ברוב המינים השייכים למשפחה, צורתם האליפטית כפי שנראית ממבט עילי ועורם המחוספס.
שם זה משמש גם כתיאור למשפחות דומות נוספות של חשופיות ים.
הם מטילים רצועות של ביצים לבנות או צהובות.
הדורידיים יכולים להגיע לגודל של עד כ-20 ס"מ.
צורתם היא שטוחה ומנקודת מבט עליונה אליפטית.
יש להם שני זיזים דמויי קרניים, המכונים ריינופורים, על הראש.
על גבם זימים המזכירים מעט עשב, המסודרים בצורת שושנה.
מסביב לעורם זרועות לעיתים נקודות שחורות, והוא מכוסה בליטות קטנות, הנקראות גבשושיות .
אפלודוריס (ברג, 1879) – Aphelodoris
ארטכיה (ברג, 1881) – Artachaea
קונואלביה (קולייר ופארמר, 1964) – Conualevia
דוריופסיס (ברג, 1889) – Doriopsis
גוסלינריה (ולדס, 2001) – Goslineria
הומויודוריס (ברג, 1881; טקסון מוטל בספק) – Homoiodoris
פרודוריס (ולדס, 2001) – Pharodoris
דוריטוס הוא מותג אמריקאי של צ'יפס טורטייה בטעמים שונים, המיוצר מאז 1964 על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו.
חטיף הדוריטוס היה במקור חסר טעם מיוחד.
בשנת 1966 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם תירס קלוי, בשנת 1967 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם טאקו, ובשנת 1972 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם גבינת נאצ'וס.
טעמים מיוחדים אחרים החלו להופיע לראשונה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הקונספט של החטיף פותח במקור במסעדה בדיסנילנד.
החטיף זכה לפרסום רב בזכות מסעות פרסום שיווקיים גדולים, כולל פרסומות רבות ששודרו לאורך השנים במהלך הסופרבול.
בישראל מיוצר החטיף במפעל המלוחים של קבוצת שטראוס (בשותפות עם פריטו-ליי) בשדרות.
את הזיכיון לשיווק החטיפים המלוחים של "פריטו-ליי" בישראל, כולל "דוריטוס", לצד "צ'יטוס" ו"ראפלס" קיבלה בשנת 1991 חברת המזון "עלית"; כחלק מכניסת חברת האם, תאגיד "פפסיקו", לפעילות בישראל, שכללה מתן זכיין לחברת טמפו משקאות לייצר פפסי בישראל.
החטיפים של "פריטו-ליי" יובאו תחילה מטורקיה אך בשנת 1992 החלה חברת "עלית" (שמוזגה אחר כך לתוך "שטראוס גרופ") לייצר את החטיפים המלוחים של פפסיקו במפעל שלה בשדרות.
בשנת 1999 רכשה "פריטו-ליי" 50% מהבעלות עליו תמורת 10 מיליון דולר, והוא פועל מאז תחת השם "שטראוס פריטו ליי".
ל"שטראוס פריטו-ליי" הוענק רישיון בלעדי לייצור, הפצה ומכירה בישראל של חטיפים המבוססים על ידע וסימני מסחר של פריטו-ליי.
בשנת 2021 סבל המוצר מ"שרינקפלציה", משקל כל אריזה הפך נמוך יותר אך המחיר נותר ללא שינוי.
דורין רצ'אן (ברומנית: Dorin Recean; נולד ב-17 במרץ 1974) הוא כלכלן ופוליטיקאי מולדובני, שכיהן כראש ממשלת מולדובה.
רצ'אן נולד ב-1974 בדונדושן (Dondușeni) וגדל בכפר מינדיק (Mîndîc) כבן לפאבל רצ'אן, מורה לפיזיקה ולאליזה, מורה בבית ספר יסודי.
הוא סיים ב-1996 תואר ראשון בלימודי מנהל עסקים בינלאומיים באקדמיה ללימודים כלכליים של מולדובה בקישינב.
בהמשך ב-2000 גמר תואר שני במנהל עסקים בשלוחה הבלגית של האוניברסיטה הבינלאומית ניופורט.
עד 2007 רצ'אן לימד כמרצה באקדמיה ללימודים כלכליים, שבה למד.
בין 2000–2012 לימד גם בשלוחה בקישינב של האוניברסיטה הבינלאומית ניופורט.
ב-2010 התמנה סגן שר לטכנולוגית המידע והתקשורת כשהיה אחראי על המעבר לדרכונים ביומטריים, בחלק מתוכנית ליברליזציית אשרות הכניסה בין רפובליקת מולדובה לאיחוד האירופי.
הוא היה הפוליטיקאי הראשון שחשף את תיקו באינטרפול של ולדימיר פלחוטניוק בפרשת "היער המלכותי" שגרמה להתפטרות ממשלת פילאט במרץ 2014.
ביולי 2012 התמנה לשר הפנים בממשלת ולאד פילאט.
ב-31 במאי 2013 אחרי נפילת אותה ממשלה, נשאר כשר הפנים גם בממשלה החדשה בראשות יוריה ליאנקה.
רצ'אן היה שר הפנים האזרח הראשון של רפובליקת מולדובה, אחרי שבעבר משרד זה נוהל על ידי אנשי משטרה וביטחון פנים.
אחרי הבחירות בנובמבר 2014 סיים את תפקידו בממשלה, פרש מהחיים הפוליטיים ופתח עסק פרטי.
רצ'אן לימד כמרצה באוניברסיטה הטכנית של קישינב.
בפברואר 2022 התמנה על ידי הנשיאה מאיה סנדו כיועץ נשיאותי לסוגיות ביטחון וכמזכיר כללי של המועצה העליונה לביטחון של רפובליקת מולדובה.
בעת הסלמת המתח בטרנסניסטריה אחרי פריצת המלחמה באוקראינה, רצ'אן נפגש בויניצה עם הנשיא שלישי של המדינה הפלגנית של טרנסניסטריה, ודים קרסנוסלסקי.
בפברואר 2023 התמנה לראש ממשלת מולדובה במקום נטליה גבריליצה.
רצ'אן נשוי לסילביה ויש לו שני ילדים.
הוא יודע רומנית, רוסית, צרפתית ואנגלית.
דוריטאותיס אופלסכנס (שם מדעי: Doryteuthis opalescens) הוא מין של דיונון ממשפחת הלוליגיים.
הוא חי במימי מערב האוקיינוס השקט שלחופי חצי האי באחה קליפורניה ומפרץ קליפורניה בטווח שבין מקסיקו עד לאלסקה.
בימים ממוזגים עד קפואים, הדיונון שוחה לאורך האוקיינוסים עד ל-320 ק"מ הרחק מהחופים.
זהו דיונון קטן יחסית הקרוב לסוג לוליגו והוא בעל מעטפת באורך 190 מ"מ.
הוא בעל עיניים גדולות בעלות קרנית, דבר המתאים לחיות בעלי חישת אור גבוהה יחסית.
הדיונון הוא בעל גוני לבן-כחלחל עד לחום מנומר או זהוב.
עם זאת הוא יכול לשנות את צבעו לאדום כהה או חום בעתות לחץ או בעת ציד.
הדיונון מתקיים במים עמוקים עד לעומק 500 מטרים.
הוא מטיל את ביציו בקרבת החופים לא יותר עמוק מעשרה מטרים.
זהו טורף הניזון מדגים קטנים, סרטנאים שונים וגם מדיונונים אחרים, כשהוא אף אינו בוחל בקניבליזם.
הדיונונים צדים בלהקות גדולות הנעות יחדיו והוא תופס את הטרף עם מחושיו הארוכים בעלי הקרסים החדים.
בתורו הוא נטרף בידי דגים גדולים שונים כמו טונות, מפרשניים, אלתית גמלונית, כריש כחול, יונקים ימיים ובעיקר ארי ים קליפורני, ועופות ימיים כמו צוללן שחור-גרון וקורמורן ברנט.
הדיונון גם נידוג בידי ספינות דיג, כשהוא מבין הדיונונים המסחריים ביותר שנידוגים במפרץ קליפורניה בכל שנה, החל מ-1993.
תאודורו "דורינו" סרפיני (באיטלקית: Teodoro "Dorino" Serafini; 22 ביולי 1909–5 ביולי 2000) היה רוכב ונהג מרוצים איטלקי.
סרפיני החל ברכיבה על אופנועים בשנות ה-30, הפך לאלוף איטליה ב-1933 בקטגוריית ה-175 סמ"ק וב-1936 בקטגוריית ה-500 סמ"ק.
בשנת 1939 זכה באליפות אירופה באותה קטגוריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה עבר להתחרות במרוצי מכוניות.
בסוף שנת 1949 זומן על ידי אנצו פרארי להתחרות במרוצים שונים עבור פרארי.
הוא סיים את מרוץ המילה מילייה במקום השני.
בספטמבר 1950 השתתף בגרנד פרי איטליה, מרוץ הסיום של עונת 1950, עונת הבכורה של אליפות הפורמולה 1. הוא התחרה עבור קבוצת פרארי וסיים את המרוץ במקום השני.
במהלך המרוץ חלק את המכונית עם אלברטו אסקרי ולכן זכה רק למחצית הנקודות (3 במקום 6).
במהלך מרותץ המילה מילייה של שנת 1951 היה מעורב בתאונה לאחר שרכבו הדרדר לתהום.
בעקבות התאונה עבר מספר ניתוחים ונדרש לתקופת החלמה ארוכה, לאחריה לא שב לפעילות תחרותית.
מלבד המרוץ הזה השתתף במספר מרוצים נוספים, שלא היוו חלק מהאליפות.
בגרנד פרי סירקוזה, שהתקיים במרץ 1951, סיים במקום השני.
דורין גלעדי (נולדה ב-1981) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
בתו של הבדרן, הזמר והשחקן מוטי גלעדי.
גלעדי נולדה בפתח תקווה לארנה ומוטי גלעדי וגדלה בתל אביב ולאחר מכן ברעננה.
כשהייתה בת עשר חלתה אמה בסרטן, ונפטרה שלוש שנים לאחר מכן, בגיל 47.
כבר מילדותה נחשבה גלעדי לילדת פלא עת עלתה לבמה, שרה ושיחקה ביידיש רהוטה לצד אביה במופע "יידישע געשעפטן" והיא בת 9 בלבד.
את לימודיה התיכוניים עשתה במגמת מוזיקה בתיכון מור מטרו-ווסט ברעננה, ואת שירותה הצבאי בלהקה צבאית – צוות הווי בקו"ם לצד אסי ישראלוף ("מה קשור") שגם היה בן זוגה.
גלעדי בוגרת לימודי תיאטרון במכללת "סמינר הקיבוצים".
לאחר שחרורה מצה"ל, למדה משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים ולאחר מכן החלה להופיע על במות התיאטרון ובטלוויזיה.
בשנת 2001 הופיעה עם אביה במופע מוזיקלי ביידיש "געפילטע פריש", ובשנת 2006 שיחקה ב"איה בעיר הגדולה" – מחזמר לילדים (פותחים מסך – בית לסין) ובהצגת הילדים "חלם" שכתבה חמוטל בן-זאב.
בשנים 2007 עד 2009 שיחקה בהצגות "קרקס קוראז'" ו"המערב הפרוע" בתיאטרון ערבי-עברי ביפו ובקברט הסאטירי "שירת העצבים" בצוותא.
בשנים הבאות לקחה פסק זמן מהתיאטרון לטובת הקמת משפחה ולימודי עיצוב פנים.
לאחר 5 שנים התעורר בה הגעגוע ובשנת 2013 שבה לבמות במחזמר באנגלית לכל המשפחה ("סוסיקל") ובמופע "שירה וחיקוי בציבור" עם אביה ועם אשתו אסנת וישינסקי.
בשנת 2015 שבה גם להופיע לצד אביה ביידיש במופע "יידיש מין אוצר" במסגרת תיאטרון היידישפיל.
בשנת 2016 כתבה, ביימה ושיחקה במופע לכל המשפחה "גברת קסם ואדון משאלה" ובמופע "בלאקסטאר וספייסי - משגעים את הגדולים".
במקביל עסקה בבימוי ובהפקת מופעי סיום בתיכונים ובתי ספר.
בשנת 2019, יצרה עם חברתה רוני קרן, מותג תוכן הנקרא MomMEmoo, שבו העלו שתיהן תכנים קומיים, בין היתר בנושא זוגיות ואימהות.
לאחר שהתגרשה, המשיכה גלעדי ביצירת תוכן וסרטונים קומיים במדיה החברתית בנושא גרושים.ות ופרק ב', תחת הדמות הסאטירית העונה לשם "המשפיענית".
הסרטונים זכו לעשרות אלפי צפיות.בשנת 2021 פגשה את הגיטריסט, תום סולומון, שהפך לבן זוגה על הבמה ובחיים.
בימי הקורונה יצרו יחד מופע דואו אקוסטי בשם "Better Together".
בנוסף על העשייה המוזיקלית שלה, עוסקת גלעדי ביזמות בתחום המוזיקה והנדל"ן.
בשנת 2023 הוציאה 2 סינגלים ראשונים (1. עדיין נשואה?!
2. Got Me Going) מתוך אלבום הבכורה שלה, הכולל שירים בעברית ובאנגלית, ובו היא ממתגת את עצמה ככוכבת פופ תחת השם Major D.
גלעדי הייתה נשואה ליזהר גולדמן ואם לשלושה ילדים.
דורימון: תמיד לצידך (ביפנית: STAND BY ME ドラえもん) הוא סרט אנימה יפני משנת 2014 המבוסס על סדרת המאנגה דורימון ואשר בוים על ידי ריויצ'י יאגי וטקאשי ימאזאקי.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-8 באוגוסט 2014. זהו הסרט הרווחי ביותר מכל הסרטים בזיכיון דורימון.
גרסה של הסרט עם דיבוב באנגלית הוקרנה לראשונה ב-24 באוקטובר 2014 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו.
זה היה סרט ההנפשה הראשון של דורימון ב-CGI, והראשון שיצא לאקרנים גם בבתי קולנוע מחוץ ליפן.
הסרט זכה להצלחה מסחרית ביפן והוא היה הסרט הנצפה ביותר ביפן במשך חמישה שבועות רצופים ובשנת 2014 הסרט דורג במקום השני ברשימה סרטי ההנפשה הרווחים ביותר באותה השנה ביפן (הסרט הראשון באותה הרשימה היה הסרט לשבור את הקרח של דיסני), כאשר באותה השנה הסרט גרף 183.4 מיליון דולרים.
בפברואר 2015 הסרט זכה בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר של השנה בטקס פרסי האקדמיה היפנית לקולנוע.
ב-20 בנובמבר 2020 יצא לאקרנים ביפן סרט המשך לסרט זה.
עלילת הסרט מתמקדת בנער היפני הצעיר נוביטה נובי בן ה-10. נוביטה הוא נער עצלן למדיי, מגושם, ובעיקר חסר מזל.
נוביטה מקבל ציונים נמוכים למדיי בבית הספר ויש לו בעיות חברתיות שונות.
על מנת לסייע לנוביטה לשפר את מצבו הנין של נובי מהמאה ה-22 מחליט לשלוח חזרה בזמן את החתול הרובוטי דורימון על מנת שיסייע לנובי להתגבר על אתגרים שונים.
משימתו של דורימון היא לוודא שלנוביטה לא יהיה עתיד מלא בכישלונות ונישואים אומללים.
לדורימון יש גאדג'טים עתידניים רבים בהם הוא משתמש על מנת לסייע לנוביטה להתגבר על מכשולים שונים בחיי היומיום.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-20 בנובמבר 2020.
זה היה סרט ההנפשה השני של דורימון ב-CGI.
נטפליקס רכשה את זכויות ההפצה של הסרט מחוץ לאסיה והוא הפך זמין לצפייה בנטפליקס החל מ-24 בדצמבר 2021. הסרט דורג במקום השישי ברשימת סרטי ההנפשה הרווחים ביותר בעולם בשנת 2020.
דורימון: מלחמת הכוכבים הקטנה של נוביטה 2021 (ביפנית: ドラえもん: のび太の 宇宙小戦争 2021) הוא סרט אנימה יפני משנת 2022. זהו הסרט ה-41 בסדרת הסרטים בזיכיון של "דורימון", והוא משמש כרימייק לסרט השישי בסדרה שיצא לאקרנים במקור בשנת 1985.
מאוגוסט 2022 הסרט הפך זמין לצפייה באמזון פריים.
החל מ-7 בדצמבר 2022 הסרט נמכר גם ב-DVD וב-Blu-Ray ביפן.
פאפי, חייזר זעיר ומנהיג כוכב לכת מרוחק, בורח לכדור הארץ על מנת להתחמק מכוחות מורדים שהשתלטו על כוכב הלכת שלו.
בהפקת הגרסה העברית, אשר הופקה על ידי אולמן מדיה, השתתפו בדיבוב הדמויות:
עלילת הסרט יצאה לשווקים גם ב-4 בפברואר 2022 במהדורת ספר אשר נכתב על ידי שודאי פוקושימה.
משחק נינטנדו סוויץ' המבוסס על הסרט נוצר על ידי FuRyu והיה אמור לצאת לשווקים ב-4 במרץ 2021, אך ההשקה של המשחק נדחתה בעקבות מגפת הקורונה.
המשחק יצא לשווקים לבסוף ב-4 במרץ 2022.
דורימון (ביפנית: ドラえもん; הגייה: "דוֹרָאֶמוֹן") היא דמות בדיונית בזיכיון המאנגה והאנימה היפני המצליח דורימון אשר נוצר במקור על ידי צמד האמנים היפנים הירושי פוג'ימוטו ומוטו אביקו.
דורימון הוא חתול רובוטי אנתרומורפי ללא אוזניים מהמאה ה-22 אשר חוזר בזמן להווה במטרה לסייע לילד בן 10 בשם נוביטה להתגבר על אתגרים שונים בחייו.
דמותו של דורימון לאחת הדמויות האיקוניות והאהובות ביותר בתרבות הפופולרית היפנית והיא אף מונתה ב-2008 ל"שגריר האנימה" הראשון של יפן על ידי משרד החוץ היפני.
דורימון הוא רובוט-חתול אנתרומורפי כחול עם עיניים גדולות ועגולות, אף אדום, ללא אוזניים, ועם פעמון קטן אשר תלוי על רצועה אדומה שהוא עונד סביב צווארו.
לדורימון כיס מיוחד על בטנו שממנו הוא מסוגל להוציא כמות אינסופית של גאדג'טים וכלים עתידניים שמסייעים לנוביטה להתגבר על אתגרים שונים בחיי היומיום.
המאכל האהוב ביותר על דורימון הוא דוראיאקי, אשר היינו סוג של ממתק יפני המורכב משתי חביתיות קטנות שמכילות מילוי מתוק.
העיצוב של הדמות השתנתה לאורך השנים.
בהתחלה היה לו זנב כחול, בטן לבנה, וכפות ידיים ורגליים בצבע ורוד.
בהתחלה היה לו גם גוף גדול בהרבה ביחס לראשו.
בהמשך הוא צויר עם גוף קטן יותר, ידיים ורגליים לבנות וזנב אדום - המראה המזוהה ביותר איתו כיום.
בעלילת הסרט הקצר מ-1995 "2112: לידתו של דורימון" מוסבר שהצבע המקורי של דורימון היה צהוב, והיה לו קול גבוה יותר, אך לאחר שעכבר רובוט במאה ה-22 כרסם את אוזניו הוא היה מדוכא במיוחד ובעקבות כך הצבע הצהוב שלו התחלף בצבע כחול וקולו השתנה.
בעקבות אותו האירוע הוא פיתח פחד עז מעכברים.
בדיחה חוזרת ונשנית בסדרה היא שדורימון מתרגז לעיתים קרובות כאשר אנשים מניחים בטעות שהוא דביבון משום שאין לו אוזניים.
המשימה העיקרית של דורימון היא לעזור לנער המגושם וחסר המזל נובי נוביטה להתגבר על קשיים יומיומיים שונים.
דורימון נשלח חזרה בזמן מהמאה ה-22 על ידי סוואשי נובי שהטא הנכד של הנכד של נובי נוביטה.
סוואשי מקווה שדורימון יצליח לתרום רבות לכך שחייו של נובי נוביטה ישתפרו ובאופן זה כל צאצאיו, כולל סוואשי ובני משפחתו, יוכלו ליהנות מחיים טובים יותר.
בעקבות כך דורימון גר יחד עם נובי נוביטה בביתו ומשמש הן כמנטור והן כחבר של נוביטה.
באמצעות הגאדג'טים שלו, כמו דלת הקסמים (המאפשרת להם לכל מיקום בעולם באופן מיידי) ומכונת הזמן, דורימון מסוגל לספק לנוביטה פתרונות יצירתיים רבים.
עם זאת, לעיתים רבות נוביטה משתמש לרעה בגאדג'טים הללו והדבר מוביל לעיתים רבות לתוצאות לא מכוונות.
דמותו של דורימון זכתה לפופולריות עצומה ביפן ומחוץ ליפן לאורך השנים.
הדמות הפכה לאייקון תרבותי ביפן והיא נמצאת בשימוש נרחב על מוצרים רבים.
בנוסף, ההצלחה של סדרת המאנגה הובילה לכך שלאורך השנים הדמות הופיעה גם באלפי פרקים של סדרות טלוויזיה מונפשות, בעשרות סרטים, ובמשחקי וידאו.
המדבבים היפניים העיקריים של הדמות לאורך השנים היו קוסי טומיטה (1973–1974, 1976), נובויו אויאמה (1979–2005), ווואסבי מיזוטה (2005–הווה).
בעברית הגר ריש דיבבה בעבר את הדמות ובהווה אור אזולאי מדבבת את הדמות.
דוֹרִינָא היה בית חרושת לסריגים, שהוקם בשנת 1947 בתל אביב, על ידי שמואל הוכמן ובני הזוג יעקב ולאה לסינגר.
מקור השם ברצון לחקות מילים בעלות צליל אירופאי, וגם בשילוב המילים "דוגמה" ו"רמה", ערכים שהקפידו לשמור בעלי המפעל.
המפעל הראשון היה ממוקם על הגבול שבין תל אביב ליפו, והייצור נעשה במכונות סריגה ישנות.
רקע: תעשיית הטקסטיל עד הקמת המדינה
העלייה הרביעית (1924-1931) מכונה גם עליית הטקסטיל, כיוון שרבים מהמהגרים היהודים לארץ ישראל, בעיקר ממזרח אירופה, היו אנשי מקצוע מיומנים בתחומים רבים של ייצור טקסטיל.
קבוצת מהגרים זו התאפיינה כעירונית וכמורכבת מבעלי משפחות, רבים מהם בעלי מלאכה ומקצוע מיומנים ואף בעלי אמצעים כלכליים.
החל משנת 1927 ועד הקמת המדינה, הוקמה בארץ ישראל ביוזמת מהגרים אלה תעשייה במודל ייצור משפחתי, שהתרכזה בעיקר בערים תל אביב, חיפה וירושלים.
קבוצה זו לא זכתה לתמיכה של מוסדות ציוניים, והיצור הופעל על ידי משפחות התעשיינים, אשר לרוב החזיקו בידע מקצועי, או שהעסיקו טכנולוג מומחה.
לרוב ניהל בן משפחה גם את עיצוב המוצרים, אשר היווה חלק מזהות המפעל.