tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בורה, ג'יוון ומיי השתתפו בתוכנית ההישרדות "גירלז פלאנט 999" של Mnet, ששודרה בין התאריכים 6 באוגוסט ל-22 באוקטובר.
ג'יוון הודח בפרק השמיני, וסיים במקום ה-16 בקבוצה הקוריאנית.
מאי הודחה בפרק 11, וסיימה במקום ה-8 בקבוצה היפנית ובמקום ה-24 הכללי.
בורה הודחה בפרק האחרון, בהגיעה למקום ה-9 בקבוצה הקוריאנית, ולמקום ה-15 הכללי.
ב־22 באפריל 2024 הודיעה FNC Entertainment כי הלהקה התפרקה רשמית, לאחר שהחברות האיון, ג'יוון, רמי ומאי סיימו את חוזיהן עם הסוכנות.
יוג'ו, בורה וצ'ארין ימשיכו לפעול במסגרת FNC בפעילויות אישיות.
המידע שלהלן לקוח מפרופיל הלהקה בפלטפורמה המקוונת "Naver".
האיון (해윤) - מנהיגת הלהקה, ווקאליסטית
יוג'ו (유주) - זמרת, ראפרית
ג'יוון (지원) - זמרת, ראפרית
רמי (레미) - רקדנית, זמרת
צ'ארין (채린) - רקדנית, זמרת
מירה (미래) - מנהיגת הלהקה
קוקורו (코코로) - רקדנית, זמרת
לינלין (린린) - רקדנית, זמרת
שם פרטים מיקומי שיא מכירותKOR Cherry Rush יצא לאור: 20 בינואר 2021
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה 11 KOR: 14,922 Cherry Wish יצא לאור: 2 במרץ 2021
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג colspan="2"
שם פרטים מיקומי שיא מכירותKOR Let's Play Cherry Bullet יצא לאור: 21 בינואר 2019
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג 11 KOR: 16,731 Love Adventure יצא לאור: 22 במאי 2019
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג 9 KOR: 12,991
שנה ווידאו קליפ במאי (ם) מקור 2019 "Q&A" זיונג קי(פנטזילאב) SUNNYVISUAL 2020 ג'ימי(VIA) SUNNYVISUAL 2021 "Love So Sweet" נאיב קריאייטיב פרודקשן
צ'ריה (בבלארוסית: Чарэя) הוא כפר בלארוסי במחוז המשנה צ'אשניקי שבמחוז ויטבסק.
הוא נמצא במרחק של 28 ק"מ דרומית-מזרחית לצ'אשניקי בצומת דרכים לצ'שניקי ואנטפוליה.
היישוב הוזכר לראשונה בשנת 1454. הוא הוקם בצומת דרכים והיה מרכז מסחרי.
בסוף המאה ה-15 היישוב עבר לשליטת משפחת סאפגה.
בסוף המאה ה-16 ביישוב הוקם מנזר ופעלו מספר כנסיות.
בשנת 1793 האזור עבר לתחומי האימפריה הרוסית.
בעקבות הסכם ריגה הוא נכלל בתחומי ברית המועצות.
במשך תקופה קצרה הוא היה מרכז של אזור משנה.
קיימת השערה שהיישוב הוקם על ידי יהודים שהתיישבו במקום.
בשנת 1799 התגוררו ביישוב 399 יהודים.
על פי מפקד אוכלוסין של שנת 1899, התגוררו בשטטל 1829 יהודים וסך אוכלוסייה של 3039 תושבים.
לפני מלחמת העולם השנייה התגוררו בכפר כשלושת אלפים תושבים, מהם כ-60% היו יהודים.
במהלך יולי 1941 היישוב נכבש על ידי הנאצים.
כל יהודי הכפר נרצחו ב-5 במרץ 1942. באותו יום נרצחו 210 יהודים.
לאחר סיום במלחמה הוקמה במקום אנדרטה.
צ'ריתרה סוריה צ'נדרן היא שחקנית סקוטית.
הוריה נפרדו כשהייתה בת שנתיים, והיא עזבה להודו עם אביה, שם שהתה עם סבה וסבתה בטאמיל נאדו.
כשחזרה לבריטניה כשהייתה בת ארבע, היא חונכה בבית הספר בליברפול.
לאחר מכן היא גרה עם אמה באוקספורד בשנות נעוריה בזמן שאביה חי בוויילס.
צ'נדרן לאחר מכן למדה בבית ספר על יסודי באוקספורד.
לאחר מכן היא המשיכה לתואר ראשון בפילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה באוניברסיטת אוקספורד ב-2019. היא השתתפה במספר הפקות במהלך לימודיה והצטרפה לתיאטרון הלאומי לנוער.
היא עבדה במשרה חלקית עבור צוות החשיבה של המכון למדיניות חדשה לאחר שלקחה שנת הפסקה, במהלכה עסקה במשחק כתחביב לפני שהחליטה להפוך לעסוק בזה כקריירה, ודחתה הצעת עבודה מבוסטון קונסלטינג גרופ.
בשנת 2021, צ'נדרן הצטרפה לסדרת מותחן הריגול "אלכס ריידר" בתור סבינה פליסנס בעונה השנייה של הסדרה ב-IMDb TV.
לאחר שעשתה אודישן לפני שידור העונה הראשונה, צ'נדרן כיכבה בתור אדווינה בעונה השנייה, המבוססת על הרומן "הוויקונט שאהב אותי", של הדרמה התקופתית של נטפליקס בהפקת שונדלנד, "ברידג'רטון" לצד ג'ונתן ביילי וסימון אשלי בשנת 2022.
ביוני 2022, צ'נדרן דיבבה את הקורטיזנית קמיל עבור BBC Radio 3 בעיבוד אודיו למחזה של פאם ג'מס המבוסס על הרומן "הגברת עם הקמליות" מאת אלכסנדר דיומא הבן.
צ'נדרן לוהקה לקומדיה הרומנטית "How to Date Billy Walsh" עבור פריים וידאו.
הוכרז כי צ'נדרן תוביל ותפיק בפועל את "Song of the Sun God", סדרת דרמה בת שישה חלקים המבוססת על הרומן בעל אותו השם מאת שאנקרי צ'נדרן.
שנהסרטתפקידהערות2022Class Sצ'רי2025תגובה מיידית (אנ')איישה מנדהולTBAChristmas KarmaHow to Date Billy Walshאמיליה
שנהסדרהתפקידהערות2021אלכס ריידרסבינה פליזנסתפקיד ראשי (עונה 2)2022ברידג'רטוןאדווינה שארמה2023מלחמת הכוכבים: חזיונותאניסוקאלין "אני" קלפוסדיבוב; פרק אחד2024חולית: הנבואהפרנצ'סקה הצעירהתפקיד חוזר2026ואן פיסמיס וונסדייעונה 2Pillow Talkסטלהתפקיד ראשי; סדרת אינטרנטSong of the Sun Godלילהתפקיד ראשי; מפיקה בפועל
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2022פרסי הטלוויזיה הלאומיתכוכב/ת עולהברידג'רטוןפרסי Glamourכוכבת עולה
צָ'רִיקלוֹ 10199 (בקיצור: צ'ריקלו או צ'אריקלו; באנגלית: Chariklo 10199) הוא אסטרואיד המקיף את השמש במסלול שעובר בין שבתאי לאורנוס.
הוא הקנטאור (גוף שמימי קטן בחלק החיצוני של מערכת השמש) המוכר הגדול ביותר, והאסטרואיד הראשון שסביבו התגלתה מערכת טבעות.
מחקר פוטומטרי ב-2001 לא הצליח לקבוע את השינוי בקצב הסיבוב שלו סביב צירו.
תצפיות בתחום האינפרא אדום מצביעות על נוכחות של קרח, שככל הנראה מהווה אחד מהרכיבים של הטבעות שלו.
הוא מקיף את השמש במסלול אליפטי העובר בין שבתאי לאורנוס, המגיע עד מרחק של יותר מ-2 מיליארד קילומטרים מעבר למסלולו של שבתאי.
צ'ריקלו הוא האובייקט הקטן ביותר שידוע שיש לו טבעות.
הטבעות נמצאות במרחק של כ-14 ק"מ זו מזו.
קיומה של מערכת טבעות סביב אובייקט בגודל זה היה בלתי צפוי, מכיוון שבעבר סברו שטבעות יכולות להיות יציבות רק סביב גופים מסיביים הרבה יותר.
מערכות טבעות סביב גופים קטנים לא התגלו בעבר למרות החיפוש אחריהם באמצעות הדמיה ישירה וטכניקות אחרות.
למעשה, לפי התיאוריות המקובלות, הטבעות של צ'ריקלו אמורות היו להתפזר על פני תקופה של כמה מיליוני שנים לכל היותר.
לכן, או שהן צעירות מאוד, או שירחי רועים סביב האסטרואיד הם המייצבים את הטבעות.
צ'ריקלו התגלה ב-15 בפברואר 1997 על ידי צוות בפרויקט Spacewatch של מעבדת הירח והכוכבים באוניברסיטת אריזונה.
הוא נקרא על שם אשתו של כירון מהמיתולוגיה היוונית, שמתוארת לרוב כנימפה ולעיתים כקנטאורית.
הטבעות של צ'ריקלו זוהו לראשונה בשנת 2013. בשנת 2023 מדענים השתמשו בטכניקה חדשה בעזרת טלסקופ החלל ג'יימס וב של נאס"א כדי לזהות ירידה בעצמת האור המגיע מכוכב רחוק כאשר הטבעות הדקות של צ'אריקלו הסתירו אותו באופן חלקי.
היא חללית רובוטית המתוכננת לבצע יעף בסמוך לצ'ריקלו.
החללית תטיל קליע טונגסטן של 100 ק"ג.
שיצור מכתש בעומק של כ-10 מטר, לצורך לניתוח ההרכב של פני השטח.
צ'ריזארד, הידוע ביפן בשם ליזרדון, הוא פוקימון בזיכיון הפוקימון של נינטנדו ושל גיימפריק, שנוצר על ידי אטסוקו נישידה.
צ'ריזארד הופיע לראשונה במשחקי הווידאו פוקימון אדום וכחול, במשחקי ההמשך, ומאוחר יותר הופיע במרצ'נדייזים (מוצרים נלווים) שונים, בכותרי ספין-אוף ובעיבודים מונפשים ומודפסים של הזיכיון.
שין-צירו מיקו, השחקן שמדבב את ג'יימס (חבר בצוות רוקט) בגרסת האנימה היפנית המקורית של פוקימון, מדבב את צ'ריזארד גם בגרסה היפנית וגם בשפה האנגלית של האנימה.
צ'ריזארד הוא פוקימון כתום דמוי דרקון, הוא הצורה המפותחת (מתפתח מ...) של צ'רמיליון וההתפתחות הסופית של צ'רמנדר.
לצ'ריזארד שתי צורות מגה מפותחות, מגה צ'ריזארד X ו-Y.
הצורות אינן קבועות, ובסיום הקרב צ'ריזארד תמיד חוזר לצורתו המקורית.
יש לו גם צורת ג'ייגנטמקס (Gmax) בפוקימון חרב ומגן, שמשנה את המראה והגודל שלו למשך שלושה סיבובים, עד שהוא מפסיד, מוחזר לפוקדור, או שהקרב מסתיים.
הצ'ריזארד החוזר ומופיע בסדרת האנימה של פוקימון הוא הצ'ריזארד המשתייך לדמות הראשית אש קטצ'אם.
הוא מופיע גם בעיבודים מודפסים כמו הרפתאות פוקימון, שם הוא ברשותו של בלו, יריבו של רד הפרוטגניסט.
צ'ריזארד מופיע בפוקימון מקורות עם הדמות הראשית רד כמאמנו.
בסדרה זו, צ'ריזארד הוא אייקוני, עקב היותו הפוקימון הראשון שהתפתח כמגה - צ'ריזארד X - ובכך נוצח מיוטו.
צ'ריזארד זכה לביקורת חיובית מהתקשורת, ומתואר כ"אחד הפוקימונים המגניבים ביותר שיש".
צ'ריזארד הוא קמע הגרסה של גרסאות פוקימון אדום ופוקימון אדום אש וגם מופיע על קופסתם של מספר משחקים מינורים.
הוא הופיע בכל כניסה בסדרת המשחקים .Super Smash Bros, בשני המשחקים הראשונים הוא בלתי ניתן להפעלה, אך החל מ-Super Smash Bros.
Brawl ואילך ניתן להפעיל אותו.
צ'ריזארד מופיע גם בסרט פוקימון: הבלש פיקאצ'ו.
סדרת הפוקימון פותחה על ידי Game Freak ופורסמה על ידי נינטנדו.
היא החלה ביפן, ב-1996, עם יציאתם של משחקי הווידאו פוקימון אדום וכחול עבור הקונסולה גיימבוי.
במשחקים אלו, השחקן מקבל על עצמו את התפקיד של מאמן פוקימון שמטרתו הראשית היא ללכוד ולאמן יצורים הנקראים פוקימון.
שחקנים משתמשים ביכולות המיוחדות של היצורים כדי להילחם בפוקימונים אחרים, וחלקם יכולים להפוך למינים חזקים יותר, או להתפתח.
המטרה הסופית היא להשלים את מדד הפוקימון (פוקדקס), אנציקלופדיית פוקימון מקיפה, על ידי לכידה, התפתחות וסחר כדי להשיג יצורים מכל מיני הפוקימונים.
צ'ריזארד עוצב על ידי אטסוקו נישידה עבור הדור הראשון של משחקי Pocket Monsters Red and Green, אשר היו מוכרים מחוץ ליפן כפוקימון אדום וכחול.
צ'ריזארד עוצב לפני צ'רמנדר, ולמעשה צ'רמנדר היה מבוסס על צ'ריזארד על אף היותו שלב מוקדם יותר בהתפתחותו.
נינטנדו קראה לו במקור "ליזרדון" ביפנית, ונינטנדו החליטה לתת למיני הפוקימונים השונים "שמות חכמים ותיאוריים" הקשורים למראם או לתכונותיהם, כאשר הם מתרגמים את המשחק לקהל מערבי כאמצעי להפוך את הדמויות לקשורות יותר לילדים אמריקאים.
כתוצאה מכך, השם שונה ל"צ'ריזארד", ציר של המילים שבאנגלית הם "פחם" ו"לטאה".
במהלך ריאיון הצהיר נשיא חברת פוקימון דאז כי צ'ריזארד צפוי להיות אהוד בקרב הקהל בצפון אמריקה עקב העדפתו לדמויות חזקות ועוצמתיות.
בעוד שההתפתחויות המוקדמות שלו, צ'רמנדר וצ'רמיליון, הם יצורים יותר דמויי לטאות הקשורות לקרקע, העיצוב של צ'ריזארד נוצר בהשראת דרקונים, ליתר דיוק דרקונים אירופאים.
אף על פי שצ'ריזארד זוכה בסוג המשני המעופף במקום בסוג הדרקון עם התפתחותו, הוא שייך לקבוצת ביצת הדרקון, לומד מתקפות דרקון, וסוג המעופף שלו מוחלף על ידי דרקון בצורתו "מגה צ'ריזארד X".
משחקי הווידאו מתארים את צ'ריזארד כבעל כנפיים שיכולות לשאת אותו קרוב לגובה של 1,400 מ', העף בגאווה בשמיים ומחפש ללא הרף יריבים חזקים להילחם עמם.
הוא יכול לנשום להבות חזקות שביכולתן להמיס סלעים, אבל לעולם לא יצית אויב חלש יותר.
אם צ'ריזארד כועס, הלהבה בקצה זנבו יכולה להתלקח בצבע כחול לבנבן.
בגלל התנהגותו הפזיזה, ידוע כי צ'ריזארד גורם לשריפות בשוגג.
בעוד שמגה צ'ריזארד X ידוע בגופו השחור, הלהבות הכחולות הלוהטות יותר, כמו גם סיווג הדרקון שלו, מגה צ'ריזארד Y ידוע בדרך כלל בשל כושר הטיסה שלו, כאשר הוא מסוגל לכאורה להגיע עד 10,000 מטר גובה בשעת תעופה.
צ'ריזארד קיים בשתי צורות; צורתו המקורית, בגוף כתום וכתם בצבע שמנת על בטנו, וצורתו הזוהרת הנדירה, בעלת גוף שחור ואותו הכתם בצבע שמנת על בטנו.
הצורה הזוהרת של צ'ריזארד הופיעה לראשונה בפוקימון זהב וכסף, וניתן היה להיתקל בה במשחקים רבים לאחר מכן, כולל בפוקימון גו, כמו במהלך אירועי יום הקהילה המיוחדים בהשתתפות צ'רמנדר.
במהלך אירוע יום הקהילה, ניתן היה להיתקל בצ'רמנדר הנוצץ בתדירות גבוהה יותר, שביכולתו להתפתח לצ'רמיליון זוהר, ובהמשך לצ'ריזארד זוהר.
בדור השמיני של פוקימון, צ'ריזארד מסוגל לבצע ג'ייגאנטמקס, סוג מיוחד של דיינאמקס בו הוא משנה לחלוטין את צורתו.
בהיותו ג'ייגאנטמקס, בטנו של צ'ריזארד מוארת כולה, כנפיו עטויות באש, וגם להבת הזנב שלו גדלה.
אם צ'ריזארד יודע מתקפות מורידות נזק מסוג אש, הם יהפכו למתקפת אש של ג'ייגאנטמקס, אשר מורידה נזק במשך חמישה סיבובים.
ג'ייגאנטמקס צ'ריזארד נראה טוב ביותר במהלך קרבות עם אלוף גאלאר, ליאון.
השחקן יכול גם להשיג ג'ייגאנטמקס צ'ריזארד על ידי השגת צ'רמנדר בפוקדור בביתו של ליאון (אחרי שהשחקן מביס אותו, הפוכדור ממוקם בחדר השינה שלו) ופיתוחו לצ'ריזארד.
משחרורו בדור הראשון ועד הדור החמישי, צ'ריזארד לא הצליח להשפיע באופן משמעותי על הסצנה התחרותית.
חוסר הכדאיות היחסי הזה, בשילוב עם הפופולריות הבלתי פוסקת שלו, העניקו לו "מוניטין שלילי של פוקימון שמייצג את האוהדים".
חריגות אחת היא בדור השלישי, שבו ההקלדה והמהלכים שלו הפכו אותו לבחירה טובה לנגד כמה פוקימונים נפוצים באותו דור.
בסינגלים, צ'ריזארד הוא סוג גם אש וגם מעופף שגורם לו לחולשה רצינית נגד מתקפות של אבן.
הצורות של הדור השישי מגה צ'ריזארד X ומגה צ'ריזארד Y שוב השפיעו רבות על מעמדו התחרותי של צ'ריזארד, והפכו אותו ל"איום ברמה העליונה" של הרמה הסטנדרטית.
צ'ריזארד ערך את הופעת הבכורה שלו במשחקי הווידיו ב-1996 עם השחרור היפני של פוקימון אדום וכחול.
הוא היה זמין רק דרך התפתחות אבולוציונית מצ'רמנדר המתחיל.
בפוקימון זהב, כסף וקריסטל, והרימייקים שלהם פוקימון זהב לב וכסף נשמה צ'ריזארד משומש על ידי אדום (הדמות הראשית במשחקים הקודמים), שמתפקד בתור הבוס האחרון של המשחקים.
צ'ריזארד הוא אחד מכמה פוקימונים בפוקימון X ו-Y שמסוגלים להשתמש במכונאי מגה אבולוציה החדש, והופך למגה צ'ריזארד X או מגה צ'ריזארד Y.
צ'ריזארד מופיע במשחקי פוקימון רבים אחרים.
הוא מופיע בפוקימון מיסטרי דאנג'ן צוות כחול וצוות אדום בצוות עם אלקזם וטיירניטר, שממלאים תפקיד משמעותי בסיפור.
בפוקימון ריינג'ר, צ'ריזארד הוא פוקימון בוס שמתחבר לדמותו של השחקן ומסייע לו או לה לאורך כל המשחק.
צ'ריזארד חוזר ב-משחק המשך של פוקימון ריינג'ר כדמות בוס נוספת.
צ'ריזארד הופיע פעמים רבות לאורך סדרת האחים סופר סמאש.
צ'ריזארד מופיע לראשונה כדמות שאינה ניתנת למשחק במשחק "האחים סופר סמאש." ו-Super Smash Bros.
Melee, כאחד הפוקימונים שיכולים להופיע אם שחקן זורק Poké Ball.
Brawl, ניתן לשחק את צ'ריזארד בפיקודו של מאמן הפוקימון.
למאמן יש צ'ריזארד, סקווירטל ואייביסור, שניתן להחליף בין שלושתם; בניגוד ללוחמים האחרים במשחק, הפוקימונים הללו הופכים לעייפים וכתוצאה מכך נחלשים יותר, וחייבים לכבותם מספיק זמן כדי להתאושש.
המהלכים של צ'ריזארד כוללים את Rock Smash, Flamethrower ו-Fly.
צ'ריזארד ניתן לשחק כדמות עצמאית במשחק "האחים סופר סמאש" עבור ה־Wii והנינטנדו 3DS, שם הוא משתמש במהלכים Flare Blitz וה-Final Smash החדש שלו הופך למגה צ'ריזארד X.
Ultimate, שם הוא שוב בפיקודו של מאמן הפוקימון לצד סקווירטל ואייביסור.
צ'ריזארד מופיע גם כלוחם שניתן לשחק בטורניר פוקאן ופוקימון איחוד.
באנימה, הצ'ריזארד הבולט ביותר הוא האחד של אש קטצ'אם מאז שהיה צ'רמנדר שננטש על ידי בעליו לשעבר דמיאן.
הצ'רמנדר של אש התפתח לצ'רמיליון לאחר קרב מול צבא של אקזגוטור, ואישיותו השתנתה לחלוטין, והפך לפוקימון סורר וגאה ונלחם מתי ואיך שבא לו.
צ'רמיליון התפתח כשאש זימן אותו להגנה מפני פוקימונים פרהיסטוריים פראיים; כאשר אירודקטיל תקף אותו ואת אש, צ'רמיליון התפתח כדי להילחם באירודקטיל ולהציל את אש.
עם זאת, צ'ריזארד המשיך לא ציית לאש, העדיף לישון, ורק נלחם בפוקימונים שהיוו אתגר, אבל צ'ריזארד כן עזר לאש להגיע למטרותיו, במיוחד נגד מנהיג חדר הכושר בליין כאשר הוא נלחם וניצח את מאגמר.
חוסר הציות של צ'ריזארד עלתה לאש בקרב שלו בליגת האינדיגו מכיוון שצ'ריזארד בחר לישון במקום להילחם.
צ'ריזארד הופך להיות נאמן במהלך קטע האיים הכתומים לאחר שאש נאבק במאמן עם פוליוורת' וצ'ריזארד היה קפוא מוצק.
מכיוון שאש עזר לצ'ריזארד להפשיר, הוא החל לציית לאש והביס את הפוליוורת' במשחק החוזר.
הוא נשאר בקבוצה של אש ותרם לזכיותיו בליגה הכתומה ובחלקים מג'וטו.
בסופו של דבר הוא החליט להישאר מאחור בעמק צ'ריזיפיק, שמורה שבה צ'ריזארדים פראיים נלחמים ומתאמנים כדי להתחזק.
זה היה כנראה בגלל פגישה עם שרלה, נקבה צ'ריזארד שאליה פיתח רגשי חיבה.
כמו כמה מהפוקימונים האחרים של אש, צ'ריזארד חוזר על בסיס זמני לקרב לצדו של אש, בדרך כלל כאשר אש צריך עזרה נגד פוקימון חזק במיוחד.
צ'ריזארד חזר במהלך ליגת הפוקימון ג'וטו והביס את הבלסטויז של גארי יריבו המושבע של אש, שהיה לו יתרון בסוג על צ'ריזארד.
צ'ריזארד גם חזר לקרב הראשון של אש ב-Battle Frontier, שם התמודד עם הפוקימון האגדי ארטיקונו במפעל הקרב וניצח בזכות אסטרטגיה לא שגרתית של אש.
במהלך הסדרה של שחור ולבן (הסדרה החמישית), צ'ריזארד הצטרף בחזרה רשמית לצוות של אש (החליף את אונפזנט של אש, אשר נשלח למעבדה של פרופסור אוק בתהליך), בזמן שאש חקר את יונובה.
כשפגש שוב את אש, הוא נתן למאמן שלו מטיל להבה על הפנים להפתעת כולם.
צ'ריזארד גם פיתח יריבות עזה עם הדרגוניט של איריס עד כדי כך שגם אש וגם איריס הסכימו לנהל קרב.
במהלך הקרב שהתחיל במקור על הקרקע אך מאוחר יותר עלה לשמיים כששני הפוקימונים עלו לשמיים, הוכח שצ'ריזארד למד מתקפת כנף, סלאש וזנב דרקון, אך אף על פי שלשני הפוקימונים יש יריבות עזה מאוד עם אחד מהם, במהלך הקרב N עצר אותו מיד כאשר הבין שדרגוניט פצע את זרועו הימנית.
צ'ריזארד נשאר ביחד עם כל שאר הפוקימונים של אש ללא פיקאצ'ו במעבדה של פרופסור אוק כאשר אש עוזב את קאנטו פעם נוספת לאזור קאלוס הרחוק.
צ'ריזארד הוצג במספר צעצועים רכים ודמויות פעולה בזיכיון פוקימון, מתוצרת הסברו וטומי.
צ'ריזארד מופיע לעיתים קרובות במשחק קלפי הפוקימון, בעיקר במהדורה הראשונית של הסדרה.
כרטיסים הכוללים את הדמות הוגדרו כנחשקים ביותר בסדרה, ועלו במהירות למחירים גבוהים בקרב אספנים וקמעונאים.
בשנת 2005, מנוע החיפוש Yahoo!
דיווח על צ'ריזארד כ"אחד מחיפושי האינטרנט המובילים הקשורים לפוקימון".צ'ריזארד נרשם כהפוקימון הטוב ביותר של אש קטצ'אם מכל אזור.
קווין סלקי מ-Paste רשם את צ'ריזארד כרביעי מבין הפוקימונים הטובים ביותר, והוסיף כי "צ'ריזארד אולי נראה כמו דרקון מפחיד וענק, אבל עבור אנשים רבים זה היה הפוקימון הראשון שהם התאהבו בו אי פעם".
דייל בישיר מ-IGN תיאר את צ'ריזארד כפוקימון החשוב ביותר שהשפיע על ההיסטוריה של הזיכיון, והצהיר עוד כי צ'ריזארד הצליח ב-25 השנים האחרונות, עם הופעות באנימה, הופעות ניתנות להפעלה בשלושה משחקי Smash שונים, ואף בכל מיני סוגי צורות, מג'ייגאנטמקס ועד מגה אבולוציה.
סטיבן בוגוס מהאסקייפיסט רשם את צ'ריזארד בתור אחד מהשני הפוקימונים האהובים עליו, ותיאר אותו כ"מדהים בכלל נכסי הזיכיון".
צ'ריזארד מתואר על ידי התקשורת כ"דרקון רזה, אכזרי ונושם אש...
מלוטש, עוצמתי והרסני לחלוטין", ומצוין כאחת הדמויות "הפופולריות ביותר" של הזיכיון.
קמעונאים ייחסו את המכירות הגבוהות של סחורה הקשורה לדמות לפופולריות של העיצוב דמוי הדרקון של הדמות בקרב ילדים.
ילדים מרואיינים ציינו את אותו הדבר; הם ייחסו את המשיכה שלהם למראהו ה"מגניב" שלן ולשיוך את הדמות ל"מושגים של עקשנות וכוח".
הספר "לחדש חיבורים עם ילדים בטראומה" הצהיר כי פסיכיאטרים השתמשו בדמות כדמות מועצמת שילדים שעברו טראומה היו מעריצים של סדרת הפוקימונים.
הספר Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon ציטט שצ'ריזארד הוא מאוד פופולרי בקרב ילדים, גברים ומתבגרים אשר נוטים להימשך לדמויות "קשוחות או מפחידות", והשווה את האבולוציה של הדמות מצ'רמנדר לצ'ריזארד עם האובדן של "חמידות" כשיוצאים מהילדות.
עורך מאתר IGN כינה את צ'ריזארד "ללא ספק הפופולרי ביותר ואולי המאוזן ביותר מבין כל הפוקימונים המתחילים הנוכחיים".
עורך GamesRadar, ריימונד פדילה, הצהיר כי "צ'ריזארד היה פוקימון מדהים בזמנו ועדיין בחירה מצוינת יותר מעשור לאחר שהוצג." בן סקיפר מה-International Business Times שיבח את העיצוב של צ'ריזארד, וכינה אותו עיצוב נהדר, אבל לא טוב כמו זה של בלסטויז.
צ'ריזארד דורג במקום ה-19 ב-"50 הפוקימונים הטובים ביותר עד פוקימון קריסטל" קומפלקס, כשאליג'ה ווטסון אמר שצ'ריזארד הוא אחד הטובים שיש.
קוראי IGN בחרו בצ'ריזארד כאחד הפוקימונים הטובים ביותר, וקיבל 86.3% מאחוז הזכייה.
המחברות טרייסי ווסט וקתרין נול כינו את צ'ריזארד "הפוקימון הטוב ביותר מסוג אש, והפוקימון השלישי הכי טוב אי פעם".
בנוסף הן ציינו, "לא היה אף פוקימון אחר שיכול להתאים טוב יותר למקום הזה" וכי "[הוא] כבש את ליבם וגרם להם לרצות עוד." עורכת 1UP, קאט ביילי הציעה, כתשובה לשאלת איזה פוקימון יוכל לעקוב אחר השחקן בפוקימון זהב לב וכסף נשמה, כי "לאפשר לאהובים פופולריים כמו צ'ריזארד יעבור די טוב".
עורך הקרדינל היומי, קייל ספארקס, כינה את צ'ריזארד "הפוקימון הדומיננטי ביותר ביקום כולו, כוח של כוח צרוף".
בסקר שנערך על ידי IGN, הוא נבחר כ"הפוקימון הטוב ביותר", כאשר הצוות העיר על כך שהוא נקרע בין בחירת בלסטויז (סקווירטל) וצ'ריזארד (צ'רמנדר) בתחילת המשחק.
בסקר של מגזין נינטנדו הרשמי, צ'ריזארד נבחר ל"פוקימון האש הטוב ביותר".
הם ציינו, "לא רק שצ'ריזארד הוא פוקימון האש המועדף עליך, אלא שהוא כנראה אחד מהפוקימונים הפופולריים ביותר בכל הזמנים".
עורכת קוטאקו, פטרישיה הרננדז, מתחה ביקורת על המגה אבולוציה Y של צ'ריזארד, על כך שהוא אינו שונה מספיק מהעיצוב המקורי של צ'ריזארד הרגיל.
עם זאת, היא שיבחה את מגה צ'ריזארד X על כך שהחליף את צבעו, ונהפך לסוג של דרקון.
באתר Game Informer דורג צ'ריזארד כ"הפוקימון המגניב ביותר מבין ה-151 המקוריים", ותואר כ"עוצמתי, ענק ומרשים".
בנוסף הם העירו כי "פיקאצ'ו הוא אולי זה שאתה מזהה, אבל צ'ריזארד הוא זה שאתה רוצה".
לורה גריי מהאתר Screen Rant הצהירה שצ'ריזארד היה מוערך מדי בזיכיון, ויצר בעיות ממעריצים שכן הפופולריות גם מונעת מפוקימון אחרים סיכוי להיות באור הזרקורים.
צ'ריזארד תמיד היה דמות פופולרית בקרב אספני קלפי פוקימון.
לפי eBay, כרטיסי הפוקימון של צ'ריזארד הם אלו שנמכרים בעיקר, במיוחד כאשר חותמת 1999 בסיס הולוגרפית ללא צל של צ'ריזארד נמכרה ב-350,100 דולר.
באוקטובר 2020, היוטיובר והמשפיען הפופולרי לוגאן פול רכש כרטיס צ'ריזארד ב-$150,000. מאוחר יותר בדצמבר 2020, כרטיס בסיס נוסף של צ'ריזארד נמכר בשיא של $369,000.
פסל צ'ריזארד המנסה לייצג את הפוקימון בגודלו האמיתי הותקן במאי 2018 בסוזאנו, הממוקמת בסאו פאולו בברזיל, ככל הנראה כדרך לחגוג אירוע המתרחש במשחק פוקימון גו.
זה היה כבר הפסל השלישי הקשור לפוקימון שהוצג באתר, לאחר שהוצבו בעבר פסלים של בלבזאור ומיו.
מאז התקנתו, הפסל עבר תחזוקה, ואף עטה מסכה זמנית במהלך מגפת הקורונה בשנת 2020.
צ'ריטי אדמס ארלי הייתה קצינה בצבא ארצות הברית.
היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה קצינה בחיל הנשים של צבא ארצות הברית (לימים WACs) והייתה המפקדת של גדוד הדואר המרכזי 6888, שהורכב מנשים אפרו-אמריקאיות ששירתו מעבר לים במהלך מלחמת העולם השנייה.
אדמס הייתה האישה האפרו-אמריקאית בעלת הדרגה הגבוהה ביותר בצבא עם סיום המלחמה.
אנדרטה לכבודה נחנכה בפורט ליונוורת' ב-30 בנובמבר 2018. שמו של בסיס פורט גרג-אדמס שונה לכבודם של ארלי וסגן גנרל ארתור ג'יי גרג בשנת 2023, הבסיס הצבאי האמריקאי הראשון אי פעם הנושא את שמותיהם של אפרו-אמריקאים.
אדמס נולדה ב-5 בדצמבר 1918 בקיטרל, צפון קרוליינה, וגדלה בקולומביה, קרוליינה הדרומית.
הוריה האמינו מאוד בחינוך והיו בעלי הישגים גבוהים.
אביה, בוגר מכללה, היה כומר.
אמה הייתה מורה בבית ספר.
אדמס הייתה הבכורה מבין ארבעה ילדים.
היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "בוקר טי.
וושינגטון" ותואר ראשון מאוניברסיטת ווילברפורס באוהיו ב-1938, כשהיא מתמחה במתמטיקה ופיזיקה.
לאחר סיום לימודיה היא חזרה לקולומביה, שם לימדה מתמטיקה בבית הספר התיכון המקומי תוך כדי לימודים חלקיים לתואר שני בפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו, וקיבלה את התואר השני שלה ב-1946.
אדמס התגייסה לחיל העזר של צבא הנשים של צבא ארצות הברית (WAAC) ביולי 1942. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה קצינה.
באותה תקופה, בצבא ארצות הברית עדיין הייתה עדיין הפרדה גזעית, אז היא הושמה בפלוגה עם קצינות אפרו-אמריקאיות אחרות והוצבה בפורט דה מוין.
בשנת 1943, היא מונתה למפקחת ההדרכה במטה הבסיס.
בתחילת 1944, אדמס הוצבה מחדש כקצינת הבקרה של מרכז ההדרכה האחראי על שיפור היעילות והכשרת העבודה.
היו לה גם תפקידים נוספים אופייניים, כמו קצינת מדידה (איתור רכוש אבוד) וקצינת בית משפט מקוצר (טיפול בעבירות קלות של נשים).
בדצמבר 1944, אדמס הובילה את הגדוד היחיד של חיל הנשים האפרו האמריקאי ששירת אי פעם מעבר לים.
הנשים החלו להתרועע עם אזרחים מקומיים ופרצו את הדעות הקדומות משני הצדדים.
אדמס הופקדה על יחידת שירות הדואר.
חלק נוסף בתפקידה כלל העלאת מורל הנשים.
אדמס השיגה זאת על ידי יצירת מכוני יופי שבהם הנשים יוכלו להירגע ולהתרועע.
במרץ 1945, היא מונתה למפקדת הגדוד הראשון של נשים אפרו-אמריקאיות, גדוד 6888 של הדואר המרכזי.
שלושה חודשים לאחר מכן הם הועברו לרואן, צרפת, ולאחר מכן לפריז.
הם היו אחראיות למשלוח דואר ליותר משבעה מיליון חיילים במהלך מלחמת העולם השנייה.
עם תום המלחמה, לוטננט קולונל אדמס הייתה האישה האפרו-אמריקאית בדרגה הגבוהה ביותר בצבא.
בסיום המלחמה, כשנשאלה על הישגיה פורצי הדרך, הגיבה אדמס בפשטות: "רק רציתי לעשות את העבודה שלי".
היא החליטה לעזוב את השירות בשנת 1946 כאשר נקראה לשרת בפנטגון.
המלחמה בהפרדה הגיזעית ובגזענות בצבא
כשגדלה בדרום, אדמס חוותה את קשיי ההפרדה.
כשהיא נכנסה לצבא, היא עדיין התמודדה עם אפליה אבל לא פחדה לדבר ולהילחם על ביטול ההפרדה בצבא.
אחד הקרבות הראשונים שאדמס נלחמה למען שוויון היה כאשר הצבא הציע להפריד את גדוד האימונים.
כשאמרו לה שתעמוד בראש אחד הגדודים שבהם קיימת הפרדה, היא סירבה.
הצבא החליט לאחר מכן שלא ליצור גדודים נפרדים.
בהזדמנות אחרת, כאשר גנרל הצהיר, "אני הולך לשלוח לכאן סגן ראשון לבן כדי להראות לך איך לנהל את היחידה הזו", הגיבה רב-סרן אדמס: "על גופתי המתה, אדוני".
הגנרל איים להעמיד אותה בבית משפט צבאי בשל אי ציות לפקודות.
לאחר מכן היא החלה להגיש נגדו כתב אישום בגין שימוש ב"שפה המדגישה הפרדה גזעית" והתעלמות מהנחיה של מפקדת בעלות הברית.
שניהם נטשו את העניין, והגנרל מאוחר יותר בא לכבד את אדמס.
כשהצלב האדום ניסה לתרום ציוד למרכז בילוי מופרד חדש, אדמס סירבה לכך מכיוון שהיחידה שלה חלקה את מרכז הבילוי עם יחידות לבנות.
אדמס עודדה את הגדוד שלה להתרועע עם גברים לבנים שחוזרים מהחזית ואפילו עם התושבים בכל מקום שבו היו מוצבים.
היא רצתה ליצור חברות בין חיילים לקצינים ולהפיג את המתחים של הגזענות.
לאחר שירותה בצבא, היא קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת אוהיו סטייט.
לאחר מכן עבדה במחלקה לענייני חיילים משוחררים בקליבלנד, אוהיו, אך עד מהרה עזבה כדי ללמד באקדמיית מילר לאמנויות.
היא עברה לנאשוויל ועבדה במשרד דקנאט הסטודנטים ב־Tennessee A&amp;I College.
לאחר מכן עברה לג'ורג'יה ועבדה במשרד דקנאט הסטודנטים וכעוזרת פרופסור לחינוך במכללת ג'ורג'יה סטייט.
מאוחר יותר כיהנה במועצת הנאמנים ב־Sinclair Community College בדייטון, אוהיו.
בתי הספר הציבוריים של דייטון קראו לאחד מבתי הספר שלהם בשם "האקדמיה לבנות ע"ש צ'ריטי אדמס ארלי" לכבודה.
אדמס הקדישה חלק גדול מחייה שלאחר המלחמה לשירות קהילתי.
היא כיהנה במועצת המנהלים של Dayton Power and Light, רשות הדיור במטרו של דייטון, חברת Dayton Opera Company, מועצת הנגידים של הצלב האדום האמריקני, ומועצת הנאמנים של Sinclair Community College .
היא גם ניהלה את התוכנית לפיתוח מנהיגות שחורה.
בשנת 1949, אדמס התחתנה עם סטנלי א.
הם עברו לשווייץ לזמן מה בזמן שסטנלי השלים את לימודיו בבית ספר לרפואה.
הם חזרו לארצות הברית ב-1952 והתיישבו בדייטון שם עבד סטנלי כרופא.
נולדו להם שני ילדים, סטנלי השלישי וג'ודית ארלי.
אדמס קיבלה כבוד ופרסים רבים, כולל אשת השנה מהמועצה הלאומית של נשים שחורות ב-1946, עשר הנשים המובילות בעיתון דיילי ניוז של מיאמי ואלי דייטון ב-1965, ופרס השירות לקהילה מהסנאט של מדינת אוהיו ב-1989. בשנת 1987 היא קיבלה את פרס שעון הזהב לאזרחים ותיקים.
היא מופיעה ברשימת 110 הנשים השחורות החשובות ביותר בהיסטוריה של מכון סמיתסוניאן, Black Women Against the Odds, ב-1982. היא הוכנסה להיכל התהילה של נשות אוהיו ב-1979 ולהיכל התהילה של אזרחים הוותיקים באוהיו ב-1993. היא נבחרה לאזרחית השנה על ידי מועצת הנציבים של מחוז מונטגומרי ב-1991.
היא גם קיבלה תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווילברפורס ומאוניברסיטת דייטון ב-1991.
בתי הספר הציבוריים של דייטון קראו לאחד מבתי הספר היסודיים שלהם לבנות לכבודה ("ה-Charity Adams Earley Girls Academy").
ב-8 באוגוסט 2022, ועדת השמות של משרד ההגנה האמריקני הגישה המלצות לשינויים בשמות מתקנים הנקראים על שם חיילי הקונפדרציה.
ביניהם היה שפורט לי, וירג'יניה יסומן מחדש לפורט גרג-אדמס, אחרי לוטננט גנרל ארתור ג'יי גרג וסגן קולונל צ'ריטי אדמס ארלי.
ב-6 באוקטובר 2022, שר ההגנה לויד אוסטין קיבל את ההמלצה והורה ששינוי השם יתרחש לא יאוחר מ-1 בינואר 2024. שינוי השם התרחש באופן רשמי ב-27 באפריל 2023.
צ'ריש אנדרוז היא שחקנית פוקר אמריקאית אשר זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר, ופעמיים בתואר שחקנית השנה של GPI.
היא החלה לשחק בטורנירי פוקר ב-2008, וב-2011 נכנסה לכסף לראשונה בטורניר במסגרת אליפות העולם בפוקר.
באותה השנה סיימה במקום ה-521 באירוע המרכזי.
ב-2022 זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלה, כשניצחה את הטורניר האליפות של אליפות העולם בפוקר באינטרנט למדינת פנסילבניה וזכתה בפרס של 32 אלף דולר.
חודשיים לאחר מכן זכתה בטורניר הלייב הראשון שלה, כשניצחה בטורניר 1,100 דולר במסגרת סבב הפוקר העולמי, וזכתה בפרס של 132 אלף דולר.
באותה השנה זכתה בתואר שחקנית השנה של GPI.
אנדרוז הייתה קרובה לזכייה בצמיד אליפות העולם השני שלה לאחר שסיימה במקום השני בטורניר PKO באינטרנט.
שלושה ימים לאחר סיום הטורניר פורסם שהמנצח באותו הטורניר, קווין רוסקיטי, הושעה מאתר הפוקר בעקבות חשד לשימוש בכלי עזר.
ב-2024 אנדרוז זכתה בתואר שחקנית השנה של GPI בפעם השנייה.
נכון למרץ 2025, אנדרוז זכתה בסך של כ-2.9 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.1 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
צ'רלי וחצי הוא סרט-קומדיה ישראלי שעלה לאקרנים בשנת 1974, השייך לסוגת סרטי-הבורקס.
נחשב לאחד מהסרטים הישראלים המפורסמים והמצליחים בכל הזמנים: בשעתו, מכר "צ'רלי וחצי" 698,000 כרטיסים במדינת ישראל.
צ'רלי בן-חנניה (יהודה ברקן) הוא נוכל משכונת מצוקה, המתפרנס מרמאויות וניהול הימורים בלתי-חוקיים, ומסתייע במיקו (דוד שושן), נער בסיכון יתום, המתגורר בבקתה עלובה עם אחותו הגדולה לילי (גאולה נוני), שבן זוגה שוהה בארצות-הברית.
צ'רלי מתאהב בגילה זהר (חיה קציר), נערה יפהפייה, בת להורים עשירים מצפון תל אביב, שהוריה מנסים לשדך לה את רוברט דיאמנשטיין (טוביה צפיר), בנו החנון של בנימין דיאמנשטיין, אחד משותפיו לעסקים של מר זהר בחו"ל.
היא מואסת בנער השעשועים האמריקאי, שמתעניין בעיקר במוזיקה קלאסית ובגולף, ומוצאת חיבור עם צ'רלי.
צ'רלי וגילה מוצאים כל פעם דרך להתחמק מרוברט ולבלות בלעדיו.
צ'רלי מנסה להסתיר את עיסוקו האמיתי, ומספר לגילה שאביו הוא "יבואן משקאות".
האב, זכי (אריה אליאס), הוא אלכוהוליסט עם חיבה לערק.
צ'רלי עסוק גם במשחקי-כוח עם יריבו ששון נגרין (זאב רווח), השומר על מכונית מטופחת, ומרבה להטריד את אחותו של מיקו.
ששון מתקשה להביא ילד לעולם עם אשתו (נורית כהן), ופונה לפלורה (עדנה פלידל) מגדת עתידות, אמו של צ'רלי, לייעוץ.
היא קוראת לו בקפה, ורואה שם יצור גבוה, שעל ששון לתלוש שיער ממנו, וכך תבוא לו ולאשתו הישועה.
לששון חבר בריון בשם גדליה (משה איש-כסית).
הסרט שזור במפגשים בין צ'רלי לששון, עם גדליה ובלעדיו, כאשר פעם ידם של השניים על העליונה ופעם צ'רלי גובר.
שתיים מהסצנות הנחשבות למשעשעות ביותר בסרט מתרחשות במסעדה, בה כופה הגיבור התורן על יריבו לאכול מגוון רחב של מאכלים יחד.
גילה פוגשת בצ'רלי באקראי כשהוא מנהל משחקי מזל, ומבינה שרימה אותה.
היא חוזרת הביתה נסערת ומסתגרת בחדרה.
צ'רלי מצלצל אליה, אך היא מסרבת לדבר איתו.
בלילה מגיע מיקו ומשכנע אותה שצ'רלי אכן אוהב אותה, ומזמין אותה לבוא איתו אל ביתו של צ'רלי.
גילה מביאה את הוריה לפגוש את הוריו של צ'רלי.
הם באים ומעמידים פנים כמשתפי פעולה, אולם הם כמובן מסרבים לקבל את צ'רלי : הם לא מבינים מה מצאה בתם ב"פרא-האדם" הזה.
בינתיים, מפרש זכי לששון את פשר חזונה של פלורה: הדבר הגבוה הוא ג'ירפה.
על ששון לתלוש שתי שערות משפמה.
ששון עושה זאת, ואשתו נכנסת להיריון.
גם לילי מקבלת מהחבר שלה כרטיסי טיסה לחו"ל לה ולמיקו.
בעיצומה של השמחה, מגיע צ'רלי.
גילה רואה אותו, חושבת שהוא בוגד בה ונמלטת מהמקום.
צ'רלי מנהל אחריה מרדף עם מכוניתו של ששון, ובמהלך המרדף הוא סוטה מהדרך והרכב נופל לתהום.
מיקו מתקשר לגילה, מסביר לה את שאירע ("הוא פצוע קשה, לא יודעים מה יש לו!") והיא ממהרת לבית החולים.
היא עולה לחדרו של צ'רלי ומהחדר יוצאת אלונקת-מתים מכוסה סדין.
הוא מת", אומר לה זקן אחד.
היא פורצת בבכי, ויורדת קומה.
כשהיא פוסעת לאורך המסדרון, היא שומעת את קולו של צ'רלי, היושב לו במיטה, משחק בקלפים עם חבריו לחדר, כשחוץ מתחבושת לראשו הוא בסדר גמור.
הסרט מסתיים בשדה-התעופה, שם נפרדים לשלום גילה וצ'רלי, שנישאו בינתיים, מלילי ומיקו.
צ'רלי מנשק שוב את לילי, וסצנת-הפרידה שלו ממיקו היא אחד מרגעי-השיא בסרט.
לילי ומיקו עולים למטוס, וצ'רלי ואשתו פונים לירח-הדבש.
הסרט הופק על ידי חברת "פילמאור" שבבעלות האחים זבולוני.
שמחה זבולוני נולד באיראן, גדל והתחנך בארץ ושירת בצה"ל.
זבולוני פעל יחד עם יצחק יוספיאן ומשה סיני, שהיו שותפים לעריכה בסרט זה וכן בסרט חגיגה בסנוקר.
בגיל 24 הוא שב לאיראן והצטרף לחברת ההפקות "סינאפילם" בטהראן, שהייתה בבעלות אחיו.
הרעיון לסרט מבוסס על סוגת סרטי ה"לוטי" שהייתה בזמנו בשיא הצלחתה באיראן.
חלק מסרטים אלה הפיקה "סינאפילם" בעצמה.
בסוגה זו לוטי, גיבור העלילה, הוא מעין "בחור קשוח" ועבריין שכונתי מן המעמד הנמוך המייצג סתירה לבני המעמד הגבוה וסגנונם המערבי.
כאשר בת-עשירים מתאהבת בו, נמצאים שני העולמות בקונפליקט.
זבולוני החליט להפיק סרט ישראלי על בסיס אותו רעיון, ופנה לעיתונאי אלי תבור כדי שיתאים את התסריט לקהל הישראלי.
את מוזיקת הרקע לסרט חיבר יאיר רוזנבלום.
את שיר הנושא ביצע אורי רווח, אחיו של זאב רווח, למילים שחיבר יהונתן גפן.
מנגינת הסיום, שמופיעה בחלקה גם במהלך הסרט, עובדה לשיר בלילה על הדשא שביצעה להקת פיקוד הצפון למילים שהוסיפה אסתר ניצב.
לציון שנת ה-50 ליציאת הסרט ולבקשת בנו של ברקן, חידש שלומי שבת את השיר בגרסת כיסוי.
הסרט צולם בשייח' מוניס, במקום שבו שוכנת היום אוניברסיטת תל אביב.
חלקו הראשון צולם בחודשים שקדמו למלחמת יום כיפור, כך עד הסצנה שבה גדליה דורך על ידו של צ'רלי במרכז המסחרי בכפר שמריהו, כשצ'רלי מפעיל משחקי הימורים.
שחקני ומפיקי הסרט גויסו למלחמה, איש איש ליחידתו, והמשכה צולם רק כמה חודשים לאחר שהסתיימה המלחמה.
הסרט זכה להצלחה קופתית וברבות השנים נחשב לקאלט.
ציטוטים מן הסרט הפכו לנודעים בתרבות הישראלית, כמו , "מה רוצה התולעת?
דוד שושן, אשר שיחק את דמותו של מיקו, תבע בבגרותו את חברת "מקדונלד'ס", לאחר שזו השתמשה באחת מהפרסומות שלה בקטע מהסרט בהשתתפותו, מבלי שקיבלה את אישורו.
התביעה נסגרה בפשרה מחוץ לכותלי בית המשפט ובפיצוי כספי.
התוכנית תכלול גם סרטים בולטים מהקולנוע הישראלי, החל מתקופת טרום המדינה, בהם "צ'רלי וחצי" לצד "סאלח שבתי", "גבעת חלפון אינה עונה", "דיזנגוף 99", "בלוז לחופש הגדול", "החיים על פי אגפא", "קלרה הקדושה", "הכוכבים של שלומי" ו"למלא את החלל".
את ההצגה יביים אילן רוזנפלד.
בעקבות תהליך התחזקותו הדתית של עומר חזן והחלטתו לשמור נגיעה, התעוררו חילוקי דעות בינו לבין צוות ההפקה.
כתוצאה מכך הוחלט על שחרורו מן התפקיד, ואת מקומו בהצגה מילא השחקן מאיר תמם, אחיו הצעיר של עמוס תמם.
ב"טלנובלה בע"מ" כפיר (עפר שכטר) נאלץ לאכול ביצים עם הקליפה בתור עונש שגרשון נותן לו.
בתוכנית "היכל התרבות" הוצג מערכון פארודי על דמותם של שחקני הסרט צ'ארלי וחצי מה קרה איתם מאז סיום הסרט ואיפה הם נמצאים היום.
המערכון היה לרגל 30 שנה ליציאת הסרט.
במערכון השתתפו אדיר מילר ושלישיית מה קשור.
למערכון קראו "צ'ארלי וחצי 2".
בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80" שלום (דניאל אסייג) התאמן על חיקוי של "צ'ארלי וחצי" לכבוד האודישן שלו ללהקת הצברים.
בתוכנית "ארץ נהדרת" שודר מערכון פרודי על הסרט בו טל פרידמן מגלם את צ'ארלי ומריאנו אידלמן מגלם את מיקו.
בסרט "ההילולה" שוקי חלבי (הרצל טובי), גבי פנסו (מוריס כהן), וחינגה (רונן גרמה) אוכלים ביצים עם הקליפה.
הסצנה הזו שוחזרה מהסצנה של אכילת הביצים מסרט זה.
צ'רלטון אתלטיק הוא מועדון כדורגל אנגלי שנוסד בשנת 1905. הקבוצה משחקת באצטדיון הוואלי, שנמצא בצ'רלטון, בדרום-מזרח לונדון.
צ'רלטון מעולם לא זכתה באליפות הליגה הבכירה, אך הניפה את הגביע האנגלי בשנת 1947.
עד לא מכבר שיחקה צ'רלטון בפרמייר ליג.
בעונת 2000/2001 סיימה צ'רלטון במקום התשיעי במרחק של 9 נקודות מהעפלה היסטורית למפעלים האירופאים.
בעונת 2003/2004 סיימה במקום השביעי, מיקום השיא בפרמייר ליג עד היום במרחק של 7 נקודות מהמקום הרביעי.
בעונת 2005/2006 נפרדה ממאמנה ב-15 השנים האחרונות אלן קרבישלי שעזר לקבוצה להעפיל כמה פעמים לפרמייר ליג.
בעונת 2006/07 נשרה צ'רלטון לליגת המשנה, הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ובחלוף שנתיים נשרה הקבוצה לליגת הפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית באנגליה.
בסיום עונת 2011/12 שבה לליגת המשנה.
בעונת 2013/14 הגיעה לרבע גמר הגביע האנגלי והפסידה לקבוצת שפילד יונייטד.
בתום עונת 2015/2016 נשרה לליגה השלישית.
בעונת 2018/2019 ניצחה את סנדרלנד בפלייאוף הפוטבול ליג הראשונה ושבה לליגת המשנה אך נשרה כבר בתום עונה אחת חזרה לפוטבול ליג הראשונה.
צ'רלי בממלכת השוקולד הוא סרט קולנוע משנת 2005 שמבוסס על ספר הילדים "צ'ארלי והשוקולדה" מאת רואלד דאל, שיצא לאור בשנת 1964. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
במאי הסרט הוא טים ברטון, ג'וני דפ בתפקיד וילי וונקה ופרדי היימור בתפקיד צ'רלי באקט.
סרט הקולנוע הראשון שהתבסס על הספר הופק בשנת 1971 ונקרא וילי וונקה ומפעל השוקולד, בו ג'ין ויילדר ופיטר אוסטרום בתפקידי הדמויות הראשיות שלעיל.
הסרט מתחיל במפעל שוקולד, בו מיוצרים כמויות עצומות של מוצרי שוקולד.
נראית יד חובשת כפפה (ידו של וילי וונקה) המניחה כרטיסים מוזהבים על חמש חפיסות שוקולד שונות.
הן נשלחות לדרכן, כשהן עטופות ומעורבבות בין חטיפי שוקולד אחרים ונשלחות לרחבי העולם.
לאחר מכן רואים את אביו של צ'רלי באקט נכנס אל תוך בית משפחתו, בקתה רעועה וקטנה.
כשצ'רלי מראה את יצירתו, מפעל השוקולד של וילי וונקה מפקקי משחות שיניים, סבא ג'ו מספר לצ'רלי שהוא עבד במפעל בעבר, אך וילי וונקה סגר את המפעל ופיטר את כל העובדים בגלל גנבות מתכוניו הסודיים והייחודיים שלו.
באותו לילה תולים מודעות בכל העולם מאת וילי וונקה, שמכריז שהוא הניח חמישה כרטיסי זהב בחמש חפיסות שוקולד וונקה.
מוצאי הכרטיסים האלו יזכו בסיור מלא במפעל, מלווים בהורה אחד, ובאספקה נצחית של שוקולד.
בנוסף לכל זה, אחד מחמשת מוצאי הכרטיסים יקבל פרס מיוחד בסוף הסיור.
כתבים ברשתות טלוויזיה ברחבי העולם מגלים מי הילדים שמצאו את ארבעת הכרטיסים הראשונים, כולם מאופיינים כילדים חסרי-מוסר, אנוכיים ומפונקים הבאים ממשפחות עשירות.
הגידול במכירות השוקולד גורם לעלייה בחורי השיניים, מה שמגדיל את מכירת משחות השיניים.
עם הרווחים הרבים, מפעל משחות השיניים מחליט להפוך למודרני יותר, וקונה מכונה חדישה שתופסת את מקומו של מר באקט במפעל, והוא מפוטר.
לרגל יום הולדתו של צ'רלי הוא מקבל חפיסת שוקולד, אך הוא מתאכזב כשבחפיסה לא מתגלה כרטיס זהב.
סבא ג'ו נותן לצ'רלי קצת כסף כדי שיקנה לעצמו עוד חפיסת שוקולד אחת, אך גם בזו לא נמצא כרטיס זהב.
ביום למחרת, צ'רלי שומע שכרטיס הזהב החמישי נמצא ברוסיה.
הוא מוצא שטר של 10 ליש"ט בשלג ורץ לקנות חפיסת שוקולד נוספת.
בזמן שצ'רלי מגיע לחנות הוא שומע שכרטיס הזהב שנמצא ברוסיה מזויף.
כרטיס הזהב האחרון מתגלה בחפיסת השוקולד של צ'רלי.
תחילה הוא רוצה למכור את הכרטיס כדי שיהיה כסף למשפחתו, אך סבו משכנע אותו לצאת לסיור:
הם מדפיסים עוד, כל יום.
אבל הכרטיס הזה, יש רק חמישה כמוהו בכל העולם, ולא יהיו עוד כמותו.
רק טיפש יוותר על כרטיס כזה בשביל משהו מצוי כמו כסף".
למחרת בבוקר, צ'רלי וסבו ושאר הילדים עם אחד מהוריהם מגיעים לסיור, מלווים על ידי וילי וונקה.
בזמן הסיור, בזה אחר זה ארבעת הילדים מפותים על ידי משהו שקשור לאישיותם הפגומה, שגורם להם להיקלע לתאונות משונות שמסבכות אותם במצבים לא נעימים ומדאיגות את מלוויהם, אך בכל המקרים נדמה שמר וונקה אדיש למתרחש, מה שמעיד על אפשרות שהוא תכנן את "התאונות":
אוגוסטוס שלוק, ילד שמן וזללן, שותה מנהר השוקולד בניגוד לאזהרותיו של מר וונקה ונופל פנימה.
הוא נשאב אל תוך צינור ענקי שמעביר את השוקולד מן הנהר אל חדר הפאדג'.
ויולט בורגארד, לועסת מסטיקים תחרותית.
לועסת מסטיק ניסיוני בטעם פשטידת אוכמניות, אך הפגמים של המסטיק הופכים אותה לאוכמנייה ענקית.
היא נלקחת לחדר הסחיטות כדי לסחוט ממנה את כל המיץ.
ורוקה סולט המפונקת מנסה לגנוב סנאי בחדר האגוזים, הסנאים תופסים אותה, בודקים, קובעים שהיא "אגוז פגום" וזורקים אותה אל תוך פיר האשפה.
מייק טיווי, ילד עם אובססיה לתוכניות טלוויזיה ולמשחקי וידאו, משגר את עצמו בעזרת גלי הטלוויזיה של וילי וונקה שמכווצים אותו לגודל מיניאטורי.
הוא נלקח אל מותח הטופי כדי להימתח חזרה לגודלו הנורמלי.
כל תאונה מלווה בשיר עם מוסר השכל אותו שרים עובדיו הקטנים והחרוצים של מר וונקה, בני האומפה-לומפה.
לקראת סוף היום כל אחד מן הילדים עוזב את המפעל, כשהם במצב אליו הכניסה אותם התנהגותם: אוגוסטוס מכוסה בשוקולד, ויולט כחולה מכף רגל ועד ראש וגמישה מאוד, ורוקה ואביה מכוסים באשפה ומייק מתנשא לגובה שלושה מטרים לפחות וגופו דק כנייר.
בזמן הסיור וילי וונקה חווה מספר פעמים פלאשבק על ילדותו.
הם מגלים את ילדותו של וילי ועל יחסיו המתוחים עם אביו רופא השיניים, ד"ר וילבור וונקה.
אביו של וונקה אסר עליו בילדותו לאכול שוקולדים וממתקים אחרים בגלל החשש לנזק בשיניו.
כשווילי הצליח לטעום לראשונה חתיכת שוקולד בלי ידיעת אביו, הוא נהיה אובססיבי בכל הקשור לשוקולד.
הוא חלם שיום אחד יהיה שוקולטייר.
למרות הפצרותיו של אביו, וונקה ברח מן הבית כדי להגשים את חלומו.
לאחר עזיבתו של מייק, וונקה שם לב שצ'רלי הוא האחרון שנשאר.
הוא חושף את רצונו להעביר את מפעל השוקולד שלו לצ'רלי, כיוון שהוא הילד היחיד בקבוצה שלא "התקלקל".
המכשול היחיד היה שצ'רלי חייב לנטוש את משפחתו בשביל לקבל את המפעל.
לפי דעתו של וונקה, בני משפחה רק אומרים לך מה לעשות, אך בעל מפעל שוקולד צריך חופש יצירתי חסר גבולות.
בני משפחתו של צ'רלי חשובים לו יותר משוקולד, לכן צ'רלי מסרב ומדהים את וונקה.
הימים חולפים, ומצבה של משפחת באקט מעולם לא היה טוב יותר.
וונקה פוגש את צ'רלי כשצ'רלי מצחצח את נעליו, ובניסיון להבין את אהבתו של צ'רלי למשפחתו, צ'רלי מתבקש להצטרף אל וונקה כשהוא הולך להתעמת עם אביו.
וונקה וצ'רלי מתחילים לעבוד יחד בתור יוצרי ממתקים, ומשפחתו של צ'רלי עוברת לגור בחדר השוקולד שבמפעל.
צ'רלי זכה במפעל שוקולד משל עצמו, ומר וונקה זכה במשפחה.
פרדי היימור בתפקיד צ'רלי באקט - ילד עני שחי עם הוריו ועם שני הסבים ושתי הסבות שלו בבקתה רעועה וקטנה בעיר הגדולה.
צ'רלי אוהב את השוקולד של וילי וונקה, אך משפחתו לא יכולה לקנות שוקולד אלא חפיסה אחת בשנה, ביום הולדתו של צ'רלי.
הוא לא מתלונן על הקשיים בחייו, והוא ילד עם לב טוב.
הוא מוצא שטר ברחוב ורוכש חפיסת שוקולד שבתוכה נמצא כרטיס הזהב האחרון.
למרות זאת, הוא רוצה למכור את הכרטיס כדי שלמשפחתו יהיה יותר כסף, מה שמראה שצ'רלי לא אנוכי.
סבו ג'ורג' משכנע אותו ללכת, העלילה נמשכת ולבסוף צ'רלי נעשה ליורש של מפעל השוקולד.
ג'וני דפ בתפקיד וילי וונקה - יצרן הממתקים יוצא מן הכלל מאז ומתמיד.
סגר את מפעלו, פיטר את כל עובדיו והחליף אותם בילידים מארץ הלומפה, משום שהוא פוחד מחוסר נאמנות בעובדיו באשמת ריגול תעשייתי לחברות מתחרות.
פעם אחת הוא בנה בהודו ארמון שעשוי כולו משוקולד אך בצורה טראגית נמס תוך ימים אחדים.
הוא שלח חמישה כרטיסי זהב והרשה לחמישה ילדים להתארח במפעל שלו כדי למצוא יורש.
אך עקב ילדותו הקשה ועקב היותו בודד במפעל מאז שנסגר, רכש תכונות חברתיות מוזרות ביותר.
אביו, למרבה ההפתעה, הוא רופא שיניים.
ג'ורדן פריי בתפקיד מייק טיווי - ילד עם אובססיה לטלוויזיה ומשחקי וידאו, דורש להיות האדם הראשון שיישלח בטלפורט דרך גלי טלוויזיה, מה שגורם לו להתכווץ לגודל מיניאטורי, ונמתח יותר מדי במתקן מותח הטופי.
מצא את כרטיס הזהב על ידי פריצה למחשב המרכזי של מפעל וונקה, וכך קנה רק חפיסת שוקולד אחת (אבא שלו אומר בראיון שהוא ילד מאוד חכם, ושהוא לומד בתיכון).
יש לו עצבים חמים מזה שהוא משחק בכל כך הרבה משחקי מחשב, הוא מרגיש שהוא עליון על הכול, חוץ מהוריו.
אנה-סופיה רוב בתפקיד ויולט בורגארד - ילדה שלועסת מסטיק באופן קבוע.
מאוד תחרותית, בגלל אמה סקרלט שגם היא תחרותית מאוד.
חוץ מלעיסת מסטיקים, היא גם עוסקת באמנויות לחימה, והיא מרואיינת לטלוויזיה כשהיא לובשת חליפת אימונים עם חגורה כחולה.
היא לועסת חתיכת מסטיק מהמפעל של וילי וונקה.
המסטיק הופך אותה לאוכמנייה ענקית, והיא נשלחת לחדר הסחיטה כדי שיסחטו את המיץ ממנה.
היא לוקחת חלק בתחרות משום שאמה רוצה שהיא תנצח בכל.
שלא כמו שאר הילדים, היא מרוצה מעצמה כשהיא עוזבת את המפעל, למרות אכזבת אמה שיש לה ילדה כחולה, מפני שהפכה גמישה ותזכה בכל הפרסים בהתעמלות.
ג'וליה וינטר בתפקיד ורוקה סולט - ילדה מפונקת מבריטניה, מתעקשת שאביה חייב להשיג לה את הכרטיס המוזהב, אביה העשיר הופך את מפעל הפיצוחים שלו למקום שבו העובדות שלו פותחות חפיסות שוקולד כדי למצוא את הכרטיס, והכרטיס נמצא.
במהלך הביקור במפעל מנסה לגנוב סנאי מאולף, לאחר שוונקה מסרב למכור לאביה סנאי בשבילה.
כשהיא מנסה לקחת סנאי היא נתפסת על ידי הסנאים.
הם קובעים שהיא "אגוז פגום" וזורקים אותה לפיר האשפה.
לקראת סוף הסרט, בפעם הראשונה דוחה אביה בקשה שלה כשהיא מבקשת מעלית שקופה מעופפת.
פיליפ ויגראץ בתפקיד אוגוסטוס שלוק - ילד גרמני זללן, הנופל אל תוך נהר השוקולד בחדר השוקולד.
הוא נשאב על ידי צינור, נתקע בו, אך הלחץ דוחף אותו במעלה הצינור, הישר לחדר הפאדג'.
הוא מצא את כרטיס הזהב במקרה (ובטעות לעס חלק מהפינה של הכרטיס).
לפי אימו "הוא אוכל כל כך הרבה ממתקים עד שזה היה בלתי אפשרי שהוא לא ימצא את הכרטיס."
דיפ רוי בתפקיד בני האומפה-לומפה - העובדים הקטנטנים במפעל של וילי וונקה, הם הגיעו מארץ הלומפה.
אנשי האומפה-לומפה ניזונו בארצם ממחית מרבי רגליים ענקים, ולא היו יכולים לעבוד קשה מדי בשביל לשמור על קיום הזן שלהם.
החיים בארץ הלומפה היו נוראיים לפני שהגיע לשם וילי וונקה.
הבדלים בולטים בין הסרט לספר
בסרט מסופר שמפעל משחות השיניים שבו עבד אביו של צ'רלי פיטר אותו כיוון שאנשים רבים יותר נזקקו למשחת שיניים (בעקבות הממתקים של וילי וונקה) והמפעל הרשה לעצמו לקנות רובוט שיעשה את העבודה במקומו, אך בפרק העשירי בספר כתוב שהמפעל פשט את הרגל ונאלץ לסגור את שעריו.
בסרט מובאים פרטים על עברו של וילי וונקה בעוד שבספר כלל לא מתואר זאת.
בסרט מסופר כיצד מייק טיווי הצליח למצוא את כרטיס הזהב, עובדה שאיננה נמצאת בספר.
בסרט נעשתה קבלת פנים חגיגית למבקרים כמחזמר בעוד שבספר וילי וונקה בעצמו קיבל את המבקרים.
בסרט בני האומפה לומפה נראים כאותו אדם, ואילו בספר בני האופמה לומפה שונים אחד מהשני.
בסוף הסרט צ'רלי מסרב לקחת את המפעל משום שרצה להיות עם משפחתו, למרות רצונו של וילי וונקה.
בספר וונקה מזמין את כל המשפחה לבוא איתם.
בסוף הסרט וילי וונקה פוגש את אביו אך בספר קטע זה לא מוזכר.
לדבריהם של המעורבים בהכנת הסרט, החזון העיקרי מאחורי הסרט היה שהוא יהיה יותר מודרני ודומה לספר המקורי של רואלד דאל משנת 1964, ולא עיבוד של הסרט המוזיקלי משנת 1971.
הסרט הוא נושא לוויכוח על איזו גרסה של הסרט היא "אמינה יותר".
הסרט דומה יותר לספר המקורי, כי בשניהם ניתן למצוא הבדלים בעלילת המפתח, בתפאורה ובדמויות.
צוות ההפקה, בראד גריי וריצ'רד ד.
זאנוק היו נחושים בבחירת הבמאי טים ברטון, כי הוא הבחירה האידיאלית לסרט.
מרטין סקורסזה ופרנק אוז היו שניהם מועמדים לתפקיד הבמאי.
אחרי הסכמה לביים את הסרט, ברטון שכר את התסריטאי של הסרט סיפורי דגים, ג'ון אוגוסט, הוא קרא את הספר כילד, אך מעולם לא ראה את הסרט משנת 1971. ברטון המליץ שהוא יסיים את הטיוטה הראשונה של התסריט לסרט לפני שהוא צופה בו.
פליסיטי דאל בחרה אילו שחקנים יועמדו לתפקיד.
היא בחרה את העשרה האחרונים, ולבסוף את השלושה האחרונים.
עם השיקולים, היא בחרה את השחקנים לפי הדרך שבה הרגישה שתפסו את הקסם של ספרו של רואלד דאל במשחקם, ואת השלושה האחרונים היא בחרה לפי ההרגשה שהם התחברו להומור שבספר, וגם אל הקסם וההומור של ספייק מיליגאן (שרואלד דאל שישחק בתפקיד וילי וונקה בסרט המוזיקלי ב-1971).
היא קיבלה את הזכות לבחור מי האחד מבין השלושה שיקבל את התפקיד, אך היא הרגישה שאחרי הכול, זהו תפקידו של הבמאי לעשות את ההחלטה הסופית.
כשהצטרף ברטון לפרויקט הוא בחר מיד בחברו ג'וני דפ, אשר כיכב בסרטיו של ברטון בעבר.
ברטון בחר בדפ להיכנס לנעליו של וילי וונקה.
דפ הסכים, ואף שכנע את ברטון לשכור את פרדי היימור הצעיר, שכיכב לצד דפ בסרט למצוא את ארץ לעולם לא, לתפקיד צ'רלי באקט, ואת ג'ורדן פריי לתפקיד של מייק טיווי.
טים ברטון ציין בכמה ראיונות שאם הוא לא היה בוחר בדפ לתפקיד וילי וונקה, התפקיד היה כנראה הולך לג'ים קארי או לאדם סנדלר.
הסרט כולו צולם באולפני פיינווד, קרוב ללונדון, אותם אולפנים בהם צולמו רוב סרטי ג'יימס בונד.
הצילומים החלו ב-15 ביוני 2004. ברטון העדיף להימנע משימוש בגרפיקה ממוחשבת, ובמקום נבנו תפאורות בגודל מקורי על ידי מעצב ההפקה, אלכס מקדאול.
בנוסף למפיקים בארד גריי וריצ'רד ד.
זאנוק גם ג'ניפר אניסטון הייתה שותפה להפקה.
הסרט יצא בארצות הברית ובקנדה ב-15 ביולי 2005. בסוף השבוע הראשון להקרנתו הסרט גרף 55.4 מיליון דולר בקופות בצפון אמריקה, וקיבל תגובות חיוביות.
עד לספטמבר 2005, הסרט גרף 400 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט יצא ב-DVD ב-8 בנובמבר 2005. חלק מהמבקרים התלוננו שהתנהגותו של דפ כווילי וונקה דומה להתנהגותו של מייקל ג'קסון, והסיפור על ילדותו הקשה לא תואם את הסיפור המקורי של דאל.
משפחתו של דאל הביעה את תמיכתה בסרט ואישרה גם את סיפור הרקע על ילדותו של וונקה.
המוזיקה המקורית של הסרט נכתבה ובוצעה על ידי דני אלפמן.
הבמאי טים ברטון ודני אלפמן שיתפו פעולה בעבר בסרטים.
מילות שירי האומפה-לומפה נלקחו כמו שהן מהספר המקורי.
אלפמן הוא ששר את כל השירים.
המנגינה של הכותרות הראשיות מרשימה מפני שנעשה שימוש בעיבוד סינתיסייזר.
כל אחד משירי האומפה-לומפה בסרט מושפע מז'אנר מוזיקלי אחר, ותגובתו של וונקה בסוף השיר תואמת את הז'אנר:
ורוקה סולט- בלדות רומנטיות המאפיינות את שנות *ה60/פסיכדליה
ג'ין ויילדר, ששיחק את וילי וונקה בסרט המקורי משנת 1971, התנגד בתחילה לגרסה החדשה, באומרו: "זה הכול בשביל הכסף.
זה בסך הכול כמה אנשים שיושבים וחושבים 'איך אנחנו יכולים לעשות יותר כסף?' איזו עוד סיבה יש לחדש את וילי וונקה?", ג'וני דפ הגיב: "אנחנו לא עשינו מחדש את וילי וונקה, אנחנו חידשנו את צ'רלי 'בממלכת השוקולד' אשר מבוסס על אותו ספר שהם ביססו את הסרט שלהם עליו.
לצאת בהצהרה שהם רוצים לעשות את הסרט רק בשביל הכסף זו הצהרה מאוד מוזרה כשהיא באה מאדם שנמצא בעסקי הקולנוע זמן רב כמוהו.
כל סרט נוצר משום שמישהו במקום כלשהו רצה החזר על הכסף שהוציא".
מאז יציאת הסרט לאקרנים, ויילדר תמך בדפ: "אם אני הייתי המלהק של הסרט, הייתי לוקח את ג'וני דפ לתפקיד של וילי וונקה כיוון שאני חושב שהוא נהדר, מסתורי תמיד וקסום."
מספר מבקרי סרטים, כולל מבקר אחד מהניו יורק טיימס, ביקרו את ברטון על סיפור הרקע הפרוידיאני של וונקה, בתור דבר מיותר שלא דומה לסיפור המקורי של דאל.
הרבה ביקרו את ברטון וג'ון אוגוסט על כך שעשו את דמותו של וילי וונקה בסרט רחוקה מאוד מהדמות המקורית.
לדוגמה, לעומת וונקה בסרט, הדמות בספר וונקה לא שנא להיות בחברת ילדים ולא היה מאותגר חברתית.
מקרה כזה ניתן לראות בסצנה שבה וילי וונקה מקבל את האורחים:
בספר, וונקה מאוד חברותי ומתרגש בצורה בלתי רגילה.
בסרט, וונקה כמעט ולא יכול לברך אותם בלי להסתכל בכרטיסיות שהכין מראש.
ברטון השיב כי "חיים במפעל עם אנשי אומפה-לומפה יגרמו לכל אדם להפוך להיות קצת מוזר".
מספר מבקרים העירו על הופעתו הדומה להפליא של דפ בסרט לזמר הפופ מייקל ג'קסון.
בדומה לג'קסון, לדפ בתפקיד וונקה היה צבע עור חיוור, טון דיבור רך, בעל אישיות ילדותית למדי, וילדות מתוסבכת.
דפ הכחיש כל דמיון לג'קסון.
ברטון הגיב כי "מייקל ג'קסון אוהב ילדים, וילי וונקה לא סובל אותם.
בשבילי זה הבדל גדול מאוד באישיות".
היו גם ביקורות על גזענות, קולוניאליזם, עבדות וקבוצות סטריאוטיפים בדומה לאלה שנתקבלו כשיצא הספר המקורי בשנת 1964, באשר אנשי האומפה-לומפה תוארו כפיגמים בעלי עור כהה שהובאו מהג'ונגל האפריקאי.
גדעון שמר (וילבור וונקה רופא-השיניים)
צ'רלי שלום ביטון (11 באפריל 1947 – 24 בפברואר 2024) היה פעיל חברתי ישראלי, ממייסדי הפנתרים השחורים, וחבר הכנסת מטעם חד"ש.
ביטון היה פעיל למען זכויות בני עדות המזרח ופעיל שמאל רדיקלי.
ביטון נולד בקזבלנקה, מרוקו, ועלה עם משפחתו לישראל בגיל שנתיים.
הוא גדל בשכונת מוסררה שבירושלים.
ב-1971 נמנה ביטון עם מייסדי תנועת המחאה הישראלית הפנתרים השחורים.
בין פעולות המחאה שנקט עם ארגונו נמנים:
ב-13 באפריל 1971 התקיימה הפגישה המפורסמת של הפנתרים עם גולדה מאיר, שאחריה היא כנתה אותם "לא נחמדים".
זריקת שק עם עכברים לביתו של שר הסעד.
גניבת בקבוקי חלב שהיו מונחים בלילות בדלתות הבתים בשכונת רחביה לתושבי האזבסטונים בקריית יובל.
במקומם השאיר פתק עם הסבר: "בקבוק זה יכל להאכיל 10 חתולים ובמקום זה לקחנו אותו לשם האכלת 10 ילדי משפחות מצוקה".
פריצה למפעל שמן תעשיות וחלוקת השלל שנבזז שם למשפחות מצוקה.
ב-1976 פריצה עם קבוצה של שרידי הפנתרים למחסני "שטראוס" בירושלים.
הוא לקח משם מוצרי חלב וחילק אותן למשפחות נזקקות עם הכיתוב "הגונב מגנב פטור".
ב-1974 נידון ביטון למאסר של שבעה חודשים בגין תקיפת שוטר במהלך המחאה.
הוא סירב לרצות את העונש בפועל, ירד למחתרת ולבסוף החליט להסגיר את עצמו.
לובי פוליטי לחץ לשחרורו והוא קיבל חנינה כחמישה שבועות לאחר תחילת ריצוי עונשו.
ביטון היה מזכיר התנועה בשנים 1973–1977. ב התמודד ברשימת "הפנתרים השחורים-דמוקרטים ישראלים", שלא עברה את אחוז החסימה.
ב-1977 נבחר ל כסיעת הפנתרים השחורים במסגרת חד"ש.
ראש הממשלה, מנחם בגין, כינה אותו "סר צ'ארלס ביטון".
לטענתו של ביטון, כשנבחר לכנסת חיבקו בגין ואמר לו שהוא "במפלגה הלא נכונה", כיוון שאביו היה חבר תנועת החירות.
ביטון הביא לכנסת דרכי פעולה לא שגרתיות מה שהבדיל אותו מיתר חברי הכנסת.
ב-27 בדצמבר 1978 כבל עצמו באזיקים אל דוכן הכנסת.
יושב ראש הישיבה, משה מרון, נאלץ להפסיק את הישיבה.
מספר חברי הכנסת ניסו לשחררו, אך רק לאחר התערבות כלבן הכנסת, הוא שוחרר.
באותו היום התראיין לנחמן שי, ואמר כי הוא "כאיש שמייצג את השכונות, את האנשים המדוכאים, את האנשים הדפוקים - אני חושב שמדי פעם הכנסת צריכה לדעת מה זה אנשים דפוקים".
ביטון הורחק מהכנסת לחמש ישיבות כעונש על הכבילה.
בספטמבר 1980 היה ביטון, לצדו של תופיק טובי, לחבר הכנסת הראשון שנפגש בפומבי עם ראשי אש"ף, ובהם יאסר ערפאת וסגנו אבו איאד, יחד עם אורי אבנרי בבלגרד.
הדבר היה עוד לפני חקיקת חוק איסור המפגשים עם אנשי אש"ף.
ביטון שימש כחבר הכנסת מטעם חד"ש עד הכנסת השתים עשרה (1992).
במהלך כהונתו בכנסת ה-12 התפצל מחד"ש ופעל כסיעת יחיד בשם "הפנתרים השחורים".
ב-1992 התמודד ב ברשימת "התקווה", עם לאה שקדיאל שלא עברה את אחוז החסימה.
מאז פרישתו מהכנסת עסק ביטון בפעילות פוליטית רק לעיתים מזדמנות והתפרנס כיבואן בגדים.
בין היתר, השתתף בהפגנות הסטודנטים נגד ועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה והעלאת שכר הלימוד.
בשנת 2007 הקים תנועה חברתית, שפרט לפעילים ממוצא מזרחי, כוללת פעילים יוצאי ברית המועצות לשעבר וכמה יוצאי אתיופיה.
ביטון הסתייג ממפלגת ש"ס, בה תמך תקופה מסוימת, ואמר עליה "הם הפקק שסתם את ההתפתחות החברתית של עדות המזרח".
בעקבות האינתיפאדה השנייה והמשך האלימות הפלסטינית, התרחק ביטון מהשמאל הפוליטי הישראלי.
בריאיון לעיתון "מקור ראשון" ב-9 בינואר 2009 אמר ביטון שערפאת הונה אותו ואת חבריו, וכי אין פרטנר פלסטיני להסכמים מדיניים עם ישראל.
בשנת 2011 נטל חלק פעיל בהפגנות במסגרת מחאת האוהלים.
בשנת 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הודיע על תמיכה במפלגת ש"ס בראשות אריה דרעי על אף שגינה את המפלגה בעבר.
ביטון היה נשוי ואב לארבעה.
בנו החורג הוא ד"ר שי פרוינד, שהיה ממובילי מחאת הרופאים המתמחים ב-2011.
הוא נפטר ב-24 בפברואר 2024 ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
צ'רלטון (מוכר גם כ"ספורט 1") הוא גוף שידור מסחרי בבעלותם של אלי עזור ופיני זהבי המשדר אירועי ספורט מהארץ ומהעולם בחמישה ערוצי טלוויזיה באיכות HD ב-HOT, +yes, סלקום tv+, פרטנר tv+, NEXT TV וב-+STING שאינה כלולה בחבילות החברות.
ב-20 בספטמבר 2023 הודיעה החברה על פתיחת שני ערוצים ייעודיים לצפייה במכשירים ניידים.
על פי החברה הערוצים ישדרו את ליגת העל ויקראו ערוצי "TOGO", זאת לאחר תקופה ארוכה של דיון ציבורי על כך שהחברה חסמה את הצפייה בשידוריה במכשירים ניידים.