tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו מופע שגורם לצעירים להרגיש בוגרים, ולבוגרים להריש צעירים שוב".
הניו יורק טיימס התייחס למחזמר כ'בחירת המבקרים'.
דיאן סידני מהדיילי טלגרף שיבחה את עיצוב הבמה, הכוראוגרפיה ועיצוב התלבושות, וכתבה: "אולי ל"מולן רוז'!" אין את העומק של מספר מחזות זמר מצוינים בברודוויי...[אבל] זה מהנה, נעים ומשעשע, וזה בדיוק מה שאנו זקוקים לו עכשיו".
ארין סטרקר מ-Mashable אמרה: "זה הדבר הטוב ביותר שמחזמר להיטים יכול להיות; פרץ מרגש של צבע, פזמון נוסטלגיה ודמיון מחודש נועז".
אדם פלדמן קרא למופע "שילוב-על ראוותני של ברודוויי", מציין שהמופע "נראה ומרגיש יקר".
מספר מבקרים שיבחו את השינויים שנעשו מהסרט.
פטריק ראיין מ-USA Today ציין כי "השימוש בשירי פופ עדכניים משפר למעשה את החומר המקורי, עוזר לגבש את המניעים של הדמויות ומעמיק את הרומן המרכזי".
דייוויד קוט מ-הניו יורק אובזרוור כתב, "השינויים של לוגן לתסריט המקורי מסודרים והכרחיים".
בסקירה מעורבת, בריטני ספאנוס מהרולינג סטון ביקרה את חוסר החיבור של המחזמר אבל שיבחה את החלקים מלאי האנרגיה של המופע.
בסקירה מעורבת נוספת, צ'ארלס אישרווד מ"חדשות ברודוויי" סיכם כך: "התוצאה של המופע היא כל כולה ביצועים מוזיקליים של הבזקה והתזה, וזריזות שלא לגמרי מסווים גרעין רגשי וחלול למדי ובהחלט צורמני".
אלכסיס סולוסקי מהגרדיאן העירה על חוסר הכימיה של השחקנים הראשיים, אבל הזכירה שהתכנית מספקת ככל הנוגע ל"סנוור והתרגשות", משבחת את התפאורה, הכוראוגרפיה, האנרגיה והתלבושות.
המחזמר" גרף בסביבות 2.2 מיליון דולר נכון ל-13 באוקטובר 2019. ב-3 במאי 2022, דווח שהמחזמר "מולן רוז'!" דורג במקום החמישי במופעים הכי רווחיים בברודוויי עם 1.4 מיליון דולר בקופות בשבוע.
שנהפרסקטגוריהמועמדתוצאה2022פרס אוליבייההמחזמר הטוב ביותרשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמרקלייב קארטרהכוראוגרפיה הטובה ביותרסונייה טייהעיצוב הבמה הטוב ביותרדרק מקלייןעיצוב התלבושות הטוב ביותרקת'רין זובר
מולניה הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות.
השיגורים בוצעו בשנים 1965–2004 ובתקופה זו שוגרו כ-164 לוויינים.
החלליות נוצלו לצרכים אזרחיים וצבאיים.
השיגורים בוצעו בעיקר מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר מדגם "מולניה".
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 ארצות הברית החלה בשיגור לווייני תקשורת.
המסלול הרגיל לא היה מתאים לצרכים סובייטיים כי הוא לא היה נותן כיסוי טוב לאזורים הצפוניים.
לכן פותח מסלול מיוחד שקיבל שם "מסלול מולניה".
השיגור הראשון בוצע ב-4 ביוני 1964 אך היה כשל טכני במשגר.
ב-23 באפריל 1965 בוצע שיגור מוצלח של חללית שקיבל כינוי "מולניה 1-1".
הדגם הראשון בסדרה פותח ב-OKB-1 בראשות סרגיי קורוליוב.
משקל החללית היה 1600 ק"ג.
מסדרה זו שוגרו 7 חלליות.
חללית אחרונה מדגם זה שוגרה בשנת 1966. אורך חיים של החללית היה כשנה וחצי.
בשנת 1967 החל שיגור של חללית מדגם "מולניה 1+" שתוכנן במערכות המידע הלווייניות רשטניוב בקרסנויארסק.
חלליות מסדרה זו היו מיועדות לצורכי תקשורות אזרחית והעברת תוכנית טלוויזיה ממוסקבה לאזורים מרוחקים של ברית המועצות.
חלק מלווייני הסדרה היו מרכיב במערכת קשר של חיל הטילים האסטרטגיים.
מסדרה זו שוגרו 56 חלליות מהם 53 בהצלחה.
חללית אחרונה מדגם זה שוגרה בשנת 1983. אורך חיים של החלליות הסדרה היה 3–4 שנים.
בשנת 1983 הסתיים פיתוח חללית מדגם "מולניה 1T".
הוא היה מיועד לצרכים צבאיים ומשולב במערכות קשר של תחנת חלל.
מסדרה זו שוגרו 37 חלליות.
אורך חיים של החלליות היה 7–8 שנים.
חללית אחרונה מדגם זה שוגרה בשנת 2004.
בשנת 1971 שוגרה חללית ראשונה מדגם "מולניה 2".
חלליות הסדרה היו מיועדות להעברת שידורי טלוויזיה.
משקל החלליות גדל ל-1700 ק"ג.
מסדרה זו שוגרו 19 חלליות.
חללית אחרונה מדגם זה שוגרה בשנת 1977. אורך חיים של החלליות היה 3–4 שנים.
בשנת 1974 שוגרה חללית ראשונה מדגם "מולניה 3".
חלליות הסדרה היו מיועדות לצרכים אזרחיים וצבאיים.
משקל החלליות גדל ל-1740 ק"ג.
מסדרה זו שוגרו 54 חלליות.
חללית אחרונה מדגם זה שוגרה בשנת 2003. אורך חיים של החלליות היה כ-3 שנים.
ביחד עם לוויינים מסדרת "רדוגה" לוויינים אלו היו חלק של מערכת תקשורת לוויינים של צבא ברית המועצות שהחלה לפעול בשנת 1979.
בשנת 2001 שוגרה חללית ראשונה מדגם "מולניה 3K".
משקל החלליות גדל ל-1780 ק"ג.
מסדרה זו שוגרו 2 חלליות.
חללית אחרונה מדגם זה שוגרה בשנת 2005. אורך חיים של החלליות היה כ-5 שנים.
סדרת לווייני "מרידיאן" החליפה את חלליות הסדרה.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2006.
במדע הכימיה מוֹלֵקוּלָה (מלטינית: Molecula – מסה קטנה; בעברית פְּרֻדָּה) היא קבוצת אטומים המחוברים ביניהם בקשר כימי.
מולקולה היא החלקיק הקטן ביותר השומר על תכונות של תרכובת.
את המונח "מולקולה" טבע הכימאי אמדאו אבוגדרו.
יסוד כימי (אלמנט) הוא אטום המוגדר בטבלה המחזורית ויש לו מספר אטומי קבוע.
אטום הוא היחידה הקטנה ביותר השומרת על תכונות היסוד.
אטום מורכב מגרעין של פרוטונים הנושאים מטען חשמלי חיובי (+), ונייטרונים שאין להם מטען חשמלי, וסביבו אלקטרונים הנושאים מטען שלילי (-).
תרכובת היא תוצר של תגובה כימית בין יסודות או בין מולקולות המתחברים ליחידה אחת ומהווה מולקולה.
בדרך כלל למולקולה אין מטען חשמלי (סך המטענים החיוביים והשליליים מתאזן).
במקרה של מולקולה טעונה, היא מכונה יון (או יון מולקולרי, כדי להבחין בינו לבין יון חד-אטומי).
קשרים בין אטומים ויצירת מולקולות
מולקולות מורכבות מאטומים הקשורים אחד לשני בקשרים קוולנטים, סוג של אינטראקציה חזקה בין אטומים, בה האטומים משתפים ביניהם זוגות של אלקטרונים.
לדוגמה, מולקולת חמצן המורכבת משני אטומי חמצן, וביניהם קשר קוולנטי כפול (שני זוגות אלקטרונים).
את מבנה המולקולה ניתן לכתוב בשתי צורות נפוצות: :Ö::Ö: או Ö=Ö:
בתרכובת יונית, המולקולה מורכבת משני (או יותר) אטומים או מולקולות טעונים חשמלית, הקשורים אחד לשני בקשר יוני (אלקטרו-ולנטי).
קשר זה נוצר בין יונים בעלי מטען שלילי מנוגד, כמו יון נתרן בעל מטען חיובי הנקשר ליון כלוריד בעל מטען שלילי, ויוצר מלח בישול (NaCl).
כאמור, המרכיבים עשויים להיות מולקולות בעצמם, כמו היון השלילי (אניון) סולפט, 2−SO4, הנקשר לשני יונים חיוביים (קטיון) של מימן, +H ויוצר מולקולה של חומצה גופרתית, H2SO4. במים, מולקולות החומצה הגפרתית מתפרקות למרכיביהן.
מבנה הבסיסי של המולקולה נקבע על ידי קשרים קוולנטיים, ולעיתים גם קשרים יוניים.
עם זאת, בין חלקים שונים במולקולה יכולים להיווצר קשרים נוספים, והם מכתיבים את הצורה התלת-ממדית של המולקולה.
(כמו במבנה הסליל הכפול של ה-DNA, שם הנוקליאוטידים אדנין ותימין קשורים ב-3 קשרי מימן, וציטוזין וגואנין ב-2 זוגות.
הצמדה בין 2 גדילי הסליל בצורה מדויקת חיונית לשמירה על הקוד הגנטי).
קשר ואן דר ואלס נוצר בין חלקים במולקולה שאינם טעונים, אך עשויים להכיל ריכוזים שונים של מטענים חיובים או שלילים (המטענים בהם מקוטבים).
קשר יוני כפי שהוזכר לעיל, יכול להיווצר בין קבוצות בעלות מטען שלילי מנוגד בחלקים שונים של המולקולה.
מולקולה עשויה להיות מורכבת ממספר אטומים זהים או שונים.
בתאוריה הקינטית של הגזים מקובל להתייחס לכל חלקיק כאל מולקולה, גם כאשר מדובר באטום בלתי-קשור, למשל גז אציל.
התייחסות זו ל"מולקולה חד-אטומית" אינה תואמת את ההגדרה המקובלת יותר, המופיעה בפתיחת הערך ואומרת שמולקולה היא מונח בכימיה שמתאר מספר אטומים הקשורים בקשר כימי.
מולקולה דו-אטומית של אותו יסוד
גזים ( פרט לגזים אצילים) נוטים לייצר מולקולות דו אטומיות, בקשר קו-ולנטי.
למשל מולקולת חמצן (O2) המורכבת משני אטומים זהים בקשר קו-ולנטי ( :Ö::Ö: או Ö=Ö:)
לעיתים מולקולה מרכבת מעשרות אטומים שונים.
למשל מולקולה של חלבון מורכבת מיחידות של חומצות אמינו שלכל אחת מהן הרכב ומבנה שונה.
מבנה מורכב זה מאפשר פעילות ביוכימית כמו אנזימים או מבנים ביולוגים כמו רקמות.
DNA וגם RNA הן מולקולות מורכבות מ 3 סוגי תרכובות המחוברים יחד.
כאשר פולימר מרכב ממולקולה החוזרת n פעמים למשל עמילן מרכב ממולקולה של גלוקוז החוזרת שוב.
למעשה כל העמילן שבגרעין חיטה הוא פולימר כזה: [C6H12O6]n.
המולקולה ניתנת לתיאור על ידי נוסחה מולקולרית, המפרטת את מספר האטומים מכל סוג במולקולה.
כך למשל, הנוסחה המולקולרית של מים היא H2O.
ניתן לכתוב נוסחה מולקולרית, בה מציינים רק את מספר האטומים הכולל, ללא קשר למבנה, או נוסחת מבנה בה מציינים אטומים לפי מיקומם וסוג הקשר שמרכיב את המולקולה.
נוסחה מולקולרית: מתארת את הרכב המולקולה על-ידי ציון מרכיביה ביחסים הכמותיים שבפרודה.
לדוגמה: החומר אתנול בצורה CH3CH2OH, ודימתיל אתר CH3OCH3. בנוסח מצומצם, מתוארים שניהם על ידי הנוסחה C2H6O.
נוסחת מבנה: היא תרשים גרפי של הקשרים בתוך המולקולה, לדוגמה אתנול: ראו גם דוגמה גלוקוז, שלו נוסחה מולקולרית היא C6H12O6 נוסחת המבנה של סליל ה-DNA מורכבת מפירוט היחידות המרכיבות אותה.
שמות של מולקולות: נהוג לציין מבנה של מולקולות בציון מילולי.
למשל דו-תחמוצת הפחמן (CO2) או דימתיל – אתר (אתר הקשור לשתי קבוצות מתיליות) כימה אורגנית משתמשת בשמות אלה.
איזומריה היא מצב שבו מולקולה בעלת נוסחה מולקולרית אחת קיימת בשתי צורות מרחביות שונות.
במולקולות בעלות חשיבות ביולוגית קיים לפעמים הבדל בפעילות הביוכימית של המולקולות.
הנפוצה היא איזומריה אופטית, כאשר איזומר אחד שובר את האור המקוטב ימינה והשני שמאלה.
למשל dGLUCOSE (ימינה) ו־LGLUCOSE (שמאלה) התחום שעוסק בהבנת המבנה המרחבי של מולקולות קרוי סטריאוכימיה.
מולקולות שלא ניתן ליצור חפיפה בינן ובין תמונת המראה שלהן, על ידי פעולת סיבוב במרחב, קרויות מולקולות כיראליות.
כמעט כל המולקולות הבודדות קטנות מדי מכדי להיראות בעין בלתי מזוינת, אם כי ישנם מקרים חריגים של מקרומולקולות כמו פולימרים המאפשרים זאת, כולל ביופולימרים כמו DNA.
גודלן של המולקולות הנפוצות בתרכובות אורגניות הוא בדרך כלל מספר אנגסטרומים בודדים עד עשרות.
מולקולות בגודל זה אינן ניתנות לצפייה באמצעות מיקרוסקופ אופטי, המוגבל לרזולוציה של עד עשיריות מיקרון, אך ניתנות בדרך כלל למעקב באמצעות מיקרוסקופ כוח אטומי למשל.
המולקולה בעלת הקוטר הקטן ביותר היא מולקולה דו-אטומית של מימן (H2) שקוטרה 0.74 אנגסטרום.
קוטרה של מולקולת Mesoporous silica המופקת באופן מלאכותי מצורן דו-חמצני מגיע ל-1,000 אנגסטרום.
מומבסה היא העיר השנייה בגודלה בקניה ועיר הנמל החשובה ביותר שלה.
העיר משתרעת על פני 219.9 קילומטרים רבועים בדרום-מזרח המדינה על שפת האוקיינוס ההודי כ-441 ק"מ דרום-מזרחית לבירה ניירובי.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2019 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.2 מיליון תושבים, רובם מוסלמים.
במומבסה יש שני נמלים, אחד ישן ואחד מודרני.
הנמל הישן נמצא בחוף המזרחי ומשמש לדיג, והנמל המודרני ממוקם בחוף המערבי ומשמש לשאר הצרכים הימיים.
הייצוא העיקרי מהעיר הוא קפה, תה וכותנה.
ישנה מסילת ברזל המקשרת בין מומבסה למזרח אפריקה.
לעיר מרכז עסקים מודרני, שוק ומפעלי תעשייה כגון בתי זיקוק, בתי חרושת למזונות, לטקסטיל, למוצרי אלומיניום ולמלט.
המיקום של העיר על האוקיינוס ההודי הפך אותה למרכז הסחר באזור והרבה מדינות שלטו במקום בגלל המיקום האסטרטגי שלה.
על פי ספרי לימוד בקניה, העיר הוקמה בשנה 900 לספירה.
מקורו של מרבית המידע ההיסטורי על מומבסה נמצא בכתבים פורטוגזים מהמאה ה-16.
את מומבסה גילו סוחרים ערביים במאה ה-11, ועד מהרה הפכה העיר למרכז מסחר גדול במזרח אפריקה, בעיקר לסחר בתבלינים, עבדים, דוחן, קוקוס ושנהב.
הקשרים המסחריים הגיעו עד לתת-היבשת ההודית ולסין.
החוקר המרוקאי אבן בטוטה ביקר בעיר בשנת 1331 למשך יומיים, ואזכר אותה בכתביו.
בשנת 1498 וסקו דה גמה ביקר במומבסה, הוא היה האירופאי הראשון שביקר בעיר, והוא זכה לקבלת פנים צוננת.
שנתיים לאחר מכן נכבשה העיר על ידי הפורטוגלים, שבזזו אותה ובנו בה מבצר.
בשנת 1502 הפך האזור לעצמאי, אך הותקף שוב על ידי פורטוגל בשנת 1528.
מומבסה נכבשה על ידי סולטנות עומאן בשנת 1698. בשנת 1840 היא נכבשה על ידי הסולטאן של זנזיבר, ולאחר מכן הוענקה כמתנה לבריטים.
בשנת 1887 השלטון בעיר עבר לידי חברת מזרח אפריקה הבריטית.
כארץ חסות של הבריטים הפכה מומבסה למסוף הימי של מסילת הרכבת, שנוסדה בשנת 1896. המסילה הוקמה על ידי עובדים רבים שהובאו מהודו הבריטית למטרה זו.
בשלהי המאה ה-19 מומבסה הייתה עיר הנמל המובילה של האזור.
בשנים 1887–1906 מומבסה היוותה את בירת הקולוניה הבריטית, עד אשר הוחלט להעבירה לניירובי, בירת קניה עד היום הזה.
העיר הייתה שייכת לזנזיבר עד לשנת 1963, אז ויתרה זנזיבר על בעלותה לטובת קניה.
בנובמבר 2002 התפוצצה מכונית תופת במלון בבעלות ישראלית, וגרמה למותם של שלושה ישראלים ועשרה קנייתים.
זמן מה לאחר מכן נעשה ניסיון להפיל מטוס של חברת ארקיע בסמוך לנמל התעופה מומבסה , והחשד הוטל על ארגון הטרור אל-קאעידה.
מוּמְבַּאִי (בהינדי: मुम्बई, במראטהית: मुंबई, באנגלית: Mumbai – שמה הרשמי עד לשינויו ב-1995 היה בּוֹמְבֶּיי, באנגלית: Bombay, בהינדי: बम्बई, במראטהית: बॉम्बे), היא העיר הגדולה ביותר בהודו, המרכז המוניציפלי השני בהודו ואחת מחמש הערים הגדולות בעולם.
נכון לשנת 2011 מונה אוכלוסיית העיר עצמה 12,478,447 תושבים, ואוכלוסיית המטרופולין כולה מונה 18,414,288, בצפיפות של כ-23 אלף נפש לקילומטר רבוע.
מומבאי מהווה את בירתה הכלכלית של הודו, בהיותה מוקד של תעשייה, פעילות פיננסית ומסחר, ומקום משכנן של הנהלות של חברות ענק רבות.
נוסף על כך, מומבאי היא מרכז של תעשיית הבידור ובפרט הקולנוע בהודו.
העיר משמשת כבירת מדינת מאהאראשטרה.
מומבאי ממוקמת במקורה על מספר איים שחוברו יחדיו סמוך לחוף המערבי של הודו, ומחוברת ליבשה באמצעות גשרים.
השם מומבאי בשפת המקום מראטהי, מקורו בשמה של האלה האם ההינדית מומבה (Mumbā) דווי.
השם בומביי (Bombay) נגזר מ"בּוֹם בַּאִיָה" (Bom bahia, בפורטוגזית: מפרץ טוב) שניתן על ידי הפורטוגלים.
בומביי היה התאמה של השם הפורטוגזי לאנגלית, שנתנו הבריטים לאחר קבלת העיר מן הפורטוגזים.
בעליית המפלגה המראטהית לאומנית שיוו סנה לשלטון ב-1995, הודיעה המפלגה על שינוי שם העיר, ואימוץ שמה של האלה המקומית, מאחר שהשם בומביי הגיע מהעבר הקולוניאליסטי שנכפה עליה.
לדעת המפלגה, השם מומבאי מבטא את המסורת ההודית, מהתקופה שקדמה לכיבושים בידי האימפריות הבריטיות והפורטוגליות שפגעו במורשת המקומית.
מומבאי ההיסטורית בנויה על ארכיפלג של שבעה איים.
עד המאה ה-16 היו שבעת האיים של מומבאי מאוכלסים על ידי דייגים ועברו מיד ליד.
במקום שלטו לפי סדר כרונולוגי - שליטים מקומיים, שליטים מוסלמים והפורטוגלים.
כאשר נישאה הנסיכה קתרינה מפורטוגל למלך הבריטי צ'ארלס השני היא העניקה לו את המקום כחלק מהנדוניה.
צ'ארלס השני מסר את המקום לחברת הודו המזרחית הבריטית שניצלה את המעגן הטבעי ובנתה בו, בשנות ה-20 של המאה ה-18, נמל מסחרי.
הנמל הביא לפיתוח מסחרי ולהתפתחות אורבנית והפך לשער הכניסה להודו ולמרכז יבוא הסחורות ויצוא חמרי הגלם של חברת הודו המזרחית.
ההתפתחות המסחרית הביאה לצורך בשטחי מסחר, מגורים ואחסון, ולצורך בתחבורה נוחה ולכן מולאו התעלות הטבעיות שהפרידו בין שבעת האיים עליהם שוכנת היום העיר והאיים הנפרדים הפכו לשטח אורבני רצוף.
העיר הייתה מרכז נשיאות מומביי, מחוז בהודו הבריטית שכלל את מרבית חוף המערבי של הודו.
בשנת 1885 ייסד אלן אוקטביאן יום הבריטי את הקונגרס הלאומי ההודי בבומביי, שסימן את תחילת המאבק על השתתפות הודית בשלטון הבריטי בהודו, שהוביל עשרות שנים לאחר מכן לעצמאות הודו.
לאחר עצמאות הודו הפכה בומביי לבירת מדינת בומביי.
לאחר חלוקת מדינת בומביי ב-1960 למדינות גוג'ראט ומהראשטרה, הייתה בובמביי לבירת מהראשטרה.
העיר מומבאי שוכנת בשפך נהר אולהאס, על חופה המערבי של תת-היבשת ההודית, באזור החוף המכונה קונקאן.
העיר ממוקמת על האי סלסט, שאותו היא חולקת עם מחוז טיין.
חלק ניכר מן העיר שוכן אך במעט מעל פני הים, עם גובה ממוצע הנע בין 10 ל-15 מטר מעל פני הים.
צפונה של העיר הוא שטח גבעות והנקודה הגבוהה ביותר בעיר גובהה 450 מטר מעל פני הים.
שטחה הכולל של העיר הוא 603 קמ"ר.
מקור אספקת המים העירונית הוא ממאגר סכר באטסה וכן שישה אגמים הנמצאים בפארק הלאומי בוריבילי, בתחומי המטרופולין.
הפארק הוא מוצאם של שלושה נהרות קטנים, דהיסאר, פוינסאר ואוהיווארה.
לאורך רצועת החוף של העיר מומבאי ערוצים ומפרצונים רבים.
החוף המזרחי של האי סלסט מכוסה בביצות מנגרובים ובו אוכלוסיית בעלי חיים וצמחייה מגוונת.
החוף המערבי הוא חולי וסלעי ברובו.
אדמת רוב השטח העירוני היא חולית.
סלע היסוד של האזור הוא סלע בזלתי שחור מעידן הקרטיקון ואאוקן.
העיר מומבאי יושבת על אזור סייסמי פעיל כיוון ששלושה קווי שבר עוברים בקרבתה.
העיר מוגדרת כאזור III מבחינה סייסמית ומשמעות הדבר כי רעידת אדמה בעוצמה של עד 6.5 בסולם ריכטר צפויה באזור.
במומבאי שורר אקלים סוואנה טרופי, הגובל באקלים טרופי של מונסון (פרבריה הצפוניים של העיר מצויים באקלים זה).
מזג האוויר חם ולח במשך כל השנה (אם כי לח יותר בקיץ וחם יותר בחודשים אפריל-מאי) ומתחלק לשתי עונות ברורות באופיין, כאשר העונה הגשומה נמשכת מיוני ועד תחילת אוקטובר, והעונה היבשה, כמעט ללא גשם, מנובמבר עד מאי.
ההבדלים בטמפרטורות בין עונות השנה, אם כי ה"חורף" (דצמבר עד פברואר) מתאפיין בטמפרטורות מינימום נוחות יחסית ומזג אוויר פחות חם באופן יחסי, הן מבחינת טמפרטורות המינימום והן מבחינת שיעורי הלחות, שהוא הנמוך ביותר מבין עונות השנה.
ב"חורף" וב"אביב" מזג האוויר מושפע מזרימות יבשתיות צפון-מזרחיות, כאשר בחורף הן מביאות אוויר מעט יותר קריר ויבש אשר השפעתו ניכרת בעיקר בשעות הלילה עם טמפרטורות נוחות באופן יחסי לשאר השנה (הטמפרטורה הממוצעת בשעות הלילה בחודש ינואר היא 20 מעלות), אך היובש מורגש פחות עקב הקרבה לים הערבי.
חודשי ה"אביב" (אפריל-מאי) הם החמים ביותר בשנה, כאשר הזרימות הצפון מזרחיות היבשות מביאות איתן אוויר חם מאוד, שמתמתן עקב הקרבה לים.
הטמפרטורה הממוצעת בשעות היום בחודש מאי היא 34 מעלות בליווי לחות רבה יחסית, והטמפרטורה הממוצעת בשעות הלילה היא 27 מעלות בליווי לחות גבוהה מאוד.
בין יוני לתחילת אוקטובר שולטות הזרימות הדרום מערביות, שמביאות איתן לחות רבה וגשמים רבים.
זאת העונה עם הטמפרטורות הנמוכות ביותר באופן יחסי בשנה בשעות היום.
מחודש אוקטובר עד חודש נובמבר הגשמים מתמעטים בצורה משמעותית, והזרימות היבשתיות שולטות בעיר ומביאות איתן מזג אוויר חם מאוד אך גם לח, עקב הקרבה לים.
במהלך חודשי המונסון העיר רגישה מאוד לשיטפונות, וב-2005 שיטפונות בעיר הובילו ל-500-1000 הרוגים.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת בשכונת קולאבה בקצה הדרומי של העיר היא 2213 מילימטרים.
מומבאי, העיר הגדולה ביותר בהודו, מקבלת מים משבעה אגמים ומאגרים.
המים מטוהרים במתקני טיהור גדולים, ולאחר מכן מופצים באמצעות מערכת הזנת כבידה ברחבי פרברי העיר ומרכז העיר.
סך ההיצע מתקרב כעת ל-3,800 מיליון ליטר ביום, אך שכונות רבות עדיין חוות אספקה לא אחידה ומחסור.
יוזמות למקורות עתידיים, נמצאות בעיצומן כדי להתמודד עם הביקוש הגובר.
מומבאי היא העיר הגדולה בהודו.
היא משמשת כמרכז כלכלי של המדינה.
בעיר מועסקים כ-10% מכלל פועלי התעשייה במדינה, 40% מכלל הכנסות המדינה ממס הכנסה באות מן העיר, 60% מכלל הכנסות המדינה ממכסים מקורן במומבאי, 20% מכלל הכנסות המדינה מבלו מקורן בעיר, 40% מכלל סחר החוץ של המדינה מתנהל מן העיר מומבאי.
ההכנסה הממוצעת לנפש במומבאי היא 48,954 רופיות, כמעט פי שלושה מן הממוצע הלאומי.
רבים מתאגידי הענק ההודים, בה ארבע חברות הנמנות עם 500 החברות הגדולות בעולם, קבעו את מטה החברה בעיר מומבאי.
מעמדה של מומבאי, כבירתה הכלכלית של הודו, משכה אליה אף סניפי בנקים זרים רבים.
עד לשנות ה-80 של המאה ה-20 הייתה כלכלת מומבאי מבוססת בעיקר על תעשיית הטקסטיל והנמל הנמצאים בה, אולם מאז התפתחה כלכלת העיר והתגוונה לתחומים רבים אחרים, כולל מפעלים הנדסיים, ליטוש יהלומים, תעשיית הבריאות וטכנולוגיית המידע.
במומבאי נמצא אף מרכז המחקר הגרעיני באבהא ורבות מן התעשיות המתמחות של הודו.
זאת הודות למאגר אדיר של כוח אדם מיומן.
בזכות אלה העיר אף משכה אליה תעשיות טכנולוגיה עילית, תעשיית חלל, אופטיקה, מחקר רפואי ואלקטרוניקה.
כן פועלות בעיר מספנות ותעשיית אנרגיה בת-קימא.
עובדים במגזר הציבורי, בין במשרדי הממשלה המרכזית, או הממשל המקומי, מרכיבים חלק משמעותי מכוח האדם של העיר.
בעיר מאגר גדול של כוח אדם בלתי מיומן, או מיומן באופן חלקי, העובד בעבודת כפיים.
הנמל ותעשיית הספנות אף הם מעסיקים בולטים בעיר.
באזור דאראבני, שבמרכז מומבאי, קיימת תעשיית מיחזור מתפתחת, העוסקת בעיבוד פסולת משאר אזורי העיר.
על פי הערכות בעיר פועלים כ-15,000 מפעלים זעירים, השוכנים בחדר בודד.
תעשיית התקשורת במומבאי מהווה אף היא מעסיק בולט.
רוב תחנות הטלוויזיה של הודו ורשתות התקשורת של המדינה, וכן בתי ההוצאה לאור הבולטים בהודו, פועלים ממטות הנמצאים בעיר.
מרכז תעשיית הסרטים ההודית הפופולרית, בוליווד, האחראית להפקת המספר הגדול ביותר של סרטים בעולם, נמצאת בעיר.
מאז שנת 1991 ידעה מומבאי צמיחה כלכלית מהירה, כמו גם שאר הודו.
מעמד הביניים במומבאי אחראי יותר מכל לצמיחה מהירה זו, ככוח הצרכני הגדול ביותר בעיר.
מומבאי דורגה בין עשרת מרכזי המסחר הגדולים בעולם.
על פי המגזין פורבס, מומבאי דורגה במקום השביעי בעולם בין הערים בהן מספר המיליארדרים הגבוה ביותר.
נכון לשנת 2008, בעיר מתגוררים 20 מיליארדרים.
בשנת 2010 החל בניית אינדיה טאואר שתוכנן להגיע לגובה של 718 מ'.
מומבאי היא העיר המאוכלסת ביותר בהודו והשנייה בגודלה בעולם.
לפי מפקד האוכלוסין של 2011, האוכלוסייה של מומבאי הייתה 12,479,608, ובמטרופולין כולה כ-18.5 מיליון.
צפיפות האוכלוסייה היא כ-23 אלף נפש לקמ"ר.
יחס המינים הוא 838 (נקבות לכל 1,000 זכרים) בעיר גופא, 857 בפרברים, ו-848 במומבאי רבתי, כל המספרים נמוכים מהממוצע הארצי של 914 נשים לכל 1,000 גברים.
יחס המינים, הוא בגלל אחוז גדול של גברים הבאים לעבוד בעיר וגרים במנותק ממשפחתם.
השפה הרשמית של העיר היא מראטהי, והיא אשר מדוברת ומובנת על ידי רוב התושבים.
הינדי, מובנת ומדוברת אף היא על ידי התושבים.
השפה האנגלית משמשת בעיר לעסקים וללימוד בבתי הספר ובאוניברסיטאות.
החלוקה הדתית בעיר היא 67% הינדואים, 19% מוסלמים, 5% בודהיסטים 4% נוצרים 4% ג'יינים ו-0.6% סיקים.
פרט להם יש עוד כחצי אחוז של זורואסטרים (פרסים), יהודים (כ-5,000) ואתאיסטים.
גיוון תרבותי זה נוצר בעקבות התיישבות אנשים מכל רחבי הודו בעיר, ובשל האפשרויות העסקיות הרבות הקיימות בה ומושכות מהגרים רבים.
נמל התעופה בומביי צ'הטרפטי שיוואג'י שבעיר שימש כבסיס של חברת ג'ט איירווייז.
מערכת רכבות מתחנות שיוואג'י (CST), מתחנת טילאק, מ-מומבאי סנטרל מ-באנדרה ועוד, מחברות את מומבאי לכל חלקי מדינת מהאראשטרה והודו כולה.
חברות אוטובוסים רבות מחברות את העיר לערים במהאראשטרה ובירות סמוכות.
תחבורה ימית מחברת את נמל מומבאי לכל חלקי העולם.
תחבורה עירונית מתבצעת במערכת הרכבות הסאב-אורבניות, ברכבות המונורייל והמטרו שהחלו פעולתם ב-2014, אוטובוסים עירוניים, מוניות צהוב-שחור (רגילות) וכחול-לבן (ממוזגות), מוטוריקשות בפרברים, ומעבורות במפרץ, לאלפנטה ולמומבאי החדשה.
כביש אגרה שנבנה בשלבים בים לאורך החוף, וכביש מארין-דרייב מהווים את עורקי התחבורה המהירים בעיר.
ב-14 באפריל 1944 התרחש אסון ההתפוצצות בבומביי - שרפה שפרצה באוניית משא של בעלות הברית שעגנה בנמל בומביי הביאה להתפוצצות כמות גדולה של חומרי נפץ ואמצעי לחימה שהובלו בה.
משנות ה-90 הייתה מומבאי יעד למספר פיגועי טרור, חלקם בהיקף גדול מאוד.
ב-1993 נהרגו למעלה מ-250 בני אדם בסדרת פיצוצים של מכוניות תופת בעיר, שבוצעו ככל הנראה על ידי ארגון פשע, בתיאום גורמי טרור אסלאמיים שבסיסם בפקיסטן.
ב-2003 נהרגו 19 אזרחים בפיצוץ רכבת בעיר.
ב-2006 נהרגו 209 בני אדם בסדרת פיצוצים ברכבת התחתית, שבוצעו על ידי ארגון טרור אסלאמיסטי בשם לשקאר-א-טייבה.
הפצצות הונחו בתוך סירי לחץ, שתרמו להגדלת אפקט הפגיעה שלהם.
ב-26 בנובמבר 2008 אירעה בעיר מתקפת טרור משולבת בה נהרגו ונפצעו מאות אזרחים, הודים ומערביים.
הפיגוע כלל מתקפה משולבת של מחבלים מתאבדים ומחבלים חמושים שהשתלטו על מספר מקומות, הרגו אזרחים ולקחו בני ערובה.
המתקפה אירעה סימולטנית במספר מקומות בעיר, בהם: תחנת צ'האטראפאטי שיוואג'י, מלון טאג' מהאל, מלון אוברוי ובית חב"ד בעיר.
בפיגועים נהרגו 173 אזרחים, בהם זוג שלוחי חב"ד בעיר הרב גבי ורבקי הולצברג, ו-5 ישראלים שהיו בבית חב"ד.
כמו כן נפצעו מעל 300 בני אדם.
ב-13 ביולי 2011 התפוצצו 3 מטעני חבלה, שגרמו לפחות ל-21 הרוגים ו-100 פצועים.
הפארק הלאומי סנג'אי גנדי ממוקם סמוך לעיר ומתפרש על כשישית משטח העיר.
בפארק קיימת אוכלוסייה של חיות וכן נמרים בגן חיות קטן.
גללי טיגריס בנגלי התגלו ב-2003, וגרמו להתרגשות בעיר, אך הטיגריס מעולם לא נראה שם.
במומבאי נמצאים שלושה אתרי מורשת עולמית בחסות אונסק"ו: תחנת צ'האטראפאטי שיוואג'י, מערות אלפנטה ומכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי.
העדות הראשונה להתיישבות יהודית במומבאי (בומביי דאז) היא משנת 1730, אז עבר לעיר יוסף סמח מקהילת היהודים הבגדאדים.
עד אמצע המאה ה-18 הייתה קהילת "בני ישראל" מפוזרת בכפרים רבים באזור קונקאן, מדרום למומבאי.
ב-1746 הגיעה למומבאי המשפחה הראשונה מקהילה זו ובהמשך עברו לעיר יהודים נוספים אשר זיהו את הפוטנציאל הכלכלי בעיר.
בעיר הוקמו בתי כנסת ובית ספר יהודי.
נקודת מפנה חשובה חלה עם הגעה של משפחת דוד ששון מבגדד.
יהודים מאירופה התחילו להגיע לעיר רק בשנות ה-30 של המאה ה-20.
בשיאה, מנתה הקהילה היהודית במומבאי קרוב ל-30,000 איש.
לאחר הקמת מדינת ישראל החלו היהודים לעלות ארצה וכיום מונה הקהילה היהודית במומבאי פחות מ-4,000 איש.
שלושה יהודים כיהנו כראשי העיר במהלך התקופה הבריטית, ששון דוד (1921) מאיר נסים (1929) ומשה אליהו, בעקבות הנהגת שיטה בה בכל ארבע שנים כיהן מועמד הינדואי, פרסי, מוסלמי ובן לעדה אחרת.
בין בני הקהילה נמנה גם נסים איזיקיאל, משורר הודי בשפה אנגלית.
מולצהיים (בצרפתית ובגרמנית: Molsheim) היא קומונה במחוז בא-רן בחבל גראנד אסט הצרפתי.
האזכור הכתב הראשון של היישוב מתוארך לשנת 820. בימי הביניים הייתה העיר בבעלות הבישוף משטרסבורג.
היא התפתחה במאה הארבע עשרה והחמש עשרה (הרחבת החומות), אך ספגה הרס, באותה צורה כמו שאר הערים באזור, במהלך מרד האיכרים בשנת 1525 ומלחמת שלושים השנה.
במהלך הרפורמציה העיר היא מקורם של כמה צווים דתיים.
היא הופכה לצרפתית בתום מלחמת השלושים שנה.
המאה התשע-עשרה, עם התקנת סדנאות Coulaux (כלי נשק וחומרה), מסמנת את כניסת העיר לעידן התעשייתי.
בעיר העתיקה מולצהיים ישנם מספר בתים ובניינים עתיקים בסגנון אדריכלי אלזסי.
הבניינים המפורסמים ביותר הם ה-"Metzig" מתקופת הרנסאנס, ה-Eglise des Jésuites מתקופת הבארוק, כנסייה גדולה שיכלה להכיל את כל אוכלוסיית העיר כשנבנתה וה-Hôtel de ville הקלאסי.
המנזר העתיק La Chartreuse, אשר נהרס חלקית במהלך המהפכה הצרפתית, פועל כיום כמוזיאון, על שטח של 3 אקר, מעין עיירה בתוך העיר.
מולצהיים ידועה כביתו של מפעל בוגאטי.
ייצור של מכוניות בוגאטי חזר לעבוד בעיר דורליסהיים הקרובה למולצהיים בשנת 2005.
מומה פדוריי (ברומנית: Muma Pădurii; באופן מילולי: "אם היער") היא דמות מהמיתולוגיה הרומנית, אשתו של פדורויול ואמה של פאטה פדוריי.
על פי האגדה, מומה פדוריי, שהייתה אמורה, בין היתר, להגן על אנשים הנכנסים ליער, הפכה לרצחנית יותר ויותר והאלה בנדיס (Bendis) קיללה לה אותה שתהיה רעיתו של הגבר הבא שתהרוג.
מומה פדוריי לא התייחסה לכך והרגה גבר נוסף ואז האלה השיבה את הגבר לחיים ואילצה את מומה פדוריי להתחתן איתו.
הגבר, פדורויול, קיבל את התפקיד שמומה פדוריי זנחה והוא אמור להגן על אנשים שטעו בדרכם ביער או נמשכו אליו על ידי רוחות רעות.
לזוג, ששונאים האחד את השני, יש בת, פאטה פדוריי.
מומה פדוריי מוצגת באגדות כאויבת של הגיבורים החיוביים כדוגמת פט פרומוס ולעיתים כאם של באלאורים.
מום לב מולד הוא מצב בו קיים מום לבבי כתוצאה מהתפתחות לא תקינה של המערכת הלבבית בחיים הרחמיים.
מומי לב מולדים מתרחשים בכ 4 עד 75 מכל 1,000 לידות.
קיים ספקטרום רחב של מומים לבביים והם יכולים לנוע מבחינה קלינית ממצב ללא כל סימפטומים, למחלה פטאלית.
ברוב המקרים, מומי לב מולדים נובעים ממספר סיבות (מולטי-פקטוריאליות), אולם במצבים מסוימים מומי לב מולדים מקושרים בהפרעות כרומוזומליות, פגמים בגנים מסוימים, הפרעות טרטוגניות או מחלות אימהיות מטבוליות - כך למשל, אצל אימהות שחלו באדמת במהלך ההריון העובר חשוף למומים כגון צינור עורקני פתוח, היצרות המסתם הריאתי ואי ספיקת המסתם הצניפי.
מחזור הדם העוברי והשינויים עם הלידה
ברחם, העובר מקבל דם אשר מגיע מהשליה דרך וריד הטבור, אשר נכנס אל מעל לכבד והופך להיות הצינור הוורידי (ductus venosus) שמתחבר לווריד הנבוב התחתון, אשר נושא דם מעורבב: מחומצן היטב מהשליה, ולא מחומצן מפלג הגוף התחתון.
מהחדר השמאלי יוצא הדם דרך אבי העורקים לשאר הגוף, בעוד שמהחדר הימני יוצא הדם דרך עורק הריאה, אולם מאחר שהריאה לא צורכת כמעט דם - אינה מפותחת במהלך החיים העובריים - הדם עובר ברובו המוחלט לאבי העורקים, דרך הצינור העורקי (ductus arteriosus).
שני החדרים עובדים מול אותו עומס ולכן בתחילה אין הבדל בגודל או בדופן בין החדר השמאלי לחדר הימני (בעוד שבחיים הבוגרים, החדר השמאלי גדול ועבה יותר).
במהלך החיים העובריים הריאה מלאה בנוזל ולא עובר בה אוויר.
ברגע שהתינוק נולד, ונחשף לאוויר, יוצא הנוזל מהריאות ושאיפת האוויר (על ידי השאיפות הראשונות של האוויר על ידי התינוק) מביאות לניפוח הריאות.
תהליך חשוב זה מביא להרפיה של השריר החלק בריאה, התנגודת הריאתית יורדת למחצית ממה שהייתה ברחם ומאפשרת זרימת דם אליה - עורקי הריאה מזרימים יותר דם לריאות, והזרימה בצינור העורקי מתהפכת.
הוא נסגר תוך כמה ימים.
כמות הדם שחוזרת לעלייה השמאלית מן הריאות גוברת, והלחץ בה גדל וגורם לסגירת הנקב הסגלגל.
עם ניתוח חבל הטבור, מתנוון גם הצינור הוורידי ולאחר סיום כל התהליכים האלו המערכת פועלת בדומה לחיים הבוגרים - קיימת הפרדה מלאה בין צד ימין לצד שמאל.
מומי לב מולדים מחולקים לשלוש קבוצות שונות על פי הפתופיזיולוגיה שלהם:
מומי לב מולדים המאופיינים בדלף משמאל לימין (PDA, VSD, ASD)
מומי לב מולדים המאופיינים בדלף מימין לשמאל (טטרולוגיה ע"ש פלוט, טרנספוזיציה של עורקים גדולים, אטרזיה טריקוספידלית)
מומי לב מולדים עם הפרעה חסימתית כלשהי.
(היצרות מסתם אבי העורקים, היצרות מסתם עורק הריאה או הצרת אבי העורקים).
למומים מסוימים מאפיינים מעורבים - כך למשל, truncus arteriosus, וכן תסמונת לב שמאלי היפופלסטי.
מומי לב כחלוניים הם מומי לב הנקראים כך היות שהם מביאים להסתמנות קלינית שבה יש ירידה ברמות ההמוגלובין המחומצן וכתוצאה מכך התינוק בעל צבע כחלחל - כלומר, סובל מציאנוזיס.
מומי לב אלו מתרחשים כאשר חלק מזרימת הדם הוורידית הסיסטמית חוזרת מהצד הימני של הלב לצד השמאלי ללא מעבר דרך הריאות - מצב זה קרוי דלף מימין לשמאל.
כתוצאה מכך הדם איננו מחומצן באופן מספק ונוצר ציאנוזיס, כלומר כיחלון - אשר נראה קלינית כאשר רמות ההמוגלובין המחוזר עולות על 5 ג'/100 מ"ל.
VSD – פגם במחיצה הבין-חדרית
מום לבבי מסוג VSD, הוא מום לבבי בו יש חור במחיצה הבין חדרית (ventricular septal defect), כלומר בין החדר השמאלי לחדר הימני.
באופן רגיל, המחיצה בין החדרים קרויה "ספטום" והיא מפרידה בין פעילות חדר שמאל, אשר מעביר דם לכל חלקי הגוף, לבין חדר ימין, המעביר דם לריאות.
הסיפטום הוא מבנה מורכב אשר ניתן לחלקו ל-4 מרכיבים - המרכיב העיקרי הוא מרכיב שרירי ("הספטום המוסקולרי"), מרכיב נוסף הוא הספטום האחורי, המורכב מרקמה אנדוקרדיאלית (endocardial cushion tissue).
קיימים שני מרכיבים נוספים, אחד מהם עשוי ממברנה דקה יחסית והוא מהווה חלק קטן מהספטום.
ככלל, פגיעה בכל אחד מהמרכיבים האלו יכולה להביא למום לבבי בו נוצר חור בספטום וכתוצאה מכך קשר לא טבעי בין החדרים.
VSD הוא המום הלבבי השכיח ביותר, והוא מהווה כרבע מכלל מומי הלב המולדים.
במרבית המקרים, הפגיעה היא ברקמה הממברנוטית הדקה יחסית (67% מהמקרים).
מבחינה קלינית, חור גדול במחיצה הבין חדרית מביא להסתמנות קלינית לאחר מספר שבועות מהלידה.
הסיבה לכך שמום זה, גם אם הוא גדול, אינו מסתמן ישר לאחר הלידה, נובע מכך שהתנגודת של כלי הדם הריאתיים לאחר הלידה היא עדיין מוגברת ובכך נוצרת התנגדות לדלף הנוצר מצד שמאל של הלב לצד ימין.
ככל שהזמן חולף, במהלך השבוע השישי עד השמיני לאחר הלידה, פוחתת התנגודת של החדר הימני ומביאה להפרש לחצים בין החדר השמאלי לימני וכתוצאה מכך להגדלת הדלף בין חדר שמאל לחדר ימין - דהיינו מעבר כמות גדולה יותר של דם דרך החור במחיצה.
ככל שהחור גדול יותר, כך ההסתמנות הקלינית תהיה משמעותית יותר.
חורים קטנים לרוב אינם בעלי משמעות קלינית אולם בהאזנה ללב ניתן לשמוע איוושה חזקה הנובעת ממעבר מועט של דם דרך חור קטן בין חדר שמאל לחדר ימין.
האוושה היא פאן-סיסטולית (לאורך כל הסיסטולה, כלומר לאורך כל זמן התכווצות החדרים).
חור בינוני עד גדול בין המחיצות מביא למצב בו דם רב זורם למערכת הריאתית ומביא לעומס רב עליה, וכתוצאה מכך לאי ספיקת לב המתבטאת בעייפות והפרעות גדילה, כמו גם הזעות בעת האכלה התינוק.
אוושה של חור גדול בין החדרים יכולה להביא לקיום אוושות נוספות כגון איוושה מיד - דיאסטולית לאור עליה בזרם הדם על פני המסתם המיטרלי.
בנוסף יש פיצול של קול הלב השני.
אבחנה של מום זה נעשית על ידי אקו - לב וכן צילום חזה.
חור גדול מביא לעומס של נפח על החלק השמאלי של הלב - הסיבה לכך היא שהחדר הימני מעביר יותר דם לריאות, אשר מעבירות דם מחומצן בכמות גדולה יותר כעת אל החדר השמאלי - באקו לב ניתן לראות הגדלה של החדר השמאלי וכן של העלייה השמאלית.
בנוסף ניתן להבחין ביתר לחץ דם ריאתי.
מבחינת טיפול, כשליש ממקרי ה-VSD נסגרים באופן ספונטני, כאשר גם אם חורים קטנים אינם נסגרים, אין התוויה לבצע תיקון כירורגי ולסוגרם.
הטיפול בחור בינוני עד גדול כולל טיפול התחלתי הכולל מתן משתנים, דיגוקסין והורדת העומס המופעל על הלב (afterload reduction).
אם יש יתר לחץ דם ריאתי או המשך הפרעה בגדילה - יש התוויה לתיקון ניתוחי של החור, אשר אכן נסגר פעמים רבות באופן ניתוחי.
כיום, ניתן לסגור חלק מהחורים על ידי צנתור לבבי, בעיקר חורים המתהווים במחיצה השרירית (המוסקולרית).
ASD – פגם במחיצה הבין-פרוזדורית
מום זה הוא חור במחיצה שבין העליות (Atrial septal defect) והוא נחשב שכיח יחסית ומהווה כ-10% מכלל מומי הלב המולדים.
באופן רגיל, לב העובר מתפתח כך שבתחילה גדל ספטום בין העליות המחלק אותן לעליה שמאלית ולעליה ימנית.
הפרעה בסגירת הספטום (המחיצה) מביאה לחיבור לא טבעי בין העלייה השמאלית לימנית.
הפגם הנפוץ ביותר נקרא secundum defect, כאשר יש חור במחיצה באזור ה-Foramen Ovale.
מבחינה קלינית, גם כאשר יש חור גדול ודלף רציני בין העליות, הסימפטומים הן אצל תינוקות והן אצל ילדים קטנים כמעט ואינם מורגשים, ומחלה זו מתבטאת יותר אצל מבוגרים, לאחר העשור הרביעי לחיים.
בהאזנה ללב ניתן להבחין באוושה סיסטולית רכה ובפיצול קבוע של קול הלב השני.
בבדיקות הדמיה באק"ג ובצילום חזה ניתן לראות לעיתים סטיית ציר ימני של הלב והגדלת חדר ימני.
טיפול תרופתי כמעט ואיננו נדרש.
אם יש דלף רציני אשר עדיין קיים עד גיל 3, יש התוויה לסגירת החור, אשר כיום ניתנת לביצוע על ידי צנתור בחלק מן המקרים.
במקרים אחרים יש לפנות לסגירת החור באופן כירורגי.
מום זה, שנקרא בלעז patent ductus arteriosus או בראשי תיבות – PDA, נובע מחוסר סגירה תקינה של צינור הקרוי ductus arteriosus, הצינור העורקני.
צינור זה קיים במהלך החיים העובריים והוא מחבר בין עורק הריאה לאבי העורקים.
לאחר הלידה צינור זה אמור להיסגר בתוך מספר ימים.
מום זה שכיח יחסית ומהווה בין 5% עד 10% ממומי הלב המולדים, וקיים בשכיחות גבוהה אף יותר אצל פגים.
מבחינה קלינית, קיימת חשיבות לגודל ה-PDA.
עודף הדם החוזר לריאות מעלה את הלחצים בריאה עד לשלב בו לתינוק יש קושי בניפוח הריאה ומצריך יותר מאמצים מצד התינוק, המתבטאים בין היתר בהיפוקסיה, טכיפניאה, קושי בהאכלה ועוד.
בבדיקה פיזיקלית קיים widened pulse pressure, וכן אוושה מתמשכת - machine-like, אשר מקרינה לאורך העורקים הריאתיים ונשמעת גם בגב השמאלי.
בהדמיה ניתן לראות עליה בווסקולריות הריאתית, וכן היפרטרופיה של חדר שמאל ולעיתים גם של חדר ימין.
מבחינת טיפול, יצוין כי סגירה ספונטנית של צינור זה לאחר מספר שבועות מהלידה אינה נפוצה אצל תינוקות שנולדו במועד.
הטיפול הראשוני של מום בינוני עד גדול הוא על ידי מתן משתנים ובסופו של דבר סגירת הצינור על ידי צנתור.
ללא טיפול, מצב זה עלול להפוך למום כחלוני הקרוי תסמונת אייזנמנגר.
מום זה, הנקרא גם atrioventricular canal defects, יכול להיות חלקי או מלא.
הוא נגרם מהפרעה בהתפתחות של רקמה הנקראת endocardial cushion וכתוצאה מכך כישלון של הספטום להתאחות עם רקמה זו, מצב היוצר בנוסף הפרעה בסגירת המסתם המחבר בין העלייה לחדר וכתוצאה מכך אי ספיקה של המסתם, כמו גם חור במחיצה בין החדרים וחור במחיצה שבין העליות.
מבחינה קלינית, הסימפטומים לרוב מתפתחים במהלך 6-8 השבועות הראשונים לחיים, לאחר שיש ירידה בתנגודת הריאתית.
יש הפרעה בגדילה וסימנים של אי ספיקת לב.
מום לבבי זה מקושר עם תסמונת דאון.
בהדמיה ניתן לראות הגדלה של כל חדרי הלב והעליות.
הטיפול במום זה כולל מתן משתנים ודיגוקסין על מנת להפחית את העומס – בדומה ל-VSD.
לאחר מכן יש צורך בתיקון כירורגי.
המסתם הריאתי הוא המסתם המחבר בין החדר הימני לעורק הריאה.
היצרות מסתם זה מהווה כ-10% מכלל המומים הלבביים המולדים, וההיצרות יכולה להתרחש במסתם עצמו, מעליו (supravalvular) או מתחתיו (subvalvular).
הקליניקה תלויה במידת ההיצרות כאמור.
היצרות קלה לרוב איננה מלווה בתסמינים קליניים.
היצרות בינונית עד קשה מביאה לקוצר נשימה במאמץ והתעייפות מהירה, ולעיתים אף לכיחלון.
הסיבה לכך היא הקושי של החדר הימני בזריקת דם לריאות, אשר מתגבר בשעת מאמץ.
ניתן לשמוע איוושה סיסטולית הקורנת לגב, ולעיתים איוושה זו מסתיימת בקליק המשתנה בעת לקיחת אוויר.
באק"ג ניתן לראות סטיית ציר לבבי לימין והיפרטרופיה של לב ימני הנובעת מכך ששריר הלב הימני גדל כתוצאה מהעומס המופעל עליו בזריקת הדם החוצה דרך מסתם מוצר.
הטיפול במצבים בינוניים נעשה על ידי הרחבה של ההיצרות באמצעות בלון - Balloon valvuloplasty.
אם טיפול זה לא מצליח, או אם יש היצרות מתחת למסתם, יש התוויה לניתוח.
היצרות מולדת של מסתם אבי העורקים מהווה כ-5% מכלל מומי הלב המולדים, והיא יכולה להתרחש במסתם עצמו, מעליו (supravalvular) או מתחתיו (subvalvular).
היצרות בינונית עד קשה באה לידי ביטוי בכאב בחזה בעת מאמץ, סינקופה והתעייפות מהירה.
היצרות קריטית יכולה אף להתייצג כאי ספיקת לב.
ניתן לשמוע איוושה סיסטולית המקרינה לצוואר.
בהדמיה ניתן לראות היפרטרופיה של הלב השמאלי כתוצאה מהלחץ המופעל עליו, ולעיתים הרחבה לאחר האזור המוצר - Poststenotic dilation של אבי העורקים העולה.
לרוב מצב זה של היצרות הולך ומתקדם עם הגיל והגדילה, כאשר מתלווה אליו אי ספיקה של המסתם.
יש לעקוב על ידי ביצוע אקו-לב מדי תקופה, כאשר הטיפול הראשוני הוא הרחבה על ידי בלון, אשר נמצא כטיפול מוצלח פחות מאשר הרחבת היצרויות פולמונריות על ידי בלון ובעל סיכון גבוה יותר לגרימת אי ספיקה של המסתם.
כאשר טיפול זה לא מצליח, או כאשר מתהווה אי ספיקה מסתמית, יש אינדיקציה לטיפול ניתוחי.
הצרת אבי העורקים מתרחשת בכ-10% מכלל המומים הלבביים.
במום זה מתרחשת הצרה באזור מסוים באבי העורקים - הסיבה לכך היא שבמהלך ההתפתחות של קשת אבי העורקים, האזור הקרוב לכניסת הצינור העורקי אינו מתפתח כמו שצריך ומביא להצרה של אבי העורקים באותו אזור.
הצרה חמורה של אבי העורקים גורמת להפרעה בזרימת הדם לחלקי הגוף ומביאה לתלות התינוק בצינור העורקי כדי לשמר זרימת דם טובה, מכאן שהתסמינים מתפתחים כאשר צינור זה נסגר בימים שלאחר הלידה בהצרה חמורה וכוללים קשיי האכלה, הפרעות נשימה ואף הלם, והם יכולים להתפתח כבר לפני גיל שבועיים.
בהצרות חמורות פחות לעיתים אין תסמינים כלל מאחר שזרימת הדם באבי העורקים אינה תלויה בזרימה מהצינור העורקי.
סימן קלאסי נוסף הוא דפקים מוחלשים ומאוחרים של עורק הירך בהשוואה לדפקים של עורק החישור, כמו גם לחץ דם נמוך יותר בגפיים התחתונות מול הגפיים העליונות.
אם מום זה חמור, הוא לעיתים מלווה במומים לבביים נוספים כגון הפרעה במסתם אבי העורקים, פגם במחיצה הבין-חדרית וקשת היפופלסטית של אבי העורקים.
אצל ילדים גדולים יותר הסובלים מהצרה, אין כמעט סימנים קליניים, לעיתים היסטוריה של אי נוחות ברגל לאחר התעמלות, כאבי ראש או דימומים מהאף.
בבדיקה גופנית של ילדים אלו ניתן לשים לב ליתר לחץ דם בגפיים עליונות, אוושה לבבית שניתן לשמוע אותה בגב וכן דפקים מוחלשים בגפיים תחתונות.
ב-50% מהמקרים יש הפרעה של מסתם אבי העורקים.
באק"ג ובבדיקות הדמיה ניתן לראות צל לב מוגדל מאוד וגודש ריאתי, ואצל ילדים גדולים יותר ניתן לראות ממצא רדיוגרפי - Rib notching.
הטיפול במום זה כולל מתן פרוסטגלנדין E1, תוך ורידית.
תרופה זו שומרת על צינור הצינור העורקי פתוח.
כמו כן יש לתת תרופות אינוטרופיות ומשתנים ובהמשך ניתוח.
צנתור אצל ילדים גדולים יותר נוסה ובחלק מהמקרים בהצלחה, אולם תיקון כירורגי נחשב כיום צורת הטיפול העיקרית.
מום זה (TETRALOGY OF FALLOT) הוא מום לבבי כחלוני נפוץ, המהווה כ-10% מכלל המומים המולדים.
מבחינה אנטומית, מום זה קרוי כך (טטרלוגיה, טטרה= 4) היות שהוא כולל 4 הפרעות מבניות של הלב - חור במחיצה הבין חדרית (VSD), היצרות המסתם הפולמונרי, אאורטה "רוכבת", כלומר ממוקמת מעל החדר הימני והשמאלי יחדיו (במקום באופן נורמלי - מעל החדר השמאלי) - overriding aorta, והיפרטרופיה של החדר הימני.
אוסף מומים מבניים אלו נוצר לאור הפרעה בהיפרדות של העורק העוברי - ה-truncus arteriosus - לשני העורקים הראשיים - האאורטה (אבי העורקים) והעורק הריאתי, אשר אמורה להתרחש בשבוע ה-3-4 להריון.
לרוב, החור במחיצה הבין חדרית הוא גדול יחסית.
מבחינה קלינית, מידת הכיחלון תלויה במידת ההיצרות של המסתם הפולמונרי, כאשר בימים הראשונים ללידה לעיתים התינוק אינו נראה כחלוני.
אוושה הנובעת מהיצרות המסתם הפולמונרי היא לרוב הממצא הלא תקין הראשוני.
אם המסתם מוצר במידה חריפה, או שההיצרות גדלה עם הזמן, יש עליה בדלף של דם מחדר ימין לחדר שמאל והתינוק נהיה יותר ציאנוטי.
ממצאים אופייניים בבדיקה פיזיקלית כוללים קול לב שני יחיד (לא מפוצל).
ממצא קליני אופייני אצל תינוקות נקרא - hypoxic (Tet) spells.
במצב זה התינוק הופך להיות כחלוני באופן פתאומי, מלווה בסינקופה (עילפון) - לאור היפוקסיה חריפה.
מום לבבי זה הוא הסיבה העיקרית ל"תסמונת התינוק הכחול"- blue baby syndrome.
כאשר מצב זה מתרחש, הוא לרוב הולך ומחמיר.
כשמצב זה מתרחש אצל תינוק, הוא הופך חסר מנוחה ועלול לבכות ללא יכולת להירגע.
כשמצב זה מתרחש אצל פעוט, הוא לרוב יעמוד בתנוחה של squat.
ככל שה-Spells הופכים חמורים יותר, כך גדל הסיכון לחוסר הכרה ממושך, פרכוסים, שיתוק ומוות.
ללא קשר לאירועים אלו, חולים עם מום לבבי מסוג טטרולוגיה ע"ש פלוט נמצאים בסיכון גבוה יותר לשבץ מוחי ולאבצס מוחי הנובעים בחלקם מהדלף מימין לשמאל.
מבחינת הדמיה, האק"ג מדגים לרוב סטיית ציר לימין והיפרטרופיה של חדר ימין.
בצילום חזה ללב יש מראה של מגף - boot-shaped heart, הנגרם לאור היפרטרופיה של החדר הימני ועורק פולמונרי קטן יחסית.
אצל 5% מן המומים, קיימת אנומליה גם בעורקים הקורונריים, בעיקר בעורק השמאלי הקדמי.
מום לבבי זה הולך ומחמיר עם הזמן, והטיפול בו בסופו של דבר נעשה באופן ניתוחי.
הטיפול בהיפוקסיה - hypoxic spells - נעשה על ידי מתן חמצן והעלאת החזרה הוורידית ללב (תנוחת קירוב ברכיים לחזה).
בנוסף, ניתן גם מורפין סולפט ופנילאפרין.
טיפול ניתוחי עם סגירת של החור במחיצה הבין חדרית ותיקון ההיצרות הפולמונרית יכול להיעשות בתקופת הינקות.
במצבים מורכבים ניתן לבצע ניתוח מגשר בין העורק התת-בריחי לעורק הריאתי ולבצע תיקון מורכב בהמשך.
יש לתת לאחר הניתוח טיפול אנטיביוטי פרופילקטי נגד אנדוקרדיטיס זיהומי למשך חצי שנה, ויותר אם נשאר VSD שאריתי.
היפוך יציאת כלי הדם הגדולים של הלב
מום זה נקרא כך היות שהוא מביא ל"החלפה" ביציאת העורקים הגדולים - אבי העורקים והעורק הריאתי - מהלב, דהיינו אבי העורקים יוצא מהחדר הימני ואילו העורק הריאתי יוצא מן החדר השמאלי.
ערבוב של דם ייתכן אם יש חיבור לא טבעי בין החדרים (VSD), בין העליות (ASD), או בין העורק הריאתי לאבי העורקים (patent ductus arteriosus).
הקליניקה תתבטא בכיחלון - ציאנוזיס, אשר דרגת חומרתו תלויה במידה בה יש ערבוב בין דם עני בחמצן לדם עשיר בחמצן.
במרבית הפעמים יש טכיפניאה - נשימה מהירה, כדי לפצות על המחסור בחמצן, לעיתים אין אוושה לבבית.
לתינוקות עם ערבוב של דם כאמור הנובע מחור במחיצה הבין חדרית כיחלון מופחת יחסית אולם יכולים להתייצג עם סימנים של אי ספיקת לב לאור מחזור היפר דינמי של הלב.
בצילום חזה ללב יש מראה קלאסי של "ביצה תלויה על חוט" הנוצר על ידי העובדה שמצר בית החזה (המדיאסטינום) מוצר בגלל השינוי בתנוחת העורקים הגדולים.
הטיפול במום זה הוא ראשית מתן פרוסטגלנדין E1, על מנת לשמור על הדוקטוס ארטריוזוס פתוח ולשמר ערבוב של דם עני בחמצן ועשיר בחמצן כדי שדם מעורב יגיע לגוף.
אם עדיין קיימת היפוקסיה חמורה למרות מתן פרוסטגלנדין, יש להביא לפתיחת הספטום שבין העליות באמצעות בלון - balloon atrial septostomy - על מנת להביא לערבוב של דם בין שתי מערכות זרימת הדם.
ניתוח לתיקון מלא נקרא arterial switch, והוא נעשה במהלך השבועיים הראשונים לחיים, כאשר החדר השמאלי עדיין יכול לשמר לחץ סיסטמי.
מום זה מהווה עד 2% מכלל מומי הלב המולדים.
במום זה, המסתם הטריקוספידלי, המחבר בין העלייה הימנית לחדר הימני, לא נוצר ולמעשה אין חיבור בין העלייה הימנית לחדר הימני.
כתוצאה מכך החדר הימני קטן בגודלו - היפופלסטי.
באופן נורמלי, דם מהעלייה הימנית עוברת לחדר הימני ומשם לריאה על מנת להתחמצן.
תינוקות הנולדים עם מום זה יהיו כחלוניים באופן חמור.
אם קיים חיבור בין החדרים - VSD - יכולה להיות אוושה, אולם פעמים רבות אין איוושה משמעותית.
באק"ג ניתן לראות היפרטרופיה של הלב השמאלי וכן ניתן לראות ירידה בזרימת הדם הריאתית.
התיקון של מום זה מתבצע במספר שלבים - בתחילה ניתן פרוסטגלנדין E1 אם אין כלל VSD, על מנת לשמור על ה - ductus arteriosus פתוח.
לאחר מכן מתבצעים מספר ניתוחים - הניתוח הראשון הוא ניתוח מגשר ("פליאטיבי") במהלכו מתבצע חיבור בין העורק התת-בריחי לעורק הריאתי (Blalock-Taussig procedure).
בשני ניתוחים אלו מתבצעת הסטה של חזרת הדם הוורידית ישירות לעורקי הריאה.
מום לבבי זה הוא נדיר יחסית - מהווה פחות מ-1% מכלל המומים הלבביים, והוא נובע מהפרעה ביצירת המחיצה שבין העורק העוברי הנקרא truncus, אשר מתפתח בהדרגה במהלך החיים העובריים לשני עורקים - אבי העורקים, והעורק הפולמונרי (הריאתי).
במום זה לא מתבצעת ההפרדה הזו, ולמעשה קיים עורק אחד ויחיד אשר נובע מהלב עם פגם במחיצה הבין חדרית – VSD - מתחתיו.
העורקים הפולמונריים יוצאים מתוך עורק זה בהמשך.
מבחינה קלינית, קיימות רמות שונות של ציאנוזיס (כיחלון) במום זה, התלויות במידת הזרימה שיש בעורקים הפולמונריים.
אם מצב זה לא מאובחן בלידה, תינוק יכול לפתח סימנים של אי ספיקת לב כאשר התנגודת הריאתית יורדת כפי שמתרחש במהלך השבועות לאחר הלידה.
מצב זה מתבטא בשיעול ובטכפניאה (נשימה מהירה).
באק"ג ניתן לראות היפרטרופיה של הלב.
הטיפול במום זה נעשה ראית על ידי מתן תרופות להורדת גודש לבבי, וכן תיקון כירורגי להשמת צינור או תעלה בין החדר הימני לעורקים הריאתיים.
מום זה מתרחש בכ - 1% מהמומים הלבביים.
באופן נורמלי, הוורידים הריאתיים חוזרים עם דם מחומצן מן הריאות בחזרה לעליה השמאלית ומשם לחדר השמאלי ולגוף.
במום זה הוורידים הריאתיים לא מתחברים לעליה השמאלית אלא חוזרים למבנים אחרים המובילים ללב הימני - ב-50% מהמקרים הוורידים הריאתיים מתחברים סופרה-קרדיאלית (לוורידים ברכיו צפאליים או לווריד הנבוב העליון), ובשאר המקרים הוורידים הריאתיים מתחברים אינפרה-קרדיאלית או קרדיאלית.
לצורך הישרדות חייבת להיות רמת חיבור כלשהי בין העליות לצורך שימור תפוקת לב סיסטמית.
תיקון מום זה מתבצע בניתוח בו מתבצעת פתיחה של הוורידים הריאתיים לעליה השמאלית וקשירת כל הוורידים השונים שניקזו ווריד זה קודם לכן.
תסמונת לב שמאלי היפופלסטי הוא תסמונת נדירה המהווה 1% מכללה מומים הלבביים, אולם היא הסיבה השכיחה ביותר למוות כתוצאה ממום לבבי בחודש הראשון לחיים.
מום זה נוצר לאור כישלון התפתחות של המסתם המיטרלי או האאורטלי או של קשת האאורטה.
כתוצאה מכך החדר השמאלי היפופלסטי ולא מספק תמיכה תקינה לזרימת הדם הסיסטמית בגוף.
מבחינה קלינית, התינוק תלוי בפתיחת הדוקטוס ארטריוסוס המחבר בין אבי העורקים לעורק הפולמונרי על מנת לשרוד.
כאשר צינור זה נסגר, מצב התינוק הופך להיות קריטי עם סימנים של אי ספיקת לב כתוצאה מזרימת דם עודפת במערכת הריאתית וחסימה של ההחזר הוורידי של דם מחומצן מהריאות ללב השמאלי.
הדפקים הופכים להיות מוחלשים ואף חסרים.
לעיתים הכיחלון יהיה מינימלי, אולם תפוקת הלב הנמוכה נותנת לתינוק מראה של עור ירקרק לאור הכיחלון הנוצר מאי אספקת חמצן.
באק"ג ובצילום חזה ניתן להתרשם מהגדלת הלב הימני וכן מגודש ריאתי.
הטיפול כולל ראשית מתן פרוסטגלנדין E1, תיקון רמת החמצת שנוצרה וכן מתן תמיכה נשימתית ותמיכה בלחץ הדם.
לאחר מכן מתבצע תיקון כירורגי הנקרא Norwood procedure ותיקונים נוספים - גלן ופונטאן (כלומר, מדובר בתיקון כירורגי בעל שלוש פרוצדורות) שבמהלכם הלב הימני הופך לספק הסירקולטורי הראשי ומחליף את עבודתו של החדר השמאלי.
הן הפרוגנוזה והן שיעורי ההישרדות עלו משמעותית בעשורים האחרונים עבור ניתוחים אלו.
מום לבבי מולד נדיר (0.25-0.5 אחוזים מכלל מומי הלב המולדים) בו העורק הכלילי השמאלי יוצא מהעורק הריאתי במקום מאבי העורקים (אאורטה).
מום זה הוא קטלני במיוחד בשיעור של כ-90% בשנת החיים הראשונה.
כירורגיה של מומי לב מולדים
הניתוח הראשון לתיקון מום לב כחלוני בוצע בבית החולים ג'ון הופקינס ב-29 בנובמבר 1944 על ידי הכירורג ד"ר אלפרד בליילוק בשיתוף עם מנהלת המרפאה לילדים עם מומי לב מולדים ד"ר הלן טאוסיג.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20 הוכנס לשימוש הרופאים הליך Damus–Kaye–Stansel.
מום (באיסלנדית: múm, נהגה: מוּם) היא להקת מוזיקה ניסיונית ופולקטרוניקה איסלנדית, אשר סגנונה המוזיקלי מאופיין במלודיות קלות, קולות רכים, מקצבים ואפקטים אלקטרונים מסוג גליץ' ושימוש במגוון כלי-נגינה מסורתיים לצד כלים לא קונבנציונליים.
הלהקה הוקמה ב-1997 על ידי גונאר ארן טינאס ואורבר רורטג'סון סמארסון, ושנה לאחר מכן הצטרפו אליהם התאומות גיד'ה וקריסטין אנה ולטיסדוטיר.
לפי דברים שאמרה קריסטין, שם הלהקה חסר משמעות.
ב-2002, שנה לאחר סיבוב ההופעות הראשון של מום באמריקה, עזבה גיד'ה את הלהקה כדי לחזור ללימודיה ברייקיאוויק.
בסיבוב ההופעות באירופה שנערך לאחר העזיבה, החליפה אאוסטהילדור ולטיסדוטיר את קריסטין אנה בתפקיד השירה, וסרנה טיידמן צורפה כנגנית על הצ'לו.
לאחר מכן הצטרפו אל ההרכב אולוף ארנלנדס והילדור גוד'נאדוטיר.
בתחילת 2006 עזבה גם קריסטין, אולם דבר זה נודע באופן רשמי רק ב-23 בנובמבר של אותה השנה.
עזיבתם של חלק מחברי הלהקה המקוריים הביאה לשינוי באופי הצליל של הלהקה, שהתאפיין בתחילת דרכם בקטעים המשלבים אלקטרוניקה עדינה עם אווירה קודרת.
בשני אלבומיה האחרונים, פנתה הלהקה לכיוון של שירים נגישים יותר באופיים, הכוללים קטעי שירה מרובים, הן גבריים והן נשיים, בניגוד לאלבומים הראשונים, שהיו אינסטרומנטליים ברובם ולעיתים כללו את שירתה הייחודית של קריסטין אנה, וכן שימוש במגוון רחב יותר של כלי נגינה.
ב-27 באוגוסט 2007 הודיעו מום באתר הלהקה הרשמי כי הם עובדים על אלבומם הבא, וכן פרסמו תמונות של חברי הלהקה במהלך ההקלטות.
ב-22 במאי 2009, במהלך הופעה בספרד, ניגנה הלהקה שירים מהאלבום החדש, "Sing Along to Songs You Don't Know".
האלבום יצא לבסוף ב-24 באוגוסט 2009.
ב-2 באוקטובר 2009 הופיעה הלהקה בישראל במועדון הבארבי.
מולקולות דו-אטומיות הן מולקולות המורכבות משני אטומים של אותו יסוד או של שני יסודות שונים.
מולקולה דו-אטומית המורכבת משני אטומים של אותו היסוד, כגון המולקולה הדו-אטומית של גז המימן (H2), תיקרא מולקולה דו-אטומית הומוגנית, ומולקולה דו-אטומית המורכבת משני יסודות שונים, כגון חנקן חמצני (NO), תיקרא מולקולה דו-אטומית הטרוגנית.
המולקולות הדו-אטומיות הנפוצות בטבע הן: מולקולת מימן H2, מולקולת חנקן N2, מולקולת חמצן O2, חנקן חמצני (NO) ופחמן חד-חמצני (CO).
מולקולות דו-אטומיות מתאפיינות בכך שיש להן אופן תנודה ויברציוני אחד, ושני אופני רוטציונים.
מומים מולדים הם בעיות בריאות או חריגה פיזית אצל התינוק בעת הלידה או מתפתחות במהלך ההריון לפני הלידה, או בחודש הראשון אחרי הלידה.
3% עד 4% מהתינוקות נולדים עם סוג מסוים של מום מולד.
מומים מולדים מתחלקים לשתי קבוצות: הראשונה מומים מולדים חמורים, ומצד שני הקבוצה השנייה מומים מולדים קלים.
חלק מהמומים המולדים מסכנים את החיים של התינוק, במקרים האלה התינוק יחיה מספר חודשים.
ברוב המקרים המומים המולדים נגרמים מבעיות גנטיות או גורמים סביבתיים או משניהם ביחד.
אבל בחלק מהמקרים הסיבה למומים אלה אינה ידועה.
גורם למומים מולדים נקרא "טרטוגן".
פגמים כרומוזומליים: נגרמים מחוסר או עודף כרומוזומים, או בעיות במבנה הכרומוזומים.
דוגמה למחלה מסוג זה: תסמונת דאון ודיסקרטוזיס מולד.
פגמים בגן אחד: יכולים להיגרם מפגמים בשני העותקים של האוטוזום (כרומוזום המצוי באופן שווה בשני הזוויגים – כלומר כל הכרומוזומים בגוף חוץ מכרוזומי המין), או מפגמים באחד משני העותקים של האוטוזום.
תורשה אוטוזומית דומיננטית: אדם יורש מחלה גנטית מאחד מהוריו (חולה במחלה או אינו חולה בה), המעביר לו גן שגוי בודד, דוגמה למחלה כזאת "תסמונת מרפן" (Marfan Syndrome).
תורשה אוטוזומלית רצסיבית: קורה כששני ההורים (שאינם חולים במחלה) מעבירים הגן של המחלה לילד, דוגמה למחלה כזאת "טאי זקס".
הסביבה של העובר היא השליה שנמצאת בתוך הרחם של האם והקשורה לה, לכן העובר מושפע ברמה גדולה מחומרים אשר נכנסים לגוף האם ומזיקים לה.
חומרים כמו תרופות, וירוסים, סמים, אלכוהול ועישון מזיקים לעובר ויכולים לגרום למומים מולדים.
מגבירים את הסיכון למחלת האם והולדת עובר עם מום.
במקרים מסוימים גנים וסביבה תלויים אחד בשני בגרימת מומים מולדים, במילים אחרות, גן מעלה את הרגישות לגורם מסוים בסביבה.
דוגמה למחלה נגרמת מסיבות אלו: שפה שסועה (Cleft Lip), או מחלת לב המושפעת מהסביבה.
עוברים זקוקים לתזונה נכונה על מנת להתפתח.
מחסור בוויטמינים עלול להוביל להתפתחות בלתי תקינה.
בשנת 1965 פרסמו ריצ'רד סמיתהלס ואליזבת היבארד (Elizabeth Hibbard) מחקר המוצא קשר בין ילודים עם מומים מולדים לבין מחסור בחומצה פירוגלוטמית אצל אימותיהן בסמוך ללידה.
בעקבות זאת, ביצע סמיתהלס מחקר בו לנשים שילדו בעבר ילד שנולד עם מום מולד בתעלה העצבית ניתנו שמונה ויטמינים שכללו חומצה פולית.
שיעור היילודים הפגועים בקרב הנשים שנטלו את הוויטמינים היה שביעית מבקרב הנשים שלא נטלו את הוויטמינים.
בשנת 1980 פורסם מחקר שמצא קשר בין תזונה לקויה בתחילת ההריון לבין מומים מולדים.
החל משנת 1983, הוביל ניקולס וולד מחקר רחב היקף שבדק את התועלת שבמתן חומצה פולית לנשים לקראת הריון, למניעת מומים מולדים.
בעקבות מחקר זה, בשנת 1992, הומלץ לנשים לקראת הריון ובתחילתו, על ידי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, ליטול תוסף של חומצה פולית.
מחלת לב מולדת (CHD): היא נגרמת מבעיה בהתפתחות מבנה הלב במהלך התפתחות העובר.
תסמונת דאון (Down Syndrome): העובר נולד עם עודף חומר גנטי מהכרומוזומים.
ספינה ביפידה (Spina Bifida): היא פתח בחוליות בעמוד השדרה.
חיך שסוע (Cleft Palate): במהלך התפתחות העובר, קורה טעות בהתפתחות השפה העליונה וגג הלוע לא מתפתחים באופן מלא.
בחלק מהמקרים אפשר להבחין במומים מולדים לפני הלידה דרך בדיקות דם שעושה האם, או דרך בדיקות אולטרה סאונד.
אבל ברוב המקרים הגילוי המוקדם למומים מולדים לא משנה את העובדה שאי אפשר לטפל בהם.
אבל זה עוזר להורים לפחות להכין את עצמם מבחינה נפשית ולהכין סביבה מתאימה לתינוק הנולד עם מום מולד.
יש מקרים שמבחינים במומים מולדים אחרי הלידה דרך בדיקה גופנית או בדיקות דם לתינוק.
ברוב המקרים אי אפשר לטפל במומים מולדים, הטיפול בעיקר מתעסק בניהול הסימפטומים שלהם.
אבל במקרים ספציפיים יש דרכים לטפל במומים מולדים.
טיפול במהלך ההריון – אם מבחינים במום מסוים לפני הלידה יכולים לטפל בו דרך נתינת תרופות לאם או דרך כירורגיה.
טיפול בגנים: הוא מחליף גן שהוא חסר או פגום.
טיפול החלפת אנזים – אנזימים הם חלבונים שנוצרים דרך תרגום הגנים, וכשהגן פגום האנזים לא נוצר וזה גורם למום מולד, לכן מחליפים את האנזים הזה.
יש כמה צעדים שאישה יכולה לנקוט על מנת להקטין את הסיכוי לקבלת עובר עם מום מולד.
חשוב מאוד לשמור על גוף בריא גם בתקופה שלפני ההיריון, בגלל שלפעמים האישה לא יודעת שהיא נמצאת בהיריון בשבועות הראשונים, וזו תקופה מאוד חשובה להתפתחותו של העובר.
עוד צעדים שאפשר לנקוט במהלך ההיריון:
הפסקת עישון: תינוקות שנולדו אצל נשים מעשנות נוטים להיות מתחת למשקל הממוצע.
וגם החשיפה לעישון פסיבי יכולה להזיק לעובר.
תזונה נכונה: חשוב מאוד לשמור על תזונה מאוזנת ונכונה במהלך ההיריון, זה לא רק תומך בבריאות האם, אלא גם עוזר להתפתחותו של העובר בצורה הנכונה.