tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשלב השמיני הסתבכו עוד יותר העניינים כשקבוצה של 14 רוכבים ניצלה יום גשום ופתחה פער של 35 דקות על שאר הרוכבים, כולל ארמסטרונג.
ארמסטרונג החל לצמצם את הפער בקטעים הבאים.
בשלב ההררי באלפ דואז', הוא תקף בהגיעו לתחתית ההר וניצח, לאחר שלאורך כל הקטע רכב לאט והעמיד פני חלש וסובל, וכך שמר על כוחותיו.
כמו כן, הוא ניצח בשלב נוסף נגד השעון.
בשלב ה-13 ניצח שוב בפסגה ועבר גם לראש הדירוג הכללי שבו החזיק עד הסיום.
גם ב-2001 זכה ארמסטרונג בארבעה ניצחונות בקטעים מלבד הניצחון הכללי.
שני סיים אולריך ושלישי בלוקי.
עם העדרו של אולריך מהמרוץ עקב פציעה בברכו, צפו פרשנים ניצחון קל יחסית לארמסטרונג.
אף על פי שסיים רק במקום השני בקטע הראשון של המרוץ נגד השעון, הציפיות לניצחון קל לארמסטרונג התממשו כאשר ארמסטרונג יישם את הטקטיקה הקבועה שלו וניצח בשלב ההררי הראשון.
ארמסטרונג ניצח בארבעה קטעים בודדים בנוסף לניצחון הכללי.
שני סיים בלוקי ושלישי ריימונדאס רומשאס.
כל הפרשנים צפו שארמסטרונג ינצח בקלות במרוץ.
אולריך חזר מפציעה ארוכה ולא הרשים לפני המרוץ.
בשלב ההררי הראשון ארמסטרונג ניסה ליישם את הטקטיקה הרגילה שלו, אך הפעם לא הצליח לשבור את יריביו וסיים רק שלישי בשלב.
באחת הירידות בשלב התשיעי רכבו ארמסטרונג ובלוקי זה לצד זה במהירות גבוהה בעיקול בדרך.
הצמיג בגלגל האחורי של בלוקי התפוצץ והוא הוטח על הכביש ונפצע קשה.
ארמסטרונג הצליח ברגע האחרון להימנע מהתנגשות עם בלוקי, ירד לשדה חרוש בשולי הכביש, אך הצליח להתעשת ולחזור לכביש ולמרוץ.
בשלב ה-15 במצב שבו במרוצים הקודמים ארמסטרונג היה כבר עם פער גדול על יריביו, היה לו פער של 15 שניות בלבד מאולריך ו-18 שניות מווינוקורוב.
ארמסטרונג הצליח לנצח בשלב זה שהסתיים בפסגה בפירנאים אף על פי שנפל מאופניו במהלך השלב.
מכאן ועד הסיום הוא הצליח לשמור על היתרון הקטן שלו וסיים לפני אולריך ווינוקורוב.
לאחר התצוגה הלא משכנעת ב-2003 ציפו הפרשנים כי ארמסטרונג יתקשה להשיג ניצחון שישי ברציפות.
גם הפעם טפח ארמסטרונג על פניהם והפגין עליונות על כל מתחריו, כשהוא מנצח בחמישה קטעים, ומוביל בחלקו האחרון של המרוץ בצורה משכנעת ביותר.
לראשונה בהיסטוריה זכה רוכב אחד בשישה ניצחונות רצופים בטור דה פראנס.
שני הגיע אנדראס קלודן ושלישי איוואן באסו.
באפריל 2005 הכריז ארמסטרונג כי הטור של 2005 יהיה האחרון בקריירה שלו וכי לאחריו יפרוש מרכיבת אופניים מקצועית.
ארמסטרונג, שקבוצתו החליפה בראשית השנה מאמן ועברה מ"שירות הדואר של ארצות הברית" ל"ערוץ דיסקברי", המעיט במרוצי הכנה לטור דה פראנס אף יותר מבשנים קודמות וזאת, למרות הצהרותיו המוקדמות על כך שייטול חלק במרוצים הקלאסיים של האביב.
מתחריו של ארמסטרונג בטור זה היו אמורים להיות בעיקר אולריך ועמיתיו לקבוצת טי-מובייל (יורשת "טלקום"): אנדראס קלודן ואלכסנדר וינוקורוב.
שלושתם כבר עלו על הפודיום בפריז (דירוג בין שלושת המובילים בסיום הטור), וכן איוואן באסו מקבוצת סי.אס.סי.
כבר בפתיחת הטור אותת ארמסטרונג על כוונותיו, כאשר במרוץ הראשון נגד השעון הצליח לצבור פער של למעלה מדקה מאולריך, ואף חלף על פניו לקראת סוף המרוץ.
גם במרוץ הקבוצתי נגד השעון ניצחה קבוצת דיסקברי.
שני ניצחונות אלו אפשרו לארמסטרונג לפתוח פער של דקה וחצי עד שלוש דקות וחצי על-פני יריביו העיקריים כבר בפתיחת המרוץ.
עם תחילת הקטעים ההרריים התברר שקבוצתו של ארמסטרונג, שבשנים עברו הייתה זו שדחפה לקצב מהיר בעליות בהרים ולהכנה ליצירת פער עבור ארמסטרונג, לא הגיעה לרמתן של הקבוצות שליוו את ארמסטרונג בטורים הקודמים.
במספר מקרים הצליחה קבוצת טי-מובייל לבודד את ארמסטרונג והוא נשאר ללא תמיכה קבוצתית.
ארמסטרונג התמקד בתגובות להתקפות (ניסיונות בריחה מהדבוקה) של אולריך ובאסו בלבד והתעלם מההתקפות של קלודן ושל וינוקורוב שאף זכה בשלב הררי לאחר בריחה.
למרות ניסיונות התקיפה של אולריך ובאסו שהיו רבים יותר מבשנים קודמות, לא נקלע ארמסטרונג, בשום שלב משלבי ההרים, לבעיה אמיתית ואף הגיב בהתקפות נגד שאפשרו לו פתיחת פערים קטנים משני מתחריו העיקריים תוך כדי הפגנת שליטה מלאה בכל סיטואציה שנוצרה תוך כדי המרוץ.
עם זאת, לא הצליח ארמסטרונג לפרוץ לבדו, כדרכו בעבר, באף אחד משלבי ההרים.
בשלבי ההרים הראשונים הרשים במיוחד אלחנדרו ולוורדה, הספרדי הצעיר אשר סיים שלישי בוואלטה אספניה של 2003, כאשר נצמד לארמסטרונג ולבאסו ובסיום השלב העשירי אף הצליח לנצח את ארמסטרונג.
מספר גורמים באו לעזרתם של ארמסטרונג וקבוצתו.
דייוויד זבריסקי, מנצח השלב הראשון מסי.אס.סי, קבוצתו של באסו, נפל כמה מאות מטרים לפני קו הסיום במרוץ הקבוצתי, ויש הטוענים כי בכך גרם לסי.אס.סי לאבד את הניצחון בשלב לקבוצתו של ארמסטרונג.
קבוצת טי-מובייל סבלה משתי תאונות אימונים תמוהות.
בשתיהן נפגע קלות יאן אולריך, והאחרונה אף הובילה לפרישתו של אנדראס קלודן.
טי-מובייל, כרגיל, סבלה גם מסכסוכים פנימיים בניגוד ללכידות הקבוצתית שהפגינה דיסקברי, שהייתה ממוקדת כרגיל בארמסטרונג ובמטרותיו.
בנוסף, ולוורדה, שניצחונו המרשים על ארמסטרונג בשלב העשירי הוביל את זה להכריז עליו כ"עתידה של הרכיבה על אופניים", נאלץ לפרוש אף הוא אחרי השלב ה-13 בגלל פציעה.
לראשונה זה מספר שנים, איבדה קבוצתו של ארמסטרונג רוכב במהלך הטור.
היה זה מנואל בלטרן שנפצע באחד משלבי ההרים הראשונים וחסרונו פגע בתפקוד הקבוצה במיוחד בשלבי ההרים.
כמו כן, השכיל יוהאן ברויינל, מנהלה הספורטיבי של קבוצת דיסקברי, להפוך את חולשתה היחסית של קבוצתו ליתרון, על ידי שינוי הטקטיקה ושליחת רוכבים לבריחות, דבר אשר הוביל לניצחונות של ג'ורג' הינקאפי ופאולו סבולדלי בשני קטעים הרריים.
אחרי פרישתו של ולוורדה, נותרו למעשה רק אולריך ובאסו כיריבים אמיתיים.
התקפותיו של איבן באסו, שלא הסתפק כבשנת 2004 במקום השני, לא היו מסוגלות להכניע את ארמסטרונג והביאו לאיבוד זמן של אולריך בהרים.
גם מתקפותיו של אולריך בפירנאים כשלו ובשלב מאוחר יותר במרוץ כוונו למעשה לצמצום הפער בינו ובין המטפס הדני המוכשר מיכאל רסמוסן שדורג עד השלב ה-19 במקום השלישי.
בשלבי הסיום, במרוץ נגד השעון, זכה ארמסטרונג בניצחונו האישי היחיד בשלב בטור של 2005, תוך שהוא גובר על אולריך.
בסיום המרוץ ב-24 ביולי בפריז הוכרז ארמסטרונג כמנצח בעוד שבאסו הצליח לשמור על המקום השני בדירוג הכללי ואולריך הצליח להשיג את המקום השלישי.
ב 24 ביולי 2005, ביום סיום הטור, הודיע ארמסטרונג כי הוא פורש וברצונו להשקיע יותר זמן במשפחתו ובקרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן.
במהלך פרישה זו השתתף במרתון ניו יורק והקים (ביחד עם ספורטאים נוספים כמוחמד עלי, אנדרי אגאסי ואלונזו מורנינג) קרן צדקה למעוטי יכולת.
ב-9 בספטמבר 2008, הכריז ארמסטרונג כי הוא חוזר להתחרות בסבב המקצועני ומטרתו המוצהרת היא זכייה בטור דה פראנס של 2009
"לאחר ששוחחתי עם ילדיי, עם משפחתי ועם חבריי הקרובים, החלטתי לחזור לרכיבה מקצועית על מנת לעורר מודעות עולמית לנטל הסרטן הגלובלי." אמר ארמסטרונג בריאיון לאתר שלו.
עוד דווח כי ארמסטרונג ימסור את תוצאות בדיקות הסמים שלו והן יפורסמו באינטרנט.
וכי לא יקבל משכורת או בונוסים עבור תוצאות.
ארמסטרונג הצטרף לקבוצת אסטנה בה היה חתום כבר הרוכב הספרדי, אלברטו קונטדור שניצח בטור דה פראנס של 2007. הימצאותם של שניים מהרוכבים הבכירים ביותר בדבוקה העולמית בקבוצה אחת יצרה ציפיות אצל אוהדי הענף למאבק פנים קבוצתי.
בינואר 2009 השתתף ארמסטרונג בטור דאון אנדר באוסטרליה וסיים במקום ה-29. היה זה המרוץ המקצועני הראשון בו השתתף מאז שנת 2005. בפברואר הוא השתתף במרוץ השני שלו, הטור של קליפורניה, וסיים במקום השביעי.
במרץ 2009, במהלך מרוץ בקסטיליה ולאון שבספרד, שבר ארמסטרונג את עצם הבריח בתאונה ועבר ניתוח, והשתתפותו בג'ירו ד'איטליה, עליה הצהיר כבר בסוף 2008, הוטלה בספק.
אף על פי כן, הוא חזר במהירות להתאמן, והודיע למארגני הג'ירו כי הוא יהיה כשיר לפתיחת המרוץ.
כהכנה לג'ירו התחרה ארמסטרונג, יחד עם חברו לקבוצה לוי ליפהיימר, בטור של גילה במסגרת קבוצה שמומנה על ידי חנות האופניים שלו, וסיים במקום השני.
בג'ירו הציג ארמסטרונג יכולת טובה, יחסית לרוכב שאך חזר מפציעה והחסיר ימי אימון ומרוצים רבים, וסיים במקום ה-12.
בשלבים הראשונים של הטור דה פראנס הציג ארמסטרונג כושר מצוין.
בקטע השלישי, שהתנהל בדרום צרפת, ניצלה קבוצת "HTC קולומביה" את משטר הרוחות באזור ואת יכולתם הגבוהה של רוכביה ויצרה פיצול בדבוקה.
חלק מקבוצת אסטנה, כולל ארמסטרונג, הצטרף לבורחים ואף סייע בהגדלת הפער וזאת אף על פי שחבר קבוצתם, אלברטו קונטדור, המועמד שנחשב בתחילת המרוץ כבעל הסיכוי הרב ביותר לנצח במרוץ, נשאר בחלקה האחורי של הדבוקה ואיבד בסוף הקטע 41 שניות לארמסטרונג שעבר למקום השלישי בדירוג הכללי.
אירוע זה הביא את המתח הפנימי בקבוצת אסטנה לשיא חדש וניכר היה כי מנהלי הקבוצה ורוב הרוכבים בה פועלים בעדיפות ראשונה לטובת ארמסטרונג.
בקטע הרביעי, שהיה שלב של מרוץ קבוצתי נגד השעון, ניצחה קבוצתו של ארמסטרונג והוא העפיל למקום השני, אך הודות לפער של 0.22 שניות נותרה חולצת המוביל בידיו של פביאן קנצ'לארה.
בקטע השביעי, שהסתיים בפסגה באנדורה, התהפך הגלגל.
קונטדור תקף בסיום את כל יריביו, השיג פער של 21 שניות על ארמסטרונג וזה נדחק למקום השלישי בדירוג הכללי בפיגור של 2 שניות אחרי קונטדור.
בקטע ה-15 שהתקיים באלפים, פיגר ארמסטרונג אחרי קונטדור (שניצח בקטע) ושאר הרוכבים הבכירים ונראה היה כי יקשה עליו מאוד לנצח במרוץ כולו.
ארמסטרונג לא הצטיין בקטע ה-18, שהיה מרוץ אישי נגד השעון, וסיים במקום ה-16, אך הצליח בכל זאת לעלות למקום השלישי בדירוג הכללי כשהוא מפגר אחרי קונטדור ואנדי שלק.
עד לסיום בפריז הצליח לשמור על מקומו וסיים שלישי בפיגור של 5:24 מחברו לקבוצת אסטנה שניצח, אלברטו קונטדור.
עם שובו של אלכסנדר וינוקורוב לקבוצת אסטנה, אחרי עונש השעיה, הודיע ארמסטונג כי יחזור לטור בשנת 2010, בראשות קבוצה חדשה שהוא מקים, קבוצת רדיושק.
יחד עם ארמסטרונג, עזבו מאסטנה לרדיושק גם יוהאן ברויינל המנהל הספורטיבי ורוב הרוכבים החזקים שהביאו עמם ארמסטרונג וברויינל לאסטנה, כולל פופוביץ', קלודן, ליפהיימר וזובלדיה.
ארמסטרונג מיעט להשתתף במרוצים שקדמו לטור דה פראנס.
אף על פי שהיו ספקות לגבי יכולתו להתמודד בגיל 38 עם רוכבים צעירים ממנו, נחשב ארמסטרונג לאחד המועמדים הבולטים לניצחון לפני המרוץ, וזאת לאחר שסיים במקום השני בדירוג הכללי בטור של שווייץ, כשבועיים לפני הזינוק לטור דה פראנס.
הוא פתח את המרוץ היטב כשסיים רביעי בפרולוג והקדים את קונטדור.
בקטע השלישי, שהתנהל בתנאי מזג אוויר קשים בבלגיה, היה מעורב ארמסטרונג בנפילה המונית אך התאושש ממנה, אם כי סיים בפיגור קטן וקונטדור עבר אותו בדירוג הכללי.
בקטע השמיני, שהיה הקטע הראשון באלפים, היה ארמסטרונג מעורב בשתי נפילות.
הוא אמנם יצא מהן עם חבורות קלות בלבד, אך כשהוגבר הקצב החל לפגר, דבר שהביא את אסטנה, קבוצתו של קונטדור, לראש הדבוקה תוך שהיא מגבירה את הקצב כדי לנצל את חולשתו של ארמסטרונג.
ארמסטרונג סיים 11:45 דקות לאחר מנצח הקטע, אנדי שלק ובכך בא הקץ לניסיונו לנצח במרוץ בפעם השמינית.
בשארית המרוץ תפקד כרוכב מהשורה והיה אף מעורב בניסיון בריחה שהצליח בקטע ה-16 אולם הפסיד במירוץ הסיום של הבריחה (ניצח בקטע פייריק פדריגו).
הוא סיים את המרוץ בפריז ודורג במקום ה-23 בפיגור של 39:20 דקות אחרי המנצח קונטדור.
ב-16 בפברואר 2011 הודיע לאנס אמסטרונג על פרישתו מרכיבה תחרותית.
ארמסטרונג ניצב מול האשמות שהוא משתמש בסמים משפרי ביצועים, ובמיוחד ב-EPO, סם אסור בשימוש המעלה את רמת ההמטוקריט (ריכוז הכדוריות האדומות בדם) ובכך משפר במידה משמעותית את יכולתם של ספורטאים העוסקים בענפי ספורט סיבולתיים.
ארמסטרונג נטל EPO כחלק מהטיפול הרפואי שעבר בעת מחלתו, אך מאחר שהשפעת הסם נוטה להתפוגג במהירות, לא הייתה לו השפעה על ביצועיו שנים מאוחר יותר.
כמו כן, בזמן הטור דה-פראנס בשנת 1999 נמצא קורטיקואיד בדמו, אך התאחדות האופניים הבינלאומית, ה-UCI קיבלה את טענתו כי הימצאות החומר נובעת משימוש במשחה במרשם לטיפול בשפשופים וכאבים הנובעים מישיבה ממושכת על אוכף האופניים.
ההאשמות נגד ארמסטרונג החלו נשמעות כאשר נודע ברבים כי לארמסטרונג קשר הדוק עם מאמן הספורט ד"ר מיקלה פרארי.
נגד פרארי הוגשה בשנת 2001 תביעה לבית המשפט בבולוניה שבאיטליה, שהביאה להרשעתו של פרארי ב"תרמית ספורטיבית" וברשלנות פושעת ולהרשעת הרוקח מסימו גואנדליני שסיפק סמים אסורים לספורטאים לפי הוראותיו של פרארי.
גואנדליני נדון לשנתיים מאסר בפועל.
בחודש מאי 2006 זיכה בית הדין לערעורים את פרארי.
לפי עדותו של פליפה סימאוני, אחד משלושה רוכבים שהעידו נגד פרארי, הרופא לא רק סיפק את הסמים אלא גם מתכונים להימנעות מגילויים בדמו של הרוכב.
כך, לדוגמה, טען סימאוני כי הורה לו ליטול אמנגל בבוקר הבדיקות ולהשתמש במוצר אחר בלילה שלפני כדי להוריד את רמות ההמטוקריט בדמו לרמות חוקיות.
גילוי הקשרים בין ארמסטרונג וקבוצת יו-אס-פוסטל לפרארי הוביל כמה מבקרים לטעון כי עצם קיום הקשר מהווה עדות לכך שארמסטרונג נוטל סמים בלתי חוקיים.
בין המבקרים בלט גרג למונד, רוכב אמריקני שזכה שלוש פעמים בטור דה-פראנס בשנות השמונים.
ביקורת חריפה הושמעה גם בעיתונות הצרפתית, בין השאר בלה מונד.
זמן קצר לפני הטור דה-פראנס של 2004 יצא ספר בשם "L.A.
Confidentiel : Les secrets de Lance Armstrong" פרי עטם של דייוויד וולש, כתב ספורט מכובד ב"סאנדיי טיימס," ופייר באלאסטה, כתב לשעבר ב"ל'אקיפ".
בספר הובאו עדויות, כולן נסיבתיות, לשימוש בסמים על ידי ארמסטרונג.
עורכי דינו של ארמסטרונג ניסו למנוע את הוצאת הספר ואחרי כישלונם כאן הגישו תביעת דיבה כנגד מחברי הספר והעיתון הצרפתי "ל'אקספרס" שפרסם קטעים מתוכו.
אחרי עדותו של סימאוני כינה אותו ארמסטרונג "שקרן כפייתי." סימאוני הודיע על כוונתו להגיש תביעה על הוצאת דיבה נגד ארמסטרונג.
שלושה ימים לפני סיום הטור דה-פראנס ב-2004, כאשר ארמסטרונג כבר הבטיח למעשה את ניצחונו, ניסה סימאוני להצטרף לחבורה של שישה רוכבים שהחלה לברוח מן הדבוקה ("פלוטון", קבוצת הרוכבים העיקרית).
ארמסטרונג סירב לאפשר לחבורה לברוח כל עוד סימאוני בתוכה.
בסופו של דבר, ויתר סימאוני והחבורה ברחה בלעדיו.
אחרי תום המרוץ הצדיק ארמסטרונג את 'חיסול החשבונות' בטענה ש"סימאוני אינו רוכב שהדבוקה רוצה לראות בחבורת המובילים.
כל מה שהוא רוצה זה להרוס את הרכיבה על אופניים, להרוס את הספורט שמשלם את משכורתו." לטענתו של ארמסטרונג, כאשר שב לדבוקה אחרי שמנע את בריחתו של סימאוני ברכו אותו רוכבים אחרים על פעולתו.
אירוע זה מזכיר מקרה דומה שאירע לכריסטוף בסון בשנת 1999. הרוכב הצרפתי הצעיר העז לטעון כי אחרי שערוריית פסטינה בטור של 1998, בה נתפס מאגר סמים במגורי הקבוצה שהוביל להשעייתה, עולם הרכיבה עדיין אינו מוכן להתמודד עם בעיית הסמים.
על אמירה זו נענש בסון בדחיקתו מחבורת החוד, מן המרוץ ובסופו של דבר מרכיבה מקצוענית על אופניים.
ב-23 באוגוסט 2005, פרסם העיתון הצרפתי "ל'אקיפ" תחקיר הטוען כי בדגימות שתן של ארמסטרונג, שנלקחו בזמן הטור דה פראנס של 1999, ואשר נבדקו שוב על ידי מעבדה צרפתית ב-2005, נתגלו עקבות של החומר EPO האסור בשימוש.
עם זאת, ב-31 במאי 2006 קבע עורך דין הולנדי, אשר ניהל חקירה בעניין מטעם איגוד האופניים הבינלאומי (ה-UCI) כי יש לנקות את ארמסטרונג מכל החשדות נגדו ואף מתח ביקורת על פעולות הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), בראשות דיק פאונד, אשר יזמה את בדיקת הדגימות הישנות.
באפריל 2009 האשימה הסוכנות הצרפתית למלחמה בסמים (ALFD) את ארמסטרונג בכך שלא עמד בנוהלי בדיקות הסמים.
ארמסטרונג סירב להיות בהשגחה מלאה לפני בדיקת סמים שנערכה לו, שהתבררה כנקייה.
ה-ALFD חשדה כי ארמסטרונג חיבל בבדיקת הסמים בזמן שבו לא היה בהשגחה.
בעקבות מקרה זה, ארמסטרונג עלול היה להיות מושעה מהשתתפות בטור דה פראנס של 2009. ארמסטרונג שלח מכתבים לסוכנות הצרפתית והסביר את מעשהו בפני התקשורת, ועל כן החליטה הסוכנות שלא להעניש את ארמסטרונג ולאפשר לו להשתתף בטור דה פראנס.
רוכב האופניים פלויד לאנדיס, שהיה עמיתו של ארמסטרונג בקבוצת הדואר האמריקאי והושעה מתחרויות עקב שימוש בחומרי אמרוץ, יצא במאי 2010 בהצהרה כי בקבוצת הדואר האמריקאי התקיים אמרוץ שיטתי בקנה מידה נרחב וכי לאנס ארמסטרונג היה בין הרוכבים שהשתמשו בחומרי אמרוץ.
על רקע הצהרתו של לאנדיס נפתחו מספר חקירות, על ידי גופים בינלאומיים.
החקירה מטעם הממשל הפדרלי האמריקאי שנפתחה בנושא, נסגרה ללא הגשת אישום לאחר כשנתיים, בפברואר 2012.
רוכב נוסף בקבוצתו של ארמסטרונג, טיילר המילטון, טען בתוכנית התחקירים האמריקנית "60 דקות" כי ראה את ארמסטרונג מזריק חומרי אמרוץ, וכי השתמש בהם כבר כאשר זכה בטור הראשון שלו.
לפי "60 דקות", החקירה שהתנהלה בארצות הברית, ונועדה להכריע אם להעמיד את ארמסטרונג ואחרים לדין בגלל שימוש בסמים, כפתה על המילטון לתת עדות, וכפתה גם על עמיתו לקבוצה, ג'ורג' הינקאפי, שהיה שותף לכל זכיותיו של ארמסטרונג בטור, להעיד כי ראו את ארמסטרונג משתמש בסמי אמרוץ, בסטרואידים ובהזרקת דם מוקפא.
המילטון העיד עוד כי ההדרכה במסגרת קבוצת הרוכבים של ארמסטרונג כללה הכשרה עקבית לשימוש בסמים באופן שלא ניתן יהיה לאתרם בבדיקות.
המילטון העיד גם כי ארמסטרונג נתפס משתמש בסמי אמרוץ ב"טור של שווייץ" (אחד המרוצים החשובים בהכנה ל"טור דה פראנס"), סיפר על כך להמילטון ואמר כי "יטפל בכך".
ביוני 2012, האשימה הרשות לפיקוח על שימוש בסמים בספורט האמריקני את ארמסטרונג בשימוש בסמים, ועקב כך הוא הושעה מתחרויות רכיבה על אופניים.
ב-24 באוגוסט 2012 הודיעה הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט שהיא שוללת מארמסטרונג את כל התארים שבהם זכה החל מ-1 באוגוסט 1998 ואוסרת עליו להשתתף בתחרויות.
עם זאת, החלטה בעניין תאריו תוכל לקבל תוקף רק לאחר אישור איגוד האופניים הבינלאומי וארגונים נוספים כמו "ספורט אמאורי" (המנהל את טור דה פראנס) והוועד האולימפי הבינלאומי.
ארמסטרונג הודיע בתגובה כי לא ימשיך במאבק המשפטי נגד האשמות אלו, וכינה את התביעה נגדו "ציד מכשפות".
בתחילת אוקטובר 2012 העבירה הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט ל-UCI דו"ח בן 1,000 עמודים (מתוכו פורסם לציבור תקציר בן 200 עמודים) המפרט עדויות של רבים מחברי קבוצתו של ארמסטרונג לגבי סימום קבוצתי מאורגן שנעשה בהוראת ארמסטרונג ומנהלים אחרים בקבוצה, תוך העזרות בתוכניות סימום של ד"ר מיקלה פרארי.
פרקליטיו של ארמסטרונג המשיכו לטעון כי אין בחומר זה מאומה, וכי מדובר בהמשך המסע של הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט כנגד ארמסטרונג.
ב-22 באוקטובר 2012 הודיע ה-UCI כי הוא מקבל את עונש ההשעיה של USADA ואת ביטול שבעת ניצחונותיו של ארמסטרונג בטור דה פראנס.
ב-14 בינואר 2013 כינס ארמסטרונג את עובדי "קרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן", הודה והתנצל בפניהם על כך שהשתמש בחומרי אמרוץ במרוצי האופניים בהם נטל חלק.
בריאיון לתוכניתה של אופרה וינפרי, ששודר ב-17 בינואר 2013, הודה לאנס ארמסטרונג בשימוש בחומרי אמרוץ בכל שבעת ניצחונותיו בטור דה פראנס.
הוא התנצל ואמר שהוא אכזב אנשים רבים שהאמינו בו.
הוא לא הודה בהאשמות הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט לפיהן הוא הדיח אחרים לשימוש בסמים, ואף ארגן רשת לחלוקת הסמים ולהסתרתם.
הרשות אמריקאית למלחמה בסמים בספורט טענה בתגובה כי הוא ממשיך להפיץ שקרים, והתנצלותו אינה כנה.
בשנים שלאחר מכן שילם ארמסטרונג יותר מ-20 מיליון דולר פיצויים בגין תביעות מצד גורמים שונים.
תביעות הפיצויים השונות הסתיימו עם הסכם פשרה שנחתם בשנת 2018 עם הממשל הפדרלי, על החזר של חמישה מיליון דולר, שהיו כספי החסות הממשלתיים שהושקעו בו ובקבוצת "יו.אס פוסטל" בטרם הודה בשימוש במשפרי הביצועים.
הצלחתו של ארמסטרונג, לצד הכסף והפרסום הרב שהגיעו בעקבותיה, איפשרו לו לפעול רבות בתחום המאבק במחלת הסרטן.
בשנת 1997, הקים ארמסטרונג את "קרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן", גוף המתמקד בהגשת סיוע נפשי לקורבנות המחלה ומשפחותיהם.
ארמסטרונג מגדיר כ"ניצוֹל" את מי שמתמודד או התמודד עם סרטן.
הגדרה זו באה לבטא את ההרגשה של רבים שעברו את המחלה, וגם אם החלימו מבחינה גופנית, יישאו לעולם את הטראומה הנפשית הכרוכה בה.
חוויה זו מוכרת לאנשים שהיו במצב של כמעט מוות גם מסיבות אחרות, לכן הגישה המיוחדת של ארמסטרונג יכולה להתאים גם למצבים אחרים.
השאלה שאנשים במצב זה מתמודדים אתה היא, לדברי ארמסטרונג: "מהרגע שהבנת שאתה הולך לחיות, מה אתה עושה?" שאלה שלמרבה הפלא, די קשה להשיב עליה.
"קרן לאנס ארמסטרונג למלחמה בסרטן" שמה לה למטרה לסייע לניצולים בארבע דרכים: מידע, תמיכה, מוטיבציה ותקווה.
באתר האינטרנט של הקרן ניתן למצוא מאגר מידע בנושאים אלו.
סיסמת הקרן היא "איחוד הוא עוצמה, ידע הוא כוח וגישה היא הכל".
הקרן וחברת נייקי הוציאו את הצמיד LIVESTRONG שממנו נמכרו כ-80 מיליון יחידות והרווחים ממכירתו מיועדים למטרות הקרן, נכון ל-2012.
באוקטובר 2012 החליט ארמסטרונג לפרוש מכל פעילות בקרן עקב ההאשמות נגדו על שימוש בסמים.
בהודעת העזיבה הוא אמר כי פעילותו בקרן עלולה בשלב זה לגרום לנזק תדמיתי לקרן, ולכן הוא עוזב אותה.
בנובמבר 2012 הודיעה הקרן שהיא משנה את שמה לקרן "Live Strong".
כיוון שהישגיו של ארמסטרונג נחשבו כבלתי נתפסים, התקשו רבים לקבל אותם כפשוטם.
לבד מטענות על שימוש בסמים, שנשמעו גם במהלך שנותיו כרוכב פעיל, היו שטענו כי ארמסטרונג אינו משתווה לרוכבי עבר גדולים שזכו בסוגים שונים ומגוונים של מרוצים, כיוון שמיעט להשתתף במרוצים החד-יומיים הקלאסיים או במרוצים מפורסמים אחרים, ולמעשה כל המרוצים בהם השתתף במהלך עונות המרוצים, היו בגדר הכנה לטור דה פראנס.
ארמסטרונג גם נמנע, בניגוד לרוכבים מובילים אחרים, מסיוע לקבוצתו בטורים אחרים, כך שרוכבים בולטים בקבוצתו, כמו רוברטו הראס ופאולו סבולדלי, נאלצו להתמודד ולנצח בוואלטה ובג'ירו עם עזרה יחסית מועטה מצד קבוצתם.
מאחורי הצלחתו של ארמסטרונג עמדה נכונותו להשקיע כל מאמץ שיידרש בהשגת המטרה שהציב לעצמו.
נחישות זאת אפשרה לארמסטרונג לבנות מחדש את גופו אחרי הטיפולים הכימותרפיים הקשים שעבר ודחפה אותו להשקיע זמן רב יותר מכל רוכב אחר באימונים, לרבות אימונים מחוץ לעונה, בתנאי מזג אוויר קשים ובגובה רב.
נתוניו הפיזיים הטבעיים והכושר הגופני יוצא הדופן של ארמסטרונג אפשרו לו לאמץ סגנון רכיבה מיוחד.
הוא נהג לדווש בקאדנס גבוה בהילוך נמוך יחסית, דבר שלא היה מקובל לפני זמנו.
נקודה נוספת בנוסחת ההצלחה של ארמסטרונג היא שיתוף הפעולה שלו עם המנהל הספורטיבי הבלגי של קבוצת הדואר האמריקאי (ששינתה את שמה ל"דיסקברי צ'אנל" בטור של 2005) - יוהאן ברוינל, שנחשב כמנהל מצוין וטקטיקן ערמומי שיש לו חלק חשוב בהצלחת הקבוצה.
לפני מחלתו, נחשב ארמסטרונג לרוכב משולל כל חוש טקטי, ואילו בשנים שלאחר המחלה הפגין ארמסטרונג, בדרך כלל, תבונה טקטית רבה.
חלק מתבונה זאת ניתן לייחס להדרכתו של ברוינל וחלק לתהליך ההתבגרות הנפשית שעבר בעקבות מחלתו.
מרכיב חשוב נוסף בטקטיקה של ארמסטרונג הוא כושרו הגופני.
לבו של לאנס גדול כמעט בשליש מלבו של זכר ממוצע.
גופו של לאנס מסוגל לעבד חומצת חלב ולפנות אותה מהר מהגוף.
ערכים ממוצעים של פינוי חומצת חלב אצל רוכבים נעים בין 10–20 מילימול לליטר.
אצל ארמסטרונג הנתון הוא 6. כלומר, גופו מסוגל לעמוד במאמצים אנאירוביים זמן רב יותר ולהתמודד טוב יותר עם כאב.
דופק המנוחה שלו הוא 34 פעימות בדקה, בהשוואה ל-60–70 פעימות עבור אדם בגילו.
מרכיבי הטקטיקה העיקריים של קבוצת רשות הדואר האמריקאי בזמנו של ארמסטרונג היו:
בחירת הרוכבים לקבוצה לטור דה פראנס התמקדה בפועלים שיוכלו לשרת בצורה מקסימלית את טקטיקת הקבוצה ובמטרה של זכייה בטור דה פראנס, תוך הזנחת כל הישג אפשרי אחר כגון: ניצחונות בקטעים יומיים וזכייה בחולצות השונות.
הכנת לוח תחרויות ואימונים לאותם רוכבים כך שיגיעו בשיא כושרם לחודש יולי ולמרוץ הטור דה פראנס, תוך הזנחה, לעיתים, של מרוצים נחשבים אחרים בעונה.
התמקדות בהישרדות בשבוע הראשון של המרוץ, בו הקטעים מישוריים לרוב ומתרחשות בהם תאונות ונפילות רבות אשר, לעיתים, חורצות את גורל המרוץ.
בשלב ההררי הראשון, בו קו הסיום נמצא על פסגה, ביצע תמיד ארמסטרונג התקפה מכריעה מספר קילומטרים לפני סיום השלב.
התקפה זו הביאה לו בדרך כלל ניצחון בשלב וכמעט תמיד גם יתרון משמעותי על מתחריו העיקריים.
התקפה מוצלחת זו גם יצרה יתרון פסיכולוגי של שליטה במרוץ ויכולת לרכוב בצורה טקטית בקטעים העוקבים.
כל זמן שהשיטה עבדה, לא הוציאה הקבוצה רוכבים לבריחות וכל רוכבי הקבוצה נשארו בדבוקה ותמכו במאמץ הקבוצתי של הובלת הדבוקה.
בקטעים ההרריים יצרה הקבוצה "רכבת קבוצתית" שתפקידה היה ליצור קצב מהיר ביותר, אשר ידלל מאוד את הדבוקה ויקשה על מתחרים פוטנציאלים לבצע התקפות על ארמסטרונג.
בדרך כלל, עבד הרוכב שבקדמת הדבוקה במשך זמן ארוך, עד אשר התעייף ונשר ואז החליפו הרוכב הבא, לרוב, אחד אשר היה מוכשר יותר לרכוב בקטעים תלולים יותר.
לאחר שהרוכב האחרון עייף, נהג ארמסטרונג לצאת להתקפה הסופית.
אחרי הטור דה פראנס של שנת 2000, שכנע ארמסטרונג את רוברטו הראס, שנחשב כמטפס מעולה, להצטרף לקבוצתו ולהיות הרוכב האחרון אשר מוביל את ארמסטרונג אל התקפתו הסופית בהרים.
ארמסטרונג היה גם בעל כושר מנהיגות בלתי רגיל ובכך תרם ללכידות הקבוצתית ולהתעלותה גם במצבים משבריים.
חלק מהרוכבים הבולטים שרכבו יחד עם ארמסטרונג בניצחונותיו בטור דה פראנס הם:
ויאצ'סלב יקימוב, שעזר רבות לארמסטרונג בהנהגת הקבוצה בזמן שלבי המירוץ, ושוכנע על ידיו לחזור לרכיבה מקצוענית לאחר שכבר פרש.
התמקדותו של ארמסטרונג במרוץ אחד בלבד מדי שנה, תרמה לשינוי מוחשי במפת הרכיבה על אופניים.
חילוקי דעות קשים הרבה יותר ישנם ביחס למקומו בטבלה הדמיונית של רוכבי האופניים הגדולים ביותר.
ישנה הסכמה כללית בין מומחים וחובבים כי קשה לראות את ארמסטרונג (או רוכב אופניים אחר) עומד על דרגה אחת עם אדי מרקס, שהישגיו נמצאים כנראה מעבר ליכולתו של רוכב אופניים כלשהו.
עם זאת, לדעת רבים מקומו של ארמסטרונג בראש השורה השנייה, אחרי מרקס ולצד אלופים כמיגל אינדוראין וברנאר אינו.
לאנס קרוי על שמו של שחקן פוטבול אמריקאי מקבוצת דאלאס קאובויס בשם לאנס רנצל.
אביו הביולוגי עזב את אמו כאשר לאנס היה בן שנתיים.
בשנת 1974 נישאה אמו בשנית ולאנס אומץ על ידי טרי ארמסטרונג.
לאנס מתאר בספרו כי טרי נהג להכותו במחבט.
ארמסטרונג ניתק את קשריו עמו ולמעשה רק שמר את שמו.
אמו של ארמסטרונג נישאה 4 פעמים.
ארמסטרונג פגש את קריסטין ריצ'רדס ביוני 1997 ונשא אותה במאי 1998. לזוג נולד בן וזוג תאומות.
ההריונות יצאו לפועל הודות לכך שארמסטרונג הקפיא זרע טרם הניתוח והכימותרפיה והזוג עבר תהליכים ארוכים של טיפולי פוריות והפריה חוץ-גופית.
הזוג התגרש בשנת 2003. לבקשתו של ארמסטרונג הוטסו ילדיו למעמד הניצחון בטור של 2005 והשתתפו בטקס: בנו אחז בגביע המוענק ובנותיו, בשמלות צהובות, אחזו בזר הפרחים הצהוב ובקמע פוחלץ אריה המוגש למנצח.
לאחר גירושיו, החל ארמסטרונג לצאת עם הזמרת שריל קרואו.
מערכת יחסים זו זכתה לסיקור נרחב בתקשורת והזוג אף הודיע על אירוסיו בספטמבר 2005. מאוחר יותר, בפברואר 2006 הודיע הזוג על פרידה.
בדצמבר 2008 הודיע ארמסטרונג כי חברתו, אן הנסן, בהריון.
היריון זה, שלא נוצר בהפריה חוץ גופית, הסתיים בלידת בנו מקס ביוני 2009. באוקטובר 2010 נולדה להנסן וארמסטרונג בת, אוליוויה מארי.
הנסן וארמסטרונג נישאו באוגוסט 2022.
ארמסטרונג הוא אגנוסטי ולמרות זאת הוא נושא צלב על צווארו.
בספרו הוא מתייחס לאמונתו: "אם אמנם קיים אלוהים בסוף חיי, קיוויתי שהוא לא יאמר "מעולם לא היית נוצרי, אז אתה לא תיכנס לגן העדן".
אם כך, אני הייתי משיב, "אתה יודע מה?
ארמסטרונג רמז בעבר כי ייתכן וירוץ למשרת מושל טקסס ויחסיו עם ג'ורג' ווקר בוש מוגדרים על ידיו כ"חברים".
ארמסטרונג חובב גאדג'טים ותקשורת: הוא מנהל בלוג ומתראיין תדירות לאתר שלו ולאתר הקרן.
הוא מעדכן תדירות את דף הטוויטר שלו.
ארמסטרונג כתב שלושה ספרים: "בחזרה לחיים", המתאר את המאבק בסרטן; "כל שנייה קובעת", המתאר גם הוא את המרוצים שלאחר הסרטן ואת הספר "comeback 2.0" המתאר את חזרתו לרכיבה לאחר פרישתו בשנת 2005. הספר טרם ראה אור בעברית.
ארמסטרונג מתגורר באוסטין, טקסס והוא הבעלים של חווה גדולה, גם היא בטקסס.
הטור של אמריקה – מקום ראשון כללי
טור דה פראנס – ניצחון בשלב 8
טור דופונט – ניצחון בשלב אחד, מקום שני כללי
הטור של שוודיה – ניצחון בשלב אחד, מקום שלישי כללי
מרוץ Kmart במערב וירג'יניה – ניצחון בשני קטעים, מקום ראשון כללי
טור דופונט – ניצחון בשלב אחד.
טור דה פראנס – ניצחון בשלב 18
קלאסיקה סן סבסטיאן – ניצחון
פריז–ניס – ניצחון בשלב 5
טור דופונט – מקום ראשון כללי, ראשון בדירוג המטפסים, ניצחון בשלושה קטעים
קלאסיקה של מערב וירג'יניה – מקום ראשון כללי, ניצחון בשני קטעים
הטור של אמריקה – מקום ראשון כללי1996 – בקבוצת מוטורולה
טור דופונט – מקום ראשון כללי, ניצחון בחמישה קטעים.
לה פלש ואלון – ניצחון
1998 – בקבוצת רשות הדואר האמריקאי
הטור של לוקסמבורג – מקום ראשון כללי
וואלטה אספניה – רביעי בדירוג הכללי
1999 – קבוצת רשות הדואר האמריקאי
טור דה פראנס – מקום ראשון כללי.
דופינה ליברה – ניצחון בקטע אחד.
2000 – קבוצת רשות הדואר האמריקאי
מדליית ארד במשחקים האולימפיים בסידני, מקצה המרוץ נגד השעון
דופינה ליברה – ניצחון בשלב אחד (מרוץ נגד השעון).
טור דה פראנס – מקום ראשון כללי, ניצחון בשלב אחד.
2001 – קבוצת רשות הדואר האמריקני
טור דה פראנס – מקום ראשון כללי, ניצחון בארבעה קטעים.
הטור של שווייץ – מקום ראשון כללי, ניצחון בשני קטעים.2002 – קבוצת רשות הדואר האמריקאי
דופינה ליברה – מקום ראשון כללי, ניצחון בשלב אחד.
2003 – קבוצת רשות הדואר האמריקאי
ניצחון בשלב אחד, מרוץ קבוצתי נגד השעון
דופינה ליברה – מקום ראשון כללי, ניצחון בשלב נגד השעון.
2004 – קבוצת רשות הדואר האמריקאי
טור דה פראנס – מקום ראשון כללי, ניצחון בחמישה קטעים.
הטור של ג'ורג'יה – מקום ראשון כללי, ניצחון בשני קטעים
דופינה ליברה – ראשון בדירוג הנקודות.
טור גילה-מקום שני כללי, ניצחון בשלב אחד.
טור דה פראנס – מקום שלישי כללי
הטור של שווייץ – מקום שני כללי
הטור של לוקסמבורג – מקום שלישי כללי
ההישגים המסומנים בקו הם תארים שנשללו מארמסטרונג בעקבות שימוש בסמים אסורים.
בשנת 2002 הוכתר כספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד.
זכה בתואר ספורטאי השנה ובתואר קאמבק השנה בטקס פרסי לוריוס , אולם תארים אלו נשללו ממנו בהמשך.
לַאס מֶנִינַאס (בספרדית: Las Meninas, עלמות החצר; 1656) היא אחת היצירות המפורסמות ביותר של הצייר הספרדי בן המאה ה-17 דייגו ולסקס.
היצירה מוצגת כיום במוסאו דל פראדו שבמדריד.
הציור מתאר את הנסיכה אינפנטה מרגריטה, בתם הבכורה של פליפה הרביעי מלך ספרד בנישואיו השניים למריה אנה, המוקפת בבנות-לווייתה, גמדותיה וכלבהּ.
בצד שמאל של התמונה ניתן לראות את ולסקס עצמו, נחבא למחצה מאחורי כן הציור הגדול.
הקומפוזיציה בתמונה היא רבת רושם.
האינפנטה עומדת בין משרתותיה, וגמדתה לימינה.
על אף היותה הדמות הנמוכה ביותר בציור, האינפנטה היא מרכז הקומפוזיציה.
אחת המשרתות כורעת ברך לפניה והשנייה קדה כלפיה קידה, והדבר הופך את הנסיכה הצעירה, בצבעיה הבהירים ושמלתה המנופחת, למקור התנועה ביצירה.
הגמדה, שגובהה זהה לזה של הנסיכה, היא דמות כעורה אשר בהשוואה אליה נראית הנסיכה עדינה, שברירית וייחודית.
בשמאל התמונה, חשוך ורוגע, מוצג הצייר עצמו כשהוא עומד מאחורי בד הקנבס הרחב.
זהו אחד הפורטרטים העצמיים הטובים ביותר של ולסקס שנשתמרו.
מעל ראשה של הנסיכה ניתן לראות במעומעם את הזוג המלכותי, שנשקף מתוך מראה שתלויה בצדו הרחוק של החדר.
העמדת הדמויות בתמונה, שנראית פשוטה וסתמית, נחשבת לגאונית מאין כמוה.
המלך פליפה הרביעי ומלכתו, על אף שהם נראים אך בקושי, הם נושא התמונה, ואליהם מוסבת תשומת הלב של כל הנוכחים בחדר: מבטו של הצייר מופנה אליהם בעוד הוא מצייר אותם, וכל ההתרחשות בחדר היא למעשה ביקור של הנסיכה ומשרתותיה בסטודיו שבו מציירים את הוריה.
כצופים אנו מסיקים כי מקומנו נפקד מהסצנה כולה, כיוון שבנקודת מבטנו מוצב למעשה הזוג המלכותי.
התמונה, שנראית בתחילה כבעלת קומפוזיציה "פתוחה" (כמו צילום או התבוננות דרך חלון) שבה יש נקודת מבט מוגדרת למתבונן, הופכת לקומפוזיציה סגורה, שבה נקודת מבטו של הצופה חופפת לנקודת המבט של אחת הדמויות המתוארות בתמונה.
תפיסה זו מחוזקת בכך שהציור אותו מצייר ולסקס בתמונה נסתר לחלוטין מעיני הצופה בה.
לוקה ג'ורדנו, צייר איטלקי בן זמנו של ולסקס, תיאר את היצירה כ"תאולוגיה של הציור".
חוות דעת דומה נשמעה מפיו של הצייר הבריטי תומאס לורנס, שאמר שהתמונה "מהווה את תמצית הפילוסופיה של האמנות".
מסופר כי הצלב האדום שמצויר על חזהו של ולסקס, המציין שייכות למסדר האבירים של סנטיאגו, צויר על ידי המלך פליפה הרביעי עצמו, כמחווה לצייר וכהבעת נכונות להופכו לאביר המסדר.
ולסקס קיבל את תואר האבירות שלוש שנים לאחר השלמת העבודה על התמונה, לאחר שוועדה מיוחדת קבעה כי בדמו לא זורם דם יהודי או מורי ועל כן הוא זכאי להיות חבר במסדר האבירים היוקרתי.
הפרק הפותח את ספרו של מישל פוקו, המילים והדברים, הוא ניתוח של היצירה.
פבלו פיקאסו, האמן הספרדי בן המאה ה-20 שהושפע רבות מן התמונה, יצר סדרת יצירות המתבססות על "לאס מנינאס", ומוצגות במוזיאון האמן בברצלונה.
לאס וגאס , ולעיתים קרובות פשוט "וגאס", היא הגדולה בערי מדינת נבדה והעיר ה-25 בגודלה בארצות הברית.
העיר מהווה מרכז תיירותי הידוע במרכזי הקניות שבו, אזורי הנופש ותעשיית ההימורים מהגדולים והמפורסמים בעולם.
העיר מדורגת מדי שנה כאחד היעדים התיירותיים המתויירים ביותר בעולם.
בשל חיי הלילה והבילויים שבה, העיר נחשבת בפי רבים כ"עיר החטאים".
לאס וגאס היא עיר הבירה של מחוז קלארק.
על פי הערכות רשמיות, ב-2020 התגוררו בעיר כ-641,900 תושבים, קבועים וארעיים, ובאזור העיר רבתי התגוררו ב-2018 כ-2,227,053 תושבים.
שם המקום – "לאס וגאס" ניתן למקום על ידי קבוצת המגלים הספרדיים בראשותו של אנטוניו ארמיחו שעצרה במקום למנוחה בדרכם לטקסס.
באותה עת היו בעמק לאס וגאס מספר מעיינות שהזינו נאות מדבר קטנים.
"לאס וגאס" בספרדית פירושו "כרי מרעה".
המתיישבים הראשונים שהתיישבו באזור היו מורמונים שהתיישבו באזור בשנת 1854. איכרים אלה התיישבו בעמק מתוך כוונה לנצר את האינדיאנים המקומיים משבט פאלוט.
המתיישבים עזבו את המקום בשנת 1857.
הצבא האמריקני בנה במקום את מבצר בייקר בשנת 1864, ובשנת 1895 שבו לעמק החקלאים המורמונים.
המעיינות שבעמק הפכו אותו לתחנה בדרכן של שיירות הכירכרות מערבה, ולאחר מכן תחנת עצירה לרכבות בדרכן ללוס אנג'לס, קליפורניה.
העיר לאס וגאס נוסדה ב-15 במאי 1905 בעת ששטחי העיר נמכרו במכירה פומבית.
העיר התאגדה רשמית בשנת 1911, ובשנת 1931 הפכו ההימורים לחוקיים בעיר.
בשנת 1941 החלו להיבנות מלונות הקזינו בעיר, חלקם על ידי ארגוני הפשע המאורגן.
המאפיונרים היהודים באגסי סיגל ומאיר לנסקי עמדו מאחורי פיתוחה של העיר, שהפכה ל"גן עדן" למהמרים.
לאס וגאס מכונה "עיר החטאים" בשל בתי הקזינו הרבים, מכירת משקאות חריפים בעיר בכל שעות היום, ובשל שירותי המין הרבים המצויים בעיר.
באופן היסטורי כל המלונות ובתי קזינו גדולים התרכזו ברחוב פרימונט.
מלון המיראז' שנפתח בשנת 1989 החל את מגמת התרכזותם של מלונות התיירים לאורך רחוב הסטריפ.
בשל גודלה של העיר, והמחיר הזול של שטחי הקרקע בעיר, העיר גדלה במספר תושביה ובשנת 2001 היה אזור מטרופולין לאס וגאס האזור עם גידול האוכלוסין הגבוה ביותר בארצות הברית.
במקביל לפיתוח הסטריפ המשיך להתפתח גם אזור הרחוב פרימונט.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 כ-500 מטר של הרחוב כוסו על ידי תקרה מיוחדת.
בשנת 2006 הותקן מיצג מיוחד של הלוק אקקצ'ה של כולל 12.5 מיליון מנורות LED.
לאס וגאס היא עד היום מוקד עולמי מרכזי למשקיעים מארצות הברית ומרחבי העולם בתחומי ההימורים, המלונאות והבידור.
בין גדולי המשקיעים היה המיליארדר שלדון אדלסון, הבעלים של חברת לאס וגאס סאנדס.
העיר לאס וגאס היא נווה מדבר מלאכותי במדבר מוהאבי.
העיר ממוקמת בתוך עמק מוקף הרים שצבעם אדמוני.
רוב המים לתצרוכת העיר, על דשאיה ומזרקותיה, מובלים מאגם מיד שבנהר קולורדו, 50 קילומטר מהעיר.
שאיבת יתר של מי התהום באזור העיר גרמה לירידת מפלסם ולשקיעת קרקע מסוכנת.
את רוב החשמל לעיר מספקת תחנת הכוח הצמודה לסכר הובר שעל נהר הקולורדו.
אקלימה של לאס וגאס הוא אקלים מדברי.
בעיר יורדים משקעים מועטים ביותר, והטמפרטורות בגובה C° 40 אופייניות לחודשים מאי–ספטמבר, ויכולות להגיע ל-C° 46. החורפים קרים יותר, וכמות המשקעים הממוצעת היא 102 מילימטרים.
משקעים מועטים יורדים בחודשי האביב, ובקיץ, בין יולי לספטמבר, ייתכנו סופות רעמים בשעות אחרי הצהריים.
בהרים סביב העיר ייתכנו שלגים בין דצמבר ליוני.
בשל הקרקע המדברית של אזור העיר אשר אינה סופגת את המשקעים, ירידת גשמים מלווה בדרך כלל בשיטפונות.
על רקע ההתחממות הגלובלית ועליית טמפרטורות ממוצעת באזורי אקלים נרחבים בכדור הארץ, לאס וגאס היא העיר שמתחממת בקצב המהיר ביותר מבין הערים של ארצות הברית.
מאז 1970 הטמפרטורות הממוצעות בה עלו ב-C° 3.2, ואיתן עלייה במקרי המוות כתוצאה מעומסי חום.
דו"חות של איגוד המדענים המודאגים צופים שאם לא יהיה שינוי עולמי ברמות פליטת גזי החממה, המצב ימשיך להחמיר ויחייב שינויים באורח החיים ויפגע ביעילות הכלכלית.
התחממות זו גררה שינוי בשיח ובנורמות העסקיות בלאס וגאס, כך למשל, החל משנת 2016 מבני העירייה מחד, ורבים מבתי המלון של העיר מאידך, הגבירו משמעותית את השימוש שלהם באנרגיה מתחדשת.
צפיפות האוכלוסין הייתה אז 1,630.3 נפשות לקמ"ר.
באפריל 2005 עמד מספר התושבים המתגוררים בעמק לאס וגאס על כ-2 מיליון.
על פי מחקר שנערך בשנת 2004, בלאס וגאס יש את אחד משיעורי הגירושין הגבוהים ביותר אך נוטים לייחס זאת לכך שהבירוקרטיה בעיר לתהליך נוחה יותר וזוגות רבים מערים ואפילו מדינות אחרות מעדיפים לבוא ולעשות זאת בעיר.
באופן דומה הבירוקרטיה לנישואים קלה יותר בעיר והשיעור לכך בהתאם כשהוא מהגבוהים בארצות הברית.
עיקר כלכלתה של העיר מתבססת, והתבססה תמיד, על תיירות והימורים.
בשנות האלפיים, מנסה העיר לגוון את בסיסה הכלכלי באמצעות פיתוחה של התעשייה עתירת הידע בעיר וביסוסה כמרכז מסחרי.
באופן מסורתי לאס וגאס ידועה בגישה מתירנית במיוחד לחירות הכלכלית של העסקים בעיר.
בעשור השני של המאה ה-21, על רקע עליית טמפרטורה משמעותית בעיר, מגמה זו נחלשה מעט, כאשר גם העירייה וגם ממשלת נבאדה מתחילות לקדם – באופן חוצה מפלגות – יוזמות שונות להקטנת פליטת גזי החממה.
נמל התעופה הבין-לאומי הארי ריד הוא שדה התעופה הראשי של אזור לאס וגאס.
בעיר פועל המונורייל של לאס וגאס (מעין רכבת עילית) שנוסע בין מלון MGM Grand בדרום הסטריפ, לאורך הסטריפ ועד מלון סהרה בצפון.
רבים מהאנשים המתגוררים בלאס וגאס רבתי מתגוררים מחוץ לעיר, באזור שאינו נחשב אזור עירוני (מתוך 1.6 מיליון תושבים בלאס וגאס רבתי, כ־690,000 מתגוררים מחוץ לאזור העירוני).
העיר לאס וגאס מנוהלת על ידי מועצה נבחרת שבראשה עומד ראש עיר.
שמורה אינדיאנית של שבט פאיוטה נמצאת במרכז העיר לאס וגאס.
באזור לאס וגאס מספר רב של מוזיאונים ובהם: מוזיאון ניסויי האטום, גלריית האומנות בלאג'יו הנמצאת בתוך מלון בלאג'יו, מוזיאון מחוז קלארק, מוזיאון אלביס-א-ראמה, מוזיאון התעופה האוורד וו.
קנון הנמצא בנמל התעופה הבין-לאומי מקארן, מוזיאון גוגנהיים הרמיטז' הממוקם במלון ונישיאן, מוזיאון הניאון ועוד.
לאס וגאס היא בירת ההימורים העולמית.
בתחום הספורט לאס וגאס והמטרופולין שסביבה ידועים בעיקר בהיותם מרכז עולמי לאגרוף מקצועני.
העיר והמטרופולין מארחים לאורך השנים אירועי אגרוף גדולים רבים, כולל קרבות שנחשבים לבין הגדולים בהיסטוריה של הענף.
רובם של קרבות האגרוף נערכים בזירות שמוקמות במלונות הגדולים שבסטריפ.
עד 2017 לא הייתה בעיר מעולם קבוצה ייצוגית באחת מהליגות המקצועניות הראשיות בארצות הברית.
ב-2017 החלה לפעול קבוצה ייצוגית ראשונה לעיר בליגה ראשית, קבוצת ההוקי קרח וגאס גולדן נייטס שהצטרפה לליגת ה-NHL.
ב-2018 עברה לעיר קבוצת כדורסל הנשים סן אנטוניו סילבר סטארס מליגת ה-WNBA והפכה ללאס וגאס אייסז.
ב-2020 עברה לעיר קבוצת הפוטבול אוקלנד ריידרס מליגת ה-NFL, והיא נקראת כעת לאס וגאס ריידרס.
ב-2022 זכתה לאס וגאס אייסז באליפות ליגת ה-WNBA, והביאה לעיר תואר מקצועני קבוצתי ראשון אי פעם בליגה ראשית.
ב-2023 זכו הגולדן נייטס באליפות ליגת ה-NHL.
Bellagio – אחד המלונות המפוארים בוגאס.
מה שמייחד את המלון זה מופע מזרקות בחזית המלון.
The Venetian – במלון יש ספא, 19 מסעדות, קניון ענק עם חנויות בוטיק, 3 בריכות שחייה, ברים, קזינו והכל בסגנון איטלקי.
במלון ניתן לפגוש בתפאורה של ונציה, תעלות, סירות הגונדולה, אופרה ועוד.
MGM Grand – המלון הגדול בלאס וגאס.
המבנה המרכזי של המלון כולל כלוב אריות גדול ושקוף שפתוח 24 שעות ביממה ומהווה מוקד משיכה של תיירים ומבקרים רבים.
Paris – המלון כולו הוא העתק של האטרקציות המרכזיות בפריז, למשל מגדל אייפל.
בתוך המלון ישנן מסעדות ובתי קפה שמעוצבים בסגנון פריזאי.
New York New York – מבחוץ ומבפנים נראים אלמנטים ברורים של העיר ניו יורק, אם אלו המבנים מבחוץ המהווים העתקים של האמפייר סטייט בילדינג ובניין קרייזלר, ואף העתק של פסל החירות.
בתוך המלון עצמו הלובי ואזורי הקניות והבידור נראים כמו רחובות ברובע מנהטן.
Mandalay Bay – במלון שלוש בריכות ונהר הזורם בתוך המלון.
בנוסף, ישנה אטרקציה מלהיבה: אקווריום כרישים, צבי ים ואפילו קרוקודיל אדום.
האקווריום נראה כאילו ספינה הרוסה בלב ים.
במלון סניף של קפה סטארבאקס ומספר מסעדות אמריקאיות וצרפתיות.
The Mirage – במלון העתק של הר געש עם מופע אור-קולי, חוות גידול דולפינים אשר ניתן להצטרף למדריכים להאכיל את הדולפינים ולטפל בהם.
במלון חיי לילה מפוארים, מועדוני לילה, ברים ומסעדות.
Stratosphere Las Vegas – במלון שתי בריכות כאשר אחת מהן ממוקמת על הגג.
ייחודו של המלון הוא פארק שעשועים הממוקם על גגו וקפיצות הבאנג'י שניתן לבצע ממנו.
בנבדה, ובכללה לאס וגאס, ניתן להשיג רישיון נישואים בקלות רבה, ולכן אנשים רבים, ואף ידוענים, בוחרים להתחתן בלאס וגאס על פני ערים אחרות ברחבי ארצות הברית.
בנוסף לכך, גם המחיר לחתונה בלאס וגאס ובכל מחוז קלארק הוא נמוך מאוד ביחס לשאר ארצות הברית, כאשר המחיר הנמוך ביותר הוא 75$, ויש נושאים רבים ושונים לחתונות, כגון חתונת דרייב ת'רו או חתונה שנערכת על ידי חקיינים, במיוחד של אלביס פרסלי ומייקל ג'קסון.
היבט זה על העיר הפך לחלק מהתרבות, ולכן ידוענים רבים בוחרים להתחתן בלאס וגאס, וביניהם ג'ו ג'ונאס וסופי טרנר, פרנק סינטרה ומיה פארו, דייוויד הארבור ולילי אלן, סינדי קרופורד וריצ'רד גיר ועוד רבים.
היבט זה גם הפך למוטיב חוזר בתוכניות טלוויזיה רבות, בעיקר בסיטקומים.
דוגמאות לתוכניות שהציגו את היבט זה כוללות את המפץ הגדול, שם לאונרד ופני התחתנו, וחברים, שם מוניקה וצ'נדלר התכוונו להתחתן אך בסופו של דבר, התחתנו שם רוס ורייצ'ל כאשר היו שיכורים.
כתוצאה מכל הסיבות האלו, זכתה לאס וגאס לכינוי "בירת הנישואין של העולם".
לאנסינג היא עיר הבירה של מדינת מישיגן שבארצות הברית.
לאנסינג היא עיר הבירה המדינתית היחידה שאינה מושב מחוז.
העיר ממוקמת במחוז אינגהם שבירתו היא העיר מייסון.
בשנת 1825 נערך הסקר הראשון באזור לאנסינג (למטרות פיתוח הסקר).
באותה עת היה האזור בו ממוקמת כיום העיר מיוער בצפיפות.
בשנת 1835 נרכש השטח, במקום בו נמצאת כיום מרכז העיר, על ידי שני אחים מניו יורק והוא נקרא בשם "בידל סיטי" (Biddle City).
האחים נסעו לעיירה לאנסינג שבמדינת ניו יורק ומכרו חלקות בעיר שבנו (מבלי שזו נבנתה).
16 מתושבי לאנסינג קנו חלקות ב"עיר" ורק כשנה מאוחר יותר גילו שזו הייתה תרמית.
תושבים אלה, שהגיעו אל העיר, התיישבו בה והקימו יישוב בשם "לאנסינג" על שם העיירה ממנה הגיעו.
בשנת 1847 נקבע בחוקת המדינה שעיר הבירה תועבר מדטרויט למרכז המדינה.
אחת הסיבות להעברת הבירה היה חשש מקרבתה של העיר דטרויט לגבול ארצות הברית עם קנדה (בשנת 1812 במסגרת מלחמת 1812 נכבשה העיר דטרויט על ידי צבא הממלכה המאוחדת ששלט בקנדה).
בית הנבחרים דן בבחירת הבירה החדשה.
בין הערים המוצעות היו אן ארבור, מארשל, ג'קסון וקאלומט.
כל אחת מהערים הפעילה לוביסטים לבחירתה, ולבסוף, משבית הנבחרים של מדינת מישיגן לא הצליח לבחור בירה, נבחרה העיר לאנסינג, בה התגוררו באותה עת פחות ממאה תושבים, על מנת שלא לבחור אף אחת מהערים האחרות.
באפריל 1848 הוכרזה לאנסינג רשמית כעיר הבירה, ועם העברת הבירה, החל הכפר לאנסינג לגדול בצורה משמעותית.
בשנת 1859 התגוררו בעיר כ-3,000 תושבים, ושטחה של העיר הגיע ל-7 קמ"ר.
בשנה זו הוכרזה העיר רשמית כעיר (עד אז הייתה אמנם עיר בירה, אולם מבחינה מוניציפלית היוותה שלושה כפרים נפרדים).
קישורה של העיר לרשת מסילות הברזל הקל על התפתחות העיר.
בשנת 1878 נבנה בניין הקפיטול של המדינה.
בשנת 1897 הוקמה בעיר חברה לייצור מכוניות "חברת המכוניות אולדס" (Olds Motor Vehicle Company) אשר היוותה מנוף משמעותי לפיתוח העיר והפיכתה לעיר תעשייתית.
בשנת 1919 שונו גבולות העיר הגדלה להכיל את האזורים סביבה, ובשנת 1959 גדל שטחה של העיר ל-15 קמ"ר.
עשר שנים לאחר יותר גדל שטח העיר לשטחה הנוכחי העומד על 33 קמ"ר.
העיר ממוקמת בדרום חצי אי שבמפגש נהר גראנד ונהר רד סידר.
גובהה של העיר נע בין 890 מטרים מעל פני הים בדרומה של העיר ל-830 מטרים מעל פני הים, בסמוך לנהר גראנד.
העיר שוכנת בסמוך לאגם לאנסינג (ששטחו 2 קמ"ר) המהווה אתר נופש ודיג.
בשטח העיר 9.3 קמ"ר של שטחי פארקים וגנים (מהם 7.2 קמ"ר שטחי פארקים, 1.2 קמ"ר מגרשי גולף ו-0.7 קמ"ר בתי קברות).
בלאנסינג יש אקלים יבשתי לח מסוג dfb לפי שיטת קפן, עם חורפים קרים מאוד וקיצים חמימים אך עם ממוצע של פחות מ-C° 22.
העיר מנוהל על ידי מועצת עיר שבראשה עומד ראש העירייה הנבחר.
ראש העיר בוחר את ראשי מחלקות העירייה, ומנסח את תקציב העיר (הכפוף לאישור מועצת העיר).
ראש העיר נבחר אחת לארבע שנים.
במועצת העיר חברים 8 חברי מועצה הנבחרים מבין ארבעה רבעים (שניים לכל רובע) וכן ארבעה חברים נוספים נבחרים בבחירות שנערכות בכל רחבי העיר.
ראש העיר הנוכחי הוא אנדי שור.
עיקר כלכלת העיר מתבססת על מתן שירותים לממשלת המדינה, על תחום הביטוח ועל ייצור כלי הרכב.
בעיר משרדים ומפעל של ג'נרל מוטורס המספק מקומות עבודה רבים לתושבי העיר.
בעיר ממוקמים משרדי ארבע חברות ביטוח גדולות: אוטו אונרס חברה לביטוח (Auto-Owners Insurance), ג'קסון נשיונל לייפ (Jackson National Life), קרן תאונות (Accident Fund) וחברת הביטוח מישיגן מילרז (Michigan Millers Insurance Company).
בעיר פועלות מספר חברות בתחום טכנולוגיות המידע, ביוטכנולוגיה, ותעשיות עתירות ידע.
בעיר פועלת אוניברסיטת מדינת מישיגן הגדולה.
אוניברסיטה זו היא הגדולה באוניברסיטאות ארצות הברית מבחינת מספר בתי הספר לרפואה הפועלים בה - שלושה בתי ספר לרפואה.
באוניברסיטה 14 פקולטות ומכללות שונות.
אוניברסיטה זו מפעילה את המכללה החקלאית הוותיקה ביותר בארצות הברית.
קולי הפועלת באוניברסיטה היא הפקולטה למשפטים הגדולה בארצות הברית.
מרבית תלמידי הפקולטה למשפטים מגיעים אליה ממדינות אחרות, ואינם מתגוררים במישיגן.
בעיר פועלת המכללה הקהילתית לאנסינג בה לומדים 18,000 תלמידים.
בעיר פועלים סניפים של אוניברסיטת מישיגן המערבית, אוניברסיטת דבנפורט, אוניברסיטת מרכז מישיגן והמכללה הנוצרית של היממות הגדולות.
בעיר פועלת מאז שנת 1929 התזמורת הסימפונית לאנסינג, כמו כן נערכים בלאנסינג מספר פסטיבלי מוזיקה מדי שנה.
בעיר פועלים מספר להקות תיאטרון, להקת בלט ולהקת מחול מודרני.
בלאנסינג מספר מוזיאונים מתמחים ובהם "מרכז המדע 5 ההתרשמויות" (Impression 5 Science Center) - מוזיאון מדע לילדים, מוזיאון המיפוי (The Museum of Surveying) - המוזיאון היחיד בצפון אמריקה המוקדש למיפוי, מוזיאון תחבורה, היכל תהילה מקומי וכן מרכז טרנר דוג' המוקדש להיסטוריה של העיר.
בעיר פועל גן החיות פארק פוטר.
אל העיר מגיעים שלושה כבישים בינמדינתיים מהירים: ה- I-96, ה-I-69 וה- I-496. בעיר נמצא שדה התעופה לאנסינג קאפיטל.
מערכת אוטובוסים של חברת מישיגן פלייר מקשרת את העיר לשדה התעופה דטרויט מטרו.
מערכת התחבורה הציבורית של העיר המופעלת על ידי רשות התחבורה של אזור הבירה ("Capital Area Transportation Authority").
ללאנסינג שש ערים תאומות ושלוש "ערים חברות":
לאס וגאס ריידרס היא קבוצת פוטבול אמריקנית המשחקת בליגת הפוטבול הלאומית, ה-NFL.
בסיסה בעיר פרדייז, נבדה, שהיא חלק ממטרופולין לאס וגאס.
הקבוצה נוסדה ב-1960 באוקלנד, קליפורניה, תחת השם אוקלנד ריידרס, והצטרפה לליגת ה-AFL, בה זכתה באליפות בשנת 1967. ב-1970 עברה הקבוצה לשחק בחטיבת ה-AFC שבליגת ה-NFL בעקבות איחוד הליגות המקצועניות.
ב-1980, לאחר כישלון בניסיונות להביא לשיפוץ האצטדיון באוקלנד, החליט בעלי הקבוצה, אל דייוויס, להעביר את הפעילות ללוס אנג'לס; ניסיונות הטרפוד של הליגה לצעד זה היו מוקד תביעות משפטיות על הפרת חוק ההגבלים העסקיים.
לאחר מאבק משפטי ממושך, פסקו המושבעים לטובתו של דייוויס, וב-1982 הוא העביר את הקבוצה ללוס אנג'לס, שם שיחקה עד 1994 תחת השם לוס אנג'לס ריידרס.
ב-1995 חזרו הריידרס לשחק באוקלנד.
בשנת 2011 נפטר הבעלים אל דייוויס ואת הקבוצה ירש בנו, מארק דייוויס.
הקבוצה זכתה ב-3 סופרבולים, האחרון בהם בשנת 1983.
באוקלנד הריידרס היו מזוהים עם קבוצת אוהדים מושבעים וצבעוניים, שכונו "אומת הריידרס", ונהגו להתאסף זמן רב לפני המשחקים בתחפושות וצבעי פנים מאיימים.
מגרשה הביתי של הקבוצה באוקלנד כונה "החור השחור".
ב-2017 אישרה הליגה את מעבר הקבוצה למטרופולין לאס וגאס, ובינואר 2020 התבצע המעבר רשמית והקבוצה שינתה את שמה לשמה הנוכחי.
אצטדיונה הביתי, אצטדיון אליג'אנט, נפתח בעונת 2020/21 ב-NFL.
ראסינג קלוב דה לאנס (צרפתית: Racing Club de Lens) הוא מועדון כדורגל מהעיר לאנס שבמחוז הצרפתי פה דה קאלה.
המועדון הוקם ב-1906 על ידי קבוצה של כורי פחם מהעיר לאנס ומהאזור אשר סביב לה.
משחקי הבית של הקבוצה נערכים באצטדיון בולארט-דלליס שתכולתו 41,299 מקומות.
במרוצת השנים זכה המועדון במספר תארים מרכזיים, המשמעותי שבהם בעשרים השנים האחרונות הייתה אליפות צרפת בעונת כאשר את הקבוצה הנהיג הקפטן המקומי אריק סיקורה.
בין כוכבי הקבוצה בשנים 1991–1999 היה פרדריק דהו שעלה למגרש 229 פעמים באותה תקופה.
בעונת הובילה הקבוצה את טבלת הליגה הצרפתית לאורך מרבית העונה כאשר הכוכב המרכזי שלה היה החלוץ מסנגל אל חאדג'י דיוף.
הקבוצה הפסידה את האליפות במחזור האחרון לקבוצת ליון.
בעונת המועדון ירד לליגה השנייה ושב לליגה הראשונה עד עונת בה ירד לליגת המשנה פעם נוספת.
בסיום עונת שב המועדון לליגת העל הצרפתית.
לאחר עונה אחת שבה הקבוצה לליגת המשנה.
בסוף עונת 2019/2020 חזרה לליגת העל הצרפתית בכדורגל.
בסיום עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה והעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות יחד עם האלופה פריז סן-ז'רמן.
אליפות צרפת: 1998 (ועוד אחת במלחמת העולם השנייה, ב־1943/1944, תחת שלטון וישי)
ניצחון הליגה הגדול ביותר: 10 : 2 (נגד RC פריז בעונת )
הניצחון הגדול ביותר בגביע אירופי: 7 : 0 (נגד אווניר-בגן בעונת )
ההפסד הגדול ביותר בגביע אירופי: 0 : 6 (נגד לאציו ב-2 בנובמבר 1977)
מספר שערים במשחק יחיד: 16, סטפן דמביסקי במשחק הגביע הצרפתי נגד אובי אסטוריס ב-13 בדצמבר 1942
מספר ההופעות הגבוה ביותר במדי המועדון: אריק סיקורה (497) וברנאר פלאזק (377)
מספר השערים הגדול ביותר לעונה לשחקן: אחמד אודז'אני (30, ) ורוז'ר בולי ()
מלך השערים בכל הזמנים: מריאן וייזינסקי ואחמד אודז'אני (93)
מספר הצופים הגדול ביותר במשחק בית: 48,912 (נגד אולימפיק מרסיי בניצחון הליגה 2 : 1 ב-15 בפברואר 1992)
לאנס רדיק היה שחקן ומוזיקאי אמריקאי.
היה ידוע בעיקר בזכות דמותו של סדריק דניאלס שגילם בסדרת הדרמה והפשע "הסמויה" (2002–2008) של HBO, בתור פיליפ ברויילס בסדרת המדע-בדיוני "פרינג'" (2008–2013) של FOX, ובתור הצ'יף אירווין אירווינג בסדרת המשטרה "בוש" (2014–2020) של אמזון פריים וידאו.
בקולנוע, היה ידוע בעיקר בתור כשרון בסדרת סרטי "ג'ון וויק" (2014–הווה), בתור דייוויד ג'נטרי בסרט "המטרה: שומר הראש" (2019), ובתור גילרמין בסרט "גודזילה נגד קונג" (2021).
היה ידוע גם בזכות גילום הבלש ג'וני באסיל בסדרת הפשע של HBO "אוז" (2000–2001) בתור מת'יו אבדון בסדרה "אבודים" (2008–2009) ברשת ABC, ובזכות הופעתו בתור אלברט וסקר בסדרת האימה "האויב שבפנים" (2022) של נטפליקס.
רדיק נולד בבולטימור, מרילנד, בנם של דורותי ג'י וסולומון רדיק.
הוא סיים את לימודי התיכון בבית הספר "חברים" בבולטימור.
כנער, הוא למד מוזיקה בקונסרבטוריון של מכון פיבודי מטעם אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ובתוכנית הקיץ של בית הספר וולדן , המלמדת הלחנה ואת תורת המוזיקה.
רדיק החל לימודי תואר ראשון בבית הספר איסטמן למוזיקה של אוניברסיטת רוצ'סטר, וקיבל תואר ראשון במוזיקה עם דגש בהלחנה של מוזיקה קלאסית.
בשנות ה-80, הוא עבר לבוסטון, מסצ'וסטס.
לאחר מכן, למד בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל וקיבל תואר שני ב-1994.
בשנת 1998 קיבל את תפקידו המשמעותי הראשון כאשר שיחק לצד אית'ן הוק בסרט הדרמה "תקוות גדולות" בבימויו של אלפונסו קוארון.
באותה שנה שיחק בתפקיד קטן בסרט המפלצות "גודזילה" בבימויו של רולנד אמריך, וגילם סוכן FBI לצד דנזל וושינגטון במותחן הפעולה "המצור" בבימויו של אדוארד זוויק.
בשנים 2000–2001 רדיק שיחק לאורך העונה הרביעית של הסדרה "אוז", בתפקיד ג'וני באסיל.
בשנים 2002–2008 גילם את קצין המשטרה סדריק דניאלס בסדרת הטלוויזיה זוכת הפרסים "הסמויה", המתרחשת בבולטימור.
הוא הופיע ב-2003 בקליפ משותף של ביונסה וג'יי זי בתור שוטר.
רדיק התארח בשני פרקים בסדרה "חוק וסדר", ב-2001 וב-2004. ב-2007 הופיע בפרסומת למותג רכבי היוקרה קדילאק.
בשנת 2008 הופיע בארבעה פרקים בעונות הרביעית והחמישית של "אבודים" בתור מת'יו אבדון, לצד הארולד פרינו ג'וניור ואדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה ששיחקו לצידו באוז.
בשנים 2008–2013 שיחק בתפקיד קבוע בסדרת המדע-בדיוני "פרינג'" שנוצרה על ידי ג'יי ג'יי אברהמס, אלכס קורצמן ורוברטו אורקי עבור רשת הטלוויזיה FOX.
בסדרה הוא גילם את פיליפ ברויילס.
בשנת 2013 שיחק בסרט הפעולה "וושינגטון על הכוונת" לצד ג'יימי פוקס וצ'נינג טייטום.
בשנת 2014 שיחק בסרט "ג'ון וויק" בכיכובו של קיאנו ריבס.
ב-2017 שיחק בסרט ההמשך וב-2019 שיחק בסרט השלישי בסדרה.
בשנת 2016 התארח בסדרה הקומית של MTV בתפקיד של דייוויד.
בשנת 2022 גילם את אלברט וסקר, אביהן של ג'ייד ובילי, בסדרת האימה "האויב שבפנים" המבוססת על סדרת משחקי וידאו באותו השם שפותחה על ידי חברת "קאפקום".
בשנת 2023 גילם את בנג'י אלן בסרט הספורט "גברים לבנים אינם יכולים"; רימייק לסרט בעל אותו שם משנת 1992.
בשנת 2023 שיחק בסרט הרביעי בסדרה של ג'ון וויק,הסרט יצא לאקרנים קצת אחרי מותו של לאנס, בסוף הסרט לפני הכתוביות הקדישו לו את הסרט כמחווה אחרונה.
בשנת 2025 לאחר מותו של לאנס יצא הסרט ג'ון וויק בלרינה שצולם לפני מותו של לאנס בשנת 2023
בשנת 1986 התחתן רדיק עם סוזן איבון לואיס.
הזוג התגרש זמן קצר לאחר מכן; להם שני ילדים יחד, בת ובן.
ביוני 2011 נישא לסטפני דיאן דיי בטקס מצומצם שנערך במינסוטה; הזוג נפגש לראשונה בשנת 1999 בתיאטרון גאת'רי.
ב-17 במרץ 2023 נמצא מת בדירתו שבלוס אנג'לס בגיל 60.
תפקיד חוזר (עונה 5); 90 פרקים2010Svetlanaלאנספרק: "Snatchengil for the Stars"2011Aqua Teen Hunger Forceפרידום קוברהדיבוב; פרק: "Freedom Cobra"פילדלפיה זורחתרג'יפרק: "Frank's Brother"2012האוונג'רס: סדרת האנימציהפלקוןדיבוב; 2 פרקים2012–2013טרון: הזריחהקאטלרדיבוב; 3 פרקים2013וילפרדד"ר בלוםפרק: "Perspective"NTSF:SD:SUVסניור דיקספרק: "TGI Murder"Comedy Bang!
תוכנית דוקומנטרית בערוץ ההיסטוריהFrom Nowהסוכן וייטפודקאסט; 3 פרקיםשלדון הצעירפרופסור בוצ'רפרק: "An Introduction to Engineering and a Glob of Hair Gel"2022האויב שבפניםאלברט וסקר תפקיד ראשי; 8 פרקיםפארזררנזו / קלאפרסדיבוב; 10 פרקיםThe Vindicatorsאלן רייסדיבוב; 7 פרקים2023אגדת ווקס מכינהת'ורדאקדיבוב; 5 פרקים2024פרסי ג'קסון והאולימפייםזאוספרק: "The Prophecy Comes True"!Kite Man: Hell Yeahלקס לות'רדיבוב; 4 פרקים
לַאנְס היא קומונה במחוז פה-דה-קאלה שבצפון צרפת.
באזור התעשייתי של לאנס, הכולל את הפרברים ואת העיר דואה, מתגוררים למעלה מחצי מיליון תושבים.
לאנס ממוקמת במישור ארטואה על גדות תעלת דל, כ-200 ק"מ צפונית לפריז, בין ליל מצפון ואראס מדרום.
היא נמצאת על ציר כבישים מהירים: פריז - ליל וקאלה - ריימס.
קו הרכבת TGV מחבר אותה עם פריז (שעה ועשר דקות).
בסביבותיה נמצאים מרבצי פחם שהפכו אותה לעיר תעשייתית.
עקב גילוי מרבצי פחם בסביבותיה, לאנס הפכה מעיירה בת 2,436 תושבים ב-1803 לעיר בת 31,812 תושבים ב-1914. במלחמת העולם הראשונה הייתה העיר בקו החזית, ויותר ממחצית התושבים נמלטו ממנה.
אולם, מאז 1962 אוכלוסיית העיר נמצאה במגמת ירידה ועד 2006 העיר איבדה כשישית מתושביה.
ייסודה של העיר לוטה בערפל, אך מטבעות מתקופת השושלת המרובינגית שנמצאו בסביבותיה מעידים על כך שהיה במקום יישוב רומאי בשם לנה קאס (כנראה קאסטרום - מילה המציינת מחנה צבא או בניין מבוצר), וכנראה מכאן השם לאנס.
ב-1526 עברה העיר לידיו של מלך ספרד, בהיותה חלק של ארצות השפלה הדרומיות.
ב- 20 באוגוסט 1648 התחולל במקום קרב לאנס שבו לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה ניצח את צבא ספרד - מה שסימן את המשך שקיעתה הצבאית של ספרד באירופה.
בעקבות ניצחון זה וניצחונותיו של המרשל טורן, הקרדינל מאזארן חתם על הסכמי שלום וסטפאליה שבהם זכתה צרפת למעמד של מעצמה מדרג ראשון באירופה.
במלחמת העולם הראשונה העיר סבלה קשות.