tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אדם קרלסון ממגזין הבילבורד אמר כי התלבושת גרמה לגאגא להיראות כמו "אורסולה מהסרט 'בת הים הקטנה'".
בשנת 2017, השיר הוסף לרשימת השירים של מסע ההופעות השישי של גאגא לקידום אלבומה "Joanne" בשם, "Joanne World Tour" המופע מסתיים עם הרקדנים של גאגא שמתקיפים אותה.
השיר נכלל בסבב ההופעות הקבוע של גאגא בלאס וגאס, "Lady Gaga Enigma" שבמהלכו ביצעה את השיר ב-2 סוגי מופעים שונים.
בסוג המופע הראשון (אניגמה) ביצעה את השיר בכלוב מעופף דמוי כדור שמורם מעל הקהל, ואילו בסוג המופע השני (ג'אז ופסנתר) היא מבצעת אותו על פסנתר, עם ליווי תזמורת מלאה.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 2×140,000דנמרק (IFPI Denmark)זהב7,500גרמניה (BVMI)פלטינה300,000איטליה (FIMI)פלטינה30,000ניו זילנד (RMNZ)זהב7,500שוודיה (GLF)זהב10,000שווייץ (IFPI Switzerland)זהב15,000בריטניה (BPI)פלטינה600,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 5×3,600,000מכירותבכל העולם7,000,000
Paper Monsters הוא אלבום הסולו הראשון שהוציא דייב גהאן, סולן להקת דפש מוד, בשנת 2003.
דייב גהאן יצא לסיבוב הופעות לקידום האלבום שנקרא Live Monsters.
האלבום הגיע למקומות 36 ו-127 במצעדי האלבומים בבריטניה וארצות הברית (בהתאמה).
מצעדים (2003) מיקום במצעדגרמניה5שוודיה5שווייץ10איטליה10בריטניה36אוסטריה43ארצות הברית127
Papa'z Song הוא שיר של הראפר האמריקאי טופאק שאקור.
יצא כסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבום הסטודיו השני של שאקור, Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z.
השיר הגיע בשיאו למקום ה-24 במצעד שירי הראפ של הבילבורד ולמקום ה-87 במצעד הבילבורד הוט 100. בשיר משתתף מופרים שאקור, אחיו החורג והמבוגר של שאקור, בנו של מוטולו שאקור.
"Papa Don't Preach" (בעברית: "אַבָּא אַל תַּטִּיף") הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
השיר יצא כסינגל השני מאלבום האולפן השלישי של מדונה, True Blue.
מילות השיר מספרות על נערה צעירה שמספרת לאביה כי היא הרתה מחוץ לנישואים, והיא מתכוונת ללדת את העובר שברחם שלה, וזאת אף על פי שלצעד זה יהיו השלכות רבות ועל אף שהוא הזוי, קשה, לא אופייני ולא מקובל בשל היותה של גיבורת השיר קטינה.
למעשה, שיר זה יוצא נגד ההפלות ומעודד נשים הרות שלא לבצע תהליך זה.
השיר זכה להצלחה והיה לסינגל הרביעי של מדונה שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100. הסינגל הגיע למעמד זהב בארצות הברית והממלכה המאוחדת.
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000בלגיה (BEA)זהב100,000הממלכה המאוחדת (BPI)זהב651,000יפן (Oricon Charts)34,410צרפת (SNEP)כסף300,000סיכוםבכל העולם4,680,000* נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד.^ נתוני משלוחים המבוססים על הסמכה בלבד.
Paperman (בתרגום חופשי לעברית: איש הנייר, ובתעתיק לעברית: פייפרמן) הוא סרט קצר שחור-לבן אמריקאי בהנפשה קלאסית וממוחשבת של אולפני ההנפשה של וולט דיסני מ-2012. הסרט בוים על ידי ג'ון קהרס, ונכתב על ידי קליאו צ'אנג וקנדל הויר.
הסרט ליווה את "ראלף ההורס", והוקרן לפניו.
העלילה מגוללת את סיפורו של רואה חשבון בשם ג'ורג' בניו יורק של שנות הארבעים.
יום אחד, המתין ג'ורג' ברציף רכבת לרכבת לעבודתו, והבחין באישה בשם מג.
ג'ורג' ניסה להתקרב לאישה, ואחד מניירות הערך שהחזיק עפו לעבר הנערה, ואלו פגשו בשפתיה, והוטבע בנייר סימן מהאודם שלה.
האישה זרקה את הנייר לאדמה, ועלתה לרכבת.
ג'ורג' רץ לעברה, בהה בנייר חתום האודם שלה, אך פספס את הרכבת, ובכך את ההזדמנות לשוחח עימה.
ג'ורג' עלה לרכבת שהגיעה אחר כך, והגיע למקום עבודתו.
מדוכא, ג'ורג' הביט בחלון שבמשרדו, והבחין במג בבניין הסמוך.
ג'ורג' פתח את החלון, ושלח מטוס נייר לעבר חלונה בבניין הסמוך.
לאחר ששלח עשרות מטוסים שלא הגיעו אליה, הוא צפה בה עוזבת את הבניין, עזב את משרדו.
ברחוב, ג'ורג' חיפש את מג, אך לא מצא אותה.
בסמטה חשוכה, הוא מצא את כל מטוסי הנייר ובייאוש העיף את זה שנשא את האודם של מג.
מג הבחינה במטוס, עקבה אחריו ומצאה עצמה פוגשת בג'ורג'.
השניים הביטו זה בזה מסמיקים, ויצאו לדייט במסעדה.
בסצנה שלאחר הכתוביות, נראו השניים במסעדה, כשמטוס הנייר עם האודם על יד השולחן.
ג'ף שאנון כתב באתרו של רוג'ר איברט על הסרט כי הוא "מבריק מההתחלה ועד הסוף", וציין אותו לשבח.
לאונרד מלטין כתב על הסרט כי הוא "סיפור אהבה משעשע וגאוני", וציין כי הוא "שלמות".
בנוסף, הסרט השווה לסרט קצר אחר מ-2008, ופטריק יוז, יוצר הסרט הקצר מ-2008, דחה את הדבר, ואמר כי "ישנם קווי דמיון...
הסרט הועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר ולפרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר, וזכה בשניהם.
עבור אולפני ההנפשה של וולט דיסני, זו הייתה הזכייה הראשונה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר מאז 1969 עם הסרט "It's Tough to Be a Bird".
"Paper" (בעברית: "נייר") הוא השיר שייצג את איסלנד באירוויזיון 2017. השיר בוצע על ידי סבאלה.
השיר שנבחר ב-Söngvakeppnin 2017 שהוא הקדם האיסלנדי המסורתי נכתב והולחן באיסלנדית על ידי איינר אגליסון וסבאלה עצמה ובאנגלית על ידי לסטר מנדז ולילי אליס.
בתום ההצבעה התברר כי לא נבחר להעפיל לשלב הגמר.
Papercut (בעברית: חתך מנייר) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק הרוסי-גרמני זד מתוך אלבום האולפן השני שלו, True Colors.
בשיר משתתף גם הזמר-יוצר הדרום אפריקני טרוי סיון.
השיר הופק על ידי זד, וכן נכתב על ידו, יחד עם ג'וליה מייקלס, סאם מרטין, לינדי רובינס, ג'ייסון אביגן ואוסטין פול פלורס.
הוא פורסם בתור הסינגל השלישי ב-17 ביולי 2015.
השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, אשר שיבחו את שירתו של סיון ברצועה.
ניק קלי מפרויקט U כתב, "בהתחלה, "Papercut" נשמע כמו בלדה.
וכמו שזה נשמע, זה יכול להיות חלק מהסרט "לשבור את הקרח".
ולאחר מכן מגיעים הקצב, הפעימות, וטרוי שמתחיל לשיר את זה, מדהים", והוסיף כי סיון הוא הסולן המושלם לשיר זה.
כריס היי, מ-"Pop Insomniacs", כינה את הרצועה "גולת הכותרת של האלבום" ו-"פרוסה מרשימה של פופ שמלווה בשירה המבטיחה של סיון".
גלן גמבוה, מ-"ניוזדיי", כינה את השיר: "סוויטה מרתקת של סינת'פופ".
השיר צבר למעלה מ-20 מיליון השמעות בספוטיפיי.
"Papi" (בעברית: "פאפי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז מתוך אלבומה השביעי, ?Love.
השיר יצא לאור ב-13 בספטמבר 2011, כסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר היה אמור לצאת תחילה כסינגל שיווקי ב-19 באפריל 2011, עם יציאתו של האלבום, אך לבסוף הוחלט כי הוא יהיה הסינגל השלישי והאחרון מתוכו.
השיר זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה, שציינו כי הוא היה אחד מנקודות השיא של האלבום.
במצעדים השיר זכה להצלחה פחותה מהמצופה ובשיאו הצליח להגיע אל המקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, והשלישי במצעד האיטלקי.
השיר נכתב על ידי רד וואן, איג'יי ג'וניור, ביט גיק, טדי סקיי, דה שף וג'ימי ג'וקר, והופק על ידי רד וואן, ביט גיק, ג'וק וקוק הרל.
התוכן הלירי של השיר סובב סביב אהבתה של לופז עבור הגבר שלה.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר, צולם באוגוסט 2011, במרכז העיר לוס אנג'לס, קליפורניה.
הוא בוים ונוהל על ידי פול האנטר, שבעברה של לופז ביים לה הווידאו קליפים של "If You Had My Love", ו-"Love Don't Cost a Thing".
חלק מהקליפ הוצג לראשונה ב-16 בספטמבר 2011, בתוכנית "בוקר טוב אמריקה".
הקליפ המלא הועלה לערוץ ה-Vevo של לופז ב-19 בספטמבר באותה שנה.
חצי דקה מהקליפ הוקדשה לקידומה של פיאט 500.
תחילה, נראית לופז כשהיא וחברתה מדברות אחת עם השנייה.
לאחר מכן חברתה מגישה לה עוגייה בצורת לב.
מפיה של חברתה נאמר כי ביס אחד מהעוגייה תגרום לכולם להתאהב בלופז.
כשמקבלת לופז את העוגייה, היא נוגסת בחתיכה גדולה וחברתה נבהלת ממה שעתיד לקראת ביום שלמחרת.
עם צאת הזריחה נראית לופז כשהיא הולכת ברחובות העיר וכל הגברים בה רודפים אחרים עם מתנות במטרה לכבוש את ליבה.
לופז לקראת הסוף מגלה כי היא יכולה לשלוט בהם ומנצלת זאת כדי שירפו ממנה.
מונה הצפיות של הקליפ נכון לנובמבר 2017, עומד על למעלה מ-313 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו ל-7 הנצפה ביותר של לופז.
מקוםתאריםמכירותאיטליה (FIMI)פלטינה30,000קנדה (Music Canada)זהב40,000סיכוםבכל העולם200,000
מדינהתאריךפורמטחברת תקליטיםצרפת18 באפריל 2011הורדה דיגיטליתיוניברסל מיוזיק גרופארצות הברית19 באפריל 2011איילנד13 בספטמבר 2011הורדה דיגיטלית - רמיקסים26 בספטמבר 2011רדיו מיינסטריםרדיו קצביספרד19 באוקטובר 2011הורדה דיגיטלית - רמיקסיםיוניברסל מיוזיק גרופאיטליה15 בנובמבר 2011גרמניה25 בנובמבר 2011
"Papaoutai" הוא שיר סינגל שנכתב ובוצע על ידי המוזיקאי הבלגי סטרומאה.
השיר פורסם עבור הורדה דיגיטלית בבלגיה ב-13 במאי 2013 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השני שלו, Racine Carrée (2013).
השיר הפך לפופולרי מאוד בבלגיה ובצרפת ובשנת 2013 היה הסינגל הנמכר ביותר בבלגיה.
באלבום מופיע גם רמיקס של השיר בכיכובה של אנג'ל הייז.
השיר בוצע בהופעה חיה בטקס NRJ Music Awards בשנת 2013, בהופעה כיכב המוזיקאי Will.i.am.
השיר הופיע גם בשנת 2014, במשחק הווידאו Just Dance 2015.
בתחילת 2026, גרסת כיסוי (cover) של השיר בסגנון "אפרו-סול" (Afro Soul) שנוצרה באמצעות בינה מלאכותית (AI) הפכה לוויראלית ברשתות החברתיות.
ב-13 בינואר 2026, הגרסה (שהופצה תחת השמות Chill77 ו-Unjaps) נכנסה למצעד הגלובלי של ספוטיפיי למקום ה-168, עם למעלה מ-1.29 מיליון השמעות בשבוע הראשון.
הצלחת הגרסה עוררה סערה ציבורית וביקורת על האתיקה שבשימוש ב-AI לשחזור קולו של סטרומאה בשיר העוסק בטרגדיה אישית ומשפחתית.
הקליפ המלווה את השיר בוים על ידי ראף ריינטיינס ופורסם ביוטיוב ב-6 ביוני 2013. בסרטון נראה בחור צעיר (בגילומו של קארל רובן נואל) המנסה לקיים אינטראקציה עם אביו שלא מגיב לו חזרה (בגילומו של סטרומאה).
אביו יושב ללא תנועה, הבעת פניו וגופו מזכירים בובת ראווה, ואילו בחוץ, הורים וילדים אחרים רוקדים יחד.
בסופו של הקליפ, הבן מצטרף לסטרומאה על הספה, בהבעה נוקשה, חסרת חיים ורגש, זהה לשל אביו.
הקליפ והשיר מתייחסים להיעדר אביו של סטרומאה, שנהרג ברצח העם ברואנדה ב-1994. הקליפ צבר מעל מיליארד צפיות באתר יוטיוב.
סיזר "טייט אייז" וויליס, אחד מהיוצרים של ריקוד ה"קראמפינג" המופיע בקליפ, מופיע בקליפ כהורה הרוקד יחד עם הבן שלו.
Paper Parachute (בעברית: "מצנח מנייר") הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת הישראלית נינט טייב.
האלבום יצא לאור ב-2017, על ידי חברות התקליטים "White Magic Music" והליקון.
מבקר המוזיקה של אתר וואלה, יובל מנוחין, אמר "נינט הייתה ונשארה בעיניי הזמרת המבצעת הכי טובה בדורה.
גם הפעם אפשר לקבוע בקלות, שהאלבום הנוכחי הוא הטוב ביותר מכל אלבומיה עד כה".
בעיתון ישראל היום כתב יואב קוטנר "יש בו חדשנות מוזיקלית (כולל נגיעות מזרחיות בתוך הרוק הכבד), ואני אוהב את זה שנינט לא נכנעת ללחץ "לעשות משהו יותר קל".
וחוץ מזה, האלבום הזה כולל כמה שירים ממש טובים".
האלבום התקבל בביקורות חיוביות גם בחו"ל.
באתר המוזיקה האמריקאי Sputnikmusic נכתב כי המיקוד העיקרי באלבום הוא יצירת להיטים הממוקדת בביצועים הקוליים המופלאים של טייב.
"Paper Rings" (בעברית: "טבעות נייר") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השביעי, Lover.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-45 במצעד הבילבורד הוט 100.
במצעד הבילבורד הוט 100 התברג במקום ה-45, תוך שבמצעד שירי הסטרימינג התברג במקום ה-22. בסמוך לכך, התברג במקום ה-40 במצעד קנדה הוט 100 ובמקום ה-16 במצעד שירי הסטרימינג לפי דרישה.
ברולינג סטון טופ 100 הוא דורג במקום ה-15.
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-133 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
"Paper Rings" בוצע באצטדיון יו.
בנק במיניאפוליס ב-23 ביוני 2023 יחד עם השיר "If This Was a Movie".
"Papa" הוא שיר של סיקטוי שהוקלט על ידי אלוואנה ג'אטה והזמרת-יוצרת הרומנייה אינה.
השיר יצא לאור ב-23 ביולי 2021, על ידי חברת התקליטים גלובל רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
הוא נכתב על ידי איראידה, סיקוטוי, אינה ואלוואנה ג'אטה והופק על ידי סיקוטוי.
השיר הגיע למקום ה-18 במצעד הסינגלים של רומניה.
"Papa" נכתב על ידי איראידה, סיקוטוי, אינה ואלוואנה ג'אטה והופק על ידי סיקוטוי.
הוא כולל שירה של ג'אטה ואינה בלבד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-11 מיליון השמעות.
כאשר יצא, הפנו כלפי השיר שבחים ביקורתיים ומעורבים מטעם מבקרי המוזיקה.
באתר המוזיקה InfoMusic סקרו אותה בהרחבה, וכתבו: "השיר "Papa" כובש אותך מהאזנה ראשונה עם הקצב הכובש והקליפ האנרגטי, מלא בצבע ובתלבושות מסוגננות.
הקליפ צולם ב-Novum by the Sea, על ידי בוגדן פאון ואלכסנדרו מוריסאן מ-NGM Creative".
אתרי מוזיקה נוספים סקרו את השיר ואת הקליפ הנלווה שלו, בעת שיצאו לאור.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם23 ביולי 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתגלובל
Paper Mario (פייפר מריו) הוא משחק וידאו מז'אנר משחק התפקידים שפותח על ידי חברת Intelligent Systems והושק לראשונה בשנת 2000 על ידי נינטנדו עבור קונסולת משחקי הווידאו הביתית נינטנדו 64 .
זהו המשחק הראשון בסדרת משחקי Paper Mario.
המשחק הושק בתחילה ביפן במהלך שנת 2000 ובהמשך הושק ברחבי העולם במהלך שנת 2001.
עלילת המשחק מתרחשת בממלכת הפטריות כשהגיבור מריו יוצא להציל את הנסיכה פיץ' מבאוזר אשר חטף אותה ואת טירתה.
באוזר גנב את שרביט הכוכב, המגשים משאלות, כדי שיוכל להגשים את משאלותיו האנוכיות.
על מריו למצוא ולהציל את שבעת רוחות הכוכבים, שבאוזר לכד בקלפים וביחד, יוכלו לעצור את באוזר.
במהלך המשחק השחקן שולט במריו ובמספר דמויות נוספות וצריך לפתור חידות שונות בעולם המשחק ולהביס אויבים שונים במערכת של קרבות מבוססת תורות.
הקרבות ייחודיים בכך שהשחקן יכול להשפיע על האפקטיביות של ההתקפות על ידי ביצוע לחיצות על הבקר לפי סדר מסוים - פעולות המכונות "Action commands".
אף על פי שנינטנדו תכננה במקור שחברת Square (אשר נקראת כיום Square Enix) תפתח את המשחק, משום שהחברה הייתה עסוקה בפיתוח המשחק "פיינל פנטסי 7" עבור קונסולת הפלייסטיישן, הוחלט לבסוף שחברת Intelligent Systems תפתח את המשחק במקום זאת.
המשחק זכה לשבחים רבים על הקונספט המקורי, על מערכת הקרבות הייחודית, ועל הגרפיקה של המשחק.
בעקבות הצלחת המשחק הופקו לאורך השנים מספר משחקי ספין-אוף בהם המשחק המצליח "Paper Mario: The Thousand-Year Door" שפותח עבור קונסולת הגיים קיוב ב-2004.
המשחק משלב אלמנטים מסורתיים מעולם משחקי התפקידים עם קונספטים ופיצ'רים מזיכיון משחקי מריו.
במשך רוב המשחק, השחקן שולט במריו, שמסוגל לקפוץ ולהשתמש בפטיש שלו על מנת להתגבר על מכשולים פיזיים המוצבים ברחבי עולם המשחק.
על מנת לפתור חלק רב מהחידות במשחק צריך להתבסס על כך שניתן לעשות זאת רק באמצעות חברים מסוימים של מריו אשר להם יכולות ייחודיות.
לאורך המשחק מצטרפים למריו חברים נוספים במיקומים שונים.
הדמויות הללו גם מסייעות למריו בקרבות שמתרחשים ברחבי המשחק.
ההתקפות במשחק דומות לאלו שקיימים במשחקי תפקידים מסורתיים, אם כי השחקן מסוגל להשפיע רבות על האפקטיביות של ההתקפות על ידי ביצוע לחיצות על הבקר לפי סדר מסוים - פעולות המכונות "Action commands".
ההתקדמות במשחק תלויה גם באינטראקציה עם דמויות שאינם שחקנים, אשר לעיתים רבות מספקות רמזים או מספקות פרטים על האירוע הבא שהולך להתרחש.
בדומה למשחקי תפקידים רבים אחרים, השחקן יכול למצוא או לרכוש פריטים מדמויות שאינם שחקנים אשר מסוגלים לסייע לו בקרבות או ברחבי עולם המשחק.
בחלקים מסוימים של המשחק ניתן גם לשחק בדמותה של הנסיכה פיץ'.
"Paperback Writer" (בעברית: כותב כריכה רכה) הוא שיר של להקת הרוק האנגלית הביטלס.
השיר נכתב בעיקר על ידי פול מקרטני וניתן קרדיט כלנון-מקרטני, השיר יצא כאיי-סייד של הסינגל שלהם ב-30 במאי 1966. הוא עמד בראש מצעד הסינגלים בבריטניה, ארצות הברית, אירלנד, מערב גרמניה, אוסטרליה, ניו זילנד ונורווגיה.
ב-Billboard Hot 100 בארצות הברית, השיר היה במקום הראשון במשך שבועיים לא רצופים, כשהופסק על ידי "Strangers in the Night" של פרנק סינטרה.
"Paperback Writer" נכתב ברובו על ידי פול מקרטני, שביסס את המילים על אתגר שהציבה לו דודתו ליל.
מקרטני אמר בריאיון ב-1966: "לפני שנים, דודתי ליל אמרה לי, 'למה אתה תמיד כותב שירים על אהבה כל הזמן?
אתה לא יכול לכתוב על סוס או על כנס הפסגה או משהו מעניין?' אז חשבתי, 'בסדר, דודה ליל'".
על פי זיכרונו של הדי ג'יי ג'ימי סביל מרדיו לוקסמבורג, ההשראה לשיר הגיעה מאחורי הקלעים באולם הופעות כאשר מקרטני, שהיה מודע לבקשת דודתו, ראה את רינגו סטאר קורא ספר והצהיר על כוונתו לכתוב שיר על ספר.
המילים נכתבו בצורת מכתב של מחבר שאפתן השואף להוציא לאור ספר.
מקרטני השלים את השיר עם ג'ון לנון בתגובה ללחץ של EMI לסינגל חדש של הביטלס באפריל 1966, בשלב מוקדם של הסשנים לאלבום Revolver של הלהקה.
מסוקרן מהאפשרויות הקצביות של הביטוי "Paperback Writer", המציא מקרטני את המסגרת לשיר במהלך נסיעה של שעה מלונדון לביתו של לנון בסארי.
בבריטניה, הסינגל קודם עם תמונה המתארת את הביטלס עטופים בחתיכות בשר נא ובובות תינוק ערופות.
תמונה זו שימשה מאוחר יותר, אם כי לזמן קצר, כעטיפת האלבום של "Yesterday and Today" בארצות הברית, שנודעה בשם "עטיפת הקצב".
עבור ההוצאה האמריקאית של הסינגל, עטיפת הסינגל הראתה את הביטלס מנגנים בהופעה חיה, אך עם התמונות של לנון והאריסון משתקפות כך שנראה שהם מנגנים ביד שמאל.
מייקל לינדזי-הוג ביים את ארבעה הקליפים לשיר שצולמו ב-19 וב-20 במאי 1966. ביום הראשון הם הקליטו הופעה צבעונית באולפני EMI, עבור המופע של אד סאליבן, ששודרה ב-5 ביוני, ושני קטעי הופעה בשחור-לבן עבור הטלוויזיה הבריטית.
האחרון שודר בערוץ Ready Steady Go!
הביטלס גם צילמו היכרות אישית עם אד סאליבן כשפניהם מוסתרות מאחורי שקפים צבעוניים של "עטיפת הקצב".
ב-20 במאי צולם קליפ צבעוני שני בבית צ'יזיק במערב לונדון.
הביטלס ניגנו את השיר, והם הוצגו בגן פסלים ובתוך הקונסרבטוריון בשטח הבית.
הקליפ שודר לראשונה בשחור-לבן בתוכנית Top of the Pops של BBC-TV ב-2 ביוני.
קליפ הפרומו מ-20 במאי נכלל באוסף הווידאו 1 של הביטלס משנת 2015, וגם הסרט הצבעוני מ-19 במאי וגם הסרט מ-20 במאי נכללו בגרסאות שלושת הדיסקים של האוסף, שנקראו 1+.
"Paperback Writer" יצא כסינגל בארצות הברית על ידי קפיטול רקורדס ב-30 במאי 1966, עם המספר הקטלוגי 5651 והשיר "Rain" כהבי-סייד.
בביקורת על הסינגל עבור ה-NME, דרק ג'ונסון אמר כי "Paperback Writer" "מתנדנד בקצב רועם", כאשר השירה המובילה של מקרטני "נעזרת בכמה מזמורים מבהילים".
הוא העריץ את "התנפצות המצילתיים" של סטאר וסיכם, "ההפסקות הפתאומיות האלה בקצב עוזרות להגביר את ההשפעה".
ב-Disc and Music Echo, פני ולנטיין אמרה שלשיר יש "מקצב ריקוד נפלא" והוא "מרשים מאוד" בגלל "תיפוף הפרידה ומקהלת הגלישה האתרית".
המבקר של Record World העיר על השימוש של הלהקה ב"אפקטים אלקטרוניים מעניינים להשפעה טובה", בעוד Cashbox חזה שהלהקה תמשיך בקלות את רצף הסינגלים "שוברי הקופות" שלהם ותיאר את האיי-סייד כ"אודה קצבית ופועמת עם ריף חוזר ומדבק על כל הדחף היצירתי".
"Paper Light (Higher)" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית לורן.
הוא יצא לאור ב-5 במרץ 2015, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
הוא נכתב על ידי לורן, טום לייגרין ואלכסנדר רייברג.
לשיר הופק וידאו קליפ רשמי, שהועלה ב-7 במאי לערוץ היוטיוב הרשמי.
נכון ליוני 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-3.4 מיליון צפיות.
השיר הגיע למקום ה-25 בסוורייטופליסטן.
PATA (ראשי תיבות של: Parallel Advanced Technology Attachment; בתרגום חופשי: חיבור מקבילי לטכנולוגיה מתקדמת) היה ממשק סטנדרטי לחיבור אמצעי אחסון כמו דיסקים קשיחים, כונני תקליטורים, כונני DVD ואחרים למחשבים אישיים.
תקן ה־PATA מגביל את אורך הכבלים ל־45 סנטימטר (בעבר 90) ועל כן הוא מתאים בעיקר לחיבור בין רכיבים בתוך מארז המחשב.
עלותו הנמוכה הפכה אותו לתקן הנפוץ ביותר לסוג הזה של חיבורים.
IDE הוחלף בחיבור ה-Serial ATA בהדרגה החל משנת 2003 והחל מהעשור השני של המאה ה-21 השימוש בו הופסק לחלוטין.
ישנם מספר מונחים המהווים למעשה שמות נרדפים ל־PATA, הנפוצים שבהם הם IDE, ATAPI ו־UDMA.
שמו הרשמי של התקן היה במשך שנים ATA, אך עם פיתוח התקן SATA שירש אותו, שונה שם תקן ה־ATA המקורי ל־Parallel ATA (PATA).
גרסה מוקדמת של תקן PATA, שפותחה על ידי חברת Western Digital ב־1986, נודעה בשם IDE (אלקטרוניקת כונן מובנית - Integrated Drive Electronics) היות שבקר הכונן היה חלק מהכונן עצמו בניגוד לתצורה הנפוצה אז של בקר כונן נפרד המתחבר ללוח האם של המחשב.
Enhanced IDE (EIDE) – הרחבה לתקן ה־PATA המקורי שפותחה גם היא על ידי Western Digital – תמכה גם בדיסקים קשיחים בעלי נפח גבוה מ־504 מגהבייט (בניגוד לתקן המקורי) ועד לנפח של 8.4 גיגהבייט.
תחילה תמך תקן PATA רק בדיסקים קשיחים, אבל לבסוף הורחב התקן לתמיכה במגוון התקנים, לרוב התקנים המשתמשים במדיה נתיקה.
התקנים אלו כללו כונני תקליטורים, כונני DVD, כונני קלטות וכונני דיסקטים בעלי נפח גדול, כמו כונני ZIP.
תקן ה־PATA המקורי השתמש בשיטת מיעון ברוחב 28 ביט.
לכן, הנפח המקסימלי שאפשר היה למפות היה 128 גיגהבייט.
תקן ATA-6 השתמש בשיטת מיעון ברוחב 48 ביט וכך העלה את מגבלת הנפח ל־128 פטה () בתים.
חלק ממערכות ההפעלה, כולל חלונות 2000 עד לחבילת שירות 3, לא איפשרו את שיטת המיעון החדשה כברירת מחדל, לכן המשתמש היה צריך לנקוט צעדים כדי ליהנות מהנפח המלא של דיסקים קשיחים בנפח 160 גיגהבייט ומעלה.
עד לפיתוח תקן ה-SATA, חיבור דיסקים קשיחים נעשה בדרך כלל על ידי כבלי נתונים בעלי 40 גידים.
לכבלים הייתה צורה שטוחה, כלומר הגידים בכבל היו מסודרים האחד במקביל לשני על אותו מישור.
לכל כבל היו שניים או שלושה מחברים: מחבר אחד התחבר לבקר כוננים ייעודי או לבקר כוננים מובנה בלוח האם, ושאר המחברים שימשו לחיבור דיסקים קשיחים והתקני אחסון אחרים.
כבלי PATA מעבירים נתונים בקבוצות של 16 ביטים בכל פעם.
זו תפיסה מוטעית נפוצה שהכבלים מעבירים נתונים בקבוצות של 32 ביטים, בעיקר משום שנראה ש־40 הגידים מאפשרים זאת, אך למעשה רק 16 גידים משמשים את הנתונים עצמם.
מחבר PATA מוגדר כבעל 40 פינים, אך בפועל קיימים רק 39 על מנת למנוע אפשרות לחיבור הפוך (המחבר לא סימטרי) ובהתאמה נעשה שימוש בכבל בעל 40 גידים להעברת הנתונים.
תקן Ultra DMA/66 (ובהמשך גם התקנים המתקדמים יותר) הכפיל את מספר הגידים ומשתמש בכבל בעל 80 גידים - גיד הארקה נפרד עבור כל פין על מנת להפחית את ההפרעות האלקטרומגנטיות ולאפשר תעבורת נתונים גבוהה יותר.
אף על פי שמספר הגידים הוכפל, מספר הפינים נשאר כשהיה.
Parachutes (בעברית: מצנחים) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הבריטית קולדפליי.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד מכירות האלבומים בבריטניה עם פלטינה משולשת, ונשאר בעשירייה הפותחת למשך 33 שבועות.
בארצות הברית, הגיע האלבום למקום 51 במצעד האלבומים של הבילבורד.
הגרסה היפנית של האלבום כוללת שני שירים נוספים: Careful Where You Stand ו-For You.
פרסי המוזיקה הבריטית 2001 (2001 Brit Awards) - האלבום הבריטי הטוב ביותר.
פרסי ה-NME, 2001 - הסינגל הטוב ביותר על "Yellow".
פרס גראמי 2002 - אלבום האלטרנטיב הטוב ביותר.
העטיפה היא תמונה של גלובוס בעלות של 10£.
כמו כן, הגלובוס צולם בווידאו-קליפים של Don't Panic ו-Shiver, וחברי הלהקה לקחו אותו איתם לסיבובי הופעות.
המילים Don't Panic לא מופיעות בשיר.
המילה Parachutes לא מופיעה כלל בשיר הנושא או באלבום.
Paratrooper הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1982 על ידי גרג קופרברג.
מטרת המשחק היא למנוע מהצנחנים של צבא האויב לנחות באזור.
השחקן שולט בתותח ארטילרי בתחתית המסך.
התותח מסוגל להסתובב ולכסות תחום גדול של המסך, אבל הוא אינו מסוגל לזוז מהבסיס שלו.
מסוקים טסים בחלקו העליון של המסך ומפילים צנחנים.
התותח צריך ליירט את המסוקים ו/או הצנחנים ולמנוע מהם להצליח לנחות על הקרקע ולהשמיד אותו.
הצנחנים מושמדים על ידי פגיעות ישירות של התותח, או שניתן לירות במצנח שלהם ובמקרה הזה הם יפלו למותם.
לעיתים עוברים גם מטוסי סילון אשר מיירטים פצצות על התותח - ניתן לירות במטוסי הסילון ובפצצות שהם מטילים גם כן.
השחקן צובר נקודות על ידי ירי על המסוקים, הצנחנים, מטוסי הסילון, ועל הפצצות שהם מטילים.
כל ירייה עולה לשחקן נקודה אחת, לכן אם השחקן מנסה להגיע לתוצאה טובה, הוא חייב לנסות ולחסוך בתחמושת.
המשחק מסתיים כאשר התותח נפגע ישירות מפצצה שהוטלה עליו, או כאשר צנחן הצליח לנחות ישירות על התותח, או כאשר ארבעה צנחנים מצליחים לנחות בשלום בצידי התותח (ארבעה בצד אחד ולא ארבעה באופן כולל).
כאשר זה קורה, הם מסוגלים לבנות פירמידה אנושית ולטפס לתותח ולפוצץ אותו.
פארדייז לוסט היא להקת מטאל גותי ובחלק מאלבומיה דת'-דום גותי, אשר הוקמה ב-1988 בהליפקס, אנגליה.
הלהקה נחשבת לחלוצה ולמשפיעה ביותר בתחום המטאל הגותי, דת'-דום ודת'-דום גותי.
בשנת 1990 הוציאה הלהקה דרך הלייבל Peaceville את אלבום הבכורה, Lost Paradise, שאופיין בגראוליג ובשירים כבדים ואיטיים.
האלבום זכה להתייחסות לאחד מתקליטי הדת'-דום הראשונים.
בנוסף, רבים מחשיבים את הלהקה כאחת מלהקות המטאל הגותי הראשונות, כאשר באלבומה השני, Gothic, נוספו קולות של שירה נשית.
האלבום, נחשב לפריצת דרך מבחינת הלהקה והמטאל הגותי, ושילב בתוכו מוזיקה איטית המשרה אווירה אפלה בשילוב של שירה נשית לצד גראולינג גס, ובשילוב בין דת' מטאל לדום מטאל, תוך כדי יצירת סגנון חדש, מטאל גותי ודת'-דום גותי.
עקב הצלחת שני האלבומים הראשונים, חתמה הלהקה בלייבל Music for Nations.
בלייבל זה הלהקה הוציאה תחילה את האלבום Shades of God בשנת 1992, ואת האלבום Icon שיצא שנה אחר כך.
האלבומים הללו שמרו על סגנון הדום מטאל הגותי, אך זנחו לאט את הדת' מטאל והגראולינג שאפיין את הלהקה.
האלבום Draconian Times משנת 1995 היה מעט רגוע יותר.
בשנת 1997 הוציאה הלהקה את האלבום One Second, שהצליח מאוד מבחינה מסחרית, אך אכזב מעריצים רבים, שכן הלהקה זנחה באופן סופי את הגראולינג והפכה ללהקת מטאל רך יחסית, עם אלמנטים אלקטרוניים.
חלק אחר מהמעריצים אהב את הכיוון אליו הלכה הלהקה.
הצלחת האלבום עניינה את הלייבל המצליח EMI, והלהקה עזבה את הלייבל Music for Nations.
בלייבל החדש, הפונה לקהל המיינסטרים, הלהקה נאלצה לבצע פשרות מוזיקליות.
כך נשמע האלבום Host משנת 1999, ששיריו התנגנו בערוצי MTV השונים.
סגנון האלבום היה מאוד אלקטרוני, והשירה הייתה נקיה לחלוטין, כשהגראולינג נזנחו כליל.
אלבום זה נחשב לשנוי במחלוקת בקרב מעריצי הלהקה.
בשנת 2001 הוציאה הלהקה את האלבום Believe in Nothing שכלל את הלהיט Mouth, אך נכשל מסחרית וביקורתית.
סגנון האלבום היה מעט רוקיסטי יותר מקודמו, ונטה לגראנג' בעיקר, אך עדיין רחוק מהסגנון שהביא ללהקה את הצלחתה.
בשנת 2002, הוציאה הלהקה את האלבום Symbol of Life שזכה לביקורות טובות, וכלל אלמנטים אלקטרוניים ורוקיסטיים גם יחד.
בשנת 2005 הוציאה הלהקה את האלבום הנושא את שמה, שהקו שלו היה מעט אפל יותר מקודמיו, והאלמנטים האלקטרוניים נעלמו כמעט כליל.
האלבום In Requiem, משנת 2007, אמנם לא החזיר את הלהקה אל ראשית דרכה מבחינה מוזיקלית, אך אופיין בקו אגרסיבי יותר, וזכה על כך הן מצד הקהל והן מצד המבקרים בביקורות טובות.
האלבום Faith divides us, death unites us, משנת 2009, הכיל צליל מעודכן הרבה יותר, כמו גם האלבום Trgaic Idol משנת 2012. שלושת האלבומים הללו, שיצאו בלייבל Century Media Records, מסמנים את השינוי הסגנוני המחודש שהלהקה עברה, ואת החזרה לסגנון המטאלי וההתייצבות הסגנונית, ועדיין, כל אחד מהאלבומים שונה משמעותית מקודמו.
בחודש מאי 2015 שוחרר הסינגל Beneath Broken earth מתוך האלבום The Plague Within, אשר הציג חזרה מלאה למקורותיה של הלהקה ולסגנון הדת'-דום גותי המוקדם של הלהקה.
האלבומים הבאים, Medusa משנת 2017 ו-Obsedian משנת 2020, בישרו על המשך הלהקה בסגנון דת'-דום גותי.
הלהקה היא הרכב המטאל מחו"ל שהופיע הכי הרבה פעמים בישראל (9 הופעות).
ההופעה האחרונה התקיימה ב-"בארבי" בתל אביב ב-19 באפריל 2022 לאחר שנדחתה מנובמבר 2021 עקב מגפת הקורונה.
סטיב אדמונדסון - גיטרה בס (1988-הווה)
גרג מקינטוש - גיטרה (מוביל), קלידים (1988-הווה)
וולטרי ורנין - תופים (2016-הווה)
Paranoid הוא שיר של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, בשיתוף זמר ה-R&B, מיסטר האדסון.
הוא יצא ב-24 במרץ 2009, בתור הסינגל הרביעי והאחרון מאלבום הסטודיו הרביעי של וסט, 808s & Heartbreak.
השיר הופק על ידי וסט בשיתוף ג'ף באסקר ופט פלין, בזמן ששלושתם כתבו את השיר ביחד עם הראפר קונסיקוונס וקיד קאדי.
בזמן שהשתתף בשיר, חתם מיסטר האדסון בחברת התקליטים של וסט, GOOD Music.
הווידאו קליפ לשיר צולם בהוואי בו זמנית עם הקליפ לשיר Amazing.
בריאיון עם וסט בפסטיבל הסרטים טרייבקה, הודיע כי הזמרת ריהאנה תופיע בקליפ לשיר ותוביל אותו.
וסט אמר על העבודה עם ריהאנה כי "היא הבחורה הפרנואידית שלי בווידאו.
שיתוף פעולה איתה הוא תמיד תענוג!".
הקליפ דלף לאינטרנט ב-27 במאי 2009, ולמחרת הודיע וסט בבלוג הרשמי שלו כי הווידאו שהודלף היה גרסה לא גמורה, והוא העלה לבלוג מספר צילומי מסך של הגרסה הסופית.
הנחת היסוד של הקליפ נעוצה בפנטזיה המתרכזת סביב מצבה הנפשי הפרנואידי של ריהאנה, שגרם לה לחוות רצף חלומות סוריאליסטי.
וסט פרסם את הקליפ ב-3 ביוני 2009, מיסטר האדסון לא מופיע בו פיזית.
נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-40 מיליון.
ב-2010 פרסמה להקת הפופ רוק היפנית דה סוזן גרסת כיסוי לשיר.
ב-2016 ביצע הזמר ברייסון טיילר רמיקס לשיר.
ב-2018 ביצעה הזמרת האמריקאית-קולומביאנית קאלי אוצ'יס את השיר בטקס הלייב של BBC.
Paradise (בעברית: גן עדן) הוא סינגל של להקת הרוק הבריטית קולדפליי.
השיר יצא ב-12 בספטמבר 2011, בתור הסינגל השני של הלהקה מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Mylo Xyloto.
הסינגל הושמע בפעם הראשונה בשעה 7:50 בתוכנית "המופע של כריס מוילס" ברדיו BBC 1. הסינגל הוכרז ביחד עם שם האלבום ועטיפתו ב-12 באוגוסט 2011. עם כניסתו למצעד הסינגלים הבריטי, הגיע השיר למקום ה-14, וכארבעה חודשים מאז יציאתו הוא הגיע למקום הראשון במצעד זה.
זהו השיר השני של קולדפליי שהגיע למקום ה-1 במצעד הסינגלים הבריטי, אחרי "Viva La Vida" ב-2008. השיר זכה להצלחה מסחרית עצומה, בעיקר באירופה, והוא הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "שיר הפופ הטוב ביותר של צמד/הרכב" בטקס גראמי ה-54 שהתקיים ב-12 בפברואר 2012.
הקליפ לשיר בוים על ידי הייפ ויליאמס, שביים בעבר את הקליפ של הלהקה לשיר "Viva la Vida".
ב-8 באוקטובר 2011 בהופעה ביוהנסבורג, הלהקה צילמה את הדקה האחרונה של הקליפ.
הקליפ יצא לאור ב-18 באוקטובר 2011 בערוץ ה-VEVO הרשמי שלה.
בסרטון מופיע כריס מרטין, מחופש לפיל הנמלט מגן חיות בלונדון חזרה לביתו שבאפריקה, שמתאחד לבסוף עם שאר חברי הלהקה, אף הם בתלבושת פילים.
הקליפ זכה להצלחה גדולה ונרשמו לו מעל 1.415 מיליארד צפיות נכון ל-15 במרץ 2021.
(te traigo el mmmm...) הוא שיר משנת 2003 של זמרת הראפ והרגאטון הפנמית לורנה (Lorna).
השיר יצא כסינגל הבכורה שלה בקיץ 2003, זכה להצלחה גדולה במדינות רבות ודורג בין היתר בחמישייה הראשונה במצעדי צרפת, הולנד, בלגיה ואיטליה.
בפזמונו נשמעות ברקע גניחות מיניות.
הווידאו-קליפ מתרחש במועדון ריקודים ואף הוא בעל אופי מיני.
בצרפת הגיע הסינגל למקום ה-46 במצעד ב-20 ביולי 2003. בשבועות הבאים טיפס במהירות במעלה המצעד והגיע לעשירייה הראשונה שלושה שבועות לאחר מכן.
לבסוף הגיע למקום הראשון במצעד, בו שהה במשך שבוע בודד, ובהמשך ירד למקומות נמוכים יותר, אך הצליח לשהות בעשירייה הראשונה במשך 14 שבועות, ובסך הכול שרד במצעד במשך 20 שבועות.
הוא ירד מהמצעד לאחר שהיה במקום ה-25 בו, עת שיצא הסינגל הבא של הזמרת, שגם בו נכלל השיר (השיר הופיע בבי-סייד – שיר שני, משני, שמופיע על גבי תקליט שדרים – של הסינגל השני מאת לורנה, בשם "Papito ven a mí").
הסינגל מדורג כיום במקום ה-937 ברשימת הסינגלים המצליחים בכל הזמנים בצרפת.
בבלגיה ובצרפת היה השיר לסינגל זהב.
לשיר הוקלטה גרסת כיסוי שמילותיה בשפת האורדו, אותה שר הזמר הפקיסטני יוניס ג'ני (Younis Jani).
באיטליה נעשה שימוש סאטירי נרחב בשיר עצמו ובכותרתו ביחס לפרשיות המין בהן מעורב ראש הממשלה האיטלקי סילביו ברלוסקוני: "פפי" (אבא) הוא אחד מכינויו של ברלוסקוני, כינוי שטבעה נעמי לטיציה, שעמה היה מעורב בפרשת מין.
"צ'ולו", שמשמעו בספרדית "סרסור", נשמע גם כמו "ciùlo", עגה איטלקית ליחסי מין.
ParaWorld הוא משחק אסטרטגיה בזמן אמת ששוחרר למחשב בתאריך 25 בספטמבר 2006. המשחק פותח על ידי החברה הגרמנית SEK שנמצאת בברלין.
המשחק כולל יותר מ-50 חיות פרה-היסטוריות כאשר יש התמקדות ספציפית בדינוזאורים.
הקונספט של המשחק דומה לקונספט של Age of Empires, שגם כן משחק אסטרטגיה בזמן אמת.
ParaWorld כולל בתוכו מאפיינים כמו אוכל, עצים, אבנים ומשאבים נוספים.
אוכל יכול להילקח מהצמחים, לצוד חיות, לדוג דגים, או להיות חוואי.
האבנים נמצאות במקורות מוגבלים, ועצים נכרתים ממקורות מתחדשים.
הסיפור לוקח מקום ביקום דמיוני, שבו החיות הפרה היסטוריות קיימות לצד הציוויליזציה האנושית, שאינם מתקדמים בטכנולוגיה.
כתוצאה מכך, הדינוזאורים לוקחים חלק משמעותי בחיי הטבע ובמשחק.
דינוזאורים שחיים בטבע יכולים לשמש כאוכל, אף על פי שיש מספר דינוזאורים אגרסיביים ואימפולסיביים שיתקפו אתכם אם תתקרבו יותר מדי.
יש גם חיות פרה היסטוריות נוספות שקיימות במשחק כמו ממותות.
סקנדינבים: מבוסס על הויקינגים, הסקנדינבים הם לוחמים.
הם מסתמכים על שריון כבד במיוחד.
הם בעלי הכוח הגדול ביותר בקרבות פנים-אל-פנים.
Dustribes: מבוססים על תרבויות אפריקאיות.
פלג זה מורכב מנוודים, ברמה כזו שאצלם הבניינים הם הלכה למעשה יחידות ניידות.
עוד יתרון בפלג זה הוא שניתנת להם אפשרות להרוס את הבניין שלהם ולהחזיר את כל המשאבים שלהם.
בנוסף לכך, היחידות הצבאיות שלהם יכולים לבנות.
דרגון קלאן: מזוהים עם תרבות המזרח הרחוק.
הקלאן מתקדם טכנולוגית בהרבה משאר הפלגים וניתנת לו האפשרות גם בשימוש של אבק שרפה.
הם מומחים במלכודות סודיות, ומומחים במכונאות, וכן ביחידות לטווח הרחוק.
Paranoid הוא אלבום האולפן השני של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סאבת', שיצא לאור ב-18 בספטמבר 1970 על ידי ורטיגו רקורדס בבריטניה וב-7 בינואר 1971 על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס בארצות הברית.
האלבום מכיל כמה משירי הדגל של הלהקה, כולל "Iron Man", "War Pigs" ושיר הנושא, שהיה הלהיט היחיד של הלהקה שהגיע לטופ 20 והגיע למקום ה-4 במצעד הבריטי.
Paranoid נחשב לאחד מאלבומי ההבי מטאל הגדולים והמשפיעים ביותר בכל הזמנים, ומצוטט לעיתים קרובות כהשפעה מרכזית על התפתחות הז'אנר, כמו גם כאחד האלבומים הראשונים שלו.
Paranoid דורג במקום הראשון ברשימת "100 אלבומי המטאל הגדולים בכל הזמנים" של הרולינג סטון בשנת 2017 ובמקום ה-139 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" בשנת 2020. Paranoid היה האלבום היחיד של הלהקה שהגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי עד ליציאתו של 13 בשנת 2013.
על מנת להפיק את המיטב מההצלחה לה זכתה הלהקה עם אלבומה הראשון "Black Sabbath" ולהכות בברזל בעודו חם, התכנסו חברי הלהקה בחזרה באולפן ההקלטות, ארבעה חודשים בלבד לאחר שיצא לאור אלבומם הראשון.
בתחילה היה אמור האלבום להיקרא "War Pigs" ("חזירי מלחמה") כשם אחד השירים באלבום, אך חברת התקליטים "וורנר" שינתה את ההחלטה.
השיר "Paranoid" נכתב ברגע האחרון, כפי שהמתופף ביל וורד הסביר: "לא היה לנו מספיק שירים בשביל לסגור את האלבום, וטוני אלתר בספונטניות עם הגיטרה וזה פשוט היה זה.
בסופו של דבר כתיבת השיר ארכה 20–25 דקות..."
האלבום הוקלט בלונדון באולפני "Sarm West Studios" ו"Regent Sound Studios", בין ה-16 ל-21 ביוני.
עטיפת האלבום נוצרה על ידי הצלם מרקוס קיף.
נושאי האלבום עוסקים בפוליטיקה, מחאה, סמים, מיסטיקה, אובדנות, הזיות, ריקנות ודיכאון.
הנגינה באלבום כבדה ואטית ולעיתים מהירה וטכנית, ונחשבת לפורצת דרך.
השיר הראשון והארוך ביותר באלבום הוא שיר מחאה אנטי-מלחמתי המבקר בחריפות ובבוטות יוצאת דופן את המלחמה ואת הפוליטיקאים והגנרלים המתוארים בשיר כפושעים צמאי דם ששולחים את המון העם כבשר תותחים להילחם עבורם.
השיר מתאר בצורה גרפית את המלחמה ושדה הקרב, ובסוף השיר ישנה הבטחה כי יום יבוא ופושעי המלחמה יבואו על עונשם.
השיר כיוון במקור כנגד מלחמת ווייטנאם.
מבחינה מוזיקלית השיר הוא פורץ דרך בז'אנר: תיפופו האגרסיבי של ביל וורד, האופן בו אוסבורן מגיש את מילות השיר והריף הכבד והאימתני של איומי היו חדשים והשפיעו רבות על המשך הז'אנר.
מגזין המוזיקה "Guitar World" דירג את השיר במקום ה-56 ברשימת "100 הסולואים הטובים ביותר".
השיר הוא אחד המפורסמים של הלהקה ומנוגן בקביעות בהופעותיה החיות, ואף זכה למספר גרסאות כיסוי.
את הליריקה של השיר כתב בסיסט הלהקה גיזר באטלר, ותוכנו נסוב על אודות אדם הסובל מפרנויה.
השיר, שאורכו כמעט שלוש דקות, מתאפיין בתבנית מוזיקלית אחידה לכל אורכו שמונעת על ידי ריף גיטרה כבד וקצב תיפוף קבוע.
אמצע השיר נפתח בסולו גיטרה, כשהתבנית ממשיכה בשלה.
השיר נחשב בידי רבים כאחד משירי ההבי מטאל הטובים בכל הזמנים.
מבנהו המיוחד של השיר השפיע על אינספור אומני רוק אחרים, וקבע סטנדרטים חדשים בכל מה שקשור למבנה של שיר רוק כבד.
ברשימות דירוג רבות של מגזינים שונים מופיע השיר באופן קבוע.
ערוץ הטלוויזיה VH1 דירג את השיר במקום הרביעי ברשימתו "100 שירי הרוק הכבד הטובים בכל הזמנים".
ברשימת "All Time Top 100 Singles" של מגזין המוזיקה NME, מופיע השיר במקום ה-41.
שיר רוק פסיכדלי ולא שגרתי המדבר אודות שני אוהבים אשר צפים יחד לאורך היקום.
אוסבורן השתמש ברמקול הנקרא "לסלי ספיקר" (leslie speakerׂ) על מנת להשיג את הסאונד המיוחד בקולו.
מילות השיר נכתבו על ידי באטלר, ואילו את המוזיקה כתבו שאר חברי הלהקה.
השיר נפתח בבאס ליין שקט שמיד לאחריו נכנס אוסבורן עם המילים, והשיר הופך לרועש יותר, שלאחריו שוב נהיה שקט, וחזור חלילה.
בדקה השנייה נכנסים הגיטרה והתופים, והשיר מקבל תפנית חדשה.
לאחר סולו הגיטרה בדקה ה-4:30, שוב חוזר הקצב שפתח את השיר עד לסיומו.
השיר מדבר על התמכרויות לסמים מהן סבלו חיילים אמריקאים רבים כשחזרו ממלחמת ווייטנאם לאנגליה, על מנת להשכיח מעצמם את זוועות המלחמה.
השיר, שאורכו 2:30 דקות, מכיל סולו תופים ממושך שמבוצע בידי ביל וורד.
מלבד הבי מטאל, מושפע השיר מסגנונות אחרים כמו רוק פסיכדלי, בלוז רוק, ואף רוק אינסטרומנטלי.
מילות השיר קיבלו השראה ממפגש אקראי שערכו חברי הלהקה עם מספר גלוחי ראש.
האלבום הוא אחד המצליחים ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית, והוא הגיע למקום הרביעי ב"מצעד האלבומים הבריטי" ("UK Albums Chart").
בארצות הברית הגיע האלבום למקום ה-12 במצעד ה"בילבורד 200" כמו כן, נמכר האלבום בכ-12 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בדומה לאמני רוק כבד באותה התקופה כדוגמת לד זפלין, בתחילה קיבלה הלהקה ביקורות שליליות ממבקרי מוזיקה שונים.
אולם לאורך השנים השתנתה גישתם, וכיום מוכר האלבום הן בעיני מבקרי מוזיקה והן בעיני חובבי רוק כבד כאחד מהאלבומים הטובים, החשובים והמשפיעים ביותר בהבי מטאל וכאלבום שבמידה רבה הגדיר את הז'אנר והשפיע על להקות ואמנים רבים אחרים.
ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון, דורג האלבום במקום ה-131. מגזין טיים כתב על האלבום "מקום לידת ההבי מטאל".
סטיב וואי מאתר Allmusic כתב על האלבום: "אחד מאלבומי הרוק הכבד המשפיעים בכל הזמנים, ואלבום שהגדיר את הסאונד והסגנון של הרוק הכבד יותר מכל אלבום אחר בהיסטוריה של הרוק".
ב-2006, נכלל האלבום ברשימת "100 אלבומי הגיטרה של כל הזמנים" של מגזין "Guitar World" אתר ynet דירג את האלבום במקום השלישי ברשימת "15 האלבומים הגדולים של המטאל".
בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-139 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת.
כל מילות השירים נכתבו על ידי גיזר באטלר והמוזיקה על ידי שאר חברי הלהקה, למעט היכן שצוין אחרת.
ביל וורד - תופים, תופי קונגה
טום אלום - מהנדס סאונד, פסנתר ב-"Planet Caravan"
רודג'ר ביין - הפקה מוזיקלית
"Paranoid" (בעברית: "פרנואיד") הוא שיר של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סאבת', שיצא לאור באוגוסט 1970 מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, Paranoid.
זהו הסינגל הראשון מהאלבום, בעוד הבי-סייד הוא השיר "The Wizard".
השיר נחשב לאחד משירי ההבי מטאל הגדולים בכל הזמנים.
השיר הגיע למקום ה-4 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-61 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.
השיר שיצא כסינגל, היה הראשון לאחר שישה חודשים מאז הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה Black Sabbath.
בראיון שנתן בסיסט הלהקה גיזר באטלר למגזין "Guitar World", אמר: "רוב השירים ב-Paranoid נכתבו בערך בזמן הוצאת אלבום הבכורה שלנו.
הקלטנו את כל השירים בתוך שניים או שלושה ימים בלבד.
אולם השיר "Paranoid", נכתב במחשבה שנייה כשהרגשנו שאנחנו צריכים באלבום שיר קליל בן שלוש דקות.
אז טוני הגיע עם הריף, ואני במהירות כתבתי את המילים, כשאוזי מקריא אותן כשירה".
בתחילה הביעו חברי הלהקה את רצונם שהאלבום ייקרא "War Pigs", כשם השיר הפותח את האלבום, אולם חברת ההקלטות התעקשה ושכנעה את הלהקה שהשם בוטה מדי, וכך "Paranoid" נבחר לכותרת האלבום.
באופן מפתיע, המילה "Paranoid", איננה מופיעה בכל מילות השיר.
"Paranoid" זכה להצלחה רבה במצעדים.
במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום ה-4, ובמקום ה-61 בבילבורד הוט 100.
מצעד (1970)מקוםבמצעד מצעד הסינגלים הגרמני1 בילבורד הוט 10061 מצעד הסינגלים האוסטרי3 מצעד הסינגלים ההולנדי2 מצעד הסיגנלים הדני1 מצעד הסינגלים הבריטי4 מצעד הסינגלים השווייצרי2 מצעד הסינגלים הנורווגי6
"Paranoid" נחשב לאחד השירים החשובים והמשפיעים בהבי מטאל, בזכות התבנית המוזיקלית הייחודית שלו, שלפיה נוצקים אלבומי מטאל עד היום, הליריקה הקשה, הריף הפשוט, הקליט אך העיקש וסולו הגיטרה הנמוך והכבד של איומי, והוא נחשב לקלסיקת רוק והמנון מטאל נצחי.
ברשימה המפורסמת של מגזין הרולינג סטון "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" דורג השיר במקום ה-250.
השיר הופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, ביניהם: סיד וננסי, יום ראשון הגדול, כמעט מפורסמים, אנגרי בירדס ועוד.
Paradinha (בעברית: פרדיניה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הברזילאית אניטה.
הסינגל יצא לאור ב-31 במאי 2017 בעולם, וב-1 ביוני 2017, בברזיל תחת חסותם של האחים וורנר.
את השיר כתבה אניטה עם אומברטו טאוורס וג'פרסון ג'וניור.
השיר זכה להצלחה רבה בעיקר בברזיל, והצליח להיכנס למצעדים רבים כאשר בשיאו הגיע למקום ה-3 במצעד הברזילאי הרשמי.
לשיר יצא ווידאו קליפ מצליח אשר ביומו הראשון ביוטיוב צבר למעלה מ-6 מיליון צפיות.
הווידאו קליפ המלא של השיר צולם ב-24 במאי 2017 בניו יורק.
הווידאו קליפ צולם על ידי ברונו אילוגטי, בהדרכתה של ג'ובאני ביאנקו, שגם שיתפה פעולה עם אניטה בווידאו קליפים לשיריה; "Bang" ,"Essa Mina é Louca", ו-"Cravo e Canela".
באותו יום שצולם הווידאו קליפ הודלפו תמונות רבות וכולן הועלו לרשתות החברתיות.
בווידאו קליפ הופיעו דוגמנים רבים, ביניהם לאיס ריבריו שכיכב בויקטוריה'ס סיקרט.
התלבושות של המופיעים בווידאו קליפ נוצרו ועוצבו על ידי יועצת האופנה האמריקאית פטי וילסון, שעיצבה תלבושות לזמרים בינלאומיים רבים אחרים.
בווידאו קליפ ניתן לראות את אניטה לבושה בשלל בגדים, ותסרוקות שונות.
לאורך כל הקליפ המקומות בהם אניטה רוקדת וזזה מתחלפים במהירות.
חלק מהמקומות צולמו במכבסות, מסעדות, מרכזי קניות וכולי.
הווידאו קליפ זכה להצלחה עולמית ונכון לספטמבר 2017, מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-150 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לשישי הנצפה ביותר של אניטה.
Parapuzosia seppenradensis הוא מין של רכיכה מקבוצת האמוניטים שחיה בתור הקרטיקון העליון לפני 72 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו סביב חבל הארץ וסטפאליה שבגרמניה ב-1895.
ככל הידוע זהו מין האמוניט הגדול ביותר שהיה מעולם.
הדגימה שנמצאה בגרמניה נמדדה בקוטר של 1.8 מטר, אך המדידה לא הייתה מושלמת מאחר שלא כללה את חלל הקונכייה שלו.
מדידה שכללה את תאי הקונכייה הגיעה לאורך 2.55 מטר ואף 3.5 מטר.
המשקל של היצור היה 1,455 קילוגרם, כבד בהרבה מהדיונון העצום החי כיום.
רק הקונכייה לבדה הגיע למשקל 705 קילוגרם.
ככל הנראה יצור זה חי במעמקי הים ועלה בלילה לצוד דגים וסרטנים או רכיכות אחרות.
למרות גודלו הוא נטרף בידי זוחלים ימיים גדולים כמו מוסזאוריים או פלזיוזאורים גדולים.
Paradise (בעברית: "גן עדן") הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי.
המיני-אלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2012, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.
באותו היום יצא מארז כפול שנקרא Born to Die: The Paradise Edition, אשר מכיל את אלבום האולפן הראשון שלה Born to Die, ואת המיני-אלבום עצמו.
ב-15 ביוני 2012, הודיעה דל ריי שכתבה מספר שירים וכי הגרסה המחודשת של האלבום תצא לאור בנובמבר.
ב-20 בספטמבר, הוציאה דל ריי סינגל שיווקי בשם "Blue Velvet", שקידם גם את הפרסומת שלה בחברת "H&M".
ב-25 בספטמבר, חשפה דל ריי את רשימת השירים של המהדורה המחודשת, ובאותו יום הוציאה את הסינגל הראשון "Ride".
ב-28 בספטמבר, הוציאה לאור את השיר "Burning Desire", בחנות ה-iTunes, אשר בהזמנת האלבום ב-iTunes בלבד.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Paradiseאזורתאריך יציאהפורמטקטלוגחברת תקליטיםמקור אוסטרליה 9 בנובמבר 2012תקליטור 3720468יוניברסל מיוזיק בריטניה 12 בנובמבר 2012תקליט rowspan="5" פולידור גרמניה 13 בנובמבר 2012 תקליטור ארצות הברית תקליטור • הורדה דיגיטלית • תקליטאינטרסקופ
Paradise Tour הוא סיבוב ההופעות השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, אשר נועד לקדם נועד לקדם את אלבומה Paradise.
הסיבוב כלל הופעות בצפון אמריקה, אירופה, דרום אמריקה, אסיה, וכלל בסה"כ 94 הופעות.
Papi Juancho הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר הקולומביאני מאלומה.
האלבום יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, ללא הודעה מוקדמת, דרך חברת התקליטים Sony Music Latin.
קדמה לאלבום הוצאתם של הסינגלים "ADMV" ו-"Hawái", שהיה לשיר הראשון בפסגת המצעד בילבורד גלובל ללא ארצות הברית.
ביום שחרור האלבום, מאלומה עלה בשידור חי באינסטגרם על מנת לקדם את האלבום, ולענות על שאלות הקהל.
מדינהתוארמכירות מקסיקו (AMPROFON) פלטינה 60,000
Parade (בעברית: תהלוכה) הוא אלבום האולפן השמיני של המוזיקאי האמריקאי פרינס, והשלישי והאחרון שבו חלק את הקרדיט עם להקת הליווי שלו, .
הוא גם הפסקול של הסרט , בבימויו ובכיכובו של פרינס.
הוא יצא לאור ב־31 במרץ 1986 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס" ו.
ב־"Parade" נמנע פרינס מהגיטרה החשמלית והאלמנטים של רוק שאפיינו את "Purple Rain", לטובת אלמנטים של פופ פסיכדלי אותם חקר באלבומו הקודם, "Around the World in a Day", תוך שהוא מניב, בהפקה קפדנית ופשוטה, פאנק ומוזיקה לסרטים, אולם בשונה מהאלבום הקודם "Parade" התקבל באהדה על ידי הביקורת.
הסינגל "Kiss" הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והאלבום הוסמך למעמד אלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ביוני 1986.
מגזין "NME" בחר ב־"Parade" לאלבום השנה שלו, ומגזין "וילג' ווייס" דירג אותו כאחד האלבומים הטובים של השנה.
הוא כלל מוזיקה תזמורתית בהיקף נרחב.
פרינס הציג בו תדמית חדשה: שיער משוח בג'ל לאחור וחליפות ערב החליפו את השיער המסולסל, התלבושות הסגולות והחולצות הפרועות שאפיינו אותו מאז "Controversy" (1981) ועד "Around the World in a Day" (1985).
הסינגל הראשון, "Kiss", היה להיט שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, שם גם האלבום כולו התקבל היטב, אם כי באירופה האלבום הצליח יותר, ולראשונה בקריירה של פרינס המכירות באירופה עברו את המכירות בארצות הברית.
"Parade" היה האלבום האחרון שיצא באופן רשמי עם להקת הליווי של פרינס, "הרבולושן".
אלבום נוסף בשם " הוקלט עם הלהקה, אך נגנז כשפרינס פירק את הלהקה באוקטובר 1986.
ב־"Parade" נמנע פרינס מהגיטרה החשמלית ומהאלמנטים של רוק שאפיינו את "Purple Rain", לטובת הסגנון הנאו־פסיכדלי אותו חקר באלבומו הקודם, "Around the World in a Day", תוך שהוא מניב, בהפקה קפדנית ופשוטה, פאנק (Funk) ורצועות של מוזיקה לסרטים.
לדברי קית' האריס ממגזין , פרינס .
רוברט קריסטיגו מ"וילג' ווייס" תיאר את המוזיקה כהיתוך של הבסיס של "Fresh" ורקימות מ־"Sgt.
Pepper's", עם שירים אותם תיאר כ.
לדברי עורך PopMatters קוונטין בי.
השיר הפותח את האלבום, "Christopher Tracy's Parade", והשיר המסיים, "Sometimes It Snows in April", כוללים התייחסויות לכריסטופר טרייסי, הפרוטגוניסט בסרט .
"Sometimes It Snows in April" הוא בלדה אקוסטית עם מקהלות כרומטיות ומילים רגשניות שנפרדות לשלום מטרייסי.
המבקר רוברט קריסטיגו חושב שייתכן שפרינס שר כטרייסי, אם כי הוא לא יכול להיות בטוח.
"Parade" כולל גם מילים בצרפתית ועיבודי שנסון המתייחסים לצילומי הסרט בצרפת.
הצלם ג'ף כץ, שכמה חודשים קודם לכן עבד עם להקות מהפרויקטים הצדדיים של פרינס, הוזמן למקום צילומי הסרט בריביירה הצרפתית כדי לצלם, לראשונה, את פרינס עצמו.
אחרי שפרינס והצלם ג'ף כץ השלימו את הצילומים, תפקידה של המעצבת לאורה ליפומה נאש היה למיין את הצילומים, להדגיש מוטיבים ולהשתמש בלוחות הצבעים האהובים על פרינס באותה תקופה כדי לעצב את חזות שאר העטיפה.
ליפומה נאש אהבה את התמונה שנבחרה לעטיפה, אך גם אהבה תמונה נוספת שאותה ביקשה להוסיף לעטיפה:
נאש בנתה דגם, ופרינס אישר מייד.
בארצות הברית, "Parade" הגיע למקום השלישי במצעד בילבורד 200 ולמקום השני במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ, תוך שמכר מיליון עותקים.
הייתה זאת ירידה במכירות בארצות הברית לעומת האלבום הקודם (וכל שכן לעומת "Purple Rain").
מכל מקום, האלבום משך קהל חדש באירופה ומכר מעל 2,000,000 עותקים ברחבי העולם.
מגזין "NME" בחר ב־"Parade" לאלבום השנה שלו ל־1986 (וב־"Kiss" לרצועת השנה).
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", מציין שהאלבום נועד מלכתחילה להיות אלבום כפול.
עוד הוא מציין שבאלבום יש שינוי מצבי רוח ומרקמים מוזיקליים משיר לשיר, ושכמות היסודות המוזיקליים שפרינס ולהקתו מכסים ב־12 שירים "באמת ראויה לציון".
אמנם ארלוויין טוען שהאלבום .
ארלוויין מסכם שהאלבום הוא .
דון מקליז, מבקר "שיקגו סאן-טיימס", כתב שהמוזיקה של פרינס מתפתחת באופן שנראה חסר מאמץ, ואפילו מעט מדי חסר מאמץ, .
מקליז הוסיף שפרינס לא נותן להצלחות העבר, כמו "Dirty Mind" או "Purple Rain", הצלחות שאמנים קונבנציונליים יותר היו מבססים קריירות עליהן – להגדיר אותו.
סימון פרייס, מבקר "הגרדיאן", כתב: .
מ"ניו יורק טיימס" כתב שהאלבום מצליח באופן חלקי בגלל השירים האגרסיביים יותר, .
בנימה ביקורתית יותר כתב ד.
מוסי ריבס מנאפסטר כתב ש.
הוא הוסיף ש"שינוי הכיוון הקיצוני הזה הוא אנומליה".
במגזין תיארו את השירים "New Position" ו־"Girls & Boys" במילים "Funk מעוצב היטב" והוסיפו: .
"סאנדיי טיימס" מצא את ההיקף המוזיקלי שלו "מרשים", ו־ תיאר את האלבום במילים .
, מנהיג להקת "פאבליק אנמי", אמר:
המידע נלקח מאתר Discogs ומהערות האלבום.
פרינס – זמרה, כלים שונים
ג'ונתן מלווין — תופים (9)
מרי פרנס – קולות (5)
סנדרה פרנסיסקו – קולות (9)
קרייג פאוול – גיטרה (10)
טוני קריסטיאן – קולות רקע (10)
קווין פטריק – תופים (10)
הפקה ועיבוד – פרינס והרבולושן
פגי מקריירי – טכנאית קול
קוק ג'ונסון – טכנאי קול
דייוויד לאונרד – טכנאי קול
ארני פרגר – טכנאי קול – הקלטת התזמורת ב־"Montery Sound"
לאורה ליפומה – ארט דיירקטור
קוואלו, ראפלו ופרגנולי – ניהול אישי
פרד מולטרי – ניהול עסקי
לי פיליפס – ייצוג משפטי
שיא Kissבילבורד הוט 1001מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ1מצעד הסינגלים הבריטי6Mountainsבילבורד הוט 10023מצעד הסינגלים הבריטי45 Anotherloverholenyoheadבילבורד הוט 10063מצעד הסינגלים הבריטי36 Girls & Boysמצעד הסינגלים הבריטי11
+מדינההסמכהיחידות מאושרות / מכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000^הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה300,000^ גרמניה (BVMI)זהב250,000^ דנמרק (IFPI) זהב 50,000 הולנד (NVPI) פלטינה 100,000^ ספרד (PROMUSICAE)זהב50,000^ צרפת (SNEP)פלטינה300,000* שווייץ (IFPI) זהב25,000^^אומדן היחידות המופצות מתבסס על הסמכת האלבום בלבד*אומדן המכירות מתבסס על הסמכת האלבום בלבדאומדן מכירות + הזרמת מדיה מתבסס על הסמכת האלבום בלבד
Pardonne-moi ce caprice d'enfant (בעברית: סלח לי על הגחמה הילדותית הזאת) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הצרפתייה מיריי מאתיה.
השיר היה להיט קיץ בשנת 1970.
מכירותיו בצרפת נאמדו בין 200,000 ל-400,000 עותקים בשנת יציאתו.
"Paradise" (בעברית: "גן עדן") הוא סינגל של הזמר האמריקאי באזי, שיצא, על ידי אטלנטיק רקורדס, ב-4 באפריל 2019. הסינגל הופיע במיקסטייפ הראשון של באזי, Soul Searching.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-419 מיליון פעמים בספוטיפיי.
קלואי גליקה, מ-Uproxx, אמרה כי השיר הוא "המנון פופ [שיש בו] אושר רומנטי".
מדליין רוט, מ-MTV, אמרה שהשיר הוא "המנון אופורי הולם ברוח הלהיטים הקודמים שלו, 'Mine' ו-'Beautiful'".
הווידאו קליפ, שבויים במקסיקו סיטי, בבימוי של בון דיוק, הועלה לחשבון היוטיוב של באזי ב-4 באפריל 2019. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-27 מיליון פעמים.
מדינהתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000ברזיל (Pro-Música Brasil)פלטינה60,000קנדה (Music Canada)פלטינה ×2160,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000
Paradox Interactive היא חברה עצמאית לפיתוח והפצה של משחקי וידאו, אשר החלה לפעול בשנת 1995 והפכה לחברה עצמאית בשנת 2005.
החברה החלה לפעול בשוודיה כחטיבה של "Target Games", חברה לייצור משחקי לוח שהחליטה להרחיב את תחום פעילותה לתחום משחקי וידאו.
בשנת 1999 החברה נקלעה לבעיות פיננסיות וחטיבת משחקי וידאו הופרדה ל-Paradox Entertainment.
בשנים 2000–2003 מספר משחקי וידאו לרבות Airfix Dogfighter פותחו על ידי החברה.
בשנת 2004 הוחלט להפריד תחום זה מחברת האם והוקמה חברה חדשה בשם Paradox Interactive.
מאז 2004 החברה ממשיכה לפעול בפיתוח משחקים חדשים אך גם פועלת בתחום הפצת משחקי וידאו שפותחו על ידי מפתחים אחרים.
בשנת 2013 היקף הפעילות גדל ומספר עובדי החברה הגיע ל-100. בין הצלחות החברה מאותה תקופה היה הסכם על הפצת משחק Cities: Skylines.
המשחק הופץ לראשונה בשנת 2015 ועד לשנת 2019 הופצו כ-6 מיליון העתקים.
בשנת 2014 הוחלט לפתוח סטודיו נוספת לפיתוח משחקים והיא נפתחה באומאו.
החל משנת 2016 החברה נשכרת בבורסה לניירות ערך.
בשנת 2017 נפתחה סטודיו נוספת במלמו.
היא מתחמה בהסבת משחקים קיימים למשחק מובייל.
במקביל נרכשו מספר חברות שמפתחות משחקי וידאו שממקומות מחוץ לשוודיה.
נכון לשנת 2020 בבעלות החברה תשע מרכזי פיתוח, חלקם מחוץ לשוודיה.
"Paradise" (בעברית: "גן עדן") הוא סינגל של שלישיית המפיקים המוזיקליים, מדוזה, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר האירי, דרמוט קנדי, שיצא, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, ב-30 באוקטובר 2020. השיר נכתב על ידי מדוזה, ג'ושוע אלכסנדר, קונור מינינג, דן קפלן, ויין הקטור, גרקד או'קונל ודרמוט קנדי, והופק על ידי מדוזה.
הווידאו קליפ לשיר, שביום על ידי ג'ס קוהל וצולם בקראקו, עיירת רפאים בבזיליקטה, איטליה, יצא בערוץ היוטיוב של מדוזה ב-30 באוקטובר 2020. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-57 מיליון פעמים.
וידאו קליפ נוסף, שצולם במילאנו וניו יורק, יצא בערוץ היוטיוב של מדוזה ב-31 בדצמבר 2020. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-15 מיליון פעמים.
מדינהתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000אוסטריה (IFPI Austria)פלטינה30,000בלגיה (BEA)זהב20,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000דנמרק (IFPI Danmark)זהב45,000גרמניה (BVMI)זהב200,000איטליה (FIMI)פלטינה70,000פולין (ZPAV)2× פלטינה100,000פורטוגל (AFP)פלטינה10,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000ארצות הברית (RIAA)זהב500,000סטרימינגיוון (IFPI Greece)זהב1,000,000
Paradise Again (בעברית: גן עדן שוב) הוא אלבום הבכורה של להקת הדי ג'יים השוודית Swedish House Mafia.
האלבום יצא לאור ב-12 באפריל 2022, בהוצאת חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-SSA.
האלבום כולל שיתופי פעולה עם , אייסאפ רוקי, קוני קונסטנס, יאקוב מוהלרד, מאפיי, סיינבו סיי, סטינג, טיי דולה סיין ודה ויקנד.
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, כאשר השלישי, "Moth to a Flame", הגיע למקום ה-27 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום השני במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
על מנת לקדם את האלבום, Swedish House Mafia יצאו לסיבוב הופעות הנקרא, "Paradise Again World Tour", בנוסף לכך שהופיעו במהלך פסטיבל קואצ'לה יחד עם הזמר דה ויקנד.
בפברואר 2021, המנהל האמנותי של Swedish House Mafia, אלכסנדר וסלי, והמנהל הקודם, מקס הולמסטרנד, שיתפו סרטונים של הקבוצה והודיעו שהיא עובדת על מוזיקה חדשה.
חודש לאחר פרסום הסרטונים, הקבוצה נפרדה מחברת התקליטים לשעבר שלה, קולומביה רקורדס.
באפריל, חתמה על חוזה הקלטות עם המנהל ואסים "סאל" סלייבי, ורמזה על שיתוף פעולה פוטנציאלי עם דה ויקנד.
ב-15 ביולי, Swedish House Mafia הודיעה שהיא חתמה על חוזה הקלטות עם בחברת התקליטים ריפבליק רקורדס ושהיא מתכננת להוציא את אלבום האולפן הראשון שלה בהמשך השנה.
בעקבות ההכרזה, הוציאה הקבוצה את הסינגל המוביל מהאלבום, "It Gets Better".
ב-19 ביולי הוציאה הקבוצה את הסינגל השני מהאלבום, "Lifetime", ביחד עם טיי דולה סיין ו-.