tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ממטרי גשם וממטרי שלג יורדים בשטחים מצומצמים, לרוב בין 2 קמ"ר ל-10 קמ"ר, ונראים מרחוק כעמודים או מסכים של משקעים היורדים מבסיסי העננים.
הכוונה לממטרים יחידים וספורים, היורדים בכמה מוקדים מצומצמים בתוך אזור מסוים ובזמן נתון, כך שרובו הגדול של האזור נותר יבש ללא משקעים.
הכוונה לממטרים המפוזרים בצורה אחידה יחסית עם מרווחים גדולים ביניהם על פני אזור מסוים ובזמן נתון, כך שבמקומות מסוימים מתקבלות כמויות שונות של משקעים, בעוד שמקומות אחרים ביניהם נותרים חסרי משקעים.
הכוונה לממטרים מרובים היורדים מעת לעת, כגלים, על פני אזור מסוים, כשברובו הגדול של האזור או בכולו מתקבלות כמויות שונות של משקעים.
כינוי עממי לגשם המשמעותי האחרון שיורד באביב, בסוף עונת הגשמים בישראל.
שם כולל למצבים של מים נוזליים או מוצקים, היורדים מהעננים לקרקע בצורות ובעוצמות שונות.
משקע של טיפות מים נוזליים הנופלים מעננים לקרקע.
גשם יכול לרדת בצורה של ממטרים בעלי אופי מקומי או כגשמים כלליים, נרחבים ורצופים, המתפרשים מאופק לאופק.
בתצפיות מטאורולוגיות מבחינים בין 'גשם' רציף ואחיד יחסית, ל'ממטרי גשם' היורדים כקילוחים ובעוצמות משתנות.
גשם קל מאוד, רגעי ובלתי מדיד.
גשם היורד בעוצמה קלה, פחות מ-2.5 מ"מ בשעה, ולרוב מעננות שכבתית מורידת משקעים כגון נימבוסטרטוס.
גשם היורד בעוצמה בינונית, 2.5 מ"מ בשעה עד 10 מ"מ בשעה.
עשוי לרדת מעננות ערמתית או שכבתית מורידת משקעים.
גשם היורד בעוצמה גבוהה, בין 10 מ"מ בשעה עד 50 מ"מ בשעה, ולרוב מעננות ערמתית מורידת משקעים כגון קומולוסים מפותחים וקומולונימבוסים.
גשם היורד בעוצמה גבוהה מאוד, יותר מ-50 מ"מ בשעה, לרוב מענני קומולונימבוס גדולים ובעת סופות רעמים חזקות.
משקע של טיפות מים נוזליים הנופלים מן העננים לקרקע, ועוברים בסמוך לקרקע דרך שכבת אוויר קרה עם טמפרטורות מתחת ל-0 מעלות צלזיוס.
טיפות המים קופאות במפגש עם עצמים קרים מאוד, ויוצרות מעטה של קרח.
תופעה זו שכיחה באקלימים יבשתיים קרים, ונדירה מאוד בישראל.
גשם רביבים של טיפות דקיקות, שקוטרן אינו עולה על 0.5 מ"מ, ומגביל את הראות בדומה לתנאי אד וערפל.
מאפיין חזיתות חמות ומלוכדות באזורי אקלים ממוזגים בעונות הקרות.
משקע של גושי קרח הנופלים מן העננים לקרקע.
גודלן של אבני הברד הוא לרוב כגודל אפונים, אך במקרים קיצוניים יכול להגיע לממדים של כדורי פינג-פונג או טניס.
משקע של גבישי קרח גדולים יחסית ומלוכדים, הנופלים מן העננים לקרקע.
שלג קל מאוד ובלתי מדיד, היורד בצורה של פתיתים קטנים וקלילים כנוצות באוויר.
שלג היורד בעוצמה קלה, לרוב מצטבר לעובי של פחות מ-0.25 ס"מ בשעה, ומגביל את הראות אך לא פחות מ-1 ק"מ בעת ירידתו.
שלג היורד בעוצמה בינונית, לרוב מצטבר לעובי של 0.25 ס"מ בשעה עד 1 ס"מ בשעה, ומגביל אל הראות ל-500 מטר עד 1 ק"מ בעת ירידתו.
שלג היורד בעוצמה גבוהה, לרוב מצטבר לעובי של יותר מ-1 ס"מ בשעה, ומגביל את הראות לפחות מ-500 מטר בעת ירידתו.
אדים שהתעבו לטיפות מים על הקרקע והצמחים.
משקעים שיורדים מעננות אורוגרפית בעת שמסת אוויר לחה שנעה מעל מישור אופקי נתקלת במכשול טופוגרפי כגון רכס הרים, ונאלצת לנוע כלפי מעלה תוך כדי התקררות ניכרת והתעבות הלחות לעננים ומשקעים.
משקעים אורוגרפיים עשויים לרדת בעצמה רבה כאשר מלווים בחזית מזג אוויר ו/או אי-יציבות קונובקטיבית.
משקעים היורדים מעננים ממטירים לסוגיהם השונים לאורכן של חזיתות מזג אוויר שונות המלוות שקעים ברומטריים חזיתיים.
משקעים היורדים לרוב בעצמה רבה מענני ערמה ממטירים, כגון קומולוס מפותח וקומולונימבוס.
סולם שנועד במקור לשימוש הימאים במאה השמונה עשרה, ומדרג את עוצמת הרוח בהתאם להשפעותיה על מצב הים ותנועת עצמים ביבשה.
דרגת בופורט 0 - שקט, דממה; מהירות רוח - 0 קמ"ש
דרגת בופורט 1 - נשיבה קלה; מהירות רוח - 1–6 קמ"ש
דרגת בופורט 2 - רוח חרישית; מהירות רוח - 7–11 קמ"ש
דרגת בופורט 4 - רוח מתונה; מהירות רוח - 20–29 קמ"ש
דרגת בופורט 7 - רוח סוערת; מהירות רוח - 51–62 קמ"ש
דרגת בופורט 12 - הוריקן; מהירות רוח - 118 קמ"ש ויותר
דרגות מספריות המייצגות בסדר עולה את הגובה הממוצע של גלי הים.
דרגה 0 - דומם, חלק כראי
כל מצב של הפרעה באטמוספירה היוצרת תנאי מזג אוויר עזים או קיצוניים.
בסולם בופורט התיאור סופה מתייחס לרוח בדרגה 10, במהירות של 89 קמ"ש או יותר.
חלקיקי חול קטנים ואבק מרובים, המרחפים באוויר למרחקים גדולים, בעקבות רוח חזקה הנושבת באזור צחיח או צחיח למחצה.
ענני האבק מגבילים את הראות לפחות מ-1 ק"מ ועלולים להשפיע על אזורים מרוחקים ממקום היווצרותם.
רוח קפואה ועזה של 40 קמ"ש ויותר, הגורמת לסחיפה של שלג שהצטבר על הקרקע ולהגבלת הראות לפחות מ-500 מטר ולמשך 6 שעות ויותר.
סופות בליזארד נרחבות מתחוללות לעיתים באזורי אקלים מושלגים בתקופה הקרה, ובתנאים מצומצמים יותר גם באזורי הרים גבוהים ומושלגים, כדוגמת פסגת החרמון.
חלקיקי חול מרובים הנסחפים ומועפים כלפי מעלה על ידי רוח חזקה הנושבת באזור מדבר, ומגבילים את הראות לפחות מ-1 ק"מ.
סופה המתאפיינת ברוח חזקה שגורמת נזקים, ללא משקעים או עם משקעים מועטים בלבד.
סוג של סופה היוצרת ברקים ורעמים המתלווים אליהם, ועל-פי-רוב מלווה במשקעים היורדים בעוצמה גדולה.
סופת רעמים "ממוצעת" שלמעט הסיכון המיידי שנובע מפגיעות ברקים, אין היא מלווה באותן תופעות קיצוניות כמו בסופת רעמים עזה.
נזקים לרכוש ופגיעה בחיי אדם עדיין עלולים להיגרם באזורים שלא רגילים לסופות רעמים, למשל במדבריות, בגלל תופעות המתלוות אליהן כמו שיטפונות בזק וסופות חול.
סופת רעמים עזה (חמורה או אלימה)
שלג היורד בעוצמה גבוהה ומביא להצטברות שכבה בעובי של 15 ס"מ לפחות בתוך 12 שעות, או 25 ס"מ לפחות בתוך 24 שעות.
מצב של כיסוי השמים בעננים, כלומר שמים מעוננים.
תופעה של עננים המתפתחים במסת אוויר לחה הנעה בכיוון אופקי, בעת שהיא נתקלת במכשול טופוגרפי, כגון רכס הרים או רמה גבוהה.
המכשול הטופוגרפי מאלץ את האוויר לעלות כלפי מעלה וגורם ללחות שבו להתעבות לעננים.
עננות בוקר / גל בוקר
תופעה המתקיימת בעונת הקיץ בישראל ובאגן המזרחי של הים התיכון.
עננות הבוקר היא תוצר של הבריזה היבשתית, בשילוב לחות גבוהה הקיימת מעל לים, ורוח במהירות העולה על 10 קמ"ש.
בעונת הקיץ, בעקבות האפיק הפרסי והבריזה היבשתית, הופך האגן המזרחי של הים התיכון לאזור התכנסות חלש הגורם להיווצרות עננות במקביל לקו החוף.
לאחר הזריחה, האטמוספירה מתחממת בהדרגה, ועננות הבוקר נדחפת כגל עננים לתוך היבשה עם התחזקותה של הבריזה הימית.
עננות ערב / גל ערב
עננות הערב היא תוצר של עליית האינוורסיה המרינית וירידת מפלס ההתעבות של העננים בשעות הערב, במקביל לקו החוף.
תופעה זו שכיחה במצבים בהם חלה התקררות מסוימת של האוויר שמעל לשכבת האינוורסיה ו/או של אפיק פרסי מפותח.
אוסף טיפונות (טיפות זעירות) מים המרחפות באוויר.
עננים הנוצרים בגובה רב ובטמפרטורות מתחת לאפס מכילים רק גבישי קרח, למשל ענני הצירוס לסוגיהם; בעוד שעננים המצויים בגובה בינוני (אלטו), ענני קומולוס גדולים ועננים מורידי משקעים (נימבוס) עשויים להכיל גם טיפונות מים וגם גבישי קרח.
ענן ערמה עם בסיס בגובה נמוך, הנקרא גם 'עב' ומלווה בתפיחות עגלגלות העולות מעלה.
ענני קומולוס בדרגות התפתחות שונות מעידים על מצבים שונים של אי יציבות באטמוספירה.
ענני קומולוס של מזג אוויר נאה הם קטנים ובעלי התפתחות אנכית קטנה, אך בעת שאי היציבות באטמוספירה גדלה, הם עשויים לגדול לענני קומולוס מגדליים ורחבים ולהוריד משקעים בצורה של ממטרים.
קומולוס מגדלי רחב ומפותח שעשוי להוריד משקעים, באנגלית נקרא גם towering cumulus.
ענן ערמתי גדול ממדים, הנקרא גם 'עב חשרה' או ענן סופה, שבסיסו בגובה נמוך ופסגתו מגיעה עד לטרופופאוזה.
זהו ענן המאפיין סופות רעמים ומלווה בירידת משקעים בעוצמה גבוהה ופרצי רוח חזקים.
ענן שכבתי דק יחסית בעל בסיס נמוך הנקרא גם 'רפידה'.
ענן זה נוצר בבסיס של אינוורסיה נמוכה בתנאים של יציבות אטמוספירית, ועלול לגרום לערפילים נרחבים ובעיות ראות.
ענן עם בסיס בגובה נמוך ומבנה ערמתי-גלילי, ולכן נקרא גם 'רפידת עבים'.
ענן זה מאפיין בדרך כלל מזג אוויר יציב.
התפתחותו לגובה נבלמת על ידי שכבת אינוורסיה בגובה נמוך, ולכן הוא מקבל מראה יותר שכבתי.
ענן שכבתי כהה עם בסיס נמוך, שנקרא גם 'רפידת חשרה'.
ענן זה מוריד משקעים רצופים בעוצמה בינונית, והוא אופייני בעיקר לחזיתות חמות ואוקלוזיות באזורי אקלים קרים ואוקיניים.
ענן ערמתי עם בסיס בגובה בינוני ולכן נקרא גם 'עב בינוני'.
אלטוקומולוס יוצר 'ענני כבשים' אופייניים, ובתנאים של אי יציבות רבה בגובה הבינוני, עשוי להתפתח לאלטוקומולוס מגדלי ולגרום לסופות רעמים בעלות בסיס ענן גבוה יחסית.
ענן שכבתי בעל מראה אפרפר עם בסיס בגובה בינוני, ונקרא גם 'רפידה בינונית'.
הענן נוצר על-פי-רוב לאורכן של חזיתות חמות והוא עשוי להוריד משקעים קלים, להנמיך ולהפוך לנימבוסטרטוס.
עננים דקיקים לבנבנים של גבישי קרח, בעלי בסיס גבוה ומראה של שערות, תלתלים או נוצות.
ידועים בשמם הנפוץ 'ענני נוצה'.
ענן ערמתי דק יחסית עם בסיס גבוה, מכיל גבישי קרח ונקרא גם 'עב גבוה'.
צירוקומולוס מזכיר בצורתו פתיתים קטנים לבנבנים והוא מעיד על התקרבותה של חזית מזג אוויר.
ענן שכבתי דק עם בסיס גבוה ובעל מראה לבנבן, ונקרא גם 'רפידה גבוהה'.
ענן זה, המכיל גבישי קרח, נוצר בדרך כלל בקדמתה של חזית חמה ככיסוי נרחב בשמים, והוא יוצר הילות סביב השמש והירח.
כינוי כולל לעננים שבסיסם נמצא קרוב לפני הקרקע או הים עד כ־2.5 ק"מ מעל פני השטח, כגון עננים מסוג קומולוס, קומולונימבוס, סטרטוס, סטרוקומולוס ונימבוסטרטוס.
כינוי כולל לעננים שבסיסם נמצא בגובה של כ־2.5 ק"מ עד 5.5 ק"מ מעל פני הקרקע או הים, כגון: עננים מסוג אלטוקומולוס ואלטוסטרטוס.
כינוי כולל לעננים שבסיסם מתחיל מעל כ־5.5 ק"מ, כדוגמת ענני הצירוס לסוגיהם.
תופעת מזג אוויר של טיפונות ענן (או גבישי קרח במקרה של ערפל קפוא) באוויר הנוצרות בסמוך לפני השטח בעת ששכבת אוויר לחה מתקררת במהירות.
ערפל הוא למעשה ענן הנוצר בסמוך לקרקע או פני האוקיינוס ושגורם לראות המוגבלת לפחות מ-1 ק"מ.
סוג של ערפל הנוצר על ידי התקררות קרינתית מהירה של פני השטח בלילה, בעת היווצרות אינוורסיית קרקע, ובתנאים של רוח קלה של 4 קמ"ש עד 8 קמ"ש ויציבות אטמוספירית.
רוח חזקה יותר תגרום ללחות להתפזר לגובה ולהתעבות של ענני סטרטוס וסטרטוקומולוס, בעוד שהיעדר רוח ימנע היווצרות של טיפונות מים באוויר, והלחות תתעבה ישירות על הקרקע ועל גבי עצמים כטיפות טל.
מדע העוסק באקלים וחוקר את התופעות והגורמים הקשורים בו.
באופן כללי, מצב שבו טמפרטורת האוויר יורדת מתחת לנקודת הקיפאון של המים, כלומר מתחת ל-0 מעלות צלזיוס.
מצב זה מיוחס לרוב לשכבת אוויר קרה הנוצרת בסמוך לפני השטח ולטמפרטורה הנמדדת בסוכה המטאורולוגית בגובה של 1.2 מטר מעל הקרקע.
לקרה יש חשיבות מרובה בעונת הצמיחה באזורים חקלאיים, כיוון שהיא עלולה להסב נזקים לצמחים ויבולים הרגישים לקור.
ניתן לדרג בצורה סובייקטיבית את הקרה לקטגוריות בהתאם לדרגת הקור שלה באזורי האקלים הממוזגים והקרים:
0 עד מינוס 3.5 מעלות צלזיוס.
מינוס 3.6 עד מינוס 6.5 מעלות צלזיוס.
מינוס 6.6 עד מינוס 11.5 מעלות צלזיוס.
מינוס 11.6 מעלות צלזיוס ופחות.
סוג של קרה הנוצרת על ידי התקררות קרינתית מהירה של פני השטח בלילה, בעת היווצרות אינוורסיית קרקע, ובתנאים של חוסר רוח ויציבות אטמוספירית ללא עננים.
רוח תגרום לערבוב של שכבות האוויר ולעליית הטמפרטורה בסמוך לפני הקרקע.
עננות תבלום איבוד של קרינה מפני הקרקע ותמנע התקררות קרינתית ניכרת.
סוג של קרה הנוצרת כתוצאה של הסעת אוויר קר מהרגיל וקפוא לאזורים רגישים; למשל, גלישה של אוויר קר מאזורים הרריים לעמקים, לאחר מעברה של חזית קרה, או על ידי רמה ברומטרית תרמית.
סוג של קרה המשלב הסעה של אוויר קר והתקררות קרינתית לילית.
תנועה אופקית של אוויר מעל לפני הקרקע או הים, בין אזורים של לחץ אוויר גבוה לאזורים של לחץ אוויר נמוך.
מעל 62 קמ"ש הרוח מתחילה להסב נזקים לצומח ולמבנים ישנים; מעל 87 קמ"ש עצים נעקרים ונגרמים נזקים ניכרים למבנים; מעל 117 קמ"ש נגרמים נזקים נרחבים.
כינוי לרוח המתפתחת במהלך שעות היממה עקב הפרשי טמפרטורה בין הים ליבשה.
בישראל, השפעתה של הבריזה מורגשת בעיקר בקיץ, אם כי היא קיימת במשך כל עונות השנה.
רוח הנושבת בשעות הלילה והבוקר המוקדמות, כאשר היבשה מתקררת יותר מהר ביחס למי הים התיכון שנותרים חמים יותר.
בתנאים אלה נוצר לחץ אוויר גבוה באופן יחסי מעל היבשה בהשוואה לים, ונוצרת זרימת אוויר מהיבשה לים.
רוח המתפתחת בשעות היום ובעיקר בשעות אחר הצהריים, כאשר הבדלי הטמפרטורה בין היבשה החמה יותר לים החם פחות נמצאים בשיאם.
בתנאים אלה פוחת לחץ האוויר באופן יחסי מעל היבשה בהשוואה לים, ונוצרת זרימת אוויר מכיוון הים לתוך היבשה.
רוח סיבובית, מהירה מאוד והרסנית, בצורה של עמוד או משפך, המגיחה מבסיסו של ענן קומולונימבוס.
זרימת אוויר המסתעפת כלפי חוץ מאזור בו חלה התבדרות אוויר.
זרימת אוויר המתמזגת כלפי פנימה באזור בו חלה התכנסות אוויר.
רמה ברומטרית מערכת של לחץ אוויר גבוה, כלומר אזור שבו הלחץ האטמוספירי גבוה יחסית לאזור שסביבו.
ברמה ברומטרית חלה התמוככות של אוויר והרוחות הן קלות ומתבדרות סמוך לפני הקרקע (או פני הים).
לפיכך, רמות ברומטריות גורמות בדרך כלל למזג אוויר יציב, נאה ושקט.
רמה ברומטרית הנוצרת על ידי קירור חזק של פני הקרקע, למשל מעל אזור יבשתי קפוא מכוסה שלג, כתוצאה של צניחה והתרכזות אוויר קר מסביבתו.
קול פיצוץ הנוצר על ידי הברק, בעקבות עלייה פתאומית בטמפרטורה ובלחץ האוויר לאורך נתיב הברק והתפשטות של גלי קול.
מים גואים וזורמים שמציפים את פני הקרקע של אזור שאינו רגיל להיות מכוסה במים.
שיטפון פתע סוחף, הנוצר תוך מספר דקות באזורים גאומורפולוגיים נמוכים, כמו וואדיות ואגני היקוות יבשים, בעקבות גשם כבד, סופת רעמים או הפשרה מהירה של מי שלגים.
שיטפונות אלה אופייניים לאזורי מדבר וערבה.
הצפה של שטחים עירוניים, כגון כבישים, מדרכות, בתים וגשרים, בשל ניקוז בלתי מספיק או לקוי, בעקבות גשם כבד, סופת רעמים או הפשרה מהירה של מי שלגים.
מערכת של לחץ אוויר נמוך, כלומר אזור שבו הלחץ האטמוספירי נמוך יחסית לאזור שסביבו.
בשקע ברומטרי הרוחות מתכנסות בסמוך לפני הקרקע (או פני הים) אל מרכז השקע, וחלה תנועה אנכית של אוויר מהמרכז כלפי מעלה.
לפיכך, שקעים ברומטריים כרוכים בדרך כלל בהתפתחות של עננים, משקעים וסערות.
שקע ברומטרי המתפתח באזורי מפגש של גושי אוויר מנוגדים, ומלווה בגל חזיתי, כלומר בחזית קרה ובחזית חמה היוצאות מנקודה משותפת דרך מרכז השקע.
שקעים חזיתיים יוצרים עננים ומשקעים, וגורמים למגוון של שינויים במזג האוויר באזורי הרחבים הבינוניים של כדור הארץ, לרבות אגן הים התיכון.
כינוי לשקע חזיתי המתפתח בעיקר בעונת האביב, מדרום-מזרח להרי האטלס, ונע למרכז הים התיכון או לאורך השוליים הצפוניים של מדבר סהרה, למזרח הים התיכון.
שקעים שרביים, כפי ששמם מעיד עליהם, גורמים לתנאי שרב, רוחות חמסין וסופות חול.
שקע ברומטרי הנוצר על ידי התחממות חזקה של פני הקרקע, באזור בו חלה עלייה של אוויר חם מסביבתו.
כינוי לפרקי חום ויובש המשפיעים על ארץ ישראל בעונות המעבר, באביב ובסתיו, ולעיתים גם בקיץ.
השרב מתאפיין בטמפרטורות גבוהות של 33 עד 47 מעלות צלזיוס ואף יותר, ובלחות יחסית נמוכה מאוד, פחות מ-25%.
במקרים רבים, מזג אוויר שרבי מלווה באובך.
שקעים שרביים בעונת האביב גורמים לרוב אירועי השרב בישראל.
מטאורואיד הוא גוף שמימי קטן ומוצק הנע בתוך מערכת השמש.
על אף שאין תחום גדלים מדויק המשמש להגדרת מטאורואידים, מקובל להציב את הגבול בין אסטרואיד למטאורואיד בסדר גודל של 10 מטרים.
מטאורואידים קטנים מ-100 מיקרומטר מסווגים גם כאבק בין-כוכבי.
המסלול הגלוי של מטאורואיד שנכנס לאטמוספירת כדור הארץ (או של גוף אחר) נקרא מטאור או כוכב נופל.
אם מטאורואיד מגיע לקרקע ושורד את הפגיעה הוא נקרא "מטאוריט".
מטאורים רבים המופיעים בזה אחר זה במרווחים של שניות או דקות, ונראים כמגיעים מאותה הנקודה בשמיים, נקראים מטר מטאורים.
מקור המילה מטאור מהמילה היוונית meteōros שמשמעותה "גבוה באוויר".
שביטים – גרגרי אבק הנותרים מאחור כשאריות של "זנב" השביט.
רסיסי אסטרואידים – כתוצאה מהתנגשות אסטרואידים בינם לבין עצמם ובגופים שמימיים אחרים.
פסולת מעשה-ידי אדם – שאריות טילים, חלקי חלליות, שאריות דלק מוצק ועוד.
מטאורואיד העשוי ברובו ממתכת (בעיקר ברזל)
כאשר מטאורואיד נכנס לאטמוספירה של כדור הארץ (או זו של כל גרם שמיים אחר), הוא מתלהט כתוצאה מהלחץ שהוא מפעיל על האוויר (ram pressure), שגורם להתחממות האוויר בסביבתו, וכתוצאה מהחיכוך באוויר, ומתאדה בחלקו או בשלמותו.
עבור מטאורואידים גדולים מ-10 ס"מ, החיכוך פחות משמעותי בתהליך ההתחממות.
הבעירה של המטאורואיד והיינון של חלקיקי האטמוספירה והמטאורואיד יוצרים פס אור הנקרא מטאור או "כוכב נופל".
אם חלק מהמטאורואיד מגיע לקרקע, הוא מכונה מטאוריט.
הואיל והתחממות המטאורואיד כתוצאה מחיכוך תלויה בשטח הפנים שלו, גופים קטנים מאוד, שקוטרם קטן מ-0.01 מ"מ מאיטים מבלי להישרף.
גופים זעירים אלו, הקרויים גם מיקרו-מטאוריטים, נופלים על קרקע כדור הארץ באופן קבוע.
מעריכים שכ-20,000 טון של מיקרו-מטאוריטים מגיעים לפני הקרקע מדי שנה.
מטאוריט הוא עצם סלעי או מתכתי שהגיע לפני השטח של כדור הארץ או כל כוכב לכת אחר מן החלל החיצון.
מקור המטאוריטים ברסיסי שביטים ואסטרואידים והם מכילים בעיקר תרכובות צורן, מתכות ושרידי תרכובות אורגניות.
בעת שיוטם בחלל הם מכונים מטאורואידים, פס האור שהם יוצרים בעת המעבר באטמוספירה נקרא מטאור (או "כוכב נופל") והמטאורואידים המעטים שמצליחים לחדור את האטמוספירה ולהגיע לכדור הארץ ולשרוד את הפגיעה בקרקע מכונים מטאוריטים.
מרבית המטאוריטים מתוארכים לזמנים הראשונים של מערכת השמש ומהווים את החומר העתיק ביותר על פני כדור הארץ.
כיוון שהאטמוספירה של כדור הארץ פועלת כשכבת מגן וגורמת לשריפת רוב המטאורים, מכתשי מטאוריטים נפוצים ובולטים יותר על כוכבי לכת וירחים סלעיים מחוסרי או מדוללי אטמוספירה.
נכון ל-2018, נמצאו כ-60,000 מטאוריטים על פני כדור הארץ.
לפי הערכות מדענים, מדי שנה נוחתים על פני כדור הארץ כ-500 מטאוריטים -רובם בגודל של מספר סנטימטרים בלבד, אך בהיסטוריה נחתו על הכדור גם מטאוריטי-ענק שיצרו מכתשים רחבי-ידיים.
המטאוריטים פגיעים מאוד לתנאי כדור הארץ ומרגע פגיעתם בקרקע מתחילים לעבור תהליך של דגרדציה (פירוק) כתוצאה מחשיפה למים, מלח, חמצן ועוד.
בזמן נפילה באטמוספירה, פס האור (מטאור) יכול לקבל צבעים שונים וביניהם: צהוב, ירוק ואדום.
לעיתים קרובות, נשמעים פיצוצים שנובעים מבומים על-קוליים וגלי הלם הנוצרים כתוצאה מהתפרקות הגוף באטמוספירה.
קולות אלה יכולים להישמע על פני רדיוס של מאות ואף אלפי קילומטרים.
לאחר מעבר כדור האש, נשאר לעיתים שובל אבק באטמוספירה למשך מספר דקות.
מטאוריטים ברזליים המהווים ב-5% מכלל המטאוריטים הפוגעים בכדור הארץ, מוצאם בעיקר מאסטרואידים מסוג M וכמותם מכילים בעיקר ברזל וניקל.
מטאוריטים אבניים-ברזליים, המורכבים מתערובת של ברזל וסלע.
מטאוריטים כונדריטים - כ-86% מהמטאוריטים שפגעו בכדור הארץ הם מסוג כונדריט (Chondrite) כלומר, עשויים מסלע ראשוני.
מטאוריטים כונדריטיים - קרבונטיים, מוצאם מאסטרואידים מסוג C והם מכילים בעיקר פחמן, המטאוריט שנפל באזור צ'יוואווה הוא מסוג זה.
כ-8% הם אכונדריט (Achondrite), כלומר מטאוריט סיליקטי שנוצר אחרי תהליך הפרדה של החומר הכונדריטי, דומים בהרכבם לבזלת.
טקטיט (Tektite) - גופים זכוכיתיים קטנים בצורות שונות שנוצרו כתוצאה מהמסת סלע סיליקטי אחרי פגיעת מטאוריט, לרוב אינם נחשבים כמטאוריטים בעצמם אף על פי שמכילים חומר מטאוריטי.
סוג דומה הוא "זכוכית מדבר לובית" הנוצרת בחולות מדבריים כתוצאה מהתכה הנגרמת מפגיעת מטאוריט.
כח הפגיעה החזק של המטאוריטים נובע מאנרגיה קינטית גדולה בשל מהירותם הגבוהה בחלל, שעשויה להגיע עד 250,000 קמ"ש.
בשל מהירות עצומה זו, רובם המכריע של המטאורידים נשרפים באטמוספירה כתוצאה מהלחץ האדיר שנוצר בעת שהם פוגעים בה ומן החיכוך הרב במעופם.
מרבית המטאוריטים שחודרים בכל זאת את האטמסופירה הם קטנים- בגודל ממוצע של עד כדור טניס.
רוב המכתשים הגדולים על פני כדור הארץ נוצרו עקב פגיעה של מטאוריטים ברזליים היות שהם לרוב מסוגלים לעבור דרך האטמוספירה מבלי להתפרק.
בניגוד לכך, גופים סלעיים או קרחוניים, אפילו אם הם גדולים יחסית, עוברים הרס משמעותי במעברם באטמוספירה ולרוב משאירים מכתשים קטנים אם בכלל.
לפי הערכות מדענים, מדי שנה נוחתים על פני כדור הארץ כ-500 מטאוריטים בגודל של מספר סנטימטרים ומעלה.
רק 5-10 מתוכם מאותרים ונחקרים על ידי מדענים.
מעטים ונדירים ביותר המקרים שבהם פגע מטאוריט ביישוב או אדם, ורובם פוגעים בימים ואוקיינוסים (כיוון שכ-70% מפני כדור הארץ מכוסים במים, הסיכוי לפגיעה בימים ובאוקיינוסים גבוה יותר).
ב-18 ביולי 2011 התרסק מטאוריט ממאדים במרוקו במחוז טאטה, בקרבת העיירה טיסינט, במשקל 7 ק"ג
על אף השכיחות הנמוכה (פעם בכמה עשרות מיליוני שנים), פגעו מטאוריטי-ענק בכדור הארץ מספר פעמים.
חוקרים סבורים כי מכתש צ'יקשולוב בחצי האי יוקטן, נוצר מפגיעת מטאוריט בקוטר של כ-10 ק"מ, שגרם לפיצוץ בעוצמה של כ-2,000,000 פצצות מימן.
פגיעה זו הביאה, על פי חלק מהחוקרים, להכחדת הדינוזאורים לפני 65 מיליון שנה.
מטאוריט עלול לגרום לצונאמי ואפילו למגה-צונאמי אם יפגע בלב ים.
המפורסם שבמכתשים הוא מכתש המטאור ("מכתש בארינגר") שבאריזונה, ארצות הברית, שקוטרו כקילומטר ונוצר כתוצאה מפגיעה של מטאוריט ברזלי.
קיימת סברה כי אירוע טונגוסקה שהתרחש ברוסיה ב-1908, בו נגרם נזק משמעותי לקרקע (מיליוני עצים נעקרו) אך לא נמצא מכתש פגיעה, נגרם כתוצאה מגוף סלעי גדול שקוטרו 37 מטרים ומשקלו לפחות 100,000 טון, שהתפוצץ באוויר בגובה 5-10 קילומטרים מעל הקרקע במהלך מעברו באטמוספירה וגרם לגלי הלם שהביאו להרס הרב.
ב-15 בפברואר 2013, התפוצץ מטאור בקוטר של כ-17 מטרים מסוג כונדריט בגובה של כ-23 קילומטר סמוך לעיר צ'ליאבינסק, ברוסיה.
הפיצוץ גרם ל-1,500 פצועים, בהם שניים קשה, בעיקר מחלונות זכוכית שבורים שהתנפצו על ידי גל ההלם, ולנזק סביבתי רב.
רסיס גדול מהמטאור נפל לאגם, ולאחר מבצע שנמשך מספר שבועות הוא נמשה מן המים ונמצא כי מסתו הכוללת היא 654 קילוגרמים.
סלע שנוצר או השתנה מהלחץ והחום של מטאוריט נקרא Impactite.
הפיזיקאי הגרמני ארנסט פלורנס צ'לדני היה הראשון שהעלה את רעיון שלפיו מטאוריטים הם למעשה סלעים מהחלל החיצון בשנת 1794. הקהילה המדעית באותו הזמן הגיבה בהתנגדות ובלעג.
רק לאחר כעשור הושגה הסכמה כללית לגבי מקור המטאוריטים הודות לעבודתם של המדען הצרפתי ז'אן-בטיסט ביו והכימאי הבריטי אדוארד הווארד.
מטאוריטים נקראים על שם המקום בו הם נמצאו (בדרך כלל עיר קרובה או מאפיין גאוגרפי).
השם שניתן למטאוריטים על ידי האגודה המטאוריטית משמש מדענים, קטלוגים ואספנים.
ב-2023 דווח על ידי צוות בינלאומי של חוקרים, על מציאת חמישה מטאוריטים באנטארקטיקה, בה ניתן בקלות יחסית למצוא אותם, כי האקלים היבש במקום שומר אותם מבלייה מהירה, וכשהם בולטים בצבעם על פני השלג הלבן.
מטאוריט מרצ'יסון הוא מטאוריט שחלקים שלו נפלו ב-28 בספטמבר 1969 באזור הכפר מרצ'יסון בוויקטוריה שבאוסטרליה.
המטאוריט היה כונדריט פחמני, ונמצא שהוא מכיל חומצות אמינו נפוצות כגון גליצין, אלנין וחומצה גלוטמית, וגם חומצות אמינו נדירות כגון איזובלין ופסאודולאוצין.
משערים שהרכב החומרים במטאוריט מרצ'יסון לא השתנה כמעט מאז שהוא, או הגוף שממנו הוא ניתק, נוצר במערכת השמש הקדומה.
בין התרכובות האורגניות שנמצאו במטאוריט היו גם פורינים ופירימידינים - אבני הבניין של חומצות הגרעין.
יחס האיזוטופים של אטומי הפחמן בתרכובות אלו מצביע על מקור שמחוץ לכדור הארץ.
ממצא זה מחזק את ההנחה כי תרכובות אורגניות שייתכן שהיה להן תפקיד בהתפתחות החיים יכלו להגיע לכדור הארץ מגופים קדומים במערכת השמש.
בינואר 2020 זיהו מדענים כי גיל החומר במטאוריט הוא 7 מיליארד שנה, כלומר הוא נוצר 2.4 מיליארד שנה לפני שנוצרה מערכת השמש.
רוב חומצות האמינו הן מולקולות כיראליות, וידוע שהיצורים החיים על פני כדור הארץ משתמשים באופן בלעדי באחת התצורות, תצורה L.
אסימטריה ביולוגית זו היא דוגמה להומוכיראליות, כלומר עודף משמעותי של תצורה אננטיומרית אחת על פני רעותה.
שאלה מרכזית לגבי מוצא החיים היא מקורו של עודף זה.
בדיקת הופעתן של חומצות האמינו במטאוריטים, כמו מטאוריט מרצ'יסון, המייצגים הרכב חומרים אופייני למערכת השמש הקדומה יכולה לשפוך אור על שאלה זו.
המחקרים השונים שנעשו על המטאוריט לא נתנו תשובה חד-משמעית לשאלת ההרכב האננטיומרי של חומצות האמינו בו.
יש בהם המצביעים על עודף אננטיומרי של תצורה L ברמות שונות, ולעומת זאת מחקרים אחרים הראו שחומצות האמינו הכיראליות מופיעות במטאוריט כתערובת רצמית, כלומר ללא עודף אננטיומרי כלשהו.
יש הטוענים שהממצאים המצביעים על הומוכיראליות במטאוריט נובעים מזיהום שלו בחומצות אמינו ארציות לאחר הנחיתה.
מטאורה (יוונית Μετέωρα, מילולית: "אמצע השמיים") הוא מקבץ מנזרים אורתודוקסיים השוכן בנומוס טריקלה (Τρίκαλα) שבמחוז תסליה במרכז יוון.
מנזרי מטאורה ראשיתם בתקופה הביזנטית המאוחרת וחלקם המשיכו להתקיים עד לימינו.
במטאורה כשישים עמודי סלע תלולים, אשר על גביהם נבנו במהלך ימי הביניים מנזרים מבודדים הנראים כתלויים באמצע השמיים.
המנזרים נמנים עם הגדולים והחשובים ביוון, שניים רק להר אתוס.
בזכות תופעות הטבע המרהיבות והנדירות והתרבות הייחודית של מטאורה, הוא הוכרז בשנת 1988 כאתר מורשת עולמית.
מטאורה שוכן בשוליהם המזרחיים של הרי פינדוס וצוקיו צופים דרומה לעמק הנהר פיניוס (Πηνειός) החוצה את מישורי תסליה.
הצוקים נישאים לגובה של עד 400 מטר מעל למישור, והם עשויים מאבן חול ומקונגלומרט, שנוצרו לפני כ-60 מיליון שנה כתוצאה משקיעת סחף בדלתות במהלך השלישון.
פעילות סייסמית מאוחרת הרימה את האזור, והסחיפה עיצבה את הסלע הבלוי והעניקה לו מראה של עמודים נבדלים.
אורכו של האתר הוא כ-3 ק"מ מצפון-מערב לדרום-מזרח, ורוחבו המרבי מגיע לכ-1.5 ק"מ.
שטחו הכולל הוא 3.75 קמ"ר בלבד, והוא שוכן כקילומטר עד שני קילומטרים צפונית וצפונית-מזרחית לעיר קלמבקה (Καλαμπάκα), סמוך לכפר קסטראקי.
סביב מטאורה משתרעות חורשות של עצי דולב, ברוש, אלון ואורן, ועצי אשור אירופי מעל גבהים של 700 מטר.
האזור ידוע בשל שפע העופות המצויים בו, ושטח של 140 דונם סביב מטאורה מוגדר כאזור מחיה חשוב לציפורים.
על אלה נמנים מספר מיני עופות דורסים החיים בצוקים, ובהם הרחם, בז הצוקים, הבז הנודד, האיה, הדיה הנץ, וארבעה מיני עיט.
על היונקים במטאורה נמנים, בין היתר, הזאב המצוי והלוטרה המצויה.
בקרבת האתר ממוקמת מערת תיאופטרה.
ככל הנראה החלו נזירים פורשים להתיישב במערות ובנקיקים במטאורה בתחילת המאה ה-11. ב-1160 לערך הוקמה למרגלות עמודי הסלע קפלה קטנה שהוקדשה לבתולה מדופיאני (Σκήτη Σταγών ή Δούπιανη) ואשר הייתה חלק ממקום פרישה נזירי בשם זהה.
בשל פלישת העות'מאנים ליוון ובשל חוסר היציבות הפוליטית שאפיינה את המאה ה-14, החלו נבנים מנזרים על פסגותיהם הבלתי נגישות של עמודי הסלע.
הקמתו של מנזר מגאלו מטאורו, המנזר הראשון במטאורה, מיוחסת לנזיר אתנאסיוס ולתשעה נזירים נוספים מהר אתוס.
אלה הגיעו למקום ב-1344 והקימו את המנזר בין השנים 1356–1372. לפי האגדה נישא אתנסיוס אל ראש הצוק על כנפי נשר, והקמת המנזרים במקום כל כך לא נגיש מוסברת בהתערבות אלוהית.
במאה ה-15 כבר שכנו במטאורה 24 מנזרים.
המנזרים נבנו בסגנון המאפיין את מנזרי הר אתוס.
הם הוקמו ישירות על הסלע ללא יסודות, והגישה אליהם הייתה באמצעות סולמות ארוכים במיוחד או באמצעות סלים ורשתות שחוברו לחבלים, והשתלשלו ממנופים.
החבלים הוחלפו רק כאשר "האל איפשר זאת", עם היקרעם, דבר שעלה בחיי אדם.
המנזרים שגשגו עד המאה ה-17 ומאז הולכת ומצטמצמת אוכלוסיית הנזירים במקום, עד לכשליש מתקופת הזוהר.
במלחמת העולם השנייה הופצצה מטאורה וחלק מיצירות האומנות שנשמרו בה נגנבו.
הקדמה הביאה לסלילת כביש המחבר בין המנזרים ולחציבת מדרגות בסלעים המובילות אליהם.
התפתחות זו הקלה על הנגישות למקום, והפכה אותו למוקד תיירותי פופולרי.
עקב כך עזבו את מטאורה חלק מהנזירים, חלקם להר אתוס וחלקם למקומות אחרים, וכיום פועלות קהילות נזירים קטנות רק בששת המנזרים שנותרו במטאורה; ארבעה מהם מאוישים על ידי נזירים ושני האחרים על ידי נזירות.
בכל אחד מהמנזרים מתגוררים נזירים בודדים, ולמבנים ערך אדריכלי ואומנותי רב בהרבה על חשיבותם הדתית.
מנזר מגאלו מטאורו (Μεγάλο Μετέωρο) הוא המנזר הראשון שקם במטאורה, והגדול שבמנזריה.
הוא נוסד ב-1356 על ידי אתנסיוס, ונקרא תחילה מנזר ההשתנות (Μεταμόρφωσης).
המנזר שוכן על ראשו השטוח של צוק המכונה "הסלע השטוח", וכיום הוא נגיש באמצעות גרם מדרגות .
גובהו של הצוק הוא 534 מטר והוא הצפוני מבין ששת המנזרים.
האפסיס של הקתוליקון המוקדש גם הוא להשתנות, כמו גם אזור המזבח, הוקמו בין השנים 1387-1388. הכנסייה עוטרה בפרסקאות החל ב-1483 ועד 1582, ויתר המבנה הושלם במאה ה-16. צורתה כשל צלב יווני והיא מתאפיינת בנרתקס ובטרנספט גדולים במיוחד.
בכנסייה קבור יואן אורוס הסרבי, יורשו של אתנסיוס בתפקיד אב המנזר.
במנזר שמורים אוצרות שונים ובהם כתבי יד, איקונות, רליקטים וחפצי תפילה ופולחן נוספים.
מנזר ורלאם (Μονή Βαρλαάμ) הוא המנזר השני בגודלו במטאורה, והוא שוכן כחצי קילומטר מזרחית למנזר מגאלו מטאורו.
המנזר הוקם ב-1541 על ידי שני אחים מיואנינה, תאופאניס ונקטאריוס אפסאראדס, במקום בו שכן קודם לכן מקום פרישה שהוקם על ידי נזיר בשם ורלאם במאה ה-14.
הקתוליקון מוקדש לכל הקדושים, והוא הוקם במקום בו שכנה קפלת "שלושת הבישופים" הקרויה על שמם של שלושת מייסדיו של המנזר - ורלאם והאחים אפסאראדס.
הוא הוקם עם ייסוד המנזר בצורת צלב יווני ובסגנון אופייני להר אתוס, והושלם ב-1544. המבנה עוטר ב-1548; בכיפה נראה ישו, ועל הקירות מתוארים, בין היתר, תנומת הבתולה וצליבת ישו.
משני צידי הכניסה למבנה נראות דמויותיהם של יוחנן מדמשק ושל קוסמאס הקדוש.
הנרתקס הגדול עוטר רק ב-1566, והפרסקאות שבו מתארים את יום הדין וסצנות מחייו של יוחנן המטביל.
חדר האוכל של המנזר משמש כיום כמוזיאון ושמורים בו אוצרות דת ויצירות אומנות בעלי חשיבות.
מנזר אגיוס ניקולאוס (Μονή του Αγίου Νικολάου), או מנזר ניקולאס הקדוש אנפאפסאס, נוסד בתחילת המאה ה-14, והוא שוכן כמה מאות מטרים דרומית למנזר מגאלו מטאורו.
הקתוליקון ובו ספינה בודדת מוקדש לניקולאס הקדוש, והפרסקאות המעטרים אותו צוירו ב-1527. הפרסקאות חודשו ב-1960.
מנזר אגיוס סטפנוס (Μονή Αγίου Στεφάνου), או מנזר סטפנוס הקדוש, שוכן בפינה הדרום-מזרחית של מטאורה, סמוך מעל קלבאקה.
המנזר נוסד בסוף המאה ה-15 במקום בו שכן מקום פרישה קודם מהמאה ה-12. כנסיית סטפנוס הקדוש, ששימשה בעבר כקתוליקון של המנזר, נוסדה במאה ה-16 ועוטרה ב-1545 או סמוך לאחר מכן.
כנסייה נוספת המוקדשת לחרלמבוס הקדוש נוסדה ב-1798, וכיום היא משמשת כקתוליקון של המנזר.
בכנסייה שמור ראשו של הקדוש.
במלחמת העולם השנייה הסבו הנאצים נזק למנזר מאחר שסברו כי לוחמי חופש מתחבאים בו.
המנזר ננטש ואויש מחדש ב-1961 על ידי נזירות ששיפצו אותו.
חדר האוכל של המנזר משמש כיום כמוזיאון, ובניגוד למנזרים האחרים, הגישה אליו קלה יחסית בזכות העובדה שהוא שוכן על שלוחה של הרמה ולא על צוק מבודד.
מנזר רוסאנו (Μονή Ρουσάνου) מוקדש להשתנות ולברברה הקדושה, וכיום מתגוררות בו נזירות.
המנזר שהיה במקורו מנזר גברים, כמו גם הקתוליקון, נוסד באמצע המאה ה-16 ועוטר ב-1560. קודם לכן שכן במקום מבנה נזירי קודם שהוקם במאות ה-14 וה-15.
מנזר אגיאס טריאדס (Μονή Αγίας Τριάδος), או מנזר השילוש הקדוש, בדרום מטאורה, נחשב לאחד המרשימים מבין ששת המנזרים ורק שני נזירים מתגוררים בו.
הוא גם נחשב לקשה ביותר לגישה מבין כל המנזרים, שכן הוא שוכן על פסגתו של צוק תלול במיוחד שאליה מוביל גרם מדרגות ארוך.
הקתוליקון נבנה בין השנים 1475–1476 ועוטר בפרסקאות ב-1741. הנרתקס המקורה בקמרון חבית הוסף למבנה ב-1689. המנזר הופיע בסרט לעינייך בלבד מסדרת סרטי ג'יימס בונד.
מטא סנדיפורד-ארטסט (באנגלית, Metta Sandiford-Artest; נולד בשם רון ויליאם ארטסט הבן, באנגלית: .Ronald William Artest, Jr; ) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד.
ב-12 עונותיו הראשונות בקריירה נקרא רון ארטסט (Ron Artest), ובשנת 2011 שינה את שמו למטא וורלד פיס (Metta World Peace).
בשנת 2020 שינה שוב את שמו ל"מטא סנדיפורד-ארטסט".
סנדיפורד-ארטסט שיחק 15 עונות בליגת ה-NBA ונחשב בשיאו לאחד מטובי שחקני ההגנה בליגה ואף זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בשנת 2004. עם זאת, הוא נחשב לשחקן בעייתי והושעה על ידי הנהלת ה-NBA עד לסוף עונת עקב תקיפת אוהד.
ארטסט נבחר במקום ה-16 בדראפט ה-NBA 1999 על ידי שיקגו בולס.
בעונת הרוקי שלו, , הוא נכלל בחמישיית הרוקיז של השנה.
הוא שיחק שנתיים וחצי במדי שיקגו, במהלכן קבע ממוצעים של 12.5 נקודות, 4.2 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים ו-2 חטיפות בממוצע למשחק.
ב-2002 הועבר ארטסט לקבוצת אינדיאנה פייסרס, בטרייד שבמסגרתו הועברו רון מרסר, בראד מילר וקווין אולי בתמורה לג'יילן רוז, טרוויס בסט ונורמן ריצ'רדסון.
בעונת הוא קבע ממוצעים של 18.3 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
במהלך העונה הוא נכלל בנבחרת המזרח למשחק האולסטאר של ה-NBA, ובסיומה זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA.
ב-19 בנובמבר 2004, היה מעורב בקטטת פייסרס-פיסטונס.
45 שניות לפני סיום המשחק בין אינדיאנה פייסרס לדטרויט פיסטונס בפאלאס של אובורן הילס, כשהתוצאה היא 82–97 לפייסרס, ביצע ארטסט עבירה קשה על בן וולאס, שבתגובה הכה את ארטסט בפניו והדף אותו על שולחן המזכירות.
לאחר מכן השליך אוהד דטרויט כוס עם קרח מהיציע על ארטסט, בתגובה עלה ארטסט ליציע ותקף את האוהד, מה שגרם לאוהדים ולשחקנים נוספים להצטרף לקטטה.
בעקבות האירוע, ארטסט הושעה על ידי הנהלת ה-NBA עד סיום העונה (73 משחקים - ההשעיה הארוכה ביותר בתולדות הליגה שלא קשורה בסמים).
ארטסט הפסיד מההשעיה כ-7 מיליון דולר שהיה אמור לקבל על פי חוזהו בפייסרס.
בתחילת עונת ביקש ארטסט מהנהלת אינדיאנה להעביר אותו בטרייד, והוצב ברשימת השחקנים הלא פעילים של הפייסרס.
דרישתו גרמה לקרע חברתי בינו לבין שאר שחקני הקבוצה, ואף נשיא הקבוצה לארי בירד התאכזב מרצון השחקן.
ב-25 בינואר 2006 עבר ארטסט לסקרמנטו קינגס תמורת פרדראג סטויאקוביץ'.
אף על פי שארטסט עבר מאינדיאנה באמצע העונה ותדמיתו הבעייתית, הוא השתלב בסקרמנטו במהירות והפך לשחקן משמעותי בחלק ההגנתי, והתחבר למאמנו ריק אדלמן.
ארטסט הוביל את סקרמנטו ל-14 ניצחונות רצופים, וסיים איתה במקום השמיני במערב והעפיל לפלייאוף.
הוא הושעה מהמשחק השני בסיבוב הראשון בפלייאוף כנגד סן אנטוניו ספרס, לאחר שנתן מרפק לפניו של מאנו ג'ינובילי.
סקרמנטו הפסידה 2–4 בסדרה והודחה מהפלייאוף.
לאחר תום העונה הוא ניסה לגרום להשארת בונזי ולס בקבוצה, ללא הצלחה.
ב-14 באוגוסט 2008, הועבר ארטסט בטרייד לקבוצת יוסטון רוקטס.
הוא הצטרף לשני שחקנים מובילים נוספים של יוסטון, יאו מינג וטרייסי מקגריידי.
בתגובה למעבר אמר יאו מינג כי הוא מקווה שארטסט לא יריב יותר ולא ירדוף אחרי אוהדים ביציע.
כבר בפתיחת הליגה נשרקה לחובתו העבירה הטכנית הראשונה שלו, לאחר תקרית עם שחקני דאלאס מאבריקס.
לקראת עונת שינה ארטסט את שמו למטא וורלד פיס.
ב-22 באפריל 2012, במשחק נגד קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, שלח וורלד פיס מכת מרפק לראשו של ג'יימס הארדן, תוך כדי שהוא חוגג הטבעה.
בעקבות המכה, וורלד פיס הורחק באופן מיידי מהמשחק, ואילו הארדן לעומתו נשאר על הפרקט במשך מספר דקות, עד אשר עזב את המשחק לצורכי הערכה רפואית.
מאוחר יותר נמצא כי הארדן ספג זעזוע מוח מהמכה.
ב-24 באפריל 2012, חרף התנצלותו של וורלד פיס
בפני מעריצי אוקלהומה, הוחלט להרחיקו מ-7 משחקים, מה שהסב לו הפסד שהוערך ב-348,000 דולר.
על אף כישרונו ככדורסלן, סנדיפורד-ארטסט עורר מחלוקות רבות סביב התנהגותו הבעייתית.
בעונתו הראשונה ב-NBA הוא היה מושא לביקורת, עקב הגשת מועמדות להתקבל כעובד ברשת סירקט סיטי (Circuit City Stores) על מנת לזכות בהנחת העובד של אותה חברה.
סנדיפורד-ארטסט הושעה ל-3 משחקים בשנת 2003, עקב הריסת מצלמת טלוויזיה במדיסון סקוור גארדן, ול-4 משחקים נוספים לאחר שהתעמת עם מאמן מיאמי היט פט ריילי.
כמו כן, הוא הושעה מספר פעמים עקב עבירות בלתי ספורטיביות.
באחד מאימוני אינדיאנה פייסרס, סנדיפורד-ארטסט הגיע לבוש בחלוק רחצה.
הוא הושעה ל-2 משחקים בתחילת עונת 2004/05 על ידי המאמן ריק קרלייל לאחר שביקש שחרור מהקבוצה למשך חודש על מנת שיוכל לעבוד על אלבום הראפ שלו.
במשחק בין אינדיאנה פייסרס לבוסטון סלטיקס שמר סנדיפורד-ארטסט על פול פירס וכדי למנוע מהכדור להגיע לפירס וסנדיפורד-ארטסט ניסה להוריד את מכנסיו של יריבו על ידי משיכתם.
סנדיפורד-ארטסט התנצל אחר כך בפני פירס על מעשהו בטלוויזיה.
ב-5 במרץ 2007 נעצר סנדיפורד-ארטסט על ידי המשטרה לאחר שתקף אישה בביתו ופצע אותה.
הוא הושעה מיידית מסגל סקרמנטו קינגס.
ב-10 במרץ הודיעו הקינגס על חזרתו של סנדיפורד-ארטסט לקבוצה, במקביל להמשך החקירה.
ב-3 במאי נשפט וורלד פיס ל-20 יום בכלא ולעבודות שירות.
סנדיפורד-ארטסט ישב עשרה ימים בכלא ועבד עשרה ימים נוספים בעבודות שירות.
ב-14 ביולי 2007 הודיעה הנהלת ה-NBA על השעיית סנדיפורד-ארטסט משבעה משחקים, עקב בעיותיו עם החוק.
בעונת 2011/2012 סנדיפורד-ארטסט הושעה ל-7 משחקים ימים ספורים לפני הפלייאוף בגלל שנתן מרפק לראשו של ג'יימס הארדן.
מטאדור (MATADOR - Man-portable Anti Tank Anti Door) היא רקטת כתף אישית וחד-פעמית נגד מבנים, ביצורים ורק"ם .
הרקטה נורית ממטול כתף אישי הנישא על ידי לוחם חיל רגלים.
הרקטה פותחה בשנת 2000 על ידי רפאל - הרשות לפיתוח אמצעי לחימה, צבא סינגפור (SAF), Defence Science & Technology Agency ו-Dynamit Nobel Defence.
המטאדור מבוסס על ה-Armbrust שפותח על ידי סינגפור וגרמניה.
המטאדור נמצא בשימוש צה"ל בדגמי "מפצח האגוזים" ו"מפצח קל משקל".
המטאדור היא רקטה בקליבר 90 מ"מ הנישאת במשגר חד-פעמי באורך כמטר, עליו מותקנת מערכת בקרת אש מתקדמת.
המטאדור היא הרקטה הקלה מסוגה.
ראש הקרב שלה יעיל הן נגד רכב קרבי משוריין והן נגד קירות לבנים.
הרשף האחורי הנפלט מהמשגר והרתע שלה קטנים, ולכן אפשר לירות אותה גם מתוך חללים סגורים, כגון מבנים.
המטאדור אמור לחדור את השריון של רוב הנגמ"שים והטנקים הקלים הנמצאים בשירות כיום.
ראש הקרב שלו הוא בעל יכולת כפולה, כאשר הוא פועל במצב השהייה.
הוא יוצר פתח גדול יותר מקוטר של בקיר לבנים כפול, וכן פועל כנשק נגד אדם (נ"א) הפוגע באנשים שנמצאים מאחורי הקיר.
בכך הוא נשק שימושי ביותר בלוחמה בשטח בנוי.
הרקטה עצמה אינה רגישה לרוח חיצונית הודות למערכת ההנעה שלה ומהירות לוע גבוהה של 250 מטר לשנייה, דבר המגביר את דיוקה.
את ראש הקרב (רש"ק) של המטאדור ניתן להפעיל הן כמטען חלול ("ליינר" HEAT) נגד רכב קרבי משוריין והן כחומר נפץ מרסק ("מעיך" HESH) נגד קירות וביצורים.
הבחירה נעשית על ידי שינוי במרעום הרקטה ובמיקומו - מורחב קדימה או מוסג אחורנית.
כמו ה-Armbrust, המטאדור מצויד במערכת Countermass המקטינה את הרתע בעת הירי.
המערכת מורכבת מקרעי פלסטיק היוצאים מהחלק האחורי של המשגר בעת הירי.
הפלסטיק מואט על ידי התנגדות האוויר, ובכך הרתע והרשף מוקטנים ומתאפשר ירי בטוח מחללים סגורים.
בנוסף, מיקום המערכת לוקח בחשבון את מרכז המסה של המשגר עם הרקטה, ובכך מאפשר איזון טוב יותר של המשגר, דבר הגורם לירי יותר מדויק.
: נכנס לשירות בצה"ל ב-2008 בשם "מַפְצֵחַ אגוזים", וב-2018 נכנס לשירות דגם משופר הנקרא "מפצח קל (משקל)".
: המפעילה העיקרית של הנשק, ביחד עם ישראל.
: הצבא הגרמני הזמין 1,000 יחידות מטאדור AS, תחת השם RGW90 עם אפשרות הרחבה לשימוש נגד מבנים.
בסוף 2020 הזמין צבא גרמניה עוד 3,000 רקטות.
: שימוש בגרסה נגד מבנים ובונקרים.
: בשימוש כוח הנחתים של צבא וייטנאם.
: בשימוש צבא סלובניה, דגם RGW 90.
: צבא בלגיה הזמין מטאדור תחת השם RGW90 בעלות של 19 מיליון אירו.
: צבא אוקראינה קנה 5,100 רקטות בכדי לתמוך במלחמה של אוקראינה נגד רוסיה תמורת 25 מיליון יורו מהיצרנית הגרמנית Dynamit Nobel Defence.
המטאדור נקרא בצה"ל "מַפְצֵחַ האגוזים", ושימושו העיקרי בלוחמה בשטח בנוי, ובפרט לפגיעה יעילה במבנים, בביצורים ובחמושים המתבצרים בתוך מבנים.
נעשה בו שימוש מבצעי ראשון במבצע עופרת יצוקה (2008–2009).
המטאדור זכה לחוות דעת חיוביות ביותר ממשתמשיו, בייחוד כאשר נעשה בו שימוש נגד מבנים.
בשנת 2010 הוכנסו בו מספר שיפורים והוא נכנס למחלקות החי"ר.
ב-2018 רכש צה"ל אלפי יחידות מדגם משופר של המטאדור, שבו השיפור העיקרי הוא הקטנת משקל המערכת בכ-40%.
הדגם המשופר נקרא "מפצח קל משקל".
המטאדור נמצא גם בשימוש הימ"מ, היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל.
השימוש ברקטה נעשה כשלב מתקדם בנוהל סיר לחץ, כאשר נק"ל ורקטות קלות יותר, כמו לאו, אינן מספיקות, לפני שימוש בטילים כבדים יותר כמו הספייק ("גיל"), ולפני הריסת הבית באמצעות כלים הנדסיים.
במבצע שובר גלים נעשה מספר פעמים שימוש מתוקשר במטאדור, שאף תועד בסרטוני וידאו.
במטאדור נעשה שימוש רב במלחמת חרבות ברזל, ובייחוד בתמרון הקרקעי ברצועת עזה לצד רקטות כתף M72 לאו, "חולית" ו"יתד" (שתי האחרונות הן רקטות כתף אמריקאיות).
ב-16 באוקטובר 2024 נעשה שימוש במטאדור בקרב בו נהרג יחיא סינוואר, וככל הנראה סינוואר נפצע באופן אנוש מירי זה לצד ירי הטנק וחוסל בירי צלף.
מַטֶאוֹ רִיצִ'י (באיטלקית: Matteo Ricci, בסינית: 利瑪竇, בפין-יין: Lì mǎ dòu – לי מא-דו; 6 באוקטובר 1552, מצ'רטה, מדינת האפיפיור – 11 במאי 1610, בייג'ינג, סין) היה מיסיונר ישועי ממוצא איטלקי.
ריצ'י נחשב כמי שהביא בתקופת שושלת מינג את הנצרות הקתולית המודרנית לסין, ארץ שהייתה עד לתקופתו סגורה בפני זרים, ובה חי ב-30 השנים האחרונות לחייו.
הקהילייה הנוצרית שיסד הייתה הגדולה ביותר ששרדה את המהפכה התרבותית.
במקביל לעבודתו כמיסיונר היה ריצ'י המתרגם הראשון של כתבי קונפוציוס ללטינית, הלינגווה פרנקה של המדע בתקופתו.
ריצ'י נולד כבן הבכור למשפחת אצולה בעיר מצ'רטה שבמחוז מארקה שבמרכז איטליה (אז חלק ממדינת האפיפיור).
אביו, ג'ובאני בטיסטה ריצ'י, שהיה רוקח במקצועו, עסק בעיקר בפעילות ציבורית וכיהן זמן מה כמושל העיר.
מטאו ריצ'י למד בבית הספר שהישועים פתחו במצ'רטה.
בגיל 16 עבר ללמוד משפטים ברומא, אך נמשך לחיי הישועים וב-15 באוגוסט 1571, למרות התנגדותו הנמרצת של אביו, הצטרף כחבר למסדר.
מסדר הישועים, שקיבל את אישורו הרשמי של האפיפיור ב-1540 בבולה האפיפיורית "מסדר צבא הכנסייה", היה ידוע באותה עת בשל הצלחותיו המיסיונריות, ובהישגיו במחקר מדעי ובמשלוח מיסיונרים למקומות מרוחקים.
ריצ'י החליט להצליח בשני התחומים.
תחילה, במקביל ללימודי הדת ב"קולגיום רומאנום" (כיום האוניברסיטה הגרגוריאנית), המוסד האקדמי הראשי של הישועים ברומא, למד ריצ'י מתמטיקה, קוסמולוגיה ואסטרונומיה בהשגחתו של המתמטיקאי הישועי הנודע כריסטופר קלאוויוס.
ב-1577 ביקש ריצ'י להישלח למיסיון באסיה.
במאי אותה שנה הפליג ריצ'י לפורטוגל, ובזמן שהמתין לספינה למד זמן קצר באוניברסיטת קוימברה.
ב-24 במרץ 1578 הפליג ריצ'י מליסבון יחד עם קבוצה של שנים עשר מיסיונרים שעשו דרכם להודו, בהם היו רודולפו אקוואוויווה (אחיינו של ראש מסדר הישועים לעתיד וכיום קדוש נוצרי) ומיקלה רוג'רי (Michele Ruggieri 1543–1607), שעתיד היה למלא את תפקיד החלוץ בהקמת המיסיון בסין.
ריצ'י הגיע לגואה שבהודו, מרכז השלטון הפורטוגזי במזרח הרחוק, ב-13 בספטמבר של אותה שנה.
בגואה המשיך ריצ'י את לימודי ההסמכה לכמורה.
בשל בעיות בריאות נשלח ריצ'י לקוצ'ין שבדרום הודו ושם הוסמך ככומר ב-1580.
באפריל 1582, עם חזרתו לגואה, קיבל ריצ'י הוראה להפליג לסין.
האב אלסנדרו ואליניאנו (Alessandro Valignano) שהיה החונך של ריצ'י בלימודיו ברומא, ושמאוגוסט 1573 היה אחראי על כל המיסיונים של הישועים במזרח הרחוק, זימן את ריצ'י ואת חברו לספסל הלימודים – מיקלה רוג'רי למקאו.
ריצ'י הגיע למקאו ב-7 באוגוסט 1582.
מיסיונרים נוצרים הגיעו לסין כבר במאה ה-5 כשהנסטוריאנים, שכנסייתם נחשבה כנצרות, נדחקו למרכז אסיה ופעולת המיסיון שלהם הגיעה עד לבירת סין.
המנזרים הראשונים נוסדו ב-635. בסוף שושלת טאנג (618–907) הורחקה הקהילה הנסטוריאנית מסין.
האפיפיור, שקיבל באמצעות מרקו פולו בקשה מקובלאי חאן לשלוח לסין 100 מלומדים נוצריים, שלח תחילה נזיר פרנציסקני ב-1294, וב-1342 נשלחו 32 מיסיונרים לסין, אלא שתוך פחות מ-25 שנה אסרה שושלת מינג, שירשה את שושלת יואן, על כניסת זרים לסין והנצרות נעלמה מסין בפעם השנייה.
הישועים ראו באוכלוסייה הענקית של סין כר נרחב להתנצרות, ועשו ניסיונות חוזרים ונשנים להיכנס למדינה.
המיסיונר פרנסיסקו חאווייר היה הראשון שניסה לקבל אישור להיכנס לסין, אך בסופו של דבר מת ב-2 בדצמבר 1552 באי הסיני שאנגצ'ואן, 14 קילומטר מהחוף הדרומי של סין, בעודו ממתין לאישור המיוחל.
האב ואליניאנו, האחראי על כל המיסיונים של הישועים במזרח הרחוק, היה הראשון שהבין את סיבת הכישלונות הקודמים.
להערכתו של האב ואליניאנו, הניסיונות הקודמים נעשו בצורה בלתי מתוכננת, כשהמיסיונרים, שלדעתו לא הוכנו כראוי, ניסו לכפות מנהגים מערביים ואת השפה הלטינית במסגרת הפולחן הדתי.
מקאו הייתה מושבה משגשגת וסינים רבים חיפשו בה עבודה.
הישועים הקימו מיסיון במקאו ב-1571, ובה בעת עיקר פעילות המסיונים היישועיים התנהלה דווקא ביפן.
ראשית זימן ואליניאנו למקאו את האב רוג'רי, שהגיע לשם ביולי 1579. המשימה הראשונה שהוטלה על רוג'רי הייתה לימוד מנדרינית, ניב של השפה הסינית שבו דיברו הפקידים והמשכילים בכל רחבי האימפריה של סין.
אף על פי שהתקדמותו בלימוד השפה הייתה איטית, היא הספיקה כדי שיוכל ליצור תקשורת עם פקידי הממשל הסינים במהלך שני מסעות קצרים לסין (1580–1581), ולזכות בשיתוף פעולה בלתי צפוי.
לאחר מאמצים אישר מושל המחוזות גואנגדונג וגואנגסי, גְווֹ יִינְגפּינְג, לרוג'רי להיכנס לסין עם האב ריצ'י ולהתגורר באופן קבוע בבית בסמוך למגורי המשנה למלך בג'אוצ'ינג, אז עיר הבירה האדמיניסטרטיבית של גואנגדונג.
השניים הגיעו לג'אוצ'ינג דרך גואנגג'ואו, בירת גואנגדונג כיום, ב-10 בספטמבר 1583.
רוג'רי וריצ'י הגיעו לג'אוצ'ינג על פי הזמנת המושל המקומי, וָאנְג פָּאן, ששמע מרוג'רי בביקורו הקודם על כישוריו של ריצ'י כמתמטיקאי וכקרטוגרף.
השניים הגיעו כשהם מגולחים למשעי ומגולחי ראש ולבושים כנזירים בודהיסטים.
בעזרת המושל הם רכשו חלקת קרקע שעליה נבנה בית קטן ובו קפלה.
מלוחיות שנמצאו אחר כך במקום, ברור שהסינים חשבו את המיסיונרים לבודהיסטים, ורוג'רי וריצ'י רק חיזקו אשליה זו, שכן מטרתם הייתה להפיץ את הדוקטרינה הנוצרית בהיחבא.
כשנשאלו על ידי סינים מה מטרת בואם לסין ענו שהם "אנשים דתיים שעזבו את ארצם במערב הרחוק לאחר ששמעו על הממשל הטוב הנודע של סין, מקום בו היו רוצים להישאר עד מותם, כשהם משרתים את האל, המושל בשמים".
משימת השניים הייתה לשנות את התפיסה הסינית בדבר עליונותם התרבותית והמדעית על פני העמים הזרים שנחשבו על ידי הסינים כברבריים.
הם עשו זאת באמצעות פנייה לרגש הסקרנות של הסינים בעודם מראים למבקרים המלומדים בביתם חפצים שהביאו מאירופה.
החפצים כללו שעונים, מכשירים מוזיקליים, מתמטיים ואסטרונומיים, מנסרות שמציגות את צבעי הקשת, ציורי שמן, ספרים עם שרטוטי יצירות ארכיטקטוניות מאירופה, וציורים ומפות של ערי המערב.
מבלי לומר זאת בצורה מפורשת הם שכנעו את הסינים המשכילים כי אולי בכל זאת יש מה ללמוד מזרים אלו.
השמועה על השניים התפשטה ורבים באו לבקרם ולהתעניין במקומות מהם באו ולשמוע על המלומדים בארצם.
אחד הפריטים שמשך במיוחד את תשומת לבם של הסינים הייתה מפת העולם.
לסינים הייתה כבר מפת עולם ששורטטה כפי שהסינים ראו את העולם, כך שסין תופסת את רוב המפה ושאר העולם "הברברי" תופס חלק מזערי.
המלומדים הסיניים מחו בתחילה על החלק הקטן שהוקצה לסין במפת העולם, אבל לאחר שיחות עם ריצ'י בהן הסביר כיצד נבנתה וכיצד הקפידו הקרטוגרפים שבמערב לשרטט כל מדינה בגודלה היחסי ובמקומה המדויק, הודו חלקם שייתכן שמפת העולם שלו מדויקת יותר.
ריצ'י התבקש להכין את מפת העולם מחדש, כששמות המקומות ותיאורם בסינית.
ריצ'י השלים את "המפה הגדולה של עשרת אלפים המדינות" ב-1584, ובה הקפיד לשרטט את מקומה המרכזי של סין.
מושל ג'אוצ'ינג, שאהב את התוצאה הסופית, הדפיס אותה בכמה עותקים וחילק אותם כמתנה למכריו.
ריצ'י שכלל את המפה בהמשך דרכו בסין והוציא כמה מהדורות, כשהוא נעזר בגאוגרפים סיניים.
יצירת המפה השתלבה עם מטרתו הנסתרת של ריצ'י – לשכנע את הסינים לשמוע על הדת הנוצרית.
היה ברור לו, כי כל עוד הסינים מאמינים בעליונותם המדעית והתרבותית המוחלטת על פני שאר העולם, הם לא יהיו פתוחים לקבל מרות של דת שמקורה מחוץ לסין.
החל מהרגע שסינים משכילים שבאו איתם במגע החלו להסכין לעובדה שיש לריצ'י ורוג'רי ידע חדש, החלו השניים לדבר גם על מנהגי הנצרות בארצות מוצאם כשהם משווים את התאולוגיה הנוצרית להגיון טבעי ולתורה של המלומדים הסינים הקדומים.
השוואת האמונה באל עליון וחוקי המוסר הנוצריים למנהגים ולמסורות העתיקים של המקומיים, ולעיתים השילוב ביניהם, הייתה שיטה שהישועים דגלו בה, והיא התבררה בסופו של דבר כדרך המוצלחת ביותר מבחינתם.
אף שרוג'רי וריצ'י הסכימו ביניהם כי על מנת לשכנע את הסינים בצדקת הנצרות יש להראות כיצד האמונות הסיניות המסורתיות מתמזגות עם התאולוגיה הנוצרית, התפתחו ביניהם חילוקי דעות לגבי הדרך הראויה.
ריצ'י, שהעדיף את חברת המשכילים הסינים, דגל בשילוב עם הקונפוציאניזם, בעוד שרוג'רי, שהתערה בחברתם של פשוטי העם, דגל במסורות הנפוצות יותר של בודהיזם וטאואיזם.
ב-1584 השלים רוג'רי כתיבת קטכיזם (מדריך להלכות ולתפילות של הדת הנוצרית) בסינית, שאותו נהגו רוג'רי וריצ'י לחלק לידידיהם כמתנה.
רוג'רי וריצ'י החליטו שהכינוי הנכון ביותר בסינית למושג האלוהים בנצרות הוא "טְייֵנְג'וּ" (tianzhu – שליט השמים), לאחר ששמעו את אחד מתלמידיהם מתייחס כך לציור של ישו.
מטרתם העיקרית הייתה להגיע אל קיסר סין.
על פי הניסיון באירופה, הדרך המהירה ביותר לנצר אומה הייתה לשכנע את העומד בראשה להתנצר.
במקביל המשיכו השניים להעמיק את ידיעותיהם בסינית, בייחוד בלימוד הספרים הקלסיים.
השניים הכינו מילון פורטוגזית-סינית, הראשון בשפה אירופאית כלשהי, שעבורו הם פיתחו שיטה לתעתק מילים מסינית באלפבית לטיני.
כתב היד אבד בארכיונים של הישועים ברומא, התגלה ב-1934, ויצא לאור ב-2001. במסגרת לימודיו החל ריצ'י לתרגם ללטינית את "ארבעת הספרים" (四書 – שי שוּ) המשמשים כבסיס לקונפוציאניזם, התרגום הראשון של הקלסיקה הסינית לשפה אירופית.
ריצ'י הוא שבחר לכנות את הפילוסוף הסיני קוֹנְג-פוּ דְזְה בשם הלטיני בו הוא מוכר כיום במערב – קונפוציוס.
בנוסף פיתח ריצ'י את השיטה הראשונה לתעתיק סינית לאלפבית לטיני, שיטה בה נעשה שימוש במילונים ובלקסיקונים הראשונים שהוכנו למיסיונרים שנשלחו לסין.
בנובמבר 1588 שלח ואליניאנו את רוג'רי בחזרה לרומא, במטרה לגייס את תמיכת האפיפיור במיסיונים של הישועים, והוא מת שם ב-1607 מבלי שהצליח להיפגש עם האפיפיור.
במקומו של רוג'רי נשלח לג'אוצ'ינג אנטוניו דה אלמידה (Antonio de Almeida), שהיה עדיין מתלמד, ולכן נפל בחלקו של ריצ'י הכבוד והנטל של הקמת הכנסייה הקתולית בסין.
ב-1589 הורה המושל החדש של המחוזות גואנגדונג וגואנגסי, לְיוֹ גִ'יוֶן (劉繼文 – Liu Jiwen), לריצ'י ולדה אלמידה לעזוב את ג'אוצ'ינג.
עם זאת הצליח ריצ'י לקבל מהמושל אישור להתיישב בעיר שאוגואן שבצפון גואנגדונג.
הצמד עזב את ג'אוצ'ינג ב-15 באוגוסט של אותה שנה, ולאחר שהות קצרה במנזר נָאנְחְווָה (南華寺) הבודהיסטי שבקרבת שאוגואן, הגיעו ב-26 באוגוסט לעיר.
בשאוגואן רכש ריצ'י חלקת אדמה ובנה עליה בית וכנסייה קטנה.
מחליפו של רוג'רי, דה אלמידה, לא החזיק מעמד, וב-17 באוקטובר 1591 מת ממלריה.
כמו בג'אוצ'ינג, גם בשאוגואן יצר ריצ'י קשרים עם הפקידים ועם המשכילים בעיר.
אחד מהמלומדים, צ'וּ' ז'וּקְווֵי (瞿汝夔 – Qu Rukui.
קיימת גם גרסה ששמו צ'וּ טָאיסוּ), ששמע שמועה כי הישועים עוסקים באלכימיה ביקש כמקובל בסין את הדרכתו של ריצ'י.
צ'וּ', במקור ממשפחת אצילים מהעיר צ'אנגשו שבמחוז ג'יאנגסו, שבה פעלו בעבר מיסיונרים ישועיים, גילה שריצ'י אינו יודע אלכימיה, אך הוא יכול להרחיב את ידיעותיו של צ'וּ' במתמטיקה, באסטרונומיה, במדעים נוספים ובלימודי הנצרות.
צ'ו הפך לנוצרי מאמין והיה מליץ יושר לריצ'י, לישועים ולמדע המערבי בין מכריו המלומדים.
צ'ו היה כנראה האדם שיעץ לריצ'י לשנות את לבושו, משום שמעמדם של הנזירים הבודהיסטים, שריצ'י נהג להתלבש ולהסתפר כמותם, היה נחות בהשוואה לאליטה הקונפוציאנית המשכילה.
ריצ'י ביקש וקיבל מהממונים עליו אישור ללבוש את בגדיהם של הליטראטי (literati – כינוי שטבע ריצ'י עבור מעמד הפקידים המשכילים), ולגדל את זקנו ושיער ראשו בהתאם למנהג הסיני.
כמו כן בחר ריצ'י את התואר שֶנְפוּ (神父 אב רוחני).
בשאוגואן השלים ריצ'י את התרגום ללטינית של "ארבעת הספרים" (四書 – שי שוּ) המשמשים כבסיס לקונפוציאניזם.
לאחר שצבר ידע ומיומנות בשפה ובתרבות הסינית החליט ריצ'י לנסות להגיע צפונה, כשהמטרה הסופית היא להגיע אל קיסר סין בבייג'ינג, שכן כאמור ריצ'י האמין שהדרך הטובה ביותר לנצר את סין היא דרך העומד בראש הקיסרות.
ב-18 באפריל 1595 יצאו מטאו ריצ'י ופמלייתו לדרך צפונה.
הם חצו את הרי מלינג (梅嶺) במעבר מיי (梅關) המפריד בין מחוז גואנגדונג למחוז ג'יאנגשי, שכרו ספינה בדאיו (大庾), והפליגו במורד הנהר גאן דרך הערים גאנג'ואו (贛州) וג'יאן (吉安) לנאנצ'אנג בירת ג'יאנגשי.
מנאנצ'אנג המשיכו דרך אגם פו-יאנג לנהר היאנגצה ודרכו הגיעו ב-31 במאי 1595 לנאנג'ינג, בירת מחוז ג'יאנגסו ובירת סין בתחילת שלטון שושלת מינג.
במסע זה מת בן לווייתו של ריצ'י, ז'ואו באראדש (João Barradas), בתאונת שיט.
לריצ'י לא היה אישור לשהות בנאנג'ינג, ולכן אחרי שבועיים בלבד נאלץ לחזור לנאנצ'אנג, על מנת לקבל אישור כזה.
ריצ'י הגיע לנאנצ'אנג ב-28 ביוני 1595 והתגורר בעיר במשך שלוש השנים הבאות.
הוא רכש בנאנצ'אנג ידידים רבי השפעה, החל במושל מחוז ג'אנגשי, לוּ וָאנְגאי, שסיפק לריצ'י את אישור הכניסה לנאנג'ינג, דרך הגאוגרף, גָ'אנְג חְווָאן, שסייע לריצ'י בעדכון מפת העולם שלו וכלה בשני נסיכים מבית המלוכה של שושלת מינג שהתגוררו בנאנצ'אנג.
לאחד הנסיכים, ג'וּ דְווֹגְיֵה, הקדיש ריצ'י את המסה הראשונה שכתב בסינית, גְ'יָאויוּאוּ לוּן (交友論 – "מסה על הידידות"), כשהוא משתמש באמרות שמקורן בתרבות המערבית.
בזמן שהותו בנאנצ'אנג החליט ריצ'י לערוך מחדש את הקטכיזם (מדריך בהלכות ובתפילות של הדת הנוצרית) בסינית שאותו כתב במקור מיקלה רוג'רי.
ההבנה העמוקה יותר שרכש ריצ'י בשפה, בתרבות ובמסורת הסינית חייבו עדכון של חיבור זה.
גרסה זו, שהיא אחת מעבודותיו הידועות ביותר, נקראה "טְייֵנְג'ו שְׁהיִי" (天主實錄) – "המשמעות האמיתית של שליט השמים", כלומר המשמעות האמיתית של אלוהים.
הניסיון הראשון להגיע לבייג'ינג – 1598
ב-1598 צצה ההזדמנות הראשונה לנסות להגיע לחצר קיסר סין ואן-לי.
השר האחראי על הטקסים בנאנג'ינג, וָאנְג הונְגחְווֵי, רצה לנצל את הידע המוכח של ריצ'י באסטרונומיה ובמתמטיקה על מנת לשכנע את הקיסר לעדכן את לוח השנה הסיני.
על פי לוח זה התנהלו הטקסים הדתיים, ונקבעו הימים המבורכים שבהם זכו פעולות שונות למזל.
ואנג הציע ללוות את ריצ'י ואת האב הישועי האיטלקי שהיה איתו, לאזרו קאטנו (Lazzaro Cattaneo), לבייג'ינג.
ריצ'י קיבל את ההצעה בשמחה, וארז למסע את המכשירים המדעיים והמוזיקליים שאסף, שכללו שעונים מורכבים, קלאוויקורד, מנסרות, פסלי מדונה וקרוסיפיקסים על מנת לתיתם כשי לקיסר.
בדיעבד התברר כי נבחר מועד גרוע לנסות להגיע אל הקיסר בבייג'ינג.
בשנת 1598 התנהלו הקרבות האחרונים במלחמה בת שבע השנים בין סין וקוריאה מצד אחד ויפן תחת שלטונו של טויוטומי הידיושי מצד שני.
מטרתו הסופית של שליט יפן, שכוחותיו פלשו לחצי האי הקוריאני לראשונה ב-1592, הייתה לכבוש את סין, אלא שהקוריאנים גילו התנגדות עיקשת למעבר צבאו דרך מדינתם, ובסיוע צבא סין אילצו בסופו של דבר את היפנים לסגת מקוריאה.
בתקופה זו היו הסינים חשדנים לגבי מטרותיהם של זרים בארצם, ולכן הורשו ריצ'י ובני לווייתו הישועים רק לעיתים רחוקות לצאת מספינתם בזמן שעגנה, וגם אז רק באפריון מכוסה על מנת להבטיח שלא יוכלו לאסוף מודיעין.
בנאנג'ינג קיבל המושל, גָ'או קֶאחְווָאי, את ריצ'י ובני לווייתו בסבר פנים יפות, ארח אותם ומימן את המשך מסעם, אם כי הזהיר אותם מהקשיים בהם יתקלו בבואם לבירה.
הקבוצה הפליגה במעלה התעלה הגדולה של סין והגיעה ב-7 בספטמבר 1598 לטונְגג'וֹאוּ, הנמל של בייג'ינג שבקצה הצפוני של התעלה, ובאותו היום הגיעה לבייג'ינג.
ריצ'י ניצל את המסע על מנת להשלים מידע גאוגרפי על סין.
כך, למשל, גילה שבייג'ינג מצויה בקו הרוחב 40, דרומית הרבה יותר מחישובים של קרטוגרפים בני זמנו ששיערו כי היא מצויה בקו הרוחב 50.
בזמן ההמתנה לקבלת אישור למפגש עם הקיסר התאכסנה החבורה במעונו של וָאנְג הונְגחְווֵי בבייג'ינג.
עקב המלחמה עם יפן לא הסכימו הסריסים, שהיו אחראיים על לוחות הזמנים של הקיסר, לאפשר להם מפגש אתו.
ריצ'י המתין במשך חודשיים למפגש עם הקיסר.
במהלך חודשי ההמתנה הכינו ריצ'י וקאטנו מילון סינית-לטינית (שאבד מאז).
ריצ'י נתן את עיקר הקרדיט לעבודה על המילון לאב קטאנו שהיה מוזיקאי בהשכלתו, ולכן בעל אוזן רגישה לגוונים העדינים של ההגייה הסינית.
אחרי חודשיים החל הכסף לאזול, וריצ'י החליט לחזור דרומה.
חבורת הישועים הפליגה בספינה במורד התעלה הגדולה של סין והגיעה בדצמבר 1598 ללִינְצִ'ינְג שבשאנדונג.