tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עיקרון שווי המשקל הפנימי של קושי קובע שכאשר חותכים גוף על ידי מעטפת סגורה, הכוחות הפועלים על המעטפת הזו נמצאים בשווי משקל עם הכוחות הפועלים על המעטפת של שארית הגוף.
כך אנו יכולים לבחון את המאמץ הפועל על קובייה קטנה בתוך הגוף עצמו.
בקובייה תלת־ממדית על פני פאת הקובייה, פועלים שני כוחות גזירה במישור פאת הקובייה וכח אחד ניצב לפאה.
במצב המאמצים התלת־ממדי, טנזור מאמצים מתאר את המאמצים הפועלים על הקובייה.
בעת הפעלת כוח על דגם מידותיו משתנות (גם אם לפעמים במידה קטנה, אשר קשה לראותה בעין).
שינוי זה במידות הדגם נקרא מעוות.
אם נחלק את גודל השינוי של המידה החדשה של הדגם (בדרך כלל, מידת האורך) במידתו המקורית, נקבל גודל חדש הוא המעוות היחסי, הנקרא בעברית "עיבור" (strain).
עקומת מאמץ-עיבור היא העקומה הנוצרת משרטוט המאמץ הפועל בדגם עבור כל ערך של עיבור.
צורתה הכללית של דיאגרמת מאמץ-עיבור היא ליניארית בתחילתה, באזור בו מתקיים חוק הוק.
תחום זה נקרא "התחום האלסטי".
עיבור בתחום האלסטי הוא הפיך, כלומר עם הסרת העומס תחזור הגאומטריה של הדגם לקדמותה, בלי שיגרם לה נזק משמעותי (כמו קפיץ למשל).
לאחר הקטע הליניארי, בנקודה הנקראת נקודת הכניעה, משתנה צורת הגרף ונהיית מורכבת יותר.
תחום זה נקרא "התחום הפלסטי".
עיבור בתחום הפלסטי הוא לא הפיך, כלומר גם כאשר יוסר העומס, הדגם לא יחזור לממדיו המקוריים.
רצוי שחומר הנדסי הנמצא במערכת עובדת יעבור רק עיבורים אלסטיים, שכן עבודה מעבר לגבול הכניעה גורמת לשינוי מידות החלק, ולאחר מכן לשבר בחומר.
הנקודה העליונה בגרף נקראת נקודת המאמץ המקסימלי, ומשמעותה שמכאן ואילך אפילו מאמץ הנמוך מן הנוכחי יגדיל את העיבור (אשר לא ניתן היה להיות מושג בכוח כזה עד שהחומר הגיע לנקודת המאמץ המקסימלי).
נקודת המאמץ המקסימלי קרובה לנקודת השבר, בה החומר נהרס.
חישובי מאמצים מאפשרים לחשב גדלים נדרשים של גופים כך שלא ייכשלו מבחינת חוזק.
בתכנון גוף שידוע הכוח אשר אותו עליו לשאת, ניתן למצוא מהו המאמץ אשר ייווצר בו עבור מידה מסוימת של שטח חתך שתקבע עבורו.
כיוון שעבור מרבית החומרים השימושיים בתעשייה ידועים ערכי המאמצים המותרים, ניתן (לאחר בחירת חומר הקורה) לחשב את מידותיה המינימליות הדרושות כך שהמאמץ בה לא יעבור את המאמץ המותר.
אם ידוע הכוח הפועל ומשיקולי מיקום מוכתב גם שטח החתך של הקורה, ניתן לחפש חומר שיתאים לאלמנט המתוכנן שהמאמץ המותר שלו גבוה מהמאמץ שייווצר.
לרוב לא עובדים בהנדסה בכל הטווח הליניארי של עקומת מאמץ-עיבור.
עבודת הקורה המותרת היא רק בחלקו התחתון של החלק הליניארי.
כדי להבטיח עבודה רק בתחום זה, לא מתייחסים בעת החישוב לגבול הכניעה, אלא מחלקים את הערך במקדם ביטחון, כדי לקבל את הערך של המאמץ המותר.
ככל שמקדם הביטחון גדול יותר קטן הסיכוי לכשל, אך דבר זה גורר גאומטריה גדולה ומסורבלת יותר, או בחירת חומרים חזקים ויקרים יותר.
קביעת מקדם ביטחון נעשית כפשרה חישובית בין ההסתברות לכשל לבין תכן לא מופרז.
ערכו של מקדם הביטחון משתנה מאוד מענף לענף וממידת הבטיחות הנדרשת, ובדרך כלל נמצא בתחום של 1.5–5.
קיימים 3 סוגים של מאמצים בתוך חומר: מתיחה (שאיפה של חלקיקים להתרחק אחד מהשני), לחיצה (שאיפה של חלקיקים להתקרב אחד לשני) וגזירה (שאיפה של חלקיקים להיפרד זה מזה על המישור הניצב לקו המקשר ביניהם).
שאר המאמצים הם מקרים פרטיים של מאמצים אלו או שילוב של מאמצים אלה.
מאמץ מתיחה – מאמץ הנגרם עקב הפעלת זוג כוחות בכיוונים הפוכים כאשר שניהם פועלים בציר הקורה.
הכוחות מנסים להאריך את הקורה.
מאמץ לחיצה – במאמץ זה פועלים זוג כוחות על בכיוונים הפוך על ציר הקורה, אך הפעם הם מנסים לקצר אותה.
מאמץ כפיפה – על הקורה פועלים עומסים הגורמים לה להתכופף בהשפעת מומנט כפיפה, חלק אחד של הקורה יהיה לחוץ וחלק אחר יהיה מתוח.
מאמץ גזירה – זהו מקרה פרטי של כפיפה כאשר זוג הכוחות פועלים קרוב מאוד זה לזה.
מאמץ פיתול – מאמץ הנגרם עקב זוג מומנטים בכיוונים הפוכים סביב ציר הקורה.
מאמץ קריסה – מאמץ שנתגלה מאוחר ביחס למאמצים האחרים.
מתרחש כאשר הקורה גבוהה ודקה.
תואר מאמן השנה של ה-BBC הוא תואר שמוענק למאמן שפעל בבריטניה, והצטיין במיוחד בשנה זו.
את הפרס הראשון קטף סר אלכס פרגוסון ב-1999.
2001 - סוון גוראן אריקסון
2017 - בנקה בלומקויסט, סטפן מגואיר, כריסטיאן מלקולם
2024 - ג'ני מדוז, טרבור פיינטר
מתיחה היא תופעה הנוצרת בפעולה של זוג כוחות הפועלים לאורך ציר פעולה אחד בכיוון מנוגד זה לזה וכלפי חוץ.
מאמץ מתיחה הוא כוח המתיחה מחולק בשטח החתך של החלק המועמס בכוח המתיחה.
חלקים הנדסיים העומדים למתיחה הם מוטות, כבלים, חבלים וכדומה.
חוזק מתיחה נקבע לפי המאמץ המרבי שהחלק הנתון למתיחה יכול לשאת לפני שהוא נכשל.
מאמץ המתיחה הוא ערך בסיסי חשוב בהנדסה ממנו נגזרים מאמצים מותרים בכפיפה, בלחיצה, בקריסה, בגזירה ובפיתול.
מבחן המתיחה נותן ערך אמין לחוזק של חומרים וההתנהגות שלהם תחת עומס.
חוק הוק מציג הקשר בין מאמץ למעוות יחסי:
במוט המועמס למתיחה, המעוות הוא ההתארכות היחסית:
הדיאגרמות מציגות את היחס בין מאמץ המתיחה לבין מעוות המתיחה.
הגרף הראשון מציג התנהגות של מוט פלדה רכה תחת עומס מתיחה.
בנקודה מספר 2 נמדד מעוות ללא הגדלת העומס.
זהו מאמץ הכניעה או מאמץ הנזילה.
המאמץ בנקודה 4 קטן מהמאמץ המרבי בגלל היווצרות צוואר בדגם הנמתח, הקטנת שטח החתך של המוט המועמס למתיחה.
גבול הפרופורציוניות הוא מאמץ נמוך ממאמץ הנזילה ובו ההתנהגות של המאמץ, מעוות מתוארת על ידי קו ישר ואין מעוות שיורי.
בהסרת העומס נעלם המעוות והמוט חוזר לגודלו הראשוני.
2. מאמץ נזילה או מאמץ הכניעה
4. התחזקות החלק עם הגדלת המעוות
תחום האלסטיות הוא התחום בו התיאור של עקומת מאמץ - מעוות בצורת קו ישר והוא בקרוב מהראשית עד אזור מאמץ הכניעה.
בחומרים שאזור הכניעה איננו ברור כמו בפלדה ואיננו מוצג בצורת נזילה, מגדירים בדרך כלל את נקודת הכניעה כנקודה בה המעוות היחסי שווה למעוות בשעור 0.2%.
הגרף השני מציג התנהגות של מוט אלומיניום תחת עומס מתיחה.
ברוב החומרים אין רואים תופעה של כניעה או נזילה כמו שרואים בפלדה והיא מוגדרת כמעוות יחסי בשעור של 0.2%.
5. מעוות שיורי בשעור של 0.2%
הגרף השלישי מציג התנהגות של חומר פריך כמו בטון או כמו יצקת ברזל תחת עומס מתיחה.
חוזק של מספר חומרים לדוגמה
במכניקה של גוף קשיח, מוט שמצדי הציר שלו פועלים מומנטים מנוגדים בכיוונים (אחד עם כיוון השעון והשני נגד), הוא מוט העומד לפיתול.
מאמץ פיתול מתקיים כאשר בקצות המוט פועלים שני מומנטים מנוגדים בכיוונם ומופעלים סביב הציר.
במוט עגול הנתון לפיתול והעשוי מחומר אלסטי ומקיים את חוק הוק, מתקיים:
- מומנט אינרציה פולרי של השטח [mm^4]
המכפלה היא הקשיחות של המוט לפיתול.
מאמץ הפיתול במרחק מהציר של המוט העגול הוא:
מאמץ הפיתול המרבי הוא על מעטפת המוט במרחק הגדול ביותר מציר המוט
- מאמץ הפיתול המרבי במוט
מאמץ הפיתול המרבי בחתך מלבני ברוחב ובעובי לפי טימושנקו:
מומנט האינרציה הפולרי למוט עגול בקוטר :
אם מחלקים את מומנט האינרציה הפולרי ברדיוס מקבלים את מומנט ההתנגדות הפולרי אותו ניתן למצוא בלוחות טכניים לחתכים שונים.
- מומנט ההתנגדות הפולרי של השטח אותו נתן למצוא בלוחות טכניים.
המאמץ המותר לפיתול הוא 0.5 - 0.7 מהמאמץ המותר למתיחה.
מאמץ לחיצה נוצר כתוצאה מפעולה של זוג כוחות הפועלים לאורך ציר אחד כשהם מכוונים זה כלפי זה.
הלחיצה היא תופעה הדומה למתיחה, אך פועלת בכיוון הפוך.
בדומה למאמץ המתיחה, מאמץ הלחיצה מוגדר ככוח הלחיצה כשהוא מחולק בשטח החתך של החלק המועמס בכוח הלחיצה.
חלקים הנדסיים העומדים ללחיצה הם מוטות, עמודים וכדומה.
החוזק ללחיצה נקבע לפי המאמץ המרבי שהחלק הנתון למתיחה יכול לשאת לפני שהוא נכשל.
מוט או עמוד גבוה נכשל בתופעה שונה מתופעת הלחיצה והיא נקראת קריסה.
הקריסה מאופיינת על ידי הגבהות של המוט או של העמוד והיא מסומנת לרוב באות היוונית למדא: .
בחומרים שאזור הכניעה איננו ברור כמו בפלדה ואיננו מוצג בצורת נזילה, מגדירים בדרך כלל את נקודת הכניעה כנקודה בה המעוות היחסי שווה למעוות בשיעור 0.2%.
לפעמים מציגים את כח הלחיצה ואת מאמץ הלחיצה בסימן שלילי המבדיל בין מאמץ המתיחה החיובי לבין מאמץ הלחיצה השלילי.
בחומרים משיכים כמו רוב המתכות ההתנהגות במתיחה דומה להתנהגות בלחיצה ומבצעים בהם לרוב מבחני מתיחה.
בחומרים פריכים כמו יצקת ברזל, אבן או בטון, ההתנהגות במתיחה שונה מההתנהגות בלחיצה ויש עניין להפריד ולבצע מבחן לחיצה.
בחומר פלסטי - אלסטי משיך הדגם איננו נהרס בלחיצה אלא הופך לדיסקה.
כאשר משלבים חישובים של מתיחה עם חישובים של לחיצה צריך להקפיד על סימן חיובי למתיחה וסימן שלילי ללחיצה.
בחומרים אלסטיים מתקיים הקשר בין מאמץ לבין מעוות בדומה לקשר במתיחה כאשר מקדם פואסון הוא היחס בין מעוות אורכי לבין מעוות רוחבי.
מאמצים ראשיים (Principal stresses) הם מאמצי מתיחה או מאמצי לחיצה הפועלים בחתך בו מאמץ הגזירה אפס בגוף הנתון במצב מאמצים כללי.
למאמצים הראשיים תפקיד בתאוריות הכשל של גופים כתוצאה מהמאמצים בהם הם נתונים.
תאוריות הכשל ידועות גם כהיפותזות החוזק והן הדרך לחבר מאמצים בעלי אופי שונה כמו מאמצי
מתיחה ואו מאמצי לחיצה עם מאמצי גזירה.
מעגל מור מאפשר תיאור גרפי של המאמצים, המאמצים הראשיים וזווית החתכים בהם פועלים המאמצים הראשיים.
המתמטיקאי הצרפתי אוגוסטן לואי קושי, Augustin Louis Cauchy ,1789 - 1857, היה הראשון שציין כי בנקודה כלשהי של הגוף הנתון תחת מצב מאמצים כללי, תמיד אפשר למצוא שני מישורים ניצבים זה לזה בהם מאמצי הגזירה מתאפסים.
למישורים האלה קושי קרא מישורים ראשיים ולמאמצים הניצבים למישורים אלה הוא קרא מאמצים ראשיים.
המאמצים הראשיים הם בעלי הערך המרבי והערך המינימלי של מאמצי המתיחה - לחיצה, את זה קל לראות במעגל מור.
המאמצים הראשיים כתלות במאמצים בכוונים X, Y וכתלות במאמץ הגזירה:
מאמץ הגזירה המרבי מבוטא על ידי המאמצים הראשיים:
הזווית של המאמצים הראשיים ביחס לציר X:
הזווית של המאמצים הראשיים ביחס לציר X, מבוטאת בעזרת המעוותים:
- המעוות הזוויתי כתוצאה ממאמץ הגזירה
חוק הוק מקבל את הצורה שלהלן:
- המעוותים היחסיים בכוונים של המאמצים הראשיים בהתאמה
על מנת למצוא את טנזור המאמצים בצירים הראשיים, יש לבצע טרנספורמציה כזו אשר תאפס את כל האיברים פרט לאלכסון.
באלגברה ליניארית, לפעולה זו קוראים לכסון מטריצות: , כאשר P היא המטריצה המלכסנת וD היא מטריצה אלכסונית.
עמודות המטריצה המלכסנת הן הוקטרים העצמיים של טנזור המאמצים, ואיברי האלכסון של המטריצה האלכסונית הם הערכים העצמיים המתאימים.
לכן, בהינתן טנזור מאמצים, מציאת המאמצים הראשיים מסתכמת במציאת הערכים העצמיים, ומציאת הכיוונים הראשיים מסתכמת במציאת הווקטורים העצמיים המתאימים: .
הערכים העצמיים הם שורשי הפולינום האופייני.
לשם כך משווים את הדטרמיננט לאפס:
בפיתוח הדטרמיננט של המטריצה מקבלים את הפולינום הבא:
המאמצים הראשיים נקבעים חד ערכית בכל נקודה ללא תלות במערכת הצירים שנבחרה.
מצב המאמצים באותה נקודה לא מושפע מהבחירה רק מתקבלים ערכים מספריים שונים בתוך טנזור המאמצים: המאמצים הראשיים הם אינוואריאנטים.
כדי לקבל אותו פתרון עבור דורשים שמקדמי הפולינום יהיו אף הם אינוואריאנטים, כאשר הוא העקבה (סכום האלכסון הראשי), הוא סכום המינורים של איברי האלכסון הראשי, ו- הוא הדטרמיננט בכיוונים הראשיים.
מאמר הוא יצירה עיונית כתובה, קצרה יחסית.
מאמר חדשות הוא מאמר המפורסם בדפוס או במדיום האינטרנט, שיכול להופיע בעיתון, מגזין או אתר חדשות, ועיסוקו בחדשות אקטואליות או עניין כללי או ספציפי אחר.
מאמר המערכת הוא מאמר שבו מוצגת עמדתה של מערכת העיתון בנושא הנמצא על סדר היום הציבורי.
מאמרים מתפרסמים בעיקר בכתבי עת, אך לעיתים גם בספרים הכוללים אוסף מאמרים בעלי נושא משותף.
ישנו גם סוג מאמר הנקרא "מאמר וידאו" שמוגש לא בכתב, אלא בעל פה בדרך שמשלבת אמצעים ויזואליים.
מאמרים אילו נפוצים בעיקר באתר יוטיוב ובנושאי קולנוע בעיקר.
מאמר וידאו – בלוג (ולוג)
ערכי ולוג משלבים לעיתים קרובות וידאו משובץ (או קישור וידאו) עם טקסט תומך, תמונות ומטא-דאטה אחרים.
יומני וידאו (ולוגים) מנצלים לעיתים קרובות את הסינדיקציה באינטרנט כדי לאפשר הפצה של וידאו דרך האינטרנט באמצעות פורמטי ה־RSS או ה־Atom, לצורך צבירה והפעלה אוטומטית במכשירים ניידים ובמחשבים אישיים.
תוכן שלעיתים קרובות נועד למשוך את הקורא לאתר או מוצר מסחרי.
מטרתו העיקרית היא להאדיר מותג או ארגון מסוים ולהציגו כטוב יותר מהמתחרים.
בדרך כלל הוא לא מכיל ביטוים שליליים או חסרונות של המוצר אלא מתמקד בנקודות חיוביות וביתרונות.
לעיתים מאמר שיווקי משווה בין מותג או ארגון אחר, ואף מביא עליו ביקורת שלילית, ומוכיח כי הוא מוצלח יותר.
מאמר מדעי הוא מאמר שמקורו במחקר של מחברי המאמר.
מעמדם של חוקר ושל מוסד אקדמי תלוי בדרך כלל בכמות המאמרים שפרסמו, ובמספר הפעמים שמאמרים אלה צוטטו במאמרים אחרים.
מאמר מדעי הוא מאמר שנכתב על ידי חוקר או קבוצת חוקרים, ומשקף את תוצאותיו של מחקר שבו עסקו.
מאמר מדעי נכתב בדרך כלל על ידי חברי הסגל האקדמי באוניברסיטה, במכללה או במכון מחקר, וכן על ידי תלמידים לתארים מתקדמים.
מאמר מדעי שונה מכתבה או מבלוג בכך שהוא עובר עריכה מדעית ונתון לביקורת מתמדת.
פרס מאמן השנה ביורוליג ע"ש אלכסנדר גומלסקי הוא פרס המוענק מדי עונה החל מעונת למאמן המצטיין ביורוליג.
הזוכה נבחר על פי הצבעותיהם של המאמנים הראשיים של כל הקבוצות המשתתפות במפעל באותה עונה.
הפרס נקרא על שמו של אלכסנדר גומלסקי, מאמן סובייטי שזכה 4 פעמים באליפות אירופה: 3 זכיות רצופות עם א.ס.ק.
ז'ליקו אובראדוביץ' הסרבי (3 זכיות) ,אטורה מסינה האיטלקי ופאבלו לאסו הספרדי (2 זכיות כ"א) הם המאמנים היחידים שזכו בפרס יותר מפעם אחת.
בכדורגל, מאמן או מנג'ר הוא האדם בעל האחריות הכוללת על ניהול קבוצת כדורגל.
סמכויות המאמן כוללות את בחירת סגל הקבוצה, בחירת הטקטיקה והאסטרטגיה, העברות שחקנים, ניהול משא ומתן על חוזי שחקנים ודיבור עם התקשורת.
בכדורגל מקצועני המאמן בדרך כלל ממונה ומפוטר על ידי הנהלת המועדון, אך ברמת החובבים המאמן עשוי להוות בעצמו ההנהלה וככזה יש לו אחריות מלאה על ניהול המועדון.
תחומי האחריות של המאמן במועדון כדורגל מקצועי כוללים, בדרך כלל:
בחירת סגל השחקנים למשחקים ויצירת מערך.
תכנון האסטרטגיה והדרכת השחקנים על המגרש.
ניהול המשחק, כולל ביצוע חילופים.
החדרת מוטיבציה בשחקנים לפני ובמהלך משחק.
האצלת תפקידים לצוות האימון, עוזרי המאמן וצוות הרפואה.
צפייה בשחקנים צעירים ומוכשרים ועידוד התפתחותם באקדמיית הנוער או קבוצת המילואים.
קנייה ומכירה של שחקנים בשוק ההעברות, כולל השאלות.
התנהלות מול התקשורת בראיונות לפני ואחרי המשחק.
חלק מתחומי האחריות הללו עשויים להתחלק עם מנהל ספורטיבי של הקבוצה, למשל ניהול הקבוצה בשוק ההעברות, או לחלופין להיות מואצלים לעוזר מאמן או מאמן כושר, למשל ניהול האימונים.
במועדונים קטנים וחובבניים, לעיתים המאמן אחראי על כלל תפעול המועדון, ותחומי האחריות שלו כוללים:
שיווק המועדון, בעיקר מכירת כרטיסים, חסות מסחרית ומרצ'נדייז.
הגדלת המחזור ושמירה על רווחיות המועדון.
בנבחרות כדורגל לאומיות, תפקיד המאמן, המכונה גם "המאמן הלאומי", שונה במקצת.
את רוב הזמן בין משחקי הנבחרות הוא מעביר בצפייה בשחקנים אפשריים לנבחרת, ועבודתו השוטפת מתחילה כמה שבועות בלבד לפני חלון הנבחרות, אז הוא בוחר את סגל הנבחרת.
עם זאת, במהלך המשחקים תפקידו של מאמן נבחרת זהה לתפקידו של מאמן קבוצת כדורגל.
התפקיד בבריטניה, אירופה ואמריקה הצפונית
תואר המנג'ר משמש כמעט אך ורק ב, וברוב מדינות אירופה האחרות ובשאר העולם האחראי על ניהול הקבוצה נקרא מאמן או מאמן ראשי .
לדוגמה, אף על פי שתחומי האחריות שלהם זהים, גארת' סאות'גייט נקרא המנג'ר של נבחרת אנגליה בכדורגל, ואילו יוליאן נגלסמן מתואר כמאמן הראשי של .
בנוסף, לגרמניה יש גם תפקיד של מנהל נבחרת הכפוף למאמן הראשי, וכיום מחזיק בו רודי פלר.
בשאר מדינות אירופה נהוגה לעיתים הוספת מנהל ספורטיבי או מנהל מקצועי, שאחראי יחד עם המאמן על מדיניות החתמת והשאלת שחקנים ובניית הקבוצה.
בכך, בניגוד לנהוג ב, מבוזרות סמכויותיו של המנג'ר לשני תפקידים, אם כי תחומי האחריות שלהם חופפים.
כך למשל, במועדון הכדורגל ברצלונה המאמן הוא האנזי פליק ו"מנהל הכדורגל" (מנהל ספורטיבי) הוא דקו, ואילו בריאל מדריד המאמן הוא קרלו אנצ'לוטי והמנהל המקצועי בפועל הוא נשיא המועדון פלורנטינו פרס.
סמכויותיו של מאמן כדורגל אירופי נוטות להתחלק בכדורגל בארצות הברית, שבו לקבוצות יש בדרך כלל ג'נרל מנג'ר ומאמן ראשי נפרדים (אם כי לעיתים אותו אדם יכול למלא את שני התפקידים).
באמריקה הצפונית, המאמן אחראי על ניהול המשחק, המערך, החילופים והטקטיקה, בעוד שהג'נרל מנג'ר אחראי על החלטות הניהול מחוץ למגרש, ניהול ההעברות וההשאלות ועריכת משא ומתן על חוזים.
תפקיד מאמן הכדורגל בישראל דומה לזה של מאמן הכדורגל האירופי.
על מנת לאמן בליגת העל בכדורגל, על המאמן להיות בעל תעודת פרו של אופ"א (דרישה הקיימת בכל הליגות הראשונות באירופה) וכן לעבור הסמכה במכון וינגייט (דרישה התקפה לאימון בכל ליגה ובכל גיל).
בליגות הנמוכות או החובבניות עשוי לעיתים המאמן להיות גם כדורגלן המשחק במדי קבוצתו בעת הצורך או אף בסגל באופן קבוע.
בכדורסל, מאמן הוא האדם האחראי על ניהול ואימון קבוצת כדורסל.
סמכויות המאמן כוללות את בחירת סגל והרכב הקבוצה, עריכת אימוני הקבוצה, בחירת האסטרטגיה והטקטיקה, ייצוג הקבוצה בתקשורת וניהול המשחק – בחירת ההרכבים, עריכת חילופים, לקיחת פסקי זמן ושינוי הטקטיקה במהלך המשחק.
האימון מבוצע בדרך כלל על ידי אדם בודד, אך לרוב הוא נעזר בצוות אימון שכולל עוזרי מאמן, מאמן כושר, מאמן מנטלי, פיזיותרפיסט ועוד.
רבים ממאמני הכדורסל היו בעבר כדורסלנים, והפכו למאמנים בזכות הכרתם את המשחק ובזכות קשריהם.
למאמן כדורסל ישנם מספר תחומי אחריות מרכזיים:
פיתוח שחקנים: המאמן עוסק בשיפור היכולות האישיות של כל שחקן, כולל קליעה, כדרור, מסירות והגנה.
המאמן גם עובד על פיתוח היכולות הפיזיות והמנטליות של השחקנים, כגון כושר גופני, אתלטיות, קואורדינציה וביטחון עצמי.
חלק מסמכויות אלו מואצלות על עוזרי המאמן, מאמן הכושר והמאמן המנטלי.
העברת אימונים: המאמן מעביר אימונים לשחקנים, בהם הוא מיישם ומתכנן תרגילים, עובד על שיפור מיומנויות קבוצתיות ועוסק בהכנה למשחקים הקרובים.
קביעת אסטרטגיה וטקטיקה: המאמן קובע את שיטת המשחק של הקבוצה, למשל התקפית או הגנתית, מתכנן תרגילים והגנות (הגנה אישית או אזורית) ומתאים אותם לקבוצות יריבות.
קבלת החלטות במשחק: במהלך המשחקים המאמן מקבל החלטות כגון חילופים, נטילת פסקי זמן, ערעורים על החלטות השופט ושינויי טקטיקה בזמן המשחק כדי להוביל את הקבוצה לניצחון.
ייצוג מול התקשורת: המאמן משמש לעיתים קרובות כמעין דובר של הקבוצה, ומייצג את עמדותיה והחלטותיה בפני הציבור.
המאמן נדרש להתראיין לפני ואחרי משחקים, להשתתף במסיבות עיתונאים, ולעיתים להתמודד עם ביקורת ציבורית.
למאמן הקבוצה חלק בבניית סגל הקבוצה, החתמת שחקנים וניהול משא ומתן על חוזיהם.
עם זאת, אחריות זו מתחלקת עם המנהל המקצועי או הג'נרל מנג'ר, במועדונים בהם קיים התפקיד, או לעיתים עם הבעלים, היושב ראש או הנשיא.
בנוסף, במועדוני חובבים לעיתים המאמן משמש גם כיושב ראש ואחראי על הניהול השוטף של המועדון, כולל שיווק המועדון, ניהול חסות מסחרית ומרצ'נדייז וניהול כלכלי.
תפקידו של מאמן נבחרת לאומית שונה במקצת מתפקידו בקבוצת כדורסל.
תפקידו של מאמן הנבחרת כולל את בחירת השחקנים הטובים ביותר מהמדינה, הן מקבוצות מקומיות והן מקבוצות זרות, ובניית סגל מאוחד ומגובש.
בנוסף, על המאמן ליצור ולהתאים את צורת המשחק והאסטרטגיה לשחקנים בהם בחר ולתחרויות הבין-לאומיות.
בניגוד לכדורגל, בו לא נהוג שמאמן הנבחרת יאמן קבוצת כדורגל בו זמנית, בכדורסל הדבר מקובל ואף נפוץ.
כן למשל, מאמן נבחרת ישראל בכדורסל אריאל בית הלחמי משמש גם כמאמן הפועל עפולה מליגת העל בכדורסל ומאמן נבחרת ארצות הברית בכדורסל סטיב קר מאמן גם את גולדן סטייט ווריורס מה-NBA.
במדינות רבות נדרשת הכשרה פורמלית לצורך קבלת תעודת מאמן כדורסל, הכוללת לרוב קורסים תאורטיים ומעשיים בנושאי טקטיקה, פיזיולוגיה ופסיכולוגיה של הספורט.
בישראל, לדוגמה, איגוד הכדורסל מחייב מאמנים של קבוצות עד גיל 16 להיות בעלי תעודת מדריך ומאמנים של קבוצות בוגרות יותר להיות בעלי תעודת מאמן לאחר שעברו קורס במכון וינגייט או בגופים מורשים אחרים.
בנוסף, מאמנים חולקים את הידע שלהם באמצעות השתלמויות וכנסים מקצועיים, בהם הם משתפים מאמנים אחרים ברעיונות ובשיטות אימון וכך מעדכנים באופן שוטף את ארגז הכלים והידע שלהם.
לרוב הקבוצות הקטנות והבינוניות של הליגות המקומיות באירופה אין מנהל מקצועי, ולכן המאמן אחראי הן על ניהול הקבוצה באימונים ובמשחקים והן על בניית הסגל.
עם זאת, גם במועדונים הללו יש עוזר מאמן ומאמן כושר המסייעים למאמן הראשי בתפקידו.
בנוסף, בחלק מהקבוצות הגדולות ישנו צוות מקצועי נרחב ביותר, הכולל מספר עוזרי מאמן ולעיתים אף מספר מאמני כושר ופיזיותרפיסטים.
בכדורסל המכללות בארצות הברית המאמן נושא באחריות רחבה ומקיפה ביותר.
לצד הפן המקצועי, העברת האימונים וניהול המשחק, בשל היעדרו של מנהל מקצועי או ג'נרל מנג'ר המאמן עוסק גם בגיוס שחקנים חדשים לקבוצה, בסקאוטינג ובשכנוע שחקנים להגיע למכללה.
אחריות הנוספת של המאמן היא לעזור לשחקנים לשמור על הישגים אקדמיים נאותים, ובנוסף הוא גם מהווה דמות חינוכית ועליו לשמש מנטור לשחקנים הצעירים.
ב-NBA, תפקיד המאמן עדיין מתמקד בניהול הקבוצה (העברת האימונים, גיבוש האסטרטגיה וניהול המשחק), אך האחריות על בניית הסגל מוטלת לרוב על הג'נרל מנג'ר (נקרא במועדונים שונים גם "נשיא לענייני כדורסל" או "נשיא פעולות הכדורסל").
הג'נרל מנג'ר, שתפקידו דומה אך נרחב יותר מזה של מנהל מקצועי, אחראי על התכנון האסטרטגי ארוך-הטווח של המועדון, וסמכויותיו כוללות את בחירות הדראפט, ניהול חוזים ותקרת השכר, ניהול החתמות וטריידים וניהול העברת שחקנים בין הקבוצה הראשית לקבוצת המילואים בליגת הפיתוח.
עליו לאזן בין הצרכים המקצועיים המיידיים של הקבוצה לבין היכולות הכלכליות שלה, ולעיתים הוא גם עוסק בנושאים נוספים כגון שיווק.
על אף שלרוב בסמכותו של הג'נרל מנג'ר למנות ולפטר את המאמן, על השניים לפעול בשיתוף פעולה על מנת להוביל את הקבוצה והמועדון להישגים.
בנוסף, המאמן נעזר בצוות אימון רחב הכולל מספר עוזרי מאמן ויועצים, ולעיתים מוקצים לעוזרי המאמן תחומי אחריות כגון פיתוח שחקנים או הגנה.
דוגמה לצוות מקצועי רחב היא, למשל, זו של ג'ו מאזולה בבוסטון סלטיקס לעונת : בצוות היו שישה עוזרי מאמן, שישה מאמני פיתוח שחקנים ויועץ בכיר (ג'ף ואן גנדי).
תפקיד מאמן הכדורסל בישראל כולל אחריות רבה.
בחלק מקבוצות ליגת העל בכדורסל וכמעט בכל קבוצות הליגה הלאומית והארצית אין מנהל מקצועי, ועל כן המאמן נושא באחריות הן לניהול האימונים והמשחקים והן לבניית הסגל.
בליגות המקצועניות סגל האימון כולל לרוב עוזר מאמן אחד, מאמן כושר ופיזיותרפיסט, אם כי לעיתים יש מספר עוזרי מאמן.
בחלק מקבוצות ליגת העל, בעיקר הגדולות, יש מנהל מקצועי שיחד עם המאמן מקבל את ההחלטות על בניית הסגל.
כך למשל, בהפועל ירושלים המשחקת בליגת העל וביורוקאפ המאמן הוא יונתן אלון, המנהל המקצועי הוא דן שמיר ועוזרי המאמן הם אלסנדרו לוטסורייר, שי אולארצ'יק ותאודורוס ינאקפולוס.
מאמץ מיטבי הוא מונח מתחום התקשורת אשר מתאר רמת שירות שלא מבטיחה שהמסר אכן יגיע אל יעדו, ולא מבטיחה שהעברת המסר תעמוד בסטנדרטים מסוימים (כגון השהיה ועיכובים).
המונח מתאים הן לתקשורת אלקטרונית והן לתקשורת פיזית (כגון דואר).
במערכות תקשורת ישנה הציפייה שמסר שנשלח יגיע ליעדו באופן שלם, תקין מדויק ומהיר.
על מנת להשיג מטרות אלו, מערכות תקשורות נדרשות לקיים מנגנונים לאיתור ותיקון שגיאות, להקצות ערוצי שליחה עבור כל משתמש ומשתמש, ווידוא קבלה של המסר.
כל אלו מהווים תוספות על המסר עצמו ומכבידים על מערכות התקשורת, עד כדי צריכת משאבים נכבדים, ואף העלאת צורך בהרחבת המערכות כדי שיהיו מסוגלות לתמוך בתוספות אלו.
היתרון בשירות ברמת מאמץ מיטבי הוא מזעור התקורות, כך שאפשר לקבל שירותי תקשורת יעילים, פשוטים, וזולים יותר (וזאת על חשבון האמינות של השירות).
יישומים של שיטת המאמץ המיטבי
שירותי דואר המעבירים מכתבים ברמת שירות של מאמץ מיטבי - לא מבטיחים שהמכתב יגיע ליעד תוך זמן מסוים, וזאת בין השאר בגלל שלא הוקצו מראש המשאבים בשביל להעביר כל מכתב ומכתב אל היעד.
שירותי הדואר עושים "מאמץ מיטבי" על מנת להעביר את המכתב אל היעד, אך הגעתו אל היעד יכולה להתעכב במקרים מסוימים (כגון עומס על סניף הדואר, חופשות וחגים).
כמו כן, שולח המכתב לא מקבל הודעה כאשר המכתב מגיע ליעדו.
עם זאת, השולח יכול לבחור לשלם מחיר גבוה יותר ולשלוח את המכתב בדואר רשום, אשר מבטיח את הגעת המכתב אל היעד, ומספק אישור בחתימתו של המקבל, על כך שקיבל את המכתב.
שירותי טלפוניה אינם מבוססים באופן ישיר על שירות ברמת "מאמץ מיטבי", שכן ברגע שהוקם הקישור בין קווי הטלפון השונים, השיחה מתקיימת ללא הפרעה.
עם זאת, בזמן יצירת השיחה, עלול להיות מצב בו המרכזיה כולה עמוסה ואין לה קיבולת לקשר בין מנויים נוספים.
כמו כן, בשירותי טלפון סלולריים ספקי השירות לא מבטיחים כיסוי מלא, ולא מבטיחים כי הסלולרי יוכל תמיד לתקשר עם תחנת בסיס כזאת או אחרת.
מערכות לתקשורת נתונים הפועלת במאמץ מיטבי מספקות למשתמשים השונים שירות בקצב נתונים משתנה ובהשהיות לא קבועות - כל אלו תלויים בעומס התקשורתי שקיים ברשת.
נתבים ברשתות IP מספקים מאמץ מיטבי, ולכן ניתן לבנות אותם בצורה פשוטה וזולה יותר, בהשוואה לנתבים ברשתות עם פרוטוקולי תקשורת אחרים (כגון X.25 ו-ATM).
ב-X.25 הנתונים נשלחים מצומת לצומת, ובמצבים של שגיאה הם נשלחים מחדש.
ברשתות ATM ניתן לספק שירות בו מובטח הקיום של קישור מנקודה לנקודה ברשת, וגם רוחב הפס או זמן השהייה.
עם זאת, ב-ATM קיים מצב ABR בו התעבורה הוא ברמת מאמץ מיטבי, וללא הבטחה לאיכות שירות כזו או אחרת.
אמנם המחיר הנמוך יחסית של ציוד לרשתות IP הפועל במאמץ מיטבי תרם לתפוצתו של פרוטוקול זה, אך כיום גם רשתות IP נוטשות את המאמץ המיטבי, ונתבים חדישים מפעילים מנגנונים לשירותי תקשורת ברמות שונות, בהן רמות מועדפות ומובטחות, וזאת בהתאם לנתונים הנשלחים, חשיבותם ורגישותם.
לדוגמה, תעבורה של טלפוניית IP או IPTV יקבלו קצב נתונים קבוע, ועדיפות על פני נתונים אחרים (שתאפשר השהיות נמוכות), אך עדיין לא תהיה הקפדה על הגעה תקינה של כל החבילות ליעד, שכן סוגי תעבורה אלו יכולים להתמודד עם אובדן ברמה מסוימת.
למרות שרשת האינטרנט היא בבסיסה רשת במאמץ מיטבי, ישנן שיטות להבטיח את הגעת הנתונים אל היעד - והן ממומשות בשכבות תקשורת גבוהות יותר (שכבה 4 ומעלה במודל ה-OSI).
שיטות אלו לרוב לא ממומשות במערכת התקשורת עצמה, אלא על ידי מנגנונים שקיימים בצד השולח או בצד המקבל.
דוגמה לכך היא פרוטוקול ה-TCP שמשויך לשכבת התעבורה של מודל ה-OSI.
עוד לפני תחילת שליחת הנתונים, ה-TCP מוודא שאכן ניתן לתקשר עם הצד המקבל, ושהוא יכול לקבל נתונים בצורה תקינה.
רק לאחר מכן נשלחים הנתונים בחבילות קטנות, וה-TCP מוודא שכל חבילה וחבילה אכן הגיעה אל היעד בשלמותה וללא תקלות.
אם התגלתה תקלה, ה-TCP ישלח שוב את חבילות הנתונים שכשלו, ובמקרה של כשלים רבים, הוא יודיע לשכבות הגבוהות יותר (ובמידת הצורך עד לתוכנה של המשתמש) על כישלון התקשורת.
היבטים אחרים של פרוטוקול ה-TCP הופכים גם אותו לפרוטוקול הפועל במאמץ מיטבי, שכן ה-TCP לא מוודא את זריזות השליחה ולא משריין רוחב פס בעבור הנתונים שעומדים להישלח.
על מנת להבטיח פרמטרים אלו, ניתן להשתמש ב-RSVP.
בהלכות ייבום, מאמר הוא מעשה קידושין שעושה היבם לפני הייבום: הוא נותן ליבמה כסף או שווה כסף, ואומר לה: "הרי את מקודשת לי בזיקת יבמין".
המאמר הוא תקנת חכמים, שתיקנו לא להתחיל את קניין הייבום בביאה בלא קידושין, דבר שנחשב לפריצות.
לשון מאמר הוא משום שבעיקרון היבמה כבר עם זיקה, ורק צריך 'לומר' לה שהוא זה שהולך לייבם אותה, וממילא היא מיוחדת לו.
ויש שביארו שלשון מאמר מבטא הפרשה של היבמה לבם, כדוגמת הפסוק .
ישנה מחלוקת בין רבי יהודה הנשיא לחכמים אם מאמר בעל כרחה פועל חלות של קידושין.
רבי יהודה הנשיא סובר שמאמר קונה את היבמה לאישה בעל כרחה, בדומה לביאת יבום שקונה גם בעל כרחה של היבמה.
לפי בית שמאי, המאמר קונה את היבמה עד כדי שהוא אוסר את קרוביה כאחות אישה, כך לפי פירושו של רבי אלעזר.
לעומת זאת רב אשי סובר כי המאמר אינו דוחה לגמרי את צרתה, ואם אדם ביצע מאמר ביבמה, זקוקה עדיין אחותה לחליצה.
כל זאת לפי פירוש רש"י.
לפי תוספות, מחלוקתם של רבי אלעזר ורבי אשי היא בנוגע ליבמה השנייה, אשתו האחרת של המת, והם נחלקו האם היא מותרת לינשא לאדם מהשוק, ללא חליצה.
רש"י סובר שגם לפי בית שמאי שמאמר יבמין הוא מדרבנן, לעומת זאת תוספות סוברים שלפי בית שמאי מאמר יבמין הוא דין מהתורה, ונלמד מקידושין רגילים.
הגמרא מסתפקת אם המאמר מגביר את כח הזיקה, או שהוא קשר אישות נפרד.
שאלה זו קובעת הלכה, אם ניתן לתת גט המפקיע את כח המאמר בלבד ולא את כח הזיקה, דבר התלוי אם המאמר והזיקה קשורים זה בזה.
למסקנת הגמרא קובע רבא כי המאמר והזיקה אינם קשורים זה בזה.
ישנה דעה בגמרא, כי כל העושה מאמר ביבמתו פרחה הימנו זיקת יבמין וחלה עליו זיקת אירוסין ונישואין.
בחסידות חב"ד, מאמר חסידות, או בקיצור מאמר, הוא דבר תורה שנאמר או נכתב על ידי אחד מאדמו"רי חב"ד, המבאר נושא עמוק בתורת חב"ד שיסודו בקבלה, ובו הסקת מסקנות בעבודת ה'.
המאמר נחשב מקודש יותר מ"אמירת תורה" או "שיחה" על ידי האדמו"ר המקובלים בכל החסידויות, בשל כך הוא מכונה גם מאמרי דא"ח – ראשי תיבות דברי אלוהים חיים.
לעיתים המאמר מתחיל לדון בנושא מסוים ללא הקדמת פסוק אלא ב"להבין עניין..." ("להבין עניין מתן תורה" וכדומה).
המאמרים דנים בנושאי הקבלה בראי תורת החסידות, באופן של הבנה ב"חכמה בינה ודעת" – הבנה שכלית.
אמירת המאמרים על ידי האדמו"ר
לאור החשיבות הרבה שיוחסה לאמירת המאמרים, נתגלעו כמה מנהגים המבדילים את אמירת ה'מאמר' מאמירת 'שיחה' או דברי תורה רגילים: קודם אמירת המאמר היה נהוג לשיר "ניגון הכנה" למאמר, במהלך כל זמן אמירת המאמר, נהגו החסידים לעמוד.
המאמר עצמו נאמר על ידי הרבי בנעימה מיוחדת לאמירת מאמרים (רבי מנחם מנדל שניאורסון היה אומר לעיתים מאמרים בנעימה רגילה של "שיחה", מאמרים אלו מכונים "מאמר כעין שיחה") ולאחר אמירת המאמר נהגו לשיר ניגון שמחה ייעודי.
החסידים מאמינים כי בעת שהרבי אומר את המאמר הוא נמצא במצב רוחני נעלה ו"שכינה מדברת מתוך גרונו".
לכל רבי בחסידות חב"ד סגנון שונה במאמריו.
לדוגמה: מאמריו של רבי דובער (אדמו"ר האמצעי) מתייחדים בכך שהם ארוכים ומפורטים מאוד (חלקם מתפרסים על פני חמישים עמודים ויותר) לעומת מאמרי אביו (אדמו"ר הזקן) שנאמרו בקיצור.
לרוב מקובל שמאמר חדש נאמר על ידי האדמו"ר בלבד.
משכך, הכתרת האדמו"ר התבטאה לפעמים באמירת מאמר חסידות, שסימלה את קבלת תפקיד האדמו"רות.
דוגמה ידועה היא המאמר "באתי לגני" שאמר הרב מנחם מנדל שניאורסון ביום השנה של חותנו בשנת 1950, שסימל את הסכמתו להכתרה.
המאמר כולל בתוכו את עיקרי משנתו של הרבי על תפקיד הדור השביעי לחסידות חב"ד והוא מבוסס על מאמר שאמר חותנו לפני פטירתו.
בכל שנה בתאריך זה נהג הרב שניאורסון לומר מאמר המשך המבוסס על אחד הפרקים במאמר של חותנו.
המאמרים שנאמרו משנות ה-70 של המאה ה-18 בזמן הקמת חסידות חב"ד על ידי האדמו"ר הראשון שלה ומייסדה, רבי שניאור זלמן מליאדי ועד שנות ה-90 של המאה ה-20 על ידי האדמו"ר השביעי שלה, רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד, נדפסו בסדרות מאמרי אדמו"רי חב"ד הכוללות בממוצע כרך אחד לשנה.
למשל סדרת ספרי המאמרים של הרבי מחב"ד.
בדרך כלל, האדמו"ר עצמו לא היה מעלה את המאמרים על הכתב, וכך גם את ה'שיחות'.
כיוון שחלק נכבד מהם נאמר בשבת ויום טוב, בהם קיים איסור כתיבה, בנוסף למאמרים שנאמרו בדורות הקודמים בהם לא היו מכשירי הקלטה, נוצר צורך לזכור את הדברים ולחזור עליהם במדויק על מנת להעלותם על הכתב.
עבור התפקיד נבחרו חסידים בעלי זיכרון טוב, שכונו ה"חוזרים".
חסידים אלו היו עורכים 'חזרה' על המאמר, משלימים אחד את השני ומעלים את הדברים על הכתב.
לעיתים היה נבחר חסיד מרכזי כ"ראש צוות החוזרים", בתפקיד זה ידוע הרב יואל כהן, ששימש כ'חוזר' בחצר הרבי האחרון.
בדרך כלל, החוזרים היו בעלי ידע נרחב בחסידות ושימשו גם כמשפיעים.
החסידים שהיו מעלים את המאמר על הכתב על סמך ה'חזרה' היו בעלי כשרון בכתיבה תמציתית ומקיפה, וכונו ה"מניחים".
לעיתים החוזרים עצמם עסקו גם ב"הנחה".
לאחר כתיבת השלד הראשוני המאמרים הוגשו לאדמו"ר ועברו הגהה.
עם זאת, מאות מאמרים, בעיקר אצל הרבי האחרון, לא הספיקו לעבור הגהה ונדפסו על סמך ה'הנחה' בלבד, כאשר צוות רבנים ערך אותם לפני הדפסתם.
המאמרים שהוגהו נדפסו בסדרת ספרים נפרדת והם קרויים מאמר מוגה, להבדיל ממאמר שלא הוגה על ידי הרבי, הקרוי הנחה בלתי מוגה.
מלבד זאת יש מאמרי חסידות שנכתבו על ידי האדמו"ר עצמו, כגון הספר דרך מצותיך שנכתב על ידי אדמו"ר הצמח צדק והודפס על ידי צאצאיו ב-1911.
חשיבות ה"מאמרים" בקרב החסידים מתבטאת גם בהקפדה על חזרה של המאמר כפי שנאמר או הוגה על ידי האדמו"ר תוך דיוק בכל מילה.
כמו כן, יוחסה חשיבות רבה לזמן אמירת המאמר מפי האדמו"ר, שנחשב בחסידות כזמן רוחני נעלה.
חסידי חב"ד נוהגים ללמוד ולחזור בעל פה בעת ההתוועדויות מאמרי חסידות שנשאו אדמור"י חב"ד.
המאמר נאמר בנעימה מיוחדת הדומה לנעימה בה נאמרו המאמרים מפי אדמו"רי חב"ד, לפני אמירתו מושר "ניגון הכנה" למאמר ובסיומו מושר ניגון שמחה קבוע.
ישנם זמנים קבועים בהם נהוג לחזור על מאמר חסידות, הכוללים את יום השבת לאחר תפילת מנחה (זמן המכונה 'רעווא דרעווין', בארמית 'רצון הרצונות'), ביום ההולדת, בבר מצווה ובחתונה.
מדי שנה בי' בשבט, יום פטירת רבי יוסף יצחק שניאורסון, נהוג בחב"ד לחזור על המאמר האחרון שהדפיס בחייו, "באתי לגני", על פי הוראת חתנו רבי מנחם מנדל שניאורסון.
לאחר פטירת רבי מנחם מנדל, אימצו בחב"ד את המנהג על סמך הוראתו, לחזור על המאמר האחרון שהדפיס, "ואתה תצווה" ביום פטירתו ג' בתמוז.
מאמץ האש הוא יסוד התקפי במלחמה המודרנית.
מאמץ האש משלים ומסייע למאמץ התמרון בשדה הקרב על מנת להגיע להכרעה תוך ניצול עוצמה קרבית.
תפקיד מאמץ האש הוא לשתק ולהשמיד את כוחות האויב כהכנה לתמרון יבשתי, או כחלק ממנו.
ישנה דוקטרינה הטוענת כי ניתן להגיע להכרעה בשדה הקרב המודרני באמצעות אש מדויקת מרחוק, ללא תמרון.
באסטרטגיית צה"ל המושג מאמץ ("מאמץ אש" או "מאמץ תמרון") הוא מושג שעיקרו איגוד כוחות רב־זרועי ולעיתים אף בין־ארגוני תחת הגיון אחד שיש לו מפקד, משאבים נתונים ומשימה אחת.
מרכז אש משולב הוא חלק ממפקדת המערכה.
תפקידיו לתכנן ולנצל באופן מיטבי את סיוע האש במסגרת הקרב המשולב.
מאמץ האש מושתת על סדרת פעולות הכוללת: פיתוח בנק מטרות (באמצעות מודיעין צבאי), תכנון תקיפת המטרות ("תוכנית אש"), תקיפת המטרות על ידי הגורמים המוקצים למשימה, ריכוך ארטילרי על היעדים, דיווח תוצאות התקיפה והערכה של נזקי התקיפה.
גורמי סיוע, היחידות הלוחמות המייצרות אש, מורכבות בראש ובראשונה, ובאופן היסטורי מחיל תותחנים (ארטילריה) וכן מכוחות חיל אוויר, נ"מ וחיל ים.
הם כוללים גם לוחמה אלקטרונית, לוחמת סייבר ושימוש בנשק מונחה, שהוא הגורם העיקרי לייצור אש יעילה בלוחמה המודרנית.
בראש מרכז האש ניצב בדרך כלל קצין בכיר במערך הארטילריה.
המרכז אחראי על הקצאת גורמי הסיוע לגזרות ולכוחות המתמרנים וביצוע בקרה על תכנון התקיפה, על הפעלת גורמי הסיוע תוך תיאום בינם ובין עצמם ובינם ובין כוחות ידידותיים בגזרה, ועל עמידה ביעדי תוכנית התקיפה.
בקרי אש מכוחות הסיוע השונים מייצגים השתלבות רב ממדית במרכז האש.
תפקידם לתכנן ולנהל את השליטה והבקרה והביצוע הסופי של גורמי הסיוע לתמיכה ישירה בכוחות המתמרנים.
הם משתתפים בתכנון מאמץ האש כדי לכלול סיוע ארטילרי, סיוע אווירי קרוב, אמנעה אווירית תקיפות אוויריות, לוחמה אלקטרונית (EW), וסיוע בירי ימי.
לתאום הסיוע האוויר הקרוב, מוצמדים לכוחות המתמרנים בקרי אוויר קדמיים (FAC - Forward Air Controller) או בקרי אוויר טקטיים ( TACP).
במידת רבה תפקידים אלה חופפים אם כי הם עשויים להיות שונים מצבא לצבא.
בצבאות מסוימים סמכויות בקר אוויר קדמי FAC נרחבות יותר.
תפקידם לייעץ למפקדים בשטח על השימוש הטוב ביותר בכוחות האוויר, לתאם את התקיפה האווירית והכוונתה ביעילות תוך מניעת אש ידידותית
ראשיתו של מאמץ האש במלחמת העולם הראשונה.
עוד בשנת 1913 נכתב בתקנון-השדה הצרפתי: "הארטילריה אינה מכינה את ההתקפה, היא רק מסייעת לה.
אין שלב נפרד של הכנה ארטילרית להתקפה; חיל-הרגלים וחיל-התותחנים פועלים בו-זמנית".
חיל הרגלים נחשב בצבאות העולם ככוח הקרבי העיקרי והוא נמדד בעוצמת כידוניו.
להתקפה לא הוקצתה כלל ארטילריה מלווה.
בשנת 1916 כבר כתב המרשל פרדיננד פוש: "מידת ההכנה הארטילרית קובעת את יכולת-ההתקפה של חיל-הרגלים.
ואילו כאשר נבלם חיל-הרגלים בהתקדמותו, מוטל על הארטילריה לפתוח בהכנה-ארטילרית מחודשת".
מכאן ואילך שוכללו עוד ועוד השיטות לייצר סיוע אש יעיל.
הנחתת "ריכוך ארטילרי" או אווירי לפני הסתערות יבשתית הפכה לפרקטיקה מקובלת.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 כתב הוגה הדעות הצבאי האיטלקי ג'וליו דוּאה שניתן אף להכריע מלחמה באמצעות אש בלבד.
רעיון ההפצצה האסטרטגית שיושמה במלחמת העולם השנייה ובמלחמת וייטנאם ניסתה ליישם עליונות, פגיעה במרקם החיים וביכולת הצבאית וזריעת אימה בקרב האויב עד כדי כניעה, תוך מזעור הצורך לשליחת חיילים לתמרון ומניעת סיכונם.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, עם התפתחותו של החימוש המונחה המדויק גיבש צוות חשיבה של צבא ארצות הברית מהפך מחשבתי שנקרא Revolution in Military Affairs, או RMA.
בבסיס הדוקטרינה ניצבה הגדרה של המלחמה כ"מבצע לוגיסטי להשמדת מטרות", כלומר הכרעה חדה בקרב ללא תמרון יבשתי.
לפי דוקטרינה זו על המדינה התוקפת לייצר מבעוד מועד "בנק" של מטרות איכות של האויב: מתקני תשתית אסטרטגיים, בסיסים ומרכזים לוגיסטיים, מעברים הכרחיים ומפקדות ולהשמיד מטרות איכות אלה באופן מדויק ותוך מזעור הפגיעה בחיי אדם, כדי לטעת בלב מנהיגיו את התחושה שהם הפסידו במערכה ושמוטב להם להיכנע.
הדוקטרינה נוסתה לראשונה במלחמת המפרץ (1991) וכן במלחמת המפרץ השנייה ובמלחמת לבנון השנייה.
אולם, על אף בנקי המטרות האיכותיים, החימוש המדויק וההפעלה המתוחכמת, התקשו ארצות הברית וישראל להכריע מלחמות אלה אך ורק באמצעות אש מרחוק ונדרש גם תמרון קרקעי כדי להשיג בהן ניצחון.
לעומת זאת, מבצע כוח מאוחד שקיימו חברות נאט"ו במלחמת קוסובו (1999) ומבצעי דין וחשבון (1993) וענבי זעם (1996) שקיימה מדינת ישראל מול ארגון הטרור החזבאללה שבלבנון מהווים דוגמאות למערכות שהוכרעו כמעט אך ורק תוך שימוש באש מדויקת מרחוק בלבד.
מאַמעלע (פולנית: Mateczka) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1938. היה זה סרטו האחרון של ג'וזף גרין מתוך הארבעה בשפת היידיש שהוא יצר בין השנים 1936–1938.
בעת ההכנות לסרט "א בריוועלע דער מאמען" הגיע גרין למסקנה כי יחסוך בהוצאות אם יצלם עוד סרט בו-זמנית.
גרין השתמש באותו צוות שחקנים ואותו צוות טכני שכבר הועסק ב"א בריוועלע דער מאמען".
כדי להגיע ליצירת סרט זה היה על גרין להשתמש בחומר מוכן.
גרין התייעץ עם בעלה של מולי פיקון, יענקל קאליך, והשניים סיכמו כי יש להסריט את אחת ההצלחות הבימתיות הגדולות של פיקון: "מאמעלע".
ג'קי "מאמס" מייבלי הייתה קומיקאית, זמרת, ואמנית וודוויל שהופיעה במעגלי המופעים השחורים של תקופת ההפרדה הגזעית בארצות הברית.
מאוחר יותר בחייה היא הופיעה גם בתוכניות בידור בטלוויזיה, כמו אלה של אד סאליבן, הארי בלפונטה והאחים סמאת'רס.
היא הייתה ידועה בעיקר בשל ההומר ה"גס" שלה, וזכתה לפופולריות רבה בקרב קהלים שחורים במשך חצי מאה, עד שגם קהלים לבנים החלו להכירה בשנות ה-60.
מייבלי נולדה ב-1894 במחוז ברברד בדרום קרוליינה, לג'יימס אייקן ומרי סמית.
היא הייתה אחת מ-16 ילדים.
אביה, שהיה כבאי מתנדב, נהרג בתאונת כבאית כשמייבלי הייתה ילדה צעירה, ואמה - שהייתה עד אז עקרת בית - לקחה על עצמה את ניהול עסקיו.
אך גם אמה נדרסה למוות זמן לא רב לאחר מכן.
כשמייבלי הייתה בת 11 היא נאנסה על ידי גבר שחור מבוגר, וכתוצאה נכנסה להריון.
בגיל 13 אנס אותה השריף הלבן של העיר, וגם הפעם נכנסה להריון.
שני התינוקות שנולדו לה בעקבות מקרי האונס נמסרו לאימוץ.
בגיל 14 ברחה מייבלי לקליבלנד, שם החלה להופיע במופעי מינסטרל, ומשם התפתחה הקריירה הארוכה שלה.
את השם מייבלי היא אמצה בעקבות מערכת יחסים עם ג'ק מייבלי, עליו אמרה "הבחור הזה לקח ממני כל כך הרבה, זה רק הוגן שאקח ממנו את שמו".
מאוחר יותר הוסיפה את הכינוי "Moms", גם בגין הדמות הסבתית האהובה שלה, וגם כי הייתה סוג של אמא לקומיקאים ובדרנים אחרים בחוגי הוודוויל.
בגיל 20 התחילה להופיע בדמות אישה זקנה שמספרת בדיחות מיניות ורודפת אחרי גברים צעירים.
אחת הבדיחות האהובות עליה הייתה ש"כל מה שגבר זקן יכול לעשות עבורי זה למסור לי הודעות מגבר צעיר".
אך בדמויותיה האחרות, נהגה מייבלי להופיע בבגדים אנדרוגניים, והיא עצמה יצאה כלסבית בגיל 27. היא נחשבת לקומיקאית השחורה הראשונה - והייתה מהמובילות בזמנה מכל המגזרים.
בשיא הקריירה שלה הייתה מייבלי מרוויחה $10,000 לשבוע בתיאטרון אפולו בהארלם, והייתה האישה הראשונה שהופיע שם במופע קומי.
כשקהלים לבנים החלו להיוודע אליה, הוזמנה גם להופיע בקרנגי הול.
היו לה הופעות אורח בתוכניות טלוויזיה, והיא התארחה באופן קבוע בתוכניות בידור.
בין צחוק לצחוק, מייבלי התעמתה במופעיה עם עניינים רציניים ושנויים במחלוקת, כולל גזענות, סקס, אלימות, שחיתות בממשלה, ועוד.
בסרט "Amazing Grace" היא שיחקה את הדמות של גרייס טיזדייל גריימס, אישה פשוטה שמתוך היושרה הבלתי מתפשרת שלה מפילה את הרשות המקומית המושחתת.
בראיונות היא התייחסה לגזענות הרצחנית של הדרום, אך גם ביקרה בחריפות את המשתתפים במהומות שהתחוללו במהלך המאבק השחור לזכויות בשנות ה-60.
מייבלי שם הייתה שרה שירים סאטיריים במופעיה, והוציאה אותם בהקלטות לצד שירים רציניים יותר, ואלו היו לעיתים מוצאים את עצמם מובילים במצעדי הפזמונים.
בגיל 75 נהייתה מייבלי לאדם המבוגר ביותר עם שיר במצעד ה-Top 40.
למייבלי היו ארבעה ילדים נוספים לשניים שנמסרו לאימוץ, ובזקנתה חיה עם בתה בוני בהארטסדייל, ניו יורק, שם נפטרה מדום לב ב-1975.
ב-2013 יצא ב-HBO סרט דוקומנטרי על מאמס מייבלי בהפקתה של וופי גולדברג.
לתקליטה של מייבלי מ-1960 - The Funniest Woman in the World - הוענק תקליט זהב.
מייבלי נחשבת לחלק מתחיית התרבות השחורה של הרנסאנס של הארלם.
מאמן השנה ברוסיה הוא פרס המוענק מדי עונה החל מעונת למאמן המצטיין בליגת העל הרוסית בכדורגל.
הפרס מוענק על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית למאמן הטוב ביותר בליגה בעונה החולפת.
אולג רומאנצב שהביא את ספרטק מוסקבה לזכייה בתשע אליפויות זכה 8 פעמים בפרס.
דיק אדבוקאט הוא המאמן הלא-רוסי הראשון לזכות בפרס, זה קרה בשנת 2008, אחרי שזכה עם זניט סנקט פטרבורג באליפות רוסיה 2007 בגביע אופ"א ובסופרקאפ האירופי.
מאמפה היא עיר בקמרון שנמצאת באזור דרום-מערב.
היא נמצאת כ-173 קילומטרים מבואאה, בירת האזור וכ-312 קילומטרים מיאונדה, בירת קמרון.
החודש הכי חם הוא דצמבר (22 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא אוגוסט (10 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 3,931 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (605 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (40 מ"מ גשם).
העיר ממוקמת ליד הכביש הלאומי N6.
מאמר X, שכותרתו פורמלית "מקורות ההתנהלות הסובייטית" ונקרא גם " המברק הארוך", היה מאמר שכתב ג'ורג' פ.
קנאן תחת שם העט "מר X" ופורסם במגזין Foreign Affairs ביולי 1947. קנן, שהיה דיפלומט בכיר של ארצות הברית בהתמודדות עם ברית המועצות בשנים 1944–1946, דגל במאמר במדיניות הכלה של ברית המועצות ואנטי-קומוניזם חזק.
ג'ורג' קנן הצטרף לשגרירות ארצות הברית במוסקבה בתור ממונה על היחסים ביולי 1945. למרות שהיה ביקורתי מאוד כלפי השיטה הסובייטית, הלך הרוח בתוך משרד החוץ האמריקני היה ידידות כלפי הסובייטים, מכיוון שהסובייטים היו בעל ברית חשוב במלחמה נגד גרמניה הנאצית.
קנן הציע מדיניות המכונה הכלה.
בפברואר 1946 שאלה מחלקת האוצר של ארצות הברית את שגרירות ארצות הברית במוסקבה מדוע הסובייטים אינם תומכים בבנק העולמי החדש ובקרן המטבע הבינלאומית.
בתשובה, קנן כתב את המברק הארוך ובו התווה את דעותיו והשקפותיו על הסובייטים; "לפי קנן, השקפת הסובייטים על העולם הגיעה מתחושה רוסית של חוסר ביטחון...' המברק הגיע לוושינגטון ב-22 בפברואר 1946. בין החלקים הזכורים ביותר שלו היה שבעוד שהשלטון הסובייטי "אטום להיגיון התבונה", הוא היה "רגיש ביותר להיגיון הכוח".
אני מקווה, אם כן, שהמחלקה תישאר איתי אם אגיש תשובה לשאלה זו בחמישה חלקים...
אני מתנצל מראש על העומס הזה בערוץ הטלגרפי; אך לשאלות המעורבות יש חשיבות דחופה כל כך, במיוחד לאור האירועים האחרונים, שהתשובות שלנו אליהן, אם הן בכלל ראויות לתשומת לב, נראות לי שמגיעות לה מיד.
קנן תיאר את ההתמודדות עם הקומוניזם הסובייטי כ" ללא ספק המשימה הגדולה ביותר שעמה התמודדה הדיפלומטיה אי פעם וכנראה הגדולה ביותר שתצטרך לעמוד אי פעם".
בשני החלקים הראשונים הציב מושגים שהפכו לבסיס המדיניות האמריקאית במלחמה הקרה:
הסובייטים תופסים את עצמם במלחמה תמידית עם הקפיטליזם;
הסובייטים רואים קבוצות שמאל לא-קומוניסטי במדינות אחרות כאויב גרוע עוד יותר מהקפיטליסטים.
הסובייטים ישתמשו במרקסיסטים שהם יכולים להשפיע עליהם בעולם הקפיטליסטי כבעלי ברית;
התוקפנות הסובייטית לא מותאמת במהותה עם השקפות העם הרוסי או עם המציאות הכלכלית, אלא נעוצה בלאומיות רוסית היסטורית ונוירוזה;
מבנה הממשל הסובייטי מעכב תפיסה אובייקטיבית או מדויקת של המציאות.
לדברי קנן, ברית המועצות לא ראתה אפשרות לדו-קיום שלו וארוך-טווח עם העולם הקפיטליסטי.
מטרתם התמידית של הסובייטים היא לקדם את הסוציאליזם.
עבור הסובייטים הקפיטליזם היה איום לאידיאלים של הסוציאליזם, ולא ניתן היה לסמוך על בעלי הון או לאפשר להם להשפיע על העם הסובייטי.
קונפליקט גלוי מעולם לא נחשב לדרך רצויה לקידום המטרה הסובייטית, אך הם תמיד מחפשים הזדמנות לנצל "רקמה חולה" בכל מקום בעולם.
בחלק החמישי, קינן חשף חולשות סובייטיות והציע אסטרטגיה עבור ארצות הברית, וקבע כי למרות האתגר הגדול, "האמונה שלי היא כי בכוחנו לפתור את הבעיה הזו - וזאת מבלי לפנות לסכסוך צבאי כללי".
הוא טען שברית המועצות תהיה רגישה לכוח, שהסובייטים חלשים בהשוואה לעולם המערבי המאוחד, שהסובייטים חשופים לחוסר יציבות פנימית, וכי התעמולה הסובייטית הייתה בעיקר שלילית והרסנית.
קנן דגל בחינוך ציבורי, בפתרונות הבעיות הפנימיות של החברה האמריקאית, כך שתוצג לעולם תמונה חיובית של ארצות הברית, ושתהיה לעולם אמונה בעליונות של אורח החיים המערבי על פני אורח החיים הסובייטי.
ביולי 1946 גייס הנשיא טרומן את שירותיו של אחד מיועציו הבכירים, קלארק קליפורד, להכנת דוח על יחסי ברית-המועצות שיספק פירוט על "התעלמות סובייטית" מהסכמים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
טרומן, שהיה מתוסכל לכאורה מהמעשים הסובייטים, טען שהוא רוצה "להיות מוכן לגלות בפני כל העולם את האמת המלאה על אי הכישורים הרוסים בכיבוד הסכמים".
בסיוע ג'ורג 'אלסי, קליפורד התכוון לכתוב דו"ח שייקח את הניתוח של "המברק הארוך" ויתרגם אותו להמלצות מדיניות קונקרטיות.
הצמד ביקש את התייחסותם של בכירים במחלקת המדינה, מחלקת המלחמה, ומחלקת המשפטים, המטות המשולבים ומחלקת המודיעין המרכזית, וניצלו את המומחיות של ג'ורג' קנן וצ'ארלס בוהלן בכתיבת הדו"ח שלהם.
הדו"ח הסופי, שכותרתו היחסים האמריקאים עם ברית המועצות (American Relations with the Soviet Union), הוצג ביחידות בפני הנשיא ב־24 בספטמבר 1946, ולא הופץ מעבר לשולחנו.
למעשה, הנשיא טרומן הורה למסור לו את כל העותקים של הדו"ח מכיוון שהדו"ח היה בעל ערך רב עבורו "אבל אם הוא יודלף, זה יפוצץ את הגג של הבית הלבן...
יהיה בידינו המצב החמור ביותר שאי פעם התרחש בממשל שלי".
הדו"ח נשאר סודי ביותר ולא הופץ עד שהוא הופיע בספר הזכרונות של ארתור קרוק בשנת 1968.
הדו"ח סיפק לטרומן את הרקע ליחסים המלחמתיים עם ברית המועצות, תובנות לגבי הסכמים קיימים, וחשוב מכל - פירוט על "הפרות סובייטיות" של הסכמים עם ארצות הברית.
היא גם הדגישה את חשיבותו של ציבור מודע מכיוון ש"רק ציבור מושכל היטב יתמוך במדיניות החמורה שהפעילות הסובייטית מחייבת."
פרס מאמן השנה של אופ"א , הוא תואר אישי בכדורגל הניתן למאמן כדורגל המאמן באחד ממועדוני הכדורגל באירופה, ונחשב לזה שהיה הטוב ביותר בעונת הכדורגל החולפת בליגות באירופה.
הפרס נוצר על ידי אופ"א בשנת 2020 במטרה להחליף את פרס מאמן הכדורגל האירופי של העונה.
הפרס מחולק למאמן השנה בכדורגל גברים וכדורגל נשים.
הזוכה הראשון בפרס מאמן השנה בכדורגל גברים היה האנזי פליק, והזוכה הראשון בפרס מאמן השנה בכדורגל נשים היה ז'אן-לוק וסור.
מאמנים ועיתונאי ספורט בוחרים את שלושת המאמנים הראויים לפרס, כשהמאמן המדורג ראשון מקבל 5 נקודות, השני מקבל 3 נקודות והשלישי נקודה אחת.
חל איסור על המאמנים להצביע לעצמם.
שלושת המאמנים עם הניקוד הגבוה ביותר עוברים לסיבוב הגמר, והזוכה מוכרז בזמן טקס הגרלת משחקי ליגת האלופות של העונה הבאה במונקו.
80 המאמנים אשר השתתפו עם קבוצותיהם בשלב הבתים של ליגת האלופות והליגה האירופית בשנה החולפת
55 עיתונאים אשר נבחרו על ידי ארגון תקשורת הספורט האירופית ומייצגים את כלל התאחדויות הכדורגל תחת אופ"א
8 המאמנים אשר השתתפו עם קבוצותיהם בשלב הבתים של ליגת האלופות לנשים בשנה החולפת
12 המאמנים אשר קבוצתיהם מדורגים במקומות הראשונים לפי שיטת הדירוג של אופ"א בכדורגל נשים (במידה וישנה כפילות המאמן הבא יבחר)
20 עיתונאים אשר נבחרו על ידי ארגון תקשורת הספורט האירופית
עונהמאמןקבוצה2019/20 הנס-דיטר פליק באיירן מינכן2020/21 תומאס טוכל פריז סן-ז'רמן צ'לסי2021/22 קרלו אנצ'לוטי ריאל מדריד
דירוג מאמן נקודות קבוצה 1 הנס-דיטר פליק 476 באיירן מינכן 2 יורגן קלופ 212 ליברפול 3 יוליאן נגלסמן 76 ר.ב.
לייפציג 4 תומאס טוכל 76 פריס סן-ז'רמן 5 ג'אן פיירו גספריני 68 אטאלנטה 6 יולן לופטגי 57 סביליה 7 רודי גארסיה 32 אולימפיק ליון 8 זינדין זידאן 25 ריאל מדריד 9 ז'וזפ גוארדיולה 11 מנצ'סטר סיטי 10 אנטוניו קונטה 9 אינטר מילאנו
דירוג מאמן נקודות קבוצה 1 קרלו אנצ'לוטי 526 ריאל מדריד 2 יורגן קלופ 210 ליברפול 3 ז'וזפ גוארדיולה 108 מנצ'סטר סיטי 4 אוליבר גלסנר 75 איינטרכט פרנקפורט 5 אונאי אמרי 74 ויאריאל 6 ז'וזה מוריניו 51 רומא
עונה מקום שם קבוצה ניקוד סופי 2019/20 ראשון ז'אן-לוק וסור אולימפיק ליון 122 שני סטפן לרש וולפסבורג 78 שלישי לואיס קורטס ברצלונה 362020/21ראשון לואיס קורטס ברצלונה 151שני אמה הייז צ'לסי 78שלישי פיטר גרהרדסון 372021/22ראשון סרינה ויכמן 200שני סוניה בומפסטור אולימפיק ליון 94שלישי מרטינה פוס-טקלנבורג 71
בכדורגל, מאמן זמני הוא אדם הנוטל באופן זמני אחריות על קבוצת כדורגל, והופך זמנית למאמן ראשי, בדרך כלל לאחר פיטוריו או עזיבתו של המאמן הראשי.
עם זאת, ניתן למנות מאמן זמני גם אם המאמן הרגיל מושעה, חולה, או אינו יכול למלא את תפקידו מכל סיבה.
מאמן זמני מגיע בדרך כלל מתוך מערכת מועדון הכדורגל, כמו עוזר מאמן, מנהל ספורטיבי, מאמן ותיק שאימן את המועדון בעבר, מאמן קבוצת הנוער או שחקן-מאמן.
אם המאמן הזמני מצליח בתפקידו, לעיתים הוא יהפוך לאחר מכן למאמן הראשי הקבוע.
לדוגמה, ב-8 בינואר 2011, רוי הודג'סון פוטר על ידי ליברפול לאחר רצף של תוצאות גרועות, כשהקבוצה התדרדרה למקום ה-12, וקני דלגליש מונה למאמן הזמני של ליברפול לשארית העונה.
לאחר המשך עונה מרשימה, שהעלתה את ליברפול למקום השישי בטבלה, דלגליש מונה למאמן הקבוע של ליברפול, בחוזה לשלוש שנים.
בדומה לכך, ב-18 בדצמבר 2018 ז'וזה מוריניו פוטר על ידי מנצ'סטר יונייטד לאחר שהקבוצה הפסידה 1–3 לליברפול וירדה למקום השישי.
שחקן העבר של הקבוצה, אולה גונאר סולשיאר, מונה למאמן הקבוצה.
כשמנצ'סטר יונייטד עלתה למקום הרביעי בטבלה והעפילה לרבע גמר ליגת האלופות – סולשיאר מונה למאמן קבוע בחוזה לשלוש שנים.
בגרמניה, בקיץ 2019 מונה האנזי פליק לעוזר המאמן בבאיירן מינכן, תחת המאמן הראשי ניקו קובאץ'.
הוא זכה עם באיירן באליפות ובגביע הגרמני בעונת 2019/20, לאחר שהצליחה הקבוצה לסגור פער של שבע נקודות ליגה וזכה עם הקבוצה בליגת האלופות, לאחר ניצחון 1–0 במשחק הגמר על פריז סן-ז'רמן.
שבוע אחר מכן, ב-30 בספטמבר, ניצחה באיירן מינכן 2–3 את בורוסיה דורטמונד במשחק הסופר קאפ הגרמני וזכתה בתואר, ובכך זכה פליק עם באיירן מינכן בחמישה תארים בעונה אחת.
בפברואר 2021 הוסיף תואר נוסף השייך לעונת 2020, כשזכה עם הקבוצה בגביע העולם למועדונים והשלים זכייה ראשונה אי-פעם של המועדון בשישה תארים בעונה אחת.
מאידך, טוני פארקס מונה למאמן הזמני של בלקברן רוברס בשש הזדמנויות שונות בין 1986 ל-2004, מבלי שקיבל את תפקיד המאמן הקבוע.
וורו, מונה למאמן הזמני של ולנסיה בשמונה הזדמנויות שונות בין 2008 ל-2023, ומונה למאמן ראשי קבוע רק בין ינואר למאי 2017.
בנובמבר 2007, סנדי סטיוארט הוביל את סט.
ג'ונסטון לזכייה בגביע האתגר הסקוטי לאחר שאינו אותה כמאמן זמני במשחק הגמר בלבד.
ב-4 במרץ 2012, רוברטו די מטאו הפך למאמנהּ של צ'לסי אחרי פיטוריו של וילאש בואש, וב-5 במאי ניצח 2–1 את ליברפול וזכה ב.
ב-19 במאי 2012 הוביל את צ'לסי לניצחון בגמר ליגת האלופות.
ביוני אותה שנה הוחתם כמאמן הראשי, אך פוטר בנובמבר ובמקומו הגיע כמאמן זמני רפאל בניטס, שזכה עם הקבוצה ב אך לא מונה למאמן קבוע.
בשנת 2017 זכו יעקב אסייג וכפיר אדרי בגביע המדינה בכדורגל כמאמנים, לאחר שהחליפו את ניסן יחזקאל.
מאנגה (בקאנג'י: 漫画; בהיראגאנה: まんが; בקאטאקאנה: マンガ) הוא שם כללי המקובל מחוץ ליפן לקומיקס שמקורו ביפן ומאפייניו ניתנים לזיהוי כקומיקס יפני אותנטי.
ביפן עצמה, בדומה למונח "אנימה", המילה "מאנגה" היא שם לכל קומיקס, ללא התייחסות לארץ המוצא.
המאנגה התפתחה במקביל לקומיקס המערבי, אך שונה ממנו הן במאפיינים גרפיים, עלילתיים ומבניים והן בתרבות הסובבת את התעשייה.
ביפן אנשים מכל הגילאים קוראים מאנגה.
המדיום כולל יצירות במגוון רחב של ז'אנרים – פעולה, הרפתקאות, קומדיה, סיפורים בלשיים, דרמה, היסטוריה, אימה, מסתורין, רומנטיקה, מדע בדיוני, פנטזיה, ארוטיקה, ספורט, מתח, ועוד.
חוברות וספרי מאנגה רבים מתורגמים לשפות אחרות.
שוק המאנגה של יפן הוא שוק הקומיקס הגדול בעולם.
בשנת 1995 הוערך שוק המאנגה ביפן בכ-586.4 מיליארד ין (בסביבות 7 מיליארד דולר), עם מכירות שנתיות של 1.9 מיליארד ספרים ומגזינים של מאנגה ביפן בלבד (שווה ערך ל-15 פריטים לאדם).
לאורך השנים סדרות המאנגה זכו גם לקהל קוראים גדול ברחבי עולם.
בשנת 2008 שוק המאנגה הוערך ב-175 מיליון דולרים.
נכון ל-2019 מאנגה מהווה 38% משוק הקומיקס הצרפתי.
בשנת 2005 שוק המאנגה בצרפת הוערך בכ-460 מיליון אירו (569 מיליון דולרים).
בשנת 2012 באירופה ובמזרח התיכון שוק המאנגה הוערך בכ-250 מיליון דולרים.
סיפורי מאנגה מודפסים בדרך כלל בשחור-לבן, אם כי ישנם גם סיפורי מאנגה שמודפסים בצבע מלא.
ביפן יוצאים בדרך כלל מרבית סיפורי מאנגה בהמשכים במגזינים מיוחדים המוקדשים רק למאנגה, ולעיתים קרובות מכילים סיפורי מאנגה רבים.
כל מגזין מכיל פרק אחד בכל סיפור מאנגה.
מעת לעת יוצאים גם כרכים מיוחדים בהם נמצאים כל הפרקים בסיפורי מאנגה מסוימים שנאספו לכרך אחד.
לרוב הכרכים הללו מודפסים בספרים עם כריכה רכה.
אמן מאנגה (המכונה ביפנית "מאנגקה") עובד בדרך כלל עם כמה עוזרים בסטודיו קטן ועובד במקביל עם עורך מטעם חברת פרסום מסחרית.
אם סדרת מאנגה פופולרית מספיק, היא עשויה להפוך בהמשך לסדרת או סרט אנימה.
לפעמים נוצרים סיפורי מאנגה אשר מציגים את העלילה של סרטי אנימציה או סרטי לייב-אקשן פופולריים.
"מאנגה" היא מילה יפנית (漫画 או まんが) המשמשת לציון "קומיקס".
המשמעות המילולית של הביטוי: "תמונה מגוחכת".
את השם "מאנגה" טבע הצייר קצושיקה הוקוסאי, בהעניקו שם זה לסדרת קריקטורות פופולרית שלו.
צייר מאנגה קרוי "מאנגאקה" (Mangaka 漫画家).
בשפה היפנית המילה "מאנגה" מציינת כל קומיקס שהוא, ואילו העולם שמחוץ ליפן אימץ את המילה ככינוי לקומיקס היפני בלבד.
בדרך למאנגה המודרנית והשפעות ראשיות עליה
קדמו למאנגה האמאקימונו (emakimono) - מגילות מאוירות המגוללות סיפור בעזרת שילוב של מלל ואיורים.
מגילות אלה החלו להופיע בתקופת נארה (Nara) כחיקוי למגילות דומות שהיו מקובלות בסין.
החל מאמצע המאה ה-12 החלו המגילות היפניות להיבדל משמעותית בסגנונן ממקבילותיהן הסיניות.
המגילות היפניות מתאפיינות במשקל רב שניתן לציורים על חשבון המלל.
עליונות הציור על המלל היא גם אחד המאפיינים החשובים ביותר של המאנגה.
מאוחר יותר, בתקופת אדו (Edo) החלו להתפרסם ספרים נטולי מלל ובהם רק תגליפי עץ.
ספרים אלו נקראו "ספרי התבוננות" בניגוד ל"ספרי קריאה".
השפעות של הקומיקס מהעולם המערבי במחצית הראשונה של המאה ה-20
לאחר תקופת רסטורציית מייג'י החל ייבוא של קומיקס מהעולם המערבי ליפן ואמנים יפנים רבים החלו ללמוד רבות מהקומיקסאים בחו"ל.
המאנגה המודרנית עוצבה, למעשה, בצלם רצועות אלה.
במחצית הראשונה של המאה העשרים החלו להופיע בעיתונות היומית ביפן מגוון סדרות קומיקס המחקות את אחיותיהן מעברו השני של האוקיינוס השקט.
תחת הכיבוש האמריקני שלאחר תום מלחמת העולם השנייה, היו המאנגאקים נתונים יותר מאי פעם להשפעת רצועות הקומיקס האמריקאיות, שתורגמו והופצו בעיתונות היומית היפנית.