tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעיית הרעב והעוני בעולם אינה נגרמת על ידי חוסר מזון בעולם אלא חלוקה לא מאוזנת של המזון הנמצא חסר במקומות רבים ובעודף עצום במקומות אחרים.
הילודה בהחלט אינה תלויה ביצר המיני ובצורך בידיים עובדות בלבד.
הילודה תלויה בגורמים נוספים רבים ואף חשובים יותר כמו שיעור האבטלה, משך שנות הלימודים, כניסת הנשים לכוח העבודה ולחיי קריירה, מצב כלכלי, אופנה, שינויים באמונה דתית ועוד.
רעיונות מלתוסיאניים החלו להופיע שוב במאה ה-20. הוגים חברתיים חזרו אל רעיון הסכנה שבגידול אוכלוסייה אך הפעם לא בחברה המערבית המבוססת, כמו אצל מלתוס, אלא בארצות הבלתי מפותחות של העולם השלישי.
על כן, הדוגלים בדעות אלו, שבו אל רעיונות הגבלת הילודה, לדוגמה על ידי מדיניות הילד האחד בסין.
בפועל, מדינויות מסוג אלו נכשלות ואף עשויות להוביל למחסור בכוח עובד המוביל לתופעת מהגרי עבודה.
עמדות אנטי-מלתוסיאניות הופיעו בין כלכלני המאה ה-20. אחת מהן הייתה אסתר בוסרופ, אשר פיתחה תאוריה ביקורתית על מלתוס וממשיכי דרכו.
הכלכלן הישראלי-אמריקאי עודד גלאור הציע שתאוריית הצמיחה המאוחדת מסבירה כיצד יש ניתן לפרוץ מצב של סטגנציה מלתוסיאנית.
בשנת 2020 הראה הכלכלן והגלובליסט הגרמני מקס רוזר, מייסד הפרסום המדעי Our World in Data, כי מאלתוס תיאר במדויק את המציאות הדמוגרפית והכלכלית של בריטניה במאות השנים שעד תקופתו.
בתקופה זו, הייתה בריטניה לכודה ב"מלכודת מלתוסיאנית" (Malthusian trap) שבה הדרך היחידה להגדיל את כלל הייצור התוצר לנפש ורמת החיים הייתה על חשבון אלו של אנשים אחרים, שכן סך כל האדמה הניתנת לעיבוד, כמו של מרבית שאר המשאבים הזמינים, היה נתון וקשה מאוד לשינוי.
עם זאת, רוזר גם הראה באמצעות אותם נתונים שלפחות מאז המאה ה-19, המהפכה התעשייתית בבריטניה שינתה מציאות זו באופן דרמטי, כאשר התוצר לנפש, הקובעים גם את ההכנסה לנפש ורמת החיים החלו לעלות באופן מעריכי, ללא תלות ברורה בגודל האוכלוסייה.
מלקית' הארור הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Thor #344 מיוני 1984, ונוצרה בידי הכותב והמאייר וולט סימונסון.
מלקית' הארור הוא אלף אפל, מכשף ולוחם שנודע כיריבו של האל האסגרדי תור, והוכתר בהמשך למלך האלפים האפלים.
מלקית' שימש כאנטגוניסט הראשי וככוח הפעיל מאחורי אירועי "מלחמת הממלכות" מאפריל-יולי 2019. את דמותו בסרט הלייב אקשן "תור: העולם האפל" גילם השחקן כריסטופר אקלסטון.
מלקית' היה אלף אפל מסווראטאלפהיים ובנם ה-13 של בן שלושה עשר וליידי מזרות', מנהיגי שבט המרה השחורה ואדוניהם של כלבי הציד הפראי.
אביו, אחיו ודודים נספו כולם במלחמת הטרולים ה-43, ואמו מכרה אותו לקברן תמורת מזון עבור כלבי המלחמה, באומרה שלפחות לא ימות כחייל בקרב.
מלקית' אולץ לעבוד כשורף גופות במלחמה, ושרף את גופותיהם של כ-3,000 אלפים אפלים, בהם כאלה שנותרו בחיים אחרי הקרב.
כעבור זמן מה נלכד מלקית' בידי הטרולים, שם גמל חסד לאלף אפל זקן ואיתר עבורו מזון לכישוף.
האסיר התקלה כמכשף, שהשמיד את הטרולים והוביל את השבויים לחופשי.
בשנים הבאות הפך מלקית' לשוליית המכשף, שהגדיר אותו כבעל הכישרון הטבעי הטוב ביותר שראה מימיו, עד שעלה בכוחותיו על מורהו.
בנקודה זו הכריז המכשף על סיום אימוניו של מלקית', וביקש ממנו לסייע בסיום מלחמות האלפים האפלים הבלתי פוסקות, ובהבאת שלום ואחדות לעם האלפים האפלים.
מלקית' דקר בתגובה את מורהו המופתע, הצהיר שהמלחמה חישלה אותו ואת נשמות האלפים האפלים, והכריז שתמיד תהיה מלחמה כל עוד הוא חי.
המכשף הספיק לקלל את מלקית' לפני מותו, והשחיר מחצית מפניו כדי לסמן את טבעו האמיתי לעולם.
מלקית' שב לביתו לשעבר, שם הקשיב לתחנוניה של אמו בטרם האכיל אותה לכלבי המלחמה, והכתיר את עצמו לאדון הציד הפראי.
לאחר מכן כרת מלקית' ברית עם האל האסגרדי לוקי כנציג מטעמו של שד האש סירטיר, והחל במסע אחר תיבת החורפים העתיקים, פריט קסום המכיל את כוח הפימבולווינטר של ענק הכפור יימיר.
הוא הרג את השומר האנושי של התיבה ופצח במרדף אחר בנו, אך נתקל בהתנגדותו של אל הרעם תור וחטף את בת בריתו האסגרדית, לורליי.
מלקית' השתמש בלורליי כבת ערובה כדי לאלץ את תור להילחם באחד מחסידיו, אלגרים החזק, וניסה להפיל את שניהם לבור מאגמה.
מלקית' הובס על ידי תור ונלקח למאסר באסגרד, אך הצליח לשחרר לאוויר העולם את הכוח הטמון בתיבה.
מלקית' הגיע לעסקה עם לוקי מכלאו, והשניים הסכימו להתחלף כדי ליצור מהומה.
לוקי התחזה למלקית' ותפס את מקומו בצינוק האסגרדי בשעה שמלקית' התחזה לבלדר, יורש העצר המיועד.
במקביל, אלגרים שונה בידי הביונדר לכדי "המקולל", יצור עוצמתי שנועד חזק מתור בכוחותיו.
בקרב המתחולל נזכר אלגרים האמנזי באחראי האמיתי לפציעותיו האנושות מבור המאגמה, ויצא לחפש אחר אדונו לשעבר.
אלגרים איתר את מלקית' באסגרד, ראה דרך אשליותיו, התפרץ לטקס ההכתרה של "בלדר" והרג אותו במקום.
מלקית' זייף את מותו בידי אלגרים, וניצל את חירותו המחודשת כדי לנסות לתמרן את הדבר להרוג את תור וסיף - אך כאשר ראה שאין הגיבור יכול להתנגד לטבעו, החליט לתמרן את שנאתו של אלגרים למטרותיו.
מלקית' התחזה ללורליי, שהקריבה את חייה כדי להציל את בלדר, ונכח בהסתערותו של אלגרים על הל בחיפושו אחריו.
אלגרים הביס את הלה, נעשה לאדון המתים ויצא לחפש את מלקית' במידגרד בשכנועיה של "לורליי".
בעוד תור, יחידת האלים והוד התפתחותו נלחמים באלגרים ובצבאות המתים, ג'יין פוסטר גילתה את זהותה האמיתית של "לורליי" ודיווחה על כך לסיף, אך הקרב נקטע בבואה של הלה.
הלה חשפה את תוכניתו של מלקית', והסכימה למנוע את הסתערות כוחותיה בתנאי שתור יבוא עמה לממלכתה; ובעוד תור שבוי בהל, מלקית' נחשף והוכה באכזריות על ידי אלגרים, שהסכים לחדול ממעשיו לבקשתה של סיף.
אלגרים הביא את מלקית' לענישה בהל, ותור הוחזר לכדור הארץ.
מלקית' צץ פעם נוספת באסגרד הנטושה ונלחם בקייבל והאקס פורס, ונחשב למת פעם נוספת בתום ניסיון כושל להשתלט על ממלכת אבלון.
זמן מה לאחר מכן, תיבת החורפים העתיקים אותרה בסווארטאלפהיים ונלקחה בידי חסידיו של מלקית', ששב כדי לנקום בתור.
הוא שיסה במידגרד שד כפור, הקפיא את אסגרד ותכנן לרצוח את אודין בשנתו, ובעשותו כך נכנס לקרב עם תור, בלדר, סיף, הלוחמים שלושה ובטא ריי ביל.
הוא אף כישף את אלגרים לעשות כרצונו, ולבסוף הובס כאשר תור הצליח לבטל את הכישוף ונעזר באלגרים כדי לסגור את תיבת החורפים העתיקים.
מלקית' ניסה לתמרן את הרקולס לתקוף את אלפליס, מלכת האלפים האפלים, והובס במהירות על ידי זאוס.
מלחמת אזרחים בסווארטאלפהיים, טבעות המנדרין
מלקית' חולץ מכלאו בהל בידי קבוצת אלפים אפלים נאמנה, שמתוכה רק אחד שרד את המסע לסווארטאלפהיים - אלף אפל אילם בשם לשון-טינופת.
בשובו לסווארטאלפהיים גילה מלקית' שעם האלפים האפלים התרכך ולא יקבל אותו כמנהיגו, והחל במסע הרג וטבח בבני עמו כדי "לחשל" אותם.
אחרי טבח בכפר קטן החזיק מלקית' כבת ערובה את הניצולה היחידה, האלפית האפלה וואזיריה.
מלקית' הצהיר בפני תור והלוחמים שלושה שיהרוג כל אלף אפל שלא יצטרף אליו, כרת את זרועה של וואזיריה ונמלט.
הוא איתר את המלכה אלפליס במחבואה בנידווליר, ממלכת הגמדים, וההתנקשות בחייה הציתה מלחמת אזרחים, כאוס ופילוג בקרב האלפים האפלים.
במהלך תקופה זו כרת מלקית' ברית עם ענקי הכפור והבטיח למצוא את גולגולתו של מלכם לשעבר, לאופיי, הטומנת את הסוד לתחייתו המחודשת.
במתקפה על מחנה פליטים בטריטוריית ענקי הרים ביוטונהיים נתקל מלקית' בליגת הממלכות, קבוצה מאוחדת של תשעה לוחמים מתשע הממלכות שנועדה לעצור את מסע הקטל שלו.
מלקית' הצליח לגרור את הקרב לטריטוריית ענקי הכפור, אליה ליגת הממלכות לא יכלה להיכנס, מכיוון שמעשה כזה מצידם שקול להצהרת מלחמה.
מאוחר יותר עקב מלקית' אחרי ליגת הממלכות למידגרד, שם התכנסה מועצה של מנהיגי שבטי האלפים האפלים כדי לדון במתקפותיו של מלקית'.
הוא חשף כי הצליח להכניס פרזיט לתמד של תור, באמצעותו עקב אחרי ליגת הממלכות ואילץ את תור לתקוף את חבריו.
תור הצליח להשתחרר משליטת הפרזיט, אך הקרב בינו לבין מלקית' נקטע כאשר מועצת האלפים האפלים הכריזה כי הם החליטו לאחד את עמם ולהכתיר את מלקית' כשליטם.
בטקס ההכתרה הזכירה פריגה למלקית' כי עליו לרצות את עונשו על מעשיו, ווואזיריה התנדבה להחליף את מלקית' בכלאו כדי למנוע שפיכות דמים ומלחמת אזרחים נוספת.
מלקית' מינה את לשון-טינופת לנציגו בקונגרס העולמות, ונפגש עם נציגים מענקי הכפור ושדי האש כדי ליצור "ליגה משלהם".
לאחר מותו של המנדרין בידיו של זיק סטיין, עשר טבעות הכוח שלו חיפשו אחר מארחים חדשים.
טבעת קרן המערבולת של המנדרין חברה למלקית', שגבר על נסיונתיה לחפש מארחים נוספים לשאר טבעות הכוח ודרש ממנה מידע על שאר נושאי הטבעות, מתוך כוונה לקחת את כל עשר הטבעות לעצמו.
הוא רצח שניים מנושאי הטבעות האחרים וכרת את זרועותיה של האחרת, ולקח לעצמו את טבעות הפיצוץ החשמלי, פיצוץ הלהבה ומסדרת החומר.
כאשר איירון מן הגיע לסווארטאלפהיים כדי לקחת את הטבעות הגנובות להשגת סוכנות S.H.I.E.L.D, מלקית' חילק טבעות לשלושה מחסידיו, ושלח שניים מהם לצוד את איירון מן.
עם זאת, איירון מן הגיע חמוש בשריון העשוי כולו מברזל - חומר קטלני לאלפים אפלים - ושתי הטבעות נלקחו.
מלקית', שנותר רק עם טבעת פיצוץ הלהבה, החל לחפש כישוף שיועיל בקרב נגד הנוקם המשוריין כאשר הותקף בידי שאר נושאי הטבעות, שהחליטו לתקוף את מלקית' לפני שינסה לגנוב את טבעותיהם ולקחו את הטבעת השלישית שחילק.
מלקית' הצליח להימלט והסכים לתת לאיירון מן את טבעת פיצוץ הלהבה, בתמורה לחנינה על חייו ואפשרות לברוח מנושאי הטבעות.
מלתען המכונה גם צפע הים (שם מדעי: Chauliodus) הוא סוג דג מצולות טורף מסדרת סטומיי תהומות שבמחלקת מקריני סנפיר.
דגים אלה חיים בעומק 250 - 5,000 מטר מתחת לפני הים, בעיקר בימים הטרופיים, ותפוצתם בכל האוקיינוסים.
בלילות הם עולים לפני המים כדי להיזון יחד עם הפלנקטון.
הם בעלי עיניים גדולות ולסת בולטת שבאמצעותה ביכולתם להכניע גם טרף הקרוב להם בגודלו.
מתחת לעיניהם ישנם פנסים המראים לצפעי הים את דרכם וגם מושכים טרף אל בין הלסתות.
שיניהם כה גדולות שהצפע הימי אינו יכול לסגור את לסתותיו לחלוטין, את טרפו בולע בשלמותו ובשיניו נעזר רק כדי להורגו.
בהיעדר מזון יצליחו להתקיים בצום ממושך עד כדי חודשים.
הם טורפים בעיקר שוכני תהומות אחרים - בעיקר פנסאים וגונוסטומטיים, חסילונים ורכיכות שונות.
מָלְקֵינְיָה גוּרְנָה (בפולנית: Małkinia Górna) הוא כפר בצפון-מזרח פולין, השוכן 103 קילומטרים צפונית-מזרחית לבירה ורשה, כקילומטר מגדות נהר הבוג המערבי.
הכפר מצוי בשטח מחוז אוסטרוב מזובייצקה בפרובינציית מזוביה.
הכפר מצוי סמוך לצומת מסילות ברזל בין ורשה לביאליסטוק.
במהלך מלחמת העולם השנייה שכן מחנה ההשמדה טרבלינקה בסמוך לכפר ותחנת הרכבת הסמוכה שימשה נקודת המתנה אחרונה של המגורשים בטרנספורטים השונים, לפני העברתם למחנה ההשמדה, תוך שהם כלואים בצפיפות בקרונות המשא.
בכפר נוסדה קהילה יהודית קטנה בשלהי המאה ה-19 וב-1921 מנתה 300 נפשות.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מתושבי הקהילה לשטח הכיבוש הסובייטי.
מלתקי הייתה אשתו הרביעית של הורדוס מלך יהודה.
מלתקי הייתה שומרונית, וייתכן שהורדוס הכיר אותה ונשא אותה לאישה כבר בשנת 28 לפנה"ס, כאשר שכב חולה בעיר סמריה (שומרון), לאחר שהוציא להורג את אשתו השנייה, מרים החשמונאית.
היוזמה לנישואין ככל הנראה הייתה של מקורביו, זאת כדי להשכיח את זכר אשתו המתה.
בנישואיו למלתקי, עבר הורדוס על האיסור המפורש לשאת נשים נוכריות (כולל שומרוניות), שנתקבל בימי עזרא ונחמיה, לדעת חלק מהחוקרים.
מלתקי הייתה אמם של הבנים ארכלאוס (אתנארך), הורדוס אנטיפס (טטרארך) והבת אולימפיאס, שנישאה ליוסף, בנו של יוסף אחי הורדוס.
לאחר מותו של הורדוס, בשנת 4 לפנה"ס, יצא ארכלאוס לרומא, בלווית אמו, כדי להיאבק על הירושה, אולם מיד אחריו יצא גם אנטיפס לרומא כדי לתבוע את זכותו למלוכה ואף השיג לשם כך את תמיכת אמו.
בזמן שבניה נמצאו בבוררות לפני הקיסר אוגוסטוס לגבי צוואת אביהם, חלתה מלתקי ונפטרה ברומא.
מחוז משנה מלריטה (בבלארוסית: Маларыцкі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר מלריטה.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה מלריטה 25,780 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 88.3% בלארוסים, 7.2% אוקראינים ו-3.7% רוסים.
מלתחת קפסולה (ארון קפסולה) היא שיטה לניהול מלתחה בה מרבית הפרטים אינם חולפים מהאופנה ומותאמים זה לזה ולסגנון האישי של בעל\ת המלתחה.
מלתחת קפסולה יכולה להיות עונתית או שנתית.
הקפסולה העונתית תשמש לעונה אקלימית אחת (כ-3 חודשים) ולאחריה יוחלפו חלק או כל הפריטים בהתאם לעונה החדשה.
הקפסולה השנתית תשמש לכל השנה ותכיל בהתאם לכך כמות פריטים גדולה יותר.
הסיאו וגראומן הגדירו מלתחת קפסולה כמלתחה הכוללת בגדים חיוניים שהם כמו פאזל, המסייע להגדיר וללבוש אותם בגדים בשילובים שונים ורבים.
מלתחת קפסולה חוזרת לכותרות בזכות ההיבט הסביבתי שלה.
כותבי תוכן רבים אימצו אותה תוך קריאה לשינוי והפסקת קניות אופנה מהירה להימנע מבזבוז משאבי זמן וכסף ושמירה על איכות הסביבה.
עשרות מיליוני פרטי לבוש מוטמנים בכל שנה, לאחר שנקנו וכמעט לא נלבשו
מלתחת קפסולה הוא מונח שהוטבע על ידי סוזי פוקס, מייסדת הבוטיק הלונדוני "מלתחה", במהלך שנות ה-70. על פי פוקס, מדובר במלתחה שמורכבת ברובה מפריטי לבוש קלאסיים באיכות גבוהה שיוכלו לשמש את בעל\ת הארון במשך כמה עשורים אליהם ניתן להוסיף פריטים אופנתיים כמו תיקים, צעיפים, או חגורות בסיס עונתי.
המטרה של פוקס הייתה לייעל את השימוש במלתחה על ידי תכנון מקדים ובכך להפחית משמעותית את כמות הפריטים שמגיעים למזבלות תוך תמיכה במעצבים ומפעלים שיוצרים מוצרים באיכות גבוהה.
הרעיון הפך לפופולרי ב-1985, כאשר המעצבת האמריקאית דונה קראן השיקה קולקציית של פריטי קפסולה שניתן ללבוש במספר דרכים.
החל מעשור הראשון של המאה ה-21, המונח נמצא בשימוש רחב ומתייחס באופן כללי לקולקציות בגדים שנתיות או ענתיות שמורכבות ממספר סופי של פריטים, המתאימים זה לזה בפלטת הצבעים ובסגנון.
ישנן פרשנויות רבות למושג "מלתחת קפסולה" וניתן למצוא מגוון מימושים לרעיון שהציעה פוקס, החל ממלתחות הכוללות פריטים בודדים ועד מלתחות הכוללות עשרות פריטים.
סוג וסכום הפריטים הנכללים במלתחה מותאם אישית לסגנון, העדפות ואורח חיים.
עם זאת יש כמה כללים אוניברסליים:
היצמדות לפלטת צבעים מסוימת - תחילה, בחירת צבע או שני צבעי בסיס.
בדרך כלל צבעי הבסיס הם שחור, לבן, חום, אפור או כחול כהה (נייבי).
רצוי שפריטים מרכזיים במלתחה כמו מכנסיים ומעילים יהיו בגוונים של צבעי הבסיס, כך שיתאימו למרבית הפריטים בארון.
לאחר בחירת צבעי הבסיס, נהוג לבחור צבעים מדגישים, שניים עד שלושה, שמתאמים לצבעי הבסיס.
צבעים אלו בדרך כלל ישמשו לפריטים כמו חולצות, שמלות ואביזרים.
פלטת הצבעים מסייעת ליצירת מלתחה בה כל הפריטים ניתנים להחלפה מכיוון שהפריטים נבחרים מראש כך שיתאימו וישלימו זה את זה.
צורות וגזרות קלאסיות - בעוד כמה גזרות מסוימות נכנסות ואופנות מהאופנה, אחרות נחשבות ל"קלאסיות" ואינן כבולות לתקופה מסוימת.
לדוגמה - ג'ינס בגזרה ישירה הוא פריט קלאסי, לעומת גינס בגזרה מתרחבת או סקיני ג'ינס.
מומלץ לבחור פריטים קלאסיים למלתחת קפסולה, על מנת שההשקעה בהם תשתלם לאורך שנים.
בחירת פריטים בהתאם לפרופוציות הגוף - בתוך גבולות הגזרה של פריטים קלאסיים, יש הרבה גזרות וצורות שעשויות להתאים לאנשים עם מבני גוף שונים.
הרדוקציה למספר פריטים קטן יותר משמעה הצמדות לגזרות נוחות ומחמיאות בלבד, מכיוון שאין מקום לפריטים שאינם מתאימים כמו כפפה במלתחה מצומצמת.
במקרה הזה ניתן לשאוב השראה מתיאוריות על מבנה גוף, אך מכיוון שנכנסים למשוואה הרבה שיקולים אישיים, מומלץ לבחון אילו פריטים שימשו את בעל\ת הארון בעבר וגרמו להם להנאה, כמו גם פריטים שמדגישים אזורים שגורמים לבעל\ת המלתחה להרגיש בטוחים בעצמם ובגוף שלהם.
בדים ותפירה באיכות גבוהה - מכיוון שהרעיון של מלתחת קפסולה הוא להחזיק פריטי לבוש שניתן לאורך זמן, נעשה שימוש רב בכל פריט במלתחה.
לכן, כדאי לבחור בגדים שעשויים היטב כך שצורתם וצבעם יישמרו לאורך זמן.
תהליך יצירת המלתחה כולל בדרך כלל תהליך סידור ארון באופן מונחה על מנת להבין אילו פריטים יוכלו לשרת את בעל\ת הארון בצורה מיטבית, ולאחר מכן התמקדות ברכישת פריטים באיכות גבוהה שיתאימו זה לזה ולאורח החיים של בעל\ת הארון.
בתהליך, מודל הצריכה של הפרט משתנה.
הסכום שמשקיעים בפריט בודד עולה אך בטווח הארוך ההוצאות מתאזנות ואף קטנות מכיוון שהפריטים משמשים את בעל\ת הארון לאורך זמן וכמות הקניות יורדת משמעותית.
בהוספת פריטים חדשים למלתחה, בוחנים פריט על פי שלושה מאפיינים מרכזיים: צבע, איכות הבד ואיכות התפירה.
אלו מאפיינים אשר יקבעו אם הפריט יישמר לאורך זמן.
כמו כן, כל פריט חדש צריך להשתלב עם פריטים קיימים, הוספת בגד לארון צריכה לאפשר מספר רב של שילובים עם פריטים קיימים בקפסולה.
"מלתעות האימה" הוא סרט אימה-הישרדות אמריקאי אשר בוים על ידי אלכסנדר אג'ה, לפי תסריט שכתבו מיכאל רסמוסן ושון רסמוסן.
את הדמויות הראשיות מגלמות קאיה סקודלריו וברי פפר.
הסרט יצא לאקרנים ב-10 ביולי 2019, בהפצת סרטי פרמאונט.
בישראל יצא הסרט ב-29 באוגוסט 2019. סרט אימה חדש על סופת הוריקן מאלכסנדרה אג'ה.
הסרט מתחיל כאשר סופה טרופית כבדה פוגעת בפלורידה, עיר הולדתה של היילי קלר (קאיה סקודלריו).
היא בוחרת להתעלם מהתרעות הפינוי של העיר, ומחליטה לנסוע לשם במטרה למצוא את אביה, דייב קלר (ברי פפר), שנעלם בפתאומיות.
כאשר מגיעה היילי אל בית אביה, היא מגלה כי הוא פצוע אנושות.
בסמוך לכך, היא מנסה לעצור את הדימום שלו, תוך שהיא מטפלת בו.
לאחר מכן, השניים ננעלים במרתף, תוך שהשיטפון מבחוץ חודר פנימה ויחד איתו, גם האליגטורים שתוקפים ופוצעים את השניים בצורה קשה ובלתי הפיכה.
קאיה סקודלריו – היילי קלר, בתו של דייב
ברי פפר – דייב קלר, אביה של היילי
רוס אנדרסון – וייד טיילור
מורוויד' קלארק – בת' קלר
מלתעות 2 הוא סרט אימה אמריקאי המהווה סרט המשך לסרט הפופולרי מלתעות מ-1975, אשר יצא בידי אולפני יוניברסל ב-18 ביוני 1978 בבימויו של הבמאי הצרפתי ז'אנוט שווארק, אשר מחליף את סטיבן ספילברג.
הסרט מציג את סיפורו של השריף מרטין ברודי (רוי שיידר), גיבור הסרט הקודם במסעו נגד כריש גדול התוקף עיירת נופש על אי ומאיים על תושביה וכן על ילדיו של השריף.
בדומה לקודמו הסרט היה שובר קופות אשר גרף 208,000,000 דולר והפך (לזמן קצר) לסרט ההמשך הרווחי ביותר שיצא, עד שנעקף בידי רוקי 2 של סילבסטר סטאלון.
לאחר מספר שנים מהסרט הקודם, שריף מרטין ברודי נתון בפחד מחזרתם של הכרישים לאי, בעוד בית מלון חדש נחנך על החוף.
למחרת 2 צוללנים נעלמים באופן מסתורי, לאחר חקירת ספינה טבועה שמתבררת כטריפה בידי עמלץ לבן נוסף המשחר לטרף.
שריף ברודי רץ לספר לאנשי העירייה אשר מטילים ספק בדיווחיו.
למחרת נטרפת נערה גולשת בסקי מים וחברתה מפוצצת את סירתה כשהכריש תוקף ונהרגת.
מרטין מבקש מראש העירייה לארי לסגור את החופים, אך מסורב מאחר שהעירייה מתפרנסת מתיירות החופים הקיצית.
מרטין מוצא גם נבלת קטלן שנאכלה בידי כריש וגם את שרידי הנערה שהתפוצצה אך הביולוגית הימית ד"ר אלקינס לא מסיקה שנגרמו מתקיפות.
מרטין אוסר על בנו מייקל להתקרב לחופים ומפטרל על המים תוך שבית המלון החדש נחנך.
אך מרטין נבהל, מוציא אנשים מהמים ויורה בלהקה של דגים שחשב שהם כריש.
בעקבות האירוע הוא מפוטר מתפקידו אף שמצא צילומים דהויים של הכריש ואת מקומו מקבל סגנו ג'ף הנדריקס.
מייקל לא מציית לאביו ובורח לצד אחיו הקטן שון מהבית מוקדם כדי להפליג עם חברתו.
הם מצטרפים לשיט קבוצתי בים ופוגשים גם בחבורת צוללנים בראשות טום אנדרוז.
טום נתקל בהמשך בכריש ונפצע אך חבריו לוקחים אותו לחוף.
בינתיים הכריש עוקב אחרי הסירות ותוקף את חבריו של מייקל, אדי וטינה.
אדי נופל למים ונטרף וחברתו בורחת לירכתי הסירה מחכה לעזרה.
בינתיים מרטין מגלה שילדיו נעלמו ומחפש על החוף סימנים לכריש.
הוא מאתר את ג'ף שהופך לשריף במקומו ולצידו ולצד אשתו אלן עוקב אחרי הסירה של טינה ומציל אותה.
אז הוא ממשיך לחפש את ילדיו, אשר בינתיים מותקפים שוב והכריש הורס את הסירות ודוחף את חרטומיהם קדימה.
שון נופל למים והכריש דולק אחריו וטורף את מארג', שקפצה למים להציל אותו.
הוא מוצא את מייקל שהתעלף אך ניצל בידי חבריו לסירה שמצליחה להתקרב לחוף ומפנה אותו למקום מבטחים בחיפושו אחרי שון ושאר המפליגים.
הילדים נקעים קרוב לאי בעל תחנת חשמל ומרטין מגיע אליהם בזמן.
אך סירתו נתקעת בסלעים על התחתית והכריש מעיף את הסירה לחוף ושובר אותה.
מרטין מנסה להגיע לשון ולג'קי, חברתו של מייק הנמצאים הרחק מהחוף ומפחדים לשחות לאי.
כדי למנוע מהכריש לטרוף אותם הוא מפתה אותו עם כבל חשמלי תת-ימי והכריש תוקף אותו ומתחשמל למוות.
מרטין מתקרב לשון וג'קי ועוזר להם להגיע לאי הבטוח שם הם ממתינים להצלה.
רוי שיידר - מרטין ברודי, שריף העיירה.
לורן גרי - אלן ברודי, אשתו של השריף מרטין.
מארי המילטון - לארי ווהן, ראש העירייה.
ג'וזף מסקולו - לן פיטרסון, בכיר בעירייה העוין לברודי.
גארי דובין - אדי מרצ'נד, חברה של טינה.
אן דוסנברי - טינה וילקוקס, חברתו של אדי.
ג'פרי קרמר - סגן ג'ף הנדריקס, סגנו של מרטין.
קולין וילקוקס - ד"ר אלקינס, ביולוגית ימית.
מארק גרונר - מייקל "מייק" ברודי, בנם המתבגר של מרטין ואלן.
מארק גילפין - שון ברודי, בנם הקטן של מרטין ואלן.
מלתעות 3 הידוע גם כמלתעות 3-D הוא סרט אימה אמריקאי המהווה סרט המשך לסרטים מלתעות ומלתעות 2. הוא יצא בידי אולפני יוניברסל ב-22 ביולי 1983 בבימויו של ג'ו אלבס ובכיכובם של דניס קווייד, בס ארמסטרונג, סימון מק'קורקינדייל ולואיס גוסט ג'וניור.
בדומה לסרטי אימה מאותו זמן כמו אימה באמטוויל 3 ו-יום שישי ה-13 חלק 3 סרט זה החל להשתמש באפקטי תלת-מימד, אף שאיכות התלת-מימד של אותה תקופה נמוכה יחסית, מה שהוביל לביקורות שליליות.
העלילה מתחילה בסיוורלד, אורלנדו בו נפתחות מנהרות תת-ימיות חדשות לים מהפארק, בו מופיעים דולפיננים וישנם הופעות של גלשנים לצד רוכבי סקי מים.
עם פתיחת המנהרות דרך שערים מיוחדים חודר עמלץ לבן מסתורי לתוך הפארק הימי.
מייקל ("מייק") ברודי, בנו של השריף מרטין ברודי ואשתו קתרין ("קיי") מורגן הם ביולוגים ימיים בפארק והם חשים שהדולפינים מפחדים מקרבה לשערים.
כאשר אחד המכונאים אוברמן, מתקרב לתקן אותם הוא נאכל ונעלם מתחת למים.
מאוחר יותר זוג גנבים צוללים מתחת למים מאוחר כדי לגנוב אלמוגים אך נטרפים בידי הכריש.
למחרת מייק וקיי מחפשים את אוברמן ובחיפושיו נתקלים בעמלץ לבן קטן בתעלות.
הם מפוחדים והדולפינים מצילים אותם אך מתברר בהמשך שמדובר בפרט צעיר שבורח בחזרה לפארק.
בעוד חברו של קלווין מנהל הפארק, הצייד פיליפ פיצ'רויס מודיע שרוצה להרוג את הכריש אבל קיי משכנעת את קלווין ללכוד את הכריש בחיים להופעה בפארק, אולם בניסיון ההעברה למכלאה הכריש מת.
כעבור כמה ימים מופיעה גופתו של אוברמן לזעזוע מבקרי הפארק ולאחר ניתוח הגופה מתברר למייק וקיי שהוא נטרף בידי כריש גדול בהרבה המצוי גם בפארק וככל הנראה זוהי האם של הכריש הקטן.
בעוד מייק וקיי מחכים שקלווין יחליט על פעולה הכריש מפתיע מבקרי בית קפה תת-ימי וחודר דרך צינור סינון גורם לנזקים לפארק, כולל חסימת מבקרים בתוך מנהרת תצוגה המתחילה להיות מוצפת ותקיפת גולשי סקי מים.
כדי ללכוד אותו פיליפ ועמיתו ג'ק צוללים אל הכריש בניסיון להחזיר אותו לים, אך כשפיליפ מתקרב לפתח הצינור שלו נקרע והוא נופל היישר לפה הכריש ונהרג.
לאחר שהכריש חודר לצינור מייק וקיי מחליטים לכבות את משאבת המים, אך הדבר מעודד את הכריש לצאת מהצינור ולתקוף אותם.
הם ניצלים בזכות הגנה של הדולפינים עליהם מהכריש.
הם מצליחים להגיע לחדר הבקרה אך הכריש שובר את הקיר ומתנפל עליהם, טורף את אחד העובדים.
בעודם מתחת למים מייק מוצא בפה הכריש רימון לצד גופתו של פיליפ והוא מצליח למשוך את הנצרה ולפוצץ את הכריש.
הם יוצאים מהחדר ומשחקים עם הדולפינים בשמחה על ניצחונם את הכריש.
דניס קווייד - מייקל "מייק" ברודי, ביולוג ימי ובנו של השריף מרטין מהסרטים הקודמים.
בס ארמסטרונג - קתרין "קיי" מורגן, ביולוגית ימית ואשתו של מייק העובדת לצידו.
סימון מק'קורקינדייל - פיליפ פיצ'רויס, איש עסקים וצייד יליד בריטניה.
לואיס גוסט ג'וניור - קלווין בושארד, מנהל המצפה הימי.
ג'ון פץ' - שון ברודי, אחיו הצעיר של מייק ובנו של השריף מרטין.
ליאה תומפסון - קלי אן בוקובסקי, חברתו של שון.
מוריארטי - ג'ק טייט, מדען ימי וחברו של פיליפ שעלה לצידו מבריטניה.
מלתעות: הנקמה או מלתעות 4 הוא סרט אימה אמריקאי המהווה סרט המשך מזיכיון סרטי מלתעות שהוא הסרט הרביעי והאחרון בסדרה.
הסרט ממשיך את עלילת הסרט מלתעות ומלתעות 2 אך מדלג על עלילת הסרט השלישי בסדרה.
עלילת הסרט היא בכריש המחפש נקמה במשפחתו של השריף מרטין ברודי המנוח ומדרים עד לאיי בהאמה החמימים במסע נקמה.
הצילומים התקיימו בניו אינגלנד ובבהאמה.
הסרט בוים בידי ג'וזף סרג'נט והוא יצא ב-17 ביולי 1987 בכיכובם של לורן גרי (אשר שיחקה גם בסרטים הראשונים), לאנס גסט ומריו ואן פיבלס.
הפקת הסרט לקחה 9 חודשים, קצב מהיר יחסית לסרטי הזיכיון והוא הסרט הכי פחות מרוויח בזיכיון, אשר גרף 51.9 מיליון דולר בלבד.
הוא גם זכה לביקורות שליליות על האפקטים הגרועים והמחסור בעלילה, ובנוסף נחשב בעיני רבים כגרוע ביותר מזיכיון סרטי מלתעות.
במספר מקרים אף צוטט הסרט בתור אחד מהסרטים הגרועים ביותר מעולם והוא אף "זכה" בפרס פטל הזהב לאפקטים הוויזואליים הגרועים ביותר, ולציון 0% בRotten Tomatoes.
באי אמיטי שבלונג איילנד גרה אלן ברודי, אלמנתו של השריף מרטין בקרבת בנה הצעיר השוטר שון וארוסתו.
בעבודתו שון נשלח במשך חגיגות חג המולד לפנות בול עץ ממצוף, אך מותקף בידי עמלץ לבן הקורע את זרועו והורס את הסירה.
שון קורא לעזרה שנבלעת בצלילי החגיגות והוא נטרף.
למחרת מגיע אחיו מייקל עם משפחתו - אשתו קרלה ובתו תיאה לבקר את אמו אלן.
אלן מרגישה שלאחר טריפת בנה ומותו של בעלה מהתקף לב עקב לחץ מפחדים הכריש נשלח לפגוע במשפחתה אך מייקל לא מתרשם מכך שהיא אוסרת עליו להתקרב למים, מאחר שהוא ביולוג ימי העומד לקבל קידום בתפקיד.
בעצת נכדתה מחליטה אלן לטוס עם משפחת בנה לביתם שבאיי בהאמה החמימים במטוסו של הטייס הואגי, אשר בהמשך מתחיל להיקשר אליה ויחד הם חוגגים את חג המולד באיים, אף שהיא מרגישה פחד קבוע וסיוטי לילה מהכריש.
בעבודתו של מייקל ועמיתו ג'ק כחוקרי חלזונות ימיים הם נתקלים בעמלץ לבן שעקב אחרי מייקל מאמיטי.
כדי להישמר ממנו מייקל מנסה עם צוותו לחבר אליו מכשיר מעקב ומצליח.
התוכנית מצליחה מאחר שלמחרת מייקל החוקר בצוללת חלזונות נרדף בידי הכריש ובקושי נמלט לספינה טבועה.
בינתיים במשך אירוע טקסי על החוף, כריש מסתער על סירת בננה עליה נמצאת תיאה וחברתה וטורף את אמה של החברה וגורם לפאניקה.
אלן מחליטה לנסות להרוג את הכריש ועולה על ספינה לבדה וכשמייקל חוזר הוא שומע מקרלה הנסערת על אמו ופונה להציל אותה, מלווה בג'ק ובהואגי.
בעודם טסים במטוסו של הואגי הם רואים אותה מותקפת בידי הכריש ומנמיכים עוף לתוך המים.
הכריש תוקף ומשבית את המסוק וגורר אותו למים עם הואגי בעוד מייקל וג'ק נמלטים לספינה.
בהמשך מתברר שגם הואגי שרד ומגיע לספינה.
הכריש תוקף אותם וג'ק רוכן לעברם התורן בניסיון לדחוף לפיו מכשיר חשמלי, אך במאבק הוא נופל למים ונתפס בידי הכריש.
מייקל פולט ממכשיר אחר דחפים חשמליים המכאיבים לכריש אשר מקפץ מהמים, מה שנותן לאלן אפשרות לשפד אותו למוות עם מפרש שבור ואיכשהו לפוצץ אותו ולגרום לו לשקוע לקרקעית.
ג'ק מתברר כפצוע קשה אך חי ויחדיו הם חוזרים לחוף.
אלן המאושרת נפרדת ממשפחתה וחוזרת עם הואגי במטוס חדש לאי אמיטי.
בסיום המקורי של הסרט ג'ק מת מפציעתו והכריש שופד למוות מהמפרש ללא פיצוץ (אשר מדומה לפיצוץ של הכריש בידי השריף מרטין מהסרט הראשון).
לורן גרי - אלן ברודי, אלמנתו של השריף מרטין.
לאנס גסט - מייקל "מייק" ברודי, ביולוג ימי ובנם של מרטין ואלן.
מריו ואן פיבלס - ג'ק, שותפו הטוב של מייקל בעבודה.
קארן יאנג - קרלה ברודי, אשתו של מייקל.
ג'ודית בארסי - תיאה ברודי, בתם הקטנה של מייקל וקרלה.
מיטשל אנדרסון - שון ברודי, שוטר בנם של מרטין ואלן ואחיו הצעיר של מייקל הנטרף בתחילת הסרט.
מייקל קיין - הואגי, טייס החובר לאלן במסעה.
רוי שיידר - מופיע לאחר מותו בצילומי ארכיון בתור השריף מרטין ברודי.
מלתעות הוא זיכיון של סרטי אימה אמריקאים שיצא לראשונה ב-1975 בידי אולפני יוניברסל הסרט מלתעות של סטיבן ספילברג, התבסס על ספרו של פיטר בנצ'לי - תחת אותו שם.
הסרט הפך לשובר קופות כשגרף מעל 100 מיליון דולרים והיה לאבן דרך בסרטים שוברי הקופות שנעשו עד זמנו.
עם זאת הוא גם חיזק את התפיסה השגויה של דימוי הכרישים כיצורים טורפים מרושעים, אליה התנגד בהמשך אף יוצר הספר פיטר בנצ'לי.
אחריו נוצרו עוד 3 סרטי המשך שהצליחו פחות ממנו, בבימוים של ז'אנוט שווארק, ג'ו אלבס וג'וזף סרג'נט בהתאמה.
בנוסף יצאו מספר משחקי וידאו ואף מחזמר מהזיכיון.
הסדרה עוקבת אחרי כריש ממין עמלץ לבן התוקף אנשים לאורך עירייה קטנה באי הבדיוני אמיטי (שצולם במרתה'ס ויניארד) שבקייפ קוד עד ששריף העירייה מחליט לחסל אותו, כדי למנוע ממנו לפגוע באנשים או בתיירות הקיץ באי.
הסרט מלתעות יצא לאקרנים ב-20 ביוני 1975 ובוים על ידי סטיבן ספילברג כשהתסריטאים היו פיטר בנצ'לי, קארל גוטליב, האוארד סאקלר וג'ון מיליוס.
השחקנים הראשיים כוללים את רוי שיידר, ריצ'רד דרייפוס, רוברט שו, לורין גרי ומארי המילטון.
הסרט מתעד את עבודתו של השריף מרטין ברודי בניסיונו למנוע מעמלץ לבן גדול לחסל את תושבי האי ואת התיירים המגיעים לבקר בה, תוך שיתוף פעולה עם ביולוגי ימי בשם מאט הופר ועם הדייג קווינט.
סרט זה הרוויח 470,653,000 דולר בקופות, הפך לשובר קופות מצליח וייחודי בתולדות הקולנוע.
הוא גם זכה בשלושה פרסי אוסקר וכן היה לסרט הראשון שהשתמש בפסקול קונצרט (מאת ג'ון ויליאמס), עליו זכה בפרס גלובס הזהב.
מלתעות 2 יצא לאקרנים ב-18 ביוני 1978 ובוים על ידי ז'אנוט שווארק כשהתסריטאים היו קארל גוטליב והווארד סקלר.
לסרט חזרו רוי שיידר, לורין גרי, ג'פרי קרמר ומארי המילטון.
הסרט הרוויח 208,000,000 דולר (בזמן יציאתו ל-$77,737,27 דולר) והיה גם לשובר קופות וכן לסרט ההמשך הרוויחי ביותר לזמנו עד שנעקף בידי רוקי 2.
הסרט מציג את חווייתו של השריף מרטין ברודי לאחר אירועי הסרט הקודמים כשהוא חושד בכריש תוקפני נוסף במים ומנסה להזהיר את ראש העירייה לארי ואת התושבים וכן לשמור על ילדיו ממנו.
מלתעות 3 הידוע גם כמלתעות 3-D יצא לאקרנים ב-22 ביולי 1983 בבימויו של ג'ו אלבס, תסריט של קארל גוטליב, ריצ'רד מת'סון וגרדון טריבלוד ובכיכובם של דניס קווייד, בס ארמסטרונג, סימון מק'קורקינדייל ולואיס גוסט ג'וניור.
הסרט הרוויח 88 מיליון דולר בקופות, סכום נמוך יחסית לקודמיו והוא זכה לביקורות מעורבות.
בסרט מופיע בנו הבוגר של מרטין ברודי, מייקל לצד אשתו קתרין מורגן בפארק סיוורלד, אורלנדו שבפלורידה, לתוכו מגיח עמלץ לבן גדול הזורע פחד באנשים ובדולפינים.
מייקל וקתרין לצד ראש העיר קלווין מסתייעים בצייד פיליפ פיצ'רויס שיצוד את הכריש.
מלתעות: הנקמה או מלתעות 4 יצא לאקרנים ב-17 ביולי 1987 בבימויו של ג'וזף סרג'נט, תסריט של מייקל דה גוזמן ובכיכובם של לורן גרי, לאנס גסט, מריו ואן פיבלס, קארן יאנג, מייקל קיין וג'ודית בארסי.
עלילת הסרט מציגה את אלן ברודי אלמנתו של השריף מרטין ואת בנו מייקל (בדילוג על אירועי הסרט הקודם) אשר מותקפים בידי עמלץ לבן נקמני שגבה את חיי מרטין ואת שון ומנסה לפגוע גם בשאר משפחתה וגם כאשר היא טסה לבקר את בנה באיי בהאמה היא מגלה שהכריש עוקב אחריהם.
סרט זה קיבל סכום נמוך יחסית, 51.9 מיליון דולר בקופות וקיבל ביקורות שליליות על האפקטים שבו ועל העלילה הבלתי הגיונית.
לפי מספר ציטוטים נחשב אף לאחד מהסרטים הגרועים ביותר מעולם ואף "זכה" בפרס פטל הזהב לסרט הגרוע ביותר.
ביולי 2018 הודיע שפילברג שאולי יפיק סרט המשך המהווה פריקוול לסרט הראשון, בו תתועד תקיפת האינדיאנפוליס, בידי כרישים כפי שקרה לדייג קווינט (רוברט שו).
נכדו של שו, השחקן פרדי שו הביע עניין לגלם את קווינט הצעיר במקרה שסרט כזה יופק.
מלתעות הוא ספר מותחן או אימה אשר נכתב על ידי פיטר בנצ'לי ובמרכזו מופיע עמלץ לבן התוקף אנשים לאורך עיירת חופים, תוך שמספר אנשים מנסים לצוד אותו.
הספר יצא לאור בפברואר 1974 בידי חברת דאבלדיי, אשר הוציאו את הספר בכריכה קשה ובידי ספרי בנטם, אשר הוציאו את הספר בכריכה רכה.
הספר היה לרב-מכר ונמכר במיליוני עותקים בארצות הברית.
בנוסף הספר הופק לסרט סרט בעל שם זהה שיצא בידי סטיבן שפילברג ב-1975 כשנה אחת בלבד מאז הוצאת הספר והיה לשובר קופות ייחודי מסוגו, נוסף על זיכיון סרטים באותו השם.
הספר התבסס על אירועי תקיפות הכרישים בניו ג'רזי בהם נהרגו 4 אנשים ואחד נפצע ברגלו.
עם זאת הספר והסרטים הובילו לדימוי רווח של כרישים ציידים רחוק מהמציאות ופיטר בנצ'לי התחרט על דרך הצגתו את הכרישים.
באמיטי, עיירה בדיונית בלונג איילנד, בחורה בשם כריסי ווטקינס נטרפת בידי עמלץ לבן מסתורי בעודה שוחה.
מספר חוקרים מגלים על התקיפה ושריף העירייה, מרטין ברודי לסגור את החופים אך הצעתו מבוטלת בידי ראש העיר לארי ווהן ומועצתו, מאחר שהם מתפרנסים מתיירות חופית באי.
כמה ימים מאוחר יותר נטרפים ילד וקשיש בחופים והעירייה שוכרת את שירותי הדייג בן גרדנר להרוג את הכריש, אך סירתו נעלמת והוא נמצא בידי ברודי וסגנו לאחר שנטרף.
ברודי נחוש לסגור את החופים ושוכר את האיכתיולוג מאט הופר שינסה לדבר עם ראש העיר, אשר מנסה להגן על נדל"ן האי הקשור למאפייה.
להפתעתו מתברר לו שהופר מתחיל לצאת עם אשתו, שהכירה את אחיו.
לאחר תקיפה נוספת (שנכשלה) מחליט ברודי לסגור את החופים ולהעסיק את הדייג קווינט לצד הופר.
לצד הופר הוא עולה על סירתו של קווינט לדיג הכריש, אף שהופר וקווינט לא מסתדרים.
בעוד קווינט רואה בהופר נער מפונק, הופר מסתייג לדרכי הדייג שלו כמו להרוג כריש כחול או לפתות כרישים בעוברי דולפינים.
גם ברודי נמצא בוויכוח עם הופר על היחסים שלו עם אשתו אלן ולאחר ויכוח הוא אף חונק את הופר למספר שניות.
בהמשך הימים הם רואים את הכריש שמגיע לאורך 6 מטרים ומחליטים לחזור.
לאחר חזרתו של ברוטי מופיע ראש העיר לארוי ואומר שהוא עוזב עם אשתו את האי ומודה לו על פעילותו לתושבים.
ברודי מתקרב לאשתו והיא מתחילה להתחרט על היחסים עם הופר.
לאחר יומיים הופר מגיע לברודי ומציג רעיון של כלוב מוגן כרישים מתוכו יוכל להרוג את הכריש.
קווינט מסרב להעלות את הכלוב בתחילה אך מתרצה בהמשך.
הכריש מאותר אך קווינט לא מצליח להרוג אותו.
אז הופר מתנדב לעלות לכלוב הכרישים ולפגוע בכריש עם מקל, אלא שהכריש מצליח להרוס את הכלוב ולטרוף אותו.
הם חוזרים לחוף וברודי מסביר לקווינט שהעירייה כבר לא יכולה לשלם לו עוד אך קווינט מוותר על התשלום בשביל חיסול הכריש.
למחרת קווינט וברודי עולים שוב לסירה וקווינט מחפש את הכריש לפגוע בו עם צלצל אך הכריש גורם לקרע ענק בסירה וגורם לה לשקוע.
קווינט מצליח לפגוע בצלצל בבטן הכריש אך נתפס בחבל הצלצל ונגרר אחריו למותו בטביעה.
הכריש עולה ומתקרב לברודי המוכן לסופו, אך הכריש מת מפצעי הצלצל ושוקע עם קווינט במעמקים.
ברודי המותש אוחז בשרידי הספינה ושוחה לחוף.
בקומיקס פינאטס סנופי הכלב ממחיז בתיאטרון בובות את הספר "שיניים" (פרודיה על מלתעות).
אטובקוון פרוגואניל (בלועזית: atovaquone/proguanil), הידועה גם בשם המסחרי מלרון (בלועזית: malarone), היא תרופה המשמשת לטיפול ומניעה של מחלת המלריה.
התרופה מאושרת על ידי ארגון ה-FDA האמריקאי.
אטובקוון/פרוגואניל הידרוכלוריד מוכר בשמו המסחרי "מלרון".
התרופה היא שילוב של תרופות במינון קבוע מראש, המיועדת לטיפול במחלת המלריה הנגרמת על ידי עקיצת יתוש.
כמו כן מלרון ניתנת עבור שימוש מקדים למניעה.
הטיפול מועיל גם עבור אזורים בהם זני המלריה עמידים לתרופת הכלורוקווין ותרופת המלרון נמצאה יעילה ברוב המקרים.
תרופה זו נחשבת לנוגדת טפילים, הנלקחת דרך הפה לאחר ארוחה שומנית או משקה חלבי, לשם ספיגה יעילה שלה במעיים.
התרופה טובה לטיפול במחלה חריפה אך אינה מומלצת במתן דרך הפה לחולים במלריה בדרגה חמורה.
כמו כן, לא מיועדת לטיפול במלריה צרבלרית (עם מעורבות מוחית), או התפתחות חמורה ומסובכת של המחלה למשל במצב של היפר-פרזיטמיה, בצקת ריאות, כשל כלייתי.
מלרון שייכת לקבוצת תרופות הנקראות תכשירים נגד מלריה, וכוללת שני מרכיבים פעילים: אטובקוון ופרוגואניל הידרוכלוריד.
אטובקוון – מעכב סלקטיבי של שרשרת העברת אלקטרונים במיטוכונדריה של הטפיל עצמו.
פרוגואניל – משפיע בעיקר על המטבוליט ציקלוגואניל, מעכב של האנזים הטפילי דיהידרופולאט רדוקטאז, המוביל להפרעה בסינתזת דאוקסיתימידילאט הקשור בסינתזת חומר גנטי – דנ"א.
מחלת המלריה מתפשטת על ידי עקיצה של יתוש נגוע (אנופלס), המעביר את טפיל המלריה (פלסמודיום פלציפרום) לזרם הדם.
התרופה מלרון מונעת מלריה באמצעות כך שמשמידה את הטפיל גם מזרם הדם וגם בתאים בהם הוא מתאכסן.
גם באנשים הנגועים כבר במלריה, מלרון מסייעת בהשמדת הטפילים.
תופעות לוואי אצל מספר מטופלים זעום יחסית, באזור ה-10% מהמטופלים המדווחים על התסמינים:
כאב בטן, עליה באנזימי טראנסאמינזות, כאב ראש, הקאה, בחילה.
חולשה, חוסר אנרגיה וכוח, שלשול, גירוד בעור, חוסר תיאבון / תחושת מלאות ושובע, סחרחורת, דלקת אקוטית בקיבה.
הספיגה עלולה להיות מופחתת במטופלים אשר סובלים מהקאות או שלשולים, יש לנטר ולעקוב אחר הנטילה והשימוש ולהתחשב בלקיחת תרופות נוגדות הקאה, באם זה מחמיר יש לקחת תרופה אנטי-מלריה שונה מתרופה זו.
באם נוטלים טיפול למניעה, מומלץ לא להפסיקו בטרם עת, עלולים להתרחש מקרים של מלריה מאוחרת מזן פלציפרום.
טיפול מניעתי מלא כולל טיפול, ביגוד מגן נגד יתושים בצבעים בהירים המכסים את רוב הגוף, דוחי יתושים על אזורי עור חשופים, לישון בחדר עם רשתות למיטה.
מומלץ לסגור את החלונות והדלתות עם השקיעה אם הם אינם מרושתים.
יש לקחת בחשבון שאף טיפול תרופתי מונע מקדים – לא הוכחה יעילותו ב-100%, עדיין אפשר לחלות במלריה לאחר נקיטת אמצעי זהירות נחוצים.
ישנם זנים מסוימים של זיהומים ממלריה שעלול לקחת להם זמן מה עד להופעת התסמינים, המחלה עשויה להתחיל רק לאחר מספר ימים, שבועות או אפילו חודשים לאחר החזרה מחו"ל, לכן נדרש לפנות לטיפול וייעוץ רפואי עבור כל מחלת חום שמתרחשת בזמן זה.
למשל חום גבוה, עייפות, כאב ראש ורעד לאחר השיבה הביתה.
ההמלצה היא להשתמש בזהירות ובהתייעצות עם הרופא המטפל, שכן יש לשקול האם היתרונות עולים על הסיכונים.
מחקרים בבעלי חיים מראים סיכון, בבני אדם המחקרים אינם זמינים או שלא נעשו מספיק והושלמו עד תום.
לגבי הנקה – התרופה פרוגואניל מופרשת לחלב אם בכמויות קטנות, אך לגבי הפרשת אטובקוון אין עדיין מידע, יש לשקול את השימוש בזהירות.
ככל הידוע אין תרופות שמהוות התווית-נגד באופו חד משמעי בנוגע ללקיחת התרופה, עם זאת יש תרופות הפועלות במנגנון דומה ואז יש להחליפה בתרופה אחרת הפועלת נגד טפיל המלריה.
דאפסון טופיקל המשמשת לטיפול בפצעי אקנה בילדים, מתבגרים ומבוגרים.
אפאבירנז או מעכבי פרוטאזות מסוימים פעילים מאוד המשמשים לטיפול בנגיף כשל חיסוני אנושי (HIV)
מטוקלופראמיד המשמשת לטיפול בבחילות והקאות
טטרציקלין, ריפמפיצין, ריפאבוטין – אנטיביוטיקות
וארפרין ותרופות אחרון המעכבות קרישת דם
כמו כן באם יש רגישות יתר לחומרים בתרופה, או תפקודי כליות ירודים יש לשקול את מתן התרופה.
אם היה אירוע הקאה בשעה הסמוכה לאחר לקיחת התרופה, יש לקחת מנה חוזרת.
במטופלים גריאטריים יש להיזהר עם בחירת המינון משום שקיימת ירידה בתפקוד הכבד, הכליות, הלב וקיימת עליה סיסטמית בחשיפה לציקלוגואניל.
מלרסדורף-פְּפֶֿפֶֿנְברג היא עיירה ומועצה מקומית במחוז שטראובינג-בוגן (Straubing-Bogen) במדינת בוואריה שבגרמניה, המונה כ-7,000 תושבים.
מלרסדורף-פפפנברג שוכנת בלב בוואריה שבדרום גרמניה.
הערים מימי הביניים רגנסבורג ולנדסהוט נמצאות בטווח של 30 ק"מ והערים הגדולות מינכן ונירנברג הן במרחק כ-100 ק"מ.
העיירה ידועה בזכות מנזר מלרסדורף, שקיים מאז המאה ה-12. המסדר הפרנציסקני של אחיות מלרסדורף (Mallersdorfer Schwestern) עובד ברחבי העולם.
האפיפיור בנדיקטוס ה-16 שהה שם בחופשותיו.
מלרסדורף (מימין): הסמל הוענק בשנת 1803 למנזר הבנדיקטיני לשעבר.
נשר סנט יוהאן, הקדוש הפטרון של המנזר, שימש על חותמות המנזר מאז 1495. בשנת 1938 ניסו להסיר את הנימבוס (הענן) הזהוב סביב הראש וכן את האותיות, אך העיר מעולם לא שינתה את הסמל.
פפפנברג (משמאל): הסמל הוענק בשנת 1558 על ידי הדוכס אלברכט החמישי מבוואריה.
השדה נלקח מסמל הלורדים ממוזבורג (Moosburg), שכן העיירה הייתה נחלתם בימי הביניים.
ברזל המחרשה הוא סמל מקומי ומייצג חקלאות.
הברזל מתפרש לעיתים קרובות בצורה שגויה ומשורטט לא נכון, אך הזרועות לא שונו.
הכפר מלרסדורף מוכר עוד מימי הרומאים.
הטירה הראשונה, מדילהרדיסדורף (Madilhardisdorf), הוקמה על יסודות של מבצר רומי.
מקור השם במתילדה פון לופבורג (Mathilde von Lupburg), מהמנזר ה-9 של הרייכסשטיפט נידרמינסטר ברגנסבורג.
בתקופת השושלת הקרולינגית היה הכפר שייך למחוז קירכברג (Kirchberg).
הרוזנים היינריך וארנסט תרמו קלויסטר (מנזר) בשנת 1107, שהוזכר לראשונה במסמך בשנת 1129, עם אישור התרומה על ידי הקיסר לותאר השלישי.
בית הספר הלטיני, שהיה בשליטת נזירים בנדיקטינים בקלויסטר של מלרסדורף על יוהניסברג (Johannisberg), פעל שם בין 1109–1803.
מלרסדורף צברה מוניטין רב בתחום המדעי בזכות הספרייה הגדולה שלה.
תואר הכבוד "sedes sapientiae" (מושב החכמה) מעיד על מעמד זה.
במהלך החילון הוסב המנזר לחווה עם מבשלת בירה.
הספרייה, כמו גם חפצי קודש יקרי ערך, הובאו למינכן.
המנזר קם מחדש בשנת 1869 כמסדר פרנציסקני, "האחיות ממאלרסדורף".
הרשויות נידרלינדהארט (Niederlindhart), הזלבך (Haselbach) ואופפקופן (Upfkofen) נוסדו ב-1 בינואר 1978. ב-1 ביולי 1972 איבד מלרסדורף את מעמדו כמשכנו של משרד המחוז וסופח למחוז המנהלי שטרואבינג-בוגן (Straubing-Bogen).
לכן הסמל העירוני נעלם, בעיקר מהרחובות.
המנזר (קלויסטר) הפרנציסקני של מלרסדורף שמקיים בית ספר תיכון בנוי על גבעה מעל לאברטל (Labertal) הציורי.
הבזיליקה המסונפת למנזר הוקמה ב-1109 וקיבלה באמצע המאה ה-18 את ציוד הרוקוקו שיש לה היום.
בכנסיית הקהילה סנט יוהנס יש מזבח גבוה של איגנץ גינתר.
המסדר נוסד על ידי פאול יוזף נרדיני, שהוכתר במעמד כנסייתי נעלה ב-19 בדצמבר 2005 ועבר ביאטיפיקציה ב-22 באוקטובר 2006 על ידי האפיפיור בנדיקטוס ה-16 בקתדרלה בשפייר, גרמניה.
ליד פפפנברג נמצאת אנדרטה יהודית שהוקמה בשנת 1947 מתרומתם של תושבי האזור היהודים.
היא מציינת קבר ל-67 אסירים שהוצעדו בכפייה ממחנה הריכוז בוכנוואלד ונורו על ידי חיילים גרמנים, לפני שהגיעו בעלות הברית.
אתרים נוספים ביישוב כוללים פסל של הקדוש בוניפציוס, טירת אובראלנבך (Oberellenbach) וטירת אוברהזלבך (Oberhaselbach).
בית ספר יסודי ובית ספר תיכון סנט מרטין
בית ספר מיוחד סנט בנדיקט
בית ספר תיכון לבנות נרדיני (Nardini)
קורסים של תוכנית לחינוך מבוגרים
בית החולים של מחוז מלרסדורף
בית האבות של הצלב האדום הבווארי
מלרסדורף-פפפנברג הקימה שותפויות עיירות עם
בשנת 1985 הוחלה שותפות וקליטה, של גרמנים-סודטים שגורשו מהכפר הצכ'י קראיקובה (Krajkova), לשעבר הכפר הגרמני גוסנגרון (Gossengrun), במחוז קרלובי וארי של היום.
מלקמו יצחק פטנה (נולד בשנת 2003) הוא מתאבק ישראלי בסגנון יווני-רומי.
פטנה נולד באתיופיה, ובשנת 2006 עלה יחד עם משפחתו לישראל.
בגיל 11 החל להתאמן במועדון קידום היאבקות ברחובות.
גם שני אחיו, יעקב ומשה, הם מתאבקים בסגנון יווני-רומי, אלופי ישראל.
מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 15
באליפות אירופה עד גיל 15 שנערכה בגיור שבהונגריה ביוני זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 41 ק"ג.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בבאקו שבאזרבייג'ן סיים במקום שביעי בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
מדליית ארד באליפות עולם עד גיל 23
באליפות העולם עד גיל 23 שנערכה בפונטבדרה שבספרד באוקטובר זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בבוקרשט שברומניה במרץ זכה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
באליפות אירופה 2023 שנערכה בזאגרב שבקרואטיה באפריל סיים במקום 19 בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג, לאחר שהפסיד בסיבוב הראשון לפרידון אבולדזה מגאורגיה בתוצאה 0–8.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בסנטיאגו דה קומפוסטלה שבספרד ביוני זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
באליפות העולם 2023 שנערכה בבלגרד שבסרביה בספטמבר סיים במקום 31 בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג, לאחר שהפסיד בסיבוב הראשון לצאו ליגוו מהרפובליקה העממית של סין בתוצאה 1–5.
באליפות אירופה 2024 שנערכה בבוקרשט בפברואר סיים במקום 11 בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג, לאחר שהפסיד בשלב שמינית הגמר לרזבאן ארנוט מרומניה בתוצאה 2–6.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בבאקו במאי זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטירנה שבאלבניה במרץ זכה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
באליפות אירופה שנערכה בברטיסלאבה שבסלובקיה באפריל סיים במקום 12 בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג, לאחר שהפסיד בסיבוב הראשון לסדיק ללאייב מרוסיה.
מַלְקְטִית יְרַקְרַקָּה (שם מדעי: Paragomphus genei) היא מין של שפירית ממשפחת המלקחיתיים (Gomphidae).
בישראל היא מין נפוץ בעיקר לאורך הבקע מהצפון ועד דרום ים המלח, באזור הכנרת וישנן גם תצפיות ממישור החוף.
המלקטית הירקרקה היא שפירית בינונית אך בולטת, המגיעה לאורך של 37–50 מ"מ ולמוטת כנפיים של עד 62 מ"מ.
יש לה פנים ירוקות עם עיניים חומות-ירקרקות, חזה ירוק בהיר עם פסים חומים עמומים, בטן דקה מפוספסת בסימנים חומים, צהובים ושחורים.
לזכרים צורת עלעלים חומים בולטים במקטעי הבטן S8–S9 ותוספתנים ארוכים צהובים ומעוקלים בצורת וו.
הכנפיים שקופות עם מעט מאוד גוון ירקרק עדין, והפטרוסטיגמות באורך 3 מ"מ ובצבע שחור עם פס מרכזי צהוב או חום בולט.
העיניים מופרדות מעט ובצבע ירוק-כחלחל.
הנקבה דומה לזכר, אך בעלת דוגמה פחות בולטת, ואין לה את קצה הבטן המרשים של הזכר.
במקטע הבטן השני יש סימון שחור בצורת עוגן, המהווה סימן ייחודי למין זה.
הזכרים לרוב יושבים על קרקע לחה ליד שפת המים.
הנקבות נמצאות בעיקר ביערות ונחות במרחק קצר מהמים.
יוצאת לצוד רחוק מהמים בשולי שדות.
אוהבת לעמוד על גדמי עשבים בגובה נמוך.
הנקבות נוטות לעמוד על צמחייה גבוהה כדי "לחמוק" מהזכרים.
עונת התעופה של הבוגרים היא כל השנה באזורים החמים של תפוצתה.
היא נפוצה ברוב אפריקה, נעדרת רק מהסהרה ומחלקים מגוש יערות הגשם המרכזי.
נמצאת גם בצפון אפריקה הים תיכונית, דרום אירופה והמזרח התיכון, וגם בדרום חצי האי האיברי באירופה.
בית הגידול המועדף עליה הוא שוליים חוליים של נהרות, נחלים, בריכות, סכרים, וגופי מים זמניים.
פחות תלויה במים זורמים בהשוואה למיני מלקטית רבים אחרים, ומעדיפה נחלים איטיי זרימה או בריכות עם גדות בוציות עם צמחייה עשירה.
היא אחד המינים הבודדים ממשפחת המלקחיתיים המסוגלים להשלים התפתחות נימפה בפחות משנה (כחודשיים).
ההנחה היא שיש להם יותר ממחזור גידול אחד בשנה.
למין יש לעיתים קרובות אוכלוסיות נימפות עצומות של עד 100 פרטים למטר מרובע.
מַלְקְטִית סִינַי (שם מדעי: Paragomphus sinaiticus) היא מין של שפירית ממשפחת המלקחיתיים (Gomphidae).
תחום תפוצתה מתפרש מאפריה הסהרית דרך סיני ועד חצי האי ערב.
בישראל היא התגלתה רק באפריל 2024, סמוך לקיבוץ נאות סמדר, וזהו מין השפירית החדש ביותר שזוהה בישראל.
היא מזכירה במבנה שלה את המלקטית הירקרקה, אך צבעיה דהויים ועמומים, כאשר צבע הגוף הבסיסי הוא לבן-צהבהב המפוספס בשחור.
העלעלים בקצה הבטן של הזכר עשויים לקבל גוון כתום חזק.
זהו מין שנחקר מעט, וידוע על מספר מצומצם של אוכלוסיות על פני טווח של כ-4,900,000 קמ"ר.
היא מצויה במצרים, ניז'ר, עומאן, ערב הסעודית, סודן, איחוד האמירויות הערביות ותימן.
המין ידוע מנאות מדבר וגבי מים, בוואדיות בסביבות מדבריות וחצי-מדבריות, ועשוי להיות מאוים על-ידי אובדן בתי גידול.
מלשכה למוסד הוא ספר המספר את קורותיו של ארגון המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים (הנקרא בקיצור "המוסד") בין השנים 1949, אז הוקם המוסד, ל-1963. הספר נכתב על ידי ההיסטוריון והמזרחן ד"ר אורי רוסט ושי רז, ויצא לאור לרגל ציון 75 שנים לארגון.
הספר עוסק בסיפור הפיכתו של המוסד מארגון קטן בן עשרה עובדים, לארגון ביון מבצעי שפעילותו חובקת עולם.
הספר גם מציג את מאמציו של המוסד לסייע במשימות שאינן מאפיינות ארגוני ביון אחרים בעולם, כגון העלאת יהודי מרוקו, איתורו של הילד יוסל'ה שוחמכר או המבצע לחטיפת אדולף אייכמן והבאתו למשפט בישראל.
בצד ההישגים נפרסת במהלך הקריאה מציאות מורכבת הכוללת גם כישלונות ותקלות מבצעיות.
הספר מבוסס על מסמכים פנימיים וראיונות, והוא נכתב בהשראת ספרים דומים על שירותי הביון הבריטיים MI5 ו-MI6.
הספר חושף מידע על שלוש יחידות מבצעיות מרכזיות:
צומת – היחידה לגיוס והפעלת סוכנים.
מפרץ – היחידה להפעלת לוחמים חשאיים, שבהמשך הפכה ל"קיסריה".
תבל – היחידה לשיתוף פעולה חשאי עם שירותי ביון זרים.
בנוסף, הספר מתאר את פעילותה של יחידה כלכלית מיוחדת שפעלה לאיסוף מודיעין פיננסי ויצירת כיסוי כלכלי למבצעים, וכן את דרכי הפעולה של לוחמים חשאיים בכיסוי עמוק בארצות אויב.
הספר מתמקד בפעילויות פנימיות ופחות במבצעים מפורסמים שכבר נחשפו בעבר.
המחקר שעל בסיסו נכתב הספר נערך במחלקת ההיסטוריה של הארגון על ידי ד"ר אורי רוסט, בעל תואר שלישי בהיסטוריה ולימודי האסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית ומרצה במכללת ספיר.
הספר נכתב גם בעזרתו של שי רז, ששירת במוסד שנים רבות והיה בעל תואר שני בהיסטוריה.
הוא סייע לכתיבת הספר כגמלאי של הארגון.
הספר נכתב על בסיס שיחות עם עובדים רבים בארגון, מסמכים פנימיים, וכן יומנו של איסר הראל, שלדבריו של רוסט "נפגש בקביעות עם בן-גוריון בכל שבועיים.
אף אחד מהם לא הוציא סיכום כתוב של מה שהיה ביניהם.
בן-גוריון הסתפק בשלוש מילים בלבד: 'בא אצלי איסר'".
הוא יצא לאור במאי 2025 לרגל 75 שנה לארגון.
מֵם (מלועזית: Meme - נהגה באנגלית: מִים) הוא כל מאפיין תרבותי שאינו חומרי שמשתכפל ומתפשט מאדם לאדם דרך תקשורת אנושית.
לדוגמה אופנה במובנה הכללי אינה חומרית, אך מועברת ממוח למוח בדרך של אימוץ וחיקוי ועל ידי כך מתפשטת בקרב האוכלוסייה.
באופן דומה, דת משתכפלת מההוגה (לדוגמה מוחמד וישו) אל מאמיניו הראשונים ומהם הלאה.
מם אמור לאפיין את המקבילה התרבותית עם רכיבים של דמיון ושונות מהמונח הביולוגי גן.
בעוד גן משתכפל ומתפשט באוכלוסייה באופן ביולוגי, מם מתפשט באופן תרבותי.
המושג נטבע על ידי ריצ'רד דוקינס ב-1976 בספרו "הגן האנוכיי".
המילה עצמה נהגית לעיתים קרובות על פי ההגייה האנגלית מִים.
השימוש הנפוץ במילה התגלגל לתאר תמונה המלווה בטקסט, לרוב משעשע, הקשור אליה.
בשנים האחרונות מם באינטרנט נהפך לתופעה נפוצה ומוכרת.
המדע שעוסק בממים, שעודנו בחיתוליו, נקרא מֵמֵטיקה.
בהגדרה פורמלית, המֵם הוא יחידה של מידע שמשתכפלת ממוח אחד דרך תקשורת, ומאגרים לא-חיים של מידע (כגון: ספרים ומחשבים), למוחות או מאגרים אחרים.
הרעיון של רעיונות שמתפשטים תחת חוקים כמו ביולוגיים קודם לטביעתו של המושג על ידי דוקינס; לדוגמה, ויליאם ס.
בורוז טען כי "שפה היא וירוס".
ג'ון לורנט ב"כתב העת לממטיקה" אף הציע כי ייתכן שהמושג מֶם עצמו הגיע מכתביו של ביולוג גרמני לא מוכר בשם ריכארד זֶמון.
ספרו דן בהעברה תרבותית של חוויות, עם תובנות מקבילות לאלה של דוקינס.
המושג "מנם" נתגלה גם ב"נשמתה של הנמלה הלבנה" (1927) מאת מוריס מטרלינק.
אוורט רוג'רס פיתח את תאוריית ההפצה של חידושים (Diffusion of innovations), שמסבירה איך ולמה אנשים מאמצים רעיונות חדשים.
רוג'רס הושפע מגבריאל טארד, שבנה "חוקים של חיקוי", המסבירים כיצד אנשים מחליטים האם לחקות התנהגות של אחרים.
פרנסיס הייליאן ניסח את הקריטריונים לסלקציה ממטית, שפתחו את התחום של ממטיקה יישומית, על מנת לבדוק את הקריטריונים האלה.
ריצ'רד דוקינס, בספרו הגן האנוכיי, מסביר כי מקור המונח הוא מהמילה מימזיס, המילה היוונית שפירושה "חיקוי".
הוא ביקש להשתמש במילה אחת קליטה יותר, הנשמעת דומה במקצת למילה "גֵן".
לפיכך, בחר לקצר את המונח מיממה וקרא ליחידה החדשה בשם מֵם (Meme), המתחרז עם גן (Gene).
כמו כן, הוא מציין כי המונח החדש דומה בצלילו גם למילה Memory, שפירושה זיכרון, או של ה-même בצרפתית, שפירושו "אותו הדבר".
קיימים גם שני מושגים מקבילים שקדמו לפרסומו של דוקינס.
אך הם מתחומים לא מדעיים והמושגים עצמם יותר ספציפיים.
מונח שבין השאר משמש בפסיכולוגיה הכרתית ובפילוסופיה הכרתית.
והשני הוא אגרגור מתחום המיסטיקה וחקר הנסתר.
ממטיקה היא המחקר של הממים, וכיום היא נחשבת כתת-תחום בסוציולוגיה.
ממטיקה לוקחת מושגים מתאוריית האבולוציה (בפרט גנטיקה של אוכלוסיות) ומיישמת אותם על התרבות האנושית.
ממטיקה גם משתמשת במודלים מתמטיים על מנת להסביר נושאים השנויים במחלוקת, כגון דת או מערכות פוליטיות.
יש להבחין בין ממטיקה לסוציוביולוגיה, העוסקת בבסיס הביולוגי להתנהגות אנושית.
בסוציוביולוגיה, הישויות המשתנות הן הגנים, ואילו בממטיקה – הממים.
ממטיקה מתייחסת לבני אדם כתוצרים של אבולוציה גנטית ותרבותית גם יחד.
לפי "אסוציאציה ממטית" מתייחסים אל ממים כבאים לעיתים קרובות בקבוצות, עם מם ראשי ותת מם, כשהראשי כולל בדרך כלל את מרכיביו האחרים.
לדוגמה, המם לג'ינס כולל גם את המם לרוכסנים, בגדים מחוזקים, הצבע כחול, ביגוד כותנה, ומכפלות כפולות.
המם "יהדות" כולל בתוכו את קדושת המקרא, רעיון התורה שבע"פ ואת מנהגי המצוות.
הרבה מהטרמינולוגיה הממטית לקוחה מהחלפת מונח גנטי במונח ממטי.
לדוגמה: גנוטיפ ← ממוטיפ, מהנדס גנטי ← מהנדס ממטי, קומפלקס גנטי ← קומפלקס ממטי אבל הדמיון הזה משמש רבות דווקא להבחין בשוני בין המנגנונים שמשמשים להפצת גנים וממים.
אבולוציה ממטית, כמו אבולוציה גנטית, לא יכולה להתרחש ללא מוטציות.
כך רעיונות משתנים לעיתים קרובות כשהם משתכפלים - המאזין להרצאה משכפל במוחו את דבריו של המרצה, אך לעולם אינו מעתיק אותם אחד לאחד.
הקורא בספר תופס את רעיונותיו בדרכו שלו.
תופעת טלפון שבור עשויה לשנות מם באופן קיצוני.
המוטציה גורמת לגיוון, שבעקבותיו הממים שמוצלחים יותר בשכפול נעשים לשכיחים יותר, ולכן יש להם סיכוי רב יותר לשרידה ולשכפול חוזר.
אולם, בשונה מאבולוציה גנטית באבולוציה ממטית אין גנוטיפ חומרי שנמצא בבסיסו והגורמים והטווח שמייצר את הסינון והמוטציה שונה.
"סחף ממטי" הוא התהליך של שינוי של רעיון או מם בזמן שהוא משתכפל מאדם אחד לאחר.
הסחף הממטי מתגבר כאשר המם מועבר בתנאים לא אופטימליים.
יש גם לעיתים ממים המראים "אינרציה ממטית" שהיא תכונתו של מם להיות מבוטא באופן זהה ושתהיה לו את אותה השפעה בלי קשר למי שמקבל או קולט אותו.
אינרציה ממטית גדלה כאשר המם מועבר באמצעות אמצעים מנמוניים, כגון חרוז, בהעברה של מם דרך תקשורת של שפה על מנת לשמור על הזיכרון של המם לפני העברתו או במם בצורת תמונה בו המבנה המקובע של תמונה וטקסט עליון ותחתון מייצר מבנה שקל לזיכרון לשכפלו.
בדומה לגנים, שאינם בהכרח תורמים תרומה חיובית לנושא אותם, גם ממים עשויים להיות מועילים, הרסניים, או חסרי השפעה: מם כגון מיליטריזם מביא את האוחזים בו לפעולות מסוכנות ועשוי להשמידם.
הממים העומדים בבסיס הרפואה המודרנית (לדוגמת שיטת הניסוי הקליני, רעיון החיסון וכדומה) מביאים תועלת רבה לאוחזים בו.
בעוד שיר קליט שלא ניתן להישכח לפרק זמן מסוים בדרך כלל לא ישפיע באופן משמעותי על אלו שנושאים אותו, לא לחיוב ולא לשלילה.
דוקינס טוען כי תרבויות מתפתחות באופן דומה לאוכלוסיות או לאורגניזמים.
רעיונות שונים מועברים מדור לדור, ורעיונות אלה עשויים לשפר או לגרוע מסיכוייהם של אותם אנשים לשרוד.
תהליך זה משפיע על איזה רעיונות יעברו לדור שאחריו.
לדוגמה, לתרבות מסוימת עשויה להיות דגם ושיטה מיוחדת ליצור כלים מסוימים, שלתרבות אחרת אין, ולכן התרבות עם השיטות המוצלחות יותר תצליח יותר.
דבר זה מביא לכך כי השיטות האלה יאומצו על ידי חלק גדול יותר מהאוכלוסייה ככל שהזמן עובר.
כל דגם ושיטה פועלים כיחידת אינפורמציה, שלאוכלוסיות מסוימות יש ולאחרות אין, והקיום של הדגם בדורות הבאים מושפע ישירות מהיעילות של המם וקלות השכפול שלו.
מאפיין חשוב של ממים הוא כי הם משוכפלים כמעט תמיד על ידי חיקוי, כלומר על ידי העתקת ההתנהגות של אדם אחר.
ההתנהגות יכולה להיקלט מהסתכלות באדם אחר או ממקור אחר, כגון ספר או תווים.
כשיכולת החיקוי התפתחה בבני אדם, היא נתגלתה כמועילה מאוד והגדילה את יכולתו של האדם להתרבות.
ייתכן גם שהבחירה המינית של החקיינים הטובים ביותר הביאה להגברה גנטית של היכולת המוחית לחקות היטב.
ממים מתרבים על ידי חיקוי של פרט אחד בידי השני ויש צורך במוח מפותח דיו כדי להבין את ההתנהגות שמהווה מטרה לחיקוי וכן את היתרונות שלה.
ניתן לראות חיקוי מורכב דיו רק בכמה מינים בכדור הארץ, הכוללים הומנואידים, לווייתנים, דולפינים, ציפורים שלומדות בין השאר לשיר על ידי חיקוי הוריהן.
עם זאת, אפשר לטעון כי קיימים ממים פשוטים יותר במינים אחרים, לדוגמה התנהגות חקיינית נגרמת באופן מלאכותי אצל חולדות וסלפודים.
ניתן לראות את ההתנהגות של בעלי חיים הצורכים תרופות כסוג של מם חייתי.
יש מינים שנצפו בשעה שהם אוכלים דברים שאינם יכולים לעכל, כמו צמחים רעילים או פחם, על מנת למנוע דלקות או הרעלה.
יש גם מקרים בהם בעל חיים אחד מחקה בעל חיים אחר, בני אדם גם משתמשים הרבה בחיות כמאטופורות שמתארות מבנים חברתיים או תכונות מסוימות, אבל תופעות אלה נדירות יחסית.