tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סבה מצד האם שהיה אופה בהכשרתו, נודע בכפרו בזכות מופעיו כמתופף בטמבורינה וכמנגן בכלי מוזיקה נוספים.
בגיל 17 נסעה בלוני לניו יורק כדי לבקר אצל אחותה ולהתחיל קריירה מוזיקלית.
בשנת 1974 היא למדה משחק בסטודיו HB ושיחקה לזמן קצר בקולנוע.
בין השאר ביצעה תפקיד של נסיכה טורקיה בסרט של פדריקו פליני, "קזנובה".
לצורך ביצוע תפקיד זה למדה ריקודי בטן, ובהמשך היא למדה באוניברסיטת ניו יורק אצל דריו פו וקיבלה שיעורי פיתוח קול ממייקל ווארן וולטר בלייזר.
בשנת 1980 הקימה יחד עם ג'ון לה בנדרה להקת תיאטרון, לריקודים עממיים ולמוזיקה בשם "I Giullari di Piazza" (אי ג'ולארי די פיאצה - להטוטני הרחוב) איתה ערכה סיורי הופעות ברחבי ארצות הברית ואירופה.
היא הייתה זמן מה אמנית הבית של הקתדרלה האפיסקופלית יוחנן הקדוש האלוהי (St.
בלוני השתלמה בהמשך אצל נגן כלי ההקשה האיטלקי אלפיו אטיקו בשיטות הנגינה בטמבורינה, וכן שיתפה פעולה עם גלן ואלז שגם הוא נגן כלי הקשה, דמות מובילה בתחיית הנגינה בתופי יד ותופי מסגרת באמריקה.
את ואלז היא הכירה ב-1982 כשעבדה בתיאטרון "לחם ובובה" (Bread and Puppet Theatre).ואלז הכיר לה את ספרו של ארנסטו דה מרטינו: "אדמת ייסורי המצפון" (Terra del Rimorso) שעורר בה עניין בטרנטיזם שבחבל אפוליה.
החל משנת 1984 השתתפה בלוני בחגיגות רוקו הקדוש מטורפאדולי בסאלנטו שבאפוליה, חגיגת קיץ עם תופי מרים וטרנטלות מסוג "פיציקה".
אלסנדרה בלוני מלמדת מחולות עם הנהוגים בטקסי ריפוי עתיקים שנועדו לנשים שסבלו מעכבות בחיי המין, התעללות מינית, עייפות כרונית ותחושה שהן "כלואות" בתוך קורי עכביש.
הטרנטיזם, או "תסמונת נשיכת העכביש" הייתה הוגדרה כצורה של היסטריה (הפרעה המכונה בימינו "הפרעה קונברסיבית" או "הפרעה דיסוציאטיבית"), שהתרפאה בדרך כלל בעזרת נגינה בתוף וריקוד המחול הקדום הקרוי "פיציקה טרנטאטה" (pizzica tarantata).
פיציקה - משמעותה "נשיכה", והאישה המדוכאת והבודדה שסבלה מטרנטיזם כונתה טרנטאטה (tarantata).
המחול האקסטטי נועד להוציא החוצה את הרעל האחראי על התופעות, הדמויות - "דיבוק" ולגרום להחלמה.
בלוני חקרה גם את מסורות המדונה השחורה, במיוחד של המדונה ממונטוורג'ינה בחבל קמפניה, שבהן נהוגות גם כן פרקטיקות של מחול אקסטטי עוד מן התקופה הטרום-נוצרית, ההלנית.
היא התעניינה במקביל גם במסורות אמנותיות ושל נגינת תופים מברזיל, כולל בתוף ה"אוקיאני" רמו, שהיה חלק מפולחן האלות ימנז'ה ואושון וכן בנגינת המתופפים באפריקה.
פרט לתחיית המוזיקה העממית והפולחנית הקדומה, הלחינה בלוני גם שירי פולק מקוריים בהשראת המדונה השחורה, נושאים ברזילאיים ושירי אהבה לפי המסורת האיטלקית.
בלוני עוסקת גם בטיפול באמצעות מחול, לפי שיטה שהמציאה, בשם "Rythm is the Cure" ("המקצב הוא הריפוי"), המבוצע תוך לבישת אבנטים אדומים.
החל משנת 2009 היא מנהלת בניו יורק להקת נשים המנגנות בתופי מרים, המכונה "בנות סיבלה" מופעיה - "המקצב הוא הריפוי" ו"מחול העכביש טרנטלה" (Tarantella Spider Dance) כוללים מוזיקה, ריקודי "טמוריאטה" (tammuriata), נגינת תופים, דרמה, מחולות "של האש" ו"של האוויר", וכו'.
מחול העכביש מתחיל עם לידת אשת העכביש ועוקב את גלגולי מחול הפיציקה טרנטאטה מאז הפולחן העתיק של קיבלי ודיוניסוס ועד לפולקלור האיטלקי העכשווי.
בעבר הייתה נשואה בלוני לדריו בוליני שביים חלק מסרטי הטלוויזיה על פעילותה.
כיום היא חיה באדג'ווטר שבניו ג'רזי.
2002: Tarantelle and Canti d'Amore - (חברת נקסוס) (טרנטלות ושירי אהבה)
אלסנדרו ג'וליאני הוא זמר, מדבב ושחקן קנדי המוכר בעיקר בשל תפקידו הטלוויזיוניים בגילום הדמויות פיליקס גיידה ב"בטלסטאר גלקטיקה".
נולד לדונה וונג-ג'וליאני, ממוצא סיני, וג'ון ג'וליאני, ממוצא איטלקי.
הוא בוגר תואר במוזיקה מאוניברסיטת מקגיל שבמונטריאול, ונשוי לשחקנית מג רו (Meg Roe).
שניםשם הסדרהשם הדמות 1989 מקגייוור חוליו 1998 Welcome to Paradox סאפרון 1999 Strange World אניס 2000
2015 רצף הזמן 2016 תיקים באפלה ג'וזף קאטלר 2016 בייטס מוטל 2017 הקוסמים סובונז 2017 מתחזים מטפל 2014–2017 100 ד"ר חקפו סינקלייר 2017 Girlfriends' Guide to Divorce דמיאן 2018 המושיעים מיץ' גיטלו 2018–2019 הרפתקאותיה המצמררות של סברינה ד"ר קרברוס 2019Limetownד"ר אוסקר טוטאם 2020 הרחק ד"ר לורנס מדיגן
אלסנדרו באלאן (באיטלקית: Alessandro Ballan; ב-6 בנובמבר 1979) הוא לשעבר רוכב אופני כביש איטלקי.
באלאן ידוע בעיקר בזכות ניצחונו באליפות העולם (2008) וברונדה ון פלנדרן (2007).
באלאן הפך למקצוען בשנת 2004 עם הצטרפותו לקבוצת למפרה.
ב-2005 סיים במקום השני במרוץ שלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד.
לאחר מכן, סיים במקום השישי ברונדה ון פלנדרן.
באוגוסט באותה העונה השיג את הניצחון המקצועני הראשון שלו, כאשר ניצח בקטע הרביעי באנקו טור.
בעונת 2006 ניצח באלאן במרוץ החד יומי "טרופאו לאייגויילה" וסיים רביעי במילאנו–טורינו.
הוא סיים שמיני במילאנו - סן רמו וסיים שני בE3 פרייס פלנדרן, לאחר שהגיע 2 שניות אחרי תום בונן המנצח.
באלאן המשיך להצטיין בקלאסיקות האביב, כשסיים חמישי ברונדה ון פלנדרן ושלישי בפריז - רובא, לאחר שהגיע 1:49 אחרי פביאן קנצ'לרה המנצח.
באלאן ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, וסיים שני בקטע ה-12. הוא סיים שלישי ב.
ב-8 באפריל 2007, רשם באלאן את אחד מהישגי השיא בקריירה שלו, כאשר ניצח ברונדה ון פלנדרן, לאחר שגבר על ליף הוסט הבלגי בספרינט סיום.
לפני זה, ניצח במרוץ שלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד.
באותה עונה, ניצח את קלאסיקת ואטנפול.
ב-2008, סיים באלאן במקום השני במונטה פאשי ארויקה, לאחר שהפסיד לפביאן קנצ'לרה בספרינט סיום.
הוא סיים רביעי ברונדה ון פלנדרן ושלישי בפריז - רובא.
הוא סיים שני בגרנד פרי דה פלואה.
באלאן השיג את הניצחון הראשון שלו בקטע בגרנד טור, כאשר עשה זאת בהופעת הבכורה שלו בוואלטה אספנייה.
אולם שיא העונה של באלאן הגיע בסוף ספטמבר, כאשר ניצח את אליפות העולם.
ב-2009 ניצח ב וגם בקטע החמישי במרוץ.
באלאן הצטרף ל-BMC ב-2010. באותה עונה הוא סיים שישי בגרנד פרי קוויבק וחמישי ב.
ב-2011 באלאן הראה שוב את היכולות שאפיינו אותו בקלאסיקות האביב, כאשר סיים שני בסטראדה ביאנקה, לאחר שהפסיד לפיליפ ז'ילבר בספרינט מתוך דבוקת רוכבים מצומצמת.
הוא סיים רביעי במילאנו - סן רמו, ושישי בפריז - רובא.
ב-2012, סיים במקום ה-4 בסטראדה ביאנקה ובמקום ה-8 במילאנו - סן רמו.
באלאן המשיך להיראות טוב, אבל לא הצליח לנצח כאשר סיים תשיעי בE3 פרייס פלנדרן, שלישי בפריז - רובא וברונדה ון פלנדרן.
הוא ניצח במרוץ החד יומי, ג'ירו דל טוסקנה ובקטע השביעי באנקו טור.
הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם בנגד השעון קבוצתי, לאחר שקבוצתו (BMC) סיימה שנייה, אחרי אומגה פארמה קוויק סטפ זכתה בזהב.
בלאן התחרה במעט מרוצים ב-2013, ופרש רשמית רק בעונת 2016 לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה.
באלאן הושעה לשנתיים בינואר 2014, בעקבות כך בוטל חוזהו עם BMC.
בסוף 2015, ההאשמות כנגד באלאן בוטלו והוא נוקה מכל האשמה.
הוא ניסה לחפש קבוצה ב-2016 ללא הצלחה, ובעקבות כך פרש.
אלסנדרו אלבני (באיטלקית: Alessandro Albani; 15 באוקטובר 1692, אורבינו – 11 בדצמבר 1779, רומא) היה קרדינל, פוליטיקאי ואספן אמנות איטלקי.
אלסנדרו אלבני נולד למשפחת אצולה איטלקית ממוצא אלבני.
הוא סיים אוניברסיטת רומא עם התמחות במשפטים.
היה לו רצון להתרכז בקריירה צבאית, אך אפיפיור קלמנס האחד עשר שהיה קרוב משפחתו שכנע אותו לעבור לקריירה במערכת הכנסייה.
בפברואר 1721 אינוקנטיוס השלושה עשר העניק לאלסנדרו אלבני תואר קרדינל.
לפני קבלת התואר הוא לא היה איש כנסייה.
בהיותו קרדינל הוא השתתף בבחירת מספר ישיבות קונקלווה.
אלסנדרו אלבני היה אספן אמנות עתיקה ידוע.
ברומא הוא בנה "וילה אלבנה" ובה מיקם את האוסף של יצירות אמנות מתקופה עתיקה.
אחרי מותו חלק מהאוסף למשל אריה אלבני הועברו למוזיאון הלובר.
אלסנדרו אלבני תמך בפעילותו של יוהאן יואכים וינקלמן ואקדמיה של סן לוקא.
בשנת 1761 הוא התמנה לספרן בספריית הוותיקן.
אלסנדרה מוסוליני (באיטלקית: Alessandra Mussolini; נולדה ב-30 בדצמבר 1962) היא פוליטיקאית איטלקייה, נכדתו של בניטו מוסליני, כיהנה גם בפרלמנט האירופי.
מוסוליני נולדה ברומא כנכדתו של שליט איטליה הפשיסט בניטו מוסוליני, דודתה היא השחקנית סופיה לורן.
היא למדה בבית ספר אמריקאי ברומא, ב-1994 סיימה ללמוד בספיינצה – אוניברסיטת רומא.
ב-1972 שיחקה את דמותה הצעירה של סופיה לורן בסרט הקומי "Bianco, rosso e...".
ב-1977 שיחקה תפקיד קטן בסרט יום מיוחד.
ב-1990 הופיעה בסרט הישראלי "הדרך לעין חרוד" של דורון ערן המבוסס על ספר של עמוס קינן.
בנוסף למשחק הייתה מוסוליני דוגמנית והופיעה במהדורה האיטלקית והגרמנית של פלייבוי.
ב-1992 נבחרה לחברה בפרלמנט של נאפולי כחברה במפלגה הנאו-פאשיסטית "MSI-DN".
ב-1993 התמודדה על ראשות העיר נאפולי, אך הפסידה בבחירות.
ב-2003 הצהירה שכל העולם צריך לבקש סליחה ממדינת ישראל על מעשי הטבח שנעשו בשואה.
ב-2004 התמודדה על מקום בפרלמנט האירופאי וזכתה כאשר קיבלה 133,000 קולות.
ב-1989 נישאה ולה שלושה ילדים.
אחד מהם הוא הכדורגלן רומנו פלוריאני מוסוליני.
אלסמריה (שם מדעי: Elasmaria) הוא ענף של דינוזאורים צמחוניים מתת-סדרת האורניתופודים (ככל הנראה), שהתקיים בתור הקרטיקון מלפני 115 עד ללפני 66 מיליון שנה.
המאובנים שלהם התגלו בחצי הכדור הדרומי, באזור של אמריקה הדרומית, אוסטרליה ואף באנטארקטיקה שבעבר הייתה חמימה בהרבה.
הממצאים המשותפים הובילו חוקרים רבים למסקנה ששלוש היבשות היו מחוברות לאורך הקרטיקון וגם היו בעלות אקלים טרופי.
הקבוצה כללה מינים קטנים וזריזים, אולי מנוצים בדלילות ודו-רגליים.
הם היו בעלי עיניים גדולות, חוטם מוארך מעט שהסתיים בבליטה דמוית מקור ובתוכה שורות שיניים שטוחות ששימשו ללעיסת צמחים עשבוניים.
ענף זה נחשב לעיתים כחלק ממשפחת ההיפסילופודוניים או הפארקוזאוריים, אך חוקרים אחרים רואים בו ענף של אורניתופודים עצמאי, הקרוב מעט יותר לקמפטוזאורוס והאיגואנודוניים.
הוא הוגדר ב-2007 בידי החוקר קלבו וצוותו.
החוקרים חלוקים עדיין בשאלה האם קבוצה זו בהכרח מונופילטית או פוליפילטית.
חוקרים רבים רואים בקבוצה זו קבוצה מבוטלת ובמקום משייכים את הסוגים בה למשפחת ההיפסילופודוניים או הפארקוזאוריים.
אלסנדרו אלגארדי (באיטלקית: Alessandro Algardi; 1598, בולוניה – 1654, רומא) היה פסל איטלקי.
אלגארדי התמחה בסטודיו של אגוסטינו קראצ'י אבל כישרונו בפיסול הביא אותו לעבוד אצל ג'וליו צ'זארה קונוונטי, לאחר שהות קצרה בוונציה, בשנת 1625 עבר אלגארדי לרומא שם הוצג על ידי דוכס מנטובה, בפני הקרדינל לודוביקו לודוביסי (אחיינו של האפיפיור העתידי גרגוריוס החמישה עשר) שהעסיק אותו בשיקום פסלים עתיקים.
בזמן שבית בורגזה ומשפחת ברבריני הזמינו עבודות בעיקר מג'ובאני לורנצו ברניני אלגארדי נאבק בהכרה ונעזר בחבריו הציירים פייטרו דה קורטונה ודומניקו זמפיירי.
לאחר מות אורבנוס השמיני מבית ברבריני ועליית אינוקנטיוס העשירי פחתו ההזמנות מג'ובאני לורנצו ברניני ועלתה קרנו של אלגארדי.
בשנת 1650 אלגארדי פגש את דייגו ולאסקס והוזמנו ממנו עבודות עבור ארמון המלוכה הספרדי.
בשנים 1646 - 1653 אלגארדי עבד על תבליט "הפגישה בין לאו ואטילה ההוני" עבור בזיליקת פטרוס הקדוש.
לאחר מכן החזיק סטודיו גדול.
בין תלמידיו: ארקולה פראטה, דומניקו גווידי ואנטוניו ראגי.
אלסנדרו בָּסְטוֹנִי (באיטלקית: Alessandro Bastoni; נולד ב-13 באפריל 1999) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם באינטר מילאנו ובנבחרת איטליה.
בסטוני נולד בעיירה קאזלמג'ורה שבמחוז לומברדיה, בגיל 7 הצטרף לאקדמיה של אטאלנטה, מהעיר ברגמו.
בסטוני היה שחקן משמעותי בקבוצות הנוער של אטאלנטה וכבר בנובמבר 2016, בגיל 16 ושבעה חודשים, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, במשחק גביע מול פסקארה.
באותה עונה בסטוני שיחק בנוסף שלושה משחקים בסרייה א'.
ב-31 באוגוסט 2017 אינטר מילאנו רכשה את בסטוני מאטאלנטה, ומיד השאילה אותו בחזרה לקבוצה לשנתיים.
בעונת 2017/2018 בסטוני ערך ארבע הופעות בלבד בסרייה א' במדי אטאלנטה ואינטר החזירה אותו מההשאלה לאחר עונה אחת.
בקיץ 2018 בסטוני הושאל לפארמה, העולה החדשה לסרייה א'.
בסטוני ערך 24 הופעות בסרייה א' במדי פארמה וכבש שער אחד.
לקראת עונת 2018/2019 מאמן אינטר אנטוניו קונטה, החזיר את בסטוני לסגל הקבוצה.
ב-28 בספטמבר 2019 בסטוני ערך את הופעת הבכורה שלו באינטר בניצחון 1–3 מול סמפדוריה.
בסטוני הראה יכולת מרשימה, והשיג את מקומו בהרכב של אינטר, ובמערך שלושת הבלמים של הקבוצה.
ב-19 בינואר 2020 הוא כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק מול לצ'ה שהסתיים בתוצאה 1-1.
בעונת 2020/2021 בסטוני היווה חלק אינטגרלי בהגנה של אינטר, שיחק 33 משחקים בסרייה א' ועזר לקבוצה לשמור על 17 משחקים ללא ספיגה.
בסיום אותה עונה אינטר זכתה באליפות הסרייה א', לאחר תשע עונות רצופות שבהן יובנטוס זכתה באליפות.
בסטוני היה שחקן נבחרות הנוער של איטליה החל מהנבחרת עד גיל 15 עד לנבחרת עד גיל 21. ב-11 בנובמבר 2020 ערך בסטוני את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה במשחק ידידות מול נבחרת אסטוניה שהסתיים בניצחון 0–4 עבור נבחרת איטליה.
בסטוני נכלל בסגל נבחרת איטליה ליורו 2020, בסטוני ערך את הופעתו היחידה במפעל ב-20 ביוני 2021 במשחק האחרון בשלב הבתים, בניצחון 0–1 של נבחרת איטליה על נבחרת ויילס.
באותו טורניר איטליה זכתה ביורו לאחר ניצחון בגמר על נבחרת אנגליה.
אליפות אירופה בכדורגל: יורו 2020
אָלֵסַנְדְרוֹ אַבּוֹנְדְיוֹ (באיטלקית: Alessandro Abondio; 1570 לערך–1651 לערך) היה פסל וחרט איטלקי, ממשיך דרכו של אביו, אנטוניו אבונדיו, בטביעת מדליות ובדיוקנאות שעווה עבור בית הבסבורג.
אבונדיו רכש את אומנותו כחרט וכפסל שעווה מאביו.
בדומה לאביו, עבד עבור קיסרי בית הבסבורג באינסברוק, ובפרט רודולף השני ומתיאס.
בהמשך עבר לפראג, לנירנברג ולדוכסות בוואריה, שם עבד כמטביע מדליות.
במינכן נשא לאישה את בתו של המלחין אורלנדו די לאסו ואלמנתו של האנס פון אאכן, אמן חצר אף הוא.
אבונדיו עבד גם עבור הנסיך הבוחר מקסימיליאן הראשון, ולאחר מכן, בין השנים 1628–1631 עבר לווינה.
התיישב באאוגסבורג ב-1635. נפטר במינכן סביב 1651.
לאבונדיו מיוחסות 36 מדליות הנושאות את פניהן של דמויות אוסטריות ובוואריות.
עבודותיו מוצגות במוזיאון הלאומי של בוואריה, במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, במוזיאון לתולדות האמנות בווינה, וכן בפדובה, דרזדן וקרמסמינסטר.
אלסיה מיה תרזה רוסו היא כדורגלנית אנגלייה המשחקת כחלוצה בקבוצת ארסנל בליגת העל לנשים ובנבחרת אנגליה.
היא שיחקה בעבר בצ'לסי, מנצ'סטר יונייטד, ברייטון והוב אלביון וצפון קרוליינה, וכן ייצגה את אנגליה בכל קבוצות הגיל של הנבחרת הלאומית.
לאחר ששיחקה בילדותה בברסטד, רוסו שיחקה בבתי ספר מחוזיים בקנט בזמן שלמדה בבית הספר סט סימון סטוק במיידסטון.
היא החלה את הקריירה שלה במרכז המצוינות של צ'רלטון אתלטיק, ולאחר מכן הצטרפה לקבוצת הפיתוח של צ'לסי והייתה לקפטנית של הקבוצה.
הופעתה הראשונה והיחידה עם הקבוצה הבוגרת של צ'לסי הייתה במהלך הסיבוב הראשון של גביע הליגה לנשים ב-2 ביולי 2016.
בינואר 2017, רוסו הצטרפה לברייטון והוב אלביון כשזאת עלתה לאליפות.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בברייטון ב-5 בפברואר 2017 בניצחון בגביע האנגלי נגד ווימבלדון.
ב-11 בפברואר, רוסו הבקיעה את השער הראשון אי פעם של ברייטון בצמפיונשיפ בפתיחת סדרת האביב של הקבוצה, בתיקו 1–1 מול לונדון ביז.
בסתיו 2017, רוסו עברה לארצות הברית כדי לשחק כדורגל בקולג', והצטרפה לקבוצת צפון קרוליינה טאר הילס לצד חברתה לנבחרת הנוער של אנגליה לוטה וובן-מוי.
בתור סטודנטית בשנתה הראשונה היא הופיעה ב-19 משחקים, ועלתה בהרכב ב-18 משחקים.
היא סיימה ככובשת המובילה בקבוצה עם תשעה שערים ושני בישולים.
הקבוצה זכתה בטורניר כדורגל הנשים של ACC לשנת 2017, כשהיא ניצחה את דיוק 1–0 בגמר לאחר שסיימה סגנית של דיוק בעונה הסדירה.
רוסו נבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר.
ב-2018, מפני שהחמיצה את פוסט העונה בגלל שבר ברגל, רוסו זכה בבחירה הראשונה של מאמני הכדורגל של יונייטד ב-All-America, הראשונה מקבוצתה שזכתה לזה מאז קריסטל דאן ב-2013. ב-2019, רוסו חזרה מפציעה כדי לרשום שיא קריירה של 13 שערים ב-24 הופעות ושוב הובילה את הקבוצה בכמות השערים.
הקבוצה הגנה על תואר העונה הסדירה, זכתה בטורניר ACC לנשים 2019 והגיעה לגמר גביע המכללות לנשים 2019, כשהפסידה בפנדלים לסטנפורד לאחר תיקו ללא שערים.
באופן אינדיבידואלי רוסו נבחרה לנבחרת הראשונה של All-ACC זו השנה השלישית ברציפות, ל-MVP של טורניר ACC בפעם השנייה ומאמני הכדורגל של United Soccer Coaches לקבוצה הראשונה של All-American בפעם השנייה.
באוגוסט 2020, רוסו הודיעה שהיא מוותרת על השנה האחרונה שלה בקולג' על רקע אי הודאות סביב העונה עקב מגפת הקורונה.
ב-10 בספטמבר 2020, רוסו חתמה על חוזה לשנתיים עם אופציה לשנה שלישית עם מנצ'סטר יונייטד, המועדון אותו היא אוהדת מילדות.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה שלושה ימים לאחר מכן כמחליפה במחצית בניצחון ליגה 5–2 על ברמינגהאם סיטי, ורשמה בישול.
היא הבקיעה את השער הראשון שלה עבור המועדון במשחק הבא, כשהיא פתחה בניצחון 0–3 על ברייטון והוב אלביון.
רוסו הייתה מועמדת לתואר שחקנית החודש ב-WSL באוקטובר 2020 עם שלושה שערים ובישול אחד בשלוש הופעות.
עם זאת, היא החמיצה את שאר עונת 2020-21 לאחר שקרעה את שריר הירך האחורי במהלך האימון.
בעונת 2021–2022, רוסו הובילה את הקבוצה במספר השערים עם 11 שערים ב-30 הופעות בכל המסגרות ונבחרה לשחקנית השנה של הקבוצה.
ב-4 ביולי 2023 עברה לקבוצת ארסנל בהעברה חופשית.
רוסו ערכה את הופעת הבכורה בקבוצה במוקדמות ליגת האלופות ב-6 בספטמבר 2023. היא הבקיעה לראשונה ב-9 בספטמבר, מול קבוצת פריס אף סי ,כאשר כבשה צמד במשחק שהסתיים בתיקו 3, בו הודחה קבוצתה מליגת האלופות.
ב- 24 במאי 2025 זכתה עם קבוצתה ארסנל בליגת האלופות לנשים לאחר ניצחון בגמר 1-0 על ברצלונה.
רוסו ייצגה את אנגליה בנבחרות עד גיל 15, עד גיל 17 ועד גיל 19, עד גיל 20 ועד גיל 21. באוקטובר 2015, היא הבקיעה חמישה שערים נגד קרואטיה במהלך המשחק שהסתיים בתוצאה 13–0 במוקדמות אליפות אופ"א לנשים עד גיל 17 לשנת 2016 ולאחר מכן כבשה שלושער נגד אסטוניה במשחק הבא.
רוסו סיימה כמלכת השערים במשותף במוקדמות עם 9 שערים ולאחר מכן שוב באליפות אופ"א לנשים עד גיל 17 ב-2016, כשהבקיעה 5 שערים כולל צמד מול גרמניה בתבוסה 4–3 בחצי הגמר כשאנגליה סיימה במקום השלישי.
היא התחרתה ב גביע העולם לנשים 2016 של פיפ"א עד גיל 17 בירדן והייתה חלק מהנבחרת שסיימה במקום השלישי בגביע העולם עד גיל 20 לנשים 2018.
ב-26 בפברואר 2020, רוסו זומנה לראשונה לנבחרת הבוגרת של אנגליה כחלק מסגל גביע SheBelieves לשנת 2020, בתחילה כשחקנית אימון אך לאחר מכן צורפה כמחליפה של לוסי ברונז שנפצעה.
היא ערכה את הופעת הבכורה הבינלאומית שלה ב-11 במרץ 2020 במשחק האחרון של הטורניר, כשהיא מחליפה בדקה ה-76 את טוני דוגן בהפסד 1–0 לספרד.
ב-30 בנובמבר 2021, היא הבקיעה את שעריה הבינלאומיים הראשונים, שלושער בניצחון 20–0 על לטביה במהלך מוקדמות מונדיאל 2023. השלושער הובקע תוך 11 דקות, השלושער המהיר ביותר של שחקן אנגליה בהיסטוריה עד אז.
ביוני 2022, רוסו נכללה בסגל אנגליה של סרינה ויכמן ליורו 2022 לנשים של אופ"א.
היא הופיעה בכל ששת המשחקים, כולם כמחליפה, במהלך הקמפיין כשאנגליה זכתה ביורו בפעם הראשונה.
היא סיימה את הטורניר עם ארבעה שערים, את הרביעי כבשה עם העקב כשהכדור עבר בין רגליה של השוערת השוודית בחצי הגמר.
היא סיימה את הטורניר ככובשת השלישית בטיבה, אחרי בת' מיד ואלכסנדרה פופ (שש כל אחת).
השער שלה נגד שוודיה זכה ב"שער הטורניר" על ידי אופ"א.
רוסו הייתה בסגל של נבחרת אנגליה בגביע העולם בכדורגל נשים 2023, היא כבשה שערים ברבע הגמר וחצי הגמר ואף פתחה בגמר הטורניר בו הפסידה נבחרתה לנבחרת ספרד.
רוסו הייתה בסגל של נבחרת אנגליה באליפות אירופה בכדורגל נשים 2025, במהלך הטורניר בשלה 3 שערים, כבשה שער בשלב הבתים מול נבחרת ווילס וכן כבשה את שער השוויון בגמר מול ספרד בדרך לזכייה בתואר.
רוסו נולדה במיידסטון, קנט, והיא ממוצא איטלקי.
סבה הסיציליאני עבר לאנגליה בשנות ה-50. אביה, מריו, שיחק כדורגל לא מקצועני במשטרת מטרופוליטן ואחיה, ג'ורג'יו, שיחק גם כדורגל לא מקצועני בקבוצות שונות, לאחרונה ברמסגייט.
אחיה, לוקה, התקבל לאוניברסיטת מיזורי במלגת מסלול ושטח.
עונה רגילה של ועידת החוף האטלנטי: 2018, 2019
מקום שלישי של פיפ"א עד גיל 20 לנשים: 2018
מקום שלישי באליפות אופ"א לנשים עד גיל 17: 2016
נבחרת אופ"א לנשים עד גיל 17 של הטורניר: 2016
מלך השערים של אליפות אופ"א לנשים עד גיל 17: 2016
מוקדמות אליפות אופ"א לנשים עד גיל 17 מלך השערים: 2016
שחקן ההתקפה של השנה של ACC: 2018
מאמני כדורגל של יונייטד NCAA Division I קבוצה ראשונה של כל אמריקה: 2018, 2019
שחקנית החודש בליגת העל לנשים: מרץ 2022
שחקן השנה של שחקני הנשים של מנצ'סטר יונייטד: 2021–22
מגף ארד לאליפות נשים של אופ"א: 2022
שער אליפות הנשים של אופ"א בטורניר: 2022
אלסנדרה וטלה מלה , הידועה בשם אלסנדרה, היא זמרת ופזמונאית נורווגית-איטלקייה.
היא התמודדה בעונה השביעית של The Voice – Norges beste stamme בשנת 2022, וייצגה את נורווגיה באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Queen of Kings".
אלסנדרה נולדה ב-5 בספטמבר 2002 בפייטרה ליגורה בליגוריה שבצפון איטליה, לאב איטלקי ולאם נורווגית, וגדלה בצ'יזנו סול נבה.
בגיל שתים עשרה, היא זכתה בעונה החמישית של VB Factor, תוכנית כישרונות מקומית באזור עמק בורמידה.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון בשנת 2021, היא עברה ללילהאמר על מנת ללמוד ב-Lillehammer Institute of Music Production and Industries (LIMPI).
בשנת 2022 השתתפה בעונה השביעית של The Voice – Norges beste stemme, הגרסה הנורווגית של הזיכיון The Voice.
היא הודחה בשלב ההופעות החיות.
כך נבחרה לייצג את נורווגיה בתחרות האירוויזיון 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת.
ב-11 במאי 2023 ביצעה אלסנדרה את "Queen of Kings" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר.
נורווגיה הופיעה כמדינה ה-20. במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג שירה של נורווגיה במקום ה-17, עם 52 נקודות.
כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים "Queen of Kings" במקום החמישי, כשבסך הכל קיבל 268 נקודות.
ב-10 במאי 2024 הוכרזה אלסנדרה כמגישת הניקוד הנורווגי לאירוויזיון 2024. אולם למחרת הודיעה כי היא מתפטרת מהתפקיד בגלל "רצח העם" שמתרחש בעזה.
היא הוחלפה בתפקיד על ידי אינגווליד הלינסן.
בראיון ל-Eurovision Fun סיפרה אלסנדרה שהיא ביסקסואלית, כשהשיר שלה "Queen of Kings" מייצג את חוויותיה כאישה ביסקסואלית.
אלסנדרו בונג'ורנו (באיטלקית: Alessandro Buongiorno; נולד ב-6 ביוני 1999 בטורינו שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בנאפולי מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
בונג'ורנו גדל במחלקת הנוער של טורינו.
ב-4 באפריל 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-1 על קרוטונה במסגרת המחזור ה-27 בסרייה א' לעונת 2017/2018. בעונת הושאל בונג'ורנו לקארפי מהסרייה ב', במדיה ערך 18 הופעות ליגה.
ב-11 בינואר 2020 הושאל למשך חצי עונה לטרפאני קלצ'ו מהסרייה ב', במדיה ערך 13 הופעות ליגה.
בתום עונת חזר בונג'ורנו לטורינו.
ב - 13 ביולי 2024 חתם בנאפולי מהסרייה א' תמורת 35 מיליון יורו.
ב-17 במרץ 2023 זומן בונג'ורנו לראשונה לסגל נבחרת איטליה.
אלסנדרה אמורוזו (באיטלקית: Alessandra Amoroso; נולדה ב-12 באוגוסט 1986) היא זמרת פופ־נשמה, כותבת שירים, מפיקה מוזיקלית ואשת תקשורת איטלקייה, זוכת תוכנית הריאלטי Amici di Maria De Filippi.
מאז זכייתה הוציאה תשעה אלבומי אולפן לאור – שמונה מהם דורגו בראש מצעד האלבומים האיטלקים.
במרוצת השנים מכרה למעלה משלושה מיליון עותקים מיצירותיה המוזיקליות.
ב-12 באוגוסט 1986 נולדה אמורוזו בגלאטינה שבמחוז לצ'ה.
היא התגוררה שם עד גיל 22. מגיל צעיר החלה לשיר ולהשתתף בתחרויות מקומיות.
בגיל 17 ערכה מבחן בד לתוכנית Amici di Maria De Filippi.
היא צלחה את השלב הראשון, אך לא העפילה לשלב ההופעות החיות.
בד בבד עבד כזבנית בחנות במרכז לצ'ה.
ביוני 2007 זכתה במהדורה השנייה של תחרות השירה המוקימת בפוליה, Fiori di Pesco.
היא ניסתה את מזלה פעם נוספת, והחליטה להתמודד פעם נוספת לאירוע ה-Amici di Maria De Filippi.
בשלב האודישן שלה ביצעה את "If I Ain't Got You" מאת אלישיה קיז, ועברה לשלב הבא.
ב-25 במרץ 2009 נערך אירוע הגמר של התחרות, בסיומו הוכרזה כזוכה במקום הראשון ובפרס כספי של 200,000 אירו.
לאחר התחרות הוציאה את "Stupida", שצבר בשלושה ימים בלבד כחצי מיליון צפיות ביוטיוב.
מאוחר יותר התעיד איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי את המיני-אלבום Stupida בתואר פלטינה לאחר שנמכר בכ-180,000 עותקים ברחבי המדינה.
ב-20 ביוני 2009 קיבלה את פרס טלנטו דונה בטקס נוטה רוסה, שנערך באוטרנטו.
למחרת הופיעה בקונצרט "Amiche per l'Abruzzo", שאורגן על ידי לאורה פאוזיני ונערך בסן סירו שבמילאנו.
באותו אירוע השתתפות 43 מוזיקאים נוספים, וכל ההכנסות נתרמו לטובת נפגעי רעידת האדמה באברוצו.
ב-25 בספטמבר אותה השנה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Senza nuvole.
הוא דורג במקום הראשון במצעדי האלבומים השונים באיטליה.
הצלחתה של אמורוזו באיטליה המשיכה גם לשנים הבאות.
כל אלבומיה הותעדו בלפחות תואר פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי.
שלושה משיריה, "Immobile", "Stupida" ו-"Karaoke" הגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי.
האחרון מביניהם קיבל תואר מכירות של פלטינה משושת.
ב-19 בדצמבר 2023 הוכרזה אמורוזו כאחת המשתתפות בפסטיבל סן רמו 2024, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
שירה לתחרות היה "Fino a qui", והוא דורג בערב הגמר במקום התשיעי.
אלסייד גזים היסאי (באלבנית: Elseid Gëzim Hysaj; נולד ב-2 בפברואר 1994) הוא כדורגלן אלבני המשחק בעמדת המגן בלאציו.
היסאי נולד במאלסי ד מדהה שבאלבניה.
כאשר היה בן שנתיים היגר אביו לאיטליה כחלק מגל הגירה של עובדים אלבנים למדינה והיסאי עבר עם אמו לעיר שקודרה וגרו בבית של סבו.
היסאי התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של שקודרה וכעבור שנה עבר לזו של ולנזיה שקודרה.
כאשר הגיע לגיל 10 אביו פגש את סוכן השחקנים האיטלקי מרקו פיצ'יולי וסיפר לו על בנו שמשחק כדורגל.
4 שנים לאחר מכן, פיצ'יולי דאג שייבחן במועדונים שונים במדינה ביניהם גם פיורנטינה אולם לבסוף הצטרף לאמפולי.
ב-24 באוקטובר 2011 היסאי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לפיורנטינה במסגרת הקופה איטליה.
ב-20 באוקטובר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה ב' בניצחון 0-3 נגד וירטוס לנציאנו.
ב-19 בספטמבר 2013 חתם על חוזה לשנתיים.
ב-17 באפריל 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לווירטוס לנציאנו.
היסאי היה שיתוף לעליית המועדון לסרייה א' בסיום העונה אחרי 6 שנות היעדרות.
ב-31 באוקטובר 2014 חתם על חוזה חדש לשנתיים וחצי הכולל שדרוג שכרו.
ב-3 באוגוסט 2015 חתם לחמש שנים בנאפולי תמורת 5 מיליון אירו והפך לכדורגלן האלבני השני היקר בהיסטוריה אחרי לוריק צאנה.
בנאפולי התאחד עם מאמנו לשעבר באמפולי מאוריציו סארי.
ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לססואולו.
ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–5 נגד קלאב ברוז' במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-21 באוקטובר 2017 ערך את משחקו ה-100 בנאפולי בתיקו 0-0 נגד אינטר מילאנו.
בקיץ צ'לסי הגישה הצעה על היסאי על סך 43 מיליון אירו, אך העסקה נדחתה כיוון שהסוכן דרש מהמועדון 60 מיליון.
ב-25 ביולי 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ססואולו.
ב-1 ביולי 2021 עבר ללאציו בהעברה חופשית.
3 שבועות לאחר שחתם צולם שר את השיר בלה צ'או המזוהה עם תנועות שמאל אנטי-פשיסטיות, דבר שעורר כעס בקרב אוהדי הקבוצה המזוהים עם הצד הימני של המפה הפוליטית ולעיתים כונה על ידם כ"תולעת".
בעונת 2022/2023 רשם 43 הופעות בכל המסגרות וסייע לקבוצתו לסיים במקום השני, הישג השיא של המועדון מאז האליפות האחרונה של המועדון בעונת 1999/2000.
היסאי שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של אלבניה והשתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17. בראיון שהעניק לתקשורת במרץ אמר כי קיבל לייצג את איטליה בצעירותו, אך סירב כיוון שרצה לייצג את אלבניה מולדתו.
ב-6 בפברואר 2013 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק הידידות נגד .
כמה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
ב-22 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת רשמית בניצחון 0–1 נגד .
ב-28 במאי 2016 שימש כקפטן במשחק נגד והפך לקפטן הצעיר בהיסטוריה של הנבחרת.
השתתף עם הנבחרת ביורו 2016 ויורו 2024.
ב-9 ביוני 2015 התארס לחברתו פיורנצה לקסטקאי מיס אלבניה לשנת , אך הם התחתנו רק ארבע שנים לאחר מכן.
הוא ידוע כתומך נלהב של המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה ואף השתתף בקמפיין בחירות שלה בשנת .
אלסנדרה אוליביה טורסון , הידועה באופן מקצועי בשם אלסנדרה טורסאני, היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בתור זו שגילמה את זואי גרייסטון בסדרת המדע הבדיוני "קפריקה" וקלייר בסדרה "המפץ הגדול" .
אלסנדרה אוליביה טורסון נולדה ב-29 במאי 1987 בפאלו אלטו, קליפורניה.
אמה הייתה מנכ"לית, בעוד שאביה ניהל חברות סטארט-אפ.
היא החלה ללמוד ריקוד ושירה כשהייתה בת שנתיים.
בגיל שמונה, היא קיבלה עבודה בראיונות בין סרטים מצוירים ברשת הטלוויזיה WB.
יש לה חגורה שחורה בטאקוונדו.
היא הצהירה שהיא "חצי יהודייה".
הופעת הבכורה של טורסאני בטלוויזיה הייתה בגיל תשע כשהיא הנחתה את Kids' WB עבור KBWB של סן פרנסיסקו (ערוץ 20).
היא השתתפה בסרט המקורי של ערוץ דיסני, Going to the Mat.
הקרדיטים האחרים שלה בטלוויזיה כוללים הופעות אורח ב-Even Stevens, "ג'אג", ER, "טירוף בבית", "מלקולם באמצע", "משפחה בהפרעה", "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור" ו-CSI.
במאי 2008, טורסאני לוהקה לתפקיד זואי גרייסטון בסדרה "קפריקה" של Syfy, ספין-אוף מקדים של "בטלסטאר גלקטיקה", שעלה לראשונה ב-2009.
ב-2009, נודע ברולינג סטון שהיא לוהקה לגלם את ליטה פורד ב"הנמלטות", סרט ביוגרפי על להקת בנות מסוגת הפאנק (punk) באותו השם.
מאוחר יותר דיווח שפורסם בווראייטי שזו הייתה סקוט טיילור-קומפטון שתגלם את פורד.
בשנת 2010, טורסאני הוצגה בתור הנערה של "מקסים".
בשנת 2013, טורסאני כיכבה בסדרת הרשת הקומית "בעלים", ששודרה לראשונה ב-13 בספטמבר 2011.
בשנת 2016, היא השתתפה בחמישה פרקים של "המפץ הגדול", וגילמה את התפקיד של הברמנית והתסריטאית השאפתנית, קלייר.
טורסאני חיה עם הפרעה דו-קוטבית ובעקבות כך פתחה את הפודקאסט הנלווה, EmotionAL Support with Alessandra Torresani.
אלסקה היא המדינה הצפונית ביותר והגדולה ביותר מבחינת שטח מבין מדינות ארצות הברית.
היא נמצאת בקצה הצפון-מערבי של יבשת אמריקה, צפונית-מערבית לקנדה, ואינה חולקת גבול עם אף אחת מיתר מדינות ארצות הברית.
השם "אלסקה" נגזר כפי הנראה מהמילה האלאוטית ל"ארץ גדולה" או "יבשת".
אלסקה ידועה בדלילות האוכלוסין הקיצונית שלה – 0.4 איש לקמ"ר בממוצע.
לשם המחשה: אם באי מנהטן שבעיר ניו יורק הייתה אותה צפיפות האוכלוסין של אלסקה (במקום 27,812.2 לקמ"ר היום) – היו יכולים להיות בו עד 25 תושבים בלבד (לעומת כמיליון וחצי תושבים כיום).
באלסקה נמצא הר מקינלי, שעד ינואר 2025 כונה הר דנאלי.
השם "מקינלי" כבר היה שם ההר בעבר, הוא הוחזר לשמו המקורי "דנאלי" (הגדול, בשפה המקומית העתיקה) על פי דרישת אלסקה, וביומו הראשון בכהונתו השנייה של הנשיא דונלד טראמפ הוא הורה לשנות שוב את השם ל"מקינלי".
הר זה הוא הגבוה בהרי אמריקה הצפונית (6,194 מטרים מעל פני הים).
ייתכן כי בסוף תקופת האבן, כ-12,000 שנים לפני הספירה, קבוצות של לקטים-ציידים מאסיה חצו את גשר היבשה שהיה קיים בזמנו במצר ברינג מסיביר לתוך מה שמכונה כיום מערב אלסקה ויישבו את הארץ.
מהגרים נוספים המשיכו להגיע לאלסקה במהלך אלפי שנים.
אולם הגירה זו נעשתה דרך הים, היות שהגשר היבשתי כבר הוצף.
המגע המתועד הראשון בין תושבי אירופה לאלסקה היה בשנת 1741, כשוויטוס ברינג הוביל משלחת עבור הצי הרוסי הקיסרי וגילה את האפשרויות הכלכליות של אלסקה.
משלחות מחקר נוספות באו לאחר מכן, ביניהן משלחת המחקר שבה השתתף חוקר הארצות הרוסי הנודע פיודור ליטקה.
ב-1784 התיישבו באזור לראשונה ציידים וסוחרים רוסים, החברה הרוסית-אמריקאית החלה להרחיב את תוכנית ההתיישבות בתחילת המאה ה-19. חרף מאמצים אלה, האימפריה הרוסית מעולם לא מימשה את תוכנית אכלוס אלסקה במלואה, והמושבה שהגישה אליה הייתה קשה, שימשה רק כמקור לפרוות.
הצאר הרוסי אלכסנדר השני ראה בה מטרד בלבד לאור החובות בהם שקעה רוסיה לאחר מלחמת קרים.
על רקע זה, ב-1867 קנתה ארצות הברית את אלסקה בסכום הפעוט יחסית של 7.2 מיליון דולר (כ-110 מיליון דולר בהתאמה לתחילת המאה ה-21).
סכום זה קטן משמעותית מערכה הכלכלי האמיתי של אלסקה.
את המהלך יזם ויליאם סיוארד, מזכיר המדינה של ארצות הברית דאז, כמשקל נגד להתגבשות קנדה.
המהלך לא זכה בזמנו לתמיכת הציבור האמריקאי, וסיוארד הואשם בבזבוז כספי הציבור.
ברבות הימים, לאחר שהתגלו באלסקה מרבצי זהב, פחם, גז טבעי ונפט, התברר כי העסקה הייתה אחת המוצלחות בהיסטוריה.
ב-30 במרץ 1867 נחתמה האמנה בין הצדדים, וב-18 באוקטובר 1867 הונף לראשונה דגל ארצות הברית באלסקה.
יום השני האחרון בחודש מרץ נחגג באלסקה כיום סיוארד ו-18 באוקטובר מכונה יום אלסקה.
בקיץ 1897 נמצאו מרבצי זהב בנהר קלונדייק, ליד דוסון סיטי שבטריטוריית יוקון השכנה, והחלה הבהלה לזהב בקלונדייק.
הגילוי עורר גם את אלסקה ובמקביל החלו לכרות זהב גם בה.
רוב המחפשים שעברו לקנדה עברו דרך העיר סקגוויי וכך ניתנה תנופה לכלכלת דרום אלסקה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ובמידה פחותה בתקופת המלחמה הקרה הוקמו באלסקה בסיסי צבא רבים שהביאו לגידול אוכלוסייה, זינוק כלכלי והגדלת ההתמכרות לאלכוהול אצל התושבים המקוריים.
ב-3 בינואר 1959 הצטרפה אלסקה לארצות הברית כמדינה ה-49.
ב-1964 התרחשה באלסקה אחת מרעידות האדמה החזקות בהיסטוריה, שזכתה לשם רעידת האדמה של יום שישי הטוב; הרעידה הרגה 131 אנשים והרסה כפרים רבים.
ב-1968 נתגלו בצפון אלסקה מצבורי נפט גדולים, ובשנת 1977 הושלמה בניית קו צינור הנפט טראנס-אלסקה להעברת הנפט מצפון אלסקה, משדה הנפט המדרונות הצפוניים לנמל ואלדז לחוף פרינס ויליאם סאונד.
ב-24 בפברואר 2015 נכנס לתוקפו החוק המתיר לתושבי אלסקה מעל גיל 21 להחזיק ולצרוך מריחואנה.
בכך הצטרפה אלסקה למדינות וושינגטון וקולורדו והיא המדינה השלישית בארצות הברית המתירה שימוש במריחואנה לצרכים אישיים.
אלסקה היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: רשות מבצעת המנוהלת על ידי מושל אלסקה.
מושל המדינה הנוכחי הוא מייק דאנליבי, חבר המפלגה הרפובליקנית; רשות מחוקקת שמנוהלת על ידי שני בתים, בית נבחרים וסנאט; ורשות שופטת שמורכבת מבית המשפט העליון של אלסקה.
באלסקה מועסקים 16,000 עובדי מדינה.
בית המחוקקים באלסקה מורכב מ-40 חברי בית הנבחרים שמכהנים כשנתיים, ו-20 חברי סנאט שמכהנים לתקופה של ארבע שנים.
בבחירות הארציות, עד לשנות ה-70 נבחרו בדרך כלל מושלים דמוקרטיים.
בשנות ה-70 חל שינוי במדינה ומאז היא נוטה לבחור במועמדים הרפובליקניים.
במדינה יש תנועת עצמאות התומכת בפרישה מארצות הברית.
ב-24 בפברואר 2015 אלסקה יחד עם וושינגטון וקולורדו הצביעו בעד שימוש חוקי במריחואנה.
החוק אומר שאנשים בני 21 ומעלה יכולים לרכוש כמות קטנה של מריחואנה.
חנות המריחואנה הראשונה באלסקה נפתחה באוקטובר 2016 בעיר וואלדז.
בבחירות הפדרליות תומכת אלסקה בקביעות במועמד הרפובליקני ומאז 1972 אפילו בפער גדול וחד משמעי.
לדוגמה, בשנת 2008 ניצח ג'ון מקיין הרפובליקני שגרף 59.49% את הדמוקרטי ברק אובמה שקיבל 37.83% בלבד.
ב-2012 גרף אובמה 40% מהקולות מה שהפך אותו לדמוקרט הראשון שעשה זאת מאז 1968.
בגלל מיעוט האוכלוסייה במדינה לאלסקה יש רק חבר אחד בבית הנבחרים ו-3 אלקטורים.
מאז 2025 ניק בגיץ' השלישי הרפובליקני מייצג את אלסקה בבית הנבחרים.
הסנאטורים המייצגים את המדינה הם ליסה מרקאוסקי ודן סאליבן הרפובליקנים.
בסוף שנת 2005 היה תוצר המדינה 39.9 מיליארד דולר.
בצפון אלסקה יש מרבצי נפט גדולים, אולם הקדיחה וההובלה של הנפט עלולים לגרום לפגיעה בסביבה ויש גורמים המתנגדים להרחבת הקידוחים לאזורים נוספים בצפון אלסקה.
בשנת 1989 עלתה על שרטון מכלית הנפט אקסון ואלדז, והנפט שהיה בה נשפך לים וגרם לאסון הסביבתי מהכבדים בתולדות ארצות הברית.
ההצעה לבניית דרכים ראשיות באלסקה הועלתה כבר בשנת 1930 אולם כדי שהרעיון יהיה בר ביצוע נדרשה הסכמת ממשלת קנדה.
לממשלת קנדה לא היה עניין רב להשקיע בפרויקט מסוג זה כי הגבול היחיד שלה עם אלסקה הוא באזור פרובינציית יוקון – פרובינציה מעוטת תושבים, בתחילה הועלה הרעיון לבנות מסלול דרך הרי הרוקי הקנדיים אך צורכי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה קבעו את הנתיב הסופי.
האמריקאים הם גם אלו שבנו ומימנו את מרבית הדרך.
כביש זה נקרא אלסקן היי-וואי .
למרות שמו, מדובר בכביש דו-סטרי צר ברוב חלקיו, המתרחב מנתיב אחד לשני נתיבים רק בקרבת ערים ראשיות.
בכל שנה בחודשי הקיץ נערכים בכביש שיפוצים רבים על מנת לתקן את נזקי מזג האוויר הסוער של אלסקה ויוקון.
אלסקה מחוברת לקנדה בכבישים בודדים שהעיקרי בהם הוא אלסקן הייווי.
כדי להגיע מגוש המדינות המרכזי של ארצות הברית לאלסקה דרך היבשה, יש לעבור דרך טריטוריית יוקון ופרובינציית קולומביה הבריטית, שתיהן שייכות לקנדה.
אלסקה היא הגדולה ביותר מבין מדינות ארצות הברית.
גודלה העצום שווה בקירוב למחצית שטחה של מערב אירופה.
אלסקה היא גם המדינה הכי פחות צפופה מבין מדינות ארצות הברית.
מרבית האוכלוסייה מרוכזת בחלקה הדרומי של המדינה, ובאי קודיאק.
היתר מפוזר לאורך ה"אלסקן הייווי" , ומעט תושבים פזורים בנקודות שאינן מחוברות כלל למערכת הכבישים או המעבורות.
בירת אלסקה, ג'ונו, ממוקמת בארכיפלג אלכסנדר, והיא נגישה רק דרך הים או בעזרת כלי טיס.
למרות היותה אחת ממדינות ארצות הברית, היא אינה גובלת בשאר המדינות של ארצות הברית, אלא מהווה מובלעת המופרדת מארצות הברית על ידי קנדה, והיא למעשה המובלעת הגדולה בעולם לפי שטח (הן בהגדרה של מובלעת חוץ והן בהגדרה של מובלעת באופן כללי).
המדינה גובלת במחוזות: יוקון וקולומביה הבריטית הקנדיים ממזרח; במפרץ אלסקה ובאוקיינוס השקט מדרום; בים ברינג, במצר ברינג, ובים צ'וקצ'י ממערב; ובים בופור ובאוקיינוס הקרח הצפוני מצפון.
כל שנה מתחוללות באלסקה כ-5,000 רעידות אדמה בעוצמות שונות (כ-10% מכלל רעידות האדמה המתחוללות בכדור הארץ כולו).
אחת מרעידות האדמה החמורות של המאה ה-20 התחוללה ב-1964 וזכתה לכינוי "רעידת האדמה של יום שישי הטוב".
באלסקה מספר הרי געש פעילים.
הר הגעש אוקמוק התפרץ ללא התרעה מוקדמת, ב-12 ביולי 2008. הר הגעש אוגוסטין התפרץ בתחילת 2006 והתפרצות קלה ב-2007. הר הגעש רדאוט, שגובהו 2,700 מעל הסובב אותו וקוטרו בבסיס הוא כ-6 ק"מ, הוא הר געש שכבתי, כלומר מרובד משכבות וולקניות של התפרצויות קודמות.
ההר התפרץ ב-1778, 1881, במאה ה-20 ב-1902, 1922, 1966, 1989 ופעם נוספת ב-2009. ההתפרצות האחרונה ברדאוט הייתה בשנת 2009, כאשר כבר ב-30 בינואר הזהיר המכון הגעשי של אלסקה כי צפויה התפרצות, ב-31 בינואר הייתה רעידת אדמה געשית ונפער חור גדול בדופן הקרחון שצמוד להר הגעש.
ב-15 במרץ, כחודש וחצי לאחר מכן, נרשמה פעילות סייסמית חזקה והובחנו קיטור ואפר הבוקעים מההר.
ב-22 במרץ התחילה התפרצות געשית שהגיעה לשיאה ב-26–28 לחודש.
ב-4 באפריל אובחנו 26 פעילויות געשיות.
בתחילת מאי דווח כי הנזק המשני לתעשיית הנפט באזור מוערך ב-1.5 מיליון דולר.
הסיבה לרעידות האדמה ולפעילות הגעשית היא טקטוניקת הלוחות שבין הלוח הצפון-אמריקאי לבין הלוח הפסיפי.
הלוח הפסיפי שקע מתחת ללוח הצפון אמריקאי, גרם לשבר ענק לאורכו יש תזוזה של היבשת ולרעידות האדמה.
באלסקה מרבצים רבים של מתכות ומינרלים, רובם בכמויות גדולות מאוד.
עופרת, נחושת ונפט מצויים בעתודות מוכחות ל-25 שנה לפחות.
עם זאת, מדיניות הממשל הפדרלי היא שלא לנצל את המשאבים הרבים הקיימים באלסקה, מתוך מחשבה לעתיד, בו יידלדלו הכמויות במכרות ובשדות הנפט ביתר חלקי העולם.
לכן תפוקת המכרות ושדות הנפט באלסקה נמוכה יחסית.
דרום-מרכז אלסקה – הוא האזור המיושב ביותר.
בו נמצאת העיר הגדולה ביותר – אנקורג' (Anchorage), ונמל הנפט הגדול של העיר ואלדז (Valdez) .
האזור מאופיין בהרים נמוכים (עד 1,000 מטר), ובמזג אוויר נוח ביחס ליתר המדינה.
דרום-מזרח אלסקה – גם הוא אזור מאוכלס, ובין היתר מצויה בו הבירה ג'ונו (Juneau).
האזור כולו נחשף עם נסיגת הקרחונים, והוא מאופיין בקרחונים הנשברים לתוך פיורדים רחבים.
אזור זה מנותק ממערכת הכבישים, והגישה אליו היא באמצעות מטוסים ומעבורות.
דרום-מערב אלסקה – כולל את האי קודיאק , חצי האי אלסקה (Alaska Peninsula), ואת האיים האלאוטיים.
באזור זה מתרכזת תעשיית הדיג של המדינה.
מרכז אלסקה – כולל את מרבית שטחה של המדינה.
אזור רחב ממדים ומאופיין בשני רכסי הרים ארוכים וגבוהים – רכס אלסקה (בו שוכן הר דנאלי), ורכס ברוקס ששוכן מצפון לרכס אלסקה.
בין שני רכסים אלה זורם נהר יוקון.
במרכז אלסקה הטמפרטורה נעה בין קור קיצוני בחורף וחום עז בקיץ.
החלק המערבי יותר באזור זה מאופיין במישורי טונדרה גדולים, הוא אינו מחובר למערכת הכבישים וכמעט אינו מאוכלס.
בחלק המזרחי עובר ה"אלסקן הייווי" , שלאורכו פזורים יישובי האזור, וגם צינור הנפט האלסקני, המוביל נפט מצפון המדינה לדרומה.
מזג האוויר באזור זה הוא סוב-ארקטי, והוא הולך ומתקרר ככל שמצפינים.
המדרון הצפוני (North Slope) – כולל את השטח שבין קו פרשת המים של רכס ברוקס ובין חוף הים הארקטי.
כביש בודד ה"דלטון הייווי" (Dalton Highway), שנפרץ לאורך קו צינור הנפט טראנס-אלסקה ורובו המוחלט הוא דרך עפר כבושה, מגיע מפיירבנקס לפרודהו-ביי – מקום קידוחי הנפט באלסקה, המהווה את נקודת היישוב הצפונית ביותר אליה ניתן להגיע באמצעות רכב.
אזור באלסקה בו התרחשו מספר רב היעלמויות של אנשים, מטוסים ואוניות שמעולם לא נמצאו ולא נראו שוב.
אלסקה נחשבת למקום בו השפעת האדם על הסביבה היא מועטת ביותר, בשל האוכלוסייה הדלילה.
לפיכך, ערכי טבע ונוף רבים הם מוגנים.
באלסקה שוכן הפארק הלאומי דנאלי – הגדול בין הפארקים הלאומיים של ארצות-הברית.
כ-65% משטחה של אלסקה הם יערות לאומיים, פארקים לאומיים או שמורות טבע.
הפארק הלאומי דנאלי (Denali National Park) הוא אחד מהגדולים ביותר בכל ארצות הברית, ושטחו כ-24,500 קמ"ר (כ-11% יותר משטחה של מדינת ישראל).
יונקים גדולים, כמו דוב גריזלי, דוב שחור, דוב קוטב, דוב קודיאק, זאב, אייל קורא ואייל הצפון.
דוב הקודיאק אנדמי לארכיפלג קודיאק שמדרום לאלסקה.
יונקים ימיים כמו כלב ים, אריה ים, לוטרה ולווייתנאים.
מגוון רחב של דגים ובהם הסלמון.
מספר מועט של זוחלים המסוגלים להתמודד עם הקור.
בגלל העושר והכמות הגדולה של בעלי חיים וצמחים החיים באלסקה כמעט ללא הפרעה, נחשב אסון הנפט של אקסון ואלדז לאסון אקולוגי עצום, אף על פי שכמות הנפט שדלפה בו אינה הגדולה ביותר שדלפה אי פעם.
גידול זה של 75.8% באוכלוסייתה הוא הגידול החד ביותר בעשור כלשהו.
רוב האוכלוסייה שוכנת בעמקי הנהרות ולאורך החופים הדרומיים והמערביים.
פחות מ-50,000 נפש מתגוררים במרכז ובצפון המדינה.
במרץ 2007 פרסמה עיריית אנדרסן, הרחוקה 120 ק"מ מהעיר הקרובה פיירבנקס, תוכנית לחלוקה חינם של 26 מגרשים, 5 דונם כל אחד, שיינתנו חינם למי שיתחייב לבנות במגרש זה, תוך שנתיים, בית בשטח של כמאה מטר מרובע.
עשרות אנשים מרחבי העולם התייצבו ושילמו 500 דולר פיקדון.
סמלי מדינת אלסקה דגל סמל מוטו כינוי דגל אלסקהFlag of Alaska סמל אלסקהSeal of Alaska "צפון לעתיד""North to the future" "מדינת הגבול האחרון""The Last Frontier" עץ פרח ציפור חיה סיטקה ספרוסSitka Spruce זכריניForget-me-not שכוי ערבה Willow ptarmigan אייל קוראMoose
אלסנדרו וולטה (באיטלקית: Alessandro Volta; 18 בפברואר 1745 – 5 במרץ 1827) היה פיזיקאי איטלקי.
וולטה ידוע בעיקר כממציא הסוללה החשמלית.
הוולט, יחידת המידה של המתח החשמלי, נקראת על שמו מאז 1881.
וולטה נולד והתחנך בקומו שבאיטליה.
כבר בשלב מוקדם בחייו החל להתעניין בתורת החשמל, כפי שעולה גם משיר בלטינית שכתב בהיותו תלמיד צעיר, שנושאו הוא תגלית חדשה זו (דאז).
ב-1774 קיבל את תואר הפרופסורה שלו, והחל לעבוד בבית הספר המלכותי בקומו כפרופסור לפיזיקה.
ב-1775 תכנן ויצר את האלקטרופור, מכשיר שהפיק מטען חשמל סטטי.
בין 1776 ל-1777 למד וחקר את המבנה הכימי של גזים, גילה את הגז מתאן, ותכנן וביצע מספר ניסויים מדעיים מתוחכמים, כגון הצתה של גזים על ידי ניצוץ חשמלי בתוך כלי קיבול סגור.
ב-1779 התמנה כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פאביה, משרה שבה החזיק ב-25 השנים הבאות.
ב-1782 פיתח את קבל הלוחות, שהיה שדרוג של האלקטרופור.
ב-1794 התחתן וולטה עם תרזה, בתו של הברון פרגריני, ובמשך השנים נולדו לזוג שלושה בנים.
ב-1800, כתוצאה מאי הסכמה מקצועית עם הפיזיקאי לואיג'י גלווני, בקשר לתאוריית "החשמל החייתי" שלו, יצר את עמוד וולטה, המכשיר הראשון שהיה מסוגל לייצר זרם חשמלי קבוע שאינו מבוסס על פעילויות מגנטיות (למעשה - הסוללה החשמלית הראשונה).
עמוד וולטה היה הוכחה מדעית לכך שמגע בין כימיקלים מסוימים ומתכות יוצר זרם חשמלי.
במקרה הזה, מתקן שיוצר מגע בין דסקיות אבץ, דסקיות נחושת, ובין מי מלח, שגורמים ליצירת זרם חשמלי.
וולטה דחה את מושג "החשמל החייתי" וקבע שמקור החשמל שגילה גלווני הוא במגע בין שתי המתכות השונות.
ב-1801 פרסם את "שורת המתחים", שבה פרסם לראשונה את התאוריה שפיתח, על מגע המוליכים כמקור למתח החשמלי.
וולטה היה מקורב לשלטון הצרפתי באיטליה הצפונית.
הוא מונה לסנאטור, ונפוליאון הפך אותו לברון ב-1810. ב-1815 מונה על ידי הקיסר האוסטרי פרנץ השני לפרופסור באוניברסיטת פדובה.
ב-1816 יצאו כתביו לאור לראשונה (מהדורה שנייה יצאה בשבעה כרכים בין השנים 1918 - 1929)
וולטה מת ב-1827, ונקבר בעיר קומו.
מוזיאון "טאמפיו וולטיאנו" ליד אגם קומו, מוקדש לו ולעבודתו המדעית, ומציג את כל עבודותיו ומכשיריו המדעיים המקוריים.
אלסנדרו דל פיירו (באיטלקית: Alessandro Del Piero; נולד ב-9 בנובמבר 1974 בקונליאנו) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעיקר בעמדת החלוץ השני,אך שיחק גם לעיתים כחלוץ וקשר התקפי.
דל פיירו נחשב לאחד מטובי הכדורגלנים האיטלקים בכל הזמנים.
הוא ידוע בשל הקריירה שלו כשחקן וקפטן יובנטוס, בה הוא מחזיק בשיאי הכיבושים וההופעות לשחקן.
דל פיירו החל את הקריירה שלו ב-1991 בפדובה, אז בליגה האיטלקית השנייה.
עונתו הטובה ביותר הייתה , במהלכה הבקיע 21 שערים בליגה.
אחד מסימני ההיכר של דל פיירו היא היכולת הטכנית שלו וראיית המשחק.
במהלך עונת קיבל דל פיירו את הכינוי "פינטוריקיו" (Il Pinturicchio), בהתייחס להערה של ג'אני אניילי, שהשווה את דל פיירו לאומן הרנסאנס הפורה פינטוריקיו.
בינואר 2006 דל פיירו שבר את שיאו של ג'מפיירו בוניפרטי אשר עמד על 182 שערים במדי יובנטוס בכל המסגרות.
באוקטובר 2010 דל פיירו שבר שיא נוסף של ג'מפיירו בוניפרטי, הפעם של 178 שערים במדי יובנטוס בליגה האיטלקית הראשונה.
במרץ 2008 הפך דל פיירו לשיאן ההופעות של יובנטוס בכל המסגרות, כששבר את שיאו של גאטאנו שיראה.
בשנת 2006 הורדה יובנטוס לסרייה ב' ונלקחו ממנה שתי האליפויות בהן זכתה בעונות ו-, בשל פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006. דל פיירו הביע את נאמנותו לקבוצה בכך שהיה הראשון שהכריז שיישאר בקבוצה גם בליגה השנייה.
"ג'נטלמן לא עוזב כל כך מהר את הגברת הזקנה שלו", אמר.
הוא סייע ליובנטוס לזכות באליפות הסרייה ב' בעונת ולחזור במהרה לליגה הבכירה.
בעונת , לאחר שיובנטוס חזרה לסרייה א', עזר דל פיירו לקבוצה לסיים במקום השלישי בעזרת הבקעת 21 שערים.
דל פיירו היה מלך שערי הליגה בעונה זו.
בעונת , הודיעה הנהלת הקבוצה כי זו תהיה העונה האחרונה של דל פיירו ביובנטוס, וכי חוזהו לא יחודש בסיום העונה.
באותה עונה, דל פיירו סייע ליובנטוס לזכות באליפות הסרייה א' הראשונה שלה מאז חזרתה מהליגה השנייה.
ב-14 במאי 2012 דל פיירו ערך את הופעת הליגה האחרונה שלו במדי יובנטוס במשחק ביתי מול אטאלנטה, בו יובה ניצחה 1-3 כשדל פיירו בין המבקיעים.
כעבור שבוע ערך דל פיירו את הופעתו האחרונה בהחלט ביובנטוס, בהפסד 2-0 לנאפולי בגמר הגביע האיטלקי.
ב-5 בספטמבר 2012 חתם דל פיירו לשנתיים בקבוצת סידני מליגת העל האוסטרלית.
בספטמבר 2013 מונה לקפטן הקבוצה.
באפריל 2014 הודיע השחקן כי עזב את הקבוצה.
באוגוסט 2014 חתם דל פיירו לארבעה חודשים בקבוצת דלהי דינמוס מ ליגת ה-ISL ההודית.
באוקטובר 2015 פרש השחקן ממשחק פעיל.
דל פיירו שיחק בקביעות במשך שנים רבות בנבחרת איטליה.
הטורניר הגדול הראשון בו השתתף עמה היה מונדיאל 1998, שבו הוא התחרה עם חביב הקהל רוברטו באג'ו על מקום בהרכב.
איטליה סיימה את דרכה ברבע הגמר בהפסד לצרפת בבעיטות הכרעה.
איטליה הפסידה לצרפת גם בגמר יורו 2000 ודל פיירו, שהחמיץ שתי הזדמנויות הבקעה באותו משחק, הואשם בהפסד.
בשנים שעברו מהיורו ועד המונדיאל ביפן וקוריאה הדרומית זכה דל פיירו באליפות אחת עם יובנטוס וזומן לסגל של נבחרת איטליה למונדיאל 2002. במונדיאל עצמו כבש דל פיירו שער נגד מקסיקו שהעלה את איטליה לשמינית הגמר, אך נבחרת איטליה הודחה מהטורניר בשמינית הגמר על ידי נבחרת קוריאה הדרומית.
אלסנדרו דל פיירו היה בסגל האיטלקי גם ביורו 2004, שם לא עברה הנבחרת את שלב הבתים.
דל פיירו היה שחקן משנה בסגל האיטלקי למונדיאל 2006 בו, לאחר 12 שנה, העפילה נבחרת איטליה לגמר, כאשר בדרך דל פיירו כבש את השער השני מול נבחרת גרמניה בתוספת הזמן של חצי הגמר.
בגמר המונדיאל באצטדיון האולימפי בברלין זכה דל פיירו בגביע יחד עם נבחרתו לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין מול צרפת בתוצאה 3-5. דל פיירו נכנס כמחליף במשחק הגמר וכבש את אחת מהבעיטות.
דל פיירו זומן לסגל נבחרתו ליורו 2008 על ידי מאמן הנבחרת רוברטו דונאדוני, אך לא הצליח להטביע חותם.
אליפות אירופה בכדורגל - מקום שני 2000
אלסקה אפויה (ידועה גם כחביתה נורווגית וחביתת הפתעה) היא קינוח עשוי גלידה המוגשת קפואה במעטפת בצק או עוגה או מרנג.
הגלידה הקפואה מונחת בתבנית מרופדת בפרוסות עוגת ספוג, רפרפת חג מולד או כל דבר דומה ומצופה במרנג.
כל המנה מונחת לאחר מכן בתנור בחום גבוה מאוד ונשארת שם רק עד שהמרנג מתייצב.
המרנג הוא חומר בידוד יעיל, ובשל הזמן הקצר שאפיית המנה מצריכה, הוא מצליח למנוע חדירת חום לתוך הגלידה.
בגרסאות קודמות השתמשו בבצק מאפה או פירורים.
השימוש במרנג הוכר לראשונה ב־1804, על ידי הפיזיקאי האמריקאי בנג'מין תומפסון, לאחר שחקר את התנגדות חלבוני הביצים המוקצפים לחום.
זה נקרא "אומלט סורפרייז" (אומלט הפתעה).
המנה קיבלה את השם "אלסקה אפויה" בשנת 1876, כאשר במסעדת "דלמוניקו'ס" בעיר ניו יורק הוכנה המנה לכבוד האזור החדש שנרכש: אלסקה.
הוא פורסם בכל רחבי העולם בזכות השף ז'אן ז'ירואה בשנת 1885 באוטל דה פארי, במונטה קרלו.
אלסנדרו מרצ'לו (באיטלקית: Alessandro Marcello; 24 באוגוסט 1669 – 19 ביוני 1747) היה אציל איטלקי, שעסק להנאתו בתחומים שונים, בהם שירה, פילוסופיה, מתמטיקה ומוזיקה.
מרצ'לו חיבר ופרסם כמה סדרות קונצ'רטים (בהם שישה בשם "לה צ'טרה") ואי-אילו קנטטות, במקרים רבים בשם העט אטריו סטינפאליקו, שמו כחבר האקדמיה של ארקדיה.
אף כי יצירותיו מבוצעות לעיתים רחוקות מאוד כיום, הוא נחשב למלחין מוכשר מאוד.
יוהאן סבסטיאן באך עיבד קונצ'רטו לאבוב ברה מינור משלו לצ'מבלו (974 ברשימת יצירות באך).
הקונצ'רטו הזה לאבוב הוא כנראה יצירתו הנודעת ביותר של מרצ'לו.
בנדטו מרצ'לו, גם הוא מלחין, היה אחיו של אלסנדרו.
אלסנדרו סלביו (באיטלקית: Alessandro Salvio; סביבות 1570 – סביבות 1640) היה שחמטאי איטלקי.
אלסנדרו סלביו נחשב לשחקן בין הטובים בעולם בסביבות שנת 1600. הוא הקים אקדמיית השחמט בנאפולי שבאיטליה וכתב ספר שהתפרסם סביב 1604. הוא כתב בנוסף, עוד ספר שיצא לאור ב־1634.
בספרים שלו הוא ניתח את שיטות הפתיחה הפופולריות באותה תקופה: גמביט המלך ופתיחה איטלקית
אלסנדרו ג'ובאני פקוטיו נסטה (באיטלקית: Alessandro Giovanni Faccutio Nesta; נולד ב-19 במרץ 1976 ברומא) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם וכיום מאמן את קבוצת מונצה.
הוא זכה במונדיאל 2006 עם נבחרת איטליה ופעמיים בליגת האלופות, בנוסף לתארים אישיים רבים, בהם ארבע בחירות לנבחרת השנה של אופ"א - שני רק לתיירי הנרי במספר הזכיות - וארבע בחירות לשחקן ההגנה המצטיין בסרייה א'.
הוא נבחר לאחד מ-125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם ב-2004.
נסטה גדל באזור צ'ינצ'יטה שברומא, והחל לשחק כדורגל לראשונה כבר בגיל 9, עת למד בבית הספר "מרגריטה בוסקו".
בצעירותו הוא הגיע לעיתים רבות לצפות באימוני הכדורגל של אחיו, אבדין, אשר נרשם למועדון כדורגל מקומי באותו זמן.
בלחצו של אלסנדרו, רשם אביו גם אותו למשחק במועדון, במה שסימן את תחילת הקריירה של נסטה.
הכישרון שהפגין נסטה במשחקיו זוהה לראשונה על ידי פרנצ'סקו רוקה, סקאוט של קבוצת א.ס.
רומא הגישה הצעה לנסטה להצטרף לשורות המועדון בגיל 17 והוא עמד בפני חתימה על חוזה, אך אביו דחה לבסוף את ההצעה.
ב-1985 הצטרף נסטה לאקדמיה של מחלקת הנוער של לאציו, שם פיתח את יכולתו לשחק בעמדות מגוונות על המגרש - הוא שיחק במסגרת האקדמיה הן כחלוץ והן כקשר התקפי, לפני שביסס את תפקידו בחוליית ההגנה.
באותן שנים החל נסטה להופיע במדי הנבחרות הצעירות של איטליה, וב-1993 קודם לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת של לאציו.
נסטה שיחק בלאציו במשך כעשר שנים, והיה לאחד מהשחקנים החשובים ולמנהיגים של הגנת הקבוצה.
הוא החל לכהן כקפטן הקבוצה בשנת 1997, ובעונת סייע לה לזכות בגביע האיטלקי לאחר שכבש את שער הניצחון במשחק הגמר, מול מילאן.
באותה עונה הוא נבחר לתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בסרייה א'.
ב-1999 סייע נסטה ללאציו לזכות בגביע אירופה למחזיקות גביע ובסופר קאפ האירופי, ובעונת הגיע עם הקבוצה לעונת השיא שלה, שהסתיימה בזכייה ב"דאבל" - אליפות הסרייה א' והגביע האיטלקי.
בנוסף להצלחה הקבוצתית הוא זכה בעונה זו בתואר שחקן ההגנה המצטיין בסרייה א'.
בעיות כלכליות מהן סבלה לאציו הכריחו אותה למכור רבים משחקני המפתח שלה לפני עונת , ונסטה היה בין השחקנים שעזבו את הקבוצה.
זמן קצר לקראת פתיחת העונה הוא הועבר למילאן תמורת סכום שהוערך ב-30 מיליון אירו, אף ששוויו הוערך בחמישים מיליון על ידי נשיא לאציו שנה קודם לכן.
בעונתו הראשונה במילאן היה נסטה שותף לזכיית הקבוצה בליגת האלופות וכן לזכייה השלישית בקריירה שלו בגביע האיטלקי.
באותה עונה הוא נבחר בפעם הרביעית ברציפות לשחקן ההגנה של העונה בסרייה א', ובנוסף נבחר לנבחרת השנה של אופ"א.
הייתה זו הפעם השנייה מבין שלוש עונות רצופות בהן נבחר נסטה לתואר זה, בשנים 2002–2004.
בעונת היה נסטה מהשחקנים החשובים במילאן שזכתה באליפות הסרייה א' - האליפות השנייה בקריירה שלו.
הוא הופיע בעונה זו ב-26 משחקי ליגה.
באותה עונה הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האירופי, ובפתיחת העונה הבאה זכה עמה בסופר קאפ האיטלקי.
בסיום עונת , על אף כישלונה של הקבוצה בליגה והפסד האליפות ליובנטוס, הוא העפיל עם הקבוצה בפעם השנייה לגמר ליגת האלופות, שם היא הפסידה לליברפול בדו-קרב בעיטות עונשין.
בשל פציעה במהלך מונדיאל 2006 החמיץ נסטה חלק גדול מעונת , אך לאחר חזרתו השתתף עם הקבוצה ב-22 משחקים בכל המסגרות, ובהם שמונה בליגת האלופות.
באותה עונה הוא זכה עם מילאן בגביע אירופה בפעם השנייה, לאחר שפתח בהרכב במשחק הגמר שבו ניצחה הקבוצה 1-2 את ליברפול.
באותה שנה הוא נבחר בפעם הרביעית בקריירה לנבחרת השנה של אופ"א, וכן להרכב העונה מטעם איגוד הכדורגלנים העולמי.
בדצמבר 2007 הוא זכה עם מילאן גם באליפות העולם לקבוצות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על בוקה ג'וניורס.
במהלך עונת המשיך נסטה לסבול מפציעות סדרתיות רבות, שהשביתו אותו ממשחק למשך כל העונה.
פציעתו הקשה הטילה ספק בסיכוייו לחזור לשחק כדורגל מקצועני, אך הוא החלים ושב לשחק במשחק הליגה האחרון של אותה עונה, מול פיורנטינה.
ב-25 באוקטובר 2009 הבקיע נסטה את שני השערים של קבוצתו בניצחון הליגה 1-2 על קייבו ורונה, וזו הייתה הפעם הראשונה בקריירה שלו בה הבקיע צמד שערים במשחק.
בתום עונת 2011/2012 עזב נסטה את הקבוצה, לאור מה שהגדיר כ"עייפות החומר".
בחודש יולי 2012, הודיע נסטה כי הוא מצטרף לקבוצה הקנדית, מונטריאול אימפקט, המשחקת בליגת הכדורגל האמריקנית, ה-MLS , ובכך הפך נסטה לאיטלקי הרביעי המשחק בקבוצה, לאחר מרקו די ואיו, מתאו פרארי וברנרדו קוראדי.
ב-20 באוקטובר 2013 נסטה הודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 37.
בדצמבר 2014 חזר למשחק פעיל כאשר הודיע על הצטרפותו לליגה ההודית לקבוצת צ'נאיין.
בצעירותו שיחק נסטה בנבחרות הנוער השונות של איטליה, לגילאי עד-15, עד-16 ועד-17. הוא היה שותף לזכייתה של נבחרת איטליה הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 1996, ובנוסף נבחר לשחקן ההגנה הטוב ביותר בטורניר.
הוא השתתף גם עם הנבחרת האולימפית האיטלקית בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה.
באותה שנה הוא נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת של איטליה לטורניר יורו 1996, אך לא שותף באף משחק במסגרת הטורניר.
לבסוף, ערך נסטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק מול נבחרת מולדובה באוקטובר 1996. מעתה ואילך הפך נסטה לשחקן קבע בנבחרת האיטלקית ושיתף פעולה בהצלחה יחד עם קפטן הנבחרת, פאביו קנבארו, במרכז חוליית ההגנה, במה שנחשב לאחד מהצמדים ההגנתיים הטובים ביותר בעולם.
נסטה השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1998, וביורו 2000 סייע לנבחרת להעפיל עד למשחק הגמר, שם הפסידה לנבחרת צרפת בהארכה.
בעקבות הופעותיו הטובות במסגרת היורו הוא נכלל בנבחרת המצטיינים של הטורניר.