tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-24 באוקטובר 1956, הנסיכה מרגרט חנכה רשמית את המכללה הטכנית המלכותית של מזרח אפריקה בניירובי.
בהמשך, המכללה עברה מספר שינויים והפכה לאוניברסיטת ניירובי, המוסד הראשון להשכלה גבוהה בקניה.
זמן קצר לאחר תחילת שנת הלימודים במכללה, נבחן מחדש מבנה ההשכלה הגבוהה בקניה.
בהמלצת ועדת היגוי שהוקמה בשנת 1958, בראשות סר ג'ון לוקווד, סגן נשיא אוניברסיטת לונדון, עברה המכללה הטכנית המלכותית בניירובי שינוי משמעותי.
ב-25 ביוני 1961, הפכה המכללה למכללה האוניברסיטאית השנייה במזרח אפריקה, תחת השם "המכללה המלכותית ניירובי - Royal College Nairobi".
ב-20 במאי 1964, שונה שמה של "המכללה המלכותית ניירובי" ל"מכללת האוניברסיטה, ניירובי" (University College, Nairobi).
עם קבלת מעמד זה, המוסד הכין סטודנטים לתוארי בוגר שהוענקו על ידי אוניברסיטת לונדון, ובמקביל המשיך להציע תוכניות להענקת דיפלומה.
מכללת האוניברסיטה ניירובי פעלה במתכונת זו עד 1966, אז החלה להכין סטודנטים לתארים של אוניברסיטת מזרח אפריקה, למעט המחלקה למדעי הבית.
ב-1 ביולי 1970, פורקה אוניברסיטת מזרח אפריקה, ושלוש המדינות קניה, אוגנדה וטנזניה הקימו כל אחת אוניברסיטה לאומית משלה.
התפתחות זו הובילה להקמת אוניברסיטת ניירובי על פי חוק שנחקק על ידי הפרלמנט של קניה.
מאז 1970, האוניברסיטה גדלה ממוסד מבוסס פקולטות עם 2,768 סטודנטים, למוסד מבוסס קולג'ים עם למעלה מ-68,000 סטודנטים.
בשנת 2001, מכון קונפוציוס הראשון באפריקה, נפתח בשיתוף פעולה בין אוניברסיטת ניירובי ואוניברסיטת טיאנג'ין בסין.
אוניברסיטת ניירובי, זהו תאגיד שהוקם על פי חוק האוניברסיטאות 2012 (Universities Act 2012) של חוקי קניה ובהתאם לאמנה (Charter) שהוענקה לה.
חוק האוניברסיטאות 2012 הוא בעל חשיבות מרכזית עבור כל מוסד להשכלה גבוהה בקניה, שכן הוא מבסס את המסגרת החוקית והמנהלתית לפעילותם.
האמנה מספקת מנדט ברור המאפשר למוסדות כגון אוניברסיטת ניירובי לפעול במלוא העצמאות והאחריות הציבורית.
באמצעות תוכניות מודול II ו-III, אוניברסיטת ניירובי פתחה את שעריה לאלפי קנייתים וזרים, במיוחד מסודן, על בסיס תשלום.
תוכניות אלו מיועדות לסטודנטים העומדים בדרישות הקבלה האוניברסיטאיות, אך לא הצליחו להתקבל לתוכניות הרגילות בשל מגבלות תקציביות ממשלתיות שהגבילו את מספר הסטודנטים.
בנוסף לתוכניות הרגילות, מתקיימים שיעורים גם בערבים ובסופי שבוע, וכן במרכזי הלימוד החוץ-אוניברסיטאיים הממוקמים בערי המחוז ברחבי המדינה.
תוכניות מודול II ו-III, הידועות גם כתוכניות "מקבילות" או "פרטיות", מאפשרות לסטודנטים לשלם שכר לימוד מלא ובכך לקבל גישה להשכלה גבוהה, מעבר למגבלות התקציביות של הממשלה.
מהלך זה נועד להרחיב את הנגישות להשכלה גבוהה בקניה, במיוחד לאור הביקוש הגובר.
השיעורים המתקיימים בערבים, בסופי שבוע ובמרכזי הלימוד החוץ-אוניברסיטאיים מאפשרים גמישות לסטודנטים עובדים או לאלו המתגוררים באזורים מרוחקים.
למרות הכוונות הטובות, מחקרים מראים כי רוב הסטודנטים בתוכניות אלו מגיעים מאזורים עירוניים ומשפחות אמידות יותר, מה שמעלה שאלות לגבי הנגישות האמיתית של התוכניות לאוכלוסיות מוחלשות.
אוניברסיטת ניירובי החלה לקבל סטודנטים לקורסים במכללת האוניברסיטה על שם קויטאלל ארפ סאמואי (Koitalel Arap Samoei University College) בתחומי המשפטים, מינהל עסקים וחינוך, שהחלו בינואר 2015. זהו פרויקט משותף של ממשלת מחוז ננדי ואוניברסיטת ניירובי.
מכללת קויטאלל ארפ סאמואי הוקמה כמכללת בת של אוניברסיטת ניירובי במחוז ננדי, קניה.
הקמת המכללה נועדה להרחיב את הגישה להשכלה גבוהה במחוז ננדי ובאזורים הסמוכים, עם דגש על תחומי המשפטים, ניהול עסקים וחינוך.
הפרויקט מומן בשיתוף פעולה בין ממשלת מחוז ננדי, שהקצתה כ-2 מיליארד שילינג קנייתי לבנייה, לבין אוניברסיטת ניירובי, שסיפקה את התמיכה האקדמית והניהולית.
ב-1983, אוניברסיטת ניירובי התמודדה עם התרחבות מהירה ומורכבויות ניהוליות, מה שהוביל להחלטה על ביזור המנהל.
כתוצאה מכך, הוקמו שישה קולג'ים (מכללות), שכל אחד מהם נוהל על ידי פרובוסט (Provost), במטרה לשפר את היעילות והניהול.
בשנת 2021, האוניברסיטה עברה ארגון מחדש נוסף, שבו הוחלט להחליף את מבנה הקולג'ים בפקולטות, שכל אחת מהן מנוהלת על ידי דיקן.
מהלך זה נועד לפשט את המבנה הארגוני, לשפר את היעילות התפעולית ולהתאים את האוניברסיטה לצרכים האקדמיים והניהוליים המודרניים.
ניהול משאבי קרקע וטכנולוגיה חקלאית
ניהול חינוכי, מדיניות ולימודי תוכנית לימודים
סוציולוגיה, עבודה סוציאלית ולימודי נשים אפריקניות
מדעי המדינה, דיפלומטיה ומנהל ציבורי
בשנת 2023, המגזין הבריטי Times Higher Education דירג את אוניברסיטת ניירובי בתוך קבוצה האוניברסיטאות המדורגות במקומות 1201–1500 ברחבי העולם.
נכון לדצמבר 2024 לפי דירוג Webometrics המדרג 30,000 אוניברסיטאות בעולם.
אוניברסיטת ניירובי מובילה (במקום הראשון) בדירוג מוסדות להשכלה גבוהה בקניה.
היא מדורגת במקום 16 באפריקה ובמקום 1045 בעולם.
בדירוג האוניברסיטאות המצטיינות בעולם האוניברסיטה מדורגת במקום 1756.
אוניברסיטת פיליפס במרבורג היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר מרבורג, בגרמניה.
היא נוסדה בשנת 1527 על ידי פיליפ הראשון, רוזן הסן, ובשמה המלא נקראת על שמו: אוניברסיטת פיליפס במרבורג .
זו אחת האוניברסיטאות העתיקות ביותר בגרמניה והאוניברסיטה הפרוטסטנטית העתיקה ביותר בעולם, שעדיין פועלת.
כיום היא אוניברסיטה ציבורית של מדינת הסן, ללא שיוך דתי.
אוניברסיטת מרבורג הוקמה על ידי הרוזן פיליפ הראשון ונחנכה באופן רשמי ב-1 ביולי 1527 על ידי הקנצלר יוהאן פייגה (Johann Feige).
בראשיתה, היו בה 11 פרופסורים ו-88 סטודנטים.
ב-4 באוקטובר 1541 האוניברסיטה קיבלה את הזכות והמשאבים הנדרשים לעצמאות כלכלית וב-1542 העניק הקיסר קרל החמישי לרוזן משאבים להמשך תהליך ההקמה.
בתחילה, השתמשה האוניברסיטה במתקנים של מנזרים שונים שעברו חילון, ביניהם של מסדרי הדומיניקנים, הפרנציסקנים והקוגלהרן (Kugelherren).[8][9] הרוזן פיליפ העניק לאוניברסיטה זכויות נרחבות, כגון הזכות לשלוח נציג לפרלמנט המחוזי (Landtag) ופטור ממסים ומכסים לחבריה.
שנתיים לאחר הקמתה, ייסד פיליפ את מוסד המלגות של הסן (Hessische Stipendiatenanstalt) כדי לתמוך בסטודנטים מוכשרים.
המוסד קיים עד היום ומשמש כמעונות סטודנטים.
בשנת 1529, האוניברסיטה הייתה המקום ל"שיח הדתי במרבורג" (Marburger Religionsgesprächs) בין מרטין לותר, אולריך צווינגלי ופיליפ מלנכתון.
המוניטין של הפקולטה לתאולוגיה משך סטודנטים רבים, במיוחד מחוץ לגרמניה.
בשל הופעת מגפות בעיר, עברה האוניברסיטה מספר פעמים לערים שכנות.
עד למותו בשנת 1560, יוהאן דרייאנדר (Johann Dryander) החזיק בקתדרה לרפואה באוניברסיטת מרבורג.
יורשו גאורג מריוס (Georg Marius) מונה רק ב־1565, על ידי הרוזן וילהלם הרביעי מהסן-קאסל.
שנה לאחר מכן, האוניברסיטה קיבלה פרופסור שני לרפואה, ויקטורינוס שנפלדט (Victorinus Schönfeldt).
בין המרצים הנוספים באותה תקופה היו התאולוג יוהאן לוניצר (Johann Lonitzer), המשפטן יוהאן אולדנדורפ (Johann Oldendorp), והפילולוגים פטרוס ניגידיוס האב והבן.
בשנים 1580–1628, רודולף גוקלניוס האב (Rudolf Goclenius der Ältere) שימש כפרופסור לפילוסופיה, לוגיקה ואתיקה, וניסה לשלב בין הפילוסופיות של מלנכתון (Melanchthon) לבין זו של פטרוס רמוס (Petrus Ramus).
בשנת 1609, יוהאנס הרטמן (Johannes Hartmann) מונה לפרופסור לכימיאטריה (Chymiatrie), ובכך הקים את הקתדרה הראשונה בעולם לכימיה עם אוריינטציה פרמצבטית-רפואית.
בשנת 1605, כאשר מוריץ, רוזן הסן-קאסל עבר לזרם הקלוויניסטי, נדרשה האוניברסיטה להמיר את דתה אף היא וכתוצאה, פרופסורים לותרנים רבים עברו לאוניברסיטת גיסן (Gießener Universität) שזה עתה נוסדה.[19]
בשנת 1624, כאשר מרבורג חזרה לשליטת הלותרנים, אוחדה האוניברסיטה עם אוניברסיטת גיסן ולאחר מכן נסגרה.
ב-24 ביוני 1653, היא נפתחה מחדש על ידי וילהלם השישי רוזן הסן-קאסל, שהעביר את מרכז האוניברסיטה מקאסל (Kassel) למרבורג וסגר את אוניברסיטת קאסל.
לאחר פתיחתה מחדש, האוניברסיטה חוותה שנים קשות עקב קשיים כלכליים ומאבקים דתיים.
האוניברסיטה זכתה לפרסום רב בזכות הפילוסוף כריסטיאן וולף, שגורש מהאלה בשנת 1723, קיבל קתדרה במרבורג וכיהן שם עד 1740, עת נקרא לחזור לפרוסיה על ידי פרידריך השני.
מלחמת שבע השנים פגעה בהתפתחות האוניברסיטה: העיר מרבורג הייתה שדה קרב ומוקפת במצור כמעט ללא הפסקה.[22]
בשנת 1785, האוניברסיטה נהנתה ממעמד מיוחד: היא הייתה גוף מדיני בעל זכות הצבעה בפרלמנט המחוזי (Landtag), גוף משפטי עצמאי, בעל סמכות שיפוטית, ומוסד רוחני שהחזיק בנכסי כנסייה.
נשיא האוניברסיטה היה הרוזן עצמו, והסנאט כלל מגוון רחב של אנשי סגל: קנצלר, תאולוגים, משפטנים, רופאים, פילוסופים, ומורים לשפות זרות (צרפתית, אנגלית, איטלקית), וכן מומחים מתחומים שונים כמו רכיבה על סוסים, סיף, ריקוד ומוזיקה.
ספריית האוניברסיטה הייתה עשירה במיוחד בתחומי המשפטים וההיסטוריה, בין היתר בזכות תרומה של כ-10,000 כרכים מהמלומד ואספן הספרים, יוהאן גאורג אסטור (Johann Georg Estor).
האוניברסיטה החזיקה בבעלותה שתי חנויות ספרים, בית דפוס ובית מרקחת.
האוניברסיטה זכתה לתחייה מחודשת תחת שלטון נפוליאון.
בשנת 1807, לאחר הקמתה של ממלכת וסטפאליה עמד עתידה של אוניברסיטת מרבורג בסכנה, אך היא שרדה לצד אוניברסיטאות גטינגן (Göttingen) והאלה (בעוד שאוניברסיטאות אחרות נסגרו).
האוניברסיטה אף נהנתה מהכנסותיהן המחודשות והרחיבה משמעותית את ספרייתה.[24] בתקופה זו גם נבנו מבנים חדשים, לראשונה מזה זמן רב.
לאחר תקופה של הגבלות דתיות, וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהאסן התיר לראשונה גם למורים קתולים ללמד, ובהמשך, וילהלם השני הושווה את מעמדן של שתי הדתות ובכך הגדיל את מספר הסטודנטים.
בעשורים הבאים, נבנו מבנים חדשים רבים, בהם גן בוטני, בניין לספרייה, מעבדה כימית, המכון לאנטומיה, המכון למתמטיקה, מצפה כוכבים וקליניקה כירורגית.
ב-1866, בעקבות המלחמה האוסטרו-פרוסית, סופחה הסן לפרוסיה.
האוניברסיטה, שהייתה קודם של מדינה קטנה, הפכה לאוניברסיטה פרוסית ונהנתה ממדיניות החינוך שלה.
באותה עת למדו בה 264 סטודנטים ולימדו 51 פרופסורים.
במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה (1870–1871), השתתפו סטודנטים רבים ממרבורג בלחימה.
בתקופת הקיסרות הגרמנית, נבנה בניין האוניברסיטה הישנה (Alten Universität), בסגנון הנאו-גותי הגרמני שכלל אולם הרצאות מפואר.
בנייני האוניברסיטה נותרו מפוזרים ברחבי העיר ולא התרכזו בקמפוס יחיד.
בשנת 1880 היו רשומים באוניברסיטה 500 סטודנטים, וב-1887 עלה מספרם לראשונה על 1,000.
המאה ה-20 עד התקופה הנאצית
עד שנת 1909 הוכפל מספר הסטודנטים.
בשנת 1905, לראשונה, קיבלה אישה דוקטורט ברפואה – הסטודנטית היפנית טדאקו אוראטה (Tadako Urata).
ב-1908 התקבלו לראשונה 26 סטודנטיות ללימודים באוניברסיטה, ומספרן עלה ל-206 עד מלחמת העולם הראשונה.
בשל גיוס החובה לצבא במלחמה ירד מספר הסטודנטים באופו דרמטי.
לאחר עליית הנאצים לשלטון ב־1933, סולקו 21 מרצים מהאוניברסיטה, מעל עשירית מסגל ההוראה, מטעמים אנטישמיים או פוליטיים.
בין המפוטרים היו אישים בולטים כמו הכלכלן וילהלם רפקה שהיגר לטורקיה, הפילולוג אריך אוארבך שעבר לארצות הברית, והפילוסוף קרל לוויט ששב לגרמניה מהגלות ב־1952. פרופ' הרמן יעקובזון (Hermann Jacobsohn), מומחה לשפות הודו־אירופיות, פוטר ויומיים לאחר מכן, התאבד במרבורג.
מרצים רבים חתמו על "הצהרת הנאמנות של הפרופסורים הגרמנים להיטלר".
החל משנות ה-30 המוקדמות, מספר הסטודנטים ירד באופן ניכר בשל מגבלות שהוטלו על ידי הנאצים, על לימודי נשים ויהודים, ודרישתם לשירות צבאי טרם הלימודים.
המאה ה-20 לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר 1945, עלה מספר הסטודנטים באופן משמעותי.
כדי לעמוד בדרישות, הורחבה האוניברסיטה ונבנו מבנים חדשים למנהלה, לקפטריה ולכיתות הרצאה.
כמו כן, הוקמה הפקולטה לפילוסופיה ובסוף שנות ה-60 הוקמה הפקולטה למדעי הטבע ב"קמפוס לאהנברגן" (Campus-Gelände „auf den Lahnbergen").
בשנות ה-70 וה-80 נחשבה האוניברסיטה ובמיוחד המחלקה למדעי החברה והמחלקה לפילוסופיה, ל"מעוז שמאל".
בשנות ה-50 פעל באוניברסיטה המדען הפוליטי המרקסיסטי וולפגנג אבנדרות' (Wolfgang Abendroth), רבים מתלמידיו מונו לפרופסורים והקימו את "אסכולת מרבורג" (Marburger Schule), אחת משלוש האסכולות המשפיעות ביותר במדעי המדינה במערב גרמניה באותה תקופה, שהתייחדה בכך שגם התייחסה להוגים מרקסיסטים.
לעומת זאת, 35 פרופסורים "ותיקים" התנגדו ל"דמוקרטיזציה של בתי הספר הגבוהים" ופרסמו ב-1968 את "מניפסט מרבורג" (Marburger Manifest), אך מאמציהם לא צלחו.
באוניברסיטת מרבורג לומדים כ-23,500 סטודנטים והיא ממוקמת במרבורג, עיר בת 76,000 תושבים.
בנייני האוניברסיטה פזורים במרכז העיר או בסביבתה.
כ-14% מהסטודנטים הם בין-לאומיים, האחוז הגבוה ביותר בהסן.
היא מציעה תוכנית אוניברסיטת קיץ בין-לאומית ומציעה חילופי סטודנטים באמצעות תוכנית ארסמוס .
האוניברסיטה נודעת במחקריה במדעי החיים, אך היא גם אחד המרכזים הבודדים שעורכים מחקר על המזרח התיכון, ה-CNMS (Center for Near and Middle Eastern Studies).
כמו כן, המחלקות לפסיכולוגיה וגאוגרפיה הגיעו למעמד של קבוצת מצוינות בדירוג המצוינות האירופי של CHE לשנת 2009.
אוניברסיטת מריה קירי-סקלודובסקה (בפולנית: Uniwersytet Marii Curie-Skłodowskiej w Lublinie; בקיצור: UMCS) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית השוכנת בעיר לובלין שבפולין.
האוניברסיטה נקראת על שמה של מארי קירי, מדענית החלוצה בחקר הקרינה הרדיואקטיבית וזוכת פרס נובל.
האוניברסיטה הוקמה ב-23 באוקטובר 1944 על ידי הוועד הפולני לשחרור לאומי, ממשלה זמנית פולנית שהוקמה בחלם, תחת שלטון ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה.
מאז, האוניברסיטה הפכה לגדולה במזרח פולין, ויש לה 12 פקולטות בלובלין ואוניברסיטת לוויין בפולאווי.
באוניברסיטה לומדים קרוב ל-16,000 סטודנטים ב-90 מקצועות שונים.
מתוכם, כ-1,600 הם סטודנטים בינלאומיים המייצגים כמעט 45 מדינות.
האוניברסיטה שייכת לרשת אוניברסיטאות אירופאית בשם ATHENA, ושייכת גם לרשת מקומית בשם איחוד האוניברסיטאות בלובלין (בפולנית: Związek Uczelni Lubelskich; בקיצור: ZUL).
האוניברסיטה הוקמה על שם מארי קירי-סקלודובסקה ב-23 באוקטובר 1944, שלושה חודשים לאחר מבצע לבוב-סנדומייז'.
פרופ" הנריק רבה היה הרקטור הראשון של האוניברסיטה, והוא היה ראשה עד 1948. ב-3 באפריל 1946, התווסף שטח רב לאוניברסיטה, שבהמשך הפך לשטח של הקמפוס.
בסך הכל, גודל האוניברסיטה הגיע ל-80 הקטאר.
במקור, באוניברסיטה היו 4 פקולטות: רפואה, חקלאות, רפואה וטרינרית ומדעי החיים.
ב-1949, התווספה לאוניברסיטה פקולטה למשפטים, ובשנה שלאחר מכן הפקולטה לרפואה התפצלה מהאוניברסיטה והפכה ל(אוניברסיטת לובלין לרפואה.
ב-1955, הפקולטה למדעי החיים התפצלה גם כן והפכה לאוניברסיטת לובלין למדעי החיים.
במהלך שנות ה-50 הוקמו פקולטות נוספות באוניברסיטה כגון הפקולטה למתמטיקה, לפיזיקה, לכימיה, לביולוגיה, למדעי כדור הארץ, לשפה ולכלכלה.
בשנות ה-60 וה-70 האוניברסיטה גדלה באופן משמעותי ונבנו מבנים חדשים, ביניהם גם ספרייה ואולם ספורט.
ב-1969, האוניברסיטה התרחבה לעיר ז'שוב.
ב-2001, אוניברסיטת מריה קירי-סקלודובסקה הייתה שותפה להקמת אוניברסיטת ז'שוב.
ב-2020 נפתחו פקולטות חדשות באוניברסיטה, כגון הפקולטה למדעי המדינה, הפקולטה לעיתונות והמכון לפסיכולוגיה.
אוניברסיטת לילנד סטנפורד הבן , הידועה בעיקר בשם המקוצר "אוניברסיטת סטנפורד" (Stanford University) או פשוט כ"סטנפורד" (Stanford), היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת כ-60 ק"מ דרומית לסן פרנסיסקו וכ-32 ק"מ צפונית לסן חוזה, בסטנפורד, קליפורניה.
האוניברסיטה סמוכה לעיר פאלו אלטו, בעמק הסיליקון.
אוניברסיטת סטנפורד היא אחת מהאוניברסיטאות הטובות בעולם והיא בין המוסדות האקדמיים העשירים והידועים ביותר בארצות הברית ובעולם.
חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות, חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר וחברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי.
האוניברסיטה נוסדה על ידי לילנד סטנפורד, איש עסקים, מושל קליפורניה ה-8 וטייקון הרכבת, ואשתו ג'יין סטנפורד.
היא נקראת על שמו של בנם היחיד, לילנד סטנפורד הבן, שמת ממחלת טיפוס הבטן בגיל 16. לילנד סטנפורד אמר לאשתו, "הילדים של קליפורניה יהיו ילדינו."
כינוי מקובל על מקומיים וחברים בקהילת האוניברסיטה הוא החווה, מכיוון שהאוניברסיטה ממוקמת באתר שבו הייתה חוות הסוסים של לילנד סטנפורד.
המענק להקמת האוניברסיטה התקבל על ידי חבר הנאמנים הראשון ב-14 בנובמבר 1885. אבן הפינה הונחה ב-14 במאי 1887, והאוניברסיטה נפתחה רשמית ב-1 באוקטובר 1891, עם 559 סטודנטים ו-15 חברי סגל, שמתוכם 7 הגיעו מאוניברסיטת קורנל.
אחד מהסטודנטים הללו היה נשיא ארצות הברית לעתיד הרברט הובר, שטען כי הוא היה הסטודנט הראשון בסטנפורד, מכיוון שהוא היה הראשון מבין הסטודנטים שישן במעונות.
האוניברסיטה נוסדה כמוסד המחנך גברים ונשים יחד, אך מספר הנשים שהתקבלו לאוניברסיטה בשנים הראשונות הוגבל.
ההגבלה נוצרה מכיוון שג'יין סטנפורד דאגה שבלעדיה רוב הסטודנטים באוניברסיטה יהיו נשים, ובנה לא יזכה להנצחה הולמת.
רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906 הרסה חלקים רבים באוניברסיטה, ובהם את כנסיית ההנצחה ואת השער שסימן את הכניסה לאוניברסיטה.
המוטו הרשמי של האוניברסיטה, שנבחר על ידי בני הזוג סטנפורד, הוא .
פירושו של ציטוט זה של אולריך פון הוטן בגרמנית הוא "רוח החירות נושבת".
בזמן שהאוניברסיטה הוקמה הגרמנית החליפה את הלטינית כשפה המרכזית במדע ובפילוסופיה.
אוניברסיטת סטנפורד מחזיקה ב-32 קמ"ר.
גבולותיו של הקמפוס הראשי הם אל קמינו ריאל, שדרת סטנפורד, שדרת חוניפרו סרה, ודרך סנד היל, בחלק הצפוני של עמק סנטה קלרה בחצי האי סן פרנסיסקו.
בקיץ 1886, כשהקמפוס תוכנן, סטנפורד הביא את מנהל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, פרנסיס אמסה ווקר, ואת אדריכל הנוף הידוע פרדריק לו אולמסטד כיועצים.
אולמסטד תכנן את הקונספט הכללי של הקמפוס, ודחה אתר על צלע גבעה בשביל אזור מישורי פרקטי.
האדריכל, צ'ארלס אלרטון קולידג', פיתח את הקונספט בסגנון של מורו, הנרי הובסון ריצ'רדסון, סגנון הרומנסק הריצ'רדסוני.
סגנון זה מאופיין על ידי מבני אבן מרובעים המחוברים בשדרות של קשתות.
הקמפוס המקורי עוצב גם בסגנון הספרדי-קולוניאלי המיוחד לקליפורניה, הנקרא Mission Revival ("תחיית המיסיון").
לבניינים עם גגות הרעפים האדומים וקירות אבן החול יש חזות קליפורנית טיפוסית,
רוב הקמפוס המקורי נהרס ברעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906, אבל "המרובע הראשי" (חצר מרובעת גדולה המוקפת בניינים מכל צדדיה), בניין הכימיה הישן ואולם אנסינה (הבניין שבו התגוררו ג'ון סטיינבק ואנתוני קנדי בזמן לימודיהם באוניברסיטה) עדיין עומדים על תלם.
אחרי רעידת אדמה נוספת ב-1989 האוניברסיטה החלה בתוכנית לשפץ בניינים ישנים לשימושים חדשים.
האוניברסיטה מהווה אזור-לצורכי-מפקד-אוכלוסין שהוא חלק ממחוז סנטה קלרה, אף על פי שחלק משטחי האוניברסיטה נמצאים בתוך גבולות העיר פאלו אלטו.
אוניברסיטת סטנפורד מנוהלת על ידי חבר נאמנים בצירוף לנשיא האוניברסיטה, ראשי ארגונים שונים, סנט הסגל ודיקנים של פקולטות שונות.
בנוסף לאוניברסיטה, חבר הנאמנים משגיח גם על פארק המחקר סטנפורד , מרכז הקניות של סטנפורד , מרכז קאנטור לאמנות חזותית , המרכז הרפואי של אוניברסיטת סטנפורד וחלקת שטח גדולה ולא מפותחת.
מוסדות נוספים הקשורים לסטנפורד כוללים מאיץ חלקיקים קווי ואת מרכז המחקר סטנפורד שהוקם באוניברסיטה והפך לארגון עצמאי.
כמו כן שוכנים בסטנפורד מכון הובר למלחמה, מהפכה ושלום , צוות חשיבה ידוע בנושאי מינהל ציבורי, ומכון פרימן ספוגלי הפועל בנושאי יחסים בינלאומיים.
ספריות האוניברסיטה מחזיקות יחדיו יותר מכ-8 מיליון ספרים מודפסים להשאלה, 260,000 ספרים נדירים ו-1.5 מיליון כותרים של ספרים אלקטרוניים.
הספרייה הראשית בקמפוס היא ספריית גרין .
ספרים בנושאי מזרח אסיה מרוכזים בספריית לאטרופ , שאליה הועברו לאחר שמבנה הספרייה הקודמת מאייר נהרס ב-2015 לאחר שנפגע ברעשי אדמה.
ספריות חשובות נוספות כוללות את ספריית ליין לרפואה, ספריית ג'קסון לעסקים, ספריית פלקונר לביולוגיה וספריית קוברלי לחינוך.
קיימות מעל 24 ספריות בקמפוס.
אוניברסיטת סטנפורד קיבלה מראשית ימיה גברים ונשים.
בין 1899 לבין 1933 האוניברסיטה הגבילה את מספר הנשים וקבעה שהיחס בין הגברים והנשים יהיה 3:1. בשנות ה-60 המאוחרות היחס היה 2:1. נכון ל-2005, היחס בין הגברים והנשים שווה יחסית בין הסטודנטים לתואר הראשון, אך היחס ללימודי תואר שני הוא 2:1.
כ-98% מהסטודנטים לתואר ראשון בסטנפורד מתגוררים בקמפוס ב-78 בתים שונים.
המעונות ממוקמים במרחק הליכה של כ-10 דקות מהקמפוס וכל בנייני האוניברסיטה.
חלק מהמעונות נותנים עדיפות לתלמידי שנה מסוימת, וחלק פתוחים לכל הסטודנטים.
משרת הפרובוסט נוצרה ב-1952, בתקופת כהונתו של וולאס סטרלינג.
הפרובוסט נחשב בעיני רבים כיורש הנשיא, משום שמתוך חמישה נשיאים שכיהנו אחרי סטרלינג, ארבעה היו פרובוסטים.
פרובוסט שנות כהונה דאגלס מ.
בתי ספר לתואר ראשון ולתארים מתקדמים
בית הספר למנהל עסקים (1925)
נכון ל-2021 באוניברסיטה לומדים כ-7,850 סטודנטים לתואר ראשון וכ-9,380 סטודנטים לתואר שני.
באוניברסיטה חברים כ-2,270 חברי סגל.
המוניטין של סטנפורד נבנה בעזרת תוכניותיה במדע, הנדסה ועסקים.
בוגרי סטנפורד ייסדו את החברות היולט פקארד, סיסקו מערכות, VMware, גוגל, spaceX, וסאן מיקרוסיסטמס (פירוש ה-SUN בשמה של החברה הוא Stanford University Network).
כמו כן, האוניברסיטה הייתה אחת מ-4 האוניברסיטאות שהשתתפו במיזם ה-ARPANet, קודמו של האינטרנט.
באוניברסיטה קיימים מרכזים אמנותיים שונים, ובהם מרכז קנטור לאמנות חזותית.
במרכז, שנוסד ב-1891 על ידי לילנד וג'יין סטנפורד, קיים האוסף הגדול ביותר של עבודותיו של רודן מחוץ לפריז.
כמו כן, באוניברסיטה קיימות מספר קבוצות א-קפלה, ריקוד, וכתיבה יוצרת.
קבוצות הספורט של סטנפורד, המכונות בשם סטנפורד קרדינל, מתחרות בדוויז'ן I-A ב-NCAA, ריצה, כדורמים, התעמלות, כדורעף, שחייה והוקי שדה.
עד 1930 לקבוצות הספורט של סטנפורד לא היה שם.
בשנה זו התקבל השם "האינדיאנים", שבוטל ב-1972 לאחר תלונות מצד סטודנטים ילידים אמריקאים, ושונה לשם הנוכחי.
קרדינל, ולאחר מכן קרדינל ולבן, היו צבעיה הרשמיים של האוניברסיטה מאז המאה ה-19. יריבתה המסורתית של האוניברסיטה היא אוניברסיטת קליפורניה בברקלי השכנה.
המשחק החשוב ביותר בין האוניברסיטאות היריבות הוא ה"ביג גיים" (המשחק הגדול), שבו קבוצות הפוטבול שלהן מתחרות על הגרזן של סטנפורד, גרזן המשמש כגביע.
לוח זמנים 24 בינואר 1724: האקדמיה למדעים של סנקט פטרבורג הוקמה בצו קיסרי של פיוטר הגדול.
1803–1819: אוניברסיטת סנקט פטרבורג לא התקיימה באופן רשמי; מאחר שאקדמיית סנקט פטרבורג פורקה, בשל צו חדש מ-1803 שמנע קיום מוסדות אקדמיים נוספים בעיר.
1804: הוקם המכון הפדגוגי הפטרבורגי.
1814: המכון הפך למכון הפדגוגי הראשי.
8 בפברואר 1819: הצאר אלכסנדר הראשון הפך את המכון הפדגוגי הראשי לאוניברסיטת סנקט פטרבורג.
1821: האוניברסיטה שינתה שנה לאוניברסיטה הקיסרית של סנקט פטרבורג.
1914: פרוץ מלחמת העולם הראשונה הביאה לשינוי שם העיר ובכך גם שם האוניברסיטה, שנקראה אוניברסיטת פטרוגרד הקיסרית.
1918: נפילת המונרכיה הרוסית הביאה לכך שהאוניברסיטה הפכה לאוניברסיטה הממלכתית של פטרוגרד.
1924: שם האוניברסיטה שונה לאוניברסיטת לנינגרד, לאחר שהעיר שינתה שמה לכבוד מייסד ברית המועצות ולדימיר לנין.
1948: האוניברסיטה הפכה לאוניברסיטה הממלכתית של לנינגרד על שם אנדריי ז'דאנוב.
1991: התפרקות ברית המועצות הביאה להשבת שמה ההיסטורי של העיר והאוניברסיטה שינתה שמה לאוניברסיטת סנקט פטרבורג, רשמית אוניברסיטת סנקט פטרבורג הממלכתית.
אוניברסיטת סנקט פטרבורג, רשמית האוניברסיטה הממלכתית של סנקט פטרבורג , או בשמה בתקופה הסובייטית אוניברסיטת לנינגרד, היא אחד מהמוסדות להשכלה הגבוהה ברוסיה, מהמובילות, המפורסמות והיוקרתיות ביותר ברוסיה.
זוהי אוניברסיטה פדרלית בבעלות המדינה הנחשבת לאחת הוותיקות והחשובות במדינה וכוללת 24 פקולטות, קתדרה לספורט, מכללה רפואית, מכללה לכלכלה וטכנולוגיה, פקולטה ללימודים צבאיים וגימנסיה אקדמאית על שם פאדייב.
הרקטור הוא דוקטור למדעי המשפט: הפרופסור ניקולאי קרופאצ'ב, נשיאת האוניברסיטה היא פרופסור לודמילה ורביצקאיה, דוקטור למדעי הפילולוגיה.
הבניין הראשי של האוניברסיטה נמצא בבניין 12 הקולגיות, בסנקט פטרבורג.
בנוסף לו יש קמפוסים ומבנים המשויכים לאוניברסיטה במקומות נוספים בסנקט פטרבורג (בפטרודבורץ, רובע האדמירליות והרובע המרכזי) ובמחוז לנינגרד, מחוז בלגורוד, מחוז קרסנודאר, ברפובליקת קרליה ובחצי האי קרים.
האוניברסיטה נחשבת לאוניברסיטה השנייה בחשיבותה במדינה, לאחר אוניברסיטת מוסקבה והיא דורגה במקום ה-84 בעולם בשנת 2009 על פי הדירוג האוניברסיטאי הגלובלי הרוסי, כאשר באותה שנה דורגה במקום ה-168 על ידי דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם.
רבים מבוגרי האוניברסיטה מכהנים כיום בתפקידים פוליטיים בכירים במדינה, ביניהן: הנשיא דמיטרי מדבדב וולדימיר פוטין – שניהם בוגרי הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה.
האוניברסיטה כוללת 24 פקולטות ו-13 מכוני מחקר.
לומדים בה מעל 32,000 סטודנטים המגיעים להרצאות יומיות ובנוסף לכך כ-9,000 סטודנטים המגיעים לבחינות בלבד.
הסגל כולל 6,000 מרצים, מהם 714 פרופסורים.
בין בוגרי האוניברסיטה - 8 חתני פרס נובל.
האוניברסיטה נוסדה ב-24 בינואר 1724 על ידי פיוטר הגדול לצד הגימנסיה האקדמית והאקדמיה הפטרבורגית למדעים.
מוסד זה נסגר בשנת 1767. האוניברסיטה פועלת ברציפות מאז 1819 וטוענת להיותה האוניברסיטה הוותיקה ברוסיה, בעוד מקבילתה המוסקבאית, אשר הוקמה ב-1755 ופועלת מאז ברצף ישיר, טוענת לכך גם היא.
הפקולטה לרפואת שיניים וטכנולוגיה רפואית
אוניברסיטת סלמנקה (בספרדית: Universidad de Salamanca) היא האוניברסיטה השנייה שנוסדה בהיסטוריה של ספרד (הראשונה הייתה אוניברסיטת פלנציה, אשר אינה קיימת עוד) ואחת העתיקות באירופה.
היא נוסדה על ידי אלפונסו התשיעי, מלך לאון בשנת 1218. האוניברסיטה ממוקמת בעיר סלמנקה, מערבית למדריד.
האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה (GC) ובאיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA).
בשנת 1988 הוכרזה העיר העתיקה של סלמנקה כאתר מורשת עולמית.
האתר כולל בין היתר את אוניברסיטת סלמנקה, את הקתדרלה החדשה של סלמנקה ואת הקתדרלה הישנה של סלמנקה.
אוניברסיטת סלמנקה נוסדה כ"בית ספר כללי של הממלכה" על ידי אלפונסו התשיעי, מלך לאון בשנת 1218 כדי לאפשר לבני ממלכת לאון ללמוד בתחום ממלכתם בלא צורך לנסוע לקסטיליה.
בעת שקולומבוס השתדל אצל המלך והמלכה כדי להשיג חסותם למסעו בחיפוש נתיב להודו במערב, הוא הופיע בפני מועצת הגאוגרפים של אוניברסיטת סלמנקה.
במאה ה-16 שאלת מוסריות המושבות הספרדיות ביבשת אמריקה הייתה נושא לוויכוח בקרב אסכולת סלמנקה, זאת לצד שאלות בתחומי הכלכלה, פילוסופיה ותאולוגיה.
בשלהי תור הזהב של ספרד (1560–1659), הייתה ירידה ברמת איכות האקדמיה הספרדית בכל האוניברסיטאות.
בתקופה זו, מרצים וגם תלמידים הופיעו בכיתות לעיתים רחוקות, אף הענקת תארים הפכה למחזה נדיר ומעמדן כמרכזי לימוד פחת.
כמו אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת קיימברידג', אף בסלמנקה היו מספר בתי ספר (בספרדית: Colegios Mayores).
אלה נוסדו על ידי מוסדות צדקה כדי לאפשר לתלמידים עניים לרכוש השכלה.
עד למאה ה-18 הפכו בתי ספר אלה למוסדות סגורים הנשלטים על ידי בני משפחות מייסדיהם ואשר שלטו יחדיו באוניברסיטה כולה.
היום הפכו חלק מבתי ספר אלה לבנייני פקולטות בעוד שהמבנים ששמשו אחרים הפכו למעונות סטודנטים.
במאה ה-19 פיזרה ממשלת ספרד את הפקולטות למשפט קנוני ולתאולוגיה.
פקולטות אלה נוסדו מחדש בשנות ה-40 כחלק מן האוניברסיטה הדתית של סלמנקה.
במאה ה-20 שבה אוניברסיטת סלמנקה לתפוס מקום מרכזי בין מוסדות אקדמיים באירופה, במיוחד לאחר מותו של פרנקו, והיום האוניברסיטה נחשבת לאחד ממוסדות המחקר המובילים באירופה.
בשנת 1989, בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת קיימברידג', ייסדה סלמנקה את התאחדות בוחני הלשון באירופה (Association of Language Testers in Europe).
בין בוגריה הבולטים של אוניברסיטת סלמנקה נימנים: הרב אברהם זכות, סן חואן דה לה קרוז (San Juan de la Cruz), הבלשן אנטוניו דה נבריה, הקונקיסטאדור הרנאן קורטס, הקרדינל מזראן, מיגל דה סרוואנטס, הסופר והמשורר מיגל דה אונאמונו (לדעת חלק מהביוגרפים שלו), המשורר פדרו סאלינאס וראש ממשלת ספרד אדולפו סוארס.
באוניברסיטה אף היו מרצים לעברית כגון אלפונסו דה סמורה, יהודי מומר ומטיף לנצרות, שיחד עם שני יהודים מומרים נוספים תרגם את התנ"ך לעברית וארמית.
בין בוגרי האוניברסיטה בעת המודרנית ניתן לציין את רפאל אליעז.
אוניברסיטת פדובה (באיטלקית: Università degli Studi di Padova, ר"ת: UNIPD), היא מוסד לימודים אקדמיים אשר נוסד בשנת 1222 בפדובה שבאיטליה.
האוניברסיטה היא מן הראשונות באירופה והשנייה שנוסדה באיטליה ומראשוני מוסדות האקדמיה המודרנית בעולם.
מפורסמת בשל היותה "אוניברסיטה חופשית" שקמה ופעלה מתוך רצון להפחית את המונופול על הידע מטעם המלוכה והכנסייה.
נכון לשנת 2017 למדו באוניברסיטת פדובה כ-59,000 סטודנטים.
האוניברסיטה נחשבת למוסד בעל הדירוג הגבוה באיחוד האירופי מזה כמה שנים.
בשל תוכניות המחקר הרבות שמובילה בתחום חקר הסרטן והמוח.
האוניברסיטה ידועה במיוחד בשל התוכניות הבין לאומיות במקצועות הרפואה, הבריאות והווטרינריה שמציעה לתלמידיה, ונחשבת למוסד האקדמי המוביל במקצועות הרפואה מבין המדינות האירופאיות.
אוניברסיטת פדובה נוסדה בשנת 1222 כאשר קבוצה גדולה של סטודנטים ומרצים, שמאסו בפיקוח מטעם המלוכה והכנסייה, נטשו את אוניברסיטת בולוניה (אשר נחשבה כאוניברסיטה הראשונה באיטליה) בחיפוש אחר חופש אקדמי רב יותר.
הסטודנטים גם ניהלו את האוניברסיטה.
עד אז, המנזרים והכנסייה, החזיקו מונופול על הידע, והקמת האוניברסיטה מסמלת את תחילת המעבר לעבר תרבות רנסאנס שבה האוניברסיטאות מתחרות בכנסייה על הזכות להעביר ידע לציבור ולדורות הבאים.
המקצועות הראשונים שנלמדו באוניברסיטה החדשה היו משפטים ותאולוגיה.
תחומי הלימוד באוניברסיטה התרבו בקצב מהיר ובשנת 1399 חולק המוסד לשניים, האחד (Universitas Iuristarum) ללימוד משפט אזרחי, משפט קנוני ותאולוגיה, ואילו השני (Universitas Artistarum) ללימוד אסטרונומיה, דיאלקטיקה, פילוסופיה, דקדוק, רפואה ורטוריקה.
שני המוסדות אוחדו מחדש רק בשנת 1813.
הסטודנטים, בימי הביניים, חולקו לקבוצות אשר כונו "אומות" (לטינית: natio) על פי מוצאם.
אותן "אומות" התחלקו לשתי קבוצות עיקריות: האחת (cismontanes, מילולית: מתחת להר) לסטודנטים איטלקים, ושנייה (ultramontanes, מילולית: מעל ההר) לסטודנטים אשר באו מעבר להרי האלפים.
שרידים ממבנה ה"אומות" נותרו עדיין באוניברסיטאות אשר מקורן בימי הביניים.
החל מן המאה ה-15 ועד למאה ה-18 הייתה אוניברסיטת פדובה מרכז מחקר אקדמי מוביל בתחומי הרפואה, אסטרונומיה, פילוסופיה, ומשפטים.
שגשוג מחקרי זה התאפשר הודות לחסות שניתנה למוסד על ידי הרפובליקה של ונציה, אשר איפשרה מידה של חופש ועצמאות מהשפעת הכנסייה הקתולית.
באותה תקופה אימצה האוניברסיטה את המוטו הלטיני: Universa universis patavina libertas (מילולית: החופש שבפדובה הוא אוניברסלי לכולם) ונקראה נקראה "אוניברסיטה חופשית".
הגן הבוטני בפדובה נוסד על ידי האוניברסיטה בשנת 1545 והיה הגן הבוטני השני בעולם והיום הוא הגן הבוטני הוותיק בעולם הפועל באתרו המקורי.
בנוסף לגן, האוניברסיטה אף מנהלת תשעה מוזיאונים, כולל המוזיאון הנודע להיסטוריה של הפיזיקה.
אנדריאס וסאליוס אבי תורת האנטומיה האנושית המודרנית, עמד בהצטיינות בבחינות הדוקטורט בדצמבר 1537, ומיד לאחר מכן התמנה לפרופסור לכירורגיה ולאחראי על לימודי האנטומיה.
בשנת 1543, פרסם את אוסף הספרים פורצי הדרך שלו, על אודות מבנה הגוף האנושי שמבוסס על הרצאותיו של באוניברסיטה.
אולם הניתוחים האנטומיים של אוניברסיטת פדובה נמשכו אמנים ומדענים אשר חקרו את צפונות הגוף האנושי בעת שבוצעו נתיחות פומביות לאחר המוות.
אולם הנתיחות האנטומיות של האוניברסיטה הוא האולם העתיק ביותר הקיים עדיין באירופה.
בין התלמידים אשר הגיעו לאולם זה בולט גם ויליאם הארווי.
ברוח היותה אוניברסיטה חופשית, אוניברסיטת פדובה הייתה האוניברסיטה הראשונה שפתחה את שעריה ליהודים.
במהלך המאה ה־16 הייתה האוניברסיטה המוסד האקדמי היחיד בעולם שלא הטיל נומרוס קלאוזוס על קבלת יהודים וקיבל יהודים לשורותיו ללא הגבלה, אמנם היהודים לא הורשו להצטרף לאגודות הסטודנטים שכונו 'אומות' והם קיבלו את התואר בחדר נפרד משאר הסטודנטים.
רופאים יהודים רבים למדו באוניברסיטת פדובה ורכשו בה השכלה רפואית וכללית.
רופאים אלה שימשו סוכנים של ראשית ההשכלה בחברה היהודית ברחבי אירופה.
האוניברסיטה של פדובה מילאה תפקיד חשוב ב.
קופרניקוס למד באוניברסיטה כשנסע מפולין מולדתו, לאיטליה כדי להשלים את השכלתו, שם רכש חלק מידיעותיו באסטרונומיה, ושם כנראה הפנים את הרעיונות הרנסאנסיים שאפיינו את הגותו.
במשך מספר שנים שהה באוניברסיטה גם ג'ורדנו ברונו, בניסיון לקבל משרת מרצה.
הוא נכשל בכך ועבר לוונציה לחצרו של אציל מקומי, והוא זה שהסגירו לידי האינקוויזיציה הקתולית.
ברונו הציג תפיסת יקום שונה מזו של הכנסייה הקתולית והתעמת רבות עם הכנסייה גם בנושאים תאולוגיים.
בסופו של דבר, הוא הוכרז כופר והוצא להורג בשריפה על המוקד.
גם גלילאו גליליי שהוביל את המהפכה הקופרניקאית בדור שאחרי קופרניקוס, בילה בפדובה
שמונה־עשרה שנה, משנת 1598 ועד ,1610 כמרצה באוניברסיטה.
במקום זה פיתח גלילאו את הטלסקופ הראשון בעולם ושם גילה את התגליות האסטרונומיות המהפכניות שלו שהיו האישושים הראשונים לתיאוריה ההליוצנטרית.
בניגוד לברונו, גלילאו עזב את אוניברסיטת פדובה מרצונו, ובעקבות הצעה מפתה עבר לפירנצה.
עם זאת גם גלילאו נענש בסופו של דבר על ידי האינקוויזיציה בעקבות הערעור שלו על המודל הגאוצנטרי.
ב-25 ביוני 1678 הייתה אלנה קורנרו פיסקופיה לאשה הראשונה בהיסטוריה שסיימה לימודים אוניברסיטאיים, כאשר הוענק לה תואר בפילוסופיה.
בשנת 1873 הייתה האוניברסיטה לאחת מן האוניברסיטאות של ממלכת איטליה ומאז היא אחד מן המוסדות האקדמיים המובילים באיטליה, בזכות ההישגים המחקריים של מוריה.
בשלהי המאה ה-19 ידעה האוניברסיטה מגמה של ביזור, בניגוד למגמת הריכוזיות הניהולית שעבר המוסד במאה ה-16: הוקמו מרכזי מחקר בקמפוסים נפרדים; הוקם בניין חדש לפקולטה לפילוסופיה ואמנויות באתר אחר בעיר; המצפה האסטרו-פיזי נבנה מחוץ לעיר; ורחבת ה-Palazzo del Bo שוקמה לגמרי (1938–1945).
בתקופה הפשיסטית הייתה מגמה של התערבות שלטונית בתכני הלימוד, הושלטו חוקי גזע, ועוד, צעדים שהשפיעו לרעה על פיתוחה של האוניברסיטה, כמו גם ההרס שהותירה אחריה מלחמת העולם השנייה.
אף מהומות הסטודנטים בשנים 1968–1969 הותירו נזקים בשגרת הלימודים והמחקר של המוסד.
אולם, באופן כללי, האוניברסיטה ידעה מגמה של צמיחה והתפתחות מהירה במחצית השנייה של המאה ה-20, בעיקר הודות לשיתופי פעולה בינלאומיים עם מוסדות אקדמיים אחרים (במיוחד בשטחי המדעים והטכנולוגיה).
בשלהי המאה ה-20 התמודדה האוניברסיטה עם מחסור חמור בכיתות לימוד ולנוכח מצוקה זו החלו נפתחות שלוחות של האוניברסיטה ביישובים אחרים.
בשנת 1990 קם המכון להנדסת ניהול בעיר ויצ'נצה; קורסי קיץ החלו מתנהלים בבריקסן (Brixen); בשנת 1995 הוקם המרכז למדעי החקלאות ורפואה וטרינרית בלנריו (Legnaro).
עוד מנהלת האוניברסיטה תוכניות לימודים ביישובים נוספים בצפון איטליה.
שינויים בחקיקה האיטלקית בשלהי המאה ה-20 אף העניקו לאוניברסיטאות מידה רבה יותר של עצמאות ובשנת 1995 אימצה אוניברסיטת פדובה חוקה חדשה המביאה לידי ביטוי חירויות אלה.
מאז שנת 1595 נמשכו לאולם הניתוחים האנטומיים של אוניברסיטת פדובה אמנים ומדענים אשר חקרו את צפונות הגוף האנושי בעת שבוצעו נתיחות פומביות לאחר המוות.
בין התלמידים אשר הגיעו לאולם זה בולטים אנדריאס וסאליוס וויליאם הארווי.
הפקולטה לרפואה ממוקמת בקמפוס המודרני לצד הקמפוס העתיק הצמוד לבית החולים הראשי של המחוז.
האוניברסיטה מהראשונות שפתחו חדרי דיסקציות למען למידה מעמיקה יותר והקנית מיומנות כירורגיות לתלמידיה, חרף התנגדות אנשי הדת הקתולים באיטליה.
כיום נחשבת לפורצת דרך בתחום שימור הגופות והאנטומיה.
כמו כן האוניברסיטה מחזיקה במוזאון אנטומיה מהגדולים בעולם.
כיום האוניברסיטה מדורגת כאחת האוניברסיטאות המחקר הטובות ביותר באיטליה ובאיחוד האירופי.
בשל התוכניות שהובילה מזה שנים בתחום החקר והמדע, בשנת 2018 זכתה האוניברסיטה ממשרד החינוך האיטלקי לתקצוב מיוחד ומתן מלגות לסטודנטים שמתקבלים לתארים ראשונים בשל הצלחתה הרבה בפרסום מחקרים רבים בין הפקולטות המפורסמות של האוניברסיטה הם הפקולטות לרפואה ולכירורגיה בעלת בוגרים בעלי השם המובילים את תחומי הבריאות באיטליה ומחוצה לה.
בשל כך האוניברסיטה פתחה פקולטה חדשה ללמוד הרפואה והכירורגיה בשפה האנגלית בשנת 2019.
בישראל ישנם בוגרים רבים בעלי שם שלמדו בפקולטות השונות ובפרט בפקולטה לרפואה וכירורגיה של פדובה.
ומובילים את חנית הרפואה הישראלית כך התייחס משנה לשר הבריאות בשנת 2016 בכנס המתמחים השנתי.
חברי הסגל והתלמידים הבולטים באוניברסיטה
גלילאו גליליי - אשר לימד בה מתמטיקה בין השנים 1592–1610. נחשב ל"אבי המדע המודרני".
ניקולאוס קופרניקוס - אסטרונום, מתמטיקאי ואיש אשכולות
הרמח"ל - תלמיד חכם ומקובל, מחלוצי הספרות העברית
אנדריאס וסאליוס-היה רופא פלמי, אבי האנטומיה החדשה.
הרונימוס פבריציוס - היה מרצה לרפואה באוניברסיטת פדובה, אנטומיסט חדשני ומנתח, המכונה "אבי האמבריולוגיה"
ויליאם הארווי-רופא אנגלי שתרם להבנת מחזור הדם.
ג'וזפה טרטיני-היה מלחין וכנר איטלקי.
ג'קומו קזנובה - היה סופר והרפתקן איטלקי.
אנדראה זנזוטו-היה משורר, סופר, מסאי ותסריטאי איטלקי.ורבים אחרים.
(לפי עדותו של יוסף שלמה דלמדיגו (יש"ר מקנדיה), שלמד רפואה במוסד, אחד ממוריו היה אליהו מונטאלטו)
הלימודים באוניברסיטת פדובה מתנהלים ב-13 פקולטות המציעות מגוון של מקצועות לימוד:
הפקולטה למתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע
אוניברסיטת סיאטל פאסיפיק היא אוניברסיטה נוצרית לאמנויות חופשיות, מדעים ומקצועות חופשיים אשר ממוקמת בשיפוע הצפוני בגבעת המלכה אן בסיאטל, וושינגטון, ארצות הברית.
האוניברסיטה יוסדה בשנת 1891 על ידי הוועידה הנוצרית של וושינגטון ואורגון בתור הסמינר של סיאטל, זה הפך להיות הסמינר והקולג' של סיאטל בשנת 1913, שינתה את שמה שוב לקולג' של סיאטל בשנת 1915 וקיבלה את שמה העכשווי בשנת 1977. אוניברסיטת סיאטל פאסיפיק חברה ב"אגודת הקולג'ים הנוצריים".
כאוניברסיטה שקשורה באופן ישיר לאמונה הנוצרית, אוניברסיטת סיאטל פאסיפיק עדכנה לאחרונה את תוכנית הכמורה שלה, כשהיא בונה משרד חדש לכמרי האוניברסיטה ומרכז חדש לדת הנוצרית.
המרכז מנסה לגרום לסטודנט להכיר ככל שיותר את הסיפורים והדת הנוצרית.
האוניברסיטה עודדה הקמת קהילות שעוסקות בעבודת האל.
התוכנית עוזרת לתלמידים להיות מעורבים במשרד הכמורה בכך שהם תורמים לארגון, שהוקם בלי מטרות רווח, מכספם.
התלמידים נלהבים לתרום לארגון שהוקם על ידי תלמידים.
אוניברסיטת סירקיוז היא אוניברסיטת מחקר פרטית שנמצאת בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1870. את שורשיה ניתן לזקוף לסמינר לכמרים שהוקם כבר ב-1832 על ידי הכנסייה המתודיסטית-אפיקסולית.
ב-1870 הועבר המוסד מהעיירה לימה לסירקיוז, שם קיבלה הכרה רשמית ממדינת ניו יורק כאוניברסיטה.
מאז 1920, האוניברסיטה מגדירה את עצמה כאוניברסיטה חילונית.
האוניברסיטה התקבלה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקאי ב-1966.
באוניברסיטה כלולים 13 בתי ספר וקולג'ים שונים:
בית הספר לאדריכלות: בבית הספר מתקיימות תוכניות לתואר ראשון ושני באדריכלות.
הקולג' לאמנויות ומדעים: בקולג' נלמדים מקצועות מדעי החברה, מדעי הטבע, מתמטיקה ומדעי הרוח.
בית הספר לחינוך: בין המחלקות בבית הספר לחינוך נכללות ייעוץ, קריאה ושפה, מנהיגות חינוכית, חינוך גבוהה, הערכה בחינוך ועוד.
הקולג' להנדסה ומדעי המחשב: בין תחומי ההנדסה הנלמדים בקולג' נכללים הנדסה ביו רפואית, הנדסה אזרחית וסביבתית, הנדסת חשמל ומחשבים, הנדסת מכונות ועוד.
הקולג' לספורט: נלמדים מקצועות כגון מדעי הספורט, תזונה, התפתחות האדם, בריאות הציבור, עבודה סוציאלית וניהול ספורט.
בית הספר ללימודי מידע: ניתן ללמוד תחומים כגון טכנולוגיות מידע, סייבר, ניהול פרויקטים, ניהול מערכות מידע ויזמות.
הקולג' למשפטים: הקולג' למשפטים נוסד בשנת 1895.
בית הספר לניהול: מתקיימים לימודים במקצועות כגון חשבונאות, פיננסים, ניהול, נדל"ן, שרשראות אספקה, יזמות ואנליטיקה עסקית.
בית הספר לאזרחות: נלמדים מקצועות מדעי החברה כגון מדיניות ציבורית, מינהל ציבורי ויחסים בין-לאומיים.
בית הספר לתקשורת: מתקיימים לימודים במקצועות כגון פרסום, עיתונאות דיגיטלית, יחסי ציבור, צילום, עיצוב גרפי ולימודי טלוויזיה וקולנוע.
הקולג' לאמנות חזותית ואמנויות המופע: הכולל כולל בית ספר לאמנות, מחלקה לתקשורת, בית ספר לעיצוב, מחלקה לדרמה, בית ספר למוזיקה, מחלקה ללימודי מדיה וקולנוע, מחלקה לטיפול באמנויות.
הקולג' ללימודים מקצועיים: מתקיימים לימודי תעודה ותארים, חלקם במתכונת מקוונת.
קבוצות הספורט של סירקיוז ידועות בתור "הכתומים", ומשתתפות בתחרויות בין-אוניברסיטאיות ב-20 ענפי ספורט.
נבחרות האוניברסיטה חברות בליגת ה-ACC ב-NCAA (מלבד נבחרות הוקי קרח נשים, חתירה ולקרוס גברים).
בין בוגריה הידועים של אוניברסיטת סירקיוז נכללים:
ג'ו ביידן – נשיא ארצות הברית
דייב בינג – איש עסקים ולשעבר ראש העיר דטרויט
ג'ון קטקו – עיתונאי ותובע
דיק קלארק – איש רדיו וטלוויזיה
אהרון סורקין – תסריטאי, מחזאי ומפיק
כרמלו אנתוני – שחקן NBA לשעבר
אוניברסיטת סלנטו (באיטלקית: Università del Salento; עד 2007: Università degli Studi di Lecce) היא אוניברסיטה הממוקמת בלצ'ה (Lecce) שבאיטליה והוקמה ב-1955.
אוניברסיטת סלנטו החלה את פעילותה בשנת הלימודים 56–1955 ועברה לרשות הממשלה בשנת הלימודים 1967/68.
האוניברסיטה היא האוניברסיטה החמישית הכי מובילה באיטליה.
בשנת 2015, הייתה האוניברסיטה מדורגת ב-275 האוניברסיטאות הכי מובילות בעולם, אך ב-2018, הייתה בין המקומות 501–600.
האוניברסיטה הוקמה ב-1955. השיעורים הראשונים באוניברסיטה התקיימו ב-22 בנובמבר 1955. כשהוקמה האוניברסיטה, הייתה בה רק פקולטה אחת, הפקולטה לספרות.
הרקטור הראשון של האוניברסיטה היה ג'וזפה קודאצ'י פיזנלי, והוא היה הרקטור במשך עשרים שנה.
ב-1957, נחנכה גם הפקולטה למדעי הרוח, ובשנים 1967–68 נחנכה הפקולטה השלישית, למתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע.
בשנת 1987, נחנכה הפקולטה לכלכלה ובנקאות, שהפכה לאחר מספר שנים לפקולטה לכלכלה.
בשנת הלימודים 1990–91 נחנכה הפקולטה לכלכלה.
הפקולטה לרפואה וכירורגיה נחנכה בשנת 2021.
פקולטה למתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע
עד 2021, 10 אנשים כיהנו בתור הרקטורים של האוניברסיטה (כולל הרקטור הנוכחי).
אוניברסיטת סַן-ז'וזף היא מוסד חינוכי אקדמי פרטי, שהוקם על ידי המסדר הישועי בביירות, לבנון, בשנת 1875, הידוע בזכות בית הספר לרפואה שלו, ובית החולים Hôtel-Dieu de France השייך לו.
ממשלת לבנון מכירה רשמית באוניברסיטה ובתעודות שהיא מעניקה, בהתאם לחוק המסדיר את ההשכלה הגבוהה במדינה.
הישועים שיחקו תפקיד חשוב בפיתוח ההשכלה בלבנון ובכלל ברנסאנס הערבי שהתפתח בסוף המאה ה-19. בשנת 1839 אנשי המסדר הגיעו לראשונה לביירות והקימו שם בית ספר צנוע.
בשנת 1855 הוקם בית ספר נוסף בע'זיר שהועבר לביירות בשנת 1875. הרשויות העניקו לבית הספר החדש את התואר "אוניברסיטה", מה שהקנה לו את הזכות להעניק תארים, בעיקר תוארי דוקטור בפילוסופיה ובתאולוגיה.
במשך השנים הבאות נפתחו עוד ועוד פקולטות ובתי ספר.
למשל הפקולטה לרפואה הוקמה בשנת 1883 בתור "הפקולטה לרפואה ולרוקחות".
קליניקה לרפואת נשים נפתחה ב-1896, בית הספר למזרחנות נפתח ב-1902, בית ספר למשפט צרפתי ב-1913, שהפך לפקולטה למשפטים בשנת 1946. בית הספר להנדסה נפתח ב-1913 והפך בשנת 1948 למוסד הגבוה להנדסה.
האוניברסיטה בעלת 5 קמפוסים בביירות ובנוסף 3 קמפוסים אזוריים: בצידון (דרום), בזחלה (בקאע) ובטריפולי (צפון).
בנוסף, האוניברסיטה מפעילה 12 מתקנים ו-22 מוסדות מקצועיים.
כיום לומדים באוניברסיטה ושלוחותיה 10,000 סטודנטים.
אוניברסיטת פאביה (איטלקית: Università degli Studi di Pavia) היא אוניברסיטה בעיר פאביה, במחוז לומברדיה באיטליה.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1361 והפעילות האקדמאית שבה מאורגנת בתשע פקולטות.
האוניברסיטה היא חלק מקבוצת קוימברה שנוסדה ב-1985 והמאגדת בתוכה שלושים ותשע אוניברסיטאות אירופאיות מרכזיות במטרה לעודד שיתוף פעולה מדעי-לימודי בהיקף נרחב.
אוניברסיטת פאביה חברה גם באיגוד האוניברסיטאות האירופאי (EUA).
כבר בשנת 825 נוסד בפאביה בית ספר חשוב לרטוריקה על ידי לותאר הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בית ספר זה התבסס על בית ספר למשפטים שהוקם על ידי הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון.
לאורך תקופת ימי הביניים שגשג בית הספר והרחיב את לימודי המשפטים שבו.
בשנת 1361 החליט קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעידודו של שליט העיר מילאנו, גלאצו ויסקונטי השני, כי בפאביה יוקם מוסד ללימודים כלליים.
האפיפיור, בוניפקיוס התשיעי, העניק למוסד זה את אותו המעמד לו זכו מוסדות דומים בבולוניה ובפריז.
בשנת 1485 פורסם הצו האימפריאלי שהעניק למוסד ללימודים כלליים את מעמדו כאוניברסיטה.
הפעילות האקדמאית נפגעה קשות במהלך קרב פאביה (1525), עקב הנזקים הקשים שנגרמו לעיר ולמוסדות האוניברסיטה.
היא התקשתה להשתקם בשל מגבלות השלטון הספרדי שהתבסס בעיר בעקבות המלחמה.
פריחתה המחודשת של האוניברסיטה החלה במחצית השנייה של המאה ה-18 בעידוד השליטים האוסטרים מריה תרזה ויוזף השני.
בשנת 1858 היוו סטודנטים מאוניברסיטת פאביה כוח משמעותי בתנועה לאיחוד איטליה, דבר שהוביל לצו זמני לסגירת האוניברסיטה מטעם השלטונות האוסטריים.
אירועים מסוג זה באוניברסיטאות ברחבי איטליה היו דבר אופייני בשנים שטרם איחוד איטליה וייסוד ממלכת איטליה המודרנית.
עם הקמת ממלכת איטליה חזרה האוניברסיטה לפעילות שגרתית.
לאחר מלחמת העולם השנייה ידעה אוניברסיטת פאביה זינוק מחודש בפעילות האקדמאית שלה ובשנות ה-70 הצטרפו לפקולטות הקלאסיות הפקולטות החדשות לכלכלה ומסחר ולהנדסה.
גורם מרכזי נוסף בביסוסה של פאביה כאוניברסיטה בעלת שם באיטליה ובאירופה הוא פעילותם של חמישה קולג'ים פרטיים וציבוריים, שהעתיקים בהם הם גיזליארי קולג' ובורומאו קולג' שנוסדו במאה ה-16. קולג'ים אלו מספקים לתלמידיהם את כלל צורכיהם הלוגיסטיים והלימודיים במהלך לימודיהם במסלולים השונים באוניברסיטה, במטרה לעודד מצוינות אקדמאית.
קולג'ים אלו ידועים בכללי משמעת קפדניים ודרישות סף אקדמאיות גבוהות על מנת להתקבל (מעבר מבחני כניסה קפדניים) ולהישאר (שמירה על ממוצע ציונים מצטיין) כסטודנטים במסגרתם במהלך שנות הלימודים באוניברסיטה.
אוניברסיטת פאביה מציעה מגוון רחב של מסלולי לימוד לתואר ראשון, שני ודוקטורט, הן בשפה האיטלקית והן בשפה האנגלית.
פעילות מחקרית מתבצעת במחלקות, מכונים, מרפאות, מרכזים ומעבדות בשיתוף פעולה הדוק עם גופים ציבוריים ופרטיים, בהם תאגידים, תעשיות ומפעלים מרחבי איטליה ואירופה.
אלה הן תשע הפקולטות הנכללות באוניברסיטת פאביה:
אוניברסיטת פאביה מאורגנת מבחינה גאוגרפית סביב שני קמפוסים מרכזיים:
הקמפוס המרכזי - שוכן במרכז העיר העתיק.
מורכב מבניין האוניברסיטה המרכזי וממספר בנייני לווין הסובבים אותו ברדיוס משתנה.
בקמפוס המרכזי ממוקמות הפקולטות ההומניסטיות (כלכלה, מדעי הרוח, משפטים ומדעי המדינה) ולפקולטה לכלכלה ישנו מתחם עצמאי משלה במרחק הליכה קצר מהבניין המרכזי.
הקמפוס החדש - שוכן בצפון-מערב העיר, סמוך לבית החולים סאן מטאו.
מתחם זה כולל את הפקולטות המדעיות (הנדסה, מדעי הטבע, רפואה ורוקחות) והוא בנוי ברובו כקמפוס מתוחם, נפרד ועצמאי בעל שטח גדול המכיל מעבר לבנייני הפקולטות גם מעונות, בריכות שחיה, חדרי כושר, חדרי אוכל ומתקנים נוספים לרווחת הסטודנט.
בשנת 2009 נחנך בניין חדש לפקולטה לרפואה בקמפוס זה, אך מרבית הלימודים בשנים המתקדמות מתבצע בבית החולים סאן מטאו עצמו.
הפקולטה למוזיקה ממוקמת בעיר קרמונה ומוגדרת כקמפוס קרמונה.
איטלקית - כלל הקורסים באוניברסיטת פאביה מועברים בשפה האיטלקית.
אנגלית - החל משנת 2009 נפתחו באוניברסיטת פאביה מספר קורסים שמועברים בשפה האנגלית - תואר ברפואה, תואר שני בכלכלה ומנהל עסקים (MIBE) ותואר שני בביולוגיה מולקולרית וגנטיקה (MBG).
החל משנות ה-2000, אוניברסיטת פאביה זוכה לפריחה במספר הסטודנטים הישראלים הנרשמים אליה לצורך לימודים אקדמאיים, רובם המכריע בתחום לימודי הרפואה.
האוניברסיטה מושכת סטודנטים ישראלים רבים בעקבות דירוגה האקדמאי הגבוה, שכר הלימוד הסמלי ועלות המחיה הנמוכה יחסית בפאביה.
מסלולי לימוד נוספים הנפוצים בקרב סטודנטים ישראלים הם רפואת שיניים, רוקחות ומוזיקה.
ד"ר הילית כהן מנתחת הלב הראשונה והיחידה בישראל סיימה את לימודי הרפואה ב"אוניברסיטת פאביה" בשנת 2004.
אוניברסיטת סידני היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בסידני, בירת מדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
זוהי האוניברסיטה העתיקה ביותר באוסטרליה, והיא הוקמה בשנת 1850, לפני אוניברסיטאות מלבורן ואדלייד.
בשנת 1855 במסגרת האוניברסיטה החל לעבוד בית ספר למשפטים.
עדה אוונס סיימה לימודי משפטים בשנת 1902 והייתה האישה האוסטרלית הראשונה שסיימה לימודים אלו.
בין בוגרי האוניברסיטה 8 ראשי ממשלת אוסטרליה, 5 מקבלי פרס נובל, 2 זוכי פרס קראפורד ו־110 מקבלי מלגת רודס.
בשנת 2022 למדו במוסד 69,200 סטודנטים, מה שהופך אותה למוסד הלימודים השני בגודלו באוסטרליה.
הקמפוס המרכזי מתפרש על שטח ענק ובו השפעות של אוקסברידג' והוא נפרש על פני שני פרוורים, קמפרדאון ודרלינגטון, שנמצאים בקירוב למרכז העסקים הראשי של סידני.
בנוסף, כוללת האוניברסיטה קטנים ייעודיים נוספים שהוקמו על ידי גופים שונים כגון (SCM) ו (SCA).
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 19= (2024)
האוניברסיטה שייכת ל"קבוצת השמונה", חברה בארגון האוסטרלי והיא שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול' ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה.
האוניברסיטה שותפה במספר ארגונים בין־לאומיים; חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט, באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק וברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים.
בין בוגרי אוניברסיטת סידני נכללים שמונה מראשי ממשלת אוסטרליה, בהם אדמונד ברטון, שהיה ראש ממשלת אוסטרליה הראשון.
ראשי ממשלה נוספים אשר למדו באוניברסיטת סידני כוללים את מלקולם טרנבול, טוני אבוט, גוף ויטלם, ויליאם מקמהון, ארל פייג'.
רוברט יוז - סופר ומבקר אמנות
קן תומפסון - אבי מערכת ההפעלה יוניקס
עדה אוונס - האישה הראשונה שסיימה לימודי משפטים באוסטרליה
אוניברסיטת סנט אנדרוז היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בסקוטלנד הממוקמת בעיר סנט אנדרוז, והשלישית בעתיקותה בבריטניה, ובעולם דובר האנגלית לאחר אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת קיימברידג'.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1410, כאשר מגילת הזכויות של תאגוד הוענקה למנזר אוגוסטיני אשר היה בקתדרלת סנט אנדרוז, בולה אפיפיורית הונפקה בשנת 1413 על ידי האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, וצ'רטר מלכותי הוענק בשנת 1532.
אוניברסיטת סנט אנדרוז הלכה וגדלה די מהר, מכללת סנט ג'ון נוסדה 1418–1430 על ידי רוברט של מונטרוז ולורנס של לינדורס.
מכללת סנט סלבטור נוסדה בשנת 1450, מכללת לאונרד הקדוש בשנת 1511, ומכללת סנט מרי בשנת 1537.
מהמאה ה-17 עד המאה ה-19 אוניברסיטת סנט אנדרוז עברה ירידה דרמטית, אשר בשלב מסוים אף אוימה יכולת ההישרדות האישית שלה.
מספר התלמידים היה מאוד נמוך, למשל, כאשר סמואל ג'ונסון ביקר באוניברסיטה בשנת 1773, האוניברסיטה בקושי מנתה מספר של כ־100 תלמידים בלבד.
מצב מספר התלמידים לא השתפר במהלך המאה ה-19, בשנת 1870 אוכלוסיית התלמידים הייתה פחות מ-150.
העוני בסקוטלנד פגם בסנט אנדרוז, מעטים הצליחו לפקוד את האוניברסיטה והמכללות ללימודים, ואלו הן ההכנסות הנדירות אשר היו למוסדות הלימוד.
סנט אנדרוס הציעה חינוך מסורתי המבוסס על שפות קלאסיות, מחקרים פילוסופיים.
בעת ההיא היה תהליך איטי מאוד של אימוץ שדות מעשיים ללימוד כגון מדע, לעומת זאת רפואה ומשפטים היו באופנה, אולי בגלל סיבות אלה היה מספר התלמידים נמוך.
האוניברסיטה נוסדה כאוניברסיטת קולג' ב 1897, אשר הפכה למרכז של מצוינות רפואית, מדעית ומשפטית.
בשנת 1967 הפכה אוניברסיטת סנט אנדרוז להיות מוסד לימוד עצמאי, אחרי הקמתה של קרן האוניברסיטה, הגיע הניוון של סנט אנדרוז לסיומו.
אוניברסיטת סנט אנדרוז הפכה להיות יותר פופולרית בקרב בני המעמד העליון הסקוטי, אשר החלו לשלוח את ילדיהם למוסד הוותיק להשכלה גבוהה.
כיום אוניברסיטת סנט אנדרוז היא במעמד אוניברסיטה ציבורית יוקרתית בבריטניה.
בדומה לאוניברסיטאות העתיקות האחרות של סקוטלנד, ממשל האוניברסיטאות נקבע על ידי חקיקה סקוטית משנת 1858.
המועצה הכללית היא גוף מייעץ של כל הבוגרים, אנשי האקדמיה ואנשי אקדמיה לשעבר של האוניברסיטה.
היא מתכנסת פעמיים בשנה, וממנה ועדת עסקים כדי לנהל את העסקים בין הפגישות הראשיות.
הפונקציות החשובות ביותר של המועצה הן למנות שני שמאים לבית משפט האוניברסיטה ולבחור את קנצלר האוניברסיטה.
בית משפט האוניברסיטה הוא הגוף האחראי על העניינים המינהליים והכספיים, והוא למעשה הגוף המנהל של האוניברסיטה.
בית המשפט מנוהל בראשותו של הרקטור, אשר נבחר על ידי כל התלמידים בוגרי האוניברסיטה.
כמו כן נשיא הסטודנטים, מכהן כאחד מחברי בית הדין.
האוניברסיטה מחולקת לארבע פקולטות שונות:
משרת הרקטור קיימת בארבע האוניברסיטאות העתיקות של סקוטלנד (סנט אנדרוז, גלאזגו, אדינבורו ואברדין) בנוסף לאוניברסיטת דנדי.
המשרה (רשמית הלורד הרקטור, אך בדרך כלל נקרא הרקטור בלבד) נעשתה חלק אינטגרלי של האוניברסיטאות על ידי חוק האוניברסיטאות (בסקוטלנד) משנת 1889. הרקטור הוא גם ראש ישיבות המשפט של האוניברסיטה (הגוף המושל באוניברסיטה), והוא נבחר על ידי הסטודנטים באוניברסיטה.
רשימת רקטורים חלקית מסוף המאה ה-19
ג'ון סטיוארט מיל 1865–1868, פילוסוף אנגלי, כלכלן פוליטי.
צ'ארלס ניבס (לורד ניבס) 1872–1874, תאולוגיסט סקוטי, מומחה לחוק ומשפט, ומומחה לניתוחי אבולוציה.
אנדרו קרנגי 1901–1907, איש עסקים אמריקאי ממוצא סקוטי, פילנתרופ.
דאגלס הייג 1916–1919, מפקד בריטי בכיר במלחמת העולם הראשונה.
ג'יימס מתיו ברי 1919–1922, סופר סקוטי, מחבר הספר פיטר פן.
רודיארד קיפלינג 1922–1925, זוכה פרס נובל, סופר ומשורר בריטי.
פריטיוף ננסן 1925–1928, חוקר נורווגי, מדען, דיפלומט, וזוכה פרס נובל לשלום.
השנה האקדמית מחולקת לשני סמסטרים הנקראים "מרטינמס וקנדלמס" (Martinmas and Candlemas).
הסמסטר הראשון, מרטינמס, חל מתחילת חודש ספטמבר ועד אמצע דצמבר, כאשר הבחינות מתקיימות בסמוך לחג המולד.
במהלך החופשה בין הסמסטרים בה מסיימים לטפל בענייני הסמסטר הראשון ונערכות הכנות לקראת הסמסטר השני שמתחיל בינואר ומסתיים עם הבחינות בסוף מאי.
טקס סיום הלימודים נחגג בסוף יוני.
בין בוגריה הידועים של אוניברסיטת סנט אנדרוז:
אדוארד ג'נר – רופא, ממציא החיסון לאבעבועות שחורות
ז'אן-פול מארה – רופא ופיזיקאי צרפתי
ג'ון נייפייר – מתמטיקאי, אסטרונום ופיזיקאי
איאן מקדרמיד – במאי זוכה פרס טוני
אוניברסיטת סיינה (באיטלקית: Università degli studi di Siena; בראשי תיבות: UNISI) היא אחת האוניברסיטאות הציבוריות העתיקות באיטליה ובעולם, הפועלת בעיר סיינה בחבל טוסקנה.
קרויה במקור "סטודיום סנזה" (Studium Senese), היא נוסדה בשנת 1240. לומדים בה כמעט 20,000 סטודנטים, המהווים כמעט מחצית מאוכלוסיית העיר, המונה 54,000 תושבים.
בימינו אוניברסיטת סיינה ידועה בעיקר בגלל הפקולטה למשפטים והפקולטה לרפואה שלה.
יש לה שלוחות בערים ארצו וגורסטו.
"האוניברסיטה לזרים" של סיינה, בהתחלה חלק מאוניברסיטת סיינה, מהווה בימינו מוסד אוניברסיטאי נפרד.
החל משנת 1985, אוניברסיטת סיינה נמנית עם האוניברסיטאות מקבוצת קוימברה.
התעודה הראשונה שבה מוזכר המוסד הייתה מסמך משנת 1240 שבו דובר על קיומו בסיינה של "סטודיו פרובינצ'אלה" (אולפן אזורי) במימון מועצת העיר, ומורכב מבתי ספר למשפטים, לדקדוק ולרפואה.
התיעוד הוודאי הבא המעיד על קיומה בעיר של אוניברסיטה במימון העיר מגיע משנת 1260. מדובר בצו של ראש העיר (פודסטה)
אילדברנדו קאצ'אקונטי שבו נכפה על כל המשכירים מגורים לפרופסורים ולסטודנטים בעיר תשלום מס לעירייה, שנועד לממן את הסגל של ה"סטודיו סֶנֶזֶה"..בבית הספר לרפואה לימד באותן השנים גם פדרו ז'וליאו או "פדרו הספרדי" (Pietro Ispano), שבשנת 1276 נבחר לאפיפיור תחת השם יוחנן העשרים ואחד.
בשנת 1252 החליט האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי פטור ממסים למורים ולסטודנטים.
בשנת 1321 בעקבות ריב קשה בין הסטודנטים באוניברסיטת בולוניה ובראשם אחד מהמורים למשפטים, גוליילמו טולומאי, ובין ראש העיר, סיינה אירחה רבים מקרב התלמידים שנאלצו לנטוש את האוניברסיטה הבולונזית.
בשנת 1357 הקיסר קארל הרביעי הכיר ב"אולפן של סיינה" כ-Studio Generale
("אולפן כללי") והעמיד אותו תחת חסותו.
אחרי שנת 1392 דובר על ה"Casa della sapienza" ("בית החכמה"), מעון סטודנטים שנועד לתלמידים מחוץ לעיר.
בית הארחה זה קיבל את דייריו הראשונים בשנת 1416 תמורת דמי שכירות של חמישים פלורינים.