tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מטרת המבצע הייתה לגייס סוכנים בצרפת על מנת שיפגעו בישראלים, אך המבצע נכשל לאחר שמשטרת צרפת גלתה תאי טרור בצרפת ועצרה שלושה מהם.
קורפוס בוסניה והרצגובינה - קורפוס בוסניה והרצגובינה שבעבר היה הקורפוס השמיני, אחראי על בוסניה והרצגובינה ומדינות נוספות באזור, את הקורפוס הקימו חוסיין אללהכראם ומוחמד רזא נאקדי.
יחידת הפיגועים של כוח קודס - נקראת גם יחידה 400, יחידה זו אחראית על ביצוע פיגועים על מנת להרתיע מדינות ולהתנקש בגורמים על ידי שיתוף פעולה עם יחידה 840. את היחידה מוביל חאמד עבדללאהי.
יחידת ההתנקשויות והחטיפות - נקראת גם יחידה 840, יחידה זו אחראית על ביצוע התנקשויות נגד גורמים המהווים איום למשטר האיראני.
תאילנד וארגנטינהראמין יקטהפראסטהכוונת פיגועים בגרמניה במסגרת יחידה 8402020-2024המוסד התנקש בו בסוף אפריל 2024
על מנת להחליש את הקורפוס המוסד פועל ביחד עם המשטרה במדינות שונות באירופה על מנת לסכל פיגועים, בנוסף סוכנים של המוסד באיראן מספר פעמים חיסלו בכירים בקורפוס.
ב-23 במאי 2022 סוכנים של המוסד התנקשו בבכיר בקורפוס שיוחסו לו ניסיונות פיגוע בגיאורגיה ובבנגקוק.
בדצמבר 2023 משטרת דנמרק והמוסד עצרו שבעה פעילי טרור שתכננו לבצע פיגועים בצפון אירופה.
ב-29 באפריל 2024 זמן קצר לאחר התקיפה הישראלית באיראן סוכנים שלפי דיווחים שייכים למוסד התנקשו בקצין בקורפוס שהיה אחראי על ביצוע פיגועים שבוצעו בגרמניה.
מדינות אירופה בדרך כלל מתמודדות עם היחידה בסיכולי פיגועים עם עזרה של המוסד והטלת סנקציות על כוח קודס.
הקורפוס השישי של כוח קודס או קורפוס המפרץ הפרסי וחצי האי ערב או קורפוס רוסאללה הוא יחידה שהיא חלק מכוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית.
בשנת 2010 הקורפוס התחיל לפעול בתימן והתחיל להזרים ציוד לחות'ים.
ב-3 בינואר 2020 ביום בו ארצות הברית התנקשה בקאסם סולימאני היה גם ניסיון התנקשות נגד עבדול רזא שהלאי, מפקד כוח קודס בתימן, אך הניסיון נכשל ועבדול נפצע.
ב-9 בדצמבר 2021 בתקיפה של הקואליציה הסעודית נהרג הבכיר אבו אשרף אל-אסדי עם עוד 8 מפקדים חות'ים בזמן שאימן אותם.
במהלך מלחמת חרבות ברזל היחידה עזרה לחות'ים על ידי העברות נשקים ועזרה בשיגורים.
ב-21 בינואר 2024, 3 חיילים מהיחידה נהרגו בהפצצה של ארצות הברית נגד החות'ים.
ב-13 באפריל 2024, לוחמי קומנדו פשטו והשתלטו על ספינה ישראלית במפרץ הפרסי בתגובה להתנקשות במוחמד זאהדי.
ב-26 בדצמבר 2024 חיל האוויר הישראלי תקף במסגרת מבצע צלילי הכרם נכסים של היחידה בתימן.
+שםתפקידזמן פעילותהערותעלי שירזימפקד היחידה2015-הווהעבדול רזא שהלאימפקד הכוחות בתימןארצות הברית ניסתה לחסל אותו ב-2020
הקטור הוא דמות מרכזית בשירת האיליאדה וביתר הספרות הקדומה העוסקת במלחמת טרויה.
הוא נסיך טרויה, גדול גיבורי עירו במלחמה נגד היוונים הפולשים המבקשים להשיב את הלנה.
הקטור נקטל לבסוף על ידי אכילס.
הקטור הוא בנם הבכור של פריאמוס מלך טרויה ואשתו הקובה, בעלה של אנדרומאכה ואב לאסטיאנקס .
שם סוסו של הקטור היה למפוס וחבריו הטובים היו מיסנוס ופולודאמאס .
באיליאדה, מכנה הומרוס את הקטור פעמים רבות "מאלף הסוסים", על מנת להדגיש את גדולתו בקרב עמו, שהיה ידוע באילוף ובגידול סוסים.
אחיו של הקטור, פאריס לקח את הלנה, היפה באדם, מבעלה מנלאוס.
בתגובה מנלאוס מכריז מלחמה, בה אחיו אגממנון הנהיג את הצבא, תחתיו גיבורים ומלכים שונים כגון אודיסאוס, אכילס, נסטור ועוד.
במהלך הקרב בין היוונים לטרויאנים הרג הקטור את פרוטסילאוס ואת פאטרוקלוס, דודנו וחברו הטוב של אכילס.
היוונים חשבו שהקטור הרג את אכילס, וכך גם חשב הקטור, מכיוון שפאטרולוקס לבש את קסדתו ושריונו של אכילס.
בדיעבד, גילה הקטור את טעותו.
גורלו של הקטור ידוע מראש מכיוון שבתחילת האיליאדה גוזר זאוס את דינו.
אכילס קרא תיגר על הקטור, אך הקטור סירב וברח מפניו.
רק כאשר אתנה, מחופשת ללוחם טרויאני, שכנעה אותו להילחם באכילס, עשה זאת.
אכילס הרג את הקטור במכה אחת חזקה בצווארו וברגע שעשה זאת, נשמעו צעקות רבות של אנשי טרויה על מות גיבורם.
אכילס חורר חור בכל רגל של הקטור וקשר סביבם חבל שחובר למרכבה שלו.
הוא גרר את גופתו של הקטור סביב שדות הקרב למשך 13 יום.
בעזרת הרמס כרע אביו של הקטור, פריאמוס מלך טרויה, על ברכיו, נישק את ידו של אכילס והתחנן בפניו לשחרר את בנו על מנת שיוכל לקבור אותו קבורת גיבורים, כדי שנשמתו לא תשוטט בעולם המתים.
אכילס הסכים ובכה מעל גופתו של הקטור.
אכילס ידע שמותו קרב עם מותו של יריבו ואפשר לטרויאנים 12 ימי אבל, ללא קרבות.
האיליאדה מסתיימת בקבורתו של הקטור.
נפילת טרויה מובטחת עם מות גדולי גיבוריה.
בספר השני של האפוס "אינאיס" מסופר שבנו של אכילס, נאופוטולמוס, השליך את בנו של הקטור מחומת טרויה ולקח את אשתו אנדרומאכה כשפחה.
מקורות אחרים מציינים, שהיה זה אודיסאוס שהרג את בנו של הקטור.
על פי פאוסניאס, שלחה תבאי נציגים לטרויה להחזיר את עצמותיו של הקטור.
הומרוס מדגיש את הניגוד בין אכילס לבין הקטור.
הוא מגדיר את אכילס כאדם הראשון שייכנס לקרב והאדם האחרון שיעזוב את הקרב.
לעומתו, מוגדר הקטור כאדם אשר נלחם למען עקרונותיו ולא עבור תהילה עצמית.
כיום קיימות טענות שהקטור הוא הגיבור האמיתי בסיפור האיליאדה ולא אכילס.
טענות אלו מתבססות על כך שהגיבור האמיתי במיתולוגיה היוונית נפטר בנסיבות טרגיות, שמלוות בדרך כלל בסירוב לוותר על עקרונותיו, תוך שהוא מודע להשלכות החלטותיו ומוכן לשלם על כך את המחיר.
נזיפתו של הקטור בפולודאמאס, "הילחם עבור מדינתך, זו האות הראשונה והיחידה", הפכה לפתגם שבו משתמשים יוונים פטריוטים.
הקטור ואכילס היו שותפים לאותם ליקויים; שניהם היו גאים, וגאוותו של הקטור גרמה להחלטות הרסניות מצידו אשר פגעו בעמו ובסיכוייו לנצח במלחמה (כמו ההחלטה להילחם באכילס ביודעו מראש שיפסיד).
שניהם היו מפקדים שהעלו את מורל חייליהם.
עם זאת, בניגוד לאכילס, הקטור שם את טובת עמו לפני טובתו שלו ולרוב החלטותיו הפזיזות סיכנו אותו ולא את צבא טרויה.
לואי הקטור ברליוז (; 11 בדצמבר 1803 – 8 במרץ 1869) היה מלחין צרפתי מהתקופה הרומנטית, הידוע בעיקר בזכות הסימפוניה הפנטסטית שהלחין ב-1830, ובזכות הרקוויאם שהלחין ב-1837.
לואי הקטור ברליוז נולד ביישוב לה קוט סנט אנדרה (La Côte Saint André) במחוז איזר בצרפת בדצמבר 1803. אביו שהיה רופא, שלח אותו ללמוד רפואה בפריז כשהיה בן 18, אך הקטור הצעיר לא אהב את לימודי הרפואה ונטש אותם למרות התנגדות אביו.
שנה לאחר מכן עבר ללמוד קומפוזיציה ואופרה בקונסרבטואר של פריז.
בניגוד לרוב המלחינים, ברליוז לא היה פסנתרן מבצע.
מוזיקאים בני זמנו התקשו להאמין, שמוזיקאי שמנגן בגיטרה יכול להלחין מוזיקה תזמורתית ראויה לשמה, אך מכשלה זו לא מנעה ממנו לכתוב את הסימפוניה הפנטסטית, שחיבר בהשראתה של השחקנית השייקספירית הארייט סמיתסון, שבה התאהב בגיל 23, לאחר שראה אותה מופיעה בתפקיד אופליה בפריז.
כתיבת היצירה, שאותה כינה "אפיזודות בחייו של אמן", עזרה לו להתגבר על אהבתו חסרת הסיכוי.
ב-1830 בוצעה הסימפוניה הפנטסטית לראשונה, והיא נחשבת ליצירתו החשובה ביותר.
חמשת פרקיה קשורים זה לזה בנושא-מוטו, ה"אידיאה פיקס", כמו באופרות הצרפתיות הראשונות, כאלה של כרוביני.
לאחר פרסום היצירה נסע ברליוז לרומא.
כשחזר כעבור שנתיים פגש את הרייט סמיתסון באולם הקונצרטים בזמן ביצוע הסימפוניה הפנטסטית, ולאחר תקופה קצרה התחתנו.
למרבה האירוניה - נישואים אלו לא החזיקו זמן רב ולאחר שנים מספר נפרד הזוג.
ברליוז התחתן שנית לאחר מספר שנים, עם אישה בשם מרי רסיו (שם הבמה של מרי מרטן).
את הסימפוניה הבאה שלו, "הרולד באיטליה", כתב ברליוז בשנת 1834 כקונצ'רטו לויולה לפי הזמנתו של ניקולו פגניני.
לאחר השלמתה, החליט פגניני שאיננה מלהיבה דיה לביצוע ולא ניגן אותה.
ההשראה לכתיבת הסימפוניה באה מן הפואמה של לורד ביירון, "צ'יילד הרולד".
כקונצ'רטו, "הרולד באיטליה" אינו נחשב להצלחה, משום שהוויולה, המייצגת את הרולד במצבים שונים ומנוגדים, איננה מעורבת ממש בנעשה, כך שהמוזיקה של הגיבור הראשי איננה שולטת בפעילות התזמורתית.
עם זאת, זו סימפוניה ספרותית בנויה היטב, בסגנון שלאחר בטהובן, יצירה ססגונית, עשירה בנושאים ומרשימה בביצועה.
בשנת 1837 כתב ברליוז את הרקוויאם שלו, לזכר חללי מלחמות צרפת.
זו אולי הרהוטה ביצירותיו מבחינת המלודיה, ההרמוניה והמרקם.
רישומה של היצירה על המאזינים היה גדול, בעיקר הודות לארבע קבוצות כלי נשיפה ממתכת המנגנות מכל צדי האולם בעת ובעונה אחת.
היה בכך משום השבתה לחיים של המוזיקה שכתב ג'ובאני גבריאלי בבזיליקת סן מרקו הוונציאנית, בעולם ההרמוני של המאה ה-19.
הסימפוניה הבאה של ברליוז, "הלוויה וניצחון", נכתבה בשנת 1840 לזכר חללי המהפכה של 1830, שהחזירה את הבורבונים לשלטון.
ביצירה זו נתן ברליוז ביטוי לגבורה הנפוליאונית ולרגש אישי.
האופרות של ברליוז הושפעו מן האמנות, בעיקר מציוריו האקזוטיים והעשירים של דלקרואה ומן הספרות, בעיקר זו של ורגיליוס, גתה ושייקספיר.
"בנוונוטו צ'ליני" נוצרה בהשפעת זיכרונותיו של הפסל האיטלקי, והאופרה האחרונה שלו "ביאטריס ובנדיקט" משנת 1862 נוצרה על פי הקומדיה של שייקספיר "מהומה רבה על לא דבר".
ב-8 במרץ 1869 נפטר ברליוז, ונקבר לצד שתי נשותיו, הרייט סמיתסון ומרי רסיו.
סגנונו של ברליוז אופייני לתקופה הרומנטית (המאה ה-19) - הבעה והחצנה של רגשות, חשיבות גדולה מאוד לאפקטים תזמוריים ולחומר המוזיקלי, והזנחה מסוימת של צורות ארגון החומר שהיו מקובלות בתקופה הקלאסית.
תרומתו הגדולה ביותר של ברליוז לעולם המוזיקה הוא מחקרו בתחום התזמור.
ברליוז היה הראשון שכתב ספר מפורט על צורות תזמור במוזיקה.
יצירותיו ידועות בתזמורים גרנדיוזיים (לעיתים עד כדי הגזמה).
נטייתו הברורה הייתה ליצור צליל תזמורתי מאסיבי, אך בחלק מיצירותיו (למשל בפתיחת הפרק הראשון של הסימפוניה הפנטסטית) הוא מוכיח שהוא מסוגל לתזמר גם באופן מינימליסטי ואינטימי יותר.
חידוש חשוב נוסף שהביא עמו ברליוז הוא ה"אידיאה פיקס" - מוטיב מוזיקלי בעל משמעות סמלית ביצירה, החוזר בכל פעם ב"לבוש" אחר.
ה"אידיאה פיקס" הופיע לראשונה בסימפוניה הפנטסטית וסימל את אהובתו של גיבור העלילה, השבה ונגלית אליו בהזיותיו.
ברליוז זכה לפופולריות ולהערכה רבה בתקופתו ופטר קורנליוס אף הכריז עליו כאחד משלושת ה-B, כיום לא נהוג לראות אותו כאחד משלישייה זו (במקומו נכנס אליה המלחין יוהנס ברהמס) אך הוא עדיין זוכה להערכה רבה.
על שמו של ברליוז, נקרא החתול הקטן מבין שלושת חתוליה של הדוכסית בסרט "חתולים בצמרת" של וולט דיסני.
דמותו של ברליוז בסרט מראה עניין רב במוזיקה ונתפסת כמוזיקלית מבין שלושת האחים, בסרט הוא מנגן על פסנתר ומפעיל תקליט של האריה "הבנה" מתוך האופרה הצרפתית "כרמן".
נקודת ברליוז באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקראת על שמו של הקטור ברליוז.
הקטור גימאר או אקטור גימאר היה אדריכל ומעצב צרפתי.
גימאר הוא אחד מהנציגים החשובים ביותר של זרם האר נובו בפריז.
1901–1898 – עיצוב הכניסות לרכבת התחתית, המטרופוליטן של פריז.
1903 – "ארמון הנרייטה" בעיר סברה שבצרפת.
1910 – "בית מזארה", ביתו של המעצב פול מזארה (Mezzara).
סר הקטור דה מאריס הוא אחד מאבירי השולחן העגול בסיפורי המלך ארתור.
הוא אחיו-למחצה של סר לנסלוט דו לאק ובנם הממזר של המלך באן מבנוויק והגבירה דה מאריס.
סר בורס וסר ליונל הם דודניו.
הקטור משתתף בחיפוש אחר הגביע הקדוש, אך הוא אחד מהאבירים הרבים הנכשלים במשימה.
ב"חיפוש אחר הגביע הקדוש" של "המחזור הוולגטי", הקטור דה מאריס וסר גאווין צועדים בצוותא, ובהגיעם לבית-תפילה חרב הם מחליטים להעביר בו את הלילה.
כל אחד מהם חולם בלילה חלום מופלא.
בבוקר המחרת, בעודם מספרים אחד לשני על חזיונותיהם, הם מבחינים ב
ג'סי ווסטון ראה בתיאור זה של המאורעות וריאציה "לא מן המתוחכמות" על סיפור "היד השחורה צופנת-הרעות" ברומנסות אחרות ב-"מחזור הגביע הקדוש".
כשנחשפת פרשיית-האהבים של סר לנסלוט דו לאק והמלכה גווינביר, הקטור עומד לצד אחיו ועוזב את החצר יחד עמו.
הוא נעשה לאחד ממצביאיו של לנסלוט ונוטל חלק בקרב להצלת המלכה מההוצאה-להורג ובקרב-הבלימה על ג'ויוס-גארד.
כשאר בני משפחתו, הוא מצטרף אל לנסלוט בצרפת כשהם גולים מממלכתו של ארתור.
לאחר מכן, הוא מסייע להביס את צבאם של בני-מורדרד בעקבות "הקרב על קמלן".
ישנו הקטור נוסף בסיפורי המלך ארתור, סר אקטור, אביו של סר קיי ואביו המאמץ של המלך ארתור.
הקטור באליי (נולד ב-16 בנובמבר 1950 בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער.
במונדיאל 1978 היה השוער המחליף של קבוצתו.
בגלל שיעור קומתו של עמיתו, השוער אובלדו פיליול, הוא כמעט שלא השתתף במשחקים של הנבחרת הלאומית של ארגנטינה בשנה זו, אך הופעתו במשחק הידידות בין ארגנטינה לגרמניה זכור היטב בקרב אוהדי כדורגל.
הקריירה של באליי התחילה ב"סובלדיאה ארה" באסטודיאנטס דה לה פלטה, שם הוא היה אחד ממספר שוערים שניסו למלא את מקומו של אלברטו פולטי שהורחק.
באליי, שהיה מוכר בכינוי "שוקולד" בשל עורו הכהה, שיחק גם בהוראקן, באינדפנדיינטה ובטאז'רס דה קורדובה שם נפצע בצורה קשה במשחק האחרון של עונת 1982/83. מחליפו במשחק היה אנחל קומיסו, שזאת הייתה הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הזאת.
הקטור ראול קופר (ספרדית: Héctor Raúl Cúper; נולד ב-16 בנובמבר 1955 בצ'באס שבפרובינציית סנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי וכיום מאמן.
קופר מכונה בארגנטינה אל קאבסון ("ראש גדול" בספרדית).
רבים רואים את קופר כ"לוזר נצחי" וזאת בשל שלושה הפסדים במשחקי גמר ופספוס אליפות בעת שאימן את אינטר מילאנו בעוד שאחרים רואים בו מאמן אשר מסוגל להוציא את המיטב משחקניו ולהוביל קבוצות קטנות להישגים.
קופר החל לשחק בקבוצת פרו קאריל אואסטה ב-1976 ושיחק בה עד 1988 למעט שנתיים שבהן עבר לשחק בקבוצת אינפדניינטה ריבדביה (בין השנים 1977 עד 1978).
ב-1988 עבר לשחק בקבוצת הורקאן עד פרישתו בשנת 1992.
במדי פרו זכה קופר בשתי אליפויות (נסיונל 1982 ונסיונל 1984).
בין השנים 1984 ועד 1986 הופיע קופר גם בחמישה משחקים במדי נבחרת ארגנטינה אם כי לא זכה לזימון למשחקי מונדיאל 1986.
שנה אחת לאחר פרישתו מונה קופר כמאמנה של הוראקן ואימן אותה עד 1995 אז התמנה כמאמנה של לנוס שאותה הוליך לזכייה בגביע קונמבול.
בנוסף, הוביל קופר את הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה להשתתפות בליגת האלופות וזאת אחרי שהקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה, דירוג השיא בתולדות המועדון.
ב-1999 מונה קופר כמאמנה של ולנסיה.
בעונתו הראשונה זכה קופר בסופרקאפ הספרדי הוביל את הקבוצה למקום השלישי ולהעפלה לגמר ליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדות המועדון (הפסידה לריאל מדריד).
בעונתו השנייה והאחרונה הוביל קופר את הקבוצה להופעה שנייה בגמר ליגת האלופות בה הפסידה בפנדלים לבאיירן מינכן ולמקום החמישי בליגה.
ב-2001 מונה קופר כמאמנה של אינטר מילאנו.
מועדון הפאר האיטלקי קיווה לחזור לצמרת הליגה האיטלקית אחרי שנים שבהן ההשקעה הכספית הגדולה לא הניבה הצלחות מרשימות.
תחת הדרכתו של קופר חזרה הקבוצה להיות קבוצת צמרת.
הקבוצה סיימה במקום השלישי בעונתו הראשונה ופספסה זכייה באליפות במחזור האחרון בעקבות הפסד ללאציו.
בנוסף, בעונתו השנייה הגיעה הקבוצה עד חצי גמר ליגת האלופות בו הפסידה ליריבה העירונית מילאן.
במהלך תקופתו באינטר הסתכסך קופר עם כוכבה הפצוע של הקבוצה באותם ימים, החלוץ הברזילאי רונלדו.
ב-2003, אחרי רצף משחקים לא משכנעים, פוטר לבסוף קופר מאימון הקבוצה.
הוא חזר לאמן כעבור שנה לאחר שמונה שוב כמאמנה של מאיורקה שהייתה שרויה במאבקי תחתית.
קופר הצליח להשאיר את הקבוצה בליגה אך עונה לאחר מכן, בפברואר 2006 התפטר מתפקידו לאחר שהקבוצה כשלה בניסיונה לחזור לצמרת והתמודדה בתחתית.
בקיץ 2007 מונה קופר כמאמנה של ריאל בטיס אך לאחר מספר משחקים פוטר מתפקידו, במרץ 2008 מונה קופר כמאמנה של פארמה וזאת כדי להשאיר אותה בליגה.
ב-12 במאי 2008, מחזור אחד לפני סיום העונה, פוטר קופר מאימון פארמה.
עיתוי הפיטורים היה מפתיע, שכן נותר מחזור בודד לסיום העונה.
למרות ההפתעה בעיתוי, הפיטורים באו בעקבות התוצאות הדלות של פארמה.
תחת הדרכתו הקבוצה ניצחה בשני משחקים בלבד מתוך עשרה.
באוגוסט 2008 מונה למאמן נבחרת גאורגיה, אותה הדריך במהלך מוקדמות מונדיאל 2010 אותו סיימה הנבחרת במקום האחרון בבית.
עם סיום חוזהו של כמאמן הנבחרת הגאורגית, מונה קופר למאמן אריס סלוניקי היוונית, אותה הוביל לגמר הגביע היווני בו הפסידה הקבוצה לפנאתינאיקוס בתום דו-קרב בעיטות עונשין.
בעונת 2010/2011 הוביל קופר את הקבוצה לשלב 32 האחרונות בליגה האירופית בו הודחה הקבוצה על ידי צסק"א מוסקבה.
בינואר 2011 התפטר קופר מאימון הקבוצה לאחר תקופה של חוסר הצלחה בליגה המקומית.
ביוני 2011 מונה קופר למאמן ראסינג סנטאנדר, אך התפטר מאימון הקבוצה לאחר חמישה חודשים עת שהקבוצה מוקמה במקום האחרון בליגה.
בדצמבר 2011 מונה למאמן קבוצת אורדוספור הטורקית.
בנובמבר 2014 התמנה קופר לתפקיד מאמן אל-וואסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
במרץ 2014, לאחר ארבעה חודשים בלבד בתפקיד ובעקבות רצף תוצאות מאכזבות, פוטר קופר מתפקידו.
ב-2 במרץ 2015 מונה קופר לתפקיד מאמן נבחרת מצרים, על מנת להוביל אותה במוקדמות מונדיאל 2018. עם נבחרת מצרים קופר רשם הצלחה כאשר הגיע עם הנבחרת לגמר גביע אפריקה לאומות 2017. בגמר הפסידה הנבחרת לקמרון.
תחת קופר מצרים העפילה למונדיאל 2018, המונדיאל הראשון שלה מזה 28 שנה.
במונדיאל הנבחרת סיימה במקום האחרון בבית שלה עם 3 הפסדים וקופר עזב את תפקידו אחרי המונדיאל.
ב-1 באוגוסט 2018 מונה קופר למאמן נבחרת אוזבקיסטן.
הֶקטוֹר מָלוֹ היה סופר צרפתי יליד לה בויה הסמוכה לרואן.
למד משפטים ברואן ובפריז, אך הפך בסופו של דבר לסופר ולמבקר ספרות.
ספרו הראשון הודפס ב-1859, ובמהלך חייו פרסם כ-70 ספרים.
המפורסם שבהם (פורסם ב-1878) היה ספר הילדים "רֶמי ילד של אף אחד" (בתרגום קודם: "באין משפחה" בתרגומו של רבניצקי ו"בלי משפחה" בתרגומו של י.א.
הנדלזלץ), שתורגם לעברית ב-2020. הספר עוסק בהרפתקאותיו של רֶמי היתום שנמכר ויוצא למסע נדודים רב הרפתקאות ברחבי צרפת, שווייץ ואנגליה.
הקטלוג המאוחד של ספריות ישראל (בקיצור ULI ובאנגלית: Union List of Israel) הוא קטלוג ציבורי מקוון המכיל מעל שמונה מיליון רשומות ביבליוגרפיות המבוססות על הקטלוגים של ספריות המחקר המרכזיות בישראל – ובכללם הספריות של כל האוניברסיטאות, רוב המכללות, ומספר ספריות מחקר נוספות.
החיפוש בממשק פרימו של ULI מאפשר למשתמש להגיע לקטלוגים המקומיים של המוסדות בהם נמצא הפריט ולבדוק את מיקומו המדויק ואת זמינותו.
תהליכי קליטת הקטלוגים המקומיים, עיבודם ויצירת הרשומות האחודות מנוהל על ידי הספרייה הלאומית.
ULI מכיל רשומות המייצגות את כל סוגי החומר בספריות (ספרים, כתבי עת, מפות, חומר אור-קולי, פרסומים דיגיטליים ועוד), למעט מאמרים ותדפיסים.
ניתן לערוך חיפוש במאגר המלא ולסנן אותו לפי חתכים מסוגים שונים.
המאגר הוקם בשנת 1997, ובראשית דרכו הופעל על-ידי מלמ"ד ("המרכז לשירותי מידע דיגיטליים"), יחידת משנה של מחב"א ("מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי").
בתחילת 2015, האחריות על הקטלוג עברה לספרייה הלאומית.
הקטלוג המאוחד מבוסס על ריכוז ומפתוח ממוחשב של רשומות ביבליוגרפיות הנשלחות מהספריות המשתתפות, ללא התערבות ידנית.
המאגר איננו רושם את המצאי של הספריות השונות אלא רק מקשר לרשומה הרלוונטית בקטלוגים שלהן, שם ניתן לצפות בפירוט המצאי.
יתרונו העיקרי של ULI לציבור הרחב הוא בכך שהוא מרכז במקום אחד גישה נוחה למצאי של כל הספריות החברות וחוסך בכך את הצורך לחפש בנפרד בקטלוג של כל ספרייה.
עבור הספריות החברות (וגם כאלה שאינן), המאגר משמש תשתית לשיתופי פעולה בענייני קטלוג: מקור להעתקת רשומות קיטלוג איכותיות אל הקטלוגים המקומיים, מה שמביא לחסכון בעבודת ניהול הקטלוג המקומי; בסיס לבקרת איכות ולגיבוש מדיניות קטלוג ארצית; ומקור לעבודה משותפת על מאגר הזהויות הלאומי.
המאגר נוהל עד שנת 2023 בגרסאות שונות של תוכנת אל"ף של חברת אקס-ליבריס ועברה בשנה 2023 לתוכנת "עלמא" של החברה.
מנשק החיפוש הציבורי של ULI הוא עכשיו "פרימו" של אקס ליבריס.
הקטור רובינשטיין (1933, ארגנטינה - 2009, סטוקהולם) היה פיזיקאיאמריקאי יליד ארגנטינה.
מחקרו עסק בחלקיקים יסודיים ובקוסמולוגיה של היקום הצעיר.
במעבדתו במכון ויצמן למדע ייסד גבריאל ונציאנו, תלמידו, את הבסיס לתורת המיתרים.
רובינשטיין נולד בבואנוס איירס ובשנות ה-50 היגר לארצות הברית, שם סיים דוקטורט באוניברסיטת קולומביה.
הוא עשה לימודי פוסט-דוקטורט בפריז ואחר כך לימד במכון ויצמן בישראל.
במכון היה המדריך של פלוריאן שק, של מיגל ויראסורו ושל גבריאל ונציאנו.
במהלך הניסויים במעבדתו של הקטור הוכיחו קשרים באינטראקציות חזקות, שהובילו את ונציאנו לפתח מודל שלאחר מכן יהווה הבסיס לתורת המיתרים.
בעקבות אשתו שהייתה שוודית החל לקיים קשרים אקדמיים עם שוודיה בתחילת שנות ה-שנות ה--70 ובשנת 1984 עבר לשוודיה שם נהיה לפרופסור באוניברסיטת אופסולה.
מלבד פיזיקת חלקיקים, חקר רובינשטיין גם בנושאי קוסמולוגיה, במיוחד את התפקיד של שדות מגנטיים בתחילת היקום.
בשנת 2000 יצא לפנסיה מהאוניברסיטה.
היה עמית ליידי דייוויס באוניברסיטה העברית.
נפטר בשנת 2009. באוגוסט 2010 נערך לזכרו סימפוזיון בנושאי מחקרו במרכז המחקר אלבה-נובה בסטוקהולם.
היה נשוי להלן ואב לשלושה ילדים.
הקטור האמונד הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס של חברת DC קומיקס, בעיקר בגרין לנטרן וליגת הצדק.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Lantern Vol.2 #5 מאפריל 1961 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר גיל קיין.
את דמותו בסרט הלייב אקשן "גרין לנטרן" מגלם פיטר סארסגארד.
הקטור האמונד הוא פושע הנמלט מהחוק כאשר הוא מוצא חלקיקי מטאור ביערות.
לאחר שהבחין שהקרינה מהמטאור גורמת לצמחייה מסביב לגדול במהירות, האמונד מחליט לחטוף ארבעה מדענים ולחשוף אותם להשפעות המטאור.
הקרינה גורמת להאצת האינטלקט שלהם, אך גם גורמת לתופעת לוואי המחלישה את כוח רצונם.
האמונד מאלץ את המדענים להמציא בשבילו המצאות מחוכמות, אותם הוא מוכר למטרות רווח.
עד מהרה, האמונד הופך לסלבריטאי עשיר עקב ממונו ההולך וגדל.
חבר חיל הפקחים הירוקים האל ג'ורדן מבקש מחברו הוותיק טום קלמקו לנטול את זהות הגרין לנטרן בשעה שהוא חוקר על האמונד.
הוא יוצר טבעת כוח ירוקה ותלבושת עבור קלמקו כדי לשטות בהאמונד.
האמונד חוטף את קלמקו - כאשר אינו מודע להיותו חיקוי - וגונב את טבעת הכוח.
ג'ורדן מתעמת מול האמונד בקרב בין טבעות הכוח אשר מסתיים רק כאשר האנרגיה בטבעת הכוח של האמונד אוזלת, מה שמביא ללכידתו בידי ג'ורדן והשבת המדענים לסרותם.
האמונד חוזר בחוברת Justice League of America #14 מספטמבר 1962, כאשר הוא ברח מהכלא וחושף את עצמו בכוונה להשפעות המטאור.
הקרינה גורמת למוחו לגדול לממדים עצומים, מעניקה לו יכולות מנטליות וכן אלמותיות.
אולם, גופו מאבד יכולת תנועה והוא גם מאבד את יכולת הדיבור.
כשהוא אינו יכול לזוז, האמונד עדיין מצליח להשפיע על מוחם של אחרים בעזרת כוחותיו המנטליים.
הוא מנסה לגנוב את טבעת הכוח הירוקה, אך ג'ורדן מורה לטבעת להתרוקן מכוח אם תעזוב את אצבעו.
האמונד אחראי להקמתה של כנופיית הרויאל פלאש השנייה בחוברת Justice League of America #203 מיוני 1982. הם מובסים בידי ד"ר מרטין סטיין - שפועל בזהות כפולה יחד עם רונלד ריימונד כפיירסטורם - במישור האסטרלי.
הוא גם אחראי להשכחת קיומם של חברי ליגת הצדק בסיפור Justice Leagues משנת 2001.
בנוסף להאל ג'ורדן, האמונד לחם גם נגד אלן סקוט וקייל ריינר.
האמונד מופיע במיני סדרה Green Lantern: Secret Origin משנת 2008, המתארת מחדש את ימיו הראשונים של האל ג'ורדן כגרין לנטרן, כאשר הוא טוען שהוא החבר החדש של קרול פריס.
אולם, הוא מתגלה כיועץ פרטי בחברת "פריס תעופה" וכי השניים יצאו לארוחת ערב לצורך עסקים.
בשעה שהוא בוחן את חלליתו המרוסקת של אבין סור, האמונד מושפע מחלקיקי המטאור בכור החללית, מה שגורם למוחו לגדול ולפתח יכולות מנטליות.
הוא קורא את מחשבותיהם של פריס וג'ורדן ומגלה את דבר קיומו כגרין לנטרן.
יכולותיו המנטליות מונעות מג'ורדן להשתמש בטבעת הכוח שלו, והוא נעצר רק כאשר הגרין לנטרן לשעבר סינסטרו תוחם את ראשו בבועה אנרגטית המונעת כניסת חמצן למוחו.
מתגלה כי האמונד רוצה בכוחות אלוהיים כדי לדרוש את נקמתו בהאל ג'ורדן/גרין לנטרן.
לאחר גרין לנטרן: לידה מחדש
האמונד צץ מחדש כעת כשג'ורדן חזר לחיים באירועי גרין לנטרן: לידה מחדש.
לאחרונה הוא השיב לעצמו את יכולת הדיבור ללא צורך בטלפתיה, לאחר שנתפס והיה נתון לניסויים בידי החייזרים אשר שלחו את המטאור שגרם להתפרצות כוחותיו.
האמונד מופיע במהדורה המיוחדת Villains United של אירועי המשבר האינסופי, כאשר הוא נמלט מהכלא יחד עם נבלי-על אחרים.
באירוע הקרוסאובר הלילה האפל ביותר, מחשבותיו של האמונד קוראות כי "פאראלקס מחזיק בו" מהכלא בבל ריב.
קרונה - שומר יקום לשעבר - עוזר להאמונד לברוח מהכלא ולחפש אחר הישות אופידיאן הכלואה בסוללת הכוח הכתומה של לארפליז.
האמונד תוקף את לארפליז וג'ורדן, ובמהלך הקרב בולע את סוללת הכוח הכתומה ומאפשר לאופידיאן להשתלט על גופו כשם שפאראלקס השתלט על ג'ורדן.
בשעה שהם נמלטים מאופידיאן, לארפליז מודה כי לא היה כנה לחלוטין בנוגע לבעלות על סוללת הכוח הכתומה, וכי היחסים בינו לבין אופידיאן הם אנטגוניסטים והוא מאשים אותו בכל קורותיו.
אופידיאן מציין שלארפליז הוא היחיד ביקום שיכל להתנגד לו, מה שאפשר את כניעתו אליו, וכי עכשיו תורו להיכנע ולהיות נתון לשליטתו.
אופידיאן מנסה לטרוף את לארפליז, אך ג'ורדן מציל אותו.
לאחר מכן, תשוקותיו של האמונד מתגברים על אלה של אופידיאן, והוא יוצא לחפש אחר תשוקתו האולטימטיבית - קרול פריס.
מאוחר יותר, נראה כי אופידיאן שב להשתלט על האמונד כאשר הוא מצוות לקרונה ואף מנסה לעזור לשומר היקום העריק למצוא את ישות סוללת הכוח האדומה "הקצב".
הוא נראה לאחרונה עושה את דרכו לכוכב הלכת ריוט, היכן שהוא יטהר את היקום מכל אותם חיים שאינם מאוזנים עם הספקטרום הרגשי.
הקטור האמונד מציג במצבו המוטנטי יכולות מנטליות רחבות כמו טלפתיה, טלקינזיס ואינטלקט ברמה גאונית.
הוא מסוגל לעיתים לספוג ולהדוף פרצי אנרגיה של טבעת הכוח הירוקה.
בגרסאות מסוימות, גופו השתנה עד כדי כך שלא יכול היה ללכת וקשר את ראשו לכיסא מפאת משקלו הרב.
כמארחו של אופידיאן, להאמונד יש גישה לכוחות סוללת הכוח הכתומה, ללא כל צורך בטבעת כוח שתתפעל אותם.
הקטור אליזונדו הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס אמי על תפקידו בסדרה "שיקגו הופ" ומועמד פרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט "אישה יפה".
אליזונדו נולד בניו יורק סיטי להורים מהגרים פורטו ריקנים.
בילדותו הצטיין במוזיקה ובספורט, היה שחקן בייסבול מצטיין, ואף הקבוצות המקצועניות "סן פרנסיסקו ג'איינטס" ו"סן פרנסיסקו ג'איינטס" התעניינו בשירותיו.
בנוסף היה אליזונדו זמר וגיטריסט מוכשר, היה חבר בלהקה לטינית בה בין היתר תיפף על תופי קונגה.
כן רקד בלט מקצועני, עד לפציעה בברך שאילצה אותו לנטוש את התחום לטובת משחק.
למד ב"מכללת ניו יורק", שם גם היה מרצה להיסטוריה של התיאטרון.
בשנתו הראשונה במכללה הפך אליזונדו לאב ונאלץ לנשור מהלימודים ולמצוא עבודה במשרה מלאה על מנת לפרנס את משפחתו.
התחיל את הקריירה שלו על בימות תיאטרון באוף ברודוויי, זכה בפרס אובי על הופעתו במחזה "סאונה".
החל את הקריירה שלו כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-70 עם והתפרסם לראשונה במותחן הפשע "חטיפת פלהם 123" בתפקיד החוטף האלים "מר גריי".
שיחק לצידו של ריצ'רד גיר בדרמת הפשע "ג'יגולו אמריקאי" בתור הבלש סאנדיי החוקר את הג'יגולו ג'וליאן קיי ובקומדיה המצליחה "אישה יפה" בתור בארני תומפסון בעל בית המלון בו מתאכסנים איש העסקים אדוארד לואיס והפרוצה וויויאן ווארד (ג'וליה רוברטס).
על הופעה זו הועמד אליזונדו לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
אליזונדו היה לשחקן הקבוע של הבמאי גארי מרשל והופיע בלהיטיו הגדולים "פרנקי וג'וני" לצידם של אל פצ'ינו ומישל פייפר; "תפוס את הכלה" בתור פישר, בעלה הראשון של הכלה הברחנית מגי קרפנטר; "יומני הנסיכה ו" יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" בתור ג'ו, שומר ראשה ואהובה של המלכה קלריס רנלדי (ג'ולי אנדרוז).
שיחק גם בקומדיה "קיץ אחד של סוטול" משנת 2001, בכיכובו של מת'וד מן.
גילם את הבלש ג'ון פלינט ב"השוטר מבוורלי הילס 3".
השתתף בעיבוד הקולנועי לרומן "אהבה בימי כולרה" ובקומדיה "יום האהבה" בתור אדגר פדינגטון.
בשנת 2004 שיחק את דמותו של מיקי מייסי בדרמה הרומנטית "המהפך של הלן" של הבמאי גארי מרשל.
אליזונדו זכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה, על הופעותיו בדרמה הרפואית "שיקגו הופ" בתפקיד ד"ר פיליפ ווטרס.
גילם את האב פופי קלרו בעונה היחידה של הסדרה "ניסים", ואת פאנצ'ו דוק בעונה היחידה של הסדרה "קיין".
הופיע בסדרה "מונק" בתור הפסיכיאטר של אדריאן מונק (טוני שלהוב), ד"ר נבן בל.
בשנים 2011–2017 שיחק בתור אד אלזטה בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" לצד טים אלן.
מאז 1969 הוא נשוי בשלישית לשחקנית קרולי קמפבל.
הפיראטים של המים האפלים (1991)
מונק: החקירה האחרונה (אנ') (2023) - סרט טלוויזיה של Peacock
הקטור אנדרס בראקמונטה (בספרדית: Héctor Andrés Bracamonte; נולד ב-16 בפברואר 1978 בריו קוארטו שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
התחיל לשחק ב-1998 בבוקה ג'וניורס.
בעונה הראשונה שלו ברוסיה הוא שיחק 9 משחקים בהם כבש 5 שערים.
העונה הבאה הייתה הטובה ביותר שלו ברוסיה - ב־30 משחקים הוא הבקיע 10 שערים והיה מלך השערים בקבוצה.
הוא קיבל מהאוהדים את הכינוי "פושקין" בגלל שערו הארוך והמתולתל.
בעונת 2007 הקטור כבש כבר במחזור הראשון את שער הניצחון מול לוצ'-אנרגיה, שער זה גם הפך לשער הראשון בליגה.
הקטור בראקמונטה הוא השחקן שערך הכי הרבה הופעות במועדון הכדורגל מוסקבה (השם הנוכחי של טורפדו מטאלורג) - 145, והבקיע הכי הרבה שערים בתולדות הקבוצה - 36.
ב-14 ביוני אחרי פיטור מאמן הקבוצה הראשי רוד חוליט הצטרף בראקמונטה לצוות האימון ונהיה מאמן-שחקן.
ב-1 באוגוסט 2011 חתם חוזה עם רוסטוב.
כבר בהופעת הבכורה שלו במשחק מול וולגה הוא כבש את שערו הראשון והביא ניצחון לקבוצתו החדשה.
גביע ליברטדורס - 2003 (בוקה ג'וניורס)
מקום שני בליגת העל הארגנטינאית - 2002, 2003 (בוקה ג'וניורס)
גמר הגביע הרוסי - 2006/2007 (מועדון הכדורגל מוסקבה)
הקטור חוסה קמפורה (בספרדית: Héctor José Cámpora; 26 במרץ 1909 - 18 בדצמבר 1980) היה רופא ופוליטיקאי ארגנטינאי, כיהן למשך תקופה קצרה כנשיא ארגנטינה.
נולד בעיר מרסדס להורים ממוצא איטלקי, למד רפואת שיניים באוניברסיטה הלאומית של קורדובה והיה שם למנהיג של הסטודנטים, לאחר לימודיו התגורר בעיר סן אנדרס דה חילס ובשנת 1937 התחתן שם, הוא שימש פעמיים בעירו בתפקיד ראש העיר.
הקטור חוסה קמפורה החל בפעילותו הפוליטית כחבר המפלגה השמרנית (conservadurismo).
בשנת 1945 הצטרף לפרוניסטים, נתן תמיכה ללא תנאי בממשלתו של חואן דומינגו פרון וכיהן כנשיא בית הנבחרים בין 1948 ל -1952. לאחר ההפיכה הצבאית בשנת 1955 נעצר יחד עם מנהיגים פרוניים נוספים, אך נמלט לגלות בצ'ילה.
בשנת 1971 הוא נבחר כנציג הראשי בארגנטינה של פרון, אשר סמך על נאמנותו הקיצונית.
בשנת 1973 נפסל פרון כמועמד לנשיאות על ידי הדיקטטורה היוצאת וסידר כי קמפורה יתפוס את מקומו כמועמד.
לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות הוא ניסה לשווא למצוא איזון בין השקפותיהם של הפרוניסטים הצעירים לסיעות השמרניות יותר, אישר חנינה לאסירים פוליטיים וחידש את היחסים הדיפלומטיים עם קובה.
קרבתו לשמאל הובילה אותו לעימות עם האגף הימני הקיצוני של המפלגה.
עם זאת, ללא תמיכתו של פרון ותחת לחץ פוליטי עצום כמו גם לחץ מצד איגודי העובדים, הוא התפטר מתפקידו ופתח את דרכו של פרון להיות נשיא.
לאחר מכן מונה לשגריר במקסיקו, וחזר לביתו בשנת 1975. לאחר ההפיכה הצבאית ב -1976 נאלץ קמפורה למצוא מקלט בשגרירות מקסיקו.
קמפורה התגורר במקסיקו עד מותו ב-18 בדצמבר 1980.
הקטור טימרמן (Héctor Timerman; 16 בדצמבר 1953 – 30 בדצמבר 2018) היה עיתונאי, דיפלומט, פעיל זכויות אדם ופוליטיקאי ארגנטינאי יהודי.
כיהן כשר החוץ של ארגנטינה בשנים 2010 עד 2015.
טימרמן נולד ב-1953 בבואנוס איירס לרישה לבית מינדלין ולבעלה, המו"ל, העיתונאי והסופר חקובו טימרמן.
כמנהל העיתון "לה טרדה" תמך בהתחלה בחונטה הצבאית של חורחה רפאל וידלה מתוך תקווה לשינויים חיוביים בחברה הארגנטינית.
לאחר שאביו, חקובו טימרמן, נרדף ונכלא החל בנו הקטור לפעול למען זכויות האדם בארצו, בשנת 1978 גלה לארצות הברית וייסד שם את השלוחה הדרום אמריקאית של ארגון משמר זכויות האדם.
בשנת 1981 סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה, ובאותה שנה החל לפרסם טורים בעיתוני ארצות הברית המובילים.
בשנת 1989 שב לארגנטינה שם כתב טורי דעות רבים בעיתונים, ייסד שני מגזינים והנחה תוכנית ראיונות בטלוויזיה.
לאחר הבחירות בארגנטינה בשנת 2003 הפך לתומכו ומקורבו של הנשיא הנבחר נסטור קירשנר.
במקביל המשיך בפעילותו למען זכויות אדם.
בשנת 2006 היה העד הראשון במשפטו של כריסטיאן פון וורניך, שהיה שוטר במשטרת בואנוס איירס והורשע בעינויים וברציחות שביצע בשליחות החונטה הצבאית.
בשנת 2004 מונה על ידי הנשיא קירשנר לקונסול הכללי בניו יורק ובשנת 2007 מונה לשגריר ארגנטינה לארצות הברית.
ביוני 2010 התפטר שר החוץ הארגנטינאי חורחה טאיאנה בשל חילוקי דעות עם הנשיאה כריסטינה פרננדס דה קירשנר, טימרמן נקרא לבואנוס איירס ומונה לשר החוץ.
לאחר מינויו הכריז כי מינוי שר יהודי בארגנטינה הוא סמל לקדמה.
בדצמבר 2010 הוביל מהלך להכרה של ארגנטינה במדינה פלסטינית עצמאית על בסיס גבולות 1967, יחד עם ברזיל ואורוגוואי.
בתחילת שנת 2013 לאחר שחתם על הסכם שיתוף פעולה עם איראן בחקירת פיגוע הטרור בבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס ב-1994, מחתה ישראל בפני השגרירות הארגנטינאית, בעקבות כך נזף טימרמן בישראל ודרש ממנה לא להתערב בענייניה של ארגנטינה.
התובע אלברטו ניסמן שמונה לחקור את הפיגוע טען כי טימרמן, לצד כריסטינה קירשנר ופוליטיקאים נוספים, פעל כדי לטייח את חלקה של איראן בפיגוע.
הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2015, אז הוחלף על ידי סוסנה מלקורה.
בדצמבר 2017 נעצר טימרמן לחקירה, בחשד לשיבוש חקירת הפיגוע בבניין הקהילה היהודית.
הוא נפטר מסרטן בזמן שהותו במעצר, ב-30 בדצמבר 2018.
היה נשוי לאדריכלית אנבלה סלקצי, ולזוג שני ילדים.
הקטור אלפרדו מורנו אררה (בספרדית: Héctor Alfredo Moreno Herrera; נולד ב-17 בינואר 1988) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק באל-ע'ראפה.
מורנו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוניברסידד נסיונל בשנת עלה לקבוצה הבוגרת.
אחרי שזכה עם נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בשנת זכה להזדמנות בהרכב של המועדון.
במשחקו ה-8 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו.
בעונת זכה עם הקבוצה באליפות הולנד.
ב-7 בפברואר 2010 הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-87 עבור קבוצתו.
ב-22 ביוני 2011 עבר מורנו לאספניול.
ב-28 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מאיורקה.
ב-26 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–3 נגד לבאנטה.
בסיום עונת נבחר ל"שחקן העונה" באספניול.
ב-13 ביוני 2017 חתם ברומא האיטלקית.
ב-31 בינואר 2018 חתם לשלוש וחצי שנים בריאל סוסיאדד.
ב-29 ביולי 2018 חתם לשלוש שנים באל-ע'ראפה הקטרית.
בצעירותו מורנו שיחק בנבחרות הנוער של מקסיקו.
בשנת זכה עם נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17. ב-17 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2–3 נגד .
הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010, וזכה עם הנבחרת בגביע הזהב 2011. ב-12 ביוני 2012 בניצחון 1–2 נגד .
מידע על המועדון ליגה גביע יבשתי סה"כ עונה מועדון ליגה משחקים שערים משחקים שערים משחקים שערים משחקים שערים מקסיקו ליגה גביע צפון אמריקה סה"כאוניברסידד נסיונלליגת העל המקסיקנית61-40 101160--160221--221 הולנד ליגה גביע אירופה סה"כא.ז.
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17:
הקטור קסימירו יסאלדה (בספרדית: Héctor Casimiro Yazalde; 29 במאי 1946 – 18 ביוני 1997) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
יסאלדה היה כובש שערים מחונן ששיחק וזכה בתארים בארגנטינה, פורטוגל וצרפת.
יסאלדה זכה בנעל הזהב האירופית לעונת , כששיחק בספורטינג ליסבון.
יסאלדה גדל בשכונה ענייה באבז'אנדה, והחל את קריירת המשחק ב-1962, כשביקר חבר ששיחק בקבוצה החובבנית אתלטיקו פיראניה מבואנוס איירס.
יסאלדה הצטרף לאימון, ובאותו היום הרשים וחתם על חוזה בקבוצה.
ב-1967 עבר יסאלדה לקבוצת אינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית.
כבר בשנה הראשונה שלו בקבוצה הפגין יכולת ויעילות בהתקפה, וכבש עשרה שערים בעשרה משחקי ליגה.
כבר באותה שנה, זכה יסאלדה עם קבוצתו באליפות טורניר הנסיונל.
יסאלדה המשיך לכבוש כמות שערים דו-ספרתית בכל שנה, ולשיאו בקבוצה הגיע בשנת 1970, כשכבש 23 שערים ב-35 משחקים והוביל את קבוצתו לזכייה בטורניר המטרופוליטנו.
באותה שנה חולק לראשונה תואר כדורגלן השנה בארגנטינה, ויסאלדה היה לזוכה הראשון בתואר.
לקראת עונת , עבר יסאלדה לספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
בעונת הבכורה שלו, כבש יסאלדה תשעה שערים ב-20 הופעות.
עונה אחר כך, סייע יסאלדה לקבוצתו לזכות בגביע הפורטוגלי, אך אף על פי שכבש 19 שערי ליגה, הקבוצה סיימה במקום החמישי בלבד.
בעונת הגיע יסאלדה לשיא האישי והקבוצתי שלו עם ספורטינג.
הקבוצה זכתה בדאבל המקומי, ויסאלדה כיכב עם 46 שערי ליגה ב-29 משחקים בלבד, שהקנו לו, בנוסף לתואר מלך השערים המקומי, את נעל הזהב האירופית.
הוא היה לארגנטינאי הראשון שזוכה בתואר, והיחיד עד שליונל מסי זכה בו 36 שנים אחר כך.
עונה לאחר מכן קטף יסאלדה פעם נוספת את תואר מלך השערים בליגה הפורטוגלית עם 30 שערים.
בסך הכל, בארבע עונות במדי ספורטינג, כבש יסאלדה בממוצע שער בכל משחק ליגה - 104 שערים ב-104 הופעות.
בעונת עבר יסאלדה לצרפת, כשחתם במדי אולימפיק מרסיי.
כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, סייע לה לזכות בגביע הצרפתי.
לאחר עונה וחצי, חזר יסאלדה לארגנטינה, כשחתם במדי ניואל'ס אולד בויס.
לאחר ארבע שנים בקבוצה, בהן כבש 54 שערי ליגה, עבר לעונת פרישה בהוראקן, במדיה שיחק רק פעמיים עד שפרש ממשחק פעיל בגיל 36, לאחר שכבש מעל ל-250 שערי ליגה במהלך הקריירה.
ב-1986 שימש לתקופה קצרה כמאמנה הזמני של הוראקן, הקבוצה שבמדיה פרש.
למרות יכולת הכיבוש של יסאלדה בקבוצותיו השונות, הוא לא זכה להזדמנויות רבות במדי נבחרת ארגנטינה.
הוא החל את דרכו במדיה בשנת 1969, וכשל להעפיל עימה ממוקדמות מונדיאל 1970. בשנים 1972–1973, למרות יכולת טובה במדי ספורטינג ליסבון, לא זכה יסאלדה להכרה במדי הנבחרת ולא שיחק כלל.
לאחר עונת השיא שלו במדי ספורטינג, בה זכה בנעל הזהב, הוא זומן על ידי ולדיסלאו קאפ לסגל ארגנטינה למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית.
הוא לא שותף בהפסד 3-2 ל, אך נכלל בהרכב למשחק מול , שהסתיים בשוויון 1-1. הוא שמר על מקומו בהרכב מול .
בדקה ה-15 העלה יסאלדה את ארגנטינה ליתרון 1-0, ובדקה ה-68 השלים צמד וקבע את תוצאת המשחק, 4-1. היו אלה שעריו היחידים במדי ארגנטינה.
יסאלדה רשם הופעה אחת נוספת בטורניר, בתבוסה 4-0 ל בפתיחת שלב הבתים השני.
בסך הכל רשם יסאלדה 10 הופעות במדי ארגנטינה, בהן כבש פעמיים.
בעת ששיחק בספורטינג ליסבון, הכיר יסאלדה את השחקנית והדוגמנית כרמן דה דאוס (שנודעה בשם הבמה בריט ניקולס).
השניים נישאו בארגנטינה ב-16 ביולי 1973, ולהם בן אחד.
ב-18 ביוני 1997 נפטר יסאלדה בביתו שבבואנוס איירס כתוצאה מדימום ואי-ספיקת לב, והוא בן 51.
אליפות ארגנטינה (2): (נסיונל), (מטרופוליטנו)
מלך השערים של ליגת העל הפורטוגלית (2): ,
הקטור ביירין מורונו (בספרדית: Héctor Bellerín Moruno, נולד ב-19 במרץ 1995) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת המגן בריאל בטיס.
ביירין נולד בברצלונה והתחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של ברצלונה.
בקיץ 2011 עבר למחלקת הנוער של ארסנל, ולאחר כשנתיים, ביולי 2013 חתם על חוזה מקצועי בקבוצה.
הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל ב-25 בספטמבר 2013 בתיקו 1-1 וניצחון 4-3 בפנדלים נגד וסט ברומיץ' אלביון במסגרת גביע הליגה.
חודשיים לאחר מכן, ביירין הושאל לקבוצת ווטפורד עד סוף העונה, אך הוא חזר מההשאלה לארסנל בפברואר 2014.
ב-16 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות בהפסד 2-0 נגד בורוסיה דורטמונד.
ב-18 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בפרמייר ליג בתיקו 2-2 נגד האל סיטי.
ביירין הבקיע את שערו הראשון בארסנל ב-1 בפברואר 2015 בניצחון 5-0 מול אסטון וילה.
לקראת תחילת עונת 2015/2016 הוא חתם על חוזה ארוך טווח בארסנל.
ביירין היה השחקן היחיד מארסנל אשר נבחר לקבוצת השנה בפרמייר ליג.
בנוסף, זכה במקום השלישי בשחקן העונה של ארסנל.
את עונת 2015/2016 פתח כשחקן בהרכב הפותח והועדף על פניהם של מתייה דבושי וקאלום צ'יימברס.
בזכות היכולת הטובה שהציג בליגה, זכה ביירין לזימון בכורה לנבחרת ספרד לקראת יורו 2016.
ב-31 באוגוסט 2021 חזר לאחר 10 שנים לספרד והושאל לריאל בטיס לעונה אחת.
ב 31 באוגוסט 2022 עבר לברצלונה בהעברה בחינם מארסנל.
ב-31 בינואר 2023 חתם בספורטינג ליסבון בהעברה תמורת מיליון אירו מברצלונה.
ב-18 ביולי 2023 חזר לריאל בטיס וחתם לחמש שנים.
ביירין ידוע בזכות המהירות שלו.
בתחילת עונת 2014/15 שבר את שיאו של ת'יאו וולקוט בריצת 40 מטרים ובכך הפך לשחקן המהיר ביותר במדי ארסנל.
ביירין ידוע כשחקן עם חוש אופנה ייחודי כאשר הוא לא לובש את מדי קבוצתו.
השחקן נשאל לגבי בחירות האופנה והסטייל שלו פעמים רבות, ואף היה שותף לעיצוב קולקשיין שיצא עבור חברת הבגדים H&M.
ב-2022 ביירין זכה בפרס מטעם המגזין GQ כאחד מאנשי השנה על "היותו ספורטאי שונה עם אישיות משלו וסגנון בולט על המגרש ומחוצה לו"
הקטלוג הכללי החדש של ערפיליות וצבירי כוכבים הוא קטלוג שנערך על ידי ג'ון דרייר בשנת 1888 עבור החברה האסטרונומית המלכותית וכולל בתוכו 7,840 ערכים, רובם הגדול גלקסיות.
הקטלוג הכללי החדש התבסס על הקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים של ג'ון הרשל משנת 1864, שהכיל 5,079 ערכים, אך הרחיב אותו ותיקן טעויות שהתגלו בו.
בשנים שלאחר פרסום הקטלוג, הרחיב ג'ון דרייר את הקטלוג עוד יותר באמצעות שתי תוספות לקטלוג שכונו קטלוגי אינדקס (Index Catalogues) שבהם מוחלף הסימון NGC ב־IC והן מכילות 5,386 עצמים נוספים.
בשנת 1878, 14 שנים אחרי פרסום "הקטלוג הכללי" של ג'ון הרשל, פרסם ג'ון דרייר תוספת של 1,172 עצמים חדשים וכן תיקונים של טעויות.
בשנת 1886 הוא הציע לחברה האסטרונומית המלכותית לפרסם תוספת נוספת לקטלוג, אך החברה האסטרונומית המלכותית בקשה ממנו לערוך קטלוג חדש ומעודכן.
בשנת 1888 פרסם דרייר את "הקטלוג הכללי החדש של ערפיליות וצבירי כוכבים" שהכיל את העצמים מהקטלוג הכללי של הרשל ואת התוספות של דרייר וכן תיקונים של טעויות שהתגלו בקטלוג של הרשל.
התוספת הראשונה משנת 1895 (IC I) כללה 1,529 עצמים נוספים והתוספת השנייה משנת 1910 (IC II) כללה עוד 3,857 עצמים.
שתי התוספות כללו גם הערות ותיקונים לקטלוג המקורי.
אף על פי שדרייר צפה בחלק מהעצמים וגילה טעויות (בתיאור העצם או במיקומו) או אימת את המידע בעצמו, המספר הגדול של העצמים לא איפשר לו לאמת את רוב המידע המופיע בקטלוג והוא נאלץ להסתמך ברוב המקרים על רישומי התצפית של הרשל ושל האסטרונומים האחרים שדיווחו על העצמים שבקטלוג.
כמו כן, דרייר עצמו הכניס מספר קטן של שגיאות כאשר העתיק את המידע לקטלוג החדש.
מכיוון שדרייר הקפיד על ציון מקור המידע של כל אחד מהעצמים, ניתן היה לתקן טעויות אלה בקלות, אך עדיין הקטלוג כלל מידע שגוי רב.
לאורך המאה ה־20 נעשו מספר ניסיונות לבצע אימות של המידע המופיע בקטלוג ולתקן את השגיאות המופיעות בו.
חלק ממאמצים אלה התקבלו וחלק יצרו קטלוגים אחרים, מעודכנים יותר.
הניסיונות העיקריים נעשו בשנים 1973 (הקטלוג הכללי החדש המעודכן), 1988 (הקטלוג הכללי החדש 2000) ו־1997 (עדכון של הקטלוג הכללי החדש ושל קטלוגי האינדקס).
כמו כן החל בשנת 1993 פרויקט של זיהוי וצילום כל העצמים המופיעים בקטלוג באמצעות שיתוף פעולה של אסטרונומים מקצועיים וחובבים.
על פי האסטרונום הגרמני וולפגנג שטייניקה (Wolfgang Steinicke) שיזם את עדכון ואימות הקטלוג בשנת 1997, הקטלוג הכללי החדש מכיל 7,080 עצמים המחולקים לסיווגים הבאים:
147 ערפיליות אחרות (שאריות סופרנובה ואזורי H II בתוך שביל החלב) (2%)
30 חלקים של גלקסיות (בעיקר אזורי H II בהירים בגלקסיות אחרות) (0.5%)
259 רישומים כפולים של עצמים בקטלוג (3%)
קטלוגי האינדקס מכילים עוד 5,386 עצמים המחולקים לסיווגים הבאים:
85 ערפיליות אחרות (שאריות סופרנובה ואזורי H II בתוך שביל החלב) (1.5%)
23 חלקים של גלקסיות (בעיקר אזורי H II בהירים בגלקסיות אחרות) (0.5%)
76 רישומים כפולים של עצמים בקטלוג (1.5%)
265 עצמים שקיימים כבר בקטלוג הכללי החדש (4.5%)
הקטור פיטרסון (Hector Pieterson; נולד ב-19 באוגוסט 1963 – נהרג ב-16 ביוני 1976) היה נער אשר נהרג בידי המשטרה בדרום אפריקה במהלך המהומות בסווטו.
הקטור הפך לסמל של המהומות בסווטו, דרום אפריקה בשנת 1976, כאשר תמונה של הצלם סאם נזימה ( Sam Nzima) התפרסמה ברחבי העולם.
בתמונה, נראה הקטור גוסס בידי אדם אשר גם לקח חלק מהמהומות, ולידו אחות של הקטור רצה.
הקטור נהרג בגיל 13, כאשר המשטרה פתחה באש כנגד תלמידי בית הספר בעודם מוחים.
במשך שנים רבות, ה-16 ביוני היה יום לציון ההתנגדות של אנשי שכונות סווטו להתנהגות הברוטאלית של משטר האפרטהייד.
כיום, תאריך זה נקרא "יום הצעירים"(Youth Day), וזהו יום לאומי אשר מציין את הכבוד לבני הנוער ומעלים למודעות את צורכיהם.
המהומות בסווטו החלו ב-16 ביוני 1976, בהם מחו תלמידי בית הספר על צו משנת 1974 (Afrikaans Medium Decree) שאילץ את כל בתי הספר השחורים ללמד באפריקנס ובאנגלית (אשר אלו היו השפות של האוכלוסייה הלבנה בדרום אפריקה).
שינוי שפת ההוראה אילץ את התלמידים להתמקד בהבנת השפה במקום בחומר הנלמד, מה שגרם לניתוח ביקורתי של התוכן להיות קשה מאוד עבורם, דבר אשר פגע בתהליך הלמידה שלהם.
העוינות הלכה והתגברה וב-30 באפריל 1976, ילדים בבית ספר בשכונת אורלנדו שבסווטו, פתחו בשביתה וסירבו ללכת לבית הספר.
שביתה זו התפשטה לכדי מחאה בבתי ספר רבים בסווטו.
תלמידים שחורים בדרום אפריקה מחו מפני שהם האמינו כי הם ראויים ליחס שווה לילדים הלבנים בדרום אפריקה.
התלמידים הקימו ועד פעולה (שנודע לימים כמועצה המייצגת של תלמידים בסווטו), אשר ארגן עצרת המונים ב-16 ביוני על מנת להשמיע את קולם של השחורים.
כ-13,000 תלמידים התאספו להפגין אך עד מהרה הגיעה המשטרה להפסיק את ההפגנה.
בעת הגעת המשטרה, המחאה התדרדרה, התלמידים התפרעו, והרגו שני עובדים אדמיניסטרטיביים ממועצת המנהלים של ווסט בראנד (West Rand Administrative Board), שרפו מספר כל רכב של המשטרה ומספר מבנים הקשורים לחינוך בטראנסוול (Transvaal).
כחלק מהמוחים, התאספו 30 תלמידים מול בית הספר התיכון פפאני(Phefeni Junio Secondary School) ושרו את המנונה של דרום אפריקה בשפת הסוטו(Shoto),Morena Boloka Sechaba Sa Hes.
נוכחות המשטרה הובילה להרגשת איום בקרב המוחים, שמצידם זרקו אבנים על השוטרים, שעד מהרה החלו להשתמש בגז מדמיע, וכאשר זה לא עזר, החלו לירות לכיוון התלמידים.
הקטור פיטרסון, היה אחד מהילדים שמתו באותו יום גורלי.
התקשורת טענה כי הוא הילד הראשון שנהרג, אולם טוענים כי הילד הראשון שנהרג היה דווקא הייסטינגס אנדלובו (Hastings Ndlovu), אך במקרה שלו לא היו צלמים במקום אשר תיעדו את המוות שלו, ולכן שמו לא נודע מיד.
מעריכים כי במהלך ההפגנות נהרגו 566 תלמידים.
הקטור נהרג בפינת הרחובות מואמה ווילקאזי (Moema and Vilakazi), ואסף אותו בחור בן 18 בשם מבויזה מקאובו (Mbuyisa Makhubo), ויחד עם אחותו בת ה-17 של הקטור, אנטואנט (Antoinette), רצו לעבר המכונית של סאם נזימה.
הם הכניסו אותו לרכבה של העיתונאית סופי טמה (Sophie Tema), ומשם לקחו אותו לבית החולים- שם נקבע מותו.
הקטור והייסינג, שני תלמידים נקברו בבית הקברות אבאלון, בסווטו (Avalon Cemetery, Soweto).
מאז, היו מבויזה ונזימה מבוקשים על ידי המשטרה ונאלצו להסתתר.
הראשון שניהם היגר לנמיביה ומאז אבדו עקבותיו.
ואילו נזימה- הסתתר אך לאחר כמה שנים שבהם היה מבוקש, שב להתגורר בלילידייל (Lillydale) והיה תחת פיקוח משטרתי בעקבות איומים לחייו.
משפחתו ושם משפחתו של הקטור פיטרסון
ביוני 1976, לאחר מותו של הקטור, ופרסום תמונתו בכל רחבי העולם, התעקשה משפחתו שאיות השם הוא Pieterson.
שם המשפחה המקורי של המשפחה היה פיטסו אך החליטו לאמץ את שם זה כדי לנסות לעבור להיות בקבוצה של הצבעוניים (Colored).
בתקופה זו, תחת משטר האפרטהייד, אוכלוסייה זו נהנתה מיותר זכויות אל מול הקבוצה של השחורים.
בתחילת שנות ה-90 הוקמה אנדרטה לזכרו של הקטור פיטרסון, הממוקמת שני רחובות מהמקום בו נהרג באורלנדו, סווטו.
ב-16 ביוני 2002, נפתח מוזיאון הקטור פיטרסון על שמו (Hector Pieterson Museum) מאחורי אנדרטת ההנצחה.
המוזיאון הוקם לזכר ההרוגים בכל רחבי דרום אפריקה בשנת 1976. במוזיאון, מוצגת התמונה של הקטור כבר בכניסה, והפך להיות אטרקציה תיירותית באזור.
משנת 2010, אנטואנט אחות של הקטור עובדת כמדריכת טיולים במוזיאון.
הקטור ריאל (בספרדית: Héctor Rial; נולד ב-14 באוקטובר 1928 בפרגמינו, שבארגנטינה; נפטר ב-24 בפברואר 1991 במדריד) היה כדורגלן ספרדי-ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ ושיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצת ריאל מדריד.
ריאל החל לשחק כדורגל מקצועי בשנת 1947 בסן לורנסו מליגת העל הארגנטינאית.
ביולי 1949 עבר לקולומביה לשחק באינדפנדיינטה סנטה פה.
לאחר שתי עונות במועדון הקולומביאני, עבר לנסיונל האורוגוואית וזכה איתה באליפות ליגת העל האורוגוואית ב-1952.
בשנת 1961 עזב את מדריד והצטרף לאספניול, אך לאחר עונה אחת מאכזבת, בה סיימה הקבוצה במקום ה-13 מתוך 16 בליגה, עבר לאולימפיק מרסיי הצרפתית ב-1963, שסיימה בתחתית הטבלה, ובמדיה פרש.
הקטור מיגל הררה לופס (בספרדית: Héctor Miguel Herrera López; נולד ב-19 באפריל 1990) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הקשר ביוסטון דינמו.
הררה התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פצ'וקה.
ב-21 ביולי 2010, הררה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 לצ'יבאס ארצות הברית במסגרת הסופר ליג של אמריקה הצפונית.
ב-23 ביולי 2011, הררה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל המקסיקנית בהפסד 1–4 לסנטוס לגונה.
ב-28 ביוני 2013 חתם בפורטו מליגת העל הפורטוגזית תמורת 8 מיליון אירו.
ב-18 באוגוסט 2013, הררה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד ויטוריה סטובאל.
ב-22 באוקטובר 2013, קיבל כרטיס צהוב שני כבר בדקה ה-6 במשחק נגד זניט סנקט פטרבורג במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, והפך לשחקן שהורחק בשלב המוקדם ביותר של המשחק כתוצאה מכרטיס צהוב שני.
ב-20 בדצמבר 2013, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד אולהאננסה.
ב-20 באוגוסט 2014, הררה הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות ניצחון 0–1 נגד ליל.
ב-25 בנובמבר הבקיע שער ובישל שתיים נוספים בניצחון 0–3 נגד באטה בוריסוב.
בדצמבר הררה נבחר לכדורגלן העונה של פורטו לעונת .
ב-12 בפברואר 2016 הררה ענד לראשונה את סרט הקפטן.
ב-30 במרץ 2019, הררה רשם את הופעתו ה-237 בקבוצה בכל המסגרות ובכך עלה למקום החמישי ברשימת ההופעות של השחקנים הזרים בקבוצה.
ב-3 ביולי 2019 הודיעה אתלטיקו מדריד על סיכום עם השחקן וכמה ימים לאחר מכן חתם לשלוש שנים בקבוצה.
ב-18 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד יובנטוס בו כבש גם את שער הבכורה שלו בקבוצה.
שלושה ימים לאחר מכן ערך הררה את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה בתיקו 0-0 נגד סלטה ויגו.
במרץ 2022 עזב את אתלטיקו וחתם ביוסטון דינמו.
בינואר 2025 חזר לאחר 11 שנה למקסיקו וחתם בדפורטיבו טולוקה.
בצעירותו, הררה שיחק בנבחרות הצעירות של מקסיקו וזכה עם הנבחרת האולימפית במדליית הזהב באולימפיאדת לונדון (2012).
ב-16 באוקטובר 2012, הררה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–2 נגד .
ב-4 בספטמבר 2015, הררה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 3-3 נגד .
הררה השתתף עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2013, מונדיאל 2014, קופה אמריקה 2016, גביע הקונפדרציות 2017 ומונדיאל 2018.
גביע ארצות הברית הפתוח: 2023
משחקי המוקדמות האולימפיים של ה-CONCACAF:
כדורגלן הטורניר של טורניר טולון:
מלך הבישולים של גביע הקונפדרציות 2017 (3 בישולים)
נבחרת השנה בליגת העל הפורטוגלית: ,
שער השנה בליגת העל הפורטוגלית:
נבחרי השנה של ה-CONCACAF: ,
נבחרת השנה של IFFHS: 2020
הקטור סקארונה (בספרדית: Héctor Pedro Scarone Beretta; 26 בנובמבר 1898 במונטווידאו, שבאורוגוואי - 4 באפריל 1967 מונטווידאו) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי ונחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בזמנו.
סקארונה נולד ב-26 בנובמבר 1898 במונטווידאו, שבאורוגוואי.
אחיו, קרלוס סקארונה, היה גם כן כדורגלן ששיתף עמו פעולה במדים הלאומיים.
הוא שיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצה האורוגוואית נסיונל, וזכה עימה ב-8 אליפויות.
בסך הכל כבש 301 שערים ב-369 הופעות עבור המועדון.
סקארונה שיחק גם מחוץ ליבשת דרום אמריקה ושיחק בברצלונה הספרדית ובאינטר ופלרמו האיטלקיות.
סקארונה שיחק בנבחרת אורוגוואי בין השנים 1923–1932 ובהן זכה 4 פעמים בקופה אמריקה בשנים 1917, 1923, 1924 ו-1926 ובשתי מדליות זהב אולימפיות בשנים 1924 ו-1928. בקופה אמריקה 1917, בגיל 19 בלבד, כבש את שער הניצחון נגד ארגנטינה במשחק שהכריע מי תהיה זוכת הטורניר והעניק לאורוגוואי את הגביע.
בקופה אמריקה 1927 סיימה אורוגוואי במקום השני וסקארונה זכה בנעל הזהב של הטורניר ביחד עם עוד 4 שחקנים.
במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה שנערך באורוגוואי, סקארונה היה חלק מנבחרת אורוגוואי שזכתה בטורניר, לאחר ניצחון 2–4 על ארגנטינה בגמר.
בשנת 1932 סיים את הקריירה הלאומית שלו כשכבש 31 שערים ב-51 הופעות והיה מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים עד שנת 2011, אז נשבר שיאו.
לאחר שפרש מקריירת משחק, היה סקארונה למאמן.
הוא היה המאמן השני של מיונאריוס ואימן גם את ריאל מדריד ואת נסיונל, קבוצה בה שיחק את רוב קריירת המשחק שלו.
נבחרת הטורניר של המונדיאל: 1930
השחקן המצטיין של הקופה אמריקה: 1917
מלך השערים של הקופה אמריקה: 1927
הקטור קסטרו (בספרדית: Héctor Castro; 29 בנובמבר 1904 – 15 בספטמבר 1960) היה כדורגלן ומאמן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ מרכזי.
קסטרו נולד במונטווידאו שבאורוגוואי בשנת 1904. כשהיה בן 13 נהיה גידם בזרועו הימנית עקב תאונת עבודה, דבר שהוביל לכינויו "El manco" (האיש בעל הזרוע האחת).
קסטרו שיחק ברוב הקריירה שלו בקבוצה נסיונל האורוגוואית וזכה עימה 3 פעמים באליפות אורוגוואי לפני שפרש בשנת 1936.
בנבחרת אורוגוואי ערך 23 הופעות בהן כבש 16 שערים בין השנים 1926–1935. במונדיאל 1930 עזר לאורוגוואי לזכות בטורניר וגם כבש במשחק הגמר נגד ארגנטינה את השער שחתם את תוצאת המשחק 2–4. קסטרו היה לשחקן הראשון, והיחיד עד כה, ששיחק במונדיאל עם יד אחת.
בסיום המונדיאל נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר.
מלבד הזכייה במונדיאל, קסטרו לקח חלק בזכייה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת אמסטרדם 1928, בה כבש שער אחד בניצחון 1–4 על גרמניה ברבע הגמר.
קסטרו גם זכה בקופה אמריקה בשנת 1926 כשהוא וחברו לנבחרת, הקטור סקארונה, שניהם כובשים שישה שערים ומסיימים במקום השני בטבלת הכובשים.
קסטרו כבש אחד נגד הנבחרות צ'ילה וארגנטינה, ורביעייה על חשבון פרגוואי בניצחון 1–6. הוא זכה בטורניר בפעם השנייה ב-1935 וסיים בו עם שני שערים.
אחרי שפרש מקריירת משחק קסטרו היה למאמן בקבוצה נסיונל בה גם שיחק כשחקן, וזכה עימה ב-5 אליפויות.
הקטטה בפיישטיאני הייתה קטטה בין קנדה לברית המועצות, במהלך המשחק האחרון באליפות העולם בהוקי קרח לנוער בשנת 1987 בפיישטיאני, צ'כוסלובקיה (כיום סלובקיה), ב-4 בינואר 1987. התקרית גרמה להחרמת שתי הנבחרות, ובעוד שהסובייטים כבר הודחו מחלוקת מדליות לאחר שסיימו במקום הששי, הפסילה עלתה לקנדה במדליית כסף - ואולי בזהב.
הקטטה מפורסמת בזכות הפקידים שכיבו את אורות הזירה בניסיון נואש לסיים את התגרה לאחר 20 דקות והעובדה שהיא סימנה שיא ביריבות בין קנדה לברית המועצות בענף ההוקי.
הרבה מהאשמה על הקטטה הוטלה על השופט הנורווגי הנס רונינג, שמונה לשפוט במשחק על סמך הנייטרליות וחוסר אהדתו כלפי אף אחד מהצדדים, למרות חוסר ניסיונו במשחקים בינלאומיים.
בעקבות הקטטה, פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF) השעתה את השחקנים המעורבים למשך 18 חודשים ואת המאמנים לשלוש שנים.
ההשעיות של השחקנים הופחתו מאוחר יותר לשישה חודשים בערעור, מה שאיפשר למספר שחקנים משתי הנבחרות לחזור לטורניר 1988 במוסקבה.
שתי המדינות זכו במדליות בשנת 1988; קנדה זכתה במדליית הזהב ואילו הסובייטים זכו בכסף.
הקטטה העלתה באופן דרמטי את יוקרתה של אליפות העולם בהוקי לנוער בקנדה, שם צוין בתור אחד האירועים המובילים בלוח השנה הספורטיבי השנתי.
הפטריוטיזם הלוהט שהפגין אנליסט תאגיד השידור הקנדי דון שרי לאחר מכן הוביל לעלייה חדה בפופולריות שלו בקרב הקנדים.
מספר שחקנים באותו משחק המשיכו לשחק בליגת NHL, ביניהם ברנדן שנאהן, תאורן פלורי, מייק קין, גלן ווסלי, פייר טרג'ון, סרגיי פיודורוב, אלכסנדר מוגילני, ולדימיר קונסטנטינוב, ולדימיר מלאחוב.
קנדה וברית המועצות היו ביריבות הולכת וגוברת מאז שהסובייטים העפילו לראשונה לזירה הבינלאומית בזכייה באליפות העולם בהוקי קרח בשנת 1954. משנת 1963 עד 1983 זכו הסובייטים ב-17 תארים באליפות העולם בתוך האשמות חוזרות ונשנות מקנדה שהנבחרות שלהם מורכבות מאנשי מקצוע שהתחפשו לחובבנים.
ההאשמות הובילו בסופו של דבר להחרמת קנדה מכל אליפויות העולם וטורנירי ההוקי האולימפיים בין 1970 ל-1976. לבסוף, אורגנה סדרת הפסגה של 1972, תוך שהיא מציגה את כל הכוכבים הסובייטים כנגד כל הכוכבים של NHL בקנדה.
את סדרת שמונה המשחקים ניצחה קנדה 4–3-1 כאשר פול הנדרסון כבש את שער הניצחון באיחור בתחרות ההכרעה.
אליפות העולם לנוער נוצרה רשמית בשנת 1977, ועד אז שלטה ברית המועצות עם שבע אליפויות.