tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, לפי אנדרטה בבית הקברות היהודי בקרקוב בתאריך ה-3 במאי 1946 נערך פוגרום בעיר במהלכו נהרגו 13 יהודים, זאת לאחר שב-20 באפריל באותה שנה נהרגו חמישה יהודים נוספים.
נובי שוויירז'ן (בבלארוסית: Новы Свержань, נובי סוויירז'ן; בפולנית: Świerżeń Nowy, שוויירז'ן נובי; ביידיש: סוורז'נא, סוורז'ן) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, על גדתו המערבית של נהר נמונאס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
נובי שוויירז'ן נזכרת לראשונה בשנת 1568, עת היו בה כנסייה ומצודה.
בשנת 1706, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, החריבו השוודים את היישוב.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1812 נערך בה קרב במהלך מלחמת רוסיה צרפת.
בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
בשנת 1897 נמנו בעיירה 732 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 425 יהודים, כשליש מתושביה.
עם כיבוש האזור בספטמבר 1939 בידי הסובייטים הולאמו בתי העסק של היהודים ביישוב.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום נרצח בה זוג יהודים.
זמן קצר לאחר מכן הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, החרמת רכוש והגבלות תנועה.
באוגוסט 1941 נרצחו שניים מיהודי העיירה בעת שוד רכושם.
ב-4 באוקטובר 1941 הוציאו הגרמנים להורג בבית העלמין המקומי 30 צעירים יהודים לעיני הוריהם, וכן רצחו את רב הקהילה ובתו.
ב-25 באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו סגור שהוקם בחלק מוזנח בה, בו שוכנו בצפיפות רבה, וממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה.
ב-5 בנובמבר 1941 הועלו רוב יושבי הגטו שבעיירה על משאיות, ונרצחו מחוץ לעיירה, תוך ירי במתנגדים עוד בשטח הגטו.
כ-220 יהודים שהושארו בגטו, וכ-150 יהודים נוספים מטוז'ץ שהובאו ליישוב, שוכנו מחדש בגטו, שעתה גם גודר.
בשלב זה התארגנה בגטו קבוצת מחתרת יהודית, אשר ב-28 בינואר 1943 הצליחה להבריח כ-220 מיושבי הגטו ליערות הסביבה.
למחרת הבריחה רצחו שוטרים גרמנים את כל היהודים שנותרו בגטו.
נורברט "נובי" פיטר סטיילס היה כדורגלן ומאמן אנגלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
סטיילס בילה את רוב קריירת המשחק במנצ'סטר יונייטד, עמה זכה בין היתר בגביע אירופה לאלופות הראשון בתולדותיה, ובשתי אליפויות אנגליה.
הוא רשם 28 הופעות במדי נבחרת אנגליה, והיה שותף מלא לזכייתה במונדיאל 1966, כששיחק לאורך כל משחקיה בטורניר.
הוא זכור בשל חגיגת הניצחון באצטדיון ומבלי, כשרקד על הדשא עם גביע העולם בידו האחת, ועם שיניו התותבות בידו השנייה.
בהמשך הקריירה רשם קדנציות קצרות במידלסברו ובפרסטון נורת' אנד, לפני שפנה לקריירת אימון קצרה בפרסטון, בוונקובר וייטקפס הקנדית ובווסט ברומיץ' אלביון.
סטיילס, יליד העיר מנצ'סטר, התקבל בספטמבר 1959 כחניך בקבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד אותה אהד מילדות.
קבלתו לקבוצה הייתה חריגה מהרגיל באותה תקופה, בשל גובהו הנמוך יחסית (בתקופה זו נפסלו נבחנים רבים אשר לא היו גבוהים מספיק) וכן בשל העובדה שהרכיב שיניים תותבות במרכז פיו, לאחר ששיניו המקוריות נשברו במהלך משחק כדורגל כשהיה צעיר יותר.
הוא הקריח בגיל צעיר והתהדר לאורך הקריירה בתספורת מסוג הלוואה וחיסכון.
כן סבל מקוצר ראייה חמור שהכריח אותו להרכיב עדשות מגע חזקות על המגרש ומשקפיים בעלות זכוכית עבה מחוץ למגרש.
על אף כל אלו, מאט באזבי האמין וראה את הפוטנציאל בקשר הצעיר, והעניק לו הופעת בכורה בהרכב (אז תופקד כמגן) באוקטובר 1960, מול בולטון וונדררס.
סטיילס התאפיין במשחק מסירות פשוט ומדויק וביכולות חטיפה והשתלטות גבוהות מהרגיל, שסייעו לו לבצע את המעבר מעמדת המגן לעמדת הקשר האחורי של הקבוצה.
התפקיד, שכיום נפוץ בקרב קבוצות רבות בעולם, היה אז נדיר מאוד, שכן קו הקישור היה בנחיתות מספרית מול קו ההתקפה, ותפקידם של הקשרים היה בעיקר לחפות על המגנים.
סטיילס, בזכות יכולותיו, היה אחראי על סיכול התקפות היריב, ופתח לשחקנים בעלי יכולת טכנית גבוהה, כגון בובי צ'רלטון ואחריו ג'ורג' בסט מרחב תמרון רב יותר עם הכדור.
סטיילס היה לשחקן הרכב חשוב כבר בעונת הבכורה שלו, ונותר כך לאורך רוב תקופתו בקבוצה, שארכה 11 עונות.
בעונתו השלישית בקבוצה, עונת , זכה עמה בגביע ה-FA לאחר ניצחון 1–3 בגמר על לסטר סיטי, משחק גמר בו בחר באזבי שלא לשתפו.
בעונת הגיעה האליפות הראשונה של סטיילס ביונייטד, בעונה היה בורג משמעותי ורשם 41 הופעות ליגה.
בעונת זכה סטיילס בפעם השנייה והאחרונה בקריירה שלו באליפות אנגליה עם מנצ'סטר, ועונה אחר כך היה שותף לקמפיין אירופי היסטורי של קבוצתו בגביע אירופה לאלופות.
הקבוצה הצליחה להעפיל עד למשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון באצטדיון ומבלי, ושם ניצחה 1–4 בהארכה.
סטיילס פתח בהרכב הקבוצה לגמר, בדרך לזכייה הראשונה בתולדות הקבוצה בגביע אירופה.
סטיילס שיחק ביונייטד עד לתום עונת , ובסך הכול 11 עונות.
הוא רשם 395 הופעות במדי הקבוצה, מתוכן 311 הופעות ליגה, בטרם נמכר למידלסברו מליגת המשנה תמורת כ-20 אלף ליש"ט.
הוא שיחק במדיה במשך שתי עונות, עד שעבר לפרסטון נורת' אנד, גם היא מליגת המשנה.
הוא תפקד בקבוצה שחקן-מאמן תחת המאמן הראשי וחברו לשעבר במנצ'סטר, בובי צ'רלטון.
בעונת , עונתו הראשונה בקבוצה, ירד עמה סטיילס לליגה השלישית, והוסיף לשחק במדיה עוד עונה אחת.
בסיום עונת פרש ממשחק בגיל 33.
לקראת טורניר מונדיאל 1966 אותו אירחה אנגליה, ומאחר שהייתה פטורה מהשתתפות בטורניר מוקדמות, ניסה מאמן נבחרת אנגליה באותה התקופה, אלף ראמזי, לבחון שחקנים לסגל הסופי במשחקי ידידות ובמשחקי אליפות הבית הבריטית.
כוכב הנבחרת בובי צ'רלטון היה הראשון להבטיח את מקומו בקישור הנבחרת, וסביבו ניסה ראמזי לייצר שלישיית קישור חזקה וקבועה.
אחד המקומות בשלישיית הקישור היה שמור לקשר שיהרוס את התקפות היריבה.
לתפקיד זה נבחן לראשונה סטיילס ב-10 באפריל 1965 מול במסגרת אליפות הבית, במשחק שהסתיים בשוויון 2-2. סטיילס הרשים את ראמזי ופתח בהרכב בשמונה מתוך תשעה המשחקים הבאים של הנבחרת.
ב-23 בפברואר 1966, בהופעתו העשירית, כבש סטיילס את שערו היחיד במדי אנגליה, שער הניצחון מול במשחק ידידות שהסתיים בתוצאה 0–1 לאנגליה.
לקראת טורניר המונדיאל זומן סטיילס על ידי ראמזי, כשבאמתחתו 14 הופעות בינלאומיות אותן צבר בשנה שלפני הטורניר.
במונדיאל עצמו סטיילס לא החמיץ ולו דקה אחת במשחקיה של אנגליה.
הוא פתח בהרכב ושמר על מקומו לאורך כל משחקיה של אנגליה בטורניר, שהחלו עם שוויון 0-0 מול , ונמשכו בניצחונות 0–2 על ועל , בדרך למקום הראשון בבית בסיום שלב הבתים.
ברבע הגמר גברה אנגליה 0–1 על במשחק רווי אלימות, ובחצי הגמר פגשה את .
תפקידו של סטיילס במשחק היה להצר את צעדיו של כוכב הנבחרת הפורטוגלית אאוזביו.
על אף שסטיילס ומאמנו ספגו ביקורות על המשחק הקשוח והשמירה האישית על אאוזביו, הטקטיקה הוכחה כיעילה לאחר שתרומתו היחידה של הפורטוגלי הייתה פנדל אותו תרגם לשער מצמק שמונה דקות לסיום.
אנגליה שמרה על יתרונה עד לסיום, ניצחה 1–2 והעפילה למשחק הגמר מול גרמניה המערבית.
אנגליה גברה על יריבתה 2–4 בגמר לאחר הארכה, וחגגה את זכייתה היחידה בתולדותיה במונדיאל.
אחת התמונות הזכורות מהחגיגות לאחר המשחק באצטדיון ומבלי, הן של סטיילס רוקד בספונטניות כשגביע העולם בידו האחד ושיניו התותבות ביד השנייה.
התמונה זכתה לאזכורים בשיר "שלושת האריות", המנון הנבחרת ליורו 1996 הביתי, כשהשורה האחרונה בבית המוקדש לרגעים מההיסטוריה של הנבחרת הייתה "ונובי רוקד".
בגרסה של השיר לטורניר מונדיאל 1998 בצרפת נכתב: "אנחנו יכולים לרקוד את הריקוד של נובי, אנחנו יכולים לרקוד אותו בצרפת".
שנתיים לאחר הזכייה בתואר, זומן סטיילס לסגל אנגליה לקראת יורו 1968. על אף הישגיו של סטיילס בנבחרת, מי שהועדף על ידי ראמזי באותו התפקיד היה קשרה של טוטנהאם הוטספור, אלן מאלרי.
מאלרי פתח על חשבונו של סטיילס בחצי הגמר מול , בו נוצחה אנגליה 0–1, ובדקה ה-89 היה לכדורגלן הראשון בתולדות הנבחרת שסופג כרטיס אדום.
בהיעדרו, עלה סטיילס בהרכב בניצחון 0–2 על במשחק על המקום השלישי.
העדפתו של מאלרי על חשבונו של סטיילס הייתה מוחלטת, ובשנתיים הבאות הוא רשם שלוש הופעות בינלאומיות בלבד, האחרונה שבהן ב-25 באפריל 1970 באליפות הבית מול סקוטלנד.
הוא זומן על ידי ראמזי לסגל אנגליה למונדיאל 1970 במקסיקו, אך כשחקן מחליף בלבד שלא זכה כלל לדקות משחק בטורניר.
בסך הכול רשם סטיילס 28 הופעות במדי אנגליה, בהן כבש שער אחד, והוא השחקן בעל מספר ההופעות הנמוך ביותר בנבחרת מבין שחקני ההרכב של מונדיאל 1966.
בקיץ 1975 התפטר צ'רלטון מתפקידו כמאמן פרסטון על רקע העברתו של מגן הקבוצה לניוקאסל יונייטד.
סטיילס, שפרש באותו הקיץ, התמנה לתפקיד המאמן הזמני אך סירב להצעת הקבוצה להתמנות למאמן הקבוע כתמיכה במאמנו המתפטר, ועזב כשבוע לאחר מכן.
סטיילס חזר לפרסטון שנתיים אחר כך, וב-22 ביולי 1977 התמנה לתפקיד מאמן הקבוצה.
כבר בעונת הבכורה שלו הוביל סטיילס את פרסטון למקום השלישי בטבלה ובהעפלה לליגת המשנה.
עונה אחר כך המשיכו פרסטון וסטיילס להפתיע כשסיימו במקום השביעי בליגת המשנה, הרחק ממאבקי התחתית.
לאחר עונה אחת נוספת במרכז הטבלה, סיימה פרסטון עם סטיילס על הקווים במקום ה-20 בעונת , וירדה לליגת המשנה.
בסיום העונה עזב סטיילס את התפקיד לאחר ארבע עונות.
ב-1981 הצטרף סטיילס לתופעה ההולכת ומתרחבת של אנשי מקצוע אירופים ב-NASL, כשהתמנה לתפקיד מאמן ונקובר וייטקפס הקנדית.
הוא אימן בקבוצה במשך שלוש שנים.
ב-29 בספטמבר 1985 התמנה סטיילס לתפקיד מאמן וסט ברומיץ' אלביון, תפקיד אימון ראשון בליגה הראשונה באנגליה.
עם זאת, הוא פוטר כבר בחודש פברואר, חמישה חודשים אחר כך, לאחר שקבוצתו הצליחה להשיג תחתיו שלושה ניצחונות בלבד.
הקבוצה ירדה בסיום העונה לליגת המשנה, והיה זה תפקיד האימון הראשי האחרון של סטיילס, שחשף מאוחר יותר כי בתקופתו כמאמן סבל מדיכאון רב, כשהתקשה עם העבודה הרחק מביתו ומשפחתו שבמנצ'סטר.
סטיילס חזר לקבוצת נעוריו מנצ'סטר יונייטד ב-1989 כמאמן בקבוצת הנוער של המועדון.
הוא שימש בתפקיד עד ל-1993, בתקופה בה עברו תחת ידיו שחקנים שהפכו לבכירים במועדון ובמדינה, ובהם דייוויד בקהאם, ראיין גיגס ופול סקולס, וכן ניקי באט והאחים גארי ופיל נוויל.
בשנת 2000, בעקבות לחץ תקשורתי שקרא לעטר את חמשת שחקני הנבחרת של 1966 שעוד לא עוטרו, זכה סטיילס להיכנס למסדר האימפריה הבריטית לצד אלן בול, רוג'ר האנט, ריי וילסון וג'ורג' כהן.
בשנת 2007 נכלל סטיילס בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
ב-30 באוקטובר 2020 הלך נובי לעולמו אחרי מאבק במחלה ארוכה כשהוא בן 78. הותיר אחריו אישה, קיי, אחותו של ג'וני ג'יילס, חברו לקבוצת מנצ'סטר יונייטד באותן השנים, ושלושה ילדים.
ג'ון, אחד מבניו של סטיילס, אף פיתח קריירת משחק בתחילת שנות ה-80, בין היתר בקבוצות שמרוק רוברס ולידס יונייטד וכן תקופה קצרה תחת אביו בקבוצת ונקובר וייטקפס.
אליפות אירופה: 1968 (מקום שלישי)
אליפות הבית הבריטית (3): , ,
רחוב נובי שוויאט (בפולנית: Ulica Nowy Świat) (בתרגום לעברית: "עולם חדש") הוא רחוב מרכזי בוורשה, בירת פולין.
הרחוב מתחיל מאנדרטת קופרניקוס, שנמצאת בסוף רחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה, ומסתיים בכיכר שלושת הצלבים.
הרחוב הוא חלק מהדרך המלכותית שבנה המלך יאן סובייסקי כדי לקשר בין הטירה המלכותית לארמון וילאנוב.
במאה ה-16 היה הרחוב חלק מהדרך המלכותית שקישרה בין ורשה לכפרים שבסביבה.
במאה ה-18 נהרסו השדות שמסביב לרחוב ונבנו במקומם אחוזות עץ וארמונות מפוארים.
ורשה התפתחה ונוספו עוד בתים, והרחוב רוצף באבני ריצוף עגלגלות.
בתקופת נפוליאון נהרסו האחוזות ובמקומן נבנו בתי דירות נאו-קלאסיים עם שלוש קומות.
בתקופה זו נפתחו חנויות ובתי קפה, והרחוב הפך לרחוב ראשי וחשוב בוורשה.
במאה ה-20 נהרסו שוב הבתים שברחוב, ונבנו שוב בסגנון ארט נובו.
במרד ורשה במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס הרחוב לגמרי, והחליטו לשחזר אותו בסגנון הנאו-קלאסי ולא בסגנון הארט נובו.
כיום הרחוב הוא אחד מצירי התחבורה החשובים של ורשה, ובו חנויות ובתי קפה.
נובים הם קבוצה בעלת זהות אתנית אחת הדוברת שפה ממשפחת השפות הנוביות, הקרובות זו לזו, ושייכות למשפחת השפות הנילוס-סהרה.
הנובים שוכנים באזור שבימֵינו מוגדר כסודאן ודרום מִצְרַיִם.
מוצאם של הנובים כקבוצה עתיק, וקודם לימי התקופה השושלתית הקדומה של מצרים העתיקה.
ככל הנראה מקורם בעמק הנילוס התיכון, אחד מהאזורים המוכרים כערש הציויליזציה.
באזור זה החלה התיישבות ב-7000 לפני הספירה, ומשוער שהמוקד בו התחילה נמצא באזור העיר ואדי חַלְפַא.
נובים שוכנים בימינו בדרום מצרים באזור אסואן, ובצפון סודאן בתחום שבין ואדי חלפא לעיר אל דבאח.
בנוסף נובים הרריים מאכלסים את הרי נובא שבמחוז הסודני דרום-קורדופאן.
במלחמת יום הכיפורים השתמש צבא מצרים בדוברי נובית לתשדורות רדיו.
עדויות ראשונות לחקלאות באזור מתוארכות ל-6,000 לפני הספירה, אך עדויות מחקר שלדים שנחשפו בקברים מתקופה זו מעידים על שיוך אתני של התושבים הקדומים לעמי צפון אפריקה ומצרים.
שפות נוביות חדרו ככל הנראה לאזור ב-1500 לפני הספירה, וייתכן שהדבר מעיד על חדירת האוכלוסייה הנובית לאזור באותה תקופה.
העיר-מדינה נפאטה שלטה באזור מ-1,000 לפני הספירה עד 712 לפני הספירה, אז אוחדו הנובים תחת שלטון מצרי-נובי, בהיות השושלת ה-25 שושלת של פרעונים נובים.
שלטון משותף זה נמשך 49 שנה, וב-663 לפני הספירה, עם תום שושלת הפרעונים הנובית, חזר השלטון לממלכת נפאטה עד 275 לפני הספירה, אז עבר מוקד השלטון לעיר מרואה ששלטה בממלכת כוש עד 300 לספירה.
בסביבות 200 לספירה החלו לחדור השפעות נוצריות לאזור, בעיקר של הכנסייה הקופטית.
הנצרות התפשטה, וב-580 לספירה הפכה לדת המדינה הרשמית.
עם זאת, החל מהמאה ה-7 לספירה, עם כיבוש מצרים בידי המוסלמים, האזור כולו היה תחת איום מוסלמי.
אחרונת ממלכות הנובים הנוצרית, ממלכת אלודיה, נפלה לידי המוסלמים ב-1504.
בסביבות 500 לספירה התפצלה ממלכת מרואה לשלוש ממלכות - נובדיה בצפון, מאקוריה במרכז ואלווא בדרום.
נוֹבִי קְנֶזֶ'בָאץ (בסרבית קירילית: Нови Кнежевац, בסרבית בכתב לטיני: Novi Kneževac) היא עיירה בסרביה השוכנת במחוז באנאט הצפוני אשר בפרובינציית וויבודינה, לגדות הנהר טיסה וממוקמת 15 קילומטרים צפונית לעיר סנטה ו-20 קילומטרים דרומית לעיר סגד אשר בהונגריה.
יישוב עתיק סמוך לקיים שכן מתקופת ממלכת דאקיה ובהמשך הקיסרות הרומית.
בהמשך פשטו על האזור שבטי האווארים והחריבו אותו.
לאחר הגירת שבטי הסלאבים חודש היישוב במקום.
תיעוד בכתב ליישוב הסלאבי קיים מסביבות 1200 עת נשלט האזור על ידי אימרה הראשון, מלך הונגריה.
לאחר תבוסת ההונגרים בקרב מוהאץ' הראשון, נכבש האזור על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
לאחר המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) נחתם שלום פוז'ארוואץ במסגרתו עברה החזקה על היישוב לידי ממלכת הבסבורג.
בהמשך, נכללה העיירה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה הועברה לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר שינתה את שמה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
לאחר המלחמה נכללה נובי קנז'באץ בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובאזור התפתחה תעשייה.
יהודים מאזור מוראביה התיישבו בעיירה בראשית המאה ה-18. קיים תיעוד בכתובים למשפחות: פולאק, ניימן, נאייר, מאיור, משה, דויטש, פרנקל ומייטינסקי.
במהלך מהפכת 1848 בהונגריה נשדדו בתיהם של חלק מבני הקהילה.
מרבית בני הקהילה היו סוחרים בדגן ומוצרי מזון, ומקצתם אומנים ובעלי מקצועות חופשיים.
בהמשך, הוקם בית עלמין וב-1910 בית הכנסת הקהילתי.
הקהילה הייתה משויכת לקהילת קיקינדה וב-1935 זכתה למעמד עצמאי.
לקהילת נובי קנז'באץ שויכו יהודי הכפר בָּאנָאטְסְקוֹ אָרָאנְגֶ'לוֹבוֹ.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בנובי קנז'באץ 101 יהודים.
במהלך המלחמה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים.
ב-15 באוגוסט 1941 לפנות נערכה אקציה בעיירה.
יהודי העיירה נעצרו, הובלו לנובי בצ'יי ונכלאו בטחנת קמח במקום.
נוביני ברדובסקיה (בפולנית: Nowiny Brdowskie) הוא כפר בגמינה באביאק במחוז קולו בפרובינציית פולין גדול בפולין.
הכפר נמצא במרחק של כ-6 קילומטרים מערבית לבאביאק, בירת הגמינה, במרחק של כ-20 קילומטרים צפון-מזרחית לקולו, בירת המחוז, במרחק של כ-150 קילומטרים מזרחית לפוזנן, בירת הפרובינציה, ובמרחק של כ-180 קילומטרים מערבית לוורשה, בירת פולין.
בכפר מתגוררים כ-70 תושבים (נכון ל-2011).
ב-29 באפריל 1863, במהלך מרד ינואר של הפולנים כנגד שלטון האימפריה הרוסית באזור, התרחש ביער בין נוביני ברדובסקיה לכפר ברדוב קרב שבו הפולנים הפסידו.
בכפר ישנה אנדרטה המנציחה את עשרות הפולנים שנפלו בקרב.
עם סיום המלחמה האזור חזר לשליטת פולין.
נובי מיר הוא ירחון ספרותי שראה אור בברית המועצות וברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות.
הירחון נודע בקו הליברלי שלו, שלא היסס למתוח ביקורת על השלטונות ולאתגר את גבולות חופש הביטוי.
הירחון נוסד בשנת 1925. שמו ניתן כהמשכיות וקריאת תיגר לשמות הירחונים הספרותיים "מיר בוז'י" ("עולם האלוהים"; ראה אור בשנים 1892-1906) ו"סוברמני מיר" ("עולם העכשיו"; 1906-1917).
בתחילה שמר הירחון על נאמנות לקווי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
בשנת 1950 התמנה אלכסנדר טברדובסקי לעורכו הראשי של הירחון.
מיד לאחר מות סטלין החל לפרסם בירחון דברי ביקורת במסגרת ספרותית.
אולם ב-1958, עם ההפשרה של חרושצ'וב, הושב לתפקידו.
החל מאותה עת הפך הירחון לבמה לפרסומים ביקורתיים, שאיתגרו את גבולות חופש הביטוי.
המגמה הגיעה לשיא ב-1962 עם פרסום הנובלה "יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ'" מאת אלכסנדר סולז'ניצין, שתיאר חיים בגולאג.
מגמה זו נמשכה עד 1970, אז אולץ טברדובסקי להתפטר מתפקיד העורך.
בעת הפרסטרויקה גיבש הירחון קו ביקורתי ביותר נגד מוסדות המדינה והמפלגה, כולל מתיחת ביקורת על מיכאיל גורבצ'וב.
כן התפרסמו בו לראשונה יצירות אנטי-סובייטיות בולטות של כותבים כג'ורג' אורוול, יוסף ברודסקי, בוריס פסטרנק וולדימיר נבוקוב.
נוביה זמליה הוא סרט פעולה רוסי, בבימויו של אלכסנדר מלניק שיצא לאקרנים בשנת 2008. בסרט מככבים קונסטנטין לברוננקו, אנדריי פסקוב, מאראט בשארוב, פאבל סבורשצ'ניקוב, סרגיי ז'יגונוב, אלכסנדר סמוילנקו, טומי 'טיני' ליסטר ואינבורגה דפקונאייטה.
הסרט צולם ברוסיה, אוקראינה, מלטה ונורווגיה.
בשנת 2013 בוטל עונש המוות.
כשהמקום לאסירים חדשים במערכת בתי הכלא הרוסית הולך ואוזל, קבוצת אסירים נלקחת לאי בשם נוביה זמליה לצורך ניסוי.
נוביה זמליה (בהולנדית: Nova Zembla) הוא סרט דרמה הולנדי היסטורי משנת 2011 בבימויו של ריינואוט אורלמנס.
זהו הסרט העלילתי ההולנדי הראשון בתלת מימד.
הסרט מתאר את מסעם האחרון של וילם ברנץ וג'ייקוב ואן היימסקרק בשנים 1596–1597 כאשר הם וצוותם ניסו לגלות את המעבר הצפון-מזרחי להודו.
עם זאת, בגלל קרח הים, הם תקועים באי נובאיה זמליה ונאלצים לבלות שם את החורף.
הסיפור מסופר דרך עיניו של חריט דה ויר ומבוסס באופן רופף על יומן שפרסם בשנת 1598 לאחר שובו.
חריט מצטייר כמי שמנהל מערכת יחסים עם קתרינה פלנסיוס, בתו של האסטרונום, הקרטוגרף והכומר פטרוס פלנציוס, שהעלה את הרעיון של מעבר צפון מזרחי כדי להגיע להודו המזרחית.
אפקט נוביה זמליה, שתואר לראשונה על ידי דה ויר, מוצג בסרט, גם אם בצורה לא היסטורית.
רוברט דה הוג בתפקיד חריט דה ויר
דרק דה לינט בתפקיד וילם ברנץ
ויקטור ריינייר בתפקיד ג'ייקוב ואן היימסקרק
ינו דסלייר בתפקיד פטרוס פלנציוס
דאוצן קרוס בתפקיד קתרינה פלנציוס
הסרט צולם באיסלנד, בלגיה, קנדה והולנד.
הסצנות שבהן מוצגת אמסטרדם צולמו בברוז' הבלגית.
הפסקול והליווי המוזיקלי בוצע על ידי הדי ג'יי והמפיק ההולנדי ארמין ואן ביורן.
נובי יארילוביצ'י (באוקראינית: Нові Яриловичі) הוא מעבר גבול בין בלארוס לאוקראינה, צפונית לכפר נובי יארילוביצ'י, במחוז צ'רניהיב.
המעבר נמצא על כביש M01 וכביש E95 ונקרא על שם הכפר נובי יארילוביצ'י שנמצא בקרבת מקום, המעבר נמצא ממש ליד הכפר הקטן סקיטוק.
מעבר לגבול בצד הבלארוסי נמצא מעבר הגבול נובה חוטה.
זהו מעבר גבול בינלאומי המותאם לתנועת רכבים ומשאיות.
המעבר עלה לכותרות החדשות בספטמבר 2020, בעקבות הודעת ממשלת אוקראינה על סגירת הגבולות עקב מגפת הקורונה.
נמנעה כניסה למדינה של יותר מאלפיים חסידי ברסלב ישראלים שביקשו להגיע דרך בלארוס לקבר רבי נחמן מברסלב באומן והתקבצו במעבר זה.
נוביצ'וק הוא קבוצה של גזי עצבים, חלקם נשק כימי בינארי שפותחו על ידי מכון מחקר כימי ממשלתי הידוע בראשי התיבות GosNIIOKhT בברית המועצות וברוסיה בשנים 1971 ו-1993. חלק מהחברים במשפחת חומרים זו נמצאים במצב צבירה של מוצק או של נוזל כשהם נשמרים בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ.
מדענים רוסים שפיתחו את גזי העצבים הללו טוענים שהם מהקטלניים ביותר שנוצרו אי פעם, עם כמה גרסאות שאולי חזקות פי חמישה עד שמונה מתרכובת VX ואחרות חזקות פי עשרה מסומאן.
נוסף לרוסיה, ידוע כי הנוביצ'וק מיוצר על ידי מדענים "בכמה מדינות חברות נאט"ו ובאיראן."
במאה ה-21 הגיע הנוביצ'וק לידיעת הציבור לאחר ששימש להרעלת מתנגדי ממשלת רוסיה, כולל סרגיי סקריפאל ובתו ושני אישים אחרים בבריטניה (2018) ובעת הרעלתו של אלכסיי נבאלני (2020), במקרה בו הושם הנוביצ'וק בתחתוניו.
בנובמבר 2019, הארגון למניעת נשק כימי (OPCW), שהוא הגוף המבצע של אמנת הנשק הכימי (CWC), הוסיף את נוביצ'וק ל"רשימת החומרים המבוקרים" של האמנה, במה שהיא אחד השינויים הראשונים המשמעותיים באמנה מאז שהוסכם עליה בשנות התשעים, זאת "בתגובה להרעלות 2018 בבריטניה."
נובי פוסילי (, בתרגום לעברית: המאובנים החדשים) היא להקת פופ קרואטית.
הלהקה נוסדה בשנת 1969, בזאגרב, יוגוסלביה (כיום קרואטיה).
בשנת 1976, המלחין ראיקו דוג'מיץ' הצטרף ללהקה.
באותה השנה, ניגנה הלהקה את שירם, "Diridonda", בפסטיבל ספליט הקרואטי.
בזכות ההופעה, הסינגל הפך ללהיט בקרואטיה וביוגוסלביה כולה.
במרוצת השנים, האלבומים שהוציאו נמכרו במיליוני עותקים ברחבי הבלקן.
ב-7 במרץ 1987, ניצחה הלהקה בקדם היוגוסלבי לאירוויזיון 1987, ונבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון.
ב-9 במאי באותה השנה, ביצעה הלהקה את השיר "Ja sam za ples" על בימת האירוויזיון.
היא הופיעה לפני שווייץ ואחרי אירלנד.
בתום ההצבעה, הלהקה הגיעה למקום הרביעי עם 92 נקודות.
בשנת 2001, הלהקה התפרקה, ובשנת 2005, נוסדה מחדש.
נוביה העליונה היא החלק הדרומי ביותר של נוביה, הממוקם במעלה נהר הנילוס אל נוביה התחתונה.
הוא נקרא כך מכיוון שהנילוס זורם צפונה, ולכן הוא נמצא במעלה הזרם ובגובה גבוה יותר ביחס לנוביה התחתונה.
גבולות נוביה העליונה אינם מוגדרים למדי ותלויים בגישת החוקרים.
מבחינה גאוגרפית נוביה העליונה מעצבת את האזור שבין האשד השני והשישי של הנילוס.
מדי פעם משתמשים במונח נוביה התיכונה לעיצוב האזור שבין האשד השני והשלישי; במקרה זה נוביה העליונה מתחילה באשד השלישי במעלה הזרם.
תת-חלוקות פיזיוגרפיות של נוביה עילית לצד האשד של הנילוס:
מבחינה פוליטית נוביה העליונה ממוקמת בצפון ובמרכז סודאן של ימינו, ומשתרעת מהגבול המצרי דרומה ועד ח'רטום של ימינו במפגש של הנילוס הלבן והנילוס הכחול.
מבחינה היסטורית נוביה העליונה כוללת את אזורי ההשפעה של החלק הנובי של הממלכה החדשה במצרים או ממלכת כוש או מרואה.
חיבור העולם הים תיכוני עם אפריקה הפנימית, נוביה עילית נחצה על ידי נתיבי סחר חשובים והייתה ערש של תרבויות מגוונות.
תרבות מ- עד תרבות קרמה 2500 לפני הספירה 1500 לפני הספירה הממלכה החדשה במצרים 1550 לפני הספירה 1080 לפני הספירה ממלכת כוש 800 לפני הספירה (בקירוב) המאה ה-4 לפני הספירה נוביה הנוצרית (מאקוריה (Makuria) ואלודיה (Alodia)) המאה ה-6 לספירה.
נוביה התחתונה (נקראת גם וואוואט) היא החלק הצפוני ביותר של נוביה, רציף פחות או יותר עם אגם נאצר המודרני, שהטביע את האזור ההיסטורי בשנות ה-60 של המאה ה-20 עם בניית סכר אסואן.
אנדרטאות נוביות קדומות רבות, וכל אוכלוסייתה המודרנית, הועברו למקומן כחלק מהקמפיין הבינלאומי להצלת האנדרטאות של נוביה ; קאסר איברים הוא האתר הארכאולוגי הגדול היחיד שלא הועבר למקומו ולא שקע במים.
העבודה הארכאולוגית האינטנסיבית שנערכה לפני ההצפה פירושה שההיסטוריה של האזור ידועה הרבה יותר מזו שבנוביה העליונה.
לפי דייוויד וונגרוב , המדיניות הנובית של קבוצה A של סוף האלף ה-4 לפני הספירה מובנת בצורה גרועה מכיוון שרוב השרידים הארכאולוגיים שקועים מתחת לאגם נאצר.
ההיסטוריה שלה ידועה גם מיחסיה הארוכים עם מצרים, במיוחד השכנה מצרים העליונה.
האזור הוגדר מבחינה היסטורית בין האשד הראשון והשני ההיסטורי, הנמצאים כעת שניהם בתוך אגם נאצר.
האזור היה ידוע לגאוגרפים יוונים-רומיים בתור Triakontachoinos.
הוא נמצא במורד הזרם על הנילוס מנוביה העליונה.
במהלך תקופת הממלכה התיכונה של מצרים, נכבשה נוביה התחתונה על ידי המצרים.
כאשר המצרים נסוגו במהלך תקופת הביניים השנייה, נראה שנוביה התחתונה הפכה לחלק מהממלכה הנובית העליונה של קרמה.
הממלכה החדשה כבשה את כל נוביה, ונוביה התחתונה הייתה משולבת באופן הדוק במיוחד במצרים, אך בתקופת הביניים השלישית היא הפכה למרכז המדינה העצמאית כוש שבסיסה בנפאטה בשלב מסוים.
אולי בסביבות שנת 591 לפני הספירה הועברה בירת כוש דרומה למרואה ונוביה התחתונה נשלטה על ידי האי מרואה.
עם נפילת האימפריה המרויטית במאה הרביעית לספירה, האזור הפך לביתה של קבוצת X, הידועה גם כתרבות בלאנה , שכנראה היו הנובטים .
מכאן התפתחה למדינה הנוצרית נובטיה במאה החמישית.
נובטיה אוחדה עם מדינת נוביה העליונה מאקוריה , אך נוביה התחתונה הפכה בהתמדה ליותר ערבית ואסלאמית ולבסוף הפכה עצמאית דה פקטו כמדינת אל-מאריס .
רובה של נוביה התחתונה סופחה רשמית על ידי מצרים במהלך הכיבוש העות'מאני של 1517, והיא נשארה חלק ממצרים מאז, כשרק הדרום שייך סודאן.
נובי מליני (באוקראינית: Нові Млини, "הטחנות החדשות") הוא כפר במחוז צ'רניהיב שבצפון-מזרח אוקראינה.
ידוע כמקום הולדתו של הסופר העברי יוסף חיים ברנר.
היישוב נובי מליני נוסד סביב שנת 1630, אך התפתחותו המשמעותית החלה בראשית המאה ה-19. באותה תקופה נבנו, בתכנונו של מהנדס גרמני, חמישה סכרים על יובליו של נהר סיים הסמוך לכפר.
על גדות הנהר הוקמו טחנות קמח ומתקנים לייצור שמן וסוכר - פעילות תעשייתית שחיזקה את היישוב מבחינה כלכלית ודמוגרפית.
בסוף המאה ה-19 התגוררו בכפר כ-3,300 תושבים, מהם כ-350 יהודים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו מספר תשתיות באזור, ביניהם הגשר מעל הנהר, מה שפגע בדרכי הגישה לכפר והצריך סלילת דרכי עפר חלופיות.
במלחמת העולם השנייה היה הכפר חלק מהלחימה בחזית המזרחית, ואחריה הוקמה בו אנדרטה לזכר 108 החיילים שנהרגו בהגנת האזור ב"מלחמה הפטריוטית הגדולה" (השם הסובייטי למלחמת העולם השנייה).
כיום, נותר הכפר קטן, המאופיין בחקלאות עונתית, גינות ירק פרטיות, מחסני מזון מסורתיים ובתי עץ ישנים.
חלק מהבתים ננטשו, אך אחרים שופצו ומשמשים כבתי קיץ לתושבי הערים הסמוכות.
קהילה יהודית קטנה התקיימה בנובי מליני מן המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20. בני הקהילה עסקו במלאכות מסורתיות כמו חייטות, נגרות ופחחות.
בכפר פעלו בית כנסת, "חדר" ובית מדרש, וכן מלמדים מקומיים שלימדו את הילדים.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, התחוללו פוגרומים רחבי-היקף נגד יהודי אוקראינה, ובייחוד בשנת 1919. באותה שנה נערכו פרעות גם בנובי מליני, במהלכן נבזזו בתים, בית הכנסת חולל, ותושבים רבים נרצחו.
בין ההרוגים היו בני משפחת ברנר - האב שלמה, האח שמואל ובני משפחתו.
על פי עדויות, לאחר הפרעות נערכה תפילת "כל נדרי" בבית הכנסת המחולל, בנוכחות מניין קטן של ניצולים, כטקס זיכרון וקינה על ההרוגים.
שרידי הקהילה המשיכו להתגורר בכפר עוד זמן קצר, עד שעזבו אותו בשנים שלאחר מכן.
בשנות ה-50 עזבו אחרוני היהודים את הכפר.
יוסף חיים ברנר, מחלוצי הספרות העברית המודרנית, נולד וגדל בנובי מליני.
בסיפורו האוטוביוגרפי "בחורף" (1904) תיאר ברנר את עיירת ילדותו כמקום דחוס, קודר ודיכאוני, ואת בית הוריו כבית דל שבו שררו נוקשות וקשיי פרנסה.
תיאוריו מדגישים חורף מתמשך - הן במובן האקלימי והן במובן הרוחני.
אחיו, בנימין ברנר, תיאר בספר זיכרונותיו "גדולה הייתה הבדידות" (1978) תמונה שונה במקצת: אף על פי שסבל מעוני ומקור, הוא הדגיש את נופי הסביבה - נהר שופע, צמחייה עשירה, גינות ירק ומטעים - כגורם ש"חיפה ופיצה" על הדלות שבבית.
נובמבר (מלטינית: November) הוא החודש האחד עשר בלוח השנה הגרגוריאני.
שם החודש נובע מהמילה הלטינית novem, נובֶם, שפירושה "תשע", מאחר שהחודש הזה היה החודש התשיעי בלוח השנה הרומי המקורי, שנפתח בחודש מרץ ושהיו בו רק עשרה חודשים (החודשים ינואר ופברואר נוספו רק מאוחר יותר).
בכל שנה, חודש נובמבר מתחיל בדיוק באותו יום בשבוע שבו מתחיל חודש מרץ, ובכל שנה שאינה מעוברת, חודש נובמבר מתחיל גם בדיוק באותו יום בשבוע שבו מתחיל חודש פברואר.
באזור חצי הכדור הצפוני נובמבר הוא חודש סתווי, ובאזור חצי הכדור הדרומי נובמבר הוא חודש אביבי.
בחודש נובמבר (כמו בחודשים אפריל, יוני וספטמבר) יש 30 ימים.
המזלות של חודש נובמבר הם עקרב וקשת.
נוֹבֵלָה (באיטלקית: Novella) היא סוגה ספרותית מרכזית, שכוללת סיפורים קצרים יחסית שעלילתם מתרכזת במקום אחד, נמשכת לאורך תקופה קצרה וסובבת ציר רעיוני או עלילתי אחד.
לעיתים מוגדרת נובלה גם על־פי אורכה: ארוכה מסיפור קצר וקצרה מרומן.
התפתחות הנובלה כז'אנר ספרותי החלה בימיה הראשונים של תקופת הרנסאנס באירופה, בידי סופרים צרפתים ואיטלקים.
הבולט מביניהם היה ג'ובאני בוקאצ'ו, שספרו הדקאמרון הכיל כ-100 יצירות ספרותיות שונות הנחשבות כאבות היסוד של הסוגה.
בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 החלו להיווצר קווים וחוקים סגנוניים קבועים לטיב הנובלה, בעיקר בספרות הגרמנית.
מבקר הספרות יוסף אורן מונה ביניהם:
מיקוד רב בעלילה ומיעוט בתיאורים ובהשתהות ללא פעולה
מבנה סיפור השואף אל שיאו תוך קיום מתח גובר והולך אצל הקורא
על אף הפעולות הברורות, חלק ממניעי הפעולות נותר סתום, ומותיר תחושה דֵמוֹנית
נובלות משמשות לעיתים כבסיס ליצירות ארוכות ומפותחות יותר, בעיקר בתחומי המדע הבדיוני והפנטזיה.
לדוגמה אפשר למנות את יצירתה של ננסי קרס, "קבצנים בספרד", שפורסם בהתחלה כנובלה ולאחר מכן הורחב לרומן.
דוגמאות נוספות לטכניקה זו אפשר למצוא אצל רוג'ר זילאזני, אורסולה לה-גווין, אן מק'קפרי ועוד.
נובלה מפורסמת ומשפיעה נכתבה על ידי טולסטוי ב-1889 בשם "סונאטת קרויצר" אשר הסעירה בזמנו את הרוחות ברוסיה ונחשבה בפי רבים לשערורייתית ממש.
בספרות העברית אחד מכותבי הנובלות המפורסמים ביותר הוא ש"י עגנון, שמספר רב מיצירותיו נחשבות לנובלות, ביניהן "והיה העקוב למישור" ו"תהלה".
על המחברים העבריים האחרים שחיברו נובלות נמנים בנימין תמוז, אהרן אפלפלד, עמוס עוז, אברהם ב.
יהושע, שולמית הראבן ואורלי קסטל-בלום.
נוֹבֵּלְיוּם (Nobelium, ידוע גם בשם Unnilbium) הוא יסוד מלאכותי, שסמלו הכימי No ומספרו האטומי 102.
זהו היסוד ה-10 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.
קרוי על שם הכימאי השוודי אלפרד נובל, שהמציא את הדינמיט וייסד בצוואתו את פרס נובל.
ב-1957 טענה קבוצת מדענים ממוסד נובל לפיזיקה בסטוקהולם, שיצרו את יסוד 102 על ידי הפצצת 244Cm ביוני 13C במאיץ חלקיקים.
מההפצצה נוצר איזוטופ בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות.
ב-1958, קבוצת מדענים אחרת שכללה את אלברט גיורסו, תורביורן סיקלאנד וגלן סיבורג שעבדו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ניסתה לאמת את התגלית של מעבדת "נובל", והצליחו ליצור 245No בעל זמן מחצית חיים של כ-3 שניות על ידי הפצצת 246Cm ב-12C.
לאחר מכן, קבוצת מדענים שלישית שעבדה במוסד למחקר גרעיני שברוסיה לא הצליחה להפיק איזוטופ נובליום בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות, אך הצליחו לאשר את התגלית של קבוצת המדענים מברקלי.
הקרדיט לגילוי הנובליום ניתן לקבוצת המדענים בברקלי, שהחליטו להמשיך לשמור על שם היסוד כפי שנקרא בתחילה (נובליום).
נוֹבְּלֶס הוא מותג סיגריה ישראלי המיוצרת על ידי חברת דובק.
הסיגריה הושקה בשנת 1952. לסיגריה נובלס יש 4 סוגים, נובלס פילטר, נובלס בלנד, נובלס אמריקאן בלו (שיוצרה משנת 2003 עד 2007) ונובלס גולדן וירג'יניה (המיוצרת משנת 2009).
מותג זה היה בעבר זול יחסית למותגים אחרים הנמכרים בשוק הישראלי, אך היום, לאחר עליית מחירי הטבק והסיגריות, מחירו דומה פחות או יותר לשאר מותגי הסיגריות.
השם "נובלס" מקורו במונח הצרפתי Noblesse oblige שמשמעותו "האצילות מחייבת".
שם זה ניתן לסיגריה על מנת להקנות לה נופך יוקרתי, ועל סמך הטענה כי היא מיוצרת מטבק וירג'יניה איכותי ומובחר.
לסיגריות נובלס שמור מקום מיוחד בהוויה הישראלית, כמאפיין של צעירים פורקי עול השואפים לממש את ערכי מהפכת שנות ה-60 "סקס, סמים ורוקנרול".
ככל הנראה מקום זה הוקנה למותג עקב חלוקת סיגריות נובלס בחינם בקיבוצים, בהם הפכה למאפיין של הצעירים וגרעיני נח"ל.
נוברטיס (Novartis Pharma AG) היא חברת תרופות מהגדולות בעולם.
נוברטיס הוקמה ב-1996, בעסקת ענק בה התמזגו שתי חברות תרופות - סיבה גייג'י (Ciba-Geigy) וסנדוז (Sandoz).
מטה החברה ממוקם בעיר בזל שבשווייץ.
היא אחת החברות הגדולות בעולם (לא רק בתחום התרופות, אלא בכלל) מבחינת היקף הפעילות ושווי השוק שלה נאמד בכ-220.36 מיליארד דולר ביוני 2014.
שם החברה, נוברטיס, מגיע משתי מילים לטיניות: נובה (חדש) וארטס (אומנות, מלאכה) - כלומר ידע חדש, מיומנות חדשה.
מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסה השווייצרית .
חברת הבת שלה Novartis India נסחרת בבורסת בומביי .
בין מגוון התרופות המיוצרות על ידי נוברטיס, נכללות ריטלין ווולטרן.
נוברטיס מיוצגת בישראל על ידי חברת נוברטיס ישראל בע"מ.
מחלקה לתרופות ומחקר - מפתחת תרופות חדשות.
מחלקת סנדוז - מטפלת בתרופות גנריות, ומשיגה להן זיכיונות ייצור ושיווק.
מחלקת חדשנות רפואית - מטפלת בתרופות בעלות פטנט רשום
נוּבֶל קוִויזין (מצרפתית: Nouvelle Cuisine, "מטבח חדש") הוא גישה לבישול אוכל והצגתו במטבח הצרפתי.
הביטוי הופיע לראשונה במאה השמונה עשרה, כשוונסן לה שאפל כתב על אודות סגנון הבישול הפשוט שעליו הוא ממליץ בספרו "הטבח המודרני" (Cuisinier moderne, 1735).
הביטוי נוצר מחדש בהקשר הבישול הצרפתי בסוף שנות השישים של המאה ה-20 בידי מבקרי המסעדות הנרי גו וכריסטיאן מיו, אשר חזרו על סיסמה שהייתה שגורה בפיו של המעצב כריסטיאן דיור בשנות החמישים של המאה ה-20, "New Look" (מבט חדש), שאותו הטיח כלפי כתבי אופנה נלהבים.
הנובל קוויזין במשמעותו המקובלת כיום הוא זרם בבישול שתיארו וייסדו שני מבקרי המסעדות החשובים בצרפת, בשנת 1972, הנרי גו וכריסטיאן מיו.
גו ומיו ייסדו בשנת 1968 מדריך מסעדות בשם גו מיו, השני בחשיבותו בצרפת לאחר מדריך מישלן.
מטרת הזרם היא עידוד הצגה טבעית ופשוטה יותר של האוכל, שבו יגולמו תכונותיו הטבעיות של חומר הגלם.
זאת, ללא בישול יתר שיהרוס את מרכיביו וללא שומן רב מדי, שני מאפיינים של הבישול הראוותני בן המאה התשע עשרה, מבית מדרשו של אוגוסט אסקופייה וקודמיו, ועדיין משל בכיפה.
מיישמי אידאולוגיה זו היו השפים מישל גראר, אלן סנדרנס, האחים טרואגרו ואלן שאפל, מאיר הצוהר לנובל קוויזין ומבשרה היה השף פרנאן פואן כולם בעלי שלושה כוכבים במדריך המסעדות מישלן.
עקרונות הנובל קוויזין היו כדלהלן: טריות מוחלטת של מרכיבי המאכל, קלילות והרמוניה טבעית בביצועו ופשטות בשיטת הבישול.
הבישול יתבצע עם פחות שומן, לא עוד תבשילים בלתי ניתנים לעיכול ולא מאכלים "בתחפושת".
במקום זאת הם פיתחו רטבים קלים המבוססים על צירי בשר ומיציו, תבלינים וירקות המבושלים כך שטעמם הטבעי נשמר, ובישול מהיר ללא שומן, בו האוכל ישמור על חלק ממרקמו.
הדבר היה כרוך בבישול בתנור או בגריל, אידוי, בישול בבאן מארי, או בישול בפפיוט.
הנרי גו התווה עשרה קווי מתאר שלאורם יבשלו בנובל קוויזין:
זמן הבישול יופחת לרוב הדגים, לכל פירות הים, לעוף, בשר לסוגיו, ירקות ופסטה.
במקום להסוות את טעמי חומרי הגלם עם רטבים עשירים.
השפים ילכו מוקדם בבוקר לקניות בשוק של המוצרים הטריים והאיכותיים ביותר.
צמצום כמות המנות המופיעות בתפריט.
הפסקת היצמדות לעקרונות מיושנים כגון משרה לבשר ציד.
איסור על שימוש ברטבים עשירים יתר על המידה, שמסווים את טעמיהם הטבעיים של חומרי הגלם ואשר פוגמים בצורה קשה בבריאות.
ישומו של ידע תזונתי עדכני.
מעבר לתבשילים קלים, שימוש נרחב בירקות טריים ושימוש מופחת בבשר.
הימנעות מהגשה ראוותנית, מגמה בה החל אנטונין קארם, מאה וחמישים שנה קודם לכן.
על אסתטיקת המנות להיות פשוטה.
המצאת תבשילים חדשים וטכניקות בישול חדשות.
בפועל הנובל קוויזין התממש במנות קטנות בצלחות גדולות, האוכל היה מעוטר בצורה הנחשבת נאה לעין וכלל מעט תוספות.
ירקות הוגשו בצורתם הטבעית לצד בשר דקיק, והארוחה הכילה גם מקפא אוורירי המלווה דג רענן וטרי.
כוכבי בישול חדשים היו מחיות ירקות, שאף מילאו את מקום הקינוח בהתגלמותם כמרקים.
זרם הנובל קוויזין היה שנוי במחלוקת אך הוא הותיר את חותמו, ושפים רבים דוגלים בו גם במאה ה-21.
נובל סטאר שתרגומו: "כוכב חדש", היא תוכנית טלוויזיה מסוגת תוכניות הריאליטי, שבמרכזה תחרות שירה, המשודרת בערוץ הטלוויזיה M6 הצרפתי.
התוכנית מבוססת על התוכנית הבריטית "פופ איידול".
היא עלתה לשידור בשנת 2003, במקביל לעלייתה של תוכנית הטלוויזיה הישראלית בעלת השם הדומה, "כוכב נולד".
מנחה התוכנית ב"נובל סטאר" הוחלף באמצע העונה הרביעית.
בשלוש העונות הראשונות הפיק והנחה את התוכנית בנז'אמין קסטלדי, שהפיק והנחה גם את התוכניות הראשונות בעונה 4, אך הוא פרש באמצע העונה, והוחלף על ידי המנחה וירז'יניה אפירה.
בניגוד לתוכניות מקבילות במדינות אחרות, משתתפים בתחרות "נובל סטאר" הצרפתית גם מתחרים תושבי מדינות ריבוניות אחרות.
בנוסף לאזורי מיון הזמרים בצרפת עצמה מתקיימת בחירת זמרים גם בעיר לייז', העיר דוברת הצרפתית הגדולה ביותר בבלגיה, הנחשבת כמרכז התרבותי של ולוניה.
בעונה הראשונה של התוכנית נערכו מיונים למועמדים גם בחבל קבק הקנדי, שמעבר לים.
אולם הם הופסקו לאחר שבקנדה החלה להיות משודרת התוכנית "קנאדיאן איידול".
המחוזות הצרפתיים שבהם מתקיימים מיונים כיום הם: לייז', טולוז, רנה, מרסיי, ליל, ליון ופריז.
מתוך 2500 מתחרים, מגיעים 150 איש משלבי הסינון הסופיים, המתקיימים באופן קבוע באולם הטריאנון, אחד התיאטראות המפוארים בפריז.
ארבעת השופטים מסננים את המועמדים המתחרים עד למספר של 20 מתחרים, העומדים לבחירת הקהל.
בדומה לתחרות האמריקאית, ובניגוד לתחרות הישראלית, השופטים מעירים אמנם את הערותיהם - אך אין להם זכות למתן "חסינות בפני הדחה" למתמודדים, וכל המתחרים בכל תוכנית עומדים להצבעת הקהל בלבד.
נוּבל ואג (צרפתית: Nouvelle Vague - "גל חדש") הוא קולקטיב מוזיקלי צרפתי הפעיל משנת 2003. כל שירי הקולקטיב הם גרסאות כיסוי בסגנון בוסה נובה לשירי פאנק, פוסט-פאנק והגל החדש משנות השמונים.
שם הקולקטיב הוא משחק מילים משולש המתייחס בו זמנית גם לסגנון המוזיקלי של הביצועים המקוריים (new wave - גל חדש באנגלית), גם לסגנון המוזיקלי של הביצועים החדשים (בוסה נובה - גל חדש בפורטוגזית), וגם לגישה האמנותית של הגל החדש בקולנוע הצרפתי.
Nouvelle Vague (2004) - באלבום הבכורה של ההרכב מתארחות זמרות מרחבי העולם (שש מצרפת, אחת מברזיל ואחת מניו יורק).
כולן שרות רק שירים שלא הכירו קודם לכן, על מנת להבטיח את אופיים הייחודי של הביצועים.
האלבום כולל גרסאות חדשות לשירים של ג'וי דיוויז'ן, דפש מוד, דד קנדיז, הקיור ועוד.
Bande à Part (2006) - כולל ביצועים חדשים לשירים של הבאזקוקס, ניו אורדר, הסמיתס ואחרים.
3 (2009) - באלבום זה מבצעת הלהקה שירים של טוקינג הדס, הסקס פיסטולס, מינימל קומפקט ואחרים.
חלק מהביצועים הם דואטים עם המבצעים המקוריים.
נובלה קליגאריס (באיטלקית: Novella Calligaris; נולדה ב-27 בדצמבר 1954) היא שחיינית עבר איטלקייה, בעלת 3 מדליות אולימפיות, אלופת עולם ושיאנית עולם.
קליגאריס זכתה להיות השחיינית הראשונה באיטליה שזכתה במדליית אולימפית.
קליגאריס נולדה בפדובה בת למשפחת שחיינים.
ואחיה הבוגר, מורו, השתתף יחד איתה באולימפיאדת מינכן (1972) כשחיין מעורב אישי.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) בהיותה רק בת 13 וחצי סיימה קליגאריס במקום 26 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:26.3 דקות, במקום 17 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:59.4 דקות ובמקום 14 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:21.0 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 1970 זכתה קליגאריס במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:38.8 דקות, אחרי קרין נויגבאואר ממזרח גרמניה (9:29.1 דקות) ולינדה דה בור מהולנד (9:35.7 דקות).
בנוסף, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.7 דקות, במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.9 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.9 דקות.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה קליגאריס ב-3 מדליות.
מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.44 דקות, אחרי הכוכבת של התחרות שיין גולד מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 4:19.04 דקות ולפני גודרון וגנר ממזרח גרמניה (4:23.11 דקות).
בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:08.20 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.76 דקות.
קליגאריס זכתה ב-76 תוארי אליפות של איטליה בשחייה וקבעה 21 שיאים אירופים בשחייה.
עד לזכייתה של פדריקה פלגריני במדליית כסף באולימפיאדת אתונה (2004) היא הייתה לשחיינית האיטלקייה היחידה שזכתה במדליה אולימפית.
בשנת 1986 זכתה קליגאריס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
נובּל אנרג'י היא חברה אמריקאית, שמרכזה ביוסטון, טקסס, העוסקת בחיפוש ובהפקה של נפט וגז טבעי.
החברה עורכת חיפושי נפט וגז בדרום ארצות הברית, במפרץ מקסיקו, בארגנטינה, באקוודור, בניקרגואה, בגינאה המשוונית, בקמרון, במזרח הים התיכון, בים הצפוני ובסין.
ב-2020 נרכשה החברה על ידי חברת שברון על אף אי עמידה בתנאי המכרז, דבר שהסב רווח רב לבעל השליטה יצחק תשובה שהיה מצוי בהליך פשיטת רגל, על חשבון המדינה, כגון חברת כימיקלים לישראל כי"ל.
החברה הוקמה, תחת השם Samedan Oil Corporation, על ידי לויד נובל בשנת 1932, ועסקה בחיפושי נפט וגז באוקלהומה.
בשנות ה-70 הפכה החברה לחברת החזקות בשם Noble Affiliates Inc, שלה שלוש חברות בנות: חברת Samedan Oil Corporation שעסקה בחיפושי נפט וגז, חברת Noble Drilling Corporation שעסקה בקידוחי נפט וגז, וחברת B.
בשנת 1972 הפכה החברה לחברה ציבורית, ובשנת 1980 נרשמו ניירות הערך שלה למסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 1984 מכרה החברה את חברת הבת B.
Walker, ובשנת 1985 העבירה את חברת Noble Drilling Corporation לבעלות ישירה של בעלי המניות שלה.
בשנת 1998 נכנסה לפעילות בישראל כאשר הקימה את שותפות ים תטיס יחד עם אבנר חיפושי נפט ועם דלק קידוחים (אז תחת השם "סמידן").
בשנת 2000 מונה צ'ארלס דייוידסון לנשיא ומנכ"ל של החברה.
באפריל 2002 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, נובל אנרג'י.
ברבעון הרביעי של 2015 הפסידה החברה 2 מיליארד דולר על רקע צניחת מחירי הנפט והגז בעולם.
בעקבות קשיים כלכליים שאליהם נקלעה החברה בשנת 2020 עקב ירידת מחירי הנפט, היא נרכשה על ידי חברת שברון בעסקת חילופי מניות.
במסגרת פעילותה במזרח הים התיכון החברה שותפה עם חברות ישראליות בקידוחים אחדים במים הכלכליים של ישראל:
שותפות ים תטיס: מאגר הגז "נועה" שהתגלה ב-1999 ומאגר הגז "מרי" שהתגלה ב-2000. מתחילת שנת 2004 משמש הגז ממאגר "מרי" את חברת החשמל לישראל להפעלת אחדות מתחנות הכוח שלה.
מאגר "מרי" ומאגר "נועה" המקורי התכלו ב-2012. ביוני 2012 החלה הזרמת גז ממאגר "נועה צפון" לבז"נ (בתי הזיקוק לנפט בחיפה)
תמר: שדה גז טבעי כ-90 ק"מ מערבית לחיפה.
השדה התגלה בינואר 2009, וחלקה של נובל אנרג'י בו הוא 36%.
לווייתן: שדה גז טבעי ענק, הנמצא מערבית לחיפה והתגלה בשנת 2010. חלקה של נובל אנרג'י בו הוא 39.66%.
תנין: 120 ק"מ צפונית מערבית לחיפה, וצפון מזרחית מתגלית הגז הטבעית לוויתן.
חלקה של נובל אנרג'י בו הוא 47%.
בנובמבר 2012 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים על השותפות בתמר ובהן נובל אנרג'י, כעל מונופול בתחום אספקת גז טבעי בישראל.
לחברה גם זיכיון מטעם ממשלת קפריסין לחיפוש והפקה של נפט וגז בשטח הקרוי "בלוק 12".
גם בפעילות זו שותפות חברות ישראליות.
נוג , בגילומו של השחקן האמריקאי ארון אייזנברג (1969-2019), הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
נוג הוא הפרנגי הראשון שמצטרף לצי הכוכבים.
נוג הוא בנו של רום, ואחיינו של קווארק.
ארון אייזנברג בן ה-24, שגובהו כמטר וחצי בשל מחלת כליות מולדת, לוהק לתפקיד כי המפיקים היו זקוקים לשחקן שאיננו קטין (בגלל תהליך האיפור הארוך) שלא יראה גבוה מדי לצידו של סירוק לופטון (אשר לוהק כשהיה בן 14, לפני פרץ הגדילה באמצע הסדרה, שהפך אותו לגבוה יותר מכל יתר השחקנים).
נוג נולד לרום ולפרינדורה על פרנגינר, כוכב הבית של הפרנגי, בשנת 2353. לאחר שאמו הביולוגית לקחה במרמה את כל כספו של אביו וברחה, הוא עבר עם אביו לתחנת החלל חלל עמוק 9, שם עבד בבר של דודו קווארק.
במהלך תקופה זו, נוג היה שובב ועבריין קל.
ביחד עם חברו הטוב ג'ייק סיסקו הוא מצטרף, בחוסר רצון, לבית הספר שפותחת קייקו או'בריאן, והשניים הופכים לתלמידיה הראשונים.
בהמשך רום, תחת לחץ מצידם של קווארק והנגוס הגדול זק, מוציא את נוג מבית הספר, אולם ג'ייק ממשיך ללמד אותו כמורה פרטי מאחורי גבם.
נוג מכיר בכישלונו של אביו להרוויח מעבודתו כטכנאי, ולכן הוא מסתייג מללכת בעקבותיו ושואף לקריירה שבה יוכל לעשות משהו משמעותי.
לאחר שהוא עובר טקס התבגרות פרנגי מסורתי, הוא פונה אל קפטן סיסקו, על מנת שזה יתמוך במועמדותו לאקדמיה של צי הכוכבים.
נוג מתקבל והופך לפרנגי הראשון בצי כוכבים.
אקדמיית צי הכוכבים משבצת את נוג בתחנת החלל חלל עמוק 9, כחלק מההכשרה בשטח שעוברים הצוערים.
עם חזרתו לתחנה, הוא הופך להיות שותפו לדירה של ג'ייק, אף על פי שבתחילה המשמעת הצבאית החדשה של האקדמיה אינה עולה בקנה אחד עם ההרגלים הרשלניים של ג'ייק.
כצוער, נוג עובד בעיקר תחת ראש אגף המבצעים מיילס או'בריאן.
נוג מקבל דרגת סג"ם זמן קצר לפני שצי הכוכבים כובש מחדש את חלל עמוק 9, במהלך מלחמת הפדרציה בדומיניון.
על המוצב AR-558, בשיאו של קרב במהלך המלחמה בדומיניון, נוג נורה ברגלו על ידי חייל ג'מהדאר, דבר המחייב קטיעתה.
נוג מועבר לבסיס החלל 235 למספר חודשים, שם מגדלים רגל ביו-סינתטית שתחליף את הרגל הקטועה.
לאחר כמה חודשים של טיפול, נוג עדיין מרגיש כאבים ברגלו החדשה, על אף שהרופאים לא מצליחים לזהות כל גירוי בקולטני הכאב שלה, שיסבירו את הרגשתו.
נוג בורח מהחיים האמיתיים אל ההולודק, ומחליט להעביר את כל חייו שם ומסרב לעזוב, עד אשר ויק פונטיין כופה עליו לכבות את התוכנית.
אחד ממעשיו האחרונים של קפטן סיסקו, לפני שהצטרף לנביאי הבאג'ורנים, היה לקדם את נוג לדרגת לוטננט זוטר.
בציר זמן חלופי, נוג הופך לקפטן הפרנגי הראשון בצי הכוכבים.
ביקום המראה, נוג הוא הבעלים של הבר על "טרוק נור", אשר ירש אותם לאחר מותם של אביו ודודו.
נוג מיקום המראה מסייע למנהלת קירה נריס לברוח מכלאה ולהימלט מידי המורדים הארצנים, אולם לאחר מכן היא מוציאה אותו להורג, מחשש שיגלה למורדים את מקום הימצאה.
נוג נוהג לאחסן את כל כספו בתיבה הנעולה מתחת למיטתו.
נובּר אסלניאן (בארמנית: Նուբար Ասլանյան; נולד ב-18 ביוני 1943) הוא מלחין ארמני ישראלי, יליד יוון.
נובר אסלניאן נולד באתונה, כבנם של אברם ואסתר אסלניאן.
אחרי מלחמת העולם השנייה, בשנת 1946, משפחתו היגרה לארמניה הסובייטית.
בנוסף להנדסאות חשמל, אסלניאן סיים בשנת 1973 גם לימודי הלחנה באקדמיה למוזיקה על שם קומיטאס בירוואן, תחת הדרכתו של המלחין גריגור אגיאזריאן.
המלחינים הנערצים עליו הם בעיקר בטהובן, מאהלר, חאצ'טוריאן ושוסטקוביץ'.
בשנת 1994 הוא עלה לישראל והתיישב בחיפה.
יצירותיו מבוצעות בישראל ובארצות רבות אחרות.
בשנת 2004, לרגל יום העצמאות ה-56 של ישראל, נערך קונצרט של יצירותיו בירוואן.
אסלניאן הלחין יצירות לכלי נגינה סולו, מוזיקה מקהלתית, מוזיקה קאמרית, לתזמורת כלי נשיפה ולתזמורת סימפונית.
יצירותיו בוצעו על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הקאמרטה הישראלית ירושלים ותזמורות ישראליות אחרות.
אסלניאן פעיל בעמותת "ספטימה" לקידום המוזיקה הישראלית.
אשתו מורה למוזיקה וגם שני ילדיו, בן ובת, עוסקים במוזיקה.
1965 - מארש-פואמה "סרדאראפאט" לזכר קרבנות רצח העם הארמני בשנת 1915
1977 - סונטה לחלילית ולאבוב
1996 - סונטה לצ'לו סולו - "לזכרו של יוני נתניהו"
2001 - סוויטה "בהרים" לכלי נשיפה מעץ ולפסנתר - מוקדשת לצולאק מומג'יאן, קונסול הכבוד של ארמניה בישראל
2006 - "ערעור" לוויולה - "מוקדש לקרבנות החפים מפשע של מלחמת לבנון השנייה"
2 - לזכר הורי המלחין
1996 - רביעיית מיתרים מס.
3 "ארמניה 93-88" (הולחנה בהשפעת אירועי רעידת האדמה בארמניה בשנת 1988 ושנות הפרסטוריקה)
1997 - קונצ'רטינו לחצוצרה ולתזמורת כלי קשת - מוקדש לבנו, ארמן אסלניאן, שהיה הסולן בביצוע הבכורה
1982 - קנטטה א-קאפלה "סוכות" למקהלה מעורבת
1990 - המנון של ארצאך - למקהלה מעורבת ולתזמורת סימפונית - "מוקדש למשחררי ארצאך"
2000 - מארש פואמה - "מוקדשת ללוחמים נגד הטרור"
2005 - קונצ'רטו - פואמה לחצוצרה ולתזמורת "לגבורים של סיפאן" - במלאת 90 שנה לרצח העם הארמני
2006 - "מונולוג" סונטה אוטוביוגרפית לצ'לו סולו מס.
2007 - פואמה - אלגיה - מוקדשת לזכרו של הראנט דינק
2014 - קונצ'רטו לטרומבון ולתזמורת " אנחנו "
נוברה (באיטלקית: Novara, במילאנזית: Nuàra) היא בירת נפת נוברה שבמחוז פיימונטה שבאיטליה.
העיר שוכנת ממערב למילאנו והיא העיר השנייה בגודל אוכלוסייתה במחוז לאחר טורינו.
נוברה היא צומת דרכים חשובה לתחבורה המסחרית על הכביש בין מילאנו לבין טורינו ועל הכביש בין ג'נובה לבין שווייץ.
נוברה שוכנת בין הנהרות אגוניה (Agogna) וטרדופיו (Terdoppio) שבצפון מזרח המחוז, 50 ק"מ ממילאנו ו-95 ק"מ מטורינו.
נוברה נוסדה בעת העתיקה על ידי הרומאים.
שמה לקוח מהמילה "נוב" (חדש) ו"אריה" (Aria), השם שתושבי גאליה קיסאלפינה נהגו לכנות את האזור הסובב את העיר.
נובאריה (Novaria) העתיקה, שקיימת מזמנם של הליגורים, הייתה מוניקיפיום ושכנה על הדרך מוורקלאי (Vercellae, כיום ורצ'לי - Vercelli) לבין מדיולאנום (Mediolanum, כיום מילאנו).
מיקומה של העיר על פרשת דרכים, כפי שהיא היום, החל כבר בתקופה הרומית.
לאחר שהעיר הוחרבה ב-386, היא נבנתה מחדש על ידי תאודוסיוס הראשון.
לאחר מכן היא נבזזה על ידי רדגאיסוס (Radagaisus), מלך הגותים, ב-405 ועל ידי אטילה ההוני ב-452.
תחת שלטון הלומברדים נעשתה נוברה לדוכסות, ותחת שלטונו של קרל השמן היא נעשתה לרוזנות.
נוברה זכתה לזכויות של "עיר חופשית".
ב-1110 היא נכבשה על ידי היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונהרסה, אך ב-1167 היא הצטרפה לליגה הלומברדית.
בסוף המאה ה-12 היא קיבלה את חסותה של מילאנו והפכה למעשה לנחלתו של בית ויסקונטי ומאוחר יותר של בית ספורצה.
בקרב נוברה שנערך בשנת 1513, הניסו שכירי חרב שווייצרים, שהגנו על נוברה עבור בית ספורצה, כוחות צרפתים שצרו על העיר.
קרב זה שם קץ לכיבוש הצרפתי של איטליה במסגרת מלחמת ליגת קמברה.
ב-1706 נכבשה נוברה, שהובטחה זה מכבר לאמדאוס השמיני מסבויה, על ידי פיליפו מריה ויסקונטי, על ידי כוחותיו של בית סבויה.
על פי הסכם אוטרכט, נעשתה נוברה, יחד עם מילאנו, לחלק מנחלתו של בית הבסבורג.
לאחר כיבושה ב-1734 הועברה נוברה בשנה שלאחר מכן לבית סבויה.
לאחר מסע המלחמה של נפוליאון לאיטליה הפכה נוברה לבירת מחוז אגוניה, אך הוחזרה לבית סבויה ב-1814. ב-1821 הייתה העיר לזירת התרחשותו של הקרב בו הביסו כוחות סדירים של ממלכת סרדיניה את חברי התנועה הליברלית של פיימונטה.
בקרב גדול יותר שהתחולל בשנת 1849 הובס הצבא הסרדיני על ידי הצבא האוסטרי בפיקודו של הפילדמרשל יוזף רדצקי פון רדץ.
תבוסה זו הובילה להתפטרותו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה ולכיבוש חלקי של העיר על ידי האוסטרים.
את תבוסתה של ממלכת סרדיניה ניתן לראות כראשיתה של תנועת איחוד איטליה.
חוק משנת 1859 יצר את נפת נוברה, שכללה אז גם את נפת ורצ'לי, נפת ביאלה ואת נפת ורבנו קוסיו אוסולו.
תהליך התיעוש של המאה ה-20 הביא לגידול באוכלוסיית העיר ל-102,000 ב-1981 ומספר זה לא השתנה באופן משמעותי עד היום.
נשיאה התשיעי של איטליה אוסקר לואיג'י סקאלפרו היה יליד נוברה.
אתריה החשובים של נוברה מתחלקים בין אלה הנמצאים במרכז ההיסטורי שלה שבעבר היה תחום בעיר שבתוך החומות לבין אלה הנמצאים בחלקים החדשים שלה שמחוץ למרכז ההיסטורי.
המרכז ההיסטורי של נוברה הוא הגרעין העתיק של העיר.
בעבר הייתה נוברה עיר מוקפת חומה.
החומה נהרסה כדי לאפשר את ההתפתחות העירונית של העיר.
מהחומה שרד רק הבריירה אלברטינה (Barriera Albertina), מכלול של שני בניינים בסגנון הנאו-קלאסיציזם שהיוו את שער הכניסה לעיר שדרכו עברה הדרך ממילאנו לטורינו.
לאחר שנהרסו החומות, הן הוחלפו במה שקרוי הבאלוארדי (baluardi), שדרות רחבות שלאורכן נטועים עצים המקיפות את המרכז ההיסטורי.
ציון הדרך המרשים ביותר בעיר היא הבזיליקה של סן גאודנציו (San Gaudenzio), שכיפתה מגיעה לגובה של 121 מטרים והיא תוכננה על ידי אלסנדרו אנטונלי (Alessandro Antonelli) ונבנתה ב-1888. מגדל הפעמונים שלה גם הוא מבנה מעורר עניין והוא תוכנן על ידי בנדטו אלפיירי (Benedetto Alfieri).
מרכז החיים הדתיים של נוברה היא הקתדרלה הבנויה בסגנון נאו קלאסי וגם היא תוכננה על ידי אנטונלי.
הקתדרלה מתנשאת במקום בו עמד מקדש האל יופיטר בתקופה הרומית.
ממול לקתדרלה ניצב הבניין העתיק ביותר שקיים היום בנוברה, בית הטבילה.
בסמוך לקתדרלה ניצב הברולטו (broletto), מקום ההתכנסות ההיסטורי של מועצת העיר, מרכז החיים הפוליטיים של העיר החופשית של נוברה.
על חצר הברולטו משקיפים ארמון הפודסטה (Palazzo del Podestà), הארמון הקטן של משפחת פטריצ'י (Palazzetto dei Paratici), המוזיאון האזרחי והגלריה לאומנות מודרנית, ארמון מועצת העיר ובניין נוסף מהמאה ה-15.
לא רחוק מכיכר הרפובליקה ניצבת ככר צ'זארה בטיסטי (Piazza Cesare Battisti), שמכונה בפי המקומיים "כיכר עשבי התיבול" (Piazza delle Erbe), שמהווה את הנקודה המרכזית ביותר של נוברה.
בכיכר ג'יאקומו מטאוטי (Piazza Giacomo Matteotti) נימצא ארמון נטה-איזולה (Palazzo Natta-Isola), שהוא מקום מושבם של ממשל הנפה ושל משטרת נוברה.
הבניין מאופיין במגדל שעון הבנוי עליו.
מכיכר זו יוצא רחוב פרטלי רוסלי (via Fratelli Rosselli), שלצידו ניצב ארמון קרבינו (Palazzo Cabrino), שהוא בניין עיריית נוברה.
כעיר שנבנתה בתקופה הרומית, בנויה רשת הרחובות של נוברה על בסיס קארדו ודקומנוס, שכיום מהווים בהתאמה את שדרת איטליה (Corso Italia) ואת שדרת קאבור (Corso Cavour).
שתי השדרות הללו מצטלבות במה שקרוי "פינת השעות" (Angolo delle Ore).
הכיכר הגדולה ביותר בנוברה היא כיכר קדושי החירות (Piazza Martiri della Libertà), שבה ניצב פסלו הרכוב על סוס של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה.
על הכיכר משקיפים מצודת ויסקונטי-ספורצה (Castello Visconteo-Sforzesco) שנבנה על ידי דוכסי מילאנו מבית ויסקונטי וספורצה, ובניין התיאטרון.
המצודה, שבעבר הייתה גדולה יותר ממה ששרד ממנה עד היום, מוקפת בגנים הציבוריים הגדולים ביותר בנוברה.
נובל הוא מטבע זהב אנגלי.
הוא היה המטבע הראשון שיוצר בכמויות גדולות, שלא כמו הפני המוזהב והפלורין, שיוצרו מוקדם יותר, למרות שאלו נפצו בכמות הרבה יותר קטנה.
המטבע יוצר לראשונה בתקופתו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה, בשנים 1344–1346.
לנובל נוצרו גם מטבעות בעלי שווי מופחת של חצי נובל ורבע נובל, שיוצרו אף הם בכמויות גדולות והיו פופולריים.
ערכו של הנובל היה שישה שילינג ושמונה פני.
משקלו השתנה מעט בכל הוצאה מחודשת, כדי לשמור על ערכו, עד שנת 1464, בה עלה שוויו.
ב-1465 יצאה גרסה חדשה שלו, בשם אנג'ל, מטבע שהפך לפופולרי במקומו בשנים הבאות.
נובלסוויל בום היא קבוצת כדורסל מהעיר נובלסוויל, אינדיאנה המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA מאז שנת 2007. בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה.
בספטמבר 2015 נרכשה הקבוצה על ידי קבוצת אינדיאנה פייסרס.
הקבוצה נוסדה לקראת עונת 2007/08 בשם פורט ויין מאד אנטס (Fort Wayne Mad Ants) בעיר פורט ויין שבאינדיאנה, וחתמה על הסכמי שיתוף פעולה עם דטרויט פיסטונס ואינדיאנה פייסרס מה-NBA.
ב-5 בספטמבר 2007 בחרה הקבוצה 10 שחקנים במסגרת דראפט ההרחבה של שנת 2007 בליגת הפיתוח של ה-NBA, שהיוו את הבסיס לקבוצה בעונתה הראשונה.
לקראת עונת 2008/09 חתמה הקבוצה על הסכם שיתוף פעולה גם עם מילווקי באקס ולקראת עונת 2012/13 חתמה על הסכם עם שארלוט בובקאטס כקבוצה הרביעית.
באותה העונה העפילה הקבוצה לראשונה לפלייאוף, אך הפסידה בשני משחקים לסנטה קרוז ווריורס והודחה בסיבוב הראשון.
בעונת 2013/14 הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגמר ואף זכתה באליפות, לאחר שניצחה את סנטה קרוז בסדרת הגמר.
בעונת 2014/15 שוב פגשו המאד אנטס את הווריורס בגמר, אך הפעם הפסידו.
בספטמבר 2015 רכשה אינדיאנה פייסרס את הקבוצה ונהייתה השותפה היחידה בה.
לקראת עונת 2023/24 הועברה הקבוצה לאינדיאנפוליס ושמה שונה לאינדיאנה מאד אנטס (Indiana Mad Ants).
באפריל 2025 מותגה הקבוצה מחדש כנובלסוויל בום והועברה לאולם החדש שנבנה בנובלסוויל, אינדיאנה.
נובמבר 1963 הוא מיני סדרת מותחן ומדע בדיוני, המבוססת על הספר "22/11/63" מאת סטיבן קינג.
הסדרה הופקה על ידי ג'יי ג'יי אברהמס וברידג'יט קרפנטר.
הסדרה עלתה לשידור ב-15 בפברואר 2016, ברשת הכבלים "Hulu".
הפרק הראשון נפתח במונולוג של הארי דאנינג, תלמיד מבוגר בכיתתו של ג'ייק אפינג וגם השרת באקדמיה.
את המונולוג הוא מקריא לכיתה מתוך סיפור קצר שכתב במסגרת שיעורי הבית, בו הוא מתאר את האירוע ששינה את חייו והתרחש בליל כל הקדושים בשנת 1960, מתי שאביו רצח את אחיו, אחותו ואמו בפטיש.