tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המחבר טוען כי הנעלה מנחה את השומעים לא לשכנוע, אלא לאקסטזה: שכן מה שנפלא תמיד הולך ביחד עם תחושה של ייאוש, ומנצח את מה שרק משכנע או נעים, מאחר ששכנוע, ככלל, הוא בתחום ההבנה של כולם: ואילו הנעלה, המעניק לנאום כוח בלתי מנוצח, מתעלה מעל כל שומע (I, 4).
בהתאם לקביעה זו, ניתן לחשוב שעבור המחבר, הנעלה הוא רק רגע של התחמקות מהמציאות.
אולם להפך, הוא חשב שספרות יכולה להדגים נשמה, ושנשמה יכולה לשפוך עצמה ליצירת אמנות.
בדרך זו, המאמר הופך לא רק לטקסט של מחקר ספרותי, אלא גם לטקסט של הרצאה אתית, מאחר שהנעלה הופך לתוצר של נשמה גדולה (μεγαλοφροσύνης ἀπήχημα, megalophrosunēs apēchēma).
מקורות הנעלה הם משני סוגים: מקורות טבועים (שאיפה לתפישות נמרצות ותשוקה חזקה ונלהבת) ומקורות נרכשים (אמצעים רטוריים, בחירת הלקסיקון הנכון, ויצירה מכובדת וגבוהה).
המחבר מדבר גם על דעיכת האורטוריה, כנובעת לא רק מהיעדר חירות אישית אלא גם מהשחתת ערכי מוסר, שביחד הורסים את מצב הרוח המרומם היוצר את הנעלה.
כך המאמר ממוקד במחלוקת הבוערת שסערה במאה ה-1 לספירה בספרות הלטינית.
מתוך החלק העוסק בדימויים, למשל, נותרו רק מספר מילים.
סופרים בני זמנו של המחבר אינם מצטטים מתוכו או מזכירים אותו בשום דרך.
למרות ההערכה הביקורתית כלפי המחבר, כתיבתו רחוקה מלהיות מושלמת.
מדי פעם הוא נסחף בהתלהבותו ויוצר בלבול מסוים לגבי משמעות הטקסט שלו.
המאמר מוגבל גם בהתרכזותו בהתעלות רוחנית וחסרה בו התמקדות בדרך שבה מבנים לשוניים קובעים את רגשותיהם ומחשבותיהם של סופרים.
קשה להסביר את המאמר במסגרת אקדמית, בהתחשב בקושי הטקסט ובחוסר כללים מעשיים מסוג שניתן ללמד.
למרות פגמיו, המאמר בכל זאת זוכה לביקורת טובה בשל הנימה האצילית שלו, הציוויים הקולעים, הגישה המשפטית והעניין ההיסטורי.
אחת הסיבות לכך שאף מבקר ידוע מהעת העתיקה לא כתב על החיבור, היא משום שהוא מורכב באופן כל כך שונה מכל חיבור ספרותי אחר.
בגלל שהנוסחה הרטורית של המחבר נמנעת מהשתלטות על החיבור, הספרות נותרת אישית ורעננה, ייחודית במקוריותה.
המחבר מורד כנגד הרטוריקה הפופולרית של התקופה.
למרות ביקורתו כלפי טקסטים עתיקים, המחבר נותר אמן של כנות וטוב לב.
הוא אף ממציא דימויים ומטאפורות מרשימים ולפעמים כותב כמעט באופן פיוטי.
באופן כללי, המחבר מעריך ועושה שימוש בסגנון פשוט ודימויים נועזים.
בכל הנוגע לשפה, החיבור הוא תערובת של ביטויים של היוונית קוינה ההלניסטית, שאליהם נוספו משמעויות גבוהות, ביטויים טכניים, מטאפורות, וצורות קלאסיות ונדירות היוצרות יצירת טלאים ספרותית בתחומי הניסוי הבלשני.
מבקרים שקראו את "על הנשגב" קבעו שהפילוסוף העתיק אפלטון היה גיבור עבור המחבר.
לא רק שהוא יוצא להגנתו של אפלטון, אלא שהוא גם מנסה להעלות את מעמדו הספרותי כנגד הביקורות של זמנו.
השפעה נוספת על המסה ניתן למצוא בדמויות הרטוריות, המבוססות על תאוריות מאת הסופר בן המאה ה-1 לפנה"ס, קייקיליוס.
המאה ה-10 - החיבור המקורי, לפני תרגום, מועתק לכתב יד ומיוחס ל"דיוניסוס או לונגינוס".
המאה ה-13 - רטוריקן ביזנטי מבצע אזכורים מעורפלים למה שייתכן שהוא הטקסט של לונגינוס.
המאה ה-16 - המלומדים מתעלמים מן החיבור, עד שהוא מתפרסם על ידי פרנצ'סקו רובורטלו בבזל, בשנת 1554, וניקולו דה פלגאנו (Niccolò da Falgano) ב-1560. החיבור המקורי מיוחס ל"דיוניסוס לונגינוס" ורוב ארצות אירופה מקבלות תרגומים שלו.
המאה ה-17 - השפעות הנעלה הופכות למטרה רצויה של ספרות ואמנות רבה בתקופת הבארוק, והחיבור של "לונגינוס" שנתגלה מחדש יוצא בחצי תריסר מהדורות במאה ה-17. היה זה תרגומו של ניקולא בואלו לצרפתית בשנת 1674 שהתחיל את דרכו בהיסטוריה של הביקורת.
למרות הפופולריות שלו, מבקרים מסוימים טוענים כי המאמר היה "פרימיטיבי" מדי כדי שיהיה באמת מובן על ידי קהל "מתורבת מדי" של המאה ה-17.
המאה ה-18 - תרגומו של ויליאם סמית לאנגלית בשנת 1739 (Longinus on the Sublime) קבע את מעמדו של המתרגם ושוב הביא את החיבור לבולטות.
הטקסט הגיע לשיאו מבחינה פופולרית.
באנגליה העריכו המבקרים את עקרונות הקומפוזיציה והאיזון של המחבר כשניים רק לאלה שבפואטיקה של אריסטו.
חיבורו של אדמונד ברק, "חקירה פילוסופית אל תוך המקור של הרעיונות שלנו לגבי הנעלה והיפה" וחיבורו של עמנואל קאנט, "ביקורת על כוח השיפוט", חבים חוב לתפישת המחבר את הנעלה.
באותו זמן, הרומנטיקנים חשים בוז מסוים כלפי לונגינוס, בשל ייחוסו אל ה"כללים" של משוררים קלאסיים.
בוז אירוני, בהתחשב בהשפעה הרחבה של לונגינוס על עיצוב הביקורתיות של המאה ה-18.
המאה ה-19 - בתחילת המאה עולים ספקות לגבי זהות מחבר המאמר.
הודות למלומד האיטלקי אמאטי, כבר אין מניחים שקסיוס לונגינוס הוא מחבר "על הנשגב".
במקביל, הפופולריות הביקורתית של החיבור קטנה באופן ניכר; למרות שהוא עדיין בשימוש על ידי חוקרים, הוא כמעט ולא מצוטט.
למרות חוסר ההתלהבות הציבורית, בסוף המאה מתפרסמים מהדורות ותרגומים של "על הנשגב".
המאה ה-20 - למרות שהטקסט עדיין מצוטט מעט מאוד, הוא שומר על מעמדו, מלבד "פואטיקה" של אריסטו, כ"מענג ביותר מכל החיבורים הביקורתיים של התקופה הקלאסית".
יורם ברונובסקי תרגם את הספר לעברית, בשם "על הנשגב" ב-1982 (הוצאת ספריית פועלים).
על הספקטרום היא סדרת דרמה קומית ישראלית המספרת את סיפורם של שלושה צעירים אוטיסטים, החולקים יחד דירה ברמת גן, וכל אחד מהם מתמודד בדרכו עם העולם שבחוץ.
שלוש הדמויות הראשיות מגולמות על ידי ניב מג'ר, נעמי לבוב ובן יוספוביץ'.
שם הסדרה נגזר מתוך המונח "הספקטרום האוטיסטי", שהוא מושג המתאר את המגוון הקיים בתוך ההגדרה של אוטיזם.
עמית (בן יוסיפוביץ'): אוטיסט בתפקוד בינוני, שעדיין מנסה להבין את פעולות היומיום הבסיסיות.
התאהב במלצרית ליאור ונכנס לדירתה בטעות, מה שנתפס כהטרדה.
זוהר (נעמי לבוב): בחורה שמאובחנת באינטליגנציה גבולית שעובדת במטבח של רשת ארומה, עד שבעל הרשת מפטר אותה עקב התנהלות אחיה לעובדות ומאז עובדת בספרייה בקניון.
כמהה להיות נאהבת במסגרת קשר רומנטי.
בעלת אח גדול בשם אשר, השומר עליה לאחר שהוריהם נפטרו.
רון "רון-רון" שולמן (ניב מג'ר): מומחה מחשבים בן 33, אוטיסט, המגלה עניין רב במוצרים ובערוץ הקניות.
נוטה להסתגר בביתו עקב חרדה מהחוץ.
ישיר מאוד, כן, אובססיבי לגבי אמירת אמת ובלתי-חברותי.
ארז דנינו (אבי דנגור): חברו הטוב של עמית.
גר בהוסטל, ומדבר ללא הרף על מעבר מתוכנן לדירה משלו.
אשר (אורי גת): אחיה הגדול של זוהר, המשמש עבורה כמגן וכאפוטרופוס מאז מות הוריהם.
יצא עם מלי אך היא עזבה אותו עקב התנהלותו הרגזנית.
יעלי (טל יקימוב): המדריכה של זוהר, עמית ורון בעונה ראשונה.
נאוה הרמן (רותי הולצמן): השכנה שמתגוררת מעל דירתם של רון-רון, זוהר ועמית ואמה של פז.
עובדת כמבקרת מוצרים בעיתון, וסובלת מעודף משקל מורבידי.
נפטרה בעונה הראשונה, ככל הנראה עקב שימוש בתרופות.
פז הרמן (סיגלית פוקס): בתה של נאוה שיורשת את דירתה.
ליאור (ריף נאמן): מלצרית חדשה בבית הקפה השכונתי.
אלכס (איתמר רוטשילד): קלינאי התקשורת של זוהר היוצא עם יעלי.
מלי (לירז חממי): בת זוגו של אשר בעונה ראשונה.
עוזבת אותו עקב התנהגותו הרגזנית.
תמיר (ניר שטראוס): ספרן על הספקטרום.
אשר מזמין אותו לדייט רומנטי עם זוהר.
רון (דור מוסקל): בחור על הספקטרום האוטיסטי המגלה עניין בזוהר.
אנה (אילנה ברס): אחת העובדות ב-"ארומה" שעבדה עם זוהר.
עומאר (שאדי מרעי): אחד העובדים ב-"ארומה" שעבד עם זוהר.
אבי (שראל פיטרמן): מטרידן המצלם את זוהר במכוניתו אך נתפס על ידי אשר.
שלומית (גניה סנופ): בחורה מההוסטל של ארז.
יוצאת לזמן קצר עם ארז.
שמרית (איריס ליה סופר): בחורה מההוסטל של ארז.
עמית נפגש איתה לזמן קצר.
שמעון (יעקב זדה דניאל): בחור מההוסטל, חוזר בתשובה הקובע מזוזה בכניסה לדירה של זוהר, עמית ורון.
דודי (אופיר וייל): בחור מההוסטל העובר לגור בדירה משלו, מה שמרגיז את ארז המקנא.
מוטי בן ישי: בעל בית הקפה בה עמית וארז נוהגים לאכול וליאור עובדת.
רזיה ישראלי: הספרנית בחנות בקניון בה זהר עובדת.
יוצרי הסדרה הם הבמאי יובל שפרמן והתסריטאית דנה אידיסיס.
הסדרה הופקה על ידי אודי סגל ו-"Sumayoko Productions".
התסריטאית דנה אידיסיס, כתבה את הסדרה בהשראת סיפור חייו של אחיה האוטיסט שסובל מ-PDD ומתגורר יחד עם חבריו בדיור מוגן.
הדברים המוצגים בסדרה מובאים מהחיים: את כתיבת הסדרה ליוו, בין השאר, דיירי הוסטל "בית אקשטיין" תל אביב.
זו הסדרה הישראלית הראשונה שהתקבלה לפסטיבל טרייבקה האמריקאי.
בנוסף, זכתה בפרס הסדרה הטובה בפסטיבל הטלוויזיה "Series Mania" בצרפת.
ובכך הפכה לסדרת הטלוויזיה הישראלית הראשונה בהיסטוריה של הטלוויזיה הישראלית שזוכה בפרס בינלאומי חשוב טרם תחילת שידורה בישראל, ומבלי ששודרה באף מדינה בעולם.
המוזיקה בסדרה מבוססת על אלבום שירי הילדים "שירים לעמליה".
הסדרה זכתה בפרס "סדרת הדרמה הטובה ביותר" לשנת 2018 בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה ורבים מהשותפים לעשייתה זכו בפרסים על תרומתם לה.
הסדרה זכתה גם בפרס "הסדרה הבינלאומית הטובה ביותר" בפסטיבל "Series Mania" ובכך הפכה לסדרת הטלוויזיה הישראלית הראשונה בהיסטוריה של הטלוויזיה הישראלית שזוכה בפרס בינלאומי חשוב טרם שודרה לקהל הרחב.
יוצרי הסדרה הוזמנו להפיק עונה שנייה שלה, שתהיה בת עשרה פרקים, בסופו של דבר העונה השנייה לא יצאה לפועל, לאור מחסום כתיבה של אידיסיס שמתועדת בסדרה ברלין בלוז שכתבה.
ביוני 2019 זכתה הסדרה בשלושה פרסים בפסטיבל מונטה קרלו: שניים משחקני הסדרה, נעמי לבוב וניב מג'ר, זכו בפרס על תפקידם בסדרה, בנוסף לפרס הקומדיה הטובה ביותר שהוענק לה.
באוגוסט 2019 זכתה הסדרה בגראנד פרייז בטקס פרסי הדרמה בסאול והפכה לסדרה הישראלית השנייה מעולם שזוכה בפרס זה.
ביוני 2020 הזמינה פריים וידאו גרסה אמריקאית של "על הספקטרום" בשם "As We See It", לאחר שבשנת 2019 הפיקה פיילוט.
הסדרה עלתה לראשונה ב-21 בינואר 2022 וכללה עשרה פרקים.
על הקצה הוא סרט דרמה מרוקאי-גרמני-צרפתי משנת 2011 שביימה וכתבה ליילה קילאני.
הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר עוסקות בלילות בזונות וממשכנות חפצים קטנים שהן מצליחות לגנבות מהלקוחות.
חלומן של הבנות הוא לעבור ל"אזור החופשי" של העיר, בו יוכלו למצוא עבודה ראויה במפעל טקסטיל.
הסרט הוקרן לראשונה במסגרת "שבועיים של הבמאים" בפסטיבל הקולנוע בקאן שנערך במאי 2011, ולאחר מכן הופץ ב-1 בפברואר 2012 בצרפת.
שפות הסרט הן ערבית וצרפתית, ואורכו כ-110 דקות.
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של אנטליה, וקיבל שלושה פרסים בפסטיבל הסרטים של טאורמינה: הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר.
בנוסף הסרט התחרה בפסטיבל הסרטים של אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית של מילאנו.
הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר חיות בקרב המוני העובדים שמאכלסים את העיר טנג'יר.
ביום הן עובדות בבית חרושת לקילוף שרימפס, ובלילה מסתובבות בין בתי מלון בטיילת, עוסקות בזנות וממשכנות חפצים הקטנים שהן מצליחות לגנוב מן הלקוחות.
חלומן הוא לעבור ל"אזור החופשי" של העיר, תחום אירופאי מסוגר, שמור ועשיר יותר, ולמצוא עבודה ראויה יותר במפעל טקסטיל, תמורת משכורת חודשית ולא בקבלנות.
לילה אחד הן פוגשות שתי נערות יפות בנות גילן שעובדות ב'אזור החופשי', המייצג עבור בדיה את החופש והחיים הטובים.
יחד הן מתחילות לתכנן מזימות מסדר גודל גדול הרבה יותר מהגנבות הקטנות אליהן הורגלו, אך תוכניותיהן משתבשות והן שבות ומוצאות את עצמן במצב בו היו בתחילת הסרט.
פסטיבל הקולנוע של אנטליה: הסרט הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים של טאורמינה: הסרט הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים של טאורמינה: הבימוי הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים של טאורמינה: השחקנית הטובה ביותר
"על הקרח 2" הוא סרט מלודרמה ספורטיבית רוסית, בבימויו של ז'ורה קריז'ובניקוב, בהפקתו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב ואגליה טראסובה.
הקרנת הבכורה נערכה ב-14 בפברואר 2020, חג האהבה.
הסרט מהווה סרט המשך לסרט "על הקרח" ובדומה לקודמו הפך לשובר קופות משהכניס 207,98 מיליון רובלים ביום הבכורה, במה שמהווה להכנסה הגבוהה ביותר לסרט קולנוע רוסי ביום הבכורה.
בהמשך הגיע לשיא נוסף כשהכניס בתוך שבוע וחצי יותר ממיליארד רובל בתוך שבוע והוכתר לשובר קופות.
הסרט מתרחש לאחר האירועים המסופרים בסרט המקורי: מה קורה באגדות לאחר חתונת הנסיך והנסיכה?
מחליקת הקרח נדיה לאפשינה ושחקן ההוקי סשה גורין התחתנו ויותר מכל דבר אחר הם חולמים על ילד.
נכון, המחיר שהם יצטרכו לשלם עבור החלום הזה יהיה גבוה באופן בלתי נתפס.
לאחר תהפוכות כאלה, נראה שאי אפשר לסמוך על סוף טוב.
אבל אם אתם חושבים כך, אתם לא יודעים כלום על סיפורים אמיתיים...
אגליה טראסובה נאדז'דה "נאדיה" לאפשינה
אלכסנדר פטרוב כאלכסנדר "סשה" גורין
ויטאליה קורניינקו כבתם של נאדיה וסשה
זמן קצר לאחר צאת הסרט הקודם נודע כי על התסריט יעבוד הבמאי ז'ורה קריז'ובניקוב.
הצילומים החלו ב-12 במרץ 2019 באגם באיקל ונערכו גם במוסקבה, מחוז אירקוטסק ובבוריאטיה.
על הקצה הוא סרט קולנוע רוסי משנת 2020 מסוגת דרמה ספורטיבית, בבימויו של אדוארד בורדוקוב ובכיכובן של סבטלנה חודצ'נקובה, סטסיה מילוסלבסקאיה וסרגיי פוסקפליס.
בצילומים השתתף גם פאבל קולובקוב בהופעת קמע.
הפצת הסרט תוכננה ל-26 במרץ 2020, אך בשל התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הפצתו נדחתה ל־26 בנובמבר 2020.
הסייפת הטובה בעולם, אלכסנדרה פוקרובסקאיה, היא ספורטאית מפורסמת, עשירה ומאושרת.
כדי להירשם בהיסטוריה נותר לה רק עוד צעד אחרון - לזכות בזהב אולימפי.
אבל קירה יגורובה בת התשע-עשרה, ילדה מהפרובינציה שכבשה את מוסקבה, חוסמת את דרכה.
קירה מנצחת בכל התחרויות והופכת לתקוותה החדשה של המדינה לזכייה במדליה אולימפית, היא צעירה ויפה ומצטלמת לשערי המגזינים הגדולים ומטרתה היא לתפוס את מקומה של פוקרובסקאיה ולרשת אותה בתור הסייפת הטובה בעולם.
קרב נואש מתחיל ביניהן, לא רק בטורנירים רשמיים, אלא גם בחיים האמיתיים, שניהן אובססיביות להצליח ונראה ששום דבר לא יעצור אותן.
העולם כולו, בנשימה עצורה, צופה בנצנוץ הלהבים החד וברור כשנראה שהמאבק הזועם הזה בין השתיים כבר הרחיק לכת יותר מדי...
סבטלנה חודצ'נקובה – אלכסנדרה פוקרובסקאיה, סייפת נודעת
סטסיה מילוסלבסקאיה – קירה אגורובה, סייפת צעירה מהפרובינציה
סרגיי פוסקפליס - מאמנה של אלכסנדרה
לסיה קודריאשובה – ליובוב אנדרייבנה
אלברט ברטוש – חבר כבוד של איגוד הסיף הבינלאומי
פאבל אנטולייביץ' קולובקוב – הופעת קמע
על המלחמה הוא ספר העוסק במלחמה ובאסטרטגיה צבאית, מאת המייג'ור גנרל הפרוסי קרל פון קלאוזביץ (1780–1831).
רובו נכתב לאחר המלחמות הנפוליאוניות, בין השנים 1816 ל־1830, ופורסם לאחר מותו בידי אלמנתו, מארי פון בריהל, שערכה את כתביו והוציאה לאור את הספר בשנת 1832.
הספר נחשב לאחת המסות החשובות ביותר שנכתבו אי-פעם בתחום הניתוח הפוליטי-צבאי והאסטרטגיה, ועד היום הוא נותר שנוי במחלוקת ובעל השפעה רבה על החשיבה האסטרטגית הצבאית.
הספר מנתח באופן פילוסופי-מדעי את תופעת המלחמה על כלל היבטיה בהם מהותה של המלחמה, בניין הכוח, הפעלת הכוח, מנהיגות ועוד.
הספר נחשב לספר המפורסם ביותר שנכתב אודות תופעת המלחמה, וכן לאחד המסמכים המכוננים של המחשבה הצבאית והלוחמה המודרנית.
Vom Kriege תורגם לאנגלית מספר פעמים בשם On War ("על המלחמה").
מדובר ביצירה לא גמורה – קלאוזביץ החל לערוך את כתביו המצטברים בשנת 1827, אך לא הספיק להשלים את המלאכה לפני מותו.
אשתו ערכה את כתביו והוציאה אותם לאור בין השנים 1832–1835.
אוסף כתביו המקובץ, הכולל עשרה כרכים, מכיל את רוב כתיבתו ההיסטורית והתאורטית המקיפה, אך לא את מאמריו הקצרים, את מסמכיו הקצרים או את חליפת המכתבים הענפה שלו עם מנהיגים פוליטיים, צבאיים, אינטלקטואלים ותרבותיים בפרוסיה.
"על המלחמה" מהווה את שלושת הכרכים הראשונים באוסף, ומציג את עיוניו התאורטיים המרכזיים.
קרל פון קלאוזביץ נולד בפרוסיה בשנת 1770, ובגיל 12 הצטרף ל, בשורותיו לחם במלחמת צרפת עם אוסטריה ופרוסיה, וב-1801 יצא ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית למשך שנתיים.
במלחמות הנפוליאוניות נשבה ואף ערק כאשר הצבא הפרוסי נאלץ להילחם לצידו של נפוליאון.
לאחר המלחמה, ב-1818, מונה למנהל האקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין.
בשנת 1831 נקרא לשוב לצבא בשל מרד נובמבר, ובמהלך שירותו זה נדבק בכולרה ומת, והותיר את ספרו בלתי גמור.
קלאוזביץ נמנה עם אותם הוגים אשר התפעלו מהאופן שבו מנהיגי המהפכה הצרפתית, ובמיוחד נפוליאון, שינו את מהות ניהול המלחמה.
הם עשו זאת באמצעות יכולתם לעורר מוטיבציה בקרב העם ולרתום את כלל משאבי המדינה – ובכך שחררו לחופשי מלחמה בקנה מידה שמעולם לא נראה כמותו באירופה עד אז.
קלאוזביץ האמין כי לכוחות מוסריים ונפשיים בקרב יש השפעה מכרעת על תוצאותיו.
הוא היה איש אשכולות, בעל השכלה רחבה, והתעניין רבות באמנות, היסטוריה, מדע וחינוך.
במקצועו היה חייל, אשר הקדיש חלק ניכר מחייו ללחימה נגד נפוליאון.
במהלך חייו חווה הן את התלהבותו של צבא המהפכה הצרפתי (1792–1802), והן את שיטות הגיוס הכפוי שנקטו בהן מלכי צרפת.
התובנות שצבר משירותו הצבאי ומהתנסויותיו הפוליטיות, בשילוב הבנה עמוקה של ההיסטוריה האירופית, שימשו בסיס ליצירתו.
הספר עשיר בדוגמאות היסטוריות, שנועדו להמחיש את רעיונותיו השונים.
נפוליאון ופרידריך הגדול תופסים מקום מרכזי כאנשים שניצלו ביעילות רבה את התנאים הטופוגרפיים, התנועה והכוחות שעמדו לרשותם.
באשר לרקעו התרבותי-אינטלקטואלי של קלאוזביץ, טוען החוקר עזר גת כי קלאוזביץ ביטא בתורתו הצבאית את רעיונות היסוד של התנועה הרומנטית כנגד השקפת עולמה של תנועת הנאורות.
הוא דחה עקרונות אוניברסליים והדגיש את הגיוון ההיסטורי ואת כוחות הרוח האנושית.
עמדה זו, שמקורה בתנועה התרבותית הרומנטית הגדולה, מסבירה את עוצמת טיעוניו ואת ערכם, אך גם את הרטוריקה התקיפה שאפיינה את ביקורתו כלפי קודמיו.
ישנו קונצנזוס מדעי באשר לטענה שכתיבת הספר החלה בשנת 1816, בעת שקלאוזביץ שהה בעיר קובלנץ, וכיהן כראש מטה קורפוס תחת פיקודו של אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו.
גרסתו הראשונה של הספר הייתה אסופה של כ-177 אפוריזמות העוסקות באסטרטגיה ובמחשבה הצבאית.
אותן אפוריזמות פורסמו בין השנים 1833–1835 בסדרת מאמרים שכותרתה "אפוריזמות על המלחמה והלוחמה" (Aphorismen über den Krieg und die Kriegführung).
חלק קטן מהאפוריזמות הופיעו כלשונן בגרסה הסופית של על המלחמה, וחלק נוסף הופיע בניסוח דומה.
בשנת 1818 החל קלאוזביץ לשמש כמנהל האקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין.
ככל הנראה, בתקופה זו החל לכתוב את גרסתו השנייה של "על המלחמה".
בניגוד לגרסה הראשונה, כתב היד הזה לא היה מורכב מאפוריזמות.
כתב היד התגלה בארכיון של קלאוזביץ', ופורסם בשם "טיוטות ועבודות הכנה ל'על המלחמה'".
בטיוטה זו שתי הקדמות ומספר פרקים שאינם קשורים אחד לשני, אשר עוסקים באמנות המלחמה, ולא באסטרטגיה.
בשנות ה-20 של המאה ה-19, ככל הנראה ב-1825, כתב קלאוזביץ את הגרסה השלישית של "על המלחמה", ואף הגדיר את כתב היד של ששת הספרים הראשונים כטיוטה סופית.
אף על פי כן, קלאוזביץ לא היה מרוצה מהתוצר וכינה אותו "מסה חסרת צורה", וטען כי עליו לעבד את הספר.
ב-1827 החל קלאוזביץ את תהליך עיבוד כתב היד.
לאחר מותו של קלאוזביץ ב-1831, ערכה אלמנתו, מרי פון ברוהל, את כל כתביו ופרסמה אותם בעשרה כרכים, בשם "עבודותיו הנותרות של גנרל קרל פון קלאוזביץ על המלחמה והלוחמה".
מתוך כל אותם כתבים, "על המלחמה" מורכב משלושת הכרכים הראשונים.
הספר נפתח בהקדמות מאת מרי פון ברוהל ומאת קלאוזביץ עצמו.
הספר כולל שמונה פרקים, שתוכנם מפורט להלן.
ספר ראשון - על טבעה של המלחמה
הספר הראשון עוסק בטבעה של המלחמה, והוא מכיל את שורשי הגותו של קלאוזביץ.
קלאוזביץ מגדיר בדיוק רב את המלחמה, ומפרט את מטרתה.
הפרק הראשון בספר, "מהי מלחמה?", הוא הפרק היחיד אליו התייחס קלאוזביץ כאל תוצר מוגמר.
הספר כולל שמונה פרקים העוסקים במהות המלחמה, באמצעי המלחמה, בגאונות הנדרשת במלחמה, בסכנות המלחמה, במאמץ הגופני במלחמה, במידע במלחמה ובתופעת החיכוך.
בספר זה מוצגים כמה מהרעיונות המזוהים ביותר עם קלאוזביץ, בהם השילוש הקלאוזביציוני, תופעת החיכוך, ערפל הקרב ועוד.
ספר שני - על התיאוריה של המלחמה
הספר השני עוסק בתאוריה של המלחמה, ופרקיו עוסקים בענפי אמנות המלחמה, באמנות ובמדע שבמלחמה, בשיטה, בביקורתיות ובשימוש בדוגמות היסטוריות.
ספר שלישי - על האסטרטגיה באופן כללי
הספר השלישי עוסק באסטרטגיה הצבאית, ונפתח בהתייחסות למהותה של האסטרטגיה ולמרכיביה.
לאחר מכן, עוסקים הפרקים השונים בספר ברוח הלחימה, במעלותיו הצבאיות של הצבא, בתעוזה, בהתמדה, בעליונות המספרית, בהפתעה, בתחבולה, בעיקרון ריכוז המאמץ, בעתודה, בכלכלת הכוחות, באלמנטים גאומטריים באסטרטגיה, בדחיית המלחמה, בלוחמה המודרנית ובדחק ומנוחה.
הספר הרביעי עוסק בלחימה ופרקיו מתמקדים, בין השאר, בנושאים כמו צביון הלחימה בעת החדשה, משך הלחימה, ההחלטה על יציאה ללחימה, הקרב, השפעות הניצחון, נסיגה לאחר הפסד ולחימה בלילה.
ספר חמישי - הכוחות הצבאיים
הספר החמישי עוסק ביחידות צבאיות, ופרקיו מתמקדים, בין השאר, בנושאים כמו החזית, המערכה, המשמר הקדמי והמוצבים, המחנה, המסעות, המגורים, התקשורת והשימוש בקרקע.
הספר השישי עוסק בהגנה, ופרקיו מתמקדים, בין השאר, בנושאים כמו הקשר בין ההגנה להתקפה, קרב ההגנה, מבצרים, עמדות, הגנה בשטח הררי, הגנה בנחלים ובנהרות, הגנה בביצות, הצפות מכוונות, הגנה ביערות, פעולות כנגד ניסיון איגוף, נסיגה אל פנים המדינה וחזית הגנתית.
הספר השביעי עוסק בהתקפה, ופרקיו מתמקדים, בין השאר, בנושאים כמו טבעה של ההתקפה האסטרטגית, השמדת צבאות האויב, חציית נהרות, תקיפת עמדות הגנתיות, תקיפת מחנה מבוצר, תקיפת רכס הרים, תמרון, תקיפת ביצות, תקיפת יערות, תקיפת שיירות, מאמץ ההטעיה, הפלישה ושיאו של הניצחון.
ספר שמיני - תוכנית המלחמה
הספר השמיני עוסק בתוכנית המלחמה, ופרקיו מתמקדים, בין השאר, בנושאים כמו מטרת המלחמה, יחסי הגומלין בין חלקי המלחמה, השפעת המטרות הפוליטיות על המטרות הצבאיות, המלחמה ככלי ליישום מדיניות וההישג הצבאי המוגבל.
הספר פורסם במקור בגרמנית, ותורגם לראשונה לאנגלית בשנת 1873. הספר תורגם לשפות רבות, בהן צרפתית, פולנית, ספרדית, פורטוגזית, יפנית ועוד.
הספר תורגם לעברית על ידי שמעון יפתח, ויצא לאור בשנת 1950 בהוצאת מערכות בשם "עקרונות המלחמה".
על המשמר הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1961 עם דני קיי ודנה ווינטר בתפקידים הראשיים.
דני קיי משחק בתפקיד כפול - חייל אמריקאי פשוט וגנרל בריטי.
העלילה מתרחשת בתקופת מלחמת העולם השנייה בלונדון וברלין.
דני קיי מחליף דמויות רבות במשך הסרט, בריטים וגרמנים.
פירוש שם הסרט באנגלית הוא - מיד ובזריזות, מילים שנאמרות בסיום כל פקודה צבאית.
טוראי ארני ויליאמס (דני קיי) מוצב בבסיס צבאי בבריטניה בימים לפני הפלישה לנורמנדיה.
יש לו כשרון חיקוי יוצא מן הכלל, ומחקה להפליא את המפקד הבכיר גנרל מקנזי-סמית' (דני קיי) שעוטה רטייה שחורה על עינו.
הוא מנסה לברוח מהבסיס מחופש לגנרל אך נתפס ומועבר למעצר ולמשפט צבאי.
גנרל מקנזי-סמית' הוא מהמפקדים הבכירים של כח הפלישה והגרמנים בעזרת משתפי פעולה בריטים מנסים לחסלו.
קולונל סומרסט (וילפריד הייד-וייט) מציע למנות לו כפיל על מנת לשמור על ביטחונו ולהסוות את פעולותיו בקשר לפלישה.
בקטע משעשע מחקה ארני את מקנזי ו"מינויו" מאושר ונשמר בסוד.
מקנזי-סמית' הוא נשוי ורודף נשים.
בלילה הראשון מגיעה הנהגת שלו, סרג'נט סטנהופ (דיאנה דורס) ורוצה לקיים אתו יחסים.
באותו רגע מגיעה מקנדה, ליידי מרגרט מקנזי-סמית' (דנה ווינטר), אשתו של הגנרל.
ארני מסלק את הנהגת אבל מרגרט מזהה אותו ככפיל.
למרות זאת היא מתחילה לחבב אותו.
מסתבר שברצונה להתגרש בגלל בגידותיו של בעלה הגנרל.
ארני בתפקיד הגנרל ומרגרט מוזמנים לנשף הגדוד הסקוטי והגרמנים רוצים לחסלו.
את המצב מצילה דודתו ויויאן (מרגרט רתרפורד) המבחינה שהוא אינו הגנרל האמיתי ומתחילה במהומה גדולה שמאפשרת לזוג לברוח.
ברכב נמצאים הנהגת סטנהופ וקפטן פטרסון (אלן קת'ברטסון), שניהם משתפי פעולה עם הגרמנים.
הם חוטפים אותו והוא מועבר לצוללת גרמנית ומגיע לחקירה בגסטפו.
הגרמנים משוכנעים שהוא הגנרל האמיתי ואינם יודעים שמקנזי-סמית' נהרג כשמטוסו הופל מעל תעלת למאנש.
לבסוף הוא "מגלה" להם את הסיסמה, המקום וזמן הנחיתה.
הגרמנים יודעים שזה יעיק על מצפונו ומשאירים לידו אקדח כדי שיתאבד.
כשנכנס החוקר, יורה בו ארני ומתחיל לברוח.
הגרמנים רודפים אחריו והוא מחליף כל פעם צורה.
בפעם אחת הוא מתחפש להיטלר וחולף על פניו של הפיהרר שתמה לראות את בן-דמותו.
הוא מגיע לקברט ומופיע בקטע בסגנון של מרלן דיטריך.
לבסוף הוא נכנס לשירותים, מהמם טייס, לובש את מדיו ומובל עם חבריו למפציץ שטס מעל בריטניה, שם הוא צונח ונעצר כגרמני.
הוא מובא לחקירה בידי קצין ומראה לו רשימה של משתפי פעולה בריטיים שגנב מהגסטפו.
שמו של הקצין הזה מופיע ברשימה.
הקצין קורע את הרשימה, מאשים אותו בבגידה ומעמיד אותו לפני כיתת יורים.
ברגע האחרון מציל אותו קולונל סומרסט.
לבסוף מגיע יום הניצחון, כולם חוגגים בלונדון כולל ארני ומרגרט.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותדני קייארני ויליאמס, גנרל מקנזי-סמית'חייל אמריקאי וגנרל בריטידנה ווינטרמרגרט מקנזי-סמית'אשתו של מקנזי-סמית'וילפריד הייד-וייטקולונל סומרסטקצין מודיעיןמרגרט רתרפורדליידי ויויאןדודה של מקנזי-סמית'דיאנה דורססרג'נט בריג'יטנהגת ומאהבתאלן קת'ברטסוןקפטן פטרסוןקצין בריטי ומרגל
על המשמעות הוא הסכת העוסק ברעיונות ובהוגים שמעצבים את פני החברה הישראלית, מנקודת מבט ימנית-שמרנית.
ההסכת מוגש על ידי תמיר דורטל, פעיל מאז אפריל 2019 וכולל מעל 700 פרקים העוסקים בנושאים ובהם היסטוריה, פילוסופיה, זהות, פוליטיקה ואקטואליה באמצעות ראיונות עם אישים, ובהם חברי הכנסת, משפטנים וחוקרים.
לפודקאסט נרשמו מעל 17 מיליון האזנות באתר יוטיוב, והוא נבחר בדירוגים באתרים שונים "הפודקאסטים הטובים ביותר".
הוא מתיימר להציג אלטרנטיבה לתקשורת הפופולרית, ומשווק את עצמו כמי שמנהל שיחות מעמיקות יותר מהמקובל.
החל מאוגוסט 2023 הפודקאסט נכלל באתר "מידה" ומכלול הפודקאסטים והפלטפורמות שבו במסגרת שיתוף פעולה אשר נועד ליצור גוף תקשורת עצמאי ובלתי תלוי.
בינואר 2025 הוחלט על סיום שיתוף הפעולה עם האתר מידה ויציאה לדרך עצמאית.
יוצר הפודקאסט תמיר דורטל הוא פעיל חברתי, עורך דין בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים ומכינת עין פרת.
מורה בתיכון הרטמן שבעבר עבד בקרן תקווה כמנהל תוכנית אקסודוס בירושלים וכמרצה לכלכלה במכון שלום הרטמן.
גדל בבית חילוני מסורתי וחזר בתשובה בגיל 24.
לדבריו, בחר לפתוח את הפודקאסט בשל מחסור שגילה בהנגשת תוכני יהדות במאה ה-21, שמרנות, פילוסופיה פוליטית, כלכלה וחירות הפרט.
בעיתון ידיעות אחרונות אוזכר הפודקאסט בקצרה כהמלצת האזנה לפודקאסטים מהצד הימני של המפה הפוליטית בהקשר של המחאה נגד הרפורמה המשפטית.
והוא זכה להמלצות בעיתוני הימין מקור ראשון וערוץ 7.
ביולי 2025 לאחר שחדשות 12 פרסם כי רק 12% מתגדים לעסקה לשחרור חטופים, פרסם תמיר דורטל כי כאשר מציגים לציבור היבטים נוספים של העסקה, ההתנגדות עולה ל-46%.
רוב הפרקים מועברים בצורה של ראיונות אישיים, בהם דורטל שואל את המרואיין שאלות ונותן לו במה להשיב ארוכות ללא אילוצי זמן.
לרוב ההקלטה מתבצעת במפגש פנים מול פנים, ולא באמצעות רשת האינטרנט.
חלק מהפרקים הם הרצאות של דורטל עצמו.
את הפודקאסט מפיק דורטל, בשיתוף צוות הפקה הכולל גם מתנדבים, ובמימון שמקורו בין היתר בתרומות מהמאזינים.
הצוות עוסק גם בהפקת פודקאסטים נוספים, בהם "השימוע", "על המלחמה" ו"המצביא מנצח".
בשנת 2023 הגיע הפודקאסט למקום הראשון בתחרות "הפודקאסטים הטובים ביותר" של אתר Geektime בקטגוריית הפודקאסט העצמאי של השנה.
בנוסף הגיע הפודקאסט למקום השני בשנה זו בקטגוריית פודקאסט ההעשרה של השנה.
בשנת 2022 הגיע הפודקאסט למקום השני בתחרות "הפודקאסטים הטובים ביותר" של אתר Geektime בקטגוריית הפודקאסט העצמאי של השנה.
בשנת 2021 הגיע הפודקאסט למקום השני בתחרות "הפודקאסטים הטובים ביותר" של אתר Geektime בקטגוריית האקטואליה/פוליטיקה.
בשנת 2020 הגיע הפודקאסט לגמר בתחרות "הפודקאסטים הטובים ביותר" של אתר Geektime בקטגוריית בקטגוריית ראיונות.
בשנת 2022 פתח הפודקאסט תוכנית למנויים בלבד הנקראת "על המשמעות+".
על־התורה הוא אתר אינטרנט בעברית ובאנגלית, שמטרתו לספק כלים שימושיים ללימוד התורה והוראתה.
האתר הוקם ב-2011 על ידי הרב הלל ונעימה נובצקי וילדיהם, והוא מנוהל על ידי מיכאל הוכשטיין ויונתן קושיצקי.
שם האתר מבוסס על דבריו של שמעון הצדיק ב: .
מטרתו המוצהרת של האתר היא לשמש "פורטל ללימוד התנ"ך שמספק את המקורות, הכלים, המתודות, והטכנולוגיה, שעוזרים למחנכים, חוקרים, והציבור הרחב לעורר את התורה לתחייה בבית, בכיתה, ובבית המדרש".
מלבד ספרייה דיגיטלית של טקסטים תורניים, האתר מספק כלים אינטראקטיביים ללימוד תנ"ך, בהם קונקורדנציה לתנ"ך, וכלי בשם "מעבדת התנ"ך", המאפשר ניתוח ספרותי של טקסט יחיד, או השוואה של שני טקסטים.
ניתן למצוא באתר מאמרים העוסקים בעיונים בתנ"ך בשלל דרכים, החל מרשימות נושאים לעיון בפרשת השבוע, וכלה במאמרים העוסקים בפרשנות התנ"ך באמנות.
האתר מתמקד בהנגשת שלל הגישות הפרשניות לתנ"ך, והוא מכיל מדור העוסק בפרשני המקרא היהודים, קורות חייהם, מפת התקופות והמקומות בהם פעלו, וסיכומים של גישות פרשניות בנושאים ספציפיים.
מטרתן של מגוון שיטות העיון שהאתר מציע, היא לעזור ללומדים להכיר את העומק והרוחב של הטקסט המקראי ופירושיו, ולתת להם "מבט פנורמי ותלת־ממדי על התורה".
כמו כן, האתר מיועד לספק למחנכים ומורים משאבים מועילים להוראת התנ"ך, כאוצרות מידע זמינים, ועזרים ויזואליים.
בוועדה המייעצת של האתר חברים אישים ידועים, בהם החוקרים יונתן גרוסמן ואוריאל סימון, והרבנים יעקב מדן, אריה שטרן ודן בארי.
על חבל דק הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1980 בכתיבתה ובבימויה של מיכל בת-אדם, עם גילה אלמגור, אלכס פלג וליאת פנסקי בתפקידים הראשיים.
עלילת הסרט היא על מערכת היחסים בין ילדה בת שמונה לאמה ההולכת ומאבדת את שפיותה.
גילה אלמגור משחקת את האם הבלתי שפויה, ומבחינה זו תפקידה בסרט זה דומה לתפקידה בסרט "הקיץ של אביה" משנת 1988.
הסרט זכה בשלושת פרסי מרכז הסרט הישראלי 1980 ( סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור), ובשלושת פרסי כינור דוד 1981 (סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור).
במשפחת אלון ארבע נפשות - האם פולה (גילה אלמגור), האב נדב (אלכס פלג), הבת הגדולה מאיה (איה וירוב) והבת הקטנה נילי (ליאת פנסקי).
נדב הוא צלם ובעל חנות צילום ונוהג לצלם את בני המשפחה בהזדמנויות שונות.
האם פולה אינה מתפקדת מכל הבחינות: אינה מבשלת, מנקה, או מנהלת משק בית.
התנהגותה היא ביזרית - לפעמים היא עליזה וחיונית ולעיתים שקועה בעצמה, לא יוצאת מהמיטה, ממלמלת לעצמה ובוכה, שוכחת אש על הגז, רבה עם אנשים, מתפרצת ועוד.
בשל המצב בבית הבת הבכורה מאיה נשלחת לקיבוץ, ונילי הבת הקטנה נשארת בבית ומטפלת באמה במסירות, במעין היפוך תפקידים.
בה בעת נדב חסר אונים מהמצב ומבלה שעות רבות בחנות.
רופא המשפחה ד"ר גרבר (אבנר חזקיהו) מצליח לשכנע את נדב לאשפז את פולה במוסד פסיכיאטרי סגור.
נדב שולח בחופשת הקיץ את נילי לקיבוץ בו נמצאת מאיה, ובהיעדרה הוא מביא את פולה למוסד שם מקבלים אותה הרופא (יצחק חביס) והאחות הראשית (מירי פביאן).
הרופא מבקש מנדב לא ליצור איתה קשר במשך מספר שבועות.
לאחר מכן מצבה הנפשי של פולה מידרדר, והיא מתפרעת ונאלצים לקשור אותה למיטה ולטפל בה בנזעי חשמל.
נדב לא מגלה לבנות שפולה במוסד פסיכיאטרי ומספר להן שהיא נמצאת אצל קרובים בירושלים.
כשנילי חוזרת הביתה מחופשת הקיץ בקיבוץ מתברר לה שאמה שהתה כל העת במוסד פסיכיאטרי סגור, ואף על פי שנילי מנסה לשמור על אמה, בין היתר לטפל בה כולל טיפול בכינים שנדבקה בהם במוסד מצבה של פולה שוב מידרדר, וד"ר גרבר מזריק לה בכוח זריקת טשטוש והיא נשלחת שוב למוסד.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותגילה אלמגורפולהאלכס פלגנדבליאת פנסקיניליאיה וירובמאיהאבנר חזקיהוד"ר גרבררופא משפחהיצחק חביסרופא במוסדמירי פביאןאחות במוסדאסתר זבקומטופלת בבית חולים
על העיוורון הוא סרט מתח באנגלית משנת 2008 על חברה הסובלת ממגפת עיוורון.
הסרט הוא עיבוד לרומן בעל אותו השם משנת 1995 מאת הסופר הפורטוגלי ז'וזה סאראמאגו.
הסרט נכתב על ידי דון מק'קלר בבימויו של פרננדו מאירלס, בסרטם מככבים ג'וליאן מור כאשתו של הרופא ומארק רופאלו כרופא.
סאראמאגו סירב בהתחלה למכור את הזכויות לעיבוד קולנועי, אך המפיקים הצליחו לרכוש אותו בתנאי לכך שהסרט יתרחש בעיר לא מזוהה וללא שם.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה כסרט הפתיחה בפסטיבל קאן ב-14 במאי 2008, ויצא לאקרנים בקנדה כחלק מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-6 בספטמבר 2008.
הסרט מתחיל בכך שאיש צעיר מתעוור לפתע במכוניתו בעודו בצומת, כששדה הראייה שלו הופך ללבן.
עובר אורח מציע להסיע אותו הביתה ולאחר מכן הוא גונב את מכוניתו של העיוור.
כשאשתו של העיוור חוזרת הביתה, היא לוקחת אותו לרופא עיניים שלא מזהה שום דבר חריג ומפנה אותו להערכה נוספת.
למחרת, הרופא מתעוור, ומבין בעצם שהעיוורון נגרם ממחלה מידבקת.
ברחבי העיר, אזרחים נוספים הופכים לעיוורים, מה שגורם לבהלה רחבה, והממשלה מארגנת הסגר לעיוורים במתקן נטוש.
כשצוות ההסגר מגיע לאסוף את הרופא, אשתו משקרת שגם היא התעוורה כדי ללוות אותו.
הרופא ואשתו מגיעים ראשונים למתקן ההסגר ומסכימים שישמרו את ראייתה בסוד.
אליהם מצטרפים עוד כמה, כולל הנהג, הגנב ומטופלים נוספים של הרופא.
בשלב זה, "המחלה הלבנה" הפכה בינלאומית, עם מאות מקרים המדווחים מדי יום.
הממשלה נוקטת באמצעים אכזריים יותר ויותר כדי לנסות להתמודד עם המגפה, כולל סירוב לסייע לעיוורים.
עוד ועוד אנשים עיוורים נדחסים במה שהפך למחנה ריכוז, הצפיפות והיעדר תמיכה מבחוץ גורמים להיגיינה ותנאי החיים להידרדר במהירות.
הרופא משמש כנציג המחלקה שלו, ואשתו הרואה עושה ככל שביכולתה לסייע לחבריה הכלואים מבלי לחשוף את יכולתה.
החרדה מזמינות המזון מערערת את המורל ומביאה לעימות בין מחלקות הכלא, כאשר החיילים השומרים על המחנה הופכים עוינים יותר ויותר.
גבר עם אקדח ממנה את עצמו ל"מלך" של המחלקה שלו, ומשתלט על משלוחי האוכל, תחילה דורש את חפצי הערך של המחלקות האחרות, ולאחר מכן מהנשים לקיים יחסי מין עם הגברים שלהן.
במאמץ להשיג מצרכים, כמה נשים נכנעות בחוסר רצון להיאנס.
אחת הנשים נהרגת על ידי התוקף שלה, ואשתו של הרופא מתנקמת והורגת את ה"מלך" עם זוג מספריים.
בתוך הכאוס שנוצר, הבניין עולה באש ואסירים רבים מתים.
הניצולים שנמלטים מהבניין מגלים שהשומרים נטשו את עמדותיהם, והם יוצאים לעיר.
החברה קרסה ואוכלוסיית העיר הצטמצמה ונאבקת כדי לשרוד.
אשת הרופא מובילה את בעלה ועוד כמה אחרים מהמחלקה שלהם בחיפוש אחר מזון ומקלט.
היא מגלה מחסן מצויד ובקושי בורחת בעזרת בעלה כשההמון סביבה מריח את האוכל הטרי שהיא נושאת.
הרופא ואשתו מזמינים את "משפחתם" החדשה לדירתם.
ואז, באותה פתאומיות שראייתו אבדה, הנהג - האדם הראשון שאיבד את ראייתו - מקבל את ראייתו חזרה, מה שמעיד על כך שהגוף נלחם במחלה, ושהעיוורון הוא בסופו של דבר זמני.
ג'וליאן מור בתור אשת הרופא, האדם היחיד החסין מפני מגפת העיוורון.
הראייה שלה נשמרת בסוד על ידי בעלה ואחרים.
דני גלובר בתור איש עם שכבר היה עיוור בעין אחת טרם התפרצות המחלה.
גאל גרסיה ברנאל בתור מלך מחלקה 3, אחד מהנבלים של הסרט.
בניגוד למאמצים הדמוקרטיים של הרופא ולבחירתו למנהיג מחלקה 1, הוא מכריז על עצמו "מלך מחלקה 3" וזוכה לפופולריות מיידית מ"נתיניו" על ידי מתן עדיפות לאוכל על פני האחריות הקהילתית של המחלקה שלו כמו קבורת מתים.
מורי צ'ייקין כרואה חשבון, שעוזר למלך מחלקה 3 להציק לחברי המחלקות האחרות.
מכיוון שהוא עיוור מלידה, רואה החשבון רגיל הרבה יותר להסתמך על חושיו האחרים, מה שנותן לו יתרון גדול על פני האסירים האחרים; הוא מקבל את השליטה על מחלקה 3 ועל אספקת המזון לקהילה לאחר שהמלך נרצח.
אליס בראגה כאישה עם משקפיים כהים.
מק'קלר, שכתב את התסריט לסרט, שיחק גם בעבר ולוהק לתפקיד הדמות.
ניב פיכמן, במאי הסרט, כמדען ישראלי.
על התשובה: דברים שבעל-פה הוא אוסף של כשמונה דרשות של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק בנוגע לרעיון התשובה.
אוסף הדרשות נערכו והובאו לדפוס על ידי הרב פנחס פלאי.
שמונה הדרשות הושמעו ביידיש בשנים תשכ"ב-תשל"ד (1962-1974) ב"כינוס התשובה" שהתכנס מדי שנה בעשרת ימי תשובה מטעם הסתדרות הרבנים דאמריקה.
הספר נערך בעברית במספר מהדורות מאז 1974 על ידי המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית.
היחס בין תשובה לבחירה חופשית
לדמותו של איש התשובה - מאמר מסכם של פלאי
"על הספסל שבשכונה" הוא סינגל שהוקלט על ידי ההרכב המוזיקלי הישראלי הפרויקט של עידן רייכל, ביחד עם הזמרת הישראלית מרגלית צנעני.
הוא יצא לאור ב-10 במאי 2022, על ידי חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק, כסינגל שלא מתוך אלבום.
"על הספסל שבשכונה" הוא שירה הראשון של צנעני מזה ארבע שנים.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הרשמי של מדיה פורסט.
השיר נכתב על ידי עידן רייכל ותמר יהלומי, הולחן על ידי רייכל והופק על ידי גלעד שמואלי ורייכל.
בסרוגים נכתב: "כשנולד השיר "על הספסל שבשכונה" הוא ראה מייד לנגד עיניו את מרגלית צנעני איתה הוא משתף פעולה לראשונה".
במאקו נכתב כי "לפני שאתם בונים על שיר שיתפוצץ ברחבות, אותם גורמים חשפו כי מדובר בבלדה מרגשת".
בנוסף לכך, סקרו את "על הספסל שבשכונה" גם באתר האינטרנט וואלה!
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-10 במאי 2022 בערוץ היוטיוב הרשמי של עידן רייכל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את רייכל ומרגלית צנעני יושבים יחד על ספה בתוך אולפן הקלטות.
בהמשך לכך, ניתן לראותם מנגנים בכלי נגינה כדוגמת פסנתר וגיטרה.
לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את צנעני מבצעת את השיר עצמו.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם10 במאי 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתארומה • הליקון
על הקרח הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1935, הלוקח חלק בסדרת הסרטים "מיקי מאוס" בהפקת אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
זהו הסרט הקצר ה-79 של מיקי מאוס שיצא לאקרנים, והשמיני באותה השנה.
סרט זה מציג את כל חמש הדמויות המצוירות הגדולות של דיסני: מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק, גופי ופלוטו.
שתי דמויות נוספות, הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה, מבצעים הופעה קצרה.
הסרט סובב סביב שלושה קווי עלילה שונים המתרחשים כולם על אגם קפוא במהלך החורף.
בראשון, מיקי מאוס עוזר למיני מאוס ללמוד להחליק.
בשני, גופי מנסה לתפוס דגים על ידי הטלת טבק למים מה שגורם לדגים לעלות לפני הקרקע בכדי לירוק לתוך מרקקה.
בקו העלילה השלישי, דונלד דאק מבצע מעשה קונדס על פלוטו, שנמצא מחוץ שטח האגם הקפוא, על ידי הנחת מחליקי קרח על רגליו ומפתה אותו אל הקרח.
עלילות המשנה מתחברות כאשר דונלד מחליק על הקרח כשלגבו מחובר עפיפון.
הרוח השועטת שולחת אותו אל על מעבר למפל.
מיקי שומע את זעקותיו לעזרה ומציל אותו על ידי משיכת החוטים של הסוודר שלו, אך דונלד עף היישר לתוך מי האגם ויוצא מהחור בוא גופי מנסה לדוג.
הסרט הוא אחד מארבעת הסרטים הקצרים מהריצה המקורית הכוללים את כל חמשת החברים; מיקי, מיני, דונלד, גופי ופלוטו, האחרים הם "חופשה בהוואי", "מצעד הסטנדרט" ו"עץ חג המולד של פלוטו" (אם כי באחרון מיני, דונלד וגופי מופיעים לקראת הסוף).
זהו הסרט השני שמציג את מיני בצבע, הופעתה הראשונה הייתה בסרט המיוחד לטקס פרסי אוסקר ה-5 בשנת 1932, "מצעד מועמדי הפרסים".
במהלך הופעת הקמאו של הוראס וקלרבל, בעודם נראים בקדמת החזית, ניתן להבחין בהם מחליקים ברקע האחורי.
סצנת ניסיון ההחלקה של פלוטו הביאה השראה לסצנה בסרט "במבי" משנת 1942, בה טמפר מלמד את במבי איך להחליק.
זה הסרט הראשון בו גופי שר את "The World Owes Me a Living" מהסרט הקצר "הצרצר והנמלה" שבסדרת "סימפוניות טיפשיות".
הרצועה בה הוא שר את זה, הייתה אחת מהרצועות הקוליות הרבות שנעשו בשימוש חוזר בסרטים המצוירים הבאים.
על הקו הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2003 בבימויו של שחר רוזן, עם ענת וקסמן, נתתי מושש ואייל רוזלס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אישה ישראלית החיה בנפרד מבעלה ומתאהבת בעובדת זרה שחורה.
הסרט זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לסרטים שצולמו בווידאו במסגרת פסטיבל טורינו השנתי לקולנוע הומו-לסבי.
הסרט הוקרן עד כה בפסטיבל הסרטים היוקרתי Fipa שבביאריץ, בפסטיבל Inside out בטורונטו, בפסטיבל Newfest בניו-יורק וסן פרנסיסקו ובפסטיבל Outfest בלוס-אנג'לס הנחשב לאחד מפסטיבלי הסרטים ההומו-לסבי החשובים בעולם.
נורית כהן (ענת וקסמן) היא נהגת אוטובוס בקריית שמונה.
לה ולבעלה יוסי (אייל רוזלס) יש שני ילדים - הילה (רעות כחלון) וזוהר (עידו פוטס).
יוסי מחליף עבודות היות שברוב הזמן הוא מובטל.
עול הפרנסה נופל על נורית.
יוסי מבלה יותר זמן איכות עם הילדים והם נקשרים אליו יותר.
נורית מחליטה לעשות שינוי בחייה, להיפרד מיוסי, לשכור דירה בתל אביב ולעבור לשם עם הילה וזוהר.
יוסי נשאר בקריית שמונה ובטוח שכעבור זמן הם יחזרו אליו.
נורית שוכרת דירה זולה ברחוב ישראל מסלנט בשכונת שפירא.
היא נפגשת עם עובד חברת דן, אבשלום (נתן זהבי) שעורך לה נסיעת מבחן, מקבל אותה לעבודה ובמשך הזמן מנסה להתחיל אתה.
העבודה בדן שוחקת אותה, היא חוזרת עייפה ומותשת, הילדים מוזנחים וכן הדירה.
במצב של חוסר ברירה היא מפרסמת מודעות ברחובות השכונה בבקשה לעוזרת בית ללא תשלום תמורת דיור ואוכל חינם.
מגיעה אליה צעירה שחורה (נתתי מושש), בתחילה נרתעת נורית מלהעסיק אותה אבל לאחר מספר ימים היא נשברת וכשהיא רואה אותה שוב, היא מציעה לה לבוא ולגור אתה ועם ילדיה.
הילדים מקבלים אותה בתחילה בהסתייגות אבל אחר כך מתחילים לחבב אותה.
שמה מושידי והיא עובדת זרה מניגריה שם נמצא בנה היחיד.
לפרנסתה היא עובדת ניקיון בבית החולים איכילוב וגם תופרת בגדים ומוכרת אותם.
היחסים בין נורית למושידי מתהדקים, הן יוצאות לבלות בשפת הים ואחר כך מתפתחים ביניהן יחסים אינטימיים והן שוכבות יחד במיטה אחת.
מצב רוחה של נורית משתפר עד שיום אחד מגלה הילה את שתיהן במיטה ומוסרת זאת ליוסי.
יוסי מגיע ומאיים על נורית שתיתן לו מיד את הילדים אחרת יפרסם ברבים על יחסיה עם מושידי.
נורית מודיעה לה בכאב על הפסקת יחסיהם.
מושידי יורדת לרחוב, נעצרת על ידי משטרת ההגירה ומגורשת לניגריה.
נורית נשארת לבד בדירה אך לא יכולה לשאת זאת.
היא חוזרת לדירה נפרדת בקריית שמונה כדי להיות שוב עם ילדיה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותענת וקסמןנורית כהןאייל רוזלסיוסי כהןנתתי מוששמושידינתן זהביאבשלוםרעות כחלוןהילה כהןעידו פוטסזוהר כהן
על המהפכה הוא ספר משנת 1963 מאת התאורטיקנית הפוליטית חנה ארנדט.
הספר משווה בין שתי מהפכות מרכזיות במאה השמונה עשרה, המהפכה האמריקאית והמהפכה הצרפתית.
12 שנים לפני פרסום "על המהפכה" פרסמה ארנדט את ספרה הראשון, "יסודות הטוטליטריות", שבו סקרה מהפכות שלדעתה היו כושלות.
ארנדט חקרה תנועות של התנגדות בלתי אלימה אשר לדעתה היו עשויות לשקם משטרים דמוקרטיים ברחבי העולם.
התחזיות שלה התבררו כנכונות במידה רבה, והמהפכות הללו מבוססות על העקרונות שהיא קבעה.
בספר קודם, "המצב האנושי", טענה ארנדט שישנם שלושה מצבי פעילות אנושית: עבודה, מלאכה ופעולה.
"עבודה" היא מצב של קיום - כלומר, לעשות את מה שצריך כדי להישאר בחיים.
עבור ארנדט, זו צורת הפעילות האנושית הנמוכה ביותר (כל היצורים החיים מסוגלים לכך).
"מלאכה" הוא תהליך יצירה - צייר עשוי ליצור יצירת אמנות גדולה, סופר עשוי ליצור יצירת ספרות גדולה וכו'.
עבור ארנדט, "מלאכה" היא מאמץ שיש לו תכלית.
בזכות היצירות שלך, אנשים עשויים לזכור אותך; ואם היצירה שלך מספיק משמעותית אתה עשוי להיזכר במשך אלפי שנים.
ארנדט מביאה כדוגמה את ה"איליאדה", שאנשים עדיין קוראים אותה ובזכותה הומרוס ייזכר כל עוד אנשים ימשיכו לספר את הסיפורים שלו.
עם זאת, ארנדט טוענת שה"איליאדה" עדיין נקראת רק בזכות הגיבור שלה: אכילס – משום שאכילס מייצג "פעולה".
רק על ידי אינטראקציה עם אחרים באיזשהו תחום ציבורי ניתן להעביר את המורשת שלך לדורות הבאים; רק על ידי עשיית משהו בלתי נשכח באמת יכול אדם להשיג אלמוות.
בספר זה טוענת ארנדט שהמהפכה הצרפתית, על אף שנלמד עליה רבות ואף ניסו לחקות אותה, הייתה אסון ואילו המהפכה האמריקאית אשר לא זכתה לתשומת לב רבה הייתה מוצלחת.
טענה זו מנוגדת לדעות מרקסיסטיות ושמאלניות נפוצות.
לפי ארנדט נקודת המפנה במהפכה הצרפתית חלה כאשר מנהיגי המהפכה בחרו להתמקד בחמלה להמונים במקום בשאיפה לחירות.
באמריקה, לעומת זאת, האבות המייסדים דבקו במטרה של Constitutio Libertatis – תחום ציבורי שבו חופש פוליטי מובטח לכולם.
עם זאת, ארנדט מאמינה שהרוח המהפכנית של המייסדים אבדה עם הזמן ומציעה להקים מערכת של "מועצות קטנות" כדי להחזיר אותה.
ארנדט האמינה שמנהיגי המהפכה האמריקנית הם "שחקנים" אמיתיים (במובן הארנדטיאני), ושהחוקה שלהם יצרה "ציבורים" פעילים.
מנהיגי המהפכה הצרפתית, לעומת זאת, היו מרוכזים מדי בקיום (מה שארנדט כינתה "הדרישות שלהם ללחם"), בניגוד ל"פעולה".
כדי שמהפכה תצליח באמת, היא חייבת לאפשר ולעודד יצירת - "ציבורים" כאלה.
מנהיגי המהפכה האמריקאית יצרו "ציבור" ופעלו בתוכו; שמותיהם ייזכרו.
מנהיגי המהפכה הצרפתית קיבלו את לחמם; שמותיהם נשכחו.
בביקורת של אריק הובסבאום על הספר נטען שארנדט בחרה בקפידה את נקטה גישה המקרים שסקרה והראיות שהציגה.
לדוגמה, הוא טען שארנדט אינה מתייחסת למהפכות שלא התרחשו במערב, כמו המהפכה הסינית של 1911, ושתיאורה של המהפכה הרוסית מוטעה.
בשל כך, הובסבאום מוצא שהקשר בין המהפכות הארנדטיאניות להיסטוריה הוא "מקרי כמו זה של תאולוגים ואסטרונומים מימי הביניים".
כמו כן, הוא מוצא פגם בכך שארנדט רואה מהפכות כמשהו נורמטיבי ומתאר זאת כ"אידיאליזם פילוסופי מיושן".
"על המסך שלי" הוא שיר של המוזיקאי הישראלי הנרי, שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית ניקה.
הוא יצא לאור במרץ 2005, בהוצאת חברות התקליטים דרסט הפקות והנרי הפקות, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן המשותף של השניים, Revolution (2006).
"על המסך שלי" היה לשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה הישראלית "טלנובלה בע"מ".
בשנת 2023, לרגל 18 שנים מיציאתו של "על המסך שלי", הופק לשיר רמיקס עדכני עם עטיפה חדשה בשיתוף פעולה של הנרי ו-MISTERMISS.
ב-2022 הוקלט השיר בידי עדן דניאל גבאי.
קטע הפתיחה של השיר פורסם ב-4 באוקטובר 2007 כאשר הועלה ליוטיוב.
הקליפ הוא קטע הפתיחה הרשמי של "טלנובלה בע"מ".
נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הסרטון על למעלה מ-300 אלף צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולםמרץ 2005תקליטורדרסט • הנרי31 באוגוסט 2023הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהנרי
"על הקרח 3" הוא סרט מלודרמה ספורטיבית רוסית, בבימויו של יורי חמלניצקי, בהפקתו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב, אנה סווראנסקאיה ומריה ארונובה.
הקרנת הבכורה נערכה ב-14 בפברואר 2024, חג האהבה.
הסרט מהווה סרט המשך לסרט "על הקרח 2" ובדומה לקודמו הפך לשובר קופות משהכניס 191 מיליון רובלים בסוף השבוע הראשון שלו, במה שמהווה לאחת ההכנסות הגבוהות ביותר לסרט קולנוע רוסי.
בסך הכל הכניס הסרט 1.8 מיליארד רובלים.
הסרט מתרחש לאחר האירועים המסופרים בסרט הקודם: נאדיה גדלה והפכה למחליקה אומנותית.
היא חולמת על זכייה בגביע, בדיוק כמו שאמה חלמה פעם.
גורין מתנגד לקריירת הספורט של בתו - הוא מגן עליה מכל הקשיים ואפשר להבין אותו: הוא הפסיד יותר מדי.
באימון חשאי, נאדיה פוגשת שחקן הוקי קרח צעיר ונועז ממוסקבה והם מתאהבים.
האב אינו מאמין בכנות ברגשותיו של הצעיר ומנסה להפריד בין בני הזוג.
אבל מכשולים רק מחזקים אהבה אמיתית, וכשאוהבים, הסוף המופלא ביותר יכול להפוך למציאות, ממה כפי שקרה לגורין עצמו עם אהבתו הגדולה...
אנה סווראנסקאיה כנאדז'דה "נאדיה" גורינה
ויטאליה קורניינקו, כנאדיה בת ה-13
צילומי הסרט נערכו באגם באיקל ונערכו גם במוסקבה, מחוז אירקוטסק ובבוריאטיה.
על הקפות כיפות השמיים הוא ספרו פורץ הדרך של האסטרונום הפולני ניקולאוס קופרניקוס בו פרסם את התיאוריה ההליוצנטרית והמבשר של המהפכה הקופרניקאית.
הספר, שהודפס לראשונה בשנת 1543 בנירנברג, האימפריה הרומית הקדושה, הציע דגם חלופי של היקום למערכת הגאוצנטרית של תלמי, שהייתה מקובלת ברבים מאז ימי קדם ואומצה על ידי הכנסייה הקתולית ומקובלת גם על בני דתות אחרות.
הספר פורסם רק בשנת מותו של קופרניקוס, 1543, אף שהוא התחיל לפתח אותה כמה עשורים מוקדם יותר בחיבורו קומנטריולוס.
ספר זה מציין את ראשית המעבר מיקום גאוצנטרי (בעצם, אנתרופוצנטרי), שהארץ במרכזו, ל"יקום" שהשמש במרכזו (מה שמכונה כיום מערכת השמש), עד שהתגלה כי גם מערכת השמש היא רק חלק מיקום גדול בהרבה והיא אינה במרכז הגלקסיה או היקום.
הוא אף הוסיף תנועה אחת לכדור הארץ, השומרת על כך כי הציר שלו יהיה מכוון כל הזמן לאותה הנקודה (צפון-דרום).
עם זאת, למודל שלו הייתה השפעה מכרעת על מדענים רבים דוגמת גליליי, טיכו ברהה ויוהאנס קפלר, אשר אימצו ושיפרו את המודל ההליוצנטרי.
תצפיותיו של גליליי אל כוכב הלכת נוגה בעזרת הטלסקופ שבנה, היו הראיות הממשיות הראשונות לתאוריה של קופרניקוס.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מנדלי בשנת 2023, בתרגומו של פרופסור דביר ילין.
שמו של הספר בעברית תורגם בצורות נוספות כמו "על הסיבובים של כדורי השמים", "על התנועה הסיבובית של גרמי השמים" ו"על תנועתם של גרמי השמים".
נראה שזו הייתה גם ההתנגשות הראשונה בין דת כלשהי לתיאוריה ההליוצנטרית.
במשך כמעט 1800 שנה שלטה בעולם התיאורה של אריסטו (384–322 לפנה"ס), שקבעה שני עקרונות: הארץ היא מרכזו של העולם וכל מה שנמצא מעל הירח הוא קבוע ונצחי.
מי שתרם יותר מכל לחיזוקה של תיאוריה זו היה האסטרונום קלאודיוס פתולמיי (תלמי), שחי במצרים בין השנים 100–168. הוא הציע הסברים לסימני השאלה אשר הוצבו בפני התיאוריה של אריסטו על ידי תופעות קוסמיות שונות.
בשנת 1514 כתב קופרניקוס את קומנטריולוס (Commentariolus).זהו טקסט קצר בכתב יד, המתאר את הרעיונות שלו לגבי ההיפותזה ההליוצנטרית.
באותם ימים של מלחמות דת, היה זה מעשה אמיץ מצידו של רטיקוס להגיע מאזור פרוטסטנטי למעוז הקתוליות.
ב-29 באוגוסט 1541 החיבור של קופרניקוס De revolutionibus orbium coelestium היה מוכן לדפוס.
רטיקוס לקח את כתב היד איתו לוויטנברג ומסר אותו למדפיס בנירנברג, תחת השגחתו של , תאולוג לותרני, שהתמחה בהדפסת כתבים מתמטיים.
בפניה זו נאמר: ההיפותזות המובאות כאן אינן מתארות בהכרח מצב אמיתי או אפילו אפשרי.
פניה זו חטאה מאוד לכוונתו של קופרניקוס, אך אולי גרמה לחוגים שונים לא לדחות את התיאוריה על הסף.
הוא התעורר מהתרדמת בה היה שרוי, הסתכל בספר ומת משטף דם מוחי בשנת 1543, שנים לפני פרסום הספר.
יחס הכנסייה והיהדות לתיאוריה ההליוצנטרית
האפיפיור התרשם לטובה והעניק שי למזכיר.
במהלך המאה ה-16 ספרו של קופרניקוס היה חלק מתוכנית הלימודים באוניברסיטאות קתוליות, כמו אוניברסיטת סלמנקה..ההתנגדות הקתולית החלה רק כ-60 שנה אחרי פרסום הספר, כנראה בעקבות ניתוח תאולוגי של ג'ורדאנו ברונו, אשר סתר דוגמות יסוד של הנצרות ובעקבות משפטו של גלילאו גליליי.
התנגדותו של לותר התבססה על הכתוב בתנ"ך, בספר יהושוע, פרק י', פסוק י"ב.
שם נכתב שיהושוע פקד על גרמי השמים: "שמש בגבעון דום", כלומר מי שנע היא השמש ולא כדור הארץ.
רבים מחכמי היהדות בעת החדשה התנגדו לתפיסה ההליוצנטרית החל מהמאה ה-17 ועד המאה ה-20, בשל חוסר התאמתה עם פסוקי המקרא ומדרשי חז"ל.
הפסוק העיקרי שהוזכר בהקשר זה היה שמש בגבעון דום בספר יהושע, ובנוסף גם "והארץ לעולם עומדת" ().
רבנים שונים בעת החדשה תלו את התנגדותם בפסוק זה, ביניהם חכם דוד ניטו, והרב פנחס הורביץ, מחבר ספר הברית שהשפיע על רבים אחריו.
חיבורו של קופרניקוס "על הקפות כיפות השמיים" הוקדש לאפיפיור פאולוס השלישי,
גלילאו אף כתב את ספרו "דיאלוג בעניין שתי מערכות העולם העיקריות" בשפה האיטלקית ופנה לקהל הרחב, בניגוד לקודמיו, אשר כתבו לטינית ופנו רק למלומדים.
את ההסבר הפיזיקלי השלם לתמונה שהתקבלה מהגילויים של קופרניקוס, ברהה, קפלר וגלילאו סיפק המדען האנגלי אייזק ניוטון, בחוקי התנועה שלו.
רק בשנת 1992 האפיפיור יוחנן פאולוס השני הכיר בכך שכדור הארץ אכן סובב סביב השמש ושקופרינקוס, קפלר וגלילאו צדקו.
הדבר התרחש קרה 449 שנה אחרי פרסום ספרו של קופרניקוס ו־360 שנה אחרי פרסום ספרו של גלילאו.
שנת 1543, שנת פרסום הספר של קופרניקוס "על הקפות כיפות השמיים" נחשבת בימינו כמועד תחילתה של המהפכה המדעית ושנת 1609, שבה החל גלילאו את תצפיותיו, כשנת תחילתה של האסטרונומיה המודרנית.
על הסף הוא סרט מתח-הישרדות אמריקאי משנת 1997 בבימויו של לי טמאחורי על פי תסריט של דייוויד מאמט, בכיכובם של אנתוני הופקינס ואלק בולדווין.
הסרט עוסק במאבק ההישרדות של שני גברים לאחר שמטוסם מתרסק באזור מבודד באלסקה.
הם נאלצים להתמודד עם תנאי שטח קשים ועם איום מצד דוב קודיאק, במקביל לחשד ההולך וגובר ביניהם, כשהם מנסים לשרוד.
הסרט יצא לאקרנים ב-26 בספטמבר 1997, וזכה להצלחה מתונה עם הכנסות בגובה 43.4 מיליון דולר אל מול תקציב של 30 מיליון דולר.
צ'ארלס מורס (אנתוני הופקינס), איש עסקים עשיר, ואישיות פרסום בשם רוברט גרין (אלק בולדווין) טסים לאלסקה לצורך צילומים.
כשהמטוס שלהם מתרסק באזור מבודד, הם נאלצים לשרוד בשטח פראי, כל זאת בזמן שדוב גריזלי טורף אותם והם מתמודדים עם מתחים אישיים.
עם הזמן, צ'ארלס מתחיל לחשוד שרוברט מעוניין להרוג אותו כדי להיות עם אשתו, ומערכת היחסים ביניהם הופכת למורכבת יותר.
אנתוני הופקינס בתפקיד צ'ארלס מורס
אלק בולדווין בתפקיד רוברט גרין
אל מקפירסון בתפקיד מיקי מורס
הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, ששיבחו את הופעותיהם של אנתוני הופקינס ואלק בולדווין ואת האווירה המתוחה של הסרט.
עם זאת, חלק מהמבקרים מתחו ביקורת על הפשטות של העלילה.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 63% מצד המבקרים ו-70% מהקהל.
ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון של 66 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות חיוביות בדרך כלל.
על חבל דק הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2015 בבימויו של רוברט זמקיס, המבוסס על תסריט מאת זמקיס וכריסטופר בראון.
הסרט מגולל את סיפורו של הלוליין הצרפתי פיליפ פטי, שב-7 באוגוסט 1974 הלך על חבל בין מגדלי התאומים בניו יורק.
בתפקיד הראשי מככב ג'וזף גורדון-לוויט, לצד שחקנים נוספים כמו בן קינגסלי, שרלוט לה בון וג'יימס באדג' דייל.
הסרט מציג את מסעו של פטי, מחלומו הנועז ועד לביצוע הפעלול המסוכן, תוך התמקדות בהכנות המורכבות ובאתגרים שעמדו בפניו.
הסרט זכה להכרה מיוחדת בזכות האפקטים הוויזואליים המרשימים שלו, והיה מועמד למספר פרסים בתחום זה.
הוא זכה בפרס חברת מבקרי הקולנוע של סן דייגו ובפרס סטלייט על האפקטים החזותיים, וכן היה מועמד לפרסים מטעם פרסי מבקרי הקולנוע, חברת מבקרי הקולנוע של פלורידה, איגוד מבקרי הקולנוע של סנט לואיס, ואיגוד אנשי אפקטים חזותיים (VES) במספר קטגוריות, כולל אפקטים תומכים, סביבת יצירה ופילמטוגרפיה וירטואלית.
על חבל דק הכניס 1.6 מיליון דולר, וסיים במקום ה-11 בקופות.
במהלך סוף השבוע הראשון לאקרנים הרחב, שבוע לאחר מכן, הסרט הכניס 3.7 מיליון דולר, והגיע למקום השביעי.
בסך הכל הוא גרף 10.1 מיליון דולר בצפון אמריקה וסך הכל 61.2 מיליון דולר אל מול תקציב של 35 מיליון דולר.
הסרט עוקב אחר פיליפ פטי, לוליין רחוב צרפתי עם תשוקה להליכה על חבל, שמחליט לבצע את הפעלול הנועז ביותר שלו: הליכה על חבל בין מגדלי התאומים בניו יורק.
לאורך הסרט, מוצגים שלבי התכנון, הגיוס של צוות מסייע, ההתמודדות עם אתגרים לוגיסטיים ואישיים, והביצוע עצמו של ההליכה ההיסטורית, שהפכה לסמל של תעוזה ואומץ.
ג'וזף גורדון-לוויט – פיליפ פטי, הלוליין הצרפתי הנועז.
שרלוט לה בון – אנני, חברתו ושותפתו לדרך של פטי.
קלמנט סיבוני – ז'אן-לואי, חבר בצוות המסייע.
ג'יימס באדג' דייל – ג'ף, צלם וחבר בצוות.
בנינגטון ג'יימס – פאפא רודי, מנטור ומדריך של פטי.
הסרט "על חבל דק" קיבל ביקורות מעורבות.
אורי קליין מהעיתון "הארץ" כתב: "הסרט 'על חבל דק' הוא קינה על מגדלי התאומים - בלי להזכיר את האסון", והוסיף כי "הסרט ממריא לגבהים בחלקו האחרון." דורון פישלר מאתר "וואלה" ציין: "העיבוד הווירטואוזי של רוברט זמקיס עושה לו עוול", בהתייחסו לסיפורו של פיליפ פטי.
על הכל הוא תפילה קדומה שמקורה במסכת סופרים ונאמרת בנוסח אשכנז במהלך הוצאת ספר התורה מארון הקודש בשבתות וימים טובים.
התפילה נאמרת לאחר הוצאת ספר התורה מארון הקודש, במהלך הולכת ספר התורה אל הבימה שעליה קוראים בתורה.
התפילה נאמרת רק בימי שבת וחג.
לדעת רבי מרדכי יפה, לא נוהגים לאומרה בימות החול מחמת חשש לטורח הציבור.
נוסח מקוצר מעט מוזכר במסכת סופרים ונאמר בעבר בנוסח הספרדים אך המנהג השתמר בעיקר אצל יוצאי מרוקו בנוסח מקוצר עוד יותר.
אצל האשכנזים הנוסח מוארך בתוספת פסוקים.
התפילה מביעה את המשאלה שה' יתקדש על כל מה שקיים בעולם באמצעות עם ישראל.
משאלה זו היא פסגת השאיפות של המלכת ה' בעולם, ובדרך כלל התפילות עליה הם בימים הנוראים המבטאים את המלכת ה', ובאמת זיקה רבה בין הטקסט של "על הכל" לבין תפילות הימים הנוראים.
כמו כן, ישנה הקבלה רבה בין "על הכל" ובין תפילת הקדיש:
קדיש (הוספות בהדגשה)על הכל (הוספות בהדגשה)יתגדל ויתקדשעל הכל יתגדל ויתקדשמברך לעלם ולעלמי עלמיא, יתברךויתברךוישתבח ויתפאר ויתרומם ויתנשא ויתהדר ויתעלה ויתהללויתרומם ויתנשאשמיה רבא/שמיה דקודשא בריך הואשמו של מלך מלכי המלכים הקדוש ברוך הואבעלמא די ברא (בעולם שברא)בעולמות שברא העולם הזה והעולם הבאכרעותה (כרצונו)כרצונו וכרצון יראיו וכרצון כל בית ישראל
קטע הנראה נוסח מקוצר של "על הכל" (או ש"על הכל" מהווה הרחבה שלו) נאמר בעבר בנוסחי כמה עדות על ידי הקהל, בזמן שהחזן ניגן ברכו.
בהתחלה השורות בעלות 6–8 מילים, אך בסופה מובאים פסוקים ארוכים יותר עם קידומות קצרות יותר, מה שמונע את הלחנת הטקסט כולו במנגינה החוזרת על עצמה.