tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוויקוניות חיות באזורים שבהם ניתן להגיע למקור מים בקלות, על מנת שיוכלו לשתות את כמות המים הדרושה להן ביום-יום.
הוויקוניה חיה בעדרים המונים זכר אחד ובין 6 ל-15 נקבות.
הטריטוריה של כל עדר מתפרשת על פני כ-18 קמ"ר.
לעיתים עשויות הוויקוניות להתקבץ בלהקות גדולות, שמכילות 30, או אף 150 פרטים.
עונת הרבייה היא בדרך כלל במרץ-אפריל, וההיריון נמשך כ-11 חודשים.
בכר יחיד מומלט, ותקופת ההנקה נמשכת כ-10 חודשים.
בגיל 12–18 חודשים, הבכר כבר נחשב לבוגר.
הוויקוניות חששניות מאוד, ורעש קטן יכול לגרום להן לנוס.
הזכר הדומיננטי בדרך כלל מזהיר את העדר בקריאת אזהרה.
הוויקוניות יכולות לרוץ במהירות של כ-47 קמ"ש ברום של כ-4,500 מטרים.
צמרה הוא היקר ביותר בעולם, הודות לקלות משקלו, כושר החימום שלו ומרקמו החלק.
צעדי ממשלת פרו, שעודדה את לכידת הוויקוניות המצויות לשם גז צמרן בלי לפגוע בהן ופיתחה שווקים למסחר בצמר, לאחר שנים של הגבלות חמורות ואיסורי סחר במדינות שונות, כמו ארצות הברית, הביאו לגידול חד במספרן, והוא עומד כיום על 350 אלף פרטים.
תושבי הכפר לוקאנס בפרו מגינים על הוויקוניות המצויות בכך שהם לוכדים אותן וגוזזים את צמרן בטקס צ'אקו עתיק, ששרד והשתמר בקרב הכפריים מימי האינקה.
אירועי צ'אקו קטנים רבים מתקיימים ברחבי פרו בין מאי לספטמבר, אך האירוע הלאומי הגדול נערך כחלק מפסטיבל תרבות של שלושה ימים, ובמהלכו מכתרים האיכרים, אורחים מרחבי פרו ותיירים, את עדרי הוויקוניות ודוחקים אותם לאט ובהדרגה אל מכלאות תחת כיפת השמיים, שם גוזזים את צמרן היקר וחוזרים ומשחררים אותן.
את הכסף שמכניסה מכירת הצמר משקיעים בעיירה לטובת כלל תושביה.
הוויקוניה הייתה בסכנת הכחדה, משום שבמשך מאות שנים צדו אותן אנשים אשר חשקו בצמרה ובעורה.
הוויקוניה המצויה נחשבה לחיה מקודשת באימפריה של האינקה עד שנת 1532, כשהספרדים פלשו אליה, כבשו אותה והחריבוה.
מאוכלוסייה הכוללת מאות אלפי פרטים בהרי האנדים, מאקוודור עד ארגנטינה, פחת מספרן והלך, ובשנת 1964 הגיע ל-12 אלף פרטים בסך הכול, הנחשב לסף הכחדה, עד שבשנת 1969 נעשתה מוגנת בחוק.
בשלב זה הכריזה פרו על הקמת שמורה לאומית באזור פאמפה גלראס באייקוצ'ו, כ-400 קילומטרים דרומית מזרחית ללימה.
שמורה זו היא כיום מקום מקלט לוויקוניות.
ויקטור אוסטרובסקי (נולד ב-28 בנובמבר 1949) הוא עובד "המוסד" לשעבר, צייר וסופר, שלאחר הדחתו מ"המוסד" כתב ספרים על "המוסד" ובהם מידע מסווג.
ויקטור אוסטרובסקי נולד בעיר אדמונטון שבקנדה למשפחה יהודית שמוצאה במזרח אירופה.
הוא גדל והתחנך בישראל, שרת כקצין במשטרה הצבאית, השתחרר בשנת 1971, חזר לקנדה ועסק בעבודות שונות.
בשנת 1977 חזר לישראל והתגייס לשירות קבע בחיל הים והשתחרר בדרגת רב-סרן בשנת 1982. לאחר ניסיון להקים עסק עצמאי, גויס למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים לתפקיד קצין איסוף, במהלך קורס צוערים נמצא לא מתאים והודח.
לאחר הדחתו היגר עם משפחתו בחזרה לקנדה ושם פרסם ב-1990 ביחד עם העיתונאי הקנדי קלייר הוי את ספרו "בתחבולות תעשה לך מלחמה".
הספר חשף את המבנה הארגוני של המוסד, שיטות פעולה ואף שמות סוכני מוסד בתקופתו של אוסטרובסקי (ביניהם יהודה גיל).
ראש הממשלה יצחק שמיר הורה למנוע בדרכים משפטיות את הפצת הספר, באמצעות צו-מניעה בבית המשפט בניו-יורק.
הניסיון נכשל והשיג מטרה הפוכה, בדומה לאפקט סטרייסנד: הספר זינק לראש רשימת רבי המכר על-פי הניו יורק טיימס באותה תקופה, בקטגוריית ספרי העיון.
התגובות של בכירי מערכת הביטחון בישראל היו שרוב הנכתב בספר הם שקרים.
אוסטרובסקי עצמו טען בספריו וגם בראיונות שהמניע שלו בפרסום היה להזהיר את העם בישראל מפני מגלומניה ושיטות נפסדות בפעולות המוסד.
מאוחר יותר פרסם ספר נוסף העוסק במוסד, אך זה לא זכה לפרסום דומה.
כיום חי אוסטרובסקי בארצות הברית, בעיר סקוטסדייל שבאריזונה, מתפרנס כאמן מהצגת ומכירת ציוריו וכן מגיש תוכנית רדיו שבועית בשם "Spy Talk".
ויקטור אולמן , היה מלחין, מנצח ופסנתרן אוסטרי-צ'כי ממוצא יהודי.
אולמן נולד בטשן (שלזיה האוסטרית) להורים ממשפחות יהודיות שהמירו את דתם לקתוליות לפני הולדתו של ויקטור.
כיהודי מומר הותר לאביו, מקסימיליאן, להתקדם בקריירה של קצין מקצועי בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית; במלחמת העולם הראשונה קודם לדרגת קולונל וקיבל תואר אצולה.
משנת 1909 למד ויקטור בגימנסיה בווינה.
כשרונותיו ונטיותיו למוזיקה פתחו לו עד מהרה את הדרך אל ארנולד שנברג וחוג תלמידיו.
מיד עם סיום הלימודים התנדב לשירות צבאי.
אחרי היערכות בחזית האיטלקית, באיסונזו, קיבל שחרור לצורך לימודים והתקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת וינה.
בראשית 1918 התקבל גם לסמינר לקומפוזיציה של שנברג.
אצל שנברג עצמו למד את תורת הצורות, קונטרפונקט ותזמור.
אולמן למד נגינה בפסנתר אצל הפסנתרן האוסטרי אדוארד שטוירמן והיה פסנתרן מעולה, אם כי לא טיפח שאיפות לקריירה של סולן.
במאי 1919 הפסיק את שני הקורסים שלמד בהם ועזב את וינה כדי להקדיש את כל זמנו למוזיקה בפראג.
בשנת 1923 החל בשורה של הופעות מוצלחות של ביצועי יצירותיו, החל ב"שבעה שירים עם פסנתר", שנמשכה עד ראשית שנות ה-30'.
בפסטיבל המוזיקה של האגודה הבינלאומית למוזיקה חדשה בז'נבה בשנת 1929, נוגנו "וריאציות שנברג" שלו, מחזור לפסנתר על נושא של מורו בווינה, ועוררו התרגשות מסוימת.
חמש שנים אחר כך קיבל את פרס הרצקה (על שם המנהל הקודם של הוצאת יוניברסל) על התזמור של יצירה זו.
בינתיים התמנה למנצח בציריך למשך שנתיים.
כתוצאה מן העניין שגילה באנתרופוסופיה (תנועה מייסודו של רודולף שטיינר) עשה עוד שנתיים כמוכר ספרים בשטוטגרט, אבל נמלט משם באמצע שנת 1933. הוא חזר לפראג ונעשה שם מורה למוזיקה ועיתונאי.
במשך תקופה זו עבד עם מחלקת המוזיקה של רדיו צ'כוסלובקיה, כתב ספר וסקירות מוזיקה לכתבי עת שונים, הועסק כמבקר לעיתון "בוהמיה", הרצה לקבוצות חינוכיות, נתן שיעורים פרטיים ולקח חלק פעיל בתוכנית האגודה הצ'כוסלובקית לחינוך מוזיקלי.
בערך בזמן זה התיידד אולמן עם המלחין אלואיס הבה, שאותו הכיר מזה זמן מה.
אולמן נרשם למחלקתו של הבה למוזיקה של רבעי טון בקונסרבטוריון פראג, שם למד במשך שנתיים (1935-7).
הרמוניות דיסוננטיות, ביטוי מוזיקלי טעון רגשית ושליטה מיומנת במבנה הצורני מאפיינים את סגנונו החדש, ומכאן ואילך האישי במובהק, של ויקטור אולמן.
ב-8 בספטמבר 1942 גורש אולמן לגטו טרזיינשטט.
עד לגירושו מנתה רשימת יצירותיו בסך הכול 41 מספרי אופוס והכילה בין השאר עוד שלוש סונאטות לפסנתר, מחזורי שירים של משוררים שונים, אופרות והקונצ'רטו לפסנתר אופוס 25, שאותו סיים בדצמבר 1939, דהיינו תשעה חודשים אחרי כניסת הצבא הגרמני לפראג.
רוב היצירות הללו חסרות; ההנחה היא, שכתבי היד נעלמו בתקופת הכיבוש.
שרדו, מכל מקום, 13 פריטים מודפסים, שאולמן הוציא לאור באופן פרטי והפקיד למשמרת אצל ידיד.
אופיו המיוחד של מחנה טרזיינשטט איפשר לאולמן להמשיך בפעילותו המוזיקלית: הוא ליווה בפסנתר, ארגן קונצרטים ("קולגיום מוזיקום", "אולפן למוזיקה חדשה"), כתב ביקורות על אירועים מוזיקליים והלחין, כחלק מחוג תרבותי שכלל את קארל אנצ'רל, רפאל שכטר, גדעון קליין, פאבל האס, הנס קרזה ועוד מוזיקאים בולטים, גם הם אסירים במחנה.
ב-16 באוקטובר 1944 נשלח למחנה אושוויץ-בירקנאו ושם נרצח, ב-18 באוקטובר 1944, בתאי הגזים.
ביצירות אלה, בייחוד ב"קיסר" וב"דגלן" עסק בשאלות היסוד של השקפת עולמו האמנותית, שנכפתה עכשיו להכיל את מציאות החיים במחנה ריכוז נאצי; הבעיה האסתטית של העברת חומר קיים לצורה אמנותית; והבעיה האתית של המאבק התמידי בין רוח לחומר.
הניסוח הקונקרטי ביותר של שיח זה, במונחים תוכניים, מופיע באופרת ה"קיסר", במשל של משחק הקיסר עם המוות למען החיים.
ה"משחק", שעניינו השמדת כל החיים האנושיים בתכנון הקיסר, וסיכול התוכנית המטורפת על ידי המוות, מסתיים בהרס הקיסר ובחזון של הבנה חדשה בין חיים למוות.
ביצירתו המוזיקלית, ובייחוד באופרה "הקיסר", נתן אולמן ביטוי לאמונתו ביכולתם של הכוחות החיוביים של האנושות לגבור על חוסר האנושיות של כל משטר רודני באשר הוא.
יצירותיו נחקרו בין השאר על ידי המוזיקולוג הישראלי דוד ריד בלוך.
באמצע 1942, זמן קצר לפני גירושו למחנה הריכוז טרזיינשטט, הכין אולמן רשימה מקיפה ומפורטת של יצירותיו עד לאותו מועד.
הרשימה נשמרה בספריה לונדונית כחלק ממכתב לאדם, שזהותו אינה ידועה.
בניגוד לרשימות קודמות של יצירותיו, ברשימת לונדון יש רצף ללא הפסקה של מספרי אופוס (1 - 41) והיא מציינת בבירור וללא חשש טעות יצירות ושמות יצירות שהיו ידועים כבר מקודם.
לרשימת יצירותיו של אולמן נודעת חשיבות שאין להפריז בערכה, לאור אובדן חלק מן היצירות שלא נמצאו עד כה, אם כי היא מצביעה בבירור על מלוא היקפה של האבדה שגרמו הגירוש והמלחמה.
ברשימה נעשה שימוש במספור האופוס של אולמן, תוך הרחבתו למספרי האופוס שניתנו ליצירות, אשר חוברו בטרזיינשטט.
סדר הכותרים שומר על סדר זמנים חיוני ולוקח בחשבון הן את היצירות הידועות מרשימות קודמות והן את אלה שתועדו ביבליוגרפית.
תאריך לא ודאי מצוין ב(?).
עקבות של מספור קודם לקוחים מרשימת יצירות משנות ה-20' (רימאן מוזיקלקסיקון 11.1929).
אזכורים אלה מופיעים רק בקשר ל"וריאציות שנברג", החוצות, הן מבחינת המספור והן סדר הזמנים את עקרון העריכה שנקבע לשימוש.
ויקטור נוסה איקפבה הוא כדורגלן עבר מניגריה.
איקפבה שיחק 30 משחקים וכבש שלושה שערים במדי נבחרת ניגריה.
עם ניגריה שיחק איקפבה באליפויות העולם ב-1994 וב-1998, זכה בגביע אפריקה לאומות ב-1994 ובאולימפיאדת אטלנטה (1996).
איקפבה התגלה על ידי מועדון כדורגל ליאז' מבלגיה במהלך אליפות העולם עד גיל 17 ב-1989 ועבר לקבוצה בה שיתף פעולה עם בן ארצו סאנדיי אוליסה.
משם עבר למונקו אותה הוביל לאליפות צרפת כשהוא כובש 13 שערים.
בשנת 1997 זכה בתואר כדורגלן השנה באפריקה.
ב-1999 הוא עבר לבורוסיה דורטמונד מגרמניה אך לא השתלב.
בשנת 2005 עבר לשחק בקטר.
ויקונט או רוזן משנה הוא תואר אצולה אירופאי נמוך מרוזן וגבוה מברון.
המילה "ויקונט" היא הלחם בסיסים של המילים הלטיניות Vice (משנה, מיופה כוח) ו-Comte (רוזן) ויחד יצרו את ה-Vicomte הצרפתית.
המקבילה האנגלית, Viscount, מקורה ב-Visconte מהצרפתית העתיקה וידוע על השימוש בה כבר ב-1387.
התואר מציין מיופה כוח של רוזן שניהל חלק מוגדר מנחלותיו ולעיתים רוזנים העניקו לבני משפחה צעירים מבצר בתחום הטריטוריה שלהם ואת התואר ויקונט.
עם הזמן הפך התואר לתואר העובר בירושה.
ויקטור סאבלייביץ' אונופקו הוא כדורגלן עבר סובייטי ורוסי ששיחק בקבוצות שחטיור דונייצק, ספרטק מוסקבה וריאל אוביידו הספרדית.
הוא שיחק כ-12 שנים בנבחרת רוסיה והיה קפטן הנבחרת במשך תקופה ארוכה.
אונופקו מחזיק במקום השלישי ברשימת שיאני ההופעות של נבחרת הרוסית, עם 109 משחקים.
לאחר פרישה ממשחק פעיל פנה אונופקו לקריירת אימון.
במשך 12 שנים היה עוזר מאמן בקבוצת צסק"א מוסקבה.
החל מיולי 2021 - אונופקו חבר בסגל האימון של נבחרת רוסיה.
במרץ 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, נאסר על נבחרת רוסיה להשתתף במסגרות בינלאומיות.
בשל כך עבר אונופקו לתפקד כעוזר מאמן של קבוצת רוסטוב.
כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס) - 1993
ויקטור ג'ו אלכסנדר הוא כדורסלן עבר ומאמן כושר אמריקאי ששיחק בעבר במספר קבוצות מה-NBA ובמכבי תל אביב הישראלית.
שיחק בעמדות הפאוור פורוורד, סנטר.
אלכסנדר שיחק במשך שלוש שנים באוניברסיטת המדינה של אייווה, בין השנים 1991-1989. אלכסנדר עזב בתום שלוש שנים כחוסם הטוב ביותר (102 חסימות), כקלע הרביעי בכל הזמנים (1,892 נקודות) בהיסטוריית המכללה.
בנוסף לכך, אלכסנדר סיים כמוביל בכל הזמנים את הביג 8 באחוזי קליעה (65.9%).
בעקבות זאת, נבחר ל של המכללה.
אלכסנדר נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר בו במקום ה-17 הכללי על ידי הגולדן סטייט ווריורס.
במדי הווריורס שיחק אלכסנדר במשך ארבע עונות, מ-1991 ועד 1995. בשנת 1995, הווריורס העבירו אותו בעסקה לטורונטו ראפטורס עם שחקנים אחרים תמורת בי.
אך, עם הראפטורס לא שיחק באף משחק רשמי במשך כשלושה חודשים.
לאחר מכן, הראפטורס העבירו את אלכסנדר אל הקליבלנד קאבלירס, אבל, העסקה נכשלה בעקבות הבדיקות הפיזיות שנערכו לאלכסנדר ובסופו של דבר הועבר לניו יורק ניקס.
הניקס שחררו את אלכסנדר עוד לפני ששיחק עבורם משחק רשמי אחד.
ובכך סיים עונה וחצי בהן לא שיחק כלל.
למרות זאת, הוא שמר על כושר גופני.
אלכסנדר עזב את ארצות הברית ופתח בקריירה אירופית ושיחק עבור אא"ק אתונה עונה אחת, בה הוביל את אא"ק לגמר היורוליג ולגמר הגביע היווני.
לאחר מכן, שיחק במדי הקבוצה הישראלית, מכבי תל אביב, ועימה זכה בדאבל (אליפות וגביע).
אלכסנדר לא המשיך עונה נוספת במכבי, ושיחק בפאוק סלוניקי ובטאו ויטוריה במשך שנתיים.
אלכסנדר עזב את אירופה בקיץ 2002 וחתם במדי הדטרויט פיסטונס לעונה אחת.
אלכסנדר לא קיבל הזדמנויות רבות להשתלב במשחק ועזב את הפיסטונס בתום העונה.
אלכסנדר שקל פרישה ממשחק פעיל, אך בעקבות הצעה מצסק"א מוסקבה, דחה את האפשרות וסיכם במדי הקבוצה הרוסית.
בצסק"א שיחק שנתיים וזכה בשתי אליפויות ושותף בהעפלת הקבוצה פעמיים ברצף לפיינל פור היורוליג.
בנוסף לכך, נבחר בעונת 2002/03, לחמישיית העונה ביורוליג.
לאחר שנתיים ששיחק עבור צסק"א מוסקבה, אלכסנדר פרש ממשחק פעיל.
לאחר הפרישה, אלכסנדר עבד בצוות המקצועי של צסק"א מוסקבה, אך לאחר שנה וחצי עזב אותה וחזר למדינת הולדתו, ארצות הברית.
בארצות הברית אלכסנדר בעל רשת מכוני כושר בעיר הולדתו דטרויט.
בנוסף לכך, מאמן ספורטאים צעירים ומדריך אותם.
ויקטור מיהאי אורבן (; נולד ב-31 במאי 1963) הוא עורך דין ופוליטיקאי הונגרי המכהן כראש ממשלת הונגריה מאז 2010, בעבר כיהן בתפקיד מ-1998 עד 2002. הוא עומד בראש מפלגה פידס מאז 1993, למעט הפסקה בין השנים 2000 ל-2003.
לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי ב-1989 והמעבר לדמוקרטיה רב-מפלגתית, נבחר אורבן לאספה הלאומית ועמד בראש סיעתו הפרלמנטרית של פידס עד 1993.
במהלך כהונתו הראשונה כראש ממשלה, בין השנים 1998 ל- 2002 בה הוביל קואליציה שמרנית, הצטמצמו האינפלציה והגירעון הפיסקאלי והונגריה הצטרפה לנאט"ו.
לאחר שהפסיד בבחירות חוזרות, הוביל את מפלגת האופוזיציה משנת 2002 עד 2010. בשנת 2010, שוב נבחר אורבן לראשות ממשלה.
מאז 2010, החל מחזרתו לתפקיד ראש הממשלה, הוביל אורבן "מהפכה חוקתית" שנועדה לרכז כוח פוליטי ולשחוק את מנגנוני האיזונים והבלמים במדינה.
מדיניותו של ויקטור אורבן הובילה לשחיקת הדמוקרטיה הליברלית במדינה, החלישה את עצמאות מערכת המשפט, הגבירה את השחיתות וצמצמה את חופש העיתונות בהונגריה.
במהלך כהונתו השנייה, בוצעו מספר רפורמות חוקתיות וחקיקתיות שנויות במחלוקת, ובכללן תיקוני חוקת הונגריה משנת 2013. אורבן נוהג להציג את עצמו כמגן על הערכים הנוצריים מול האיחוד האירופי, אותו הוא תופס כגורם עוין ללאומניות ולנצרות.
תיאורו את האיחוד האירופי כאויב פוליטי – בעוד הוא מקבל ממנו כספים ומעבירם לבני משפחתו וידידיו – הוביל להאשמות על ממשלתו כעל קלפטוקרטיה אוטוריטרית כמו כן, ממשלתו תוארה כמשטר היברידי, מערכת מפלגתית דומיננטית, ומדינה מאפיה.
מפלגת פידס שולטת לא רק ברשות המחוקקת והמבצעת, אלא כמעט בכל תחומי החיים, כולל מסחר, חינוך, אמנות ואף ספורט.
מוסדות שבעבר היו עצמאיים, כמו התביעה הכללית, משרד מבקר המדינה והתקשורת הציבורית, נשלטים על ידי מפלגת השלטון.
המשטר משמר מראית עין של הליכים דמוקרטיים, אך אלו התרוקנו מתוכן , כאשר מקורביו של אורבן חסינים בפועל מפני חקירות שחיתות.
בשנת 2014 הוא הצהיר רשמית על כוונתו לזנוח את הדמוקרטיה הליברלית לטובת הקמת "מדינה לא-ליברלית" (Illiberal State), תוך שהוא מציין את רוסיה, סין ,סינגפור וטורקיה כמודלים לחיקוי.
במקביל, ממשלתו אימצה קו אירוסקפטי חריף והתנגדה לערכי היסוד הליברליים של האיחוד האירופי, תוך שהיא מהדקת את קשריה עם ולדימיר פוטין.
נושאים מרכזיים נוספים שהיו שנויים במחלוקת במהלך כהונתו השנייה, כללו את משבר המהגרים האירופי ומגפת הקורונה.
אורבן המשיך לאתגר את הקונצנזוס הליברלי העומד בבסיס מוסדות האיחוד האירופי.
כתוצאה מכך, במרץ 2019, הושעתה מפלגתו פידס, ממפלגת העם האירופית , המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט האירופי, המאגדת את מפלגות המרכז-ימין המרכזיות באירופה.
במרץ 2021, פרשה פידס באופן סופי ממפלגת ה-EPP.
צעד זה סיים שנים של מתיחות גוברת בין ממשלת הונגריה לבין שאר המדינות החברות באיחוד האירופי סביב סוגיות של שלטון החוק.
בנאום ביולי 2022, מתח אורבן ביקורת על שילוב הגזעים האירופיים והלא-אירופיים, ואמר: "אנחנו [ההונגרים] איננו גזע מעורב ואיננו רוצים להפוך לגזע מעורב".
יומיים לאחר מכן בווינה, הוא הבהיר שהוא מדבר על תרבויות ולא על גנטיקה.
אורבן נולד ב-31 במאי 1963 בסקשפהרוואר למשפחה כפרית ממעמד הביניים כבן הבכור של האגרונום, מהנדס המכונות ומאוחר יותר איש הנדל"ן גיוזו אורבן (Győző Orbán) ואשת החינוך המיוחד, ארסבת' שיפוש.
יש לו שני אחים צעירים, שניהם אנשי עסקים, גיוזו הבן שנולד ב-1965 וארון שנולד ב-1977. המשפחה עברה ב-1973 לעיירה שכנה, שם היה אביו של אורבן ראש מחלקת המכונות בקולקטיב המקומי.
אורבן למד בבית הספר באותה עיירה.
הוריו וסבו רכשו השכלה נוספת כמבוגרים והמשיכו את הקריירה שלהם במסגרת הליברליזציה הכלכלית תחת משטר קאדאר.
ב-1977 עברה המשפחה לעיירה נוספת, שם קיבל אורבן מקום בבית הספר היוקרתי בלנקה טלקי.
בשנתיים הראשונות שלו בבית הספר, שימש כמזכיר מקומי של הליגה הקומוניסטית הצעירה של הונגריה (KISZ), שהחברות בה הייתה חובה על מנת לגשת למבחני בגרות וללמוד באוניברסיטה.
במהלך שנות התיכון שלו, אורבן החל להתעניין בכדורגל, והתיידד עם שותפו הפוליטי לעתיד (Lajos Simicska).
לאחר שסיים את לימודיו ב-1981, החל את שירותו הצבאי לצד סימיצקה.
הוא נכלא מספר פעמים בגין חוסר משמעת, שכללה אי התייצבות לתפקיד במהלך מונדיאל 1982 והכאת תת-ניצב במהלך מריבה אישית.
תקופתו בצבא הייתה במקביל להכרזה על משטר צבאי בפולין בדצמבר 1981, עליה מתח ידידו סימיצקה ביקורת.
מאוחר יותר אורבן יציין כי השירות הצבאי העביר את דעותיו הפוליטיות באופן קיצוני מהעמדה הקודמת של "תומך נאיבי ומסור" של המשטר הקומוניסטי, למתנגד לו.
סביב שנת 1981 נעשה ניסיון לגייס את אורבן לשירותי הביטחון, אירוע עליו נמנע מלדבר במשך כ-25 שנה.
דו"ח ביטחון המדינה ממאי 1982, תיאר את אורבן כצעיר יהיר ובעל גישה מרדנית לעיתים, אך סיכם כי הוא "נאמן למערכת הסוציאליסטית שלנו".
בניגוד לדימוי של מתנגד משטר שנרדף, נטען כי אורבן וסביבתו נהנו מהגנה וטיפוח של בכירים במערכת השלטון הקומוניסטית, שהבטיחה כי גם אם ייעצר, ישוחרר מיד.
מסמכים שנחשפו מאוחר יותר אף העלו טענות כי אורבן שיתף פעולה בצעירותו עם שירותי הביטחון החשאיים תחת שם הכיסוי "גאבור גיורי" (Gábor Győri), מה שמעמיד בספק את הנרטיב שלו כמי שצמח כלוחם חופש עצמאי שנלחם במשטר הזה מבחוץ, ומציג אותו כאדם שצמח מתוך המערכת הזו.
בשנת 1983, החל אורבן ללמוד משפטים באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט, שם הכיר, בין היתר, את לאסלו קובר ו, שיהפכו יחד עם אורבן למייסדי מפלגת פידס.
הוא הפך ליו"ר הוועד הפועל של שישים סטודנטים של המכללה לחקר מדעי החברה באוניברסיטה בשנת 1984. הוא יצא לסדרת מסעות לפולין עם חבריו לכיתה והמרצה שלהם, תמאס פליגי, בשנים 1984–1985 ושוב ב-1987, במהלך הביקור של האפיפיור יוחנן פאולוס השני במדינה.
אנשי הקשר הפולנים שלהם לאורך כל הדרך היו מאלגורזאטה טרסייביץ' ואדם יאגוסיאק, חברים לעתיד בתנועת הסטודנטים האנטי-קומוניסטית "חופש ושלום".
הם קיבלו תמיכה מערבית, תוך שהם נהנים מהגנה מלאה של משטרת בודפשט ומגישה פנימית להחלטות ממשלה בכירות דרך שר הפנים הקומוניסטי דאז, אישטוון הורוואת'.
השר היה צפוי להתערב באופן אישי כדי לטהר את אורבן בפרט, מכל אישומי הסתה.
בספטמבר 1989, קיבל אורבן מלגה למחקר במדעי החברה ב, אוקספורד, במימון שהעסיקה אותו במשרה חלקית מאז אפריל 1988. במהלך תקופה זו, הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות להנהגת פידס בבודפשט, אותן הפסיד לפודור.
בינואר 1990, הוא קטע את לימודיו באוקספורד וחזר להונגריה כדי להתמודד על מושב בפרלמנט הפוסט-קומוניסטי הראשון של הונגריה.
ב-2 במרץ 1988, במכללה המיוחדת של עורכי הדין למדעי החברה, ייסד אורבן - לצד לאסלו קובק, גבאור פודור ו-33 סטודנטים ופעילים נוספים - את ברית הדמוקרטים הצעירים פידס (Fiatal Demokraták Szövetsége, FIDESZ), תנועת נוער ליברלית-לאומנית.
הקבוצה כללה בתחילת דרכה קואליציה רחבה של מתנגדים למשטר הסובייטי, מאנרכיסטים ועד לאומנים.
המעבר המובהק של המפלגה לכיוון שמרני-לאומני התרחש בשלב מאוחר יותר, בשנות ה-90. אורבן, שהיה ממייסדי כתב העת "Századvég" באוניברסיטה שחברי פידס איישו אותו, קיבל עבורו מימון ומכונת צילום מג'ורג' סורוס עוד בשנת 1985.
ב-16 ביוני 1989, אורבן נשא נאום בכיכר הגיבורים, בודפשט, לרגל הקבורה מחדש של אימרה נאג' ושל חללים לאומיים אחרים של המהפכה ההונגרית ב-1956. בנאומו הוא דרש בחירות חופשיות ואת נסיגת החיילים הסובייטים מהמדינה.
הנאום הפך אותו לבולט בזירה הלאומית והכיר, לראשונה, את תנועת פידס לציבור הרחב.
בקיץ 1989, הוא השתתף בשיחות השולחן העגול של האופוזיציה, וייצג את פידס לצד לאסלו קובר.
פידס הפכה באופן רשמי למפלגה פוליטית באוקטובר 1989.כשחזר להונגריה מאוקספורד, הוא זכה במקום הראשון ברשימת המועמדים של פידס, לפני גבאור פודור שהתמודד מולו על ההנהגה, ונבחר לחבר פרלמנט ממחוז פשט בבחירות באפריל 1990. הוא מונה למנהיג מפלגת פידס בפרלמנט, וכיהן בתפקיד זה עד מאי 1993.
ב-18 באפריל 1993 הפך אורבן לנשיא הראשון של פידס, והחליף את הדירקטוריון הלאומי ששימש כהנהגה קולקטיבית מאז הקמתו.
בהנהגתו הפכה פידס בהדרגה מארגון סטודנטים ליברלי למפלגת ימין-מרכז.
המפנה השמרני של פידס גרם לפילוג חריף בקרב חברי המפלגה.
כמה מחבריה עזבו אותה, בהם פטר מולנר, גאבור פודור וז'וז'נה סלייני.
פודור ואחרים הצטרפו מאוחר יותר לברית הדמוקרטית-חופשית-ליברלית(SZDSZ), שהייתה בתחילה בעלת ברית קרובה של פידס, אך מאוחר יותר הפכה ליריבה פוליטי.
בבחירות לפרלמנט בשנת 1994, פידס בקושי עברה את אחוז החסימה של 5%.
אורבן נבחר לחבר פרלמנט מטעם רשימת המחוז של מפלגתו במחוז פֵיֶיר.
בין השנים 1994 ל-1998 הוא שימש יושב ראש הוועדה לענייני אינטגרציה אירופית.
בשנת 1995 היה לתקופה קצרה גם חבר בוועדה לחסינות, ניגוד עניינים ואישורים.
בתקופת נשיאותו אימצה פידס, בשנת 1995, את השם "המפלגה האזרחית ההונגרית" (Magyar Polgari Párt) כשמה המקוצר.
מפלגתו הפכה בהדרגה לכוח הדומיננטי בימין של הקשת הפוליטית, בעוד שהפורום הדמוקרטי ההונגרי (MDF), המפלגה השמרנית ששלטה קודם לכן, איבד חלק ניכר מתמיכתו.
מאפריל 1996 כיהן אורבן כיושב ראש הוועד הלאומי ההונגרי של היוזמה האטלנטית החדשה (NAI).
בספטמבר 1992, אורבן נבחר לסגן יו"ר האינטרנציונל הליברלי, אולם בנובמבר 2000 עזבה פידס את האינטרנציונל הליברלי והצטרפה למפלגת העם האירופית (EPP).
בקונגרס ה-EPP באשטוריל באוקטובר 2002, הוא נבחר לסגן נשיא, תפקיד בו כיהן עד 2012.
בשנת 1998, אורבן הקים קואליציה עם (MDF) ו (FKGP).
הקואליציה ניצחה ב עם 42% מהקולות.
אורבן הפך לראש הממשלה השני הצעיר בתולדות הונגריה בגיל 35 (אחרי ) ולראש הממשלה הראשון שנבחר לאחר המלחמה הקרה במזרח ובמרכז אירופה, שלא היה קודם לכן חבר ב בתקופת ברית המועצות.
הממשלה החדשה השיקה מיד רפורמה קיצונית במינהל המדינה, ארגון מחדש של משרדים ויצירת משרד-על לכלכלה.
כמו כן, פוטרו דירקטוריונים של קופות הביטוח הלאומי ובוטלו תשלומי ביטוח לאומי ריכוזיים.
לפי , אורבן חיזק את משרד ראש הממשלה ומינה שר חדש שיפקח על עבודת הקבינט ההונגרי.
בפברואר החליטה הממשלה כי ישיבות המליאה של הפרלמנט ההונגרי יתקיימו רק אחת לשלושה שבועות.
מפלגות האופוזיציה התנגדו בחריפות לשינוי, וציינו כי הוא יפגע ביעילות החקיקה של הפרלמנט וביכולתו לפקח על הממשלה.
בחודש מרץ ניסתה הממשלה גם להחליף את תקנון האספה הלאומית המחייב רוב של שני שלישים, בתקנון המבוסס על רוב רגיל, אך בית המשפט לחוקה של הונגריה קבע שהדבר אינו חוקתי.
שניים ממזכירי המדינה של אורבן בלשכת ראש הממשלה נאלצו להתפטר במאי, בשל מעורבותם בפרשת שוחד הקשורה לתאגיד הצבאי האמריקאי לוקהיד מרטין.
לפני ההתמודדות על מכרז גדול לרכישת מטוסי קרב, שלחו שני המזכירים, יחד עם 32 חברי פרלמנט נוספים ממפלגתו של אורבן, מכתב לשני סנאטורים אמריקאים כדי שיפעילו לחץ למינוי מנהל לוקהיד בבודפשט לשגריר ארצות הברית בהונגריה.
ב-31 באוגוסט התפטר גם ראש לשכת המס לאחר ביקורת ממושכת של האופוזיציה על עסקיו הקודמים.
הממשלה הייתה מעורבת גם במחלוקת ממושכת עם מועצת עיריית בודפשט סביב החלטת הממשלה הלאומית בסוף 1998 לבטל שני פרויקטים עירוניים גדולים: בניית תיאטרון לאומי חדש ו.
היחסים בין הקואליציה בראשות פידס לבין האופוזיציה באספה הלאומית הלכו והדרדרו, ונראה היה ששני הצדדים הפוליטיים ויתרו על כל ניסיון לפוליטיקה של חיפוש קונצנזוס.
הממשלה פעלה להחלפה מהירה של ראשי מוסדות מפתח כגון יו"ר הבנק הלאומי ההונגרי, התובע הראשי של בודפשט והרדיו ההונגרי, בדמויות מפלגתיות.
למרות שהאופוזיציה התנגדה, למשל על ידי עיכוב במינוי חברים לוועדות המפקחות, הממשלה הפעילה את המוסדות גם ללא מספר המנהלים הקבוע בתקנות.
ברוח דומה, אורבן סירב להשתתף בשעות השאילתות בפרלמנט לתקופות של עד עשרה חודשים.
התבטאויותיו, כמו "הפרלמנט פועל גם ללא אופוזיציה..", תרמו לתדמית של שלטון יהיר ואגרסיבי.
בדו"ח מאוחר יותר, שפורסם במרץ על ידי , שבסיסה בבריסל, נמתחה ביקורת על ממשלת הונגריה בשל השפעה פוליטית פסולה על התקשורת, מכיוון שהשידור הציבורי במדינה עמד על סף פשיטת רגל.
שערוריות פוליטיות רבות במהלך 2001 הובילו להתפרקות דה-פקטו, גם אם לא רשמית, של הקואליציה בראשות אורבן.
שערוריית שוחד בפברואר עוררה גל האשמות ומספר תביעות נגד מפלגת האיכרים הזעירים העצמאית.
הפרשה הביאה להדחתו של הן מנשיאות מפלגת האיכרים הזעירים העצמאית (FKGP) והן מהתפקידו הבכיר במשרד החקלאות.
ה־FKGP התפרק ויותר מתריסר מחברי הפרלמנט שלו הצטרפו לסיעתו של אורבן.
המדיניות הכלכלית של אורבן על המשך ההפרטה של קודמיו ושימוש בהכנסות לצמצום החוב הלאומי, תוך התמקדות בהורדת האינפלציה.
הממשלה נהנתה מפירות הייצוב הפיננסי שהחל תחת שר האוצר הקודם, פטר מדג'שי, אך הואשמה בכך שהחמיצה את ההזדמנות לבצע רפורמות מבניות עמוקות במנגנון המדינה ובכלכלה בתקופה נוחה זו.
בניגוד לציפיות לצמצום עקבי בגרעון, הגירעון התקציבי עמד בסוף הכהונה בשנת 2002, על שיעור גבוה של 8.9% מהתמ"ג.
ההצלחות הכלכליות בתקופה זו, שכונתה "תור הזהב", כללו ירידה באינפלציה לרמה חד-ספרתית של 9.8% בשנת 2000. שיעורי הצמיחה השנתיים של התמ"ג היו יציבים למדי תחת כהונתו של אורבן, ונעו בין 4% ל-5%.
יחס החוב הלאומי ירד משמעותית והגיע ל-53% מהתוצר בסוף שנת 2001. באותה עת, ממשלתו של אורבן נחשבה לתומכת מחויבת של האינטגרציה האירופית והברית הטראנס-אטלנטית, עמדה שעמדה בניגוד חד לרטוריקה האירו-סקפטית והאנטי-מערבית שאימץ בשנים מאוחרות יותר
במרץ 1999, לאחר שהתנגדות רוסיה למהלך פחתה, הצטרפה הונגריה לנאט"ו יחד עם צ'כיה ופולין.
החברות ההונגרית בנאט"ו הביאה למעורבות הונגרית במלחמה בקוסבו נגד יוגוסלביה ולמודרניזציה של צבא הונגריה.
החברות בנאט"ו גם גרמה לפגיעה בכלכלה בשל אמברגו סחר שהוטל על יוגוסלביה.
הונגריה משכה תשומת לב תקשורתית בינלאומית ב-1999 על העברת "חוק המעמד" הנוגע לבערך שלושה מיליון בני מיעוטים אתניים הונגרים במדינות השכנות דוגמת רומניה, סלובקיה, סרביה, מונטנגרו, קרואטיה, סלובניה ואוקראינה.
החוק נועד לספק חינוך, הטבות בריאות וזכויות תעסוקה לבני המיעוטים הללו, ונאמר כי הוא מרפא את ההשפעות השליליות של חוזה טריאנון מ-1920, שהיה "הרסני", ובו נמסרו שטחים שבהם חיו מיעוטים אתניים הונגרים למדינות אחרות.
ממשלות במדינות שכנות, במיוחד רומניה, טענו כי "נעלבו" מהחוק, שנראה בעיניהן כהתערבות בענייניהן הפנימיים.
תומכי החוק טענו כי לכמה מהמדינות המבקרות את החוק יש בעצמן חוקים דומים לספק הטבות למיעוטים שלהן.
רומניה השלימה עם החוק לאחר תיקונים בעקבות הסכם מדצמבר 2001 בין אורבן לראש ממשלת רומניה אדריאן נסטסה; סלובקיה קיבלה את החוק לאחר ויתורים נוספים שעשתה הממשלה החדשה לאחר הבחירות ב-2002.
, כאשר התמיכה בשתי המפלגות המובילות, פידס והמפלגה הסוציאליסטית ההונגרית (MSZP), נשארה קבועה ודומה ל-32% בהן זכו בבחירות הקודמות.
בינתיים, התמיכה הציבורית במפלגת בעלי העסקים הקטנים ירדה מ-14% ב-1998 ל-1% ב-2001. עם זאת, לא מעט מ-40% מהמצביעים נותרו מתלבטים.
למרות שהסוציאליסטים בחרו במועמד שלהם לראשות הממשלה את שר האוצר לשעבר, , האופוזיציה ברובה לא הצליחה להגדיל את תמיכתה הפוליטית.
הסוס השחור של הבחירות הייתה (MIÉP), שהובלה על ידי הימני-רדיקלי.
לא היה ניתן לשלול ש-MIEP תהיה המפתח לקדנציה חדשה עבור אורבן ומפלגתו אם לא יזכו ברוב מוחלט לאחר הבחירות.
הבחירות של 2002 היו הבחירות הסוערות ביותר שחוותה הונגריה זה יותר מעשור, ופילוג תרבותי-פוליטי חסר תקדים נוצר במדינה.
במקרה, קבוצתו של אורבן הפסידה בבחירות לפרלמנט באפריל למפלגת האופוזיציה ההונגרית הסוציאליסטית, שהקימה קואליציה עם בעלת בריתה הוותיקה, הברית הליברלית של הדמוקרטים החופשיים.
אחוז ההצבעה היה שיא של 70.5%.
מעבר למפלגות הללו, רק חברי פרלמנט מטעם הפורום הדמוקרטי ההונגרי נכנסו לאספה הלאומית.
מפלגת בעלי הקטנים העצמאית הפופוליסטית ומפלגת הצדק והחיים ההונגרית הימנית איבדו את כל מושביהם.
כך צומצם מספר המפלגות באספה החדשה משש לארבע.
מפלגת הימין הקיצוני, מפלגת הצדק והחיים, ערערה על הלגיטימיות של הממשלה הנבחרת, דרשה ספירה חוזרת, התלוננה על הונאת בחירות, ובאופן כללי שמרה על המדינה במצב מתוח ולוחמני עד הבחירות המוניציפליות באוקטובר.
ועדת הבחירות המרכזית שבשליטת הסוציאליסטים קבעה כי אין צורך בספירה מחדש, עמדה שנתמכת על ידי משקיפים מהארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, שהביקורת המהותית היחידה שלו על התנהלות הבחירות הייתה שהטלוויזיה הממלכתית ביצעה הטיה עקבית לטובת פידס, מפלגתו של אורבן.
בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2004, מפלגת השלטון ההונגרית הסוציאליסטית הובסה על ידי פידס שהייתה באופוזיציה.
פידס השיגה 47.4% מהקולות ו-12 מתוך 24 המושבים של הונגריה.
אורבן היה מנהיג פידס גם בבחירות לפרלמנט ב-2006. פידס והמועמד החדש-ישן שלו לא הצליחו, שוב, להשיג רוב בבחירות האלה, מה שהעמיד בסימן שאלה את הקריירה הפוליטית העתידית של אורבן כמנהיג המפלגה.
עם זאת, לאחר מאבק עם הקואליציה הסוציאליסטית-ליברלית, מעמדו של אורבן התחזק, והוא נבחר לכהונה נוספת כנשיא פידס במאי 2007.
ב-17 בספטמבר 2006, הודלפה הקלטת אודיו מישיבת המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית שהתקיימה ב-26 במאי 2006 בדלתיים סגורות, בה נשא ראש ממשלת הונגריה דאז, , .
ב-1 בנובמבר, אורבן ומפלגתו הודיעו על תוכניותיהם לערוך מספר הפגנות רחבות היקף ברחבי הונגריה ביום השנה לדיכוי הסובייטי של מהפכת 1956. האירועים נועדו לשמש כאנדרטת זיכרון לקורבנות הפלישה הסובייטית והפגנה נגד אכזריות המשטרה במהלך התסיסה ב-23 באוקטובר בבודפשט.
האירועים שתוכננו כללו צעדת הדלקת נרות ברחבי בודפשט.
עם זאת, ההפגנות היו קטנות ונחלשו עד סוף השנה.
ב-1 באוקטובר 2006 ניצח פידס בבחירות המוניציפליות, מה שאיזן במידה מסוימת את כוחה של הממשלה הסוציאליסטית.
פידס זכתה ב-15 מתוך 23 ראשי עיריות בערים הגדולות בהונגריה - למרות שהיא הפסידה במעט את בודפשט למפלגה הליברלית - ובנוסף, זכתה פידס ברוב ב-18 מתוך 20 אסיפות אזוריות.
ב-9 במרץ 2008 התקיים משאל עם על ביטול הרפורמות הממשלתיות שכללו דמי רופא לכל ביקור ואגרות רפואיות ששולמו לפי מספר ימי שהייה באשפוז וכן שכר לימוד בהשכלה גבוהה.
פידס יזם את משאל העם נגד המפלגה הסוציאליסטית השולטת.
ההליך למשאל העם החל ב-23 באוקטובר 2006, כאשר אורבן הודיע כי יגישו שבע שאלות ללשכת הבוחרים הלאומית, שלוש מהן (על ביטול תשלומים, שכר לימוד יומי ושכר לימוד בקולג') אושרו רשמית ב-17 בדצמבר 2007 וב-24 בינואר 2008. משאל העם עבר, במה שהיווה ניצחון משמעותי עבור פידס.
בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009 ניצח פידס בפער גדול, וגרפה 56.36% מהקולות ו-14 מתוך 22 המושבים של הונגריה.
בבחירות הפרלמנטריות של 2010 זכתה מפלגתו של אורבן ב-52.7% מהקולות, אך קיבלה רוב של 68% מהמושבים בפרלמנט בשל עיצוב שיטת הבחירות הפוסט-קומוניסטית.
די ברוב פרלמנטרי של שני שלישים כדי לשנות את החוקה ובשנת 2011 ניסחה ממשלתו של אורבן חוקה חדשה בדלתיים סגורות, דנה בה במשך תשעה ימים בלבד בפרלמנט והעבירה אותה ברוב מפלגתי.
אורבן המשיך לתקן את החוקה שתים עשרה פעמים בשנתו הראשונה בתפקיד.
בין שאר השינויים, החוקה החדשה כללה תמיכה בערכים מסורתיים, לאומיות, התייחסות לנצרות ורפורמת בחירות שנויה במחלוקת, שהקטינה את מספר המושבים בפרלמנט של הונגריה מ-386 ל-199. החוקה החדשה נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2012 ושונתה מאוחר יותר.
בשנת 2012 הטילה ממשלתו של אורבן על הכנסה אישית () שנקבעה על 16%.
אורבן כינה את ממשלתו "פרגמטית", תוך ציון הגבלות על פרישה מוקדמת במשטרה ובצבא, וחוק בנקאות מרכזית ש"נותן להונגריה יותר עצמאות מהבנק המרכזי האירופי".
ב-14 בינואר 2014 נסע אורבן למוסקבה במטרה לחתום עם פוטין על הסכם על תחנת הכוח הגרעינית (בקיצור NPP) .
התאגיד הרוסי רוסאטום, שנשלט על ידי המדינה, יפתח את תחנת הכוח, והונגריה הייתה אמורה לממן את המפעל באמצעות הלוואות מרוסיה.
במקביל, אורבן הרגיע את כולם ש (שהיה אמור לחבר את רוסיה לבולגריה דרך, בין היתר, הונגריה, ומעולם לא הושלם) יושלם בקרוב.
ה-BBC התלונן כי "לא היה תהליך רשמי של הגשת הצעות לבניית תחנת הכוח, ותנאי הסכם ההלוואה טרם פורסמו לציבור", גם לאחר שהפרלמנט ההונגרי אישר את העסקה ב-6 בפברואר.
מאוחר יותר התברר כי ההלוואה הסתכמה ב-8 מיליארד יורו ונפרסה על פני תקופה של 30 שנה.
שר החוץ ההונגרי, פטר סיירטו, אמר לכתבים שהעסקה היא "עסקת המאה".
לאחר הבחירות לפרלמנט באפריל 2014, פידס זכתה ברוב, וב-133 מתוך 199 המושבים באספה הלאומית.
בעוד שזכה ברוב פרלמנטרי גדול, הוא גרף 44.5% מהקולות הלאומיים, ירידה מ-52.7% ב-2010.
אורבן נשא נאום מפורסם ביולי 2014 בבאילה טושנאד, כפר נידח ברומניה, במחנה הקיץ לסטודנטים של הפורום לדיאלוג רומני-הונגרי.
בנאומו ניסח את חזונו לגיבוש דמוקרטיה לא-ליברלית בהונגריה ותיאר את המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 כשינוי פרדיגמה של הסדר הבינלאומי, הדומה לשתי מלחמות העולם ולהתפרקות ברית המועצות.
אורבן תיאר את משימתו הנוכחית: "תוך כדי שבירת הדוגמות והאידאולוגיות (הליברליות) שאומצו על ידי המערב ושמירה של העמים שלנו כעצמאיים מהם, אנו מנסים למצוא את צורת הארגון הקהילתי, המדינה ההונגרית החדשה.
להפוך את הקהילה שלנו לתחרותית במירוץ העולמי הגדול לעשורים הבאים".
בנובמבר 2014 עורר אורבן סערה בהונגריה בשל הצעת להחיל "מס אינטרנט".
כהונתו השנייה כראש הממשלה פגשה בהפגנות רבות נגד ממשלתו, כולל אחת בבודפשט בנובמבר 2014 נגד "מס האינטרנט" המוצע.
במהלך משבר המהגרים האירופי ב-2015, אורבן הורה על הקמת המחסום הסרבי-הונגרי כדי לחסום כניסת מהגרים בלתי חוקיים, כך שהונגריה תוכל לרשום את כל המהגרים המגיעים מסרביה, שעל פי תקנת דבלין, שהיא חלק מחוקי האיחוד האירופי, נמצאים באחריות סרבית ולא הונגרית.
תחת אורבן, הונגריה נקטה בפעולות רבות כדי להילחם בהגירה הבלתי חוקית ולהפחית את כמות הפליטים במדינה.
כמו מנהיגי קבוצת וישגראד אחרים, אורבן מתנגד לכל מכסת חובה לקליטת מהגרים ופריסתם באופן שווה במדינות האיחוד האירופי לאורך זמן.
לדבריו, טורקיה צריכה להיחשב כמדינה שלישית בטוחה למהגרים או פליטים לא רצויים.
ב-2015, אורבן הציע 6 נקודות לאיחוד האירופי כדי להתמודד עם המשבר:
מעקב משותף אחר גבולות יוון כדי למנוע את המשך ההגירה באופן בלתי חוקי
הפרדת פליטים ממהגרים מסיבות כלכליות לקראת כניסתם לאזור שנגן
כל המדינות החברות באיחוד האירופי והמדינות שאליהן מיועדים להישלח הפליטים צריכות להיחשב כמדינות בטוחות (מדינה המצייתת לאמנת הפליטים משנת 1951) כדי להיות מסוגלות לקבל פליטים על הנייר.
כל חבר צריך להגדיל את תרומותיו ב-1% לפחות ולהפחית את הוצאותיו ב-1%.
זה יגייס 3 מיליארד אירו לניהול משברים וסיוע לפליטים.
שיתוף פעולה עם טורקיה ורוסיה כדי לנהל את גלי הפליטים המגיעים מסוריה (המהלך בוצע בתמיכת ארצות הברית).
יצירת מכסה עולמית הקוראת לכל המדינות המפותחות לקבל פליטים על בסיס יחסי.
כל הנקודות הללו פרט לאחת אושרו על ידי הפרלמנט בספטמבר 2015 (המעקב אחר האיים האגאיים הושאר בידי צבא יוון)
בבחירות לפרלמנט בהונגריה באפריל 2018, הברית שיצרה פידס עם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית ההונגרית ניצחה ושמרה על רוב של למעלה משני שלישים מהפרלמנט, כאשר אורבן נותר ראש הממשלה.
אורבן ופידס ניהלו קמפיין בעיקר בנושאי הגירה והתערבות זרה, ותוצאת הבחירות נתפסה כניצחון לפופוליזם הימני באירופה.
בנאומו ב-2018 במפגש של איגודי ערים ומחוזות, אמר אורבן ש"אנחנו חייבים להצהיר שאנחנו לא רוצים להיות מגוונים ולא רוצים להיות מעורבים: אנחנו רוצים את הצבע, המסורת והתרבות הלאומית שלנו.
לא להיות מעורבים עם אחרים.
אנחנו לא רוצים להיות מדינה מגוונת."
ב-30 במרץ 2020, בשל מגפת הקורונה, הפרלמנט ההונגרי הצביע ברוב של כ-137 חברי פרלמנט מול 53 מתנגדים בעד חקיקת חקיקה שתיצור מצב חירום ללא הגבלת זמן, תעניק לראש הממשלה את היכולת לשלוט בצו, להשעות בחירות, ולייצר אפשרות של עונשי מאסר בגין הפצת חדשות מזויפות וסנקציות בגין יציאה מהסגר.
חודשיים וחצי לאחר מכן, ב-16 ביוני 2020, העביר הפרלמנט ההונגרי הצעת חוק שסיימה את מצב החירום החל מ-19 ביוני.
אולם, באותו יום העביר הפרלמנט חוק חדש המסיר את הדרישה לאישור פרלמנטרי למצבי חירום "רפואיים" עתידיים, ואפשר לממשלה להכריז עליהם בצו.
בשנת 2021, הפרלמנט העביר את השליטה ב-11 אוניברסיטאות ממלכתיות לקרנות בראשות בעלות בריתו של אורבן.
מכללת Mathias Corvinus, קיבלה תקציבים בשווי של כ-1% מהתוצר המקומי הגולמי של הונגריה, על פי הדיווחים כחלק ממשימה להכשיר אינטלקטואלים שמרנים עתידיים.
למרות הרטוריקה נגד ההגירה מאורבן, הונגריה הגבירה את ההגירה של עובדים זרים למדינה החל משנת 2019 כדי לטפל במחסור בעבודה.
באוגוסט 2020, אורבן, בעודו נואם באירוע לחנוכת אנדרטה לזכר הסכם טריאנון, אמר שמדינות מרכז אירופה צריכות להתאחד כדי לשמר את השורשים הנוצריים שלהן כאשר מערב אירופה מתנסה בערכים ליברליים כמו משפחות חד-מיניות, הגירה ואתאיזם.
בנאום ב-2021 אמר אורבן "האתגר של בוסניה הוא איך לשלב במדינה 2 מיליון מוסלמים".
מנהיגי בוסניה הגיבו בקריאה לבטל את ביקורו של אורבן בסרייבו.
ראש הקהילה האסלאמית במדינה, חוסיין קבזוביץ', אפיין את הצהרתו כ"שונאת זרים וגזענית".
בבחירות לפרלמנט באפריל 2022 זכתה פידס ברוב, וב-135 מתוך 199 המושבים באספה הלאומית.
בעוד הקשרים ההדוקים של אורבן עם רוסיה עוררו חששות, מצביעי פידס שוכנעו ששיפור היחסים עם האיחוד האירופי עשוי להוביל גם את הונגריה למלחמה נגד רוסיה.
הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה שיגר משלחת מעקב בקנה מידה רחב לקראת הבחירות.
אורבן הכריז על ניצחון ביום ראשון בלילה, כאשר תוצאות חלקיות הראו שמפלגת פידס מובילה את ההצבעה בפער גדול.
הוא פנה לתומכיו לאחר התוצאות החלקיות, ואמר: "ניצחנו ניצחון כל כך גדול שאפשר לראות אותו מהירח, ובהחלט אפשר לראות אותו מבריסל".
מנהיג האופוזיציה פיטר מארקי-זאי הודה בתבוסה זמן קצר לאחר נאומו של אורבן.
במאי 2022, אורבן קידם בנאום את התיאוריה הקונספירטיבית של ההחלפה הגדולה.
ביולי 2022, אורבן - דיבר ברומניה נגד "ערבוב" של גזעים אירופיים ולא-אירופיים, והוסיף "אנחנו [ההונגרים] איננו גזע מעורב ואנחנו לא רוצים להפוך לגזע מעורב".
בווינה יומיים לאחר מכן, הוא הבהיר שהוא מדבר על תרבויות ולא על גזע.
אורבן השתתף בטקסי ההשבעה של נשיא טורקיה שנבחר מחדש, רג'פ טאיפ ארדואן, באנקרה בשנים 2018 ו-2023. באוקטובר 2018, אמר אורבן לאחר שיחות עם הנשיא ארדואן בבודפשט כי "ממשלה טורקית יציבה וטורקיה יציבה הן תנאי מוקדם לכך שהונגריה לא תהיה בסכנה בשום אופן עקב הגירה יבשתית".
ביוני 2019, אורבן פגש את יועצת המדינה של מיאנמר וזוכת פרס נובל לשלום אונג סן סו צ'י.
הם דנו בקשרים דו-צדדיים ובהגירה בלתי חוקית.
תחת אורבן, הונגריה הידקה קשרים הדוקים עם סין לאורך כהונתו, והממשל שלו נתפס בדרך כלל כבעל בריתה הקרוב ביותר של סין באיחוד האירופי.
הונגריה הצטרפה ליוזמת החגורה והדרך של סין (BRI) בשנת 2015, ואילו באפריל 2019, אורבן השתתף בפורום BRI בבייג'ינג, שם פגש את נשיא סין שי ג'ינפינג.
הוא עמד בראש התוכניות לפתיחת קמפוס של אוניברסיטת פודן בבודפשט.
הוא נפגש עם חבר הלשכה המדינית של המפלגה הקומוניסטית הסינית והדיפלומט הבכיר וואנג יי בבודפשט ב-20 בפברואר 2023; לאחר מכן הוא תמך בתוכנית השלום שפרסם וואנג יי בנוגע לפלישה של רוסיה לאוקראינה.
אורבן תקף את הקמת נורד סטרים 2, צינור גז טבעי חדש בין רוסיה לגרמניה.
הוא אמר שהוא רוצה לשמוע "טיעון סביר מדוע צינור הנפט הדרומי (סאות' סטרים, שהיה אמור לחבר בין רוסיה לבלקן בין היתר דרך הונגריה, ובוטל על ידי הרוסים בשנת 2014) היה גרוע ונורד סטרים לא".
מאז 2017, היחסים של הונגריה עם אוקראינה הידרדרו במהירות בגלל סוגיית המיעוט ההונגרי באוקראינה.
אורבן ושרי הקבינט שלו מתחו שוב ושוב ביקורת על חוק החינוך של אוקראינה משנת 2017, שהפך את האוקראינית לשפת החינוך היחידה בבתי ספר ממלכתיים, ואיימו לחסום את המשך ההשתלבות של אוקראינה באיחוד האירופי ובנאט"ו עד שישונה או יבוטל.
(חוק השפה תוקן בדצמבר 2023 לטובת השפות הרשמיות של האיחוד האירופי, כולל הונגרית.)
אורבן הפגין יחס אמביוולנטי לרוסיה ולוולדימיר פוטין, במיוחד בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה.
מצד אחד, הוא תיאר את המלחמה כ"תוקפנות ברורה" של רוסיה, ואמר שדרושה אוקראינה חזקה "כדי לעצור את רוסיה שתוקפנותה מהווה איום על ביטחון אירופה".
מנגד, הוא גם מתח ביקורת על האיחוד האירופי על "הארכת המלחמה" באוקראינה על ידי הטלת סנקציות על רוסיה ושליחת נשק וכסף לאוקראינה במקום לעודד שלום במשא ומתן, והואשם בכך שהונגריה חוסמת העברת סיוע נוסף לאוקראינה.
במהלך המשבר האוקראיני-רוסי בין השנים 2021 ל-2022, אורבן היה המנהיג הראשון של האיחוד האירופי שנפגש עם ולדימיר פוטין במוסקבה בביקור שכינה "משימה לשמירת שלום".
הם גם דנו בייצוא הגז הרוסי להונגריה.
ב-2 במרץ, לאחר שרוסיה כבר פתחה בפלישה לאוקראינה, החליט אורבן לקבל את פני הפליטים האוקראינים להונגריה, ולתמוך בחברות האוקראינית באיחוד האירופי.
בתחילה, אורבן גינה את פלישת רוסיה לאוקראינה ואמר שהונגריה לא תטיל וטו על סנקציות האיחוד האירופי נגד רוסיה.
עם זאת, אורבן דחה סנקציות על אנרגיה רוסית, בשל התלות של הונגריה (85%) בדלק מאובנים רוסי.
ביוני 2022 הודה נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי לאורבן על שתמך בריבונות אוקראינה ועל מתן מקלט לאוקראינים.
ב-27 בפברואר 2023, ויקטור אורבן אמר כי הונגריה תומכת בתוכנית השלום הסינית לסכסוך הרוסי-אוקראיני, למרות התנגדות מנהיגי המערב.
ההצהרה בת 12 הנקודות של סין, שביקרה את הסנקציות החד-צדדיות, תפחית סיכונים אסטרטגיים הקשורים לנשק גרעיני במרכז ומזרח אירופה, לפי אורבן.
בשנת 2017 הגישה הונגריה בקשה להצטרפות לאקדמיה הטורקית הבינלאומית.
במהלך הפסגה ה-6 של המועצה הטורקית, אמר אורבן כי הונגריה מחפשת שיתוף פעולה הדוק עוד יותר עם המדינות בעלות המורשת הטורקית.
בשנת 2018 קיבלה הונגריה מעמד של משקיף במועצה הטורקית.
בשנת 2021 הזכיר אורבן שהעמים ההונגריים והטורקים חולקים מורשת היסטורית ותרבותית "המגיעה לאחור מאות שנים רבות".
הוא גם ציין כי העם ההונגרי "גאה במורשת זו", ו"היה גאה גם כאשר יריביו באירופה לעגו להם כהונים ברברים".
בשנת 2023, במהלך ביקורו בקזחסטן, אמר אורבן כי ההונגרים מגיעים לקזחסטן "בהנאה רבה" מכיוון ששתי האומות קשורות ב"שורשים משותפים".
אורבן נחשב לתומך בעמדותיה של ישראל, ופעמים רבות מנע פעולות של האיחוד האירופי נגד ישראל.
בשנת 2021 מסרה שרת המשפטים בממשלתו, יודית וארגה, בראיון לישראל היום, כי "הונגריה מובילה כעת לשינוי בגישת אירופה ביחס לירושלים".
במאי 2021, במהלך "מבצע שומר החומות", הכריז אורבן כי הוא "הטיל וטו על החלטת האיחוד האירופי נגד ישראל", ומתח ביקורת חריפה על היחס העוין של חלק ממדינות האיחוד האירופי כלפי ישראל.
לצד התמיכה בישראל, ממשלתו של אורבן לאורך השנים טיפחה גם קשרים טובים עם איראן, ובנובמבר 2022 הביע שר החוץ שלו תמיכה בחזרה להסכם הגרעין ובפיתוח תוכנית גרעין איראנית "לצורכי שלום".
במאי 2024, לאחר מותו של נשיא איראן השמרן והניצי, אבראהים ראיסי, הביע אורבן תנחומים לעם האיראני.
אורבן ביקש להפוך את הונגריה ל"מרכז אידאולוגי לתנועה שמרנית בינלאומית".
לפי פוליטיקו, הפילוסופיה הפוליטית של אורבן "מהדהדת את הטינה של מה שהיו פעם מעמד האיכרים והפועלים לאליטה" על ידי קידום "הגנה בלתי מתפשרת על ריבונות לאומית וחוסר אמון בממסד השלטוני באירופה".
אורבן מרבה להדגיש את חשיבותה של הנצרות, אם כי הוא והרוב המכריע של ההונגרים אינם מגיעים לתפילות בכנסייה באופן קבוע.
פנייתו ל"שמרנים עולמיים" תומצתה על ידי לורן סטוקס כך: "אני יכול, לבד, להציל אתכם מפגעי האסלאמיזציה והפרוגרסיביות- ומול כל זה, למי יש זמן לאיזונים ובלמים?"
לאורבן יש קשר הדוק עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, להם יש הכרות של עשרות שנים.
אורבן מתואר כ"אחד מבעלי בריתו הקרובים ביותר של נתניהו באירופה".
אורבן קיבל ייעוץ אישי על רפורמות כלכליות מנתניהו, כאשר האחרון היה שר האוצר של ישראל (2003–2005).
כהונתו השנייה והשלישית של אורבן כראש הממשלה היו נושא למחלוקת בינלאומית משמעותית.
השינויים החוקתיים של 2011 שנחקקו תחת הנהגתו תוארו כריכוזיים, הפוגעים בזכויות האזרח, מגבילים את חופש הביטוי ומחלישים את מערכת המשפט.
מסיבות אלו, המבקרים תיארו אותו כ"ימני פופוליסט", "סמכותני", "ימין קיצוני", "פשיסט", ו"אוטוקרטי".
משבר המהגרים האירופי, יחד עם המשך הטרור האיסלאמיסטי ברחבי אירופה, גרמו לפופולריות של המדיניות הלאומנית של אורבן בקרב מנהיגים שמרנים באירופה.
אורבן הוא אחד ממקדמי תאוריית הקונספירציה של ההחלפה הגדולה.
בנאום ב-2018 הוא הצהיר: "אני חושב שיש הרבה אנשים שהיו רוצים לראות את הסוף של אירופה הנוצרית, והם מאמינים שאם יחליפו את הקרקע התרבותית שלה, אם יביאו מיליוני אנשים מקבוצות אתניות חדשות, לא מושרשים בתרבות הנוצרית, אז הם יהפכו את אירופה להיות דומה להם".
במהלך מסיבת עיתונאים בינואר 2019, שיבח אורבן את נשיא ברזיל דאז ז'איר בולסונארו, ואמר שכרגע "את ההגדרה המתאימה ביותר של דמוקרטיה נוצרית מודרנית ניתן למצוא בברזיל, לא באירופה".
אורבן תקף לעיתים קרובות את ממשליהם של הנשיאים ברק אובמה וג'ו ביידן, במיוחד בשל מדיניותם שהייתה, כביכול, פרו-הגירה.
חלק מהאנליסטים טוענים שההתקפות של אורבן על ארצות הברית הן בעיקר תיאטרון פוליטי עבור מצביעיו המקומיים.
בינואר 2022, דונלד טראמפ תמך באורבן בבחירות לפרלמנט בהונגריה ב-2022, ואמר בהצהרה שהוא "באמת אוהב את ארצו ורוצה ביטחון לעמו", ושיבח את מדיניות ההגירה הנוקשה שלו.
האסטרטג הראשי לשעבר של דונלד טראמפ, סטיב באנון, כינה פעם את אורבן "טראמפ שהקדים את טראמפ".
באוגוסט 2021, טאקר קרלסון אירח כמה פרקים מהתוכנית שלו, Tucker Carlson Tonight, מבודפשט, ושיבח את אורבן.
הוא גם ערך ראיון בן חמש עשרה דקות עם אורבן, שספג ביקורת נרחבת על היעדר שאלות מאתגרות.
במאי 2022 קיימה ועידת הפעולה הפוליטית השמרנית (CPAC), "ועידת הדגל" של השמרנות האמריקאית, אירוע לווין בבודפשט.
בפלורידה, חוק המסדיר חינוך מיני בבתי ספר, הנקרא לעיתים חוק "Dont say Gay", דומה לחוק הונגרי דומה שעבר ב-2021, והיה, על פי המושל רון דה-סנטיס, בהשראתו.
באוגוסט 2022, אורבן היה דובר הפתיחה בוועידת הפעולה הפוליטית השמרנית בדאלאס, טקסס.
מדיניות הפנים של ויקטור אורבן שמה דגש על שמרנות תרבותית, במיוחד באמצעות מדיניות פרו-לידות שנועדה לעודד הקמת משפחה ולהפחית את ההגירה.
בוגרות אוניברסיטאות שיש להן (או מאמצות) ילדים בתוך שנתיים מסיום הלימודים מקבלות החזר חלקי עד מלא על הלוואות הסטודנטים שלהן, כולל מחיקה מלאה של חוב הסטודנטים שלהן אם יש להן שלושה ילדים או יותר.
נשים הונגריות שיש להן ארבעה ילדים או יותר זכאיות לפטור מלא ממס הכנסה לכל החיים.
זוגות נשואים זכאים למשכנתאות בריבית קבועה נמוכה על בית עם תוספת תמיכה כספית באמצעות הטבות דיור משפחתי וכן סובסידיות לרכישת מכוניות בעלות שבעה מושבים למשפחות עם שלושה ילדים או יותר ותמיכה כספית לטיפול בילדים.
כתמיכה במדיניות זו, קבע אורבן ב-2019 כי "עבור המערב, התשובה היא הגירה.
לכל ילד "שלא נולד" צריך להיות אחד שנכנס ואז המספרים יהיו בסדר.
אבל אנחנו לא צריכים מספרים.
הממשלה גם הקשיחה את התקנות החוקיות בנושא גישה להפלות, כולל דרישה מנשים בהריון להקשיב לדופק של העובר לפני הפלה המאושרת על ידי רופא.
לפי דו"ח של ארגון Freedom House שפורסם שנת 2019, תחת שלטונו של אורבן, הונגריה חוותה את הירידה הדרמטית ביותר בדמוקרטיה שנרשמה אי פעם באיחוד האירופי.
אורבן הוביל לריכוז כוח, פגיעה בעצמאות מוסדות, הידוק הפיקוח על אוניברסיטאות וארגונים אזרחיים, והשתלטות על מערכת המשפט.
על פי הדוח שפורסם בשנת 2020 אורבן הפסיק להעמיד פנים שהוא משחק לפי הכללים הדמוקרטיים.
על פי הדוח הונגריה רשמה את הירידה החדה ביותר שתועדה בדו"חות אלו.
היא עזבה את קבוצת המדינות הדמוקרטיות לאחר שירדה בשתי קטגוריות משטר.
הדו"ח מפרט כיצד ממשלת אורבן השתלטה על התקשורת, היטתה את הבחירות, והטרידה ארגוני חברה אזרחית.
ב-2019 המהלכים התרחבו לשליטה בחינוך ובאמנות, וב-2020 עברו לחקיקת חירום המאפשרת שלטון ללא הגבלת זמן מתוקף צווים.
חוקים חדשים ("חוק המחסום") הטילו סנקציות על מחוקקים מהאופוזיציה והגבילו את פעילותם.
על פי דו"ח של מכון V-Dem משנת 2020 הונגריה מסווגת כמשטר אוטוריטרי הראשון באיחוד האירופי.
על פי הדו"ח תהליך השחיקה הדמוקרטית בהונגריה מתואר כהדרגת.
תחילה פגיעה בחופש התקשורת ובחברה האזרחית, כבר מ-2010, ולאחר מכן פגיעה בטוהר הבחירות.
התקשורת בהונגריה מתוארת כנשלטת ברובה על ידי המדינה, ומצנזרת נושאים כמו זכויות אדם או משבר האקלים
בסוף שנת 2011 עבר חוק לפיו מפלגתו תוכל להחזיק בשני שלישים מהמושבים בפרלמנט ההונגרי גם אם זכתה ב-25% מהקולות, וכך יכלה מפלגתו להעביר חוקים בעזרת רוב בפרלמנט ללא צורך בשיתוף פעולה עם מפלגות נוספות.
בשנת 2011 העביר אורבן את "חוק התקשורת", לפיו כל ערוצי השידור נדרשו לספק "סיקור חדשותי מאוזן", כאשר הגורם המחליט האם הסיקור מאוזן הוא ועדה בשליטת הממשלה.
קנסות כבדים למפרים את החוק, וחוסר בהירות לגבי מהו "סיקור חדשותי מאוזן" סייעו לאורבן לקבל את תמיכת התקשורת המקומית.
בדיקה של אתר החדשות ההונגרי אטלאטסו (Átlátszó), שעקבה אחר ההצלחה של המהלך מבחינת אורבן, מצאה שבשנת 2015 מספר כלי התקשורת הפרו-ממשלתיים היה 31, ואילו בשנת 2019 הגיע למעלה מ-500, כאשר לאורך הדרך נסגרו כלי תקשורת בולטים אשר היו מזוהים עם האופוזיציה, ביניהם העיתון נפסבדשאג (Népszabadság) המזוהה ביותר עם האופוזיציה.
מנגד, כלי תקשורת שמשתפים פעולה עם השלטון קיבלו במקביל פריבילגיות שונות, כמו אפשרות בלעדית להשתתף במכרזים, והימנעות מרגולציות שונות שכלי תקשורת אחרים היו כפופים להן, וכן נהנים מפרסום נדיב מטעם מוסדות ממשלתיים.
באותה שנה העביר אורבן חוקה חדשה, אשר עברה ברוב של שני-שלישים מהפרלמנט על רקע הפגנות של רבבות מפגינים בהונגריה ומחאה רשמית מטעם האיחוד האירופי.
בשנים אלו צמצמה ממשלת אורבן את הנגישות של גופי תקשורת למידע ממשלתי.
השפעתו על הכלכלה ומערכת בחירות
בשנת 2013 המשיכה ממשלתו של אורבן במדיניות צנע כלכלי.
במקביל קודמו צעדים שחייבו חברות שירות הונגריות להפחית את החיובים.
צעדים אלו הגבירו את הפופולריות של אורבן לקראת הבחירות של שנת 2014.
בשנת 2014 השתמש אורבן במספר סמכויות שהיו ברשותו לשינוי מפת ההצבעה על פי מחוזות, כך שמחוזות בהם היה צפוי להפסיד יחולקו באופן שונה כדי לחזק את היתרון של מפלגתו.
מחוזות קטנים שבהם היו למפלגת פידס שאורבן עומד בראשו רוב, זכות לייצוג דומה למחוזות גדולים יותר שבהם לא היה למפלגה רוב.
שינויים אלו היו בעלי השפעה גדולה על תוצאות הבחירות.
לדוגמה בבחירות לפרלמנט בהונגריה בשנת 2022, זכתה פידס ב־52% מהקולות במחוזות, אבל בשל סידור המחוזות היא קיבלה 82% ממושבי המחוזות.
באופן זה קיבלה המפלגה 68% מהמושבים בפרלמנט, בהשוואה לאחוזי התמיכה הארצית שעמדו על 54% אחוזים.
בשנת 2014 התמודד אורבן בשתי מערכות בחירות – לראשות הונגריה וכסגן נשיא EEP לאיחוד האירופי.
אורבן זכה בשני ניצחונות מרשימים.
בבחירות של EEP לאיחוד האירופי זכתה מפלגתו בלמעלה מ-50% מהקולות מקרב המצביעים ההונגרים.
באירופה, פעל אורבן לקדם מהלכים להפחתת כניסתם של מהגרים ופליטים להונגריה, והשתמש בין השאר גם בזכות הווטו של הונגריה באיחוד האירופי בשביל לחזק את מעמדה של המדינה בנושא זה.
אורבן נקלע לעימותים שונים עם גורמים באיחוד האירופי סביב הנושא.
בשנת 2015 הקימה ממשלתו של אורבן גדר תיל לאורך גבול הונגריה עם סרביה כדי לצמצם את גל המהגרים והפליטים המבקשים להיכנס למדינה, בדרכם מהמזרח התיכון ואפריקה אל מדינות מערב אירופה.
אורבן תיאר את בעיית ההגירה כ"בעיה גרמנית" והצטרף למנהיגים אחרים ממזרח אירופה בקריאות לקביעת מכסות חובה לקליטת מהגרים בקרב כלל מדינות האיחוד האירופי.
במשך העשור קידם אורבן מינויים של חברים לשעבר ממפלגתו לראש מוסדות שונים שתפקידם פיקוח על המדינה, כמו משרד מבקר הוצאות המדינה והמשרד המפקח על תביעות פליליות.
בנוסף, החל להדק את הביקורת הממשלתית על ארגונים לא ממשלתיים, והשמיע טענות של דה-לגיטימציה כלפי ארגונים שקיבלו מימון מחוץ להונגריה.
באמצע העשור התייצבה כלכלת הונגריה לאחר שנים של משבר.
לקראת הבחירות של שנת 2018 העביר אורבן הטבת מס לזוגות צעירים עם מספר ילדים שהעלתה את הפופולריות שלו.
לקראת הבחירות בשנת 2018 הרבה אורבן להשתמש ברטוריקה נוצרית, בניסיון למצב עצמו כמגן הנצרות כנגד גל ההגירה המוסלמי.
בנוסף גברה בהדרגה הרטוריקה שלו כנגד ג'ורג' סורוס, שלטענת אורבן השפיע במגוון דרכים על רבות מבעיותיה של הונגריה.
באפריל 2018 מפלגתו זכתה במספר הקולות הרב ביותר לאחר שהחוקים שחוקקו לצורך זה היטיבו עם המפלגה, והוא הצליח להרכיב קואליציה עם 133 מתוך 199 מושבים בפרלמנט, והתמנה לקדנציה שלישית ברציפות כראש ממשלה (רביעית בסך הכול).
לאחר הבחירות הדגיש אורבן חקיקה נגד "אויבים מוסריים, פוליטיים וחוקיים", ובכלל זאת מספר חוקים אשר כוונו ספציפית כדי לצמצם את השפעתו של ג'ורג' סורוס על הונגריה.
בעקבות חוקים אלה הוטל מס של 25% על תרומות תושבים זרים לארגונים לא ממשלתיים.
בנוסף, חוקק חוק נגד תמיכה של ארגונים לא ממשלתיים במהגרים שאינם נמצאים ברישום ההונגרי.
אחד התחומים בו התמקד אורבן היה הרשות השופטת בארצו.
טרם תקופת שלטונו השנייה של אורבן מונו שופטי בית המשפט החוקתי בידי חברי ועדות מכל המפלגות, אולם בתקופת שלטונו שינה את הקריטריונים כך שרוב השופטים הם מינויים מטעם מפלגת השלטון, וגם אלו שאינם נתונים לפיקוח.
בדצמבר 2018 אישרה ממשלת אורבן את הקמתה של מערכת בתי משפט חלופית.
בראש מערכת המשפט עומד שר המשפטים ההונגרי, והוא אחראי על מינוי וקידום השופטים.
מערכת המשפט החלופית עוסקת בתיקים הנוגעים למנהל ציבורי, בנושאים של פוליטיקה, שחיתות שלטונית, הזכות למחאה ועוד.
מערכת המשפט המסורתית ממשיכה לפעול, אולם לא עוסקת יותר בפיקוח על הרשות המבצעת.
אורבן קידם נושא זה בטענה שמערכת המשפט החלופית תהייה יעילה יותר ועצמאית יותר.
היא בוטלה בהמשך בעקבות לחץ בין-לאומי.
אורבן מרבה להתייחס לנושא הדמוגרפי בארצו, ומנסה לעודד נשים הונגריות להרבות וללדת כדי לחזק את הריבוי הטבעי.
בתחילת שנת 2019 הכריז שאימהות לארבעה ילדים או יותר יהיו פטורות מתשלומי מס.
מדיניותו של אורבן בנושאים שונים הובילה למתיחות בין ממשלתו לבין האיחוד האירופי.
מנהיגים אירופים ביקר את מדיניותו כלפי פליטים ואת החוקים שפגעו, לתפיסתם, ברשות השופטת, בתקשורת ובאיכות הדמוקרטיה במדינה.
בספטמבר 2019 הפעיל הפרלמנט האירופי את סעיף 7 באמנת האיחוד האירופי נגד הונגריה.
מהלך זה היה המשמעותי והתקיף ביותר שננקט עד אותה עת נגד מדינה החברה באיחוד.
בעקבותיו נשללו חלק מזכויותיה של הונגריה באיחוד.
בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2019 קיבל 52% מהקולות של המצביעים בהונגריה.
יחסיה של מפלגת הפידס עם קואליציית ה-EEP הפכו למורכבים יותר על רקע ההליך שהופעל נגד הונגריה.
ב-11 במרץ 2020 הכריז אורבן מצב חירום על רקע התפשטותה של מגפת הקורונה באירופה.
ב-30 במרץ העביר הפרלמנט ההונגרי חוק המאפשר לאורבן לשלוט מתוקף צווים, שאורבן יכול לנפק ללא צורך באישור או דיון, כל זמן שמצב החירום בתוקף, ובמקביל מאפשר לאורבן להאריך את מצב החירום לפי שיקול דעתו.
החוק עורר ביקורת קשה באופוזיציה המקומית, ארגוני זכויות אדם ומוסדות בין-לאומיים כגון המועצה האירופית; הביקורת העיקרית הייתה שהסמכויות החדשות אינן בעלות תוקף תפוגה ברור.
לקראת הבחירות של שנת 2022, על רקע המשבר שנגרם בעקבות מגפת הקורונה, ופרשיות שונות של חברי מפלגת הפידס, התאחדו 6 מפלגות מהאופוזיציה של הונגריה, בקשת פוליטית רחבה מהימין הקיצוני ועד למפלגה הליברלית, שהכריזו שיבחרו יחד נציג משותף לראשות הממשלה, במטרה מוצהרת להביא לסיום "עידן אורבן".
בראש המפלגה המאוחדת יעמוד בבחירות פטר מארקי-זאי.
אף על פי כן, אורבן הביס את יריביו גם בבחירות הללו, כאשר מפלגתו זוכה ב-53% מהקולות, וב-135 מושבים בפרלמנט.
בשנת 2022, ממשלתו הכריזה על מצב חירום במדינה עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה.