tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על בעיה מובנית נוספת של תוכניות לביטוח פנסיוני עמד אביה ספיבק: "תוכנית הפנסיה היא דוגמה קלאסית להטבות שניתן להעניק בטווח הקצר ולקצור את פריין הפוליטי, בעוד שאת המחיר משלמים בטווח הארוך".
פעמים אחדות עלתה הצעה למיזוגן של קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.
במהלך השנים יוחסו למיזוג המוצע מטרות אחדות:
חיסכון בעלויות התפעול של הקרנות.
מניעת תחרות בין הקרנות, תחרות שדחפה אותן להצעת הטבות מופרזות לעמיתים.
הנהגת מדיניות אחידה ושיטת רישום נתונים אחידה, שתאפשר פיקוח מרכזי.
מתן מענה למצבן של הקרנות החלשות במיוחד, באמצעות שילובן בקרנות חזקות יותר.
על מורכבותו של צעד זה העיר דב פלג, יושב ראש האגף לביטחון סוציאלי בהסתדרות: "איחוד הקרנות הוא תהליך ציבורי מסובך מאוד, משום שקבוצות העובדים החברים בקרנות החזקות צריכים להתאחד מתוך סולידריות עם המבוטחים החברים בקרנות החלשות יותר".
בוועידת ההסתדרות האחת-עשרה, שנערכה בדצמבר 1969, הודיעה הנהגת ההסתדרות על הצורך במיזוג הקרנות.
באמצע שנות ה-80 החליטה ההסתדרות על מיזוג קרנות הפנסיה ההסתדרותיות לקרן שבראשה הנהלה אחת, ובמסגרתה יפעלו שלוש חטיבות: חטיבה למפעלי ההסתדרות, חטיבת ייצור וחטיבת שירות.
על החלטה זו העיר פרופ' יהודה כהנא:
במאמר שפרסם בחודש מאי 1989 הצהיר דב פלג:
ההסתדרות לא הגשימה תוכניות אלה למיזוג הקרנות.
מיזוג הקרנות, מבחינה תפעולית ומבחינת זכויות העמיתים, נעשה רק לאחר הלאמתן.
חוק פנסיה חובה, המבטיח ביטוח פנסיוני לכל עובד, נתפס על ידי ההסתדרות כדרך לפתרון בעייתן של קרנות הפנסיה, תוך שימור מעמדה בתחום זה.
בוועידת ההסתדרות האחת-עשרה, שנערכה בדצמבר 1969, עלתה הצעה להנהגת פנסיית חובה לכלל השכירים באמצעות קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.
מזכ"ל ההסתדרות, ירוחם משל, נימק זאת:
ד"ר יחזקאל שלום ניתח את משמעותה של הצעה זו:
ההצעה לחוק פנסיה חובה לא התממשה, אף שעלתה לדיון מפעם לפעם ביוזמתם של גורמים שונים.
אולם, בתחילת שנת 2008 ננקט צעד אחר להגשמת מטרה זו, באמצעות צו הרחבה המחייב מתן ביטוח פנסיוני לכל עובד בישראל.
צעד ראשון: רפורמה בתקנוני קרנות הפנסיה ההסתדרותיות
זכויות העמיתים בקרנות הפנסיה ההסתדרותיות נקבעו בתקנון של כל אחת מהקרנות.
בשנת 1973 הציע אקטואר ההסתדרות, יצחק בלאס, רפורמה בתקנונים של קרנות הפנסיה.
בעקבות הצעות אלה ועליית "הליכוד" לשלטון הקימה ההסתדרות בסוף 1977 את הוועדה לרפורמה בקרנות הפנסיה, בראשות אוריאל אברהמוביץ.
הוועדה גיבשה תוכנית לרפורמה, אך היא לא יושמה.
ב-4 ביוני 1979 נחתם הסכם קיבוצי בין ההסתדרות הכללית לבין התאחדות התעשיינים, בדבר הנהגת פנסיה מקיפה בתעשייה.
בעקבות ההסכם הוכנסו שינויים רבים בתקנון של קרן הפנסיה "מבטחים", ובעקבות זאת שונו גם התקנונים של הקרנות ההסתדרותיות האחרות.
השינויים כללו גם מימוש אחדות מהמלצותיו של בלאס.
כן בוטלה במסגרת זו האפשרות להצטרף לפנסיית יסוד, והמצטרפים החדשים הופנו למסלול של פנסיה מקיפה, המבטיח ביטוח פנסיוני טוב יותר, על בסיס תשלומים גבוהים במידה ניכרת.
רפורמה זו לא עצרה את התרחבות הגירעונות האקטואריים בקרנות הפנסיה, אך האטה התפתחות זו.
צעד שני: העלאת התשלומים לקרנות
בקרנות הפנסיה פעלו שני מסלולים:
פנסיית יסוד, מסלול שבו שולמו 10% מהשכר: 5% מהעובד ו-5% מהמעביד;
פנסיה מקיפה, מסלול שבו שולמו 16% מהשכר: 5% מהעובד, 5% מהמעביד ו-6% נוספים מהמעביד (על חשבון פיצויי פיטורים לעובד).
בחודש אפריל 1988 שונו תקנוני הקרנות, והתשלומים הועלו לשיעורים הבאים:
פנסיה מקיפה: 17.5% מהשכר: 5.5% מהעובד, 6% מהמעביד ו-6% נוספים מהמעביד (על חשבון פיצויי פיטורים לעובד).
לדברי דב פלג, משרד האוצר מנע במשך 4 שנים העלאה זו, בכך שסירב להכיר בה לצורכי מיסוי.
העלאה זו שיפרה במעט את מצב הקרנות, אך הייתה רחוקה מלהביאן לאיזון אקטוארי.
בסוף 1991 היה הגירעון האקטוארי כ-25 מיליארד ש"ח, ובסוף 1996 הוא הגיע ל-53 מיליארד ש"ח.
העלאה מהותית של דמי החבר נעשתה בחקיקה, במהלך שנמשך שנים אחדות, החל משנת 2003 .
צעד שלישי: סגירת הקרנות למצטרפים חדשים
בשנת 1990 מינתה הממשלה את "ועדת שטסל" לבירור מצבה של מערכת הפנסיה בישראל.
בסוף שנת 1992 הופסקה פעילותה של הוועדה, קודם שהגישה את המלצותיה, ובמקומה מונתה "ועדת פוגל".
"ועדת פוגל", שהגישה המלצותיה למדיניות פנסיונית כוללת ביוני 1994, הציגה את גודל הגירעון: "הגירעון האקטוארי, של כל הקרנות, ב-31.12.92, הגיע לכ-31.4 מיליארד ש"ח.
הגירעון הכולל מהווה 30% מסה"כ הנכסים/התחייבויות ומשמעותו, שההתחייבויות הממוצעות של הקרנות, לעמיתים, גדולות ב-40% מנכסיהן".
הוועדה עמדה על הדחיפות שבגיבוש מדיניות פנסיונית כוללת:
כצעד לעצירת הגידול בהתחייבויותיהן של קרנות הפנסיה, בעקבות המלצותיה של "ועדת פוגל", החליטה ממשלת ישראל, בחודש מרץ 1995, על סגירת קרנות אלה למצטרפים חדשים.
בפרט, לעומת השיטה של "זכויות מוגדרות" (defined benefits), שאפיינה את הקרנות הוותיקות ויש בה סיכון גדול לכניסה לגירעון אקטוארי, בקרנות החדשות הונהגה שיטה של "הפרשות מוגדרות" (defined contributions), שבה הסיכון לכניסה לגירעון אקטוארי קטן.
גם הסבסוד הממשלתי, בדמות איגרות חוב בלתי סחירות הנושאות ריבית גבוהה מריבית השוק, צומצם בקרנות החדשות, יחסית לזה שניתן לקרנות הוותיקות (לקרנות החדשות הותר לרכוש אג"ח כאלה בשיעור של 70% מהצבירה שלהן, לעומת שיעור של 93% שהותר לקרנות הוותיקות).
בכך נעשה צעד לפתרון בעיה אחרת של הביטוח הפנסיוני: שאלת יכולתה של הממשלה לשאת בהתחייבויותיה לקרנות הפנסיה.
דב פלג, לשעבר יושב ראש האגף לביטחון סוציאלי בהסתדרות, שלל את הצורך בצעד זה, ובין השאר כתב:
עם זאת, גם פלג הודה שקיימת בעיה בקרנות מסוימת, והוא הצביע על פתרונה: "במערכת הפנסיה ההסתדרותית יש שתיים-שלוש קרנות קטנות ובעייתיות שלגביהן יש רק פתרון יסודי אחד - איחודן עם הקרנות הגדולות והחזקות".
ב-12 במרץ 2000 הורתה ציפי סמט, הממונה של שוק ההון באוצר, לקרנות פנסיה הוותיקות שהפעילו גם קרנות חדשות, ליצור הפרדה בכל מערך הניהול והתפעול בין הקרנות הוותיקות לחדשות, מהחשש לסבסוד צולב בין קרן ותיקה לבין קרן חדשה המנוהלת על ידה.
ההסתדרות, ארבע קרנות ותיקות וארבע קרנות חדשות המנוהלות על ידיהן עתרו לבג"ץ נגד הוראה זו, אך עתירתן נדחתה.
ברור היה שבצעד של סגירת הקרנות למצטרפים חדשים אין כדי לפתור את הבעיה, והוא שימש רק לבלימת התרחבותה.
דורון גינת, מנכ"ל אחת מהקרנות החדשות, טען שלפי נתוני משרד האוצר כל קרנות הפנסיה החדשות מאוזנות אקטוארית.
הפער בין עמדת בנק ישראל לעמדת האוצר הוסבר בלוחות תמותה שונים המשמשים כל אחד משני גופים אלה, הגורמים להבדל במאזן האקטוארי.
צעד רביעי: הסדר קרנות הפנסיה הגרעוניות
בסוף שנת 2001 עמד הגירעון האקטוארי של הקרנות הגרעוניות על למעלה מ-137 מיליארד ש"ח (בהנחה שהן נהנות מריבית שנתית של 3.55% על השקעותיהן) או כ-120 מיליארד שקלים חדשים (בהנחת ריבית של 4%).
מצבן של הקרנות תואר כך:
אל מול גישה זו ניצב המומחה לביטוח פנסיוני דן שפרינצק, שטען בתוקף שהגירעון האקטוארי של קרנות הפנסיה נמוך במידה ניכרת מזה שמציג משרד האוצר, ועל כן אין צורך בצעדים חריפים לפתרונו.
הסדר קרנות הפנסיה הגרעוניות נועד לתת מענה לגרעון האקטוארי הכבד שבו היו נתונות קרנות הפנסיה הגרעוניות.
ההסדר נעשה בחקיקה, באמצעות תיקון לחוק הפיקוח על עסקי ביטוח, התשמ"א-1981, שנכלל בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003, שאותו יזם שר האוצר, בנימין נתניהו.
במסגרת ההסדר הולאמו הקרנות הגרעוניות, הועלו במידה ניכרת תשלומי העמיתים להן, צומצמו זכויות הפנסיה של העמיתים ושל הפנסיונרים, והובטח סיוע ממשלתי רחב היקף לשם עמידה של הקרנות בהתחייבויותיהן.
מבטחים מוסד לביטוח סוציאלי של העובדים בע"מ;
קרן מקפת מרכז לפנסיה ותגמולים אגודה שיתופית בע"מ;
נתיב - קרן הפנסיה של פועלי ועובדי מפעלי משק ההסתדרות בע"מ;
קרן ביטוח ופנסיה לפועלים חקלאיים ובלתי מקצועיים בישראל - אגודה שיתופית בע"מ;
קרן הביטוח והפנסיה של פועלי הבניין ועבודות ציבוריות א.ש.
קרן הגמלאות המרכזית של עובדי ההסתדרות בע"מ.
קרן הגמלאות של חברי "אגד" בע"מ;
קופת הפנסיה לעובדי הדסה בע"מ.
בעקבות הלאמתן של הקרנות מונה לכל אחת מהן מנהל מטעם משרד האוצר, וננקטו צעדים להתייעלותן.
לאחר מכן הוקם גוף מאוחד בשם "עמיתים", המנהל את כל שמונה הקרנות, אך כל קרן ממשיכה לפרסם מאזן בנפרד.
כנגד הניהול המשותף הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי ארגון גמלאי מבטחים, שטען שהניהול המשותף מביא לפגיעה בלתי מידתית בזכויות העמיתים המשתייכים ל"מבטחים", שכן מצבה הפיננסי של "מבטחים" טוב יותר מזה של קרנות הפנסיה הוותיקות האחרות.
עם תחילתו של ההסדר החל מהלך להעלאת תשלומי העמיתים ומעסיקיהם לקרנות הפנסיה שבהסדר, ובסופו הגיע שיעור דמי החבר בפנסיה מקיפה ל-20.5% מהשכר, המתחלקים: 7% מהעובד, 7.5% מהמעביד ו-6% נוספים מהמעביד (על חשבון פיצויי פיטורים לעובד).
במסגרת ההסדר הוחל בניכוי דמי ניהול מהפנסיה המשולמת לעמיתי הקרנות.
החל משנת 2007 שיעורם של דמי הניהול הוא 1.75% (צעד שפירושו קיצוץ הפנסיה ב-1.75%).
על כל הקרנות הגרעוניות הוחל תקנון אחיד, שמחליף את התקנונים של כל אחת מהקרנות.
למפקח על הביטוח במשרד האוצר ניתנה סמכות לשנות את תנאי העמיתים בקרנות, כדי לבטל גירעון שנוצר בקרן.
חמש קרנות פנסיה חדשות, שהיו בבעלותן של קרנות פנסיה גרעוניות, נמכרו לחברות ביטוח, וכספי המכירה נכנסו לחשבונן של הקרנות הוותיקות.
"מנוף הביטוח" (שבבעלות "קרן הביטוח והפנסיה של פועלי הבניין ועבודות ציבוריות") נמכרה לחברת "ידידים הולדינג", שבסוף 2004 נמכרה לחברת "הראל השקעות".
"מבטחים החדשה" נמכרה (בספטמבר 2004) לחברת הביטוח "מנורה" תמורת 710 מיליון ש"ח.
"מקפת החדשה" נמכרה (בספטמבר 2004) לחברת הביטוח "מגדל" תמורת 201 מיליון ש"ח.
"מיטבית" (שבבעלות קג"מ) נמכרה (בספטמבר 2004) לחברת כלל ביטוח תמורת 135 מיליון ש"ח.
קרן הפנסיה החדשה "אחדות" (שבבעלות "קרן ביטוח ופנסיה לפועלים חקלאים ובלתי מקצועיים בישראל") נמכרה לחברת אקסלנס השקעות בע"מ תמורת כ-5 מיליון ש"ח.
צעד חמישי: העלאת גיל הפרישה
צעד נוסף לשיפור המאזן האקטוארי של קרנות הפנסיה נעשה בחוק גיל פרישה, שנכנס לתוקף ב-1 באפריל 2004, והעלה בשנים אחדות את גיל הפרישה (הגיל שבו העמית בקרן פנסיה הופך לגמלאי ומתחיל לקבל פנסיה מקרן הפנסיה), ובכך הגדיל את הכנסותיהן של הקרנות ובעיקר הקטין את הוצאותיהן.
במסגרת חוק זה הועלה בהדרגה גיל הפרישה לגברים מ-65 שנים ל-67 שנים, וגיל הפרישה לנשים הועלה בהדרגה מ-60 שנים ל-64 שנים (תהליך העלאת גיל הפרישה לנשים טרם הסתיים).
על משמעותו של צעד זה מבחינתם של עמיתי קרנות הפנסיה ניתן לעמוד באמצעות מחירה של החלטה של עמית לשמר את המצב הקודם.
גבר שגיל הפרישה שלו נדחה ל-67, ומעוניין לפרוש בגיל 65, יאבד בשל כך 13.6% מהפנסיה שלו, ואישה שגיל הפרישה שלה נדחה ל-64, ומעוניינת לפרוש בגיל 60, תאבד בשל כך 24.6% מהפנסיה שלה.
לדברי "עמיתים", קביעת גיל הפרישה לנשים ל-62 שנים במקום 64 שנים, תגרום ל"עמיתים" לגירעון אקטוארי של 3.5 מיליארד ש"ח.
מצבן של הקרנות הגרעוניות לאחר מימוש ההסדר
בשנת 2008 נכללו בהסדר קרנות הפנסיה הגרעוניות למעלה מ-200,000 גמלאים וכ-200,000 מבוטחים פעילים.
מאזניהן של הקרנות הגרעוניות לסוף שנת 2007 מציגים את התמונה הבאה:
לפי חישוב זהה, גם לקרנות הוותיקות הנחשבות "מאוזנות" יש גירעונות אקטואריים משמעותיים, שכן גם הן נהנות מ"סיוע ממשלתי עתידי" (ואף, במידת מה, גם "קרנות הפנסיה החדשות" נהנות מסיוע ממשלתי באמצעות אג"ח מיועדות).
כיוון שבשנת 1995 נסגרו הקרנות למצטרפים חדשים, מספר עמיתיהן הכולל (פעילים וגמלאים) צפוי להצטמצם בהדרגה, ובפרט יצטמצם מספר העמיתים הפעילים, עם הפיכתם לגמלאים.
כתוצאה מכך ילכו ויפחתו תקבולי הקרנות מפרמיות (דמי ביטוח).
לעומת זאת, בשלב ראשון יגדלו תשלומי הפנסיה של הקרנות (עקב גידול במספר הגמלאים), ולאחר שיגיעו לשיא ייפחתו תשלומי הפנסיה (עקב פטירתם של הגמלאים).
ההערכה היא שבשנת 2050 מספר העמיתים שייוותרו יהיה זניח.
עד למועד זה צפויה הממשלה להזרים לקרנות עשרות מיליארדי שקלים, כדי לאפשר להן לעמוד בהתחייבויותיהן לעמיתים.
על גורמי המשבר בקרנות הפנסיה עמדה בקצרה מנכ"ל "עמיתים", יעל אנדורן:
בקרנות הפנסיה הוותיקות נקבע במשך שנים רבות ששיעור פנסיית השאירים לאלמן יהיה חצי משיעור פנסיית השאירים לאלמנה.
בעקבות עתירה לבג"ץ החליטה הכנסת לבטל העדפה זו, והובילה להשוואת שיעור הפנסיה לאלמנים לזה של אלמנות, בדרך של הגדלת תשלומי הפנסיה לאלמנים.
במרץ 2018 הודיעה "עמיתים" שמחמת גירעון מצטבר של כ-200 מיליון ש"ח בשנה, שנגרם כתוצאה מעיכוב העלאת גיל הפרישה לנשים, תקוצץ הפנסיה לעמיתי הקרנות הגרעוניות בכ-1.5%.
בנוסף לפנסיה צוברת, במסגרת קרנות הפנסיה, פועלת בישראל פנסיה תקציבית, בעיקר במגזר הציבורי, שבמסגרתה אין צבירה לכיסוי ההתחייבויות לפנסיה, אלא הפנסיה משולמת מתקציבו השוטף של הארגון.
נחום ורמוס, אקטואר האוצר, התייחס למשמעות של גישה זו מבחינת המאזן האקטוארי, באומרו: "למעשה, קרן הפנסיה הגדולה ביותר בארץ היא ממשלת ישראל, שכן הממשלה אחראית ישירות ובעקיפין לפנסיה תקציבית של כ-300 אלף עובדים.
קרן הפנסיה הממשלתית הזו פועלת עם גירעון אקטוארי בשיעור של 100% מההתחייבויות".
בתחילת המאה ה-21 החל משרד האוצר בצעד שנועד לבלימת התרחבותה של בעיית הפנסיה התקציבית, באמצעות הפניית עובדי מדינה חדשים לפנסיה צוברת.
משבר כלכלי (או משבר פיננסי) מתרחש במגוון מצבים בהם מוסדות פיננסיים או נכסים מאבדים באופן פתאומי חלק גדול מערכם, מצב אשר לעיתים מלווה בפשיטות רגל של חברות רבות בתעשייה ועלול להשפיע על כלכלת מדינה אחת או יותר.
במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, היו משברים כלכליים רבים אשר היו קשורים בבהלה בבנקים בהם הלקוחות מיהרו למשוך את הכספים מהחשבונות שלהם משום שחששו שהבנק עלול לפשוט את הרגל.
תקופות מיתון רבות החלו כתוצאה מכך.
מצבים נוספים אשר מכונים משברים פיננסיים כוללים קריסה של שוק המניות, התנפצות בועות כלכליות וצניחה של ערך המטבע – מצבים אשר עשויים להוביל לעלייה משמעותית באחוזי האבטלה והעוני.
כלכלנים רבים הציעו בעבר תאוריות שונות כיצד מתפתחים משברים פיננסיים וכיצד ניתן למנוע התרחשותם.
אף על פי כן, עד היום לא קיימת הסכמה מוחלטת לתאוריות אלו ומשברים פיננסיים ממשיכים להתפתח ברחבי העולם אף במאה ה-21.
דוגמאות למשברים פיננסיים גדולים אשר התרחשו בעבר – המשבר הכלכלי בארצות הברית במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 שהוביל לתקופת השפל הגדול והמשבר הכלכלי בשנותיה הראשונות של ישראל שפקד את המשק הישראלי ושיאו היה בשנת 1951.
רשימת משברים כלכליים מתועדים בהיסטוריית העולם
המשבר הפיננסי של 33: שנת התחלה: 33 לספירה, מיקום: האימפריה הרומית.
נוצר כתוצאה מהנפקה המונית של הלוואות לא מובטחות על ידי בתי בנק רומאים ראשיים.
המשבר נגרם משילוב גורמים כלכליים וצבאיים.
אחד הגורמים המרכזיים היה הקושי של הקיסר טיבריוס במימון הצבא הרומאי וההוצאות הנלוות לשימור האימפריה.
בנוסף, השחיתות הפנימית וחוסר היעילות במערכת הממשלתית והפיסקלית של האימפריה הובילו לעוד קשיים כלכליים.
על רקע זה, התקיימה תסיסה בקרב המעמדות השונים, כשהאזרחיים סבלו מעלויות חיים גבוהות ואי-סדר פיננסי.
משבר המאה השלישית: שנת התחלה: 235 לספירה, מיקום: האימפריה הרומית.
טווח תאריכי השפעת המשבר: 235–284 לספירה.
משבר המאה ה-3, המכונה גם "האנרכיה הצבאית" או "המשבר הקיסרי" (235–284), מתאר תקופה בהיסטוריה הרומית בה כמעט קרסה האימפריה תחת לחץ משולב מפלישות זרות חוזרות, מלחמות אזרחים והתמוטטות כלכלית.
בשיא המשבר, האימפריה הרומית התפצלה לשלוש ממלכות מתמודדות ונפרדות.
משבר החלפת המטבעות של 692: שנת התחלה: 689 לספירה, מיקום: האימפריה הרומית.
בשנת 689 חידש הקיסר ביזנטי יוסטיניאנוס השני את ההסכם שנחתם על ידי אביו בשנת 685, לפיו האימפריה הביזנטית והח'ליפות האומיית יצרו קונדומיניום (שליטה משותפת) על קפריסין, ארמניה ואיבריה הקווקזית.
על פי ההסכם, ההכנסות מאזורים אללו היו צריכות להתחלק בין שתי המדינות.
עם זאת, בשל שינויים כלכליים ופוליטיים, כולל אובדן מכרות הזהב הביזנטיים במצרים, צצו בעיות הקשורות למחזור המטבעות ולשערי החליפין.
בין הבעיות: בעיות בהרכבי המתכות במטבעות ובמשקלם, הוספת סמלים דתיים אסלמים כמו השהאדה למטבעות, חרף סירובו של יוסטיניאנוס השני לקבלם כמס משותף.
המשבר הבנקאי של המאה ה-14 קריסת משפחות פרוצי ובארדי: שנת התחלה: 1345, מיקום: פירנצה.
הבנקים הביזנטיים הגדולים, בהם של משפחות פרוצי ובארדי, העניקו הלוואות גדולות לכנסייה ולבעלי הון אחרים.
בנוסף למלך האנגלי, אדוארד השלישי במטרה לממן את מלחמת מאה השנים מול צרפת.
הלוואות שאלו לא יכלו לעמוד בהן.
מה שגרם למחסור במזומנים בבנקים ולחצים כלכליים שהובילו לאינפלציה, הוזלת המטבעות והפחתת ערך הכספים בבנקים, מה שהכביד עוד יותר על מצב בנקים אלו.
המשבר הבנקאי של המאה ה-14 קריסת משפחות פרוצי ובארדי: שנת התחלה: 1271, מיקום: סין (האימפריה המונגולית).
טווח תאריכי השפעה: 1271-1368 לספירה (תקופת שושלת יואן)
בסוף תקופת שושלת יואן, המערכת הכלכלית סבלה מבעיות חמורות של אינפלציה ושימוש מופרז בכסף נייר.
הדפסת הכסף הנייר הובילה לאובדן ערך המטבע, מה שהוביל לקריסת הסחר המקומי והבין-לאומי.
בסופו של דבר, כאשר שושלת מינג (1368–1644) עלתה לשלטון, הם ביטלו את השימוש בכסף נייר והחזירו את השיטה המסורתית של מטבעות ברזל וכסף.
השפל הגדול של המאה ה-15: שנת התחלה: המאה ה-15 לספירה, מיקום: אנגליה.
טווח תאריכי השפעה: 1430-1480 לספירה
השפל הכלכלי של המאה ה-15 באנגליה היה תוצאה של שילוב בין מספר גורמים פנימיים וחיצוניים.
אחת הסיבות העיקריות הייתה הירידה החדה במחיר הסחורות, במיוחד גרעינים ומוצרי חקלאות, שהובילה לאובדן הכנסות עבור איכרים ובעלי אדמות.
המשבר הכלכלי הוחמר על ידי עלייה במיסים למימון מלחמות, כמו מלחמות השושנים, אשר הטילו נטל כבד על הציבור.
הירידה בערך המטבע גם הייתה גורם מרכזי למשבר.
בשל ירידה בתפוקה של כסף מתכות יקרות ושחיקה במטבעות, נגרמה אינפלציה שמיתרה את יכולת הקנייה של האוכלוסייה.
בנוסף, גלי רעב, מגפות ופלישות זרות הוסיפו למצב הקשה.
תוצאות השפל הכלכלי היו חמורות במיוחד עבור האיכרים, שהיו התושבים העיקריים שסבלו מההשלכות הכלכליות הישירות, ואילו המלכים והאצולה נאלצו להתמודד עם חובות ומצבים פוליטיים מסובכים.
המשבר הזה לא היה רק אקראי, אלא השפיע לאורך זמן על ההתפתחות החברתית והפוליטית באנגליה.
שפל קיפר אונד ויפר: שנת התחלה: 1618 לספירה, מיקום: האימפריה הרומית הקדושה.
טווח תאריכי השפעה: 1618–1648 לספירה
המשבר הכלכלי המכונה "שפל קיפר וויפר", נגרם כתוצאה ממדיניות זיוף מטבעות במטרה להגדיל את הכנסות הממשלות המקומיות במהלך מלחמות וחובות.
שליטים שונים בגרמניה, כולל דוכסים ומושלים, הפיקו מטבעות חדשים תוך שימוש בכמות קטנה יותר של מתכת יקרה, דבר שגרם לאינפלציה חדה ולירידה בערך המטבע.
הזיופים פגעו באמון הציבור במטבעות, מה שגרם לקריסת הכלכלה המקומית.
הסוחרים והאוכלוסייה לא יכלו להסתמך על המטבעות החדשים, והמצב הפיננסי הידרדר במהירות.
משבר זה נגרם גם בשל מלחמות דתיות והתסבוכות הפוליטיות של התקופה, וההשפעות הכלכליות היו קשות במיוחד על השכבות העניות.
לאחר המשבר, נדרשו צעדים לשיקום הכלכלה ולחיזוק מערכת המטבעות.
המשבר שימש תזכורת לסיכונים שבזיוף מטבעות ולהשפעת המדיניות המוניטרית על יציבות הכלכלה.
שיגעון הצבעונים: שנת התחלה: 1636 לספירה, מיקום: הולנד.
טווח תאריכי השפעה: 1636–1637 לספירה
בתקופה זו, מחיריהם של צמחים נדירים ומיוחדים כמו צבעונים זינקו באופן דרמטי, כשהסוחרים ומשקיעים הציפו את השוק באפשרויות רכישה ספקולטיביות, מתוך תקווה להרוויח כסף קל.
צבעונים נדירים הפכו למטבע סחיר והחלו להיסחר במכירות פומביות ומסחר אגרסיבי.
עם הזמן, מחירים בלתי סבירים נרשמו עבור צמחים בודדים, וכך נוצר בועה כלכלית.
המשבר התרחש על רקע פריחה של הכלכלה ההולנדית, אך גם נבעה משיקולים פסיכולוגיים, כגון חוסר זהירות ואופוריה כלכלית ששרתה.
שיגעון צבעונים נמשך רק מספר חודשים, אך יצר השלכות כלכליות חמורות, כאשר ב-1637 התרחשה קריסת מחירים חדה, והשקיעים איבדו את כספיהם.
המשבר מדגים כיצד התנהלות ספקולטיבית אובססיבית יכולה להוביל לשקיעה כלכלית, אף אם מדובר במוצר שנראה חסר ערך יחסית.
היו שראו בו את אחד מהבועות הכלכליות הראשונות, ומרבים להשתמש בו כדוגמה להשפעה של פסיכולוגיה על השוק.
שפל הטבק הגדול (Great Tobacco Depression): שנת התחלה: 1703 לספירה, מיקום: אירופה.
המשבר נגרם כתוצאה מירידה חדה במחירי הטבק, שנבעה מעודף ייצור ומחסור בביקוש מצד אירופה.
הטבק היה גידול מפתח במושבות האמריקאיות, והירידה במחירים פגעה קשות בכלכלה של אזור צ'ספיק, שבו היו רוב חוות הטבק.
המשבר יצר קשיים כלכליים רבים עבור מגדלי הטבק והסוחרים, והשפעתו הורגשה על כלכלת המושבות.
זהו אחד מהשפלים הכלכליים הראשונים שהתרחשו במושבות האמריקאיות, והוא הדגיש את התלות הרבה בכלכלה המקומית בגידול מוצר אחד.
בועת חברת הים הדרומית: שנת התחלה: 1720 לספירה, מיקום: אנגליה.
המשבר הכלכלי נבע כתוצאה ממניפולציה על שוק המניות.
חברת הים הדרומית (South Sea Company), הוקמה במטרה להתמודד עם חובות הממשלה הבריטית, ובמטרה להשיג תוצאה זו משכה את הציבור להשקיע במניותיה.
החברה הציעה שטרות הון והבטיחה רווחים גבוהים על חשבון תשלומים עתידיים שנחשבו לבטוחים.
החברה נהנתה מהייפ (התרגשות מופרזת) וכל מי שיכול היה להשקיע רצה לקחת חלק בעסקה.
לאחר שהשקעות ציבוריות גדולות התמקדו במניות החברה, מחירי מניות החברה עלו בצורה חדה, אבל בסופו של דבר הבלוף נחשף וערך המניות צנח באופן דרמטי.
כישלון זה הוביל למשבר פיננסי חמור בבריטניה, שכלל פשיטות רגל רבות ופסיכוזה פיננסית.
ההשפעה: בועה זו הפכה לאחת הדוגמאות המפורסמות בהיסטוריה הכלכלית של מניפולציות בשוק המניות, והשפעתה גרמה לשינויים חשובים בחקיקה ובמערכת הפיננסית בבריטניה, במטרה למנוע חזרתן של אירועים דומים בעתיד.
בועת חברת הים הדרומית: שנת התחלה: 1720 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
המשבר היה תוצאה של בועה כלכלית שהקיפה את חברת המיסיסיפי (Mississippi Company), חברה שהוקמה על ידי המהנדס והיזם ג'ון לו.
החברה הייתה מעורבת בפרויקטים כלכליים נרחבים במושבות הצרפתיות באמריקה, בעיקר באזורים סביב נהר המיסיסיפי, והייתה אחראית לניהול ההשקעות באזור זה.
הסיבות למשבר: החברה הצליחה למשוך משקיעים רבים על ידי הבטחות לרווחים עצומים מההשקעות במושבות, והייתה מעורבת בהנפקת מניות רבות.
בעזרת מדיניות מוניטרית שאיפשרה הדפסת כסף בניסיון להחיות את הכלכלה הצרפתית לאחר מלחמות יקרות, החברה יצאה להנפקת מניות מופרזת, תוך יצירת הייפ פיננסי מסיבי.
הבועה הכלכלית: המניות של חברת המיסיסיפי, שהיו ממומנות בעזרת חוב מדינתי ויצירת כסף נייר, עלו באופן דרמטי בשוק.
אולם, הערך המניות לא היה מבוסס על מציאות כלכלית מוצקה, והמוסדות הפיננסיים החלו לאבד אמון.
בסופו של דבר, ערך המניות התרסק, והמשק הצרפתי חווה התמוטטות כלכלית גדולה.
ההשפעה: המשבר הכלכלי של חברת המיסיסיפי גרם לפשיטת רגל של מאות אלפי משקיעים, פגע במערכת הפיננסית של צרפת וערער את האמון במערכת המוניטרית.
ג'ון לו, שהיה אחראי למהלך, נאלץ לברוח מצרפת, והמדינה נותרה עם בעיות כלכליות חמורות.
המשבר נחשב לאחת הדוגמאות הבולטות בהיסטוריה של בועות פיננסיות ושל מניפולציות בשוק ההון.
משבר הבנקאות באמסטרדם 1763: שנת התחלה: 1763 לספירה, מיקום: הולנד, גרמניה וסקנדינביה.
המשבר הכלכלי של 1763 נגרם כתוצאה מקריסת שני סוחרים ובעלי בנקים חשובים, לינדרט פיטר דה נויבוויל ויוהאן ארנסט גוטצ'קובסקי.
הקריסה שלהם יצרה פאניקה בשוק ההון, כיוון שהיו להם קשרים עם בנקים ומוסדות פיננסיים רבים.
פאניקה זו פגעה במערכת הבנקאות האירופאית, במיוחד באמסטרדם, שהייתה מרכז פיננסי חשוב.
המשבר לא נשאר מוגבל להולנד, אלא התפשט גם לגרמניה וסקנדינביה, שם קרסו גם בנקים נוספים.
כתוצאה מהמשבר, נוצר חוסר אמון במערכת הבנקאות ובחברות הסחר האירופיות, מה שהוביל לירידה ביציבות הכלכלית.
המשבר הדגיש את הפגיעות הכלכלות האירופיות למפגעים פיננסיים, ולטענת היסטוריונים, היה אחד הגורמים לשינויים בשיטות הניהול הפיננסי והחוקי במאה ה-18.
חברת הודו המזרחית הבריטית, אחת החברות הגדולות באימפריה הבריטית, נכנסה למשבר פיננסי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18, בעקבות חובות רבים שנוצרו מהוצאות צבאיות ותחרות גוברת.
המשבר התחיל כאשר החברה הנפיקה מניות במחירים גבוהים, מתוך תקווה למשוך כספים חדשים, אך הערכות היתר של המניות יצרו "בועה פיננסית".
מחירי המניות המשיכו לעלות באופן מופרז מבלי שתהיה תמיכה כלכלית אמיתית מאחוריהם.
כאשר החברה לא הצליחה להחזיר את התחייבויותיה הפיננסיות, המניות צנחו בצורה חדה, מה שגרם לנפילה בשוק ולהפסדים גדולים למשקיעים.
המשבר פגע לא רק בחברה, אלא גם בכלכלה המקומית והוביל לירידה באמון במוסדות פיננסיים.
המשבר גרם לשינויים בהבנה הכלכלית והפיננסית של התקופה, והשפיע על מדיניות הכלכלה האימפריאליסטית הבריטית בהודו, מה שהוביל לשינויים במערכת הקולוניאלית של בריטניה.
משבר פיננסי שהחל בלונדון ובאמסטרדם, בעקבות קריסת בנקאים בולטים: ניל, ג'יימס, פורדיוס ודאון.
במהלך תקופה זו, מערכת הבנקאות הבריטית התמודדה עם בעיות עקב הנפקת אשראים מופרזת למספר סוחרים ומוסדות פיננסיים, מה שגרם להעמסת חובות על השוק.
הקריסה החלה לאחר שמספר בנקים לא יכלו לעמוד בהתחייבויותיהם עקב חוסר נזילות פיננסית והפסדים שנגרמו משוקי המניות והתנודתיות הרבה.
המשבר התפשט במהרה, לא רק בבריטניה, אלא גם לאמסטרדם, שהייתה מרכז פיננסי חשוב.
הפאניקה שהתפשטה בין המשקיעים והסוחרים גרמה לנפילת מחירים בשוקי ההון, לפשיטות רגל רבות ולירידה חדה באמון במערכת הפיננסית.
כתוצאה מכך, שוק האשראי כמעט נתקע, והמערכת הכלכלית נכנסה למצב של קשיים עמוקים.
המשבר הוביל לשינויים במערכת הפיננסית הבריטית ולרגולציה מחמירה יותר בתחום האשראי.
הוא הדגיש את הפגיעות של מערכות פיננסיות ותאגידים גדולים למשברים חיצוניים ופנימיים, והשפיע על מדיניות האשראי וההשקעות בעשורים שלאחר מכן.
משבר מימון מלחמת העצמאות האמריקאית: שנת התחלה: 1776 לספירה, מיקום: צרפת, ספרד.
נגרם כתוצאה ישירה של ההשקעות הגדולות מצד צרפת וספרד במרד של המושבות האמריקאיות נגד בריטניה.
צרפת, בהובלת המלוכה, השקיעה כ-1.4 מיליארד ליברות כדי לתמוך במורדים האמריקאיים, כולל מימון לצי, לציוד ולכוחות צבאיים.
ספרד גם היא השקיעה כ-700 מיליון ריאל ספרדי.
ההשקעות הפיננסיות העצומות, במקביל להוצאות המלחמתיות, הובילו לצמיחה משמעותית בחובות של שתי המדינות.
במיוחד בולטים ההשלכות של חוב זה על צרפת, שבסופו של דבר התרסקה כלכלית, ובין היתר גרם לקריסת המערכת הפיננסית שלה ולתחילת המהפכה הצרפתית ב-1789. המשבר הפיננסי בממלכות אירופאיות אלו הדגים את הסיכון הכלכלי במימון מלחמות ארוכות, והשפיע על מדיניות הכלכלה האירופאית בשנים שלאחר מכן.
תמיכה פיננסית במלחמות זרות יכולה לעיתים להביא לסבל פנימי ארוך טווח, כפי שקרה בצרפת ובספרד.
הפאניקה של 1785: שנת התחלה: 1785 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
המשבר התרחש בעקבות השתוללות בהנפקת כספים במערכת הפיננסית ובמערכת הבנקאות.
הממשלה הפדרלית לא הייתה יציבה.
והמושלים לא היו יכולים לגבות מיסים ביעילות, כדי לממן את הוצאות המדינה ולשלם חובות מלחמה.
לאור כך, הונפקו מטבעות נייר רבים, דבר שגרם לאינפלציה חדה ולירידה בערך הכסף.
הנפקת כסף לא מגובה בזהב או כסף, לאור נטישת שיטת תקן הזהב, גרמה לאי-אמון במטבעות, והוביל לחוסר יציבות בשוקי המניות והאשראי.
בנוסף, הבנקאות הלא מוסדרת וחדלות פירעון של עסקים נוספים חיזקו את הפאניקה.
רבים חששו שהמדינה לא תוכל להחזיר את החובות הרבים שהצטברו בעקבות המלחמה עם בריטניה.
המשבר הפיננסי של 1785 הדגיש את הצורך בהסדרה של מדיניות כלכלית, ובמיוחד את הצורך במערכת בנקאות יציבה.
לאחר המשבר, הממשלה הפדרלית החלה לעצב את המערכת הכלכלית החדשה של ארצות הברית, שמאוחר יותר הובילה ליצירת הבנק הפדרלי ושער הדולר (כמו רכישת לואיזיאנה).
פאניקת הנחושת 1789: שנת התחלה: 1789 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
המשבר התרחש בעקבות עליית מחירי הנחושת, שהתפשטו כתוצאה מהשקעות ספקולטיביות של סוחרי נחושת.
בשנות ה-80 של המאה ה-18, המחיר של מתכת הנחושת עלה בצורה חדה, בעיקר בגלל ביקוש מוגבר ממדינות אירופה והעלייה בהשקעות במכרות נחושת.
ב-1789, קבוצת סוחרים ניסתה להפיק רווחים מהמצב על ידי קניית כמויות גדולות של נחושת במחירים גבוהים, אך השוק לא יכול היה לעמוד בקצב ההשקעות המוגזם.
ברגע שהביקוש פחת והספקולציות לא צלחו, המחירים צנחו באופן חפוז.
ההתפשטות: הפאניקה גרמה למפולת בשוק הנחושת, ולסוחרים ולבנקאים שהשקיעו במתכת הנחושת היו הפסדים כבדים.
המשבר הפיננסי הזה השפיע בעיקר על המזרח הצפוני של ארצות הברית, אזור שבו היו רבים מהמכרות והסוחרים.
ההשפעה: הפאניקה של 1789 הראתה את הסיכונים בהשקעות ספקולטיביות במתכות ומוצרים טבעיים.
עם הזמן, המשבר חידד את הצורך בפיקוח על שוקי המניות וההשקעות, וגם הוביל להדגשת הצורך בהסדרת המערכת הכלכלית במדינה הצעירה.
פאניקת 1792: שנת התחלה: 1792 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
|משבר פיננסי שנגרם בעיקר כתוצאה מהשקעות ספקולטיביות בשוקי המניות והאשראי.
המשבר פרץ לאחר עלייה חדה במחירי המניות, במיוחד של הבנק הפדרלי, שנוסד בשנת 1791, ומניות חברות אמריקאיות אחרות.
הספקולציות היו תוצאה של הקלות בהנפקת אשראי ומערכת בנקאית לא מוסדרת, שגרמו להשקעות לא זהירות.
הבעיה החריפה כאשר סוחרים ועסקים גדולים החלו למכור מניות בהיקפים גדולים מדי, מה שגרם לקריסת מחירים וירידה חדה בערך המניות.
הפאניקה גרמה לקריסה של בנקים ומוסדות פיננסיים רבים, ולחוסר יציבות בשוק האשראי.
ההשפעה הייתה אובדן אמון בשוקי המניות וההון, וגרמה להידוק הרגולציה על הבנקים.
אלכסנדר המילטון, שר האוצר, נקט צעדים לשיקום הכלכלה, כולל הצגת תוכניות למימון החוב הלאומי והסדרת מערכת האשראי, מה שהוביל לשיפור המערכת הפיננסית בארצות הברית.
משבר פיננסי בבריטניה ובארצות הברית, שנגרם משילוב ספקולציות מופרזות, בעיות במערכת האשראי, ומתח פוליטי.
בבריטניה, המשבר נבע מהנפקת איגרות חוב לא מסודרת מצד הממשלה במהלך מלחמות נפוליאון, שהובילה לגידול בהוצאות צבאיות ועלייה בחובות.
בנוסף, היו ספקולציות מופרזות במניות ובאג"ח, שהובילו לבעיות נזילות ולנפילות בשוקי האשראי והמניות.
בארצות הברית, המשבר היה קשור להקמת הבנק הפדרלי ולהנפקת כסף לא מגובה, מה שיצר אי יציבות כלכלית ועלייה בחובות ובספקולציות בסחורות ובמניות.
הפאניקה הפיננסית גרמה לפשיטות רגל, סילוק חובות ונפילת מחירים בשווקים.
ההשפעה הייתה הידוק הפיקוח על המערכת הפיננסית בבריטניה, והורדת שיעורי הריבית בארצות הברית.
המשבר הדגיש את הצורך בהסדרה טובה יותר של האשראי ומערכות הבנקאות בשתי המדינות.
המשבר הכלכלי הרוסי בעקבות בעקבות מלחמת רוסיה–צרפת (1812): שנת התחלה: 1812 לספירה, מיקום: רוסיה.
בעקבות מלחמת רוסיה–צרפת (1812) רוסיה חוותה קשיים כלכליים משמעותיים שנבעו בעקבות: הוצאות צבאיות כבדות, הרס ותשתיות, הסגר היבשתי, שיבוש סחר וכלכלה, הגברת הנטל הפיסקלי וכלכלה לא מפותחת.
במהלך המלחמה הצרפתים ביצעו מעשי ביזה משמעותיים ברחבי רוסיה ובמוסקבה בפרט, והדבר פגע קשות באוצר המדינה הרוסי ובאליטות הכלכליות.
כשצבא נפוליאון נכנס למוסקבה, הוא מצא עיר נטושה שהועלתה באש בחלקה על פי הוראות הרוסים, כחלק ממדיניות "אדמה חרוכה"; כדי למנוע מהצרפתים להשתמש במשאביה.
למרות זאת, החיילים הצרפתים, שסבלו מקשיי אספקה, עסקו בביזה נרחבת של רכוש פרטי וציבורי שנותר בעיר.
אמנם אוצר המדינה המרכזי של רוסיה לא היה במוסקבה אלא בסנקט פטרבורג, אך מוסקבה הייתה מרכז כלכלי חשוב וביתם של משפחות עשירות רבות.
הביזה כללה אוצרות כנסיות, יצירות אמנות, רכוש יקר ערך של אצילים וסוחרים, ואף תכשיטים וזהב.
פשיטת הרגל של המדינה הדנית 1813: שנת התחלה: 1813 לספירה, מיקום: דנמרק.
המשבר הפיננסי של 1813 בדנמרק התרחש בעקבות הוצאות מלחמתיות גבוהות ומדיניות כלכלית רשלנית בסיום מלחמות נפוליאון.
דנמרק נדרשה להוציא כספים רבים לשמירה על צבאה ולתשלומים למדינות אחרות, והנפקה מוגזמת של כסף נייר לא נתמכה בגידול בהכנסות.
כתוצאה מהוצאות צבאיות עצומות והתרבות חובות, דנמרק הכריזה על פשיטת רגל בסוף 1813. פשיטת הרגל הובילה לקריסת מערכת הבנקאות, ירידה חדה בערך הכסף הנייר, ולביצוע המרה של חובות.
המיתון גרם לפשיטות רגל רבות של עסקים פרטיים.
המשבר הוביל לשינויים כלכליים משמעותיים בדנמרק.
הממשלה שינתה את מדיניותה הפיסקלית, ייצבה את המערכת הפיננסית, והחלה לפעול לחיזוק המטבע המקומי ולצמצום הנפקת כסף נייר.
השינויים עזרו להבטיח יציבות כלכלית לטווח ארוך.
השפל שלאחר נפילת נפוליאון: שנת התחלה: 1815 לספירה, מיקום: בריטניה.
הקיפאון הכלכלי של בריטניה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19 נגרם מההוצאות העצומות שנוצרו במלחמות נגד נפוליאון.
למרות הניצחון, בריטניה ספגה חובות גדולים ואינפלציה גבוהה, שגרמו למיתון חמור.
לאחר המלחמה, פוטרו אלפי עובדים ממפעלי הנשק, והירידה בביקוש למוצרים צבאיים ומזון פגעה קשה בתעשייה.
השפל הכלכלי השפיע על כל מגזרי הכלכלה: הייצור התעשייתי צנח, סחורות מסוימות התמוטטו, והאבטלה עלתה.
המצב הכלכלי גרם לעוני ולתסיסה חברתית עם מחאות ומהומות.
השפל עיכב את השפעתה של המהפכה התעשייתית בבריטניה, והשפעותיו ניכרו גם במערכת הכלכלית ובבנקאות.
נדרשו כמה עשורים כדי להחזיר את הכלכלה הבריטית לצמיחה יציבה.
המשבר הוביל לשינויים במבנה החובות הציבוריים ולרפורמות כלכליות שהיו חלק מההכנה לצמיחה הכלכלית במאה ה-19.
פאניקת 1825: שנת התחלה: 1825 לספירה, מיקום: בריטניה.
מיתון כלכלי חמור בבריטניה, שנגרם בעקבות ספקולציות מופרזות בשוק המניות, חברות תעשייתיות והשקעות בתחבורה, במיוחד רכבות ומכרות.
בשנות ה-20 של המאה ה-19, בריטניה חוותה גידול מואץ בהשקעות, אך כשציפיות הרווחים לא התממשו, מחירים קרסו.
בנוסף, הנפקת אשראי מופרז והלוואות גבוהות הובילו לעומס פיננסי על הבנקים.
כאשר הבנק של אנגליה צמצם את האשראי, נוצרו בעיות נזילות ובנקים רבים פשטו רגל.
הפאניקה גרמה כמעט לקריסת הבנק של אנגליה, אך הוא הצליח להימנע מכך בעזרת סיוע חיצוני והגברת האמון במוסד.
המשבר גרם להפסקת הלוואות, ירידה חדה במחירי המניות והנדל"ן, והשפיע על הכלכלה הבריטית לשנים רבות.
ההשפעה הייתה הדגשה של סיכוני הספקולציות המופרזות וחשיבות הרגולציה הפיננסית.
בריטניה החלה לשדרג את מדיניותה הכלכלית כדי לשמור על יציבות האשראי והבנקאות.
פאניקת 1837: שנת התחלה: 1837 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
טווח תאריכי השפעה: 1842-1837 לספירה
משבר פיננסי חמור בארצות הברית, שהוביל לשפל כלכלי ממושך של חמש שנים.
המשבר נגרם ממספר גורמים עיקריים: התרחבות מופרזת של האשראי וההלוואות, במיוחד להשקעות בשוקי קרקע ומניות, וצמצום השפעת הבנק הפדרלי בעקבות סגירתו על ידי הנשיא מרטין ואן ביורן.
בנוסף, המשבר הכלכלי בבריטניה ב-1836 הוביל לירידה בהשקעות הבריטיות בארצות הברית, דבר שגרם לירידה בביקוש לקרקע ולמניות.
הפאניקה פרצה במאי 1837, בעקבות פשיטת רגל של בנקים חשובים.
ירידת מחירי הקרקע והפשיטות הרבות גרמו לאבטלה גבוהה ולהאטה חדה בצמיחה הכלכלית.
המיתון שהתפשט לכלל הכלכלה האמריקאית נמשך כ-5 שנים.
המשבר הדגיש את הפגיעות של המערכת הפיננסית האמריקאית, והוביל לחקיקת חוקים חדשים להבטחת יציבות כלכלית ובנקאית ולעלייה ברגולציה על הבנקים.
פאניקת 1847: שנת התחלה: 1847 לספירה, מיקום: עולמי.
משבר פיננסי עולמי שנגרם בעקבות קריסת שוקי המניות בבריטניה, במיוחד בשוק מניות חברות הרכבות.
בשנות ה-40 של המאה ה-19, בריטניה חוותה עליה בתעשיית הרכבות, עם השקעות עצומות במניות של חברות רכבות.
אך בשנים 1846–1847, הירידה בביקוש למניות והקושי במימון פרויקטים חדשים גרמו לקריסת מחירים ולבעיות פיננסיות חמורות בחברות הרכבות.
הפאניקה השפיעה לא רק על בריטניה, אלא גם על ארצות הברית ומדינות נוספות, וגרמה למיתון עולמי.
פשיטות הרגל הרבות של בנקים וחברות הובילו למשבר נזילות, והרעב הגדול באירלנד החריף את המצב.
לאחר המשבר, הממשלה הבריטית התערבה כדי לסייע למערכת הבנקאות, והציבור הפנים את הצורך בהסדרה פיננסית ויציבות שוק.
הפאניקה הדגישה את הסיכונים בהשקעות ספקולטיביות ובתעשיות חדשות.
פאניקת 1857: שנת התחלה: 1857 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
משבר פיננסי עמוק בארצות הברית, שגרם לפשיטות רגל של בנקים רבים, פגיעה קשה בשוק המניות וירידה חדה בפעילות הכלכלית.
המשבר נגרם ממספר גורמים: גידול בהלוואות ובאשראי, במיוחד השקעות במפעלי רכבות, והשפעת הכישלון של חברת רכבות גדולה כמו "Owen, Perkins and Co.".
בנוסף, המשבר בבריטניה והירידה במחירי הסחורות שפגעו בכלכלה האמריקאית.
המשבר פרץ לאחר פשיטות רגל רבות, במיוחד במערב ארצות הברית, והוביל לקריסה של יותר מ-5,000 עסקים ועלייה חדה באבטלה.
השפל הכלכלי נמשך עד תחילת שנות ה-60. הפאניקה הדגישה את הצורך בהגברת הפיקוח על המערכת הפיננסית והבנקאות, והובילה להבנה לגבי החשיבות של יציבות פיננסית ומדיניות כלכלית מוניטרית.
הקריסה הכלכלית ההודית 1865: שנת התחלה: 1865 לספירה, מיקום: הודו.
מהווה את אחד מהמשברים הכלכליים החמורים בתקופת השלטון הבריטי, שפגע בצורה קשה בכלכלה המקומית, במיוחד בסחר, השקעות ומערכת הבנקאות.
הסיבות העיקריות היו האטה בסחר חוץ לאחר מלחמת קרים, קשיים במערכת הבנקאות שהיו תלויות בהשקעות ספקולטיביות, בעיות חקלאיות כגון בצורות ופגעי מזג האוויר, והשלכות המדיניות הבריטית שהזניחה את התשתיות החקלאיות והתחבורתיות.
המשבר גרם לפשיטות רגל של בנקים, האטה בצמיחה הכלכלית וירידה חדה בהכנסות ממס, דבר שהכביד על השלטון הבריטי.
ההשפעות ניכרו במיוחד באזורים הכפריים, שם האוכלוסייה סבלה מחוסר יציבות כלכלית.
המשבר הדגיש את הצורך בהשקעות בתשתיות, בשדרוג מערכת הבנקאות, ובחיזוק יציבות הכלכלה המקומית, והוביל להבנה של הצורך בהגברת רגולציה פיננסית והתפתחות כלכלה מגוונת יותר בהודו.
פאניקת 1866: שנת התחלה: 1866 לספירה, מיקום: בריטניה, ארצות הברית ואירופה.
משבר פיננסי עולמי שהחל עם פשיטת הרגל של חברת Overend, Gurney and Company בלונדון, אחת החברות הפיננסיות הגדולות בבריטניה.
החברה, שהתמחתה בהשקעות ספקולטיביות בעיקר בתחום הרכבות, חוותה קריסה בעקבות התרחבות מופרזת של האשראי והשקעות בסיכון גבוה, דבר שהוביל לפשיטת רגל.
וגרם לירידה חדה בשווי המניות ולקריסה בשוקי המניות בבריטניה ובשווקים הבינלאומיים, במיוחד בארצות הברית ובאירופה.
ההתפשטות של הפאניקה גרמה לפשיטות רגל נוספות של בנקים קטנים, קשיים נזילות במערכת הבנקאית הבריטית, ולירידות מחירים חדות בשוקי המניות העולמיים.
המשבר הדגיש את הסיכון שבספקולציות פיננסיות מופרזות ואת החולשות במערכת הבנקאות.
בעקבות הפאניקה, עלה הצורך בהסדרה ורגולציה פיננסית חזקה יותר, והיו דרישות להקמת מנגנונים פיננסיים יציבים ומפוקחים למניעת משברים עתידיים.
השפל החקלאי הבריטי הגדול: שנת התחלה: 1873 לספירה, מיקום: בריטניה.
התרחש בין שנות ה-40 לשנות ה-80 של המאה ה-19, תקופת קשיים כלכליים חמורים בענף החקלאות הבריטי.
מספר גורמים הובילו למשבר: התרופפות השוק המקומי עקב התיעוש המהיר, תחרות קשה ממדינות כמו ארצות הברית ומצרים, ומחסור בחדשנות טכנולוגית בתחום החקלאות.
חקלאים רבים, במיוחד בעלי חוות קטנות, נקלעו לקשיים פיננסיים, מה שהוביל לפשיטות רגל רבות.
בנוסף, פגעו בצורות ושיבושי אקלים בתפוקה החקלאית.
הדיכאון השפיע על כלכלת בריטניה, פגע במעמדה העולמי וגרם לביקורת על מדיניות הסחר החופשית.
המשבר הוביל לחשיבה מחודשת על הגנה על החקלאות המקומית, כולל קריאות לסובסידיות ולמכסים.
בסופו של דבר, בריטניה פנתה יותר לעסקים תעשייתיים וייבוא חקלאי, תוך הפסקת תמיכתה בייצור המקומי.
השפל הארוך: שנת התחלה: 1873 לספירה, מיקום: ארצות הברית, גרמניה, בריטניה וצרפת.
משבר פיננסי עולמי שנמשך למעלה מ-20 שנה, וגרם לפגיעות חמורות בכלכלה הגלובלית.
המשבר החל בעקבות קריסת חברת "Jay Cooke & Company" האמריקאית, שהתמוטטה בגלל השקעות כושלות ברכבות.
התפשטות ההשקעות המופרזות בתעשיית הרכבות, לצד בעיות נזילות במערכת הבנקאות, הובילה לקריסת שוק המניות בארצות הברית ולפאניקה פיננסית.
המיתון התפשט במהרה לאירופה, שם פגע במערכות כלכלה בגרמניה, בריטניה וצרפת, וגרם לירידה חדה בסחר ובייצור.
המשבר הוביל לפשיטות רגל רבות, שיעורי אבטלה גבוהים ושינויים במבנה הכלכלה.
רבים מהחקלאים ומעסקים קטנים פשטו רגל.
פוליטית, היו קריאות לרפורמות כלכליות, רגולציה מחמירה ופתרונות מוניטריים מתקדמים.
הדיכאון הגדול גם יצר תנועות סוציאליסטיות ופרוגרסיביות שדגלו בהגנה על רווחת הציבור.
פאניקת 1875: שנת התחלה: 1875 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
משבר פיננסי שהתרחש בעקבות ירידה חדה במניות, כישלון בנקאות וחשש מאינפלציה.
הפאניקה החלה באביב 1875 כאשר תחושת חוסר יציבות בשוק המניות הובילה לבהלה.
משקיעים רבים, במיוחד אנשי עסקים שמימנו את השקעותיהם בהלוואות, התחילו להימנע מהשקעות והחלו למשוך את כספיהם מבנקים, דבר שגרם לדעיכה בשוק המניות ובמערכת הפיננסית כולה.
הממשלה האמריקאית לא הייתה מוכנה כראוי למשבר, ובנוסף לכך היו בעיות בנוגע לגיבוי הדולר האמריקאי, שהיה נתון ללחץ בעקבות מדיניות כסף רופף.
הסיבה העיקרית לפאניקה הייתה חשש מהמוניטין של הממשל ומאיגרות החוב הממשלתיות.
הפאניקה הובילה לשורת כישלונות בנקאיים ועסקיים, אך בסופו של דבר, הכלכלה האמריקאית התאוששה במהרה בשנים הבאות.
השפל הכלכלי של 1882–1885, שהחל בארצות הברית והפיץ את השפעותיו גם לבריטניה וגרמניה, היה תוצאה של מספר גורמים עיקריים: השקעות מופרזות בתחום הרכבות, אשראי רחב מדי וספקולציות פיננסיות בשוקי המניות והנדל"ן.
התמוטטות רשתות הרכבות והאטה בסחר פגעו במערכת הכלכלית, וגרמו למשבר נזילות חמור ולפשיטות רגל של בנקים ועסקים.
המיתון הגלובלי הוביל לירידה בהשקעות, האטה בצמיחה, עלייה באבטלה והפסקת פרויקטים תעשייתיים.
בנוסף, ירידה בסחר הבינלאומי פגעה בייצוא האמריקאי ובסחר העולמי.
המשבר עורר דרישה להגברת הפיקוח על השוק הפיננסי והוביל לשינויים רגולטוריים במערכת הפיננסית.
כמו כן, הוא חידד את הצורך בהשקעות ממשלתיות בתשתיות וביציבות כלכלית, כדי למנוע משברים פיננסיים עתידיים.
פאניקת 1884: שנת התחלה: 1884 לספירה, מיקום: ארצות הברית, אירופה.
נגרם כתוצאה מהתרחבות מופרזת של השקעות ברכבות, ספקולציות בשוק המניות, וקריסת בנקים.
בשנות ה-80, תחום הרכבות חווה השקעות ענפות, אך כאשר לא הניבו את הרווחים הצפויים, התרחש ירידה בביקוש ובפגיעה בשוק האשראי.
השוק הפיננסי סבל מהירידה החדה במחירי המניות, במיוחד במניות רכבות, וכתוצאה מכך קרסו בנקים קטנים ובינוניים.
המשבר פגע גם בתעשייה ובסחר, עם ירידה בהשקעות ובייצוא.
הפאניקה גרמה למיתון כלכלי, פשיטות רגל רבות, ושפעה גם על השוק האירופי.
המשבר הדגיש את הצורך בפיקוח פיננסי חזק יותר, והוביל לשיחות על רגולציה מתקדמת למניעת משברים עתידיים.
גם אם הפאניקה הייתה קצרה, היא סימנה את הצורך במערכת פיננסית יציבה ומפוקחת.
פאניקת 1890: שנת התחלה: 1890 לספירה, מיקום: ארצות הברית, אירופה ודרום אמריקה.
משבר פיננסי חמור בארצות הברית שהשפיע גם על מדינות נוספות, במיוחד בריטניה ודרום אמריקה.
המשבר נגרם ממספר גורמים, ביניהם התרחבות מופרזת בהשקעות רכבתיות, חוב ציבורי במטבעות זרים, וקריסת חברת "Barings Bank" הבריטית בעקבות השקעות כושלות.
ההשקעות המיותרות ברכבות ובחובות זרים, במיוחד במדינות כמו ארגנטינה וברזיל, יצרו בעיות כלכליות עמוקות.
המשבר החל בארצות הברית וגרם לקריסת בנקים, ירידה חדה בשוק המניות ומיתון כלכלי.
בעקבות הפאניקה, קרסו בנקים ושווקים פיננסיים ברחבי העולם, וההשלכות נראו במיוחד בבריטניה ודרום אמריקה, שם לא הצליחו להחזיר את חובותיהם.
ההשפעות כללו ירידה בהשקעות ובסחר, פשיטות רגל רבות, ותסיסה פוליטית בארצות הברית.
משבר זה שימש כקרקע לפיתוח רגולציה פיננסית מחמירה יותר וחשיבות הפיקוח על הבנקים וההשקעות, והוביל לקריאות להגברת שיתוף הפעולה הבינלאומי בתחום הכלכלה והפיננסים.
משבר הבנקאות האוסטרלית 1893: שנת התחלה: 1893 לספירה, מיקום: ארצות הברית, אירופה.
משבר פיננסי חמור בארצות הברית, שנגרם מהתרחבות מופרזת של תעשיית הרכבות, השקעות ספקולטיביות, ירידה חדה בשוק המניות וחובות חיצוניים ממדינות בדרום אמריקה כמו ארגנטינה וברזיל.
המשבר הוביל לקריסת יותר מ-500 בנקים ולמיתון כלכלי ממושך של כ-4 שנים, עם אבטלה גבוהה וירידה בהשקעות ובסחר.
תעשיית הרכבות ספגה פגיעות קשות, וחברות רבות פשטו רגל.
המשבר פגעה גם במערכת הפיננסית הגלובלית, במיוחד בבריטניה.
המשבר עורר קריאות לרפורמות פיננסיות, ובסופו של דבר הוקם הפדרל ריזרב ב-1913 כדי לפקח על המערכת הפיננסית ולהבטיח יציבות עתידית.
המשבר של 1893 הדגישה את הצורך ברגולציה חזקה יותר על הבנקים וההשקעות, ובמהרה הוביל לפיתוח מערכת כלכלית יציבה יותר עם פיקוח חובתי על השוק הפיננסי..
פאניקת 1886: שנת התחלה: 1896 לספירה, מיקום: ארצות הברית, אירופה.
פאניקת 1896 הייתה משבר פיננסי שהתרחש בארצות הברית בעקבות ירידה חדה בשוק המניות והקשיים הכלכליים שהשפיעו על המערכת הבנקאית.
המשבר החל באוגוסט 1896, כאשר היו חששות מכישלון מערכות בנקאיות, שהיו נתונות למתח בשל מימון יתר של פרויקטים תעשייתיים והתמחות בהלוואות.
בנוסף לכך, חלה ירידה חדה במחיר הסחורות, במיוחד במחירי המתכות, דבר שפגע בתעשייה וביציבות הכלכלה.
המשבר נגרם גם על ידי דאגות סביב יציבות הדולר, וחשש שהממשל לא יצליח לייצב את המערכת הפיננסית בעקבות המשבר הכלכלי.
יותר מ-100 בנקים פשטו רגל, והיו הפסקות מסחר בשוק המניות.
בסופו של דבר, הכלכלה האמריקאית התאוששה בעקבות יציבות יחסית שהושגה בשוקי הסחורות ובחידוש האמון במערכת הפיננסית.
העשור הראשון של המאה ה-20
פאניקת 1901: שנת התחלה: 1901 לספירה, מיקום: ארצות הברית, אירופה.
פאניקת 1901 הייתה משבר פיננסי שנגרם בעיקר עקב ירידה חדה במחיר המניות בשוק האמריקאי, שהיה קשור למתח בין קבוצות עסקיות ודאגות כלפי האינטרסים הפיננסיים של תאגידים גדולים.
המשבר החל באוקטובר 1901, בעקבות מאבקי כוח בין שתי קבוצות תעשייתיות מרכזיות: האחת שייצגה את האינטרסים של תעשיית הברזל והפחם, והשנייה את ענפי הרכבות והתעשיות הקשורות להן.
הירידה במחיר המניות הייתה תוצאה ישירה של תחרות עזה בין החברות ובשל השקעות יתר במניות שמזוהות עם סקטורים תעשייתיים רגישים.
בנוסף, החשש מכישלונות פיננסיים של תאגידים גדולים גרם לבהלה בשוק ההון ולמשיכות הון מבנקים.
המשבר גרם לירידות חדות בשוקי המניות, אך כלכלה האמריקאית התאוששה במהרה הודות להתערבות בנקאית והחזרת האמון בשווקים.
פאניקת 1907: שנת התחלה: 1907 לספירה, מיקום: ארצות הברית, אירופה.
משבר פיננסי חמור בארצות הברית, שהתאפיין בהתרסקות שוקי המניות, פשיטות רגל של בנקים רבים, והפסקת האשראי.
המשבר נגרם בעיקר על ידי ספקולציות מופרזות בשוק המניות, כישלון של בנק גדול (Knickerbocker Trust), ואיטיות בצמיחה הכלכלית העולמית.
המשבר התפשט במהרה, והוביל לפשיטות רגל של מאות בנקים, ירידה בהשקעות והאטה כלכלית.
הציבור חש פחד כבד, ותחושת חוסר יציבות פשטה ברחבי המדינה.
בסופו של דבר, המשבר הביא להקמת הפדרל ריזרב ב-1913, במטרה לספק יציבות פיננסית ולשלוט בהיצע הכסף.
המשבר הדגיש את הצורך ברגולציה פיננסית, והשפיע על השוק הכלכלי והפוליטי בארצות הברית, עם שינויים שמטרתן למנוע משברים עתידיים וליצור מערכת פיננסית יציבה יותר.
משבר פיננסי בארצות הברית, שהתפשט עקב בעיות במערכת הבנקאות, ספקולציות בשוק המניות והפסקת האשראי.
המשבר פרץ כתוצאה מכישלונות בנקאיים שהובילו למשיכת כספים המונית ולקריסת בנקים נוספים.
השוק הפיננסי היה במצב של בועה ספקולטיבית, עם עליות לא טבעיות במניות, מה שהוביל לירידות חדות במחירים.
נוסף לכך, התחזקות תחום הקרנות ההשקעה יצרה בעיות נזילות נוספות.
ההשלכות היו מיידיות, עם ירידה בהשקעות, האטה כלכלית וקשיים בתעשיות רבות.
המשבר לא היה ממושך, אך הוביל לשינויים רגולטוריים ולדרישה להקים מוסד פיננסי מרכזי, מה שהוביל להקמת הפדרל ריזרב ב-1913. המשבר הדגיש את הצורך ביציבות פיננסית ורגולציה מחמירה יותר בשוק הפיננסי.
המשבר הכלכלי של 1914: שנת התחלה: 1914 לספירה, מיקום: עולמי.
תוצאה ישירה של פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שגרמה לאי-ודאות כלכלית בשווקים הגלובליים.
בעקבות המלחמה, הסחר הבינלאומי הופסק, נמלים נסגרו, ושוקי המניות קרסו, במיוחד בבריטניה, צרפת וגרמניה.
הבנקים לא היו מוכנים למשבר, הפסיקו את מתן האשראי וגרמו להקפאת האשראי בשווקים.
המשבר הפיננסי התפשט גם לתעשיות, כולל חקלאות, וגרם לפשיטות רגל רבות.
כתוצאה מהכאוס הפיננסי, סגרו בורסות לונדון וניו יורק, וחברות רבות לא הצליחו להתמודד עם הפסקת האשראי.
המשבר הוביל להקמת פדרל ריזרב בארצות הברית, שהתמודד עם השפעות המשבר ונקט בפעולות חירום לשמירה על יציבות כלכלית.
בנוסף, המשבר הציב אתגר לפיתוח מערכת כלכלית חדשה ולקביעת רגולציות שימנעו קריסות בעתיד, והשפיע רבות על הסחר הגלובלי.
המשבר הכלכלי הרוסי בעקבות נפילת שושלת רומנוב: שנת התחלה: 1917 לספירה, מיקום: רוסיה.
מדיניות בולשביקית ו"קומוניזם מלחמתי" הובילו להחמרה כלכלית בעקבות: הלאמה רחבה ששיבשה את הכלכלה, החרמת תבואה מהאיכרים כדי להאכיל את הערים והצבא האדום והובילה לירידה דרסטית בייצור החקלאי ורעב המוני, היפר-אינפלציה שגרם לירידת ערך המטבע והרס מלחמת אזרחים שגרם לעצירת הפעילות הכלכלית באזורים נרחבים.
המיתון שלאחר מלחמת העולם הראשונה: שנת התחלה: 1918 לספירה, מיקום: עולמי.
המיתון הכלכלי של 1918–1921 היה תוצאה ישירה של מלחמת העולם הראשונה והשפיע בעיקר על אירופה וארצות הברית.
המלחמה גרמה להוצאות צבאיות אדירות, חובות כבדים והפסקת הייצור המלחמתי, מה שהוביל לשיבושים בתעשייה ובסחר.
גם השווקים הפיננסיים חוו ירידות חזקות והייתה אינפלציה גבוהה בעקבות הדפסת כסף למימון המלחמה.
גרמניה, במיוחד, סבלה מאינפלציה חריגה ומחובות כבדים בעקבות הסכמי ורסאי, דבר שהחריף את המשבר הכלכלי במדינה.
בנוסף, גם בארצות הברית הייתה האטה בצמיחה הכלכלית ובעיות בשוק המניות.
המיתון גרם לבעיות בשוק העבודה, אבטלה גבוהה וירידה בהכנסות.
בהשפעת המשבר, מדינות רבות חוו האטה כלכלית כלל-עולמית.
הממשלות החלו להפעיל רגולציות אקטיביות וצעדים פיננסיים חדשים, כולל הפסקת הליך קישור הנפקת שטרות כסף מנייר וקישורן לכמות הזהב הקיים אצל אותו מנפיק - תקן הזהב, כדי להתמודד עם המשבר ולמנוע הישנותו בעתיד.
קריסת וול סטריט 1929: שנת התחלה: 1929 לספירה, מיקום: עולמי.
טווח תאריכי השפעה: 1929–1939 לספירה לספירה.
הקריסה של וול סטריט ב-1929, שהובילה לשפל הגדול, הייתה אחת מההאטות הכלכליות החמורות ביותר בהיסטוריה.
הקריסה החלה ב-29 באוקטובר 1929, עם "שלישי השחור", בעקבות השקעות מופרזות בשוק המניות באמצעות הלוואות ממונפות ואופוריה פיננסית.
הסיבות למשבר כללו אובר-ייצור בתעשיות, חובות מוגזמים, אי יציבות פיננסית ויעדר רגולציה.
המשבר גרם לאבטלה של יותר מ-25% בארצות הברית, פשיטות רגל רבות, ירידה חדה בשוק המניות ובסחר הבינלאומי.
בנוסף, כלכלות אירופיות רבות, שהיו תלויות בהלוואות מארצות הברית, סבלו אף הן.
לאחר עשור של משבר, הנשיא רוזוולט החל את מדיניות ה"ניו דיל", שכללה רפורמות פיננסיות, תוכניות סוציאליות ושיפוץ מערכת הבנקאות.
מדיניות זו, יחד עם תוכניות תעסוקה ציבורית, סייעה להניע את ההתאוששות הכלכלית ולשקם את האמון במערכת הפיננסית.
הפסקה בצמיחה הכלכלית בתקופת ההתאוששות מהשפל הגדול בארצות הברית.
לאחר תקופה של שיפור כלכלי תחת מדיניות ה"ניו דיל" של הנשיא רוזוולט, חלה ירידה חדה במצב הכלכלה.
הגורמים העיקריים לכך היו צמצום ההוצאות הממשלתיות במטרה להקטין את החוב הלאומי, העלאת המיסים והפסקת תמיכה בתעשיות באמצעות תוכניות ניו דיל כמו תעסוקה ציבורית.
הצעד הזה הוביל לירידה בביקוש, עליית אבטלה (כ-20%) והפסקת צמיחה בתעשיות רבות.
בנוסף, עליית הריבית וההפסקת ההשקעות הציבוריות גרמו להאטה בשוקי המניות והפיננסים.
המיתון השפיע גם על חקלאים ויצר בעיות יציבות פוליטית.
עם הזמן, הממשל חזר להגדיל את ההוצאות והוריד את הריבית, ובכך התאפשרת התאוששות כלכלית נוספת.
העשור הרביעי של המאה ה-20
המיתון של 1949 היה האטה כלכלית קצרה שהתפרצה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, כאשר ארצות הברית עברה מייצור צבאי לייצור אזרחי.
המיתון נגרם בעיקר עקב ירידה חדה בהוצאות המלחמה, צמצום הצריכה הפרטית, והפסקת ההשקעות הצבאיות.
בנוסף, העלאת מיסים וריבית שנעשו כדי להתמודד עם החוב הלאומי שפגעו בכלכלה.
התוצאה הייתה ירידה בביקוש למוצרים, במיוחד בתעשיות האזרחיות, מה שהוביל לעלייה באבטלה ל-7.9% ולירידה בצמיחה הכלכלית.
למרות שהתפשטות המיתון הייתה בעיקר בתוך ארצות הברית, המיתון לא היה ממושך.
כעבור שנתיים, הכלכלה האמריקאית חוותה התאוששות עם הסתגלות לשוק האזרחי, ומדיניות כלכלית חיזקה את הצמיחה בשנות ה-50.
העשור החמישי של המאה ה-20
השפל של 1953: שנת התחלה: 1953 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
המיתון של 1953 התרחש לאחר סיום מלחמת קוריאה, כאשר הכלכלה האמריקאית עברה ממאמץ מלחמתי לכלכלה אזרחית.
המיתון נגרם בעיקר בגלל ירידה חדה בהוצאות הצבא, הפסקת ייצור המוצרים הצבאיים וירידה בצריכה הציבורית.
כמו כן, הפדרל ריזרב העלה את הריבית כדי להתמודד עם אינפלציה, מה שפגע בהשקעות ובצריכה.
התעשיות הקשורות למאמץ המלחמתי, כמו ייצור נשק וכלי רכב צבאיים, סבלו מירידה בביקוש, ושיעור האבטלה עלה לכ-6%.
המיתון השפיע גם על תעשיות אזרחיות כמו רכב וחשמל.
למרות שהמיתון היה קצר, הכלכלה התאוששה במהרה הודות למדיניות פיסקלית מרככת של הממשלה, צמצום העלאת הריבית, והשקעות בתחום התעשייה האזרחית.
המשבר הכלכלי של 1957–1958 בהודו היה אחד המשברים הגדולים בשנות ה-50, וגרם להאטה משמעותית בצמיחה הכלכלית.
הסיבות העיקריות היו מדיניות כלכלית ריכוזית, בעיות חקלאיות כמו בצורת, אינפלציה גבוהה וגירעון תקציבי במאזן התשלומים.
המשבר פגע קשות בתעשיות, וגרם לעלייה באבטלה ולירידה ברמת החיים, במיוחד בשכבות החלשות.
המטבע ההודי, הרופי, ירד בערכו, והמצב הכלכלי לא היה יציב.
לאחר המשבר, הודו שינתה את מדיניותה הכלכלית, הפחיתה את רגולציות על תעשיות, והשקיעה בטכנולוגיות חקלאיות ובפתיחת השוק המקומי.
בסופו של דבר, הכלכלה החלה להתאושש, בעיקר בזכות צעדים להפחתת האינפלציה והגברת הייצור המקומי.
השפל של 1958: שנת התחלה: 1958 לספירה, מיקום: ארצות הברית.
שפל כלכלי חמור שהתרחש בעיקר בארצות הברית, אך השפיע גם על מדינות אחרות.
המשבר התפשט לאחר שנים של צמיחה כלכלית שלאחר מלחמת העולם השנייה (דור הבייבי בום), כשמגמת האטה החלה להשפיע על הכלכלה העולמית.
בשנות ה-50, ארצות הברית חוותה אינפלציה גבוהה ותחילת ירידה בתפוקה הכלכלית.
המיתון היה תוצאה של עלייה בהוצאות הממשלה על תוכניות צבאיות, ירידה בצריכה הפרטית, והפסקת הצמיחה הכלכלית בעקבות מיתון בגרמניה וביפן.
במהלך המשבר, שיעור האבטלה עלה באופן משמעותי, והשוק הפיננסי היה במצב קשה, מה שגרם לאי-וודאות רבה.
הממשלה האמריקאית נקטה בצעדים כדי לייצב את הכלכלה, כולל הפחתת הריביות על ידי הבנק המרכזי ומדיניות מוניטרית מרגיעה.
בנוסף, הממשלה האמריקאית ניסתה לקדם רפורמות כלכליות במטרה להחזיר את הצמיחה.
המיתון של 1958 נמשך כשבעה חודשים בלבד, אך הוא סימן את תחילתה של תקופה של צמיחה יציבה לכלכלה האמריקאית, שהובילה להתפתחותה בשנים שלאחר מכן.
העשור השישי של המאה ה-20
משבר כלכלי חמור שהתרחש בארצות הברית, אך השפיע גם על מדינות אחרות.
המיתון הזה היה תוצאה של מספר גורמים כלכליים, כולל עלייה במרווחי האשראי, ירידה בצריכה וביקוש כלפי מוצרים ושירותים, ושיעור גבוה של אינפלציה.
בנוסף, המיתון נבע גם מעליית מחירים ב-1959–1960, אשר פגעה בכוח הקנייה של הצרכנים והובילה להאטה בצמיחה הכלכלית.
במהלך המשבר, האבטלה עלתה, ומספר מפעלים ושירותים נאלצו להפסיק את פעילותם או להוריד את תפוקותיהם.
הוצאות הממשלה על פרויקטים שונים, כולל תוכניות גידול הצבא והפיתוח, גם הן היו נמוכות יותר בתקופה זו, מה שהגביר את הקשיים הכלכליים.
התגובה למיתון כללה צעדים מוניטריים ותחום מדיניות המימון.
הפדרל ריזרב הוריד את שיעור הריבית במטרה להמריץ את הצמיחה הכלכלית ולחזור למצב של יציבות.
המיתון נמשך כ-10 חודשים בלבד, אך בסופו של דבר הכלכלה האמריקאית התאוששה וצמחה בשנות ה-60 בצורה מרשימה, תוך השגת הצלחות כלכליות מרשימות ויציבות גבוהה בשוק העבודה.
תקופה של קושי כלכלי שנגרמה ממספר גורמים, ביניהם מחסור במזון, קשיים במערכת החקלאות, והאטה בצמיחה הכלכלית.
המשבר התרחש בעקבות סדרת שינויים פוליטיים וכלכליים במדינה, במיוחד לאחר הקמפיין של "המהפכה הירוקה" שנועד להגדיל את ייצור המזון, אך לא תמיד הצליח במידה הרצויה.
בשנים אלו, הודו סבלה ממחסור חמור במזון בעקבות כישלונות חקלאיים בעקבות תקופות יובש, מה שגרם לעליית מחירים חדה ולפגיעות רבות בעבודות החקלאות.
בנוסף, האינפלציה עלתה בצורה משמעותית, והמדינה חוותה ירידה בכוח הקנייה של האזרחים, במיוחד באזורים הכפריים.
לממשלה הייתה מעורבות פעילה במענה למשבר, תוך פיקוח על מחירי המזון והגברת היבוא של תבואות ממדינות אחרות.
הממשלה גם פעלה להוריד את שיעור הריבית ולתמוך בשוק הפיננסי.
המשבר הוביל לכך שהמדינה שינתה גישות כלכליות והחלה להנחות את מדיניותה כלפי פיתוח חקלאי ויציבות פיננסית.
לאחר מספר שנים, הודו הצליחה להתגבר על המשבר, אם כי המערכת הכלכלית שלה נשארה רגישה לאתגרים חקלאיים.
משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות: שנת התחלה: 1968 לספירה, מיקום: ישראל.
משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות, נבע ממדיניות פנסיה שהייתה מבוססת על העדפות ניהוליות לא נכונות וחסרות ראייה אקטוארית ארוכת טווח.