tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פרד מאשים אותו לעיתים קרובות שהוא הנבל, אבל הוא בעיקר לא צודק.
הוא הנבל ב"ליל האופנוען של בוגי", אבל פרד לא מאשים אותו מילולית בגלל שדפני הימרת שהוא לא יכול ללכת יום בלי להאשים את הרינג.
שמו הוא התייחסות לביטוי "הרינג אדום".
סוגי (מדובבת על ידי בי.ג'יי וורד) - אחותו התינוקת של שאגי, המופיעה גם בפרק מתוך הסדרה המופע החדש של סקובי וסקראפי-דו תחת שמה הפרטי של מגי רוג'רס.
גאס - השוער בג'וניור קולסוויל, שעובד גם בקניון קולסוויל ואולי עבור הבלייקס, והוא גם ממציא.
או'גריזי (מדובב על ידי צ'ארלי אדלר) - הבעלים של מסעדות "או'גריזי", שהתחרה פעם עם ארני בארני עד שהעסק שלו הפך לפופולרי יותר.
החבורה עוזרת לו כשמפלצת המבורגר מאיימת לסגור את המסעדות שלו.
קרול קולוסאל - הבעלים של "צעצועי קולוסאל" ומאוחר יותר פדרציית ההיאבקות של קולסוויל (CWF), והיוצרת של "קומנדר קול".
החבורה עוזרת לה כשהעסק שלה וקו הצעצוע "קומנדר קול" נמצאים בסכנה.
ברברה סימון - מזכירתה של קולוסל.
באחד הפרקים, היא מנסה להרוס את העסק של קולוסל על ידי גניבה ומכירה של שרטוטים עבור קו הצעצוע "קומנדר קול" שלה, אבל תוכניותיה מסוכלות על ידי סוכנות הבילוש סקובי-דו.
לאחר התבוסה שלה, קולוסאל נותנת לה רישיון לעזוב את הכלא ולחדש את עבודתה, כפי שניתן לראות בפרק נוסף של הסדרה.
ג'נקינס (מדובב על ידי דון מסיק) - המשרת של דפני, שנראה עוזר לאנשים בכל פעם שקוראים בשמו.
כשהוא לא עונה לשיחתה של דפני, מופיע במקום משרת בשם דוסון, אומר לדפני שג'נקינס אינו זמין כי הוא עסוק בקניות.
פורמט הסדרה עוקב אחר מגמת ה"בייביפיקציה" של דמויות מונפשות ישנות יותר, כתיאוריה של הסדרה המקורית של סקובי-דו, איפה אתה?
צוות השחקנים הם ילדים בגילאי יסודי.
הסדרה מציגה מחדש את פרד ג'ונס וולמה דינקלי בסדרה, שניהם לא הופיעו כדמויות רגילות מאז שנות ה-70, וסקראפי-דו הודח מהצוות.
הסדרה משתמשת באותה נוסחה בסיסית כמו הסדרה המקורית משנת 1969: סוכנות הבילוש סקובי-דו, מבשרה של "מסתורין בע"מ", פותרת תעלומות על טבעיות בעיירה קולסוויל, שבה מפלצות השבוע מתגלות תמיד כרעים במסכות ובתלבושות.
עם זאת, לסדרה יש נימה שונה בהרבה, שכן המפיק טום רוגר הרחיב על ההומור שהקים עם המפיק מיטש שאואר בסדרה הקודמת, 13 הרוחות של סקובי-דו.
התוצאה היא שהסדרה היא גרסה קומית יותר של סקובי-דו הממחישה את המוסכמות של גלגוליה הקודמים של הסדרה.
הדמויות עושות לעיתים קרובות צילומים פרועים של טקס אייברי / בוב קלמפט כשהן נתקלות ברוחות רפאים ומפלצות, שמנהל ההנפשה והמפקח בחו"ל גלן קנדי ביצע לעיתים מונפש.
המפלצות עצמן גם קומיות יותר, כמו יצור העשוי מגבינה מותכת, מפלצת בצורת המבורגר ענק ורוח רפאים של לוכד כלבים.
בשנת 2013,יצא ישירות לווידאו סרט עם בובות בשם הרפתקאות סקובי דו: המפה המסתורית, הסרט הופץ באופן בלעדי לחנויות וולמארט בארצות הברית והורדה דיגיטלית, תוך שימוש בעיצובי דמויות מהסדרה עצמה.
שאגי דומה לגלגול הישן שלו, שכן הוא אוהב לאכול ומסכים עם חברי החבורה האחרים, בהתחשב במפלצת השבוע.
סקובי-דו זהה לגרסאות ישנות יותר של הדמות.
דפני היא נערה שווא ספקנית וסרקסטית, במיוחד כלפי פרד, ואינה מאמינה בעל-טבעי, ומאשימה לעיתים קרובות אנשים בפשעים על סמך האינטואיציה שלה בלבד.
מכיוון שהיא נולדה לתוך כסף ומגיעה ממשפחה עשירה, היא מרבה לקרוא למשרת שלה, ג'נקינס, לעזרה, בדרך כלל מסיבות טריוויאליות, משהו שהיא לא עושה כשהיא מבוגרת.
פרד גלוי לב ובעל דמיון גדול, מה שתמיד מוביל אותו לקפוץ למסקנות שגויות.
המגזין האהוב עליו הוא ה- National Exaggerator, שדודו זוכה לבעלות עליו במהלך הסדרה.
לפני שהוא מאשים את רד הרינג, הוא מציע לעיתים קרובות השערה כדי להסביר את התעלומה, שהיא מוגזמת ושגויה.
עם זאת, מדי פעם הוא צודק בהנחותיו.
בניגוד לדפני, פרד הצעיר מאמין ברוחות, בעוד שעמיתו הבוגר בדרך כלל לא.
ולמה זהה במידה רבה לגלגול הישן שלה, בהיותה אינטליגנטית, דיבור רך ומרכיבה משקפיים עבות.
השינוי הגדול ביותר בדמותה הוא שבבעלותה מחשב נייד שיכול לקבוע מי האשם.
ולמה גם בבעלותה סקייטבורד ממונע גדול עם ערכת צבעים דומה למכונת המסתורין.
הסדרה מציגה שירים בסגנון רוקנרול במהלך סצנת המרדף בכל פרק, בדומה לפרקי העונה השנייה של סקובי-דו איפה אתה.
עם זאת, בניגוד לגרסאות קודמות של הסדרה, הדמויות מודעות לרוב למוזיקה המושמעת ורוקדות יחד עם הרוחות והמפלצות לפני המשך המרדף; גלן קנדי הנפיש לעיתים קרובות את מחזורי הריקוד הללו.
שיר הנושא של הסדרה כולל מילים של יוצר הסדרה טום רוגר ולחן של המלחין ג'ון דבני.
גוראן ברגוביץ' (בסרבו-קרואטית: Goran Bregović; נולד ב-22 במרץ 1950) הוא מלחין ומוזיקאי יוגוסלבי.
תחילה התפרסם בארצות הבלקן ולאחר מכן, בעקבות כתיבת פסקולים לסרטים מצליחים, נודע בכל העולם.
גוראן ברגוביץ' נולד למשפחה בת שלושה ילדים בסרייבו (יוגוסלביה לשעבר, ובירת בוסניה והרצגובינה כיום), לאם סרבית ואב קרואטי, קצין בצבא יוגוסלביה.
בילדותו התגרשו הוריו והוא נותר עם אמו.
תחילת דרכו המוזיקלית הייתה בבית ספר למוזיקה בסרייבו, שם למד עד כיתה ב' לנגן על כינור.
ברגוביץ' הושעה מבית הספר בטענה שאינו מוכשר מספיק.
אמו רשמה אותו לבית ספר טכני, שם ניגן בלהקתו "איזוהיפסה" על גיטרה בס.
גם את בית הספר הטכני לא סיים, הפעם בגלל בעיות משמעת.
הוא נרשם לבית ספר חדש, שגם בו ניגן על גיטרה בס בלהקת בית הספר – "בשטייה" (Beštije).
בגיל 16 אמו עזבה את הבית והוא נאלץ לפרנס את עצמו על ידי מכירת עיתונים, עבודה באתרי בנייה ונגינת מוזיקה אתנית בפאב בעיר קוניץ שבבוסניה.
בראשית דרכו ניגן ברגוביץ' ביחד עם ז'ליקו בבק (Željko Bebek, זמר בוסני ממוצא קרואטי) מוזיקה אתנית ורוק כבד בהרכב "קודלסקי" בדוברובניק ומאוחר יותר גם בנאפולי שבאיטליה.
ברגוביץ' הקים את להקת הרוק הפופולרית "כפתור לבן" (Bijelo dugme) ביוגוסלביה בשנת 1974 והוביל אותה עד להתפרקותה ב-1989. הלהקה שילבה במוזיקה שיצרה את רוק הרועים, שהיה פופולרי מאוד ביוגוסלביה של שנות ה-70 וה-80. ייחודה של הלהקה היה בכך שהיא מורכבת מכל הקבוצות האתניות שהיו בבוסניה: מוסלמים, קרואטים וסרבים.
ב-1988 החל הקשר המקצועי שלו עם במאי הסרטים הבוסני אמיר קוסטוריצה, כאשר חיבר את פסקול הסרט "שעת הצוענים" (בסרבית: Дом за вешање, באנגלית: Time of the Gypsies).
את קוסטוריצה הכיר ברגוביץ' דרך המוזיקה, שכן גם הוא לקח חלק בסצנת הרוק היוגוסלבית כשניגן על גיטרה בס בלהקת פאנק מקומית.
ב-1991 חיבר את הפסקול לסרטו של קוסטוריצה "חלום אריזונה" וב-1995 את פסקול הסרט "מתחת לפני השטח" .
בפסקול הסרט "המלכה מרגו" משנת 1994 שיתף פעולה עם עפרה חזה.
עם פרוץ מלחמת בוסניה עזב ברגוביץ' את מולדתו ועבר לגור בפריז.
בשנים 2003–2008 הופיע ברגוביץ' בסדרת קונצרטים בשם "My Heart has become Tolerant", שהועלתה ברחבי אירופה.
במופע שילב ברגוביץ' שלוש סולניות משלוש הדתות: אמינה – זמרת מוסלמית (צרפת); ואסקה יאנקובסקה – זמרת נוצרייה (מקדוניה) – המבצעת המקורית של השיר Ederlezi מתוך הסרט "שעת הצוענים"; ויעל בדש – זמרת יהודיה (ישראל), יחד עם "תזמורת החתונות והלוויות" שלו, הרכב נגנים ממרוקו והמקהלה האורתודוקסית של מוסקבה.
ברגוביץ' הופיע מספר פעמים בישראל בקונצרטים ובפסטיבלים, בהם פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת, פסטיבל "שומעים עולם" ומופע "כרמן עם סוף טוב" בהיכל התרבות בתל אביב.
בשנת 1993 נישא לחברתו דז'אנה סודז'וקה בפריז, שושבינו היה הבמאי אמיר קוסטוריצה.
מאז מתגוררת המשפחה בפריז, ברגוביץ' מתגורר חלק מן הזמן בביתו בבלגרד ויש לו עוד כמה בתים ברחבי העולם.
בנוסף יש לו עוד בת בוגרת מיחסים קודמים.
אחיו מתגורר בניו יורק ואחותו בספליט שבקרואטיה.
ברגוביץ' משלב מוזיקה אתנית צוענית שמקורה בבלקן, ביחד עם מוזיקת רוק מודרנית.
שורשיהם הסלאביים של יצירותיו מעניקות לצליליו קוסמופוליטיות ייחודית, הזוכה להערכה בעולם כולו.
ברגוביץ' משלב סגנונות רבים ביצירותיו, בהם: מוזיקה אתנית מהבלקן, רגאיי, רוק לסוגיו, טנגו, פוליפוניה בולגרית אותנטית, תזמורות כלי הקשה ונקישה ומקהלות.
גוּרג'י חאתוּן (בגאורגית: გურჯი-ხათუნი, טורקית: Gürcü Hatun; 1237 לערך - 1286 לערך) הייתה נסיכה גאורגית מלכותית משושלת בגרטיוני ובת זוגו הבכירה של כּאי חוּסרווה השני , הסולטאן הסלג'וקי של סולטנות רום (1237-1246).
היא נישאה לכּאי חוּסרווה לאחר מותו של מוחמד השני מח'וארזם ב-1237.
נולדה כנסיכה תמר, בת למלכה רוסודן בגרטיוני, ונכדתה של תמר המלכה.
אביה, ע'יאז אד-דין , היה בנו של הסולטאן טוגרול השני .
רוסודאן השיאה את בתה לכאי חוסרווה השני, כדי להבטיח שלום וביטחון עם הסלג'וקים של אנטוליה.
בתחילה תמר נשארה נוצרייה, אבל לאחר מכן התאסלמה, וקיבלה את השם המוסלמי, גוּרג'י חאתוּן, שפירושו "אישה גאורגית" .
היא ילדה לסולטאן את קאיכּוּבּאד השני .
דמותה של חאתון הופיעה על מטבעות של הסולטנות מאותה תקופה.
המטבעות כללו את השמש שסימלה את חאתון, כאשר האריה ייצג את הסולטאן עצמו.
הסמל הזה ידוע כ"שיר-יהוּרשיד", סמל האריה והשמש, שלימים יהפוך לשכיח בעולם האיסלמי (למרות שהמקור לסמל מתוארך לזמן מוקדם יותר).
לאחר מותו של הסולטאן, בשנת 1246, תפס הווזיר, מועין א-דין פרוואנה , את השליטה על הסולטנות ונשא את חאתון לאישה.
היא ידועה כפטרונית של המדע והאומנות, והייתה במערכת יחסים ידידותית עם הסופרים הסופיים, ובמיוחד עם ג'לאל א-דין רומי.
כמו כן, היא הייתה נותנת החסות של מבנה בית הקבורה בקוניה (כיום בטורקיה).
גוראן פאנדב (; נולד ב-27 ביולי 1983 בסטרומיצה, מקדוניה הצפונית) הוא כדורגלן עבר מקדוני ושיאן ההופעות ומלך השערים בכל הזמנים בנבחרתו.
פאנדב עבר מהמועדון המקומי בלאסיצה למועדון העל האיטלקי אינטר מילאנו, והושאל לקבוצות ספציה ואנקונה.
בשנת 2004, הוא עבר ללאציו והחל לשחק בסרייה א'.
הוא החל את עונת 2005 בכיבוש השער היחיד במשחק הראשון ששיחק, והעניק ללאציו ניצחון על מסינה.
פאנדב היה המקדוני השני בלבד ששיחק בסרייה א'.
דארקו פאנצ'ב היה הראשון, אחרי ששיחק תקופה קצרה באינטר בתחילת שנות ה-90.
התקשורת האנגלית פרסמה הודעות שונות לגבי התעניינות מוגברת של ארסנל בפאנדב, ופרסמה ראיון עמו בו טען שהוא שואף לעבור לשחק בקבוצה, אבל פאנדב טען מצידו שהפרסומים שקריים והוא אף שקל לתבוע מספר עיתונים אנגליים.
"מעולם לא דיברתי עם העיתונאי הזה", אמר גוראן ב-7 באוקטובר, בערב המשחק בין מקדוניה הצפונית לאנגליה, במסגרת מוקדמות יורו 2008.
ב-4 בינואר 2010 חתם גוראן פאנדב באינטר בפעם השנייה עד 2014 והשתכר ב-3.5 מיליון יורו לשנה בנראזורי.
הדבר קרה כשבוע לאחר שהשתחרר מלאציו.
את הופעתו עשה ב-6 בינואר 2010 במשחקה של אינטר נגד קייבו בחוץ.
את שער הבכורה שלו כבש ב-16 בינואר, כשאינטר התארחה בבארי וסיימה ב־2-2.
בדרבי של מילאנו, שהתרחש ב-24 בינואר 2010, זכה המקדוני לתשבחות רבות לאחר שכבש ובישל שער בניצחון 0–2 של אינטר.
ב-22 במאי באותה עונה זכה פאנדב עם אינטר בליגת האלופות והשלים איתה טרבל היסטורי כשהוא הופך למקדוני הראשון שזכה בליגת האלופות.
פאנדב פתח בהרכב הנראזורי והוחלף בדקה ה־79 על ידי סאלי אלי-מונטארי.
ב-18 בדצמבר 2010, המקדוני כבש במסגרת גמר אליפות העולם לקבוצות.
ב-15 במרץ 2011 כבש פאנדב את שערו הראשון במדי הנראזורי במסגרת ליגת האלופות, כשכבש שער חשוב ביותר נגד באיירן מינכן בדקה ה־88' שהביא לאינטר את העלייה לרבע הגמר.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם פאנדב בקבוצה הטורקית גלאטסראיי לשנתיים.
ב-31 בינואר 2022 חתם בפארמה מהסרייה ב'.
ב-12 בנובמבר 2020 ניצחה נבחרת מקדוניה הצפונית 0–1 את נבחרת גאורגיה והעפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, יורו 2020. את השער לנבחרת כבש פאנדב.
גם בתחרות עצמה כבש שער בכורה בתולדות הנבחרת בטורניר גדול כשבכש שער בהפסד נבחרתו 1–3 לאוסטריה.
ב-21 ביוני, בסיום המשחק האחרון של מקדוניה הצפונית בטורניר נגד הולנד, פרש פאנדב מהמדים הלאומיים.
גוּרְבָּנְגוּלִי מְיָאליכְגוּלִיֶיבִיץ' בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב (בטורקמנית: Gurbanguly Mälikgulyýewiç Berdimuhammedow; נולד ב-29 ביוני 1957) הוא נשיא טורקמניסטן לשעבר משנת 2006 ועד שנת 2022 אז ירש אותו בנו סרדאר ברדימוחמדוב.
ברדימוחמדוב נולד בשנת 1957 בכפר בבראפ (Babarab) במחוז אשגאבט של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית.
בשנת 1979 סיים ברדימוחמדוב לימודי רפואת שיניים במכון הטורקמני הממלכתי לרפואה.
משנת 1980 עבד כרופא שיניים ומאוחר יותר ניהל את מחלקת רפואת השיניים באחד מבתי החולים במדינה.
מ-1990 עד 1995 שימש במספר תפקידים אקדמיים בפקולטה לרפואת שיניים במכון שבו למד ואף התמנה לדיקן הפקולטה.
משנת 1995 עד 1997 היה ברדימוחמדוב מנהל האגף לרפואת שיניים במשרד הבריאות והתעשייה הרפואית של טורקמניסטן.
בשנת 1997 מונה לשר הבריאות של המדינה.
בשנת 2001 מונה לסגנו של הנשיא ספרמורט ניאזוב.
כשר הבריאות היה אחראי על ביצוע הוראתו של ניאזוב לסגור בתי-חולים מחוץ לעיר הבירה ולמנות אלפי אנשי צבא במקום הסגל הרפואי הקיים.
מערכת הבריאות של טורקמניסטן נחשבת לאחת הגרועות בחבר המדינות; על-פי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל, "לרוב האזרחים אין גישה לשירותי רפואה מסיבות כספיות".
לאחר מות ספרמורט ניאזוב, ב-21 בדצמבר 2006, מונה ברדימוחמדוב על ידי מועצת הביטחון הממלכתית של טורקמניסטן לממלא מקום הנשיא.
על־פי חוקת טורקמניסטן יושב ראש הפרלמנט אובזגלדי אטאייב היה אמור להתמנות לתפקיד, אך זה נשלח למעצר זמן קצר לאחר מות ניאזוב.
ב-11 בפברואר 2007 נערכו לראשונה בחירות לנשיאות בטורקמניסטן, שבהן התמודדו מספר מועמדים.
על-פי התוצאות הרשמיות ברדימוחמדוב זכה בהן ברוב של 89%.
עם בחירתו הודיע כי הוא ימשיך את דרכו של ניאזוב, אך בפועל החל לצמצם בהדרגה את פולחן האישיות של קודמו ופעל להפסקת הבידוד הבינלאומי של המדינה.
ברמה הסמלית אחדים מהפסלים של ניאזוב פורקו או הועברו ממרכזי ערים למקומות נידחים יותר, החובה ללמוד את ספר רוחנמה של ניאזוב בבתי ספר ומקומות עבודה צומצמה.
דיוקנו של ניאזוב עומד להיעלם משטרות הכסף של המדינה וכך גם האזכורים הרבים של שמו בהמנון המדינה.
בנוסף, ברדימוחמדוב הסיר במידה מסוימת בהדרגה את ההגבלות שהוטלו על חופש המידע, חופש העיתונות וחופש התנועה במדינה ושחרר מספר אסירים פוליטיים.
עם זאת, הוא עדיין זכה לביקורת מפי אנשי אופוזיציה גולים על כך שבמדינה אין עדיין דמוקרטיה אמיתית ושלשלטונו מאפיינים דיקטטוריים, גם אם מרוככים יחסית לקודמו.
בשנת 2013, במהלך אירוע המוני, רכב הנשיא על סוס מרוצים ותועד כאשר לפתע נפל עם הסוס.
הנשיא הובהל לבית החולים, ונמצא כי לא נפגע מתאונה זו.
בעקבות האירוע, השביתה ממשלת טורקמניסטן את שירותי האינטרנט ברחבי המדינה, כדי למנוע את הפצת הסרטון בו נראה הנשיא נופל עם סוסו, במטרה לשמור על כבודו.
בבחירות בפברואר 2013 נבחר ברדימוחמדוב שוב לנשיא עם 97% מהקולות.
בסתיו 2013 הרשה הנשיא הקמתן של עוד שתי מפלגות - מפלגת התעשיינים והיזמים ומפלגה אגררית.
בבחירות לנשיאות שנערכו בפברואר 2017 נבחר לקדנציה שלישית בת 7 שנים.
גם הפעם דווח כי זכה ב-97% מהקולות.
גורביץ' הוא אלבום הבכורה של יובל גורביץ'.
האלבום יצא בשנת 2003 בהוצאת הלייבל אירסיי של האוזן השלישית.
ניגנו בו דודי כהן, עידו גונן, ארז דורי, אורי גת (מתופף להקת מרסדס בנד) ואסף שריג (חבר להקת איפה הילד?), שגם הפיק את האלבום.
גורבודאק היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
ג'פרי מספר כי גורבודאק עלה לשלטון לאחר מות אביו, קימארקאס.
גורבודאק נשא לאישה את יאדון (Judon) ונולדו להם שני בנים: פרקס ופורקס.
בשלהי מלכותו ובזיקנתו לקה גורבודאק בשיטיון (סניליות), ובין שני בניו פרצה מלחמת אזרחים על השלטון במדינה.
גורבודאק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר "הלילה ה-12" וכן בשירו של ג'ון אשברי הנושא את שם המלך.
גוראן ירטין (במונטנגרית: Горан Јеретин; נולד ב-17 בספטמבר 1979 בניקשיץ', מונטנגרו, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדות הרכז והקלע.
את דרכו בכדורסל, החל ירטין בקבוצות הילדים והנוער של המועדון איבון ניקשיץ'.
בשנת 1997 עלה לקבוצה הבוגרת ושיחק בה במשך שנתיים שלאחריהן הועבר לקבוצת פרימוריה.
לאחר עונה לא מוצלחת בפרימוריה, שב לניקשיץ' לעונת התחשלות.
לקראת עונת עבר לקבוצת הצמרת לובצ'ן צטיניה ובסיום העונה, יצא לראשונה ממונטנגרו וחתם בקבוצה הסרבית, הכוכב האדום בלגרד.
בעונתו הראשונה בכוכב האדום, קיבל ירטין דקות משחק מועטות, אך בעונת הפך לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה.
הוא הוביל את הכוכב האדום לזכייה בגביע הסרבי-מונטנגרי ואף נבחר ל-MVP של משחק הגמר.
גם במשחקי גביע יול"ב הציג יכולת טובה וקבע ממוצעים של 12.3 נקודות ו-5 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בשלב הבתים.
ירטין נפצע באחד ממשחקי קדם העונה של עונת ונעדר למספר שבועות בפתיחת העונה.
הוא שב לשחק במשחק גביע יול"ב נגד נאפולי, וקלע 8 נקודות ב-10 דקות משחק.
עונת הייתה אחת הטובות בקריירה של ירטין.
יחד עם מילאן גורוביץ', הוא הוביל את הכוכב האדום לרבע גמר גביע יול"ב עם ממוצעים של 7.3 נקודות ו-4 אסיסטים למשחק וזכה עם הקבוצה פעם נוספת בגביע המונטנגרי-סרבי.
בסיום העונה עבר לדינמו סנקט פטרבורג הרוסית, לאחר ארבע שנים מוצלחות במיוחד בסרביה.
למרות שהגיע לסנקט פטרבורג על מנת להוות גורם משמעותי בקבוצה לא קיבל דקות משחק משמעותיות והיה לשחקן משני ברוטציית הקבוצה ולכן החליט לשוב לארץ מולדתו וחתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה.
במשך כחצי עונה בה שיחק בבודוצ'נוסט הציג יכולת מצוינת ואף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה האדריאטית לשנת 2007.
בעקבות יכולתו בבודוצ'נוסט הוחתם ירטין במהלך חודש מרץ 2007 בקבוצת היורוליג מכבי תל אביב.
לאחר תקופה קצרה בה התאקלם בקבוצה, הפך ירטין לשחקן משמעותי ברוטציה של מכבי, אך לאחר שזו הודחה מהיורוליג על ידי צסק"א מוסקבה ומקומה כמובילת הליגה בעונה הסדירה הובטח, דקותיו התמעטו באופן משמעותי.
אף על פי כן, היה גורם מכריע בזכייתה של מכבי באליפות המדינה במשחק הגמר מול הפועל ירושלים.
בעונת שיחק באלבה ברלין הגרמנית, לאחר מכן שיחק עונה אחת בבי.סי.
לימסול הקפריסאית, אך במהלך העונה שב לבודוצ'נוסט פודגוריצה, אך שוב לא הסתדר בקבוצה ולכן עבר לטורקיה וחתם בטורק טלקום אנקרה.
עם התפרקותן של סרביה ומונטנגרו למדינות נפרדות, הוקמה נבחרת מונטנגרו בכדורסל וירטין היה מהראשונים שהוזמנו אלייה ושיחק בה עד לפרישתו.
גוראן דרגיץ' (בסלובנית: Goran Dragić; נולד ב-6 במאי 1986) הוא כדורסלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הרכז.
דרגיץ' התחיל את קריירת הכדורסל שלו בשנת 2003, כשהיה בן 17 בלבד, אז חתם באיליריה ליובליאנה מהליגה השנייה בסלובניה.
באיליריה הוא שיחק שנה אחת בלבד, ואחריה עבר לסלובן ליובליאנה מליגת העל הסלובנית בכדורסל.
לאחר שנתיים בסלובן הוא עבר ב-2006 למורסיה מליגת ה-ACB הספרדית.
לאחר עונה אחת בלבד בספרד חזר דרגיץ' למולדתו סלובניה וחתם באולימפיה ליובליאנה מהליגה האדריאטית והיורוליג.
בעונת 2007/08 הוא זכה עימה בדאבל של אליפות וגביע.
לאחר עונה במדי אולימפיה הגיש דרגיץ' מועמדות לדראפט ה-NBA 2008. הוא נבחר בבחירה ה-45 בדראפט על ידי סן אנטוניו ספרס, אך זכויות הבחירה שלו הועברו לפיניקס סאנס בתמורה לאלו של מאליק היירסטון.
אף על פי שדרגיץ' כבר חתם בטאו ויטוריה הספרדית, ב-22 בספטמבר 2008 נחתם הסכם בינה לבין הסאנס שמשחרר את דרגיץ' מחוזהו ומאפשר לו לשחק ב-NBA.
הסאנס קיוו שדרגיץ' יוכל להוות שחקן ספסל יציב, כחיפוי לרכז הפותח סטיב נאש.
בעונתו הראשונה בפיניקס הוא שותף ב-55 משחקים, ופתח בחמישייה רק באחד מהם.
בעונה זו הוא קלע בממוצע 4.5 נקודות עם 2.0 אסיסטים למשחק.
בעונת שיפר דרגיץ' את ממוצעיו כשרשם 7.9 נקודות ו-3.0 אסיסטים ב-80 משחקים (פתח בחמישייה בשניים מהם).
ב-25 בינואר 2010 קלע שיא קריירה של 32 נקודות, כולל 6 שלשות מ-7 ניסיונות, בהפסד ליוטה ג'אז.
ב-7 במאי, במשחק השלישי בסדרת חצי גמר המערב בפלייאוף ה-NBA, הוביל דרגיץ' את קבוצתו לניצחון על הקבוצה שבחרה אותו בדראפט, סן אנטוניו ספרס, כשקלע 23 נקודות ברבע הרביעי (לעומת 3 בשאר המשחק) עם 10 מ-13 מהשדה ו-5 מ-5 מהשלוש.
הסאנס ניצחו 110–96 אחרי שכבר היו בפיגור של 18 נקודות, ועלו למאזן 3–0 בסדרה.
פורוורד הקבוצה גרנט היל טען שמשחקו של דרג'יץ היה "ההופעה הטובה ביותר שראיתי ברבע הרביעי במשחק פלייאוף".
בגמר המערב של אותה עונה מול הלוס אנג'לס לייקרס השתתף דרגיץ' בריב מילולי ובקטטה קצרה עם חברו לנבחרת סלובניה, סאשה וויאצ'יץ'.
בפלייאוף הזה קלע דרגיץ' 7.6 נקודות עם 2.3 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-24 בפברואר 2011 הועבר דרגיץ' בטרייד ליוסטון רוקטס, לצד בחירת דראפט עתידית, בתמורה לארון ברוקס.
ב-13 באפריל 2011 הוא רשם את הטריפל דאבל הראשון בקריירה שלו עם 11 נקודות, 11 אסיסטים ו-11 ריבאונדים בניצחון 121–102 על מינסוטה טימברוולבס.
במהלך שביתת השחקנים בתחילת עונת שיחק דרגיץ' במדי סאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית.
ב-5 ביולי 2012 חזר דרגיץ' לפיניקס וחתם בה על חוזה ל-4 עונות עבור כ-30 מיליון דולר.
בעונת קלע שיא קריירה של 20.3 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ונבחר לחמישיית העונה השלישית.
ב-19 בפברואר 2015 הועבר דרגיץ' למיאמי היט, יחד עם אחיו זוראן ששיחק עמו בפיניקס, כחלק מטרייד משולש עם ניו אורלינס פליקנס.
ב-9 ביולי 2015 חתם על הארכת חוזה במיאמי ל-5 עונות נוספות עבור כ-90 מיליון דולר.
בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA לראשונה בקריירה, לאחר שרשם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-4.8 אסיסטים למשחק.
בשלושת הסיבובים הראשונים של פלייאוף 2020 הצטיין דרגיץ' עם 20.9 נקודות בממוצע למשחק וסייע להיט להעפיל לגמר ה-NBA, אך במשחק הראשון של סדרת הגמר מול לוס אנג'לס לייקרס נפצע בכף רגלו השמאלית והחמיץ את ארבעת המשחקים הבאים.
דרגיץ' חזר מהפציעה במשחק השישי והאחרון של הסדרה, בו גברו הלייקרס על ההיט 106–93 וזכו באליפות ה-NBA.
בנובמבר 2020 חתם על הארכת חוזה במיאמי לשתי עונות נוספות, בסך כ-37 מיליון דולר.
באוגוסט 2021 הועבר עם פרשס אצ'יווה בטרייד לטורונטו ראפטורס, תמורת קייל לאורי.
ב-10 בפברואר 2022 הועבר דרגיץ' לסן אנטוניו ספרס בתמורה לת'דאוס יאנג ודרו יובנקס, אך חתם עימם על הסכם "ביי-אאוט" ושוחרר.
ב-22 בפברואר חתם בברוקלין נטס, במדיה שיחק עד סיום עונת .
ב-2 באוגוסט חתם בשיקגו בולס, ונופה מהקבוצה ב-28 בפברואר 2023. ב-4 במרץ 2023 הוא חתם במילווקי באקס.
ב-30 בדצמבר 2023 הודיע דרגיץ' על פרישה מכדורסל בגיל 37.
ב-2004 זכה דרגיץ' עם סלובניה במדליית זהב באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20. שנה לאחר מכן השתתף באותה התחרות והגיע בה למקום העשירי.
את קמפיין הבכורה בנבחרת סלובניה הבוגרת ערך בשנת 2006 באליפות העולם בכדורסל.
שנה לאחר מכן השתתף באליפות אירופה בכדורסל 2007. ב-2017 זכה דרגיץ' עם סלובניה ביורובאסקט 2017, ואף נבחר ל-MVP של אליפות אירופה בכדורסל לאחר שקלע 35 נקודות בגמר מול .
הוא הואשם בפשעים כנגד האנושות, ובהפרת חוקי מלחמה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר.
ב-20 ביולי 2011 הוא נלכד ונעצר על ידי סוכנות הביון והביטחון של סרביה ונהיה למבוקש האחרון של בית הדין הפלילי הבינלאומי.
פרטים ביוגרפיים והתחלת פעילותו הפוליטית
גוראן האג'יץ' נולד בעיר וינקובצי במזרח קרואטיה, בימי השלטון הקומוניסטי ביוגוסלביה המאוחדת.
בצעירותו היה פעיל פוליטי בליגת הקומוניסטים היוגוסלבית.
לפני פרוץ מלחמת העצמאות של קרואטיה הוא עבד כמחסנאי בכפר פאצ'טין על ידי וינקובצי, במחסן של התשלובת למוצרים חקלאיים "וופיק" (Vukovarski Poljoprivredno Industrijski Kombinat VUPIK).
היה ליו"ר מועצת הכפר ואחר כך נבחר למועצה העירונית של ווקובאר מטעם ליגת המפלגה הקומוניסטים לשינויים דמוקרטיים.
בהמשך הצטרף למפלגה הדמוקרטית הסרבית בקרואטיה ועלה מהר בהיררכיה של המפלגה.
נבחר מטעמה למועצת העיר ווקובאר ובמרץ 1991 נבחר ליושב ראש מועצת העיר.
כמו כן נבחר להנהלת המפלגה בקנין וליושב ראש ההנהלה המחוזית בפאקראץ של המפלגה SDS בסלאבוניה המזרחית, באראניה וסרם המערבית.
בהנהגת הבדלנים הסרבים בימי מלחמת העצמאות של קרואטיה
האג'יץ' השתתף בעימותים הסרבים-קרואטים בפראק הלאומי של האגם פליטביצה ב29–30 מרץ 1991 ונפל לזמן קצר בשבי של הצבא הקרואטי.
התקרית הייתה ציון דרך במלחמה בין קרואטיה ובין הפדרציה היוגוסלבית, בפועל סרביה בראשותו של סלובודן מילושביץ'.
התקריות הביאו להרוגים הראשונים משני הצדדים בפרוץ מלחמת העצמאות של קרואטיה.
בהמשך הסרבים במזרח קרואטיה הקימו "חבל אוטונומי של סלאבוניה המזרחית, באראניה וסרם המערבית" עם ממשלה אזורית בראשותו של גוראן האג'יץ'.
הוא כיהן בתפקיד זה בין 25 ביוני – 25 בספטמבר 1991.
החבל האוטונומי הנ"ל התחבר עם אזורים נוספים של קרואטיה בעלי רוב סרבי כדי ליצור את "הרפובליקה הסרבית של קראינה" בהנהגתו של ד"ר מילאן באביץ'.
ב-26 בפברואר 1992 בלחץ של מילושביץ', האספה של הרפובליקה הסרבית של קראינה הדיחה את באביץ' והחליפה אותו בהאג'יץ', שנראה למילושביץ' כדמות חלשה יותר וניתנת להשפעה.
באביץ' הוחלף מפני שדחה את התוכנית של סיירוס ואנס שאושרה על ידי מילושיבץ'.
האג'יץ נשאר בתפקיד עד דצמבר 1993.
בספטמבר 1993, כאשר הכוחות הקרואטים פתחו במבצע "הכיס מדאק", קרא האג'יץ' לעזרה דחופה מהשלטונות בבלגרד.
בקשותיו לנשק, תגבורות וציוד לא זכו תשובה הממשלה בבלגרד, אבל כ-4,000 אנשי "משמר המתנדבים" בפיקודו של ארקאן הגיעו לאזור על מנת לתמוך בכוחות של הרפובליקה של קראינה.
בפברואר 1994 החליף מילאן מארטיץ' את האג'יץ' כראש הפרבליקה של קראינה.
בשנת 1995 איים בהפרדת סלאבוניה המזרחית משאר הרפובליקה הסרבית בגלל תוכניות שנועדות לאחד את קראינה עם הרפובליקה סרפסקה שבבוסניה-הרצגובינה.
אחרי מבצע "סופה" (אולויה) באוגוסט 1995, חלק משטחי הרפובליקה של קראינה נשארה לחלוטין מחוץ לשליטת הממשלה בזגרב.
בין השנים 1996–1997 האג'יץ' היה ראש הממשלה של החבל האוטונומי הסרבי של מזרח סלאבוניה, באראניה וסרם המערבית, אזור שנמצא אז תחת חסות האו"ם עם נוכחות כוחות UNTAES.
בהמשך, בהתאם להסכם ארדוט שולב האזור מחדש לתוך המדינה הקרואטית.
אחרי המלחמה נמלט גוראן האג'יץ' לסרביה והתגורר כאזרח פרטי בחווילה בעיר נובי סאד.
לפי מקורות אחדים התמנה ל"יועץ" של חברת דלק עם משכורת מכובדת.
בשנת 2000 השתתף בלווייתו של ארקאן, שהיה מבוקש על ידי בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) כפושע מלחמה, והגדיר אותו כ"גבור גדול".
ב-4 ביוני 2004 הוגש נגדו כתב אישום על ידי בית הדין הפלילי בהאג ליוגוסלביה והוכרז כמבוקש.
שעתיים אחרי קבלת הידיעה על צו המעצר התחמק האג'יץ מהמעצר וברח.
באוקטובר 2010 העלתה הממשלה הסרבית את הפרס תמורת קבלת מידע על מקום הימצאותו לסכום בשווי 250,000 אירו.
בסופו של דבר הוא נלכד ב-20 ביולי 2011 בכפר קרושדול בהרי פרושקה גורה בסביבות נובי סאד ולא רחוק מהגבול בין סרביה וקרואטיה, על ידי אנשי משרד הפנים הסרבי וסוכנות הביון והביטחון של סרביה סיוע משמר הגבול הקרואטי, וכעבור יומיים הוסגר לבית הדין הבינלאומי בהאג.
הוא האחרון מרשימת 161 הנאשמים בפשע מלחמה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר.
האג'יץ' הועמד לדין ונשפט פעמיים, ללא נוכחות, בקרואטיה.
בשנת 1995 הואשם בהתקפות בטילים על היישובים שיבניק וודיצה ונידון ל-20 שנות מאסר.
בשנת 1999 נשפט על פשעי מלחמה שבוצעו ביישוב טניה, על יד אוסייק ונידון ל-20 שנות מאסר נוספות.
בשנת 2001 נרשם על ידי האינטרפול ברשימת המבוקשים ביותר.
בשנת 2002 פרקליט המדינה של קרואטיה האשים את האג'יץ', את "השלישייה מווקובאר" (וסלין שליוואנצ'אנין, מילה מרקשיץ' ומירוסלב ראדיץ') ואת מפקדיו הבכירים של הצבא העממי היוגוסלבי ברצח כ-1,300 תושבים קרואטים בווקובאר, אוסייק, וינקובצי, ז'ופאניה וישובים אחרים.
ב-4 ביוני 2004 בית הדין הבינלאומי לפשעים ביוגוסלביה לשעבר האשים את האג'יץ' בפשעי מלחמה.
כתב האישום כולל 14 סעיפי פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בגין.
האג'יץ' נפטר בבית חולים בנובי סאד ב-12 ביולי 2016 כתוצאה מסרטן המוח.
גורבן בקייביץ' ברדייב (בטורקמנית: Gurban Bekiýewiç Berdiýew; נולד ב-25 באוגוסט 1952 באשגבאט שבטורקמניסטן) הוא כדורגלן עבר ומאמן טורקמני.
זכייה בליגת המשנה הסובייטית: 1983
אליפות בליגה הרוסית הראשונה: 2002
מאמן השנה ברוסיה מטעם התאחדות הכדורגל הרוסית: 2009
גוראן פופוב (נולד ב-2 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בווארדאר סקופיה מליגת העל המקדונית.
פופוב התחיל את הקריירה שלו בבלסיצה איתה עלה לליגת העל המקדונית.
אחרי עונת השאלה בפרודפטיקי בה לא שיחק עבר לא.א.ק.
לאחר ששוחרר ממנה הצטרף להכוכב האדום בלגרד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 5-0 לפ.ס.וו.
איינדהובן בשלב הבתים של ליגת האלופות.
בשל פציעות רבות מיעט לשחק והוא הושאל לאודרה וודז'יסלאב שלזיה.
בקיץ עבר לאגאלו בה שיחק שנתיים, ובקיץ הושאל ללבדיאקוס.
בקיץ עבר להירנביין איתה זכה בגביע ההולנדי ב-.
ביוני עבר לדינמו קייב תמורת 1.8 מיליון אירו.
ב-10 באוגוסט 2012 פופוב היה אמור להיות מושאל לסטוק סיטי אך העסקה לא יצאה לפועל מפני שהשחקן לא הצליח להשיג רישיון עבודה.
ב-3 בפברואר 2013, פופוב הורחק לראשונה בקריירה בטענה שירק על קייל ווקר בהפסד 1-0 לטוטנהאם הוטספר.
ב-9 ביולי 2013 הושאל לעוד שנה לוסט ברומיץ' אלביון, ובקיץ חזר לדינמו קייב.
ב-18 בספטמבר 2014 חזר למקדוניה הצפונית כאשר חתם בווארדאר סקופיה.
בצעירותו, פופוב שיחק בנבחרות הצעירות של מקדוניה הצפונית.
בשנת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
ב-30 במאי 2004 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-4 נגד .
לפופוב יש 46 הופעות בנבחרת ו-2 שערים.
גורביי אילרי (בטורקית: Gürbey İleri; נולד ב-13 בפברואר 1988) הוא שחקן טורקי.
ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור שחזאדה מהמט בסדרה "הסולטאן".
גורביי אילרי נולד ב-1988 באיסטנבול בטורקיה.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת Beykent, הוא החל לשחק בסדרת הנעורים "Arka Sıradakiler".
ב-2008 החל לשחק בסדרה "Ayakta Kal".
בין השנים 2012–2013 גילם את שחזאדה מהמט בסדרה ההיסטורית המצליחה "הסולטאן".
ב-2014 החל לשחק בסדרה "Yasak" לצד דניז צ'קיר, איתה שיחק גם בסדרה "הסולטאן", ומשחק בסדרה "חלק ממני".
בתו של קלאומנס הראשון, אשתו של לאונידס הראשון, ואמו של פליסטרכוס.
גורגו הייתה בתו של קלאומנס הראשון מלך ספרטה, ושל אישה לא ידועה.
על ילדותה לא ידוע דבר.
רוב מה שידוע עליה הוא אגדות שאמינותן ההיסטורית שנויה במחלוקת.
האזכור הראשון שלה הוא כאשר אריסטגורס ממילטוס הגיע אל ספרטה בבקשה לתמוך במרד האיוני.
קלאומנס סירב בנימוק שהמרחק גדול מדי.
הרודוטוס מספר שאריסטגורס לא התייאש, והתגנב אל ביתו של קלאומנס ובנוכחות גורגו שהייתה בת תשע שנים ניסה לשחד את קלאומנס.
הוא העלה את הסכומים עד שקלאומנס שקל להיענות להצעה.
אולם גורגו פנתה אל אביה ואמרה: קלאומנס נהנה מפקחותה של בתו ודחה את ההצעה.
פלוטרכוס מוסר סיפור אחר על פי אישה זרה הצהירה פעם בפניה של גורגו שנשות ספרטה הן היחידות ששולטות בגברים שלהן.
קלאומנס הודח לבסוף בידי אחיו לאונידס, וקלאומברוטוס.
הוא התאבד בכלאו, ולאונידס הפך למלך.
הוא נשא לאישה את גורגו שהייתה אחייניתו למחצה, והיא ילדה לו את פליסטרכוס.
הרודוטוס מוסר אגדה על פיה כאשר דמרטוס רצה לדווח לספרטנים על פלישתו הקרבה של חשיארש הראשון מלך פרס, הוא כתב את הדברים על לוח וכיסה אותו בשעווה כדי שהשומרים הפרסיים לא יגלו את מה שכתוב עליו.
הספרטנים לא הצליחו לפענח דבר, עד שגורגו יעצה להם לגרד את השעווה, וכך העבירו הספרטנים את הבשורה ברחבי יוון.
גורגו נזכרת לעיתים רבות בסרטי קולנוע וברומנים שונים.
עצם העובדה שהייתה בתו של מלך ממלכי ספרטה, אשתו של האחר, ואמו של מלך נוסף, הפכה אותה למפורסמת.
כמו גם העובדה שהיא אחת הנשים הבודדות שהרודוטוס מזכיר בשמן הפרטי.
גורגו נזכרת בספרו של קרולין דל סנידקר, "הספרטאי".
נזכרת ברומן הגרפי 300 של פרנק מילר, ובסרט המבוסס עליו היא מגולמת בידי לנה הידי.
נזכרת בספרו של סטיבן פרספילד, "שערי האש".
גורגו היא אחת מהמנהיגים שמייצגים את יוון במשחק Civilization 6.
גורבאן גורבאנוב (באזרית: Qurban Qurbanov; נולד ב-13 באפריל 1972) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר אזרי.
גורבאנוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת קור.
במהלך הקריירה שיחק גם במרטשחלי אוזורגטי, דאשקין זקטאלה, אלזני גורג'אני, טוראן טובוז, קור נור, נפטצ'י באקו, דינמו סטברופול, פאקל וורונז', בלטיקה קלינינגרד ואינטר באקו.
לזכותו של גורבאנוב 4 אליפויות, שני גביעים, תואר "מלך השערים" בתום עונת בה הבקיע 14 שערי ליגה.
גורבאנוב הוא מלך שערי נבחרת אזרבייג'ן בכל הזמנים עם 14 שערים.
עם סיום קריירת המשחק שלו באינטר באקו, הוא התחיל את הקריירה שלו כמאמן, כאשר עונה לאחר שפרש מונה למאמן הקבוצה למשך עונה אחת.
באוגוסט מונה למאמן קרבאך עימה זכה גביע כבר בעונה הראשונה שלו כמאמן הקבוצה.
באוגוסט עלה עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית ועשה עם הקבוצה היסטוריה כאשר היא הפכה לקבוצה האזרית הראשונה שמצליחה להעפיל למפעל אירופי כלשהו.
ב-3 בנובמבר 2017, מונה למאמן נבחרת אזרבייג'ן.
מלך השערים של ליגת העל האזרית:
גורג'י סי ג'נג הוא כדורסלן סנגלי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד.
ג'נג נולד בקבמר שבצפון-מערב סנגל.
בשנת 2009 השתתף במחנה "כדורסל ללא גבולות" בדרום אפריקה, כאחד מ-60 שחקני הכדורסל האפריקאים המבטיחים ביותר, ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
בשנת הלימודים האחרונה שלו בתיכון, 2009/2010, עבר להאנטינגטון שבווירג'יניה המערבית כדי ללמוד באקדמיית הכדורסל היוקרתית "האנטינגטון פרפ".
לאורך אותה עונה רשם ממוצעים של 15.4 נקודות, 12.6 ריבאונדים ו-7.2 חסימות למשחק עבור קבוצת הכדורסל של האקדמיה.
בשנים 2010–2013 למד באוניברסיטת לואיוויל שבקנטקי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ריק פיטינו.
בעונתו השנייה באוניברסיטה תפס מקום קבוע בחמישיית הקבוצה, ועזר לה להעפיל לפיינל פור אליפות המכללות עם ממוצעים של 9.1 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-3.2 חסימות למשחק.
בחצי הגמר התמודדה לואיוויל מול אוניברסיטת קנטקי, שניצחה בתוצאה 69-61 ובהמשך זכתה באליפות המכללות.
בעונת ה שלו המשיך ג'נג להציג יכולת טובה, והוביל את לואיוויל לזכייה באליפות המכללות.
במשחק הגמר של הטורניר, מול אוניברסיטת מישיגן, רשם 8 נקודות, 8 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-3 חסימות, בניצחון קבוצתו בתוצאה 82–76. בסיום העונה זכה ג'נג בתואר שחקן ההגנה של מחוז ה-"Big East", וכן נבחר לחמישיית העונה של המחוז.
ג'נג נבחר בבחירה ה-21 של דראפט 2013 על ידי קבוצת יוטה ג'אז, ונשלח בערב הדראפט למינסוטה טימברוולבס, יחד עם שבאז מוחמד (הבחירה ה-14), בתמורה לטריי בורק (שנבחר תשיעי).
לקראת סיום עונת הרוקי שלו, ב-20 במרץ 2014, שבר ג'נג את שיאיו האישיים בנקודות (22) וריבאונדים (21) בהפסד קבוצתו ליוסטון רוקטס.
בכך הפך לרוקי הראשון בתולדות הטימברוולבס שקולע לפחות 20 נקודות ואוסף לפחות 20 ריבאונדים באותו משחק.
לאורך העונה רשם 4.8 נקודות ו-5.0 ריבאונדים בממוצע למשחק, כמחליפו של הסנטר ניקולה פקוביץ', ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונתו השנייה ב-NBA פתח בחמישייה ב-49 משחקים, עקב מעברו של קווין לאב לקליבלנד ופציעות חוזרות של פקוביץ', ושיפר את ממוצעיו ל-9.7 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק.
במשחק הכוכבים העולים 2015 יצג את "קבוצת העולם", וקלע 14 נקודות כשחקן ספסל.
בעונת הוסט לראשונה לעמדת הפאוור פורוורד, עם הצטרפותו של הסנטר קארל-אנתוני טאונס, ופתח לצידו ב-39 משחקים.
ב-31 באוקטובר 2016 חתם ג'נג על הארכת חוזה במינסוטה ל-4 עונות נוספות עבור כ-63 מיליון דולר.
בפברואר 2020 הועבר לממפיס גריזליס, כחלק מטרייד משולש עם מיאמי היט.
במרץ 2021, לאחר 39 משחקים בממפיס, שוחרר ג'נג מהקבוצה.
ב-29 במרץ 2021 חתם ג'נג על חוזה בסן אנטוניו ספרס.
באוגוסט 2021 חתם על חוזה באטלנטה הוקס.
ב-5 ביולי חזר לסן אנטוניו ספרס בחמישי בינואר 2023 נופה מסגל הקבוצה.
שלושה ימים לאחר מכן חתם על חוזה ל-10 ימים.
ב-20 בינואר חתם על חוזה שני ל-10 ימים.
ב-13 בפברואר הוחתם שוב בקבוצה על חוזה עד לסיום העונה.
בשנת 2014 השתתף ג'נג באליפות העולם בכדורסל 2014 כנציג נבחרת סנגל, שסיימה את האליפות במאזן שלילי 4-2. לאורך הטורניר רשם ג'נג ממוצעים של 16.0 נקודות ו-10.7 ריבאונדים למשחק.
גוראמיים (שם מדעי: Osphronemidae) היא משפחה של דקראים החיים במים מתוקים.
דגים אלה מצויים באסיה, מהודו ופקיסטן עד לקוריאה, בנהרות ואגמים.
דגים אלה בעלי סנפירים גדולים ומעוגלים ובעלי לסתות קטנות הפונות למעלה ושני זיזי סנפירים ארוכים יוצאים מתחת לחזה.
דגים אלה מקושטים מאוד ומשמשים בשל כך דגי נוי באקווריומים רבים.
הבולטים שבין דגים אלה הם דגי הקרב התוקפניים ובעלי הזנבות המהודרים.
הגוראמיים קרובים למשפחת האנאבסיים (Anabantidae) וכמותם יכולים לנשום אוויר באמצעות מבנה מיוחד דמוי-ריאה, המאפשר להם לחיות במים חמימים, רדודים ונטולי חמצן, אם כי אין הם מסוגלים לצאת מהמים.
קרוב נוסף שלהם הוא המין גוראמי נשקן (Helostoma temminckii) ששייך למשפחה עצמאית - גוראמים נשקנים (Helostomatidae).
סוג Trichopodus - בו גורמי פנינה
גוראמי נשקן (שם מדעי: Helostoma temminckii) הוא מין של דג קטן החי במים מתוקים ברחבי דרום-מזרח אסיה ושייך לסדרת הדקראים ולמשפחה גוראמים נשקנים (Helostomatidae).
מין זה הוא היחיד ממיני המשפחה והוא קרוב משפחתם של הגוראמיים המקושטים החיים באותם אזורים.
דג זה חביב על מגדלי דגים והוא דג נוי מבוקש.
דג זה מגיע לאורך 30 ס"מ בשני הזוויגים ואין הבדלים משמעותיים בין השניים.
הוא בעל גוף מעוגל עם קצוות סנפירי הגב, הבטן והזנב בצורת זיזים חדים לבנים.
הראש קטן ובעל שפתיים עבות המשורבבות קדימה ומשוות לו מראה מנשק.
מאחורי השפתיים ישנם שיניים קטנות.
סנפירים החזה קטנים ובשרניים ולדג ישנו מבנה דמוי-ריאה העוזר לו לנשום אוויר מים בהם הוא חי.
לגורמי צבע ירקרק עם פסים רוחביים בהירים וסנפירים חומים אך לדגים החיים בג'אווה ישנו גוף ורדרד לבן עם סנפירים לבנים.
הגוראמי הוא אוכל-כול הניזון בעזרת השפתיים הגדולות בעיקר מפלנקטון אותו הוא מסנן על ידי הכפלים של השפתיים.
כמו כן הוא ניזון מחרקי מים, אצות וצמחייה מימית.
הם יכולים לשרבב את השפתיים מבעד לאבנים ולגרד משם אצות.
הגורמים משריצים את ביציהם ליד צמחי מים בכפלים בצמח.
כך הביצים הפגיעות לא מתפזרות.
ואולם שני הזוויגים אינם דואגים לביציהם או לצעירים הבוקעים מהם.
גוראן וישניץ' (בקרואטית: Goran Višnjić; נולד ב-9 בספטמבר 1972) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון קרואטי-אמריקאי.
הוא הופיע במחזות במהלך ילדותו ובגיל שש עשרה הופיע לראשונה בסרט קולנוע, הוא שירת בצבא היוגוסלבי והקרואטי והוא היה השחקן הצעיר ביותר שנבחר לגלם את המלט בפסטיבל התיאטרון של דוברובניק.
הוא שיחק בתחילה תפקיד קטן במספר סרטים וביניהם "פיסמייקר" ובסרטו של גריפין דאן "קסם מעשי", לצידה של סנדרה בולוק.
התפרסם כשגילם את הרופא ד"ר לוקה קובאץ' בדרמה הרפואית "ER", החל משנת 1999.
ב-2000 שיחק בקומדיה "מטורפת מאהבה" בכיכובה של הת'ר גראהם.
ב-2001 שיחקה במותחן "מים עמוקים", לצדה של טילדה סווינטון.
בשנת 2002 שיחק במותחן הבריטי "דוקטור סליפ" בבימויו של ניק ווילינג.
עוד ב-2002 דיבב בסרט "עידן הקרח".
ב-2005 שיחק בסרט "אלקטרה" לצד ג'ניפר גארנר ובאותה שנה היה אחד המועמדים לתפקיד ג'יימס בונד אך לבסוף נבחר דניאל קרייג, ב-2009 שיחק בסרט "אוהב אותך, ניו יורק".
בשנת 2011 הופיע בסרט "נערה עם קעקוע דרקון".
בשנת 2013 גילם את התפקיד הראש בסדרה "אלמנה אדומה", וגילם את מייקל בסרטו של רידלי סקוט "היועץ".
בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה "אסתמה" לצד קריסטן ריטר, והחל לככב בסדרת המדע הבדיוני של רשת CBS "אקסטנט" בדמותו של ד"ר ג'ון וודס לצדה של האלי ברי.
בשנת 2016 שיחק בסדרה "טיימלס" בנטפליקס, בדמותו של גארסיה פלין.
ב-2017 שיחק בסרט "שבטי פאלוס ורדס", לצד ג'ניפר גארנר, ובמותחן "Never Here" לצד מיריי אינוס.
בשנת 2019 גילם גנרל סרבי בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "דיאטת סנטה קלריטה" של רשת נטפליקס.
בשנת 2020 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "הבנים".
בשנת 2021 לוהק לחידוש לסרט האימה הקלאסי "מעורר השאול" מאת התסריטאי דייוויד ס.
גוראן השתתף באחד הקליפים של מדונה "The Power of Good-Bye" משנת 1999.
ב-1999 דורג על ידי מגזין "פיפל" כ"ייבוא הסקסי ביותר" של השנה.
גוראם תּוּשִׁישׁווִילִי (בגאורגית: გურამ თუშიშვილი; נולד ב-5 בפברואר 1995) הוא ג'ודוקא גאורגי, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), אלוף עולם (2018) ופעמיים אלוף אירופה (2017 ו-2019) בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג.
בשנת 2011 זכה תושישווילי במדליית הזהב באליפות העולם לקדטים (עד גיל 17).
הוא זכה פעמיים באליפות אירופה עד גיל 21 בשנים 2013 ו-2015. ב-12 במרץ 2017 זכה במדליה המשמעותית הראשונה בקריירת הבוגרים שלו, כאשר זכה במדליית זהב בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח בגמר את בארנה תור מהונגריה.
ב-22 באפריל זכה תושישווילי באליפות אירופה לשנת 2017 לאחר שגבר בגמר על אדם אוכרואשווילי, בן ארצו.
באותה תחרות זכה גם בקטגוריית הנבחרות יחד עם גאורגיה.
ב-12 בדצמבר, הוא זכה במדליית הזהב בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסנט פטרבורג.
בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון לאחר כ-30 שניות את אנטון קריבובוקוב הרוסי, ברבע הגמר הוא ניצח בעונשים את אלכס גרסיה מנדוסה הקובני, בחצי הגמר הוא שוב ניצח בעונשים את רפאל סילבה הברזילאי ובגמר גבר באיפון על ברזילאי אחר, דויד מורה.
באליפות העולם 2018 שנערכה בבאקו, זכה במדליית הזהב לאחר שניצח את כל חמשת קרבותיו באיפון.
בקרב הראשון הוא ניצח את דניאל מתיאה הרומני, בשמינית הגמר הוא ניצח את יאקיב חאמו האוקראיני וברבע הגמר הוא ניצח את רוי מאייר ההולנדי בזמן ניקוד זהב.
בחצי הגמר הוא ניצח את דורנבייאר אולזיבייאר המונגולי ובגמר גבר על אושנגי קוקאורי האזרי כאשר 5 שניות לסיום הקרב ביצע בהצלחה תרגיל סיאו-נגי.
באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה תושישווילי בפעם השנייה בתואר האירופי לאחר שניצח את כל ארבעת קרבותיו באיפון.
באליפות אירופה 2020 שנערכה בפראג, זכה תושישווילי במדליית הארד לאחר שניצח באיפון את לוקאש קרפאלק הצ'כי.
באליפות אירופה שנה לאחר מכן שנערכה בליסבון, זכה תושישווילי שוב במדליית הארד כאשר גבר באיפון על רוי מאייר ההולנדי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה תושישווילי במדליית הכסף בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג.
הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג במקום השלישי מבין המתחרים והחל את דרכו בסיבוב השני, שם ניצח באיפון את טמור ראחימוב הטג'יקיסטני.
ברבע הגמר הוא ניצח את רפאל סילבה הברזילאי בזכות עונשים ובחצי הגמר הוא ניצח באיפון את טמרלן בשייב הרוסי כדקה לסיום הקרב.
בגמר התמודד תושישווילי מול לוקאש קרפאלק הצ'כי והפסיד באיפון 13 שניות לסיום לאחר ריתוק.
גוראן איוואנישביץ' (בקרואטית: Goran Ivanišević; נולד ב-13 בספטמבר 1971) הוא טניסאי עבר קרואטי.
היה אחד הטניסאים הטובים בעולם בשנות ה-90, ובשיאו דורג במקום ה-2 בעולם.
איוואנישביץ' זכה באליפות וימבלדון בשנת 2001 והוא הטניסאי היחיד אשר זכה בתואר גראנד סלאם לאחר שנכנס אליו עם כרטיס חופשי (Wild Card).
בנוסף, הגיע שלוש פעמים נוספות לגמר אליפות וימבלדון (בשנים 1992, 1994 ו-1998) ובסך הכל זכה ב-22 טורנירים ליחידים וב-9 טורנירים לזוגות גברים.
כמו כן זכה בגביע דייוויס יחד עם נבחרת גביע דייוויס של קרואטיה בשנת 2005 ובשתי מדליות ארד במשחקים האולימפיים בברצלונה ב-1992 (ביחידים ובזוגות).
באליפות צרפת הפתוחה הגיע פעמיים לגמר תחרות הזוגות אך לא זכה בתואר.
נבחר לספורטאי השנה בקרואטיה חמש פעמים.
איוואנישביץ' היה מאמנו של מרין צ'יליץ' בין השנים 2013–2016 והוביל אותו לזכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה 2014. בשנת 2019 הצטרף לצוות האימון של נובאק ג'וקוביץ'.
איוואנישביץ' נולד בשנת 1971 בעיר ספליט, אז חלק מיוגוסלביה.
כילד שיחק בענפי ספורט רבים אך בלט במיוחד בטניס ובכדורגל, והחליט להתמקד בטניס.
הוא זכה להצלחה בסבב הנוער ובשנת 1988, כשהיה בן 17, דורג במקום השלישי בעולם לנוער.
איוואנישביץ' החל לשחק בסבב הבוגרים בשנת 1988 וכבר באותה השנה זכה בתואר הראשון בטורניר הזוגות בפרנקפורט.
השתתף במוקדמות וימבלדון והצליח להעפיל להגרלה הראשית, שם הפסיד בסיבוב הראשון לעמוס מנסדורף.
בשנה זו יצג את יוגוסלביה במשחקים האולימפיים בסיאול.
בשנת 1989 הגיע עד לרבע הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה (לאחר שהעפיל אליה מהמוקדמות) ולסיבוב הרביעי ברולאן גארוס.
כמו כן הגיע לגמר ראשון בקריירה בטורניר החימר בפירנצה והשתתף לראשונה בגביע דייוויס כחלק מנבחרת יוגוסלביה.
בשנה זו פרץ למאה הראשונים בדירוג העולמי ואת השנה סיים כשהוא מדורג במקום ה-40.
פריצתו הגדולה אירעה בשנת 1990. ארבעת החודשים הראשונים של השנה חלפו ללא תוצאות משמעותיות.
החל ממאי באותה שנה חל המפנה: תחילה העפיל לגמר נוסף בתחרות באומג, קרואטיה, וסייע ליוגוסלביה לזכות בתחרות גביע העולם לקבוצות (World Team Cup).
ברולאן גארוס ניצח בסיבוב הראשון את בוריס בקר (שהיה אז המדורג השלישי בעולם) והגיע עד לרבע הגמר, בו הפסיד לתומאס מוסטר.
באותה תחרות הגיע גם לגמר הזוגות יחד עם פטר קורדה אולם השניים הפסידו בגמר.
באליפות וימבלדון הגיע עד לחצי הגמר, בו הפסיד לבוריס בקר.
בטורניר חימר בשטוטגרט הגיע עד למשחק הגמר והפעם הצליח לנצח ולזכות בתואר ראשון.
עד סוף השנה הגיע שלוש פעמים נוספות למעמד הגמר והעפיל לראשונה לטופ 10 בדירוג.
שנת 1991 הייתה בינונית ואיוואנישביץ' לא הצליח לשחזר את הצלחותיו מהעונה הקודמת.
הוא הודח בסיבובים הראשונים בכל הגרנד-סלאמים ואף שבמהלך העונה הגיע למקום השביעי בדירוג, הוא נשר מהטופ-10 אל המקום ה-16, בו סיים את העונה.
במהלך השנה הגיע פעמיים למעמד הגמר וזכה בתואר בתחרות במנצ'סטר כשהוא מנצח בגמר את פיט סמפראס.
בגביע דייוויס שיחק עבור יוגוסלביה בשני המפגשים הראשונים והוביל את הקבוצה לחצי הגמר, תוך שהוא מנצח בכל ששת משחקיו.
ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה ואיוואנישביץ' חדל לשחק עבור יוגוסלביה בגביע דייוויס.
בארבע השנים בהן שיחק עבור יוגוסלביה ניצח ב-15 מתוך 19 משחקים והגיע עם הקבוצה פעמיים לחצי הגמר.
את שנת 1992 החל בצורה טובה יותר במה שתהיה אחת משנות השיא שלו.
הוא החל את העונה עם זכייה בטורניר באדלייד, בו זכה גם בטורניר הזוגות.
בעקבות הזכייה בזוגות הגיע לדירוג השיא שלו בזוגות, המקום ה-20 בעולם.
בעקבות גמר נוסף במילאן חזר לרשימת עשרת הראשונים בדירוג.
בסוף פברואר זכה בתחרות באולם בשטוטגרט תוך שהוא מנצח את המדורג מספר 1 בעולם באותה עת, ג'ים קורייר, ברבע הגמר, ואת סטפן אדברג, המדורג שני בעולם בגמר.
ברולאן גארוס הגיע עד לרבע הגמר בו הפסיד לקורייר (שהמשיך לזכייה בתחרות).
באליפות וימבלדון הגיע לראשונה למעמד גמר גראנד סלאם לאחר שניצח את אדברג המדורג שני בעולם ברבע הגמר ואת סמפראס שדורג שלישי בעולם בחצי הגמר.
במשחק הגמר התמודד מול אנדרה אגאסי והפסיד לו במשחק צמוד בחמש מערכות.
בכל התחרות הגיש איוואנישביץ' 206 אייסים, מה שהיה בזמנו שיא בווימבלדון, אותו שבר בעצמו בשנת 2001. בעקבות הגמר העפיל למקום הרביעי בדירוג העולמי.
בקיץ אותה שנה השתתף במשחקים האולימפיים בברצלונה כשהוא מייצג את קרואטיה, בהשתתפותה הראשונה כמדינה עצמאית במשחקים.
איוואנישביץ' אף שימש כנושא דגל המדינה בטקס הפתיחה.
במשחקים עצמם ניצח ארבעה משחקים רצופים בחמש מערכות כדי להגיע לחצי הגמר, בו הפסיד למארק רוסט אך זכה במדליית הארד.
בתחרות הזוגות שיתף פעולה עם בן ארצו גוראן פרפיץ'.
השניים הפסידו במשחק חצי הגמר ואיוואנישביץ' השלים זכייה במדליית ארד שנייה, מתוך שלוש מדליות בהן זכתה קרואטיה באולימפיאדה זו (המדליה השלישית הייתה מדליית כסף בה זכתה נבחרת קרואטיה בכדורסל).
עד סיום השנה זכה בשני תארים נוספים, אחד מהם היה תואר ראשון מסדרת המאסטרס בתחרות בסטוקהולם.
בסוף השנה השתתף לראשונה באליפות סוף השנה והגיע לחצי הגמר.
את העונה סיים במקום הרביעי.
בשנת 1993 לא הצליח לשחזר את הישגיו.
איוואנישביץ' לא הצליח להעפיל אל מעבר לסיבוב השלישי באף אחד מהגרנד סלאמים.
בעקבות אובדן הנקודות בווימבלדון ותוצאות בינוניות בחצי הראשון של השנה נפלט מחוץ לרשימת עשרת הראשונים בדירוג, אולם הצליח לטפס חזרה לצמרת וסיים את העונה במקום השביעי.
במהלך העונה זכה בשלושה תארים, מהם תואר פריז מאסטרס.
בנוסף הגיע פעמיים נוספות לגמר תחרויות מאסטרס, ברומא ובסטוקהולם.
שיחק באליפות סוף השנה והעפיל שוב לחצי הגמר.
בשנה זו שיחק לראשונה עבור קרואטיה בגביע דייוויס.
הנבחרת שיחקה בבית האזורי מספר 1 אולם הפסידה בפליאוף על העלייה לבית העליון.
איוואנישביץ' ניצח בכל ארבעת משחקי היחידים שלו בתחרות והפסיד פעמיים במשחקי הזוגות.
ב-1994 היה יציב לכל אורך השנה והגיע לשלבים האחרונים בתחרויות רבות.
באליפות וימבלדון העפיל שוב לגמר, תוך שהוא מאבד מערכה אחת בלבד בדרך, אך בגמר הפסיד לפיט סמפראס בשלוש מערכות.
בנוסף, הגיע לרבע הגמר באליפות אוסטרליה וברולאן גארוס.
בעקבות תוצאות אלו עלה אחרי וימבלדון למקום השני בדירוג העולמי, שהיה הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע בקריירה.
בנוסף, זכה בשתי תחרויות והגיע ארבע פעמים נוספות לגמר (בהם, כאמור, גמר וימבלדון וגמר תחרות מאסטרס בסטוקהולם).
בגביע דייוויס ניצח בחמישה מתוך ששת משחקיו וסייע לקרואטיה לעלות לראשונה לבית העולמי.
בשנת 1995 הגיע לחצי הגמר בווימבלדון, בו הפסיד לסמפראס בחמש מערכות.
בשאר תחרויות הגרנד סלאם הפסיד בסיבוב הראשון.
זכה בתואר בודד בגביע הגרנד סלאם בסוף השנה והגיע לגמר נוסף בתחרות מאסטרס בהמבורג.
כתוצאה מהתוצאות הבינוניות ירד אל המקום העשירי בדירוג, בו סיים את העונה.
בגביע דייוויס נשרה קרואטיה חזרה לבית האזורי, ואיוואנישביץ' הפסיד בארבעה מתוך שישה משחקים.
שנת 1996 הייתה אחת השנים הטובות שלו בקריירה.
בשלושת החודשים הראשונים ניצח 38 מתוך 43 משחקים, תוך שהוא זוכה בארבע תחרויות (כולל בטורניר החדש בזאגרב, קרואטיה) ומגיע לשלושה גמרים נוספים (אחד מהם במאסטרס במיאמי).
עד סוף העונה זכה בטורניר נוסף והשלים חמש זכיות בשנה זו מתוך 10 משחקי גמר.
באליפות ארצות הברית הפתוחה הגיע לחצי הגמר.
הייתה זו הפעם הראשונה בה הגיע לחצי גמר גרנד סלאם מחוץ לווימבלדון.
בנוסף, הגיע לרבע הגמר בווימבלדון, זכה בגביע הופמן עבור קרואטיה יחד עם איבה מאיולי, והגיע לחצי הגמר באליפות סוף השנה.
סיים את השנה כשהוא מדורג במקום הרביעי בעולם.
באולימפיאדת אטלנטה דורג במקום השני אולם הפסיד בסיבוב הראשון.
בטורניר הזוגות הגיע לרבע הגמר.בתחילת 1997 הגיע בפעם השלישית לרבע גמר אליפות אוסטרליה.
בעקבות ההישג הגיע שוב למקום השני בעולם, דירוג השיא שלו.
בפברואר זכה שוב בתחרות הביתית בזאגרב, כמו גם בתחרות במילאן.
המשך השנה היה מוצלח פחות עם הדחות מוקדמות בשאר הגראנד סלאמים, ולקראת סוף השנה יצא מחוץ לטופ-10 ברשימת הדירוג בפעם הראשונה מזה ארבע שנים.
סיים את השנה במקום ה-15 בדירוג, עם שלוש זכיות בטורנירים.
בשנת 1998 זכה בטורניר בספליט, עיר הולדתו, כשהוא מנצח את גרג רוזדצקי בגמר.
בחצי הראשון של השנה הפסיד פעמים רבות בסיבובים הראשונים וירד עד המקום ה-26 בעולם.
בווימבלדון הגיע בפעם השלישית לגמר, בו ניצב שוב מול פיט סמפראס.
אף על פי שזכה במערכה הראשונה ואף החזיק בנקודת מערכה במערכה השנייה, הפסיד לבסוף בחמש מערכות.
עד סיום השנה הגיע שלוש פעמים נוספות למעמד הגמר בהם הפסיד.
סיים את העונה במקום ה-12 בעולם עם תואר בודד.
בשנת 1999 נמשכה הירידה בכושרו של איוואנישביץ', שהחל לסבול מפציעה בכתף אשר הגבילה את תנועת ההגשה שלו, ותלווה אותו גם בשנים הבאות.
בעונה זו הגיע רק ארבע פעמים למעמד רבע הגמר, ורק באחת מהן העפיל לחצי הגמר.
בנוסף, הגיע לסיבוב הרביעי בווימבלדון ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית.
סיים את העונה במקום ה-62 בעולם, שהיה הנמוך ביותר שלו עד כה מלבד עונתו הראשונה בסבב.
מאידך, הגיע בשנה זו בפעם השנייה בקריירה לגמר אליפות צרפת בזוגות, כשהוא חובר לג'ף טרנגו.
בשנת 2000 הגיע לרבע גמר אחד בלבד ובמהלך השנה נפלט אל מחוץ למאה הראשונים בדירוג.
סיים את העונה במקום ה-129. בגביע דייוויס שיחקה קרואטיה בבית האזורי מספר 2 ואיוונישביץ' השיג שישה ניצחונות (3 ביחידים ו-3 בזוגות) בשישה משחקים בעזרתם חזרה קרואטיה לבית האזורי מספר 1. בנוסף, השתתף בפעם הרביעית במשחקים האולימפיים, אולם הפסיד בסיבוב הראשון ביחידים ובזוגות.
את 2001 החל בצורה דומה ולא הצליח להתקדם בדירוג.
בפברואר אף השתתף בתחרות צ'אלנג'ר והפסיד בגמר.
לאליפות וימבלדון 2001 הגיע כשהוא מדורג במקום ה-125 בעולם.
דירוג זה לא איפשר לו להיכנס באופן ישיר להגרלה הראשית ומארגני התחרות החליטו להעניק לו כרטיס חופשי על סמך הישגיו בטורניר בעבר.
איוואנישביץ' הצליח לפלס את דרכו לחצי הגמר כשהוא מנצח טניסאים שדורגו עשרות מקומות מעליו בדירוג כמו קרלוס מויה, אנדי רודיק, גרג רוזדצקי ומאראט ספין (שדורג 3 בעולם).
בחצי הגמר פגש את טים הנמן הבריטי (מקום 11 בעולם) וניצח אותו בחמש מערכות.
למשחק הגמר, שנדחה ליום שני בעקבות גשמים, הגיע פטריק ראפטר, המדורג עשירי בעולם באותה עת, בהופעתו השנייה ברציפות בגמר וימבלדון, כשבאמתחתו שתי זכיות בגראנד סלאמים (אליפות ארצות הברית ב-1997 ו-1998).
ארבע המערכות הראשונות התחלקו שווה בשווה בין שני השחקנים והמשחק הגיע למערכה חמישית ומכריעה.
במצב של 7:7 במערכה החמישית הצליח איוואנישביץ' לשבור את משחקון ההגשה של ראפטר ובמשחקון הבא הגיש לזכייה באליפות.
איוואנישביץ', שהיה נרגש בצורה ניכרת, הצליח בנקודת המשחק הרביעית להשלים את הניצחון ולזכות, כשהוא כמעט בן 30, בתואר הנכסף.
היה זה התואר האחרון בו זכה בקריירה, והפעם הראשונה (והיחידה עד כה) בה זוכה בגראנד סלאם שחקן שקיבל כרטיס חופשי.
בעקבות הזכייה בווימבלדון עלה למקום ה-16 בדירוג.
עד סוף השנה הצליח להתקדם למקום ה-12 בדירוג תוך שהוא מגיע לחצי הגמר באינדיאנפוליס ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית.
איוואנישביץ' זומן להשתתף באליפות סוף השנה אף על פי שלא היה בין שמונת המדורגים הראשונים באותה עת בעקבות החוק שאפשר לזוכה גראנד סלאם ליטול חלק באליפות.
בגביע דייוויס ניצח בחמישה מתוך שישה משחקים וסייע לקרואטיה לעלות בפעם השנייה בתולדותיה לבית העולמי.
בשנת 2002 השיג עבור קרואטיה את ניצחונה הראשון בבית העליון של גביע דייוויס עם שלושה ניצחונות במפגש מול גרמניה.
ברבע הגמר מול ארגנטינה ניצח במשחק הזוגות אך קרואטיה הפסידה במפגש.
ארבעה חודשים לתוך העונה נאלץ איוואנישביץ' לעבור ניתוח בכתף והודיע על פרישה.
ב-2003 ניסה לחזור לסבב והשתתף בארבע תחרויות בטרם סבל שוב מהפציעה ופרש מהמשך העונה.
בשנת 2004 עשה ניסיון נוסף לחזור לסבב והשתתף במספר תחרויות אך לאחר היעדרות ממושכת התקשה לנצח.
באליפות וימבלדון 2004 הגיע לסיבוב השלישי לאחר ניצחונות על מיכאל יוז'ני ופיליפו וולנדרי (שדורגו 35 ו-52 בעולם, בהתאמה).
בסיבוב השלישי הפסיד ללייטון יואיט (שדורג אז עשירי בעולם) במשחק שהתנהל במגרש המרכזי, אותו המגרש בו זכה בהישגו הגדול שלוש שנים קודם לכן.
לאחר אליפות וימבלדון הודיע על פרישה מהסבב.
בשנת 2005 הגיעה קרואטיה לגמר גביע דייוויס, ואיוואנישביץ' זומן לנבחרת למשחק הגמר.
קרואטיה ניצחה במפגש וזכתה בגביע דייוויס לראשונה בתולדותיה.
איוואנישביץ' זכה במדליה המוענקת לשחקנים ושמו נחרט על הגביע כחלק מהנבחרת אף שלא שיחק בפועל בתחרות בשנה זו.
מיד עם פרישתו החל לשחק בסבב הסניורים.
נכון לשנת 2019, איוואנישביץ' עדיין משחק בסבב זה.
בשנת 2005 נבחר לשמש כסגן נשיא בוועד האולימפי הקרואטי.
בשנת 2013 החל לשמש כמאמנו של שחקן הטניס הקרואטי מרין צ'יליץ', והיה בתפקיד זה עד לאחר אליפות וימבלדון 2016. צ'יליץ' זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 2014 תחת הדרכתו של איוואנישביץ'.
באוגוסט 2016 החל לאמן את תומאש ברדיך, וכעבור עשרה חודשים סיימו השניים את שיתוף הפעולה.
בשנת 2018 אימן את מילוש ראוניץ' במשך כשנה.
מיוני 2019 ועד 2024 היה חלק מצוות האימון של נובאק ג'וקוביץ'.
בינואר 2020 נבחר להיכל התהילה של הטניס.
בשנת 2025 אימן לתקופה קצרה את ילנה ריבאקינה.
במאי 2025 נשכר כמאמן על ידי סטפנוס ציציפס.
השותפות הסתיימה לאחר חודשיים בלבד, בעקבות ביקורת ציבורית מצד איוואנישביץ' בנוגע לכשירותו ולרמות ההכנה של ציציפאס לאחר פרישתו של השחקן היווני בסיבוב הראשון בווימבלדון עקב פציעה.
איוואנישביץ' נודע בזכות חבטות ההגשה העוצמתיות שלו.
בשנות התשעים החזיק בשיא ההגשה המהירה ביותר והוא נחשב עד היום לאחד המגישים הטובים בהיסטוריה, בזכות העוצמה והדיוק בהגשה.
בשנת 1994 הגיש 1,156 הגשות ללא מענה (אייסים), תוצאה שהייתה הטובה ביותר בזמנה, וגם כיום (2018) היא השביעית בטיבה בהיסטוריה.
בשנת 1996 שיפר את שיאו עם 1,477 אייסים, שיא שאותו הוא מחזיק עד היום.
היה הראשון להגיש יותר מ-10,000 אייסים בכל הקריירה.
מאז עשו זאת רק רוג'ר פדרר ואיבו קרלוביץ', שאף שיפרו את הישגו.
סגנון המשחק שלו היה אגרסיבי ומהיר, והנקודות נטו להיות קצרות.
איוואנישביץ' שיחק בסגנון הגש-ורוץ-לרשת תוך שהוא מנצל את ההגשות המהירות כדי לשלוט בנקודה.
בדומה להרבה שחקנים גבוהים, איוואנישביץ' (שהתנשא לגובה 1.93 מטר) לא היה שחקן זריז במיוחד ומשחק ההגנה שלו היה נקודת התורפה שלו.
סגנונו האגרסיבי הכתיב לא פעם גם כמות גדולה יחסית של טעויות בלתי מחויבות.
סגנון המשחק התאים מאוד למשטחי הדשא ולשטיח המהיר באולם ובהם אכן הגיע למרבית הישגיו הגדולים.
למרות זאת היטיב לשחק גם על משטחי חימר והשיג בהם תוצאות טובות.
איוואנישביץ' הוא שמאלי וחבט חבטת גב יד בשתי ידיים.
גמרים של תחרויות גראנד סלאם
סיכום הופעות בגרנד סלאם יחידים