tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1985 במהלך כנס הפדרציה הבינלאומי לאנטומיה השנים עשר, התברר שחברי הוועדה הבינלאומית למערכת מונחים באנטומיה מבקשים להתנתק מהפדרציה הבינלאומית ומסרבים להכיר בסמכותה כלפי הנומינה אנטומיקה וכלפי חברי הוועדה.
המהדורה השישית של הנומינה אנטומיקה יצאה לאור ב-1989 מבלי שאושרה על ידי הפדרציה הבינלאומית או במהלך כנס הפדרציה הבינלאומי השלושה עשר.
בכנס השלושה עשר הוקמה ועדה חדשה בשם הוועדה הפדרטיבית למינוח אנטומי (Federative Committee on Anatomical Terminology (FCAT)).
הוועדה הפדרטיבית יצרה תוך שיתוף פעולה עם חברי הפדרציה הבינלאומית את הטרמינולוגיה אנטומיקה שיצא לאור ב-1998 כתקן החדש המחליף את הנומינה אנטומיקה.
נומה (בדנית: Noma) היא מסעדה הנמצאת בקופנהגן שבדנמרק בניהולו של השף רנה רדזפי (René Redzepi).
משמעות שמה היא הלחם בסיסים של המילים הדניות nordisk (עברית: נורדי) ו-mad (עברית: אוכל).
מאז ספטמבר 2021 היא מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום למסעדות.
המסעדה ידועה בשל האוכל החדשני שלה שמהווה פרשנות של המטבח הנורדי, ומקדם את זרם המטבח הנורדי החדש.
המסעדה נפתחה ב-2003 במחסן ישן בשטח החוף של שכונת כריסטיאנסהאון במרכז קופנהגן.
הבניין נמצא בכיכר המסחר הגרינלנדית (בדנית: Grønlandske Handelsplads), שבמשך 200 שנה היה מרכז סחר אל ומאיי פארו, פינמארק, איסלנד ובייחוד גרינלנד.
דגים יבשים, הרינג מומלחים, שמן ועורות של לווייתנים הם בין המצרכים שאוחסנו בתוך המחסן ומסביב לו, לפני שהוא נמכר לשוק האירופאי.
בעקבות החלטה להעתיקה למקום חדש, הושבתה המסעדה מסוף שנת 2016 ועד שנפתחה מחדש ב-2018, במשכנה החדש שבשכונת כריסטיאניה.
מטבחה של נומה הוא נורדי/סקנדינבי, מייסדי המסעדה, רנה רדזפי וקלאוס מאייר, ניסו להגדיר מחדש את המטבח הנורדי.
מטבחה של נומה יכול להיחשב כפרשנות של האוכל הנורדי יותר מאשר אוכל נורדי מסורתי, כפי שמתאר מאייר בספרו Noma - Nordic Cuisine.
חלק מעיבוד המזון ותיבולו נעשה על גבי אבן בזלת, לפי מסורות צפון-אירופיות עתיקות יומין.
המסעדה מייצרת חומץ, בירות, יינות שרף ואף יינות מיוחדים משלה.
מרכיבים טריים לצורכי המטבח מובאים אליה בטיסות כמה פעמים בשבוע מגרנלנד, מאיי פארו ומאיסלנד.
בכל כמה שבועות הטבחים נוסעים מחוץ ליערות קופנהגן ומלקטים את עשבי התיבול של המסעדה.
נתון נוסף ומעניין הוא שהמים המינרלים של המסעדה נשאבים מגזעי עצים.
רנה רדזפי, יליד 1977, ממוצא חצי דני- חצי אלבני מקדוני, עבד קודם לכן במסעדות "פרנץ' לונדרי" של תומאס קלר, "אל בולי" של פראן אדריה, "קלדר" (Kong Hans' Kælder) ו"לה ז'ארדן דה סאנס" של ז'אק ולוראן פורסל.
המסעדה מעסיקה סטאז'רים מכל העולם: רוסיה, רומניה, ארצות הברית, ספרד, מקסיקו ועוד.
גם מישראל יצאו מספר סטאז'רים להתמחות במסעדה זו: ביניהם השף שחר דבח, שהיה לישראלי הראשון במסעדה.
מאיר אדוני, דייוויד פרנקל ועוד.
2021 - המסעדה הטובה בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם של המגזין רסטורנט.
2014 - המסעדה הטובה בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם של המגזין רסטורנט.
2011 - המסעדה הטובה בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם של המגזין רסטורנט.
2010 – המסעדה הטובה בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם של המגזין רסטורנט.
2009 – המסעדה השלישית בטיבה בעולם ובחירת השפים כמסעדה הטובה ביותר בסקר 50 המסעדות הטובות בעולם.
2008 - רנה רדזפי כונה השף הבינלאומי של השנה בוועידת Lo Mejor de la Gastronomia (לו מחור דה לה גסטרונומיאה) בסן סבסטיאן, ספרד.
2008 – משתמשי האתר הבינלאומי TripAdvisor שלו 25 מיליון כניסות בחודש דירג את נומה כמסעדה הטובה ביותר בעולם.
2008 – המסעדה ה-10 בטיבה בעולם, סקר 50 המסעדות הטובות בעולם.
2007 - המסעדה ה-15 בטיבה בעולם, סקר 50 המסעדות הטובות בעולם.
2021 - זוכה בשלושה כוכבי מישלן
2021 - המסעדה הטובה בעולם בדירוג סן פלגרינו
נומיאו ויוליה הוא סרט קולנוע מונפש בריטי, המבוסס על מחזהו של ויליאם שייקספיר, "רומיאו ויוליה".
הסרט בוים על ידי קלי אסבורי (במאי הסרט "שרק 2"), ומככבים בו ג'יימס מק'אבוי ואמילי בלאנט בתפקידים הראשיים.
עלה לאקרנים ב-11 בפברואר 2011.
סרט המשך בשם "עולמם הסודי של גמדי הגינה" יצא לאקרנים בשנת 2018.
הגמדים האדומים והגמדים הכחולים הם אויבי נפש הגרים בגינות שכנות.
יום אחד, הם מחליטים לערוך מרוץ מכסחי דשא.
במהלך התחרות נראה שנומיאו (ג'יימס מק'אבוי), נציג הכחולים, צפוי לנצח.
אך נציג האדומים, טיבלט (ג'ייסון סטיית'האם), מרמה ומנצח אותו.
בנוסף, הוא גורם למכסחת הדשא של נומיאו להיהרס.
נומיאו וחברו, בני (מאט לוקאס), מחליטים להתגנב לגינתם של האדומים ולצבוע את מכסחת הדשא שלהם כנקמה על הרמאות בתחרות.
בינתיים, יוליה (אמילי בלאנט), בתו של לורד אדום-בריק (מייקל קיין), מנסה להוכיח שהיא לא עדינה.
היא מחליטה לקטוף פרח מיוחד ולהביאו לגינה.
אחרי שנומיאו חולל הרס בגינתם של האדומים, הוא ויוליה נפגשים במקרה באמצע הדרך.
נומיאו מתאהב ביוליה ומסרב להביא לה את הפרח שהוא קטף קודם.
שניהם מתחרים אחד בשני ולבסוף שניהם נופלים למים.
שם תחפושותיהם נופלות והם מגלים כל אחד את זהותו האמיתית של השני.
כשהם נפגשים פעם אחת, בני מגלה עליהם וטיבלט שובר את כובעו של בני.
נומיאו שכועס על טיבלט שובר אותו, אך מתגלגל לכביש ששם הוא נראה לכאורה שבור לרסיסים.
לבסוף, מתגלה שנומיאו שרד את התאונה והוא שב לגינה.
ג'יימס מק'אבוי (עידו מוסרי) – נומיאו
אמילי בלאנט (דקלה הדר) – יוליה
אשלי ג'נסן (הדר שחף-מעיין) – ננט הצפרדע
ג'ים קומינגס (אסף פריינטא) – פדרסטון הפלמינוגו
מאט לוקאס (גיא רושיניאק) – בני
מייקל קיין (אלברט כהן) – לורד אדום-בריק
ג'ייסון סטיית'האם (אמנון וולף) – טיבאלט
מגי סמית' (עדנה גורן) – ליידי כחול-ברי
פטריק סטיוארט (אוהד שחר) – ויליאם שייקספיר
סטפן מרצ'נט (גלעד קלטר) – פריס
אוזי אוסבורן (יובל גרבש) – פון
ג'ולי וולטרס (נורית כהן) – גברת מונטגיו
ריצ'רד וילסון (אברהם סלקטר) – מר קאפולט
הסרט זכה לביקורות מעורבות וחיוביות ממבקרי הקולנוע.
אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 60%.
הסרט הכניס ביום הראשון לצאתו לאקרנים כ-6.2 מיליון דולר.
בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט הכניס כ-25.3 מיליון דולר אחרי הסרטים "זהות לא ידועה" ו"אני מספר ארבע".
נומי ראפאס (בשוודית: Noomi Rapace; נולדה ב-28 בדצמבר 1979) היא שחקנית קולנוע שוודית.
זכתה להצלחה הודות לתפקידה בעיבודים הקולנועיים השוודיים של סדרת ספרי "טרילוגיית מילניום", ובראשם "נערה עם קעקוע דרקון".
נולדה בשם הילדה נומי נורן (Noomi Norén) בעיר הודיקסוואל שבמחוז יבלבורג, שוודיה, היא בתם של השחקנית השוודית נינה נורן, ושל זמר הפלמנקו הספרדי רוחליו דוראן.
אחותה של ראפאס, סארון, היא צלמת.
היא לא גדלה לצד אביה הביולוגי, וכשהייתה בת חמש היגרה עם אמה, אחותה ואביה החורג לעיירה קטנה בסוד'ורלנד, איסלנד.
לראשונה שיחקה בגיל שבע בסרט האיסלנדי השקט "בצילו של העורב" בתפקיד קטן בסצנת החתונה.
החוויה הניסיונית הובילה אותה להקדיש את זמנה למשחק ולעזוב את הבית בגיל 15 כדי לחזור למולדתה שוודיה, שם למדה בבית ספר לתיאטרון בסטוקהולם ורכשה ניסיון בתיאטרון המלכותי הלאומי.
בגיל 17 עלתה לראשונה לתודעה המקומית באופרת הסבון השוודית "שלושה כתרים".
היא קיבלה שבחים רבים ואת פרס שחקנית השנה בקולנוע הדני על הופעתה בדרמה "יהלום חינני" שבה גילמה את אנה, אם צעירה שמנסה לפתח קריירת משחק בתנאים קשים.
ראפאס הפכה לאחת התגליות הבולטות בעולם הקולנוע בעקבות הופעתה בתפקיד ההאקרית ליסבת סלאנדר בעיבוד הקולנועי לספר המתח השוודי "נערה עם קעקוע דרקון".
בין היתר הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר.
היא חזרה על התפקיד גם בעיבודים הקולנועיים של ספרי ההמשך "הנערה ששיחקה באש" ו"הנערה שבעטה בקן הצרעות".
בסוף 2011 הופיעה לראשונה בהפקה הוליוודית גדולה, "שרלוק הולמס: משחק הצללים" בתפקיד מגדת העתידות מאדאם סימזה הארון.
בנובמבר 2012, היא הופיעה בווידאו-קליפ לשירם של הרולינג סטונס "Doom and Gloom", שצולם באולפנים של לוק בסון בסן-דני.
בשנת 2013 היא שיחקה לצד רייצ'ל מקאדמס במותחן האירוטי "תשוקה" של בריאן דה פלמה, שהוא הגרסה המחודשת באנגלית של המותחן הפסיכולוגי הצרפתי "Love Crime" מ-2010. שתיהן הופיעו יחד בסרט "שרלוק הולמס: משחק הצללים" אך לא בסצנות משותפות.
ראפאס הופיע גם במותחן הפשע של הבמאי הדני נילס ארדן אופלב "האישה מאחורי הנקמה" לצד איזבל הופר וקולין פארל.
בשנת 2014, היא הופיעה בתור נדיה במותחן "המסירה" של הבמאי הבלגי מיכאל ר' רוסקאם; לצד טום הארדי, מתיאס שונארטס וג'יימס גנדולפיני.
בספטמבר 2014, היא הייתה מושא הסרט הקצר "A Portrait of Noomi Rapace", בבימויו של האמן והמעצב הארגנטינאי אייטור ת'רופ.
באותה שנה הופיע ראפאס בקליפ לסינגל "eez-eh" של להקת הרוק הבריטית קסביאן.
בשנת 2015, היא כיכבה בתור ראיסה דמידובה בסרט המותחן "ילד 44", המהווה הפקה משותפת של ארצות הברית, בריטניה, צ'כיה ורומניה.
בשנת 2016 שיחקה את התפקיד הראשי בסרט המדע-בדיוני האמריקאי "Rupture" מאת הבמאי סטיבן שיינברג.
בשנת 2017 שיחקה בדמותה של ד"ר אליזבת' שו בסרט המדע הבדיוני "הנוסע השמיני: קובננט" שביים רידלי סקוט, הסרט השישי בזיכיון של סדרת הסרטים "הנוסע השמיני".
ובנוסף לזה שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדיסטופי "מה קרה ליום שני?" מאת הבמאי הנורווגי טומי ווירקולה; ובו גילמה כשבע דמויות שונות.
עוד בשנת 2017 היא גם שיחקה במותחן הריגול "המתקפה", עם מייקל דאגלס, ג'ון מלקוביץ', אורלנדו בלום וטוני קולט, וכיכבה לצד ויל סמית' בסרט הפנטזיה "בהיר" שביים דייוויד אייר על פי תסריט של מקס לנדיס ועלה ישירות לשירות הסטרימינג של נטפליקס
בשנת 2018 שיחקה את דמותה של ביאנקה לינד בסרט הפשע הביוגרפי "סטוקהולם"; אודות שוד בנק בסטוקהולם שבשוודיה וגילוי תופעת תסמונת סטוקהולם, של חטופים החשים הזדהות עם החוטף ופחד דווקא מהמחלצים
בשנת 2019 כיכבה ראפאס בסרט הפעולה "הגנה צמודה".
בהמשך כיכבה במותחן האמריקאי-אוסטרלי "הילדה החטופה" לצד לוק אוונס ואיבון סטרהובסקי.
בהמשך אותה שנה, ביצעה ראפאס את תפקידה הטלוויזיוני הראשון מחוץ למולדתה, כאשר הצטרפה לקאסט העונה השנייה של הסדרה "ג'ק ראיין" בשירות הסטרימינג של אמזון פריים וידאו; בדמותה של הארייט "הארי" באומן, סוכנת שירות הביון הפדרלי הגרמני (BND) העוקבת אחר מקורבה לשעבר, מקס שנקל.
בשנת 2020 שיחקה במותחן הדרמה "סודות שמורים" של הבמאי הישראלי יובל אדלר; שם שיחקה לצד השחקן ג'ואל קינמן.
בשנת 2021 שיחקה בסרט השוודי-איסלנדי "טלה" מאת הבמאי האיסלנדי ולדימיר יוהנסון.
בהמשך השנה כיכבה לצד השחקן אקסל הני בקומדיית האימה הנורווגית של נטפליקס "הטיול" של הבמאי טומי ווירקולה.
בשנת 2022 כיכבה במותחן האקשן השוודי "מבצע סרטן שחור" בתור קרוליין; הסרט עלה לשירות של נטפליקס ב-18 במרץ.
באותה שנה כיכבה בדרמה האימה "לא תהיי לבד" (אנ') של הבמאי הצפון מקדוני גורן סטולבסקי (אנ').
באוגוסט 2024, פורסם כי ראפאס תגלם את דמותה של האם תרזה בסרט "Mother", בו היא מגלמת את הדמות בצורה לא שגרתית ולא כקדושה מסורתית.
הסרט מבוים על ידי הבמאית המקדונית תיאונה סטרוגר מיטבסקה ומציג שבעה ימים במהלך רגע קריטי בחייה של האם תרזה, כשעומדת לעזוב את המנזר כדי להקים את המסדר שלה.
הסרט יתחיל להצטלם ב-23 בספטמבר 2024 בבלגיה, שם יצלמו את הצילומים הפנימיים, ולאחר מכן ההפקה תעבור להודו.
"Mother" הוא שיתוף פעולה בין חמש מדינות, כולל מקדוניה, בלגיה, דנמרק, הולנד ושוודיה.
ראפאס עתידה לככב בסדרת הטלוויזיה "ג'נגו"; שיתוף פעולה בריטי-צרפתי אשר מבוססת על הדמות ג'נגו במערבוני הספגטי "ג'נגו" בבימויו של סרג'ו קורבוצ'י ו"ג'נגו מכה שנית" (ג'נגו 2) בבימויו של טד ארצ'ר.
בנוסף לשפה השוודית, ראפאס דוברת איסלנדית, דנית, נורווגית ואנגלית שוטפת.
ראפאס נישאה לשחקן השוודי אולה ראפאס בשנת 2001. עם הנישואים, החליטו בני הזוג להשתמש בשם המשפחה ראפאס, שפירושו "ציפור דורס" הן בצרפתית והן באיטלקית, כי זה נשמע "מגניב".
יש להם בן, לב, יליד 2003. בספטמבר 2010 הגישו בני הזוג תביעת גירושין שנכנסה לתוקף בשנה לאחר מכן.
+שנהסדרהתפקידהערות1996–1997Tre kronorלוסינדה גונזלס12 פרקים2001Pusselbitarמריקה נילסוןמיני-סדרה2002Stora teaternפאטימהמיני-סדרה2003Tusenbröderמטפלת ביתיתפרק: "Tusenbröder II – Del 5"2007–2008Labyrintניקיתפקיד ראשי; 12 פרקים2019ג'ק ראייןהארייט "הארי" באומןתפקיד ראשי (עונה 2); 8 פרקים2023ג'נגו (אנ')אליזבת' תורמןתפקיד ראשי; 10 פרקים2024קונסטלציה (אנ')ג'והאנה "ג'ו" אריקסוןתפקיד ראשי; 8 פרקים
נום (מיוונית: Νομός "נוֹמוֹס", "מחוז") היה יחידה גאוגרפית אדמיניסטרטיבית של מצרים העתיקה.
השימוש הרווח היום במונח היווני ולא במונח המצרי ספּאת (spȝt) נולד עוד בתקופתו של שלטון בית תלמי במצרים.
היוונים, שהוקסמו ממצרים העתיקה, יצרו רשומות היסטוריות רבות על אודות ארץ זו, ורשומות אלו היו נגישות להיסטוריונים המערביים והשפיעו על השימוש במונחים היווניים.
ניתן לעקוב אחר חלוקת מצרים העתיקה לנומים עד לפני תקופת השושלות (לפני המאה ה-32 לפני הספירה).
במקורם, נומים אלו היו ערי-מדינה אוטונומיות, אך מאוחר יותר התאחדו.
לפי מסורת קדומה, הפרעה מנס השלים את האיחוד הסופי.
לא רק שחלוקת מצרים לנומים החזיקה מעמד מעל לשלושת אלפים שנה, שטחי הנומים האינדיבידואליים והסדר שלהם נשארו יציבים במידה ניכרת.
חלק מהנומים, כגון Xois שבמרכז הדלתא או Khent במצרים העליונה, הוזכרו עוד באבן פלרמו, שנחרתה בתקופת השושלת החמישית (המאות ה-24 וה-25 לפני הספירה).
שמות נומים אחרים, כגון Bubastis, לא מוזכרים לפני הממלכה החדשה (המאות ה-16 עד ה-11 לפנה"ס).
תחת המערכת ששרדה את רוב ההיסטוריה של מצרים הפרעונית, הארץ הייתה מחולקת ל-42 נומים.
מצרים התחתונה, מבירת הממלכה הקדומה ממפיס ועד לים התיכון, נחלקה ל-20 נומים.
הראשון, סקארה, השתרע סביב ממפיס וגיזה באזור קהיר של היום.
הנומים מוספרו מדרום לצפון לאורך דלתת הנילוס, תחילה ממערב ואז למספרים הגבוהים יותר במזרח.
כך אלכסנדריה הייתה הנום השלישי; Bubastis הייתה השמונה-עשר.
מצרים העליונה חולקה ל-22 נומים.
הראשון היה סביב יב קרוב לגבול מצרים עם נוביה באשד הנהר הראשון - באזור של אסוואן של היום.
מנום זה המספרים הלכו ועלו עם הנהר, ברצועה צרה של אדמה פורייה שהיוותה את עמק הנילוס.
Waset (תבאי העתיקה או לוקסור של ימינו) הייתה בנום הרביעי, אל-עמארנה הייתה ב-14, וMeidum הייתה ב-21.
בתקופה השלטון היוונית-רומית על מצרים, חלק מהנומים שונו ואחרים נוספו.
למשל תלמי שינה את הנום של קרוקודילופוליס לארסינו (Arsinoe).
אדריאנוס יצר נום חדש, Antinoopolites כאשר Antinoopolis הייתה בירתו של הנום.
בראשות כל נום עמד נומארך.
תפקיד זה עבר בתקופות מסוימות בירושה, בעוד שבתקופות אחרות הבחירה לתפקיד בוצעה על ידי הפרעה.
לרוב, כאשר הממשל המרכזי היה חזק, הנומארכים היו ממונים על ידי המלך.
אולם, כאשר השלטון המרכזי היה חלש - כמו בתקופות פלישה חיצונית, או מלחמת אזרחים - היו נומים שהקימו לעצמם שושלות של מושלים.
סכסוכים בין נומארכים כאלו היו נפוצים בזמנים שהשלטון המקומי קרס, כגון בזמן תקופת הביניים הראשונה, בין השושלות השישית והאחת עשרה, עד שאחד השליטים המקומיים הצליח לתפוס את השלטון על כל המדינה ולהכריז על עצמו כפרעה.
הנומים שרדו את תקופת בית תלמי ועד לתקופה הרומית.
תחת שלטון הרומאים, נומים עצמאיים הטביעו לעצמם מטבעות, שנקראו "מטבעות נומיים", ששיקפו תרבות ומסורת מקומית.
הנומים במצרים שמרו על חשיבותם כיחידות אדמיניסטרטיביות עד ארגונם מחדש על ידי הקיסרים דיוקלטיאנוס וקונסטנטינוס.
מהשנים 307/8 לספירה, הנומים הוחלפו ביחידות קטנות יותר הנקראות פאגי (pagi).
מושלי היחידות הללו נקראו פאגארך (pagarch).
תפקידם הראשי היה לנהל את איסוף המיסים.
מאוחר יותר הפאגארך קיבלו גם סמכויות צבאיות מסוימות.
הפאגארכים היו לעיתים קרובות בעלי אדמות עשירים ששלטו על הפאגי ממנו צמחו.
הנומים מסודרים בטבלאות נפרדות למצרים העליונה ולמצרים התחתונה.
בסדרה משפחת קיין והאלים המצריים, העולם עצמו מחולק לנומים.
הנום הראשון הוא מצרים, העשרים ואחד הוא ברוקלין, הארבעה עשר הוא פריז וכו'.
נולן גולד הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות דמותו של לוק דאנפי בקומדיה של ABC "משפחה מודרנית".
נולן גולד נולד בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי.
הוריו הם אנג'לה ואדווין גולד.
משפחתו עברה לפיניקס סיטי שבאלבמה זמן קצר לאחר לידתו בעקבות הקריירה הצבאית של אביו, וכשהיה בן 5 עברה המשפחה לקליפורניה ולבסוף השתקעה שם, בין היתר לטובת טיפוח קריירות המשחק של נולן ואחיו הגדול איידן, שחקן גם הוא.
בניגוד לדמותו ב"משפחה מודרנית" המצטיירת לעיתים כטיפשה, נולן חבר בארגון המנסה.
בגיל שלוש נרשם גולד לשיעורי משחק בעקבות אחיו הגדול איידן, וכשנה לאחר מכן החל לדגמן ולהופיע בפרסומות.
העבודה הראשונה שלו הייתה צילומים בתחפושת של פיראט לטובת חברת תחפושות.
כילד, הוא עבר שיעורי משחק ואלתור.
במהלך 2009 הוא הופיע בפרסומות עבור "The Hartford".
בין הסרטים שבהם שיחק ניתן לכלול את "Ghoul" ו"חברים בחלל".
בנוסף, הוא שיחק בסרטי הטלוויזיה "השעה ה-11" ו"Sweet Nothing in My Ear".
בשנת 2009 החל לככב בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "משפחה מודרנית" שזכתה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית "צוות השחקנים הטוב ביותר".
גולד גילם את לוקאס פיליפ "לוק" דאנפי, בן הזקונים של קלייר ופיל (ג'ולי בואן וטיי בארל).
גולד שיחק בסדרה לכל אורך עונותיה עד לסיומה ב-2020 לאחר 11 עונות.
בשנת 2013 שיחק בקומדיית הנעורים "התנסות חובה" בכיכובה של אוברי פלזה.
בשנת 2014 שיחק בדרמה המלחמה "שדה נעליים אבודות" של שון מקנמרה לצידם של ג'ייסון אייזקס וזאק רוריג.
לגולד אוסף, אותו אסף בגיל צעיר, של צעצועים מסוג "Hot Wheels", הוא אוהב לגו ובזמנו הפנוי עוסק בשחייה וספורט.
הוא חבר במנסה, רמת ה-IQ שלו עומדת על 150, מה שהופך אותו לגאון, ובניגוד לדמותו ב"משפחה מודרנית", הוא אוהב לקרוא.
שנה סרט תפקידהערות2007 Sunny & Share Love You ג'ייסון 2008 Montana ג'וני 2009 חברים בחלל סאם 2010 Hysteria ילדMonster Heroesג'ונאס שטיין הצעיר 2011 ידידים פלוס סאמי 2013 התנסות חובה מקס 2014Field of Lost Shoes רוברט/סיר-ראט2019Yesג'רמייה רוזנהאפטטרם פורסםCampאיווןThe Nana Projectאנדרו
נומופוביה היא פוביה (בעת) מאיבוד מגע עם הטלפון הנייד כתוצאה משכחה, אובדן, סוללה ריקה, תקלה ועוד.
המונח, קיצור של המילים no-mobile-phone phobia (בעברית: בעת באין טלפון נייד), נטבע במהלך מחקר של משרד הדואר הבריטי שנערך בשנת 2008 במטרה למפות את החרדות מהן סובלים משתמשי הטלפונים הניידים.
המחקר, בהקף של 2,163 נשאלים, העלה שכ-53% ממשתמשי הסלולר בבריטניה נטו להיכנס לחרדה כאשר הם איבדו את מכשירם, או לחלופין כאשר הסוללה שלו התרוקנה, אשראי השיחות שלהם נוצל עד תום או שהם לא הצליחו לגשת לרשת הסלולרית כדי להוציא שיחות.
המחקר מצא שכ-58% מהגברים ו-48% מהנשים סבלו מהבעת, ותשעה אחוזים נוספים נכנסו ללחץ כאשר המכשיר הנייד שלהם היה כבוי.
55 אחוזים מהנשאלים העידו שהסיבה העיקרית לחרדה היא אובדן הקשר עם משפחתם וחבריהם, 10 אחוזים העידו שהם נדרשים להיות זמינים בשביל עבודתם.
המחקר גם השווה את רמת הלחץ שנוצרה בממוצע בגין נומופוביה לזו שנוצרת ביום החתונה בקרב בני הזוג ולזו הנוצרת בשל נסיעה לרופא השיניים.
מחקר נוסף שנערך ב-2012 על ידי חברת SecurEnvoy העלה כי שיעור הסובלים מנומופוביה עלה ב-13% מאז בוצע המחקר הראשון, ומאפיין יותר נשים מאשר גברים (70% לעומת 61%), יותר צעירים מאשר מבוגרים (77% מבני העשרה).
למרות הממצאים שהעלו המחקרים השונים, פסיכולוגים נוטים שלא לראות בתופעה כ"פוביה", שכן גם אם נוצרת אצל הנומופוב חרדה, היא בגדר חרדה נורמלית שאינה מצריכה טיפול.
כעדות לכך מציינים שאף מטופל לא הגיע למרכזים לטיפול בחרדה בשל סיבה זו.
נוּמֶאַה היא עיר הבירה של הקולקטיב המיוחד הצרפתי של קלדוניה החדשה.
העיר נמצאת בחצי אי בחלקו הדרומי של האי גרנד טר, האי המרכזי בקלדוניה החדשה.
העיר היא גם בירתו של מחוז הדרום בקלדוניה החדשה.
העיר היא אחת המתועשות בדרום האוקיינוס השקט.
ההתיישבות הראשונה בסביבה הייתה של סוחר בריטי ב-1851. להוטים להכריז על שליטה בעיר, הצרפתים הקימו את ההתיישבות בשם פורט-דה-פרנס ב-1854 ושמה שונה לנומאה ב-1866. תחילה שימשה העיר כמושבת עונשין ובהמשך כמרכז לניצול הניקל והזהב שנחצבו בקרבת מקום.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה נומאה כמפקדת צבא ארצות הברית בדרום האוקיינוס השקט.
נומאה נחשבת לעיר המערבית ביותר מבין הערים שבאיי האוקיינוס השקט.
למרות שבעיר יש יותר ימי שמש מרוב איי האוקיינוס השקט, וכמה חופים לא רחוק ממרכז העיר, נומאה אינה יעד תיירות מרכזי.
הדבר נובע בין היתר מיוקר המחיה הגבוה והמחסור בשירותי טיסות זולים מיעדים מרכזיים באזור.
נומאה נמצאת בחצי אי הררי בקצה הדרומי של האי גרנד טר, שנמצא בדרום-מערב האוקיינוס השקט
נומאה נמצאת באזור של אקלים טרופי, עם קיץ חם וחורף חמים.
נמל התעופה נומאה מז'נטה, הנמצא בתוך העיר, משרת בעיקר טיסות פנים.
נמל התעופה הבינלאומי לה טונטוטה ממוקם כ-50 ק"מ מהעיר.
מסילת הרכבת היחידה שהייתה קיימת בקלדוניה החדשה, בין נומאה לעיר פָּאִיטָה, נסגרה ב-1940.
בעיר ממוקמת אוניברסיטת קלדוניה החדשה.
תחילה הייתה האוניברסיטה אחד משני המרכזים, ביחד עם אחד בפולינזיה הצרפתית, של האוניברסיטה הצרפתית באוקיינוס השקט שהוקמה ב-1987. אולם ב-1997 הוחלט לפצל את שני המרכזים וכך נוצרו אוניברסיטת קלדוניה החדשה ואוניברסיטת פולינזיה הצרפתית.
נומה שילה (15 באוגוסט 1942 – 14 באוקטובר 2020) הייתה עיתונאית וסופרת ילדים, כלת פרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת 1997.
נומה שילה נולדה וגדלה בתל אביב.
הוריה, אפרים ופרידל שימל, עלו מגרמניה בשנת 1934 והקימו את חנות בגדי הילדים והנשים "אֵיטם" ברחוב אלנבי בתל אביב.
אחותה רותי אדלר היא מרצה במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
שילה למדה בבית הספר מוריה בתל אביב ובגימנסיה גאולה.
לאחר שירותה הצבאי למדה בסמינר הקיבוצים הוראה לחינוך גופני, ובתום לימודיה החלה לעבוד בתיאטרון בימות כמנהלת הפקות.
כמו כן עסקה בתיאטרון בפרסום ויחסי ציבור ושימשה כעוזרת במאי לנסים אלוני בהפקת המחזה "נפוליאון חי או מת".
בשנת 1976 החלה לעבוד בעיתון "ידיעות אחרונות" כעורכת מדור תגובות, אותו ערכה שנים רבות.
פרסמה ארבעה ספרי ילדים וזכתה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 1997. ספריה עוסקים בחוויות הילדות וההתבגרות של ארבע ילדות שונות שיוצאות – כל אחת בדרכה – למסע הרפתקאות, כשהקשר שלהן לטבע ולבעלי חיים עז ומלא חמלה.
שילה נפטרה ב-14 באוקטובר 2020 ממחלת הקורונה.
ספורים שספרתי לפרנקו – או: הקציצה שלא נגמרת (כנרת 1993): קובץ סיפורים קצרים על הקשר בין גבי, גיבורת הספר לבין כלבה האהוב פרנקו.
עץ הג'ולים (עם עובד 1996): קובץ סיפורים קצרים על הרפתקאותיה של אפי בתל אביב.
המסע המופלא לכוכב אור (שילה 1998): סיפור מפגשה המרגש של דנה עם קאמי, חברה מכוכב אחר, ומסען המשותף לכוכב אור.
המלאך שלי (שילה 2000): סיפור על מפגש בין תמי, גיבורת הספר, למלאך השומר עליה.
יחד הם יוצאים למסע הרפתקאות בכדור הארץ ובכוכב המלאכים.
נומאד (ביוונית - נווד) הוא סרט אפי היסטורי קזחי משנת 2005, המתאר את עלייתו של אבלאי ח'אן על רקע התקופה.
הסרט הוגש כמועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-2007.
בסוף מאה ה-17 ותחילת מאה ה-18, אויביהם של הקזחים היו אנשי שבט ג'ונגאר ממונגוליה.
הקזחים לא הצליחו להתאחד מול פלישתם של הג'ונגארים, חלקם ברחו ולכן התקופה נקראת "מנוסת הרגליים המדממות".
הייתה בקרב העם תקווה כי צאצא של ג'ינגיס חאן יקום ויאחד את כל שבטי הקזחים ויגרש את אויביהם מאדמתם.
אוראז, אחד ממנהיגי השבטים יצא ב-1710 לחפש את הילד המובטח, שנולד לאחד השולטאנים הקזחים.
גם מנהיג חאנות ג'ונגאר גלדן, שמע כי הילד נולד וכוח צבאי נשלח להורגו.
במהלך הקרב הצליח אוראז להציל את התינוק, הוא גידל אותו, אסף נערים מכל ערבות קזחסטן ואימן את כולם להיות לוחמים, וכן הנחיל להם את הרעיון שאדם אחד או שבט אחד משול לזרד בודד שניתן לשבור בקלות, אבל כאשר מתאגדים - אי אפשר לשבור את הזרדים.
אחרי כעשור, צבאם של הג'ונגארים שנלחצו מדרום על ידי שושלת צ'ינג כחלק ממלחמת ג'ונגאר-צ'ינג, פלש פעם נוספת לקזחסטן.
בכינוס השולטאנים שהיו מנהיגי השבטים עלה הצורך העמידה אחידה ובבעלי ברית.
אולם הרצון לחופש של כל אחד מהשולטאנים גבר והם לא הצליחו להגיע להסכמה.
הכוחות הג'ונגארים הגיעו וצרו על העיר והוחלט שההתמודדות תהיה קרב של אדם אחד מכל צד.
אם הג'ונגארים ינצחו - העיר תיכנע ותפתח את שעריה ואם הם יפסידו הג'ונגארים יעזבו את המקום.
את הג'ונגארים יצג שאריש ואת הקזחים מנצור שניצח בקרב ובזכות זאת קיבל את השם אבלאי.
הג'ונגארים כיבדו את ההסכם ונסוגו.
הג'ונגארים שבו את גוהאר, נערה שמנצור היה מאוהב בה, מנצור/אבלאי יצא לשחרר את גוהאד, נשבה אף הוא, עמד במבחנים ונמלט יחד עם גוהאר.
אחרי חצי שנה פלשו הג'ונגארים פעם נוספת והפעם מצוידים בתותחים, ורק עמידת כל הקזחים ביחד הייתה יכולה להציל אותם.
ואכן, לוחמי השולטאנים האחרים הגיעו לעזור בקרב שהוכרע לטובת הקזחים.
קרב זה נחשב כאירוע המכונן של העם הקזחי ולאירוע שתרם לשקיעת החנאת הג'ונגארית.
ג'ייסון סקוט לי בתפקיד אוראז
מארק דקסקוס בתפקיד שאריש (המנהיג הג'ונגארי)
דילנאז אחמדייבה בתפקיד הוצ'ה, בתו של גלדן.
נומניוס מאפאמיה (יוונית עתיקה: Νουμήνιος ὁ ἐξ Ἀπαμείας) היה פילוסוף יווני שחי באפאמיה ופרח במחצית השנייה של המאה ה-2 לספירה.
ציטוטים מפיו של נומניוס וקטעים מכתביו הרבים נשמרו אצל אוריגנס, תאודורטוס , ובמיוחד אוסביוס מקיסריה, ומתוכם ניתן ללמוד על אופייה של הפילוסופיה האפלטונית-פיתגוראית, וקרבתה לתורתו של אפלטון.
נומניוס היה פילוסוף נאופיתגוראני, אולם מטרתו הייתה לעקוב אחר תורתו של אפלטון עד לפיתגורס, ובאותו הזמן להראות שהיא לא הייתה בסתירה לעיקרים ולפולחנים של הבראהמינים , היהודים, המאגי והמצרים.
כוונתו הייתה להחזיר את הפילוסופיה של אפלטון, הפיתגוראני האמיתי והמתווך בין סוקרטס ופיתגורס על טהרתה המקורית, ללא השפעת האסכולה האריסטוטלית והאסכולה הסטואית, ומטוהרת מההסברים הבלתי-מספקים והלא-הגיוניים, שלדבריו נמצאו אפילו אצל ספאוסיפוס וקסנוקרטס, ושעל ידי השפעתם של ארקסילאוס וקרנאדס, הובילו לסקפטיסיזם פילוסופי ללא תחתית.
חיבורו על האפוסטסי של האקדמיה האפלטונית מאז אפלטון, הכיל כפי הנראה מהקטעים הרבים שנותרו ממנו, תיאור מזערי ומשעמם של הנסיבות החיצוניות של האישים הללו, והיה מלא באגדות מופלגות על חייהם, מבלי להיכנס לאופיו של הסקפטיסיזם שלהם.
ספריו "על הטוב" נראה כי היו טובים יותר.
קיום אמיתי הוא זהה לאל הראשון, שקיים כשלעצמו ועל ידי עצמו, כלומר עם טוב, ומוגדר כרוח (נואוס).
האל הראשון מוסר את רעיונותיו לשני, מבלי לאבד אותם בעצמו, בדיוק כפי שאנו מוסרים ידע זה לזה, מבלי להחסיר אותו מאתנו.
לגבי היחס הקיים בין האל השלישי והשני, ולגבי האופן שבו גם עליהם להיות נתפשים כאחד (כנראה בניגוד למשך הזמן המעורפל של החומר), אין מידע שניתן לשאוב מהקטעים שהגיעו לידינו.
הסטייה העיקרית שלו מאפלטון היא ההבחנה בין "האל הראשון" לבין "בורא עולם", ככל הנראה בשל השפעתם של הפילוסופים היהודים באלכסנדריה (במיוחד פילון האלכסנדרוני ותאוריית הלוגוס שלו).
על פי פרוקלוס, נומניוס טען שישנו מעין שילוש של אלים, שאותם הוא כינה "אב", "בורא" ו"זה הנוצר", כלומר העולם.
הראשון הוא האלוהות העליונה או תבונה טהורה, השני הוא בורא העולם, השלישי הוא העולם.
נומניוס גם טען כי שלושת האלים, "האב", "הבורא" ו"הבריאה" היו בעצם אחד.
חיבוריו היו מוערכים מאוד על ידי הנאופלאטוניסטים, ונאמר על תלמידו של פלוטינוס, אמליוס גנטיליאנוס (שהיה ביקורתי כלפי הגנוסיס), שחיבר שני ספרי פרשנות עליהם.
חלק גדול מפרשנותו של נומניוס ל, מקורו בתאוריית הצורות של אפלטון.
נומניוס לקח הרבה גם מהדיאלוג האפלטוני "טימאיוס", המציג סיפור על בורא גדול בשם דמיורגוס, שברא את הכל בדמות הצורות של אפלטון.
אולם פרשנותו של נומניוס יכולה לגרום לבלבול משום שעל פי הפירוש הקלאסי לבראשית, אלוהים בורא הכל ולפני הרגע הזה זה לא היה קיים.
לא ברור היכן בדיוק עומד נומניוס עם חלק זה של בראשית.
ב"טימאיוס", אפלטון כולל בסיפור שלבריאה הייתה התחלה בזמן.
ייתכן שנומניוס ניסה להשיב על כך על ידי הצעה שהקוסמוס עובר מחזור של הרס ויצירה.
אמנם קשה לקבוע כיצד היה נומניוס מסביר את הסתירות הללו, ייתכן שהוא היה חושב את בריאתו המקורית של הקוסמוס כתחילתם של מחזורים כאלה.
נומניוס העריץ אמונות דתיות מזרחיות, ומצא הקבלות בין תורותיהם של פיתגורס ואפלטון ובין מנהגיהם ותורותיהם של דתות מזרחיות, ובהן גם זו של היהודים.
הוא כלל את היהודים בין נציגיהן של התרבויות המזרחיות שהוא העריך ביותר.
בכך הוא ניצב בניגוד בולט לסופרים שזמנם קרוב לשלו, שאף על פי שהיו מעריצים של חוכמה מזרחית, בזו ליהדות.
על פי לידוס, נומניוס תיאר את האל היהודי כ"אבי כל האלים", שעוצמתו אינה משותפת לאף אל אחר, והדגיש את אי-סובלנותו כלפי אלים אחרים.
על פי אוריגנס, בספר הראשון של "על הטוב", נומניוס ציין את היהודים "בין העמים המאמינים שאלוהים אינו גשמי".
באותו ספר, נומניוס ציין את היהודים בין "האומות ששמן הולך לפניהן", שתורותיהן ומנהגיהן תואמים לאלה של אפלטון.
התאולוג הנוצרי קלמנס מאלכסנדריה (215-150 לספירה בערך) ציטט את נומניוס, שהתייחס לדמיון בין תורותיהם של משה ואפלטון כשכתב: "מהו אפלטון, אם לא משה דובר יוונית אטית?".
לא ניתן לדעת באיזה הקשר נומניוס ערך את ההשוואה ביניהם.
אולם בהתבסס על כך, המסורת הנוצרית המאוחרת יותר שאבה את הרעיון, הזר לנומניוס, שאפלטון גנב את תורתו ממשה.
וכך נכתב בסודא, הלקסיקון הביזנטי מהמאה ה-10, על נומניוס: "זה הוא שהאשים את מחשבתו של אפלטון בכך שגנב מספריו של משה את השקפותיו על אלוהים ובריאת העולם".
אוריגנס העיד כי נומניוס ציטט את משה והנביאים בקטעים רבים בכתביו, בלפחות שלושה חיבורים שונים, ואף נתן לדבריהם של הנביאים פרשנות אלגורית.
פורפיריוס הביא ציטוט ישיר של נומניוס מספר : "רוח אלוהים מרחפת על פני המים".
בין הסופרים ההלניסטים, נומניוס די בולט בשימושו באזכורים מקראיים לנביאים, ובכך שהידע שלו אינו מוגבל לפרקים הראשונים של ספר בראשית.
אולם מלבד השימוש בתנ"ך, נומניוס פנה גם לאגדה החיצונית על המאבק בין משה לקוסמים המצרים.
בספר השלישי של "על הטוב" הוא כותב: "והבאים בתור הגיעו יאנס ויאמברס, חרטומים מצרים, אנשים שנחשבו כי אין עולים עליהם בעשיית קסמים בזמן שהיהודים גורשו ממצרים.
על כך שהיה ביכולתם של יאנס ויאמברס להתנגד למשה, נרמז גם בברית החדשה ובמסורת היהודית.
ככל הנראה, נומניוס למד הרבה על יהדות בעיר הולדתו אפאמיה, שבה הייתה אוכלוסייה יהודית ניכרת.
אפאמיה הייתה אחת משלוש ערים בסוריה שבשנת 66 לספירה הפגינה יחס אוהד כלפי תושביה היהודים בזמן המרד הגדול ברומא.
אזרחיה לא פגעו ביהודים, בזמן שבערים אחרות בסוריה הם נטבחו.
אולם אין סבירות של ממש שנומניוס עצמו היה יהודי.
תורתו אינה כוללת כמעט שום דבר יהודי באופן ספציפי.
התלהבותו של נומניוס ממשה אין דומה לה בכל הספרות היוונית, מלבד הקטע המפורסם בחיבור "על הנעלה" של פסאודו-לונגינוס.
אולם את הערכתו כלפי משה והמסורות הדתיות היהודיות ניתן להסביר על ידי אופנת האהדה המתמשכת כלפי היהדות, שהתקיימה בו-זמנית לצד הזרם המנוגד והמתועד יותר של האנטישמיות.
נולן רו (; נולד ב-1 במרץ 1988) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ.
רו החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של קן, עיר הולדתו.
לאחר כשלוש שנים עבר רו למחלקת הנוער של המועדון א.ס ביאביס בו שיחק כשנתיים.
בשנת 2004 עבר למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל לאנס.
בשנת 2008 חתם רו בקבוצה הבוגרת של המועדון בה שיחק כשנה ורשם הופעת ליגה אחת.
בשנת 2009 חתן רו בברסט לשלוש שנים, בה שיחק 80 משחקי ליגה וכבש 25 שערים.
בשנת 2012 חתם רו לחמש שנים בליל.
בליל היה לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה, בה רשם 112 הופעות ליגה בהן כבש 31 שערים.
בשנת 2015 חתם רו בשורות סנט אטיין.
לאחר עונה ראשונה מצוינת, חלה הידרדרות בעונת 2016/17 עם הגעתו של החלוץ רוברט בריץ' לקבוצה, מעמדו של רו ירד.
וביולי 2017 חתם במץ העולה הטריה לליגה 1.
בשנת 2010 זומן רו לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה שותף בשני משחקים וכבש צמד שערים.
נעמי אליזבת "נומי" לאם היא זמרת ופזמונאית אמריקאית ופעילה פוליטית.
רגלה השמאלית של לאם נכרתה בהיותה בת שלוש, בעקבות הפרעת צמיחת העצם עבורה נדרש תותב.
בעקבות הכריתה היא הרגישה אאוטסיידרית והפכה לפעילה פוליטית כבר בגיל הנעורים.
לאם ידועה גם בשל האקטיביזם שלה בנושא קבלת שומן.
לאם היה מעורבת בסצנת הקווירקור באולימפיה, וושינגטון, שם הייתה מופיעה עם מגוון מוזיקאים.
ב-1991 היא פרסמה פנזין בשם "I'm So Fucking Beautiful", בו ביטאה בטקסט ובגרפיקה את הכעס שלה על ההתייחסות אליה כאישה שמנה.
בשנת 1999, לאם הוציאה אלבום בכורה בסגנון פאנק רוק (Punk rock) עם תמות מהפכניות, בשם "Anthem" (המנון).
במקור, חברת התקליטיםTalent Show התכוונה להוציא אלבום אוסף עם להקות שונות עבורם היא משמשת כסולנית, אך לאם הקליטה את החומר מחדש בתור פרויקט סולו.
באותה שנה, לאם הוציאה גם את האלבום "The Transfused", פסקול של מחזמר רוק אנטי-תאגידי שהיא יצרה עם להקת "The Need", עוד הרכב מתנועת הקווירקור.
אלבומה הבא, "Effigy", שהוציאה חברת התקליטים הקלטות יויו ב-2000, היה אלבום מוזיקה אלקטרונית, דיסקו-פופ במקום רוק - אך לדבריה של לאם, עדיין פאנק.
גם אלבום זה דיבר על מהפכה, אך הפעם מהפכה פנימית במקום החיצונית.
בשנות האלפיים, לאם המשיכה לפרסם פנזינים, וגם הגישה הרצאות תיאטרליות באוניברסיטאות על דיכוי מבוסס משקל גוף.
בשל הופעותיה, לאם הייתה מועמדת לפרס "אשת השנה" של מגזין Ms.
לאם גם השתתפה במסע הופעות של ספוקן וורד עם ההרכב Sister Spit, והייתה כתבת קבועה במגזין Punk Planet.
מינואר 2004 עד מאי 2005, לאם אירחה תוכנית "מיקרופון פתוח" ג'נדרקווירי בשם "The Finger".
המופע אירע בחנות פמיניסטית לצעצוע מין בשיקגו, וכללה מופעי שירה, אלתורים, קומדיה, ריקוד, סיפורים, תערוכות וידאו, מוזיקת פולק, מוזיקת רוק, מיצג ואמנות מיצג.
המוזיקה של לאם היא אחד מנושאי הסרט התיעודי משנת 2006 Young, Jewish, and Left.
ראיון איתה על הקשר בין פאנק רוק ויהדות מופיע בתוספות של ה-DVD של הסרט.
לאחר מכן, עבדה לאם בשיתוף פעולה עם הלהקה Tricrotic, ויחד הוציאו EP אחד.
בשנות ה-2010 ממשיכה לאם בשיתופי פעולה עם אמנים קווירים ופאנקיסטים, ויש לה טור במגזין make/shift.
היא גם מופיעה במסגרת ארגון מאזור סן פרנסיסקו בשם Sins Invalid, ארגון ללא מטרת רווח לקידום האמנויות, אשר מארגנת הופעות על מיניות, מגדר ונכות, ומקדמת יצירות של אמנים קווירים ולא-לבנים.
בשנת 2012 לאם הייתה הדוברת המרכזית בכנס הדו-שנתי Femme, כנס המיועד לנשים לט"ביות.
היא גם השלימה את ספרה הראשון, במסגרת לימודי תואר שני, סדרה של סיפורים קצרים על טראומה ושינוי הנקרא 515 רמזים.
נומה קאליו (באסטונית: Nõmme Kalju FC) הוא מועדון כדורגל אסטוני מקצועי ממחוז נומה של העיר טאלין, אסטוניה.
המועדון שנוסד בשנת 1923 והוקם מחדש בשנת 1997, מתחרה בליגת העל האסטונית ובאמתחתו שתי אליפויות (מהשנים 2012 ו-2018) ושני גביעי אסטוניה (מעונות 2014/2015 ו-2024/2025).
ב21 ביוני 2016 הדיחה נומה את מכבי חיפה ממוקדמות הליגה האירופית עם 1-1 בסיכום שני המשחקים וניצחה בדו-קרב פנדלים 5-4
נומידיים (שם מדעי: Nomeidae; באנגלית "Driftfish" - דגי סחף) היא משפחה של דגים מסדרת הדקראים הקרובים לכפחניים.
המשפחה כוללת 3 סוגים ו-16 מינים.
דגים אלה חיים ברחבי האוקיינוסים הטרופיים והסוטרופיים ברחבי העולם וחלקם צוללים לעומקים.
הגדול בבני המשפחה יכול להגיע לאורך מטר.
הם בעלי סנפירי חזה ארוכים וזנבות קצרים ובעלי עיניים גדולות.
הדגים חיים על תזונה ממדוזות ומסיפונופורות שדומים להם אך אינם קרובים.
המין דג השלפוחן ניזון דרך קבע על הסינופרה הצפה שלפוחן מצוי - יצור ארסי שזרועותיו הורגות בקלות דגים אחרים.
דגים נוספים מהמשפחה ניזונים מאצות גדולות כמו קלפ וסרגסו.
סוג Cubiceps - בו 10 מינים
סוג ומין יחיד דג השלפוחן (Nomeus gronovii)
סוג Psenes - בו 5 מינים
נולן ג'רארד פאנק הוא שחקן, דוגמן וזמר קנדי.
נולן ג'רארד פאנק נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה.
בשנת 2001 קיבל את תפקידו הראשון כאשר גילם ילד בשם ריאן בסדרת המדע-בדיוני "שבעה ימים" של רשת UPN.
בשנת 2003, השתתף בסרט גיבורי העל "אקס-מן 2" בבימויו של בריאן סינגר.
כמה שנים לאחר מכן השתתף בסרטים "בלתי נראה 2", "ספקטקיולר!", "שכול" ו"טריפל דוג".
בשנת 2007, קיבל מועמדות בטקס פרס ליאו על תפקידו בסדרת הנעורים הקנדית "Renegadepress.com".
בשנת 2008 השתתף בווידאו קליפ לשיר "Stay My Baby" של מירנדה קוסגרוב.
ב-12 בינואר 2009, הופיע לראשונה בהארד-רוק קפה שבניו יורק.
את קריירת השירה שלו החל בסדרת הטלוויזיה "Glee".
בשנת 2012, השתתף בסרט האימה "הבית בקצה הרחוב".
מאוחר יותר השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "אוקוורד" ברשת MTV.
בדצמבר 2013, נודע כי פאנק יהיה הדוגמן הראשי של ורסצ'ה, בקמפיין אשר התקיים כמה חודשים לאחר מכן.
בשנת 2017 לוהק לתפקיד טייסון קאראן בסרט האימה "מת או חובה".
הסרט יצא לאקרנים ב-13 באפריל 2018.
בשנת 2020 גילם את אחת הדמויות הראשיות בעונה הראשונה של הסדרה הקומית "הדיילת" המבוססת על הרומן משנת 2018 בעל אותו השם מאת כריס בוהאליאן; ושודרה לראשונה ב-HBO Max ב-26 בנובמבר 2020.
שנהסרטתפקידהערות2003אקס-מן 2ילד2006בלתי נראה 2ג'וש2008Deadgirlדווייר2010Malevolence 2: BereavementויליאםTriple Dogטוד2012הבית בקצה הרחובטיילר ריינולדס2013Evidenceטיילר מוריסלילות פורנוגרפייםראייןרידיקלונה2014WildLikeטומי2016American Romanceג'ף מדיסון2017שוב שלוםלס2018מת או חובהטייסון קאראןGhost Lightג'ייסון פאלמר2019ברלין: סיפור אהבהניקו2022הלילה הארוךג'ק קאבוטTBARaptusרפטוס
נועם כהן (3 במרץ 1992 – 1 באוקטובר 2021), ידוע בשם הבמה נומי, היה ראפר ישראלי.
כהן נולד וגדל במעלה אפרים עד גיל שנתיים וחצי.
לאחר שהוריו התגרשו עבר לגור עם אימו בחולון.
מגיל שלוש וחצי גדל והתחנך בבאר שבע לאחר שאימו נישאה בשנית.
הוא למד בחטיבת הביניים של כפר הנוער אשל הנשיא.
לאחר כשלוש שנים בחטיבה זו ובעקבות צלילתו אל עולם המוזיקה, כהן החליט לעזוב את אשל הנשיא ועבר למכללה הטכנולוגית של חיל האוויר, שם סיים את לימודיו.
במרץ 2011, התגייס לצה"ל ליחידת יהל"ם של חיל ההנדסה הקרבית, תחתיה סיים שירות מקוצר.
מיד עם שחרורו מהצבא, הוא למד בקורס לברמנים, קיבל רישיון לשיט והחל בלימודי משחק, כשבהמשך פרש.
בגיל 13 החל לכתוב ראפ תחת שם הבמה "נומי"; לימים, כהן פירש את שם הבמה שלו כ"ניו מי" (בתרגום לעברית: "האני החדש").
שנתיים מאוחר יותר, כהן הופיע לראשונה על במה בתל אביב ביחד עם חברו לימים, אביחי נפתלי.
בנוסף, השתתף במעגלי פריסטייל עם בני נוער בגילו בבאר שבע.
ב-2008, הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "נשאר לבד", שעלה בפורום "ראפ מחתרתי" באתר קהילות הפורומים הישראלי, FXP, כשבהמשך החליט לגנוז אותו.
רוב שיריו הראשונים הוקלטו בחדרו עד לגיל 18, כשמאוחר יותר עבר להקליט באולפני הקלטות בעיר.
ב-2009 הכיר את גיא ביטון (פנץ') וביחד הם הופיעו במועדונים בעיר.
באותה השנה, הוציא לאור שני מיקסטייפים, האחד בשם "נועם אחר", והאחר בשם "Blacklist" לצד אותו פנץ' ורועי זיסקינד.
בשנתיים שבאו לאחר מכן, שחרר שני מיקסטייפים נוספים: "נומיסטייל", ו"שינויים", אותם הוציא להורדה חופשית בפורום FXP.
במהלך תקופה זו, הקליט בעיקר עם אביחי נפתלי, שהיה חבר באותו הזמן בהרכב המוזיקלי פרנקלין, כשמבין שיתופי הפעולה ביניהם בלטו הרצועות "זוכרת" ו"הייטר".
ב-2014 עבר מבאר שבע למרכז הארץ כדי להיות קרוב לסצנת הראפ וליצור תוכן באופן מקצועי יותר.
באותה תקופה, הוא חבר למפיק המוזיקלי גיא קושנירסקי, שהפיק את שיריו.
ב-2019 יצא האלבום "ילד מסדרון" של אביחי נפתלי, בו התארח בשיר "מה השם שלי".
ב-8 בספטמבר, הוציא את אלבום הבכורה, "רוקסטאר, כפרה".
האלבום זכה למאות אלפי השמעות בפלטפורמות הסטרימינג ולביקורות חיוביות.
נוסף על כך, האלבום לווה בסיבוב הופעות בשם "טור קוביין, באנג!".
לאחר צאת האלבום, כהן עבד על אלבום שני, כשהספיק להוציא מתוכו שני סינגלים: "סטיבי", ו"הנוף משתנה" במהלך שנת 2020. באותו הזמן שכהן היה בארצות הברית, הקליט שיר בשם "האחים בלוז" יחד עם טיאובי, שהיה אמור להיות חלק מתוך אלבום משותף אותו תכננו להפיק בעתיד.
בדצמבר 2022, TOB (תום גוטמן) באלבום לאלבום השנה של ההיפ הופ לשנת תשע"ג.
הפיק את אותו השיר כחלק מאלבום לזכרו של כהן, שנקרא בשם "ג'ון בלושי", כשכולו הוקדש למשפחתו של כהן.
ב-1 באוקטובר 2021 נהרג כהן בתאונת אופנוע על כביש 4, סמוך לגבעת שמואל.
אמנים רבים בסצנת ההיפ הופ הישראלי ספדו לכהן, כשביניהם רביד פלוטניק, רון נשר, סטטיק, ההרכב הלם תרבות ואיתי לוקץ'.
נקבר בבית הקברות החדש בבאר שבע.
במאי 2022 נערך עבורו ערב הנצחה בהשתתפות בני משפחתו וחבריו מסצנת ההיפ הופ, ביניהם רביד פלוטניק, לוקץ', מוקי ואיזי.
במסגרת הערב הופקה גרסה מחודשת לשירו "אין לי זמן" בביצוע משפחתו, חבריו ואמנים מוכרים מסצנת ההיפ הופ.
בנוסף, חשפה אימו כי משפחתו עובדת על הוצאת אלבומו השני, עליו עבד נומי לפני מותו.
ביולי 2022 הוציאו ההרכב "הלם תרבות" את האלבום "דירת שותפים", מתוכו יש שני שירים לזכרו של נועם.
"תקוע בפקק", שיר שמדבר על המלחמה בכביש בין החוסר סבלנות לפקקים ולנהגים בישראל לבין הסכנה של לעשות שטויות מסוכנות בכביש.
השיר נגמר בסאונד של תאונה בכביש, אמורה לייצג את התאונה של נומי שגוותה את חייו.
השיר שמגיע מיד אחריו באלבום הוא "לך תביא ת'וויסקי" שמדבר על הגעגוע אליו והקושי לשחרר.
בספטמבר 2022 הוציא חברו אביחי נפתלי את האלבום "וויסקי ודמעות", שלדבריו, מוקדש כולו לזכרו של כהן.
בספטמבר 2024 יצא אלבומו "חמרמורת", אלבום לזכרו של נועם בו השתתפו אמנים מובילים כמו רביד פלוטניק, טונה, זי קיי, מוקי ועוד.
2009: Blacklist (עם פנץ' ורועי זיסקין)
נומידותריים (שם מדעי: Numidotheriidae) היא משפחה נכחדת מסדרת הפילאים, אשר התקיימה החל מסוף הפלאוקן עד לתחילת האוליגוקן, שבפלאוגן.
משפחה זו כוללת ארבעה סוגים שנחשבים למוקדמים ביותר ולקטנים ביותר מבין הפילאים.
המאובנים שלהם התגלו בצפון אפריקה, בעיקר במרוקו, לוב ובדרום אלג'יריה.
מינים אלה דמו במראם להיפופוטמיים קטנים והיו בעלי גולגולת נמוכה וארוכה עם חוטם רחב ומבנה שיניים גדולות יחסית.
ככל הנראה הם היו אוכלי כל בנוסף לתזונתם על עלים, פירות וצמחי מים.
הם היו קטנים יחסית והגיעו עד למשקל 15 ק"ג, אך הדאויותריום היה גדול יותר והגיע למשקל של 200 ק"ג.
מינים התפתחו לפילאים שוכני ביצות וגדות מים כמו המריתריום ולמיני הבריתריים.
נומינגיה (שם מדעי: Nomingia) הוא סוג של דינוזאור תרופוד דו-רגלי ממשפחת האובירפטוריים (על פי כמה חוקרים משתייך למשפחת הקנגנתיים) שחי במהלך הקרטיקון העליון של מונגוליה שלפני 70 מיליון שנה מזמננו.
ממצאיו התגלו ב-1994 בשכבות של מדבר גובי, והוא נחקר בשנת 2000 בידי החוקר רינחן ברסבולד .
הוא נקרא על שם "מדבר נומינגין" (Nomingiin Gobi), שהוא חלק ממדבר גובי, בו התגלו ממצאיו.
הנומינגיה היה דינוזאור קל משקל וזריז בהתבסס על מבנה גפיו הקלות והיה כנראה מכוסה נוצות ששימשו בעיקר לראווה ולחימום.
היו לו מעט שיניים ולסתו התאפיינה במקור עבה דומה למקורו של הצ'ירוסטנוטס, קרובו שחי בקרבתו.
במקום שיניים הוא השתמש בטפריו הגדולים והארוכים לטיפול במזון.
פאול מעריך את גודל הדינוזאור באורך 1.7 מטר ומשקל של 20 קילוגרם בקירוב.
נומדל (בנורווגית: ˈnʉ̀ːmədɑːɫ) הוא עמק במזרח נורווגיה הממוקם במחוז בוסקרוד.
הוא כולל את העיריות פלסברג, נור ואובדאל ורולאג.
מבחינה אדמיניסטרטיבית, הוא כולל גם את קונגסברג.
נומדל הוא העמק הדרומי ביותר במזרח נורווגיה.
רוב שטח העמק הררי, במיוחד במערב, עם דפנות עמק תלולות.
הוא משתרע בין פלסברג בדרום לרודברג בצפון ועובר דרך העיריות פלסברג, רולג ונורה ואובדל.
הנהר השלישי הארוך ביותר בנורווגיה, זורם דרך העמק.
כביש לאומי 40 יוצא מלרוויק ועובר דרך העמק.
כביש לאומי 7 חוצה את הרדנגרווידה לגיילו ועובר דרך העמק.
רכבת קו נומדל (Numedalsbanen) נפתחה בשנת 1927 והפסיקה את פעילותה בשנת 1988. מסילת הרכבת לשעבר מווגלי לרודברג, שעוברת דרך העמק, משמשת כיום בעיקר לרכיבה על אופניים.
חקלאות וייעור הם ענפים חשובים בעמק יחד עם ייצור אנרגיה מימית, כמו גם תנועת תיירים הולכת וגוברת.
השם מגיע מנורדית ופירושו "עמק".
השטח מנומדלסלגן מפלסברג ועד להארדנגרבידה לאורך כל העמק, יש מספר מאוד גדול של מטיילים ואדריכלים סקנדינבים.
יש עדיין יותר מ-40 בניות עץ היסטוריות, בניינים וארבע כנסיות מקבצות: כנסיית פלסברג, כנסיית רולג, כנסיית המור נורא וכנסיית אורווד.
נומדל היה גם המיקום של אחד מ"שבילי נורדמן "(נורדמנשלפנה), שהיו הכבישים הישנים הראשיים בין מזרח למערב הרדנגרבידה.
על השבילים המסומנים ניתן לראות שרידים של מקומות מגורים מתקופת האבן, עבודות ברזל ביצה ותלוליות קבר.
בנומדל יש גם כמה מוזיאונים, ביניהם המוזיאון הפתוח נור ואוגדאל (נור ואובדאל ביגדטון) באובדל, מוזיאון האוויר הפתוח רולאג (רולאג ביגדטון) ברולאג, ומוזיאון האוויר הפתוח דוסט (דוס בייגדטון) בפלסברג.
אלה אוספים של בניינים היסטוריים, שנבנו בעיקר בסגנון המסורתי המשותף לעמק.
נומה דני פוסטל דה קולנז' היה היסטוריון צרפתי.
ספרו המרכזי "La Cité antique" (העיר העתיקה; 1864) היה ניסיון פורץ דרך לחקור את התרבות, החברה, הדת והמסגרת המשפטית והמדינית של יוון העתיקה ורומא העתיקה ואלה של הודו כמערכות הנובעות מגרעין משותף, על סמך קרבה לשונית בין מושגים.
גישתו המחקרית, שהייתה אנתרופולוגית מחד ומבוססת על הבלשנות ההיסטורית מאידך, השפיעה על תלמידו אמיל דורקהיים, מאבות הסוציולוגיה ומדעי החברה.
כן חקר את ההיסטוריה של צרפת בראשית ימי הביניים.
שנים ראשונות וה-La Cité antique
לאחר שהשלים את לימודיו באקול נורמל סופרייר, עבר לבית הספר הצרפתי באתונה (École française d'Athènes), מוסד שניהל מחקר ארכאולוגי, וניהול במסגרתו חפירה באי חיוס ב-1853.
ב-1858 הגיש שני חיבורים בלטינית על החברה הרומית.
כבר בחיבורים המוקדמים נקט בגישה חדשנית לפיה אין לראות את הרומאים כ"צרפתים לובשי טוגה", אלא לחקור אותם באופן ישיר כתרבות זרה.
זאת על ידי שימוש בקריאת מקורות ראשוניים בשפות המקור לטינית, יוונית עתיקה וסנסקריט במקרה של מחקר החברה ההודית.
גישה זו הובילה לתובנות של "La Cité antique" אותו פרסם ב-1864, לפיהן המסגרות החברתיות, התרבותיות, המשפטיות והמדיניות מבוססות על עקרונות דתיים מחד ועל מבנה המשפחה מאידך.
מבנה המשפחה משפיע על מבנים גדולים יותר של שבט, מעמד חברתי, עיר-מדינה וכדומה.
היסטוריה של צרפת בראשית ימי הביניים
בשנות ה-60 של המאה ה-19 כיהן כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת שטרסבורג.
ב-1870 מונה לפרופסור באקול נורמל סופרייר וב-1878 היה לממונה הקתדרה להיסטוריה של צרפת בימי הביניים שנוצרה במיוחד עבורו בסורבון.
פלישת פרוסיה לצרפת במלחמת פרוסיה-צרפת הסבה את תשומת ליבו לפלישות השבטים הגרמאנים לאימפריה הרומית בכלל ולאזור גאליה בפרט.
לפי התזה שביסס על מקורות ראשוניים, הראה דה קולנז' שהפלישה לא הייתה פשיטה אלימה ומהירה, אלא להפך – התבססות איטית וארוכת-שנים, שספגה עקרונות ארגוניים רומיים והכפיפה את עצמה למבנה החברתי והמשפטי הרומי.
בין היתר הראה דה קולנז' שהשפעתו של החוק הרומי על המערכת החוקית של מרובינגים לא הייתה פחותה מזו של החוק הסאלי הגרמאני.
כך הגיע למסקנה, שהייתה לה רלוונטיות פוליטית לתקופתו – שגאליה לא נכבשה על ידי הגרמאנים – אלא להפך – שמתיישבים גרמאניים נספגו בפרובינקיה הרומית וקיבלו על עצמם את חוקיה ותרבותה.
תזה זו ראה אור לראשונה בספר, שהיה אמור להיות הכרך הראשון בין שלושה "Histoire des institutions politiques de l'ancienne France" ("היסטוריה של המוסדות הפוליטיים של צרפת העתיקה"; 1874) וספקה קיתונות של ביקורת מצד היסטוריות גרמניים וצרפתיים כאחד.
אחד העקרונות שביקש להציג הוא מקומה של ההתארגנות החברתית של השבטים המשפחתיים והשכבות והשפעתה על הארגון המדיני והמשפטי.
מכך נגזרה הערכה למידה של דמוקרטיה כבסיס שלטוני עדיף על טוטליטריזם.
נומידותריום (שם מדעי: Numidotherium; משמעות השם: "בהמת פוספט") הוא סוג נכחד של פילאי קדום ממשפחת הנומידותריים, אשר חי במשך האאוקן של צפון אפריקה לפני 46 מיליון שנה מזמננו.
יונק זה הגיע לגובה 90 עד 100 ס"מ בכתפיו ולמשקל של 200 עד 300 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבמשפחתו, אשר הכילה חלק מהפילאים הקטנים ביותר.
המאובנים של פילאי זה התגלו באלג'יריה ובלוב שבאותה תקופה היו לחות בהרבה מכיום וכללו אזורי ביצות ומקווי מים.
היונק הקדום היה בעל חוטם קצר דמוי חדק של טפיר ובעל שיניים חדות דומות לשיני שפן.
הוא היה בעל גוף חביתי שתמך במשקלו והיה בעל כפות קטנות עוטות פרסות.
הנומידותריום הזכיר במעט את הבריתריום שאולי התפתח ממנו וחי בדומה להיפופוטם באזורי ביצות וליחך עלים, פירות וצמחי מים.
"נומה נומה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1968 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה הראשונה באלבומו השלישי של הצמד, יחד לתמיד.
"נומה נומה" נכתב על ידי שמואל רוזן והולחן על ידי אפי נצר והופק על ידי דוד קריבושי.
זהו שיר ערש המושר בפי אב לבנו הקטן.
לאורכו דואג אביו להפיג את כל חששותיו של בנו מהשינה הקרבה: החושך, הכיסא שנראה כמו שד בלילה, הכלבים שנובחים וקולות הרוח בתריסים.
בשורה האחרונה של השיר נאמר "נו כבר, אבא מת לישון!".
ב-23 ביוני 1968 נכנס למצעד הפזמונים השבועי של במקום העשירי.
בשבוע שלאחר מכן, ב-30 ביוני, עלה למקום התשיעי, שיאו במצעד.
לבסוף, ב-14 ביולי, יצא מהדירוג לאחר שלושה שבועות צעידה רצופה.
בפילוסופיה, נומולוגיה מתייחסת ל"מדע של חוקים" המבוסס על התיאוריה לפיה ניתן לפרט תיאורים המוקדשים לא להיבטים מסוימים של המציאות אלא בהשראת חזון מדעי של תוקף אוניברסלי המובע על ידי חוקים מדעיים.
"נומולוגיה" נובעת מהמילים היווניות נומוס (), חוק, ולוגוס (), סיבה.
המונח נומולוגיה הגיע אולי מאריסטו.
הסיומת "ology" מרמזת על "סדר", "מילה" או "סיבה", ועוסקת בהיגיון סובייקטיבי או "לוגי" כמו בסוציולוגיה ובפסיכולוגיה.
החלק "נום" מרמז על "שלטון" ו"חוק", והוא קשור לחוקיות אובייקטיבית כמו בכלכלה.
גישה נומולוגית מחייבת לקחת בחשבון היבטים סובייקטיביים ואובייקטיביים.
נומולוגיה מספקת מסגרת לבניית רשת נומולוגית של יחסים בין מבנים בקבלת החלטות.
נומותטיקה (Nomothetic), שמשמעה הוא הצעה או אפשרות של חוק במסגרת הנומולוגיה.
המודל הדדוקטיבי-נומולוגי (Deductive-nomological model) של הסבר מדעי, שמציג את ההסבר המדעי כמבנה דדוקטיבי (הסקה מהכלל אל הפרט), שהאמת שבהנחות היסוד שלו כרוכה באמיתות מסקנתו, ותלויה בחיזוי של התופעה שיש להסביר.
בפילוסופיה של המדע מקובל להבחין בין הסברים נומולוגיים (מבוססי חוקים כלליים) לבין הסברים היסטוריים (מבוססי אירועים ספציפיים).
הבחנה זו הוצעה בעיקר על ידי קרל המפל במסגרת מודל ההסבר הדדוקטיבי-נומולוגי (DN model).
הסברים נומולוגיים מתארים מנגנונים כלליים או תהליכים על בסיס חוקים, ואינם תלויים בהתרחשות ממשית של אירועים פרטיים.
הסברים היסטוריים מתמקדים ברצף אירועים ממשיים, ומתארים את ההתרחשות בפועל.
הבחנה זו מאפשרת להבין את ההבדל בין הסברים שמיועדים לחיזוי ולתיאור כללי לבין הסברים שמתמודדים עם ייחודיות האירועים בפועל.
נומארך (ביוונית עתיקה: νομάρχης, במצרית עתיקה: ḥrj tp ꜥꜣ הצ'יף הגדול) היה מושל פרובינציאלי במצרים העתיקה.
המדינה חולקה ל-42 מחוזות, שנקראו נומים (יחיד spꜣ.t, ברבים spꜣ.wt).
נומארך היה הפקיד המנהלי האחראי על נום.
המונח נום נגזר מיוונית עתיקה: νομός nomós "מחוז.
ניתן לתעד את חלוקת הממלכה המצרית לנומים עוד בתקופת שלטונו של ג'וסר מהשושלת השלישית מתקופת הממלכה הקדומה המוקדמת, בערך 2670 לפני הספירה, ואולי ניתן לתארך מוקדם עוד יותר לתקופה הקדם-שושלתית של עמק הנילוס.
הרשימות הטופוגרפיות המוקדמות ביותר של מצרים העליונה והתחתונה מתוארכות לתקופת שלטונו של נ-אוסר, מאמצע השושלת החמישית, ומאז לא חיו הנומארכים עוד בבירה המלכותית אלא נשארו במחוזותיהם.
כוחם של הנומארכים גדל עם הרפורמות של יורשו השני של נ-אוסר, צ'ד כא רע איסי, אשר ביזרו למעשה את המדינה המצרית.
תפקיד הנומארך הפך במהירות לתורשתי, ובכך יצר מערכת פיאודלית וירטואלית שבה נאמנות מקומית החליפה אט אט את הציות לפרעה.
פחות מ-200 שנה לאחר שלטונו של דידקרה איסי, הפכו הנומארכים לראשי המחוזות הכל-יכולים.
עם שחר של תקופת הביניים הראשונה, פחת כוחם של הפרעונים מהשושלת השמינית עד כדי כך שהיו חבים את מעמדתם לנומארכים החזקים ביותר, להם יכלו רק להעניק תארים והוקרה.
כוחם של הנומארכים נותר חשוב במהלך התחייה המלכותית המאוחרת תחת הדחף של השושלת האחת-עשרה, במקור משפחה של נומארכים מתבאי.
כוחם פחת במהלך תקופת השושלת השתים-עשרה שבאה לאחר מכן, והיווה את הבמה לשיא הכוח המלכותי במהלך תקופת הממלכה התיכונה.
שימוש חוזר מאוחר יותר במונח
התואר נומארך המשיך לשמש גם בתקופה הרומית.
התואר נמצא בשימוש גם ביוון המודרנית עבור ראשי מחוזות יוון , המכונים גם הם נומים (פל.
νομοί, nomoi; νομαρχία, נומרכיה משמשת גם להתייחסות לאזור שבתחומו של נומארך).
נולנדורפפלאץ בלילה הוא ציור מאת הצייר הגרמני לסר אורי, שנוצר בשנת 1925. היצירה מוצגת כיום בגלריה הלאומית הישנה בברלין, גרמניה.
הציור מבוצע בטכניקת שמן על בד וממדיו 72.5 על 54.5 ס"מ.
הוא נרכש על ידי הגלריה בשנת 1926 ישירות מן האמן.
אורי צייר את התמונה מן הקומה הרביעית של ביתו ברחוב נולנדורפפלאץ 1 – מבנה שנהרס במלחמת העולם השנייה – בו התגורר ופעל משנת 1901 ועד מותו.
ברקע נראית תחנת הרכבת העילית של נולנדורפפלאץ.
אורי נמנה עם אמני האימפרסיוניזם הגרמני שהתעניינו באור המלאכותי של העיר בלילה, נושא שהתפתח לאחר 1900 בעקבות השימוש הגובר בתאורה עירונית.
כמו בעבודות אחרות שלו, גם כאן מהווים השתקפויות אור הפנסים, השלטים ופנסי המכוניות על האספלט הרטוב את לב הקומפוזיציה.
האור והברק הצבעוני הפכו למושא הציור בפני עצמם.
בהשוואה לעבודות מוקדמות של אורי, כגון "רחוב ברלינאי בלילה" (1889), המאופיינות בגוני שחור-בז', ציור זה מתבלט בפלטת צבעים בהירה וססגונית – גוונים של צהוב, אדום-חלודה וכחול.
אף המדרכה בצד השמאלי, בה נראים זוג מהלך מתחת לעצים עם מטרייה, מוארת בגוונים צבעוניים.
סדרת ציורי הלילה של לסר אורי זכתה לפופולריות רחבה, ונחשבת ליסוד מובהק בסגנונו.
לדברי ההיסטוריון קרל שוורץ, ציוריו משקפים את השינויים שהתחוללו בעיר: הדיליז'נסים הוחלפו במכוניות, כרכרות הסוסים – בחשמליות, וגז-הלילה בפנסי קשת חשמליים.
כך הפכו הלילות העירוניים למלאי קסם ותנועה, ואורי תיאר את הלך הרוח החדש של העיר המודרנית.
1949–1952: השאלה ממושכת למשרדי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, ברלין המזרחית
2006–2014: סדרת תערוכות "אימפרסיוניזם ברלינאי", ברחבי גרמניה
2019: מקס ליברמן ולסר אורי – אימפרסיוניסטים ברלינאים, וילה ליברמן, ברלין
בארצות הברית, למשל, מקובלים לימודים כלליים מאוד בשנת הלימודים הראשונה במכללות.
סטודנטים לביולוגיה, לכימיה, לפיזיקה ולגאולוגיה, למשל, לומדים כמעט את אותם הנושאים בשנת הלימודים הראשונה, ורק לאחר מכן הם מתחילים ללמוד נושאים מהתחום שבחרו.
מטעם זה קשה לקיים בארצות הברית נומרוס קלאוזוס לפי תחום הלימוד (לדוגמה, קביעת רף קבלה גבוה יותר לסטודנטים לפיזיקה מאשר לסטודנטים לכימיה), וסינון הסטודנטים מינימלי.
ברוב המדינות קיימות שתי שיטות עיקריות לסינון מועמדים לקבלה לאוניברסיטה: באמצעות ממוצע ציוני תעודת הבגרות ובאמצעות בחינות כניסה והתאמה, כגון בחינה פסיכומטרית.
במקומות רבים ובהם ישראל משלבים את שתי השיטות.
מקצועות לימוד מסוימים מבוקשים במיוחד, ולכן נקבע להם רף כניסה גבוה.
רשימת המקצועות הללו משתנה באופן תדיר לפי מגמות בשוק העבודה.
כך, למשל, הועלה בצורה ניכרת סף הקבלה ללימודי מדעי המחשב בתחילת שנות ה-90, עם פריחתו של שוק ההיי-טק.
רף הקבלה נקבע במידה מסוימת גם לפי הקושי היחסי של המקצוע, אך לעיתים ננקטת גישה של קבלת סטודנטים רבים לשנת הלימודים הראשונה וסינונם לאחר מכן, כלומר - רק הסטודנטים המצטיינים ביותר יכולים להמשיך בלימודים.
לימודי הרפואה, שסף הקבלה אליהם גבוה באופן מסורתי, מהווים דוגמה לגישה הראשונה.
לימודי הפיזיקה, למשל, מהווים דוגמה לגישה השנייה, שכן סף הקבלה נמוך בדרך כלל; בשנת הלימודים הראשונה פורשים סטודנטים רבים אשר אינם מסוגלים להתמודד עם רמת הלימודים.
לפני מלחמת העולם השנייה התייחס המושג נומרוס קלאוזוס לתופעת סינון הסטודנטים לפי דתם או שייכותם האתנית, בצורה של איסור מוחלט על קבלתם של סטודנטים בני דת או קבוצה אתנית מסוימת, או הקפדה על כך שמשקלם היחסי של סטודנטים ממיעוט מסוים לא יעלה על חלקם של בני מיעוט זה באוכלוסייה.
מגבלה זו הופעלה באחדות ממדינות מזרח אירופה בעיקר ביחס לסטודנטים ממוצא יהודי.
באימפריה הרוסית נקבעה מגבלה זו בשנת 1887, ונקבע ששיעור היהודים בבתי הספר התיכוניים ובאוניברסיטאות לא יעלה על 10% בערי תחום המושב, 5% אחוז ביתר היישובים, ו-3% בלבד במוסקבה ובסנקט פטרבורג.
בשנת 1917, לאחר המהפכה, בוטלה מגבלה זו.
היא הוחזרה לשימוש לאחר מלחמת העולם השנייה, עם עליית גל אנטישמיות בברית המועצות.
המגבלה הייתה לא-רשמית, ונאכפה על ידי הק.ג.ב.
בשיטות שונות, וביתר שאת בערים הגדולות ומוסדות הלימוד המבוקשים יותר.