tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביום מאדים 371 הגיע ספיריט אל אבן שקיבלה את השם "פיס" (Peace - שלום) שנמצאה ברכס קומברלנד (Cumberland).
הרובר שחק את הסלע עם מכשיר ה-RAT ביום מאדים 373.
ביום מאדים 390, ספיריט כבר היה בדרכו אל "מצפה לארי" (Larry's Lookout) כשהוא נוסע במעלה ההר בהילוך אחורי, כדי לחסוך באנרגיה.
ב-9 במרץ 2005 (ככל הנראה במהלך הלילה המאדימי) תפוקת החשמל של הרובר עלתה מכ-60% ל-93% ויום לאחר מכן נצפו עלעולי חול.
מדעני נאס"א העריכו כי עלעול חול ניקה את הלוחות הסולאריים של הרובר ובכך העלו את תפוקת החשמל שלו.
העלעולים שנצפו על ידי ספיריט היו הראשונים שנצפו במשימת מארס רובר.
עלעולים נצפו וצולמו לפני כן על ידי המארס פאת'פיינדר.
ביום מאדים 582, 21 באוגוסט 2005, הגיע ספיריט אל פסגת הר האסבנד (Husband Hill).
הגבעה נקראה בשם זה לזכר האסטרונאוט ריק האסבנד שנספה באסון הקולומביה.
למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2006 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2006
ספיריט הגיע אל אזור שקיבל את השם Home Plate (מחשוף קרקע שכבתי שהתנשא לגובה) ביום מאדים 744 (פברואר 2006) והוא החל לחקור את האזור.
במהלך 2006 בילה ספיריט זמן ממושך ליד בסיסו של Home Plate.
ביום מאדים 1306 טיפס ספיריט אל הקצה המזרחי של הרמה ובספטמבר ובאוקטובר הוא בחן סלעים ודוגמאות קרקע בחציו הדרומי של האזור.
ב-6 בנובמבר הגיע הרובר אל קצהו המערבי של הרמה והחל לצלם תמונות פנורמיות של העמק שהפרש מתחתיו עם הר גריסום (Grissom Hill) והר האסבנד (Husband Hill) שנראו גם כן.
נאס"א פרסמה את התמונה שלא עוררה עניין מיוחד ב-3 בינואר 2008 עד שב-23 בינואר אתר פרטי פרסם את התמונה כאשר אזור אחד מוגדל (התמונה) בו ניתן היה להבחין לכאורה בדמות אנושית ירקרקה משהו הצועדת במורד ההר כאשר זרועה הימנית מונפת.
עם זאת, בתמונות שנלקחו מספר ימים לפני כן ונבחנו לאחר מציאת הדמות, מצאו שהדמות הייתה באותו מקום ולא זזה ממקומה או מתנוחתה.
התחנה הבאה שתוכננה לספיריט הייתה הר מק'קול (McCool Hill) שנקרא על שם האסטרונאוט ויליאם מק'קול שנספה באסון הקולומביה.
המטרה הייתה שהרובר יטפס אל פסגת ההר בו יוכל לקבל יותר אור שמש (כלומר יותר אנרגיה) במהלך החורף המאדימי.
ב-16 במרץ 2006 הודיעה JPL כי אחד מגלגליו הקדמיים של הרובר, שכבר פעל שלא כשורה קודם לכן, חדל לפעול לגמרי.
למרות התקלה, המשיך צוות הרובר להסיע אותו אל ההר בנסיעה אחורה כך שהגלגל המקולקל נגרר מאחור.
בסוף מרץ נתקל הרובר בחול טובעני שהקשה עליו להמשיך בדרכו, והתקבלה החלטה לבטל את המסע אל הר מק'קול ובמקום זאת "לחנות" ברכס קרוב שקיבל את השם "Low Ridge Haven" (מחסה הרכס הנמוך).
ספיריט הגיע אל הרכס ב-9 באפריל 2006 וחנה בשיפוע של 11° לצפון.
הוא נשאר שם במשך 8 חודשים במהלכם ביצע תצפיות על השינויים באזור.
בכל אותו זמן הרובר לא ביצע נסיעה ואף ניסיון נסיעה לא בוצע בגלל רמות האנרגיה הנמוכות אותם הפיק הרובר בגלל החורף המאדימי.
הנסיעה הראשונה אותה ביצע הרובר הייתה נסיעה קצרצרה בתחילת נובמבר 2006 כדי למקם את הזרוע הרובוטית כך שתוכל להגיע לעצמים קרובים אותם רצו לבחון.
הנסיעה בוצעה עם סיום הימים הקצרים ביותר במאדים וסיום ההתקבצות העליונה, במהלכה הקשר עם הרובר היה מוגבל מאוד.
במהלך השהייה ברכס צילם הרובר שתי אבנים דומות מבחינה כימית ל"Heat Shield Rock", מטאוריט אותו צילם הרובר אופורטוניטי בימיו הראשונים.
האבנים קיבלו את השמות "Zhong Shan" (כהוקרה לסון יאט-סן) ו-"Allan Hills" (שמו של מקום באנטארקטיקה בו נמצאו מספר מטאוריטים שמקורם במאדים).
האבנים בלטו בכך שהיו בהירות יותר מאבני הרקע הכהות.
למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2007 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2007
ב-4 בינואר 2007 שני הרוברים, ספיריט ואופורטוניטי, עברו שדרוג של התוכנה במחשביהם.
בתפקודו של הגלגל ה"מת" של ספיריט, הפכה התקלה להזדמנות: במהלך נסיעתו בדצמבר 2007, כשהוא גורר את גלגלו המת מאחוריו, הגלגל גירד את שכבת הקרקע העליונה וחשף טלאי קרקע שעשוי להצביע על כך שתנאי קיום לחיים מיקרוביולוגיים שררו בעבר במאדים.
הקרקע הייתה דומה לקרקע בכדור הארץ בו פרצי מים חמים באו במגע עם סלעים וולקניים.
בכדור הארץ, מקומות כאלו עשירים בחיידקים.
לקראת סוף יוני 2007 מספר סופות אבק מילאו את אטמוספירת מאדים באבק.
הסופות התגברו וב-20 ביולי היה חשש כבד מכך שמערכותיהם החשמליות של ספיריט ואופורטוניטי יפסיקו לפעול בגלל מחסור באנרגיה.
הבעיה העיקרית בסופות הייתה שהם מילאו את האטמוספירה באבק שחסם 99% מאור השמש הישיר אל אופורטוניטי ומעט יותר לספיריט.
הלוחות הסולאריים של הרוברים יכלו להפיק עד ל-700 ואט-שעה ביום מאדים אחד.
לאחר הסופות ירדה תפוקת החשמל ל-128 ואט-שעה ביום.
כאשר הרוברים מפיקים פחות מ-150 ואט-שעה הם מתחילים לרוקן את הסוללות שלהם.
במקרה של התרוקנות מעבר לסף ידוע, מערכות קריטיות להמשך פעולת הרובר עלולות לקרוס בגלל העדר חום.
במהלך הסופות הוכנסו הרוברים למצב חסכוני, כדי שישרדו את הסופות.
בתחילת אוגוסט החלו הסופות להתפזר והרוברים טענו את הסוללות שלהם בהצלחה.
הרוברים הוכנסו ל"תרדמת" מכוונת עד לסיום הסופות.
למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2008 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2008
ב-10 בנובמבר 2008 סופת אבק חזקה הנמיכה את תפוקת החשמל של הרובר ל-89 ואט-שעה ליום - רמה נמוכה וקריטית.
כדי לחסוך בחשמל, שהיה חשוב לשמירת הרובר "בחיים", צימצם צוות הרובר את השימוש בחשמל על ידי כיבוי מערכות מסוימות לפרקי זמן ארוכים.
ב-13 בנובמבר 2008 הרובר "התעורר", התקשורת עמו חזרה והוא המשיך לתפקד כרגיל.
ההתקבצות העליונה (תקופה בה כדור הארץ ומאדים נמצאים בצדדים המנוגדים של השמש) החלה ב-29 בנובמבר 2008 וניתקה את התקשורת עם הרובר עד ל-13 בדצמבר 2008.
למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2009 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2009
ב-6 בפברואר 2009 משב רוח חזק העיף חלק מהאבק שכיסה את הלוחות הסולאריים של ספיריט.
בעקבות הניקוי העלה הרובר את תפוקת החשמל שלו ל-240 ואט-שעה ביום.
בנאס"א דיווחו כי העלייה בתפוקת החשמל תנוצל בעיקר לנסיעה.
אירועי ניקוי נוספים אירעו ב-18 וב-28 באפריל 2009 והעלו את תפוקת החשמל ל-372 ואט-שעה ביום.
ב-1 במאי 2009 נתקע ספיריט בקרקע רכה שהכילה סולפט ברזל.
זהו חומר המספק חיכוך חלש מאוד, עובדה שהקשתה על הרובר לעבור דרכו.
צוות הרובר ביצע סימולציות מחשב וניסויים עם דגם של הרובר, כדי למצוא שיטה או דרך לחלץ את הרובר.
במהלך הניסיונות לחילוץ הרובר החל במפתיע הגלגל המקולקל של ספיריט לנוע, אך הוא שוב נתקע לאחר מספר ניסיונות.
ב-18 בנובמבר 2009 נתקע גלגל נוסף של הרובר ורק 4 גלגלים נשארו פעילים, דבר שהקשה מאוד על ניסיונות החילוץ.
הניסיונות לחלץ את הרובר נמשכו עד ל-26 בינואר 2010, אז הודיעה נאס"א כי היא הופכת את הרובר לתחנת מחקר נייחת.
למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2010 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2010
ב-26 בינואר 2010, אחרי מספר חודשים בהם ניסו לחלץ את הרובר, החליטה נאס"א לשנות את יעודו של ספיריט מרובר לתחנת מחקר נייחת.
המאמצים הופנו להבאת ספיריט למצב בו הלוחות הסולאריים יוכלו להפיק את מרבית האנרגיה.
דבר זה נדרש על מנת לשמור על הרובר "בחיים" במהלך החורף המאדימי הקרב.
ב-30 במרץ 2010 דילג ספיריט על התקשרות מתוכננת עם כדור הארץ, וכפי שנחזה לפי נתוני הפקת האנרגיה שלו, ספיריט נכנס למצב "תרדמת חורף".
התקשורת האחרונה עם הרובר בוצעה ביום מאדים 2210 - 22 במרץ 2010. ישנה סבירות גדולה שבסוללות של הרובר נשארה פחות אנרגיה אפילו כדי להפעיל את שעון המשימה.
בחורפים קודמים, הרובר חנה כך שהלוחות הסולאריים שלו מופנים כלפי השמש, כדי לשמור על טמפרטורה פנימית של מינוס 40 מעלות צלזיוס.
מפני שהרובר היה שקוע בחולות לא הייתה אפשרות להחנותו במיקום יעיל ולכן ההערכות הם כי הטמפרטורה הפנימית שלו צנחה למינוס 55 מעלות צלזיוס.
אם הרובר היה שורד את הטמפרטורות הנמוכות ואירוע ניקוי היה מתרחש, הייתה אפשרות שהרובר "יתעורר לחיים" עם בוא הקיץ במרץ 2011, שהיה מחמם את הרובר והוא היה מפיק יותר אנרגיה.
למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2011 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2011
JPL המשיכה בניסיונותיה ליצור קשר עם ספיריט עד ל-25 במאי 2011 אז הודיעה נאס"א כי היא מפסיקה את ניסיונות ההתקשרות ומסיימת את המשימה.
על פי נאס"א, הרובר חווה ככל הנראה קירור פנימי שנבע מאנרגיה חשמלית נמוכה מידי למחממיו, שנבע מחורף מאדימי קשה ללא אור-שמש רב.
הציוד והאמצעים ששימשו עד אז להפעלת ספיריט הועברו לשימוש הרובר התאום של ספיריט, אופורטוניטי, והרובר קיוריאוסיטי ששוגר ב-26 בנובמבר 2011.
כהוקרה לתרומתו העצומה של הרובר ספיריט לחקר מאדים האסטרואיד 37452 קיבל את השם ספיריט.
השם הוצע על ידי האסטרונומים אינגריד ואן הוטן-גרואנוולד, קורנליס ג'והנס ואן הוטן וטום גהרלס שגילו את האסטרואיד ב-24 בספטמבר 1960.
ב-27 בינואר 2004 הנציחה נאס"א את צוות החללית אפולו 1 שנספה על ידי הענקת השם "גבעות אפולו 1" לשלוש גבעות צפונית לאתר הנחיתה (שנקרא בשם "תחנת ההנצחה קולומביה" לזכר הנספים באסון מעבורת החלל קולומביה).
ב-2 בפברואר 2004 הונצחו חללי אסון קולומביה שוב בקריאת מספר גבעות מזרחית לאתר הנחיתה בשם "גבעות קולומביה" וקריאת שבע פסגות בשמות האסטרונאוטים שנספו: אנדרסון, בראון, צ'אולה, קלארק, האסבנד, מק'קול ורמון.
נאס"א העבירה את השמות לאישור האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
ספירו באסקט שרלרואה היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר שרלרואה, המתמודדת בליגת העל הבלגית.
המועדון נוסד בשנת 1989, על חורבותיו של מועדון הכדורסל "מונסו שרלרואה".
הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1992. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב (רבע גמר 2005), יורוצ'לנג', יורוקאפ והיורוליג (טופ-16).
אולם הבית של המועדון הוא הספירודום המכיל 6,300 מקומות ישיבה.
ספירומטר (בלועזית: Spirometer) הנקרא גם מד נשימה, הוא מכשיר רפואי המשמש למדידת תפקודי הריאות בגוף.
המכשיר מאפשר מדידת נפחי הריאות, ובכך מתאפשר אבחון קשיי נשימה שונים כגון חסמים בקנה הנשימה, בעיות ספיקה של הריאות (אסתמה, סטרידור, מחלת ריאות), וסיבוכים הנובעים מטיפולים וניתוחים שונים במערכת הנשימה.
תחילה הנבדק שואף אוויר דרך המכשיר, למלוא תכולת הריאות (נפח זה נקרא TLC), ולאחר מכן נושף אותו במלוא כוחו אל תוך המכשיר, עד לריקון מקסימלי של חלל הריאות מאוויר (נפח זה נקרא "נפח שאריתי" - RV).
מכשיר הספירומטר מתוכנן כך שהתנגדותו לספיקת האוויר תהיה מינימלית, כך שמבדיקה זו מתקבלת מדידה של נפחי הריאה, והתנגדות דרכי האוויר של הנבדק לספיקת האוויר (התנגדות מכשיר המדידה לזרימה זניחה).
מדידה נוספת מתבצעת על ידי נשימה של הנבדק אל תוך המתקן, המבצע מדידת הנפח הכולל של האוויר הננשף (נפח זה נקרא FVC), וכן מדידת הנפח הננשף במהלך השנייה הראשונה (נפח זה נקרא FEV1).
יחס בין הנפחים הללו מאפשר לאבחן אם קיימת חסימה ביציאת אוויר מן הריאות.
כמו כן מבוצעת מדידה של משרעת זרם האוויר בעת הנשיפה (ערך זה נקרא FEV).
על ידי מדידת מהירות זרימת האוויר ניתן לאבחן מחלות אשר גורמות להאטה בספיקת האוויר (כגון מחלת האסתמה).
ישנם שני סוגי בדיקות אשר מתבצעות באמצעות מכשיר הספירומטר:
דינאמיות - במהלכן מבוצעות המדידות לאורך זמן, במטרה לנטר שינויים בנפח הריאות לאורך זמן, דבר המעיד פעמים רבות על מחלות היצרות בדרכי הנשימה.
סטטיות - במהלכן מבוצעות המדידות ללא תלות בזמן, במטרה לבדוק את הגבלת הריאות.
VC - הפרש הנפחים בין שאיפה לנשיפה.
SVC - הוצאה איטית של האוויר מן הריאות, ללא תלות בזמן.
FVC - שאיפה מקסימלית ונשיפה במהירות האפשרית, לשם אבחון לכידת אוויר.
FEV1 - הוצאה מהירה של האוויר, ומדידת ספיקת האוויר במהלך השנייה הראשונה (תלויה בזמן).
MVV - נפח ננשף מקסימלי של הנבדק, תוך כדי נשימה עמוקה.
MV - נפח ננשף של הנבדק, תוך כדי נשימה רגילה.
במכשיר הספירומטר נעשה שימוש במגוון חיישנים ומבצעים מדידה אנלוגית של נתונים שונים:
מד לחץ הפרשי - המדידה נעשית באמצעות קרומית (ממברנה) אלסטית המשנה את צורתה כתוצאה מהפרש הלחץ בין הלחץ החיצוני (שנוצר מנשימת הנבדק), לבין לחץ מדוד אחר.
את השינוי מתרגם החיישן לשינוי מתח חשמלי או לשינוי בהתנגדות חשמלית, אשר ניתנים לניטור.
מד לחץ פיאזואלקטרי - גביש פיאזואלקטרי (כדוגמת קוורץ) אשר משנה את מטענם החשמלי כתוצאה מלחץ חיצוני המופעל עליו (כתוצאה מנשימת הנבדק), המתח החשמלי בין הדקי האלקטרודות המחוברות אל גבישים אלו ניתן לניטור.
גלאי אופטי - כדוגמת ברקוד או גלאי אינפרא אדום (IR), מנטרים את מיקומה של מסה בצורת כדור.
על כדור זה פועלים כוח הכבידה (התלוי במסת הכדור) וכוח הגרר (התלוי מהירות ספיקת האוויר כתוצאה מנשימת המטופל, וכן בגאומטריות הכדור והצינור בעל החתך המשתנה בו הוא נע).
ניטור מיקום וגובה הכדור מאפשר לחשב את ספיקת האוויר.
צינור מעבר אוויר - בעל קוטר משתנה.
מסנני הפרעות חישנים - להקטנת שגיאות המדידה.
מסננים אנטיבקטריאלים - המיועדים לסטריליזציה של המכשיר.
חיישנים - מתרגמים את הנתונים הפיזיקליים האנלוגיים לאות חשמלי אנלוגי.
ממיר ADC - הממיר את האותות האנלוגיים המתקבלים מן החיישנים לאותות דיגיטליים.
גופי חימום - אשר מקטינים את ריכוז הלחות במכשיר ומשפרים את דיוק המדידות.
מחשב/יחידת עיבוד - לשם עיבוד הנתונים הנמדדים.
ספירומטר לתרגול נשימתי או ספירומטר מתמרץ (incentive spirometer) הוא מכשיר רפואי המשמש לסייע למטופלים לשפר את תפקוד הריאות שלהם באמצעות תרגול, פעולה המכונה גם פיזותרפיה נשימתית.
ספירוטמרים שכאלו משמשים בדרך כלל לאחר התאוששות מניתוחים בהרדמה כללית או מחלות מסוימות על מנת למנוע סיבוכים ריאתיים.
המטופלים שואפים דרך פיה הגורמת לבוכנה או לבוכנות במכשיר לעלות מעלה.
משוב חזותי זה עוזר להם לנטר את מאמץ השאיפה שלהם.
על פי רוב ההנחיה היא לקחת נשימות עמוקות בעמידה או בישיבה זקופה ולהחזיק את האוויר בריאות למשך מספר שניות.
פעולה זו מחזקת את שרירי הריאות, משפרת את היעילות הנשימתית ומסייעת לוודא שהכיח הנוצר בריאות מופרש החוצה.
סַפִּיריים (שם מדעי: Sapphirinidae) היא משפחה של סרטנים פלנקטונים, הנפוצה באוקיינוסים של העולם.
מינים רבים במשפחה מסוגלים להחזיר אור צהוב, סגול ובעיקר כחול הדומה להשתקפות אבן חן כדוגמת הספיר ומכאן נגזר שמם.
צורתם עגולה ושטוחה, דמוית עלה, וגודלם נע בין 1 ל-7 מ"מ.
הספיריים נמנים עם תת-מחלקת השטרגליים, אך בשונה מרוב הפריטים בתת-מחלקה זו שהם צמחוניים ומסננים מזון מהמים או ניזונים מאצות מקרוסקופיות, הספיריים טורפים במשך היום וטפילים במשך הלילה על יצורים גדולים מהם כגון סלפות.
הם חיים לרוב בשכבה העליונה של המים עד עומק של כ-100 מטר אך מינים אחדים נמצאו גם בעומק של 250 מטר.
בניגוד לשאר הזואופלנקטון הספיריים נמשכים לאור ועולים לפני המים במשך היום.
הספיריים ידועים בעיקר בזכות תצוגת האור המרהיבה שלהם כאשר להקות גדולות מאירות את פני הים.
בתרבות היפנית המחזה נקרא טאמה-מיזו (מי-תכשיטים).
רק הזכרים מחזירים אור, כנראה כחלק מתהליך החיזור.
תצוגת אורות המשתנה בין המינים השונים.
הזכרים מסוגלים לשלוט בהחזרת האור ו"להעלימה" במידת הצורך, כך שהם הופכים לשקופים בדומה לנקבות.
החזרת האור נעשית בעזרת מבנים ננומטרים הידועים בשם גביש פוטוני שבנויים אצל הספיריים בצורת לוחות העשויות מגואנין.
בניגוד ליצורי ים רבים בעלי ביולומינסנציה הניתנת לזיהוי רק בחושך או באור חלש, האור של הספיריים הוא צבע פיזיקלי הנוצר באמצעות החזרת קרני השמש ולכן נראה היטב בצהרי היום.
במתמטיקה, ספירלת אוילר היא עקומה אשר העקמומיות שלה משתנה בקצב ליניארי ביחס לאורך העקומה.
ספירלת אוילר ידוע גם בשמות ספירוס, קלותואיד וספירלת קורנו.
לספירלה יש שני מאפיינים חשובים, שהם:
העקמומיות של הספירלה מתחילה באפס ועולה באופן ליניארי ביחס לאורך העקומה.
כאשר מעוניינים לעבור מקו ישר לעקומה עגולה, ספירלת אוילר מאפשר לעשות את זה באופן הדרגתי ולהגיע לרדיוס העקמומיות של העקומה העגולה, בצורה מדורגת, ללא תלות ברדיוס העקמומיות.
שני המאפיינים הללו גורמים לספירלה להיות חשובה בחישובי תהליכי עקיפה, בהנדסה של מסילות רכבת וכבישים היכן שנדרש שהכוחות הצנטרפוגליים לא ישפיעו על הנוסעים "בבת אחת".
ניתן להגדיר את ספירלת אוילר בצורה פרמטרית כאוסף הנקודות (x,y) כך שמוגדר עבורם t, כך שמתקיים (x, y) = (C(t), S(t)), כאשר Cׂׂ(t) ו-S(t) הם אינטגרלי פרנל, שמוגדרים בדרך הבאה:
ספירלה לוגריתמית, שנקראת גם ספירלה שוות-זווית, היא עקום ספירלי בעל דמיון עצמי אשר מופיע במקומות רבים בטבע.
הספירלה הלוגריתמית תוארה לראשונה על ידי דקארט ונחקרה לעומק מאוחר יותר על ידי יאקוב ברנולי, שכינה אותה Spira mirabilis - "הספירלה המופלאה".
בקואורדינטות פולריות העקום הלוגריתמי ניתן לכתיבה כך:
כאשר e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי ו- ו- הם קבועים ממשיים חיוביים שרירותיים.
לספירלה הזאת יש את התכונה שהזווית בין המשיק לספירלה בנקודה לקו הרדיאלי המחבר בין הראשית לנקודה היא קבועה.
תכונה זאת ניתנת לביטוי כך:
הנגזרת של פרופורציונלית לפרמטר .
במילים אחרות, פרמטר זה מכתיב את קצב הגידול של הספירלה.
במקרה הקיצון בו (כלומר כאשר ), הספירלה הופכת למעגל בעל רדיוס .
לעומת זאת, בגבול בו שואף לאינסוף
(ו-) הספירלה מתנוונת והופכת לחצי קו ישר העובר דרך הראשית.
הערך המוחלט של הזווית המשלימה ל-90 מעלות של נקראת זווית הגידול (pitch angle) של הספירלה.
Spira mirabilis, התרגום הלטיני לספירלה המופלאה, הוא שם אחר לספירלה הלוגריתמית.
קרוב מאוד לוודאי שהודות לתכונה ייחודית זאת הספירלה התפתחה בטבע, ומופיעה בתצורות גדילה שונות כגון בקונכיות של הנאוטילוסיים ובראשי חמניות.
יאקוב ברנולי ביקש שספירלה כזאת תיחרט על מצבתו יחד עם הכתובית "Eadem mutata resurgo" ("אף על פי שאשתנה, אחזור מחדש זהה"), אולם, בטעות, ספירלת ארכימדס נחרטה שם במקום.
הספירלה הלוגריתמית מובחנת בקלות מהספירלה הארכימדית באמצעות העובדה שהמרחקים בין שתי פניות עוקבות של הספירלה הלוגריתמית גדלים באופן גאומטרי, בעוד שבספירלה הארכימדית המרחקים הללו קבועים.
ספירות לוגריתמיות דומות לעצמן בכך שהתוצאה של ההפעלה של כל קינום על הספירלה נותנת ספירלה שחופפת לספירלה המקורית.
שינוי סדר גודל של הספירלה בפקטור , כאשר b הוא הפרמטר מההגדרה של הספירלה, וכאשר מרכז הקינום הוא בראשית, נותן את אותו עקום כמו העקום המקורי; זאת בעוד שינויי סדר גודל אחרים נותנים עקום ספירלי זהה אך מסובב ביחס לעמדה המקורית של הספירלה.
בכך מתבטאת תכונתה הייחודית של הספירלה הלוגריתמית: הפעלת קינום עליה כמוה כהפעלת פעולת סיבוב על הספירלה, או בניסוח אחר, לכל פעולת קינום של הספירלה קיימת פעולת סיבוב כך שהפעלת שתי הפעולות בזו אחר זו על הספירלה נותנת את העקום המקורי.
גם האוולוט (העקום המורכב מאוסף כל מרכזי העקמומיות של הספירלה) של הספירלה הלוגריתמית הוא ספירלה לוגריתמית; אם משוואת הספירלה המקורית היא אז משוואת האוולוט שלו היא כאשר
כשמתחילים מנקודה ונעים פנימה לאורך הספירלה, ניתן להקיף את הראשית אינסוף פעמים מבלי להגיע אליה; ובכל זאת, המרחק הכולל על הנתיב הזה הוא סופי; כלומר, הגבול של האורך כאשר שואף ל- הוא סופי.
הראשון שהבחין בכך היה אוונג'ליסטה טוריצ'לי, עוד לפני שהחשבון האינפיניטסימלי הומצא.
המרחק הכולל שמכוסה בהליכה מנקודה לראשית הוא כאשר הוא אורך הקו הישר מ- לראשית.
הפונקציה האקספוננציאלית של משתנה מרוכב x ממפה במדויק את כל הקווים ישרים הלא מקבילים במישור המרוכב (כלומר כאשר נקודה על הישר נלקחת כמספר מרוכב) לכל הספירלות הלוגריתמיות במישור המרוכב עם ראשית בראשית הצירים של המישור.
זווית הגידול של הספירלה המתאימה נקבעת על ידי הזווית בין הקו לישר המדומה (כלומר נקבעת לפי היחס הקבוע בין החלק המדומה לחלק הממשי של נקודות על הישר).
הפונקציה כאשר הקבוע הוא מספר מרוכב עם חלק מדומה שונה מאפס, ממפה את הישר הממשי לספירלה לוגריתמית במישור המרוכב.
ספירלת הזהב היא ספירלה לוגריתמית שגדלה החוצה בפקטור גידול ששווה ליחס הזהב בעברו כל סיבוב של 90 מעלות (זווית גידול של בערך 17.03239 מעלות).
ניתן לקרב אותה על ידי "ספירלת פיבונאצ'י", שמורכבת מסדרה של רבעי מעגלים עם רדיוסים היחסיים למספרי פיבונאצ'י.
במספר תופעות טבעיות ניתן למצוא עקומים שקרובים ללהיות ספירלות לוגריתמיות.
כאן מובאות מספר דוגמאות והסיבות לכך:
המעוף של הנץ אל הטרף שלו מהווה דוגמה לספירלה לוגריתמית המתכנסת פנימה.
כיוון שהנץ רואה גופים בצורה החדה ביותר בזווית העין שלו, כשהוא עף אל הטרף שלו הוא תמיד שומר על זווית קבועה בין כיוון מעופו וקו הראייה שלו אל הטרף, וזווית זאת היא למעשה זווית הקיטון (או הגידול) של הספירלה.
לגלקסיה שלנו, שביל החלב, יש מספר זרועות ספירליות, ואחת מהן היא בקירוב ספירלה לוגריתמית עם זווית גידול של 12 מעלות.
לסופות טרופיות רבות, כגון הוריקנים, יש תבנית של ספירלה לוגריתמית.
במבנים ביולוגיים רבים כולל הקליפות של רכיכות.
ספירולינה היא אצה מיקרוסקופית חד-תאית השייכת למערכת הכחוליות (Cyanobacteria), המשמשת מקור תזונתי לבני אדם, לדגים ולחיות משק.
ספירולינה עשירה בחלבונים, חומצות אמינו, ויטמינים ומינרלים רבים.
הספירולינה גדלה הן במים מתוקים והן במים מלוחים.
צורתה, המזכירה סליל היא שהקנתה לה את שמה.
הספירולינה נפוצה באפריקה, אסיה ובמרכז אמריקה.
האצה משמשת לייצור תוספי מזון.
ספירולינה שימשה כמקור מזון לאצטקים ולתרבויות אחרות במרכז אמריקה עד המאה ה-16, וזכתה לפרסום לאחר שנאס"א וסוכנות החלל האירופאית השתמשו בה כמזון עבור אסטרונאוטים בחלל בשנות ה-80. הספירולינה בעלת שרידות גבוהה, וסוגים מסוימים שלה שורדים גם אחרי שהתייבשו על סלעים שחומם מגיע עד 70 מעלות צלזיוס.
תהליך ההפקה כולל קציר מוקדם של ספירולינה שמתחיל עם עלות השחר, במטרה להגיע לרמת חלבון מקסימלית.
ייבוש ספירולינה באמצעות תנור Raw Food ייעודי, לאחר הייבוש נגרסת הספירולינה לפתיתים או נטחנת לאבקה.
ספירולינה קפואה – הקפאה ואריזה של ספירולינה טרייה.
50%-70% חלבון מלא, המכיל את כל חומצות האמינו החיוניות.
ספירולינה מכילה ויטמינים רבים, כולל ויטמיני E ,C ,B3 ,B2 ,B1 ו-K.
מינרלים כגון סידן, ברזל, מגנזיום ואשלגן.
בשנים 1964–1965 שהה הבוטנאי ז'אן לאונרד באזור אגם צ'אד עם משלחת מחקר בלגית, והגיע למסקנה כי עוגה בשם Dihe הנצרכת על ידי שבט מקומי עשויה מספירולינה, והחל לחקור את ההרכב הכימי של האצה.
במקביל קיבל לאונרד הצעה מחברת Sosa-Texcoco בע"מ לחקור שגשוג מדאיג של אצות במתקן הייצור שלהם לנתרן הידרוקסידי ליד אגם טקסקוקו (Texcoco) במקסיקו.
באגם זה קצרו האצטקים את הספירולינה שהייתה עבורם מקור מזון עד המאה ה-16. האצטקים יבשו ומכרו אותה בצורת עוגות Dihe.
בעקבות ההזמנה מחברת סוסה טוקסקוקו נערך מחקר מעמיק ראשון מסוגו על דרישות הצמיחה והפיזיולוגיה של הספירולינה.
בעקבות זאת הוקם בתחילת שנות ה-70 מפעל הייצור הראשון של ספירולינה בקנה מידה גדול, המנוהל על ידי חברת Sosa Texcoco.
על פי המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית, אין מספיק ראיות מדעיות להמליץ על תוספת ספירולינה לכל מצב אנושי, ויש צורך במחקרים נוספים כדי לברר האם צריכת ספירולינה מניבה יתרונות כלשהם.
נטען גם כי הספירולינה מסייעת לשליטה בגלוקוז בקרב חולי סוכרת, אך רשות המזון האירופית דחתה את הטענות הללו בשנת 2013. ספירולינה נחקרת גם כתוסף תזונתי פוטנציאלי לילדים החולים ב-HIV.
המפעל הראשון בישראל שגידל אצות ספירולינה בכמויות מסחריות היה מפעל האצות באילת של חברת כור.
בראשיתו, יועד המפעל לייצור אצות דונליאלה, אך לאחר מספר שנות ניסיון כושלות בגידול האצות, החל המפעל לגדל במקביל בברכות אצות ספירולינה.
כיום ספירולינה מגודלת גם בחוות בנגב ובשרון.
בגלל המחסור במים בישראל, פותחה צורת גידול מיוחדת בה צומחת האצה בתוך צינורות שקופים אנכיים ולא בברכות פתוחות.
התוצרת נמכרת בישראל ומחוצה לה בצורת פתיתים, אבקה מיובשת, או טרייה בהקפאה.
כמו כן מיוצרות מספירולינה טבליות תוספי מזון, המשולבות בחטיפי אנרגיה ובממתקים.
ספירוס קיפריאנו היה אחד מן הפוליטיקאים המשפיעים ביותר בקפריסין המודרנית, ששימש כנשיא המדינה השני בשנים 1977–1988.
קיפריאנו נולד ב-28 באוקטובר 1932 בלימסול.
הוא למד כלכלה ומסחר בלונדון.
בזמן שלמד בלונדון, הוא הקים את ארגון הסטודנטים הקפריסאים באנגליה.
לאחר עצמאות קפריסין בשנת 1960 קיפריאנו כיהן כשר המשפטים ולאחר מכן כשר החוץ.
במסגרת תפקיד זה הוא ייצג את קפריסין במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
הוא התפטר מתפקידו בשנת 1972 ולאחר מכן עבד כמספר שים כעורך דין וכיועץ משפטי פרטי.
בשנת 1976 הקים ועמד בראש המפלגה הדמוקרטית בקפריסין.
בבחירות שנערכו באותה השנה המפלגה קיבלה כ-21 מושבים מתוך 35 בפרלמנט, וקיפריאנו נבחר לכהן כנשיא הפרלמנט.
בספטמבר 1977 נבחר לכהן כנשיא המדינה.
כמספר חודשים לאחר מכן נחטף בנו בידי הארגון אאוקה אך שוחרר לאחר כמספר ימים.
בשנת 1978 ו-1983 קיפריאנו נבחר שוב לתפקידו, אך הפסיד בבחירות שנערכו בשנת 1988. בשנת 1996 נבחר שנית לכהן כנשיא הפרלמנט ופרש מהעולם הפוליטי בשנת 2001.
בשנת 1985 העניקה לו אוניברסיטת בלגרד תואר דוקטור לשם כבוד.
הוא נפטר מסרטן ב-12 במרץ 2002 בניקוסיה.
חברת ספיריט איירליינס בע"מ היא חברת תעופה אמריקאית לטיסות חסך, אשר בסיסה נמצא במיראמר, פלורידה, במטרופולין מיאמי.
זוהי חברת התעופה השביעית בגודלה בארצות הברית.
ספיריט מפעילה טיסות סדירות ברחבי ארצות הברית ובאיים הקריביים ואמריקה הלטינית.
חברת התעופה מפעילה בסיסים באטלנטיק סיטי, בולטימור, שיקגו – או'הייר, דאלאס/פורט וורת', דטרויט, פורט לודרדייל, לאס וגאס ואורלנדו.
החברה החלה בתחילה כחברת הובלות בשנת 1964. החברה שינתה את שמה ל- Ground Air Transfer, Inc.
בשנת 1974. שירות חברת התעופה נוסד בשנת 1983 במחוז מקומב, מישיגן, על ידי נד הומפלד, מפעיל טיולי שכר מדטרויט, המספק חבילות נסיעות ליעדי בילוי כמו אטלנטיק סיטי, לאס וגאס, והבהאמה.
בשנת 1990 החל צ'רטר 1 בשירות מתוזמן מבוסטון ופרובידנס, רוד איילנד, לאטלנטיק סיטי.
ב-29 במאי 1992, צ'רטר אחת הכניסה מטוסי סילון לצי ושינתה את שמה לספיריט איירליינס.
טיסות מתוזמנות בין דטרויט לאטלנטיק סיטי החלו ב-1 ביוני 1992. טיסות מתוזמנות בין בוסטון לפרובידנס החלו ב-15 ביוני 1992.
ספיריט איירליינס בע"מ היא תאגיד של דלאוור הנסחר באופן ציבורי בבורסה של ניו יורק ().
ספיריט איירליינס טסה כיום ל-77 יעדים ברחבי מרכז אמריקה, הקריביים, דרום אמריקה וארצות הברית.
נכון לאפריל 2018 היא מחזיקה בסיסי צוותים באטלנטיק סיטי, שיקגו – או'הייר, דאלאס/פורט וורת', דטרויט, פורט לודרדייל, לאס וגאס ואורלנדו.
ספיריטס אוף סנט לואיס הייתה קבוצת כדורסל מהעיר סנט לואיס שבמיזורי, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1976. בין השנים 1967–1969 שיחקה ביוסטון, סן אנטוניו, בשם יוסטון מאבריקס, ובין השנים 1969–1974 שיחקה בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית בתור קרוליינה קוגרס.
הקבוצה הוקמה בשנת 1967 בעיר יוסטון, בתור "יוסטון מאבריקס", לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-ABA.
בחמש העונות של המועדון בקרוליינה הצפונית אירחה הקבוצה את מרבית משחקיה בעיר גרינסבורו, אך על מנת למשוך קהל אוהדים רחב יותר אירחה משחקים רבים גם בשארלוט, וינסטון סיילם וראלי.
לקראת עונת 1972/1973 מינתה קרוליינה את לארי בראון למאמן הקבוצה, במקום טום משרי, וצירפה את שחקני האולסטאר בילי קנינגהם ומאק קלווין.
הודות ליכולת טובה של קנינגהם (אשר זכה בתואר ה-MVP של העונה), קלווין וג'ו קולדוול, סיימו הקוגרס את אותה עונה עם המאזן הטוב ביותר בליגה (57–27), והעפילו לראשונה בתולדות המועדון לגמר האזור המזרחי בפלייאוף.
בסדרת גמר המזרח הפסידה קרוליינה בתוצאה 3–4 מול קנטקי קולונלס, בה בלטו דן איסל וארטיס גילמור.
בקיץ 1974 נמכרה הקבוצה לצד האחים אוזי ודניאל סילנה, אשר העבירו את המועדון לסנט לואיס שבמיזורי, ושינו את שמו ל"ספיריטס אוף סנט לואיס" על שם המטוס ספיריט אוף סנט לואיס.
בעונת 1974/1975 הובילו את הקבוצה מרווין בארנס, פרדי לואיס ומוריס לוקאס להעפלה נוספת גמר המזרח, בו שוב הודחו על ידי הקולונלס.
במהלך המשא ומתן על איחוד ליגת ה-ABA עם ליגת ה-NBA, בקיץ 1976, הוחלט על מעברן של 4 קבוצות ל-NBA (ניו יורק נטס, דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס וסן אנטוניו ספרס), ושתי קבוצות ה-ABA הנותרות פורקו וזכו לפיצויים מליגת ה-NBA: בעוד הבעלים של קנטקי קולונלס, ג'ון י.
בראון, קיבל פיצוי חד פעמי בסך כ-3.3 מיליון דולר, סיכמו האחים סילנה על קבלת תמלוגים בסך שביעית מהכנסות ארבע הקבוצות משידורי משחקיהן בטלוויזיה, לצמיתות.
לאורך השנים הניבה עסקת התמלוגים מעל ל-300 מיליון דולר לאחים סילנה, עד שבשנת 2014 סיכמו עם ליגת ה-NBA על התרת החוזה, תמורת פיצוי של 500 מיליון דולר.
ספיריט: לרכוב חופשי היא סדרת הנפשה ממוחשבת לילדים מבית היוצר של דרימוורקס הנפשה, המבוססת על הסרט "סוס פרא" שהוקרן בהנפשה מסורתית בשנת 2002. הסדרה עלתה לאוויר ב-5 במאי 2017 בנטפליקס ובישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים באותה שנה.
סרט באורך מלא שמבוסס על הסדרה בשם "ספיריט: לחופש נולד" יצא לאקרנים ב-4 ביוני 2021.
הסדרה מתרחשת בעיירה גבולית בשם מיראדארו, נערה בת 12 בשם פורטונה "לאקי" אספרנזה נבארו פרסקוט, אשר עברה מהעיר מצאה סוס מיוחד בשם ספיריט בזמן שנסעה ברכבת אל מיראדארו.
הסוס נתפס על ידי בוקרים והובא לעיירה על מנת להעביד אותו.
לאקי אז שחררה את ספיריט מהאורווה.
לאקי גם הכיר חברות בשם פרודנס "פרו" גרנג'ר ואביגיל סטון.
לפרו יש סוסה כשרונית בשם צ'יקה לינדה, ואביגיל מתחברת עם סוס שלומיאל בשם בומרנג.
שלושת הבנות הופכות לחברות מאוד טובות וחוות הרפתקאות עם הסוסים שלהן.
לאקי פרסקוט (אמבר פרנק / אלונה אלכסנדר) - ילדה אמיצה, טובת לב, פזיזה ולא אוהבת חוקים.
פרו גרנג'ר (סידני פארק / לורן סביר) - הילדה החכמה בחבורה, היא יודעת הכל, היא גם אמיצה וטובת לב.
אביגיל סטון (ביילי גאמברטוגליו / ספיר דרמון) - ילדה מרדנית, היא לפעמים מצחיקה וחביבה.
היא גם חכמה ואמיצה עם חברותיה.
מריסלה גוטירז (דארסי רוז ביירנס / עינת אזולאי) - בתו המפונקת של ראש העיירה.
ספיריט: לחופש נולד הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת מבית דרימוורקס הנפשה, שמבוסס על סדרת הטלוויזיה "ספיריט: לרכוב חופשי" שמשודרת בנטפליקס ומשמשת כספין אוף לסרט "סוס פרא" משנת 2002. הסרט יצא לאקרנים ב-4 ביוני 2021. קרן פוסטר הפיקה את הסרט, ואליין בוגאן ביימה אותו על פי תסריט של אורי וולינגטון.
את הסרט מפיצה חברת סרטי יוניברסל.
איזבלה מרסד – לאקי פרסקוט.- בתו של גים ואחיינית של קורה.
ג'ייק ג'ילנהול – ג'ים פרסקוט, אביה האלמן של לאקי.
מרסיי מרטין – פרו גרנגר.- חברה של לאקי ואביגיל.
מקנה גרייס – אביגיל סטון.- חברה של לאקי ופרו.
ג'וליאן מור – קורה פרסקוט, דודתה של לאקי.
וולטון גוגינס – הנדריק, הנבל של הסרט.
אייזה גונזלס – מילאגרו נבארו, אמה המנוחה של לאקי.
ב-7 באוקטובר 2019 חברת דרימוורקס הנפשה הכריזה על הסרט, כאשר הוא מבוסס על הסדרה "ספיריט: לרכוב חופשי" שמשמשת כספין אוף לסרט "סוס פרא" משנת 2002. עוד היא סיפרה שתביים אותו אליין בוגאן בתור הבמאית ואניו טורסמן בתור עוזר הבמאי, על פי התסריט של אורי וולינגטון, ובהפקת קרן פוסטר.
הסרט הופק בתקציב נמוך וייווצר באולפן אנימציה אחר מחוץ לדרימוורקס, כמו הסרט "קפטן תחתונים: הסרט".
הפקת הסרט הושלמה בזמן מגפת הקורונה.
סְפִּירִידוֹן טְרִיקוֹפִיס היה מנהיג פוליטי יווני, היסטוריון, פוליטיקאי, דיפלומט ומבין מנהיגי מלחמת העצמאות היוונית.
טריקופיס כיהן בתפקיד ראש ממשלת יוון במהלך 1833 והיה ראש ממשלתה הראשון של ממלכת יוון לאחר ירושת הכתר בידי אותון, מלך יוון.
טריקופיס היה אביו של חרילאוס טריקופיס, שהיה לאחד מהפוליטיקאים הגדולים ביותר של יוון במאה ה-19 המאוחרת.
ספירידון טריקופיס נולד ב-20 באפריל 1788 במיסולונגי, האימפריה העות'מאנית וחונך בבריטניה והקיסרות הצרפתית הראשונה.
הוא שימש כמזכירו של הרוזן דה גילפורד שהיה אחראי על החינוך באיים היוניים, חלק מהאימפריה הבריטית.
הוא לקח חלק פעיל במלחמת העצמאות היוונית שפרצה בשנת 1821.
טריקופיס היה דובר מוכשר וזכה להכרה נרחבת באספה של הרפובליקה ההלנית הראשונה בשנת 1825. הוא היה גם חבר אישי של המשורר הבריטי לורד ביירון.
הוא היה חבר בממשלה הזמנית של 1826 ושימש לזמן קצר כראש ממשלת יוון בשנת 1833 עם הקמתה של ממלכת יוון.
לאחר פרישתו מפוליטיקה פעילה, חיבר יצירה בת 4 כרכים על ההיסטוריה של מלחמת העצמאות היוונית שהתפרסמה בין השנים 1853 ל-1857. הוא היה נשוי לאחותו של מקורבו הפוליטי הקרוב אלכסנדרוס מברוקורדאטוס.
חרילאוס טריקופיס, ראש ממשלת יוון לימים, היה בנו.
טריקופיס נפטר ב-1873 באתונה, ממלכת יוון.
סְפִּירוֹ דֶנְקוֹב (בבולגרית: Спиро Денков; 1919, סופיה, ממלכת בולגריה – 10 בספטמבר 1996, תל אביב-יפו, ישראל) היה איש ציבור וחסיד אומות העולם בולגרי אשר ב-1943 בעת גירוש יהודי סופיה, הבריח מזון לחברו מיקו עופר אשר נכלא במחנה הריכוז סומוביט.
יקיר העיר תל אביב-יפו לשנת 1988.
ספירו דנקוב נולד ב-1919 בסופיה והתגורר בשכונה היהודית יוּצְ'בּוֹנָאר (בבולגרית: Ючбунар).
לאחר גירוש יהודי סופיה סייע דנקוב למשפחות יהודיות במזון ובכסף, והבריח מזון לחברו מיקו עופר שנכלא במחנה הריכוז סומוביט.
בשלהי 1944 לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה החל דנקוב לסייע ליהודים מקרב קהילת סופיה להבריח את הגבול לרומניה לצורך עלייה בלתי ליגאלית לארץ ישראל המנדטורית, ובכללם שמואל רפאל ושני אחיו.
ב-30 באפריל 1947 ארבו אנשי משטרת ביטחון הפנים הבולגרית לקבוצת יהודים שחצו את הגבול בשטח בית הקברות של העיר סיליסטרה ופתחו באש.
שניים נהרגו והשאר נעצרו ונשלחו למחנות הסגר.
בעקבות האירועים נעצרו גם משתפי פעולה מקרב אזרחי בולגריה ובכללם דנקוב.
הוא נשפט ונכלא למשך שבעה חדשים.
ב-1969 החליט דנקוב לעלות לישראל.
27 יהודים יוצאי בולגריה להם סייע דנקוב במהלך מלחמת העולם השנייה פנו למשרד הפנים בבקשה להעניק לספירו דנקוב אזרחות ישראלית, ופנייתם התקבלה.
ב-5 בינואר 1971 הוכר דנקוב כחסיד אומות העולם.
ב-1988 זכה לאות יקיר העיר תל אביב.
הוא הלך לעולמו בתל אביב ב-1996, ונקבר בבית הקברות בקריית שאול.
ספירליה (שם מדעי: Spiralia) היא קבוצה גדולה של בעלי חיים המהווה לצד הקבוצה אקדיסוזואה (Ecdysozoa) את אחת משתי הקבוצות שבקבוצה קדמוני הפה (Protostomia).
הקבוצה כוללת בעלי חיים מגוונים כמו רכיכות, תולעים שטוחות, תולעים טבעתיות וכמה מערכות קטנות יותר.
המשותף למיני הקבוצה הוא חלוקת תאים בעוברים של רוב המינים בקבוצה לופוטרוכוזואה (למעט המינים שבמערכות החיטחבים, ברכיופודים ופורונידה) ובמערכה גנתוסטומולידה.
ספירליה מחולקת לשבע קבוצות קטנות יותר: לופוטרוכוזואה (Lophotrochozoa) הכוללת את הרכיכות, תולעים טבעתיות, ברכיופודים, סיקליופורה, חיטחבים, אנטופרוקטה, תולעי חוטם, פורונידה ותולעים סיפוניות, גנתיפרה (Gnathifera) הכוללת את מיקרוגנאטוזואה, גנתוסטומולידה וגלגיליות, גסטרוטריכה, תולעים שטוחות, רומבוזואה, תולעים קוצניות ראש ואורתונקטידה.
ספירידוש (ברומנית spiriduș) הוא יצור אגדי במיתולוגיה רומנית.
היצור לובש צורה של שדון זעיר או אפרוח או אפילו יצור בלתי נראה.
הספירידוש מביא לאדם אליו הוא קשור את כל המזלות שבעולם.
אפשר להשיג ספירידוש בדרכים שונות - הדרך השכיחה ביותר היא רכישה לתקופה מוגבלת עבור סכום של מה בכך.
מי שמעוניין למכור אותו קושר אותו במטפחת חדשה ושם אותו בכיס, אך לא כולו, מרביתו נשאר תלוי מחוץ לכיס.
המעוניין לרכוש אותו מושך את המטפחת ומשליך על הארץ או שם במקום המטפחת שני מטבעות.
לעיתים משיגים את הספירידוש מביצה.
צריך לחפש ביצה עזובה של תרנגולת שחורה.
את הביצה מזהים סכך שהיה קטנה מביצים רגילות.
את הביצה צריך להחזיק תחת בית השחי שלושה עד שישה שבועות ומה שייצא ממנה זה הספירידוש.
את הספירידוש צריך לשמור בכלי חרס ולאכילו בלחם ללא קרום ואגוזים.
הקוסמים והמכשפות נעזרים בספירידוש לקסמים וכישופים.
ספירל, באנגלית: Spiral, היה קולקטיב של אמנים אפרו-אמריקאים שהוקם בתחילה על ידי רומרה בירדן, צ'ארלס אלסטון, נורמן לואיס והייל וודרוף ב-5 ביולי 1963. מאז הוא הפך לשם של תערוכה, "ספירלה: פרספקטיבות על קולקטיב אפרו-אמריקאי" .
הקבוצה הייתה פעילה מקיץ 1963 עד 1965. האמנים נפגשו מדי שבוע כדי לדון בתפקידם של אמנים אפרו-אמריקאים בפוליטיקה ובתנועה לזכויות האזרח, כמו גם בעולם האמנות הרחב יותר, וארגנה תערוכה קבוצתית אחת.
הקבוצה דנה גם בנושאים כמו החוויה האפרו-אמריקאית והתדמית האפרו-אמריקאית באמנות.
הקבוצה הוקמה לאחר שהאמנים רומרה בירדן והייל וודרוף הזמינו אמנים אחרים לדיונים בלופט של בירדן.
בתחילה עסקה הקבוצה בסוגיות לוגיסטיות, כמו השגת אוטובוסים כדי לנסוע למצעד בוושינגטון בקיץ 1963. זמן קצר לאחר מכן, מאמציהם פנו לדאגות אסתטיות, כולל מה שהסופר ראלף אליסון כינה "סדר חזותי חדש" חברי הקבוצה היו בשלבים שונים בקריירה שלהם כשהחלו להיפגש לראשונה.
הם אמנם הסכימו שמקומם, כאמנים, בתנועת זכויות האזרח חשוב, אבל היו להם דעות שונות לגבי העתיד.
האמנים בקבוצה שמחו להתכנס ולדון במעורבות שלהם במאבק למען זכויות האזרח, אף שכל אחד מהם מצא מעורבות בדרך אחרת.
הקולקטיב אפשר תגובה משותפת לאומץ הלב שהגדיר את המאבק לזכויות האזרח.
בשנים שקדמו להיווצרות ספירל, רוב האמנים עסקו ביצירה פיגורטיבית.
כמה מהם התחילו להתנסות בהפשטה כשהם התפתחו כאמנים והחלו לעבוד ביחד.
בירדן הביע את הרצון לשתף פעולה בקולאז'.
אבל מכיוון שהקבוצה השתמשה בטכניקות ובמדיומים שונים בעבודותיה, הם החליטו שיהיו דרכים אחרות להשפיע על התנועה.
למרות שהקבוצה הייתה פעילה רק לזמן קצר, ספירל התגלתה כיוזמה היסטורית, והייתה אחת מקבוצות האמנים הראשונות שקראו למעורבות הקהילה התרבותית בשינוי חברתי.
התערוכה היחידה של הקבוצה הייתה מ-14 במאי עד 5 ביוני 1965, שכותרתה הצגת קבוצה ראשונה: עבודות בשחור-לבן.
התערוכה הייתה בחלקה תגובה למגמה של מוסדות אמנות גדולים להתעלם מעבודותיהם של אמנים אפרו-אמריקאים.
בירדן הציע את נושא השחור-לבן של התערוכה משום שהוא כלל ייצוגים סוציו-פוליטיים ופורמליות כאחד.
קבוצת הספירל זכתה להתעלמות יחסית בתולדות האמנות המסורתיות מאז היעלמותה.
אבל העניין בקבוצה התעורר מחדש בעקבות תערוכה קבוצתית של הקולקטיב בברמינגהם ובניו יורק בשנים 2010–2011, והקטלוגים הנלווים לכך.
התערוכה בוחנת את האופן שבו קולקטיב הספירל בא לידי ביטוי בתקופה של היסטוריה אמריקאית עשירה באי שקט, והתגובות החזותיות המגוונות של אמנים אפרו-אמריקאים.
צ'ארלס אלסטון - צייר, פסל, מאייר ומורה
אמה עמוס - ציירת, מדיה מעורבת
רומרה בירדן - קולאז'ים, צבעי מים, שמנים והדפסים
ארנסט קריצ'לו - צייר, מאייר
רג'ינלד גמון - צבעי שמן, צבעי מים, רישומים והדפסים
פלרת' היינס - אקספרסיוניזם מופשט
אלווין הולינגסוורת' - קומיקס, צייר
ויליאם מייג'ור - ציור, ציור, קולאז'ים מנייר, קנבסים תלת־ממדיים
ארל מילר - ציור, רישומי עיפרון
מרטון סימפסון - ציורים מופשטים
הייל וודרוף - ציורי קיר, ציורים, הדפסים
וודרוף הציע את השם "ספירל" בהתייחס לספירלה הארכימדית ש"נעה החוצה וחובקת את כל הכיוונים, ונעה ללא הרף כלפי מעלה".
השם גם ייצג את מגוון הסגנונות והאינטרסים המיוצגים על ידי עבודתם של החברים כאשר הם "שאפו להתקדם לעבר מטרות משותפות כאמנים בודדים וכאנשים אפרו-אמריקאים".
ספירה לאחור הוא סרט מתח-אקשן אמריקאי משנת 1994 בבימויו של סטיבן הופקינס.
הסרט עוסק במרדף מותח בין שוטר מומחה לנטרול פצצות בבוסטון, בגילומו של ג'ף ברידג'ס, לבין טרוריסט אירי מסוכן (טומי לי ג'ונס) שמבקש לנקום בשוטר על אירועים מהעבר.
הסרט מציג מאבק של מוחות ומירוץ נגד הזמן כדי למנוע אסון.
סגן ג'יימס "ג'ימי" דאב (ג'ף ברידג'ס) הוא חבר ותיק בחוליית הפצצות שמוצא את עצמו נרדף על ידי גאון פצצות (טומי לי ג'ונס), שמבקש לנקום בעקבות עימותים מהעבר.
ככל שהסכנה מתגברת, ג'ימי חייב להתמודד עם עברו ולנסות למנוע את המתקפות המסוכנות בזמן.
ג'ף ברידג'ס בתפקיד ג'ימי דאב
טומי לי ג'ונס בתפקיד ריאן גאריטי
פורסט ויטאקר בתפקיד אנתוני פרנקס
סוזי איימיס בתפקיד קייט דאב
ספירה לאחור קיבל ביקורות מעורבות.
הסרט זכה לשבחים על סצנות המתח והאקשן, במיוחד תצוגות המשחק של ברידג'ס וג'ונס.
עם זאת, חלק מהמבקרים מצאו את העלילה צפויה ואת הפיתולים בה חסרי מקוריות.
ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 39%.
ב-Metacritic, הוא קיבל ציון של 52 מתוך 100.
ספירה לאחור היא תהליך של ספירה יורדת המציינת את הזמן שנותר להתרחשותו של אירוע מתוכנן.
הספירה לאחור נעשית בקול אנושי, או באמצעות מסך תצוגה.
הספירה נועדה להסב את תשומת לבם של המעורבים בהכנת האירוע או המשתתפים בו להתקרבותו של האירוע.
אם במהלך הספירה מתגלית תקלה חמורה בתהליך ההכנות לאירוע, הספירה נפסקת והאירוע המתוכנן נדחה.
דוגמה נפוצה לכך היא הספירה לאחור לקראת שיגורו של משגר לוויינים וחלליות.
אירועים אחרים שעבורם נהוג להשתמש בספירה לאחור כוללים פיצוץ של חומר נפץ, תחילת מרוץ, תחילת השנה החדשה או כל אירוע שמצפים לו בתשומת לב.
שימוש מוקדם בספירה לאחור נעשה לציון תחילת תחרות החתירה של אוניברסיטת קיימברידג'.
אחד הקישורים הידועים הראשונים בין ספירה לאחור לשיגור רקטות היה בסרט המדע הבדיוני הגרמני משנת 1929 "Frau im Mond" ("אישה בירח") שנכתב על ידי תיאה פון הארבו ובוים על ידי פריץ לאנג, בניסיון להגביר את הדרמה של רצף שיגור הרקטה לירח בסרט.
ספירה לאחור לקראת שיגור לחלל היא קבוצה מתוכננת בקפידה של נהלים, המסתיימת בהצתה של מנועו של משגר הלוויינים והחלליות.
בהתאם לסוג כלי הרכב הרקטי המשוגר, הספירה לאחור יכולה להתחיל מ-72 עד 96 שעות לפני שעת השיגור.
אנשי תעופה וחלל מביאים את כלי הרכב הרקטי לאתר השיגור ומעמיסים עליו מטען וחומרי הנעה;
מחשבי מרכז השיגור מתקשרים עם חיישנים ברקטה, המנטרים מערכות חשובות על כלי השיגור והמטען;
אנשי השיגור עוקבים אחר מזג האוויר וממתינים לחלון השיגור;
אנשי הביטחון מונעים מאנשים בלתי מורשים להיכנס לאזור השיגור.
הנהלים לכל שיגור כתובים בקפידה.
עבור מעבורת החלל, נעשה שימוש בסט של חמישה כרכים.
רוזי קארבר, כתבת טכנית של United Launch Alliance, יצרה לפחות 15,000 נהלים ליותר מ-300 משימות מאז משימת SolarMax, ששוגרה ב-14 בפברואר 1980. מסמכים אלה הם מסמכים חיים, המשקפים בעיות ופתרונות חדשים בהתאם להתפתחויות.
כל משימה דורשת כ-100 ספרי נהלים.
המשך הספירה לאחור תלוי במספר גורמים, כגון חלון השיגור המתאים, מזג האוויר המאפשר שיגור בטוח והמשגר והמטען פועלים כהלכה.
הנחיות מזג האוויר לשיגור מעבורת החלל ולשיגור רקטות מתכלות דומות בהיבטים רבים, אך קיימת הבחנה לפי המאפיינים של כל אחת מהן.
הקריטריונים הם שמרניים באופן כללי ומבטיחים הימנעות מתנאים שליליים.
הם נבדקים עבור כל שיגור.
עבור מעבורת החלל, תחזית מזג האוויר בקייפ קנוורל מתחילה חמישה ימים לפני השיגור.
היא כוללת מגמות מזג אוויר והשפעותיהן האפשריות ביום השיגור.
תדרוך מזג אוויר רשמי לפני השיגור נערך ביום השיגור מינוס 1, שהיה תדרוך מזג אוויר ספציפי לכל תחומי השיגור של מעבורת החלל.
עצירת תהליך הספירה לאחור נעשית כדי לחקור תהליך טכני שהשתבש, או בגלל מזג אוויר בעייתי בנקודת השיגור.
כמה עצירות מתוכננות: הן נעשות כדי שהמחשבים התומכים בשיגור יוכלו להריץ בדיקות אוטומטיות על הרקטה.
בנסיבות מסוימות, ספירה לאחור מוחזרת למועד מוקדם יותר.
כשזה קורה, אנשי השיגור מתחילים לעקוב אחר רשימת הספירה לאחור מהנקודה המוקדמת יותר.
ספירה לאחור משמשת גם כאמצעי לקידום מכירות של מוצר או שירות שצפוי לצאת לשוק בקרוב.
לקראת פרסומו של שיר חדש של זמר פופולרי מוצגת לעיתים באתר האינטרנט של הזמר ספירה לאחור לקראת המועד שבו מתוכנן פרסום השיר.
גם הכנות לכנס רב משתתפים כוללות לעיתים ספירה לאחר, לקראת מועד הכנס עצמו או לקראת מועד סיום ההרשמה לכנס.
נהוג לפתוח חגיגות מסוימות בספירה לאחור בשניות שקודמות לתחילת החגיגה.
דוגמה מפורסמת לכך היא הספירה לאחר בכיכר טיימס בניו יורק בדקה שלפני פתיחת חגיגות הסילבסטר מדי שנה.
במלזיה נהוגה ספירה לאחור לקראת חגיגות יום העצמאות ב-31 באוגוסט.
סְפִירַת הָעוֹמֶר היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לספור כל יום במשך 49 ימים בין פסח לשבועות.
ביום החמישים של הספירה חוגגים את חג השבועות, שנקרא על שם שבעת השבועות של הספירה.
תקופה זו, שבה חלה המצווה, מכונה 'ימי ספירת העומר'.
לפי חז"ל מתחילה הספירה בליל ט"ז בניסן, שהוא היום הראשון של חול המועד פסח והיום שבו נעשית הקרבת מנחת העומר.
בתורה נכתב שיש לספור את הימים והשבועות החל מיום הבאת מנחת העומר.
מנחה זאת הייתה קורבן שעורים מראשית הקציר, שהובאה לבית המקדש למחרת יום החג הראשון של פסח.
המילה "עומר" בשם הקורבן מציינת כמות מתוך התבואה, שאותה הכהן היה מניף לפני ה'.
על שם הנפה זאת, הקורבן נקרא גם "עומר התנופה".
מצוות הספירה מופיעה בספר ויקרא ובספר דברים:
מנחת העומר הייתה למעשה קורבן ביכורים של קציר השעורים, והתירה לאכילה את התבואה החדשה, שהייתה אסורה עד להבאת קורבן משום איסור חדש.
בשבועות היו מביאים לבית המקדש את מנחת שתי הלחם, שהייתה קורבן ביכורים של קציר החיטים, והתירה את הקרבת המנחות במקדש מהתבואה החדשה.
בתקופת בית שני התווכחו הכתות היהודיות השונות בנוגע למשמעות הפסוק: .
במוקד הוויכוח עמדו פירושים שונים למילה "שבת".
המחלוקת השליכה על מועד הקרבת העומר, מועד תחילת ספירת העומר וכפועל יוצא גם על מועד חג השבועות.
מחלוקת זו נמשכת עד ימינו: היהדות הרבנית, שאליה משתייכים כיום מרבית היהודים, מחזיקה בעמדת הפרושים, לעומת הקראים והשומרונים שמחזיקים בעמדת הצדוקים והבייתוסים.
חג הפסח: הפרושים פירשו את הכתוב על פי מסורת התורה שבעל-פה, ולפיה "השבת" המוזכרת בתורה היא יום טוב הראשון של פסח, ולא שבת במובן הנפוץ, היינו היום השביעי בשבוע.
לפיכך, לטענתם, היום הראשון לעומר הוא היום הראשון של חול המועד פסח.
הפרושים מצאו ראיה למסורת אבותם בהמשך הפרשה, שם נאמר בקשר ליום הכיפורים: , וגם מצאו עוד מקום שבו חג נקרא שבת.
בתלמוד הבבלי מופיע דיון המצדיק את עמדת הפרושים ומתפלמס עם עמדות אחרות.
לפי גישה זו, חג השבועות חל תמיד ביום החמישים ממוצאי יום טוב הראשון של הפסח.
כיום, בלוח העברי הקבוע, מועדו הוא תמיד ו' בסיוון.
שביעי של פסח: גם במסורת ביתא ישראל פורשה המילה "שבת" כמתייחסת לחג, אך לא ליום החג הראשון אלא לשביעי של פסח.
שבת בראשית לאחר הפסח: הצדוקים והבייתוסים, שלא האמינו בתורה שבעל-פה, טענו כי "השבת" המוזכרת ביחס לספירת העומר היא אותה שבת המוזכרת ברוב התורה, כלומר היום השביעי בשבוע, שכונה בפי הפרושים "שבת בראשית".
לפי עמדתם, היום הראשון לעומר הוא יום ראשון מימות השבוע, שחל אחרי הקרבת הפסח.
לפי גישה זו, יוצא שלחג השבועות אין תאריך קבוע בלוח השנה, אך הוא יוצא תמיד ביום ראשון.
שבת בראשית לאחר שביעי של פסח: בלוח השנה במגילות קומראן, כל תאריך בשנה מתקיים תמיד באותו יום בשבוע.
לפי המגילות, ספירת העומר מתחילה ביום ראשון שאחרי שביעי של פסח, בתאריך כ"ו בניסן.
חג שבועות חל ביום ראשון, ט"ו בסיוון.
כמו כן, במגילת המקדש מופיעות שתי ספירות נוספות ושני חגי ביכורים נוספים.
בחג השבועות מתחילה ספירה עד מועד התירוש, שחל ביום ראשון, ג' באב.
לבסוף, במועד התירוש מתחילה ספירה עד מועד היצהר, שחל ביום ראשון, כ"ב באלול.
ישנה מחלוקת בהלכה בשאלה האם מצוות הספירה תלויה בקיום בית המקדש, שבו היה קרב קורבן העומר.
אפשרות אחת היא שהספירה אינה תלויה בהקרבת העומר, ולכן גם בזמן שבית המקדש איננו, המצווה מחייבת מדאורייתא.
אפשרות שנייה היא שבהיעדר מקדש, חיוב המצווה הוא מדרבנן בלבד, "זכר למקדש".
לדעת רוב הפוסקים, בזמן שאין המקדש קיים, הספירה היא מדרבנן.
אולם הרמב"ם פוסק שגם בהיעדר מקדש, מצוות הספירה היא מדאורייתא.
המצווה לספור מוטלת על כל איש מישראל.
הדבר נלמד מלשון הכתוב 'וספרתם לכם', שתהא ספירה לכל אחד ואחד, להבדיל ממצוות ספירת שנות היובל שכתוב בה 'וספרת לך', והיא מוטלת על בית הדין בלבד.
עם זאת, לפי דעת רוב הראשונים, ספירת העומר היא ממצוות עשה שהזמן גרמן ולכן נשים פטורות מהמצווה.
דעת הרמב"ן היא שאין זו מצוות עשה שהזמן גרמה ונשים חייבות לספור.
הפוסקים נחלקו האם אישה שרוצה לספור רשאית לברך על הספירה: למנהג הספרדים (שולחן ערוך) אין לאישה לברך על מצוות עשה שהזמן גרמן ובכלל זה גם ספירת העומר.
למנהג האשכנזים (רמ"א) מותר לאשה שמקיימת מצוות עשה שהזמן גרמן לברך על המצווה.
עם זאת כמה מהפוסקים האשכנזים (למשל: המגן אברהם והמשנה ברורה) הורו שאין לאשה לברך על הספירה.
חלק מן הפוסקים האשכנזים נימקו את האיסור לאשה לברך על הספירה בכך שהיא בוודאות תטעה באחד הימים וממילא ברכותיה יהו לבטלה.
לפי פוסקים אשכנזים רבים, אישה שיודעת בעצמה שיכולה לספור את כל הספירה ולא תשכח אף יום רשאית לספור בברכה.
לפי חלק מהפוסקים בדור האחרון, נשים הלומדות לימודים תורניים, כגון בנות מדרשה, טוענות רבניות וכו', יכולות לספור בברכה.
בהלכה נדונה השאלה האם כל לילה ולילה מהווה מצווה בפני עצמה, או שספירת כל הלילות היא מצווה אחת.
בתלמוד הבבלי מופיע שהאמורא אביי אמר שיש מצווה למנות ימים ומצווה למנות שבועות.
הבסיס לדבריו הוא לשון התורה: "וספרתם...
שבע שבתות", שבת בלשון המקרא הוא שבוע, ולאחר מכן נאמר: "תספרו חמישים יום".
עוד נאמר בתלמוד שם, שהאמורא אמימר מנה רק ימים ולא שבועות, מכיוון שהספירה בזמן הזה היא רק זכר למקדש.
ההלכה נפסקה כאביי שצריך לספור גם ימים וגם שבועות.
יש ראשונים שפירשו שיש למנות את מספר השבועות רק בימים בהם נשלם שבוע של ספירה, כלומר ביום השביעי, הארבעה עשר וכן הלאה, ורק בהם אומרים את מספר הימים ומוסיפים 'שהם שבוע אחד', 'שהם שני שבועות' וכן הלאה.
הראבי"ה הביא מרבותיו פירוש הפוך, שיש לספור לפי השבועות ולהוסיף את היתרה בימים, כגון ביום התשיעי 'היום שבוע אחד ושני ימים'.
כבר הר"ן בסוף פסחים כתב ש"ברוב המקומות החמירו על עצמם לומר בכל יום: 'היום כך וכך לעומר, שהם כך וכך שבועות [וכך וכך] ימים' ".
כלומר, כל יום אומרים את סך הכול של הימים, ומוסיפים 'שהם', ואומרים את מספר השבועות ואת יתרת הימים, וכך המנהג היום.
לדיון זה ישנה השלכה על מקרה שבו אדם שכח לספור יום אחד.
אם כל ספירה בכל לילה מהווה מצווה בפני עצמה, הוא יכול להמשיך לספור בימים הבאים.
אם ספירת כל הלילות היא מצווה אחת, השכחה מפסיקה את רצף הספירה, והאדם אינו יכול עוד לקיים את המצווה.
בשולחן ערוך הכריע רבי יוסף קארו שימשיך לספור (משום שחוששים לדעה שכל יום זה מצווה) אך בלא ברכה (משום שחוששים לדעה השנייה שהכל זה מצווה אחת).
המשנה ברורה מביא בשם הספר אליה רבה והפרי חדש שעל האדם ששכח לספור יום אחד לשמוע את הברכה מחבירו וכך ייצא ידי חובה מדין שומע כעונה.
מי שלא ספר בלילה ונזכר ביום, יש אומרים שיספור ביום בברכה, ויש אומרים שיספור ביום ללא ברכה.
ולמעשה הלכה נפסקה לדעת רוב הפוסקים שיספור בלא ברכה ובשאר הימים ימשיך לספור בברכה.
היות שכבר לא חסר לו בתמימות וכמו אונן שיספור בלא ברכה.
לפי הגמרא בסוכה שימים רצופים נחשבים מצווה אחת.
ואז ממה נפשך, אם אי אפשר לספור ביום הרי שיכול לברך למחר כי זו מצווה נפרדת ואם אפשר לספור ביום הרי ספר ויוכל להמשיך לברך.
יש לספור בתחילת הלילה, ואף אם לא ספר בתחילת הלילה יכול לספור במשך כל הלילה בברכה.
לפי ההלכה זמן הספירה הוא בלילה, בדומה לקצירת העומר שנעשית בלילה.
בספר חילוקי המנהגים שבין בני בבל לבני ארץ ישראל מופיע, שבני בבל אינם סופרים אלא בלילה, ובני ארץ ישראל סופרים בלילה וביום.
נהוג לומר את הספירה בבית הכנסת בסוף תפילת ערבית, לפני אמירת עלינו לשבח, או אחריה.
ר' יעקב עמדין בספרו 'מור וקציעה' משער שמקור המנהג לספור בסוף תפילת ערבית, הוא במנהג הקדום להתפלל ערבית לפני שקיעת החמה.
לפי הסבר זה כאשר מתפללים אחרי צאת הכוכבים היה נכון להקדים את ספירת העומר לתפילה, אך בפועל נהוג בכל מקרה לספור רק אחרי תפילת ערבית.
אחרים מסבירים שמעיקר הדין יש להקדים את התפילה משום הכלל ש'תדיר ושאינו תדיר, תדיר קודם'.
יש נוהגים לאחר את תפילת ערבית בליל חג השבועות או לכל הפחות את הקידוש, שהוא היום החמישים לספירה, על מנת לקיים את הפסוק 'שבע שבתות תמימות', ולהכניס את חג השבועות לאחר שיעברו 'שבע שבתות תמימות'.
מטעם 'תמימות', יש נוהגים להקדים את תחילת ספירת העומר ככל האפשר ולאומרה לפני אמירת עלינו לשבח, אך יש שאומרים אותה לאחר מכן.
בחוץ לארץ מתחילים לספור בליל הסדר של יום טוב השני.
המקובלים נוהגים לספור לאחר עריכת הסדר, יש נוהגים להתאסף אז בבית הכנסת כדי לספור בציבור על פי דברי השל"ה.
הכלל הוא שאחר שאדם יצא ידי חובת מצווה, אינו יכול לברך עליה 'ברכת המצוות', אפילו אם לא בירך לפני שקיים את המצווה.
בשל כך מקובל שמי שלא זוכר את מספר הימים, שואל את חברו 'כמה ספרו אתמול'.
אצל התימנים שליח הציבור מברך לכולם וסופר ביחד עימם, ולכן הוא מכריז לפני הברכה שאתמול ספרו כך וכך, כדי שכל אחד ידע כמה לספור.
אך בשאר העדות שליח הציבור מברך וסופר, ואחריו הקהל מברך וסופר, וכיון שהוא סופר קודם, אין צורך להכריז מה לספור.
להלכה זאת יש לציין כי המשנה ברורה כבר כתב כי אחר השבוע הראשון יש להקל באמירת מניין היום ולא צריך לומר כמה היה אתמול.
שהרי כל שלא ספר גם שבועות לא יצא ידי חובה ועדיין יכול הוא לברך.
ישנו מנהג נפוץ להקדים לספירה אמירת: אצל האשכנזים יוצאי מזרח אירופה נהוג בתפילות חגיגיות, למשל ערבית של שבת או מוצאי שבת, לשיר את ההקדמה.
קטע זה לקוח מתוך תפילת לשם ייחוד, שאף היא נפוצה.
הבן איש חי בספרו לשון חכמים מביא נוסח ארוך של תפילת 'לשם ייחוד' הנאמרת לפני הברכה.
לפני הספירה מברכים ברכת המצוות: .
נהוג ששליח הציבור מברך את הברכה וסופר בקול, ואחריו הקהל מברך וסופר לעצמו, אך מנהג התימנים ששליח הציבור מברך, ולאחר מכן כולם סופרים לעצמם.
דין זה נלמד מהפסוק "מהחל חרמש בקמה" שספירת העומר צריכה להיות בקמה, כלומר בקומה (בעמידה), אך גם מי שספר בישיבה יצא ידי חובתו.
האחרונים אומרים שמי שלא מבין עברית צריך לספור בשפה שמבין, ואם ספר בעברית לא יצא.
אך בפועל, מקובל ברוב העדות לספור בעברית.
התימנים שימרו מנהג עתיק לספור בארמית, שנזכר כבר בסידור רב סעדיה גאון.
ובסידור רבי שלמה בן נתן
ביום הראשון אומרים "היום יום אחד" ומוסיפים 'לעומר' לפי נוסח הספרדים ונוסח ספרד או 'בעומר' לפי חלק מנוסח אשכנז.
התימנים סופרים בארמית ולכן אומרים 'בעומרא'.
יש הבדלי מנהגים לגבי הוספת הציון 'בעומר' (או 'לעומר') לאחר השבוע הראשון, כאשר מפרטים הן את מספר הימים הכולל והן את מספר השבועות ויתרת הימים.
מנהג הספרדים והתימנים להוסיף אחרי מספר הימים 'לעומר' (או 'בעומרא'), ואחר כך להוסיף את מספר השבועות והיתרה בלי ציון נוסף.
לעומת זאת, מנהג האשכנזים להוסיף את הציון 'לעומר' (או 'בעומר') בסוף הספירה.
מנהג האיטלקים להוסיפו לפני הספירה.
בעבר היו שספרו בלא לציין כלל שהמספר הוא לעומר או בעומר.
הרשב"א נשאל אם הציון הכרחי והשיב שאינו נחוץ, אך הוא עדיף משום שהוא ברור יותר.
מסיימים בתפילה שיבנה בית המקדש.
התפילה קיימת בנוסחאות שונות ומשתנה לפי מנהג בני המקום: או או .
על פי הקבלה, נהוג להוסיף אחר תפילה זו את המזמור 'למנצח בנגינות' ואת הקטע 'אנא בכוח'.
בחלק מהקהילות מוסיפים אף תפילה מיוחדת לפי הקבלה, הפותחת במילים: "ריבונו של עולם".
בקרב יהודי גאורגיה נהוג שכאשר אומר החזן את הקטע "ריבונו של עולם", ומציין את המידה הקבלית, הקהל חוזר על המידה בקול רם.
הבן איש חי מוסיף לאחר הברכה והספירה עוד מספר תפילות הנאמרות בכל יום, ומוסיף עליהן הושענות מיוחדות הנאמרות בכל אחד מימי הספירה, והן משלבות בקשות אישיות וכלליות על פי הספירות העליונות המובאות בספרי הקבלה.
לא נהגו לברך את ברכת שהחיינו לפני הספירה בלילה הראשון, אף על פי שהכלל הוא שבמצוות שבאות לפרקים, בקיום הראשון של המצווה מברכים שהחיינו, שהיא ברכה לאלוהים שהחיה והגיע את המברך לזמן הזה.
כגון, בהדלקת נר ראשון של חנוכה או בנטילת לולב ביום הראשון של סוכות.
לפי שאין מברכים אלא על דבר המתחדש שיש בו הנאה ושמחה, ואילו בספירת העומר אין שמחה אלא צער, שכן היא מזכירה את חורבן הבית שבגללו אי אפשר להקריב את העומר:
מכיוון שכל תכליתה של הספירה היא הכנה למתן תורה (חג השבועות) וידוע דמברכים רק על דבר שהוא עצמו התכלית (הובא בלבוש (בטעם ב'), בספר עקידת יצחק ועוד).
היות שכל תכליתה של הספירה היא חג השבועות לכן יוצאים ידי חובה בברכת שהחיינו של החג (טעם א' שהובא בלבוש).
היו שאמרו לפי שזמן הספירה תלוי בזמן יום טוב הראשון של פסח, ונפטרים בברכת שהחיינו שנאמרה על החג.
לפי שאין זו מצווה שיש בה מעשה.
לפי שהספירה בזמננו אינה אלא זכר למקדש, ואין לברך שהחיינו על זכר בלבד.
לפי שאין מברכין ברכת "שהחיינו" על מצווה מתמשכת (ואינה מצווה אחת מאוחדת מאחר שאם שכח בלילה אינו מברך ביום).
לפי שחששו שישכח יום אחד לספור, ותמצא ברכתו לבטלה.
לפי שנצרכו אלו הימים כשבעה נקיים לאשה ובלא זה לא יכלו לקבל את התורה, וציפו תמיד מתי יעברו הימים ואין מברכים ברכת ה"זמן" על זמן שמצפים שיעבור.
הסברים שונים הוצעו למשמעות הספירה:
בתחילת האביב, שהוא מועד חג הפסח מתחיל קציר השעורה וממנה מונפת מנחת העומר.
לעומתה, החיטה מבשילה בסוף האביב, ובמועד חג השבועות מתחיל קציר החיטה.
בחג השבועות מניפים במקדש מנחה חדשה מן החיטה, היא מנחת שתי הלחם הנאפית חמץ.
התקופה שבין פסח לשבועות היא תקופת מעבר מאוכל גס שמשמש מזונם של עניים ובהמות הבית, לאוכל עדין ויוקרתי של בני המעמד הבינוני והעשירים, והספירה מבטאת את הציפייה האנושית, לאכול לחם חיטה טרי מהשנה החדשה.
טעם חקלאי נוסף נזכר בדברי הספורנו: הקציר מתחיל קצת לפני פסח ונמשך עד שבועות, וטיב התבואה תלוי מאוד במזג האוויר.
על כן מניפים את העומר כהודאה על הקציר שנקצר עד עכשיו ומתפללים שהקציר ימשיך להיות מוצלח עד שבועות.
ספירת העומר נועדה להזכיר בכל יום את אותה התפילה ואת התלות באלוהים.