tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קרטייה קיבל הזמנה ל-27 נזרים (טיארה) לטקס הכתרת מלך בריטניה אדוארד השביעי ובשנת 1904 הפכה חברת קרטייה לספק רשמי של בית המלוכה הבריטי.
במהרה הוכרזה קרטייה כספק רשמי לחצרות מלוכה נוספים, בהם אלה של מלכי ספרד, מלכי פורטוגל, שושלת רומנוב ברוסיה, מלכי תאילנד (סיאם), מלכי יוון, מלכי סרביה, מלכי בלגיה, מלכי רומניה, מלכי מצרים ומלך אלבניה, וכן מבית אורליאן ונסיכות מונקו.
קרטייה נוסד בפריז בשנת 1847 לאחר שלואי-פנסואה קרטייה החל לנהל את סדנת הצורפות בה התמחה.
בשנת 1874 נטל בנו אלפרד קרטייה את ניהול החברה ואחריו החלו לנהל את החברה שלושת בניו של אלפרד: לואי, פייר וז'ק.
בנים אלה אחראים לפריחת החברה ולרכישת מעמדה כצורפים בולטים בעולם.
בשנת 1904 התלונן הטייס הברזילאי אלברטו סנטוס-דומונט לידידו לואי קרטייה, על חוסר מהימנותם ויעילותם של שעוני הכיס בשעת טיסה.
קרטייה ניסה להתמודד עם האתגר ופיתח שעון יד שטוח עם לוח שעות מרובע.
שעון זה מצא חן בעיני סנטוס-דומונט ואף בעיני לקוחות רבים אחרים של החברה.
הדגם נושא את שמו של הטייס "סנטוס" עד היום.
היה זה שעון היד הראשון לגברים (פטק פיליפ יצר את שעון היד הראשון, היה זה שעון בודד שיוצר במיוחד לאישה).
לואי נותר אחראי לסניף החברה בפריז והעבירו בשנת 1899 לרחוב לה פאי , אחד הרחובות היוקרתיים בעיר עד היום.
לואי היה אחראי לעיצובם של כמה מן התכשיטים הנודעים של החברה.
בשנת 1907 חתמה חברת קרטייה הסכם עם אדמונד יגר, אשר הסכים לספק לחברה את מנגנוני השעונים.
בשלב זה פתחה כבר החברה סניפים בלונדון, בניו יורק ובסנקט פטרבורג והפכה לאחת מחברות השעונים המצליחות בעולם.
בשנת 1912 הציגה החברה את דגמי השעונים Baignoire ו-Tortue הנמצאים בייצור עד היום.
בשנת 1917 הציגה את דגם Tank בהשראת כלי המלחמה החדש במלחמת העולם הראשונה: הטנק.
אף דגם זה ממשיך להיות מיוצר בגרסאות שונות עד היום.
בתחילת שנות ה-20 הקימה חברת קרטייה חברה משותפת עם בונה השעונים השווייצרי אדוארד יגר (מחברת Jaeger-LeCoultre) לייצור מנגנוני שעונים באופן בלעדי עבור קרטייה: European watch & clock company.
למרות זאת המשיך קרטייה לרכוש מנגנונים גם מיצרני שעונים נודעים אחרים.
ז'ק קרטייה ניהל את סניף החברה בלונדון והעבירה לביתה הנוכחי ברחוב בונד, רחוב החנויות הבולט בלונדון.
בשנת 1909 פתח פייר קרטייה את סניף החברה בניו יורק ובשנת 1917 העבירה לשדרה החמישית, לבניין גדול ומפואר אותו רכש במחיר 100 דולר במזומן ומחרוזת פנינים טבעיות כפולה שערכה הוערך באותה עת בסך מיליון דולר.
במחצית המאה ה-20 המשיך הדור הרביעי במשפחת קרטייה בניהול החברה.
לאחר מות פייר קרטייה בשנת 1964 החליטו ז'אן-ז'ק קרטייה (בנו של ז'ק), קלוד קרטייה (בנו של לואי) ומריון קלודל (בתו של פייר), אשר עמדו בראש סניפי החברה בלונדון, ניו יורק ופריז, למכור את החברה.
בשנת 1972 נקנה סניף החברה בפריז בידי קבוצת משקיעים בראשות ג'וזף קנואי.
בשנים 1974 ו-1976 נקנו סניפי החברה בלונדון ובניו יורק ואוחדו בשנת 1979 לחברה אחת "קרטייה העולמית" (Cartier Monde).
קרטחנה דה אינדיאס (בספרדית: Cartagena de Indias; מכונה בקיצור קרטחנה) היא עיר נמל בצפון קולומביה, לחוף הים הקריבי, המשמשת כבירתו של מחוז בוליבר.
העיר נוסדה ב-1533 וב-1984 הוכרז המרכז ההיסטורי שלה כאתר מורשת עולמית.
בשנת 2005 התגוררו בה כ-1.09 מיליון בני אדם, והמטרופולין שלה, בו התגוררו כ-1.24 מיליון בני אדם, היה החמישי בגודלו במדינה.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התיישבות של בני תרבות פוארטו אורמיגה באזור בו שוכנת כיום קרטחנה כ-9,000 שנה לפני זמננו.
ממצאים אלה הם הקדומים ביותר שנמצאו בקולומביה.
עוד נמצאו באזור כלי הקרמיקה העתיקים ביותר שנמצאו ביבשת אמריקה, המתוארכים כבני 6,000 שנה.
תרבות זו דעכה לפני כ-5,000 שנה, ואת מקומה תפסו בני תרבויות אחרות, כבני הקאריב, המליבו והארוואק, שאכלסו את איי הודו המערבית.
ראשוני הספרדים הגיעו לחופי קולומביה בראשית המאה ה-16. מספר ניסיונות כושלים להתיישב באזור גרמו לספרדים לבכר את קובה ואת היספניולה, אך בסופו של דבר היה זה פדרו דה ארדיה שייסד את העיר ב-1 ביולי 1533. הוא קרא לה על שמה של העיר קרטחנה שבספרד, ממנה הגיעו רוב אנשי צוותו.
בעשורים הראשונים לאחר הקמתה פקדו את העיר מספר אסונות.
פריבטירים צרפתים בפיקודו של ז'אן-פרנסואה רוברוואל תקפו ובזזו אותה, ובעקבות זאת בוצרו חומותיה.
אחר כך תקף אותה גם הבסקי מרטין קוטה, וחודשים ספורים אחר כך פקדה אותה שרפה, שבעקבותיה הוקמו שירותי הכבאות הראשונים ביבשת אמריקה.
ב-1568 כיתר את העיר האדמירל האנגלי ג'ון הוקינז, לאחר שהמושל מרטין דה לאס אלאס סירב לבקשתו למכור בה סחורות, אך הוא לא הצליח לכבשה.
אחיינו של הוקינס, פרנסיס דרייק, הצליח לכבוש את העיר ב-1586, והחזיר אותה לידי הספרדים רק לאחר ששולם לו כופר שווה ערך לכ-200 מיליון דולרים בערכי היום.
במהלך שהייתו בעיר החריב דרייק כרבע ממנה, לרבות את ארמון המושל והקתדרלה.
בין הכיבושים הצליחה העיר להתפתח, והפכה לעיר נמל חשובה.
כסף וזהב שנכרו בדרום אמריקה הועמסו על ספינות שיצאו מנמלהּ בדרכן לספרד, והיא הייתה גם מרכז לסחר בעבדים.
לשכה של האינקוויזיציה הספרדית שהוקמה בעיר ב-1610 שיוותה לה חשיבות נוספת.
הייתה זו העיר הרביעית (והאחרונה) ביבשת אמריקה שהייתה בה נוכחות של האינקוויזיציה, אחרי סנטו דומינגו, מקסיקו סיטי ולימה.
בעקבות הפשיטות על העיר במהלך המאה ה-16, ונוכח חשיבותה ההולכת וגוברת, עמל הכתר הספרדי על ביצוריה, במטרה למנוע מקרים דומים בעתיד, והשקיע בה עשרות מיליוני ריאלים, או מאות מיליוני דולרים במונחי היום.
על תכנון הביצורים הופקד חואן באוטיסטה אנטונלי, שתכנן גם את מבצר פורטובלו בפנמה ואת אל מורו בהוואנה, אך הם הושלמו שנים רבות לאחר מותו.
חרף הביצורים, לא חדלה קרטחנה מלשמש יעד להתקפות.
ב-1697, כחלק ממלחמת תשע השנים, פלשו אליה הצרפתים ז'אן-בפטיסט דו קאס וז'אן ברנאר דה פואנטי, שבזזו אותה במשך 18 ימים.
דה פואנטי העביר חלק מהשלל ללואי ה-14 ונטל חלק לעצמו.
מאחר שלא שילם לחייליו את כל הסכום שהבטיח להם, הם שבו לעיר, כילו בה את זעמם ובזזו אותה פעם נוספת.
דו קאס נשאר בעיר עוד מספר חודשים, והותיר אותה חסרת כל, פרט לאתרי הדת, שבהם לא נגע.
ב-1741 שוב הותקפה העיר, כחלק ממלחמת אוזנו של ג'נקינס, בידי כוח בריטי בן 186 ספינות וכ-24 אלף חיילים בפיקודו של אדוארד ורנון.
על הגנת העיר הופקד בלאס דה לזו, שפיקד על כוח בן שש ספינות בלבד, וכ-6,000 חיילים.
דה לזו הצליח להדוף את ההתקפה, בין היתר בזכות סופה טרופית שהקשתה על הבריטים ומחלות שונות שפקדו את כוחותיהם, ובהן קדחת צהובה.
הניצחון בקרב על קרטחנה הבטיח לספרדים את השליטה באזור זה של הים הקריבי.
לרפורמות הבורבוניות בראשית המאה ה-18 הייתה השפעה רבה על העיר.
במישור המדיני, הייתה קרטחנה לחלק ממלכות המשנה של גרנדה החדשה שכוננה ב-1717 ובירתה בוגוטה.
במישור הכלכלי, מדיניות הסחר החופשי תרמה לשגשוגה, ומספר התושבים בה זינק ל-18 אלף, הגבוה ביותר במלכות המשנה.
ב-1756 הושלמה הקמת הביצורים שהחלה במאה ה-16, ושניזוקה בהתקפה הצרפתית ב-1697. לפי אמונה עממית, המלך קרלוס השלישי סבר, נוכח עוצמתם ועלותם, כי יוכל לצפות בהם (כמו גם בביצוריה של הוואנה) באמצעות הטלסקופ שלו מארמונו שבמדריד.
בהמשך המאה ה-18 גדלה אוכלוסיית העיר באופן משמעותי, והיא התרחבה מאוד.
ב-11 בנובמבר 1811 הכריזה קרטחנה על עצמאותה, והייתה לעיר השנייה בתחומי קולומביה של ימינו שעשתה זאת, אחרי סנטה קרוס דה מומפוס.
ב-1815 ניסו הספרדים להחזיר לעצמם את השליטה בעיר.
ב-20 במרץ הטילו מצור על העיר, שנמשך 3 חודשים.
התושבים הנצורים סבלו מרעב וממחלות, אך החליטו שלא להיכנע, בכל מחיר, ובעקבות זאת ניתן לה הכינוי "Ciudad Heroica" ("העיר ההירואית").
העיר לא נכנעה, אך היא סבלה מנזקים כבדים ואוכלוסייתה הידלדלה.
ב-1819 הכריעו כוחותיו של סימון בוליבר את הספרדים וכוננה רפובליקת קולומביה הגדולה, שקרטחנה הייתה לחלק ממנה.
ב-1830 התפצלו מהרפובליקה ונצואלה ואקוודור, וקרטחנה נותרה בשטחה של רפובליקת גרנדה החדשה, לימים קולומביה.
החל משנות ה-30 של המאה ה-19 הלך מעמדו של נמל קרטחנה וירד, ואת מקומו החל לתפוס נמלהּ של סנטה מרתה.
ב-1845 כבר היה נמל סנטה מרתה לנמל העיקרי של הרפובליקה.
בעקבות המצור בראשית המאה, שגבה קורבנות רבים, ירידת מעמדה של העיר ומגפת כולרה שפקדה אותה, צנח מספר תושביה מ-29 אלף בראשית המאה לכ-4,000 בלבד ב-1842.
במהלך המאה ה-20 שב ועלה מעמדה של העיר.
בעקבות המשבר הכלכלי הגדול הגיעו אליה מהגרים רבים, בין היתר מסין ומארצות ערב.
יחסית לערים אחרות בקולומביה, היא נפגעה פחות ממלחמות האזרחים שפקדו את המדינה.
הדבר איפשר את המשך הפיתוח הכלכלי, אך בעקבות הגעתם של תושבים כפריים רבים שהגיעו אליה כדי למצוא מקלט היא גדלה באופן בלתי מבוקר.
בשנת 1984 החליט אונסק"ו להכריז על ביצוריה של קרטחנה, הנמל שלה וכמה מהאתרים ההיסטוריים שבאזור ההיסטורי, בין חומות העיר, כעל אתר מורשת עולמית.
בין היתר, נכללו בהכרזה אתרים כגון הקתדרלה, מנזר סן פדרו קלאוור, ארמון האינקוויזיציה וארמון המושל שברובע סן פדרו, שהיה הרובע של אצולת העיר, וכן רובע סן דייגו, בו התגוררו הסוחרים ואנשי מעמד הביניים.
בנימוקי הבחירה צוין כי העיר מהווה דוגמה טובה לאדריכלות הצבאית שאפיינה את המאות ה-16, ה-17 וה-18, והוזכרה היותה אחד ממרכזי הסחר הגדולים של אמריקה בעידן הקולוניאלי, לצד הוואנה וסן חואן.
האי סנטה קרוז דל איסלוטה, אחד האיים הצפופים בעולם, נמצא בתחום השיפוט של העיר.
סמוך לחוף קרטחנה טובעה על ידי הבריטים בשנת 1708 ספינת מפרש ספרדית שעליה זהב ותכשיטים.
בשנת 2023 הודיעה ממשלת קולומביה שתנסה לשלות אוצרות ארכאולוגיים משרידי הספינה, השקועה בעומק מאות מטרים במצולות הים.
האקלים בקרטחנה הוא אקלים סוואנה טרופי.
הטמפרטורה חמה וקבועה ברוב ימות השנה, עם 90% לחות בממוצע.
עונות הגשמים בדרך כלל בחודשים מאי -יוני ואוקטובר -נובמבר, בהן עשוי לרדת גשם חזק ללא הפסקה, ברצף למשך ימים.
כביש 90 הקולומביאני העובר לאורך החוף הקריבי עובר דרך העיר, ומקשר אותה עם ברנקייה, סנטה מרתה וריואצ'ה, וכן עם קראקס בירת ונצואלה.
כביש 25 מקשר אותה עם מדיין.
בעבר פעלה בעיר גם רכבת, אך היא נזנחה בשנות ה-50. נמל התעופה רפאל נונייס הסמוך לעיר הוא הרביעי בגודלו בקולומביה מבחינת היקף התעבורה שלו, והוא משמש הן כנמל תעופה בינלאומי והן לטיסות פנים.
בעיר פועל נמל המכולות הגדול בקולומביה, ולצדו מספר נמלים קטנים יותר, חלקם בבעלות פרטית.
קרטיס P-40 וורהוק היה מטוס קרב אמריקני חד-מנועי וחד-מושבי.
שמות נוספים שניתנו למטוס, על ידי מדינות שונות ולדגמים שונים: קרטיס P-40 טומאהוק, קרטיס P-40 קיטיהוק.
המטוס שימש בעיקר להפצצה ולתקיפת קרקע.
טיסת הבכורה שלו התקיימה ב-1938, ובמהלך מלחמת העולם השנייה שימש בחילות האוויר של בעלות הברית ולאחריה שימש ב־28 חילות אוויר מערביים.
ייצורו הופסק בנובמבר 1944, לאחר שיוצרו 13,738 יחידות ממנו.
בימינו קיימים מספר רב של אוספי מטוסים המשמרים את המטוס בתצוגה או במצב טיסה.
המטוס בוסס על ה־P-36 הוק, אך בוורהוק הוחלף המנוע ל־Pratt & Whitney R-1830. הוא תוכנן כמטוס קרב זריז ומהיר, אך אפיון זה בא לידי ביטוי בגבהים נמוכים ובינוניים בלבד, ובגובה רב לא השתוה לאויביו החזקים, כמו Bf-109 וFw-190. המטוס צויד בשלוש מקלעי 0.5 בכל כנף.
חיל האוויר הצרפתי הזמין 230 מטוסים, אך אלה לא הספיקו לעזוב את המפעל לפני שצרפת נכבשה.
המטוס הופעל בבריטניה במהלך המלחמה ב־18 טייסות.
מאחר שהראה ביצועים נמוכים בתנאים הנדרשים באירופה, הוצבו רוב הטייסות בצפון אפריקה.
חיל האוויר האמריקאי הפעיל מטוס זה בכל החזיתות.
בחזית באוקיינוס השקט הופעל המטוס, ובלם את תקיפות היפנים עד הגעת מטוסים מתקדמים יותר כמו המוסטנג או ההלקט.
המטוס מוזכר במחזה "כולם היו בניי", מאת ארתור מילר.
המטוס מוזכר בספר על הגובה מאת מרדכי נאור, 1965
קְרֶטֶיִי היא עיר מחוז של מחוז עמק המארן, שבצרפת.
זהו הפרבר השישי באוכלוסייתו של פריז, ודיוקסיה קתולית.
עד מלחמת העולם השנייה היה מדובר על עיר קטנה ורק בשנת 1955 היא החלה לגדול.
ב-1966 היא הוכרזה כעיר מחוז של ול-דה-מארן ובעקבות הכרזה זו הגיעו תקציבים גדולים להרחבת העיר.
בין השאר נבנו שם בתי משפט (היכל הצדק של קרטיי), בתי מלון ובית חולים.
כמו כן, נבנה אגם קרטיי בגודל של 42 קמ"ר.
קרטיי ממוקמת במישור נרחב בין נהר הסן ממערב ונהר המארן ממזרח.
מכיוון שהעיר שוכנת במישור, היא הוצפה מספר פעמים על ידי המארן או הסן.
שטחים מהעיר הוצפו בפעם האחרונה ב-1970 על ידי המארן.
מזג האוויר הוא אטלנטי, ובממוצע יורדים 615 מ"מ גשם בשנה וכן יש כ-16 ימי שלג בשנה.
קרטינגה (בליטאית: Kretingos rajono savivaldybė) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קלייפדה.
מחוז-משנה קרטינגה משתרע על פני 989 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2001, למעלה מ-45,700 תושבים.
קרטיס C-46 קומנדו הוא מטוס תובלה אשר פותח מדגם של מטוס נוסעים, ושימש בתקופת מלחמת העולם השנייה כמטוס תובלה צבאי בשרות חילות האוויר של צבא ארצות הברית וכן על ידי צי ארצות הברית וחיל הנחתים, שם נקרא R5C.
המטוס כונה על ידי טייסיו "הלוויתן", "קרטיס האסון", "סיוט השרברב" ואף "ארון המתים המעופף".
מטוס ה-C-46 שימש למטרה דומה לזו של מטוס ה-DC-3 דקוטה, אולם יוצר בכמויות קטנות יותר.
בעת שיוצר היה ה-C-46 המטוס הדו-מנועי הגדול בעולם והמטוס הדו-מנועי הגדול והכבד ביותר ששימש במלחמת העולם השנייה.
עם תום מלחמת העולם השנייה הוסבו מספר קטן של מטוסי C-46 בחזרה למטרתם המקורית כמטוסי נוסעים, אולם שפע עודפי הצבא של מטוסי הדקוטה אשר הציפו את השוק גרמו לכך שמטוסי ה-C-46 הפכו עד מהרה בעיקר למטוסי מטען.
מטוסי C-46 המשיכו לשרת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית (שהפך ב-1947 לחיל האוויר האמריקאי), בתפקידים משניים, עד לשנת 1968, אולם, עדיין ממשיכים לטוס כמטוסי מטען עמידים, גם במאה ה-21, בעיקר באזורים נידחים בצפון הארקטי ובתובלה למסלולי נחיתה מרוחקים מאזורי ישוב.
מטוסי ה"קומנדו" היוו את עמוד השדרה של להק תובלה אווירית של חיל האוויר הישראלי במלחמת העצמאות.
מסדר הקרטוזיאנים , הידוע גם כמסדר ברונו הקדוש, הוא מסדר נזירים מתבודדים ומדיטטיבים, אחד ממסדרי הנזורה המחמירים ביותר של הכנסייה הקתולית.
המסדר הוקם בשנת 1084 על ידי ברונו מקלן יחד עם שישה חברים נוספים - ארבעה כמרים ושני אחים הדיוטות.
בהתחלה היוו הנזירים הקרטוזיאנים ברית של נזירים גברים מתבודדים החיים בקהילה קטנה.
צביון זה נשמר לאורך מאות השנים, אך המסדר שילב גם נשים מתבודדות (הרמיטיות) בתוך מנזרים מסוג קוינוביון.
הקרטוזיאנים מצטיירים כ"מתבודדים המאוחדים כמו אחים" במה שנקרא "המשפחה הקרטוזיאנית".
אורח חייהם המשותפים בא לידי ביטוי מעל לכל במיסה הנחגגת במשותף, אך גם במפגשים המתקיימים בין הנזירים בהפסקות.
כללי המסדר נקראים "תקנונים" (Statutes), והם נקבעו על פי הרגולה (Regula) המיוחדת למסדר זה, שהיא שונה מהרגולה הבנדיקטינית.
שם המסדר בא מהמסיב שרטרז (Chartreuse), רכס הרים מצפון לעיר גרנובל טרום-האלפים הצרפתיים.
ברונו הקדוש בנה את מנזרו הראשון בעמק בהרים אלה ביישוב הנקרא בימינו סן-פייר-דה-שרטרז, במחוז איזר שבשטח צרפת של ימינו.
מנזר ראשון זה נקרא בהמשך "לה גראנד שארטרז" (La Grande Chartreuse).
סיסמת המסדר היא Stat crux dum volvitur orbis ("הצלב עומד איתן בעוד העולם מסתובב").
בתחילת שנת 2014 מנה המסדר 17 מנזרים הקרויים "שרטרז" ו-296 נזירים, מתוכם 152 כמרים.
החל משנת 2014 המיניסטר הכללי של המסדר הוא דיסמאס דה לאסוס.
בשנת 1084 הציע הבישוף יו מגרנובל או איג משאטונף, לברונו, מלומד גרמני ו"קנצלר כנסייתי" לשעבר של הדיוקסיה של ריימס, להקים מנזר במקום מבודד בהרי אותה דיוקסיה, בעמק הקטן שרטרז, מעל העיר גרנובל בחבל דופינה.
לברונו היו שישה מלווים שותפים:לאנואן (Lanuin) איג הקפלן , אטיין ועוד אטיין, וכמו כן שני הדיוטות:אנדרה וגרן (Guérin).
ביחד הם בנו באותו מקום מנזר קטן, שכלל מספר בקתות מעץ המחובר דרך גלריה עם המתחם המשותף, הכנסייה, חדר האוכל וחדר המפגשים, מבלי להיחשף יותר מדי לשרירותיות מזג האוויר.
המנזר שנקרא במשך הזמן "לה גארנד שארטרז" הפך לקהילת האם של מסדר הקרטוזיאנים.
כעבור שש שנים, בשנת 1090 אחד מתלמידיו לשעבר של ברונו, האפיפיור אורבנוס השני פנה אליו וביקש את עזרתו.
ברונו חי ברומא במשך מספר חודשים ואחר כך, לבקשת האפיפיור הקים מנזר חדש של נזירים מתבודדים ביערות קלבריה.
ברונו מת שם ב-6 באוקטובר 1101. אחרי מותו מנזר שני זה הצטרף למסדר הציסטרציאנים ורק במאה ה-16 חזר להיות קרטוזיאני.
בשנת 1132 נהרס המנזר הראשון שארטרז על ידי מפולת שלגים שהרגה תחתיה 7 נזירים.
גיג, האב החמישי של מנזר שארטרז בנה אותו מחדש.
השם הצרפתי "שרטרז" הוענק גם למשקה החריף שייצרו נזירים אלה החל משנת 1737, והמשקה עצמו העניק את השם לגוון הצבע "שרטרז".
קרטינגה (בליטאית: ; בגרמנית: Krottingen, קרוטינגן; ביידיש: קרעטינגע) היא עיר במערב ליטא השוכנת בסמוך לים הבלטי.
בקרטינגה התגוררו ליטאים, רוסים, גרמנים ויהודים.
ראשית היישוב היהודי במקום בשנת 1663. במהלך מלחמת העולם הראשונה, נשרף מרכז העיירה על ידי הגרמנים כיוון שהייתה נקודת חיבור בין מאות רכבות, משאיות וקרוונים שעברו שם בדרך לחזית הרוסית.
במלחמת העולם השנייה התרחש בקרטינגה טבח בקהילה היהודית על ידי הנאצים, מה שהיה לאחד ממקרי הטבח הראשונים של הנאצים.
נכון לשנת 2015 מספר התושבים בקרטינגה הוא 18,732.
קרטינגה היא בין העיירות הוותיקות ביותר בליטא.
היא הוזכרה לראשונה בשנת 1253 במגילה של הבישוף היינריך מקורלנד כטירה קרטין.
בשנת 1602 יאן קרול חודקייביץ בנה את כנסיית העץ הראשונה בקרטינגה והקים מנזר בנדיקטיני אליו הגיעו מאמינים רבים.
כעבור כעשר שנים נבנתה כנסייה חדשה ובתוכה עוגב מרשים.
בשנת 1610 נפתח בית הספר של הכנסייה.
בשנת 1609 הפך יאן קרול חודקייביץ את העיירה קרטינגה לעיר כאשר העניק לה את זכויות מגדבורג.
סמל העיירה החדשה מתאר את מריה הבתולה הקדושה עם ישו התינוק בזרועותיה, ומריה הבתולה הוסיפה להיות פטרונית העיירה.
ב-1621 בית משפחת ספייחה השתלטו על העיר; הם שינו את סמל העיירה לקזימיר הקדוש.
כנסיית המנזר נהרסה פעמיים, בשנים 1659 ו-1710 על ידי צבאות שוודיים.
משפחת ספייחה עזרה לשקם ולשפץ את הכנסייה.
בשנת 1720 הוחלף השלטון בעיר והיא נוהלה על ידי משפחת מסאלסקי.
איגנאצי יאקוב מסלאסקי פתח גימנסיה בשנת 1774. העיר איבדה את הזכויות המוניציפליות שלה לאחר חלוקת פולין.
במהלך המאה ה-19 העיר שגשגה והייתה לחלק מהאימפריה הרוסית.
בשנת 1882 קו הטלפון הראשון בליטא חיבר את קרטינגה עם העיירות פלונגה וריטובה.
בשנת 1875, הרוזן טישקביצ'יוס החליט להקים את אחוזת משפחתו בקרטינגה; הוא רכש ארמון ישן ובנה אותו מחדש.
הארמון עוצב בסגנון הוויקטוריאני המפואר ונבנתה חממה של צמחים אקזוטיים ופירות טרופיים.
בשנת 1890 הותקן חשמל בבית האחוזה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הגרמנים בנו מסילת רכבת המחברת בין קרטינגה, והעיירות באיוראי ופרייקולה.
בשנת 1924 קרטינגה קיבלה חזרה את הזכויות המוניציפליות שלה.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, הכפר קרטינגסודיס, בצד השני של נהר אקמנה, שולב עם העיר.
קרטינגה קיבלה חשיבות רבה יותר לאחר שנבנתה מסילת רכבת נוספת בשנת 1932 שחיברה אותה לשאולאי.
בתקופת הכיבוש הסובייטי הראשון, תחת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, תושבים מקומיים רבים נעצרו, ובמקרים מסוימים, הוצאו להורג ללא משפט או הוגלו לסיביר בעקבות שלטון טרור שהונהג באזור.
הכלכלה המקומית נפגעה תחת הכיבוש הסובייטי, אשר הלאים בכוח את החוות באזור.
מאז הכרזת העצמאות של ליטא בשנת 1990, שוקמה העיר.
בעיר קיימים אתרי אומנות והיסטוריה רבים.
העיר קרטינגה מארחת את פסטיבלי מוזיקה עממית והצגות רבות.
כמו כן מתקיימים בה פסטיבל קרטינגה, חגיגות בערב ליל קיץ (Joninės) ומרדי גרא (Užgavėnės).
האחוזה העתיקה בעיר כיום משמשת כמוזיאון המכיל אוספים אמנותיים וארכאולוגיים.
באזור נמצאים מקווה מים קמבריוני גאותרמי, ותחנת הכוח "וידמאנטאי".
באמצע המאה ה-18 יהודים רבים עברו להתגורר בקרטינגה בעקבות קבלת זכויות תנועה ממקום למקום ממלך פולין.
בשנת 1923 חלה ירידה במספר התושבים היהודים בעיר, כ-904 יהודים מתוך 2,532 (36%) תושבים.
מהשנה 1934 ועד תקופת השואה חלה ירידה נוספת ובעיר חיו בין 700 ל-800 יהודים (כ-17% מתוך כלל האוכלוסייה שמנתה כ-4,569 תושבים).
בשנת 1900 כיהן הרב אריה לייב ליפקין, אחיין של רבי ישראל מסלנט, כאב בית דין של העיר.
הוא נודע גם כמקובל, וכתב מספר ספרים בנושא.
ברחוב הקטן ששמו "שול", היה בית מדרש בו למדו בחברותא גמרא.
בית המדרש היה פתוח במהלך כל היום וכל אחד יכול היה להיכנס אליו, גם בשבתות וחגים.
בשנת 1860 הוקם בית ספר יהודי בקרטינגה, בו למדו היהודים שיעורי יהדות, מתמטיקה, רוסית וגרמנית.
בשנת 1910, הוקם בית ספר פרטי לבנים שהכיל שתי כיתות לימוד.
ביום הראשון של המלחמה בין גרמניה לרוסיה נכנסו המשטרה הגרמנית וכוחות צבא גרמניים לקרטינגה.
כל הגברים בעיירה נאספו בכיכר השוק על פי פקודת הצבא הגרמני, שם הפרידו את היהודים מהאוכלוסייה המקומית תוך כדי מעשי אלימות קשים והשפלה והכניסו אותם לבית הכנסת.
ב-26 ביוני, נלקחו 120 גברים מבית הכנסת ועוד 20 גברים יהודים שנמצאו בבתים לבורות הירי שם הומתו בירייה.
באותו יום נלקחו הנשים והילדים גם כן לשריפה.
ב-28 ביוני נרצחו עוד 63 יהודים ובין 11 ל-18 ביולי נרצחו עוד 120 יהודים.
בתחילת אוגוסט הגסטפו ציווה על הליטאים להרוג נשים וילדים יהודים.
בתחילת ספטמבר נלקחו נשים וילדים יהודים לאסם שבעיירה.
שם ציוו עליהם הגרמנים להוריד את בגדיהם ואז הכו אותם עד מוות.
מי שלא מת מהמכות נורה.
השמות של הנרצחים כתובים ביד ושם.
לאחר המלחמה נותרו רק שבעה יהודים בקרטינגה.
ברק יוסלביץ' (1809–1765) היה לוחם יהודי שלחם לחירות פולין במהלך מרד קושצ'ושקו והמלחמות הנפוליאוניות.
יוסף ברקוביץ' (1789–1846) בנו של ברק יוסלביץ', היה שותף למרד הפולני שהתרחש ב-1831. היה הקפטן בחיל הפרשים.
רבי אליהו לוינזון (1888–1822) – תלמידו של רבי ישראל מסלנט, שתדלן ובנקאי מפורסם.
נקרא ע"ש העיר ר' אֶלֶה קרטינגר.
אליעזר ליפמן זילברמן (1882–1818) - סופר, מייסד ועורך "המגיד"
קרטיגנין, קרטיגני, קרטיגנא או קרתיגנא הייתה עיר שהתקיימה בה בתקופת התלמוד קהילה יהודית, וממנה יצאו כמה אמוראים.
העיר מוזכרת בעיקר בהקשר לאמוראים שיצאו ממנה: רבי יצחק דמן קרטיגנין, רבי אבא מקרטיגנא ורבי חנא קרטיגנאה.
אמר רב יהודה: מצור ועד קרטיגני מכירין את ישראל ואת אביהם שבשמים, ומצור כלפי מערב, ומקרטיגני כלפי מזרח, אין מכירין את ישראל ולא את אביהן שבשמים
רש"י מסביר, שכוונת רב יהודה היא שבקרתיגנא "מכירים בכבודם הראשון" של ישראל, ולכן "אין מכבידין עולם".
לגבי זיהויה של קרטיגנין קיימת מחלוקת בין החוקרים: רבי אשתורי הפרחי זיהה אותה עם העיר הצפון אפריקאית קרתגו (כיום בתוניסיה), ובעקבותיו צעדו חוקרים ומחברים רבים.
חיזוק מן התלמוד לזיהוי זה מופיע במסכת תמיד, שם מובא הסיפור שהובא לעיל מויקרא רבה, אלא שעיר הנשים שאליה הגיע אלכסנדר מכונה שם "אפריקי".
יש המזהים את קרטיגנין עם קרטחנה (קרתגו החדשה) שבאספמיה (כיום בספרד).
לדברי חוקרים אלו שימש השם "קרטיגנא" בתקופות מסוימות ככינוי כללי לגולה היהודית בספרד, בדומה לכינוי "אספמיה".
לעומת הרואים את קרטיגנין כעיר במערב אגן הים התיכון, רבי עזריה מן האדומים זיהה את מיקומה דווקא במזרח, וזאת על פי דברי התלמוד במסכת מנחות שהובאו לעיל, שמהם משמע שקרטיגני היא עיר מזרחית.
לכן, יש המזהים את קרטיגני באזור הרי כורדיסטן או בארמניה.
קרטיס-רייט קורפוריישן היא חברה תעשייתית שבסיסה בארצות הברית, אך מסונפת ופעילה כלל־עולמית, לייצור מוצרים לתעשייה ולמתן שירותים לשווקים מסחריים, תעשייתיים, ביטחוניים ולתעשיות הפקת האנרגיה.
החברה נוסדה ב-1929 מאיחודן של החברות קרטיס חברה למטוסים ומנועים, רייט אירונאוטיקל וחברות אספקה שונות.
בסיומה של מלחמת העולם השנייה, הייתה זו יצרנית כלי הטיס הגדולה ביותר בארצות הברית, בספּקה כלי טיס שלמים במספרים גדולים, לכוחות המזוינים של ארצות הברית.
מאז, התפתחה החברה הלאה מהרכבתם המלאה של מטוסים מוגמרים, בהפכה ליצרנית רכיבי מנגנוני תיקון והפעלה, מערכות בקרת טיסה, שסתומים, ולנותנת שירותי הכנת משטחים.
החברה היא גם סַפָּק רכיבים לחברות הפקת אנרגיה גרעינית, למערכות אנרגיה גרעינית להנעה ימית , לרכבי תעשייה ולתעשיות הגז והנפט הגולמי.
לחברה יש שרשרת אספקה משולבת מובנית בתוכה, ורשת מתן שירות כלל־עולמית נרחבת.
החברה היא אחת משחקני השוק המגוונים והגדולים בענף התעופה והחלל, והיצרן המקומי הגדול ביותר של מטוסי סילון קטנים בארצות הברית.
קרטיי הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר בעלת אותו שם.
בעונת 2013/14 שיחק בליגה 2, הליגה השנייה בחשיבותה בצרפת.
המועדון הוקם בשנת 1936 והוא מקיים את משחקי בית באצטדיון דומיניק דובאשל, שמכיל 12,150 צופים.
קרטיי מעולם לא השתתפה בליגה 1 והתוצאה הטובה ביותר של המועדון בליגה 2 היא מקום 8 בעונת 2005/06.
במאי 2019 המועדון העפיל ל, אחרי שהתמודדה במשך עונה אחת בנאסיונל 2, שהיא הליגה החובבנית בצרפת.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון דומיניק דובאשל (Stade Dominique Duvauchelle), אצטדיון רב-תכליתי בקרטיי, צרפת.
נקרא על שם עיתונאי ספורט מקומי שמת זמן קצר לפני חניכת האצטדיון.
הוא משמש כיום בעיקר למשחקי כדורגל והוא האצטדיון הביתי של קרטיי.
האצטדיון נבנה עם קיבולת מקורית של כ-6,000. זו הוגדלה לכדי 12,150 איש בפברואר 2006.
קרטזויארקטוס (שם מדעי: Kretzoiarctos) הוא סוג נכחד של טורף מתת-משפחת האיילורופודים שבמשפחת הדוביים, אשר חי במהלך המיוקן של אירופה.
הוא היה מעט קטן יותר מהפנדה הענקית המודרנית.
המאובנים של והתגלו בספרד ותוארו בשנת 2012. הסוג הכיל מין יחיד - קרטזויארקטוס ביאטריקס (Kretzoiarctos beatrix).
דוב זה הגיע לאורך 1.3 מטר, לגובה 50 עד 70 סנטימטרים ולמשקל 60 קילוגרם.
הוא היה כנראה קרוב לפנדה הענקית בשל מבנה דומה של הלסתות והשיניים שהותאמו לאכילת חזרן.
ייתכן שגם דמה מעט לפנדה, והיה אולי הראשון במיני הדובים שניזונו באופן דומה לה.
היו לו מבנה של שיני מלתעות חזקות יחסית שפנו קדימה ושיניים טוחנות רחבות אך נמוכות יחסית, מבנה שקרוב יותר לשיני פרסתנים מאשר לטורפים.
טוחנות אלה גם צמחו באופן קבוע מבסיסם, כנראה עקב השחיקה הגבוהה יותר שלהם.
דוב קדום זה התקיים בספרד ומערב אירופה של המיוקן ולבסוף נכחד עם שינויי אקלים גדולים יחסית, אולי כתוצאה מהאירוע המסיני שגרם לירידה רבה בגובה פני הים התיכון, מה שגרם להתייבשות צמחייה רבה שהתבססה על משקעים לחים.
קַרְטוּן (מאנגלית: Cartoon) הוא סגנון ציור ואנימציה המתאפיין בדמויות לא-ריאלסטיות ולעיתים מוקצנות.
הקרטון כמעט תמיד משמש כדי להעביר בדיחה או סאטירה.
אדם המצייר דמויות בסגנון זה נקרא קרטוניסט (מאנגלית: Cartoonist).
לעיתים קרובות ציורי קרטון מביעים אף תנועה, בעזרת 'קווי מהירות'.
מקורו של הקרטון בימי הביניים, והתייחס לציור התכנון ליצירה עצמה (רישום).
בשנת 1843 הופיע לראשונה ציור קרטון בהגדרה המודרנית שלו במגזין פאנץ'.
הקרטון שימש להעברת הומור וסאטירה, ולאחר מכן הופיע לראשונה בתור קומיקס ב-1895 ברצועות של הילד הצהוב.
מאז מזוהה הקרטון בעיקר עם קומיקס.
בראשית המאה העשרים החל מושג הקרטון להתייחס גם לאנימציה של סרטים מצוירים, כגון מיקי מאוס או סרטים נוספים מבית חברת וולט דיסני.
ההגדרה הכללית של קרטון היא איור או סדרת איורים המצוירים בצורה לא ריאליסטית בכוונה להצחיק.
הקרטון נע בין סקיצה לציור המדמה, מעביר מסר או מתאר פעולה כלשהי או אדם בעל עניין ציבורי.
השימוש בקרטון להגדרה זו נעשה לראשונה במגזין פאנץ' בשנת 1843. איור הקרטון הבולט הראשון שייך ל.
ניתן לחלק את השימוש בקרטון לשלוש מדיות, קומיקס, הנפשה וקריקטורה.
ציורי קרטון מודרניים מכילים כמעט תמיד בועות דיבור או לכל הפחות כיתוב.
קרטוניסטים רבים הופיעו במהלך המאה התשע עשרה ופרסמו את עבודותיהם בעיתונים וכתבי עת, ביניהם גארי לארסון, ביל הולמן, ג'ורג' ליכטי ואחרים.
רבים מחשיבים את האמן פיטר ארנו (שפרסם בעיתון ניו יורקר) לאבי הקרטון המודרני.
קרטון פוליטי או איור עיתונות, בדומה לקריקטורה הוא איור קרטוני המעביר מסר, כמעט תמיד בעיתונאות.
על אף שגם הקרטון הפוליטי מטרתו להצחיק, הוא מחזיק בדעה ומסר רציניים יותר ומשתמש לרוב בסאטירה או אירוניה להעברת המסר.
הקרטון הפוליטי משמש לרוב כדי להציג עמדה לגבי נושא אקטואלי עכשווי.
קרטון פוליטי יכול לבוא בצורת קריקטורה או קומיקס, ויהיה בו תמיד לכל הפחות בועת דיבור.
אמנים מפורסמים שהשפיעו על זרם זה של הקרטון הם דייוויד לאו, הרבלוק וג'רלד סקארף.
טעות נפוצה היא לחשוב שכל איור עיתונות הוא קרטון פוליטי - איור עיתונות יכול להיות מצויר גם בסגנונות אחרים, אך כל קרטון פוליטי הוא בהכרח איור עיתונות.
כמעט כל רצועות הקומיקס המתפרסמות מאז סוף המאה התשע עשרה (בין אם בעיתונים, כתבי עת או ברשתות חברתיות) מצוירות בצורת קרטון.
בארצות הברית רצועות קומיקס לא מוכרות בשם "קרטונס" (Cartoons) כפי שהם בבריטניה אלא נקראים פשוט "קומיקס" או "מצחיקים" (funnies), אך יוצרי הקומיקס מכונים (על ידי החברה וגם על ידי עצמם) כ- "קרטוניסטים".
רצועות קומיקס קרטוניות בנויות כמעט תמיד במבנה של בדיחה (סטריפ) שבסופם של כמה פאנלים מגיע "פאנץ' ליין" - משפט מחץ שגרום להתרחשויות בפאנלים הקודמים להיות מצחיקות.
כמה קרטוניסטים של רצועות קומיקס ראויים לציון הם סקוט אדמס, צ'ארלס מ.
בעקבות הדמיון הרב שהיה בין רצועות קומיקס לסרטים מצוירים בעבר, קרטון מתייחס גם להנפשה (אנימציה), שכן סרטים רבים צוירו בסגנון קרטוני.
בעוד שההנפשה מתייחסת לכל סוג של תמונות הנעות במהירות גבוהה כדי ליצור אשליה של תנועה, הקרטון מתייחס רק לסרטי הנפשה קצרים, המאוירים בצורה קרטונית, לרוב סרטי ילדים, תוכניות טלוויזיה, סרטים קצרים (סרטונים) וכו'.
בשנות השמונים משמעות המונח התעוותה מעט כאשר רבים השתמשו במושג קרטון בהתייחסות לדמויות אנימציה, ולא לכל התוכן.
המונח המעוות התקבע עוד יותר כשהוא נשמע שוב ושוב בסרט הקאלט מי הפליל את רוג'ר רביט בו קיים "עולם הקרטון" משנת 1988, ואחריו בשנת 1990 המושג הופיע רבות בסדרת הטלוויזיה המונפשת עלילות טייני טון.
בספרו של סקוט מקלאוד, להבין קומיקס: האמנות הנסתרת מעין, הוא כותב על הקרטון: "הקרטון, שמעביר את הדגש מהמראה של העולם הגשמי אל המחשבה ועל הצורה, מתמקם לו בעולם הרעיונות.
באמצעות סגנון ריאליסטי מסורתי אמן הקומיקס יכול לתאר את העולם שבחוץ ובאמצעות הקרטון, את העולם שבפנים.
כשמשתמשים בסגנון קרטוני כדי לספר סיפור, נראה שבעולם הבדיוני הזה מפעמת רוח חיים.
חפצים דוממים עשויים להיראות בעלי זהויות משלהם, כך שאם אחד מהם יתחיל פתאום לשיר, זה לא ייראה מוזר כלל".
בהמשך הספר יוצר מקלאוד טבלה משולשת, ובקטגוריית קרטון הוא מציין את הספרים בון, מאוס, מיקי מאוס, טינטין, פינאטס, אסטריקס ועוד.
קרטין היא קבוצה של חלבונים סיביים שיוצרים חומרי מבנה ביולוגיים בעלי קשיחות גבוהה.
קרטין מופיע בצורות שונות בטבע, ולכל צורה תכונות מכניות מסוימות בהתאם לתפקידה.
לדוגמה: שיער, ציפורניים, קרניים, נוצות, פרסות ושלדים חיצוניים.
ניתן לסווג קרטין לשני סוגים, α־קרטין ו־β־קרטין השייכים למשפחה של סיבי ביניים.
הקרטין מכיל תכולה גבוהה של ציסטאין עמיד וקשיח שאינו נוטה להגיב כימית בסביבה טבעית.
הקרטין מעניק תמיכה מכנית ותכונות מגנות מגוונות.
קרטין מתייחס לקבוצה של חלבונים בלתי-מסיסים ויוצרי-סיבים בתאים אפיתליים מסוימים של בעלי חוליות.
הוא יוצר את הנפח של השכבה החיצונית של האפידרמיס.
קרטין נמצא ביונקים (מלבד פנגולין, שיש לו גם α־קרטין וגם β־קרטין) והוא המרכיב העיקרי של צמר, שיער, ציפורניים, פרסות, קרניים, השכבה הקרנית של העור.
בנוסף, קרטין הוא המרכיב העיקרי ברקמות קשות של עופות וזוחלים כמו נוצות, טפרים ומקורים של עופות וקשקשים וטפרים של זוחלים.
ישנם שני סוגי קרטין עיקריים, α־קרטין ו־β־קרטין, הנבדלים זה מזה גם במבנם השניוני וגם בתכונותיהם המכניות..
α־קרטין מורכב ממבנה של סיב ביניים בו α־קרטין מתארגן במבנה שניוני של סלילי α ומיוצב על ידי קשרי מימן בתוך הסליל.
באופן טבעי α־קרטין נמצא כסליל ימני.
שני סלילי α־קרטין באורך של כ־45 ננומטרים יכולים ליצור דימר בעזרת יצירת קשרים דיסולפידיים ליצירת פילמנט התחלתי בקוטר של שני ננומטרים.
שני פילמנטים התחלתיים מתחברים זה לצד זה בכדי ליצור פרוטו־פייבר.
ארבעה פרוטו־פייברים מתחברים ויוצרים את סיב ה־α־קרטין שעוביו שבעה ננומטרים במבנה של coiled coil..
סיב הביניים של α־קרטין הוא הטרו־דימר.
כל מונומר בסיב הביניים מורכב משתי שרשראות, כל אחת מכילה מוט מרכזי של סליל α־קרטין באורך של כ־46 ננומטרים וקצוות C ו־N טרמינליים.
המוט המרכזי מכיל אזורים המחברים בין שרשראות המונומר וקצוות C ו־N מחברים בין עוד סיבי ביניים של קרטין והמטריצה..
β־קרטין מורכב ממבנה של מטריצה המכילה סיבים שמסודרים במבנה גבישי.
סיב של β־קרטין בעל קוטר של 3-4nm.
המטריצה והסיבים משולבים זה בזה לקבלת חלבון יחיד.
המבנה המתקבל בעל צורה של משטח מקופל.
משטחי β מורכבים מגדילי β ארוזים רוחבית, כאשר הגדילים יכולים להיות מקבילים או אנטי-מקבילים והשרשראות מוחזקות יחדיו באמצעות קשרי מימן.
המבנה מיוצב על ידי שני גורמים: קשרי מימן בין שרשראות β תורמים ליצירת משטח, ומישוריות הקשרים הפפטידיים מכתיבה קיפול של המשטח שנוצר.משטח β עובר עיוות לקבלת סליל שמאלי ו־2 משטחים כאלה מתחברים לאורכם לקבלת סיב β סופי.
קצוות שרשראות הפפטידים המרכיבים את הסיבים מסתדרים אקראית מסביב לסיבים לקבלת מטריצה אמורפית.
משום כך ניתן להתייחס לקרטין כפולימר מרוכב שמכיל סיבים גבישיים הנמצאים בתוך מטריצה אמורפית.
מולקולה של β־קרטין מורכבת משלושה אזורים: האזור המרכזי היוצר את המשטח ואזורי קצוות C- ו־N.
החלק המרכזי מהווה את הפוקוס בספרות למבנה המולקולרי של סיבי β־קרטין.
אורכו הוא כ־2.3nm וקוטרו כ־2nm.
קצוות C ו־N יוצרים את המטריצה האמורפית.
קרטין מסונתז ומווסת על ידי mRNA בתוך קרטינוציטים.
לאחר מיטוזה של התא, אחד או שני תאי הבת משוייכים לייצור קרטין.
לאחר מכן מתרחשת סינתזה של mRNA המשמש ליצירת קרטין.
לאחר מכן מתרחשת סינתזה של חלבוני הקרטין.
כשהקטרינוציט מגיע לבגרות, הייצור של RNA וחלבונים תאיים אחרים נפסק והגרעין מתחיל לעבור דגרדציה.
התא מתחיל לייצב את הקרטין.
לבסוף התא מת ונשאר מלא קרטין.
הוצע בעבר כי קרטין נוצר בפני השטח של פיברילים בתוך התא.
החלבונים החדשים שסונתזו מקומפלקסים של פוליזום – קומפלקס של מספר ריבוזומים על mRNA, מתלכדים עם הסיבים שהיו קיימים מראש בעוד שהם קשורים לפוליזום.
הפוליזומים נשארים קרובים לפיבריל עד שהשרשרת מוכנה ומשוחררת.
במהלך זמן זה, שרשראות אחרות גדלות על הפוליזום ומספקות אתרים נוספים לאגרגציה עם הפיבריל.
לאחר הסינתזה יש מודיפיקציה כימית של קרטין – ייצוב קרטין על ידי יצירת קשרים דיסולפידיים.
α־קרטין ו־β־קרטין מכילים כמות גדולה יחסית של ציסטאין התורם לקבלת קשרים דיסולפידיים.
קרטין באופן טבעי אינו מסיס במים עקב קשרים דיסולפידיים בין-מולקולריים ובתוך המולקולה עצמה.
משטחי β יותר נוקשים (מתנגדים לשינוי צורה) מסלילי α.
בנוסף, אם סלילי α נתונים למאמצי מתיחה גדולים מספיק (עיבור גדול מ-0.3) הם הופכים למשטחי β כתוצאה מכך.
קרטין הוא חומר ויסקואלסטי, כלומר מגיב לעומס באופן שאינו אלסטי או צמיגי לחלוטין.
כתוצאה מהיותו ויסקואלסטי, קרטין מסוגל לתת תמיכה מכנית, לבלוע אנרגיה ולרסן פלקטואציות של מאמצים הנובעות מעומס המופעל עליו שבמהלכם יש תזוזת שרשראות בחומר ואף שינוי של מבנה החומר תחת מאמץ גדול.
תכונה זו באה לידי ביטוי בקרניים ופרסות של בעלי חיים, העומדות בעומסים גדולים.
קשרים דיסולפידיים תורמים להעלאת החוזק של הקרטין.
בנוסף, גורמים כמו מידת לחות החומר ושילוב חומרים נוספים בתוכו, כמו מינרלים משפיעים על חוזקו.
עליה באחוז הלחות בקרטין מורידה את נוקשות וחוזק הקרטין, אך מעלה את העיבור הדרוש לשבירתו.
זאת עקב השפעה על חלבוני המטריצה.
סיב הביניים אינו מושפע מלחות.
המבנה ההיררכי של קרטין (משרשראות חלבוניות, דרך סיבים במטריצה, ועד למבנה למלרי ומבנה "סנדוויץ'") תורם גם כן לחוזק החומר.
קרטין הוא חלבון לא מסיס.
כמויות גדולות של פסולת מבוססת קרטין מיוצרות מדי שנה.
משתמשים בפסולת קרטין לשימושים תעשייתיים.
למשל, משתמשים בסיבי PVA שמכילים קרטין כחומר הסופח חומרים רעילים/מסוכנים כמו יוני מתכות כבדות.
היידרוג'ל של קרטין נמצא כשימושי לטיפול בכוויות.
הוא מסוגל להקטין התפשטות של כוויות ולעודד צמיחה מחודשת של עור.
שכבות קרטין משמשות לריפוי פציעות בעור ולהנדסת רקמות, עקב תכונות מכניות טובות וספיגת לחות.
בנוסף, קרטין משמש לייצור של עדשות מגע.
קרטין משמש למוצרים קוסמטיים, למשל לעור ולשיער.
הפפטידים של קרטין משפרים את לחות השיער ומספקים ברק ורכות לשיער.
כמו כן, הם מעלים את לחות העור ולכן משמשים למוצרי לחות לעור ולשיער.
קרטין משפר את התכונות המכניות והתרמיות של שיער ולכן משמש במוצרים לשיער פגום.
בנוסף, קרטין משמש כתוסף להחלקת שיער.
קרטין כמקור השראה לחומרים חדשים
חומרים בטבע המורכבים מקרטין בולטים כאחד מהחומרים הקשיחים ביותר בטבע, הם משמשים כחלק ממערכת הכסות המגנה ביצורים חיים, למרות הרכב חלבוני טהור.
משום כך, חומרים מבוססי קרטין מהטבע משמשים חוקרים להבנת הקשר בין המבנה והתכונות המכניות של החומר, לצורך פיתוח חומרים ומערכות הלוקחים השראה מהטבע.
דוגמה לכך היא עיצוב סיבי פחמן היררכי המחקה את המבנה ההיררכי של נוצות.
עיצוב זה מעלה את החוזק של החומר.
בנוסף, לסמרן מקריס יש מחטים שהקצוות החרוטיים השחורים שלהן מכילים חודים מיקרוסקופיים הפונים לאחור.
חודים אלה מאפשרים חדירה קלה של המחט, אך אדהזיה חזקה לרקמה עקב פריסה וכיפוף של החודים במהלך יציאת המחט.
עקב כך, לצורה זו יש פוטנציאל בתכנון דבק מכני להדבקת רקמות.
דוגמה נוספת היא לווייתני מזיפות.
ללווייתנים אלה יש מזיפות קרטיניות במקום שיניים.
הלוויתן אוסף אורגניזמים למאכל דרך המזיפות, שמשמשות כמעין מסננת.
ניקוי המזיפות מתבצע באמצעות הלשון והזרמת מים בכיוון ההפוך.
חוקרים פיתחו פטנט לסינון מי שפכים, הלוקח השראה מלווייתני מזיפות.
קַרְטוֹפֶלְקְלֶסֶה הם סוג של כיסוני תפוחי אדמה.
הכיסונים מכילים לעיתים קרובות מילוי קרוטונים, בשר חזיר או כרוב כבוש.
הכיסונים מוכרים ברחבי גרמניה, שווייץ ואוסטריה אך נפוצות בעיקר בבוואריה, תורינגיה וריילנד.
בבוואריה כופתאות דומות נקראות reiberknödel (מהמילה "לגרר"), בשוואביה שמם gleeß ו-gneedl, בפרנקוניה gniedla או klueß ובאוסטריה erdäpfelknödel.
המנה מוכרת גם במדינות אחרות בצפון ובמזרח אירופה בשמות שונים.
על פי רישום המזון המסורתי של משרד החקלאות, האזורים והתיירות הפדרלי של אוסטריה, כופתאות תפוחי אדמה ידועות באוסטריה רק כמה מאות שנים, בניגוד לסוגים אחרים של כופתאות שמקורן לפחות ב-2500 לפני הספירה וככל הנראה לתוך התקופה הנאוליתית של האזור.
תפוחי אדמה מקורם בדרום אמריקה והוכנסו לאירופה במהלך ההחלפה הקולומביאנית (ההחלפה הקולומביאנית הייתה העברה נרחבת של צמחים, בעלי חיים, מתכות יקרות, סחורות, תרביות, אוכלוסיות אנושיות, טכנולוגיות, מחלות ורעיונות בין העולם החדש (יבשת אמריקה) בחצי הכדור המערבי.
לבין העולם הישן (אפרו-אירואסיה) בחצי הכדור המזרחי, בסוף המאה ה-15 ואחריה).
תפוחי אדמה עמילניים או "קמחיים" מקולפים, מבושלים, נמעכים, מעורבבים עם קמח, ביצים ותבלינים, לשם אותם לבצק ויוצרים לכיסונים.
הכיסונים ממולאים לרוב במילוי קרוטונים, בשר חזיר או כרוב כבוש.
הכיסונים מבושלים; מתכונים מסוימים דורשים לתת להם להתקרר ואז לטגן.
הם מוגשים חמים כתוספת, לעיתים קרובות עם צלי, רולדה, נזיד או חמין, עם או בלי רוטב.
שאריות כיסונים לפעמים נפרסים ומטוגנים בחמאה או בשומן בייקון.
בשלנים ביתיים רבים משתמשים בכיסונים אינסטנט ארוזים.
מנות דומות נוספות הן כופתאות תורינגיות (העשויות מתערובת של תפוחי אדמה גולמיים ומבושלים) וכיסוני פוגטלנד (עשויות מתערובת של תפוחי אדמה לא מבושלים ופודינג סולת).
כופתאות תפוחי אדמה מעורבות בקמח ידועות גם במטבח הסקנדינבי.
השמות כוללים ראספבול, kumle, kompe, פאלט או קרופקאקה, פיטפאלט ועוד.
המנה האיטלקית ניוקי היא גרסה נוספת של כופתאות על בסיס קמח ותפוחי אדמה.
קרטוזיס סבוריאה או רֹבֶד קַרְנִי (Seborrheic keratosis) הוא גידול שפיר (שאינו מזיק) שמקורו בתאים, בעיקר קרטינוציטים, בשכבה החיצונית של העור הנקראת אפידרמיס.
בדומה לכתמי גיל, קרטוזות סבוריאה מופיעות בשכיחות גבוהה יותר ככל שאנשים מתבגרים.
הגידולים (הנקראים גם נגעים) מופיעים בצבעים שונים, מחום צהוב בהיר ועד שחור.
הם עגולים או סגלגלים, שטוחים או בולטים מעט, כמו גלד מפצע, וגודלם נע בין נקודה קטנטנה לכתם ברוחב של יותר מ-2.5 ס"מ.
לעיתים קרובות הם קשורים למחלות עור אחרות, כולל קרצינומה של תאי בסיס.
לעיתים נדירות, קרצינומה של תאי בסיס מתפתחת מתחת לקרטוזיס סבוריאה ומקשה על זיהויה.
בבדיקה הקלינית, האבחנה המבדלת כוללת יבלת ומלנומה.
מכיוון שרק השכבות העליונות של האפידרמיס מעורבות, קרטוזות סבוריאה מתוארות לעיתים קרובות כבעלות מראה של נגע ה"מודבק" על העור.
חלק מרופאי העור מתייחסים לקרטוזיות סבוריאה כ"יבלות סבוריאה", מכיוון שהן דומות ליבלות, אך המונח "יבלות" מתייחס לנגעים שנגרמים על ידי וירוס הפפילומה האנושי.
הסיבה לקרטוזיס סבוריאה אינה ידועה, אך ההשערה היא שמדובר בנטייה גנטית.
ששכיחותה עולה עם חשיפה לשמש של בעלי עור בהיר ובעיקר לקראת גיל העמידה.
מבחינה חזותית הנגעים בעלי מראה שעוותי שכאילו "נדבק" על העור.
בעלי פנינים קרניות או ציסטות המוטבעות במבנה.
נגעים בעלי פיגמנט כהה עלולים להידמות למלנומות נודולריות.
יתר על כן, קרטוזות סבוריאה דקות על עור הפנים עשויות להיות קשה מאוד להבדלה מ-lentigo maligna אפילו עם דרמטוסקופיה.
מבחינה קלינית, נבי אפידרמיס דומים במראה לקראטוזות סבוריאה.
נבי אפידרמיס נמצאים בדרך כלל בלידה או בסמוך לה.
קונדילומות ויבלות יכולות להידמות קלינית לקרטוזות סבוריאה, ודרמטוסקופיה יכולה להועיל להבדיל ביניהן.
מחקר שבדק יותר מ-4,000 נגעי עור שעברו ביופסיה שזוהו קלינית כקרטוזה סבוריאה הראה ש-3.1% היו ממאירות.
שני שלישים מהם היו קרצינומה של תאי קשקש.
עד כה, מדד הזהב באבחון של קרטוזיס סבוריאה מיוצג על ידי ניתוח היסטולופתולוגי של ביופסיית עור.
ניתן לחלק קרטוזות סבוריאה לסוגים הבאים:
קרטוזיס סבוריאה מקושטת - Stucco keratosis
קרטוזיס סבוריאה פיגמנטית - Melanoacanthoma
סיבות רפואיות להסרת קרטוז סבוריאה כוללות גירוי ודימום של הנגע.
הם עשויים להיות מוסרים גם מסיבות קוסמטיות.
בדרך כלל, ניתן לטפל בנגעים באמצעות התייבשות וריפוי, או קריו-כירורגיה.
בביצוע נכון, הסרת קרטוזיס סבוריאה לא תגרום להרבה צלקות גלויות.
קרטוזיס סבוריאה הוא גידול העור השפיר הנפוץ ביותר.
יש פחות שכיחות באנשים עם עור כהה יותר.
במחקרי עוקבות גדולים, כל החולים בגילאי 50 ומעלה סבלו לפחות ממחלת סבוריאה אחת.
הופעתה היא בדרך כלל בגיל העמידה, אם כי הם נפוצים גם בחולים צעירים יותר, שכן הם נמצאים ב-12% מבני 15 עד 25.
קרטומלציה או רככת קרנית היא מחלה שנובעת מחוסר בוויטמין A, וגורמת ללחמית של העין להיות יבשה, להתכווץ ולהתעבות, והופכת אותה לעכורה.
כמו כן, היא גורמת לקרנית להיות רכה יותר.
בשל כך עולה הסיכון לחולים במחלה לזיהום או לקרע בעין, מה שעלול במצבים מסוימים להביא לראייה ירודה ואף לעיוורון.
לקות ראייה (ראייה ירודה) - פגיעה קשה בחדות הראייה או בשדה הראייה.
יובש של העין - העין מתייבשת מהר, בגלל שכבת אפיתל דקה יותר מהרגיל בקרנית (לעיתים קרובות נגרם אף ייבוש קיצוני)
עכירות בקרנית - ככל שהמחלה מתקדמת, הקרנית נהיית יותר ויותר עכורה ואפורה.
כמו כן, לעיתים החולים במחלה יראו כתמים אפורים צפים.
שינוי בתזונה - צריכת מזונות עשירים בוויטמין A, כגון: כבד, מוצרי חלב, ביצים, ירקות ופירות כתומים.
קרטון היא להקה אסטונית, שהוקמה בשנת 2015 על ידי הוגו מרטין מאסיקאס, אגו טפנד ויוסף ירבסאר.
היא התפרסמה בעיקר בזכות הפלטפורמה NoCopyrightSounds.
בתחילת 2024 עזב טפנד את הלהקה, על מנת לפתח את קריירת המוזיקה שלו כסוסילסט.
בשנת 2004 החלו טפנד וירבסאר ללמוד בתיכון יחד.
הם הכירו את מאסיקאס במסיבה מקומית.
Cartoon קרטון הוקמה בשנת 2015, והתפרסמה כשהוציאה את "Why We Lose" בהשתתפות קולמן טראפ דרך חברת התקליטים הבריטית NoCopyrightSounds.
ב-9 ביולי באותה השנה הוציאה הלהקה את "On & On" עם הזמר האסטוני-אמריקאי דניאל לוי ויינאלאס.
בשנת 2016 השתתפה הלהקה בקדם האסטוני לאירוויזיון 2016, Eesti Laul, עם השיר "Immortality".
היא דורגה במקום השלישי, אחרי לאורה פלדברה ויורי פוטסמן.
ב-11 במרץ באותה השנה פרסמה את "I Remember U", שיתוף פעולה עם פוטסמן.
הוא יצא להורדה דיגיטלית דרך NCS, והגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של אסטוניה.
הוא משמש כשיר הנושא של ערו היוטיוב של וינסטון סטרצל.
הווידאו קליפ שלו הפך לנצפה ביותר ברחבי אסטוניה ב-2016.
באוגוסט 2017 הפסיקה קרטון את פעילותה.
היא התאחדה ב-2020 עם פרוץ מגפת הקורונה באסטוניה.
בתחילת 2024 הודיע טפנד על פרישתו.
הוא המשיך לקריירת סולו תחת שם הבמה "יאיא".
באותה שנה השתתפה בקדם האסטוני לתחרות הזמר של האירוויזיון עם השיר "Oblivion" בהשתתפות אוורט סאנדייה.
היא לא העפילה לשלב הגמר.
שם פרטי יציאה Made Me Feel / One Day יצא לאור: 18 במאי 2015
פורמט: הורדה דיגיטלית, סטרימינג Mas Y Mas / On & On יצא לאור: 11 בספטמבר 2020
קרטיקון עליון היא תקופה בתור הקרטיקון, אשר בעידן המזוזואיקון.
משך תקופה זו 31 מיליוני שנים, מלפני 100 מיליוני שנים עד לפני 66 מיליוני שנים.
הקרטיקון העליון מתחלק לשלוש תקופות (על פי חלוקה ישנה): קנומן, טורון, וסנון; או לשישה גילים (על פי חלוקה נוכחית): קנומן, טורון, קוניאק, סנטון, קמפן ומאסטריכט.
בין בעלי החיים שחיו בתקופה זו היו מינים רבים של דינוזאורים, פטרוזאורים, תנינאים וזוחלים אחרים דוגמת ארכלון ודיניליסיה.
ביבשות הצפוניות של אמריקה הצפונית ואסיה שלטו הטירנוזאוריים, הדרומאוזאוריים, ההדרוזאוריים והצרטופסים.
ביבשות הדרומיות שלטו הקרכרודונטוזאוריים והטיטאנוזאורים הענקיים.
קרטיקון תחתון היא תקופה בתור הקרטיקון שבעידן המזוזואיקון, שנמשכה 48 מיליוני שנים, מלפני 145 מיליוני שנים בערך עד לפני 100 מיליוני שנים בערך.
קרטיקון (מלטינית: Creta - גיר) הוא התור המאוחר ביותר בעידן המזוזואיקון.
הוא נמשך כ-80 מיליוני שנים, מ-145 מיליון שנה לפני זמננו (עם תום תקופת תור היורה) עד ל-66 מיליון שנה לפני זמננו (עם תחילת תור הפלאוגן).
תום תור הקרטיקון מציין גם את הגבול בין עידן המזוזואיקון לעידן הקנוזואיקון.
בתור הקרטיקון הגיעו הארכוזאורים לשיאם: הדינוזאורים שלטו ביבשה ונפוצו במגוון מינים וגדלים (הטיטאנוזאורים היו בעלי החיים היבשתיים הגדולים ביותר בכל הזמנים), הפטרוזאורים שלטו בשמיים ודמויי תנינאים הגיעו לממדי ענק.
הקרטיקון מחולק לשתי תקופות, קרטיקון עליון וקרטיקון תחתון.
במשך שנים היה מקובל לציין את סוף הקרטיקון בתאריך של 65 ואחר כך 65.5 מיליון שנה לפני זמננו, אך כיולים חדשים של שיטות התארוך הרדיומטריות שנעשו ב-2013 שינו אומדן זה לתאריך של 66 מיליון שנה לפני זמננו (66 משל"ז).
תור הקרטיקון הוגדר לראשונה כתקופה גאולוגית נפרדת על ידי הגאולוג הבלגי Jean d'Omalius d'Halloy בשנת 1822, שבחן שכבות מאגן המשקעים של פריז.
מקור המילה קרטיקון הוא במילה הלטינית creta שפורשה "גיר" שכן המשקעים הכילו כמות נכבדה של סלע אבן גיר (משקעים של סידן פחמתי מקונכיות של חסרי חוליות ימיים) שמאפיינים את תקופת הקרטיקון העליון ביבשת אירופה ובאיי בריטניה (כולל לדוגמה צוקי דובר הלבנים).
הקרטיקון התאפיין באקלים חם ויבש יותר מאשר היורה, ויערות הענק פינו את מקומם לערבות רחבות-ידיים עם צמחייה נמוכה, ובחלק מהאזורים למדבריות.
רוב היבשות המרכזיות כבר נפרדו אחת מהשנייה, ובתחילת התור כיסו ימים רדודים חלק מהן (הידוע שבהם הוא הים הפנימי המערבי הרדוד שבמרכז אמריקה הצפונית).
בקרטיקון שגשגו הדינוזאורים וחיו בעדרים גדולים.
בקרטיקון תחתון שגשגו הזאורופודים מהקבוצה מקרונריה שכללה את הברכיוזאוריים והטיטנוזאורים.
באמצע הקרטיקון, כ-90–100 מיליון שנה לפני זמננו, חיו הדינוזאורים הגדולים ביותר: הארגנטינוזאורוס, הפטגוטיטאן, הפוארטזאורוס, הזאורופוסידון והפוטאלונגקוזאורוס (אורכם נע בין 28 ל-40 מטר ומשקלם נע בין 50 ל-100 טונות).
בקרטיקון עליון שגשגו האורניתופודים המתקדמים, בעיקר ההדרוזאוריים שהיו אוכלי צמחים יעילים.
בשלהי תקופה זו הגיעו הצרטופסים לשיאם, כאשר התפתחו מהפסיטקוזאורים הקטנים והנפוצים והתפצלו למספר רב של מינים בעלי גולגולות עטורות "צווארון", קרניים ודוקרנים שונים ומשונים.
קבוצות אוכלי צמחים נוספות היו אנקילוזאורים ופכיצפלוזאורים.
בקרב התרופודים שגשגה בעיקר אינפרא-סדרת הטטנורים והמשפחות קרכרודונטוזאוריים (בהם גיגאנוטוזאורוס הענק), טירנוזאוריים ומנירפטורים (בהם דיינוניכוס וולוצירפטור) כאשר שתי האחרונות כללו דינוזאורים מנוצים.
הטורפים הקטנים, המנירפטורים, היו דינוזאורים בעלי נוצות ומהם התפתחו העופות.
בין הדינוזאורים הידועים ביותר של הקרטיקון (ובכלל) נמנים הטירנוזאורוס רקס והטריצרטופס שחיו עד לסופו ונלחמו אחד בשני.
הטריצרטופס הגדול החמוש בקרניים ועטרה גרמית היה אחד הדינוזאורים הנפוצים ביותר באמריקה הצפונית ואילו הטירנוזאורוס היה הטורף הגדול ביותר באמריקה הצפונית ובעל נשיכה מרסקת עצמות.
לצד הדינוזאורים חיו דמויי תנינאים שונים ביניהם מינים ענקיים (כמו הסרקוסוכוס והדיינוסוכוס) שחלקם חיו בים כמו הת'לאטוסוכים לצד זוחלים ימיים גדולים נוספים, צבים, לטאות וביניהם המוסזאוריים הימיים הגדולים, נחשים (כמו דיניליסיה), יונקים קטנים ועופות קדומים.
בסוף תור היורה ובתור הקרטיקון הופיעו הצמחים בעלי הפרחים ולצידם שגשגו מחטניים כמו האראוקריה.
הדעה המקובלת כיום טוענת כי עידן הקרטיקון הגיע לסיומו באחת, כאשר מטאוריט גדול פגע בכדור הארץ ויצר מכתש ענק.
מכתש זה אותר, כנראה בחצי האי יוקטן שבמקסיקו, והוא מכונה מכתש צ'יקשולוב.
פגיעת המטאוריט העיפה כמויות אבק עצומות לשמים.
האבק כיסה את עין השמש לכמה שנים וגרם לחשכה ולחורף ממושך.
עקב כך, נגרמה הכחדה המונית הידועה בשם הכחדת קרטיקון-פלאוגן.
באירוע זה נכחדו כ-50% מן המינים שחיו על פני כדור הארץ באותה תקופה, ויותר מ-80% מכלל היצורים ובראשם הדינוזאורים ששלטו ביבשה באותם ימים.
בים נכחדו מרבית הזוחלים הימיים.
נכחדו גם סוגי צמחים רבים.
תאוריית המטאוריט המקובלת היום, זכתה לאישוש על ידי גילוי שיעור גדול של אירידיום בגבול K-Pg, אירידיום הוא יסוד מתכתי הנדיר בכדור הארץ אך נפוץ יותר במטאוריטים בחלל, אך עדיין לא ניתן לשלול שלהכחדה הגדולה תרמו גם שינויים באקלים.
העלמות הדינוזאורים פינתה גומחות אקולגיות.
דבר זה אפשר התפתחות של היונקים בתקופת הפלאוקן.
מיצורים קטנים דמויי חדף התפתחו היונקים לצורות רבות ומגוונות הדומות למה שאנו מכירים היום, וכמו כן התפתחו סוגי צמחים שונים.
התנינאים והעופות שרדו בהכחדה, ועד היום זוכים להצלחה.
קרטל (בחוק בישראל: הסדר כובל, באנגלית: Cartel) הוא התאגדות של ספקי מוצר או שירות, שנועדה להגדיל את רווחי חבריה ולבטל את התחרותיות ביניהם.
קרטל אינו מונופול אך הוא שואף למקסם את רווחי החברות השותפות בו לרמה של רווחים מונופוליסטיים.
בניגוד למונופול, שהוא חוקי לעיתים (תחת תנאים מסוימים לרוב), קרטל הוא מבנה שוק מלאכותי ובדרך כלל לא חוקי, והטיפול בו הוא במקרים רבים במישור המשפטי-פלילי.
מכיוון שהתאגדות קרטלית פוגעת בתחרות החופשית, הקרטל נחשב בלתי חוקי במדינות בעלות מדיניות כלכלית פתוחה ושוק תחרותי.
למרות זאת קיימים קרטלים לאומיים אשר מקבלים הכשר חוקי מטעם המדינה.
באופן כללי, קרטלים אינם יציבים מבחינה כלכלית לאורך זמן, כיוון שיש תמריץ גדול לחברים בקרטל לרמות ולמשל למכור יותר מאשר המכסה שהוקצבה להם על ידי הקרטל .
עובדה זו גרמה לקרטלים רבים שניסו לקבוע מחירי מוצרים להיכשל בטווח הארוך.
קרטלים שלא מצייתים למודל זה הם ארגון המדינות יצרניות נפט OPEC וקרטל היהלומים דה-בירס.
OPEC, שהוא ארגון של מדינות כמשתמע משמו, חומק מאכיפת חוקים נגד קרטלים כיוון שמדינות, בניגוד לחברות, זוכות לחסינות במסגרת המשפט הבינלאומי.
קרטל מכסות - שליטה בכמות היצור של כל חבר בקרטל על מנת למנוע היצע רב שיוביל לירידת מחירים.
קרטל שיווק - קיומו של משווק בלעדי הקובע מחיר מכירה לשווק בהיעדר מתחרים, וקונה את המוצר מהספקים במחיר קבוע.
קרטל מחירים - קביעת מחיר אחיד לשיווק הסחורה.
קרטל מחירים ומכסות - שילוב של קביעת מחירים ומכסות ייצור.
קרטל גאוגרפי - קביעת בלעדיות לפי שטח גאוגרפי.
המילונאי ראובן אלקלעי גזר במילוניו את צמד החידושים קִרְטֵל (הפך לקרטל, הקים קרטל) וקִרְטוּל.
תפקידו של הממונה על רשות התחרות לפקח ולמנוע התאגדות של קרטלים.
עם זאת, לחברות מסוימות ניתנת הרשות לתאם מחירים בתנאים מיוחדים וזאת על מנת לעודד השקעות ופיתוח המשק.
בשנות התשעים הועמדו לדין חברות ביטוח גדולות בישראל, באשמת הקמה של קרטל לתיאום מחירי פרמיות, צמצום כיסויים והגבלת הנחות.
החברות כלל, סהר ציון, מגדל, המגן ומנורה הגיעו לעסקת טיעון עם פרקליטות המדינה, ואילו החברות איילון והפניקס המשיכו בהליך המשפטי והורשעו.
על החברות שהורשעו נגזרו קנסות כבדים (12 מיליון שקל על חברת הפניקס ו-6.6 מיליון שקל על חברת איילון), ועל מנהליהן הוטלו עונשים של קנסות ועבודות שירות.
מנהלי כל החברות שהשתתפו בקרטל נאלצו להתפטר מתפקידם.
ב-26 באפריל 2009 פרסמה רונית קן, הממונה על התחרות, כי חמשת הבנקים הגדולים תיאמו ביניהם את העמלות ויצרו הסדר כובל, אולם נמסר שלא היה בכך יצירת קרטל.
בשנת 2010 הובילה רונית קן את חשיפת קרטל הלחם, חקירה שבעקבותיה הוגשו כתבי אישום כנגד מנהלי המאפיות הגדולות.
בינואר 2016 הורשעו המנהלים בעריכת הסדר כובל בנסיבות מחמירות בפרשה זו.
ארבעת יבואני הרכב הגדולים בישראל, על אף שאינם מוכרים באופן חוקי בתור קרטל, מכונים "קרטל יבואני הרכב".
הם בעלי נתח שוק של 70% עד 100% בקטגוריות המכוניות המשפחתיות, מכוניות מנהלים, מכוניות שבעה מושבים ורכבים מסחריים.
מבקר המדינה פרסם דו"ח בתחילת שנת 2022 שבו הוערך שהעלות השנתית העודפת לציבור בגין הרווחים העודפים של ארבעת היבואנים הגדולים היא בין 800 מיליון שקל ל־1.6 מיליארד שקל.
קרטנת או קרטיניזם או קרטיניות (Congenital hypothyroidism, CH, cretinism) - תת-תריסיות ראשונית מולדת.
היא מחלה הפוקדת תינוקות שנולדו ללא בלוטת תריס או תינוקות שבלוטת התריס שלהם אינה פועלת כשורה.
בלידתו נראה התינוק נורמלי, שכן בגופו יש עדיין מלאי של הורמון בלוטת התריס שספג מאימו במשך ההיריון.
אך לאחר שבועות אחדים, מתגלים תסמיני חוסר ההורמון: גדילתו מתעכבת, עורו מתעבה ולשונו גדלה מאוד.
אם לא מטפלים בו מבעוד מועד, מועד התינוק לגמדות ולפיגור שכלי חמור.
אם מספקים את ההורמון בשלב מוקדם, ניתן למנוע את מחלת הקרטנת.
קרטיס פולר היה נגן טרומבון ג'אז אמריקאי, שניגן בעיקר הארד בופ.
הוריו של פולר היו מהגרים מג'מייקה אשר מתו בעודו צעיר, לכן גדל בבית יתומים בדטרויט.
פולר הגיע למוזיקה מאוחר יחסית, והחל לנגן בטרומבון בגיל 16. דטרויט של אותן השנים הייתה מלאה במוזיקאים צעירים ובצעירותו התחבר עם פול צ'יימברס, דונלד בירד, מילט ג'קסון, ת'אד ואלווין ג'ונס, יוסף לטיף ועוד רבים אחרים.
בין 1953 ל-1955 שירת פולר בצבא, שם ניגן עם האחים נאט וקנונבול אדרלי.
כששב לעירו, החל לנגן בהרכב של יוסף לטיף.
עם לטיף הוא נסע לניו יורק בשנת 1957 כדי להקליט מספר אלבומים.
כישרונו של פולר התפרסם במהרה בניו יורק, אף על פי שניכרה בו השפעה ברורה של ג'יי ג'יי ג'ונסון, כבר אז היה לו צליל מאוד ייחודי.
הוא ניגן במשך כחצי שנה עם מיילס דייוויס.
לאחר מכן המשיך לנגן באזור עם המוזיקאים הגדולים של התקופה, כולל שנתיים עם לסטר יאנג, וזמן מה בהרכבים של: דיזי גילספי, בני גולסון, ארט פארמר, באד פאוול, לי מורגן, ויין שורטר וכן ג'ו הנדרסון שהיה שותף שלו באוניברסיטה.
אחת מההקלטות החשובות שלו כמלווה מהתקופה היא באלבום "Blue Train" של ג'ון קולטריין.
פולר החל להקליט גם כמוביל בסוף שנות החמישים, בעיקר בחברת בלו נוט.
פולר היה נגן הטרומבון הראשון של הג'אזטט של פארמר וגולסון, ולאחר מכן, בשנת 1961 הצטרף לשליחי הג'אז של ארט בלייקי.
פולר היה תוספת משמעותית להרכב, כיוון שהפך את השליחים שהיו באופן מסורתי חמישייה, לשישייה, בפעם הראשונה.
ההרכב של שלושה נגנים במחלקת הקרנות אפשר חידושים רבים והמוזיקה של ההרכב השתכללה.
פולר לקח חלק באלבומים מפורסמים של ההרכב דוגמת "Mosaic", "Caravan" ו-"Free For All".
פולר עזב את שליחי הג'אז ב-1965.
עד למותו פולר המשיך להוביל הרכבים, להופיע ולהקליט.
האחת בשנת 2006 בפסטיבל הג'אז הבינלאומי בירושלים, יחד עם המתופף לואיס הייז, ובפעם השנייה בשנת 2007 עם חמישייתו שכללה חצוצרן ופסנתרן אמריקאים ואת המתופף שי זלמן ונגן הקונטרבס גלעד אברו הישראליים.
קרטיס אמרסון לה מיי היה גנרל בחיל האוויר האמריקני ושותפו למירוץ לנשיאות של ג'ורג' וולאס במפלגה העצמאית האמריקאית ב-1968.
מיוחס לו מסע ההפצצות האסטרטגיות במערכה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
בזמן המלחמה, כמפקד חיל האוויר ה-20, הוא נודע כמי שתכנן וביצע את מסע ההפצצות נגד ערי יפן, תוך הרג רב של אוכלוסייה אזרחית.
לאחר המלחמה עמד בראש הרכבת המערבית למערב ברלין, וארגן מחדש את פיקוד האוויר האסטרטגי כדי להיות מוכן לקראת מלחמה גרעינית.
כמו כן היה ראש מטה חיל האוויר של ארצות הברית.
לה מיי נולד בקולומבוס, אוהיו, לאירווינג ולאריזונה קרפנטר, שהיו בני מעמד נמוך.