tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יום אחד נעשה מארב בביתו על ידי רולנד קוקס, חבר בקבוצת הפלדינים, החברה הסודית של קנאים דתיים שהיה במעקב והיה הורג "קפצנים".
ההסבר שלהם זה ש"קפצנים" לכאורה נמצאים בכל מקום.
רולנד מנסה ללכוד את דייוויד עם כבלים חשמליים שנועדו לבטל את יכולתיו, אבל דייוויד בורח.
הוא חוזר לאן ארבור, מחפש את האהבה הישנה שלו מיילי.
כשמארק תוקף אותו, דייוויד משגר אותו לכספת בנק ועוזב אותו שם.
אחר כך דייוויד חוזר למיילי ומציע לה טיול לרומא.
רולנד מאוחר יותר מגלה את מארק במעצר משטרתי ולומד על הזהות של דייוויד.
הסרט יצא ב-14 בפברואר 2008 בארצות הברית ובקנדה, בתקווה למשוך עסקים לחג האהבה.
הסרט היה ממוקד לקהל של גברים ונשים מתחת לגיל 25. הסרט ג'אמפר הכניס $27,300,000 על 4,600 מסכים ב-3,428 תיאטראות מיום שישי עד יום ראשון, הדירוג הראשון לסוף השבוע בקופות.
בסוף השבוע הראשון שלו, הסרט הקליט את המהדורה הגדולה ביותר לפברואר בקוריאה וזכה במקום הראשון ב -11 מתוך 30 השווקים שבהם הוא יצא.
במשך שני סופי השבוע הראשונים לשחרורו, הסרט שמר על מיקומו כמספר אחד בשווקים הבינלאומיים, בעודו מחליק למקום השני בארצות הברית לשחרור Vantage Point.
היה זה הסרט במקום ה-28 בעולם מבחינת רווחה לשנת 2008.
הסרט קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל ממבקרים.
Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון של 16% מבוסס על ביקורות של 156 מבקרים, עם ציון ממוצע של 4/10; הקונצנזוס היה "פעולה לא עקבית עם מעט קוהרנטיות ואפקטים מיוחדים חסרי שחר".
מטקריטיק נתן לסרט ציון ממוצע של 35, מבוסס על 36 ביקורות.
אוסטין כרוניקל מארק סלוב, קרא לסרט "...
די חלקלק, דברים משעשעים, מיוצרים היטב על ידי לימן, נערך לתוך צרור צר של פעולה".
ל-Empire היה פסק דין של "סרט הפעולה הכי פחות כריזמטי של לימן, והפחות מפותח, אבל הוא עדיין אוסף כמה פעולות פיצוח בזמן הריצה הקצר ומניח יסודות שעליהם ניתן לבנות זיכיון גדול ".
סוקר הקולנוע האוסטרלי, דייוויד סטראטון, היה הרבה פחות אדיב, וטען כי "הסרט הזה מייצג [קו פרשת מים] חדשה בתולדות הקולנוע משום שאין לו עלילה, אין לו דמויות, אין לו סצנת פעולה שעושה כל סוג של חוש", והעניק לה חצי כוכב מתוך חמישה.
היידן כריסטנסן - דייוויד רייס, צעיר המגלה את היכולת המרחבית הגנטית "לקפוץ" על פני מרחקים קצרים וארוכים המכוסים עשן שחור דק.
הוא גם telekinetic סמוי, יכולת תורשתית נוספת שמתרחשת בכל פעם שהוא לחוץ ולא יכול לקפוץ.
מקס ת'יריוט- דייוויד בן ה-15.
ריאן גראנטהם - דייוויד בן ה-5.
רייצ'ל בילסון - מילי האריס, חברת ילדותו של דייוויד היא עוזרת לחמוק מן השובים שלו.
אנה-סופיה רוב - מילי האריס הצעירה.
ג'קסון - רולנד קוקס, מנהיג קבוצת פלדינס, שמטרתה להרוג את המגשרים.
בספר, שמו הוא בריאן קוקס, אבל הוא השתנה בסרט כדי למנוע בלבול עם פיזיקאי החלקיקים הבריטי או שחקן אופי באותו שם.
ג'יימי בל - גריפין או'קונור, ג'אמפר בוגד שמסתיר ומבטל את הפלדינים.
במהלך החיפוש שלו, הוא מתיידד עם דוד.
מקום הימצאותו בסוף הסרט אינו ידוע.
דיאן ליין - מרי רייס, אמו של דייוויד שאבדה מזמן מבנה כשהיה בן חמש, שהפעיל את יכולות הטלפורטציה הרדומות שלו.
טדי דאן - מארק קובולד, בריון ילדות של דייוויד.
ג'סי ג'יימס - מארק הצעיר.
מייקל רוקר - ויליאם רייס, אביו המתעלל של דייוויד, והסיבה מדוע דייוויד עזב את הבית.
קריסטן סטיוארט - סופי, אחותו למחצה של דייוויד.
טום הולס - מר בוקר.
רמי מאלק - קסטר מוראהאוס.
הסרט ג'אמפר הוא סרט מדעי מז'אנר מדע בדיוני.
בסרט מתרחשות הרבה תופעות מדעיות ואחת מהן היא חורי תולעת.
התופעה באה לידי ביטוי כאשר "הג'אמפרים" משתמשים בכוח המיוחד שלהם לעבור בין שתי נקודות באופן ישיר במרחב זמן.
"הג'אמפרים" משתמשים ביכולת שלהם אשר יוצרת חורי תולעת כדי להילחם באנשים המאיימים על חייהם, כדי לשדוד בנקים או לבצע מעשי גנבה אחרים, לברוח מאנשים אחרים וכדי להציל אנשים.
ג'אמשדפור (בהינדי: ) היא עיר גדולה בהודו.
העיר ממוקמת במחוז מזרח סינגבהום שבמדינה ההודית ג'הרקאנד.
האקלים באזור ג'אמשדפור הוא טרופי.
עונת הקיץ מתחילה באמצע מרץ ויכולה להיות חמה במיוחד במאי וביוני.
במהלך הקיץ הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 35 ל-49 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורה המינימלית במהלך החורף היא 5 מעלות צלזיוס.
ישנם גשמים עזים באזור ג'אמשדפור מיולי עד ספטמבר ובממוצע כ-1,200 מ"מ של גשם יורדים באזור ג'אמשדפור בשנה.
העיר מדורגת במקום ה-36 ברשימת הערים המאוכלסות בהודו ובמקום הראשון במדינת ג'הרקאנד.
השפה הרשמית בג'אמשדפור היא הינדי, כאשר השפה המדוברת השנייה היא אורדו.
שפות מדוברות אחרות בעיר הן בנגלית וטמילית.
בעיר ישנה התפלגות של דתות:
הדת הרשמית בעיר היא ההינדואיזם, המהווה ע"פ שנת 2011 כ-83.67% מהעיר.
הדת השנייה בגודלה בעיר היא האסלאם, המהווה כ-6.95% מכלל העיר.
דת הסיקיזם כוללת כ-4.12% מכלל האוכלוסייה.
דת הג'ייניזם כוללת כ-0.16 מהאוכלוסייה.
ג'אן לימינג היא מגישת טלוויזיה אנגלייה.
לימינג נולדה במחוז קנת ועבדה תקופה כשחקנית ומנחה באוסטרליה וניו זילנד.
ב-1966 הופיעה בקומדיית המצבים "Hugh and I".
ב-1969 החלה להנחות את תוכנית המדע לילדים "Tom Tom" בערוץ BBC1 וביצעה זאת עד 1970. מ-1976 ועד 1979 הגישה את תוכנית המגזין "Pebble Mill at One", באותה תקופה גם לקחה חלק בהגשת תוכנית הרדיו "Woman's Hour".
ב-1979 הנחתה את תחרות מיס אנגליה בה זכתה קרוליין סיוורד.
היא הנחתה את אירוויזיון 1982 בהרוגייט.
ב-2010 הופיעה בתוכנית "בואו לאכול איתי" בפרק ספיישל בו השתתפו ידוענים בתוכנית.
היא נישאה חמש פעמים ולה בן אחד.
ג'אן פיירו גספריני (באיטלקית: Gian Piero Gasperini; נולד ב-26 בינואר 1958) הוא כדורגלן עבר איטלקי ומאמן כדורגל המאמן את קבוצת רומא.
גספריני החל לשחק בקבוצת הילדים של יובנטוס בגיל 9. במהלך שהותו בקבוצת הנוער שיתף פעולה עם שחקנים דוגמת פאולו רוסי וסרחיו באריו.
לאחר ששיחק מעט משחקים בקופה איטליה עם הקבוצה הראשונה, הושאל גספריני לרג'אנה וב-1978 נמכר לפלרמו מהסרייה ב'.
גספריני שיחק בפלרמו חמש עונות, כולן בסרייה ב'.
בשנת 1979 הגיע עם הקבוצה לגמר הקופה איטליה אך הפסיד עם הקבוצה ליובנטוס.
אחרי שתי עונות עם קאביס (סרייה ב') ופיסאטיס (ליגה פרו), עבר גספריני לפסקארה, בפסקארה, בשנת 1987, בגיל 29, זכה סוף סוף לקבל דקות משחק בסרייה א'.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במשחק ביתי מול פיזה משחק שהסתיים בניצחון קבוצתו 1–2. בשנת 1990 עזב את פסקארה והצטרף לסלרניטנה.
גספריני פרש ממשחק בשנת 1993, בגיל 35 אחרי שתי עונות עם ויס פיזארו.
בשנת 1994 חזר גספריני למערכת הנוער של יובנטוס, הפעם כמאמן.
בתחילה אימן את "הג'יוואניסימי" (U-14) במשך שנתיים, לאחר מכן אימן שנתיים את "האליאבי" (U-17).
בשנת 2003 עזב את יובנטוס על מנת להיות מאמן ראשי בליגה השלישית באיטליה בקבוצת קרוטונה.
הוא עלה יחד עם קבוצתו לסרייה ב' לאחר עונה אחת.
גספריני אימן בקרוטונה עוד שתי עונות נוספות במסגרת הסרייה ב'.
הוא פוטר בעונת 2004/2005 אך התבקש לחזור לאחר זמן קצר.
בשנת 2006 מונה גספריני למאמן גנואה ועלה עמה לסרייה א' כבר בעונתו הראשונה בתפקיד.
בעונת 2008/2009 הוביל גספריני את גנואה למקום החמישי בליגה, מיקומה הגבוה ביותר ב-19 השנים האחרונות ובכך הבטיח עמה את השתתפותה בליגה האירופית.
גספריני זכה לשבחים רבים על הופעת הקבוצה בעונה זו בכל איטליה ואפילו ז'וזה מוריניו, מאמן האלופה אינטר, הצהיר שגספריני היה המאמן שהציב אותו בפני הקושי הגדול ביותר.
עם זאת, פתיחת עונה גרועה בעונת 2010/2011, עם 11 נקודות ב-10 משחקים למרות החתמות פופולריות כגון לוקה טוני, ראפיניה אלקנטרה, מיגל ולוזו וקאחה קאלדזה הובילו לפיטוריו של גספריני ב-8 בנובמבר 2010.
ב־24 ביוני 2011, מאסימו מוראטי, הבעלים של אינטר, אישר שגספריני יחליף את לאונרדו כמאמן הקבוצה.
עם זאת, כבר ב-21 בספטמבר, פוטר גספריני לאחר ריצה עגומה של חמישה משחקים ללא ניצחון, הכוללים ארבעה הפסדים.
גספריני הוא המאמן היחיד בתולדות המועדון שלא השיג אף ניצחון במהלך תפקידו.
ב-16 בספטמבר 2012 מונה גספריני למאמנה של פלרמו, קבוצתו לשעבר כשחקן.
ב-4 בפברואר 2013 פוטר מתפקידו בעקבות הפסד 1–2 בבית לאטאלנטה.
10 ימים לאחר מכן הוחזר גספריני לתפקיד מאמן פאלרמו, והחליף את אלברטו מלסני לאחר שלושה משחקים בלבד.
ב-11 במרץ 2013, גספריני פוטר שוב מתפקידו.
ב-29 בספטמבר 2013, הודיעה גנואה כי גספריני חוזר לקדנציה שנייה במועדון לאחר שלוש שנים.
בשתיים משלוש העונות שלו כמאמן הקבוצה סיים עמה בחלק העליון של הטבלה.
בעונתו השנייה במועדון, עונת 2014/2015, סיים עם גנואה במקום ה-6 בליגה ובכך העפיל עמה לליגה האירופית, אולם בשל בעיות תקציביות, אופ"א לא אישרה למועדון להשתתף בתחרות.
גם ניסיונות הערעור של המועדון עלו בתוהו.
ב-14 ביוני 2016 מונה גספריני למאמנה של אטאלנטה.
בעונתו הראשונה בתפקיד, סיים עמה במקום הרביעי בסרייה א' ובכך העפיל עמה לליגה האירופית.
ב-26 במאי 2019, סיימה אטאלנטה את עונת 2018/2019 במקום השלישי בסרייה א' ובכך העפילה לליגת האלופות לראשונה בתולדותיה.
אטאלנטה גם הגיעה לגמר הגביע האיטלקי בעונה זו אך הפסידה בגמר 0–2 ללאציו.
נוסף להעפלה הראשונה בהיסטוריה של המועדון לליגת האלופות, העפילה הקבוצה לשלב שמינית הגמר לאחר שסיימה במקום השני בבית המוקדם של התחרות.
המשחק הראשון של גספריני במשחקי שמינית הגמר בליגת האלופות הסתיים בניצחון ביתי 4–1 על ולנסיה.
בדצמבר 2019, זכה גספריני בתואר מאמן השנה לשנת 2019 בסרייה א'.
גם בסיום עונת 2020/2021 העפילה הקבוצה לליגת האלופות שנה השלישית ברציפות, ואף הגיע לגמר הגביע בו הפסידה ליובנטוס.
לאחר שלוש שנים בהן השתתפה הקבוצה בליגת האלופות ובמפעלים האירופיים, בעונת 2021/2022 הציגה הקבוצה יכולת פושרת בסרייה א' וסיימה במקום השמיני.
בעונת 2023/2024 זכה גספריני עם אטאלנטה בליגה האירופית, לאחר ניצחון 3-0 נגד באייר לברקוזן בגמר.
ב-6 ביוני 2025 מונה למאמנה של רומא.
גספריני נשוי לכריסטינה, ולהם שני ילדים, דויד ואנדראה.
ב-9 בספטמבר 2019, קיבל גספריני תואר אזרח כבוד בברגמו.
ננסי ג'אן דייוויס היא אסטרונאוטית אמריקאית לשעבר.
בשנת 1987 החלה את דרכה כאסטרונאוטית בתמיכה טכנית למעבורות חלל.
במהלך חייה השתתפה בשלוש טיסות ושהתה יותר מ-670 שעות בחלל.
ננסי ג'אן דייוויס נולדה ב -1 בנובמבר 1953 בקוקואה ביץ', פלורידה, אך מחשיבה את האנטסוויל, אלבמה כעיר הולדתה.
סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "האנטסוויל" בהאנטסוויל בשנת 1971. לאחר מכן למדה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (Georgia Institute of Technology) ובשנת 1975 קיבלה תואר ראשון במדעים ובביולוגיה יישומית.
שנתיים לאחר מכן, בדצמבר 1977, קיבלה תואר ראשון במכניקה מאוניברסיטת אובורן.
במאי 1983 קיבלה את התואר השני שלה במכניקה מאוניברסיטת אלבמה וביוני 1985 קיבלה תואר דוקטור להנדסת מכונות מאותה אוניברסיטה.
בשנת 1977 הצטרפה לטקסאקו בבלייר, טקסס, שם עבדה כמהנדסת עיבוד נפט עד שנת 1979. באותה שנה, דייוויס החלה את דרכה במרכז מרשל כמהנדסת תעופה וחלל.
היא עבדה במספר תוכניות ופרויקטים מרכזיים של נאס"א, ומונתה כמנהלת הצוות באגף לניתוח מבנים.
צוותה היה אחראי על מספר פרויקטים כולל הניתוח והבדיקה המבנית של טלסקופ החלל האבל (Hubble Space Telescope) וחקר הטיסות לתחזוקתו.
בנוסף, היא וצוותה עסקו בפרויקט של טלסקופ החלל צ'נדרה- לוויין ששוגר עם מעבורת החלל קולומביה במשימה STS-93 ב-23 ביולי 1999. הטלסקופ מכיל מספר מכשירים רגישים לקרינת רנטגן, ומיקומו בחלל מאפשר לו לצפות בתחום קרינה זה שכמעט אינו חודר דרך אטמוספירת כדור הארץ.
מאז הצבתו בחלל, הטלסקופ הפך לכלי מחקר חשוב באסטרופיזיקה ולכלי המחקר המרכזי של מקורות קרינת רנטגן ביקום.
בשנת 1998, דייוויס הפכה למנהלת משרד החקר האנושי והפיתוח של המשרד לביטחון עצמאי בחלל (Human Exploration and Development of Space Independent Assurance Office) במטה נאס"א בוושינגטון הבירה, המספק פיקוח על בטיחות לכל תוכניות הטיסה בחלל.
שנה לאחר מכן, היא חזרה למרכז מרשל כחברת דירקטוריון (Flight Projects Directorate) ונבחרה למנהלת של אותו גוף בינואר 2001.
ASME National Old Guard Prize (1978) פרס השומר הישן של החברה האמריקאית למהנדסי מכונות.
ASME Ralph Coates Roe Medal (2001) מדליית ראלף קואץ רו של החברה האמריקאית למהנדסי מכונות.
STS-47, Spacelab-J, הייתה משימת מעבורת החלל מספר 50. היא הושקה ב-12 בספטמבר 1992. במשימה זו, אשר הייתה מיזם שיתופי בין ארצות הברית ליפן, נערכו 43 ניסויים במדעי החיים ובעיבוד חומרים.
במהלך המשימה בת שמונת הימים, ג'אן דייוויס הייתה אחראית על הפעלת הספייסלאב ומערכות המשנה שלה וביצוע מגוון מערכות ניסויים.
לאחר השלמת 126 מסלולים מסביב לכדור הארץ, STS-47 Endeavour נחת במרכז החלל קנדי בפלורידה ב־20 בספטמבר 1992.
STS-60 הייתה הטיסה השנייה של ספייסהאב (Space Habitation Module) והטיסה הראשונה של ה-Wake Shield Facility.
טיסה זו, שהושקה ב-3 בפברואר 1994, הייתה הטיסה הראשונה של מעבורת חלל בה קוסמונאוט רוסי היה איש צוות.
במהלך המשימה אשר ארכה שמונה ימים, האחריות העיקרית של דייוויס הייתה לתמרן את ה-WSF בקנדארם, לנהל צמיחת גבישים, וכמו כן הייתה אחראית על ביצוע ניסויים מדעיים במעבדת החלל.
ה-STS-60 נחתה במרכז החלל קנדי בפלורידה ב־11 בפברואר 1994, לאחר השלמת 130 מסלולים סביב כדור הארץ.
ג'אן דייוויס הייתה מפקדת המטען (payload commander) של STS-85. המשימה הייתה של מעבורת החלל דיסקאברי (discovery) והיא הושקה ב־7 באוגוסט 1997. במהלך המשימה אשר ארכה 12 ימים, ד"ר דייוויס החזירה את המטען CRISTA-SPAS, והפעילה את הזרוע הרובוטית היפנית (Japanese Manipulator Flight Demonstration) במעבורת החלל.
המשימה כללה גם איסוף מטענים מדעיים לצורך ביצוע מחקרים שונים בנושאי אסטרונומיה, מדעי כדור הארץ, מדעי החיים ומדעי החומרים.
המשימה הושלמה לאחר 189 מסלולים סביב כדור הארץ, ומסלולה היה יותר מ-7.5 מיליון קילומטרים.
דיסקאברי STS-85 נחתה במרכז החלל קנדי שבפלורידה ב-19 באוגוסט 1997.
גָ'אנְגְ'יָאנְג (בסינית: 湛江; בפין-יין: Zhànjiāng; מילולית "נהר תכלת") היא נציבות עירונית ועיר נמל במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-6.98 מיליון תושבים, מתוכם כ-1.93 מיליון בארבעת הרבעים.
בשנת 1898, בעקבות מאה שנות ההשפלה, סופחה ג'אנג'יאנג להודו-סין הצרפתית ונקראה "".
במלחמת העולם השנייה והכיבוש היפני
הצרפתים שלטו במובלעת הקטנה עד שנת 1943, כאשר היפנים כבשו את האזור במהלך מלחמת העולם השנייה.
בסוף המלחמה הוחזר האזור לידי הצרפתים עד שנת 1946, כאשר הועברה רשמית לסין.
לאחר שהוחזרה לסין, הסינים שינו את שם העיר לג'אנג'יאנג משמה הקודם.
מאז הקמת הרפובליקה העממית, ג'אנג'יאנג התעשרה בכלכלתה בזכות הקמת תחנות רכבת רבות ומבנים אחרים.
ג'אנג'יאנג משתרעת על פני 13,225 קמ"ר בקצה הדרום-מערבי של מחוז גואנגדונג, ב וגובלת מצפון-מזרח בנציבות העירונית , מצפון-מערב במחוז האוטונומי גואנגשי ומשאר הכיוונים בים סין הדרומי, כ-360 ק"מ דרום-מערבית לבירת המחוז גואנגג'ואו, מול חופי האי האינאן.
הנציבות העירונית ג'אנג'יאנג מורכבת מארבעה רבעים, שתי נפות ושלוש נפות עירוניות:
נמל ג'אנג'יאנג הוא אחד מן הנמלים הדרומיים ביותר בחופי סין היבשתית.
הנמל נבנה בשנת 1956 והיה למעשה הנמל המודרני הראשון שתוכנן ופותח לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין.
הוא אחד מן שמונת הנמלים הגדולים ביותר בסין.
כדורגל הוא ענף הספורט הפופולרי ביותר בג'אנג'יאנג.
בעיר יש את האצטדיון האולימפי הראשי של ג'אנג'יאנג, הכולל כ-40,000 מקומות ישיבה.
לג'אנג'יאנג יש 6 ערים תאומות:
ג'אנג ג'ינג-חווי נולד למשפחה ענייה בבאג'יאוטאי שבמחוז טאיאן, כיום בליאונינג, הקיסרות הסינית, מדרום מערב למוקדן (ידועה במנדרינית בשם שן-יאנג).
במהלך ילדותו, הוא עזר לאביו למכור טופו כדי להתפרנס.
במהלך מלחמת סין-יפן הראשונה בין השנים 1894–1895, ארגן מיליצית מתנדבים בקרב אזרחי באג'יאוטאי כדי להגן על הכפר מפני התקפות יפניות אפשריות.
מנהיג השודדים (שלימים היה לגנרל) ג'אנג דזוו-לין, הותקף על ידי קבוצת שודדים יריבה, ונמלט דרך באג'יאוטאי מתוך כוונה להצטרף לצבא הסיני עם כוחותיו ששרדו.
מתוך התרשמותו במיליציה המקומית, בחר ג'אנג דזוו-לין להישאר, וג'אנג ג'ינג-חווי ויתר על תפקיד ההנהגה שלו לג'אנג דזוו-לין.
השניים נשבעו שבועת אחווה ביניהם.
בשנת 1900 צירף ג'אנג דזוו-לין את המיליציה לצבאה של הקיסרות ובכך הביא את ג'אנג ג'ינג-חווי לשירות צבאי רשמי.
במהלך מלחמת רוסיה–יפן בין 1904 ל-1905, נלחם ג'אנג ג'ינג-חווי בצד של היפנים כשכיר חרב.
בשנת 1910 למד ג'אנג ג'ינג-חווי במכללת המלחמה של צבא קליקת פנגטיאן.
בשנת 1911 מהפכת שינהאי הובילה להחלפת הקיסרות ברפובליקה הסינית; וג'אנג מצידו הצטרף לשורות הרפובליקה.
הוא פיקד על רגימנט של הדיוויזיה ה-27 של הרפובליקה הסינית (שמפקדה היה ג'אנג דזוו-לין).
במהלך תקופת המצביאים התחלקה סין בין קליקות שנאבקו לשליטה, וג'אנג המשיך בשירותו עבור קליקת פנגטיאן.
בשנת 1917 הועלה לדרגת מפקד הרגימנט ה-53 בדיוויזיה ה-27. בפברואר 1918 הוביל את הרגימנט שבפיקודו למתקפה על שיירת תחבורה של קליקת ג'י היריבה על הנהגת הרפובליקה הסינית, וחטף אספקת נשק נאה שג'י רכשה זה עתה מיפן, מה שאפשר לסיעת פנגטיאן בראשות דזוו-לין לחמש שבע בריגדות חדשות.
על הצלחתו, תוגמל ג'אנג בפיקוד זמני על הדיוויזיה הראשונה של פנגטיאן לפני שקודם לסגנו של דזוו-לין.
במשרת תפקיד זה, הוא התגורר במושב ממשלת בייאנג בבייג'ינג כנציג פנגטיאן.
בספטמבר 1920 הועלה ג'אנג לתפקיד המפקד הראשי של מחוז צ'האר עם פיקוד ישיר על הדיוויזיה ה-16 של בייאנג.
באפריל 1922, היריבות בין סיעות הג'י לפנגטיאן הסלימה למלחמה, וסיעת הפנג הובסה במאי; ג'אנג דזוו-לין נסוג חזרה לצפון-מזרח, וג'אנג ג'ינג-חווי, שהוביל חיילים במהלך המלחמה, פרש מהקליקה לבייג'ינג.
הוא הועסק לזמן קצר בממשלת בייאנג, שהייתה באותה העת נתונה להשפעת סיעת ג'י, כפקיד הפיקוח על פרויקט גדול לשיפוץ כבישים ברחבי הארץ.
העסקה זאת נתפסה על ידי ג'אנג דזוו-לין כמעשה בגידה לכאורה.
בחורף 1925 נפטרה אמו של ג'אנג ג'ינג'-חווי בעיר הולדתו.
באמצעות קצינים אחרים, ביקש ג'אנג ג'ינג'חווי את רשותו של ג'אנג דזוו-לין לחזור למחוז פנגטיאן עבור ההלוויה, ובדרך התנצל באופן אישי בפני אחיו לשבועת האחווה על סיועו לסיעת ג'י, התנצלות שהתקבלה.
כעת, כחבר שב בסיעת פנגטיאן, נסע לעיתים קרובות בין בייג'ינג למחוז פנגטיאן.
בין מאי 1926 ליוני 1927, סיעת הפנגטיאן יצאה כמנצחת מהמלחמה השנייה בג'י.
בהתנקשות נפגע גל ג'אנג ג'ינג-חווי אך לא באופן קטלני.
הוא התאושש מאוחר יותר באותה שנה, כיהן תחת בנו של ג'אנג דזוו-לין, ג'אנג צ'ואליאנג כמושל המחוז המיוחד של הרכבת המזרחית עם מטה בעיר חרבין, מחוז חיילונגג'יאנג.
עם סיום המשלחת הצפונית עבר לשרת את ממשלת הקוומינטנג בנאנג'ינג.
בספטמבר 1931 ביימו קצינים ריאקציונרים יפנים בצבא קוואנטונג את תקרית מוקדן כתירוץ לפלוש לצפון-מזרח סין; בתגובה, ג'אנג ניצל את ההזדמנות להיפרד מסין, והכריז על עצמאות חבל מנצ'וריה בינואר 1932 עם תמיכה יפנית.
הוא מונה להיות מושל המחוז של חיילונגג'יאנג במדינת הבובות היפנית החדשה; מנצ'וקוו.עם כניעת הגנרל הסיני מא ג'האן-שאן בפברואר 1932 ליפנים, ניתן לו להחליף את ג'אנג' במושלות.
בין השנים 1932–1935 כיהן ג'אנג כראש המועצה המלכותית, שר הביטחון ומושל הרובע המיוחד של הרכבת המזרחית.
במאי 1935, הוא מונה לראש ממשלת מנצ'וקוו, זאת לאחר שקודמו נפל מחסדם של היפנים.
בין מאי ליולי 1937, הוא לקח על עצמו באופן אישי את הנהלת משרד החוץ (במקומו של טדקאזו אושאשי) ואת המשרד האחראי על ענייני מונגוליה (שבוטל ביולי 1937).
לאורכה של מלחמת סין–יפן השנייה היה ג'אנג לעושה דברו של הממשל היפני במנצ'וקוו, והיה מעורב בפשעי מלחמה שביצעו היפנים באוכלוסייה המקומית.
ג'אנג, בבחינה רשמית בלבד, פעל תחת קאנגדה, קיסר מנצ'וקוו.
הוא שמר על תפקידו הרשמי כראש הממשלה עד סוף המלחמה.
ג'אנג ג'ינג-חווי נעצר על ידי כוחות הצבא האדום בבירת מנצ'וקוו שבצ'ינג'ינג (כיום צ'אנגצ'ון, מחוז ג'ילין, סין) באוגוסט 1945 באמצע מבצע סערת אוגוסט.
הוא הוסגר לידי הקומוניסטים הסינים באוגוסט 1950. נכלא במרכז ניהול פושעי המלחמה בפושון במחוז ליאונינג לצורך חינוך פוליטי מחודש.
ג'אנג נפטר בכלא כתוצאה מאי ספיקת לב בינואר 1959.
ג'אמפאולו די פאולה (באיטלקית: Giampaolo Di Paola נולד ב-15 באוגוסט 1944) הוא אדמירל ופוליטיקאי איטלקי.
שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של איטליה בין 2004–2008, כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין 2008–2011, וכשר ההגנה של איטליה בין 2011–2013.
פאולה נולד בנאפולי ב-15 באוגוסט 1944. ב-1963 התגייס לצי האיטלקי, וב-1966 נרשם ללימודים באקדמיה הימית האיטלקית.
בשנת 1967 למד בבית הספר לצוללות ועבר אימון על סיפון צוללות.
ב-11 בנובמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה.
ב-31 ביולי 1971 הוא הועלה לדרגת לוטננט.
ב-1 בינואר 1976 הוא הועלה לדרגת קפטן קורבטה, וב-1 בינואר 1980 הועלה לדרגת קפטן פריגטה ומונה למפקד הצוללת "סארו".
ב-1981 עזב את הפיקוד על הצוללת והחל ללמוד במכללת נאט"ו להגנה ברומא.
לאחר מכן ממונה לקצין תוכנית לוחמה בצוללות ולוחמה תת-ימית, ענף תכנון ארוך טווח, בפיקוד העליון של נאט"ו בנורפוק (וירג'יניה).
ב-1984 הוא קיבל את הפיקוד על הפריגטה "גרקאלה".
ב-1986 מונה לראש אגף התכנון במפקדת הצי ברומא.
בין 1989–1990 שימש כמפקד נושאת המטוסים "גריבלדי".
ב-1991 מונה לראש מחלקת התכנון בצי.
ב-31 בדצמבר 1993 הוא הועלה לדרגת אדמירל עורפי.
ב-1994 הוצב במשרד ההגנה והשתתף בתכנון המעורבות האיטלקית במלחמות יוגוסלביה ובמלחמת האזרחים האלבנית.
ב-1 בינואר 1999 הועלה לדרגת אדמירל משנה.
במרץ 2001 הוא מונה למפקד החימוש הלאומי.
ב-10 במרץ 2004 הוא הועלה לדרגת אדמירל ומונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל).
בתקופתו לחמו חיילים איטלקיים בקוסובו, באפגניסטן, בעיראק ובלבנון.
ב-27 ביוני 2008 הוא פרש מתפקידו ועבר לשמש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו.
ב-16 בנובמבר 2011 פרש פאולה מתפקידו כיו"ר הוועדה הצבאית של נאט"ו ומונה לשר ההגנה בממשלתו של מריו מונטי.
ב-28 באפריל 2013 הוא סיים את תפקידו.
אדאוואלאת' קאקאת ג'אנאקי אמאל (במלאיאלם: ഇ.കെ.
הייתה הבוטנית הודית הראשונה שהתפרסמה במחקריה על זיווג צמחים, גנטיקה וציטוגנטיקה.
מחקריה על כרומוזומים בצמחים היו חשובים מאוד להכלאה ופיתוח זנים של קנה סוכר, חצילים ומגנוליות בעלי תשואה גבוהה.
ב-1977 זכתה בפרס פאדמה שרי, אשר מוגדר כפרס האזרחי הרביעי הכי גדול בהודו.
אדאוואלאת' קאקאת ג'אנאקי אמאל נולדה בשנת 1897, האחות העשירית מבית בין 19 אחים ואחיות, בעיר תליצ'רי (כיום: ת'אלאסרי) בנשיאות מדראס בהודו הבריטית (היום בקרלה, הודו).
אביה היה שופט במערכת בתי המשפט הכפופים לתלצ'ירי, שמר על גן בביתם וכתב שני ספרים על ציפורים באזור של צפון מלבר.
זו הייתה הסביבה בה אמאל מצאה את החיבה שלה לבוטניקה (לפי אחייניתה, גיטה דוקטור).
אמאל קיבלה תואר ראשון בבוטניקה ממכללת קווין מארי (Queen Mary's College) ואף סיימה בהצטיינות.
היה זה נדיר לבחור במסלול כזה משום שבאותו זמן, משום שנשים ונערות היו במעמד נמוך יותר מגברים, ולכן לא שאפו להשכלה גבוהה, גם בהודו וגם בעולם.
לאחר שסיימה את לימודיה, לימדה אמאל במשך שלוש שנים בקולג' הנוצרי לנשים במדרס, עד שקיבלה הזדמנות ייחודית, ללמוד בחו"ל בחינם באמצעות מלגת ברבור, שהוקמה באוניברסיטת מישיגן על ידי הנדבן לוי ברבור ב-1917 עבור נשים אסייתיות.
במהלך תקופתה באוניברסיטת מישיגן היא התמקדה בציטולוגיה של צמחים, חקר הרכב הגנטי ודפוסי, ביטוי הגנים בצמחים.
היא התמחתה בגידול כלאיים בין-ספציפיים (המופקים מצמחים ממין אחר) והכלאיים בין-גנריים (צמחים מסוגים שונים באותה משפחה).
בשנת 1925, קיבלה אמאל תואר שני במדעים.
ובשנת 1931 היא קיבלה את הדוקטורט שלה, והפכה לאישה ההודית הראשונה שקיבלה תואר זה בבוטניקה בארצות הברית.
ב-1940 היא עברה למכון הגננות ג'ון אינס בלונדון, שם חקרה את מקורם והתפתחותם של צמחים תרבותיים עם סיריל דין דרלינגטון.
עבודתה תורגמה לאטלס הכרומוזומים של צמחים תרבותיים אותו כתבה יחד עם סיריל דין דרלינגטון.
יחד הם רשמו את מספרי הכרומוזומים של כ-100,000 מיני צמחים.
זה לא היה כמו כל אטלס בוטני אחר שבאותה תקופה התמקד רק בסיווג בוטני.
עבודה זו הפכה למקור ציטולוגי חשוב מאוד של צמחים רלוונטיים כלכלית, המספקת תובנות לגבי דפוסי הרבייה והאבולוציה שלהם.
כהונתה במכון הגננות ג'ון אינס חפפה למלחמת העולם השנייה.
כמומחית בציטוגנטיקה, אמאל הצטרפה לתחנה לגידול קני סוכר בקוימבטורה כדי לעבוד על ביולוגיה של קני סוכר.
באותה תקופה, קנה הסוכר המתוק ביותר בעולם היה זן ה"Saccharum oficianarum" מפפואה גינאה החדשה, והודו ייבאה אותו מדרום מזרח אסיה.
במטרה לשפר את זני קנה הסוכר המקומיים של הודו, הוקמה תחנת הרבייה של קנה הסוכר בקואימבטור בתחילת שנות ה-20. על ידי מניפולציה של תאים פוליפלואידים באמצעות הכלאה במעבדה, אמאל הצליחה ליצור זן בעל תשואה גבוהה של קנה סוכר שישגשג בתנאים הודיים.
המחקר שלה גם עזר לנתח את התפוצה הגאוגרפית של קנה הסוכר ברחבי הודו, ולקבוע מקורו של קנה הסוכר "Saccharum spontaneum" בהודו.
האגודה המלכותית לגננות אשר התרשמה מעבודתה, הזמינה את אמאל לעבוד כעוזרת ציטולוג במעבדתם בגן ויסלי בסארי באנגליה.
במהלך השנים שבהן בילתה באנגליה, אמאל ערכה מחקרים בכרומוזומים של מגוון רחב של צמחי גן.
מחקריה על מספרי הכרומוזומים והפלואידה, במקרים רבים, האירו אור על התפתחות המינים והזנים.
אטלס הכרומוזומים של צמחים תרבותיים שכתבה יחד עם סי ד דרלינגטון ב-1945 היה אוסף ששילב הרבה מעבודותיה על מינים רבים.
באגודה, אחד המפעלים עליהם עבדה היה המגנוליה.
עד היום, בקמפוס החברה בוויסלי ישנם שיחי מגנוליה ששתלה וביניהם זן עם פרחים קטנים לבנים הנקראים על שמה: "Magnolia kobus Janaki Ammal".
בשנת 1946, אמאל הצטרפה לאגודת הגננות המלכותית בוויסלי כציטולוגית וכחברת צוות בשכר ראשונה של האגודה.
היא חקרה את יישומים בוטניים הפוטנציאליים של מוטגן כימי שיכול להכפיל את מספר הכרומוזומים של צמחים.
עבודתה הוכרה על ידי ראש ממשלת הודו בזמנו, ג'אוואנארלל נארו.
הוא רצה שהיא תחזור להודו כדי לסייע בשיפור החקלאות ההודית.
היא חזרה להודו בתחילת שנות ה-50, ומונתה למנהלת הראשונה של המעבדה הבוטנית המרכזית של ממשלת הודו בלאקנוב.
אמאל שמה לה למטרה ליצור פלטפורמה לאומית למחקרים גנטיים ולאסוף ולסקר את המגוון הפרחוני של הודו.
זה היה תזמון מצוין מכיוון שלאחר העצמאות, הודו עדיין התאוששה מרעב חמור ואמאל עזרה לזהות ולשמר את המגוון הביולוגי הפרחוני של הודו.
ג'אנג ג'אנשואו (בסינית : 张展硕; נולד ב-24 במאי 2007) הוא שחיין סיני, אלוף עולם (דוחה 2024) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ג'אנג נולד בצ'ינגדאו שבהרפובליקה העממית של סין.
באליפות העולם לנוער שנערכה בספטמבר בנתניה שבישראל זכה בשתי מדליות כסף ובשלוש מדליות ארד: מדליות כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ומדליות ארד במשחה ל-800 מטר חופשי, במשחה ל-1500 מטר חופשי, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
באולימפיאדת פריז סיים במקום הרביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:04.37 דקות, במקום ה-10 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:12.71 דקות, במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.76 דקות ובמקום ה-21 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 4:54.44 דקות.
ג'אן אוזון (בטורקית: Can Uzun; נולד ב-11 בנובמבר 2005 ברגנסבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן טורקי-גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה ובנבחרת טורקיה.
אוזון גדל במחלקות הנוער של יאן רגנסבורג, אינגולשטאדט 04 ונירנברג.
בשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של נירנברג במסגרת הבונדסליגה השנייה, ובסך הכל ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 16 שערים.
ב-2 ביולי 2024 חתם על חוזה לחמש שנים באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
ב-22 במרץ 2024 ערך אוזון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בהפסד 1-0 על נבחרת הונגריה במשחק ידידות.
ג'אנג ג'יאלה (במנדרינית תקנית: 张家乐; נולדה ב-22 באוקטובר 2006) היא אתלטית סינית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (טוקיו 2025) ביידוי פטיש.
אלופת אסיה עד גיל 18
באליפות אסיה עד גיל 18 שנערכה בטשקנט שבאוזבקיסטן באפריל זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש (3 ק"ג) בתוצאה של 66.81 מטר.
אלופת אסיה עד גיל 20
באליפות אסיה עד גיל 20 שנערכה בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות אפריל זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 66.79 מטר.
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בלימה שבפרו באוגוסט זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 68.95 מטר.
שיאנית עולם עד גיל 20
בתחרות שנערכה בגרמניה ביוני קבעה שיא עולם עד גיל 20 חדש של 75.14 מטר.
בחודש אוגוסט שברה את שיאה, כשקבעה תוצאה של 77.24 מטר באליפות הרפובליקה העממית של סין.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בספטמבר זכתה במדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 77.10 מטר, אחרי קמרין רוג'רס מקנדה (80.51 מטר) ובת ארצה ג'או ג'יה (77.60 מטר).
מינויו על ידי הנשיא בשנת 2000 היה הפעם הראשונה בה חבר (DPP) כיהן בתפקיד ראש הממשלה.
כחבר מייסד של המפלגה, הוא כיהן גם בוועדה המרכזית שלה, ובוועדה המתמדת שלה בין השנים 1986 ל-2000.
ג'אנג נולד ב-23 במרץ 1938 בעיר ג'יאיי בתקופת הכיבוש היפני בטאיוואן.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הלאומי ג'יאיי, הוא למד משפטים ב וסיים תואר ראשון במשפטים בשנת 1960. הוא הצטרף לקוומינטנג ב-1970, אך גורש שלוש שנים לאחר מכן, בשל קמפיין למועצת העיר טאיפיי.
כעורך דין, הוא הגן על קורבנות ב-1980. מ-1982 עד 1986 הוא היה נשיא סניף קאושיונג של ימק"א.
מאוחר יותר קיבל תואר דוקטור למשפטים מ בשנת 2003.
ב-1994 התמודד כמועמד המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית לראשות עיריית גאושיונג, אך הובס על ידי נציג מפלגת הקוומינטנג.
בבחירות לנשיאות בשנת 2000 הוא היה המנהל הכללי של מסע הבחירות של צ'ן שואי-ביאן.
בממשל צ'ן הוא כיהן כמזכיר הכללי של משרד הנשיא בשנת 2000, כסגן ראש הממשלה בשנת 2000 וכראש הממשלה בין 6 באוקטובר 2000 ל-1 בפברואר 2002. משנת 2002 הוא היה המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית ויועץ בכיר במשרד הנשיא.
הוא התמודד בבחירות לפרלמנט ב-2004 במקום הרביעי ברשימה הארצית של המפלגה הדמוקרטית ונבחר בקלות, אך התפטר (כפי שהבטיח לעשות במהלך הקמפיין) מכיוון ש לא הצליחה לזכות ברוב.
הוא גם הגיש את התפטרותו מתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית כדי לקחת אחריות על התבוסה.
ג'אנג מונה לכהן כיו"ר ב-2005 לאחר מותו של היו"ר לשעבר .
עם התפטרותו של מתפקיד ראש הממשלה ב-12 במאי 2007, הנשיא צ'ן שואי-ביאן מינה את צ'אנג למלא את תפקיד ראש הממשלה בפעם השנייה החל מ-21 במאי.
ג'אנג שמר על מערכת יחסים ארוכת טווח עם מאהבת, בעודו נשוי באופן חוקי לאשתו הראשונה, סו ג'וי-יינג.
לאחר כהונתו הראשונה כראש ממשלה, הוא וסו התגרשו, וב-2007 הוא נשא לאישה את אהובתו (צ'ו א-יינג) כאשתו השנייה.
הוא נפטר ב-27 בספטמבר 2025 בקאושיונג, טאיוואן בגיל 87.
גָ'אנְג גְ'ה-דונְג (בכתב סיני: 張之洞, בפין-יין: Zhāng zhī dòng; ) היה פוליטיקאי סיני שחי בתקופת שושלת צ'ינג המאוחרת.
יחד עם , לי הונג-ג'אנג ו, ג'אנג ג'ה-דונג היה אחד מארבעת הפקידים המפורסמים ביותר של שלהי שושלת צ'ינג.
הוא נודע כתומך ברפורמה מבוקרת ובמודרניזציה של הכוחות הסיניים, וכיהן כמושל פרובינציית שאנשי וכ, של ושל , וכן כחבר ב.
הוא מילא תפקיד מוביל בביטול מערכת בחינות הקיסריות בשנת 1905. המשמרות האדומים הרסו את קברו בשנת 1966 במהלך מהפכת התרבות.
שרידיו התגלו מחדש בשנת 2007 ונקברו מחדש.
ג'אנג נולד בנציבות שינגיי (興義府) שבמחוז גוויג'ואו.
הוא היה בן דודו של .
בשנת 1852 הוא ניגש לבחינות הקיסריות ברמה המחוזית ב (כיום בייג'ינג) והגיע למקום הראשון כ"גְ'יֵה-יְוֵּ'אן" (解元) בדרגת ה"ג'וּ'זֶ'ן".
בשנת 1863, הוא ניגש לבחינה ברמת הארמון ויצא כ"טָאנְחְווָה" (探花), המועמד השלישי בדירוגו במעמד ה.
בשנת 1882, הוא הועבר לתפקיד "שׂוּ'נְפֿוּ" (巡撫; מושל מחוז) של מחוז שאנשי.
צה שי, הקיסרית האלמנה של סין משושלת צ'ינג קידמה אותו ל באוגוסט 1889.
במהלך מרד דונגאן בשנים 1862–1877 כבשה האימפריה הרוסית את אזור בשינג'יאנג.
לאחר שכוחות קיסרות שושלת צ'ינג דיכאו בהצלחה את מרד דונגאן, הם דרשו שהרוסים ייסוגו מאילי, מה שהוביל למשבר, המכונה "משבר אילי".
לאחר שהדיפלומט הכושל , ששוחד על ידי הרוסים, חתם ללא אישור מממשלת צ'ינג על חוזה שהעניק לרוסיה זכויות אקס-טריטוריאליות, קונסוליות, שליטה על סחר ופיצויים, התעוררה סערה ציבורית עצומה בקרב המלומדים הסינים, וחלקם קראו להוציא להורג את צ'ונגחואו.
ג'אנג דרש את הוצאתו להורג של צ'ונגחואו ודחק בממשלת צ'ינג להתייצב מול רוסיה ולהכריז על החוזה כבטל.
הוא אמר: "יש לראות ברוסים חמדנים ותוקפניים ביותר בהצגת דרישותיהם, ובצ'ונגחואו טיפש ואבסורדי ביותר בקבלתן...
אם נתעקש על שינוי החוזה, ייתכן שלא יהיו צרות; אם לא נעשה זאת, איננו ראויים להיקרא מדינה".
דבריו אלו זכו להד נרחב בקרב המלומדים הסינים.
בסופו של משא ומתן חדש החזירה רוסיה לסין את מרבית השטח תחת של 1881, בתמורה לפיצוי כספי משמעותי ולהטבות סחר.
ג'אנג היה מעורב במלחמת סין–יפן הראשונה, אם כי לא בחזית.
בתחילה הוא תמך בקבלת סיוע זר מכוחות אירופיים ליד טיינג'ין בלחימה נגד היפנים.
באוקטובר 1894, הוא שלח מברק ללי הונג-ג'אנג, המשנה למלך של גְ'ה-לִי, והציע רכישת ציוד ימי והלוואות מבנקים זרים.
הוא המשיך לתמוך בכך, ובנוסף הציע רכישת נשק, ברית עם מעצמות אירופיות, ו"הפרדה ברורה בין תגמולים ועונשים" לכוחות, לאחר שהיפנים חצו את נהר יאלו לסין בסוף אוקטובר, ואיימו על המחוזות הצפון-מזרחיים.
בראשית 1895, היפנים החלו במתקפה על מחוז שאנדונג, וג'אנג שלח מברק חירום למושל המחוז והציע גיוס אזרחי מהיר, בניית מבצרים חזקים ושימוש במוקשים יבשתיים, כדי למנוע התקדמות יפנית נוספת.
הוא גם שלח נשק ותחמושת לסייע במערכה.
לג'אנג הייתה דעה נחרצת בנושא ויתור על טאיוואן ליפנים, בהתאם להסכם שימונוסקי משנת 1895 שסיים את מלחמת סין–יפן הראשונה.
בסוף פברואר 1895, הוא הבהיר את עמדתו לממשלת צ'ינג, ואף הציע רעיונות כיצד למנוע את אובדן טאיוואן.
הוא הציע לקחת הלוואות ענק מהבריטים, שבתמורה ישלחו את הצי שלהם להגן על טאיוואן מפני היפנים.
בנוסף, הוא הציע להעניק לבריטים זכויות כרייה בטאיוואן למשך כ-10 עד 20 שנה.
במאי 1895, ממשלת צ'ינג הורתה לכל הפקידים האזרחיים והצבאיים להתפנות מטאיוואן.
ג'אנג גם סירב לספק סיוע לכוחות צ'ינג הנותרים בטאיוואן, במיוחד לאחר נפילת ג'ילונג ועם טאיפיי כמעוז צ'ינג היחיד שנותר בטאיוואן.
ב-19 באוקטובר 1895, אחרוני כוחות צ'ינג בטאיוואן, בפיקודו של , נסוגו לשיאמן.
לאחר תבוסתה של סין במלחמת סין–צרפת בשנת 1885, נאמר כי ג'אנג בחן את השתלשלות האירועים של המלחמה והביע את רצונו להקים צבא מודרני שיוכל להתמודד עם צבאות המערב בתזכיר ששלח לכס המלכות.
בעקבות הניתוח של ג'אנג, זוהו חולשותיהם של הכוחות הסיניים המסורתיים בהשוואה לכוחות המערביים, שהיו בעלי כוח אש, ניידות ויכולת לחימה אישית טובים יותר.
כאשר ג'אנג הקים את האקדמיה הצבאית של גואנגדונג, הוא קבע סטנדרטים פיזיים גבוהים לקבלה ושכר קצינים גרמנים כמדריכים כדי לטפל בחולשות של הכוחות הסיניים.
באופן ספציפי, בתהליך המודרניזציה של הכוחות בגואנגדונג, ג'אנג הפך את הכוחות שאומנו ל"גרעין" של כוחות חדשים יותר, והעביר את האימונים מיחידה ליחידה.
בנוסף, ג'אנג שילב לימוד סיני מסורתי עם לימוד צבאי מערבי באקדמיה הצבאית של גואנגדונג תחת העיקרון המנחה שלו "טִייוּנְג" (體用), המדגיש ערכים סיניים מסורתיים ורואה ביבוא מערבי כדבר המיועד לשימושים מעשיים בלבד.
מתוך שאיפה לתעש את סין למען הגנתה, הוא הזמין מאנגליה מפעל להתכת ברזל ופלדה.
הדבר נתקל בבעיות מכיוון שג'אנג לא היה בקיא בתהליכי המטלורגיה; הוא לא היה מודע קודם לזמינות העפרות למפעל, והמפעל לא היה ממוקם ליד אזור כריית פחם.
המפעל החל בייצור בשנת 1894. ההפסדים שנבעו מהטעות היו משמעותיים, והובילו ללעג פוליטי מסוים.
ג'אנג גם הקים את האקדמיה הצבאית של חוביי (湖北學堂) בשנת 1896, שם העסיק מדריכים מהאקדמיה של גואנגדונג.
הוא גם שכר כמה קצינים גרמנים כמדריכים.
בעת ששימש כמושל נאנג'ינג בשנת 1894, ג'אנג הזמין גדוד אימונים גרמני של 12 קצינים ו-24 נגדים כדי לאמן את חיל המצב המקומי ולהפכו לכוח צבאי מודרני.
בשנת 1896, בהתאם לצו קיסרי, עבר ג'אנג ל כדי לשמש כמשנה למלך של חוגוואנג, אזור הכולל את מחוזות חוביי וחונאן.
ג'אנג הסתמך על ניסיונו בנאנג'ינג כדי לשדרג את הכוחות שתחת פיקודו בחוגוואנג.
בנוסף, הוא הציע בניית מסילת ברזל מהנקואו ליד בייג'ינג, והוא מונה לממונה על הפרויקט.
המסילה לא הושלמה עד 1906. מתוך תמיכה נוספת בתיעוש סין, הוא הקים, בין השאר, מטבעה, בורסקאות, מפעלי אריחים ומשי, וכן מפעלי נייר, כותנה וצמר.
בווצ'אנג ג'אנג אימן וצייד ביעילות יחידות מודרניות של חבלנים, מהנדסים, פרשים, משטרה, ארטילריה וחיל רגלים.
מתוך 60,000 החיילים תחת פיקודו, 20,000 אומנו ישירות על ידי קצינים זרים, ואקדמיה צבאית הוקמה בווצ'אנג כדי להכשיר דורות עתידיים של חיילים.
ג'אנג צייד את הכוחות ברובי מאוזר גרמניים ובציוד מודרני אחר.
משקיפים זרים דיווחו כי עם סיום אימוניהם, הכוחות שהוצבו בחיל המצב של ווצ'אנג היו שווים לכוחות אירופיים בני זמנם.
במהלך מרד הבוקסרים, ג'אנג, יחד עם כמה מושלים אזוריים אחרים שפיקדו על צבאות מודרניים משמעותיים, סירב להשתתף בהכרזת המלחמה של הממשל המרכזי נגד ברית שמונה האומות.
ג'אנג הבטיח לזרים במהלך המשא ומתן כי לא יעשה דבר כדי לעזור לממשל המרכזי.
הוא אמר זאת לאוורארד פרייזר.
חבורה זו נודעה בשם "".
כוחותיו של ג'אנג הפכו מאוחר יותר למעורבים בפוליטיקה.
בשנת 1911, חיל המצב של ווצ'אנג הוביל את התקוממות ווצ'אנג, הפיכה נגד הממשל המקומי שהיוותה זרז למהפכת שינהאי הכלל-ארצית.
מהפכת שינהאי הובילה לקריסת שושלת צ'ינג ולהחלפתה ברפובליקת סין.
סיעת הרפורמיסטים של ג'אנג ג'ה-דונג בחצר של שלהי שושלת צ'ינג הייתה בעלת השפעה רבה.
יאנג רוי, אחד מ, היה המודיע הפוליטי של ג'אנג בבייג'ינג שביצע את הוראותיו במהלך רפורמת מאה הימים של 1898. הוא כפוף נוסף שחלק את חזונו האקדמי של ג'אנג, והוא כתב יחד עם ג'אנג תזכיר לחצר המלכות שהציע רפורמה בבחינות הקיסריות.
לג'אנג הייתה שליטה רבה על התקדמות הרפורמות מכיוון שהיו לו אנשי סוד ומודיעים זמניים נוספים מאזורים אחרים.
בחודש השלישי של 1898, פרסם ג'אנג את יצירתו "קריאה ללימוד" (勸學篇), העוסקת בשאלות של רפורמה חינוכית.
הוא התעקש על שיטת רפורמה שמרנית יחסית, המסוכמת בביטויו "לימוד סיני כמהות, לימוד מערבי ליישום" (中學為體，西學為用).
ב"קריאה ללימוד", העלה ג'אנג מתודולוגיית רפורמה של יישום בתי ספר חדשים על חשבון מנזרים בודהיסטיים וטאואיסטיים.
תוך כדי כך, שימור של 30 אחוז מהמנזרים ולימוד קונפוציאניזם היו גם חלק מהמתודולוגיה כדי לסייע לשתי הדתות להתקיים.
נאמר כי הרפורמה של ג'אנג ג'ה-דונג בחינוך לא נועדה לחסל מוסדות דתיים, אלא להקצות משאבים טוב יותר.
, רפורמיסט נוסף של סוף תקופת צ'ינג, הביע מאוחר יותר צורת חשיבה דומה - הוא גם תמך בסיוע לחינוך מודרני על חשבון מקדשים.
עם זאת, קאנג יואוויי קיצוני יותר מכיוון שהוא חזה את השמדת הדתות בהשוואה לגישתו השמרנית של ג'אנג.
ג'אנג תמך בחזונו של קאנג ללמידה אקדמית, אך דחה את הצעתו של קאנג לדת קונפוציאנית.
היסטוריונים רואים בדרך כלל ברפורמה של ג'אנג ג'ה-דונג ניסיון לפשר בין מודרניות למרקם החברתי הקיים של סין.
הוא ירש את כ בשנת 1901, ועבר לנאנג'ינג, שם הניח את היסודות לאוניברסיטת נאנג'ינג המודרנית.
ג'אנג ג'ה-דונג, יחד עם ליו קון-יי ווי גואנגטאו, היו מייסדי מכללת סנג'יאנג למורים.
ג'אנג אימץ את מערכת החינוך והעקרונות היפניים, והודיע על תוכניתו לשכור 12 מורים יפנים (教习) בתקשורת עם מוריושי נאגאוקה (長岡護美) לפני הקמת המכללה.
בשנת 1900, הוא תמך בדיכוי מרד הבוקסרים.
כאשר ברית שמונה האומות נכנסה לבייג'ינג, ג'אנג, יחד עם לי הונג-ג'אנג ואחרים, השתתף ב"הגנה ההדדית של דרום-מזרח סין".
הוא דיכא מרידות מקומיות והביס את צבא המורדים של .
הוא מונה לשר לענייני צבא בשנת 1906, ועבד בבייג'ינג עבור הממשל המרכזי.
הוא נוכח לדעת כי שינוי במצבה של סין הוא הכרחי, ובמקביל הבין שהפקידים והעם הסינים דבקים בעקשנות בלתי מתפשרת ברעיונותיהם ובמוסדותיהם המסורתיים, וכתב את רעיונותיו בספר: "תקוותה היחידה של סין: עתירה".
הספר הופץ למועצה הגדולה של המדינה, למשנים למלך, למושלים ולבוחנים הספרותיים של סין.
לג'אנג ג'ה-דונג היו 13 בנים, כולל וג'אנג ז'נלי.
, פסיכולוגית סינית, היא נכדתו.
ג'אנג נפטר ממחלה בשנת 1909 בבייג'ינג בגיל 72. הוענק לו התואר שלאחר המוות "וֶנְשְׂיָאנְג" (文襄).
ז'אן בטיסט "ג'אנגו" ריינהארדט (Jean Baptiste "Django" Reinhardt; 23 בינואר 1910 – 16 במאי 1953) היה מוזיקאי ג'אז צועני-צרפתי יליד בלגיה.
בין יצירותיו הידועות: "מיינור סווינג", "דמעות", "נגסקי" ו"עננים".
הוא היה בן דוד של אלק באצ'יק, שגם הוא היה נגן ג'אז.
ג'אנגו ריינהארדט נולד ביישוב ליברשי, בכפר פונט-א-סל שבפרובינציית אנו שבבלגיה ובילה את מרבית ילדותו במחנות ארעיים צועניים בסביבות פריז.
הוא ניגן בגיטרה (לרבות גיטרה צוענית), בנג'ו וכינור מגיל צעיר, ואף ניגן באולמות ריקודים בפריז.
הוא התחיל בנגינה בכינור, אך עבר לבנג'ו-גיטרה (זהו כלי בעל שישה מיתרים והוא מכוון כמו גיטרה).
בהקלטותיו הראשונות (1928) השתמש בכלי זה.
בגיל 18 נפגע ריינהארדט בשריפה שפרצה בקרוואן שלו, אותו חלק עם אשתו הראשונה.
הקמיצה והזרת שלו ביד שמאל (היד שמבצעת את האקורדים) נכוו קשות ואף התחברו זו לזו.
למרות הצלחת הרופאים להפריד את האצבעות, נפגע כושר השימוש בהן וג'אנגו פיתח סגנון ייחודי של נגינה, שהתבסס על אצבעותיו שלא נפגעו.
בשנת 1934 הקים את ההרכב "Quintette du Hot Club de France" עם הכנר סטפן גרפלי, אחיו ז'וזף ורוז'ה שאפוט על הגיטרה ולואי וולה על הבס.
בתקופה זו הופקו מספר הקלטות, וג'אנגו ניגן עם אומנים אמריקאים רבים, כגון קולמן הוקינס, בני קרטר ורקס סטיוארט.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שהה ג'אנגו עם החמישייה בסיבוב הופעות בבריטניה.
הוא חזר מיד לפריז והשאיר את אשתו בבריטניה.
גראפלי נשאר בבריטניה ושהה שם בתקופת המלחמה.
בפריז, צירף ג'אנגו את הוברט רוסטיינג, נגן הקלרינט, כמחליפו של הכנר גראפלי.
בניגוד לצוענים רבים, שנרצחו במלחמת העולם השנייה, שרד ג'אנגו את המלחמה ללא פגע.
עובדה זו נזקפת לזכותו של קצין לופטוואפה בשם דיטריך שולץ-קוהְן, שנודע בכינויו "דוקטור ג'אז", אשר העריך מאוד את נגינתו של ג'אנגו.
במהלך המלחמה, בשנת 1943 נישא ג'אנגו לסופי ציגלר, ובנם באביק היה לגיטריסט מכובד בזכות עצמו.
לאחר המלחמה, הצטרף ג'אנגו לגראפלי בבריטניה, ויחד יצאו לסיבוב הופעות בארצות הברית.
בין השאר ניגנו הצמד בקרנגי הול והקליטו יחד חומרים נוספים.
ב-1951 התיישב ג'אנגו בעיר סמואה סור סיין בצרפת, ליד פונטנבלו, והתגורר שם שנתיים, עד שבבוקר ה-16 במאי 1953 הוא התעורר בכאבים וללא יכולת לזוז.
הוא טען כי תחושתו השתפרה וקם ממיטתו, אך לאחר מכן התמוטט בפתח הבית.
הוא נפטר בדרכו לבית החולים, שם התברר כי סבל מדימום מוחי.
ב־ 1954 הקליטו הפסנתרן ג'ון לואיס ו"רביעיית הג'אז המודרני" מחווה לג'אנגו ריינהארדט.
מחווה זו הפכה לקלאסיקת ג'אז.
מספר ואלסים שנכתבו על ידי ג'אנגו ריינהארדט לא הוקלטו על ידו.
הם הוקלטו על ידי מוזיקאים אחרים לרבות פייר ז'וזף פרה בשנת 1966.
ב־ 1971 חבר סטפאן גראפלי לגיטריסט הבלגי פיליפ קתרין ולנגן הבס הדני נילס-הנינג ארסטד פדרסן, ויחד הקליטו מחווה בשם "ג'אנגו הצעיר", כינוי לו זכה קתרין על יכולותיו בגיטרה.
ב- 2009 הרכב swing de gitanes הפקה מיוחדת בפסטיבל הג'אז של קיסריה מחווה לחמישיית Hot Club De France
ההרכב המיתולוגי של ג'אנגו ריינהארדט והכנר סטפן גרפלי.
ב- 2010 לכבוד 100 שנים להולדתו של ג'אנגו עלו הופעות רבות בעולם ויצאו אלבומים לכבודו
וכן הופעה במוזיאון תל אביב לאומנות lulo reinhardt ו-swing de gitanes במסגרת פסטיבל פליציה בלומנטל
Rosenberg Trio באלבום בשם DJANGOLOGISTS המוקדש ל-100 שנים לג'אנגו באלבום התארח הגיטריסט בירלי לאגרן
בסרטו של וודי אלן "מתוק ומרושע" מתוארים חייו הבדיוניים של גיטריסט בשנות ה-20 הטוען שהוא "השני בטיבו בעולם" ומסביר שג'אנגו הוא הראשון (1999).
דמות האקדוחן שגילם פרנקו נרו במערבון הספגטי מ-1966 והופיעה מאז בסרטים רבים היא מחווה לריינהארדט - כמו הגיטריסט, גם האקדוחן נפגע קשות בידו אך מצליח להתגבר על מגבלה זו.
השיר שמנגן ג'וני דפ במסיבה על גדת הנהר בסרטו של הבמאי השוודי לאסה הלסטרם "שוקולד" הוא הלהיט הגדול של ג'אנגו ריינהארדט וסטפאן גראפלי "מיינור סווינג".
הגיטריסט ג'ון יורגנסון מגלם את דמותו של ג'אנגו בסרט ראש בעננים בכיכובן של פנלופה קרוז ושרליז ת'רון.
פלאטפורמת הפיתוח ג'אנגו קרויה על שמו.
שלישיית בלוויל סרט מצויר בו הופיע ג'אנגו כדמות מצוירת המנגנת על הגיטרה וכדי להמחיש את יכולתו הווירטואוזית מנגן סולו עם אצבעות הרגליים.
בסרט Swing של טוני גטליף המגולל סיפור אהבה בין ילד לילדה צוענייה, סובבת העלילה סביב דג'נגו שמוצג כגיבור התרבות של הצוענים.
מספר ממנגינותיו שולבו במשחק המחשב ביושוק וביושוק 2.
בסרט נערי הסווינג, ארוויד, שגם הוא מנגן ג'אז על גיטרה צוענית, אומר שזהו שמו לקבוצת נערים מהנוער ההיטלראי, ולאחר שהם פוצעים אותו בידו בקמיצה ובזרת, הוא אומר לחבריו שטענו שלא יוכל לנגן עוד "הם שכחו את ג'אנגו".
ג'אנט רינו הייתה משפטנית אמריקאית שכיהנה בתפקיד התובעת הכללית של ארצות הברית תחת נשיאותו של ביל קלינטון, בשנים 1993–2001. היא האישה הראשונה אשר כיהנה בתפקיד.
רינו נולדה במיאמי שבפלורידה להורים שעסקו בעיתונות.
אמה, ג'יין וולס, הייתה עיתונאית חוקרת עבור "מיאמי ניוז", ואביה, הנרי אולף רנו, היה מהגר מדנמרק שהיה כתב עבור "מיאמי הרלאד" למשך 43 שנה.
היא למדה כימיה באוניברסיטת קורנל ולאחר מכן קיבלה תואר במשפטים מאוניברסיטת הרווארד, שם הייתה ב-1960 אחת מ-16 נשים בלבד מתוך מחזור של 500 סטודנטים.
ב-1971 מונתה למנהלת הסגל של ועדת המשפט של בית המחוקקים של פלורידה.
ב-1973 עברה לעבוד במשרד הפרקליטות של מחוז דייד (הכולל את מיאמי) ולאחר מכן, ב-1976 עזבה והייתה לשותפה במשרד עורכי דין פרטי.
כעבור שנתיים שבה לשירות הציבורי כאשר נבחרה למשרת התובעת הכללית של המחוז, תפקיד שאותו מילאה חמש כהונות רצופות על פני כ-14 שנים.
היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד תובע כללי של מחוז במדינת פלורידה.
ב-1993 לאחר שמועמדתו הראשונה של קלינטון לתפקיד התובע הכללי, זואי ביירד, נאלצה לוותר על המינוי כשנחשף שהעסיקה מהגרים לא חוקיים במשק ביתה, הפנה הנשיא לסנאט את רינו כמועמדת לתפקיד.
רינו כיהנה בתפקיד לכל אורך כהונתו הכפולה של קלינטון, בעוד רוב חברי הקבינט של ארצות הברית הוחלפו.
ההחלטות שקיבלה היו לא פעם שנויות במחלוקת.
הביקורת כלפיה הייתה בעיקר מצדה הימני-שמרני של המפה הפוליטית.
המשבר המשמעותי ביותר בעת כהונתה היה פרשת התבצרותם של דייוויד כורש ומאמיניו בווייקו, טקסס.
רינו אישרה את המלצת ה-FBI לפרוץ למתחם ב-19 באפריל 1993 לאחר 51 ימי מצור, בין השאר על סמך עדויות כי מתרחשת בו התעללות בילדים.
סופה הטראגי של אותה פריצה הייתה שרפה שקטלה 75 נפשות, כולל מספר ילדים.
הסיבה המדויקת לפריצת השרפה ומידת האחריות, אם בכלל, של הסוכנים הפדרליים לטרגדיה שנויים במחלוקת עד היום, אך רבים האשימו את רינו וציינו את חוסר ניסיונה (שכן הפרשה אירעה ממש עם כניסתה לתפקיד) כגורם לאסון.
בין ההחלטות האחרות של רינו שעוררו דיון ציבורי נוקב בארצות הברית ניתן למנות את השבתו של הילד אליאן גונזלס לאביו בקובה ואת התביעות שהגישה נגד פעילים המתנגדים להפלות שכן לתפיסתה מנעו מנשים גישה להפלות.
ב-1995 חשפה רינו לציבור כי היא חולה במחלת פרקינסון.
ב-2002 ניסתה ללא הצלחה לזכות במועמדות מטעם המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל פלורידה.
רינו נפטרה ב-7 בנובמבר 2016 מסיבוכים של מחלת פרקינסון.
גָ'אנְג יִינִינג (סינית מסורתית: 張怡寧, פין-יין: Zhāng Yíníng; ) היא טניסאית שולחן סינית, היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 16 מדליות מהן 10 מדליות זהב.
באולימפיאדת אתונה זכתה ג'אנג בשתי מדליות זהב, בתחרות היחידות ובתחרות הזוגות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה שוב בשתי מדליות זהב בטורניר היחידות ובטורניר הקבוצתי.
היא נשאה את השבועה האולימפית בפתיחת המשחקים.
ביוני 2005 דורגה ראשונה בעולם גם בדירוג היחידות וגם בדירוג הזוגות.
גָ'אנְג צ'יאן (בכתב סיני מסורתי: 張騫; בסינית מפושטת: 张骞; פין-יין: Zhāng Qiān; 195 לפנה"ס – 114 לפנה"ס) היה שליח הקיסרות הסינית מחוץ לסין במאה השנייה לפנה"ס, והדיפלומט הראשון שהביא לקיסר מידע אמין על מרכז אסיה, בתקופת הקיסר וו משושלת האן.
בעקבות מסעותיו תרם לביסוס "דרך המשי".
ג'אנג נולד בעיר חַאנְג'וֹנְג של ימינו, בפרובינציית שאאנשי.
מעט מאוד ידוע על קורות חייו, ועיקר התיאור במקורות נע סביב התרומה שלו בעת השירות אצל הקיסר ווּ (Wu).
בשנת 138 לפנה"ס, בתקופת שושלת האן, נשלח ג'אנג על ידי הקיסר וו, לכרות בריתות עם אנשי עם היוּאֶה-גִ'י , כנגד אויביה העיקריים של סין, עם הנוודים שיונגנו, שהיוו בתקופה זו את עיקר הכוח הצבאי במזרח אסיה ושלטו ממנצ'וריה ועד לאזורים המערביים.
ג'אנג יצא לשליחות מצ'אנג-אן, עם משלחת של כ-100 חיילים, אל עבר העם היואה-ג'י.
המסע היה קשה ובדרך נלקחו ג'אנג וחייליו בשבי השיונגנו.
לאחר עשר שנים בשבי, שבמהלכן התחתן והפך לאב, הצליח ג'אנג להימלט משומריו, והמשיך בדרכו לחפש אחר מדינת יואה-ג'י.
בדרכו הגיע אל המדינה דַה-יוּאָן .
שליטהּ של מדינה זו שמע על עוצמתה של שושלת האן ושאף לפתח עימה יחסי ידידות, לכן שמח לארח את ג'אנג ושלח אליו מדריכים ומתורגמנים שליוו אותו אל מדינת קַאנְג-ג'וּ (Kangju) הסמוכה ליואה-ג'י.
לבסוף הגיע ג'אנג ליואה-גי והתקבל בברכה, אך כאשר החל לדבר על מטרת ביקורו, סירב השליט להצטרף אל שושלת האן במתקפה כנגד השיונגנו.
הוא טען שהמרחק בין סין ויואה-ג'י גדול מדי, ולכן לא ניתן יהיה לסייע ישירות ומיידית זו לזו בעת מתקפה.
מלבד זאת, לטענת השליט, מדינתו הצליחה להתפרש לרוחב האזור, ותושביה נהנו מרווחה כלכלית והיו מאושרים דיים.
ג'אנג נשאר במדינת יואה-ג'י למעלה משנה, אך כשל בכריתת הברית שלשמה נשלח, ולבסוף החליט לשוב לסין.
בדרכו חזרה נלקח שוב בשבי על ידי השיונגנו.
כעבור למעלה משנה, ברח במהלך מריבות פנימיות של השיונגנו.
כך, לאחר 13 שנה מחוץ לארצו, חזר ג'אנג לצ'אנג-אן, בלוויית חייל אחד בלבד מתוך המשלחת עימה יצא לדרך.
לאחר שובו, שיבח אותו הקיסר ווּ על פיקחותו ועל עוז-רוחו.
הוא התרשם מסיפוריו ובמיוחד מסיפורו אודות זן מיוחד של סוסים, אשר גודלו בשדות המרעה העשירים באזור אוזבקיסטן.
סוסים חזקים אלו נראו לקיסר כפתרון טוב כנגד הטקטיקות האכזריות של חיל הפרשים של השיונגנו.
כמו כן, הכרת המדינות הרבות באזורים המערביים גרמה לקיסר להכיר בחשיבות שביצירת קשרי כלכלה ומסחר עימן.
ג'אנג נפטר בשנת 114 לפנה"ס.
מסעו, על אף שנכשל, היווה את הבסיס לדרך המשי, וג'אנג מכונה לעיתים "אבי דרך המשי".
ג'אנוֹ אָנַאנִידזֶה (בגאורגית: ჯანო ანანიძე, לעיתים ז'אנו; נולד ב-10 באוקטובר 1992 בכובולתי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
את תחילת הקריירה שלו עשה אנאנידזה במועדון הדגל הגאורגי דינמו טביליסי, בגיל 11. אחרי שנתיים, נרכש על ידי קבוצת הנוער של המועדון האוקראיני דינמו קייב.
גם בקייב, הספיק ג'אנו לשהות רק במשך שנתיים, לפני שחתם בקבוצת הנוער של ספרטק מוסקבה.
אנאנידזה עלה לקבוצת הבוגרים של ספרטק מוסקבה באביב 2009, אחרי ששיחק בקבוצת הנוער של הקבוצה, בה כבש 4 שערים ב-12 משחקים.
זה קרה במהלך פגרת אמצע העונה בליגת העל הרוסית, כאשר מאמנו ואלרי קרפין החליט לתת לו להתאמן עם הקבוצה הבוגרת, ואחר כך אף זימן אותו למחנה האימונים של הקבוצה באוסטריה.
הופעת הבכורה של אנאנידזה במסגרת רשמית, הייתה ב-15 ביולי 2009, במשחק במסגרת הגביע הרוסי נגד קבוצת קרסנודאר.
ב-1 באוגוסט 2009, יאנו ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה הרוסית.
ב-18 באוקטובר 2009 היה אנאנידזה למבקיע הצעיר ביותר בליגת העל הרוסית, כאשר כבש במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה בהיותו בן 17 שנים ו-8 ימים.
אחרי סיום מוצלח לעונת הבכורה שלו כשחקן מקצועני, ארסנל האנגלית הביעה את עניינה בשחקן.
ספרטק מוסקבה הצהירה מיד לאחר השמועות על גישושיה של ארסנל שהיא לא מוכנה לשחרר את יאנו משורותיה עד שימלאו לו 20.
ב-3 ביוני 2013 הושאל לרוסטוב עד סוף העונה, והבקיע שער בכורה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד.
בינואר 2019 הושאל לקריליה סובייטוב סמרה
במרץ 2009, אתר האינטרנט הרשמי של אופ"א סימן את ג'אנו כאחד משלושת "שחקני המפתח" של הנבחרת הגאורגית הצעירה עד גיל 17, יחד עם ניקה דזאלאמידזה ואיראקלי שֶׁקִילַאדזֶה .
ביולי 2009, אנאנידזה קיבל זימון רשמי לנבחרת גאורגיה הבוגרת על ידי מאמנה דאז, הקטור קופר.
אנאנידזה השתתף במשחקי מוקדמות יורו 2012, והיה בה שחקן מרכזי במהלך הקמפיין של גאורגיה.
ג'אנגו (Django) היא תשתית (Framework) כתיבת אפליקציות רשת הכתובה בשפת פייתון כפרויקט תוכנה חופשית.
היא מיישמת את ארכיטקטורת התכנות מודל-תצוגה-בקר (Model-View-Controller) ומיפוי אובייקטים למסד נתונים יחסי (ORM).
עקרונותיה הם פשטות, אי-חזרה על קטעי קוד, העדפת מוסכמות על הגדרות ועל ידי כך מאפשרת כתיבת אפליקציות רשת בעזרת מעט מאוד שורות קוד יחסית לתשתיות ושפות אחרות.
היא פותחה במקור על ידי מו"ל אמריקאי בשם The World Company שהשתמש בה כתשתית לאתר החדשות של העיתון.
על מנת להקטין את עלויות התחזוקה של התוכנה, החליטו מתחזקי האתר לשחרר את ג'אנגו כתוכנה חופשית בשנת 2005. בתחילה המשיכו הם להיות המתחזקים העיקריים, אולם בשנת 2008 הוקמה קרן ג'אנגו, שהיא מלכ"ר שמחזיק את השם המסחרי ומקדם את פיתוח התוכנה.
התוכנה קרויה ע"ש הגיטריסט ג'אנגו ריינהארדט.
ג'אנג יי-מו (בסינית מסורתית: 張藝謀, בסינית מפושטת: 张艺谋; נולד ב-14 בנובמבר 1951) הוא במאי, תסריטאי, מפיק, צלם קולנוע ושחקן קולנוע סיני, כמו גם מפיק מופעי ענק.
בהיסטוריית הקולנוע של סין הוא נחשב לבן הדור החמישי.
ג'אנג הוא אחד הבמאים החשובים בהיסטוריה של המדינה, וסרטיו זכו בפרסים רבים בפסטיבלים בינלאומיים, ובהצלחה מקומית.
שניים מסרטיו היו המועמדים הסיניים היחידים לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר (ג'ודואו 1990 וגיבור 2002) בשנת 2008 ביים את טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים בבייג'ינג, ובשנת 2022 ביים את טקס הפתיחה של משחקי החורף בבייג'ינג.
ג'אנג הקים גם מספר מופעי ענק ברחבי סין, תחת השם "התרשמות" כשבכל מקום השחקנים הם מקומיים, הסיפורים מקומיים וגם שפות הדיבור מקומיות.
בכך תורם ג'אנג לשימור המורשת המקומית ודואג לפרנסת אנשי המקום המופיעים כל ערב אחרי עבודתם.
בין המופעים המציגים כמעט כל יום בבימויו והפקתו של ג'אנג ישנם "התרשמות האחות השלישית ליו" ביאנגשוו, "התרשמות הר דרקון הירקן המושלג" בליג'יאנג, "התרשמות האגם המערבי בהאנגג'ואו, "התרשמות האינאן" באי האינאן ו"התרשמות דהונגפאו" בפוג'יין.
כל המופעים משלבים את יופייה של הסביבה באצטדיונים פתוחים, מהגדולים בעולם, ועם מספר השחקנים הגדול בעולם (במופע ביאנגשואו מופיעים 600 שחקנים וחיות רבות, ובמופע בליג'יאנג למעלה ממאה סוסים ומאות שחקנים).
כמייצג בכיר של דור הקולנוע החמישי בסין, ג'אנג עוסק רבות במלחמת סין–יפן השנייה ובמהפכת התרבות, כמו גם בהיסטוריה הרחוקה.
אולם בהצגת המאורעות ההיסטוריים הוא שם דגש לחיי האדם הפשוט ברגישות רבה.
כצלם בתחילת דרכו הקולנועית, הוא שם לב ומדגיש צבעוניות ויופי ויזואלי.
ג'אנג היה מהראשונים שפתחו את הקולנוע הסיני לעולם הרחב, וסרטיו הוצגו במרבית ארצות העולם בהצלחה מסחרית נאה.
הסרט זכה בפרס דוב הזהב.
הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר.
הסרט זכה בפרס אריה הזהב.
הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גרנד פרי.
אפילו לא אחד פחות (1999) הסרט זכה בפרס אריה הזהב.
לרכב לבד לאורך אלפי מיילים (2005)
אשה, רובה וחנות אטריות (סיפור אהבה פשוט) (2009)
תחת עץ העוזרד (כשאקרא בשמך) (2010)
גָ'אנְג דְזְווֹ-לין (בסינית: 张作霖; בפין-יין: Zhāng Zuòlín; 1875 – 1928) היה איל מלחמה סיני שהיה מפקד מנצ'וריה בשנים 1916–1928. נודע כמשתף פעולה עם היפנים, אך נרצח על ידיהם בשנת 1928 כאשר התנגד לחלק מדרישותיהם.
ג'אנג נולד בשנת 1875 למשפחה ענייה במחוז ליאונינג.
כנער הוא נהג לצאת למסעות ציד ארנבות לצורך פרנסת משפחתו.
הוא התגייס לצבא שושלת צ'ינג ונלחם במלחמת סין–יפן הראשונה.
בהמשך הוא הקים לעצמו חבורת לוחמים אשר השתתפה כשכירי חרב במלחמת רוסיה–יפן, עבור שני הצדדים.
בסוף ימיה של שושלת צ'ינג שולבה חבורתו של ג'אנג כיחידה בצבא סין.
בשנת 1911, עם פרוץ התקוממות ווצ'אנג, הורה ג'אנג ל-3,500 מחייליו להשתלט על שן-יאנג, בירת מנצ'וריה.
עם הקמת הרפובליקה הסינית, מונה מפקד למנצ'וריה, אולם בפועל השליטה הייתה בידי ג'אנג.
בשנת 1915 מונה מפקד אחר לאזור, וג'אנג קיבל הוראה לעבור למחוז חוביי; אולם הוא סירב למלא את ההוראה, ובאפריל 1916 הוא מונה רשמית על ידי שלטונות סין למפקד הצבאי והאזרחי של מחוז ליאונינג.
לקראת סוף 1916 הצהירה יחידת הצבא בחיילונגג'יאנג נאמנות בפני ג'אנג, ובשנת 1918 הצהירה גם ג'ילין נאמנות בפניו, ובכך הוא נהיה שליט של כלל מנצ'וריה.
על עידן שלטונו נאמר בידי פקידי חוץ מאירופה ואמריקה כי ג'אנג היה דיקטטור שנהנה מהעושר והקידמה המערבית בעוד אנשיו מתו ברעב.