tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הספר הוא אוסף סיפורי אהבת נעורים קצרים, וכל סיפור בספר מיוחד במינו ומבטא נקודות מבט על אהבה בדרכים שונות, פעם חיוביות פעם שליליות.
המספרת התאהבה ממבט ראשון במייקי, הילד האמריקאי החדש בשכונה.
היא ניסתה להסתיר זאת מכיתתה בכך שהציקה וצחקה לו כל הזמן.
המספר משתתף בהצגה 'חלום ליל קיץ' מאת שייקספיר ורצה להיות בתפקיד החמור.
אהובתו, לירה, בעלת הצחוק העדין כמו מיתרים, שיחקה את טיטניה, והייתה צריכה לנשק את החמור בסוף ההצגה.
הסיפור מתרחש בתקופת קום המדינה.
הכל מתחיל כשהצנחן האנגלי, ג'ורג', נחת על הגדר הגדולה במושבה.
תמרה, נערה צעירה, הייתה היחידה שטיפלה בצנחן והתעקשה על כך למרות ההתנגדות, האיומים של המושבה והדברים הרעים שנאמרו לה.
המספר, דידי מאוהב בטל, ילד בכיתה מעליו.
דידי רוצה לכתוב לטל מכתב אהבה, ומבקש מסבתו עזרה.
דידי הוא הומו והוא פוחד לגלות את זה להורים שלו.
הוא פחד שהם לא יקבלו אותו, אך סבתו כן קיבלה אותו כמו שהוא.
בסוף הסיפור הוא מבין שלא משנה לו אם יקראו לו בשמות גנאי.
המספר, אוהב המחשבים הלומד בכיתת מחוננים.
הוריו התגרשו והוא מתקשה לבחור למחשב שלו, צפניה, בית מבין השניים.
אז הוא לוקח אותו ממקום למקום.
הוא משתתף עם חבריו, תום 48 וגיל 304, בטורניר המדע.
הוריו הלכו ביחד לטורניר, ומאז הוא לא מטריד את עצמו לגבי אהבתם של הוריו.
המספרת אוריק (ליאור), יודעת סוד כמוס ביותר.
היא החברה הטובה ביותר של אריק (אריה).
אביו נפטר, ואסור לה לגלות זאת לאריק.
המספר, ליעד, רוצה מאוד להתאהב במישהי ושהיא תאהב אותו בחזרה, אך הוא מאוד ביישן ולא יודע איך לעשות את הצעד הראשון.
הוא לא מסוגל להתחיל עם בנות, הוא מפחד ואין לו אומץ.
אמו כל הזמן מנסה לעודד אותו ולפעמים נותנת לו עצות.
מאז שהאב עזב, היא מנסה למצוא בן זוג חדש.
הספר זכה בפרס איגוד החינוך והמדע בגרמניה GWE.
הספר צוין כ'הטוב ביותר לצעירים' בגרמניה בחודש אוקטובר 2010.
ביוני 2010 זכה הספר גם בפרס הרדיו הגרמני.
הביקורות והכתבות על הספר מתארות את הספר לחיוב, ומחמיאות לכותבת.
הן מציינות שהספר מתאים לכל הגילאים, ומתאר את ההתאהבות הראשונה ואת כל התחושות העוברות בראש באותה עת.
בנוסף לכך, הביקורות ציינו שהמחברת מסוגלת לשחזר את כל התחושות של האהבה הראשונה על אף שהיא כבר לא צעירה.
איך למדתי לנהוג הוא מחזה מאת המחזאית האמריקאית פולה ווגל.
המחזה עלה בבכורה ב-16 במרץ 1997, באוף ברודוויי בתיאטרון הוויניארד .
על יצירה זו זכתה ווגל בפרס פוליצר לדרמה לשנת 1998.
הסיפור עוקב אחר היחסים המיניים המתוחים בין חתיכה קטנה (Li'l Bit) לבעלה של דודתה, הדוד פק (Uncle Peck), החל מגיל ההתבגרות שלה דרך שנות העשרה שלה לקולג' והלאה.
באמצעות הנהיגה כמטפורה וסוגיות של פדופיליה, גילוי עריות ומיזוגיניה, המחזה חוקר רעיונות של שליטה ומניפולציה.
ההצגה מגוללת את סיפורה של אשה המכונה חתיכה קטנה (Li'l Bit) כשהיא מתמודדת עם מערכת היחסים, הכוללת ניצול מיני, עם דודה פק במהלך גיל ההתבגרות שלה.
פרט לחתיכה קטנה ודוד פק, מקהלה יוונית של שלוש דמויות משחקות את כל הדמויות האחרות בחייהם.
התסריט הוא מחזה זיכרון המסופר ברובו בסדר לא כרונולוגי, כאשר התמונה הראשונה מתרחשת בשנת 1969 בחניון במרילנד הכפרית.
חתיכה קטנה בת 17 ויושבת במכוניתו של הדוד פק.
פק משחרר את החזייה שלה דרך חולצתה, מעשה שחתיכה קטנה לא מרגישה בנוח איתו.
חתיכה קטנה מזכירה שהיא מסיימת תיכון והולכת ל"קולג' מפואר" בסתיו, בזמן שהדוד פק ממשיך להעריץ את גופה.
חתיכה קטנה שוברת את התמונה הזו כדי לתאר את משפחתה בפני הקהל.
היא מסבירה את מנהג משפחתה לחלוקת כינויים המבוססים על אברי מין לבני המשפחה.
זו הסיבה שהיא קיבלה את הכינוי חתיכה קטנה לכל החיים.
המנהג כולל את אמה האלכוהוליסטית, "פלא חסר ציץ" (titless wonder), סבה המיזוגיניסט "ביג פאפה", סבתה הכנועה, ובן דודה הצעיר BB (ביצים כחולות).
ארוחת ערב משפחתית טיפוסית ב-1969 משפחתה של חתיכה קטנה (אותה מגלמים שלושת חברי המקהלה היוונית) מספרים בדיחות על כמה שהיא "שופעת".
פק הוא בן המשפחה היחיד שתומך בחלומותיה של חתיכה קטנה ללמוד בקולג'.
מתוסכלת, חתיכה קטנה עוזבת את ארוחת הערב לאחר שסבא מרחיק לכת עם העלבונות שלו.
אשתו של פק, הדודה מרי (אחות אמה של חתיכה קטנה), מבקשת ממנו לנחם את חתיכה קטנה, דבר המצביע על כך שהיא (מרי) אינה מודעת להתעללותו.
חתיכה קטנה מגלה שבסופו של דבר היא איבדה את מלגת הלימודים שלה והיא גורשה מהקולג' בגלל בעיית שתייה.
היא בילתה את רוב אותה השנה בנהיגה בכבישים מהירים, והתפעלה כמה טוב לימד אותה פק לנהוג.
לאחר מכן יש לה זיכרון משנת 1968, בו הדוד פק לוקח אותה למסעדת חוף מזרחי מפוארת כפרס על שעברה את מבחן הנהיגה שלה בניסיון הראשון.
פק מזמין בערמומיות צדפות ומרטינים עבור חתיכה קטנה, ואילו אמה של הילדה נותנת לה עצות לא חיוביות על שתיית אלכוהול.
חתיכה קטנה ואמה משתכרות יותר ויותר ממרטינים.
פק סוחב את חתיכה קטנה השיכורה למכוניתו, שם הם דנים באופי מערכת היחסים שלהם.
חתיכה קטנה מנשקת בשכרות את דודה, אך פק מסרב להמשיך עד שהיא אומרת ברור אחרת.
חתיכה קטנה מתחילה להטיל ספק בהולמות מערכת היחסים שלה עם דודה.
נערת המקהלה היוונית משתלטת בקצרה על הצגת זיכרון שאינו של חתיכה קטנה.
במונולוג, הדוד פק מעניק לבן הדוד BB הבלתי-נראה שיעור דיג, שם משתמע מאוד כי הוא משתמש בזה ככיסוי כדי להטריד את הנער באותה דרך בה נהג לנצל את חתיכה קטנה.
חתיכה קטנה שוב לוקחת שליטה כדי לשחזר שיחה שקיימה עם אמה וסבתה על סקס.
אמא מנסה לסייע בהסבר נושאים כמו אורגזמות והסכמה, ואילו סבתא מייללת שחתיכה קטנה צעירה מכדי לדעת על סקס ומשתמשת בטקטיקות הפחדה כדי למנוע ממנה לעשות זאת עד שהיא נשואה.
חתיכה קטנה הבוגרת שוברת את הזיכרון כדי להסביר שהיא עשתה סטוץ עם ילד בן שבע-עשרה כשהייתה בת עשרים ושבע, כדי לחוות את המשיכה לבשר הצעיר שדוד שלה חש פעם.
לאחר מכן היא חוזרת לזיכרון, שהופך לוויכוח בין אמא לסבא וסבתא.
לאחר שלא הצליחה להתמודד עם הזיכרון הזה שוב, חתיכה קטנה משנה את הזיכרון (כחלק ממטאפורת הנהיגה, היא משווה את זה לתחנות מתחלפות ברדיו) לזיכרון שבו הדוד פק לימד אותה לראשונה כיצד להתניע מכונית.
כדי להראות בכנות שאכפת לו מחתיכה קטנה מעבר לגופה, פק נותן עצות הגיוניות כיצד להיות בטוחים בכביש.
חתיכה מתבלבלת באשר כיצד פק יכול לנצל אותה תוך שהוא מסייע לה.
הסצנה הבאה היא סדרת תצלומים מימי בית הספר של חתיכה קטנה משנת 1966, שם התמודדה עם לעג והטרדות מיניות מצד שאר התלמידים בעקבות שדיה הגדולים.
אחד הילדים מבקש ממנה לרקוד בריקוד קופצני (sock hop), אבל חתיכה קטנה מסרבת מתוך אמונה שהוא רק רוצה לראות את השדיים שלה "מקפצים" בזמן שהיא רוקדת.
הסצנות עוברות לשנת 1965, שם הדוד פק מצלם תמונות "pin-up" פרובוקטיביות של חתיכה קטנה.
הדודה מרי עולה לבמה כדי להגן על מעשיו של בעלה בפני הקהל.
היא טוענת שהוא אדם טוב ושהאשמה הבלעדית היא של חתיכה קטנה שפיתתה אותו.
היא מאמינה שאפשר להציל את נישואיה ברגע שאחייניתה תלך לקולג'.
ביום חג המולד 1964 חתיכה קטנה בת ה-13 עוזרת לדוד פק לשטוף את הכלים.
חתיכה קטנה שואלת איפה פק היה במהלך חג ההודיה, ורומזת על כך שהוא נכנס לגמילה בגלל האלכוהוליזם שלו.
פק מגלה כי השתייה עזרה לו להתמודד עם כאב סמוי שאיש, אפילו לא הדודה מרי, לא הצליח לתקן.
חתיכה קטנה מציעה לבלות יום אחד בשבוע עם הדוד פק, כל עוד הוא לעולם לא "חוצה קו".
הסצנה מהבהבת קדימה לשנת 1969, שנת הלימודים הראשונה של חתיכה קטנה בקולג'.
חתיכה קטנה חושפת ששנות הטראומה מפק ברורות לה סוף סוף, מה שהוביל לכך שהיא לא מתרכזת בלימודים ונכשלת בקורסים שלה.
לאחר שהוא כורע ברך ומציע נישואים לחתיכה קטנה, ונשבע להתגרש מדודה מרי, חתיכה קטנה מסרבת לו ומנתקת איתו כל קשר לתמיד.
היא לא רואה שוב את פק אחרי שהיא עוזבת את חדר המלון.
חתיכה קטנה חוזרת להווה כדי להסביר מה עלה בגורלו של פק לאחר שעזבה: הוא פנה לאלכוהול לאחר שנים של פיכחון, מה שהוביל לאובדן מקום עבודתו, נישואיו ורישיון הנהיגה שלו.
הוא מת לאחר שנפל בשכרות במורד המדרגות במרתף ביתו.
חתיכה קטנה משקפת מדוע ייתכן שדודה הטריד אותה, ותוהה אם מישהו עשה לו את זה כשהיה ילד.
לחתיכה קטנה יש עוד זיכרון לחלוק: קיץ 1962. חתיכה קטנה בת 11 נלחמת עם אמה על יציאה לטיול של שבע שעות ברכב לחוף הים עם הדוד פק.
אמא חוששת ממנו, אך לבסוף מסכימה ואומרת לחתיכה קטנה שהיא מחזיקה באחריות לכל מעשה עוולה.
חתיכה קטנה יושבת במכונית עם הדוד פק, ולא אומרת את השורות שלה בקול רם.
נערת המקהלה היוונית, בתור חתיכה קטנה הצעירה, אומרת את השורות שלה.
פק מנצל את אחייניתו לראשונה.
לאחר מכן חוזר התסריט להווה.
חתיכה קטנה תוהה כיצד היא מוכנה להמשיך בחייה, וכי למרות כל מה שעבר עליה, היא יכולה להודות לדודה פק על דבר אחד: החופש שהיא חשה כשהיא נוהגת.
בסצנת הסיום חתיכה קטנה לבדה במכוניתה, וכשהיא מכוונת את המראה האחורית שלה, היא מבחינה בדוד פק במושב האחורי.
לאחר שהיא מחייכת אליו היא לוחצת על דוושת הגז ונוסעת משם, כשסוף סוף היא מותירה את פק בעבר ונוסעת לפרק חדש בחייה.
פוגל כתבה את המחזה בתיאטרון ה-Perseverance באלסקה, שם התגוררה באופן זמני.
התיאטרון העלה קריאה ראשונה של המחזה.
ווגל כתבה את המחזה בהשראת "לוליטה" מאת ולדימיר נבוקוב.
היא סיפרה היא הייתה המומה למצוא את עצמה אוהדת את המספר, הומברט הומברט, שמטריד מינית נערה מתבגרת.
"איך למדתי לנהוג" עלה בבכורה באוף-ברודוויי בהפקה של תיאטרון הוויניארד ב-6 במאי 1997 וירד ב-19 באפריל 1998 במרכז המאה לאמנויות הבמה.
את המחזה ביים מארק ברוקו.
המחזה הועלה בהרצה על ידי תיאטרון הוויניארד בין פברואר לאפריל 1997. ההפקה של תיאטרון הוויניארד עברה לתיאטרון המאה באפריל 1997. צוות השחקנים המקורי:
חתיכה קטנה בגילומה של מרי-לואיז פרקר
הדוד פק גולם בגילומו של דייוויד מורס
בן מקהלה יוונית בגילומו של מייקל שוסטלטר
בת מקהלה יוונית בגילומה של ג'ואנה דיי
נערת מקהלה יוונית בגילומה של קרי אמלי
ברוס דיוויסון וג'יין אטקינסון קיבלו את התפקידים הראשיים של חתיכה קטנה ושל הדוד פק בהתאמה בספטמבר 1997, ומולי רינגוולד גילמה את חתיכה קטנה החל מ-7 באוקטובר 1997 את תפקיד בן המקהלה היוונית שיחק כריסטופר דובה.
בשנת 2012 תיאטרון הבמה השנייה באוף-ברודוויי הפיק את ההפקה המקצועית הראשונה של המחזה בעיר ניו יורק מאז עלייתו בשנת 1997. ההצגה בוימה על ידי קייט ווריסקי וכיכבו בה נורברט ליאו בוץ בתפקיד הדוד פק ואליזבת ריזר בתור חתיכה קטנה.
ההפקה נפתחה ב-13 בפברואר 2012 וקיבלה ביקורות חיוביות מ"הניו יורק טיימס".
ההצגה תעלה בבכורה בברודוויי להרצה ב-27 במרץ 2020 ובאופן רשמי ב-22 באפריל.
מרי-לואיז פרקר ודייוויד מורס יחזרו על תפקידיהם מההפקה המקורית באוף-ברודוויי, וכן הבמאי המקורי מארק ברוקו יעמוד בראש ההפקה.
בישראל המחזה עלה בתיאטרון באר שבע ב-1 בדצמבר 1998 בתרגומו ובבימויו של איצ'ו אביטל, בכיכובם של עמוס לביא (הדוד פק), קארין אופיר (חתיכה קטנה), מירב גרי, חן אלון ונטלי נאמן (מקהלה יוונית).
ג'יל דולן, בסקירתה ב"ג'ורנל התיאטרון", הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, כתבה על ההפקה המקורית של אוף-ברודוויי משנת 1997: "הבחירה של ווגל להיזכר ביחסיו של חתיכה קטנה ופק באופן לא כרונולוגי ממחישה את מורכבותה, ומאפשרת למחזאית לבנות אהדה לאדם שאולי יבוזו לו ויקטלגו אותו כמטריד ילדים.
ווגל בונה את מערכת היחסים בסצנות המופסלות בזהירות רבה על ידי ברוקאו (הבמאי) המגבשות רגעים של אמון, אכזבה, געגוע ותשוקה."
המבקר של המגזין "CurtainUp" על ההפקה המקורית באוף ברודוויי משנת 1997 כתב: "גברת פוגל השיגה את הבלתי אפשרי לכאורה: סיפור על נושא מטריד, פדופיליה, זה מצחיק - כן, באמת - כמו שהוא מטריד.
חתיכה קטנה (מרי-לואיז פרקר) והדוד פק (דייוויד מורס) צבועים במשיכות המכחול העדינות של ציור סומי, באופן יותר עדין ממסעיר, וקורבן ופושע לא-סטראוטיפיים כמו לוליטה והומברט הומברט (מלוליטה של נבוקוב שהמחזאית כתבה בהשראתה)...
לפני שאגיד מילה אחת נוספת, זה אחד מאירועי החובה של העונה..."
המבקרת של "בולטימור סאן" כתבה על הפקת המחזה בוושינגטון די.סי משנת 1998: "המתנה המפתיעה שהעניקה ווגל לשתי הדמויות הראשיות היא שבמקום לתייג אותם טוב ורע, או קורבן ופושע, היא מתייחסת לשניהם בכבוד."
בן ברנטלי, בסקירתו ב"הניו יורק טיימס" על ההפקה המקורית משנת 1997, כתב:" הכרונולוגיה המקושקשת, המציעה את הדרכים בהן זיכרונות תוקפים בהתגנבות וללא כל רצף, מקשים על הקהל ליצור שיפוט קונבנציונלי.
באופן מפתיע, זה מבהיר את הדפוסים במערכת היחסים בין האחיינית לדוד: של דרגות אחריות, רגשות אשם ותזוזות כוח.
פרסי לוסיל לורטל באוף-ברודוויי (1997)
במאי יוצא מן הכלל (מארק ברוקו)
שחקנית יוצאת מן הכלל (מרי-לואיז פרקר)
שחקן יוצא מן הכלל (דייוויד מורס)
שחקן יוצא מן הכלל במחזה
במאי יוצא מן הכלל של מחזה
מחזה אוף ברודוויי יוצא מן הכלל
פרס מבקרי הדרמה בניו יורק
"איך שאתה רוצה" הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק הישראלית, הפיל הכחול.
האלבום יצא לאור בחודש מרץ 2018. את האלבום הוציאה הלהקה לאחר שגייסה את הכסף ליצירתו והפקתו בפרויקט הדסטארט, בנובמבר 2017. בתוך 3 ימים הגיע הגיוס ל-125% תמיכה.
שם האלבום "איך שאתה רוצה" נבחר כאשר אל מנהל השיווק של הלהקה פנה אדם שביקש לתמוך בתשורה של "שם האלבום החדש לבחירתך" בסך 32,420 שקלים, אך לא רצה לבחור את שם האלבום מאחר שכלל לא הכיר את הלהקה ורק רצה לתמוך במוזיקה, לכן ענה "תקרא לו איך שאתה רוצה".
כאשר מנהל השיווק עדכן את לירון אטיה, סולן הפיל הכחול, על כך שנאמר לו לבחור שם איך שאתה רוצה, החליט לירון אטיה שזה יהיה שם האלבום החדש.
האלבום יצא לאור 4 חודשים לאחר הצלחת גיוס ההמונים, במרץ 2018.
בזמן מלחמת חרבות ברזל, סיפרה מיה רגב, ששוחררה בעסקת החטופים הראשונה, שזמזמה את השיר "הכל יהיה" בשבי ושהוא היה עבורה "קול אופטימי".
בתגובה הקדישה הלהקה את השיר לרגב.
השיר זכה להשמעות רבות ברדיו ואף בכתבות טלוויזיה.
איך עושים שלום הוא ספר המיועד לבני נוער שכתבה הסופרת הישראלית, נעמי שמואל.
הספר יצא לאור ב-1994 על ידי כתר הוצאה לאור בעברית ולימים, תורגם גם לשפה האנגלית.
הספר עוסק בחוסר סובלנות לאחר ולשונה.
הספר מתאר אנשים אדומים ואנשים כחולים שאינם מצליחים להסתדר ביניהם.
המבוגרים אינם יכולים להבין זה את זה ואינם מקבלים את ההבדלים ביניהם.
הם מתכוננים לצאת למלחמה אחד נגד השני, עד שהילדים עוצרים אותם ומלמדים אותם על סובלנות כלפי האחר.
אור אדום וים כחול הם שני יצורים שנולדו באותו יום, אבל בשני מקומות שונים, ולכן הם אינם מכירים זה את זה.
כל יצור גדל בסביבתו וקולט לתוכו מערכיה של החברה שבתוכה הוא גדל – יופי, עזרה הדדית, דמיון, יצירתיות, הרפתקנות ועוד.
המפגש בין ים כחול ואור אדום מתחיל באחד ממסעותיו של אור אדום, אך המפגש אינו יוצר כל קשר, כי אור אדום בכלל אינו מקשיב לים כחול.
ים כחול, אף הוא חסר סבלנות כלפי אור אדום.
כמו אור אדום וים כחול, כך נוהגים העמים שאליהם הם שייכים.
כל עם מתעניין אך ורק בעצמו, בנושאים הקרובים לו ואינו מגלה כל עניין וסובלנות כלפי עם אחר.
בעוד המבוגרים עסוקים בכעסים, בענייני כבוד וכבר מתכוננים לצאת למלחמה, עוצרים אותם הילדים ומלמדים אותם להקשיב, לקבל ולהיות סובלניים.
הסיפור מלמד על כבוד כלפי האחר ומקנה סובלנות, בנוסף הוא מראה שאלימות אינה תמיד הפתרון ולפעמים שלום עובד בדיוק באותה המידה ואף יותר.
העונה הראשונה של איך פגשתי את אמא, סיטקום אמריקני שנוצר על ידי קרטר בייס וקרייג תומאס, עלתה לראשונה ב-CBS בארצות הברית ב-19 בספטמבר 2005 והסתיימה ב-15 במאי 2006. את העונה ביימה פמלה פריימן והפיקו בייס ותומאס הפקות ופוקס המאה ה-20 טלוויזיה.
העונה מורכבת מ-22 פרקים שכל אחד מהם אורך בערך 22 דקות.
העונה מציגה את טד מוסבי (שמדובב על ידי בוב סאגט) בשנת 2030 כשהוא מושיב את בתו ובנו כדי לספר להם את הסיפור כיצד פגש את אמם.
הסיפור מתחיל בשנת 2005 עם טד (ג'וש רדנור) כאדריכל רווק בן 27 שחי במנהטן עם שני חבריו הטובים מהקולג': מרשל אריקסון (ג'ייסון סיגל), סטודנט למשפטים, ולילי אולדרין (אליסון הניגן), גננת שיצאה עם מרשל כמעט תשע שנים עד שהוא הציע לה נישואין.
האירוסין שלהם גורמים לטד לחשוב על נישואין ולמצוא את הנפש התאומה שלו, למרות הגועל של חברו הטוב, ברני סטינסון (ניל פטריק האריס).
טד מתחיל בחיפושים אחר נפשתו התאומה ופוגש את הכתבת הצעירה והשאפתנית, רובין שרבטסקי (קובי סמולדרס), שהוא מתאהב בה במהרה.
עם זאת, רובין לא רוצה למהר למערכת יחסים והשניים מחליטים להיות חברים.
עם זאת, רובין מתחיל לפתח רגשות כלפי טד בזמן שהוא מתחיל לצאת עם אופה, ויקטוריה.
כאשר היא עוברת לגרמניה למלגה קולינרית, טד משכנע את רובין להאמין שהיא נפרדה ממנו והוא ורובין התמזמזו.
כתוצאה מכך, ויקטוריה נפרדת מטד ורובין מתחילה להתרחק ממנו, אם כי בסופו של דבר הם מיישבים זאת ורובין סולחת לטד.
ככל שתאריך החתונה שלה מתקרב, לילי מתחילה לתהות אם היא פספסה הזדמנויות בגלל מערכת היחסים שלה עם מרשל ומחליטה להמשיך במלגת אמנות בסן פרנסיסקו, ולדחות את אירוסיה בתהליך.
בסוף העונה, מרשל נראה נראה שומם ואומלל, ואילו טד ורובין מסכימים לנהל מערכת יחסים.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווחו כי 60% מתוך 15 המבקרים העניקו לעונה ביקורת חיובית.
למרות הביקורות המעורבות, התוכנית הופיעה בכמה רשימות מיטביות בטלוויזיה, כולל מגזין טיים ושיקגו טריביון.
העונה צברה בממוצע 9.47 מיליון צופים בארצות הברית לכל פרק.
מתוך כל התוכניות הרגילות ששודרו בפריים טיים במהלך עונת הטלוויזיה האמריקאית 2005–2006, היא מוקמה במקום ה-51 מתוך 156, לפי מדד נילסן.
10.94 מיליון צופים צפו בפיילוט, בעוד ש-8.64 מיליון צופים צפו בסוף העונה.
חמישה שחקנים מגלמים חמש דמויות ראשיות: ג'וש רדנור מגלם את טד, אדריכל צעיר שמחפש את אשתו לעתיד.
ג'ייסון סיגל ואליסון הניגן מגלמים את מרשל אריקסון ולילי אלדרין, בהתאמה, זוג שזה עתה התארס.
קובי סמולדרס מגלמת את רובין שרבטסקי, כתבת שאפתנית שטד מתאהב בה.
את ברני סטינסון, חברו הטוב ביותר של טד ורודף נשים, מגלם ניל פטריק האריס.
העונה הציגה כמה שחקנים חוזרים, ביניהם לינדסי פונסקה ודייוויד הנרי כילדיו של טד ואשלי ויליאמס בתפקיד ויקטוריה, מושא אהבתו של טד במחצית השנייה של העונה.
פרק הפיילוט קיבל עם מועמדות לפרס הפיילוט הקומי הטוב ביותר על ידי ה-Casting Society of America.
איך פגשתי את אמא קיבלה השראה מרעיון של קרטר בייס ושל קרייג תומאס "לכתוב על החברים שלנו ועל הדברים המטופשים שעשינו בניו יורק".
השניים שאבו מחברותם ביצירת הדמויות.
טד מבוסס באופן רופף על בייס, ומרשל ולילי מבוססים באופן רופף על תומאס ואשתו.
אשתו של תומאס, רבקה, נרתעה בתחילה מדמות המבוססת עליה, אך הסכימה אם יוכלו לגרום להניגן לשחק אותה.
רדנור וסיגל היו לא ידועים יחסית, אך סמולדרס, שחקנית אחרת לא ידועה יחסית, לוהקה לתפקידה של רובין לאחר שג'ניפר לאב יואיט דחתה את התפקיד לטובת תפקידה בתור מלינדה גורדון בסדרה הלוחשת לרוחות.
בייס ותומאס העירו על הליהוק שלה באמירה, "תודה לאל שעשינו כך ממיליון סיבות...
כשטד ראה אותה לראשונה, אמריקה ראתה אותה לראשונה - הסקרנות בנוגע לנושא זה הובילה את התוכנית קדימה והשאירה את הסדרה בחיים".
ג'וש רדנור בתור טד מוסבי
ג'ייסון סיגל בתור מרשל אריקסון
קובי סמולדרס בתור רובין שרבטסקי
ניל פטריק האריס בתור ברני סטינסון
אליסון הניגן בתור לילי אולדרין
בוב סאגט (בתור טד מוסבי העתידי - ללא קרדיט) (רק מדבב)
לינדסי פונסקה בתור פני (הבת העתידית של טד)
דייוויד הנרי בתור לוק (הבן העתידי של טד מוסבי)
ג'ו ניבס בתור קארל הברמן
אלכסיס דניסוף בתור סנדי ריברס
שרלין אמויה בתור וונדי המלצרית
העונה קיבלה ביקורות מעורבות ממבקרי טלוויזיה.
Metacritic העניק לה ציון של 69 מתוך 25 ביקורות שנאספו, מה שמסמן "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
מבקרים רבים השוו את הסדרה לסיטקום חברים שנגמר זמן קצר לפני תחילת הסדרה, כאשר חלקם כינו את איך פגשתי את אמא "יורש ראוי" לסדרה ואחרים כינו אותה כ"חיקוי לסדרה".
ג'יימס פוניווזיק ממגזין טיים ציין כי "רק כמה פרקים אחרי שהסדרה יצאה, הכותבים ידעו את הדמויות האלה מכל היבט אפשרי".
עם זאת, פוניווזיק זלזל בקריינותו של טד העתידי, ותיאר אותה כ"הסחת דעת גימיקית".
האל בוידקר מ אורלנדו סנטינל לא הסכים לכך ואמר כי "הטוויסט צריך לגרום לצופים להמשיך לצפות בסדרה" ומשבח את חמשת השחקנים המובילים ואומר עליהם ש"לא ניתן לעמוד בפניהם".
דאג אלפמן משיקגו סאן-טיימס, שזלזל בתסריט ותיאר אותו כ"מעט יותר מסדרת בדיחות זולות".
רוברט ביאנקו מ-USA Today שיבח את "הקאסט המשובח" וה"תסריט ההומוריסטי", וכינה את הסדרה "ההמצאה ביותר של הסדרות החדשות באותה השנה".
הניו יורק טיימס אמר כי "התוכנית הייתה נעימה לצפייה, בעלת פוטנציאל להשתפר, אך לא "תחולל מהפכה" בנושא הסיטקומים או תפתח תופעת תרבות פופ".
צ'רלי מקולום מסן חוזה מרקורי ניוז כותב כי איך פגשתי את אמא היה מועמד ראשי כדי להחליף את חברים בקטגוריית הסיטקומים, כשהוא משבח את התוכנית כ"משהו עם שנינות אמיתית וקסם לא מבוטל".
הוא שיבח את הכותבים על כך ש"נתנו סיבוב רענן לנוסחה של הסיטקום" וחזה כי "התוכנית יכולה להיות פריצת דרך יצירתית ובלתי צפויה בקרב הקהל".
העונה הייתה מועמדת לארבעה פרסים, וזכתה בשניים.
שתי הזכיות היו בפרסי האמי של הפריימטיים ה-58, שם זכתה הסדרה בפרסי האמנות המצטיינת לסדרה רבת-מצלמות ובסינמטוגרפיה המצטיינת לסדרה רבת-מצלמות.
בנוסף, הסדרה הייתה מועמדת לפרסי בחירת הקהל לקומדיה הטלוויזיונית החדשה המועדפת והוכרה על ידי ה-Casting Society of America כסדרה עם הליהוק הטוב ביותר של פרקי הפיילוט בקומדיה.
CBS שידרה לראשונה את הסדרה בארצות הברית ב-19 בספטמבר 2005. באופן בינלאומי, התוכנית שודרה לראשונה בבריטניה ב-BBC Two ב-7 במאי 2006, והיא משודרת על ידי Citytv בקנדה ו-Seven Network באוסטרליה.
העונה ראשונה הופצה בארצות הברית.
העונה יצאה ב-DVD בארצות הברית תחת השם "How I Met Your Mother Season One" עם כותרת המשנה "סיפור אהבה הפוך" ב-21 בנובמבר 2006 בתור סט של שלושה דיסקים.
ה-DVD הפך את רוחב המסך המקורי לתבנית מסגרת מלאה 4:3, ולא פורסמה שום גרסה בעלת מסך רחב.
כל פרק בעונה זו זמין להזרמה ברשת נטפליקס ואמזון פריים וידאו וניתן לרכוש אותו מחנות האייטונס האמריקאית.
אֵיךְ תְּנַחֲמוּנִי הֶבֶל היא קינה לתשעה באב שחיבר הפייטן רבי אלעזר בירבי קליר.
הקינה עוסקת בתיאור הצרות והגלויות שהיו מנת חלקו של עם ישראל לאורך הדורות, והפייטן מסרב להיענות לניסיונות התנחומים המופנים כלפיו.
בשונה מקינות אחרות שנכתבו מפרספקטיבה של דור החורבן ומתארות אותו כמאורע מן ההווה, קינה זו מתארת את תחושות הקינה והאבל ממרחק של שנים רבות לאחר החורבן, ולכן גם את ניסיונות הנחמה בטענה שכבר חלף זמן רב.
כדי לבטא עניין זה, בסוף כל מחרוזת חוזר הרפרן "וְאֵיךְ אֶנָּחֵם?!"
מבנה הקינה פשוט ביחס לקינות אחרות של רבי אלעזר בירבי קליר.
הקינה בנויה במחרוזות בנות ארבעה טורים, ולכל מחרוזת חרוז משלה.
המחרוזות יוצרות ביניהן אקרוסטיכון אלפביתי.
בסוף כל מחרוזת מופיע הרפרן "וְאֵיךְ אֶנָּחֵם?!", ובמחרוזת האחרונה, כדי להביע את התקווה לגאולה בעתיד, הוא משתנה ל"וְאָז אֶנָּחֵם".
בקטע מגניזת קהיר נמצא נוסח המרחיב את הרפרן לכדי מחרוזת שלמה: "אֵיךְ אֶנָּחֵם, וְרָחַק מְנַחֵם, וְקוֹל אֲרִי נוֹהֵם, הַעַל אֵלֶּה אֶנָּחֵם".
פתיחת הקינה מבוססת על הפסוק , שבמקורו הוא תשובת איוב לניסיונות הנחמה של רעיו, וכאן הוסב לאמירה של המקונן על החורבן כלפי המנסים לנחם אותו.
במחרוזת האחרונה הפייטן שב ושיבץ את מחציתו השנייה של הפסוק.
שתי המחרוזות הראשונות הן פתיחה לקינה, ומתארות את האבל המתמשך על החורבן לאורך השנים, ואת הסירוב להתנחם למרות הזמן שחלף.
בהמשך מונה הפייטן את ארבע המלכויות, בהתאם למדרשי חז"ל.
במחרוזות ג–ח מתוארים חורבן בית המקדש הראשון וגלות בבל בידי נבוכדנצר.
מחרוזות ט–י עוסקות במלכות פרס ומדי ובגזירות המן האגגי, ומחרוזות כ–ל במלכות יוון ובגזירות אנטיוכוס.
מכאן ואילך (מ–פ) מתוארת גלות אדום, המתחילה בהשתלטות הקיסרות הרומית על ארץ ישראל וממשיכה בחורבן בית המקדש השני ובהרג הרב שנעשה אז.
סוף הקינה מתאר את הצרות הממשיכות מאז ועד זמנו של המקונן, ואת החרפות שהיו מנת חלקם של היהודים תחת השלטון הביזנטי.
איך פגשתי את אבא הוא סיטקום אמריקאי, שנוצר על ידי אייזק אפטאקר ואליזבת ברגר, המהווה סדרת המשך עצמאית לסדרה "איך פגשתי את אמא", ובה מככבות הילרי דאף בתפקיד הראשי, והשחקנית קים קטרל בתור המספרת.
הסדרה עלתה לשידור בשירות "הולו" ב-18 בינואר 2022. ב-2023 הוחלט לבטל את הסדרה לאחר העונה השנייה.
עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2022, בתקופה שבה סופי וחבריה הקרובים נמצאים בעיצומם של הניסיונות להבין את זהויותיהם ושאיפותיהם האמיתיות וכיצד להתאהב בעידן שבו האהבה נשלטת על ידי אפליקציות היכרות ואפשרויות בלתי מוגבלות.
הילרי דאף – סופי - צלמת צעירה ומגושמת המחפשת אהבה בניו יורק.
קים קטרל – סופי, בבגרותה, המספרת לבנה את קורותיה בצעירותה.
כריס לואוול – ג'סי - מוזיקאי.
לצערו ידוע לכל כאחד שהצעת הנישואין שלו לחברתו המוזיקאית מרדית' התקבלה בשלילה.
פרנסיה רייסה – ולנטינה - חברתה הטובה של סופי, מעצבת אופנה ובת זוגו של צ'ארלי.
טום איינסלי – צ'ארלי - אציל בריטי שנושל ממשפחתו בעקבות כך שבחר לעזוב לארצות הברית לאחר שפגש את ולנטינה.
לומד לראשונה על חייהם של פשוטי העם.
אינו מעוניין להביא ילדים לעולם, מה שמקשה על הקשר שלו עם ולנטינה.
טיין טראן – אלן - אחותו המאומצת של ג'סי.
סוראג' שארמה – סיד - חברו הטוב של ג'סי.
מנהל קשר בטווח רחוק עם בת זוגו הרופאה.
הבעלים של הפאב בו מבלה החבורה.
חי עם ג'סי בדירה שבה התגוררו גיבורי הסדרה 'איך פגשתי את אימא'.
לאחר הפקת פיילוט לסדרת ספין אוף לסדרה "איך פגשתי את אמא" תחת הפקתה של רשת "CBS" בשנת 2014, הפקה שלא צלחה, נמסר ב-14 בדצמבר 2016 כי אייזק אפטאקר ואליזבת ברגר עתידים לכתוב גרסה חדשה לפיילוט של הספין אוף הקודם, כאשר קרטר בייס וקרייג תומאס ישמשו כמפיקים בפועל.
מאוחר יותר, הוכרז כי לאחר חתימה על חוזים חדשים עם חברת "20th Century Fox Television", במסגרתו גם אפטאקר וגם ברגר ישמשו כמפיקים בפועל של הסדרה "החיים עצמם" לצד דן פוגלמן, הרעיון יושהה עד להודעה חדשה.
ב-8 באוגוסט 2017, יו"ר "פוקס", דיינה וולדן, הצהירה כי חברת ההפקות ניסתה להפיק סדרת ספין אוף עם תסריטאים שונים, בפעם השלישית.
שלושה ימים לאחר ההכרזה, נמסר כי אליסון בנט תהיה אמונה על כתיבת התסריט.
כמו כן, נודע כי בייס ותומאס שוב נשכרו כמפיקים בפועל.
גם ניסיון זה לא צלח.
ב-21 באפריל 2021, נמסר כי סדרת הספין אוף הוזמנה על ידי שירות "הולו", וכי לעונתה הראשונה יהיו 10 פרקים.
עוד נמסר כי אפטאקר וברגר ישמשו כיוצרים, תסריטאים ומפיקים בפועל ואילו הילרי דאף תשמש כמפיקה.
ב-24 ביוני 2021, נמסר כי פמלה פריימן הצטרפה לסדרה כמפיקה בפועל ותהיה אמונה על בימוי פרק הפיילוט.
ב-16 בדצמבר 2021, הופץ הקדימון הראשון לסדרה, שחשף את תאריך עלייתה לשידור ב-18 בינואר 2022.
ב-11 ביולי 2023, אחרי שתי עונות ו-30 פרקים, שודר הפרק האחרון בעונה השנייה מבלי שנחשף עם מי החליטה דמותה של סופי (בגילומה של הילרי דאף) להביא ילד לעולם.
עם ההכרזה על הפקת הסדרה, נמסר כי הילרי דאף תככב בתפקיד הנשי הראשי.
ב-16 ביוני 2021, נמסר על ליהוקו של כריס לואוול לצוות השחקנים בתפקיד הגברי הראשי.
באוגוסט 2021, נמסר על ליהוקם של פרנסיה רייסה, טום איינסלי, טיין טראן וסוראג' שארמה לצוות השחקנים הראשי, ועל ליהוקו של ברנדון מייקל הול לתפקיד משני.
עם זאת, מספר שבועות לאחר מכן, נמסר על פרישתו של הול ועל ליהוקו של דניאל אוגוסטין.
למחרת, נמסר על ליהוקם של ג'וש פק ואשלי רייס הצטרפו לצוות השחקנים המשני.
ב-5 בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקה של קים קטרל לגילום דמותה המבוגרת והעתידית של דאף, סופי.
צילומי הסדרה החלו ב-31 באוגוסט 2021.
"איך שיר נולד" הוא שיר שכתב יהונתן גפן והלחין ועיבד יוני רכטר.
השיר פורסם במקור בספר שירי ילדים של יהונתן גפן "הכבש השישה עשר", שראה אור בשנת 1978. בעקבות הספר ובאותה השנה, יצא לאור תקליט הילדים "הכבש השישה עשר" עם חלק משירי הספר, אולם שיר זה, על אף שהוקלט לאלבום, לא נכלל בסופו של דבר בתקליט.
בשנת 1991, האלבום יצא בהוצאה מחודשת על גבי תקליטור, ובהוצאה זו השיר נכלל באלבום ואף פתח אותו.
השיר הוא שיר ארס פואטי, המדבר על תהליך יצירת שירה.
טקסט השיר בנוי במבנה חד-חלקי.
קטעי הדקלום נוספו לטקסט בעת העבודה על האלבום.
בטקסט מוצגת שאלה - "איך שיר נולד?" - החוזרת שלוש פעמים: בתחילתו, באמצעו ובסופו, ומהווה מעין מסגרת לשיר.
המשורר משיב לשאלה באמצעות דימויים: "כמו תינוק", "כמו הצחוק".
השיר מציג תמונה העוסקת בתהליך היצירה, כשמרבית התיאורים המופיעים בו הם בעלי קונוטציה חיובית: "ופתאום איזה יופי", "וכולם שמחים".
אך ישנם גם תיאורים בעלי קונוטציה שלילית: "בהתחלה זה כואב".
ייתכן שגם באמירה "הוא הולך לבד" קיימת ביקורת על כך שהשיר כבר לא בשליטתו של המשורר והופך לישות עצמאית.
דוגמה לכך היא השוואת יצירת שיר לצחוק.
כמו הצחוק, יצירת השיר מתחילה מבפנים, וכותב השיר משתמש בכך כדי להראות שרגשות רבים מעורבים בכתיבת בשיר.
דוגמה נוספת היא השוואת יצירת שיר ללידת תינוק.
המשורר מתייחס לקשיים הכרוכים בכתיבת השיר.
הוא משווה אותם לכאבי לידה, ובכך הוא מדגיש את עוצמת הקשיים הללו.
השיר כתוב במשקל ארבעה רבעים.
למרות האווירה האנרגטית של השיר, ההדגשה לא נמצאת על הפעמה אלא אוף ביט.
המלודיה של השיר שופעת בצלילים כרומטיים, והמנעד הקולי שלו מתפרש על כמעט שתי אוקטבות.
מקצב השיר מכיל סינקופות ונותן תחושה של שמיניות סווינג.
השיר מכיל קפיצות מלודיות גדולות ולעיתים מרווחים דיסוננטיים כמו ספטימה גדולה.
השיר מולחן באופן רציף בחלק אחד החוזר על עצמו שלוש פעמים.
בין החזרות מופיעים קטעי דקלום על רקע מעבר אינסטרומנטלי.
השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-23 בינואר 1980. הוא זכה להצלחה גדולה והשתתף במצעד במשך שלושה עשר שבועות, עד ל-30 באפריל 1980. בשבוע של 26 במרץ באותה השנה, עמד בראש המצעד.
על אף הצלחתו הרבה במצעדים השבועיים, הוא לא הגיע למצעד השנתי של התחנה.
איכבוד גודווין היה המושל ה-27 של ניו המפשייר מ-1859 עד 1861.
גודווין נולד ב-8 באוקטובר 1794 בקהילת ברוויק, מסצ'וסטס (שידועה היום בשם נורת' ברוויק, מיין).
הוא הפך לסוחר בפורטסמות', ניו המפשייר שעבד בבית הספירה של סמואל לורד, הפך להיות אדון ובעל חלק של כמה ספינות, ובסופו של דבר לבעלים של שתי מסילות ברזל, שני בנקים ומפעל טקסטיל.
בשנת 1827 נישא לשרה פרקר רייס.
בתם סוזן נישאה לאדמירל ג'ורג' דיואי.
גודווין נבחר לנציג המדינה, כאשר התמודד כוויגי, בשנים 1838, 1843, 1844, 1850, 1854 ו-1856. ב-1856 הוא התמודד, והפסיד, כמועמד הוויגי האחרון לתפקיד מושל ניו המפשייר.
הוא החליף מפלגה, הפך לרפובליקני, וניצח בבחירות למושל המדינה ב-1859, ושוב ב-1860. הוא היה ציר כללי מניו המפשייר לכנסים הלאומיים שבהם הנרי קליי, זאכרי טיילור ווינפילד סקוט אשר היו מועמדים על ידי הוויגים לנשיאות, שימשו כסגן הנשיא של שני הגופים הראשונים.
במהלך כהונתו, בית המחוקקים בניו המפשייר ביטל את בתי המשפט של תביעות נפוצות, והעביר את חובותיהם לבית המשפט העליון של המדינה.
גודווין תמך בהחלטת חקיקה המתנגדת להרחבת העבדות, ובפעולה נגד מהגרים שמטרתה להגדיר את סמכויות בתי המשפט של המשטרה לדכא "אי-מתינות".
הוא גם תמך במאמצים להסדיר את מסילות הברזל.
האינטרסים העסקיים של גודווין היו קשורים מאוד בחומרי גלם, כגון כותנה, שיוצרו על ידי עבדים במדינות הדרום ובמקומות אחרים.
במאי 1861, עם תחילת מלחמת האזרחים, הגיב גודווין לקריאות הראשונות לחיילים על ידי הלוואות כנגד שמו שלו כדי לצייד שני רגימנטים.
בית המחוקקים אישר את פעולתו של המושל כאשר הם התכנסו למושב בחודש שלאחר מכן.
הוא מת בפורטסמות' ב-4 ביולי 1882.
ב-1888 הוקדשה בפארק חדש אנדרטה מאבץ לחיילים ולמלחים בניו המפשייר ששירתו במלחמת האזרחים.
הפארק נקרא פארק גודווין לכבוד שירותו של גודווין במהלך המלחמה.
הפארק והפסל היו ממוקמים מול אחוזת משפחת גודווין ברחוב איזלינגטון.
בשנת 1963 הועברה אחוזת גודווין, שעמדה בפני הריסה, מרחוב Islington ל-Strawbery Banke לשימור.
בשנת 1970 הועבר הבית רשמית לסטרוברי בנקה על ידי מדינת ניו המפשייר.
איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ הוא סרט דרמה קומית מוזיקלית רומנטית אמריקאית משנת 1967 המבוססת על המחזמר הבימתי באותו שם משנת 1961, המבוסס על משנת 1952 מאת .
הסרט, אותו ביים דייוויד סוויפט, הופק על ידי United Artists, עם הכוריאוגרפיה הבימתית המקורית של בוב פוסי.
בסרט מככבים רוברט מורס בתפקיד פינץ', בתפקיד ג'י ביי ביגלי ו בהופעתה הקולנועית הראשונה בתפקיד רוזמרי, כולם מגלמים את אותו התפקיד שגילמו במחזמר בגרסתו הבימתית בברודוויי; עוד מככבים בסרט בתפקיד באד ו בתפקיד הדי.
מופיע בסרט בתפקיד אחד מעובדי המשרד.
ג'יי פיירפונט פינץ' (רוברט מורס) הוא צעיר שאפתן שעובד כמנקה חלונות הקונה ספר בשם "איך להצליח בעסקים", המתאר שלב אחר שלב איך להתקדם במעלה עולם העסקים.
פינץ' ממלא אחר הוראות הספר בקפידה, הגם שהן שנויות במחלוקת מבחינה אתית.
הוא מצטרף לחברת "Wicket World Wide" ומתחיל לעבוד בחדר הדואר.
עד מהרה, הוא מתקדם עד לתפקיד סמנכ"ל וראש מחלקת פרסום, בכך שהביא לסיום עבודתו של כל ממונה ישיר מעליו (אם באמצעות קידום, העברה לתפקיד אחר או פיטורים).
פינץ' מתאהב ברוזמרי פילקינגטון (), מזכירה בחברה.
הוא מגלה שמנכ"ל החברה ג'יי בי ביגלי () ניצל לרעה את סמכותו על מנת לקדם את הדי לה-רו (), צעירה יפהפייה, לכאורה המאהבת של ביגלי, חסרת כשרון או יכולת, העובדת בחברה.
פינץ' מנצל את הידע הזה על מנת להתקדם בחברה.
גם האחיין המעצבן של ביגלי, באד פרומפ (), מנצל את המצב ומנסה להתקדם בעצמו בחברה, ולהקדים את פינץ'.
עם זאת, בסופו של דבר, פינץ' הופך להיות יו"ר הדירקטוריון, ומסמן לעצמו את היעד הבא: בסצנת הסיום הוא נראה מנקה את חלונות המשרד הסגלגל של הבית הלבן ומנפנף בידו לשלום לנשיא ארצות הברית.
התקציב של הסרט עמד על 3.5 מיליון דולר, מתוכם 1 מיליון דולר שולמו לצורך רכישת הזכויות לסרט.
שתי גרסאות הוכנו לסרט - האחת מוזיקלית והאחרת לא מוזיקלית.
דמותו של פינץ' שונתה ביחס להפקה הבימתית, שבה הדמות הייתה עצבנית יותר, משום שהיה חשש שקהל צופי הקולנוע לא ימצאו אותו חביב מספיק.
שירים רבים מהגרסה הבימתית נחתכו מהסרט, ובעיקר כל שירי הסולו של רוזמרי.
על מנת לפצות על כך, היא קיבלה ביצוע משלה לשיר "I Believe in You".
מגדל המשרדים במנהטן שעמד ב בשנים 1960–2021 (נקרא במקור: Union Carbide Building ולאחר מכן: JPMorgan Chase Tower) שימש כאתר צילומי החוץ של תאגיד World Wide Wicket בסרט.
בסיקוונס הבולט ביותר נראה פינץ' נכנס אל הבניין בדהרה, לפני שהבוס שלו מגיע, על מנת לפזר כוסות קפה ריקות על שולחנו ולהעמיד פנים שנרדם עליו לאחר שככל הנראה עבד כל הלילה ובכך לשכנע את הבוס שלו לקדם אותו לתפקיד בכיר יותר בחברה.
מספר שחקנים שכיכבו בגרסה הבימתית שבו לגלם את אותם התפקידים גם בעיבוד הקולנועי, הבולטים שבהם הם רוברט מורס (פינץ') ו (ביגלי).
המפיקים פנו אל דיק ואן דייק, אותו שקלו ללהק לתפקיד של פינץ', אך הוא דחה זאת בשל חשש שהוא מבוגר מדי לתפקיד (בשנת 1967 ואן דייק היה בן 42, לעומת מורס שהיה בן 36).
הסרט זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל.
בוסלי קראוטר מהניו יורק טיימס, למשל, שיבח את הסרט כיוצר מחדש בהצלחה את "בערך כל מה שתרם להצלחה הבימתית".
קראוטר שיבח במיוחד את ההופעות של רוברט מורס ו.
על אף השבחים, עם יציאתו של הסרט לאקרנים, הוא לא הצליח להפוך לרווחי והיה לאכזבה מסחרית.
לסרט דירוג "טרי" של 92% באתר Rotten Tomatoes.
אף על פי שהמחזמר המקורי זכה להצלחה גדולה בברודוויי, לרבות זכייה בשבעה פרסי טוני, הגרסה הקולנועית לא הייתה מועמדת לשום פרס אוסקר.
הסרט הוקרן לראשונה בטלוויזיה בערוץ NBC במוצאי שבת ה-25 בנובמבר 1972.
ב-1 באפריל 2003 הושקה מהדורת DVD של הסרט אשר הופצה באזור צפייה 1 על ידי MGM Home Video ובאזור צפייה 2 על ידי Simply Media.
ב-14 במרץ 2017 הושקה מהדורת בלו-ריי של הסרט, בהפצת Twilight Time.
איך לרפא כנף שבורה הוא ספר ילדים אשר נכתב ואויר על ידי בשנת 2009 (באנגלית במקור).
בשנת 2014 הוא תורגם לעברית ויצא לאור באמצעות ההוצאה לאור "כנרת".
הספר נכלל בתוכנית "ספריית פיג'מה" בשנת תשע"ד.
בעיר גדולה שבה יש מגדלים גבוהים המקטינים את בני האדם המתהלכים ברחוב וחלונות נוצצים נחבטה יונה בחלון וצנחה חבולה ארצה.
הציפור המסכנה שכבה על הארץ, בעוד המוני אנשים חולפים על פניה, ונראה היה שאיש לא שם לב אליה.
כולם חוץ מביל, הילד הקטן במעיל אדום ומכנסיים כחולים, נמוך יותר מהמבוגרים.
ביל מבחין בציפור שוכבת על הארץ, ובזהירות רבה ככל האפשר הוא לוקח אותה בזרועותיו הקטנות, עוטף אותה בצעיף של אימו, מביא אותה הביתה ומנסה להחזיר לציפור את הנוצה שנפלה לה.
יחד עם הוריו הוא מטפל בציפור ודואג לה.
לאחר כמה ימים, הודות לזמן ולסבלנות, הציפור מתאוששת.
לאחר מכן, ביל והוריו מחזירים אותה לאותו מקום שבו מצאו אותה, והיא עפה לשמיים.
המילים הבודדות והמשפטים הקצרים שיש בספר מעודדים את הילדים לפענח את המסרים הסמויים באיורים.
האמת היא שגם בלי המילים המועטות האלה כאן אפשר להבין בצורה מושלמת את המסר של המחבר.
לדעתה של תרצה פלור, "הכל כאן, להכול יש מקום".
כולם עסוקים, ממהרים, לכל אחד יש את החוויות ואת הבעיות שלו.
הספר הזה מעמיק ומפריד בין שכבות הצדק והמוסר.
הוא גורם לחשוב גם למבוגרים ולא רק לילדים.
לסיפור זה מספר רב של משמעויות ומסרים, כגון העלאת הרגישות והחמלה לבעלי חיים ופיתוח יכולות שפתיות.
החמלה מתמקדת במערכת היחסים העמוקה והמשמעותית הזאת, המערכת כלפי הזולת וכלפי עצמנו.
במערכת הזאת יש רגש, מחשבה ויחס שונה שמתחיל מקבלת הזולת ומקבלה עצמית של אנשים לא מושלמים.
היא מבוססת על הבנה ותמיכה בקשיים של הסובבים אותנו, שבאה לידי ביטוי כתשוקה עזה להראות לאחרים שאנחנו תומכים בו למרות כל הקשים ומשתדלים לעשות את כל מה שאנחנו יכולים כדי לעזור לו ולהקל עליו.
ספרו של גרהם מספר הרבה דרך איוריו הנוגעים ללב ומעורר מחשבה הן על הזרות בעיר הגדולה והן על אפשרות גילוי החמלה מצד הילד והוריו.
בהתנהגותם ובגישתם של ההורים אפשר להבין שהם מחנכים את הילד להפגין חמלה כלפי האחר.
"זה סיפור אזהרה, כמובן, על חסד חסר אנוכיות.
גם כאן, בנוסף, הקשר על אובדן הקשר בין אנשים לטבע".
כותב הספר הוא צייר, ובספר הזה הרבה נעשה בלי מילים, אלא דרך איורים שחושפים את הקורא לסיפור מרגש, ולדעת תרצה פלור "מותירים לך את ההשלמות ללב ולראש".
"במקום לכתוב על ציפור קטנה עפה לתוך חלונות הענק של גורד שחקים שהשמיים משתקפים בהם, נחבטת וצונחת על הכביש, הציורים מראים הכל" אומרת עטרה אופק.
המשפט הכי ארוך בסיפור הוא "גבוה מעל העיר, איש לא שמע את חבטת הנוצות הרכה בשמשת החלון", שמתאר איך אף אחד לא הבחין בציפור קטנה שנפלה, חוץ מהילד ביל שבא לעזור לה.
איך עושים את זה היא קומדיית מצבים אמריקאית.
הסדרה נוצרה על ידי רג'ינה היקס וונדה סייקס.
הסדרה עלתה לראשונה בנטפליקס ב-12 במאי 2021.
העונה הרביעית עלתה ב-18 באפריל 2024.
מייק אפס: מגלם את דמותו של ברנרד "בני" אפשו, אב המשפחה שעובד במוסך.
קים פילדס: מגלמת את דמותה של רג'ינה אפשו, אם המשפחה.
ונדה סייקס: מגלמת את דמותה של לוקרטיה טרנר, אחות של רג'ינה שיש לה מערכת יחסים אנטגוניסטית עם גיסה, בני אפשו.
דיימונד ליונס: מגלם את דמותו של קלווין אושואו, בנם של בני וטאשה, ילד שאותו הביא לעולם עמה כאשר חשב שהוא ורג'ינה נפרדו.
קאלי ספרגינס: מגלמת את דמותה של אליה אפשו, הבת הגדולה של בני ורג'ינה.
ג'רמי כריסטיאן: מגלמת את דומתה של מאיה אפשו, הבת הקטנה של בני ורג'ינה.
ג'רמל סימון: המגלם את דומותו של ברנרד אפשו ג'וניור, הבן הבכור והיחיד של רג'ינה ובני, אותו הביאו לעולם עוד בתיכון, ומקיים מערכת יחסים מורכבת עם אביו ומקיים יחסים אינטימיים עם גברים.
היא יצאה לאור ב-12 במאי 2021 ועלתה לנטפליקס.
ב-24 ביוני 2021 חידשה נטפליקס את הסדרה לעונה שנייה בת 16 פרקים אשר התחלקה לשני חלקים.
החלק הראשון של העונה יצא לאור ב-29 ביוני 2022, החלק השני של העונה השנייה יצא לראשונה ב-16 בפברואר 2023. ב-26 באוקטובר 2022, נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שלישית שיצאה לאור באוגוסט 2023.
הסדרה מתרחשת באינדיאנפוליס, אך היא מצולמת באולפן האחים אולד וורנר בקליפורניה.
איך נפתח פה הוא אחד מפיוטי הסליחות, הנאמרות בחודש אלול.
את הפיוט חיבר רבי בנימין בן זרח, שאף חתם את שמו בסוף הפיוט.
הפיוט נועד לפתוח את מעמד הסליחות, ומשמש כעין הקדמה לאמירתן, ולכך הוא מכונה 'פיוט פתיחה'.
ברוב מנהגי האשכנזים, נהוג לומר את פיוט הפתיחה הזה ביום הראשון של הסליחות, ולכן הפיוט הוא הפיוט הראשון שנאמר מכלל פיוטי הסליחות בימי התשובה.
הפיוט נאמר על פי מרבית מנהגי אשכנז בלילה הראשון של הסליחות, שחל באופן קבוע במוצאי שבת, והוא הפיוט הראשון שנאמר באותו לילה.
המנהג לשבץ את פיוט הפתיחה הזה דווקא בפתיחת הלילה הראשון הוא קדום, ועולה כבר במחזור נירנברג מהמאה ה-14, אף על פי שלתוכן הפיוט אין קשר ליום מסוים דווקא.
מנהג זה, לפתוח את הסליחות כולן בפיוט 'איך אפתח פה', התקבל בכל מנהגי אשכנז המזרחית ובחלק ממנהגי אשכנז המערבית.
במנהג אשכנז הכללי (פפד"מ) ובכמה מנהגים נוספים הפיוט משמש כפיוט פתיחה בצום גדליה.
כמקובל בפיוטי "פתיחה", הפיוט כתוב בחרוז מבריח (חרוז אחיד החוזר בסופי כל הטורים).
ראשי הטורים יוצרים אקרוסטיכון בסדר הא"ב.
הפיוט מסתיים במילים "כי על רחמיך הרבים אנו בטוחים", היוצר שרשור לקטע התפילה הבא, הפותח במילים "כי על רחמיך הרבים אנו בטוחים".
הפייטן פונה בפיוט לאלוהים (דר מתוחים= אלוהים שדר בשמים) ומתוודה על עוונות עם ישראל, שבשל כך נענשו בני ישראל בעונשים שונים, כגון בחורבן בית המקדש וגלות את עם ישראל מארץ ישראל.
בהמשך תמה הפייטן על אותם שמרעים לעם ישראל מדוע הם מצליחים על אף אותן נאצות שהם מטיחים כלפי הקב"ה.
איך לעשות סקס הוא סרט דרמת התבגרות שנכתב ובוים על ידי מולי מאנינג ווקר; בכורת הבימוי שלה.
בסרט מככבים מיה מקנה-ברוס, לרה פיק, סמואל בוטמלי, שון תומאס, אנווה לואיס ולורה אמבלר.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-19 במאי 2023, שם זכה בפרס "Un Certain Regard" ועלה לאקרנים בממלכה המאוחדת ב-3 בנובמבר 2023, תחת הפצת "מובי".
בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-18 בינואר 2024.
שלוש נערות בריטיות, טרה, סקיי ואם טסות לחופשה במאליה שבכרתים הכוללת בתוכה מסיבות ואלכוהול.
אחת מהנערות, טרה היא הבתולה היחידה מהשלישייה והיא מעולם לא קיימה יחסי מין.
טרה מרגישה לחץ מצד חברותיה לקיים יחסי מין עם גברים במהלך החופשה.
באוקטובר 2022, מיה מקנה-ברוס, לרה פיק, סמואל בוטמלי, שון תומאס, אנווה לואיס, לורה אמבלר הצטרפו לצוות השחקנים, ונמסר כי מולי מאנינג ווקר תביים את הסרט ותכתוב תסריט.
צילומי הסרט התרחשו במאליה, כרתים, במשך חודשיים מספטמבר 2021.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-2 בפברואר 2024.
פרסתאריך הטקסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהמקורפרס האקדמיה הבריטית לקולנוע18 בפברואר 2024הליהוק הטוב ביותראיזבלה אודופיןהסרט הבריטי הטוב ביותרמולי מאנינג ווקר, אמילי ליאו, איוונה מקינון וקונסטנטינוס קונטוברקיסהופעת בכורה הטובה ביותר דופן של תסריטאי, במאי או מפיק בריטימולי מאנינג ווקר (תסריטאית, במאית)
איך מוצאים את החברה הכי טובה?
הוא ספר ילדים מאת בי בירדסונג (Bea Birdsong) המיועד לגילאי 3-7.
הספר מלווה באיורים של לוסי פלמינג ומטרתו ללמד ילדים קטנים על חשיבות החברות, האדיבות והדדיות.
בי בירדסונג, מחברת הספר, היא מורה לשעבר המאמינה בכוחם של ספרים לחנך ילדים ולעודד אותם.
הספר נכתב מתוך רצון להעניק לילדים כלים חברתיים וללמד אותם על החשיבות של חברות אמת.
הספר יצא לאור באנגלית בהוצאת Rodale Kids בשנת 2021 ופורסם בעברית בשנת 2022 בהוצאת "תכלת".
הוא תורגם מאנגלית על ידי דנה טל.
הספר הגיע למקום השני ברשימת הספרים האהובים ביותר על תלמידי ישראל בקטגוריית הספרים האהובים ביותר על תלמידי הגנים הבוגרים (5-6).
הספר נפתח עם הכרזתה של ילדה קטנה בדרכה ליום הראשון בגן חובה: "היום אמצא את החברה הכי טובה שלי".
אמה של הילדה משיבה לה בזהירות שהדבר עשוי לקחת זמן, אך הילדה בטוחה שהיא תצליח לזהות את החברה הכי טובה מיד.
בהמשך, מתפתחת שיחה מעניינת בין הבת לאם על היכרויות חדשות ועל חברות אמת.
הספר מציג סימנים המוכיחים לקוראים שהילדה מצאה את החברה הכי טובה שלה, כמו: כאשר חברה יושבת לידה בשעת סיפור, נותנת לה יד בחלקים המפחידים, מתחשבת בה, עוזרת לה ומגלה אמון ביכולותיה.
הספר מלווה באיורים צבעוניים המציגים מגוון של ילדים, עם משקפיים, בכיסא גלגלים ובצבעי עור שונים.
הם תורמים להעברת המסרים של הכללה ושוויון.
בלב הסיפור עומדים הערכים של אדיבות והדדיות.
המסר המרכזי של הספר הוא שלהיות החברה הטובה ביותר חשוב לא פחות מאשר למצוא את החברה הטובה.
הספר מזמין ילדים ומבוגרים כאחד לדו-שיח על משמעות החברות ועל הדרכים להיות חברים טובים יותר זה של זה.
על הספר נכתב כי הוא מלא בקסם ומשדר אופטימיות, הוא מעודד ילדים קטנים למצוא חברויות חדשות ולהיות החברים הטובים ביותר זה של זה.
הספר משלב עלילה מרתקת עם מסר חשוב וערכי - כדי למצוא את החברה הכי טובה, חשוב גם להיות החברה הכי טובה.
הספר מומלץ לילדים קטנים שמתחילים גן חדש וגם לילדים גדולים יותר.
הוא מעודד אותם ומעניק להם ביטחון לקראת מפגשים חברתיים וביצירת חברויות חדשות.
המבקרים מציינים שהספר מסביר בצורה בהירה איך מבדילים בין חברה רגילה לחברה הכי טובה, ומעודד את הילדים להיות חב-רותיים ופתוחים.
איך להיפטר מהבוס 2 הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2014, בבימויו של שון אנדרס ועל פי תסריט מאת אנדרס וג'ון מוריס.
הסרט הוא המשך לקומדיה המצליחה "איך להיפטר מהבוס" משנת 2011, והוא ממשיך לעקוב אחר שלושת החברים שמחליטים הפעם להקים עסק משלהם – רק כדי לגלות שהסתבכו שוב עם האנשים הלא נכונים.
בסרט מככבים ג'ייסון בייטמן, צ'ארלי דיי וג'ייסון סודייקיס בתפקיד השלישייה הראשית, לצד ג'ניפר אניסטון, ג'יימי פוקס, כריס פיין וכריסטוף ואלץ.
אף על פי שהסרט הראשון זכה להצלחה מסחררת, ההמשך קיבל ביקורות מעורבות-שליליות והכניס 107 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 42 מיליון דולר, סכום נמוך משמעותית מקודמו.
לאחר שהחליטו לנטוש את עבודותיהם ולהפסיק לסבול תחת בוסים רעים, ניק, דייל וקורט מקימים מיזם עצמאי משלהם – "Shower Buddy", מכשיר חדשני למקלחת.
הם מקבלים הצעת השקעה נדיבה מאיש העסקים העשיר ברט הנסון ובנו רקס, אך במהרה מגלים שהשניים הונו אותם ולקחו מהם את השליטה על העסק.
נחושים להחזיר את השליטה לידיהם, השלושה מחליטים לבצע חטיפה – הם מתכננים לחטוף את רקס ולדרוש כופר מאביו כדי להחזיר את החברה לידיהם.
אך כמו תמיד, התוכנית יוצאת משליטה, ורקס מתגלה כאדם בלתי צפוי שמשתף איתם פעולה בניסיון להוציא כסף מאביו.
לאורך הדרך, השלושה מוצאים את עצמם במצבים מגוחכים, נאלצים להתמודד שוב עם הבוסית לשעבר והסדיסטית ג'וליה האריס, הפושע דין "מאדרפאקר" ג'ונס, וכמובן – ההחלטות האומללות שלהם עצמם, שמכניסות אותם שוב ושוב לצרות.
ג'ייסון בייטמן – ניק הנדריקס, המוח הרציונלי של הקבוצה.
צ'ארלי דיי – דייל ארבוס, החבר הנוירוטי והתמים שבחבורה.
ג'ייסון סודייקיס – קורט באקמן, הנהנתן והלא-ממש-חכם של השלושה.
כריס פיין – רקס הנסון, בנו של המשקיע שמתגלה כבלתי צפוי ומסוכן.
כריסטוף וולץ – ברט הנסון, איל הון ערמומי שרוצה להשתלט על העסק שלהם.
ג'ניפר אניסטון – ד"ר ג'וליה האריס, רופאת שיניים עם נטיות סדיסטיות.
ג'יימי פוקס – דין "מאדרפאקר" ג'ונס, פושע שמנסה לייעץ להם, אך מסבך אותם יותר.
קווין ספייסי – דייוויד הארקן, הבוס לשעבר של ניק שמופיע בהופעת קמאו.
איך להיפטר מהבוס 2 קיבל ביקורות מעורבות-שליליות.
באתר Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בציון של 34% בהתבסס על 157 ביקורות, עם הקונצנזוס: "למרות צוות שחקנים מצחיק, הסרט נופל לקלישאות חוזרות, הומור מאולץ ועלילה פחות שנונה מהמקור".
באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 40 מתוך 100, בהתבסס על 36 ביקורות, המעיד על ביקורות לא מחמיאות.
שמוליק דובדבני כתב באתר ynet "איך להיפטר מהבוס 2 מעורר צחוק קל, אבל כשחושבים על שלושה זוכי האוסקר שמופיעים בו - מבינים שהם הבוסים הנוראים של עצמם.
מיזוגניות, השפלת נשים, ובדיחות רעות שלא עבדו גם בסרט הראשון, מקבלים טוויסט נוסף של פאתטיות שמספקת ג'ניפר אניסטון הבלתי נסבלת" חגית גינזבורג הוסיפה באתר מאקו "הסרט אמנם לא מתעלה על קודמו, אבל הוא מציג אוסף של דמויות נוירוטיות ודביליות שמגולמות על ידי אנסמבל מוצלח מאוד של שחקנים".
איכות הסביבה, שימור הסביבה או הגנת הטבע והסביבה, הוא תחום עיסוק הנוגע ליחסי הגומלין בין האדם ומלאכתו לבין סביבתו הטבעית או זו שנוצרה על ידיו.
המדעים המספקים מידע או פתרונות לתחום זה מכונים מדעי הסביבה, ועמם נמנים בין היתר: אקולוגיה, מדעי האטמוספירה, מדעי כדור הארץ, הנדסה כימית, הנדסת מים וכן משמש כעיסוק למספר לאידאולוגיות פוליטיות וחברתיות או תפיסות פילוסופיות הקוראות להתחשבות רבה יותר בשיקולים סביבתיים במסגרת הפיתוח הכלכלי והמדיני.
הגדרת הפעילויות הכלולות בתחום איכות הסביבה תלויה בנקודת המבט.
במובן המצומצם ביותר, דאגה לסביבה מתמצית בדאגה לשלומן של חיות הבר, ובעבר היה מקובל לצמצם אותה לפעילויות של שימור טבע בלבד.
הבעייתיות בעיסוק בסביבה, כך התברר, רחבה יותר הן במרחב המקום (זיהום אוויר ממכוניות, למשל, עלול לגרום לגשם חומצי ולהרס יער שנמצא מאות קילומטרים מהן) והן במרחב הזמן (זיהום תעשייתי שנקבר לפני עשרות שנים, למשל, עלול להשפיע על מי התהום בהמשך).
עם הזמן התפתחה גם ההכרה כי בעיות סביבה אינן נוגעות רק לחיות הבר, אלא גם לבריאותם, לביטחונם ולאיכות חייהם של בני האדם היום ובעתיד.
מורכבות נוספת של שאלת איכות הסביבה נובעת מקיומם של קשרי גומלין עמוקים וסבוכים בין הפעילות האנושית לבין הסביבה האקולוגית, למשל השפעתם של מכלי תרסיס על הידלדלות שכבת האוזון.
משמעות נרחבת זו של הגנה על הסביבה היא הבולטת כיום במרחב התקשורתי, הציבורי והפוליטי, והוא זה שבו עוסקים המשרדים והסוכנויות לאיכות הסביבה שהוקמו ברוב מדינות המערב.
המאמץ מתמקד בפיתוח טכנולוגיות נוחות יותר לסביבה (כגון אנרגיה בת-קיימא, מיחזור, הפחתת זיהום וייעול השימוש במשאבי טבע), וכן בחקיקה ואכיפה של חוקים ותקנות נגד זיהום הסביבה.
בתחום האקדמי והמסחרי נחקרות שיטות "ירוקות" יותר לייצור תעשייתי ויישומן בתחומים אחרים, כמו בנייה או תחבורה; בתחומים כמו הנדסה, תכנון ערים, אדריכלות ומדיניות ציבורית משולב ידע אקולוגי במחקרים ובתוכניות לעתיד.
ישנם הוגים ופעילי סביבה רבים המרחיבים עוד יותר את תחום העיסוק הסביבתי, עד כדי פילוסופיה כוללת, הנקראת חשיבה סביבתית.
דעה נפוצה היא לדוגמה, כי גידול האוכלוסייה, הגידול בצריכה הפרטית לנפש, צמיחה כלכלית, ושינויים טכנולוגיים שונים (למשל הנדסה גנטית) מחריפים את השפעתו המזיקה של האדם על הסביבה, או את "טביעת הרגל האקולוגית" שלו, ואלו נתפסות כסיבות יסודיות יותר הגורמות להחרפתן של פגיעות סביבתיות אחרות.
לדוגמה, ארגון גרינפיס נלחם לא רק למען שימור יערות העד, או נגד התחממות עולמית, אלא גם נגד נשק גרעיני והנדסה גנטית, כמו גם בעד סחר מקיים.
הזרמים הקיצוניים יותר, המכונים "ירוק כהה" מרחיבים את התחום עוד יותר ומכלילים בתוך נושא הסביבה כמעט כל היבט בהתנהגות החברה האנושית.
פעילים המרחיבים את התחום באופן זה אינם נוהגים להשתמש במונח 'איכות הסביבה', הנתפס כמקביל ל'איכות חיים', ומצמצם לפיכך את הפעילות למען הסביבה לעיסוק בשיפור תנאי הסביבה לטובת האדם, אלא עוסקים גם בשינויים הרדיקליים שקבוצות אלו מעודדות.
בשל המורכבות הרבה של בעיות הסביבה החלו הוגים בתחום לאמץ גם שיטות ניתוח מתחום המערכות המורכבות, וקושרים בחקר הסביבה תחומים במדעי החברה והרוח, כגון כלכלה, היסטוריה ופילוסופיה, בנוסף לתחומים שהוזכרו לעיל (הנדסה, תכנון עירוני ואקולוגיה).
גישתם של חוקרים אלה היא הוליסטית (כוללת) ומנוגדת למגמת ההתמחות והעיסוק בפרטים, המקובלת יותר בכלכלה המסורתית.
טיפול בפסולת: הפחתת צריכה, שימוש חוזר ומיחזור
פסולת מסוכנת (לרוב תעשייתית) ושינועה
הפעילות המתמשכת של האדם בתחומי התעשייה והחקלאות הביאה לעלייה ברמת החיים ובאיכות החיים, אלא שתופעות זיהום האוויר, המים והיבשה שהופיעו בעקבות הפיתוח הכלכלי המואץ גרמו להפרת המאזן האקולוגי העדין השורר בטבע ולירידת איכות הסביבה.
ככל שהולכת וגדלה האוכלוסייה בעולם, וככל שעולה רמת החיים, כך הולך וגדל קצב הניצול של משאבי הטבע ואיכותם הולכת ויורדת.
תיירות שנעשית בשטחי-בר בקרבת בעלי חיים עלולה לגרום לנזק לאיכות הסביבה או לפאונה ולפלורה המקומית.
כדי למנוע פגיעה זו, נוצרה התיירות האקולוגית, שמנסה לצמצם עד כמה שניתן את הפגיעה בתרבות ובסביבה שבה מבקרים התיירים.
אחת מהדרכים שהיו רווחות בעבר להימנע מזיהום הסביבה בפסולת מסוכנת (בארצות מפותחות) הייתה שינועה למדינות מפותחות פחות.
תופעה זו הייתה אמורה להיעצר על ידי אמנת בזל (1989).
יש הרואים קשר בין תחום איכות הסביבה המודרני למשפט העברי הקדום.
זיהום אוויר נוצר מפליטת גזים מכלי רכב, ממפעלי תעשייה משריפת עצים ומגורמים טבעיים (כמו התפרצויות געשיות).
לפליטת גזים מכלי רכב ישנה השפעה ניכרת על זיהום האוויר במדינות המערביות, אם כי השימוש הנפוץ בדלק נטול עופרת ובממירים קטליטיים, תרמו רבות להפחתת הפליטה של כלי רכב.
מרכיב נוסף שתורם לזיהום האוויר הוא שריפת זבל פיראטית.
ביישובים חקלאיים ובמועצות מקומיות עניות מטפלים בזבל הביתי, החקלאי ותעשייתי על ידי שריפתו, במקום לפנות אותו לאתרים מסודרים ולשלם בהתאמה הטלי הטמנה.
האוויר הנפלט בזמן השרפה כולל עשן הצורב בעיניים, וחומרים מזיקים הגורמים למחלות ריאה וסרטן.
גידול השימוש בתקשורת סלולרית גרם להצבת מספר גדול של אנטנות משדרות באזורים מאוכלסים.
קיים ויכוח מתמשך לגבי נזקי הקרינה מאנטנות אלה ומהמכשירים הסלולריים עצמם.
קיימים גם סוגים נוספים של זיהומי קרינה – כמו כורים גרעיניים ושידורי רדיו וטלוויזיה.
הטיפול בפסולת מוצקה – אריזות, שאריות מזון, והפרשות היא נושא בעייתי בעולם כולו.
השיטות הנפוצות הן: הטמנה, שרפה ומיחזור.
קיימת הסכמה רחבה בקרב המומחים שהפרדת פסולת במקור (אורגני – אנאורגני, ניתן למיחזור – לא ניתן למיחזור, וכדומה) היא צעד הכרחי לטיפול נאות בה.
זיהום מים יכול להיגרם מפסולת נוזלית כמו ביוב ביתי ופסולת תעשייתית.
לעיתים מוזרמת פסולת נוזלית לנחלים או לים ומזהמת אותם.
במקרים אחרים מאפשרים לה להיספג באדמה ובכך לזהם מאגרים של מי תהום.
מאמצים למנוע נזקים אלו כוללים הפרדה במקור ומיחזור.
מיחזור של פסולת נוזלית עשוי להביא אותה לרמה הראויה להשקיה חקלאית (מי קולחין), לרחצה ואף לשתייה.
רעש מעל רמה מסוימת נחשב זיהום סביבתי.
רעש עלול לפגוע בחיי ובאיכות החיים של תושבי המקום.
לעיתים מגדירים רמת רעש מותרת באזורים מאוכלסים, המשתנה בין שעות היום והלילה, ימי חול וחגים.
היות ששטחים פתוחים מהווים משאב למגורים, לתחבורה, לתעשייה, לחקלאות וכדומה, במקומות רבים בעולם (ובפרט בישראל) הם הולכים ומצטמצמים.
בשטחים פתוחים שטרם נוצלו מתקיימים הצמחים ובעלי החיים המקומיים, ובני-אדם יכולים להתרענן בהם מהסביבה האורבנית, לנפוש ולהימצא בסביבה טבעית יחסית.
ניתן לחלק את השטחים הפתוחים לשתי קטגוריות עיקריות: פארקים ושמורות טבע.
פארק הוא שטח פתוח בתוך מרחב עירוני המאפשר לתושבים ליהנות מאפשרות נופש, משחק ומפגשים חברתיים בסביבה פתוחה וירוקה אך מלאכותית בעיקרה.
שמורת טבע או שטח פתוח טבעי הוא שטח שהושאר במתכונתו המקורית, ללא התערבות אדם.
שמורת טבע מאפשרת לאנשים לנפוש בסביבה אקולוגית טבעית וליהנות מהחי והצומח המקוריים באזור מגוריהם.
באזורים גדולים על כדור הארץ, מים מתוקים הם משאב מוגבל.
ישנם סוגים שונים של מאגרי מים: אגמים, קרחונים ומאגרי מי תהום.
אגמים מתחדשים במחזוריות קצרה לעומת מי תהום וקרחונים.
שימוש מושכל במשאבי טבע המתחדשים בתדירות נמוכה דורש שיקול דעת ואחריות לטווח ארוך.
שימוש לא אחראי במי תהום עלול לגרום להמלחה של מאגרים תת-קרקעיים ולמחסור במים למשך שנים ארוכות.
לאורך ההיסטוריה, מחסור במים היה גורם שכיח למלחמות בין מדינות.
זיהום של מים נוצר על ידי פסולת של האדם, שפכי תעשייה, כימיקלים וכדומה.
הקשר בין כלכלה ושימוש במשאבים
שימוש נבון במשאבים מהווה בעיה בה מתלבטים היום גורמים רבים בעולם.
כמעט בכל המקרים, מדובר באיזון בין צרכים שונים.
לדוגמה, בשימוש בשטחים פתוחים קיים קונפליקט בין הצורך לשכן אנשים במקומות עם נגישות לפרנסה לבין הרצון לדאוג לאיכות החיים של האנשים שכבר גרים במקום.
אחת הגישות להתמודדות עם דילמות מסוג זה היא שימוש בכלים כלכליים כמו תמחור.
לדוגמה, כדי להחליט אם לשמור על שטח כפתוח, אפשר לנסות לשערך את הערך הכלכלי שלו.
את הערך הכלכלי של שטח פתוח אפשר לשערך על ידי בדיקת ירידת ערך הדירות באזור במקרה של בנייה בשטח.
תעשיית הטקסטיל היא אחת התעשיות המזהמות.
עד לתחילת המאה ה-21, אנשים קנו בגדים לרוב על פי הצורך, שמרו עליהם ותיקנו אותם.
עם התפתחות האופנה המהירה בגדים נזרקים לאחר שנלבשו פעמים ספורות.
חלק ניכר מבגדים שלא נקנו מושמדים על ידי שרפה או הטמנה.
המודעות לאיכות הסביבה הביאה לתנועה של מיחזור משביח לבגדים, שינויים והתאמתם מחדש, קניה של ביגוד יד שנייה, ועוד שיטות של הפחתת הנזרק.
בישראל קיימת רשימת חוקים בהתייחס להגנה ואיכות הסביבה, שלעיתים קשורים לקיימות או צער בעלי חיים ובהם חוקים המסדירים היבטים ספציפיים כמו זיהום אוויר, זיהום מים, פסולת וניהול חומרים מסוכנים.
חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, תשנ"ח-1998
חוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה), תשע"א-2011