tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מולדובה לא הצליחה לשחזר את ההצלחה מהשנה הראשונה של השתתפותה בתחרות, והיא הגיעה למקום ה-20 בגמר אירוויזיון 2006. היא העפילה אוטומטית לגמר לאור המיקום הגבוה אותו קיבלה ב-2005, אך השיר "Loca" ("משוגעת") לא הצליח להרשים את הקהל, והיא סיימה את ההצבעה עם 22 נקודות.
רשת השידור המולדובנית TRM, שקלה לפרוש מאירוויזיון 2007 עקב התוצאות הנמוכות אותן היא קיבלה ב-2006. אולם, בתגובה ללחץ הציבורי, החליטה רשת השידור לשלוח את הזמרת נטליה בארבו עם השיר "Fight" ("הילחם").
באירוויזיון היא הצליחה להעפיל לשלב הגמר בו היא סיימה במקום ה-10. ב-2008 נכשלה מולדובה להעפיל לגמר בפעם הראשונה, והיא סיימה את התחרות כשהיא ממוקמת במקום ה-11 בשלב חצי הגמר.
ב-2017 מולדובה רשמה את הישג השיא שלה בכל הזמנים כאשר זכתה במקום השלישי בגמר.
רומניה, שכנתה של מולדובה, נוהגת להעניק לה מספר רב של נקודות, ומולדובה מעניקה לה מספר רב של נקודות.
השירים שייצגו את מולדובה בתחרות
שנה מגיש 2005אלנה קאמרזאן 2006סווטלנה קוקוש2007אנדריי פורובין2008ויטאלי רוטארו2009סנדו לאנקה2010טניה סרגה2011גטה בורלקו
מוֹלָדָה הייתה עיר בנגב יהודה בתקופת המקרא; בספר יהושע נמנתה בין היישובים והאתרים שיועדו לשבט יהודה:
ואחר כך לשבט שמעון, יחד עם באר שבע:
מולדה הייתה בין הערים שבהן התיישבו עולי בבל משבט יהודה בתקופת שיבת ציון; כך נכתב בספר נחמיה.
ייתכן שמולדה המקראית היא מולדה האדומית שאליה הגיע הורדוס כאשר נמלט מאגריפס, כפי שהוזכר בחיבוריו של יוסף בן מתתיהו, ובאונומסטיקון.
בעת החדשה הוצע לזהותה בתל-אל-מִלְח, מדרום מזרח לבאר שבע, או עם חִ'רבת אל-וַטַן (מילולית: חורבת המולדת) ממזרח לבאר שבע; באתר זה נמצאו בחפירה ארכאולוגית ממצאים מהתקופה הישראלית.
שמה של מולדה נזכר בעברית באחד ממכתבי ערד.
מולד הוא כתב עת מדיני וספרותי ישראלי שיצא לאור בשנים 1948–1986.
בשנים 1967-1948 כתב העת יצא לאור כירחון בחסות מפא"י, בעריכתו של אפרים ברוידא.
בשנת 1967 הפך כתב העת לבלתי תלוי, בהוצאת "מפעלי מולד".
כדי להבדילו מגרסתו הקודמת, הוא נקרא "מולד, סדרה חדשה".
כתב העת לא הופיע בשנים תשל"ז-תשל"ט, ונסגר בשנת 1986.
מולארד או מולרד הוא ברווז מבוית בן-כלאיים המגודל לצורכי מאכל.
המולארד הוא תוצר של הכלאת זכר ברווז מוסקובי (Cairina moschata), שמוצאו באמריקה, עם נקבת הברכייה (Anas platyrhynchos domestica).
המולארד הוא עקר ואינו מסוגל להביא צאצאים.
המולארד פותח בצרפת, כעוף נוח לפיטום ובעיקר לצורך ייצור פואה גרא.
חקלאים צרפתים מצאו כי בהשוואה לאווז ולמיני הברווז המקוריים, המולארד בן הכלאיים מקדים להתבגר, התנהגותו שקטה וצייתנית, הוא מגיב טוב יותר לפיטום, ומניב כבד ובשר משובחים יותר.
מרבית הפואה גרא המיוצר כיום בצרפת הוא מכבד מולארד, שהחליף בהדרגה מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 את כבד האווז המסורתי.
זכרי המולארד משמשים על פי רוב להפקת הכבד, והנקבות בעיקר כבשר מאכל.
לבד מהכבד, נחשב גם חזה המולארד כנתח איכותי.
אזורי הגידול העיקריים של המולארד הם צרפת, ארצות הברית ודרום-מזרח אסיה.
מולדובה השתתפה לראשונה ב באטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע.
עד המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) התחרו הספורטאים המולדובים במסגרת המשלחת הסובייטית, וב, שנערכה זמן קצר לאחר פירוק ברית המועצות, התחרו ספורטאיה במסגרת המשלחת המאוחדת, שכללה ספורטאים מהמדינות שקמו לאחר הפירוק.
במשחקי החורף לא נטלה מולדובה חלק מעולם.
מולדובה החלה להתחרות בשנת 1996, וזכתה בשתי מדליות ארד פאראלימפיות בהופעת הבכורה.
האתלט ניקולאי טצ'ומאק זכה במדליית הארד במרוץ ל-10,000 מטרים (קטגוריה T12) עם תוצאה של 34:36.85 דקות, ושחקן טניס השולחן ולדמיר פולקנוב זכה במדליית ארד בתחרות היחידים.
ביתר המשחקים אליהם שלחה מולדובה משלחת, לא הצליחו נציגיה לזכות במדליה פאראלימפית.
מולדת הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".
נקראה על שם הרצון הלאומי היהודי למולדת בארץ ישראל.
נבנתה בשנת 1876 כאוניית פיורדים בעלת מבנה צר וגבוה; תפוסה 750 טון; מנוע דיזל; 7-10 קשר; שמות קודמים: "San Felipe", "הנשר".
אנשי המוסד לעלייה ב' רכשו את האונייה בשוודיה.
ובה החלו עבודות ההכנה של האונייה להפלגה, והושלמו במרסיי, כחלק מההכנות הוקמו בה 1600 מקומות לינה, חלקם במבנה נוסף מעל סיפונה העליון, שירותים ומטבח.
רב החובל והצוות היו ספרדים.
מפקד האונייה היה איש הפלי"ם פבי גבר ולצדו צבי כצנלסון מהפלי"ם – אחראי על המים וחלוקת המזון; אלכס שכט מהפלי"ם - הדריך מעפילים בפעילויות עזר שונות; שרגא - חבר קיבוץ דגניה - שליח, גדי הילברום - מהפלי"ם, ואהרן שכטמן, הגדעוני מנחם בן-ימי, מעפיל שלמד אלחוט בקורס של פלי"ם במרסיי.
1,568 המעפילים הגיעו במשאיות אל אתר עגינת האונייה במטפונטו, דרום איטליה.
כבל נמתח מן האונייה אל החוף, והמעפילים הועברו בסירות גומי לאורך הכבל.
המעפילים, רובם צעירים, כללו קבוצות נוער מכל הזרמים, נשים רבות בהריון, מרביתן ממזרח אירופה.
המעפילים התארגנו בקבוצות, והיו בעלי תפקידים שארגנו את החיים באונייה בעזרת המלווים.
הספינה הפליגה ב-23 במרץ 1947, בשעה 02:00. נתיב ההפלגה המתוכנן כלל את כרתים, רודוס, כף אנאמור (החוף הדרומי של טורקיה), כף אנדריאס (הקצה הצפון-מזרחי של קפריסין), דרומה במקביל לחופי סוריה ולבנון, עד חופי ארץ ישראל.
מתחילת הפלגתה האונייה נטתה שמונה מעלות בגלל חוסר התאמתה למספר הנוסעים הגדול, מטען אחר, ופחם להנעתה.
הצוות השליך את רפסודות ההצלה מהסיפון העליון, וחפצים מיותרים אחרים לים בניסיון לאזן אותה.
אולם ככל שחלף הזמן כך גברה ההטיה של הספינה והפכה למסוכנת.
במשך כל ימי ההפלגה נערכו ניסיונות לאזן את הספינה על ידי הנעת הנוסעים והעברת חפצים מצד לצד.
המצב החמיר כאשר, נוסף על הפחם הניצרך, מחסני המזון ומכלי המים התרוקנו אף הם.
באזור קפריסין, כאשר הספינה נטתה כ-20 מעלות ומעלה, החלו לחדור מים לחדר המכונות, ומשאבות המים חדלו מפעולתן.
אז יצאה המכונה הראשית מכלל פעולה, והיה צורך להזעיק עזרה לאחר תיאום עם מפקדת "ההגנה" בארץ ישראל.
אחר הצהריים הגיעו שתי משחתות בריטיות.
בחצות אותו יום, בהיותה באזור קפריסין, הודיעה האונייה על קלקול במכונותיה.
ב-30 במרץ שידרה הספינה קריאות אס.או.אס, לאחר שנטתה בצורה מסוכנת לצדדים.
בשעה 13:00 קרבו המשחתות, שנענו לקריאת החירום.
התנהל דו-שיח עם אנשי הספינה.
הבריטים הפצירו באנשי הספינה להסגיר את עצמם, מפני שמצבם מסוכן מאוד.
משלחת מעפילים עברה למשחתת הבריטית כדי לנהל משא ומתן על העברתם.
המשחתת הבריטית נצמדה אל האונייה, והחלו בהעברת המעפילים.
בסך הכל הועברו 500 בני אדם למשחתת ו-250 בני אדם לספינות סיור.
השאר נשארו באונייה שנגררה לחיפה.
בזמן המפגש והעימות עם הבריטים המשיכו המלווים והגדעוני בקשר עם מפקדת "ההגנה" בארץ, והתמידו בכך עד לכניסתה של האונייה לנמל חיפה.
ב-31 במרץ הורדו המעפילים ורובם נשלחו לניקוסיה, לאחד ממחנות המעצר בקפריסין, מלבד החולים והנשים ההרות.
מפקדת ההגנה פקדה על המלווים אנשי הפלי"ם להסתתר כדי להתחמק ממעצר.
שרגא, אלכס, צבי, אהרון והגדעוני מנחם בן-ימי הסתתרו בשיפולי ספינה ופרט לאחרון חולצו בשלום.
פבי גבר והצוות הספרדי יצאו עם המעפילים לספינת הגירוש.
מנחם קפץ לים וניסה לשחות לשובר הגלים, אך נתפס והועבר למחנה המעצר בעתלית.
בשלב מאוחר יותר יצא גד וארבעה עובדי האונייה הזרים זרים לצרפת.
פבי גבר יצא כעבור מספר שבועות בדרכון מזויף מחיפה לגנואה, אחר כך הגיע לצרפת.
מוֹלָד – המרכז להתחדשות הדמוקרטיה בע"מ היא חברה לתועלת הציבור, שהוקמה בשנת 2012 בירושלים ומגדירה את עצמה כ"מרכז חשיבה ומכון מחקר עצמאי המוקדש להתחדשות רעיונית בכל תחומי החיים הציבוריים בישראל.
החזון של מולד משלב ערכים ליברליים עם גישה פוליטית פרגמטית המתאימה לאתגרים הפוליטיים והגאופוליטיים של המציאות הישראלית." עבודת המרכז מתחלקת לשלושה תחומים: חוץ וביטחון, אזרחות וקהילה, חברה וכלכלה.
בכל אחד מהתחומים ישנו עיסוק מחקרי ועיסוק בעיצוב מדיניות ובהנחלתה.
לדברי פרשן "הארץ", יוסי ורטר, מטרת "מולד" היא "להחיות מחדש את מחנה השמאל הישראלי, שקרס בעקבות כישלון המשא ומתן בקמפ דייוויד ופרוץ האינתיפאדה השנייה".
יושב ראש המועצה הציבורית הראשון היה אברהם בורג.
יושבי ראש ההנהלה הם ד"ר אבנר ענבר וד"ר אסף שרון.
מנכ"ל המרכז הוא עידו דמבין.
בוועד המנהל של הארגון חברים, בין השאר: פרופ' פרד טאובר (יו"ר הוועד המנהל), פרופ' אבישי מרגלית, פרופ' מנחם יערי וד"ר יעל שטרנהל.
באביב 2012 ערך "מולד" סקר דעת קהל רחב היקף בציבור הישראלי, שבו נבחנו עמדות בנושאים הנוגעים למחנות פוליטיים ולסוגיות פוליטיות.
בין היתר נבחן הדימוי הציבורי של הגושים הפוליטיים בישראל, עמדות הציבור בנושאים מרכזיים וזיהוי עמדות והצעות מדיניות עם השמאל או עם הימין.
המסקנות המרכזיות של הסקר היו כי השמאל בישראל סובל מדימוי ציבורי שלילי ורוב הישראלים סולדים ממנו.
במקביל, כמחצית מהציבור "רואה חשיבות קריטית בהסדר מדיני" ואחוז דומה מחזיק במה שהגדירו עורכי הסקר "עמדות המפתח הכלכליות של השמאל".
מחקר זה בחן את מערך ההסברה הישראלי לאור שבעה מדדים מקובלים בעולם הדיפלומטיה: תיאום מסרי הסברה וניהולם, הסברה לא פורמלית, שיתופיות ומיתוג, שיתוף פעולה ארוך טווח, אסטרטגיית תקשורת רב-ממדית, דינמיות והתמודדות עם משברים ומיקוד אסטרטגי.
נמצא כי בעקבות הרפורמות שבוצעו במערך ההסברה לאור דוח מבקר המדינה על תפקודו במהלך מלחמת לבנון השנייה, הוא פועל כיום באופן מתואם ויעיל.
זאת, בפרט בהשוואה לשלל הגופים שעוסקים בדיפלומטיה ציבורית נגד ישראל.
טענת החוקרים הייתה כי לאור ממצאי המחקר, לא נכון לתלות את קשייה הדיפלומטיים של ישראל בהסברה לקויה אלא בפער בין המדיניות הישראלית לציפיות הבינלאומיות ממנה.
בהתאם להצהרת אחד ממקימי "מולד", אבנר ענבר, אחת ממשימות המכון היא "להאבק בתזת אי-ההפיכות" של המצב בזירה הפלסטינית.
לדבריו, הפתרון היחיד לסכסוך הוא הקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, כחלק מפתרון שתי המדינות.
עמדה זו באה לידי ביטוי במאמרים שפרסמו אנשי המרכז ובמחקרים שלו שעסקו בביקורת על הטענה כי פתרון שתי המדינות לא ישים עוד.
טענת "מולד" היא שחוסר ההצלחה להגיע לפתרון זה עד כה נובע מן הדרך בה ניסו לממש אותו, משא ומתן דו-צדדי.
לאור זאת, הציעו חוקרי המכון להתבסס על יוזמות רב צדדיות דוגמת יוזמת השלום הערבית.
בקיץ 2017 פרסם מולד דו"ח ובו טען שישנה הדתה מתמשכת במערכת החינוך בישראל, ושמיליוני שקלים מתקציב משרד החינוך מועברים ל-47 עמותות המאוגדות תחת ארגון הגג זהות - איגוד המרכזים לזהות יהודית.
העמותות מציעות לבתי הספר פעילויות חינוכיות בנושא זהות יהודית ולטענת הדו"ח מזוהות עם "הימין המתנחלי" ומקורבות לבית היהודי.
העיתונאי קלמן ליבסקינד מתח ביקורת על אמינות הדו"ח, ובין השאר טען שהעמותות אינן נכפות על בתי הספר אלא מוזמנות לפי בחירתו של כל מנהל.
ב-30 ביולי 2017 פרסם "מולד" בדף הפייסבוק שהוא מפעיל, "שישים ואחת", פוסט על יאיר נתניהו ובו ביקורת על כך שהלה מתגורר במעון ראש הממשלה, מאובטח 24 שעות ביממה וזכאי לרכב ממשלתי צמוד ונהג.
לדברי "מולד", זו הפעם הראשונה שילדי ראש ממשלה מאובטחים לאחר גיל 18. יאיר נתניהו הגיב בפוסט משלו, ובין השאר כתב: "ארגון מולד הרדיקלי והאנטי־ציוני הממומן על ידי הקרן להשמדת ישראל והאיחוד האירופי".
בתגובה הגיש נגדו עו"ד יובל יועז בשם מולד תביעת דיבה על סך 140 אלף ש"ח.
חלקים רבים מכתב התביעה הועתקו מכתב התביעה שכתב עו"ד יוסי כהן בשם הוריו של יאיר נתניהו נגד העיתונאי יגאל סרנה.
לאחר מכתב התראה ששלח כהן, תיקן יועז את כתב התביעה ומחק את הקטעים שהועתקו.
בדצמבר 2017 הגיש גם יאיר נתניהו תביעת דיבה כנגד המכון.
ב-2016 החליט "מולד" למשוך את בקשתו למימון מהקרן החדשה לישראל, שכאמור הייתה תורמת מרכזית של הארגון קודם לכן, בנימוק של "חילוקי דעות אסטרטגיים מתמשכים".
חיים גנז, מדוע הציונים צודקים והמתנחלים טועים
דייוויד הארווי, קיצור תולדות הנאו-ליברליזם
מועדון כדורגל מולדה (בנורווגית: Molde Fotballklubb) הוא מועדון כדורגל מהעיר מולדה שבנורווגיה.
המועדון משחק בליגת העל הנורווגית.
המועדון זכה בחמש אליפויות ובשישה גביעים והגיע לגמר הגביע הנורווגי שלוש פעמים נוספות.
המועדון נוסד בשנת 1911 ועד לשנת 1974 שיחק בליגות הנמוכות בנורווגיה למעט עונה אחת 1957/1958 ששיחק בליגת העל הנורווגית.
המועדון שיחק בליגת העל הנורווגית מעונת 1974 ועד עונת 1978 ברציפות.
בעונת 1974 סיים את הליגה במקום השני והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אופ"א בעונת 1975/1976. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אוסטר משוודיה והודח מהטורניר.
בעונת 1977 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל בפעם השנייה לגביע אופ"א בעונת 1978/1979. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת טורפדו מוסקבה מרוסיה והודח מהטורניר.
מעונת 1979 ועד לעונת 1984 שיחק לסירוגין עונה אחת בליגה השנייה ועונת אחת בליגת העל.
בעונת 1982 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת בראן.
המועדון שיחק בליגת העל הנורווגית 10 עונות ברציפות מעונת 1984 ועד עונת 1993. בעונת 1987 סיים את הליגה במקום השני והעפיל בפעם השלישית לגביע אופ"א בעונת 1988/1989. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת ורגם מבלגיה והודח מהטורניר.
בעונת 1989 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת ויקינג.
בסוף עונת 1993 ירד לליגה השנייה.
בעונת 1994 כאשר שיחק בליגה השנייה, זכה בפעם הראשונה בגביע הנורווגי.
בסוף העונה עלה לליגת העל.
בעקבות זכייתו בגביע העפיל המועדון בפעם הראשונה לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1995/1996. בסיבוב המוקדמות ניצח את קבוצת דינמו-93 מינסק מבלארוס ובסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פריז סן-ז'רמן מצרפת והודח מהטורניר.
המועדון שיחק בליגת העל מעונת 1995 ועד עונת 2006 ברציפות.
בעונת 1995 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1996/1997. המועדון הפסיד בסיבוב המוקדמות לקבוצת דינמו טביליסי מגאורגיה והודח מהטורניר.
בעונת 1997 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1998/1999. המועדון הפסיד בסיבוב המוקדמות לקבוצת צסק"א סופיה מבולגריה והודח מהטורניר.
בעונת 1998 סיים את הליגה במקום השני והעפיל בפעם הראשונה לליגת האלופות בעונת 1999/2000. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת צסק"א מוסקבה מרוסיה, בסיבוב המוקדמות השלישי ניצח את קבוצת מיורקה מספרד והעפיל לשלב הבתים.
המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות ריאל מדריד, פורטו ואולימפיאקוס וסיים את הבית במקום האחרון והודח מהטורניר.
בעונת 1999 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2000/2001. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון לקבוצת ראיו ואיקאנו מספרד והודח מהטורניר.
בעונת 2002 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2003/2004. המועדון ניצח בסיבוב המוקדמות את קבוצת קלקסביק מאיי פארו.
בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת אוניאו דשפורטיבה דה לייריה מפורטוגל ובסיבוב השני הפסיד לקבוצת בנפיקה ליסבון מפורטוגל והודח מהטורניר.
בעונת 2005 זכה פעם נוספת בגביע הנורווגי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2006/2007. המועדון ניצח את קבוצת סקונטו ריגה מלטביה בסיבוב המוקדמות השני ובסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת גלאזגו ריינג'רס מסקוטלנד והודח מהטורניר.
בסוף עונת 2006 ירד לעונה אחת לליגה השנייה וחזר לליגת העל.
המועדון משחק ברציפות בליגת העל הנורווגית מעונת 2008. בעונת 2009 הגיע פעם נוספת לגמר הגביע הנורווגי והפסיד לקבוצת אולסון.
בסוף העונה סיים את הליגה במקום השני והעפיל לליגה האירופית בעונת 2010/2011. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת ילגבה מלטביה.
בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת שטוטגרט מגרמניה והודח מהטורניר.
בעונת 2011 זכה בפעם הראשונה באליפות נורווגיה והעפיל לעונת 2012/2013 בליגת האלופות.
בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת ונטספילס מלטביה ובסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת פ.צ.
המועדון עבר לשחק בליגה האירופית ובסיבוב הפלייאוף ניצח המועדון את קבוצת הירנביין מהולנד והעפיל לשלב הבתים.
המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות סטיאווה בוקרשט, שטוטגרט ופ.צ.
קופנהגן וסיים את הבית במקום האחרון והודח מהטורניר.
בעונת 2012 זכה בפעם השנייה באליפות נורווגיה והעפיל לעונת 2013/2014 בליגת האלופות.
בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת סלייגו רוברס מאירלנד ובסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת לגיה ורשה מפולין.
המועדון עבר לשחק בליגה האירופית ובסיבוב הפלייאוף הפסיד לקבוצת רובין קאזאן מרוסיה והודח מהטורניר.
בעונת 2013 זכתה הקבוצה בגביע הנורווגי בפעם השלישית והעפילה לליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה את קבוצת גוריצה.
בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה לקבוצת זוריה לוהנסק מאוקראינה והודחה מהטורניר.
בעונת 2014 זכתה באליפות ובגביע הנורווגי.
בעונת 2020/2021 השיגה הישג שיא כשהעפילה לשלב שמינית הגמר בליגה האירופית לאחר שהדיחה את הופנהיים, בשמינית הגמר הודחה על ידי גרנדה.
מולדובה משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער המולדובים שבעה מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב.
מולדובה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי מולדובי במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של מולדובה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה אחת עשרה ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה במדליית כסף בענף ההיאבקות בקטגוריית משקל עד 46 ק"ג נערות בסגנון היאבקות חופשית, ובמדליית ארד בענף האגרוף בקטגוריית משקל סופר-כבד נערים.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה עם דירוג במקום החמישי בריצת 2000 מטר מכשולים לנערות והעפלה לרבעי הגמר בטורנירי הנערות בטניס שולחן וקשתות.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים ג'ודו, טאקוונדו, קאנו/קיאק ושחייה.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה אחת עשרה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפים.
המשלחת זכתה במדליית זהב בענף הקאנו/קיאק בתחרות ספרינט בטורניר היחידים לנערים בקאנו.
המשלחת שיפרה את הישגיה מאולימפיאדת הנוער סינגפור בענף ההיאבקות עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 100 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשית ומדליית ארד בקטגוריית משקל עד 46 ק"ג נערות בסגנון היאבקות חופשית.
ספורטאי המשלחת קצרו הישגים ודורגו במקום השביעי בענפים שחייה במשחה 800 מטר בסגנון שחייה חופשית נערים, והתעמלות בטורניר היחידות במקצוע ההתעמלות אמנותית, ובמקום השמיני בענף האתלטיקה בגמר זריקת דיסקוס לנערים.
המשלחת לא הגיע להישג משמעותי בענף הקליעה.
מולדובה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער אינסברוק המשלחת מנתה ספורטאית יחידה שהתחרתה בענף הביאתלון.
אולם הספורטאית סיימה בין המקומות האחרונים בתחרות.
המשלחת הגיעה להישג בענף הלוז', כאשר סיימה במקום התשיעי בטורניר היחידים לנערים.
בענף הסקי למרחקים המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים.
מולדובה השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2014.
המבצעים והשירים שייצגו את מולדובה באירוויזיון למוזיקאים צעירים
המולגרה (שם מדעי: Dasycercus), היא סוג של טורף כיס קטן ממשפחת נמיות הכיס הכוללת 2 מינים המצויים באזורים הצחיחים של יבשת אוסטרליה.
פירוש השם המדעי של המולגרה הוא "שעיר-זנב", אשר מתייחס לסימן הזיהוי הבולט של המינים בסוג.
מבחינה גנטית, המולגרה קרובה במיוחד לסוגים: קאלוטה אדומה, נמיית כיס ושד הכיס.
המולגרה נראית כשילוב בין עכבר לנמייה, וחרף מידות הגוף הקטנות שלה, היא גדולה בהשוואה לטורפי כיס אחרים במשפחתה: אורכה נע בין 12 ל-23 ס"מ ומשקלה 60–185 גרם.
אצל שני המינים הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות.
האוזניים של המולגרה קצרות ועגולות, והיא בעלת חוטם מחודד המותאם לנבירה בחול ובאדמה בחיפוש אחר רמשים.
ראשה גדול במיוחד, והיא בעלת עיניים גדולות ואף קטנטן.
הפרווה של המולגרה קצרה וזיפית, וצבעה חולי או חום בהיר המספק לה הסוואה מצוינת בנוף הצחיח.
את מיני המולגרה ניתן לזהות בנקל מטורפי כיס אחרים, תודות לזנב העבה שלהם אשר שחור ובעל ציצה שעירה בקצהו.
המולגרות חיות בעיקר באזורי המדבר או סוואנות צחיחות, ובהתאם לכך הן פעילות לילה.
במהלך היום הן ספונות במאורות שלהן, אך מדי פעם הן משתזפות בשמש בפתח המאורה או יוצאות לצוד את מזונן.
המולגרות ניזונות מחולייתנים קטנים שונים, בעיקר חרקים; עם זאת, הן עשויות לאכול גם מיני זוחלים ואף יונקים אחרים הקטנים מהן.
הכליות של המולגרה מפותחות במיוחד ומסייעות לה להפריש שתן מרוכז מאוד כדי למנוע איבוד לחות באקלים המדברי; בהתאם לכך, היא שותה מים לעיתים נדירות ומתקיימת מהלחות של מזונה.
הכיס של המולגרה ממוקם באזור המפשעה ומורכב משני קפלי עור.
הרבייה אצל סוג זה עונתית ונמשכת מיוני עד ספטמבר, כאשר הנקבה ממליטה בין 1–8 וולדות השוכנים בתחילה בכיס וניזונים מחלב אימם.
בעבר שרר בלבול נרחב במיון של הסוג, כאשר טורפי כיס רבים סווגו בו בטעות.
רק לאחרונה הוכרו סופית 2 מינים נפרדים.
זיהוי המינים התבסס רבות על מחקרים גנטיים ומורפולוגיים שנעשו על דגימות מולגרות שנמצאו במוזיאונים.
ההבדלים העיקריים ביניהם באים לידי ביטוי בציצת השיער שעל הזנב, ובמבנה השיניים; מספר הפטמות אצל הנקבות משתנה אף הוא בין המינים.
מולגרה זנב-מברשת (Dasycercus blythi) - הנפוצה מבין השניים, תוארה מדעית ב-1904. זנבה העבה הופך לדקיק בסופו עם ציצת שיער דמוית מברשת.
מצויה לכל אורך מרכז ומערב האאוטבק האוסטרלי, כולל מדבר טאנאמי, מדבר החול הגדול, מדבר גיבסון ומדבר ויקטוריה הגדול.
מצב שימורה הוא ללא חשש (LC).
מולגרה זנב-נוצה (Dasycercus cristicauda) - הנדירה מבין השניים, תוארה מדעית ב-1867. זנבה עבה לכל אורכו ומסתיים בציצת שיער מצויצת דמוית נוצה.
היא אנדמית למדבר סימפסון ולמדבר טירארי במרכז אוסטרליה.
מצב שימורה מוגדר כפגיע (VU).
מולדובה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Sugar", שבוצע על ידי הזמרת המולדובית נטליה גורדיינקו.
ב-29 בפברואר 2020, גורדיינקו זכתה בקדם המולדובי לאירוויזיון 2020, ונבחרה לייצג את ארצה בתחרות, עם השיר "Prison".
ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי מולדובה תופיע במחצית הראשונה של חצי הגמר השני של התחרות.
היא הוגרלה במקום ה-7 בסדר ההופעות, לפני איסלנד ואחרי פולין.
מולדובה הישנה (ברומנית: Moldova Veche) הוא אי באורך של כשישה קילומטרים, בעל שטח של 3.45 קילומטרים רבועים, על הדנובה, דרומית ליישוב מולדובה הישנה ובמרחק של שלושה קילומטרים מהנמל מולדובה הישנה, בקרבת הגבול עם סרביה.
חלק משטח האי הם שני אגמים חסרי קשר לדנובה.
הקרקע באי חולית-סלעית ויש חלקות יער, בעיקר של ערבה לבנה (Salix alba).
בעבר שטח האי היה גדול יותר, אך חלק ממנו הוצף, כאשר הוצף גם האי אדה קלה במסגרת העבודות להקמת שערי הברזל I.
תושבים סרבים של היישוב מולדובה הישנה גידלו בעבר סוסים על האי, אולם הם כנראה עזבו וחלק מהסוסים נותרו, התפראו והתרבו באי - יש כמאה סוסים.
מולדובה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "In the Middle" בביצוע הזמרת המולדובית נטליה בארבו.
תאגיד השידור המולדובי, TeleRadio-Moldova (TRM), ארגן תחרות לאומית בשם Etapa națională 2024 על מנת לבחור את נציגות המדינה באירוויזיון הקרוב.
מולדובה הוגרלה להתחרות בחצי הגמר הראשון של תחרות האירוויזיון, שהתקיים ב-7 במאי.
לאחר מכן שובצה כמדינה ה-11 בסדר ההופעות של המשדר.
בסיום המופע נמנתה מולדובה בין חמש המדינות שנכשלו בניסיון להעפיל לגמר.
קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה מולדובה שמונה עשרה פעמים בתחרות מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 2005. בשנת 2017 הגיעה למקום השלישי עם "" של להקת סאנסטרוק פרוג'קט – המיקום הגבוה ביותר של מולדובה באירוויזיון.
כמו כן, היא נכנסה לעשר המדינות המובילות בארבע הזדמנויות שונות: הראשונה אירעה ב-2005 עם "Boonika bate toba" בביצוע זדוב שי זדוב.
לאחר מכן, באירוויזיון 2007, דורגה נטליה בארבו עם שירה "Fight" במקום העשירי.
הפעם השלישית נרשמה כשלישיית דורדוס ביצעה את "My Lucky Day" על בימת הגמר של אירוויזיון 2018 וסיימה במקום העשירי גם כן.
הפעם האחרונה בה נכנסה מולדובה לעשר המדינות המובילות בגמר הייתה ב-2022 עם השיר "Trenulețul" בביצוע זדוב שי זדוב ופראצי אדווחוב.
באירוויזיון 2023 נשלח פשה פארפני עם השיר "Soarele și luna", שדורג בגמר למקום ה-18.
תאגיד השידור המולדובי, TeleRadio-Moldova (TRM) אחראי על שידור האירוויזיון בשטח המדינה וכן גם על תהליך בחירת הנציגות המולדובית לאירוויזיון.
בין השנים 2008–2020 בחר התאגיד להשתמש בשיטת תחרות קדם ארצית.
הנציג לאירוויזיון 2021 נבחר באופן פנימי.
בשנה העוקבת הובע רצון לעשות שימוש בשיטת קדם, אך הוא נגנז עקב מגבלות מגפת הקורונה במולדובה.
בשנת 2023 פותח קדם חדש בשם Etapa națională.
ב-13 ביוני 2023 הכריז TRM על כוונת המדינה להשתתף באירוויזיון 2024 ועל השארת שיטת הבחירה על כנה.
Etapa națională 2024 היה פורמט תחרות הקדם שפותחה על ידי TRM במטרה לבחור את נציגות המדינה לאירוויזיון 2024. האירוע התקיים ב-17 בפברואר 2024 ב-TRM Studio 1 בקישינב.
הוא שודר בערוץ 1 וכן גם באינטרנט דרך האתר הרשמי של תאגיד השידור, trm.md, באתר תחרות האירוויזיון eurovision.md, בדפי הפייסבוק של התאגיד, בערוץ היוטיוב שלו ולראשונה גם בערוץ הרשמי של תחרות הזמר של האירוויזיון.
תהליך הבחירה בוצע בשלושה שלבים: תחילה כל המועמדויות שהוגשו לתאגיד נבחנו במשך ארבעה ימים על ידי ועדה מקצועית.
32 השירים שנבחרו העפילו לשלב האודישן, בו הצטרכו האמנים לבצע את שירם מול הוועדה.
הוא התקיים ב-13 בינואר 2024, ושודר בערוץ 1. הוועדה בחרה את 11 המתמודדים (במקור תוכננו להיות עשרה בלבד) שהעפילו לשלב הגמר.
ב-22 בנובמבר 2023 פרסם TRM את כללי התחרות, ופתח תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם.
מועד סגירת ההרשמה ננעץ ל-22 בדצמבר.
ב-26 בדצמבר פורסמו 32 השירים שנבחרו לעלות לסבב האודישנים.
בין האמנים המתחרים נמנו נטליה בארבו, שייצגה את מולדובה באירוויזיון 2007, ודניס מידונה, שייצג את מולדובה באירוויזיון הילדים 2012. אליונה מון ומילה היו ברשימה המקורית של TRM, אך למחרת פרשו.
ב-10 בינואר הודיע טרופי וובי רוביאן על פרישתו.
צוות השופטים בחן את 32 השירים בשידור חי, ולבסוף בחר 11 בלבד לגמר הגדול.
הוא הורכב מאלנה סטגארי, יו"ר מחלקת הבידור ב-TRM; אנדריי זאפצה, סגן מנכ"ל לפיתוח ב-TRM; לידיה איסק, נציגת מולדובה באירוויזיון 2016; פול גמוראי, נשיא איגוד המלחינים במולדובה וליביו שטירבו, מלחין מולדובי.
הגמר של Etapa națională 2024 התקיים ב-17 בפברואר 2024. 11 השירים התחרו ביניהם על המקום הראשון.
זהות הזוכה בגמר נקבעה על ידי שילוב בין הצבעות צוותי השיפוט לקולות הקהל ביחס שווה של 50/50. הלהקה הרומנית הולוגראף הופיעה כאורחת.
כחלק מקידום השיר אישרה בארבו את נוכחותה ב-PrePartyES במדריד ב-30 במרץ, במסיבת האירוויזיון של לונדון ב-7 באפריל ובקונצרט האירוויזיון באמסטרדם ב-13 באפריל.
כמו כן, לטובת האירוויזיון הוכנה גרסה חדשה ל-"In the Middle".
מולדובה שובצה להופיע כמדינה ה-11, אחרי פינלנד ולפני אזרבייג'ן.
במולדובה, כל שלושת המשדרים שודרו ב-Moldova 1 וב-Radio Moldova, עם פרשנות מאת אנג'לה רודנקו.
מולדובה בחרה להציג את להקת זדוב שי זדוב, נציגת מולדובה לאירוויזיון 2005, אירוויזיון 2011 ולאירוויזיון 2022, שדורגה במקום השישי, ה-12 והשביעי בהתאמה, ואת פרוג'קט סאנסטרוק ואוליה טירה, נציגי המדינה לאירוויזיון 2010, שדורגו במקום ה-22.
נטליה בארבו השתתפה בחזרות טכניות למופע ב-28 באפריל וב-1 במאי, ואחריהן בחזרות גנרליות ב-6 וב-7 במאי.
הופעתה של מולדובה נפתחה על במה בצבע סגול.
בראבו לבשה שמלה לבנה והייתה יחפה.
במעבר בין הפזמון לבית השני הפכה הבמה לפרחונית ומאחוריה הופיע עץ מלבלב.
כשהחלה בראבו לנגן בכינור נעלם העץ והתחלף בכנפיים.
כמו כן הפרחים שעל הבמה נעלמו.
לאחר שסיימה לנגן חזר העץ מאחוריה והפך למוזהב, כמו גם הבמה והרקע שמסביב לעץ.
מאוחר יותר נבלע העץ בתוך שעף אל מאחורי הבמה.
בתום המופע, מלטה לא הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר, ולכן כשלה בניסיונה להעפיל לגמר שהתקיים ב-11 במאי.
מאוחר יותר התברר כי מלטה הגיעה למקום ה-13 בחצי הגמר עם 20 נקודות.
חבר השופטים המולדובי הורכב מפול גאמורארי, רומן בורלאקה, לידיה איסק, ליביה סטירבו וויולטה בוטזאטו.
מגישת הצבעת השופטים בגמר מטעם מולדובה הייתה דוינה סטימפובשי.
נקודות שהוענקו על ידי מולדובה
מחלות טרופובלסטיות הריוניות (Gestational trophoblastic diseases) הן גידולים שמקורם בהפריה לא תקינה של ביצית וזרעונים, המתפתחים ברחם באופן אבנורמלי.
התסמינים הקליניים כוללים במרבית המקרים דימום בטרימסטר ראשון, רחם הגדל במהירות וגדול יחסית לשבוע ההריון, רמות BetaHCG גבוהות מאוד ולעיתים תופעות מוקדמות של רעלת היריון המתחילות בטרימסטר הראשון.
הטיפול במולה הוא שאיבה וריקון של תוכן הרחם ומעקב, היות שחלק מן המולות נוטות להיות פרסיסטנטיות ואף להפוך ממאירות- במקרים כאלו, הטיפול הוא מתן כימותרפיה.
יצוין, כי גם כאשר הגידולים הללו שולחים גרורות, הרי שבטיפול נכון שיעור הריפוי עומד על כ־90%, ולכן קיימת חשיבות לערוך בדיקות BetaHCG לנשים שבעברן היריון מולרי, הפלה, או היריון רגיל, אשר מתלוננות על דימום ווגינלי או הימצאות של גידול במקום כלשהו בגוף, אשר עלול לרמז על גרורות.
מולה מחולקת לשני סוגים- מולה שלמה ומולה חלקית.
מולה שלמה נובעת כתוצאה מהפריה בין ביצית ללא מטען גנטי (empty ovum) יחד עם זרעון שעבר דופליקציה או שני זרעונים, כאשר המטען הגנטי הנוצר הוא 46XY או 46XX (דיפלויד).
במולה שלמה אין חלקי עובר או כדוריות דם עובריות, רמות ה- BetaHCG הן לרוב גבוהות מאוד (מעל 50,000), והסיכון למולה פרסיסטנטית נע בין 20% ל-30%.
התלונות הקליניות נפוצות מאוד במקרים של מולה שלמה.
המקרה באולטראסאונד של מולה שלמה כולל מראה של "סופת שלג" המבטא מספר מוקדים היפו-אקואיים, ללא יכולת להבחין בשק היריון או בעובר.
כמו כן לעיתים ניתן להבחין בציסטות שחלתיות הקרויות theca lutein cysts, אשר נמצאות בשכיחות גבוהה יותר במקרים אלו.
בפתולוגיה, המראה של מולה שלמה הוא כשל שלפוחיות דמויות ענבים הממלאות ומרחיבות את הרחם, בהיעדר של רקמה עוברית.
מולה חלקית נובעת כתוצאה מהפריה בין ביצית עם מטען גנטי (הפלויד) יחד עם זרעון שעבר דופליקציה או שני זרעונים, כאשר המטען הגנטי הנוצר הוא 69XXY (ב־70% מהמקרים), 69XXX (ב־27% מן המקרים) וב-3% מהמקרים 69XYY (טריפלויד).
מולה חלקית מכילה חלקי עובר וכדוריות דם עובריות, רמות BetaHCG נמוכות יותר מאשר במולה שלמה, וסיכוי של פחות מ- % 5 להפוך למולה פרסיסטנטית.
המראה באולטראסאונד של מולה חלקית כולל אזורים מקומיים בהם יש שינויים טרופובלסטיים ולעיתים ניתן להבחין ברקמה עוברית.
מולה הידטידיפורמית (hydatidiform mole) כמפורט לעיל, אשר יכולה להיות שלמה או חלקית, היא הצורה השכיחה ביותר והשפירה של מחלות טרופובלסטיות.
הסיכון למולה מוגבר אצל נשים בגילאי קיצון (מתחת ל-20, מעל 40), אצל נשים שטרם ילדו, נשים ממעמד סוציואקונומי נמוך, ונשים שהתזונה שלהם חסרה בקרוטן, חומצה פולית ופרוטאינים.
קבוצת סיכון מעניינת שהראתה סיכוי של פי 10 לפתח את המחלה הן נשים מסוג דם A אשר הרו לגברים עם סוג דם O (בעיקר סיכון לפתח כוריוקרצינומה).
יש לחשוד במולה בכל אישה המדממת במהלך המחצית הראשונה של ההריון, במצבים של פליטת שלפוחיות רחמיות מהנרתיק המהוות חלק מן המולה, במצבים של הקאות קשות במהלך ההריון או במצבים בהם החלה רעלת היריון טרם שבוע 24. חוסר אבחון לב עוברי באולטראסאונד, ורחם הגדול מדי לגיל ההריון המשוער, יכולים לתמוך באבחנה.
רמות BetaHCG וביצוע אולטראסאונד הן הכרחיות לצורך האבחנה כי מדובר במולה.
מולה חודרנית (או אינווסיבית) מדווחת בכ־10% עד 15% מן המקרים של היריון מולרי, והיא עלולה להביא להתפתחות של גרורות.
מולה חודרנית מדווחת בכ־20% מן המקרים של מטופלות אשר עברו ריקון של הרחם לאחר היריון מולרי.
זוהי למעשה מולה, אשר חדרה לשריר הרחם (מיומטריום) ולאיברים קרובים, והיא עלולה אף להביא לקרע של הרחם ולדימום תוך בטני.
עם זאת, היא יכולה לעבור רגרסיה ספונטנית.
כוריוקרצינומה- זהו גידול ממאיר ממשפחת המחלות הטרופובלסטיות, והוא נדיר יחסית (קיים בכ־2% עד 5% מסך המקרים של מחלות טרופובלסטיות).
רבע מהמקרים הללו מתרחשים לאחר היריון במועד ורבע מתרחשים לאחר ביצוע הפלה.
זהו גידול אפיתליאלי, אשר לרוב מתייצג כדימום ווגינלי מאוחר בתקופת משכב הלידה (לאחר הלידה).
גידול שמקורו בשליה, או placental site trophoblastic tumor, ובראשי תיבות- PSTT, הוא גידול נדיר מאוד והוא לרוב מוגבל לרחם וגורם לגרורות יחסית מאוחר.
גידול זה לא מפריש BetaHCG אלא HPL.
גידול זה מקורו בשליה, והוא יכול להתרחש בכל סוג של היריון או להתייצג חודשים ואף שנים לאחר היריון.
הטיפול בגידול זה הוא לרוב כריתת רחם, היות שהוא אינו מגיב לכימותרפיה באופן טוב.
דימום רחמי, לרוב במהלך הסמסטר הראשון להריון, הוא התסמין העיקרי אשר אופייני לקיום של מולה, והוא מתרחש אצל יותר מ-90% מהנשים עם הריונות מולריים.
בחילות והקאות מדווחות בכ־14% עד 32% מן המקרים, כאשר בחלק מן המקרים ההקאות הן תכופות עד כדי צורך באשפוז.
אצל כמחצית מהמטופלות גודל הרחם יהיה גדול יותר ממה שמצופה יחסית לשבוע ההריון.
יצוין כי בכשליש מהמקרים, הרחם דווקא יראה קטן יותר מהמצופה.
ציסטות שחלתיות מסוג theca lutein cysts קיימות בכ־15% עד 30% מן המקרים של הריונות מולריים, ולרוב מקושרות יותר למצבים כגון כוריוקרצינומה.
רעלת היריון המתרחשת בטרימסטר הראשון היא ממצא אבנורמלי שאינו מתרחש לרוב בהריונות רגילים, ומהווה פעמים רבות אינדיקציה לכך שמדובר בהריון מולרי.
רעלת היריון כאמור מתרחשת בכ־10%- 12% מההריונות המולריים.
יתר פעילות של בלוטת התריס מתרחש בכ־10% מן המקרים, ומקושר לרצפטורים לתיירוטרופין המשופעלים על ידי BetaHCG.
לרוב, זהו ממצא ללא סימנים קליניים או סאב קליני.
בדיקת המעבדה העיקרית היא בדיקת ההורמון BetaHCG, המשמש הן לאבחנה, הן לטיפול והן למעקב אחר המחלה.
רמת הירידה בהורמון עצמו לאחר הטיפול אמורה לרדת בתוך 14 שבועות ממועד סיום ההריון.
ראשית יש לאבחן שאכן מדובר במולה, וכן לבצע בדיקות דם מלאות, בדיקות תפקוד כבד וכליה וכן צילום חזה.
הטיפול עצמו כולל ריקון של הרחם- suction curettage.
יש לתת אוקסיטוצין תוך וורידי לאחר הוצאת חלק נכבד מהרקמה לצורך כיווץ הרחם.
יש לשלוח את הרקמה לפתולוגיה.
ניתן לעשות שאיבה וריקון של הרחם גם כאשר הרחם הוא בגודל של 28 שבועות, אולם בכל מקרה בו הרחם גדול מ-12 שבועות יש להכין מראש ציוד לפתיחת בטן לכל מקרה של דימום בלתי נשלט.
עד לשימוש הנוכחי כיום בשאיבה וריקון, ביצוע כריתת רחם היה האופציה בה בחרו להשתמש במקרים בהם הרחם היה גדול מ-12-14 שבועות.
כיום כריתת רחם מומלצת רק במקרים בהם האישה סיימה את תוכניות הילודה וכן נשים מבוגרות יותר, אשר אצלן הסיכוי לממאירות גבוה יותר.
הסיבוכים הכרוכים בפעולות אלו כוללים מעבר של חלקי רקמה ותאים דרך מחזור הדם השלייתי לשאר חלקי הגוף ובעיקר לריאות, המהוות את המקום הראשוני לשאריות תאים של הריונות מולריים.
במרבית המקרים תהיה רגרסיה ספונטנית של רקמה זו, אולם בחלק מן המקרים עלולה להתפתח אי ספיקה נשימתית, המאופיינת כקוצר נשימה וכיחלון תוך 4-6 שעות לאחר ביצוע הריקון והשאיבה.
מאחר שקיים סיכון לממאירות לאחר היריון מולרי, יש לעקוב בקפדנות אחר רמות BetaHCG החל מיומיים לאחר ביצוע השאיבה, ולאחר מכן מדי שבוע עד שלא ניתן לאתר רמות אלו בדם במשך שלוש בדיקות רצופות.
אם במהלך תקופה זו קיימת רמיסיה ספונטנית בתוך 14 שבועות, או ש- BetaHCG איננו יורד ונכנס לפלטו, יש להמשיך ולחזור בכל חודש על רמות BetaHCG לפחות שנה מלאה.
התקופה הקריטית לצורך מעקב אחר רמות BetaHCG היא בין שבוע 4-6 לאחר הריקון.
יש לערוך בדיקה גניקולוגית תוך שבוע ממועד השאיבה והריקון וכן להעריך את גודל הרחם ואיברים גניטליים נוספים למקרים של גרורות.
יש לחזור על הבדיקה מדי 4 שבועות עד לתום תקופת המעקב.
במידה ותצלום חזה שהתבצע טרום השאיבה של ההריון המולרי הראה נוכחות לגרורות, יש לערוך צילומי חזה כל 4 שבועות עד להיעלמות ספונטנית של נגעים אלו, ולאחר מכן כל שלושה חודשים עד לתום תקופת המעקב.
קיימים כמה ממצאים קליניים המקושרים לעליה בסיכון לממאירות.
באופן כללי, ככל שרמות BetaHCG גבוהות יותר וככל שהרחם גדול יותר, כך הסיכון לממאירות גבוה יותר.
שילוב של ציסטות תקה-לוטאניות בשחלה ורחם מוגדל, מגדיל מאוד את הסיכון לממאירות.
יש לתת אמצעי מניעה (למשל, גלולות למניעת היריון) למשך תקופת המעקב, כאשר אישה אשר נכנסה לרמיסיה ספונטנית, ואשר הבדיקות כולן שליליות למשך שנה, יכולה להיכנס להריון מתום שנה זו.
האינדיקציות למתן כימותרפיה במהלך תקופת המעקב כוללות:
עליה ברמות BetaHCG למשך שבועיים עוקבים או פלטו של BetaHCG במשך 3 שבועות.
רמות BetaHCG אשר עולות בשבוע ה-15 שלאחר הריקון.
רמות BetaHCG אשר עולות לאחר הגעתן לערכים נורמליים.
דימום אשר מתרחש לאחר הריקון ואשר מרמז לממאירות.
תוצאות מהפתולוגיה המצביעות על כך שמדובר בכוריוקרצינומה.
מחלות טרופובלסטיות ממאירות יכולות להיות מולה חודרנית, כוריוקרצינומה, PSTT, או מצב בו לאחר היריון מולרי אין ירידה בערכי BetaHCG או שקיים פלטו בערכים אלו.
לאחר האבחנה כי מדובר בגידול ממאיר, יש חשיבות קריטית ללקיחת היסטוריה רפואית ולבדיקה גופנית.
למרבית המטופלות יהיה רחם מוגדל ושחלות מוגדלות.
יש לבחון אזורים בהן עלולות להיווצר גרורות, בעיקר במערכת המין הנשית התחתונה.
יש לערוך צילום חזה וכן CT בטן ומוח.
כמו כן יש לקחת בדיקות כלליות- הכוללות בדיקות דם, תפקודי קרישה, ותפקודי כבד וכליות אשר קריטיים לצורך הערכת הסיכון שבמתן תרופות כימותרפיות העלולות לפגוע בתפקוד איברים אלו.
לאחר נטילת המידע האמור, ובמידה והאישה מעוניינת לשמור על פוריות, יש לבחור בטיפול הספציפי בהתאם.
מחלה ממאירה המוגבלת לרחם בלבד היא השכיחה ביותר מבין המחלות הממאירות הטרופובלסטיות.
הטיפול במצב כזה הוא מתן מתוטרקסט כטיפול כימותרפי יחידני, או מתן אקטינומיצין במקום.
תגובה מלאה לטיפול נעה בין 60% ל-98%, כאשר במקרים של חוסר תגובה או תופעות לוואי לא נסבלות, ניתנת כימותרפיה אלטרנטיבית.
יש להמשיך בקבלת קורס נוסף של כימותרפיה לאחר תוצאות שליליות של BetaHCG.
אין לתת מתוטרקסט במקרים של מחלת כבד או כאשר תפקוד הכליות אינו תקין.
חלון הזמן בין כל טיפול הוא מינימום של 7 ימים ויש לעקוב אחר ספירת דם וספירת תאי דם לבנים.
לרוב, ניתנים בממוצע 3-4 קורסים של טיפול.
לאחר הטיפול והשגת רמיסיה, יש לערוך בדיקות BetaHCG למשך שנה, מדי חודש.
הטיפול במחלה מטסטטית יכול להיעשות או על ידי מתן מתוטרקסט, בדומה לטיפול במחלה שאינה גרורתית, או טיפול כימותרפי משולב בכמה תרופות.
כדי להעריך איזו מטופלת תזדקק לטיפול משולב, פותחו מספר כלים להערכת רמת הסיכון הגלומה בגידול עצמו:
ה- National cancer institute בארצות הברית הציע שתי קטגוריות: לנשים הצפויות להיות עם פרוגנוזה טובה ונשים עם פרוגנוזה צפויה שאינה טובה.
נשים עם פרוגנוזה צפוי טובה הן נשים שאצלן רמות ה- BetaHCG נמוכות מ-40,000, נשים שמתן הטיפול הכימותרפי החל בתוך 4 חודשים מתחילת המחלה, ונשים שהגרורות אצלן מוגבלות לריאות או לאגן.
נשים אלו יגיבו באופן טוב לטיפול כמותרפי יחידני- מתוטרקסט.
נשים עם פרוגנוזה שאינה טובה הן נשים עם רמות BetaHCG גבוהות מ-40,000, שהחלו טיפולים כימותרפיים יותר מ-4 חודשים לאחר פרוץ המחלה, ושנמצאו אצלן גרורות בכבד או במוח.
כמו כן, נשים שהגידול החל אצלן לאחר סיום היריון הן נשים הנמצאות תחת קבוצה זו.
קבוצה זו של נשים מציגה אתגר טיפולי, ויש לשקול אשפוז ממושך וטיפול כימותרפי משולב ולעיתים גם הקרנות.
הטיפול המשולב היום אשר מניב שיעורי תגובה של 80%, הוא טיפול הקרוי EMACO, אשר כולל אטופסיד, מתותרקסט, אקטינומיצין, ציקלופוספמיד ו- וינקריסטין.
רמיסיה מוחלטת מוגדרת רק כאשר שלוש תוצאות עוקבות של BetaHCG הן שליליות.
ארגון הבריאות העולמי (WHO) הגדיר שיטת ניקוד המבוססת על גורמי סיכון ספציפיים של המטופלת, לרבות גיל, רמות BetaHCG, גודל הגידול, מספר הגרורות ומיקומן וכישלון טיפול כימותרפי קודם.
לדוגמה, גיל מעל 40 מקבל נקודה אחת.
הימצאות גרורות בכבד ובמוח שוות ערך ל-4 נקודות.
ככל שהגידול החל מאוחר יותר מההריון הקודם, כך הניקוד גבוה יותר.
ככל שיש יותר גרורות כך הניקוד גדול יותר, כשמעל 8 גרורות הניקוד הוא 4 נקודות וכן הלאה.
ניקוד שבין 0-6 שווה ערך להגדרת המטופלת כבעלת פרוגנוזה טובה, בעוד שניקוד 7 ומעלה מגדיר אותה כבעלת פרוגנוזה שאינה טובה.
"מולדתי" (בצ'כית: Má vlast) היא יצירה מוזיקלית מאת המלחין הצ'כי בדז'יך סמטנה הבנויה משש פואמות סימפוניות.
היצירה נועדה לפאר את מורשתה של צ'כיה, ונכתבה בין 1872 ל- 1879, בהיות המלחין חירש לחלוטין.
מבין הפואמות, הידועה ביותר היא "ולטאבה" (Vltava; על שם הנהר העובר בפראג), המוכרת בעברית גם כ"מולדבה" (מהונגרית).
בפואמה זו כלולה, כמוטיב, מנגינה הדומה לחלק הראשון של התקווה, ההמנון הלאומי של מדינת ישראל.
הפואמה ולטאבה היא השנייה במחזור והפופולרית ביותר מבין שש הפואמות המרכיבות את "מולדתי".
היא מעיבה על השאר, עד שנוטים לשכוח את קיומן.
אלה הן חמש הפואמות הנותרות: וישהראד, שארקה, משדות בוהמיה ויערותיה, טבור ובלאניק.
"וישהראד" מתארת את בוהמיה הישנה, וקרויה על שם מבצר עתיק שהוא היום חלק מהבירה פראג.
"ולטאבה" מתארת את שטף הנהר, שמקורו בשני מעיינות, האחד חם והשני צונן.
הנהר עובר בין יערות עבותים, שציידים מודיעים שם על נוכחותם בצלילי קרן, חגיגת נישואים נערכת על גדתו בשירה ומחולות, נימפות יער ומים משתעשעות במימיו ומבצרים עתיקים משתקפים בהם, עד שהוא מגיע אל עיר הבירה.
"שארקה" (Šárka) מבוססת על אגדה צ'כית מוכרת, ומספרת על רצח בן אצולה בידי שארקה וחברותיה הלוחמות.
"משדות בוהמיה ויערותיה" היא תמונה של יום קיץ בשדות בוהמיה וחגיגת בני כפר בטבע במלוא פריחתו.
"טאבור" ו"בלאניק" משתמשות שתיהן במוטיבים צבאיים, ורבים רואים בהן פואמה אחת בשני חלקים, המהווים קריאה למרי של העם הבוהמי.
"טאבור" היה אחד המאחזים של הלוחמים ההוסיטים.
"טאבור" עושה שימוש במוטיב חוזר שלקוח משיר הקרב ההוסיטי "Ktož jsú boží bojovníci" ("אתם, לוחמי האלוהים", או "מי הם לוחמי האלוהים".
בצ'כית מודרנית נכתב בדרך כלל: Kdo jsou boží bojovníci).
המבנה מולֶה אנטונליאנה (באיטלקית: Mole Antonelliana) שבעיר טורינו באיטליה מהווה את סמלה החשוב של העיר.
המבנה תוכנן בתור בית כנסת אך הושלם בתור מבנה ציבור.
מאז שנת 2000 מצוי בו מוזיאון הקולנוע.
במבנה מעלית עם קירות שקופים, המעלה את המבקרים עד למרפסת תצפית בגובה 85 מטר.
ממרפסת התצפית נראה נוף העיר וסביבותיה, עד הרי האלפים מצד אחד ושפלת נהר הפו מצד שני.
דמות המבנה מהווה סמל ולכן היא מופיעה על מטבעות האירו ונבחרה ללוגו של אולימפיאדת החורף שהתקיימה בשנת 2006 בטורינו.
משחק הדרבי בין קבוצות הכדורגל של טורינו נקרא על שם המבנה "דרבי דלה מולה".
מבנה המולה אנטונליאנה תוכנן על ידי האדריכל אלסנדרו אנטונלי (Alessandro Antonelli) (1798 - 1888) ונקרא על שמו.
הוא תוכנן להיות בית כנסת שיכיל 1,500 מתפללים, עבור יהדות טורינו, בתקופה שבה הוכרז באיטליה על שוויון בין הדתות.
בתי כנסת נוספים תוכננו באותה תקופה גם בערים אחרות: ברומא ובפירנצה.
המבנה תוכנן להיות ברוחב של 47 מטר וגובה של 66 מטר.
בניית המולה אנטונליאנה החלה בשנת 1863. במהלך הבנייה החליט האדריכל על שורה של שיפורים בתוכנית המבנה, בהם הגבהת כיפת הבניין לגובה של 113 מטר, 47 מטר מעל התכנון המקורי.
שינוי זה, יחד עם התוספת הצפויה בהוצאות הבנייה הביאו להפסקת הבנייה בשנת 1869.
בשנת 1877 החליטו יהודי טורינו להעביר את המבנה לרשות העירייה והיא מצידה העמידה לרשותם מגרש אחר לבניית בית כנסת.
העירייה החליטה להסב את המבנה למוזיאון עירוני.
בשנת 1878 נפטר מלך איטליה, ויטוריו אמנואלה השני, ומועצת העירייה החליטה כי המבנה יהיה אתר זיכרון לאומי לעצמאות איטליה (Ricordo Nazionale dell'Indipendenza Italiana).
תהליך הבנייה סבל מבעיות בנייה רבות בגלל היחס בין הבסיס הצר של המבנה למשקל הכולל של הבניין וגובהו.
הקרקע עליה נבנה המבנה הייתה של חומת העיר שנהרסה בימי כיבוש נפוליאון בסוף המאה ה-18 וטרם החזירה לעצמה את תכונות היציבות.
רעידת אדמה שהתרחשה ב-27 פברואר 1887 חייבה לבצע פעולות לייצוב המבנה.
אולם אנטונלי המשיך בעקשנות בבניה עד מותו.
הייתה אגדה כי החריקות שנשמעו מגלגלת מעלית הבנייה לא הרתיעו את האדריכל בן ה-90 שנה לעלות עליה, מפעם לפעם, על מנת לעמוד על התקדמות העבודה.
הוא לא זכה לראות בסיום הבנייה, בנו, קונסטנצה, סיים את הבנייה של המבנה בשנת 1900 וגבהו הסופי הגיע ל-167 מטר.
בין השנים 1905 - 1908 עיטר את החלק הפנימי של המבנה אניבלה ריגוטי (Annibale Rigotti).
המבנה היה לסמל העיר טורינו, המשלבת את אהבת המולדת עם גישה מתקדמת למדע ולחדשנות.
ב-11 באוגוסט 1904, פרצה רוח סערה למבנה, ופגעה באחד מקישוטי הכוכבים ונגרם שבר בקוטר של ארבעה מטר.
הוא הוחלף בחלק אחר במאי 1953. עבודות תחזוקה במבנה חייבו את פינויו בשנת 1931. בשנת 1953 סערה חזקה הפילה את בסיס החרוט לקרקע ו-57 מטר ממנו נהרסו.
בשנת 1961 הסתיים חיזוק המבנה במוטות ברזל ויציקות בטון.
יציקות הבטון זכו לביקורת על פגיעתן ביופיו של המבנה והיו אף שטענו שהם דווקא פגעו ביציבות המבנה.
בהזדמנות זו, שהתקיימו חגיגות מאה שנה לעצמאות איטליה, נחנכה בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 מעלית המובילה תוך 69 שניות למרפסת פנורמית באורך של 75 מטר.
המרפסת הפנורמית כונתה "המרפסת של העיר" (balcone sulla città).
המבנה נסגר שוב בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. המעלית הוחלפה וחלקי ביטון הוסרו וחודשו ובשנת 2000 נפתח המבנה לציבור בתור מוזיאון לקולנוע ומרפסת תצפית.
נשארו במסתורין מה היו המניעים של האדריכל בבנית מבנה שיצר כל כך הרבה בעיות בנייה.
אחת התשובות נגעה לתחום המגלומניה והשגעון ואולי מסתורין שטרם נחשף עד כה.
מאז שנת 2000 משמש המבנה למוזיאון לאומי לקולנוע (Museo Nazionale del Cinema).
סיורי הדרכה במבנה מוקדשים להכרת השלבים של יצירת סרט.
בעזרת מסמכים, מוצגים, תרשימים ותצוגות מודגמים השלבים השונים מאז שעולה הרעיון ליתר את הסרט עד לשלב בו הסרט יוצא לאקרנים.
כמו כן, בקיץ 2001 הוקם אתר אינטרנט ובו הוצב מולטימוזיאון פרויקט (MultiMuseum project).
המטרה הייתה לאפשר לציבור לחוש את הדינמיות של המציאות התרבותית המאופיינת על ידי אמנות הקולנוע.
כמו כן, האתר מדגים טכנולוגיות אחדות בתחום המולטימדיה.
ה"מולֶה" היה בשימוש בהזדמנויות נוספות:
ה"מולֶה" מופיע על צידו השני של מטבע 2 סנט של האירו
הוא היה הסמל הרשמי של משחקי החורף האולימפיים.
קומדיה רומנטית בשם אחרי חצות הלילה (Dopo mezzanotte) בבימויו של דווידה פרריו (Davide Ferrario), צולמה במבנה.
הקומדיה זכתה ל-13 הצעות למועמדות ו-7 פרסים.
הסרט הופץ באיטליה החל מ-24 אפריל 2004.
הסרט "חזיר באוויר", סרט של אנימציה, הרפתקאות, קומדיה, פנטסיה ורומנטיקה, שנקרא "פורקו רוסו" באיטלקית (Porco Rosso) וביפנית (Kurenai no buta) של הבמאי היפני הייאו מיאזאקי מצולם על רקע המולה.
הסרט משנת 1992 זכה בשלושה פרסים.
מולה בן-חיים (30 ביולי 1916 – 7 באוקטובר 1993) היה צייר ישראלי ממוצא פולני.
בן-חיים נולד בשם מולה (שמואל) קוֹשְצְ'יַאנְסקי (Kościanski) ב-1916 בעיר לידא שבפולין לחיים ופרומה לבית יוּדֶלֶביץ'.
הוא למד לימודים כלליים בבתי הספר העממי ובגימנסיה העברית "תרבות" בעיר הולדתו ולימודי מוזיקה (מנדולינה וכינור) אצל מורים פרטיים.
את צעדיו הראשונים בציור עשה כבר בילדותו אצל אמנים (האחד בשם סגל והשני בשם טאגר) שהעלו ציורי קיר על כותלי בית כנסת מקומי.
בשנת 1936, בגיל 20, התגייס גיוס חובה לצבא הפולני בחיל התותחנים.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה, בשרתו במדי הצבא הפולני, נפל בשבי הגרמני, ברח מהשבי ומצא מקלט בעיר וילנה, שהייתה תחת שלטון ליטאי ואחר כך תחת שלטון סובייטי.
בשנים 1939–1941 למד בן חיים ציור באקדמיה הממלכתית (ע"ש אנה הקדושה) בווילנה והיה פעיל כתפאורן בתיאטראות הפולניים בעיר.
עם פלישת הצבא הנאצי לברית המועצות ביוני 1941, נמלט בן חיים לאסיה התיכונה.
בראשית 1945, עם תבוסת הצבא הגרמני וראשית שחרור פולין, חזר מולה לפולין ואחר כך לווילנה, שם התארגן עם חבריו מ"השומר הצעיר" לבריחה לעבר בוקרשט בירת רומניה, משם הגיעו ידיעות על שליחים מארץ ישראל המארגנים עלייה ארצה.
במשך השנים 1945–1947 היה מהפעילים המרכזיים בארגון "הבריחה" ועלייה ב' לארץ ישראל.
ב-1947 עלה ארצה עם רעייתו המשוררת רבקה בסמן בן-חיים, הצטרף לקיבוץ המעפיל בעמק חפר, והשתתף במלחמת העצמאות ביחידה להסוואה.
לאחר המלחמה חזר במלוא המרץ והתמסר לציור.
בשנים 1952–1954 השתלם בציור במכון אבני בהדרכתם של מרסל ינקו ומשה מוקדי.
בשנים 1954–1955 למד בפריז באקדמיה גראנד שומיאר ובייחוד בתורת הפסיפס (מוזאיקה) אצל ג'ינו סווריני.
בשנים 1962–1965 שימש נספח לענייני תרבות בשגרירות ישראל במוסקבה.
בן חיים היה מזכיר איגוד אמני הקיבוצים, חבר מרכז אגודת הציירים והפסלים בישראל ואחר כך יו"ר אגודה זו (1966–1968).
בשנת 1961 הוצגה תערוכת יחיד שלו בגלריה צ'מרינסקי שבתל אביב ותערוכת יחיד בגלריה "אקספלורר" בניו יורק.
בשנים 1962–1965 הוצגו ארבע תערוכות יחיד שלו בישראל.
בן חיים השתתף בתערוכות בישראל, פריז, (המוזיאון לאמנות מודרנית), ניו יורק (מלון וולדורף-אסטוריה), בוסטון (גלריה הרולד ארנסט) וכן בעיר ליל בצרפת, תערוכת העשור במוזיאון תל אביב, המשכן לאמנות עין חרוד, מוזיאון הרצליה ועוד.
בשנת 1968 קיבל בן חיים פרס רכישה של מוזיאון תל אביב.
בשנת 1968 ביצע ציור קיר בבניין המשלחת הכלכלית הישראלית בניו יורק, וקודם לכן בשנת 1966 יצר קיר של פסיפס בבית הארחה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ברמת אביב.
בין השנים 1972–1993 היה מאמני קריית האמנים צפת.
כתב מרסל ינקו על מולה בן-חיים:
רבקה בסמן בן-חיים, די דרייצנטע שעה : לידער, צייכענונגען, (ציורים), - מולה בן-חיים, מוציא לאור : ישראל-בוך, תל אביב, תש"ס, 1999, (84 עמודים).
רבקה בסמן בן-חיים, אויף א סטרונע פון רעגן, צייכענונגען, (ציורים), - מולה בן-חיים, מוציא לאור : ישראל-בוך, תל אביב, תשס"ג, 2002, (112 עמודים).
רבקה בסמן בן-חיים, לכבוד איך און דו : לידער, א ווארט פריער, (הקדמה), - אלכסנדר שפיגלבלאט, הילע און אילוסטראציעס, (עטיפה ואיורים), מולה בן-חיים, תל אביב : ה.
לייוויק פארלאג ביים פאראיין פון יידישע שרייבערס און זשורנאליסטן אין ישראל, בית ליוויק, תשס"ו, 2006, (2 כרכים).
רוני סומק, אני עיראקי פיג'מה, (שירים), תרגום ליידיש ועריכה - רבקה באסמאן-בן חיים, ישראל רודניצקי, מעוטר בתמונות ...
של מולה בן-חיים, (עברית ויידיש עמוד מול עמוד), תל אביב : ה.
רבקה בסמן בן-חיים, על מיתר הגשם : מבחר שירים, (כותר נוסף : אויף א סטרונע פון רעגן), (תרגמו מיידיש - יוסף אחאי ...
מנדל שרל, המשפחה שלנו : והיה כי ישאלך בנך , ציורים - מולה בן חיים, מוציא לאור: דליה : מערכת, תשע"ד, 2014, (80 עמודים).
שמואל (מולה) כהן (23 ביוני 1923 – 17 בינואר 2002) היה מפקד חטיבת יפתח של הפלמ"ח, מייסד המשמר האזרחי וראש מועצה אזורית עמק יזרעאל.
כהן נולד בשנת 1923 בקובנה שבליטא ללובה ולדוד כהן.
משפחתו עלתה ארצה כשנה לאחר לידתו והתיישבה בתל אביב.
אביו, דוד, היה האחראי על הנוער העובד מטעם ההסתדרות.
בארץ נולדו לבני הזוג עוד שני ילדים.
את לימודיו עשה בבית חינוך לילדי עובדים, תיכון חדש וכפר הנוער בן שמן, בו חלק חדר עם שמעון פרס (אז פרסקי).
בנעוריו היה חבר תנועת הנוער העובד, שאביו היה ממייסדיה, ופעיל בארגון ההגנה.
עם הקמת הפלמ"ח נמנה בין חבריו הראשונים.
לאחר תקופת הכשרה יצא לקורס מפקדי כיתות ומפקדי מחלקות, בהם גם הדריך.
בשל בעיה משמעתית, הושעה מן הפלמ"ח לזמן מה, בו הוכשר גם בייצור נשק.
כאשר חזר לפלמ"ח, שימש מפקד בקורס ימאות.
לאחר מכן מונה כהן למדריך קורס מפקדי כיתות בגדוד הרביעי והיה סגן מפקד הפעולה בשרונה בליל המשטרות.
כהן צורף לגדוד השלישי כסגן מפקד הגדוד והשתתף בלחימה בצפון הארץ, כולל הפשיטה בסעסע והקרבות בנבי יושע.
במהלך הקרב על עמק הירדן פיקד על ניסיון פשיטת לילה למשטרת צמח.
גדוד זה, בצוותא עם הגדוד הראשון וכוחות נוספים נטלו חלק במבצע יפתח, בו החל קידומו המהיר, תחילה מפקד הגדוד ואחר כך מפקד החטיבה, הצעיר ביותר בצה"ל.
החטיבה בפיקודו לחמה בחזית המרכז במבצע יורם ובמבצע דני, במהלכו, בין היתר, פרץ צה"ל את הדרך לבן שמן, המוסד בו למד בנעוריו.
בהמשך לחמה החטיבה הדרום, במבצע גי"ס, בקרב חרבת מחאז ובמבצע יואב.
לאחר מבצע אחרון זה, חזרה החטיבה לצפון, ומולה כהן שימש ראש מטה פיקוד הצפון.
בעקבות השתתפותו בכנס הפלמ"ח באוקטובר 1949 בניגוד לפקודות, קיבל התראה ונזיפה והודח מתפקידו.
בשנת 1951 השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף ביוזמתו ועבר עם המשפחה לקיבוצה של רעייתו, דגניה.
בעקבות הפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד, עבר להתגורר בקיבוץ אלונים.
במהלך השנים נבחר לשמש מזכיר המשק, סדרן עבודה, מרכז המשק ובתנועה הארצית נבחר למרכז ועדת הגיוס.
ב-23 בספטמבר 1956, נפצע מולה כהן ברגלו בעת שחייל ירדני ירה על כנס ארכאולוגי ברמת רחל (מן הירי נהרגו ארבעה מיד, ועוד אחד נפטר אחר כך מפצעיו).
במהלך מלחמת יום הכיפורים סייע בידי אלוף פיקוד צפון יצחק חופי בטיפול ביישובי רמת הגולן.
לאחר המלחמה (1974), נוכח התערערות תחושת הביטחון הציבורי, מולה כהן פעל להקמת המשמר האזרחי במשטרת ישראל, בראשו עמד במשך חמש שנים, בדרגת ניצב.
בשנה הראשונה לקיומו של המשמר האזרחי התבססו כ-550 נקודות הפעלה ברחבי הארץ.
לאחר מותו של יגאל אלון יזם את הקמת "בית יגאל אלון" בקיבוץ גינוסר.
כמו כן היה מיוזמי "פרס יגאל אלון" וריכז את פעילות "פרס יצחק שדה".
בינואר 1986 נבחר לכהן בראשות מועצה אזורית עמק יזרעאל, בראשה עמד עד 1999. בתקופת כהונתו פעל לעידוד הרחבתם והקמתם של יישובים קהילתיים.
כהן נישא לחברתו תמר ליס (בת למייסדי דגניה א') ביוני 1947. נולדו להם ארבעה ילדים.
הבנים גידי (נקרא על שם חבר הטוב של מולה, גדעון (ג'וני) פלאי, שנפל בקרב על הקסטלו, ויפתח (על שם חטיבת יפתח) המשיכו להתגורר בקיבוץ.
כהן נפטר ב-17 בינואר 2002, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ אלונים.
מולוקאי הוא אי וולקני במחוז מאווי שבמדינת איי הוואי, והחמישי בגודלו באיי הוואי.
מולוקאי הוא השני בגודלו במחוז מאווי ומכונה במספר כינויים: "האי הידידותי" (Friendly Isle), "האי הכי הוואי" (The Most Hawaiian Island), "ארץ השפע" (Āina Momona).
הוא מכונה גם בשם "Moloka'i Pule O'o" שמשמעותו היא "אי של תפילות חזקות".
השם משקף את האמונה הרווחת בקרב תושביו הילידיים, שכוחן הרוחני של התפילות היה כל כך עוצמתי, עד כדי כך שלפי האגדות המקומיות, הם יכלו בעזרת תפילות לגרש פולשים זרים.
מסורת תושבי האי מדגישה את התפקיד החשוב של התפילות בהגנה על האי, אך גם בשימור התרבות, אורח החיים ומשאבי הטבע שלהם.
האי מולוקאי, כפוף למחוז מאווי ונמצא תחת סמכות מדינת הוואי בכל הנוגע למערכת השלטון.
המדינה אחראית על ניהול השירותים המרכזיים באי כגון חינוך, תחבורה (שדות תעופה ונמלים), כבישים, בריאות ומערכת המשפט.
מערכת המיסוי של מדינת הוואי היא ריכוזית ורוב המיסים שאינם מיסים פדרליים נִגְבִּים ישירות על ידי המדינה, דבר שמאפשר ניהול יעיל של השירותים באי.
מולוקאי הוא אחד מ-7 האיים המאוכלסים (הוואי, מאווי, לנאי, מולוקאי, אואהו, קוואי ונייהאו) באיי הוואי.
בשנת 1923, הגיע מספר תושביו ל-1,000 ורובם התפרנסו מדיג.
מספר התושבים מוערך בכ-8,000 איש, שחציים מתגוררים בעיר קאונאקאקאי (Kaunakakai).
בשנת 2020 התקיים באי מפקד אוכלוסין כאשר במזרח האי נמנו 4,441 תושבים.
קבוצת התושבים האתנית הגדולה ביותר מורכבת מילידי האי המתגוררים במקום דורות רבים, ואחריהם קבוצת תושבים אתנית שהם תושבים ממוצא פיליפיני.
תושבי מולוקאי עוסקים במגוון מצומצם של מקומות עבודה הכוללים משרדי ממשלה, בתי ספר ציבוריים ועסקים קטנים מקומיים.
עם זאת רוב התעסוקה באי קשורה לענפי החקלאות ולחברות חיצוניות המנהלות מטעים גדולים.
בין המעסיקים הגדולים ניתן למנות את חברת Coffees of Hawaii המנהלת מטעי קפה, ואת חברת זרעי התירס של מונסנטו (Monsanto corn seed).
בעבר שימשה Molokai Ranch, אחד המעסיקים הגדולים באי, אך פעילותה הופסקה בשנת 2008, לאחר שפיטרה כ-120 עובדים שהיוו כ-15% אחוז מכוח העבודה באי.
יתרה מכך, משפחות המתגוררות בדרום האי במשך דורות רבים, שומרות על המסורת והתרבות הייחודית של הוואי, אך נאלצות גם להתמודד עם אתגרים כלכליים רבים.
בשל ההיצע המצומצם של הזדמנויות התעסוקה, שיעור האבטלה באי גבוה ביחס לאיים אחרים במדינת הוואי, וצעירים מהקהילה נאלצים לעזוב ולעבור לעבוד באיים אחרים או ביבשת ארצות הברית.
בספטמבר 2023 ירד אחוז האבטלה באי ועמד על 1.2% לעומת 1.5% בחודש אוגוסט של אותה שנה.
נתון זה מלמד על שיפור מסוים במצב הכלכלי.
עם זאת, כמעט שליש מהמשפחות במולוקאי משתמשות בתלושי מזון, שזה פי שניים בהשוואה למקבלי תלושי המזון באי מאווי.
התלות יוצאת הדופן של תושבי האי בסיוע מחלקת הרווחה, הובילה לכך שקהילת תושבי האי קיבלה פטור מחוקי הרפורמה ברווחה שהונהגו בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון.
האי מולוקאי הוגדר על ידי שירותי הבריאות הציבוריים של ארצות הברית כאזור עם גישה מוגבלת לטיפול רפואי.
הוא מדורג בין המקומות הנמוכים ביותר מבחינת שירותי הבריאות בארצות הברית, כאשר כ-7% מתושביו אינם מבוטחים בביטוח בריאות.
מצב זה נובע בעיקר מעוני, בידוד גאוגרפי, ועלויות נסיעה גבוהות אל מחוץ לאי.
(MOHC), והוא הארגון היחיד המוסמך על ידי שלטונות הבריאות הפדרליים (FQHC) להעניק שירותי רפואה לתושבים.