tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך עבר להתגורר בעיר לובליאנה, שם שימש כמורה בבית ספר תיכון והיה אהוב על ידי תלמידיו.
בתקופה זו נחקר אורוש פעמים מספר על ידי המשטרה החשאית בחשד ששיתף פעולה עם המודיעין הבריטי והאמריקאי.
עם זאת, אשתו סיפרה בדיעבד כי בעת שהותם במריבור, זכורות לה פגישות עלומות של אורוש עם גורמי מודיעין.
ב-7 ביוני 1986, הוכר אורוש ז'ון כחסיד אומות העולם.
הטקס התקיים בשנת 1987 בלובליאנה, ובו השתתפו רוב הבנות שהציל, שהיו כבר סבתות עם ילדים, נכדים ונינים.
התעודה נמסרה לבנו איגור ושמו נחקק בקיר חסידי אומות העולם שביד ושם.
על פרס חסיד אומות העולם שהוקדש לו, חקוקות המילים "כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו".
בשנת 2012, הקימה הרשות המקומית ברדובליצ'ה, סלובניה, לוח זיכרון במקום הולדתו של אורוש ז'ון (Uroš Žun).
אורורה היא רשת של אוניברסיטאות אירופאיות שמוקדשת להשפעה החברתית של פעילותם ותרומה ליעדים לפיתוח בר קיימא, אשר נוסדה באוקטובר 2016. לאורורה יש מועצה כללית המורכבת מהרקטורים / נשיאי אוניברסיטאות אורורה - או נציגיהם הרשמיים.
המועצה הכללית מתכנסת פעמיים בשנה.
לצד המועצה הכללית, לרשת אוניברסיטאות האורורה יש ועדה של שלושה רקטורים ונשיאים המופקדים על הנהלת הרשת.
מטה הרשת ממוקם באוניברסיטת VU באמסטרדם שבהולנד.
בהתאמת מצוינות אקדמית עם רלוונטיות חברתית, אורורה זיהתה ארבעה נושאים עיקריים:
גיוון והכלה - קבוצת העבודה של אורורה בנושא גיוון והכלה מכוונת כוללת שלושה מרכיבים: (1) ליצור הזדמנויות שוות לסגל ולסטודנטים; (2) ליצור סביבת עבודה ולמידה באוניברסיטאות בה מוערכות פרספקטיבות שונות באופן מפורש (3) לנצל את היכולת לייצר יצירתיות מנקודות מבט שונות, הן בהוראה והן בחינוך.
השפעה חברתית ורלוונטיות של מחקר-נועדה להבהיר ברשת אורורה את תפקידה של האוניברסיטה בחברה ואת עמדתה ביחס לאתגרים העולמיים.
סטודנטים - רשת אוניברסיטאות אורורה מייחסת משקל רב למעורבות הסטודנטים, הן באוניברסיטאות והן כרשת.
זו הסיבה שמעורבות התלמידים ומצפינה את אחד מארבעת הנושאים המרכזיים של אורורה
חדשנות בהוראה ולמידה - אורורה יכולה לשרת את האוניברסיטאות החברות בה באופן ספציפי בהקשר של חדשנות בהוראה ולמידה, המובנת ככוללת התפתחויות בדיגיטציה של החינוך כמו גם חדשנות בתוכן ואיזון תוצאות הלמידה הקשורות לנושאים, כללים קוגניטיביים ואישיים.
נושאים נוספים הנובעים משיתוף פעולה ברשת בין־לאומית, הם:
להלן רשימת החברים נכון לשנת 2024:
הנסיכה אורורה, הידועה גם בשם היפהפייה הנרדמת, היא דמות בדיונית המופיעה בסרט האנימציה ה-16 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, היפהפייה הנרדמת (1959).
אורורה, שדובבה במקור על ידי הזמרת מרי קוסטה (בעברית על ידי השחקנית לימור שפירא), היא בתם היחידה של המלך סטפן ושל המלכה לאה.
פיה מרושעת בשם מליפיסנט מבקשת לנקום על כך שלא הוזמנה לטבילה של אורורה ומקללת את הנסיכה בכך שהיא מבשרת שהיא תמות לפני שהשמש תשקע ביום הולדתה השש עשרה על ידי דקירת אצבעה בפלך הטווייה.
נחושות למנוע זאת, שלוש פיות טובות מגדלות את אורורה כאיכרות פשוטות במטרה להגן עליה, וממתינות בסבלנות ליום הולדתה השש עשרה - ביום בו ניתן להפר את הכישוף רק בנשיקת אהבה אמיתית מהנסיך פיליפ.
אורורה מבוססת על הנסיכה באגדה של שארל פרו, "היפהפייה הנרדמת", כמו כן על הגיבורה המופיעה בגרסת האחים גרים לסיפור.
במשך שנים נאבק וולט דיסני למצוא שחקנית המתאימה לדבב את הדמות וכמעט גנז את הפרויקט לחלוטים עד שמרי קוסטה התגלתה על ידי המלחין וולטר שומאן.
עם זאת, המבטא הדרומי של קוסטה כמעט עלה לה בתפקיד עד שהוכיחה שהיא יכולה להחזיק מבטא בריטי למשך הסרט.
על מנת להתאים את הרקע המפורט חסר התקדים של הסרט, העיצוב המעודן של אורורה דרש מאמץ רב יותר ממה שהושקע אי פעם על דמות אנימציה, כאשר האנימטורים שאבו השראה מאר נובו.
הדמות אויירה על ידי מרק דייוויס בהשראת השחקנית אודרי הפבורן.
לדמות יש 18 שורות דיאלוג בלבד וזמן מסך מועט בסרט, ובכך היא הדמות הראשית המדברת הכי פחות הסרט אנימציה באורך מלא של דיסני.
כשהסרט "היפהפייה הנרדמת" יצא לאור לראשונה בשנת 1959, הוא היה לכישלון מסחרי ונקטל על ידי המבקרים, מה שגרם לאולפני וולט דיסני לא להפיק סרטי אגדות למשך שלושה עשורים.
אורורה עצמה קיבלה ביקורות שליליות על הפסיביות שלה ועל הדמיון שלה לשלגיה, והייתה לנסיכה האחרונה של דיסני, עד שאריאל, הדמות הראשית בסרט "בת הים הקטנה", הגיעה בשנת 1989, כ-30 שנה מאוחר יותר.
עם זאת, קוסטה קיבלה תשבחות על עבודת הדיבוב שלה את הדמות והמשיכה בקריירה כזמרת אופרה לאחר הסרט.
מבחינה כרונולוגית, אורורה היא הנסיכה השלישית של דיסני.
השחקנית אל פנינג מגלמת את אורורה בגרסת הלייב אקשן של הדמות בסרט "מליפיסנט" משנת 2014, חידוש של סרט האנימציה המקורי מנקודת מבטה של הדמות מליפיסנט.
פנינג חזרה על דמותה בסרט "מליפיסנט: אדונית הרשע", שמתרחש חמש שנים לאחר הסרט הראשון.
אורורה אוסטרליס היה "הספר הראשון שנכתב, הודפס, צויר ונכרך אי פעם באנטארקטיקה".
אורורה אוסטרליס נכתב במהלך המסע הקיסרי הבריטי לאנטארקטיקה או משלחת נמרוד (1908–1909) בראשות ארנסט שקלטון.
הספר הופק כולו על ידי חברי המשלחת, נערך על ידי שקלטון, אויר בעזרת ליטוגרפיות ותחריטים על ידי ג'ורג' מרסטון, הודפס על ידי ארנסט ג'ויס ופרנק ווילד, ונכרך על ידי ברנרד דיי.
הפקת אורורה אוסטרליס הייתה אחת הפעילויות התרבותיות ששקלטון עודד בזמן שצוות המשלחת נשארה יתר על המידה בכף רוידס באי רוס שבמצר מקמרדו, כדי להבטיח ש"הרוח הרעה המכונה 'שיעמום קוטבי' לא תפקוד אותנו לעולם".
מכיוון שהעותקים של "אורורה אוסטרליס" לא היו ממוספרים, לא ברור בדיוק כמה הופקו; ההערכה היא שנוצרו מאה עותקים, מהם פחות משבעים נמכרו.
העותקים של הספר מזוהים לעיתים קרובות על ידי השבלונות המקוריות בחלק הפנימי של הכריכות, שהיו עשויות מלוחות עץ.
שאקלטון אולי התכוון במקור למכור עותקים של הספר בשובו מאנטארקטיקה, אך במקום זאת כולם חולקו בין חברי המשלחת ונמסרו ל"ידידי ומכרי המשלחת" אחרים.
אורות היא שכונה במזרח תל אביב-יפו הממוקמת ממזרח ליד אליהו, ברובע 9. השכונה נחשבת לשכונת-משנה של כפר שלם.
שמה הנוכחי של השכונה הוכרז בינואר 2011. בשכונה ישנן כ-300 משקי בית, והדירוג הסוציו-אקונומי עומד על כ-13 מתוך 20. 9.8% מתושבי העיר הם אקדמאים.
גיל החציוני בשכונה הוא 65, הגבוה ביותר בעיר.
בשטח השכונה ממוקמת מכללת אורט סינגאלובסקי.
אורות הוא אלבום הבכורה של החזן והזמר החסידי ישראל אדלר.
האלבום יצא בשנת 2016 והוא כולל 10 רצועות, האלבום הופץ על ידי רשת חנויות הספרים אור החיים, גרינטק, לחיים הפקות ועוד.
באלבום לחנים של משולם גרינברגר, פינקי ובר, מאיר אדלר וביצוע קאבר לשיר "משה ואהרון" של הרב שלמה קרליבך ועיבוד מוזיקלי של משה לאופר, יובל סטופל, יהודה גלילי, מאיר אדלר ואופיר סובול.
בשיר "ותיק" הצטרף לישראל לדואט אביו החזן חיים אדלר.
בדצמבר 2014 יצא הסינגל הראשון מהאלבום תחת שם הנושא של האלבום "אורות".
יולי 2016 הוציא את הסינגל-קליפ השני מתוך האלבום יחד עם מקהלת מלכות, הקליפ צולם בציריך בשווייץ.
במרץ 2022 הוציא אדלר קליפ לשיר "א חתונה אין שטעטל" מתוך האלבום.
לשיר "תינוקות של בית רבן" בלחן של משולם גרינברגר גרסת לייב של אדלר, יחד עם יואלי דיקמן, מקהלת מלכות ומקהלת "קול הנערים".
לשיר אזכרה בלחן של פינקי ובר על מילותיו של ה'דמשק אליעזר' תלמידו של הייטב לב גרסת לייב באירוע סיום סדר נזיקין במסגרת הדף היומי של ארגון דרשו בווינה.
לשיר יצא גם קאבר על ידי מלחין השיר פינקי ובר.
ילדי הפלא עזריאל ברגר, משה יהודה עקשטיין
אורורו (בספרדית: Oruro) היא העיר החמישית בגודלה בבוליביה ובירת מחוז הקרוי על שמה.
העיר נוסדה ב־1 בנובמבר 1606 בשם ריאל וילה דה סן פליפה דה אוסטריה על שמו של פליפה השלישי, מלך ספרד.
היא שימשה כמרכז לכריית כסף אך לאחר זמן מה ננטשה עקב הידלדלות המחצב באזור.
העיר הוקמה מחדש בסוף המאה ה־19 כמרכז לכריית בדיל, אך ההתיישבות פחתה פעם נוספת עקב הידלדלות המחצב.
עקב מיקומה של העיר באלטיפלאנו (רמה בהרי האנדים), גובהה הממוצע עומד על 3,735 מטרים מעל פני הים.
היא נמצאת במזרח מחוז אורורו.
מדרום לה נמצאים שני אגמים: אגם פופו ואגם אורו אורו .
העיר נמצאת כ־110 קילומטרים מדרום־מערב לקוצ'במבה וכ־200 קילומטרים מדרום־מזרח ללה פאס, עיר הבירה בפועל של המדינה.
הגבול עם צ'ילה מרוחק מעט יותר מ־200 קילומטרים מערבה.
האקלים בעיר מוגדר כאקלים ימי (Cwb לפי שיטת קפן) הגובל באקלים צחיח למחצה.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 845.6 מילימטרים.
הטמפרטורות הממוצעות בעיר יחסית נמוכות, אך הן עלולות לעלות אל מעל ל־30 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורות עלולות לרדת אל מתחת ל־0 מעלות צלזיוס בעיקר באמצע השנה.
החודשים דצמבר–מרץ הם הגשומים ביותר, במהלכם יורדת לרוב מעל מחצית כמות המשקעים השנתית הממוצעת.
בעיר ממוקם נמל התעופה חואן מנדוסה ולו מסלול טיסה בודד באורך 4 קילומטרים.
ישנה טיסה קבועה של חברת התעופה בוליביאנה דה אביאסיון לקוצ'במבה.
בעיר חולפים תוואי מסלולם של שני קווי רכבת: מלה פאס לקוצ'במבה ומהעיר דרומה עד למשולש הגבולות ארגנטינה–בוליביה–צ'ילה.
בעיר ובסביבתה חולפים מספר כבישים.
כביש 1, המתחיל בדרום בגבול עם ארגנטינה, ממשיך לפוטוסי, חוצה את העיר וממשיך צפונה ללה פאס.
כביש 4, החוצה את המדינה ממערב למזרח – מהגבול עם צ'ילה דרך קוצ'במבה וסנטה קרוז לגבול עם מדינת מאטו גרוסו דו סול בברזיל – עובר כ־20 קילומטרים מצפון לעיר.
כביש 6, המוביל לעיר הבירה הרשמית סוקרה ולגבול עם פרגוואי.
כביש 12, המוביל לגבול בוליביה–צ'ילה.
בעבר, כלכלת העיר התבססה בעיקר על כריית מחצבים.
מסוף המאה ה־20 התיירות באזור שגשגה והפכה לענף כלכלה חשוב גם כן.
כלכלת העיר צמחה גם בעקבות הקשרים הטובים עם צ'ילה, המדינה השכנה: דרך העיר עברו מוצרים וסחורות שיוצאו דרך הנמלים בערים הצ'יליאניות איקיקה ואנטופגסטה לרחבי העולם.
בנוסף, הודות לסלילת כבישים מואצת באזור, העיר משמשת כתחנת ביניים למעבר סחורות מנמל העיר סנטוס בברזיל אל לה פאס.
בעיר מתקיים (בחודשים פברואר–מרץ) ה"קרנבל דה אורורו" .
באורורו יושבת גם תזמורת סימפונית הקרויה על שמה .
באורורו ממוקמת אוניברסיטה טכנית הקרויה על שמה .
בעבר היה באזור בית ספר לדוברי גרמנית עקב המספר הגדול של גרמנים שהתגוררו באזור, שרובם היו מהגרים שהגיעו לעבוד במכרות.
אורוש קאביץ' (בסרבית: Урош Кабић; נולד ב-1 בינואר 2004 בנובי סאד שבסרביה ומונטנגרו) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת OFK בלגרד מליגת העל הסרבית.
קאביץ' גדל במחלקת הנוער של וויבודינה נובי סאד.
הוא ערך 44 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסרבית, בהן הבקיע שני שערים.
ב-23 ביולי 2023 חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית.
ב-1 בפברואר 2024 הושאל לטורינו עד לסוף העונה.
אורורצרטופס (שם מדעי: Auroraceratops; מילולית: "פרצוץ מקורנן השחר") הוא סוג דינוזאור קטן בן לסדרה בעלי אגן דמוי עוף שחי בתחילת הקרטיקון לפני 122.46-112.03 מיליון שנה מימינו.
הוא מקרוביו הקדומים של הצרטופסיים.
ממצאי המאובנים שלו התגלו בקבוצת האתרים Xinminbao Group שברכס Mazong Mountain שבגאנזו בצפון-מזרח סין.
נמצאו באתר יותר מ-8 שלדים שלו.
משמעות שמו הוא: "פרצוף מקורנן השחר", עקב היותו עתיק יחסית לקבוצת הצרטופסים וכן על שם דון דודסון, אשתו של החוקר פיטר דודסון שעזר לתאר אותו.
דינוזאור זה היה בעל חרטום ארוך יחסית וגולגולת באורך 20 ס"מ.
הוא היה דו-רגלי באורך של 1.25 מטר, גובה ירכיים של 44 ס"מ ומשקל של 15 ק"ג בקירוב.
הוא היה אוכל צמחים בעל שיניים חזקות כולל זוג ניבים בולטות מתחתי הלסת העליונה.
מאחורי הראש הייתה עטרה קטנה יחסית עם מספר זיזים שעזרה להילחם עם יריבים, ופחות התאימה ללחימה בטורפים.
אורורה הוא מחשב-על, שנבנה בחסות מחלקת האנרגיה של ארצות הברית (DOE) ותוכנן על ידי החברות אינטל ו-Cray עבור המעבדה הלאומית ארגון.
ביוני 2024 דורג כמחשב העל השני במהירותו בעולם, ובנובמבר 2024 ירד למקום השלישי.
ב-2019 הוערכה עלות המחשב ב-500 מיליון דולר.
אוליבייה פרנזה (Olivier Franza) הוא האדריכל הראשי והחוקר הראשי של התכנון הזה.
בשנת 2013 מחלקת האנרגיה של ארצות הברית הציגה את החזון שלה למחשב-על עם מהירות של אקסהפלופס אחד עד שנת 2020. אורורה הוכרז לראשונה ב-2015 והשלמתו תוכננה ל-2018. היא הייתה צפויה להיות בעלת מהירות של 180 פטהפלופס, שהיא בקירוב מהירותו של מחשב העל Summit.
אורורה נועד להיות מחשב העל החזק ביותר בזמן השקתו ולהיבנות על ידי Cray עם מעבדי אינטל.
מאוחר יותר, בשנת 2017, אינטל הודיעה שהשלמת אורורה תדחה ל-2021 אך תעלה לאקסהפלופס אחד.
במרץ 2019 הודיעה מחלקת האנרגיה שהיא תבנה את מחשב העל הראשון עם ביצועים של אקסהפלופס אחד בארצות הברית ב-2021.
באוקטובר 2020 הודיעה מחלקת האנרגיה כי אורורה יתעכב שוב בשישה חודשים נוספים, ולא יהיה עוד מחשב אקסהפלופס הראשון באצות הברית.
בסוף אוקטובר 2021 הודיעה אינטל כי אורורה יעלה במהירותו על שני אקסהפלופס בחישוב בדיוק כפול.
התקנת המערכת הושלמה ב-22 ביוני 2023.
במאי 2024 הופיע אורורה במקום השני ברשימת מחשבי העל טופ500, עם ביצועים של 1.012 אקסהפלופס, מה שסימן את הכניסה השנייה של מערכת בעלת ביצועי אקסהפלופס לרשימה זו.
אורורה עדיין צפוי לעבור את המהירות של שני אקסהפלופס כשהמערכת כולה תהפוך למקוונת ויבוצעו בה אופטימיזציות, ותעבור את כמחשב העל מספר 1 ב-Top500, שכן אופטימיזציה של מחשבי העל יכולה להוביל לשיפורי ביצועים משמעותיים.
שימושי אורוה כוללים מחקר על היתוך גרעיני, טכנולוגיות דלות פחמן, חלקיקים תת-אטומיים, סרטן וקוסמולוגיה.
הוא ישמש גם לפיתוח חומרים חדשים שיהיו שימושיים עבור סוללות ותאים סולאריים יעילים יותר.
פעילות זו אמורה להיות זמינה לקהילה המדעית הכללית.
לאורוה יש 10,624 צמתים, כאשר כל צומת מורכב משני מעבדי Intel Xeon Max, שישה GPUs מסדרת Intel Max וארכיטקטורת זיכרון מאוחד, המספקים עוצמת מחשוב מרבית של 130 טרהפלופס לצומת.
יש לו כ-10 פטה-בייט של זיכרון ו-230 פטה-בייט של אחסון.
לפי ההערכות, המכונה צורכת כ-60 מגוואט.
לשם השוואה, המחשב המהיר ביותר בעולם כיום, פרונטיר, צורך ב-21 מגוואט בעוד Summit צורך כ-13 מגוואט.
פרנצ'סקו רוג'רו (באיטלקית: Francesco Roggero; נולד ב-9 באוקטובר 1984), ידוע בשם הבמה אורורו בוראלו (באיטלקית: Auroro Borealo), הוא זמר, פזמונאי ושחקן איטלקי.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היה חבר בכמה להקות, דוגמת סופרמיצ'י דל'אקטה סבארצינה, איל קולו די מריו ודה רוצו קריו.
בשנת 2017 החל את הקריירה שלו כסוליסט תחת שם הבמה שלו, והוציא את אלבום הבכורה Singoloni.
הוא הופיע בפסטיבלים מרכזיים כגון "מי אמי" ו"אלבורי", והמשיך להופיע ברחבי איטליה.
ב-2019 הוציא את האלבום Adoro Borealo, שבו שיתף פעולה עם אמנים כמו רוג'רו דה אי טמידי וג'ונסון רג'רה.
בשנת 2020 הוציא את האלבום Implacabile והמשיך להופיע באירועים שונים, כמו באלקטרז במילאנו יחד עם להקת פאנקראס.
באותה שנה, ייסד את חברת התקליטים "טאלנטו" יחד עם לוקה די קטאלדו מההרכב וירד בלום, והם הוציאו יחד אלבום תחת השם Sumeri.
ב-2022 פרסם את המיני-אלבום הראשון שלו, EH.
במרץ 2023 הוציא את אלבומו החמישי Aurora Boreale, שכלל את הסינגלים "Ti amo" ו-"Brutto dappertutto", ויצא לסיבוב הופעות בשם "Tour NON negli stadi".
בפברואר 2024 השתתף בוראלו עם מרטלי בתחרות Una Voce per San Marino עם השיר "Giù dal pero".
הם שובצו להתחרות במקצה הרביעי, ונכשלו בניסיון להעפיל לגמר.
אורושי-אה (ביפנית: 漆絵, תרגום מילולי: תמונת לכה) מתייחס לשלוש טכניקות שונות באמנות יפנית.
למרות שאורושי-אה מזוהה בעיקר עם הדפסי עץ בסגנון האוקיו-אה, המונח אורושי-אה אינו בלעדי למדיום זה.
המונח יכול להתייחס גם לציור ועיטור בלכה על עצמים תלת-ממדיים - קופסאות, כלים, חפצי אמנות, וציורים מסורתיים על נייר או משי בהם נעשה שימוש ידני בלכה.
בהדפס עץ יפני, אורושי-אה מתייחס בדרך כלל לטכניקת צביעה ידנית.
הדפסת עץ יפנית נעשתה כך.
האמן חורט ציור על גוש עץ, את החלקים החקוקים צובעים בדיו או בחומר צבעוני, כולל לעיתים לכה, לוחץ על הדף מעל לוח העץ, וכך נוצרה ההדפסה.
כאשר מדפיסים בלכה, יש למרוח אותה על לוח העץ, ואז להדפיס באמצעותו – כלומר, הלכה מועברת אל הנייר דרך תהליך ההדפסה.
בשיטת אורושי-אה במקום לעבור דרך לוח הדפסה, הלכה נמרחה ישירות ביד על הנייר לאחר ההדפסה או אפילו בלי קשר להדפסה.
כלומר, הציור או האלמנטים המבריקים נעשו במכחול – ידנית, כמו ציור.
משמעות הדבר הייתה שתמונות אורושי-אה יכלו להיות צבעוניות יותר מרוב ההדפסים של התקופה.
חמישה צבעים היו זמינים כאשר הטכניקה פותחה לראשונה; חום, צהוב, ירוק, אדום ושחור.
בנוסף ללכה צבעונית, צבעי זהב יושמו לעיתים על עבודות אורושי-אה באמצעות עלי זהב ואבקות.
מריחת הלכה הידנית, לרוב לא שימשה ליצירת ההדפס כולו, אלא רק לשיפור אלמנט מסוים, כמו אובי או שיער של דמות, כדי להעניק לו ברק ולהפוך את התמונה ליוקרתית יותר באופן כללי.
הדפסי אורושי-אה עשויים לכלול גם שימוש בנציץ, אבק מתכת ואלמנטים אחרים אשר שיפרו את המראה, האיכות והערך של העבודות.
הטכניקה הייתה פופולרית ביותר ביפן של תחילת המאה ה-18, בתקופת אדו, וניתן לראות אותה בעבודותיהם של אמנים רבים באותה תקופה.
האמן שיבאטה זשין (1807–1891) ידוע בחידושיו בתחום זה, ויש הסבורים שהוא הראשון שהשתמש בלכה לא רק כאלמנט דקורטיבי בצביעת קופסאות, רהיטים וכלי חרס אלא כמדיום למגילות מצוירות.
זשין התנסה רבות בחומרים שונים, אותם ערבב עם לכה כדי ליצור מגוון אפקטים, כולל הדמיית מראה של מתכות שונות (ברזל, זהב, ברונזה, נחושת), וחיקוי המרקם של צבעי שמן מערביים.
אמנים נוספים שהתבלטו בשימוש בטכניקה כוללים:
טוריי קיונובו הראשון (1664–1729) ממיסדי אסכולת טוריי.
טוריי קיומאסו, חבר נוסף באסכולת הטוריי, יצר גם הוא חמישה אורושי-אה פיגמנטיים.
אמן אחר, נישימורה שיגנאגה, השתמש באבקת פליז בכמה.
אוקומורה מסאנובו התנסה וחידש טכינקות שונות בסגנון האוקיו-אה, בכלל זה התנסה באורושי-אה.
אורז (שם מדעי: Oryza) הוא דגן המשמש כמזון העיקרי עבור יותר ממחצית אוכלוסיית העולם בייחוד באסיה ובאפריקה.
גידול האורז מתאים במיוחד למדינות בהן עלות העבודה נמוכה והמשקעים רבים, מכיוון שגידול אורז דורש עבודה רבה ומים רבים.
אורז הוא הגידול השלישי בתפוצתו בעולם, אחרי תירס וחיטה.
האורז בוית בסין לפני בסביבות שנת 7800 לפני הספירה.
ובמהלך השנים הפך למרכיב נפוץ בתרבויות רבות ברחבי העולם.
בשנת 2023 יוצרו 800 מיליון טונות אורז, מה שמציב אותו בגידול מקום שלישי בעולם אחרי קנה סוכר ותירס.
רק כ־8% מהאורז נסחרים בשוק הבינלאומי.
סין, הודו ואינדונזיה הן הצרכניות הגדולות ביותר של אורז.
חלק ניכר מהאורז המיוצר במדינות מתפתחות אובד לאחר הקציר בשל גורמים כגון הובלה ואחסון לקויים.
גרגר אורז יבש עובר תהליך ניקוי להסרת השכבות החיצוניות; בהתאם למידת ההסרה מתקבלים מוצרים הנעים בין אורז מלא לאורז לבן.
חלק מהאורז עובר תהליך של חליטה מוקדמת (פרבּוֹילינג) כדי להקל על הבישול.
האורז אינו מכיל גלוטן, הוא מספק חלבון אך לא את כל חומצות האמינו החיוניות הנדרשות לבריאות תקינה.
האורז גדל לרוב בשדות המכונים "פאדיז" (שלוליות רדודות שעומקן בדרך כלל 15 ס"מ) שבהן מקפידים על עומק המים המתאים.
שדות אורז משמשים לעיתים גם כמצע לגידול דגי מאכל או אף צפרדעים למאכל, כמקור לחלבון.
החקלאים מנצלים את עמידות צמח האורז למים: שפע המים בשדה מונע צמיחת עשבים שוטים בשדה, על חשבון המשאבים הנחוצים לאורז.
כאשר האורז השתלט על חלקת השדה, ניתן להוציא את המים כהכנה לקציר.
כך מגדילות השלוליות את היבול, למרות שניתן לגדל את האורז גם באדמה יבשה, בעזרת משמידי עשבים כימיים.
ישנם זני אורז שמסוגלים לגדול במים שעומקם מגיע עד ל-2 מטרים, זנים אלו מכונים "אורז צף".
שדות אורז הם בית גידול חשוב גם לציפורים כמו אנפות וסבכי, כמו גם דו-חיים ונחשים.
אלו מהווים גורם חשוב בהדברת חרקים מזיקים, ולעיתים האיכרים אוכלים גם אותם.
בין אם בשדות לחים ובין אם באדמה יבשה, האורז זקוק לכמות גדולה של מים בהשוואה לגידולים אחרים.
במקומות מסוימים ישנה מחלוקת ציבורית סביב גידול האורז, כמו למשל בארצות הברית ובאוסטרליה, שם מגדלי האורז מנצלים 7% ממשאבי המים של המדינה כדי לייצר רק 0.02% מהתל"ג.
עם זאת, במדינות בהן ישנן עונות גשמים וטייפונים, משמשים שדות האורז דווקא כאמצעי לשמור על מאזן מים יציב וכדי למנוע משיטפונות להגיע לרמה מסוכנת.
על רקע התחממות כדור הארץ החלו בגולן בשנת 2023 לגדל אורז בהשקיה בטפטוף.
מכיוון שרוב מגדלי האורז בעולם הם חקלאים קטנים בגיל ממוצע של 70-80, עלול לפרוץ מחסור באורז {הבהרה}.
מחירו בסין, בהודו ובווייטנאם מפוקח ומערכת הטפטוף יקרה מדי לחקלאים הקטנים.
חברות ההשקיה הגדולות מעדיפות בינתיים גידולים חקלאיים אחרים.
האורז תורבת שלוש פעמים בשלוש יבשות שונות.
המין הראשון שתורבת הוא האורז האסייתי (Oryza Sativa) שמקורו בסין.
מין זה הוא גם המין הנפוץ ביותר למאכל היום.
משם האורז האסייתי התפשט להודו ומערבה לדרום אירופה ולאפריקה.
בנוסף, באפריקה תורבת מין נוסף המכונה "אורז אפריקאי" (Oryza glaberrima).
באמריקה הדרומית תורבת מין נוסף של אורז אך זה נכחד בעקבות הגעת האירופאים לאמריקות והבאת האורז האסייתי עמם.
האורז האפריקאי משמש היום כמעט רק במערב אפריקה, וגם שם הוא הוחלף כמעט לחלוטין במינים של אורז אסייתי.
הוא משתמר בעיקר בזכות הסנופו דיאולה הרואים בו צמח מקודש ומשמש לטקסיהם.
גידול האורז החל ביפן בתקופת יאיואי.
בארץ ישראל קיימות עדויות לגידול אורז סביב ים כנרת ואגם החולה החל מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל.
חוקר אחר מעריך שגידול האורז בארץ החל בתקופה הרומית הקדומה והובא לאזור על-ידי איכרים יהודים.
בראשית המאה ה-2 בערך נחלקו התנאים במעמד האורז בפסח.
התוצר המקומי היה אורז בעל גרעין גדול.
אסף הרופא (ארץ-ישראל, המאה ה-6) מזכיר את האורז הלבן והאדום וכן לחם אורז בין מיני הדגן והקטניות.
במאה העשירית מציין הגאוגרף המוסלמי מוקדסי את האורז הגדל בעמק בית שאן בין גידולי היצוא של הארץ.
גידול האורז באזור נמשך גם בתקופה הממלוכית ובתקופה העות'מאנית.
בתקופת שלוש עשרה המושבות, דרום קרוליינה וג'ורג'יה היו עשירות בשדות אורז שעובדו על ידי עבדים שהובאו מאזור סנגמביה במערב אפריקה.
כאשר הגיעו עבדים לנמל צ'ארלסטון, דרכו נכנסו לאמריקה 40% מסך כל העבדים, נמכרו עבדים מאזור זה של מערב אפריקה במחירים הגבוהים ביותר בשל העובדה שכבר היו מיומנים בעיבוד אורז.
מיומנותם עזרה לשגשוג שדות האורז בג'ורג'טאון, צ'ארלסטון וסוואנה.
העבדים לימדו את החקלאים כיצד להקים סוללות בביצות ולהציף את השדות מדי פעם.
בתחילה נטחן האורז ביד בעזרת מחבטי עץ, ואז נופה בסלי קש (שהכנתם הייתה אומנות נוספת שהביאו איתם העבדים).
המצאת מטחנת האורז הגדילה את רווחיות היבול, והוספת כוח המים כדי להניע את המטחנות בשנת 1787 על ידי בונה הטחנות ג'ונתן לוקס, הייתה צעד נוסף קדימה.
גידול האורז בדרום-מזרח ארצות הברית הפך לרווחי הרבה פחות עם אובדן כוח העבודה של העבדים לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית, ונעלם כליל בתחילת המאה ה-20.
סין היא היצרנית הגדולה בעולם של אורז והיא מייצרת כ-200 מיליון טון בשנה.
גידול האורז בסין גדל בכ-50% במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20, בעיקר עקב הצלחת המחקר של יואן לונגפינג.
במאה העשרים ואחת, בעקבות ההתחממות הגלובלית, בסין פיתחו זני אורז עמידים בפני מי ים.
ב-14 ביוני 2023 פורסם בכתב העת "Nature" כי חוקרים השתמשו בגישה חדשה לעריכת גֵנים המבוססת על מערכת קריספר, וייצרו אורז שעמיד בפני מחלות קשות ומניב כמויות גדולות של יבול.
בספטמבר 2025 דווח על יבול האורז הראשון בבריטניה.
כיום קיימים 2 מינים של אורז מבוית.
הנפוץ ביותר הוא האורז האסייתי (Oryza Sativa) ובמערב אפריקה קיים גם האורז האפריקאי המשמש למטרות פולחניות בלבד.
לאורז האסייתי מספר רב של זנים.
נהוג לחלק את הזנים לשתי קבוצות - קבוצת אינדיקה הנפוצה יותר וקבוצת ג'פוניקה (או סיניקה) המזוהה עם המטבח של מזרח אסיה (אם כי מנות אירופאיות מפורסמות, למשל ריזוטו, גם עושות שימוש בזנים אלו).
נהוג לחלק את המינים לפי צורת הגרגר, כאשר מיני ג'פוניקה לרוב נקראים "אורז עגול" בעוד זני אינדיקה "אורז ארוך", אך ישנם מינים עגולים וארוכים בשני הזנים, ולכן חלוקה זו אינה מדויקת.
ישנם מינים מסוימים של אורז ג'פוניקה שהושבחו כדי להציג דביקות גבוהה במיוחד, מינים אלו מכונים לרוב אורז דביק, וגם זנים אלו יכולים להופיע בגרגר עגול או גרגר ארוך.
בהודו ובמערב מגדלים בעיקר מיני אינדיקה (פרט לאורז ארבוריו ודומיו המשמשים להכנת ריזוטו).
בהודו מגדלים בסמטי ארוך-גרעין (אותו מגדלים בצפון המדינה), פטנה בעל אורך גרעין בינוני, ומסורי קצר-הגרעין.
סוג אחד, אותו ניתן להשיג במדינת קרלה בדרום הודו נקרא בדרך כלל באנגלית boiled rice (אורז מורתח).
מכינים אורז זה על ידי הרתחתו זמן קצר לאחר שהוא נאסף, בסירים ענקיים, בדרך כלל מעל אש קליפות אגוזי קוקוס, כדי להשמיד פטריות או כל זיהום אחר.
לאחר ההרתחה מייבשים את האורז, ורק אז מסירים את הקליפה.
בשנת 2000 פורסם מחקר שבו המדענים אינגו פוטריקוס ופיטר באייר הנדסו גנטית אורז עשיר בבטא-קרוטן, המומר בגוף האדם לוויטמין A, מה שגרם לאורז לקבל גון זהוב ומכאן שמו: "אורז זהוב" (באנגלית Golden Rice).
למרות שפותח למטרות הומניטריות ויכול לעזור בהפחתת תמותה עקב חוסר בוויטמין A, הוא נתקל בהתנגדות של ארגוני סביבה המתנגדים לשימוש בהנדסה גנטית.
הגנום של שני זני האורז הנפוצים ביותר, "אינדיקה" ו"ג'פוניקה" פורסם באפריל 2002.
הכנת הקרקע: החקלאים חורשים את האדמה ומציפים אותה במים (בשדות אורז מוצפים) או מגדלים באדמה יבשה (למשל, באורז הררי).
זריעה: זורעים זרעי אורז ידנית או במכונות זריעה.
גידול: האורז גדל במשך כ-3–6 חודשים, תלוי בזן.
במהלך התקופה, מקפידים לשמור על רמות מים נכונות, להדביר מזיקים ולעיתים להוסיף דשן.
שיבולי האורז נקצרים כאשר הן מצהיבות והגרגרים התקשחו והבשילו במלואם, בדרך כלל 105–150 ימים לאחר הזריעה, תלוי בזן ובתנאים הסביבתיים.
תהליך הקציר כולל חיתוך, איסוף ולעיתים קרובות גם דיש - כלומר הפרדת גרגרי האורז מהשיבולים.
במדינות רבות, במיוחד באזורים מתפתחים, הקציר נעשה ידנית בעזרת מגלים או סכינים.
במדינות מתועשות יותר נעשה שימוש בקוצרים מכניים גדולים.
מיד לאחר הקציר יש לייבש את האורז כדי להקטין את תכולת הלחות שלו ולמנוע נבילה, קלקול או איבוד טעם.
נעשה במשך כמה שעות במכונות גדולות עם אוויר חם.
הטמפרטורה המבוקרת ויש שליטה בלחות.
התוצאה היא אורז בעל איכות קבועה ואחידה.
במדינות לא מתועשות משתמשים בייבוש טבעי בשמש.
זאת עקב מחסור באמצעים טכנולוגיים.
האורז נפרש על יריעות או על אספלט.
הדבר אפשרי במדינות בעלות אקלים טרופי עם שמש חזקה.
זה נפוץ בהודו, בנגלדש, מיאנמר, וייטנאם, קמבודיה, ניגריה, סנגל, פרו, הונדורס וקובה.
לעיתים ניתן לראות בהן נתיב שלם של כביש עליו נפרס האורז בבוקר ונאסף בערב.
ייבוש טבעי יביא למרקם לא אחיד ולטעם טבעי (אדמה).
כדי למנוע קלקול עקב אורז שאינו מיובש טוב נהוג במדינות אלה לא לאגור אותו לאורך זמן ולאכול אותו יחסית סמוך לקציר.
הגרגרים מנוקים מאבק, קש, אבנים ושאריות אחרות.
הסרת קליפת האורז הקשה על ידי מכונה שנקראת Huller .
בשלב זה מתקבל אורז חום המצופה בשכבת סובין עשירה בסיבים תזונתיים, בויטמינים מקבוצת B, במגנזיום, אבץ וברזל ובנוגדי חמצון.
אורז חום משמש למנות בריאות, לייצור דגני בוקר, חטיפי אנרגיה, קמח אורז חום, חלב אורז, דייסה לתינוקות ועוד.
אם רוצים אורז לבן מסירים את שכבת הסובין במכונת ליטוש.
התוצר בעל ערך תזונתי נמוך יותר אלא אם מוסיפים ויטמינים ומינרלים.
כאמור, ניתן להוסיף לאורז שעבר ליטוש חומרים מזינים - ויטמינים ומינרלים.
האורז ממויין לפי גודל, איכות (שלם או שבור), משקל ודרגת ניקיון.
יש מפעלים העושים סינון בצילום אופטי.
לרוב, מלטשים את זרעי האורז כדי להסיר את הקליפה החיצונית של הגרעין, מה שיוצר אורז חום.
ניתן להמשיך בתהליך זה ולהוריד את שארית הקליפה וכך ליצור אורז 'לבן'.
את האורז הלבן ניתן לצבוע בגלוקוזה או באבקת טלק, לבשלו למחצה, או לעבדו לקמח.
את השכבה השומנית הפנימית, המכונה "נוקה" (nuka), מחממים לשם הסרת רוב השמן ואז היא משמשת להכנת ירקות מוחמצים.
את זרעי האורז המעובדים מרתיחים או מאדים כדי להופכם לאכילים, אז ניתן לטגנם בשמן או בחמאה.
בנוסף ישנו אורז תפוח, המיוצר בתהליך הדומה להכנת פופקורן, המשמש להכנת פריכיות אורז ודגני בוקר.
אורז משמש מרכיב בסיסי במאכלים רבים, בתערובת עם מרכיבים נוספים, צמחיים או בשריים.
בין מאכלי האורז: ג'מבליה, צ'לאו, פאייה, מג'דרה, אבס קון ארוז, פייז'ואדה, פילאף, פודינג אורז, ריזוטו, סושי, אטריות אורז, אוניגירי, וארנצ'יני.
משקאות שבסיסם אורז הם: רקשי, סאקה, לאו לאו, סוג'ו, חלב אורז, וסוגים מסוימים של באיג'יו וחואנגג'יו.
כמו כן ישנו שמן המופק מאורז - שמן סובין אורז.
ב-16 בדצמבר 2002 הכריזה העצרת הכללית של האו"ם על שנת 2004 כשנת האורז הבינלאומית.
בגמרא במסכת ברכות (דף לו) יש מחלוקת, לדעת רב ושמואל ברכתו שהכל ולדעת ברייתא המובאת שם ברכתו מזונות.
להלכה: אורז חי ברכתו האדמה.
אורז מבושל - פסק השולחן ערוך שברכה ראשונה היא מזונות, ברכה אחרונה בורא נפשות.
ולדעת הרמ"א רק אם בשלו עד שנמעך ברכתו מזונות, אבל אם לא נמעך, ברכתו "אדמה".
ובמשנה ברורה כתב שמספיק שנמעך קצת בשביל זה ורק אם הם שלמים לגמרי בורא פרי האדמה, וכתב גם שאולי מספיק שהוסרה הקליפה כמו באורז שלנו בשביל לברך מזונות.
בעבר, היו מצויים באורז (ובקטניות נוספות) שרצים שהגיעו מהשדה או מהמחסנים בהם אוכסנו.
בעקבות זאת פסקו רבים מרבני ישראל שלפני בישול האורז יש לברור אותו ולוודא שהוא נקי מחרקים.
אך כיום שהיבול הפך להיות משובח יותר ומאוחסן במקומות נקיים וקרירים יותר ולמשך זמן קצר, קטנו הסיכויים למצוא באורז שרצים.
ולכן פסקו רבים שאורז הנארז ונמכר על ידי חברות אמינות לא מצריכים בדיקה וברירה לפני הבישול.
אמנם בצריכת אורז בתפזורת, או אורז שנמצא בשקיות ישנות ובחנויות שלא מקפידות על ניקיון, מצריך בדיקה.
אורז נכלל במנהג איסור אכילת קטניות בפסח.
ישנם מנהגים שונים בנוגע לאורז, יש הרואים בו מין קטנית ואוסרים על אכילתו, יש שנוהגים לאוכלו יחד עם כל סוגי הקטניות, ויש שנוהגים איסור אכילת קטניות אך נוהגים היתר באורז.
אורות התשובה הוא ספרו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק על נושא התשובה.
הספר נערך על ידי בנו של הראי"ה, הרב צבי יהודה הכהן קוק, מתוך רשימותיו של אביו, למעט שלושת הפרקים הראשונים שהרב קוק בעצמו כתב כסדרם.
הרב קוק מתאר את נושא התשובה כחלק עיקרי בהגותו המקורית.
בהקדמה לספר הובאו דבריו על התלבטותו בנושא הכתיבה על התשובה, כאשר מצד אחד דוחפת אותו חשיבות הנושא, ומאידך הוא חושש מפני עיסוק בנושא כה מרומם.
הרב קוק ראה חשיבות רבה בלימוד הספר ואמר עליו: "את אורות התשובה צריך ללמוד בלי גבול".
הוא עצמו היה משנן את הספר בימי חודש אלול.
הספר נדפס לראשונה בשנת ה'תרפ"ה (1924) ומאז הודפסו מעל עשר מהדורות.
בפרקים א'–ג' הרב מנתח את התשובה לחלקיה ומגדיר הגדרות כגון "תשובה טבעית" "אמונית" ו"שכלית", תשובה "פתאומית" לעומת "הדרגתית", ועוד.
בפרקים ד'–ו' הוא מחדש את המושג "תשובה של כלל".
בפרקים ז'–י' עוסק הרב קוק בפרטי מכאוביה של נפשו המיוסרת של החוטא השב לעצמו ולאלוהיו, ומנחמו בהבטחת הארת שמש התשובה.
בפרקים י"א–י"ב מדובר על הקשר בין התשובה לכללות ההוויה.
בפרקים י"ג–י"ז כותב הרב קוק הדרכה מעשית לדרכי התשובה לפרט ולכלל.
כמה נקודות שאותן מחדש הרב קוק בהשוואה לספרים קודמים שנכתבו לאורך הדורות בנושא התשובה:
תשובה אינה שייכת לחוטאים בלבד - גם הצדיקים, כשהם מתעלים מדרגה לדרגה, נמצאים במצב של תשובה מתמדת, מכיוון שהתשובה היא האידיאל של חרות, וגם מי שמעשיו טהורים, אינו יכול להגשים את צורתו האלוהית המקורית.
התשובה איננה מושג רוחני בלבד - כאשר אדם חותר להיות בריא ונורמלי, יש בחתירה זו משום תשובה.
הרפואה היא חלק מהתשובה הגופנית.
תשובת העולמות - התשובה היא מושג קוסמולוגי.
הבריאה כולה שואפת לחזור למצבה האידיאלי שהייתה בו לפני נפילתה, כפי שנקרא בלשון הקבלה "שבירת הכלים".
תשובת הכלל בישראל - תהליך התחייה שעובר עם ישראל בשיבתו לארצו ולתרבותו המקורית קשור אל התשובה.
תהליך זה הוא חלק מתשובת העולם כולו אל מקורו.
הרב קוק כותב באיגרת אל הרב חרל"פ (איגרת שעח באגרות הראי"ה): "ואם יבוא אדם לחדש דברים עליונים בעסקי התשובה בזמן הזה ואל דִברת הקץ המגולה ואור הישועה הזרוחה לא יביט, לא יוכל לכוון שום דבר לאמיתתה של תורת אמת, כי כל זמן מאיר בתכונתו...".
ערכם הרב של הרהורי תשובה - כבר ברגעי החרטה בזמן ביצוע החטא ממש, מוצפנת התשובה, אף על פי שהיא עדיין אינה שלמה עד גמר שלביה המעשיים.
התשובה המרכזית היא להיות אותנטי - התשובה היא אותנטיות של האדם וחזרתו אל עצמיותו וטבעו המקורי.
(בלשונו של הרב, "חזרה אל שורש הנשמה").
התשובה כמהלך אל המקוריות - התשובה לא נועדה להגביל ולצמצם את האדם, אלא דווקא לפתוח לו מרחבים שמימיים של מקור החיים שאין לו גבול, ולהביא את האדם ליצירה, מקוריות ושפע של חיוניות.
התשובה הכרחית להבנת סתרי תורה - התשובה מייסדת את אופיו של האדם על יסוד האצילות, ומרוממות את רצונו, לחשוק בדברים רוחניים.
החשיבות של תשובה מאהבה - אף שתשובה מאהבת האמת והאלוהות ולא מפחד על עונש, היא תשובה שקשה לאדם ורחוקה ממנו, הרב קוק סבר כי הדור בכללותו מוכשר לה, וקרא ללכת בדרך זו, ולא בדרך של איומים והפחדות.
החיבור של התשובה לעוז ושמחה - בניגוד לתפיסות המקובלות שהתשובה קשורה לצער, עצבות, דכדוך וחולשת נפש כרך הרב קוק את התשובה עם עוצמה ושמחה, בשל התפיסה שהאדם טוב בעצמיותו, ולכן התשובה קוראת דרור לעצמיותו של האדם, ומשחררת את רוחו משעבודים.
תשובת הדור - חזרת הדור לתורה יכולה להתבצע בארבעה שלבים: כבוד הדת, חיבת הדת, הכרת הדת וקיום הדת.
פרק ד' עוסק בתהליך של תשובת הכלל הנובע בשל שאלות אחרות המבעבעות בתוכו, .
מסכם הרב קוק כי המענה לשאלות טמון בחזרה בתשובה אל כבוד ה' כי .
השאלות שמבעבעות בתקופת עקבתא דמשיחא, בחלקי החברה הישראלית ("בכנסת ישראל") נובעות בפועל מחיפוש אחר עולם "מושגים" רחב יותר שיכול להמשיג את העוצמות המצויות בה.
יש תחושה של חוסר ודלדול במהותה התורה מפני שאוצר המילים והכלים הקיימים אינם מספקים עוד את בני הדור כדי לתאר את האידיאל אליו הם חושקים להגיע.
"התשובות הקטנות", ההיבטים הקטנים בחיי היום שקשורים, לדוגמה, לשמירה על א' או ב' או לפתרון כלשהו, יצטיירו בעיניהם כפחותים ושוליים, שכן בני הדור תרים אחר מהות גדולה יותר, מגמה עבור כלל האומה שתשפיע על חיי הפרט, ולא להפך.
אותה מגמה תקבע רק לאחר החזרה אל כבוד ה'.
המחוסר באמצעים, יובילו את בני הדור למואס ב"תורה" הקיימת עד כדי שהתנהגותם תחשב "חוצפה" שכן אלו ינסו לפרוץ כל גדר ("פריצת עולם המושגים הקיים") המבדילה אותם מהעולם כדי לגלות משהו גדול יותר ("כדי למצוא אוצר מילים חדש להמשיג רעיון גדול יותר").
לכאורה הם בועטים והורסים כל חלקה טובה מאותו יסוד טוב וטהרה שכבר התקבעה בידי זקני החברה בשובם ארצה.
בפועל זהו שלב קריטי בחזרה בתשובה (בניית שפה משותפת וחדשה).
האורות הקטנים הם כביכול צבעי השמש החמה.
הם מגיעים בצבעים חזקים, עוצמות אדירות שקשה לבני הדור הישן להכיל אותם.
לכן בשלב הראשוני לכאורה התשובה "הגדולה" (הנמשלת לאור הגדול) דוחה את האורות הקטנים.
הרי כל צבע מנסה להשתלט בצבעו (חזיונו לדרך האומה כולה) ולכן כביכול נכשל.
מצד אחד, בני הדור כואבים (האורות שדורשים קידמה) ומכואבים (אלו שצריכים להכיל את אותו אור חזק) אך הכאב ממרק את הנפש ומובילה אותה למתוק חזק יותר.
על כן נאמר, אשר עמה יגיע צער ועלבון של .
לכאורה הרוח הגדולה שואלת, "אם כואבים אתם, מדוע אין אתם מחפשים את הפתרונות לבעיותיכם בי?" עונה על כך הרב קוק, .
הכפירה כה הרחיקה את העם ממסורת אבותיהם, שהם לא רק לא מתעניינים בה בשל היבטים "דתיים" ו"הלכתיים" אלא גם לא לומדים ממנה בעיסוקים יומיים (כלכלי, מדינאי, חברתי וכדומה).
על כן בכל פעם שיש מחלוקת או בעיה בנושא יומיומי, בני הדור תרים לפתרונות אצל תרבויות אחרות.
ריבוי הדעות יביא לפריצה, חוסר וטשטוש גבולות.
הבלבול ישלוט מפני שחלק מאותם "פורצים" יעוותו או יכפו דברי תורה לחיזיונם ועל ידי כך ירחיקו עוד יותר את אלו שמוכשרים לעסוק בה.
חיפוש המענה בתרבות זר לא ייתן לנשמות הזועקות מענה כי הוא לעולם לא יהווה תחליף ל"רוח הגדולה" הקיימת בתורה לבדה.
ההתרחקות מהתורה תוביל להתפרצותו של כוח, תודעה חדשה שתצטער ותיעלב על כבוד ה' בשל ההתנהגות של שני הצדדים התועים: האחד הפורץ (זה שלא נתנו לו תשובה מבפנים) והשני שמגדר (זה שמתקשה להכיל את האור הגדול ומנסה לשמור על עולם המושגים הישן).
אותו תודעה חדשה תדע ש.
התפרצות התודעה הזו תביא למגמה חדשה , - שתוביל אל הדרך של החזרה בתשובה ה"גדולה" כי .
הרב קוק פורט את תהליך החזרה בתשובה הכללי.
קודם כל, התשובה הראשונית תתחיל בתקשורת ובהקשבה לנשמות האומה הצועקת אשר כולן יחדיו מנסות בפועל להגיע אל התשובה "הגדולה" (רק לא יודעות זאת) שכן .
וכאן יש להרחיב, להבדיל מעמים אחרים, להם מכנה משותף (שפה, מוצא וכו'), בנ"י הם כור היתוך של תרבויות בשל איסוף גלויות, ולכאורה אין להם מכנה משותף.
מסביר הרב קוק כי המשותף לכל "נשמות בנ"י" (=כנסת ישראל) – הוא המרדף אחר "צדק מוחלט" .
דהיינו הרצון לצדק בפועל, בשעת מעשה, שדוחף את כל האומה הישראלית אל הדרגה הרוחנית הבאה, וכשזה מתממש, מתקיים כל הטוב המוסרי הניתן לקיים - "מוסר התורה" (הכוונה למושג מוסר ביהדות כפי שמוצג במשלי ומסילת ישרים).
על כן השלב הבא המידי, לאחר ההקשבה, יהיה תיקון הדרכים והמעשים עליהם "צועקות" אותן הנשמות.
התשובה ה"ראשונית", ההקשבה, תעניק "מטרייה" לכל הארחות (דרך החיים והאופנים לפתירת בעיות) של "התשובות הקטנות" ועל ידי כך למעשה נחווה את קרן האור בה קיימים כלל גוני השמש.
הקבלה הזו, תאפשר לאותן נשמות מיוסרות, שהתרחקו מהתורה, להרגיש בנוח ולצאת מהכלא בו הן חיות, כדי לפתור את אותן קשיים אישיים שיש להם.
הפריצה הזו תבוא לידי ביטוי לא רק ביישוב בעיות הפרט בארץ אלא בכיוון כלל האומה הישראלית ועל ידי כך ההארה לעולם כולו.
המיצוי של אותו תהליך יגיע בביאת המשיח, מי שפרץ אותה גדר בעצמו, ומסמל הגעתה של מגמה כלל לאומית.
אם בתחילת הפרק דן הרב קוק בפרץ של רגשות, דעות וגישות, מגיע הרב קוק למסקנה כי הפרט, צבעי השמש ופתרונם לעצמם אינם הפתרון האמיתי אלא המגמה, האור הגדול שיוצא מתשלובת של אותן אורות.
ברגע שיתיישבו האורות בסדרן נגיע אל שלב גדול הרבה יותר והוא החזרה האמיתית בתשובה לכלל האומה.
באופן כזה מסביר הרב, מדוע התשובות של הפרט והכלל קשורות כתוכן אחד, והתיקון (התשובה) אינו של עם ישראל לבדו אלא של העולם כולו מפני שהפרט הוא חטיבה אחת שאינה מנותקת מהיסטוריה, הטבע וכו' אלא התקדמות כלל עולמית המכוונת בידי אור גדול הרבה יותר.
לכן ובמילים אחרות, תיקון והתקדמות העולם היא חלק בלתי נפרד מתיקון של עיוותים רבים ו"קטנים".
הספר יצא במספר מהדורות והדפסות:
מהדורת ראשונה - הוצאת ירושלים, ירושלים ערב ראש השנה תרפ"ה (1925).
מהדורה שנייה במלאת 30 יום לפטירת המחבר, ירושלים, תרצ"ו
כחלק מהסדרה הלבנה - ה"חמישייה" של "מוסד הרב קוק", יחד עם אורות התורה, אורות הראי"ה, מוסר אביך, (ומידות הראי"ה) וראש מילין, תשמ"ה.
בהוצאה מיוחדת של "מוסד הרב קוק" עם "אורות התורה" לכבוד יובל לפטירתו של הרב קוק, תשמ"ה.
מהדורה מנוקדת בהוצאת המכון התורני בישיבת אור עציון עם תמצות כל פרק מאת פרופ' מיכאל צבי נהוראי (ליטמן)
מהדורה מנוקדת בהוצאת המכון התורני בישיבת אור עציון בראשות הרב חיים דרוקמן, עם הערות קצרות ומראי מקומות מהרצי"ה.
ונוסף אליה המאמר "התשובה לאור הסתכלותו של רבינו" של הרב שמעון סטרליץ, מתלמידי הראי"ה בישיבת מרכז הרב.
מרכז שפירא, תשנ"ב (מהדורה שמינית).
בשנת תשע"ט הוציא המכון מהדורה חדשה (תשיעית) ובה מאמר מקיף על הקדמת הספר מאת הרב חיים דרוקמן ומפתח עניינים לספר כולו.
ביאורים ומקורות לאורות התשובה - מהדורה מבוארת בידי הרב יעקב פילבר, הוצאת המכון לחקר משנת הראי"ה (שהרב פילבר עומד בראשו), ירושלים תשנ"ב (מהדורה שלישית - שתי הראשונות יצאו בתשל"ז (בהוצאת "דפוס גלאור" בירושלים) ותשמ"ח (בהוצאת המכון של הרב פילבר).
מהדורה עם ביאור מעט מן האור מאת יובל פרוינד, בהוצאת "ראש יהודי", תל אביב ג' באלול תשס"ה.
מהדורה מבוארת בידי הרב ראובן ששון בהנחייתו של הרב נחום רכל - עד כה יצא כרך אחד על פרקים א'-ח', הוצאת "כרם" (של הגרעין התורני ברמת השרון), רמת השרון אלול תשס"ה.
ביאורים לאורות התשובה - "אורות התשובה" עם ביאורים של הרצי"ה מכתב ידו, 'מכון הרצי"ה', ירושלים תשמ"ו (בכריכה רכה).
פרופ' בנימין גרוס, גאולה ותשובה - פירוש ל"אורות התשובה" עם מבוא על התפתחות רעיון התשובה מתקופת המקרא ועד לזמננו והערות על התפתחות רעיון התשובה בהגות היהודית.
הספר גם דן בתרומתו של הרב קוק לנושא.
הוצאת ראובן מס, ירושלים תשנ"ט.
מהדורה מבוארת יצאה במסגרת הלימוד היומי באמונה בתמוז תשע"ג.
יצאו כספר שיעורים והרצאות שנתנו על "אורות התשובה":
שכתוב שיעורים שנתנו בישיבת "מרכז הרב" באלול תשמ"ב, הובא לבית הדפוס בידי שי פיצ'ר, ירושלים תשמ"ו.
בצלאל נאור, הרצאת התשובה: סדרת חמש הרצאות על "אורות התשובה", ירושלים תש"ן.
אורות שלמה, הארות ושיעורים של ר' שלמה קרליבך על אורות התשובה.
תורגם ונערך על ידי יחד ויט.
שלמה וילק, נעשה אדם: החיים על פי אורות התשובה, הוצאת ידיעות ספרים, 2018.
ביאור לאורות התשובה, מאת הרב זאב סולטנוביץ'''' בהוצאת ישיבת הר ברכה, חלק א' - פרקים א-יא, ה'תש"פ.
חלק ב' - פרקים יב-יז התשפ"א.
אורות הקודש הוא אחד מספריו העיקריים של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ובו מרוכז חלק ניכר ממשנתו הרוחנית.
הספר סודר ונערך על ידי תלמידו של הרב קוק, הרב דוד כהן ("הנזיר"), מתוך כתבי היד שהרב קוק מסר לו.
הספר נחשב לאחד העמוקים והמורכבים ביותר מבין כתבי הראי"ה.
המהדורה הראשונה של "חכמת הקודש" – השערים והמאמרים, הודפסה לראשונה בשנת ה'תרצ"ח.
השערים לחלק השני שנקרא "מוסר הקודש" הודפסו לראשונה בשנת תש"י־1950. המאמרים של "מוסר הקודש" הודפסו לראשונה 18 שנה לאחר פטירת הנזיר בשנת 1990. בשנת 1963 יצאה מהדורה שנייה של חכמת הקודש והשערים של מוסר הקודש.
מעטים הם ספריו של הרב קוק שנכתבו מלכתחילה בצורת ספר.
חלק גדול של כתבי הרב קוק נכתבו בפסקאות במחברותיו הרבות, ללא סדר שיטתי בהם.
גם הספר אורות הקודש אינו יצירה מקורית של הרב קוק, אלא עריכה של כתביו על ידי תלמידו הרב דוד כהן ("הנזיר").
בשונה משאר ספרי הרב, אורות הקודש אינו מתמקד באספקט בודד מתורתו, אלא מבקש להקיף את כלל הגותו והשקפתו של הרב על העולם, האדם והאלוהות.
המניע לכתיבת "אורות הקודש", כפי שמספר הרב הנזיר בהקדמה לספר, הוא הדחף שלו לפענח, לברר ולהסביר את שיטתו של הרב קוק.
הוא כותב כיצד לאחר פגישתו הראשונה עם הרב קוק התפעל ממנו רבות, ומאז ראה בו כרבו.
אולם גם לאחר שלמד אצל הרב קוק במשך תקופה של שבע שנים, עדיין לא ידע להסביר באופן שיטתי את תורתו של הרב.
וכך מתאר הרב הנזיר את הדברים:
הספר פורש את הגותו של הראי"ה בשני מישורים: הגותי ("חכמת הקודש") ומוסרי ("מוסר הקודש").
נראה שהחלק השלישי, שאת עריכתו לא הספיק הרב הנזיר לסיים בחייו, התעתד לעסוק במישור הכלל ישראלי .
כל חלק נפתח במבואות ("שערים"), ולאחריהם מופיעים עיקרי השיטה ("מאמרים").
כרך ראשון – שני שערים: חכמת הקודש, הגיון הקודש.
כרך שני – חמישה מאמרים: הקודש הכללי, החיות העולמית, האחדות הכוללת, הטוב הכללי, התעלות העולם.
כרך שלישי – שני שערים: מוסר הקודש, דרך הקודש.
כרך רביעי – חמישה מאמרים: האהבה הכוללת, הדבקות הכללית, הענווה האצילית, השלום, העלאת העולם.
הכרך החמישי, שעריכתו לא הושלמה על ידי הרב הנזיר, אמור היה לכלול שלושה שערים, שעניינם, כדבריו:
סידור תוכני הספר נעשה, על פי תיאורו של העורך, מתוך התייחסות לשלושה ממדים שונים בהם הוא עוסק:
הצגת השיטה המחשבתית הכללית של הרב קוק.
בירור כל תת־נושא הנידון בספר, כשלעצמו, מכל צדדיו, ביחס לגישות השונות המובאות בחוכמה העברית (התלמוד והמדרשים, חכמת הקבלה וספרות המחקר).
בירור כל תת־נושא ביחס לחוכמה הכללית, למן הפילוסופים המוקדמים ועד לדורו של הרב קוק, אך לא באופן מפורש בדרך כלל.
החלק הראשון, העוסק בשיטה הפילוסופית־מחשבתית של הרב, נפתח בשני מבואות.
המבוא הראשון, חכמת הקודש, עוסק במהותה וסגולתה של חכמת התורה.
התורה היא החוכמה העליונה שמוצאה מן הקב"ה, והיא כוללת את כל החוכמות כולן, ומתוך ראייתה הכוללת מלמדת כיצד בכל חוכמה יש גרעין של אמת.
מתוך כלל יסודי זה, נובעות סגולותיה הייחודיות של חכמת התורה: איחוד מחשבתי של התכנים הנגלים עם תכנים נסתרים, איחוד מחשבתי של תכנים פרטיים עם תכנים כלליים, איחוד של תוכני קודש עם תוכני חול, ומתוך אלו הבנת הרבדים הנסתרים של המציאות.
חכמת התורה מתגלמת באופן השלם ביותר על ידי הופעת רוח הקודש ונבואה בארץ ישראל, אז מתאחדים חוכמת הקודש והגיון הקודש: מכאן המעבר למבוא השני.
המבוא השני, הגיון הקודש, עוסק בהשראה האלוהית המופיעה באדם, לדרגותיה השונות.
היצירה הרוחנית האנושית היא שריד, הד קלוש, של הנבואה.
הוודאות באמיתות התוכן המופיע על ידי השראה פנימית לאדם, מתבררת שלב אחרי שלב במדרגות רבות ושונות, החל מסינתזה של התוכן ההשראתי עם בירור ומחקר שכלי, ועד לכדי הכרת וודאות עליונה בדבר תכנים שהם ממעל לאפשרות בירור שכלי, על ידי 'השערה ודמיון עליון', שמקורם הכמוס בנבואה.
ועל ידי השתלמות כוחות הדמיון, השכל, הרגש והרצון, כשכל אחד מהם מזוקק מטעויות ועסוק כולו בקודש, יכול האדם לעלות במעלות קדושה עד לכדי השראת רוח הקודש, ולעתיד לבוא אף נבואה למדרגותיה השונות.
לאחר שני מבואות אלו, עוסק הספר בשיטתו המחשבתית של הרב קוק, המורכבת מחמישה יסודות:
הקודש הכללי – ביסוד המציאות מצויה הוויה של קודש, שאי אפשר להגדירה במונחים הלקוחים מהעולם הזה כיוון שהיא ממעל לו.
הקדושה הנובעת מקודש זה מופיעה באדם ובעולם, בצורה של אידיאלים, ומרוממת אותם לתכליתם.
החיות העולמית – כל החיים המצויים בעולם הם הופעה של כח חיים אלוהי אחדותי המתפרט לפרטי החיים כולם.
האחדות הכוללת – המציאות כולה היא אחדות שלמה ומושלמת.
עניין זה יכול להיות מובן לאשורו רק על ידי העמקה בחכמת הקבלה.
הטוב הכללי – מתוך הבנת האחדות הכוללת, מתברר שהכל טוב במציאות לגמרי, ואין שום רע כלל.
לשם השלמת ההבנה של יסוד זה, נדרש היסוד החמישי:
התעלות העולם – העולם מצוי בתהליך תמידי של התעלות, התקנות, באופן שכל מציאות הרע בעולם מטרתה הבאת טוב עליון יותר לעולם.
העולם עתיד להגיע לכדי שלמות גמורה.
גם החלק השני של אורות הקודש, העוסק בהשקפתו של הרב קוק על תורת המוסר, נפתח בשני מבואות.
המבוא הראשון, מוסר הקודש, עוסק בלימוד עיוני של תורת המוסר.
מקור המוסר בציווי האלוהי, ולא הבנה אנושית כלשהי כשיטתם של רוב הפילוסופים.
המוסר האנושי הטבוע באדם הוא הכנה בלבד למוסר השלם, שמקורו אלוהי.
על כן, חיים על פי מצוות התורה הם החיים השלמים והמאושרים, וככלל לא ייתכנו חיי מוסר שלמים ללא קיום מצוות התורה.
התכונה של האדם עליה פועלת העבודה המוסרית היא הרצון, כשם שטיעונים הגיוניים פועלים על השכל.
חופש הבחירה של האדם, הוא ניצוץ מהחופש האלוהי.
מכאן שמטרת העבודה המוסרית היא לעשות את הרצון חופשי, והחופש האמיתי של הרצון הוא הדבקות במקורו האלוהי, והאהבה לכלל המציאות, שכן היא הופעה של החיות האלוהית.
תכליתו של המוסר היא הטוב העליון, שהוא תענוג הדבקות האלוהית, והוא יושג לכלל האנושות לעתיד לבוא עם תיקון העולם, אולם יחידים יכולים להגיע אליו גם כעת.
המבוא השני, דרך הקודש, עוסק ביסודות העבודה המוסרית המעשית של האדם מישראל, שתכליתה להגיע לידי נבואה, שזהו המצב הנפשי־הרוחני השלם ביותר.
ישנם חמישה יסודות, המסודרים לפי סדר עולה:
הקדשת חיי האדם לעבודת הקב"ה.
משמעות הדבר היא שכל דרכיו יהיו שווים לדרכי הקב"ה.
תיקון המידות, על ידי שימוש בכל מידה לטובה.
פרישות מדרכי העולם הזה (ליחידי סגולה).
חסידות – אהבה לכל, עשיית חסד לכל וסבלנות.
תודעה קבועה של ציפייה לישועה.
לאחר שני מבואות אלו, עוסק חלק זה במידות הנפש העיקריות המגלמות באופן מעשי את העקרונות המוסריים שהובאו לעיל.
גם מידות אלו מסודרות לפי סדר עולה:
האהבה הכוללת – אהבת העולם כולו, מתוך דבקות באל שהוא מקור העולם.
הדבקות הכללית – קישור נפשי עמוק ותדירי לאל, המתבטא בכל רובדי החיים.
הענווה האצילית – הענווה היא הטובה שבמידות ויסוד כל המידות הטובות, ועניינה הוא הכרת ערכו האמיתי של האדם.
השלום – הבאת שלום, לאומה הישראלית ולעולם כולו, שיתממש במלואו באחרית הימים.
העלאת העולם – עבודתם המשיחית של יחידי סגולה, לתיקונו השלם של העולם כולו.
אף על פי שהחלק השלישי של הספר לא הושלם על ידי הרב הנזיר, כאמור, יש לציין את הנושאים בהם הוא התעתד לעסוק, לצורך השלמת סקירת תורתו ההגותית של הרב (נושאים אלו מופיעים בהרחבה בספרו של הרב קוק "אורות", שנערך בחייו על ידי בנו הרב צבי יהודה הכהן קוק):
אור תורה, אור ישראל וארץ ישראל – עם ישראל הוא העם שנבחר להופיע לעולם את אותם האידיאלים שהוצגו בשני החלקים הראשונים של הספר.
הדרך של עם ישראל לקיים את ייעודו היא על ידי ישיבתו בארץ ישראל, שסגולתה הרוחנית מיוחדת לעם ישראל, וקיומו את התורה.
אורו של משיח – המטרה הכללית של עם ישראל, גאולת העולם כולו, יוצאת אל הפועל על ידי תהליך ביאת המשיח, שהחל באופן גלוי בתקופה שמאז קום התנועה הציונית (המכונה "עקבתא דמשיחא").
עבודת העריכה של הרב הנזיר נמשכה יותר משלושים שנה וכללה סידור שיטתי של יסודות שיטת הרב קוק, וקיבוץ פסקאות נבחרות מכתבי הרב על פי יסודות אלו.
במהלך העריכה התייעץ הנזיר עם הרב קוק לעיתים רחוקות.
בסוף העבודה על 'חכמת הקודש' הנזיר הראה לרב קוק את הגליונות המוכנים לדפוס והרב קוק העיר כמה הערות בכתב ידו, למשל הוא הוסיף פסקאות בסוף פרקים מ"ה וק"א.
בכך ראה הנזיר את הסכמתו המלאה של הרב קוק לפעולת העריכה.
בנוסף לכך הנזיר התייעץ גם עם הרב חרל"פ.
הרב הנזיר הוסיף מבואות לספר, המודפסים בתחילת הכרך הראשון ובסוף הכרך הרביעי, ובהם התוויית קווים כלליים לשיטתו של הרב כפי שהיא מופיעה בספר.
המהדורה הראשונה של אורות הקודש הודפסה בפעם הראשונה בשנת תרצ"ח 1938. מהדורה זו כללה את שני כרכים בהם שני החלקים של "חכמת הקודש", השערים והמאמרים.
על חלק זה עבד הנזיר 12 שנה.
בשנת תש"י 1950 ראה אור הכרך השלישי הכולל את השערים ל"מוסר הקודש".
בשנת תש"ן הוציאו הרב עוזי קלכהיים והרב יוחנן פריד את הכרך הרביעי, שנערך עוד בימי הנזיר, ונשאר בכתב יד, הכולל את המאמרים של מוסר הקודש.
מהדורה שנייה של חכמת הקודש והשערים של מוסר הקודש ראתה אור בשנת ה'תשכ"ג (1963), כמעט שלושה עשורים אחרי פטירתו של הרב קוק, נעשו בה שינויים בין שני הדפוסים, שינויים טכניים: נפתחו ראשי תיבות, הוסרה הנקודה שהייתה בסוף כל כותרת במהדורה הראשונה, וגם שינויים קלים בתוכן שיסודם כנראה בטעויות דפוס.
מלבד ארבעת הכרכים המוכרים בהוצאת "מוסד הרב קוק", טיוטה ראשונית מהחלק החמישי 'אור תורה בישראל' שתוכנן על ידי הרב הנזיר אך לא יצא אל הפועל, הודפסה על ידי הרב הראל כהן ראש מכון נזר דוד, בספר "נשמה של שבת" שיצא לזכר נכד הראי"ה, הרב אליהו שלמה רענן.
החלק הראשון של אורות הקודש מלווה במקורות אותם ליקט הרב הנזיר, והביאם בסוף הכרך השני, שחותם את החלק הראשון של אורות הקודש: "חכמת הקודש".
מדובר ברשימת הפניות בלבד, ללא גוף המקורות.
חלק גדול מן המקורות מפנים ישירות לספרות הקבלה על ספריה השונים.
הרבנים שלמה ואהרון טולדאנו הוציאו על ספר "אורות הקודש" פירוש דיבור ומחשבה.
עד כה יצאו חמישה כרכים בסדרה – שלושת הכרכים הראשונים מכילים פירוש על השער הראשון "חכמת הקודש" בספר הראשון מתוך ארבעת כרכי אורות הקודש, ושני הכרכים הנוספים מבארים את "הגיון הקודש".
פירוש דיבור ומחשבה מפענח את השפה המיוחדת לרב קוק ואת מושגיו, תקציר כל פרק והסברו בשפה המותאמת למושגים של דורנו, והערות "חוויות הקודש" המפענחות את מקורותיו הפילוסופיים והקבליים של הרב קוק.
בשנת תשע"א (2011) יצא לאור "אורות הקודש המבואר", ובו פירושו של הרב יששכר היימן על חלק ב' של אורות הקודש.
הסבר פשוט בשפה השווה לכל נפש לחלק ב' של אורות הקודש, החלק המרכז והעיקרי, הבונה את עיקרי תפיסת עולמו של הרב קוק.
בשנת תשע"ג (2013) יצא לאור "אורות הקודש עם פירוש רז תורה" מאת הרב שלמה גילת.
פירוש זה הוא בעצם הרחבה של המקורות שציין הרב הנזיר עצמו בסוף הכרך השני של אורות הקודש.
הפירוש תמציתי מאוד, ומכוון להשמת אורות הקודש בהקשר של המקורות אותן ציין הרב הנזיר, ולהבהרה קצרה של הקשר בין הפרקים למקורות.
הפירוש מקיף כל החלק הראשון של אורות הקודש על שני שעריו וחמשת מאמריו, המתפרשים על פני הכרך הראשון והשני.
לחלק השני של אורות הקודש הרב הנזיר עצמו לא הספיק להכין מקורות.
בשנת תשע"ד (2014) יצא לאור פירוש וביאור מקיף ושיטתי לשער חכמת הקודש, פרק אחר פרק, מתוך עיון במקורותיו בקבלה ובפילוסופיה מאת הרב זאב סולטנוביץ'.
שיעורים באורות הקודש – סיכומים של שיעורי הרב הנזיר על 36 פרקים מתוך אורות הקודש, הספר נערך על ידי הרב אהרן מונדשיין.
חלק ניכר מפרקים אלה פורסם בעבר בחוברות ניצני ארץ של ישיבת מרכז הרב.
"חוג הראיה – שיעורי הרב הנזיר על אורות הקודש", מכון נזר דוד, כרך א' – ה'תשע"ח.
ספריית חוה הוציאו את פירושו של הרב שלמה אבינר לחלק "חכמת הקודש".
יזם הנדל"ן אלדד פרי עסק במשך שנים בפירוש שיטתי של הספר.
מאמריו נדפסו בעלון השבת שהוציא אלדד פרי והוקדש למשנת הרב קוק.
אורות הכרך הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1931 שיצר צ'ארלי צ'פלין (תסריטאי, במאי, מפיק שחקן ראשי, מלחין של חלק המוזיקה המקורית ועורך משני).
בסרט מתנהל רומן בין דמות הנווד של צ'פלין לבין מוכרת פרחים עיוורת.
הנווד נתקל במוכרת פרחים (וירג'יניה צ'ריל), והוא מוכה תדהמה שהוא מבין שהיא עיוורת.
בעקבות טעות שמיעה, היא חושבת שהוא עשיר בעל רכב יוקרתי.
באותו ערב, מציל הנווד מיליונר שיכור מהתאבדות.
המיליונר בתודה לוקח אותו לאחוזתו ללגימת שמפניה, ובהמשך גם לסיבוב ברחבי העיר.
כאשר הוא עוזר למיליונר לחזור לביתו, הוא רואה את הנערה העיוורת.
הוא לוקח כסף מהמיליונר, קונה ממנה פרחים ולוקח אותה לביתה ברכבו של המיליונר.
שם היא מספרת לסבתה על המיליונר הנחמד (והיא כמובן מתכוונת לנווד).
בינתיים, חוזר הנווד לביתו של המיליונר, אולם הוא כבר התפכח ואינו זוכר את מאורעות הלילה, והוא מורה למשרתו לזרוק את הנווד החוצה.
מאוחר יותר באותו היום, המיליונר שוב שיכור, והוא מוצא את הנווד ומזמין אותו שוב למסיבה, עד לבוקר בו הוא מתפכח, שוכח הכל ומסלק את הנווד.
הנווד שלא מוצא את הנערה בפינת הרחוב שלה, הולך לביתה.
שם הוא שומע רופא אומר לסבתא שהנערה מאוד חולה, ושהיא צריכה תשומת לב מיוחדת.
בנחישות לעזור, הולך הנווד לעבוד כמנקה רחובות.
במהלך הפסקות הצהריים שלו, הוא קונה לנערה מוצרי מזון, ומבדר אותה בקריאת עיתון.
שם הוא קורא על טיפול חדש שמסוגל לרפא את העיוורון.
הוא מסתיר את זה שאינו באמת עשיר, מחשש שהקשר ביניהם יפסק.
ואז הוא מגלה מכתב פינוי שהסתירה הסבתא.
לפני שהוא הולך, הוא מבטיח לנערה שישלם את השכירות.
כשהנווד חוזר לעבודה הוא מגלה שפוטר, מאחר שאחר באופן קבוע.
הוא פוגש מתאגרף שמציע לו לזייף קרבות ולהתחלק בכספי הפרס, אולם המתאגרף בורח כשנודע לו שהוא עומד להיעצר, והנווד נאלץ להתמודד מול מתאגרף אמיתי וכמובן נכשל.
הנווד נפגש שוב עם המיליונר השיכור, והוא שוב מזמין אותו לאחוזתו.
הנווד מספר לו על מצוקתה של הנערה, והמיליונר נותן לו כסף למימון הניתוח.
אולם אז מגיעים שודדים שמהממים את המיליונר, ולוקחים את כל הכסף פרט לזה שהמיליונר נתן לנווד.
כשהמיליונר מתעורר, הוא לא זוכר שנתן את הכסף לנווד, והוא מאשים אותו בגנבה.
הנווד מצליח להתחמק מהמשטרה ולתת לנערה את הכסף, והוא אומר לה שהוא צריך להיעדר לזמן מה.
כשהוא נתפס הוא נעצר ונשלח למאסר.
לאחר מספר חודשים הנווד משתחרר, אך הוא לא מוצא את הנערה בפינת הרחוב שלה.
אנו לומדים שהנערה שראייתה שוקמה עובדת כעת בחנות פרחים מצליחה עם סבתה.
אך היא לא שכחה את הנדיב שעזר לה, והיא מדמיינת אותו כעשיר ויפה תואר.
כשהנווד עובר ליד החנות, הוא נתקל בילדים שהציקו לו בתחילת הסרט.
כאשר הוא מרים את מבטו הוא נתקל במבטה של הנערה (שכמובן לא מזהה אותו), ועל פניו נמתח חיוך רחב.
הנערה מסמיקה ומציעה לו פרח ומטבע.
הוא מובך ומנסה להתרחק, אולם היא יוצאת מהחנות ונותנת לו את הפרח והמטבע.
כשהיא נוגעת בידו כדי להעביר לו את המטבע היא נעצרת לרגע, ואז מזהה את מגע ידו.
כשהיא מזהה אותו, הופכת הבעת פניו של הנווד לשמחה.
בשנת 1927 יצא הסרט המדבר הראשון, "זמר הג'אז".
צ'פלין היה בין כוכבי הראינוע היחידים שהצליחו להתאים עצמם לעידן הקולנוע.
סרטיו החדשים היו מעין פשרה בין סרטי קולנוע וסרטי ראינוע והם תפסו מקום של כבוד בקרב הקהל והמבקרים.
הסרט "אורות הכרך" היה סרטו השני של צ'פלין שיצא לאחר המצאת הקולנוע.
הוא הכיל מוזיקה שפסנתרן הראינוע לא יכול היה לנגן, הן משום שכללה לחנים מקוריים ולא הייתה ברפרטואר הקבוע שלו, והן משום שהיא נכתבה עבור כלי מוזיקה שונים.
אחד ממאפייני עבודתו של צ'פלין היה החתירה לשלמות.
הדבר התבטא למשל בזה שצוות הצילום צילם 116 יום ברציפות, בעוד צ'פלין הוגה בסוגיית הדרך המתאימה ביותר להציג את הנווד כמיליונר בפני הנערה.
בסופו של דבר, נמצאה התחבולה הגאונית: הנווד מנסה לחצות את הרחוב ובצירוף מקרים פוסע מבעד לדלת אחת של מכונית מפוארת אל דלתה השנייה, טורק אותה ואז הוא ניצב בפני הנערה, המשוכנעת ששמעה אדם עשיר היוצא ממכוניתו.
לקראת סוף צילומי הסרט שקל צ'פלין להחליף את השחקנית הראשית ולהתחיל לצלם את כל הסרט מחדש.
אולם הוא לא הצליח לגייס כסף למשימה זאת.