tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, מרבית היונקים הגדולים של המיומבו, כגון פילים, קרנפים שחורים ובאפלו אפריקאי יכולים להימצא גם באזורי סוואנה אחרים.
כמו כן, קבוצות יונקים אלה שורדות גם באזורים בהם איכות המזון נמוכה מכיוון שהן מסוגלות לצרוך כמויות גדולות של מזון.
פסיפס "יערות הסוואנה" הוא סביבה אקולוגית משולבת של סוואנה, יערות וערבה.
היא דינאמית מאוד ובעלת מאפיינים שעברו שינויים רבים במהלך השנים.
האזור הוא טבעת המקיפה את יערות הגשם הטרופיים של אגן קונגו ונחשבת לקצה של הסוואנה "האמיתית".
טבעת זו מחולקת לשלושה אזורים: הראשון, בצפון וממערב לגבעות קמרון (Cameroon), נקרא "פסיפס יערות הסוואנה הגינאי", שעובר דרך גינאה (Guinea), חוף השנהב (Ivory Coast), גאנה (Ghana), טוגו (Togo), בנין (Benin) וניגריה (Nigeria).
השני, שנמצא מצפון וממזרח לגבעות קמרון נקרא "יערות הסוואנה של קונגו".
זהו אזור צר שקוטע את הרצף של יערות הגשם מדרום ואת הסוואנות היבשות מצפון וממזרח.
הוא מתפשט מזרחה דרך הרפובליקה של מרכז-אפריקה (Central African Republic), צפון-מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואל תוך דרום-מערב סודאן וצפון-מערב אוגנדה (Uganda).
האזור השלישי נמצא מדרום וממערב לאגן קונגו והוא נקרא "יערות הסוואנה של זמביה".
מכיוון שכל האזורים הללו הם אזורי "קצה" הם נחשבים לעשירים בזנים שונים של צמחייה ובעלי חיים.
"פסיפס יערות הסוואנה" מאופיין בעונה גשומה אחת ועונה יבשה אחת, אך עם זאת גם העונה היבשה מאופיינת בלחות גבוהה יחסית.
כמות המשקעים היורדת באזור נעה בין 1200-1600 מ"מ בשנה.
השינויים בטמפרטורות במהלך כל עונה הם מינוריים, כשבעונה הגשומה הטמפרטורה הממוצעת המקסימלית היא בין 31-34 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת המינימלית היא בין 13–18 מעלות צלזיוס.
הצמחייה באזורים האלה היא שילוב של יערות גשם, דשא ועשבים, ובין בעלי החיים באזור ניתן למצוא פילים, אנטילופות, אריות, נמרים ותנינים.
ניתן לחלק את הסוואנות למספר טיפוסים:
סוואנות טרופיות וסובטרופיות - לדוגמה, אזור הסרנגטי וסוואנות אחרות באפריקה.
סוואנות ממוזגות - בעלות קיצים לחים יותר וחורפים יבשים יותר מאלה הסובטורפיות והטרופיות.
סוואנות ים-תיכוניות - בעלות קיצים חמים ויבשים.
על אף השם, גם הסוואנות במדינת קליפורניה בארצות הברית נופלות תחת קטגוריה זו.
סוואנות מוצפות - נמצאות בעיקר בסביבות אקלים טרופי וסובטרופי.
סוואנות אלה מוצפות לפי עונות ומדי פעם אף כל השנה.
סוואנות הרריות - נמצאות בגובה רב.
סוואנֶתי (בגאורגית: სვანეთი) הוא חבל היסטורי במערב גאורגיה, במורדות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול.
גבולותיו: הרי הקווקז הגדול מצפון, רצ'ה ממזרח, לצ'חומי מדרום-מזרח, סמגרלו מדרום ואבחזיה ממערב.
בחלוקה המודרנית למחוזות מחולקת סוואנתי לשתיים, חלקה הצפוני, נקרא גם סוואנתי עילית נכלל בסמגרלו וסוואנתי עילית וחלקה הדרומי (נפת לנטחי) נכלל בתחומי רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית.
בחבל ההררי עמקים רבים; החשובים ביותר הם העמקים העליונים של הנהרות אנגורי וצחניסצקאלי.
החבל מוקף בהרים, שגובה פסגותיהם נע בין 3,000 ל-5,000 מטרים.
ביניהם ההר הגבוה ביותר בגאורגיה, שחארה, המתנשא לגובה של 5,201 מטר.
סוואנתי נחשבת לאזור המאוכלס הגבוה ביותר באירופה.
ארבע מהפסגות הגבוהות ביותר בקווקז נמצאים בסוואנתי.
היא ממוקמת במרכז שני ערוצי הנהר ההרריים האנגורי וצחניסצקאלי.
היסטורית כוללת סוואנתי את עמק קודורי, הגובל במחוז הבדלני אבחזיה, וחלק מעמקי הנהרות קובן ובקסן שברוסיה.
הבתים באזור מצטיינים באדריכלות מיוחדת, שכן בזמנים עברו הם שימשו גם כמבצרים נגד פולשים זרים ושוחרי נקמת-דם (מכת החבל לפני התבססות השלטון הסובייטי).
הבתים-המגדלים האלה מימי הביניים, שמשתלבים בנופים הציוריים של החבל ההררי, זיכו את חלקו הצפוני - סוואנתי עילית - בכניסה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה אחרי עצמאותה ב-1991, סוואנתי חולק לשני אזורים, שצורפו למחוזות נפרדים; סוואנתי עליון אוחד עם חבל סמגרלו ליצירת המחוז סמגרלו וסוואנתי עילית, ואילו סוואנתי תחתון אוחד עם חבל רצ'ה שממזרחו ועם אזור לצ'חומי שבצפון סמגרלו ליצירת המחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית.
הרי סוואנתישם ההר גובהשחארה5,201 תתנולד4,974רוסתוולי4,860אושבה4,710אליאמה4,525
תוואי הנוף של סוואנתי כולל בעיקר הרים המופרדים בערוצים עמוקים.
רוב המחוז, המתנשא לגובה הנמוך מ-1800 מטר מעל פני הים, מכוסה ביערות מחטניים ומעורבים.
אזור היערות מורכב מזני עצים כמו, אשוחית (עץ מחט), אשוח נורדי, אשור אוריינטלי, אלון ואלה לבנה.
זנים אחרים הנפוצים פחות אבל עדיין מופיעים באזורים מסוימים כוללים, ערמון, שדר, אדר, אורן סקוטי ותאשור.
האזור המשתרע בגובה שמעל ל-1800 מטר ועד לגובה 3000 מטר מעל פני הים, מכיל אדמת מרעה הררית וערבה.
האזור שמעל לגובה 3000 מטר מעל פני הים כוסה שלג נצחי וקרחונים.
האזור ידוע בקרחוניו הציוריים על פסגות ההרים במחוז.
הפסגה המרשימה ביותר היא כנראה של הר אושבה המתנשאת מעל לערוץ נהר האנגורי, וניתן לראותו ממקומות רבים באזור.
האקלים בסוואנתי לח בגלל קרבתו לים השחור והחורפים בחבל מושלגים מאוד; בחלק מן האזורים השלג יכול להיערם עד לגובה של חמישה מטרים, מה שיכול לגרום למפולות שלגים, שבעשורים האחרונים נוטות להיות קטלניות יותר.
הטמפרטורה הממוצעת והמשקעים מושפעים מאוד מהרמה.
כמות המשקעים השנתית נעה בין 1000 ל-3200 מ"מ, הרמה הגבוה ביותר של המשקעים בהרי הקווקז הגדול.
החלק הדרומי של סוואנתי, סוואנתי תחתית, המתנשא לגובה של 800-1200 מטר מעל פני הים, מאופיין בקיץ חמים וחורץ קר ומושלג יחסית.
האזור הגבוהיותר, בגבהים 1200-1800 מעל פני הים, מאופיין בקיצים חמים יחסית וחורפים קרים יחסית.
תושבי האזורים הגבוהים יותר, מעל 2000 מטר מעל פני הים, מאופיין בקיץ קצר וקריר יחסית (הנמשכים כשלושה חודשים) וחורף ארוך וקר מאוד.
חלק גדול מסוואנתי מתנשא לגובה שמעל ל-3000 מטר מעל פני הים, באזור זה אין כלל קיץ.
בעת העתיקה וראשית ימי הביניים סוואנתי הייתה חלק מממלכת אגריסי שבמערב גאורגיה.
במאה השישית הייתה יריבות גדולה בין האימפריה הביזנטית לאימפריה הפרסית על השליטה בחבל, כי מעברי ההרים שבתחומו שימשו לפשיטות הדדיות; בעקבות מלחמות או בריתות עם אחד מן הצדדים, השליטים הזרים של החבל התחלפו בתקופה זו מספר פעמים.
בעקבות ההשתלטות הערבית על החבלים המישוריים של גאורגיה במאה השביעית, סוואנתי זכתה בעצמאות, אך המשיכה להתקיים כחברה שבטית.
במאות הבאות באזורים הדרומיים של החבל החל להתפתח פיאודליזם, או לפחות ריכוז סמכויות בידי משפחות רמי-מעלה, שייסדו דוכסות.
בשנת 786 נכבשה סוואנתי, כמו כל מערב גאורגיה, על ידי נסיכות אבחזיה, שבעקבות כך שינתה את שמה לממלכת האבחזים.
ממלכה זו, ודוכסות סוואנתי בתוכה, הצטרפה בשנת 975 לממלכה הגאורגית המאוחדת.
במסגרת הממלכה הזאת, הצליחה הדוכסות להכפיף למרותה את לצ'חומי במשך תקופה מסוימת.
במאה השלוש עשרה החבל הבלתי-נגיש שימש כמקלט לגאורגים שנרדפו על ידי הכובשים המונגולים וכמקום מסתור של אוצרות האמנות מחבלים מישוריים של גאורגיה.
נסיכות סוואנתי שתחת שלטונם של דאדשכליאנים חתמה בשנת 1833 על הסכם, שהפך אותה לבת-חסותה של האימפריה הרוסית.
למרות זאת, שמרה הנסיכות על מידה רבה של עצמאות עד שנת 1857, שבה הרוסים ניצלו סכסוכים במשפחת האצולה כדי לנשלה מסמכויותיה.
בתקופת העצמאות הקצרה של גאורגיה בשנים 1921-1918, סוואנתי היה חלק מהרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ולאחר מכן חלק מהרפובליקה הסוציאל פדרטיווית הסובייטית של עבר הקווקז והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה.
אחרי התפרקות ברית המועצות ב-1991, סוואנתי הוא חלק מן הרפובליקה של גאורגיה.
כל הגורמים האלה יצרו גלי הגירה של סוואנים ממולדתם לחבלים המישוריים של גאורגיה.
הסוואנים הם אחת מן הקבוצות האתניות שמרכיבות את העם הגאורגי ודוברים בשפה משלהם, הסוואנית, בנוסף לגאורגית.
עד לשנות השלושים נכללו המגרלים והסוואנים כקבוצה אחת במפקדי האוכלוסייה שנערכו.
לאחר מכן נכללו יחד עם הגאורגים.
הסוואנים הם נוצרים ומשתייכים לכנסייה הגאורגית האורתודוקסית אפוסטלית, שהתנצרו בין המאה הרביעית למאה השישית.
יחד עם זאת, שרידים של הפגניזם הישן עדיין קיימים.
גיאורגי הקדוש, המכונה ג'גֶראֶג בפי המקומיים, הקדוש המגן של גאורגיה, הוא הקדוש המכובד ביותר.
הסוואנים שמרו על הרבה ממסורותיהם הישנות, ובכללם נקמת דם.
משפחות הסוואנים קטנות, והבעל הוא ראש המשפחה.
הסוואנים מאוד מכבדים את הנשים הזקנות במשפחה.
הסוואנים הם דו-לשוניים המתמשים בגאורגית ובסוואנית, השפה המקומית שנקראת על שמם.
לכתיבה הם משתמשים באלפבית הגאורגי כיוון שלא נשתמר אלפבית סוואני.
הסוואנית יחד עם הגאורגית, המגרלית והלאזית נקראים משפחת השפות הכרתווליות או שפות דרום קווקזיות.
הסוונית עצמה היא שפה שהולכת ונכחדת ומוחלפת על ידי הגאורגית.
הסוואנים (בגאורגית: სვანები, מילולית: סוואנֶבּי) הם קבוצה אתנוגרפית של הגאורגים שמתגוררים בעיקר במחוז ההיסטורי, סוואנתי שבגאורגיה.
הם דוברים בשפה שלהם שנקראת סוואנית.
כמו כן מתגוררים סוואנים בקודורי עילית שבאבחזיה, שעד לפני הפלישה הרוסית לגאורגיה הייתה האזור היחיד באבחזיה שהיה בשליטת הממשל בטביליסי.
הסוואנים הם בדרך כלל מזוהים עם ה"סואנים" (Soanes) הנזכרים בכתבי סטרבון, שמיקם אותם, פחות או יותר, באזור סוואנתי של היום.
עד שנת 1930, המגרלים והסוואנים במפקד האוכלוסין סווגו לקבוצות נפרדות, אבל נכללו באותה קטגוריה כגאורגים לאחר מכן.
במאות ה-4 ה-6 התנצרו והשתייכו לכנסייה הגאורגית.
למרות זאת, חלק מהפולתאיסטים המבוגרים שנותרו, נשארו עובדי אלילים.
גיאורגי הקדוש, הקדוש הפטרון של גאורגיה, הוא הקדוש המכובד ביותר.
הסוואנים שימרו הרבה ממסורתם, כולל נקמת דם.
משפחותיהם קטנות, והבעלים הם ראשי המשפחה.
הסוואנים מכבדים מאוד את הנשים הזקנות במשפחותיהם.
הנסיך מיכאיל סיומונביץ' וורונצוב, הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, הניח כי הסוואנים היו בעברם בני דת משה.
שפתם היא דו לשונית, הם משתמשים גם בגאורגית וגם בשפתם שנקראת, סוואנית, שיחד עם הגאורגית, המגרלית והלאזית מרכיבים את השפות הכרתווליות או השפות הדרום קווקזיות.
השפה הסוואנית הוחלפה ברובה על ידי גאורגית תיקנית.
התרבות הסוואנית שרדה בצורה נפלאה על שיריה וריקודיה.
השירה הפולילונית שלה היא המורכבת ביותר בשירה הגאורגית.
סוואהילי, קיסוואהילי או סוואהילית (Swahili או Kiswahili) היא שפה ממשפחת שפות הבנטו ("בנטו צר"), שהתפתחה במזרח אפריקה במהלך האלף השני לספירה המקובלת, תוך מגע הדוק עם השפה הערבית.
הדקדוק והמורפולוגיה של השפה מעידים על היותה שפת בנטו, אך אוצר המילים שלה מושפע במידה רבה מערבית (כחמישית ממנו בשפה המדוברת).
סוואהילי היא השפה הרשמית בטנזניה, ושפה רשמית בקניה, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובאוגנדה.
היא מדוברת גם במדינות נוספות במזרח אפריקה, ובהן מוזמביק, מלאווי, זמביה, רואנדה, בורונדי וסומליה.
סוואהילי מדוברת בפי 15,330,000 איש כשפת אם (נכון לשנת 2017) וכשפה שנייה בפי כ-32 מיליון דוברים, המשתמשים בה כלינגואה פרנקה בין קהילות לשוניות שונות במזרח אפריקה.
הערכות אחרות נוקבות במספרים שני מיליון ו-50 מיליון בהתאמה, וקיימות הערכות גבוהות עוד יותר.
מהיווצרות השפה עד התקופה הקולוניאלית
הסימנים הראשונים להופעתה של הסוואהילי, תוצר של מגעים בין תושבי היבשת בני עמי הבנטו לסוחרים ערבים, מתוארכים לפי הערכות זהירות לשנת 1100 לערך.
הקמת תחנות המסחר הערביות לאורך חופי מזרח אפריקה חייבה את היווצרותה של לינגואה פרנקה, שבאמצעותה יוכלו שבטי הבנטו השונים לתקשר עם הזרים וכן בינם לבין עצמם.
היות ששפות הבנטו באזור היו קרובות זו לזו במידה מספקת מבחינה דקדוקית ומילונית (אך לא מספיק כדי לאפשר תקשורת ישירה בין דובריהן), נוצר ניב פידג'ין חדש שדובר בפי תושבי החוף, ואשר הפך אט אט לשפה עצמאית.
השפה דוברה לאורך רצועה צרה לחופו של האוקיינוס ההודי מסומליה של ימינו בצפון, ועד מוזמביק בדרום.
המילה הערבית ל"חופים", "סַוואחֶל" (سواحل), העניקה לשפה החדשה את שמה – סוואהילי או קיסוואהילי ("שפת החופ/ים").
אף על פי שאוצר המילים של הסוואהילי הושפע באופן משמעותי מערבית, השפה שמרה במידה רבה גם על אוצר המילים המקורי ועל היסודות הדקדוקיים האופייניים לשפות בנטו.
גם המילים הערביות שנשאלו אל השפה נותרו כפופות לכללים המורפולוגיים של שפות הבנטו.
דבר זה אפשר את התפשטותה של השפה מערבה, אל פנים היבשת, שכן עמי הבנטו שנחשפו לה לא התקשו לאמצה.
יתר על כן, סוואהילי לא נתפסה כשפתה של שום קבוצה אתנית מקומית (אתנולקט), ומאחר שהיא הופיעה והתפתחה כשפת עסקים ומסחר, הדקדוק שלה היה פשוט יחסית לשפות בנטו אחרות, בדומה לכל פידג'ין אחר.
הטונליות המאפיינת כמעט את כל שפות הבנטו נעלמה לחלוטין (כיום היא השתמרה רק בניב בודד בקניה), ומספר קבוצות השם הצטמצם באופן משמעותי.
שתי תופעות אלה הקלו באופן ניכר על רכישת השפה גם בקרב אנשים שאינם דוברים שפת בנטו כלשהי, ובהם מגלים, סוחרי עבדים וסוחרים אחרים, אירופים ואחרים.
תקופת הזוהר של ערי המסחר הסווהיליות
ערי המסחר לאורך חופי מזרח אפריקה הגיעו לשיאן בין תחילת המאה ה-13 לסוף המאה ה-15, ובמקביל להן ידעה גם התרבות הסווהילית תקופת זוהר.
נקודות מסחר ומאחזים סוואהיליים קמו לאורך חופי אפריקה המזרחית ממוגדישו שבמרכז סומליה בצפון, ועד זימבבואה הגדולה, הנמצאת כיום בדרום זימבבואה המודרנית.
קילווה קיסיוואני בדרום טנזניה נחשבה לעשירה שבהן, וערים חשובות נוספות היו לאמו בקניה וסטון טאון בזנזיבר.
עם זאת, בפנים היבשת הוגבלה התפשטותן של השפה והתרבות במשך מאות שנים על ידי ממלכות בנטו חזקות, שזיהו אותה מבחינה חברתית ופוליטית עם השפעה ערבית ועם האסלאם.
תקופת הזוהר של ערי הסחר הסווהיליות הסתיימה עם הגעת הפורטוגזים למזרח אפריקה במאה ה-16.
עם תחילת התקופה הקולוניאלית המודרנית במזרח אפריקה, בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אימצו המעצמות השולטות באזור – האימפריה הגרמנית, ובמידה פחותה ממנה האימפריה הבריטית והאימפריה הבלגית – את הסוואהילי כשפת השלטון, המינהל והשיטור.
כדי להתגייס לעבודה במגזר השלטוני נדרשו המקומיים ללמוד סוואהילי, והדבר יצר תהליך המשכי, שכן גם אלה שבאו במגע עם המגזר השלטוני הפיקו תועלת מלימוד השפה.
ב-1891 החל תרגום התנ"ך לסוואהילי, וב-1895 החלו מסיונרים להוציא לאור את העיתון הראשון בשפה – "Habari ya Mwezi" ("חדשות החברה").
אולם התיעוש והעיור בפנים היבשת, באזור אגמי מזרח הבקע האפריקני, היה הגורם החשוב ביותר להתפשטותה של השפה מערבה אל פנים היבשת.
עקב תהליכים אלה נוצרה הגירה של כפריים בני עמים שונים אל המרכזים העירוניים החדשים, ויתרונה של הסוואהילי כלינגואה פרנקה היה ברור.
אולם בד בבד עם תהליך התפשטותה של השפה על פני שטח גדול, החלו להיווצר ניבים מקומיים של סווהילי, ואלה החלו עם הזמן לפגום ביתרונה כלינגואה פרנקה.
תהליך זה הואץ על ידי העובדה שסוואהילי כמעט ולא נלמדה בבתי הספר, אלא נרכשה כשפה מדוברת, אגב מגעים מסחריים וחברתיים, וכן על ידי העובדה שהשפות האירופיות הקולוניאליות – אנגלית וצרפתית, ובמידה פחותה יותר, גם גרמנית ופורטוגזית – נותרו מפתח חיוני לחינוך ולמעמד חברתי.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר מדינות אפריקה זכו בהדרגה לעצמאותן, הפכה הסוואהילי לסימן זהות אפריקני.
משפת רחוב נחותה בהשוואה לשפות האירופיות, היא הייתה בהדרגה לשפת התקשורת וההוראה, ואומצה על ידי חוגים חברתיים ואינטלקטואליים.
תהליך זה מכונה, לעיתים, סוואהיליזציה (Swahilization), ואף שזהות סוואהילית התקיימה לפחות מהמאה ה-19, ותרבות סוואהילית הופיעה מאות שנים קודם לכן, רק עתה החלו לקרוא להן בשמן.
גישתם של חוקרים אשר ראו בסוואהילי תוצר של ערבית, או צירוף של ערבית ושפות אפריקאיות ותו לא, נדחתה לחלוטין, וזהותה של השפה כשפת בנטו אינה מוטלת עוד בספק.
התפתחויות אלה העניקו לשפה הכרה בין-לאומית – הוקמו חוגים ללימוד השפה והתרבות הסוואהיליות באוניברסיטאות מובילות מחוץ לאפריקה, ותחנות רדיו בין-לאומיות, דוגמת ה-BBC, קול אמריקה (Voice of America) ודויטשה ולה (Deutsche Welle) החלו משדרות בסוואהילי.
בנוסף, חוסר היציבות הפוליטית והחברתית, והמלחמות התכופות באזור, סייעו באופן אירוני לשימור מעמדה של השפה, שכן אלה הביאו לעקירת אוכלוסייה רחבה ממקום למקום, ובכך גדעו והפריעו לשימור הזהויות האתניות והשפות השבטיות.
הגירה כפויה זו הביאה להתפשטות השפה בעקבות גלי המהגרים והפליטים, והיא הגיעה לאזורים חדשים בזימבבואה, זמביה ומלאווי בדרום, לסודאן, ולאזורים צפוניים יותר בסומליה ואפילו באתיופיה בצפון.
סווהילי היא השפה המדוברת ביותר באפריקה שאינה שפה הודו-אירופית לאחר ערבית, ומספר דובריה כשפה שנייה נע בין 30 ל-50 מיליון (קיימות הערכות המדברות על 70 ואף 90 מיליון דוברים, אך ספק רב אם הן מבוססות).
היא השפה הרשמית בטנזניה, והיא נהנית ממעמד של שפה רשמית בקניה, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ומאז 2005, גם באוגנדה.
בקניה ובצפון אוגנדה מתפקדת סווהילי כלינגואה פרנקה לצד האנגלית, וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא שפת התקשורת בחלקיה המזרחיים של המדינה, לצד צרפתית.
ברואנדה ובבורונדי היא מדוברת במרכזים העירוניים החשובים, אך לא באזורים הכפריים.
קהילות של דוברי סווהילי נמצאות גם בדרום סומליה ובצפונה של מלאווי ובצפון-מזרחה של זמביה.
דוברים מעטים יחסית של השפה מתגוררים גם באיי קומורו, מדגסקר, עומאן, באי מיוט ובקהילות מהגרים ברחבי העולם.
בנוסף, סווהילי היא אחת משפות העבודה של האיחוד האפריקאי מאז יולי 2004.
מעוזה של הסווהילי הוא ברצועה באורך של כ-1,500 ק"מ, המשתרעת במקביל לחופי האוקיינוס ההודי, מדרום סומליה בצפון ועד לצפון מוזמביק בדרום, וכן באיי לאמו, ובאיים זנזיבר ופמבה.
באזורים אלה היא משמשת כשפת אם של כ-800,000 עד 2 מיליון דוברים.
בטנזניה, שבה מעמדה של השפה הוא האיתן ביותר, פועלת הבראזה לה קיסווהילי לה טאיפה (Baraza la Kiswahili la Taifa או BAKITA – "המועצה הלאומית לסווהילי") מאז שנת 1967, ובידיה מופקד הפיקוח על השפה במדינה.
בסווהילי ניבים רבים, המהווים דיאלקט קונטינואום, ודובריהם מבינים זה את זה כמעט ללא יוצא מן הכלל.
ההבדלים בין הניבים הם באוצר המילים ובמאפיינים פונולוגיים.
ככלל, השפה מוקפדת ועשירה יחסית בצורות ובהבחנות באזורים שבהם היא שפת אם, במיוחד בזנזיבר, וכוללנית יותר ככל שמתרחקים אל הפריפריה הלשונית.
השפה התקנית מאז 1930 מבוססת על ניב קיונגוג'ה (Kiunguja) שמקורו בעיר זנזיבר שבאי זנזיבר, והמכונה על פי רוב קיסניפו (Kisanifu – "קי" – שפה, ו"סניפו" – תקן).
בהשפעת אמצעי התקשורת, הולך ניב זה ודוחק את מעמדם של הניבים האחרים המדוברים לאורך החוף.
ניבים מרכזיים נוספים מצפון לדרום:
צ'ימוויאיני (Chimwiini) היה הניב המסורתי בדרום סומליה, אולם עקב המלחמות, עקרו רוב דובריו לשטחי קניה.
קיימת מחלוקת באשר לזהותו כניב או כשפה נפרדת.
קיטיקואו (Kitikuu) הוא הניב המדובר באזור הגבול בין קניה לסומליה.
קיאמו (Kiamu) מדובר סביב העיר לאמו בקניה.
קימוויטה (Kimvita) הוא ניב רחב תפוצה, הרווח באזור מומבסה.
צ'יצ'יפונדי (Chichifundi) וקיבומבה (Kivumba) מדוברים בדרום קניה.
קיפמבה (Kipemba) הוא הניב של האי פמבה.
קיטומבאטו (Kitumbatu) וקימקונדוצ'י (Kimakunduchi) הם ניבים כפריים בזנזיבר.
קימרימה (Kimrima) מדובר סביב דאר א-סלאם ולאורך החוף המרכזי של טנזניה.
קימגאו (Kimgao) מדובר באזור קילווה קיסיוואני בדרום טנזניה.
קימוואני (Kimwani) וקימקאווה (Kimakwe) הם ניבים המדוברים בצפון מוזמביק, אך יש הרואים בהם שפות עצמאיות.
קינגוואנה (Kingwana) הוא ניב צעיר יחסית, המדובר בדרומה ובמזרחה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ויש המגדירים גם אותו כשפה נפרדת.
שנג (sheng) הוא פטואה שנוצר בשכונות העוני של ניירובי החל בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, אך התפשט מאז לאזורים עירוניים נוספים במזרח אפריקה וכן בקרב מעמדות חברתיים נוספים.
שמו של השנג ניתן לו מצירוף השמות "סווהילי" (SwaHili) ו"אנגלית" (ENGlish), שכן מעורבים בו אוצר מילים רחב מאנגלית עם הניב הסווהילי המקומי, שעבר פישוט דקדוקי נרחב.
אלף שנות מגע בין סוחרים ערביים לבין תושבי החוף המזרחי של אפריקה, הותירו את עקבותיהם באוצר המילים של הסווהילי.
רוב המילים שנשאלו במשך מאות השנים הן ערביות, אך קיימות בסווהילי מילים גם מפרסית ומשפות הודיות.
במהלך המאה ה-20 הרבתה השפה לשאול מילים מאנגלית ובמידה פחותה גם מפורטוגזית, מגרמנית וממלגשית.
מילים אלה מתארות בדרך כלל מושגים מודרניים יותר, כמו אמצעי תחבורה ומושגים טכניים, או את חודשי השנה האזרחית.
לעיתים, מילים משני המקורות מתארות מושגים זהים או קרובים: שבוע הוא גם wiki מאנגלית וגם juma מערבית; familia היא משפחה גרעינית ו-jamaa היא משפחה מורחבת או קלאן (השוו "הוא בא עם כל הג'מאעה" בסלנג עברי – "עם כל המשפחה/החבר'ה").
דוברים משכילים נוטים לעשות שימוש במילים רבות יותר ממקור זר – ערבי ואירופי – במיוחד במעמדים רשמיים.
הכפלת מילים – שמות, תארים ופעלים – נפוצה מאוד: kichefuchefu (בחילה), juzijuzi (לאחרונה), barabara (דרך ראשית), kuchambuachambua (לאסוף, לנקות ולמיין ביסודיות) ועוד רבות.
אוצר המילים נוטה לעיתים לפשטנות – bwana arusi ("מר חתן" – ארוס/חתן) ו-bibi arusi ("עלמה כלה" – ארוסה/כלה), mwandishi habari ("כותב ידיעות/חדשות" – עיתונאי) ועוד, ולעומת זאת קיימות הבחנות שאינן קיימות בשפות אחרות.
מבחינה פונולוגית, סווהילי היא שפה עקבית ופשוטה יחסית.
הטוניות המאפײנת את רוב שפות הבנטו אבדה.
ההטעמה נופלת כמעט תמיד על ההברה שלפני האחרונה, ויוצאי הדופן מעטים ומוגבלים למילים שאולות שטרם נקלטו היטב בשפה.
כאשר מילים מתארכות, גם ההטעמה נעה קדימה, כדי להתאים לכלל זה.
רוב ההברות פתוחות (CV, VCV, CVCV וכו'), אך במקרים מסוימים האותיות m ו-n מײצגות הברה נפרדת גם כאשר אין צמודה להן תנועה.
כל חמש התנועות שלמות ומיוצגות באות בודדת וקבועה השומרת כמעט תמיד על צליל אחיד, ואין דיפתונגים.
ככלל, בכפוף לטבלת ההגייה שלהלן, כל העיצורים בסווהילי נשמעים.
לרוב המכריע של האותיות המײצגות עיצורים יש צליל בודד, והדבר נכון גם לגבי צרופי אותיות.
מילים שנשאלו משפות אחרות עברו תהליך התאמה לדרישות הפונולוגיות בשפה בדרך הפיכת הברותיהן לפתוחות, במיוחד בסוף המילה (התופעה קיימת גם בשפות בנטו אחרות, ולהבדיל, גם ביפנית).
לכן bus ו-bar האנגלײם ("אוטובוס" ו"פאב") הפכו ל-basi ו-baa בהתאמה; governor (מושל או נגיד הבנק) הפך ל-gavana, המופיע על שטרות טנזניים , namba הוא ספרה (number), והחודשים ספטמבר ומרץ הם Septemba ו-Machi בהתאמה.
מילים ממקור ערבי כפופות לאותו תהליך – ishirini (עשרים), kitabu (ספר), bahari (ים) ו-hesabu (לספור, חשבון).
תופעה נוספת, אך רװחת פחות, היא המרת דיפתונגים לתנועות פשוטות (לדוגמה chenji – המרה (של כסף) מ-change באנגלית).
אף שהשפה אימצה את העיצורים הערבײם דֿ, עֿ, תֿ ו-כ רפה, בדומה לטורקית העיצור ע לא נקלט, ובמילים בהן הופיע, הוא הומר לתנועה (saa – שעה, baada ya – אחרי, yaani – "יעני"/כלומר, Ijumaa – יום שישי, maarifa – ידע), או נעלם (saba – שבע, tisa – תשע).
סווהילי נכתבת באלפבית לטיני מאז אמצע המאה ה-19, ובשנות ה-30 של המאה ה-20 עבר הכתב תהליך של תקינה.
היא בין השפות הבודדות באפריקה שגיבשו כתב משלהן כבר לפני התקופה הקולוניאלית האירופית, וכתב זה היה מבוסס על האלפבית הערבי.
השימוש בכתב הערבי עדיין מקובל בקרב אוכלוסייה מבוגרת באזורים מצומצמים לאורך חוף האוקיינוס ההודי, אך אינו נפוץ ואינו נלמד עוד.
סדקי וילוני חכי בתר־מכתשי מכתשי שִנִּי שפתי(־שִנִּי) אפיŋɲnm סותם/מחוכךᵑgkʰᶮɟ ~ ⁿʤ ʧʰⁿdtʰᵐbpʰ חוכך hɣx ʃⁿzsðθᶬvf מקורב(צדי)wjl רוטטr מפונםɠ ʄ ~ ɗʒɗɓ* פונמות שאולות מערבית
תוספת פונמה לסטנדרט בניבים מסוימים
בסווהילי תקנית חמש תנועות, כולן שלמות, והגייתן המקורבת היא כדלקמן:
ɔ – אוֹ (o), אגב מפתח רחב יחסית של הפה.
u – אוּ (u), אך מעט קרוב יותר לצליל אוֹ.
אין דיפתונגים, וכל תנועה מבוטאת בנפרד (היאטוס), בין אם מדובר בשתי תנועות זהות (לדוגמה ku.fa.a – קו-פא-אה "להתאים") או שונות (לדוגמה fa.u.lu – פא-או-לו "להצליח").
על אף שסווהילי פשוטה יחסית לשפות בנטו אחרות, והמורפולוגיה שלה עקבית במידה רבה וממעטת ביוצאי דופן, הדקדוק שלה בכל זאת מורכב מאוד.
השפה צירופית, דבר הבא לידי ביטוי בייחוד בנטיית הפועל שלה, שאל השורש שלו מצטרפות מוספיות רבות המייצגות את הגופים, הזמנים, המודוס והאספקט הדקדוקיים, את השלילה, המושא, הזיקה ועוד.
מערכת השם מסובכת ונשלטת על ידי חלוקה לקבוצות, שמשפיעה לא רק על שם העצם אלא גם על יתר חלקי המשפט.
להלן סקירה קצרה ובלתי-ממצה של העקרונות הדקדוקיים המרכזיים של השפה:
בסווהילי אין מין דקדוקי, אך שמות העצם מתחלקים לקבוצות שניתן להבין את משמעותן בצורה הטובה ביותר אגב אנלוגיה לרעיון המין הדקדוקי.
קיימות שפות כמו אנגלית, פינית או טורקית, שבהן אין מין דקדוקי.
שפות אחרות מחלקות את שמות העצם לשתי קבוצות או לשלוש ולעיתים יותר, וחלקן מסמנות אותן, או את חלקן, כ"זכר" ו"נקבה".
זהו המצב בעברית, שבה כל שם עצם משתייך לאחת משתי קבוצות אלה (או לקבוצה קטנה של חסרי מגדר או בעלי שני המגדרים גם יחד).
גם בשפות הבנטו מחולקים כל שמות העצם לקבוצות, שמספרן המדויק משתנה משפה לשפה וכפוף להגדרות מחקריות בלשניות שונות.
לפי הבלשן קרל מיינהוף (Carl Meinhof, 1857–1944) נע מספר הקבוצות בדרך כלל בין 10 ל-20, מתוך 22 קבוצות אפשריות בסך הכול, ובסווהילי 16 קבוצות.
אלא שמיינהוף התייחס לריבוי כאל קבוצה נפרדת (היינו "ילד" הוא לדוגמה בקבוצה 1 ו"ילדים" בקבוצה 2).
החלוקה האחרת, שמתעלמת מהריבוי, מבחינה רק ב-8 או 9 קבוצות בסווהילי.
החלוקה לקבוצות השם בשפות הבנטו איננה שרירותית כמו החלוקה למין הדקדוקי בעברית או בערבית או בשפות הודו-אירופיות, שכן בבסיסה ניצבים רעיונות סמנטיים.
רעיונות אלה לא תמיד גלויים לעין או מתיישבים עם היגיון פשוט, שכן הקשרם הוא פעמים רבות היסטורי ומקורם בשלבים מוקדמים של התפתחות שפות הבנטו.
קבוצות התאחדו ונבלעו זו בזו, וחלקן התפתחו והתרחבו על בסיס חלק מההקשרים הסמנטיים בלבד.
חלק גדול משמות העצם משתייכים לקבוצה לפי אופיים הממשי – לדוגמה, מילים המתארות בני אדם שייכות בסווהילי לקבוצות 1/2, בעלי חיים – לקבוצות 9/10, ורעיונות מופשטים – לקבוצה 14. לעיתים החלוקה היא דקדוקית יותר – מילים שאולות שייכות בדרך כלל לקבוצות 9/10 ושמות מועצמים (אינטנסיביים) לקבוצות 5/6.
ההשתייכות לקבוצות ניכרת בשם על פי תחילית המוצמדת אליו, אם כי זו יכולה לקבל ערך Ø (קרי, ללא תחילית).
בדרך כלל התחילית משתנה לפי המספר (ליחיד תחילית מסוימת, ולריבוי – אחרת), וזו הסיבה שמיינהוף הבחין בין היחיד לרבים כקבוצות שונות.
לדוגמה, שם העצם "אדם" שייך בסווהילי לקבוצות 1/2 שמרכזות, בין היתר, בני אדם.
קבוצה 1 היא קבוצת היחיד והיא מתאפיינת בתחילית -m (או -mu לפני עיצור).
קבוצה 2 היא קבוצת הרבים המקבילה, המתאפיינת בתחילית -wa, ולכן "בני אדם" הם watu.
מסיבה זו השם "tu" מסומן כשייך לקבוצות -m-/mu-, wa.
הרעיון נשמע מורכב, אך למעשה אין הבדל של ממש בינו לבין רעיון המין הדקדוקי המוכר בעברית.
אם נסמן את המינים הדקדוקיים בעברית כקבוצות 1/2 לזכר וכקבוצות 3/4 לנקבה, נוכל לנסח את הטבלה ההיפותטית הבאה:
קבוצה שם במקור מאפיין (סיומת) קבוצה 1 ילד זכר יחיד -Ø קבוצה 2 ילדים זכר רבים -ים קבוצה 3 ילדה נקבה יחיד -ה קבוצה 4 ילדות נקבה רבים -ות
בדוגמה זו "ילד" שייך לקבוצות 1/2 או -Ø, -ים וילדה לקבוצות 3/4 או -ה, -ות.
אין הכרח ששם עצם סווהילי ישתייך לשתי קבוצות עוקבות (לדוגמה 1/2 או 3/4).
השם "חבר" ביחיד הוא "rafiki" ושייך לקבוצה 9, ואילו ברבים השם "חברים" הוא "ma-rafiki" ושייך לקבוצה 6. לכן "חבר" בסווהילי שייך לקבוצות 9/6 או -Ø-, ma.
המקבילה ההיפותטית העברית תהיה לדוגמה "שולחן-שולחנות", השייך לפי הטבלה שלעיל לקבוצות 1/4 או -Ø, -ות.
ואלה הן 16 הקבוצות לפי שיטת מיינהוף בסקירה כללית בלבד, ללא שינויים פונולוגיים ומקרים ספציפיים (החלוקה לשורות מציגה את שיטת הספירה האחרת, המבחינה רק ב-9 קבוצות, או 8 ללא קבוצה 14):
קבוצהדוגמה סמנטית/הערותתחיליתיחידתרגוםרביםתרגום1, 2 בני אדם.
-m-/mu-, wa mtu בן אדם watu בני אדם3, 4 עצים, צמחים, כוחות הטבע.
-u utoto ילדוּת —15 שם הפועל.
-ku kusoma לקרוא, פעולת הקריאה —16, 17, 18 קבוצות המיקום.
-ku- pa- mu - קבוצה 16: מיקום ספציפיקבוצה 17: אזור כללי או תנועהקבוצה 18: מיקום פנימי.
הקבוצות מסומנות במספרים 1 עד 11, ו-14 עד 18 מסיבות היסטוריות.
קבוצה 12 נעלמה לחלוטין בסווהילי, וקבוצה 13, שיוחדה לצורת ההקטנה, התמזגה עם קבוצה 7. יש השוללים את קיומה של קבוצה 14 כקבוצה עצמאית, ורואים בה חלק מקבוצה 11.
אותו שורש יכול לבוא לידי ביטוי בקבוצות שונות אגב שינוי משמעות.
mtoto הוא "ילד" ו-watoto הם "ילדים" (קבוצות 1/2 – בני אדם); kitoto ו-vitoto הם "תינוק" ו"תינוקות" בהתאמה (קבוצות 7/8 – צורת הקטנה), ו-toto ו-matoto הם "ילד גדול" ו"ילדים גדולים" (קבוצות 5/6 – העצמה).
עתה גם ברור מה ההבדל בין "סווהילי" ו"קיסווהילי".
התחילית -ki היא התחילית המתווספת לשמות שפות, בעוד ש"סווהילי" כשלעצמה היא השורש.
לכן Kiswahili היא השפה, Waswahili (קבוצה 1 – בני אדם) הם דובריה, ו-Uswahili (קבוצה 14 – שמות מופשטים) היא התרבות הסווהילית או האזור בו השפה מדוברת (למילה Uswahili מתלווה לעיתים משמעות של עלבון, שכן יש הרואים בה כינוי גנאי להתנהגות קלוקלת ולנימוסים רעים).
מאחר שמדינות רבות שייכות לקבוצה 14, צרפת היא Ufaransa, ארצם של ה-Wafaransa (צרפתים, ביחיד Mfaransa) הדוברים Kifaransa, גרמניה היא Ujerumani ובה מתגוררים ה-Wajerumani (יחיד Mjerumani) הדוברים Kijerumani, ו-Uganda היא ארצם של ה-Waganda הדוברים Kiganda.
השתייכותו של העצם לקבוצה מסוימת אינה מסתכמת בשם עצמו, אלא חולשת על חלקי המשפט האחרים, בדיוק כפי שמתפקדים המין הדקדוקי והריבוי בעברית.
אם נחזור שוב לרעיון ההיפותטי שלעיל, נוכל להבחין בין ארבעה משפטים שונים בעברית, בהם שינוי המין הדקדוקי והמספר גורמים לשינוי המוספיות בשם תואר, בפועל ובמושא הישיר:
קבוצה משפט לדוגמה קבוצה 1 (זכר יחיד) החייל האמיץ מכוון את אקדחו קבוצה 2 (זכר רבים החיילים האמיצים מכוונים את אקדחיהם קבוצה 3 (נקבה יחיד) החיילת האמיצה מכוונת את אקדחה קבוצה 4 (נקבה רבים) החיילות האמיצות מכוונות את אקדחיהן
עקרונות אלה קיימים גם בסווהילי בדרך של שינוי התחיליות בהתאם לקבוצת השם.
אם שייכותו של השם איננה מתבררת ממנו עצמו (מאחר שאין לו תחילית, או שהתחילית שלו משותפת למספר קבוצות), בדרך כלל יסתבר הדבר מיתר חלקי המשפט.
שמות תואר ומספרים בדרך כלל משתמשים בתחיליות האופייניות לקבוצות השונות, אך לפועל יש פעמים רבות תחיליות שונות (כמו בדוגמה הראשונה שלהלן).
דוגמאות משמות השייכים לקבוצות 1/2 ולקבוצות 7/8:
קבוצה משפט לדוגמה תרגום קבוצה 1 mtoto mmoja anasoma ילד אחד קורא קבוצה 2 watoto wawili wanasoma שני ילדים קוראים ("ילדים שניים קוראים") קבוצה 7 kitabu kimoja kinatosha ספר אחד מספיק קבוצה 8 vitabu viwili vinatosha שני ספרים מספיקים ("ספרים שניים מספיקים")
כאשר לאותו פועל מספר שמות עצם מקבוצות שונות, יכריע הרעיון המשותף אילו מוספיות יקבלו הוא ויתר חלקי המשפט.
כך, לדוגמה, אם מדובר במספר חפצים, יאומצו המוספיות של קבוצות 7/8 שעניינן בחפצים דוממים (-ki-/vi).
במשפטים בהם המכנה המשותף חלש, לדוגמה "הזמר ושיריו לא נשכחו", הצורה המועדפת תהיה "הזמר לא נשכח; (ו)גם שיריו לא".
סווהלי מביעה את רעיון כינוי הגוף (אני, אתה, הוא וכו') במספר דרכים (מאחר שבסווהילי אין כאמור מין דקדוקי, אין הבחנה בין "הוא" ל"היא" או בין "אתם" ל"אתן"):
כמילה נפרדת: אני mimi, אתה wewe, אנחנו sisi וכו'.
מאחר שכמו שקורה בעברית בעבר ובעתיד, כינוי הגוף בסווהילי מובע גם בנטיית הפועל (הלכנו, נלך), הוספת כינוי הגוף העצמאי משמשת להדגשה ולאמפתיה:
קיימת צורה נוספת לכינויי הגוף העצמאיים, אגב צירופם ל-na (nami – אני, nawe – אתה וכו').
אני קורא ספר – Ninasoma kitabu: (ni – אני, na – הווה, soma השורש קרא), kitabu – ספר
היא תעזוב מחר – Ataondoka kesho: (a – היא, ta – עתיד, ondoka – השורש עזב), kesho – מחר
בזמן ההווה הכללי, המכונה "זמן a" – כינויי הגוף המהווים חלק מהפועל שונים מעט: na – אני, wa – אתה, twa – אנחנו וכו':
אני עוזר – nasaidia : na – אני+הווה כללי, saidi-a השורש עזר
אנחנו רואים – twaona :twa – אנחנו+הווה, on-a – השורש ראה
בהטיית הפועל בשלילה, גם כינוי הגוף נוטל צורה מיוחדת – si – אני לא, hu – אתה לא, ha – הוא לא, hatu – אנחנו לא, וכו'
אני לא קורא ספר – Sisomi kitabu : si – אני לא, som – השורש קרא (ללא הסיומת a), i – שלילה.
ניתן לסכם את ההטיות הנ"ל כדקלמן:
הכינויים שמצטרפים לפועל בגוף ראשון (ni – "אני כן" ו-si "אני לא"), יכולים להצטרף גם לחלקי דיבור אחרים או לעמוד בפני עצמם כדי להביע הוויה, והם זהים בכל הגופים.
במובן זה תפקידם קרוב יותר לקופולה או לאוגד מאשר לכינוי גוף (בסווהילי קיים פועל שמשמעותו "להיות" (kuwa), אך השימוש בו מוגבל כיום):
?hujambo – "מה שלומך/העניין" (נשאל בשלילה – "לא שלומך?"/"לא עניין אצלך?")
sijambo – "אני בסדד" ("(נכון) לא שלומי"/"(נכון) אין עניין אצלי")
"ahadi ni deni" – "הבטחה היא חוב"
ku-uliza בקבוצה 15 הוא השם הפועלי של uliza – "לשאול שאלה".
u-jinga (טפשות) שייכת לקבוצה 14 (שמות מופשטים).
"mtu ni watu" – אדם הוא בני אדם ("אדם לאדם חבר").
Ndiyo, si Mmarekani – כן (מילולית – "זה נכון"), אני לא אמריקאי.
כפי שבעברית ניתן להכיל את כינוי הגוף של המושא הישיר בהטיית הפועל (ראיתיו – אני ראיתי אותו), כך הדבר גם בסווהילי.
להלן דוגמאות לשימוש בכינויי המושא הישיר בהקשרם של בני אדם השייכים כולם לקבוצות 1/2. שמות עצם מקבוצות אחרות מופיעים בדרך הטבע רק בגוף שלישי, ומערכת המוספיות שלהם פשוטה יותר, וקיימת זהות בין כינוי הגוף של הנושא והמושא הישיר.
הפעלים להלן פורקו באמצעות מקפים כדי להבהיר את אופן יצירתם: המוספית הראשונה היא הנושא, השנייה מביעה את הזמן הדקדוקי, השלישית היא כינוי המושא הישיר, והאחרונה היא שורש הפועל (למעט בדוגמה הרביעית):
(בסווהילי זהו מושא ישיר ולא עקיף כמו בעברית).
eni בסוף הפועל מביע את הריבוי (עבורכם) אותם -wa- A-li-wa-ona mjini הוא ראה אותם בעיר
השייכות בסווהילי מובעת באמצעות שש מילים בסיסיות בהתאם לגוף הדקדוקי, בתוספת מוספית לפי קבוצת השם אליה שייך המשתייך.
בהיעדר תווית יידוע (ה' הידיעה) או תווית מסתמת בסווהילי (a או an באנגלית), לכינויי השייכות חשיבות רבה בשפה:
את הבעלות ניתן להביע גם באמצעות ni (בהקשר זה "יש") וסיומת שמשמעותה "עם": nina – יש לי, una – יש לך, ana – יש לו, tuna – יש לנו, mna – יש לכם, wana – יש להם.
נטיות אלה משתנות לפי קבוצת השם (לדוגמה "יש להם" עשוי להופיע כ-mna ,pana, zina וכו' בהתאם לקבוצה של שם העצם שיש להם).
מספר שמות עצם המתייחסים לקרבה משפחתית או חברתית, מתאחדים עם כינוי השייכות: mke (אישה), mkeo (אשתך); baba (אבא), babangu (אבי), babake (אביו); rafiki (חבר), rafikiyo (חברך), rafikiye (חברו).
סווהילי מבחינה בשלוש דרגות של כינויים רומזים – זה שכאן (this), זה ששם (that) וההוא שכבר דובר בו.
שלושת הכינויים מושפעים מקבוצת השם שאליו רומזים.
גם לכינויים הרומזים תפקיד חשוב המפצה על היעדר תווית יידוע:
כפי שהובהר כבר בדוגמאות למעלה: mtoto mmoja anasoma (ילד אחד קורא) ו-watoto wawili wanasoma (שני ילדים קוראים), גם שם התואר חייב להסכים עם שם העצם ועם הקבוצה שלה הוא שייך (בדוגמאות אלה, "אחד" ו"שניים" מתארים את "ילד" ו"ילדים", ולכן מתפקדים כשמות תואר).
הדבר נכון גם בעברית, שבה שם התואר מתאים את עצמו למין הדקדוקי ולמספר של שם עצם:
עם זאת, קיימת קבוצה של שמות תואר ממוצא זר (בדרך כלל ערבי) שאינם משתנים כלל:
a – המילית a שימושית ונפוצה מאוד בסווהילי והיא המתארת שייכות (של) ויוצרת משפט תיאורי.
אל a מצטרפת התחילית הפעלית המתאימה של קבוצת השם:
Kazi ya muda – עבודה של זמניות (עבודה זמנית)
Mfuko wa ngozi – תיק של עור (תיק עור)
hifadhi ya Serengeti – פארק של סרנגטי (פארק סרנגטי)
Afrika ya Mashariki – אפריקה של מזרח (מזרח אפריקה)
Saa ya kuamka – שעה של לקום (שעת קימה)
Maji ya kunywa – מים של לשתות (מי שתייה)
Siku ya kwanza – יום של ראשון (היום הראשון, לא יום א')
Wimbo wa tatu – השיר של שלישי (השיר השלישי)
Darasa la pili – מחלקה של שנייה (ה/מחלקה ה/שנייה)
Nyumba ya karibu – בית של קרוב (בית קרוב)
Safari ya mbali – טיול של ארוך (טיול ארוך/רחוק)
Mawazo ya kitoto – רעיונות של ילדותיות (רעיונות ילדותיים)
enye – מילית נוספת בעלת תפקיד דומה היא "enye" שמשמעותה היא "עצמו".
צורה זו שמה דגש על המצב הנוכחי של שם העצם, ופחות מתארת את הווייתו או תכונותיו כפי שעושה "a":
mtalii mwenye furaha – התייר עצמו שמחה (תייר שמח)
ziwa lenye uchafu – האגם עצמו זיהום (אגם מזוהם)
mtu mwenye kukasirika – האדם עצמו לכעוס (אדם כועס)
dalili zenye kuogofya – תסמין עצמו לפחד (תסמינים מפחידים)
taa yenye mafuta מנורה עצמה שמן (מנורה שיש בה שמן)
כינוי הזיקה בסווהילי, (-o-) (ש-), הוא חלק מהפועל, בדיוק כמו בטורקית (-dik-), וככזה הוא יכול לשמש כשם תואר:
watu wa-si-o-jiweza – אנשים שאינם יכולים (אנשים מוגבלים)
nchi zi-na-zo-endelea – מדינות שמתקדמות (מדינות מתפתחות)
maji ya-li-yo-chemshwa – מים שהורתחו (מים מורתחים)
שם יכול להכשיר שם אחר:
mwaka jana – שנה אתמול (שנה אחרונה)
mbwa mwitu – כלב פראות (כלב פראי)
באנגלית, לדוגמה, תואר השם נוטה כדי להשוות את השם לשמות אחרים (good, better, best).
בסווהילי, כמו בעברית, נעשה הדבר בעזרת מילת תיאור נפרדת:
דרגת היתרון (יותר מ-) – לשם כך משתמשת סווהילי במספר צורות:
באמצעות הביטוי "zaidi" (יותר מ-):
(מי יותר נמוך, זה או ההוא?)
שימוש באחד משלושה פעלים שמשמעות כולם בהקשר זה היא "עובר את":
Mtoto wangu ni mrefu kupita wako – ילד שלי הוא גבוה עובר את שלך (הילד שלי גבוה משלך)
Dodoma ni mbali kuzidi Dar es Salaam – דודומה היא רחוקה עוברת את דאר א-סלאם (דודומה יותר רחוקה מדאר אס סלאם)
דרגת ההפלגה (הכי) – שימוש באחד משלושה הפעלים שמשמעותם היא "עובר את", אך אגב שינוי הייחוס לכולם:
Mtoto wangu ni mrefu kupita wote – ילד שלי הוא גבוה עובר את כולם (הילד שלי (הכי/ה)גבוה מכולם).
למעט יוצאי דופן בודדים, כמו בעברית, בסווהילי השם קודם לתואר השם.
יוצאי הדופן הם המילה kila (כל) – kila dakika, והשמות חצי (nusu – nusu mkate – חצי כיכר לחם) ורבע (robo – robo saa – רבע שעה).
כאשר שני שמות תואר מתארים שם בודד (הילד הגדול והיפה), החשוב מביניהם יופיע אחרון.
nyumba kubwa nzuri – בית גדול ו(במיוחד) יפה; nyumba nzuri kubwa בית יפה ו(במיוחד) גדול
סדר המילים נשמר גם בביטויי שייכות:
nyumba yangu nzuri בית שלי (ו)יפה (ביתי היפה)
הכינוי הרומז עשוי לשנות את מקומו במשפט, ובהתאם לכך משתנה המשמעות:
nyumba ile nzuri הבית הזה יפה (הבית היפה הזה)
ile nyumba nzuri זה הבית יפה (הבית היפה (במיוחד) הזה)
nyumba nzuri ile בית יפה זה (זהו בית יפה)
חלק ממאפייניו של הפועל הסווהילי נסקרו לעיל, ובעיקר אופן יצירתו על ידי צירוף מוספיות אל השורש, בעיקר לפניו, אך גם בסופו.
מוספיות אלה, הכוללות מידע אודות הגופים, הזמנים, המודוס והאספקט הדקדוקיים, השלילה, המושא, הזיקה ועוד, מעניקות לפועל את הוראתו המדויקת.
מוספיות נוספות עשויות להצטרף אל השורש, ואלה נושאות מידע נוסף המובע בעברית בדרך כלל באמצעות הבניינים, כמו יסוד של גרימה (בניין הפעיל), סבילות, הדדיות וכו'.
שם הפועל בסווהילי כולל את השורש כשהוא מלווה בדרך כלל בסיומת a- ולעיתים גם בתחילית -ku.
לכן בשם הפועל soma (לקרוא), השורש הוא -som-, וב-imba- (לשיר) הוא -imb-.
גם השורש עשוי להתרחב כדי לשנות משמעויות: .
הכפלת השורש היא אמצעי רווח בסווהילי כדי לציין העצמה של הפעולה לאורך זמן, יסודיות או על מנת להעניק פרטים נוספים: piga- (להכות), pigapiga- (להכות שוב ושוב); kata- (לחתוך), katakata- (לחתוך לחתיכות קטנות), chambua- (לברור/למיין את המתאים מהלא-מתאים), kuchambuachambua (לאסוף, לנקות ולמיין ביסודיות).
קיימים שורשים שבהם לא רק הברה בודדת אלא גם אות בודדת, כמו ku-l-a (לאכול) שבו השורש הוא רק ההברה "l", אולם אלה שומרים בדרך כלל על התחילית -ku גם בזמן הטייתם (wa-na-kul-a – הם אוכלים).
שם הפועל יכול לשמש גם כשם הפועלי, וחלק משימושיו נסקרו לעיל בפרק העוסק בשם התואר.
כשם, שם הפועל שייך לקבוצת שמות 15, ואז משמעותו היא כשל פעולה ("לשמוע" הוא "שמיעה", "לאכול" הוא "אכילה" וכו').
לעיתים נעשה שימוש בשם הפועל כדי לתאר פעולה חסרת גוף וזמן (Afadhali kufanya kazi – עדיף לעבוד עבודה, "עדיף לעבוד"; kujifunza lugha – ללמוד שפה, "לומדים שפה").
שלילת שם הפועל נעשית באמצעות המוספית -to-: מ-kusoma (לקרוא) נוצר kutosoma (לא לקרוא).
הזמן הדקדוקי, המודוס, והאספקט בסווהילי מובעים על ידי סדרה של תחיליות ולעיתים גם על ידי שינויים נוספים בפועל:
na – הווה ממשי (מתרחש כרגע): wa-na-imba (הוא שר עכשיו).
hu – הווה תקופות (הרגל): hu-imb-a ((הוא) שר בדרך כלל).
לתחילית זו לא מוצמד כינוי גוף.
a – הווה כללי (פעולה המתרחשת בדרך כלל, אך לא כעת): wa-imb-a (הוא שר לפעמים אבל לא כעת).
זמן זה אינו נפוץ עוד, והמאפיין שלו (a) נבלע בכינוי הגוף (wa).
i – שלילת ההווה – הסיומת a- מוחלפת ב-i- (רק בפעלים ממקור בנטו, פעלים אחרים אינם משתנים), והמוספיות na/hu המתארות את הזמן מושמטות.
בנוסף, תחילית שלילה מתווספת לפני הפועל (-ha או -h) או שכינוי הגוף מתחלף (לדוגמה מ-ni ל-si):
ha-wa-imb-i – הם לא שרים
si-l-i – אני לא אוכל
ha-tu-jaribu – אנחנו לא מנסים (פועל ממוצא זר, אין שינוי בסיומת)
ta – משפט עתיד חיובי.
ha+ta – בשלילת העתיד נוספת המוספית ha, או שמוחלף כינוי הגוף לשלילה:
si-ta-kul-a – אני לא אוכל (אין שינוי של a בסוף הפועל ל-i, כמו שמתרחש בשלילת ההווה)
li מביע משפט עבר חיובי.
בנוסף, במשפט שלילה מתווספת תחילית השלילה לפני הפועל (-ha או -h) או שכינוי הגוף מתחלף (לדוגמה מ-ni ל-si):
si-ku-l-a – לא אכלתי (אין שינוי של a בסוף הפועל ל-i, כמו שמתרחש בשלילת ההווה)
me מתאר פעולה שהסתיימה אך תוצאותיה ניכרות בהווה: wa-me-imb-a – הם סיימו לשיר (והקהל עדיין מריע/ומאז הניגון לא עוזב אותי).
me שימושי במיוחד בפעלים המתארים מצב (שהושג ונמשך עדיין) או בכאלה המתארים תהליך.
ja שוללת את me ובעברית ניתן לתארה כ"עוד לא" אגב המשמעות שזה עדיין אפשרי/יקרה/מתוכנן.
לפועל נוספת תחילית השלילה (ha או h), או שכינוי הגוף מתחלף (לדוגמה מ-ni ל-si):
ha-wa-ja-imb-a הם עדיין לא שרו (אבל זה בתוכנית)
si-ja-l-a עוד לא אכלתי (אבל אני אוכל בערב)
"הזמן המדורג" – המוספית ka משמשת להבחנה בין פעולות שהתרחשו בשלבים שונים.
כשלעצמו ל-ka אין זמן ברור, אך הוא מבהיר שהפועל האחר במשפט התרחש קודם לכן, או שהפועל בזמן ka היה או יהיה תוצר שלו.
ל-ka מספר שימושים נוספים כמו הבעת הוראה/אזהרה לעשות משהו כדי שדבר מה אחר יקרה או לא, או להביע הפתעה ממשהו שקרה.
"בזמן ש-" – המוספית ki מביעה חפיפת זמנים (בזמן שפעולה אחת קרתה, התרחשה גם פעולה אחרת), או הוראת תנאי (אם א' יקרה, יקרה גם ב').
sipo היא בת זוגה השלילית (אם א' לא יקרה, גם ב' לא יקרה).
התנאי – nge מביע תנאי אפשרי (אם תבוא...) בעוד ש-ngali מביע תנאי שלא התממש (אם היית בא...).
שלילת התנאי נעשית ככלל על ידי הוספת מוספיות השלילה שנסקרו לעיל.
כמו בעברית, גם בסווהילי מופנה הציווי רק לגוף שני (יחיד או רבים), והוא כולל רק את שורש הפועל ביחיד, או בתוספת ni ואגב שינוי ה-a הסופית ל-e ברבים: sikia (שמע!) ו-sukieni (שמעו!).
פעלים סווהיליים בני הברה אחת שומרים על התחילית ku: kula (אכול!) ו-kuleni (אכלו!).
פעלים זרים אינם עוברים שינוי מעבר לתוספת ni : jaribu (נסה!) ו-jaribuni (נסו!).
ציווי מנומס (בקשה) נוצר באופן זהה, אגב שימור קידומת הגוף – u ליחיד ו-m לרבים: Useme (דבר בבקשה) ו-Mseme (דברו בבקשה).
הציווי בסווהילי יכול לכלול כינוי מושא ישיר (כמו בעברית: ראהו, אכלוהו).
שלילת הציווי זהה לשלילת הסובייקט שלהלן.
הסובייקט (דרך השמא, subjunctive) הוא פועל שמביע חשש, תקווה, רצון, כוונה, ולמעשה כל מעורבות רגשית בקיומה או אי קיומה של פעולה ובתוצאותיה.
הסובייקט אינו קיים בעברית במובן שהוא קיים בשפות אחרות, כולל סווהילי, דהיינו שהוא אינו מביא לשינוי בהטיית הפועל (בעברית אין הבדל בהטיית הפועל "לבוא" במשפטים "אני רוצה שתבוא" ו"אמרת שתבוא", על אף שבראשון יש יסוד סובייקטיבי של רצייה, והשני הוא משפט חיווי עובדתי גרידא).
הסובייקט אינו נחשב לזמן דקדוקי אלא למודוס, ובסווהילי הוא חסר זמן ממשי (בשפות רומאניות לדוגמה, לסובייקט זמנים משלו – אני מפחד שהוא ישיר (בעתיד), פחדתי שהוא ישיר (בעבר)).
לכן הצורה שלו פשוטה יחסית וכוללת רק גוף ושינוי של הסיומת "a-" ל-"e-" בפעלים ממקור בנטו; פעלים זרים אינם משתנים.
a-ende – שילך (מ-enda ללכת)
– שאעזור לך (ni – אני, ku – לך, saide – שאעזור מ-saidia)
tu-le – שנאכל, הבה נאכל
u-jaribu – (אני רוצה) שתנסה (פועל זר, אין שינוי)
u-si-jaribu – (אני רוצה) שלא תנסה/אל תנסה (בבקשה)
דיבור עקיף – בסווהילי, כמו בעברית, אין התאמת זמנים בדיבור עקיף, ולכן "אני אבוא" הופך ל"אני אמרתי שאבוא" או "הוא אמר שיבוא" (הפועל "לבוא" נותר בעתיד).
פעלים סבילים, גרימה, הדדיות ומקרים נוספים
סבילות – פועל סביל הוא פועל בו הפעולה מבוצעת הלכה למעשה על ידי המושא (הוזמנתי למסיבה על ידיו, הבניין הוקם על ידי חברת הבנייה וכו').
בסווהילי מצוינת ההבחנה על ידי הוספת -w- או -liw- (לעיתים אגב שינוי נוסף) מיד אחרי השורש (לפני ה-a הסופית): alika- (להזמין), alikwa- (להיות מוזמן); unda- (להקים, לבנות), undwa- (להיות מוקם), uza- (למכור), uzwa- (להימכר); zaa- (ללדת), zaliwa- (להיוולד); samehe- (לסלוח), samehewa- (להיסלח, לזכות במחילה).
פעלים כאלה נוצרים פעמים רבות לא מפועל אחר, אלא משמות עצם ומשמות תואר: מהשם fupi (קצר) נוצר הפועל -fupisha- (לקצר); משם התואר sahihi (נכון) בא הפועל sahihisha- (לתקן, להעמיד על טעות).
הדדיות (להתראות (אחד עם השני), להתנצח, להתקוטט וכו') מובעת באמצעות המוספית -an- המוצמדת אל השורש: -ambi- (לספר), ambiana- (לספר אחד לשני); -pig- (להכות), pigana- (להתקוטט, לריב), -andik- (לכתוב למישהו), andikiana- (להתכתב); samehe- (לסלוח), sameheana- (לסלוח אחד לשני, "לעשות שולם"); saidia- (לעזור), saidiana- (לעזור זה לזה).
המצב הסטטי של הפועל, המובע בעברית דרך כלל באמצעות הבינוני הפעול (הדלת סגורה), מבוטא בסווהילי על ידי הסיומות -ik- או -ek- (לעיתים אגב שינוי נוסף) המצטרפות לאחר השורש: -vunj- (לשבור), -vunjw- (להישבר), -vunjik- (שבור, להיות במצב שבור); sahau- (לשכוח), sahaulika- (שכוח, דבר-מה שנשכח).
הבחנה דומה נוספת היא "חוסר מעש" - "להיות במצב קבוע של חוסר מעש" המובעת באמצעות -am-: funga- (לקשור), fungama- (להיות קשור/מקובע מבלי יכולת לזוז).
בסווהילי מספר הבחנות פעליות נוספות שאינן קיימות בעברית:
אל/עבור מישהו – קיימת הבחנה בין פעולה רגילה לבין פעולה שבה הדגש הוא על כך שהיא מתבצעת אל מישהו אחר או עבורו: -andik- (לכתוב), andikia- (לכתוב אל/עבור מישהו); -let- (להביא), letea- (להביא משהו למישהו/עבורו); -som- (לקרוא), somea- (לקרוא/להקריא למישהו).
להיעשות – כניסה למצב מובעת על ידי -p- המוספת לשם או שם תואר: משם העצם nene- (שמן), נוצר הפועל nenepa- (להשמין); משם התואר oga- (עצבני, מפוחד) נוצר הפועל ogopa- (להתעצבן, להיכנס למצב של פחד).
המגע (contactive) – באמצעות -am- נוצרת הדגשה של מגע: kama- (ללחוץ), kamata- (לתפוס מישהו, לאסור מישהו); fumba- (לסגור מספר דברים שנפגשים אחד עם האחר – את העיניים, את השפתיים), fumbata- (לסגור ולהקיף, לדוגמה להקיף עם הידיים).
העצמת הפעולה – מוספיות מסוימות מעניקות לפועל מובן של העצמה במקרים מסוימים: -shik- (להחזיק בחפץ/דעה), shikilia- (להצמד); tup- (לזרוק), tupilia- (להשליך מיד או הרחק); -og- (לרחוץ), ogelea- (לשחות); -va- (ללבוש), valia- (להתלבש יפה).
הזיקה (ש-) בסווהילי מובעת בדרך כלל כמוספית בפועל:
כינוי הזיקה (-o-) מוטה ומצטרף לפעלים שבהם תווית זמן רק בעבר (li), בהווה (na) ובעתיד הפשוט (ta או-taka).
השלילה נעשית באמצעות si והיא חסרת מימד של זמן.
ניתן לצרף לפועל גם כינוי מושא ישיר, והוא יופיע מיד לפני השורש:
nchi zi-na-zo-endelea – הווה, מדינות שמתקדמות
wa-si-o-jiweza – שלילה, שלא יכלו/אינם יכולים/לא יוכלו
ni-si-ye-wa-fahamu – אנשים (wa – "אותם") ש (ye) אני (ni) לא (si) הכרתי/מכיר/אכיר (fahamu)
בזמנים אחרים ובמשפטי שלילה שבהם קיימת חשיבות לזמן, נעשה שימוש במילה נפרדת כדי להביע את אלה – amba (ש-).
קיימת צורה לזיקה כללית חסרת זמן, עם או בלי כינוי מושא ישיר:
o מוחלף ב-po בתיאורי זמן (כש-/כאשר), ב-po, ko או mo בתיאורי מקום (היכן ש-, ב/ל/מהמקום בו) וב-vyo בתיאורי דופן (באופן ש-).
תואר הפועל בסווהילי מובע במספר דרכים:
באמצעות מילים שזו הוראתן: upesi (מהר), zamani (מזמן).
באמצעות הסיומת "ni-" המשמשת כתיאור מקום או זמן: mjini (בעיר), karibuni (זה מקרוב).
באמצעות "pa", "ku" ו-"mu" לתיאורי מקום, "ki" לזהות או דמיון, ו-"vi" לאופן:
vizuri – אם כן, טוב אז
באמצעות מילות יחס תאוריות: Tangu asubuhi (מאז הבוקר), Kwa haraka (באופן/עם זריזות – בזריזות), Toka Tel-Aviv (מתל אביב).
באמצעות "po" בתיאורי זמן (כש-/כאשר), "po", "ko" או "mo" בתיאורי מקום (היכן ש-, ב/ל/מהמקום בו) ו-"vyo" בתיאורי דופן (באופן ש-):
Tunapokaa – (המקום) שבו אנחנו חיים
Uwezavyo – באופן/כמה שאתה יכול
באמצעות צלילים אונומטופאים כמו "fofofo" או "foooo" (מאוד, לגמרי).
שירה – רוב המסמכים העתיקים שהשתמרו בסווהילי, מכילים שירה (mashairi), ובייחוד שירה אפית שהועברה מדור לדור בעל-פה, ואשר הועלתה על הכתב החל בתחילת המאה ה-18. שירה אפית זו מכונה בדרך כלל בשמות "Utenzi" (אוטנזי) או "Utendi" (אוטנדי – "מעשה"), והיא מבוססת על עקרונות השירה הערבית ושירת הבנטו.
מקורה של שירה זו הוא באזור לאמו שבקניה, והיא נכתבה תחילה בניב האזורי המקומי.
תחילה עסקה השירה בנושאים דתיים מוסלמים, אך לאחר שהתפשטה דרומה לאזור מומבסה ולצפון טנזניה, החלה מתמקדת בסוגיות חברתיות.
השירה הקלאסית עדיין תופסת מקום חשוב בתרבות הסווהילית, והיא מצוטטת באירועים מיוחדים וכן כעניין שבשגרה.
טאארב (Taarb, מערבית طرب – בקירוב "לשמוח במוזיקה") הם שירים בסווהילי הרווחים בעיקר בטנזניה ובקניה, והמבוססים על יסודות המוזיקה הערבית והצפון-אפריקאית.
אלה חדרו למזרח אפריקה במחצית הראשונה של המאה ה-20, והתמזגו עם השפעות ערביות קודמות.
בצורתם המסורתית, הטאארב מושרים באירועים מרכזיים כמו חתונות, אך בשנים האחרונות החל הטאארב הפופולרי (לדוגמה בהופעות בפאבים וכמוזיקה קלה ברדיו) לשלב אלמנטים של מוזיקה מסורתית אפריקאית מכל רחבי היבשת ואף מוזיקה מערבית.
חלק מהפתגמים משקפים אמונות טפלות רווחות: "Kufagia usiku kunakimbiza baraka" – "לנקות בלילה מבריח ברכות"; "Mwenye kufanya mazowea ya kukaa kizingitini atakawia kuoa" – "היושב על מפתן הדלת, יאחר להתחתן"; "Kukutana na paka mweusi usiku ni nuksi" – "פגישה בחתול שחור בלילה, מביאה מזל רע" ועוד.
השעון הסווהילי – מאפיין ייחודי של השפה הוא "השעון הסווהילי" המונה את השעות מזריחת השמש ומשקיעתה, ולא מצהרי היום או מחצות הלילה (שעה 12 בשעון המקובל).
שעה 1 בבוקר בסווהילי מקבילה ל-7 בבוקר בשעון המקובל ביתר העולם, שכן ספירת השעות מתחילה בשעה 6, המקבילה, פחות או יותר, לזריחה.
1 בערב היא המקבילה הסווהילית ל-7 בערב, שכן שעות החשיכה נמנות משעה 6 בערב, סמוך לשקיעה.
שיטה זו התפתחה בשל הרקע החקלאי של החברה המזרח אפריקנית, והודות לעובדה שבאזור קו המשווה אין שינויים גדולים באורך היום והלילה במשך השנה, ועל כן נותרות שעות הזריחה והשקיעה קבועות למדי.
מאחר שמעולם לא יוצרו שעונים המראים את השעה בסווהילי, מאומנים דוברי השפה להשתמש בשעונים רגילים, אנלוגיים או דיגיטליים, ובעת דיבור להוסיף שש שעות לשעה שמראה השעון.
כן ולא – בסווהילי אין מקבילות מילוליות ל"כן" ול"לא", אבל משמעותה של "ndiyo" ("זה ככה"/"זה נכון") היא למעשה "כן"; ו-hapana ("אין שם", "אין להם") היא "לא".
la הערבית (לא) קיימת בדמות הביטוי "בוודאי שלא"/"לגמרי לא".
ביטויים סוואהיליים שחדרו אל התודעה העולמית
קוואנזה (Kwanza, מילולית, "ראשון") הוא חג חילוני בן שבעה ימים שנחגג בקרב האפרו-אמריקנים בארצות הברית, ומטרתו לכבד את המורשת והתרבות האפרו-אמריקנית.
מקור שמו של קוואנזה בביטוי הסווהילי "matunda ya kwanza" (הפרי הראשון).
בוואנה (Bwana), מילולית, "אדון" ובצירוף שם "מר", היא מילה נייטרלית בסווהילי, אך בעולם המערבי היא נתפסה לעיתים ככינוי שלילי ל"מנהל" או "אדון", פעמים רבות לבן; ואשר לשימוש בה בפי שחורים, נלווה טעם של הבדלי מעמדות על רקע שייכות גזעית .
אוג'מאה (Ujamaa, מילולית, "משפחה מורחבת" או "חמולה", או הרעיון שניצב בבסיסן), הוא מודל כלכלי-חברתי שהנהיג נשיאה הראשון של טנזניה, ג'וליוס נייררה, בתקופת שלטונו במדינה.
הרמבאה (Harambee) היא מילה שמשעותה "לצרף כוחות יחדיו", והיא מתארת מסורת מזרח-אפריקאית, בייחוד בקניה, של פעולה קהילתית משותפת למען מטרה מוגדרת, העשויה להימשך מספר ימים.
מקורה של המילה בעבודת הסבלים בנמליה של המדינה, וב-1963 בחר בה ג'ומו קניאטה למוטו הלאומי של קניה.
מרד המאג'י מאג'י (Maji הם מים בסווהילי) היה מרד של עשרות שבטים וקבוצות אתניות במזרח אפריקה הגרמנית, בין שנת 1905 ל-1907, נגד השלטון הקולוניאלי הגרמני.
המרד קיבל את שמו משמה של כת שהאמינה כי בכוחם של מים להגן על חבריה מפני פגיעה.
אסקרי (Askari) היא מילה סווהילית ממקור ערבי שמשמעותה "חייל" או "שוטר".
באימפריה הגרמנית הוצמד הכינוי לכוחות שיטור מקומיים במזרח אפריקה הגרמנית.
במלחמת העולם השנייה העניקו הנאצים את השם לעריקים או שבויים רוסים אשר עברו לצידם של הנאצים ושיתפו עימם פעולה.
ג'מבו (Jambo, מילולית, "שלום" או "עניין") היה שמו של פיל אפריקני שיובא במחצית השנייה של המאה ה-19 מאפריקה ללונדון, וזכה לפרסום רב.
על שמו הפכה המילה "ג'מבו" (Jumbo) למילה המתארת עצם גדול ממדים באנגלית, והוענקה מאוחר יותר ככינוי למטוס הבואינג 747 בשל גודלו.
ספארי (safari, מילולית, "נסיעה") הוא מסע תיירותי בעל מאפיינים הרפתקניים לשם צפייה בנופי טבע ובחיות בר בסביבתן הטבעית.
מקורה של המילה ב"ספר" (سفر) הערבית, שהוראתה זהה.
הביטוי "האקונה מטטה – Hakuna matata" ("אין בעיות/דאגות") חדר לתודעה העולמית באמצעות הסרט "מלך האריות" ואחד משירי הנושא שלו המכונה כך.
נוסחם של סעיפים 1 ו-2 מההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם (Tangazo kilimwengu la haki za binadamu) בעברית ובסווהילי:
נוסחה של תפילת האדון (Baba Yetu) הקתולית בעברית ובסווהילי:
כאשר סלחנו גם אנחנו לחייבנו.
כי אם חלצנו מן הרע.
סוואנית (ლუშნუ ნინ/შკა̈ნ - לוּשנוּ נין; גאורגית: სვანური ენა - סוואנוּרי אֶנה) היא השפה המדוברת בצפון-מערב גאורגיה.
לשפה זו אין מעמד רשמי במדינה ורוב דובריה שולטים גם בגאורגית.
הסוואנית היא שפתם של כ-30,000 סוואנים שהם אתנית גאורגים, ומתגוררים במחוז ההיסטורי ההררי, סוואנתי, בנפות מסטיה ולנטחי, לאורך הנהרות, אנגורי, צחניסצקאלי וקודורי.
חלק מדוברי הסוואנית מתגוררים ברפובליקה הבדלנית אבחזיה הגובלת במחוז ההיסטורי.
קשה לאמוד את מספר דוברי הסוואנית באבחזיה, יש הטוענים כי מספר זה נע סביב 2,500 איש.
לשפה אין תקן כתוב או מעמד רשמי.
רוב דובריה דוברים גם גאורגית, השפה הרשמית גאורגיה, ומשתמשים בסוואנית בשפה הספרותית והתקשורת העסקית.
אין בנמצא ספר הדרכה לשפה הסוואנית, ומספר דובריה נמצא בירידה עקב פיזור האוכלוסייה, העלייה ברמת החיים והפיתוח התחבורתי המקטין את הבידוד של ההתײשבות בסוואנתי.
השפה צוינה כשפה בסכנת הכחדה, כיוון שבקיאות בה היא נחלת מעטים.
השפה הסוואנית נבדלת מיתר השפות הכרתװליות ולא ניתן להבינה ביתרן (גאורגית, לאזית ומגרלית).
הסברה הרווחת היא כי השפה נפרדה מהשפה הפרוטו-כרתװלית המשותפת באלף השני לפני הספירה או מוקדם יותר (כאלף שנה בטרם התפצלה השפה הלאזית-מגרלית מהגאורגית וכ-3,000 שנה לפני שזו האחרונה התפצלה לשתי שפות נפרדות).
לא ברור לגמרי אם היה אלפבית סוואניתי, אולם כיום משמש האלפבית הגאורגי לכתיבה.
+פונמות בסוואנית סדקי ענבלי וילוני חכי שִנִּי שפתי(־שִנִּי) אפיnm סותם ʔ qʰ/ʼgkʰ/ʼdtʰ/ʼbpʰ/ʼ מחוכךʤʧʰ/ʼʣʦʰ/ʼ חוכך h x ɣʒʃzsvf מקורב(צדי)wjl רוטטr * תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
+תנועות בסוואנית אחורית מרכזית קדמית סגורהuːyːiː חצי-סגורה ə eː חצי-פתוחהɔːœːɛː פתוחה aː æː* תוספת פונמה בהתאמה
הסוואנית מחולקת לניבים ולתת-הניבים הבאים:
באלית עלית (כ-15,000 דוברי הניב): אושגולית, קאלאית, איפארית, מולאכֿית, מסטית, לנזרית, לאטאלית.
באלית תחתית (כ-12,000 דוברי הניב): בצ'וית, צכֿומרית, אצרית, פארית, צ'ובכֿית, לאכֿאמית
לנטכֿית: כֿלדית, כֿופורית, רצכֿמלורית, צ'ולורית
האזורים בהם נהוג ניב הבאלית (עלית ותחתית) הם: נפת מסטיה, מעלה אגן אינגורי, צפון מזרח אבחזיה ומעלה ומרכז ערוץ קודורי.
סוואמי (מסנסקריט: स्वामी) הוא תואר כבוד בהינדואיזם, לגברים ולנשים כאחד.
משמעות השם במונח בסנסקריט ל"זה היודע, אשר הוא אדון לעצמו", "המשוחרר מן החושים".
סוואמי הוא תואר המוסף לשם על מנת להדגיש את העובדה שהנושא בתואר הוא אדם מלומד, להצביע על שליטתו ביוגה, להדגיש את התמסרותו לאלים ולמורו הרוחני (גורו או סוואמי אחר).