tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משטחים אמיתיים אינם חלקים או קשיחים לחלוטין ואינם מאופיינים
בהומוגניות כימית בניגוד למשטחים אידיאליים.
בעקבות הבדלים אלו בין משטחים אמיתיים
לאידיאליים נובעת תופעה המכונה "חשל זווית המגע".
המגע" מוגדר כהפרש בין זווית המגע המתקדמת (θa) וזווית המגע הנסוגה.
במילים אחרות, "חשל זווית המגע" הוא למעשה ההזזה של קו
המגע, כמתואר באיור 3, על ידי התפשטות או התכווצות הטיפה.
איור 6 מתאר את זווית
זווית המגע המתקדמת מוגדרת כזווית המקסימלית היציבה, ואילו
זווית המגע הנסוגה מוגדרת כזווית המינימלית היציבה.
המגע" מתרחשת מכיוון שעבור משטח לא אידיאלי מקיימות מספר רב של זוויות מגע
מגוון זה של זוויות מגע יציבות תרמו דינמית מוכר גם
תנועה של הגבולות בין הפאזות, אשר קשורה לזוויות מגע מתקדמות ונסוגות,
כאשר קו מגע מתקדם, מתכסה יותר ויותר מן המשטח בנוזל, זווית
המגע גדלה בהדרגה לפי מהירות ההתקדמות של קו המגע.
כאשר מהירות ההתקדמות של קו
המגע גדלה ללא גבול, זווית המגע גדלה, וכאשר היא מתקרבת ל 180°
בפאזה הגזית מתחילה להיגרר בשכבה דקה בין הפאזה הנוזלית והגזית.
שיווי משקל קינטי נוצר כאשר קו מגע נע מהר כל כך עד אשר הרטבה מושלמת לא מתקיימת.
מצב מוכר של חוסר אידיאליות במשטחים הוא משטחים בעלי טקסטורה מחוספסת.
אפיון טקסטורה מחוספסת של משטח יכולה להתחלק לשתי קטגוריות: הומוגני (אחיד) או
משטר הרטבה הומוגני מתקיים כאשר הנוזל ממלא את החריצים מפני
משטר הרטבה לא הומוגני מתקיים כאשר הנוזל לא חודר לכל החריצים ונוצר משטח
המורכב מכמה חלקים, למשל משטח שחלקו מוצק וחלקו אוויר.
המודלים העיקריים המנסים לאפיין את ההרטבה של משטחים בעלי טקסטורה מחוספסת.
אלו תקפים רק תחת ההנחה שהטיפה גדולה מאוד ביחס לסדר הגודל של חספוס המשטח.
ונזל 1936) מתאר משטח הרטבה הומוגני, כמתואר
באיור 7. המודל מוגדר על ידי המשוואה הבאה עבור זווית המגע על משטח מחוספס :
כאשר *θ היא זווית המגע לכאורה אשר תואמת את מצב שווי המשקל היציב.
יחס החספוס, r, הוא המדד, עד כמה
החספוס משפיע על משטח הומוגני.
יחס זה מוגדר כיחס בין השטח האמיתי של המשטח לשטח
θ היא זווית המגע של יאנג כמו שהיא מוגדרת עבור
אף על פי שהמודל של ונזל מראה שקיים ההבדל בין זווית המגע עבור משטח
מחוספס לזו של משטח אידיאלי, הוא אינו מתאר את תופעת "חשל זווית המגע".
כאשר מתמודדים עם משטח הטרוגני, מודל ונזל לא מספיק כדי לתאר אותו.
כאשר מעורבים מגוון של חומרים ישנו צורך במודל מורכב יותר על מנת למדוד כיצד משתנה זווית המגע.
משטח הטרוגני, כמתואר באיור 8, ניתן לתיאור על ידי משוואת קאסי-בקסטר:
כאשר rf הוא יחס החספוס של המשטח הרטוב ו־f הוא החיכוך של החלק הרטוב במשטח המוצק.
שכאשר f = 1 ו rf = r מתקבלת פשוט משוואת ונזל.
הרבה חלקים שונים במשטח בעלי חספוס שונה, כל חלק מאופיין על ידי fi משלו.
במצב כזה סכומם של fi הוא 1, ומשוואת קאסי-בקסטר נכתבת כך:
כאשר γ הוא מתח הפנים בין נוזל לגז, γi,sv הוא מתח הפנים בין מוצק לגז של כל רכיב ו- γi,sl הוא מתח הפנים בין מוצק לנוזל של כל רכיב.
מעניין הוא המקרה שבו טיפת נוזל מונחת על משטח ויוצרת בועות אוויר מתחתיה.
מערכת בעלת שני מרכיבים, מתוארת עלי די המשוואה:
ההבדל העיקרי במקרה זה היא העובדה שאין מתח פנים בין מוצק לגז עבור
מצב זה קורה בעקבות ההנחה שהמשטח של האוויר החשוף נמצא כולו מתחת
לטיפת המים והוא המשטח הנוסף היחיד במערכת.
בעקבות הנחה זו המשוואה עבור רכיב זה
המעבר ממודל קאסי-בקסטר למודל ונזל
לפי מודל קאסי-בקסטר טיפת הנוזל נמצאת על משטח מחוספס כאשר ישנו אוויר לכוד מתחתיה.
במהלך המעבר ממצב קאסי-בקסטר למצב ונזל כיסי האוויר הלכודים כבר אינם יציבים מבחינה תרמו דינמית.
במצב זה מים מתחילים לחדור לחריצים במרכז והטיפה מקבלת צורה של "פטריה", כמתואר באיור 10. תנאי החדירה ניתן על ידי המשוואה
θC היא זווית המגע הקריטית.
Φ היא השבר המגע של מוצק/נוזל כאשר הטיפה במגע עם המשטח.
r הוא מידת החספוס של המשטח (כאשר המשטח חלק, r = 1)
חזית החדירה מתפשטת על מנת להגיע למצב של מינימום אנרגיה משטחית עד שהיא מגיעה לגבולות הטיפה, במצב זה אנו במצב ונזל.
זווית המגע בתהליך זה נעה בין 0 ל 90°.
מודל ונזל תקף עבור זווית מגע בין θC ל 90° .
אם זווית המגע קטנה מ-θC אז חדירת המים לחריצים מתפשטת מעבר לגבולות הטיפה ויוצר פס מים על המשטח.
באיור 11 מתואר המעבר ממצב ונזל למצב של פס מים על משטח.
כאשר נוצר פס המים הוא מחליק את המשטח, בשלב זה מודל ונזל לא תקף יותר.
במצב זה שיווי המשקל וקשר יאנג מתואר על ידי:
על ידי שינויים קלים בחספוס המשטח, ניתן לעבור בין המצבים של סופר הידרופוביות וסופר הידרופיליות.
בדרך כלל, ככל שמשטח יותר מחוספס, הוא יותר הידרופובי.
כאשר מניחים טיפת נוזל על משטח חלק ואופקי, היא
אינה נמצאת במצב של שיווי משקל.
לכן היא מתחילה להתפשט עד שהיא מגיעה לשיווי משקל
כאשר טיפה מגיעה למצב זה יש לה רדיוס מסוים.
בחשבון השפעות של אפקטים קפילריים, כוח הכבידה וצמיגות, רדיוס הטיפה כפונקציה של
עבור מצב של הרטבה מלאה, רדיוס הטיפה בכל שלב מבוטא על ידי:
γLG הוא מתח הפנים של הנוזל.
t0 הוא זמן השהייה ניסיוני.
re הוא רדיוס הטיפה במצב של שיווי משקל.
הרב ד"ר הרטוויג נפתלי קרליבך היה רב גרמני-אמריקאי.
אביו של "הרבי המרקד" שלמה קרליבך.
הילד האחד-עשר מתוך שנים עשר ילדיהם של הרב שלמה קרליבך, רבה של ליבק, ושל אסתר, משוררת ובתו של הרב אלכסנדר זוסמן אדלר, רבה של ליבק לפני הרב קרליבך.
כמו אחיו הגדולים עמנואל, אפרים, יוסף צבי ודוד למד נפתלי בגימנסיה כללית ולא בישיבה, עד סיום לימודיו באביב 1907. לאחר סיום לימודיו עבר לברלין, ולמד בבית המדרש לרבנים בברלין (1910–1914) ובאוניברסיטת ברלין, בין השאר אצל פרידריך פָּאולזֶן .
מ-1912 עד 1917 לימד בבית הספר של קהילת "עדת ישראל" בעיר, וב"תיכון היהודי" שהקים אחיו אפרים בלייפציג.
בשנת 1917 היה לרב בית הכנסת בפאסאואר שטראסה שבברלין, ובמקביל היה מנהלו של בית הספר האורתודוקסי בעיר.
על פי עדותו, בית הכנסת שבראשו עמד היה אחד היחידים בכל גרמניה שלא הפלה יהודים ממוצא מזרח-אירופאי, וקירב את היהודים הגרמנים, שנתפסו כנוקשים, אל "החום של יהודי המזרח".
ב-1923 נבחר לרב המחוז ההולנדי פריסלנד; הוא בחר, עם זאת, לדחות את הבקשה לשמש כרב המחוז ולהישאר בברלין.
בשנת 1924, בעקבות תזה שכתב בהנחיית אדוארד שפרנגר, על גאורג פון גיזיצקי , מייסד החברה ל"תרבות אתנית" בגרמניה, קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לייפציג.
ב-16 בנובמבר 1930 נבחר לרב הראשי של הקהילה היהודית בבאדן שבאוסטריה.
בעקבות הבחירה עברה כל המשפחה לבאדן, והתגוררה ברחוב הלן-שטראסה.
ב-9 באוגוסט 1931 הוצג במשרתו החדשה.
ב-1 בפברואר 1938 פוטר ממשרתו כרב העיר.
לאחר האנשלוס, סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, ב-14 ביולי 1938 ברח עם משפחתו מאוסטריה.
תחנתם הבאה הייתה ליטא, שם בא הרטוויג נפתלי במגע עם המסורת החסידית, ולאחר מכן עבר עם משפחתו ב-1939 לניו יורק.
בניו יורק מצא עבודה כרב בית הכנסת "קהילת יעקב" ב-West 79th Street.
בשל אישיותו הייחודית ושילוב המסורות – יקית עם חסידית – בית הכנסת נודע תוך זמן קצר כ"קרליבך שול".
בשנים 1940–1944 היה רב קהילת ישראל הצעיר באיסטרן פארקוויי שבברוקלין.
נפטר ב-23 בדצמבר 1967 ונקבר בירושלים.
נישא לפסיה (פאולה/פאולין), בתו של הרב אשר מיכאל (ארתור) כהן, אב בית הדין של העיר בזל שבשווייץ.
ב-22 בדצמבר 1919 נולדה בתם הבכורה, שולמית.
היא נישאה לרב שמחה זיסל הלוי ליבוביץ, בנו של משגיח ישיבת מיר הרב ירוחם ליבוביץ.
אחריה נולדו התאומים שלמה קרליבך ("הרב המרקד") ואליהו חיים קרליבך, שהיה רב ה"קרליבך שול" לאחר אביו ובעל תפקידים בהוצאת קה"ת בברוקלין.
אליהו חיים נישא להדסה , בתו של הרב שניאור זלמן שניאורסון, יו"ר ארגון "התאחדות החרדים בצרפת" ובן דודו של הרב לוי יצחק שניאורסון.
הרחק מן ההמון הסואן () הוא סרט דרמה משנת 1998, עיבוד לרומן "הרחק מהמון מתהולל" מאת תומאס הרדי.
פלומה באיזה – בת שבע אוורדין
נתניאל פרקר – גבריאל אוק
ג'ונתן פירת' – סרג'נט פרנק טרוי
נייג'ל טרי – מר בולדווין
נטשה ליטל – פאני רובין
לינדה באסט – מריאן מאני
אליזבת אסטנסן – גברת קוגאן
ריס מורגן – טדי קוגאן
פיליפ ג'וזף – ג'אן קוגאן
רובין סואנס – הנרי פריי
ויקטוריה אלקוק – טמפרנס מילר
שון גילדר – ג'וזף פורגראס
ויל ג'וינר מהניו יורק טיימס כתב ביקורת חיובית על העיבוד: "באופן מוזר ולזכותו, עיבוד חדש זה של הרומן 'הרחק מהמון מתהולל' בהפקת טלוויזיית גרנדה הבריטית ו-WGBH-TV מבוסטון, לא רק שהוא גובר על הנטייה של הצופים להשוואות, הוא מצליח לשגשג.
כמעט על כל צעד ושעל נפרש בהדרגה סיפור של כאוס רומנטי.
באופן חזותי גרסה חדשה זו מרשימה כמו הסרט משנת 1967 – חלק מאתרי הצילומים הם כמעט זהים – והתיאור הדרמטי בסרט זה הוא יותר טבעי.
השפה המחוספסת נאמנה לשפתו של הרדי שבה הוא משלב שירה ודיבור כפרי."
הרחק מההמון הסואן הוא סרט דרמה רומנטית בריטי-אמריקאי בבימויו של תומאס וינטרברג ובכיכובם של קארי מאליגן, מתיאס שונארטס, מייקל שין, טום סטארידג' וג'ונו טמפל.
הסרט הוא עיבוד לרומן באותו שם משנת 1874 מאת תומאס הרדי.
בשנת 1870 באנגליה הוויקטוריאנית בת שבע אברדין (קארי מאליגן) עובדת בחווה של דודתה בכפר קטן בדורסט.
השכן גבריאל אוק (מתיאס שונארטס) רואה את בת שבע רוכבת על סוס ומתאהב בה.
הוא מציע לה נישואים אבל בת שבע העקשנית מסרבת לו, באומרה שהיא עצמאית מדי ועם הזמן הוא יתעב אותה.
לילה אחד כלב הרועים של גבריאל מניס את הצאן אל מעבר לצוק, והוא מאבד את כל רכושו.
גבריאל משלם את חובותיו אבל נותר חסר פרוטה, ויוצא לחפש עבודה כשכיר.
לעומתו לבת שבע נודע שדוד שלה מת והוריש לה את החווה שלו.
גבריאל מחפש עבודה ביריד שבו חיילים מעודדים גברים להתגייס לצבא.
צעירה בשם פאני רובין, מדברת איתו ומצביעה על אחד החיילים, סמל פרנק טרוי, שהוא אהוב לבה.
פאני מציעה לגבריאל לחפש עבודה בחוות ות'רברי.
כשגבריאל מגיע למקום בשעת לילה הוא רואה שמבנים אחדים עולים באש, ומצליח להציל את האסם מהרס מוחלט.
למחרת עם שחר הוא מוצג בפני בעלת החווה החדשה שהיא בת שבע.
היא מעסיקה אותו כרועה צאן.
בינתיים פאני הולכת לכנסייה כדי להתחתן, אבל בטעות היא מגיעה לכנסייה אחרת מזו שבה פרנק מחכה לה.
הוא חושב שהיא נטשה אותו, ועוזב את המקום בכעס.
בת שבע מוכיחה שהיא סוחרת ממולחת כשהיא מצליחה למכור את התבואה שלה.
היא מסתקרנת מהשכן שלה, ויליאם בולדווד (מייקל שין) שהוא רווק מבוגר ואמיד.
בת שבע שולחת לבולדווד כרטיס ליום ולנטיין כבדיחה, אבל הוא מסוקרן ממנה ועד מהרה מציע לה נישואים.
בת שבע מתנצלת ואינה משיבה לו אהבה, אבל היא דוחה מתן תשובה סופית.
גבריאל נוזף בבת שבע על התנהגותה המטופשת, ועל כך שהיא משחקת ברגשותיו של בולדווד.
היא נעלבת מדבריו ומפטרת אותו.
למחרת היא נזקקת לשירותיו כדי להציל את הכבשים ממוות, אבל הוא חוזר רק כשהיא עצמה באה לבקש ממנו עזרה.
לילה אחד כשבת שבע הולכת לבד בשטח החווה היא נתקלת בטרוי, שמהופנט מיופיה.
היא אומרת לו שאינו צריך להיות שם, אבל למחרת היא רואה אותו עוזר בקציר.
בת שבע מגלה שהוא בן למשפחת אצולה, ובכל זאת היא מבקשת ממנו לעזוב את המקום.
הוא מפלרטט איתה ומחמיא לה.
השניים נפגשים בסתר ביער והוא עושה תרגילים בחרב שלו.
הוא מזהיר אותה שלא תזוז, ומניף את החרב סביב הראש והגוף שלה.
לבסוף הוא מחבק ומנשק אותה בלהט, ומותיר את בת שבע מסוחררת.
גבריאל מזהיר את בת שבע שטרוי הוא מסוכן וחסר כבוד, אבל היא מתחתנת איתו בכל זאת.
בשעה שהזוג הצעיר מקיים מסיבת נישואים עם כל צוות החווה, גבריאל מזהיר מפני סופה מתקרבת, אבל פרנק השיכור מתייחס אליו בביטול.
גבריאל מנסה לכסות בעצמו את הערימות שנקצרו, ובת שבע עוזרת לו ומתביישת מהתנהגותו של פרנק.
היא אומרת לגבריאל שהיא הייתה שוטה ליפול כך ברשתו של פרנק.
יום אחד כשפרנק נמצא בעיר הוא פוגש את פאני רובין מקבצת נדבות.
היא מספרת לו שהיא הלכה לכנסייה אחרת, ושעכשיו היא בהריון ממנו.
הוא מבטיח שהוא ידאג לה לקורת גג, ובינתיים אומר לה ללכת לבית המחסה.
פרנק שמרבה להמר, מבקש מבת שבע 20 פאונד.
היא מסרבת באומרה שהכסף מיועד להוצאות החווה.
פאני והתינוק שלה מתים בלידה.
ארון המתים שלהם מועבר אל החווה של בת שבע, ששם גרה פאני לפני בריחתה.
בת שבע מזהה את השם ומבקשת שיכניסו את הארון לתוך הבית.
על הארון נכתב "פאני רובין וילד", אבל גבריאל מוחק את האזכור של הילד לפני שמכניסים את הארון.
בת שבע שרואה את המחיקה, פותחת את הארון ורואה בתוכו את האם והתינוק.
פרנק שמגיע באותו זמן רואה את פאני ואת ילדו המת, ניגש את הארון ונושק את פאני על שפתותיה.
בת שבע מוחה ואומרת שהיא אשתו, אבל פרנק משיב בקרירות שפאני הייתה חשובה בעיניו, אפילו כעת שהיא מתה, הרבה יותר מאשר בת שבע.
ביגונו הולך פרנק אל חוף הים מתפשט ושוחה עמוק אל תוך האוקיינוס.
למחרת מגיע שוטר ומודיע לבת שבע שפרנק כנראה טבע בים.
בת שבע, שנשארת עם חובותיו של פרנק, מודאגת מכך שהיא עלולה לאבד את החווה.
בולדווד מציע לקנות אותו ולמזג עם החוה שלו.
הוא מבקש מגבריאל לנהל את שתי החוות, ומציע שוב נישואים לבת שבע.
היא מסכימה לשקול את ההצעה.
בולדווד אומר לגבריאל שהוא מודע לחיבה שגבריאל רוחש לבת שבע, והוא מעריך את התנהגותו הג'נטלמנית.
עוד הוא מראה לגבריאל את טבעת האירוסין שהוא מתכנן לתת לבת שבע.
בחג המולד בולדווד עורך מסיבה גדולה.
באדיבות הוא נותן לגבריאל לרקוד עם בת שבע.
היא עוזבת באמצע הריקוד, וכשהיא יוצאת החוצה היא רואה את פרנק.
מתברר שהוא ניצל מטביעה, אבל התחזה למת במשך שבועות אחדים.
כעת החליט לחזור, והוא דורש כסף מבת שבע, באומרו שהוא ויתר על מקצועו כחייל ולה יש בית וממון.
היא מתעקשת שאין לה כסף.
כשהיא מסרבת לחזור הביתה איתו, הוא אוחז בה בגסות וצועק שהיא עדיין אשתו.
בולדווד יוצא מהבית כשרובה בידיו, יורה בפרנק והורג אותו.
הוא נאסר מיד, אבל לא מוציאים אותו להורג מפני שהרצח נחשב פשע של תשוקה.
גבריאל מודיע לבת שבע שהחליט להגר לאמריקה.
בת שבע מחליטה לצאת אחריו ומתחננת מפניו שיחזור, שהיא זקוקה לו.
גבריאל שואל אם היא תיעתר להצעת נישואים שלו.
היא מחייכת ואומרת לו להציע לה שוב.
הוא נושק לה בלהט, והם חוזרים יחד כשידה בידו.
קארי מאליגן – בת שבע אברדין
מתיאס שונארטס – גבריאל אוק
מייקל שין – ויליאם בודלווד
טום סטארידג' – סמל פרנק טרוי
ג'ונו טמפל – פאני רובין
הילטון מקריי – ג'ייקוב סמולברי
סם פיליפס – סמל דוג'ט
טילי ווסבורג – גברת הרסט
רואן הדלי – מריאן מאני
כריס גלרוס – בילי סמולברי
פני-ג'יין סוויפט – גברת קוגאן
רוזי מייסון – סוברנס מילר
אלכס צ'נון – טמפרנס מילר
רודריק סוויפ – האיכר אברדין
ג'יימי לי-היל – לבן טול
ב-2008 הוזמן אצל דייוויד ניקולס תסריט של הסרט.
ב-2013 פורסם שמתיאס שונארטס לוהק לתפקיד של גבריאל אוק לצדה של קארי מאליגן בדמות בת שבע אברדין.
במאי 2013 פורסם הליהוק באופן רשמי ונבחר תומאס וינטרברג כבמאי.
שלב הצילומים (קולנוע) החל ב-16 בספטמבר 2013. הסרט צולם בדורסט (שרבורן, מאפרטון, בימינסטר), באוקספורדשייר, בבקינגהאמשייר ובלונדון.
הסרט יצא לאקרנים ב-1 במאי 2015.
הרחקות דרבנו תם הן שורה של סנקציות שניתן להפעיל במקרים שונים על בעל המסרב לתת גט לאשתו.
חלוקות הדעות על עילות הגירושין המאפשרות הטלת סנקציות אלו, בין אלו הסוברים כי נצרך בשביל זה חיוב הלכתי בגט, לבין אלו המטילים אותן בכל מקרה בו אחד מבני הזוג חפץ להתגרש.
סנקציות אלו כוללות לדוגמה איסור על עלייתו לתורה, צירופו למניין, לימודו תורה, מילת בניו, קבירת קרוביו בקבר ישראל, ושאר איסורים היוצרים ריחוק בין הציבור לבינו (ראה פירוט להלן).
ההרחקות מתוארות לראשונה בספרו של רבנו תם, "ספר הישר", והרמ"א פסק כמותו להלכה.
רוב הפוסקים סוברים כי הרחקות דרבנו תם אינן בגדר חרם ונידוי, שבהם נאסר לנקוט כנגד סרבן גט משום שנחשבים כפייה והגט נחשב "גט מעושה".
הסיבות שאכן אין בהרחקות אלו חשש של גט מעושה, הן: א.
בעוד שחרם ונידוי מכוונים ישירות כלפי הנדון ויש בהם פגיעה בבעל עצמו, הרחקות דרבנו תם מופנות אל הציבור ולא אל הבעל.
כי עיקרן הוא בהימנעות בני הציבור מלעשות טובה עם הבעל, על ידי התרחקותם ממנו, ולא עשיית רע בידיים.
במצב שבית הדין רואה שאכן ישנה עילה לכך, הוא מצווה על הציבור הרחב:
שלא לדבר עם הבעל כלל.
שלא לשאת ולתת עימו הן במסחר, הן בכל משא ומתן של ממון.
שלא לאפשר לו לומר קדיש.
שלא לתת לו לעבור לפני התיבה.
שלא לחלוק לו כבוד כלל, ולהתרחק מעליו ככל האפשר.
הרחקות דרבנו תם לא הופעלו כדבר שבשגרה, ועל כך כתב המהריב"ל כי למרות שהדברים מוסכמים על הפוסקים, מכל מקום - כלומר, השימוש בהן הוא במקרים נדירים ויוצאי דופן בלבד, ובשאר כל המקרים נהגו החכמים שלא להשתמש בסנקציות מאוחרות אלו.
כיום נהוג להשתמש בהרחקות אלו, כיוון שהרבה פוסקים לא קיבלו את מנהגו של המהריב"ל, והרב עובדיה יוסף אף ציין למקום אחר שבו רואים שהמהריב"ל בעצמו מסכים לכך.
בשנת 2016, בעל שסירב לגרש את אשתו ספג פסק דין נידוי מבית הדין הרבני האזורי והגדול, נוהל נגדו מסע ביוש והופסקה עבודתו כפיזיקאי באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב.
עתירה שהוגשה לבג"ץ, בדרישה למנוע הטלתן של הרחקות דרבנו תם נדחתה ברוב קולות.
בשנת 2019, על סמך פסק דין של אגודת הרבנים, הורה הרב דוד לאו, נשיא בית הדין הרבני הגדול, לחברה קדישא שלא לקבור אישה שהובאה לקבורה מארצות הברית, מאחר שבנה סירב לגרש את אשתו.
האישה נקברה לאחר שבן התחייב לגרשה ואחיו הפקידו ערבות לעמידתו בהתחייבות.
הרחקות דרבנו תם אינן מופעלות כנגד סרבניות גט.
הרטה רייך, לבית אייזלר הייתה יהודיה אוסטרית ששרדה את מלחמת העולם השנייה תוך מנוסה מתמדת מאז גירושה מביתה באוסטריה, בעקבות האנשלוס שהחל במרץ 1938, עד הגיעה ביוני 1944, לפלשתינה.
על מנוסתה כתבה ספר שיצא לאור באוסטריה, ואחר כך בתרגום לעברית בישראל.
בעקבות פרסום ספרה באוסטריה, הוסיפה עיירת הולדתה האוסטרית מירצצושלאג את שמה לשם בית הספר התיכון האזורי.
הרטה אייזלר נולדה וגדלה בעיירה מירצְצוּשְלאג בחבל שטיירמארק (שטיריה), באלפים האוסטרים.
אביה איגנץ אייזלר היה מן הסוחרים המבוססים של העיירה.
בעיירה התגוררו אז רק שתי משפחות יהודיות.
במרץ 1938, עם סיפוחה של אוסטריה לגרמניה (ה'אנשלוס'), נפוצה עד מהרה משפחת אייזלר לכל עבר.
הבן אריך, לאחר 'טיפול' קצר בדכאו, נמלט צפונה לדנמרק, ובהמשך לשוודיה.
ההורים ובתם הקטנה לילי עברו לווינה, לאחר שנאלצו למכור את רכושם במחיר מגוחך לתושב מקומי במסגרת תהליך האריזציה.
הם העפילו לפלשתינה בעלייה בלתי לגאלית.
כאן ניצלו ההורים בעת טביעת אוניית הגירוש פאטריה, ואילו בתם הקטנה לילי טבעה ונקברה בחיפה.
הבת הגדולה, הרטה, נדרשה על ידי המשטרה לעזוב את בית הוריה ואת ארצה בתוך יומיים.
דעותיה הקומוניסטיות הפכו אותה לבלתי רצויה.
גם הרטה אייזלר שרדה את המלחמה, אך הדבר היה כרוך במסע ארוך שנמשך כשש שנים.
את תלאות המסע הזה העלתה הרטה (אייזלר) רייך על הכתב רק בשנות השמונים של המאה ה-20, בירושלים.
לאחר שעזבה את ביתה, היא שוטטה באוסטריה.
בקיץ 1938 ניסתה להימלט מערבה, נעצרה בגבול הבלגי והוחזרה לווינה על ידי הגסטאפו.
היא שהתה בווינה שנה, תוך שהיא מחפשת קשרים ליהודים שיסייעו לה לעלות על ספינת מעפילים.
בהיותה בווינה חוותה את ליל הבדולח.
ב-25 בנובמבר 1939 הצליחה לעלות על ספינת-נהר על הדנובה בדרכה לפלשתינה, אך זו נעצרה בקלאדובו שביוגוסלביה כי לא נמצאה ספינה המתאימה להמשך המסע לפלשתינה בים השחור (פרשת קלאדובו-שאבאץ).
היוגוסלבים ביקשו למנוע מקבוצה של כאלף ומאתיים יהודים מווינה ומברטיסלבה מלהתפזר לכל עבר, והחזיקו אותם במחנה מעצר, תחילה בקלאדובו ואחר-כך בעיירה שאבאץ שלגדות הנהר סאווה.
מלחמת העולם השנייה פרצה ב-1 בספטמבר 1939. מיד לאחר מכן בשלהי 1939, נמלטה קבוצה של נערים ובחורים צעירים יהודיים, בעידוד הוריהם, מכפר הנופש ההררי שצ'ירק ליד בילסקו-ביאלה שבדרום-מערב פולין, לכיוון לדרום מזרח.
אותה קבוצה נקלעה גם היא לאותו מחנה מעצר ליד הדנובה.
כאן נפגשו, במקרה, רומן (רומק) רייך (1 במאי 1920–10 ביולי 1948) והרטה אייזלר, התאהבו, נישאו ב-24 במרץ 1941 אצל הרב של סרייבו, והמשיכו להימלט יחד.
הבריחה הצילה את חייהם, כי לאחר פלישת הגרמנים ליוגוסלביה שהחלה ב-6 באפריל 1941, נתפסו אנשי טרנספורט-קלאדובו, כאלף נפשות, ונרצחו.
באפריל 1941 הלכה חבורת הבחורים (ללא הרטה שנותרה במחנה שאבאץ) לבלגרד המופצצת, שם הם פלשו לשגרירות פולין העזובה וגנבו דרכונים ריקים.
רומק חזר למחנה בשאבאץ בלילה שבין 30 באפריל ל-1 במאי 1941, והם המשיכו בבריחתם בזהות בדויה של פולנים, נוצרים קתולים.
משם המשיכו אל הים האדריאטי, במעלה החוף הדלמטי (קרואטיה של היום), טריאסט, ונציה והגיעו לרומא.
שם מסרו עצמם למשטרה המקומית שגילתה יחס אוהד לפליטים ה'קתולים' והם נשלחו לעבוד בחקלאות בכפר בהרי האברוצים.
שם עבדו במשך שנתיים ומחצה וחיו חיי כפר ושלווה יחסית.
תקופה זאת הסתיימה כאשר בנות הברית פלשו לאיטליה מזה, והגרמנים, ששינו בינתיים את יחסם לאיטליה, מזה.
בתוך מהומת המלחמה עזבו את כפרם, ותוך סיכון רב עברו את קווי החזית.
הם עבדו למחייתם באחד ממחנות הארמייה השמינית בבארי באיטליה, השיגו סרטיפיקטים לפלשתינה, והמשיכו באוניה דרך מצרים עד למחנה עתלית.
הרטה ורומק רייך עלו לפלשתינה ביוני 1944. ב-31 במרץ 1947, נולד בנם הארכאולוג פרופ' רוני רייך.
ביולי 1948 נפל רומק רייך בקרב במבצע דני במלחמת העצמאות.
הרטה רייך התגוררה בחולון, ומשנת 1977 ועד למותה בראשית שנת 2012, בירושלים.
היא נקברה בקיבוץ קריית ענבים.
ספרה של הרטה רייך המספר על קורותיה, יצא לאור בשנת 1998, בגרמנית, בגראץ, אוסטריה.
שנתיים לאחר מכן יצאה לאור, בגראץ, מהדורה שנייה, מורחבת, של הספר הכולל מבוא שלישי המספר כיצד הספר נוצר, מאמר על בית הספר, מאמר על משפחתה של הרטה רייך, בעבר באוסטריה ובישראל.
הספר תורגם לעברית בידי רוני רייך, בנה של הרטה רייך, הספר ראה אור בשנת 2009 בהוצאת כרמל, בשם "בתוך יומיים".
בית הספר התיכון על-שם הרטה רייך
בעקבות הספר ולאחר מותה, החליטו מועצת העיירה מירצצושלאג, ומועצת המורים בעיירה, לקרוא את בית הספר התיכון המקומי האזורי על שמה של הרטה רייך: Herta Reich Gymnasium und Realgymnasium.
Mürzzuschlag, והדבר אירע בטקס רב משתתפים ביום 23 בנובמבר 2012.
בדצמבר 2015 נכלל בית הספר ברשימת בתי הספר המסונפים לאונסק"ו.
(The UNESCO Associated Schools Project Network) שהפך את בית הספר להיות חלק מרשת בינלאומית של בתי ספר שמטרתו היא לפעול לתמיכה בהבנה בינלאומית, שלום, דיאלוג בין-תרבותי, פיתוח בר-קיימא וחינוך איכותי.
הרטה רייך, "בתוך יומיים", תרגם מגרמנית רוני רייך, הוצאת כרמל, ירושלים, 2009, 142 עמודים
הרחקות הנידה הן חלק מדיני טהרת המשפחה שבהלכות נידה, המגדירים את ההרחקות שאיש ואישה צריכים לנהוג בהן כל זמן שהאישה נידה.
ההרחקות נועדו למנוע מצב של קרבה שיכול לגרום למשכב עם הנידה, דבר האסור מהתורה.
רק מקצת מהרחקות נאסרו מהתורה, אך חז"ל בתלמוד הוסיפו וגזרו איסורים נוספים שיכולים לגרום לקרבה ולהגיע למצב של קיום יחסי מין עם אשתו בזמן שהיא נידה.כמו כן בראשונים ובאחרונים הוסיפו עוד הרחקות שונות.
כאמור, ההרחקות נועדו ליצור ריחוק בין האיש לאישה בעיקר ממעשים שיש בהם חיבה או קרבה, או חשש נגיעה של אחד בשני, מחשש שמא הדבר יגרום להם להיכשל בתשמיש בזמן שהאישה נידה.
חיוב ההרחקות, הוא כל זמן שהאישה טמאה בטומאת נידה, היינו משעה שראתה דם או אפילו כתם, ועד לאחר שתספור שבעה ימים נקיים שלא תראה בהם דם ותטבול במקווה.
אך כל זמן שלא טבלה, אסורה בכל ההרחקות הנזכרות, אף שעבר זמן רב משעת ראייתה, כיוון שאינה נטהרת מטומאתה עד שתספור ותטבול.
מהתורה נאסר במפורש רק קיום יחסי מין עם אישה בזמן נידתה: העונש לעובר על איסור זה (במזיד) הוא כרת: .
בתורה מבואר כי מלבד איסור ביאה בזמן שהאישה נידה, ישנה אף טומאה הנוצרת על ידי מגע בין הגבר לאישה הנידה אשר מטמאת את הגבר.
אמנם מהמילים למדו חז"ל שלא רק אסור לאיש ולאשתו לקיים יחסי אישות בזמן שהאישה נידה, אלא גם אסור לאיש לגעת "נגיעה של חיבה" באישה נידה.
הרמב"ם והרמב"ן נחלקו בגדר האיסור זה של חיבוק ונישוק לנידה, לדעת הרמב"ם האיסור הוא מהתורה וחייבים עליו מלקות, אך לדעת הרמב"ן איסור זה הוא מדרבנן, והפסוק הוא אסמכתא.
כאמור, לדעת חלק מהראשונים מהתורה נאסרו רק קיום יחסי אישות עם אשה נידה, אך לדעת רוב הראשונים כמו הרמב"ם אף חיבוק ונשיקה נאסר מהתורה.
מוסכם ששאר ההרחקות אסורות רק מדרבנן.
בתלמוד הוסיפו איסורים וסייגים נוספים על מנת למנוע מצב של קרבה שיכולה לגרום לקיום יחסים האסורים מדאורייתא, איסורים אלו נקראים בפוסקים 'הרחקות הנידה'.
חלק מהאיסורים הם רק על הבעל, וחלקם אף על האישה.
לפי ספר החינוך, על אף שחז"ל פירטו מהן ההרחקות הנדרשות, כל אדם צריך לראות בעצמו האם ישנם מצבים או מעשים מסוימים שגורמים לו לקירוב הדעת ולהרגל דבר, ובאם ישנם כאלו - עליו להימנע מהם, כדין שאר דיני הרחקות.
אמנם אותן הרחקות שמנו חז"ל אין להקל בהן אף אם לדעתו אין הדבר גורם לו לקרבה, מאחר שהדבר נאסר באופן מוחלט על כולם.
כאמור, יש שכתבו שנגיעה של חיבה כגון חיבוק ונשיקה אסורה מהתורה.
בכל מקרה אסרו חכמים לגעת באשתו נידה אפילו באצבע קטנה, ואפילו במגע שאינו לשם חיבה.
על בסיס איסור מסירה מיד ליד מחשש שתגרם נגיעה בטעות, יש מהאחרונים שהרחיבו חשש זה לעוד מקרים:
מגע בגדי בני הזוג זה בזה.
נשיקה לתינוק או משחק עימו בשעה שהוא מוחזק בידי הנידה.
איסור מסירה מיד ליד נזכר לראשונה בשמם של תלמידי רש"י כדוגמת רבי שמעיה ורבי שמחה מוויטרי, שהעידו שכך היה מנהגו של רש"י שלא מסר מפתח מידו ליד אשתו.
בראשונים האריכו לבאר מהו המקור התלמודי לאסור זה.
בראשונים נחלקו על איסור זה ולדעתם יש לאסור רק מסירת כוס יין - הדבר הגורם חיבה.
להלכה נפסק האיסור בשולחן ערוך:
בטעם איסור מסירה, כתב השולחן ערוך שהוא משום חשש שמא יבוא לגעת בטעות זה בזה.
אמנם לדעת הרשב"א שכתבו שהוא מטעם 'הרגל דבר' - שמא הדבר יגרום לחיבה ולביאה אסורה בזמן נידותה.
בספרי ההלכה נדונה השאלה כאשר בני הזוג אסורים ונמצאים במקום ציבורי - האם ניתן להקל בכך ולמסור מיד ליד.
יש שהקלו בזה, מפני שבשעת הדחק ניתן לסמוך על הראשונים הסוברים שאין איסור בהושטה.
ויש שהחמירו אף במקום בושה ואי נעימות.
יש שכתבו שאף בחפץ ארוך יש להחמיר.
אף אם מוסר את החפץ בשינוי כגון ביד שמאל אסור.
יש שכתבו להתיר להושיט תינוק שיוצא מעצמו מחיקה ונמשך לאביו.
ומטעם זה כתבו האחרונים שיש לאסור לאיש ואישה להיות קוואטר בברית מילה בזמן שהאישה נידה.
מקור הרחקה זו נכתב בתלמוד לעניין הרחקת זב וזבה בזמן אכילתם:
בראשונים נחלקו מהם המקרים הכלולים באיסור אכילה על שולחן אחד:
לדעת הרמב"ם איסור זה הוא רק כאשר בני הזוג אוכלים מתוך קערה אחת.
לדעת הרא"ש האיסור הוא אף כאשר אוכלים על שולחן אחד, אך רק בזמן התלמוד, שהדרך שלכל אדם ישנו שולחן בנפרד, במקרה כזה כאשר יושבים שני בני הזוג יחדיו גורם הדבר לחיבה ולחשש שהדבר יגרום לביאה אסורה, אך בשולחנות של ימינו לא נאסר לאכול יחד.
ראשונים אחרים סבורים שאיסור אכילה על שולחן אחד הוא גם בשלחנות גדולים הנוהגים בזמנינו.
חז"ל התירו אכילה משותפת על שולחן אחד כאשר נעשה היכר בזמן אכילתם, שיזכיר להם שהם אסורים בביאה, בפוסקים נמנו אפשריות שונות של היכר:
להניח ביניהם חפץ שאין דרכו להיות מונח שם בדרך כלל.
בדינים אלו ישנם פרטים שונים כגון זהות החפץ, מקומו וגובהו, וכן האם על שני בני הזוג להכיר בשינוי או שדי באחד מהם.
אפשרות נוספת היא שאחד מבני הזוג יפרוש מפה מתחת לצלחתו.
אכילה בחברת אנשים - בראשונים נחלקו האם אף במקרה שאיש ואישה אוכלים בשולחן עליו מסובים אנשים נוספים מחייב היכר או לא.
לדעת הרשב"א תמיד נצרך היכר, לדעת הרא"ה יש להקל כאשר אותם אנשים יושבים ביניהם.
ויש שכתבו להקל אף במקרה שאינם יושבים ביניהם.
מלבד איסור אכילה בשולחן אחד, ישנו איסור נוסף לאכול מקערה או צלחת אחת, אף כאשר אינם יושבים ואוכלים בשולחן אחד, או אפילו במקרה שהותר להם לאכול על שולחן אחד כגון שעשו היכר או בחברת אנשים.
איסור אכילה מקערה אחת הוא למנוע מצב של 'הרגל דבר' שיבואו לידי איסור.
איסור זה הוא הן על הבעל והן על האישה.
בפוסקים כתבו מספר אופני היתר לאכול מקערה אחת:
אם לוקחים מהקערה ומניחים לפניהם בצלחת, מותר.
דברים גדולים, כגון פרוסת לחם, מותר לאכול מאותה קערה.
מותרים שניהם לקחת מאותו ממרח, ולא נחשב קערה אחת.
איסור נוסף הנזכר בפוסקים, הא איסור אכילה ממאכל ששיירה אשתו הנידה.
איסור זה הוא רק על הבעל, אך לאישה מותר לאכול משייריה בעלה.
בפוסקים כתבו כמה אופנים שבהם מותר לאכול משייריה, מאחר שבמקרים אלו אין חשש חיבה והרגל דבר:
אם היה לפניה כמה חתיכות גדולות, ואכלה רק אחת מהם, רק אותה שאכלה נחשבת שייריה.
מאכל שמיועד לאנשים רבים כגון ככר לחם, אף אם לקחה ממנו, אין השאר נחשב כשייריה.
טעימה אינה נחשבת לאסור את שאר התבשיל כדין שיריים.
כאשר אוכל את מה ששיירה שלא בפניה מותר, ויכול אף לבקש ממנה שתצא מהחדר.
אם העביר את המאכל והמשקה אל כלי אחר מותר, אפילו אם לאחר מכן החזירו לכלי הראשון שהונח בו.
כאשר הבעל אינו יודע שאכלה מאותו מאכל, אין האישה צריכה להודיעו.
במקרה שאדם אחר אכל מהמאכל אחריה, מותר לבעל לאוכלו לאחר מכן.
שלוש מלאכות שאישה עושה לבעלה
בתלמוד נאמר שאף אישה שיש לה שפחות רבות, ישנם שלוש מלאכות שהיא חייבת לעשות בעצמה לבעלה: "הצעת המיטה מזיגת הכוס ורחיצת פניו ידיו ורגליו", משום שמלאכות אלו נועדו להגביר את החיבה שבין בני הזוג.
אמנם במקרה והאישה נידה ישנו איסור לעשות אף פעולות אלו:
איסור על האישה בזמן נידתה למזוג כוס לבעלה כוס, מאחר שהדבר יכול לגרום להרגל דבר, איסור זה הוא אף על הבעל למזוג לאשתו בזמן נידתה.
בפרטי דיני איסור מזגית הכוס רבו הפרטים והמחלוקות.
להלן הובאו עיקרי השיטות שנאמרו להלכה.
להלכה נקטו רבים מהפוסקים שאיסור מזיגת הכוס נאמר לא רק על יין אלא הוא הדין על כל שאר המשקים מלבד מים, וכל כל המאכלים.
אסור לאישה נידה למזוג לבעלה בכוס שמונחת לפניו, או להגיש לו כוס שנמזגה זה מכבר.
אמנם מותרת למלאות כוסו כשאינה לפניו ובלבד שלא תגיש לו.
גם בהרחקה זו ישנם מקרים בהם הותרה מזיגת הכוס:
כאשר הדבר מיועד לאנשים נוספים, ולא לבעל בלבד.
כאשר נעשה הדבר שלא בפניו - מותר.
כאשר נעשה שינוי או היכר:
ביד שמאל - בתלמוד הוזכר שאשתו של שמואל הגישה לו כוס יין ביד שמאל.
להניח במקום רחוק - כאשר אינה מניחה את המשקה או המאכל סמוך אליו במקום הרגיל, מותר.
מלבד איסור מזיגת הכוס, ישנו איסור נוסף על הבעל לשלוח לאשתו כוס יין, אפילו הוא כוס של מצווה כגון של קידוש וכדומה.
בהרחקה זו לא מועיל שינוי בהגשה, ואפילו שלא בפניה כל זמן שיודעת שנשלח מבעלה.
אמנם יכול להניח הכוס ותיקח בעצמה.
כאמור איסור זה הוא רק על הבעל, אך האישה מותרת לשלוח לאיש כוס יין.
נאסר על האישה או על הבעל להציע את המיטה לבן הזוג, מאחר שהדבר יכול גרום ל'הרגל דבר' היינו לגרור לתשמיש, שאסור עליהם בזמן נידותה.
מקרים בהן אין איסור זה:
שלא בפניו - מותר להציע את המיטה כאשר אין הבעל או האישה רואים, אף אם לאחר מכן ידעו שהדבר נעשה על ידם.
פעולות שיש בהן טורח - רק פעולות שהן של חיבה נאסרו, אך פעולות שיש בהם טורח כגון בהזזת המיטה או סידור המזרן, מותר.
נאסר על האיש או האישה לרחוץ את פניו ידיו ורגליו של הבן זוג, בראשונים מבואר שאיסור זה כולל שפיכת מים על ידיו ורגליו או להביא לפניו כלי עם מים לצורך רחיצה, שהרי נגיעה אסורה אף ללא רחיצה.
נאסר על האיש לשכב או לשבת על מיטתה אפילו שאין אשתו רואה.
אמנם לאישה אסור לשכב על מיטתו רק בפני בעלה, אך לשבת על מיטתו מותר אפילו בפניו.
איסור זה לא נזכר בתלמוד, אך בראשונים למדו כן מק"ו מאיסור הצעת המיטה שגורם הרהור, וודאי שישיבה או שכיבה על מיטת האישה יגרום הרהור.
בתלמוד הסתפקו מהו לישן איש ואישה על בזמן נידותה על מיטה אחת.
למסקנת הסוגיה הדבר אסור אפילו שניהם לבושים בבגדיהם.
בזמן שהאישה אינה במיטתה מותר לאיש לשכב על מיטתו אף כשהיא מחוברת למיטתה.
לדעת הרמ"א שכשם שאסור לישן במיטה אחת, כמו כן נאסר לישון כשהמיטות נוגעות זו בזו.
לא נתבאר בפוסקים האם יש מרחק מסוים שצריך להפריד, ומעיקר הדין נראה שדי בכך שהמיטות אינן נוגעות.
ויש שכתבו שיש צורך להרחיק כמרחק הושטת יד.
בתקנה שנעשתה בעיר לבוב תיקנו שהמרחק בין המיטות יהיה לפחות אמה (60 ס"מ).
המנהג היום הוא שלכל אחד מבני הזוג מיטה משלו (מיטה יהודית), כך שניתן להרחיקן כשהאישה נידה.
על אף שישנו איסור ייחוד עם כל העריות, מכל מקום באשתו נידה דרשו בתלמוד להתיר ייחוד:
בטעם הדבר שלא נאסר ייחוד בנידה מהתורה, אף שהיא אסורה לו כעת בביאה, כתבו התוספות, שלא נאסר ייחוד אלא רק בערווה שאסורה לו לעולם ואין היתר לאיסורה, אבל בנידה מאחר שהיא תהיה מותרת לו לאחר זמן אינה אסורה בייחוד.
על אף שמדאורייתא לא נאסר ייחוד, תהו הראשונים מדוע חז"ל לא מצאו לנכון לאסור ייחוד כשם שאסרו את שאר ההרחקות.
יש שכתבו שחז"ל העדיפו לא לאסור יחוד של איש עם אשתו, ובמקום זאת העדיפו לתקן ולחייב 'דיני הרחקות', דבר שיזכיר להם כל העת שהם אסורים בביאה.
אמנם מבואר בבגמרא, שכל ההיתר להתייחד עם אשתו כשהיא נידה, הוא רק במקרה שכבר קיימו יחסי אישות פעם אחת, אבל במקרה שעדיין לא בעל אותה כלל, אסורים בייחוד מאחר שיצרו תוקפו.
רבים מהראשונים אוסרים להסתכל באיברים מוצנעים שבגוף האישה שבדרך כלל מכוסים בבגדים, בשעה שהיא נידה.
אמנם באבריה המגולים מותר, על אף שנהנה בראייתה.
יש אחרונים שסוברים שההגדרה של מקומות המכוסים היא כמו בדיני צניעות הכלליים, ולכן האישה צריכה להתלבש בביתה בעת שהיא נידה כמו שהיא מתלבשת ברשות הרבים, כולל כיסוי השיער.
ויש אחרונים שסוברים שרק איברים שהיא רגילה לכסות בביתה בימי טהרתה אסורים בהסתכלות, אבל איברים שהיא רגילה לגלות בעת שהיא בביתה בימי טהרתה - מותר לה לגלות גם כשהיא נידה, ולכן אינה צריכה לכסות שיערה וכדומה, כל אישה כפי הרגלה.
יש מהאחרונים שכתבו שאין לשמוע קול זמר של אשתו בזמן שהיא נידה.
ויש מקילים, כי האדם רגיל בזמר אשתו, ואין זה בכלל מקומות המכוסים.
בראשונים כתבו להוכיח מהתלמוד שבזמנם נהגו שאישה נידה תלבש בגדים שיהיו מיוחדים רק לימי נידותה, על מנת שהבעל יזכור כל העת שהיא נידה ואסורה בביאה.
לדעת הט"ז די בלבישת בגד אחד שמיוחד לימי נידותה.
כיום רבים אינם נוהגים לייחד בגדים לימי נידות, וכתבו בפוסקים שיש להם על מה לסמוך.
הרחק מעצי התרזה הוא רומן מאת יונתן ברג שיצא לאור בסוף שנת 2018. העלילה מתרחשת דרך עיניו של יעקב, זקן יהודי שנאלץ לנטוש את גרמניה בצעירותו ומשקפת את סיפורם של בני הדור הראשון והשני לישראל.
יקב פסגות השיק מהדורה מיוחדת של יינות שמוטבעות עליהם יצירותיו של ברג.
הספר מנסה לתת מענה לשאלה "מה יהא בסופה" באמצעות הבנה שחמלה היא שתביא לאושר.
ביקורת נוספת מניחה כי עצי תרזה מסמלים את גרמניה היפה, התרבותית, מחוז החפץ - גרמניה שיהודים רצו להיכלל בה, והאמינו ביכולתם לעשות זאת.
הריחוק מעצי התרזה מסמל את השבר בהתנפצות החלום עם עליית הנאצים.
עטיפת הספר מורכבת משני תצלומים בשכבות של שקיפויות, בדומה לעלילת הספר עצמה המורכבת משכבות והשתקפויות; גרמניה ששכבה אחת ממנה מהווה את המולדת אליה מתגעגע גיבור הספר, ושכבה נוספת מהווה את הגיהנום עלי אדמות.
גיבור הספר, יעקב ליבוביץ, הוא אינטלקטואל אשכנזי קר המתגעגע לגרמניה ומנוכר לארבעת בניו (חכם, תם, רשע ושאינו יודע לשאול).
בנקודה זו נוצר קשר בין יעקב לבין צעירה מזרחית שמנסה לחדש את הקשר של יעקב עם בניו.
במהלך העלילה מתברר כי השכנה, ברכה גבאי, גם היא מתמודדת עם געגועים לעברה: ברכה באה מבית דתי בו מרדה כשבחרה לעבור לתל אביב.
השניים יוצאים למסע ברחבי ישראל המלווה במסע פנימי שמתכתב עם עברם, במהלכו הם מתקרבים זה לזה.
הרחק היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מז'אנר מדע בדיוני ודרמה, בכיכובה של הילרי סוונק, שנוצרה על ידי אנדרו הינדרייקר ושודרה בבכורה על ידי נטפליקס ב-4 בספטמבר 2020.
אמה גרין, אסטרונאוטית אמריקאית, שעליה להשאיר את בעלה ובתה המתבגרת מאחור כדי לפקד על צוות חלל בינלאומי, יוצאת למשימת חלל בוגדנית בת שלוש שנים.
הסדרה העוסקת בתקווה, אנושיות וכיצד בסופו של דבר אנו זקוקים זה לזה כדי להשיג דברים בלתי אפשריים.
הילרי סוואנק בתפקיד אמה גרין, אסטרונאוט אמריקאית ומפקדת המשימה
ג'וש צ'ארלס - מאט לוגן, בעלה של אמה ומהנדס נאס"א עובד לצד משימתה של אמה במרכז בקרת המשימה של נאס"א ביוסטון.
לא כשיר להיות אסטרונאוט בשל מחלה.
ויויאן וו בתפקיד לו, טייקונאוט סינית שהיא גם כימאית בהכשרתה ומנהלת רומן עם מיי צ'ן.
נמצאת בנישואין נטולי אהבה עם בעלה.
מארק איווניר בתפקיד מישה פופוב, קוסמונאוט רוסי ותיק מטעם רוסקוסמוס שהוא גם המהנדס של מעבורת החלל.
אטו אסנדו בתפקיד קווסי, אסטרונאוט טירון בריטי-גנאי יהודי שהוא בוטנאי בהכשרתו.
נולד בגאנה וגדל באנגליה על ידי הורים מאמצים.
ריי פנתאקי בתפקיד ראם, מפקד המשנה של המשימה וטייס הודי המנוכר ממשפחתו.
טליתה בייטמן בתפקיד אלכסיס "לקס" לוגן, בתם המתבגרת של אמה ומאט
מוניק גבריאלה קורנן בתפקיד מליסה רמירז, תומכת הצוות של אמה וחברתה המסייעת למשפחתה
מייקל פטריק ת'ורנטון בתפקיד ד"ר פוטני, הפסיכולוגית של אמה
מרטין קומינס בתפקיד ג'ק וילמור
גבריאל רוז בתפקיד דרלין קול, מנהלת נאס"א
בריאן מרקינסון בתפקיד ג'ורג 'ליין, מבכירי נאס"א
פיונה פו כראש סוכנות החלל הסינית / לי יוני
אלסנדרו ג'וליאני בתפקיד ד"ר לורנס מדיגן, הרופא של מאט
פליציה פטי בתפקיד קאסי, בתה המתבגרת של מליסה
וינה סוד בתפקיד ראש הארגון ההודי לחקר החלל/ מאירה פאטל
אינגרם כראש סוכנות החלל האירופית / טד סאלטר
אדם איריגוין בתפקיד אייזק רודריגז, מושא אהבתה של לקס
ג'ון מרפי בתפקיד ראיין מאסטרס
אלונה טל בתפקיד אמו המאמצת של קווסי בצעירותה
ב-10 ביוני 2018 פורסם כי נטפליקס הזמינה סדרת חלל המורכבת מעשרה פרקים.
הסדרה אמורה הייתה להיכתב על ידי אנדרו הינדרייקר, בהשראת מאמר של Esquire באותו שם מאת כריס ג'ונס.
מפיקים בכירים צפויים היו לכלול את ג'ייסון קטימס, מאט ריבס ואדם קאסן.
הינדרייקר אמור היה לשמש כמפיק שותף וראפי קרוהן כמפיק משותף.
חברות ההפקה המעורבות בסדרה אמורות לכלול את True Jack Productions, 6th & Idaho ו-Universal Television, חטיבת הטלוויזיה של סרטי יוניברסל.
מישל לי, לשעבר ראש הפיתוח בחברת True Jack Productions, שהיה מעורב בפיתוח ובמכירת הפרויקט לנטפליקס, היה צפוי להיות מוזכר כמפיק בפועל בפרק הראשון של הסדרה.
לי עזב את True Jack Productions בדצמבר 2017. ג'ני מולין, שהצטרפה לחברת ההפקות כראש הפיתוח החדשה באפריל 2018, הוצמדה כמפיקה שותפה בפרקים השני עד העשירי.
ב-19 באוקטובר 2018 דווח כי אד זוויק הצטרף להפקה כמפיק בכיר וכי יביים את הפרק הראשון בסדרה.
ב-8 במאי 2019 לוהקה הילרי סוונק לתפקיד ראשי.
ב-17 ביולי 2019, ג'וש צ'ארלס הצטרף לצוות השחקנים וב-8 באוגוסט 2019 הוכרז כי טליתה בייטמן, אטו אסנדו, מארק איווניר, ריי פנתאקי וויויאן וו יגלמו תפקידים ראשיים בסדרה.
הצילומים העיקריים לעונה הראשונה החלו ב-26 באוגוסט 2019 והושלמו ב-5 בפברואר 2020 בצפון ונקובר, קנדה.
ב-7 ביולי 2020, נטפליקס פרסמה את הטריילר-טיזר הראשון לסדרה.
ב-10 באוגוסט 2020 יצא הטריילר הרשמי של הסדרה והסדרה שוחררה על כל עשרת פרקיה ב-4 בספטמבר 2020. ב-19 באוקטובר 2020 הודיעה נטפליקס כי הסדרה לא תחודש לעונה נוספת.
הרחק מהיעדרו הוא סרט קולנוע ישראלי, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-גרמנית משנת 2014 בבימויה של קרן ידעיה, עם מעיין תורג'מן, צחי גראד ויעל אבקסיס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי קרן ידעיה והוא מבוסס על הרומן "הרחק מהיעדרו" של הסופרת הישראלית שז.
העלילה מתרכזת בגילוי עריות בן אב לבתו, הם חיים יחד במערכת יחסים אכזרית ואלימה.
הסרט התקבל לפסטיבל הקולנוע בקאן שם הוקרן במסגרת "מבט מסוים" (Un Certain Regard), קרן ידעיה הייתה מועמדת לפרס חג'אג לסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
לסרט אין פסקול מוזיקה מקורית.
יש בו קטעים קשים לצפייה של יחסי מין בין אב ובתו ושל אונס קבוצתי.
תמי (מעיין תורג'מן), היא בחורה בתחילת שנות העשרים שלה המתגוררת בדירה אחת ביחד עם אביה משה (צחי גראד) כבן 60. הסרט מתחיל בתיאור חיי השגרה שלהם בבית.
תמי מצחצחת שיניים, מורחת לק על הציפרנים, מנקה את הדירה ומכינה אוכל לאביה.
השגרה נראית בהתחלה נורמלית אבל כעבור זמן קצר נחשפת האמת הקשה והחולנית.
משה מקיים יחסי מין עם בתו.
הוא כופה את עצמו עליה, מכה אותה ומתעלל בה פיזית, מילולית ומינית.
תמי משמשת לו כשפחת מין.
היא שונאת אותו, חותכת בעורה את המילה "תמות" אך מצד שני היא כנועה ותלותית ומוכנה לספק לו את כל בקשותיו המיניות.
היא אינה עובדת וסגורה כל היום בדירה.
למרות שנאתה לאביה היא מפתחת בו תלות וחווה משבר קשה כאשר משה מביא לליל הסדר את המאהבת שלו, איריס (טל בן בינה).
כשמשה ואיריס מתנים אהבים בורחת תמי והולכת לחוף תל אביב שם היא פוגשת בחבורת נערים שמקבלים אותה אליהם, נותנים לה לשתות אלכוהול וכשהיא שתויה ללא שליטה הם מקיימים אתה יחסי מין על החוף.
כשתמי מתעוררת היא מבחינה שתיקה עם הטלפון אבד.
היא מסתובבת מיואשת בין האנשים בחוף ושואלת על התיק שלה אך ללא תועלת.
לבסוף היא פוגשת בשוקי (יעל אבקסיס) שמרחמת עליה, לוקחת אותה לדירתה ומאפשרת לה להתאושש.
למרות הסבל שהיא חוותה מאביה, היא מתקשרת אליו ולאחר שהוא מודיע לה כי זרק את איריס היא מסכימה לחזור אליו, מוסרת לו את הכתובת והוא מגיע ומסיע אותה לדירתם.
למרות שאיריס כבר איננה, הוא ממשיך בהתעללות פיזית ומינית והיא בורחת שוב לשולי.
היא מקיאה כל הזמן ושולי חושדת שהיא בהריון.
תמי חולמת שמשה מקבל את הבשורה בהתלהבות, נולדת להם בת והם מקיימים חיי משפחה למופת.
היא חוזרת למציאות כשאביה מגיע שוב ומחזיר אותה לדירתם.
הוא מתלהב מהעובדה שהיא בהיריון ומודיע כי יעברו ללוס אנג'לס ששם לא מכירים אותם ויקימו שם משפחה.
רק אז מתפכחת תמי, רצה לשולי ובסיום רואים את שולי מבקרת אותה בבית חולים לאחר הפלה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותצחי גראדמשהאבאמעיין תורג'מןתמיבתיעל אבקסיסשוליטל בן בינהאיריסמאהבת של משהאור אדריאורנער חוףדור סרוגודורנער חוףאורי ידליןאורינער חוףברק פרידמןברקנער חוףעדי שירשירנער חוף
הרחובות ההם הוא אלבום האולפן הרביעי של יצחק קלפטר.
האלבום יצא בחודש מרץ של 1993, בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ'.
מתוך האלבום הצליחו השירים "צייד בודד" ו"הרחובות ההם".
באלבום נכללה גרסה עברית לשירו של ג'ימי הנדריקס "Little Wing", שתרגם קלפטר כ"כנף קטנה".
יצחק קלפטר - גיטרות, שירה
רוני צדיק - תופים, כלי הקשה
ירוסלב יעקובוביץ' - סקסופון, הפקה
פיבי שרה הרטה מרקס איירטון הייתה מהנדסת, מתמטיקאית, פיזיקאית וממציאה בריטית.
בחייה הבוגרים הייתה ידועה בשם הרטה איירטון, ובילדות בשם פיבי שרה מרקס.
איירטון זכתה במדליית יוז על ידי החברה המלכותית כתוצאה מעבודתה על קשתות חשמליות וסימני אדוות בחול ובמים.
ב-26 באוגוסט 1923 מתה מהרעלת דם כתוצאה מעקיצת חרקים.
הרטה איירטון נולדה בפורטסי (Portsea), בימינו חלק מהעיר פורטסמות, אנגליה, ב־28 באפריל 1854. היא הייתה הילדה השלישית של שען יהודי פולני בשם לוי מארקס, מהגר מפולין הצארית; ואליס תרזה מוס, תופרת, בתו של ג'וזף מוס, סוחר זכוכית מפורטסי.
אביה נפטר בשנת 1861 והותיר את אמה עם שבעה ילדים ושמינית צפויה.
בגיל תשע הוזמנה איירטון על ידי דודותיה, שניהלו בית ספר בצפון מערב לונדון, לגור עם בני דודיה ולהתחנך אצלם.
כשהייתה נערה, מרקס שינתה את שמה הפרטי להרטה, על שם שירו של אלת האדמה הגרמנית של אלגרנון סווינבורן "הרטה" (1869), והתנערה מהיהדות כדי להפוך לאגנוסטית.
בשנת 1876 נרשמה מארקס לג'ירטון קולג' לאוניברסיטת קיימברידג', שם למדה מתמטיקה.
שם היא הפכה לחברה של ברברה בודישון, שהקימה את מכללת גירטון, והסופר ג'ורג' אליוט, שביסס את דמותה של מירה כהן ברומן שלה דניאל דרונדה (1876) על מרקס.
קיימברידג' לא הציעה תארים לנשים, אבל מרקס השלימה את השכלתה בבחינות המתמטיקה של קיימברידג', הטריפוס, בשנת 1881. לאחר מכן היא הפכה למורה למתמטיקה בבתי ספר תיכוניים בלונדון.
בשנת 1884 הרטה השתתפה בשיעורים בחשמל במכללה הטכנית של פינסברי, אותם לימד מהנדס החשמל ויליאם איירטון.
הם נישאו ב-1885. בשנת 1893 השתתף בעלה ויליאם בפגישה בנושא חשמל בשיקגו, ובהיעדרו היא המשיכה בניסויים של ויליאם בקשת חשמלית, ששימשה אז כמקור תאורה במנורות קשת.
בשנת 1899 קראה איירטון את המאמר שלה על הקשת החשמלית למכון מהנדסי החשמל.
היא הייתה האישה הראשונה שעשתה זאת וגם הפכה לחברה הראשונה ב-IEE (institution of Electrical Engineers ; מוסד מהנדסי חשמל).
איירטון התחילה להתעניין בדפוסים שנוצרו על ידי אדוות בחול.
היא ערכה ניסויים בהידרודינמיקה כדי להסביר את היווצרותם של אדוות חול.
היא הייתה מועמדת להיות עמיתה של החברה המלכותית ב-1902; עם זאת, עורכי דין יעצו לחברה המלכותית שהאמנה שלה לא תאפשר קבלת חברות נשואות.
איירטון הפכה לאישה הראשונה שקראה מאמר מדעי ("המקור והצמיחה של סימן אדווה") לפני החברה המלכותית בשנת 1904. בשנת 1906 העניקה לה החברה המלכותית את מדליית יוז, המוענקת עבור עבודה מכובדת במדעי הפיזיקה, על ניסויי קשת ואדוות החול שלה.
בשנת 1907 איירטון הפכה פעילה בתנועת זכות הבחירה לנשים, והיא הצטרפה לאיחוד החברתי והפוליטי של נשים (WSPU) .במהלך מלחמת העולם הראשונה העניין של איירטון בהידרודינמיקה הוביל אותה להמציא מניפה כותנה שתפזר גז רעיל מתעלות.
כ-100,000 מ "מעריצי איירטון" הופקו, אך הם התגלו כלא יעילים בתנאי לחימה בפועל.
לאחר המלחמה היא עבדה על גרסאות מתוקנות של המאוורר לשימוש העובדים במכרות ובביוב.
איירטון עזרה לייסד את הפדרציה הבינלאומית של נשים אוניברסיטאות ב-1919 ואת האיגוד הלאומי של עובדים מדעיים ב-1920.
בשנת 1893 השתתף בעלה ויליאם בפגישה בנושא חשמל בשיקגו, ובהיעדרו היא המשיכה בניסויים של ויליאם בקשת החשמלית, ששימשה אז כמקור תאורה במנורות קשת.
איירטון מסרה שבעה מאמרים בפני החברה המלכותית בין 1901 ל-1926, האחרון לאחר מותה.
היא גם הציגה את תוצאות המחקר שלה בפני קהלים באגודה הבריטית.
התעניינותה של איירטון במערבולות במים ובאוויר העניקה השראה למאוורר איירטון, או דש, ששימשו בתעלות במלחמת העולם הראשונה כדי לפזר רעל וגז רע.
איירטון נאבקה על קבלתו, שלקחה שנה מרגע שהציעה אותו למשרד המלחמה לשימוש בכוחות בשנת 1916, וארגנה את ייצורו, כאשר למעלה מ-100,000 היו בשימוש בחזית המערבית.
בשנת 1906 העניקה החברה המלכותית לאיירטון את מדליית יוז, המוענקת עבור עבודה מכובדת במדעי הפיזיקה, על ניסויי קשת ואדוות החול שלה.
בשיטת ההרטבה, תוך כדי בישול המזון נוצקים או מוברשים עליו נוזלים.
הנוזלים הללו יכולים להיות רוטב, מרינדה בה הוא שהה לפני הבישול, חמאה מומסת או שומן אחר, נוזלים שניגרו מהמזון, ציר וכדומה.
בצליה במנגל מזון מורטב בנוזלים שהוכנו מראש.
בצליה בתנור או בטיגון על גבי מחבת, ניתן להרטיב את המזון בנוזלים שנאגרים במחבת או בכלי בו הוא הונח.
ההרטבה מתבצעת באמצעות יציקת הנוזלים מלמעלה, או הברשתם.
ניתן להשתמש גם במשאבת נוזלים (באסטר, baste- להרטיב בשר או מזון אחר בזמן הבישול), הכוללת מכל אגירה קטן לנוזלים ומברשת, כדי לטפטף או להבריש את הנוזל על האוכל.
הרטבה היא שיטה המשמשת לרוב בצליית תרנגול הודו, חזיר, עוף, ברווז ובשר בקר (כולל אומצה), אך ניתן ליישם אותה כמעט על כל סוג של בשר.
השיטה שימושית בצלייה במנגל, רוטיסרי, צלייה בתנור, טיגון במחבת ובשיטות הכנת בשר אחרות בהן הבשר מחומם חימום איטי לאורך זמן.
ההרטבה שומרת על לחות הבשר ומעניקה טעם נוסף במידה ונעשית בנוזל חיצוני.
השיטה מומלצת בעיקר למנות שטעמן מתון, אך מוגשות עם רטבים המספקים להן טעם משלים או משתלט, למשל עוף ציידים.
ביצוע לא נכון של הרטבה עשוי להוביל למעשה לבעיה שהיא נועדה למנוע: אובדן לא רצוי של הלחות (התייבשות) של הבשר, בגלל פתיחות תכופות של דלת התנור, המובילות לאובדן חום ולחות בתא האפיה ולאידוי מוגבר ממשטחי הבשר.
חלופות אחרות כוללות מתן זמן בישול ממושך יותר, מתן כמויות מוגברות של מיצים, ציפוי הבשר בפירות עשירים בלחות או שימוש בנתחי בשר עשירים בשומן, כגון בייקון, או בשומן גולמי, הנחת פירות וירקות עשירים בלחות סביב הבשרים לבישול.
הרחק ממנה הוא סרט קולנוע קנדי משנת 2006 בכתיבה ובימוי של שרה פולי, עם ג'ולי כריסטי, גורדון פינסנט ואולימפיה דוקאקיס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור הקצר The Bear Came Over the Mountain מאת הסופרת הקנדית אליס מונרו.
ג'ולי כריסטי זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה וב-פרס גילדת שחקני המסך, והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
שרה פולי הייתה מועמדת לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
וזכתה בפרס הבימוי של אקדמיית הטלוויזיה והקולנוע של קנדה.
הסרט זכה גם בשבעה פרס ג'יני ובפרסים נוספים.
הסרט הוקרן לראשונה ב-2006 בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו, פסטיבל הסרטים סאנדנס ופסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.
פיונה אנדרסון (ג'ולי כריסטי) ובעלה גראנט (גורדון פינסנט) נשואים 45 שנה.
הם גרים בעיירה קטנה בדרום אונטריו ואין להם ילדים.
גראנט שם לב לשינוי בהתנהגותה של פיונה.
היא שוכחת לעיתים קרובות וכאשר הוא מבחין שהיא מכניסה את המחבת למקרר הוא הולך אתה להתייעצות ומסתבר לו שהיא לוקה בדמנציה מתקדמת.
לאחר שהיא משוטטת בלילות ברחובות וגראנט מחזיר אותה הביתה הם מחליטים במשותף כי רצוי שתעבור לבית אבות.
היא מתקבלת לבית האבות Meadowlake ששם קיים חוק שב-30 הימים הראשונים יש איסור על ביקורים כדי להקל על הדיירים החדשים "להתאקלם".
המנהלת הקשוחה של המוסד היא מדלין (ונדי קרוסון) אבל גראנט מתקשר יותר לאחות הראשית קריסטי (קריסטן תומסון).
כעבור 30 יום מגיע גראנט ופיונה "מתפנה" לקבל אותו כמבקר סתם היות שהיא עסוקה כל הזמן בעזרה לאוברי (מייקל מרפי) שאינו מדבר ומרותק לכיסא גלגלים.
גראנט יצר קשר עם אשתו של אוברי, מריאן (אולימפיה דוקאקיס) והם משוחחים על בני זוגם ומקיימים יחסים אינטימיים פעם אחת.
כאשר מריאן נאלצת להוציא את בעלה מהמוסד בגלל קשיים כלכליים, מידרדר מצבה של פיונה והיא מועברת למחלקה הסיעודית.
גראנט מארגן ביקור של אוברי במוסד ומבשר זאת לפיונה אך לפני שמכניסים את אוברי היא נזכרת פתאם בגראנט והם מתחבקים.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותג'ולי כריסטיפיונה אנדרסוןגורדון פינסנטגראנט אנדרסוןאולימפיה דוקאקיסמריאןמייקל מרפיאובריבעלה של מריאןקריסטן תומסוןכריסטיאחות ראשיתונדי קרוסוןמדליןמנהלת בית אבותאלברטה ווטסוןד"ר פישררופאה גריאטרית
הרחמן הוא נוסח לבקשות שנהוג לומר לאחר ברכת הטוב והמטיב, בסיום ברכת המזון.
בקשות אלה, שלהן מספר נוסחים, פותחות במילה "הרחמן", ככינוי לה'.
בקשות בנוסח "הרחמן" בסיום ברכת המזון מופיעות בסידור רב סעדיה גאון, בסדר רב עמרם גאון.
הבקשות כוללות בקשות לריבוי כבוד הבורא בעולם, וכן לפרנסה להצלחה ולשמירה.
בקשה של האורח על מארחו בסיום ברכת המזון מוזכרת כבר בברייתא המובאת בתלמוד.
הבקשה האחרונה בנוסח הרחמן היא לזכות לימות המשיח: "הרחמן הוא יזכנו לימות המשיח".
יש הנוהגים להוסיף בקשות שונות בנוסח הרחמן.
אחת התוספות היא בקשה לברכה למדינת ישראל.
בשבת, ביום טוב, בחול המועד ובראש חודש יש שמוסיפים נוסח בקשה מיוחד.
בברית מילה נוהגים יהודי אשכנז להוסיף נוסח "הרחמן" מיוחד הכולל שישה בתים, בו מבקשים ברכה לתינוק, לאביו ולאמו, לבעל הברית ולמוהל.
בנוסח הספרדים מוסיפים הרחמן נוסף ובו ברכה לסנדק ולכל המסייעים במצווה.
ב מובא שהאורח מכובד לברך את ברכת המזון, כדי שיברך את בעל הבית, ומובא שם נוסח הברכה שהאורח מוסיף:
בסדר רב עמרם גאון מובא הנוסח הבא:
בסדר התפילות שבסוף ספר אהבה, בנוסח ברכת המזון מובאות ארבע בקשות הפותחות ב"הרחמן": .
זהו גם הנוסח של בקשות אלה כיום בנוסח הבלדי.
הרחמן כ'הפסק' - הטור מביא שאחיו, רבי יחיאל בן הרא"ש, תמה על המנהג לומר "הרחמן" בין ברכת המזון לבין כוס של ברכה.
וכתב שייתכן שמנהג זה סומך על ברכת האורח המובאת בתלמוד.
בעל הטורים עצמו סבור שאין חשש הפסק באמירת "הרחמן".
השוכח על הנסים - להלכה נפסק שמזכירים על הנסים גם בברכת המזון אך אם לא אמר אין מחזירים אותו.
בספר ארחות חיים לרבי אהרון הכהן מלוניל מובא שאם שכח להזכיר בברכת המזון יכול לומר בחלק של הרחמן והביאו הרמ"א להלכה בשולחן ערוך.
במקרה זה מובא לומר את הרחמן בנוסח זה: "הרחמן יעשה לנו נסים ונפלאות כשם שעשית לאבותינו בימים ההם בזמן הזה בימי מתתיהו כו'".
הרחמן בשבת - בנוסח הרחמן יש בקשות רבות, ביניהן בקשה לפרנסה, יש שנוהגים לקצר בקשות אלה בשבת.
הפסק המקובל הוא לומר את נוסח הרחמן כרגיל, ולהוסיף בקשה מיוחדת לשבת.
אמן אחר הרחמן - בספר כלבו כתב בשם הלכות גדולות שמותר לענות אמן אחרי הרחמן.
במגן אברהם מובא שחובה לענות אמן אחרי הרחמן.
יש שביארו שענייה זו אינה חיוב, אלא מידת חסידות.
הרחמן הוא יברך אבי הילד היא סדרת ברכות 'הרחמן' מפויטות לברית מילה, הנוספת ביהדות אשכנז (במנהג המזרחי) בין קטעי 'הרחמן' לקראת סיום ברכת המזון בסעודת ברית מילה.
מחבר הפיוט הוא רבי 'אברהם כהן צדק' כפי שרמוז באקרוסטיכון של הפיוט.
יש שכתבו שתיקנו שש 'הרחמן' כך שבצירוף ז' 'הרחמן' הרגילים יהיו י"ג הרחמן, כנגד י"ג בריתות שנכרתו על ברית מילה.
מחבר הפיוט חתום בראשי הבתים 'אברהם' ובבית האחרון חרז את המילים 'כהן צדק'.
בניסיון לזהות את מחבר הפיוט נאמרו השערות שונות:
לדעת רוו"ה ועוד, מחבר הפיוט הוא הראב"ד השני - רבי אברהם בן יצחק מנרבונה.
רבי אברהם זה היה חותנו של הראב"ד, הוא חי בתחילת המאה ה-10 בעיר מאנפעליע, והוא גם מחברו של ספר האשכול.
אחרים דחו טענה זו שהרי רבי אברהם מחבר האשכול לא היה כהן.
יש שטענו שהכוונה לרבי אברהם בן רבי יצחק הכהן, שחי ופעל באמצע המאה ה-11. הוא חיבר פיוטים נוספים לברית מילה, כגון 'יוצר לשבת ברית מילה' לבני פולין, שם חתם שמו 'אברהם ב"ר יצחק הכהן'.
יוצר זה דומה בכמה לשונות לפיוט הרחמן: "הכון למקנא כס כשמש ויהלום, בריתי אתו החיים והשלום" וכן "שלח מבור אסורים וכו' עם אחד מפוזר ומפרד בין העמים", טקסט זה נזכר גם בפיוט זה בלשון מועט שונה.
כן חיבר זולת לברכת המזון לחתנים.
יש אומרים שמדובר בר' אברהם בר יצחק הכהן שחי כנראה בתחילתה המאה ה-12.
הפיוט סובב אחר השייכים למצוות ברית המילה ומברכם בברכות שונות.
בין המתברכים: 'אבי הילד ואמו', 'בעל ברית המילה', 'הרך הנימול' ואת 'המל'.
בבית הראשון מתברכים הורי הילד, שיזכו לחנכו.
בקטע השני נאמר 'מיום השמיני והלאה ירצה דמו', והיינו שרק מהיום השמיני והלאה ניתן למול את התינוק.
בבית השני, הברכה היא לבעל בריך המילה: בביאור מיהו בעל ברית המילה, לדעת רבים הכוונה לסנדק.
יש שכתבו שנקרא בעל ברית המילה מאחר שבזמנים קדומים נהוג היה שהסנדק משלם את כל הוצאות סעודת הברית.
ומה שאמר ש'משכרתו כפולה', יש שביארו שעל ידי הברית שעושה לבנו, מגלה למפרע שאף הברית שנעשתה בבשרו היא לרצונו.
בבית השלישי מברכים את הרך הנימול 'ויהיו ידיו ולבו אמונה' לקוח מהפסוק שנאמר על משה 'ויהיו ידיו אמונה'.
ומסיימים בברכה שיזכה לעלות לרגל שלוש פעמים בשנה.
בבית הרביעי מברכים למוהל, שמל פרע ומצץ, ומוסיף הפייטן שאם לא עשה שלוש פעולות אלה 'עבודתו פסולה'.
הבית החמישי הוא בקשה לביאת המשיח בזכות מצוות המילה.
הבית השישי והאחרון הוא בקשה מאלוהים שישלח לנו את 'כהן צדק אשר לוקח לעילום', כשהכוונה בזה לאליהו הנביא 'נלקח לעילום' היינו שנעלם ועלה בסערה השמיימה.
עד הוכן כסאו כשמש ויהלום - פירושו שאליהו נעלם מהעולם התחתון וחוזר ומתגלה רק כאשר מכינים לו כיסא בברית מילה 'כיסא אליהו'.
הסברים שונים נאמרו בספרי הדרוש והאחרונים, מדוע הקדים הפייטן בבית החמישי את ביאת המשיח קודם ביאת אליהו שהוזכרה בבית השישי, מאחר שעל פי חז"ל אליהו הוא מבשר הגאולה ודינו להקדים לבוא קודם המשיח.
כאמור, במנהג אשכנז המזרחי נהוג לומר פיוט זה בבברכת המזון לאחר סיום אמירת 'הרחמן' קודם אמירת 'מגדיל'.
בשולחן ערוך הרב הביא שיש מי שמפקפק בהוספת פיוט 'הרחמן' מחמת חשש הפסק בין ברכת המזון לשתיית כוס של ברכה, במקרה שמזמנים על כוס או בשבע ברכות וברית מילה שמברכים בהם על כוס.
והוסיף שיש שמיישבין שמחמת שכך הוא המנהג נעשה הדבר חלק מטופס הברכה, ואינו נחשב הפסק.
בספר שער הכולל כתב שמצא בסידורו של בעל התניא בכתב יד, הגהה בעניין אמירת הרחמן בברית: בעקבות כך, כותב באותה הגהה, שלא הדפיס בסידור את נוסח הרחמן מחשש להפסק.
בעבר נהגו שהמזמן את פיוט 'הרחמן', כמו את יתר ברכת המזון.
בדרך כלל נהגו לכבד בזימון את המוהל, ולכן כתבו הפוסקים שאם המוהל אומר 'הרחמן', אזי את הבית הרביעי, שהוא ברכה למוהל, יתן לאחר לברך.
אמנם כיום נהוג ברוב המקומות לכבד את אמירת הרחמן בין האוכלים בסעודה, הרחמן אחד לכל סועד.
הרחקת תלמיד לצמיתות היא סנקציה המופעלת על תלמיד בית ספר, מכללה או אוניברסיטה, בתגובה להפרת כללי המוסד.
הרחקה של תלמיד לצמיתות תתבצע במקרים חמורים של עבירות משמעת או אלימות.
הליך ההרחקה מתקיים בשלושה שלבים עיקריים:
דיון פנימי במוסד החינוכי אליו רשום התלמיד.
מתן זכות טיעון לתלמיד ולהוריו לפני ההחלטה הסופית.
אם הוחלט להרחיק את התלמיד ניתן להרחיקו מבלי להמתין להחלטת ועדת השימוע בערר.
לאחר ההחלטה הסופית, הורי התלמיד יכולים להגיש ערר לוועדת שימוע במחוז אליו משויך המוסד.
אלימות: אלימות קשה, או חוזרת, מילולית או פיזית כלפי הצוות החינוכי וכלפי עובדי בית הספר או התלמידים
סחר בסמים (בהתייעצות עם הפיקוח ו/ או משטרת ישראל)
העתקה בעבודה או במבחן / פלגיאט
מכירה או קנייה של עבודות אקדמיות
עבירות משמעת אחרות; לפי תקנון המוסד
עבירות פליליות הקשורות למוסד הלימודים
לרוב, אגודת הסטודנטים של המוסד מספקת ייעוץ משפטי במקרים כאלה.
לאחר שתלמיד הורחק משני בתי ספר, כל בית ספר ממלכתי רשאי על פי חוק לסרב לקבלו כתלמיד.
בתי ספר של "אמצעים מיוחדים" רשאים לסרב לקבל תלמיד שהודח מבית ספר אחד בלבד.
לכן, תלמיד שגורש משני בתי ספר עלול להיות מודח לחלוטין ממערכת החינוך הממלכתית.