tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך משחק מספר 3 בסיבוב הראשון של הפלייאוף נגד הדטרויט פיסטונס קלע אוונס 9 נקודות ותפס 5 ריבאונדים לקול קריאות "ר-ג'י!
ב-9 ביוני 2009 הועבר אוונס לטורונטו ראפטורס בתמורה לג'ייסון קאפונו.
אוונס נפצע בכף הרגל לפני שהתחילה העונה והוא לא שיחק משחק אחד במדי הרפטורס עד פברואר 2010. בתחילת העונה הבאה, במשחק מול פילדלפיה קלע אוונס 12 נקודות ותפס שיא קריירה של אז, 22 ריבאונדים בניצחון 106-90 על הסיקסרס.
בדצמבר 2011 חתם אוונס על חוזה לשנה אחת עם הלוס אנג'לס קליפרס.
הוא סיים את העונה עם 1.9 נקודות בממוצע למשחק ו-4.8 ריבאונדים למשחק במשך 13.8 דקות למשחק על פני 56 משחקים.
ביולי 2012 הועבר אוונס לברוקלין נטס.
ב-21 בנובמבר 2012 הפך אוונס לשחקן הראשון אי פעם שנתפס מנסה לעשות בהפסד 95-90 ללוס אנג'לס לייקרס.
בזמן ששחקן הנטס קריס האמפריז נפצע, הייתה לאוונס ההזדמנות להיכנס לחמישייה.
הוא נשאר בהרכב הפותח גם לאחר מכן.
הנטס החליטו להכניס את אוונס לחמישייה, ולא את האמפריז.
ב-27 במרץ 2013 הגיע אוונס לשיאי קריירה גם בנקודות (22) וגם בריבאונדים (26) כשהנטס ניצחו 111-93 את הפורטלנד טרייל בלייזרס.
יומיים לאחר מכן, במשחק נגד דנוובר חווה אוונס עוד משחק מצוין, עם 15 נקודות ו-16 ריבאונדים, אבל ברוקלין הפסידו לדנוור 109-87. אוונס סיפר ששמע אחד מחבריו לקבוצה אומר למאמן להחזיר את אוונס לספסל בגלל חוסר היכולת ההתקפית שלו.
אוונס לקח השראה מזה ונעשה יותר אגרסיבי בהתקפה.
בעונתו הראשונה עם הנטס שיחק אוונס 80 משחקים מהם פתח ב-56 כשבפעם השנייה בקריירה שלו הוא הגיע ליותר מ-10 ריבאונדים בממוצע כשהגיע ל-11.1 ריבאונדים למשחק.
בפברואר 2014 עבר אוונס בטרייד, לצידו של ג'ייסון טרי לסקרמנטו קינגס בתמורה למרכוס ת'ורנטון.
רג'ינלד שון "רג'י" ג'קסון הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת דנבר נאגטס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
ג'קסון נולד בעיר פורדנונה שבאיטליה לזוג הורים אמריקאים, שכן אביו שירת בבסיס חיל אווירי מקומי של נאט"ו.
בהמשך עברה המשפחה לאנגליה, ולבסוף חזר רג'י עם משפחתו לארצות הברית, כשהיה בן 5. בבגרותו שיחק ג'קסון בתיכון מקומי בקולורדו ספרינגס, וזכה בשנתו האחרונה בתיכון בתואר שחקן התיכונים המצטיין של קולורדו.
לאחר לימודיו התיכוניים בחר ג'קסון ללמוד בבוסטון קולג', בה שימש בעונת ה כמחליף לכוכב הקבוצה טייריס רייס.
בעונתו השנייה החליף ג'קסון את רייס בחמישייה הפותחת, ובעונה השלישית כבר הוביל את הקבוצה עם 18.2 נקודות למשחק.
בסיום עונה זו נכלל ג'קסון ב"חמישיית העונה של מחוז ה-ACC" (All-ACC first team).
ב-8 במאי 2011, אחרי שלוש עונות במכללה, הודיע ג'קסון כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
ג'קסון נבחר בבחירה ה-24 בדראפט 2011 על ידי קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בשתי העונות הראשונות שלו ב-NBA מיעט ג'קסון לקבל דקות משחק, והוא תפקד כמחליף לשחקן האולסטאר ראסל וסטברוק.
ההזדמנות הראשונה של ג'קסון להפגין את יכולותיו כשחקן מוביל הגיעה בפלייאוף , כאשר וסטברוק נפצע במשחק השני של הסיבוב הראשון.
ג'קסון נכנס לתפקיד הרכז הפותח של הקבוצה בפלייאוף והפגין יכולת טובה עם 13.9 נקודות למשחק, לעומת 5.3 נקודות שקלע במהלך העונה הסדירה.
בעונת קיבל ג'קסון תפקיד משמעותי יותר בקבוצה בשל פציעתו המתמשכת של וסטברוק, והעמיד שורה סטטיסטית משופרת של 13.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק.
ב-26 באפריל 2014, במשחק הרביעי של הסיבוב הראשון בפלייאוף 2014, עלה ג'קסון כמחליף וקלע שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון קבוצתו על ממפיס גריזליס.
ב-19 בפברואר 2015 נשלח ג'קסון לדטרויט פיסטונס בטרייד משולש עם יוטה ג'אז, שכלל 8 שחקנים בסך הכול.
ב-17 במרץ 2015 מסר ג'קסון שיא קריירה של 20 אסיסטים בניצחון הפיסטונס על ממפיס גריזליס.
בסיום עונת חתם ג'קסון על הארכת חוזה בקבוצה ל-5 עונות נוספות עבור 80 מיליון דולר.
ב-8 בנובמבר 2015 קלע שיא קריירה חדש של 40 נקודות בניצחון קבוצתו מול פורטלנד טרייל בלייזרס, מתוכן 26 ברבע האחרון.
בעונתו המלאה הראשונה בדטרויט קבע שיאי קריירה של 18.8 נקודות ו-6.2 אסיסטים בממוצע למשחק, והוביל את הפיסטונס לשלב הפלייאוף לראשונה מאז עונת .
בסיבוב הראשון של הפלייאוף רשם ג'קסון ממוצעים של 14.3 נקודות ו-9.3 אסיסטים למשחק מול קליבלנד קאבלירס, אך דטרויט הודחה בתוצאה 0–4.
בעונות ו- החמיץ ג'קסון 30 משחקים ו-37 משחקים, בהתאמה, בשל פציעות בברכו השמאלית וקרסולו הימני.
מיד לאחר שחרורו מהפיסטונס חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס עד לסיום עונת .
בדצמבר 2020 חתם ג'קסון על הארכת חוזה בקליפרס.
ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד לשארלוט הורנטס אך שארלוט בחרה לשחרר אותו.
ב-14 בפברואר 2023 חתם ג'קסון בדנבר נאגטס.
רג'י לי הוא שחקן פיליפיני-אמריקאי, המוכר משלל תפקידיו בטלוויזיה, בין היתר הוא שיחק את ויליאם "ביל" קים בסדרה של Fox, "נמלטים" (2006–2007) את סמל דרו וו בסדרה של NBC, "גרים" (2011–2017) ואת תומאס צ'וי בדרמה המשפטית של CBS, "בית המשפט!" (2019–2023).
בקולנוע, הוא גילם את טאי הואנג בסרטי" שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" (2006) ו"שודדי הקאריביים: סוף העולם" (2007), גילם את הקצין רוס בסרטו של כריסטופר נולאן "עלייתו של האביר האפל" (2012) ואת לאנס בסרט "מהיר ועצבני" (2001).
רג'י טלמו וולדז נולד בקזון סיטי, הפיליפינים, בנם של זנאידה טלמו ושל הרופא חסוס אספיריטו וולדז.
בגיל חמש הוא עבר עם משפחתו ועם שניו אחיו הצעירים, ניית'ן ואר.וי, לאזור קליבלנד, אוהיו, בין היתר התגוררה המשפחה בפארמה וסטרונגוויל (אנ').
בעודו בתיכון, הוא הופיע על הבמה בתיאטרון גרינברייר (כיום תיאטרון קאסידי) בפארמה הייטס (אנ') והיה מתמחה ב-Cleveland Play House.
הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הפרנציסקני פדואה (אנ') בפארמה.
למרות שהתקבל לאוניברסיטת הווארד, הוא החליט לעבור ללוס אנג'לס כדי לעסוק במשחק.
מאוחר יותר הוא שינה את שם משפחתו מוולדז ללי, והצהיר בראיון משנת 2001 כי "הם כל הזמן קראו לי לתפקידים היספנים, ואני רחוק מאוד מלהיות היספאני"; הוא לקח את השם לי מסבו וסבתו.
שפת האם שלו היא אנגלית אך הוא דובר גם טאגאלוג.
ב-1992, בגיל 17, עבר לי ללוס אנג'לס, שם הצטרף לסיבוב הופעות ארצי של ההפקה "מיס סייגון".
מאוחר יותר הוא עבד כרקדן עבור פרינס בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV, וערך סיבוב הופעות ארצי עם המחזמר "Heartstrings".
הוא היה בקאסט המקורי של החידוש של המחזמר "קרוסל" בברודוויי ב-1994. ב-1997 הוא קיבל פרס דרמה-לוג על הופעתו בחמזה "F.O.B".
שהוצג ב-East West Players, להקת תיאטרון אסייתי-אמריקאי בלוס אנג'לס.
עבור תפקידו זכה לשבחי המבקרים.
לי שיחק במספר סרטים פופולריים בהם "מהיר ועצבני", "קחי אותי לגיהנום" בתור סטו רובין, "קוד שמור" בתור קוואן צ'אנג, "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" ו"שודדי הקאריביים: סוף העולם" בתור טאי הואנג, ו"עלייתו של האביר האפל".
לי שיחק כניצב או כאורח בסדרות טלוויזיה רבות בהם "שיקגו הופ", "רפואה חזקה", "NCIS", "צווארון לבן", ו"אבא אמריקאי".
בשנת 2006 גילם בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "נמלטים" את ביל קים, איש ה'חברה' והשירות החשאי.
בין השנים 2011–2017 שיחק תפקיד משנה בסדרה של רשת NBC "גרים" בתור דרו וו - סמל במשטרת פורטלנד, במהלך הסדרה נהפך לווסן כתוצאה מסריטה של ווסן אחר במהלך מרדף.
באותה שנה שיחק בקומדיה "טיפש, מטורף, מאוהב" לצד סטיב קארל.
בשנת 2017 התארח בסדרות הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס" ו-"ברוקלין תשע-תשע".
בשנת 2021 שיחק בסרט הפעולה של נטפליקס "צדק של אב" בכיכובו של ג'ייסון מומואה.
בשנת 2022 גילם את אנג'לו סוטו בסדרה "סנגור במבחן" בנטפליקס, שנוצרה והופקה על ידי דייוויד אי קלי, המבוססת על הרומן "The Brass Verdict" מאת מייקל קונלי משנת 2008.
תפקיד חוזר (עונות 1&3); 32 פרקים2020הנמלט (אנ') סוכן ה-FBI טילמן3 פרקים2021הטירון מייק ווטסוןפרק: "Red Hot"2022חוק וסדר: מדור מיוחדפול ליפרק: "Did You Believe in Miracles?"סנגור במבחןאנג'לו סוטו5 פרקים2024CSI: לאס וגאסהשריף צאו2 פרקים
רג'יה סבהה (בהינדי: राज्य सभा, מילולית מועצת המדינות) הוא הבית העליון של הפרלמנט ההודי.
על פי חוקת הודו, ברג'יה סבהה יהיו לא יותר מ-250 חברים, כיום יש ברג'יה סבהה 245 חברים.
חברי הרג'יה סבהה נבחרים על ידי בתי המחוקקים של המדינות והטריטוריות של הודו, בעוד שנשיא הודו יכול למנות 12 חברים בזכות תרומתם לאמנות, לספרות, למדע ולשירותים החברתיים.
חברי הרג'יה סבהה מכהנים 6 שנים, כאשר בכל שנתיים מתחלף שליש מהבית.
בניגוד ללוק סבהה, הרג'יה סבהה אינו ניתן לפיזור.
הרג'יה סבהה נוטל חלק שווה בהליך החקיקה, למעט בחקיקה תקציבית, בה ללוק סבהה יש סמכויות מכריעות.
במקרה של מחלוקת בין שני הבתים, יכולה להתכנס ישיבה משותפת, אירוע נדיר שאירע שלוש פעמים בלבד במהלך ההיסטוריה ההודית.
מכיוון שבלוק סבהה יש מספר חברים כפול מזה שברג'יה סבהה, תהיה ללוק סבהה השפעה גדולה יותר בישיבה משותפת.
הפעם האחרונה בה התכנסה ישיבה משותפת של הפרלמנט ההודי הייתה בשנת 2002, לחקיקת החוק למניעת טרור.
סגן נשיא הודו הוא נשיא הרג'יה סבהה, אך כמו בסנאט של ארצות הברית, לרג'יה סבהה יש סגן נשיא, הממלא בפועל את תפקיד יושב ראש הישיבה.
הרג'יה סבהה התכנס לראשונה ב-13 במאי 1952. משכורתם של חברי הרג'יה סבהה שווה למשכורתם של חברי הלוק סבהה.
המבנה הבסיסי של הפרלמנט ההודי כבית מחוקקים דו-ביתי, נלקח בהשראה מהמערכת שנהגה בהודו הבריטית, בה הוקמה ב־1920 המועצה המחוקקת האימפריאלית כבית מחוקקים דו-ביתי, מועצת המדינה והאספה המחוקקת המרכזית.
ב־1952, לאחר קיום הבחירות הראשונות בהודו, בהן נבחרו חברי הלוק סבהה לצד חברי האספות המחוקקות המדינתיות במדינות השונות בהודו, נערכו בחירות בגופים החדשים לבחירת חברי מועצת המדינות.
עם הקמת מועצת המדינות ב-1952 היו בו 216 חברים, 204 נבחרים על ידי מדינות הודו ו-12 ממונים.
ב-1953 הביא פיצול אנדרה ממדינת מדראס להגדת המספר בשלושה, כאשר במקום 27 שהיו למדינה קודם החלוקה מונו 18 נציגים ו-12 לאנדרה, שהגדילו את המספר הכולל ל-219. בעקבות חוק ארגון מחדש של המדינות והחקקה הנלווה עליו ב-1956, שהביאה לארגון מחדש של מדינות הודו, הוגדל המספר ל-232.
ב־1954 שינתה מועצת המדינות את שמה לגרסה ההינדית רג'יה סבהה.
בעקבות הארגון מחדש של מדינות צפון-מזרח הודו ב-1971, גדל מספר חברי הבית מ-240 ל-243, כששלושה נבחרים חדשים צורפו לבית.
להיבחר על ידי בתי המחוקקים של המדינות והטריטוריות של הודו.
לא להחזיק במשרה בממשלת הודו.
חוקת הודו מגבילה חלק מסמכויותיו של הרג'יה סבהה, מה שהופך את הלוק סבהה לחזק יותר בנושאים מסוימים.
לפי החוק ההודי, רק הלוק סבהה יכול להתחיל חקיקה בעניינים כספיים.
לאחר שהלוק סבהה מעביר חוק כספי, ומעביר אותו לרג'יה סבהה, לרג'יה סבהה יש 14 ימים בלבד להחזיר אותו (מתוקן או לא) ללוק סבהה, אם לא עשה כן, החוק נחשב כאילו עבר בשני הבתים.
כמו כן, אם הלוק סבהה דוחה את התיקונים שהציע הרג'יה סבהה, החוק נחשב כאילו עבר בשני הבתים, בצורה בה העביר אותו הלוק סבהה.
הרג'יה סבהה אינו יכול לתקן חקיקה כספית בלי שהלוק סבהה יעביר את אותו התיקון.
סעיף 108 לחוקה קובע את התנאים לקיום ישיבה משותפת.
כאשר בית אחד דוחה הצעת חוק שעבר בבית השני, ובמשך שישה חודשים לא ננקטת אף פעולה ליישוב העניין, או אם לא הושגה הסכמה בין הבתים לגבי תיקונים בחוק; אזי יכנס הנשיא, בעצת הממשלה, ישיבה משותפת של הפרלמנט.
יושב ראש הישיבה הוא יושב ראש הלוק סבהה.
במשך כל קיומה של הרפובליקה ההודית התקיימו שלוש ישיבות כאלו:
שלא כמו הלוק סבהה, הרג'יה סבהה לא יכול להפיל את ממשלת הודו בהצעת אי אמון.
הרג'יה סבהה בא לייצג את המדינות והטריטוריות של הודו, ולכן מוענקת לו הסמכות להגן על האיחוד ההודי.
החוקה מקנה לפרלמנט את הסמכות לחוקק חוקים הנוגעים בענייני הפנימיים של המדינות, אך בתנאי שהרג'יה סבהה יאשר ברוב של שני שלישים החלטה המאפשרת זאת.
הממשלה לא יכולה להתקין תקנות הנוגעות לעניינים הפנימיים של המדינות מבלי אישור הרג'יה סבהה.
הרג'יה סבהה יכול ברוב של שני שלישים לאשר החלטה המעניקה לממשלה סמכות להתקין שירותים כלל ארציים, דוגמת בתי משפט.
לכל מדינה ייצוג יחסי לפי גודל אוכלוסייתה, להלן ההרכב הנוכחי של הרג'יה סבהה.
+ייצוג המדינות ברג'יה סבההשם המדינה או הטריטוריהמספר החבריםשם המדינה או הטריטוריהמספר החבריםאנדרה פרדש11מגהלאיה1ארונאצ'ל פרדש1מיזוראם1אסאם7נאגאלנד1ביהר16טריטוריית הבירה הלאומית דלהי3צ'האטיסגאר5אודישה10גואה1פודוצ'רי1גוג'ראט11פנג'אב7הריאנה5ראג'סטאן10הימאצ'ל פרדש3סיקים1ג'אמו וקשמיר4טאמיל נאדו18ג'הרקאנד6טלנגנה7קרנאטקה12טריפורה1קרלה9אוטר פרדש31מאדהיה פרדש11אוטראקהאנד3מהאראשטרה19מערב בנגל16מניפור1סך הכל233מינויים נשיאותיים12סך הכל245
רג'ינלד ריידל "רג'י" בולוק הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
בולוק נולד בעיר בולטימור שבמרילנד, וגדל בקינסטון שבקרוליינה הצפונית.
בכל שלוש עונותיו האחרונות ב"תיכון קינסטון" נבחר לחמישיית העונה של ליגת התיכונים בקרוליינה הצפונית, ובשתיים מהן הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות התיכונים של המדינה.
בעונתו האחרונה קלע 25 נקודות למשחק והשתתף ב"משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן".
בין השנים 2010–2013 למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה (ה"טאר הילס") תחת המאמן רוי ויליאמס.
בעונות 2011 ו-2012 העפיל עם קבוצתו לשלב רבע הגמר ("Elite Eight") בטורניר אליפות המכללות, כשקלע כ-7.7 נקודות למשחק לצד כוכבי הקבוצה הריסון בארנס, ג'ון הנסון וטיילר זלר.
בעונת 2013 עזבו בארנס, הנסון וזלר ל-NBA, וה"טאר הילס" הודחו כבר בסיבוב השלישי של אליפות המכללות על אף השיפור שהציג בולוק (13.9 נקודות למשחק).
בסיום עונתו השלישית בקרוליינה הצפונית העמיד את עצמו בולוק לבחירה בדראפט ה-NBA.
בולוק נלקח בבחירה ה-25 של דראפט 2013 על ידי לוס אנג'לס קליפרס.
בעונת הרוקי שלו העפילו הקליפרס לשלב חצי גמר המערב, אך בולוק עצמו מיעט לקבל דקות משחק והשתתף ב-43 משחקים בלבד.
במהלך עונתו השנייה, ב-15 בינואר 2015, נשלח לפיניקס סאנס כחלק מטרייד משולש עם בוסטון סלטיקס.
עד סיום אותה עונה השתתף ב-11 משחקים במדי הסאנס, וב-4 משחקים במדי קבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח, בייקרספילד ג'אם.
לקראת עונת נשלח בטרייד לדטרויט פיסטונס, יחד עם דני גריינג'ר ומרכוס מוריס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
בעונת השתתף ב-31 משחקים בלבד לאחר שסבל מפציעות שונות בגב ובירך, ועבר ניתוח בברכו השמאלית לטיפול בקרע במניסקוס.
לקראת עונת חתם על הארכת חוזה בדטרויט לשתי עונות נוספות עבור כ-5 מיליון דולר.
באותה עונה שימש לראשונה כשחקן חמישייה קבוע, והציג שיפור משמעותי כשקלע 11.3 נקודות בממוצע למשחק.
כמו כן סיים את העונה במקום השני ב-NBA באחוזי קליעה מהשלוש, עם 44.5%.
ב-6 בפברואר 2019 נשלח בולוק בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, בתמורה לסביאטוסלב מיכאיליוק.
ביולי 2019 חתם בולוק על חוזה בניו יורק ניקס.
באוגוסט 2021 חתם בולוק על חוזה ל-3 עונות בדאלאס מאבריקס.
ב-12 ביולי 2023 הועבר לסן אנטוניו ספרס.
ב-4 באוקטובר 2023 חתם ביוסטון רוקטס.
אחותו הטרנסג'נדרית של בולוק, מיה הנדרסון, נרצחה בבולטימור ב-16 ביולי 2014 על רקע טרנספובי.
לאחר הרצח סיפר עליה בראיון כי "היא שמחה להיות מי שהיא, ולא דאגה לגבי מה שאחרים חושבים עליה.
אדם שיכול להתנתק מכל העולם ולא לדאוג לגבי מה שאחרים חושבים עליו הוא אדם חזק.
זה אחד הדברים המשמעותיים שלמדתי ממנה".
ב-29 באוקטובר 2019 נהרגה אחות נוספת של בולוק, קיושה מור, בתקרית ירי בבולטימור.
רג'ינלד ויין "רג'י" ת'יאוס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1978–1993. לאורך קריירת המשחק בליגת ה-NBA השתתף פעמיים במשחק האולסטאר, והעמיד ממוצעים כוללים של 18.5 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-6.3 אסיסטים למשחק.
מאז שנת 2003 משמש ת'יאוס כמאמן בליגת המכללות האמריקאית, בליגת ה-NBA ובליגת הפיתוח של ה-NBA.
ת'יאוס נולד וגדל בעיר אינגלווד שבקליפורניה.
בגיל 4 הוריו התגרשו, ובגיל 17 אביו נפטר.
בשנתו האחרונה כשחקן קבוצת הכדורסל של "תיכון אינגלווד" קלע 28.6 נקודות בממוצע למשחק.
בין השנים 1975–1978 למד באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס ("UNLV"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'רי טרקניאן, חבר היכל התהילה של הכדורסל לעתיד.
בעונתו השנייה בקבוצה קלע 14.5 נקודות למשחק וסייע לה להעפיל לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה.
במשחק חצי הגמר הפסידה UNLV מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, בה שיחקו וולטר דייוויס ופיל פורד, ובמשחק על המקום השלישי גברה על אוניברסיטת שארלוט הודות למשחק מצוין של ת'יאוס שקלע 24 נקודות, מסר 8 אסיסטים והוריד 5 ריבאונדים.
בעונתו השלישית והאחרונה ב-UNLV קלע ת'יאוס 18.9 נקודות בממוצע למשחק, אך קבוצתו לא העפילה לטורניר אליפות המכללות.
בדראפט ה-NBA 1978 נלקח ת'יאוס בבחירה התשיעית, על ידי שיקגו בולס.
כבר בעונת הרוקי שלו הצטיין עם 16.3 נקודות ו-5.2 אסיסטים בממוצע למשחק כרכז הפותח של הקבוצה.
בהצבעות לפרס רוקי השנה ב-NBA סיים ת'יאוס במקום השני (אחרי הזוכה פיל פורד), ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונה העוקבת שיפר את תפוקתו ל-20.2 נקודות ו-6.3 אסיסטים למשחק.
בעונת נבחר לפתוח במשחק האולסטאר לצד חברו לקבוצה ארטיס גילמור, ועזר לבולס להעפיל לשלב הפלייאוף לראשונה מזה 4 עונות.
בסיבוב הפלייאוף הראשון גברה שיקגו על ניו יורק ניקס (2–0), אך בסיבוב השני היא הובסה מול האלופה שבדרך בוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4. בעונת קלע ת'יאוס שיא קריירה של 23.8 נקודות למשחק, וזומן להשתתף במשחק האולסטאר בפעם השנייה והאחרונה בקריירה.
בפברואר 1984, לאחר כ-5 עונות וחצי בשיקגו, הועבר ת'יאוס בטרייד לקנזס סיטי קינגס בתמורה לסטיב ג'ונסון ו-3 בחירות דראפט עתידיות.
ב-4 וחצי עונותיו עם הקינגס שמר על יכולת גבוהה עם ממוצעים של 18.8 נקודות ו-8.1 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו לא סיימה אף עונה עם מאזן ניצחונות חיובי, והודחה פעמיים בשלב הפלייאוף הראשון.
לקראת עונת נשלח ת'יאוס בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לרנדי ויטמן.
לצד דומיניק וילקינס, מוזס מלון ודוק ריברס, עזר ת'יאוס להוקס לרשום את המאזן הרביעי בטיבו באזור המזרחי (52–30), אך הקבוצה הפסידה מול מילווקי באקס בסיבוב הפלייאוף הראשון.
בדראפט ההרחבה של שנת 1989 נבחר ת'יאוס בבחירה השנייה של אורלנדו מג'יק, אשר הוקמה אז והצטרפה ל-NBA.
אורלנדו סיימה את אותה עונה עם מאזן שלילי 18–64, על אף יכולת טובה של ת'יאוס שקלע 18.9 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת שיחק עבור ניו ג'רזי נטס, והוביל את קלעיה עם ממוצע של 18.6 נקודות למשחק.
בעונת 1991/1992 עזב את ה-NBA ושיחק עבור פלקנסטרו וארזה מליגת העל האיטלקית.
לקראת סיום עונת 1992/1993 הצטרף לאריס סלוניקי מליגת העל היוונית, אותה אימן צביקה שרף, כמחליפו של רוי טארפלי.
במשחקו האחרון בקריירה הפסידה אריס בגמר הגביע היווני מול פנאתינאיקוס, בתוצאה 89–96.
בעונות 2003–2005 שימש ת'יאוס כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיוויל, תחת ריק פיטינו.
בעונת 2004/2005 העפילה הקבוצה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה מאז 1986, הודות ליכולת טובה של השחקן פרנסיסקו גרסיה.
בשנת 2005 מונה למאמן קבוצת הכדורסל באוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו.
בעונתו השנייה העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 8 עונות.
לקראת עונת מונה ת'יאוס למאמנה של סקרמנטו קינגס, אשר במדיה שיחק בעברו.
את אותה עונה סיימה סקרמנטו במקום ה-11 באזור המערבי עם מאזן שלילי 38–44, ולאחר שפתחה את העונה העוקבת עם 6 ניצחונות ו-18 הפסדים פוטר ת'יאוס מתפקידו, והוחלף על ידי עוזרו קני נאט.
בעונות ו- שימש כעוזרו של קורט רמביס במינסוטה טימברוולבס, אשר רשמה בתקופה זו מאזן מצטבר של 32 ניצחונות ו-132 הפסדים (19.5%).
באוקטובר 2012 מונה למאמן קבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
הקבוצה סיימה את עונת 2012/2013 עם מאזן 21–29 ולא העפילה לפלייאוף.
בין השנים 2013–2018 אימן את קבוצת הכדורסל באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג', אשר רשמה בתקופתו מאזן כולל של 44 ניצחונות ו-107 הפסדים (29.1%).
רג'י ויליאמס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1987–1997. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 12.5 נקודות, 4.0 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק.
ויליאמס נולד בבולטימור שבמרילנד, ובנערותו למד ב"תיכון פול לורנס דנבר" המקומי.
כשחקן קבוצת הכדורסל של התיכון שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד רג'י לואיס, מאגסי בוגס ודייוויד וינגייט, וזכה עמם פעמיים באליפות ליגת התיכונים של מרילנד.
בסיום עונתו האחרונה בתיכון, 1982/1983, זכה בתואר שחקנים התיכונים המצטיין בכל ארצות הברית ("Mr.
בשנת 1983 החל ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'טאון, יחד עם חבר ילדותו דייוויד וינגייט.
בעונתו הראשונה בקבוצת האוניברסיטה ("ג'ורג'טאון הויאס") קלע 9.1 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, וסייע לקבוצה לזכות באליפות טורניר המכללות היחידה בתולדותיה; במשחק הגמר חיפה ויליאמס על הופעה חלשה של כוכב קבוצתו פטריק יואינג, כשקלע 19 נקודות ואסף 7 ריבאונדים בניצחון מול אוניברסיטת יוסטון, בה שיחק האקים אולאג'ואן.
בעונה העוקבת הוביל את ג'ורג'טאון, לצדם של וינגייט ויואינג, להעפלה נוספת לגמר טורניר המכללות, אולם הפעם הפסידו ההויאס מול אוניברסיטת וילאנובה.
בעונת 1986/1987 זכה בתואר השחקן המצטיין של מחוז Big-East, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לאחר שהוביל את ג'ורג'טאון לרבע גמר טורניר המכללות (NCAA Elite Eight) עם ממוצעים של 23.6 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1987 נבחר ויליאמס בבחירה הרביעית, על ידי לוס אנג'לס קליפרס.
בשתי עונותיו המלאות עם הקליפרס תרם 10.3 נקודות בממוצע למשחק, בעוד קבוצתו ניצחה בכ-23% בלבד ממשחקיה.
בנובמבר 1989 הועבר עם דני פרי בטרייד לקליבלנד קאבלירס, תמורת רון הרפר ו-3 בחירות דראפט עתידיות.
לאחר 32 משחקים שוחרר מקליבלנד והצטרף לסן אנטוניו ספרס, ממנה שוחרר בדצמבר 1990.
לאחר שחרורו מהספרס חתם על חוזה בדנוור נאגטס, במדיה שיחק ב-5 וחצי העונות הבאות.
ב-4 וחצי עונותיו הראשונות בדנוור היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצדם של דיקמבה מוטומבו, מחמוד עבדול-ראוף ולפונזו אליס, והעמיד ממוצעים כוללים של 15.5 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק.
בעונת סייע לנאגטס לגבור על סיאטל סופרסוניקס בסיבוב הראשון של הפלייאוף, על אף שהעפילה אליו מהמקום השמיני במערב.
לאורך הסדרה ויליאמס קלע 14.4 נקודות, אסף 5.6 ריבאונדים ומסר 5.0 אסיסטים בממוצע למשחק.
לקראת עונת נשלח לצד ג'יילן רוז לאינדיאנה פייסרס, בתמורה למארק ג'קסון וריקי פירס, ולאחר שני משחקים בלבד הועבר בטרייד נוסף לניו ג'רזי נטס.
בסיום אותה עונה עזב ויליאמס את הנטס ופרש ממשחק, בגיל 33.
רג'ינלד יוג'ין אפשואו הבן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד בהפועל תל אביב.
אפשואו הוא בנם של סברינה ורג'י אפשואו האב, אשר שיחקו פוטבול באוניברסיטת המדינה של אמצע טנסי.
אפשואו למד בתיכון ביילור בצ'טנוגה, טנסי, שם למד כאתלט מצטיין.
הוא זכה באליפות המדינה בקפיצה לגובה ובאליפות עם נבחרת הפוטבול והכדורסל של התיכון.
אפשואו קיבל מספר הצעות למלגה מתיכונים עבור נבחרת הפוטבול שלהם, אך לאחר ששבר את רגל ימין, הוא בחר להתמקד בכדורסל.
בעונתו האחרונה בתיכונים, אפשואו העמיד ממוצעים של 22 נקודות, 12 ריבאונדים ו-3 חסימות למשחק.
הוא דורג בשלושה כוכבים על פי יכולתו בתיכונים ובחר ללכת לאוניברסיטת המדינה של אמצע טנסי.
בעונתו הראשונה של אפשואו, הוא העמיד ממוצעים של 6.4 נקודות ו-3.5 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השנייה, הוא העמיד ממוצעים של 9.9 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק.
מכללתו סיימה את העונה במאזן 16–19 והפסידה בסיבוב הראשון בטורניר אליפות המכללות.
בעונתו השלישית, נבחר אפשואו לקבוצה השלישית של העונה.
מכללתו זכתה באליפות המחוז כשניצחה בגמר 53–55 את אוניברסיטת דומיניון העתיקה.
אפשואו, שקלע תשע נקודות בגמר כולל ארבע הנקודות האחרונות של המשחק, נבחר לשחקן המצטיין.
בטורניר אליפות המכללות, באחת ההפתעות הגדולות בהיסטוריה של הטורניר, מכללתו גברה על אוניברסיטת מדינת מישיגן 81–90, עם משחק טוב של אפשואו שקלע 21 נקודות והיה הקלע המוביל של המכללה.
זה היה הניצחון הראשון של טנסי בטורניר מאז 1989. בסיבוב אחרי, בניגוד למשחק הקודם, מכללתו איבדה יתרון 25 והפסידה לאוניברסיטת סירקיוז, כשאפשואו קלע ב-1 מ-10 מהשדה ומסר אסיסט אחד.
אפשואו העמיד ממוצעים של 13.7 נקודות, 8.5 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק בשנתו השלישית.
לאחר העונה הוא עבר ניתוח בפרק כף היד.
בעונתו האחרונה במכללה, אפשואו העמיד ממוצעים של 14.5 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק.
הוא מונה לקבוצה השנייה של ארצות הברית בכל המחוזות.
לצד ג'אקורי וויליאמס, הוא הוביל פעם נוספת את מכללתו לטורניר אליפות המכללות.
בסיבוב הראשון, מכללתו ניצחה את אוניברסיטת מינסוטה 72–81 כשאפשואו קלע 19 נקודות, במשחק בו טנסי הייתה הפייבוריטית על פי ההימורים.
בסיבוב אחרי, טנסי הפסידה 65–74 לאוניברסיטת באטלר.
בשנת 2017, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל אפשואו לשחק במילווקי באקס בליגת הקיץ של ה-NBA.
במקום להצטרף למחנה האימונים שלהם לקראת העונה, הוא חתם לעונה בטיבינגן טייגרס מהליגה הגרמנית.
בנוגע לבאקס אמר אפשואו, "לא הרגשתי שהחוזה שהיה לי איתם היה הטוב ביותר עבורי בשנה הראשונה שלי".
בטייגרס העמיד אפשואו ממוצעים של 14.4 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
ב-2018 חתם אפשואו בלוס אנג'לס קליפרס במסגרת ליגת הקיץ.
ב-11 ביולי הוא תרם 24 נקודות, 9 ריבאונדים, 2 אסיסטים וחטיפה בניצחון 74–88 על וושינגטון ויזארדס.
ב-27 ביולי, חתם אפשואו במוראבנק אנדורה מהליגה הספרדית.
ב-30 ביולי 2019, חתם אפשואו בפלקנסטרו רג'אנה מהליגה האיטלקית.
הוא העמיד ברג'אנה ממוצעים של 11 נקודות ו-6 ריבאונדים למשחק.
ב-27 במאי 2020, חתם אפשואו במכבי חיפה ממהליגה הישראלית.
הוא העמיד ממוצעים של 13.9 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק.
ב-15 באוגוסט 2020, חתם אפשואו בהפועל תל אביב.
רֶ֫ג'וֹ אֵמִ֫ילְיָה היא אחת מתשע הנפות של מחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה.
עיר הבירה של הנפה היא רג'ו אמיליה.
בנפה נמצאת טירת קנוסה ההיסטורית, רכושה של הרוזנת מטילדה, מרקיזת טוסקנה.
זה המקום שבו התרחשה ההליכה לקנוסה של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
נציגי הרשויות החופשיות של רג'ו, מודנה, בולוניה ופרארה נפגשו בסלה דל טריקולורה של רג'ו אמיליה בשנת 1797 כדי להכריז על הרפובליקה צ'יספדנה, תוך אימוץ דגל שלושת הצבעים ירוק-לבן-אדום כדי לייצג את הרפובליקה החדשה שלהם שהוקמה; מאוחר יותר הוא אומץ בשנת 1848 כדגל הלאומי.
ארבע פקולטות של אוניברסיטת מודנה ורג'ו אמיליה ממוקמות ברג'ו אמיליה.
הפקולטה להנדסה וחקלאות הוקמה ברג'ו אמיליה ב-1998, ואחריה הפקולטות למדעי התקשורת ולמדעי החינוך.
גישת רג'ו אמיליה לחינוך לגיל הרך הוקמה על ידי בתי הספר של רג'ו אמיליה לאחר מלחמת העולם השנייה והיא ידועה בכל העולם, בהיותה אחת המערכות המתקדמות ביותר כיום.
הגישה פותחה בהשראת התיאוריות של מאלגוצי, ברונר, ויגוצקי, דיואי, פיאז'ה וגארדנר.
בנפה יש פעילויות ספורט ענפות: טורנירי כדורסל וטניס ומשחקי כדורגל בכיכובה של קבוצת הכדורגל ההיסטורית פרימה דיוויזיה.
רג'ינלד ג'ייקוב קאנון הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת קולורדו ראפידס.
קאנון גדל במחלקת הנוער של דאלאס.
הוא ערך 69 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-9 בספטמבר 2020 חתם קאנון בבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד נסיונל מדיירה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 52 הופעות ליגה.
ב-16 באוקטובר 2018 ערך קאנון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פרו במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית בגביע הזהב 2019, בו הפסידה נבחרתו בגמר לנבחרת מקסיקו.
ב-9 ביוני 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על נבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית שזכה בגביע הזהב 2021, ואף שיחק בניצחון 0–1 על נבחרת מקסיקו בגמר.
רג'ינלד גרנט לוקאס היה גיטריסט, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
לוקאס זכה להצלחה בין-לאומית בזכות הפקת רוב אלבום הבכורה של מדונה משנת 1983, ובכך ששיתף פעולה עם מיילס דייוויס לאורך שנות השבעים.
לוקאס נולד ב-25 בפברואר 1953 בפלאשינג, קווינס, ניו יורק.
הוא למד בבית הספר התיכון למדעים בברונקס, אך נשר כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.
בתחילת הקריירה שלו, לוקאס היה גיטריסט R&B וג'אז, וניגן עם בילי פול בתחילת שנות ה-70 ולאחר מכן עם מיילס דייוויס מ-1972 עד 1976. בהמשך לכך, לוקאס פגש את נגן כלי ההקשה ג'יימס מטום, שלימים היה לשותף להפקה שלו.
השניים הצטרפו ללהקה של הזמרת רוברטה פלאק ב-1976, והופיעו איתה במשך מספר שנים.
אחד מפרויקטי הסולו הראשונים שלו היה אלבום הבכורה של מדונה משנת 1983, כולל השיר "Borderline".
לוקאס הפיק את רוב האלבום, שנמכר ביותר מחמישה מיליון עותקים.
בתו של לוקאס, ליסה לוקאס, הייתה המנהלת של קרן הספר הלאומי , ובהמשך הייתה למוציאה לאור של ספרי פנתיאון ושוקן.
לוקאס נפטר ממחלת לב בעיר ניו יורק, בגיל 65.
הנסיכה רג'ווה אל-חוסיין ב-28 באפריל 1994) היא אדריכלית ילידת ערב הסעודית ובת משפחת המלוכה הירדנית.
היא נשואה לחוסיין בן עבדאללה, נסיך ירדן, יורש העצר של הממלכה.
התואר נסיכת הכתר אינו משמש בדרך כלל בירדן, ובמקום זאת נקראת רג'ווה "הוד מלכותה הנסיכה רג'ווה אל-חוסיין".
אאל סייף נולדה בריאד, בירת ערב הסעודית, ב-28 באפריל 1994. היא הצעירה מבין ארבעת ילדיו של איש העסקים הסעודי ח'אלד אאל סייף, מנכ"ל קבוצת אאל סייף, ואשתו עזה אאל סודאיירי.
משפחת אאל סייף, הנחשבת לחלק מהאצולה הסעודית, מגיעה משבט סובאי, השייח'ים של העיירה אל-עטאר בסודאיר.
אמה נמנית עם משפחת אאל סודאיירי, אותה משפחה של אמו של מלך ערב הסעודית, וכן זו של בת זוגו המנוחה, סולטאנה בינת תורכי אאל סודאיירי.
משכך, היא בת דודה מדרגה שנייה של סלמאן, מלך ערב הסעודית.
אביה, ח'אלד בן מוסאעד בן סייף בן עבד אל-עזיז אאל סייף, סיים תואר בהנדסה אזרחית ב והקים את אאל סייף קבלני הנדסה, אחת מחברות הבנייה המובילות בסעודיה יחד עם מספר חברות הפועלות במגזרים נוספים.
אאל סייף השלימה את לימודיה התיכוניים בערב הסעודית והשלימה את השכלתה הגבוהה בבית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת סירקיוז.
היא למדה ועבדה בלוס אנג'לס, קיבלה תואר ממכון האופנה לעיצוב ומרצ'נדייזינג ועבדה במשרד אדריכלות בקרבת מקום.
טקס האירוסים בין א-סייף לנסיך חוסיין התקיים בבית אביה בריאד.
בטקס השתתפו מלך ומלכת ירדן ובנים נוספים ממשפחת המלוכה
א-סייף ערכה את הופעתה הפומבית הרשמית הראשונה ב-18 באוקטובר 2022, כשביקרה באמנה המלכותית עם יורש העצר חוסיין ודודו של אביו, חסן בן טלאל.
ב-1 ביוני 2023 התקיימה חתונת הנסיך חוסיין ורג'ווה אאל סייף בארמון זהראן שבעמאן.
בין האורחים היו גם ויליאם, נסיך ויילס ורעייתו קתרין, נסיכת ויילס, וג'יל ביידן, הגברת הראשונה של ארצות הברית.
עם נישואיה הפכה רג'ווה לנסיכת ירדן וזכתה לתואר הוד מלכותה הנסיכה רג'ווה אל-חוסיין.
תפקידיה כנסיכה כולל ייצוג יורש העצר באירועים, לרבות כאלה המתקיימים מחוץ למדינה, כגון חתונות של חברי בתי המלוכה.
בהתאם, היא תשתתף בפעילויות הקשורות לפרויקטים חברתיים ולצדקה.
ב-3 באוגוסט 2024 ילדה בבית החולים המלך חוסיין בעמאן את בתה הבכורה, הנסיכה אימאן בינת אל-חוסיין.
רג'ינדרה קמפבל הוא אתלט ג'מייקני, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024) בהדיפת כדור ברזל.
בחודש מאי זכה קמפבל באליפות ג'מייקה בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.31 מטר.
בתחרות שנערכה במדריד בחודש יולי קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ג'מייקה חדש של 22.22 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום 12 בהדיפת כדור ברזל לאחר שלא הצליח לקבוע תוצאה בגמר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיים במקום 16 בהדיפת כדור ברזל לאחר שלא הצליח לקבוע תוצאה.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.15 מטר, אחרי ראיין קראוזר (22.90 מטר) וג'ו קובץ' (22.15 מטר), שניהם מארצות הברית.
רג'יב ראם (בקרואטית: Rajeev Ram; נולד ב-18 במרץ 1984) הוא טניסאי אמריקאי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הוא זכה במדליית כסף בתחרות זוגות מעורבים לצד ונוס ויליאמס ובפריז הוא זכה במדליית כסף בתחרות זוגות גברים לצד אוסטין קרייצ'יק.
רג'יב ראם נולד בשנת 1984 בדנבר, קולורדו למשפחת מהגרים מהודו.
רג'יב ראם היה בין הטניסאים הבולטים בצעירותו.
הוא זכה 9 פעמים באליפות ארצות הברית לגילו ביחידים וזוגות.
הוא השתתף בתחרויות גראנד סלאם לבנים וזכה במקום השני בתחרות לזוגות בנים באליפות וימבלדון 2011. בהיותו סטודנט באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין הוא ניצח בתחרויות לסטודנטים.
בשנת 2004 ראם עבר לטניס מקצועי.
בתחרות הגברים בגראנד סלאם ראם לא הגיע לשלבים המתקדמים.
בתחרויות זוגות גברים רגיב ראם משחק לצד ג'ו סולסברי.
הם ניצחו באליפות אוסטרליה בפתוחה 2020 ו-3 פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנים 2021-2023. בנוסף לכך הם הפסידו בגמר של אליפות אוסטרליה הפתוחה 2021.
בתחרויות זוגות מעורבים בגראנד סלאם ראם ניצח פעמיים באליפות אוסטרליה הפתוחה בשנים 2019 ו-2021 לצד ברבורה קרייצ'יקובה.
בתחרות גמר ה-ATP ראם ניצח בתחרות זוגות גברים בשנת 2022 ו-2023 והפסיד פעמיים ב-2016 ו-2021.
רג'יב ראם חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית.
רג'יב אל־עלמי היה פוליטיקאי פלסטיני שכיהן כראש עיריית עזה (1965–1971).
רג'יב אל־עלמי נולד ב־1904 בעיר העתיקה בירושלים לאבראהים אל־עלמי.
בשנים 1915–1918 למד בבית הספר החקלאי ליד לטרון והשתלם בטורקיה.
בתקופת המנדט הבריטי נחשבה משפחת אל־עלמי לאחת המשפחות החשובות בעיר עזה.
ב־1945 נבחר אל־עלמי לחבר במועצת עיריית עזה.
היה חבר בעירייה עד 1955, וב־1956 מונה שוב אליה כסגן ראש העירייה.
ב־1965 התפטר ראש עיריית עזה מוניר א-ראיס עקב חילוקי דעות עם השלטון המצרי ברצועה עזה, וממלא מקומו אל־עלמי מונה לראש העירייה תחתיו.
עם כיבוש רצועת עזה בידי ישראל במלחמת ששת הימים נמצאו ברצועה 6 מתוך 11 חברי מועצת העירייה, ובהם ראש העירייה אל-עלמי.
שנים נמצאו במצרים, אחד בכווית, אחד בירדן ואחד מת בלבנון.
אל־עלמי התנגד לקבלת הלוואות ממשרד הפנים הישראלי בנימוק שתחת הממשל המצרי הוענקו רק מענקים.
בעקבות כך החזירה הלוואה בת 130,000 ל"י שהוענקה לעירייה לשם כיסוי גרעון בשנת הכספים 1968/1969. בשנים הכספים 1969/1970 נמנע אל־עלמי מכניסה לגרעון כלל, ובעקבות כך נוצר עודף תקציבי גדול בעירייה.
ב־1970 יזם הממשל הצבאי את חיבור העיר עזה לרשת החשמל הישראלית.
אל־עלמי התנגד למהלך זה, שהיה מפקיע את אספקת החשמל מידי העירייה, ואיים בהתפטרות.
אל־עלמי סירב לשלם מס רכוש לידי הממשל הצבאי, ועד 1970 הגיע חובו ל־120,000 ל"י, בהם 70,000 ל"י מתקופת הממשל המצרי.
בעקבות כך הפקיע הממשל הצבאי את רכבו.
בעקבות התפרצות מחלת הכולרה בעזה נמצא כי מקור החיידקים בשדות שהושקו מהביוב העירוני, בהם שדות של אל־עלמי, שהחכיר אדמות אלו לצד הזכות לשימוש בביוב עירוני.
הממשל אסר את השימוש בביוב והשמיד את היבולים הנגועים.
בעוד שבשנים 1967–1968 שררה ברצועת עזה רגיעה יחסית, בשנת 1969 עלה בה גל פתאומי של כ-700 תקריות של פעילות אנטי-ישראלית, וב-1970 כבר שלטו מחבלים על כמה ממחנות הפליטים שבה.
על פיקוד דרום הוטלה המשימה למגר את הטרור ברצועה, ואת מבצע טיהור הרצועה ממחבלים החל אלוף פיקוד הדרום, אריאל שרון, בהדחת ראש עיריית עזה.
ב־3 בינואר 1971 הדיח מושל רצועת עזה תא"ל מנחם אבירם את אל־עלמי מראשות העירייה.
ב־14 בפברואר 1971 פוזרה מועצת העירייה, ניהול העיר הופקד בידי קצין הממשל אורי צ'ציק עד מינוי רשאד א-שאווה לראש העירייה ב־1972.
רֶגֵאיי הוא סגנון מוזיקלי שמקורו באי ג'מייקה.
הרגאיי הוכר לפי אונסק"ו כמורשת עולמית.
הרגאיי הוא שילוב של סגנונות מוזיקליים אמריקאים כגון ג'אז ורית'ם אנד בלוז, סגנונות מוזיקליים ג'מייקנים מוקדמים כגון סקא ורוקסטדי ומוזיקה אפריקאית-קאריבית כגון קליפסו ומנטו.
הרגאיי מנוגן לרוב במשקל של 4/4, כאשר הפעימות המודגשות הן השנייה והרביעית, להבדיל ממוזיקת הפופ.
השירים במוזיקת הרגאיי מתעסקים בדרך כלל ברוחניות ואהבה ומושפעים רבות מדת הראסטפארי.
עם זאת, בשנים האחרונות יותר זמרי רגאיי שרים שירים על החיים הקשים בגטו, שירים על נשים ושירי זימה, כל זאת בהשפעת ההיפ הופ האמריקאי.
המנטו אופיינה בתנועות איטיות והושפעה מריקוד צרפתי שנקרא quadrille.
בראשית המאה ה-20 השתלבו בה הקליפסו (calypso) והסוקה (soca=soul calypso) שבאו מטרינידד.
בראשית שנות ה-60 ג'מייקה קיבלה עצמאות מבריטניה ובעיותיה הכלכליות והחברתיות התרבו.
בהשפעת מוזיקת הסול (נשמה), קצב המוזיקה הואט והטקסטים התחילו לבטא את הבעיות הכלכליות והחברתיות באמצעות הסגנון המוזיקלי המוכר כרגאיי.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הרגאיי פרץ את גבולות הגטו הג'מייקני לעולם המערבי על ידי ג'ימי קליף שהיה באותה תקופה הזמר הפופולרי ביותר מג'מייקה.
שנים מספר אחריו, בהתחלת שנות ה-70, התפרסם בוב מארלי, הדמות המזוהה ביותר עם התנועה הראסטפארית.
התייחסות אליו בקרב הרסטפארים היא כנביא והוא שפרסם את הרגאיי ואת רעיונות התנועה הראסטפארי בעולם.
הרגאיי הוא זיהוי תרבותי מובהק של הראסטפארי.
הרגאיי אינה השירה והמוזיקה בלבד.
הרגאיי הוא ביטוי מוזיקלי לקשר לאפריקה, לגישה חברתית של העוולות כלפי האדם השחור, לתפיסה של האהבה והשלום שיפתרו את חוסר הצדק ויחזירו את האדם השחור למקומו האותנטי.
הסיבה שהסגנון המוזיקלי הזה הפך לגורם כה דומיננטי בחייה של החברה בג'מייקה קשורה להיסטוריה של האי ולמוצאם של תושביו- צאצאי עבדים שהובאו מאפריקה על ידי האנגלים בשנות שלטונם כדי לעבוד במטעי הקנה סוכר וגידול הקפה.
הזיהוי המובהק של הרגאיי הוא בוב מארלי, הדמות המזוהה ביותר עם התנועה הראסטפארית, מי שהוציא את הרגאיי ואת התנועה הראסטפארי ורעיונותיה מחוץ לאי, מי שההתייחסות אליו בקרב הרסטפארים היא כנביא.
בוב מארלי, שנחשב בעיני רבים לגדול זמרי הרגאיי, החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1963 בלהקה שניגנה סקא ורוקסטדי.
בהמשך חבר מארלי לפיטר מקינטוש (פיטר טוש) ובאני לוינגסטון (באני ויילר) שהקימו יחדיו את להקת הוויילרס והחבורה החלה לנגן רגאיי.
אלבומה הבינלאומי הראשון של הלהקה, שנקרא "Catch a Fire", יצא ב-1973 ונמכר במספר רב של עותקים.
אחרי הצלחת האלבום החל סגנון הרגאיי לפרוח בארצות הברית ובעקבות כך בשאר העולם.
מארלי המשיך להקליט אלבומים עם להקת הוויילרס המקורית וכן אלבומי סולו עד למותו במאי, 1981.
סגנון הרוטס ("שורשים") הוא מוזיקת הרגאיי השורשית.
המקצב בו מורכב מקצב תיפוף קבוע עם בייסליין כבד ואקורד קבוע.
רבים מהאמנים השרים בסגנון זה הם ראסטפאריים - המהללים את ג'ה (אלוהים) ומאמינים באלוהותו של היילה סלאסי.
מילות השירים מתעסקות בעיקר בדתם, החזרה לאפריקה, שחרור העבדים ותחיית הדת.
כמו כן הם שרים למען הכנסת הגאנג'ה (מריחואנה) לחוק בג'מייקה ובעולם כולו ונגד בבילון (בבל התנ"כית) שהיא מטאפורה באמונה הראסטפארית לממסד הלבן הכובש.
אמנים כמו בוב מארלי, פיטר טוש, מקס רומיאו, איזראל וייבריישן וברנינג ספיר שרים בסגנון זה.
סגנון הדאב החל כעיבוד מחדש של קטעי רגאיי קלאסיים באמצעות מוזיקה אלקטרונית, ראשיתו כדרכם של מפיקי הרגאיי להתבטא מוזיקלית בשינוי המקצב האינסטרומנטלי שהיה בצד השני של התקליט, והוספת אפקטים.
הסגנון והאפקטים התפתחו והשפיעו רבות על סצנת המוזיקה האלקטרונית העולמית.
מפיקים מפורסמים בז'אנר הדאב היו לי "סקראצ'" פרי ו"קינג טאבי" אשר הגו ופיתחו את הסגנון.
הדאנסהול, שהתחיל ב-1979, הוא שילוב של דאב ומילים מעולם ההיפ הופ.
אמנים ידועים בתחום זה הם ברינגטון לוי ואלבומיו המוקדמים של בוג'ו בנטון.
זרם הראגמאפין (או "ראגא") הוא זרם שנועד בעיקר למסיבות ופחות להעברת מסר, אף על פי שיש אמנים שמשתמשים בו להעביר מסר כמו קייפלטון או סיזלה.
המקצבים בשירי ראגמאפין הם מהירים ונעשה בהם שימוש באפקטים כמו אזעקות, סירנות וכדומה להגברת החוויה במסיבה.
בג'מייקה, בליז, קוסטה ריקה ומדינות קאריביות נוספות מתקיימות מסיבות "סאונד-סיסטם", הנערכות על ידי הרכבים ניידים שנוסעים ממקום למקום ומקימות רמקולי ענק ומיכשור עזר של אפקטים ובאס.
מסיבה כזו אורכת בדרך כלל לפחות 7 שעות, בהן המשתתפים חוגגים ללא הפסקה.
חלק מאמני הרגאיי מזכירים בשירתם שימוש במריחואנה לצרכים רפואיים ורוחניים כמעשה אבותיהם מאפריקה.
הדבר אינו מקובל על ידי החוק במרבית המדינות, ואף עורר שערוריות במדינות בעלות מדיניות של "אפס סובלנות" כלפי מריחואנה, אך בשנים האחרונות ישנה מגמה ללגליזציה של מריחואנה, או מדיניות אי הפללה בארצות הברית ובמדינות נוספות באירופה.
התרבות הג'מייקנית עוינת ברובה להומוסקסואלים וללסביות.
בג'מייקה ובחלק מהמדינות הקאריביות קיימים עדיין חוקים האוסרים יחסי מין בין גברים.
הומופוביה והסתה לאלימות כלפי הומוסקסואלים מופיעות גם בשירים של מספר אמני דאנסהול.
ביקורת מושמעת כלפי אמנים אלה, עקב המילים שמעודדות הומופוביה, ופשעי שנאה כלפי הומוסקסואלים.
במספר מדינות מערביות בוטלו קונצרטים, ואף נאסרה כניסתם של אמני רגאיי ששיריהם כוללים הסתה להומופוביה.
כך לדוגמה בריטניה אסרה את כניסת הזמר סיזלה לשטחה, גרמניה מנעה את כניסת הזמר בוג'ו בנטון, בצרפת בוטלו קונצרטים של קפלטון בהסתמך על חוקים האוסרים הסתה לשנאה ו-MTV-אירופה ביטלה את השתתפותו של ביני-מן בקונצרט על רקע הסתה להומופוביה.
בשנים האחרונות מספר האומנים אשר מטיף לחוסר סובלנות ואלימות פחת באופן משמעותי ביותר, כיום מרבית אומני הרגאיי והדאנסהול וכמו כן חובבי הסגנון מעדיפים לחזור למקורות מהות המסר של מוזיקת הרגאיי שמאמין באחדות, כבוד וסובלנות.
שיר הרגאיי הראשון שהוקלט בישראל היה "Give Me" של להקת האריות.
הוא יצא על תקליטון בשנת 1970 ואף מופיע באלבום האוסף שלהם שיצא בשנת 1997.
אחריו הגיע "אני חושב על הבית" של גבי שושן, מתוך אלבומו השני מ-1974.
השיר "שמש לך מצפים" של רמי פורטיס, שהופיע באלבומו הראשון "פלונטר" משנת 1978, זכה להצלחה בשידורי הרדיו.
גם הזמר קובי רכט הוציא לאור שירים אחדים בסגנון הרגאיי, בין השאר "רגאיי הבטלן" ו"הכל נמס" – שניהם מתוך אלבומו "מסתובבת שמועה".
סצנת רגאיי של ממש החלה בישראל רק בתחילת שנות השמונים, עם הקמתה של תנועת הרגאיי הישראלית אשר התעסקה בעיקר בהבאת אמנים מחו"ל.
אלבום הרגאיי הראשון שהוקלט בישראל היה אלבום הבכורה של טוני ריי, ג'מייקני שהתאזרח בישראל.
ב-1985 נפתח מועדון ה"סווטו", שהפך למועדון הרגאיי הבולט בישראל.
ב-1986 יצא אלבום הרגאיי ה"לבן" העברי הראשון, "לוקח את היום לאט", של הזמר אבי מטוס.
בשנת 1990 חזר טוני ריי לראש ההשמעות עם הלהיט "שוק הכרמל".
ב-1993 יצא האלבום שנחשב לאלבום ההיפ-הופ והראגמאפין העברי הראשון, "חומוס מטמטם" של נייג'ל האדמו"ר (יהושע סופר).
בשנים אלה סצנת הרגאיי הייתה מצומצמת, ורק בשנת 2000 נפרצו גבולותיה עם צאת "כנען 2000", אלבומה השלישי של להקת שב"ק ס' אשר הוקלט בג'מייקה.
בשנות ה-2000 גדלה סצנת הרגאיי הישראלית בזכות מפיקים ישראלים כדוגמת גיל בונשטיין הנחשב לאבי הרגאיי בישראל ופילוני אשר הביאו זמרי רגאיי רבים להופעות בארץ, ודוקטור רגאיי שערך ושידר תוכנית רגאיי מיתולוגית שבועית במשך שנים ארוכות.
בין אמני הרגאיי הבולטים בישראל כיום ניתן למנות את איאם, סילברדון, קוטג', סוליקו, פישי הגדול, אייזי ריידר סאונד (החיפאים), קרולינה ותומר יוסף, סולן להקת בלקן ביט בוקס.
אמנים נוספים שהושפעו מאוד מרגאיי הם שוטי הנבואה, מוש בן-ארי, התקווה 6, מוקי ואור פשוט.
בשנת 2008, "נומרי הפקות", קבוצת צעירים מהנגב יזמה את פסטיבל "רגאיי במדבר", אירוע הרגאיי הגדול בישראל, שמתקיים אחת לשנה ומארח אמני רגאיי מחו"ל ומהארץ.
בנובמבר 2018 הכירה אונסק"ו במוזיקת הרגאיי כמורשת תרבות עולמית.
רֵגֵ'פּ טָאִיפּ אֶרְדוֹאָן (בטורקית: Recep Tayyip Erdoğan, ; נולד ב-26 בפברואר 1954) הוא נשיא טורקיה ה-12 מאז 28 באוגוסט 2014. קודם לכן כיהן כראש ממשלת טורקיה ה-26 במניין, החל מ-14 במרץ 2003 ועד מינויו לנשיא.
בתחילת כהונתו כראש ממשלה הנהיג מדיניות ליברלית במידה מסוימת, שהגיעה לכדי הסדר זמני של המאבק בכורדיסטן הטורקית וקידמה מגעים לנרמול יחסי ארמניה–טורקיה, וכן ניסיון כניסה טורקי לשורות האיחוד האירופי.
טורקיה בהנהגת ארדואן נוקטת מדיניות חוץ אקטיבית ושאפתנית, הכוללת מאבקים ויריבויות מול רוסיה במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה ומלחמת האזרחים השנייה בלוב.
מדיניותו הובילה אותו למאבק ישיר מול ארצות הברית כאשר ב-2018 ממשל טראמפ הטיל סנקציות כבדות על טורקיה, שהובילו, ביחד עם התפרצות מגפת הקורונה והתערבותו האישית של ארדואן בפעילות בנקאית, למשבר כלכלי כבד בטורקיה.
נגד ארדואן הועלו חשדות שונים לשחיתות שלטונית וממשלו פועל נגד האופוזיציה ונגד גופי תקשורת המתנגדים לו באופן שמעמיד בסימן שאלה את זכויות האדם בטורקיה.
בהנהגתו של ארדואן, יחסי טורקיה–ישראל הידרדרו עקב עמדות אנטי-ישראליות שמביע ארדואן לאורך שנות כהונתו.
בעקבות המעורבות של טורקיה במתקפת המורדים הסורים (2024) ונפילת משטר אסד אמר ארדואן: "בהחלט ייתכן שאידליב, חאלב, חמאה, דמשק וראקה יהפכו למחוזות שלנו כמו אורפה וחטאי".
ארדואן נולד באיסטנבול למשפחה גאורגית (צ'בנבורי), שמוצאה בבתומי.
המשפחה נמלטה מגאורגיה לריזֶה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).
סבו של ארדואן נהרג בגאורגיה בשנת 1916 במהלך המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה.
את סיפור מוצאה של משפחתו סיפר ארדואן עצמו במהלך ביקורו בבתומי ב-12 באוגוסט 2004. ילדותו של ארדואן עברה עליו בריזה, ושם גדל.
המשפחה חזרה לעיר מאיסטנבול כשארדואן היה עדיין פעוט.
האב היה חבר במשמר החופים הטורקי, זרוע של צבא טורקיה.
בקיץ נהגה המשפחה לבלות בעיירה גונאיסו הקרובה.
עם השנים הואץ תהליך התיעוש של כלי החקלאות, במיוחד במהלך שנות החמישים כאשר קודמו בידי ממשלת מנדרס.
התהליך תרם להגדלת הפער בין החקלאים העשירים והעניים והוביל למצב שמיעוט של חקלאים עשירים סיפקו את עיקר הייצור החקלאי של המדינה.
בעקבות כך, מאות אלפי משפחות של חקלאים עניים וקשיי יום עברו לערים בציפייה למצוא תעסוקה חדשה, ורבים מהם יישבו שכונות עוני גדולות.
הפער בין הערים הליברליות ואזור הספר החקלאי שרוב תושביו היו מוסלמים מסורתיים, הוביל למהפך דמוגרפי בתוך המדינה.
כתוצאה ישירה של תהליך זה, כשהיה ארדואן בן 13 חזרה המשפחה לאיסטנבול, שם עבד בנעוריו לפרנסתו ולפרנסת משפחתו כמוכר לימונדה וסימיט.
בנוסף היה גם מוכר בקבוקי מים עבור נהגים שהיו בנהיגה על הכביש.
בילדות לא הביע עניין בפוליטיקה, ורצה בבגרותו לעסוק בכדורגל.
לאחר שקיבל הזמנה להצטרף למועדון הכדורגל המקצועי פנרבחצ'ה, אביו מנע זאת ממנו מכיוון שהיה נחוץ לפרנסת המשפחה.
לימים נקרא על שמו מגרש הכדורגל המקומי של המועדון שבו הוא נהג לשחק בילדות.
לארדואן ניתן חינוך דתי מסורתי מילדות, והוא חבר בקהילת איסקנדרפאשה (İskenderpaşa), קהילה בזרם נקשבנדיה באסלאם הסופי.
ב-1965 סיים לימודיו בבית ספר יסודי והמשיך לבית ספר דתי באיסטנבול שאת לימודיו בו השלים ב-1973. רבע מכל השיעורים בבית הספר שלו הוקדשו ללימוד הקוראן, קורות חייו של מוחמד והשפה הערבית.
בשנת 1981 סיים לימודים אקדמיים בתחום מנהל עסקים באוניברסיטת מרמרה.
היה פעיל פוליטית הן כסטודנט והן בתקופה שלאחר מכן.
בימיו באוניברסיטה נפגש לראשונה עם המנהיג האסלאמיסטי נג'מטין ארבקאן, והפך לבן לווייתו.
ההתמקחות הראשונה של ארדואן עם רשויות החוק הגיעה לאחר ההפיכה הצבאית השלישית ב-1980 , בזמן שעבד עבור רשות התחבורה של איסטנבול באופן זמני בתקופת לימודיו האקדמיים.
האחראי על ארדואן, קולונל בדימוס, הורה לו לגלח את שפמו כסמל ליישור קו עם החילוניות הלאומית שהצבא פעל לשמר נגד סיעות מוסלמיות שמרניות ואחרות.
ארדואן סירב ונאלץ לעזוב את העבודה.
ב-1976 נבחר לראש הסניף הצעיר של מפלגת הישועה הלאומית.
שם היה עוזרו של נג'מטין ארבקאן, ולימים היה ליד ימינו.
ארבקאן הנהיג תנועה אסלאמיסטית שמרנית, אשר בשונה מתנועות אסלאמיסטיות ברחבי ארצות ערב, ניסתה להשתלב בתוך המערכת הפוליטית הדמוקרטית ולא להפיל את המערכת.
בשנת 1978 נשא לאישה את אמינה, שהיא ממוצא ערבי.
לימים יתייחס לנישואיו כדוגמה לשילוב בין-עדתי בטורקיה.
מפלגת הישועה הלאומית נשאה סממנים של פופוליזם, כאשר מנהיגה ארבקאן הנהיג מצע קיצוני וקרא לקדם השבה של השריעה לקוד החוקים, הוקיע נשים שסירבו ללבוש חג'אב, הוקיע נוצרים ויהודים, וקרא להוציא להורג להט"בים.
ארבקאן גם תקף את הממשלה, על שערוריות כספים שהתרחשו בתוכה במשך שנים והוסתרו דרך הפריחה הכלכלית של טורקיה שנמשכה לתוך שנות התשעים המוקדמות.
לבסוף, העלייה החדה בחוב הלאומי של טורקיה במקביל לעליית ערך הלירה הטורקית ועליית השימוש בשערי חליפין, הובילו לכך שמשקיעים רבים איבדו את אמונם בכלכלת טורקיה ופרץ משבר פיננסי חריף ב-1994. הבנק הלאומי מיהר להתערב ואיבד מחצית מכספי שילום החובות שלו למשבר, בניסיון כושל לבלום את נפילת הערך החדשה של הלירה.
לנוכח המשבר התפרסמו לבסוף שערוריות השחיתות השלטונית הרבות בממשלתה של טנסו צ'ילר ממפלגת הדרך הנכונה, מפלגת מרכז שמרנית וחילונית.
המשבר הכלכלי תרם לעלייה חדה בתמיכה הציבורית בתנועה האסלאמיסטית של ארבקאן, וזה קידם את יד ימינו, ארדואן, כמועמד המפלגה בבחירות לראשות עיריית איסטנבול.
הודות לתמיכת מגזר מהגרי העבודה מאזורי הספר, נבחר ארדואן במפתיע, נגד ציפיות רוב הסקרים וגורמי התקשורת, לראש עיר.
ארדואן קידם רפורמה נגד השחיתות הרבה ששררה ברשת הבירוקרטיה של העיר, קידם תשתיות כגון בניית מערכת ביוב חדשה מתחת לשכונות העני הגדולות של העיר, מימון בתי ספר ציבוריים ומימון תשתיות התחבורה ובעיקר שרתי התחבורה הציבורית שכללו רכבות ואוטובוסים.
כל אלו הובילו לכך שתומכיו ויריביו העריכו את יכולתו הניהולית וההערכה כמו גם ההכרה הציבורית אליו ברחבי המדינה גברה.
ארדואן ביסס את הקריירה הפוליטית שלו ואת תדמיתו הציבורית על פעילותו בשעת כהונתו כראש עיריית איסטנבול.
עם עליית התמיכה במפלגת הישועה הלאומית של ארבקאן וארדואן, הוקמו סדרת קואליציות וממשלות שנועדו למנוע את עלייתם לשלטון בכל מחיר.
קואליציות אלו כללו אף שיתוף פעולה בין חילוניים, שמרנים וקיצוניים מכל קצוות המפה הפוליטית.
ב-1995 השיגה מפלגת הישועה הלאומית 158 מתוך 550 מושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה וארבקאן התמנה לראש ממשלת טורקיה.
המדיניות האסלאמיסטית הקיצונית שבה דגלה הממשלה החדשה הובילה למפלתה המהירה.
ב-1997 התערב הצבא והזהיר כי אם הממשלה לא תפזר את עצמה, תבוצע הפיכה צבאית נוספת.
הפיכה מלאה לא יצאה לפועל, מכיוון שהאיום הספיק להביא לפיזור הממשלה.
הצבא קידם את מינויו של מסוט ילמאז ממפלגת המולדת השמרנית לראש הממשלה.
ב-1998, בעקבות ההפיכה המלאכותית שביצע הצבא, נגזרו על ארדואן 10 חודשי מאסר לאחר שהקריא בפומבי שיר קיצוני הנוגד את עקרונות החילוניות של טורקיה לנוכח המשבר שהוביל לפיזור ממשלתו של ארבקאן.
במילות השיר היה, בין השאר, המשפט "המסגדים הם בסיסינו, כיפותיהם קסדותינו, צריחיהם חרבותינו והמאמינים חיילינו".
בפועל ריצה ארדואן ארבעה חודשים בכלא ואז שוחרר.
לאחר שחרורו שב ארדואן למערך הפוליטי האסלאמיסטי, שהתארגן מחדש במסגרת "מפלגת העקרונות".
המפלגה קידמה פרובוקציה פופוליסטית שהציגה את איסור לבישת החג'אב בציבור כחוק שפועל נגד נשים ומונע מהן להגיע לשוויון במעמדן לזה של גברים.
הארגון המחודש של התנועה בדמות מפלגת העקרונות כלל גם קידום מצע ליברלי ופרוגרסיבי יותר, שנועד להפשיט את הגוש החילוני מייחוד המצע הליברלי שלו.
מפלגת העקרונות קראה לקידום מגעים להסדר במאבק בכורדיסטן הטורקית, נרמול היחסים עם ארמניה ועוד.
לאחר שבית המשפט קבע כי המפלגה נוגדת את עקרונות החילוניות ומכאן נוגדת את חוקת טורקיה, התנועה התארגנה מחדש בראשות ארדואן בדמות מפלגת הצדק והפיתוח.
המפלגות החילוניות פעלו להציג, בקמפיין פוליטי, את ארדואן בהיותו יליד אנטוליה חסר חינוך וערכים השקוע בעבר ובן לשכונת עוני.
בפועל, מוצאו הצנוע תרם לו להשיג תמיכה אזרחית רבה עוד יותר.
מכאן שב-2002, בבחירות לאספה הלאומית הגדולה, מפלגת הצדק והפיתוח השיגה רוב מוחץ של מעל לשני שלישים מכלל המושבים.
המפלגה עלתה לשלטון תחת הנהגתו לכאורה של עבדוללה גול, מאחר שמנהיג המפלגה ארדואן לא היה כשיר לכהן בפרלמנט או כראש ממשלה לאחר הרשעתו ב-1998; תיקון חוקתי בסוף 2002 הסיר את אי הכשירות הזו.
ארדואן ניצח במושב פרלמנטרי בתחילת 2003 והחליף את גול כראש ממשלה.
ב-3 בנובמבר 2002 ניצחה בבחירות "מפלגת הצדק והפיתוח" האסלאמיסטית (AKP) בראשות ארדואן.
ניצחון המפלגה האסלאמית בבחירות נחשב למהפך דרמטי, לאחר עשורים של שלטון המפלגות החילוניות במדינה, ולהישג לשכבות העממיות כנגד האליטות הכמאליסטיות.
ארדואן הרבה להשתמש בסוגיה המעמדית כדי לצבור תמיכה: במאי 2003 אמר (כשהוא נוקט בכינוי הרווח לשתי הקבוצות האמורות) ש"בארצנו ישנה הפרדה בין הטורקים השחורים לטורקים הלבנים.
אחיכם טאייפ נמנה עם הטורקים השחורים." כדוגל במדיניות פרו-אסלאמית, חש תחילה בצורך להפיג את חששות הגנרלים בצבא, שבאופן מסורתי נמנו עם המחנה החילוני במדינה.
הוא הבטיח עם מינויו למצוא קו פייסני המאחד בין האסלאם למודרניזציה, ואף הביע את רצונו בצירוף טורקיה לאיחוד האירופי.
ערב מלחמת עיראק נקט עמדה מרוככת כלפי ארצות הברית (לעומת רוב המדינות במזרח התיכון, שהתנגדו נחרצות למלחמה) ונטה להיענות לבקשת האמריקנים להשתמש בשטחה של טורקיה לצורך המתקפה בעיראק.
יוזמה זו שלו סוכלה על ידי הפרלמנט הטורקי.
בסופו של דבר התנגד להצעה אמריקאית להשתתף במלחמה בעיראק משתי מטרות עיקריות, ראשית החשיבות של עיראק מבחינה כלכלית עבור טורקיה והעובדה שמשבר כלכלי כבר נגרם קודם לכן עקב מלחמת המפרץ, ושנית במטרה להתקרב לאיחוד האירופי.
האיחוד, בהנהגתם של גרהרד שרדר בגרמניה וז'אק שיראק בצרפת, נטו לתמוך בכניסה טורקית לאיחוד האירופי.
רצונו להצטרף לאיחוד האירופי עורר חילוקי דעות בינו לבין האירופים, שטענו שטורקיה מפרה זכויות אדם ועקרונות שוויון.
נטען שהיא אינה בשלה להצטרף לאיחוד האירופי, בין היתר בעטיה של חקיקה שהוביל ארדואן, שהגדירה את ניאוף האישה כעבירה פלילית, וכן התנגדות ארדואן לביטול חוק המגביל את חופש הביטוי במדינה ואוסר לפרסם תכנים הפוגעים בלאומיות הטורקית.
בשנת 2006 התהפכו היוצרות ביחסים בין טורקיה לאיחוד האירופי כאשר ההנהגה האירופית התחלפה: בבחירת אנגלה מרקל בגרמניה וניקולא סרקוזי בצרפת, שני המנהיגים הביעו קו אחיד של התנגדות להצטרפות טורקית לשורות האיחוד.
ההנהגה של האיחוד האירופי הציגה עמדה לפיה ללא הסדר של המאבק בקפריסין טורקיה לא תתקבל לשורות האיחוד.
ארדואן פעל החל מכהונתו הראשונה כראש ממשלה לחזק את יחסיה של טורקיה עם מדינות העולם המוסלמי בכלל ומדינות עולם שלישי בקצוות העולם המוסלמי, כגון סומליה וסנגל, בפרט.
המטרה היא להרחיב את תחום ההשפעה הכלכלי של טורקיה דרך השקעות והאצה של שיתוף הפעולה ותוך כדי כך לחזק את מעמדה הגאופוליטי של המדינה.
טורקיה בהנהגת ארדואן גם פועלת, החל מהפלת שלטון סדאם חוסיין, לקידום שיתוף פעולה כלכלי עם עיראק, ואף הכרה בכורדיסטן העיראקית כספקית לייבוא אנרגיה.
בשנת 2004, לאחר שנים רבות של קיפאון ביחסי טורקיה–סוריה, במיוחד לאור התמיכה של חאפז אל-אסד בבדלנים הכורדים בטורקיה, ארדואן הזמין ואירח את נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, באנקרה.
באותה העת הייתה סוריה מבודדת מבחינה בינלאומית והצעד של ארדואן לקידום היחסים עמה היה יוצא דופן.
בשנת 2006 בוצע צעד יוצא דופן נוסף לעבר גישור ביחסיה של טורקיה עם ארצות ערב, כאשר עבדאללה, מלך ערב הסעודית, קיים ביקור ממלכתי בטורקיה.
ארדואן גם המשיך בקידום המדיניות של קודמיו בתחום חיזוק קשריה הכלכליים והדיפלומטיים של טורקיה עם הארצות הטורקיות במרכז אסיה, מטרה שבמסגרתה טורקיה מתחרה על השפעה באזור מול הודו, שגם כן מחפשת לקדם אינטרסים במרכז אסיה.
ארדואן פעל לקדם הסדר מדיני במשבר בן עשרות השנים בין טורקיה לבדלנים הכורדים.
התקוממות עממית של כורדים שדורשים את עצמאותם בחבל כורדיסטן הטורקית הובילו להקמת מיליציות בעלות מאפיינים של ארגוני טרור כגון מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK).
ממשלת ארדואן הראשונה הצליחה להגיע להסדר מדיני חלקי עם המיליציות לפיו הממשלה התירה חינוך בשפה הכורדית בבתי ספר, ורשת השידור הלאומית החלה לשדר ערוץ כורדי ממלכתי: KurdTV.
ארדואן וממשלתו גם קידמו מגעים להסדר היחסים עם ארמניה, ולתקופה מסוימת נדמה היה כי טורקיה פועלת לקראת הכרה ברצח העם הארמני.
בסופו של יום, הצבא, שעדיין אחז בסמכות של מעורבות חלקית בתוך הפוליטיקה, מנע מהלך שכזה.
הממשלה הטורקית ביטלה את דרישות הוויזה לאזרחים ארמנים המעוניינים לנסוע לטורקיה.
מהלך זה פתח את הדרך לאזרחים ארמנים להיכנס לשוק העבודה הבלתי פורמלי בטורקיה, במיוחד במשק העבודות הביתיות.
ממשלת טורקיה הבליגה מספר שנים על ההסדר הזה ובשנת 2014 אימצה חקיקה המאפשרת לעובדים חסרי תעודות להסדיר את מעמדם בתוך טורקיה.
המגעים והפעולות להסדר בתחום הארמני ובתחום הכורדי היו חלק מקידום מצע של קבלת התרבויות השונות שבתוך טורקיה, מצע שארדואן קידם בשנים הראשונות להנהגתו.
ארדואן אף השתמש בדמותו האישית לקידום המצע, מתוקף היותו בן לאם ממוצא קווקזי שברחה לטורקיה בעקבות מלחמות בקווקז ומתוקף היותו נשוי לאישה ממוצא ערבי.
בבחינת מדיניות הפנים, ארדואן קידם חקיקות שונות שהיו ליברליות בהרבה מאלו שביצעו קודמיו בממשלות החילוניות והליברליות.
ב-2005 לדוגמה, הוא קידם חוק שנתן לגליזציה לקיום מצעדי גאווה בטורקיה, מהלך יוצא דופן.