tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפער בין שאיפות הציבור לרפורמות ובין הקצב האיטי שבו השינויים מתרחשים בפועל הוא אחד המוקדים המרכזיים של הספר, וממנו נובע המתח המהותי שמלווה את הניתוח של האוס על עתידה של ערב הסעודית.
ניתן לחלק את הספר לשלושה חלקים עיקריים.
החלק הראשון עוסק במה שהאוס מתארת כ"עדינותה של הממלכה, שמקורות יציבותה המסורתיים – הדת ומשפחת המלוכה – מאבדים את אמינותם ואת שליטתם".
החלק השני מתמקד בקווים המפלגים "חברה חמוצה, שבה סעודים רבים מתוסכלים מהשכלה ירודה, מכלכלה מדשדשת, משיעורי אבטלה גבוהים בקרב הצעירים, מדיכוי הנשים, מעוני, משחיתות ומממשל שאינו יעיל, שקוף או אחראי".
החלק השלישי של הספר עוסק בתרחישים אפשריים בנוגע לעתיד הממלכה.
האוס משווה את המשטר הסעודי לימיה האחרונים של ברית המועצות.
"ערב הסעודית של ימינו מזכירה במידה רבה את שלבי הסיום של ברית המועצות הישנה, שבה ברז'נייב המזדקן הוחלף באנדרופוב החולה, שזה הוחלף בצ'רניינקו הרופף, בטרם הופיע מנהיג דור חדש כגורבצ'וב – שניסה (ונכשל) להחיל רפורמות אמיתיות".
בנוסף, האוס תוהה מה יכול "הפטרון האמריקאי הוותיק של הממלכה לעשות כדי להשפיע על עתידה של ערב הסעודית".
האוס מתארת את החברה הסעודית כמבוך "שבו הסעודים מוצאים עצמם מנווטים שוב ושוב בין שבילים מפותלים, המוקפים בקירות גבוהים של כללים דתיים, הגבלות של השלטון ומסורות תרבותיות".
היא צופה אפשרות של התפוצצות חברתית והפלת השלטון בממלכה, ומציעה כי שתי קבוצות – נשים וצעירים – הן הזועמות ביותר ועלולות לפעול בנחישות למימוש דרישותיהן.
לדבריה, 60 אחוז מהסעודים הם צעירים עד גיל 18.
פרק שלם בספר מוקדש למצבן של הנשים בערב הסעודית.
האוס טוענת כי אף ש-60 אחוז מהבוגרים באוניברסיטאות הן נשים, הן מהוות רק כ-12 אחוז מכלל המועסקים במדינה.
במקביל, השכבה הענייה ביותר בחברה הסעודית הן נשים אלמנות או גרושות, שבלית ברירה מחפשות מקורות תעסוקה כדי לפרנס את ילדיהן.
נושא נוסף שעולה בספר הוא התמיכה בטרור.
האוס מתארת מאמצים של ממשלת ערב הסעודית לשקם טרוריסטים לשעבר ולשלבם מחדש בחברה.
היא מציינת כי בוויקיליקס צוטטה שרת החוץ האמריקאית דאז, הילרי רודהם קלינטון, באומרה ש"סעודים הם המקור המשמעותי ביותר למימון קבוצות טרור סוניות ברחבי העולם".
לפי האוס, ערב הסעודית נותרה בעיקרה שקטה גם בזמן האביב הערבי עקב נוכחות ביטחונית כבדה.
ביחס למערכת הכלכלית, סבורה האוס כי הסעודים כבולים בשל כלכלה המבוססת כמעט אך ורק על נפט ותשלומי רווחה ממשלתיים.
הספר מתאר גם את ממדי העוני בארצות המפרץ, כשהאוס מציינת ש-40 אחוז מהאוכלוסייה חיים על פחות מ-850 דולר לחודש.
תחת שליטתם המוחלטת של אנשי דת ואהבּיים, מערכת החינוך אינה מכשירה את הסעודים לתפקידים מקצועיים, וכיוון שהם מסרבים לעבוד במקצועות צווארון כחול ובשירותים, 90 אחוז ממשרות המגזר הפרטי מאוישות בידי עובדים זרים.
לפי האוס, אל סעוד "ניהלו את ארצם כמעין תאגיד משפחתי ללא כל אחריותיות".
מערכת חינוך רדודה ואידאולוגיות דתיות קיצוניות מחניקות כישרונות בכל תחום.
האוס טוענת כי עם הזמן הכלכלה הסעודית תהפוך פחות חדשנית, פחות מגוונת ופחות מודרנית: "הם הנהיגו מדיניות שריסקה את האינטלקטואלים, האמנים, אנשי העסקים ואת הנשים שלהם, ואפילו את הנסיכים שלהם עצמם".
הספר "ערב הסעודית" זכה לתגובות מגוונות ולביקורות מעמיקות.
"הניו יורק טיימס" תיאר את הספר כ"סקירה מרתקת על ממלכה מסתורית", בעוד ש"וושינגטון פוסט" הדגיש כי הוא מספק "ניתוח חודר על החברה הסעודית ושבריריותה".
"סן פרנסיסקו כרוניקל" הגדיר אותו כ"עוצמתי ומטריד", בעוד ש"פאבלישרס וויקלי" ציין כי הספר "מציג בצורה מרשימה את הדינמיקות הפנימיות של המדינה".
הביקורת המרכזית כלפי הספר היא גישתו הפסימית כלפי עתידה של ערב הסעודית, כאשר מבקרים מסוימים טענו שהוא מתאר את המדינה כקרובה להתפרצות חברתית, אך מבלי לספק תחזית ברורה.
לצד זאת, רבים שיבחו את כתיבתה החדה של האוס ואת ניתוחה המדויק של הפערים החברתיים, הכלכליים והפוליטיים במדינה.
ערב ערב באילת הוא מקומון שיוצא לאור באילת מאז 1962, ומחזיק בתואר המקומון הוותיק בישראל.
הוא מכסה את אזור אילת וחבל אילות.
ב-18 בפברואר 1962 הוקם באילת המקומון בידי מייסדיו יצחק ופועה נועם.
תנאי הריחוק והניתוק הם שהולידו את הצורך בעיתון מקומי, שכן על אילת כמעט שלא נכתב בעיתונות הארצית.
באותם ימים, הוציא בית התרבות של אילת דף סטנסיל שבועי, עליו הודפסו במכונת כתיבה אירועי התרבות של אותו שבוע.
את הדף הזה שכפלו ידנית והפיצו בנקודות מפגש ברחבי העיר.
יצחק נועם ושותפו הציעו לאנשי בית התרבות לחסוך לעצמם את עלויות השכפול של הדף, ולהפיק אותו למענם תמורת הזכות למכור מסביבו ריבועי מודעות לבתי העסק בעיר.
כך נולד המקומון "ערב ערב באילת".
שנה לאחר צאתו לאור כדף נייר מקופל לשלושה חלקים, התפרסם במקומון הצעיר טורו של עורך, פרי עטו של העורך הראשון - יצחק נועם, אשר שימש מאז ולאורך שנים ארוכות ככתב קול ישראל באילת (1971–1990), כתב בעיתון הארץ (1961-1971), ובמקביל כתב גם בעיתון דבר.
מאז, הפך העיתון לגיליון בן עשרות עמודים היוצא לאור מדי שבוע.
בשנת 2004, העבירו בני הזוג נועם את ניהול העיתון לילדיהם - עו"ד רותם נועם, המשמש כעורך העיתון, ובתם זיוית אמיתי המשמשת כמנכ"לית.
בשנים הראשונות הודפס 'ערב ערב' בבית דפוס מקומי בשם "סירונית", וכעבור מספר שנים, בעקבות גדילת התפוצה, והדפוס המקומי שלא יכול היה לעמוד בכמות העיתונים ובפורמט המוגדל, הוחלף בבתי דפוס גדולים יותר במרכז ישראל.
'ערב ערב באילת' הוא מקומון (כינוי שהוענק לראשונה עבור עיתון מקומי והוצע על ידי העיתונאי אורי אבנרי בראשית שנות ה-70) הפונה אל תושבי העיר אילת וישובי מועצה אזורית חבל אילות בערבה הדרומית ולא עיתון תיירותי הפונה למבקרים בעיר.
עורכו הראשון של העיתון היה כאמור יצחק נועם, שערך את העיתון עד 1995.
בשנת 2001 הוציא משרד הפנים הודעה, לפיה מתנהל "ערב ערב באילת" ללא רישיון כנדרש בפקודת העיתונות המנדטורית משנת 1933. הדרישה להצגת הרישיון נולדה בעקבות שאלות עיתונאיות שהפנה המקומון למשרד הפנים, בגין ליקויים שנמצאו בתחומי אחריותו באילת.
ההודעה על סגירת העיתון נשלחה לכל אמצעי התקשורת בישראל ופורסמה ב"קול ישראל" וב"רדיו קול הים האדום" באילת.
בעלי העיתון והתנועה להגינות שלטונית הפעילו לחצים, והוברר למשרד כי למקומון רישיון בתוקף מאז שנת 1964, אשר עותק שלו כולה בשריפה שפרצה במשרדי המערכת בשנות ה-90. טעותו של משרד הפנים על פי הודאתו הנה כי בדק את קיומו של הרישיון במאגריו הממוחשבים בלבד, המגובים רק החל משנות השמונים.
בעקבות כך הגישו בעלי העיתון תביעת רשלנות נגד משרד הפנים, אשר הסתיימה בשנת 2009, בפשרה שקיבלה תוקף של פסק דין, ובה הודתה המדינה בטעותה ופיצתה את המקומון ב-90,000 ש"ח.
בשנת 2003 העלה העיתון את המהדורה המקוונת שלו אל רשת האינטרנט, האתר כולל ארכיון כתבות מלא (בתשלום) של העיתון (מ-2003) וכן ארכיון גיליונות דיגיטלי.
אתר "יום יום באילת" מתעדכן על בסיס יומי, ומעלה את כל תוכני המהדורות המודפסות של שבועוניו, מדי יום שישי.
"ערב ערב באילת" מופץ מדי יום ה' ב-13,500 עותקים בכ-200 נקודות הפצה באילת.
עיתוני המערכת מודפסים בדפוס החדש בראשון לציון.
ב-2005 העלתה החברה לרשת אתר הכרויות חינמי לתושבי אילת (Sea Of Love).
בין השנים 2007-2020 הוציא בית ההוצאה לאור עיתון מגזיני חינמי בשם 'מה נשמע באילת', שחולק בתיבות הדואר.
בין השנים 2014-2022 שימש 'ערב ערב' כשותף פרימיום של "zap group".
ערבה הוא מטוס תובלה קל מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, מטוס התובלה הראשון שתוכנן ויוצר בישראל.
התוכנית לייצר את המטוס "ערבה", כמטוס בעל יכולת המראה ונחיתה קצרה, הוצגה לראשונה לציבור בפברואר 1967. צורת המטוס דומה לצורת מטוס הנורד הצרפתי, ששירת באותן שנים בחיל האוויר הישראלי.
טיסת הניסוי הראשונה שלו נערכה ב-27 בנובמבר 1969. טיסת הבכורה של המטוס, בנוכחות מוזמנים רבים ובראשם ראש הממשלה גולדה מאיר נערכה ב-9 באפריל 1970. בטיסה הדגים המטוס את יכולתו להמריא ממסלול באורך 120 מטר ולנחות במסלול באורך 110 מטר.
בתצורה האזרחית הוא נושא 20 נוסעים, ובתצורה הצבאית הוא נושא 24 חיילים, או מטען במשקל .
המטוס שירת בחיל האוויר הישראלי משנות ה-70 ועד לאמצע שנת 2004. הוא נמכר גם למדינות זרות, בעיקר בדרום אמריקה ובאפריקה.
יתרונו הבולט - יכולת המראה ונחיתה קצרה (יכולת להמריא ולנחות ממסלולים קצרים ומשובשים).
סך הכל, יוצרו מעל מאה מטוסים.
ב-19 בנובמבר 1970 נערכה טיסת הניסוי ה-92 במספר של המטוס, על ידי טייסי ניסוי של התעשייה האווירית.
טיסה זו, שנערכה בדיוק שנה לאחר טיסת הבכורה, נועדה לבדוק את התנהגות המטוס בתנאים קיצוניים (מהירות גבוהה במיוחד).
לקראת סופה של הטיסה נשברו כנפי המטוס והוא צלל לקרקע והתרסק.
שלושה מעובדי התעשייה האווירית - איתן שפיגל (המכשירן), אהרון עוזרי (מהנדס הניסוי) ואברהם הכהן (הטייס הראשי) נהרגו.
טייס המשנה דייב לוין ניצל ונפצע באורח קל בלבד.
ועדת חקירה שבראשה עמד דניאל שמשוני קבעה כי סיבת ההתרסקות היא כשל טכני והמליצה על שיפורים במבנה המטוס.
כל טיסות הניסוי הבאות הסתיימו בהצלחה, ובמרץ 1972 קיבל המטוס רישוי אזרחי (אישור טיסה מסחרי).
מטוסי ערבה הופעלו על ידי טייסת 122 ("טייסת הדקוטה").
במלחמת יום הכיפורים (אוקטובר 1973) המטוסים שימשו למשימות תובלה והצנחה בסיני.
משנות השמונים המטוסים שימשו כמטוסי תובלה, הדרכה ומשימות שונות.
אחרי מבצע שלום הגליל (1982), לפני הנסיגה לקו האוולי בספטמבר 1983, מטוסי ערבה שימשו יחד עם מטוסי קרנף ומסוקי יסעור להטסת חיילים לשדה התעופה בדמור שבלבנון וחזרה.
דגם נוסף של המטוס שימש למשימות לוחמה אלקטרונית, וקיבל את הכינוי "כוכב חמה".
בחרטום ובמקום דלתות תא המטען הותקנו כיפות גדולות שהכילו את האנטנות, והמערכת האלקטרונית הותקנה בתא המטען.
רק מטוסים מעטים הוסבו לדגם זה.
המטוס הוצא משירות חיל האוויר ב-30 ביוני 2004. מטוס אחד מוצב בשורת מטוסי התובלה שבמוזיאון חיל האוויר בחצרים ואחר מוצב במוזיאון לתעופה וחלל ראשון לציון.
בשנת 2006 נעשה ניסיון למכור שתי יחידות של המטוס בארצות הברית אך העסקה בוטלה.
בנובמבר 2008 נמכרה שלישיית מטוסי הערבה האחרונים שנותרו בחיל האוויר ללקוח פרטי בסן סלבדור.
בנוסף לתאונה בטיסת הניסוי, שתוארה לעיל, היו למטוס עוד כמה תאונות קטלניות:
ב-2 במרץ 1976 התרסק מטוס ערבה בג'ונגל בבוליביה, ונמצא יומיים אחר כך.
ב-23 ביולי 1979, ביצע מטוס ערבה של המשמר הלאומי של ונצואלה נחיתת אונס.
המטוס התרסק ושלושה אנשים נהרגו.
ב-21 בנובמבר 1979 פגע מטוס ערבה, שנמכר לחברת הנפט הארגנטינית, בהר, ושמונה אנשים נהרגו.
ב-15 בינואר 1980, נהרגו הטייסים דייב לוין ואלי מור בהתרסקות מטוס ערבה במהלך טיסת תצוגה בדרום אפריקה.
ב-8 ביוני 1988 התרסק מטוס ערבה באקוודור.
בתאונה נהרגו מפקד חיל האוויר של אקוודור וכמה גנרלים.
ב-26 בפברואר 1994, התרסק מטוס ערבה במקסיקו לאחר המראה, וששה אנשים נהרגו.
ב-24 באוקטובר 1999, בטיסה במזג אוויר גשום, התרסק מטוס ערבה שנמכר לצבא ונצואלה, וששה נהרגו.
ב-5 במאי 2006 התרסק מטוס ערבה שנמכר למשמר הלאומי של ונצואלה, וחמישה אנשים נהרגו.
ב-15 במרץ 2016 ,התרסק מטוס ערבה באקוודור וכל 22 נוסעיו נהרגו.
ערבה (שם מדעי: Salix) היא סוג של שיחים ועצים ממשפחת הערבתיים, הנפוצים בעיקר באזורים הלחים של המקומות הקרים בחצי הכדור הצפוני.
כל המינים בישראל הם עצים נשירים, דו-ביתיים של גדות נחלים ונביעות.
ישנם 470 מיני ערבה, כולל הערבה מארבעת המינים שנוטלים בחג הסוכות.
לרוב עלי הערבה מוארכים אבל ישנם מינים בעלי עלים מעוגלים.
הפרחים החד-מיניים ערוכים בעגילים (תפרחת שיבולת רפה של פרחים חד-מיניים).
העגילים הזכריים שבהם משולשלים ויורדים בפרט אחד.
העגילים הנקביים שבהם זקופים בפרט אחר.
התפרחות מופיעות בתחילת האביב, מעט לפני לבלוב העלים ובמקביל.
פרי הערבה הוא הלקט קטן המכיל כמות עצומה של זרעים זעירים (בגודל של 0.1 מ"מ בערך) בעלי קבוצת שערות לבנות בבסיסם, המסייעת לפיזורם ברוח.
מיני ערבה שונים מוכלאים זה בזה הן בטבע והן בזנים מתורבתים.
מצויים בישראל בני כלאיים בין ערבה מחודדת לערבה לבנה, בין ערבה מחודדת לערבת בבל, ובין ערבת שלושת האבקנים לערבה מחודדת.
בישראל מיוצגת משפחת הערבתיים נוסף על מיני הערבה גם על ידי המין צפצפת הפרת.
בין עצי הבר בישראל מצויים שלושה מינים: ערבה לבנה, ערבה מחודדת וערבת שלושת-האבקנים.
האחרון הוא עץ נדיר מאוד ותפוצתו מוגבלת.
בין צמחי התרבות נפוצה בגינות נוי בעיקר ערבת בבל, הידועה גם בשם ערבת בכות.
ערבה לבנה (salix alba) - צמח מוגן בישראל.
ערבה מחודדת – (Salix acmophylla) צמח מוגן בישראל.
ערבת שלושת-האבקנים (Salix triandra) .
ערבת שלושת-האבקנים, היא עץ נדיר מאוד שמובדל משאר מיני הערבה בכמה מאפיינים.
הלוואים רחבים ומשתיירים, אורכם עולה על ס"מ אחד וקרוב לאורך הפטוטרת.
בסיס הלוואים דמוי לב ושפתם משוננת.
מספר האבקנים 3 (בערבה מחודדת 4 או 5 אבקנים ובערבה לבנה 2 או לעיתים רחוקות 3 אבקנים).
העץ הגדל בבתי גידול לחים וטבעיים על גדות נחלים בבקעת החולה ובשומרון.
ערבת בבל – (Salix babylonica) עץ נוי תרבותי ופליט תרבות שאינו גדל בבר בישראל.
היא נקראת גם ערבה בוכייה.
העלים דקים, קירחים ומשולשלים כלפי מטה.
והם צרים, דמויי סרגל או אזמל, ושפתם משוננת או משוננת בעדינות.
אורכם גדול פי 10 ואף יותר מרוחבם.
הלוואים צרים, קצרים, שפתם משוננת והם נושרים זמן קצר לאחר הלבלוב.
ערבה מדומה (Salix pseudosafsaf) – שם נרדף לערבה מחודדת.
ערבת הלבנון (Salix libanii) – מין זה מופיע במגדיר של זהרי מיכאל כמי שגדל בחרמון.
וישנה חשיבות להבחין ביניהם בפרק זה.
עצים דו-ביתיים (עצי זכר ועצי נקבה) ירוקי-עד או נשירים, בלתי קוצניים, חסרי שרף חלבי הנוטף מחתך טרי בעלה או בגבעול.
הענפים גמישים על פי רוב.
העלים מסורגים על פי רוב, פשוטים, רכים, אזמליים או אליפסיים או מוארכים (בשונה מצפצפה שעליה, לפחות חלקם, דמויי מעוין או כליה או דמויי ביציה).
בסיס העלה סימטרי, מוצר או מעוגל.
עורקי העלים מרושתים או מאוצבעים.
הלוואים חופשיים ועל פי רוב נושרים במהרה (לא בערבת שלושת-האבקנים).
האבקה נעשית על ידי חרקים או באמצעות רוח.
הפרחים חד-מיניים, חסרי עטיף (חסרי עלי כותרת ועלי גביע), במקום העטיף ישנו צופן אחד או שניים דמויי קשקשים (ולא צופן דמוי קערה, או דמוי ספל קטן המצוי בצפצפה).
כל פרח יושב בחיקו של חפה קרומי ריסני או קירח, אך, שפתו תמימה (בשונה מצפצפה ששפת החפה משוננת או מאונה).
כל פרח עטוף בקשקש חיצוני אחד בלבד (בשונה מצפצפה שפרחיה עטופים קשקשים אחדים).
הפרחים הזכריים נושאים על פי רוב 2 עד 3 אבקנים, לעיתים רחוקות 4 עד 7 ובעלי אחד או שני צופנים בבסיסם.
הזירים מפורדים או מאוחים, קירחים או שעירים בבסיסם.
הפרחים הנקביים מלווה חפה תמים ושעיר פחות או יותר.
השחלה עילית בת מגורה אחת, עמוד שחלה אחד או יותר ועל פי רוב 2 צלקות קצרות.
עוקצי הפרי חסרים או קצרים.
הפרי הלקט המכיל זרעים רבים ונפתח לאורכו בשתי קשוות או לעיתים רחוקות ב-3 או 4 קשוות.
הזרעים קטנים בעלי ציצית של שערות בבסיסם שמתפתחת מעוקץ הביצית.
העץ נשיר חורף מסוף דצמבר ועד תחילת אמצע מרץ.
אז הלבלוב מתחיל בד בבד עם הפריחה.
הפריחה אף מקדימה את הלבלוב ומתחילה בסוף פברואר ומסתיימת בתחילת יוני.
התפרחות נוצרות בסתיו של העונה הקודמת.
האבקה נישאת באמצעות הרוח או חרקים, הנמשכים אחר צוף ואבקה.
האבקנים נושרים אחרי הפריחה כחטיבה אחת.
בתחילת יוני הפרי הירוק ניכר והפצת הזרעים בעלי הציצית הלבנה מסתיימת בתחילת אוקטובר.
הזרעים נפוצים ברוח ונובטים במהירות, אך החיוניות שלהם קצרה.
בצד הריבוי המיני קיים ריבוי וגטטיבי טבעי באמצעות ייחורים (ענפים שבורים שנסחפים במים).
בישראל מגדלים ערבה כגידול מסחרי, כדי לעמוד בביקוש העיקרי לענפי ערבה משובחים.
הביקוש נובע מחלקה בארבעת המינים לקראת חג הסוכות בישראל.
קליפת ועלי הערבה הבוכייה שימשו אנשי מרפא בעת העתיקה באשור, שומר ומצרים לשם הקלה וטיפול של כאבים וחום.
וביוון, בשנת 400 לפנה"ס אבי הרפואה המערבית היפוקרטס רשם על סגולותיו הרפואיות.
אותן תובנות שימשו את האנושות עד תקופת הרנסאנס והעת החדשה בה החלו לחקור מדוע לערבה קיימות סגולות אלה.
במאה ה־18 התגלה כי החומר הפעיל חומצה סליצילית (שקרוי על שם עץ הערבה Salix בלטינית), אחראי לסגולותיו הרפואיות.
לימים יסונתז במעבדה אספירין, מולקולה דומה לחומצה סליצילית בתוספת שני אטומים, מה שאיפשר רישום פטנט עליה.
כיום החומצה משמשת גם כרכיב פעיל בתכשירי עור.
הערבה הבוכייה משמשת גם לטיפול במי שפכים, בביצות סינון מלאכותיות, כמשלימים לצמחי קנה וסוף.
בארצות סקנדינביה משמש העץ באופן נרחב במערכות טיהור שפכים, לאחר שנערך מחקר מקיף בדבר סגולות הערבה לסייע בפירוק חנקות ובקליטת חומרים מסוכנים בהשאירו את המים העוזבים אותו נקיים.
נעשו מחקרים שנועדו לבדוק התכנות של שימוש צמח הערבה לצורכי אנרגיה, עקב קצב הצמיחה המהיר מאוד שלה.
הערבה משמשת במקומות רבים כעץ נוי.
היא גדלה במהירות ובקלות במקום בו יש מים על ידי ייחורים.
ניתן לעצב את הייחורים וליצור גדרות חיים בצורת שתי וערב אלכסוני, וכן ליצור מעברים מוצלים.
בצפון אירופה מנצלים את ערבה קאפריאה ליצירת חליל.
הערבה נזכרת במקרא 5 פעמים בקשר לבתי לגידול לחים – תמיד בלשון רבים ובלשון זכר.
'ערבי נחל' נזכרים בין ארבעת המינים (ויקרא כג, מ), בנוף צמחי המים ובצה באיוב (איוב מ טו).
בשם 'ערבים' היא מוזכרת בישעיה (ישעיה מד ד) 'נחל ערבים' (ישעיה טו ז) ובתליית כנורות הגולים 'ערבים' בנהרות בבל (תהלים קלז ב).
ביהדות נמנית הערבה עם ארבעת המינים של חג סוכות המוזכרים בספר ויקרא.
הרמב"ם כותב (על בסיס דברי הגמרא):
בערבה נערך גם שימוש במסגרת מצוות ערבה במקדש.
הערבה נזכרת בתלמוד במספר שמות: אחוינא (שבת כ' ב') אידן (שם) חילפתא או ערבתא (סוכה לד).
על פי דברי חז"ל הערבה המקראית היא מין שעליו חלקים ולא משוננים, ולכן המין ערבה בוכייה פסול מלשמש כערבה.
פרופ' מרדכי כסלו העיר כי תת-המין Salix acmophylla (ערבה מחודדת) הוא המתאים ביותר לתיאור חז"ל, ולכן יש להעדיף לקחתו.
פרופ' זהר עמר שסקר את דעתם של חוקרים רבים בדבר זיהוייה של הערבה הכשרה מסכם ומוכיח כי בהגדרת הערבה הכשרה נכנסים כל מיני הערבה הגדלים בארץ.
ביום הושענא רבא נוהגים לקחת 5 ערבות אגודות ולחבוט אותן בקרקע 5 פעמים.
מנהג זה מוזכר במשנה שם הוא מיוחס לנביאים.
ההקפדה על המספר 5 (5 ערבות ו-5 חבטות) היא מאוחרת ומקורה בקבלה ויש שאין מקפידים עליה.
לפי מנהג אשכנז לאחר הפיוט ("תענה אמונים, שופכים לב כמים, והושיעה נא") נוהגים להניח את ארבעת המינים ולקחת 5 ערבות אגודות, איתן ממשיכים לומר מספר פיוטי תפילה על הגשם, ובסיום חובטים את הערבות בקרקע 5 פעמים.
למנהג הספרדים חובטים בערבה רק לאחר סיום אמירת כל פיוטי ההושענות, אך יש נוהגים ממש לאחר סיום תפילת מוסף.
גם בספר היובלים מתואר מקור המנהג: "וכאשר ייקחו ענף ערבה עבות מן הנחל, ככה לקח אברהם לולבי כפות תמרים ופרי עץ הדר".
ערב שירי לוחמים הוא אירוע תרבות שהפך למסורת ביישובים רבים בישראל החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. ערב שירי לוחמים מבוסס על שירה בציבור של שירי לוחמים וסיפורי לוחמים.
רפרטואר השירים בערב כולל שירי זיכרון ועצב (כמו "דודו", "הרעות", "באב אל וואד", "לו יהי", "החיטה צומחת שוב" ו"אחי הצעיר יהודה") משולבים עם שירי נוסטלגיה כמו שירי הפלמ"ח, שירי הלהקות הצבאיות ושירי תקווה ושלום.
על פי דבריו של אליהו הכהן המומחה לזמר עברי, אין כמעט שירים על מלחמות בזמר העברי.
שניים משירי המלחמה הבודדים הם "שועלי שמשון" (אבנרי / זעירא) ו"גבעת התחמושת" (טהרלב / רוזנבלום).
יש הטוענים, כי עובדה זו מסמלת אולי יותר מכל, שעם ישראל אינו "שש אלי קרב" אלא שואף לשלום .
במהלך השנים התפתחו שתי אסכולות בארגון ערב שירי לוחמים: על פי אסכולה אחת, שהיא הנפוצה יותר, המוטו בערב כזה הוא לתת כבוד לנופלים בשיר, כשהוא כולל בעיקר שירי שכול וזיכרון לנופלים, וסיפורים על שכול וגעגוע לנופלים.
אווירת הערב היא עצובה, ומעוררת זכרונות נוגים.
בגישה זו ערב שירי הלוחמים מתקיים בעיקר בערב יום הזיכרון לחללי צה"ל, לאחר סיום הטקסים הרשמיים ביישובים השונים.
האסכולה השנייה גורסת, שהמוטו של אירוע כזה הוא ליצור "חוויה מרגשת" (נתן יונתן הגדיר זאת כ"התרוממות רוח") והאווירה בו מאוזנת ומגוונת יותר מבחינת השירים והסיפורים, כאשר השירים וסיפורי השכול מגוונים בשירים וסיפורי גבורה ואופטימיות; דבר המשרה אווירה אחרת.
בגישה זו ערב שירי הלוחמים לרוב לא מתקיים ביום הזיכרון עצמו, אלא בסמוך לו.
את ערב שירי לוחמים מלווים לעיתים תזמורת ואומנים וכן ציוד אורקולי ומולטימדיה כשקופיות, מצגת או שירונים (להקרנת מילות השירים ותמונות רקע).
ערב שירי לוחמים במתכונתו הנוכחית התחיל בסוף שנות השבעים בטכניון בחיפה, בחסות ועד הסטודנטים (בראשותו של שלמה נחמה לימים יו"ר בנק הפועלים) וביוזמה וליווי של צמד הנוקדים (יהודה צירקל ואתי תדמור).
בתחילת שנות השמונים פרצו ערבי שירי לוחמים לתודעת הציבור, כשביישוב נוה מונוסון החלה מסורת רבת שנים של ערבים כאלה, שהלכו והתפשטו ליישובים רבים בסביבה ולאחר מכן בכל הארץ.
כיום, מתקיימים ערבי שירי לוחמים ביישובים רבים בארץ, בעיקר ביום הזיכרון.
בכיכר רבין בתל אביב נערך מדי שנה בערב יום הזיכרון האירוע "שירים בכיכר", המשתייך לאסכולה הראשונה, המשרה אווירה עצובה; לעומתו בירושלים מתקיים האירוע מרכזי בבריכת הסולטן "זוכרים שרים ומספרים", אירוע המתקיים ביום הזיכרון אך משתייך לאסכולה השנייה, כשהוא מגוון בנימה אופטימית.
עֵרֶב רַב הוא שמה של קבוצה הכוללת מצריים ובני עמים נוספים שהתלוו לבני ישראל ביציאת מצרים, על פי המסורת היהודית הם התקבלו על ידי משה כחלק אינטגרלי מהעם, ובהמשך חטאו והחטיאו את עם ישראל במדבר.
לדוגמה, על פי שמות רבה הגורמים המרכזיים לחטא העגל היו הערב רב, וההוכחה לכך היא בדברי החוטאים, שאמרו: "אלה אלהיך ישראל אשר העלוך מארץ מצרים", ולא "אלה אלהינו ישראל".
בקבלה ישנו עיסוק נרחב בערב רב, כאב טיפוס לסוגים של חטאים ופגמים רוחניים שמתגלים בעם ישראל לדורותיו, ובפרט בחטאים של בגידה בעם ישראל.
המונח "ערב רב" מופיע בסיפור יציאת מצרים ספר שמות: .
על פי פירוש רש"י, הכוונה ל"תערובות אומות של גרים".
מלבד האזכור היחיד ביציאת מצרים בתורה הביטוי "ערב רב" לא מופיע כלל בנביאים וכתובים.
על פי פירוש הדעת מקרא, ישנן שתי צורות להסביר את הביטוי "ערב רב".
'ערב' מלשון תערובת, ו'רב' מלשון הרבה.
'ערב רב' מלשון "עירברבין", שהוא התרגום בתרגום אונקלוס למילה "אספסוף" ().
על הפסוקים (): "וידבר ה' אל משה לך רד כי שחת עמך אשר העלית מארץ מצרים...
ועתה הניחה לי ויחר אפי בהם ואכלם ואעשה אותך לגוי גדול", מפרש רש"י - שחת העם לא נאמר, אלא "עמך", (הם) ערב רב שקיבלת מעצמך וגיירתם ולא נמלכת (התייעצת) בי, ואמרת: טוב שידבקו גרים בשכינה, והם שיחתו והשחיתו.
בגמרא מצוי רק מקום אחד בו מופיע הביטוי "ערב רב", והוא במס' ביצה דף לב:
"הני מערב רב קא אתו, (אלה מערב רב הגיעו) דכתיב (דברים יג) ונתן לך רחמים ורחמך, כל המרחם על הבריות, בידוע שהוא מזרעו של אברהם אבינו, וכל מי שאינו מרחם על הבריות, בידוע שאינו מזרעו של אברהם אבינו."
במכילתא מובא: "וגם ערב רב: מאה ועשרים ריבוא דברי ר' ישמעאל, ר' עקיבא אומר: מאתים וארבעים ריבוא, ר' נתן אומר: מאתים וששים ריבוא וצאן ובקר" (פרשת בא מסכת דפסחא פרשה יד).
"וגם ערב רב עלה אתם": מאה ועשרים ריבוא דברי רבי ישמעאל.
ר' עקיבא אומר מאתים וארבעים ריבוא.
ר' יונתן אומר שלש מאות וששים ריבוא" (שמות, פרק י"ב סימן ר"ט).
בהמשך לדברים אלו פירוש ה"כלי יקר": (במדבר כ"ב, ב'): "ויגר מואב מפני העם כי רב הוא, כי מפני הערב רב היו יראים מחמת רבויים".
בספר הזוהר וכן בתיקוני הזוהר נפוץ השימוש בביטוי ערב רב.
בזוהר על פרשת שמות, קצא', מובא כי הערב רב היה חלק מן העם המצרי, בעלי אותה שפה, אשר כללו בתוכם את כל חרטומי מצרים.
לאחר שחרטומי מצרים ראו את נפלאות ה', בקשו ממשה רבנו להצטרף לעם ישראל.
הקב"ה הציע למשה שלא לגייר את הערב רב, אך משה ביקש מה' שיקבלם.
טעמו של משה היה משום שהסיבה לרצונם להתגייר היא משום שראו את גבורת ה', לפיכך סבר משה כי כשיראו הערב רב את גבורות ה' בכל יום, ידעו כי אין אל מבלעדי ה'.
לכן גייר משה את הערב רב ולקחם תחת חסותו.
ע"פ הזוהר ישנם חמישה סוגים שונים של ערב רב: 1. נפילים, 2. גיבורים, 3. ענקים, 4. רפאים, 5. עמלקים.
הגר"א הסביר את מהותם של חמשת הסוגים האלה בקצרה:
הגר"א בביאורו לתיקוני זוהר חדש כתב שנשמות הערב רב הם העשירים הגאוותנים שבעם, הרודפים אחרי התאוות ומזלזלים בתלמידי חכמים, והם ראשי ישראל בגלות.
בעקבות כך, במאה ה-19 שימש הביטוי לציון יהודים אשר מתדמים לגויים ונוהגים כמעשיהם.
לאחר הקמת מדינת ישראל, הביטוי הפך לכינוי גנאי לחלק ממפלגות השמאל, בפי המתנגדים להן.
כמטבע לשון, המונח "ערב רב" משמש לציון תערובת גם מחוץ להקשר היהודי, בעיקר תערובת של אנשים מעמים שונים.
ערבות צד ג', או בקיצור ערבות, היא הביטוי המשפטי המתאר התחייבות של אדם לקיים חיובו של אדם אחר כלפי אדם שלישי, אם לא יפרע במועדו.
כלומר, אם החייב לא יעמוד בתשלום חוב, יהיה הנושה רשאי לדרוש מאת אותו ערב שיפרע את החוב.
הערבות יכולה להיות לחיוב כולו, או למקצתו.
הערב המתחייב לקיים את חוב האדם האחר לא חייב להיות בן אדם יחיד, אלא יכול להיות חברה, עמותה, מוסד, וכן המדינה.
מטרת קבלת הערבות היא כפולה: ראשית, הנושה, נותן האשראי, יוצא מנקודת הנחה כי החייב יעשה ככל שביכולתו על מנת למנוע מחברו, שערב לחובו, לשלם במקומו, ובכך מגדיל את הסיכויים כי החייב יפרע לו את החוב.
שנית, במצב בו החייב לא פורע את החוב, לנושה יש חייב נוסף, הוא הערב, ממנו הוא יכול להפרע את החוב.
הערבות היא סוג של חיוב המכונה "חיוב משני" במובן הזה שלמרות שכלפי הנושה החייב והערב חייבים "ביחד ולחוד" (כלומר - החייב יכול לפנות לשניהם) הרי שבניגוד לחייב העיקרי שנהנה מההלוואה, הערב הוא חייב בדרגה נמוכה יותר.
לאור עקרון משניות הערבות, ולאור העובדה שכיום הערב נתפס גם כ"צרכן", כלומר - כחייב שיש להעניק לו הגנה עודפת, הוראות הפסיקה והחקיקה מעניקים הגנות שונות לערבים.
משכך, מבחינתם של נותני האשראי, ערבות היא בטוחה הכפופה לטענות הגנה של הערב, ומשכך טובה פחות מבטוחות אחרות כגון, ערבות בנקאית, שטרי חוב או משכון.
עם זאת, לאור העובדה שמדובר בבטוחה שבעת הוצאתה אין החייב נדרש לתשלומים לצדדים שלישיים, הרי לעיתים מסתפקים הנושים בקבלת ערבות.
החוק המסדיר את זכויותיו של הערב הוא חוק הערבות משנת 1967. התפיסה הצרכנית של הערב מצאה ביטויה בשני תיקונים שנערכו לחוק בשנים 1992 (תיקון תשנ"ב) ו-1998 (תיקון תשנ"ח), ובמסגרתם הפך חוק הערבות לחוק צרכני לכל דבר ועניין.
בין היתר, קובע תיקון תשנ"ח לחוק הערבות, כי ערבות לתאגיד בנקאי או ערבות שאינה של בן זוג, שותף או "בעל עניין" (כהגדרתו בחוק ניירות ערך, תיקון מס' 9) חייבת להינתן במסמך בכתב.
ערבויות אחרות (לדוגמה ערבות להסכם שכירות), יכולות להינתן גם בעל פה.
קיימים מספר סוגי ערבות: מוגבלת בסכום או שאינה מוגבלת בסכום.
כיום, לאחר תיקון החוק, ערבות בלתי מוגבלת בסכום לצד ג' שאינו בן זוג, שותף או בעל עניין, בטלה.
ככלל, חוק הערבות נוהג לפי מסורות המשפט העברי, עם זאת ישנה ביקורת כי חוק הערבות קובע 48 שעות לפי תביעת הערב, בניגוד למקובל במשפט העברי, חודש ימים.
מקום נוסף משטיל אחריות על הערב יותר מהקבוע במשפט העברי הוא מקרה בו הערב נעלם מבלי לשלם את ערבותו, וכעת הוא חייב בנזיקין ללווה.
נותן ההלוואה צריך להיות נושה שמתן הלוואות הוא חלק מעסקיו ולכן אין מדובר על הלוואה בין אנשים פרטיים.
למרות לשון הסעיף הנוקטת במילה "יחיד", ראוי לומר שיכולים להיות מס' ערבים יחידים לאותה הלוואה ואין מדובר על ערב אחד בלבד בהכרח.
ערב יחיד נהנה ממגוון "הטבות" שהמחוקק בחר להעניק לו ואלו קבועות בסעיפים 21-26 לחוק הערבות.
ההגנות העיקריות העומדות למי שמוגדר כערב יחיד
סכום קצוב - אם חוזה הערבות שנחתם בין הנושה לערב אינו מוגבל בסכום, הערב היחיד פטור מערבותו.
הגבלת ריביות ותוספות - הערב היחיד ערב לסכום הנקוב בחוזה הערבות וריביות בגין אי עמידה בפרעון ההלוואה המוגבלות בסכומן בהתאם לחוק.
חובת גילוי - על הנושה לגלות לערב טרם כרית חוזה הערבות, מספר דברים כגון: סכום ההלוואה בין הנושה ללווה, שיעורי הריבית, מס' הערבים להלוואה ועוד.
במידה והנושה לא יגלה פרט מסוים כקבוע בחוק סכום ערבותו של הערב יכול להצטמצם בצורה משמעותית ובמקרים מסוימים אף להתבטל לחלוטין.
ערב מוגן מוגדר בחוק הערבות כך:"ערב מוגן" – אחד מאלה:
ערב יחיד, שבחוזה הערבות בינו לבין הנושה נקוב סכום שאינו עולה על 89,311.66 שקלים חדשים;
ערב יחיד, שבחוזה הערבות בינו לבין הנושה נקוב סכום שאינו עולה על 744,263.82 שקלים חדשים, ובלבד שהחיוב הנערב נועד לרכישת זכויות בדירה המיועדת למגורי החייב, ילדיו הבגירים או הוריו.
המחוקק בחר להעניק לערב מוגן את ההגנות הרחבות ביותר ואלו קבועות בסעיפים 27–29 לחוק הערבות:
הגנות ערב יחיד - כל ההגנות העומדות לערב יחיד עומדות גם לערב מוגן.
מיצוי הליכים כנגד החייב - כדי שנושה יוכל לתבוע את החיוב הנערב מהערב המוגן ולנקוט כנגדו בהליכים משפטיים והליכי הוצאה לפועל, עליו לנקוט בכל ההליכים האפשריים והסבירים כנגד החייב העיקרי ורק אז לפנות לערב המוגן.
רק לאחר שנקט בכל ההליכים, לרבות מימוש משכנתא על דירת מגורים או מימוש משכון על זכויותיו של החייב בדירת מגורים, יוכל הנושה לבקש אישור על מיצוי הליכים מאת רשם ההוצאה לפועל ולנקוט בהליכים משפטיים כנגד הערב המוגן.
הצטרפות להליך - ערב מוגן רשאי להצטרף לתובענה של הנושה כנגד הערב ולסייע לנושה למצות את ההליכים נגד החייב.
חזרה אל החייב - אם הערב מילא את ערבותו ושילם את החוב לנושה, הוא רשאי לחזור אל החייב ולתבוע את מלוא הסכום ששילם, על ידי המשך ההליכים שנקט הנושה כנגד החייב.
ריבוי ערבים - אם לאותה הלוואה שנטל החייב, ישנם מספר ערבים (מוגנים ושאינם מוגנים), יחושב חלקו של הערב המוגן באופן יחסי וחלקי בהתאם למספר הערבים, גם אם בחוזה הערבות מצוין אחרת (יודגש כי האמור מתייחס לערב מוגן בלבד).
ערבות בנקאית היא ערבות הניתנת על ידי בנק, שיתרונה על פני ערבות שנותן גוף אחר היא חוסנו הכספי של הערב, שמבטיח שבהתעורר הצורך במימוש הערבות לא יהיה קושי בכך.
מסמך הערבות הבנקאית, שאותו מנפיק הבנק לפי בקשת לקוח הזקוק לה, כולל מידע על מטרת הערבות, שם המוטב ופרטיו, סכום הערבות, תנאיה ותוקפה.
כדי להנפיק את הערבות הבנק דורש שבחשבונו של מבקש הערבות בבנק יהיה סכום כסף (או שווה כסף, כגון ניירות ערך או פיקדון שאותו הבנק מקפיא, לשם הבטחת התחייבותו.
תמורת קבלת הערבות הבנקאית, הלקוח שביקש אותה מחויב בעמלה שגובהה הוא אחוז מסוים מסכום הערבות.
כאשר מקבל הערבות פונה לבנק למימושה, הבנק מציית לדרישה זו ללא פקפוק, לאחר שנתן למבקש הערבות הזדמנות לנמק מדוע אין לממש את הערבות.
הנפקת ערבות בנקאית בישראל מוסדרת בנוהל של בנק ישראל.
חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות), תשל"ה-1974 מחייב את מי שמוכר דירה שבנה או שהוא עתיד לבנות להבטיח את כספיו של הקונה במקרה שהמוכר לא יוכל להעביר לקונה בעלות או זכות אחרת בדירה, כמוסכם בחוזה המכר.
אחת הדרכים לקיום חובה זו היא מתן ערבות בנקאית לקונה, בגובה הסכום ששילם.
ערבות במסגרת חוזה לשכירת דירה למגורים
לחוק השכירות והשאילה קובע כללים לעניין ערבות שניתנת במסגרת חוזה לשכירת דירה למגורים.
גובה ערבות זו מוגבל לנמוך מבין שני סכומים:
במכניקת הרצף, ובהידרודינמיקה בפרט, הערבוליות היא גודל וקטורי המודד את מידת הסחרור המקומית של תווך חומרי בנקודה מסוימת (נטייתו של עצם המוצב באותה נקודה להסתובב סביב עצמו), כפי שהייתה מורגשת על ידי צופה המוצב באותה נקודה ונודד ביחד עם הזרימה.
זהו גודל חשוב בתאוריה הדינמית של זורמים המספק מסגרת מושגית נוחה להבנת מגוון תופעות מורכבות הקשורות בזורמים, כמו למשל היווצרותן ותנועתן של טבעות מערבולות.
מתמטית, הערבוליות מוגדרת כרוטור של שדה המהירות :
קונספטואלית, ניתנת להמחשה באמצעות "סימון" חלקים של הזורם בסביבה קטנה של הנקודה הנחקרת, וצפייה בשינויי המיקום היחסי שלהם כאשר הם נעים ביחד עם הזרימה.
הערבוליות תהיה אז פעמיים וקטור המהירות הזוויתית של חלקיקי הנוזל בתוך הסביבה ביחס למרכז המסה שלהם, ועם כיוון הנקבע בהתאם לכלל יד ימין.
בדינמיקה של זורמים, מערבולת (Vortex) מוגדרת כאזור בזורם שמתבצעת בו רוטציה (תנועה סיבובית) ביחס לעקום מסוים היכול להיות ישר או מעוגל ונקרא ציר המערבולת.
ניתן לצפות ולהבחין במערבולות במקרים רבים בחיי היום יום כגון: סופת טורנדו, מערבולות שנוצרות בים מתנועת סירות, מערבולות קצה כנף וכו'.
מערבולות מהוות רכיב מרכזי בזרימה טורבולנטית והן קיימות לרוב בזרימה זו יותר מאשר בזרימה למינרית.
התפלגות שדה המהירות, וקטור הערבוליות וכמו כן עקרונות של סירקולציה משמשים כיום לאפיון של מערבולות ושל תופעת הערבוליות.
במרבית המערבולות מהירות הזרימה היא מקסימלית בסמוך לציר המערבולת שביחס אליו מתבצעת הרוטציה והיא קטנה ביחס הפוך למרחק מציר זה, אולם קיימות גם מערבולות שבהן המהירות גדלה ביחס ישר למרחק מציר המערבולת.
כאשר נוצרות מערבולות הן יכולות לנוע, לגדול, להתפתל וליצור אינטראקציות שונות עם מערבולות נוספות, מערבולת שנעה נושאת עמה מסה, אנרגיה ותנע.
במסה של תווך חומרי רציף הסובב כגוף קשיח, הערבוליות היא פעמיים וקטור המהירות הזוויתית של הסיבוב הזה.
זהו המצב, למשל, בליבה המרכזית של מערבולת רנקין.
הערבוליות עשויה להיות שונה מאפס אפילו כאשר כל חלקיקי הזורם נעים לאורך קווי מסלול ישרים ומקבילים, אם קיימת גזירה (במילים אחרות, אם מהירות הזרימה משתנה כאשר נעים בניצב לקווי הזרם).
לדוגמה, בזרימה למינרית בתוך צינור עם חתך רוחב קבוע, כל החלקיקים נעים במקביל לציר הצינור; אולם מהר יותר ליד הציר, ולאט מאוד (למעשה במהירות אפסית לפי כל אמת מידה) בסמוך לדפנות הצינור.
הערבוליות תהיה אפס על הציר, ובעלת ערך מרבי בסמוך לדפנות, שם אפקט הגזירה הוא מרבי.
לעומת זאת, לזרימה עשויה להיות ערבוליות אפס גם כאשר כל החלקיקים נעים לאורך מסלולים עקומים.
דוגמה לכך היא המערבולת האי-רוטציונית האידיאלית, שבה רוב החלקיקים מסתובבים סביב לציר ישר מסוים, עם מהירויות העומדות ביחס הפוך למרחק החלקיק מהציר הזה.
אלמנט קטן של הרצף שאינו חותך את ציר הסיבוב יסתובב בכיוון אחד אך יחווה גזירה בעוצמה זהה בכיוון ההפוך, באופן כזה שהמהירות הזוויתית הממוצעת של החלקיקים המרכיבים את האלמנט ביחס למרכז המסה שלהם היא בדיוק אפס.
| style="text-align:center;" colspan=3 | כאן היא מהירות הזורם, הוא המרחק ממרכז המערבולת, ו-∝ מציין יחס פרופורציה.
מהירויות מוחלטות ביחס לנקודה המודגשת:
| style="text-align:center;" colspan=3 | מהירויות יחסיות מסביב לנקודה המודגשת.
דרך אחרת לדמיין ערבוליות היא להניח שרגעית, חלק זעיר של הרצף הופך למוצק בעוד שאר הזורם נעלם לפתע.
אם החלקיק המוצק הקטן הזה מסתובב, במקום פשוט לנוע בתנועת העתקה קווית בלבד, אז ישנה ערבוליות בזורם.
באיור למטה, תת-התמונה השמאלית מדגימה מצב של אפס ערבוליות, ותת התמונה הימנית מדגימה מצב בו קיימת ערבוליות.
מתמטית, הערבוליות של שדה זרימה תלת-ממדי היא פסאודווקטור, שבדרך כלל מסומן , המוגדר כרוטור של שדה המהירות המתאר את תנועת הזורם.
באופן מילולי, הערבוליות מתארת כיצד וקטור המהירות משתנה כאשר נעים מרחק אינפיניטסימלי בכיוון ניצב אליו.
בזרימה דו־ממדית בה המהירות אינה תלויה בקואורדינטה ואין לה רכיב בכיוון , וקטור הערבוליות תמיד מצביע בכיוון ציר , כך שהוא יכול להיות מתואר כשדה סקלרי המוכפל בווקטור יחידה :
הערבוליות קשורה לסירקולציה (אינטגרל קווי של המהירות) לאורך מסלול סגור דרך משפט סטוקס.
ביותר פירוט, בעבור כל אלמנט שטח אינפיניטסימלי C עם וקטור יחידה נורמלי ושטח , הסירקולציה לאורך ההיקף של היא המכפלה הסקלרית כאשר היא הערבוליות במרכז C.
נבחן את ההגדרה הזאת עבור שניים מהמקרים שתוארו מקודם (מערבולת קשיחה ומערבולת אי-רוטציונית).
לשם כך נעזר בהגדרת אופרטור דל בקואורדינטות גליליות:
מערבולת קשיחה: במקרה זה מתקיים , והצבה בביטוי לאופרטור דל בקואורדינטות גליליות מגלה שהסירקולציה מפולגת באופן אחיד בתוך חתך רוחב של המערבולת, עם ערבוליות ששווה בכל נקודה לפעמיים המהירות הזוויתית של סחרור המערבולת.
מערבולת אי-רוטציונית: במקרה זה מתקיים , והצבה מגלה שהסירקולציה מפולגת באופן אחיד כשלמעשה הערבוליות (שהיא גם הצפיפות המשטחית של הסירקולציה) מתאפסת בכל נקודה פרט לראשית; בראשית ישנה נקודת סינגולריות של הערבוליות.
מתמטית הערבוליות היא פונקציית דלתא של דיראק, כך שהסירקולציה הכוללת בכל מעגל סביב הראשית קבועה בערכה.
באווירודינמיקה, פילוג העילוי על פני כנף סופית ניתן לקירוב תחת ההנחה שלכל קטע של הכנף ישנה מערבולת זנב חצי אינסופית מאחוריו.
לאחר מכן ניתן למצוא את חוזק המערבולות הללו בעזרת ההנחה שאין אף זרימה דרך משטח הכנף.
תהליך זה נקרא שיטת לוח הערבוליות של מכניקת הזורמים החישובית.
חוזק המערבולות נסכם לאחר מכן כדי למצוא את הסירקולציה הכוללת מסביב לכנף.
לפי משפט קוטה-ז'וקובסקי, העילוי הכולל יחסי למכפלת הסירקולציה, מהירות האוויר, וצפיפות האוויר.
הערבוליות היחסית היא הערבוליות יחסית לכדור הארץ (כלומר יחסית לנקודה קבועה על הקרקע) של שדה מהירות האוויר.
שדה מהירות האוויר ממודל לעיתים קרובות כזרימה דו-ממדית המקבילה לקרקע, כך שווקטור הערבוליות הוא גודל סיבובי סקלרי הניצב לקרקע.
הערבוליות חיובית כאשר - כשמסתכלים מנקודת המבט של צופה על פני הקרקע - הרוח מסתחררת כנגד כיוון השעון.
בחצי הכדור הצפוני, ערבוליות חיובית נקראת סיבוב ציקלוני, וערבוליות שלילית נקראת סיבו אנטי-ציקלוני; המינוח המקובל מתהפך עבור חצי הכדור הדרומי.
הערבוליות המוחלטת מחושבת דרך מהירות האוויר ביחס למערכת ייחוס אינרציאלית.
היא שווה לסכום הערבוליות היחסית ואיבר ערבוליות נוסף הנקרא ערבוליות פלנטרית; האיבר האחרון למעשה מכמת את מידת הסיבוב העצמי של גושי אוויר אודות לסיבוב כדור הארץ, והוא שווה לפרמטר קוריוליס המקומי.
הערבוליות הפוטנציאלית (נקראת גם ערבוליות מוכללת) היא הערבוליות המוחלטת המחולקת במרווח האנכי בין מפלסים שווי טמפרטורה פוטנציאלית.
הערבוליות המוחלטת של מסת אוויר תשתנה אם גוש האוויר נמתח (או נדחס) בכיוון האנכי, אולם היא נשמרת בזרימה אדיאבטית.
כיוון שזרימה אדיאבטית היא הדומיננטית ביותר באטמוספירה, הערבוליות הפוטנציאלית משמשת כאמצעי סימון של גושי אוויר באטמוספירה בקנה מידה זמני של ימים אחדים.
משוואת הערבוליות הברוטרופית היא האמצעי החישובי הפשוט ביותר המשמש כדי לחזות את תנועתם של גלי רוסבי (את נקודות השיא והשפל של מפלס הלחץ של 50,000 פסקל) בפרק זמן מוגבל (ימים אחדים).
בשנות ה-50, התוכנות המוצלחות הראשונות לחיזוי נומרי של מזג האוויר עשו שימוש ישיר במשוואה הזאת.
קשור באופן ישיר למושג הערבוליות הוא מושג הבורגיות (helicity) של שדה וקטורי, המוגדר כ-
כאשר האינטגרל נלקח על פני נפח נתון .
המכפלה הפנימית מודדת עד כמה פרודות הזורם בנקודה מסוימת נעות במקביל לציר הערבול, תוך כדי שהן מסתחררות סביבו (מכפלה זו מכמתת מקומית את כמות הבורגיות ליחידת נפח).
במדעי האטמוספירה, מידת הבורגיות של תנועת אוויר באזור מסוים היא חשובה לצורך חיזוי היווצרותם של תאי-על והערכת הפוטנציאל לפעילות טורנדית.
ערבה היא מונח גאוגרפי-אקלימי המתאר אזור מישורי או גבעתי המכוסה בצמחייה עשבונית.
ערבות מצויות באזורים המשתרעים לאורך קווי הרוחב הבינוניים של כדור הארץ, וכן בשטחים שבשולי המדבריות הסובטרופים, כגון האזור הגובל במדבר סהרה שבאפריקה.
סוגים מיוחדים של ערבה הם הסוואנה, ערבה מנוקדת בעצים המשתרעת באזורי קו המשווה, והטונדרה שבקטבים ובאזורים הרריים ("טונדרה הררית").
עונות הגשמים בערבה מתרחשות בקיץ ושיאן בחודש יולי.
הערבה מאופיינת בצמחייה עשבונית רבה (לעשב כושר רבייה והתחדשות גבוה מאוד) ולכן מהווה כר מרעה מצוין לבעלי חיים ובעיקר לפרסתנים כגון פריים וסוסים.
השטח הרחב שלה, הנקי ממכשולים, תומך בקיום עדרים גדולים של בעלי חיים.
בשל ריבוי בעלי החיים הרועים בערבות, הן מושכות גם טורפים כגון זאבים וחתולים גדולים.
לערבות מסוימות הוענקו שמות שונים: הערבה האירואסייתית מכונה (מרוסית: степь), ואילו זו שבהונגריה מכונה הפוסטהּ.
ערבות אמריקה הצפונית מכונות פרריות, הערבות הפוריות של מרכז ארגנטינה מכונות פמפס ואילו הערבות הטרופיות שבצפונה של אמריקה הדרומית, בשטחי ונצואלה וקולומביה, מכונות יאנוס (llano).
ערב פסח הוא היממה שלפני ליל הסדר, שבמהלכה מתקיימים מצוות ומנהגים רבים של חג הפסח.
תאריך ערב פסח הוא י"ד בניסן.
ביום זה עורכים בדיקת חמץ, ביעור חמץ, תענית בכורות וכן הקרבת קורבן הפסח בצהרי היום, כאשר בית המקדש היה קיים.
כמו כן, במהלך היום נכנסים לתוקף איסורי אכילת חמץ.
בנוסף, מתקיימים כל המנהגים הכלליים הנהוגים בערב חג.
לפי הכלל לא בד"ו פסח, ערב פסח אינו חל בימים ראשון, שלישי וחמישי, כלומר הוא יכול לחול רק בימים שני, רביעי, שישי ושבת.
בי"ד בניסן, יום לפני יציאת מצרים, שחטו בני ישראל את קורבן הפסח, ונתנו מדמו על משקופי הבתים, כדי שיפסח ה' על בתיהם והם לא ימותו במכת בכורות:
בזמן שבית המקדש היה קיים, היו מקריבים את קורבן הפסח ביום זה מדי שנה.
בגלל מצווה זו, ישנה לערב פסח קדושה מיוחדת, יותר מערב יום טוב רגיל, ויש מנהגים המיוחדים לכך.
יום זה נקרא 'היום הראשון' של פסח ומופיע בלוח השנה במגילות קומראן כתחילתו של חג הפסח ללא הבחנה ביניהם.
גם בברית החדשה נקרא יום הקרבת הפסח 'הראשון של חג המצות'.
אף שחג הפסח מתחיל רק ביום ט"ו בניסן, איסורי החמץ חלים כבר בערב פסח.
בארבע השעות הזמניות הראשונות של היום מותר לאכול חמץ (עד השעה 10:00 לערך), החל מתחילת השעה החמישית, אסור לאכול חמץ מדרבנן, אך מותר ליהנות מהחמץ, מתחילת שעה שישית נאסר החמץ גם בהנאה.
עד סוף השעה החמישית יש גם להקפיד לסיים את ביעור החמץ וביטולו.
בלילה שלפני ערב פסח, נהוג לעשות בדיקת חמץ - לבדוק ברחבי הבית שלא נותר עוד חמץ.
בבוקר, מבצעים ביעור חמץ - שרפה של כל החמץ, וביטול של כל שאר החמץ שנותר.
לאחר חצות היום חל איסור מהתורה לאכול חמץ, שנאמר: "לֹא תֹאכַל עָלָיו חָמֵץ", כלומר כבר מהזמן שבו מקריבים קורבן פסח אסור לאכול חמץ.
חז"ל הקדימו זמן זה בשעתיים, מחשש שמא יעברו על איסור תורה.
מ דרבנן אסור לאכול מצה ביום זה, כדי שבליל הסדר המצה תיאכל בתיאבון.
יש הנוהגים גם שלא לאכול מרור, אולם, רבי יוסף קארו בספרו בית יוסף כתב שאין טעם למנהג זה.
חל איסור עשיית מלאכה ביום זה, משום שהקרבת קורבן הפסח הופכת אותו למעין יום טוב; במקומות שאין מנהג אחר, איסור זה נוהג רק אחרי חצות.
האיסור תקף למלאכות גמורות, אך מותר לעשות דברים לצורך החג, וכן מלאכות קלות.
למעשה, האיסורים דומים לאיסורי חול המועד, אך קלים יותר.
כ"כ אסור להתספר לאחר חצות היום, (אך גילוח וסיפור עצמי מותר מאחר שהיא מלאכת הדיוט).
באותו יום ישנה גם תענית בכורות - תענית שמתענים הבכורים.
המנהג הרווח הוא לא לצום, ובמקום זאת להשתתף בסעודת מצווה, כגון סיום מסכת, וכך מותר לאכול גם בהמשך היום.
האשכנזים נוהגים שלא להגיד את פרק התהלים "מזמור לתודה" בפסוקי דזמרא, משום שמזמור זה נאמר כנגד קורבן תודה, וביום זה לא היו מקריבים אותו (מאחר שהוא מכיל חמץ, ואוכלים אותו באותו היום ובלילה שאחרי ההקרבה, כך שאם היה מביא היום, היה ממעט את זמן אכילתו).
כמו כן, לא אומרים 'למנצח' ביום זה (תחנון לא אומרים כבר מתחילת חודש ניסן), ואם חל ביום ב' גם לא אומרים אל ארך אפים.
יש הנוהגים לומר ביום זה את "סדר קורבן פסח" הכולל פסוקים על הקורבן ואת סדר הקרבתו.
ואמרו חכמים שמי שאומר סדר הקרבת הקורבן נחשב לו כהקרבתו.
כאשר חל ערב פסח בשבת, מקצת הדינים הנוהגים בערב פסח משתנים.
בדיקת חמץ וביעור חמץ מוקדמים ליום שישי, אך משאירים מספיק חמץ בשביל סעודות השבת, את החמץ שהושאר יש לאכול לפני סוף זמן אכילת חמץ, ואם יש שאריות ופירורים צריך להפטר מהם בדרך המותרת בשבת לפני סוף זמן ביעור חמץ.
את כל ההכנות לפסח יש לעשות מיום שישי, ובשבת עצמה אין להכין כלום.
תענית בכורות מוקדמת ליום חמישי.
שבת הגדול חלה בשבת זו, ואומרים בה את הפיוטים לשבת הגדול, אך נוהגים להקדים את דרשת הרב לשבת קודם, כי בשבת זו רוב ההכנות לפסח כבר הושלמו.
"ערב ערב" הוא אלבום הסולו התשיעי של המוזיקאי שלום חנוך, שיצא לאור בשנת 1997.
האלבום לא דומה לעבודות קודמות של חנוך עד לאותה תקופה, וכולל שירים בהשפעות בלוז.
יוצא דופן היה השיר המחאתי "אל תקרא לי עם", שהיה המשך ישיר לאלבום הקודם של חנוך - "א-לי-מות" שיצא לאור שלוש שנים קודם לכן.
כמו כן תרגם חנוך מאנגלית את "מת לישון", במקור "You Do Need Sleep" מאלבום הסולו הראשון שלו באנגלית, "Shalom", שיצא באנגליה בשנת 1971.
האלבום הופק מוזיקלית על ידי לואי להב, והוקלט כולו בביצוע חי באולפן ללא תיקונים.
בשנת 2019 יצא האלבום לראשונה במהדורת תקליט.
שלום חנוך - שירה, גיטרה מילים, לחנים ועיבוד
משה לוי - סינתיסייזר, המונד, אקורדיון ועיבוד
ירוסלב יעקובוביץ' - סקסופון ועיבוד לכלי נשיפה
דוד סבן - גיטרה בס
רמי קלינשטיין - קול שני ("המלצה ליומית")
ערבוב של ארבעה גלים (Four Wave Mixing) הוא תהליך שבו שלושה גלים אלקטרומגנטיים (גלי רדיו, גלי מיקרו, בתחום הנראה או אחרים) עם אורכי הגל
מוכנסים אל תווך לא-ליניארי שם הם עוברים אינטראקציה ומייצרים גל אלקטרומגנטי רביעי באורך גל .
הימצאותם של שלושת הגלים מייצרת בתווך תנודות קיטוב עם מאפיינים גאומטריים מחזוריים של גל הרמוני.
תנודות קיטוב אלה משדרות את הגל הרביעי.
באורכי גל קצרים, כשאנרגיית הגל האלקטרומגנטי קרובה לאנרגיית הערורים האלקטרוניים בחומר כפי שזה קורה לדוגמה בתחום האופטי, התהליך מקיים את כללי תורת הקוונטים.
גל אלקטרומגנטי כזה מכונה פוטון והאינטראקציה של הפוטונים עם החומר מקיימים את כללי הברירה הקוונטיים.
הכללים מחייבים, (בדומה לחוקי ניוטון אך אינם נובעים מהם) את חוק שימור האנרגיה ואת חוק שימור התנע הגבישי.
אורך גל איננו גודל נשמר בתווך דיאלקטרי כיוון שמהירות האור בתווך משתנה על פי מקדם השבירה של התווך לפי הקשר .
לעומת זאת התדירות בתווך נשמרת ללא קשר למקדם השבירה, ולכן הטיפול המתמטי בתופעה מתבצע תוך שימוש בתדירות .
הגל הרביעי שנוצר יהיה עם תדירות: .
כשעושים את החשבון עם שלושה גלים שנכנסים ומתאבכים בתווך, מוצאים שאפשר שייווצרו 12 גלים שונים, שלושה מהם ייווצרו ליד אחד מהגלים הנכנסים.
השיקול שהובא באשר לשימור התדירות באינטראקציה של ערבוב ארבעה גלים מתאימה לחוק שימור האנרגיה.
שכן, אנרגיה של פוטון היא כאשר הוא קבוע פלאנק.
חוק שימור התנע באינטראקציה של פוטונים עם תווך הוא חשבון וקטורי כשלכל פוטון יש תנע עם כיוון וגודל כאשר הוא וקטור יחידה בכיוון התקדמות הפוטון.
בשפה של אופטיקה לא ליניארית נקרא הדבר תאום מופע (Phase matching).
ישנם כללי ברירה נוספים שנובעים מהסימטריה של האינטראקציה בתווך גבישי.
הגל האלקטרומגנטי ה"ראשון" ( ) שנכנס בודד אל התווך הדיאלקטרי, ייצר תנודות קיטוב בתווך, באותה תדירות של הגל ה"ראשון".
תנודות אלה משדרות מחדש גל אלקטרומגנטי באותה תדירות אבל עם קיטוב, כיוון ומופע אחרים.
עד כאן זו תופעת פיזור ריילי המוסברת על ידי פיזור ליניארי של גל (אופטיקה ליניארית) במסגרת הפיזיקה הקלאסית.
כניסתו של הגל ה"שני" () אל התווך הדיאלקטרי תייצר גם היא תנודות קיטוב.
ההשפעה ההדדית של שני גלי הקיטוב האחד על השני ייצרו הרמוניות תהליך שנקרא גם יצירת מקצבים (Beating) בתדרים שהם הסכום וההפרש של תדירויות שני הגלים (), בדומה לשתי מטוטלות (כל אחת בתדירות שונה) המצומדות ביניהם.
התדירות החדשה של מערכת המטוטלות המצומדות תהיה הסכום וההפרש של התדרים.
כמו הגל הראשון והשני, הכנסתו של הגל ה"שלישי" () אל התווך הדיאלקטרי תייצר גם היא תנודות קיטוב.
ההשפעה ההדדית של הגל השלישי עם גלי הקיטוב בתווך ייצרו מקצבים בתדרים שהם הסכום וההפרש של תדירויות שני "הגלים הראשונים" (), וגם עם הסכום וההפרש של הגלים הראשונים.
הטיפול המתמטי בתופעה מתבצע דרך חישוב הקיטוב המושרה בתווך על ידי רכיבי השדה החשמלי של הגלים כטור חזקות של השדה החשמלי:
כאשר הסוספטיביליות היא היכולת של התווך להתקטב בהשפעת שדה חשמלי.
את התופעה אפשר לרתום לשימוש מעשי כדי לייצר גל רביעי באורך גל חדש כמו בלייזר ראמאן.
התופעה יכולה להזיק בכך שהיא מייצרת רעשים לא רצויים בהתקנים אלקטרומגנטיים.
האותות ההרסניים ביותר נוצרים בערבוב הבא: כאשר .
זאת כיוון שהגל הרביעי שנוצר נמצא באורך גל קרוב מאוד לאורך הגל של אחד משני הגלים הנכנסים אל התווך.
בסיבים עשויים סיליקה הנמצאים בשימוש לתקשורת אופטית (WDM) עוברים אותות אופטיים בתדרים מרובים.
שם מייצרת התופעה הפרעה שבה האינפורמציה זולגת מערוץ אופטי באורך גל אחד אל ערוץ אופטי הסמוך לו באורך גל אחר (Cross talk).
"ערב של שושנים" הוא פזמון ישראלי שנכתב על ידי המשורר משה דור (מילים) ויוסף הדר (לחן).
השיר התפרסם בישראל ב-1957 ומאוחר יותר בוצע על ידי מספר אמנים בינלאומיים מפורסמים והתפרסם גם ברחבי העולם.
לחן השיר משמש לעיתים כמנגינה המלווה את הכלה בדרכה אל החופה בטקסי חתונה בקהילות יהודיות בעולם.
כמו כן, הוא משמש כלחן לשירים של אוהדי קבוצות ספורט מסוימות.
השיר משמש כאחד ממזמורי יום שישי בחלק מבתי הכנסת בארצות הברית ובאירופה.
גם הכנסייה הלותרנית בפינלנד ובמדינות סקנדינביות נוספות אימצה אותו כמזמור דתי.
שימוש נוסף בלחן מבוצע בסדרה הקוראנית "שישה דרקונים מעופפים".
בשנת 1967 כתב הכומר הפיני יוהאני פורסברג (Juhani Forsberg) מילים חדשות למנגינה תחת השם "Tiellä ken vaeltaa" ('בדרך מי מהלך'); למילים החדשות יש תוכן נוצרי ואין להן שום קשר למילותיו המקוריות של משה דור.
בשנת 1986 צורף השיר בנוסחו החדש לספר המזמורים של הכנסייה הלותרנית בפינלנד בתור מזמור 15 (בספר יש 856 מזמורים).
המבצעות הראשונות של השיר היו מרים אביגל ויפה ירקוני (כל אחת לחוד), אך גרסתם של הדודאים היא זו שזכתה להצלחה גדולה בישראל.
הצלחתו של השיר, שהיה להיטם הראשון של הדודאים, תרמה רבות לפרסום הצמד.
הדודאים ביצעו את השיר בהופעותיהם מחוץ לישראל והשיר התפרסם בעולם לאחר שבוצע על ידי ננה מושקורי ואמנים נוספים.
בישראל זכה השיר לגרסאות ולביצועים רבים.
אריק איינשטיין הקליט גרסה של השיר עם להקה בשם "אריק והאיינשטיינים" ובעיבוד שונה.
בביצוע זה יש בית נוסף שבו מעין התנצלות על השינוי בשיר, במילים: "ערב של שושנים סילחו לי הדודאים אם שיניתי כמה צלילים אנחנו עוד חברים".
בשנת 2016 סומפל קטע מהשיר בסינגל "Save Me" של ההרכב המוזיקלי הצרפתי דה פאראקיט (The Parakit).
בהקלטה בוצע השיר העברי על ידי הזמרת אלדן ז'קוב (Alden Jacob).
ב-19 באפריל 2020, הוציא הדי-ג'יי והמפיק המוזיקלי KSHMR סימפול של הנעימה בגרסת האוס.
עם מבצעי הפזמון בישראל נמנים יפה ירקוני, מרים אביגל, דליה עמיהוד, הדודאים, הפרברים, אריק איינשטיין, שושנה דמארי, דקלון, ישי לוי, הילה רוח וג'יין בורדו בביצוע משותף עם ישראל גוריון.
עם מבצעי הפזמון בעולם נמנים ננה מושקורי, הארי בלפונטה, מרים מקבה, דליה לביא, חנה אהרוני, ריקה זראי, ויקטור חרה וקילאפאיון .
הזמרת הקנדית קייט מקגריגל ביצעה את השיר כשהתארחה בהופעה של בנה רופוס ויינרייט בתל אביב ב-2008.
ערבות היא סוג של שעבוד הנגרם על ידי שאדם משעבד את עצמו לשלם התחייבות כספית של חברו.
ערב משעבד את עצמו לרוב, כאשר אדם אחר זקוק להלוואה כספית, ואין אדם הסומך עליו ומאמין שהוא ישלם את ההלוואה.
במקרה כזה, בוחר לו המלווה אדם שלישי הנאמן עליו שישלם את ההלוואה, ואם הוא מסכים לכך הוא מתחייב לשלם את ההלוואה, במקרה והלווה לא ישלם אותה בזמנה.
סיבה אחרת בו נהוג לבחור אדם שלישי כערב, הוא כדי להרחיב את מעגל האנשים המוכנים לקבל על עצמו את פרעון ההלוואה, דבר הגורם למלווה להיות בטוח יותר בכספו, ולא דווקא בגלל נאמנות יתר של הערב.
לא ניתן לתבוע מהערב לשלם את הכסף, לפני שפנו ללווה והוא לא שילם את הממון למרות התחייבותו.
ערב קבלן, הוא סוג אחר של ערב, המקבל על עצמו את כל האחריות על ההתחייבות הכספית, ומשעבד את עצמו שיהיה ניתן לפנות אליו בתביעה לשלם את ההתחייבות, גם לפני שפנו ללווה או למתחייב עצמו.
במסכת גיטין מובא כי ערב רגיל, המשעבד את עצמו לשלם כתובה אין חלה עליו הערבות, וזאת מכיוון שאין לו גמירות דעת אמיתית להשתעבד, למרות אמירתו.
הסיבה לכך שהוא אומר שיהיה ערב לתשלום טמונה בכך שמדובר במצווה, שכן בכך הוא גורם לבניית בית בישראל, שכן על פי ההלכה אין אדם רשאי להתחתן עם אישה ללא שטר כתובה.
במקרה בו הערב מקבל על עצמו להיות "ערב קבלן" ובכך מוכיח מוכנות רצינית יותר להשתעבד, ישנה דעה האומרת כי אם היו לבעל נכסים בשעה זו, יש לערב גמירות דעת להשתעבד, שכן הוא סומך על כך שייתכן שהבעל ישלם את התחייבותו.
דעה אחרת בגמרא גורסת כי אפילו במקרה כזה אין הערב משתעבד לשלם.
בהתחייבות כספית רגילה שאיו בה מצווה ויש בה הפסד - כמו הלוואה, ברור ש"ערב קבלן" משתעבד, שכן בכל הוא מוכיח מחויבות גדולה להשתעבד.
לעומת זאת ב"ערב רגיל" המשעבד את עצמו להלוואה, ישנה מחלוקת בגמרא הדומה לזו של ערב קבלן בכתובה, לפי דעה אחת, אם היו לבעל נכסים בשעה זו, יש לערב גמירות דעת להשתעבד, שכן הוא סומך על כך שייתכן שהלווה ישלם את התחייבותוולפי דעה שנייה, גם במקרה כזה אין הערב משתעבד לשלם.
ההלכה נפסקת כי ערב רגיל משתעבד למרות שלא היו נכסים ללווה בשעת ההלוואה, אך "ערב קבלן" אינו משתעבד כלל, גם אם היו לבעל נכסים וקרקעות בשעת ההתחייבות.
ערב שבת (נכתב גם כראשי תיבות: ער"ש או ערש"ק, 'ערב שבת קודש'.
שם זה מבטא את ההכנות הנעשות בו לקראת יום השבת.
בשיח הישראלי מכונה לעיתים ליל השבת (הזמן שלאחר שקיעת החמה של יום שישי) בשם 'ערב שבת', אך בפרסומים ומסמכים רשמיים של מוסדות ציבור, עדיין נהוג לקרוא לימי שישי "ערבי שבתות".
בספר החוקים הישראלי נמנעו משימוש במושג זה של ערב שבת וחג, וכתבו במקומו: "יום לפני יום המנוחה כפי שנקבע".
בשיח הדתי שם זה מיוחד לתיאור יום שישי עד לזמן כניסת השבת.
בספרות ההלכתית מכונה זמן כניסת השבת גם בשם 'חֲשֵׁכָה' (לדוגמה 'ערב שבת סמוך לחֲשֵׁכָה').
ערב יום טוב הוא הכינוי ליום הקודם ליום טוב, עד לזמן שקיעת החמה המציינת את תחילתו של יום טוב.
ערב יום טוב דומה במאפיינים רבים לערב שבת.
בהלכה ישנם דינים מיוחדים לערב שבת (ולערב יום טוב), שעיקרם הכנות לשבת.
ציווי על הכנות מיום שישי ליום שבת מוזכר בפרשת המן, בה נאמר לבני ישראל לאסוף מן ביום שישי גם לצורך שבת, בו לא ירד המן:
מפסוק זה המדבר על איסוף המן במדבר סיני נלמד ציווי כללי יותר, לעשות הכנות כלליות לשבת ביום שישי:
ערב שבת מאופיין בהכנות לקראת שבת, בעיקר במלאכות שאסורות בשבת, לדוגמה קניה, הכנה ובישול של המזון לסעודות שבת, ניקיון הבית, רחיצה, החלפת בגדים לקראת השבת והכנת תאורה לליל שבת.
בהלכה מובאת השוואה לפיה ההכנות לשבת צריכות להיות כמו ההכנות הנעשות לקראת אדם חשוב.
אחת מתקנות עזרא היא כיבוס הבגדים ביום חמישי, וזאת לכבוד שבת.
בקשר להכנות לשבת, נאמר בתלמוד:
על כל אדם ישנה מצווה (או אף חובה) ליטול חלק בהכנות לקראת שבת:
יש שראו בעמל ההכנות לשבת פעולה מזככת:
ישנו מנהג לטעום מעט מהמזון המוכן לשבת בערב שבת, על מנת לבחון שהמזון אכן מוכן, דבר המכונה 'טועמיה חיים זכו' (בהשאלה מביטוי מתפילת מוסף של שבת).
על מנת לשמור על חום המזון המבושל, מניחים את הכלים ובהם המזון על גבי מקור חום קודם לכניסת השבת, פעולה המכונה השהיה (הנחה ישירה של מזון על גבי מקור חום בשבת עצמה אסורה).
כיום מקובל להשאיר את המזון על גבי פלטת שבת, שהיא מכשיר חשמלי בעל גוף חימום עם עוצמת חום בלתי ניתנת לשינוי.
הלכה זו אינה רלוונטית לערב יום טוב, היות שהבישול מותר ביום טוב.
בגמרא מובאות שתי דעות לגבי חיוב הרחצה לקראת שבת:
על פי גמרא זו נכתב בשולחן ערוך:
בנוסף לרחיצת הגוף, יש הנוהגים לטבול במקווה לקראת שבת.
בגמרא מובאת ברייתא לפיה אין ללכת בערב שבת מרחק גדול מ־12 קילומטרים:
איסור זה מוסבר בצורך לקבוע זמן מספיק להכנות לשבת, ובחשש שלא יוכן די מזון אם יגיע אדם למקום בזמן סמוך מדי לכניסת שבת (או אף שיכינו מזון לצורכו תוך חילול שבת):
איסור זה בטל במקרה ובו הודיע אדם על בואו, כך שיוכן עבורו מזון לשבת, וכן פוחת במקרה ובו אדם אינו הולך ברגליו אלא נוסע, כך שזמן הנסיעה לפי מרחק קצר יותר.
עם זאת ישנה אזהרה לכוון את הנסיעה כך שאדם יגיע למחוז חפצו זמן רב קודם לכניסת שבת, ולא יסתכן בחילול שבת במקרה של איחור או עיכוב.
ישנו איסור לקבוע סעודה (שאינה נהוגה כל השבוע) בערב שבת.
דבר זה הוא משום כבוד שבת.
עם זאת הותרה קביעת סעודות מצווה שזמנן ביום ו', כגון סעודת פורים (כשחל ביום ו') סעודת ברית מילה, פדיון הבן ונישואים.
היו שנהגו להתענות בערב שבת, מסיבה זו של כניסה לשבת בהרגשת רעב קל.
מלאכה אחר הצהרים של ערב שבת
על יסוד ברייתא זו נאמר בהלכה כי אין לעשות מלאכה בערבי שבתות, החל משעת המנחה ומעלה, כאשר המובן המקובל לשעת ה'מנחה' היא מנחה קטנה, כ-3 שעות קודם לשקיעת החמה של יום שישי.
עם זאת לא נאסר מסחר בזמן זה או ישיבה בחנות, וכן מלאכה בדרך ארעי או מלאכה לצורך שבת (כמו תפירת בגד המיועד לשבת), בתנאי שאינה בשכר.
כן לא נאסרה מלאכה לעני הנצרך לכסף לצורך הוצאות שבת, וכן תספורת, אפילו בשכר.
יציאה עם משא סמוך לכניסת שבת
סיבת גזרה זו היא בחשש שאדם יצא קודם לשבת לרשות הרבים, ישכח כי הוא נושא משא, וימשיך לשאת משא גם בשבת, דבר האסור מכח מלאכת הוצאה מרשות לרשות במקום בו אין עירוב.
גזרה זו אינה רק לבעלי אומנות, אלא לכל אדם.
עם זאת לא נאסרה יציאה עם משא באופן שלו היה נעשה בשבת היה נחשב רק לאיסור דרבנן, כגון מחט התחובה בבגד, או עם תפילין, כלפיהם יש חובה שלא להסיח מהם את הדעת בעת לבישתם, ועל כן מניחים שהאדם לא ישכח שהוא לבוש בהם בשבת.