tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אליפות העולם בהוקי קרח לצעירים 1990
אליפות העולם בהוקי קרח 1993
גביע העולם בהוקי קרח 1996
ביום פרישתו, 8 בנובמבר 2007, הוכרז גם שלינדרוס תרם 5 מיליון דולר למרכז מדעי הבריאות של לונדון.
תרומה זו תומכת בתוכניות כמו מרפאת רפואת הספורט של פאולר קנדי, והיא אחת התרומות האישיות הגדולות ביותר של דמות ספורט קנדית.
ב-11 בנובמבר 2007, שלושה ימים לאחר פרישתו, איגוד השחקנים של ליגת ההוקי הלאומית מינה את לינדרוס לתפקיד החדש שנוצר, נציב תלונות הציבור באיגוד לינדרוס היה מעורב בארגון לאורך הקריירה שלו.
עם זאת, לינדרוס ניתק את הקשר עם האיגוד ב-3 בפברואר 2009, והתפטר מתפקיד היועמ"ש לאחר 15 חודשים בתפקיד.
ב-9 במאי 2010, לינדרוס יחד עם אמו בוני, דוגמנית העל והשחקנית מוניקה שנארה ועוד כמה אישים קנדיים ידועים, עזרו ל-Habitat for Humanity טורונטו על ידי הכרה ביום האם על ידי בניית בתים.
ב-31 בדצמבר 2011, הוא שיחק במשחק וינטר קלאסיק 2012 לבוגרים בין ניו יורק ריינג'רס לפילדלפיה פליירס.
באפריל 2016 תמך לינדרוס בחוק רואן.
זו הייתה חקיקה לחינוך זעזוע מוח שנקראה לזכרו של שחקן רוגבי מתבגר מאוטווה שמת במהלך משחק.
החקיקה ניתנה בחסות פרטית על ידי MPP של Nepean-Carleton, ליסה מקלאוד.
ביוני 2016, לינדרוס הוכרז כאחד מארבעה ממונים לשיעור החניכה להיכל התהילה של ההוקי 2016, שאליהם הצטרפו פאט קווין המנוח, השוער רוגי ואשון וחלוץ האגף הרוסי סרגיי מקארוב.
ב-14 בינואר 2017, לינדרוס התאחד עם חבריו לשעבר מ"לגיון האבדון" ג'ון לקלר ומיקאל רנברג כדי לשחק במשחק בוגרי יום השנה ה-50 בין פיטסבורג פינגווינס לפילדלפיה פליירס.
בראיון ב-2017 בטלוויזיה הקנדית -צרפתית, הוא פתח כיצד החל את הקריירה שלו כאשר נבחר על ידי הנורדיקס.
מאוחר יותר הוא הצהיר שאין לו בעיה עם קוויבק סיטי או אנשיה, וציין שאשתו היא קנדית צרפתייה.
הוא הצהיר שהסיבה האמיתית היא שהוא לא כיבד את מרסל אובוט וביקר על כך שהוא לעולם לא ישחק עבורו.
בסוף הריאיון, הוא קיבל סוף סוף את האיגלו של נורדיקס וחולצת הפלור-דה-ליס, 26 שנים לאחר הפרשייה.
ב-18 בינואר 2018, הפליירס הפרישו את מספרו של לינדרוס.
חולצה 88 בטקס לפני המשחק בולס פארגו סנטר.
הוא בנם הבכור של קרל לינדרוס ובוני רוזל-לינדרוס; למשפחת לינדרוס יש מורשת שוודית.
פירוש השם "לינדרוס" בשוודית הוא "ורד עץ הטיליה".
סבא רבא שלו אקסל היגר לקנדה מברדריד, כפר קטן בשוודיה, ואריק הוא הדור השלישי למשפחת לינדרוס שנולד בקנדה.
אביו קרל לינדרוס קיבל תואר ראשון באמנויות מאוניברסיטת מערב אונטריו (שם שיחק פוטבול, מספיק טוב כדי להיבחר במקום ה-30 הכללי על ידי אדמונטון אסקימוס של ליגת הפוטבול הקנדית בדראפט של מכללת CFL ב-1970), והפך לרואה חשבון מוסמך.
אמו של לינדרוס - בוני היא אחות מוסמכת.
ללינדרוס יש אח אחד בשם ברט, ואחות אחת בשם רובין.
אחיו הצעיר של לינדרוס, ברט, שיחק בניו יורק איילנדרס ופרש מוקדם ב-1 במאי 1996, עקב תסמונת עקב זעזוע מוח.
הספר Fire on Ice, שנכתב בשיתוף רנדי סטארקמן ופורסם באוקטובר 1991 על ידי הרפר קולינס, תיאר את חייו ואת קריירת ההוקי המוקדמת של לינדרוס.
בשנת 2012 נישא לינדרוס לקינה למארש, ילידת קוויבק ונשיאה לשעבר של האגף הצפון אמריקאי של Travelex.
יש להם שלושה ילדים: קרל פייר, והתאומים סופי וראיין.
לינדרוס ומשפחתו מתגוררים כיום בטורונטו.
הם חברים קרובים של גולדי הון וקורט ראסל, כאשר לשתי המשפחות יש קוטג' באגם רוסו במוסקוקה, אונטריו.
לינדרוס מונה לחבר במסדר אונטריו לכיתת שנת 2022.
פרסשנה פרס ג'ק פרגוסון 1989 גביע אדי פאוורס 1991גביע רד טילסון1991נבחרת אולסטאר ראשונה ב-OHL1991שחקן השנה ב-CHL1991 אולסטאר גביע הזיכרון1991
פרסשנהנבחרת אול-רוקי ב-NHL1993גביע הארט1995 פרס לסטר ב.
פרס שנה נבחרת אולסטאר באליפות העולם לצעירים 1991 החלוץ הטוב ביותר באליפות העולם לצעירים 1991 נבחרת אולסטאר בהוקי קרח במשחקי החורף האולימפיים 1992 נבחרת אולסטאר באליפות העולם 1993 החלוץ הטוב ביותר באליפות העולם 1993
"כרגע המיקוד שלי הוא 'עבודת הרשות, אני לא ממש דואג לשאר הדברים.
אבל השנתיים האחרונות היו די מתסכלות במונחים של לא לעבור בלי להיות נקי מפציעות.
"ההחלטה שלי לפרוש מהוקי מקצועני היא משהו שאני שוקל כבר זמן מה ולא בא בקלות.
אני אתגעגע לפעילות היום יומית של להיות חבר בצוות והאחווה שפיתחתי עם חבריי לקבוצה לעולם לא ישכחו, שיחקתי עם הטובים ביותר - זה היה מטורף."
"היה לו הכול: גודל, חוזק ועדינות, זה מצער שהפציעות קיצרו את זמנו ב-NHL אבל הייתה לו קריירה נהדרת והוא הטביע את חותמו על המשחק".
"כן, בהתבסס על היכולת שלו לשחק את המשחק ועל סמך התרומות שלו כשחקן, אני חושב שאתה צריך להפריד בין כל השטויות שהתרחשו.
במיוחד כשהוא שיחק בפליירס, זה היה פשוט הוקי דומיננטי יוצא מן הכלל - הראשון מבין הגברים הענקיים והגדולים עם המיומנות של האיש הקטן".
- בובי קלארק, האם לינדרוס צריך להתקבל להיכל התהילה של ההוקי.
אריק לובצקי (נולד ב-25 בדצמבר 1964) הוא שחקן, במאי, תסריטאי, ומפיק ישראלי.
לובצקי נולד בתל אביב, והוא בוגר החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
לובצקי הוא אחיו הגדול של הבמאי והמפיק דידי לובצקי.
שנהפרויקטתפקיד2000חלומות נעוריםאמיר2016ציפורי חולהבן של אולגה
שנהפרויקט1995–1996תמונות יפואיות1997–2000חלומות נעורים2004בלאק ג'ק2005החשוד האחרון2008אמא של ולנטינה2011הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן2015תפוחים מן המדבר2017מסע הטבעת2018סדקים2020הארוחה2024תמונות יפואיות
שנהפרויקט1995–1996תמונות יפואיות1997–2000חלומות נעורים2004בלאק ג'ק2005החשוד האחרון2008אמא של ולנטינה2011הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן2015תפוחים מן המדבר2017מסע הטבעת2024תמונות יפואיות
שנהפרויקט2004בלאק ג'ק2008אמא של ולנטינה2020הארוחה2024תמונות יפואיות
אריק מרטל הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בפ.צ.
מרטל ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו במדי ר.ב.
לייפציג בסיבוב השני של הגביע הגרמני ב-22 בדצמבר 2020, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בניצחון 3–0 על אאוגסבורג מהבונדסליגה.
ב-24 ביוני 2022 הוכרז כי מרטל יעבור לפ.צ.
קלן מהבונדסליגה, בה חתם על חוזה לארבע שנים.
בסיום עונת 2024/2025 זכה מרטל עם קלן בבונדסליגה השנייה ועלה איתה חזרה לבונדסליגה.
נבחרת גרמניה עד גיל 21
סגנות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2025
נבחרת הטורניר של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2025
אריק סטיבן ריימונד הוא מתכנת, מחבר ואנתרופולוג של תרבות ההאקרים.
ריימונד חיבר ב-1997 את הקתדרלה והבזאר, אשר הפך למניפסט הקוד הפתוח.
ריימונד מדמה את סביבת הפיתוח הפתוחה לבזאר, שבה כל אחד יכול לבוא ולתרום את חלקו, בהתחשב במספר חוקים בסיסיים, כמו גישה לקוד המקור.
הוא נמנה עם מנסחי הגדרות הקוד הפתוח.
ריימונד פעיל ותיק בתחום התוכנה החופשית.
הוא כתב או היה שותף בכתיבת תוכנות חופשיות רבות.
bogofilter, שהיה המימוש הפופולרי הראשון של מסנן דואר בייסיאני.
fetchmail - תוכנה למשיכת דואר משרתים מרוחקים.
בעקבות השכתוב הזה נכתב חיבורו "הקתדראלה והבזאר".
terminfo - אוסף הגדרות מסופים וממשק שמאפשר לתוכנות להשתמש בהן.
ריימונד מתחזק את המאגר מאז 1995.
ריימונד מחשיב את עצמו לאנתרופולוג של תרבות הקוד הפתוח.
אומנות התכנות ביוניקס - ספר שמתעד את טכניקות התכנות בסביבת UNIX
איך להיות האקר - מדריך למתחילים בתחום המחשבים והקוד הפתוח
בנוסף לכך ריימונד מתחזק את "קובץ הז'ארגון" (The Jargon File), מילון למונחי האקרים ואחת הגרסאות של שפת תכנות INTERCAL.
הוא חיבר ספר "איך לשאול שאילות" בו תיאר בעיית XY.
אֵריק אלפרד לסלי סאטי – 1 ביולי 1925, פריז) היה פסנתרן ומלחין צרפתי, המשויך לתקופה הפוסט-רומנטית במוזיקה הקלאסית.
סאטי החל את ראשית דרכו המוזיקלית כפסנתרן.
הוא לא היה פסנתרן קונצרטים רגיל ואף לא וירטואוז, אלא הרבה לנגן בבארים ובקברט למחייתו.
שם יכול היה לפתח את סגנונו המוזיקלי הייחודי שגם התאים לאווירת המקום.
מנקודת המבט של ימינו, סאטי היה נתפש כאמן אקסצנטרי ואפילו מאוד "מוזר".
סטרווינסקי העיד עליו באחד ממכתביו, באומרו שסאטי הוא "האדם המוזר ביותר שפגשתי בו מעודי".
סאטי חי את רוב חייו בעוני (ככל הנראה מתוך בחירה), ולא רחש כבוד לכסף.
כמו כן, עד סוף המאה ה-19 היה סאטי מרוחק מעט מן ההתרחשות המוזיקלית של תקופתו, גם מבחינה אישית, וגם יצירתית, כפי שהמוזיקה שלו מעידה בבירור מוחלט.
במהלך חייו הספיק אף לייסד כנסייה, ובמשך 27 השנים האחרונות לחייו חיי בדירה קטנה מאוד, שאליה לא הורשה איש להיכנס.
ביולי 1925 הוא נמצא שם ללא רוח חיים, ונקבע כי מת ממחלת כבד.
סאטי חי בתקופה הפוסט רומנטית, שהתאפיינה בשני תהליכים מנוגדים:
הפאתוס: מוזיקה שהושפעה רבות מעקרונות המוזיקה הרומנטית ובמיוחד מיצירותיו של ריכרד וגנר.
זרם זה התאפיין בהחצנת הרגשות והדגשת ההבעה על פני השכלתנות והצורנות.
הדבר בא לידי ביטוי בהרמוניות חריפות, שינויים דינמיים רבים ויצירות מורכבות מאוד ומלאות בתזוזות ושינויים.
האנטי-פאתוס: מוזיקה שהייתה אנטי-תזה לסגנון הפאתוס והתאפיינה בסטאטיות והבעה מאופקת.
סאטי היה אחד המובהקים שבמלחיני זרם האנטי-פאתוס.
יצירותיו (בחלקן הגדול לפסנתר-סולו) פשוטות הן מבחינה הרמונית והן מבחינה מבנית.
לרוב הן מורכבות בצורה הומופונית: מנגינה אחת ואקורדים המלווים אותה.
ביצירותיו של סאטי התפתחות מועטה מאוד ולרוב הן מכילות מעגל של מספר נושאים החוזרים לסירוגין.
השפעתו של סאטי הייתה מכרעת בהנחת היסודות לסגנון הנאו-קלאסי, משום שהוא היה בין המלחינים הראשונים שחזרו לעקרונות המנחים של התקופה הקלאסית: פשטות ואיפוק.
השפעתו של סאטי ניכרת ביצירותיהם הנאו-קלאסיות של מלחינים כמו ראוול ואיגור סטרווינסקי (בתקופה שבה השתייך לסגנון זה).
יצירותיו לפסנתר של סאטי ידועות בקוצרן, ובפשטותן, וכמו כן בשמות הלא-סטנדרטיים שנתן להן.
שלושת ה"גימונפדים" הן מן הידועות שבהן, והם אף עובדו לכלים שונים, ותוזמרו על ידי קלוד דביסי.
מאוחר יותר, יטען האמן ז'אן קוקטו על יצירותיו של דביסי כי הן "חסרות צורה, ומטושטשות.
את הגימונפדים של סאטי הוא תזמר בצורה שהרסה את מבנם הנפלא..." ציטוט המלמד על התפישה האומנתית אותה חלקו השניים.
בסוף המאה ה-19 סאטי אף נפגש עם דביסי, אך על-אף חילוקי הדעות האומנותיים ביניהם, הוא העריך אותו מאוד.
בשנת 1915 נפגש סאטי עם אותו אמן מפורסם ואוונגארד של זמנו, ז'אן קוקטו.
בעקבות המפגש הזה, נכנס סאטי לחוגים חדשים, וזכה להכרה רבה יותר מבעבר, וגם פגש את מפיק הבלט סרגיי דיאגילב.
בעקבות המפגש הזה נכתב בשנת 1917 הבלט "Parade" (מצעד) שגרם לסקנדל רציני, וגרר תגובות פריזאיות נזעמות, מה שביסס את מעמדו כפורץ דרך.
אחת הסיבות שבגינן נחשב סאטי כאחד מפורצי הדרך במוזיקה הצרפתית במאה העשרים היא, שבאותה תקופה הוא גם פגש בכמה מלחינים צרפתיים צעירים, שיהיו לעתיד לא אחרים מאשר "השישיה הצרפתית".
חבריה היו: דריוס מיו, ארתור הונגר, פרנסיס פולנק, לואי דורה, ז'ורז' אוריק, וז'רמן טאייפר.
סאטי ערך היכרות בינם לבין חבריו האומנים, קוקטו ודיאגילב, חלק עימם את השקפתו האומנותית, ואף דחק בהם לעורר סקנדלים.
בשנת 1918 הם הוצגו לראשונה בקונצרט פומבי (שאכן עורר סקנדל) וכונו על ידי קוקטו "הגאונים הצעירים".
באותה שנה גם הופסק שיתוף הפעולה שלהם עם סאטי, הגם שישנן עדויות סותרות בקשר לשיתוף פעולה זה, ולקשר של השישיה עם קוקטו וסאטי גם יחד.
הקלטות יצירותיו ממשיכות לצאת גם עתה, וניתן לציין את הביצועים של מישל לגראן, אלסנדרה סלטי, וז'אן-איב טיבודה.
בין יצירותיו היותר אקסצנטריות ניתן למצוא קובץ של יצירות קצרצרות לפסנתר (באורך של שורה או שתיים) הנושאים כותרות כמו "טניס", "גולף", "בריכה" וכד'.
עוד ניתן למצוא "מוזיקת רהיטים", "עוברים משומרים", ו"שלושה קטעים בצורת אגס" לפסנתר בארבע ידיים, יצירה שכתב כתגובה למבקריו שטענו כי "יצירותיו חסרות צורה".
סאטי הרבה לכתוב הערות בסגנון הבא: "לכל המעוניין: את הטקסט הבא אין להקריא בקול במהלך ההופעה.
אי-עמידה בהוראות הבאות תוביל לכעסי המוצדק כלפי המבצע השחצן.
לא תתקבל אף חריגה מכלל זה".
היצירה חדגוניים (Monotones) היא בלט במערכה אחת בשני חלקים של הכוריאוגרף הבריטי פרדריק אשטון ללחנו של המלחין סאטי, על בסיס היצירה גימנופדים.
ב-1966 נוספה אוברטורה בשם 'חדגוניים I' המבוססת על היצירה נוסיינים.
אריק סיני (נולד ב-29 ביוני 1949) הוא זמר ישראלי.
סיני (במקור, "יסני") נולד בקריית ביאליק, בן להורים ניצולי שואה.
את שירותו הצבאי החל בחטיבת גולני, עבר קורס חובשים קרביים ושירת בסיירת אגוז.
לאחר מכן שירת במסגרת צוות הווי גולני וצוות הווי סיני.
במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ושירת כחובש בחטיבת השריון 679.
בשנות השבעים השתתף סיני במספר להקות.
לפרסומו הראשון זכה כשהוציא לרדיו בנובמבר 1977 את תקליט השדרים הראשון שלו, "שיר פרידה", שכתב והלחין שלמה ארצי, וזכה להצלחה.
במצעד השנתי תשל"ח (1978) דורג השיר במקום התשיעי.
במאי 1978 הוציא תקליט שדרים שני שנשא את השם "שכח אותי אמרת", שגם אותו כתב והלחין ארצי.
השיר זכה להצלחה נאה, ודורג במקום ה-20 במצעד השנתי תשל"ח (1978) של רשת ג'.
את שני השירים הללו עיבד אילן גלבוע.
בתחילת 1979 יצא תקליט השדרים השלישי, "לא יכולתי להגיד" שאף הוא נכתב והולחן על ידי ארצי.
עוד באותה שנה, הקליט לפסקול הסרט "דיזנגוף 99" את השיר "רוק באור ירוק" (מילים: תלמה אליגון-רוז, לחן: בני נגרי).
בקיץ 1979 הוציא לרדיו לראשונה שיר שכתב והלחין בעצמו בשם "עד שייגמר" בעיבודו של יאיר שרגאי.
ביוני 1980 הוציא את אלבומו הראשון, "אריק סיני".
את שירי האלבום עיבדו מתי כספי, יאיר שרגאי, אילן גלבוע ודוד קריבושי.
בין שירי האלבום בלט הלהיט "דרך הכורכר" שכתב יעקב גלעד והלחינה קורין אלאל.
באלבום נכללו גם כל שלושת השירים שכתב והלחין לו שלמה ארצי, כמו גם השירים "מסתובב ושר" שכתב יאיר שרגאי והלחין גרי אקשטיין, "כמו לפני שנים" שכתב יעקב גלעד והלחינה יהודית רביץ שאותו שר בפסטיבל הזמר והפזמון, שהתקיים במרץ של אותה שנה, וגרסה מחודשת לשיר "גן השקמים".
באוגוסט 1981 הוציא את אלבומו השני, "צל כבד", שעיבד והפיק מוזיקלית מתי כספי.
גם אלבום זה כלל מספר שירים מצליחים, ובהם "סיבה טובה", שהלחין כספי למילים של אהוד מנור, "אם אתה בסביבה" ("העיירה שלי"), שכתב והלחין יצחק קלפטר, "בשעה שכזאת" של יעקב גלעד וגרי אקשטיין ו"שובי שובי לפרדס", שהלחינה יהודית רביץ למילים של מאיר ויזלטיר.
כמו כן נכללו באלבום שני שירים של ג'ניס איאן שתרגם לעברית יעקב גלעד, "Shadows on the Sun" שתורגם כ"צל כבד" ו-"Love Made Another Beggar" שתורגם כ"כמו עני בפתח".
באפריל 1982 הוציא את האלבום "שירים חוזרים", שהורכב כולו מגרסאות כיסוי לשירים עבריים ישנים, כ"ערב מול הגלעד", "פרח הלילך", "טיול לילי", "לי ולך", "הבתים שנגמרו ליד הים" ו"לא פעם בקיץ".
כמו כן, באותה שנה כיכב במחזמר על נושא תנ"כי, "אברהם אחד" שכתב דני ליטאי והלחין בני נגרי, בתור אברהם אבינו.
המחזמר נכשל מסחרית, אך הצליח להוציא את הלהיט "הו מה יפית ארץ כנען" אותו ביצע.
בסוף אותה שנה, הוציא את תקליט השדרים "הביתה" (מילים: לאה גולדברג, לחן: יצחק קלפטר, עיבוד: מתי כספי), שלא נכלל באף אחד מאלבומיו, אך זכה להצלחה ודורג במקום ה-26 במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ג (1983) של רשת ג'.
בסוף 1983 יצא אלבומו "בסוף מעגל".
סיני הקליט את האלבום בלונדון עם מוזיקאים אנגלים.
לאלבום נכתבו שירים באנגלית והכוונה המקורית הייתה לפרסמו באנגלית, אך לבסוף הוא פורסם בעברית תוך שאת הגרסאות העבריות לשירים כתב יהונתן גפן.
האלבום כלל את השירים המוכרים "ילד ירוק" ו"בסוף מעגל", אך לא זכה להצלחה כאלבומיו הקודמים של סיני.
באותה שנה הוציא גם את תקליט השדרים "דברים", שהלחין למילים של עדית פאנק.
השיר לא הופיע באף אחד מאלבומיו.
באותה שנה גם הקליט עם חוה אלברשטיין גרסת כיסוי לשיר "שוב" שביצעו שמוליק קראוס וג'וזי כץ לאלבומה "נמל בית".
ב-1984 הקליט דואט נוסף עם חוה אלברשטיין, השיר "תן לי יד" (מילים: עלי מוהר, לחן: יוני רכטר), שהופיע באלבומה של אלברשטיין, "אבק של כוכבים".
בדצמבר 1984 השתתף בפסטיבל שירי הילדים מספר 15 עם השיר "חתולים" (מילים: אהוד מנור, לחן: יהודית רביץ, עיבוד: גרי אקשטיין).
ב-1985 יצא סרט הקולנוע "שוברים" בהשתתפותו של סיני, שגם שר בסרט את השיר "אני אוהב אותי", וכן השתתף בשיר "אהבה הלילה".
באותה שנה הוציא את האלבום "שלום לך תקווה עצובה", בהפקתו המוזיקלית של גרי אקשטיין.
בין שיריו המוכרים היו "בת 17" (מילים: יואל לרנר, לחן: יצחק קלפטר) ו"היי גלית" (מילים ולחן: יואל לרנר).
גם אלבום זה לא זכה להצלחה.
כמו כן, השתתף בקדם-אירוויזיון של אותה שנה עם השיר "מילה ועוד מילה" (מילים: אהוד מנור, לחן: דודי רוזנטל, וקובי אושרת, עיבוד: קובי אושרת), עמו הגיע למקום הרביעי.
גם אלבומו הבא, "עכשיו", שיצא בסוף 1987, לא שיחזר את הצלחת אלבומיו הראשונים.
את רוב שירי האלבום (שישה במספר) כתב והלחין יצחק קלפטר, ובהם "את".
שירים מוכרים נוספים מהאלבום היו "עכשיו" שכתב דני רובס והלחין שאול בן אמיתי ו"אחת מהבוהמה" שכתב והלחין דני רובס.
באפריל אותה שנה השתתף בשנית בקדם אירוויזיון (ביחד עם להקת "ברור חיל") עם השיר "לחזור הביתה" (מילים ולחן: יגאל בשן, עיבוד: יורם צדוק).
בשנת 1988 ערך סיבוב הופעות משותף עם דני רובס.
באפריל 1989 הוציא אלבום נוסף של גרסאות כיסוי לשירים ישנים, בשם "שירים חוזרים ב'".
מתי כספי עיבד והפיק מוזיקלית את החידושים, וגם ניגן בפסנתר, גיטרה, בס, כלי הקשה ומפוחית.
לאור כישלון אלבומיו מאמצע שנות ה-80 החליט לבחור בלואי להב כמפיק אלבומו הבא, אך לוח הזמנים הצפוף של להב עיכב את הקלטת האלבום בשלוש שנים.
תקליט שדרים ראשון יצאה בתחילת 1992, והאלבום, "שמועות על גשם", יצא במאי 1992. סיני עצמו השתתף בכתיבת חלק מהשירים, ובהם שיר הנושא (בשיתוף מיכה שטרית), שהיה הלהיט היחיד של האלבום.
לואי להב, יאיר מיכאל, וירון בכר עיבדו את שירי האלבום, שלא נחל הצלחה.
באלבום נכלל גם השיר "היא לא דומה", שכתב והלחין ארקדי דוכין והפך כעבור תשע שנים ללהיט בביצועו.
לאחר צאת האלבום "שמועות על גשם" עבר סיני להתגורר בארצות הברית.
בסוף שנות ה-90 חזר לישראל, ובשנת 2002 הוציא סינגל ראשון לאחר עשר שנים, "מכור", שכתב והלחין עמיר לב.
השיר זכה להצלחה, ונכלל באלבום אוסף של סיני שיצא באותה שנה.
ביוני 2003 הוציא אלבום אולפן ראשון לאחר 11 שנים, "נאהב עד שנמות", בהפקתו של אסף אמדורסקי.
באלבום בלטו שיר הנושא וכן "מכור", ו"אור אדום כמו דם".
האלבום סימן את חזרתו של סיני לבמה לאחר היעדרות ממושכת.
בהקלטות האלבום השתתפו ג'וני שועלי, קרני פוסטל, יוסי פרץ, חברי "מוניקה סקס" בנגינה ושרון רוטר בקולות.
באביב 2004 הוציא סינגל משותף עם הזמרת שרון רוטר בשם "שלח לי גל".
השיר, שנכתב על ידי עובדיה חממה ויוסי פרץ, הוקלט במסגרת פרויקט "דגל אורות התקווה" של עמותת עלם.
בשנת 2006 הוציא את הסינגל "תני לי סיבה", גרסת כיסוי לשירה של להקת "בנזין".
בשנת 2007 החל במופע של שירי הזמר הקנדי לאונרד כהן.
כעבור שנה השתתף בפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית", שבו חידש את שירה של גלי עטרי משנת 1988 "רק אתמול" (עיבוד והפקה מוזיקלית: שמוליק נויפלד).
בשנת 2009 יצא השיר "שסק" ששר סיני וכתב ארקדי דוכין במסגרת האלבום "החברים של ארקשה", אלבום שירי ילדים מאת דוכין.
בנובמבר 2009 הוציא לרדיו את הסינגל "אהבתי האסורה", שכתב זיו רובינשטיין והלחין ארקדי דוכין.
בשנת 2011 השתתף בתוכנית המציאות של ערוץ 24 "היכל התהילה".
באותה שנה הוציא את אלבומו העשירי "הולך ובא".
מתוכו הצליחו השירים "להתאהב" ו"נובלס (הסיגריה האחרונה)".
מיד לאחר הוצאתו יצא סיני בהודעה בפייסבוק כי ימשיך להופיע אך יפסיק להקליט חומרים חדשים: "זה האלבום האחרון שלי, יותר לא אוציא אלבומים חדשים ושירים חדשים, אולי אופיע עם להיטים ישנים שהקהל אוהב.
אני למעשה פורש מלעשות מוזיקה חדשה".
כמו כן, השתתף בשירו של פיט "העיירה שלי" ושר את הפזמון, "כן כך נראית העיירה שלי...".
בשנת 2012 ביצע הרכב "יוסטון פרוג'קט" יחד עם סיני רמיקס לשירו "סיבה טובה".
הרמיקס החדש נקרא "הנה זה בא".
גרסת כיסוי נוספת לשיר בוצעה ב-2018 על ידי איתי לוי, להקת "מה קשור" ונועה קירל.
באותה שנה ביצע את השיר "אל אדון" יחד יוני גנוט לאלבומו של גנוט "אות לאות".
בשנת 2013 יצא במופע חדש עם אשתו בשם "שרים אהבה".
ביולי 2016 הוציא את השיר "ואלס אחרון" שנכתב והולחן על ידי רן שפירא.
בדצמבר 2016 ביצע שוב שיר עם יוני גנוט לאלבומו "דבר אלי באדמית" בשם "נשבעתי לך".
במרץ 2018 הוציא את הסינגל השני, "כרתים" למילים ולחן של עמיר לב, ועיבוד והפקה מוזיקלית של אודי תורג'מן.
בפברואר 2019 הוציא את הסינגל "מנגנת בי" למילים של שי רותם, לחן של לירון בן שמעון ועמרי קסטן, והפקה מוזיקלית של אורי זך.
לשיר הופק קליפ בבימויה של איה זך.
ביוני 2019 הוציא את השיר "כמו נצח".
באוגוסט 2020 הוציא סינגל בשיתוף פעולה עם מאור ויזל וענת אסתר חיטמן, "האהבה לא תמות", אותו הלחינו ויזל וחיטמן למילים של הכותב ישי ויסמן.
במרץ 2021 הוציא דואט עם הזמר אייל גולן בשם "מלחמה ושלום" מתוך אלבומו המוזיקלי של גולן "להיות מאושר".
את השיר כתבו אבי אוחיון, בניה ברבי ודודי בר דוד, והלחינו אוחיון וברבי יחד עם מתן דרור.
בקיץ 2022 נאלץ לבטל הופעה מחוסר קהל.
באותה שנה הוציא את הסינגל החדש "אני כאן", אותו כתב והלחין יהל דורון, מהצמד גיא ויהל.
בדצמבר 2022 הוציא אריק דואט עם אשתו לשעבר, הזמרת יפעת תעשה, בשם "כל פעם מחדש".
את השיר כתבה שחר הדר, והלחינו לירון בן שמעון ועמרי קסטן.
בפברואר 2023 הוציא דואט עם הזמר רותם כהן בשם "השיר הזה נכתב עכשיו עלייך" אותו כתב והלחין טל שגב.
ב-21 במאי הוציא גרסה מחודשת לשיר "בסוף מעגל", אותו הוציא לראשונה בשנת 1983, לזכרו של יהונתן גפן.
ב-31 ביולי הוציא את הסינגל "אל תדבר חלומות", שיתוף פעולה בין סיני ליוצר רן שפירא.
ב-10 בדצמבר הוציא את השיר "לא הייתי שם בשבילך" לזכרו של עוז (עוזי) מנדלוביץ', לוחם סיירת גולני שנפל במהלך לחימה במבצע צוק איתן.
אביו של עוז, עופר, כתב את המילים לשיר לכבוד יום הולדתו ה-30 של עוז.
בשנת 2023 השתתף בעונת העשור של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2024, והודח בשלב שמינית הגמר.
ב-26 בדצמבר הוציא את השיר "שמים", אותו ביצע בשלב האודישנים בתוכנית (ואותו ביצע במקור יגאל בשן), כסינגל.
ב-25 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "קיץ חדש", אותו כתבו שי המבר ודודו טסה.
מאוחר יותר באותה השנה, הוציא סיני גם את השיר "רכבת מסתובבת" שכתבה אתי רומנו לצידו של יצחק קלפטר, שגם הלחין אותו, והשיר "עד קץ הכל" שכתבה שחר הדר והלחין עמרי קסטן.
ב-1 בספטמבר 2024 התארח באלבום "בגרות חלקית" של הראפר "אנדרדוג" בשיר "אם מחר אני לא כאן".
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף סיני למפלגת "ישראל ביתנו" והשתלב בצוות ההסברה שלה.
ב-2018 הודיע שהוא עבר לתמוך בבני גנץ.
סיני היה נשוי ואב לחמישה ילדים.
את אשתו הראשונה, ליאורה, נשא לאחר שחרורו מצה"ל וממנה יש לו בן.
לאחר גירושיו מליאורה היה נשוי לשושי וממנה יש לו בן נוסף.
ב-1986 התחתן עם טלי סיני (רקדנית וזמרת ליווי, "עולה עולה"), שנישאה לאחר גירושיהם למשולם ריקליס, ולהם שתי בנות.
ב-23 בדצמבר 2003 התחתן (באמצעות רב רפורמי) על הבמה במהלך הופעה בצוותא עם יפעת תעשה, שהייתה בת זוגו במשך כעשר שנים וממנה יש לו בן.
ההופעה שודרה בשידור חי בגלי צה"ל והנישואין הפומביים הפתיעו את הצופים והמאזינים.
השניים התחתנו אזרחית אך התגרשו לאחר כשלוש שנים.
ביולי 2011 התחתן בשנית עם תעשה, הפעם בטקס אורתודוקסי בשידור חי בטלוויזיה במסגרת תוכנית המציאות "היכל התהילה" שבה השתתף.
בשנת 2015 שוב התגרשו השניים.
סיני היה המפרסם של מותג הסיגריות "ברודוויי 80" של היצרן דובק בשנות ה-80, עם התמונה המפורסמת שבה יושב סיני ליד מדורה ומדליק סיגריה, תחת הסלוגן "מתאים לי.
במשך השנים סבל מקשיים כספיים, וצבר חובות, שהביאו להוצאת צווי עיקול ובקשות לפשיטת רגל נגדו.
באוגוסט 2019 אגודת אמני ישראל (אמ"י) הודיעה כי הציעה סיוע לסיני, לאחר שפרסם בעמוד הפייסבוק שלו כי הוא על סף פשיטת רגל.
שלום לך תקווה עצובה (1985)
אריק טוד פיאטקאוסקי הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA.
אחרי קריירת מכללות מוצלחת במדי אוניברסיטת נברסקה, נבחר פיאטקאוסקי בבחירה ה-15 בדראפט ה-NBA 1994 על ידי אינדיאנה פייסרס.
בערב הדראפט שלחו אותו הפייסרס ללוס אנג'לס קליפרס, יחד עם פו ריצ'רדסון ומאליק סילי, בתמורה למארק ג'קסון וגרג מיינור.
פיאטקאוסקי קלע 7.0 נקודות בממוצע למשחק ב-37.4% מעבר לקשת בעונתו הראשונה בליגה.
פיאטקאוסקי שיחק בקליפרס במשך 9 עונות, בעיקר כשחקן ספסל, עד עונת בה חתם ביוסטון רוקטס.
בסיום אותה עונה הועבר לשיקגו בולס כחלק מטרייד ששלח את דיקמבה מוטומבו ליוסטון.
לקראת עונת , אחרי שנתיים בשיקגו, חתם פיאטקאוסקי בפיניקס סאנס על חוזה לשנתיים, בסיומן הודיע על פרישה, בגיל 37.
ממוצעיו לאורך הקריירה עומדים על 7.5 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-1.0 אסיסטים למשחק, ב-789 משחקי עונה סדירה.
בעת פרישתו דורג ראשון בתולדות הקליפרס במספר שלשות (738) ואחוזי קליעה לשלוש (40.2%), ושני במספר המשחקים עם הקבוצה (616), אחרי רנדי סמית'.
יחד עם אביו וולט אשר שיחק בליגת ה-ABA, וסבו ג'ו ששיחק ב-NBA בשנות החמישים, משפחת פיאטקאוסקי הפכה לראשונה אשר שלחה נציגים לליגת כדורסל מקצועית במשך שלושה דורות רצופים.
אריק נבלנד (בנורווגית: Erik Nevland; נולד ב-10 בנובמבר 1977 בסטוונגר) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת החלוץ.
נבלנד החל את הקריירה שלו בוויקינג ב-1995, אך כבר לאחר שנתיים, ב-1997, הועבר למועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד, לפני ששיחק בהרכב הפותח של מועדונו המקומי.
המניע העיקרי שגרם למנצ'סטר יונייטד להחתימו היה הצלחתו של החלוץ לכבוש בשלושה משחקי מבחן שלו בקבוצה שלושער.
את שערו הבודד עבור מנצ'סטר יונייטד כבש במשחק גביע הליגה נגד ברי באוקטובר 1998. הוא לא הצליח לבסס את מעמדו במועדון האנגלי, ועקב כך הושאל למועדון האם שלו ויקינג בשנת 1999. אחרי השאלה מוצלחת בוויקינג הושאל שוב לגטבורג השוודית בשנת 2000, בה השתתף ב-4 משחקים בלבד.
נבלנד שיחק משחק בודד אחד בפרמייר ליג עבור מנצ'סטר יונייטד, ב-10 במאי 1998, מול בארנסלי.
בינואר 2000, אחרי ההשאלה הלא מוצלחת בגטבורג, נבלנד חזר רשמית לוויקינג, וזכה עם הקבוצה בגביע הנורווגי ב-2001. ב-2002 הבקיע נבלנד שני שערים בניצחון של ויקינג על צ'לסי בגביע אופ"א.
בנובמבר 2004 הוא הצטרף למועדון ההולנדי חרונינגן, והיה לאחד השחקנים הידועים בו.
במחצית העונה הראשונה שלו במועדונו החדש הבקיע נבלנד 16 שערים ב-20 משחקים.
הוא ידוע גם בשל כך שהבקיע את השער הראשון של הקבוצה באצטדיונה החדש, אצטדיון אורובורג.
בדצמבר 2007 הוא זכה בתואר "החרונינגנר של השנה" על ידי צופי טלוויזיה במחוז חרונינגן, על אף שלא נולד בעיר או בהולנד.
ב-28 בינואר 2008 חתם נבלנד בפולהאם תמורת 3 מיליון אירו.
ב-3 בפברואר 2008 השתתף נבלנד במשחקו השני בפרמייר ליג, מול אסטון וילה בקרייבן קוטג'.
בשנת 2010 חזר לקבוצת נעוריו, ויקינג, ובשנת 2012 פרש ממשחק פעיל.
אריק סנואו הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הרכז.
כעת הוא איש עסקים ופרשן בערוץ NBA TV.
סנואו התחיל את קריירת הכדורסל שלו בתיכון בקנטון, שבאוהיו.
זכה בתואר ה-MVP בכל שלוש שנותיו בתיכון.
בסיום התיכון עבר סנואו לאוניברסיטת המדינה של מישיגן.
בסיום המכללה נבחר סנואו במקום ה-43 בדראפט 1995 בידי מילווקי באקס.
סנואו הועבר מיד לסיאטל סופרסוניקס.
בעונת הבכורה שלו בסיאטל קלע סנואו 2.7 נקודות בממוצע למשחק ב-43 משחקים.
קבוצתו הגיעה לגמר הפלייאוף והפסידה שם לשיקגו בולס.
ממוצע הנקודות של סנואו בפלייאוף היה 0.2 בלבד.
בעונתו השנייה לא חל שינוי במעמדו הקבוצתי, והוא שיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-3.0 במשחק.
אחרי 17 משחקים בעונתו השלישית בסוניקס הועבר סנואו לפילדלפיה 76' תמורה לבחירת דראפט בסיבוב השני.
בפילדלפיה השיג ממוצע שיא של דקות עד אז (18.0 למשחק) וממוצע של 3.9 נקודות למשחק.
בעונתו השנייה בפילדלפיה הפך סנואו לפותח קבוע בחמישייה, כשהוא משפר את ממוצעי הנקודות והדקות שלו בצורה משמעותית (8.6 נקודות ב-35.8 דקות, כמעט כפול מממוצע הדקות שקיבל בעונה שעברה).
בעונתו השלישית בפילדלפיה המשיך סנואו לפתוח בחמישייה.
למרות שממוצע הנקודות שלו ירד ל-7.9 השיג סנואו שיא קריירה בממוצע אסיסטים, 7.6 במשחק.
למרות שהחמיץ 32 משחקים מעונתו הרביעית בפילדלפיה, בפלייאוף היה סנואו שחקן מפתח בקבוצתו.
הוא עזר לה להעפיל לגמר ה-NBA, שם הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס.
במשך העונה ההבאה אמר קובי בראיינט, שחקן הלייקרס, שאף אחד בליגה לא שמר עליו טוב יותר מאשר סנואו.
בעונתו ההבאה סנואו השיג לראשונה בקריירה ממוצע נקודות הגבוה מ-10, כשקלע 12.1 נקודות בממוצע.
בעונת הציג סנואו את עונתו הטובה ביותר בקריירה, כשהשיג שיאי קריירה בנקודות בממוצע (12.9), בריבאונדים בממוצע (3.7), בדקות בממוצע (37.9), באחוזים מהשדה (45.2%) ובאחוזים מקו העונשין (85.8%).
אחוזי העונשין הטובים של סנואו היו מפתיעים, מפני שבעונותיו הראשונות ב-NBA ובמכללה היה סנואו קלעי עונשין חלש למדי, והאחוזים שלו עמדו על 52.1%.
בכל תקופתו בפילדלפיה הוכר סנואו בעיקר בגלל היכולות ההגנתיות הגבוהות שלו, שם הוא השלים את הקו האחורי ביחד עם אלן אייברסון, שהצד ההתקפי הוא הצד החזק שלו.
ב-20 ביולי 2004 הועבר סנואו בטרייד לקליבלנד קאבלירס בתמורה לקווין אולי ולקדריק בראון.
במשך כל העונה הראשונה שלו בקאבס פיספס סנואו רק משחק אחד, נגד בוסטון סלטיקס עקב השעיה לאחר שהתעמת עם מאמנו.
בעונה זו ירדו ממוצעיו של סנואו בצורה משמעותית, כשהוא קלע 4.0 נקודות והוסיף 3.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
שיא הנקודות שלו למשחק אחד בעונה זו היה 16, והוא השיג אותו ב-22 בינואר 2005 במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס.
שיא האסיסטים שלו לעונה זו (שהוא גם השיא שלו בכל תקופתו בקליבלנד) הוא 13, ואותו הוא השיג ב-19 באפריל 2005.
בעונתו השנייה בקאבס לא פיספס סנואו אפילו משחק אחד.
הוא קלע ממוצעי שיא בקאבלירס של 4.8 נקודות עם 4.2 אסיסטים.
בפלייאוף של אותה עונה העלה סנואו את ממוצע הנקודות שלו ל-6.6, והשיא שלו בנקודות למשחק אחד היה 18, במשחק החמישי בסדרה נגד וושינגטון ויזארדס.
בעונתו השלישית בקאבס שוב לא פיספס סנואו אף משחק.
ממוצעיו עמדו על 4.3 נקודות עם 4.0 אסיסטים למשחק.
בפלייאוף של עונה זו הקאבס הגיעו לגמר ושם הפסידו לסן אנטוניו ספרס.
סנואו שיחק ב-19 משחקים מתוך ה-20 של קבוצתו וממוצעיו עמדו על 1.7 נקודות עם 1.5 אסיסטים.
הוא השיג את ממוצע הנקודות הנמוך ביותר בקריירה שלו, 1.0 למשחק והוסיף 1.9 אסיסטים בממוצע.
בעונה זו היה סנואו הקפטן של קליבלנד ביחד עם לברון ג'יימס.
ב-11 במרץ 2008 נפצע סנואו בברכו השמאלית, וניבאו שהוא יחזור לפעולה אחרי החלמה של ארבעה עד שישה שבועות.
בפועל סנואו לא שיחק יותר בקאבס בעונה זו.
למרות שסנואו לא יכול היה לשחק, הוא שימש כעוזר מאמן בקאבלירס.
זה היה סידור לא רשמי כיוון שסנואו היה עדיין רשום כשחקן בקאבס.
אחר כך נודע שסנואו לא יוכל לשחק גם בעונת בגלל בעיות כרוניות שנובעות מהפציעה הקודמת.
לאחר מכן הודיע סנואו על פרישתו ממשחק פעיל.
סנואו שוחרר רשמית מהקאבס רק בשנת 2009.
בכל הקריירה שלו הגיע סנואו לגמר ה-NBA שלוש פעמים, ובשלוש קבוצות שונות.
ב-1996 עם סיאטל סופרסוניקס, ב-2001 עם פילדלפיה 76' וב-2007 עם קליבלנד קאבלירס.
הוא הפסיד בשלוש הפעמים האלו (לשיקגו בולס, ללוס אנג'לס לייקרס ולסן אנטוניו ספרס בהתאמה).
סנואו הוא האח הצעיר של פרסי סנואו, שחקן פוטבול ששיחק גם הוא באוניברסיטת המדינה של מישיגן (בקבוצת הפוטבול שלה).
אחיו שיחק בקבוצות הפוטבול קנזס סיטי צ'יפס ובשיקגו ברס מליגת ה-NFL.
וולטר קנדי על השירות הטוב והמסור ביותר לקהילה ב-NBA בשנת 2005, ובפרס השחקן בעל ההתנהגות הספורטיבית ביותר ב-NBA בשנת 2000.
כרגע סנואו עובד כפרשן בערוץ NBA TV.
אריק ח'אלד סעדה (בשוודית: Eric Khaled Saade; בערבית: إريك سعادة; נולד ב-29 באוקטובר 1990) הוא זמר שוודי ומנחה טלוויזיה לילדים.
סעדה היה חבר בלהקת הבנים !What's Up.
הוא עזב אותה בפברואר 2009 לטובת קריירת סולו.
סעדה ייצג את שוודיה באירוויזיון 2011 שנערך בגרמניה, וסיים במקום השלישי, זאת לאחר שניצח בתחרות המלודיפסטיבלן עם השיר "Popular".
בתחרות זו גם זכה במקום השני בשנת 2021 ולכן לא השתתף באירוויזיון 2021 עם השיר "Every Minute".
סעדה גדל בהלסינגבורג לאב פלסטיני שנולד בלבנון ולאם שוודית.
הוריו התגרשו כשהיה בן ארבע.
הוא הבן השני מתוך 8 אחים, חלקם אחים חורגים.
סעדה החל לכתוב כשהיה בן 13, אולם כדורגל היה אחד מתחומי העניין שלו עד לחוזה המוזיקה הראשון שלו בגיל 15, חוזה שהפיק אלבום אחד ושלושה סינגלים.
כמו כן, לאחר זכייתו בתחרות המוזיקה השוודית Joker הוא התבלט יותר בתעשיית המוזיקה בשוודיה.
בשנת 2007, בהתבסס על הצלחתו ההתחלתית, השתתף סעדה בתחרות על מנת לזכות במקום כחבר בלהקת בנים שוודית חדשה שהוקמה.
מתוך מאות בקשות שנשלחו, נבחרו 15 מועמדים להופיע בתיאטרון גלוב, ביניהם סעדה.
סעדה הפך בהצלחה לאחד מתוך ארבעת המועמדים שנבחרו סופית להיות חלק מהלהקה החדשה שנקראה !What's Up.
שאר חברי הלהקה שנבחרו היו רובין חוינברה, לודיג "לוד" קייסר וג'ון יינגבסון.
כולם השתתפו בתחרויות מוזיקה טרם בחירתם, בדיוק כמו סעדה.
חוינברה זכה בתחרות Sommarchansen שנערכה בעיר מאלמה בשנת 2006, קייסר התחרה בתחרות הקדם אירוויזיון "לילה מלודיפסטיבלן" שנועדה לבחור את הנציגות השוודית לאירוויזיון הילדים ויינגבסון השתתף בתוכנית הטלוויזיה Super Trouper.
הלהקה הופיעה ברחבי שוודיה החל מאביב 2008. באותה השנה חברי הלהקה ביצעו את הגרסה השוודית של שיר הנושא לסרט קאמפ רוק מבית היוצר של דיסני.
סעדה ושאר חברי הלהקה הקליטו את הפסקול עבור הסרט, ושמו הוא "Här är jag".
כמו כן, סעדה דיבב את השמות של שיין בגרסה השוודית לסרט "רוק קאמפ", כמו גם חברים אחרים בלהקה.
בנוסף, הם הופיעו בקדימון לסרט שהוכן על ידי ערוץ דיסני.
בשנת 2008 הלהקה הוציאה את האלבום In Pose.
האלבום שהה שבוע אחד במצעדי המוזיקה בשוודיה במקום ה-40. שני סינגלים יצאו באלבום: "!Go Girl" שיצא במאי 2007 והגיע למקום ה-5 במצעדי המוזיקה בשוודיה, וכן הסינגל "If I Told You Once" שיצא במרץ 2008 והגיע למקום ה-16 במצעדים.
בתחילת 2009 הודיעה הלהקה על עזיבתו של סעדה את הלהקה לטובת קריירת סולו.
את מקומו תפס יוהנס מגנוסון.
באוגוסט 2009 חתם סעדה על חוזה עם רוקסי הקלטות.
בדצמבר 2009 הוא הוציא את הסינגל "Sleepless" שיצא ברחבי העולם והגיע למקום ה-44 במוזיקה בשוודיה.
הסינגל השלישי שלו "Break of Dawn" הגיע למקום ה-45 במצעדי המוזיקה לאחר הצלחת הסינגל השני שלו "Manboy".
אלבום האולפן הראשון שלו, "Masquerade", יצא ב-19 במאי 2010, והגיע למקום השני במצעדי האלבומים בשוודיה.
כל שלושת הסינגלים שלו הופיעו באלבום, כמו גם הסינגל הרביעי "Masquerade".
האלבום השני שלו היה צפוי לצאת בין יולי לספטמבר 2011 ביחד עם הסינגל "Still Loving It" והסינגל "Popular" שכבר יצא.
סיבוב ההופעות שלו בקיץ כלל מספר שירים מהאלבום הקרב.
במהלך קיץ 2009 הנחה סעדה בערוץ דיסני תחרות מוזיקה סקנדינבית בשם "My Camp Rock".
התחרות מבוססת על הסרט "קאמפ רוק".
כמו כן הוא ראיין מספר אנשים, בהם זאק אפרון וונסה הדג'נס.
סעדה גם הופיע בתור מנחה בתוכנית "Julias Stjärnskott", תוכנית בה מתחרים צעירים.
סעדה השתתף בתחרות הקדם אירוויזיון של שוודיה – תחרות המלודיפסטיבלן, פעמיים ברציפות (2010–2011) וכן פעם נוספת בשנת 2015. בפעם הראשונה הוא התמודד עם השיר "Manboy", אולם הוא לא הגיע למקום הראשון.
בפעם השנייה הוא התמודד עם השיר "Popular" איתו הוא זכה, ובפעם השלישית התמודד עם השיר Steeng אך לא ניצח בתחרות.
סעדה השתתף במלודיפסטיבלן 2010 בחצי הגמר השני שנערך ב-13 בפברואר 2010 בארנה גורסון שבסקנדינבן עם השיר "Manboy" שנכתב והולחן על ידי פרדריק שמפה ופטר בוסטרום.
השיר הגיע למקום השלישי עם 159 נקודות בערב הגמר שנערך ב-13 במרץ.
ב-29 במאי 2010 הקריא סעדה את ההצבעות שהתקבלו בשוודיה בגמר אירוויזיון 2010. כמו כן, הוא היה חלק מחבר השופטים השוודי.
ב-19 בפברואר 2011 התמודד סעדה בחצי הגמר השלישי שנערך במרכז קלואטה שבעיר לינקופינג.
הוא הופיע עם השיר "Popular" שנכתב על ידי פרדריק שמפה.
ב-12 במרץ הוא הופיע בגמר עם השיר איתו הוא הגיע למקום הראשון עם 193 נקודות, כאשר הוא ניצח גם בהצבעות הטלווטינג וגם בהצבעות השופטים של 11 מדינות.
לאחר שניצח במלודיפסטיבלן, אריק סעדה נשלח לייצג את שוודיה באירוויזיון 2011 שנערך באספרי ארנה בעיר דיסלדורף שבגרמניה.
סעדה התמודד וניצח בחצי הגמר השני שנערך ב-12 במאי, ולכן עלה לגמר שנערך ב-14 במאי.
בתחרות הגמר הוא הגיע למקום השלישי.
בשנת 2024 השתתף סעדה במופע הפתיחה של אירוע חצי הגמר הראשון באירוויזיון.
בהופעתו הייתה כרוכה על ידו כאפייה בצבעי שחור-לבן, כאות מחאה נגד השתתפותה של מדינת ישראל בתחרות.
איגוד השידור האירופי גינה את המעשה.
בשנת 2010 זכה סעדה בפרס על שם מרסל בזנסון בקטגוריית "המבצע הטוב ביותר" על השתתפותו במלודיפסטיבלן עם השיר "Manboy".
ב-2011 הוא זכה באותו פרס, אולם בקטגוריית "פרס העיתונות" על שירו המנצח "Popular".
Sleepless – יצא בדצמבר 2009
אריק ספולסטרה הוא מאמן כדורסל בקבוצת מיאמי היט מליגת ה-NBA ונבחרת ארצות הברית.
הוא המאמן הפיליפיני-אמריקאי הראשון ב-NBA.
משנת 2001 ועד 2008, שימש כעוזר מאמן וסקאוטר של הקבוצה.
הוא הוביל את המיאמי היט ל-90 ניצחונות ושתי הופעות פלייאוף בשנתיים הראשונות שלו כמאמן.
בשנים 2012–2013 הוביל את ההיט לזכייה בשתי אליפויות רצופות באליפות ה-NBA.
ספולסטרה הוא בנו של האירי-הולנדי-אמריקאי ג'ון ספולסטרה, שהיה המנהל של פורטלנד טרייל בלייזרס, דנוור נאגטס, באפלו ברייבס, ניו ג'רזי נטס.
אמו, אליסה סלינו, היא מסן פאבלו, לגונה בפיליפינים.
סבו ווטסון ספולסטרה היה עיתונאי ספורט במשך שנים רבות בדטרויט ניוז.
ספולסטרה גדל בפורטלנד, אורגון שם למד באוניברסיטת פורטלנד אותה סיים עם תואר ראשון בתקשורת בשנת 1992.
בספטמבר 2015 הודיע כי הוא בזוגיות עם ניקי סאפ, בעברה מעודדת ורקדנית בלהקת המעודדות של מיאמי היט, ביולי 2016 הם נישאו ובמרץ 2018 נולד להם ילד.
ספולסטרה הצטרף לצוות של ההיט בשנת 1995 בתור אחראי על הווידאו, וכעבור שש שנים מונה לעוזר מאמן.
ספולסטרה היה עוזר מאמן ההיט כאשר היא לקחה אליפות ב-2006, כשבין היתר, מיאמי חזרה מפיגור 0–2 בסדרה לניצחון 2–4 על דאלאס מאבריקס.
באפריל 2008, מונה למאמן הראשי של ההיט, במקומו של פט ריילי.
בעונת 2010/2011 ספולסטרה הגיע עם ההיט לגמר ה-NBA שם הפסיד בתוצאה 2–4 לדאלאס מאבריקס.
ביוני 2012 זכה עם ההיט באליפות ה-NBA, לאחר ניצחון 1–4 בגמר על אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ביוני 2013 זכה עם ההיט באליפות ה-NBA, לאחר ניצחון 3–4 בגמר על סן אנטוניו ספרס.
ביוני 2014 העפיל עם הקבוצה בפעם הרביעית ברציפות לגמר ה-NBA, שם הפסיד בתוצאה 1–4 לסן אנטוניו ספרס.
ב-16 בדצמבר 2017, ספולסטרה ניצח את המשחק ה-455 שלו כמאמן ההיט, והעפיל למקום הראשון (בו היה פט ריילי) ברשימת המאמנים עם הכי הרבה ניצחונות בקבוצה.
ב-27 בספטמבר 2020 ספולסטרה העפיל בפעם החמישית בחייו לגמר ה-NBA לאחר ניצחון 4-2 בסדרה על בוסטון סלטיקס.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.
הוא שחקן, מפיק ובמאי אמריקאי מועמד פרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "מסכה".
מוכר בנוסף בזכות הופעותיו בסרטים "ספרות זולה" "אפקט הפרפר" ובסדרות "קפריקה" ו"שיקגו הופ".
סטולץ נולד בעיר וויטייר שבקליפורניה למורה ולכנרית אוולין ווטר ולמורה ג'ק סטולץ.
גדל בסמואה האמריקנית ובסנטה ברברה ולמד ב"אוניברסיטת דרום קליפורניה", משם נשר לאחר שנה אחת.
סטולץ לוהק לתפקיד מרטי מק'פליי בסרט "בחזרה לעתיד" אך לאחר חמישה שבועות של צילומים הוא פוטר ומייקל ג'יי פוקס החליף אותו.
רוברט זמקיס, במאי הסרט, אמר שסטולץ נתן הופעה מצוינת אבל חסרו לו היכולות הקומיות שזמקיס חיפש.
התפרסם לראשונה בדרמה של פיטר בוגדנוביץ' "מסכה" בתור הנער רוקי דניס שנולד עם פרצוף מעוות בשל מחלה נדירה, התפקיד בו התפרסם לראשונה גם העמיד את סטולץ לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1989 זכה סטולץ בפרס התיאטרון העולמי והועמד לפרס הטוני על תפקידו במחזה "העיר שלנו".
סטולץ המשיך לצבור ניסיון משחק בדרמות "משהו נפלא", "אמרי לי כן" ובסרט "ממפיס בל" בתור סמל דני, טכנאי הרדיו של צוות ה-B-17 מבצר מעופף "ממפיס בל".
שיחק גם בסרט ההמשך למותחן האימה הבדיוני המצליח "הזבוב".
ב-1994 שיחק כשחקן משנה בסרט הקאלט של קוונטין טרנטינו "ספרות זולה" בתפקיד סוחר ההרואין לאנס, אליו פונה וינסנט וגה (ג'ון טרבולטה) לעזרה כדי להציל את חייה של מיה וולאס (אומה תורמן).
בשנה זו שיחק בהפקת פשע נוספת, "להרוג את זואי", בתפקיד הראשי בתור פורץ הכספות זד.
השתתף בנוסף גם בדרמת ההתבגרות "נשים קטנות".
ב-1995 הופיע בדרמת המלחמה התקופתית "רוב רוי" בתור אלן מק'דונלד חברו של המנהיג הסקוטי רוברט רוי מק'גרגור (ליאם ניסן).
בסוף שנות ה-90 שיחק במותחנים "אנקונדה" בתפקיד הפרופסור לאנתרופולוגיה ד"ר סטיבן קול, " רב מכר לרצח" ובדרמה הטלוויזיונית "התשוקה של איין ראנד", בה גילם את הפסיכולוג נת'ניאל ברנדן ומאהבה של הפילוסופית איין ראנד (הלן מירן).
ב-2003 שיחק בקומדיה "חוקי המשיכה" בתור המורה לאנס לאווסון וב-2004 בדרמה המדע בדיונית "אפקט הפרפר" בתור ג'ורג', אביה המתעלל של קיילי מילר.
סטולץ התפרסם בטלוויזיה בשישה פרקים בקומדיית המצבים "משתגעים מאהבה" ובעונה החמישית של סדרת הדרמה "שיקגו הופ", בה שיחק בתפקיד ד"ר אריק ייטס.
ב-2005 הופיע סטולץ במיני סדרה הבדיונית "המשולש" בתור הכתב הווארד גרגורי תומאס.
סטולץ ביים שני פרקים בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי" והופיע בשלושה בתפקיד הרוצח השכיר ויליאם דן.
ב-2010 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "קפריקה" וביים פרק אחד מתוכה, ביים בנוסף שלושה פרקים בדרמה המוזיקלית " Glee".
ביים סדרות טלוויזיה רבות, בהן: "מזכירת המדינה", "המדריך לרוצח", "קליפורניקיישן", "צווארון לבן", "מרפאה פרטית", "נאשוויל", "ניפ/טאק", "בוסטון ליגל", "להתחיל מחדש" ו"חוק וסדר".
ביים את סרטו הקולנועי הראשון בשנת 2017 "דירוג כיתתי", בהשתתפותם של קריסטין צ'נוות', ברוס דרן ואוליביה הולט.
אריק נייט היה סופר אמריקאי-בריטי, אשר נודע בעיקר בזכות יצירתו הבדיונית "לאסי חוזרת הביתה".
אריק מובריי נייט נולד ביורקשייר, אנגליה, והיה השלישי מבין ארבעה בנים שנולדו לפרדריק הריסון ולמריון הילדה.
אביו היה יהלומן עשיר, שכאשר אריק היה בן שנתיים, נהרג במלחמת הבורים.
אמו עברה לסנט פטרסבורג, רוסיה, בעקבות מותו של בעלה כדי לעבוד כאומנת של המשפחה הקיסרית.
היא התגוררה מאוחר יותר באמריקה.
גם ספרו This Above All עובד לסרט בשנת 1942 שזכה בפרס אוסקר על הבימוי והיה מועמד לפרס אוסקר על הצילום, העריכה והפסקול.
לנייט הייתה קריירה מגוונת, הוא שירת בצבא הקנדי במלחמת העולם הראשונה, ושימש כתב ותסריטאי במלחמת העולם השנייה בדרגת מייג'ור.
ב-15 בינואר 1943 התרסק מטוס Douglas C-54 Skymaster בו טס מעל גואינה ההולנדית (כיום סורינם), אריק נייט נהרג בהתרסקות.
באותה שנה הופקה הגרסה הקולנועית הראשונה לספר - "לאסי שובי הביתה" בהשתתפות רודי מקדואל ואליזבת טיילור.
אריק משעלי (נולד ב-25 בנובמבר 1974) הוא שחקן, במאי, מחזאי, תסריטאי וזמר ישראלי.
ידוע בשל גילום דמויותיהם של גולן לוי בסדרה "החבר'ה הטובים" ושל מרסל אוחנה בסדרות "שנות ה-80" ו"שנות ה-90".
נולד וגדל בקריית אתא להורים ממוצא מרוקאי.
למד בבית הספר התיכון "רוגוזין" בעיר.
סיים את לימודי המשחק בבית הספר למשחק בית צבי ב-1997.
בשנת 1996 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "המוציא לפועל" לצידו של אריה מוסקונה.
בשנת 1997 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון" בתור דדה.
בשנת 1999 שיחק בסדרה "אגוז" גילם בלש.
בשנים 1999–2002 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הנוער "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים במשך שלוש עונות גילם את גולן לוי.
בשנת 2000 שיחק בסרט "אודות המוניטין" בתפקיד עבריין.
באותה השנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "טייק אווי" בתפקיד ברדוגו.
בשנת 2001 שיחק בסדרה "זינזאנה" בתפקיד דדה אסולין, אחיו של אלברט (אלברט אילוז).
בשנת 2003 הנחה את התוכנית "Y בלילה" יחד עם רפיק קמחי וליאון רוזנברג ששודרה בחברת הכבלים של Yes.
בשנת 2004 השתתף בעונה השנייה של הטלנובלה ששודרה בערוץ 2 "אהבה מעבר לפינה" בתפקיד פיני, מאמן הכדורגל של מיקי (רן בכור).
באותה השנה גם התארח בעונה השישית של הסדרה הקומית של ערוץ 2 "שמש" בפרק שנקרא "המרזח", גילם את הכדורגלן יוסי אלמאקיאס.
בנוסף באותה השנה גם שיחק בסדרת הטלוויזיה "שלווה" בתור משת"פ.
כמו כן באותה השנה שיחק בסדרה "אשליות" בתפקיד סאני.
באותה השנה גם שיחק במחזמר "עלי באבא וארבעים השודדים" בתפקיד טינבד.
בנוסף באותה השנה גם השתתף בהצגה הקומית "בנים גידלתי ורוממתי", לצידם של ריטה שוקרון, מעיין הרוש, צחי נוי, וזאב רווח שגם ביים את ההצגה.
בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "חשיפה" בתפקיד מני לב.
באותה השנה גילם את הרצל בסרט "סקיתופוליס".
ב-2007 גילם את שימי בסרט "מפטיר", המבוסס על נקמות ובגידות המתרחשות בעולם התחתון.
ב-2010 גילם את לולו בסרט הפשע "כבוד".
ב-2011 השתתף בסדרה "הכבוד של מרציאנו", המבוסס על הסרט "הכבוד".
גם בסדרה הזו גילם את לולו, הדמות אותה גילם בסרט.
ב-2012 השתתף בסרט "טור אחד לחלום", בתפקיד יעקב.
בשנים 2013–2020 גילם את דמותו של מרסל אוחנה במשך חמש עונות בסדרה הקומית "שנות ה-80".
בשנת 2014 גילם את דמותו של שמעון הקצב בסרט הישראלי הקצר "שניצל" בבימויו של אסף אפשטיין.
בשנת 2015 השתתף בהצגה "אום כולתום" בתיאטרון יפו בתפקיד המלחין מוחמד עבד אל-והאב.
בשנת 2022 יצר ושיחק בסרט "שער הפרחים", בבימויו של חיים בוזגלו.
בשנים 2022–2024 חזר לגלם את דמותו של מרסל אוחנה במשך שתי עונות בסדרה "שנות ה-90" בערוץ 13.
ב-2023 גילם פעם נוספת את מרסל אוחנה בסרט "ההילולה".
ב-2005 הקים את "התיאטרון המרוקאי", ומאז יוצר ומשחק בו במספר הצגות בשפה המרוקאית.
בהמשך הקים את להקת "אוריינטל יריאח" המופיעה בסגנון מרוקאי, כשהוא משמש כסולן הלהקה.
ב-2025 התארח באלבום של הראפר רון נשר "אסיפת הורים" בשיר "יותר מדי אנשים".
בשנה זו שב לגלם את דמותו של מרסל אוחנה בסרט "ההילולה 2 – החתונה".
משעלי נשוי לרוויטל ואב לשתיים.
אריק ריצ'רד פורטר היה שחקן תיאטרון קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
פורטר נולד בשפרדס בוש בלונדון לריצ'רד ג'ון פורטר ולפיבי אליזבת ספול.
הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה בשנת 1945 בקיימברידג' כשהיה בן 17.
ב-1955 הופיע בתפקיד הראשי במחזה וולפון (Volpone) מאת בן ג'ונסון בתיאטרון בריסטול אולד ויק.
ב-1960 הצטרף לרויאל שייקספיר קומפני ושיחק במחזה "The Duchess הדוכסית של מאלפי" מאת ג'ון ובסטר בתפקיד פרדיננד.
ב-1962 גילם את דמותו של יאקימו (Iachimo) במחזה "סימבלין" של שייקספיר.
תפקידים נוספים אותם גילם בתיאטרון היו יוליסס, מקבת', לאונטס ב"אגדת חורף", מלווליו ב"הלילה השנים עשר", שיילוק ב"הסוחר מוונציה", "המלך ליר" ואת דמותו של הנרי הרביעי.
עוד השתתף במחזה "היהודי ממלטה" של כריסטופר מרלו.
בטלוויזיה גילם את דמותו של סומס פורסייט בסדרת הדרמה של ה-BBC "ההגדה לבית פורסייט" משנת 1967. הסדרה מבוססת על ספריו של ג'ון גולסוורתי המגוללת את קורותיהם של שלושה דורות במשפחת פורסייט.
על תפקידו זה זכה פורטר בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר.
בסדרת הטלוויזיה "היהלום שבכתר" גילם פורטר את דמותו של הרוזן ברונובסקי.
ב-1985 גילם את דמותו של פייגין בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט", עיבוד לספר באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
בהפקה של ה-BBC של המחזה "ציד המכשפות" הופיע בתפקיד תומאס דנפורת'.
בעיבוד לסיפורי שרלוק הולמס של רשת "גרנדה" גילם את פרופסור מוריארטי אויבו המושבע של הולמס (דמות שגילם ג'רמי ברט).
ב-1980 גילם את פולוניוס בעיבוד של ה-BBC למחזה "המלט" בכיכובו של דרק ג'קובי בתפקיד הראשי.
פורטר המשיך להופיע גם בתיאטרון.
ב-1988 זכה בפרס התיאטרון לשחקן הטוב ביותר של לונדון איבנינג סטנדרד על תפקידו במחזה "חתולה על גג פח לוהט".
ב-1995 נפטר פורטר בלונדון ממחלת הסרטן.
אוליבר טוויסט (1985) Oliver Twist
אריק סטונסטריט הוא שחקן אמריקאי זוכה שני פרסי אמי לשנת 2010 ו-2012 על תפקידו כקמרון טאקר בסדרה הקומית הפופולרית "משפחה מודרנית".
סטונסטריט נולד בקנזס סיטי שבקנזס, למד לימודים אקדמאיים באוניברסיטת קנזס ולימודי משחק ב"תיאטרון האימונים השני" שבשיקגו.
עבר להתגורר בלוס אנג'לס כדי לפתח קריירת משחק והתגלה בסדרת הפשע "CSI" בתפקיד הטכנאי רוני לייטר ובקומדיה "בנות יישארו בנות".
משנת 2009 התפרסם סטונסטריט וקיבל שבחים רבים בזכות הופעותיו בסדרה הקומית המצליחה "משפחה מודרנית" בתפקיד קמרון טאקר.
סטונסטריט זכה על התפקיד בשני פרסי אמי לשחקן הקומי המשני הטוב ביותר והועמד לשני פרסי גלובוס הזהב.
בשנת 2011 הופיע בקומדיה "מורה רעה" בתור השותף לחדר של המורה אליזבת האלסיי (קמרון דיאז), באותה שנה השתתף בעונה הראשונה של "סיפור אימה אמריקאי" בתפקיד אורח.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בסרט המתח "הדירה" לצד ונטוורת' מילר וג'יימס מרסדן.
החיים הסודיים של חיות המחמד (2016) - דיבוב
החיים הסודיים של חיות המחמד 2 (2019) - דיבוב
סנטה במשרה חלקית – ההרפתקה ממשיכה (2023)
אֶריק אנתוני סמית היה מעצב במה, בובנאי, צייר, פסל וגרפיקאי ישראלי.
סמית נולד בפרטוריה שבדרום אפריקה.
עוד כנער בדרום אפריקה הקים את תיאטרון "המלאך הלבן" עם ג'ון רייט (John Wright).
למד באקדמיה לאמנויות של פרטוריה.
סמית הכיר את השחקן הישראלי יוסי גרבר בעת שהלה הופיע בדרום אפריקה.
השניים הגיעו לישראל בשנת 1964 וסמית מצא עבודה כמעצב תערוכת צה"ל בזכות יוסף הרמלין, ראש השב"כ אז והבעל של אחותו של גרבר.
בשנת 1970 עיצב את התפאורה להצגת תיאטרון של גיורא גודיק "פרפרים הם חופשיים" ופיתח קריירה מצליחה של מעצב במה.
בשנת 1973 הקים ביחד עם בן זוגו, יוסי גרבר, תיאטרון בובות בשם בובות העץ של אריק, בו יצר סמית את הבובות, ביים וכתב.
בובות התיאטרון התאפיינו בגודלן (עד 1.80 מטר) ובכך שפעלו על במה בגודל אמיתי.
הם נסעו עם התיאטרון לדרום אפריקה למשך כשנה.
כשחזרו לארץ, התיאטרון שיתף פעולה עם תיאטרון אורנה פורת בהפקות ברחבי הארץ ושילוב בובות בהצגות ילדים עם שחקנים בין ההפקות: "השלג", "הגמד המכושף", "הקוסם מארץ עוץ", "בומבה גץ", "גונבי החלום", "הקרוסלה הקסומה" ו"האיטלקייה באלג'יר" (למבוגרים), כמו כן עיצב את הפקת ההצגה "פיטר פן" של תיאטרון אורנה פורת.
הפקתו המפורסמת ביותר הייתה בסדרת הטלוויזיה "הצריף של תמרי" בשנת 1974 עם יוסי גרבר, בה יצר סמית את כל הבובות והשתתף בכתיבת התסריטים.
בשנת 1978 יצא סמית עם התיאטרון למינכן, שם צילמה הטלוויזיה הגרמנית את ההצגות כסדרה בת 6 פרקים, עבור חג המולד בארצות דוברות הגרמנית.
בשנת 1979 ייצג התיאטרון של אריק את ישראל בלונדון במסגרת פסטיבל בין לאומי במלאת 50 שנה לאונימ"ה (ארגון בינלאומי לתיאטרוני בובות) וזכה לביקורות נלהבות.
התיאטרון יצא גם לסיבובי הופעות בארצות הברית (1980) ובדרום אפריקה (1981).
ב-1983 הפסיק תיאטרון אורנה פורת לתמוך בו ותיאטרון הבובות של אריק נסגר.
ב-1987 שב התיאטרון לפעול במסגרת אודיטוריום דוהל בשכונת התקווה בתל אביב, כאשר הוא משלב פעילות אמנותית עם חינוך ילדי השכונה.
במסגרת זו הועלו ההצגות: "פטר והזאב", "קרנבל החיות" ו"הזמיר של מלך סין".
בנוסף עסק סמית בעיצוב במה עבור התיאטרון העירוני חיפה, התיאטרון הקאמרי, להקת המחול בת שבע, ולהקת בת-דור.
בשנת 1994 זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב, על תרומתו הייחודית ורבת השנים בתחום תיאטרון הבובות.
סמית נפטר ממחלת הסרטן ב-2016, בגיל 76. ונטמן בבית העלמין "מנוחה נכונה" בבאר שבע.
הותיר אח ואחות המתגוררים בחו"ל.
אחיו ואחותו תרמו את הבובות, חלקי התפאורה והחומרים הארכיוניים שהותיר סמית למרכז תיאטרון בובות חולון.
אריק אלברט פורמן הוא דמות בדיונית בקומדיית המצבים האמריקאית, מופע שנות ה-70 (1998–2006), המגולמת על ידי טופר גרייס.
אריק היה הדמות הראשית של בסדרה מהעונה הראשונה עד לשביעית, בה עזב לאפריקה בסופה.
עם זאת, למרות היעדרותו, הוזכר אריק בכל פרק של העונה השמינית, ואף השתתף בהופעת אורח קצרה בפרק האחרון, "הסוף".
אריק פורמן הוא בנם של קיטי ורד, אשר גר יחד איתם בבית בוויסקונסין בעיירת "פוינט פלייס".
אריק הוא תיכוניסט בן 16 בתחילת הסדרה, הוא נער רזה, נאה, חכם, רגיש, ציני, נחמד, מצחיק, וחנון.
אריק הוא מעריץ של מלחמת הכוכבים ולרוב משתמש בהמחשות מהסרט בסצנות בסדרה.
אוהב קומיקס ומשחק בבובות ג'י.איי.
הוא מעריץ של הלהקות KISS, פינק פלויד, לד זפלין, אירוסמית' וסטיקס.
לאריק היה מספר עבודות טיפוסית בהיותו בן נוער למשך הסדרה.
בעונה הראשונה מתחיל אריק לעבוד ב"Fatso-borger" לאחר שהוא וכל חבריו ניגשו לראיון עבודה והוא היחיד מביניהם שהתקבל, אך בסוף התפטר.
בעונה השנייה אביו רד, ניסה להתקבל בתפקיד המנהל של פרייט מארט ("Price Mart") כשקיבל טלפון שהיה אמור להיות התשובה אם התקבל, נודע כי לאריק יש עבודה באותו מקום.
לאחר שרד מונה להיות המנהל, השאיר את אריק בעבודה בתנאי וזה לא יפגע בציוניו בבית הספר ולא יקשה עליו.
אריק עבד בעבודה עד לעונה החמישית, כשהודיע להוריו שהוא ודונה מאורסים, רד פיטר אותו כדי שלא יהיה לו כסף להתחתן.
אחרי זה הוא עבד במפעל מזון לכלבים, עבודה שסידרה לו ג'ואן, חברה של בוב.
אחר כך מתחיל לעבוד לצד קלסו והייד בתור מלצר במסעדת מלון "HOLIDAY HOTEL".
בעונה השמינית עבד כל השנה בתור מורה באפריקה.
מערכת היחסים של אריק עם הוריו היא במטרה להוכיח להם שהוא בוגר ועצמאי.
אביו של אריק, רד, הוא ידוע כאיש סמכותי ולעיתים קרובות קורא לאריק כ"מטומטם" (dumbass) ו-"ילד" (boy).
לרוב רד מאיים "לשים את הרגל שלו בתחת של אריק".
למרות העובדה כי ההורות הקפדנית של רד לעיתים קרובות מונעת רגעי אב ובן אינטימיים, רד באמת דואג לבן שלו.
במקרים נדירים, רד מציג אהבה אבהית אמיתית, כמו שהוא לומד כי אריק הוא צייד טוב ובחר שלא לירות צבי כי הוא לא רוצה.
באופן מוזר, אריק במובנים רבים הוא גרסה צעירה של אביו.
אמו של אריק, קיטי, בדרך כלל תומכת באריק בניגוד לרצונו של בעלה והיא לעיתים קרובות נוזפת ברד בשביל להיות קצת יותר רך איתו.
עם זאת, היא גם אינה רואה את אריק כגבר, ולעיתים קרובות מתייחסת אליו כאל "התינוק הקטן" שלה.
אריק מעריך את תמיכתה של אימו, אבל יחס חיבתה המוגזם לעיתים קרובות מרגיש לו מביך.
אמו היא לעיתים קרובות חסרת ביטחון בכך שדונה מחליף אותה בתור האישה בחיים שלו.
בתאוריה, היא בסדר עם מערכת יחסים המינית בין דונה ואריק, אך עם זאת, היא נכנסה לדיכאון לאחר שנודע כי אריק ודונה קיימו יחסי מין ורואה את דונה כמופקרת שגנבה את התינוק שלה ממנה.
כאשר אריק מודיע להוריו על תוכניתו לצרת לשנת הוראה באפריקה, אמו הייתה מדוכאת.
כמה ימים לפני נסיעתו, קיטי הסתירה את הודעות הדואר שאריק חייב לקבל לגבי חיסונים מסוימים לפני שהוא יכול לעזוב.
מערכת היחסים של אריק עם אחותו הגדולה לורי, מבוסס על לעג ובוז הדדיים.
אריק לועג שוב ושוב ללורי על היותה זונה בזמן שהיא נוזפת בו על היותו חלש ושהיא הבת המועדפת על ידי אביהם.
בכמה הזדמנויות, אריק ולורי היו סובלים אחד את השני ואפילו הראו קשר אח-אחות.
כאשר אריק ראה את הוריו מקיימים יחסי מין, לורי ניסתה לנחם אותו, בכך שחיבקה אותו ליטפה אותו.
אריק אפילו פעם אחת הגן על לורי מרד, לאחר שגילה כי לורי חי עם גבר בדירתה החדשה, רד, שנאלץ להתמודד עם מציאות על התנהגותה של בתו, ניסה להתרחק ממנה.
ובזה אריק ניסה להגן על לורי, ואמר לרד שהיה קשה מדי איתה.
סטיבן הייד הוא חברו הטוב של אריק.
כאשר אמו של הייד עזבה את העיר בסוף העונה הראשונה, אריק ניסה לשכנע את הוריו לעשות משהו בקשר לתנאים של החבר הכי טוב שלו ובכך הייד הוזמן לחיות עם משפחתו של אריק, וגר שם בערך כל הסדרה, בחדר במרתף.
כשרד מיהר לזרוק את הייד, לאחר מעצר על החזקת סמים, אריק מנסה להציל אותו על ידי להוכיח לו את הצביעות של רד.
לרוב הייד אוהב להאשים את אריק במעשים שהוא עושה, כדי שאריק יואשם וזה יהיה מצחיק כמו לשתות את הבירה של רד וכו'.
החברות בין הייד לאריק היא החברות הכי קרובה בחבורה.
דונה ואריק מכירים כבר מגיל צעיר, אשר נהפכו שכנים כאשר משפחת פינסיוטי עברה לגור ליד משפחת פורמן.
הנשיקה הראשונה שלהם קרתה לאחר שאריק קיבל את המכונית ונסע עם דונה מחוץ לעיר, כשחזרו דונה נישקה אותו על המכונית.
בפרק יום הולדת של אריק בעונה הראשונה, חיפשה דונה מה לתת לאריק כשמתנה ואז גילו כולם שהם התנשקו, לבסוף הביאה לו נר ריחני.
רוב הריבים של אריק ודונה הם שטותיים, ולרוב הם סולחים אחד לשני בכך שאומרים שפשוט "נשכח את מה שהיה".
בפרק החתונה המחודשת של בוב ומידג' בעונה השנייה, שוכבים אריק ודונה בפעם הראשונה לאחר הקראת הנדרים, לאחר שניסו כבר כל העונה הראשונה לאבד את הבתולים.
חברתו דונה יפה, חזקה פיזית, חכמה וגדולה יותר ממנו, ולכן זוהי הסיבה לבדיחות רבות על ידי כל מי שמכיר אותם.
בעונה השלישית הזוג כבר מתחזק ומתחילים לחשוב על העתיד שלהם ועל חייהם כזוג, בסוף העונה השלישית אריק מחליט לתת לדונה טבעת התחייבות, אך דונה דוחה את ההצעה ולא מסכימה לשים את הטבעת, אריק מחליט שאם היא לא רואה את העתיד שלה איתו הם צריכים להיפרד, וכן נפרדו בסוף העונה.
בפרק הפותח את העונה הרביעית, אריק רואה את חיו אילו לא היה פוגש את דונה.
בסוף העונה הרביעית עזבה דונה עם קלסו לקליפורניה להתחיל שם חיים חדשים.
בעונה החמישית, טס אריק לקליפורניה לחפש את דונה כדי שהם יחזרו, ופוגש אותה על חוף הים והם חוזרים.
באותה עונה עולות לאריק מחשבות האם להציע לדונה נישואים, ובכך מתייעץ עם חבריו.