tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ספקטרום הבליעה כולל תדרים בדידים ולא רצף של תדרים.
דרך מקובלת למדוד את ספקטרום הבליעה היא להקרין פוטונים מספקטרום רחב של אורכי גל אל מסך, דרך החומר הנבדק, כך שעל המסך יראו "חורים" בספקטרום של הקרינה לפי האנרגיות השונות שהחומר בלע.
ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה היא שיטה אנליטית בחקר פני השטח ובמדע החומרים.
בשיטה זו בודקים את פני השטח ואת ההרכב הכימי של משטח באמצעות מדידת האנרגיה של האלקטרונים הנפלטים ממנו כאשר הוא מופגז באלקטרונים בעלי מתח חשמלי של 2-50keV.
לחלק מהאלקטרונים הנפלטים מהמשטח יש אנרגיות המתאימות ליסוד שפולט אותם, ובמקרים מסוימים מדובר אף באנרגיית הקשר של האטום.
התהליך הפיזיקלי הגורם לפליטת האלקטרונים נקרא אפקט אוז'ה.
האפקט התגלה באופן בלתי תלוי על ידי ליזה מייטנר ופייר אוז'ה בשנות ה-20. למרות שמייטנר גילתה את האפקט ב-1923 ואף דיווחה עליו בביטאון Zeitschrift für Physik שנתיים לפני שאוז'ה גילה את האפקט, הקהילה המדעית דוברת האנגלית מייחסת את גילוי האפקט לאוז'ה.
אפקט אוז'ה מתרחש כיוון שהאלקטרונים הפוגעים במשטח יכולים לגרום לאלקטרון הנמצא ברמת היסוד להשתחרר.
ה"חלל" שנוצר יכול להתמלא על ידי אלקטרון מקליפה יותר חיצונית של אותו אטום.
במקרה זה האלקטרון יורד ברמת האנרגיה שלו ופולט את הפרש האנרגיות באמצעות פוטון.
אנרגיית המעבר תלויה באורביטלים השונים של האטום.
במספר מקרים האנרגיה אינה נפלטת באמצעות פוטון אלא מועברת לאלקטרון אחר (שלא נמצא בקליפה הפנימית).
זה האחרון ייפלט אף הוא מהאטום.
האנרגיה האופיינית של האלקטרון הנפלט נתונה ע"י:
היא אנרגיית הקליפה הפנימית ו-
כיוון שאנרגיות האורביטלים הללו נקבעות לפי סוג היסוד, ניתן לקבוע את הרכב פני השטח של החומר.
פליטה של אלקטרון אוז'ה סבירה יותר ביסודות קלים מאשר בכבדים, כיוון שביסודות הכבדים האלקטרונים קשורים בצורה יותר חזקה לגרעין האטום.
לכן, השיטה רגישה יותר ליסודות קלים, ובניגוד לשימוש בקרני X, ניתן לגלות בבדיקה זו אף את היסוד ליתיום.
מבחינה מעשית, ספקטרומטר אוז'ה יכול לגלות אלקטרונים החל מליתיום (3 = Z) ועד אורניום (92 = Z), ולעיתים אף מעבר לכך (במספר ניסויים הצליחו לזהות את היסוד הטרנס אורני אמריציום (95 = Z).
כמו כן, המכשיר מסוגל להבחין בהסטה כימית (מושג מתחום התהודה המגנטית הגרעינית) – וכך ניתן יהיה להסיק על הסביבה הכימית של האטום.
על מנת לבצע את הבדיקה בהצלחה יש להקפיד שתא הדגימה והספקטרוסקופ יהיו בתוך אזור ואקום, כיוון שנוכחות של גז תגרום לספיגת ופיזור אלקטרוני אוז'ה.
השפעה נוספת היא יצירת שכבת גז דקה על משטח הדגימה, דבר שיגרום לקריאה שגויה של התוצאות.
השיטה שימושית בחקר משטחים כיוון שטווח האנרגיה של האלקטרונים הנפלטים הוא 50eV – 3keV, וברמות אלה הם לא מסוגלים לעבור יותר מכמה ננומטרים בתוך המשטח, כך שככל שהאנרגיה גדולה יותר, כך עבר יותר המשטח שממנו האלקטרונים יכולים להימלט.
השיטה מופעלת במקרים רבים במקביל למיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM) ולעקיפה אלקטרונית באנרגיה נמוכה.
ישנם מספר סוגים של מיקרוסקופי אלקטרונים שתוכננו על מנת לבצע ספקטרוסקופיית אוז'ה; מיקרוסקופ כזה מכונה מיקרוסקופ אוז'ה סורק (SAM) ויכול לספק תצלומים מרחביים של פני השטח ברזולוציה גבוהה.
אחת הבעיות המשמעותיות שנתקלים בהן כאשר מבצעים בדיקת SAM היא הקושי בטעינת חומרים שאינם מוליכים, דבר הגורם להגבלה של השיטה רק למתכות (במידה מסוימת).
ניתן לפקח על הטעינה באמצעות שינוי מיקום הדגימה ביחס לקרן האלקטרונים, או באמצעות שימוש במכשיר היורה יוני ארגון.
לעיתים עושים שימוש בטכניקת התזה (sputtering) במקביל לספקטרוסקופיית אוז'ה על מנת להסיר שכבה דקה של חומר כך שניתן יהיה לחקור את השכבה שמתחתיה.
ספקטרום רציף הוא ספקטרום ללא בליעה או פליטה.
מקור הספקטרום הרציף בפליטת אור על ידי "קרינת גוף שחור", אשר תלויה בטמפרטורת הגוף.
כוכבים מהווים קירוב לגוף שחור, ועל ידי מציאת אורך הגל בו נפלטת מרב האנרגיה שלהם ניתן לדעת מה היא טמפרטורת פני השטח שלהם.
ניתן להבחין בספקטרום רציף בחיי היום יום כאשר אור לבן (ממנורת להט) עובר שבירה.
ספקטרוסקופיית בליעה אטומית (Atomic absorption spectroscopy או בקיצור AAS או AA) היא שיטת אבחון המסתמכת על תהליך בליעה של קרינה אלקטרומגנטית על ידי אטומים, לשם זיהוי ומדידת ריכוז יסודות בחומר או לחקירת המבנה וההתנהגות של חלקיקים, אטומים, מולקולות ותרכובות.
השיטה מערבת הארה של החומר הנבדק בקרינה אלקטרומגנטית, זיהוי ומדידת סוג הקרינה שנבלעה בו על ידי בחינת ספקטרום הבליעה, וניתוח כימי פיזיקלי של התוצאות.
השיטה משמשת בשלל תחומים מעבר לתחומי הפיזיקה והכימיה הטהורים: אבחון קליני, זיהוי זרזים ורעלנים בתעשיית התרופות, בדיקות שונות בתחום איכות הסביבה, כרייה ועוד.
כאשר מאירים חומר באלומת אור (או קרינה אלקטרומגנטית אחרת) עשויים חלק מהפוטונים להיבלע באטומי החומר ולעורר אותם - להעלות את האלקטרונים באטום מרמת היסוד לרמת אנרגיה (אורביטל) גבוהה יותר.
כמעט לכל חומר ישנן רמות אנרגיה ייחודיות - אורביטלים בדידים אפשריים, שמעבר אלקטרון ביניהם נעשה רק על ידי קליטה או פליטה של ערכים מסוימים (קוונטים) של אנרגיה.
תגובת חומר לקרינה מתבטאת בספקטרום תדירויות הבליעה או הפליטה של הקרינה.
במקרה של ספקטרוסקופיית בליעה אטומית, מנתחים את ספקטרום הקרינה שעברה דרך החומר, באמצעות ספקטרומטר אופטי, ומקבלים ספקטרום בליעה.
בספקטרום הבליעה יופיעו כל אורכי הגל של הקרינה בה הואר החומר, למעט אלו שנבלעו בו - במקום אלו יופיעו 'קווים חסרים'.
זיהוי אורכי הגל החסרים יעיד על הרכב החומר הנבדק ועל מבנה רמות האנרגיה של האטום או התרכובת הכימית הנבדקת.
במידה ויעד הבדיקה הוא זיהוי הרכבו וריכוזו של יסוד בחומר, הזיהוי יעשה על ידי הערכת כמות הקרינה שנבלעה והשוואת התדירויות החסרות לערכים הידועים עבור יסודות מוכרים (אנליזה ספקטרוגרפית).
במידה ויעד הבדיקה הוא חקר המבנה וההתנהגות של חלקיק, אטום או מבנה מולקולרי, תוצאות הבדיקה ישמשו להערכת רמות האנרגיה וינותחו בהתאם ליעד המחקרי.
במקרים רבים, הליך הבדיקה יכלול הבאה של החומר הנבדק למצב גזי בו התנועה של מולקולות היא חופשית יותר.
מקור אור – כאמור, כדי לעורר אטום יש להעניק לו אנרגיה, במקרה זה סוג האנרגיה הוא קרינה אלקטרומגנטית המכונה אור.
אמנם מונוכרומטור רגיל אינו מסוגל להפיק קרן דקה וספציפית באורך הגל שלה, להקרנה על אטומים.
בתוך המתקן ישנו גז אציל בלחץ גבוה מאוד.
כאשר מועבר מתח בתוך התא הגז עובר יינון ומקבל מטען חיובי.
יוני הגז מתנגשים בעוצמה על קתודה העשויה ממתכת האנליט וגורמים ליציאה של אטומי מתכת שעוברים ערור על ידי התנגשות עם אטומים אחרים.
בחזרתם למצב היסוד, אטומי המתכת פולטים קרן אור דקה בדיוק באורך הגל של האנליט.
להבה – הלהבה מספקת את האנרגיה הדרושה כדי להביא את חומרי התמיסה למצב אטומרי (אנרגיית אטומיזציה) ולאדות אותם.
גלאי - מגלה את עוצמת האור הנפלט מהדוגמה וממיר אותו לאות חשמלי אשר מוצג על מסך.
ספקטרום השמש הוא ספקטרום רציף של אור הנפלט מהשמש.
את ספקטרום השמש ניתן לתיאור על ידי מודל גוף שחור, אך גם נראים בו קווי פליטה בדידים, שלפיהם ניתן לדעת על שכיחות היסודות הכימיים על פני השמש.
השכיחות הגדולה ביותר היא של מימן והליום.
קיומו של היסוד הליום התגלה לראשונה מספקטרום השמש.
בתחילה נחשב ליסוד המצוי רק על פני השמש, ומכאן שמו (רק מאוחר יותר הוא התגלה גם על פני כדור הארץ).
בשנת 1666, אייזק ניוטון ערך ניסוי בו הציב מנסרה משולשת אל מול סדק בתריס.
דרך הסדק עברה אלומת אור מהשמש אשר התפצלה לצבעי הקשת בעוברה במנסרה.
כך הוכיח ניוטון את ספקטרום השמש על פני מסך שהציב מאחורי המנסרה.
הוא לא הבחין בקווי הבליעה על פני הספקטרום כיוון שהאמצעים האופטיים שהיו בידיו, ככל הנראה, לא היו מדויקים דיים.
ניוטון קבע כי המנסרה מפרידה את האור למרכיביו - צבעי הספקטרום, מה שעורר פולמוס באותה תקופה, כיוון שעד גילוי זה רווחה הדעה כי גורם כלשהו במנסרה עצמה מעניק לאור את צבעיו.
ב-1802 ויליאם וולסטון הבחין בקווים הכהים בספקטרום השמש.
הוא חשב כי מדובר בגבולות טבעיים כלשהם של הצבעים ודיווח על תגליתו אך לא התעמק בעניין.
מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1814, יוזף פראונהופר הצליח לספור את הקווים הכהים כאשר השתמש בטלסקופ במקום במסך של ניוטון.
הוא הגיע לכדי 576 קווים כהים.
ולכן קווים אלה נקראו על שמו - קווי פראונהופר.
הוא אף החל להבחין כי הקווים הכהים זהים במיקומם ובמרחקם זה מזה לקווי הפליטה אשר מופיעים בספקטרום הפליטה של יסודות מסוימים.
גילוייו הובילו את החוקרים גוסטב קירכהוף ורוברט בונזן ב-1861 למציאת הסבר לקווי פראונהופר בספקטרום השמש.
השניים צלחו בזיהוי היסודות על פני השמש על ידי השוואת קווי הבליעה המתקבלים לקווי פליטה של יסודות שונים.
הם העלו את הטענה כי חלק מן האור המגיע מן השמש נבלע בכרומוספירה של השמש על ידי היסודות הנפוצים בה, ולכן על כדור הארץ מתקבל ספקטרום רציף עם קווי פראונהופר.
קירכהוף ניסח חוקים בעקבות הממצא:
מוצק, נוזל או גז דחוסים ולוהטים פולטים קרינה אלקטרומגנטית שהספקטרום שלה רציף
גז לוהט בצפיפות נמוכה, או גז בצפיפות נמוכה העובר התפרקות חשמלית, פולטים ספקטרום המורכב מקווי אור בדידים האופייניים לסוג הגז.
כאשר אור לבן, כלומר אור בעל ספקטרום רציף, עובר דרך שכבת גז שצפיפותה נמוכה, מתקבל ספקטרום רציף אך עם קווים אפלים - קווי בליעה - האופייניים לסוג הגז.
היסוד הליום על שם אל השמש היווני הליוס, התגלה על פני השמש בזכות קווי פראונהופר בשנת 1868 עת ליקוי חמה בהודו, הוא התגלה על ידי אסטרונום צרפתי בשם פייר ג'אנסן שחשב את הקו בטעות לנתרן.
החוקר נורמן לוקייר האנגלי גילה באותה שנה כי מדובר ביסוד חדש, שלעולם לא נמצא עד אז על פני כדור הארץ, ולכן החליט לקרוא ליסוד יחד עם אדוארד פרנקלנד בשם הליום.
הראשונה שקראה נכון את ספקטרום אור השמש הייתה ססיליה פיין-גפושקין.
גוף חם פולט קרינה אלקטרומגנטית בכל ארכי הגל, כל אורך גל מסמל קו צבע מסוים וספציפי בספקטרום ואנרגיה שמתאימה לאורך הגל.
תהליך הפליטה של כל אורכי הגל בספקטרום השמש מתרחש הודות לטמפרטורות העצומות השוררות עלייה, השמש היא כוכב מטיפוס G לפי הסיווג ספקטרלי.
כוכבים בקבוצה זו הם בעלי טמפרטורות של כ-6000K ויש בספקטרום שלהם קווי מימן חלשים (בהתאם להרכבם הכימי).
כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה, השמש מתנהגת כמו גוף שחור ופולטת קרינה הקרויה קרינת גוף שחור, קרינה אשר תלויה אך ורק בטמפרטורת הכוכב.
קרינת הגוף השחור מגיעה מן השמש מכיוון שבטמפרטורה גבוהה כל כך האטומים של היסודות השונים בשמש מצויים במצב המעורער (כלומר מעל מצב היסוד n=1), ולכן מתרחשת תופעת פליטה של פוטונים בכל אורכי הגל.
ואלה נפלטים בקרינה באופן רציף, מה שאמור ליצור לכאורה ספקטרום רציף המכיל את כל הצבעים הנראים.
אולם על כדור הארץ וגם מחוצה לו אין רואים ספקטרום רציף לגמרי של השמש, כאשר מתבוננים בו דרך מנסרות שונות.
אם מביטים היטב על רצף הצבעים ניתן להבחין בקיומם של פסים כהים, הם קווי פראונהופר.
קווי פראונהופר (על שם הפיזיקאי יוזף פראונהופר) המופיעים כאשר מעבירים אלומת אור מהשמש דרך מנסרה, מאפיינים בעצם את היסודות בעלי הסבירות הגבוהה ביותר להיות הנפוצים על פני חמה.
קווים אלה מופיעים עקב תהליכי בליעה בכרומוספירה של השמש.
כאשר יסודות נמצאים במצב היסוד שלהם, בו האנרגיה של אלקטרונים היא הנמוכה ביותר, הרי שיכולה להתרחש תופעת הבליעה באטום.
במהלך תופעה זו אלקטרון בולע פוטון בעל אורך גל מדויק שמתאים לאותו הפרש אנרגיה שדרוש למעבר בין המסלול הראשון (רמת היסוד, n=1) למסלול "מותר" אחר, גבוה יותר (המהווה מצב מעורר, כלומר בעל אנרגיה גבוהה).
תנאים מתאימים לכך נמצאים במעטפת השמש, הכרומוספירה עם הצפיפות הגבוהה והטמפרטורה היחסית קרה לשמש עצמה.
לכן גם ניתן להבחין באותם קווי פראונהופר המופיעים על פני הספקטרום המתקבל מהשמש.
לדוגמה: כאשר לפוטונים הנפלטים מהשמש אורך גל המתאים למעבר אלקטרון של יסוד כלשהו המצוי בכרומוספירה לרמת אנרגיה גבוהה יותר, הם ייבלעו במעברם דרכה החוצה.
סְפֶּקוּלַצְיָה () היא מונח במימון, המתייחס לכל פעולה כלכלית שבה החזר ההשקעה הראשונית (הקרן), בנוסף לריבית על הקרן, אינו מובטח.
ספקולציה בדרך כלל כרוכה בהעברת כספים לנכסים, הון או חוב, ללא ניתוח מעמיק או בפעולה כזאת שמיסודה כרוכה בסיכון גבוה לאי החזר של ההשקעה הראשונית.
הגדרה פורמלית זו של המונח "ספקולציה" מופיעה בספרם של גרהאם ודוד משנת 1934, "ניתוח ניירות ערך" (Security Analysis), והיא הפוכה למונח "השקעה" - מונח שמגדיר פעולה מימונית, אשר לאחר ניתוח מעמיק, מבטיחה החזר של הקרן יחד עם ריבית מספקת.
בהקשר המימוני קיימת הבחנה ברורה בין המונחים "השקעה" ו"ספקולציה".
כך, גם כאשר נעשה שימוש שגור במילה "השקעה" כדי לתאר כמעט כל פעולה המעבירה כספים לשימוש בכלי פיננסי כלשהו, הרי ומרבית הפעילות בשוק ההון היא אינה "השקעה" מבחינה טכנית, אלא "ספקולציה".
ספקולנטים נוטים להישען בפעילותם על מספר גורמים שיכולים להשפיע על מחיר הנכס, אך כאלו שלספקולנטים אין מספיק מידע לגביהם באופן שיאפשר החלטה שהיא בגדר "השקעה".
בין גורמים אלו ניתן למנות את טעמי הצרכן המשתנים, תנאי המערכת הכלכלית התנודתית, הערכתם המשתנה של רוכשי ניירות הערך, משתנים כלכליים המתקשרים לניתוח טכני, והגורמים הרבים והשונים אשר משפיעים על מחיר נייר הערך בטווח הקצר.
ישנן פעולות פיננסיות שהן מעצם הגדרתן ספקולטיביות, כגון המסחר בחוזים עתידיים על סחורות (כמו זהב או נפט) או מכירה בחסר, וזאת כאמור בשל אי הוודאות הכרוכה במכשירים פיננסיים אלו.
כדי לזהות פעולה מסוימת כספקולציה, הדרך הפשוטה ביותר היא להבחינה מפעולת השקעה.
לפי ספרו של בנג'מין גראהם, "המשקיע הנבון", המשקיע הטיפוסי הוא .
עם זאת, הוא אומר כי גם עבור "המשקיע הנבון" ספקולציה היא לקיחת סיכון בציפייה להשגת רווחים, אך בסיכוי גבוה מהממוצע להפסד.
ספקולציה נבדלת מהימור, אשר מבוסס על ציפייה לתוצאה אקראית.
הספקולטור הנודע ויקטור נידרהופר תיאר את היתרונות בפעילותם של הספקולנטים כך:
תפקיד נוסף של הפעילות הספקולנטית, הוא שבכך שהספקולנטים מסכנים את ההון שלהם בתקווה לעשיית רווח.
הם מספקים נזילוּת לשוק ומקלים על אחרים להפחית את הסיכון מהשקעותיהם, כגון מי שעוסקים בפעילות של גידור או ארביטראז' (ניצול פערי שערים).
ספקולנטים עלולים לגרום למחירי נכסים לסטות ממחיר המשקף את ערכם הפנימי, וזאת כאשר הם פועלים באופן לא נכון, בין בעקבות מידע מוטעה ובין כאשר הם פשוט טועים בהערכותיהם.
במצבים אלו עלולה להיווצר תגובת שרשרת שבה המחירים עולים משמעותית, מעבר לערכו האמיתי של הנכס.
תופעה זאת מכונה בועה כלכלית.
פעילות רכישה ספקולטיבית מוגברת, מלווה לרוב גם בפעילות מכירה ספקולטיבית מוגברת, אשר מביאה לצניחת מחירים, ובמקרים קיצוניים גם לקריסה של הבורסה.
בשנת 1936 כתב הכלכלן הבריטי ג'ון מיינרד קיינס: קיינס עצמו נהנה מיתרונות הספקולציה עד תום כאשר ניהל מעין גרסה קדומה לקרן גידור.
הקרן אותה ניהל השיגה תשואה מצוינת כמעט בכל שנה, 13% בממוצע, גם בזמן השפל הגדול, באמצעות השימוש באסטרטגיות השקעה מודרניות במיוחד לאותה תקופה, כגון פיזור ההשקעה גם לסחורות ושער חליפין, ומכירה בחסר.
בעולם קיימות רגולציות שונות שמטרתן לצמצם את פעילות הספקולנטים בשווקים.
כזה הוא מס טובין, שנועד לצמצם את הפעילות הספקולטיבית בשוק מטבע החוץ, ובכך לכאורה לייצבו.
במאי 2008, מנהיגי גרמניה הציעו להטיל חרם בינלאומי על מסחר ספקולטיבי בנפט, בהאשימם את קרנות הגידור בעליית מחירי הנפט של 2008. ב-21 בינואר 2010, נשיא ארצות הברית ברק אובמה חתם על חוק וולקר שמטפל בפעילות ספקולטיבית של הבנקים שאינה מטיבה עם הלקוחות שלהם.
החוק מציין כי השקעות ספקולטיביות מצד הבנקים שיחקו תפקיד מפתח במשבר הכלכלי העולמי.
המילה ספקולציה נגזרת מהמילה הלטינית specula שמשמעותה היא מגדל תצפית.
הספקולנט, העוסק בספקולציות, מתיימר לחזות את העתיד כעומד במגדל תצפית שצופה למרחקים, להשקיע ולהמר נכון כשהוא משוכנע שהוא חוזה נכונה את עתידה של ההשקעה.
ספקא דרבנן לקולא, הוא מושג הלכתי הדן במצבים בהם יש ספק מציאותי בחיוב הלכתי מדרבנן.
הכלל במקרים כאלו הוא לפסוק לקולא.
להבדיל מספק דאורייתא, שהכלל בו הוא לפסוק לחומרא.
ישנם מצבים הנקראים ספק ספיקא, שבהם אפילו בספק דאורייתא הולכים לקולא.
בתלמוד בבלי מובא במקרה שאדם שאל שני חכמים שאלה הלכתית, חכם אחד אסר והשני התיר, דעת תנא קמא היא שיש לפסוק הלכה כמו דעת הגדול בחכמה שבין שניהם.
אולם דעתו של רבי יהושע בן קרחה שיש להבחין בין איסורי דאורייתא לבין איסורי דרבנן, ובאיסור דרבנן הולכים לקולא - על אף גדלותו של החכם האוסר.
הכלל מופיע גם במסכת שבת שם הוא קובע כי שני עירובין, אחד היה קיים רק לפני בין השמשות ואחד היה קיים רק בבין השמשות.
ואם בין השמשות נחשב כיום, העירוב הראשון שלא היה קיים לא נחשב עירוב, ואילו אם בין השמשות נחשב לילה, הרי שהעירוב השני לא נחשב עירוב ואף על פי כן שרק אחד יכול להיות עירוב, קובעת הגמרא כי שני העירובים כשרים כי ספקא דרבנן לקולא.
לדעת הרמב"ם חיוב מצוות דרבנן הוא מדאורייתא ונלמד מהפסוק "לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל" (דברים יז, יא) ואם כך צריך להבין מדוע ספיקו לקולא.
הרשב"ץ כתב שחכמים אסרו רק ודאי איסור ולא ספק איסור, כלומר ספק דרבנן הוא לא דין מסופק אלא דין ודאי שכל מקום בו יש ספק לא גזרו חכמים.
השב שמעתתא מסביר שכל הדין של ספק דאורייתא לחומרא הוא רק מדרבנן ובאיסורי דרבנן לא גזרו חכמים.
השערי יושר מסביר שיש הבדל מהותי בין איסורי תורה לאיסורי דרבנן - באיסורי תורה מה שאסור הוא עצם המעשה, כלומר כאשר התורה אסרה בשר בחלב אז יש בעיה בעצם האכילה של בשר בחלב.
באיסור דרבנן לעומת זאת אין בעיה בעצם המעשה וכאשר חז"ל גזרו למשל שלא לאכול עוף בחלב אין בעיה בעצם אכילת עוף בחלב אלא בחוסר הציות לדברי חכמים.
במצב של ספק בדין דאורייתא על האדם לפרוש מהספק משום שהוא יכול להגיע לידי איסור אך באיסור דרבנן שכל הבעיה היא אי הציות לדברי חכמים אין חיוב על האדם לפרוש מהאיסור משום שאי ציות במצב של ספק לא נחשב לאי ציות.
הרמב"ן לעומת זאת סובר שתוקף מצוות דרבנן אינו מדאורייתא וממילא לא קשה מדוע ספקם לקולא.
דנו האחרונים מה יהיה הדין באדם שהסתפק באמצע תפילת שמונה עשרה באיזו ברכה הוא אוחז:
בספר חיי אדם כתב שיש לו לעבור לברכה שיודע שאותה בוודאי לא בירך ומשם ימשיך הלאה, שהרי - תפילה היא מדרבנן וספק דרבנן הוא לקולא.
לעומתו כתב הרב יעקב ישראל קנייבסקי בספרו קהילות יעקב חולק ואומר שכיוון שישנו כלל בתפילת שמונה עשרה שברכות מעכבות זו את זו ממילא אם יסתמך כאן על הכלל שספק דרבנן לקולא, שמא לא אמר כמה ברכות ודילג עליהן וממילא תהא כל תפלתו לבטלה.
הרב אלישיב מסביר את מחלוקתם בצורה זו: אם ספק דרבנן לקולא פירושו שנפסק הדין שאין צורך לקיים את אותו הדין, אמנם יצדק הקהילות יעקב.
אך אם פירוש הדין הוא שכיוון שיש ספק זה נחשב כאילו קיים את הדין ואין צורך לקיימו שנית, יצדק החיי אדם.
לדעת המגן אברהם, הכלל האומר כי בספק ברכות יש להקל ולא לברך מספק, מבוסס אף הוא על כלל זה ש"ספק מדרבנן לקולא", אך לדעת אחרים טעם הדבר שיש להקל בספק ברכות הוא מחשש ברכה לבטלה, שאיסורה חמור יותר מאחר שאיסורה הוא מדאורייתא.
הספקטרום היה אולם ספורט בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית.
הוא היה, במשך 29 עונות, אולמן הביתי של קבוצת הכדורסל פילדלפיה 76' וקבוצת ההוקי קרח פילדלפיה פליירס, והיה גם אולמן הביתי של קבוצות נוספות במגוון ענפי ספורט עד סגירתו ב-2009. שימש גם לאירועי ספורט חד פעמיים שונים, אירועי תרבות ומופעי מוזיקה.
ב-2011 הושלמה הריסתו של האולם, שארכה כ-5 חודשים.
האולם החדש נהגה ותוכנן לאחר שליגת ה-NHL הודיעה על סיום תקופת "שש המקוריות", העידן בן 25 השנה שבו היו בליגה שש קבוצות קבועות, ועל התרחבות מתוכננת של הליגה ל-12 קבוצות לקראת עונת 1967/68 כאשר אחת מקבוצות ההתרחבות נועדה לקום בפילדלפיה.
אבן הפינה לאולם החדש הונחה ב-1 ביוני 1966 במעמד מייסדי הקבוצה החדשה, שמאוחר יותר תיקרא פילדלפיה פליירס, וראש עיריית פילדלפיה ג'יימס טייט.
בניית האולם ארכה כ-16 חודשים ועלתה 7 מיליון דולר (46 מיליון דולר בערכי 2011).
ב-30 בספטמבר 1967 התקיים האירוע הראשון באולם החדש - פסטיבל ג'אז.
הפליירס פתחו את עונתם הראשונה ב-NHL באולם החדש, ואליהם הצטרפה גם קבוצת ה-NBA הוותיקה פילדלפיה 76' ששיחקה קודם לכן ב"קונבנשן הול", אולם מיושן וקטן.
יזמי האולם בחרו את שמו, "ספקטרום", כדי לשקף את מגוון האירועים הנערכים בו: SP עבור sports (ספורט), E עבור entertainment (בידור), C עבור circus (קרקס), T עבור theatricals (מופעי תיאטרון), R עבור recreation (פעילות פנאי).
בתחילת דרכו של האולם נמכרו לציבור מנויים משולבים לכל האירועים שנערכו בו, מכל הסוגים.
כבר בשנה הראשונה לפעולתו קרתה תקלה חמורה באולם, כאשר חלק מגגו הועף בסופה עזה ב-1 במרץ 1968 והוא הפך לבלתי שמיש.
השבתת האולם היוותה בעיה קשה בעיקר לפליירס.
בעוד ה-76' יכלו לשוב לביתם הישן, ה"קונבנשן הול", ולאולמות נוספים בסביבה, הרי שבעיר ובסביבותיה לא היה כל אולם חלופי שיכל לאפשר בניית זירת קרח.
הפליירס העבירו במהירות את משחקי הבית הקרובים לניו יורק ולטורונטו בטרם מצאו להם בית חלופי בעיר קוויבק, באולם הביתי של קבוצה-בת שלהם שפעלה בעיר, למשך שארית העונה הרגילה.
הגג תוקן בזמן כדי לאפשר לפליירס לשוב לאולמם הביתי למשחקי הפלייאוף.
בשנות השיא שלו, בין הקמתו לאמצע שנות ה-80, היה הספקטרום גדוש בפעילות.
מדי שנה התקיימו בו כ-250 אירועי ספורט ובידור מכל הסוגים, בנוסף לכינוסים ואירועים פרטיים.
בכך הצדיק את הסיסמה שטבעו לו בעליו, "אתר ההופעות של אמריקה" (America's Showplace).
כאולם ספורט עלה האולם לגדולה בשנות ה-70 וה-80. ב-1970 התקיים בו לראשונה משחק ה"אולסטאר" של ה-NBA, וב-1974 הוענק בו לראשונה תואר מקצועני כאשר הפליירס השלימו בו ניצחון בסדרת הגמר של ה-NHL וזכו בגביע סטנלי.
הפליירס זכו בגביע בפעם השנייה ברציפות ב-1975, ואירחו בספקטרום גם את משחקיהם הביתיים בסדרות הגמר של 1976, 1980, 1985 ו-1987. ב-1976 אירחו הפליירס בספקטרום את הקבוצה הטובה ביותר בהוקי קרח הבינלאומי, צסק"א מוסקבה, שקיימה מסע משחקים בצפון אמריקה.
הפליירס היו קבוצת ה-NHL היחידה שניצחה את צסק"א במהלך המסע.
הכינוי שדבק בפליירס בתקופת השיא שלהם בשנות ה-70 - "בריוני רחוב ברוד" (Broad Street Bullies) - נטבע על שם הרחוב בו ניצב הספקטרום.
מעט אחרי עלייתם של הפליירס לצמרת ה-NHL עלתה גם פילדלפיה 76' לצמרת ה-NBA כשבשורותיה מככבים שחקנים כג'וליוס אירווינג ("דוקטור ג'יי") ומוזס מלון.
עם זאת, הקבוצה היחידה השלימה זכייה באליפות ה-NBA בספקטרום היא דווקא לוס אנג'לס לייקרס, כשניצחה את ה-76' במשחק השישי של סדרת הגמר של 1982.
הספקטרום אירח עוד פעם אחת את משחק ה"אולסטאר" של ה-NBA, ב-1976. ב-1976 אירח הספקטרום לראשונה גם את משחק ה"אולסטאר" של ה-NHL, ועד היום הוא האולם היחיד שאירח את משחקי האולסטאר של ה-NBA וה-NHL באותה שנה.
באותה שנה עמוסה אירח הספקטרום בפעם הראשונה גם את טורניר הפיינל פור של אליפות ה-NCAA (ליגת המכללות) בכדורסל.
ב-1981 אירח הספקטרום את הפיינל פור פעם נוספת.
ב-1988 שיחקה בפעם היחידה קבוצה ישראלית ב"ספקטרום", כאשר ה-76' אירחו את מכבי תל אביב למשחק טרום-עונה.
בשנות ה-90 היה הספקטרום אולם מיושן לעומת האולמות שקמו אחריו.
הוא חסר את תנאי הצפייה והחווייה של אולמות חדשים יותר, וכמו כן חסרו בו שטחי מסחר - חוסר שפגע בהכנסותיו הפוטנציאליות.
גם אירועי הספורט הגדולים הלכו ונטשו אותו.
רק עוד פעם אחת באותה תקופה, ב-1992, אירח הספקטרום אירוע ספורט גדול - משחק ה"אול-סטאר" של ה-NHL.
התיישנותו של האולם הביאו לבסוף לבניית אולם חדש ומודרני בסמוך לספקטרום, וב-1996 נטשו הפליירס וה-76' את הספקטרום ועברו לאולם החדש המשרת את שתי הקבוצות עד היום.
בספקטרום נותרה קבוצת הוקי קרח בליגה משנית ומספר קבוצות בענפים קטנים יותר.
האולם המשיך להיות פעיל עד 2009, אז נסגר לקראת תחילת הליך הריסתו.
ב-16 בינואר 2010 התקיים האירוע האחרון בהחלט באולם - מסיבת פרידה שערכו לו בעליו.
בספקטרום נערכו במשך השנים אירועי ספורט מיוחדים בענפים פחות שגרתיים, שהגדולים בהם היו מופעי רודיאו ומופעי ארגונים שונים של היאבקות מקצוענית.
במשך שנות קיומו של האולם הופיעו בו מיטב האמנים ולהקות הרוק בהיסטוריה.
חלקם הופיעו בו עשרות פעמים, כששיאנית ההופעות הייתה להקת גרייטפול דד שהופיעה בו 53 פעמים.
שלוש מההופעות יצאו לאור כאלבומים רשמיים של הלהקה.
אירוע יוצא דופן אירע ב"ספקטרום" בעת הופעתה של להקת פינק פלויד ב-1977, במסגרת סיבוב ההופעות "In the Flesh".
באותה הופעה סבל רוג'ר ווטרס מכאבים עזים עד כדי חוסר יכולת לזוז.
הוא המשיך בהופעה למשך זמן מסוים בעזרת משככי כאבים חזקים שהוזרקו לו, אולם לבסוף פונה לבית חולים וההופעה נמשכה בלעדיו.
שירה של הלהקה "Comfortably Numb", שהופיע ב-1979 באלבום "The Wall", נכתב בהשראת אירוע זה.
האירוע האחרון הפתוח לציבור שהתקיים באולם היה הופעה של להקת פרל ג'אם ב-31 באוקטובר 2009.
ב-8 בנובמבר 2010 החל רשמית תהליך הריסתו של החלל הפנימי של האולם.
שבועיים לאחר מכן התקיים טקס לציון התחלת ההריסה, שבו השתתפו בין השאר כוכבי הספורט שהאולם היה ביתם במשך השנים - ג'וליוס אירווינג וכוכבי הפליירס משנות ה-70 בובי קלארק וברני פראן.
הריסתו של האולם התקדמה באיטיות והסתיימה רק ב-1 באפריל 2011, כיוון שבהליך ההריסה לא נעשה שימוש בחומר נפץ.
על מתחם האולם נסלל מגרש חנייה עבור מרכז קניות ומסחר שנבנה בסמוך.
במתמטיקה, ספקטרום של חוג הוא מרחב טופולוגי שהנקודות שלו הן האידיאלים הראשוניים של החוג.
המרחב הזה, במיוחד כאשר קומוטטיבי, מגשר בין המבנה האלגברי של החוג למבנים גאומטריים המתאימים לו, והוא מוביל להגדרה של סכמות, שהן מושא המחקר הבסיסי של הגאומטריה האלגברית המודרנית.
הספקטרום הוא תמיד מרחב קומפקטי המקיים את תכונת ההפרדה T0.
את אוסף האידיאלים הראשוניים של מסמנים ב-.
הקבוצות הסגורות במרחב הזה הן הקבוצות , לכל אידיאל של החוג (זוהי אכן טופולוגיה, משום שהאוסף הזה סגור לאיחוד סופי ולחיתוך כלשהו: ו-).
לדוגמה, היא מקיימת את תכונת ההפרדה T1 רק כאשר כל אידיאל ראשוני הוא אידיאל מקסימלי.
הסגור של שווה ל- (ולכן היא "נקודה גנרית" של ).
הקבוצות הראשיות הפתוחות מהוות בסיס לטופולוגיה.
אם סדרה של ראשוניים, אם ורק אם (אותה נוסחה נכונה גם לרשתות).
בפרט, הסדרה הקבועה מתכנסת ל- אם ורק אם .
בחוג הפולינומים (כאשר שדה סגור אלגברית), כל אידיאל מגדיר קבוצה אלגברית אפינית (קבוצת ה--יות אשר כל הפולינומים ב- מאפסים).
הקבוצה הזו אי-פריקה אם ורק אם האידיאל הוא ראשוני; ראו בערך יריעה אלגברית.
אל היריעות אלו אפשר להתייחס כאל קבוצות ממימד גבוה במרחב האפיני , בהכללה להתאמה של אידיאלים מקסימליים (לפי משפט האפסים של הילברט) לנקודות, שמימדן אפס.
דבר זה מאפשר הפשטה: עבור כל חוג (חילופי) נגדיר את קבוצת ה"נקודות" של האובייקט הגאומטרי התואם לו כקבוצת האידיאלים הראשוניים בחוג.
על קבוצה זו, הספקטרום, מגדירים טופולוגיה מתאימה (הכללה של טופולוגיית זריצקי), ואלומה של חוגים, כך שאנו מקבלים מבנה של מרחב מחויג מקומית.
מרחב זה נקרא הספקטרום של החוג, או הסכמה האפינית התואמת לחוג, וזהו שלב ראשון בהגדרה של סכימות.
התאמת חוג קומוטטיבי לספקטרום הראשוני שלו היא פונקטור קונטרה-וריאנטי מן הקטגוריה של חוגים קומוטטיביים לקטגוריה של מרחבים טופולוגיים.
מתברר שאין דרך טובה להרחיב פונקטור זה לאוסף החוגים האסוציאטיביים: כל פונקטור קונטרה-וריאנטי מקטגוריית החוגים לקטגוריה של קבוצות, שצמצומו לתת-הקטגוריה של חוגים קומוטטיביים איזומורפי לפונקטור הספקטרום הראשוני שהוגדר לעיל, מוכרח להחזיר את הקבוצה הריקה עבור חוגים רבים.
סכמה אפינית היא מרחב טופולוגי מחויג מקומית המצויד בטופולוגיית זריצקי עם אלומה של חוגים.
סכמה אפינית ניתנת להצגה כספקטרום של חוג קומוטטיבי עם יחידה , כלומר: כאשר אלומת המבנה שלו מוגדרת על בסיס לטופולוגיה של קבוצות פתוחות ראשיות באופן הבא
הנבט של כל אלומה כזאת בכל היא חוג מקומי שבו אידיאל מקסימלי יחיד שהוא, באופן אינטואיטיבי, אוסף איברי החוג שמתאפסים בנקודה .
למנה קוראים "שדה השארית ב-".
ספקטר הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי שיצא לאקרנים ב-2015 מסוגת פעולה שהפך לשובר קופות, והוא ה-24 בסדרת סרטי ג'יימס בונד.
דניאל קרייג שב לגלם בפעם הרביעית את דמותו של ג'יימס בונד, ואיתו מככבים בסרט כריסטוף ואלץ כארנסט סטאברו בלופלד, רייף פיינס, נעמי האריס, מוניקה בלוצ'י, לאה סדו ודייב בטיסטה.
הסרט, שמתאר את ארגון הפשע "ספקטר", הוא סרט בונד הראשון שמציג את הארגון לאחר הופעת הארגון לאחרונה בסרט "יהלומים לנצח" (1971).
שיר הנושא של הסרט, "כתובת על הקיר" ("Writing's on the Wall"), זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
בדומה לקודמו, הסרט בוים על ידי סם מנדס, וברחבי העולם ובישראל הוא הוקרן גם בגרסת IMAX.
עם תקציב של כ-300 מיליון דולר, הסרט נחשב לאחד הסרטים היקרים ביותר בהיסטוריה של הקולנוע.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, גרף 73 מיליון דולרים בסוף השבוע הראשון להקרנתו בקולנוע והפך לסרט השני המצליח ביותר בסדרת סרטי ג'יימס בונד, משלא הצליח להתעלות על הישגו של קודמו, שגרף 88.4 מיליון דולרים בסוף השבוע הראשון להקרנתו.
בסך הכל גרף הסרט 880 מיליון דולר.
שם הסרט "Spectre" (ראשי תיבות של SPecial Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extortion = הנהלה מיוחדת למודיעין נגדי, טרור, נקמה וסחיטה) מתכתב עם ארגון הטרור הבין-לאומי הבדיוני שיצר מחבר ג'יימס בונד, איאן פלמינג, בסדרת הספרים (לראשונה בכדור הרעם) ואוזכר בכמה מסרטי הסדרה בשנות ה-60.
על פי המחבר, הארגון, אשר מוגדר כא-פוליטי, החל את דרכו כקבוצה קטנה של טרוריסטים שהלכה וצברה עוצמה בינלאומית, שבשיאה מיקמה את המפקדה שלה על אי בודד.
מנהיג הארגון היה הנבל המפורסם ביותר בתולדות הסדרה, ארנסט בלופלד, שהתמודד מול בונד במהלך שישה סרטים שונים החל ב"מרוסיה באהבה" ועד "לעינייך בלבד".
על פי פרסומים שונים שהופצו בשלבי ההפקה המוקדמים, דמותו של כריסטוף ואלץ (שנקרא פרנץ אוברהאוזר) היא בעצם דמותו של בלופלד עצמו, אויבו המושבע של בונד.
במהלך משימה במקסיקו סיטי אותה מבצע ג'יימס בונד בהוראתה הלא-רשמית של M הקודמת, הוא הורג שני אנשים ומונע פיצוץ באצטדיון העיר.
בעודו עושה כן, הבניין שבו הוא נמצא מתפוצץ וקורס בעוד בונד יוצא למרדף אחר מרקו סקיארה, מתנקש ששרד את הפיצוץ.
סקיארה מצליח לעלות על מסוק אך בונד קופץ על המסוק ולאחר מאבק משליך את סקיארה והטייס מהמסוק תוך שהוא מצליח לגנוב טבעת שסקיארה ענד לאצבעו ובה סמל תמנון פרוש זרועות.
בונד ממרה את פיו של M ויוצא לרומא כדי להשתתף בהלווייתו של סקיארה.
בהלוויה הוא פוגש את אלמנתו של סקיארה, המובילה אותו לארגון ספקטר.
במפגש הארגון בונד נחשף, ונמלט במרדף מכוניות ברחובות רומא, כאשר אדון הינקס, שכיר חרב של הארגון, רודף אחריו.
איב מאניפני, שכרגע היא עוזרתו של M, מפנה את בונד לאדון וואייט, חבר לשעבר בארגון קוונטום, שמתברר כארגון-בן של ארגון ספקטר.
בונד יוצא לאוסטריה, למצוא את אדון וואייט והוא מוצא אותו בעיירה אלטאוסזה גוסס מהרעלה רדיואקטיבית.
וואייט מפנה אותו לבתו הפסיכולוגית, ד"ר מדלן סוואן, שתיקח אותו אל 'האמריקאי' (במטרה להגיע לראש ארגון ספקטר).
בונד מוצא אותה בקליניקה ועוזר לה להימלט מאדון הינקס.
השניים פוגשים את Q שמגלה כי הטבעת של סקיארה מכילה קבצים דיגיטליים הקושרים לפרנץ אוברהאוזר, מנהיג הארגון ולשלוש משימות קודמות של בונד.
סוואן מספרת להם על ספקטר וש'האמריקאי' הוא בעצם שמו של בית מלון במרוקו.
בונד וסוואן יוצאים לטנג'יר, מרוקו ומשתכנים בסוויטה במלון, שבה אביה נהג להשתכן מדי שנה.
בונד מגלה שאדון וואייט בנה חדר נסתר שמכיל קלטות וידאו, תצלומים, מפות ונ"צ שמובילות אותם ליעדם הבא.
באמצעות רכבת הם נעים לעבר הנקודה, כאשר בדרכם הם מותקפים על ידי הינקס שמחוסל בידי בונד וסוואן.
הם מגיעים למתקן מבצעים המצוי במדבר בצפון אפריקה, שם הם פוגשים את פרנץ אוברהאוזר, שמתברר כמנהיג הארגון וכבנו של אדם שאימץ את בונד בילדותו לאחר מות הוריו של בונד.
פרנץ מציג בפני בונד כי ספקטר ביימו פיגועי טרור ברחבי העולם כדי ליצור צורך בתוכנית 'תשע העיניים' מה שייתן לספקטר ובלופלד שליטה על מערכות האבטחה בעולם כולו.
זאת ועוד, C הוא חבר בארגון ספקטר שדאג לספק מידע מודיעיני איכותי מתוך מאגרי המידע של שירותי הביון הבריטיים לארגון ספקטר.
אוברהאוזר גם מתוודה כי שמו האמיתי הוא ארנסט סטאברו בלופלד וכי הוא הרג את אביו הנס אוברהאוזר, זייף את מותו שלו לפני 20 שנים והוא בעצם אחיו החורג של בונד.
הוא מתוודה כי הארגון שלו עמד מאחורי פעולותיהם של ראול סילבה, לה שיפרה, וספר לינד וארגון קוונטום - כולם היו סוכנים של ספקטר.
בונד וסוואן מצליחים להימלט, כאשר במנוסתם הם הורסים את המתקן ובלופלד כנראה נהרג.
בשובם ללונדון, בונד וסוואן פוגשים את ביל טאנר, M, Q ומאניפני; הם יוצאים לעצור את C ולעצור את הרצתה של תוכנית 'תשע העיניים'.
בדרכם הם מותקפים ובונד נחטף בידי אנשיו של בלופלד.
M והאחרים נמלטים ויוצאים להמתין ל-C במשרדו, על מנת לעצרו ולסגור את מיזם 'תשע העיניים'.
בונד נלקח להריסות מטה ה-MI6, שעומד נטוש לאחר המתקפה שאירעה מאז סקייפול, הוא מצליח להימלט מחוטפיו, אולם הוא פוגש את בלופלד שנמצא בתא זכוכית חסין כדורים ומספר לו כי המבנה עומד להתפוצץ עם סוואן המוסתרת בתוכו.
בונד מוצא אותה והשניים מצליחים להימלט על סירה על מימי נהר התמזה.
הם רודפים אחר בלופלד, שנמלט על מסוק ומפילים אותו ביריות אקדח לעבר המנוע.
שם השחקן/יתשם הדמותאודות הדמות דניאל קרייג ג'יימס בונד / 007 סוכן הוד מלכותה.
כריסטוף ואלץ הנבל הראשי של הסרט.
נולד בשם פרנץ אוברהאוזר, אביו היה האנס אוברהאוזר, מטפס הרים מיומן שחיפש וגידל את בונד אחרי מות הוריו.
אחרי שהוא הרג את אביו וזייף את מותו שלו, הוא נטל את הזהות ארנסט סטאברו בלופלד, ומאז הוא פועל כמנהיג של ארגון ספקטר והאדם שהיה אחראי לכל אלה שגרמו לבונד כאב בחייו.
לאה סדו ד"ר מדלן סוואן פסיכולוגית שעובדת במרפאה פרטית בהרי האלפים האוסטריים.
רייף פיינס גארת' מלורי / M ראש סוכנות הביון הבריטית MI6. נעמי האריס איב מאניפני סוכנת לשעבר שהפכה לעוזרת של M.
בן וישו Q המומחה הטכני של ה-MI6. מוניקה בלוצ'י לוצ'יה סקיארה אלמנת מתנקש מבוקש שנרצח על ידי בונד.
אנדרו סקוט מקס דנבי / C ראש שירות הביון המשולב וסוכן בארגון ספקטר.
דייב בטיסטה מר הינקס מתנקש וחבר בכיר בארגון ספקטר.
רורי קיניר ביל טאנר ראש מטה MI6. מר וייט מבוקש על ידי סוכנות הביון הבריטית, חבר לשעבר בארגון קוואנטום שמת בעקבות הרעלה רדיואקטיבית.
מרקו סקיארה מתנקש ידוע ומבוקש, בעלה של לוצ'יה שהיה גם חבר בארגון ספקטר המרושע.
צילומי הסרט החלו ב-8 בדצמבר 2014 והתקיימו במקסיקו, אוסטריה, מרוקו, איטליה ולונדון.
כריסטוף ואלץ לוהק לגילום דמותו של "אוברהואזר", הנבל בסרט, שיהיה כנראה גרסה מחודשת של ארנסט סטאברו בלופלד, הסרט יציג שתי נערות בונד: לוצ'יה סקיארה בגילומה של מוניקה בלוצ'י ומדלן סוואן בגילומה של לאה סדו.
דייב בטיסטה יגלם גם הוא דמות חדשה בשם מר הינקס.
וע"פ שמועות, דווח כי דמותו של בטיסטה גם מהווה ככל הנראה גרסה מחודשת של נבל בונד אחר: מלתעות, שהיה בגילומו של השחקן המנוח ריצ'רד קיל.
באירוע חשיפה לעיתונאים ב-5 בדצמבר 2014 שנערך באולפני פיינווד, נחשף רכב ה-DB10 של אסטון מרטין כרכבו הרשמי של בונד בסרט.
דגם האסטון מרטין DB10, הוא מכונית שעוצבה ופותחה במיוחד עבור הסרט ויוצרה ב-10 יחידות בלבד, כולן לשימוש הצילומים של הסרט.
לצד דגם "האסטון מרטין DB10", מכונית הקונספט ה"יגואר C-X75" הוצגה בסרט
צילומי הסרט הושלמו ב-5 ביולי 2015 לאחר 128 ימי צילום.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בלונדון ב-26 באוקטובר 2015 בבריטניה ובאירלנד.
לאחר מכן הוקרן הסרט בבתי הקולנוע ברחבי העולם ב-6 בנובמבר.
לאחר ההכרזה על תחילת הצילומים אולפני סרטי פרמאונט הכריזו כי הסרט "משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים" יעלה לאקרנים קודם לכן כדי להימנע מתחרות על ההכנסות בקופות.
במרץ 2015 תאגיד IMAX הכריז כי הסרט יוקרן באיימקס.
בדצמבר 2014 הוכרז במסיבת עיתונאים על תחילת הצילומים והוצגה מכונית האסטון מרטין דגם DB10 כרכבו הרשמי של בונד, כאשר אסטון מרטין ייצרה 10 דגמים בלבד לכבוד הצילומים, זאת כצעד לציון 50 שנה לשיתוף הפעולה בין סרטי בונד לאסטון מרטין.
צוות השחקנים הוכרז במרץ 2015 והצילומים החלו כבר באותו החודש.
הטיזר טריילר הראשון פורסם אף הוא באותו חודש והקדימון המלא פורסם ביולי 2015.
את המוזיקה לסרט כתב והלחין תומאס ניומן, שזהו הפסקול השני של סרט בונד שהוא עצמו הלחין (לאחר שגם הלחין את הפסקול לסקייפול), הפסקול של הסרט שוחרר באוקטובר 2015, כשבוע ליציאת הסרט לאקרנים.
שיר הנושא של הסרט "Writing's on the Wall" מבוצע בידי סם סמית' והשיר היה לשיר הראשון משירי ג'יימס בונד שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי.
פיתוח סרט ההמשך לספקטר החל באביב 2016. סם מנדס הצהיר כי לא ישוב לכיסא הבימוי .
באוקטובר 2016 דניאל קרייג הודיע שייתכן והוא ישוב לגלם את בונד בסרט הבא.
ביולי 2017 קרייג אישר את חזרתו כבונד לסרט הבא בסדרה, דבר שהוא חזר ואישר גם חודש לאחר מכן.
באותה עת פורסם שהפקת הסרט צפויה להתחיל ב-3 בדצמבר 2018 לקראת שחרורו לאקרנים ב-25 באוקטובר 2019 בבריטניה וב-8 בנובמבר בארצות הברית.
ביולי 2017 נודע שניל פרביס ורוברט ווייד (שכתבו בעבר את התסריט לסרט העולם אינו מספיק) נשכרו לכתיבת התסריט ובמרץ 2018 הוכרז על דני בויל כבמאי הסרט וכי ג'ון הודג' יחליף את ווייד ופרייס כתסריטאי.
במאי 2018, סרטי יוניברסל חתמו על הסכם שיתוף פעולה עם MGM ו-EON להפצת הסרט.
באוגוסט 2018 פורסם שדני בויל פרש מההפקה ולא יביים, בעקבות חילוקי דעות יצירתיים עם חברת ההפקה.
בעקבות זאת, תאריך יציאת הסרט לאקרנים נדחה מה-8 בנובמבר 2019 לסוף שנת 2020. בספטמבר 2018 נודע כי ניל פרביס ורוברט ווייד נשכרו על מנת לשכתב את התסריט לסרט.
באותו חודש הוכרז על מינויו של קארי פוקונגה לתפקיד הבמאי.
הצילומים החלו באולפני פיינווד בבריטניה ב-4 במרץ 2019. ובאפריל 2019 עברו לג'מייקה.
בנוסף פורסם כי הסרט ייצא לאקרנים ב-14 בפברואר 2020. בפברואר 2019 נודע שתאריך יציאת הסרט לאקרנים נדחה ל-8 באפריל 2020. בהמשך, בעקבות מגפת הקורונה הסרט נדחה לאוקטובר 2021.
ספקטרום סנטר הוא אולם הנמצא בשארלוט שבצפון קרולינה.
ספקטרום סנטר מארח מספר ענפי ספורט, ובו 19,077 מקומות ישיבה.
בין היתר משמש האולם את קבוצת שארלוט הורנטס.
הקמת האולם החלה ב-29 ביולי 2003, והוא נפתח ב-21 באוקטובר 2005. האולם אירח את משחק האולסטאר של ה-NBA לשנת 2019.
ספקטרוניקס בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור גלאי גז ולהבה אופטיים, בעיקר לתעשיית הנפט והגז ולמפעלים פטרוכימיים ופרמצבטיים.
ספקטרוניקס הוקמה בשנת 1973 על ידי משפחת ספקטור (דב ספקטור ובנו יחיאל ספקטור), ובתחילת דרכה עסקה בעיקר בייצור ופיתוח מערכות גילוי וכיבוי אש אוטומטיות עבור כלי רכב ממוגני ירי וכלי שיט.
במהלך שנות ה-70 עסקה החברה בפיתוח מערכות כיבוי האש האוטומטיות הראשונות לתא מנוע ותא צוות וכלי לחימה מגוונים וכן גם לאוניות, צוללות וכלי שיט אחרים (תחת הסימן המסחרי SAFETM).
המערכות סופקו באופן תדיר לצה"ל, תוך עמידה בתקנים הצבאיים, והצילו את חייהם של לוחמים בשדה הקרב.
בשנת 1978 פיתחה החברה את גלאי ה-UV/IR בעל זמן תגובה של פחות מ-3 אלפיות השנייה (מילי שניות), ואף רשמה פיתוח זה כפטנט.
עוד רשמה ספקטרוניקס כפטנט גם את מערכות הכיבוי SAFE אשר כוללות גילוי אש תוך אלפיות השנייה, פריקה מהירה ופיזור יעיל של חומר כיבוי אש.
בשנת 1982 הפכה ספקטרוניקס לחברה ציבורית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בתחילת שנות ה-90, החלה ספקטרוניקס לפתח ולייצר את גלאי ה-UV/IR האופטיים לגילוי להבה, אשר התבססו על הפטנטים אותם רשמה בעבר, וביססו את מעמדה כחברה העוסקת בתחום זיהוי הלהבה.
בשנים 1992–1993 רשמה החברה פטנט על הסימן המסחרי SharpEye, ופיתחה את גלאי האינפרה אדום המשולש (IR3) הראשון.
פיתוח זה חולל שינוי משמעותי בתקני התעשייה, כאשר הגלאי תמך בזיהוי אש ממרחקים גדולים יותר והיה חסין בפני אזעקות שווא.
מתחילת שנות ה-2000 מספקת ספקטרוניקס את מוצריה בעיקר עבור מפעלי תעשייה העוסקים בחומרים מסוכנים, צבאות (ארצות הברית, גרמניה, צרפת, ספרד, ישראל) יצרנים של כלי רכב וחברות נפט וגז.
בשנת 2015 נרכשה ספקטרוניקס על ידי חברת אמרסון האמריקאית (Emerson Electric) בסכום של 99 מיליון דולרים, ומאז היא חברה פרטית הפועלת תחת חטיבת הגז והאש של Emerson Automation Solutions.
מגלים מאפייני אש בתחומים ספקטרליים עיקריים של UV ו-IR.
עיקר תפקידם הוא הגנה מפני אש על אזורים בעלי סיכון גבוה במיוחד כגון: בתי זיקוק, אסדות קידוח ימיות, תעשיות הכימיה והפטרוכימיה, מצבעות האנגרים למטוסים וכדומה.
משמשים לגילוי של ריכוזי גז דליק העלולים להגיע לנקודת התפוצצות בתנאי מזג אוויר קשים ולהגנה בפני דליפות גז על אניות קידוח מיוחדות, מצבעות, בתי זיקוק ומפעלים פטרוכימיים.
מערכות כיבוי לכלי רכב ממוגנים, כלי שיט, רכבות, אוטובוסים וכדומה.
ספקטרום פוליטי היא מערכת לסיווג עמדות פוליטיות שונות בציר גאומטרי אחד או יותר.
ישנם מספר סוגים של ספקטרומטים פוליטיים.
אחד מהספקטרומים הפוליטיים הנודעים ביותר הוא ציר שמאל וימין בפוליטיקה.
בציר הימין—שמאל הקלאסי הקומוניזם והאנרכיזם נמצאים בדרך כלל בשמאל הקיצוני, הסוציאליזם נמצאים משמאל למרכז, הליברליזם במרכז, השמרנות מימין למרכז, והפשיזם בימין הקיצוני.
במדינה אסלאמית מודרנית למשל, ניתן לחלק את הספקטרום הפוליטי על בסיס סוגיית תפקיד הדת בממשל.
המצביעים שסבורים שאנשי הדת צריכים להיות בעלי הסמכות לאכוף את החוק האיסלאמי במדינה, נמצאים בקצה אחד של הספקטרום הפוליטי, אלה התומכים בקיומה של חברה חילונית נמצאים בקצה ההפוך של הספקטרום הפוליטי, והמתונים מתפזרים בנקודות שונות באמצע.
דוגמאות למודלים שונים של ספקטרום פוליטי
הספקטרום האטומי הוא מושג שניתן להשתמש בו לקביעת הרכב החומר.
ניתן להפיץ אנרגיה בסביבה ואקום או חומרית בצורה של גלים אלקטרומגנטיים.
קרינה אלקטרומגנטית היא גל רוחבי בו שני שדות חשמליים ומגנטיים נעים בניצב זה לזה ומתנודדים בסביבה.
ככל שאורך הגל קצר יותר, כך הגל הוא קומפקטי יותר והוא נושא יותר אנרגיה.
אורך הגל מבדיל בין אור בצבעים שונים.
כמובן שתדירות היא גם כמות שניתן להשתמש בה לביטוי דחיסת גל.
למעשה, תדר ואורך גל קשורים לתמונה.
הספקטרום האלקטרומגנטי הוא הטווח של כל אורכי הגל והתדרים האפשריים בהם גל אלקטרומגנטי יכול להתפשט.
על פי התיאור המכני הקוונטי של האלקטרון, המבטא את המושג "דואליות של חלקיקי גל", אף שתופעת האלקטרומגנטיות באור מכונה גל, בחלק מהמקרים היא מכונה גם חלקיק.
מקס פלאנק, פיזיקאי גרמני, בזמן שלמד את קרינת הגוף השחור בשנת 1900, הבין שככל שתדירות הגל עולה בהתמדה, האנרגיה הקורנת שהתקבלה ממקור הקרינה לא עלתה בהתמדה.
למעשה, הגידול באנרגיה מתרחש בשלבים או מה שמכונה קוונטים.
במילים אחרות, חבילת אנרגיה של המערכת היא כמו אטום של מסה.
בשנת 1905 פרסם אלברט איינשטיין מאמר בו ראה אור כחבילות אנרגיה הנקראות פוטונים.
באמצעות תיאור האור שלו, הוא תיאר גם תופעה הנקראת האפקט הפוטואלקטרי.
גילוי הפוטונים הצדיק את הצעד (או הגידול הקוונטי) של אנרגיה קורנת.
הקבועים המשמשים במאמר זה הם כדלקמן:
λ: אורך הגל של האור
n: מספר קוונטי של רמת אנרגיה
אורך הגל או המרחק בין שתי פסגות גל מתבטאים בדרך כלל במטרים.
כמובן, בגלל גודלה הקטן של כמות זו, בחלק מהמקרים היא מתבטאת במונחים של יחידות אחרות כמו מיקרומטר או ננומטרים.
מספר הפסגות של הגל שעובר בשנייה אחת נקרא גם תדר הגל.
יחידת SI היא תדר גל הרץ, המסומן בדרך כלל בסמל הרץ.
תדירות מתבטאת במונחים של 1s.
מהירות האור בחלל ריק נחשבת גם למספר קבוע השווה 2.99792458 × 108 ms - 1. הקשר בין מהירות האור, אורך הגל והתדר הוא כדלקמן.
האנרגיה של קרינה אלקטרומגנטית בתדר מסוים מתבטאת גם בג'אול והיא מתקבלת מהמשוואה הבאה.
מראה את הקשר בין האנרגיה הנישאת על ידי חבילה קוונטית (פוטון אחד); כך שכמות האנרגיה הזו קטנה מאוד; לכן, נעשה שימוש גם ביחידה אחרת הנקראת אלקטרונים וולט.
1V מתייחס לכמות האנרגיה הקינטית שמשיג אלקטרון כתוצאה מהאצה בהפרש פוטנציאלי של 1V.
למעשה, וולט אלקטרונים אחד שווה ל:
כאמור לעיל, ספקטרום הוא טווח של תדרים ואורכי גל.
על ידי העברת אור דרך הפריזמה, ניתן לחלק אותו לחלקים עם ספקטרום ספציפי.
אמנם שיטה זו מאוד מתחילה, אך יעילה.
כאמור באורביטל, אלקטרונים יכולים להיות ממוקמים רק באזור ספציפי הנקרא קליפה סביב האטום.
לכל קליפה יש רמת אנרגיה שמסומנת במספר n.
מכיוון שלא ניתן לאתר את האלקטרון בין רמות האנרגיה שצוינו, כך למספר n יש גם ערך חיובי ואמיתי (..., n = 1,2,3).
לאלקטרון הקרוב ביותר לגרעין האטום n = 1 ויש לו גם את האנרגיה הנמוכה ביותר.
אומרים שהאלקטרון הזה נמצא במצב קרקע.
אנרגיית האלקטרונים ברמת האנרגיה n מתוארת באמצעות המשוואה הבאה.
ביחס שלעיל, RH הוא קבוע שערכו שווה ל־2.179 × 10−18 J ו-n מייצג את רמת האנרגיה של האלקטרון.
איור 1 להלן מציג את האלקטרון, הקליפה ותהליך פיזור וקליטת אנרגיית האור.
כאשר האור זורח על אטום, האלקטרונים שלו מקבלים פוטונים, שמשנים את רמת האנרגיה שלהם ונוסעים לשכבות רחוקות יותר.
ככל שהאלקטרון מקבל יותר אנרגיה, כך משטח האלקטרון משתנה לשכבות הרחוקות יותר.
באופן דומה, אלקטרון יכול לאבד אנרגיה על ידי אובדן פוטונים ולשנות רמות לרמות נמוכות יותר.
שינויים ברמות האנרגיה של האלקטרונים עקב אובדן או לכידת פוטונים הוצעו לראשונה בצורה של המודל האטומי בורון.
האנרגיה שצבר או איבד האלקטרון בעת שינוי פני השטח שווה
ביחס לעיל, ni מייצג את רמת האנרגיה הראשונית של האלקטרון ו-nf מייצג את רמת האנרגיה הסופית של האלקטרון.
ניתן להשיג את תדר הפוטון שגורם לשינוי פני האלקטרון באמצעות היחס νphoton = Ei - Efh.
ביחס לעיל Ei היא האנרגיה הראשונית של האלקטרון ו-Ef היא האנרגיה הסופית שלו.
האיור שלהלן מציג את האלקטרון, הגרעין, הקליפה ותהליך הדחיית הקליטה והקליטה על ידי האלקטרון.
מכיוון שאלקטרון יכול להיות ברמה מסוימת של אנרגיה, הוא יכול לפלוט פוטונים בטווח מסוים.
זו הסיבה שנוצרים קווים ספקטרליים.
כאמור לעיל, כאשר אלקטרון עובר מרמת אנרגיה גבוהה לרמת אנרגיה נמוכה יותר, הוא פולט פוטון באורך גל ותדר מסוימים.
כאשר קבוצה של אלקטרונים פולטים פוטונים באותו אורך גל, נוצר סט קווים באותו אורך גל.
משמאל נורת מימן שממריצה זרם חשמלי.
בשלב הבא, האור מהעוררה מועבר דרך הפריזמה וכתוצאה מכך מחולק לאורות בתדרים שונים.
מכיוון שתדרי האור קשורים לרמות אנרגיה שונות, ניתן להשיג את קווי הספקטרום של אטום המימן באמצעות המשוואה שגילה יוהאן באלמר.
ביחס זה, n הוא מספר גדול מ-2. הסיבה לכך היא שהקשר שלעיל נכון לגבי האור הנראה ולתדרים אולטרה סגולים מסוימים.
האיור הבא מציג את קווי באלמר לאטום מימן.
לספקטרום האטומי יש יישומים מעשיים רבים.
למעשה, מכיוון שתדירות הפליטה שונה עבור כל אלמנט, תכונה זו משמשת כטביעת אצבע עבור האטומים.
כמה אטומים התגלו באמצעות ניתוח ספקטרום אטומי.
מדענים, למשל, נתקלו בחומרים חדשים בעלי ספקטרום אטומי שונה.
באמצעות ניתוח ספקטרום אטומי הם גילו שהם נתקלו בחומרים חדשים.
מאוחר יותר נקרא יסוד זה הליום.
אסטרונומים יכולים גם להשתמש במושג הספקטרום האטומי כדי לחזות את טיבם של עצמים רחוקים.
להלן דוגמאות להבנת טוב יותר את המושגים הכמותיים.
מצא את תדר הקרינה המתאים לרמת האנרגיה n = 3 בעזרת משוואת באלמר.
על ידי הצבת n = 3 ביחס שלעיל יש לנו:
מה התדירות של האור הנפלט כאשר האלקטרון יורד מ-n = 5 לרמת האנרגיה n = 2?
כדי להשיג את תדירות האור הנפלט, אנו משתמשים ביחס אפוטון = RH [(1ni) 2– (1ni) 2].
כתוצאה מהאנרגיה הנפלטת כתוצאה מקפיצה זו, רמת האנרגיה שווה ל:
כעת באמצעות היחס ν = E / h, כמות התדר של האור הנפלט שווה ל:
כידוע, ניוטון יצר לראשונה את ספקטרום האור הלבן על ידי העברת אור השמש דרך הפריזמה.
ניוטון הראה כי אור לבן הוא תערובת של צבעים שונים, וטווח אורכי הגל של צבעים אלה נע בין 0.4 מיקרומטר (סגול) ל-0.7 מיקרומטר (אדום).
ספקטרום האור הלבן הוא ספקטרום רציף.
באותו אופן, ניתן לזהות את הספקטרום של כל אור על ידי פיזור בפריזמה.
אך מה הסיבה שקווים שונים נראים בספקטרום האטומי?
הספקטרום האטומי קשור ישירות לרמות האנרגיה של האטום.
כל קו ספקטרלי תואם למעבר ספציפי בין שתי רמות אנרגיה של אטום.
מה שחשוב בספקטרוסקופיה, אם כן, הוא לקבוע את רמות האנרגיה של אטום על ידי מדידת אורכי הגל של הספקטרום הליניארי הנפלט על ידי אטומים.
רמת האנרגיה הנמוכה ביותר, מצב הקרקע וכל הרמות הגבוהות יותר נקראים מצבי עירור.
כאשר אטום עובר ממצב נרגש גבוה יותר למצב נרגש נמוך יותר.
פוטון המתאים לקו ספקטרלי נפלט.
אם אובייקט יכול לייצר אור ואנחנו מעבירים את האור המיוצר דרך פריזמה, נקבל ספקטרום הנקרא ספקטרום הפליטה.
אם צבעי הספקטרום שנוצר קשורים זה בזה, זה נקרא ספקטרום הפליטה המחבר, ואם יש מרחק ביניהם, זה נקרא ספקטרום הפליטה הדיסקרטי או הליניארי.
קחו למשל מנורת קיטור דקה מאוד.
מנורה זו היא בצורת צינור זכוכית דק בו יש גז מדולל בלחץ נמוך.
ישנן שתי אלקטרודות הנקראות הקתודה והאנודה בשני קצות הצינור.
אם מופעל מתח גבוה בין שתי האלקטרודות, אטומי הגז שבתוך המנורה יתחילו לפלוט אור.
אם אדי זה קשור לאדי כספית, פליטה זו היא כחול אינדיגו.
אם אנו מעבירים את האור הזה דרך הפריזמה ויוצרים את הספקטרום שלה, אנו רואים שספקטרום זה אינו רציף.
הוא מורכב מכמה קווים צבעוניים נפרדים בלבד עם אורכי גל ספציפיים.
בשנת 1814 גילה הפיזיקאי הגרמני פראונהופר כי אם נסתכל מקרוב על ספקטרום השמש, נראה קווים כהים בספקטרום הרציף שלה.
זה מצביע על כך שאורכי גל מסוימים אינם קיימים באור המגיע מהשמש לאדמה, ובמקום זה קווים כהים (שחורים) נראים בספקטרום השמש הרציף.
כעת אנו יודעים כי גזי היסודות באטמוספירה של השמש סופגים חלק מאורכי הגל הנפלטים על ידי השמש, והיעדרם בספקטרום הרציף של השמש נראה כקווים כהים.
באמצע המאה התשע עשרה התברר שאם אור לבן יעבור דרך אדי היסוד ואז ייווצר ספקטרום, הוא יופיע בספקטרום הקווים הכהים שנוצר.
קווים אלה נספגים באטומי קיטור.
ספקטרום אטומי מנקודת המבט של הפיזיקה הקלאסית
קל להבין את המנגנון שבאמצעותו אטומים קולטים ופולטים אור מנקודת מבטה של הפיזיקה הקלאסית.
מכיוון שעל פי התיאוריות הקלאסיות, אטום פולט אור אם האלקטרונים שלו מונעים בצורה כמו התנגשות באטומים אחרים או בשדה חשמלי, וכתוצאה מכך אלקטרונים רוטטים לייצר אנרגיה ויוצרים גלים אלקטרומגנטיים, כלומר פולטים אור.
אך מדוע האטומים של כל היסודות אינם פולטים גלים אלקטרומגנטיים בעלי אורך גל זהה, ומדוע לכל יסוד יש אורך גל משלו, אינה מוצדקת מנקודת מבטה של הפיזיקה הקלאסית.
לגבי ספיגת האור, מנקודת מבט הפיזיקה הקלאסית, ניתן לומר שכאשר האור זורח על אטום, תנודת השדה החשמלי הנגרמת על ידי האור המתקפל גורמת לאלקטרונים של האטום לרטוט ולקלוט את האירוע.
אוֹר; אך שוב, בראייה זו, אין הסבר משכנע מדוע כל יסוד קולט רק את אורכי הגל הספציפיים המאפיינים את אותו אלמנט ואינו קולט את שאר אורכי הגל?
הספקטרום האטומי של מימן היה הראשון שנותח במלואו.
עד 1885 מדד אנדרס יונאס אונגסטרם במדויק את אורכי הגל של ארבעה קווים בספקטרום אטום המימן.
יוהאן יאקוב בלמר, פיזיקאי שווייצרי, בחן את המדידות הללו והראה שאפשר להשיג את אורכי הגל של הספקטרום הזה בדיוק רב.
הצלחתו של בלמר למצוא קשר לקווי ספקטרום אטום המימן באזור הגלוי הביאה למאמצים נוספים למצוא קווים אחרים בספקטרום אטום המימן.
העבודה העיקרית בחיפוש אחר הספקטרום המלא של אטומי מימן נעשתה על ידי יוהנס רידברג בסביבות 1850.
ספקטרוסקופיה של פליטה אטומית ( AES ) היא שיטה לניתוח כימי המשתמשת בעוצמת האור הנפלט מלהבה, פלזמה, קשת או ניצוץ באורך גל מסוים כדי לקבוע את כמות היסוד בדגימה.
אורך הגל של הקו הספקטרלי האטומי בספקטרום הפליטה נותן את זהות היסוד בעוד שעוצמת האור הנפלט פרופורציונלית למספר האטומים של היסוד.
ניתן לעורר את המדגם בשיטות שונות.
דגימת החומר מובאת לתוך הלהבה כגז, תמיסה מרוססת, או מוכנסת ישירות ללהבה באמצעות לולאה קטנה של חוט, בדרך כלל פלטינה.
החום מהלהבה מאדה את הממס ושובר קשרים תוך מולקולריים ליצירת אטומים חופשיים.
האנרגיה התרמית גם מעוררת את האטומים למצבים אלקטרוניים מעוררים אשר פולטים לאחר מכן אור כשהם חוזרים למצב האלקטרוני היסודי.
כל יסוד פולט אור באורכי גל אופייניים, אשר מפוזרים על ידי סריג או מנסרה ומתגלים בספקטרומטר.
יישום שכיח של מדידת הפליטה עם הלהבה הוא הבקרה של מתכות אלקליות בניתוח פרמצבטי.
ספקטרוסקופיה של פליטה אטומית מפלזמה צמודת השראה (אינדוקציה) (ICP-AES) משתמשת בפלזמה צמודה השראתית לייצור אטומים ויונים מעוררים הפולטים קרינה אלקטרומגנטית באורכי גל האופייניים ליסוד מסוים.
היתרונות של ICP-AES הם הרגישות הגבוהה של זיהוי וטווח דינמי ליניארי, יכולת ריבוי יסודות, הפרעות כימיות נמוכות ואות יציב הניתן לשחזור.
החסרונות הם הפרעות ספקטרליות (קווי פליטה רבים), עלות והוצאות תפעול, והעובדה שהדגימות בדרך כלל חייבות להיות בתמיסה נוזלית.
מקור הפלזמה (ICP) של הפלזמה מורכבת מסליל השראה (אינדוקציה) ופלזמה.
סליל השראה הוא סליל של חוט שזרם חילופין זורם דרכו.
זרם זה משרה שדה מגנטי בתוך הסליל, ומחבר אנרגיה רבה לפלזמה המצויה בצינור קוורץ בתוך הסליל.
פלזמה היא אוסף של חלקיקים טעונים (קטיונים ואלקטרונים) המסוגלים, בזכות המטען שלהם, ליצור אינטראקציה עם שדה מגנטי.
הפלזמות המשמשות פליטות לא-אטומיות נוצרות על ידי יינון של גז ארגון זורם.
הטמפרטורה הגבוהה של הפלזמה נובעת מחימום התנגדות כאשר החלקיקים הטעונים נעים דרך הגז.
מכיוון שפלזמות פועלות בטמפרטורות גבוהות בהרבה מאשר להבות, הן מספקות אטומיזציה טובה יותר ואוכלוסייה גבוהה יותר של מצבים מעוררים.
הצורה השולטת של מטריצת הדגימה ב-ICP-AES כיום היא דגימה נוזלית: מים חומציים או מוצקים שמתעכלים לצורות מימיות.
דגימות נוזליות נשאבות לתוך המערפל ותא המדגם באמצעות משאבה פריסטלטית.
אזי, הדגימות עוברות דרך מערפל שיוצר ערפל דק של חלקיקים נוזליים.
טיפות מים גדולות יותר מתעבות בצידי תא ההתזה ומנוקזות, בעוד שטיפות מים עדינות יותר נעות עם זרימת הארגון ונכנסות לפלזמה.
בשיטה פלזמה משולבת השראה ניתן לנתח דגימות מוצקות ישירות.
זאת, כאשר משתמשים בשיטות המשלבות אידוי אלקטרו-תרמי, איוד (אבלציה) בלייזר או בניצוץ חשמלי, ואידוי זוהר פריקתי.
ספקטרוסקופיה של פליטת ניצוץ או קשת משמשת לניתוח של יסודות מתכתיים בדגימות מוצקות.
עבור חומרים לא מוליכים, המדגם נטחן עם אבקת גרפיט כדי להפוך אותה למוליכה.
בשיטות ספקטרוסקופיית קשת מסורתיות, דגימה של המוצק נטחנה והושמדה בדרך כלל במהלך הבדיקה.
קשת חשמלית או ניצוץ מועברים דרך הדגימה, מחממים אותה לטמפרטורה גבוהה כדי לעורר את האטומים שבתוכה.
אטומי החומר המעוררים פולטים אור באורכי גל אופייניים שניתן לפזר ולזהות באמצעות מונוכרומטור.
בעבר, תנאי הניצוץ או הקשת לא היו מבוקרים היטב, ולכן הניתוח של היסודות במדגם היה איכותי.
לעומת זאת, מקורות ניצוץ מודרניים עם פריקות מבוקרות מבצעים ניתוח כמותי.
ניתוח ניצוצות איכותי וגם כמותי נמצאים בשימוש נרחב לבקרת איכות הייצור במתקני יציקה של מתכות.
ספקטרוסקופיית מסבאואר היא טכניקת ספקטרוסקופיה המבוססת על אפקט מסבאואר ועל אפקט דופלר.
אפקט מסבאואר, שהתגלה על ידי רודולף מסבאואר (גרמנית: "Mößbauer") ב-1958, מסביר כיצד קרני גמא נפלטות ונבלעות במעברים ברמות האנרגיה של הגרעין כמעט ללא רתיעה כאשר האטום הפולט הוא חלק מסריג מוצק.
באמצעות אפקט מסבאואר ניתן לבצע ספקטרוסקופיה הרגישה מאוד לסביבה הכימית של הגרעין הנחקר.
בשל האנרגיה הגבוהה ורוחב הקו הצר של קרני גמא ממעברים גרעיניים, ספקטרוסקופיית מסבאואר היא טכניקה רגישה ביותר מבחינת רזולוציית אנרגיה (ומכאן תדר), המסוגלת לזהות שינויים של עשרות ננו אלקטרון וולט ביחס למעברי אנרגיה של קילו אלקטרו וולט.
קרני גמא גרעיניות ורוחב הקו
כאשר גרעין דועך באופן רדיואקטיבי לגרעין אחר (לדוגמה באמצעות דעיכת בטא), המצב האנרגי הקוונטי של הגרעין החדש שונה מהמצב ברמת היסוד.
במצב כזה, הגרעין החדש ידעך לרמת היסוד הגרעינית ויפלוט קרינה אלקטרומגנטית שתסחוב איתה את עודף האנרגיה.
הפרשי האנרגיה בין מצבי האנרגיה השונים של הגרעין הם מסדר גודל של עשרות קילו אלקטרון וולט (לדוגמה - בדעיכת של ברזל-57 האנרגיה היא 14.4 קילו אלקטרון וולט) ולכן הפוטונים הנפלטים במהלך הדעיכה הם באנרגיה מסדר גודל כזה, ולכן הם מהווים קרינת גמא.
הזמן האופייני לדעיכה בין רמות האנרגיה הגרעיניות הוא מסדר גודל של מאות ננו-שניות (לדוגמה - בברזל-57 הזמן האופייני הוא 140 ננו-שניות).
בהתאם לעקרון אי-הודאות של הייזנברג הזמן האופייני קובע אי-ודאות באנרגיה של הדעיכה מסדר גודל של ננו-אלקטרון וולט בודדים (בברזל-57 - 2.4 ננו אלקטרון וולט).
אי הודאות הזו היא אינהרנטית לדעיכה, ואיננה נובעת משגיאה באמצעי המדידה.
להרחבה הזו של הקו הספקטרלי קוראים הרחבה טבעית.
באופן דומה, כאשר קרינת גמה עוברת בקרבת גרעין היא יכולה לערער את הגרעין לרמה שונה מרמת היסוד אם ההפרש בין האנרגיה של הקרינה לאנרגיה של המעבר הגרעיני הוא מסדר גודל של רוחב הקו.
בדיוק כפי שאקדח נרתע כאשר כדור נורה, שימור התנע דורש שגרעין הפולט קרינה אלקטרומגנטית יירתע במהלך הפליטה של קרן הגמא.
אם גרעין במנוחה פולט קרן גמא, אנרגיית הגמא קטנה מעט מהאנרגיה של המעבר בין רמות האנרגיה הגרעיניות.
על מנת שגרעין במנוחה יספוג קרן גמא, אנרגיית קרן הגמא צריכה להיות מעט גדולה מאנרגיית המעבר הטבעית.