tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם פרידמן הגיעה קבוצה של 11 אנשי הקהילה החרדית משכונת רמת ויז'ניץ בחיפה כדי לסייע למשטרה בזיהוי ובטיפול בגופות ובשרידי הנפגעים על פי כללי ההלכה היהודית.
כלקח מהאירוע, החליט הדרי להקים במסגרת המשמר האזרחי יחידה מיוחדת שתורכב מגרעין של תושבים חרדים משכונת רמת ויז'ניץ ואשר תפקידה יהיה לסייע למשטרה לטפל על פי כללי ההלכה בגופות של קורבנות פיגועי טרור ואסונות אחרים.
מכאן ואילך החל מיסוד שיתוף החרדים בטיפול באירועים מסוג זה.
התהליך ארך כמה חודשים במהלכם לובנו סוגיות ביורוקרטיות, הסדרת נוהלי עבודה משותפים והקניית ידע הדדית, לפי נושאים שהעלה פרידמן על הכתב בנוהל ראשוני:
תחומי סמכותם של המתנדבים בזירה
כיצד יזוהו המתנדבים וכיצד ניתן יהיה להפריד בינם לבין סקרנים
כיצד ועל ידי מי תוכשר ותפוקח
בנוהל תפקיד היחידה נקבע "איסוף נתונים לצורך ביצוע זיהוי ראשוני לחללים בעת קרות אסון המוני או בשעת חירום והבאתם לקבורה" והוגדרו נוהלי העבודה בזירה הכוללים סריקה יסודית של הזירה, ריכוז החללים, סימונם ופינוים.
הנוהל התנה כניסה לזירה באישור המפקד בשטח ובתיאום עם אנשי מז"פ וחבלה, לכל מתנדב הונפקה תעודה מיוחדת של המשמר האזרחי שנשאה את השם זק"א, היחידה הוכפפה מקצועית לרבנות המשטרה בצפון, ומבצעית לקצין המשמר האזרחי.
בקיץ 1994, הוחל בפיילוט שבו שולבו מתנדבי זק"א בראשותו של פרידמן במז"פ חיפה, שכן שיטות העבודה המשותפת של מז"פ עם המכון לרפואה משפטית ובעיקר מרכז מידע שהצליב פרטים ביחס לנעדרים וחללים, האיץ את זיהוי ההרוגים.
הקמת זק"א יישמה לראשונה את ההיגיון ההלכתי של תהליך זיהוי גופות בפיגוע רב-נפגעים כבר בזירה עצמה.
הפיכתה של מז"פ חיפה ל"יחידת האם" הראשונה של מתנדבי זק"א, סייעה במידה רבה לתהליך המיסוד בהיותה כלי מבצעי הלכתי תקדימי לפיקוד המשטרה בשטח.
ב-30 באוקטובר 1994 פרסם פרידמן קול קורא לגיוס מתנדבים חרדים, בו הדגיש כי "האירועים טופלו על ידי כוחות הביטחון בצורה הטובה ביותר אולם עם זאת נגרע כבוד המת עקב דחיפות הטיפול בשטח", ומכאן הצורך במתנדבים חרדים.
בינואר 1995 דנה עיריית חיפה בסוגיה וסוכם כי ראש עיריית חיפה דאז עמרם מצנע, ינסה לקדם את הקמת היחידה במסגרת המשמר האזרחי.
חודשיים לאחר מכן (5 במרץ 1995) פרסם פרידמן את נוהל הפעלת היחידה, והוא עצמו מונה למפקדה.
התרחבות זק"א אל הזירה הארצית
ב בתל אביב ב-19 באוקטובר 1994 וב ב-22 בינואר 1995, פעלו מתנדבים חרדים, רובם פעילי ארגוני "הצלה", עזר מציון, חברה קדישא, ויוצאי יחידת זיהוי חללים מצה"ל, באופן ספונטני, בתגובה למה שראו כפגיעה בכבוד המת, אך ללא יד משטרתית מכוונת.
ב-21 באוגוסט 1995 אירע הפיגוע בקו 26 - פיגוע ההתאבדות הראשון עם חללים בירושלים - ליד בית הספר רנה קסין.
בפיגוע זה התרחש מקרה חריג: רגלו של המחבל נקטעה מגופתו בפיצוץ, אך לא אותרה במשך שעות ארוכות.
רק בערב התברר כי אחד המתנדבים החרדים נסע לקניות בשוק כשהרגל הקטועה ברכבו.
המקרה הבהיר למשטרה את הצורך בשינוי היחס לפעילותם של המתנדבים החרדים וחלחלה במשטרת ירושלים ההבנה, שסביר שיתרחשו אירועים דומים בזמן הקרוב בעיר, כך שנדרש מפנה ביחס המשטרה למתנדבים החרדים ובמיסוד פעילותם.
תשעה ימים לאחר הפיגוע בקו 26 פרסם ראש מדור סיוע מרחבי במז"פ, סנ"צ אלי שמלצר, מסמך שהסדיר את כניסת המתנדבים החרדים לזירות פיגועים ברמה ארצית, במסגרת תהליך כולל, שמיפה את קבוצות המתנדבים החרדיות אשר ביקשו לסייע בפעילות זו, ונקבעו נוהלי עבודה עתידיים.
המסמך שניסח שמלצר קבע כי מתנדבים ישולבו בזירה רק לאחר סיום עבודת כלל הגורמים המקצועיים, וזאת רק לאחר אישור קצין זיהוי ובפיקוח מז"פ.
בשנת 1995, עמותה בשם "חסד של אמת" פעלה כבר כקבוצת פעילים פרטית ולא רשומה, אחרי הפיגוע בקו 405, על ידי תושבים חרדים בירושלים.
במסגרת מיפוי הקבוצות, הזכיר המסמך את "חסד של אמת" באזור ירושלים, קבוצת מתנדבים מבני ברק הקשורה לרשות המקומית באמצעות פס"ח (פינוי סעד חללים), את "עזר מציון", וכן את קבוצת המתנדבים שכבר פעלה באזור חיפה במסגרת המשמר האזרחי, שחבריה הוגדרו כמתנדבי משטרה שפעלו בחסותה.
כדי להסדיר את מעמדה החוקי של עמותת "חסד של אמת", גויסו אנשיה למשמר האזרחי כיחידת זק"א של המשא"ז בירושלים.
מאוחר יותר, בעקבות התרחבות פעילותה, הפכה העמותה הירושלמית לארגון התנדבותי עצמאי שאימץ לעצמו את השם זק"א - איתור חילוץ והצלה.
בשנת 1996 זומן משי זהב לפגישות עם המפכ"ל יהודה וילק ועם מפקד מחוז ירושלים ניצב אריה עמית.
הוסכם על הכשרה מקצועית למתנדבים, שבהיעדרה תיחסם נגישותם לזירות פיגוע.
נבנתה תוכנית הדרכה על ידי אחראי מתנדבים במשמר אזרחי בירושלים, אנשי המז"פ ומשי זהב, ולמתנדבים חולקו תעודות שאפשרו נגישות לזירות.
גם מבנה ההתארגנויות נותר שונה: זק"א צפון נותרה יחידת מתנדבים הפועלת בתיאום עם המשטרה, בעוד בירושלים ובתל אביב נותרו המתנדבים חברים בעמותות שונות, וההתנדבות במשטרה הייתה רק אחת מפעולותיהם.
"חסד של אמת", שהחלה לפעול באופן פרטי כבר בשנת 1989, נרשמה כעמותה בשנת 1995 והשם זק"א צורף בהמשך.
בטקס הדלקת המשואות של יום העצמאות ה־55 של מדינת ישראל (2003), הדליק יהודה משי זהב, יו"ר זק"א, משואה בהר הרצל.
את הגופות אוספים אנשי זק"א לשקי גופה לבנים, הנושאים את סמל הארגון.
באוקטובר 2015, במהלך גל הטרור שפקד את ישראל, החליט הארגון שגופות מחבלים יוכנסו לשקי גופה שחורים, לשם "הבחנה והבדלה בין הקורבנות לרוצחים".
למרות ההתפתחויות הללו, עד סוף שנות התשעים, על אף שכבר הובן הפוטנציאל הטמון ביחידה, לא הפך הארגון למודל כלל-ארצי.
באסון המסוקים ליד שאר ישוב ב-4 בפברואר 1997 פעל זק"א באופן מיטבי, אולם בפיגוע הכפול בשוק מחנה יהודה ביולי 1997 שגבה את חייהם של 13 אנשים, התאפיין בכאוס וחוסר תיאום שהקשו על סגירת הזירה ומתן טיפול חירום רפואי.
פעילות הארגון התרחבה בתקופת האינתיפאדה השנייה (סוף ספטמבר 2000 ואילך).
גל הטרור הפלסטיני ובייחוד פיגועי ההתאבדות יצרו זירות רבות נפגעים בהן עשו מתנדבי הארגון עבודה רבה.
המוניטין אותו רכש הארגון, בתוספת עלייה ניכרת בתרומות אותן גייס כעמותה, אפשרו לארגון לגייס עוד מתנדבים, להרחיב את פעילותו גם לאזורים אחרים בארץ ולרכוש ציוד כגון זימוניות, מכשירי קשר, טלפונים ניידים, קטנועים ואמבולנסים ולהרחיב את מעגל פעילותו.
אנשי הארגון המשיכו להיות רשומים כמתנדבי המשמר האזרחי בכל מקום בו הם פועלים, דבר המעניק להם את הסמכויות הנדרשות לצורך פעילותם בזירות פיגועים ואסון.
בשנת 2000 מנה זק"א 450 מתנדבים בפריסה ארצית, אך קורסים למתנדבים חדשים חדלו מלהתקיים.
ריבוי הזירות הביטחוניות והפליליות, ומספר ההרוגים הגדול הובילו לשינוי מודל העבודה בכל רמות הפיקוד במז"פ, מרמת המטה הארצי וכלה במחלקי השטח.
בשלב זה, הושפעה מאוד דרך עבודתו של זק"א ברמה הארצית מדמותו של נצ"מ שלום צארום, שמונה באוגוסט 1999 לראש היחידה לסיוע מרחבי במז"פ, יחידת מטה מבצעית, שהייתה אמונה, בין היתר, על טכנאי הזיהוי בשטח.
אחד הצעדים הראשונים שנקט מייד עם כניסתו לתפקיד היה פיתוח תרבות תחקירים פנימית במז"פ, שאותה למד בקורס חקירת תאונות בחיל האוויר.
התחקירים סייעו, בתהליך מתמשך, להגדרה מדויקת של תפקיד מתנדבי זק"א שהוטמעו בנוהל עבודתם.
בעקבות תחקיר בזירת פיגוע הירי בחדרה בשנת 2001 לדוגמה, זוהה מחסור באמצעי מיגון כגון מסיכות, כפפות וערדליים עבור מתנדבי זק"א, החיוניים לביטחונם האישי, ובעקבות זאת הושגו ערדליים באיכות טובה יותר, שנועדו למנוע חדירת נוזלים, וחליפות חד-פעמיות.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר בחדירת משולבת של ארגוני טרור פלסטיניים מרצועת עזה, פינה זק"א מעל אלף גופות.
על אף שמדובר בארגון אזרחי, הפינוי בוצע בשטחי לחימה, תחת אש של רקטות ומחבלי חמאס ומחבלי הג'יהאד האסלאמי.
עקב כמות הגופות העצומה והחריגה, הפינוי בוצע במשאיות.
תחילה פינוי גופות היה באזור רעים, בעקבות הטבח במסיבת הטבע ליד רעים, ולאחריו מבארי בעקבות הטבח בבארי.
מתיעוד כוחות זק"א ניכר שרבות מגופות ההרוגים הושחתו על ידי המחבלים, כולל תיאורים של עריפת ראשים, שיסוף גרונות, מלכוד גופות ברימונים, ושריפה ועשיית צרכים על גופות חללי ישראל.
הדרכות המתנדבים כללו הדרכה מעשית ממדריכי המשטרה בדרך עבודתה בזירות פיגועים, והדרכה הלכתית מצד נציגי בתי דין רבניים בנוגע לזיהוי גופות על פי ההלכה.
קורס הכשרת המתנדבים נפרש על פני חמישה מפגשים אחת לשבוע בשעות הערב, וכלל בין היתר הדרכה בנוגע למבנה הארגוני של המשטרה, מז"פ והמשמר האזרחי, טיפול בזירת אירוע, איסוף מוצגים, בטיחות בזירה וזיהוי קורבנות אסון, נטילת טביעות אצבע ועוד.
בנוסף, הדרכה שהועברה בידי הרב יעקב רוּזָ'ה - הסמכות ההלכתית העליונה בזק"א מיום הקמתה, שעסק בזיהוי חללים בצה"ל, בנוגע לחובת הזיהוי והקבורה לפי ההלכה.
ההדרכה כללה סיורים לימודיים למתנדבים במעבדות מז"פ במטה הארצי של המשטרה בירושלים.
בצוות שלקח חלק בתהליכים מורכבים אלה ניתן למנות, בין היתר את סנ"ץ דוד תובל, קצין חקירות במרחב חיפה ואת אנשי מז"פ: סגן ניצב אלי שמלצר, ראש מדור סיוע מרחבי מז"פ מטא"ר; רפ"ק יהושוע נחום, ראש מחלק זיהוי פלילי בחיפה; רס"ב יהודה לוי, טכנאי מז"פ ורפ"ק מנדל שמילוביץ מהמעבדה הניידת.
הפעילות המאומצת גרמה לשחיקה פסיכולוגית אצל המתנדבים, דבר שהביא החל מ-2003 גם לפתיחת קבוצות תמיכה למתנדבי זק"א בשיתוף עם המשטרה.
פרידמן פיתח שיטות עבודה שיפחיתו במידת האפשר את הקושי הנפשי.
בין היתר, על ידי הגבלת מספר המשמרות לכל מתנדב והגבלת מספר הקורבנות שבו טיפל מתנדב במהלך האירוע, אולם, בשל אופייה של העבודה, לא היה די בכל אלה.
הקושי הנפשי העצום שנלווה לעבודתם הוביל לכך שרק קומץ מתנדבים בעלי חוסן נפשי התמידו לאורך זמן.
מתנדבים רבים הגיעו לפיגוע או שניים בלבד ועזבו.
ביחס לגרעין הקשה של מתנדבי זק"א, הצביעו מחקרים על כך שניסיונם המצטבר בחשיפה המתמשכת למראות קשים, אמונתם בחשיבות קיום מצוות כבוד המת, וההכרה שלה זכתה פעילותם מצד החברה הישראלית בכללותה, ייצרו ושימרו את חוסנם הנפשי.
נוסף על כך, בין המתנדבים עצמם, ובינם לבין שותפים נוספים בפעילות, צמחה רוח יחידה ייחודית של מקצועיות, נחישות, רעות, ערבות ועזרה הדדית שסיפקו תמיכה נפשית במידת מה.
במהלך שנת 2005 נקלע הארגון למצב כלכלי קשה שנגרם בשל ירידה חדה בתרומות בעקבות השיפור במצב הביטחוני.
בתחילת ספטמבר, אף הוגשה בקשה של העובדים (בתמיכת ההנהלה) למינוי מפרק זמני לארגון בשל חובות.
למפרק הארגון מונה עו"ד עמירם בוגט, רשם העמותות לשעבר.
ביוני 2006 הגיע בוגט להסכם עם קבוצת משקיעים שתכסה את חובות הארגון.
שלושה עובדים פוטרו ובמקום יהודה משי-זהב מונה ליו"ר הארגון, מחותנו דודי זילברשלג.
בנוסף, מונה לראשונה מנכ"ל מקצועי לארגון - אהרל'ה צור.
בשנת 2023 מונה איש העסקים אייל משיח לנשיא הארגון, לאחר שזה עמד לפני פירוק בשל חובות וגירעון מתמשך.
משיח, איש עסקים מפתח תקווה העוסק בתחום היהלומים, קיבל על עצמו מחויבויות כלכליות למען הארגון.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל ב-7 באוקטובר 2023, זרם התרומות האדיר חילץ את הארגון מהמצוקה הכלכלית, אך על פי דו"ח מבקרת הפנים, "תרומות בכסף ושווה-כסף זרמו מכל כיוון ובכל אופן עד לאיבוד כיוון", מה שהביא ל"חשש לאי-סדרים וליקויים חמורים".
במרץ 2021 פורסמו עדויות קשות על תקיפות מיניות במשך שנים על ידי יהודה משי זהב.
בעקבות הפרסומים על התקיפות משי זהב השעה את עצמו מתפקידו בזק"א.
חודש לאחר מכן, מונה ניצב (בדימוס) זהר דביר למנהל מיוחד בארגון.
הארגון מנוהל על-ידי דובי ויסנשטרן.
במאי 2023 נחשף שמשי זהב הפעיל בשם הארגון חוקרים כדי להכפיש פעיל חברתי שלחם בעבירות מין בחברה החרדית ובין השאר עסק בפרשת עבירות המין של משי זהב עצמו.
בעקבות כך פתח רשם העמותות בחקירה על הארגון.
בדצמבר 2022 פורסם תחקיר בעיתון "הארץ" לפיו הארגון דיווח מספר שנים על למעלה מ-3,000 מתנדבים בשורותיו ועל בסיס זה קיבל תמיכה מהמדינה, בעוד שעורך התחקיר טען כי מספר המתנדבים עומד בפועל על אלף לכל היותר.
זק"א הכחישו כי ניפחו את מספר מתנדבי הארגון וטענו כי מדובר בשקרים וטענות שווא שמקורן בגוף מתחזה נגדו קיימו הליכים משפטיים.
בעיתון "הארץ" נטען כי מתנדבי זק"א הפיצו דיווחים על זוועות שמעולם לא התרחשו במתקפת חמאס על ישראל ב-2023, כחלק מהמאמץ להשיג חשיפה תקשורתית.
בדיווח נטען גם כי היו ליקויים בטיפול זק"א בחללי מתקפת הפתע, כולל רשלנות שגרמה לעיכוב בזיהוי המתים, וכן עיסוק בגיוס תרומות, יחסי ציבור, ראיונות בתקשורת וסיורים לתורמים.
מזק"א נמסר כי "תורמים רבים מבקשים ליווי והסבר של אנשי זק"א על מנת להתחבר לאסון הנורא", וכן כי "ארגון זק"א התבקש על ידי מטה ההסברה הלאומי לקחת חלק בפעולות הסברה הן לתורמים והן למובילי דעת קהל בעולם ורואה בסיורים אלו חלק ממאמצי המדינה לניצחון גם בתודעה הציבורית.
ארגון זק"א אף מלווה סיורי תורמים לטובת הקיבוצים ושיקומם ורואה בכך זכות וכבוד".
שימי שפר, שהשתתף בפעילות, טען כי התמונה בה רואים מתנדבים מדברים בטלפונים סביב שולחן לצד שקיות גופות היא החמ"ל, בהיעדר דרך מסודרת אחרת ומתוך הצורך הבהול בהתקדמות, ולא עסק כלל בהתרמה.
הפעולות שהתבררו כמעכבות זיהוי היו בגלל ההעדפה שנתנו לאיסוף של הגופות לפני איסוף של דם וממצאים אחרים, מתוך כבוד לגופות והרצון להזדרז באיסופן ולא להותירן זרוקות בביזיון.
ביוני 2025 פורסם דו"ח מבקרת הפנים של זק"א, חיה אש, שחשף ליקויים ואי-סדרים לכאורה בכספי התרומות לארגון.
הבדיקה נעשתה בעקבות טענות שהעלה אייל משיח, ששימש בעבר נשיא הארגון, על חשש לשימוש שלא כדין בכספים ועל היעלמות עשרות מיליוני שקלים שנתרמו לפעילות הארגון.
על פי הדו"ח, מ-7 באוקטובר ועד סוף 2023 גייסה זק"א בארצות הברית כ-45 מיליון שקלים, אך על פי הדיווח לרשויות האמריקאיות הועברו לעמותה בישראל רק כ-15 מיליון שקלים.
המבקרת מצאה כי "לא נמצאה התאמה בין פעילות הארגונים ובין רישום התרומות".
הדו"ח העלה חשש ל"אי-תקינות ואי-סדירות תוך פגיעה חמורה במטרותיה ובשמה הטוב של העמותה".
מלבד יחידת "חסד של אמת" במסגרתה פועלים מתנדבי זק"א לשמירה על כבוד המת באירועי מב"ט (מוות בלתי טבעי) ברחבי הארץ, מפעיל ארגון זק"א יחידות נוספות:
יחידת צוללי זק"א היא יחידת איתור חילוץ והצלה המשתייכת לארגון "זק"א" ופועלת בשיתוף פעולה עם משטרת ישראל בחילוץ ואיתור תת-מימי.
היחידה מורכבת מכ-350 צוללים בפריסה ארצית.
לצוללי היחידה הסמכות צולל בדרגות שונות, ומצוידים בציוד צלילה לתגובה מיידית, לחיפוש אחר יורדי ים שנקלעו למצוקה.
בזק"א מהרו להסיק מסקנות ובמלאת 30 יום למציאת גופתו של עו"ד קניאל הוקמה על שמו ולזכרו יחידת הצוללים של זק"א.
היחידה מבצעת חילוצים ואיתורי נעדרים תת-מימיים, כמו כן במקומות אליהם נקלעים אנשים במצבים שונים כגון מערכות ביוב, נחלים וכדומה ומאתרת עצמים שונים וראיות שונות במהלך מבצעיה.
היחידה עובדת בשיתוף פעולה עם משטרת ישראל והשיטור הימי בישראל, כמו כן עם יחידת כלי השיט "ספיר" - המשתייכת גם היא לארגון "זק"א".
בסוף שנת 2018 הוכנס לפעולה מכשיר סונאר של זק"א, לטובת איתור נעדרים במקווי מים.
המכשיר מסוגל לרדת עד לעומק של 350 מטרים, וביכולותו לזהות עצמים קטנים.
עלותו של המכשיר היא כ-175 אלף דולר אמריקני.
בראש היחידה עומד חיים אוטמזגין, שאף פיתח את מכשיר ה"זק"א סקוטר" המסייע לצוללי היחידה לנוע בקבוצה מתחת למים.
במהלך דיון שנערך בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, על גדר ההפרדה.
קבוצת מתנדבים יצאה להציג מיצג-מחאה מול בית הדין, שלד של אוטובוס מפויח שנהרס בפיגוע התאבדות.
מאוחר יותר, האוטובוס והתמונות הוטסו לוושינגטון די.
על מנת ליצור לחץ ציבורי בארצות הברית לפעול כנגד הטרור הפלסטיני.
הארגון שלח מתנדבים לסייע לנפגעי אסון הצונמי בדרום-מזרח אסיה בסוף שנת 2004. בשנת 2009 הוקמו סניפים של זק"א במדינות נוספות ברחבי העולם, על מנת להיערך טוב יותר למקרי חירום שונים.
כמו כן בשנת 2022 שלחה צוותים רפואיים לסייע לאוקראינה בעקבות מלחמת רוסיה-אוקראינה.
זֶפֶת, או עִטְרָן, היא נוזל סמיך וצמיגי שצבעו נע בין חום-צהבהב לשחור, המופק באמצעות זיקוק יבש של חומר אורגני.
לרוב זפת מופקת כתוצר לוואי של פחם, אך ניתן להפיקה גם מנפט, כבול או צמחים.
בורות זפת מכילים למעשה אספלט ולא זפת, ונכון לקרוא להם אגמי אספלט.
באנגלית ובצרפתית המונח tar מתייחס בעיקר לתוצר המתקבל מפחם, אך בצפון אירופה הוא מתייחס לתזקיק העץ המשמש בין היתר להוספת טעם לדברי מתיקה.
בין היתר משמשת זפת להפקת צבעי מאכל מלאכותיים.
המילה העברית "זפת" משמשת גם כתרגום למונח האנגלי pitch או resin , המציין מספר נוזלים לא ניוטוניים – חומרים נוזליים שצמיגותם גבוהה מאוד, הנראים מוצקים בתנאים מסוימים.
חומרים אלה נשברים כתוצאה מפגיעה חזקה (כמו מכת פטיש), אך לאורך זמן רב יזרמו כנוזל.
מבחינים בין המילים tar ו-pitch, כאשר tar מציינת חומרים נוזליים יחסית, ו-pitch חומרים מוצקים יחסית.
זפת מסוג pitch היא מושאו של ניסוי המעבדה הוותיק ביותר בעולם, ניסוי טיפת הזפת.
זפת הייתה מרכיב חיוני בכבישים הראשונים, אשר נקראו "tarmac" (תערובת זפת וחצץ).
היא שימשה גם לכיסוי רעפים ולאיטום גגות וגופי ספינות וסירות.
היא אף שימשה לאטימת מפרשיות, אך כעת אלה מיוצרות מרכיבים מלאכותיים עמידי מים שביטלו את הצורך באטימה.
זפת עץ עדיין משמשת לאיטום סירות עץ וגגות, אם כי כיום ישנם חומרי איטום יעילים בהרבה.
נעשה בעטרן שימוש בתכשירים קוסמטיים, לדוגמה בשמפו נגד קשקשים.
העטרן נמצא בשימוש בסיגריות והוא נשאף על ידי המעשנים.
העטרן נדבק לדפנות כלי הנשימה ופוגע בהם.
זיפות וכיסוי בנוצות הייתה צורת ענישה מקובלת שהחלה בתקופה הפיאודלית באירופה ולאחר מכן התפשטה אל מושבותיה.
העדות הראשונה לשימוש בשיטה זאת לקוחה ממכתב ששלח מלך אנגליה ריצ'רד הראשון בשנת 1191 לכוחותיו בארץ ישראל.
צורת ענישה זו הייתה שכיחה בשלוש עשרה המושבות האמריקניות בסמוך לפרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית וזה האזכור המאוחר ביותר שלה.
במסגרת ענישה זו השתמשו בזפת מאתרי הבנייה הסמוכים ובנוצות מעופות שונים.
בשלב הראשון של העונש, זפת חמה הייתה נשפכת על גופו של האדם ונדבקת אליו.
מבחינה פיזית, הזפת החמה גרמה באופן תדיר לצריבות קשות על גופו של העבריין ולכן יכולה להיחשב גם כענישה גופנית.
בשלב השני של הענישה היה הקורבן מכוסה בנוצות, בין אם על ידי גלגולו בערימת נוצות או על ידי זריקת נוצות עליו.
הנוצות היו נצמדות לאדם במשך ימים ובכך היו מצליחים המענישים ברוב המקרים להרחיקו מהתושבים.
בשונה מהגליה, העונש אינו קבוע ולכן הועדף רבות על פני הגלות.
מטרת הענישה הייתה השפלה כך שהדבר יגרום לאדם לעזוב את העיירה וגם אם יחזור, לא יבצע פשעים להבא.
בסופו של דבר בוטלה צורת ענישה זו בארצות הברית, בעיקר בנימוק שהיא לא כללה את שיקומו של העבריין מהפשע שאותו ביצע והפרה את התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית, האוסר ענישה אכזרית ויוצאת דופן.
המונח "זפת ונוצות" משמש כיום באופן מטפורי לביטוי סנקציה חברתית יוצאת דופן בחריפותה המופעלת נגד אדם, הכוללת את הוקעתו והשפלתו הפומבית.
בגאולוגיה, זָקִיף (סְטָלַגְמִיט) הוא סוג של ספלאותם, עמוד שנוצר על הקרקע כתוצאה מטפטוף חוזר של טיפות מים מעורבות במינרלים.
זקיפים יכולים להיווצר רק במערה, המגינה עליהם מאיתני הטבע במשך הצמיחה האיטית.
הזקיף נוצר כאשר מים מחלחלים דרך סדקים בתקרת המערה, סופחים בדרכם מינרלים שונים, בעיקר גיר, ונופלים ארצה.
תהליך דומה יוצר נטיפים, הצומחים מתקרת המערה כלפי מטה.
זקיפים ונטיפים הם ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
זקוסקה (ברומנית: Zacuscă) הוא סוג של סלט חצילים שמקורו ברומניה.
מקור השם בשפות הסלאביות, ופירושו "מתאבן"; בבולגרית פירושו "ארוחת בוקר".
המנה הייתה פופולרית מאוד בתקופה הקומוניסטית של רומניה, עקב המחסור במזון.
טעמו האופייני של הסלט הוא של חצילים הקלויים באש גלויה.
הסלט מכיל חצילים, גמבה ופלפל קלויים, שום, חומץ, מלח ושמן.
סלט זה מוגש לרוב בתוספת לחמניות ביתיות וקרוטונים המטוגנים בשמן חמניות.
קיימות גרסאות אחדות לסלט זה, כגון: סלט חצילים בתוספת פטריות (Zacuscă de ciuperci), בתוספת שעועית (Zacuscă cu fasole) ובתוספת דגים (Zacuscă lipoveană de peşte).
זקינתוס או זנטה (בוונטית: Zante) הוא אי יווני במרכז הים היוני, המהווה יחידה אזורית נפרדת במחוז האיים היוניים.
האי, השלישי בגודלו מקרב קבוצת האיים היוניים אליה הוא שייך, ממוקם כ-20 ק"מ ממערב לחצי האי הפלופונסי וכ-15 מדרום לאי קפלוניה.
זקינתוס היא היחידה האזורית הדרומית ביותר במחוז האיים היונים.
שטחו של האי עומד על כ-407 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה בקירוב, נכון ל-2011, 41,000 תושבים, כאשר קרוב לחצי מהתושבים מתגוררים בתחומי העיר זקינתוס, העיר הגדולה ביחידה האזורית, ובירתה המנהלית.
האי של זקינתוס הוא בעל צורה דמוית ראש חץ הפונה לכיוון צפון מערב, שאורכה הוא כ-40 ק"מ ורוחבה כ-20 ק"מ.
ההיקף של האי עומד על כ-123 ק"מ.
החלק המערבי של האי היא רמה הררית, וחופו הדרום מערבי הוא צוקי באופיו, בעוד חלקו המזרחי הוא מישור פורה, מאוכלס בצפיפות.
חלק זה של האי בעל חופים ארוכים וחוליים ומשובץ במספר גבעות.
חלקו הדרום מערבי של זקינתוס מורכב משני חצאי איים, החובקים את מפרץ לגאנאס הרדוד, שבו שוכנים שני איים קטנים ובלתי מיושבים.
חופי מפרץ לגאנאס הם אזור ההטלה העיקרי של נקבות צב הים החום, צב ים המצוי בסכנת הכחדה, ובמקום קיים פארק לאומי ימי.
בירת האי, הנושאת את שמו, שוכנת בחלק המזרחי של החוף הצפוני, ומתפרשת על שטח של כ-46 קמ"ר.
סמוך לאי נמצאת הנקודה העמוקה ביותר באגן הים התיכון, שעומקה הוא 4500 מטרים.
השם זקינתוס הוא ממקור פלסגי, כלומר קודם לתרבות היוונית.
באי שרידים מתקופת האבן החדשה.
בימי הביניים היה בשלטון הרפובליקה של ונציה שהנהיגו שלטון פאודלי.
האי היה בשליטת ונציה עד שנת 1797. עם סיום עצמאותה של הרפובליקה הוונציאנית בהסכם קאמפו פורמיו, סופח האי, יחד עם האיים היוניים האחרים, לצרפת, אשר שלטה בהם עד 1799, מועד בו גורשה על ידי כוח צבאי עות'מאני-רוסי.
הכוחות הכובשים הקימו באיים את רפובליקת שבעת האיים אשר התקיימה בין 1800 ל-1807. ב-1809 סופחו האיים לפרובינציות הצרפתיות של איליריה, אך באותה שנה השתלטו הבריטים על האי.
לאחר תבוסת נפוליאון בשנת 1815, העניק קונגרס וינה את זקינתוס והאיים היוניים לאימפריה הבריטית.
ב-1817 הקימו הבריטים מדינת חסות בשם ארצות הברית של האיים היוניים.
עם עלייתו לשלטון של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, העניקו הבריטים את האיים לממלכת יוון ומאז הם חלק מיוון.
מחבר ההמנון היווני המשורר דיוניסוס סולומוס, נולד בזקינתוס בשנת 1798. הוא חיבר את המנון לחירות, שיר המורכב מ-158 בתים, ב-1823, וההמנון הלאומי כולל שניים מהם.
רוב תושבי האי עוסקים בחקלאות ובדייג, ואינם תלויים בתיירות לפרנסתם.
ענף התיירות עונתי ופעיל בעיקר בחודשי הקיץ.
כחצי מיליון תיירים בשנה מגיעים לאי.
אזור התיירות המרכזי הוא בלאגאנס אשר על החוף הדרומי.
זקינתוס זכה ב'אות האי האקולוגי', המוענק על ידי האיחוד האירופי, בגין שימור חופים.
בשנת 1953 פקדה את האי רעידת אדמה עזה, שגרמה נזק רב למבנים באי.
על אף שכמה מהכנסיות הוונציאניות של העיר שופצו, העיר זקינתוס נחשבת עדיין לעיר אפורה.
אף על פי כן, באי שרידים רבים, בני 500 שנה ויותר, הממחישים את גדולתה של העיר בעבר.
בעיר אנפוניטריה קיימים מבנים רבים ששרדו, בהם מנזר עתיק שהוקם בשנת 1400.
יהודים יושבים באי זקינתוס מזה שמונה מאות שנים.
לאחר גירוש ספרד הגיע למקום גל הגירה נוסף של יהודים.
במקום עומד בית קברות עתיק מאותה תקופה.
בשנת 1941 פלשו הגרמנים והאיטלקים ליוון.
תחילה היה זקינתוס תחת שלטון איטליה הפשיסטית שלא הציקה ליהודים, אך בספטמבר 1943 פרשה איטליה מהמלחמה והנאצים השתלטו על האי.
מפקד האי, הקולונל ליט, הורה לאסוף את כל יהודי האי, כ-275 במספר, ולהעבירם להשמדה.
לצורך כך העביר ליט לראש עיריית זקינתוס, לוקאס קארר פקודה בה ציווה לרשום את שמות היהודים וכתובותיהם.
ראש העיר התייעץ במיטרופוליט של האי כריסוסטומוס דימיטריו ויחד החליטו למסור למפקד האי דף שהיו רשומים בו שני שמות: הראשון היה שמו של הארכיבישוף והשני שמו של ראש העיר.
לשאלת המפקד ענו השניים "אנו היהודים הראשונים באי, אם ברצונך לקחת את היהודים שלנו אנו הולכים איתם".
בהנחיית הארכיבישוף עזבו היהודים את בתיהם וברחו לכפרים.
תושבי הכפרים נתנו להם מחסה, ולמרות הרעב ששרר באי, הם סייעו ליהודים במאבק ההישרדות.
מפקד האי השהה את גירוש היהודים, אבל לאחר שקהילת יהודי קורפו נשלחה להשמדה באושוויץ, ננקטו צעדים מחודשים לשילוח קהילת יהודי זקינתוס למחנות המוות.
שלוש ספינות הגיעו לשם כך לזקינתוס, אולם מפקד הפרטיזנים באי דימיטרי קטבאטיס איים לפגוע בחיילים הגרמנים אם יגורשו היהודים.
בסופו של דבר הספינות הללו שימשו את הגרמנים בבריחתם החפוזה מהאי ב-12 בספטמבר 1944. הקהילה היהודית של זקינתוס ניצלה בשלמותה.
הסופרת מיכל שלו מספרת פרק זה בספרה רחמים.
סיפור הצלתה של הקהילה, מנקודת הראות של ילדה יהודייה מיכל-מזל מצא, הועלה גם בסיפור לילדים "הגיבורים מהאי זקינתוס", שכתבה בתה שילה כהן.
לאחר המלחמה עלו רוב אנשי הקהילה לישראל.
כהוקרה לתושבי האי שסייעו בהצלת היהודים, התקינו היהודים שנותרו באי את הוויטראז'ים בכנסיית סינט ד'יואניסיאוס.
באוגוסט 1953 נהרס הרובע היהודי של האי בעקבות רעידת אדמה קשה שהחריבה את העיר זקינתוס.
חיל הים הישראלי ששייט באזור נחלץ במהירות לסייע לתושבי האיים זקינתוס וקפלוניה שנפגעו מרעידת האדמה.
יהודי האי ניצלו מהרעידה, למעט ליזה מצא שנספתה באסון.
לאחר אירוע זה, עזבו היהודים המעטים שנותרו באי את זקינתוס.
היהודי האחרון באי, ארמנדו מורדו, נפטר בשנת 1982. ב-1978 הוענק לארכיבישוף כריסוסטומוס דימיטרי ולראש העיר לוקאס קארר אות חסיד אומות העולם.
ב-1992 הקימה הנהגת יהודי יוון שתי אנדרטאות במקום בו ניצב בית הכנסת שלום, כהוקרה לחסידי אומות העולם: ראש העיר לוקאס קארר והארכיבישוף כריסוסטומוס דימיטריו, שהודות למנהיגותם הערכית ואומץ ליבם, ניצלה הקהילה היהודית באי.
זקיר חוסיין (כתב ערבי: ذاکِر حسین, דוונאגרי: ज़ाकिर हुसैन, ) היה מלחין ומפיק מוזיקלי הודי ונגן טאבלה.
נודע במיוחד בשל שיתופי הפעולה שלו עם אמני ג'אז כג'ון מקלפלין ויאן גרברק.
חוסיין נולד במומבאי, אביו היה נגן טאבלה ידוע, אוסטאד אללה רח'ה.
כילד פלא ניגן והופיע כבר בגיל 12.
ב-1970 עבר לארצות הברית והיה נגן ליווי של ראווי שנקר.
בשנת 1975 הקים יחד עם הגיטריסט ג'ון מקלפלין את אנסמבל "שאקטי" (Shakti) שיצר מוזיקה המשלבת מוזיקה הודית קלאסית (מבוססת ראגות) וג'אז (פיוז'ן).
ההרכב הוציא בשנות קיומו (עד 1977) שלושה אלבומים והופיע ברחבי העולם פעמים רבות.
ב-1999 אוחד ההרכב מחדש, תחת השם "Remember Shakti" והוציא חמישה אלבומים, בהם שניים בהופעות חיות.
ב-1987 הצטרף לנגן הסקסופון יאן גרברק יחד עם מקלפלין ונגן הבנסורי האריפראסאד צ'אוראסיה לפרויקט "Making Music" שיצא בחברת "ECM" בניגוד ל"שאקטי" אלבום זה מצטיין בצליל רך ולא חשמלי.
אלבומו "Planet Drum" משנת 1991, בהפקת מייקי הארט ובהשתתפות מוזיקאים מברזיל (איירטו מוריירה ופלורה פורים) וניגריה (סיקירו אדפוג'ו ובבטונדה אולטונג'י), היה הראשון שזכה בפרס גראמי לתקליט מוזיקת עולם.
ב-2006 זכה בפרס גראמי נוסף עבור האלבום "Golden Strings of the Sarode".
חוסיין ניגן בפסקולי הסרטים "אפוקליפסה עכשיו" של פרנסיס פורד קופולה ו"בודהה קטן" של ברנרדו ברטולוצ'י ובסרטים נוספים.
כמו כן הופיע ב-1983 בסרט "אבק לוהט" (Heat and Dust) בהפקת מרצ'נט ואייבורי, הוא גם כתב את פסקול הסרט.
חוסיין שימש כפרופסור אורח באוניברסיטאות סטנפורד ופרינסטון.
שנהארגוןקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס גראמיהאלבום האינסטרומנטלי העכשווי הטוב ביותרAs We Speakביצוע מוזיקת העולם הטוב ביותר"Pashto"ההרכב האינסטרומנטלי הטוב ביותר"Motion"
הט֗פר־נאמה (בפרסית: ظفرنامه; בהינדי: ज़फ़रनामा; בפנג'אבי: ਜ਼ਫ਼ਰਨਾਮਾ), שהמשמעות המילולית של שמו הוא איגרת הניצחון, הוא השם שניתן למכתב שנשלח על ידי הגורו הסיקיזי גובינד סינג בשנת 1705 לקיסר האימפריה המוגולית, אורנגזיב.
המכתב נכתב כנראה בפרסית והועתק (או תורגם) ללשון הגורמוקית.
עץ הזַקוּם הוא עץ מיתולוגי באמונה המוסלמית.
לפי הקוראן והמסורת, הזקום הוא עץ הגדל בשאול התחתיות שבנקודה העמוקה ביותר בגיהנום.
עץ זה כולו רע ואינו מספק לחוסים תחתיו צל.
לפי האמונה מצמיח העץ פירות באושים ומרים בצורה של ראשי שטנים, אשר ישמשו מאכל לחוטאים הרעבים באחרית הימים.
במקום להשביע את רעבונם, יעצימו פירות הזקום את סבלם של המעונים בעוררם תחושת צרבת קשה ובבקעם את קיבותיהם:
עץ הזקום עומד בניגוד לעצי המנעמים של גן העדן באמונה המוסלמית, אשר מספקים צל ומאכל אינסופי למאמינים הצדיקים הלנים תחתם על יצועי קטיפה ירוקה.
השם "זקום" הוענק למספר עצים שמקורם בארצות ערב.
בסודאן נקרא כך העץ Euphorbia abyssinica (מין בסוג חלבלוב); הסוג Balanites ממשפחת הזוגניים נקרא בערבית "זקום", וכך גם המין זקום מצרי.
זקיפת אגודל היא מחווה גופנית שבה נזקף האגודל כלפי מעלה בעוד יתר אצבעות כף היד מקופלות לכדי אגרוף.
במקומות רבים בעולם משמעותה של המחווה הבעת הסכמה או שביעות רצון.
לא ידוע מה מקורה של מחווה זו, אך יש מספר השערות בעניין.
לפי אחת ההשערות, מקורה עוד בקרבות הגלדיאטורים ברומא העתיקה, כאשר בסיום הקרב, הקהל סימן באמצעות אגודלו מה לדעתו צריך להיות גורלו של הגלדיאטור המפסיד - לחיים או למוות - אם כי לא ידוע לאן בדיוק הופנו האגודלים בכל אחד מהמקרים.
לפי השערה אחרת, המחווה היא שריד למנהג מימי הביניים, לפיו בסיום עסקאות ליקק כל אחד מהצדדים את אגודלו, ואז הצמיד אותו לאגודל של שותפו לעסקה.
השערה שלישית מייחסת את המחווה לתקופה מאוחרת הרבה יותר.
לפי ההשערה מקורה בנוהגם של טייסים אמריקנים במלחמת העולם השנייה לסמן כך לצוותי נושאות המטוסים כי הם מוכנים להמריא.
לצד המחווה הכוללת את הנפת האגודל כלפי מעלה, התפתחה גם מחווה הפוכה, הכוללת את הנפת האגודל כלפי מטה.
משמעותה של מחווה זו הפוכה - היא מביעה אי הסכמה או חוסר שביעות רצון.
זקיפת האגודל במשמעותה החיובית היא מחווה מקובלת בעולם המערבי, אך במקומות שונים בעולם לזקיפת האגודל יש משמעויות אחרות.
בחלק ממדינות דרום אמריקה ומערב אפריקה, באיראן, בעיראק ובסרדיניה, מדובר במחווה בוטה ששקולה לאצבע משולשת.
בהקשרים ספציפיים, לזקיפת האגודל ייתכנו משמעויות אחרות גם בעולם המערבי.
כך, למשל, היא משמשת טרמפיסטים לאיתות על רצונם בטרמפ (אף שבישראל נפוצה יותר הצבעה לכיוון הכביש באצבע המורה).
במדינות אמריקה הלטינית, הביטוי המקובל לטרמפ הוא "Hacer Botella" (תרגום חופשי מספרדית: "לעשות בקבוק"), המרמז על צורת כף היד בזמן זקיפת אגודל.
צוללים זוקפים את אגודלם כדי לסמן שבכוונתם לעלות לפני המים, ואילו שופטי כדורסל מסמנים, באמצעות זקיפת שני אגודלים, על החלטתם לזרוק כדור ביניים.
זקיפת אגודל היא גם הסמל של סימן ה"Like" הפופולרי ברשת החברתית פייסבוק.
זקיפת האגודל היא גם סימון המקובל בקרב ילדים בישראל כ"ברוגז".
לעיתים מלווה סימון זה בדיקלום "ברוגז ברוגז לעולם, שולם שולם אף פעם".
הסימון ההופכי ל"ברוגז" מכונה "שולם" ומבוצע על ידי זקיפת הזרת.
לעיתים מבוצע טקס השלמה על ידי לפיתת זרתות הדדית וניענועם למילות הדיקלום "שולם שולם לעולם, ברוגז ברוגז אף פעם".
דבר זה מופיע בשיר הילדים "עשר אצבעות" מאת רבקה דוידית.
זקאזיק היא בירת מחוז א-שרקיה במצרים התחתונה.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 460,501 בני אדם.
זקאזיק היא מרכז המסחר בכותנה ובדגן במצרים.
בעיר נמצאים סוחרים אירופאים רבים.
העיר ממוקמת בחלק המזרחי של דלתת הנילוס כ-60 ק"מ צפון-מזרחית לבירה קהיר.
בעיר מוזיאון ארכאולוגיה קטן שנקרא מוזיאון עורבּי (על שם ).
אוניברסיטת זקאזיק, אחת מהאוניברסיטאות הגדולות במצרים ממוקמת גם היא בעיר, ובה פקולטות שונות לסוגי אומנויות ומדעים שונים.
אוניברסיטת זקאזיק הוקמה בשנת 1970 כסניף של אוניברסיטת עין שאמס והייתה האוניברסיטה השביעית שהוקמה במצרים.
יש בה פקולטות לחקלאות, סחר, רפואה וטרינרית, רפואה אנושית, חינוך ומדע.
מטרתו היא להפוך לאוניברסיטה ציבורית מצרית מכובדת ויש לה תוכניות לבנות ולהתרחב למרכז ללימודי תואר שני.
זפרם קוקרן הוא דמות בדיונית המופיעה ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים".
הדמות נוצרה על ידי הסופר ג'ין ל.
קון, והופיעה לראשונה בפרק משנת 1967 של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" בשם "Metamorphosis", בו הדמות גולמה על ידי השחקן גלן קורבט.
מאוחר יותר ג'יימס קרומוול גילם את קוקרן, בשנת 1996, בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", ולאחר מכן בפרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" משנת 2001 – ""Broken Bow".
קטעים של קרומוול מ"מסע בין כוכבים: המפגש" שולבו בפרק של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" בשם "In a Mirror, Darkly (Part I)", יחד עם קטעים חדשים של שחקן אחר הלבוש באופן זהה, אשר פניו אינן מוצגות.
כפי שתואר במסגרת האירועים של "מסע בין כוכבים: המפגש", קוקרן הוא בן-האדם הראשון שהמציא את מנוע העיוות, בשנת 2063, אשר טיסת המבחן שלו משכה את תשומת הלב של הוולקנים, והובילה למפגש הראשון של האנושות עם גזע חייזרים.
קוקרן נולד בשנת 2030 (או 2013, על פי רומן המבוסס על הסרט "מסע בין כוכבים: המפגש").
הוא בנה את ספינת החלל הראשונה של האנושות המסוגלת לטוס במהירות עיוות, בשם "פניקס" (Phoenix), בבוזמן, מונטנה, מתוך משגר טיל בליסטי גרעיני ישן מסוג טיטן 2 הוא התחיל את הפרויקט למטרת רווח, אך במקום זאת גילה, על ידי צוות של האנטרפרייז-E מהעתיד, כי זכה לשבחים רבים, אשר הטרידו את שלוותו.
ב-5 באפריל 2063, קוקרן ביצע את הטיסה הראשונה של כדור הארץ במנוע עיוות, כשהוא מנגן את השיר "Magic Carpet Ride" של להקת "Steppenwolf" במהלך השיגור.
טיסת העיוות של הפניקס זוהתה על ידי ספינת מחקר של הוולקנים, T'Plana hath, אשר לאחר מכן יצרה קשר ראשון של שלום עם בני האדם, לרבות קוקרן, באתר השיגור של הפניקס שבמונטנה.
הפתגם הנ"ל (בתרגום לעברית: "אל תנסה להיות אדם גדול.
פשוט היה אדם, ותן להיסטוריה לשפוט בעצמה") מיוחס לקוקרן, שאמר אותו בשנת 2073. בראשית המאה ה-22, קוקרן נכח בחנוכת קומפלקס מנוע עיוות 5 על כדור הארץ, בו הצהיר:
בתרגום לעברית: "מנוע זה יאפשר לנו להגיע באומץ למקום שבו אף אדם לא הגיע לפני כן"; מה שהופך אותו לאדם הידוע הראשון (ביחס לציר הזמן הבדיוני של מסע בין כוכבים) שאומר זאת.
מתקן השיגור של הפניקס הפך לאנדרטה היסטורית.
פסל שיש בגובה 20 מטר הוצב שם, המציג את קוקרן מביט בגבורה אל עבר העתיד.
שמו של קוקרן הפך לנערץ ברחבי הגלקסיה המוכרת, עם אוניברסיטאות, ערים שלמות וכוכבי לכת הנקראים על שמו.{{הערה|Gene L.
"Metamorphosis"; Star Trek: The Original Series"; November 10, 1967}} המהנדס הראשי של האנטרפרייז-E ג'ורדי לה פורג', למשל, למד בבית הספר התיכון על שם זפרם קוקרן.
ביקום המראה, במקום לקבל את פניהם של הוולקנים בקבלת פנים לשלום, קוקרן ושאר בני האדם הורגים אותם ובוזזים את ספינתם.
בני האדם כובשים עולמות אחרים, כחלק מאימפריית הארצנים האכזרית.
בפרק "Metamorphosis", את דמותו של קוקרן מגלם גלן קורבט, שהיה בן 37 בזמן השידור של הפרק.
בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", קוקרן מגולם על ידי ג'יימס קרומוול בן ה-56, בנקודת זמן שבה הדמות, בשנת 2063, הייתה בגיל 33 בלבד.
האנציקלופדיה של מסע בין כוכבים מסבירה פער זה על ידי התאוריות כי המראה הקשיש של קוקרן בשנת 2063 הוא תוצאה של הרעלת קרינה, ושכשהוא נתקל ב-Companion'', תוצאות אלו התהפכו ומראהו הצעיר שוחזר.
זקיק שחלתי הוא יחידה ביולוגית המקיפה את האואוציט הראשוני בשחלה אצל נשים.
הזקיק הוא יחידה ביולוגית המורכבת משכבות שונות של תאים.
הזקיק המוקדם מכיל שכבת תאי סטרומל.
אלה תאים תומכי פרנכימה ומהווים מרכיב בסיסי לרקמת חיבור של הזקיק אל השחלה.
סיבי קולגן מרשתים את תאי הסטרומל ובכך הופכים את קרום הזקיק (הקרום החיצוני) לרקמת חיבור.
מרכיב שלישי בקרום הם תאי טקה המספקים לתאים השכנים (תאי גרנולוזה) סוג של אסטרוגן (אנדרוסטנדיול) ובכך אחראי על הפרשת אסטרדיול (שאחראי על המחזור החודשי).
התאים יתחלקו בהמשך חיי הזקיק לשכבה חיצונית, שתהווה קרום הגנה, ולשכבה פנימית שתמשיך בהפרשת אסטרוגנים.
פנים הזקיק מורכב מתאי גרנולוזה שמפרישים אסטרוגנים בהשפעת הורמון מגרה זקיק (FSH).
שכבת תאים זאת עוטפת את קרום ה zona pellucida שהיא קרום עוטף לנוזל הפלזמה שמסביב לאואוציט (תא ביצית מתפתח).
שכבת תאים נוספת היא הכתר הזוהר.
השכבה מתפתחת בעקבות טרנספורמציה של סוגי אפיתל בזקיק.
האנטרום (Antrum) הוא נוזל המתפתח בתוך הזקיק בעקבות זליגה של חומצות היאלורוניות מפלזמת האואוציט.
האנטרום גורם לפקיעת האואוציט השניוני מהזקיק בעקבות הלחץ שהוא מפעיל בתוך הזקיק.
הזקיק מורכב משכבות של תאים המאפשרים לאואוגוניום להתפתח ולהפוך לאואוציט שניוני.
הזקיק אחראי להפרשת הורמונים וחלבונים התומכים בהתפתחות תא ביצית אחד, במניעת ביוץ נוסף והתפתחות זקיקים נוספים, ובתמיכה בעובר עד יצירת השליה.
שגשוג הזקיק (לאחר פקיעת האואוציט השניוני) ומשך חייו, תלויים בהפריית הביצית.
השלב הזקיקי נמשך בין 1–13 יום.
הביוץ נמשך כיום אחד, לרוב ביום ה-14 למחזור החודשי בקירוב.
כשרמת האסטרוגן גדולה, ההיפופיזה מפרישה את ההורמון LH ומעוררת את הביוץ.
השלב הלוטאלי (השלב בין הביוץ לדימום הווסת) נמשך בין 10–16 יום.
במידה ומתרחשת הפריה, נמשך השלב הלוטאלי עד יצירת השליה (כשלושה חודשים).
הזקיק המוקדם עוטף את האואוגוניום בשכבה דקה של תאי סטרומה (תאים מקשרים), תאי זקיק ראשונים וסיבי קולגן (מרכיב עיקרי ברקמות חיבור).
ראשית התפתחות הזקיקים במהלך העוברות.
הזקיקים מכילים מספר סוגי תאים המגנים על האואוציט ותהליך התפתחותו.
בתחילת תהליך האואוגנזה מתפתחים הזקיקים המוקדמים מסביב לאואוגוניום.
הזקיקים המוקדמים מכילים שכבת תאים (תאי גרנולוזה, תאי סטרומל וסיבי קולגן) לא מפותחת ודקה.
היפרטרופיה של הזקיקים המוקדמים מתרחשת לאחר חלוקה מיטוטית של האואוגוניום.
בשלב זה הזקיקים המוקדמים מתפתחים לזקיקים ראשונים.
תהליך זה קורה עדיין במהלך הריון העוברה.
תהליך צמיחת הזקיק נעצר בשלב בו האואוציט נתקע בשלב המיוזה הראשונה.
התפתחות האואוגנזה ממשיכה מתחילתה של הבגרות המינית ואיתה המשך התפתחות הזקיקים הראשונים המאוחרים (Late Primary follicle).
בשלב הראשוני המאוחר, שכבת תאי גרנולוזה ותאי טקה (בלועזית: Theca) גדלים מסביב לתא הביצית.
תהליך זה קורה מרגע הפרשת הורמון מעורר הזקיקים (FSH).
בשלב זה הזקיק נקרא זקיק שניוני (Secondary follicle) ומקומו עדיין בשחלה.
האואוציט הראשוני מוקף בשכבת כתר זוהר (corona radiata) שמסביבה תאים גרנולוזים רבים, ובסמוך מופיעה בועית נוזל זקיקי המכילה חלבונים היאלינים.
הנוזל הוא נוזל המופרש מהאואוציט.
מעטפת הזקיק (Theca Externa) שומרת על המבנה בעוד שהמעטפת הפנימית (Theca interna) מפרישה אסטרוגן.
הזקיק השלישוני (מכונה גם הזקיק הגרפיאני או הזקיק על שם גראף) הוא הזקיק המוכן לביוץ.
בשלב זה האואוציט משלים את שלב המיוזה הראשונה (שנעצרה בשלב העוברות) וכך נוצר תא אואוציט שניוני יחיד בתוך הזקיק השלישוני.
הזקיק הגרפיאני מכיל שכבה עבה של תאי גרנולוזה, תאי סטרומה וסיבי קולגן.
כמו כן גדלה בועית נוזל (כיס אנטרום) מלאה בחומצה היאלורונית בסמוך לאואוציט.
ביום ה-14 למחזור החודשי, הזקיק וכיס הנוזל גדלים לממדים גדולים עד כדי פקיעת האואוציט השניוני מהשחלה.
הפקיעה נחשבת לפצע, אולם במונחי פריון מעידה על פוריות.
הכתר הזוהר הוא החומר היחידי שנותר מהזקיק.
הכתר נוצר בהתפתחות הזקיק המוקדם במעבר מאפיתל שטוח לקובייתי.
הוא מכיל חלבונים מזינים ומלווה את הביצית עד לשלב הבא.
הכתר מהווה מחסום ביולוגי לתאי זרע בגלל הרכבו הכימי.
הזקיק ממשיך לתפקד בתהליך המחזור החודשי גם לאחר פקיעת הנוזל ההיאלרוני ותא הביצית מהשחלה.
תאי הגרנולוזה, המרכיבים את הזקיק, עוברים לוטאינציה בהשפעת ההורמון והופכים לצהבהבים.
הזקיק נקרא כעת גופיף צהוב .
בתהליך זה חלה התפתחות כלי דם, אגירת שומנים והיפרטרופיה של התאים הגרנולוזים ותאי טקה בתוך הגופיף.
תאי הטקה מפרישים אסטרוגנים ופרוגסטרון.
תאי הגרנולוזה של הגופיף הצהוב מפרישים פרוגסטרון שמונע ביוץ נוסף וזאת משום שפרוגסטרון מדכא הורמון LH.
במידת הצורך ממשיך הגופיף להתקיים, כלומר במקרה של הפריה.
לאחר הפריה, כאשר העובר הראשוני נקלט ברחם, מופרש ההורמון HCG (המזוהה בעיקר כאינדיקטור להריון בבדיקת שתן סטיק).
ההורמון מקיים תקשורת הורמונלית עם הגופיף עד אשר נוצרת השליה.
כתגובה לסיגנלים מההורמון, הגופיף מפריש פרוגסטרון ואסטרוגנים לעיבוי הרחם.
משך חיי הגופיף מרגע ההפריה, כ-3 חודשים.
במידה ולא מופרית הביצית בתוך 14 יום, הגופיף מתנוון והופך לגופיף לבן .
משך חיי הגופיף ללא הפריה, כ-14 יום.
התפתחות תא הביצית תלויה לחלוטין בזקיק.
הזקיק הוא שמעניק סביבה פונקציונלית לתא ובמקביל מעורר הורמונים המעבים את האנדומטריום (דופן הרחם).
הגופיף אחראי על הפרשת ארבעה הורמונים וחלבונים עיקריים:
אסטרוגן - היפרפלזיה (שגשוג) של האנדומטריום ובכך הכנתו לקליטת עובר (האנדומטריום הוא קרום פנימי של הרחם, עשוי מאפיתל עמודי חד שכבתי ומשכבת תאי נבט).
פרוגסטרון - אגירת גליקוגן, החיוני לפלורת הרחם והנרתיק.
(הגליקוגן חיוני לשמירת תנאי חומציות מתאימים ברחם.
פלורת הרחם ניזונה מגליקוגן) ולתחזוקת האנדומטריום.
מעכב GnRh ו-LH (מעכב ביוץ נוסף).
אינהיבין - חלבון מעכב הפרשת FSH המעורר זקיקים על מנת למנוע הפרשת זקיקים חדשים.
רלקסין - גורם לעלייה בתפוקת הלב, סינון הדם (בכליה), גמישות רצועות ושרירים.
הורמון ה-GnRh הוא ההורמון המרכזי בתהליך.
ההורמון מופרש מההיפותלמוס ומעורר את ההיפופיזה הקדמית להפריש שני הורמוני מין עיקרים: FSH ו-LH.
ההורמון FSH מופרש מהיום הראשון של דימום המחזור עד ליום ה-13 למחזור החודשי, אולם תקופת שגשוג הזקיק מתחילה מהיום הרביעי למחזור עד לסוף היום ה-12 (כ-8 ימים).
ביום ה-14 מופרש הורמון הביוץ-LH שהופך את הזקיק לגופיף צהוב.
הגופיף מפריש פרוגסטרון (לקליטת העובר) ואסטרוגנים לעיבוי הרחם והכנת איברי מין משניים לקליטת העובר (בלוטות חלב).
ההפרשה מפסיקה עם התנוונות הגופיף, שיגרום להתחלת הפרשת הורמון מעורר זקיק מחדש ביום הראשון למחזור החודשי.
זקיק שיער הוא איבר השייך לעור אצל יונקים ותפקידו לייצר שיער.
תהליך הייצור מורכב משלשה שלבים: גדילה (Anagen), סיום (Catagen) ומנוחה (Telogen).
תאי גזע הם האחראיים על ייצור השיער.
בבסיס הזקיק נמצא שורש השערה (או "פאפילה" – Dermal papillae) ומחובר לבלוטת חֵלֶב, המכילה חומר סיכוך ומפרישה תחילה לתוך חלל מרכזי המתנקז דרך פתח זקיק השערה אל פני העור.
אצל בני אדם, מספר זקיקי השיער בדרך כלל קבוע מלידה ואינו משתנה, אך קיימים הבדלים בתפקוד כל זקיק במהלך החיים.
צמיחת השערה אינה רציפה, אלא מתנהלת בצורה מחזורית.
שערה (בריאה) חיה וצומחת 4 שנים בממוצע, ואז מוחלפת בשערה חדשה.
מחזור הצמיחה של השערה מורכב משלושה שלבים.
בתקופה זו מתחלקים תאי המטריקס ובונים את השערה בקצב אחיד ובהתמדה.
קצב הגדילה הוא בדרך כלל קבוע ואישי.
בממוצע גדלות השערות בסנטימטר אחד לחודש.
אורך השערה תלוי בעיקר בקצב הגדילה ובאורך תקופת האנגן, שנע בין 18 חודשים לכשלוש שנים.
יש גם גורמים משפיעים אחרים, כגון: מין – אצל הנקבה הקצב מהיר יותר, גיל – קצב הגדילה בין גלאים 15 עד 30 מהיר יותר.
אחרי גיל 50 הוא יורד באופן חד, והטמפרטורה – קצב הגדילה מהיר יותר באקלים חם בטמפרטורות גבוהות.
אולם ההשפעה של גורמים אלה ואחרים היא, בסיכומו של דבר קטנה.
תקופה זו נמשכת כשבועיים עד חודש ובמהלכה מואט קצב הגדילה עד כדי הפסקת הצמיחה ותחילת תהליך התנוונות השורש.
זהו שלב מעבר לתקופה הבאה.
לתקופה זו אופיינית הפסקת הגדילה, התכווצות והתנוונות השורש ועלית השערה כלפי חוץ.
זוהי תקופת המנוחה של המנגנון המייצר את השערה.
היא נמשכת אצל בני אדם בין 3 ל-6 חודשים.
השערה הישנה נושרת סמוך לבניית של השערה החדשה.
זקז'ובק (זקשובק; בפולנית: Zakrzówek ביידיש: זאקשיוויק) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
במאות ב-16 וה-17 היה זקז'ובק כפר בבעלות אצולה, ובתחילת המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר.
בהמשך ניטלו מהיישוב זכויות העיר.
רבה האחרון של העיר היה הרב ישראל יחיאל פרידלינג, אחיו של הרב צבי הירש פרידלינג.
בסוף המאה ה-19 ישבו בכפר 169 יהודים, ובתחילת המאה ה-20 נבנה בו בית מדרש.
בין שתי מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה השליטה בכפר מספר פעמים בין הוורמכט והצבא האדום, ובתקופת הביניים ערכו פולנים מקומיים פרעות ביהודיו.
עם החלת השלטון הגרמני בכפר, מונה בו יודנראט, בראשות משה לרמן, והוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום כופר.
מאביב 1940 שולחו יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנות עבודה.
בספטמבר 1941 נותרו בכפר כ-370 יהודים, ובאפריל 1942 הגיעו אליו פליטים יהודים מלובלין.
ב-18 באוקטובר 1942 גורשו כל יהודי הכפר לקרשניק, תוך רצח כ-50 ילדים וקשישים יהודים בשעת האקציה.
כעבור פחות מחודש שולחו כל יהודי הכפר, יחד עם אלפי יהודי קרשניק, למחנה ההשמדה בלז'ץ.
זפר-נאמה (בפרסית: ظفرنامه) הוא חיבור היסטורי מאת נט'אם א-דין שאמי (מת בערך ב-1411) המתאר את כיבושיו של טימור לנג.
בשנת 1401 ביקש טימור לנג משאמי לכתוב ספר שיהיה כתוב בצורה ברורה וקריאה לכול, ובו יסופרו קורותיו וכיבושיו הרבים.
שאמי סיים את החיבור כשלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1404. חיבור זה היווה בסיס עיקרי לחיבור אחר באותו שם שכתב שרף א-דין עלי יזדי העוסק גם הוא בכיבושיו של טימור לנג.
מהדורה מדעית של החיבור הוכנה בידי המזרחן הצ'כי פליקס טאואר במחצית הראשונה של המאה ה-20.
מייקל זאכרי (זק) מאיירס הוא מוזיקאי, זמר ופזמונאי אמריקאי.
מאיירס מוכר בעיקר כגיטריסט של להקת הרוק האמריקאית, שיינדאון, כמייסד וזמר בסופר גרופ דה פיירוול (The Fairwell), כמנהלה של להקת הפופ רוק סור אייז (Sore Eyes), כזמר בהרכב אלן, מק, מאיירס ומור וכחבר בצמד סמית אנד מאיירס.
מאיירס החל את הקריירה שלו כמוזיקאי בלוז שהופיע במועדונים ברחוב ביל המפורסם שבממפיס, טנסי, וברחבי העולם כבר בגיל 14.
לדבריו, הגיטריסטים העיקריים שהשפיעו עליו כשגדל היו ג'ימי הנדריקס, סטיבי ריי וון, ג'ימי פייג', פיל לינוט ודיימון ג'ונסון.
מאיירס הקים את דה פיירוול (The Fairwell) בממפיס, ושימש בה סולן וגיטריסט.
מלבד הגיטריסט והזמר כריס אלן אותו הכיר מסצנת רחוב ביל, יתר חברי הלהקה השתנו לאורך השנים.
הלהקה חיממה להקות שונות כמו 3 Doors Down והינדר, והופיעה במגזינים, רדיו, טלוויזיה וכן הלאה.
מאיירס הצטרף לשיינדאון בשנת 2005 בתפקיד גיטריסט קצב שניגן בהופעותיה.
עם עזיבתו של בראד סטיוארט הפך לבסיסט הזמני של הלהקה.
בתחילת 2008 הפך רשמית לחבר בלהקה, בתפקיד גיטריסט הקצב.
בסוף 2008 עזב ניק פרי את הלהקה, ומאיירס קיבל על עצמו את תפקיד הגיטריסט הראשי של הלהקה.
ב-23 במרץ 2010 הופיע מאיירס על שער המגזין "guitar edge".
מאיירס וברנט סמית מופיעים ומוציאים מוזיקה גם כצמד בשם "סמית ומאיירס" (Smith & Myers) במסגרתו הם שרים שירים מקוריים ומבצעים גרסאות כיסוי לשירים מוכרים של אמנים אחרים.
השניים הוציאו מספר אלבומים, ב-2014 את Acoustic Sessions, שני מיני-אלבומים שיצאו כשני חלקים והכילו יחד עשרה שירים, וב-2020 את Volumes, 1 & 2 שהכילו כל אחד עשרה שירים.
בשנים 2004 ו-2005 השתתף מאיירס בסיבוב ההופעות של להקת סלייבה, כשמילא את מקומו של דייב נובוטני.
ב-2011 השתתף בהופעה של להקת נונפוינט כגיטריסט אורח בשיר "Bullet with a Name with them".
ב-15 באפריל 2011 הצטרף מאיירס להופעת האיחוד של להקת בראדר קיין בפסטיבל הגיטרה העולמי בדאלאס כגיטריסט מוביל.
בשנת 2022 שיתף פעולה עם ההנסונים בשיר "Don't Let Me Down", הסינגל השלישי מתוך האלבום Red Green Blue, בו ניגן בגיטרה והופיע בווידאו קליפ שליווה את השיר.
מאיירס הקים חברה לניהול אמנים, וקרא לה "Cursed Management Group" (קבוצת ההנהלה המקוללת).
את צעדיו הראשונים בניהול להקות עשה עם להקת הרוק סור אייז (Sore Eyes) שבסיסה בממפיס.
מאיירס ראה את הלהקה מנגנת במועדונים מקומיים, ודצמבר 2008, לאחר שהתרשם דיו, הציע ללהקה לחמם את שיינדאון בכמה מופעים שהכרטיסים עבורם נמכרו כולם ב-Machine Shop שבפלינט, מישיגן.
מבלי שלהקה תדע זאת, השתמש מאיירס בהופעות הללו כאודישן, במטרה לבדוק אם יתאימו לו כלקוחות פוטנציאליים.
לדברי הזמר שי יובנק, בסיום ההופעות ניגש אליהם מאיירס וסיפר להם שהמטרה בגללה הזמין אותם להופעות הללו הייתה כדי לוודא אם "יישחו או יטבעו" מול קהל גדול.
מאיירס ציין בפניהם שהם "ביצעו שחיית חזה".
לאחר מכן מסר ללהקה כי הוא מעוניין לעבוד איתם כמנהל.
הוא אוהד שרוף של קבוצת הממפיס גריזליס ונוהג לפקוד את משחקיהם הביתיים, להם הוא מחזיק מנוי לצד המגרש, כשאינו בסיבוב הופעות.
מאיירס הוא אספן אדוק של סניקרס ומחזיק לדבריו למעלה מ-600 זוגות של נעליים מתוצרת נייקי והמותג אייר ג'ורדן.
מאיירס מעורב מאוד בניהול חוות האלפקות של משפחתו.
מאיירס מרבה להתבטא ברשתות החברתיות נגד תרבות הביטול כמו כן התבטא מאיירס נגד שיטת שתי המפלגות של ארצות הברית, וציין כי בעיניו שתי המפלגות מושחתות.
זקוף ת'אוזן הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1987 בבימויו של סטיבן פרירס, עם גארי אולדמן, אלפרד מולינה וונסה רדגרייב בתפקידים הראשיים.
התסריט של אלן בנט מבוסס על רומן ביוגרפי בשם זה מאת ג'ון להר משנת 1978, ומספר את סיפור חייהם של המחזאי ג'ון אורטון ובן זוגו קנת' האליוול שחייהם הזוגיים ידעו עליות ומורדות עד לסוף הטרגי.
גארי אולדמן היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
ונסה רדגרייב הייתה מטעמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
אלן בנט היה מועמד לפרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר.
סטיבן פרירס היה מועמד לפרס דקל הזהב.
6 באוגוסט 1967, שוטרים פורצים לדירה ברובע איזלינגטון בלונדון ומוצאים בחדר אחד את גופתו המכוסה בדם של ג'ו אורטון (גארי אולדמן) ובחדר השני את גופתו העירומה של בן זוגו קנת האליוול (אלפרד מולינה).
למקום מגיעה גם הסוכנת של אורטון, פגי רמזי (ונסה רדגרייב) שמוצאת את יומנו האישי ולוקחת אותו לעצמה בהיחבא.
מסקנת המשטרה היא שמדובר ברצח והתאבדות וכי האליוול רצח את אורטון במכות מכשיר קשה ואחר כך התאבד בבליעת כדורים שונים.
הפרשה עוררה אז סערה בבריטניה משום שאורטון היה מחזאי מצליח ומפורסם.
כעבור עשר שנים מגיע הסופר ג'ון להר (ואלאס שון) אל פגי ושואל אותה אם יומנו של אורטון ברשותה.
הוא מתכוון לכתוב ספר על הפרשה.
פגי מסכימה ובעזרת אשתו (לינדזי דאנקן) שמדפיסה את כתב היד הקשה לקריאה, הוא מצליח לקרוא את היומן.
אורטון גדל בלסטר והצטיין בהופעות בחוגי משחק שונים.
הוא שאף להיות שחקן ולמד אצל המורה מאדאם לאמברט (מרגרט טייזאק) עד שקבל מלגה עירונית ללמוד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
שם הוא פגש את התלמיד קנת' האליוול (אלפרד מולינה) שהיה מבוגר ממנו בחמש שנים והם התחילו לגור ביחד כזוג הומוסקסואלים בתקופה בה הדבר נחשב מנוגד לחוק.
כשלא הצליחו במשחק הם פנו לכתיבת ספרים שלא נתקבלו בעיקר בגלל תוכניהם ההומוסקסואלים.
מרוב כעס הם חיבלו בספרים בספריה ונדונו לחצי שנת מאסר.
בתקופה זו השתחרר אורטון מנוכחותו של האליוול, כתיבתו השתפרה והוא החל להצליח.
האליוול המדוכא השקיע עצמו ביצירת קולאז'ים.
הוא החל לקנא באורטון על הצלחתו ובעיקר על כך שהתקבל לכתוב עבור הביטלס.
אורטון הפסיק לקיים אתו יחסים והסתפק ביחסי מין מזדמנים עם אנשים שונים במקומות חשוכים בלונדון.
כאשר מודיע לו אורטון כי החליט להיפרד ממנו, האליוול רוצח אותו במכות מקל ואחר כך מתאבד בבליעת כדורים שונים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותגארי אולדמןג'ו אורטוןאלפרד מולינהקנת' האליוולונסה רדגרייבפגי רמזיסוכנת סופריםג'ולי וולטרסאלזי אורטוןאמו של ג'ופרנסס בארברלאוני אורטוןאחותה של ג'וןואלאס שוןג'ון להרסופרלינדזי דאנקןאנטי להראשתו של להרריצ'רד וילסוןפסיכיאטר בכלאמרגרט טייזאקמאדאם למברטמורה למשחק
מהמט זקי צ'ליק (בטורקית: Mehmet Zeki Çelik; נולד ב-17 בפברואר 1997) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת המגן הימני ברומא ובנבחרת טורקיה.
צ'ליק היה באקדמיית הנוער של בורסאספור משנת 2009 עד שעלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2015. באותה השנה, הוא הושאל לקבוצת קרקבייספור.
בעונה שלאחר מכן, הוא הצטרף לאיסטנבולספור.
לאחר שהציג יכולת ברמה גבוהה, הוא זכה לזימון לנבחרת טורקיה בשנת 2018, חרף הימצאות הקבוצה בליגת המשנה הטורקית.
ב-8 ביולי 2018, צ'ליק חתם על חוזה לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית.
את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, הוא ערך בניצחון הליגה 1–3 על סטאד רן ב-11 באוגוסט.
לאחר ארבע עונות בליל, צ'ליק עבר לרומא מהסרייה א'.
צ'ליק ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת טורקיה במהלך משחק ידידות מול נבחרת רוסיה ב-5 ביוני 2018, שנגמר בתוצאת תיקו אחת.
זקוסקי (רבים ברוסית: закуски; ביחיד закуска; בפולנית: zakąski, zakąska) הם מבחר של מתאבנים קרים, מנות ראשונות וחטיפים בתרבות האוכל במדינות דוברות שפות סלאביות.
זקוסקי מוגש כמנה בפני עצמו או כליווי לשתיית אלכוהול, ובפרט וודקה.
משמעות המילה היא "משהו לנגוס אחרי".
זה כנראה מקורו והושפע ממיזוג התרבויות הסלאביות, הוויקינגיות-נורדיות והמזרחיות באזורים המוקדמים של רוסיה כמו הרוס של קייב ורפובליקת נובגורוד.
מסורת הזקוסקי קשורה ל"ברנבינסבורד" השוודי והפיני שהיה גם האב הקדמון של הסמרגוסבורד המודרני ושל המזה של האימפריה העות'מאנית ותרבויות מזרח תיכוניות אחרות.
את הזקוסקי לא מגישים כמו בסקנדינביה במזנון, אלא לשולחן האוכל.
זקוסקי הם גם אוכל בפני עצמו ולעיתים קרובות לא מוגשים רק כמנה ראשונה לארוחה.
הם הוחזקו בבתי האצולה הרוסית כדי להאכיל מבקרים מזדמנים שנסעו למרחקים ארוכים ושעת ההגעה שלהם הייתה לרוב בלתי צפויה.
בנשפים ובמסיבות הוגשו פעמים רבות זקוסקי בחדר נפרד צמוד לחדר האוכל, או על שולחן נפרד בחדר האוכל.
המסורת התפשטה בסופו של דבר לשכבות אחרות בחברה ונשארה גם בימי ברית המועצות, אך בשל חוסר מקום, הן הוגשו על שולחן האוכל.
זקוסקי הפך לפיכך למנה הראשונה של ארוחת ערב חגיגית.
כיום, מתאבנים אלה מוגשים בדרך כלל בנשפים, ארוחות ערב, מסיבות וקבלות פנים במדינות שהיו בעבר חלק מהאימפריה הרוסית, כולל כמה מדינות ברית המועצות לשעבר ופולין.
מבחר רחב של זקוסקי מהווה מנה ראשונה סטנדרטית בכל שולחן משתה.
בדרך כלל, זקוסקי כבר מונח על השולחן כאשר האורחים נקראים לחדר האוכל.
זקוסקי יכול להיות קר או חם.
מבחר טיפוסי של זקוסקי קר עשוי לכלול נקניקים, דגים מיובשים, סלטים מעורבים, חולודטים (בשר בג'לי), פירוגי או פירוז'ק, ירקות כבושים שונים כגון סלק, מלפפונים, כרוב כבוש, פטריות כבושות, ביצי שטן, גבינות קשות, קוויאר, כריכים ולחמים.
זפרמורוד אבדורחמטוב (באוזבקית: Zafarmurod Abdurahmatov; נולד ב-28 באפריל 2003 בקמאשי שבאוזבקיסטן) הוא כדורגלן אוזבקי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת נסאף מליגת העל האוזבקית ובנבחרת אוזבקיסטן.
נמאטוב גדל במחלקת הנוער של נסאף.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האוזבקית.
אבדורחמטוב נכלל בסגל נבחרת אוזבקיסטן עד גיל 20 לטורניר גביע אסיה עד גיל 20 בשנת 2023, וזכה עמה בטורניר.
הוא נכלל בסגל נבחרת אוזבקיסטן לטורניר גביע אסיה 2023, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הטורניר.
ב-18 בינואר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת הודו במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
בסך הכל ערך ארבע הופעות במסגרת הטורניר.
אבדורחמטוב נכלל גם בסגל נבחרת אוזבקיסטן עד גיל 23 לטורניר גביע אסיה עד גיל 23, וערך שלוש הופעות במדי הנבחרת במהלך הטורניר.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של אוזבקיסטן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וערך שתי הופעות במסגרת הטורניר.
רגע של אמת זק"א - זיהוי קורבנות אסון היא עמותה התנדבותית יהודית-חרדית המסייעת למשטרת ישראל וכוחות ההצלה בטיפול בזירות אסון.
רב הארגון, נכון ל-2025, הוא הרב יעקב רוז'ה.
בנו של המנכ"ל, ישראל חסיד משמש כדובר העמותה ומבקרת הפנים נעה צפורה לינצ'נר היא מנהלת הכספים/גזברית בעמותות רשת בית יעקב בהן משמש המנכ"ל צבי זלמן חסיד כחבר ועד/מורשה חתימה.
הארגון, אשר פועל ב-21 ערים במרכז הארץ בנפרד מארגון זק"א הארצי, הוקם 6 שנים לאחר הקמתו של הארגון הארצי בשנות ה-90 של המאה העשרים, על רקע פיגועי ההתאבדות שאירעו במטרופולין תל אביב.
אחד הפיגועים הבולטים, שהיה מראשוני האירועים והגדול ביותר מבחינת מספר ההרוגים היה הפיגוע בקו 5 שבו נרצחו 22 בני אדם.
המשטרה וכוחות הביטחון ניצבו באותו יום בפני אתגר בלתי מוכר.
ניצב גבי לסט, שכיהן כמפקד מחוז תל אביב, אמר כי "האירוע היה טראומטי.
זו הייתה הפעם הראשונה בה נחשפנו לאירוע בסדר גודל כזה.
לא ידענו מה עושים באותו רגע".
לתוך החלל הארגוני הזה נכנסו המתנדבים החרדים, חלקם היו מתנדבים בארגוני ההצלה והחירום, חלקם עובדי חברא קדישא או יוצאי יחידת המלב"ח של הרבנות הצבאית, ועסקו בפינוי החללים וזיהויים תוך שמירה על כבוד המת.
העמותה נרשמה בחודש מרץ 1997 תחת השם "רגע של אמת" ושינתה את שמה בחודש פברואר 1998 ל"רגע של אמת זק"א - זיהוי קורבנות אסון".
נכון ל-2023 רשומים בארגון 640 מתנדבים.
זקיק הוא קבוצה קטנה של תאים, קבוצה כדורית או דמוית אגרטל, המקיפה חלל שבו גדל מבנה אחר או נמצא חומר אחר.
זקיקי בלוטת התריס מרכיבים את בלוטת התריס.
זקיקים הם בעיקר תאים דמויי כיס שמהם גדלות שערות אצל בני אדם ויונקים אחרים, אך גם זיפי תולעים טבעתיות צומחים מכיסונים כאלה.
זִקנה היא טווח הגילים התוחם את השלב האחרון במחזור החיים של האדם הממוצע.
שלב זה מגיע לאחר תקופת ואין גיל מדויק בו מתרחש מעבר זה.