tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אופל אולימפיה רקורד - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1953–1957
אופל אולימפיה A - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1970–1967
אופל קומודור - היא מכונית סלון אשר יוצרה בין השנים 1982–1967
אופל אסקונה A - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1975 - 1970
אופל אסקונה B - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1981 - 1975
אופל אסקונה C - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1988 - 1981
אופל וקטרה A - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1995 - 1988
אופל וקטרה B - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 2002 - 1995
אופל וקטרה C - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 2008 - 2002
אופל דיפלומט - מכונית סלון אשר יוצרה בין השנים 2004–2010
אופל K 180 - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1978–1974 בארגנטינה על ידי ג'נרל מוטורס באמצעות חברת הבת "General Motors de Argentina"
אופל סנטור - מכונית סלון אשר יוצרה בין השנים 1978–1993
אופל מונזה - מכונית קופה אשר יוצרה בין השנים 1978–1986
אופל קמפו - טנדר אשר יוצר בין השנים 2001–1991
אופל סינטרה - מיניוואן, יוצר בין השנים 1996-1999
אופל אגילה - מכונית עירונית המוגדרת כמכונית מיני אשר יוצרה בין השנים 2014 - 2000
המריבה, בגרסתה המחודשת "מריבה קרוסוואן", נבדלת משאר מתחרותיה בעיקר בזכות דלתותיה האחוריות שנפתחות בניגוד לכיוון הדלתות הקדמיות.
מתחרה ברכבים כגון פולקסווגן גולף ספורטסוואן וסיטרואן C4 פיקאסו.
GM HydroGen3 - מיניוואן עם מנוע חשמלי הפועל באמצעות תא דלק אשר יוצר בין השנים 2006–2001
אופל רקורד P1 - מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה בין השנים 1957–1962
אופל רקורד P2 - מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה בין השנים 1960–1963
אופל רקורד A - מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה בין השנים 1963–1965
אופל רקורד B - מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה בין השנים 1965–1966
אופל רקורד C - מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה בין השנים 1966–1971
אופל רקורד D - מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה בין השנים 1971–1977
אופל רקורד E - מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה בין השנים 1977–1986
אופל קדט A - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1962-1965
אופל קדט B - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1965-1973
אופל קדט C - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1979–1973
אופל קדט D - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1984–1979
אופל קדט E - מכונית משפחתית אשר יוצרה בין השנים 1984–1979
אופל אסטרה - מכונית משפחתית קטנה אשר מיוצרת משנת 1991 - הווה
אופל אסטרה F - מכונית משפחתית קטנה אשר יוצרה בין השנים 2000–1991
אופל אסטרה G - מכונית משפחתית קטנה אשר יוצרה בין השנים 2005–1998
אופל אסטרה H - מכונית משפחתית קטנה אשר יוצרה בין השנים 2005–1998
אופל אסטרה J - מכונית משפחתית קטנה אשר יוצרה בין השנים 2018–2009
אופל אסטרה K - מכונית משפחתית קטנה אשר מיוצרת בין השנים 2021–2015
אופל אסטרה L - מכונית משפחתית קטנה אשר מיוצרת משנת 2021
אופל ספידסטר - מכונית ספורט, יוצרה בין השנים 2001-2006
אופל מנטה - מכונית קופה אשר יוצרה בין השנים 1988–1970
אופל קליברה - מכונית קופה אשר יוצרה בין השנים 1997–1989
אופל ג'וניור - מכונית עירונית אשר הוצגה בשנת 1983
אופל GTC קונספט - מכונית קופה אשר הוצגה בשנת 2007
אופל Flextreme GT/E - מכונית קופה, 5 דלתות אשר הוצגה בשנת 2010
אופל RAK e - מכונית עירונית, חשמלית אשר הוצגה בשנת 2011
לאופל גם חטיבות ספורט שמשווקות גרסאות עם מנועים מחוזקים ועיצוב ספורטיבי יותר לדגמים הרגילים.
בעבר השתמשה החברה בכינוי GSI לסימון הגרסאות הספורטיביות, ועם השנים עברה לכינוי OPC.
בדור הקודם של מכונית המנהלים אינסגניה הוצעה גרסת OPC עם מנוע טורבו בנפח 2.0 ליטר.
כיום מוצעת תחת השם OPC גרסה מחוזקת לדגם הסופרמיני קורסה, עם מנוע 1.6 טורבו בנזין שמפיק 210 כ"ס.
בנוסף הודיעה אופל על שיווק גרסאות GSI מחדש, שהן מעין גרסאות ביניים בין הדגמים הרגילים לדגמי חטיבת OPC.
במסגרת חטיבת GSI ישווקו משנת 2019 האינסגניה והקורסה.
אופל אולימפיה הוא מודל רכב משפחתי תוצרת חברת אופל מוטורס הגרמנית.
מודל הרכב הוצג לראשונה בפברואר 1935 בתערוכת מכוניות בברלין.
השם "אולימפיה" נקבע לקראת משחקי האולימפיאדה אשר היו אמורים להיערך שנה מאוחר יותר בגרמניה.
מתחילת יצור הרכב ועד מלחמת העולם השנייה נבנו שתי גרסאות:
הרכב בעל מנוע בנפח 1.3 ליטר, 4 צילינדרים, 4 מושבים המסוגל להגיע למהירות 95 קמ"ש.
תחילה יוצר הרכב עם תיבה בת 3 הילוכים ומשנת 1937 יוצרו מכוניות עם 4 הילוכים.
מנוע חדש הורכב באופל בשנת 1937 בעל נפח 1.5 ליטר אשר הביא את המכונית למהירות מרבית של 112 קמ"ש.
בזמן מלחמת העולם השנייה חברת אופל, שהייתה בבעלות ג'נרל מוטורס, הולאמה על ידי הנאצים וייצרה כלי רכב צבאיים בלבד.
רק לאחר סיום המלחמה ונפילתם של הנאצים חזרה החברה לבעלות ג'נרל מוטורס.
הדגם הראשון שיצא לחברה לאחר המלחמה הוא אופל אולימפיה.
בשנת 1950 קיבלה אופל אולימפיה מראה חדש ומודרני אך מבוסס על האוטו המקורי.
בשלוש שנות יצור נמכרו 160,000 רכבים.
בשנת 1957 קיבלה אופל אולימפיה מראה חדש ושונה לגמרי מאולימפיה המקורית.
הרכב נקרא בשם חדש 'אופל אולימפיה רקורד'.
הדגם הספציפי הצליח מאוד ובעקבותיו נולד דגם חדש: 'אופל רקורד' אשר לא היה קשור יותר למודל אולימפיה ויוצר עד שנת 1989.
אופל אולימפיה A יוצרה לראשונה בשנת 1967. הדגם היה סוג משופר ומאובזר יותר של אופל קדט B.
המודל נכשל ותוך שלוש שנים ירד מפס היצור כאשר הוחלף על ידי אופל אסקונה.
אופירה גלוסקא שגיא (נולדה ב-5 במאי 1949) היא זמרת ישראלית.
נולדה ליוסף ואביבה גלוסקא, ילידי הארץ ממוצא תימני, בשכונת קריית אלון שבפתח תקווה.
משפחתה עלתה לארץ ישראל מצפון תימן בשנת 1909.
כבר בילדותה בלט כישרון השירה שלה כשהחלה לשיר עוד בגן הילדים.
גלוסקא למדה חמש שנים פיתוח קול אצל רבקה מחט ומיצי לוקר.
בתנועת הנוער ליוותה להקת מחול מקומית.
בשנת 1963 זכתה במלגה ע"ש Emma Schaver.
בשנים 1965–1966 שרה במקהלה של רשות השידור בניצוחה של בתיה שטראוס ובמקהלה הפילהרמונית "תשואות ראשונות".
סוף שנות ה-60: להקת הנח"ל
בשנת 1967 התגייסה לצבא ועברה את בחינות הכניסה ללהקת הנח"ל.
בין הבוחנים היו מנחם זילברמן ושלום חנוך.
היא התקבלה, אך בעת גיוסה הייתה הלהקה בחופשה שבין תוכניות, לכן צורפה לצוות הווי נח"ל.
הצוות נחל הצלחה גדולה וגם גלוסקא כסולנית.
עוד היו איתה בצוות: צילה דגן, רותי בן אברהם, יואב נטע ואחרים.
בין שירי ההרכב היו: "חורשת האקליפטוס" (נעמי שמר), "באביב את תשובי חזרה" (אבי קורן - שארל אזנבור), "מלאך מסולם יעקב" (יורם טהרלב - נורית הירש), "גשם ראשון" (מירה מאיר - אברהם זיגמן) ועוד.
כבר במהלך שנת 1967 חתמה גלוסקא על חוזה הקלטות עם חברת סי בי אס, ותוך כדי שירותה בצוות הווי נח"ל, הקליטה ארבעה שירים לתקליט, "חיים נחמן ביאליק - שירים ופזמונות".
השירים: "בין העצים הירקרקים", "אם ועוללה" (לחן, חנינא קרצ'בסקי), "שיר לחמוטל" (לחן, נחום נרדי), "קן ציפור" (לחן, יצחק אדל).
איתה בהקלטות השתתפו, יהורם גאון, ליאור ייני ושולה חן.
שני שירים אף יצאו בתקליטון שהפיקה חברת סי בי אס והיוו למעשה את המיני תקליט הראשון של גלוסקא.
השירים בתקליטון היו, "אם ועוללה" ו"קן ציפור".
בשנת 1968 החלה להקת הנח"ל בהכנות לתוכניתה ה-21 "קרנבל בנח"ל".
גלוסקא עבדה ביום עם הלהקה ובערב מופיעה עם צוות ההווי.
במהלך אותה שנה יצאה הלהקה בתוכניתה החדשה, שזכתה להצלחה גדולה, ואופירה גלוסקא הייתה אחת הסולניות הבולטות.
בין השאר שרה כסולנית את הלהיטים "שלווה" (אבי קורן - יאיר רוזנבלום) ועם מוטי פליישר את "החיים היפים" (ירון לונדון - יאיר רוזנבלום).
עם כל הלהקה שרה את, "קרנבל בנח"ל" (לאה נאור - יאיר רוזנבלום) ו"בשמלה אדומה" (רותי ספרוני - יאיר רוזנבלום).
חבר הלהקה, נחום שגיא, היה לימים לבעלה.
בין חברי הלהקה היו: דני סנדרסון, מירי אלוני, אלון אולארצ'יק, מאיר פניגשטיין, אלי מגן, עמוס טל שיר, אמוץ ברונטמן ועוד.
בשנים שלאחר שירותה הצבאי השתתפה בהצגות תיאטרון, בין השאר בהצגות ביידיש עם שמעון דז'יגאן, וכן פסטיבלים ומופעי זמר שונים.
בתקליט פסטיבל הזמר תשכ"ט של שנת 1969 ביצעה אופירה את "שיר בארבעה בתים" (אהוד מנור - נחום היימן).
בהמשך השנה השתתפה בפסטיבל הזמר החסידי תש"ל ובו ביצעה את השיר: "בכל דור ודור" (מסורתי עממי - דוד אלסטר ירדני).
בהמשך השנה הוציאה מיני אלבום, "ריקודי עם חדשים של רבקה שטורמן".
באלבום ביצעה ארבעה שירים: "עורי ציון" (ישעיהו נ"ב - משה וילנסקי), "תה ואורז יש בסין" (אברהם שלונסקי - עממי אוקראיני), "היה זה בשדה" (יוסף אוקסנברג - עממי), "דבקת השלום" (אברהם בר עוז - נמרוד טנא).
המחצית הראשונה של שנות ה-70
בשנת 1970 השתתפה גלוסקא במופע "נסיעה מדומה - משירי לאה גולדברג".
שירי הסולו שלה במופע היו: "סתיו", "שיר היונה והשושן", "נחל שלי", "תוף בודד", ו"טיול" עם לוליק.
כל שירי המופע נכתבו על ידי לאה גולדברג והולחנו על ידי סשה ארגוב.
איתה במופע לקחו חלק: לוליק, אמנון ברנזון ותמי ספיבק.
בהמשך השנה (1970) שרה את השיר, "תרזה יפה" (חיים נחמן ביאליק - חיים רותם) בתקליט שיצא לפסטיבל הזמר תש"ל.
בהמשך (1970) החליפה את צילה דגן בהפקת "להקת פיקוד דיזנגוף", עם ששי קשת ויהודה ברקן.
בשנת 1971 השתתפה גלוסקא בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"א וביצעה בו את השיר, "לכה דודי" (רבי שלמה אלקבץ - שמואל זוהר).
בהמשך השנה (1971) הופיעה אופירה גלוסקא בתוכנית הרדיו: "פגישה מחודשת עם האחיות אנדריוס".
בתוכנית איתה השתתפו כמלוות אלכסנדרה ורותי הולצמן.
שירי התוכנית שביצעה גלוסקא היו: "אתה לי שמש", "קוונטה לגוסטה", "ביי מיר ביסט דו שיין", "קצב הפולקה", "ג'והני פדורה".
את הטקסטים בעברית לתוכנית כתב: עמוס אטינגר.
כל העיבודים, ניצוח והנהלה מוזיקלית: מרטין מוסקוביץ.
עוד באותה שנה (1971) השתתפה בהקלטות לאלבום: "העמק הוא חלום - שירים ליובל העמק".
שיריה: "הוי את ארץ הקדחת" (מילים ולחן: מתתיהו שלם), "חג ביכורים בעמק" (גוסטה פרנס - נחום נרדי).
איתה בהקלטות לקחו חלק: חדוה עמרני, נחמה הנדל, רבקה רז, הגבעטרון וחבורת רננים.
בסוף אותה שנה (1971) השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ב ושרה את השיר: "כי מציון תצא תורה" (אורי ברזילי - יהודה בדיחי).
בשנת 1972 השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ג ושרה את השיר: "בלדה על אסתריקה" (יוסי בכר - חיים צור).
בהמשך השנה (1972) לקחה גם חלק בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ב ובו שרה את השיר: "ציון הלא תשאלי" (רבי יהודה הלוי - נורית הירש).
גלוסקא המשיכה בשנה זו (1972) גם לפסטיבל שירי ילדים מספר 3 עם השיר: "חג יובל" (דודו ברק - שייקה פייקוב).
בהמשך שנת 1972 השתתפה בתוכנית: "פגישה מחודשת עם שירי ננה מושקורי".
השירים שביצעה היו: "התדע" (מילים: עפרה סמואל) ו"בוא ותזכורה" (מילים: אילן גולדהירש) עם דני מסינג, "כוכבים קורצים ממעל" (מילים: אמיתי נאמן), "ילד קט" (מילים: עפרה סמואל), "אם תאהבני" (מילים: אילן גולדהירש), "רחוב החלומות" (מילים: אמיתי נאמן), "האיש אשר אהבני" (מילים: עפרה סמואל), "מארי מתחתנת" (מילים: אילן גולדהירש).
בשנת 1973 השתתפה גלוסקא בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ד וביצעה בו את השיר: "בנעים זמירות" (עודד לוי - אבנר צדוק).
בשנת 1973 השתתפה גלוסקא בהצגה ביידיש עם שמעון דז'יגאן, יעקב הלפרין ויעקב בודו.
באותה שנה הקליטה גלוסקא שני שירים לתקליט "כוכבי המצעד": את "שיר בוקר" (רחל בלובשטיין - חיים חדד) ואת "את ואני נולדנו בתש"ח" (מוטי גלעדי - יגאל בשן).
בהמשך הקליטה את השיר: "על כן שירי עצובים" (מילים ולחן: שייקה פייקוב) שיצא באלבום: "מלחמה ושלום - משירי מלחמת יום כיפור".
בהמשך הקליטה גלוסקא את השיר: "לו יהי" (מילים ולחן: נעמי שמר) לתקליט שיצא בחברת קוליפון בשם: "אני מבטיח לך - משירי המלחמה האחרונה".
בהמשך השנה השתתפה בהקלטת שלושה שירים לתקליטון: "10 שירי ילדים - חלק א".
שיריה: "אברא קדברא" (לאה לופנפלד - משה וילנסקי), "אחותי הקטנה" (אהוד מנור - מתי כספי), "לצבי יש בעיה" (יוסי בכר - מרטין מוסקוביץ').
כמו כן, גלוסקא השתתפה בהקלטת שלושה שירים נוספים לתקליטון: "10 שירי ילדים - חלק ב".
שיריה: "ארץ פומפרנל" (גלעדה לב - דפנה אילת), "בים בם בום" (יורם טהרלב - משה וילנסקי), "למה לא כל יום שבת" (אהוד מנור - רפי בן משה).
בשנת 1974 השתתפה גלוסקא במופע "טוב לאהוב", תוכניתו של דן אלמגור.
בין שירי הסולו שלה במופע היו: "הפגישה" (דן אלמגור - קובי אושרת), "סמבה הצועני השורק" (דן אלמגור - הרולדו לובו ונילטון דה סוזה), "אשת הדייג" (דן אלמגור - מנוס חג'ידקיס).
איתה במופע לקחו חלק: ציפי מור, אביבה אבידן, איציק בן מלך, שמוליק בילו, שמעון ויצמן ואסתי קוסוביצקי.
בהמשך שנת 1974 לקחה חלק בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ה ושרה את השיר: "אגדת הדייג" (מילים ולחן: ברק עמרני).
באותה שנה (1974) השתתפה גלוסקא באלבום: "שירת הנוער - משירי תנועות הנוער" יחד עם דודו זכאי, עוזי מאירי וגלי עטרי.
לתוכנית הוקלטו 16 שירים, כולם בעיבודו ובניצוחו של שייקה פייקוב.
בהמשך (1974) הקליטה גלוסקא חמישה שירים לאלבום "שירים מן הגיטאות".
בין השירים: "יצא יהודי", "לא צימוקים ולא שקדים", "תחת זיו כוכבי שמים" ועוד.
איתה בתוכנית השתתפו: דורית ראובני, ליאור ייני וחבורת רננים.
אלבום זה הופק עבור בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון למורשת השואה והמרד.
בשנה זו (1974) השתתפה גלוסקא בהקלטת שבעה שירים לתקליט "היכל החלומות - 24 להיטי ילדים".
בין שיריה: "דובון יומבו" (יחיאל מוהר - דניאלה דור), "ידידי טינטן" (מרים ילן שטקליס - קובי אושרת), "שיר לאות אלף" (דפנה אלרואי - אריה לבנון), "אלף בית" (מילים ולחן: נעמי שמר), "הברווזון המכוער" (דפנה אלרואי - פרנק לוסר).
באותה שנה גלוסקא הקליטה שני שירים לתקליט: "29 שירים עליזים לילדים": "היכל החלומות" (עמוס אטינגר - שייקה פייקוב), "מדוע לובשת הזברה פיג'מה" (ע.
בין השנים 1974–1976 השתתפה גלוסקא בתוכנית הטלוויזיה: "שרתי לך ארצי" בהנחיית דן אלמגור.
בין השירים שביצעה גלוסקא: "הלאה ירדן" (נפתלי הרץ אימבר - אברהם צבי אידלסון), "שם שועלים יש" עם עוזי מאירי (קדיש יהודה סילמן - עממי), "היינו כחולמים" עם חבורת טוב לאהוב, "המעפילים" עם חבורת טוב לאהוב (לוין קיפניס - יוסף מילט) ועוד.
המחצית השנייה של שנות ה-70
בשנת 1975 השתתפה גלוסקא באלבום: "ישראל שלנו" ובו שרה את השירים: "היו לילות" (יעקב אורלנד - מרדכי זעירא), "מה אומרות עינייך" (יצחק שנהר - מרדכי זעירא), "רקפת" (לוין קיפניס - עממי אידי), "שחרחורת" (משה אלימלך - עממי ספרדי).
גלוסקא גם נטלה חלק בשנה זו (1975) בפסטיבל הזמר החסידי תשל"ו עם השיר: "עושה שלום" (מסורתי עממי - ראובן סירוטקין).
בהמשך השנה (1975) השתתפה בהצגה ביידיש עם יעקב בודו.
בהמשכה של שנה זו (1975) השתתפה בפסטיבל שירי משוררים לילדים מס' 2 וביצעה בו את השיר: "דוד קוסם מארץ כשף" (לאה גולדברג - חנן יובל).
בנוסף לקחה חלק בהקלטות של רשות השידור לתוכנית: "דו רה ומי עוד" שיצאה בתקליט "משירי ארץ ישראל הישנה".
תקליט זה הוקדש לעובד רשות השידור רזי דרויאן שנפל במלחמת יום כיפור.
שירי הסולו של גלוסקא בתוכנית: "שיר של זייד" (אלכסנדר פן - מרדכי זעירא), "שיר המגן והמרי" (יעקב אורלנד - מרדכי זעירא), "בחלומי" (נח פינס - אברהם צבי אידלסון), בהפקה השתתפו גם אילי גורליצקי, אילנה רובינא, גידי גוב, חנן יובל ורבקה זוהר.
הפקה נוספת של רשות השידור שלקחה בה חלק גלוסקא בשנת 1975 הייתה "יונת שלום יונת אהבה - משירי המזרח".
הפקה זו יצאה בתקליט שבו גלוסקא מבצעת את שיר הנושא: "יונת שלום יונת אהבה" (דוד אלול - סימה כהן).
באותה שנה (1975) השתתפה גלוסקא בפסטיבל שירי יידיש מס' 4, והגיעה למקום השלישי עם השיר "א טיכעלע" (י.
בהמשך השנה השתתפה בהקלטות לאלבום: "אן דן די נו - משירי שייקה פייקוב לילדים", ושרה סולו את השירים: "אבא הביא לי מתנה", "בובתי סיגל", "חומי בן שנה", ואת השיר: "צמד חמד" בדואט עם דודו זכאי.
בשנה זו (1975) הוקלט תקליט ילדים בשם "33 שירי משוררים לילדים", ובו הקליטה 11 מהשירים.
השירים שביצעה: "הדואר בא" (מילים ולחן: נעמי שמר), "יוסי, ילד שלי מוצלח" (ע.
הלל - סשה ארגוב), "אני אוהבת לנסוע" (מירה מאיר - מוטי אמיר), "איה איה" (עודד בורלא - שייקה פייקוב), "מה עושים העצים" (ע.
הלל - נעמי שמר), "בולבול למה ככה" (ע.
הלל - סשה ארגוב), "כלבלב הו בידי בם בם" (נתן זך - מתי כספי), "הפיל" (אפרים תלמי - יגאל בשן), "אמנון ותמר" (אלן מילן - קובי אושרת), "לישון" (ע.
הלל - נורית הירש), "שני עננים" (ע.
בהמשך השתתפה בתוכנית: "עברית בסימן טוב", עם דוד סמדר, תוכנית ללימוד השפה העברית והפרק המדובר עסק בארכאולוגיה.
בהמשך השנה הקליטה בחברת קוליפון שירים לתקליט נוסף לילדים: "28 שירי ילדים מתוך פסטיבלי הזמר ואחרים".
בין שיריה: "ישנוני" (מירית שם אור - קובי אושרת), "בן" (אהוד מנור - מתי כספי), "קלרה אפרסק" (אורה מורג - יאיר מילר ואלדד שרים), "נומי ילדה" (יורם סטניץ - מרדכי שניידר), "מדוע בערב" (ע.
בשנת 1976 השתתפה גלוסקא בפסטיבל הזמר החסידי תשל"ז וביצעה את השיר: "ובנה ירושלים" (ברכת המזון - ראובן סירוטקין).
בהמשך השנה (1976) השתתפה בהקלטות לתוכנית הטלוויזיה: "שרתי לך ארצי".
חלק מההקלטות יצאו בתקליט בעל אותו שם.
בין השירים שביצעה גלוסקא: "נומה פרח" בלווי דורון סלומון (אפרים דב ליפשיץ - עממי אידי), "משאת נפשי" עם מירי סוריאנו (מרדכי צבי מאנה - עממי).
איתה בתוכנית לקחו חלק גם נירה גל, מלי ברונשטיין, שלמה ארצי ורותי בן אברהם.
באותה שנה (1976) הקליטה את השיר: "לו מאה כובעים" (אמיר גלבוע - יוסף שריג) לתקליט שיצא ברשות השידור: "אחי חזר מן השדה - משירי יוסף שריג".
שירי התקליט שודרו בתוכנית הרדיו: "ירוק ירוק" בעריכת יגאל בוטון ואברהם זיגמן.
בין משתתפי התוכנית היו: שלמה ארצי, צילה דגן, עוזי מאירי ודודו זכאי.
ב-1976 השתתפה גלוסקא בתוכנית הטלוויזיה: "על הדשא" בקיבוץ מגל בהנחיית אליהו הכהן.
איתה השתתפו עוזי מאירי, דודו זכאי ועוד.
השירים שביצעה גלוסקא: "עלי דון" (עמנואל לין - עממי רוסי) עם יונית שוהם, "סתיו מאפיל" (ישראל דושמן - ניקולאי רדקביץ') עם רוחמה רז, "נשוטה נשוטה" (חיים גורי - ולדימיר וניקולאי רומנוביץ'), "הגידו חבריא מדוע" (שמואל פישר - עממי רוסי).
בשנת 1977 הקליטה גלוסקא תקליט שלם לילדים בשם: "שירים לליהיא".
התקליט כלל עשרה שירים לילדים שהלחין נמרוד טנא.
בין השירים: "אוצרותי", "אינני פוחד מן החושך" (מילים: רות חפץ), "אנחנו מולו גמדים" (מילים: אוריאל אופק), "הדוכיפת רוקדת צ'ה צ'ה צ'ה" (נורית זרחי), ועוד.
בהמשך 1977 הקליטה גלוסקא שישה שירים לתקליט "23 שירי פסטיבלי ילדים".
השירים: "תני לי להחליט" (עדה נסטוביץ' - אילן וירצברג), "אבגדה" (אהוד מנור - יאיר רוזנבלום), "יום הילדים" (שולה צוקרמן - יונתן שחם), "כשהתוים משתובבים" (אילן גולדהירש - שייקה פייקוב), "שלום כיתה אלף" (אהוד מנור - מתי כספי), "הסעודה של הדובה" עם גרי אקשטיין (רותי ספרוני - חיים אלגרנטי).
בשנת 1978 בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ט השתתפה גלוסקא עם השיר: "אלף נשים" (אורי חיימוב - יורם הראל חיימוב).
בהמשך שנת 1978 הקליטה גלוסקא שלושה שירים לתקליט "יש לי כנרת".
השירים: "כנרת אחרת" (יהודה שרת - משה וילנסקי), "חורשת האקליפטוס" (מילים ולחן: נעמי שמר), "כנרת" (אביגדור המאירי - מרק לברי).
בהמשך השנה (1978) השתתפה גלוסקא בהצגה "שירת דבורה" עם תאטרון מחול ענבל ושרה לוי תנאי.
בהצגה השתתפו בנוסף מלכה חג'בי, ניסים גרמה ועוד.
בשנת 1979 ביצעה גלוסקא מספר שירים בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תש"מ.
ביניהם: "בוא אהובי" (שלמה ארצי - עממי לבנוני), "למנצח שיר מזמור", עם יזהר כהן (מילים ולחן: אביהו מדינה) ו"מחרוזת משירי פסטיבלים".
במהלך שנות ה-70 הקליטה גלוסקא עשרות שירים במסגרת רשות השידור.
שירים ישראליים: "בלדה על מעין וים", "דומם", "הטנדר נוסע", "מגדלור", "שיר ערש נגבי", "שם שועלים יש", "השבויה", "יהודי קטן" ועוד שירים רבים.
שירי לאדינו: "אמרו נא לשחרחורת", "בחוצות העיר עם ערב", "יערת דבש", "שלוש אחיות", "יה שמע אביוניך" ועוד שירים רבים.
וכן שירי קודש שהקליטה ברשות השידור, ביניהם: "יודוך רעיוני", "ידיד נפש", "משה יצא ממצרים", "עשרת השבטים", "רחל אימנו" ועוד.
במהלך שנות ה-70 במסגרת להקת הפסטיבל החסידי, נסעה פעמיים לסיבוב הופעות לקהילות היהודיות ברחבי העולם.
בשנת 1980 השתתפה בפסטיבל הזמר החסידי מספר 12 תשמ"א וביצעה את השיר: "שבחי ירושלים" (תהילים קמ"ז - מישה בלחרוביץ').
בהמשך שנת 1980 השתתפה גלוסקא בהצגה ברומנית (שהשתתפו בה רק נשים) בשם: "ג'וקונדלה וסלה" עם ליא קניג.
בשנת 1981 יצאה לסיבוב הופעות בגרמניה עם להקת המחול שלום וגברי לוי ושרה שם בין השאר את השירים: "זכריה בן עזרא" (יעקב אורלנד - משה וילנסקי), "דרור יקרא" (דונש בן לברט - עממי עדני), "לנר ולבשמים" (סעדיה בן עמרם - עממי תימני), גלבי ועוד.
בשנת 1982 הוציאה גלוסקא אלבום עם להקת "צוותא שער הנגב".
האלבום כלל שירי מחרוזות וביניהם: "דבש", "דלעונה", "בלב אחד", "הבאנו שלום עליכם" ועוד.
עיבודי האלבום נעשו על ידי שמעון כהן, אריה לבנון ורפי בן משה.
בהמשך השנה (1982) הקליטה גלוסקא: "מחרוזת שירי רועים" בעיבודו של אילן מוכיח לתקליט של להקת המחול שלום - תל אביב.
בשנת 1983 השתתפה גלוסקא בתקליט שהפיקה חברת סי בי אס בשם "עפולה בנגן ובזמר", תקליט שיצא במסגרת הקניית ערכי תרבות לתושבי העיר עפולה.
עם גלוסקא בהקלטות השתתפו מקהלת רון לי, תזמורת הנוער העירונית עפולה ותזמורת החליליות רמות.
שיריה של גלוסקא היו: "עפולה עירי" , "ללכת שבי אחרייך" (אהוד מנור - נורית הירש), ו"שם על שפת הנחל".
בשנת 1986 השתתפה אופירה בתוכנית "לשיר מקול הלב" עם שרהל'ה שרון.
השירים שביצעה: "שלג על עירי" (מילים ולחן: נעמי שמר), "בשדמות בית לחם" עם אסנת פז (אבא אשר שפירא - חנינא קרצ'בסקי).
בשנת 1987 נטלה חלק בפסטיבל הזמר החסידי מספר 19 תשמ"ח עם השיר: "ענני" (תהילים ס"ט - ראובן סירוטקין).
בשנת 1998 הקליטה דואט עם גבי ברלין לשיר: "ערב בא" (עודד אבישר - אריה לבנון) לאלבומו של גבי ברלין: "שירים הם חברים".
בשנת 2000 יצא אלבום אוסף ובו 19 משיריה הנבחרים.
אחד מהשירים הוקלט במיוחד לאלבום: "ברכי" (חמוטל בן זאב - מני קוממי).
בשנת 2002 הקליטה גלוסקא את השיר: "השתיקה רועמת" למילים של רחל אשכר וללחן של טליה ריבלין.
בשנת 2003 הקליטה את השיר: "אהוי סרנדה" (נתן אלתרמן - סשה ארגוב) לאלבום: "מגש הכסף - משירי נתן אלתרמן".
בהמשך השנה (2003) הקליטה את השיר: "ציפור הסער" (יורם טהרלב - גדעון ברדיצ'בסקי).
בשנת 2004 הוציאה גלוסקא את האלבום: "ד"ש עם שיר" ובו שרה את השירים: "אני כל עולמה", טקסט אחר לשיר "שירים עד כאן" של נחום היימן, "ליל אמש" (מילים ולחן: נעמי שמר), "החליל" (לאה גולדברג - דוד זהבי) ועוד.
בשנת 2006 הקליטה את השיר: "אם יעזור לנו אלוהינו" לאלבום שהפיק נחום היימן: "פז כולה רז כולה - משירי קדיש יהודה סילמן".
בהמשך השנה (2006) טסה לפרנקפורט בגרמניה ולקחה שם חלק בסדרת הופעות.
בין שיריה היו: "בללייקה" (יורם טהרלב - קובי אושרת), "הורה היאחזות" (יחיאל מוהר - דב זלצר) ועוד.
בשנת 2008 הקליטה 3 שירים לאלבום: "הורה סחרחורת - משירי המלחין יואל ולבה".
השירים: "בפרוס חגנו" (מילים: שמואל בס), "שיר לנטע" (מילים: לוין קיפניס), "באגוזים נשחקה" (מילים: יצחק קצנלסון).
את השיר: "באמצע החיים" (חמוטל בן זאב - קובי אושרת) הוציאה לרדיו בהמשך שנה זו (2008).
בשנת 2009 הקליטה גלוסקא לאלבום: "גלי זהב - שירי כנרת" שכולו לחני נמרוד טנא, שני שירים: "כנרת" למילים שכתב שמעון פרס, "בין עצי דקלים" (מילים: אורי אסף).
באלבום השתתפו גם עוזי חיטמן, רותי ביקל, אמיר גינת ועירית דותן.
ב-2010 הקליטה גלוסקא ארבעה שירים לאלבום שהלחין נמרוד טנא: "הכל נשאר במשפחה", שיריה: "אמא שלי" (מילים: נגה גלמן), "יחיד ומיוחד", "כבד את אמא ואבא","ד"ש עם שיר".
איתה באלבום לקחו חלק הראל סקעת ורוחמה רז.
בהמשך השנה השתתפה במופע: "ארצנו הקטנטונת", שם ביצעה בין השאר את השירים: "חורשת האקליפטוס" (נעמי שמר), "שיר השומר" (עמנואל לין - בנימין עמר) ועוד.
בשנת 2011 הקליטה גלוסקא עם בנה גיא שגיא את השיר: "ילדותינו" (חמוטל בן זאב - אבי גרייניק).
בהמשך שנת 2011 השתתפה במופע: "לנח"ל באהבה" וביצעה את השירים: "אור" (נעמי שמר), "חופים הם לפעמים" (נתן יונתן - נחום היימן) ועוד.
נגן הגיטרה במופע היה יגאל חרד.
בשנת 2013 לקחה חלק באלבום: "שירי חגים מאת אוריאל אופק" והקליטה בו שישה שירים: "אני אוהב את חנוכה", "ברכת העצמאות", "החופש הגדול", "המדורה", "חג אביב", "מתן תורה".
בשנת 2014 הקליטה גלוסקא עם בעלה וחברה לשעבר בלהקת הנח"ל נחום שגיא דואט לשיר: "אשכולית" (זאב חבצלת - עממי ארמני).
בשנת 2016 הקליטה את השיר: "שתים עשרה שנים" למילים של עינת הולנדר וללחן של חנן יובל.
בהמשך השנה (2016) הקליטה עם הילד נועם רובינשטיין את השיר "רגעים מאושרים" (אבי רובינשטיין - אריה ברקוביץ')
בשנת 2018 הוקם ערוץ היוטיוב הרשמי של גלוסקא.
הערוץ כולל מעל 360 שירים שהקליטה גלוסקא במהלך הקריירה.
בשנת 2020 הוציאה לרדיו גלוסקא את השיר: "למדני אלוהי" (לאה גולדברג - ינון חסון).
השיר אף זכה לריקוד משלו.
בשנת 2021 יצא לאור שיר חדש של גלוסקא: "הדברים הקטנים" (תמי ארמוני - אילן וירצברג).
גלוסקא ממשיכה בהופעות בשנים האחרונות, וכן יחד עם בנה גיא שגיא במופע: "כשאמא באה הנה".
ערב הוקרה במלאת לה 75 שנים ו-55 שנות יצירה בהיכל התרבות פ"ת בהשתתפות שותפים לדרכה המוזיקלית
גלוסקא נשואה לנחום שגיא ולהם שלושה ילדים (ביניהם השחקן גיא שגיא) ונכדים.
ריקודי עם חדשים של רבקה שטורמן - 1969 (הד ארצי)
צוות הווי נח"ל - חורשת האקליפטוס - 1967 (CBS)
חיים נחמן ביאליק - שירים ופזמונות - 1967 (CBS)
נסיעה מדומה - משירי לאה גולדברג - 1970 (פונודור)
העמק הוא חלום - שירים ליובל העמק - 1971 (הד ארצי)
אני מבטיח לך - משירי המלחמה האחרונה - 1973 (קוליפון)
כוכבי המצעד - 1973 (קוליפון)
מלחמה ושלום - משירי מלחמת יום כיפור - 1973 (ישראדיסק)
טוב לאהוב - תוכניתו של דן אלמגור - 1974 (ישראדיסק)
שירת הנוער - משירי תנועות הנוער - 1974 (ישראדיסק)
שירים מן הגיטאות - 1974 (הד ארצי)
היכל החלומות - 24 להיטי ילדים - 1974 (קוליפון)
29 שירים עליזים לילדים - 1974 (קוליפון)
יונת שלום יונת אהבה - משירי המזרח - 1975 (רשות השידור - הד ארצי)
משירי ארץ ישראל הישנה - 1975 (רשות השידור - הד ארצי)
28 שירי ילדים מתוך פסטיבלי הזמר ואחרים - 1975 (קוליפון)
33 שירי משוררים לילדים - 1975 (קוליפון)
אן דן די נו - משירי שייקה פייקוב לילדים - 1975 (ישראדיסק)
שרתי לך ארצי - הקלטות מתוך סדרת תוכניות הטלוויזיה - 1976 (רשות השידור - הד ארצי)
אחי חזר מן השדה - משירי יוסף שריג - 1976 (רשות השידור - הד ארצי)
23 שירי פסטיבלי ילדים - 1977 (קוליפון)
להקת המחול שלום - 1982 (הוצאה פרטית)
פעוטות אנחנו - שירים לקטנטנים - 1984 (הד ארצי)
גלי צה"ל מגישים - זר כלניות למשה וילנסקי - חלק ב' - 1997
גבי ברלין - שירים הם חברים - 1998
מגש הכסף - משירי נתן אלתרמן - 2003
סשה ארגוב - מנגינה מאירה מצלצלת - 2005
פז כולה רז כולה - משירי קדיש יהודה סילמן - 2006
הורה סחרחורת - משירי המלחין יואל ולבה - 2008
הפסקול של המדינה - 40 שנות יצירה בטלוויזיה הישראלית - 2008
שירי חגים מאת אוריאל אופק - 2013
שירים מתוך פסטיבלי הזמר בסגנון עדות המזרח
פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"א - 1971 / השיר: "לכה דודי" (רבי שלמה אלקבץ - שמואל זוהר).
פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ב - 1971 / השיר: "כי מציון תצא תורה" (אורי ברזילי - יהודה בדיחי).
פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ג - 1972 / השיר: "בלדה על אסתריקה" (יוסי בכר - חיים צור).
פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ד - 1973 / השיר: "בנעים זמירות" (עודד לוי - אבנר צדוק).
פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ה - 1974 / השיר: "אגדת הדייג" (מילים ולחן: ברק עמרני).
פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תשל"ט - 1978 / השיר: "אלף נשים" (אורי חיימוב - יורם הראל חיימוב).
פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח תש"מ - 1979 / השיר: "בוא אהובי" (שלמה ארצי - עממי לבנוני), "למנצח שיר מזמור", עם יזהר כהן.
(מילים ולחן: אביהו מדינה) ו"מחרוזת שירי פסטיבלים".
שירים מתוך פסטיבלי הזמר החסידי
פסטיבל הזמר החסידי מספר 01 תש"ל - 1969 / השיר: "בכל דור ודור" (מסורתי עממי - דוד אלסטר ירדני).
פסטיבל הזמר החסידי מספר 07 תשל"ו - 1975 / השיר: "עושה שלום" (מסורתי עממי - ראובן סירוטקין).
פסטיבל הזמר החסידי מספר 08 תשל"ז - 1976 / השיר: "ובנה ירושלים" (ברכת המזון - ראובן סירוטקין).
פסטיבל הזמר החסידי מספר 12 תשמ"א - 1980 / השיר: "שבחי ירושלים" (תהילים קמ"ז - מישה בלחרוביץ')
פסטיבל הזמר החסידי מספר 19 תשמ"ח - 1987 / השיר: "ענני" (תהילים ס"ט - ראובן סירוטקין).
שירים מתוך פסטיבלי הזמר והפזמון
פסטיבל הזמר והפזמון תש"ל - 1970 / השיר: "תרזה יפה" (חיים נחמן ביאליק - חיים רותם)
פסטיבל הזמר והפזמון תשל"ב - 1972 / השיר: "ציון הלא תשאלי" (רבי יהודה הלוי - נורית הירש).
שירים מתוך פסטיבלי שירי יידיש
פסטיבל שירי משוררים לילדים מס' 2 - 1975 / השיר: "דוד קוסם מארץ כשף" (לאה גולדברג - חנן יובל)
האחיות אופירה ורוית יוספי המוכרות גם בשם האחיות יוספי היו צמד מוזיקלי מסוגת הפופ שפעל בישראל בשנים 1989–1991. האחיות יוספי הן אחייניותיה של הזמרת עפרה חזה.
האחיות יוספי נולדו וגדלו בשכונת כפר שלם שבתל אביב.
אופירה יוספי (23 במאי 1964 – 18 ביוני 2017), הבוגרת מבין השתיים, שרה כבר בנעוריה וזכתה במקום הראשון ב"פסתיכון" הארצי.
היא שירתה בצה"ל במקהלת צה"ל, וב-1986, לאחר סיום שירותה הצבאי, הופיעה בלהקת הייצוג של הפסטיבל החסידי, כמו כן באותה השנה היא הופיעה בתוכנית "רחוב סומסום", וב"שלום סומסום", הגרסה באנגלית של התוכנית.
כמו כן הייתה זמרת הליווי של דני סנדרסון, והוא נהג להציג אותה במשפט "אופירה, לא רק שהיא זמרת, היא גם יודעת לשיר!".
ב־1989, עוד לפני שהתחילה פעילותן המשותפת של האחיות, הוציאה אלבום סולו בשם "לא שחורה לא לבנה", בהפקתו של יגאל בשן ובלחנים של יורם צדוק.
רוית יוספי (נולדה ב-31 בדצמבר 1968) שירתה בצה"ל בלהקת הנח"ל, ובין השאר הופיעה עם הלהקה בתוכנית "תל אביב אינה מודאגת" בשנת 1987.
האחיות החלו לעבוד ולהופיע יחד בשנת 1989 בניהול מוזיקלי של יורם צדוק ובהפקת הזמר יגאל בשן.
בתחרות הקדם אירוויזיון באותה שנה הופיעו בשיר הפופ הקצבי "לשמוח ולרקוד", שדורג במקום השלישי בתחרות.
בהמשך הוציאו השתיים את השירים "כל אחד יכול", "טיפ טיפ טופ (מלצרית)" ו"אלוהים", שזכו להצלחה במצעדי הלהיטים.
בנוסף הוציאו לצידו של בשן, חידוש לשיר "יום יבוא" שבוצע במקור במחזמר "אל תקרא לי שחור".
בסוף אותה שנה יצא אלבומן היחיד, שנקרא בפשטות "אופירה ורוית יוספי".
לצד השירים שהצליחו במצעדי הפזמונים, נכללה באלבום רצועה בשם "מעורב תימני", מחרוזת שירים בסגנון יהדות תימן.
בפסטיגל של אותה שנה ביצעו האחיות מחרוזת דומה בשם "פסטיגלבי" עם דפנה דקל ומרגלית צנעני.
כן השתתפו בפסטיגל עם השיר "ילד התעורר", שזכה במקום השלישי.
באותה השנה השתתפו האחיות בתוכנית "מסיבת גן".
באותה שנה, הן השתתפו בתוכנית הטלוויזיה "הופה היי", ובהפקה הבימתית החדשה של "הופה היי" לצד אייל גפן.
גם בשנת 1991 הן שיתפו פעולה עם השלישייה, לצד מוני מושונוב, שלמה בראבא וגידי גוב, במופע שנקרא "זהו הופה".
ב-1991 צמד האחיות הפסיק להופיע יחד, וכל אחת פנתה לקריירה עצמאית.
רוית פרשה מעולם המוזיקה, ומשנת 2007 התגוררה עם משפחתה במקסיקו לתקופה מסוימת, לרגל עסקיו של בעלה, אפי אללוף.
כיום היא מתגוררת בארץ והיא ובעלה מנהלים מסעדת דגים בבעלותם ברמת השרון.
היא חזרה והופיעה בתחרות קדם-אירוויזיון 1991 עם השיר "עולם" שזכה במקום השביעי, והפך לשירה המוכר ביותר.
באותה השנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" ששודרה בערוץ הראשון בפרק "מוות בטוח" לצידם של נתן זהבי ודן תורג'מן.
ב-1998 גנזה את אלבום הסולו השני שלה שנשא את השם "כמו אגדה", ונכתב והולחן על ידי גרי אקשטיין ודייוויד חטב.
כמו כן היא שרה ביחד עם דב רייזר ורותי הולצמן את שיר הפתיחה של הסדרה המצוירת "נאנוק".
לאורך השנים הקליטה מספר ג'ינגלים ותשדירי בחירות, וכן קולות רקע לזמרים אחרים.
כמו כן, עבדה בתיאטרון הסמטה.
אופירה נפטרה ב-18 ביוני 2017 לאחר מאבק של שלוש שנים בסרטן השד, כשהיא בת 53. היא נקברה בבית העלמין ירקון והותירה אחריה בעל, בן ובת.
ב-7 באוקטובר 2018 הוציא עידו מימון בהפקה משותפת עם המפיק והבסיסט דני שניידרמן את הסינגל "רומנטיקה" שהקליט עם אופירה לפני פטירתה, עם קולות רקע של הראלה בר.
השיר נכלל במקור באלבום הגנוז של יוספי "כמו אגדה".
אופירה אסייג (נולדה ב-6 באוקטובר 1973) היא מנחת טלוויזיה, מגישת רדיו, עיתונאית, וכתבת ספורט ישראלית.
שימשה בעבר גם כמגישת תוכניות ספורט בטלוויזיה.
אופירה אסייג נולדה ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים וגדלה בדימונה.
היא בת רביעית בין שישה אחים ואחיות להורים שעלו ממרוקו.
אסייג למדה בבית ספר הממלכתי-דתי "אפלמן" בדימונה.
לאחר שירותה הצבאי עבדה תחילה במספרה, ולאחר מכן במשרד הרישוי בבאר שבע.
אסייג החלה את הקריירה שלה בשידורי ספורט כשדרנית קווים ברשות השידור, שם עבדה בשנים 1996–2002, בעיקר בתוכנית הרדיו "שירים ושערים" ושידורי טלוויזיה של משחקי כדורגל וכדורסל.
באוקטובר 2002 החלה לעבוד גם בשידורי הספורט של ערוץ 2. היא ביקשה מרשות השידור להמשיך לעבוד במקביל, אך סורבה.
היא תבעה את רשות השידור בבית הדין לעבודה והפסידה, מאחר שנקבע כי עבדה כפרילנסרית ולא היו לה יחסי עובד-מעביד עם הרשות.
בערוץ 2 הגישה, בין השאר, את פינת הספורט בתוכנית הבוקר "קפה טלעד" של ירדנה ארזי ודב גיל-הר.
בשנת 2000 הצטרפה אסייג לאתר הספורט ONE ככתבת מבזקים ואחראית על מדור "גליצ'ים", העוסק ברכילות ספורט.
עד מהרה הפכה לרכזת הכתבים ואחר כך מנהלת התוכן של האתר.
תפקיד אותו היא ממלאת מאז.
בתחילת 2004 יצרה והגישה את הסרט התיעודי "ההחמצה הגדולה", על שחקן הכדורגל שהורשע בפלילים פליקס חלפון.
בשנת 2006 גייס איש העסקים ארקדי גאידמק את אסייג כמנהלת מחלקת הספורט ומגישה בתחנת הרדיו רדיו 99. אסייג החלה להגיש תוכנית יחד עם אייל ברקוביץ'.
בנוסף החלה להגיש תוכנית בערוץ הטלוויזיה של קבוצת בית"ר ירושלים (שגם הייתה בבעלות גאידמק) והפיקה סרט תיעודי על הקבוצה.
אחרי כשנתיים רדיו 99 נקלע לקשיים כלכליים ונמכר ל"רדיו ללא הפסקה".
ב"רדיו ללא הפסקה" המשיכה להגיש את תוכנית הרדיו יחד עם ברקוביץ'.
באוגוסט 2010 עזבו השניים, עקב חילוקי דעות עם הנהלת התחנה.
בפברואר 2010, יצרה והגישה סרט תיעודי על מוני פנאן, ששודר בערוץ 2.
ביוני 2011 החלה להגיש תוכנית יחד עם ברקוביץ' ב"רדיו תל אביב".
בהמשך החלה התוכנית להיות משודרת בסינדיקציה ארצית מורחבת גם בתחנות גלי ישראל, רדיו דרום, רדיו חיפה רדיו ירושלים ועוד.
בפברואר 2015 זכתה בתביעת לשון הרע שהגישה נגד העיתונאים שלמה מן, עודד קרמר ורביב שכטר, ונפסק שקרמר ושכטר יחדיו ישלמו לה פיצוי של 30 אלף ש"ח בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט, ומן ישלם פיצוי של 75 אלף ש"ח בתוספת 15 אלף ש"ח הוצאות.
בעקבות תביעת דיבה שהוגשה נגדה ונגד אייל ברקוביץ' נפסק שעל השניים לפצות בעשרות אלפי ש"ח שני שופטי כדורגל בליגת הנוער עקב ביזויים בשידור חי ברדיו.
ב-2016 הצטרפה לפאנל השופטים של העונה הרביעית של התוכנית "אייל גולן קורא לך".
בנובמבר 2017 החלה להגיש יחד עם אייל ברקוביץ' תוכנית טלוויזיה שבועית בימי שישי, "אופירה וברקוביץ'", בערוץ קשת 12. במהלך מונדיאל 2018 הנחתה יחד עם ברקוביץ' את התוכנית "לילה חם" באותו ערוץ, בימי ראשון עד חמישי.
בדצמבר 2023 הסתיימה ההגשה לצד ברקוביץ' לאחר מחלוקת בין השניים.
מ-22 במרץ 2024 עד ל-24 באוקטובר 2025 שודרה התוכנית עם חיים לוינסון, ומ-31 באוקטובר עד ל- 23 בינואר 2026 הגישה אסייג את התוכנית לבדה.
ומ- 30 בינואר 2026 מגישה אסייג את התוכנית לצד אלי אוחנה וברק סרי.
משנת 2018 משמשת כפרזנטורית של רשת הסופרמרקטים "מחסני השוק".
בשנת 2020 החלה לשמש כשופטת בתוכנית הריאליטי "הזמר במסכה" בקשת 12.
בשנת 2021 השתתפה במסע פרסום של בנק הפועלים.
אסייג הייתה נשואה לגיל מנקין, מבעלי אתר וערוץ ONE, הם הכירו כשאסייג שימשה כעורכת התוכן של האתר.
השניים נישאו בשנת 2008 ולהם שלושה ילדים.
אחיו של גיל הוא הבמאי דני מנקין.
ב-9 בספטמבר 2024 השניים התגרשו באופן רשמי.
מ-2025 אסייג בזוגיות עם איש העסקים גיל שביט.
אופירה הניג (נולדה ב-6 במרץ 1960) היא במאית תיאטרון ישראלית.
פרופסור חבר בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
אופירה הניג נולדה בקיבוץ רוחמה בדרום הארץ לבת עמי ונתן הניג, לה אח ואחות גדולים ממנה.
אמה דיברה גרמנית ואביה הונגרית.
ההורים הגיעו לישראל ב-1946. בהיותה בת שנתיים עברו הוריה לשכונת ג'סי כהן בחולון, שם גדלה.
אמה לימדה ריתמיקה ואביה עבד בחברת אגרקסקו.
בצבא שירתה בגרעין נח"ל בקיבוץ יפתח, אחר-כך הייתה בגרעין הנח"ל שהוצב במצפה שלם.
מייד עם שחרורה מצה"ל נסעה לשנתיים לטיול באירופה, טיילה ועבדה בעבודות שונות.
היא לא נהגה ללכת לתיאטרון כילדה ונחשפה לראשונה בצורה רצינית לתיאטרון בטיול מקרי לברלין בשנות השמונים, שם גילתה תיאטרון בעל תפישה אינטלקטואלית ואסתטית ייחודית.
מששבה לישראל הלכה אופירה הניג ללמוד במגמת בימוי בבית הספר לאומנויות הבמה בסמינר הקיבוצים וסיימה את לימודיה כעבור שלוש שנים בשנת 1986. שם למדה אצל חנן שניר, אסתר איזביצקי, שמעון לוי, אליקים ירון ועתי ציטרון.
בשנה השלישית ללימודיה גרי בילו צפה בתרגיל בימוי שלה והזמין אותה לביים בבית צבי.
בבית צבי היא ביימה כמה הצגות, בהן "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה, "הסוחר מוונציה" מאת ויליאם שקספיר ו"אקווס" מאת פיטר שאפר.
בשנת 1987 השתתפה בסדנת בימוי עם הבמאי הגרמני פיטר שטיין, מטעם מכון גתה בתל אביב, בתיאטרון השאוביהנה.
בשנת 1989 השתתפה בסדנת כתיבה ובימוי בתיאטרון רויאל קורט, על מלגה מטעם הקונסוליה הבריטית.
בדצמבר 1988, בפרימיירה של "אקווס" נכחו מנהל פסטיבל מוסקבה שהזמין את ההצגה לפסטיבל ועמרי ניצן שהזמינה לביים בהבימה.
בגיל 28 מונתה לבמאית הבית של תיאטרון הבימה, תפקיד בו כיהנה במשך ארבע שנים (1993-1989).
בו ביימה בין השאר את "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס, "היפוליטוס" מאת אוריפידס ואת "בשפל" מאת מקסים גורקי.
בשנת 1989 לימדה הניג באקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון "גיטיס" במוסקבה, ממנה הגיע הגרעין המייסד של להקת גשר.
בשנת 1992 ביימה את האופרה "הבן האובד" באופרה הצעירה של מוסקבה.
אחרי הבימה ביימה כפרילאנסרית בתיאטראות שונים, בהם החאן ובאר-שבע.
ב-1995 נסעה לניו יורק להשתלמות בבימוי אופרה, בסיוע מענק שניתן לה מטעם קרן שרת אמריקה ישראל.
ב-1996 הייתה ממייסדי מרכז הפרינג' בתל אביב.
בשנים 1996–2001 כיהנה אופירה הניג כמנהלת אמנותית של תיאטרון החאן.
שתיים מההצגות שביימה באותה עת זכו בפרס התיאטרון הישראלי: "השחף" מאת אנטון צ'כוב ו"השיבה למדבר" מאת ברנאר-מארי קולטס לשנת 2000/1.
ב-2001 כשעבדה על בימוי "פרגודים" הזמינה את השחקן הפלסטיני טאהר נג'יב, לשחק בהצגה.
נג'יב טס לארץ מפריז בה התגורר, היה זה יום לאחר ה-11 בספטמבר, על התלאות שעבר בדרך כתב את המחזה "בטווח יריקה".
זו הייתה הצגת יחיד בכיכובו של ח'ליפה נאטור, עליה עבדה בצוותא עם התאורן ג'קי שמש.
ההצגה זכתה במקום הראשון בתיאטרונטו.
פיטר ברוק שהיה אורח פסטיבל ישראל צפה בהצגה והתלהב.
מאותו רגע הם הסתובבו במשך שנתיים עם ההצגה ברחבי תבל והניג עבדה לצידו של פיטר ברוק בתיאטרון בוף דה נור בפריז.
הניג שימשה מנהלת אמנותית של פסטיבל ישראל בתחומי תיאטרון, מחול ויצירה ישראלית (2004-2001).
בהמשך, שימשה מנהלת אמנותית של תיאטרון המעבדה (2006-2004).
תפקידה הניהולי האחרון היה המנהלת האמנותית של תיאטרון אנסמבל הרצליה (2011-2007).
עם כניסתה לתפקיד הפכה אותו ממקום שעובד על פרויקטים לאנסמבל שחקנים קבוע.
בתקופתה התיאטרון עבר מבית חיל האוויר שהיה משכנו הזמני וקיבל מבנה קבוע במרכז העיר הרצליה.
בשנותיה בהרצליה עבר סגנון הבימוי שלה תמורה, היא מיעטה להשתמש בתפאורה ותלבושות והעמידה את השחקן והטקסט במרכז, בהשראתו של פיטר ברוק.
ב-2011 היא נתבקשה לשנות את הקו האמנותי של הרפרטואר, בטענה שהצגותיה לא הביאו די קהל ושהן עול על הקופה הציבורית ולבסוף התפטרה.
הניג היא הבמאית היהודית הראשונה שהוזמנה לביים בתיאטרון הערבי אל-מידאן בחיפה.
לאורך השנים הניג לימדה בבית הספר לתיאטרון חזותי (2004-2001), בסמינר הקיבוצים (1989-1987) וברמאללה.
ביימה בבתי הספר לאמנות הבמה סמינר הקיבוצים ובית צבי.
היא מלמדת בימוי באוניברסיטת תל אביב ובאוקטובר 2011 התמנתה לפרופסור חבר.
שיטת ההוראה של הניג מתבססת על שימוש בחומרים דוקומנטריים, עיבודם לטקסטים בימתיים דרמטיים, ביניהם, תצלומים, סצנות ללא מילים, חומרים אודיו-ויזואליים ופרוטוקולי בית משפט.
באוקטובר 2015 מונתה לתפקיד ראש המסלול לבימוי בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
באוקטובר 2021 סיימה את תפקידה, והיא ממשיכה לכהן כפרופסור חבר בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ולעסוק בהוראה ובמחקר.
בשנים 1996- 2007 חייתה בירושלים, שם הכירה את בן זוגה לחיים, המשורר והמתרגם שמעון בוזגלו.
החל משנת 2007 הם מתגוררים בתל אביב.
2011/12 - פרס התיאטרון הישראלי להצגה "יוליסס על בקבוקים" על פי המחזה המקורי הטוב ביותר ולמחזאי הטוב ביותר (גלעד עברון) לשנת 2012.
2010 - פרס רוזנבלום לאמנויות במה תיאטרון, על מצוינות.
2007 - פרס לנדאו לאמנויות הבמה מטעם מפעל הפיס.
2006 - פרס ראשון בפסטיבל תיאטרונטו להצגה "בטווח יריקה"
2000/1 - פרס התיאטרון הישראלי להצגה "השיבה למדבר" מאת ברנאר-מארי קולטס; בקטגוריות הצגת השנה, במאית השנה, שחקנית הראשית (לאורה ריבלין) והמתרגם (דורון תבורי).
2000/1 - פרס התיאטרון הישראלי להצגה "השחף" מאת אנטון צ'כוב; בקטגוריית העלאה מחודשת של מחזה קלאסי.
1995 - זוכה במלגה לבימוי אופרה מטעם קרן שרת אמריקה ישראל.
אופירה הניג הושפעה במיוחד מהבמאים פיטר ברוק וטדאוש קנטור.
היא מספרת על סגנון עבודתה בבימוי:
היא מתארת כיצד הבמאי צריך לדעתה לפענח טקסט:
הצגה תיאטרון מחזאי שנה ג'ונגל הערים התיאטרון העירוני אאוגסבורג, גרמניה ברטולט ברכט פברואר 2013 הבן האובד האופרה הצעירה של מוסקבה קלוד דביסי 1992
ההצגה נוצרה בשיתוף ובהשתתפות השחקן ח'ליפה נאטור ומעצב התאורה ג'קי שמש טאהר נג'יב אפריל 2006
הצגה מחזאי שנה רוח ים עיבוד של אופירה הניג וח'ליפה נאטור לספר "יחסי הסודיים עם קרלה ברוני" מאת עלאא חליחל מאי 2014 יוליסס על בקבוקים גלעד עברון ינואר 2011
הצגה מחזאי שנה שלומית אוסקר ויילד 2005
הצגה מחזאי שנה קיץ ועשן טנסי ויליאמס 1993
אופירה רחמים (נולדה ב-10 במאי 1974) היא קומיקאית, שחקנית, יוצרת ותסריטאית ישראלית.
אופירה רחמים נולדה וגדלה בשיכון בקסטל, ירושלים.
לאביה הייתה מסעדה בשוק בשנות השמונים; הוא פשט את הרגל, והמשפחה נקלעה לעוני, אך תמיד טיפחו את חלומותיהם ושאיפותיהם של הילדים.
מגיל 12 עד גיל 24 עבדה כליצנית.
בגיל 16 כיכבה בתפקיד קומי ראשי ב"ביקור הגברת הזקנה", הפקה משותפת של תיאטרון החאן ותיכון ליד"ה, לצידו של אבי יששכרוף.
רחמים למדה בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי.
במהלך הלימודים, בגיל 24, לקחה אותה מורתה לקולנוע רוני קיי לשחק בסדרה זבנג!, אותה ביימה בטלוויזיה (בערוץ 2).
"זבנג!" מבוססת על סדרת הקומיקס בשם זה פרי עטו של אורי פינק.
בגיל 25 זכתה בתפקיד בסרט הקולנוע מרס תורכי, בבימויו של עודד דוידוף, שבו גילמה את דמותה של כהן, בלשית המשטרה שפותרת את התעלומה.
מאז 1999 ועד היום (2014) מופיעה במופע סטנד-אפ משלה בצוותא.
בשנת 2000 התחתנה רחמים עם השחקן אלכס אלפנבאום, איתו הקימה את תיאטרון ילדים "פונפון" שפועל עד היום; רחמים כותבת ואלכס מופיע.
הזוג נפרד והם מגדלים יחד את בנם גיל.
יוצרת תסריטאית ומפיקה שותפה של "קוראים לי אלכס" (2008), דיוידי לילדים – מיטל בגן הירוק.
(בהשתתפות גיא ברכה ומיטל סלקמון רטן).
ב-2003 הנחתה את שעשועון המתיחות "יצאת גדול", ששודר בערוץ 10 בבימויו של בן בכר וכן שיחקה באותה שנה בסדרה "טיפול נמרץ" לצד מיכל ינאי תפקיד נוסף שנתנה לה הבמאית רוני קיי.
שיחקה בדרמת הטלוויזיה הקומית "משכנתא" (2004), בבימוים של טל גרניט ושרון מימון, בה גילמה את דמותה של אישה שמשמשת אם פונדקאית בשוק השחור.
איתה שיחקו זאב רווח, הילה סורג'ון פישר ואוולין הגואל.
רחמים כתבה וביימה את מופע הבידור "אין לי זמן" בכיכובו של דודו טופז, שרץ ברחבי ישראל במשך שנתיים וגם התארחה במופע בקטע סטנד-אפ משלה.
הגישה פינת סטנד-אפ קבועה בתוכנית "הכול זז עם דודו טופז" בערוץ 2, רשת (2006-2005).
שיחקה בסדרת הטלוויזיה המוקומנטרית של שי אביבי "בשורות טובות" (2007-2006), בה גילמה את דמותה של אמא ענייה וחסרת כול, במעין אייטם חדשותי לצידו של דני קושמרו.
ב-2007 שיחקה בסדרה "הכל דבש" של יעל פוליאקוב, ועשתה כוריאוגרפיה ובימוי להצגת ילדים של פולי בתוך הסדרה.
שיחקה בטלנובלה היומית "חשופים" (2009), בה גילמה את דמותה של מזולה, ספרית שמתחזה לקואוצ'רית ומובילה לגיהנום את מגישת המהדורה המרכזית גלי ארזי (יעל בר זוהר).
שיחקה בסרט הקולנוע "סיפור גדול" (2009), בבימויים של שרון מימון וארז תדמור; היא גילמה את דמותה של גילה, אסירה שמנהיגה מרד בכלא.
בסדרת הטלוויזיה הקומית "גבוה וגרינבאום" (2011) גילמה את דמותה של מאיה, בתו של מלך הסופר (אייל רוזלס), הנשואה לאסי (קובי מימון).
בשנת 2011 שיחקה בסרטו הדרמטי של הבמאי ניסים נוטריקה "רסיסי אהבה" את דמותה של ציונה לצדם של ריימונד אמסלם ויחזקאל לזרוב.
ב-2007 זכתה יחד עם שרון מימון במקום הראשון, בפרס של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה בתחרות "הסיפור שלנו".
T.V אירופה, הפקה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה - על כתיבת רעיון לפיתוח תסריט "שיחות מלוכלות"; על פי רעיון מקורי מאת אופירה רחמים (תחרות בינלאומית שבה שפטו אנשי טלוויזיה וקולנוע מכל העולם כולל מהBBC בריטניה ומהZDF גרמניה).
בשנת 2011 הייתה חברה במשלחת ללוס אנג'לס בניהולו של מיקי ירושלמי שערכה כיתות אומן עם מפיקים ויוצרים הוליוודיים.
ב-2012 כתבה וביימה הצגת ילדים והוציאה על-פיה דיוידי, במיזם משותף עם רמי לוי.
ב-2013 שיחקה בסרטם של גיא נתיב וארז תדמור "הבן של אלוהים" והייתה חלק מהקאסט הדוקומנטרי בסרט על נשים מצחיקות ומצליחות "אילוף הגוררת".
עשתה תפקידי אורח בסרטים "להרוג דבורה" של שרון מימון וטל גרניט וב"הדילרים" של עודד דוידוף.
ב-2014 שיחקה בסדרה הקומית "איפה אתה חי?" בבימויו של ירון שילון.בשנת 2021 שיחק בתפקיד חנה חנינה חנן בסדרה של כאן 11 מותק בול באמצע.
השתתפה בפרסומות רבות, בהן לפז והונדה, ווינר, מיונז – אׂסם, סלקום, אתר gov.il, קרלו תנובה והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
שנה תוכנית/ סדרה תפקיד סוגה ערוץ הפקה יוצרים במאי/ עורך 2021 מותק בול באמצע חנה חנינה חנן סדרה דרמה קומית כאן 11 אולפני הרצליה שמואל הספרי שמואל הספרי 2015 איפה אתה חי?
אושרית סדרה קומית ערוץ 2 (קשת) ליאורה לנדאו אורנה לביא-פלינט, יואב גורפינקל ושי כרמי-פולק רוני קיי
אופירה אשל (נולדה ב-15 באפריל 1979) שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה.
אשל התאמנה בקבוצת הפועל קריית טבעון בהדרכתו של אנדריי טוט.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה אשל ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:12.08 דקות, לפני אניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (2:12.20 דקות) ושרון גורסקי מהפועל גבעתיים (2:12.34 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.73 דקות, לפני אביטל ברסלר ממכבי ראשון לציון (4:35.98 דקות) ושרון גורסקי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 1995 זכתה אשל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.07 דקות, לפני אניה גוסטומלסקי ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:30.58 דקות.
אופירה זילברשטיין (נולדה ב-13 במרץ 1974) היא שחקנית-יוצרת ומורה למשחק ישראלית.
אופירה זילברשטיין נולדה בעכו כבת אמצעית בין שני אחים ליהודה וישראלה.
היא בוגרת תיכון ויצו חיפה במגמת תיאטרון (1992).
בין השנים 1992–1994 שירתה בתיאטרון צה"ל.
בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים.
הייתה כתבת ב"ידיעות קמפוס", עיתון הסטודנטים של ידיעות אחרונות.
לימדה תיאטרון ועברית מטעם הסוכנות היהודית במחנות קיץ בארצות הברית וברוסיה.
כתבה, ביימה, הפיקה ומשחקת בהצגת היחיד "פרופורציות", מופע תיאטרון המשלב אלמנטים של סטנד-אפ ושירה.
ההצגה הייתה מועמדת לפרס תיאטרון הפרינג', "קיפוד הזהב" 2004 ורצה משנת 2001 עד 2020.
כתבה והנחתה פינה בתוכנית "מבט נשי".
הנחתה ושיחקה ברצועת נוער יומית, "באזז" בערוץ 10. הייתה חברה בפאנל מספרי סיפורים "אבירי השולחן העגול", בתיאטרון תמונע.
בשנת 2011 ערכה ערב סטנד-אפ, "הבמה החצופה" בתיאטרון הסימטה.
חברה באקטור סטודיו, מעבדת משחק שהקימו עודד קוטלר ואמנון מסקין.
מביימת ומפיקה פרויקטים עצמאיים ומעבירה סדנאות ב"תיאטרון שימושי" וסדנאות לנוער למעורבות בקהילה ולשימוש בכלים של תיאטרון בחיי היומיום.
בשנת 2015 יצרה והנחתה את "החיים בסרט", סדנה שעסקה בתיאטרון וקולנוע, במסגרת תערוכה לזכרו של מנחם גולן במוזיאון האדם והחי.
בשנת 2016 עבדה עם אסי מסקין על מופע "זיתים", המורכב משירים וסיפורי אהבה.
1997 - ביאליק 22, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, ובגרסה מחודשת ב-2011 - אגדת נער ונערה, תיאטרון טוב
2005 - פרופרציות, מונודרמה, משחק, כתיבה ובימוי - מופע תיאטרון עם אלמנטים של סטנד אפ ואפילו שירה.
2006 - מובטל נולד, תיאטרון גבעתיים
2007 - היפופוטמית על הגג, פסטיבל הצגות הילדים בחיפה
2008 - מופע החוצות "טיים אאוט", פסטיבל עכו ופסטיבל בת-ים
2017 כלב ושמו עוני, מונודרמה, משחק וכתיבה (יחד עם עומר ברקמן ורויטל שמרלינג) סדרת מרכז הבמה, ירושלים וצוותא תל אביב.
עושה הניסים, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
2002 - מקרה קריות - סרט גמר של בית הספר סם שפיגל, תפקיד ראשי עליו קיבלה ציון לשבח
2005 - אלנבי רומאנס, בתפקיד מיכל
2015 - אטלנטיקה, בתפקיד שירי.
אופל 4/8 PS (בגרמנית Opel 4/8 PS) היא מכונית עממית בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אופל אשר יוצרה בין השנים 1909–1910.
דגם ה"אופל 4/8 PS" הוגדר מסוג "Phaeton body" (דגם פתוח).
דגם ה"אופל 4/8 PS" היה קרוי גם , משום שהיה פופולרי בקרב הרופאים, כדי לערוך ביקורי בית.
הדגם אשר הורכב בו מנוע בנזין, היה פשוט לנהיגה לתפעול ואחזקה שוטפת (לתקופה), ולכן היה פופולרי.
דגם "אופל 4/8 PS" צולם לסרטי קולנוע וטלוויזיה.
אופל דיפלומט היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בשנים 1964–1977.
סך הכול יוצרו 27,537 יחידות.
קופה - 2 דלתות (דור ראשון)
אופל RAK היא סדרת רכב רקטי שייצר והפיק פריץ פון אופל, (שם מלא בגרמנית: Fritz Adam Hermann von Opel) מבעלי יצרנית המכוניות הגרמניות אופל, בין השנים 1928–1929, בעיקר כפעילות פרסום.
בהרכבת הרכבים ובניסויים, השתתפו חלוץ הטילים האוסטרי Max Valier ומהנדס הפירוטכניקה Friedrich Wilhelm Sander.
דגם מכונית הקונספט החשמלי, שהציגה "אופל" בשנת 2011 "אופל RAK e" ניתן על שם ה-"אופל RAK".
Opel RAK.3" ("Opel RAK.3 rocket rail vehicle)" - רכבת רקטית, (מכונית רקטית על מסילת הרכבת) הגיעה למהירות 254 או 290 קמ"ש.
בניסוי השני הרכב הרקטי קפץ על המסלול ונהרס.
"Opel Rak IV rocket rail vehicle" - נהרס כאשר רקטה מוצקה התפוצצה על המסילה, כל הרקטות האחרות התפוצצו אף הן.
בעקבות זאת רשויות הרכבת אסרו על ניסויים נוספים.
"Opel RAK.1" (ידוע גם בשם "Opel RAK.3" ובשם "Opel-Hatry RAK.1"), המטוס הרקטי הראשון בעולם, נבנה על ידי מהנדס האווירונאוטיקה "Julius Hatry", דאה בתאריך 30 בספטמבר 1929.
זמן שיוט - 75 שניות של טיסה
אופל אדם היא מכונית עירונית בתצורת האצ'בק 3 דלתות, סופרמיני, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר מיוצרת משנת 2012 (מודל 2013).
בבריטניה משווק הדגם תחת השם "Vauxhall Adam", על ידי ווקסהול מוטורס.
דגם ה"אופל אדם" קרו על שם מייסד חברת הרכב "אופל" אדם אופל.
ה"אופל אדם" שווק כתחרות ישירה לדגם הפיאט 500, כשמרכבו דומה לזה של ה-500. מצויד במנוע בנפח 1.0 או 1.4 ליטרים.
בישראל שווקה המכונית החל מ-2014, תחילה עם תיבת הילוכים ידנית בלבד, וב-2015 עם גרסה בעלת גיר רובוטי עם מנוע בנזין בנפח 1.4 ליטר, שמפיק 87 כ"ס.
אופל ג'וניור היא מכונית עירונית המוגדרת מכונית קונספט בתצורת מכונית סופרמיני, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס.
"אופל ג'וניור" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בפרנקפורט (International Motor Show Germany) בספטמבר 1983.
אופל Flextreme GT/E היא מכונית קונספט בתצורת קופה, 5 דלתות (תצורת "fastback coupe") בסגנון גראן טוריסמו המאופיינת כרכב בעל הנעה היברידית, אשר הוצגה על ידי יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בתערוכת המכוניות הבינלאומיות בז'נבה בשנת 2010.
בדגם הנעה היברידית המשלבת שני סוגי מנועים, מנוע בעירה פנימית עם מנוע חשמלי
הטענה על ידי סוללת ליתיום
אופל אולימפיה רקורד היא מכונית משפחתית גדולה, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1953–1957.
אופל GT היא מכונית ספורט מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , שהייתה חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1968–1973 (דור ראשון), ובין השנים 2007–2010 (דור שני).
בין השנים 2007-2010 דגם ה"אופל GT" יוצר בארצות הברית על ידי ג'נרל מוטורס, בתצורת רודסטר, 2 מושבים.
דגם ה"אופל GT" שווק בישראל באמצעות חברת ליאו גולדברג בע"מ (סוכנות שיווק "אופל")
דגם ה"אופל GT" יוצר בארצות הברית במדינת דלאוור בעיר וילמינגטון
קשר: פונטיאק סולטיס (מנוע טורבו, הנעה אחורית)
בקנדה ובארצות הברית דגם ה"אופל GT" היה קרוי "Saturn Sky"
בדרום קוריאה דגם ה"אופל GT" היה קרוי "GM Daewoo G2X"
אופל אדמירל היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 1937–1939 ובין השנים 1964–1968.
דור ראשון (יוצר בין השנים 1937-1939, בתצורות סלון וקבריולה.
מחיר הדגם בהשקה עמד על 6,500 מרק גרמני (לדגם סלון) ו- 7,000 מרק גרמני (לדגם קבריולה).
אופל RAK e היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית חשמלית, המוגדרת כמכונית עירונית, מתוצרת אופל אשר הוצגה בשנת 2011, בתערוכת המכוניות הבינלאומית בפרנקפורט.
בשנת 2011 "אופל" הייתה חברת בת של ג'נרל מוטורס.
שם הדגם "אופל RAK e" ניתן על שם הרכב הרקטי "אופל RAK" שיוצר על ידי "אופל" בשנת 1928.
דלת חופה - חלקו הקדמי של הרכב - נוטה קדימה לכניסה ויציאת נוסעים (canopy door)
טווח סוללה לטעינה - 100 ק"מ
אופל 10/30 PS היא מכונית סלון בתצורות: דגם סגור ודגם קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אופל אשר יוצרה בין השנים 1922–1924.
מחיר היחידה (6 מושבים) עמד על 12,000 גולדמרק, ומחיר היחידה מסוג קבריולה עמד על 10,500 גולדמרק.
אופל אסטרה היא מכונית קומפקטית/מכונית משפחית קטנה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , שמיוצרת מאז 1991.
במקביל, משווקת ווקסהול מוטורס, חברת האחות הבריטית את הרכב כ"ווקסהול אסטרה".
ייצר האסטרה התבצעה במספר מפעלים במהלך השנים, בבריטניה במפעל ליד העיר ליברפול, המייצר את דגם "האסטרה" עובר שני המותגים "אופל" ו"ווקסהול", ביכולת ייצור של כ-100,000 יחידות לשנה, וגם במפעלים בגרמניה, פולין, ברזיל ובאוסטרליה.
שם הדגם "אסטרה" שימש את חברת "ווקסהול מוטורס" לדגמי ה"אופל קדט" ששווקו בממלכה המאוחדת מאז 1979, לדגמי ה"קדט D" וה"קדט E".
החל מ-1991 הוחלט לאחד את שם הדגם בכל העולם כ"אסטרה", כך שהדוד הראשון ששווק כ"אופל אסטרה" היה דור F.
אופל אסטרה F הושקה בספטמבר 1991 כמחליפה של ה"אופל קאדט" הוותיקה.
היא הוצעה בגרסת שלוש או חמש דלתות, בתצורת סדאן ומכונית סטיישן המכונה הקראוון וזמין עם חמש דלתות בלבד.
גרסת הקבריולה נבנתה על ידי חברת "ברטון" באיטליה.
ייצור האסטרה F הסתיים בגרמניה בשנת 1998, דגם "אסטרס" שנבנה בפולין שווק במרכז ומזרח אירופה, כמו גם בטורקיה, עם השם אסטרה קלאסיקה משנת 1998 עד 2002.
האסטרה F יובאה לישראל החל מ-1992 בגרסה בסיסית עם מנוע 1.4 ליטרים (60 כ"ס) ובגרסת ה-GSI בעלת מנוע בנפח 2.0 ליטרים (150 כ"ס), ששימש את הקדט GSI לפניה.
לאחר מכן נוספה גרסת ה-1.6 עם תיבת הילוכים אוטומטית מתוצרת יפנית.
דגם ה-GSi, היה זמין תחילה בגרסת שלוש דלתות בלבד.
הוא כלל גם ערכת מרכב ספורט ומושבים קדמיים מורחבים.
עם זאת, הדגם הוחלף בשנת 1995 ושמו שונה ל-SPORT, אם כי רק מספר מצומצם שלו יוצר הופק.
אופל אסטרה G הושקה באירופה בשנת 1998. היא הוצעה בגרסת האצ'בק בעלת שלוש או חמש דלתות, תצורת סלון ארבע דלתות, תצורת סטיישן חמש דלתות ושתי גרסאות מיוחדות משנת 2000: אסטרה קופה ואסטרה קסטריו, שניהם תוכננו ונבנו על ידי חברת "ברטון".
האסטרה G הוצעה לראשונה גם עם מנוע המונע על גז טבעי.
הדגם עבר מתיחת פנים שכללה הצללות לפנסים הקדמיים והאחוריים, שינוי השבכה הקדמית, הוספת צבעי מרכב מושכים יותר, שדרוג האבזור ושיפור רמת החומרים והריפודים במעט.
מבחר המנועים הורחב ונוספו גרסאות בעלות 16 שסתומים למנועים הנפוצים בנפח 1.4 ו-1.6.
ב-2001 זכה אופל אסטרה במכרז של משרד הביטחון להצטיידות לרכבי שירות פרטיים ("כלי רכב לבנים") לקצינים בדרגת סגן אלוף.
במכרז זכה דגם של אופל אסטרה, עם מנוע טורבו דיזל בהספק 100 כוחות סוס, תיבת הילוכים ידנית, ומרכב בן 5 דלתות.
המכרז הקיף כמות ראשונית של 350 מכוניות לשנה, למשך שלוש שנים, בשווי כולל שמוערך ב-105 מיליון שקל.