tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסיבות לכך היו עושר המשק החקלאי, שבא לידי ביטוי בטיפוח כרמים וגידול עדרי צאן, בקר וסוסים, כמו גם מרדנותם הרבה של תושבי החבל, שנענתה בתגובות אכזריות.
מלבד מסעות עונשין של טבח והרס, כ-100,000 תושבי קאחתי, ביניהם גם כל האוכלוסייה היהודית של המחוז, נעקרו בגלי גירוש שונים מכפריהם ויושבו בחבלים מדבריים של פרס.
במאה השמונה עשרה הממלכה הקאחית התאוששה בצורה ניכרת וב-1762 אף תפסה את הבכורה באיחודה עם ממלכת כארתלי.
בירת קאחתי, תלאווי, הייתה לבירת ממלכת כארתלי-קאחתי.
גם איחודו המדיני של מזרח גאורגיה לא הרתיע את פרס מתוקפנותה והמלך הקאחתי של הממלכה, ארקלה השני, נאלץ אחרי עמידה איתנה של שני עשורים לחתום ב-1783 על החוזה של גאורגייבסקי עם רוסיה, שהפך את הממלכה המזרח-גאורגית לבת חסותו של הצאר.
הציפיות מההסכם נכזבו לאחר שהרוסים בוששו מלהושיט לכארתל-קאחתי סיוע צבאי משמעותי.
הממלכה שנהרסה כמעט כליל מעמידתה בבדידות מול האויב המוסלמי סופחה ב-1801 לאימפריה הרוסית.
לאחר שחלק עם שאר העם הגאורגי את הכיבוש הצאריסטי והקומוניסטי, מ-1991 קאחתי הוא מחוז ברפובליקה של גאורגיה, שבירתו תלאווי.
מנזר אלאווֶרדי מהמאה האחת עשרה
דוד גארג'ה (מתחם מנזרי) החצובה בסלע מהמאה השישית
קומפלקס מנזר גרמי מהמאה השש עשרה בגרמי, הבירה העתיקה של החבל (בתקופת ממלכת קאחתי)
שרידי מנזר נֶקרֶסי מהמאה הרביעית
מנזר בּוֹדבֶּה מהמאות התשיעית-האחת עשרה
קאטאקאנה (片仮名, בתרגום מילולי: "קאנה קטועה") היא מערכת הברות יפנית, אחת מארבע מערכות כתיבה יפניות (האחרות הן היראגאנה, קאנג'י ורומאג'י).
בניגוד למערכות כתב אחרות (כמו אלפבית עברי ואלפבית לטיני) שכל סימן בהן מייצג הגה – עיצור או תנועה – קאטאקאנה הוא כתב הברות, וכל סימן מייצג הברה, כלומר צירוף של עיצור ותנועה.
כל ההברות בכתב הקאטאקנה הן הברות פתוחות למעט האות ン שצלילה הוא N.
אותיות הקאטאקאנה מאופיינות בקווים מרובעים והן הפשוטות ביותר לכתיבה מבין הכתבים היפניים.
כתיבת מילים שמקורן אינו בשפה היפנית או הסינית, כגון: שמות של חפצים שמקורם במערב, שמות של מדינות זרות, שמות של אנשים ששמם אינו יפני.
אונומטופיה, לדוגמה hii ヒー שפירושו "אנחה".
שמות של מיני חיות וצמחים.
תעתיק של מילים בשפות זרות שאינן סינית (נקראות גאיראיגו).
לדוגמה, "טלוויזיה" נכתבת テレビ – טֶרֶבּי.
צירופים זרים מתועתקים בדרך כלל עם נקודה אמצעית המפרידה בין המילים.
יכול גם להתפרש כ"מילים הנאמרות על ידי זר" או "במבטא זר".
מראה את ההגייה של מילה הכתובה באותיות רומיות, או של מילה זרה הנכתבת בקנג'י למען המשמעות, אך מיועדת להיות מבוטאת כמקור.
כתב הקאטאקאנה כולל 48 אותיות, אך ביפנית מודרנית משתמשים ב-46 בלבד (ヰ (ווי) ו-ヱ (ווֶ) יצאו מכלל שימוש).
לכל אות בקאטאקאנה יש אות מקבילה בהיראגאנה.
בטבלה להלן מופיעים סימני הקאטאקאנה והקריאה שלהם בעברית (לצפייה דרוש גופן הכולל את הסימנים היפניים).
סימנים שאינם עוד בשימוש מופיעים באדום.
האות צוּ קטנה (ッ) מסמנת הכפלת עיצור (דגש חזק) בעיצור שאחריה.
הטבלה שהלן מציגה סימנים מודרניים לתנועות שנכנסו ליפנית בהשפעת שפות זרות:
קאטאקאנה מזכירה את הכתב העברי המרובע גם מבחינה זו – השוו ר-ד, ר-ה-ק, ועוד.
מועדון הכדורגל קאחתי תלאווי (בגאורגית: კახეთი თელავი) הוא מועדון כדורגל מהעיר תלאווי שבגאורגיה, ששיחקה בליגת העל הגאורגית בין השנים 2005–2007. את משחקיהם הם משחקים באצטדיון העירוני של העיר' אצטדיון גיווי צ'וֹחֶלִי (გივი ჩოხელის სტადიონი).
הקבוצה שיחקה באומגלסי ליגה, ליגת העל הגאורגית, בעונה 2006/07, אולם ירדה לליגה השנייה של גאורגיה, לאחר שהגיעו בעונה זו למקום האחרון בליגה, כאשר מאזן התוצאות הראה על 24 הפסדים, 2 תוצאות תיקו ואפס ניצחונות.
בשני משחקי חוץ, מול אולימפי רוסתווי ומול זסטפוני, הפסידו 7:0 לחובתם.
קאטויקיה היה כינוי למושבה צבאית של מצרים התלמיית והממלכה הסלאוקית בתקופה ההלניסטית.
למונח שני פירושים עיקריים: קבוצת חיילים גדולה שקיבלה נחלות אדמה חקלאית שיוכלו לעבד ולהתפרנס ממנה ובעזרת הכסף הזה לצייד את עצמם; וכן, קבוצת חיילים שקיבלו מגורים בעיר מסוימת על חשבון תושביה (מנהג שהיה נפוץ בצבאות אירופאים עד המאה ה-19).
חיילים אלה היו חייבים בשירותי שמירה ושיטור באזור שבו הוצבו.
קאטויקיה הייתה יישוב שלא נהנה ממעמד של פוליס, אך היה בעל סטטוס גבוה יותר מעיר מזרחית רגילה.
חוקרים אחדים מערערים על קביעה זאת, ורואים בקאטויקיה יישוב רגיל לכל דבר או לכל היותר יישוב בעל אופי צבאי, אך לא מושבת חיילים שתפקידה שיטור ולחימה.
רב תושבי קאטויקיה היו לרוב הווטרנים של מלחמותיו של אלכסנדר הגדול ומלחמות הדיאדוכים וצאצאיהם, אך גם מהגרים מיוון, איי הים האגאי, ממוקדון ומארצות אחרות שבהן ישבו בני התרבות היוונית.
חלק מהתושבים היו בני המזרח ששירתו בצבא המלכותי וקיבלו סטטוס מיוחד.
אלו היו לרוב קבוצות מיעוט שחימושם ואימונם לא סיכנו את המשטר.
יהודים, בעיקר מיהדות בבל, היו ידועים במעלותיהם הצבאיות בממלכה הסלאוקית, ושירתו בצבא המלכותי.
במקורות מצויה התייחסות ישירה למתיישבים צבאיים ממוצא יהודי; כך למשל, מתוארת העברתן של 2,000 משפחות יהודיות ממסופוטמיה לנקודות אסטרטגיות בלידיה ובפריגיה, שתיהן באסיה הקטנה, או מושבת חיילים יהודים מקהילת בבל באנטיוכיה.
גם הצבא התלמיי השתמש רבות ביהודים, ושילב אותם בתוכו.
הקאטויקיות היו מפוזרות בנדיבות בנקודות אסטרטגיות ברחבי האימפריה הסלאוקית.
חלק ניכר היה באסיה הקטנה כהגנה בפני הגלטים; חלק אחר היה בלב האימפריה בסוריה ומסופוטמיה, וחלקם גרו בערים הגדולות דוגמת אנטיוכיה וסלאוקיה.
חלק אחר היו באזור אקבטנה שבמדי, לשמירה על המחוזות הרחוקים של האימפריה, ובשלב מאוחר יותר להגנה נגד הפרתים.
המושבות הצבאיות של התלמיים רוכזו אף הן בנקודות אסטרטגיות באזורי החיכוך עם הסלאוקים באזור עמק הירדן ובמקומות אחרים.
עם כיבוש ארץ ישראל על ידי הסלאוקים, עברו המושבות הצבאיות של המצרים לידיים סלאוקיות, והחיילים, בהתאם למנהג הרווח בזמנם, החליפו את נאמנותם למדינתם החדשה ולא הסתכנו באיבוד רכושם.
קאט באלו (Cat Ballou) הוא מערבון קומי-מוזיקלי משנת 1965 בכיכובם של ג'יין פונדה ולי מרווין (שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט זה).
הסרט מגולל את סיפורה של מורה תמימה הנרתמת להגנה על חוותו של אביה ואשר הופכת לפורעת חוק, תוך שהיא מסתייעת באקדוחן שיכור וקבוצת גברים לא-יוצלחים אחרים.
הסרט מלווה בזוג זמרים-נגנים (נט קינג קול וסטאבי קיי) המלווים את הסיפור ומעשירים אותו בתובנות כעין מקהלה יוונית.
בשנת 1894, לאחר שסיימה את הכשרתה להיות מורה, קתרין "קאט" באלו (ג'יין פונדה) חוזרת אל עיירת הולדתה וולף סיטי בוויומינג, בדרכה אל החווה של אביה, פרנקי (ג'ון מארלי).
במהלך נסיעת הרכבת בחזרה, היא פוגשת בקליי בון (), גנב בקר נמלט, ודודו ג'ד (), כומר שיכור, המתאהבים בה ממבט ראשון.
עם הגיעה לעיירה היא מגלה שהנהגתה המושחתת מנסה להשתלט על החווה באמצעות איומים על אביה מצד רוצח שכיר בשם טים סטרון (לי מרווין), שנשכר על ידי חברת הפיתוח של וולף סיטי בבעלותו של סר הארי פרסביל ().
קאט מבקשת את עזרתם של שני חבריה למסע ואינדיאני בשם ג'קסון שני-דובים (), והולכת לגייס את מי שנודע בעבר כאקדוחן הטוב ביותר במערב, קיד שלין (לי מרווין), המתגלה כשיכור כלוט.
סטרון רוצח את פרנקי תוך הסכמה שבשתיקה מצד הנהגת העיירה.
קאט מחליטה לנקום, ויחד עם חבורת הגברים בהנהגתה, היא מחליטה להשתלט על רכבת ולשדוד ממנה את הכסף המיועד למשכורות עובדי חברת הפיתוח של וולף סיטי.
במהלך מסע הנקמה מתפכח שלין, חוזר לכושרו והורג את סטרון, לא לפני שהוא מתאהב ללא תקווה בקאט.
קאט מתעמתת עם סר הארי והורגת אותו בשוגג.
לאחר שטבעת החנק כבר מונחת על צווארה, ג'ד חותך את החבל וכל החבורה נמלטת מהעיירה.
שם השחקן/נית שם הדמות הערות ג'יין פונדה קתרין "קאט" באלו לי מרווין קיד שלין / טים סטרון קליי בון ג'ד נט קינג קול סאנרייז קיד סמואל שייד ג'קסון שני-דובים ג'ון מארלי פרנקי באלו סר הארי פרסביל שריף קרדיגן ארתור האניקאט בוץ' קסידי
לי מרווין זכה עבור תפקיד קומי לא שגרתי בעבורו בפרס אוסקר, בפרס גלובוס הזהב, בפרס באפט"א ובפרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשחקן הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרסי אוסקר לעריכה, לשיר הטוב ביותר (עבור "הבלדה על קאט באלו") ולתסריט מעובד.
ברשימת מכון הסרטים האמריקאי (AFI) של 100 הקומדיות הטובות ביותר נמצא הסרט במקום ה-50, ברשימת המערבונים הוא נמצא במקום ה-10.
קת'רין ויקטוריה ליטבק , המוכרת בשם הבמה קאט דנינגס (Kat Dennings), היא שחקנית יהודייה-אמריקאית.
מוכרת בזכות תפקידיה בסרטים "הלילה של ניק ונורה" (2008), "בית השפנפנות" (2008), ובתור דארסי לואיס בסרט גיבורי העל "תור" (2011) ובהמשכיו "תור: העולם האפל" (2013) ו"תור: אהבה ורעם" (2022).
היא מוכרת גם בזכות תפקידה בתור מקס בלאק בסדרת הטלוויזיה "מרוששות" (2011 - 2017).
קתרין ויקטוריה ליטבק נולדה בעיירה ברין מור (אנ') ליד פילדלפיה, פנסילבניה, למשפחה יהודית ממוצא ליטאי ורוסי.
אמה, אלן ג'ודית-ליטבק (במקור - שץ) היא משוררת וקלינאית תקשורת ואביה, ג'רלד ג'יי ליטבק הוא פרמקולוג מולקולרי ומרצה במכללה.
דנינגס היא הצעירה מבין חמישה אחים.
דנינגס קיבל חינוך ביתי; ההרשמה היחידה שלה בבית ספר הייתה לחצי יום בבית הספר המרכזי לחברים (אנ').
היא סיימה את לימודיה בתיכון בגיל 14, ולאחר שנתיים עברה עם משפחתה ללוס אנג'לס כדי להמשיך לשחק במשרה מלאה ועד מהרה אימצה את שם המשפחה המקצועי "דנינגס".
בתור ילדה בת 10 כבר הופיעה בפרסומות טלוויזיה, ובגיל 14 השתתפה בתפקיד אורח בפרק אחד בסדרה "סקס והעיר הגדולה" בתור ילדת בת מצווה.
השתתפה בסדרת הסיטקום "לגדל אבא" בתור בתו הבכורה של בוב סאגט, וב-2003 התארחה בפרק בסדרה "ללא עקבות" ובפרק בסדרה "CSI".
ב-2003 שיחקה בסרט הטלוויזיה "הסנובים" (The Snobs) בתפקיד איזבל.
בשנת 2004, ביצעה דנינגס את הבכורה הקולנועית שלה בקומדיית ההתבגרות המוזיקלית "בקול גדול", בה גילמה את תלמידת הפסנתר סלון.
ב-2005 כבר פרצה דנינגס עם תפקידה של מארלה בתה של טריש פידמונט (קתרין קינר) בקומדיה המצליחה "בתול בן ארבעים", לכך נוספו עוד חמש הופעות אורח בסדרת הדרמה "ER" בתור זואי באטלר והופעה במערבון "בלב העמק" לצידו של אדוארד נורטון.
גילמה את מולי, הבת הבכורה והמרדנית של ליאה פאולר בסרט ההמשך לקומדיה "ביג מאמא".
הופיעה בקומדיית ההתבגרות "צ'ארלי ברטלט" בתור סוזן גרדנר, אהובתו של הנער העשיר צ'ארלי ברטלט (אנטון ילצ'ין) ובתו של מנהל בית הספר ניית'ן (רוברט דאוני ג'וניור).
זכתה להערכה רבה ב-2008 על תפקידה הראשי לצידו של מייקל סרה בקומדיית ההתבגרות הרומנטית "הלילה של ניק ונורה".
בסרט הופיעה בתפקיד הראשי בתור נורה סילברברג תיכוניסטית הנפגשת באקראי עם ניק, איתו אין לה שום דבר במשותף מלבד הטעם המוזיקלי.
על הופעתה זכתה למועמדות לפרס פריצת השנה בטקס סרטי ה-MTV.
לאותה שנה הוסיפה גם הופעה בתור מונה בקומדיה בהפקתו של אדם סנדלר "בית השפנפנות" לצידה של אנה פריס.
ב-2009 הופיעה בדמותה של סטייסי אחותו של טואי תומפמסון בקומדיית הילדים של רוברט רודריגז "קצרים", ובתור הפרוצה הצעירה קתרינה דברופקוויץ' בסרט גיבורי-העל הקנדי "דפנדור".
ב-2011 החלה לככב בסדרה הקומית "מרוששות" ברשת CBS.
בהמשך ב-2011, שיחקה את דארסי לצידה של נטלי פורטמן בסרט אודות גיבור-העל, "תור", כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
בשנת 2013, שבה לתפקידה בסרט ההמשך, "תור: העולם האפל".
בנוסף ב-2013, הופיעה בקליפ של להקת הנסון לשיר "Get the Girl Back" לצידה של ניקי ריד.
בשנת 2017 החלה לדבב את דמותה של ליאה בירץ' בסדרה האנימציה "פה גדול" מבית נטפליקס.
בשנת 2020 היא כיכבה בסרט הקומי "Friendsgiving", בכיכוכבה ובהפקתה של מאלין אקרמן.
בשנת 2021 שבה לשחק את דמותה של דארסי במיני-סדרה "וונדה-ויז'ן" ושנה לאחר מכן, בסרט "תור: אהבה ורעם" בשנת 2022.
מ-2011 עד 2014, דנינגס יצאה עם השחקן ניק זאנו, שכיכב לצדה בסדרה "מרוששות".
ב-6 במאי 2021, אושר כי דנינגס נמצאת במערכת יחסים עם המוזיקאי אנדרו ווילקס-קרייר; השניים נפגשו בלוס אנג'לס מוקדם יותר באותה שנה.
שבוע לאחר מכן, ב-13 במאי 2021, הודיעו בני הזוג על אירוסיהם בחשבון האינסטגרם שלהם.
דנינגס הצהירה במקומון יהודי בלוס אנג'לס: "היהדות היא חלק חשוב מאוד מההיסטוריה שלי, אבל הדת היא לא חלק מחיי".
בהמשך הכתבה נאמר שמבחינתה היא מזוהה עם היהדות יותר בצורה אתנית ותרבותית מאשר דתית.
בנוסף סיפרה: "אני במיליון אחוז יהודייה.
לא נראה לי שיש לי קרובי משפחה שהם לא יהודים".
ב-2003 דווח על כך שדנינגס עושה מדיטציה טרנסצנדנטלית.
ב-2020 הצהירה כי היא הפכה לצמחונית בעקבות צפייה בסרט "David Attenborough: A Life On Our Planet".
+שנהסרטתפקידהערות2004בקול גדולסלואן2005בלב העמקאפרילבתול בן ארבעיםמרלה פידמונטלונדוןלילי2006ביג מאמא 2מולי פולר2007צ'ארלי ברטלטסוזן גרדנר2008בית השפנפנותמונההלילה של ניק ונורהנורה סילברברג2009איש התשובותדליהקצריםסטייסי תומפסוןDefendorקטרינה "קאט" דברופקוביץ2010Daydream Nationקרוליין וקסלר2011תורדארסי לואיס2012לכתוב אהבה על זרועותיה (אנ')רנה יו2013תור: העולם האפלדארסי לואיס2014Suburban Gothicבקה תומפסון2015Hollywood Adventuresעצמה2020בשביל מה יש חברים?!אבי2022תור: אהבה ורעםדארסי לואיס
הנחתה לצד בת' ברסרחוב סומסוםעצמהפרק: "Bert's Training Wheels"חדר החדשותבלייר לנסינגפרק: "Run"2015 - 2018היסטוריה שתויהקנטקי דייזי (אנ')/ הרדינג גרטרוד (אנ')/ סאדי העז3 פרקים2017 - 2020פה גדוללאה בירץ'דיבוב; 14 פרקים2017משפחת סימפסוןולארידיבוב; פרק: "Mr.
Lisa's Opus"2018Dallas & Roboדאלאס מונשיינרדיבוב; 8 פרקים
גם מפיקה2019 - 2022Dollfaceג'ולס וייליתפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים
גם מפיקה בפועל2021וונדה-ויז'ןדארסי לואיסמיני-סדרהמה אם...?דארסי לואיסדיבוב; פרק: "What If...
Thor Were an Only Child?"2025–הווהמעביר הילוך (אנ') ריילי פארקרתפקיד ראשי; 10 פרקים
בשלבי הפוסט-פרודקשן של עריכה קולנועית ועריכת וידאו, קאט הוא מונח שמשמעותו מעבר משוט אחד לשוט אחר, הן בעריכה של סרטים בפילם והן בעריכה של סרטים בוידאו.
ה'קאט' הוא אחד מהמעברים השכיחים ביותר בין שני שוטים.
משמעות הביטוי נובעת מהמשמעות המילולית של הביטוי - לגזור - המתייחס לפעולה הפיזית של גזירת פילם או קלטת וידאו (טרם התפתחויות טכנולוגיות בתחום המחשבים שהפכו שיטות פעולה אלו למיושנות).
קאטוומן דמות בדיונית של אנטי-גיבורה המופיעה בחוברות הקומיקס "באטמן" ביקום "DC קומיקס".
הדמות נוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר בוב קיין.
הופיעה לראשונה בחוברת Batman #1 באביב 1940. היא הגנבת המוצלחת ביותר בגות'אם סיטי.
לאורך השנים ניהלה מערכת יחסים לא עקבית עם באטמן.
קאטוומן היא האלטר אגו של סלינה קייל, צעירה בעלת עבר בעייתי שכלל אב שתיין ואלים, אמא אובדנית ועבריינות נוער, ואשר גדלה וחונכה ברחובות העיר גות'אם סיטי כגנבת.
היא מקבלת השראה מבאטמן ומחליטה לרכוש מיומנויות לחימה ואגרוף מדמויות כטד גרנט, עוטה על עצמה חליפת עור בעלת מאפייני חתול, ופועלת לפי קוד מוסרי משלה שלעיתים מציב אותה בעמדת הגיבורה והנבלה גם יחד.
קאטוומן נחשבת לגנבת מקצוענית וניחנת בכישורי אקרובטיקה.
היא נלחמת בעזרת שוט וטפרים על כפפותיה ובעלת מיומנויות לחימה גבוהות.
דמותה של קאטוומן מדורגת במקום ה-20 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN, בעוד שברשימת מאה נבלי-העל הגדולים היא מדורגת במקום ה-11 ובמקום ה-51 ברשימת מאה הנבלים הגדולים בכל הזמנים לפי מגזין Wizard.
את דמותה מגלמות בסרטי הלייב אקשן "באטמן חוזר" ו"עלייתו של האביר האפל" השחקניות מישל פייפר ואן האת'וויי, בהתאמה.
בוב קיין המאייר לקח השראה למראה של קאטוומן מהשחקניות ג'ין הארלו והדי לאמאר וגם מבת דודתו רות סטיל.
קיין והכותב פינגר רצו דמות של נבלית סקסית שתהיה מעניינת גם לקוראות ותוכל לשמש כאהובה פוטנציאלית לבאטמן.
בסופו של דבר הם יצרו את סלינה קייל - מעין נבלית "ידידותית".
תחילה נקראה "החתולה" והייתה מפורסמת בקרב פושעי גות'אם בתור גנבת מקצוענית, המסכה והשם קאטוומן הגיעו בשלב מאוחר יותר.
קאטוומן הייתה שונה מנבלים דוגמת הג'וקר - היא ביצעה פשעים אבל אף פעם לא ביצעה מעשי הרג ורשע.
הכותבים גם החליטו שתהיה מושא עניינו הרומנטי של באטמן ופיתחו ביניהם מערכת יחסים בה הוא מנסה כל הזמן לגרום לה להיות טובה.
על הבחירה בחתול כאות זיהוי עם הדמות קיין אמר שהוא מחשיב חתולים כ"סוג של ניגוד לעטלף".
הסרט "אישה חתול" הופץ על ידי האחים וורנר ב-2004, והוא מבוסס באופן רופף על הקומיקס המקורי.
בסרט זה, הגיבורה נהפכת לקאטוומן לאחר שהיא ניצלת מטביעה על ידי חתול מאו מצרי.
את קאטוומן מגלמת השחקנית האלי ברי.
הסרט זכה לביקורות שליליות ביותר ואף זכה במספר פרסי "פטל הזהב", פרס השמור לסרטים גרועים ביותר.
בסרט "באטמן חוזר" גילמה את סלינה קייל השחקנית מישל פייפר.
בסרט סלינה מתוארת כמזכירה מתוסכלת ובודדה העובדת עבור איש העסקים המושחת מקס שרק.
היא נהפכת ל"קאטוומן" אחרי ששרק משליך אותה מבניין וחתולי רחוב מצילים אותה.
היא תופרת לעצמה חליפת חתול מוויניל ויוצאת לפרוק את תסכוליה ברחבי גות'אם סיטי.
היא מפתחת יחסי אהבה-שנאה עם באטמן וברוס ויין, והשניים מתעמתים מספר פעמים.
במהלך הסרט מתוארת קאטוומן כלוחמת חושנית, זריזה ומוכשרת ששורדת באורח נס מספר רב של תאונות קטלניות וניסיונות רצח.
ב"באטמן: איש העטלף" מתוארת סלינה קייל כאשת חברה עשירה, שזהותה הסודית היא של גנבת עם חיבה מיוחדת לגנבת תכשיטים וחפצים יקרים.
במהלך הסדרה היא מפתחת יחסי אהבה-שנאה עם ברוס ויין ובאטמן.
כמו כן, היא מגדלת חתול בביתה.
ב"הבאטמן" היא גנבת שגונבת חפצים בעלי מוטיבים של חתול.
ב"באטמן: האמיצים והנועזים" לסלינה נשארת עם אותם מוטיבים כאשר במהלך הסדרה יש לה שתי תלבושות.
כמו כן היא מוצגת כאימו של דמיאן ויין ולא טליה אל גול, כפי שמוצג בקומיקס ובשאר העיבודים.
בסרט "עלייתו של האביר האפל"
בסרט "עלייתו של האביר האפל" מגלמת את סלינה קייל השחקנית אן האת'וויי.
בהתחלה היא עובדת עבור דאגט וביין במטרה להשיג תוכנה שתמחוק את רישומיה הפליליים מכל מאגר מידע בעולם ותאפשר לה לרדת מהמכ"ם של המשטרה והאינטרפול.
היא מתוארת כגנבת ולוחמת כשרונית במיוחד.
היא בוגדת בבאטמן מספר פעמים אך הוא עדיין מאמין בה.
בסופו של דבר, אמון זה משתלם וסלינה מסייעת לבאטמן להציל את העיר ומתאהבת בו.
בסדרת הלייב אקשן "גותהאם" מגלמת את סלינה קייל הצעירה השחקנית כרמן ביקונדובה.
באנימציית האקשן "קאטוומן: על הכוונת" מדובבת אשת החתול בשפה האנגלית על ידי השחקנית אליזבת גיליס.
כשקאטוומן מנסה לגנוב תכשיט יקר ערך, היא מגלה שהיא על הכוונת של קונסורציום עברייני רב עוצמה, ומנגד, גם האינטרפול ובאטוומן יוצאים למרדף אחריה.
בסרט "באטמן" מ-2022, קאטוומן מגולמת על ידי זואי קרביץ.
היא עובדת כמלצרית במועדון הלילה "טרקלין הקרחון" שנמצא בבעלות המאפיונר קרמין פלקונה ומנוהל על ידי אוסוולד "הפינגווין" קובלפוט.
במהלך הסרט היא מסייעת לבאטמן בחקירתו וניסיונו לגלות מה מסתתר מאחורי רמזיו של איש החידות החושפים פרשת שחיתות בה מעורב פלקונה, בו סלינה שואפת לנקום.
קאטו טומוסאבורו (ביפנית: 加藤 友三郎; 22 בפברואר 1861 - 24 באוגוסט 1923) היה קצין בצי הקיסרי היפני וראש הממשלה היפנית ה-21.
קאטו החל ללמוד במחזור השביעי של האקדמיה הימית הקיסרית, וסיים ב-1884 במקום השני מתוך שלושים צוערים בכיתתו.
תחום ההתמחות שלו באקדמיה היה ארטילריה ימית וניווט.
במהלך מלחמת רוסיה–יפן שירת קאטו במטהו של אדמירל היהאצ'ירו טוגו על סיפון אוניית המערכה "מיקאסה," ונכח בעת הניצחון היפני בקרב צושימה.
קאטו התמנה לתפקיד סגן שר הימייה ב-1906, וקיבל את דרגת תת-אדמירל ב-28 באוגוסט 1908. ב-1909 קיבל את הפיקוד על בסיס הצי בקורה, וב-1913 הפך למפקד הצי היפני המשולב.
מספר ימים לפני קידומו לדרגת אדמירל ב-28 באוגוסט 1915, התמנה קאטו לתפקיד שר הימייה.
הוא מילא תפקיד זה בממשלותיהם של אוקומה שיגנובו, טראוצ'י מסטאקה, הארה טקאשי וטקהאשי קורקיו.
תחת הארה וטקהאשי, יצג קאטו את יפן בוועידה הימית בוושינגטון יחד עם קיג'ורו שידהרה, ועידה שהולידה את אמנת וושינגטון.
עם שובו ליפן, התמנה קאטו לתפקיד ראש ממשלת יפן, ב-12 ביוני 1922. את ממשלתו הרכיבו בעיקר פקידים ביורוקרטים וחברי בית האצילים של הדיאט של יפן.
במהלך כהונתו ישם קאטו את הבנות אמנת וושינגטון.
הוא הסיג את הכוחות היפניים משאנדונג, וסיים את ההשתתפות היפנית בהתערבות בסיביר.
קאטו נכנע לסרטן המעי הגס, ונפטר ב-24 באוגוסט 1923, מעט יותר משנה לאחר כניסתו לתפקיד.
יום לפני מותו קודם קאטו לדרגת אדמירל הצי, ולאחר מותו קיבל את עיטור מסדר החרצית ואת תואר הקזוקו שישאקו (ויקונט).
מסדר דיית הזהב, דרגה שנייה, 1 באפריל 1906.
מסדר האוצר הקדוש, דרגה ראשונה, 28 בנובמבר 1913.
מסדר השמש העולה, דרגה ראשונה, 14 ביולי 1916.
מסדר פרחי הפאולוניה, 7 בספטמבר 1920.
מסדר החרצית, סרט גדול, 24 באוגוסט 1923.
קאטו טקאקי (ביפנית: 加藤 高明; 3 בינואר 1860 - 28 בינואר 1926) היה פוליטיקאי יפני וראש הממשלה היפנית ה-24. ידוע גם בשם קאטו קומיי.
קאטו נולד בשם האטורי סוקיצ'י, בסמוך לעיר נגויה, בנו השני של סמוראי ממשפחת טוקוגאווה.
בגיל 13 אימץ אותו קאטו בונהיי, והוא קיבל את שם המשפחה שלו.
הוא למד משפטים באוניברסיטת טוקיו, וסיים ראשון בכיתתו, עם התמחות במשפט אנגלי.
לאחר סיום לימודיו הוא עבד בזאיבצו מיצובישי, ונשלח מטעם החברה ללונדון למשך שנתיים.
עם שובו ליפן ב-1885 התמנה קאטו לסגן מנהל המשרדים הראשיים של מיצובישי בטוקיו.
הוא נשא לאישה את הרוג'י, בתו של נשיא מיצובישי, ב-1886.
קאטו הפך ב-1887 למזכירו האישי של אוקומה שיגנובו, אז שר החוץ היפני, וסייע לו בעריכת החוזים הבלתי שוויוניים.
לאחר מכן היה מנהל משרד הבנקאות במשרד האוצר.
הוא התמנה לשגריר יפן בבריטניה ב-1894, והמשיך בתפקיד זה עד 1899. בשנה לאחר מכן, התמנה לתפקיד שר החוץ, בממשלתו הרביעית של איטו הירובומי.
במהלך עבודתו כשגריר בבריטניה ובמשרד החוץ, סייע קאטו בהנחת היסודות לברית האנגלו-יפנית, שנחתמה ב-1902. עוד באותה שנה קיבל קאטו מושב בבית הנבחרים בדיאט של יפן, מטעם מחוז קוצ'י.
קאטו התמנה פעם נוספת לתפקיד שר החוץ ב-1906, בממשלתו של סיונג'י קינמוצ'י, אך התפטר זמן קצר לאחר מכן, בשל התנגדותו להלאמת מערכת הרכבות של יפן, אותה אישר הקבינט.
למשך זמן מה נותר קאטו ללא תפקיד, עד ששב לבריטניה בתור שגריר ב-1908. הוא קיבל את עיטור מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, וזכה למוניטין כמדינאי מוצלח.
הוא שימש שר חוץ פעם נוספת בכהונתו השלישית של קאצורה טרו ובכהונתו השנייה של אוקומה.
קאטו היה שר החוץ של יפן עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והוא החליט להצטרף אליה לצד מדינות ההסכמה, החלטה לה התנגדו הגנרו.
בנוסף, קאטו עורר תקרית בינלאומית ב-1915, כשהגיש לסין את מסמך עשרים ואחת הדרישות, שבו הגדיר את האינטרסים הפוליטיים והכלכליים של יפן בסין.
ב-1915 הצטרף קאטו לבית האצילים של הדיאט, על פי צו קיסרי.
הוא היה לנשיא מפלגת קנסייקאי בשנה לאחר מכן, משרה שהתאימה לו לאור התנגדותו לגנרו, תמיכתו בחוקה ושאיפתו להרחיב את זכות הבחירה.
קאטו התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1924 והחזיק בתפקיד עד מותו ב-1926. ממשלתו זכתה לכינוי "ממשלת שלוש המפלגות החוקתיות," שכן היא הורכבה מקואליציה של שלוש מפלגות שתמכו בחוקה.
קאטו העביר ב-1925 את חוק הבחירות הכלליות, שהעניק זכות בחירה לכל הגברים מעל גיל 25. הוא אף אשרר את החוק לשמירה על השלום, שנועד לדכא התארגנויות פוליטיות קיצוניות, והביא לנורמליזציה ביחסי ברית המועצות-יפן.
קאטו נפטר במשרדו מדלקת ריאות ב-28 בינואר 1926, בגיל 66.
קטלין אמפרטריז "קאט" דלונה היא זמרת פופ אמריקאית-דומיניקנית.
היא ידועה בגלל קול הסופרן הייחודי שלה.
דלונה נולדה בברונקס בניו יורק להורים ממוצא דומיניקני ובגיל צעיר עברה משפחתה לרפובליקה הדומיניקנית.
בגיל 12 החלה להופיע ובגיל 14 חזרה משפחתה לניוארק, ארצות הברית.
במהלך לימודיה בתיכון הקימה עם כמה חברים הרכב מוזיקלי בשם "Coquette".
זמרות שהשפיעו על סגנונה המוזיקלי היו בילי הולידיי ואריתה פרנקלין.
בגיל 15 השתתפה בתחרות כישרונות בחסות קוקה קולה שם זכתה במקום הראשון עם השיר "I Will Always Love You".
בשנת 2006 החליטה דלונה לפתוח בקריירת סולו והוחתמה על ידי חברת ההקלטות אפיק רקורדס.
לאחר חתימתה על חוזה עם חברת אפיק רקורדס החלה דלונה לעבוד עם מפיקים מוזיקליים כמו רד וואן, איתו עבדה על מרבית השירים מאלבום הבכורה שלה.
ב-15 במאי 2007 הוציאה דלונה את הסינגל הראשון שלה "Whine Up" שיצא גם באנגלית וגם בספרדית.
השיר הגיע לראשי המצעדים באירופה, קנדה וארצות הברית.
ב-7 באוגוסט 2007 הוציא דלונה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "9 Lives", עד היום האלבום נמכר במלמעלה מ-200 אלף עותקים.
ב-28 באוגוסט יצא הסינגל השני מהאלבום שנקרא "Am I Dreaming".
ב-11 בספטמבר יצא שיתוף פעולה של דלונה עם הזמר עומאריון בשיר "Cut Off Time".
ב-5 בפברואר יצא הסינגל השלישי, "Run the Show" שהיה דואט עם באסטה ריימס בגרסה האמריקאית ודואט עם דון עומר בגרסה הספרדית.
השיר נחשב ללהיט הכי גדול של דלונה עד היום ולאחר יציאתו יצא האלבום שוב בחברת התקליטים של הזמר אייקון.
ב-8 באוקטובר יצא שיתוף פעולה של דלונה עם דארין בשיר "Breathing Your Love".
בספטמבר 2008 ביצעה דלונה את המנון ארצות הברית במשחק של פילדלפיה איגלס נגד דאלאס קאובויס.
הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה "In the End" שיצא ב-30 באוקטובר 2008.
ב-22 בינואר 2009 יצא דואט של דלונה עם ליל ויין בשיר "Unstoppable" שנכנס לפסקול הסרט וידויים של שופהוליק.
במאי 2009 הוציאה דלונה את "Dance Bailalo" שהיה סינגל דיגיטלי לקידום האלבום.
בפברואר 2010 השתתפה דלונה בגרסה הספרדית לשיר "We Are the World" לצידם של אמנים כמו פאולינה רוביו, טליה, בלינדה וצ'איאן ועוד אחרים.
ב-16 באפריל 2010 יצא הסינגל השני מהאלבום היה "Push Push" יחד עם אייקון.
במהלך סיבוב הופעות אליו יצאה דלונה ברחבי אירופה חתמה דלונה על חוזה הקלטות עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ.
ב-22 באוקטובר יצא הסינגל השלישי שהיה "Party O'Clock".
אלבומה השני של דלונה שנקרא "Inside Out" יצא ב-5 בנובמבר 2010 ולא זכה להצלחה כמו קודמו.
ב-22 בפברואר 2011 יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שהיה "Dancing Tonight".
הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "Drop It Low" שיצא ב-10 במאי.
ב-11 ביולי 2012 הוציאה דלונה את השיר "Sobredosis" שהיה שיתוף פעולה עם הזמר הספרדי אל קאטה.
ב-21 באוגוסט יצא הסינגל "Wanna See U Dance".
בפברואר 2013 יצא שיתוף פעולה של דלונה יחד עם התקליטן יאס קרטר בשיר "Wild Girl".
אלבומה השלישי של דולונה נקרא "ViVa Out Loud" ועתיד לצאת בסוף שנת 2013.
דלונה נמצאת במערכת יחסים עם ג'סי קורן, מנהל חברת "dGi".
קתרין "קאט" קמאק היא פוליטיקאית ויועצת פוליטית אמריקאית, שנבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת פלורידה בבחירות 2020. טרם היבחרה הייתה בכירה בסגל של חבר הקונגרס טד יוהו, אותו החליפה ב.
קאמאק נולדה בדנוור, בירת קולורדו, וגדלה בחווה חקלאית.
באוניברסיטת המדינה המטרופולינית של דנוור היא השלימה לימודי תואר ראשון ביחסים בינלאומיים, ובמכללת המלחמה של הצי קיבלה תואר שני בביטחון לאומי ובלימודים אסטרטגיים.
כמו כן, לקאמק הייתה חברה לייעוץ פוליטי עצמאי.
כאשר הייתה סטודנטית לתואר ראשון קאמק עבדה כמתמחה במשרדו של חבר הקונגרס מייק קופמן.
בשנת 2011 פונו הוריה מהחווה החקלאית שלהם, ובמשך חודשים אחדים הייתה חסרת בית.
בהמשך הצטרפה למטה הבחירות של טד יוהו.
לאחר שיוהו נבחר אל הקונגרס של ארצות הברית, בשנים 2013–2019 הייתה סגנית ראש הסגל שלו.
בשנת 2019 עזבה קאמק את משרדו של יוהו בגבעת הקפיטול ושבה לפלורידה.
היא הכריזה בדצמבר אותה שנה על כוונתה להתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של פלורידה, אותו ייצג יוהו.
יוהו התחייב שלא להתמודד מחדש לקונגרס ב-2020, בשל הבטחתו לשרת בבית הנבחרים ארבע תקופות כהונה בלבד (שמונה שנים).
עם הכרזתה כי תתמודד אל מושבו של יוהו בבחירות הכלליות, נחשבה קאמק למתמודדת מובילה אל בית הנבחרים שכן מחוז הקונגרס השלישי הוא מעוז מובהק של המפלגה הרפובליקנית.
בספטמבר 2020 זכתה קאמק לתמיכתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
לאחר זכייתה במועמדות הרפובליקנית בבחירות המקדימות, ייסדה קאמק ועדת פועלה פוליטית (Political action committee).
ביום הבחירות בנובמבר גברה על אדם כריסטנסן, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
קאט קאמק תומכת מובהקת בישראל, ולאחר שנבחרה לקונגרס הצהירה שתתלה בפתח משרדה את דגל ישראל לצד דגל ארצות הברית.
קאטו מקסימיליאן גולדברג (בנורווגית: Cato Maximilian Guldberg; 11 באוגוסט 1836 – 14 בינואר 1902) היה מתמטיקאי וכימאי נורווגי.
הוא ידוע בעיקר כחלוץ בכימיה פיזיקלית.
גולדברג נולד ב-11 באוגוסט 1836, בכריסטיאניה (כיום אוסלו) שבנורווגיה.
הוא היה בנם של קרל אוגוסט גולדברג, שהיה בעל בית דפוס, וחנה סופי תרזיה בול.
היו לו שלושה אחים: אקסל, גוסטב וקתרינה.
הוא הפך לסטודנט בשנת 1854, ולמד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת כריסטיאניה.
בשנת 1859 קיבל את התואר השני, ובאותה שנה גם קיבל את מדליית הזהב של האוניברסיטה על עבודת גמר שכתב במתמטיקה.
בשנים 1861 ו-1862 קיבל מלגה ולמד בגרמניה וצרפת על מכניקה ומתמטיקה ושימושית, ומשנת 1862 לימד מכניקה בבית הספר הצבאי הרטוויג ניסנס בכריסטיאניה.
בשנת 1869 הפך לפרופסור למתמטיקה שימושית באוניברסיטה.
גולדברג הלך לעולמו ב-14 בינואר 1902, בגיל 66.
בשנת 1864 הציע גולדברג יחד עם גיסו, פיטר ווגה, את חוק פעולת המסות.
ניסוייו הובילו למסקנה שבשיווי משקל כימי, אפשר לתאר את הרכב תערובת התגובה באמצעות קבוע שיווי משקל.
חוק זה למעשה נתן אפשרות לקבוע את היחס המתמטי בתערובת הנמצאת בשיווי משקל.
החוק זכה להערכה מועטה עד שנת 1877, אז יאקובוס ואן 'ט הוף הוכיח את אמיתותו.
כיום זהו חוק שימושי בתיאור שיווי משקל כימי.
בשנת 1890 פרסם גולדברג חוק הקובע כי נקודת הרתיחה הנורמלית של נוזל היא שני שלישים מהטמפרטורה הקריטית שלו בקנה מידה מוחלט.
חוק זה מכונה כיום חוק גולדברג, על שמו.
אביר המסדר המלכותי של כוכב הקוטב (1882)
אביר המסדר המלכותי של סנט אוליב (1891)
אביר מסדר צ'ארלס השמיני (1899)
תומאס קאטו ויטרופ (בדנית: Thomas Kato Vittrup; נולד ב-13 בספטמבר 1981), הידוע בשם הבמה קאטו (Kato), הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי דני.
קאטו התחיל לתקלט במועדוני לילה ב-2005. מאז 2008, הוא מתקלט באופן עצמאי.
פריצת הדרך שלו הגיעה עם ההצלחה המסחרית של הסינגל "Turn the Lights Off", שבו היה שיתוף פעולה עם ג'ון נורגורד , שיצא ב-1 בינואר 2010, שקיבל תואר פלטינה על מכירת 30,000 עותקים.
הרצועה, היא גרסת כיסוי ללהיט קודם של די ג'יי חוזה מ-2007.
ב-1 במרץ 2010, הוא הוציא את אלבומו הראשון, Discolized.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום השישי במצעד האלבומים הדני.
II)", בהשתתפות הראפרים U$O וג'ונסון יצא ב-26 באפריל 2010. הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השני במצעד הסינגלים הדני.
הסינגל קיבל תואר פלטינה על מכירת 30,000 עותקים.
בהמשך השנה, הוא הוציא את הסינגל השלישי של האלבום, "Desert Walk", שבו היה שיתוף פעולה עם להקת הראפ Outlandish.
הסינל הגיע, בשיאו, למקום הרביעי במצעד הסינלים הדני.
הסינגל קיבל תואר זהב על מכירת 15,000 עותקים.
ב-15 ביולי 2010, הוחתם בחברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ.
ב-27 בדצמבר 2011, הוציא קאטו את הסינגל "Sjus" בהשתתפות אידה קור, קמיל ג'ונס וג'ונסון.
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד הסינגלים הדני.
באביב 2011, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Discolized 2.0. האלבום הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד האלבומים הדני.
ב-2013, הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Behind Closed Doors.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום הרביעי במצעד האלבומים הדני.
ב-2015, הוא הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, Now.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום החמישי במצעד האלבומים הדני.
ב-24 בפברואר 2017, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם סיגלה והיילי סטיינפלד, את הסינגל "Show You Love".
קאטו ארי (בהונגרית: Eőry Kató; בודפשט, 6 בספטמבר 1905 – בודפשט, 7 במרץ 2000) הייתה שחקנית הונגרייה, חסידת אומות העולם.
קאטו ארי נולדה בשנת 1905 בבודפשט.
אביה היה יוז'ף שימקו, מורה וחבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט), ואמהּ הייתה ברתה דמן.
היא סיימה את בית הספר התיכון ברחוב ואצי.
מ-1926 עד 1929 היא הייתה סטודנטית במכללה לאמנויות הבמה (לימים האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע).
בין השנים 1929–1948 הייתה חברה בתיאטרון הלאומי של בודפשט ובין השנים 1948–1949 שיחקה בתיאטרון מרכז העיר.
בין השנים 1953–1956 שיחקה בתיאטרון צבא העם ההונגרי, ובין השנים 1956–1961 הייתה חבר בתיאטרון יוזף אטילה.
נישאה לטיבור מאטיאסי, ולהם נולדו שני ילדים ארזבט וזסולט.
השחקנית היהודיה אווה רוטקאי מצאה מחסה בתקופת שואת יהודי הונגריה בביתה המרווח של קאטו ארי ביחד עם אמה.
לאחר חודשיים משגברה הסכנה שמלשינים ידווחו על מיקומם, היא נמלטה בעזרת דוד של קאטו ארי, ובעזרת תעודות אמיתיות שלה, שנתנה לה בתה של קאטו ארי – ארז'בט שימקו.
רוטקאי החזיקה מסמכים המעידים שהיא פליטה מהעיר סגד שבינתיים שוחררה בידי בעלות הברית.
קאטו ארי ואווה רוטקאי הפכו לימים לשחקנים מפורסמים בהונגריה ושמרו על קשר קרוב.
ב-21 בדצמבר 2009 הכיר מוסד יד ושם בקאטו ארי (שבינתיים הלכה לעולמה) ובבתה ארז'בט מתיאשי (Erzsébet Mátyássy) כחסידי אומות העולם.
ג'סיקה (הסוחר מוונציה מאת שייקספיר)
קאטה קלמן (בהונגרית: Kálmán Kata; קורפונה, 25 באפריל 1909 – בודפשט, 31 במרץ 1978) הייתה צלמת יהודייה-הונגרייה זוכת פרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה) ופרסים נוספים, דמות בולטת של הצילום החברתי ההונגרי.
קאטה קלמן נולדה במשפחה יהודית ליד באנסקה שטיאווניצה.
אביה היה ד"ר דיולה קלמן, עורך דין, התובע העירוני הראשי, ואמה מרגיט גולדברג (1889–1932).
בשנת 1919 עברה המשפחה מהשטחים שהונגריה הפסידה במלחמה לשטח הונגריה של היום.
קאטה החלה את לימודיה התיכוניים בקומארום, אך למעשה סיימה את לימודיה בגימנסיה לבנות אר'בט סילאדי בבודפשט.
משנת 1927, למדה קאטה עם אחותה קלרה בסטודיו להתעמלות ותנועה לאמנות של אליס מאדג'אר.
שם פגשה את איוואן הבשי, היסטוריון קולנוע ואמנות, לו נישאה ב-1929. הבשי לימד אותה איך לצלם.
משנת 1931 החלה לצלם איכרים, פועלים וקבצנים ברוח תפיסת הדיוקן האובייקטיבית החדשה.
כבר ב-1931 צילמה את התמונה הידועה והסמלית ביותר שלה בשם "הילד אוכל הלחם".
התמונה הופיעה גם על כרזת הבחירות של המפלגה הקומוניסטית של הגרמניה משנת 1932, והיא עדיין בשימוש על ידי קרנות שונות למען הילד.
ב-1935 זכתה במדליית הזהב של טריאנלת הצילום במילאנו.
הדיוקנאות הידועים של המלחין בלה בארטוק ושל הסופר ז'יגמונד מוריץ מגיעים מתקופה זו.
לבסוף, בעצתו של הבשי, היא ארגנה את התמונות לאלבום, שהקדמתו נכתבה על ידי ז'יגמונד מוריץ.
ההוצאה לאור Cserépfalvi Könyvkiadó לא העזה לפרסם כרך המורכב רק מתמונות, לכן הם ביקשו מהעיתונאי וסופראיוואן בולדיז'אר לכתוב ניתוחים עבור התמונות.
"אלבום טיבורץ", שהמכיל את ההקדמה של מוריץ, 24 דיוקנאות-חברתיים של קאטה קלמן וניתוחו של בולדיז'אר לכל תמונה בשם 'תמונות כתובות', פורסם לבסוף לקראת חג המולד 1937. הספר זכה כמעט אך ורק לסיקור חיובי בעיתונות והפך לאחת מאבני הדרך החשובות של התנועה הסוציוגרפית הפופולרית בהונגריה.
ב-1940 פרסמה "ספר צילום" נוסף בשם "עין בעין" בהוצאת Kelet Népe.
הכרך כלל תמונות שנשארו מחוץ לאלבום הקודם "טיבורץ", בתוספת כמה צילומים חדשים.
עם זאת, התנועה של "הסופרים העממיים" כבר עברה את שיאה, כך שהוצאת האלבום גרמה להרבה פחות סיקור עיתונאי.
היא תכננה לפרסם שני כרכים נוספים: את האלבום "העם של פשט" (Pesti nép) ואת האלבום "הצוענים", אך הדבר מעולם לא יצא לפועל בשל הצנזורה האידאולוגית בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחר מכן תחת המשטר הקומוניסטי.
האלבום "פניו החדשות של טיבורץ" פורסם ב-1955, שבו, ביוזמתו של ארנוה מיהייפי, היא הציגה את הדמויות ואת הצאצאים שעדיין חייו מתוך אלבום טיבורץ המקורי.
קאטה קלמן עבדה בחברת הצילום ההונגרית, מאוחר יותר הפכה לצלמת של "החברה להפצת מידע מדעי" (TIT) .
מ-1960 ועד תחילת 1965, הייתה עורכת ספרי הצילום של "הוצאת אמנויות יפות" (Képzőművészeti Kiadó), ולאחר מכן של הוצאת קורווינה (Corvina Kiadó).
ב-1958 השתתפה בהקמת "פדרציית הצלמים ההונגריים" והפכה לחברת נשיאות.
שמה קשור לסדרת "ספריית הצילום הקטנה" שהושקה בהוצאת קורווינה.
הכרך האחרון של הסדרה שהוקדש לה וליצירתה יצא לאור לאחר מותה ב-1978. רוב תמונותיה ששרדו ונשמרות על ידי המוזיאון ההונגרי לצילום.
בשנת 1960 זכתה קאטה קלמן בפרס האגודה הבינלאומית לאמני צילום, ב
שנת 1969 היא קיבלה את פרס בלה באלאז'
בשנת 1976 הפכה לזוכת פרס האמן המצטיין.
1955 מועדון אטווש של "החברה להפצת מידע מדעי" (TIT), בודפשט.
1935 טריאנלה של מילאנו, מילאנו
1936 תערוכת צילום אמנות בינלאומית 4, בודפשט
1966 125 שנים של צילום הונגרי, הגלריה הלאומית של הונגריה, בודפשט
ההיסטוריה של הצילום ההונגרי 1840–1981, היכל האמנות (בודפשט)
1989 צילום חברתי הונגרי אתמול והיום, מוזיאון קיסלי, בודפשט
אלה שעזבו, אלה שנשארו, מוזיאון הצילום ההונגרי, קצ'קמט
1999 תערוכת רטרוספקטיבה של קאטה קלמן-איוואן הבשי, המוזיאון ההונגרי לצילום, קצ'קמט.
2009 סימני משבר - לואיס בונואל, ווקר אוונס, תיאו פריי, ה-laberdersfotografen ההולנדי, קאטה קלמן ואחרים, מוזיאון לודוויג בקלן
גלריית התמונות ההיסטורית של המוזיאון הלאומי של הונגריה.
ספר התמונות של קאטה קלמן ; אנשי המזרח, בודפשט, 1940
תמונות מאת קטה קלמן ; מבוא ז'יגמונד מוריץ, ויראג מוריץ, ביאורים איוואן בולדיז'אר; אנשים משכילים, בודפשט, 1955
תמונות נשכחות; עם אחרים, עורכת אווה קלטי, קלרה סרקה; סוכנות הידיעות ההונגרית, בודפשט, 2009
יומן של צלם על שנותיו האחרונות של ז'יגמונד מוריץ ; עורכת קטלין ורגה; Palatinus, בודפשט, 2012
קאטו רניי (לפני נישואיה קטלין שולהוף, בהונגרית: Rényi Kató; בודפשט, 24 באוקטובר 1924 – בודפשט, 31 באוגוסט 1969) הייתה מתמטיקאית יהודייה-הונגרייה, קנדידט (דוקטורט קטן - .CSc) במדעי המתמטיקה, אשתו של אלפרד רניי.
היא הייתה פרופסורית למתמטיקה עד מותה בטרם עת.
קאטו שולהוף נולדה במשפחה יהודית כבתם של הרופא אדן שולהוף ושל רנה יאהודה.
סבה וסבתה מצד אביה היו שמואל סלומון שולהוף (1848–1913) עובד הבורסה וגיזלה אמסטר (1856–1899).
סבה וסבתה מצד אמה היו אדולף יאהודה ותרזיה בראון.
היא החלה את לימודיה באוניברסיטת בודפשט ב-1942 (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) לזמן קצר, הפסיקה בגלל השואה, שרדה והמשיכה את הלימודים באוניברסיטת סגד ב-1945, לאחר מכן באוניברסיטת לנינגרד בשנים 1946–1947, וסיים באוניברסיטת בודפשט ב-1949. בשנת 1950, הפכה למרצה, ובשנים 1951–1954 הייתה דוקטורנטית בהדרכתו של פאל טוראן.
בין 1954 ל-1958 הייתה מרצה בכירה, לאחר מכן בין 1958 לבין 1962 הייתה פרופסור חבר, ומ-1963 ועד מותה היה פרופסור באוניברסיטת אטווש לוראנד במחלקה לניתוח מתימטי.
היא ביצעה עבודה מדעית בתחום תורת הפונקציות המורכבות.
פורסמו 21 מאמרים מדעיים שלה.
Congress of Math., Edinburgh, 1958) (על אפסים מרובים של נגזרות של פונקציות מחזוריות שלמות (קונגרס המתמטיקה, אדינבורו, 1958)
כמה הערות על פולינומים טריגונומטריים (מת'.
האגודה למתמטית יאנוש בויאי הקימה את פרס קאטו רניי לזכרה.
בפרס הזיכרון יכולים לזכות אותם צעירים שהשיגו תוצאות מדעיות עצמאיות משמעותיות במתמטיקה לפני שהשיגו את התואר באוניברסיטה.
קטרינה סנדרה יוגואט , המוכרת יותר בשם הבמה שלה קאט דליה (Kat Dahlia), וכן קאט יו (Kat Hue), היא זמרת-יוצרת וראפרית אמריקאית ממוצא קובני-לבנוני.
קאט דליה נולדה ב-29 ביולי 1990 במיאמי, פלורידה.
ב-29 בפברואר 2012, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Shades of Gray.
ב-1 במרץ 2013, היא הוציאה את הסינגל "Gangsta".
ב-21 בנובמבר 2013, היא הוציאה את המיקסטייפ הראשון שלה, Seeds.
ב-2014, היא הוציאה את הסינגל "Crazy".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-45 במצעד השירים הלטיניים, למקום ה-26 במצעד השירים הקצביים איירפליי.
ב-2014, היא דורגה במקום השמיני ברשימת "Next Big Sound" של בילבורד.
ב-13 בינואר 2015, היא הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, My Garden.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-54 בבילבורד 200, למקום ה-38 במצעד האלבומים המסחריים, למקום ה-38 במצעד האלבומים העכשוויים.
ב-2015, היא הוציאה את הסינגל "I Think I'm in Love".
השיר הופיע (ללא קרדיט) בפרק "The Bed's Too Big Without You" של האנטומיה של גריי.
ב-2016, היא הופיעה בשיר "La Negra Tiene Tumbao" של איימה ניבולה .
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-14 במצעד המוזיקה הטרופית איירפליי.
ב-4 במאי 2018, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם סאלאם רמי , את המיני-אלבום השלישי שלה, South Beach Social Club.
ב-30 באוקטובר 2020, היא הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Seven.
ב-2021, היא הייתה אחת מהכותבים של השיר "Selfish Love" של די ג'יי סנייק וסלינה גומז ושל השיר "Pa' Mis Muchachas" של כריסטינה אגילרה, בקי ג'י וניקי ניקול בהשתתפות נטי פלוסו.
ב-2022, היא הייתה אחת מהכותבים של השיר "Suéltame" של כריסטינה אגילרה וטיני ושל השיר "Cuando Me Dé la Gana" של כריסטינה אגילרה.
קָאחִי אַסַתִּיאָנִי (בגאורגית: კახი შალვას ძე ასათიანი; 1 בינואר 1947 – 20 בנובמבר 2002) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת קשר בקבוצת דינמו טביליסי ובנבחרת ברית המועצות.
קאחי אסתיאני גדל במחלקת הנוער של המועדון דינמו טביליסי.
בגיל 18 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, בה שיחק את כל שנות הקריירה שלו.
בגיל 28 נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגלל פציעה.
בשנת 1968 זומן אסתיאני לנבחרת ברית המועצות.
היה בסגל הנבחרת ליורו 1968, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בטורניר.
לעומת זאת, במונדיאל 1970 לקח חלק בכל ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר, והבקיע במהלכו שער אחד (במשחק מול בלגיה).
לאחר הפרישה ממשחק פעיל עבד בצוות הניהול של דינמו טביליסי.
בשנת 1987 אימן במשך כמה חודשים את הקבוצה.
בהמשך עבד במשרד הספורט של גאורגיה.
בתחילת שנות 2000 התמנה לסגן נשיא חברת תעופה גאורגית.
קאחי אסתיאני נרצח ביריות ליד ביתו בטביליסי ב־20 בנובמבר 2002, במה שנראה כחיסול פלילי.
רצח שלו לא פוענח עד היום.
קאטוומן: על הכוונת הוא סרט גיבורי-על מונפש אמריקאי משנת 2022 המבוסס על דמותה של קאטוומן מחברת DC קומיקס מאת ביל פינגר ובוב קיין, והופק על ידי האחים וורנר הנפשה עבור DC Entertainment.
הוא הופץ ב-8 בפברואר 2022 על ידי Warner Bros.
זהו הסרט ה-46 במסגרת יקום ההנפשה של חברת DC קומיקס.
את הסרט ביים שינסוקה טרסאווה מתסריט של גרג ויסמן.
בסרט מדבבים אליזבת גיליס וסטפני ביאטריס.
OLM, אולפן יפני מאחורי סדרת האנימה של פוקימון, סיפק את שירותי ההנפשה שלהם לסרט עם Team Inoue שלהם.
הסרט עוקב אחר קאטוומן כשהיא מנסה לגנוב תכשיט יקר מפז, רק כדי להיתפס על הכוונת של קונסורציום רב עוצמה של פושעים ונבלים, האינטרפול ובאטוומן.
קאטוומן חודרת למסיבת תחפושות פלילית בהנחיית ברברה מינרווה, ראשה הנתפסת של לויתן, כדי לגנוב אבן חן בשם "ברקת עין החתול" מהמאפיונר של גות'אם סיטי וחבר לויתן הפוטנציאלי המסיכה השחורה.
קאטוומן מתחמקת מגנגסטרים רבים שרודפים אחריה, אך נעצרת ומובסת על ידי באטוומן, במהלכו עוזרה של מינרווה טוביאס וול משחזר את הברקת.
כנקמה, מינרווה מסמנת את קאטוומן על רצח.
קאטוומן מתעוררת על סיפון מטוס הנוסע לשנגחאי במעצר של באטוומן וסוכני האינטרפול ג'וליה פניוורת' והמלך פאראדיי.
השלישייה מסבירה שהם משתמשים בברקת כמגדלור מעקב כדי לאתר ולתפוס את מנהיגיו של לויתן.
בתמורה לשיתוף הפעולה שלה, הם מציעים לקאטוומן חנינה מלאה על פשעי העבר שלה.
קאטוומן מסכימה לפני שיצרה קשר בסתר עם חברתה הולי כדי לבדוק עם כמה בנות תחת השגחתה.
ברגע שהם מוצאים את המחבוא של לויתן, קאטוומן ובאטוומן מסתננות אליו, אך מותקפות על ידי מתנקשים שכירים צ'שייר ונוספרטה וכמה מחברי לויתן רמי דרג.
חברי לויתן מובסים ונעצרים, אם כי מינרווה בורחת.
קאטוומן זוכה לחנינה ועוזבת, לכאורה מתנערת מהאיום שמינרווה עדיין מהווה על חייה.
כעבור זמן מה, קאטוומן מותקפת על ידי חברי ליגת המתנקשים שנשלחו על ידי טליה אל גול, המנהיגה האמיתית של לויתן.
קאטוומן מקבלת עזרה מבאטוומן בהבסת המתנקשים, אך הן נקלעות למארב של סולומון גרנדי.
למרות שהוא מביס את באטוומן, קאטוומן מביסה אותו.
כועסת על כך, מינרווה הופכת לצורת אדם החתול שלה ותוקפת את קאטוומן.
למרות שספגה פציעות קשות, האחרונה מתגרה במינרווה, וחושפת שהיא פירקה לאחרונה את אחת מטבעות הסחר בבני אדם של לויתן וחילצה את השבויים בסוצ'י.
מינרווה מזנקת אליה, אבל קאטוומן מתחמקת וחונקת אותה לכדי כניעה.
בזמן שהאינטרפול לוקח את מינרווה ואת גרנדי למעצר, קאטוומן מזהירה שפאראדיי לויתן עדיין פעיל לפני שהחזיר את הברקת ויוצאת ללונדון כדי לשדוד את מצודת לונדון.
אליזבת גיליס בתור קאטוומן / סלינה קייל
סטפני ביאטריס בתור באטוומן / קייט קיין
קירבי האוול-בפטיסט בתור צ'יטה / ברברה מינרווה
זהרה פאזאל בתור טליה אל גול, נוספרטה, קומנדו 1 של האינטרפול
סטיב בלום בתור סולומון גרנדי, אבדון, טייס
לורן כהן בתור ג'וליה פניוורת'
ג'ונתן בנקס בתור המסיכה השחורה / רומן סיוניס
קית' דייוויד בתור טוביאס וול, מורקס
ג'ונתן פרייקס בתור המלך פאראדיי, הבוס מוקסי
קלי הו בתפקיד צ'שייר / ג'ייד נגוין
אנדרו קישינו בתפקיד מר יאקוזה (אויבון נוגורי), לויתן גארד 2, דומינו 6
אריק לופז בתור דומינו 1, לויתן גארד 3, וולט 1
ג'קלין אוברדורס בתור לה דמה (אמפרו קרדנס)
רון יואן בתור דוקטור צין-צין, האינטרפול קומנדו 2
הסרט הוכרז ב-17 באוגוסט 2021, לצד צוות הקול שלו.
לסרט הייתה הפקה בסגנון אנימה עם בימויו של שינסוקה טרסאווה ונכתב על ידי גרג וייסמן בעוד איתן ספולדינג צורף כמפיק, יחד עם קולין איי.בי.וי.
לואיס, שעבד על משפחת סימפסון, וסם רג'יסטר, שהפיק מספר פרויקטים של DC Animated, כמפיקים בפועל.
הצצה בלעדית של הסרט שוחררה במהלך פאנל ההנפשה של האחים וורנר באירוע DC FanDome משנת 2021.
הוצהר על ידי ויסמן כ"צמוד" לסדרת ההנפשה שלו ליגת הצדק - הדור הבא, כלומר שגרסה כלשהי של אירועי הסרט התרחשה ביקום של הסרט המונפש אך לא בהכרח עם כל הפרטים זהים לחלוטין.
הסרט הופץ ב-Ultra HD Blu-ray, בלו-ריי ו-DVD בארצות הברית ובקנדה ב-8 בפברואר 2022.
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 78% על סמך 9 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.6/10.
ג'סי שדין מאתר IGN העניק לסרט 9 מתוך 10 כוכבים, ואמר "הסרט הוא הרפתקת גיבורי-על מהנה בטעם אנימה המדורגת בין הטובים ביותר בסדרת סרטי DC Universe".
דילון גונזלס, שכתב עבור Geek Vibes Nation, העניק לסרט ביקורת חיובית, ואמר "הסרט מסמן צעד מבורך מאוד מ-DCAU לעבר שימת זרקור על נשים שאינן נקראות וונדר וומן.
המאמץ הוא לא הכי חיוני, אבל הוא אחד שמאמץ את תחושת הכיף המהודרת שלו שהופך אותו למרתק מאוד.
הביצועים הווקאליים של הדמויות האלה בהחלט מושכים את כל הדמויות האלה".
הסרט הרוויח 407,286 דולר ממכירות Blu-ray מקומיות.
קטרינה קארדוזו (בפורטוגזית: Katarina Cardoso, בסרבית: Катарина Кардозо; נולדה בשנת 2002), הידועה בשם הבמה קאט דוסה היא זמרת סרבית.
בשנת 2024 השתתפה בתחרות Pesma za Evroviziju '24, הקדם הלאומי הסרבי לתחרות האירוויזיון, עם השיר "Тајни зачин" ("התבלין הסודי").
קארדוזו נולדה ביוהנסבורג שבדרום אפריקה בשנת 2002. על אף מוצאה, היא מזוהה עם העיר צ'אצ'אק שבסרביה, בה גדלה.
אמה, קריסטינה, נולדה באנגולה, וסבה מצד אמה הוא יליד פורטוגל.
אביה ממוצא סרבי, והוריה הכירו כאשר עבד באנגולה.
קארדוזו למדה בבית הספר הבין-לאומי בליסבון, ובהמשך החלה ללמוד כלכלה באוניברסיטת בלגרד.
מעבר לסרביה, התגוררה במספר מדינות, ובהן דרום אפריקה, פורטוגל, בוטסואנה ורוסיה.
את דרכה המוזיקלית החלה בשנת 2020, לאחר שחברת ילדות עודדה אותה לשלוח טקסטים ולחנים מקוריים לחברת ההפקות Bassivity Digital, שם התקבלה והחלה בפעילות מקצועית.
ב-25 בדצמבר 2023 פורסמה רשימת המשתתפים הרשמית של Pesma za Evroviziju '24, הקדם הסרבי לאירוויזיון 2024, במסגרתה נכללה גם קט דוסה עם השיר "Тајни зачин".
היא התחרתה בחצי הגמר השני, וכשלה בניסיון להעפיל לגמר לאחר שדורגה במקום ה-13 עם שתי נקודות.
בשנת 2024 הופיעה גם באירועי הגאווה של בלגרד (Belgrade Pride), שם לקחה חלק במופעים המרכזיים.
קאטה דובו (בהונגרית: Kata Dobó; נולדה ב-25 בפברואר 1974) היא שחקנית הונגרייה.
דובו נולדה בבודפשט וב-1999 עברה לארצות הברית.
ב-1997 הופיעה בסרט הקומדייה "A miniszter félrelép", ב-2001 הופיע בסרט המדע הבדיוני "Rollerball", באותה שנה שיחקה בסרט "Amerikai rapszódia", סרט ביוגרפי על חייה של הבמאית החיה במשפחה הונגרית- אמריקאית.
ב-2002 שיחקה ב-"Rollerball", סרט מדע בדיוני העוסק ברולר דרבי.
ב-2003 גילמה חברת ארון פשע בסרט טרור בבית הספר, בשנה זו גם גילמה את אשתו של סטיבן סיגל בסרט "Out for a Kill".
ב-2006 שיחקה בסרט אינסטינקט בסיסי 2, באותה שנה שיחקה בסרט "ילדי התהילה" העוסק בשחקן כדורמים בנבחרת הונגריה באולימפיאדה ובמרד ההונגרי.
ב-2007 שיחקה בסרט הפנטזיה דם ושוקולד.
קאטימה מולילו היא עיירה קטנה המשמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז זמבזי ברצועת קפריבי בצפון־מזרח נמיביה.
העיירה, שממוקמת על גדת הנהר זמבזי, מול הגבול עם זמביה, נוסדה בידי הבריטים בשנת 1935 כתחליף למרכז הגרמני שוקסמאנסבורג, כאשר רצועת קפריבי הייתה חלק מדרום-מערב אפריקה הגרמנית.
נכון לשנת 2023, בעיירה מתגוררים 46,401 תושבים.
באוגוסט 1999 סבלה קאטימה מולילו מהתקפות בדלנים מקומיים שבעקבותן ברחו כ-2,000 תושבים למדינת בוטסואנה השכנה.
קאטי סארק היא ספינה מסוג קליפר אשר נבנתה בשנת 1869 ושימשה כאוניית סוחר משנת בנייתה ועד שנת 1954, עת הפכה למוזיאון.
"קאטי סארק" הייתה הקליפר האחרונה שנבנתה.
הספינה נפגעה בשרפה ב-21 במאי 2007 עת עברה שיפוץ.
המונח "קאטי סארק" מקורו בשפה הסקוטית ומשמעו "חצאית קצרה" או "תחתונית".
הספינה קרויה על שם כינוייה של הדמות "נאני" משירו של רוברט ברנס משנת 1791 "תאם או'שאנטר" אשר לבשה את החצאית קאטי סארק וכונתה על שם החצאית.
הדמות שבחרטום הספינה קרויה "נאני" על שם הדמות.
הספינה תוכננה על ידי הרקולס לינטון ונבנתה בשנת 1869 במספנות דמבארטון שבסקוטלנד על ידי חברת הספנות סקוט ולינטון, אולם זו פשטה רגל בעת הבנייה.
המשך הבנייה מומן על ידי חברת William Denny & Brothers והספינה הושקה ב-22 בנובמבר באותה שנה.
הספינה נועדה לייבא תה לאנגליה.
באותה תקופה הייתה חשיבות רבה להגעת יבול התה הטרי מדי שנה מסין לאנגליה.
הספינה שהגיעה ראשונה קיבלה את המחירים הגבוהים ביותר (בשל הביקוש הרב).
הספינה תוכננה להפליג במהירות רבה (במטרה שתהא המהירה שבין ספינות הקליפר).
תחילת השימוש בספינות קיטור ובניית תעלת סואץ קיצרו את מועדי הבאת התה והפכו את ספינות הקליפר למיותרות.
"קאטי סארק" עברה לשמש בייבוא צמר מאוסטרליה.
בשל העובדה שבאחת מהפלגותיה הצליחה לעבור את המרחק ב-67 ימים -הספינה הצליחה לעבור 666 ק"מ ב-24 שעות, במהירות ממוצעת של 15 קשרים (27.75 קמ"ש) נחשבה לספינה המהירה ביותר באותה עת ביחס לגודלה.
בשנת 1895 נמכרה לחברה הפורטוגזית "פריירה" (Ferreira) ושמה שונה ל"פריירה" על שם החברה, אף שבפועל המשיכו לכנות אותה "פקוונה קמיסולה" - "Pequena Camisola" ("חצאית קצרה" בפורטוגזית - תרגום של שמה הסקוטי).
בשנת 1916 נמכרה הספינה בשנית, מפרשיה הורדו במספנה בקייפטאון, הותקן לה מנוע, ושמה שונה ל"מאריה דו אמפארו".
בשנת 1922 נקנתה על ידי רב החובל וילפרד דאומן אשר השיב לה את מפרשיה והשתמש בה כספינת אימונים נייחת.
בשנת 1954 הועלתה על המבדוק בגריניץ' שהוכן עבורה על מנת שתשמש כמוזיאון.
מוזיאון "קאטי סארק" הפך לאחת האטרקציות התיירותיות החשובות ביותר ברובע גריניץ'.
מיקום הספינה לחוף נהר התמזה, בקרבת המוזיאון הימי הלאומי ופארק גריניץ' והגישה הקלה אל הספינה שהוצבה לצד הדרך מהנמל ומתחנת הרכבת הקלה של הדוקלנדס אל שוק גריניץ' היו אחדים מהגורמים לפופולריות זו.
המוזיאון מנוהל על ידי קרן הנאמנות קאטי סארק (Cutty Sark Trust) שבראשה עמד הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
הספינה הוכרזה כאתר לשימור בעל חשיבות עליונה (Grade I listed monument), ועל שמה קרויה תחנת הרכבת הקלה הסמוכה.
במוזיאון מוצגת ההיסטוריה של ספינות הקליפר ויבוא התה לאנגליה, וכן תצוגה של דמויות מחרטומי ספינות.
בשנת 2007 החלו שיפוצים באתר המוזיאון במטרה להגביה את הספינה בכ-3 מטרים על מנת לאפשר בניית אולם תצוגה מתחת לספינה.
בבוקר ה-21 במאי 2007, עת הייתה הספינה בשיפוצים פרצה שרפה באתר הספינה.
השרפה נמשכה כמה שעות, ומרבית חלקי העץ שנותרו במבנה עלו באש.
מאחר שלמעלה ממחצית מחלקי העץ של הספינה הוסרו ממנה לצורך עבודות שחזור חלקים אלה ניצלו מן האש.
כמו כן, רק כ-5% מהמפרשים המקוריים ניזוקו בשרפה (היתרה הורדה לצורך עבודות שחזור).
עלויות השחזור של הספינה בשל נזקי האש הוערכו ב-5 - 10 מיליון ליש"ט מעבר לתקציב השיפוץ של המוזיאון (שעמד על 25 מיליון ליש"ט).
"קאטי סארק" היא אחת משלוש ספינות ששרדו מתקופתה שנבנתה בשיטה של שלד ברזל ופלדה, ודפנות עשויות עץ.
שוקע מתחת לפני המים: 6.4 מטרים
הויסקי "קאטי סארק" קרוי על שם הספינה המופיעה על תווית הבקבוק.
בספר המדע בדיוני "מאדים הכחול" מאת קים סטנלי רובינסון מתוארת הספינה כמפליגה בימים החדשים שנוצרו על גבי כדור הארץ בעקבות התפרצויות געשיות באנטארקטיקה.
מופיעה בשיר "Single Handed Sailor" של להקת דייר סטרייטס, מתוך אלבומה השני.
קאטס והכלב היא סדרת טלוויזיה קנדית אשר הופקה בין השנים 1988–1992.
הסדרה התמקדה בעלילותיהם של השוטר האנק קאטס והשותף שלו, כלב הזאב רינטי אשר פותרים יחד תעלומות ונלחמים בפשע.
בישראל, הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.
כמו כן הסדרה שודרה בישראל גם בערוץ המזרח התיכון בשנות התשעים.
"קאטס" הוא מחזמר מאת אנדרו לויד ובר, המבוסס על ספר השירים לילדים "ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים", מאת ת"ס אליוט.
המחזמר מספר את סיפורו של שבט חתולים בשם "Jellicles", המתכנס מדי שנה למשך לילה אחד.
במהלך הלילה בוחר זקן השבט חתול אחד אשר יזכה לעלות לשמים ולהיוולד מחדש לחיים חדשים.
המחזמר כולל את השיר הפופולרי "Memory" ("זיכרון").
המחזמר, בבימויו של ובכוריאוגרפיה מאת ג'יליאן לין, עלה לראשונה בווסט אנד בשנת 1981. לאחר מכן עלה המחזמר בברודוויי בשנת 1982 עם אותו צוות יוצרים.
"קאטס" זכה בפרסים רבים, לרבות פרס המחזמר הטוב ביותר הן בטקס חלוקת פרסי אוליבייה והן בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר.
ההפקה הלונדונית רצה במשך 21 שנים וההפקה הניו יורקית רצה במשך 18 שנים ובכך קבעו ההפקות הישגי שיא לתקופתן.
השחקניות איליין פייג' ובטי באקלי הפכו למזוהות במיוחד עם מחזמר זה.
שחקנית אחרת, מרלן דניאל, לקחה חלק בהפקה בברודוויי במשך כל שנות הרצתה (החל משנת 1982 ועד לשנת 2000).
מחזמר זה הוא השני במספר ההופעות הרבות ביותר בהיסטוריה של ברודוויי (אחרי "פנטום האופרה", גם הוא מאת אנדרו לויד ובר), והרביעי בהיסטוריה של וסט אנד (אחרי "עלובי החיים", "פנטום האופרה" ו"אחים בדם").
המחזמר הועלה ברחבי העולם פעמים רבות ותורגם ליותר מ־20 שפות.
בשנת 1998 צולם המחזמר לסרט וידאו באותו השם והופץ למכירה בקלטות וידאו ובהמשך גם ב־DVD.
בשנת 2019 עובד המחזמר לסרט שנחל כישלון בקופות ובביקורות.
המחזמר מבוסס על ספר השירים לילדים "ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים" משנת 1939, מאת ת"ס אליוט, שהיה אהוב על אנדרו לויד ובר בילדותו.
ובר החל להלחין את השירים בסוף 1977 והעלה לראשונה את היצירות בפסטיבל בעיר סידמונטון בשנת 1980. הופעה הבכורה נערכה בנוכחות ואלרי אליוט, אלמנתו של ת"ס אליוט המנוח, אשר אהבה את השירים שהלחין ובר ונתנה את ברכתה לעבדם למחזה מוזיקלי.
המחזמר הופק על ידי וחברת ההפקות של ובר , ובוים על ידי טרוור נאן והכוריאוגרפית ג'יליאן לין.
על העיצוב ועל התאורה הופקדו ג'ון נפייר ודייוויד הרסי בהתאמה.
המופע כולו מסופר באמצעות השירים, כמעט ללא דיאלוג ביניהם.
הכוריאוגרפיה משחקת גם היא מרכיב מרכזי במחזמר, במיוחד במהלך ריקוד נשף חתולי ה־Jellicle, שנמשך כעשר דקות בפתיחת המחזמר.
התפאורה, שבנויה כמגרש גרוטאות מוגדל (ביחס למציאות, כדי שיתאים לחתולים בגודל בני אדם), נשארת במקומה לאורך כל ההצגה.
המחזמר מביא לידי ביטוי את השפעותיו האקלקטיות של ובר והסוגות המוזיקליות במחזמר מגוונות מאוד: החל ממוזיקה קלאסית דרך פופ, ג'אז, רוק ומוזיקה אלקטרו-אקוסטית וכלה במוזיקה כנסייתית, למשל בשיר "The Addressing of Cats".
החזרות למחזמר החלו בתחילת 1981 ב־New London Theatre.
מנהלי עזבונו של אליוט דרשו כי לא ייכתב תסריט וכי ייעשה שימוש רק במילות השירים המקוריים כטקסט, ולכן למחזמר לא הייתה עלילה ברורה במהלך החזרות.
הדבר גרם לבלבול בקרב שחקנים רבים, שהתקשו להבין מה נדרש מהם.
השחקנית הראשית ג'ודי דנץ', שלוהקה במקור לתפקיד כפול של גריזבלה וג'ני-אני-דוטס, נפצעה ברגלה במהלך החזרות ונאלצה לפרוש מההפקה.
ברגע האחרון הוצע התפקיד הראשי לשחקנית איליין פייג', שעבדה עם ובר קודם לכן במחזמר אוויטה, והפכה למזוהה איתו.
הופעת הבכורה של המחזמר בווסט אנד שבלונדון הועלתה ב־New London Theatre ב־11 במאי 1981. ההצגה הועלתה בלונדון 8,949 פעמים בסך הכול.