tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אנימציית הסרט משלבת בין גרפיקה דו-ממדית סטנדרטית לבין גרפיקת תלת-מימד.
בין מדובבי הסרט הראשון הוא השחקן קיפר סאת'רלנד המגלם את דמותו של רייסטלין מאז'ר.
השיר "Wishmaster" של להקת הפאוור מטאל/מטאל סימפוני נייטוויש מדבר על היחסים בין רב-המג רייסטלין לבין שולייתו דלאמר האפל.
להקת בליינד גארדיאן הוציאה את הסינגל "The Soulforged" מתוך אלבומם "A Night at the Opera", שמביא את סיפורו של רייסטלין.
רומֶה רימונים או מטול, הוא התקן המאפשר להרכיב רימון על קנה רובה (רובה מטען (רומ"ט) או רובה סער) ולשגרו מקנה הרובה באמצעות לחיצה על ההדק.
כדי לשגר את הרימון, חייב הלוחם להחליף את מחסנית הכדורים הרגילים שברובה במחסנית תחמישים (התחמישים הם תרמילי כדורים ללא קליע, הממולאים באבק שרפה הודף בעל עוצמה חזקה יותר מהרגיל), להתקין את הרומה על קנה הרובה, ו"להלביש" עליו את רימון הרובה.
בשל ההדף הרב שנוצר בעת הירי, אין אפשרות לירות את רימון הרובה כשהקת צמודה אל כתף הלוחם, ויש להצמיד את עקב הקת למשטח מאסיבי כגון קיר או גזע עץ.
בתנאי שדה, כורע הלוחם ברך, ומניח את עקב הקת על האדמה, כאשר הרובה מוטה בזווית של 45 מעלות להשגת טווח מרבי.
הירי מבוצע כאשר הלוחם מניח את ידו האחת בחזקה מעל למתפס הרובה, ובידו השנייה מפעיל את הדק הרובה.
החזקה לא יציבה או לא נכונה של הרובה, תביא להשלכתו של הרובה בפניו של הלוחם הרוכן מעליו.
יתרון שיטה זו הוא בכך שטווח השיגור של הרימון גדול בהרבה מטווח זריקה של רימון יד, ושהרימון נורה בקשת בליסטית.
אין אפשרות לירות ברובה כדורים רגילים כל עוד לא הוסר רימון הרובה מעל קנה כלי הנשק.
השורש ר.מ.ה בארמית משמעו השלכה, ומכאן השם 'רומה'.
החל ממלחמת העולם השנייה ועד לשנות ה-70 של המאה ה-20, השימוש ברומה רימונים נגד טנקים (ררנ"ט) היה נפוץ למדי.
בשנות ה-80 הוחלף הררנ"ט במטולי רימונים ייעודיים ובמשגר M-203 אשר מורכב מתחת לקנה של הרובה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, כאשר החלו לפתח אמצעים לפיזור הפגנות (אלפ"ה), חזר השימוש בהתקנים דמויי ררנ"ט ושימוש בכדורי תחמיש חסרי קליע, לצורך ירי אמצעים כגון רימוני גז מדמיע וגלילי גומי המאוחסנים בהתקנים (כגון ררנ"ג או "טמפון").
פלביוס רומולוס אוגוסטוס (Flavius Romulus Augustus; נולד בסביבות 460 לספירה, מת אחרי 511) המכונה גם רומולוס אוגוסטולוס היה הקיסר האחרון של האימפריה הרומית המערבית.
רומולוס היה בנו של פלביוס אורסטס, פוליטיקאי רומי שהיה ככל הנראה ממוצא גרמאני בחלקו.
אורסטס מונה לתפקיד ראש הצבא (מגיסטר מיליטום) על ידי הקיסר הרומי יוליוס נפוס בשנת 475. ב-28 באוגוסט 475 אורסטס חולל הפיכה והשתלט על הממשלה ברוונה, בירת האימפריה הרומית המערבית מאז שנת 402. יוליוס נפוס נמלט לדלמטיה שבבלקן, ושם שלט עד מותו בשנת 480.
אורסטס הפך לשליט בפועל של הפרובינקיות שממערב לדלמטיה, אך לא נחשב כשיר לרשת את הכתר בעצמו, ולכן הכריז ב-31 באוקטובר 475 על בנו רומולוס כקיסר (אימפרטור).
ההכרזה לא הוכרה על ידי קיסר האימפריה הביזנטית, זנון.
בעת התרחשות האירועים היה רומולוס ילד כבן עשר ותפקד כבובה תחת שלטון אביו.
זמן קצר לאחר סרובו של אורסטס להעניק אדמות להתיישבות לשכירי החרב ההרולים, הסקירים והטורקילינגים התחוללה הפיכה תחת הנהגתו של אחד ממפקדי הצבא, הגרמאני אודואקר.
אודואקר התקדם לרוונה ולכד את העיר והקיסר הצעיר בה.
רומולוס הוכרח לוותר על כיסאו ב-4 בספטמבר 476. מכיוון שאחר ויתורו על הכתר לא מונה קיסר אחר, ויתור זה נחשב לקיצה של האימפריה הרומית המערבית, אף כי חלקה המזרחי המשיך להתקיים עד שנת 1453. השלטון בפועל בשטחי הפרובינקיות הרומיות המערביות, מכל מקום, היה מסור מזמן בידי מנהיגי השבטים הגרמאניים.
בשל גילו הצעיר חס אודואקר על חייו של הקיסר לשעבר ושלח אותו למחוז קמפניה, שם גרה משפחתו.
הוא גם העניק לו פנסיה שנתית, אותה המשיך להקציב לו גם מנצחו של אודואקר, תאודוריק הגדול, בשנים 507 ו-511. רומולוס ייסד מנזר ששרד משך מאות בשנים, אך ככל הנראה לא חי עד תקופת שיקום הסמכות הרומית באיטליה בשנת 536.
פרידריך דירנמט כתב מחזה על שמו, שבו הוויתור של רומולוס מוצג בצורה אירונית-קומית.
הלגיון האחרון - סרט מ-2007, המבוסס באופן חופשי על ימי נפילתה של האימפריה הרומית, ומתאר את חייו כקיסר שנלחם על חייו כמנהיג הלגיון האחרון.
רומח הוא נשק מוט דמוי חנית מוארכת שהיה נפוץ בעת העתיקה אך בעיקר בימי הביניים והרנסאנס.
קיימים שני סוגי רמחים הנבדלים בתכונותיהם: רומח רגלים (Pike) ורומח פרשים (Lance).
רומח הרגלים (Pike) הוא נשק מוט דמוי חנית מוארכת אשר שימש את חילות הרגלים של העת העתיקה, ימי הביניים והרנסאנס.
הרומח שימש גם ללוחמת רגלים ברגלים אולם היה בעל יעילות גבוהה במיוחד נגד התקפות רכובות, בשל רתיעת הסוס ממסך חודי הנשק המופנים מולו.
אורכו הממוצע של הרומח הוא 3–4 מטרים אך לעיתים הגיע עד כדי אורך של 6 או 7 מטרים.
הקצה חד ועשוי פלדה, והוא מוארך למדי ביחס למוט (ידית) האחיזה.
לכן, יעילותו מוגבלת לטווחים ארוכים בלבד.
מסיבה זו צוידו הלוחמים בנוסף גם בחרב לשימוש בקרב פנים אל פנים.
במהלך הרנסאנס, לוחמים חמושים ברומח היו עמוד התווך של מערכי ההגנה בצבאות, בעוד שחילות הפרשים היו עיקר המערך ההתקפי.
בשדה הקרב שימשו רמחים במערכים טקטיים ריבועיים מסוג פלנקס.
הסקוטים, לדוגמה, השתמשו ביחידות מיומנות נושאות רמחים במבנים טקטיים מעגליים, אשר נקראו "סכילטרונים" (Schiltrons), כדי להביס את האבירים ואת הפרשים הכבדים הבריטים בקרב בנוקברן ב-1314. הספרדים פיתחו מערכי טרסיו (Tercio) שבהם לוחמים חמושים בארקבוס הגנו על שולי מערך הפלנקס.
הלאנדסקנכט (Landsknecht) היו יחידות חיל רגלים של שכירי חרב.
הללו התפרסמו בתקופה שבין המאה ה-15 והמאה ה-17 כלוחמים הטובים ביותר באירופה.
יחידות הלאנדסקנכט השתמשו ברמחים ארוכים ביותר, אך עם זאת כללו גם לוחמים שצוידו בחרבות דו-ידניות ובהאלברד למקרים של קרבות צמודים עם פרשים.
במהלך המאה ה-17 נעשה שימוש במערכי רמחים נרחבים, אשר הגנו לעיתים על רובאי מוסקט.
ברם, אלו התיישנו והוחלפו לבסוף ברובים מכודנים, במקביל להחלפת יחידות הפרשים ביחידות אשר צוידו אף הן בנשק חם.
באירלנד השתמשו ברמחים במרד האירי של 1798 ואפילו עד תקופת המרד של אירלנד הצעירה ב-1848.
כיום משמשים רמחים להנפה טקסית של דגלוני סמל היחידה ביחידות חי"ר בצבאות שונים.
רומח פרשים דומה לחנית כבדה וארוכה אשר נתמכת, לעיתים קרובות, תחת זרועו של הפרש.
בפועל המושג משמש לכינוי מגוון רחב של נשקי מוט דמויי חנית המשמשים ללוחמה רכובת סוסים.
הרומח מפורסם בשימושיו הצבאיים והספורטיביים בקרב אבירי אירופה, אך מקום המצאתו של הרומח אינו ידוע מכיוון ששימוש רכוב בכלי נשק דמויי-חנית נעשה כבר בתקופות מוקדמות ביותר והיה, למעשה, נפוץ במידה זהה בכל מקום ברחבי העולם העתיק שבו רכבו על סוסים.
ניתן להגדיר רומח כסוג של חנית, אולם בדרך כלל הוא גדול, ארוך ועבה יותר - ולפיכך כבד יותר ולא ניתן לזריקה או להנפות חוזרות ונשנות.
לרמחים, בניגוד לחניתות וכידונים שנועדו להטלה, לא היו קצוות שנועדו להישבר או להתעקם, והם הותאמו לרכיבה.
לעיתים קרובות צויד הרומח בלוחית מעוגלת כדי למנוע את היד האוחזת מלהחליק במעלה הידית בזמן הפגיעה במטרה.
מכיוון שהרומח שימש בדרך כלל להסתערות חד-פעמית בכל קרב, נשא עמו כל לוחם גם כלי נשק משני המתאים יותר לקרב צמוד פנים, כגון חרב או אלה.
השימוש הצבאי המוכר ביותר ברמחים היה דהירה בשורה צפופה של קבוצת אבירים חמושה ברמחים תמוכי-חיק אל מול חילות רגלים, חטיבות קשתים, סוללות הגנה ופרשים אויבים.
זו נהפכה לטקטיקה הצבאית המקובלת בקרב פרשים באירופה במאה ה-11 בעקבות המצאת הארכופים, אשר מנעו נפילה מגב הסוס, והתפתחות הדורבנות, שאפשרו שליטה טובה יותר בסוס.
דהירה במבנה התקפי שכזה אפשרה כח צבאי רב שחילות רגליים רבים מהתקופה לא יכלו לו.
בזכות כח הבלימה האדיר שלהם זכו הרמחים לפופולריות רבה שהביאה לפיתוח רומח-רגלים (pike) - חנית ארוכה ביותר (4–6 מטר).
אימוץ זה של נשק פרשים בידי חילות הרגלים נעשה, באופן אירוני, כטקטיקת הגנה מפני הפרשים החמושים ברמחים.
במהלך המאות ה-15, ה-16 וה-17 נהפך השימוש בלוחמי רומח רכובים וברגלים חמושים ברמחים לנפוץ ביותר ולסימן היכר של כל צבא מערבי.
באירופה, שונה עיצובו של הרומח על מנת ליצור רומח-תחרויות.
רמחים בתחרויות ההפלה היו מצוידים בקצוות קהים ולרוב מעוגלים על מנת לפזר את עוצמת הפגיעה על שטח רב יותר וכך - במקום לשפד את היריב - להפילו מסוסו.
לעיתים, כאמצעי זהירות נוסף מפני פגיעה, יוצרו רומחי תחרויות חלולים מבפנים כדי שיישברו בעקבות החבטה.
אורכם של רמחים אלו היה 4 מטרים או יותר, ולעיתים קרובות הם צוידו גם במגינים מיוחדים לידיים.
לאחר הבאתו של הסוס לעולם החדש החלו שבטי האינדיאנים של המישורים הגדולים להשתמש ברומח, כנראה פיתוח עצמאי, שכן חיל הפרשים האמריקאי היה מצויד בחרבות ואקדחים בלבד.
חיל הפרשים האמריקאי והמשטרה הרכובה של צפון-מערב קנדה השתמשו ברומח מעודן בתור תורן לדגל ברכיבות טקסיות.
בקרבות הראשונים במלחמה האנגלו-בורית השתמשו האנגלים ברומח בהצלחה, אך הבורים אימצו טקטיקה של מלחמת חפירות, רובים ומקלעים אשר הביאה לבסוף את הבריטים להפוך את חילות הפרשים שלהם לכוחות חי"ר אשר התניידו על גבי סוסים אך לחמו על הקרקע.
הרומח נזכר פעמים רבות בתנ"ך.
המופע הראשון והמפורסם של המילה 'רומח', הוא בספר במדבר (), כאשר פינחס בן אלעזר בן אהרן הכהן הרג את זמרי בן סלוא מנשיאי שבט שמעון, על ידי רומח, מפני שזנה עם מדינית לעיני כל העם, כאשר היו בני ישראל בשיטים.
להלן מוצגת רשימת הדמויות המופיעות בעולם המערכה רומח הדרקון וגורלם.
קנדר שהגיע למרגוע לאחר תאוות נדודים והתמקם בביתו של חלמיש כור-אש.
גדילן הפך לחבר טוב של החבורה ועזר במהלך מלחמת הרומח.
נודע כי הוא גם עזר בזמן מלחמת הנשמות, וטייל בזמן לאורך התקופות.
דמותו מתחילה להתפתח עם מותו של חברו הטוב חלמיש כור-אש, ובמיוחד אחרי מאורעות ספרי אגדות רומח הדרקון, לאחר שעוזר לקרמון מאז'ר להציל את אחיו רייסטלין מעלייתו לגדולה.
חלמיש הוא גמד גבעות נרגז ורוטן שהגלה עצמו מכפרו עקב סכסוך משפחתי.
הוא נשאר במרגוע ועסק בסחר, בטרם פגש בגדילן קוץ-רגל.
הוא המבוגר מבין גיבורי הרומח, ובסופו של דבר מת מהתקף לב במהלך מסע בדרך הררית.
פלאדין, בדמותו של פיזבן, לקח אותו למצודתו של ריאורקס, שם הוא מחכה למותם של חבריו הצעירים.
בתו המאומצת של אוטיק סנדאת', בעל פונדק המפלט האחרון אשר במרגוע, לפני מלחמת הרומח.
אביה הביולוגי, אלראן הנוכל, נטש אותה מעט לאחר יום הולדתה ה-11. למרות היותה ברמנית פשוטה, טיקה היא אמיצה מאוד ובעלת תעוזה - היא ידועה בהכאת דרגונים בעזרת מחבתה ועריכת מסעות עם קרמון מאז'ר לעיתים תכופות.
בתחילה קרמון סירב להחזיר לה אהבה מכיוון שלטענתו היה מחויב לעזור לרייסטלין אחיו.
התחתנה עמו במהלך מלחמת הרומח.
אוטיק פרש מעבודתו והשאיר את הפונדק בניהולם.
לטיקה וקרמון חמישה ילדים - תאנין, סער, פאלין, לאורה ודזרה.
בתו של דובר השמשות ומלך האלפים הקלינסטים סולוסתרן קנן ואחותם של גילתנאס ופורתיוס.
לאורנתלאסה (שמה המלא) היא נסיכה אלפית אשר התאהבה בצעירותה באחיה החורג תניס חצי-אלף, והרומן ביניהם נקטע באיבו כאשר תניס עזב את קלינסטי.
הם נפגשו בשנית כאשר היו במשימה להציל את פליטי פקס תרקס.
התחתנה לבסוף עם תניס בסוף מלחמת הרומח.
יופייה, קסמיה ואומץ ליבה הפכו אותה למנהיגה נערצת על עמה, האלפים הקלינסטים.
לאחר מותו של תניס במלחמת הכאוס היא הופכת לקיסרית אלמנה יחד עם בנה גילתאס במהלך מלחמת הנשמות.
הייתה מושא אהבתו הבלתי מושגת של מרשל מדאן, אביר נראקה שהיה מוצב בסילבנוסט, אך נרצח בידי אחד ממשרתיה.
לאורנה מתה בקרב נגד הדרקונית האימתנית בריל, אותה הצליחה להביס.
נכדו של נווד המאמין באלי האמת, בן השבט קה-שו.
מי-נהר היה רועה צאן שהתאהב בסהר-פז, בתו של ראש השבט.
לאחר השלמת המסע להוכחת קיומם של אלי האמת על מנת להוכיח את ערכו והשבת מטה הקסם הכחול של מישקאל, הוא נידון להוצאה להורג באשמת כפירה.
סהר-פז הצילה אותו, ושניהם נמלטו.
נסיכה ברברית, בתו של ראש שבט קה-שו.
היא הגיעה למרגוע בנושאה מטה בדולח כחול בעל כוחות מסתוריים ומחפשת אחר כוהנים שיסבירו לה את מהות האלים האבודים.
היא עורכת את מסעותיה יחד עם מי-נהר, בן שבטה ומושא אהבתה.
היא נעשית לנביאתה של האלה מישקאל.
לאחר מלחמת הכאוס ואובדן ביתה ובעלה, היא מוצאת בתוך תוכה את הכוח להקים את מגדל האור, שביב של תקווה.
לאחר הסערה הגדולה, שמסמלת את תחילתה של מלחמת הנשמות, היא עוברת דרך אנסלון במטרה להתעמת מול מינה, חניכתה לשעבר וכעת כהניתה של טאקיזיס.
תפילתה בעת היותה על ערש דווי נשמעת על ידי פלאדין, אשר נעזר בה כדי למצוא את כוכב הלכת קרין.
בנו של אביר סולאמניה, סער ואימו נאלצו לברוח מטירתם כתוצאה מהתקוממות.
על אף שאיבד כל קשר עם אביו, סער ממשיך לציית לחוקי מסדר האבירות מתוך שאיפה להפוך לאביר.
הוא נהרג בקרב בידי קיטיארה בהגנתו על צריח הכהן הגדול בפלנתאס.
קראו לו כך על שם סבו אחיו התאום של רייסטלין, קרמון הוא אדם מגודל ויפה תואר, אך גם כבד מחשבה שחובב פעילות פיזית עקב עבודותיו בחוות מאז ילדותו.
בהיותו ההפך הגמור מאחיו, קרמון מרגיש שהוא חייב לסוכך ולהגן עליו בכל עת.
הוא הצטרף לשורות שכירי החרב וערך מסעות עם אחיו, לאחר שעבר אימונים עם סער בהיר-להב תחת הדרכתו של חלמיש כור-אש.
לאחר מלחמת הרומח הוא התחתן עם טיקה ויילן ולהם נולדו שלושה בנים - תאנין, סער ופאלין ושתי בנות - לורה ודזרה.
קרמון מת מעט לאחר הסערה הגדולה, במה שסימן את תחילת מלחמת הנשמות.
אחיו התאום של קרמון מאז'ר, רייסטלין הוא רב מג בעל עוצמה, חריף מוח ואנוכי אך בילדותו היה שברירי בגופו ולכן היה תלוי מאוד באחיו קרמון.
לאחר התערבותה של אחותו החורגת קיטיארה אות-מאטר, רייסטלין התקבל לשורות האקדמיה לקסם ובגיל 21 עבר את המבחן.
בעת המבחן השתלט פיסטנדנטילוס (שנהרג על ידי רייסטלין מאז'ר) על נשמתו ונתן לו עור זהוב המגן מפני כשפים.
לאחר המבחן, נתן לו פר סליאן עיני שעון חול כדי ללמדו חמלה, אבל נתן לו כפיצוי את מטה מאגיוס.
תאוותו לקסם הגבירה את כוח רצונו, מה שגרם לו להקריב אפילו את בריאותו.
בבגרותו, הוא שאף לאלוהות וטייל בזמן לעבר.
היה באפשרותו להביס את טאקיזיס, אולם הוא ראה כי מעשיו יובילו לחורבן.
כתוצאה מבדידותו הרבה בילדותו, רייסטלין הוא בעל אישיות קרה לכל מלבד ליצורים הנחותים בקרין.
אספקט זה שבאישיותו גורם לו להתחבר לגמדת המחילות [בעבר גמדת הרים] בופו.
רייסטלין הוא אדון העבר וההווה וכן אדון צריח הכישוף הנעלה בפלנתאס.
הוא גרם לגדילן קוץ-רגל לשנות את העבר.
תניס חצי-אלף נחשב למנהיג גיבורי הרומח.
הוא סייר חצי אלף, בנה של אלפית קלינסטית שנאנסה בידי שכיר חרב בן אנוש.
עצם היותו בעל גזע מעורב גרם לאי נוחות בקרב שאר האלפים.
לאחר פגישתו עם חלמיש כור-אש באחת ממסעותיו של הגמד לקלינוסט, תניס החליט לגור עם הגמד במרגוע.
לאחר מלחמת הרומח, תניס חווה נישואים קצרי מועד ללאורנה, ולהם נולד בן, גילתאס, שמאוחר יותר הפך לדובר השמשות ולשליט האלפים הקלינסטים.
כאן מובאת רשימת שאר בני משפחת מאז'ר.
ניתן למצוא לעיל מידע על התאומים, קרמון ורייסטלין.
נעשה למכשף מסדר הגלימות הלבנות.
אושה גדלה וחונכה בידי האירדא, גזע האורגים המקורי בטרם סר חֵינם בתחילת מלחמת הכאוס.
היא נפגשת עם כמה דמויות בפלנתאס, ואף מגיעה למצולות, נלחמת בכאוס ומגרשת אותו מהממלכה.
לפי אגדה שהופצה לאחר מבחן התאומים, אושה היא בתו האבודה של רייסטלין מאשת אירדא.
קרמון מכחיש זאת, אף על פי שאם הסיפור היה אמיתי, לקרמון לא היה כל זיכרון מהמאורע.
אושה חשדה שהיא בתו של רייסטלין, אך כאשר רייסטלין פגש בה, הוא הכחיש זאת, והצהיר שאושה נולדה לשני הורים מגזע בני אדם, ושהיא אינה בתו.
הוא קבע ששום קסם בעולם יכול להעלים את הידע של עשיית סקס.
בתּם של קרמון וטיקה מאז'ר.
לורה לא בחרה בחיי הרפתקנות, כי אם הפכה לאם פונדק הבית האחרון במרגוע כהוריה.
היה לה שיער אדמוני, אם כי לבסוף הפך ללבן.
בתם של פאלין ואושה מאז'ר.
לינשה הצטרפה לשורות אבירי סולאמניה מתוך כבוד לאחי אביה.
היא מתמחה במשימות בהן נדרש שימוש בחמקנות, בדרך כלל אסוף מידע עבור מסדר האבירות.
הייתה האישה הראשונה שהצטרפה לשורות מסדר הכתר.
בנם השני של קרמון וטיקה מאז'ר.
נקרא על שם סער בהיר-להב.
כמו אחיו תאנין, סער ביקש להצטרף לשורות מסדר האבירים.
הוא ותאנין ערכו מסעות יחד עם אחיהם הצעיר פאלין.
סער מת מעט לפני פרוץ מלחמת הכאוס, כאשר האבירים האפלים של טאקיזיס תקפו את קאלאמן.
בנם הצעיר של קרמון וטיקה מאז'ר.
הוריו של פאלין לא תמכו בכך שילמד קסם מחשש שילך בדרכי דודו, רייסטלין, אולם למרות זאת פאלין למד קוסמות והצטרף לשורות מסדר הגלימות הלבנות.
הצטרף למסעותיהם של אחיו תנין וסער בחיפושם אחר האבן האפורה של גרגאת' מתוך מטרה להפוך לאבירי סולאמניה.
היה יחד עם אחיו כאשר נהרגו בקרב, אך הוחזק ככופר נפש בידי האויב.
יש לו תפקיד חשוב בעת מלחמת הכאוס, והוא הלחין לחש מלחמה עוצמתי שהיה כתוב בספר הלחשים של מאגיוס.
פאלין מצטרף לגיבורי הלבב להילחם בדרקוני הענק.
כתוצאה ממלחמת הנשמות, הוא ויתר על חיי הקוסמות, וכעת הוא ראש העיר מרגוע וחי את חייו עם אשתו אושה.
בנם הבכור של קרמון וטיקה מאז'ר.
נקרא על שם תניס חצי-אלף.
בימי צעירותו הוא יצא למסעות יחד עם אחיו סער ופאלין, מחפשים אחר הרפתקאות כדי להוכיח את ערכם לאבירי סולאמניה.
בסופו של דבר הוא נהיה אביר והיה הראשון ממשפחת מאז'ר שהצטרף לשורות מסדר הכתר.
במשימת פטרול, האחים גילו צי ספינות המתקרב אל החוף.
במקום להימלט הם המתינו לאויביהם ונלחמו עד שהאחרון שבהם נוצח.
זוהי רשימת דמויות בני האנוש המופיעה לאורך הסדרות.
בני אנוש העובדים את הזדון מובאים בחלק הזה.
אליסטן הוא תיאוקרט שהמיר את אמונתו לאלי האמת לאחר שסהר-פז הראתה לו את הדיסקיות של מישקאל.
הוא נפל למשכב ונשלח למכרות בפקס תרקס כשהייתה תחת שליטת שר הדרקונים קטב מרירי.
הוא ניצל בידי גיבורי הרומח ומוביל את פליטי פקס תרקס מהמכרות אל תורבודין, ולאחר מכן מקים את מקדש פלאדין בפלנתאס.
הוא מת לאחר התייעצות בעניינו של רייסטלין מאז'ר עם תניס חצי-אלף ודאלאמר האפל, ופלאדין (בגופו של פיזבן) לוקח את גופתו.
אביה הביולוגי של טיקה ויילן מאז'ר.
אלראן היה מג מתחיל שנהג לבדר קהל ולגנוב מהם תוך כדי מעשה, מפעיל עליהם את קסמו.
אלראן החל כתעלולן המיומן בזריזות ידיים, כשהשיגה ידו מעט קסם ממג נודד.
נטש לבסוף את טיקה, ואוטיק סנדאת' נעשה לאביה החורג.
הבעלים של פונדק המעון האחרון במרגוע.
אוטיק אימץ את טיקה כשהייתה ילדה לאחר שאביה נעלם בצורה מסתורית.
יש לאוטיק קשר חברי לגיבורי הרומח והוא עזר להם כל אימת שהוא שהזדמן לו.
ידוע בבירתו הנחשבת אגדית ובתפוחי האדמה שלו שגורמים אפילו לגדילן קוץ-רגל לוותר על הרפתקאות.
בלדינס פילופירו, המלך-הכוהן האחרון של איסטר
המלך-הכוהן של איסטר הוא תואר בו אחזו שליטי איסטר מעל 200 שנה מאז הודח קיסרה של איסטר בידי המלך-הכוהן הראשון והפך אותה, הלכה למעשה, לתיאוקרטיה.
בלדינס היה האחרון שאחז בתואר כ-40 שנה עד לחורבן.
הוא אסר על עבודת אלי זדון ואלי נייטרליות ואף תקף את רוב מאמיני האלים הטובים, בהאמינו כי כולם מושחתים ומלאי רוע.
ברגע השיא (שהיווה גם את השפל וגם את סוף שלטונו), דרש מהאלים כוח לשלוט באנושות עצמה, ובפועל להיות אל בעצמו.
דבר זה גרם להתרחשות החורבן כעונש מהאלים על יהירותו ויהירות המין האנושי.
מאורע זו נובא לו קודם לכן על ידי חבר לשעבר, חבר מסדר המקבת האלוהית, אותה ייסד בעצמו.
מנהיגם של אבירי סולאמניה במהלך מלחמת הרומח.
היה מיודד עם משפחת בהיר-להב ולכן בדרכו, הגן על סער בהיר-להב במהלך משפטו במועצת האבן-הלבנה, בו האשים אותו האביר דרק בהפרה של המידה.
ראש מסדר הגלימות האדומות בצריח הכישוף הנעלה בווירת'.
בתו של ג'וסטריוס, שנעשית ראש מועצת המכשפים.
אביר סולאמניה שהוצב לשמור על קברם של הגיבורים האחרונים בתחילת מלחמת הנשמות.
הוא מתואר כאדם לא נאה מבחינה חיצונית אך בעל ביטחון.
הוא עזר ללאורנה ולאלפים הקלינסטים.
בסופו של דבר הוא פורש ממסדר האבירות לאחר כישלון בהצלת האלפים הקלינסטים, שכעת פליטים, ונהפך לשריף העיירה מרגוע.
דהאמון היה אביר טאקיזיס לפני שראה חיזיון של סהר-פז בקברם של הגיבורים האחרונים.
הוא הופך לאביר לגיון הפלד ומנהיג גיבורי הלבב עד שכמעט הורג את סהר-פז כתוצאה מכישוף שהטילה עליו מאליס, דרקונית הענק האדומה.
דרקון כסף וצללים עוזר לשבור את הכישוף מעל דהאמון, אך לתועלתו הפרטית.
שבירת הכישוף מזיקה לדהאמון, שמתדרדר למעשים נפשעים.
מטרתו בחיים היא שאיפותיו האישיות ולהפטר מכוח הכישוף, שנותר בגופו בצורת קשקש הדרקונית ואשר מתפשט.
במעשה תחבולה, דהאמון עובד עבור דרקון הצללים על מנת להיפטר מעלטה, דרקונית הענק השחורה.
אולם, דאהמון מחליט להרוג את דרקון הצללים בעזרתם של סיבאק הדרגוני חסר הכנפיים, האביר הסולאמני המטורף ראג, פיונה ומכשף האורגים מאלדרד.
בניסיונו להשתחרר מעול דרקון הצללים, דהאמון כמעט והופך לבן כלאים.
מאוחר יותר, כאשר דרקון נוסף מבקש את עזרתו בהחייאת דרקון הצללים, התהליך משתבש ודהאמון הופך לדרקון צל.
שנים לאחר מכן הוא משתוקק לשוב לחייו האנושיים אך נרדף בידי עלטה.
הוא מצליח להורגה, אך מת כתוצאה מכך.
דרק הוא אביר ורד מאוד נאמן למידת אבירי סולאמניה בצורה קנאית.
עוד כשהיה נושא-כלים, הסתכסך עם סער בהיר-להב וגרם במתכוון להכשלת סער במטרתו להיות אביר.
בזמן מלחמת הרומח, הוא הגן עם אחיו אדווין על טירת שומר-הכתר, אך צבא הדרקונים הכחול הביס אותם ואחיו נהרג בקרב זה, ודרק נאלץ לקבל חסות בטירתו של גונתר אות' ויסטן, ראש המועצה, אותו החל לתעב מאז ובכל צעד אפשרי ניסה לחתור תחתיו.
לאחר מכן, הוא פותה על ידי קיטיארה למצוא את בועת הדרקון.
הוא חשב שבעזרת הבועה יוכל המסדר (כלומר, הוא) להשתלט על הדרקונים (ועל המסדר) ולהטות את תוצאות המלחמה.
בדרכו לשם עם חברו, בריאן דונר ומשגיח מטעם גונתר, ארן ארוך-קשת, נתקל בחבורת הרומח וביניהם סער בהיר-להב, אשר היווה כל מה שדרק לא היה באופיו, וכל דבר אשר בא מכיוונו גרם לו לכעס רב.
לאחר מציאת הבועה והבסת שר-הדרקונים האפל, פאל-תאס (לא לפני ששני חבריו למסע נהרגו בקרב), חזר עם החבורה למועצת האבן-הלבנה שם האשים את סער בהתחזות לאביר ועוד אישומים.
דרק מונה למפקד העליון של הצבא המוצב בפלאנתאס וכאשר נודע כי צבא הדרקונים הכחול עומד לתקוף את צריח הכהונה הראשי, פרץ ויכוח בינו לבין סער כיצד להגן על הצריח.
ברוב יהירותו ושגעון-הגדלות אשר החל לקנן בו טרם לכן, החליט דרק לאסוף את אביריו ולהסתער על צבא הדרקונים הכחול, אך אבירי הכתר בראשות סער אשר מונה זמן קצר קודם לכן על ידי גונתר לתפקיד זה התנגדו והם נשארו בצריח.
זעמו של דרק בער בו להשחית, והוא הבטיח לסער כי ידאג אישית כי יוצא להורג בשל כך בשל חתירה תחתיו.
דרק וכוחותיו הסתערו לעבר צבא-הדרקונים הכחול, ותחילה היה נראה כי הצבא נסוג מפניו, אולם זו הייתה רק תחבולה, וקיטיארה וצבא הדרקונים שלה איגפו את האבירים וחיסלו אותם עד האחרון שבהם מלבד דרק שנפצע אנושות.
סגנה של קיטיארה, בַּקָרִיס, הוביל את דרק הפצוע אל צריח הכהונה על סוס, ודרק בשגעונו חש כי ניצח בקרב, ונפטר מיד לאחר מכן.
אביר סולאמני אגדי ממסדר הכתר שנודע כי הביס את אלת הזדון טאקיזיס והכריח אותה לעזוב את עולם קרין תוך כדי הקרבת עצמו.
הומא אף עזר למצוא את רומחי הדרקון (לאחר שנתגלו לו על ידי האל פלאדין וסיפק בכך את הכח הדרוש לבני בריתו כדי לנצח את כוחות הדרקונים של טאקיזיס.
בין חבריו נמנים קאז המינוטאור ומאגיוס המג.
מתאהב בדרקונית הכסף גוויינת' בלי ידיעת העובדה שהיא דרקונית ומודה בפניה על אהבתו.
שמו לקוח מתוך ציפור מיתית במיתולוגיה הפרסית ("ציפור גן עדן").
ראש מסדר הגלימות השחורות בצריח הכישוף הנעלה בווירת'.
לה היה בעבר הרחוק רומן עם פר סליאן.
מג אשר לובש גלימות לבנות, אדומות ושחורות, ולמשך תקופת מה הפך למכשף עריק.
היה שותפו למסע של הומא רועץ-דרקון ועזר לו במלחמתו נגד טאקיזיס.
מאגיוס מת בידי גלאן דראקוס, לאחר שנתפס ועונה.
ספר הלחשים שלו שמור בצריח הכישוף הנעלה, עד אשר ניתן לפאלין מאז'ר, שהשתמש בו להלחנת כישוף מלחמה עוצמתי שמאגיוס עצמו לא הצליח להלחין.
הכישוף פגם בספר, אך ממילא אלי הקסם עזבו את העולם.
המטה של מאגיוס הוא ממצא עוצמתי עד מאוד והוא נעשה בשימוש על ידי רייסטלין ופאלין.
לאחר מותו בידיו של דראקוס, הומא הצהיר כי מעתה ואילך, כל המגים ישאו עימם פגיון או סכין לצורך הגנתם.
פר סליאן הוא רב-מג בעל עוצמה רבה מאוד ממסדר הגלימות הלבנות.
הוא שימש בתקופת גיבורי הרומח כראש מועצת המכשפים (וראש מסדר הגלימות הלבנות).
הוא היה אדון מגדל הכישוף הנעלה של יער ווירת ולעולם לא עזב את המגדל גם לאחר פרישתו מן המסדר.
הוא הוחלף על ידי ג'וסטריוס בשנת 357 אחה"ח.
כוהנת כנסיית פלאדין החדשה שהוקמה לאחר מאורעות דרקונים של שחר האביב.
היא הייתה משוכנעת שתוכל להמיר את אמונתו של רייסטלין לטוב והתאהבה בו.
רייסטלין השתמש בה כדי לחדור לממלכתה של אלת הזדון טאקיזיס מתוך מטרה להורגה.
קריסניה שרדה, אך נותרה עיוורת.
לאחר מכן היא נהפכה לראש כנסיית פלאדין.
במהלך מלחמת הכאוס היא מצאה אהבה בדמותו של מג ממסדר הגלימות הלבנות, ששימש לה כמורה דרך.
לאחר המלחמה, היא שימשה כמיסטיקנית במגדל הלב של סהר-פז.
נודע כי היא שרדה את מלחמת הנשמות, אך כנסיית פלאדין לא נותרה בשליטתה.
זוהי רשימת דמויות משנה שאינן בני אנוש, כגון אלפים, גמדים, קנדרים וכיוצ"ב.
בתו של דובר הכוכבים לוראק.
בזמן מלחמת הרומח, אלהנה מובילה את אנשיה אשר בגלות לעבר ארגות'.
מאוחר יותר היא מביאה את גיבורי הרומח לסילבנסטי, שנשלטת על ידי חלום-סיוט בידי דרקון זדון.
אלהנה התאהבה בסער בהיר-להב ואף נתנה לו אבן קסמים, אך אהבתם לא החזיקה מעמד משום שהוא מת זמן קצר לאחר מכן.
היא מתחתנת עם פורתיוס קנן ויחד איתו היא מסירה את הקללה מעל סילבנסטי.
נישואיהם הם קרי רגש ופוליטיים בלבד, אך הם לומדים לאהוב זה את זה.
במהלך מלחמת הכאוס, נולד לה בן בשם סילבנושיי.
שנים מאוחר יותר, סילבנושיי יתאהב במינה ויעבור איתה לסנקטיון.
שם הוא יהרוג את טאקיזיס ומינה תהרגו.
אלהנה קוראת לאחיינה בשם גילתאס, מנהיג האלפים, ועוזבת.
בטרילוגיית "גלות האלפים" מתגלה כי אלהנה יצאה בחיפוש אחר פורתיוס, והיא מוצאת אותו בביאנוסט.
היא מצטרפת אליו במאבקו לשחרר את קלינסטי.
גמדת מחילות שאינה נלקחת ברצינות אלא מלבד רייסטלין מאז'ר.
רייסטלין מטיל עליה כישוף ידידותי, אולם עם הזמן מתחבר אליה באמת והוא היחיד שמחשיבה כחברה.
בופו גונבת את ספר הלחשים של פיסטנדנטילוס מהדרקונית קיסנת' ומעניקה אותו לרייסטלין כמתנת פרידה.
בנם של תניס חצי-אלף ולאורנה קנן.
מנהיג עם האלפים, וידוע כדובר השמש והכוכבים.
היה בעברו כחוש וחלש, אך משנעשה למנהיג האלפים התחזק.
הוא נהפך לבובת חוטים של הסנאט כשליטה של קלינסטי, אך מצליח להוביל תנועת מחתרת בראשות אשתו קריאן, הידועה בשם "הלביאה", ולשחרר את מרבית הממלכה.
הוא מטיל על הגמדים לחפור מנהרות מתחת לקלינוסט כדרכי מפלט.
כאשר הדרקונית העצומה בריל מתה ונופלת על העיר, הקרקעית מתמוטטת והעיר הופכת לאגם.
החל מטרילוגיית "גלות האלפים", גילתאס מוביל את אנשיו לארץ כור.
נסיך אלפי ובנו של סולוסתרן קנן.
עורך מסעות יחד עם גיבורי הרומח בזמן מלחמת הרומח.
ג'ספר כור-אש היה גמד גבעות משבט הניידאר, ואחיינו של חלמיש כור-אש.
לפני מלחמת הכאוס, היה מיסיונר של אל הגמדים, ריאורקס והפיץ את בשורת חזרת האלים.
לאחר המלחמה חזר לכפרו, בית-גבעות.
לאחר המלחמה, הפך לאחד מחסידיה הראשונים של סהר-פז שהחלה ללמד את דרכי המיסטיקה של כוח הלב.
יותר מאוחר הצטרף לחבורת גיבורי הלבב וסייע להם בניסיונותיהם להביס את דרקוני הענק, ועזר להם להרוג את דרקון הים הענק, כפור.
הוא ניסה לעזור גם לדהאמון גרימוולף להיפטר מקללת הדרקון שרבצה עליו.
כאשר ניסה דיימון להרוג את סהר-פז בפקודה של מאליס, ג'ספר כמעט ושילם בחייו כאשר הגן עליה.
הוא נהרג על ידי הדרקונית עלטה, כאשר הקריב את חייו בשנית למען סהר-פז בקרב על שער הכוכבים.
דאלאמר הוא אחת הדמויות הראשיות בסדרת רומח הדרקון, אשר ידוע גם כדאלאמר האפל.
דאלאמר הוא אלף סילבנסטי שנולד למשפחת משרתים בעלי התואר ארג'נט ("מכשף קסם למשפחות אצולה" באלפית), שירת במספר בתי אצולה ולמד באופן בסיסי את אומנות הקסם הלבן של סולינארי.
באחת מהשליחויות עבור אדונו גילה מערה ובה ספרי הקסם השחור של נויטארי (האסור ללימוד על ידי האלפים) ומרצונו לכוח חזר לשם בקביעות כדי ללמוד אותם.
לפני פינוי סילבנסטי בידי לוראק הגה דאלאמר תוכנית ונלחם בעזרת טובי המכשפים האלפים בשרי הדרקונים.
למרות זאת, כשנתגלה סודו הוא הוגלה מארצו עקב השימוש בכישוף השחור.
לאחר גירושו הלך דאלאמר לצריח הכישוף הנעלה ועבר שם את המבחן.
חניכו לשעבר של רייסטלין מאז'ר.
כשרייסטלין שלח בקשה לשוליה נשלח דאלאמר וגם ריגל עבור המועצה.
לפני שעזב לאיסטר העניש רייסטלין את דאלאמר וצרב חמישה חורים בבשרו שלעולם לא יגלידו.
לאחר מות לדונה התמנה לראש מסדר הגלימות השחורות ולאחר מות ג'סטריוס לראש המועצה.
במלחמת הכאוס ירד לשאול כדי להילחם בכאוס, נפצע קשה ונשאר בחיים רק בזכות ג'נה.
עד למלחמת הנשמות, מגלה דאלאמר סוג כישוף חדש, העלאה באוב.
במלחמת הנשמות, הורג דאלאמר את פאלין.
בסוף מלחמת הנשמות דאלאמר מקים מחדש את המועצה.
דאלאמר הוא מכשף ממסדר הגלימות השחורות, שמסוגל לתעל את כוחו של הירח השחור נויטארי.
דמותו נהרגה אך הוחייתה מחדש.
נקרא "האלף האפל" בידי אלהנה.
בשיא כוחו נחשב דאלאמר לאחד משלושת שחורי הגלימות החזקים ביותר (אחרי רייסטלין ופיסטנדנטילוס).
נטען כי הוא דודו של גדילן.
אולם, בפועל, בכל סיפוריו של קנדר מצוי, ניתן למצוא ייחוס אליו כאל "דוד".
למעשה, לאחר מלחמת הכאוס, ניתן למצוא קנדרים, המספרים סיפורי גבורה על "דודם", גדילן קוץ-רגל.
למעשה, קפיץ-מכמונת רגל-שעירה הוא דודם האמיתי של גדילן קוץ-רגל וצבתן פורץ-מלכודות, ולמעשה אחראי לחסימת אחד מהשערים דרכם יכלה מלכת האופל להיכנס אל קרין, חמש שנים לפני מלחמת הרומח.
דובר הכוכבים, מלך אלפי סילבנסטי ואביה של אלהנה צפריר.
גרר כישוף חלומי ומעוות על ארצו עקב שימוש בבועת הדרקון: הוא ניסה לזמן דרקון לשם הגנה על ארצו, אך הדרקון הירוק כרתי רועץ דם השתלט עליו והטיל כישוף על סילבנסטי.
לוראק נפטר לאחר שבני חבורת הרומח הגיעו למגדל הכוכבים ונקבר תחת אחד מעצי סילבנסטי.
דובר השמשות במהלך מלחמת הרומח.
אביהם של פורתיוס, גילתנאס ולאורנה, ואביו המאמץ של תניס שהיה בן אשת אחיו.
בנם של אלהנה צפריר ופורתיוס קנן.
היה דובר הכוכבים למשך זמן מועט, כאשר נהפך לבובת חוטים בידי גנרל קונל, עוצר האומה הסילבנוסטית.
סילבנושיי מתאהב במינה המסתורית, נביאתה של אלת הזדון טאקיזיס, ולפי בקשתה הוא הורס את ההגנות על סילבנסטי ובכך מאפשר לצבאות נראקה לכבוש את האלפים הסילבנוסטיים.
הוא עוקב אחר מינה לסנקטיון, שם הוא חוזה בנפילתה של טאקיזיס בת התמותה כאשר הוא הורג אותה בעזרת רומח דרקון שבור.
מינה הורגת אותו לאחר מכן, וגופתו נחה בקברם של הגיבורים האחרונים במרגוע.
בנם של קית-קנן ואניה, סילבראן הוא דובר השמשות השני.
נלקח לקלינסטי לאחר שהגיח מתוך העץ שהיה אימו (בעת מותה כשהייתה בהריון איתו היא נהפכה לעץ).
הפך ליורש המלכות, מה שגרם לקנאות רבה מצד אחיו החורג אולביאן.
אולביאן השתמש בקסם כדי להערים על אחיו ולפגוע באביו קית-קנן, שנפצע אנושות.
קית-קנן, על ערש מותו, מוחל לאולביאן על תחבולתו ומאשר כי סילבראן הוא יורשו.
דובר הכוכבים השני, בנו של סילבאנוס (מייסד האומה הסילבנסטית) ואביהם של סיתאס וקית-קנן.
מוזמן על ידי בנו קית קנן לבקר בסיתלבק, לאחר שזה עזב את עיר הבירה ובנה אותה.
בזמן שהותו שם, סיתל נרצח בידי מתנקשים ארגות'ים ותואר דובר הכוכבים מועבר לבנו סיתאס.
בנו בכורו של סולוסתרן קנן ואחיהם של גילתנאס ולאורנה.
דובר שמשות לעתיד שנבגד והוגלה מעמו.
בנו של סיתל ואחיו התאום של סיתאס.
עם הזמן הוא בורח מסילבנסטי וחובר לאלפית הערבות אניה.
היא נכנסת להריון אך נהרגת כאשר הופכת לעץ (ומתוכה מגיח סילבראן בנה).
קית בונה את העיר סיתלבק ומזמין את אביו לביקור, אך זה נרצח בעת ביקורו בידי מתנקשים ארגות'ים.
קית מוביל את האלפים למלחמה נגד אומת הארגות'ים ובניצחונו מקבל את האישור לבנות את אומת קלינסטי.
מת כתוצאה מתחבולה של בנו אולביאן בידי סילבראן, אך על ערש מותו מגלה את הדבר וממנה את סילבראן ליורשו.
גופתו נחה במנהרה תת-קרקעית בשם סלאמורי, בדרך שבין ארצות האלפים למצודת פקס תרקס.
זוהי רשימת דמויות שנשמתן שייכת לאלי הזדון.
בנו של אריאקס ושל אלת הים זבואים.
מייסד אבירי טאקיזיס שהפכו בשלב מאוחר יותר לאבירי נראקה, אותם יצר בעקבות התחקותו אחר אבירי סולאמניה בזמן שהיה שבוי אצלם.
לפי הדעה הרווחת בקרין הוא המצביא והאסטרטג הטוב ביותר שהיה אי פעם.
אביריו כמעט וכבשו את כל אנסלון, אך צבאות הכאוס הפריעו להמשך תוכניתו, והוא מת בקרב.
נודע כי נשמתו נותרה ללא פגע, וכי זבואים השיבה אותו לחיים.
בסדרת כוהנת האופל מתגלה שנשמתו של אריאקן נשבתה בתוך חייל רוכב דרקונים במשחק הלוח קאס שנמצא בתוך טירתו לשעבר בידיו של אביר המוות אוסריק קרל עד ששחררו אותה.
דואולקט אריאקס הוא לוחם ואשף קסמים זדוני שמוביל את צבאות הדרקונים של אנסלון במהלך מלחמת הרומח.
אדם חזק ומטיל מורא, הוא נהג לשלוט ביד רמה תוך הטלת פחד.
אביו של אריאקן, מייסד אבירי טאקיזיס.
אריאקס הוא מנהיג כלל צבאות הדרקונים (כל יחידה נשלטת בידי שר דרקונים משלה), והכתיר עצמו כקיסר אנסלון.
התקפותיו עוזרות לכבוש את מרביתה של אנסלון.
בכינוס בין שרי הדרקונים השונים, תניס חצי-אלף הורג את אריאקס בעזרתו של רייסטלין מאז'ר.
בנו אריאקן הוא תוצר רומן בין אריאקס לבין האלה זבואים.
הדריק הוא קנאי לאלוהי המבקשים ומטיף בקביעות לאנשי קהילתו ונוהג לפקוד את פונדק המעון האחרון בקביעות.
לאחר שירה של סהר פז הוא מאשים אותה בהיותה מכשפה ומנסה לחטוף את מטה העץ שלה.
מי נהר נחלץ לעזרתה ודוחף אותו ממנה אך הדריק מועד לתוך האח הבוערת וגלימותיו נדלקות.
פיזבן חוטף מסהר פז את המטה, מושיט אותו לגדילן קוץ רגל ומורה לו להכות את הדריק כדי שיהיה ניתן לכבות את הלהבות על הרצפה.
גדילן מכה בהדריק בכל עוצמתו והלהבות כבות מיד, בגדיו של הדריק שלמים ועורו צח.
גדילן מתבונן במטה העץ החום ומגלה שהוא זורח באור יקרות של בדולח כחול.
הדריק שסבל מליקוי בדיבור החלים גם ממנו וכאות התרסה לרפואה האמיתית החזיר את ידו אל האש ויצא מן הפונדק.
תחילה שר-מעט בצבא הדרקונים האדום, ההובגובלין טוֹדִי התקדם לדרגת לורד ונגיד העיר סחף מטעם צבאות הדרקונים ולאחר מכן מונה לשר-דרקונים הלבן, לאחר מותו של פאל-תאס בחומת הקרח בזמן מלחמת הרומח.
נהרג על ידי דרקון ירוק לאחר שנטמן לו פח על ידי שני קנדרים.
גמד סתום המתלווה שיירות העבדים שמובילות אל פקס תרקס.
טודי וההוב גובלינים מתעללים בו אך יחסו החם של גדיל גורם לו לשחרר אותם מן הכלוב בו הם לכודים.
לאחר מכן הוא נתפס ומוגש לכרתי רועץ דם למאכל אל גדילן מצליח לחלץ אותו מגורל זה בעזרתו של פיזבן.
לשעבר אביר סולאמני ממסדר הוורד מתום עידן האור, לורד לוֹרֵן סוֹת' הוא אביר מוות, הנוטה לשרת את מטרות הזדון, אך לרוב את מטרותיות שלו.
סיפורו החל בסוף עידן האור, עת ניתנה לאביר הזדמנות מן האלים עצמם לכפר על חטאיו (הורה על רצח אשתו ובנם המקולל) ועל חטאי האנושות כולה, לו רק יגיע אל המלך-הכוהן, יקרא עליו תיגר ויניא אותו ממטרתו המטורפת - להיהפך לאל.
אולם, מלכת האופל הכשילה מטרה זו, בכך ששלחה עלמות אלפים שעצרוהו בדרך ואמרו לו כי אשת האלפים אשר נישאה לו והרתה לו - בגדה בו.
חמתו בערה בו להשחית והוא חזר לטירתו, לגלות כי שיטו בו.
באותו הרגע, הכה הר האש בקרין, והחורבן החל, ועלמת האלפים - בעודה גוססת, קיללה אותו להלך לנצח בקרין כאביר מוות ולהירקב במצודתו, מצודת דארגארד.
בזמן עידן הייאוש, היה האביר במצודתו ולא התערב בנעשה בעולם.
אולם בעת מלחמת הרומח, נקרא הלורד סות' להיקשר אל שרת הדרקונים קיטיארה, והוא היווה מצביא בצבאה.
הוא נקשר אליה מאוד, ועזר לה בשבייתה של לאורנה, מצביאת צבאות הטוב - אותה חמד לעצמו, והציע לקיטיארה לקשור קשר על אריאקס בתמורת לנשמתה של לאורנה.
למרות כישלון התוכנית, לורד סות' עזר לקיטיארה להיפטר מיריביה, שרי הדרקונים השחור והירוק והביא לה את כתר העוצמה ונשבע לה אמונים.
לאחר מספר שנים, בזמן מלחמת הגבירה הכחולה, קיטיארה נהרגה בצריח הכישוף הנעלה, ולורד סות' נעלם עם גופתה.
קורותיו ממשיכים בעולם רייבנלופט, במלחמתו נגד שליט הערפדים, סטראהד פון זרוביץ', ובממלכת האלפים הקודרת סִיתִיקוּס, אולם לורד סות' מופיע שנית בזמן מלחמת הנשמות, בה ניסתה מלכת האופל, באמצעות מצביאתה, מינה, לגייס אותו לכוחותיה.
אולם בזמן זה לורד סות' כבר השלים עם גורלו והחל להתחרט על חטאיו וסירב להצעתה.
מלכת האופל בזעמה הפכה אותו לבן-תמותה והוא נרצח מיד בידיה של מינה.
שר להק הדרקונים הלבנים הראשון.
נהרג על ידי חלק מהחבורה בקרב על בועת הדרקון.
מכשף הכישוף הנעלה ממסדר הגלימות השחורות וגדול המכשפים בהיסטוריה של קרין, כמו גם אחד היוצרים של בועות הדרקון ויוצר מטה המסוגל להשמיד את כל יבשת אנסלון.
הוא נוכח בחצר המלכות של מלך הכוהנים בעיר איסטר במהלך עידן העוצמה וחי בצריח הכישוף הנעלה אשר באיסטר.
פיסטנדנטילוס משתמש בממצא עתיק בשם אבן הדם על מנת לשמור על חייו האנושיים.
הוא מנסה לזכות בחיי נצח בעזרתו של הכהן דנוביס ושאב את חיי שוליותיו, אך מאורע מסע בזמן ארעי מונע זאת ממנו והורגו.
הוא מוצא את רייסטלין ומעניק לו את כוחו בכך שזוכה להשתכן בגופו.
בסופו של דבר, רייסטלין נודד לתוך העבר ושואב את פיסטנדנטילוס לתוכו.
בנם של סער בהיר-להב וקיטיארה אות-מאטר.
כאשר גדל לצד אימו, פלד הצטרף לאבירי טאקיזיס לאחר פלישתו של אריאקן ונהפך לאביר הלילך.
הוא גילה את זהותו של אביו לאחר פגישה עם תניס חצי-אלף וקרמון מאז'ר, מה שגרם לו להיות נתון במאבק תמידי כנגד צידי הטוב והרע שבו.
נהרג בידי כאוס במלחמת הכאוס וגופתו נחה בקברם של הגיבורים האחרונים.
שר הדרקונים האדום השני (לאחר שקודמתו, פאיר קראון, נכשלה בחיסול סילבנסטי), נולד למעשה כסולאמני.
בעזרת דרקונו, רמץ, עלה בסולם הדרגות והפגין נאמנות מוחלטת ככוהן טאקיזיס.
נהרג במהלך מרד העבדים במצודת פקס-תרקס בזמן מלחמת הרומח.
אחותם למחצה של קרמון ורייסטלין מאז'ר.
קיטיארה הפכה לשכירת חרב בגיל צעיר מאוד.
היא הייתה מושא אהבתו של תניס חצי-אלף לפרק זמן מסוים וערכה מסעות בחיפוש אחר אביה, אביר סולאמני.
בדרך היא הצטרפה לשורות צבאות הדרקון ובמהרה קודמה לפקד על צבא הדרקונים הכחולים.
קיטיארה הפכה לבת בריתו של לורד סות', שרדה את מלחמת הרומח והמשיכה לרדוף אחר שאיפותיה.
לבסוף היא נהרגה בידי דאלאמר האפל, חניכו לשעבר של רייסטלין, בצריח הכישוף הנעלה לאחר שניסתה לעזור לאחיה לחזור מהמצולות.
מנהיג שבט "הגמדים האפלים" בתורברדין, התיוואר.
כרת ברית עם צמד דרגונים, אחד מהם מהסוג הזהוב המסוכן כדי להשתלט על הר הגמדים ולמוסרו לידי "שר הדרקונים האדומים" (שבעצם היה אחד משני הדרגונים בתחפושת) וצבא דרגונים שהתגנב מתחת להר.
כדי לבצע את ההפיכה הוא גנב את להב הסערה שבורך על ידי רירוקס וניסה להתנקש בנציג ההילרים.
לאחר שההפיכה נכשלה הוא נרצח על ידי גולאג, הדרגון השני.
זוהי רשימת דמויות מיוחדות, אשר אינן בני אנוש (או כל בני גזע אחר, לצורך העניין), גרידא.
אסטינוס שומר ההיסטוריה הוא הספרן הראשי של ספריית פלנתאס.
פיסטנדנטילוס יצר את כדור הזמן עבורו כדי שאסטינוס יוכל לנדוד ברחבי הממלכה ולתעד את כל אשר קורה.
אסטינוס מתעד את המאורעות עד לזמן מלחמת הכאוס, כאשר הוא נעלם באופן מפתיע.
האמונה רווחת כי אסטינוס מקושר לגיליאן, אל הספר, או אפילו בנו.
האגדה מספרת שאסטינוס נמצא באימונים בידי גיליאן לחזור אחורה בזמן כדי להפוך בעצמו לגיליאן, ובכך ליצור לולאת זמן.
פניו לא נראו מאז מלחמת הכאוס.
ויש את אלה שחושבים שהוא מאז ומתמיד היה גיליאן (בלי הלולאה בזמן) כמו שפיזבן היה ההתגלמות של פלדין במישור החומר.
אבן היסוד התגלתה על ידי ג'סלה ואחיה ברם, שהחליט לקחת אחד מאבני הברקת המעטרים אותה.
אחותו נהרגה לאחר שניסתה לעצרו, ואבן הברקת התמזגה בחזהו - מעניקה לו חיי נצח.
ללא אבן הברקת, אבן היסוד חסרת תועלת, ונמנעת מטאקיזיס אלת הזדון הפלישה לקרין.
היא פוקדת על כוחותיה לחפש אחר ברם.
דוגאן פטיש אדום הוא אחת מדמויותיו של אל הגמדים ריאורקס.
הוא הופיע בדמות זו, כאשר פגש בבניו של קרמון מאז'ר בזמן מסעם למצוא את אבן החן האפורה (שהייתה שלו), וגם בזמן מלחמת הכאוס.
מינה הייתה יתומה אשר נלקחה תחת חסותה של סהר-פז במגדל האור.
לא זכור לה הרבה מעברה, פרט להיותה אבודה על אי בודד ומשכה את תשומת לבה של טאקיזיס.
בגיל 17 היא התגלתה בעקבות הסערה הגדולה שסימנה את תחילת מלחמת הנשמות.
היא הובילה את צבאות נראקה, אבירי טאקיזיס לשעבר, לכיבוש מרביתה של אנסלון (בעיקר סולאנתוס, סנקטיון וסילבנסטי).
אוחדה מחדש עם אימה המאמצת סהר-פז בצריח הכישוף הנעלה, דבר אשר הוביל לגילויה מחדש של קרין בידי אלי האמת.
לאחר מלחמת הנשמות, שבה הרגה שני אדוני דרקונים, מינה הייתה מוכנה למסור את נשמתה לטאקיזיס, אך בטרם הצליחה אלת הזדון לקחת את חייה, סילבנושיי הרג את טאקיזיס, כעת בת תמותה.
מינה משרתת כיום את כמוש, אל האלמתים.
בסוף הספר מתגלה כי מינה היא אלת הדמעות, אשר פניה אל הטוב ואל הזדון כאחד ולכן מתקיימת כאיזון כלפי עצמה ובכך אינה מפרה את מאזן הכוחות בין האלים.
פיזבן המכשף המטורלל הוא בעצם התגלמותו האנושית של פלאדין.
פיזבן הוא שמחולל את המהומה בפונדק הבית האחרון, אשר גורמת לכך שסהר-פז ומי-נהר מצטרפים לחבורה בבריחה מפני אנשי התיאוקרט העליון.
מאוחר יותר הצטרף אל החבורה בעת המסע של שיירת העבדים ממרגוע לפקס תרקס.
הוא הופך חברו הטוב של גדילן קוץ-רגל.
לפיזבן כובע גדול שתמיד הוא חושב כי אבד לו, ובדרך כלל גדיל מוצא אותו.
לשירותו דרקון זהוב, פיריט, שכל הזמן נלחם באוויר סביבו.
קאז המינוטאור נלחם במקור עבור טאקיזיס, אך מורד באדוניו האורגים ועוזב את צבאה של מלכת האופל.
הוא נלכד בידי חבורת גובלינים ומשוחרר על ידי הומא רועץ-דרקון.
הוא נשבע להשיב להומא על נדיבותו ונהפך לבעל בריתם של אבירי סולאמניה - מוסר להם מידע חשוב אודות צבאותיה של מלכת האופל והאסטרטגיה שלהם.
קאז נעשה לחברו הטוב של הומא ולא פעם מוכן להקריב את חייו למענו.
לאחר מותו של הומא בקרב נגד טאקיזיס, קאז חוזר למולדתו.
מאמיניו של קאז ושל קירי ג'ולית מקימים תרבות סודית המתבססת על ערכיו של קאז ועל הכבוד העצום שאותו רכש מהומא.
מסדר אצילים ואבירי קודש, אחווה שנוסדה עוד בתחילת קיומו של העולם קרין.
המסדר מקדיש עצמו לכוחות הטוב וחי תחת חוקי כבוד נוקשים.
וינאס סולאמנוס היה גנרל אימפריית ארגות' שנלחם למענה עד אשר נקרא להכניע מרד בסולאמניה (מזרח ארגות' באותה תקופה).
לאחר חודשים של לחימה, חורף נפל על המחנה, והלחימה הופסקה.
סולאמנוס למד את מניעיהם של המורדים וגילה כי מטרתם צודקת.
הוא צעד בראש מורדי הורד לדאלטיגות', בירת ארגות' ("מלחמת דמעות הקרח").
לאחר ניצחון, הוא בילה זמן מה במדיטציה, ונגלה אליו חיזיון שנשלח אליו על ידי פלאדין, חבקוק וקירי ג'ולית.
בחיזיון, סולאמנוס ראה צבא המחולק לשלושה מסדרים, כאשר כל אחד משויך לאל אחד.
"המידה" היא סט של 37 ספרים עבי כרס המכילים חוקים שנכתבו בידי סולאמנוס ואשר מכתיבים לאביר את דרך חייו ואת התנהגותו במקרים מסוימים.
המסדר הצעיר ביותר והלא מנוסה מבין שלושת מסדרי אבירי סולאמניה.
הם אלה אשר מרכיבים את רובו של הצבא הסולאמני.
הם לומדים כבוד ונאמנות, כמו גם צייתנות לאדוניהם.
אביר מסדר הכתר הוא צנוע.
כמה מהאבירים הנאמנים והמכובדים ביותר הם ממסדר הכתר, וביניהם נמנים הומא רועץ-דרקון וסער בהיר-להב.
פלאדין הוא פטרונם של אבירי מסדר הכתר, עד אשר קירי ג'ולית החליפו.
אבירי סולאמניה אשר מנוסים בשימוש בחרב, חץ וקשת, חנית וכיוצא בזה.
ניתנת האפשרות לחניכים להגיע לדרגה זו היישר מההתחלה, אם נקבע כי מיומנותם גבוהה.
לימודיהם כוללים אומץ לב וגבורה.
רוב אבירי מסדר הכתר בוחרים לעבור למסדר החרב, אך יש מביניהם שבוחרים להישאר במסדר הכתר.
פטרונם הוא קירי ג'ולית, אשר מעניק להם כוחות ריפוי מועטים, והם חיוניים מאוד בקרב הן משום מיומנותם והן משום כוחות הריפוי שלהם.
המסדר בעל הדרגה הגבוהה ביותר באבירות סולאמניה.
אבירים הנכללים במסדר זה הוכיחו עצמם בעתות שלום וקרבות והם לומדים את חשיבותה של אמונה, כמו גם מעלות אחרות כחמלה, כפרה וחוכמה.
מדובר בקומץ נבחר ביותר של אבירים, שלעיתים רחוקות נראה בקרב אלא בתפקידי מפתח.
כתוצאה מאמונתם הגבוהה בפלאדין, הם מסוגלים לגרש אלמתים על ידי תפילה.
הם גם חסינים לכל צורה של פחד.
בזמן שלפני החורבן הגדול, אבירי מסדר הוורד יכלו להטיל כישופים קטנים המסוגלים לשמור על מפותיהם מעודכנות, על קצות כלי נשקם מחודדים וכיוצא בזה.
כוחות הכישוף ניתנו על ידי פלאדין (שאינו אל קסם) והם נחשבים לתצורה מתקדמת יותר של כוחות כהונה.
על מנת שאביר מסדר החרב יהפוך לאביר מסדר הוורד, הוא צריך הסכמה של שאר החברים במסדר הוורד.
אחוות אבירים זדוניים שומרי חוק שנוסדה על ידי לורד אריאקן.
נודעים כעת כאבירי נראקה (נראקה= המילה המלאית ל"גיהנום").
האבירות נוסדה בידי אריאקן לאחר שנגלתה אליו טאקיזיס כאשר שוחרר משבי אבירי סולאמניה.
במהלך שביו הוא למד את מבנה הצבא הסולאמני והעתיק רבות מערכיהם לתוך אחוותו.
אבירי מסדר החבצלת הם חיילים ולוחמים.
הם מסתמכים על כוחם ועל מספרם העצום.
פלד בהיר-להב היה שייך למסדר זה.
אבירי מסדר הגולגולת מתמחים בכוחות כישוף, ואלה המרכיבים אותו הם מיסטיקנים או כוהנים.
אם מסדר החבצלת הוא גוף אבירי טאקיזיס ומסדר הדרדר הוא המוח, מסדר הגולגולת הוא רוח האבירים.
הם שולטים במניפולציות ומשמשים לעיתים כמשטרה החשאית של מסדרי האבירים.
כוהנים אלה נושאים עימם נשק על מנת להיות יעילים גם בקרב.
עמדו על המשמר מכולם והיו ספקניים בכולם".
מסדר זה מתמחה בכישוף שחור, ואלה המרכיבים אותו הם מכשפים או אשפים.
ידועים כ"גלימות אפורות" בשל צבע גלימותיהם.
שלא כמו הגלימות השחורות של נויטארי, הם אינם כפופים לחוקי המסדר.
הם מתעלים את כוחם של שלושת ירחי הקסם בעזרתה של טאקיזיס, ובכך הם מהווים אויבים מטילי מורא.
ג'וסטריוס, מכשף הגלימה האדומה אשר היה ראש מסדר הכישוף הנעלה, נהרג כתוצאה מקסמיהם.
כעת, כשטאקיזיס בת התמותה נהרגה, אין בידיהם כוח, אם כי עדיין הם משתמשים בכוחות הכישוף.
אמונתם: "אחד שהולך בעקבות הלב מוצא שהוא מדמם.
חוש שום דבר מלבד ניצחון".
לגיון הפלד הוא אחוות אבירות נייטרלי הממוקם בעיירה מרגוע.
הלגיון הונהג במקור בידי שרה דאנסטן.
אבירי הלגיון אינם שומרי חוק בנטייתם, ולרוב הם כאוטיים, נאמנים רק לחוקתם.
כשמלחמת הכאוס הסתיימה, נודע לשרה דאנסטן - אימו המאמצת של פלד בהיר-להב - בדבר היווסדותם של אבירי טאקיזיס.
בזמן ביקורה היא גילתה שקוד המוסר אליו הייתה רגילה השתנה, שהם איבדו כל היבט של כבוד וצדק, ושלחלוטין זנחו את דרכו של אריאקן.
היא הלכה למקום קבורתו של בנה - קברם של הגיבורים האחרונים במרגוע, שם הוא נגלה לפניה והראה לה חיזיון של אחוות אבירות חדשה.
דאנסטן החלה לאסוף קומץ אבירים משני צידי המחנות - אבירי סולאמניה ואבירי טאקיזיס אשר עדיין נותרו נאמנים לחוקתם - וקראה לאחוות האבירות על שם בנה, לגיון הפלד.
האחווה מאמינה בצדק ובנתינה חסרת אנוכיות.
עם מותה של שרה, המנהיגות הועברה לטופר-כסף, ברברי ותלמיד לשעבר של שרה.
ארגון רב עוצמה בעולם קרין.
נוסד כאשר שלושת האלים סולינארי, לוניטארי ונויטארי לימדו קומץ אנשים כיצד לתעל את כוח הירחים לרצונם.
עם בנייתם של צריחי הכישוף הנעלה (חמישה צריחים, בהתחלה), אנשים מכל רחבי קרין יכלו ללמוד את רזי הקוסמות.
על מנת לשמור מפני ניצול לרעה של הכוח, האלים הגדירו כמות מוגבלת של השימוש בו.
על כן, כל אימת שמכשף משתמש בכוח פעם אחת בלבד, הדבר נשכח מזיכרונו והוא נאלץ ללמוד אותו מחדש.
אמונתם מתחלקת לפי שלושת האלים, והעברת המידע בין החניכים מתנהלת תחת חוקים אלה:
אמונתו של סולינארי - כל המגים הם אחים ואחיות המסדר.
כל המסדרים הם אחים ואחיות הכוח העליון.
אמונתה של לוניטארי - כל מקומות הכישוף הנעלה מתקיימים תחת דו-קיום.
אין להשתמש בכישוף למטרת כעס כנגד מגים אחרים.
אמונתו של נויטארי - העולם מעבר לחומות המסדר יכול לעמת בין אחים ואחיות ובין מסדר למסדר, אך כך הוא מנהג היקום.
הדרקונים הרגילים של קרין, לא תוארו כמעט לרוחב עלילות הספרים, וניתן למנות בהם את קירסה, דרקון הארד עליו רכבו חלמיש וגדילן, גויינת' (לב), הדרקונית עליה רכב ובה התאהב הומא, ואחותה סילברה, בה התאהב גילתנאס.
לעומת זאת, בסיפורי העידן החמישי מוזכרים דרקוני הענק לאורך התקופה כשליטי אזורים נרחבים בקרין בצורה בלתי מעורערת כמעט.
הם מוצגים לראשונה בטרילוגית דרקוני העידן החדש.
הדרקונית הכסופה עליה רכב ובה התאהב (כשהייתה בצורת אדם) הומה.
דרקונית לבנה, משרתתו של שר הדרקונים הלבן, פאל-תאס.
דרקון ירוק, אשר השחית את ליבו של לוראק קלדון, מלכם של אלפי סילבנסטי, וגרם לסיוט הנורא בממלכה.
הוא הונס על ידי גיבורי הרומח, אולם נעשה לדרקונו של רייסטלין בתום המלחמה.
בעידן החמישי, היה לאחד הדרקונים שניצלו מאימת דרקוני הענק, היות שלבש צורת אדם, והקים את המגן המכושף מעל ממלכת סילבנסטי.
אחותה של גוויינת, דרקונית הכסף, אשר לבשה צורה של אלפית קאגונסטי.
התאהבה בגילתנאס ועזרה לו בהשבת דרקוני הטוב לקרין בזמן מלחמת הרומח.
דרקון זהב זקן בעל ראייה לקויה.
משמעות השם הוא "זהב של שוטים".
שמו האמיתי של הדרקון אינו ידוע, והוא משמש כדרקונו של פיזבן.
דרקונית שחורה, אשר שכנה בזק טרות על מנת להגן על מטה הבדולח ודיסקיות מישקאל.
הובסה על ידי סהר-פז ומטה הבדולח.
דרקון ארד עליו רכבו חלמיש וגדילן בזמן מלחמת הרומח.
נקרא גם פירוס, דרקונו של קטב מרירי.
הוא אשר השחית את ליבו של הסולאמני לשעבר, וגרם לו להפוך לכוהנה האדוק של מלכת האופל.
דרקונית קשישה וכמעט עיוורת ששומרת על הילדים במכרות פקס תרקס.
היא איבדה את ילדיה במלחמה ושכנעה את עצמה שילדי הכורים הם ילדיה שלה.
כשרמץ צולל כדי להשמיד את הילדים, תוקפת אותו שלהבת ולבסוף שניהם מוצאים את מותם.
אוֹנִיסַבְּלֵת, או עֲלָטָה, היא דרקונית ענק שחורה אשר שולטת בארצות העוגים, קֶרְן ובְּלוֹד.
היא אוהבת להשתעשע ביצירת שרצים בצורות מוזרות.
היא מכניעה את ג'ספר כור-אש בקרב בין גיבורי הלבב לבין דרקוני הענק.
בסופו של דבר, היא נהרגת על ידי דהאמון גרימוולף בספר אגם המוות.
בֶּרִילִינְתְרַנוֹקְס, או בֶּרִיל, היא דרקונית ירוקה מפלצתית בגודלה (אפילו בקנה-מידה לדרקוני-הענק), אשר קבעה את משכנה בקאלניסטי.
היא אובססיבית למצוא חפצי-קסם ועתקים מכושפים להעצים את כוחה.
היא לוכדת בשבי את פאלין מאז'ר ומענה אותו ואף משמידה את האקדמיה לקסם אותה ייסד פאלין.
היא נהרגת בניסיונה להתקיף את קאלניסטי על ידי לאורנה הנושאת רומח דרקון.
גֶלִידוּס הוא דרקון ענק לבן.
הוא ידוע גם בשמו כפור.
הוא נהג לשכון בדרום ארגות והפך את הארץ לשממת קרח.
הוא אפשר לקבוצת עוגים לשכון בדלתיגות.
כֶלֶנְדְרוֹס, הזכור כשחק, דרקונה של שרת הדרקונים קיטיארה, הפך לדרקון ענק ושוכן בפלנתאס.
למעשה הוא מעולם לא היה דרקון טבעי לעולם קרין אלא מעולם אחר, ממנו הגיעו שאר דרקוני הענק.
לעומת האחרים, הוא הובא לעולם עוד בתקופת מלחמת הרומח על ידי מלכת האופל עבור קיטיארה.
הוא נפצע אנושות מידיה של מינה, לאחר שסירב להישבע אמונים למלכת האופל, ונשחט מטופריה של מאליס.
מַאלִיסְטְרִיקְס, או מאליס, הגדולה שבדרקוני הענק שהשתלטו על קרין, היא דרקונית אדומה.
למרות גודלה העצום, לעומת דרקוני העולם ממנו באה היא קטנה יחסית.
היא שלטה על ארצות המזרח, והפכה אותן לשממות געשיות המתאימות לטעמה.
היא ניסתה לטעון למעמד של אל, אך גיבורי הלבב סיכלו כוונותיה אלו .
בזמן מלחמת הנשמות, היא נלחמה במינה מעל העיר סאנקשיין, אך נהרגת בקרב.
סדרת ספרי רומח הדרקון אינה מסתכמת בסדרות הליבה בלבד ("טרילוגיית הרשומות", "טרילוגיית האגדות", "מלחמת הכאוס", "טרילוגיית הדרקונים של העידן החדש" ו"טרילוגיית מלחמת הנשמות"), כי אם מסתעפת לסדרות וטרילוגיות נוספות המרחיבות את המאורעות השונים שבעולם קרין הבדיוני.
נכון להיום קיימים מעל ל-190 נובלות הרחבה לספרי רומח הדרקון.
הערה: ספרים אלה לא תורגמו לעברית, אלא אם צוין אחרת.
וינאס סולמנוס, מאת ג' רוברט קינג, אוגוסט 1997
לידתו מחדש של פיסטנדנטילוס, מאת דאגלס ניילס, אוקטובר 1997
הטרילוגיה המספרת על מלחמת טבח השארים ועל הפיצול של ממלכת האלפים לשתי ממלכות.
הסדרה פותחת בלידת תאומים למלך האלפים ובנבואה המנבאת ששניהם יחבשו כתר, דבר בלתי אפשרי באותה תקופה שבה יש רק ממלכה אחת.
לאחר מכן הסדרה מתארת את המאורעות שהובילו למלחמת טבח השארים ואת המלחמה שהובילה לפיצול אומת האלפים.
לבסוף, הטרילוגיה מתארת את הקמת קאלינסטי ואת השנים הראשונות לאחר הקמתה.
הבן הבכור, נכתב על ידי פול תומפסון וטוניה קוק, פברואר 1991
מלחמת טבח השארים, נכתב על ידי דאגלס ניילס, אוגוסט 1991
הקאלינסטי, נכתב על ידי פול תומפסון וטוניה קוק, נובמבר 1991
נכתבה על ידי דן פרקינסון.
מגילת שביתת הנשק, ינואר 1994
הצלת מרגוע, נכתב על ידי דאגלס קלארק, ינואר 2006
הים הזר, נכתב על ידי לוסיין סולבאן, אוגוסט 2006
הרמש הלבן הענק, נכתב על ידי פיטר ארצ'ר, מרץ 2007
הגנת פלאנתאס, נכתב על ידי דאגלס קלארק, אוקטובר 2007
נכתבה על ידי פול תומפסון וטוניה קוק.
אגדת הומא, נכתב על ידי ריצ'רד א.
נאק, מרץ 1988. תורגם לעברית.
תיאור הרפתקאותיהם של הומא רועץ-דרקון ומאגיוס, גילוי רומחי הדרקון והבסתה של טאקיזיס בעת מלחמת הדרקונים השלישית.
להב הסערה, נכתב על ידי ננסי וריאן ברבריק, אוגוסט 1988. סיפור מסעו של הגמד סטנץ' להשבת להב הסערה, חרב המלכים של ת'ורבדין שבורכה על ידי רירוקס, לאחר שזו נגנבה.
לעזרתו נחלצים אלף-סייר, קנדר זקן ובת אנוש.
הספר מקביל כרונולוגית לסוף "דרקונים של דמדומי סתיו" ולתחילת "דרקונים של מעמקי דרקונים" ומרחיב על הברית שנכרתה בין התיוואר בראשות רילגר לדרגונים.
מזלו של הסמור, נכתב על ידי מייקל ויליאמס, דצמבר 1988
קאז המינוטאור, נכתב על ידי ריצ'רד א.
נאק, יולי 1990. מתאר את סיפורו של קאז המינוטאור, אשר היה חברו של הומא.
שערי תורברדין, נכתב על ידי דן פרקינסון, יולי 1990
גיילן האביר, נכתב על ידי מייקל ויליאמס, דצמבר 1990
נכתבה על ידי פול תומפסון וטוניה קוק, ומתארת את קורות אומת האלפים לאחר מלחמת הנשמות.
הסדרה מתארת את קורות דמויות מפתח בזמן שלאחר החורבן השני (מלחמת הכאוס) ועד לפתחה של מלחמת הנשמות.
תקופה זו גם מתוארת בטרילוגיית דרקוני העידן החדש שנכתבה על ידי ג'יין רייב.
נשמת הרוח, נכתב על ידי כריס פירסון, יולי 1998 תורגם ויצא לאור בהוצאת אופוס באפריל 2011. עוסק במלחמתם של הקנדרים בדרקונית-ענק שפלשה לקנדרמור ועוד אירועים באותה תקופה.
מורשת פלד, נכתב על ידי מרי הרברט, נובמבר 1998
מדרגת הכסף, נכתב על ידי ג'ין רייב, ינואר 1999
הוורד והגולגולת, נכתב על ידי ג'ף קרוק, מרץ 1999
מסעה של דזרה, נכתב על ידי כריס פירסון, יוני 1999
הקאגונסטי, נכתב על ידי דאגלס ניילס, ינואר 1995
האירדה, נכתב על ידי לינדה בייקר, יוני 1995
הדרגונסטי, נכתב על ידי פול תומפסון וטוניה קוק, אוקטובר 1995
ארץ המינוטאורים, נכתב על ידי ריצ'רד נאק, ינואר 1996
גמדי המחילות, נכתב על ידי דן פרקינסון, יוני 1996
הדרקונים, נכתב על ידי דאגלס ניילס, אוקטובר 1996
שתי טרילוגיות המתארות את קורותיהם של חבורת גיבורי הרומח בזמן שבין הרפתקתם הראשונה, המתוארת בספר החבורה (בשישיית המפגשים), ועד לפגישה בפונדק הבית האחרון בתחילת טרילוגיית רשומות רומח הדרקון.
כל ספר בסדרה מתחיל באותה הנקודה שבה הסתיים ספר החבורה ומתפצל עם כל דמות או זוג דמויות.
חושך ואור, מתאר את סיפורם של סער וקיטיארה, שיצאו להרפתקה יחדיו.
נכתב על ידי פול תומפסון וטוניה קוק, 1989
קנדרמור, מתאר את סיפורו של גדילן, אשר יוצא להרפתקה בחברתם של גמדה סוחרת ובן האנוש העובד עבורה.
נכתב על ידי מרי קירצ'הוף, אוגוסט 1989
האחים מאז'ר, נכתב על ידי קווין שטיין, דצמבר 1989 תורגם לעברית.
(הספר סותר את "אחים לנשק" שיותר סביר שהוא הגרסה הנכונה ולא "האחים מאז'ר".)
מי-נהר, איש המישורים, נכתב על ידי פול תומפסון וטוניה קוק, ינואר 1990
חלמיש המלך, נכתב על ידי מרי קירצ'הוף ודאגלס ניילס, מאי 1990 מספר על עלילות חלמיש בחמש השנים בהן החבורה התפלגה, בחלקן היה שבוי בידי גמדי מחילות.
שנות הצל של תניס, נכתב על ידי ברברה סיגל וסקוט סיגל, נובמבר 1990
אבירי הכתר, נכתב על ידי רולנד גרין, מרץ 1995
מקסטה קאר-תון, נכתב ע" טינה דניאל, יולי 1995
אבירי החרב, נכתב על ידי רולנד גרין, דצמבר 1995
תרוס ברזילי, נכתב על ידי דון פרין, מרץ 1996 על ילדות הנפח שעתיד לחשל את רומחי הדרקון החדשים והשתלמותו בארץ המינוטאורים כנפח-עבד.
אבירי הורד, נכתב על ידי רולנד גרין, יולי 1996
לורד סות', נכתב על ידי אדו ואן בלקום, דצמבר 1996
האבירים המועדים, נכתב על ידי רולנד גרין, אוקטובר 1997
אתנולוגיות אלו מכילות את הסיפורים הטובים, לדעת העורכים (היקמן וווייס), מתוך ספרי טרילוגיות מעשיות וסדרת הדרקונים השונות, וכן סיפור אחד חדש בכל אחד מהספרים.
סדרת המובחרים - כרך א', פברואר 2000 מכילה סיפור חדש שנכתב על ידי מרגרט ווייס וארון אייזנברג.
סדרת המובחרים - כרך ב', ינואר 2002 מכילה סיפור הרפתקאה חדש שנכתב על ידי טרייסי היקמן.
סדרת המובחרים - ארכיון, נובמבר 2004 מכילה זכרונות של חלק ממקימי עולם רומח הדרקון.
נכתבה על ידי כריס פירסון ותורגמה לעברית.
טרילוגיה זו עוסקת בתקופת זמן קריטית להיסטוריה של קרין - ארבעים השנים שקדמו לחורבן הגדול.
היא מתחילה בסוף כהונתו של המלך-הכוהן, סִימֶאוֹן הרביעי, וממשיכה אל נסיבות מותו המוזרות, יורשו לזמן קצר, קורונוס המשתלט שהושחת על ידי הקוסם המרושע פיסטנדנטילוס, ומחליפו, נזיר שהחל את דרכו הטובה כבלדין, והופך לבֶּלְדִינָס, המלך הכוהן האחרון של איסטר.
הרומנים סובבים סביב בלדינס, המייסד את המקבת האלוהית ומהווה את זרועו הביצועית למלחמה כנגד הרוע והמושחת בקיסרות איסטר, וסביב ידידו הטוב קַתָאן, אשר עומד בראש המקבת.