tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לולה (בפורטוגזית: Loulé) היא העיר הגדולה ביותר באלגארבה שבחוף הדרומי של פורטוגל.
העיר ידועה בזכות חופי הים הרבים שבה, המרינה הרחבה ובעיקר בזכות אקלים חמים וקל.
העיר נמצאת במרחק של כ-36 ק"מ מהעיר טבירה, כ-110 ק"מ מהעיר ולבה כשהיא מערבית לנהר הגוודיאנה וכ-522 ק"מ מהעיר פורטו.
לולה היא אחד ממרכזי התיירות הפופולריים באלגארבה, נחשבת למרכז גאולוגי ופלאונטולוגי וניתן בה לראות מבנים רבים מהמאה ה-18 לצד חופי ים מרהיבים.
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על מרכזי מסחר ותיירות, אחת לשנה בסוף כל קיץ נערך בעיר פסטיבל הלילה הלבן בו כולם מתכנסים במרכז העיר ומתכנסים בהופעות חיות.
בעיר ניתן למצוא מגוון אתרי תיירות מהמהפכה האיסלמית:
כנסיית סנט קלמנס (São Clemente) - הכנסייה העתיקה ביותר בעיר שנבנה תחילה כמסגד.
טירת לולה (Castelo de Loulé) - טירה מפוארת שנבנתה במאה ה-2 ולה היסטוריה ארוכת שנים.
שרידי סרו דה וילה (Cerro da Vila) - שרידים של היישוב הרומי העתיק.
בניין השוק - מבנה מרשים בו נמצאים הנחשב לשוק המרכזי של העיר.
בעיר מתגוררים כ-70 אלף תושבים והיא מחולקת ל-9 רבעים:
לולה באני היא דמות מונפשת של ארנבת, המופיעה בסדרות הסרטים המצוירים "לוני טונס" ו"מרי מלודיס" בהפקת האחים וורנר.
היא הוצגה לראשונה בסרט "ספייס ג'אם" בשנת 1996, ומאז הפכה לדמות בולטת בזיכיון.
לולה מאופיינת כאטרקטיבית ובעלת ביטחון עצמי, ובמיוחד בקרב ילדי שנות ה-90 נחשבה לדמות יפה ומרשימה.
לולה הופיעה לראשונה "ספייס ג'אם" משנת 1996. שם היא הופיעה בתור מושא אהבתו של באגס באני.
במשך הסרט הקשר הרומנטי בינה לבין באגס מתפתח כאשר הציל אותה במשחק כדורסל.
בשנת 2021, לולה חזרה לסרט ההמשך "ספייס ג'אם: אגדה חדשה", שם המראה שלה היה יותר מעודכן.
בסדרת האנימציה "המופע של הלוני טונס" לולה הוצגה כארנבת היפראקטיבית טיפשה, מדברת במהירות בין אם מקשיבים לה או לא ונוטה להסיק מסקנות שגויות ולספר סיפורים ארוכים ולא קשורים.
מאוהבת בבאגס ונוהגת לקרוא לו "באן-באן".
יש לה הורים בשם וולטר ופטרישיה.
לולה הופיעה בסרט הווידאו "טוויטי מסביב לעולם" בתור כתבת חדשות, והיא הופיעה בסרט הווידאו "לוני טונס: ארנב במנוסה".
היא הופיעה בסדרות הטלוויזיה "בייבי לוני טונס" בתור גרסה ילדותית שלה.
ב"באגס באני והבנאים" בתור אחת מצוות הבנייה של באגס באני, שבכל פרק יש לה תמיד איזו בדיחת קרש.
בנוסף, ב"לוניברסיטת טייני טון" היא משמשת בתור הטבחית של הלוניברסיטה.
לולה דובבה במקור על ידי קת' סוסי בסרטים "ספייס ג'אם" ו"טוויטי מסביב לעולם" ובסדרת הטלוויזיה "באגס באני וחברים".
בסדרה "המופע של הלוני טונס" היא דובבה על ידי קריסטן ויג, בסדרה "בייבי לוני טונס" היא דובבה על ידיבריט מקיליפ, בסרט הווידאו "לוני טונס: ארנב במנוסה" היא דובבה על ידי רייצ'ל רמרס ובסרט "ספייס ג'אם: אגדה חדשה" היא דובבה על ידי זנדאיה.
תמי צוברי - ספייס ג'אם, טוויטי מסביב לעולם
הדר שחף-מעיין - המופע של הלוני טונס, בייבי לוני טונס, באגס באני והבנאים
רונה בקרמן - המופע של הלוני טונס
בל וענונו - ספייס ג'אם: אגדה חדשה
במתמטיקה, לולאת מופן היא לולאה המקיימת זהויות מסוימות.
כל חבורה היא לולאת מופן.
הלולאות נקראות על שמה של רות מופן , שהוכיחה ב-1935 ששלושה איברים a,b,c בלולאת מופן המקיימים את היחס יוצרים חבורה.
נובע מכאן שהחזקות מוגדרות היטב.
בלולאת מופן כל האיברים הפיכים, והיא מקיימת את תכונת ההיפוך .
תת-לולאה ולולאת מנה של לולאת מופן הן לולאות מופן.
הדוגמה המרכזית ללולאת מופן היא אוסף האיברים ההפיכים באלגברה אלטרנטיבית.
כל לולאת מופן סופית פשוטה היא או חבורה פשוטה, או "לולאת Paige" .
לולאת מופן הלא-אסוציאטיבית הקטנה ביותר מתקבלת מהכפלת קיילי-דיקסון של החבורה , והיא מסדר 12.
הזהויות הבאות שקולות זו לזו:
לולאה המקיימת אחת מהן, ולכן את כולן, היא לולאת מופן.
כל לולאת מופן היא אלטרנטיבית מימין ומשמאל, ומקיימת את הזהות הגמישה.
הגמישות מאפשרת לכתוב את הזהויות בצורה מקוצרת: z(x(zy)) = (zxz)y, x(zyz) = ((xz)y)z ו-
האסוציאטור מוגדר בכל לולאה לפי הזהות (מקורות שונים משתמשים בהגדרות דומות, אבל לא זהות).
בלולאת מופן שבה מתקיימת הזהות , האסוציאטור מקיים .
לולאות מופן סופיות מקיימות את תכונת לגרנז', לפיה הסדר של תת-לולאה מחלק את הסדר של הלולאה (במתכונת משפט לגרנז'.
לולאות סופיות פשוטות הן או חבורות פשוטות, או לולאת Paige של האיברים ההפיכים באלגברת אוקטוניונים מפוצלת מעל שדה סופי, מודולו המרכז .
כל לולאת מופן מושרית על ידי חבורה עם שילוש .
ידוע (Shestakov, 2003) שלא כל לולאת מופן (ואפילו סופית) ניתנת לשיכון בלולאת האיברים ההפיכים של אלגברה אלטרנטיבית.
שאלה זו עודנה פתוחה עבור לולאות מופן קומוטטיביות.
בלולאת מופן קומוטטיבית מתקיימת הזהות .
נוסף לזה, כל חזקה שלישית שייכת לגלעין.
לולה פלנרי היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית.
ידועה בשל תפקידה בסדרות "100" בתור מאדי ו"ציידי הצללים" בתור מלכת הפיות, כמו כן בתפקידה בסרט "כולם חוזרים הביתה" בתור איזבל.
פלנרי נולדה ב-26 במאי 2005 בלוס אנג'לס, קליפורניה אך בגיל שלוש עברה לטורונטו, קנדה.
אביה הוא השחקן שון פטריק פלנרי , ואמה, סשה גרירסון, היא עוזרת הפקה.
הוריה התגרשו שהייתה צעירה, ואביה נישאה בשנית לדוגמנית לורן מישל היל (אנ'), בעקבות כך יש לה שני אחים צעירים למחצה, פורטר וצ'ארלי פלנרי.
בנוסף לאנגלית, לולה דוברת צרפתית ומנדרינית.
את הקריירה שלה החלה כדוגמנית לקמפיינים של מותגים כמו גאפ, טארגט ולמותג הקנדי Roots.
בשנת 2015, קיבלה את תפקידה הראשון בסרט הטלוויזיה של ערוץ לייפטיים, "Last Chance For Christmas" שם היא שיחקה לצד הילרי ברטון.
באותה שנה קיבלה את התפקיד הראשי לצד דרמוט מלרוני וג'סטין לונג בסרט המותחן "לבנדר" (אנ') שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2016.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "כולם חוזרים הביתה" (אנ'), שבו היא כיכבה לצד ריס וית'רספון, כאשר גילמה את בתה הבכורה, איזבל.
+שנהסרטתפקידהערות2016לבנדר (אנ')אליס רוטרSadie's Last Days on Earthסאדי מיטשל2017כולם חוזרים הביתה (אנ')איזבלTouchedקייטלין2024Deadly InvitationsניקולTBAA Natural Selectionגוון פירסThe Book of Jobsלוסי
+שנהסדרהתפקידהערות2015Last Chance For Christmasמדיסוןסרט טלוויזיה של Lifetime2017הערפללילה דה ויט4 פרקיםNeverknockג'נהסרט טלוויזיה של Syfy (אנ')2017–2019ציידי הצלליםמלכת הפיותתפקיד משני (עונות 2–3); 8 פרקיםמרי הורגת אנשים (אנ')קאמבי האריס14 פרקים2018Season for Loveרוזי דוסוןסרט טלוויזיה של הולמרק2018–2020100מאדי גריפיןתפקיד ראשי (עונות 5–7); 31 פרקים
מרים דובלאס מוניוס (בספרדית: Miriam Doblas Muñoz; נולדה ב-1 באפריל 1992) הידועה בשם הבמה, לולה אינדיגו (בספרדית: Lola Índigo), היא זמרת-יוצרת ודוגמנית ספרדייה.
בשנת 2018, הוציאה את הלהיט "Ya No Quiero Ná", אשר קיבל את תואר הפלטינה המשולשת בספרד, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי (PROMUSICAE).
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Lola Bunny", זכה להצלחה רבה כאשר קיבל את תואר הפלטינה הכפולה בספרד, על מכירות של למעלה מ-80,000 עותקים במדינה.
במהלך הקריירה שלה, שיתפה פעולה עם אמניות כדוגמת איתנה, דנה פאולה, מריה בסרה, טיני, בלינדה פרגרין ואנה גרה.
בשנת 2019, הוציאה אינדיגו את אלבום הבכורה שלה, Akelarre.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים שזכו להצלחה רבה: "Ya No Quiero Ná", "Mujer Bruja" ו-"Maldición".
שלושתם קיבלו תארים מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי (PROMUSICAE).
בסמוך לכך, השתתפה ב-"Me Quedo" של איתנה.
בהמשך שנת 2019, הוציאה את "Lola Bunny", שבהמשך תיפקד כסינגל המוביל מאלבום האולפן השני שלה.
הסינגל האחרון שהוציאה באותה השנה היה "Luna" שזכה להצלחה פושרת ביחס לקודמיו.
בתחילת שנת 2020 הוציאה אינדיגו את "" ביחד עם ראו אלחנדרו ולאלו אברט.
השיר זכה להצלחה כאשר קיבל את תואר הפלטינה הכפולה בספרד.
בהמשך השנה, הוציאה סינגלים שונים כדוגמת: "Trendy", "Santería", "", "" ו-"La Tirita".
חלקם נכללו באלבום האולפן השני שלה.
בתחילת שנת 2021 הוציאה את "Calle" ולאחר מכן את "Demente".
הסינגל הבא, "Spice Girls", זכה להצלחה מתונה, וכך גם "Culo".
עם זאת, "La Niña de la Escuela", שיצא אחריהם, הצליח לזכות להצלחה בינלאומית וקיבל את תואר הפלטינה המשולשת בספרד.
בסוף שנת 2021 הוציאה אינדיגו את "Romeo y Julieta" שנכתב בהשראת "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר.
במהלך שנת 2021 הוציאה אינדיגו את אלבום האולפן השני שלה, La Niña.
האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של ספרד.
בתחילת 2022, הוציאה את "Tamagochi", ואחריו את "Las Solteras".
הסינגל "Toy Story", הופץ כסינגל כפול ביחד עם "ABC".
לולה טאנג היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בתפקידה כאיזבל "בלי" קונקלין בסדרת הטלוויזיה "הקיץ שבו הפכתי ליפה", המבוססת על הרומן באותו שם מאת ג'ני האן.
לולה טאנג נולדה וגדלה בעיר ניו יורק וסיימה את לימודיו בלה גארדיה תיכון למוזיקה ולאמנויות הבמה בשנת 2020. אמה ממוצא סיני ושוודי ואביה ממוצא מזרח אירופאי.
סבתה מצד אמה היא שוודית.
בסתיו 2020, היא החלה ללמוד בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת קרנגי מלון כמגמת משחק.
היא סיימה את השנה הראשונה שלה בבית הספר ולאחר מכן לקחה שנה חופש כדי להצטלם לסדרה "הקיץ שבו הפכתי ליפה" ברשת אמזון פריים וידאו.
במהלך הסמסטר השני של השנה הראשונה של טאנג באוניברסיטת קרנגי מלון, המנהל פנה אליה כדי להתחיל לעבוד יחד עם אודישן.
האודישן היה לתפקיד הראשי של איזבל "בלי" קונקלין בסדרת הטלוויזיה "הקיץ שבו הפכתי ליפה", עיבוד הטלוויזיה של אמזון פריים לטרילוגיית רבי המכר של הסופרת ג'ני האן.
בזמן שלקחה שיעורים מקוונים בקולג', טאנג נבחנה לסדרה בזום.
מאוחר יותר היא קיבלה את התפקיד, שהוא תפקיד המשחק הראשון שלה.
בספטמבר 2021, זמן קצר לאחר שקיבל את התפקיד הראשי בסדרה, טאנג חתמה בסוכנות הכישרונות האמריקאית, Creative Artists Agency.
בשנת 2025 הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים.
שנה כותרתתפקיד הערות 2022-2025 הקיץ שבו הפכתי ליפה איזבל "בלי" קונקלין תפקיד ראשי (3 עונות); 26 פרקים
שנה כותרתתפקיד תיאטרון2023Set Me FreeטרינהThe Town Hall כמעט מפורסמיםפני לייןEugene O'Neill Theater Center2024האדסטאוןאורידיקה (מחליפה)תיאטרון ולטר קר בברודוויי
שנה כותרת תפקיד קולי הערות 2022 הקיץ שבו הפכתי ליפה איזבל "בלי" קונקלין ספרי שמע מוקלטים מחדש 2022 זה לא קיץ בלעדייך 2022 קיץ לנצח
לולה קבב (באזרית: Lülə Kabab) הוא מאכל אזרי העשוי מבשר בקר או מבשר כבש ונחשב לנפוץ במדינות הקווקז ומרכז אסיה.
נהוג להגיש את המאכל חם כשהוא בליווי תבלין סומאק, פלפל חריף, ירקות טריים, לוואש ויוגורט.
למאכל גרסאות שונות ומלבד הגרסה האזרית, קיימת גרסאות שונות נפוצות בעיקר בארמניה, קזחסטן וקירגיזסטן.
פירוש השם "לולה" נגזר מהמילה הערבית "לולו" שפירושה "צינור" או "צורת גליל", המתארת את צורת הבשר על השיפוד.
ואלרי לורדה הידועה יותר בשם הבמה שלה, לולה וייס היא מתאבקת אמריקאית ולוחמת MMA לשעבר, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT.
כלוחמת MMA, היא הייתה חלק ממחלקת משקל זבוב של הארגון בלאטור.
ואלרי לורדה נולדה במיאמי, פלורידה ב-19 ביולי 1998. היא ממוצא קובני.
היא בתו של מאסטר בטאקוונדו, כשבעצמה היא בעלת חגורה שחורה דאן 4 בטאקוונדו והייתה חלק מנבחרת הטאקוונדו האולימפית של ארצות הברית לפני שהפכה ללוחמת MMA.
בשני קטעי הפרומו שלה, ששודרו ב-2 וב-9 בספטמבר בפרקי התוכנית NXT, היא חשפה שכל משפחתה מחזיקה בחגורות שחורות בטאקוונדו ובתארים אקדמיים.
בהופעת הבכורה שלה ב-MMA, לורדה התמודדה מול קולבי פלטשר ב-16 בפברואר 2019 באירוע בלאטור 216, שבו היא ניצחה כתוצאה מנוקאאוט טכני.
לאחר מכן, לורדה נלחמה מול לרקין דאש ב-14 ביוני 2019 במסגרת האירוע בלאטור 222, וניצחה בהחלטת שופטים אחידה.
בהמשך, לורדה התמודדה מול טארה גראף ב-7 באוגוסט 2020 באירוע בלאטור 243, כשניצחה שוב בנוקאאוט טכני.
היא הייתה אמורה להתמודד מול האנה גאי באירוע בלאטור 258 ב-7 במאי 2021, אך הקרב הועבר לאירוע הבא, בלאטור 259, שהתקיים שבועיים לאחר מכן; בקרב זה היא הפסידה בהחלטת שופטים אחידה.
לורדה נלחמה מול טיילור טרנר ב-12 בנובמבר 2021 באירוע מספר 271, ובו היא ניצחה בהחלטת שופטים חצויה.
במרץ 2022 השתתפה לורדה במבחני קבלה של ה-WWE, שנמשכו כשלושה ימים במהלך סוף השבוע של האירוע רסלמניה 38. באוגוסט, היא חתמה על חוזה בארגון והצטרפה למתחם האימונים של הארגון, ה-WWE Performance Center; הוחלט שלורדה תופיע תחת שם הבמה לולה וייס.
וייס החלה להופיע במותג NXT כדמות הרעה ואף השתתפה בטורניר פריצת הנשים לשנת 2023. היא ניצחה את קלאני ג'ורדן בגמר וזכתה בחוזה לקרב על אליפות הנשים של NXT בזמן שתבחר.
באירוע Vengeance Day, שנערך ב-4 בפברואר 2024, וייס מימשה את החוזה שלה במהלך קרב על אליפות הנשים של NXT בין רוקסן פרז לאלופה ליירה ואלקיריה, ובכך הפכה את הקרב לקרב משולש.
עם זאת, היא הפסידה לאחר שואלקיריה הצמידה אותה לניצחון.
לאחר מכן, וייס החלה להתחרות בקרבות אנדרגאונד, שבהם ניצחה מתאבקות מהסגל הראשי כמו נטליה ושיינה בייזלר.
ב-7 ביולי במסגרת האירוע NXT Heatwave, היא ניסתה ללא הצלחה לזכות באליפות הנשים של NXT מול רוקסן פרז.
לאחר האירוע, וייס ביצעה את מעברה לדמות הטובה ופתחה ביריבות עם ג'יידה פארקר.
היריבות הסתיימה בקרב אנדרגאונד באירוע NXT Deadline, שנערך ב-7 בדצמבר, שבו וייס ניצחה.
ב-19 באפריל 2025 באירוע NXT Stand & Deliver, וייס השתתפה בקרב סולם בן שש מתאבקות על אליפות הנשים הצפון אמריקאית של NXT, אשר הייתה פנויה באותו הזמן, אך לא הצליחה לזכות בה.
ב-7 ביוני באירוע Worlds Collide, וייס חברה לשורות סטפני ואקר, כשהשתיים ניצחו את צ'יק טורמנטה ודייליס.
באירוע Evolution, שנערך ב-13 ביולי, וייס השתתפה בקרב באטל רויאל בן עשרים משתתפות, שבו לא הצליחה לנצח.
ב-24 באוגוסט באירוע NXT Heatwave, וייס ניצחה את ג'יידה פארקר וקלאני ג'ורדן בקרב משולש ובעקבות זאת היא הפכה למתמודדת מספר אחת על אליפות הנשים של NXT.
עם זאת, היא נכשלה בניסיון הזכייה בתואר באירוע NXT No Mercy, שנערך ב-27 בספטמבר, לאחר התערבות של דמות רעולה פנים, שהתגלתה מאוחר יותר כלייני ריד.
תוצאהמאזןיריבשיטהאירועתאריךסיבובזמןמיקוםהערות 4-1 טיילור טרנר החלטת שופטים (חצויה) בלאטור 271 12 בנובמבר 2021 3 5:00 הוליווד, פלורידה, ארצות הברית קרב במשקל ביניים.
טורניר פריצת הנשים של NXT (2023)
לולאה תרמית היא תנועה של אוויר המונעת על ידי אוויר חם העולה בקצה אחד של הלולאה, ואוויר קר היורד בקצה השני, כך שנוצרת לולאת אוויר בתנועה מתמדת.
ניתן להשתמש בה כדי לשלוט במדויק בטמפרטורה של אזור מסוים.
לולאות תרמיות מתרחשות גם בנוזלים.
לולאות תרמיות אינן תלויות בגודל.
הן יכולות להתרחש במרחב קטן כמו חדר או במרחב גדול כמו חצי כדור גלובלי.
תא הדלי הוא דוגמה ללולאה תרמית בקנה מידה גלובלי.
לולה שמירר רות (בלועזית: Lola Schmierer Roth, 16 בנובמבר 1893 – 3 באפריל 1981) הייתה ציירת ומורה לציור יהודייה רומנייה.
רות נולדה בגאלאץ, רומניה, בשם דורותיה, לאב, Ludwig Leopold Schmierer (לודוויג לאופולד שמירר) שהיה סוחר וקונסול כבוד של ארצות השפלה בגאלאץ ולאם, סילביה שמירר, נשיאת אגודה לסיוע ליתומים ואלמנות יהודים.
הסב שלה מצד האם היה הימן טיקטין, חבר כבוד באקדמיה רומנית.
האם ייסדה ב-1899 את בית הספר הפרטי לבנות יהודיות בגאלאץ ועמדה בראשו 47 שנים.
שמירר, יחד עם שני האחים שלה, לותר ומיכאל, חיו בבית משפחתה, בית מצטיין בסגנונו הארכיטקטוני, עם מרפסת בגובה הגג, ממנה ניתן היה להשקיף על עמק הדנובה ועל ההרים.
בבית היה פסנתר, עליו ניגנו הילדים וספריה עשירה להרחבת אופקיהם ולמדו שפות, גרמנית, צרפתית ואנגלית.
שמירר החלה ללמוד ציור בגיל 9 ובמהלך ילדותה ונעוריה התלוותה לא פעם למסעי הסב ברחבי אירופה, בביקורים במקומות מפורסמים, במוזיאונים ובאתרים אחרים.
ביקורים אלה השאירו את רישומם על נושאיה וסגנונה העתידי.
בין 1908 - 1911 למדה שמירר במכון פיליפיאדה ועם הצייר Antonio Zumino מ-ונציה.
היא הציגה ב-1914 מציוריה בתערוכה של הצייר ותלמידיו בסלון החברה לנוער שוחר אמנות.
ב-1911 עברה ל-וינה לעבוד וללמוד אצל הרמן שטרוק.
ב-1912 התחילה ללמוד באקדמיה ז'וליאן בפריז.
במהלך אותה שנה עברה לברלין, ללימודים אצל לוביס קורינת.
אחרי שובה לרומניה למדה אצל יון תאודורסקו-סיון.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ביקרה לולה שמירר, בחברת סבא שלה, באיסטנבול, אתונה, נפולי, רומא ובשווייץ.
ב-1922 הציגה בתערוכה Graphisches Kabinet, בברלין.
בהמשך הפגינה נוכחות בכל התערוכות ברומניה וב-1933 קיבלה את המקום הראשון ב"Anastase Simu" עבור הציור "דיוקן עצמי".
ב-1934 הציגה בסלון הרשמי לציור וחריטה בבוקרשט וב-1935 הציגה תערוכה אישית באולם "הספר" בבוקרשט.
היא השתתפה בכל התערוכות השנתיות בגאלאץ בשנים 1946 - 1971. במחצית הראשונה של שנות השלושים של המאה העשרים רות למדה שנתיים בפריז, באקדמיה רנסון.
ב-1924, בגאלאץ, נישאה לולה שמירר ל-וילהלם רות (Roth).
לזוג נולדו שתי בנות, רות (Ruth) ואן-לואיז.
וילהלם רות, יחד עם אחיו, נתן, ניהלו בגאלאץ סוכנות מסחרית, שניהלה קשרים טובים עם הסוכנות של משפחת שמירר.
ב-1928 סוכנות שמירר פשטה את הרגל ועול הפרנסה של כל המשפחה עבר לבעלה של לולה.
ב-1938, אחיה, מיכאל (Miko) נרצח בליל הבדולח.
לאחר 1940 החוקים המפלים את היהודים הובילו לסגירת מקור הפרנסה של משפחת רות.
לולה רות התחילה ללמד ציור והיסטוריה של האומנות בבתי הספר לבנות בגאלאץ - זה מכירת חפצי ערך מביתם היה המקור היחיד לפרנסתם.
ביוני 1942 נכלא בעלה במחנה הריכוז טרגו ז'יו.
ב-1943 שוחרר, אך צווה למגורים כפויים בקראיובה, הרחוקת מאוד מגאלאץ.
לאחר 1948 וביטול החוקים נגד יהודים, חזרה שמירר רות להציג בתערוכות.
השלטון החדש השתלט על ביתה והיא נאלצה לעבור לדירה בת שני חדרים בשיכון עובדים.
היא המשיכה להציג בתערוכות וללמד בבתי הספר עד מותה.
ציוריה הופיעו בתערוכות גם לאחר מותה.
לוליטה הוא ספרו הידוע ביותר של הסופר הרוסי ולדימיר נבוקוב, שכתב באנגלית בעת שגר בארצות הברית.
נבוקוב טוען כי "לוליטה אינו מלמד לקח כלשהו" משום שסיפורת בשבילו היא "עונג אסתטי" בלבד.
זהו הספר הנמכר ביותר בשפה הרוסית, עם יותר מ-50 מיליון עותקים שנמכרו.
"לוליטה" או "וידויו של זכר לבן מאולמן" – זכרונותיו של הומברט הומברט, חשוד ברצח שנפטר מקריש דם בליבו ימים ספורים לפני תחילת משפטו.
הומברט, בעל פאראפיליה ליחסי מין עם קטינות, הוא פדופיל בסוף שנות השלושים שלו המהגר מאירופה לארצות הברית ושוכר חדר בביתן של שרלוט הייז ובתה בת ה-12, דולורס (המכונה "לוליטה"), אשר בה הוא מאוהב.
שרלוט מתאהבת בו, וכאשר לוליטה שוהה במחנה קיץ שרלוט מעמידה אותו בפני אולטימטום – לבוא עמה בקשר רומנטי או לעזוב את החדר המושכר.
הומברט, החרד לאבד את אהובתו הקטינה, נענה להצעה וכעבור זמן קצר נישא לשרלוט.
אחרי זמן לא רב מגלה שרלוט את יומנו הסודי של הומברט, בו מתוארת אהבתו ללוליטה.
נסערת מהגילוי, שרלוט יוצאת מהבית בחופזה ונהרגת בתאונת דרכים.
הומברט נוסע לאסוף את לוליטה ממחנה הקיץ, תוך שהוא מסתיר ממנה את הידיעה שאמה נהרגה.
בלילה הראשון לשהותם בדרכים הוא מנסה להרדים אותה בעזרת כדור שינה ולבצע בה מעשים מגונים בזמן היותה שקועה בשינה ולא מודעת למתרחש סביבה, אך השפעת הכדור חלשה מדי והוא לא מצליח לבצע את זממו.
עם זאת, בבוקרו של אותו הלילה, לוליטה בעצמה יוזמת עמו פעילות מינית אף על פי שהיא עצמה אינה מכירה את הנושא לעומקו.
יחסיהם אינם מתנהלים על מי מנוחות, לוליטה נתונה למצבי רוח ומקניטה אותו, אך חוזרת לחיקו בכל פעם.
"אתם מבינים," הוא כותב, "לא היה לה מקום אחר שאליו יכולה הייתה ללכת".
מכאן, הומברט נוטל את הילדה למסע ארוך ברחבי ארצות הברית, כשהם חיים כזוג ומקיימים יחסי מין.
בסופו של דבר, מתיישבים השניים בניו אינגלנד, אך כשהומברט חש כי לוליטה מתרחקת ממנו, הוא יוצא עמה שוב למסע.
זמן לא רב אחרי תחילת המסע, כאשר הומברט נופל למשכב, לוליטה נמלטת מחיקו ונעלמת.
שנים אחרי כן, כאשר נואש מלמצוא אותה, מקבל הומברט מכתב מלוליטה.
הוא מגיע זועם לבקרה, אך מגלה כי היא נשואה והרה ללדת וכי לבעלה אין קשר להימלטותה שנים לפני כן.
לוליטה מספרת להומברט כי נמלטה עם מאהב מסתורי בשם קלייר קווילטי, המכונה "קיו", שאף הוא פדופיל כמותו.
הומברט נוסע לחפש את קווילטי שלקח ממנו את אהובתו, מתעמת עמו ולבסוף הורג אותו.
אחרי כתיבת זכרונותיו ופטירתו של הומברט, מתה גם לוליטה לאחר שילדה בת מתה בחג המולד של 1952. שני האירועים הללו אינם מופיעים בטקסט שכתב הומברט, אלא בהקדמה, אותה כתב כביכול חברו של עורך דינו של הומברט לאחר מותו.
"לוליטה" מסופר כמעט כולו, לבד מהקדמה קצרה, על ידי הומברט עצמו, הפונה ישירות אל הקורא, חבר המושבעים שלו, כדי שישמע את וידויו על חטאיו ופשעיו.
ליתר דיוק, הוא מנצל את הקורא ואת אמתלת הווידוי, כדי לשוב ולהתהולל בזיכרון אהבתו ללוליטה ובמערכת היחסים יוצאת הדופן שלהם.
נבוקוב נוקט כאן צעד נועז במיוחד.
הומברט הוא בעליל אדם בלתי שפוי, כוזב עד כלות, אגואיסטי, מתנשא, יומרני ועלוב, פדופיל חסר מצפון וכאמור, רוצח.
אהבתו הגדולה ללוליטה, כפי שאף הוא מבין בסוף הספר, אינה אלא "חטא עקר ואנוכי".
ובכל זאת, העובדה שהסיפור מסופר מפיו של הומברט, הופכת אותנו כמעט בהכרח שבויים בידיו, מזדהים בעל כורחנו עם תפישתו המעוותת את העולם.
במילים אחרות, נבוקוב מציב אותנו במקום שבו הוא עצמו נמצא – מזדהים עם גיבור העלילה ותחושותיו, ומתעבים אותו בו זמנית על מעשיו.
אנו מביטים דרך עיניו כגיבור המניע את העלילה, ובו זמנית גם כבובה חסרת אונים.
הומברט של נבוקוב הוא מומחה לכל דבר.
הוא מבין בספרות ואמנות, שירה ותרבות, אנגלית וצרפתית.
הוא מחווה דעה על כל דבר שעיניו רואות, אף כי תמיד מאותה נקודת מבט של זלזול חסר אונים.
כיאה לדיכוטומיה הבסיסית באישיותו, הומברט מזלזל בכל דבר "אמריקני" המנוגד לאמונתו ודרך החיים שלו, אך בכל זאת מאוהב בלוליטה, שהיא ילדה אמריקנית עם שם אמריקני (דולורס הייז), וחווה את אמריקה באמצעות מסע אובססיבי לאורכה ולרוחבה.
הומברט אינו מסוגל לחוות רגש אמיתי למעט יחסיו עם הילדה.
יחסיו עם אנשים אחרים שטחיים ועקרים.
רומן הנעורים שכביכול הותיר בו את חותמו כך ש"קובע" לחשוק בילדות, הוא שקר בוטה, אלוזיה ספרותית מורכבת ל"אנבל לי" של אדגר אלן פו ולא יותר.
"אנבל לי" שלו כוזבת כמו כל מערכות היחסים שלו עם בני אדם אחרים.
הוא מבחין בכל פגם חיצוני, אך עיוור לחלוטין לכל דבר המתרחש בפנים.
הוא מהלל לאורך כל הספר את אהבתו הגדולה ללוליטה, והדבר אינו מונע ממנו לאנוס אותה לאורך שנים ולהחריב את תומתה ואת חייה.
הומברט מרבה להשתעשע במשחקי מילים ולשון, חידות, אנגרמות, ציטוטים, אזכורים ואלוזיות, אך אינו מצליח להבחין בלוליטה שאינה מעוניינת בו וחומקת מתחת לאפו.
בקריאה שנייה של הספר, הופך הרומן למעשה תשבץ גדול, מעין משחק מילים ומטפורות רחב היקף, שהקורא, פטור מהעול שבמעקב אחרי העלילה, יכול להשתעשע בו לכל אורך הספר.
הסימן לכך ניתן כבר באזכור ב"הקדמה" של הד"ר ג'ון ריי הבן ל"ויויאן דרקבלום" (שיכול אותיות של ולדימיר נבוקוב) והד"ר בלאנש שוורצמן (לבן/שחור בצרפתית ובגרמנית).
דמות ה"משחק" העיקרית בסיפור היא קלייר "קיו" קווילטי, האיש ש"שדד" את לוליטה מהומברט.
בקריאה שנייה, אפשר להבין על נקלה כי קווילטי הוא כפילו הרוחני וצילו של הומברט (אם כי לוליטה עצמה מספרת להומברט שקווילטי הוא עצמו פדופיל).
הוא נולד שנה אחריו, באושן סיטי (עיר הים), הרבה לנסוע ברחבי ארצות הברית וכמו הומברט, אף הוא חובב "נימפות קטינות" ידוע.
"יש עונג במסתורין השקוף למחצה", אומר הומברט ומפזר לכל אורך הספר רמזים מעודנים יותר ופחות לקווילטי, ההופך בקריאה נוספת מדמות המופיעה רק בסופו לצילו המתמיד של הומברט.
אחד ההיבטים המרתקים ב"לוליטה" הוא השליטה של נבוקוב במכמני השפה האנגלית על כל רבדיה, משפת סלנג אמריקני טיפוסי של שנות החמישים בארצות הברית, ועד השפה הגבוהה והמורכבת של פרופסור לספרות חובב צרפתית.
העושר אינו רק לשוני, הוא גם צלילי.
הפתיחה המפורסמת של הספר היא:
משחק הלשון, תרתי משמע, הוא בצלילי השם לוליטה: תחילה ה-ל' ואחר כך הט'.
זוהי אחת הדוגמאות הקלאסיות לשימוש במצלול בכתיבת פרוזה.
נבוקוב החל לכתוב את "לוליטה" בשנת 1950 תחת הכותרת הזמנית "הממלכה שליד הים" (אלוזיה לשיר "אנבל לי" של אדגר אלן פו, המשחק תפקיד בספר).
הוא השלים את העבודה בדצמבר 1953. אחרי שחמישה מו"לים בארצות הברית (ויקינג, סימון ושוסטר, ניו-דיירקשנס, פרר, סטראוס ודבלדיי) דחו את הרומן מפחד שייתבעו על הוצאת דברי תועבה (הרי שבספר תיאורים של יחסי מין בהשתתפות קטינה, ודבר זה עלול היה להתפרש כפורנוגרפיית ילדים), שלח נבוקוב את הספר לסוכנו באירופה, דוסיה ארגז.
מוריס ז'ירודיה מ"אולימפיה פרס", הוצאה שהתמחתה בעיקר בספרות פורנוגרפית, הסכים לפרסם את הספר בעקבות פניית סוכנו של נבוקוב והספר פורסם בפריז ב-15 בספטמבר 1955, וזאת למרות העובדה שדמותה של לוליטה המקיימת יחסי מין עם הומברט היא קטינה.
מערכת היחסים בין נבוקוב למוציא לאור הייתה מעורערת מראשיתה.
ז'ירודיה סירב לבקשתו של נבוקוב לעיין בהגהות העמודים ומיהר להוציא את הספר במועד לעונת התיירות, כך שהספר יצא זרוע ומהול שגיאות כתיב.
במהלך השנתיים שחלפו אחר פרסומו, זכה "לוליטה" להכרה בין-לאומית ותורגם לדנית ולשוודית, עם הצעות לתרגום לאיטלקית, גרמנית, הולנדית וצרפתית.
המאמצים של נבוקוב למצוא מו"ל אמריקני נכשלו בשלב זה, בעיקר בגלל דרישות התמלוגים הגבוהות של ז'ירודיה.
פוטנאם" להסכים לתנאיו של ז'ירודיה והספר יצא לאור בארצות הברית ב-18 באוגוסט 1958, על בסיס תיקוניו של נבוקוב למהדורת אולימפיה וכן תוספות ושינויים נוספים שערך.
הספר הפך ללהיט מיידי, למרות ואולי בגלל הסערה ה"מוסרית" סביבו ושהה שישה חודשים בראש רשימת רבי המכר של הניורק טיימס.
בפעם הראשונה בשנת 1959, סמוך לפרסום הגרסה המקורית, על ידי יוסף ורהפטיג.
גרסה זו, שיצאה לאור בהוצאת "מעריב לעם", הייתה קריאה אך לא הקפידה על צמידות לנוסח המקור ולאופיים הייחודי של הטקסטים של נבוקוב.
בשנת 1986 יצא תרגום חדש של הספר על ידי דבורה שטיינהרט במסגרת "הספריה החדשה".
ב-1972 פרסם הזמר אבנר גדסי את השיר "לוליטה" מתוך אלבומו הראשון שיצא באותה שנה ונקרא על שמו.
השיר נכתב בעקבות ספרו של נבוקוב ובשל תוכנו נפסל לשידור והותר להשמעה רק שנים לאחר מכן.
במרץ 2004, העלה מבקר הספרות הגרמני מיכאל מאאר, טענה כי ישנו דמיון מפתיע בין "לוליטה" וסיפור קצר אחר בשם "לוליטה" שפרסם היינץ פון אֶשֶׁוֶג (תחת שם העט היינץ פון ליכברג) בשנת 1916. בשני הסיפורים, טוען מאאר, ישנו אדם מבוגר, דייר בשכירות, האחוז פאראפיליה ומשיכה מינית לנערה צעירה בשם לוליטה.
בשני המקרים, לוליטה היא המפתה את האדם המבוגר (כאשר ללוליטה עצמה אין מושג וידע במיניות ובהשלכות המעשים) ובשני המקרים מתה הגיבורה בסוף הסיפור.
מאאר טרם חשף את הסיפור שעליו מבוססות טענותיו, כך שקשה לדעת מה האמת בהן.
רבים מפקפקים באפשרות שנבוקוב קרא את סיפורו של פון אשוג, בין השאר משום ששליטתו בגרמנית הייתה דלה למדי.
מכל מקום, ברי כי גם אם שאב נבוקוב את הרעיון המקורי לספר מסיפורו הקצר (18 עמודים) של אשוג, שימש זה לכל היותר השראה ראשונית וזניחה בחשיבותה ליצירת המופת של נבוקוב.
הסרטים שהופקו על פי הספר
בשנת 1962 יצר הבמאי סטנלי קובריק את הסרט "לוליטה", לפי תסריט שכתב נבוקוב עצמו.
בתפקידים הראשיים שחקו ג'יימס מייסון (הומברט), שלי וינטרס (שרלוט), סו ליון (לוליטה) ופיטר סלרס (קווילטי).
אף על פי שאת התסריט כתב נבוקוב (אף כי הוא שונה באופן נמרץ על ידי קובריק), אילוצי הזמן, כללי קוד הייז, הליהוק והמדיום השונה הפכו את הסרט שונה מאוד מן הספר.
קובריק ניסה למצוא במשחקי מצלמה ועלילה הקבלה למשחקי הלשון ההומברטיים, בהצלחה חלקית.
ליהוקו של ג'יימס מייסון נחשב מוצלח, שכן הוא חונן במבטא בריטי שבתקנים ההוליוודיים נחשב זהה ל'אירופי', אך גילו, 15 שנה יותר מגילו של הומברט, צרם מעט.
ליהוקה של סו ליון לתפקיד לוליטה היה הגורם העיקרי לסערה הגדולה סביב הסרט.
גילה בעת ההסרטה היה 14, אך היא הולבשה ואופרה בכבדות כך שתראה מבוגרת בהרבה יותר.
בכך סורס הסיפור מעיקרו והפך מטרגדיה וסיפור אהבתו של פדופיל, לעלילותיו של אשמאי זקן מן השורה.
בשנת 1997 יצר הבמאי אדריאן לין גרסה נוספת בהשתתפות ג'רמי איירונס כהומברט ודומיניק סוויין כלוליטה.
שמה של לוליטה בתרבות ובשפת הדיבור
המושג "לוליטה" השתרש כביטוי שמשמעותו ילדה או נערה קטינה וצעירה מאוד המתלבשת ומתנהגת באופן מפתה שאינו הולם את גילה (כלומר, אישה מתחת לגיל 18 אשר להתנהגותה קונוטציה מינית).
במונח זה נעשה שימוש מסוים בתעשיית הפורנוגרפיה כתיאור לסרטים כחולים או כל חומר פורנוגרפי שבו משתתפים קטינים, שבדיעבד הופכים את אותו חומר ללא חוקי ובלתי מוסרי בעיני רבים (למשל, השתתפותה של טרייסי לורדס בסרטים כחולים בעודה קטינה).
הפילוסוף ריצ'רד רורטי כתב על הספר כי לדעתו הלקח של הספר הוא "שיש לשים לב למה שאתה עושה, ובמיוחד לשים לב למה שאנשים אומרים.
כי אפשר שיסתבר, ופעמים רבות אכן מסתבר, שאנשים מנסים לומר לך שהם סובלים.
ככל שאדם יהיה עסוק בהעצמת העונג המיני מן הדגם הפרטי שלו, כמו הומברט, או העונג האסתטי הפרטי שלו וכו' כך סביר שאנשים ימשיכו לסבול" פאראפיליה קיימת, ונבוקוב למעשה אינו מתייחס אליה כלל כתופעה אלא עוסק בתסביך הנפשי של אדם ספציפי – הומברט.
יתר על כן, הוא מדגיש בספרו את התוצאות הטרגיות של אהבתו של הומברט ללוליטה, ומבהיר את העיוות המוסרי של מעשיו ומחשבותיו.
לוליגו שקוף או דְּיוֹנוּן-רַחַף סְנַפִּירְתָן (שם מדעי: Loligo vulgaris) הוא מין דיונון במשפחת הלוליגיים ובמחלקת הסילוניות, השכיח באזור הים התיכון ובאוקיינוס האטלנטי.
הוא מוכר בשם העממי "קלמארי".
ללוליגו שקוף גוף מוארך, שקוף ודמוי חץ.
חלקו העליון בגוון ורוד אדמדם עם נקודות לבנבנות.
סנפירי הצד משולשים ונמשכים לאורך שני שלישים מגופו.
בזרועות הציד ישנם כפתורי הצמדה, כשהמרכזיים גדולים בהרבה מן הצדדיים.
הזכר מגיע לאורך של 64 ס"מ לעומת הנקבה שמגיעה ל-36 ס"מ.
הבוגרים חיים בלהקות במים העליונים והרחק מהיבשה.
הצעירים חיים קרוב יותר אל החוף.
בעונת הרבייה צבעי גופו של הזכר משתנים ומתגוונים, בעיקר בסביבת זרועותיו.
הזכר בוחר נקבה ומפריד אותה מן הלהקה באמצעות תנועת שחייה מיוחדת.
עם תום החיזור, נצמד הזכר לנקבה, מקרב את ראשה אל ראשו ומדביק בחלל גלימתה, תיקים של תאי זרע באמצעות זרוע מיוחדת הקרויה הקטוקוטיל.
כאשר הנקבה פולטת את ביציות דרך משפך הגלימה, הן עוברות הפריה.
הנקבה יוצרת משטח הטלה מתחת לאבנים או בין סדקי סלעים, בו היא מצמידה את הביצים כאשר הן מסודרות ב"נקניקיות" שמכילות 3–4 ביצים באחת.
הצעירים זהים לחלוטין לבוגרים, מלבד זרועות הציד הקצרות יחסית.
הם חיים זמן קצר בקרקעית ואז עוברים למים הפתוחים.
בגרות מינית מתרחשת בגיל שנה, אורך חיים כשנה וחצי עד שנתיים.
לוליינות או אַקְרוֹבָּטִיקָה (מיוונית: אקרוס – גבוה, באט – הליכה) הוא ענף ספורט ואמנות הבמה המשלב לרוב קואורדינציה, זריזות ושמירה על שיווי משקל.
מופעי אקרובטיקה היו נפוצים בתרבויות רבות – למשל ביוון המינואית בכרתים (2000 לפנה"ס), בסין מתקופת שושלת האן (200 לפנה"ס), ובימי הביניים באירופה.
מופע האקרובטיקה הבולט ביותר בעבר היה הליכה על חבל, ומהמאה ה-19 המונח מתייחס גם להתעמלות אקרובטית ולמופעי קרקס.
בסוף המאה ה-19 הפכה התעמלות אקרובטית לספורט תחרותי באירופה.
אליפות עולם ספורטיבית באקרובטיקה מתקיימת החל משנת 1974, וכוללת חמש קטגוריות – זוגות גברים, זוגות נשים, זוגות מעורבים, שלישיות לנשים ורביעיות לגברים.
לוליינות על חבל: הליכה או קפיצה על חבל מתוח בגובה רב.
אקרובטיקה קרקעית: פעלולים על רצפה או מזרנים, כולל גלגולים, ידיים על הקרקע והפוך.
אקרובטיקה אווירית: שימוש בטרפז, חבלים או רצועות לתרגולים בגובה.
שילובי זוגות (Pair acrobatics): הרמת שותף, סלטות משולבות ויצירת פיגורות אנושיות.
קבוצות ורביעיות: מופעים קבוצתיים, לעיתים בתחרויות מקצועיות.
מוטות גמישות ומשטחים מיוחדים לאימון
אימון תחת פיקוח מאמנים מקצועיים
שימוש בציוד מגן בעת אימון על גובה או בציוד מסוכן
סין – תרגול אקרובטי במקדשים ובתהלוכות
יוון העתיקה – מופעי לוליינות וטכניקות גופניות
אירופה – קרקסים מודרניים והפיכת האקרובטיקה לספורט תחרותי
העולם הערבי – מופעי לוליינות על חבלים וחיקויים של קרקסים סיניים
לוֹלינגיט הוא צורת המינרל של ארסניד הברזל ונוסחת המבנה שלו היא FeAs2.
הלולינגיט תואר לראשונה ב-1845 מדוגמית שנמצאה במכרה וולפבאו (Wolfbau) במחוז ללינג (Lölling) סמוך לעיירה הטנברג (Hüttenberg) שבמדינת קרינתיה שבאוסטריה ומכאן שמו.
המינרל מוכר בשמות נוספים כדוגמת לויקופיריט.
הלולינגיט יוצר גבישים פריזמטיים אורתורומביים דקים, בעלי חתך בצורת יהלום, המסתיימים בפירמידות בשני הקצוות, כשפאות הגבישים מקווקווים.
תופעת גבישים תאומים נפוצה למדי במינרל.
גבישי התאומים מופיעים בצורה המכונה באנגלית טרילינגים (trillings) והם יוצרים תצורת כוכב או צלב.
המינרל גם מופיע בגושים של גבישים בלתי מפותחים.
צבע המינרל בין לבן כסף לאפור פלדה, וכאשר הוא נחשף לאוויר צבעו מתכהה.
קשיותו היא בין 5 ל-5.5 בסולם מוס ומשקלו הסגולי גבוה יחסית, בין 7.1 ל-7.5 גרם לסמ"ק.
תוך כדי חימום המינרל פולט אדים רעילים, הופך מגנטי ומפיץ ריח אופייני דמוי שום.
ריח זה נפלט מהמינרל גם כשמכים עליו.
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת.
הלולינגיט מצוי בדרך כלל בלוויית המינרלים ארסנופיריט, סידריט, ספלריט גלנה, פיריט, וסולפידים אחרים יחד עם קלציט.
המינרל מצוי לעיתים קרובות בלוויית המינרל ארסנופיריט (FeAsS) וקשה מאוד להבדיל ביניהם.
צורת הגביש שלהם, צבעם, והברק שלהם דומים מאוד.
הלולינגיט הוא מעט רך וכבד יותר.
כמעט שלא ניתן למצוא בטבע לולינגיט טהור.
לעיתים מחליפים קובלט, ניקל וגופרית את הברזל והארסן במבנה.
על שם המינרל קרויה קבוצת הלולינגיט, קבוצה של מינרלים שנוסחתם הכללית היא XY2, כאשר X יכול להיות קובלט, ניקל ו/או ברזל, ו-Y יכול להיות ארסן ו/או אנטימון כשבחלק מהמקרים יש גם גופרית.
לכל החברים בקבוצה יש מבנה אורתרומבי והם נדירים עד נדירים מאוד.
קיימות גם שיטות המסווגות את חברי קבוצת הלולינגיט בקבוצת המרכזיט.
לולינגיט (FeAs2) – ארסניד הברזל
ניסביט (NiSb2) – אנטימוניד הניקל (השם נובע מצירוף שמות היסודות במינרל)
סינאיוקיט (Seinajokite ((Fe,Ni)(Sb,As)2) – ארסניד-אנטימוניד ברזל ניקל
רמלסברגיט (NiAs2) – ארסניד הניקל
ספלוריט (CoAs2) – ארסניד הקובלט
הנוסחה הכימית של חברי הקבוצה היא המצב הטהור, בטבע כמעט תמיד יש יסודות אחרים במינרלים.
כך למשל כמעט תמיד ימצא ברזל ברמלסברגיט ובספלוריט.
ולהפך, כמעט תמיד ימצא גם ניקל בלולינגיט.
לכן קיימת בטבע שורה איזומורפית בין הלולינגיט לבין הספלוריט.
גייריט (Geyerite Fe(As,S)2) הוא סוג נדיר של לולינגיט שבו יש 6.73% גופרית.
גם סוג זה מכונה על שם המקום בו נתגלה, בסמוך לעיירה גייר (Geyer) במחוז ארצגבירגסקרייס שבמדינת סקסוניה שבגרמניה.
סוג זה מופיע לעיתים באבן החן לפיס לזולי.
הלולינגיט היא מקור משני להפקת ארסן והוא נמכר גם לאספני מינרלים.
הלולינגיט נוצר בעורקים הידרותרמיים יחד עם סולפידים אחרים וקלציט וכמו כן ניתן למצוא אותו בפגמטיטים.
הלולינגיט הוא מינרל נדיר יחסית, ובדרך כלל מצוי בלוויית מינרלים ארסנידיים אחרים.
לכן מוצאים אותו במכרות של ארסן.
את הלולינגיט ניתן למצוא במחוז ללינג (Lölling) סמוך לעיירה הטנברג (Hüttenberg) שבמדינת קרינתיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), ובשלדמינג (Schladming) שבאוסטריה; בשלזיה שבפולין; בזנקט אנדראסברג (At St.
Andreasberg) שבהרי הרץ שבגרמניה; בסיירה מורנה (Sierra Morena) שמחוז סביליה שבספרד; בסנט מיקה (Mt.
Mica) שבמחוז אוקספורד במדינת מיין, בהרי פרנקלין וסטרלינג (Franklin and Sterling Hill) מחוז ססקס בניו ג'רזי, ובמכרה אינגרסול (Ingersoll) במחוז פנינגטון בדקוטה הדרומית שבארצות הברית; בברוקן היל (Broken Hill) במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה; וכן בברזיל, בקנדה ובנורווגיה.
לוּלְיָנִית (שם מדעי: Eminium) היא סוג קטן במשפחת הלופיים.
שמו העברי מרמז על אומנות הלוליינות, ומגיע מהצורה המפותלת שבהּ מסודרים עליו.
צורה זו נובעת מפיתול האונות שבבסיס העלה.
הסוג כולל 8 מינים, אחד מהם גדל כצמח בר בארץ ישראל – לוליינית מעובה.
תחום תפוצת הסוג הוא מטורקיה במערב, מרכז אסיה במזרח ומצרים בדרום.
מקור השם הלטיני הוא בשם עתיק, 'eminion' שנזכר בכתביו של דודנס משנת 1574. השם הקודם של הסוג הוא Helicophyllum שפירושו 'בעלי עלה מסולסל'.
מיני סוג זה הם גאופיטים.
איבר האגירה התת-קרקעי הוא מטיפוס פקעת.
עלי הצמח מופיעים לפני הפרחים, והם בעלי פטוטרות ארוכות.
טרף העלה צר יחסית – דמוי רומח.
בבסיס כל עלה מצויות שתי אונות שצורתן משתנה- גזורות או מחולקות בצורה שונה, ובכל מקרה הן מפותלות סביב עצמם בצורה לוליינית, ומכאן שם הסוג.
טרף המתחל מעובה, אליפטי, ומקומט מאוד, להבדיל מהטרף החלק של סוגים אחרים במשפחה.
צבע המתחל אדום עד שחור בצידו הפנימי וירוק בהיר בצידו החיצוני.
השזרה צבעה אדום כהה או צהוב כהה, בראשה הפרחים הזכריים, בתחתיתה הפרחים הנקביים, ובתווך ביניהם חלק ארוך יחסית של פרחים עקרים.
פרי הלוליינית הוא מטיפוס ענבה וכולל זרע אחד בתוכו, ברוב המינים.
לוּלְיָנִית מְעֻבָּה כאמור, מין בודד מסוג זה מופיע בצמחיית ארץ ישראל.
שמו הוא תרגום ישיר של השם הלטיני הקודם, Helicophyllum crassipes.
צמח זה הוא מוזר ומעניין למראה; עליו ייחודיים ולא ניתן להתבלבל בהם עם שום צמח אחר מצמחיית הארץ.
הפקעת ועלי הלוליינית נאכלים, לאחר הרתחה או קלייה שמחויבת אצל צמחי משפחת הלופיים.
כמו כן יש לו שימוש ברפואה העממית בנגד כאבי מחזור וניקוי עור הפנים.
הלוליינית אינה צמח נפוץ, וליקוט שלו יכול להביא לצמצום אוכלוסיית צמח מיוחד זה.
המבדיל מין זה ממינים אחרים בסוג, הוא מתחל גדול יחסית, גדל קרוב יחסית לאדמה, עד כדי כך שהכד טמון בתוכה.
על פטוטרות העלים נמצא דגם מנומר אופייני.
פריחת המין היא אביבית, מחודש מרץ עד מאי.
תפוצת המין היא מזרח ים-תיכונית.
הוא מופיע ברוב חבלי הארץ, אם כי בשכיחות גבוהה יותר באדמות קלות.
בית גידולו האופייני הוא במקומות מוארים, פתוחים, מופרעים למחצה.
לוליינית מעובה, תת-מין מעובה (Eminium spiculatum subsp.
spiculatum) – תת-המין האופייני והנפוץ, שגדל ברוב המזרח התיכון.
גדל בחבלים הים-תיכוניים של הארץ.
לוליינית מעובה, תת-מין נִגְּבּי (Eminium spiculatum subsp.
negevense) – מין אנדמי לנגב ולחצי האי סיני, ומצוי בו בבתי גידול חוליים.
הוא הוגדר על ידי החוקרים הישראלים נעמי פיינברון ויעקב כח בשנת 1986.
לולו קנדי-קרנס , הידועה בשם הבמה לולו, היא זמרת, שחקנית ואישיות טלוויזיונית סקוטית.
היא בעלת קריירה מצליחה בתחום הבידור משנות השישים עד ימינו (מאי 2022).
את פרסומה הבינלאומי קיבלה בעקבות השיר "To Sir with Love", הלקוח מתוך סרט באותו שם, ושיר הנושא מתוך הסרט "האיש בעל אקדח הזהב" מסדרת סרטי "ג'יימס בונד".
באירופה היא ידועה גם בזכות זכייתה בתחרות האירוויזיון של שנת 1969 בשיר "בום בנג-א-בנג", ובבריטניה היא מוכרת מאז להיטה הראשון "Shout".
נולדה בשם מרי מקדונלד מקלפלין לורי (Marie McDonald McLaughlin Lawrie) בעיר לנוקסטון שבמחוז סטירלינגשייר בסקוטלנד.
היא גדלה בגלאזגו, ולמדה בבתי הספר "תומסון סטריט" ו"אונסלו דרייב".
כבר בגיל 12 או 13 פנתה יחד עם מנהלה ללהקה בשם "בלרוקס" (Bellrocks) וביקשה לשיר איתם כדי לצבור ניסיון בימתי.
היא הופיעה עם הלהקה כל שבת.
הבסיסט של הלהקה, אלכס תומסון, אמר שכבר אז היה לה קול מדהים.
תחת חסותה של מריון מאסי, חתמה לולו על חוזה עם חברת התקליטים "דקה רקורדס".
כשהייתה בת 15 הקליטה את שירם של האחים אייזלי "Shout", שהעפיל במצעדי הפזמונים בבריטניה.
מאסי הובילה את הקריירה שלה יותר מ-25 שנה, ורוב הזמן הן היו שותפות לעסקים.
בעלה של מאסי, מארק, הפיק כמה מתקליטיה של לולו.
ב-1966 יצאה למסע הופעות בפולין יחד עם להקת ההוליס, היא הייתה הזמרת הבריטית הראשונה שהופיעה מעבר למסך הברזל.
באותה שנה הקליטה שני סינגלים בגרמנית, "Wenn du da bist" ו-"So fing es an", עבור הלייבל "דקה גרמניה".
היא פתחה בקריירת סולו אחרי שהקליטה שני שירים עם הלהקה הסקוטית The Luvvers.
עקב חוסר הצלחה במצעדים, עזבה לולו את חברת "דקה" וחתמה חוזה עם חברת התקליטים "קולומביה", המפיק שלה היה מיקי מוסט.
ב-1970 חזרה למצעד עם הלהיט "The Boat That I Row" שכתב ניל דיימונד.
כל שבעת השירים שהקליטה בהפקתו של מוסט נכנסו למצעד הסינגלים הבריטי.
הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע הייתה ב-1967 בסרט "לאדוני באהבה", סרט בריטי בכיכובו של סידני פואטייה.
שיר הנושא של הסרט בביצועה של לולו הפך ללהיט ענק והגיע למקום ראשון במצעד הפזמונים בארצות הברית.
בבריטניה השיר יצא בצד ב' של הסינגל "Let's Pretend" שהגיע רק למקום 11 במצעד, אבל השיר "To Sir with Love" מכר יותר ממיליון עותקים והיה לתקליט זהב.
באותה תקופה המשיכה בקריירה כזמרת פופ, והופיעה במספר סדרות טלוויזיה משלה.
ב-1967 הופיעה בסדרה קומית ומוזיקלית של ה-BBC בשם "Three Of A Kind", וב-1968 החלה להופיע בסדרה בכיכובה שרצה בשמות שונים עד 1975. תוכניות הטלוויזיה שלה כללו קטעי מוזיקה, מערכונים וכוכבים אורחים.
ביוני ויולי 1967 הופיעה יחד עם להקת המאנקיס בארנה של ומבלי.
במסגרת מסע הופעות בארצות הברית עם הלהקה היה לה רומן קצר ומתוקשר עם סולן הלהקה דייווי ג'ונס.
ב-29 במרץ 1969 ייצגה לולו את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בשיר "בום באנג א באנג" שכתבו פיטר וורן ואלאן מורהאוס.
השיר, מתוך שישה שירים, נבחר על ידי הצופים בתוכנית Happening for Lulu של BBC1. את התוכנית הנחה מייקל אספל, ולולו ביצעה את ששת השירים בזה אחר זה.
אחד השירים "I Can't Go On..." כתבו אלטון ג'ון וברני טופין הגיע למקום האחרון בבחירת הקהל, אבל הוקלט אחר כך על ידי סילה בלאק, סנדי שו, פולי בראון, אלטון ג'ון עצמו וגם לולו הקליטה גרסה לשיר.
בתחרות שנערכה במדריד לוותה לולו על ידי שתי זמרות סו וסאני, ועל התזמורת ניצח המנהל המוזיקלי ג'וני האריס.
"בום באנג א באנג" זכה בתחרות יחד עם שלושה שירים נוספים השיר "Vivo cantando" של סלומה מספרד, "De troubadour" של לני קור מהולנד ו-"Un jour, un enfant" של פרידה בוקארה מצרפת.
אחרי התחרות שונו חוקי התחרות כדי לפתור מצב דומה של שוויון, עם זאת שש מדינות החרימו את התחרות שנערכה ב-1970. שירה של לולו זכה להצלחה במכירות בנוסף למקור האנגלי גם בגרסאות בגרמנית, צרפתית, ספרדית ובאיטלקית.
היא לא אהבה את השיר, אבל הוא היה הלהיט הגדול שלה עד לאותה תקופה והגיע למקום השני במצעד של שנת 1969.
ב-1975 הנחתה לולו תוכנית טלוויזיה "A Song for Europe" שנועדה לבחירת שיר לאירוויזיון.
בתוכנית להקת הצלליות ביצעו שישה שירים מועמדים לבחירה.
ב-1981 הצטרפה לזוכים נוספים באירוויזיון לאירוע צדקה שנערך בנורווגיה.
ב-2009 עזרה ותמכה במועמדים לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון של אותה שנה.
שבועות אחדים לפני ההופעה באירוויזיון נישאה לולו למוריס גיב מהבי ג'יס בטקס שנערך ב"ג'ררד קרוס" בבקינגהמשייר.
אחיו הבכור של מוריס בארי גיב התנגד לנישואיהם בטענה שהם צעירים מדי.
ירח הדבש שתוכנן נדחה בגלל התחייבויותיה של לולו להופעה באירוויזיון.
בגלל הקריירה שלהם ובעיות השתייה של מוריס הם נאלצו להיפרד, והתגרשו ב-1973, אך נשארו ביחסים טובים.
ב-1969 הקליטה לולו את האלבום "New Routes" באולפני "Muscle Shoals", בחלק מהשירים ניגן הגיטריסט דואיין אולמן בגיטרת סלייד, בין השאר בשיר "Mr.
ב-1970 השתתפה לולו בתוכנית הטלוויזיה "Pop Go The Sixties" של ה-BBC וביצעה את השיר "בום בנג-א-בנג".
היא הקליטה את האלבום "Melody Fair" בארצות הברית, והסינגל מתוכו היה להיט וזכה אחר כך לגרסאות כיסוי של אריתה פרנקלין וג'ון הולט.
היא הקליטה עוד ארבעה שירים בגרמנית.
ב-1972 הייתה בין האמנים שהוזמנו למופע היובל של ה-BBC, "חמישים שנות מוזיקה" (Fifty Years Of Music).
עוד באותה שנה הופיעה במנצ'סטר בהצגת פנטומימה של "פיטר פן", ב-1975 גילמה שוב את אותו תפקיד בתיאטרון פאלאדיום בלונדון.
ב-1974 שרה לולו את שיר הנושא של הסרט "האיש בעל אקדח הזהב" מסדרת סרטי "ג'יימס בונד".
עוד ב-1974 הקליטה גרסאות כיסוי לשני שירים של דייוויד בואי, את "The Man Who Sold the World" ואת "Watch That Man" בהפקה של בואי ומיק רנסון.
בזכות השיר "The Man Who Sold the World " היה לה להיט בעשרת המקומות הראשונים במצעד לראשונה זה חמש שנים.
ב-1976 שרה במופע הבידור "A Jubilee of Music" את להיטה "Shout", זה היה מופע פופ לכבוד יובל הכסף של המלכה אליזבת.
ב-1977 החלה לולו להתעניין בסידהה יוגה (Siddha Yoga) והתחתנה עם מעצב השיער ג'ון פרידה (John Frieda).
הם התגרשו ב-1991. לזוג בן אחד משותף.
ההצלחה שלה במצעדי הפזמונים דעכה, אך לולו המשיכה לשחק ולארח בתוכנית רדיו.
בשנות השבעים ותחילת שנות השמונים הופיעה בקטלוג האופנה "פרימנס".
באוגוסט 1979, בדרכה בחזרה מהופעה במרגייט שבקנט, כמעט קפחה את חייה בתאונת דרכים.
באותה שנה הקליטה בלייבל "Rocket Records" את השיר "I Love to Boogie" שזכה לביקורות משבחות, אך לא להצלחה במצעדים.
בתחילת שנות השמונים בלטה בהופעותיה על הבמה.
הופיעה במחזמר "Song and Dance" מאת אנדרו לויד ובר וב"ברנשים וחתיכות" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
בעקבות פגיעה במיתרי הקול הייתה זקוקה לניתוח והיה חשש שקולה יפגע.
היא חזרה לארח בתוכנית של רשת ITV.
ב-1981 חזרה למצעדים בארצות הברית עם הלהיט .
שנה אחר כך היה לה להיט נוסף "If I Were You" אך לא הגיע למקום גבוה במצעד.
היא הופיעה בווידאו עם להקת אדם והנמלים בשיר "Ant Rap", והייתה מועמדת לגראמי עם השיר "Who's Foolin' Who" מתוך האלבום "Lulu".
ב-1983 הקליטה מחדש אחדים משיריה.
ביניהם השיר "Shout" שהגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד ב-1986, והבטיח את מקומה בתוכנית "Top of the Pops".
לולו היא אחת משני הזמרים היחידים (השני הוא קליף ריצ'רד), שהופיעו ב-"Top of the Pops" בכל אחד מחמשת העשורים שבהם התוכנית רצה.
השיר הנוסף שהקליטה "My Boy Lollipop" נכשל במצעד, ולולו הפסיקה להקליט עד 1992, והתמקדה בתוכניות טלוויזיה ובהופעות חיות.
ב-1987 החליפה את ג'ולי וולטרס בתוכנית הטלוויזיה "אדריאן מול" בתפקיד אמו של אדריאן.
ב-1993 שבה לולו להקליט, והוציאה את הסינגל "Independence" שהגיע למקום ה-11 במצעדים בבריטניה.
זה היה שיר הנושא באלבום באותו שם.
ארבעה סינגלים מתוכו הגיעו למצעד, וכמו כן גם סינגלים נוספים שהקליטה ב-1994.
בהמשך 1994 הקליטה בשיתוף עם להקת הבנים טייק ד'את גרסת כיסוי לשירו של דן הרטמן "Relight My Fire".
השיר הגיע למקום הראשון במצעד ולולו השתתפה בסיבוב ההופעות של הלהקה באותה שנה.
בשלב זה שיחקה גם בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "פשוט נהדרת".
היא הרבתה לשתף פעולה עם פרנץ' וסונדרס כולל במערכון שלהן על הספייס גירלז בו חיקתה את בייבי ספייס (אמה בנטון).
ב-1997 השלימה הקלטת אלבום בשם "Where the Poor Boys Dance", אך חברת התקליטים "מרקורי" דחתה את הוצאתו.
באפריל 1999 יצא האלבום "Hurt Me So Bad" ושנה אחר כך הגיע שיר הנושא מתוכו למקום 24 במצעד בבריטניה.
כעת היא ידועה בשם לולו קנדי-קיירנס, שהוא שם הנעורים של אמה.
בשנת 2000 העניקה לה המלכה אליזבת תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
ב-2002 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "I Don't Want to Fight" כשמו של הלהיט שכתבה יחד עם אחיה עבור טינה טרנר, ושהיא עצמה הקליטה ב-2003 לאלבום "The Greatest Hits".
ב-2002 הקליטה את האלבום "Together" בו שרה דואטים עם זמרים כפול מקרטני ואלטון ג'ון.
קטעים מן האלבום שודרו בתוכנית הטלוויזיה "An Audience With Lulu" של ITV, בין השאר שרה עם בעלה הראשון מוריס גיב את השיר "First of May".
ב-2004 הוציאה אלבום בשם "Back on Track" ויצאה לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה לציון 40 שנות קריירה.
בסוף 2004 חזרה לשדר ברדיו 2 של ה-BBC, והגישה תוכנית מוזיקה משנות ה-50 ועד שנות האלפיים.
ב-2005 הוציאה תקליט אוסף של שירי מוזיקת נשמה "A Little Soul in Your Heart", שהגיע למקום 28 במצעד האלבומים בבריטניה.
היא המשיכה גם לשחק וכיכבה לצידם של טום קורטני וסטיבן פריי בסרט .
ב-2006 שפטה בתוכנית הריאליטי "Just the Two of Us" של ה-BBC.
ביוני ויולי 2006 הצטרפה למסע הופעות של טייק ד'את בבריטניה ובאירלנד, בביצוע שירם המשותף "Relight My Fire".
ב-2007 הופיעה בתוכנית "אמריקן איידול" כמנטור לזמרות המתחרות, וביצעה את השיר "To Sir with Love".
כל ההקלטות של לולו בין השנים 1969–1972 יצאו על גבי תקליטור אוסף בנובמבר 2007. התקליטור כלל גרסאות דמו שלא הופצו קודם לכן.
בדצמבר 2007 הפיצה ב-iTunes את הסינגל "Run Rudolph Run".
בתקופה זו דגמנה עבור מוצרי קוסמטיקה של חברת QVC, והופיע בפרסומת עבור רשת המרכולים Morrisons.
ב-2008 הייתה לולו אחת מהידוענים הסקוטים שהעלו קמפיין של "השיבה הביתה לסקוטלנד".
ב-2009 שמשה כיועצת בבחירת הזמר שייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון של אותה שנה.
בקיץ 2009 הגישה תוכנית יומית "The Hour" לצידו של סטיבן ג'רדין, והמשיכה לשווק מוצרי קוסמטיקה אנטי-אייג'ינג של QVC כשהמראה הצעיר שלה משמש ככלי פרסומי.
בספטמבר 2009 הופיעה בקונצרט מחווה ללהקת אבבא בהייד פארק שבלונדון.
אחר כך יצאה למסע הופעות "Here Come the Girls" יחד עם הזמרות צ'אקה קאן ואנסטייז'ה.
ב-2010 שרה לולו את שיר הנושא "The Word Is Love" לסרט "".
עוד באותה שנה ערכה סיבוב הופעות נוסף במסגרת "Here Come the Girls" עם אנסטייז'ה והת'ר סמול.
בנובמבר 2010 הגישה ב-BBC את סדרת התוכניות "Rewind the 60s" בה כל פרק היה מוקדש לשנה אחת משנות השישים, והתמקדה בנושאים חברתיים ופוליטיים כמו גם במוזיקה וראיונות עם אישים מאותו עשור.
באוקטובר ונובמבר השתתפה בתוכנית הריקודים "Strictly Come Dancing" ובן זוגה היה ברנדן קול, אך הודחה בשבוע השישי.
היא חזרה להופיע ב"פשוט נהדרת" אחרי 17 שנה, היא השתתפה בפרק השני של סדרת הספיישל ששודרה ב-2012.
לולו הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופר יעקב אשמן ואויר על ידי אלישבע נדל-לנדאו.
הספר יצא לאור במהדורה הראשונה בהוצאת הדר בשנת 1958 על בסיס קטעים שפורסמו בעיתון הילדים "הארץ שלנו" החל מחודש מאי 1952. בשנת 1978 יצאה מהדורה מחודשת של הספר ובשנת 1979 יצאה מהדורה נוספת כקלטת שמע.
הבסיס לדמותו של הילד לולו הוא ככל הנראה דמותו של אשמן עצמו בתקופת ילדותו.
לולו הוא ילד עירוני בגיל שבין 10-14. הוא רגיש וחולמני המרבה בקריאה ובעל ידע רב יחסית לילדים אחרים בני גילו.
עם זאת לולו אינו מנותק מסביבתו ובספר מתוארות אינטראקציות רבות בינו לבין בנות ובני כיתתו וחבריו.
שמו של הגיבור לולו נגזר מתיאורי הגיגיו הדנים בנושאים שונים כגון אירועים היסטוריים, דמויות מתוך ספרים, בין עמים שונים (כגון האסקימוסים או האינדיאנים), ומה היה מתרחש לו הוא עצמו היה שותף או מעורב בהם במועד התרחשותם ובמהלך חייהם.
פרקי הספר אינם מהוים מכלול אחיד הן מבחינה לשונית והן מבחינה תוכנית.
חלקם מתאר פנטזיה פרי דמיונו של לולו, חלקם תיאורי אירועים שעברו עליו בפועל ואיך היה שואף לשנותם לו היה הדבר ביכולתו, וחלקם דמיונות המשלבים אותו עצמו בתוך אירועים היסטוריים שהתרחשו באמת.
כל פרק דן בנושא מסוים מתוך מכלול מחשבותיו, חלומותיו ואו אירועים שונים אשר בהם מעורב הילד לולו.
לו הייתי אסקימוס - לולו כבן לשבט אסקימוסים בקוטב הצפוני
באולימפיאדה - לולו כחבר המשלחת הישראלית בקפיצה לרוחק
מה לעשות שיהיה שלום - הצעתו של לולו לשלום עולמי
בא נהיה חברים - הסכם חברות אינדיאני
הורי עוד יראו - לולו כמדען
מתי תתנהג כבן אדם - לולו ואמא
אני רוצה לעשות משהו גדול - לולו מגלה הארצות
אני מהפנט - כוח על טבעי
מה הם רוצים ממני - לולו ועולם המבוגרים
אני מציל את מירי - פנטזיית אהבה
אהיה דוקטור במכון ויצמן - לולו החוקר
יום הכיפורים שלי - מחשבות על סליחות
יום הולדתו של עמי - מפגש משפחתי
לעזרת הפילים - לולו רופא חיות
הירח המלאכותי - שימושים טובים ללוין
שלוש משאלות ועוד - לו אפשר היה לשנות את ההיסטוריה
אינני מלאך - אמת ואמונה
הילדות המצחיקות - על ההבדלים בין המינים
אוריאל אופק ידידיו ויריבו של אשמן כעורך העיתון המתחרה "דבר לילדים" כינה את "לולו":
עורך "הארץ שלנו" בנימין תמוז, כתב על הסדרה כשהחלה להופיע:
לוליטה מורנה (באיטלקית: Lolita Morena; נולדה ב-15 באוקטובר 1960) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה שווייצרית.
מורנה נולדה באיטליה ולאחר מכן בגיל 3 עברה לשווייץ עם הוריה.
כשהייתה סטודנטית לאגיפטולוגיה זכתה בתואר "מלכת היופי של שווייץ" 1982 והשתתפה בתחרות מיס עולם 1982 ומיס תבל 1983 ובשתיהן זכתה במקום הרביעי ובפרס על הפוטוגניות (Miss Photogenic).
היא עבדה בטלוויזיה השווייצרית, האיטלקית והגרמנית, הנחתה את אירוויזיון 1989 וגם את הקדם האירוויזיון השווייצרי ב-1991 ולאחר מכן המשיכה לעבוד באגף הצרפתית של רשות השידור השווייצרית כדוברת מספר שפות, עקב היותה דוברת חמש שפות.
ב-1995 הנחתה את הגרסה השווייצרית של "המבצר", בנוסף היא השתתפה כשחקנית בקומדיה לטלוויזיה ובסרט קולנוע.
ב-2004 הביעה ביקורת על כך שלפי דעתה מנחה תחרות מיס שווייץ לא הביע מספיק רגישות כלפי המתמודדות וגם הביעה את רצונה שאישה תנחה זאת.
ב-2005 ייסדה את החברה "Lux Morgana SA" המתמחה במוצרי קוסמטיקה.
ב-1994 היא התחתנה עם הכדורגלן הגרמני לותר מתאוס ויש לה בן משותף איתו.
לוולה אל-עווזי היא מובילת חקיקה לזכויות נשים בבחריין, עורכת-דין והמזכירה הכללית של המועצה העליונה לנשים: הארגון המרכזי של נשים בבחריין.
בשנת 2002 זכתה להכרה ממלכתית: קיבלה את דרגת הכבוד הבחריינית: "שרת קבינט לשם כבוד".
מהלכים שהובילה למען זכויות נשים בבחריין
לוולה אל-עווזי הייתה אחת משתי הנשים הראשונות בבחריין שהוסמכו בשנות ה-70 להיות עורכות דין בפועל בנסיכות המפרצית בחריין, האישה השנייה מבחריין שהוסמכה לכך באותה התקופה היא חיה ראשד אל-ח'ליפה, שלאחר מכן התמנתה להיות נשיאה בעצרת הכללית של האו"ם.
אל-עווזי הובילה מסע פרסום של המועצה העליונה לנשים שמטרתו הייתה לגרום לפרלמנט להנהיג 'מצב אישי' בחוק, שמשמעותו היא הגנה על זכויות נשים בסוגיות של גירושין וירושה.
מאז שנת 2002, לנשים בבחריין ישנה זכות בחירה, וזכות ולהגיש מועמדות לבחירות לפרלמנט ולבחירות המקומיות.
אל-עווזי האיצה בנשים שינצלו באופן מלא את הזכויות שלהן: "נשים חייבות להיות מסוגלות לזהות את כל ההוראות הרלוונטיות לנשים הנמצאות בחוקה, ואת האמצעים שיהיו בהם כדי לממש את הזכויות הפוליטיות שלהן".
אל-עווזי הייתה דמות מפתח בגיבוש האסטרטגיה של המועצה העליונה של סיוע לנשים להגיש מועמדות לבחירות בשנת 2006 בבחריין.
עמדתה אל מול האסלאם הקיצוני
מאבקה למען זכויות נשים בבחריין הוביל אותה למחלוקת עם אסלאמיים קיצוניים, שהבטיחו שיהיה "דם ברחובות" אם זכויות יינתנו לנשים.
אל-עווזי היא אחת מכמה מנהיגים פוליטיים בודדים בבחריין המאתגרים באופן ישיר את האיסלאמיסטים, וטוענים שהאיסלאמיסטיים אינם מכבדים זכויות נשים, ובמקום לעסוק בוויכוח מנומס, הם עוסקים בעימותים חריפים על רקע אישי.
עם זאת, היא נזהרת לשמור את הדיון על הצעת החוק בתוך תחומי החוק האיסלאמי הדתי.
אל-עווזי אמרה בריאיון לאתר חדשות המפרץ: "אני הייתי האישה ועורכת הדין הבחריינית הראשונה שהבינה שבשנות השבעים היו הבדלים בין פסקי ההלכה ולבין יישומם בפועל".
בשנת 2002 אל-עווזי קיבלה דרגת כבוד מטעם השלטון בבחריין: "שר בקבינט לשם כבוד", תפקיד שהוגדר בשנת 2002 כאשר המועצה העליונה לנשים הוקמה כחלק ממגמת הפתיחה החברתית של הממלכה המפרצית בחריין.
לוליה היה מלכה ה-53 של אשור לפי רשימת המלכים האשורית.
הוא החליף את בזאיה והוחלף על ידי שו-נינואה.
לוליה לא היה שייך לשושלת האדאסית, לאחר מותו תפס את השלטון שו נינואה והשושלת האדאסית חזרה לשלוט באשור.
לוליגיים (שם מדעי: Loliginidae) היא משפחה של דיונוני רחף ממחלקת הסילוניות המצויים בימים ממוזגים.
הלוליגיים הם דיונונים בגודל ממוצע בעלי עיניים גדולות היכולים לשנות את צבעיהם.
חלקם צבועים ביותר כאמצעי ראווה וחלק משתמשים בנהורנות כדי לזהור בחשיכה.
הם יצורים חכמים ובעלי "גלימה" מתנפנפת העוזרת להם לנוע במהירות.
בקצה גופם 8 זרועות היכולות להיתפס על טרף קטן ולהשתלט עליו במהירות.
דיונונים אלה חיים הן באזורים הטרופיים והן באוקיינוסים הממוזגים.
Doryteuthis - בו דוריטאותיס אופלסכנס
לוליגו או דְּיוֹנוּן-רַחַף (שם מדעי: Loligo) הוא סוג של לוליגיים מסדרת דיונוני רחף שממחלקת הסילוניות המצויים בימים ממוזגים.
דיונוני הלוליגו מצויים בלהקות בימים רדודים רבים.
הם בעלי "גלימה" אפורה עד שקופה אך לעיתים גם אדומה והם בעלי עיניים גדולות, 8 זרועות גדולות בעלות קרסים קטנים ו-2 אונות מצידי הגלימה העוזרים להם לשחות במהירות גבוהה.
חלק מהדיונונים יכולים להאיר את תאי גופם בחשיכה.
הם נעים במהירות ומחפשים טרף כמו סרטנים, קריל או דגים קטנים.
הם יכולים לחיות גם במים עמוקים אך בעונת הרבייה הם מתקבצים בהמונים בחופים ומטילים שורות של ביצים צהובות המהודקות יחדיו.
הצעירים הבוקעים נטרפים על ידי טורפים רבים ומעטים מהם מגיעים לבגרות.
כמה אנשים ניזונים מדיונונים ועושים מהם מאכלים כמו הקלמארי.
לוליטה לברון (בספרדית: Lolita Lebrón; 19 בנובמבר 1919 – 1 באוגוסט 2010) הייתה פעילה במאבק לעצמאות פוארטו ריקו אשר הורשעה בניסיון לרצח ופשעים אחרים לאחר שהובילה מתקפה על בית הנבחרים של ארצות הברית ב-1954, בה נפצעו חמישה חברי קונגרס.
היא שוחררה מן הכלא ב-1979, לאחר שקבלה חנינה מידי הנשיא ג'ימי קרטר.