tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אמה אוסטרווחל (בהולנדית: Emma Oosterwegel; נולדה ב-29 ביוני 1998) היא אתלטית הולנדית, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) בקרב שבע.
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיימה במקום שביעי בקרב שבע בשיא אישי חדש של 6,250 נקודות.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום שביעי בקרב שבע בתוצאה של 6,440 נקודות.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה השתתפה בקרב שבע, אך לא סיימה את התחרות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום חמישי בקרב שבע בתוצאה של 6,464 נקודות.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיימה במקום השביעי בקרב שבע בתוצאה של 6,386 נקודות.
אֶמֶה ויגואר הוא סרט גרמני משנת 1999 אשר עוסק בברלין במהלך מלחמת העולם השנייה.
הסרט נכתב ובוים על ידי מקס פרברבוק ומבוסס על ספרה של אריקה פישר שמתאר את חייהן של לילי ווסט ופליס שרגנהיים באותן השנים.
הספר מכיל תמונות של חלק מהמכתבים שנשלחו בין פישר לבין ווסט והתכתבויות רשמיות אחרי מלחמת העולם השנייה שמתייחסות למיקומה של שרגנהיים.
הסרט עוסק בחייהן של פליס שרגנהיים (מריה שראדר), אישה יהודייה שחייה תחת זהות בדויה ומשתייכת לתנועת התנגדות, ולילי ווסט (ג'וליאן קוחלר), נשואה ואם לארבעה אשר לא מרוצה מנישואיה לבעלה המתעלל, שמתפרנס כשוטר נאצי.
הסרט מתחיל ב-1997, כשלילי בת ה-83 (אינגבורג קלר) עוברת לגור בבניין מיושן שבעבר שימש כמחבוא לאנשי המחתרת.
לאחר מכן, הסרט עובר לשנת 1943, אז פליס נוטלת שם משפחה פיקטיבי ומתחילה לעבוד כעיתונאית בכתב עת נאצי, עבודה בה היא פוגשת את לילי לאחר שאילזה, עובדת הבית של לילי, מכירה ביניהן.
פליס מתאהבת בלילי ומתחילה לשלוח לה מכתבי אהבה, כשהיא חותמת את שמה כיגואר, למורת רוחה של אילזה.
בהמשך השנה, פליס, אילזה וחברותיהן קלרה ולוטה נתפסות על ידי חיילים גרמנים.
כל החברות מלבד לוטה מצליחות לברוח.
לאחר שלוטה נרצחת, החיילים לא מוצאים אף אמצעי זיהוי על גופתה מלבד תמונה שלה ושל פליס.
באותו הזמן, בשל הבדידות שמרגישה לאחר עזיבת בעלה לחזית, לילי פוצחת בסדרת רומנים עם גברים אחרים, אך מפסיקה לאחר שמתחילה לספוג יחס פוגעני מאחד המאהבים, שגם הוא עובד כשוטר נאצי.
היא מתקרבת לפליס, שמנשקת אותה במהלך חגיגות ערב השנה החדשה בדירתה אחרי שלילי מוצאת את בעלה עם אילזה.
לילי מתרגזת על פליס, אבל כשבעלה מנסה להשלים איתה היא מבינה שמעולם לא אהבה אותו ומשלימה עם פליס.
כשבעלה לא נמצא בבית בגלל המלחמה, לילי ופליס פוצחות ברומן.
במהלך יום ההולדת של לילי, פליס וחברותיה מארגנות לה מסיבה שמסתיימת באורגיה לסבית.
לילי מזדעזעת כשהיא רואה את אילזה ופליס מתנשקות בשכרות, ומתעצבת כשפליס דוחה אותה בהמשך הערב.
למחרת, בעלה של לילי מגיעה בהפתעה לכבוד יום הולדתה ומופתע לראות את שהתחולל בדירה.
אף על פי שהוא מתעצבן, הוא מבטיח שלא להעניש את לילי כל עוד נישואיהם יימשכו כרגיל, אך היא מבקשת להתגרש.
מהחשש שבעלה של לילי ילשין עליהן למשטר, פליס וחברותיה מפסיקות לפגוש את לילי.
מעשה זה שובר את ליבה של לילי, שפורצת בזעם כשפליס מבקרת אותה לאחר מספר שבועות.
פליס מספרת ללילי שהיא יהודייה ופחדה על חייה, והשתיים משלימות.
לאחר אירועי קשר העשרים ביולי, פליס וחברותיה בורחות מגרמניה, אך ברגע האחרון פליס בוחרת להישאר עם לילי.
לאחר יום נדידה באזורי הכפר של המדינה, הן חוזרות לדירתה של לילי, שם פליס נתפסת על ידי הגסטפו שזיהו אותה על ידי תמונה שלה עם לוטה.
היא נשלחת למחנה ריכוז, אך היא עדיין מצליחה לתקשר עם לילי, עד שקשר זה נפסק בסוף 1944.
הסרט עובר ללילי ואילזה שנפגשות במקרה כששתיהן קשישות והן משוחחות על שקרה.
לילי, אשר מאוכזבת מהטרגדיה שגרמה לחברותיה ואהבותיה, מספרת שהיא לא מצליחה לדמיין מסלול חיים אחר בו הייתה בוחרת.
פרופסור אמה (אמאדה) יומטוב גרון (בבולגרית: Ема (Амада) йомтов Герон; 13 באוקטובר 1920, סליבן, ממלכת בולגריה – 11 במרץ 2011, ירושלים, ישראל) הייתה פסיכולוגית ספורט יהודייה-בולגרייה אשר פעלה בבולגריה ובישראל.
גרון הייתה חלוצה ביישום פסיכולוגיה שימושית של ספורט.
ב-1969, ייסדה ועמדה בראש "הפדרציה האירופית לפסיכולוגיה של ספורט ופעילות גופנית" וב-1974 הקימה את "החברה הישראלית לפסיכולוגיה וסוציולוגיה של הספורט והחינוך הגופני" בישראל.
אמה גרון נולדה בסליבן כאמאדה גרון ליומטוב ורבקה לבית אשר.
אחותה של האם רבקה, מרים לבית אשר, הייתה סבתו של מוני מושונוב מצד אמו, ואחותת נוספת של האם, רוזה הייתה רעייתו של אהרון בן-יוסף.
ב-1948 סיימה האקדמיה הלאומית לספורט של בולגריה , ומונתה למרצה שם.
ב-1954 רכשה דוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת סופיה.
בהמשך, השתלבה בסגל ההוראה של הפקולטה לפסיכולוגיה, וב-1967 מונתה לפרופסור מן המניין.
גרון כיהנה כראש המחלקה לפסיכולוגיה באקדמיה הלאומית לספורט, וכיושבת ראש "ההתאחדות לפסיכולגיה של הספורט" בבולגריה.
היא ייסדה את המעבדה הראשונה בבולגריה לחקר הספורט מההיבט הפסיכולוגי.
בדצמבר 1968 ארגנה גרון כנס בינלאומי ראשון מסוגו שעסק בהכנה מנטלית של ספורטאים והתקיים בבולגריה.
לאחר עלייתה החלה להעביר במכון וינגייט קורסים בנושא "למידה מוטורית" ו"פסיכולוגיה של הספורט".
ב-1974 הקימה את "החברה הישראלית לפסיכולוגיה וסוציולוגיה של הספורט והחינוך הגופני", אשר עסקה בקידום ופיתוח מחקר ועבודה פרקטית בתחום הפסיכולוגיה של הספורט בישראל, וזאת בסיועם של גלעד ויינגרטן ויריב אורן.
גרון כיהנה כיושבת ראש הארגון הראשונה בשיתוף עם גלעד ויינגרטן.
נמנתה עם מקימי "היחידה לפסיכולוגיה של הספורט" במכון וינגייט, ניהלה אותה, והובילה את מיסוד תחום הפסיכולוגיה של הספורט בישראל, תוך רקימת קשרים עם גופים בינלאומיים ועריכת כנסים בנושא.
בתקופתה השתתפו לראשונה נציגים מישראל בכנסים בינלאומיים בתחום זה.
היא ניהלה את מרכז ריבשטיין לרפואת ספורט כפרופסור מן המניין.
בשל עלייתה לישראל סולקה מחברותה בארגונים אקדמיים בבולגריה.
ב-1990 לאחר סיום ימיה של הרפובליקה העממית של בולגריה וכינון בולגריה הושב לה מעמדה האקדמי במדינה.
אמה גרון נישאה לפטר סמרג'ייב (1917–2008), שהיה היסטוריון ואיש המפלגה הקומוניסטית.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה פרטיזן ונכלא במחנה הריכוז גונדה וודה, ולאחריה נמנה עם מקורביו של טרייצ'ו קוסטוב.
הוא שירת בוועדה לביטחון המדינה והיה ידידו האישי של סטפן בוגדאנוב ראש הריגול הנגדי.
לאחר הדחתו והוצאתו להורג של טרייצ'ו קוסטוב, מתח סמרג'ייב ביקורת על ראשי המשטר ובשל כך נרדף ונכלא מספר פעמים.
ב-15 ביוני 1973 קיבל אישור להתלוות לרעייתו לכנס בינלאומי בנושא פסיכולוגייה של הספורט שנערך בספרד.
בני הזוג החליטו שלא לחזור לבולגריה ועלו לישראל דרך איטליה.
בנם יחידם נותר בבולגריה והשלטונות סירבו לאשר לו לצאת מבולגריה.
רק לאחר מספר שנים הותר לו לצאת מבולגריה ולהצטרף להוריו בישראל.
אמה גרון הלכה לעולמה ב-2011 והיא בת 90 והובאה לקבורה בהר המנוחות.
"הפדרציה האירופית לפסיכולוגיה של ספורט ופעילות גופנית" מעניקה החל מ-2011 את "פרס אמה גרון", לאישים או גופים אשר הרימו תרומה יוצאת דופן לפיתוח ויישום כלים ושיטות בתחום הפסיכולוגיה של הספורט.
הכשרה נפשית של ספורטאים: שיטות ואמצעים; תרגם לעברית מיכאל בן-חנן, נתניה: מכון וינגייט לחינוך גופני ולספורט, 1976
דו"ח הכנס הארצי הראשון לפסיכולוגיה ולסוציולוגיה של הספורט והחינוך הגופני (אפריל 1982), נתניה: מכון וינגייט לחינוך גופני ולספורט, 1982
אמה גרון, שולמית רביב, העקרונות המתודולוגיים של מבחן למדידת מניע ההישג לפעילות מוטורית של ספורטאים (WMMT), בתוך: "בתנועה"-כתב העת למדעי החינוך הגופני והספורט, כרך א', חוברת 4, הוצאת המכללה האקדמית בוינגייט, 1992, עמודים 95–120
אמה גרון, שולמית רביב, הנשירה של ילדים מפעילות גופנית ומספורט, בתוך: "בתנועה"-כתב העת למדעי החינוך הגופני והספורט, כרך ד', חוברת 2, הוצאת המכללה האקדמית בוינגייט, 1997, עמודים 211–232
אמה גרון, רוני לידור, שולמית רביב, מוטיבציה לפעילות גופנית ולספורט, מכון מופ"ת, 2010
אמה אנדייבסקה (באוקראינית: Е́мма Іванівна Андіє́вська; נולדה ב--19 במרץ 1931) היא משוררת, סופרת וציירת ממוצא אוקראיני המתגוררת בגרמניה.
חלק מיצירותיה של אנדייבסקה תורגמו לאנגלית ולגרמנית.
משנת 1943 היא התגוררה בגרמניה ובארצות הברית לסירוגין.
היא חברה באיגוד הלאומי של הסופרים של אוקראינה, בארגון הסופרים הבין-לאומי, באקדמיה החופשית במינכן ובאגודה הפדרלית של האמנים.
אנדייבסקה נולדה ב-19 במרץ 1931 בדונצק.
אביה היה כימאי-ממציא, ואמה הייתה בעלת השכלה בתחום החקלאות.
אנדייבסקה הלכה לבית הספר באופן לא רציף עקב בעיות בריאותיות קשות מהן סבלה לעיתים תכופות, ועקב כך נאלצה ללמוד בכוחות עצמה.
המצב הבריאותי שלה גם השפיע על החלטת המשפחה למעבר מגורים ובשנת 1937 הם עברו להתגורר בוישגורוד וכשנתיים לאחר מכן עברו לקייב.
אביה הוצא להורג בירי על ידי השלטונות הסובייטיים, כדי למנוע ממנו להעביר את תגליותיו לגרמנים.
לאחר מות האב, בני המשפחה הנותרים נאלצו לעזוב לגרמניה בשנת 1943. המשפחה התגוררה בערים שונות בגרמניה, כולל בברלין, שהייתה אז תחת שלטון צבאי אנגלי, שם שכבה אנדייבסקה מגובסת במשך שלוש שנים, חולה בשחפת בעמוד השדרה.
בסוף 1949 עברה המשפחה למיטנוואלד, ולאחר מכן למינכן.
בשנת 1957 סיימה אנדייבסקה את לימודיה באוניברסיטה החופשית האוקראינית במינכן, והתמחתה בפילוסופיה ובפילולוגיה.
בשנת 1957 עברה כל המשפחה לניו יורק.
בשנת 1962 קיבלה אנדייבסקה אזרחות אמריקאית.
בשנת 1959 נישאה למבקר הספרות, המסאי והסופר האוקראיני איוון קושליבץ, וחיה איתו במשך ארבעים שנה.
בין השנים 1955 ל-1995 עבדה אנדייבסקה כקריינית, תסריטאית ועורכת המחלקה האוקראינית של רדיו אירופה החופשית במינכן.
כיום היא גרה ועובדת במינכן.
אנדייבסקה היא אחת היוצרות הוותיקות והבולטות, המשפיעות ביותר על כותבים אוקראיניים במאות ה־20 וה־21. בתחום כתיבת השירה היא משתמשת באפקטים אקוסטיים ודיסוננסיים, אשר בונים רשת ענפה של משמעויות המושרשות בפולקלור, בתרבות פופולרית, באומנויות החזותיות, בפילוסופיה, בדת ועוד.
היא פרסמה למעלה משלושים ספרי שירה, שלושה רומנים וציירה קרוב לתשעת אלפים ציורים.
יצירותיה תורגמו לעשרות שפות וציוריה הוצגו בתערוכות רבות ברחבי העולם.
אמה אנדייבסקה מקושרת לעיתים קרובות עם קבוצת סופרים אוקראינים מהגרים מניו יורק.
עבודתם מאופיינת בהיותה אסתטית גרידא ולא פוליטית.
השירה והפרוזה של אנדייבסקה כונתה לעיתים קרובות סוריאליסטית.
היא מדגישה את התפקיד החשוב של התת-מודע בעבודתה.
רוחניות ומיסטיקה הן גם היבטים חשובים בכתיבתה.
השקפת עולמו של אנדייבסקה דומה במידה מסוימת לרעיונות הבודהיסטים ולרעיונות של קרלוס קסטנדה.
עבודותיה של אנדייבסקה מורכבות ודורשות למדנות מהקורא.
אנדייבסקה זכתה בפרסים רבים, ובהם פרס אוקראינה ע"ש טאראס שבצ'נקו, הפרס הממלכתי הגבוה ביותר לאומנויות ולספרות באוקראינה:
מסדר אומץ לב אינטלקטואלי (2002)
פרס הספרות הבינלאומי "ניצחון" (2003)
ביהדות, אָמה עברייה היא נערה יהודייה שנמכרה לשפחה על ידי אביה.
בתורה נאמרו לגביה דינים מיוחדים לעניין דרך העסקתה וחיובים שונים של האדון כלפיה.
בדומה לעבד עברי, גם האמה העבריה אינה מכורה ממש, אלא רק עבודתה ('מעשה ידיה') מכורה לאדון.
דיני האמה העברייה מובאים בפרשת משפטים שבספר שמות, וכן בפרשת ראה שספר דברים.
בנוסף, בספר ויקרא, דנה התורה בדיני עבד עברי שונים, אשר חלים גם על אמה עברייה.
לפי התורה, אישה אינה יכולה למכור את עצמה לשפחה, ואף בית הדין אינו רשאי למוכרה בעקבות גנבה.
(בניגוד לאיש שגנב, שבית הדין יכול למוכרו לעבד עברי על מנת לשלם את הגנבה).
האפשרות היחידה שתיווצר אמה עבריה היא אם כן, כאשר אביה נקלע לבעיות כלכליות, ואינו מסוגל לפרנס את עצמו ואת משפחתו.
התורה איננה מעודדת מצב זה, ומעדיפה שאדם ימכור את עצמו לעבד מאשר ימכור את בתו, וכן מחייבת את האב לפדות את בתו ברגע שתהיה לו אפשרות.
האב יכול למכור את בתו כל זמן שהיא קטנה, אך כאשר הבת מגיעה לגיל נערות פוקעת מהאב אפשרות המכירה באופן מוחלט.
כדינו של עבד עברי, גם אמה עברייה אינה נמכרת בפועל, אלא רק עבודתה נמכרת לאדון.
מאחר שלפי התורה הזכויות על עבודתה של הבת לפני בגרותה שייכות לאביה, הוא יכול למכור זכות זאת לאדם אחר.קיימת אופציה שבה הנערה מקבלת מעמד של נשואה לאדון או לבנו, דבר המתבצע פורמלית על ידי הפיכת כסף המכירה לכסף קידושין.
אופציה זו נקראת בתורה "ייעוד", והיא נעשית על ידי אמירה בלבד של האדון, בהסכמתה של הנערה.
לאחר מכן הנערה נחשבת לאשתו החוקית לכל דבר, והאדון או בנו חייבים כלפיה את כל החובות שאיש חייב כלפי אשתו הנשואה, הנקראים בתורה "שאר כסות ועונה".
התורה מעדיפה אפשרות זו, מאחר שכך האמה נמצאת בעצם בבית בעלה/חמיה לעתיד, והיחס אליה יהיה משפחתי ולא כספי בלבד.
'ייעוד' היא מצווה המוטלת על האדון, שמשמעותה כי מי שברשותו אמה עבריה, מוטלת עליו מצווה להתחתן עימה או לחתנה עם בנו, על ידי שמייעדה ומייחדה לאישות, ובכך, המעות הראשונות שנתן לאביה כדי לקנותה לשפחה – נהפכים למפרע למעות קידושין.
לפי דעתו של רבי יוסי ברבי יהודה, הקידושין נעשים בחוב המעות שנותר מתוך המעות הראשונות, המחייב אותה להשלים את העבודה שנתן לאביה, ולכן דווקא אם מתוך שש השנים שנמכרה נותר זמן עבודה השווה פרוטה, היא מקודשת.
לפי דעתם של שאר חכמים, המעות הראשונות נהפכות למפרע למעות קידושין, ולכן אם הלך האב וקידש את בתו לאחר שמכר אותה לאמה עבריה, יכול עדיין האדון לקיים בה את מצוות ייעוד, שכן בכך הוא מברר למפרע שהמעות הראשונות ניתנו לקידושין על ידו, ולא יכול היה השני לקדשה.
בגמרא גם ישנה דעה אחרת, האומרת כי למרות זאת יש צורך שיישאר בזמן שנשאר עליה לעבוד, שווי של שווה פרוטה, שכן נלמד מהפסוק "והפדה".
הייעוד חל על ידי שאומר לה בפני שנים הרי את מקודשת לי, והחל מהייעוד, היא נעשית אשתו לכל דבר ועליו להתנהג עימה כאישה ולא כעובדת.
התורה דורשת שאמה עבריה תמכר רק למי שיכול לקיים בה את מצוות ייעוד; הוא – או לחלופין בנו, ולכן אינו יכול למוכרה למי שאינה יכול להנשא עמו, כמו לבנו (שהוא אחיה) שאינו יכול להנשא עימה, לא הוא שהוא אחיה ולא בנו שהיא אחות אביו.
אך דין זה תקף רק באופן שאין קרובים אלו יכולים להנשא עימה בשום אופן, וגם אם קידשו אותה אין חלים עליה קידושין.
לעומת זאת, מותר למוכרה למי שהיא יכולה להנשא עמו באיסור, כמו אלמנה לכוהן גדול, שהאיסור הוא איסור לאו ולא איסור כרת, וכאשר הוא מקדש אותה תופסין הקידושין וחלין עליה.
האמה העבריה נהנית מכל הזכויות ואופני השחרור של העבד העברי.
בנוסף, קיימות זכויות נוספות שהיא זוכה בהן:
במות האדון - היא משתחררת.
זאת בניגוד לעבד עברי שממשיך לעבוד את בנו של האדון.
ברגע שהיא מגיעה לגיל בגרות על פי ההלכה - היא משתחררת מידית.
אין רוצעים אמה עבריה; או מפני שאינה יכולה לומר "אהבתי ...
את אשתי ואת בני", או מפני שהרציעה חסרת טעם, מאחר שהיא משתחררת ממילא בהגיעה לבגרות.
אמה לזרוס הייתה משוררת יהודייה-אמריקאית, ששימשה מופת לנשים יהודיות שנתפסו להתעוררות יהודית.
שירה המפורסם ביותר הוא הסונטה "הקולוסוס החדש" (1883), החקוק על פסל החירות בניו יורק.
לזרוס נולדה בניו יורק, למשפחה יהודית ספרדית.
אביה, מוזס לזרוס, היה צאצא ליהודים שהיגרו מגרמניה, סוחר סוכר מבוסס וחבר קהילת שארית ישראל.
אימה, אסתר (לבית נתן), הייתה בת למשפחה יהודית ממוצא ספרדי שהגיעה לאמריקה לפני המהפכה האמריקאית.
לזרוס הייתה הבת הרביעית מבין שבעה.
מקום מגוריהם היה בסביבת היוניון סקוור.
משפחתה השתייכה למעמד הביניים הגבוה מה שאפשר להם להחזיק בית משלהם בעיר ניו-יורק ולבלות את חודשי הקיץ בבית קיץ לצד משפחות עשירות נוספות ממוצא גרמני וספרדי.
מעמדה הכלכלי של משפחתה אפשר לה להנות מחינוך פרטי-ביתי שכלל לימודי מוזיקה, שפות אירופאיות וספרות.
היא הפגינה כשרון טבעי לכתיבת שירה בגיל הנערות וכתבה מספר רב של שירים.
כאשר הייתה בת שבע-עשרה אביה שהיה גאה בהישגיה הוציא לאור את שיריה באופן פרטי בספר שאורכו 200 עמודים.
בדומה לשתיים מחמש אחיותיה לזרוס מעולם לא נשאה, על אף שכתבה רבות על אהבה.
הייתה ידידתו של המשורר ראלף וולדו אמרסון והקדישה לו את ספרה השני.
באותו גיל לא קיימה קשרים הדוקים עם הקהילה היהודית ולא הבליטה את זהותה היהודית.
כתיבתה במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19 לא התמקדה בנושאים יהודיים אלא עסקה בסוגיות אמריקאיות שונות.
ב-1877 היא התבקשה על ידי הרב גוסטב גוטהיל מבית הכנסת עמנואל בניו-יורק, לתרגם לאנגלית מספר שירים וחיבורים של משוררים יהודים נודעים מתקופת ימי הביניים, מספרד ופורטוגול.
הרב גוטהיל אף הציע שלזרוס תחבר בעצמה חיבורים מקוריים ברוח אותם טקסטים ישנים.
לזרוס השיבה תחילה בשלילה באומרה שחסרה לה "ההתלהבות הנדרשת" לעבודה מסוג זה.
לזרוס גדלה בבית של משפחה יהודית מתבוללת שנטמעה בתרבות האמריקאית ופקדה את בית הכנסת רק בתקופת פסח ויום כיפור.
על אף הסירוב הראשוני הסכימה לזרוס לאתגר הספרותי באומרה "שמחה אני להוכיח...
שתחומי העניין שלי נאמנים לגזע שלנו למרות שאינני דתייה וכי נסיבות חיי הביאו אותי לכדי מרחק מסוים מעמנו".
בשנים 1877–1881 פרסמה כשני תריסר תרגומים של שירים פרי עטם של משוררים יהודים מתקופת ימי הביניים.
עבודות אלו עוררו בה תחושות גאווה אודות זהותה היהודית ועוררו בה דעות בעד השיבה לציון ומציאת פתרון לבעיה היהודית.
בתחילת שנות ה-80 כתיבתה שלה התמקדה במורשת העם היהודי ואתגריו.
ב-1881 החלה לסייע בקליטתם של מהגרים יהודים מרוסיה לאמריקה, במסגרת ארגון של יהודים עשירים וותיקים בארצות הברית, ממוצא גרמני ברובם, HEAS (להבדיל מ-HIAS).
בהשראת עבודתה עם המהגרים היא כתבה את השיר על פסל החירות.
לאחר מכן, בפרץ של אנרגיה יצירתית, היא החלה להופיע כמגינה נאמנה של זכויות היהודים, כמשוררת הלאומית של ההתעוררות היהודית וכתומכת ב"תנועה היהודית הלאומית".
שירה המצוטט להלן, "הדגל היהודי", חובר באביב 1882. הוא פותח במילים "עורה ישראל, עור" ומסתיים בנימה לוחמנית:
באיגרת ליהודים היא קראה להם "להעמיק ולזרז את מקורות ההתלהבות היהודית" בתגובה לכך שהיהודים נמצאים עתה ב"עין הסערה של ההיסטוריה שלנו" בעקבות ביטויי האנטישמיות במזרח אירופה.
בתוך זמן קצר קשרה אמה לזרוס קשרים הדוקים עם המוציא לאור של ה-American Hebrew, שבו הופיע חלק גדול מעבודתה, והחלה ללמוד עברית אצל המורה והעיתונאי לואיס שנאבל.
עיקר העניין שלה היה בשימת הדגש על נאמנות לכלל ישראל ובהדגשת סגולות האחדות, המשמעת והארגון למען ההתחדשות היהודית הלאומית.
היות שהושפעה מסופרים כגון ג'ורג' אליוט, לורנס אוליפנט ולאון פינסקר, נטשה לזרוס את הספקנות הקודמת שלה לגבי רעיון ההתיישבות המחודשת בארץ ישראל, והפכה לתומכת שלו.
פטירתה הותירה את התנועה יתומה מ"החוזרת בתשובה" החשובה ביותר שלה, מהדמות המשפיעה ביותר, המשכילה ורחבת האופקים ביותר, וממליצת היושר החשובה ביותר (עד ימיה) של הזרם שבתוך זמן קצר יהיה לציונות האמריקנית.
מילות הסונטה "הקולוסוס החדש" (קולוסוס הוא פסל ענק), שנחקקה על בסיס פסל החרות, הן מעין קבלת פנים המקדמת בברכה את בואם של מהגרים ופליטים, עניים וחסרי בית, הבאים בשערי הזהב של אמריקה הגדולה.
אחותה הגדולה, ג'וזפין לזרוס , הייתה אף היא סופרת ועיתונאית.
על שמה שכונת נחליאל בחדרה (ר"ת: נחלת אמה לזרוס) ורחוב בחיפה.
השיר נכתב במסגרת קמפיין גיוס תרומות להשלמת הבנייה של פסל החירות.
מגייס התרומות ויליאם מקסוול אוורטס פנה אל לזרוס וביקש ממנה לכתוב יצירה מקורית לכבוד תערוכת אומנות שמטרתה לגייס כספים למטרה זו.
תחילה לזרוס סירבה באומרה "אני אינני כותבת על פי פקודה או דרישה" אך לאחר שפנתה אליה ידידתה הסופרת קונסטנס קארי הריסון ושכנעה אותה כי תרומתה זו יכולה להגביר את העניין הציבורי בבעיותיהם של פליטים המגיעים לחופי ניו-יורק, לזרוס הסכימה להשתתף במאמץ הכללי.
יומיים לאחר פנייה זו הגישה לזרוס את שירה "הקולוסוס החדש" לתצוגה בתערוכה מ-1883 לרגל חניכת הפסל ב-1886, לצד שירים, ציורים ופרטי אומנות אחרים, ופורסם בתפוצה מצומצמת בעיתונות בניו-יורק במהלך ינואר 1884 אך נשכח במהרה.
באותה שנה לזרוס כבר הייתה חולה סופנית והתגוררה באנגליה.
היא ניסתה לכתוב שירים חדשים אך לא הצליחה למצוא את האנרגיה והמוטיבציה לכך.
במקום זאת, לזרוס ישבה באותה תקופה לארגן ולערוך את שיריה בכתב יד חדש.
היא בחרה ב-"קולוסוס החדש" כשיר הפותח של אותו כתב יד.
החוקרים סבורים כי היא הבינה באותה עת שזהו שירה הטוב ביותר המהווה את אבן היסוד של מורשתה הספרותית.
לאחר פטירתה בשנת 1901 פעלה ידידתה ג'ורג'ינה סקיילר להנצחתה, וכך הגתה את הרעיון של כתיבת חלק ממילות השיר על לוח ברונזה והצבתו על פסל החירות.
מהלך זה נשא פרי ב-1903 עת הוצב לוח הברונזה בתוך החלל הפנימי של הפסל באזור הגלוי לעוברים והשבים.
בימינו השיר מוכר ונלמד בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים ברחבי ארצות הברית והפך לנכס צאן ברזל בספרות האמריקאית של המאה ה-20 וביתר שאת בכל הקשור לשירי הגירה.
אֶמֶה סֶזֵר היה סופר, משורר, סוציולוג ופוליטיקאי צרפתי יליד מרטיניק, בן למשפחה אפרו-קריבית.
סזר נולד בבאס פואנט במושבה הצרפתית מרטיניק.
בגיל 18 קיבל מלגת לימודים לבית הספר היוקרתי תיכון לואי הגדול ועבר לפריז.
בשנת 1935 התקבל למוסד להשכלה הגבוהה אקול נורמל סופרייר.
אחת המסות הראשונות שפרסם באותו זמן, במשותף עם הסופר לאופולד סדאר סנגור הייתה החיבור L'Étudiant Noir' (הסטודנט השחור), בו טבע לראשונה את המונח "Négritude" , שפירושו "שחוֹרוּת" במשמעות של "זהות שחורה".
מונח השחורות הפך בהמשך למונח שגור בפוליטיקה הצרפתית ולאבן יסוד בחיבורים הדנים בסוציאליזציה (חיברות) של האדם השחור במערב, ושל שורשי זהותו הפנימית, מעבר לצבע עורו.
בהמשך נודע כמשורר אנטי-קולוניאליסטי, וכפוליטיקאי מוערך.
הפואמה "מחברת על השיבה אל המולדת" שכתב נחשבת אחת היצירות הגדולות של השירה הצרפתית במאה העשרים.
סזר שימש במשך 56 שנים (1945–2001) כראש העיר של פור דה פראנס, בירת מרטיניק.
בשנים 1945–1993 היה חבר האספה הלאומית הצרפתית.
בהתחלה היה פעיל מטעם המפלגה הקומוניסטית אותה עזב בשנת 1956 מתוך תדהמתו ומחאתו מול הגינוי של הסטליניזם.
הצטרף אז למפלגת הליכוד האפריקני ושל הפדרליסטים PRAF, כדי ליצור כעבור שנתיים תנועה פוליטית חדשה - המפלגה המתקדמת המרטיניקנית (Le Parti Progressiste Martiniquais) שדוגלת באוטונומיה של האי.
בפרלמנט הצרפתי היה חבר ללא רישום מפלגתי בשנים 1958–1978, ובשנים 1978–1993 כיהן בו כבן ברית למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.
היה ידוע בעמדותיו האנטי קולוניאליסטיות ובדרישותיו לשוויון.
ב-15 בינואר 2007 נקרא שדה התעופה של מרטיניק בפור דה פראנס - לה למנטן בשם "שדה התעופה אמה סזר - מרטיניק", כאות כבוד לאמֶה סזר.
ב-17 באפריל 2008 נפטר אמה סזר בבית חולים בפור דה פראנס עקב מחלת לב.
בהלווייתו נכח גם נשיא צרפת, ניקולה סרקוזי.
אמה פרוסט היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #129 מינואר 1980 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון ביירן.
פרוסט היא טלפתית, הידועה בשנינותה הרבה ובכינויה המלכה הלבנה.
היא הפכה מאחת האויבות המסוכנות ביותר של האקס-מן לאחת החברות המרכזיות שבהם.
דמותה של אמה פרוסט מדורגת במקום ה-30 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
את הדמות גילמה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה" השחקנית ג'נוארי ג'ונס.
מהופעתה הראשונה כמלכה הלבנה של מועדון הלפייר, פרוסט הופיעה כנבלת האקס-מן במשך השנים.
היא הופיעה לעיתים תכופות בסדרת החוברות Uncanny X-Men ובכרך המקורי של המוטנטים החדשים ביחד עם קבוצת ההליונס שלה.
במרץ 1986 דמותה הופיעה לצד קבוצת ההליונס במיני סדרה אודות גיבורת-העל כוכב אש, אותה פרוסט ניסתה להפוך לנשקה האישי.
לאחר שהחלימה מתרדמת ויצאה לכפר על מעשיה כאשר נודע לה שקבוצת ההליונס שלה נטבחה כולה, פרוסט שיחקה תפקיד מרכזי בקשת הסיפור "אמנת הפלנקס", בה היא צוותה לבאנשי, ג'ובילי וסייברטות' במטרה להציל את הדור הבא של המוטאנטים.
פעולה זו הובילה אותה להיות הדמות המרכזית בסדרת הספין אוף Generation X, שהחלה בנובמבר 1994 ונמשכה כ-75 חוברות בטרם בוטלה.
הסדרה הציגה מספר הצצות לימיה במועדון הלפייר, כמו גם הציגה את אחיותיה אדריאן וקורדיליה.
עם ביטול הסדרה, כל כותרי האקס-מן שוכתבו מחדש, ובשנת 2001 פרוסט הופיעה כמורה לאוכלוסייה המוטאנטית באי ג'נושה, שנשלט בזמנו בידי מגנטו.
לאחר שהתקפת זקיפי סנטינל החריבה את האי עד היסוד, קבוצת האקס-מן מצאה את פרוסט בין החורבות כשהיא מפתחת מוטציה משנית המאפשרת לעורה להפוך לצורת יהלום קשיח.
הוספתה של פרוסט לקבוצה נבעה מהצורך להחליף את דמותו של קולוסוס שמת באותה עת, והמוטציה המשנית של הדמות נועדה לספק תחליף לכוחותיו.
עד מהרה, פרוסט החלה במערכת יחסים רומנטית עם סייקלופס, שחווה בעיות ביחסיו עם ג'ין גריי.
הרצת חוברות זו הציגה מידע נוסף מעברה, כולל אביה וינסטון ואחיה כריסטיאן.
באוגוסט 2003, פרוסט כיכבה במיני סדרה משלה שנמשכה כ-18 חוברות, מימיה כתלמידה בבית ספר פרטי ועד להצטרפותה למועדון הלפייר.
חוברות מאוחרות יותר אף קיבעו מערכות יחסים שלה עם טוני סטארק ונאמור.
בניצוחם של הצוות הקריאייטיבי ג'וס וידון וג'ון קאסאדיי, פרוסט הופיעה בכרך השלישי של חוברות Astonishing X-Men, ונחקרה מידת נאמנותה לקבוצת האקס-מן.
חסרונו של פרופסור X בשנים האחרונות הפך את דמותה לחיונית ביותר כטלפתית היחידה בקבוצה.
פרטים נוספים על סיפור המקור
בסיפור פלאשבק מאת פרוסט עצמה בחוברת Generation X #24, הייתה תקופה שבה פרוסט העבירה בבית חולים פסיכיאטרי לאחר שנשלחה לשם בידי הוריה.
אולם, המיני סדרה משנת 2003 תיארה אותה בצורה שונה, כאשר עזבה את הבית כדי ללמוד במכללה.
החוברת הראשונה של Generation X הפגישה בינה לבין באנשי ודארק ביסט (גרסה אפלה של חיה), לאחר מאורעות המיני סדרה.
במיני סדרה X-Men: Deadly Genesis, התברר שפרוסט עבדה כחשפנית במועדון הלפייר לפני שעלתה לשורות המלכה הלבנה.
היא פוגשת בצ'ארלס אקסבייר ובמוירה מק'טאגרט, המציעים לה להצטרף לקבוצת אקס-מן חדשה הכוללת דמויות חדשות שהוצגו במיני סדרה.
מטלה זו הופכת לקשה במיוחד כשפרוסט מתנגדת להצעתם.
מאוחר יותר, האירוע נמחק מזיכרון כולם על ידי אקסבייר.
אמה פרוסט נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס לווינסטון והייזל פרוסט בעלי הממון, ולה שתי אחיות ואח, כריסטיאן.
וינסטון הוא אדם קר, אכזרי ושתלטן שלעיתים קרובות מציב רף גבוה לילדיו, ואילו הייזל משתמשת בסמים כדי להתמודד עם המתחים שבניהול משק הבית.
לפיכך, אמה אינה מקבלת תמיכה רגשית מהוריה ומאחיותיה, אדריאן וקורדיליה, אך היא מסתדרת עם אחיה ההומוסקסואל.
בבית הספר היא סבלה מנידוי חברתי והתקשתה בציוניה, ומורה בשם איאן קנדל תמך בה בזמניה הקשים.
אחרי מספר פעמים שסבלה מכאבי ראש, כוחותיה הטלפתיים החלו להתגלות, מה שעזר לה לקרוא את מוחם של חבריה לספסל הלימודים ולענות נכונה במבחנים.
משום יכולתה לשאוב מידע מאחרים, עד מהרה היא הופכת למדריכה לאחרים, וקנדל ממליץ עליה למשרת הוראה, דבר לו אביה מתנגד נחרצות.
יום אחד בדרכה מבית הספר, מכוניתה של פרוסט מתקלקלת ואיאן מסיעה לביתה.
לאחר שהיא קוראת את מחשבתו ומגלה כי הוא חושב שהיא יפה ואינטליגנטית, היא מנשקת אותו.
אחותה אדריאן מצלמת את המתרחש ואביה משתמש בעדות זו כדי לגרום לפיטוריו של קנדל.
פרוסט נלחמת בחזרה, מאיימת לחשוף את קריירת הדוגמנות הסודית של אחותה, ומצלמת תמונות מפלילות של אביה עם פילגש.
מעשיה לוכדים את תשומת לבו של אביה, שדווקא מוצא כי בתו מזכירה לו את עצמו, והוא מחליט להוריש לה את הונו.
פרוסט מסרבת לקבל את כספו לאחר שגילתה שהוא שלח את אחיה לבית חולים פסיכיאטרי מפני שניסה להתאבד, ומחליטה לפצוח בדרך משלה בחיים.
לאחר תקופה בה גרה ברחובות כחסרת בית, פרוסט פוגשת בבחור צעיר בשם טרוי ומתאהבת בו.
היא מגלה שהוא חייב סכום עתק של כסף למאפיונר בשם לוציאן.
כדי להציל את חייו, פרוסט מסכימה לקחת חלק בניסיון חטיפה מבוים כדי לסחוט כסף מאביה.
אולם, וינסטון מסרב לשלם את הכופר, וטרוי נהרג בניסיון אצילי להציל את פרוסט מהמאפיונר הזועם.
לאחר שנפטרו מגופתו של טרוי, בריוניו של לוציאן כופתים את פרוסט לצינור וחוסמים את פיה, עם כוונה להורגה מאוחר יותר.
אדריאן משחררת את בקשות הכופר של לוציאן לתקשורת, מה שמאלץ את וינסטון לשלם בעבור שחרורה.
לוציאן אינו מסתפק בכסף הכופר ומתעתד להרוג את פרוסט בכל זאת, אולם היא משתמשת בכוחותיה כדי להפנות את בריוניו זה נגד זה ולאלץ את אחד מהם לשחררה.
פרוסט לוקחת את כספי הכופר ונרשמת לאוניברסיטת אמפייר סטייט, שם היא לומדת לראשונה על קיומם של מוטאנטים.
היא יוצאת עם שחקן כדורסל אולם בפגישתם הראשונה הוא מתקיף אותה באופן מסתורי והיא מדווחת עליו.
היא פוגשת גם בטלפתית נוספת, אסטריד בלום, שהופכת לחברתה הקרובה ולמורתה הרוחנית.
פרוסט נדהמת לגלות שאיאן עובד באוניברסיטה ויוצא עם שותפתה לחדר.
אמה, שעדיין אוהבת אותו, יוצאת איתו ומגלה לחרדתה שהוא נתפס כשהוא תוקף את שותפתה לחדר.
מאוחר יותר, פרוסט מגלה שאסטריד עמדה מאחורי התקפותיהם של שחקן הכדורסל ושל איאן.
בזעמה, היא תוקפת טלפתית את אסטריד ומותירה אותה מחוסרת הכרה.
למרות שהיא משתמשת בכוחותיה כדי להציל את עבודתו של איאן כמורה, הוא דוחה אותה מעליו לאחר שהיא מתוודה בפניו שהיא מוטאנטית.
לאחר מאורע זה היא נעשית קרה ומרוחקת לאנשים, ומקבלת עבודה כרקדנית אקזוטית במועדון הלפייר, אליטה חברתית מחתרתית.
היא מגלה מזימה של ראשי המועדון אדוארד באקמן (המלך הלבן) וסטיבן לאנג להשמיד את כל המוטאנטים, ויחד עם חברי מועדון הלפייר סבסטיאן שו (המלך השחור לעתיד), לורדס שאנטל והארי לילאנד (הרץ השחור לעתיד), היא נלחמת בזקיפי הסנטינל של לאנג.
היא הורגת את באקמן ואת מועצת הנבחרים יחד עם שו, והשניים משתלטים על מועדון הלפייר והופכים לאדוני הקרדינלים של המעגל הפנימי של המועדון.
המלכה הלבנה של מועדון הלפייר
אמה פרוסט הופכת למלכה הלבנה של מועדון הלפייר.
היא גם הופכת לנשיאת וליו"ר מועצת המנהלים של פרוסט אינטרנשיונל, שעוזרת לממן את פעילותם של אדוני הקרדינלים.
בנוסף, פרוסט הופכת ליו"ר מועצת הנאמנים ומנהלת אקדמיית מסצ'וסטס - בית ספר למוטאנטים המגייס מוטאנטים לשורותיו כדי להתחרות בבית ספר לצעירים מחוננים של צ'ארלס אקסבייר באמצעות שבב מעקב שהושתל בסרברו, המכשיר בו משתמש פרופסור אקס כדי לאתר מוטאנטים מרחוק.
פרוסט וסוכני המועדון מנסים לגייס גם את קיטי פרייד לאקדמיית מסצ'וסטס, ולוכדים ומענים כמה מחברי האקס-מן, ביניהם סטורם, וולברין, פניקס וקולוסוס.
פרוסט נלחמת בקרב מוחי נגד פניקס, אך מובסת כשהיא על סף מוות.
או אז, היא פותחת במתקפה אחרונה שגורמת לחברי האקס-מן להאמין שהיא התאבדה, כאשר למען האמת היא נותרה מחוסרת הכרה ובטיפולו של סבסטיאן שו.
בעימות נוסף עם מועדון הלפייר, פרוסט מאלצת באופן טלפתי את הוריה של פרייד להעבירה לאקדמיית מסצ'וסטס.
היא מחליפה את מוחה עם סטורם כדי להביס את האקס-מן מבפנים, אך התהליך משתבש ותודעתן של השתיים חוזרות אחת לשנייה.
מאוחר יותר היא נותרה מחוסרת הכרה בידי ג'ייסון וינגארד, הידוע בכינויו מאסטרמיינד.
בזמן חברותה במועדון הלפייר, פרוסט המשיכה לנהל את אקדמיית מסצ'וסטס.
חניכיה הופכים להיות קבוצת הליונס בשעה שהיא משמשת להם כמורה רוחנית.
היא מגייסת את כוכב אש לאקדמיה, אך עד מהרה נאבקת בה.
בנוסף, היא מנסה לגייס את דאג רמזי - הידוע בכינויו סייפר - ולוכדת את קיטי פרייד בשנית.
עם קבוצת הליונס, היא נלחמת בקבוצת המוטאנטים החדשים של אקסבייר, שהפכו לקבוצה יריבה.
מאוחר יותר, כשהמוטאנטים החדשים נהרגים ומוחזרים לחיים בידי הישות הכל-יכולה ביונדר, הם הופכים למלאי טראומה ומכונסים בתוך עצמם.
פרוסט מציעה את עזרתה בהשבתם לגדר הנורמלי, ומשכנעת את מנהלם האישי מגנטו לצרף אותם לאקדמיית מסצ'וסטס.
יחד עם שו וסלנה, היא מזמינה את מגנטו להצטרף למועדון הלפייר ואף מארגנת תחרות בין המוטאנטים החדשים לבין הליונס.
היא מגייסת את מאגמה לאקדמיה ומאוחר יותר מצילה אותה מכוחותיו של הוד התפתחותו יחד עם מגנטו, שו וסלנה.
יחד איתם היא נאבקת במוטאנטים החדשים ובוחרת להדיח את שו ממועדון הלפייר.
כאשר המוטאנט הנוסע בזמן טרבור פיצרוי שולח את זקיפי הסנטינל ציידי המוטאנטים לצוד את פרוסט וקבוצת ההליונס, היא מכניסה עצמה לתרדמת כדי לשרוד את המתקפה, וכמעט כל חניכיה נהרגים.
מאוחר יותר היא מתעוררת באקדמיית אקסבייר.
כשהיא מבולבלת, היא מחליפה זהות עם אייסמן ונמלטת, אך כאשר היא מגלה את דבר מותם של חברי קבוצתה, פרופסור אקס מצליח לגרום לפרוסט הלומת הצער להחליף חזרה בין הזהויות.
מאוחר יותר, פרוסט מצטרפת לבאנשי, ג'ובילי, סייברטות' וסינק כדי להילחם בפלנקס, זן קיברנטי מרושע בעל מוח קולקטיבי, ולהציל קבוצת מוטאנטים צעירה שחוברת לה יחדיו מאוחר יותר ונודעת כקבוצת ג'נריישן אקס.
אותה קבוצה לומדת כעת באקדמיית מסצ'וסטס שנפתחה מחדש בהדרכתם של פרוסט ובאנשי.
לאחר שפרוסט עושה צעד עסקי מוטעה, היא פונה לאחותה אדריאן, הניחנת בתפישה על-חושית המעניקה לה את היכולת לקרוא עצמים דוממים, שמציעה לה עזרה פיננסית אך גם דורשת את השתתפותה בניהול האקדמיה.
בסתר, היא חורשת מזימות תחתיה ושותלת פצצה בבית הספר, שגובה את חייו של סינק.
כתגובה, פרוסט מאתרת את אחותה ורוצחת אותה, ולאחר מכן שבה לאקדמיה והופכת למרוחקת יותר ויותר מחניכיה בניסיון להסתיר את הפשע שביצעה.
אם מגיעה למסקנה שפרוסט הרגה את אחותה ומודיעה לשאר חברי הקבוצה שאין לסמוך עליה יותר.
סיבה זאת, בנוסף לכך שבאנשי נכנס לדיכאון ולשכרות בעקבות מותה של אהובתו מוירה מק'טאגרט, גורמת לעזיבתם של חברי הקבוצה ולפיכך להתפרקותה של הקבוצה.
לאחר מכן, פרוסט מתמודדת עם רגשותיה בעקבות רצח אחותה ונוסעת לאי ג'נושה - מקום מפלט למוטאנטים באשר הם, שם היא מלמדת בבית ספר עד אשר מתקפת זקיפי סנטינל הורגת את מרבית תושבי האי כולל את תלמידיה.
פרוסט שורדת הודות לפריצתה הפתאומית של המוטציה המשנית שלה - היכולת לשנות את מצב צבירת גופה לחומר קשיח, גמיש ובלתי חדיר דמוי יהלום.
היא מצטרפת לשורות האקס-מן, ולוקחת תפקיד כמורה בבית הספר לצעירים מחוננים של אקסבייר.
היא מתחילה לטפח ולאמן חמישיית תאומות הקשורות אחת בשנייה בקשר טלפתי, שנודעות בכינוי קוקיות סטפורד, אשר הופכות לתלמידותיה המחוננות ביותר.
פרוסט והקוקיות מוכיחות את ערכן בהבסת אחותו התאומה המרשעת של אקסבייר, קסנדרה נובה.
כחברת האקס-מן, פרוסט מתחילה בקשר מיני מנטלי ולא פיזי עם סקוט סאמרס, שהתרחק נפשית מאשתו ג'ין גריי לאחר שישותו הפיזית והמנטלית התמזגה עם הנבל המוטאנט אפוקליפס בתום אירועי "התריסר", בצירוף עם חיבורה המחודש של ג'ין לכוח הפניקס.
פגישותיהם של אמה וסקוט מתחילות כתרפיה, אך עד מהרה הופכות למערכת יחסים רומנטית-טלפתית.
לאחר מהומה שפורצת באחוזת אקסבייר, אחת מקוקיות סטפורד - סופי - נהרגת, והאחרות דוחות מעליהן את הדרכתה של פרוסט ומאשימות אותה במותה.
הן מנסות להשיג נקמה בכך שהן מתקשרות טלפתית לג'ין גריי ומיידעות אותה לגבי הרומן הסודי אותו מנהלים פרוסט וסאמרס.
לאחר המהומה, ג'ין תופסת את השניים טלפתית כשהם במיטה ביחד, ובזעמה היא משחררת את כוח הפניקס ומשפילה טלפתית את פרוסט.
לאחר המקרה, פרוסט נמצאת כשהיא מנופצת בצורת היהלום שלה.
בזמן חקירת הפשע, ג'ין משתמשת בכוחות הפניקס הגדלים ומתעצמים שלה כדי לחבר מחדש את גופה המנופץ של פרוסט, וזאת משום שהיא מגיעה להכרה שסקוט ואמה באמת ובתמים מאוהבים זה בזו.
כעת חיה, פרוסט נקבה בשם המתנקשת בחייה - אסמה, אחת מקוקיות סטפורד שתמרנה מנטלית את המוטאנטית אנג'ל סלבדור לירות בה בכדור עשוי יהלום, תחת הדרכתו של קסורן (מגנטו בתחפושת).
ג'ין גריי נהרגת לאחר מכן בידי קסורן/מגנטו, וסקוט אכול האשמה אינו מסוגל להמשיך בחייו עם אמה.
הדבר מוביל לעתיד חלופי דיסטופי, אותו מונעת גריי - שנולדת מחדש כפניקס לבנה ומשכנעת את סקוט להתחיל בחיים חדשים עם אמה.
חרף הביקורת הקשה שמוטחת כלפיהם מחבריהם לקבוצה וממשפחותיהם, סקוט ואמה הופכים למאהבים ולוקחים על עצמם את מושכות ניהול אחוזת אקס לאחר שפרופסור אקס בוחר לעזוב.
פרוסט הופכת למנהלת שותפה ומדריכה קבוצת הליונס חדשה.
מתפתח עימות בינה לבין רייצ'ל סאמרס - בתם של סקוט וג'ין גריי מעתיד חלופי - שזעמה על כך שאביה החל כמעט מיידית ברומן עם פרוסט לאחר מות אימה.
אולם, השתיים מגיעות להסכמה לאחר שפרוסט עוזרת לרייצ'ל להשתלט על כוחותיה הטלפתיים.
נאמנותה של פרוסט עומדת למבחן כאשר היא נוטשת את הקבוצה בזמן קרב כדי להתייעץ עם ארבע דמויות החבויות בצללים.
הדמויות התגלו כסבסטיאן שו, קסנדרה נובה, וורהד (תלמיד לשעבר של פרוסט מג'נושה) ופרפקשן (גרסה צעירה ומרושעת של פרוסט ממועדון הלפייר).
מתגלה כי שרידתה של פרוסט את השמדת ג'נושה הייתה הודות ליצירת המוטציה המשנית שלה בידי קסנדרה נובה כחלק ממזימה להסתנן לשורות האקס-מן כסוכנת רדומה.
בהמשך, נובה מוחקת מפרוסט את זיכרונה לגבי פגישתם.
בעקבות אירועי "השמדה", אוכלוסיית המוטאנטים מצטמצמת באופן משמעותי - כולל אלה הלומדים באחוזת אקס - ופרוסט מחליטה לערוך שינויים ללא התייעצות עם סקוט.
במהלך קשת הסיפור "פניקס - שירת מלחמה" מתגלה שנוצר שימוש בביציות של פרוסט כדי ליצור שיבוטים גנטיים של נקבות טלפתיות - חמש מהן הפכו ל"קוקיות סטפורד".
צאצאיה מתחילות לקרוא לה בשם "אמא", תואר אותו היא ניאותה לקבל על עצמה.
בסוף קשת הסיפור, פניקס משמידה את אלפי הצאצאיות, ופרוסט הכואבת את מותן נשבעת לנקום בפניקס.
היא יוצרת בתודעתה את התגלמויותיהן של ארבע דמויות הצללים ממועדון הלפייר - שו, נובה, וורהד ופרפקשן - ובעזרתן מתקיפה את אחוזת אקס ומביסה את כל חברי האקס-מן פרט לקיטי פרייד.
היא משתמשת בטלפתיה שלה כדי להיראות כג'ין גריי בפני סקוט, ומנסה לעזור לו לשלוט על מטחי האנרגיה האופטיים שלו.
אולם, פרוסט מגלה שכאשר סקוט נפל מהמטוס בצעירותו עם אחיו אלכס, הוא נטע מחסום מנטלי עמוק במוחו שמנע ממנו שימוש מבוקר בכוחו.
הודות לפרוסט, סקוט מצליח לשחזר את אירועי ילדותו ולבטל את החסימה, ולפיכך להשאירו נטול כוחות.
בסוף קשת הסיפור, חבורת האקס-מן (סייקלופס, פרוסט, וולברין, חיה, שאדוקאט, קולוסוס, היסאקו, אורד ודיינג'ר) נלקחת לחלל העמוק בידי סוכנות S.W.O.R.D למשימה בכוכב הלכת ברייקוורלד.
במהלך המשימה מתגלה נאמנותה של פרוסט מחדש לקבוצה, סקוט מתוודה על אהבתו כלפיה, והוא עצמו נהרג כאשר חלליתו התרסקה במשימת הסחה שנועדה למשוך את האש מהקבוצה הראשית.
סקוט מוחייה מחדש בידי אויביהם של האקס-מן, בדיוק באותו אופן שקולוסוס הוחזר לחיים.
קיטי פרייד נלכדת בתוך קליע ענק והצוות מנסה למצוא דרכים להציל את כדור הארץ ואת קיטי.
כאשר הקליע עושה את דרכו לכדור הארץ, פרוסט מנסה להרגיע את קיטי טלפתית ומציעה אפילו להרדים אותה.
היא וקיטי מגיעות להבנה, וקיטי מקריבה את עצמה כאשר היא מעבירה את הקליע דרך כדור הארץ.
חברי הקבוצה לא יודעים מה עלה בגורלה.
באירועי "מלחמת אזרחים", פרוסט מודיעה בשיחה עם איירון מן שאחוזת אקס והאקס-מן לא יתמכו בחוק רישום העל-אנושיים ויישארו נטרלים, היות שהיא חוששת שרישום המוטאנטים יחשוף אותם לסכנות.
תסביך משיח, אנו עומדים מופרדים, הייעוד הגלוי
פרוסט היא חלק מקבוצה שנשלחת לאלסקה בעקבות גילויו של מוטאנט חדש.
היא מגוננת על האקס-מן מפני חבורת "המשוטטים" ומהתקפות הטלפתיה של מיסטר סיניסטר ואקסודוס.
היא נראית לאחרונה כשהיא מצטרפת לקבוצתו של סייקלופס בחיפוש אחר קייבל ובאיתור המשוטטים בעזרת הקוקיות.
במהלך הקרב האחרון באי מיואר היא מתעמתת מול אקסודוס ומסיחה את דעתו בקרב טלפתי מספיק זמן כדי שהמוטאנטית דאסט תפלוש לתוך גופו, תמלא את ריאותיו בחול ותשתק אותו.
לאחר מאורעות "תסביך משיח", אמה וסקוט נופשים בארץ הפראית, אך עוזבים בעקבות קריאת מצוקה מאנג'ל בסן פרנסיסקו.
הם מצילים את העיר מידי מרטיניק ג'ייסון (בתו של ג'ייסון וינגארד, המאסטרמיינד), שיצאה מכלל שליטה.
לאחר מכן, ראש העיר של סן פרנסיסקו מקבלת את קבוצת האקס-מן בזרועות פתוחות ומכריזה עליהם כקבוצת גיבורי-העל החדשה של העיר, ופרוסט שולחת לכל המוטאנטים באשר הם הודעה טלפתית המודיעה להם שסן פרנסיסקו הפכה לעיר מקלט לגזע המוטאנטים.
בקשת הסיפור "הייעוד הגלוי" , קבוצת אנטי-מוטאנטים בשם "כת הלפייר" מופיעה באזור המפרץ ומחוללת פשעי שנאה נגד מוטאנטים.
היא מונהגת בידי תלמיד לשעבר של פרוסט בשם אמפאת' וכן טלפתית אדומת-שיער הקוראת לעצמה המלכה האדומה.
לאחר שאמפאת' מתוודה על רגשותיו כלפי פרוסט בזמן שהייתו באקדמיית מסצ'וסטס, המלכה האדומה לובשת את צורתה של פרוסט.
בזמן שסייקלופס חוקר את בסיסה של הכת, הוא מפותה בידי פרוסט הלובשת את חליפת המלכה האדומה.
כאשר הוא מזכיר זאת מאוחר יותר לאמה, היא מבולבלת לפשר דבריו.
באותו רגע, סקוט רואה אשה אדומת שיער מוכרת בצידו השני של המועדון בו הם מבלים, ואומר לפרוסט שייתכן ואשתו לשעבר המתה מדלין פריור עדיין חיה.
פרוסט מביעה ספקות לגבי מקומה בצוות, ווולברין מרגיע אותה ואומר לה שהיא הרוויחה את מקומה הראוי.
מאוחר יותר, כשאקסבייר מנסה להזהיר את סייקלופס בעניין עימותו עם מיסטר סיניסטר, פרוסט חודרת למוחו של אקסבייר מבלי שתתגלה ומאלצת אותו לחיות מחדש את כל הרגעים בהם טעה בחייו ואת החלטותיו המוסריות השנויות במחלוקת תחת מעטה אלטרואיסטי.
מתגלה כי באותה מידה בה פרוסט כועסת על אקסבייר כשם שסייקלופס כועס, היא רוצה לעזור לו להמשיך בחייו.
היא מראה לו דרך חדשה בכך שמאלצת אותו לחיות את רגעיה האחרונים של מוירה מק'טאגרט ולהזכר במילותיה האחרונות אליו.
פלישה סודית, שלטון אפל ואקס-מן האפלים
פרוסט נראית כשהיא נלחמת בגזע הסקרול בזמן פלישתם לסן פרנסיסקו, שבו הם מקימים מעין חומה טלפתית ברחבי העולם.
פרוסט מנסה לתעל את הטלפתיה של הקוקיות לתוכה ובעזרת המתקן לאיתור מוטאנטים סרברה מנסה לאתר את מקור המחסום המנטלי, אך נותרת מחוסרת הכרה עקב כך.
הקוקיות אומרות לסקוט שאמה מתה, אך הם אינם מודעים לכך שמוחה הטלפתי של פרוסט עדיין נלחם בסקרול הפולשים.
פרוסט יוצרת סדרת מלכודות מנטליות ומצליחה בסופו של דבר להשתחרר ולשתק את המחסום.
בעקבות הבסת הסקרול, פרוסט מקבלת הזמנה להצטרף לקאבאל הסודי של נורמן אוסבורן, המורכב מדוקטור דום, נאמור, לוקי והברדס, שמתמרנים את האירועים לתועלתם הפרטית.
כאשר פרוסט מודיעה כי מקומה אינו איתם, אוסבורן מציין בפניה מי היא הייתה בעברה וכי היא הדוברת רבת ההשפעה של גזע עוצמתי ונכחד.
הוא מזכיר לה שמישהו צריך לנקוט עמדה בשם אנשיה המוטאנטים, ושהיא צריכה להגיע לתובנות עם עצמה ולהחליט החלטות קשות.
בנוסף, הוא מציין שהוא רוצה בטלפת בקבוצתו כדי לשמור על רמה כנה בין חברי הקבוצה.
פרוסט עוזבת ואינה מודיעה אם היא תופיע למפגשם הרשמי הראשון.
לאחר התייעצות עם סטורם בעניין מנהיגות, היא מחליטה להפגש עם חברי הקאבאל.
מתגלה כי לה ולנאמור הייתה היסטוריה משותפת ביחד, בימים בהם הייתה חברה במועדון הלפייר ונשלחה לגייס את נאמור לשורותיו על ידי סבסטיאן שו.
במקום זאת, נאמור לקח אותה לממלכתו התת-ימית אטלנטיס והם החלו במערכת יחסים רומנטית.
כשנודע הדבר לשו, הוא שלח זקיף מתוכנת לאטלנטיס, שהחריב אותה עד היסוד.
כאשר נאמור התעמת עם שו, סלין מחקה את זכרונה של פרוסט אודות נאמור, שנשבע לנקום בשו.
בזמן ההווה, פרוסט מגלה שבקרב בינה לבין הפניקס, זיכרונה אודות נאמור שב אליה.
היא עורכת עמו הסכם, מפתה את שו וגורמת לנאמור להאמין שהיא הרגה אותו, בעוד היא מהממת את שו וקוראת לסקוט באופן טלפתי שיעצור אותו עם חבורת האקס-מן באשמת פשעים נגד המוטאנטים.
נאמור, מצידו, מסכים להגן על המוטאנטים כשם שהוא מגן על עמו.
לבסוף, פרוסט חורצת את גורלו של שו בכך שבעזרת הטלפתיה היא מוחקת את זכרונו ומשאירה רק את זיכרון פרצופם של הקורבנות הג'נושיים.
פרוסט ממונה בידי אוסבורן לעמוד בראש קבוצת אקס-מן האפלים שלו.
הכותב מאט פרקשן מציין כי בחירתה זו של פרוסט תפלג בינה לבין סקוט, כשעמדותיהם תהיינה מנוגדות.
חברי הקבוצה נבחרים בידי אוסבורן, אך פרוסט מוסיפה את נאמור מתוך בחירתה.
הקבוצה מציגה עצמה לציבור הרחב, מוקיעה את חבורת האקס-מן המקורית, ומציירת אותם ככוח מיליציה מסוכן.
בינתיים, פרוסט מגלה שאוסבורן עובד עם דארק ביסט (גרסת האקס-מן האפלים לחיה) כדי לענות מוטאנטים לכודים ולהזין את כוחותיהם לתוך מכונה המתגברת את "נשק אומגה".
סייקלופס שולח את חבורת אקס פורס למשימת חילוץ של המוטאנטים הלכודים, מה שמוביל אותם לעימות עם האקס-מן האפלים.
תוך שכך, פרוסט מגלה שהיא סוכנת כפולה, והיא מביסה את האקס-מן האפלים בעזרתו של נאמור.
או אז, פרוסט, נאמור, סקוט והאקס-מן המקוריים עוברים לאי אוטופיה, שהפך למקום מפלטם החדש.
אוסבורן מגלה זאת ושולח את האקס-מן האפלים ואת האוונג'רס האפלים בעקבותיהם.
פרוסט נמצאת תחת עיניה המשגיחות של סלנה, יחד עם חברי מועדון הלפייר סבסטיאן שו ודונלד פירס, על כי הכשילה ובגדה בה לפני שנים כאשר חשקה באלוהות לעצמה.
סלנה זועמת עליה גם משום שפרוסט השתמשה בשם הקוד "המלכה השחורה" כאשר הנהיגה את האקס-מן האפלים.
היא שולחת את קבוצת ההליונס, שהוקמה לתחייה מחדש, להתקיף את פרוסט ולהתעמר בה.
הופעת חברי הקבוצה המתים מצליחה לערער את פרוסט, ומותירה אותה בהלם ואכולת רגשי אשמה.
סייקלופס מיד מורה לחברי האקס-מן להגן עליה משום שאינה יכולה לתפקד במצבה הממוטט.
המעגל הפנימי של סלנה מופיע באוטופיה ללכוד את וורפאת' ולהשיב ממצא עתיק ששייך לה.
היא מצליחה בכך, וחברי קבוצתה הורגים את אוניקס ודיאמונד-ליל ללא רחמים, פוצעים את אנג'ל אנושות וחוזרים לנקרושה.
פרוסט מגיעה להכרה שהאיום לא ייגמר עד למותה של סלנה, והיא שולחת את אקס-פורס לנקרושה לביצוע המשימה.
באירועי הביאה השנייה, פרוסט משמשת בעיקר כתמיכה מוסרית לסקוט וכאמצעי תקשורת בינו לבין קבוצתו.
כאשר רוג מגלה שיש לה קשר אמפתי למשיחת המוטאנטים הופ סאמרס, היא יוצרת קשר עם פרוסט לעזרה.
פרוסט היא מבין הטלפתים אשר נפגעים בידי הדף אנרגיה כאשר באסטיון מכבה את סרברה.
לאחר שסקוט שולח את אקס-פורס לעתיד כדי למנוע מזקיפי הנמרוד לפלוש להווה, הוא מודיע לאמה כי מדובר במשימת התאבדות.
היא לוקחת חלק בקרב בגשר שער הזהב, וכאשר באסטיון הורס את הגשר היא מביטה בדאגה כאשר הופ מפתחת את החותם האנרגטי של כוח הפניקס.
בסוף קשת הסיפור, חמישה מוטאנטים חדשים מפתחים כוחות ברחבי העולם.
לאחר אירועי "פילוג", בהם קבוצת האקס-מן התפצלה לשניים בעקבות חיכוך בין סייקלופס לוולברין, פרוסט נשארת על האי אוטופיה עם קבוצתו של סייקלופס, ללא קשר לרצונה לחזור לבית הספר לצעירים מחוננים, לשם הרגישה שייכת.
כמו כן, היא עוזרת לממן את פעילויות הקבוצה היות שוורן וורתינגטון השלישי כבר אינו בקבוצה לאחר שאישיות ארכאנג'ל השתלטה עליו מחדש.
אוונג'רס נגד אקס-מן, מהפכת המוטאנטים
פרוסט היא אחת מחמשת חברי האקס-מן עליהם השתלט כוח הפניקס המשחית לאחר שאיירון מן סדק אותו.
היא החלה לדאוג שהיא מאבדת שליטה על כוחותיה החדשים לאחר שמצאה איש האשם בתאונת פגע וברח והרגה אותו.
היא מכתירה את עצמה למלכת אוטופיה, ומאלצת מוטאנטים באופן טלפתי להשתחוות אליה.
בראותו זאת, מגנטו קורא לאקסבייר לעזרה.
באמצעו של קרב בין האוונג'רס לאקס-מן, חלק הפניקס שבה נשאב בידי סייקלופס.
מאוחר יותר, היא נלקחת למעצר בידי חברי האוונג'רס החדשים לוק קייג', דרדוויל, הדבר ומוקינגבירד.
פרוסט חוברת לסייקלופס, מגנטו ומג'יק, אשר נמלטים מרשויות החוק בעקבות האירועים האחרונים.
היא המשיכה לנטור טינה לסייקלופס על פעולותיו בעקבות הקרב נגד האוונג'רס, וחשפה כי כוח הפניקס שינה את כוחותיה והיא אינה מסוגלת לקרוא מחשבות.
בהמשך, היא לחמה במספר קרבות כחלק מהאקס-מן של סייקלופס, אשר החל במהפכת המוטאנטים בכך ששחרר מוטאנטים כלואים או אסף אותם לצוותו ועזרה בגיוסם של אנג'ל הצעיר וקוקיות סטפורד לקבוצה.
בנוסף, היא מתאמנת בחשאי כדי להחזיר לעצמה שליטה בכוחותיה, ומשמשת כמדריכה לקוקיות סטפורד ולג'ין גריי הצעירה בשימוש בכוחותיהן.
מלחמות סודיות, הבלתי אנושיים נגד אקס-מן
בעקבות המלחמות הסודיות והחזרתו של ארץ-616 לקדמותו, אמה פרוסט היא אחת מתוך קבוצה קטנה של אקס-מן אשר נשלחו לחקור את ענני הטריגן המסתוריים באי מיואר והם מוצאים את גופתו המתה של ג'יימי מדרוקס.
בראותם כי ענני הטריגן רעילים למוטאנטים, סקוט ואמה הוגים תוכנית לחסל את אחד מענני הטריגן של הבלתי אנושיים.
הם מצליחים להדוף את כוחות הבלתי אנושיים מספיק זמן כדי לנטרל את הענן הרעיל, אך סייקלופס נהרג לכאורה מתוך הגנה עצמית בידי חזיז שחור במתקפה.
אולם, בהלווייתו של סקוט, אחיו אלכס צופה מרחוק באחיו המת לצידה של אמה.
הוא מציין בפניה שמשהו אינו נראה הגיוני בכל העניין, והיא נאלצת לשתף אותו בסוד התוכנית - שסקוט מעולם לא נהרג בידי חזיז שחור אלא עוד כששהה באי מיואר וסבל מהשפעות ענן הטריגן.
מאז אותו מקרה, אמה הקרינה בפני כולם אשליה אופטית שלו מתוך כוונה להכריז מלחמה על הבלתי אנושיים בשמו של סקוט.
במשך שמונת החודשים שלאחר מותו של סקוט, אמה אימנה את עצמה בקדחתנות ושיפרה את יכולתה להפוך למצב יהלום.
כמו כן, היא סבלה מטראומה בעקבות מותו והחלה להאמין בשקר של עצמה שחזיז שחור בעצם הרג אותו.
היא לא ביזבזה זמן והחלה להתכונן למלחמה נגד הבלתי אנושיים על ידי כריתת בריתות עם קבוצות שונות של האקס-מן, כולל קבוצתה של סטורם במפלט אקס.
היא מכריזה מלחמה על הבלתי אנושיים וחיה מדווח כי ענני הטריגן הגיעו למצב רוויה ועד מהרה יהפכו את כדור הארץ לבלתי מיושב עבור מוטאנטים, וכי לא נותר להם זמן לנהל משא ומתן על הישרדותם.
כאשר מלכת הבלתי אנושיים מדוזה מגלה את האמת אודות סיבת המלחמה, וכדי להבטיח את הישרדותם של המוטאנטים היא משמידה את הענן בעצמה ומבטלת בכך כל אפשרות לגילויים של בלתי אנושיים חדשים בעתיד.
אחרי שסייקלופס מהעבר חשף את העובדה שאמה ביימה את מותו של מקבילו מהעתיד, אמה התעקשה כי עשתה את מה שסייקלופס היה בוחר לעשות במצב שכזה, ונמלטה משדה הקרב בעזרתו של האבוק ובאמצעות הסחת דעת של זקיפי סנטינל המתוכנתים להשמדה המונית של הבלתי אנושיים.
אמה נראית מאוחר יותר בבסיס סודי, כשהיא חובשת קסדה הדומה לאלו של מגנטו וסייקלופס ומתכוננת לצעד הבא שלה - כעת כשהיא נמלטת מידיהם של הבלתי אנושיים והאקס-מן בעקבות מעשיה מאז מותו של סייקלופס.
בעקבות השתלטותו של ארגון הידרה על ארצות הברית באירועי "אימפריה סודית", אמה פרוסט מתגלה בתור המנהיגה האמיתית של אומת המוטאנטים בניו טיאן.
היא משתמש בחייזר קסורן כשליט בובות, ושולטת בו באמצעות הטלפתיה שלה.
מתגלה באמצעות פלשבק כי אמה השיגה רסיס של הקוביה הקוסמית מידיו של שאנג-צ'י מחוסר ההכרה.
כאשר אקס-מן הצעירים מהעבר מורדים בממשלת ניו טיאן, אמה וקסורן שולחים קבוצת מוטאנטים אחריהם שלוכדים את רובם למעט ג'ין גריי הצעירה וג'ימי האדסון.
בהמשך, היא מענה באופן טלפתי את סייקלופס הצעיר כשהוא מוחזק בתאו.
אולם, מתגלה כי אמה פעלה בחשאי נגד הידרה, והיא, חיה וסבסטיאן שו מובילים פשיטות על כס המלכות של מנהיג הידרה העליון, סטיב רוג'רס.
אמה פרוסט היא מוטאנטית בעלת יכולת טלפתית רבת עוצמה, ומסוגלת להפוך למצב יהלום אורגני וגמיש המקנה לה כוח-על וכושר עמידות, שמפחית מיכולתה הטלפתית.
מרגע הצגתה, כוחה המוטאנטי העיקרי של פרוסט היה טלפתיה.
היא מסוגלת להגיע להישגים מנטליים גדולים, ביניהם קליטת ופליטת מחשבות, שליטה והגנה מחשבתית, שינוי זכרונות ותפישת המרחב, הקרנה אסטרלית, החלפת מוחות, שינוי מבנה המוח, הרדמה מנטלית, וגרימת כאב מנטלי על ידי נגיעה.
בנוסף, היא מסוגלת להגביר את עוצמת הכוחות המוטאנטים ולהפעיל כוחות מוטאנטים רדומים על ידי גישה למערכת הנוירולוגית של המוח, וכן מסוגלת לתקשר למרחקים עצומים.
היקף מידת כוחה השתנה במשך השנים, מחלש ביותר ועד למקביל לכוחו של צ'ארלס אקסבייר.
היא דורגה כאחת מחמשת הטלפתיים החזקים ביותר ביקום מארוול, והפגינה יכולות המביסות טלפתיים אחרים, כמו נייט גריי ורייצ'ל סאמרס.
ברגע השמדתו של האי ג'נושה, פרוסט פיתחה יכולת להפוך את גופה לצורת יהלום אורגני.
בצורה זו, פרוסט היא שקופה ומסוגלת לנוע, בעוד היא חסינה ומסוגלת לשאת משקל עצום.
כותבים שונים שינו את מידת עוצמתה, מהיכולת לקרוע מעליה קשרים ועד הטחתם של אנשים לצידו השני של החדר באגרוף אחד.
צורת היהלום של פרוסט היא למעשה חסרת גבולות, והיא אינה זקוקה למנוחה ולמזון.
במצב זה, היא חסינה מפני רגשות, כאב, אמפתיה, חום וקור.
למרות רמה גבוהה זו של חסינות, לצורת היהלום פגם מולקולרי אחד, והוא התנפצות גופה אם היא תיפגע בידי כדור העשוי יהלום.
למרות שהמיקום המדויק של הפגם אינו נחקר, נרמז כי מדובר בנקודה בין שתי עיניה.
פרוסט אינה יכולה להשתמש ביכולותיה הטלפתיות בשעה שהיא במצב יהלום.
נאמר גם שיש לפרוסט מידת חסינות נגד טלפתיה בזמן שהיא במצב יהלום.
מצב היהלום מקרין אור על-סגול ברמה נמוכה, מה שמאפשר לו לזהור בחושך.
לעיתים נרמז גם שפרוסט היא טלקינטית רדומה.
הפסיכה של ג'ין גריי השתמשה במוחה של פרוסט כדי ליצור שדה כוח טלקינטי ולעוף, בזמן ששכנה בגופה.
בזמן סאגת אונסלוט, פרוסט ריחפה למרחק מה ללא רצונה במהלך סיוט.
כמו כן, בזמן שחבר קבוצת Generation X סינק התחבר לכוחותיה של פרוסט, הוא היה מסוגל להשתמש בהם כדי לגרום לעצמים לרחף.
לפרוסט אינטלקט מחונן, והיא בעלת תואר בתחומים שונים כמו חינוך ומנהל עסקים מטעם אוניברסיטת אמפייר סטייט.
כאשת עסקים ממולחת, פרוסט הייתה יו"ר למשך הרבה שנים של תעשיות פרוסט, קונצרן בינלאומי המבוסס בעיר ניו יורק ומתחרה ב"תעשיות סטארק" וב"מעבדות וורת'ינגטון", שמתמחה במחקר ופיתוח טכנולוגיות חדשות והנדסה תעופתית.
אמילי ג'ין "אמה" סטון היא שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת שני פרסי אוסקר ושני פרסי גלובוס הזהב.
זכתה לפרסום נרחב לאחר שכיכבה בשני סרטי "ספיידרמן המופלא" ובסרט "בירדמן", עליו קיבלה את המועמדות הראשונה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2015. זכתה בפרס אוסקר בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר לשנת 2017 ובפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרט "לה לה לנד".
בשנת 2024 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בפעם השנייה על הופעתה בסרט "מסכנים שכאלה".
סטון נולדה בסקוטסדייל, אריזונה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא שוודי, גרמני ובריטי.
הוריה הם קריסטה ג'ין סטון (לבית ייגר) עקרת בית, וג'פרי צ'ארלס סטון קבלן בניין.
לה אח צעיר ממנה בשנתיים.
סבה של סטון מצד אביה היה ממוצא שוודי, ושם משפחתו אונגלז מ"סטן" ל"סטון" כשמשפחתו היגרה לארצות הברית דרך אליס איילנד.
סטון למדה בתיכון קתולי לבנות בלבד "מכינה לקולג' אקסבייר" כתלמידת שנה ראשונה לסמסטר אחד, ואז נשרה מלימודיה כדי להפוך לשחקנית.
היא הכינה מצגת פאוור פוינט להוריה עם השיר של מדונה "הוליווד", כדי לשכנע אותם לתת לה לעבור לקליפורניה בשביל קריירת משחק.
ובינואר 2004, עברה עם אמה ללוס אנג'לס, בגיל 15. במשך כשנתיים למדה בבית, כדי שתוכל להשתתף בהפקות שונות.
סטון היא בלונדינית טבעית ולתפקידים רבים צבעה את שיערה לצבע ג'ינג'י וכך הייתה ידועה תקופה ארוכה.
סטון החלה את הקריירה שלה בטלוויזיה לאחר שזכתה בתפקיד לורי פטרידג' ב"בחיפוש אחר משפחת פרטרידג' החדשה" (2004), תוכנית תחרות כישרונות ריאליטי של ערוץ VH1. התוכנית שנוצרה, "משפחת פטרידג' החדשה" (2005), רק הפיקה פרק פיילוט.
סטון לאחר מכן הופיעה בסדרות הטלוויזיה "מדיום", "מלקולם באמצע" ו"לאקי לואי".
בשנת 2007, היה לה תפקיד קבוע בדרמה של רשת פוקס, "דרייב", בה גילמה את דמותה של ויולט טרימבל, עד שהסדרה בוטלה.
היא גם נבחנה לסדרה "גיבורים", וגם שמעה בחדר הליהוק "בסולם של 1 עד 10, את 11" - מנהל הליהוק התכוונו להיידן פנטייר, שלוהקה כקלייר בנט במקום.
סטון כינתה חוויה זו "נקודת שפל".
סטון הופיעה בסרטה הראשון בשנת 2007 בקומדיית הנעורים "סופרבאד - חרמן על הזמן" בתפקיד ג'ולס, מושא אהבתו של הדמות הראשית סת' שמגלם ג'ונה היל.
בשנת 2008, היא הופיעה בקומדיה "הרוקר", עם ראין וילסון.
סטון גילמה את אמיליה, גיטריסטית הבס בלהקה של הזמר טדי גייגר.
סטון למדה לנגן בבס בשביל התפקיד.
כמו כן, באותה שנה, סטון הופיעה ב"בית השפנפנות", בכיכובה של אנה פריס, לצד קתרין מקפי, קאט דנינגס, רומר ויליס, וקולין הנקס.
סטון שיחקה את נשיאת בית האחווה ושרה סינגל מהסרט, "אני יודעת מה בנים אוהבים", גרסת כיסוי של השיר משנת 1982 על ידי המלצריות.
בשנת 2009, סטון הופיעה ב"אקסיות לכל הרוחות", קומדיה רומנטית בבימויו של מארק ווטרס (הבמאי של ילדות רעות), בכיכובו של מתיו מקונוהיי וג'ניפר גארנר.
סטון שיחקה את "הרוח של החברות לשעבר".
היא כיכבה בקומדיית האימה "ברוכים הבאים לזומבילנד", לצד וודי הרלסון וג'סי אייזנברג.
סטון מגלמת את ויצ'יטה, שורדת/נוכלת מויצ'יטה, קנזס, הנוסעת ברחבי ארצות הברית עם אחותה הקטנה "ליטל רוק" שגילמה אביגייל ברסלין.
סטון כיכבה ב"פייפרמן", לצד ג'ף דניאלס, ראיין ריינולדס וליסה קודרו, ובוים על ידי קיירן ומייקל מלרוניי.
סטון מגלמת את אבי, שמרטפית שדמותו של דניאלס שוכרת לאחר שעברה ללונג איילנד.
לסטון היה תפקיד קול ב"מרמדיוק" בשנת 2010, עיבוד קולנועי לסדרת ספרי קומיקס על דני ענק.
היא דובבה את חברתו של מרמדיוק, מזי, רועה אוסטרלי טומבוי.
סטון כיכבה בתפקידה הראשי הראשון כתלמידת תיכון ב"באה בקלות" עם אמנדה ביינס, קומדיה שבוימה על ידי ויל גלוק.
הדמות שלה מעוררת שערורייה אצל המורים שלה וחבריה לכיתה השמרניים והדתיים לאחר שמועה שקרית כי היא מופקרת.
סטון קראה את התסריט לפני שהפרויקט נכנס להפקה, ושמה עין על זה יחד עם המנהל שלה עד שנעשו הכנות.
היא נמשכה לתסריט כי זה היה "מצחיק ומתוק" והדמות שלה הייתה "נפלאה מהקריאה הראשונה".
כאשר היא גילתה שהסרט נכנס להפקה, היא נפגשה עם גלוק כדי להביע את ההתלהבות שלה מהפרויקט.
כעבור כמה חודשים תהליך האודישנים החל וסטון נפגשה שוב עם גלוק והייתה אחת השחקניות הראשונות שנבחנו.
סטון הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור השחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
היא הופיעה גם ב"ידידים פלוס", בכיכובם של ג'סטין טימברלייק ומילה קוניס, ובבימויו של גלוק.