tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר סיום כהונתו חזר לעסוק בעריכת דין והיה פעיל בארגון עורכי הדין האמריקאי (American Bar Association), כולל תפקיד סגן נשיא ב-1914.
ספנסר היה חבר במיליציה של מיזורי והגיע לדרגת קפטן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן כיו"ר ועדת הגיוס באזור סנט לואיס.
ב-1918, לאחר מותו הפתאומי של הסנאטור מטעם מיזורי ויליאם ג'ואל סטון, מונה ספנסר למלא את מקומו עד הבחירות המיוחדות.
בנובמבר 1918 ניצח את מושל מיזורי לשעבר, ג'וזף פולק, עם 52% מהקולות, והשלים את שנתיים שנותרו לכהונתו של סטון.
ב-1920 נבחר מחדש לסנאט, לאחר שגבר בבחירות המקדימות הרפובליקניות על הטניסאי לשעבר, דווייט דייוויס ודמויות פוליטיות אחרות, ולאחר מכן על הדמוקרטי ברקינרידג' לונג בהפרש של מעל 121,000 קולות בבחירות הכלליות.
ספנסר תמך בתנועת העצמאות הקוריאנית וביקר את דיכוי ההפגנות של תנועת ה-1 במרץ ב-1919 על ידי יפן.
במהלך כהונתו בסנאט, כיהן כיו"ר ועדת התביעות (בקונגרסים ה-66 וה-67) וכחבר בוועדת העניינים האינדיאניים (בקונגרס ה-67) ובוועדת הפריבילגיות והבחירות (בקונגרסים 67–69).
ספנסר היה אחד מהרפובליקנים שהתנגדו לחוזה ורסאי ולשילוב ארצות הברית בחבר הלאומים, ושיתף פעולה עם הסנאטור הנרי קבוט לודג' וה-"Irreconcilables".
הוא נשא נאומים רבים נגד האמנה במהלך מסע הבחירות לרפובליקנים ב-1920 וב-1922.
ספנסר נפטר ב-16 במאי 1925 בבית החולים וולטר ריד בוושינגטון די.
סי., כתוצאה מסיבוכים לאחר ניתוח בקע.
הוא נקבר בבית הקברות Bellefontaine בסנט לואיס.
סלואו הוא ריקוד זוגי שבו שני הרקדנים רוקדים לאט, בהתאם לצלילי המוזיקה.
ריקוד זה בדרך כלל נרקד במוזיקה עם קצב איטי מאוד, כמו בלדות סנטימנטליות.
ריקוד זה נקשר בדרך כלל לריקוד המבוצע על ידי תלמידי חטיבות ביניים, תיכונים ומכללות.
כאשר שני הרקדנים רקודים יחד, הרקדן הראשון, מחזיק את ידיו בצידי הירכיים, הישבן או המותניים של הרקדן השני, ואילו הרקדן השני שם את ידיו על הכתפיים, החלק העליון של הגב או צידי הראש של הרקדן הראשון.
לאחר מכן, הרקדנים מתנדנדים קדימה ואחורה עם המוזיקה.
תנועת כף הרגל היא מינימלית, אך שני הרקדנים עשויים להשתמש בכפות רגליהם כדי להסתובב לאט במקום.
מאחר שהריקוד דורש מעט ריכוז פיזי, הרקדנים מרבים לדבר ביניהם בזמן הריקוד.
רקדנים עם מערכת יחסים קרובה עשויים לרקוד בצמוד אחד לשני, בצורה של "חיבוק והתנדנדות".
סלואודייב היא להקת רוק אנגלית מז'אנר שוגייז ודרים-פופ שהוקמה ברידינג, ברקשייר, בשנת 1989. הלהקה כוללת את ניל הלסטד (שירה, גיטרות, קלידים), רייצ'ל גוסוול (שירה, גיטרות, קלידים), כריסטיאן סוויל (גיטרות), ניק צ'פלין (גיטרת בס) וסיימון סקוט (תופים, גיטרות, אלקטרוניקה).
הלסטד הוא כותב השירים הראשי של הלהקה.
בשנת 2014 התאחדה סלואודייב כדי להופיע בפסטיבל פרימוורה סאונד.
בשנת 2017 יצא אלבום אולפן חדש, Slowdive, הראשון מזה 22 שנים.
אלבומם החמישי, Everything Is Alive, יצא ב-2023 והיה לאלבום הראשון של הלהקה שהגיע לעשירייה הפותחת במספר מדינות.
סלואודייב נוסדה באוקטובר 1989 על ידי ניל הלסטד ורייצ'ל גוסוול, שהכירו מילדות.
השניים שרו וניגנו בגיטרה, והחלו לנגן יחד בלהקת אינדי פופ בשם "The Pumpkin Fairies".
לאחר פירוק הלהקה, הצטרפו אליהם ניק צ'פלין (בס) ואדריאן סל (תופים), ובהמשך גם כריסטיאן סוויל (גיטרה).
שם הלהקה "Slowdive" נלקח מחלום של חבר הלהקה, ניק צ'פלין ומהשיר של Siouxsie and the Banshees באותו שם.
לאחר הקלטת דמו קצר, הופיעו עם הלהקה Five Thirty, ונחתמו במהרה בלייבל Creation Records.
בממוצע, חברי הלהקה היו בני 19 בלבד בעת החתימה.
סל עזב לאחר חצי שנה, והוחלף על ידי ניל קרטר.
EP הבכורה שלהם, Slowdive, יצא בנובמבר 1990 וזכה לשבחים במגזינים מוזיקליים כמו NME ו-Melody Maker.
EP המשך, Morningrise, יצא בפברואר 1991, אך קרטר עזב לפני כן והוחלף על ידי סיימון סקוט.
באמצע 1991 כבר זוהתה הלהקה כחלק מ"סצנת השוגייז", סגנון שהתאפיין בגיטרות מעוותות, שירה אתראלית ויחס מופנם כלפי הקהל.
באותה תקופה עבדו על אלבום הבכורה שלהם, אף על פי שלא נכתבו שירים מראש.
האלבום, Just for a Day, יצא בספטמבר 1991, הגיע לעשירייה העליונה במצעד האינדי הבריטי, אך זכה לביקורות מעורבות ואף עוינות מצד העיתונות הבריטית.
העבודה על האלבום השני הושפעה מהביקורת הציבורית, והלהקה הקליטה כ-40 שירים שנגנזו.
בעקבות מכתב ששלחו לבריאן אינו, הוא הצטרף להקלטות כשיתופי פעולה, אך לא הפיק את האלבום.
האלבום Souvlaki יצא במאי 1993, וזכה לביקורות שליליות במרבית העיתונים הבריטיים.
סיימון סקוט עזב את הלהקה ב-1994 לאחר עיכובים בהפצת האלבום בארצות הברית.
האלבום Pygmalion סימן מעבר לסאונד מינימליסטי ואמביינטי יותר.
שבוע לאחר צאתו, הלהקה פוטרה מ-Creation Records והתפרקה.
הלסטד, גוסוול ומקצ'וצ'ן המשיכו כלהקת Mojave 3 בלייבל 4AD.
סקוט הקים את Televise והוציא גם אלבומים סולו.
הלסטד וגוסוול הוציאו אלבומים כסולנים, והלסטד גם ייסד את ההרכב Black Hearted Brother.
מ-2014: איחוד, אלבומים חדשים והכרה מחודשת
בינואר 2014 הודיעה הלהקה על איחוד דרך טוויטר, ונערכה להופעה בפסטיבל Primavera.
באפריל 2017 יצא השיר החדש "Star Roving", ובמאי יצא האלבום הרביעי Slowdive.
בשנת 2023 הוציאו את האלבום החמישי Everything Is Alive, שזכה להצלחה רחבה.
המוזיקאי והעיתונאי סיימון ריינולדס ציין שהלסטד הושפע יותר מ-Pink Floyd מאשר מהפאנק.
חברי הלהקה הזכירו גם את דייוויד בואי, Cocteau Twins, The Cure ו-My Bloody Valentine כהשפעותיהם.
סלובקיה (בסלובקית: Slovensko, , סְלוֹבֶנְסְקוֹ), המכונה כיום הרפובליקה הסלובקית (בסלובקית: Slovenská Republika, , סְלוֹבֶנְסְקָה רֶפּוּבְּלִיקָה) היא ארץ ומדינה ללא מוצא לים במרכז אירופה.
המדינה גובלת בפולין בצפון, בהונגריה בדרום, בצ'כיה בצפון מערב, באוסטריה בדרום-מערב, ובאוקראינה במזרח.
סלובקיה הוכרזה בשנת 1968 כחלק של צ'כוסלובקיה הפדרטיבית, והייתה למדינה עצמאית לאחר פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1993. בשנת 2004 הצטרפה סלובקיה לברית נאט"ו ולאיחוד האירופי.
מסביבות שנת 450 לפני הספירה התיישבו הקלטים בסלובקיה ובנו יישובים בין השאר בברטיסלאבה ובליפטוב.
מטבעות כסף הנושאים שמות של מלכים קלטים הם הממצא הארכאולוגי הכתוב הקדום ביותר שנמצא בסלובקיה.
משנת 6 לספירה נבנו עמדות קדמיות של האימפריה הרומית לאורך הדנובה בתוך סלובקיה.
באותו זמן התגוררו בחלקים אחרים של סלובקיה שבטים גרמאנים אשר כונו על ידי הרומאים ברברים.
בין השנים 20–50 לספירה התקיימה ממלכה בשם "וואניוס" של השבט הגרמאני קוודי במערב ומרכז סלובקיה.
השבטים הסלאבים התיישבו באזור מן המאה החמישית.
בשנים 623–658 התקיימה במערב סלובקיה ממלכתו של סאמו, השלטון העצמי הסלובקי הראשון.
בתחילת המאה ה-19 נכנסה סלובקיה יחד עם ממלכת הונגריה לתוך האימפריה האוסטרית.
במהלך אביב העמים בשנים 1848–1849, תמכו הסלובקים בקיסר אוסטריה, בתקווה לפרוש מהחלק ההונגרי (ממלכת הונגריה) של האימפריה האוסטרית, ולהצטרף לחלק האוסטרי, אולם הדבר לא עלה בידם.
עם הקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 נכללה סלובקיה בממלכת הונגריה.
בשנים הבאות הסלובקים סבלו ממדיניות דיכוי שנועדה להטמיע את הסלובקים בתוך העם ההונגרי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פורקה האימפריה האוסטרו-הונגרית וב-1918 צורפה סלובקיה למוראביה ובוהמיה ליצירת צ'כוסלובקיה.
צ'כוסלובקיה התקיימה עד שנת 1939. בעקבות הסכם מינכן ובוררות וינה הראשונה בשנת 1938, לחצו הסלובקים וקיבלו אוטונומיה מצ'כוסלובקיה.
בעקבות איומים מצד הנאצים לספח את החלק הסלובקי להונגריה החליטה ההנהגה הסלובקית להכריז על עצמאות ב-14 במרץ 1939. עקב כך איים היטלר בפלישה צבאית, תוך הבטחה שאם צ'כוסלובקיה תתפרק, יזכו הצ'כים לאוטונומיה מוגבלת במסגרת הרייך הגרמני.
יום לאחר הכרזת העצמאות כבשו הגרמנים את צ'כיה ואת הבירה פראג.
השלטון החדש בסלובקיה היה דיקטטורה פשיסטית שהנהיגו הנשיא יוזף טיסו וראש הממשלה וויטייך טוקה.
כגרורה של גרמניה הנאצית הצטרפה סלובקיה לפלישה הנאצית לפולין ב-1939 וכן לפלישה לברית המועצות ב-1941.
נוסף על כך התחייבה לפני הנאצים לחקוק קודקס חוקים אנטישמי בסגנון חוקי נירנברג, ובעקבותיו גורשו למעלה משני שלישים של יהדות סלובקיה למחנות הריכוז הנאציים.
בסוף אוגוסט 1944 החלו הנאצים בפלישה צבאית לסלובקיה, וזו גרמה לפרוץ המרד הסלובקי.
המרד דוכא לקראת סוף אוקטובר אותה שנה.
בעקבות התקדמות הצבא האדום ודחיקת הוורמאכט מערבה כוננה מחדש בתחילת אפריל 1945 צ'כוסלובקיה (באופן זמני בקושיצה) כמדינה דמוקרטית.
אולם בשנת 1948 הפכה תחת הכיבוש הסובייטי למדינה קומוניסטית המקורבת לברית המועצות.
השלטון הקומוניסטי הופל במהפכת הקטיפה בשנת 1989. בשנת 1992 הוביל ראש הממשלה ולדימיר מצ'יאר מהלך של הפרדה מן הרפובליקה הצ'כית.
במהלך זה פוצלה המדינה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה בדרכי שלום באופן רשמי ב-1 בינואר 1993. ב-1 במאי 2004 הצטרפה סלובקיה לאיחוד האירופי.
סלובקיה היא דמוקרטיה פרלמנטרית עם מערכת רב-מפלגתית.
הבחירות האחרונות לפרלמנט נערכו ב-30 בספטמבר 2023. ראש הממשלה מאז ספטמבר 2023 הוא רוברט פיצו.
בחודש מאי 2024 נורה על ידי אלמוני בצאתו מישיבת הממשלה.
ב-30 במרץ 2019 נבחרה זוזנה צ'פוטובה לנשיאת המדינה והיא מכהנת בתפקיד זה למן 15 ביוני אותה שנה.
חוקת הרפובליקה הסלובקית היא החוקה אשר נחתמה ב-3 בספטמבר 1992 בטירת ברטיסלאבה לאחר אישור המועצה הלאומית הסלובקית ב-1 בספטמבר 1992. החוקה היא אוסף חוקים – מסמלי המדינה ועד זכויות האזרח, הגנה על מיעוטים, כלכלה, ממשל ומערכת משפט.
הרשות המבצעת במדינה היא ממשלת סלובקיה שבראשה עומד באופן רשמי הנשיא אשר נבחר לתקופה של חמש שנים ולו סמכויות מוגבלות.
ראש ממשלת סלובקיה ממונה על ידי נשיא סלובקיה ומגיע מן המפלגה הגדולה ביותר או בעל התמיכה הרבה ביותר בפרלמנט והוא למעשה זה שעומד בראש הרשות המבצעת.
הנשיא ממנה את השרים בהמלצת ראש הממשלה והפרלמנט.
הרשות המחוקקת הוא הפרלמנט ובית הנבחרים שנקרא המועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית של סלובקיה, המונה כ-150 חברים שנבחרים לתקופה של ארבע שנים בבחירות דמוקרטיות ויחסיות.
המועצה היא שמאשרת שינויים לחוקה, מחוקקת חוקים ומאשרת את התקציב.
הרשות השופטת בסלובקיה היא מערכת בתי המשפט ובראשה בית המשפט העליון ששופטיו נבחרים על ידי המועצה הלאומית.
ישנן כמה ערכאות במערכת המשפט בסלובקיה – הערכאה הנמוכה היא בית משפט מחוזי, הגבוהה ממנה היא בית משפט אזורי, ואילו הסמכות השיפוטית העליונה היא בית המשפט העליון.
סלובקיה היא מדינה דמוקרטית שבה פועלת מערכת רב-מפלגתית.
המפלגות אשר מיוצגות במועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית הן:
כיוון – המפלגה הסוציאל-דמוקרטית – 83 מקומות
האיחוד הנוצרי והדמוקרטי הסלובקי – המפלגה הדמוקרטית – 11 מקומות
מפלגת העם – התנועה למען דמוקרטיה סלובקית – 11 מקומות, חברה בקואליציה
התנועה הנוצרית דמוקרטית – 16 מקומות, חברה בקואליציה.
יאן פיגל עומד בראש המפלגה.
חירות וסולידריות – 11 מושבים
סלובקיה מחולקת מנהלית לשמונה מחוזות (kraje) עם אוטונומיה רבה שנקראים על פי הערים הראשיות שבהן ומתחלקים ל-79 מחוזות משנה.
סלובקיה הצטרפה לנאט"ו ב-29 במרץ 2004.
כלכלת סלובקיה היא מהמצליחות במזרח-מרכז אירופה.
בין השנים 2006–2008 השיגה סלובקיה את אחוזי הצמיחה הגבוהים ביותר ממדינות האיחוד האירופי במרכז ובמזרח אירופה.
האבטלה ירדה משיא של 19.2% בשנת 2001 לפחות מ-8% בתחילת 2008, בעוד הממוצע במדינות האיחוד האירופי עמד על כ-10%.
המדינה התגברה על רוב הקשיים שעומדים בפני כל מדינה שמשנה את כלכלתה מכלכלה ריכוזית לכלכלת שוק בעלת שוק פתוח.
בשנת 2001 ביצעה הממשלה התקדמות גדולה בייצוב כלל-משקי ורפורמות מבניות נרחבות.
מרבית ההפרטה המדינית כמעט הסתיימה, המערכת הבנקאית נמצאת כמעט כולה בידיים פרטיות (בעיקר בידי תושבי חוץ), והשקעות החוץ ממשיכות לגדול.
מאז ביצוע הרפורמות צמח התמ"ג לנפש במונחי כוח קנייה (PPP) של סלובקיה מדי שנה, ובשנת 2007 היה גבוה מ-20 אלף דולר.
בינואר 2009 הצטרפה סלובקיה לגוש האירו והחליפה את המטבע הלאומי, הקורונה הסלובקית, באירו.
מאז שנת 1991 החל להתפתח בסביבות העיר קרומפכי אתר סקי בינלאומי.
ענפי הייצור בסלובקיה כוללים מגזר חקלאי המייצר בעיקר דגנים, פירות, ענבי יין, טבק ומגדל בקר, חזירים, כבשים, עופות לשחיטה וביצים.
התעשייה הסלובקית מיצרת בעיקר טקסטיל, הנעלה, ברזל, פלדה, אבץ ופלסטיק.
יש במדינה אוצרות טבע כגון גז טבעי, נפט, פחם חום, ליגניט, ברזל ועץ.
נכון לשנת 2006 התאפיין סחר החוץ ביבוא בשווי של 41.84 מיליארד דולר, בעיקר של נפט גולמי, גז טבעי וחומרי גלם אחרים.
מנגד ייצאה סלובקיה סחורות בשווי 39.64 מיליארד דולר למדינות צ'כיה, גרמניה, פולין, אוסטריה, איטליה, בריטניה ורוסיה.
סלובקיה ממוקמת במרכז אירופה וגובלת עם הונגריה בדרום, אוסטריה במערב, צ'כיה בצפון מערב, פולין בצפון ואוקראינה במזרח.
רוב שטחה של המדינה הוא הררי, בעיקר בחלקה הצפוני שבו נמצאים הרי הקרפטים, המתחילים בברטיסלאבה ונמשכים עד לחבל טרנסילבניה ברומניה.
הפסגות הגבוהות ביותר נמצאות ברכס הרי הטטרה, שהם חלק מרכס הקרפטים.
רכס הטטרה הוא רכס אלפיני, המתאפיין בפסגות גבוהות, עמקים צרים ואגמים קרחוניים.
להרי הטטרה כמה רכסי משנה, ובהם: הרי הטטרה המערביים (Západné Tatry), הרי הטטרה הגבוהים (Vysoké Tatry) ובליאנסקה טטרי.
דרום המדינה מתאפיין בשפלה, המשתרעת לאורך נהר הדנובה בדרום-מערב המדינה.
זהו הנהר הגדול ביותר בדרום סלובקיה, והוא מגיעה אליה מאוסטריה, זורם בה לאורך 172 ק"מ וממשיך להונגריה.
נהר ואך (Váh), שהוא פלג של הדנובה, הוא הנהר הארוך ביותר במדינה.
הוא נובע בהרי הטטרה, זורם לאורך 403 ק"מ ונשפך אל הדנובה.
בסלובקיה חיים בסביבות 5.5 מיליון נפש.
התפלגותם האתנית: 80.7% הם סלובקים; 8.5% הם הונגרים, המיעוט האתני הגדול במדינה והם מתרכזים בעיקר בדרומה ובמזרחה.
באזורים אלו הם מהווים רוב בחלק מהנפות, אך גם בעיירות נוספות בקרבת הגבול עם הונגריה (למשל שאהי).
מיעוטים אתניים אחרים הם צוענים (2%), צ'כים (0.6%), אוקראינים, גרמנים, פולנים ואחרים.
הגיל החציוני במדינה הוא 41. תוחלת החיים הממוצעת היא 77 שנים.
ממוצע הילודה הוא 1.5 צאצאים לאישה.
החוקה הסלובקית מבטיחה את חופש הדת.
ההתפלגות הדתית במדינה היא כדלקמן: מרבית האוכלוסייה, כ-66%, הם קתולים, 8.9% מן האוכלוסייה הם פרוטסטנטים (לותרנים), 0.9% נוספים הם אורתודוקסים יוונים, 2% הם קלוויניסטים.
24% אינם משייכים את עצמם לשום דת.
במדינה חיים כ-2,300 יהודים, לעומת אוכלוסייה מוערכת של כ-120,000 יהודים שחיו באזור לפני מלחמת העולם השנייה.
בסלובקיה אחוז התושבים אשר גרים ביישובים עירוניים, הוא הנמוך באיחוד האירופי ובין הנמוכים באירופה.
רק 54% מהאוכלוסייה גרים ביישובים עירוניים.
בשנת 1461 הקים מתיאש הוניאדי מלך הונגריה אוניברסיטה בבראטיסלבה, אך האוניברסיטה לא האריכה ימים.
בסלובקיה חייבים הילדים בתשע שנות חינוך חובה.
רוב בתי הספר שייכים למבנה לימודים של תשע שנות חינוך יסודי (עד 1990 שמונה שנים) וארבע שנות לימוד תיכוני.
עם זאת ישנם בתי ספר על פי מבנה של ארבע שנות לימוד יסודי ושמונה שנות לימוד בגימנסיה.
הגימנסיות הן בתי ספר סלקטיביים המקבלים רק מועמדים בעלי יכולות גבוהות המוכוונים להכנת התלמידים ללימודים אקדמיים.
חלק מן הגימנסיות הן בעלות דגש לנושא מסוים דוגמת שפות או מתמטיקה.
שבוע הלימודים הוא בן חמישה ימים, מיום שני עד יום שישי.
לפני שנות השמונים התקיימו לימודים גם בשבת.
חופשת הקיץ מתקיימת בחודשים יולי ואוגוסט.
התלמידים לומדים כשישה שיעורים של 45 דקות ביום לימודים.
תעודות עם ציונים בין 1 (הגבוה ביותר) ל-5 (הנמוך ביותר) מוענקות פעמיים בשנה.
מקובל בסלובקיה להעניק ציונים גבוהים יחסית למדינות מערב אירופה.
תוכנית הלימודים כוללת לימודי סלובקית של כשעה ביום (למעט בבתי ספר של המיעוטים ההונגריים והאוקראיניים, הלומדים את שפתם), לימודי חשבון של כשעה ביום, ולימודי שפה זרה של כארבע שעות שבועיות.
עד שנת 1990 נלמדה רוסית בתור שפה זרה, אולם עם נפילת הקומוניזם החל לימוד גרמנית ובהמשך אנגלית.
לימודים נוספים כוללים שש שעות מדעים, שעתיים היסטוריה, שעתיים גאוגרפיה, שעתיים חינוך גופני ושעת לימודי דת.
בחלק מבתי הספר יש שיעורי ציור, חקלאות ומוזיקה, אולם בתי ספר רבים מוותרים על שיעורים אלו בגלל מחסור במשאבים.
חלק ניכר מן הילדים לומדים אומנות בבתי ספר יסודיים לאומנות המלמדים אחר הצוהריים.
עד שנת 1990 היו מבחני בגרות כלל-מדינתיים בסלובקית, שפה זרה ומתמטיקה.
לאחר מכן, בין השנים 1990–2005, היו מבחנים בית ספריים בלבד.
החל משנת 2005 הוכנסו שוב מבחנים כלל-מדינתיים.
רוב בתי הספר שייכים למדינה המספקת חינוך חינם, כולל השאלה של ספרי לימוד.
קצת יותר מ-5% מבתי הספר הם פרטיים, רובם כנסייתיים.
רפובליקת סלובניה (בסלובנית: Republika Slovenija, באיטלקית: Repubblica di Slovenia, בהונגרית: Szlovén Köztársaság) ובקיצור סלובניה (בסלובנית: Slovenija, באיטלקית: Slovenia, בהונגרית: Szlovénia) היא רפובליקה בדרום-מרכז אירופה.
המדינה גובלת באיטליה במערב, באוסטריה בצפון, בים האדריאטי בדרום-מערב, בקרואטיה בדרום ובמזרח ובהונגריה בצפון-מזרח.
בשנת 2004 הצטרפה סלובניה לברית נאט"ו ולאיחוד האירופי.
הסלובנים הראשונים הגיעו לאזור סלובניה במאה השישית לספירה.
לדעת חלק מההיסטוריונים, ממלכת קרנטניה הסלאבית שנוסדה במאה ה-7 על חלקים מאוסטריה כללה בתוכה את שטחה של סלובניה.
בסביבות שנת 745 עבר האזור לשליטה של הפרנקים ורבים מהסלבים התנצרו.
החל מהמאה ה-13 הייתה סלובניה חלק מאוסטריה על גלגוליה עד 1918.
במלחמת העולם השנייה נכבשה סלובניה על ידי גרמניה הנאצית.
המלחמה שהתנהלה במהלך הימים האלה נקראה מלחמת עשרת הימים.
ב-1992 הכיר האיחוד האירופי בעצמאותה של סלובניה.
באותה שנה התקיימו בה בחירות דמוקרטיות, וכנשיא המדינה נבחר מילאן קוצ'אן.
ראש מדינת סלובניה הוא נשיא, שנבחר על ידי בחירת הרוב אחת ל-5 שנים.
בראש הרשות המבצעת עומד ראש הממשלה, ומועצת השרים (קבינט), שנבחרים על ידי הפרלמנט.
הפרלמנט של סלובניה מחולק לשניים, ומורכב מהאספה הלאומית (Državni zbor) והמועצה הלאומית (Državni svet).
לאספה הלאומית יש 90 מושבים בפרלמנט, שמחולקים לשתי קבוצות:
מועמדים שנבחרו חלקית באופן יחסי בבחירות (שני מושבים נשמרים למיעוטים ההונגריים והאיטלקים).
למועצה הלאומית יש 40 מושבים בפרלמנט, והיא מורכבת ממועמדים של קבוצות בעלי אינטרסים כלכליים, חברתיים, מקצועיים או מקומיים.
הבחירות לפרלמנט נערכות כל 4 שנים.
סלובניה הצטרפה לנאט"ו ב-29 במרץ 2004.
סלובניה שוכנת בחלקה הדרום מזרחי של אירופה.
היא גובלת בקרואטיה בדרום ובמזרח, בהונגריה בצפון מזרח, באוסטריה בצפון ובאיטליה במערב.
נקודת המפגש בין סלובניה, איטליה ואוסטריה היא בהר פץ', בצפון המדינה.
בדרום מערב המדינה רצועה קצרה לחוף הים האדריאטי.
בצפון מערב המדינה נמצא רכס האלפים היוליאניים, המהווה חלק משרשרת הרי האלפים.
ברכס זה נמצא ההר הגבוה במדינה, הר טריגלב ("הר שלושת הראשים"), המתנשא לגובה של 2,864 מ', ומופיע גם בסמלה של סלובניה ובדגלה.
בדרום מערב סלובניה נמצא אזור קראס, שהעניק את שמו לתופעת הקרסט.
אזור זה הוא רמה עשויה אבן גיר, בגובה ממוצע של 330 מ' מעל פני הים, ובו מערות נטיפים רבות.
במרכז המדינה ובמזרחה משתרעת שפלה, התופסת את רוב שטחה של סלובניה.
את סלובניה חוצים מספר נהרות מרכזיים.
נהר דראווה חוצה את מזרח המדינה, בדרכו מאיטליה ומאוסטריה לקרואטיה, בה הוא נשפך לדנובה.
נהר סאווה נובע בהרי האלפים היוליאניים, עובר דרך ליובליאנה בדרכו לקרואטיה ולסרביה.
אף נהר זה נשפך לדנובה, בבלגרד.
נהר סוצ'ה נובע אף הוא באלפים היוליאניים, אך זורם דרומה, דרך איטליה, לים האדריאטי.
למעלה מ-55% משטחיה של סלובניה מיוערים.
במדינה פארק לאומי אחד - הפארק הלאומי טריגלב השוכן בצפון מערב המדינה, ומהווה 4% משטחה.
מאז התנתקותה של סלובניה מיוגוסלביה, נעשתה סלובניה למדינה העשירה ביותר בקרב קבוצת מדינות מזרח אירופה (הקבוצה שאליה משויכת סלובניה באו"ם), וב-2006 היה לה תוצר לאומי גולמי (תל"ג) לנפש של כ-$23,000, קרוב מאוד לרמה המקובלת במערב אירופה (84% מהממוצע).
עוד בהיותה חלק מיוגוסלביה - הייתה סלובניה - שבה חיו רק כ-8% מהאוכלוסייה, אחראית לחמישית מהתל"ג של יוגוסלביה ולשליש מהייצוא שלה, כך שעם קבלת העצמאות ב-1991 - כבר היה לסלובניה כושר ייצור וקשרים מסחריים עם מערב אירופה.
אך סלובניה לא שקטה על השמרים ופעלה במרץ לפיתוח הקשרים הכלכליים עם המערב.
האינפלציה בסלובניה בגבולות הסביר: 3.6% ב-2004, 2.8% ב-2005, ומאז שיעור האינפלציה דומה לממוצע באיחוד האירופי.
החוב הלאומי של סלובניה נמצא בגבולות דרישות אמנת מאסטריכט וכלכלת סלובניה צמחה בשיעורים גבוהים של 5.1% ב-2006, 3.9% ב-2005, 4.2% ב-2004, אחרי צמיחה איטית במהלך 2003 - 2.7%.
כלכלת סלובניה מבוססת במידה רבה על ייבוא וייצוא וביחד הם מגיעים ל-12% מהתל"ג.
החקלאות אחראית לכ-3% מהתל"ג, התעשייה ל-36% והשירותים למעל 60% מהתל"ג.
תעשיית התיירות בסלובניה מתפתחת במהירות ומהווה מקור הכנסה הולך וגדל.
יש בה אתרי סקי ונופים ייחודיים (למשל אגם בלד, עיר החוף פיראן, אגם בוהיני) וערים בעלות שילוב של ישן ומודרני (עיר הבירה ליובליאנה ומריבור).
מבין מדינות האזור הפוסט-קומוניסטי, לסלובניה יש את יחס התמ"ג לנפש הגבוה ביותר.
הכלכלה יציבה, אך עדיין נדרשות רפורמות נוספות בתחומי ההפרטה ושוק ההון.
שותפות הייצוא העיקריות שלה הן מדינות האיחוד האירופי.
בקרב עמי הגוש המזרחי לשעבר, רמת החיים של הסלובנים (תוצר לנפש בשווי כוח קנייה, PPS) הגיעה לרמה הגבוהה ביותר.
בשנת 2022 הייתה סלובניה היצואנית ה-56 בגודלה בעולם והיבואנית ה-51 בגודלה.
ב-2022 ייצאה סלובניה 56 מיליארד דולר וייבאה 69.2 מיליארד דולר, עם גירעון של 13.2 מיליארד דולר.
סחר החוץ של המדינה מרוכז ברובו באירופה.
התחומים המשמעותיים ביותר של מוצרי היצוא הסלובניים הם התעשייה הכימית, תעשיית המכונות ותעשיית המתכת.
מוצרי היצוא המשמעותיים ביותר הם תרופות, כלי רכב ונפט מזוקק.
מדינות הייצוא החשובות ביותר של סלובניה הן שווייץ וגרמניה, אליהן מגיע יותר מרבע (31.9%) מכלל מלאי הייצוא.
בין 2017 ל-2022, מבין מוצרי היצוא, גדל היצוא של תרופות ונפט מזוקק ביותר, בעוד כלי רכב, תאורה חשמלית וציוד איתות סבלו מהירידה הגדולה ביותר.
מבין מדינות היצוא, בין 2017 ל-2022, היחס בין שווייץ ואיטליה גדל ביותר, בעוד שישראל ודרום קוריאה סבלו מהירידה הגדולה ביותר.
מדינות היבוא החשובות ביותר של סלובניה הן שווייץ וסין, מהן מגיע יותר מרבע (27.9%) מסך היבוא.
בין השנים 2017 ל-2022, בין המוצרים המיובאים, גדל היבוא של תרופות ותרכובות המכילות חנקן בצורה הגבוהה ביותר, בעוד שחלקים ואביזרים לרכב, כמו גם ציוד תאורה ואיתות חשמליים, סבלו מהירידה הגדולה ביותר.
מבין המדינות המייבאות, בין 2017 ל-2022, חלקן של שווייץ וסין גדל ביותר, בעוד דרום קוריאה וארגנטינה סבלו מהירידה הגדולה ביותר.
אוכלוסיית סלובניה מונה (2014) כשני מיליון נפש.
צפיפות האוכלוסין, כ-101 נפשות לקמ"ר, היא נמוכה ביחס למדינות אחרות באירופה.
בניגוד למדינות האחרות שהרכיבו בעבר את יוגוסלביה, בסלובניה קיימת מידה רבה של אחידות אתנית.
במפקד אוכלוסין מ-2002 הצהירו 83% מן התושבים על מוצא אתני סלובני, 6.3% השתייכו לעמים אחרים מיוגוסלביה (סרבים, קרואטים ובוסניאקים), כ-0.6% השתייכו למיעוט ההונגרי, האיטלקי והצועני יחד, וכ-11 אחוזים לא הצהירו על השתייכות לשום קבוצה אתנית.
88% מן התושבים דיברו סלובנית, שפה סלאבית דרומית, כשפת אם, וכ-6% דיברו בדיאלקטים שונים של סרבו-קרואטית.
הסלובנים השתייכו באופן מסורתי לכנסייה הקתולית, אך בתקופת הסוציאליזם חלה עזיבה של הדת ובמפקד מ-2002 רק 57.1 אחוז מן האוכלוסייה הגדירו עצמם כנוצרים קתולים.
2.4% הם מוסלמים, 2.3% נוצרים אורתודוקסים, כ-0.9% פרוטסטנטים.
שאר התושבים, 36.5%, לא הצהירו על השתייכות לדת כלשהי.
בכלל זה, 10.1% מן האוכלוסייה הצהירו כי הם אתאיסטים.
יהדות סלובניה היא אחת מקהילות יהדות יוגוסלביה המתקיימת בצפון הבלקן, באזור סלובניה.
סלוֹבּוֹדָן מילוֹשֶביץ' (בסרבית: Слободан Милошевић, , 20 באוגוסט 1941 – 11 במרץ 2006) היה פוליטיקאי סרבי ממוצא מונטנגרי, שכיהן ברציפות כנשיא סרביה, במסגרות פוליטיות שונות, בין 1989 ל-2000, ושמילא תפקיד מכריע בהתפרקות הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובמלחמות שפרצו בבלקן בעקבות זאת.
החל את הקריירה הפוליטית שלו כאיש המפלגה הקומוניסטית, ומאמצע שנות ה-80 אימץ בהדרגה עמדות לאומניות סרביות.
הוא הנהיג את סרביה בניסיון לספח, או להקים מדינות עצמאיות, בטריטוריות המאוכלסות בסרבים אתניים ברפובליקות שפרשו מיוגוסלביה, ובייחוד במלחמה ובטיהור האתני בבוסניה-הרצגובינה.
לאחר תום סבב המלחמות בהסכם דייטון ב-1995, התעמת שוב עם האו"ם בעת משבר קוסובו ב-1999. בשנת 2000 נאלץ להתפטר מן הנשיאות עקב גל הפגנות מחאה, וב-2001 הוסגר לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) והועמד למשפט באשמת פשעי מלחמה, בייחוד בקשר לטבח סרברניצה.
נשיא סרביה ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
מילושביץ' צמח בשורות המפלגה הקומוניסטית של סרביה כשזו הייתה רפובליקה סוציאליסטית בתוך הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
בסוף שנת 1988 הוא הוביל להפגנות המוניות ברחבי יוגוסלביה.
כתוצאה מכך הוחלפו מנהיגים של אזורים אוטונומיים של סרביה בקוסובו ווויבודינה ואף ממשל במונטנגרו הסוציאליסטית (ראדיבויה בראיוביץ' התפטר במהלך הפגנת הפועלים).
בשנת 1989 סלובודן מילושביץ נבחר על ידי האספה הלאומית הסרבית לנשיא סרביה.
מילושביץ' הוביל את הפיכתה של ליגת הקומוניסטים של סרביה למפלגה הסוציאליסטית של סרביה ביולי 1990, ואת אימוצה של חוקה סרבית חדשה בספטמבר 1990, אשר קבעה כי נשיא סרביה ייבחר בבחירות ישירות ויזכה לסמכויות מורחבות.
בבחירות הישירות הראשונות שהתקיימו תחת החוקה החדשה, בדצמבר 1990, נבחר מילושביץ' לנשיא הרפובליקה הסרבית, תפקיד אותו החל למלא ב-11 בינואר 1991.
עלייתו של מילושביץ' לשלטון בסרביה אירעה במקביל להתחזקות הלאומנות ברפובליקות של יוגוסלביה לשעבר, בעקבות התמוטטות המשטר הקומוניסטי במזרח אירופה.
ביוני 1991 פרשו הרפובליקות סלובניה וקרואטיה מהפדרציה היוגוסלבית, ואחריהן עשו כן גם מקדוניה (ספטמבר 1991) ובוסניה והרצגובינה (אפריל 1992).
נוכחותם של מיעוטים סרבים גדולים בקרואטיה (580 אלף) ובבוסניה (1.6 מיליון) הובילה לפרוץ מלחמות בכל אחת ממדינות אלה, שבהן תבעו הסרבים אותה זכות הגדרה עצמית שניתנה לשכניהם הקרואטים והמוסלמים הבוסנים.
הסרבים דרשו שהאזורים שבהם מתגוררים סרבים בבוסניה ובקרואטיה יישארו בשטח יוגוסלביה.
הסרבים בקרואטיה החלו לארגן מדינה נפרדת משלהם בתמיכת ממשלת יוגוסלביה, ובמהלך 1991 ובראשית 1992 ניהלו מלחמה נגד ממשלת קרואטיה.
ב-1992 קרה דבר דומה בבוסניה והרצגובינה, בעזרתו של הצבא היוגוסלבי, לאחר שב-5 באפריל באותה שנה הייתה בוסניה והרצגובינה המדינה הרביעית שהכריזה על עצמאותה מיוגוסלביה.
נשיא סרביה ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
ב-28 באפריל 1992, לאחר פרישת ארבע משש מדינות הרפובליקה הסוציאליסטית, התאחדו סרביה ומונטנגרו במסגרת חדשה – הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, ומילושביץ' הפך לנשיא סרביה הראשון במסגרת פדרציה זו (בראש הפדרציה עמד אז הנשיא דובריצה צ'וסיץ').
ב-1995 השתתף מילושביץ' במשא ומתן להשגת הסכם דייטון בשמם של הסרבים הבוסנים.
ההסכם שם קץ למלחמת בוסניה, ומילושביץ' נתפס במערב כאחד מעמודי התווך של השלום בבלקנים.
כונה ברחבי העולם "הרודן מהבלקן".
נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
מכיוון שהחוקה הגבילה את נשיא סרביה לשתי כהונות בלבד, התמנה מילושביץ' ביולי 1997 למשרת נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, אשר הייתה מורכבת עתה מסרביה ומונטנגרו, כשהוא מחליף את הנשיא-בפועל של הפדרציה, סרג'ה בוז'וביץ'.
בחורף 1996, לאחר שהתגלו מעשי מרמה בבחירות המקומיות, התקיימו בבלגרד הפגנות סטודנטים נגד שלטונו של מילושביץ', שנמשכו כשלושה חודשים.
עם זאת, המערב לא תמך במתנגדי מילושביץ', והנשיא הצליח להישאר בשלטון.
תמיכת המערב נמוגה ב-1998, לאחר שפרצה התקוממות האלבנים בחבל קוסובו, שדרשו להעניק לחבל עצמאות מסרביה, וכוחות הצבא הסרביים הגיבו בכוח רב-נגד הבדלנים והטרוריסטים האלבנים.
לאחר שממשלת סרביה לא שעתה לאזהרות הקהילה הבינלאומית, פתחו כוחות נאט"ו במתקפה אווירית על סרביה ב-1999, כדי להסיג את צבא סרביה מקוסובו.
התבוסה בקוסובו כירסמה במעמדו של מילושביץ'.
בספטמבר 2000 הוא סירב להודות בניצחונה של האופוזיציה בבחירות לנשיאות.
הפגנות ענק ומחאות אלימות התקיימו בבלגראד ב-5 באוקטובר, ובעקבותיהן נאלץ מילושביץ' לפרוש מתפקידו.
למחרת מונה מועמד האופוזיציה, ווייסלב קושטוניצה, לנשיא יוגוסלביה.
במהלך מלחמת קוסובו, באוקטובר 1999, תובעת האו"ם לפשעי מלחמה, קרלה דל פונטה, הודיעה שניתן להאשים את מילושביץ ברצח עם, עקב הזוועות שביצעו הכוחות היוגוסלבים באלבנים בקוסובו.
חקירות או"ם קודמות בקוסובו, כבר הביאו להאשמת מילושביץ' ו-4 שרים בממשלתו בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות שבוצעו בהוראתו.
ב-1 באפריל 2001 הוא נעצר ביוגוסלביה בחשד לשחיתות ופשעי מלחמה, וב-28 ביוני הוסגר לבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר בהאג.
לאחר הסגרתו לבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, נוספו לכתב האישום אישומים במעורבותו ברצח עם שבוצע בבוסניה ובפשעי מלחמה שבוצעו בקרואטיה.
משפטו נפתח ב-12 בפברואר 2002, ומילושביץ' בחר לנהל בעצמו את ההגנה, בטענה שהוא אינו מכיר בסמכותו של בית הדין.
הוא הואשם ב-66 סעיפים של רצח-עם, פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה.
כתב האישום המורכב כיסה כעשור של הסכסוך בבוסניה, קרואטיה וקוסובו בשנות ה-90.
שלב ההוכחות במשפט נפתח בספטמבר 2002 באוקטובר 2004, בעקבות הידרדרות במצבו הבריאותי, מינה לו בית הדין סנגור.
ב-11 במרץ 2006, טרם סיום משפטו, נמצא מילושביץ' ללא רוח חיים בתאו בגיל 64. רופאים בהאג מצאו אחר כך כי מילושביץ' נטל בכוונה תרופות שגויות.
אשתו מירה מרקוביץ', הייתה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת בלגרד, והמשיכה ללמד בפקולטה לניהול של האוניברסיטה במשך שנות המלחמה ועד למעצרו.
ב-2003 נמלטה לרוסיה לאחר שקיבלה מקלט מדיני, ומתה שם ב-2019 בגיל 76.
סלובנית (Slovenščina) היא שפה דרום סלאבית המדוברת בעיקר בסלובניה, וכן בקרב מיעוטים סלובניים בדרום אוסטריה ובצפון-מזרח איטליה.
בתוך השפות הדרום סלאביות, היא דומה בעיקר לניבים הקייקאבסקיים (kajkavski) של סרבו-קרואטית, אך אינה מובנת כלל לדוברי סרבו-קרואטית.
סלובנית, יחד עם סורבית, היא אחת משתי השפות הסלאביות ששימרו צורות פועל ושם זוגיות, בנוסף להפרדה בין יחיד ורבים הקיימת גם בכל השאר:
(mi) gledamo – אנחנו מסתכלים
(midva) gledava – שנינו מסתכלים
berem lepe knjige – אני קורא ספרים יפים
berem lepi knjigi – אני קורא (זוג) ספרים יפים
התפתחות חדשה יחסית בסלובנית היא צורות יִידוּע וסיתום אשר אינן אופייניות לשפות הסלאביות:
en lep paradižnik – עגבנייה (כלשהי) יפה
הסלוגי הוא גזע של כלב הבית המשמש ככלב ציד, ומוצאו בצפון אפריקה.
מוכר גם תחת השם גרייהאונד ערבי.
משמש גם כיום לציד באזורים בהם צד בעבר הרחוק - במדבר סהרה, שהיום הוא חלק ממרוקו, תוניסיה, אלג'יריה ולוב.
ישנם סיפורים, שכלב זה היה חביבו של תות אנך אמון, מלך מצרים מן השושלת ה-18, והיה נוכח בציורים רבים של המלך.
שימש ככלב צייד במדבר וככלב שמירה על המחנה של בעליו מזה אלפי שנים.
הסלוגי עמיד מאוד לתנאי מזג האוויר הקיצוניים אשר שוררים במדבר.
תכונה זו סייעה לו לשרוד במשך אלפי שנים.
הסלוגי הובא לאירופה ותורבת לראשונה על ידי הצרפתים, במאה ה-20.
יש הסוברים, כי הסלוגי והסלוקי הם, למעשה, מאותו גזע, וכי הסלוגי הוא הגרסה קצרת השיער של הסאלוקי, אך במרוקו טוענים כי אין שום קשר בין שני הגזעים.
הסלוגי נמצא כיום גם בחצי האי סיני.
גזע הסלוגי הוא המלווה העיקרי של עדרי הבדואים.
הגידול הישראלי של גזע זה מתבסס בעיקר על כלבי השבטים הבדואים המתגוררים בגיאיות של דרום חצי האי סיני.
פרוותו של הסלוגי וצבעיו הם: שחור, חול, אדום-שחור, אפור כהה, מנומר.
עם או בלי "מסיכה" שחורה באזור הפנים.
לסלוגי מבנה גוף קצר ומעודן פחות מהסלוקי.
סלובקית (סלובקית: Slovenský Jazyk; ) היא שפה סלאבית מערבית.
הסלובקית מדוברת בסלובקיה על ידי 5,000,000 אנשים, בארצות הברית על ידי 500,000 מהגרים, בצ'כיה על ידי 320,000 אנשים (עקב התפרקות צ'כוסלובקיה), ובמדינות נוספות באזור.
במאה ה-18 התקיימו מספר ניבים של סלובקית מדוברת באזורים שונים של סלובקיה, אולם הצ'כית שימשה לכתיבה.
ניסיון ראשון לקביעת נוסח עבור סלובקית כתובה נעשה בשנת 1787 על ידי כומר קתולי בשם אנטון ברנולק, בהתבסס על הדיאלקט הסלובקי של תושבי מערב סלובקיה, אולם ניסיון זה כשל.
בשנת 1844 נעשה ניסיון נוסף לקביעת נוסח לסלובקית כתובה, על ידי קבוצת לותרנים בהנהגת ליודוביט שטור, בהתבסס על הדיאלקט של תושבי מרכז סלובקיה.
דיאלקט זה נבחר כבסיס משום שהיה קרוב יותר לכלל דוברי הסלובקית ומשום שהיה שונה יותר מצ'כית מהדיאלקט של מערב סלובקיה.
הקודיפיקציה של שטור הצליחה, בין השאר הודות לרוח הלאומית שפעמה בסלובקים שתרבותם דוכאה על ידי השלטונות האוסטריים, והנוסח שקבע בין השאר בספרו על הדקדוק הסלובקי משנת 1846, משמש את הסלובקית עד היום.
מועדון ספורט סלובן ברטיסלאבה (בסלובקית: ŠK Slovan Bratislava) הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר ברטיסלאבה שבמערב סלובקיה, בירת סלובקיה המשחק בליגת העל הסלובקית.
הקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות החזקות בסלובקיה, ובשנת 1969 זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
סלובן ברטיסלאבה הוקמה בשנת 1921 וזכתה במספר תארים כקבוצה בצ'כוסלובקיה.
בשנת 1965 התפצלה הקבוצה לסלובן ברטיסלאבה ואינטר ברטיסלאבה שהפכה להיות הקבוצה היריבה לקבוצה זו.
אחרי עצמאות סלובקיה זכתה הקבוצה בגביע הסלובקי שלוש פעמים בעונות , ו- וכן זכתה באליפות סלובקיה בעונות 1994 עד 1996 וכן בעונת 1999.
הקבוצה ספגה מהלומה קשה כאשר ירדה באופן פתאומי לליגה השנייה בסלובקיה בתום עונת אך בתום עונת הקבוצה עלתה לליגה הבכירה משום החלטה בהגדלת הליגה הבכירה ולכן היא עלתה לליגה הראשונה מהמקום השני בליגה השנייה בסלובקיה אחרי קושיצה שהייתה במקום הראשון וביחד עם סנץ שסיימה במקום השלישי, מקום אחד אחריה.
בעונת סלובן זכתה בדאבל עם המאמן קארל ירולים.
בעונת הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות.
בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת טובול מקזחסטן.
בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין ועברה לשחק בליגה האירופית.
בשלב הפלייאוף הקבוצה ניצחה את קבוצת רומא מאיטליה והעפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית אחרי הקבוצות אתלטיק בילבאו, רד בול זלצבורג ופריז סן-ז'רמן והודחה מהטורניר.
בעונת שוב זכתה הקבוצה בדאבל.
בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת לודוגורץ ראזגרד מבולגריה והודחה מהטורניר.
סלובן ליברץ (בצ'כית: FC Slovan Liberec) הוא מועדון כדורגל צ'כי, מהעיר ליברץ.
בעונת 2007/2008 המועדון הגיע לגמר הגביע הצ'כי.
נותן החסות העיקרי של המועדון היא חברת המשקפיים "Preciosa a.s".
סְלובּודְקָה (מיידיש: סלאָבּאָדקע; מרוסית: Слободка; בפולנית: Słobódka או Wiliampol; בליטאית: Vilijampolė, "ויליאמפולה" = 'העיר שעל נהר וילייה') היא Seniūnija (יחידה מנהלית דמוית מועצה מקומית) בשטח העירוני של קובנה, בליטא הממוקמת על הגדה הימנית של הנהרות נֶרִיס (וילייה) ונֶמַן (ניֶימֶן), לא הרחק מהחיבור ביניהם.
בסלובודקה שוכנת האקדמיה הליטאית לווטרינריה.
סלובודקה ממוקמת מחוץ למרכז העיר, ממערב לנהר הוילייה, ועל כן לאורך הדורות השתקעו בה יהודים בתקופות שבהן נאסר עליהם להתגורר בתחומי העיר עצמה.
בשנת 1877 נוסדה בה, על ידי הרב נתן צבי פינקל, המכונה "הסבא מסלובודקה" ישיבת "כנסת ישראל", הידועה כ"ישיבת סלבודקה", אחת הישיבות המשפיעות ביותר במרחב היהדות הליטאית,
בשנת תרנ"ח (1897) נוסדה בה ישיבת כנסת בית יצחק על ידי הרב צבי הירש רבינוביץ.
ב-1919 צורפה העיירה לתחום שיפוטה של העיר קובנה, שהפכה באותה עת לבירתה הזמנית של ליטא.
לפני מלחמת העולם השנייה הייתה סלובודקה רובע עם רוב יהודי.
ב-25 ביוני 1941 בשעות הלילה התנפלו לאומנים ליטאים על השכונה ורצחו כ-800 יהודים.
ב-15 באוגוסט 1941 הוקם בחלקה גטו קובנה, ששמו הרשמי היה "גטו ויליאמפולה".
הגטו פונה ונהרס ביולי 1944. בשטח הגטו לשעבר נמצאים כיום מספר אתרי הנצחה ליהודי קובנה שנרצחו בשואה.
סלובניה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אלברוויל (1992), ובמשחקי הקיץ באולימפיאדת ברצלונה (1992).
עד אז, הייתה סלובניה חלק מיוגוסלביה, והספורטאים הסלובנים התחרו במסגרת המשלחת היוגוסלבית.
עוד קודם לכן, התחרו ספורטאים סלובנים במסגרת המשלחת האוסטרית לאולימפיאדת סטוקהולם (1912), כאשר סלובניה הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בתשע אולימפיאדות הקיץ בהן השתתפו, צברו הספורטאים הסלובנים 31 מדליות, מהן 10 מדליות זהב.
המדליות הושגו ב-9 ענפים שונים, הבולטים שבהם ג'ודו, אתלטיקה וחתירה.
במשחקי החורף צברו הסלובנים 24 מדליות, מהן ארבע מדליות זהב.
הענף הבולט במשחקים אלה הוא הסקי האלפיני.
בהופעת הבכורה האולימפית שלה כמדינה עצמאית, באולימפיאדת ברצלונה, שלחה סלובניה 35 ספורטאים, שזכו בשתי מדליות ארד בחתירה.
איזטוק צ'ופ ודניס ז'ווגלי במקצה הזוגות, ובמדליית ארד נוספת זכו רביעיית החותרים.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) השתתפו 37 ספורטאים סלובנים, שזכו בשתי מדליות כסף: בירגיטה בוקובץ בריצת 100 מטר משוכות וחותר הקיאק אנדרז' וחובר במקצה הסלאלום.
המשלחת הסלובנית לאולימפיאדת סידני (2000) כללה 74 ספורטאים.
אחרי שתי מדליות ארד בברצלונה ושתי מדליות כסף באטלנטה, זכו הסלובנים בסידני בשתי מדליות זהב.
הקלע ריימונד דבווץ זכה במקום הראשון במקצה הירי משלושה מצבים, וכמוהו גם צמד החותרים איזטוק צ'ופ ולוקה שפיק.
להישג נוסף הגיעה האתלטית בירגיטה לנגרהולץ, שסיימה במקום הרביעי בריצת 800 מטר.
באולימפיאדת אתונה (2004) נטלו חלק 79 ספורטאים סלובנים.
ההישג הטוב ביותר היה בחתירה - צ'ופ ושפיק איבדו את תוארם מסידני, אך זכו במדליית כסף.
יולנדה צ'פלאק הפסידה את מדליית הכסף בריצת 800 מטר, בפער של פחות ממאית השנייה למרוקאית חאסנה בנחאסי, וזכתה במדליית ארד.
בשתי מדליות ארד נוספות זכו הג'ודוקא אורשקה ז'ולניר והשייט וסילי ז'בוגאר, בדגם לייזר.
מרלין אוטי, אתלטית ג'מייקנית שזכתה בעבר במספר מדליות אולימפיות עבור ג'מייקה ועברה לייצג את סלובניה ב-2002, לא הצליחה להעפיל לשלב הגמר בריצת 100 מטר לאחר שסיימה במקום העשירי בחצי הגמר, ונפצעה בשלב חצי הגמר בריצת 200 מטר.
אוטי הייתה בת 44 בעת שנערכו המשחקים.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) פחת מספר הספורטאים הסלובנים ל-62, אך מספר המדליות עלה לחמש.
פרימוז' קוזמוס זכה במדליית הזהב היחידה, ביידוי פטיש.
שייט הלייזר וסילי ז'בוגאר שזכה במדליית ארד באתונה זכה במדליית כסף.
במדליית כסף נוספת זכתה השחיינית שרה איסקוביץ', במשחה ל-200 מטר חופשי.
איסקוביץ' גם קבעה שיא אולימפי במשחה המוקדמות (1:55.86 דק'; השיא נשבר מאוחר יותר בידי האיטלקייה פדריקה פלגריני, שזכתה במדליית הזהב).
הקלע ריימונד דבווץ זכה במדליית ארד בירי בשלושה מצבים, וכמוהו הג'ודוקא לוציה פולאוודר.
ספורטאים סלובנים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את רביעיית החותרים (מקום רביעי), המתעמל מיטיה פטקובשק (מקום חמישי במקבילים, האתלטית מריה שסטק (מקום שישי בקפיצה משולשת), הקיאקיסטית שפלה פונומרנקו (מקום שישי במקצה ל-500 מטר), צמד החותרים איזטוק צ'ופ ולוקה שפיק (מקום שישי) ושייט הפין גשפר וינצ'ץ (מקום שביעי).
65 הספורטאים הסלובנים שהשתתפו באולימפיאדת לונדון (2012) זכו בארבע מדליות.
הג'ודוקא אורשקה ז'ולניר זכתה במדליית זהב.
פרימוז' קוזמוס איבד את תוארו ביידוי פטיש, וזכה במדליית כסף.
שתי אתלטיות נוספות העפילו לשלבי הגמר אך לא זכו במדליות: מרטינה ראטיי סיימה במקום השביעי בהטלת כידון ומריה שסטק סיימה במקום ה-11 בקפיצה משולשת.
החותרים לוקה שפיק ואיזטוק צ'ופ זכו במדליית ארד, שהייתה המדליה האולימפית השלישית של שפיק והרביעית של צ'ופ.
במדליית ארד נוספת זכה הקלע ריימונד דבווץ, בירי מ-50 מטר בשכיבה.
ספורטאים סלובנים נוספים שבלטו בלונדון כללו את לוחמת הטאקוונדו פרנקה אניץ' שסיימה במקום החמישי, השייט ואסילי ז'בוגאר שסיים במקום השישי בדגם פין, הקיאקיסט פטר קאוזר שסיים במקום השישי בסלאלום וחותר הקאנו בנימין סאוושק שסיים במקום השמיני בסלאלום.
גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו הסלובנים בארבע מדליות.
הג'ודאית טינה טרסטניאק זכתה במדליית זהב ואנמארי ולנשק זכתה במדליית ארד.
הקיאקיסט פטר קאוזר זכה במדליית כסף בסלאלום, ובמדליית כסף נוספת זכה ואסילי ז'בוגאר.
לז'בוגאר בן ה-40 הייתה זו מדליה אולימפית שלישית, וראשונה בדגם פין.
הקיאקיסטית שפלה פונומרנקו סיימה במקום הרביעי במקצה ל-200 מטר, הג'ודוקא אדריאן גומבוץ סיים במקום החמישי,
חותר הקאנו בנימין סאוושק סיים במקום השישי בסלאלום, שייטות ה-470 ורוניקה מצארול וטינה מראק סיימו במקום השישי וחותרי הקאנו לוקה בוזיץ' וסאשו טליאט סיימו במקום השביעי במקצה הזוגות בסלאלום.
נבחרת הכדוריד הודחה בשלב רבע הגמר בידי דנמרק וסיימה במקום השישי.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה המשלחת הסלובנית בחמש מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב.
באופניים זכו הסלובנים בשתי מדליות, פרימוש רוגליץ' זכה במדליית זהב במירוץ כביש נגד השעון, וטאדיי פוגאצ'אר זכה במדליית ארד במירוץ אופני כביש.
הקיאקיסט בנג'מין סאבסק זכה במדליית זהב בסלאלום.
יאניה גארנברט זכתה בזהב בטיפוס, בפעם הראשונה שהתקיימה התחרות באולימפיאדה.
בג'ודו, טינה טרסטניאק זכתה במדליית כסף, קיה קייזר הפסידה בקרב על הארד וסיימה חמישית ואדריאן גומבוץ סיים שביעי.
באתלטיקה, כריסטיאן צ'ה סיים חמישי בזריקת דיסקוס, טינה סוטג' סיימה חמישית בקפיצה לגובה ומארוסה מיסמס סיימה שישית בריצת 3000 מכשולים.
נבחרת סלובניה בכדורסל סיימה רביעית אחרי הפסד לאוסטרליה בקרב על הארד.
בשיט, ורוניקה מקארול וטינה מראק סיימו במקום החמישי ב-470. הקלעית, זיוה דבורסק סיימה שביעית ברובה 50 מטר (3 מצבים).
בטאקוונדו, איבן טרז'קוביץ סיים חמישי אחרי הפסד בקרב על הארד.
באולימפיאדת פריז (2024) שלחה סלובניה 90 ספורטאים.
יאניה גארנברט זכתה בזהב בטיפוס פעם נוספת, הג'ודאית אנדראה לסקי זכתה במדליית זהב.
השייט טוני וודישק זכה במדליית כסף בFormula Kite.
כריסטיאן צ'ה סיים רביעי בזריקת דיסקוס הרוכב יאן טרטניק סיים במקום שמיני במירוץ כביש.
בהתעמלות, אקטרינה ודניבה סיימה שישית בקרב רב.
בכדוריד, נבחרת הגברים הפסידה הפסידה בחצי הגמר לדנמרק וקרב על הארד לספרד וסיימה רביעית ונבחרת הנשים לא העפילה משלב הבתים וסיימה את התחרות במקום 11. השחיינית נזה קלאנצ'אר סיימה שישית במשחה ל-50 מטר חופשי ומקום 14 ב-100 מטר חופשי.
נבחרת הכדורעף סיימה חמישית לאחר הפסד לפולין ברבע הגמר.
אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה סלובניה הייתה אולימפיאדת אלברוויל (1992).
באולימפיאדת לילהאמר (1994) זכו הספורטאים הסלובנים ב-3 מדליות ארד, שלושתן בסקי אלפיני.
קטיה קורן בסלאלום, אלנקה דובז'אן במסלול המשולב, ואצל הגברים יורה קושיר בסלאלום.
במדליה הבאה זכו הסלובנים באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002), כשרביעיית קופצי הסקי הסלובנית זכתה במדליית ארד בקפיצה מגבעה גבוהה.
באולימפיאדת ונקובר (2010) זכו שתי סלובניות בשלוש מדליות.
גולשת הסקי האלפיני טינה מאזה זכתה בשתי מדליות כסף, בסופר G ובסלאלום ענק, ופטרה מיידיץ' זכתה במדליית ארד במרוץ הספרינט סקי למרחקים.
אולימיפיאדת סוצ'י (2014) הייתה מוצלחת בכמה רמות.
המשלחת הסלובנית צברה בה 8 מדליות, יותר מאשר בכל 6 האולימפיאדות הקודמות גם יחד, ולראשונה זכו הסלובנים גם במדליות זהב.
בשתי מדליות הזהב זכתה טינה מאזה, בגלישה במורד ובסלאלום ענק.
קופץ הסקי פטר פרווץ זכה במדליית כסף בקפיצה מגבעה רגילה ובמדליית ארד בקפיצה מגבעה גבוהה.
גולש השלג ז'אן קושיר זכה במדליית כסף בסלאלום מקביל ובמדליית ארד בסלאלום מקביל ענק.
וסנה פביאן זכתה במדליית ארד במקצה הספרינט בסקי למרחקים והביאתלטית טיה גרגורין זכתה במדליית ארד במרוץ המרדף.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה סלובניה בשתי מדליות.
יקוב פאק זכה במדליית כסף בביאתלון וז'אן קוסיר זכה במדליית ארד בגלישת שלג.
סלובקיה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לילהאמר (1994) ובמשחקי הקיץ מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996).
בין 1918 ל-1993 הייתה סלובקיה חלק מצ'כוסלובקיה, והספורטאים הסלובקים התחרו במסגרת המשלחת הצ'כוסלובקית.
בחמש האולימפיאדות בהן השתתפה, צברו הספורטאים הסלובקים 32 מדליות, בהן עשר מדליות זהב.
חותרי הקאנו והקיאק הסלובקים זכו ב-20 מתוך המדליות, בהן 8 מדליות זהב.
במשחקי החורף זכו הסלובקים ב-10 מדליות, בשש מתוכן זכתה הביאתלטית אנסטסיה קוזמינה.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכו הסלובקים במדליה אחת מכל סוג.
חותר הקאנו מיכל מרטיקן בן ה-17 זכה במדליית זהב בסלאלום, עמיתו סלאבומיר קנייזוביצקי זכה במדליית כסף במקצה ל-500 מטר, והקלע יוזף גנצי זכה במדליית ארד בירי בשכיבה.
באולימפיאדת סידני (2000) עלה מספר המדליות ל-5. חותרי הקאנו התאומים פוול ופטר הוכשורנר זכו במדליית זהב בסלאלום, מרטיקן הסתפק הפעם במדליית כסף, ויוראי מינצ'יק זכה במדליית ארד בסלאלום.
השחיינית מרטינה מורבצובה זכתה בשתי מדליות כסף, במשחים ל-100 מטר פרפר ול-200 מטר חופשי.
באולימפיאדת אתונה (2004) השתתפו 64 ספורטאים סלובקים, והישגיהם השתפרו ל-6 מדליות, שתיים מכל סוג.
האחים הוכשורנר שמרו על תוארם, ומנצחת נוספת הייתה חותרת הקיאק אלנה קליסקה, בסלאלום.
מרטיקן זכה במדליית כסף שנייה ברציפות ובמדליה אולימפית שלישית, והג'ודוקא יוזף קרנאץ' זכה אף הוא במדליית כסף.
במדליות הארד זכו רביעיית חותרי הקיאק, במקצה ל-1000 מטר, וכן יוזף גנצי, הפעם בירי ברובה אוויר.
מספר הספורטאים שייצגו את סלובקיה באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ירד ל-57, אך הישגיהם השתפרו, כשזכו ב-3 מדליות זהב.
לכל הזוכים לא הייתה זו הפעם הראשונה.
התאומים הוכשורנר זכו בתואר השלישי ברציפות, הישג חסר תקדים בענף הקאנו, קליסקה שמרה אף היא על תוארה, ומרטיקן זכה בתואר האולימפי בפעם השנייה אחרי 12 שנים, ובמדליה אולימפית רביעית.
רביעיית חותרי הקיאק זכתה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר, וכמוהם גם הקלעית זוזאנה שטפצ'קובה, בטראפ, ענף של ירי בצלחות חרס.
המתאבק דוד מוסולבק זכה במדליית ארד אך זו שודרגה לכסף לאחר הרשעת המתאבק האוזבקי באימרוץ.
מוסולבק, יליד צפון אוסטיה שייצג בעבר את רוסיה ואף זכה במדליית זהב באולימפיאדת סידני, התאזרח בסלובקיה ב-2007.
באולימפיאדת לונדון (2012) ירד מספר המשתתפים הסלובקים ל-47, ולראשונה איש מהם לא זכה במדליית זהב.
את ההישג הגבוה ביותר רשמה הקלעית זוזאנה שטפצ'קובה, שזכתה במדליית כסף שנייה ברציפות בטראפ.
קלעית נוספת, דאנקה ברטקובה, זכתה במדליית ארד בסקיט.
האחים הוכסהורנר איבדו את תוארם לאחר שלוש זכיות רצופות, והסתפקו במדליית ארד.
גם מיכל מרטיקן איבד את תוארו וזכה במדליית ארד, המדליה האולימפית החמישית שלו.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לראשונה מאז השתתפה סלובקיה במשחקים כמדינה עצמאית, לא ייצגו אותה לא האחים הוכסהורנר ולא מיכל מרטיקן.
אף על פי כן, נשמרה השליטה הסלובקית בתחרויות הסלאלום בקאנו.
במדליית הזהב במקצה הזוגות זכו בני הדודים לדיסלב ופטר שקאנטר, ובמקצה היחידים זכה מאטיי בנוש במדליית הכסף.
רביעיית הקיאקיסטים זכתה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר, ושניים מהם, יוראי טאר ואריק ויצ'ק, סיימו במקום השמיני במקצה הזוגות.
הקיאקיסטית יאנה דוקאטובה סיימה במקום הרביעי בסלאלום, יאקוב גריגאר הגיע חמישי במקצה המקביל לגברים, ופטר גלה סיים שמיני במקצה היחידים ל-1000 מטר.
לא רק בענף הקאנו/קיאק זכו הסלובקים להצלחות בריו.
האתלט מאטיי טוט ניצח בהליכה ל-50 ק"מ, והיה לאלוף האולימפי הסלובקי הראשון שלא מתחום הקאנו/קיאק, ולאתלט הסלובקי הראשון שזוכה במדליה אולימפית.
אתלט נוסף, מרצל לומניצקי, סיים חמישי ביידוי פטיש.
הקלע יוראי טוז'ינסקי סיים במקום הרביעי באקדח אוויר ופאוול קופ דורג שביעי באקדח.
באולימפיאדות החורף הצלחתה של סלובקיה הייתה פחותה, והראשון לעמוד על דוכן המדליות היה גולש הסנובורד רדוסלב ז'ידק, שזכה במדליית הכסף באולימפיאדת טורינו (2006).
באולימפיאדת ונקובר (2010) השתפרו הישגיה של סלובקיה.
הביאתלטית אנסטסיה קוזמינה זכתה במדליית זהב בספרינט ובמדליית כסף במירוץ המרדף.
ביאתלט נוסף, פאוול הורייט, זכה במדליית הארד.
נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת פינלנד במשחק על מדליית הארד.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) שמרה קוזמינה על תוארה.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה קוזמינה בשלוש מדליות, אחת זהב בהזנקה המונית ושתי מדליות כסף, בספרינט ובמרדף.
סלובקיה נטלה חלק באירוויזיון כ-8 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1993.
ב-2013, סלובקיה פרשה מהתחרות והיא אינה נוטלת בה חלק באופן סדיר.
סלובקיה ניסתה להצטרף לתחרות כבר בשנת 1993, אך היא לא עברה את הסינון הראשוני שהיה באותה שנה למדינות חדשות שביקשו להצטרף לתחרות.
7 מדינות התחרו אחת בשנייה בתחרות שנקראה "העפלה למילסטריט", בתקווה להיות אחת משלוש המדינות שיקבלו את הניקוד הגבוה ביותר, דבר שיזכה אותן בכרטיס כניסה לאירוויזיון 1993.
בתחרות שנערכה ב-3 באפריל 1993 בבירת סלובניה, ליובליאנה, הגיעה סלובקיה למקום הרביעי עם השיר "Amnestia na neveru" ("חנינה לבגידה") שבוצע בשפה הסלובקית על ידי הלהקה אלן, ובכך היא נותרה אחת מ-4 המדינות שלא השתתפו לבסוף באירוויזיון 1993.
אל המקום הראשון הגיעה סלובניה עם 54 נקודות, אל המקום השני הגיעה בוסניה והרצגובינה עם 52 נקודות.
אל המקום השלישי הגיעה קרואטיה עם 51 נקודות, ואל המקום הרביעי הגיעה סלובקיה עם 50 נקודות.
את הרשימה סוגרות אסטוניה (עם 47 נקודות), הונגריה (עם 44 נקודות) ורומניה (עם 38 נקודות).
בין השנים 1994 - 1998, השתתפה סלובקיה 3 פעמים בתחרות האירוויזיון.
במאי התוכניות של רשת השידור הסלובקית STV, פטר ליפטק, הודיע ב-11 במאי 2006 שרשת השידור הסלובקית תרצה להשתתף באירוויזיון 2008, אך עקב בעיות כלכליות היא לא השתתפה לבסוף בתחרות.
בשנת 2009 החליטה רשת השידור הסלובקית שהיא תשתתף באירוויזיון 2009, אחרי יותר מ-10 שנות היעדרות.
בין השנים 1994 - 1998, השתמשה רשת השידור הסלובקית בבחירה פנימית על-מנת לבחור את השיר שייצג אותה בתחרות.
בשנת 2009 נערך לראשונה בסלובקיה קדם אירוויזיון, אליו נשלחו מספר להיטים, שבו זכו הצמד קאמיל מיקולושיק ונלה פוציסקובה, עם השיר "Leť tmou" ("לעוף באפילה").
באירוויזיון הם כשלו להעפיל לשלב הגמר, והם מוקמו במקום ה-18 מתוך 19 מדינות בחצי הגמר.
בשנת 2010 שלחה סלובקיה את השיר "Horehronie" ("הוררוני" – עמק בסלובקיה) שבוצע על ידי כריסטינה, אך השיר הגיע לתוצאה דומה כמו ב-2009 (מקום 16 מתוך 17 בחצי הגמר), וזה על אף היותו אחד מהשירים המועדפים על המעריצים עד היום.
ב-1 בדצמבר 2010 הודיעה סלובקיה כי לא תיקח חלק באירוויזיון 2011 עקב הישגיה הנמוכים, אך גם עקב קשיים כלכליים.
כחודש לאחר הודעת הפרישה שלה, פורסמה ב-31 בדצמבר הרשימה הסופית של המדינות שישתתפו באירוויזיון 2011, בהן סלובקיה.
ב-8 באוגוסט 2023 הודיעה רשות השידור הסלובקית כי היא שוקלת חזרה לתחרות באירוויזיון 2025, לאחר יותר מעשור שלא השתתפה.
עם זאת, בסוף דבר סלובקיה לא השתתפה באירוויזיון 2025 אך נמצאת במגעים להשתתף באירוויזיון 2026, לאחר שכבר אוסטרליה, בלגיה, דנמרק, הולנד, יוון, לטביה, מונטנגרו, סן מרינו, סרביה, פינלנד, שוודיה, אוסטריה, איטליה, גרמניה, בריטניה, ספרד וצרפת אישרו את השתתפותם בתחרות.
השירים שייצגו את סלובקיה באירוויזיון
סלובניה נטלה חלק באירוויזיון 30 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1993 כמדינה עצמאית והיא נעדרה מהתחרות שלוש פעמים ב-1994, 2000 ו-2026. סלובניה מעולם לא ניצחה בתחרות, מעולם לא סיימה את התחרות בתור אחת מחמש המדינות המובילות בגמר והישגה הטוב ביותר בגמר התחרות הוא המקום השביעי אותו השיגה פעמיים (ב-1995 ו-2001).
בין התחרויות בשנים 1961-1991, סלובניה הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ארבע פעמים מתוך עשרים ושבע פעמים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות, כאשר הישגה הטוב ביותר בתחרות היה המקום השביעי עם 9 נקודות בתחרות ב-1966.
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, ביקשה סלובניה להצטרף לשורות התחרות כמדינה עצמאית.
אולם, עקב ריבוי המדינות שרצו ליטול חלק בתחרות נאלצה סלובניה, ביחד עם 6 מדינות נוספות, להתחרות בתחרות מקדימה בשם "העפלה למיליסטריט", בתקווה להיות אחת משלוש המדינות שתקבלנה את הניקוד הגבוה ביותר, דבר שיקנה להן כרטיס כניסה לתחרות ב-1993.
בתחרות "העפלה למילסטריט" שנערכה ב-3 באפריל 1993 בסלובניה, ליובליאנה, הגיעה סלובניה למקום הראשון עם 54 נקודות עם השיר "Tih deževen dan" אשר בוצע בשפה הסלובנית על ידי להקת "1X Band", והבטיחה את מקומה בתחרות ב-1993.
ב-1993, נציגתה של סלובניה, להקת "1X Band", הגיעה למקום ה-22 עם 9 נקודות.
סלובניה נטלה חלק בתחרות כ-28 פעמים: מתוכן היא הגיעה פעמיים למקום השביעי בגמר התחרות שהוא הישגה הטוב ביותר בתחרות.
הפעם הראשונה הייתה ב-1995 כאשר דריה שבייגר הופיעה עם השיר "Prisluhni mi" שסיים את גמר התחרות עם 84 נקודות.
סלובניה הגיעה למקום השביעי בפעם השנייה ב-2001 כאשר הופיעה נושה דרנדה עם השיר "Energy" שסיים את גמר התחרות עם 70 נקודות.
סלובניה היא אחת הרפובליקות היוגוסלביות הפחות מוצלחות של התחרות, כאשר היא מעולם לא ניצחה בתחרות, מעולם לא סיימה את התחרות בתור אחת מחמש המדינות המובילות בגמר התחרות, כשלה מספר פעמים לצלוח את שלב הסינון המקדים של איגוד השידור האירופי וכשלה מספר פעמים לעלות לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר.
סלובניה נעדרה משתי תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, סלובניה הייתה אחת המדינות המושפעות בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות.
זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, סלובניה לא נטלה חלק בתחרויות האירוויזיון ב-1994 ו-2000. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן.
סלובניה, שכנתה של קרואטיה, נוהגות להעניק לה מספר רב של נקודות.
השירים שייצגו את סלובניה באירוויזיון
יוגוסלביה השתתפה בתחרות האירוויזיון 27 פעמים החל מתחרות האירוויזיון ב 1961 יוגוסלביה השתתפה בתחרות כמעט בקביעות עד להופעתה האחרונה בשנת 1992 למעט חמש היעדרויות1966סלובניהברטה אמברוז'"Brez besed""ללא מילים"791967סלובניהלאדו לסקובאר"Vse rože sveta""כל הפרחים שבעולם"871970סלובניהאווה סרשן"Pridi, dala ti bom cvet""התקרב, אתן לך פרח"1141975סלובניה"פפל אין קרי""Dan ljubezni""יום של אהבה"1322
מועדון הכדורסל סלובן (בסלובנית: Košarkarsko društvo Slovan) היא קבוצת כדורסל סלובנית מהעיר ליובליאנה.
המועדון הוקם בשנת 1951 על ידי סטאן אורק שהציע הקמת מועדון כדורסל בשם "פוליין" באחד מבתי הספר התיכוניים בליובליאנה.
המועדון החל לשחק באותה שנה בחודש אפריל.
אחרי יומיים הם ארגנו טורניר ראשון אליו הוזמנו קבוצות כגון: רודאר (תרבוביה) וקרקה נובו מסטו – שהשתתפו אז בליגת העל.
לאחר מכן השתתף המועדון בליגה היוגוסלבית לשעבר.
ומאז עצמאות סלובניה היא משתייכת לצמרת ליגת העל הסלובנית.
"מועדון הכדורסל פוליין", היה שמו הראשון של המועדון, לפני ששונה פעמים רבות מאז פברואר 1953.
המועדון היה מוכר גם בשם "מ.כ קרים", סלביה, אודרד, ולבסוף מ.כ סלובן – נשאר עד היום.
הם הוסיפו רק את שם נותן החסות הרשמי שלהם – "גאופלין".
הקבוצה שיחקה יותר מ-20 שנה באולם הכדורסל של "תיכון פוליין" בעיר, ומאז שנת 1965 הם מארחים במרכז ספורט "סלובן" בקודלייבו.
השתתפה 5 פעמים בגביע קוראץ'
הקבוצה השתתפה שש עונות במסגרת הליגה האדריאטית
סלוּג'ר (ברומנית: Sluger, או, נדיר יותר, "סולג'ר"- Sulger) היה תפקיד מנהלי ותואר היסטורי של בויאר - דרגטור - בחצרות השליטים של הנסיכויות הרומניות ולאכיה ומולדובה בימי הביניים ועד לתקופה המודרנית.
הסלוג'ר עסק באספקת הבשר (ולפעמים גם הנרות ובחלוקתו בחצר ובצבא.
הסלוגר דאג גם אספקת המזון לשליחים הרשמיים הטורקים או הטטרים
הסלוג'ר הראשי נשאר "ול סלוג'ר" או "מארה סלוג'ר", כלומר "הסלוג' הגדול".
מקור המילה "סלוג'ר" הוא במילה הסלאבית "סלוז'אר" שמשמעותה "משרת, שרת"
לפי סקריבן (1939) הסלוג'ר הגדול נמנה עם שמונת הבויראים שהרכיבו את מועצת הנסיכות- הדיוואן, והוא ישב בין הסרדאר ובין הז'יטניצ'ר.
בוולאכיה הסלוג'ר הגדול היה צריך להביא בשר, ביוחד בשר בקר לחצר השליט.
האזכור הראשון של התפקיד בוולאכיה הוא מ-7 בנובמבר 1480. במולדובה תועד התפקיד לראשונה ב-13 ביוני 1456.
המילה "סולג'יו" משמעותה ברומנית המס על שחיטת פרות או כבשים, לפי מקורות מסוימים הסלוג'ר היה אחראי גם על גביית מס זה.
פרט לסלוג'ר הגדול היו קיימים גם תארים נמוכים יותר: סלוג'ר בדרגה שנייה וסלוג'ר בדרגה שלישית
אחרי 1738 התואר נשאר סמלי בלבד.
אחרי הנהגת התקנון האורגני במאה ה-19 המילה "סלוג'ר" תאמה דגאות "סגן" או סגן משנה".
סְלוּבִּיצֶה (בפולנית: Słubice) היא עיר גבול במערב פולין.
העיר שוכנת על הגדה המזרחית של נהר האודר, ובגדה המערבית שלו נמצאת העיר הגרמנית פרנקפורט על האודר.
העיר היא בירת מחוז סלוביצה והמושב המנהלי של גמינת סלוביצה.
היישוב נוסד במאה ה-12, כחלק מפרנקפורט על האודר, והיה במעמד זה עד לסיום מלחמת העולם השנייה.