tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אריטה נפטר ב-1965 ונקבר בבית הקברות טאמה שבטוקיו.
אריטה שהיה דמות פוליטית ידועה, וב-1960 פורסם שקיים רומן עם מארחת במועדון לילה בשכונת גינזה.
לאחר הפרסום תבע את הכתב וב-1963 זכה במשפט.
זו הייתה הפעם הראשונה ביפן שבה בית המשפט הכיר בזכותו של איש ציבור לפרטיות.
האפר של אנג'לה הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1999 בכתיבה ובימויו של אלן פארקר, עם אמילי ווטסון ורוברט קרלייל בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הממואר רב המכר "האפר של אנג'לה" של פרנק מק'קורט משנת 1996, המתאר את מצוקותיו ומצוקות משפחתו בארצות הברית ובאירלנד.
אמילי ווטסון הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ג'ון ויליאמס היה מועמד לפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר.
ברוקלין 1935 - למשפחת מק'קורט נולדה בת לאחר ארבעה בנים.
המשפחה חיה בעוני משווע והבת מתה כעבור זמן קצר.
האב מלאכי (רוברט קרלייל) הוא מובטל ושתיין, האם אנג'לה (אמילי ווטסון) בדיכאון קשה לאחר מות הבת.
הילדים נזנחים והשכנות מטפלות בהם.
הודעה נשלחת למשפחה באירלנד והסבתא (רוני מסטרסון) שולחת אליהם כסף לכרטיסי נסיעה לאירלנד.
הם מגיעים ללימריק ובעזרת הסבתא הם שוכרים דירה עלובה בשכונת עוני.
נולד להם ילד נוסף והאב מבזבז את דמי ההקצבה הממשלתית לילד על שתייה.
האב מוצא מקום עבודה במפעל מלט אך את שכר עבודתו הוא מוציא על שתייה, מאחר לעבודתו ומפוטר.
הבן פרנק (מייקל לג) אוסף ברחובות שיירי פחם כדי לחמם את הבית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נוסע האב לחפש עבודה בלונדון משם הוא שולח קצת כסף אך תוך זמן קצר מנתק קשר עם המשפחה.
כדי לחמם את הבית הם נאלצים לשרוף קיר עץ בדירה ונזרקים לרחוב על ידי בעל הבית.
אחד מבני המשפחה מארח אותם בביתו תמורת משכב עם אנג'לה.
פרנק חולה בטיפוס הבטן ועובד למען משפחתו במחסן פחם שם הוא כמעט מתעוור כתוצאה מדלקת הלחמית.
פרנק לומד קרוא וכתוב ולבסוף מקבל עבודה בחלוקת דואר.
לאחר שדודו פאט נותן לו את ספל השיכר הראשון שלו, הוא משתכר, מגיע לביתו, קורא לאנג'לה "זונה" וסוטר לה.
הוא מוצא מפלט בבית דודתו חסרת הילדים שתומכת בו.
כעת הוא לבוש יפה בעבודתו כמחלק דואר.
הוא פוגש בנערה יפה חולת שחפת בשם תרזה קרמודי (קרי קונדון), הם מתאהבים ומקיימים יחסים אינטימיים למרות המחלה.
כעבור זמן היא מתה משחפת.
פרנק מוצא עבודה אצל מיס פינוקן (איילין פולוק), המלווה בריבית.
הוא כותב את מכתבי ההתראה שלה לחייבים.
באחד הימים הוא מוצא אותה מתה, לוקח את ספר החייבים ואת הכסף בארנקה.
את ספר החייבים הוא זורק לים ובכסף הוא קונה כרטיס לארצות הברית.
בלילה לפני נסיעתו הוא צופה בליקוי ירח עם בני השכונה ודודו אומר שזה סימן טוב להצלחתו שם.
לבסוף רואים את פרנק צופה על פסל החירות לקראת חיים חדשים.
שם השחקן שם הדמות הערותאמילי ווטסוןאנג'לה מק'קורקהאםרוברט קרליילמלאכי מק'קורקהאברוני מסטרסוןסבתא שיהאןקרי קונדוןתרזה קרמודיאיילין פולוקמיס פינוקןמלווה בריביתמייקל לגפרנק הבוגרפיטר מלאכימלאכי הבוגרפאולין מקליןדודה אגיאיאן מקליןהדוד פאט
האצ'ינס גורדון ברטון היה פוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הצפונית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנים 1809–1810, ולאחר מכן ועד 1816 כתובע הכללי של קרוליינה הצפונית.
הוא שב לבית הנבחרים המדינתי ב-1817 וכיהן בו עד 1819, אז נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, כיהן בו עד 1824, ולאחר מכן ועד 1827 כיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה-22.
קיימת אי-ודאות בנוגע לזמן ולמקום לידתו של ברטון.
בשנים 1795–1798 למד ברטון באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ולאחר מכן למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין של המדינה.
ב-1809 נבחר ברטון לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית מטעם מחוז מקלנבורג, וכיהן בו עד 1810, כאשר הוא התפטר כדי לכהן כתובע הכללי המדינתי, תפקיד בו היא שימש עד 1816. הוא עבר לעיירה הליפקס ועסק שם בעריכת דין.
ב-1817 הוא שב לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית וכיהן בו כנציג העיירה הליפקס.
ב-1819 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, בו הוא כיהן עד התפטרותו ב-23 במרץ 1824.
כמי שנחשב לפוליטיקאי עצמאי, אך עם זיקה למפלגה הפדרליסטית, נבחר ברטון כמושל קרוליינה הצפונית ה-22 ב-2 בדצמבר 1824 לאחר שישה סבבי הצבעה באספה הכללית.
בנאומים שנשא בפני האספה הכללית, הוא הדגיש את הצורך לממש את סעיפי חוקת המדינה שנגעו למערכת החינוך.
הוא טען שהחינוך צריך להיות בעדיפות גבוהה יותר מאשר עבודות ציבוריות, ושבתי הספר היסודיים חשובים יותר לרווחת הציבור מאשר המוסדות להשכלה גבוהה.
בעת כהונתו כמושל הוא פיקח על הקרן הספרותית, ושימש כנשיא מועצת הנאמנים של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
הוא גם קרא לרפורמה בקוד הפלילי של המדינה, וקידם פיתוח שיטתי של כבישי המדינה ודרכי המים שלה.
ב-1825 קיבל את פניו של הגנרל המרקיז דה לה פאייט וליווה אותו בעת ביקורו בקרוליינה הצפונית.
ברטון נבחר לתקופות כהונתו השנייה והשלישית ב-1825 וב-1826 מבלי שניצבו מולו יריבים בבחירות, וכיהן את משך הכהונה המרבי על פי הגבלת הכהונה של שלוש השנים שהייתה אז בחוקת קרוליינה הצפונית.
ב-1827 מינה הנשיא ג'ון קווינסי אדמס את ברטון כמושל טריטוריית ארקנסו, אך הסנאט של ארצות הברית לא אישר את המינוי.
לאחר מכן הוא פרש להליפקס ועסק בעריכת דין.
האצ'ינס גורדון ברטון נפטר בעת שערך ביקור אצל קרובי משפחה במחוז אירדל שבקרוליינה הצפונית ב-21 באפריל 1836. הוא נטמן בכנסיית האיחוד הפרסביטריאני במחוז לינקולן שבקרוליינה הצפונית.
האצטדיון האולימפי של ברלין הוא אצטדיון הכדורגל האולימפי של העיר ברלין.
הוא עוצב במקור על ידי ורנר מארך עבור אולימפיאדת ברלין ב-1936, ואירח אותה.
במהלך האולימפיאדה, היה שיא הנוכחות של האצטדיון למעלה מ-100,000 איש.
כיום האצטדיון הוא חלק מהפארק האולימפי של ברלין, וביתה של קבוצת הכדורגל הרטה ברלין.
האצטדיון נבנה בשנת 1936 לכבוד אולימפיאדת ברלין, ובו התקיים בין השאר מרוץ ה-100 מטר בו ניצח האצן השחור ג'סי אוונס, למורת רוחו של אדולף היטלר שישב ביציע, ועזב את האצטדיון לפני טקס הענקת המדליות.
לקראת משחקי גביע העולם 2006 נערכו באצטדיון שיפוצים בעלות כוללת של 242 מיליון אירו, והוא נפתח מחדש ביולי 2004. כעת משמש האצטדיון את קבוצת הכדורגל הרטה ברלין.
האצטדיון מכיל 74,228 מקומות ישיבה ומותקנות בו 5,000 נורות פלואורסצנטיות היוצרות אפקטים מיוחדים בזמן המשחק.
האצטדיון אירח את גמר מונדיאל 2006.
בשנת 2009, נערכה באצטדיון אליפות העולם באתלטיקה, בה רשם האצן הג'מייקני, יוסיין בולט, שיא עולם בריצת 100 מטר, והעמידו על 9.58 שניות.
האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות לעונת 2014/2015 ואת משחקי מכבי העולמי בקיץ 2015.
האצטדיון אירח כמה ממשחקי יורו 2024 וגם את משחק הגמר של הטורניר.
האצטדיון האוניברסיטאי האולימפי (בספרדית: Estadio Olímpico Universitario - אסטאדיו אולימפיקו אוניברסיטאריו) הוא אצטדיון הממוקם בקריית האוניברסיטה של מקסיקו סיטי בירת מקסיקו.
בניית האצטדיון החלה ב-7 באוגוסט 1950 והסתיימה ב-20 בנובמבר 1952. באצטדיון 75,849 מקומות ישיבה.
במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 נעשה באצטדיון שימוש לתחרויות פוטבול בין קבוצות שתי האוניברסיטאות הציבוריות הגדולות במקסיקו: האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) והמכון הפוליטכני הלאומי (IPN).
בשנת 1968 שימש האצטדיון כאצטדיון העיקרי של אולימפיאדת מקסיקו סיטי ובו נערכו תחרויות האתלטיקה, תחרויות הריצה וחלק ממשחקי הכדורגל.
בשנת 1986 התקיימו באצטדיון כמה ממשחקי גביע העולם בכדורגל (המונדיאל).
כיום משמש האצטדיון את קבוצת הכדורגל אוניברסידד נסיונל ("פומאס דה לה UNAM") ואת קבוצת הפוטבול פומאס CU.
האצטדיון הוקם בשנת 1927 עבור התערוכה העולמית של ברצלונה (1929).
בשנת 1989 עבר האצטדיון שיפוץ נרחב על מנת לשמש כאצטדיון המרכזי של אולימפיאדת ברצלונה שנערכה בשנת 1992.
האצטדיון, הקרוי על שם הפוליטיקאי הקטלאני ליואיס קומפאניס, ממוקם על פסגת גבעת המונז'ואיק הנמצאת בדרום-מערב העיר, וצופה אל נמל ברצלונה.
בשנת 1940 הוצא קומפאניס להורג במצודת מונז'ואיק המצויה בקרבת המקום בו נמצא כיום האצטדיון, על ידי "הפרנקיסטים", תומכי פרנסיסקו פרנקו, בשל תמיכתו של קומפאניס בעצמאותה של קטלוניה מספרד.
באצטדיון 60,713 מושבים, והוא שימש את קבוצת אספניול מאז שנת 1998 ועד 2009. עד שנת 2003 האצטדיון שימש גם את קבוצת הפוטבול דרקוני ברצלונה, אולם הקבוצה הפסיקה להשתמש בו מאחר שהאצטדיון קצר בכשלושה מטרים מהנדרש על פי תקנות הפוטבול האמריקאי.
החל משנת 2009 משמש אצטדיון קורנליה-לה פראט כמגרשה הביתי של קבוצת אספניול.
בשנת 2010 אירח האצטדיון את אליפות אירופה באתלטיקה.
מעונת 2023/24 מארחת ברצלונה את משחקי הבית שלה באצטדיון זה עקב שיפוצים של אצטדיון הקאמפ נואו.
האצטדיון האולימפי סנטניאל היה האצטדיון העיקרי של אולימפיאדת אטלנטה שנערכה באטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית.
עבודות בניית האצטדיון החלו ב-10 ביולי 1993 והוא נפתח ב-19 ביולי 1996 עבור טקס הפתיחה של האולימפיאדה.
האצטדיון בן ה-85,000 מושבים נבנה על פי תכנון של משרד האדריכלים הירי, משרד רוזר ומשרד ויליאמס - ראסל וג'ונסון.
לאחר סיום האולימפיאדה, עבר האצטדיון שינויים נרחבים על מנת להתאימו לשמש כאצטדיון קבוצת הבייסבול אטלנטה ברייבס.
חלקו הדרום מערבי של האצטדיון נבנה מראש באופן המותאם למשחק הבייסבול.
חלקו הצפוני של האצטדיון נהרס לחלוטין ובכך קטן מספר המושבים באצטדיון ל-49,000 בלבד.
שמו של האצטדיון שונה לאחר האולימפיאדה ל"שדה טרנר" - על שם הבעלים של קבוצת הברייבס - טד טרנר.
העובדה שהוועד האולימפי שארגן את משחקי אטלנטה נתן את האצטדיון בשווי 207 מיליון דולרים במתנה לקבוצת הברייבס ולא לעיר אטלנטה עוררה ביקורת.
עבודות שיפוץ האצטדיון הושלמו בשנת 1997.
האצטדיון הלאומי בייג'ינג המכונה גם "קן הציפור", הוא אצטדיון שנבנה כאצטדיון אולימפי בפארק האולימפי של בייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין, עבור אולימפיאדת 2008 שנערכה בעיר.
המבנה אירח את טקסי הפתיחה והסיום של האולימפיאדה, את טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים הפאראלימפיים וכן את התחרויות במקצועות האתלטיקה הקלה.
האצטדיון אירח גם את טקסי הפתיחה והסיום של אולימפיאדת החורף בייג'ינג 2022.
לצורכי האולימפיאדה, המבנה הכיל כ-91,000 מושבים לצופים.
בשינויים שנערכו במקום לאחר המשחקים האולימפיים, הופחת מספר המושבים לכ-80,000.
אורכו של המבנה 330 מטרים, רוחבו 220 מטרים וגובהו 69.2 מטרים.
באצטדיון מגרש מרכזי של דשא ששטחו כ-250,000 מ"ר.
המבנה בנוי מ-36 ק"מ של פלדה מלופפת שמשקלה הכולל כ-45,000 טונות.
בשנת 2002 נערכה ביוזמת ממשלת סין תחרות אדריכלים בין-לאומית לתכנון המבנה.
הזוכים היה משרד האדריכלים הרצוג ודה מורון.
האמן הסיני איי וייויי שימש כיועץ אמנותי למשרד הזוכה.
עבודות הבנייה החלו בדצמבר 2003 ועלות ההקמה הסתכמה לבסוף ב-450 מיליון דולר.
במהלך ינואר 2008 התגלה כי למעלה מ-10 עובדים נהרגו במהלך העבודות.
עלות האחזקה השנתית של המבנה עומדת על 9 מיליון דולר.
לאחר המשחקים האולימפיים, כדי למנוע את הפיכתו לפיל לבן, שונה יעודו.
בתחילה, שימש המקום כמוזיאון וב-2009 הוחלט להופכו לפארק שעשועי-שלג, אשר על-פי הערכות, עתיד למשוך כ-20 אלף מבקרים ביום.
ב-2015 אירח האצטדיון את אליפות העולם באתלטיקה ה-15.
האצטדיון הלאומי המקורה (בסינית: 国家体育馆) הממוקם בפארק האולימפי של בייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין, נבנה במיוחד עבור המשחקים האולימפיים שנערכו בשנת 2008. המבנה מכונה "המניפה" (בסינית: 扇子) בשל צורתו הדומה לצורתה המסורתית של מניפה יפנית.
האצטדיון נפתח ב-26 בנובמבר 2007.
במהלך המשחקים האולימפיים נערכו באצטדיון תחרויות התעמלות מכשירים, טרמפולינה ומשחקי כדוריד.
האצטדיון צפוי לארח את שלבי הגמר בהוקי קרח באולימפיאדת בייג'ינג (2022)
האצטדיון הלאומי בוורשה (בפולנית: Stadion Narodowy w Warszawie) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בוורשה, בירת פולין.
בניית האצטדיון החלה בשנת 2008 והסתיימה בינואר 2012. במכרז להקמתו זכתה קבוצה פולנית-גרמנית שכללה מספר חברות הנדסה לרבות PBG SA.
האצטדיון מכיל 58,145 מושבים, ומשמש כביתה של נבחרת פולין.
כמו כן, אירח האצטדיון את משחק הפתיחה, שני משחקי שלב מוקדם נוספים, משחק רבע גמר ומשחק חצי גמר, במסגרת יורו 2012. בנוסף, האצטדיון מארח לעיתים משחקי בית חשובים של קבוצות לגיה ורשה ופולוניה ורשה.
בד בבד עם הקמת האצטדיון, מתוכננת הקמתם של אולם ספורט רב-תכליתי בן 15,000 מושבים, בריכת שחייה אולימפית שתכלול 4,000 מושבים, פארק מים, בית מלון עם מרכז כנסים, מתקני הסעדה ושירותים נוספים.
בנוסף, תחנת הרכבת הסמוכה לאצטדיון שופצה מן היסוד, וכן הוארך אחד מקווי הרכבת התחתית עד לתחנה חדשה שהוקמה באתר.
האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית 2015, שבו ניצחה סביליה את דניפרו דניפרופטרובסק מאוקראינה בתוצאה 2-3.
האצטדיון אירח את הסופר קאפ האירופי 2024.
האצטדיון הלאומי של ברזיליה מאנה גארינצ'ה (בפורטוגזית: Estádio Nacional de Brasília Mané Garrincha) ולשעבר אצטדיון מאנה גארינצ'ה (בפורטוגזית: Estádio Mané Garrincha) הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם בברזיליה, ברזיל.
לאצטדיון קיבולת של 69,432 מקומות.
האצטדיון נבנה ב-1974 וקרוי על שם הכדורגלן הברזילאי המפורסם גארינצ'ה.
ב-18 במאי 2013 נפתח האצטדיון מחדש לאחר שיפוצים בעלות של $900,000,000 שנעשו לקראת משחקי גביע העולם בכדורגל 2014 ובכך הפך לאצטדיון היקר בעולם לאחר אצטדיון ומבלי האנגלי.
האצטדיון נחנך ב-1974 עם תום בנייתו וכאשר גארינצ'ה, שעל שמו קרוי האצטדיון, היה כבן ארבעים.
משחק הבכורה באצטדיון התקיים ב-10 במרץ 1974 כשקורינתיאנס התמודדו מול סלווב, והסתיים בתוצאה 2-1 לטובת קורינתיאנס.
ב-2 במרץ 1996 התקיים באצטדיון מופע של הלהקה הברזילאית המצליחה "Mamonas Assassinas", המופע היה המופע האחרון של הלהקה לאחר שכל חברי הלהקה נהרגו בתאונת מטוס.
בשנת 2014 לקח האצטדיון חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014.
הזמרת האמריקאית ביונסה הופיעה באצטדיון ב-17 בספטמבר 2013 כחלק מסיבוב ההופעות העולמי שלה.
להקות הרוק אירוסמית' ווייטסנייק הופיעו במופע משותף באצטדיון ב-23 באוקטובר 2013.
ב-15 ביוני 2013 התקיים המשחק הבינלאומי הראשון באצטדיון מאז פתיחתו מחדש כחלק ממשחקי גביע הקונפדרציות לשנת 2013. שיחקה ניצחה את בתוצאה 3 - 0 לעיני 67,423 אוהדים.
ב-2010 נהרס האצטדיון ונבנה מחדש על מנת להגיע לקיבולת של 72,788 מושבים ולמלא את דרישות פיפ"א.
האצטדיון אירח מספר משחקים בטורנירי הכדורגל של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016.
האצטדיון הלאומי טא' אלי (במלטית: Grawnd Nazzjonali Ta' Qali, באנגלית: Ta' Qali National Stadium) הוא אצטדיון השוכן בכפר טא' אלי (Ta' Qali) במרכזו של האי מלטה שבמלטה.
האצטדיון אשר נחנך ב-14 בדצמבר 1980, הוא האצטדיון הגדול במדינה ומשמש כאצטדיונה הלאומי.
מאז 1981 טא' אלי משמש את נבחרת מלטה בכדורגל והתאחדות הכדורגל הלאומית של מלטה שוכנת בו מאז שנת 2007.
באצטדיון 17,000 מקומות ישיבה, אך הוא מסוגל להכיל עד 35,000 צופים בתפוסה מלאה, כולל מקומות עמידה.
בצמוד מצפון לאצטדיון שוכן מגרש סנטנרי (Centenary Stadium), מגרש כדורגל נוסף שבו נערכים מרבית המשחקים של ליגת העל המלטזית.
עוד שוכנים במתחם שני חדרי כושר, בריכת שחייה מקורת, מגרש סקווש ומטווח, וכן מסעדות וברים.
האצטדיון הלאומי (גאושיונג) (בסינית: 世運主場館, ידוע גם בשם אצטדיון משחקי העולם) הוא אצטדיון רב-תכליתי השוכן בעיר גאושיונג בטאיוואן.
האצטדיון, שתוכנן על ידי האדריכל היפני טויו איטו, מכיל 40,000 מקומות ישיבה והוא האצטדיון הגדול ביותר בטאיוואן.
האצטדיון מעוצב בצורה ייחודית - הוא בנוי בצורה מעגלית הפתוחה בכיוון אחד ומקנה לאצטדיון מראה של דרקון.
האצטדיון נבנה על פי עקרונות הבנייה הירוקה.
כל חומרי הגלם ששימשו לבנייתו ניתנים למיחזור והוא אף האצטדיון הראשון בעולם המספק לעצמו את כל האנרגיה החשמלית הנדרשת להפעלתו מאור השמש בלבד.
גג המבנה בנוי מרכיבים פוטו-וולטאים המפיקים אנרגיה סולארית המנוצלת לצורכי האצטדיון או נאגרת לשימוש מאוחר יותר.
אנרגיה עודפת מועברת לרשת החשמל הארצית.
בניית האצטדיון החלה לאחר שהעיר גאושיונג נבחרה לארח את משחקי העולם, אירוע במתכונת האולימפיאדה הנערך אחת ל-4 שנים וכולל ענפי ספורט שאינם ענפים אולימפיים.
הבנייה הושלמה בשנת 2009 ובחודש יולי באותה שנה שימש כאצטדיון המרכזי של משחקי העולם 2009. האצטדיון מיועד עבור משחקי רוגבי ותחרויות אתלטיקה וכן מארח משחקים של נבחרת טאיוואן בכדורגל.
האצטדיון האולימפי נילטון סנטוס (פורטוגזית: Estádio Olímpico Nilton Santos), המכונה באופן עממי אֶנְזֶ'נְיאַוֹ (Engenhão), הוא אצטדיון כדורגל ואולימפי הנמצא בשכונת אֶנְזֵ'נְיוֹ דֶה דֵנְטְרוֹ שבריו דה ז'ניירו ומכאן כינויו.
האצטדיון נבנה על ידי עירית ריו דה ז'ניירו לרגל האירוח של המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשנת 2007.
האצטדיון קרוי על שמו של נילטון סנטוס, אחד מגדולי שחקני נבחרת ברזיל בכל הזמנים, וכן שיאן ההופעות בכל הזמנים של קבוצת בוטפוגו.
הוא היה קרוי באופן רשמי עד פברואר 2017: "האצטדיון האולימפי ז'ואאו אבלאנז'ה" על שם הברזילאי ז'ואאו האבלנז', נשיא פיפ"א לשעבר.
בין השנים 2015–2017 התירה עיריית ריו דה ז'ניירו לבוטפוגו לקרוא לאצטדיון על שמו של נילטון סנטוס שהפך לבסוף לרשמי.
בין השנים 2009 ו-2013 האצטדיון נקרא גם אצטדיון ריו (Stadium Rio).
האנז'ניאו מכיל כ-47,000 מושבים והוא מושכר על ידי עירית ריו דה ז'ניירו למועדון בוטפוגו עד לשנת 2027 לפחות, תמורת 36,000 ריאל (כ-18,000 דולר) לחודש ועוד הוצאות תחזוקה, הנאמדות בכ-4 מיליון ריאל (כ-2 מיליון דולר) לשנה.
לצד האצטדיון הוקם גם מסלולי אתלטיקה לאימונים וחימום.
לאחר סגירת מרקנה לשיפוצים לקראת מונדיאל 2014, אנז'ניאו הפך לאצטדיון הגדול בריו דה ז'ניירו, בו מרבית משחקי הדרבי התקיימו.
כתוצאה נוספת מהסגירה הזמנית של המרקנה, האנז'ניאו היה מגרשן הביתי של פלמנגו ופלומיננסה, בנוסף לבוטפוגו.
האצטדיון אירח את תחרויות האתלטיקה של אולימפיאדת 2016, ועבר שיפוץ על מנת להתאים אותו לצרכים של האולימפיאדה, שכללו בין היתר התקנה של יציעים זמניים מאחורי השערים, אשר הגדילו את תכולתו ל-60,000 מקומות ישיבה.
לקראת הרחבת האצטדיון התגלו ליקויים בבנייתו, דוגמת עמידות הגג לקריסה, דבר שחייב שיפוץ יקר וממושך שנועד לתחזק את המבנה עוד בטרם הורחב.
סיום השיפוץ התעכב עד 2016, זמן קצר לפני האולימפיאדה.
האצטדיון הלאומי חוליו מרטינס פראדאנוס הוא האצטדיון הלאומי של צ'ילה.
האצטדיון שוכן בסנטיאגו דה צ'ילה, בירת המדינה, והוא הגדול ביותר במדינה עם תכולה רשמית של 48,665 מקומות.
האצטדיון הוא חלק ממתחם ספורט המשתרע על פני 620 דונם, וכולל גם אצטדיוני טניס, מרכז שחייה, אולם התעמלות, ולודרום, ומסלול אתלטיקה.
האצטדיון משמש את נבחרת צ'ילה בכדורגל ואת קבוצת אוניברסידד דה צ'ילה.
בניית האצטדיון החלה בפברואר 1937, וטקס החנוכה נערך ב-3 בדצמבר 1938. מבנה האצטדיון מבוסס על זה של האצטדיון האולימפי בברלין.
האצטדיון נודע לשמצה בתקופה שבה שימש כבית כלא עבור אסירים פוליטיים במהלך מהפכת 1973 בצ'ילה.
האצטדיון אירח את משחק הגמר של הטורניר בו גברה צ'ילה על וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974 היו אמורות נבחרות ו לשחק אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ, כשהמנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה למונדיאל 1974. המשחק הראשון בברית המועצות הסתיים בתיקו 0-0 אך נבחרת ברית המועצות לא התייצבה למשחק הגומלין בצ'ילה בגלל מהפכת 1973, ובגלל שאסירים שמאלנים הוצאו להורג באצטדיון.
המשחק "החל" למעשה, ו-11 השחקנים הצ'ילאנים "התמודדו" מול אפס שחקנים סובייטים.
המשחק התקיים לפני אלפי צופים משועשעים.
השחקנים הצ'ילאנים מסרו את הכדור זה לזה עד שהקפטן שלהם בעט בו לתוך השער וקבע את תוצאת המשחק 1-0 לצ'ילה, שהעפילה למונדיאל.
האצטדיון הבין-לאומי עמאן הוא האצטדיון הגדול בירדן, ובו 25,000 מושבים.
האצטדיון, המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, שוכן צפונית-מערבית למרכז העיר, והוא משמש כאצטדיון הבית של נבחרת ירדן בכדורגל ושל מועדון הכדורגל אל-פייסלי ( الفيصلي).
האצטדיון שימש גם במספר טורנירי ספורט בינלאומיים, כגון אליפות פדרציית הכדורגל המערב-אסייתית (WAFF) ב-2007, אליפות האתלטיקה האסייתית ב-2007, טורניר גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17 שהתקיים באוקטובר 2016 ואליפות אסיה בכדורגל נשים 2018.
באצטדיון נערכו שלוש מיסות אפיפיוריות - הראשונה בשנת 2000 בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בירדן, השנייה ב-2009 בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר במדינה, והשלישית בעת ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בממלכה בשנת 2014.
האצטדיון הבין-לאומי המלך פהד הוא אצטדיון רב-שימושי בעיר ריאד, בירת ערב הסעודית, הקרוי על שמו של פהד, מלך ערב הסעודית.
האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל, אך יכול לשמש גם לאתלטיקה.
זהו אצטדיונה הביתי של נבחרת ערב הסעודית בכדורגל, והאצטדיון הגדול במדינה.
האצטדיון הוקם בשנת 1987, והוא מכיל 68,752 מקומות ישיבה.
האצטדיון אירח מספר תחרויות כדורגל, ביניהן:
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 לשנת 1989
חלק מהמשחקים בליגת האלופות האסיאתית לשנת 1995 ולשנת 2000, ביניהם חצאי הגמר והגמר
גביע המפרץ לאומות לשנת 1988 ולשנת 2002
כמו כן האצטדיון הוא אצטדיונה הביתי של הקבוצות אל-הילאל, א-שבאב וא-נסר מליגת העל הסעודית.
בשל האקלים המדברי השורר בריאד, האצטדיון הוא אחד מן האצטדיונים בעלי הגג הגדול בעולם - הוא מציל 47 אלף רגל רבוע (כ-4,366 מ"ר).
השער הראשון שנכבש באצטדיון היה של שחקן העבר הסעודי מאג'ד עבדאללה.
האצטדיון הופיע בחלק ממשחקי סדרת המשחקים FIFA.
האצטדיון החדש של בורדו הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בבורדו שבצרפת.
האצטדיון משמש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת ז'ירונדן דה בורדו הצרפתית וכן לאירוח משחקי רוגבי.
במסגרת הסכם חסות על סך 2 מיליון אירו לשנה האצטדיון יקרא עד שנת 2025 'מאטמוט אטלנטיק' על שם חברת הביטוח הצרפתית מאטמוט ועל שם האוקיינוס האטלנטי שלחופיו נושקת העיר בורדו.
באצטדיון 42,115 מושבים ובנייתו החלה בשנת 2013 והסתיימה באפריל 2015. מתכנני האצטדיון הם האדריכלים השווייצרים הנודעים ז'אק הרצוג ופייר דה מרון.
האצטדיון נחנך ב-23 במאי 2015 בניצחונה 1–2 של בורדו על מונפלייה במסגרת משחק של ליגת העל הצרפתית בכדורגל.
האצטדיון האייקוני לוסייל הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר לוסייל שבקטר, ואירח את גמר מונדיאל 2022. האצטדיון תוכנן על ידי משרד האדריכלים של האדריכל הבריטי נורמן פוסטר.
מבנה האצטדיון תוכנן להיות עגול כמעט לגמרי, והוא מחולק לשתי טבעות מושבים, בתכולה כוללת של 86,250 מושבים.
האצטדיון מוקף מבחוץ בבריכת השתקפות, שמעליה שישה גשרים.
את התעלה והאצטדיון מקיפים מגרשי חנייה ורחבה להולכי רגל שמובילה למערך בניינים המשמשים את האצטדיון, שכולל בתוכו בית מלון ואת משרדי האצטדיון.
גג האצטדיון הוא בעל צורת אוכף, ובעל יכולת לפתיחה וסגירה מלאה בהתאם לתנאי האקלים.
העבודות להקמת האצטדיון החלו באפריל 2017. התכנית של עיצוב האצטדיון פורסמה בדצמבר 2018. האצטדיון נפתח בנובמבר 2021.
לאחר גביע העולם מספר מקומות הישיבה באצטדיון יוקטן לכ-20,000 מושבים.
במהלך בניית האצטדיון אנשים רבים מתו ממחלות הנגרמות מחומרים מסוכנים.
האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה (ביפנית: 横浜国際総合競技場), או בשמו הרשמי אצטדיון ניסאן, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ביוקוהמה ומכיל 72,327 מקומות ישיבה.
האצטדיון נחנך ב-1 במרץ 1998, ומשחקת קבוצת הכדורגל יוקוהמה אף.
האצטדיון ממוקם בסמוך לאצטדיון הבייסבול אצטדיון יוקוהמה.
האצטדיון נבחר לארח את משחק הגמר של מונדיאל 2002, בו ניצחה את בתוצאה 0–2. כמו כן, אירח האצטדיון שלושה משחקים נוספים משלב הבתים של הטורניר.
האצטדיון צפוי לקחת חלק באירוח משחקי גביע העולם ברוגבי שייערך ביפן בשנת 2019, בו יארח גם את משחק הגמר.
בשנים 2002–2004 אירח האצטדיון את הגביע הביניבשתי.
האצטדיון אירח חלק ממשחקי הכדורגל ומשחק הגמר של טוקיו 2020.
האצטדיון הלאומי של באקו (באזרית: Bakı Olimpiya Stadionu) הוא אצטדיון הממוקם בבאקו, בירת אזרבייג'ן, המכיל 69,870 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון הגדול במדינה.
באצטדיון משחקת נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל.
בניית האצטדיון החלה ב-6 ביוני 2011 והוא נחנך ב-6 במרץ 2015.
האצטדיון אירח את טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים האירופיים בשנת 2015, וכן חלק מתחרויות האתלטיקה של התחרות.
כמו כן, נבחר האצטדיון לארח את גמר הליגה האירופית 2019 וכן לקחת חלק באירוח משחקי יורו 2020.
האצטדיון האולימפי החדש של טוקיו (ביפנית: 新国立競技場) הוא אצטדיון ספורט אשר אירח את טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים האולימפיים 2020, תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים ושלבי הגמר של הכדורגל.
בשנת 2007 העיר טוקיו התעניינה לארח את אולימפיאדת (2016) להרוס את האצטדיון הישן ולבנות אצטדיון שיכיל 100,000 מקומות ישיבה.
טוקיו כשלה במכרז האולימפי 2016. לאצטדיון הייתה תוכנית שהאצטדיון יכיל 80,000 מקומות ישיבה לטובת מונדיאל 2022 וגביע העולם ברוגבי לשנת 2019. ב-2014 נהרס האצטדיון האולימפי הישן.
ב-21 בדצמבר 2019 הושלמו עבודות הבנייה באצטדיון.
הטורניר הראשון שנערך באצטדיון היה משחק הגמר של גביע הקיסר, ב-1 בינואר 2020, שבו ויסל קובה זכתה והיה לתואר הראשון שלה אי פעם.
האצטדיון הבין-לאומי קהיר () הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ברובע נסר סיטי שבקהיר בירת מצרים.
האצטדיון מכיל 75,000 מקומות ישיבה ובו משחקות נבחרת מצרים בכדורגל, א-זמאלכ ואל-אהלי.
האצטדיון עוצב על ידי ורנר מארך הגרמני.
בניית האצטדיון החלה ב-1955 והסתיימה ב-1960. ב-2007 אירח חלק מהתחרויות גביע העולם בכדורגל עד גיל 20. זהו האצטדיון השני בגודלו במצרים אחרי אצטדיון בורג' אל-ערב אשר ממוקם בעיר בורג' אל-ערב הצמודה לאלכסנדריה (86,100 מקומות ישיבה).
ליד האצטדיון קיים מתחם אימונים כולל מגרש אימונים ובריכת שחייה אולימפית ואולם ספורט (20,000 מקומות ישיבה).
האצטדיון הבינלאומי דורא הוא אצטדיון כדורגל הממוקם
בעיירה דורא, כ-7 ק"מ דרום-מערבית לחברון.
האצטדיון שופץ והורחב פעמיים, בשנת 1990 ובשנת 2011.
באצטדיון משחקות קבוצות שבאב דורא ושבאב א-דאהרייה מליגת העל הפלסטינית.
מדי פעם משחקת בו גם נבחרת פלסטין בכדורגל.
ב-3 באוגוסט 2013, אירח האצטדיון הבינלאומי דורא את קבוצת ברצלונה, שערכה אימון משותף עם ילדים מקומיים לעיני כ-24 אלף איש.
בנובמבר 2015, האצטדיון אירח את נבחרת מלזיה במוקדמות מונדיאל 2018 ואת נבחרת מזרח טימור במרץ 2016.
האצטדיון הבין-לאומי ג'אבר אל-אחמד הוא אצטדיון ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר כווית, בירת כווית.
האצטדיון תוכנן על ידי החברה הגרמנית Weidleplan Consulting.
בנייתו החלה בשנת 2004 והוא נפתח לשימוש בספטמבר 2010. עלות הבנייה הגיעה ל-395 מיליון דולר.
בשנת 2014 נערך בו שיפוץ, שהסתיים בשנה שלאחר מכן.
האצטדיון מקורה ברובו ולגגו צורה כללית של אוכף.
בצדו מגרש חנייה ובו 5,750 מקומות.
האצטדיון מארח בעיקר תחרויות כדורגל ותחרויות אתלטיקה.
הוא משמש כמשכנה של נבחרת הכדורגל הלאומית של כווית.
האצטדיון נקרא על שמו של ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, אמיר כווית בשנים 1977-2006.
את האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג (בקוריאנית: 평창 올림픽 스타디움) היה מבנה זמני הנועד עבור טקסי הפתיחה והסגירה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) ועבור התחרויות הפאראלימפיות בפיונגצ'אנג, הנמצא במחוז גאנגוון, אשר בדרום קוריאה.
הוא ממוקם ליד העיירה Daegwallyeong-myeon, שבמחוז גאנגוון-דו כ-2 ק"מ מאתר הסקי והנופש אלפנסיה.
כדי לחסוך בעלויות, לאצטדיון באתר אין גג או מערכת הסקה מרכזית.
ובכל זאת עלותו משוערת בכ-116 מיליארד וון דרום קוריאני (109 מיליון דולר אמריקני).באצטדיון 35,000 מושבים המסודרים בשבע קומות מעל הקרקע, וקומה אחת מתחת לאדמה ושטחו הוא 58,790 מ"ר.
האתר נבנה על 80,000 מ"ר מהאתר הונג'י, והוא האתר הגדול ביותר שנבנה לטובת משחקים פראלימפיים.
גובה האתר הוא כ-740 מטרים מעל פני הים.
סמוך לאצטדיון נבנה מבנה לתערוכה אולימפית, מתחם לאוכל מסורתי, שווקים ואטרקציות אחרות, כולם בהתאם למורשת התחרויות והקוריאניות כאחת.
הבנייה של האצטדיון, לקחה שנה אחת ועשרה חודשים והסתיימה ביום 30 בספטמבר 2017.
האצטדיון, היה בשימוש ארבע פעמים לפני שהוא נהרס: פתיחה וסגירת הטקסים של אולימפיאדת החורף, וטקסי הפתיחה והסגירה של התחרויות הפאראלימפיות של 2018.
האצטדיון הבין-לאומי חלב הוא אצטדיון רב-תכליתי בתקן אולימפי בעיר חלב, סוריה.
האצטדיון נפתח בשנת 2007 והוא האצטדיון הגדול ביותר במדינה המשמש בעיקר למשחקי הכדורגל של קבוצת איתיחאד חלב ואירח מספר משחקים של הנבחרת הלאומית.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נפגע האצטדיון.
בשנת 2017 החלה הממשלה הסורית בשיפוץ המקום בסיוע של ממשלת איראן.
בניית האצטדיון החלה בשנת 1980 על פי תוכניות של סטניסלב קוש הפולני.
על פי התכנון המקורי הבנייה הייתה אמורה להסתיים בשנת 1987 לקראת משחקי הים התיכון שהתקיימו במדינה באותה שנה, אך בעיות פיננסיות עצרו את התהליך למשך שני עשורים.
בשנת 2003 חידש הממשל הסורי את פעילות הבנייה.
אירוע הפתיחה התקיים ב-3 באפריל, במהלכו התקיים משחק ידידות בין קבוצת איתיחאד חלב המקומית לקבוצת פנרבחצ'ה הטורקית.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נפגע האצטדיון בצורה קשה: החזית וחלק ניכר מהמתקנים בתוך האצטדיון נהרסו בעקבות ירי מרגמות.
בשנת 2017 החל הממשל הסורי, בסיוע ממשלת איראן, לשפץ את המקום.
האצטדיון הבין-לאומי ח'ליפה , ידוע גם בשם האצטדיון הלאומי , הוא אצטדיון רב תכליתי במתחם הספורט של העיר דוחה, קטר.
האצטדיון נקרא על שמו של ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני, האמיר לשעבר של קטר.
והוא משמש כאצטדיונה הביתי של נבחרת קטר בכדורגל.
האצטדיון אירח את גמר גביע אסיה בכדורגל 2011. ומספר משחקים במסגרת מונדיאל 2022. בשנת 2017 זכה האצטדיון לדירוג של ארבעה כוכבים ממערכת הערכת הקיימות העולמית (GSAS), והוא האצטדיון הראשון בעולם שזכה לדירוג זה.
האצטדיון נפתח בשנת 1976. בשנת 1992 אירח האצטדיון את משחקי גביע המפרץ לאומות ה-11 בו זכתה קטר לראשונה בתולדותיה.
בשנת 2005 הוא שופץ והורחב מ-20,000 מושבים ל-40,000 מושבים לקראת משחקי אסיה שנערכו בו בשנת 2006.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של נבחרת קטר בכדורגל, ולפני השיפוץ ב-2005,שימש האצטדיון בעיקר למשחקי כדורגל, אך הוא מתאים לענפי ספורט רבים אחרים.
ומאז 1997 האצטדיון מארח באופן קבוע את אחת התחרויות השנתיות באתלטיקה במסגרת סבב ליגת היהלום.
בשנת 2011 האצטדיון אירח את משחקיה של נבחרת קטר בכדורגל במסגרת שלב הבתים של המשחקים הפאן ערביים כמו גם את רבע הגמר, חצי הגמר והגמר של הטורניר.
בשנת 2014 החלו עבודות שיפוצים נוספות באצטדיון, והאצטדיון נפתח מחדש במאי 2017. וכשנתיים לאחר מכן האצטדיון אירח את אליפות העולם באתלטיקה 2019 בספטמבר ואוקטובר של אותה שנה.
מלבד השימוש בו כאצטדיונה הביתי של נבחרת קטר בכדורגל, אירח אצטדיון ח'ליפה מספר אירועים חשובים.
אצטדיון ח'ליפה היה אחד מחמשת האצטדיונים שאירחו את גביע אסיה בכדורגל 2011, והוא אירח 3 משחקים בשלב הבתים ועוד משחק אחד בשלב רבע הגמר של הטורניר, משחק אחד בשלב חצי הגמר של הטורניר, וכן את משחק הגמר.
אצטדיון ח'ליפה הוא אחד משמונת האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 2022, והוא אירח מספר משחקים בשלב הבתים, משחק אחד בשלב שמינית הגמר, וכן את המשחק על המקום השלישי בטורניר.
האצטדיון הבין-לאומי המלך סלמאן הוא אצטדיון רב-תכליתי המתוכנן להיבנות בעיר ריאד שבערב הסעודית, ומיועד לארח את משחק הפתיחה ואת משחק הגמר של מונדיאל 2034. האצטדיון מיועד להכיל 92,000 מקומות ישיבה, והוא נקרא על-שם סלמאן, מלך ערב הסעודית.
בניית האצטדיון מתוכננת להתחיל בשנת 2025, והוא מתוכנן להיפתח ברבעון הרביעי של שנת 2029. עם סיום מונדיאל 2034, האצטדיון צפוי לשמש כאצטדיון הביתי של נבחרת ערב הסעודית בכדורגל.
האצטדיון העירוני הרצליה המכונה מ-2015 "אצטדיון טוטו הרצליה" הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר הרצליה, ברחוב יוסף נבו, בסמוך לקניון שבעת הכוכבים והספורטק העירוני וכן סמוך למטווח האולימפי.
האצטדיון נחנך בשנת 1985, ותואר אז כאצטדיון "מפואר", תחילה בתכולה של 2,400 מקומות ישיבה ביציע בצדו המערבי של המגרש.
בהמשך הורחב האצטדיון והוקמו יציעים ביתר חלקי המגרש, וכן הורחב וקורה היציע המערבי.
כיום מכיל האצטדיון כ-8,100 מקומות ישיבה והוא משמש כמגרשן הביתי של קבוצות מכבי הרצליה והפועל הרצליה.
היציע המרכזי הוא היציע המערבי, בו יושבים אוהדי הקבוצות המקומיות, והיציע המזרחי מיועד לאוהדי הקבוצה האורחת.
גג האצטדיון שהיה מעל היציע המערבי ניזוק ופורק בחלקו בשנת 2012 והיתר פורק בתחילת 2017. בסוף 2017, שופצו היציע המערבי וחדרי ההלבשה.
בין האירועים החשובים בתולדות האצטדיון ניתן למנות את ניצחונה של נבחרת ישראל הצעירה בשנת 2006 על נבחרת צרפת בתוצאה 1:0 אשר הבטיח את העפלתה של הנבחרת לאליפות אירופה לראשונה בתולדותיה.
אירוע חשוב נוסף הוא משחקה של שמשון תל אביב נגד בית"ר ירושלים במחזור שלפני האחרון בעונת 1991/2 בליגה הארצית, שהסתיים בתיקו אפס אל מול יציעים מלאים.
תוצאה זו עזרה רבות לבית"ר במשימתה להעפיל בחזרה אל הליגה הלאומית, אז הליגה הראשונה, דבר שהובטח במחזור האחרון של אותה העונה.
במאי 2021, הודיעה עיריית הרצליה כי היציע המערבי באצטדיון ייסגר לחלוטין, ושאר היציעים ייסגרו עד אישור מחודש של מהנדס.
הסיבה לסגירה הייתה חשש לבטיחות המבנה, לאור כך שלפי דו"ח מבקר המדינה חלקים גדולים מהאצטדיון נבנו בזמנו ללא היתר ואישורים מתאימים.
באפריל 2023 קבוצת מכבי הרצליה לא שיחקה באצטדיון, לאחר מניעה ממנה לארח משחקים בבית עקב אי התאמה לתקנים המקובלים בליגה הלאומית.
באותה שנה החלו לשפץ את היציע המערבי באצטדיון במטרה להכשירו, וכן לשדרג את כל יצעי האצטדיון.
לאחר זמן קצר קיבל האצטדיון אישור מהנדס בכלל היצעים, והוא נפתח מחדש.
בשנת 2025 עיריית הרצליה אישרה 6 מיליון שקלים לשדרוג האצטדיון העירוני, כולל שדרוג חדרי ההלבשה לקבוצות, חדר שופטים, תאורה, יצעי האצטדיון ומגרשי האימונים לצד האצטדיון.
האצטדיון העירוני נתיבות הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנתיבות.
האצטדיון הוקם בשנת 1995 ומכיל 3,250 מקומות ישיבה ועוד 200 מקומות עמידה.
משמש כיום כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל מכבי עירוני נתיבות.
האצטדיון הכיל בהקמתו 2,250 מקומות ישיבה ביציע המערבי.
בשנת 2007 הוגדלה קיבולת האצטדיון בעוד כ-1,000 מקומות עמידה ביציע הצפוני.
בסוף שנת 2017 הותקנו ביציע הצפוני של האצטדיון כיסאות והקיבולת שלו פחתה ל-800 מקומות ישיבה.
האצטדיון כולל מקלחות, חדרי הלבשה גדולים ומרווחים, חדר כביסה, חדר שופטים, מחסנים ומשרדים.
באצטדיון בנוי יציע כבוד עבור מוזמנים המכיל 200 מקומות ישיבה.
האצטדיון העירוני נס ציונה, אשר מוכר גם כאצטדיון הפרדס, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנס ציונה.
האצטדיון הוקם בשנת 2001 ושימש את קבוצת הכדורגל סקציה נס ציונה במשחקיה הביתיים עד לעלייתה לליגת העל בעונות 2019/2020 ו-2022/2023. את האצטדיון החלה לבנות עיריית נס ציונה בשנת 2000 לאחר שהחליטה להקים את האצטדיון שהחליף את המגרש העירוני הישן ("הספורטק") שהוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20.
האצטדיון ממוקם ליד שכונת טירת שלום ונמצא בסמוך לכביש 42. באצטדיון 3,500 מקומות ישיבה, מתחת ליציע הצופים ממוקמים חדרי כושר, מועדונים, חדרי הדרכה, אזורי מנהלה ואדמיניסטרציה, חדר שופטים, חדר תקשורת, אזור אח"מים ושתי קפיטריות.
בתכנון בשלב השני מיועד לכלול 6,000 מקומות ישיבה על ידי הגבהת היציע הקיים משני צידיו לגובהו במפלס האמצעי לצד אפשרות להקמת יציע נוסף באותו גודל.
לאצטדיון אף נבחנה תוכנית נוספת להרחבתו ביציע משני לכ-1,500 צופים כדי להכשירו לליגת העל עבור סקציה נס ציונה.
האצטדיון העירוני בבת ים הוא אצטדיון הכדורגל בבת ים אשר מכיל כ-2,800 מקומות ביציע אחד לאחר שקיבולתו צומצמה מ-3,100 מקומות ישיבה שהכיל קודם לכן.
האצטדיון נבנה בשנת 1991, בדרום מזרח העיר, בקריית הספורט העירונית, והחליף את האצטדיון הישן בעיר, שהיה ממוקם בדרום מערב העיר.
המבנה, בסגנון הברוטליסטי, תוכנן על ידי האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן.
בעבר שימש האצטדיון העירוני גם קבוצות כדורגל אחרות בעיר בטרם אלו התפרקו.
לעיתים נערכים באצטדיון משחקים במסגרת טורנירי נוער בינלאומיים שונים, טורנירי בתי ספר בעיר, וכן משחקי מבחן לעליית ליגה/הישרדות בליגות נמוכות.
קריית הספורט כוללת, מלבד האצטדיון ומגרשי האימונים הסמוכים לו, גם את הקאנטרי קלאב העירוני בו קיימת גם בריכה אולימפית וכן את מרכז הטניס של העיר המכיל 10 מגרשים ובעבר אף תוכנן לצידם היכל הוקי קרח.
בינואר 2016 הגישה עיריית בת ים לוועדה המחוזית תוכנית להריסת הקאנטרי קלאב לטובת הקמת פרויקט מגורים של 500 דירות על שטחו לצד מגדלי משרדים ושטחי מסחר כחלק מתוכנית הפיתוח לדרום העיר ורובע "פארק הים" שמתוכנן בו לצד תכנון קאנטרי קלאב חלופי ברובע החדש.
אך תוכניות מכירת שטח הקאנטרי קלאב והריסתו בוטלו על ידי העירייה ב-2019. תוכניות פיתוח עתידיות כוללת הקמת ספורטק עירוני חדש בקרבת האצטדיון ברובע "פארק הים" וכן היכל ספורט עירוני.
האצטדיון עצמו בעל עתודות הרחבה ל-6000 מקומות לכל הפחות כך שיוכל לארח בעתיד גם משחקים בליגת העל.
בדצמבר 2015 יצאה עיריית בת ים במכרז להקמת אצטדיון חדש שנועד להכיל עד 30,000 מקומות במקום האצטדיון הנוכחי.
באפריל 2016 פורסם שבמכרז זכה אמיר כבירי שבאותה עת היה אף בעליה של קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב והתעתד לתכנן את האצטדיון עבורה.
אך על אף שהבעלות על הקבוצה נלקחה ממנו, הוא נותר בעל הזכויות לתכנון האצטדיון החדש שתוכנן על ידי תאגיד הנדל"ן הסיני CMEC, שהפך לשותף במיזם.
בתחילת 2018 נבחן פרויקט האצטדיון על ידי משרד הפנים ולא אושר בשל תכנון חסר של סביבת האצטדיון המיועדת בית השאר למגורים, מסחר ותעסוקה לצד הפיתוח התחבורתי.
על פי הסכם שהתגבש במאי 2019, קבוצת בית"ר תל אביב התאחדה עם "מועדון ספורט בת ים" (הקבוצה המאוחדת של הפועל בת ים ומכבי עירוני בת ים) שיועדה לשחק באצטדיון לאחר שישודרג קלות לדרישות הליגה הלאומית.
אף שהאיחוד של בית"ר תל אביב-בת ים נכשל ופורק, האצטדיון בבת ים שודרג לדרישות אירוח בליגה הלאומית ונחנך מחדש באוגוסט 2024. מאז משמש האצטדיון לאירוח משחקי הנוער של הפועל תל אביב.
מספטמבר 2024 החל גם לארח את משחקי מועדון ספורט כפר קאסם מהליגה הלאומית.
האצטדיון העירוני (בפולנית: Stadion Miejski) הוא אצטדיון רב-תכליתי בפוזנן, פולין.
האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל והוא מגרשה הביתי של קבוצת לך פוזנן.
בניית האצטדיון החלה ב-1968 והסתיימה ב-1980 ותכולתו 18,200 צופים.
במשחק הבכורה שנערך ב-23 באוגוסט 1980, נפרדו לך פוזנן ומוטור לובלין בשוויון 1:1. בשנת 1986 הוקמו עמודי התאורה המזוהים עם האצטדיון יותר מכל אלמנט אדריכלי אחר.
בשלב מאוחר יותר הותקן באצטדיון לוח תוצאות אלקטרוני, ובתחילת שנות התשעים הוסבו כל היציעים ליציעי ישיבה בלבד והותקנו מושבי פלסטיק חדשים.
במהלך השנים האצטדיון אירח כ-30 משחקים של לך פוזנן במסגרות אירופיות שונות ובהן שלבים שונים של ליגת האלופות, גביע אופ"א, גביע המחזיקות וגביע האינטרטוטו.
בין היתר, בתחילת שנות התשעים אירחה פוזנן באצטדיון את קבוצות בני יהודה, מכבי חיפה ובית"ר ירושלים הישראליות.
בנוסף, האצטדיון אירח לעיתים משחקים בינלאומיים של נבחרת פולין, אך מאז שנת 2004 הועדפו על פניו אצטדיונים אחרים ולא נערכו בו משחקים בינלאומיים במסגרת רשמית.
בשנת 2002 הוחלט על שיפוץ נרחב של האצטדיון, בעקבות קפיצה חדה בכמות הצופים במשחקי לך פוזנן.
השיפוץ החל בשנת 2003 ועד שנת 2006 הושלמה בנייתו של יציע רביעי הכולל גג.
בהמשך עבר האצטדיון שיפוץ נוסף לקראת יורו 2012, במסגרתו קורו יתר היציעים ותכולת האצטדיון גדלה ל-45,000 מושבים.
אצטדיון העירוני בוורוצלב (בפולנית: Stadion Miejski we Wrocławiu) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ורוצלב שבפולין.
האצטדיון, שבנייתו הסתיימה בספטמבר 2011, מכיל 42,771 מושבים ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת שלונסק ורוצלב.
כמו כן, אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרת יורו 2012.
האצטדיון העירוני בטולוז הוא אצטדיון רב-תכליתי המכיל 33,150 מושבים, השביעי בגודלו בצרפת.
האצטדיון ממוקם באי ראמייה, סמוך למרכז העיר טולוז, ומשמש כיום בעיקר למשחקי כדורגל של טולוז ומשחקים מרכזיים של קבוצת הרוגבי המקומית, סטאד טולוזיין, במסגרת הליגה המקומית או הגביע האירופי.
לעיתים מארח האצטדיון גם משחקי רוגבי בינלאומיים של נבחרת צרפת.
האצטדיון הוקם בשנת 1937, לקראת מונדיאל 1938 שנערך בצרפת, ועבר שני שיפוצים נרחבים – בשנים 1949 ו-1997. האצטדיון שימש גם במהלך מונדיאל 1998 ואליפות העולם ברוגבי בשנת 2007, וכן אירח מספר מופעי מוזיקה, בהם הופעה של דייוויד בואי ב-1987 ומייקל ג'קסון ב-1992.
האצטדיון אירח חלק ממשחקי יורו 2016. לקראת הטורניר עבר האצטדיון שיפוץ במטרה להתאים אותו לדרישות אופ"א לאירוח משחקים בטורניר.
האצטדיון העירוני קריית גת בשדרות מלכי ישראל (קריית גת) היה מגרש הבית של קבוצות הכדורגל מכבי קריית גת ובית"ר עירוני קריית גת.
האצטדיון הכיל 3,500 מקומות ישיבה ביציע אחד.
בנוסף בעבר שימש האצטדיון לתהלוכות יום העצמאות.
בשנת 2000 הזמינה החברה הכלכלית של קריית גת תוכנית הרחבה משמעותית לאצטדיון בעלות משוערת של כ-53 מיליון שקלים להרחבתו בשני שלבים עד פוטנציאל של 15,000 מקומות ישיבה ושטחי חנייה ל-9,000 כלי רכב וכן מגרשי אימון חדשים, אולם תוכנית זאת לא מומשה.
בעונת 2001/2002 עת שיחקה מכבי קריית גת בליגת העל, נאלצה הקבוצה להעביר את חלק ממשחקיה הביתיים לאצטדיון סלה שבאשקלון, עקב אי עמידת האצטדיון בתקני ליגת העל.
גם בשנים 2014–2016 בהיותה בליגה הלאומית, שיחקה מכבי קריית גת באצטדיון סלה באשקלון עונה אחת ובאצטדיון העירוני ברמלה בעונה השנייה.
בסוף 2016 עבר האצטדיון שיפוץ קל וחזר לשמש את מכבי קריית גת.
על פי הסכם הגג של עיריית קריית גת עם רשות מקרקעי ישראל מ-2018, האצטדיון נהרס ב-7 בספטמבר 2022 ועל שטחו יוקם פרויקט "שער העיר".
במקומו יוקם אצטדיון עירוני חדש ממזרח אליו עם 6,000 מקומות (ו- 10,000 בשלב ב') כחלק מקריית ספורט עירונית שתכלול גם מגרש משני עם כ-450 מקומות והיכל ספורט עירוני עם כ-4,000 מקומות, שתחבר מרקמית בין שכונת כרמי גת החדשה לעיר הוותיקה.
האצטדיון החדש בכרמי גת היה אמור להתחיל את בנייתו במהלך 2023 אך הקמתו הוקפאה.
נכון ל-2025 התכנון נועד להצטמצם לאצטדיון המכיל עד 3000 מקומות בשלב א' ולבסוף כ-8,000 מקומות בקיבולת סופית.
האק-א-שאק (מאנגלית: Hack-a-Shaq) היא אסטרטגיית הגנה במשחקי כדורסל בה קבוצה מתגוננת בוחרת לבצע עבירה מכוונת על שחקן הקבוצה התוקפת בעל האחוזים הנמוכים ביותר בזריקות מהקו.
המילה "האק" (Hack) היא סלנג-כדורסל אמריקאי לעבירה ו"שאק" הוא כינויו של הכדורסלן האמריקאי שאקיל אוניל, מהכדורסלנים הבולטים בהם בחרו מאמנים יריבים שהשתמשו בשיטה כיעד לביצוע העבירה.
בתרגום חופשי לעברית "האק א שאק" פירושו "בצע עבירה על שאק".
קבוצה הבוחרת לבצע האק-א-שאק מבצעת על השחקן בעל האחוזים הגרועים ביותר בזריקות העונשין, גם אם הוא נמצא רחוק מהכדור ומההתקפה.
הדבר מתאפשר ב-NBA, אך נאסר בליגות רבות אחרות בהן עבירה ללא קשר למהלך המשחק נחשבת לעבירה בלתי ספורטיבית המזכה את היריבה בזריקה מקו העונשין ובכדור מהצד לאחריה.
ב-NBA עבירה זו נחשבת לעבירה רגילה ולאחר שקבוצה ביצעה ארבע עבירות ברבע, כל עבירה נוספת תשלח את השחקן עליו בוצעה העבירה לשתי זריקות מקו העונשין.
אם השחקן הזורק קולע את הזריקה השנייה הכדור עובר לקבוצה שביצעה את העבירה והיא מקבלת הזדמנות לפתוח בהתקפה משלה.
אם הוא מחטיא את הזריקה השנייה שתי הקבוצות מקבלות הזדמנות לזכות בריבאונד כשברוב המקרים קבוצת ההגנה זוכה בריבאונד לאחר החטאה מקו העונשין כיוון שיש לה יתרון במיקום ובכמות השחקנים מתחת לסל בעת הזריקה.
את העבירה מבצעים בתחילת ההתקפה כדי לחסוך בזמן ובאפשרות שהיריבה תצליח להשיג במהירות אפשרות לזריקה לסל.
לאורך השנים קבוצות מתגוננות נמנעו מלבצע עבירות מכוונות שיובילו את היריבה לזריקות עונשין מהקו, למעט מצבים בהן פיגרו כשנותר מעט זמן בסיום משחק.
הסיבה לכך היא שגם קבוצת NBA עם התקפה טובה במיוחד קולעת בממוצע 1.1 נקודות להתקפה.
אם קבוצה כזו תזרוק שתי זריקות מקו העונשין בכל התקפה יהיה עליה לקלוע 55% מהזריקות כדי להשוות קצב צבירת הנקודות הקבוע שלה.
בפועל, קבוצות קולעות מהקו בממוצע בסביבות ה-75%, לכן ביצוע עבירה ללא הבחנה מדי התקפה צפוי לשפר את קצב צבירת הנקודות של היריבה.
בסוף שנות התשעים הגה מאמן ה-NBA דון נלסון, שאימן באותה עת את הדאלאס מאבריקס, רעיון לפיו אם מדי התקפה העבירה תבוצע על שחקן בעל אחוזים נמוכים במיוחד ייווצר מצב שבו ההתקפה היריבה תשיג פחות נקודות מדי התקפה ממה שהיא תוכל להשיג מול הגנה מסורתית.
נלסון השתמש בשיטה נגד הפאוור פורוורד דניס רודמן משיקגו בולס, שקלע לאורך הקריירה שלו ב-58.4% מהקו (לא כולל משחקי פלייאוף).
נלסון האמין שאם שחקניו יבצעו עבירות על רודמן, תפחת היעילות ההתקפית של שיקגו, בה שיחקו באותה העת מייקל ג'ורדן וסקוטי פיפן.
באותו משחק קלע רודמן יותר מהממוצע שלו, וב-12 הפעמים בהן הלך לקו קלע רודמן 9 פעמים ולמעשה ביטל את היעילות של האסטרטגיה.
ב-1999 פגשו המאבריקס את לוס אנג'לס לייקרס ודון נלסון החליט לחזור לשיטה ולבצע אותה, הפעם על סנטר הלייקרס שאקיל אוניל, שלאורך הקריירה קלע מהקו ב-52.7%.
מאמנים אחרים חיקו את נלסון ואימצו את ההאק-א-שאק כאסטרטגיית הגנה מול קבוצות בהן שיחק שאקיל אוניל.
ב-2008 השתמש בשיטה בהצלחה גם מאמן סן אנטוניו ספרס גרג פופוביץ' בסיבוב הראשון של פלייאוף 2008 בו פגשה סן אנטוניו את פיניקס סאנס, קבוצתו של אוניל.
בסיום ניצחו הספרס והדיחו את הסאנס.
בעונה הבאה, במשחק פתיחת העונה של הקבוצות בו שוב נפגשו הספרס עם הסאנס, הורה פופוביץ' לשחקניו לבצע האק-א-שאק כהלצה, מיד לאחר תחילת המשחק.
במהלך השנים קבוצות ב-NBA ביצעו האק-א-שאק נגד שחקנים נוספים, ביניהם דווייט הווארד (57% מקו העונשין לאורך הקריירה), ג'ייסון קולינס (65%), בן וולאס (41%), דיאנדרה ג'ורדן (43%) וטריסטן תומפסון (61%).
בנוסף להסבר למעלה על הקטנת ממוצע צבירת הנקודות של היריבה מדי התקפה, לשימוש בהאק-א-שאק יתרונות נוספים.
שימוש כזה מאפשר לקבוצה המתגוננת לעצור את המומנטום ולהאט את קצב ההתקפה של היריבה, שבמשך דקות ארוכות של משחק שוטף נאלצת להתרכז בהגנה בלבד.
בנוסף השיטה חוסכת לקבוצות המשתמשות בה את ההשקעה בהגנה, הן בכך ששחקניה לא צריכים להוציא אנרגיה בשמירה על היריבים והן בכך שהיא מאפשרת למאמן להעלות הרכבים חזקים מבחינה התקפית, גם אם במצב רגיל הרכבים אלה הם פגיעים מבחינה הגנתית.
עם זאת, במצבים רבים השימוש ב-"האק-א-שאק" במזעור צבירת הנקודות של היריבה אינו יעיל ובמקרים רבים קבוצות הפסידו, לעיתים תוך ספיגת כמות רבה של נקודות לאחר שהשתמשו בשיטה.
בין הגורמים האפשריים לפגיעה ביעילות השיטה שהועלו נטען כי שליחת אותו שחקן לזריקות תכופות מהקו מאפשרת לו להיכנס לקצב ולשפר, באופן זמני ובאותו משחק, את אחוזי הקליעה שלו מהקו.
בעיה נוספת בשיטה היא שהקבוצה המבצעת אותה נמנעת מלנסות לחטוף את הכדור ומאבדת הזדמנות להשיג נקודות בהתקפה מתפרצת הנחשבות לקלות יותר להשגה מנקודות בהתקפה עומדת.
בנוסף, האפשרות שלאחר ההחטאה מהקו של השחקן נגדו מבוצעת השיטה קבוצתו תזכה בריבאונד התקפה מעלה במעט את היעילות הממוצעת של התקפותיה.
מעבר לשאלה המקצועית, נגד השיטה הושמעה ביקורת, ונטען שיש בשימוש בה מן הפגיעה בתחרות הספורטיבית ובהנאה משטף המשחק.
נשמעו אף קולות לפיהם על ה-NBA לפעול כנגד השימוש בשיטה.
תגובה נפוצה של המצדדים בשיטה לטענה על חוסר ספורטיביות היא שעל השחקן הקולע לשפר את אחוזי הקליעה שלו מקו העונשין, וכל עוד הוא מרבה להחטיא אין פסול בכך שהיריבה מנצלת זאת כדי להשיג ניצחון.
בנוסף קומישינר ה-NBA אדם סילבר סיפר שמאמני נוער פנו אליו בבקשה שהשיטה לא תיאסר כיוון שהיא מעודדת שחקנים צעירים לתרגל ולשפר את הזריקה שלהם מקו העונשין.
האצטדיון המרכזי (בקזחית: Орталық стадион) הוא אצטדיון הממוקם באלמטי שבקזחסטן.
כיום האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל, כאצטדיונה הביתי של קאיראט אלמטי ולעיתים גם את נבחרת קזחסטן בכדורגל, נבחרת קזחסטן בכדורגל עד גיל 21 ונבחרת קזחסטן ברוגבי.
האצטדיון המרכזי באלמטי נבנה בשנת 1958, והוא בעל צורה אליפסית ומחולק לארבעה יציעים, והקיבולת הנוכחית שלו היא 23,804 מושבים.
מאז שנפתח משמש האצטדיון כמגרשה הביתי של קאיראט אלמטי, אשר שיחקה שם לראשונה ב-10 באפריל 1960, במשחק נגד אדמירלטי לנינגרד, המשחק הסתיים בתיקו 0-0. בשנת אירח האצטדיון כמה משחקים במסגרת טורניר אליפות העולם בבאנדי.
אצטדיון טוטו לוד אשר נקרא מ-2024 אצטדיון בני רגב, הוא אצטדיון כדורגל השוכן בעיר לוד ומשמש את קבוצות הכדורגל הפועל לוד מליגה א' דרום.
בעבר, שימש אף את קבוצת הכדורגל הפועל בני לוד, שהתפרקה.
בקיץ 2015 אירח האצטדיון ארבעה משחקים באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בישראל, שלושה משחקים השלב בבתים ומשחק אחד בחצי הגמר.
כחלק מההכנות לטורניר זה שופץ המגרש והוחלפו בו המושבים, נסללה חניה חדשה וכן הותקנו עמודי תאורה על מנת שיוכל האצטדיון לארח משחקים גם בשעות הערב.
בסמיכות לאצטדיון מצויים שני מגרשי אימונים וכן מגרש למשחקים הכולל טריבונה ל-400 צופים, ובדרומו בנוי מבנה דו קומתי ובו חדרי הלבשה, חדר שופטים, מחסנים ומספר משרדים.
מדרום למגרשי האימונים אף קיימת קריית ספורט הכוללת בריכת שחייה ציבורית ומגרשי טניס.
בעונת 2019/20 שיחקה בו באופן זמני גם מ.ס.
בסוף חודש אוגוסט 2021 אושר בוועדת השמות העירונית שהאצטדיון יקרא על שם בני רגב, לשעבר ראש עיריית לוד.
בפועל שינוי השם בוצע רק באפריל 2024.
אצטדיון עירוני כפר קאסם הוא אצטדיון כדורגל שהחל להיבנות בכפר קאסם באתר מגרש הכדורגל הקיים בחלקה המערבי של העיר מ-1980 ומכונה "אצטדיון אבו חמיס", וישמש כמגרשה הביתי של קבוצת מ.ס.
כפר קאסם המשחקת בליגה הלאומית.
בשלב הסופי יכיל האצטדיון 8,000 מקומות ישיבה בארבעה יציעים מקורים ובחדרי VIP, וכן מזנונים ושירותי קהל, חדרי תקשורת וטלוויזיה, חדרי הלבשה לשחקנים, חדרי שופטים ומאמנים ואזורים טכניים, בהתאם להנחיות העדכניות של מנהלת הליגות לכדורגל.
הקמתו של אצטדיון הכדורגל שוערה בעלות של כ-50 מיליון שקלים תחל ב-2019 והיא מתאפשרת הודות לשיתוף פעולה בין ראש העיר עאדל בדיר ובין המועצה להסדר ההימורים בספורט, משרד התרבות והספורט והמשרד לפיתוח הנגב והגליל.
מתכנן האצטדיון היה תחילה האדריכל מוטי בודק אך ב-2020 הוצגה תוכנית חדשה של משרד גולדשמידט ארדיטי בן נעים אדריכלים.
לקראת בניית האצטדיון בוצעו במגרש שיקום הדשא, הקפת המגרש בגדר בטון ובניית מלתחות לשחקנים ובשלב זה הוא משמש כמגרש אימונים.
מתחילת נובמבר 2017 עד ינואר 2018 אירח האצטדיון כמה ממשחקיה של מ.ס.
כפר קאסם בליגה א' (לאחר חמש עונות בהן נאלצה הקבוצה לארח באצטדיון וינטר ובמגרשים אחרים) וזאת לאחר שהוקמו בו שתי טריבונות זמניות (לאוהדי הקבוצה ולאוהדי הקבוצות המתארחות), שהכילו בסה"כ כ-630 מקומות, בעלות של כחצי מיליון שקלים.
הטריבונות הזמניות פורקו בתחילת 2018 והקבוצה חזרה לארח בווינטר.
בספטמבר 2018 חזרה לארח בו מ.ס.
כפר קאסם לאחר שהוצבו בו טריבונות זמניות (ממזרח לאוהדים הביתיים ומדרום לאוהדי הקבוצות האורחות) לכ-1,000 צופים, לצד שדרוגים נוספים שבוצעו בקיץ במגרש, כמו הכשרת שטח חנייה לצידו, גישה סלולה לרכבי חירום ושיפוץ המלתחות וגם משטח הדשא הוגדל כדי להתאים לתקני פיפ"א.
בסוף 2018 הייתה אמורה להתחיל העבודה על בניית יציע מערבי למגרש מבטון בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים שיכיל עד 2,000 צופים כשבתכנון היה לבנות בהמשך בשלבים יציעים נוספים באצטדיון יציעים משאר צדדיו, בהתאם לפעילות הקבוצה ולליגות בהן תשחק, כך שיגדל לכ-8,000 מקומות.
אך העירייה דחתה את מועד תחילת העבודה המתוכנן לחודש מרץ 2019, ולבסוף החלו עבודות חפירת היסודות רק ב-27 בנובמבר 2019.
בתחילת מרץ 2020 נחשפה תוכנית אדריכלית מעודכנת לעיצוב האצטדיון.
ביוני 2020 החלו עבודות הפיתוח להקמת חדרי ההלבשה הקבועים בצדו הדרומי.
בהמשך הוחלט כי יש לגייס תקציב ולבנות את האצטדיון בשלמותו עם כל 8000 המקומות ולא בשלבים.
בחודש יולי 2022 פורסם כי סוכם עם החברה הממשלתית של איחוד האמירויות הערביות שבמסגרת הסכמי אברהם היא תהיה זו שתממן את הקמת האצטדיון, והוא ייקרא אצטדיון "ח'ליפה", אך להצהרה זאת לא היה המשך שיעיד על מימושה.
האצטדיון המקורה ווקסונג או קאדילק ארנה (בסינית 樂視體育生態中心) הוא אולם ספורט הממוקם בבייג'ינג.
באולם משחקות קבוצת הכדורסל בייג'ינג דאקס מליגת העל הסינית בכדורסל וקבוצת ההוקי קרח הכוכב האדום קונלון מליגת ה-KHL המבוססת ברוסיה.
האולם אירח את משחקי הכדורסל האולימפיים 2008 ומספר משחקים בגביע העולם בכדורסל 2019 כולל משחק הגמר.
הוא צפוי לארח את טורניר ההוקי קרח האולימפי לנשים באולימפיאדת בייג'ינג (2022).
אצטדיון טוטו רמלה, הידוע גם כאצטדיון העירוני רמלה, הוא אצטדיון כדורגל המכיל 2,000 מקומות ישיבה.
האצטדיון, ממוקם ברחוב יהושע בן נון שבעיר, ולימים הוקם לצידו קניון עזריאלי רמלה שנחנך ב-2015.
בעבר שימש האצטדיון בתור מגרשה הביתי של בית"ר תל אביב רמלה עד לפירוק האיחוד בין עירוני רמלה לבית"ר תל אביב.
את תצורתו הנוכחית קיבל האצטדיון ב-2012 כשהורחב ושודרג בעלות של כ-12 מיליון שקלים לרמת האירוח הנדרשת בליגה הלאומית עבור משחקי הקבוצה ואירח משחקים בליגה הלאומית מספטמבר 2013.
לקראת הטורניר עבר האצטדיון שיפוץ קל.
האצטדיון אירח מ-2017 למשך 2 עונות את משחקי הבית של הפועל מרמורק בעת ששיחקה בליגה הלאומית עד שבסיום עונת 2018/19 ירדה לליגה א' ושבה לארח את משחקיה באיצטוני ברחובות.
האצטדיון מציע 300 חניות בסמוך לאצטדיון, יציעים קרובים לכר הדשא, שני מזנונים, אחד בכל יציע ומסך LED (שהותקן ב-2015) המקרין את זמן ותוצאת המשחק.
לצד האצטדיון ישנו גם מגרש אימונים ובקרבת האצטדיון וקניון עזריאלי רמלה פועלים גם מרכז הטניס של רמלה ובריכת השחייה העירונית.
בתכנון העירוני העתידי האצטדיון מיועד להריסה לטובת הקמת מגדלי מגורים, ותכנון בניית אצטדיון עירוני חדש ומודרני.
תחילה הוצע להקים אצטדיון במערב העיר בסמוך לכביש 200 שעל פי הערכה ראשונית שמסרה העירייה בדיווחיה שלב א' בהקמתו יעלה כ-30 מיליון שקלים ובשלב הסופי נועד להכיל עד 10,000 מקומות.
אך בתחילת 2025 הוצגה תוכנית חדשה להקים אצטדיון חדש עם 2000 מקומות בשלב ראשוני (בתכנון משרד האדריכלים מנספלד-קהת) בשכונת נאות בגין בסמוך למרכז הספורט בשכונה הכולל את אולם הכדורסל קריית מנחם.
אצטדיון טוטו רמלה מכיל 2,000 מקומות ישיבה המתחלקים בין שני יציעים:
היציע המערבי – היציע המרכזי מכיל 1,500 מקומות ישיבה ואת תא עמדת התקשורת.
היציע המזרחי – היציע מכיל 500 מקומות ישיבה ומשמש כיציע אוהדי הקבוצה המארחת.
האצטדיון העירוני עפולה הוא אצטדיון כדורגל בעיר עפולה בפאתיה המערביים של שכונת עפולה עילית.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הליגה הלאומית (הליגה השנייה בישראל) הפועל עפולה ומכיל 3,000 מקומות ישיבה.
האצטדיון נחנך בשנת 2009 עם יציע אחד בצדו המערבי בעל תכולה של כ-950 מקומות ישיבה.
המשחק הראשון אי פעם באצטדיון היה תיקו 2:2 של הפועל עפולה מול מכבי כפר קרע במסגרת ליגה א' צפון.
האצטדיון החליף את האצטדיון בשכונת וולפסון, שסבל במשך שנים מהצפות, בתור אצטדיונה הביתי של הקבוצה.
בשנת 2013, בעקבות העלייה של הפועל עפולה לליגת הלאומית עבר האצטדיון שיפוץ במסגרתו שופץ מבנה היציע המערבי ונוספה בו עמדת תקשורת מוגבהת שכוללת חדרי צילום לטלוויזיה, חדרי תקשורת, חדרי בקרה ואינטרנט אלחוטי.
כמו כן נוסף מעל היציע המערבי יציע מכובדים המכונה "המרפסת" הממוקם מתחת עמדת התקשורת ומכיל 20 צופים וכולל חדרי אירוח, וכן יציע עיתונאים נפרד.
תאורת האצטדיון הקיימת הוחלפה לתאורה בעלת עוצמה המתאימה לסטנדרטים של צילום טלוויזיה בשעות הערב אך עיקר השיפוץ התמקד בהרחבת האצטדיון ביציע נוסף בצדו המזרחי בעל תכולה של כ-2,000 מקומות ישיבה.
ממזרח לאצטדיון הוקם מגרש אימונים בעל דשא סינתטי המכיל יציע ל-500 צופים.
האצטדיון שימש באופן זמני קבוצות כדורגל נוספות מאזור הצפון ביניהם עירוני טבריה, הפועל חדרה, הפועל אום אל-פחם והפועל איכסל.
האקאן הראשון, או האקאן האדום (בשוודית: Håkan Röde) היה מלך שוודיה שמלך במשך כעשור במחצית השנייה של המאה ה-11. המידע אודותיו מועט וברובו שנוי במחלוקת.
דבר לא ידוע על תקופת מלכותו.
כינויו "האדום" לקוח מרשימות המלכים שבתוך "החוק של וסטרייטלנד" (Västgötalagen), שנכתב במאה ה-13. אותו מקור טוען שהאקאן נולד בלוון שבוסטרייטלנד.
למרות הסתירה בין המקורות, מקובל להניח באופן כללי שמעמדו של האקאן כיורשו של סטנקיל כמלך שוודיה הוא נכון.
הוא מלך החל משנת 1070 בכמה אזורים בשוודיה לאחר שירש את אלסטן סטנקילסון והחל משנת 1075 גם באופלנד, לאחר שרש את אנונד גרדסקה.
ברשימת המלכים שמופיעה באנציקלופדיה הלאומית השוודית נמחק שמו של אנוד גרדסקה והאקאן מופיע כיורשו של אלסטן סטנקילסון.
על פי הטענה באנציקלופדיה הלאומית ייתכן גם שהם משלו יחד עם אינגה הזקן בשנות השמונים של המאה ה-11. במכתב שנשלח על ידי האפיפיור גרגוריוס השביעי הוא פונה לאינגה יחד עם האקאן או עם אלסטן סטנקילסון כמלכי וסטרייטלנד ומורה להם לגבות מעשר כמורה ולשלוח כמרים לרומא כדי לעבור שם הכשרה.
באנציקלופדיה בריטניקה נאמר ש"בסוף התקופה הוויקינגית (1050 לערך), נותרה שוודיה כפדרציה רופפת של מחוזות.
שושלת מונסו נכחדה ב-1060. לאחר מותו של חתנו של אחרון מלכי שושלת זו, סטנקיל, ב-1066, פרצה מלחמת אזרחים.
בשנת 1080 לערך מלכו בניו של סטנקיל, אינגה, ואלסטן".
אם המונח "מלחמת אזרחים" הוא התיאור המתאים לתקופה שבין השנים 1066 – 1080, השליטים של אותה תקופה יכלו להיות מוגדרים בתחום האפור שבין "מלך" ל"מצביא".