tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רולס-רויס פנטום 1 (Rolls-Royce Phantom I) היא מכונית סלון, יוקרתית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1925–1931, ובארצות הברית בין השנים 1926 - 1931. סך הכול יוצרו 3,512 יחידות.
בבריטניה יוצרו 2,269 יחידות, ובארצות הברית 1,243 יחידות.
קבריולה, 2 דלתות (2 מושבים)
קבריולה, 4 דלתות (4 מושבים)
בסיס גלגלים 3,644 מ"מ (גרסת בסיס גלגלים קצר)
בסיס גלגלים 3,721 מ"מ (ייצור בארצות הברית)
בסיס גלגלים 3,822 מ"מ (ייצור בבריטניה)
חברת רולס-רויס נוסדה בשנת 1906 על ידי צ'ארלס סטיוארט רולס ופרדריק הנרי רויס.
החברה הייתה קרויה "רולס־רויס לימיטד", (Rolls-Royce Limited).
רולס-רויס 10 כ"ס היא המכונית הראשונה מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רולס-רויס אשר יוצר בין השנים 1904–1906.
יוצרו 16 יחידות, בתצורת קבריולה, 2 מושבים.
דגם ה"רולס־רויס 10 כ"ס" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בפריז בדצמבר 1904. יחד עם דגם ה"רולס-רויס 10 כ"ס" הוצג דגם הרולס-רויס 15 כ"ס, אבל שיווקו התחיל בשנת 1905.
שורשי החברה מבוססים על חברה שהקים ב-1904 התעשיין האנגלי הנרי רויס במנצ'סטר.
עוד באותה שנה הוא נפגש עם סוחר הרכב צ'ארלס רולס שהסכים לשווק את המכוניות החדשות באופן בלעדי.
חברת רולס-רויס המשותפת שהייתה קרויה "רולס רויס לימיטד" נוסדה ב-15 במרץ 1906.
דגם הרולס־רויס 10 כ"ס תוכנן על ידי הנרי רויס בשנת 1903, ויוצר בבית המלאכה של רויס ושל שותפו צ'ארלס רולס ברחוב קוק במנצ'סטר, לאחר שחתמו על הסכם איחוד ב-23 בדצמבר 1904. הדגם שווק על ידי סוכנות C.S.Rolls & Co.
רולס-רויס 15 כ"ס היא מכונית סלון, 4 מושבים, אשר יוצרה על ידי חברת רולס-רויס הבריטית בשנת 1905.
דגם ה"רולס-רויס 15 כ"ס" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בדצמבר 1904, כשיצורו עדיין לא הושלם, ולשיווקו החל בשנת 1905.
דגם הרולס-רויס 15 כ"ס תוכנן ועוצב על ידי הנרי רויס בשנת 1903, ויוצר בבית המלאכה של רויס ושל שותפו צ'ארלס רולס ברחוב קוק במנצ'סטר, לאחר שחתמו על הסכם איחוד ב-23 בדצמבר 1904. הדגם שווק על ידי סוכנות C.S.Rolls & Co.
רולס היה הרולס-רויס 10 כ"ס.
החברה הייתה קרויה "רולס-רויס לימיטד", (Rolls-Royce Limited).
רולס-רויס 20 כ"ס היא מכונית סלון, 4 מושבים, אשר יוצרה על ידי חברת רולס-רויס הבריטית בין השנים 1922–1929. גוף הרולס-רויס 20 כ"ס נבנה על ידי חברת coachbuilder.
סך הכול יוצרו 2,940 יחידות.
לנדולט - חלק גג אחורי ניתן לפתיחה ו/או להסרה
רולס-רויס פנטום 3 היא מכונית סלון, (לימוזינה), יוקרתית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1936–1939.
בסך הכל יוצרו 727 יחידות.
הדגם אופיין על ידי מנוע V12 צילינדרים, אשר האיץ מ-0-96 קמ"ש ב-16.8 שניות.
גוף ה-"רולס-רויס פנטום 3" נבנה על ידי חברת "Coachbuilder".
רולס-רויס פנטום 4 (Rolls-Royce Phantom IV) היא מכונית מסוג לימוזינה, היוקרתית ביותר מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1950–1956.
בסך הכול יוצרו 18 יחידות, מתוכן 15 בגרסת סלון, ו-3 בגרסת קבריולה.
סדאן, 4 דלתות, 7 מושבים
מנהיגים אשר רכשו "רולס-רויס פנטום 4"
עבדאללה א-סלים א-סבאח - אמיר כווית
רולס-רויס פנטום 5 היא לימוזינה יוקרתית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1959–1969.
בסך הכול יוצרו 516 יחידות.
סדאן - 4 דלתות (3 חלונות בכל צד)
קבריולה - 4 דלתות (3 חלונות בכל צד)
מנהיגים ואישים מפורסמים אשר רכשו "רולס-רויס פנטום 5"
רולס-רויס פנטום 6 היא לימוזינה יוקרתית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1968–1990.
בסך הכול יוצרו 374 יחידות, בגרסאות סדאן וקבריולה.
מנהיגים אשר רכשו "רולס-רויס פנטום 6"
אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, (בבעלותה שתי יחידות של הדגם).
עד שנת 2002 נחשב דגם ה"רולס-רויס פנטום 6" לרכב השרד המלכותי של בריטניה.
בשנת 2002 החליף את הדגם בנטלי סטייט לימוזינה ("Bentley State Limousine"), אשר יוצר על ידי חברת בנטלי.
מוחמד רזא שאה פהלווי (השאה האחרון של איראן)
"Rolls-Royce Cloudesque" - נרכשו שלוש יחידות של הדגם על ידי הסולטן של בורונדי בין השנים 1995–1997. הדגם היה קרוי גם "רולס-רויס פנטום 7" (דגם ארוך יותר).
רולס-רויס V-8 היא מכונית בסגנון מכונית עידן פליז מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס בשנת 1905.
תחילה יוצר דגם הרולס-רויס 10 כ"ס אשר תוכנן על ידי הנרי רויס בשנת 1903, ויוצר בבית המלאכה של רויס ושל שותפו צ'ארלס רולס ברחוב קוק במנצ'סטר, לאחר שחתמו על הסכם איחוד ב-23 בדצמבר 1904. הדגם שווק על ידי סוכנות C.S.Rolls & Co.
שותפם של הנרי רויס וצ'ארלס רולס, קלאוד ג'ונסון החליט על ייצור דגם חדש שיתחרה בהצלחה עם המכוניות החשמליות שהיו בשימוש בערים בתקופה.
יוצרו 3 יחידות, אבל רק יחידה אחת נמכרה, וה-2 האחרות שימשו במפעל למטרות הובלה ולתצוגה.
מנוע הדגם היה מותקן מתחת למכונית, הגיע למהירות עד 41.8 קמ"ש, למרות שהמהירות המשפטית בבריטניה הייתה 32.2 קמ"ש.
לנדולט - בסיס גלגלים קצר (90 אינץ')
Legalimit - בסיס גלגלים ארוך יותר (106 אינץ')
רולס-רויס 20/25 כ"ס היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רולס-רויס אשר יוצרה בין השנים 1929–1936. סך הכול יוצרו 3,827 יחידות.
Landaulet - חלק גג אחורי ניתן לפתיחה ו/או להסרה
רולס-רויס 25/30 כ"ס (Rolls-Royce 25/30 HP) היא מכונית סלון יוקרתית, אשר יוצרה על ידי חברת רולס-רויס הבריטית בין השנים 1936–1938. סך הכול יוצרו 1,201 יחידות.
רולס-רויס 30 כ"ס (Rolls-Royce 30 hp) היא מכונית סלון, בסגנון מכונית עידן פליז, תצורת סדאן, מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1905–1906.
יוצרו 37 יחידות, מהן 3 יחידות יוצאו לארצות הברית, מכונית בודדת יוצאה לקנדה ומכונית בודדת יוצאה לגרמניה.
חברת רולס־רויס נוסדה בשנת 1906 על ידי צ'ארלס סטיוארט רולס ופרדריק הנרי רויס.
רולס-רויס סילבר גוסט (Rolls-Royce Silver Ghost) היא מכונית סלון מהודרת, בתצורות: סדאן וקבריולה, מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1906–1926.
החברה הפעילה מפעל שייצר את הדגם בנוסף לייצורו בבריטניה, גם בארצות הברית.
סך הכול יוצרו 7,874 יחידות בבריטניה ובארצות הברית.
בארצות הברית יוצרו 1,701 יחידות.
דגם ה"רולס-רויס סילבר גוסט" היה הדגם המוצלח והרווחי ביותר של החברה, בתחילת דרכה.
המארז והמנוע של דגם ה"רולס-רויס סילבר גוסט" שימשו למגוון מכוניות משוריינות שייצרה החברה: "Rolls-Royce Limited", בעיקר לדגם :Rolls-Royce Armoured Car אשר פותח בשנת 1914 ופעל בתקופת מלחמת העולם הראשונה ובתחילת מלחמת העולם השנייה.
נשיאי רוסיה (ומנהיגי ברית המועצות קודם לכן) החלו את השימוש במכוניות בראשית המאה ה-20, כשהרכב הראשון היה רכב רולס-רויס דגם "רולס-רויס סילבר גוסט" (Rolls-Royce Silver Ghost) משנת 1922.
פירוש "סילבר גוסט" בעברית: רוח רפאים כסופה.
"רולס־רויס סילבר גוסט" נחשב לרכב היקר ביותר בעולם.
4 דלתות - סדאן (לימוזינה)
דגם לנדולט "Landaulet" - חלק גג קדמי או אחורי ניתן לפתיחה והסרה
רולס-רויס קמארג (Rolls-Royce Camargue) היא מכונית סלון יוקרתית בתצורת קופה, (2 דלתות) מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1975–1986.
בסך הכול יוצרו 531 יחידות.
מחירה של הרולס-רויס קמארג' בבריטניה בשנת 1975 היה 29,250 לירות שטרלינג.
השם "קמארג'" (Camargue) נגזר מרצועת חוף בדרום-צרפת, (בין הים התיכון ואזור Rhône River delta).
הדגם שווק בכמות מוגבלת לקנדה, ארצות הברית, אוסטרליה, אירופה ואסיה.
מערכת בקרת אקלים אוטומטית שבדגם, תוכננה במשך 8 שנים.
רולס-רויס סילבר דאון היא מכונית סלון יוקרתית מבית רולס-רויס שיוצרה בין השנים 1949–1955.
הקרבורטור היה יחיד מסוג "Stromberg", ובשנת 1952 הוחלף לסוג "Zenith".
מחיר הדגם בהשקה בשנת 1949 בבריטניה עמד על 4,704 לירות שטרלינג.
בסך הכול יוצרו 760 יחידות.
רולס-רויס סילבר סראף היא מכונית סלון יוקרתית, מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1998–2002.
הדגם הוצג לראשונה בסלון המכוניות בז'נבה, ב-3 במרץ 1998. מחיר היחידה בבריטניה בשנת 1998 היה 155,175 לירות שטרלינג.
מחיר היחידה בארצות הברית בשנת 1998 היה 220,695 דולר.
בסך הכול יוצרו 1,570 יחידות.
בשנת 2001 הוצגה הרולס רויס פארק ווארד, דגם זהה למעט בסיס הגלגלים שהוארך ב-250 מילימטר.
עד סיום ייצור הדגם בשנת 2002 יוצרו ממנו 127 יחידות.
רולס-רויס ריית (1938) היא מכונית סלון יוקרתית, בגרסאות סלון וקבריולה מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרו בין השנים 1938–1939.
סך הכול יוצרו 491 יחידות.
מנוע הרולס-רויס ריית מבוסס על מנוע דגם רולס-רויס 25/30 כ"ס.
בהשקת הדגם מחיר היחידה בבריטניה היה 1,700 לירות שטרלינג.
משנת 2013 מייצרת חברת רולס-רויס דגם קופה הקרוי בשם זהה: רולס-רויס ריית (2013).
רולס-רויס ריית היא מכונית סלון יוקרתית, בגרסת קופה, 2 דלתות, 4 מושבים, מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר מיוצרת משנת 2013 עד היום.
מחיר הבסיס בבריטניה: 235,416 לירות שטרלינג.
חברת רולס-רויס ייצרה דגם בשם זהה בשנת 1938 בגרסאות סלון, קופה וקבריולה: רולס-רויס ריית (1938).
הדגם הוצג לראשונה בסלון המכוניות בז'נבה במרץ 2013. דגם ה"רולס-רויס ריית (2013)" התבסס על דגם ה-"Rolls-Royce Ghost".
משמעות המילה "Wraith" (בתרגום מאנגלית לעברית) היא "רוח רפאים" או "צל רפאים".
מנועי "BMW" מסוג "BMW N74"
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר הדלת בניגוד לכיוון התנועה)
דגם "רולס-רויס ריית (2013)" מופעל כ-ניידת משטרה במשטרת דובאי.
רולס-רויס פנטום VIII היא מכונית סלון יוקרתית אשר מיוצרת על ידי חברת רולס-רויס הבריטית החל משנת 2017. הדגם הוצג לראשונה בלונדון ב-27 ביוני 2017. הדגם הוגדר כדגם מודל 2018.
זה הדור השמיני של "רולס רויס פנטום", והשני שהושק על ידי רולס רויס תחת הבעלות של חברת BMW, שרכשה את המותג היוקרתי רולס-רויס בשנת 1998.
מחיר דגם ה"רולס-רויס פנטום VIII" החל מ-440,000 דולר.
"רולס-רויס פנטום VIII" זמין בשני אורכי גלגלים.
גלגל ה-Wheelbase המוארך הוא 220 מ"מ (8.7 אינץ') יותר מהמודל הסטנדרטי.
נקודה של WiFi עבור עד עשרה התקנים.
פנסי לייזר עם טווח קורות גבוהות של יותר מ-600 מטר.
מצלמה סטריאו משולבת בחזית השמשה הקדמית אשר סורק את הדרך קדימה ומתאים את ההשעיה באופן יזום.
"רולס-רויס פנטום 8" משתמש ב"צמיג חותם" (צמיגים אשר "רולס רויס" פיתחה בשיתוף עם יצרנית הצמיגים הגרמנית "קונטיננטל" (Continental AG)).
בתוך הצמיג קיימת שכבת קצף כדי להפחית את רעש הצמיגים עד 9 דציבלים.
רולס-רויס דאון היא מכונית סלון בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רולס-רויס המיוצר משנת 2015 (שנת מודל 2016) ועד היום.
פליטת פחמן דו-חמצני - 330 גרם לק"מ.
דגם ה"רולס-רויס דאוון" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית.
מחיר היחידה בבריטניה בשנת 2015: 250,000 לירה שטרלינג.
רולס-רויס קורניש 2000 באנגלית: Rolls-Royce Corniche (2000)) היא מכונית סלון יוקרתית, בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרה בין השנים 2002–2000 בבריטניה.
מנוע קדמי מתוצרת "רולס רויס" ("Rolls-Royce V8 engine" ).
רולס-רויס 100 EX 101 / EX (באנגלית : Rolls-Royce 101EX, Rolls-Royce 100EX) הן מכוניות קונספט בתצורת מכוניות קבריולה יוקרתיות, בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס.
רולס-רויס קולינן הוא SUV מפואר, המוגדר כמכונית סלון מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס המיוצר משנת 2018 בבריטניה.
"רולס-רויס קולינן" הוא ה-SUV הראשון שמייצרת היצרנית רולס-רויס.
בחודש מאי 2024 רולס רויס חשפה מתיחת פנים לקולינן,
שינויי העיצוב מתמקדים בעיקר בחזית עם יחידות תאורה שונות ושילוב תאורה בסבכת הפסים הענקית, כמו גם אופציה לחישוקי ענק ("23).
בסביבת הנהג עודכנו העיצוב והגרפיקה של לוח מחוונים הדיגיטלי ושל מסך המגע.
סמל המותג (Spirit of Ecstasy) נוסף מתחת לשעון האנלוגי ומול הנוסע מלפנים יש פאנל חדש ומואר עם כיתוב שם הדגם.
יש גם אפשרויות רבות יותר לבחירת סוג וצבע הגימור בתא הנוסעים לרבות אפשרויות דיפון מטקסטיל ומסיבי במבוק.
גימור הפנים של הדלתות מורכב מ-408,284 נקבים בקוטר של בין 0.8 ל-1.2 מ"מ שנעשו בעבודת יד על-ידי אומן יחיד.
כבעבר תא המטען נפתח בשני חלקים עם שליפה חשמלית של צמד כיסאות ושולחן לפיקניק ספונטני בחיק הטבע.
על בנזין בלבד: מערכת ההנעה נותרה ללא שינוי.
V12 כפול מגדשים בנפח 6.75 ליטר עם 563 כ"ס או 600 כ"ס בגרסת Black Badge בחיבור לתיבת שמונה הילוכים אוטומטית והנעה כפולה קבועה.
גם שאר המערכות המכניות נותרו ללא שינוי, לרבות היגוי אקטיבי לגלגלים האחוריים ומתלי אוויר אדפטיביים ומוטות מייצבים אקטיביים עם מחשב ניהול הניזון גם מהמצלמה סורקת הדרך ומתאים את פעולתם לתוואי שמלפנים.
"רולס-רויס קולינן" קרוי על שם היהלום הגולמי הגדול ביותר שנתגלה עד כה, הקרוי: קולינן.
"רולס-רויס קולינן" משווק ממאי 2018.
5 דלתות, דלתות אחוריות מוגדרות כ"דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון התנועה).
מחיר הדגם הבסיסי של "רולס-רויס קולינן" בשנת 2020 עמד על 325,000 דולר.
זיהום אוויר: פליטת פחמן דו-חמצני 341 גרם ל-1 ק"מ.
רולס-רויס קורניש באנגלית: Rolls-Royce Corniche) היא מכונית סלון יוקרתית, בתצורות קופה ו-קבריולה מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרה בין השנים 1995–1971 בבריטניה
מנוע קדמי מתוצרת "רולס רויס" ("Rolls-Royce V8 engine" ), בדור הרביעי גם מנוע מגדש טורבו.
דור ראשון, יוצר בין השנים 1971–1977 בדגמי קופה וקבריולה.
דור שני, יוצר בין השנים 1977–1988 בדגמי קופה וקבריולה.
דור שלישי, יוצר בין השנים 1989–1992 בדגם קבריולה.
דור רביעי, יוצר בין השנים 1993–1995 בדגמי קבריולה
רולס-רויס פנטום 7 היא מכונית סלון יוקרתית, מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרה בין השנים 2003–2017 בבריטניה.
הדגם זכה במספר תחרויות רכב בקטגוריית מכוניות פאר-על.
נמכר בעיקר בארצות הברית, בנסיכויות המפרץ הפרסי ומעט פחות באירופה, בשנת 2017 הופסק הייצור.
בדגם סלון – 4 דלתות, 2 הדלתות האחוריות "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לציר תנועת הרכב).
קיבולת מכל דלק – 100 ליטר.
רולס-רויס זנב סירה היא מכונית יוקרה במרכב קבריולה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת, בייצור מוגבל (3 יחידות) על ידי רולס-רויס משנת 2021. היא נחשפה ב-27 במאי 2021 וב-20 במאי 2022 חשפה את הזנב סירה השני במספר.
נכון ל-2021 הייתה זו המכונית היקרה ביותר בעולם, ומחירה 28 מיליון דולר.
הצגת הדגם הייחודי נערכה יום אחד בלבד לאחר שרולס רויס הכריזה כי היא חוזרת להציע שירותי בניית מרכב אישית ללקוח (coachbuilt).
הזנב סירה בנויה על פלטפורמת האלומיניום המודולרית של רולס רויס באורך של 5.8 מטר שמקורה ברולס-רויס פנטום 8 ושהותאמה במיוחד עבור הדגם, כך גם כל חלקי המרכב החיצוניים שיוצרו במיוחד עבור הדגם בעבודת יד.
גם פנסי ה-LED הצרים מלפנים ומאחור יוצרו במיוחד עבור הדגם, חישוקי הגלגלים, ועוד.
גג האריג המיוחד של הדגם לא מתקפל או נפתח חשמלית, אך הוא ניתן להסרה.
כשנוסעים ברכב אין מקום לגג מכיוון שרולס רויס התקינה מאחור ערכת אירוח יוקרתית עם מקום לבקבוקי שמפניה, כוסות, צלחות, סכו"ם ועוד.
בכדי לשמור על השמפניה קרה, על הקוויאר צונן ועל האוכל חם, הותקנה מערכת בקרת אקלים השומרת את הכל בטמפרטורה הנכונה.
בנוסף קיימים מגשים מתקפלים, שרפרפים מתקפלים מסיבי פחמן ושמשייה.
כל העזרים האלו יוצרו גם הם במיוחד עבור הדגם.
כחלק מהאפיון האישי של הדגם נבנה עבורו שעון כיס ייחודי נשלף המותקן במרכז לוח המחוונים וכן עט עם קופסה ייעודית בתא הכפפות.
השעון יוצר על ידי יצרנית השעונים השווייצרית Bovet והעט על ידי חברת Montblanc הגרמנית.
בזנב סירה מותקן המנוע של הפנטום 8 - מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.75 ליטר טווין-טורבו המספק 570 כ"ס ומומנט מרבי של 91.7 קג"מ.
נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על כ-5.3 שניות והמהירות המרבית כ-250 קמ"ש.
רולנדו פאנראי (באיטלקית: Rolando Panerai; 17 באוקטובר 1924 – 22 באוקטובר 2019) היה זמר בריטון איטלקי.
הופיע בלה סקאלה במילאנו, לעיתים קרובות לצד מריה קאלאס וג'וזפה די סטפנו.
היה ידוע בהבנה מוזיקלית, דיקציה מצוינת ומשחק רב תכליתי בדרמה ובאופרה קומית כאחד.
בין תפקידיו החתומים היו פורד ב"פלסטף" של ורדי והתפקיד הראשי של "ג'אני סקיקי" של פוצ'יני.
פנראי נולד בקמפי ביסנציו ליד פירנצה, ולמד אצל ויטו פראצי בפירנצה וג'אקומו ארמני וג'וליה טס במילאנו.
הופיע לראשונה על הבמה בשנת 1946, בתור לורד אשטון באופרה של דוניצטי, "לוצ'יה די למרמור".
הופיע ב-1947 בנאפולי בתיאטרון סן קרלו כפרעה ב"משה במצרים" (Mosè in Egitto) של רוסיני.
בשנת 1951, הוא ביצע את התפקיד הראשי של "סימון בוקאנגרה" מאת ורדי בברגמו, ואת התפקיד של שרפלס במאדאם באטרפליי של פוצ'יני בלה סקאלה במילאנו.
הוא שר באופרות רבות של ורדי גם כאלה שבוצעו לעיתים רחוקות.
בשנת 1951, לכבוד יום השנה ה-50 למותו של ורדי, שר ברדיו RAI, יצירות פחות מושרות שלו, כמו "ז'אן דארק", "הקרב על לניאנו", ו"ארולדו".
הוא שר את רוב תפקידי הבריטון הגדולים של ורדי, כולל "ריגולטו", הרוזן דה לונה ב"הטרובדור", ג'ורג'יו גרמונט ב"לה טרוויאטה", המרקיז מפוזה ב"דון קרלו", ואמונסרו ב"אאידה".
ברפרטואר של פנראי היו יותר מ-150 אופרות, אך הוא התפרסם בעיקר בתפקידים קומיים: פורד ב"פלסטף" של ורדי (signature role) פיגארו ב"נישואי פיגארו" של מוצרט, לפורלו ב"דון ג'ובאני", וגם גולילמו ואלפונסו ב"כך עושות כולן".
פיגארו ב"הספר מסביליה" של רוסיני, גם בלקור וגם דולקאמארה ב"שיקוי האהבה" של דוניצטי ומלטסטה ב"דון פסקואלה".
הוא היה מזוהה עם ג'יאני סקיקי של פוצ'יני במשך שנים רבות, הוא שר את התפקיד בגנואה ב-2011, בגיל 87. הוא ביצע גם אופרות עדכניות יותר, כמו התפקיד הראשי של "מאטיס הצייר" מאת הינדמית, אופרות מאת סרגיי פרוקופייב וג'אן קרלו מנוטי, וכמה בכורות עולמיות.
הוא הופיע על מרבית הבמות החשובות, כולל ב, בבית האופרה המלכותית בלונדון, בתיאטרון בולשוי במוסקבה, באופרה בפרנקפורט, בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל גליינדבורן.
בין השנים 1955 ל-1972 הופיע בקביעות בפסטיבל אקס-אן-פרובנס.
היה אורח קבוע באופרה הממלכתית של וינה, שם הופיע לראשונה ב-1956 בתור אנריקו ב"לוצ'יה די למרמור" בהופעה מלה סקאלה עם מריה קאלאס בתפקיד הראשי.
ההופעה האחרונה שלו שם הייתה בתור דולקאמארה ב-1998.
פנראי היה שותף לעיתים קרובות בהקלטות, כמו על הבמה עם מריה קאלאס ודי סטפנו, כמו ב"אבירות כפרית" של מסקני, בתור אלפיו, ליצנים של ליאונקוואלו (בתפקיד סילביו), "הפוריטנים" של בליני ו"לה בוהם" של פוצ'יני.
הוא הקליט את שארפלס לצד רנאטה סקוטו וקרלו ברגונצי, וג'רמונט לצד בוורלי סילס וניקולאי גדה.
הוא גילם את פורד בשלוש הקלטות שונות של "פלסטאף", עם שלושה זמרים שונים בתפקיד הראשי (טיטו גובי, דיטריך פישר-דיסקאו, וג'וזפה טאדי), האחרון בווידאו, בניצוח הרברט פון קאראיאן.
הוא שר את וגנר בתרגום לאיטלקית, בביצוע מוקלט של "פרסיפל" משנת 1950 עם קאלאס בתור קונדרי ובוריס כריסטוף בתור גורנמנץ.
השתתף בהקלטות וידאו בתור פורד, פיגארו של רוסיני, ריגולטו וסילביו, ובקונצרט בליל אופרה של תיאטרון בולשוי.
גם בגיל מתקדם, פנראי היה פעיל כמורה בכיתות אמן.
כמנהל אופרה העלה יצירות כמו "פעמון הרוקח" של דוניצטי, "לה בוהם", "לה טרוויאטה".
פנראי נפטר ב-22 באוקטובר 2019, חמישה ימים לאחר יום הולדתו ה-95.
ד' המילטון (עורך), "אנציקלופדיית המטרופוליטן אופרה: מדריך שלם לעולם האופרה" (סיימון ושוסטר, ניו יורק 1987).
רולאן מנצ'יני וז'אן ז'אק רוברו, (מקור ה.
רולס רויס ספקטר הוא גראנד טורר חשמלי יוקרתי תוצרת רולס-רויס.
הספקטר הושק רשמית בשנת 2023. המסירות הראשונות של המכונית בוצעו ברבעון האחרון של 2023.
זהו הרכב החשמלי הראשון של רולס־רויס והוא משתמש באותה פלטפורמה של הפנטום והקולינן.
הספקטר מצויד בשני מנועים חשמליים – אחד לכל סרן – המייצרים יחד הספק מרבי של 584 כוח סוס ומומנט של 91.4 קג"מ.
המכונית מאיצה מ־0 ל־100 קמ"ש בתוך 4.5 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת ל־250 קמ"ש.
הספקטר מצויד בסוללת ליתיום־יון בקיבולת של 102 קוט"ש, המאפשרת טווח נסיעה EPA של , וטווח WLTP של .
לספקטר מקדם גרר של 0.25 מקדם הגרר הטוב ביותר ברכב שרולס־רויס ייצרה.
בסיס הגלגלים של הרכב עומד על 3.21 מטרים, אורכו כ־5.45 מטרים, רוחבו 2.02 מטרים, וגובהו 1.57 מטר.
משקל הרכב העצמי כ־2,965 קילוגרם.
לרכב מערכת מתלי אוויר המתאימה את קשיחות וגובה המתלים באמצעות חיישנים בהתאם לתנאי הדרך.
רולס־רויס ספקטר היא מכונית קופה חשמלית בעלת שתי דלתות וארבעה מושבים.
היא מבוססת על פלטפורמת "ארכיטקטורת הפאר" (Architecture of Luxury) של רולס־רויס, פלטפורמה המשמשת גם את דגמי הפנטום, הקולינן והגוסט.
הספקטר נחשבת ליורשת הרוחנית של הפנטום קופה, שייצורה הופסק ב-2016.
העיצוב החיצוני משלב אלמנטים מוכרים של רולס־רויס עם התאמות לרכב חשמלי.
בחזית מותקן גריל פנתיאון רחב ומואר באמצעות 22 נורות LED, אך הוא בעל עיצוב חלק יותר ואטום ברובו, כיוון שהצורך בקירור נמוך יותר ברכב חשמלי.
פנסי החזית מפוצלים לשני חלקים: יחידות תאורת יום (DRL) צרות ואופקיות בחלק העליון, ויחידות התאורה הראשיות כהות ומוסתרות מעט בחלק התחתון של הפגוש.
צללית הרכב היא פאסטבק עם קו גג המשתפל בתלילות לאחור, עיצוב התורם ליעילות האווירודינמית.
הדלתות הן "דלתות התאבדות", הנפתחות לאחור.
הפנסים האחוריים אנכיים, צרים ומשולבים בקווי המרכב.
הרכב מגיע כסטנדרט עם חישוקי גלגלים בקוטר 22 אינץ', אולם רבים רוכשים את גרסת 23 אינץ'.
תא הנוסעים שומר על קו העיצוב ואיכות החומרים המזוהים עם רולס־רויס, ומשתמש בעור, עץ ומתכת.
לוח המחוונים דיגיטלי לחלוטין, ומסך מגע מרכזי משמש לשליטה במערכות הרכב והבידור.
לספקטר את תקרת ה"כוכבים" (Starlight Headliner) המוכרת של המותג, המורכבת מאלפי סיבים אופטיים.
לדגם הספקטור עיטור מכסה מנוע מחודש – גרסה מעודכנת של סמל ההיכר של רולס-רויס, "רוח האקסטזה" .
לדברי החברה, גלימותיה המתנפנפות של הדמות עוצבו מחדש באופן יותר ריאליסטי, והיא נמוכה יותר במיקומה – מה שתורם לשיפור האווירודינמיות של הרכב.
גובהה של הרוח החדשה עומד על 83 מ"מ, לעומת 100 מ"מ בעיצוב הקודם.
בכך הרוח מתקרבת למידותיהם של העיצובים ההיסטוריים.
הרוח המחודשת עתידה להופיע גם בדגמים נוספים של רולס-רויס.
בספטמבר 2021, הכריזה רולס רויס על הספקטר ואישרה שהבדיקות החלו.
ב־18 באוקטובר 2022, חשפה את הספקטר דרך ערוצי המדיה החברתית שלה.
הספקטר ממשיך מסורת של רולס־רויס, הנוהגת להעניק לדגמיה שמות הקשורים לעולם העל־טבעי.
הספקטר הושק באירוע עיתונאים בעמק נאפה שבאזור מפרץ סן פרנסיסקו במהלך קיץ 2023. אמה בגלי, מנהלת התקשורת הגלובלית של רולס־רויס, הסבירה כי הבחירה במיקום נבעה ממעמדה של קליפורניה כמרכז יוקרה, וכן מהיותה של ארצות הברית השוק הגדול ביותר של החברה.
היא מציינת כי נאפה הייתה גם בחירה סמלית: "זה המקום שבו ההיסטוריה והסדר הישן של עולם היין נכתבו מחדש...
אתה יכול להכין רולס רויס נהדר גם בלי מנוע ה־V12 שלנו בפנים.
גרסה אחת בהזמנה מיוחדת, בשם ספקטר סמפור (Spectre Semaphore), נחשפה בשבוע הרכב של מונטריי 2024. הדגם נקרא כך על שם צבעו הייחודי, Semaphore Yellow, שנבחר בהשראת הנופים המגוונים של קליפורניה.
רום כרמל היא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל, בגובה 546 מטר מעל פני הים.
נקודה זו נמצאת באזור הכרמל הגבוה, במרכז הקשת של ציר האורך הר אלון – גבעת האנטנה (ליד תחילת כביש 7212) ומצפון-מערב ליישוב הדרוזי עספיא.
תושבי עספיא מכנים את הגבעה שעליה נמצאת הנקודה "אלקַמְבּוּעָה א-דַּרַזִיֶה", כלומר, "הכיפה הדרוזית".
סמוך לרום הכרמל עובר כביש 672, והיא עצמה חלק ממסלול שביל ישראל בדרכו מנחל מעפילים (במורדות המזרחיים של הכרמל) לנחל חיק (במורדות המערביים).
מן הפסגה ניתן לצפות לכיוון הרי הגליל העליון והגליל התחתון.
עם זאת, ולמרות גובהה היחסי, התצפית אינה אידיאלית.
זאת, הן בשל הבדלי גובה קטנים סביבה והן בשל עצי אורן ירושלים החוסמים את התצפית בעיקר לכיוון דרום.
על המדרון המזרחי של הגבעה, הפונה לשכונה המערבית של עספיא, שיחים רבים של רתמה קוצנית.
צמח זה צומח בארץ ישראל רק בכרמל, לאורך קו פרשת המים, בקטע הכביש בין אוניברסיטת חיפה לדאלית אל-כרמל, בקרקע שמקורה בסלע משקע קירטון.
זאת, בניגוד לפסגה עצמה, שהקרקע האופיינית לה היא רנדזינה בהירה חרסיתית, שנוצרה מסלעי גיר.
שמו של המקום שימש גם את המכונית הישראלית שנקראה על שמו: רום כרמל 1300, אשר יוצרה בחיפה על ידי אוטוקרס.
נכון לאוגוסט 2025 הפסגה מוזנחת והגישה אליה לא נוחה.
רוּם הוא משקה אלכוהולי מזוקק המופק מתוצרי לוואי של קנה הסוכר, כגון דבשה ומיץ קנה הסוכר, בתהליך של תסיסה וזיקוק.
לרום ריח עז אופייני וטעם מתקתק במקצת, עם תכולת אלכוהול גבוהה (40% ברום סטנדרטי).
מרבית הרום מיוצרת בארצות הים הקריבי ובשפך הנהר דמררה בדרום אמריקה.
ארצות אחרות בהן הוא מיוצר הן אוסטרליה, הודו והמושבות הצרפתיות לשעבר באוקיינוס ההודי.
לרום חשיבות דתית ותרבותית בארצות האגן הקריבי ובדרום אמריקה.
שימוש ברום נפוץ במסורת הדתית של דת הסנטריה ובדתות קריביות אחרות.
בנוסף, לרום ישנו קשר ארוך יומין לצי הבריטי אשר מלחיו, בהם פריבטירים וסוחרי עבדים, היו שותים אותו נקי או בתוספת מים (מכונה באנגלית "גרוג", Grog).
הרום היה אחד ממוצרי הסחר העיקריים ש"העולם החדש" של אמריקה סיפק ל"עולם הישן" של אירופה.
הרום נפוץ גם לאמריקה הצפונית, וייתכן שמס שייקר את צריכתו קידם את התרחשות המהפכה האמריקנית.
משקאות שמקורם בתוצרי קנה סוכר מזוקקים ידועים עוד משחר ההיסטוריה.
ככל הנראה, משקאות אלו יוצרו לראשונה בהודו או בסין העתיקה.
מאזורים אלו, התפשטו משקאות אלו ברחבי תבל.
דוגמה למשקה כזה הוא ה"ברום", משקה שיוצר בחצי האי המלאי במשך אלפי שנים.
משקה מזוקק מתסיסת קנה סוכר כבר היה מוכר ב-350 לפנ"הס בהודו, בשם "יין מקנה סוכר".
קני סוכר הובאו לאיים הקריביים על ידי אירופאים בשנות ה-90 של המאה ה-15, והרום המודרני יוצר לראשונה, ככל הנראה, על ידי עבדים שעבדו במטעי הסוכר באיים.
ההתייחסות המוכרת הראשונה לרום בכתב היא ממסמך שנשלח מברבדוס ב-1651 ומזכיר גם שתיית רום באי נוויס.
אחרי המצאתו, זכה הרום לפופולריות גדולה והתפשט במהרה לארצות דרום אמריקה וגם למושבות האירופאיות במרכז ובצפון אמריקה.
כדי לספק את הדרישה הגדלה למשקה, הוקמה מזקקת הרום הראשונה בסטטן איילנד שבניו יורק, ובמהרה הוקמו מזקקות נוספות במושבות אחרות.
צריכת הרום הייתה באותה תקופה גבוהה ביותר, 13.5 ליטר רום בשנה לנפש במושבות.
כדי לעמוד בדרישה הגדולה לדבשה, וגם עקב עליית הביקוש לסוכר באירופה, נדרש כוח אדם רב לעיבוד מטעי הסוכר באיים הקאריביים.
דרישה זו יצרה סחר תלת צדדי בין אפריקה, האיים הקריביים והמושבות באמריקה.
עבדים יובאו מאפריקה לאיים הקריביים, מהדבשה שייצרו הופק רום במושבות, והרום מימן יבוא עבדים נוספים מאפריקה.
בשני העשורים האחרונים הוכיחו היסטוריונים שהמשולש - דבשה, רום ועבדים, היה כפי הנראה חלק מהתעמולה של מתנגדי האלכוהול במאה ה-19 שחפצו להשחיר את שמו של המשקה הפופולרי.
למעשה, הסחר בין המושבות לאיים הקאריביים ולאפריקה היה מגוון ביותר ולא התבסס רק על רום או על עבדים.
המושבות ייצאו בין השאר, אורז, אורן לבן, טבק, דגים מלוחים ועוד.
לסחר זה היו השפעות דמוגרפיות, תרבותיות ופוליטיות.
עקב יבוא העבדים, השתנה הרכב אוכלוסיית האיים הקאריביים ודרום אמריקה, ומנהגים תרבותיים רבים יובאו מאפריקה לאותן מדינות.
בצד הפוליטי, הסחר בעבדים, בסוכר וברום היה רווחי ביותר למושבות האמריקאיות.
ייתכן כי הפגיעה בסחר זה עקב מס הסוכר הבריטי שהוטל בשנת 1764, תרמה להתגבשות ההכרה הלאומית במושבות והשפיעה, בין שאר הגורמים, על הכרזת המרד בבריטים.
מרבית הרום מיוצר מדבשה, למעט באיים דוברי צרפתית, שם מועדף השימוש במיץ קנה סוכר.
לרכיב הבסיס (דבשה או מיץ קנה סוכר) מוסיפים שמרים ומים, כדי להתחיל בתהליך התסיסה.
רוב יצרני הרום משתמשים בשמרים מיוחדים, ולא בשמרים הפראיים שנמצאים ברכיב הבסיס באופן טבעי.
בג'מייקה משתמשים בשמרים שמקורם בשאריות התסיסה של רום קודם.
לעיתים מוסיפים לרכיב הבסיס חומרים אורגניים נוספים, כגון שאריות קנה סוכר סחוטים ומשקעים שנותרו בסבבי התססה וזיקוק קודמים, על מנת להעלות את מספר האסטרים בנוזל ולהעשיר את טעמו.
לשמרים ישנה חשיבות רבה בקביעת טעמו של הרום המתקבל וסוגו - רום כהה מיוצר בתהליך של תסיסה איטית, בעוד רום בהיר לשתייה מיוצר על ידי שמרים הגורמים לתסיסה מהירה.
בדומה לתסיסה, אין שיטה סטנדרטית לזיקוק רום.
רוב ייצור הרום נעשה בזיקוק רציף שהוא תהליך מהיר יותר, אולם יצרנים מסוימים עדיין משתמשים בזיקוק דודי שיתרונו הוא בכך שתוצריו מכילים יותר משקעים, כך שטעם המשקה המתקבל הוא מלא ועשיר יותר.
רבים מיצרני הרום מעבירים את הרום תהליך של יישון, שבו הרום מוחזק בחביות במשך לפחות שנה.
לרוב חביות אלון חדשות, בסגנון יישון הדומה לבורבון, אך מקובל גם מעץ אחר או מפלדת אל-חלד.
אחרי היישון, הרום עובר תהליך של ערבוב כדי להבטיח טעם אחיד.
במסגרת תהליך זה, רום בהיר עשוי לעבור סינון, על מנת להשיג צבע אחיד.
לרום כהה מוסיפים לעיתים קרמל כדי להגיע לטעם והצבע הרצויים.
רום בהיר - משמש לשתייה (נקי או עם קרח) ולערבוב קוקטיילים, כגון מוחיטו וקובה ליברה.
סוג רום זה קל יותר ומזוהה עם איים קריביים שהיו בשליטה ספרדית כמו קובה, פוארטו ריקו, ונצואלה.
הוא מוגש בכוס ברנדי סניפטר.
רום זהוב - משמש לבישול, לערבוב קוקטיילים ולשתייה.
רום כהה - משמש לבישול, לערבוב קוקטיילים ולשתייה גם הוא, אך עשיר וכבד יותר, אפילו בעל נטייה לסירופ.
סוג רום זה מזוהה יותר עם איים שהיו בשליטה צרפתית ואנגלית כמו האיטי, ג'מייקה, ארובה.
את כל סוגי הרום נפוץ לערבב עם משקה קולה.
הלהקה הישראלית "התקווה 6" הוציאה בשנת 2015 את השיר "שימי לי עוד רום" (מהאלבום "הכי ישראלי") בסגנון רגאיי, שמאפיין חלק מהאזורים בהם יוצר הרום בעולם הישן.
רולף פרידמן פאולס היה דיפלומט גרמני ששירת כשגריר הראשון של מערב גרמניה בישראל, בין השנים 1965–1968.
שירות צבאי ותחילת הקריירה הדיפלומטית
פאולס נולד בשנת 1915 בעיירה הקטנה אקרטסברגה שבמדינת סקסוניה-אנהלט, אביו היה כומר פרוטסטנטי.
לאחר שסיים את לימודי התיכון בשנת 1934 התגייס לוורמכט, היה לקצין חיל רגלים והגיע לדרגת מיור (מקביל לדרגת רב-סרן בצה"ל).
הוא נלחם בשורות הוורמכט בחזית המזרחית, נפצע בקרב ואיבד את יד שמאל.
בשנת 1942 נשלח לשגרירות גרמניה הנאצית באנקרה, בירת טורקיה, שם שירת כנספח צבאי תחת השגריר פרנץ פון פאפן עד לסיום המלחמה.
בחודש דצמבר 1944 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, עיטור צבאי גרמני על גילוי גבורה עילאית בשדה הקרב.
על פי דברי גנרל הנס שפיידל, שנמנה עם הקושרים נגד היטלר בקשר העשרים ביולי 1944, אף פאולס היה בין החברים בקשר, וניצל רק הודות לעובדה שאלה מבין החברים שנתפסו בידי השלטון, לא גילו את שמו.
פאולס לא היה חבר המפלגה הנאצית.
עם תום מלחמת העולם השנייה החל פאולס בלימודי משפטים וסיים לימודי דוקטורט בשנת 1949 בנושא "שיטת הממשל לאור חוקי היסוד של בון".
בטרם התמנה לשגריר בשירות החוץ של מערב גרמניה, עבד במספר משרות ממשלתיות: במשרד קנצלר גרמניה, כנספח לנציבות העליונה של כוחות הברית , כעוזרו האישי של מזכיר המדינה ולטר האלשטיין וכן כסגן הקונסול בשגרירות גרמניה בלוקסמבורג.
בין השנים 1963 עד 1965 היה מנהל מחלקה במשרד החוץ הגרמני בבון.
בשנת 1965 החליטו ממשלות ישראל וגרמניה לחדש ביניהן את היחסים הדיפלומטיים ולפתוח באופן הדדי שגרירויות.
פאולס התמנה לשגרירה הראשון של גרמניה בישראל והחל בתפקידו ב-19 באוגוסט 1965. שיגור השגריר היה מלווה בהיסוסים משני הצדדים.
גרמניה עמדה תחת לחץ של מדינות ערב שלא לקיים יחסים דיפלומטיים עם ישראל, ואילו ישראלים רבים לא ראו בעין יפה קיום יחסים דיפלומטיים עם גרמניה שני עשורים בלבד לאחר השואה.
במאי 1965 קיבלה הכנסת החלטה על כינון היחסים.
ישראל שלחה לבון את השגריר אשר בן נתן, וגרמניה שלחה לתל אביב את השגריר פאולס.
מינויו לשגריר בישראל גרר גל נרחב של מחאות בציבור הישראלי, חלק מההפגנות כנגד מינויו היו סוערות ואלימות.
ביטויי המחאה בישראל הבליטו את היותו של פאולס קצין בצבא הוורמכט הנאצי, את עיטורו בצלב הברזל הנאצי ואת שירותו כנספח צבאי בשגרירות גרמניה הנאצית בטורקיה.
נתונים אלה מעברו שמשו בסיס לטענה כי מינויו כשגריר גרמניה לישראל הוא מינוי בלתי ראוי.
פאולס התקבל אצל הנשיא זלמן שזר ומסר לו את כתב האמנתו ב־19 באוגוסט 1965. השגריר החדש התקבל ברגשות של כאב וזעם.
מכוניתו הותקפה באבנים, ואלפי מפגינים הפגינו כנגדו.
מנחם בגין נשא נאום שבו האשים את ישראל כי בקבלה את האמנתו של פאולס כשגריר היא בוגדת בזכרם של קדושי השואה.
פעולתו הראשונה כשגריר הייתה ביקור במוסד "יד ושם".
במהלך כהונתו פעל פאולס לנורמליזציה של היחסים.
פאולס שימש כשגריר אף בימי מלחמת ששת הימים וסיים את תפקידו בשנת 1968.
לאחר תום שרותו בישראל מונה פאולס לשגריר גרמניה המערבית בארצות הברית, שם שירת בין השנים 1968–1973. הוא שירת כשגריר גרמניה בסין בין השנים 1973–1976 ושגריר גרמניה בנאט"ו בין השנים 1976–1980. פאולס חיבר ספר על מקומה של גרמניה בנאט"ו (גרמנית: Die atlantische Allianz: Zukunftsaufgaben, Möglichkeiten, Gefährdungen; Rettet uns die Rüstungspolitik?
רולף פאולס נפטר בשנת 2002 בבון.
רולף מיכאל קנלר נולד למשפחה יהודית אמידה בברלין.
כנער היה חבר במועדון הספורט בר כוכבא ברלין.
בשנים 1838-1935 למד גרפיקה בבית ספר יהודי פרטי.
כאשר המורה שלו גילה שצייר על פי תמונות, הלה שלח אותו ללמוד צילום.
הוא השלים הכשרה בעבודת צילום ומעבדה בברלין וכן קורס בן חודשיים לפרסום וצילום עיתונות ב-1938.
בהמשך עבד כעוזר במעבדת צילום וגם כמתלמד באולפני הקולנוע UFA, שהוקמו בידי המשטר הנאצי.
לאחר שהתגלה מוצאו היהודי ובעקבות התנכלויות מצד הגסטאפו עלה במרץ 1939 לארץ ישראל.
בארץ הצטרף עם הגיעו ל"הגנה" ויצא לצלם את אניית המעפילים פאריטה בחוף תל אביב.
לאחר שהתנדב לצבא הבריטי ונדחה הגיע לעזה ועבד שם כצלם בסטודיו שצילם בין השאר תמונות פספורט לחיילים בריטים.
בהמשך חזר לתל אביב וצילם ביולי 1940 בצוות של הלמר לרסקי סרטי תדמית שונים.
ב-1941 התגייס לצבא הבריטי, שירת בחיל ההנדסה ונפצע בחזית טוברוק.
בשנת 1943 זכה בפרס ראשון בתחרות צילום של הכוחות הבריטים במזרח התיכון.
השתחרר מן השירות ב-1946 ומצא משרה כעוזר צלם בסרט "בית אבי".
בשנת 1947 נישא לאנה אביבה הרמן, ועבר עמה לירושלים.
לבני הזוג נולדו הבנות דניאלה ודורית.
החל לעבוד כצלם סרטים אצל "החברה הארץ-ישראלית לסרטים" של נורמן לוריא.
בזכות העובדה שהחזיק בתעודת עיתונאי התאפשר לו לסקר את פעילות הכוחות הערביים והעביר פרטים אלה לידי שירות הידיעות של ההגנה (הש"י).
באותה עת הוא צילם את הסרטים התיעודיים "ישראל לידה מחדש" (Israel Reborn), "48 שעות ביממה" (בבימויו של הצרפתי ויקטור ויקאס), "ירושלים עירי", "הבית על ההר" (בבימויו של ג'ורג' לויד ג'ורג'), "סיפור כפר אחד".
קנלר השתתף ב-1952 בפגישה בדירתו של יעקב מרקס ברחוב הירקון בתל אביב, שבה הוחלט על הקמת איגוד ההסרטה, על יסוד פסטיבל קולנוע בחיפה ועל חלוקת "פרס צבר".
עמו השתתפו בפגישה הצלם נפתלי אבנון (רובינשטיין), מפקד יחידת ההסרטה בצה"ל, הבמאי אלפרד שטיינהרדט והצלם יעקב יונילוביץ'.
הוא זכה ב-1953 בפרס הראשון בתחרות לסרטים קצרים שערך האיגוד הארצי של עובדי ההסרטה.
הסרט "יונתן וטלי" עסק בילדים ניצולי השואה שהגיעו לקיבוץ ובאמם שחיפשה אחריהם.
הוא צילם עבור ברוך דינר מספר סרטים, ביניהם "דני ועליזה".
הוא אף התפרסם בחו"ל ומשרד החוץ האמריקאי הזמין אותו לצלם שלושה סרטים ביוון וחברת אן-בי-סי הזמינה אצלו סרט תיעודי על דוד בן-גוריון.
כמו כן, הצטרף לאחד מסיוריו העולמיים של פרנק סינטרה.
בסוף שנות ה-50 צילם את ביקורו של דני קיי בישראל.
בשנת 1957 החל לעבוד בסוכנות "ויזניוז" (החברה שייכת כיום לרויטרס) ובהמשך שימש כראש לשכתה בישראל עד 1980.
ב-1959 השתתף בפסטיבל סרטים בדרום אפריקה.
בשנת 1961 נקרא על ידי לשכת ראש הממשלה לצלם את משפטו של אדולף אייכמן יחד עם מילק קנבל ויעקב יונילוביץ'.
הפיק עבור הטלוויזיה בערבית את התוכנית "חידושים והמצאות".
בשנת 2000 נערך לכבודו ערב הוקרה לרגל שישים שנות עבודה בצילום והסרטה באודיטוריום מוזיאון ישראל בירושלים.
רולף קנלר נפטר בירושלים בשנת 2005.
1988: תערוכה מצילומיו בשם "Und sie haben Deutschland verlassen müssen" (והם היו חייבים לעזוב את גרמניה), גרמניה
1998: 50 שנות אמנות בישראל, תיאטרון ירושלים
2003: רטרוספקטיבה מיצירותיו, מכון גתה, ירושלים
סרטים שצולמו בידי קנלר, מתוך אוסף ארכיון שפילברג
רולפינג הידועה גם בשם אינטגרציה מבנית (structural integration), היא שיטת טיפול פסאודו-מדעית בתחום הרפואה האלטרנטיבית, אשר באמצעות סדרה של מניפולציות על רקמת המעטפת של השרירים, מתיימרת להחזיר את "האיזון הטבעי" של הגוף.
לשיטה אין בסיס הוכחות מוצק, ואין ספרות מחקרית התומכת ביעילות השיטה.
תהליך העבודה הבסיסי בנוי מכמה מפגשי טיפול.
כל מפגש בנוי בדרך כלל כהמשך למפגש הקודם.
בכל מפגש מניע המטפל את הרקמות.
השם רולפינג נגזר משמה של ד"ר אידה רולף (1896-1979), אשר פיתחה את השיטה בשנות החמישים המוקדמות וכינתה אותה "אינטגרציה מבנית של גוף האדם".
רולף, בעלת תואר דוקטור בביוכימיה מאוניברסיטת קולומביה, חיפשה פתרונות רפואיים עבור בעיות גופניות שמקורן במבנה הגוף.
תלמידיה וממשיכי דרכה של ד"ר אידה רולף כינו את השיטה "רולפינג" על שמה.
לפי רולף, כוח הכבידה הפועל על גופנו משפיע על רקמות החיבור הרכות שעוטפות את איברי הגוף.
גם טראומות נפשיות וזעזועים גופניים משפיעים עליהן ומכאן על היציבה ועל הבריאות הכללית.
השיטה שואפת לייצב את הגוף בקו ישר, כיוון שהאדם הוא בעל החיים היחיד ההולך זקוף, ככל שכיווני הגוף מתרחקים מן הקו המרכזי, נוצר צורך בהפעלת קבוצות שרירים נוספות המונעות ממנו ליפול.
רולף טענה שהיחס בין חוסר איזון, מתח שרירי וכאב כרוני יכול להתאזן מחדש בעזרת התערבות האינטגרציה המבנית, ואיזון נכון ביחס לכוח המשיכה משפר את יכולת התנועה של האדם.
בשנת 1971 בעיר בולדר שבקולורדו הוקם מכון רולף, המרכז את הפעילות במחקר ובהסמכת מטפלים.
רולקס (Rolex SA) הוא יצרן שווייצרי של שעוני יד.
שעוני רולקס, כמו שעונים שווייצריים רבים אחרים, נחשבים במקומות רבים בעולם כסמל סטטוס.
רולקס הוא היצרן הגדול ביותר של שעוני יוקרה, עם ייצור של למעלה מ-2,000 שעונים ביום והכנסות שנתיות של כ-4.7 מיליארד דולר (נכון לשנת 2016).
בשנת 2016 דרג המגזין פורבס את רולקס במקום ה-64 בין 100 המותגים הגדולים בעולם, זהו המקום הגבוה ביותר בדירוג ליצרן שעונים.
בשנת 1905 ייסדו האנס וילסדורף וגיסו אלפרד דייוויס את חברת "וילסדורף ודייוויס" בלונדון.
עיקר עסקיהם התמקדו אז ביבוא מנגנוני שעונים מתוצרת הרמן אגלר השווייצרי ושימוש בהם לבניית שעוני איכות.
את שעוני היד הראשונים שלהם מכרו לחנויות תכשיטים אשר חרטו את שמם על לוח השעות של השעון.
ראשי התיבות של וילסדורף ודייוויס (W&D) הופיעו בחלקו הפנימי של מבנה השעון.
בשנת 1908 רשם וילסדורף את השם רולקס כסימן מסחר ופתח משרד בעיר לה שו-דה-פון (La Chaux-de-Fonds) בשווייץ.
וילסדורף העתיק את פעילותו בתחום השענות מבריטניה לשווייץ משיקולי מס על המתכות מהן יוצרו השעונים (כסף וזהב).
ב-15 בנובמבר 1915 נרשמה רולקס כחברה.
רולקס הוא שם מומצא ומקורו אינו ברור עד היום.
לטענת וילסדורף הוא חיפש שם שניתן להגותו בקלות בכל שפה.
על פי גרסה עממית אחת, שאין לה תימוכין, מקורו של השם בביטוי הצרפתי "מצוינות בשענות" (horlogerie exquise).
על פי גרסה אחרת מקורו של השם בצליל הנשמע כאשר מותחים את קפיץ השעון.
בשנת 1919 העתיק וילסדורף את החברה לעיר ז'נבה שם החלה לפעול בשם "חברת השעונים רולקס" (Rolex Watch Company).
מאז שונה שמה של החברה פעמיים: תחילה לשם Montres Rolex, SA ולבסוף לשם הקיים היום, Rolex, SA.
לאחר מות אשתו בשנת 1944 ייסד וילסדורף את קרן האנס וילסדורף, שבה הפקיד את מניותיו בחברה, ובכך הבטיח כי תמיד יועבר חלק מהכנסות החברה למפעלי צדקה.
החברה נמצאת בבעלות הקרן הפרטית עד היום ומניותיה אינן נסחרות בבורסה.
בשנת 1926 יזם האנס וילסדורף ייצור שעוני רולקס תחת מותג זול יותר בשם "טיודור" (Tudor) המבטיח את האיכות של רולקס, במחיר נגיש יותר לקהל הרחב.
בין החידושים הרבים שפיתחה רולקס בתחום שעוני היד בולטים שעון הצלילה הראשון, שעון היד הראשון עם תאריכון על לוח השעות, השעון הראשון בו ניתן לקרוא את השעה בשני אזורי זמן, ויצרן שעוני היד הראשון שקיבל תו תקן כרונומטר ממכון התקנים לבדיקת הכרונומטר השווייצרי.
עד היום רולקס מייצרת את המספר הגדול ביותר של שעוני-יד העומדים בתקן כרונומטר.
רולקס נטלה חלק בפיתוח מנגנון שעון יד אלקטרוני המבוסס על גביש צורן (מנגנון קווארץ).
מנגנון זה לא רק ביטל את הצורך במתיחה ידנית של הקפיץ, אלא שאף ביטל את סכנת מתיחת היתר של הקפיץ, שהייתה עד אז מקור משמעותי לתקלות בשעוני יד.
בשנת 1953 הייתה רולקס לחברת השעונים הראשונה שייצרה שעון יד העמיד לצלילה במים עד לעומק של 100 מטר.
וילסדורף אף הצמיד את אחד משעוני הצלילה של החברה לצידו החיצוני של הבתיסקף "טריאסטה" בעת שצלל בשנת 1960 בשקע מריאנה.
השעון המשיך לפעול לאורך הצלילה ללא תקלות כפי שדיווח לחברה החוקר השווייצרי ז'ק פיקארד: "אני שמח לאשר כי אפילו בעומק 11,000 מטר השעון שלך מדויק באותה מידה שהוא מדויק על פני הים.
רולקס טיפחה לאורך שנות פעילותה את תדמית שעוניה כמכשירי מדידה המתאימים לתנאים קיצוניים, צלילה, טיסה וטיפוס הרים ופתחה לצרכים אלה דגמי שעונים מיוחדים.
אחד מדגמי שעוני היד של החברה Rolex GMT Master II פותח במיוחד לבקשת חברת התעופה פאן אמריקן כדי לסייע לטייסיה בטיסות בין-יבשתיות.
בשנת 1953 ענדו מטפסי ההרים הילרי וטנזינג שעון רולקס כאשר טיפסו לפסגת הר אוורסט.
רולקס מייצרת שעונים בשלושה קווים עיקריים: Oyster Perpetual, Professional ו-Cellini.
בעוד שדגמי Oyster ו-Professional הם דגמים מקצועיים באופיים, דגמי Cellini הם דגמים מהודרים יותר.
בכל אחד מקווים אלה מספר גדול של דגמים.
מחיריהם של דגמי שעוני רולקס הנפוצים נעים החל מאלפי דולרים בודדים ועד לעשרות אלפי דולרים לשעוני הצלילה העשויים זהב.
מחירי חלק משעוני החברה, המיוצרים בסדרות מוגבלות ומיוחדות, הם מעל ל-100,000 דולר.
כך למשל, שעון מדגם Rolex Oyster Perpetual Day-date Special Edition הוצע למכירה בשנת 2008 במחיר של 192,500 דולר בארצות הברית.
השחקן פול ניומן שנודע בתור חובב רולקס מושבע ענד שעון רולקס מדגם "דייטונה" (Daytona) החל משנת 1972, לאחר שאשתו העניקה לו את השעון שעל צידו האחורי חרוט המשפט: "נהג לאט, ג'ואן".
בזכות תדמיתו של ניומן, חלק מדגמי רולקס נודעו בשם שעוני "פול ניומן" והפכו לפריט אספנים.
דמותו של ג'יימס בונד, אותה יצר איאן פלמינג, עונדת שעון רולקס עשוי פלדת אל-חלד מדגם Rolex Oyster Perpetual בסדרת הסיפורים שכתב.
בתשעת הסרטים הראשונים של ג'יימס בונד, אשר יצאו לאקרנים בין 1962-1974, הוא ענד שעוני רולקס, כך גם בסרטים "רצח בעיניים" (1985) "007 באזור המסוכן" (1987) ו"רישיון להרוג" (1989).
בשאר סרטי ג'יימס בונד הוא הופיע עונד שעונים מתוצרת סייקו ואומגה.
החל משנת 1975 ועד היום, מותג השעונים רולקס מיובא לישראל על ידי חברת ארו-אסיה.
מייסד החברה, הורסט פייזר, קיבל את הזכות ליבא, למכור ולספק שירותי מעבדה לשעוני רולקס בישראל.
כיום, השעונים נמכרים בחמש חנויות רשמיות ברחבי הארץ: תל אביב, רמת אביב, ירושלים, אילת ורעננה.
רולף הוכהוט היה מחזאי גרמני.
מחזהו המוכר ביותר הוא המחזה "ממלא המקום" העוסק בסיפורו של קורט גרשטיין.
פועלו כמחזאי וכאיש רוח הקנה לו מעמד של מוכיח בשער בסוגיות מוסר, ויצירתו עסקה רבות בהתמודדות הגרמנית עם פשעי הנאצים.
הוא היה בן למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית מהמעמד הבינוני.
אביו ניהל מפעל נעליים שסבו הקים.
בצעירותו למד לימודי דת פורמליים.
בתקופת המלחמה היה נער בן 14 וככל הנערים בתקופה היה חבר בתנועת הנוער ההיטלראי.
במסגרת התנועה נדרש לאסוף עלונים שפוזרו על ידי מטוסי בעלות הברית ותוך כדי כך נחשף לראשונה בחייו למוות כאשר ראה ברחוב אנשים, נשים וילדים שנהרגו מההפצצות.
נראה שאמו של הוכהוט השפיעה עליו רבות בגלל התנגדותה השקטה למשטר הנאצי.
בשנת 1943 הסתירה בביתם אישה יהודייה שהייתה נשואה לגרמני, וזאת על אף שהאנשים בעיירה דיברו על כך.
בהמשך נעצרה אימו וננזפה על ידי המשטר כיוון שהקשיבה לרדיו האויב.
בתום המלחמה המשיך בלימודיו, אך לא לזמן רב ובגיל 17 עזב את הלימודים הפורמליים והחל לעבוד בהוצאת ספרים.
הוכהוט האמין שבדרך זו יהיה קרוב יותר לספרות וכתיבה מאשר אם ישב בשיעורים בבית ספר.
בתחילה היה לאיש מכירות ולאחר לימודיו האקדמיים באוניברסיטת היידלברג היה לעורך.
הוכהוט למד היסטוריה ופילוספיה והתעניין בעיקר בהיסטוריה של הרייך השלישי, הוא הזדעזע במיוחד כאשר קרא על מעלליה של גרמניה בתקופת המלחמה.
מלבד זה הוכהוט מספר כי בסיום המלחמה הופיעו בעיתונים תמונות שצולמו במחנות ההשמדה.
התמונות גרמו לו להתבייש ולהרגיש רע.
"לא העזנו להאמין למראה עיננו".
באמצע שנות ה-50 נחשף לראשונה לסיפורו של קורט גרשטיין באמצעות הספר "הרייך השלישי והיהודים" שיצא לאור וכלל את עדותו של גרשטיין.
ספר נוסף שהשפיע על הוכהוט עמוקות היה ספר שיצא לאור ב-1958 שהכיל מסמכים המציגים את גישת הוותיקן בנוגע לגירוש יהודי רומא.
הדיווחים אודות מותו של פיוס ה-12 בגרמניה גרמו לעם הגרמני לכאב רב כיוון שהיה אהוד מאוד בגרמניה.
ימים אלה גרמו להוכהוט לחשוב על 2500 אנשי דת הנוצריים שהוצאו להורג על ידי השלטון הנאצי.
הוכהוט ראה בהם כקדושים שהקריבו עצמם על אמונתם ולא באפיפיור ששתק בכל תקופת המלחמה.
בנקודה זו החליט לבדוק כיצד התנהג המנהיג העליון של הנצרות באותה העת.
לפיכך החל לחקור את הנושא, ללמוד ולאסוף חומרים בברלין, פריז, לונדון ורומא, עד אשר העובדות שהצטברו הפכו לכתב אשמה כנגד האפיפיור.
בשנת 1959 החל לכתוב את המחזה אותו סיים בשנת 1962. מכיוון שהעריך כי המחזה יעורר הד נרחב, דאג לבסס כל תמונה שבמחזה במסמכים היסטוריים.
למרות אלו, ואולי בזכות תשומת הלב שעורר המחזה, קיבל הוכהוט הצעיר את פרס "גרהארט האופטמן" בשנת 1962 ואת פרס "מחזאי הדור הצעיר" של "Kunstpreis Berlin" בשנת 1963 כשהוא בן 32 בלבד.
אחרי "ממלא המקום" חי הוכהוט כסופר בבזל.
הוא התחבר עם הפילוסוף קארל יספרס.
בשנת 1967 עורר מחזהו החדש "חיילים" שערורייה גדולה עוד יותר, שבו הוא מאשים את וינסטון צ'רצ'יל בפשעי מלחמה חמורים.
הוא התבסס במחזה על מחקריו של דייוויד אירווינג, שמאוחר יותר הואשם בהכחשת השואה.
צ'רצ'יל מוצג בהקשר להפצצות האוויריות על גרמניה כצמא דם נקמן.
כמו כן מטיל הוכהוט עליו את האחריות על מותו של ולדיסלב שיקורסקי.
באנגליה לא אפשרו את הצגת המחזה.
המחזות הבאים עוסקים בחומרים פיקטיביים ועוררו פחות רעש.
בשנת 1978 יצא הוכהוט נגד האדישות של הגרמנים לפשעי הנאצים והאשים את הנס פיליבינגר בפשעים במהלך המלחמה.
בשנת 1979 העלה את המחזה "שופטים" עם דיוקן של הנס פילבינגר, פוליטיקאי של ה-CDU, שאז היה ראש ממשלת באדן-וירטמברג וסגן-נשיא המפלגה.
במלחמת העולם השנייה הוא היה חבר במפלגה הנאצית ושופט בחיל הים ואחראי לגזרי דין מוות.
כמו כן כתב הוכהוט רומנים, סיפורים ומאמרים רבים.
הוא זכה בגרמניה בפרסים רבים, ובשנת 2009 הוא נישא בפעם הרביעית.
רולף הכלב הוא דמות מסדרת החבובות, הוא כלב חום פרוותי המומחה בנגינה בפסנתר, בעל מראה מוזנח, מגזע לא מוגדר עם אף שחור מעוגל ואוזניים ארוכות.
נוצר על ידי ג'ים הנסון.
רולף החל את דרכו בתוכנית "המופע של ג'ימי דין" ולאחר 20 שנה הצטרף אל החבובות.
רולף רגוע ושקט, אוהב מוזיקה קלאסית (בעיקר בטהובן) ומחזות זמר.
"ג'ון דנוור והחבובות: חג המולד ביחד" (1979)
"החבובות בבית וולט דיסני וורלד" (1990)
"החבובות מצדיעות לג'ים הנסון" (1990)
"מזמור חג המולד של החבובות" (1992)
"זה החבובות חג מולד שמח מאוד" (2002)
"החבובות חג המולד: מכתבים לסנטה" (2008)
רום הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
רום הוא פרנגי, בנם של קלדאר ואישקה.
הוא אחיו הקטן של קווארק ואביו של נוג.
את הדמות מגלם השחקן האמריקאי מקס גרודנצ'יק.
רום, אשר נולד בסביבות שנת 2335, איננו בעל החוש העסקי הטיפוסי המזוהה בדרך כלל עם הפרנגי.
יש לו כישרון לתיקון דברים, אך עד לשנת 2372 הוא עובד באופן בלעדי כמלצר וכמחסנאי בעסק של אחיו קווארק - בר על תחנת החלל חלל עמוק 9. לעיתים קרובות רום מוצג כחסר ביטחון, דבר הנגרם במידה רבה ממנהגו של אחיו לזלזל בו.
עם זאת, ישנן ראיות המצביעות לכך שקווארק מנסה להגן על רום מכישלון בלתי נמנע, על ידי מניעה ממנו להקים עסק עצמאי משל עצמו.
למרות זאת, אחרי ארבע שנים שחיו על התחנה בין אזרחי הפדרציה ובאג'ור, ואולי בהשראת קבלתו של בנו נוג לאקדמיה של צי הכוכבים, רום מתפטר מעבודתו בבר, לטובת תפקיד של מהנדס תחזוקה בצוות הבאג'ורני.
אודו תיאר את רום כ"אידיוט, אשר לא יכול לתקן קש אם היה כפוף".
כפי שמתברר, כישוריו החברתיים של רום עומדים ביחס הפוך לכישרון העצום שלו כמהנדס, אשר לו תפקיד חשוב בהשתתפותה של תחנת החלל במלחמה בדומיניון.
בשנת 2373, רום מעצב מוקש בעל יכולת לשכפל את עצמו, על מנת ליצור שדה מוקשים אשר יחסום את הגישה אל חור התולעת וימנע מתגבורת של הדומיניון להגיע אל רביע אלפא במשך מספר רב של חודשים.
רעייתו הראשונה, פרינדורה, היא אם-בנו נוג.
היא נשארה מאחור על כוכב הבית של הפרנגים, כאשר רום הגיע לחלל עמוק 9. הנישואים ביניהם התמוססו, ובסופו של דבר - רום התחתן עם ליטה, נערת דאבו באג'ורנית המועסקת בבר של קווארק.
במהלך שבע שנותיו על חלל עמוק 9, רום עבר שינוי מרחיק לכת באישיותו, הן כקולגה, הן כהורה והן בכל היבט אחר של חייו הפרטיים והמקצועיים.
הוא הוכיח את עצמו כבעל ערך, במספר הזדמנויות, בעזרתו לבני-עמו להתמודד עם נושאים חשובים שעומדים בפני החברה שלהם.
בשנת 2375, הנגוס הגדול זק מינה את רום להיות יורשו, כנגוס הגדול הבא, ובכך הוא הפך למנהיג העם הפרנגי והכלכלה הפרנגית.
נטיות הפוליטיות של רום, לעיתים קרובות, רמזו על היותו שמאלני-ליברלי, בניגוד לאחיו השמרן: הוא מקים את איגוד עובדי הבר של קווארק, ומביע את הערצתו לאחד מאבותיו של מיילס או'בריאן - מנהיג האיגודים המקצועיים בארצות הברית בראשית המאה ה-20 - שון אלויסיויס או'בריאן.
רולף מקסימיליאן סיורט (שוודית: Rolf Maximilian Sievert; 6 במאי 1896 - 3 באוקטובר 1966) היה פרופסור וחוקר בתחום הפיזיקה הרפואית שוודי.
הוא תרם רבות לחקר השפעת קרינה מייננת על מערכות ביולוגיות.
סיורט נולד בסטוקהולם, שוודיה למקס סיורט, תעשיין ממוצא גרמני.
הוא כיהן כראש המעבדה לפיזיקה במכון Radiumhemmet שבשוודיה משנת 1924 עד 1937. אחר כך הוא מונה לראש מחלקת פיזיקה של קרינה במכון קרולינסקה.
סיורט היה חלוץ בתחום של מדידת מנת קרינה ובשימוש של קרינה לאבחנה וטיפול של סרטן.
בשנים המאוחרות של חייו הוא הקדיש את מחקרו לנושא השפעת חשיפות חוזרות למנות קרינה קטנות.
בשנת 1964 סיורט ייסד את האגודה הבינלאומית להגנה מקרינה (IRPA), ואף כיהן כיו"ר האגודה.
הוא כיהן גם כיו"ר "הוועדה המדעית של האו"ם להשפעת קרינה אטומית".
הוא המציא כמה מכשירים לצורך מדידת מנת קרינה; הכי ידוע הוא "תא הסיוורט" (על שמו).
בשנת 1979 בפגישה של הכינוס הכללי על משקלים ומדידות (CPGM) הוחלט לקרוא את יחידת SI למנה אפקטיבית על שמו: סיוורט (Sv).
רום ברנע (נולד ב-1 באוקטובר 1989) הוא שחקן ישראלי.
ברנע נולד וגדל במושב בן שמן.
בנם של השחקנית איריס ברנע ועודד ברנע, ואחיהם הקטן של השחקנים עומר ברנע ואיתי ברנע.
הוא למד בבית הספר הפתוח הדמוקרטי ביפו, במגמת קולנוע.
שירת בצה"ל כצלם וראש מדור צילום וידאו וסיקור ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל.
הוא בוגר תלמה ילין, במגמת קולנוע.
במסגרת לימודיו ביים וכתב את תסריט הסרט "אנשי הפלדה", שזכה בפסטיבל הרצל הזהב לסרטים צעירים.
חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2001 כאשר השתתף בתוכנית "ההיסטוריה המטורפת של ערוץ הילדים", ששודרה בערוץ הילדים.
בשנת 2005 הנחה את התוכנית "זאפ לראשון", לצדה של עדן הראל.
בשנת 2006 הגיש וכתב פינה בתוכנית "אקזיט".
באותה שנה כתב, הפיק, שיחק וביים (יחד עם אחיו עומר ברנע) את הסרט "יצורי החולות".
בשנת 2008 גילם את דמותו של "טוהר" בסדרה "משמורת" ששודרה בערוץ 2.
בין השנים 2010-2011 שיחק בסדרת הדרמה "חסמבה דור 3" ששודרה ב-HOT3, לצדם של יהודה לוי, דורית בר-אור, גבי עמרני, זאב רווח ושחקנים נוספים.
במהלך השנים 2011-2012 שיחק בשתי עונות של סדרת הדרמה "ילדי ראש הממשלה", פרי עטם של נעה רוטמן ושחר מגן.
בשנת 2012 גילם את דמותו של "גיא קליין", בסדרת הדרמה "עניין של זמן".
בין השנים 2012-2013 שיחק בשתי עונות של סדרת הנעורים "יומני החופש הגדול", בערוץ דיסני ישראל ללקוחות yes.
בשנת 2015 החל לשחק בסדרת דרמת הפעולה של זכיינית ערוץ 2, רשת, "המדרשה".
במהלך השנים 2015-2016 שיחק בסדרת הנעורים "גאליס", בה גילם את דמותו של איתן במשך שתי עונותיה האחרונות.
בשנת 2021 שיחק בסדרת הנוער "מקיף מילאנו", בה גילם את דמותו של נייטרו הראפר.
בשנים 2015–2016 היה בזוגיות עם הדוגמנית והמנחה מי-רן מנקס.
רולר דרבי הוא ספורט מגע תחרותי, בו שתי קבוצות של חמש מחליקות על גלגיליות מתחרות במהלך החלקה במגרש אליפטי.
המשחק בנוי מסדרת היתקלויות או "פורצות".
כל קבוצה ממנה פורצת אחת - שהיא השחקנית שצוברת את הנקודות על ידי עקיפת השחקניות של הקבוצה היריבה.
שאר השחקניות בקבוצה מסייעות לפורצת שלהן, ומתקילות את הפורצת של הקבוצה היריבה.
ספורט הרולר דרבי העכשווי הוא ספורט בינלאומי בעיקר של נשים, ומשמש בנוסף למטרות ספורט גם להעצמה אישית, חיזוק קשרים בין נשים, וביטוי לערכים פמיניסטיים.
יש כיום כ-1250 ליגות חובבניות ברחבי העולם, כולל בישראל.
המשחק התחיל בארצות הברית בשנות ה-30 למאה ה-20, כאשר ליאו זלצר ודיימון ראניון לקחו את תחביב ההחלקה על גלגיליות והפכו אותו לספורט תחרותי.
זלצר היה אמרגן ספורט שראה הזדמנות להרוויח מהפופולריות של הסקייטים, והחל לנהל תחרויות בקולוסיאום בשיקגו.
ככל שהתחרויות משכו יותר קהל, כך המשחק התפתח והרחיבו את החוקים כדי לאפשר מגע בין השחקנים ושיטת ניקוד.
הענף צמח מהר מאוד, ובשנת 1940 צפו בתחרויות יותר מ-5 מיליון צופים בכ-50 ערים ברחבי המדינה.
ואולם עד שנות ה-70 הפך הענף לסוג של בידור ספורטיבי מבוים, וההכרה בו כתחרות אתלטית דעכה.
בתחילת שנות ה-2000 הייתה התחדשות והתעוררות של המשחק התחרותי, שזוכה לפופולריות בינלאומית שלא הייתה כמותה אפילו בימי הזוהר המוקדמים.
יש כיום אלפי ליגות ברחבי העולם, שנעות בין מועדוני פנאי לקבוצות מקצועיות.
יש למשחק חוקים בסיסיים, כאשר כל אגודה מקומית מוסיפה או משנה פרטים לפי צורכי או העדפות הקבוצות החברות בה.
רוב התחרויות פועלות לפני החוקים שנרשמו בידי ה-WFTDA (Women's Flat Truck Derby Association).
למרות שהחסימות הן פיזיות, ישנם סוגים של חסימות ומגעים שאינם חוקיים: אסור להשתמש במרפקים, אסור להכות מאחור, אסור לחסום עם הראש, החסימות מחויבות להיות 1:1 (אסור לשתי שחקניות לחבור לחסימה נגד שחקנית בודדת).
וכן, ישנם חוקים טכניים לגבי מרחק ואזור הפעולה המותרים.
העונש על עבירה הוא ישיבה לפרק זמן בתא עונשין.
במשחק ישנן שתי קבוצות, כל אחת עם חמש שחקניות אשר מחליקות באותו כיוון (כנגד כיוון השעון) במגרש אליפטי.
לכל קבוצה יש "ג'אמרית" אחת וארבע "בלוקריות" (חוסמות).
ניתן למנות בלוקרית אחת כ"פיווט" - מה שמאפשר לשחקנית זו להפוך לג'אמרית במהלך המשחק, בתנאים מסוימים.
הג'אמרית חובשת קסדה עם שני כוכבים, הפיווט קסדה עם פס, ושאר הבלוקריות חובשות קסדה לא מסומנת.
לכל משחק שני חצאים שאורכים 30 דקות.
נקודות נצברות במהלך ג'אמים שאורכים עד שתי דקות כל אחד, בהם הג'אמרית מנסה לעקוף את שחקני הקבוצה היריבה, והבלוקריות מסייעות לה, ומנסות לעצור את הג'אמרית היריבה, על ידי מגע גופני וחסימות של השחקניות היריבות.
כל השחקניות מתחילות להחליק מקו התחלה אחד.
אחרי שעברו 10 מטר ראשונים, השופט שורק לתחילת הג'אם הראשון.
בשלב זה הג'אמרית מזנקת קדימה, עוקפת פעם אחת את המגרש, וכשהיא משיגה שוב את קובץ השחקנים (ה"פאק", באנגלית: The Pack), מתחיל הניקוד - נקודה אחת על כל שחקית שהיא עוקפת.
הבלוקריות ב"פאק" מחויבות להישאר בתוך מרחק מקסימלי של כשלושה מטרים אחת מהשנייה.
כשג'אמרית אחת עוקפת את כל ה"פאק", היא נהיית הג'אמרית ה"מובילה".
לג'אמרית מובילה יש יכולת לסיים את הג'אם לפני שעברו שתי דקות.
החלקת רולר דרבי מתבצעת על גלגיליות קלאסיות, בעלות ארבעה גלגלים המסודרים שניים מקדימה ושניים מאחורה, ולא רולרבליידס בהם הגלגלים הם בשורה.
השחקניות מחויבות ללבוש ציוד מגן, כולל קסדה, מגיני ברכיים, רפידות מרפקים, ומגיני פה.
תחיית הרולר דרבי כספורט התחילה בתחילת שנות ה-2000 כספורט של נשים, שאורגן על ידי נשים.
הליגה הראשונה נוסדה באוסטין, טקסס, ועד שנת 2006 כבר היו מעל 135 ליגות בארצות הברית.
ליגות דומות החלו לקום במגוון מדינות בינלאומיות, וכיום יש מעל 1250 ליגות חובבניות של נשים בעולם.
לספורט הנשים יש אסתטיקה פאנקיסטית וערכיות פמיניסטית וקווירית, והשחקניות באות ממגוון רקעים מגדריים, אתניים ומעמדיים.
כלל האצבע הוא "זה לא משנה אם את לסבית/סטרייטית/ביסקסואלית/טרנסית - העיקר שאת יודעת להחליק".