tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המערכת ארגודית, כך שממוצע על פני אנסמבל בדגימה שווה לממוצע לאורך זמן.
הגז נמצא בשיווי משקל עם דפנות הכלי.
משוואת המצב עבור גז אידיאלי היא:
V - הנפח שהגז תופס
N - מספר חלקיקי הגז
n - כמות המולים בגז
T - הטמפרטורה המוחלטת של הגז
מקרים פרטיים של משוואה זו הם חוקי הגז הפרטיים: חוק בויל-מריוט, חוק גיי-לוסאק וחוק שארל.
עבור התיקונים המוכנסים במשוואה על מנת לתאר גז דחוס, ראה גז ואן דר ואלס.
המשוואה המקשרת בין האנרגיה, הנפח והלחץ עבור גז אידיאלי - , מתקיימת גם עבור גז פרמי של פרמיונים בטמפרטורה 0. דבר זה נובע מההנחות הדומות בין המודלים, בהם מזניחים אינטראקציות בין החלקיקים.
כאמור, מודל הגז האידיאלי מתאר את החלקיקים בגז, בין אם מולקולות או אטומים, בתור כדורים פשוטים ללא שום השפעה אלקטרומגנטית או כבידתית אחר על השני ועם גודל זניח, כלומר בתור חלקיקים נקודתיים.
כדי שהמודל יתאר את המציאות בצורה טובה, ישנם כמה תנאים שחייבים להתקיים:
הגז לא יכול להיות בלחץ גבוה מדי.
זאת מכיוון שבלחצים גבוהים החלקיקים מתנגשים לעיתים כה קרובות ונמצאים בסמיכות כה רבה שהכוחות הבין-מולקולריים לא זניחים.
במקרה של לחצים גבוהים מאוד, המודל לא מתאר מספיק טוב את המערכת, ועל מנת לתאר מערכות אלו יש להשתמש במשוואות מצב מדויקות יותר, כגון משוואת ואן דר ואלס, הלוקחת בחשבון את הכוחות הפועלים בין החלקיקים ואת הגודל הלא אפסי שלהם.
הגז לא יכול להיות בטמפרטורה גבוהה מדי.
בטמפרטורות גבוהות מאוד מודל הגז האידיאלי לא מספק, בין היתר בגלל שהמולקולות המרכיבות את הגז יכולות להתנתק לאטומים המרכיבים אותם, או שיכול להיווצר מצב של יינון.
התנגשויות החלקיקים בגז זה עם זה ועם דפנות הכלי בו הם נמצאים חייבות להיות אלסטיות, דהיינו, משמרות את האנרגיה הקינטית של החלקיקים.
בבידוד ריכוז הגז מתוך משוואת המצב, ניתן לראות שכאשר לחץ הגז נמוך או כאשר טמפרטורת הגז גבוהה, ריכוז הגז נמוך ולכן הוא מתאים לשימוש במשוואת הגז האידיאלי.
כאשר c מייצג את ריכוז הגז.
גדלים תרמודינמיים של גז אידיאלי חד-אטומי תלת־ממדי
אנרגיה חופשית של הלמהולץ: כאשר (החזקה 3/2 נובעת ממספר הממדים - עבור גז דו־ממדי למשל החזקה תהיה 1, וזה ישפיע על שאר הגדלים) גודל זה אפשר לקבל מפונקציית החלוקה, וממנו ניתן לגזור את שאר הגדלים, כולל את משוואת המצב, אליה ניתן להגיע על פי
קיבול חום: בנפח קבוע ובלחץ קבוע
גז אידיאלי עם דרגות חופש פנימיות
כאשר לכל מולקולה של גז אידיאלי יש דרגות חופש ורמות אנרגיה פנימיות, אזי האנרגיה הממוצעת שלו היא
כלומר, זהו סכום של האנרגיה התרמית וכל רמת אנרגיה פנימית כפול האכלוס שלה.
בדרך כלל נהוג לרשום את האנרגיה של גז אידיאלי בצורה מוכללת:
כאשר n הוא מספר המולים של הגז, R הוא קבוע הגזים ו הוא קבוע מספרי המבטא את מספר דרגות החופש: כאשר הוא מספר דרגות החופש.
מספר דרגות החופש הוא לדוגמה 3 עבור גז חד אטומי, 5 עבור גז דו-אטומי ו-6 עבור מוצק.
ניתן להראות שעבור גז אידיאלי בעל דרגות חופש פנימיות עם אנרגיה
כמו כן, בתהליך אדיאבטי מתקיים ש
הגותים (גותית: 𐌲𐌿𐍄𐌸𐌹𐌿𐌳𐌰, גּוּטְתִיּוּדָה, לטינית: Gothi, גּוֹטִי) היו שבטים גרמאנים אשר פלשו לתחומי האימפריה הרומית במהלך המאות הראשונות לספירה.
מקור הגותים הוא באזור הדרומי של שוודיה הנקרא סקאנדצה (scandza), אך התרבות הגותית התהוותה בצפון מזרח אירופה היבשתית ולא בסקנדינביה.
הגותים מוזכרים לראשונה כשבטים החיים בפולין במאה הראשונה לספירה.
משם נדדו הגותים במאה השנייה לספירה לאזור סקיתיה (Scythia), אזור מצפון לים השחור (באוקראינה של היום), ובמאה השלישית חלקם התיישבו ליד גבולות האימפריה הרומית.
בשנת 269 נלחם קלאודיוס השני גותיקוס בגותים, ובקרב שנערך ליד העיר נאיסוס שבמואסיה העילית הובסו הגותים ונסוגו.
הניצחון המוחלט העניק לקלאודיוס את התואר 'גותיקוס מקסימוס'.
בעקבות המלחמה הוקמה פדרציה חזקה של הגותים, אולם זו הוכנעה במאה הרביעית על ידי ההונים.
במהלך המאה ה-4 לספירה התפצלו לשני שבטים, אלו שיישבו את האזורים בצפון הים השחור נקראו אוסטרוגותים (גותים מזרחיים), ואלו שיישבו את אזור דאקיה שהיה חלק מהאימפריה הרומית (נמצא ברומניה ובהונגריה של היום) נקראו ויזיגותים (גותים מערביים, מתקדמים).
באמצע המאה ה-4 הומרו הגותים לנצרות על ידי הבישוף אולפילס שהמציא את האלפבית הגותי שהתבסס על האלפבית היווני על מנת לספק לגותים שפה כתובה כדי שיוכלו לקרוא את תרגומו לתנ"ך.
הגותים קיבלו על עצמם את הנצרות האריאנית.
ספר התנ"ך של אולפילס הוא השריד היחיד שנותר מהשפה הגותית.
בשנת 376 הותקפו הוויזיגותים, כמו שבטים אחרים, על ידי השבטים ההונים שבאו מהמזרח.
בהתקפות אלו נהרגו שני מלכים גותים.
כתוצאה מלחץ זה, חצו הוויזיגותים את נהר הדנובה שהיווה גבול טבעי עם האימפריה הרומית וחיפשו מקלט בפרובינציה הרומית של פאנוניה.
הרומאים דרשו שתמורת המקלט שנתנו לוויזיגותים הם ישרתו בצבא הרומאי וישלמו מיסים לרומא.
דרישות אלו גרמו להתקוממות הוויזיגותים.
הוויזיגותים היו עם מתורבת שעסק בעיקר בחקלאות בדַקְיָה (אזור ברומניה של היום), אך בלחץ ההונים נמלטו לשטחי האימפריה הרומית שבבלקן (376), הביסו את צבאו של הקיסר ואלנס והמיתו אותו עצמו בקרב אדריאנופול (378).
כתגובה פתח הקיסר הרומאי תאודוסיוס בעימות עם הוויזיגותים, שהסתיים בשנת 382 עם חתימת הסכם שלום עימם.
בעקבות ההסכם הוקצו להם שטחים להתיישבות עממית בבלקן, וכך הפכו לאומה הברברית העצמאית הראשונה בתחומי האימפריה הרומית.
בתקופה זו המירו את דתם לנצרות אריאנית קתולית, בהנהגת ההגמון הראשון שלהם, אולפילס.
בשנת 394 חברו הוויזיגותים לרומאים במלחמה כנגד ההונים, אך לאחר מותו של תאודוסיוס בשנת 395, הוכרז אלאריק, מצביא ויזיגותי, כמנהיגם.
אלאריק ניתק את הברית עם האימפריה הרומית ותבע תשלום של 4000 ליבראות זהב בתמורה לשירותיו עבור האימפריה.
משלא נענה לתביעה זו, החליט אלאריק בשנת 401 לפלוש לאיטליה תוך שיתוף פעולה עם שבטי הפרנקים והוונדלים ולאחר עשור של מאבקים חוזרים ונשנים, בזז אלאריק בשנת 410 את העיר רומא.
לאחר מותו של אלאריק, תחת מנהיגותו של אתאולף, נטשו הוויזיגותים בשנת 412 את איטליה, רצו להגיע לצפון אפריקה אבל לא הצליחו.
פלביוס אאטיוס הביס אותם בגאליה והם השתקעו באקיטן.
משם נדחקו לצפון ספרד וחזרו חלקית לדרום צרפת של היום, הם הקימו ממלכה בשטחים אלו (הממלכה הוויזיגותית) וכוננו את שושלת "המלכים ארוכי השיער" שחילקו את השליטה במערב אירופה עם הפרנקים.
לשיא כוחם הגיעו הוויזיגותים תחת מנהיגותו של אוריק (466–484), שהשלים את כיבוש ספרד.
ב-507 נדחקו הוויזיגותים מאקיטן על ידי הפרנקים ונשארו בספרד בלבד, אך לאחר כמה שנים יצאו למסע כיבושים נרחב שכלל את כל מערב אירופה.
הוויזיגותים השתלחו בפראות בכל עמי האזור והטמיעו את תרבותם בכפייה.
כמו כן, הם פיתחו שיטות מתקדמות וייחודיות בתחום החקלאות.
במהלך המאה השמינית התפתח מאבק על כס השלטון.
במהלך המאבק ביקשו יריביו של רודריק, המלך הוויזיגותי האחרון, את עזרת המוסלמים.
כתוצאה מכך פלשו המורים המוסלמים מצפון אפריקה בשנים 710–711 לספרד, בהנהגת טאריק איבן זיאד וכך הגיע הקץ לשלטון הגותים.
לאחר הפיצול מהוויזיגותים במאה הרביעית הקים ארמנאריך, מלך האוסטרוגותים, ממלכה גדולה לחופי הים השחור, אך בדומה לוויזיגותים גם האוסטרוגותים גורשו מאדמתם על ידי ההונים בשנת 370. לאחר מכן הם צורפו לצבא המנצחים ההונים והחלו בחיי נדודים והתפרנסות מביזה ומשוד.
האוסטרוגותים לא זכו לעצמאות עד שנת 453 עם מותו של אטילה.
בתקופה זו שקעה האימפריה הרומית המערבית לאחר כיבוש רומא על ידי המלך הוויזיגותי, ונבזזה על ידי שבטים שונים.
האוסטרוגותים היגרו לתוך חצי האי האיטלקי ברצונם לקבל את תרבות הרומאים ולהיות שווים להם.
אך היותם נוצרים אריאנים עוררה עימות עם הכנסייה הקתולית בהנהגת האפיפיור.
סופה הרשמי של רומא היה בשנת 476, כאשר אודואקר הנהיג מספר שבטים גרמאנים קטנים שהיו בשירות צבא רומא ומרדו, הוכרז על ידם כמלכם.
הדבר לא שינה באופן ממשי את מצב רומא שכבר הייתה נתונה תחת שוד וביזה זה זמן רב.
לקיסר הביזנטי לא נותר אלא להכיר בשלטונו של אודואקר על איטליה, אך לא לאורך זמן.
בשנת 488 לספירה מינה הקיסר הביזנטי זנון קיסר את האוסטרוגותים לגרש את אודואקר מאדמת רומא.
המנהיג האוסטרוגותי החשוב ביותר היה תאודוריק הגדול שמשל בשנים 493–526. צבא תאודוריק התעמת עם צבא אודואקר בקרב ולאחר כמה הפסדים, בשנת 493, ביקש אודואקר לחלוק את השליטה באיטליה עם תאודוריק.
במהלך שיחות השלום יחד עם בניו וראשי ממשלו הרג אותו תאודוריק ולאחר מכן מינה עצמו שליט יחיד באיטליה.
תחת שלטון תאודוריק המשיכו החוק הרומאי ושיטת המיסוי הרומאית לתפקד; הייתה זו תקופת שלום ושגשוג.
לאחר מותו של תאודוריק החזיקה מעמד הממלכה האוסטרוגותית עד אמצע המאה השישית.
ב-538 הדף הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון את האוסטרוגותים מרומא.
תוך 20 שנה, במאבקים מרים עם האימפריה הביזנטית ששמרה על כוחה, נחלו האוסטרוגותים הפסדים כבדים וחוסלו כליל כעם.
האוסטרוגותים הגיעו לסף הכחדה בסביבות שנת 556 לספירה.
בקרב עמי אירופה, הגותים נתפסו כברברים פגנים שהביאו לסופה של האימפריה הרומית התרבותית והמאורגנת.
כאשר אנשי הרנסאנס רצו לתאר את אמנות ואדריכלות ימי הביניים הם קראו לה בשם הגנאי "גותית", שכן היא "מייצגת את נפשו המסוכסכת של הברברי" (ג'ורג'ו וזארי).
כך קיבלו את שמן האמנות הגותית והאדריכלות הגותית, שאין להן כל קשר לשבטים הגותים.
על פי יורדנס ישבו גותים מצפון להרי הפונטוס.
במאה ה-8, כאשר האימפריה הביזנטית חולקה לתמטות, נקראה אחת התמטות "בוקלאריה" (Bucellarian) על שם הגותים ששכנו בה שהיו מוכרים כבוצ'לרים (Bucellarius), שהם חיילים מהעילית.
אחרי קרב מנזיקרט לא שומעים יותר על גותים באסיה הקטנה.
על פי מייקל קוליקאוסקי הם נטמעו באוכלוסייה המקומית.
גותית היא שפה שנכחדה, המשתייכת לענף המזרחי של השפות הגרמאניות במשפחת השפות ההודו־אירופיות.
הגותית, שאינה מדוברת כיום, דוברה בפי הגותים באלף הראשון לספירת הנוצרים.
בהגיית השפה הגותית ההטעמה הייתה על ההברה הראשונה במילה או על ההברה הראשונה של השורש, בדומה לשאר השפות הגרמאניות.
היא נכתבה תחילה באמצעות האלפבית הרוני, שבו נכתבו בתחילה רוב השפות הגרמאניות.
במאה הרביעית לספירה, הומצא האלפבית הגותי על-מנת לכתוב את תרגום התנ"ך לשפה הגותית.
+פונמות בגותית סדקי משופתת וילוני חכי מכתשי שיני דו-שפתי אפי[ŋ]nm סותםɡʷkʷgkɟ(?)dtbp חוכך[ɣ][x]zs[ð]θ[β]ɸ מקורב(צדי) hwʍjl רוטטr
𐍅 w נהגה כהגיית w 𐌶 z נהגה כהגיית זי"ן
בגותית ישנן חמש תנועות קצרות ושבע ארוכות.
+ תנועות קצרות קדמית אחורית סגורה חצי סגורה חצי פתוחה פתוחה + תנועות ארוכות קדמית אחורית סגורה חצי סגורה חצי פתוחה פתוחה
הטיית שם עצם לפי יחסה
בגותית חמש יחסות להטיית שם עצם:
הווקטיב, השימוש בו נעשה בפניה כלפי המיוחס של שם העצם.
(צורתן זהה ברוב המקרים לנומינטיב)
הטיית שם עצם לפי מספר
בגותית שלושה מקרים להטיית שם עצם מאיזושהי יחסה, לפי מספר:
הטיית שם עצם לפי מין
בגותית שלושה מינים דקדוקיים להטיית שם עצם ביחיד:
שם התואר בגותית מוטה בהתאמה לשם העצם אותו הוא מתאר, הסיומות משתנות בהתאם.
חוץ מזה ההטיות מתחלקות לשתי קבוצות:
הטיה חלשה - מופיעות במקרה ווקאטיבי, ולאחר תוית יידוע.
הטיה חזקה - מופיע בכל מקרה אחר.
בניגוד לשפות גרמאניות מודרניות אשר בהן שני סוגי תוויות - לשם מיודע ובלתי-מיודע (לדוגמה באנגלית: a/an מול the) בשפה הגותית ישנה רק תווית יידוע המקבילה ל-the באנגלית, ממש כמו בעברית.
היידוע נעשה לפי מין ומספר:
sa - ליידע שם עצם יחיד זכר.
so - ליידע שם עצם יחיד נקבה.
þata - ליידע שם עצם יחיד נייטרלי.
תוית היידוע בגותית זהה לכינוי הרמז, כך שלכל אחת מהמילים יכולה להיות גם משמעות של "ה" וגם משמעות של "זה/זו" וניתן לדעת רק לפי ההקשר.
כינויי הקניין בגותית (לדוגמה: שלי, שלך, שלו) מוטים באופן דומה לשמות התואר.
שלו - seins (יכול להיות is)
שלה - seins (יכול להיות izos)
שלהם - ize (זכר או נייטרלי)
יש להטות פעלים בגותית לפי שם הגוף (גוף ראשון, שני, שלישי ביחיד או רבים) ולפי הזמן.
יחיד זוגי רבים זכר נקבה זכר נקבה זכר נקבה גוף ראשוןik witweis גוף שניthu jut jus גוף שלישי is/sa sieisjioֿs
בגותית ישנם רק שני זמנים הווה ועבר כאשר ההווה משמש גם לצורך התייחסות לעתיד.
חוץ מזה אופן ביטוי שונה יכול לגרום לביטוי ציווי, ציון (אמירת ביטוי אובייקטיבי) או פעולה אפשרית או היפותטית.
בפעלים חלשים הוספת d (הנשמעת [ð]) או הוספת þ (הנשמעת [θ]).
לפועל בגותית יש צורת פעיל וצורת סביל רק בהווה, על-מנת ליצור סביל בזמן עבר יש להשתמש בפועלי העזר: wisan - להיות או wairþan - ליהפך, וצורת פועל המתארת פעולה שהסתיימה.(פרטיסיפלי)
3 - threis (זכר ונקבה), thrija (נייטרלי)
גרגור רסיאק (בפולנית: Grzegorz Rasiak; נולד ב-12 בינואר 1979 בשצ'צ'ין) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ.
ב-31 באוגוסט 2005 חתם רסיאק בקבוצת טוטנהאם לאחר שזו שילמה עבורו 2 מיליון פאונד לקבוצת דרבי קאונטי.
בדרבי הוא הצליח מאוד כאשר כבש 17 שערים בעונה, והוביל את קבוצתו להעפיל לפלייאוף.
המאמן הקודם שלו בדרבי, ג'ורג' בארלי, כיום בסהות'המפטון, החתים אותו מחדש בקבוצה לאחר שהשאילו מטוטנהאם ב-8 בפברואר 2006, בחוזה שקבע שהשחקן יושאל למועדון לתקופה של שלושה חודשים, אבל מאוחר יותר הוחלט להחתימו סופית בסהות'המפטון, בעסקה שקבעה שבקיץ 2006, השחקן יצטרף לקבוצה סופית תמורת סכום של 2 מיליון פאונד.
כאשר הגיע לטוטנהאם, אמר עליו המאמן, מרטין יול, "רסיאק הוא שחקן מטרה גבוה, עובד קשה, שחקן הוגן עם יכולת כיבוש טובה".
עם גובהו הרב, היה אמור לחפות על שחקן המטרה מידו, וכאשר זה שיחק עבור נבחרתו בגביע אפריקה לאומות, רסיאק קיבל את מקומו.
רסיאק שיחק 37 משחקים עבור נבחרת פולין בכדורגל, כבש 8 שערים, והיה שותף להצלחת הנבחרת להעפיל למונדיאל 2006 בגרמניה.
גז'גוז' נובאק (בפולנית: Grzegorz Nowak; נולד ב-15 באוגוסט 1951) הוא מנצח פולני.
אחרי לימודי ניצוח, קומפוזיציה וכינור באקדמיה למוזיקה בפוזנאן, זכה נובאק במלגת לימודים לבית הספר איסטמן למוזיקה.
בשנת 1984 זכה נובאק בתחרות הניצוח על שם ארנסט אנסרמה בז'נבה.
הוא היה המנהל הראשי של תזמורת אדמונטון משנת 1994 עד 2002.
גותיקה מנואלינית או גותיקה פורטוגזית מאוחרת היא סגנון קישוטי אדריכלי פורטוגזי מתחילת המאה ה-16 הידוע בהידור ובמורכבות של קישוטיו, ומשלב אלמנטים ימיים וייצוג של תגליות ממסעותיהם של ואסקו דה גאמה ופדרו אלברש קברל.
סגנון זה מסנתז אלמנטים של אדריכלות גותית מאוחרת עם השפעות של Plateresque ספרדי, אלמנטים איטלקיים ופלמים.
סגנון זה מסמן את המעבר מגותיקה מאוחרת לאדריכלות הרנסאנס.
בניית הכנסיות והמנזרים בסגנון זה מומנה בחלקה הגדול מרווחי הסחר בתבלינים עם אפריקה והודו.
הסגנון הושפע במידה רבה מההצלחה של האימפריה הפורטוגזית ועידן התגליות בידי נווטים פורטוגזים, ששטו עד לחופי אפריקה והודו וגילו את ברזיל.
ניתן לראות זאת למשל בייבוא אלמנטים ממקדשים בהודו המזרחית.
הפורטוגלים, שהעלו על נס את כוחם הימי, ביטאו זאת גם באדריכלות (כנסיות, מנזרים, ארמונות וטירות) ואמנויות אחרות כגון פיסול, ציור, צורפות, עבודות בחרסינה וריהוט.
הסגנון הקישוטי מאופיין בקישוטים וירטואוזים ומסובכים בשערים, חלונות, עמודים וארקדות.
אלמנטים שניתן למצוא על ספינות: הספירה הארמילרית, מכשיר ניווט והחותם האישי של מנואל הראשון, המהווה גם סמל ליקום), ספירות, עוגנים, שרשראות עוגן, חבלים וכבלים.
אלמנטים הקשורים לים כגון צדפות, פנינים ומיתרים של אצות.
מוטיבים בוטניים כגון ענפי דפנה, עלי אלון, בלוטים ואיצטרובלים, כמוסות פרג, קלחים וקוצים.
סמלים של הנצרות כגון צלב מסדר ישו הפורטוגלי (מסדר צבאי ששיחק תפקיד מרכזי במסעות הגילויים ועזר במימונים) המקשט גם את ספינות הצי הפורטוגזי.
אלמנטים מארצות שהתגלו על ידי הצי הפורטוגזי: כגון פיתוחי האבן ב-Claustro Real במנזר בטליה, שהושפע מבניינים בהודו.
עמודים המגולפים כמו חבלים מלופפים (זה לא רעיון מקורי: עמודים כאלה ניתן למצוא גם בבזיליקת יוחנן הלטרני ברומא).
קשתות חצי-מעוגלות (במקום קשתות גותיות מחודדות) בדלתות וחלונות, שלעיתים מורכבות מ-3 או יותר עקומות קמורות.
שערים מקושטים עם גומחות וחופות.
מחוץ לליסבון, הכנסייה ובית מועצת הכנסייה במנזר הצלוב בטומאר (תוכננו בידי דיוגו דה ארודה) הם מונומנטים מנואלינים חשובים.
בפרט, החלון הגדול של בית המועצה, עם הפיסול של הצמחים והחבלים המלופפים, הוא אחד ההישגים היוצאים מגדר הרגיל של הסגנון המנואליני.
מונומנטים מנואלינים חשובים אחר הם מסכי הארקדות בקלויסטר המלכותי (תוכננו בידי דיוגו בויטאק) והקפלות הלא-גמורות (תוכננו בידי מטאוס פרננדז) במנזר בטליה והארמון המלכותי של סינטרה.
עוד מבנים מנואלינים חשובים הם כנסיית המנזר של ישו בשטובאל (אחת מהכנסיות המנואליניות הקדומות ביותר, שתוכננה גם היא בידי דיוגו בויטאק), מנזר סנטה קרוז בקוימברה, הכנסיות הראשיות בגולגה, וילה דה קונדה, מורה קמינחה, אוליבנצה וחלק מקתדרלת בראגה (הקפלה הראשית), וישאו (הקמרונות של הספינה הראשית) וקתדרלת גוורדה (השער הראשי, עמודים, קמרונות).
מבני ציבור בסגנון מנואליני קיימים ב:
אבורה: Paço de Évora (נבנה ב-1525, תוכנן בידי פדרו דה טרילו, דיוגו דה ארודה ופרנסיסקו דה ארודה) וטירת אבורה-מונטה (1531).
ויאנה דו קסטלו, גימאראש ועיירות אחרות.
מתחום האדריכלות: ז'ואאו דה קסטיליו, פרנסיסקו דה ארודה, דיוגו דה ארודה, מטאוס פרננדס, דיוגו בויטאק, דיוגו דה קסטיליו, דיוגו דה טורלבה, ז'רום דה רואן.
מתחום הציור: ואסקו פרננדס, גאספאר ואז, ז'ורז'ה אפונסו, קריסטובאו דה פיגיירדו, גארסיה פרננדס, גרגוריו לופז.
הסגנון זכה לכינויו על ידי פרנסיסקו אדולפו דה וארנהאגן, ויקונט פורטו סגורו, בספרו מ-1842 "תמצית היסטורית ותיאורית של מנזר בלם, כולל פירושם של מונחים שונים, הקשורים בעיקר לאדריכלות גותית", בתיאור מנזר ההיירונימיטים בליסבון.
הוא קרא לסגנון על שם מנואל הראשון, מלך פורטוגל, שמהלך שלטונו בשנים 1495–1521 התפתח הסגנון.
הסגנון רווח רק במשך תקופה קצרה (1490–1520), אך שיחק תפקיד חשוב בהיסטוריית האמנות הפורטוגזית.
השפעת הסגנון נמשכה גם לאחר מותו של המלך.
עד מותו ב-1521, מימן המלך מנואל הראשון כ-62 מיזמי בנייה.
מבנים רבים הבנויים בסגנון המנואליני נחרבו ברעידת האדמה בליסבון ב-1755 והצונאמי שבא אחריה.
בליסבון נהרסו הארמון המלכותי של מנואל הראשון, ובית החולים של כל הקדושים, בנוסף למספר כנסיות.
למרות זאת, מספר מבנים מנואלינים שרדו, בהם מנזר ההיירונימיטים (שתוכנן בעיקר בידי דיוגו בויטאק) ומגדל בלם (תוכנן בידי פרנסיסקו דה ארודה כמונומנט לתגליות), שניהם ממוקמים קרוב אחד לשני בשכונת בלם.
גם שער כנסיית Nossa Senhora da Conceição Velha בעיר התחתית בליסבון שרד.
הסגנון הרחב לאמנויות הקישוט והתפשט ברחבי האימפריה הפורטוגזית, לאיים האזורים, איי מדיירה, מובלעות בצפון אפריקה, ברזיל, גואה בהודו ואפילו מקאו בסין.
השפעת הסגנון ניכרת גם בדרום ספרד, האיים הקנריים, צפון אפריקה והקולוניות הספרדיות של פרו ומקסיקו.
גז בוז אידיאלי הוא המקבילה במכניקת הקוונטים (ביחד עם גז פרמי) למושג בפיזיקה הקלאסית של גז אידיאלי.
הוא מורכב מבוזונים, אשר להם ספין שלם, ומציית להתפלגות בוז-איינשטיין.
המכניקה הסטטיסטית של הבוזונים פותחה על ידי סאטינדרה נאת בוז עבור פוטונים והורחב לחלקיקים בעלי מסה על ידי אלברט איינשטיין, אשר הבין כי גז אידיאלי המורכב מבוזונים, בניגוד לגז אידיאלי קלאסי, יתעבה בטמפרטורות נמוכות מספיק.
עיבוי זה נקרא עיבוי בוז-איינשטיין.
גז אידיאלי הוא מודל פיזיקלי עבור התנהגות חומר במצב צבירה של גז המניח שאין אינטראקציה בין חלקיקי הגז.
באמצעות שיקולים קלאסיים ניתן לפתור את תופעת הגז האידיאלי באופן מקורב בלבד.
ניתוח מעמיק יותר במסגרת תורת הקוונטים יניב תוצאות מדויקות יותר אשר תקפות בתחום טמפרטורות רחב יותר.
בטמפרטורות גבוהות מספיק יתלכדו הפתרונות הקלאסיים עם אלו הקוונטים.
על פי מכניקת הקוונטים כל החלקיקים נחלקים לשני סוגים: בוזונים ופרמיונים, לפיכך גז המורכב מפרמיונים יקרא גז פרמי וגז המורכב מבוזונים ייקרא גז בוז.
כל חלקיק גז בודד, יוכל להימצא במצבים קוונטים שונים, כאשר להימצאותו במצב קוונטי מסוים ישנה הסתברות חיובית סופית, כך שסכום ההסתברויות לכל המצבים גם יחד שווה לאחד.
פרמיון הוא חלקיק בעל ספין חצי, אשר מציית לעקרון האיסור של פאולי לפיו אסור לשניים ממנו לאכלס את אותו המצב קוונטי.
בוזון הוא חלקיק בעל ספין שלם, אשר אינו מציית לכלל איסור זה ולכן אין מגבלה למספר הבוזונים שיוכלו לאכלס את אותו המצב הקוונטי.
במקרה של גז אידיאלי קלאסי, הטמפרטורה גבוהה דיו כך שלחלקיקים ישנה די אנרגיה כדי לאכלס מצבים קוונטים רבים עד כדי כך שההסתברות להימצאות החלקיק בכל אחד מן המצבים הקוונטים השונים קטנה כך שההסתברות לאכלוס מצב יחיד כלשהו על ידי חלקיק אחד לפחות קטנה משמעותית מאחד.
מכאן ניתן להבין שבמצב זה לא יהיה הבדל בין גז בוזונים לגז פרמיונים, שכן מספר המקרים בהן עיקרון האיסור של פאולי מונע משני חלקיקים לאכלוס מצב קוונטי משותף זניח במילא.
ככל שהטמפרטורה יורדת, החלקיקים יאבדו אנרגיה ויאכלסו מצבים קוונטים בעלי אנרגיה נמוכה יותר ויותר.
כאשר הטמפרטורה תהיה נמוכה מספיק, האכלוס הממוצע של כל מצבים קוונטים נמוכים (בעלי אנרגיה קטנה) יהיה גבוה מספיק כדי שההתנהגות הקוונטית של בוזונים ופרמיונים תהיה הדומיננטית ובגבול זה גז פרמי וגז בוז יתנהגו באופן שונה מהגז הקלאסי.
למעשה בגבול זה של גז בוז יוכל להתקיים מעבר פאזה מסדר שני שנקרא עיבוי בוז-איינשטיין, שיביא בתנאים מסוימים למצב הקרוי נוזל-על.
ישנם ניתוחים מעמיקים יותר של גז המורכב מבוזונים, אשר אינם מניחים חוסר אינטראקציה מוחלט בין החלקיקים, אך ניתוחים אלו הם מעבר לערך זה.
פיתוח מתמטי של התפלגות בוז-איינשטייןהמטרה היא פיתוח פונקציית החלוקה הגראנד קנונית של מערכת בהנחה שהיא מורכבת מבוזונים שקיים בה מצב קוונטי מסוים זמין אחד בלבד וכל חלקיק בו נושא את אותה האנרגיה (תקרא המערכת המצומצת).
אף שהפיתוח נעשה בצבר הגרנד קנוני, התוצאות הסופיות יהיו תקפות באופן כללי, כך שלדוגמה ניתן יהיה למצוא את מספר החלקיקים כפונקציה של הפרמטרים האחרים.
פונקציית החלוקה של המערכת תהיה:
כאשר המעבר האחרון היה באמצעות סכום סדרה הנדסית אינסופית מתכנסת.
מכאן חישוב מספר החלקיקים במערכת:
גבולות הסכום הם עד אינסוף מכיוון שבוזונים אינם כפופים לעיקרון האיסור של פאולי; אילו היו אלו פרמיונים, הגבול העליון היה 1.
התפלגות בוז-איינשטיין מתארת את האכלוס הממוצע של מצב קוונטי עבור גז בוז.
כאן היא האכלוס הממוצע עבור מצב קוונטי בעל אנרגיה , הוא הפוטנציאל הכימי, הוא הטמפרטורה (), כאשר היא הטמפרטורה ואילו הוא קבוע בולצן.
מהדרישה שפונקציית החלוקה תהיה אי שלילית (אין משמעות פיזיקלית לאכלוס מצב קוונטי במספר שלילי של חלקיקים), ניתן לקבל אילוץ על .
הפוטנציאל הכימי חייב להיות קטן יותר מאנרגיית המצב הנמוך ביותר: .
לרוב מקובל להגדיר אנרגיה זו כאפס ולכן הפוטנציאל הכימי יאולץ להיות שלילי.
בטמפרטורות גבוהות, , לכן ניתן לקרב את פונקציית החלוקה ל:
קירוב זה יניב את התוצאות המוכרות של גז אידיאלי קלאסי.
באמצעות התפלגות בוז-איינשטיין ניתן לחשב ישירות ערכי תצפית ממוצעים שונים של המערכת, לדוגמה:
כאשר הוא מספר החלקיקים במערכת, היא האנרגיה הכוללת של המערכת ואילו הוא גודל כללי אותו נרצה לחשב.
חישוב סכומים כאלה אינו משימה פשוטה, ניתן לבצע קירוב באמצעות החלפת הסכום באינטגרל כאשר האינטגרל יכיל איבר נוסף - פונקציית צפיפות המצבים .
החלפות בין אינטגרל לסכום הן דבר שכיח בחישובים מסוג זה, ניתן ללמוד על ההחלפה ההפוכה לדוגמה, של אינטגרל, לסכום כאן.
באמצעות פונקציית צפיפות המצבים ניתן לקרב את הגדלים התרמודינמיים באופן הבא:
צפיפות המצבים תלויה בהגדרת הבעיה הספציפית, נתייחס תחילה למקרה השכיח ביותר, גז בשלושה ממדים, כאשר לחלקיקיו יחס תנע-האנרגיה הבא :.
ל 3D יכלל הפיתוח עצמו, לממדים האחרים יינתנו התוצאות הסופיות אשר ניתנות לפיתוח באופן דומה.
כדי לפתור את הבעיה, ניתן להניח תנאי שפה מסוימים אשר לא ישפיעו על התוצאות הסופיות.
לכן נניח שהגז נמצא בקופסה בגודל .
ניתן לפתור את בעיית חלקיק בקופסה עבור חלקיק יחיד ולקבל את רמות האנרגיה המתאימות לו.
מכיוון שאין אינטראקציה בין החלקיקים, אנרגיית הגז כולו תהיה סכום על האנרגיות של החלקיקים הבודדים.
מפתרון בעיית החלקיק בקופסה נקבל את הרמות הבאות:
מכאן שישנו ניוון בבעיה - ישנם מספר קומבינציות של עבורן לחלקיק אנרגיה זהה.
נגדיר פונקציית עזר שערכה יהיה מספר המצבים עד לרמת אנרגיה מסוימת, אותה נבנה באמצעות סכימת שטח במרחב הפאזה על השמינית המרחב החיובי בקוארדינטות כדוריות:
כאשר הוא ספין החלקיק, הוא שמתאים ל, אשר ניתן לחשב אותו מהקשר למעלה כך שמתקבל:
מכאן נוכל למצוא את פונקציית צפיפות המצבים, כשינוי (נגזרת) במספר המצבים הכולל:
ניתן לראות שצפיפות המצבים עולה עם האנרגיה.
נשים לב שפונקציה צפיפות המצבים היא אפס באנרגיה היסוד, מכאן שקירוב זה טוב כל עוד אנו נמצאים במצב אכלוס דליל בלבד (אכלוס ממוצע של כל מצב קוונטי קטן מהרבה מאחד).
למעשה תוצאות החישוב אשר יתבססו על פונקציה זו יתחשבו בחלקיקים המעוררים בלבד (אלו שאינם במצב היסוד).
כאשר הוא השטח שמכיל את הגז בתוכו.
ניתן לראות שצפיפות המצבים קבועה ואינה משתנה עם האנרגיה.
בשני ממדים קיימת היתכנות של חלקיק שנקרא אניון שאינו בוזן ואינו פרמיון, להרחב ניתן לקרוא כאן.
כאשר הוא אורך בו הגז מוכל.
ניתן לראות שצפיפות המצבים קטנה עם גדילת האנרגיה.
נשים לב שפונקציה צפיפות המצבים מתבדרת באנרגיית היסוד, שוב הסיבה לכך היא חוסר הדיוק במעבר מסכימה בדידה לאינטגרל.
ישנם מקרים נוספים עם יחסי תנע אנרגיה - יחסי נפיצה אחרים.
המקרה הנפוץ הוא הכללה של יחס תנע-אנרגיה, ליחס תנע אנרגיה יחסותי במסגרת תורת היחסות הפרטית:
אשר בגבול הקלאסי יקרוס ליחס התנע-אנרגיה שהוזכר לעיל .
בגבול ההיפר-יחסותי יקרוס ל , בגבול זה נקבל גז בוזונים אולטרה-יחסותי.
בטמפרטורות גבוהות התפלגות בוז איינשטיין תיצור אכלוס דליל - מספר החלקיקים הממוצע בכל מצב קוונטי קטן משמעותית מאחד.
במצב זה כמעט ואין השפעה לכך שהגז מורכב מבוזונים - חלקיקים אשר אינם מצייתים לעיקרון האיסור של פאולי, לכן בתחום זה גז הבוזונים יתנהג כגז אידיאלי קלאסי.
אך בטמפרטורות נמוכות ניתן לראות (בגרף לעיל) שאין זהו המצב.
בגבול זה מספר גדול מן החלקיקים יאכלס את מצב היסוד של האנרגיה.
על כן נראה פיתוח בתחום רחב של טמפרטורות, אשר הן לתחום בו הגז דליל (קלאסי) והן לתחום הקוונטי.
ניתוח תרמודינמי של גז בוזונים מנוון בצבר הגרנד קנוני
פיתוח מתמטי של פונקציית החלוקההמטרה היא פיתוח פונקציית החלוקה הגראנד קנונית של מערכת בהנחה שהמערכת מורכבת מבוזונים ושקיימים בה אינסוף מצבים קוונטים כך שהאכלוס חלקיק ברמת עולה אנרגיה של , כאשר רמה זו מאוכלסת ב חלקיקים (תקרא המערכת המורחבת).
כאן המקום לציין כי אמנם הפיתוח נעשה בצבר הגרנד קנוני, אך התוצאות הסופיות יהיו תקפות באופן כללי, כך שלדוגמה ניתן יהיה למצוא את מספר החלקיקים כפונקציה של הפרמטרים האחרים.
מהפיתוח שנעשה להתפלגות בוז-איינשטיין אנו יודעים שפונקציית החלוקה עבור מצב קוונטי מסוים (המערכת המצומצת) תהיה:
מכאן שעבור המערכת המורחבת (כלל מצבי האנרגיה), פונקציית החלוקה תהיה מכפלה של פונקציות החלוקה עבור המערכת המצומצת.
כאשר המכפלה היא על כל מצבי האנרגיה והספין האפשריים.
מכיוון שחלקיק הגז בעלי ספין כללי, ניתן להתייחס במערכת המורחבת לכל רמת אנרגיה כ- מערכות מצומצמות בעלות אותה האנרגיה.
על כן נצטרך לכפול אותן זו בזו.
פונקציית החלוקה של המערכת המורחבת תהיה:
בצבר הגרנד קנוני, המשתנים הבלתי תלויים הם, הנפח, הטמפרטורה והפוטנציאל הכימי.
עבור גז בוזונים בעלי ספין ומסת חלקיק מתקיים:
פונקציית החלוקה של גז בוזונים בצבר הגרנד קנוני היא: .
ממנה ניתן לקבל את הפוטנציאל הפוטנציאל הגראנד קנוני על ידי הקשר .
ומכאן את מספר החלקיקים והאנרגיה הכוללת:
כאשר ו- הוגדרו לצורכי פישוט בלבד.
היא פונקציית הפולילוגריתם, הוא אורך הגל הקוונטי האופייני לחלקיקים אלו.
ניתן לראות בגרף משמאל כי בטמפרטורות נמוכות, ומכאן בטמפרטורות אלו נקבל את קשר האנרגיה של הגז הקלאסי:
בטמפרטורות נמוכות ניתן לבצע קירוב של הפוטנציאל הכימי ועל כן לפשט את הביטויים למספר החלקיקים ולאנרגיה, קירוב זה יפורט ב"גז בוז בטמפרטורות נמוכות".
גז בוז בטמפרטורות נמוכות - עיבוי בוז איינשטיין ונוזליות על
פיתוח לטמפרטורות נמוכות ייעשה באמצעות שיקולים פיזיקליים על התפלגות בוז איינשטיין:
ניתן מיד לראות שכדי שההתפלגות תהיה חיובית, על להיות קטן מאנרגיית מצב היסוד, או בהגדרה שלנו בה אנרגיית מצב היסוד היא אפס, חייב להיות מספר אי חיובי.
בגבול בו נדרוש שכלל החלקיקים יהיו במצב היסוד:
באמצעות פיתוח טיילור של האקספוננט לסדר ראשון ניתן לקרב את :
כאשר הוא מספר חלקיקי הגז.
מכאן ניתן לראות שעבור כמות חלקיקים גדולה הפוטנציאל הכימי שאוף לאפס.
לכן בטמפרטורות נמוכות ניתן לחשב גדלים תרמודינמיים באופן פשוט יותר וללא פונקציית הפולילוגריתם.
בטמפרטורות נמוכות, בבואנו לחשב גדלים תרמודינמיים באמצעות הקשר:
אשר נתקבל באמצעות קירוב הסכום הבדיד לרצף נתקל בבעיה שהוזכרה בפסקת "צפיפות המצבים" - פונקציית צפיפות המצבים תתן אפס לאנרגיית היסוד, אך בטמפרטורות נמוכות אכלוס רמה זה אינו דליל (מספר החלקיקים שם אינו ניתן להזנחה) ולמעשה הקירוב מאבד את תוקפו המקורי.
מכיוון שפונקציית צפיפות המצבים מתאפסת באנרגיית האפס, תוצאה זו בעצם סוכמת את כל החלקיקים למעט מצב האפס של האנרגיה, לכן נסמן אותם כספירת המצבים המעוררים .
ומכאן ניתן לחשב את מספר החלקיקים המעוררים הכולל.
אנו מעוניינים בגבול בו הטמפרטורה קרובה לאפס, לכן נוכל להיעזר בפיתוח - .
מכיוון שמדובר במספר חלקיקים גדול ניתן לקרב באופן הבא:
כאשר פירוק האקספוננט הראשון לשניים נעשה באמצעות חוקי חזקות.
האקספוננט עם הפוטנציאל הכימי שואף לאחד לכן ניתן להזניח אותו, לפתח את האקספוננט בטור טיילור ולקבל תוצאה לאינטגרל ללא פונקציית הפולילוגריתם.
באותו אופן ניתן לחשב גדלים נוספים.
בטמפרטורות אלה, תיתכנה תופעות של עיבוי בוז איינשטיין ונוזליות-על.
הקושי העיקרי ביצירת תופעות אלו הוא בידוד תרמי של הגז מסביבתו, שכן נדרשת טמפרטורה נמוכה מאוד ליצירתו – עבור הליום-4 טמפרטורה זו היא בערך 2.2 מעלות קלווין.
עיבוי בוז איינשטיין ונוזליות על
באמצעות הקירוב לעיל, ניתן לחשב את מספר החלקיקים ברמת היסוד בטמפרטורות נמוכות על ידי:
מכאן נראה כי ישנה התבדרות בטמפרטורות נמוכות, חלק גדול מן כלל החלקיקים שבמערכת יימצאו במצב היסוד בטמפרטורות נמוכות.
באמצעות תנאי על מסספר החלקיקים המעוררים (גודל זה הוזכר לעיל, משמעותו התנאי היא שכאשר כלל החלקיקים נמצאים במצב המעורר הרי שמספר החלקיקים במצב היסוד זניח) ניתן לקבל תנאי על הטמפרטורה, אשר מתחתיה תופעה זו תקרה, טמפרטורה זו נקראת הטמפרטורה הקריטית:
בגבול בו הטמפרטורה אפס, יהיו כל החלקיקים במצב היסוד, אך גם בטמפרטורות קרובות אליה מספר משמעותי של חלקיקים יאכלסו רמה זו.
החלקיקים ימשיכו לאכלס מרחבית את כל הקופסה בה הם נמצאים אך יקרסו במרחב הפאזה (הסתכלות על תנע החלקיק במקום על מיקומו) לערך אחד.
תופעה זו היא מעבר פאזה מסדר שני הגורם לתופעות עיבוי בוז-איינשטיין ונוזליות על.
כדי להמחיש את החישוב נתייחס כדוגמה להליום-4. אשר מורכב ממספר זוגי של חלקיקים בעלי ספין חצי שלם (פרמיונים) וככזה הוא עצמו בוזון (ספין שלם).
על כן ניתן לקרב את התנהגותו באמצעות מודל גז הבוזונים.
למעשה עקב זמינותו הגבוהה יחסית הפך הליום-4 לדוגמה מרכזית בעיבוי בוז איינשטיין ונוזליות על.
יצוין כי מידולו של נוזל ההליום כגז אידיאלי הוא קירוב בלבד, וניתן למעשה לבצע קירוב טוב יותר באמצעות מידולו כגז ואן דר ואלס.
גז'גוז' בולסלאב לאטו (בפולנית: Grzegorz Bolesław Lato; נולד ב-8 באפריל 1950 במאלבורק, פולין) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ.
לאטו זכה בתואר מלך השערים של מונדיאל 1974 (הכדורגלן הפולני היחיד עד כה שהגיע להישג זה).
לאטו היה שחקן פעיל בתור הזהב של הכדורגל הפולני, שבמהלכו זכתה נבחרת הכדורגל הפולנית במדליית זהב באולימפיאדת מינכן ב-1972, ובמקום השלישי במונדיאל 1974 ומונדיאל 1982.
לאטו כיהן כסנטור מטעם ברית השמאל הדמוקרטית בין 2001 ל-2005. כיום הוא נשיא התאחדות הכדורגל הפולנית.
לאטו שיחק לאורך רוב קריירת המועדונים שלו בסטאל מיאלץ', והוביל אותה לזכייה באליפות ליגת העל הפולנית ב-1973 ו-1976, ולהופעה ברבע גמר גביע אופ"א בעונת 1975/1976. לאטו זכה בתואר מלך השערים של הליגה ב-1973 (13 שערים) וב-1975 (19 שערים).
לאטו שיחק במדי מיאלץ' ב-272 משחקים בליגה הפולנית, בהם הבקיע 111 שערי ליגה.
באותה תקופה היה איסור על עזיבת שחקנים למדינות אחרות עד הגעתם לגיל 30, החלטה שמנעה מלאטו להפגין את כישרונו ברחבי אירופה.
לאטו דחה את הצעתו של פלה לשחק עבור ניו יורק קוסמוס, וב-1980 הוא החל לשחק עבור המועדון הבלגי לוקרן.
בעונת 1982/1983 שיחק עבור אטלנטה מליגת העל המקסיקנית, והבקיע עבורה 15 שערים.
באמצע שנות ה-80 שיחק עבור קבוצת החובבים פולוניה המילטון מהמילטון שבאונטריו, קנדה.
לאטו שיחק 104 פעמים במדי פולין בין 1971 ל-1984; הוא כבש 45 שערים, וניצב במקום השני ברשימת המבקיעים הלאומיים לאחר ולודצימרס לובנסקי.
לאטו השתתף בשלושה מונדיאלים: במונדיאל 1974 הוא הבקיע שבעה שערים וזכה בתואר מלך השערים.
במשחק קשה בשלב הבתים גברה פולין על בתוצאה 3 - 2, כאשר לאטו מבקיע שני שערים.
לאחר מכן הביסה פולין את בתוצאה 7 - 0 (השנייה מבחינת מספר שערים לאחר ש הביסה את בתוצאה 9 - 0), כאשר לאטו מבקיע פעם נוספת שני שערים.
בסיבוב השני הוביל לאטו את נבחרתו לניצחונות על ויוגוסלביה, שבשניהם הוא הבקיע את שער הניצחון.
פולין הפסידה ל במשחק האחרון של השלב השני, והעפילה למשחק על המקום השלישי שבו גברה על בתוצאה 1 - 0. פולין לא הצליחה להעפיל מעבר לשלב הבתים השני במונדיאל 1978 שנערך בארגנטינה, ולאטו כבש בטורניר זה רק שני שערים.
במונדיאל 1982 הצליחה פולין לזכות פעם נוספת במקום השלישי, ולאטו הבקיע את שערו האחרון במשחק נגד .
הופעתו הראשונה של לאטו במשחקים האולימפיים הייתה באולימפיאדת מינכן שנערך בגרמניה ב-1972. לאטו לא הצליח לכבוש ולו שער אחד במסגרת טורניר הכדורגל האולימפי, שבו זכתה פולין.
פולין זכתה במקום השני באולימפיאדת מונטריאול שנערכה בקנדה ב-1976. לאטו כבש את אחד מהשערים בניצחונה של פולין על בתוצאה 5 - 0, ואת השער היחיד בהפסד של פולין ל.
הופעתו האחרונה של לאטו במדים הלאומיים הייתה נגד באפריל 1984. הוא סיים את הקריירה הבינלאומית שלו עם 45 שערים - שיא שטרם נשבר - ויחס של 0.43 שערים למשחק.
ליגת העל הפולנית: מקום שני (1975)
הגביע הפולני: מקום שני (1976)
זכייה בגביע האלופות של CONCACAF ב-1983
שחקן השנה מטעם המגזין פילקה נוצנה (1977)
מדליית הזהב במשחקים האולימפיים (1972)
מדליית הכסף במשחקים האולימפיים (1976)
גז אריזה או גז אחסון (packaging gas) הוא גז המשמש ליצירת סביבה של אטמוספירה המאפשרת שמירה על מוצרי מזון, קוסמטיקה, ותרופות.
גזים אלה הם לרוב גזים אינרטיים שאינם פוגעים במוצר עצמו, אך מבודדים אותו מהסביבה ובכך מונעים את קלקולו של המוצר.
גזים אלה יכולים גם לשמש כגזי הדף במוצרי מזון (לדוגמה בקצפת המאוכסנת במכל תרסיס).
כאשר הגזים משמשים לאריזת מוצרי מזון, הם מסומנים במספרי E:
ארגון (E938), משמש בקופסאות שימורים
מימן (E939), משמש בקופסאות שימורים
חמצן (E948), משמש בעיקר באריזות ירקות ופירות
גזי אריזה המשמשים בעיקר כחומרי הדף במכלי תרסיס (אירוסול):
פחמן דו-חמצני (E290), משמש בעיקר כחומר הדף.
די-כלורו-די-פלואורו-מתאן הידוע בכינוייו CFC (והמסומן E940), שימש בעבר בתרסיסים שונים, אולם השימוש בו הופחת בשל פגיעתו הרבה בשכבת האוזון.
גְזֶ'גוֹז' יוליוש סְכֵטִינָה (בפולנית: Grzegorz Juliusz Schetyna; נולד ב-18 בפברואר 1963 באופולה) הוא פוליטיקאי פולני ומנהיג האופוזיציה בפולין.
הוא התמודד לכהונה בסיים, הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, במסגרת רשימת מפלגת המצע האזרחי, ונבחר ב-25 בספטמבר 2005. לאחר הבחירות הפרלמנטריות ב-2007 החל לכהן בנובמבר 2007 כסגן ראש הממשלה וכשר הפנים והמנהל בממשלתו של דונלד טוסק.
לאחר סיום תפקידיו בממשלה, באוקטובר 2009, עבר סכטינה לכהן כראש קבוצת המצע האזרחי בסיים.
עם ניצחונו של ברוניסלב קומורובסקי בבחירות לנשיאות פולין ב-2010, הוצע סכטינה כמועמד מטעם מפלגתו להחליף את קומורובסקי בתפקיד יו"ר הסיים.
סכטינה נבחר רשמית לכהונת יו"ר הסיים ב-8 ביולי 2010, ובהתאם לכך, קיבל לידיו גם את סמכויות נשיא פולין המכהן, עקב מותו של נשיא פולין לך קצ'ינסקי בהתרסקות מטוס.
הוא החזיק בסמכויות הנשיא וראש המדינה המכהן במשך כחודש, עד להשבעתו של ברוניסלב קומורובסקי לנשיאות ב-6 באוגוסט 2010.
הגוּתים היו עם נוודי שמקורו במערב פרס.
במאה ה-23 לפנה"ס פלשו הגוּתים למסופוטמיה ושדדו אותה ואת ערי-המדינה בתדירות גבוהה עד שאותו-ח'גל שליט העיר אור גירש אותם.
הגוּתים ניהלו מלחמות נגד מלכי אכד עד שהשתלטו על רוב מסופוטמיה.
צורת השלטון של הגותים הייתה שונה מאלו של שומרים ואכדים.
תואר המלך לא עבר בירושה מאב לבן, אצל הגותים כל מנהיג שבט היה יכול להכריז על עצמו כמלך.
בסביבות שנת 2200 לפנה"ס מלך גותי בשם ארידופיזיר הביס בקרב את מלך אכד נרם-סין, השתלט על העיר סיפר והכריז על עצמו מלך "ארץ שומר ואכד".
בהמשך האכדים הצליחו למנוע את התפשטותם של הגותים.
שני יורשים של ארידופיזיר הובסו על ידי האכדים והמלך הגותי סרלגב אפילו נשבה על ידי המלך האכדי שאר קאלי שארי.
לאחר מותו הגותים הביסו את צבאות האכדים והשתלטו על רוב מסופוטמיה.
המלך הגותי האחרון טיריגן (לפי המקורות הוא שלט רק 40 יום) הובס בסביבות שנת 2109 לפנה"ס על ידי שליט העיר ארך אותו-ח'גל.
צבאו נמלט והוא נשבה והוצא להורג.
לגבי השפה יש שתי גישות, חלק מן החוקרים טוענים שהיא שייכת לקבוצת השפות הקווקזיות וחלק אחר טוען שהיא שייכת לקבוצת השפות ההודו-אירופיות.
גז געשי הוא שם כללי למגוון חומרים גזיים הנפלטים מתוך הרי געש פעילים, ולעיתים גם מהרי געש רדומים.
הגזים הגעשיים נלכדים בתוך נקבוביות הסלעים הגעשיים, במאגמה או בלבה.
מקורות הגז הגעשי עשויים להיות מרכיבים ראשוניים או ממוחזרים ממעטפת כדור הארץ; מרכיבים שהתערבבו בקרום כדור הארץ; או מי תהום באטמוספירת כדור הארץ.
מתוכם, חומרים שעשויים להפוך לגז או לשחרר גזים כשהם מתחממים, נקראים "חומרים געשיים נדיפים".
הגזים הגעשיים משתחררים באופנים שונים ובחלקים שונים של הר הגעש: מלוע הפעיל ועד למורדות המרוחקים שלו.
גזים געשיים הם מרכיב מהותי בגעשיות, והם נפלטים במגוון דרכים: משחרור בעוצמה גבוהה מהרי געש שפעילותם עזה ועד לפליטה דלילה ובלתי-נראית לעין מבעד למסלע ולקרקע בסביבת הר הגעש.
גזים געשיים ממלאים תפקיד חשוב בהתנהגותו של הר געש.
באופן כללי, עלייה בזמינותם בחלקיו השונים של הר הגעש מובילה לעלייה בנפיצותו.
ההתפרצויות המתפוצצות העזות ביותר נובעות ממאגמה עתירת-גז ומלחץ מוגבר בתוך הר הגעש הנובע משחרור הגזים מתוך המאגמה במהלך הובלתה בשכבות הרדודות של הר הגעש.
גזים ואדים משתחררים מתוך המאגמה כאשר ריכוזם והלחץ בתוך המאגמה גבוהים.
כאשר המאגמה סמוכה לפני הקרקע או הופכת ללבה, עשויה טמפרטורת הגזים הנפלטים לעלות על 400 מעלות צלזיוס.
בהתפרצויות געשיות מתפוצצות מתרחש שחרור פתאומי של גזים הגורם לתנועה חדה של המאגמה.
עוצמתן של התפרצויות כאלה עשויה להתגבר כאשר המאגמה באה במגע עם מים ונוצרים אדים, הגורמים להתרחשות התפרצות פריאטית או התפרצות פריאטו-מגמטית.
במפגש של גזים געשיים עם מי אקוויפר או מים מטאוריים עשוי להיווצר קיטור הנפלט מתוך המאגמה.
במצב זה יורדת טמפרטורת הגזים מ-400 מעלות צלזיוס.
התקררות זו גורמת לתחילתו של גיבוש מפריט ולהיווצרות גבישי מינרלים.
הקיטור והמים שהתחממו במגעם עם המאגמה גורמים להתהוות מעיינות חמים וגייזרים הפולטים את הגזים שהתמוססו במים.
התגבשות מינרלים ופליטה של מים חמים שנוצרו בתהליך זה נראית בנביעות הידרותרמיות דוגמת "מעשנות שחורות" (black smokers) ו"לבנות" (white smokers) הנוצרות מעל סדקים בקרקעית אוקיינוסים, סמוך לרכסים מרכז אוקייניים ונקודות חמות.
ארובות הידרותרמיות אלה הן מבנים צינוריים מוארכים שדפנותיהם מתארכות עם התגבשות המינרלים בשוליהם.
מתוך הארובות נפלט זרם של מים וגזים געשיים, שצבעו נקבע על ידי תכולת המינרלים שבו.
כאשר הזרם כהה נקראות המעשנות "שחורות", וכאשר הזרם בהיר הן נקראות "לבנות".
שחרור לא נפיץ של גזים געשיים
במקרים אחרים מתקיים שחרור פסיבי של גזים געשיים שאינו מלווה בהתפרצות געשית.
שחרור פסיבי כזה עשוי להתרחש מבעד לסדקים באמצעות זרימה אופקית, ולהתבטא בפליטת הגזים ממורדות הר הגעש.
גזים געשיים נפלטים מבעד לפומרולות – סדקי פליטה של אדים וגזים, וסולפטרות – פומרולות הפולטות גזים ואדים עשירים בחומצה גופריתית.
מקבצים נרחבים של פומרולות וסולפטרות נקראים "שדה פומרולות" או "שדה סולפטרות", והימצאותם של שדות כאלה מעידה על מידת הלחץ הפעיל בתוך הר הגעש.
שדה פומרולה כזה מצוי באי ג'אווה באינדונזיה ונקרא קאווה קראהה (Kawah karaha).
אורכו של השדה 250 מטרים ורוחבו 80 מטרים, וההתפרצות הגעשית האחרונה שנרשמה בו מתועדת לחודש מאי, 1861. שדה נוסף מצוי בלועו של הר הגעש סולפטרה במתחם הגעשי קמפי פלגריי בדרום איטליה.
המרכיבים העיקריים של גזים געשיים הם אדי מים, פחמן דו-חמצני, גופרית – בצורה של גופרית דו-חמצנית בגזים געשיים בטמפרטורה גבוהה ובצורה של מימן גופרתי בגזים געשיים בטמפרטורה נמוכה, חנקן, ארגון, הליום, ניאון, מתאן, פחמן חד-חמצני ומימן.
תרכובות נוספות שנמצאו בגזים געשיים הן חמצן, מימן כלורי (HCl), מימן פלואורי (HF), מימן ברומי (HBr), תחמוצות חנקן, גופרית שש-פלואורידית (SF6), גופרית קרבונילית ותרכובות אורגניות.
המרכיב הנפוץ ביותר הוא אדי מים – המהווים 60% מהגזים הנפלטים, ואחריו פחמן דו-חמצני – המהווה 40-10% מהגזים הנפלטים.
הרכב הגזים הגעשיים משתנה מהר געש אחד למשנהו.
במרבית הרי הגעש נפלטים אותם גזים, אם כי ביחסים שונים – עובדה שלא הייתה ידועה במאה ה-19, עת סברו מדענים כי מכל הר געש נפלט גז געשי ייחודי לו: גופרית דו-חמצנית באטנה, כלוריד מימני בווזוב ופחמן דו-חמצני בהר הגעש פורסה (Puracé) בקולומביה.
דעה זו השתנתה בשנות ה-50 של אותה מאה כתוצאה מעבודתו של הגאולוג הצרפתי שארל סנט-קלר דוויל (Charles Joseph Sainte-Claire Deville, 1814–1876).
דוויל עסק בניתוח כימי של גזים געשיים, והראה כי אותם גזים נפלטים בכל הר געש במגוון רחב של יחסים ביניהם.
שונוּת זו מגוונת כל-כך עד כי קשה היה להעריך את משמעותה.
משלהי המאה ה-20 מסתייעים גאוכימאים בטכניקות מתוחכמות ובידע תאורטי נרחב בניסיון להבין את משמעותו של כל הרכב כימי בגזים שפולט הר געש – תוך התחשבות במיקום הגאולוגי והטקטוני ובהימצאות מים בסביבתו.
הרי געש המצויים בגבולות סגירה פולטים יותר אדי מים וכלור מאשר הרי געש של נקודה חמה או גבולות פתיחה.
הסיבה לכך נעוצה בין היתר בהרכב המאגמה הנוצרת במיקומים השונים:
מאגמה בזלתית אופיינית לנקודות חמות בקרום אוקייני, לרכסים מרכז אוקייניים ולסביבת העתקים.
מאגמה אנדזיטית אופיינית לקשתות איים וקשתות געשיות הנוצרות מעל אזור הפחתה – הגבול בין לוחות טקטוניים בו חודר לוח אוקייני אל מתחת לליתוספירה של לוח אחר.
מאגמה גרניטית אופיינית לנקודות חמות בקרום יבשתי.
דוגמאות להבדל בהרכב הגזים הגעשיים בין הרי געש שונים:
עם זאת, ייתכנו הבדלים בהרכב פליטת הגזים של אותו הר געש בשלבים שונים של התפתחות ובתקופות שונות, העשויים לנבוע בין היתר משינוי בטמפרטורת הפליטה.
ניתוח הרכב הגזים הגעשיים מעניק לוולקנולוגים כלים להבנתם של נתונים געשיים, למשל:
הערכת נוכחותה של מאגמה במפלסים שונים של הר הגעש – נוכחות המצביעה על אפשרות של התפרצות עתידית.
ההרכב הכימי של החומר הנפלט מסייע לקבוע את עושר או דלות המאגמה בגזים מומסים – נתון המצביע על נפיצות המאגמה ועוצמתה של התפרצות עתידית.
הערכת מקורו של הגז – מהמעטפת, מלוח מופחת, מסלעי משקע בקרום או מנוזלים בשכבות הרדודות של הר הגעש דוגמת מי תהום או מי גשם.
גם לנתון זה חשיבות בהערכת התפרצות עתידית, מקורה ועוצמתה.
בנוסף, באמצעות ניתוח כימי מתמשך, בשילוב עם מדידת גלים סייסמיים ונתוני מעוות – מתקבל מידע ארוך-טווח המסייע לחזות התפרצות קרֵבה.
הראשון לערוך איסוף וניתוח נרחב של גזים געשיים היה הגאולוג האיטלקי שיפיונה ברייסלאק (Scipione Breislak, 1748–1826).
ברייסלאק ערך מחקר מקיף באזור הר הגעש סולפטרה בפרט וברחבי הקשת הגעשית של קמפניה בכלל, ונחשב חלוץ באיסוף וניתוח גזים געשיים.
מאז ימיו של ברייסלאק התרבו והשתפרו לעין-ערוך הכלים העומדים לרשות המדענים.
רוברט בונזן השתמש בבקבוקונים המכילים תמיסות מאכלות שאפשרו לזהות כמה מן הגזים הגעשיים – שיטת ששוכללה מאוחר יותר על ידי הכימאי הגרמני ורנר פרידריך גיגנבאך (Werner Friedrich Giggenbach, 1937–1997) ל"בקבוקי גיגנבאך", המשמשים עד היום לניתוח כימי של גזים געשיים.
כלים מתקדמים נוספים המשמשים לניתוח גזים געשיים הם ספקטרוסקופיה בתת-אדום, שיטות שונות של כרומטוגרפיה (בעיקר כרומטוגרפיית גז) וספקטרומטר מסה.
הסכנות הגלומות בהתפשטות גזים געשיים נובעות מהיותם של רבים מהם חומציים ומיכולתם לגרום נזק לרקמות אורגניזמים של צמחים, בעלי חיים ובני אדם.
רעילותם של גזים אלה מתבטאת בפגיעה בעור, במערכת הנשימה ובאיברים נוספים, ואחראית ל-3% ממקרי המוות הקשורים לגעשיות שאירעו בשנים 1900–1986.
לכל אחד מן הגזים הגעשיים השפעה מזיקה משלו:
גופרית דו-חמצנית – גז חסר-צבע בעל ריח חריף המגרה את העור ואת ריריות האף, הגרון, הפה והעיניים.
השפעתו על הסביבה מתבטאת בזיהום אוויר ובערפיח געשי הגורמים לפגיעה בשכבת האוזון ולהיווצרות חורף געשי.
בנוסף לכך פליטת גופרית דו-חמצנית גורמת לעיתים להיווצרות מדבר געשי.
דוגמה לכך מהווה מדבר קאו (Kaʻū Desert) – שטח נטול צמחייה לחלוטין השוכן מדרום מערב לקלדרה של הר הגעש הפעיל קילוואה באי הוואי במדינה הוואי שבארצות הברית.
אף שבאזור זה יורדים גשמים מרובים (מעל ל-1,000 מ"מ גשם בשנה), הרי שהתגובה הכימית בין הגופרית הדו-חמצנית ללחות באוויר יוצרת טיפות של חומצה גופריתית, הנושרות לקרקע כגשם חומצי שערך ה-pH שלו מגיע לרמה של 3.4 על הקרקע.
החומציות הגבוהה של המים מונעת היווצרות צמחייה באזור זה.
מימן גופרתי – גז דליק, חסר-צבע ובעל ריח חריף הפוגע במערכות הנשימה והעיכול.
לדליפה של גז זה בבתי הזיקוק בחיפה יוחסה מותם של שלושה עובדים ופציעתם של נוספים בתאונה שהתרחשה בנובמבר 2010.
פחמן דו-חמצני – גז חסר-צבע הכבד מן האוויר ולכן שוקע במקומות נמוכים.
בריכוזים נמוכים (עד 30%) הוא גורם לקוצר נשימה, לכאבי ראש, להתכווצות שרירים ולאובדן הכרה, ואילו בריכוזים גבוהים יותר הוא גורם למוות כתוצאה מחנק.
מימן כלורי – גז הנפלט בהתפרצויות געשיות כחומצת מימן כלורי – חומצה חזקה שבריכוזים גבוהים מהווה חומר מאכל הפוגע בריריות ובמערכת הנשימה.
נזקם של הגזים הגעשיים רב יותר ככל שריכוזם גבוה יותר.
ריכוזים גבוהים במיוחד עשויים לגרום לנזק בקנה-מידה עולמי, כפי שעולה ממחקר הנוגע לשינוי האקלים לפני 250 מיליון שנים המצביע על קשר הדוק בין פליטה נרחבת של גזים געשיים והכחדת פרם-טריאס – אירוע ההכחדה הנרחב ביותר שהתרחש אי-פעם.
האירוע הגעשי המשוער כקשור להכחדה זו הוא התפרצויות געשיות נרחבות שיצרו את מדרגות אומיישאן בסצ'ואן שבסין ואת מדרגות סיביר ברוסיה – משטחי בזלת נרחבים שנוצרו מכיסוי שטחים נרחבים בשכבות לבה עבות, שגילן מתוארך לתקופה זו.
הסכנה הנובעת מגזים געשיים אינה מתבטאת רק בעת התפרצות געשית.
פליטתם מבעד לסדקים – באמצעות פומרולות וסולפטרות – מעלה את ריכוזם באוויר.
עם זאת, במקומות רבים מקימים אנשים את ביתם בסביבה מסוכנת כזו.
המחשה מודרנית של הסכנות הנובעות מגזים געשיים התבררה במלוא היקפה בשנת 1986 באסון שהתרחש בצפון קמרון, באגם ניוס – אגם לוע בשדה הגעשי אוֹקוּ.
ב-21 באוגוסט של אותה שנה השתחרר מתוך האגם פחמן דו-חמצני בנפח משוער של 1.5 קילומטרים רבועים, שגרם למותם של 1,746 בני אדם ברדיוס של 25 ק"מ מן האגם.
לא היה זה המקרה הראשון של פליטת גזים רעילים מתוך אגמי לוע.
שנתיים קודם-לכן אירע מקרה דומה באגם מונון, השוכן גם הוא בשדה הגעשי אוקו.
ב-15 באוגוסט 1984 עלה מן הלוע ענן של פחמן דו-חמצני, שגרם למותם של 37 בני אדם.
בשל סמיכותם של שני המקרים בזמן ובמקום נודעו האגמים כ"אגמים רצחניים" או "האגמים הרצחניים של קמרון", והתעורר הצורך במחקר מדעי של התופעה.
לסברה כי אירועי 1986 באגם ניוס נגרמו כתוצאה מרעידת אדמה שבעקבותיה חלה מפולת בוץ בקרבת האגם אין עדויות מוצקות, וההשערה הרווחת בין מדענים היא כי מדובר ב"התפרצות אגמית" (limnic eruption) המכונה גם "היפוך אגמי" (lake overturn).
ההסבר לתופעה זו היא כי בתחתית האגם נוצר ריכוז גבוה של גזים – בין היתר גזים געשיים – המומסים במימיו ויוצרים כיסי-גז בקרקעיתו.
כאשר אלה מגיעים לרוויה והם נחשפים לתנאים קיצוניים דוגמת לחץ גבוה בתחתית האגם – הם מתפרצים בבת-אחת, באותו אופן בו משתחרר גז עם פתיחתו של בקבוק סודה או שמפניה.
בשנת 1983 התגלה במחצבה בבור מסל בגרמניה שלד מאובן בן 47 מיליון שנה של נקבת "דרוויניוס מסילאה" (Darwinius masillae).
לשלד מן האאוקן הוענק השם "אידה", על-שם בתו בת ה-6 של יורן הורום (Jørn Hurum) – ראש צוות המדענים ממוזיאון המדע בנורווגיה שחקר את השלד.
אידה טבעה ככל הנראה בחוף אגם געשי עתיק, ששרידיו נמצאים במחצבה הנטושה בה נמצאו מאובנים רבים נוספים.
הסברה היא כי גז געשי שעלה מן האגם גרם לאובדן הכרתה של אידה ולנפילתה אל תוך האגם.
גז'גוז' ונדזינסקי (בפולנית: Grzegorz Wędzyński; נולד ב-4 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.
ונדזינסקי ערך בסך הכל 297 הופעות ליגה בפולין (בליגת העל הפולנית, הליגה הפולנית הראשונה, השנייה והשלישית), וכבש 24 שערים.
הוא שותף כמחליף בשני משחקים בנבחרת פולין, בסך הכל 8 דקות משחק.
הקבוצה עימה מזוהה ונדזינסקי בישראל היא מכבי תל אביב, אליה הגיע בקיץ 1999 מפולוניה ורשה, ובמדיה שיחק 101 משחקי ליגה.
הוא אף שיחק עם הקבוצה במסגרת הליגה האירופית בעונות 1999-2000 ו-2001-2002, וזכה עימה פעמיים בגביע המדינה בכדורגל, בשנים 2001 ו-2002. לאחר שלוש עונות קבוצה, עבר השחקן לקבוצת עירוני ראשון לציון, וירד עימה לליגה השנייה, לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-12 והאחרון בליגה הלאומית (כיום ליגת העל).
בסיום אותה עונה, עבר השחקן לקבוצת עירוני קריית שמונה.
זו הייתה עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה השנייה, ולמרות זאת, הקבוצה התמודדה על העלייה אך כשלה במחזור האחרון.
לאחר עונה אחת בקבוצה, חזר השחקן לליגה הפולנית, לקבוצת גורניק לצ'נה, קבוצתו האחרונה בליגת העל הפולנית.
הוא פרש ממשחק פעיל בסיום עונת 2011-2012, בה שימש כמאמן-שחקן בקבוצת פוגון סידלצה.
במקביל לשנותיו האחרונות כשחקן פעיל, שימש ונדזינסקי גם כמאמן.
הוא אימן ושיחק בקבוצת נריו אוסטרולוקה מהליגה הרביעית בפולין, ורשם במדיה 16 הופעות בין השנים 2008-2010.
משם עבר לקבוצת פוגון סידלצה, מהליגה הרביעית בפולין, ובעונתו השנייה במועדון הדריך את הקבוצה בהעפלתה לליגה השלישית.
ב-24 באוקטובר 2011 סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה ובסיום העונה אף פרש ממשחק פעיל.
ב-30 במרץ 2012 מונה כמאמן בקבוצת אלאנה טורון מהליגה השלישית אך פוטר כעבור כחצי שנה, ב-18 בספטמבר 2012, והוחלף על ידי המאמן רוברט קושצ'לאק.
גז'גוז' קריכוביאק (בפולנית: Grzegorz Krychowiak; נולד ב-29 בינואר 1990 בגריפיצה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר אחורי בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה.
קריכוביאק החל לשחק כדורגל במספר אקדמיות לנוער בכדורגל בפולין.
בשנת 2005, בעודו בן, 15, עבר למחלקת הנוער של ארקה גדיניה הפולנית בה שיחק כעונה אחת.
בשנת 2006 הצטרף למחלקת הנוער של ז'ירונדן דה בורדו הצרפתית.
בשנת 2008 עלה קריכוביאק לקבוצת הבוגרים של המועדון.
בעונתו הקראשונה בקבוצה, שותף הקשר האחורי רק בשני משחקי ליגה.
ב-26 בנובמבר 2009 הושאל לסטאד ריימס מהליגה הצרפתית השלישית עד לסוף העונה.
באותה העונה עלתה הקבוצה לליגה המשנית בצרפת.
לאחר מכן חתם קריכוביאק להשאלה לעונה נוספת בסטאד ריימס וזכה בתואר שחקן העונה של הקבוצה.
ב-17 בנובמבר 2011 לאחר שחזר לז'ירונדן דה בורדו הושאל לנאנט עד לסוף העונה.
ביוני 2012 חתם השחקן לשלוש שנים בסטאד ריימס שעלתה לליגת העל הצרפתית.
סך הכל בכל השנים בסטאד ריימס רשם קריכוביאק 124 הופעות ליגה, וכבש 12 שערי ליגה.
ביולי 2014 חתם קריכוביאק בקבוצת הפאר הספרדית סביליה תמורת 4.5 מיליון אירו.
ב-12 באוגוסט 2014 ערך השחקן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במסגרת הסופר קאפ האירופי בהפסד 0–2 לריאל מדריד.
ב-27 במאי 2015 שיחק קריכוביאק בגמר הליגה האירופית וכבש שער בדקה ה-28 בניצחון 2–3 על דניפרו והיה לשחקן הפולני הרביעי שזוכה במפעל.
ב-11 באוגוסט 2015 שיחק 120 דקות בהפסד 4–5 לברצלונה בסופר קאפ האירופי, ובתום אותה עונה זכה עם סביליה פעם שנייה בליגה האירופית, לאחר שפתח בהרכב הקבוצה למשחק הגמר בו גברה 1–3 על ליברפול.
ב-3 ביולי 2016 חתם קריכוביאק ל-5 שנים בפריז סן-ז'רמן תמורת 30 מיליון אירו.
ב-30 באוגוסט 2017 הושאל לעונה אחת לווסט ברומיץ' אלביון.
ביולי 2018 הושאל ללוקומוטיב מוסקבה הרוסית ובהמשך חתם בה.
ב-2 באוגוסט 2021 חתם לשלוש שנים בקרסנודאר.
ב-18 בדצמבר 2008 ערך קריכוביאק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פולין במשחק הידידות נגד נבחרת סרביה ב-14 בנובמבר 2014 כבש הקשר האחורי את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על נבחרת גאורגיה במוקדמות יורו 2016. שבוע לאחר מכן כבש את שער הניצחון על נבחרת אירלנד בניצחון 1–2 במוקדמות המפעל.
קריכוביאק כבש את פנדל הניצחון, בשמינית גמר יורו 2016 בניצחון 4–5 בפנדלים על נבחרת שווייץ, לאחר שהמשחק עצמו הסתיים ב-1-1.
נבחרת העונה בללה ליגה לשנת 2014/2015
גז אינרטי הוא גז אשר בתנאים רגילים אינו עובר תגובה כימית, אינו דליק ואינו רעיל.
רוב הגזים האציליים הם גזים אינרטיים.
גזים אינרטיים משמשים בדרך כלל למניעת תגובות כימיות לא רצויות כגון חימצון והידרוליזה, אשר מתרחשות עם החמצן והלחות שבאוויר, כשהגז האינרטי משמש לבידוד אזור התגובה מאוויר.
יחד עם זה, האינרטיות היא יחסית כיוון שהתכונה תלויה בתנאים שבהם נמצא הגז.
הגזים הנפוצים ביותר לשימוש כגזים אינרטיים הם חנקן וארגון.
הנטייה לאי תגובתיות נובעת משלמות קליפת האלקטרונים החיצונית במולקולה של הגז.
גזים אינרטיים משמשים לעיתים קרובות לאריזת מזון, בפעולות ריתוך ובתעשיות כימיות לבידוד תהליכים עם פוטנציאל לדליקה ולפיצוץ, לבידוד חשמלי ועוד.
גז אינרטי מעורב באופן עקיף תוך תהליכים כימיים מורכבים בהתפתחות החור באוזון בטרופוספרה.
גְזֶ'גוֹז' פיטלברג (בפולנית: Grzegorz Fitelberg; 18 באוקטובר 1879 - 10 ביוני 1953) היה מנצח, כנר ומלחין יהודי-פולני.
הוא היה חבר בקבוצת Młoda Polska, יחד עם אמנים כמו קרול שימנובסקי, לודומיר רוז'יצקי ומייצ'יסלב קרלוביץ'.
פיטלברג נולד באזור השייך כיום ללטביה, למשפחה יהודית.
אביו, הושיאש פיטלבראג, אמו, מטילדה פינצוף ואחותו, לאה וכולדר, נספו בשואה.
בשנת 1908 ניצח על האופרה של ורשה, ב-1912 על האופרה של וינה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבד בשיתוף פעולה עם בלט רוס; הוא ניצח על ההצגה הראשונה של "מאוורה" מאת איגור סטרווינסקי.
מ-1921 עד 1934 היה המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ורשה, שם עסק רבות בקידום מוזיקה מודרנית.
בשנת 1935 ארגן את תזמורת הרדיו הלאומית של פולין.
ב-1940 הוא וארוסתו, צופיה הלנה רכטר, קבלו אשרות מעבר לליסבון מאת הקונסול הכללי של פורטוגל בבורדו, ארישטידש דה סוזה מנדש, מה שאיפשר לזוג לברוח לברזיל.
לאחר מכן הור ניצח בתזמורת של תיאטרון קולון בבנינוס אריס.
לאחר המלחמה הוא חזר לפולין.
הוא מת בקטוביץ, פולין, ביוני 1953.
בנו היה המלחין הפולני-אמריקאי יז'י פיטלברג, שהלך לעולמו לפניו.
אשתו השנייה, האלינה שמולץ, הייתה רקדנית בלט, שמתה ב-1939, מפציעה שנגרמה בהפצצת גשר פוניאטובסקי.
ביתם, וילה פיטלברגה, שופץ לאחרונה.
תחרות ניצוח בינלאומית, שמקיימת הפילהרמונית של שלזיה מאז 1979, קרויה על שמו.
גז אולטרה-יחסותי הוא גז המורכב מחלקיקים בגבול האולטרה-יחסותי.
באופן כללי, אנרגיה של חלקיק יחסותי נתונה על ידי הקשר:
כאשר הוא התנע של החלקיק, מסת המנוחה שלו, ו- מהירות האור.
חלקיק אולטרה-יחסותי הוא חלקיק שמקיים , ועל כן האנרגיה שלו היא:
כאשר הוא קבוע פלאנק המצומצם.
נתבונן בגז אולטרה-יחסותי בעל חלקיקים בנפח , המצומד למאגר חום בטמפרטורה (כאשר , ו- הוא קבוע בולצמן).
מספר המצבים הנמצאים בטווח האנרגיות הוא , כאשר צפיפות המצבים ליחידת אנרגיה.
עבור הגז האולטרה יחסותי צפיפות המצבים היא:
מכאן ניתן למצוא את פונקציית החלוקה הקנונית של חלקיק בודד:
פונקציית החלוקה הקנונית הכוללת היא:
מכאן ניתן לגזור את המשתנים התרמודינמיים של המערכת:
כאשר בשוויון האחרון נעשה שימוש בקירוב סטרלינג.
בסעיפים הבאים יידונו מערכות של בוזונים או פרמיונים בגבול האולטרה-יחסותי.
במקרים אלו, ניתן למצוא את הגדלים התרמודינמיים של הגז על ידי שימוש בהתפלגות בוז-איינשטיין או פרמי-דיראק בהתאמה.
צפיפות המצבים היא כמו זו שחושבה קודם לכן, ו- הוא ניוון הספין, שתלוי בסוג החלקיק היחסותי.
הוא שווה ל-2 עבור אלקטרונים, פוזיטרונים, ניוטרינו ואנטי-ניוטרינו, ול-3 עבור פוטונים (בהנחה שכל מצבי הספין אפשריים) .
לצורך חישוב המשתנים התרמודינמיים, יעשה שימוש בתוצאה:
כאשר היא פונקציית גמא, הוא פונקציית הפולילוגריתם, ו- .
בגבול זה, כל מצבי האנרגיה עד לאנרגיה מסוימת, שהיא אנרגיית פרמי () יאוכלסו, וכל המצבים באנרגיה גבוהה יותר לא יאוכלסו.
כאשר היא פונקציית צפיפות המצבים.