tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גראוט בצמיגות גבוה מוחדר בלחץ גבוה לקרקע ולמעשה מהירות ההזרקה ומהירות חלקיקי הגראוט הזורמים בקרקע יוצרים ערבוב וציפוף של חלקיקי הקרקע שסביבן.
ג`ט גראוטינג (דיוס סילוני) -
שיטה זו שונה מיתר השיטות בכך שהיא מפרה לגמרי את מבנה חלקיקי הקרקע ויוצרת מבנה חדש של חומר הומוגני בעל תכונות שונות לגמרי מהקרקע אליו הוחדר.
שיטת הסילון יכולה להתבצע כמעט וללא תלות בסוג הקרקע, חדירותה או גודל חלקיקיה וזאת בשל הלחץ הגבוה של הסילון.
בתאוריה ניתן לשפר את רוב הקרקעות החל מאדמות קלות דרך חרסית וכלה באדמות כבדות יותר – והכול על ידי שימוש בדיוס הסילוני.
למרות שניתן להזריק כמעט וכל חומר, בפועל מוזרקים בדרך כלל צמנט ומים (ולעיתים ערב ייעודי).
בחירת שיטת הביצוע לדיוס הקרקע תתבצע בהתאם לתכונות הקרקע ולדרישות התכן של המבנה העתידי.
הפרמטרים שיבחנו לפני שתקבע שיטת הדיוס
סוג הקרקע, אחידות החומר ממנו עשויה קרקע, נפח הקרקע המצריכה דיוס, גודל החלקיקים של הקרקע ופיזורם, תכולת המים בקרקע (מי תהום), גבולות אטרברג.
מניתוח הנתונים הנ"ל, נוכל לחשב ולהקיש לגבי כמות הצמנט הדרושה למ"ק כמו גם מהו קצב ההזרקה הרצוי ומהו הלחץ הדרוש להזרקת הדייס.
סקר קרקע מקיף (כמו גם ניסיון העבר של המתכנן וקבלן הביצוע) יובילו לבחירת השיטה המועדפת לביצוע הדיוס.
המתכנן יקבע את קוטר ה"עמודים" הדרושים לביצוע באמצעות הדיוס, כמו גם את כמות הצמנט למ"א עמוד אדמה מדוייס ובמידת הצורך יקבע גם שימוש במוסף לשיפור תכונה זו או אחרת (עבידות, דחיית מים וכו`).
יחס המים\צמנט הוא שיקבע את חוזק הסופי של עמוד הקרקע המדוייסת ומכאן ייגזרו העומסים המותרים על הקרקע.
בדיקת החוזק הלכה למעשה תתבצע על ידי לקיחת דגימות מאתר הדיוס ובדיקתם במעבדת בנייה מוסמכת.
אנשי ההנדסה (ביצוע ותכנון) עושים שימוש בגראוטינג בשלוש שיטות הזרקות שונות:
הזרקה בודדת (Simplex Method) - צמנט גראוט מוזרק לאדמה בלחץ גבוה (כ40 bar) דרך חרירים בקצה מקדח.
הסילון פוגע בקרקע ומערבב אותה עם הגראוט.
השיטה מתאימה בעיקר לאדמות בעומק רדוד ולגראוטינג אופקי.
הזרקה כפולה (Duplex Method) - באמצעות צינורות חלולים המכילים מערכת צינורות פנימית כפולה, מוזרם אוויר דחוס בדיוק בנקודת היציאה של הגראוט – רגע לפני ההזרקה לקרקע.
פעולה זו מוסיפה אנרגיה לסילון ומאפשרת הגעה לעומקים גדולים יותר (עמוד מצומט בעל קוטר גדול יותר).
הזרקה משולשת (Triplex Method) –שימוש במים בלחץ גבוה בנוסף לאוויר הדחוס על מנת להחדיר את הגראוט לקרקע.
הצמנט מוזרק לקרקע מנחיר הממוקם מתחת לנחירים המדירים אוויר בלחץ גבוה ומים בלחץ גבוה.
ג'ושוע רדמן הוא סקסופוניסט ומלחין ג'אז אמריקאי יהודי, מנגן בסקסופון סופרן וטנור.
נחשב לאחד מנגני הסקסופון החשובים בעולם הג'אז.
ניגן עם נגני ג'אז רבים בהם פט מתיני, ביל פריזל, בילי היגינס, צ'יק קוריאה, בראד מלדאו, הרבי הנקוק, בי-בי קינג ועוד.
ג'ושוע רדמן נולד בברקלי שבמדינת קליפורניה, בארצות הברית לדיואי רדמן, סקסופוניסט אמריקאי שחור, ורנה שדרוף, אמריקאית יהודייה.
בילדותו נחשף לסוגי מוזיקה רבים במרכז למוזיקת העולם בברקלי, בו למדה אימו ריקוד.
חלק משיעוריו הראשונים בנגינה ואלתור היו בהדרכת נגן הגמלאן ג'ודי דיאמונד.
בשנת 1991 סיים רדמן בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, במהלך לימודיו באוניברסיטה שמר על שם נעוריה של אמו כשם משפחתו.
באותה שנה, זכה רדמן בתחרות סקסופון הג'אז הבינלאומית על-שם מונק והחל להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 2009 הופיע ג'ושוע רדמן עם הטריו שלו בירושלים במסגרת פסטיבל ישראל.
באוגוסט 2018, היה רדמן האורח המרכזי בפסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת.
ג'זירה (מערבית: الجزيرة, בתרגום מילולי: "אי"; בכורדית: مێزۆپۆتامیای سەرەوە, מסופוטמיה עילית) הוא אזור בשטחה של סוריה, המצוי בין הפרת והחידקל.
בג'זירה מתמזגים לנהר הפרת שני יובלים חשובים היורדים מהרי טורקיה הבָּלִיח והחַבּוּר.
גבולותיה של ג'זירה אינם ברורים וניתן לתחום אותה בין נוסייבין (טורקיה), ראס אל-עין וג'ראבּלוס בצפון, במערב חלב ובדרום אבו כמל.
במזרח נמצאת ג'זירה בתחומה של עיראק ותחומה הוא מוסול צפון-מזרח, במזרח תכרית ובדרום-מזרח בגדאד.
חבל ארץ זה הוא בין הפוריים ביותר בסוריה.
רובו ערבה מישורית, והקרקע היא אדמת סחף, או בזלת שהתבלתה.
כמות המשקעים בג'זירה היא כ־300-500 מ"מ גשם בשנה.
החקלאות בג'זירה מתבססת בעיקר על רעיית כבשים בידי נוודים.
חקלאות שלחין כותנה וסלק סוכר, וחקלאות בעל בעיקר חיטה.
ג'זירה הייתה בימי קדם בתחומה של ממלכת אשור, וכבר אז שגשגה מבחינה כלכלית, החקלאות פרחה בה והתקיים בה מסחר של מזון, עורות ואריגים עם האימפריה הסאסאנית והאימפריה הביזנטית שג'זירה הייתה בשכנותן.
במאה ה-13, בעת שלטון האיובים בסוריה, משל בג'זירה אל-מלכ אל-אשרף, אחיינו של צלאח א-דין ואחיו של אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא סולטאן דמשק.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה בסוריה המפלגה הדמוקרטית הכורדית שחרתה על דגלה את הצורך במתן אוטונומיה למיעוט הכורדי שהתגורר בג'זירה.
תגובת השלטונות הסוריים, שחששו לאבד את הנפט שהתגלה באזור, היה דיכוי המפלגה והאשמתה במרידה.
ג'זווה הוא כלי בישול להכנת קפה טורקי, וגרסאות מסוימות של קפה ערבי.
בעברית קיים בלבול בין ג'זווה לבין פינג'אן, שהיא כוס לקפה.
את הג'זווה מייצרים באופן מסורתי מנחושת, והוא מיועד להרתחת תמצית קפה, תבלינים ומים.
מקור השם בערבית, ופירושו "גחלת".
שמות נוספים בערבית הם רקווה (ركوة), ע'לייאה (غلاي), או באקרג' (بَكْرَج).
שם טורקי נוסף הוא איבריק (ibrik).
שם זה נפוץ ברומניה, ובגרסתו היוונית "בריקי" (μπρίκι) ביוון ובארצות הברית.
השם "איבריק" מקורו בפרסית במילה "אבריז" (آبریز), ומשמעה "למזוג מים".
בטורקיה משמשת המילה "איבריק" לתיאור מכל לשמן או ליין.
מקור הבלבול בין פינג'אן לג'זווה
על פי הנטען, הטעות מקורה בתקופה שלפני קום מדינת ישראל: כשהיו זקני היישוב הערבי מזמינים את שכניהם היהודים לשתות קפה, היו אומרים להם "תעאל תשרב פינג'אן קהווה", כלומר, בוא תשתה כוס קפה.
היהודים חשבו בטעות שפינג'אן הוא שם הכלי בו מבשלים את הקפה ואימצו את המילה.
ג'ט אסיה איירווייז (בתאית: สายการบินเจ็ทเอเซีย, באנגלית: Jet Asia Airways) היא חברת תעופה תאילנדית.
בצי החברה מטוסי בואינג 767 בלבד, והיא מפעילה באמצעותם טיסות לטווחים קצרים ורחוקים, כמו גם טיסות שכר.
החברה הוקמה בפברואר 2009, וקיבלה את אישור הרשויות באוקטובר 2010. ב-17 בספטמבר 2011 ביצעה את טיסת הבכורה שלה, בין נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג לנמל התעופה הבינלאומי של פנאנג שבמלזיה.
נכון לשנת 2013, מועסקים בחברה כ-460 עובדים.
ג'ושוע רופוס רוזנברג הוא סופר, בעל טור, עיתונאי, עורך דין ופרשן רדיו וטלוויזיה יהודי בריטי.
בעלה של הסופרת, העיתונאית ובעלת הטור מלאני פיליפס.
ב-2012 בחר בו "הטיימס" הלונדוני, כאחד ממאה עורכי הדין המשפיעים ביותר בבריטניה, העיתונאי היחיד שנכנס לרשימה זו.
נולד בלונדון ב-1950, למשפחה יהודית.
למד וסיים בבית ספר תיכון יוקרתי, "לאטימר" , ברובע האמרסמית', שבמערב מרכז העיר ולאחר מכן סיים תואר ראשון ותואר במשפטים, באוניברסיטת אוקספורד.
במרץ 1974, בן 24, נישא למלאני פיליפס, שהייתה חברתו במשך שנים.
ב-1976 קיבל רישיון עריכת דין (סוליסיטור).
במשך עשרים וחמש שנים עבד ב-BBC, החל מ-1975 ועד 2000. בתקופה זו הפיק במשך מספר שנים, במסגרת ערוץ 4 של רדיו BBC הבריטי, תוכנית פוליטית - משפטית בשם "השבוע בווסטמינסטר" (The Week in Westminster) והחל מ-1984 הפיק והגיש תוכנית בשם Law in Action.
במשך כחמש עשרה השנים האחרונות לעבודתו ב-BBC (בשנים 1985–2000) הוא שימש כתב משפטי, הן ברדיו והן בטלוויזיה של ה-BBC.
מ-2000 עד ינואר 2009 היה העורך המשפטי של הדיילי טלגרף ובנוסף לכך גם בעל טור קבוע ב-Evening Standard.
מאז 2010 הוא בעל טור שבועי קבוע בהגרדיאן וכן בעל טור דו שבועי קבוע ב-The Law Society Gazette וב-Standpoint Magazine.
החל מ-2010 חזר לשדר ולהגיש ב-BBC את תוכניתו הוותיקה Law in Action.
ב-1999 קיבל מאוניברסיטת הרטפורדשייר תואר דוקטור למשפטים לשם כבוד וב-2012 תואר דומה גם מאוניברסיטת טרנט בנוטינגהאם.
קיבל מלשכת עורכי הדין הבריטית (Bar council), את פרס הכתיבה המשפטית, ארבע פעמים.
סר ג'ושוע ריינולדס RA FRS FRSA, היה צייר אנגלי רב השפעה.
לפי ג'ון ראסל, אחד מגדולי הציירים האירופים במאה ה-18. התמחה בעיקר בדיוקנאות וקידם בציור את ה"גרנד סטייל" בהשראה איטלקית, שעשה אידיאליזציה של הבלתי-מושלם תוך שימוש במטפורות חזותיות מאצילות.
ריינולדס היה הנשיא הראשון של האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון ואחד ממייסדיה.
בשנת 1769 קיבל תואר אצולה מהמלך ג'ורג' השלישי.
היה חבר בחברה המלכותית בלונדון.
ריינולדס נולד בשנת 1723 בפלימפטון-סנט מוריס, במחוז דבון, צפונית-מזרחית מפלימות' באנגליה כבן השלישי וכילד השביעי מבין אחד עשר ילדיהם של הכומר סמואל ריינולדס (1745-1681) ואשתו, תאופילה לבית פוטר (1756-1688).
הייתה זו משפחה של כמרים ומלומדים.
האב כיהן כמורה בבית הספר היסודי ביישוב (Plympton Free Grammar School).
הוא היה בוגר מכללת בייליול באוקספורד אולם בסופו של דבר בניו, שהיו כולם תלמידיו בבית הספר, לא למדו באוניברסיטה.
אחת מאחיותיו של הצייר, מרי פלמר (1794-1716), גדולה ממנו בשבע שנים ולימים מחברת ה- "Devonshire Dialogue", הייתה מוכשרת בציור ותחביבה האמנותי השפיע גם על אחיה, ג'ושוע.
האחיות האחרות היו פרנסס ריינולדס ואליזבת ג'ונסון, שנודעה כמחברת פמפלטים.
ריינולדס אהב ציור מגיל קטן.
בגיל 8 צייר את בניין בית הספר.
התלהב מדרשותיו של הכומר זכריה מאדג', אביו של חבר כיתה, שדגל בפילוסופיה האפלטוניסטית והשפיע על חשיבתו.
ביומניו העתיק אז ריינולדס קטעים מתאופרסטוס, פלוטרכוס, סנקה, אובידיוס, שייקספיר, ג'ון מילטון, אלכסנדר פופ, ג'ון דריידן, ג'וזף אדיסון, ריצ'רד סטיל ואפרה בהן וכן קטעי תורת האמנות מאת לאונרדו דה וינצ'י, שארל אלפונס דו פרנואה ואנדרה פליביין מתוך ספרי אמנות שמצא בספריית אביו.
בתחום הציור הספר שהשפיע על ריינולדס בצורה מכרעת היה "המסה על תורת הציור" מאת ג'ונתן ריצ'רדסון משנת 1715. העותק של הספר שהשתייך לריינולדס נחשב אבוד למשך מאתיים שנה עד שנמצא בחנות ספרים בקיימברידג' חתום על ידי "ג'.ריינולדס, צייר" והוא נשמר כיום באוסף האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון.
ריינולדס דחה את תוכנית אביו שילמד רפואה ובחר בקריירה של צייר מתוך שאיפה להפוך לאמן גדול.
בשנת 1740 העניקה מרי פלמר לאחיה 60 לירות שטרלינג, מחצית ממחיר השיעורים אצל צייר הדיוקנאות האופנתי באותה תקופה, תומאס האדסון בלונדון.
האדסון היה תלמידו וחתנו של ג'ונתן ריצ'רדסון ובעצמו יליד מחוז דבון וברשותו נמצא אוסף רישומים של אמנים ישנים, כולל אחדים מאת גוארצ'ינו, שמהם ביצע ריינולדס העתקות.
בקיץ 1743 הפסיק ריינולדס את חניכותו אצל האדסון והחליט לעבוד זמן מה בפלימות' דוק, דבונפורט של ימינו, כצייר פורטרטים של קציני הצי, עדיין בוסריים.
ציור דיוקנאות הייתה באותה תקופה הדרך הבטוחה היחידה שבה אמן אנגלי יכול היה להתפרנס.
בשנים 1746-1747 צייר שם, בין היתר, את תמונת משפחת אליוט, שבה ניתן להבחין כי הייתה ידועה לו דוגמת העבודה של אנתוני ואן דייק, בתמונת משפחת פמברוק מן השנים 1634–1635. סגנונו של ואן דייק הבארוקי השפיע על הציירים האנגלים בני התקופה בציור דיוקנאות.
כבר ב-1748 זכה ריינולדס לשבחי העיתונים כצעיר שבין 57 הציירים הטובים ביותר בממלכה.
בשנת 1749 פגש ריינולדס את מפקד האונייה אוגוסטוס קפל, שהזמין אותו למסע בים התיכון על סיפון ספינתו,HMS .Centurion בהזדמנות זו ביקר הצייר בליסבון, קדיס, אלג'יר, ומינורקה.
במינורקה הושבת לחמישה חדשים עקב נפילה מסוס.
נשאר מאז עם צלקת בשפה העליונה, המופיעה אחר כך מדיוקנאותיו העצמיים.
ממינורקה נסע לליבורנו ואחר כך לרומא.
הוא נשאר באיטליה למשך שנתיים בשנים 1752-1750 בעזרה הכספית של אחותו, מרי פלמר.
באיטליה התלהב ריינולדס מהמפגש עם מורשת האמנות הקלאסית היוונית-רומית, זו של הרנסאנס המאוחר, בעיקר אמנותם של רפאל, מיכלאנג'לו ושל האמן המנייריסטי ג'וליו רומאנו וכן על ידי האמנות הוונציאנית.
לבו נכבש על ידי הסגנון הקרוי "הסגנון הגדול" (Grande maniera) שהתאפיין בתמונות מטפוריות שביקשו להציג את התכונות הנאצלות של האדם.
לורד אג'קומב, שהכיר אותו מילדות ועשה לו היכרות עם קפל, המליץ לריינולדס להשתלם אצל פומפאו בטוני, שהיה אז צייר מוביל ברומא, אך ריינולדס סבר שאין לו מה ללמוד ממנו.
בעת שהותו ברומא לקה ריינולדס בהתקררות קשה, שהשאירה אותו עם חירשות חלקית.
מאז נהג לשאת איתו קנה-שמיעה קטן שניתן לראות תכופות בדיוקנאותיו.
ההערצה לאמני הרנסאנס הגדולים לא מנעה ממנו ליצור כמה ציורים פרודיים לפי יצירות שלהם, כדוגמת "אסכולת אתונה" של רפאל.
לפני חזרתו לאנגליה ביקר ריינולדס בפירנצה, בולוניה, פארמה וונציה.
בוונציה נשאר שלושה שבועות, בהם העתיק ציורים רבים, מיצירות האמנים הוונציאניים.
מ-טיציאן, טינטורטו או ורונזה שאב ריינולדס השראה בקומפוזיציה, ובייחוד בעבודת המכחול והטיפול באור, בצללים ובצבעים.
הוא הושפע גם מאמנים אחרים המשתייכים במובן הרחב למסורת של טיציאן - כדוגמת קאראצ'י ורמברנדט ההולנדי ורובנס הפלמי.
בניגוד להעדפתו התאורטית (כפי שהביע אותה מאוחר יותר ב"נאומיו" באקדמיה) לראשונות הצורה (ה"פיסולית") לעומת הצבע, לפי דוגמת הציירים מרומא ופירנצה, בפועל, פעל ריינולדס כ"צייר של ציורים" כמו האמנים הוונציאנים.,
במסע אחרון זה ברחבי איטליה התלווה ריינולדס על ידי ג'וזפה מארקי, צייר איטלקי בן 17, אותו הביא איתו לאנגליה.
מארקי נשאר עוזרו לכל שאר חיי ריינולדס, פרט לזמן קצר בשנת 1770.
אחרי הגעתו לאנגליה באוקטובר 1752, שהה ריינולדס שלושה חדשים בדבון, ולאחר מכן התיישב בלונדון, בה נשאר עד סוף חייו.
תחילה התגורר בסנט מרטינ'ס ליים (St.Martin's Lame), ובהמשך עבר לבית ברחוב גרייט ניופורט (.Great Newport St) שהשתייך לאחותו, פרנסס.
הצלחתו בלונדון הייתה סוחפת ותפוקתו הייתה עצומה.
עם לקוחותיו נמנו הדוכס מדבונשייר, הדוכס מגפרטון, אחר כך גם הדוכס מקמברלנד, בנו השלישי של המלך ג'ורג' השני, שבדיוקנו, לפי ניקולס פני, "הגודל נהפך באופן מבריק לעוצמה".
בשנת 1760 עבר ריינולדס לבית מרווח בצד המערבי של לסטר פילדס (Leicester Fields) (כיום ככר לסטר).
הבית החדש כלל מרחב לגלריית תמונות וחדרים למגורי עוזריו.
לצד הפורטרטים השאפתניים של בני אדם בכל גובה קומתם, צייר ריינולדס גם ציורים רבים בממדים קטנים יותר.
בסוף שנות ה-1750 הוא קיים חמש-שש ישיבות ציור ליום, שכל אחת מהן נמשכה שעה.
ב-1761 המחיר לפורטרט גדול של האדם על כל פלגי גופו עלה 80 גינאות.
ב-1764 קיבל על הפורטרט המלא של ג'ון פיין, לורד ברגרש, סכום של 100 גיני.
ריינולדס גבה באותה תקופה מחירים כפולים מאלו של יריבו תומאס גיינסבורו.
את בגדי המודלים צייר בדרך כלל אחד מתלמידיו, ג'וזפה מארקי או פיטר טומס, שהתמחה בציור תלבושות.
תלמיד בשם ג'יימס נורת'קוט כתב על הסידור הזה ש"חיקוי הבדים השונים איננה מלאכת הגאון, ונרכשת בקלות תוך כדי תרגולים, וזו הייתה משימה שתלמידיו יכלו לבצעה תוך יותר תשומת לב ואורך זמן ממה שהוא בחר להעניק; אולם עדיין עבודת האמן המשוחררת שלו הייתה הטובה ביותר".
בציור הבגדים שימשו מודלים חלופיים.
לעיתים קרובות שאל את תנוחות המודלים שלו מתמונות של אמנים קודמים, הרגל שחיקה ברוח סטירית האמן נתניאל הון בציור "הקוסם" אותו הציג בתערוכת האקדמיה בשנת 1775 והנמצא כיום באוסף הגלריה הלאומית של אירלנד.
בציור זה מופיעה דמות אמן המייצגת את ריינולדס, אם כי אינה דומה לו, כשהוא יושב בפני שורה שלמה של תמונות ששימשו לו בעבר למודלים לחיקויים פחות או יותר בוטים.
על אף שלא נודע כל כך בציורי נופים, ריינולדס יצר גם כאלה.
מביתו ויק האוס על גבעת ריצ'מונד (Richmond Hill) נשקף נוף מרהיב אותו צייר בסביבות שנת 1780. ריינולדס נודע גם בתמונות של ילדים.
הוא הבליט בציוריו את תמימותם ואת חנם הטבעי.
בין ציורי הילדים שיצר בולט "זמן התמימות" משנת 1788 כציור האופי הידוע ביותר.
לא ידוע מי הילדה המצוירת בו, אך ייתכן כי מדובר באחיינית רבתא שלו, תאופילה גווטקין או בליידי אן ספנסר, הבת הצעירה של הדוכס הרביעי של מרלבורו.
ריינולדס עבד שעות רבות בסטודיו שלו, כולל בימי ראשון, ולקח חופשות לעיתים רחוקות.
הוא בלט במבטאו מדבונשייר, מראהו המגושם ולבושו המרושל, ונודעה אהבתו להימורים.
דרך כישרונו הוא הפך לאחד האמנים הנערצים והמבוקשים באמצע המאה ה-18.
ריינדולס היה אדם חברותי ואחד ממסמרי החוג האינטלקטואלי שאותו פקדו רבים מנציגי האינטליגנציה הלונדונית:המילונאי ד"ר סמואל ג'ונסון, הפוליטיקאי והוגה הדעות אדמונד ברק, השחקן דייוויד גריק, המשורר והמחזאי אוליבר גולדסמית', מבקר הספרות והמילונאי ג'וזפה בארטי, הפוליטיקאים צ'ארלס ג'יימס פוקס והנרי ת'רייל והאמנית אנג'ליקה קאופמן.
סמואל ג'ונסון התלונן ב-1778: "בימים אלה ריינולדס נמצא יותר מדי במחיצתם של פוקס וברק.
הוא מתחת ל"כוכב פוקס" ו"לקונסטלציה האירית".
הוא תמיד תחת כוכב כלשהו".
בשנת 1768 השיג את חסות המלך ג'ורג' השלישי לרעיון הקמת אקדמיה מלכותית לאומנות והיה לנשיאה הראשון.
עקב הפופולריות שלו כצייר דיוקנאות, נהנה ריינולדס ממגע קבוע עם השועים והמפורסמים שבין אנשי השעה ולמעשה היה זה שאסף ביחד בשנת 1764 את חברי מועדון הערב שנקרא "The Club" (המועדון).
החוג התכנס בקומה הראשונה של Turks Head ברחוב גרארד 9 (Gerrard Street).
חברי המועדון הראשונים היו ברק, בנט לנגטון, טופהם בוקלר, גולדסמית', הבנקאי אנתוני צ'מייר, העורך תומאס הוקינס וניוג'נט, שאליהם הצטרפו מאוחר יותר גריק, ג'יימס בוזוול והמחזאי הסופר ריצ'רד שרידן.
תוך עשור עלה מספר חברי המועדון ל-35. הם נפגשו כל יום ב' בערב לארוחת ערב והשיחות והמפגש נמשכו עד לשעות הקטנות של יום ג' בבוקר.
בשנים אחרות נפגשו כל שבועיים בימי ישיבות הפרלמנט.
כשב-1783 מת בעל הבית של Turks Head והמקום נמכר, עבר המועדון לרחוב סקוויל (Sackville Street).
החל משנת 1766 חבר ריינולדס גם ל"חברת הדילטנטים" (Society of Dilettanti), חוג אצילים ומלומדים שקבע לעצמו לקדם את הנחלתן של התרבות הקלאסית היוונית והרומית ושל האידיאלים שלהן.
בחוג זה היו פעילים דייוויד גאריק, ג'וזף בנקס ואחרים.
ריינולדס היה מראשוני החברים בחברה המלכותית לאמנויות, סייע בהקמת חברת האמנים של בריטניה ובשנת 1768 התמנה ליושב ראש הראשון של האקדמיה המלכותית לאמנויות, תפקיד שמילא עד מותו.
בשנת 1769 קיבל תואר אביר מידי המלך ג'ורג' השלישי
והיה אז האמן השני שזכה בכבוד זה."נאומיו" (Discourses), סדרה של הרצאות שהעביר באקדמיה בשנים 1769–1790, נשארו בתודעת הציבור על ידי רגישותם וחדות תפיסתם.
באחת ההרצאות הביע דעתו כי "המצאה, בסופו של דבר, היא קצת יותר מקומבינציה מחדש של אותם הדימויים שכבר קודם לכן נאספו ונאגרו בזיכרון".
ויליאם ג'קסון, בן תקופתו, ציין באחד מהמסות שלו, כי יש בכל הרצאותיו האקדמיות של ריינולדס הרבה שנינות ומקוריות, הם מלאים בידע קלאסי על אמנותו, הערות חדות על יצירותיהם של אמנים אחרים, וטעם והבחנה"
ריינולדס והאקדמיה המלכותית התקבלו אצל מבקרים ברגשות מעורבים.
ויליאם בלייק פרסם בשנת 1808 בקורת חריפה ביותר תחת הכותרת "הערות שוליים לנאומים של סר ג'ושוע ריינולדס".
"אמנים כמו ריינולדס הועסקו בכל הזמנים על ידי השטן כדי לדכא את האמנות" - כתב בלייק.
ויליאם טרנר וג'ון נורת'קוט הביעו את הערצתם הבלתי מסויגת אליו.
טרנר ביקש להיקבר לצד ריינולדס.
נורת'קוט, שהיה תלמידו של ריינולדס למשך ארבע שנים, כתב למשפחתו: אני מכיר אותו מקרוב, ואת כל מגרעותיו, אני בטוח בכך, אך עדיין אני כמעט שסוגד לו".
בקרב אשאנט נגד הצרפתים בשנת 1778, לורד אוגוסטוס קפל פיקד על הצי בתעלת למאנש.
תוצאת הקרב לא הייתה ברורה.
קפל הורה על חידוש המתקפה, אולם סר יו פאליסר שפיקד על העורף לא נשמע לפקודה והצרפתים התחמקו מההפגזה.
פרצה מחלוקת קשה בין קפל לפאליסר שהאשים את קפל במעילה בתפקיד ובהתנהגות פסולה.
מפקדת חיל הים החליטה להביא את קפל בפני בית הדין הצבאי.
ב-11 בפברואר 1779 בית הדין זיכה את קפל מכל סעיפי האשמה והקצין הפך לגבור לאומי.
אחד מסנגוריו של קפל הזמין עבור קפל תמונת דיוקן אצל הצייר סר נתניאל דאנס-הולנד, אולם קפל עצמו העדיף לפנות לריינולדס.
בתמונה שיצר רואים את קפל מחזיק ידו על חרבו, כתזכורת לדברי ראש בית הדין הצבאי אל קפל: "בהחזירי לך את החרב, אני מברך אותך על כך שהיא מוחזרת לך בכבוד גדול כל כך".
צייר ראשי של חצר המלך
ב-10 באוגוסט 1784 נפטר אלן רמזי והתפנתה המשרה של צייר ראשי של חצר המלך.
תומאס גיינסבורו החשיב עצמו כמועמד בר סיכוי, אך ריינולדס שהרגיש מתאים לתפקיד, איים שיתפטר מראשות האקדמיה המלכותית אם לא יתמנה.
הוא רשם ביומן הכיס שלו: «1 בספטמבר, השעה 2 וחצי, להמתין בלשכת הלורד צ'נסלור כדי להישבע אמונים כצייר המלך.» עם זאת, בסופו של דבר, התפקיד החדש לא הוסיף לו הרבה אושר, כפי שניתן להבין מהשורות שכתב לבוזוול:
«לו ידעתי איזו משרה עלובה היא, לא הייתי מבקש אותה; במיוחד כשהסתבר כי, לדעתי, לא כדאי לדבר עם או על אדם מסוים», כשכנראה התכוון למלך.
כעבור שבועות אחדים הוא השיב לג'ונתן שיפלי, הבישוף של דיוקסיית סנט אסף:
«רב תודות מכל לבי על ברכת הוד מעלתך, בנוגע לרשתי את תפקידו של מר רמזי, אבל זהו תפקיד מן העלובים ביותר, שהתגמול שלצידו הורד ממאתיים לעשרים ושמונה לירות בשנה.
לוכד החולדות של המלך, אני סבור, הוא תפקיד טוב יותר.
שכרי מהווה רק רבע ממה שאני מקבל מאנשים אחרים, והדיוקנאות של הוד מלכותם לא יהיו מכאן ואילך טובים יותר, ממה שהיו.
הייתי פושט רגל לו הייתי מצייר אותם בעצמי».
בשנת 1787 צייר ריינולדס את הפורטרט של לורד הית'פילד שהפך לגבור לאומי אחרי שהגן בהצלחה על גיברלטר בעת המצור הגדול על גיברלטר בשנים 1783-1779 מעל ידי הכוחות המאוחדים של צרפת וספרד.
הית'פילד מוצג בתמונה כשמאחוריו רקע של עננים ועשן תותחים, בעוד הוא לובש את מדי הגדוד 15 של הדרגונים הקלים ומחזיק את מפתח הסלע ששרשרתו סובב פעמיים את ידו הימנית.
ג'ון קונסטבל טען בשנות ה-1830 שתמונה היא "כמעט ההיסטוריה של ההגנה על גיברלטר".
דזמונד שו-טיילור ראה בה משמעות דתית, כשהית'פילד המחזיק את המפתח מזכיר את פטרוס הקדוש (ה"סלע" של ישו) המחזיק את מפתחות גן עדן.
בשנת 1781 ערך ריינולדס מסע לפלנדריה ולהולנד.
ביקר גם בכמה ערים גרמניות - אאכן, קלן, דיסלדורף.
במסע זה התוודע במיוחד ליצירות רובנס וקיבל מהן השראה משמעותית.
מאז ציוריו הפכו לעוד יותר חיים ודרמטיים.
בשנות ה-1780 צייר מספר תמונות בהשפעת רובנס, ביניהן דיוקנה של ליידי לביניה ספנסר (1782), אך גם כאלה המזכירות את אמנותו של מיכאל אנג'לו, כמו "גברת סידונס" כ"מוזה טרגית".
ב-1789 נאלץ ריינולדס לפרוש אחרי שאיבד את ראייתו בעין השמאלית.
ב-1791 ג'יימס בוזוול הקדיש לצייר את ספרו "חיי סמואל ג'ונסון".
אלו היו שנות המהפיכה הצרפתית וריינולדס הסכים עם האנליזה של ברק, ב"הרהורים על המהפיכה בצרפת".
בתחילת שנת 1791 הביע בכתב אמנותו ש"המשטר הישן" בצרפת נפל מכיוון שהקדיש יותר מדי זמן לטיפוח הפאר החיצוני של הלאום תוך הזנחת היסודות המהווים לה תמך, כגון המסחר והתעשייה.
כשבארוחת ערב בהולנד האוס, אחייניתו של פוקס, קרוליין, ביטאה את התלהבותה מהמהפכה, הזדעזעה לגלות את גישתו המסויגת ובלתי אוהדת של ריינולדס, שישב על ידה בשולחן.
ב-4 ביוני 1791 כפי שדיווח העיתון " Public Adviser", בארוחת ערב אחרת בטברנת הבונים החופשיים, לרגל יום הולדתו של המלך, הרים ריינולדס כוס לכבוד המלך, במילים "אלהים נצור את המלך!
תחי חוקתנו המהוללת, שתחתיה פורחות האמנויות, לנצח!"
באותו חודש, יותר מאוחר, סבל ריינולדס מנפיחות בעינו השמאלית ונזקק לטיפול כירורגי.
באוקטובר לא היה מסוגל לבוא לשבת בכיסא נשיא האקדמיה.
קיבל ביקורה של פני בארני שציינה כי חבש תחבושת על העין החולה ולמרות עצבותו, קיבל אותה בחום.
אמר לה "שמח אני לראות אותך שוב, ואני מקווה לראות אותך יותר טוב!
כי עכשיו יש לי רק עין אחת, וזה גם בקושי."
ב-5 בנובמבר מכיוון שחשש שלא יספיק לכתוב צוואה, כתב תזכיר שנועד להיות צוואתו, ומינה את אדמונד ברק, אדמונד מלון ופיליפ מטקאף כמבצעיו.
ב-10 בנובמבר כתב לבנג'מין ווסט על התפטרותו מתפקיד נשיא האקדמיה, אולם האספה הכללית בחרה בו שוב, כשהאדריכל ויליאם צ'מברס ובנג'מין וסט נבחרו לסגניו.
הרופאים ריצ'רד וארן וסר ג'ורג' בייקר האמינו שמחלתו היא פסיכולוגית והקיזו לו דם מהצוואר.
אמנם אחייניתו ראתה שחייו דועכים.
בערב השנה החדשה 1792 מצבו הידרדר.
ריינולדס נפטר ב-23 בפברואר 1792 בביתו בלסטר פילדס בלונדון בין השעות 20 ו-21 של הערב
ברק נכח בבית באותו לילה וכתב דברי הספד שהתחילו במילים הבאות:
סר ג'ושוע ריינולדס היה מבחינות רבות מאוד אחד האנשים החשובים ביותר של תקופתנו.
היה האנגלי הראשון שהוסיף את ערך האומנויות היפות לשאר תהילות הארץ הזאת.
בטעמו, חופשיותו, כושר ההמצאה הנאות, ובעושר וההרמוניה של הצבעים, הוא שווה לאמנים הגדולים של כל הזמנים המהוללים שעברו".
עיתונאי אחד השווה את ההספד של ברק לזכרו של ריינולדס להספד שכתב פריקלס על מות אפלס.
אחרי מותו גופתו נשרפה ואפרו נקבר בקתדרלת סנט פול, על יד אנתוני ואן דייק.
היה בקשר עם בני משפחתו, בעיקר עם אחותו פרנסס, שהייתה בעלת בית מגוריו.
ביוגרף שלו, איאן מקאיטייר, מעלה את האפשרות שהיו לו רומנים עם כמה מלקוחותיו, כמו נלי או'בריאן (או "ליידי או'בריאן שלי" כפי שכינה אותה בחיבה) וקיטי פישר, שביקרו בביתו יותר פעמים ממה שנדרש לישיבות הציור.
דן קרויקשנק בספרו "London's Sinful Secret" סבר שאחרי שובו מאיטליה, ביקר ריינולדס פעמים חוזרות ברובעי האורות האדומים של לונדון, ואולי משם נדבק במחלות שהשפיעו על בריאותו.
ריינולדס נתן פירוש חדש לסגנון הבארוקי (שונייקה 2001,) והרוקוקו.
בנה קומפוזיציות עשירות, תוך פנייה לעלילות מיתולוגיות והיסטוריות, ודגש על פרטים מרובים.(שונייקה 2001, ב.
בהתחלה הושפע ממורו, תומאס האדסון וכן מיצירות רמברנדט וואן דייק.
בהמשך מהאומנים האיטלקים, במיוחד הוונציאנים.
בשנות ה-1750 נמנאו עם לקוחותיו אריסטוקרטים רבים, בנוסף לשמות שהוזכרו, גם לורד קאת'קארט, הדוכס גרפטון, לורד לודלוו
תקופתו הפוריה ביותר התחילה בשנת 1760, כשצייר, בין היתר, את תמונותיהם של הסופר לורנס סטרן (1760), של הדוכסית המילטון ארג'יל (1760), של נלי או'בריאן (1762), את "גאריק בין מוזות הטרגדיה והקומדיה" (1761-1760) ומאוחר יותר, את לורד הית'פילד (1787).
אחת התמונות החשובות ביותר הייתה זו של השחקנית שרה סידונס, שהוצגה כמוזת הטרגדיה.
ציור זה התאפיין בחישוב קומפוזיציונלי מתוחכם, עם ניגוד בין הרקע החשוך והדמות המוארת של השחקנית.
מסביבה צוירו דמויות אלגוריות של פשע ועונש.(ב.
בשנים 1750 המאוחרות-ושנות ה-1760 בלטו ביצירתו של ריינולדס שני סגנונות עיקריים: אחד פורמלי והשני אינטימי.
הסגנון האינטימי והעדין יותר התפתח כמעין תגובה לסגנונו המעודן של אמן הפורטרטים הסקוטי אלן רמזי, שחזר ב-1757 מביקור שני באיטליה.
ריינולדס התחיל ליצור באותן השנים דיוקנאות יותר אינטימיים ועדינים - בעיקר של נשים, ביניהם בלטה התמונה מהשנים 1759–1761 של מרגרט ג'ורג'יאנה, רוזנת ספנסר, ושל ילדתה (גם כן ג'ורג'יאנה).
ב-1760 השתתף ריינולדס עם ארבע עבודות בתערוכה הפומבית הראשונה של חברת האמנים.
רבים ביניהם יצרו מעין "גלריה תמונות ללא קירות" של המי ומי באנגליה במאה ה-18, אריסטוקרטים, קצינים ואנשי אקדמיה ותרבות.
הוא צייר אותם בתנוחות שונות ומגוונות, לפעמים עם משפחותיהם ואת ילדיהם, ובקבוצות או כבודדים.
בתערוכה הראשונה של האקדמיה המלכותית לאמנות בשנת 1769 הציג ריינולדס ארבעה דיוקנאות של נשים, בתנוחות שאולות מקורג'ו, אלבני, גווידו רני וגוארצ'ינו, עם משמעויות אלגוריות.
בשנות ה-1770 בלט ביצירתו בעיקר הסגנון הנאו-קלאסי - היסטורי.
שיא בגישה זו היווה בשנת 1773 דיוקן שלוש אחיותיו של סר ויליאם מונטגומרי (שנכונו "הגרציות האיריות") בתור "הגרציות העובדות את האל הימן".
2000 - בנובלה "מתים גם בארקדיה" מתוך ספרה " Lezioni di tenebre (שיעורים של אפלה) מדמיינת הסופרת האיטלקייה פטריציה רונפולה סצנה מחייו של ריינולדס.
1903 - פסלו של ריינולדס מאת אלפרד דרארי הוצב לכבודו בחצר אננברג של ברלינגטון האוס, מושב האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון.
ג'טה בורלקו (ברומנית: Geta Burlacu; נולדה ב-22 ביולי 1974) היא זמרת מולדובנית.
בורלקו נולדה בבלץ והחלה לשיר בגיל שבע, היא למדה נגינה בכינור בבית ספר למוזיקה בעירה ובנוסף היא בוגרת בית ספר תיכון מוזיקלי, מ-1993 ועד 1997 היא למדה ג'אז ומוזיקה עממית באקדמיה למוזיקה בקישינב, לאחר מכן החלה בקריירה מקצועית בתחום וביצעה הופעות במספר מדינות, היא זכתה במספר פרסים ופסטיבלים בתחום.
בין השנים 1998–2011 הייתה זמרת בלהקת "Univox", ומ-2005 ועד 2007 לימדה באקדמיה למוזיקה, תיאטרון ואמנות יפה של מולדובה.
בשנת 2007 השתתפה במסע ההופעות הבינלאומי של להקת בואנה ויסטה סושיאל קלאב ברומניה.
ב-2008 נבחרה לייצג את מולדובה באירוויזיון עם שירה "המאה של האהבה" בתחרות הגמר הלאומית בה השתתפו 12 זמרים והרכבים מוזיקליים שונים, באירוויזיון שנערך בסרביה לא הצליחה להעפיל לגמר.
בשנת 2009 השתתפה בפסטיבל הבמה המוזהבת ברומניה.
ב-2010 השתתפה בקונצרט בפריז שנערך לכבוד יום האישה ואורגן על ידי אונסק"ו, היא משמשת כשגרירה של רצון טוב עבור קרן של האומות המאוחדות (United Nations Population Fund).
גַ'זִירַה הוא אי שנמצא בנהר הנילוס ליד קהיר, שבמצרים.
מגדל קהיר, בית האופרה של קהיר, מרכז התרבות אל סאוי והמוזיאון לקרמיקה איסלאמית נמצאים על האי.
בערבית, פירוש המילה "ג'זירה" הוא "אי".
החודש הכי חם הוא יולי (34 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא ינואר (15 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 34 מילימטרים בשנה.
חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (8 מ"מ גשם), וחודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
ג'זמין מארי סוליבן היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
בגיל 15, חתמה סוליבן בחברת ג'ייב רקורדס.
היא הקליטה אלבום, שמעולם לא יצא לאור, ובסופו של דבר עזבה את הלייבל.
במהלך פגישה זו פגשה לראשונה את הראפרית מיסי אליוט, שהפיקה את רוב אלבום הבכורה שלה.
במאי 2008, יצא שיר הפריצה של סוליבן, "Need U Bad", שהגיע למקום ה-37 במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-23 בספטמבר 2008 הוציאה סוליבן את אלבום הבכורה שלה, Fearless.
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ של הבילבורד.
סינגל השני מתוך האלבום, "Bust Your Windows", הגיע למקום ה-4 במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ ולמקום ה-31 במצעד הבילבורד הוט 100. בנוסף, השיר הופיע בפרק הבכורה של תוכנית הטלוויזיה המצליחה של פוקס, "Glee" והועמד לפרס גראמי בקטגוריית "שיר ה-R&B הטוב ביותר".
הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Lions, Tigers & Bears" הגיע לעשירייה הפותחת במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ ונכנס למצעד הבילבורד הוט 100 אף הוא.
האלבום עצמו זכה בתואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, ונמכר בלמעלה מ-510,000 עותקים בארצות הברית.
בשנת 2009 החלה סוליבן לעבוד על אלבומה השני, Love Me Back.
האלבום הושלם ביוני 2010 ויצא ב-30 בנובמבר 2010. האלבום הגיע היישר אל המקום ה-17 במצעד הבילבורד 200 ונמכר ב-57,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Holding You Down (Goin' in Circles)", יצא ב-10 ביולי 2010 והופיע לראשונה במקום ה-60 במצעד הבילבורד הוט 100. ב-30 באוגוסט 2010, יצא הווידאו קליפ הנלווה לשיר.
מאוחר יותר, בשנת 2011, הועמד השיר לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הנשי הווקאלי הטוב ביותר".
בשנת 2014, לאחר הפסקה מהקריירה המוזיקלית שלה, חזרה עם הכרזה על אלבומה הבא, Reality Show.
ב-12 במאי 2014 יצא הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Dumb", בהשתתפות הראפר מיק מיל, שהגיע בשיאו למקום ה-45 במצעד איירפליי שירי ה-R&B/היפ הופ.
ב-16 בספטמבר 2014 יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "Forever Don't Last", שהגיע בשיאו למקום ה-10 במצעד שירי ה-R&B למבוגרים.
ב-13 בינואר 2015 הוציאה סוליבן את אלבומה השלישי, Reality Show.
האלבום זכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה והגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ, תוך שמכר למעלה מ-30,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
האלבום זיכה את סוליבן בשלוש מועמדויות לפרסי גראמי: "אלבום ה-R&B הטוב ביותר" ו"ביצוע ה-R&B העממי הטוב ביותר" (על השיר "Let It Burn").
ב-27 באוגוסט 2020 הודיעה סוליבן על צאתו של שיר חדש בשם "Lost One", המציין את חזרתה למוזיקה.
השיר יצא למחרת יחד עם הכרזה על צאת אלבומה הרביעי, Heaux Tales.
ב-8 בינואר 2021, יצא האלבום, שהגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B ולמקום הרביעי במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום של סוליבן שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד.
בפברואר 2021 הוכרז כי סוליבן מועמדת לפרסי ה-NAACP, שיתקיימו ב-27 במרץ 2021, בקטגוריית "האמנית המצטיינת".
ב-7 בפברואר, ביצעה את המנון ארצות הברית לצד אמן הקאנטרי אירק צ'ארץ' באירוע הסופרבול LV.
גִּ'חְזַאן הוא כפר במחוז עמאר שבתימן, ובעבר היה הרובע היהודי של העיר נאדרה.
הכפר נבנה על גבי גבעה גבוהה מוקפת בקניון עמוק המפריד אותו מהעיר נאדרה.
מסורת אחת מספרת שבסוף ימי הבית השני הגיעו יהודים מארץ ישראל ובנו את העיר נאדרה.
לאחר כיבוש תימן על ידי המוסלמים אולצו רוב היהודים להתאסלם, ומיעוטם ברחו ובנו את הכפר ג'חזאן על גבי גבעה סמוכה לעיר.
מסורת אחרת מספרת שלאחר שגורשו היהודים מהעיר נאדרה בגלות מוזע, חזרו ולא הורשו להיכנס לעיר, ולכן בנו את הכפר ג'חזאן.
הכפר ג'חזאן שימש כנקודת מעבר לעולים לארץ ישראל, ונקודת חנייה כאשר אסר האימאם יחיא על היהודים לצאת מתימן.
רבים מהיהודים שנתקעו התיישבו בבתים הריקים של תושבי ג'חזאן שעזבו.
הכפר היה המרכז היהודי הגדול ביותר באזור, והתייחד בכך שתושביו היו יהודים בלבד.
רוב היהודים תושבי הכפר עסקו במלאכת האריגה.
בשיא גודלה של הקהילה היא הוערכה באלפי תושבים.
כל יהודי הכפר עלו לארץ ישראל בעלייה הגדולה בשנת ה'תש"ט (1949), ומספר העולים מוערך בכ-50 משפחות.
ג'ושוע ג'יימס רולינס הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אוטרכט.
רולינס גדל במחלקת הנוער של פרת' גלורי מליגת העל האוסטרלית.
ב-18 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לשאנגחאי שנחווה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות האסיאתית לעונת .
בסך הכל ערך רולינס ארבע הופעות בשלב הבתים, בו הודחה קבוצתו.
ב-20 בינואר 2021 ערך רולינס את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 5-3 על אדלייד יונייטד במסגרת המחזור הרביעי לעונת .
בסך הכל ערך רולינס 12 הופעות ליגה בעונה זו.
במאי 2022 חתם באוטרכט מליגת העל ההולנדית.
דודו של קריסטיאן קולצ'אר, אלוף העולם בסיף ומדליסט כסף אולימפי.
במהלך מלחמת העולם השנייה חי עם הוריו בגרמניה ולאחר מכן בשוודיה.
המשפחה חזרה הביתה ב-1946. ג'זה התחיל לשחק בגיל 15 בקורס סיף של בית הספר שלו.
מ-1957 הפך לספורטאי של אויפשט דוז'ה (Újpest Dózsa).
במהלך שנותיו באוניברסיטת מישקולץ שיחק ב-EAFC מישקולץ, לאחר מכן עבר לבודפשט ולמשך תקופה קצרה חתם בוואשאש ולאחר מכן ב-OSC (מועדון הספורט של אוניברסיטת זמלווייס).
הוא התחרה הן ברומח (Foil) והן בדקר (Épée) ובין 1962 לבין 1979 התחרה בנבחרת הונגריה בשני סוגי כלי הנשק, אך השיג תוצאות יוצאות דופן בדקר.
במשך כמעט שני עשורים מילא תפקיד משמעותי בהצלחת נבחרת הדקר ההונגרית, שנחשבה אז לאחת הנבחרות הטובות בעולם.
הוא זכה באליפות האולימפית עם נבחרת הונגריה שלוש פעמים ברציפות משנת 1964 ועד 1972. ב-1968 זכה גם בתחרות האישית, כך שהוא אחד מסייפי הדקר המצליחים בכל הזמנים.
הוא זכה בתשע מדליות באליפות העולם בסיף, לרבות שלוש מדליות זהב, כולן קבוצתיות של נבחרת הונגריה.
הוא פרש מהנבחרת הלאומית לפני אולימפיאדת מוסקבה (1980), וסיים קריירת ספורט פעיל.
ב-1968 קיבל תואר בהנדסה אזרחית באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, ב-1976 קיבל הסמכה כמאמן מקצועי בסיף ב"מכללה לחינוך גופני" וב-1985 קיבל תואר כמאמן מאסטר בסיף.
לאחר סיום לימודיו בהנדסה עבד במחלקה להנדסה תרמית של המכון לחקר תעשיית החשמל.
בשנים 1979–1980 היה המזכיר הכללי של איגוד הסייף ההונגרי, ואחר כך עד 1988 היה הקפטן הפדרלי של נבחרת הסיף ההונגרית.
הוא נסע לחו"ל ב-1988, השתקע באיטליה והפך למאמן הסיף של התאחדות AC Pro Vercelli בעיר ורצ'לי.
בין תלמידיו היה גם מאוריציו רנדצו שזכה באליפות אולימפית ובשלוש אליפויות עולם.
הוא חזר הביתה ב-2001 והפך למאמן הראשי של בודפשט הונווד – LNX.
משנת 2005 הפך לחבר בוועד האולימפי ההונגרי ולאחר מכן חבר הנשיאות כציר של ספורטאי האומה.
בשנת 2009 הוא נבחר מחדש כחבר הנשיאות.
בדצמבר 2005 מונה לקפטן הפדרלי של חטיבת הדקר.
משרתו חודשה ב-2008. בפברואר 2012 התפטר מתפקיד הקפטן הפדרלי באגף הדקר, כיוון שלא היה מועמד כחבר הוועד האולימפי ההונגרי על ידי איגוד הסיף ההונגרי.
טבעת זהב אולימפית של הוועד האולימפי ההונגרי (1995)
האלמותי של הספורט ההונגרי (2000)
מדליית ההצטיינות של הוועד האולימפי ההונגרי (2004)
הפרס הנשיאותי המיוחד של הוועד האולימפי הבינלאומי (2005)
מאמן הסיוף ההונגרי של השנה (2006)
הצלב האמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2010)
הצלב האמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי עם הכוכב (2016)
פרס MSU והוועד האולימפי ההונגרי למפעל חיים (2016)
לוח זיכרון לכבודו נחשף בנובמבר 2018 בעיר ורצ'לי, איטליה.
ג'טסון פמה (בדזונגקה: རྗེ་བཙུན་པདྨ; נולדה ב-4 ביוני 1990) היא רעייתו של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן.
פמה נולדה בטהימפהו ב-4 ביוני 1990. הן משפחת אביה והן משפחת אמה הן משפחות אצולה מהחזקות ביותר בבהוטן.
היא צאצאית של מלך הדרקון אוגיין ואנגצ'וק.
בין 1995–1998 למדה בבתי הספר של האצולה הבהוטנית ובין 1999–2008 למדה בבתי ספר בהודו.
לאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת ריג'נט'ס בלונדון, שם סיימה תואר ביחסים בינלאומיים, עם פסיכולוגיה ותולדות האמנות כמקצועות משניים.
מגיל צעיר התעניינה מאוד בכדורסל, ואף שימשה כקפטנית קבוצת הכדורסל של בית הספר שלה.
היא המשיכה לשמור על התעניינות זו גם אחרי שהפכה למלכה.
אחיה הבכור של פמה, דאסהאו תהינלי נורבו, נישא לנסיכה אופולמה צ'ודן וינגצ'וק אחותו של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן.
אחותה יאטסו לאמו נישאה לאחי המלך ג'יגם דורג'י ואנגצ'וק.
עם פתיחת הפרלמנט הבהוטני ב-20 במאי 2011 הודיע המלך כי הוא ופמה מאורסים.
ב-13 באוקטובר של אותה שנה הם נישאו בטקס מסורתי בטהימפהו.
לאחר הטקס הכתיר אותה המלך כמלכת הדרקון.
אף על פי שהחוק בבהוטן מתיר למלך לשאת כמה נשים, ג'יגמה הודיע כי לא ישא עוד נשים בנוסף על פמה.
פמה מלווה את בעלה בביקורים מלכותיים בבהוטן ומחוצה לה.
היא ידועה בבהוטן בתמיכתה בשמירה על איכות הסביבה.
כמו כן, היא מקדמת סיוע לילדים עם צרכים מיוחדים, והיא גם הפטרונית של ארגונים העוסקים בתרומת כליה.
מאז 2016 היא נשיאת הצלב האדום בבהוטן.
ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק (נולד ב-5 בפברואר 2016)
ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק (נולד ב-19 במרץ 2020)
ג'ט הווארד הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד, בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.
הווארד הוא בנו של כדורסלן העבר ומאמן הכדורסל ג'וואן הווארד.
הוא גדל בפלורידה, בעת שאביו שיחק ואימן במיאמי היט, ושיחק כדורסל בתיכונים מקומיים.
לאחר שקיבל הצעות ממספר אוניברסיטאות, בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן.
למרות שאביו הוא מאמן הקבוצה, עבר הווארד בהצלחה תהליך מיון רגיל.
במשחקו הראשון בקבוצה, ב-7 בנובמבר 2022, קלע 21 נקודות בניצחון קבוצתו 75–56 על פרדו פורט ויין.
ב-12 בינואר 2023 קלע שיא קריירה של 34 נקודות בהפסד קבוצתו בהארכה 84–93 לאיווה.
ג'ט לג: המשחק היא תוכנית תחרות נסיעות אמריקאית שהופקה עבור פלטפורמת הסטרימינג "נביולה" ומשודרת גם ביוטיוב.
התוכנית נוצרה בשנת 2022 על ידי סם דנבי, אדם צ'ייס ובן דויל.
כל עונה כוללת תחרות בהשראת משחק לוח כאשר הלוח הוא עיר, מדינה, ואף יבשת שלמה.
התוכנית הייתה מועמדת בקטגוריית העריכה של פרסי הסטרימי ה-13. נכון לאוקטובר 2025, התוכנית שודרה במשך יותר ממיליון שעות בנביולה וצברה 929,000 מנויים ביוטיוב.
"ג'ט לג" נוצרה על ידי סם דנבי, מייסד וונדובר הפקות ומנהל התוכן הראשי של פלטפורמת הסטרימינג נביולה, עם הכותבים אדם צ'ייס ובן דויל, כאשר שלושתם כולם מתחרים בכל עונה.
העונה הראשונה יצאה במאי 2022 וארכה שלושה פרקים.
הפורמט של ג'ט לג פותח בחלקו במהלך תוכנית קודמת של וונדובר, "רצף פשע" , שבה צ'ייס ודויל רדפו אחרי דנבי כשניסה לשבור חוקי מדינה לא ברורים ברחבי ארצות הברית.
דנבי גם ציטט את התוכנית "המירוץ למיליון" כהשראה, אם כי הוא גם מציין ש"ג'ט לג" פועלת לשיפור חלק מהחסרונות של המירוץ למיליון על ידי התמקדות רבה יותר בנסיעות.
התוכנית נוצרה בעיקר עבור סטרימינג בנביולה, שהמנויים המשלמים שלה תומכים בתקציב הגבוה של כל סרטון.
פרקים יוצאים תחילה בנביולה ושבוע לאחר מכן ביוטיוב.
כל עונה כוללת מבנה משחק ייחודי לאזור הגאוגרפי ודרכי התחבורה הזמינים שם.
העונה הרשמית הראשונה חייבה קבוצות לנסוע למדינות ארצות הברית כדי להשיג שורה או עמודה בסגנון המשחק ארבע בשורה.
בעונות מאוחרות יותר, המתחרים הקיפו את כדור הארץ באמצעות טיסות, שיחקו תופסת ברחבי מערב אירופה, נסעו לאורכה האנכי של ניו זילנד, והתחרו במשחק תפוס את הדגל על פני חלקים הולכים וגדלים של יפן.
שחקנים חייבים להשלים אתגרים כדי להרוויח מטבעות או מטבעות, המספקים את היכולת להמשיך לנסוע, כמו גם, בעונות מאוחרות יותר, כדי לרכוש שדרוגים.
שחקנים עלולים גם להיות נתונים לקללות, המגבילות את נסיעותיו של השחקן (למשל מורשה לקחת תחבורה שיוצאת רק בדקות אי-זוגיות של השעה) או מוסיפות אלמנט לא רצוי למשחק (למשל דרישה מהשחקן להאזין ל-The Elements של טום לרר ברצף למשך שעתיים).
החל מהעונה החמישית, צ'ייס ודויל הציגו פינה חוזרת, "אזור הנשנושים" , שבו הם מציעים ביקורות מעניינות על מוצרי מזון ייחודיים למקום שלהם.
בעונה שלאחר מכן, דנבי והאורח שלו, יוצר "חלקים מוזרים" סקוטי אלן, יצרו קטע מתחרה מבוסס חטיפים, "צ'ו צ'ו לעס" .
לצ'ייס, דנבי ודויל מצטרפים לעיתים קרובות אורח, יוצר תוכן נוסף כאשר צ'ייס ודויל מתחרים כצוות משלהם בעוד דנבי מתחבר עם האורח.
האורחים כללו בין היתר את ג'וזף פיסנטי, טובי הנדי, בריאן מקמנוס, סקוטי אלן ומישל קארה.
מיקומי הצילום נבחרים על סמך הזמינות של "תחבורה ציבורית חזקה, תכופה, אמינה או אמינה למחצה".
התוכנית מצולמת באמצעות אייפונים מסוג 13 פרו ומיקרופונים מסוג רוד לאבאלייר, תצורה שלדברי דנבי מאפשרת למתחרים להתמקד ביצירת תוכן ולא בצילום.
כדי לטפל בהשפעות האקלים של השימוש של התוכנית בנסיעות אוויריות, וונדובר רוכשת קיזוז פחמן מסוג Gold Standard בשווי פי עשרה מהפליטות המשוערות של התוכנית.
"ידענו מההתחלה שנזכה לביקורת על מה שמוצג בלי להסתיר את זה כנסיעות קלות דעת", אמר דנבי ל"הגלוב אנד מייל".
פודקאסט נלווה, עצירת הביניים , דן בפרטי עיצוב והפקה של המשחק מנקודת מבט של מאחורי הקלעים.
נכון לעונה 14, "ג'ט לג" ביקרו ב-26 מדינות על גבי ארבע יבשות.
עד כה יצאו שש עשרה עונות, ועונת ספיישל אחת:
עונה 1: ארבע בשורה על גבי אמריקה
על הצוותים לנסוע לבניין הקפיטול של מדינת היעד שלהם, למשוך קלף אתגר באקראי, ואז להשלים אותו בהצלחה בתוך המדינה כדי להשיג את המדינה.
עונה 2: להקיף את העולם ב-100 שעות
העונה השנייה שודרה לראשונה ב-29 ביוני 2022. כשהם מתחילים ומסיימים בתחנת הרכבת דנבר יוניון בדנבר, קולורדו, דנבי וג'וזף פיסנטי מתחרים מול צ'ייס ודויל כדי להיות הראשונים להקיף את העולם ב-100 שעות.
על מנת להיחשב כהקפה, כל צוות חייב לנסוע לפחות ולחצות את כל המרידיאנים.
הקבוצות התחילו עם תקציב נסיעות של 1,000 דולרים אמריקאים ויכלו להרוויח עוד על ידי השלמת אתגרים שנבחרו אקראית מחפיסת קלפים.
ברגע שצוות אחד השלים אתגר, לא ניתן להשלים את אותו אתגר על ידי הצוות היריבה.
כדי לעודד נסיעות המשך, האתגר השני שיושלם בתוך רדיוס של 300 מיילים (480 קילומטרים) שווה מחצית מהערך הנקוב, וכל אתגר עוקב שווה רבע מהערך הנקוב.
עונה 3: תופסת על גבי אירופה
העונה השלישית שודרה לראשונב ב-7 בספטמבר 2022. דנבי, צ'ייס ודויל משחקים משחק תופסת שמתחיל בכיכר דוקאל בשרלוויל-מזייר, צרפת.
כשהם בתורות הופכים לתופסים (שניים בכל פעם), הרץ חייב לנסות להגיע ליעדו: צרמט, שווייץ עבור דנבי, ג'רזי, בריטניה עבור צ'ייס, ובורקום, גרמניה עבור דויל.
לאחר 45 דקות שני השחקנים האחרים מתחילים לרדוף אחרי הרץ במטרה לתפוס אותו.
התופסים יכולים לעקוב אחר הרץ באמצעות GPS.
הרץ חייב להשלים אתגרים שנשלפים באקראי מחפיסת קלפים על מנת להרוויח מטבעות, המשמשים לאחר מכן לרכישת נסיעות בעלות המבוססת על זמן וסוג תחבורה.
הרץ יכול להטיל וטו על כל אתגר במחיר של עונש של 30 דקות, בו הוא לא יכול לזוז ולהתקדם במשחק.
הם יכולים גם לרכוש שדרוגים, כמו הכפלת ערך המטבע (שבא עם הכפלת עונש הווטו) של האתגר הבא שהוגרל.
שחקן מנצח באופן מיידי ברגע שהוא מגיע ליעדו; אם לאחר 72 שעות אף שחקן לא הגיע ליעדו, השחקן שהכי קרוב ליעדו מנצח.
עונה 4: הקרב על אמריקה
העונה הרביעית שודרה לראשונה ב-7 בדצמבר 2022. כשהם מתחילים בכיכר טיימס, ניו יורק, דנבי ובריאן מקמנוס מתחרים מול צ'ייס ודויל כדי להשיג הכי הרבה מדינות בארצות הברית (וגם מחוז קולומביה - די.
לשתי הקבוצות יש תקציב נסיעות של $3,000, עם תוספת של $1,000 בתחילת כל יום.
כל צוות מושך בתחילה יד של שבעה קלפים, כל אחד מכיל אתגר.
כדי להשיג מדינה, עליהם להשלים את האתגר באחד מהכרטיסים שלהם כשהם במדינה; לאחר השלמת האתגר, הקלף מושלך ונשלף קלף חדש שיחליף אותו.
כל אתגר שהושלם מגיע גם עם מספר אסימונים שניתן להשתמש בהם לרכישת שדרוגים, כגון היכולת להחליף שני קלפים עם הקבוצה היריבה או לעבור למדינה אחרת במכונית, שבדרך כלל מותר רק בטיסה או בתחבורה ציבורית.
קבוצה יכולה לגנוב מדינה מהקבוצה היריבה בתנאי שהשיגה שתי מדינות גובלות על ידי ניצחון אתגר נגד הקבוצה היריבה.
לאחר הודעה מראש של 30 דקות, אתגר תחרותי נשלף מחפיסה נפרדת; המנצח באתגר זוכה במדינה והקבוצה היריבה לא יכולה לערער על המדינה שוב - היא "ננעלת".
בתום ארבעת הימים, כל קבוצה זוכה בנקודה אחת עבור כל מדינה בה היא מחזיקה, עם בונוס של שתי נקודות המוענק לצוות המחזיק בשטח הקרקע הגדול ביותר.
הקבוצה עם הכי הרבה נקודות היא המנצחת.
עונה 5: המירוץ לסוף העולם
העונה החמישית שודרה לראשונה ב-1 במרץ 2023. כשהם מתחילים בקייפ ריינגה (הנקודה הצפונית ביותר בניו זילנד, דנבי וטובי הנדי מתחרים נגד צ'ייס ודויל יוצאים למסע כביש כדי להיות הראשונים להגיע לנקודת התצפית בבלאף, בדרום הרחוק של המדינה.
על הצוותים להשלים אתגרים מוגדרים מראש לאורך המדינה, כשהם מתחרים באתגרים מבוססים על האזור בו הם נמצאים, המונחים על רשת הכבישים המהירים המקומית.
כשקבוצה מסוימת מסיימת אתגר, המחסום נפתח לשתי הקבוצות.
קבוצות יכולות להטיל וטו על אתגרים אך יידרשו לחכות פרק זמן מוגדר מראש (בהתאם לאתגר) לפני שהמחסום נפתח; לא ניתן להטיל על חלק מהמחסומים וטו ומכריח את הקבוצה לנסוע מסביב, בדרך ארוכה יותר.
המנצחים של האתגר מקבלים מספר מסוימם של מטבעות, בהם הם יכולים להשתמש על מנת לקנות שדרוגים, כמו האפשרות לדלג על מחסום, להטיל מחסומים על מנת לעכב את הצוות השני, להטיל קללה על הצוות השני, או לקנות קליע רובה נרף (רובה צעצוע) הנועד לרובה נרף שהצוותים תמיד לוקחים איתם.
אם קליע הצעצוע פוגע פיזית בשחקן מהקבוצה השנייה, הקבוצה השנייה חייבת לחכות 30 דקות, בהן הצוות של אותו שחקן שהקליע פגע בו לא יכולים להמשיך במשחק.
עונה 6: תפוס את הדגל ברחבי יפן
העונה השישית שודרה לראשונה ב-31 במאי 2023. כאשר הם מתחילים בתחנת הרכבת טוקיו, דנבי וסקוטי אלן מתחרים נגד צ'ייס ודויל במשחק של תפוס את הדגל.
כל קבוצה חייבת לנסות ללכוד את דגלי היריבים ולהחזיר אותם לטריטוריה שלהם מבלי להיתפס.
מיקומי הדגל הם מכונות ממכר (Vending Machines) והדגל מיוצג על ידי פריט שנרכש מאותה מכונה, ע"פ מספר הפריט במכונה.
כדי לנסוע בטריטוריה של היריב, חברי הצוות חייבים להשלים אתגרים שנשלפים באקראי מחפיסת קלפים על מנת להרוויח מטבעות, המשמשים לאחר מכן לרכישת נסיעות.
אם חבר צוות נתפס, הם מפקירים את כל המטבעות שלהם ליריב ונשלחים חזרה לתחנת טוקיו, שם עליהם לרצות עונש של 30 דקות לפני שהם ימשיכו לשחק.
עונה 7: תופסת על גבי אירופה 2
העונה השביעית שודרה לראשונה ב-6 בדצמבר 2023. כשהם מתחילים בשרלוויל-מזייר שוב, דנבי, צ'ייס ודויל חוזרים על פורמט המשחק מהעונה השלישית, אך עם היעדים של השחקן מתחלפים: דנבי מכוון הפעם לג'רזי, בריטניה, צ'ייס לבורקום, גרמניה, ודויל לצרמט, שווייץ.
העונה השמינית שודרה לראשונה ב-13 בדצמבר 2024. כשהם מתחילים בקצה הצפוני ביותר של ארצות הברית באוטקיאגוויק, אלסקה, דנבי ומישל קארה מתחרים מול צ'ייס ודויל כדי להיות הראשונים להגיע לנקודה הדרומית ביותר של ארצות הברית בקי ווסט, פלורידה.
צוותים משלימים אתגרים שנבחרו ממאגר משותף שנקרא "הפלופ" (The Flop) כדי להרוויח כרטיסים, מה שמאפשר להם להשתמש בצורת תחבורה מוגדרת (מטוס, רכבת או רכב שכור) עם הגבלות על מרחק ויעד.
ישנם ארבעה אתגרים בפלופ בכל עת, כאשר אתגר חדש נכנס אליו לאחר השלמת אתגר, והפלופ כולו מוחלף בתחילת כל יום, לרוב עם אתגרים שמתאימים למיקום המוערך של המשתתפים.
כל קבוצה רשאית להחזיק עד שלושה כרטיסים בכל פעם.
עונה 9: תמצאו + תסתתרו (מחבואים)
העונה התשיעית שודרה לראשונה ב-28 בפברואר 2024. כשהם מתחילים בלוצרן, דנבי, צ'ייס ודויל מתחרים זה בזה במשחק מחבואים בן ארבעה ימים ברחבי שווייץ.
כל השחקנים רשאים לנוע רק ברגל או באמצעות מסילות רכבת ומסילות רכבת גלגלי שיניים; אמצעי תחבורה חלופיים כגון אוטובוסים, מכוניות או רכבלים אסורים.
השחקן המוגדר כ"המתחבא" מקבל זמן של 2.5 שעות לנסוע למיקום לפי בחירתו, ולאחר מכן שני ה"מחפשים" חופשיים לרדוף אחריהם.
הם לא יודעים היכן "המתחבא" מתחבא.
כדי לקבל רמזים למיקומו של המסתתר, המחפשים יכולים לשאול כל אחת מתוך סדרה של שאלות מוגדרות מראש בקטגוריות שונות, שעליהן המסתיר להגיב בכנות.
לא ניתן לחזור על שאלה בסיבוב נתון, ויש השהייה של 30 דקות בין שאלות מאותה קטגוריה.
על כל שאלה שנשאלת, המסתתר מקבל מטבעות במשחק, שבאמצעותם ניתן לרכוש "קללות" המעכבות את הרודפים.
"המתחבא" רשאי לשוטט בסביבתם הקרובה (מוגדר כמעגל ברדיוס של חצי קילומטר) עד שיגיעו המחפשים לאותו יישוב.
לאחר מכן על "המתחבא" לעבור למקום מסתור יחיד ולהישאר שם.
מכיוון ש"שלב הסיום" הזה מגביל את המסתתר מלהשיב על שאלות מסוימות, שאלות אסטרטגיות של המחפשים יכולות להיות קריטיות לקביעת הסטטוס הזה.
ברגע שהמחבוא נמצא, אחד המחפשים הופך ל"מתחבא" הבא על סמך סבב מוגדר מראש.
שם העונה התשיעית "תסתתרו + תמצאו" הוא משחק גרפי עם דגל שווייץ, לו צליו יווני אדום באמצע, בדומה לצורה של '+'.
טובי הנדי חזרה לתפקיד האורחת לעונה 10, ששודרה לראשונה ב-15 במאי 2024. הפורמט כולל שתי קבוצות של שניים הנוסעים ברחבי אוסטרליה ומבצעים אתגרים כדי לתבוע שמונה אזורים (שש המדינות ושתיים מהטריטוריות הפנימיות).
בכל זמן נתון, קבוצות מורשות "להשקיע" בכסף מתקציבן לתוך האזור הן כרגע בתוכו.
הקבוצה עם ה"השקעה" הגבוהה ביותר תובעת את האזור.
הקבוצה עם הכי הרבה אזורים בתום ארבעה ימים מנצחת את המשחק.
הקבוצות מתחילות בסידני עם 1000 דולרים אוסטרליים.
יש תקציב משותף לנסיעות ול"השקעות"; קבוצות יכולות להגדיל את התקציב שלהן על ידי ביצוע אתגרים, שכל אחד מהם כולל הימור עם מכפיל אקראי (בין 1.5x לבין 4x).
האתגרים היומיים שברשות המתמודדים לאזור נתון יכולים להיות מאומתים על ידי ביקור בלוח האתגרים של האזור, שהוא ציון דרך ידוע בעיר גדולה (לדוגמה, בית האופרה של סידני לניו סאות' ויילס).
קבוצות צריכות לאמת את כמות הכסף שהן "ישקיעו" על אתגר לפני שיתחילו כל חלק בו.
אם לא יעמדו בתנאי האתגר, יאבדו את ה"השקעה"; עמידה בתנאים של האתגר תחזיר להם את ה"השקעה", כפול המכפיל.
שם העונה העשירית "Au$tralia" הוא משחק גרפי עם סימן הדולר, מכיוון שבעונה זו יש התמקדות בכסף.
עונה 11: תופסת על גבי אירופה 3
העונה האחת עשרה שודרה לראשונה ב-21 באוגוסט 2024, ובמרכזה פורמט הדומה לזה של עונות 3 ו-7. בשונה מעונות אלו, מפת המשחק שונה, וכעת משחקים דנבי, צ'ייס ודויל באזור דרום אירופה, כאשר נקודת המוצא של משחק התופסת היא בפרארה, איטליה.
נקודות הסיום שונות אף הן, והפעם מכוון דנבי לליון, צרפת, צ'ייס לברטיסלאבה, סלובקיה, ודויל לאי קאפרי שבאיטליה.
עונה 12: מחבואים - יפן
העונה השתים עשרה שודרה לראשונה ב-11 בדצמבר 2024, ובמרכזה פורמט הדומה לזה של עונה 9. בשונה מעונה זו, מפת המשחק שונה, וכעת משחקים דנבי, צ'ייס ודויל ביפן, כאשר נקודת המוצא שלהם היא תחנת הרכבת המרכזית בטוקיו, עיר הבירה של יפן.
בעונה זו ניתן למצוא גם שינויים בפורמט המחבואים אותו שיחקו בעונה 9: בעונה זו, הוחלפו המטבעות בקלפים.
כאשר זוג המחפשים שאל את המתחבא שאלה, זכה המתחבא לשלוף כמות משתנה של קלפים ולבחור מתוכם מספר קלפים (תלוי בסוג השאלה).
אותם קלפים כללו קללות אותן יכול המתחבא להטיל על המחפשים בכדי להאט אותם, קלפים הנותנים בונוס לזמן הסופי, וקלפי פעולות מיוחדות (החלפת חלק מן הקלפים ביד, הימנעות משאלות ואפילו קלף המאפשר להחליף את מיקום המחבוא).
עונה 13: העימות המכריע על אזור שנגן
העונה השלוש עשרה שודרה לראשונה ב-12 במרץ 2025, ובמרכזה פורמט הדומה לזה של עונות 4 ו-10, בשונה מעונות אלו, מפת המשחק שונה, וכעת משחקים דנבי, צ'ייס ודויל, יחד עם האורח תום סקוט באזור השנגן שבאירופה.
נקודת המוצא שלהם היא תחנת הרכבת המרכזית של לונדון.
המתמודדים התחרו בזוגות במטרה לצבור כמה שיותר מדינות משטח מדינות שנגן במהלך שישה ימים.
כדי לתבוע מדינה, היה על זוג להגיע ראשון לשטחה – פעולה שהקנתה להם נקודה.
עם זאת, המדינה נותרה חשופה ל"גניבה": הזוג היריב יכול היה לנסות אתגר סודי בשטח אותה מדינה.
אם הצליחו בו, המדינה עברה לרשותם והם קיבלו את הנקודה, בעוד הזוג שתבע אותה בתחילה איבד אותה.
כדי להתגונן מפני גניבה, הזוג שתבע ראשון יכול היה לנסות גם הוא את אותו אתגר – מבלי לדעת מהו עד לרגע פתיחתו.
הצלחה באתגר נעלה את המדינה ומנעה את האפשרות לגנוב אותה בעתיד.
כישלון, לעומת זאת, הותיר אותה חשופה.
כדי למנוע השפעה מוקדמת של תוכן ורמת הקושי של האתגרים על האסטרטגיה של המתמודדים, כל האתגרים נכתבו מראש על ידי איימי מולר.
כל זוג קיבל מעטפות שעליהן התנוסס דגל המדינה שאליה משתייך האתגר שבתוכן.
רק לאחר שנכנסו לשטח אותה מדינה, הורשו לפתוח את המעטפה ולגלות את המשימה שצפויה להם.
עונה 13.5: מחבואים - ניו יורק (עונת ספיישל)
עונה מיוחדת בעלת שני פרקים אשר שודרה לראשונה ב-30 באפריל 2025, ובמרכזה פורמט הדומה לזה של עונות 9 ו-12. בשונה מעונות אלו, מפת המשחק שונה, וכעת משחקים דנבי, צ'ייס ודויל, יחד עם האורחת איימי מולר, בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
זוהי מיני-עונה, הכוללת שני פרקים בלבד, ומטרתה להראות את משחק המחבואים על מפה קטנה יותר.
כמו כן, בעונה זו לראשונה התפצלו דויל וצ'ייס ושיחקו אחד כנגד השני (דויל ודנבי נגד מולר וצ'ייס).
עונה 14: סנייק בדרום קוריאה
העונה ה-14 שודרה לראשונה ב-18 ביוני 2025. מפת המשחק בעונה זו היא דרום קוריאה.
מטרת המשחק היא בדומה למשחק היצירה של הקו הארוך ביותר בעזרת שירותי הרכבות של המדינה.
במהלך המשחק כל פעם אחד מהשלושה (דנבי, צ'ייס ודויל) יהיה זה שיוצר את קו הרכבת והשניים האחרים יניחו לו אתגרים שיקשו עליו.
השלושה מתחלפים בתפקידים כאשר קו הרכבת נחתך (כאשר מי שיוצר את קו הרכבת חזר לאותה תחנה פעמיים).
עונה 15: תופסת על גבי אירופה: אולסטארס
העונה ה-15 שודרה לראשונה ב-17 בספטמבר 2025 וכללה משחק תופסת הדומה לאלו שהוצג בעונות 3 ו-7. בדומה לעונות אלו, יעדי הסיום זהים (ג'רזי, בריטניה, בורקום, גרמניה, וצרמט, שווייץ) וכן מפת המשחק זהה.
בשונה מעונות אלו, זוהי עונת התופסת הראשונה בה משחקים דנבי, צ'ייס ודויל עם אורחים.
עונה זו היא עונת אולסטראס ועל כן לכל אחד ממשתפי התוכנית הקבועים צוות אורח שניצח בעבר עונה של ג'ט לג: סם דנבי עם טובי הנדי, אדם צ'ייס עם מישל קארה, ובן דויל עם ברייאן מקמנוס.
מהלך המשחק שונה גם הוא במקצת.
בשונה מעונות תופסת קודמות בהן אחרי הרץ רצו שני המשתתפים האחרים כקבוצה אחת אחריו, כעת שני הזוגות של התופסים פועלים בנפרד (על אף שאלו יכולים גם לתקשר ביניהם) במטרה להיות אלו שיתפסו את הזוג הרץ קודם.
הזוג שתפס זוכה להיות הזוג הבא שירוץ אל עבר היעד שלו.
עונה 17: מחבואים - הממלכה המאוחדת
העונה השתים עשרה שודרה לראשונה ב-24 בדצמבר 2025, ובמרכזה פורמט הדומה לזה של עונות 9 ו-12. בעונה זו, מפת המשחק שונה, וכעת משחקים דנבי, צ'ייס ודויל בממלכה המאוחדת, כאשר נקודת המוצא שלהם היא תחנת הרכבת המרכזית בלונדון, עיר הבירה של הממלכה המאוחדת.
ג'ט קלין הוא שחקן קנדי, הידוע בעיקר בתפקיד המשנה שלו כטומי מקסימוף בסדרת הטלוויזיה "וונדה-ויז'ן" ומתפקידו בסרט גיבורי העל "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף".
קליין נולד בפנטיקטון , קולומביה הבריטית בקנדה.
הוא החל את הקריירה שלו מינקות כתינוק גרבר בפרסומת בטלוויזיה.
בשנת 2013 שיחק לראשונה בתפקיד קטן בסרט הדרמה "Heart of Dance" לצד אלישה ניוטון.
בשנת 2016 הופיע בסרט האימה "הילד".
בשנת 2017 הופיע בסרט המדע הבדיוני "The Humanity Bureau" כגרסה הצעירה של דמותו של ניקולס קייג'.
גם לאמו, השחקנית דסטי קליין, היה תפקיד משנה בסרט, ואביו, פול קליין, היה מעורב בהפקה ככפיל הפעלולים של השחקן יו דילון.
בשנת 2023 שיחק בסרט הדרמה "The Boy in the Woods".