tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במאי 2025 פרסם לראשונה הערוץ את נתוני הרייטינג שלו, שעד כה נמדדו אך לא פורסמו.
במקביל, השיק את הסלוגן החדש "פתוחים לחשיבה אחרת" ועלה בקמפיין בהובלת כוכבי הערוץ.
החל מאוקטובר 2025, מתייצבת כמעט בעקביות מהדורת יום שישי של i24NEWS, "קבינט שישי עם נוה דרומי", במקום השני ברייטינג מבין מהדורות יום שישי, אחרי "אולפן שישי" הוותיקה, ומנצחת ברייטינג את המהדורות המקבילות בשישי של כאן 11 וחדשות 13.
בנובמבר 2025 הרחיב הערוץ את הקמפיין תחת הכותרת "פתוחים לחשיבה אחרת?", שמציג שיח חדש ומאחד בתקשורת, וכן שילוב קולות מכל גוני החברה הישראלית, כזה שמקדם הערוץ.
הקמפיין רץ בדיגיטל, סושיאל, רשתות חברתיות ובתי קולנוע.
"המהדורה המרכזית": מהדורת החדשות המרכזית המשודרת בימים ראשון עד חמישי בהגשת מירי מיכאלי ודניאל רוט-אבנרי
"מהדורת סוף השבוע": מהדורת החדשות המרכזית של סוף השבוע בהגשת מיכל רבינוביץ'
"קבינט שישי": מהדורת החדשות המרכזית של יום שישי בערב בהגשת נוה דרומי
"המהדורה המוקדמת": תוכנית אקטואליה יומית, משודרת בימים ראשון עד חמישי בשעה שבע בערב.
החל מפברואר 2025 מגיש התוכנית הוא שרון גל
"מדד גלבוע": תוכנית צרכנות, נדל"ן וכלכלה, משודרת בימים ראשון עד חמישי בשעה שש בערב.
מגיש התוכנית הוא ניב גלבוע.
"מהדורת חמש": תוכנית אקטואליה יומית, משודרת בימים ראשון עד חמישי בשעה חמש בערב, בהגשת שרון ניסים.
"חדר החדשות": מבזקי אקטואליה בכל שעה עגולה לאורך שעות הבוקר והסופ"ש, בהגשת כתבי חברת החדשות של הערוץ.
"מהדורת הצהריים": תוכנית אקטואליה המשודרת בימים ראשון עד חמישי משעה 12:00 – 15:00. בהגשת אלי הוכנברג.
"הישראלים": תוכנית אקטואליה-פוליטית לילית לסיכום אירועי היום המשודרת מידי ערב מיד אחרי המהדורה המרכזית.
מגיש התוכנית הוא אורי קואל.
"המועדון העסקי": תוכנית עסקים, יזמות והשקעות; בהגשת טל שנהב.
"הערביסטים": תוכנית שבועית המשודרת במוצאי שבת וביום חמישי בלילה, לסיקור העולם הערבי בדגש על המזרח התיכון, בהגשת צבי יחזקאלי.
מדברים חדשות: מהדורת חדשות לילית בהגשת אלירז שדה
בין העיתונאים ואנשי התקשורת שהצטרפו ל-i24NEWS:
מירי מיכאלי מגישה את המהדורה המרכזית
מיכל רבינוביץ' מגישה את מהדורת השבת
נוה דרומי מגישה את "קבינט שישי"
דניאל רוט-אבנרי מגישה את "תוכנית לילה"
שרון גל מגיש את המהדורה המוקדמת "שבע"
אלי הוכנברג מגישה את מהדורת הצהריים
נדב אלימלך וסיון סיסאי - מגישים את "מהדורת 15"
שרון ניסים - מגיש את "מהדורת חמש"
ניב גלבוע מגיש את התוכנית "מדד גלבוע"
אורי קואל מגיש מחליף למהדורות המרכזיות ואת התוכנית "הישראלים"
טל שנהב מגיש את התוכנית "המועדון העסקי"
אלירז שדה מגיש את "מדברים חדשות"
דסק צבא וביטחון: ינון שלום יתח
פרשן לענייני צבא: יוסי יהושוע
דסק העולם הערבי: צבי יחזקאלי, לירן אהרוני, וברוך ידיד
דסק חדשות החוץ: ברק בטש (ראש דסק), נטלי הוויט, רון צור
כתבת כלכלה: דנה ירקצי (ראש דסק), עדי כהן
כתבת צרכנות, תעופה ותיירות: יולי סלומון
דסק תרבות: עדן בן שלוש
כתבי משטרה, משפט ופלילים: לי עייש, משה שטיינמץ
פרשן לענייני משפט: אבישי גרינצייג
כתבת לענייני בריאות ורווחה: סיון אלקלק
כתב לענייני דיפלומטיה: עמיחי שטיין
כתב חרדים : ארי קלמן
כתבת לענייני איכות חיים: הדס הרט סיני
כתבים אזוריים: ארנולד נטייב (דרום), שלומי הלר (ירושלים ויהודה ושומרון), אוריה קשת (צפון)
כתבים בעולם: סיריל עמר (אירופה), אואן אלתרמן (אמריקה), יגאל רביד (ארצות הברית), מייק וואגנהיים (וושינגטון)
AIX היא הגרסה של חברת IBM למערכת ההפעלה UNIX.
מערכת ההפעלה הוצגה לראשונה בשנת 1986. השם AIX הוא ראשי תיבות של Advanced Interactive eXecutive, אך השם המלא כמעט שאינו בשימוש.
AIX היא מערכת ההפעלה העיקרית של משפחת מערכות המחשב System p של IBM, ופועלת על גבי מעבדים בארכיטקטורת IBM Power, ומעבדי PowerPC בגרסאותיה הישנות.
מערכת ההפעלה AIX ידועה בשל האינטגרציה המצוינת של מרכיבי החומרה והתוכנה, המדרגיות, מערכת הקבצים (JFS2) ויכולות הניהול הקלות-יחסית.
עם זאת, ל-AIX מוניטין מפוקפק בכל הקשור לתאימות לגרסאות UNIX אחרות.
מתחילת המאה העשרים ואחת ואילך, עשתה חברת IBM מאמץ להגביר את התאימות של AIX ללינוקס, ונכון לשנת 2007 השתיים נהנות מתאימות כמעט מלאה.
בין התכונות הנתמכות: תמיכה ב-64 מעבדים במדרגיות כמעט-ליניארית, מחיצות לוגיות, מיקרו-מחיצות לוגיות והסמכה לתקן האבטחה CAPP/EAL4.
iBook הוא מחשב נייד שיוצר על ידי חברת אפל בין השנים 1999 ל-2006. מחשב ה-iBook מיועד בעיקר לקהל צרכני בתחום החינוך, ומשום כך כולל פחות פיצ'רים ממחשב ה-PowerBook וכמו כן גם זול ממנו.
ב-16 במאי 2006 החליפו מחשבי מקבוק את ה-iBook בליין המחשבים הניידים של אפל.
הדגם הראשון של המחשב הושק ב-21 ביולי 1999 וצויד, כמו כל אלו שבאו אחריו, במעבד PowerPC.
הדגם הראשון, שכונה בחיבה "צדפה" וקצת פחות בחיבה "מושב האסלה", אופיין בשילוב של שני צבעים והיה מצויד בידית נשיאה.
דגם זה זכה לפרסום גם בזכות עמידותו הרבה בתנאים קשים.
הוא היה בעל ציפוי פוליקרבונט, מעטפת פלסטיק קשיחה, וקישוטי גומי בכחול או בכתום.
ה-iBook ויתר על כל הכניסות הישנות לטובת USB, ולראשונה כלל את המטען האלחוטי העגול של אפל, סביבו ניתן היה לכרוך את כבל החשמל כך שלא יסתבך.
הוא גם היה המכשיר הצרכני הפופולרי הראשון אי פעם שכלל תמיכה ברשתות אלחוטיות, תחת השם AirPort.
במאי 2001 הושק הדור השני שהיה מצויד במעבד G3 במהירות 500 MHz, היה דק ב-1.3 אינץ' מהדגם הקודם וקל ממנו ב-900 גרם (הוא שקל 2.2 ק"ג).
הוא כלל מסך בגודל 12 אינץ' ויכולת להציג תמונה ברזולוציה של 768X1024 פיקסלים, לעומת רזולוציה של 800X600 בדור הקודם.
אחר כך הושק דגם עם מעבד G4 שכלל כוח עיבוד מהיר יותר.
iBook G3 יצא ב-21 ביולי 1999 ה־iBook הראשון.
מערכת הפעלה מסוג Mac OS 8.6.
iBook G3 SE יצא ב-16 בפברואר 2000 - שדרוג מינורי למחשב הראשון.
מערכת הפעלה מסוג Mac OS 9.0.2.
iBook G3 Dual USB יצא ב-1 במאי 2001 - דור שני למחשבי iBook G3.
מערכת הפעלה מסוג Mac OS 9.1.
iBook G3 14 inch יצא ב-אוקטובר 2001 - גרסה עם מסך גדול יותר.
שום שינוי מלבד הגדלת המסך ל-14".
מערכת הפעלה מסוג Mac OS X 10.1.
מערכת הפעלה מסוג Mac OS X 10.2.
ICANN (ראשי תיבות של Internet Corporation for Assigned Names and Numbers; מבוטא כמו I can - "אני יכול") היא חברה ללא כוונת רווח שנוסדה ב-18 בספטמבר 1998 ואחראית על ניהול משימות שונות הקשורות לרשת האינטרנט, בהן ניהול שמות המתחם באינטרנט.
תפקידה הוא להקצות לכל מדינה קבוצת שמות מתחם (לדוגמה: il עבור ישראל, uk לבריטניה ו-cn בסין), אותם היא תהא רשאית לחלק ולמכור או למנות סוחרים שיעסקו בכך.
פול טומיי הוא נשיא החברה מאז 27 במרץ 2003. החל מה-7 בנובמבר 2007 יושב ראש חבר הנאמנים הוא פטר ת'רוש, שהחליף את וינט סרף.
ICD (ראשי תיבות באנגלית: International Classification of Diseases, סיווג המחלות הבינלאומי) הוא מסמך תקינה של ארגון הבריאות העולמי המשמש לסיווג וניטור סיבות למחלות, פציעה ומוות ושומר מידע עבור ניתוחי בריאות, כגון חקר מגמות תמותה ותחלואה.
ה-ICD נועד לקדם תאימות בינלאומית באיסוף ודיווח של נתוני בריאות.
המסמך מכיל קטלוג ממוין והיררכי של כל המחלות הידועות, כולל הפרעות נפשיות, וכן סיבות תחלואה, פציעה ומוות אחרות כמו מלחמות, אסונות טבע, רצח, התאבדות, ותאונות שונות לרבות תאונות דרכים.
ICD נמצא בשימוש נרחב בעולם כולו, ומשמש לסטטיסטיקות ממשלתיות על תחלואה ומוות.
ביוני 2018 פורסמה הגרסה ה־11 של הקטלוג, המכונה ICD-11. הגרסה אומצה על ידי עצרת הבריאות העולמית ה-72 ב-2019. ונכנסה לתוקף באופן רשמי בשנת 2022.
ארגון הבריאות העולמי שם לו למטרה, החל מ-1948, לעדכן את הקטלוג בערך כל עשור.
בפועל, שודרגו הגרסאות בשנים הבאות:
עדכון המחלות משקף הן התקדמות מדעית, כגון גילוי מחלות חדשות, והן שינוי תרבותי, כגון ביטול ההכרזה על תופעות מסוימות שנחשבו להפרעה נפשית, כעל מחלות.
ICD-11 הוא לא רק עדכון של גרסה 10 אלה מהווה חידוש מהותי שלו, שינוי סימון הסיווג והוספת פרקים חדשים.
בין היתר השינויים כוללים הוספת פרק ל"מחלות של מערכת החיסון" נפרד מממחלות הקשורות למערכת הדם.
הוספת פרק על Sleep-wake disorders, הוספת פרק על "תנאים הקשורים לבריאות מינית", נפרד מ"מחלות של מערכת המין והשתן".
נכון למאי 2024, שנתיים לאחר כניסתו הרשמית לתוקף של ICD-11, דיווחו 132 מדינות ואזורים חברות בארגון הבריאות העולמי כי הן בשלבים שונים של יישום מערכת הסיווג החדשה.
72 מדינות החלו בתהליך היישום, כולל מאמצי תרגום.
בנוסף, 50 מדינות עורכות או מרחיבות פיילוטים ליישום, ו-14 מדינות ואזורים החלו לאסוף או לדווח נתונים באמצעות קידוד ICD-11.
המיון ההיררכי של המחלות בנוי בצורה הבאה:
הרמה הראשונה של ההיררכיה מכילה קבוצות נרחבות של מחלות או סיבות תמותה או פציעה.
גרסה 10 הכילה 22 קבוצות (פרקים) ו כל פרק מקבל מספר וטווח של שמות מזהים, המורכבים ממספר מאות לטינית אחת ושתי ספרות.
למשל בגרסה 10, פרק מס' 5: שם הפרק הוא "הפרעות נפשיות והתנהגותיות" והטווח המוקצה לו הוא מ-F00 עד F99. בתוך פרק זה יש 11 תת-קבוצות, המקבלות טווחי משנה בתוך הטווח של קבוצת האם; לדוגמה: תת-קבוצה מס' 4 היא "הפרעות רגשיות" והטווח המוקצה לה הוא F30–F39.
הרמה השלישית יכולה להכיל את שם המחלה או ההפרעה (לדוגמה F39) או להכיל רמה רביעית, כלומר תת-קבוצות נוספות.
דוגמה לכך היא F30 (מאניה), המכילה חמישה סיווגים שונים של מאניה.
במקרה זה מסומנת הרמה הרביעית על ידי נקודה ומספר נוסף, למשל F30.0. (רמה זו הוכרזה לראשונה בגרסה 9, בשנת 1978).
גרסה 11 של הקטלוג מכילה 26 פרקים ואין בה סדר לפי טווח אותיות אלא מספר מקדים (שם הפרק), אות ומספרים נוספים.
כך לדוגמה לימפומת הודג'קין שקוטלגה בגרסה 10 כ- C81, מקבלת בקטלוג 11 את הסימון 2B30, כאשר המספר הראשון, 2, מסמן את הפרק הראשי גידולים.
רמת ההיררכיה הראשונה של ICD-10
IC3 (ראשי תיבות של Inter City 3) הוא מערך קרונועי דיזל בעלי תמסורות מכנית שנבנה במקור על ידי חברת ABB Scandia (שנרכשה מאוחר יותר על ידי Adtranz (אנ'), שלימים נרכשה גם היא על ידי בומברדיה).
הרכבות מופעלות באירופה החל משנת 1989. המספר 3 מייצג את מספר הקרונות המצוי בכל מערך שכזה.
מערך IC3 מתייחס על פי רוב לשלישיית קרונועים כאלו.
באופן עקרוני ניתן לשרשר עד חמישה מערכים לכדי רכבת נוסעים אחת.
רכבת של 5 מערכים כזו ארוכה יותר מאורך הרציף בתחנות הרכבת של רכבת ישראל, ונעשה ברכבות כאלו שימוש באירועים מיוחדים.
המטרה המקורית לשמה יועדו מערכי ה-IC3 היא ליצור רכבת שתוכל להגיע אל נמל-הים, להיפרד לחלקים קצרים, להיכנס אל מעבורת, ולהתחבר בחזרה בהגעה לנמל-ים אחר.
פונקציונליות זו הייתה דרושה להפעלת קווים מסוימים בדנמרק ולשם כך תוכנן הקרונוע.
מאפיין זה נמצא יעיל למדי גם לקווים רגילים.
חברת הרכבות הדנית מפעילה 96 מערכים של קרונועי IC3. עד שנת 2023 הפעילה רכבת ישראל 46 מערכים אלו.
קיימים שני דגמים הנבדלים במספר המושבים.
הספק: 4 מנועים של 394 כוחות סוס כל אחד.
בפועל מסוגלים המערכים להגיע למהירויות של עד 200 קמ"ש, אולם לא קיימת בישראל תשתית מסילתית לשם כך.
לקרונועי ה-IC3 יתרון תפעולי גדול מאוד: המערכים הם למעשה "אריזה" מוכנה לנסיעה ללא צורך בהרכבה והפרדה של חלקים (קרונות, קטרים, קרונות ניהוג וכו').
יתרון נוסף הוא כי המערכים יכולים להתחבר זה לזה במהירות ובאופן כמעט אוטומטי, לעומת רכבת המורכבת מקטר, מספר כלשהו של קרונות, וקרון ניהוג מיוחד בקצה השני.
הוצאה או הוספה של קרונות לרכבת כזו דורשת את פירוק מרכיבי הרכבת ולצורך כך יש להסיט אותה למסילה צידית ולהשבית אותה לזמן מה.
יתרונות אלו מקנים נוחות תפעולית משמעותית לקרונועי ה-IC3. לדוגמה: רכבת המורכבת מ-5 מערכים שסיימה את נסיעתה, יכולה להתפצל באופן מיידי לשתי רכבות נפרדות.
למעשה, המערכים תומכים אפילו בהתנתקות תוך כדי נסיעה.
לדוגמה, רכבת אחת יוצאת מתחנה א' - שלושת המערכים הראשונים ימשיכו לתחנה ב', ושני המערכים הנוספים לתחנה ג' וללא עיכוב משמעותי בדרך.
יתרון זה מאפשר ניצול יעיל הרבה יותר של קיבולת המסילה במטרופולין העמוס.
היותם של הקרונועים יחידה "ארוזה" היא גם חסרונם.
הקרונועים מורכבים יותר לתחזוקה ולטיפול.
בעיה נוספת של הקרונועים טמונה בעובדה שאי אפשר לשדרג אותם להנעה בחשמל.
למעשה, תשעת המערכים האחרונים שקנתה רכבת ישראל הם מערכים שוודיים לשעבר, שהרכבת השוודית נאלצה למכור בגלל מעבר להזנה חשמלית.
יש למערכים שוודיים אלו גם חיסרון נוסף - רק 2 דלתות בכל צד במערך הרכבות.
חיסרון נוסף של הרכבות הוא חוסר העמידות שלהן בתאונות.
היותן רכבות בעלות שלדת אלומיניום קלה וללא קטר מסיבי הופכת אותן לפגיעות יחסית בתאונות.
בטיחות הנוסעים בנסיעה אמנם גבוהה הרבה יותר לעומת בטיחות ברכב, אך עדות לחוסר העמידות של הרכבות האלו ניתן היה לראות באסון רבדים.
ההערכה היא כי אם הייתה מעורבת בתאונה רכבת גרורת קטר היה מניין הנפגעים קטן משמעותית.
אחרי שרפה ב-28 בדצמבר 2010 בה נפצעו 121 איש והושבתו שני מערכים התברר שבקרונועים לא קיימת מערכת גילוי או כיבוי אש כל שהיא ואין מערכת פתיחת דלתות בחירום.
בין השנים 2005-2002 בדנמרק ובשוודיה התרחשו 4 מקרי שרפה ברכבות מדגם זה.
למרות המלצות ועדה שחקרה שרפה ב-2001, רכשה רכבת ישראל בשנת 2005 תשעה מערכי IC3 משומשים נוספים מחברת הרכבות השוודית.
מערכי קרונועי ה-IC3 מוספרו על ידי רכבת ישראל מ-01 והלאה באופן רציף (בשונה מציוד נייד אחר שמוספר במספרים של מאות).
הקרונועים הזמנו לראשונה בפברואר 1991. רכבת ישראל הפסיקה להשתמש בכלל המערכים בתאריך 30 בנובמבר 2023.
סדרה ראשונה, נכנסה לשירות החל משנת 1992, הכוללת את מערכים 01-10
סדרה שנייה, החל משנת 1995, הכוללת את מערכים 11-41, שהורכבו במפעל רמתא בבאר שבע
משלוח ראשון של הסדרה - מערכים 11-17
משלוח שני של הסדרה - מערכים 18-19 שהובאו על מנת להחליף את מערכים 01 ו-03 שנשלחו לצפון אמריקה
משלוח שלישי של הסדרה - מערכים 20-24
משלוח רביעי של הסדרה - מערכים 25-41
סדרה שלישית, החל משנת 2005 הכוללת את מערכים 42-50 שנקנו משומשים מחברת הרכבות השוודית ונכנסו בה לפעילות בשנת 1991 (המערכים נחשבים לחדשים מכיוון שנצבעו מחדש בצבעי רכבת ישראל ובשל מצבם הטכני המעולה, אך למעשה הם הישנים ביותר שרכשה רכבת ישראל).
סדרה זו הוזמנה בשנת 2003, כתוצאה מתאונת רכבת בשוודיה הגיעו לבסוף רק 9 מערכים (מס' 42–50).
בעקבות רכישה זו ערך מבקר המדינה בדיקה של העסקה בחשד לאי-סדרים, מאחר שהקרונועים לא התאימו למפרט של רכבת ישראל ונרכשו במחיר מופרז.
מערך מספר 19 הושבת עקב שרפה שפרצה בו ב-12 בדצמבר 2001
מערך מספר 31 הושבת באסון רבדים ב-21 ביוני 2005
מערך מספר 21 ומערך מספר 25 הושבתו בשרפה שפרצה ברכבת ליד יקום ב-28 בדצמבר 2010
מערך מספר 14 ומערך מספר 24 הושבתו בשרפה שפרצה ברכבת ליד חדרה ב-25 באוגוסט 2016.
בישראל אפשרות ניתוק הקרונות יושמה בנסיעה האחרונה ביום, בה נותקו חלק ממערכי הרכבת המאספת הנוסעת צפונה ונותרים בתחנת בנימינה.
במערך אומנם ישנה הנעה עצמאית לכל קרון אך רק הקרון השלישי הוא בעל עמדת בקרה שמתאים להיות בקצה הרכבת.
ההכנה לניתוק הייתה מתבצעת על ידי צוות הרכבת תוך כדי נסיעה, במהלכה הנוסעים הממשיכים התבקשו לנוע לקדמת הרכבת ובקרון הממשיך האחרון נפרסה עמדת הפיקוד.
(בזמן שהקרון מתפקד כקרון רגיל, עמדת הפיקוד מקופלת לאחד מקירות המעברים.)
באוקטובר 2013 זכתה חברת אלסטום הצרפתית במכרז לתחזוקת הקרונועים למשך 15 שנה.
זאת לאחר שתוכנית ראשונית לרכוש קרונות חדשים יחד עם שירותי תחזוקה למשך כ-15 שנה, בוטלה לאור התנגדות עזה של עובדי הרכבת, שחששו לפגיעה בפרנסתם.
לאחר שהושגה פשרה נחתם הסכם קיבוצי חדש, בו נקבע כי הקרונועים הישנים מדגם IC3 יהיו אלה שיתוחזקו במיקור חוץ.
לכל קרון ללא יכולת הנעה יש שם של אחד משבטי ישראל (יששכר, כהן וכו').
המכון הברזילאי לגאוגרפיה וסטטיסטיקה (בפורטוגזית: IBGE - Instituto Brasileiro de Geografia e Estatistica) הוא סוכנות פדרלית האחראית על סטטיסטיקה, גאוגרפיה, קרטוגרפיה, גאודזיה ומידע סביבתי בברזיל.
המכון נוסד בשנת 1934 בידי מריו אגוסטו טיישירה דה פרייטאש (Teixeira de Freitas).
בראשית דרכו נקרא המכון בשם "המכון הלאומי לסטטיסטיקה" (Instituto Nacional de Estatística) ואילו בשנת 1938 הוסב שמו לזה הנוכחי.
המטה המרכזי של המכון ממוקם בעיר ריו דה ז'ניירו.
IBM PC היא סדרת מחשבים אישיים מתוצרת חברת IBM, סדרה שהזניקה את תפוצתו של המחשב האישי בעולם, ופרצה את הדרך להבאת המחשב אל שולחן העבודה בכל משרד, ואל בתים פרטיים רבים.
הסדרה הוצגה לראשונה ב־12 באוגוסט 1981. בניגוד למדיניות הרגילה של IBM באותה תקופה, הוזמנו רכיבים מרכזיים במחשב מספקים חיצוניים – מערכת ההפעלה של מחשבים אלה הייתה DOS מתוצרת מיקרוסופט, והצלחתם של מחשבי IBM PC הביאה את מיקרוסופט למעמדה הדומיננטי בעולם המחשוב.
המעבדים במחשבים היו ועודם בעיקר מתוצרת אינטל, ולהם חלק מרכזי במעמדה הדומיננטי של אינטל בתחום ייצור המעבדים.
לעומת זאת חברת Lotus שלגיליון האלקטרוני שלה 1-2-3 היה חלק מרכזי בהצלחה הראשונית של הסדרה, נרכשה ב־1995 על ידי IBM (לא בזכות הגיליון האלקטרוני שלה).
היו מחשבים אישיים שקדמו ל־IBM PC, אך מחשב זה הצטיין במודולריות רבה ובכך ש־IBM פרסמה את המפרט הפנימי שלו, ואפשרה ליצרנים אחרים לייצר ובכך להוזיל אותו מאוד.
במחשב האישי, כבמחשביה האחרים, יישמה IBM את תפיסתה לכלל המחשוב, ושמה דגש על איכות החומרים ואמינותם, לעיתים על חשבון החדשנות והביצועים.
תפיסה זו הייתה בעוכריה, מכיוון שהתואמים היו זולים יותר, ולעיתים גם מהירים וחדשניים יותר; וגם מפני שמחשביה שתוכננו לפעילות ארוכת טווח של 10–20 שנים, התיישנו במהירות, ונזרקו לאשפה כאשר "כוחם היה במותניהם".
למחשבי ה־PC יצאו דגמים נוספים שהפכו לסטנדרט בקרב תואמי IBM: XT, AT, וכו', ואותם החליפו מחשבי ה־PS של IBM.
בשנת 2002, לפי חברת המחקר גרטנר, נמכר המחשב המיליארד בשוק ה־PC העולמי (רובו "תואמי IBM").
הצלחתם של התואמים דחקה בהדרגה את חברת IBM משוק זה, ב־2002 הוציאה את ייצור המחשבים למיקור חוץ, וסוף התהליך התרחש בשנת 2005, כאשר חברת IBM מכרה את זכויותיה לייצור מחשבים אלה לחברת לנובו הסינית.
הצלחתם הפנומנלית של מחשבי IBM PC ותואמיהם הפכה את השם PC (שהוא ראשי תיבות של המושג הכללי "Personal Computer" – מחשב אישי) למזוהה עם מחשבי IBM PC ותואמיהם.
IBM 650 היה אחד המחשבים המחשבים הראשונים של חברת IBM והמחשב הראשון שיוצר בייצור המוני.
המחשב הושק בשנת 1953 ומעל ל-2,000 מערכות יוצרו בין המשלוח הראשון בשנת 1954 לבין 1962. תמיכה במחשב ה-650 ומרכיביו הופסקה בשנת 1969.
המחשב עושה שימוש בארכיטקטורה של שתי כתובות והנתונים והכתובות שניהם עשרוניים.
הזיכרון מצוי על גבי תוף מסתובב.
שלושה מרכיבים למערכת 650 בסיסית:
מערכת 650 בסיסית מורכבת משלושה רכיבים:
קורא כרטיסים מנוקבים (IBM 533 או IBM 537)
קורא כרטיסים מנוקבים (IBM 543)
יחידת בקרה(IBM 652) בקר טייפ מגנטי
יחידה חיצונית (IBM 653) אחסון בסיסי, אריתמטיקת נקודה צפה, אינדקס רגיסטרים.
יחידת אלפבית חיצונית (IBM 654)
יחידת טייפ מגנטי (IBM 727)
זיכרון תוף מסתובב סיפק כ-2000 מילים בנות 10 ספרות (5 תווים למילה) בכתובות 0000 עד 1999.
במונחים של המאה ה-21 היה זה זיכרון איטי שכן לא הייתה אפשרות לגשת למילה עד לרגע שבו המיקום שלה על גבי משטח התוף עבר תחת ראשי הקריאה/כתיבה במהלך הסיבוב (סיבוב התבצע במהירות 12,500 סיבובים לדקה.
זמן הגישה הממוצע ללא אופטימיזציה היה 2.5 מילישניות)
IBM קורפוריישן (ראשי התיבות של "International Business Machines") הוא תאגיד רב-לאומי אמריקאי, שמרכזו במדינת ניו יורק, והוא מהווה את אחד התאגידים הגדולים והוותיקים בעולם המחשוב, ובמשך שנים רבות היה הגדול בתחום זה.
מכונה גם "הענק הכחול" (Big Blue) על שום גודלו וצבעו הכחול של הלוגו שלו.
התאגיד עוסק במגוון תחומי חומרה, תוכנה ושירותים: מעבדים, מערכות מחשב שלמות בגדלים שונים, ציוד היקפי, תווכה, תוכנות מסדי נתונים, שרתי יישומים, כלי פיתוח, ייעוץ ועוד.
בשנת 2012 היה IBM המוביל במספר הפטנטים הנרשמים על שמו בארצות הברית, זו השנה ה-20 ברציפות.
הוא המעסיק הגדול בעולם של עובדים בתחום טכנולוגיית המידע.
בשנת 2018 העסיק IBM כ-350,000 עובדים ברחבי תבל ובהם גם ב"יבמ ישראל".
משנת 2012 ועד אפריל 2020 עמדה בראש החברה וירג'יניה (ג'יני) רומטי.
היא הוחלפה על ידי ארווינד קרישנה .
התאגיד הוקם בשנת 1896 בשם Tabulating Machine Company (חברת מכונות טבולציה), על ידי הרמן הולרית'.
החברה תכננה וייצרה מכונות לעיבוד כרטיסי ניקוב, בהן השתמשו במפקד האוכלוסין האמריקאי של שנת 1900. בשנת 1911 התאגדה החברה עם עוד שלוש חברות בשם (CTR (Computing Tabulating Recording Corporation, ובשנת 1916 נרשם התאגיד למסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 1914 מונה תומאס ג' ווטסון האב למנכ"ל.
במהלך תקופתו, משנות ה-20 עד שנות ה-50 של המאה ה-20, התאגיד גדל והתרחב לשווקים בינלאומיים כשהוא מתבסס בעיקר על כרטיסי ניקוב.
ווטסון פיתח ב-IBM סגנון ניהול ייחודי, ונטע מעין "גאוות יחידה", שגבלה לעיתים בפולחן אישיות כלפי עצמו וכלפי הארגון.
משבר השפל הגדול פגע ב-IBM בצורה קשה, אך צעדי הבראה שננקטו כחלק מתוכנית ה"ניו דיל", הזניקו מחדש את המכירות.
כחלק ממאמץ המלחמה במלחמת העולם השנייה ייצר עבור צבא ארצות הברית רובים מדגם M1 קרבין ומדגם בראונינג אוטומטי.
במהלך מלחמה זו שימש ציוד לעיבוד נתונים של IBM גם את גרמניה הנאצית.
ההיסטוריון, סופר ועיתונאי בעל טור אדווין בלאק, בספרו IBM and the Holocaust, האשים את IBM כי סיפק ציוד ושירותים לגרמניה, אך לטענת IBM אובדן השליטה ב-Dehomag, שהייתה חברת הבת של IBM בגרמניה, לאחר עליית הנאצים לשלטון, הוא שגרם לכך.
בעקבות המקרה הגיש ב-2005 הארגון הצועני "פעולה צוענית בינלאומית להכרה ופיצוי" תביעה נגד הארגון בבית המשפט העליון של שווייץ.
בשנת 1944 ייצר IBM עבור אוניברסיטת הרווארד את הרווארד סימן 1, שיש הרואים בו את המחשב הראשון בעולם ("מתחרים" נוספים על התואר הם Z1, ואחריו Z3 של קונראד צוזה, מחשב אטנסוף–ברי, קולוסוס, ועוד).
בשנות ה-50 הפך IBM ליצרן דומיננטי בתעשיית המחשבים שהחלה להתפתח, והעסיק כ־35 אלף עובדים.
ב־1952 החליף את ווטסון בתפקיד בנו, תומאס ווטסון הבן, שכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1971. ווטסון הבן הגדיל את ההשקעה במחקר ופיתוח מ-3% בימי אביו ל-9%.
ההשקעה במחקר ופיתוח נתנה פירות והעניקה ל-IBM יתרון בייצור המחשב המרכזי הראשון המבוסס על טכנולוגיית טרנזיסטורים, IBM 7030 Stretch, שהיה פריצת דרך מבחינת מזעור עוצמת מחשוב.
המחשב הראשון של הסדרה נמכר למעבדה הלאומית לוס אלמוס ב-1961. ב-1959 יוצר המחשב הראשון מסדרת IBM 1401, שיועד עבור עסקים בינוניים ויצר בכך שוק חדש למחשוב האלקטרוני.
ב-1957 פיתחו מדעני החברה את שפת FORTRAN.
ב-1964 החלה להימכר באופן מסחרי אחת מסדרות המחשבים המוצלחות והנמכרות ביותר, IBM System/360, הסדרה שווקה עד 1978 והיוותה אב טיפוס של המחשב המרכזי המודרני.
הסדרה תוכננה כך שהקיפה לראשונה את כל מכלול השימושים ועוצמות המחשוב הנדרשות, תוך התבססות על אותה מערכת הפעלה ואותן תוכנות ושמה "360" בא לציין עובדה זו.
ההשקעה במחקר ופיתוח עבור הפרויקט הייתה עצומה (5 מיליארד דולר לאורך ארבע שנים) והיוותה הימור על עתיד החברה, הימור שהשתלם לבסוף והפך את התאגיד לראשון בתחום, הרחק מעבר למתחרים משך עשורים.
בשנות ה-60 וה-70 כונו יצרני המחשבים בארצות הברית "IBM ושבעת הגמדים" – IBM ייצר כשני שלישים מהמחשבים בעולם.
כתוצאה מכך נתבע על הפרה לכאורה של חוקי המונופול.
תביעה זו התבררה עד שנת 1983 תוך השפעה מהותית על עסקי התאגיד.
בשנת 1973 עברו מטה התאגיד ומשרדיו הראשיים לבניין IBM שנבנה במרכז שיקגו, בתכנון האדריכל המודרניסטי מיס ון דר רוהה.
בשנות ה-80 ייצר את המחשב האישי מדגם IBM PC, שחולל מהפכה בתחום המחשבים האישיים, ולמעשה שינה את פני המחשוב בעולם (אם כי הוביל לפריחתן של תאגידים אחרים שהיו שותפים למיזם זה – מיקרוסופט ואינטל, תוך פגיעה בעסקי של IBM).
בתחילת שנות ה-90 נקלע IBM למשבר חריף, שהביא לפיטורי 80,000 עובדים.
לצורכי שיקום הארגון מונה לו גרסטנר למנכ"ל, והוא העביר שינוי ארגוני מרחיק לכת, שחילצו מהמשבר.
גרסטנר הצליח לשנות את ייעודה של החברה מחברת פיתוח מחשבים בלבד לחברת שירותי טכנולוגיה באופן כללי, וכך הצילה מפשיטת רגל.
בשנת 1991 רוכז תחום שירותי טכנולוגיות המידע של IBM בזרוע בשם IBM Global Services.
זרוע זו מעסיקה 190,000 מעובדי IBM ברחבי תבל.
בשנת 1995 רכש IBM את חברת התוכנה "לוטוס" תמורת 3.5 מיליארד דולר, בעיקר לשם רכישת תוכנת Lotus Notes.
ב-2004 החליט לצאת משוק המחשבים האישיים ולמכור את חטיבת המחשבים האישיים ומותג Thinkpad לתאגיד הסיני לנובו.
בשנת 2007 מכרה IBM את חטיבת ההדפסה שלה לחברת "Ricoh" היפנית.
באותה שנה ביחד עם ליהמן ברדרס היא רכשה 7.7% מחברת תוכנה סינית Kingdee.
בשנת 2008 ייצר IBM את המחשב הראשון ששבר את מחסום המיליון-מיליארד פעולות בשנייה.
ב־28 באוקטובר 2018 הודיעה חברת IBM על רכישת חברת הקוד הפתוח רד האט לפי שווי של כ־34 מיליארד דולר.
החברה אמורה להישאר חטיבה עצמאית בתוך IBM.
בשנת 2021 פיצלה IBM את חטיבת IBM Global Technology Services - GTS שלה לחברה נפרדת בשם קינדריל, העוסקת בשירותי ניהול תשתיות IT.
אל החברה החדשה הועברו כ-90,000 מעובדי IBM.
בעקבות הפיצול תתמקד IBM בתוכנה ובשירותי מחשוב ענן, אך תמשיך לתמוך במחשבי סדרה Z וסדרת Power שלה.
בשנת 1961 השיק IBM את מכונת הכתיבה החשמלית Selectric ("כדורית") אשר כללה ראש הדפסה כדורי הניתן להחלפה.
ראש זה איפשר הדפסת מסמכים בגופנים (פונטים) בשפות שונות, וכן סימנים מתמטיים.
מכונות מדגם זה שרתו 75% מהשוק המשרדי האמריקאי של מכונות כתיבה חשמליות.
הטיפוגרף הירושלמי הנרי פרידלנדר עיצב את גופני "הדר", "שלום" ו"אביב", אשר שימשו כגופנים העבריים של ה"כדורית" (דגם בעל ראש ומקלדת בעברית).
בשנות ה-60 וה-70 כונו יצרני המחשבים בארצות הברית "IBM ושבעת הגמדים".
שליטתו של IBM בשוק המחשבים המרכזיים החלה מסדרת מחשבי ה-700/7000, וגברה עם פיתוח סדרת המחשבים מערכת/360 (1964).
סדרת ה-360 המשיכה להתפתח לסדרת ה-z/z9 של ימינו, ויחד עם המחשבים מבוססי מערכת ההפעלה MCP (ראשי תיבות של Master Control Program) של יצרן המחשבים בורוז (כיום יוניסיס) הם המחשבים היחידים המבוססים על ארכיטקטורה שהתפתחה מתקופה מוקדמת זו.
עם זאת, ואף על פי שמחשבי ה-CMOS מבוססי ארכיטקטורה של 64 ביט מסדרת z/z9 מסוגלים עדיין להריץ את הקוד מבוסס ארכיטקטורת 24 ביט של מחשבי ה-360, אין שום דמיון במבנה הפנימי והחיצוני בינם לבין הסדרות הישנות.
מחיר דגם נוכחי של מחשב מרכזי מתוצרת IBM מתחיל בכ-100,000 דולר (מחשב מדגם A01 מסדרת Z9 BC, מחיר מדווח בשנת 2006 שאינו כולל ציוד היקפי של דיסקים וקלטות ואינו כולל את מחירי התוכנה המגיעים למאות אלפי דולרים).
המחירים כוללים בדרך כלל גם תנאי שירות ותחזוקה שאינם דומים למקובל בשוק המחשבים האחרים (בשל מחירם הראשוני הגבוה קיים גם שוק פעיל במיוחד במחשבים מרכזיים משומשים).
מערכות ההפעלה למחשבים המרכזיים מתוצרת IBM מיוצרות אף הן על ידי IBM.
פיתוחן של מערכות ההפעלה נעשה במקביל לפיתוח החומרה.
במערכת/360 נקראו מערכות ההפעלה העיקריות OS , למחשבים הגדולים בסדרה, ו-DOS (ללא קשר ל-MS-DOS) למחשבים הקטנים בסדרה.
את הדור הנוכחי של מחשבי המיינפריים משרתות מערכות ההפעלה z/VM, z/VSE z/OS, z/Linux.
ל-IBM גם סדרה של שרתים מבוססי UNIX, הפועלים באמצעות ניב של IBM הקרוי AIX.
המחשב האישי שייצר IBM בשנת 1981, שכונה IBM PC, פרץ את הדרך להבאת המחשב אל שולחן העבודה בכל משרד, ומאוחר יותר גם אל בתים פרטיים.
היו מחשבים אישיים שקדמו לו, אך המחשב של IBM, שהוכרז באופן רשמי ב-12 באוגוסט, הצטיין במודולריות רבה ובכך ש-IBM פרסם את המפרט הפנימי שלו, ואפשר ליצרנים אחרים לייצר "תואמי IBM" ובכך להוזיל אותו מאוד, דבר שדחק אותו לבסוף לשולי השוק.
במחשב האישי, כמו במחשבים האחרים, יישם IBM את תפיסת ל- "מחשוב כולל", ושם דגש על איכות החומרים ואמינותם, לעיתים על חשבון החדשנות והביצועים.
תפיסה זו הייתה בעוכרי הארגון, כיוון שהתואמים שהיו זולים, היו לעיתים מהירים וחדשניים יותר, וגם מפני שהמחשבים שתוכננו לפעילות ארוכת טווח של 10–20 שנים, התיישנו במהירות, ונזרקו לאשפה כאשר "כוחם היה במותניהם".
ב-2004 החליט לצאת משוק המחשבים האישיים ולמכור את חטיבת המחשבים האישיים ומותג Thinkpad לתאגיד סיני בשם לנובו (Lenovo).
ב-1 במאי 2005 הושלם תהליך המכירה בתמורה ל-655 מיליון דולר במזומן ו-600 מיליון דולר במניות לנובו.
ב-1991 החלה IBM בפיתוח מעבדי PowerPC (ראשי תיבות של Performance Optimization With Enhanced RISC – Performance Computing) היא מעבדים בעלי סט פקודות מסוג RISC, ביוזמה משותפת יחד עם חברות אפל מוטורולה.
במהלך השנים אפל ו-IBM ייצרו מחשבים עם מעבדים מסוג זה, בנוסף שימש המעבד במגוון רחב של מוצרי חומרה אחרים של יצרנים שונים.
כולל: קונסולת משחקים, רובר של נאס"א שנחת על המאדים, ומחשבי על מסדרת , שהחזק בהם היה מסוגל לבצע 16 טריליארד פעולות בשנייה, בעזרתם של 8,000 מעבדי PowerPC.
חלק מפיתוח המעבד ורכיבים עבורו נעשה בישראל, על ידי חברת "מוטורולה סמיקונדקטור ישראל".
ביוני 2005 הודיעה אפל כי תשתמש במעבדים מתוצרת אינטל במקום IBM.
עם זאת המשיכה IBM בפיתוח דורות חדשים של מעבדים והשיקה את המעבד , שפותח בשיתוף החברות סוני וטושיבה, ושימש בעיקר עבור קונסולות משחקים.
כולל הפלייסטיישן 3 וקונסולת Wii של נינטנדו שהושקה ב-2006.
חטיבת התוכנה (IBM Software Group) היא אחת מהעיקריות בחטיבות IBM.
מוצרי החטיבה כוללים, בין השאר:
תוכנה למערכות מידע, ובכללה מאגרי הנתונים IMS, DB/2 ואינפורמיקס, מערכת לניהול תוכן, מערכת בינה עסקית בשם קוגנוס וסביבת הפיתוח WebSphere.
חברת לוטוס תוכנה (Lotus Software), העוסקת בתוכנה לעבודה קבוצתית, ונרכשה על ידי IBM בשנת 1995.
ראשיונל – כלים לפיתוח תוכנה ולניהול מחזור החיים של התוכנה.
נרכשה על ידי IBM בתחילת 2003.
טיבולי – תוכנה לניהול מחשוב ארגוני.
נרכשה על ידי IBM בשנת 1996.
פרוטוקולי תקשורת דוגמת MQTT ששוחרר בשנת 1999.
בשנת 2004 יזם IBM פרויקט של מחשוב מבוזר קהילתי בשם World Community Grid.
במסגרת הפרויקט משתמשים מכל רחבי העולם מפעילי תוכנה המשתמשת בכוח-החישוב של המחשבים האישיים שלהם על-מנת לסייע למחקרים לטובת האנושות (כגון מציאת מרפא למחלות הסרטן, האיידס ומחלות נוספות, מציאת מקורות אנרגיה חלופיים ועוד).
התוכנה פועלת כאשר המשתמש אינו משתמש במחשב או ברקע, בזמן השימוש.
לפרויקט רשומים למעלה מחצי מיליון משתמשים.
עמית IBM (IBM Fellow) היא הדרגה המקצועית הגבוהה ביותר, שיכול מדען, מהנדס, או מתכנת לקבל בחברת IBM.
דרגה זו מוענקת פעם בשנה על ידי מנכ"ל IBM בכנס השנתי המכונה Corporate Technical Recognition Event (CTRE) לקבוצה של ארבעה עד תשעה עובדים.
ניתן לראות בתואר זה, דרגת הערכה וכבוד הניתנים לעובד בחברה.
הקריטריונים לקבלת הדרגה כוללים כישורים, הישגים ופוטנציאל תרומה לעתיד.
הזוכים מקבלים מרווח פעולה ותקציבים נכבדים, כדי שיוכלו לממש את יכולותיהם בשטח ההתמחות שלהם.
תוכנית זו החלה בשנת 1962, ומאז ועד 2009 קיבלו 218 איש את הדרגה הזו.
נכון לסוף 2009 יש 73 עובדים פעילים בעלי דרגה זו, מתוכם אחד בישראל.
אדוארדו (חיים) קאהן, שהיה עמית IBM פעל בישראל בשנים 2007–2009.
חוקרי התאגיד שזכו בפרס נובל או בפרס טיורינג
1986: גרד ביניג, היינריך רוֹרֵר על המצאת מיקרוסקופ מִנהור סורק.
1987: גאורג בדנורץ, אלכסנדר מילר.
1977: ג'ון באקוס (ממציא שפת התכנות Fortran).
1981: אדגר קוד (ממציא מסד הנתונים היחסי).
2006: פרנסס אלן האישה הראשונה שזכתה בפרס זה.
ל-IBM סניף בישראל שהוקם בשנת 1949, ומשווק את מוצרי החברה ואת שירותיה.
בראשיתו הסניף שכן ברחוב לינקולן בתל אביב.
בשנת 1979 עבר הסניף לבית יבמ שברחוב ויצמן בתל אביב.
בשנת 1999 נמכר הבניין, והסניף עבר לפארק אזורים בפתח תקווה.
משנת 2017 עומד בראש הסניף הישראלי דניאל מלכה.
קדמו לו בתפקיד דוד כהן, יהושע מאור, מאיר ניסנסון וריק קפלן.
תרומה ייחודית של יבמ ישראל לתרבות הישראלית הייתה הוצאת כתב העת "מחשבות" – כתב עת להגות ומדע בעריכת צבי ינאי, שיצא לאור משנות ה-60 עד שנות ה-90.
החברה מפעילה מעבדת מחקר השוכנת בקמפוס אוניברסיטת חיפה, וב-2014, היא נחשבה לשנייה בגודלה מתוך שתים-עשרה מעבדות המחקר של IBM בעולם.
המרכז נוסד כמרכז מדעי בשנת 1972, מעסיק כ-600 עובדים ובראשו עומדת, נכון ל-2021, ד"ר איה סופר (קדמו לה בתפקיד ד"ר מיכאל רודה, עודד כהן וד"ר יוסף רביב).
בתחילת 2008 נמסר על ידי IBM כי תוקם מעבדה חדשה בישראל בתל אביב ובחיפה, שתעסוק בפעילות פיתוח בתחום אחסון המידע ובטכנולוגיות של תכנון לוגי של מעגלים.
מרכז פיתוח נוסף, של חטיבת אבטחת המידע, שוכן משנת 2017 במגדל השחר בגבעתיים.
החל מ-2020 IBM ישראל מתחזקת פודקאסט בשם "הדבר הבא", את הפודקאסט מעביר ד"ר יובל דרור.
במחשבים מרכזיים של חברת IBM, Coupling Facility (בעברית: מתקן צימוד) הוא רכיב חומרה המאפשר למספר מעבדים, מקומיים או מרוחקים, לגשת במהירות ובעקביות לנתונים שבדרך שיגרה היו מתמקמים בזיכרון המטמון של אחד המעבדים.
באמצעות מתקן צימוד ניתן להגדיר אשכול של עד 32 מחשבים מרכזיים ומאות מעבדים (הקרוי IBM Parallel Sysplex) המתנהג כמחשב-על עם מודל זיכרון סימטרי (SMP).
נעילת מידע המשותף לכל המעבדים והמערכות המחוברות
אחסון מידע משותף בזיכרון מטמון
IBM System/360 (בתרגום חופשי: מערכת IBM 360) הייתה סדרת ייצור של מחשבים מרכזיים מתוצרת חברת IBM, שהוכרזה ב-7 באפריל 1964 ושווקה בין 1965 ל-1978. המערכת הייתה אב טיפוס למחשב המרכזי המודרני והנחילה עקרונות תכנון ועיצוב לדורות.
הסדרה נועדה להקיף את כל מכלול השימושים ולספק מחשבים המבוססים על אותה ארכיטקטורה ואותן תוכנות לשימושי עיבוד נתונים, החל מעסקים קטנים ובינוניים ועד יישומי-ענק לצרכים צבאיים או מדעיים.
השם "360" (היקף מעגל) בא לציין עובדה זו.
הסדרה הייתה אחת מסדרות המחשבים המוצלחות ביותר מעולם, כיוון שאפשרה לראשונה לארגונים לרכוש מחשב ולשדרג אותו עם הגידול בצורכי המחשוב שלהם, תוך המשך השימוש ביישומים שפותחו ובידע שנצבר.
ההשקעה בפיתוח הפרויקט הייתה עצומה (5 מיליארד דולר במשך ארבע שנים) והיוותה בשעתה הימור על עתיד החברה, הימור שהשתלם לבסוף והפך את IBM לראשונה בתחומה, הרחק לפני מתחרותיה, למשך עשרות שנים.
מנהל הפרויקט היה פרד ברוקס (לימים חתן פרס טיורינג), שדיווח ישירות לנשיא IBM, תומאס ווטסון הבן.
הארכיטקט הראשי היה עמית IBM, ג'ין אמדל (Gene Amdahl).
עם השקת הסדרה הכריזה IBM על שישה טיפוסי-מחשבים בעלי אותו סט פקודות וכארבעים אמצעי ציוד היקפי משותפים.
בסופו של דבר יצאו בסדרה 14 טיפוסי-מחשבים, בהם בעלי סט פקודות מותאם לצרכים ייעודיים, כגון נאס"א.
מחשב "רמת הכניסה" היה S/360-20 עם 4K (4 קילובייט) זיכרון פנימי, 8 רגיסטרים עם גודל מילה של 16 ביט וסט פקודות מוקטן.
המחשב נועד לעסקים קטנים ובינוניים ולמעשה יצר ל-IBM שוק חדש וגדול של משתמשים.
המחשבים הבאים בסדרה, 30, 40 ו-50, בסדר גודל עולה של זיכרון ו-CPU, נועדו לעסקים בינוניים ונועדו להחליף את מחשבי סדרת IBM 1400, תוך מתן חשיבות לתמיכה לאחור (Backward compatibility).
כיוון שהיו אלה המחשבים הראשונים שהיוו "דור שני" עבור לקוחות, פיתחה IBM במסגרת זו את רעיון האמולציה (חיקוי מחשב על גבי חומרה אחרת, כגון של מחשבי 1401 על-גבי 360/30).
המחשבים שסומנו 60, 65 ו-75 נועדו לעסקים גדולים וליכולות עיבוד נתונים מתקדמות.
עם הזמן שודרגו יכולות המחשבים כך שב-1971 רמת הכניסה הייתה מחשב 360/22 (שהיה, למעשה 30 עם התאמות).
360/44 שהושק ב-1966 יועד לשימושים מדעיים ברמה בינונית וסופק עם יכולת עיבוד בנקודה צפה (20 שנה לפני תקן IEEE 754).
מחשב 360/67 הביא עמו את בשורת הזיכרון הווירטואלי, היכולת לפנות למרחב כתובות שאינו נמצא בזיכרון הפנימי, באמצעות הצגת יחידת ניהול זיכרון.
כך נפתחה הדרך ליכולת דפדוף.
בשנת 1971 יוצר עבור רשות התעופה הפדרלית האמריקאית המחשב רב העוצמה ביותר באותה תקופה, IBM/360-9020 שהורכב מ-12 יחידות של מחשבי 65 ו-50 בתצורה מקסימלית.
פעולת המחשב הופסקה בשנת 1993 והוא מוצג כיום באוניברסיטת סטנפורד.
אחד החידושים שהוצגו בסדרה ושהיוו מאז תקן דה פקטו של IBM למשך שנים היה קידוד בן 8 סיביות לייצוגם של תווים (ספרות, אותיות האלפבית, סימני פיסוק ועוד) בזיכרון מחשב ובקובצי מחשב בשם EBCDIC (ראשי התיבות של המונח האנגלי Extended Binary Coded Decimal Interchange Code).
עקב חוסר האמון של מהנדסי IBM בטכנולוגיית המעגלים המשולבים, שהייתה בחיתוליה, התבססה חומרת המחשב על לוחות קשיחים (שנקראו "כרטיסים") עליהם הודפס מעגל מודפס (לוח שעליו מונחים רכיבים אלקטרוניים היוצרים מעגל חשמלי).
הלוחות, שנקראו SLT modules נארזו בפלסטיק וחומר קרמי לשם בידוד והוחלקו לתוך מסד (מסגרת) ייעודית בגב המחשב.
מערכת ההפעלה הבסיסית נקראה בפשטות 360 Operating System (ובקיצור OS) ושימשה להרצת עיבודי אצווה.
אף על פי שמחשבי הסדרה היו מסוגלים להריץ את אותן התוכנות, הרי שמעשית השימוש והניצול המיטבי שלהם הצריך מערכת הפעלה ייעודית לכל תת-משפחה.
גם התקני הציוד ההקפי (כונני סרטים ומדפסות למשל) היו שונים וייעודיים לתתי-משפחות ולפיכך כל תת-משפחה של הסדרה עשתה שימוש בווריאנט ייעודי של מערכת ההפעלה, עם זאת, המאפיינים הבסיסיים בין המערכות היו דומים.
מערכת ההפעלה הציגה עקרונות חדשניים לתקופתם שליוו את הארכיטקטורה של המחשב המרכזי לדורות.
העיקרון החשוב ביותר הוא יצירת הפרדה של פרוטוקולי תקשורת והניהול לשכבות שהפרידו בין רמות תפעול של החומרה והרכיבים ההיקפיים לבין הרצת היישומים, תוך הפרדה לוגית של היישום מפרטי המימוש של הגישה לחומרה ולתקשורת הבסיסית ואפשרו בכך כתיבת יישומים שיכלו לרוץ על חומרות שונות בלי לשנות את היישום.
המערכת כללה באופן סטנדרטי אסמבלר ומהדרים לקובול, פורטרן ו-PL/I.
כן כללה גישה לכתיבה וקריאה של נתונים בשיטות ISAM (Indexed Sequential Access Method) לגישה לקובץ אינדקס סדרתי (גישה לנתונים דרך מפתח) ו-BDAM (Basic Direct Access Method) לכתיבה וקריאה ישירה של מידע מהתקני קלט/פלט.
כן כללה מערכת ההפעלה את מודול תקשורת הנתונים הבסיסי של IBM, שעמד בבסיס כל הממשקים של מחשבי הסדרה (והסדרות הבאות) עם רכיבי חומרה מגוונים, BTAM(Basic Telecommunications Access Method).
מערכת ההפעלה הציגה את שפת JCL (Job Control Language), השיטה הבסיסית במחשבים מרכזיים של IBM ומחקותיה להרצת עיבודי אצווה (Batch jobs).
ואת מנגנון OS/MFT (Multiple Fixed Transactions) לניהול ריבוי משימות (Multitasking) על ידי כתובות קבועות למספר קבוע של משימות.
הגרסה הראשונה של מערכת ההפעלה, שהושקה באפריל 1964, הייתה ידועה לשמצה עקב כמות שגיאות התוכנה שהתגלו בה כמעט בכל רכיב.
עקב לקחי ההפעלה הראשונה והכושלת כתב מנהל פרויקט התכנון והפיתוח של הגרסה, פרד ברוקס, את ספרו הקלאסי בתחום הנדסת התוכנה, "The Mythical Man-Month" ובו הוא מפרט את הכשלים בתכנון ובפיתוח ואת דרכי ההתמודדות עמם, שהביאו לבסוף את מערכת ההפעלה למצבה היציב והמכונן כאחת ממערכות ההפעלה החשובות.
Disk Operating System (אין קשר למערכת ההפעלה DOS) - מערכת ההפעלה הוטענה באמצעות דיסק קשיח (גם OS נטענה בדרך זו, והשם DOS בא להבדיל אותה מ-TOS, מערכת הפעלה שנטענה מסרט מגנטי).
זו הייתה מערכת הפעלה פשוטה יותר, שבאופן בסיסי לא סיפקה אפשרות לריבוי משימות (Multitasking) ולא היו בה מנגנונים להגנת זיכרון.
היא דרשה פחות משאבים, ולכן נועדה למחשבים הקטנים יותר בסדרה.
TSS/360 (Time Sharing Operating System) יועדה לניצול יכולת ה-360/67 לשיתוף זמן במשאבים (time-sharing) ולהרצת מספר יישומים במקביל.
DOS/VS הייתה דור המשך למערכת ההפעלה שנועדה לנצל את יכולות הזיכרון הווירטואלי ויועדה בעיקר למחשבי System/370.
Basic Operating System - מערכת ההפעלה הבסיסית למחשבי דרגת הכניסה עם 8K זיכרון.
גרסה זהה עקרונית ל-DOS/360, אלא שנטענה באמצעות כרטיס זיכרון ייעודי ולא דיסק קשיח על מנת לפנות דיסק קשיח לשימוש כללי.
בפרט אפשרה מערכת ההפעלה שיווק מחשבי רמת כניסה בעלי כונן דיסק בודד.
Tape Operating System - גרסה מוקדמת של DOS/360 עבור מחשבים עם כונן סרטים בלבד.
בעקבות סדרת System/360 פיתחה חברת IBM את סדרת System/370 ובהמשך לה פותחו סדרות נוספות המתבססות על הארכיטקטורה של System/360 ומערכות ההפעלה שלה (תוך הוספת שיפורים רבים).
הסדרות הנוכחיות (נכון ל-2015) קרויות סדרה Z וסדרה Z12, ומערכות ההפעלה העיקריות שלהן הן z/OS (ממשיכתה של OS) ו-z/VSE (ממשיכתה של DOS).
הסדרה זכתה להצלחה רבה גם בישראל, ובמשך יותר מעשור נמכרה יותר מאשר כל סדרה אחרת.
עם הרוכשים הבולטים נמנו ממר"ם - יחידת המחשוב של צה"ל, שרכשה מחשב מדגם 360/50, ולאחריו מחשב מדגם 360/65, המרכז למיכון משרדי - יחידת המחשוב של ממשלת ישראל, בנק לאומי, חברת אל על, שרכשה מחשב מדגם 360/30, והטכניון, שרכש מחשב מדגם 360/50.
IBM 1400 הייתה סדרת מחשבים מרכזיים עשרוניים אלקטרוניים מבוססי טרנזיסטורים מתוצרת IBM.
המחשב הנפוץ ביותר מסדרה זו היה ה-IBM 1401, אחד המחשבים המוצלחים והנמכרים ביותר בעולם בתקופתו.
המחשב פתח עבור IBM בפרט ועבור המחשוב האלקטרוני בכלל את שוק העסקים הבינוניים.
ה-1401 הוכרז ב-5 באוקטובר 1959 וייצורו הופסק ב-8 בפברואר 1971, לאחר שנמכרו ממנו מעל 10,000 יחידות והוא הוחלף על ידי מחשבים מסדרת IBM System/360. מחשבים נוספים מסדרה זו היו 1410, 1440 ו-1460 שהיו למעשה גרסאות חזקות ובעלות יותר זיכרון מה-1401 ו-1420, 1450 שהותאמו באופן מיוחד ליישומים בנקאיים.
בשנת 1962 פיתחה IBM, במסגרת סדרת 7000 שלה את 7010 שהיה מחשב מתקדם יותר, בעל תאימות מוחלטת ל-1410.
סדרת מחשבי IBM 1400 היו המחשבים הראשונים שנכנסו לשימוש נרחב בישראל על ידי חברות וארגונים.
בין השאר ב-1963 על ידי בנק לאומי, חברת כימיקלים לישראל וצים.
שנה אחר כך גם ב, קונצרן כור תעשיות, האוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת תל אביב.
עד שנת 1965 נמכרו כ-20 מחשבים מסדרת 1400. המחשבים שימושי גם בלשכות השירות של יבמ ישראל.
שם הם שימשו לקוחות שלא יכלו להרשות לעצמם את עלות הרכישה הגבוה ושכרו זמן מחשוב מ-IBM.
מחשבי 1401 פעלו במדינות העולם השלישי עד שנות ה-80 של המאה ה-20. מוזיאון היסטוריית המחשב מחזיק שני מחשבי 1401 שמורים במצב פעיל, כולל ציוד היקפי וסביב פרויקט השימור והשחזור מתרכזת קהילה פעילה.
ב-2006 הוציא המוזיקאי האיסלנדי יוהאן יוהנסון תקליט בשם 'IBM 1401, A User's Manual ובו לחנים שהושפעו מקולות שהפיק מחשב 1401.
התקני הקלט/פלט של המחשבים היו כרטיסים מנוקבים, סרטים מגנטיים או מדפסת.
בחלק מהדגמים נעשה שימוש גם בכונן קשיח.
אורך המילה במחשבי הסדרה לא היה קבוע, לשם ייצוג מספרים עשרוניים בקידוד בינארי נעשה שימוש בשיטת BCD ברוחב 6 ביט.
גודל הזיכרון המקסימלי אליו יכל לגשת ה-1401 היה 16,000 תווים (בייצוג של 6 ביט כ"א לכל היותר).
עקב הגדלת אורך הכתובת ל-5 ביטים ב-1410 היה גודל הזיכרון שלו 80,000 תווים וה-7010 יכל לגשת ל-100,000 תווים בזיכרון.
ה-RAM המינימלי עמו הגיע ה-1401 היה בגודל 1,400 תווים.
ה-RAM המקסימלי בסדרה הגיע ל-4,000 תווים.
שפות התכנות שנתמכו היו מספר ייצוגים של אסמבלר, קובול, פורטרן, RPG ו-FARGO.
בשל הפרימיטיביות והראשוניות של המחשב, נודעת לו חשיבות בקרב "גיקים" של תכנות מחשבים והיסטוריה של המחשוב.
בין היתר יכולת לתכנת בשפות התכנות ותוך שימוש בזיכרון המינימלי של המחשב הישן.
התיעוד המלא של ספרות המחשב מצוי וזמין ברשת.
IBM 3270 (קראו: "שלושים-ושתיים שבעים") הוא תקן של מסופי מחשב למחשבים מרכזיים מתוצרת IBM ומהווה תקן דה פקטו לתקשורת מול מחשבים מרכזיים.
גם כאשר אין עושים שימוש במסוף פיזי, משמשות אמולציות של 3270 לתקשורת מול מחשבים מרכזיים, על גבי תשתית TCP/IP.
המסוף, שהושק לראשונה ב-1972 עבור סדרת המחשבים IBM System/370, מימש שני עקרונות תקשורת מול מחשב מרכזי: מזעור המידע העובר בתקשורת ומינימום הפרעות (פסיקות) לעבודת המחשב.
לפיכך, בלוק המידע המועבר הוא מסך מלא והוא מכיל רק את הערכים שהשתנו מאז ההתקשרות הקודמת.
המסוף היה בנוי כיחידה אחת ובה מקלדת וצג (מסך) בתצורה הטיפוסית היה המסך מונוכרומטי עם תווים בצבע ירוק, בגודל של 24 שורות עם 80 תווים בשורה.
המודל הראשון, "3277 מודל 1", היה בעל 14 שורות בלבד, תצורת 3279 כללה ארבעה צבעי טקסט ותצורת 3278 כללה אפשרות שינוי גודל המסך עד ל-132X72 תווים, באמצעות מתג חומרה במסוף.
אחד החידושים שהציג המסוף היה שימוש במקשים פונקציונליים במקלדת, שלא היו חלק מסט האותיות ואליהם ניתן היה לקשור בתוכנה פונקציות הפעלה שונות.
המסוף התחבר על ידי כבל קואקסיאלי, מהירות העברת הנתונים הייתה בתחילה 1Mbit לשנייה והועלתה לאחר מכן עד ל-2.3Mbit לשנייה.
המסופים לא התחברו ישירות למחשב אלא ליחידת בקרה (Control Unit, CU) בעלת CPU, במקור מדגם 3274 ומאוחר יותר מדגם 3174, שיכלה לטפל בכמה עשרות מסופים ולהוריד את עומס תעבורת המידע מהמחשב המרכזי.
בשנת 1983 הוציאה IBM את מחשב 3270 IBM PC, שהיה מחשב אישי שכלל אמולציה בתוכנה למסופי 3270.
פרוטוקול TN3270 הוא פרוטוקול תקשורת, המרחיב את Telnet, להעברת מידע למחשב מרכזי באמצעות רשת TCP/IP, מכל מחשב למעשה.
IBM Systems Network Architecture (בקיצור SNA) הוא פרוטוקול קנייני של חברת IBM, שנוצר בשנת 1974. זהו מערך שלם המגדיר את ההתקשרות בין מחשבים מרכזיים למשאבים ברשת.
SNA מתאר את הפרוטוקול ואינו מהווה יישום או חבילת תוכנה למימוש.
מימוש פרוטוקול SNA מופיע בחבילות תקשורת שונות, בעיקר בתוכנת VTAM) Virtual telecommunications access method) שהיא חבילת תקשורת המופעלת על מחשבים מרכזיים מתוצרת IBM לתקשורת SNA.
פרוטוקול SNA אינו נפוץ היום, ואת מקומו תפס פרוטוקול TCPIP שהוא פרוטוקול פתוח ונפוץ הרבה יותר.
SNA נמצא בשימוש היום בעיקר בסביבות מחשבים מרכזיים של IBM.
פרוטוקול SNA התפרסם כחלק מהכרזה של IBM על פונקציות תקשורת מתקדמות בספטמבר 1974, שמכילה מימוש של SNA/SDLC (Synchronous Data Link Control)
פרוטוקול SNA נחשב פרוטוקול מוגן בשל היותו סגור ומאובטח.
כל ישות ברשת חייבת להיות מוגדרת מראש כדי לפעול בצורה תקינה.
בית השקעות בע"מ (IBI) הוא בית השקעות ישראלי, המתמחה בשירותים ומוצרים פיננסיים, בהם ניהול השקעות, ברוקראז', מסחר עצמאי בבורסה, קרנות נאמנות, מוצרי השקעה אלטרנטיביים ותוכניות הטבה לעובדים ומנוהל על ידי דייב לובצקי.
לפי נתוני החברה במצגת משקיעים לסיכום 2023, אי.בי.איי מנהלת 37.1 מיליארד ₪ בניהול תיקים (מהם 22.3 מיליארד שקל ללקוחות מוסדיים ו-14.8 לתאגידים, פרטיים ופרימיום), 17 מיליארד שקל בקרנות נאמנות, 13.5 מיליארד בקרנות מסורתיות, 3.5 מיליארד בקרנות פסיביות וכ-10.8 מיליארד שקל בקרנות אלטרנטיביות.
בית השקעות" הוקם ב-1981 בשם "גחלת חברה להשקעות", משנת 1984 היה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה בתל אביב.
החברה החזיקה ב-49% מקבוצת "אי.בי.אי.
אחזקות", קבוצה של חברות שירותי ברוקראז'.
הקבוצה החלה את פעילותה בשנת 1971 עם הקמתה של "אמבן אכוונת משאבים בנאמנות", שעוסקת בניהול כספים וייעוץ למשקיעים מוסדיים.
החברה הוקמה על ידי צבי לובצקי ודוד וייסברג וב-1975 הצטרף אליהם עמנואל קוק.
בהמשך הוקמו פעילויות נוספות, ב-1973 הוקמה "אי.בי.אי שירותי בורסה" וב-1978 הוקמה "אי.בי.אי ניהול קרנות נאמנות".
"גחלת" הוקמה כחברת השקעות של לובצקי, וייסברג וקוק בשיתוף עם חברת הביטוח "הסנה".
אחת ההשקעות הראשונות שלה הייתה בעיתון הכלכלי היומי גלובס.
"גחלת" החזיקה 25% ממניות העיתון בעת הקמתו.
בית השקעות" כנציג בנק ההשקעות האמריקאי מריל לינץ' בישראל.
בשנת 2005, עברה הקבוצה מהלך של ארגון מחדש של מבנה החברה.
שלושת המייסדים מכרו לקובי אלכסנדר, מייסדה של חברת קומברס, רבע מהחזקותיהם בקבוצה: 12.64% ממניות "גחלת" ו-25% ממניות "אי.בי.אי אחזקות", תמורת 50 מיליון שקל.
"גחלת" גם רכשה מיואב קפלן, שהיה אחד המנהלים הבכירים בקבוצה, את אחזקותיו (20%) בחברה-הבת "אי.בי.איי ניהול קרנות נאמנות".
מיד אחר כך הקצאה "גחלת" 550 אלף מניות, שיהוו 40% מהון החברה, לארבעת בעלי השליטה, תמורת החזקותיהם ב"חברת אי.בי.אי אחזקות", חברה פרטית שחלקה עם "גחלת" את השליטה בחברות המשתייכות לקבוצה.
שם החברה גם שונה מ-"גחלת חברה להשקעות" ל-"אי.בי.אי.
בשנת 2006, השיקה הקבוצה פעילות בתחום קופות הגמל וההשתלמות.
בשנת 2013, רכשה את קופות הגמל של בית ההשקעות תמיר פישמן.
עם השלמת העסקה גדל היקף הנכסים של אי.בי.אי בתחום הגמל ל-2.5 מיליארד שקל.
בשנת 2018 מיזוגה את פעילות הגמל וההשתלמות עם פעילות בית ההשקעות הלמן אלדובי בתחום.
במסגרת העסקה העבירה אי.בי.אי את פעילויות הגמל וההשתלמות שלה לניהול הלמן אלדובי גמל ופנסיה, ורכשה במקביל 35% ממניות בית ההשקעות הלמן אלדובי.
נכון לשנת 2019 מנוהל IBI על ידי דייב לובצקי, ושלושת השותפים-מייסדים ממשיכים להיות פעילים כחברים בדירקטוריון החברה.
בינואר 2021 רכשה הקבוצה את חברת טאלנט אשר ניהלה תיקי השקעות בהיקף של 1.2 מיליארד ש"ח.
במרץ 2021 בית ההשקעות IBI עבר תהליך מיתוג מחדש אשר במסגרתו הלוגו הוחלף.
ב-2022 הקים IBI את DATACOM, קרן השקעות אלטרנטיבית המשקיעה בנדל"ן מניב מסוג תשתיות דיגיטליות ופועלת בשיתופי פעולה עם חברות נדל"ן מניב בארצות הברית.
ב-2023 הושלמה עסקה בה רכשה IBI דרך ארבע עונות, 30% מתזרים ההכנסות העתידיות של קבוצת נטו תכנון פיננסי, חברה לתכנון פיננסי וניהול עושר.
ב-2024 הושלמה עסקה שבמסגרתה רכשה IBI מפסגות קרנות פסיביות המנהלות כ-28 מיליארד שקל, תמורת כ-147 מיליון שקל.
החברה מנהלת כ-48 מיליארד שקל (נכון לספטמבר 2018) עבור לקוחות פרטיים ומוסדיים באמצעות תיקי השקעות, קרנות השקעה אלטרנטיביות וקרנות נאמנות.
בית ההשקעות מציע מוצרי חיסכון והשקעה בניהול אקטיבי וגם השקעות פסיביות.
IBI מספק גם שירותי בורסה ללקוחות פרטיים ומוסדיים והוא מחזיק במחלקת מחקר המסקרת ענפים שונים.
חבר הבורסה מספק שירותים בתחום הפצת ניירות ערך, עשיית שוק ובנקאות השקעות.
לבית ההשקעות תחומי פעילות נוספים, בהם מימון ואשראי לעסקים (SML).
פעילות זו נעשית על ידי IBI מימון.
IBI מעניקה שירותי ניהול השקעות למשקיעים פרטיים, תאגידים ומוסדיים ומנהלת נכסים בהיקף של כ-37.1 מיליארד שקל (נכון ל-31 בדצמבר 2023).
החברה מציעה בין השאר תיק השקעות ממוקד חו"ל, תיק אג"ח חו"ל לפדיון, השקעה בחברות המחלקות דיבידנדים, פתרונות במעטפת אישית ללקוחות בעלי עושר פיננסי, השקעה במניות בישראל ובחו"ל ובאג"ח High Yield.
אי.בי.אי שירותי בורסה חברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב ומפוקחת על ידי הרשות לניירות ערך והבורסה לניירות ערך בתל אביב.
כמו כן, חברת מסלקת הבורסה משנת 1973, חברה במסלקת יורוקליר משנת 2014 והיחידה מבין החש"בים שחברה במסלקת המעו"ף.
כמו כן, שירותי בורסה בעלת היתר כללי לפי סעיף 49א' לחוק ניירות ערך, אשר מאפשר לה להציע ללקוחותיה שירותי מסחר בניירות ערך באמצעות מערכת למסחר המנוהלת בידי בורסה מחוץ לארץ.
אי.בי.אי שירותי בורסה מספקת שירותי מסחר, משמורת ואשראי לצורך פעילות בניירות ערך עבור השוק המוסדי, התאגידי והקמעונאי (לרבות מסחר עצמאי), אשר כוללים קניה ומכירה של ניירות ערך ונגזרים סחירים ושאינם סחירים בארץ ובחו"ל.
כמו כן, מעניקה שירותי בורסה שירותי עשיית שוק, המרות מט"ח, שירותי גידור ושירותי מחקר וייעוץ כשירות נלווה לשוק המוסדי וללקוחות כשירים, בהתאם להגדרה הקבועה בתוספת הראשונה לחוק הייעוץ על ידי מחלקת המחקר והמחלקה הכלכלית התומכות בפעילות הביצוע.
פעילותה של שירותי בורסה נחלקת לשלושה מגזרים עיקריים: מגזר ברוקראז' מוסדי, מגזר מסחר עצמאי ומגזר עסקי.
IBI SMART - מסחר עצמאי
פעילות המסחר העצמאי משכה יותר מ-10,000 לקוחות חדשים ב-2023 באמצעות אפליקציה ייעודית בשם IBI SMART.
קרנות המשקיעות בנכסים בעלי מתאם נמוך לנכסים מסורתיים בשוק ההון, כגון מניות ואיגרות חוב.
אלו קרנות ההשקעה האלטרנטיביות הקיימות ב-IBI:
DATACOM - השקעה בנכסי נדל"ן מניב בתחום התשתיות הדיגיטליות.
SBL - השקעה בהלוואות גישור לטווח קצר למשפצי בתים בארצות הברית.
VOLCANO - השקעה בהלוואות גישור קצרות לחברות נדל"ן בארצות הברית.
אסטרטגיות CLO - השקעה בניירות ערך מגובים במאגר הלוואות בכירות.
ComRit - השקעה בנדל"ן מניב איכותי בארצות הברית.
TEVEL - השקעה בהלוואות גישור חוץ בנקאיות לעסקים בפולין.
LION - קרן ריט הרשומה למסחר בבורסה המשנית בספרד, המשקיעה בנכסי נדל"ן מניב בספרד.
IBI QCL - קרן שקלית מחלקת, העוסקת במימון הלוואות שפיצר לצרכים שונים לרבות שוק הנדל"ן
IBI CCF - השקעה במתן אשראי צרכני בארצות הברית.
קוואליטי QCF - השקעה בהלוואות גישור חוץ בנקאיות כנגד בטוחות נדל"ן.
IBI SPIKES - מימון לסטארט-אפים.
IBI מפעילה שלוש קרנות גידור:
ראם גלובל, המשלבת אסטרטגיית לונג-שורט ומסחר מבוסס מאקרו במדדי מניות.
ראם אקוויטי, שמטרתה השאת תשואה עודפת על פני מדד ת"א 125 ובסטיית תקן נמוכה יותר
ראם אופרטיוניטי, השואפת לנצל הזדמנויות בכלל המכשירים הפיננסיים, בדגש על אג"ח High Yield.
מציעה השקעות בפרויקטים של נדל"ן מניב בחו"ל, בנויים, מאוכלסים ומניבים הכנסות.
הפרויקטים בשותפות עם חברות נדל"ן מובילות בישראל ובחו"ל.
מציעה כ-125 קרנות נאמנות בניהול אקטיבי וקרנות נאמנות מחקות (פאסיביות), העוקבות אחרי מדדים שונים בארץ ובעולם.
מנהלת נכסים בהיקף של כ-17 מיליארד שקל (נכון ל-31 בדצמבר 2023) והשלימה רכישה של קרנות פסיביות מפסגות, המנהלות כ-28 מיליארד שקל.
החברה מספקת שירותים פיננסים למגזר ההיי-טק, ביניהם שירותי נאמנות וניהול תוכניות הטבה לעובדים (ESOP), שירותי נאמנות ותפעול לעסקאות מיזוגים ורכישות, הערכות שווי לחברות, מימון לחברות טכנולוגיה, העברת הון בין דורי ועוד.
בנוסף, החברה מספקת ללקוחותיה גם שירותי הוצאה חשבונאית בגין המענק ההוני.
ב-2018 רכשה את הפעילות לניהול תוכניות ההטבה לעובדים של בית ההשקעות "תמיר פישמן".
בשנת 2020 רכשה את פעילות הערכת שווי לסטארט –אפים S-CUBE.
באותה שנה השיקה את קרן ההשקעות IBI Spikes IL, המעניקה מימון לסטארט-אפים בשיטת RBF, שיטת מימון ללא דילול בעלי המניות.
בשנת 2021 הקימה IBI Capital את חברת IBI Trust IL, המלווה משפחות בעלות הון בכל הקשור לתכנון מס, ניהול נכסי הנאמנות וכו'.
נכון ל-2024, IBI קפיטל משרתת יותר מ-3,000 חברות פרטיות, ציבוריות ובינלאומיות ויותר מ-150,000 מקבלי הטבה ובעלי מניות בארץ ובעולם.
ביולי 2024, IBI רכשה 60% ממניות חברת נקסטאייג', המנהלת כספים עבור סטארט־אפים, תמורת 130 מיליון שקל ולפי שווי של 216 מיליון שקל.
מאז הרכישה היא נמצאת תחת IBI CAPITAL.
"אי.בי.אי.-ניהול וחיתום" היא חברת חיתום בשליטת בית ההשקעות IBI.
החברה היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה בתל אביב.
אי.בי.אי היא חברת חיתום מובילה בישראל, עם ניסיון של יותר מ-30 שנה בהן גייסה למאות חברות, בהן גם 23 חברות אמריקאיות, כ-380 מיליארד שקל.
אי.בי.אי ניהול וחיתום הוקמה בשם "אי.בי.אי חיתום" על ידי "אי.בי.אי בית ההשקעות" יחד רונן צלניר ויואב קפלן בשנת 1993. בתחילת שנת 2000 הונפקה החברה בבורסת תל אביב.
בסוף 2002 נכנס בנק הפועלים להשקעה בחברה, ורכש 29% ממניות החברה תמורת כ-30 מיליון שקל.
בעקבות הרכישה שונה שם החברה ל"פועלים אי.בי.אי.
בשנת 2022, החל סכסוך מתוקשר בעקבות שינוי במדיניות התגמול לבכירים בחברה בניגוד להצבעת בעלי המניות ובפרט בנק הפועלים.
בעקבות הסכסוך דרש הבנק להסיר את שמו משם החברה, והחל מינואר 2023 שונה שם החברה לאי.בי.אי ניהול וחיתום.
בשנת 2024 השלים בנק הפועלים את מכירת מלוא החזקותיו בחברה לבית ההשקעות אי.בי.אי ולערי סטימצקי.
בסוף שנת 1992, הקימה קבוצת "אי.בי.אי", בשותפות עם מאיר כפיר ויואב קפלן, את אחת מקרנות ההון סיכון הראשונות בישראל - קרן "סטפס ונצ'רס" (Steps Ventures).
הקרן הוקמה במסגרת תוכנית יוזמה (תוכנית ממשלתית לעידוד השקעות הון סיכון במדינת ישראל).
הקרן הורכבה משתי ישויות, חברת ניהול בשם "צעדים השקעות בטכנולוגיה" וחברת השקעות בשם "מהלכים השקעות בטכנולוגיה".
בשנת 1996 רכשה חברת אריסון השקעות 41% מ"צעדים".
לאחר שגייסה כ-20 מיליון דולר ממשקיעים מוסדיים בישראל, ביניהם: בהם מגדל, בנק יהב, כלל ביטוח וקופות הגמל של בנק מזרחי, החלה להשקיע בחברות הזנק ישראליות בתחילת דרכם.
ההשקעות הראשונות של הקרן היו בשתי חברות שנמנו אז עם קבוצתו של היזם דוידי גילה, DSPC ו-DSPG.
הראשונה נמכרה לאינטל תמורת 1.6 מיליארד דולר והשנייה הונפקה בבורסת הנאסד"ק.
בממוצע מימשה הקרן פי 5 על הכסף שהשקיעה.
חברות נוספות בהם השקיעה היו: חברת התכונה ואלור שהונפקה בבורסה של פרנקפורט.
הקרן השקיעה בה בשנת 1994 כמיליון דולר ועשתה פי 20 על הכסף.
חברת פאוור דיזיין שנמכרה ב-2006 לחברת מיקרוסמי תמורת 542 מיליון דולר.
חברת אקורד נטוורקס שהונפקה בנאסד"ק ואחר כך נמכרה לחברת פוליקום.
וחברת יורוקום תקשורת סלולרית אותה מימשה ברווח של פי 8 על השקעתה.
הקרן לא גייסה קרנות המשך, ולאחר שכמעט כל החברות שבהן השקיעה יצאו לאקזיט או נמחקו, הוחלט בשנת 2006 לסיים את פעילותה.
IBM Sequoia הוא מחשב-על בסקלת הפטה, נבנה על ידי חברת IBM ל-NNSA כחלק מהתוכנית לחישוב ומחשוב מתקדם.
הוא התקבל במעבדה הלאומית לורנץ ליברמור ב-2011, ונפרש באופן מלא ביוני 2012.
ב-14 ביוני 2012 הודיע מיזם ה-TOP500 שמחשב ה-IBM Sequoia החליף את מחשב ה-K כמחשב המהיר בעולם, עם ביצועים של 16.32 פטה פלופס, 55% מהר יותר ממחשב ה-K, שהיה בעל ביצועים של 10.51 פטה פלופסים.