tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ישנם סוגים רבים של להבי אומנות גרפית; הנפוץ ביותר בסטודיו לעיצוב גרפי הוא מס' 11. צורות להב אחרות משמשות לגילוף בעץ, לחיתוך עור ובד כבד וכו'.
שימוש באזמל רפואי בעת העתיקה
אזמלים עשויים אובסידיאן המתוארכים ל-2100 לפנה"ס נמצאו ביישוב מתקופת הברונזה בטורקיה.
בגולגולות מאותו מקום, נמצאו סימנים לניתוח מוח.
במצרים קדומים, החרטומים ביצעו חתכים עבור חניטה עם אזמלים מאובסידיאן מושחז, חומר שעדיין נמצא בשימוש.
מהכתבים הרפואיים הראשונים מתקופת יוון הקלאסית עולה כי הם השתמשו בדרך כלל בכלים זהים לאזמלים של היום.
רומאים קדומים השתמשו ביותר מ־150 מכשירים כירורגיים שונים, כולל אזמלים.
הרפואה האיורוודית ההודית מזכירה את השימוש במתיחי במבוק חדים.
בעשור האחרון, מודעות גוברת לסכנות פגיעה מחפצים חדים בסביבה רפואית הביאה להתפתחות של שיטות שונות להגנה על עובדי שירותי הבריאות מפני חתכים מקריים ופצעי ניקוב.
על פי נתוני המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, עד 1,000 איש בכל יום נתונים בסכנה לפגיעות מקריות תוך מתן טיפול רפואי.
פגיעות להב אזמל הן מהפגיעות החדות ביותר בתכיפות, השנייה רק למחטים.
פציעות אזמל מהוות 7 אחוז עד 8 אחוזים מכלל הפציעות ממכשירים חדים.
שימוש בטכניקות שונות להעברת האזמל ללא מגע יד, למשל בהנחתו על משטח משותף, או באזמלים עם להב מתקפל (בדומה לסכין יפנית) הפחית משמעותית את הסיכון.
סקנד פאסט הוא מצוק תלול שאינו מכוסה קרח, בחוף סקוט, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
המצוק נמצא ממערב למצוק פרסט פאסט (מילולית: הדופן הראשונה).
המצוק מהווה את הגדה הצפונית של קרחון דבנהאם (יחד עם מצוק פרסט פאסט).
המצוק התגלה ומופה על ידי המשלחת הבריטית לחקר אנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913 בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
השם הוא תיאורי - ומתאר את היותו אחד משני המצוקים המהווים את הגדה הצפונית של הקרחון.
סקנדל בסורנטו (באיטלקית: ...Pane, amore e - לחם, אהבה ו...) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 1955 בבימויו של דינו ריזי עם ויטוריו דה סיקה וסופיה לורן בתפקידים הראשיים.
הפעם הוא צולם בצבע ובסורנטו.
הסרט זכה בהערת כבוד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין כסרט המצחיק ביותר.
ויטוריו דה סיקה זכה בפרס דוד די דונטלו כשחקן הטוב ביותר.
המרשל אנטוניו קארוטנוטו (ויטוריו דה סיקה) מסיים את שירותו בקרביניירי ונפרד מתושבי העיירה סליינה.
הוא נוסע לסורנטו שם גר אחיו הכומר דון מתיאו (מריו קארוטנוטו) ושם קיבל תפקיד של מפקד המשטרה העירונית.
הוא לוקח אתו את העוזרת הנאמנה שלו כרמלה (טינה פיקה).
בהגיעו לסורנטו מקבל אותו אחיו ומודיע לו כי האישה ששכרה את דירתו בסורנטו, מסרבת להתפנות משם.
האישה היא דונה סופיה (סופיה לורן), אלמנה צעירה ויפה שמתפרנסת כמוכרת דגים צעקנית.
יש לה מחזר צעיר בשם ניקולו (אנטוניו צ'יפריאלו).
הוא מתרשם מיופייה והיא מבקשת ממנו דחייה בפינוי.
דון מתיאו מוצא לאנטוניו וכרמלה מקום מגורים זמני בארמון של יורשת צעירה ומתוסבכת בשם דונה ויולנטה (לאה פדובני).
שמסכימה לבקשתו לארח אותם זמנית מתוך כבוד למתיאו שעזר לה בשעה קשה.
אנטוניו מתמנה לתפקיד בטקס מרשים ונושא נאום חוצב להבות על חשיבותה של המשטרה העירונית.
בינתיים מנסה סופיה לפתות אותו כדי שיבטל את צו הפינוי שלה.
הוא נשבה בקסמה ומתאהב בה למרות הפרש הגילים הגדול.
הוא גם נענה לבקשתה לקבל את ניקולו המובטל לשירות במשטרה אף על פי שאין לו שום כישורים לכך.
הם מגיעים לנשף גדול בו נמצאים ראש העיר ועוזריו הבכירים.
סופיה מזמינה את אנטוניו לרקוד "ממבו איטליאנו" והוא מסכים ונראה די מגוחך בעיני ראש העיר ושאר הנכבדים.
ניקולו המיואש מתפטר מהמשטרה ועומד להגר לוונצואלה.
אנטוניו חש שהוא די פתטי, עוזב את סופיה ונוקט פעולה להתחברות מחודשת של סופיה עם ניקולו.
בינתיים הוא חוזר לארמון, שם לובשת ויולנטה בעצתה של כרמלה, שמלה חושפנית יותר ואנטוניו מבין שהיא יותר לרוחו.
הם מנגנים ביחד דואט בפסנתר ומתחבקים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותסופיה לורןדונה סופיהמוכרת דגיםויטוריו דה סיקהאנטוניו קארוטנוטוטינה פיקהכרמלהמשרתתלאה פדובנידונה ויולנטהמריו קרוטנוטודון מתיאוכומראנטוניו צ'יפריאלוניקולומאהב של סופיה
סקלרוצפלוס (שם מדעי: Sclerocephalus) הוא סוג נכחד של דו-חיים יבשתי מסדרת הטמנוספונדילים אשר חי באירופה במשך הקרבון פנסילבני עד תחילת הפרם שלפני 301 עד 297 מיליון שנה מזמננו.
הסוג תואר ב-1947 בידי החוקר הגרמני גאורג אוגוסט פולדפוס , אשר מצא את ממצאיו בריינלנד-פפאלץ, גרמניה כשממצאים נוספים התגלו בצ'כיה.
דו-חי קדום זה שבמקור נחשב לדג הגיע לאורך 1.5 עד 1.8 מטר, דומה מעט לסלמנדרת ענק והיה בעל גוף מוארך ושטוח מכוסה באוסטאודרם ובקצהו זנב עבה ושטוח.
במבנהו דמה מעט לארכגוזאורוס אך שישנם חוקרים הרואים בו קרוב יותר לאירופס בשל מבנה הגולגולת החזקה בעלת בלוטת האצטרובל נוקשה קרוב לחיבור הצוואר והלסת הייתה רחבה ובעלת 3 שורות של שיניים חדות שנועדו לקריעת בשר.
ככל הנראה היה זה טורף תת-מיימי שחי בביצות וארב לטרף קטן מיימי, כשנמצאו בקיבתו שרידים של הדג Paramblypterus ושל דו-חיים כמו Micromelerpeton ו-Branchiosaurus.
סוג זה הכיל מספר מינים אף שחלקם בוטלו מחמת הספק וכיום רק 4 מינים מסווגים בו:
סקנג'בין (פרסית: سکنگبین, ערבית: سکنجبین) הוא סירופ המשמש להכנת משקה המקובל במטבח הפרסי.
הוא עשוי מתערובת של דבש או סוכר עם חומץ, ולעיתים מטובל גם בנענע או מנטה.
מקובל להגישו בקיץ כמשקה צונן (שרבטה סקנג'בין - شربت سکنجبین), בייחוד בקיץ, לעיתים בלוויית חתיכות מלפפון.
בחג ה'סיזדה בדר' הנחגג ביום האחרון של הנורוז (היום השלושה עשר לחודש הראשון בלוח השנה הפרסי) מקובל לאכול עלי חסה טבולים בתרכיז.
המשקה נפוץ מאירן גם למטבחים הסלג'וקיים והעות'מאניים, ובטורקית הוא מכונה Sirkencübin.
סולטנים עותמאניים נהגו לשתות אותו במיוחד בארוחות האיפטר בימי הרמאדן.
מקורתיו של הסירופ עתיקים והוא מתואר כבר על ידי אבן סינא בחיבור 'ייתרונות המשקא הנקרא סקנג'בין' (ערבית:منافع الشراب المسمي سكنجبين).
המשקה מוזכר גם בשירו של ג'לאל א-דין רומי - "תן עוד דבש לסקנג'בין, כי אנחנו הולכים ומוסיפים חומץ'.
השם סקנג'בין נגזר מהשורש הפרסי סרקה (سرکه) שפירושו חומץ, והשורש 'אנגבין' (انگبین) שפירושו דבש.
בערבית האות ک השנייה מוחלפת ב-ج (או בכתב פונטי הצליל /g/ מתחלף ב-/dʒ/).
סקנדל הלוטו בפנסילבניה משנת 1980 , המכונה גם בשם "רמאות שלושת השישיות" ("Triple Six Fix"), התרחש לאחר שמספר אנשים הצליחו לשנות את לטובתם.
על מנת לעשות זאת, כל הכדורים שמוספרו בספרות 4 ו-6 הוחלפו לכדורים ששוקלים קצת יותר, על מנת שמכונת הלוטו תשלוף אותם ראשונים בהגרלה, מכאן, הובטח למשתתפי התרמית שהצירוף שיזכה בהגרלה חייב להכיל את שני המספרים הללו.
הצירוף הזוכה נשלף ב-24 באפריל 1980, אך הרשויות עלו על התרמית בעקבות מספר הימורים שבוצעו על תוצאות ההגרלה.
יזם התרמית נשלח לכלא, ורוב הזכיות מעולם לא מומשו.
הוגה התכנית היה אדם בשם ניק פרי (1916–2003), שהיה מנחה הגרלת הלוטו בטלוויזיה.
פרי נולד בשם ניקולס פריקלס קצפאנס (Nicholas Pericles Katsafanas) בשכונת בפיטסבורג, פנסילבניה.
הוא למד ב ולאחר מכן ב בפיטסבורג.
לאחר ששירת בצי ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, פרי החל לעבוד כשדרן רדיו בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית.
לאחר מכן, פרי המשיך לקריירה טלוויזיונית ברשת "WDTV" (כיום נקראת בשם "").
בשנת 1958, פרי עבר לרשת המתחרה, "" ככרוז.
בהמשך, פרי התמנה למגיש חדשות, חזאי מזג אוויר והנחה תוכניות ספורט שונות כגון "" ו-"Championship Bowling".
בשנת 1977, פרי הפך למנחה של , שצולמה באולפני "WTAE".
פרי הציע את הרעיון לתרמית לראשונה במהלך שיחה עם ג'ייק ופיטר מרגוס, שני אחים שעבדו יחד עם פרי בעסק מכונות השתיה שלו.
לאחר שהחליט להוציא את התכנית לפועל, פרי פנה למומחה לכתב ולבמאי האמנותי ברשת "WTAE" ג'וזף בוק בכוונה להשתמש בכדורי פינג פונג (ששוקלים קצת יותר מהכדורים במכונת ההגרלות) כדי שידמו את הכדורים שיוצאים ממכונת הלוטו.
המספרים "4" ו-"6" נבחרו להיות המספרים שיצאו ראשונים מהמכונה.
פרי השיג גישה למכונת הלוטו ולכדורי ההגרלה, שנשמרו בחדר באולפני "WTAE", בהשגחת אדוארד פלאוול, נציג ממשרדי הלוטו.
החדר בו המכונה והכדורים היו היה נעול בעזרת שני מפתחות: המפתח הראשון היה אצל פרי והמפתח השני היה אצל פלאוול.
פלאוול השאיר את המכונה והכדורים ללא השגחה לכמה דקות במהלך מספר פעמים במהלך אותו היום.
בנוסף, פרי נעזר בפעיל הבמה פרד לומן כדי להחליף את הכדורים במכונה פעמיים: פעם אחת לפני השידור ופעם נוספת לאחריו.
לאחר השידור, בוק לקח את הכדורים המזויפים איתו ושרף אותם בתוך פחית צבע כחצי שעה לאחר תום ההגרלה.
פרי הנחה את הגרלת הלוטו ב-24 באפריל 1980. הפרס בהגרלה היה 3.5 מיליון דולר (שווה ל-13.36 מיליון דולר בשנת 2024) והצירוף הזוכה היה "666".
מתוך הסכום הכולל, 1.18 מיליון דולר (שווה ל-4.5 מיליון דולר בשנת 2024) היה אמור להתחלק בין שמונה אנשים שקשורים לתרמית.
הרשויות החלו לחשוד לאחר שמספר רב של אנשים הגיעו למשרדי הלוטו עם כרטיסי זכייה ובהם מופיעים כל הצירופים הזוכים האפשריים.
ביום ההגרלה, האחים מרגוס נסעו בכל רחבי פנסילבניה ורכשו מספר רב של כרטיסי הגרלה ועליהם כל שמונת הצירופים האפשריים שיכולים לזכות.
חקירת הרשויות התקדמה באופן משמעותי לאחר שטיפ אנונימי הוביל את הרשויות לפאב בפילדלפיה בו האחים רכשו מספר רב של כרטיסי הגרלה.
עובד בפאב זכר את שני האחים ואישה בעלת שיער בלונדיני שהתלוותה אליהם, רוכשים מספר רב של כרטיסי הגרלה בעלות גבוהה, וכולם מולאו עם מספרים ספציפיים (מכיוון שהאחים מילאו כרטיסי לוטו רבים ובכל פעם השתמשו בצירוף מספרים אחר לו הם מודעים כבר מראש, הסיכוי שלהם לזכות בפרס עלה).
העובד זכר שבשעה שהוא הדפיס את כרטיסי ההגרלה, אחד האחים ביצע שיחה בטלפון הציבורי עם דמות לא מזוהה, דיבר בשפה זרה והרים את השפופרת על מנת שהצד השני יוכל לשמוע את המכונה שמדפיסה את כרטיסי ההגרלה.
הרשויות הצליחו להשיג את יומן השיחות של הטלפון הציבורי וקישרו את השיחה הישר לתא הקריין ברשת "WTAE-TV", אותו מקום בו הגרלת הלוטו נערכה.
הגילוי שם את פרי בסיכון, והאחים מרגוס התוודו לאחר חקירה שהשיחה שבוצעה בטלפון הייתה עם פרי והתנהלה בשפה היוונית.
לאחר חקירה נוספת, האחים נשברו וחשפו את כל משתתפי הקנונייה.
תושב בשם ויליאם מורן מ בעצמו דאג לרכישת כרטיסי לוטו ממדינת פנסילבניה ולקח חלק בהונאה.
חקירה נוספת חשפה שבנוסף להשתתפותם בתרמית, האחים מרגוס הימרו על תוצאות ההגרלה בקרב מפעילי הימורים שנהגו גם הם לשחק עם תוצאות הלוטו עבור עשיית רווח.
האחים גם הציעו לחברים ובני משפחה אילו מספרים לרשום בכרטיסי ההגרלה כדי להגדיל את סיכויים.
חבר המושבעים הרשיע שבעה גברים.
פלאוול הורשע וישב שנתיים במאסר, בוק, לומן ומורן הודו באשמה בתמורה לפסק דין קל יותר.
האחים מרגוס הצליחו להימנע ממאסר לאחר שהסגירו את פרי לידי הרשויות.
רוב הסכום ששולם לאחים מרגוס (1.8 מיליון דולר, שכיום שווים 6.5 מיליון דולר) נלקחו מצמד האחים ביחד עם מספר כרטיסי הגרלה.
פרי הורשע בקשירת קשר ולקיחת חלק בפעילות לא חוקית, עלבון פלילי, גניבה בהיסח דעת, גניבה מתחרות ציבורית ושבועת שקר ב-20 במאי 1981. פרי נשלח למאסר של 7 שנים.
פרי ריצה שנתיים בכלא ולאחר מכן שנה נוספת במתקן כליאה שיקומי בפיטסבורג.
פרי נשאר משוחרר על תנאי עד שנת 1989. פרי עסק במספר עבודות מאז יציאתו מהכלא ואף ניסה לחזור לקריירה כמנחה ושדרן בשנות השמונים המאוחרות.
פרי נפטר ב, מסצ'וסטס ב-22 באפריל 2003, וזאת לאחר שמעולם לא הודה בחלקו בתרמית.
לאחר חשיפת התרמית, משרדי הלוטו בפנסילבניה וכן משרדי לוטו בערים אחרות החלו לנקוט באמצעי זהירות נוספים כדי למנוע רמאויות.
הגרלות הלוטו עברו מרשת "WTAE-TV" לרשת "" בעיר הבירה של מדינת האריסבורג ב-29 ביוני 1981 לאחר שהמושל דיק ת'ורנברג קבע הנחיה להעביר את ההגרלות וכן לבצע בדיקות רקע מקיפות יותר לעובדים המצויים בסביבת המכונה וההגרלה.
הסרט "מספרי מזל" משנת 2000 בכיכובם של ג'ון טרבולטה וליסה קודרו מבוסס באופן רופף על הפרשה.
בשנת 2006, הערוץ "" הציגו סרט דוקומנטרי אודות הפרשה.
הפרק "The Good, the Bad, & the Baby" מהסדרה "קאסל" מבוסס באופן רופף על הפרשה.
ניתן לראות תצלומים מתיקי החקירה ושאר פריטים הקשורים לפרשה במוזיאון המשטרה של מדינת פנסילבניה.
הרעיון להקמת הלהקה עלה בלונדון באוגוסט 1975, כאשר ג'ון ליידון (הידוע בכינויו ג'וני רוטן) נכנס לחנות של מלקולם מקלארן כאשר שיערו צבוע בירוק והוא לובש סוודר מחורר.
מלקולם אף הוא היה לבוש באופן מעט מוזר, ועטה על ראשו שקית אשפה, כמחאה על שביתת עובדי התברואה.
השניים השתעשעו ברעיונות מוזיקליים, כאשר ג'וני שר את שירו של אליס קופר "Eighteen" כאילו היה הגיבן מנוטרדאם.
מלקולם התלהב מהרעיון וג'וני החליט להקים להקה, אליה צירף את פול קוק (תופים), סטיב ג'ונס (גיטרה חשמלית), גלן מטלוק (גיטרה בס) ווואלי נייטינגייל (גיטרה).
הלהקה החלה להופיע במועדונים קטנים ברחבי לונדון, אך מפני שלא ידעו לנגן וגם לא לכתוב שירים, רוב ההופעות נגמרו באלימות ובתגרות.
הסקס פיסטולס התפרסמו בעיקר בזכות סקנדלים שכאלה.
זאת בעקבות היותם להקה פעילה ומובילה בתנועת הפאנק, תנועה אשר השיגה את רוב תשומת הלב הציבורית שלה באמצעים לא שגרתיים ולא מקובלים או באמצעות מחאה חברתית.
בתחילת דרכה נגנה הלהקה בעיקר בקולג'ים ברחבי בלונדון.
ב-20 בספטמבר 1976 קיימו הסקס פיסטולס את פסטיבל הפאנק הראשון, שנערך במועדון לונדוני הנקרא Club 100. הלהקה חתמה על חוזה הקלטות והופעות עם חברת EMI, אך פוטרה ממנו לאחר שבהופעתה בטלוויזיה כינתה את המנחה היפופוטם מאונן עם קרניים.
בפברואר 1977 פיטרה הלהקה את גלן הבסיסט, משום שלא תאם את תדמיתה של הלהקה (הוא העריץ את הביטלס והיה מסופר כמו אלביס פרסלי).
במקומו צורף ללהקה סיד וישס - על סיד עברה ילדות קשה, אימו הייתה נרקומנית ונזקקה לשירותים רפואיים לעיתים קרובות.
כאשר סיד פגש את ג'וני הם היו מנגנים ביחד ברחוב ועוברי האורח היו משלמים להם על מנת שיפסיקו את הרעש הנורא.
המצאת ריקוד הפוגו מיוחסת לווישס.
בת זוגו של וישס, ננסי ספאנג'ן, הייתה גם כן סוחרת סמים וסיפקה לו הרואין.
רוטן לא ראה בעין יפה את חברותם של וישס וספאנג'ן בשל הריחוק שנוצר בינו לבין וישס והידרדרותם המשותפת לסמים.
הסקנדל המפורסם ביותר של הלהקה התרחש בחגיגות חצי-היובל למלכה אליזבת ביוני 1977. הסקס פיסטולס ביצעו לראשונה את שירם "God Save the Queen", שיר מחאה נגד מוסד המלוכה הבריטי והמלכה בפרט, על מעבורת מחוץ לארמון וסטמינסטר.
כמה ממלוויהם נעצרו עקב ההפרעה לסדר הציבורי.
השיר הגס הוחרם על ידי ה-BBC, רוב תחנות הרדיו ומפיצים רבים בשל העלבון למלכה.
השערורייה יצרה עניין עז בקרב האספסוף, והמפיצים שלא החרימו את הלהקה נהנו ממכירות בהיקף עצום.
חברי הלהקה הוסיפו להשתולל במועדונים ברחבי הממלכה המאוחדת, עד שלבסוף הוחרמו מרוב המועדונים במדינה.
הלהקה שהגיעה לשיאה באותה תקופה החליטה לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית.
יציבות הלהקה החלה להתערער במהלך סיבוב ההופעות בארצות הברית.
במהלך הופעה בסן פרנסיסקו חתך וישס את עצמו, ג'ונס היה מסומם עד כדי כך שלא הצליח לנגן את השירים ורוטן החליט לבטל את ההופעה אחרי כמה דקות וברח לניו יורק.
הלהקה הפסיקה את פעילותה לאחר עזיבתו של ג'וני רוטן בסן-פרנסיסקו.
מקלארן ניסה להמשיך בפעילות חלקית של הלהקה, בין השאר בהקלטות מפוצלות בברזיל בפריז ובלונדון, אך גם ניסיונות גיוס חברים מחדש כשלו, והלהקה הפסיקה את פעילותה באופן סופי.
ב-1980 יצא לאקרנים סרט הקולנוע המוקומנטרי "תרמית הרוקנרול הגדולה".
הסרט בבימויו של ג'וליאן טמפל, מתאר את עלייתה ונפילתה של הלהקה מנקודת מבטו של מקלארן.
ליידון, שכבר עזב את הלהקה בשעה שהסרט צולם ב-1978, סירב לשתף פעולה, ועל כן נראה בו רק בצילומי ארכיון.
לאחר פירוק הלהקה פנו חברי הלהקה לקריירות אישיות בעולם המוזיקה.
ג'וני רוטן חזר לאנגליה, שינה את שמו בחזרה לג'ון ליידון והקים את להקת Public Image Limited (או בקיצור PIL) ביחד עם הגיטריסט קית' לווין.
הלהקה זכתה להצלחה מרובה, אך התפרקה.
אחרי פירוק הלהקה חזר ליידון לשם הבמה שלו ופתח בקריירת סולו ואף הוציא אוטוביוגרפיה בשם "Rotten - No Irish, No Blacks, No Dogs".
סיד וישס נשאר בניו יורק וניסה לפתוח בקריירת סולו.
קריירת הסולו שלו נכשלה כאשר הוא נעצר בחשד לדקירתה למוות של חברתו ננסי.
סיד, שהיה במעצר בית מת ממנת יתר של הרואין.
לאחר כמה שנים יצא סרט ביוגרפי על חייו שנקרא "סיד וננסי".
פול קוק וסטיב ג'ונס הקימו להקה בשם "Sham Pistols" יחד עם ג'ימי פרסי מלהקת שאם 69, ששרה משירי הסקס פיסטולס.
לאחר מכן הקימו את להקת "המקצוענים" (The Professionals) שהייתה להקת רוק כבד.
הלהקה הוציאה שני אלבומים ואז התפרקה.
לאחר פירוק הלהקה פנו ג'ונס וקוק איש איש לדרכו אך שמרו על קשר טוב.
מלקולם מקלארן המשיך לעסוק באמרגנות מוזיקה, ולבסוף החליט להיות מוזיקאי בעצמו.
הוא ניגן מוזיקת פופ וזכה להצלחה כבר מאלבומו הראשון.
שיא ההצלחה של מקלארן בתור כוכב פופ היה עם צאת אלבומו "Paris" בשנת 1994. כמה שנים לאחר צאת האלבום ניסה מקלארן להתמודד על ראשות העיר לונדון, אך הפסיד בבחירות.
גלן מטלוק הקים את להקת הילדים העשירים (The Rich Kids).
בשנת 1996 התאחדו הסקס פיסטולס באופן חד-פעמי להופעה בפינסברי פארק שבלונדון כדי לחגוג 20 שנה.
ההופעה תועדה באלבום שיצא באותה שנה ונקרא "Filthy Lucre Live".
סקס והעיר הגדולה היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שמתבססת על ספר בעל שם זהה, אשר נכתב על ידי קנדיס בושנל.
הסדרה הופקה עבור רשת הכבלים HBO משנת 1998 עד 2004. הסדרה עוסקת בחייהן של ארבע חברות רווקות בניו יורק.
שלוש מתוכן, קארי בראדשו, מירנדה הובס ושארלוט יורק, שבשנות השלושים לחייהן, והרביעית, סמנתה ג'ונס, בשנות הארבעים לחייה.
שם הסדרה, "סקס והעיר הגדולה", הוא בהתאם גם שמו של הטור השבועי אותו כותבת הדמות הראשית קארי בראדשו לעיתון ה"ניו יורק סטאר".
הסדרה עסקה לפרקים בנושאים חברתיים אקטואליים, כמו מעמד האישה, מעמד הקהילה הגאה, מחלת הסרטן ועוד.
הסדרה זכתה להצלחה גדולה בארצות הברית ואף במספר רב של מדינות.
כ-10 מיליון איש צפו בפרק הסיום בארצות הברית.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "רשת"; שני הפרקים הראשונים הוקרנו ב-8 בנובמבר 1999, והפרק האחרון ב-29 במרץ 2004.
שידור צפייה מקורי של הסדרה
קארי בראדשו (שרה ג'סיקה פרקר) — הדמות הראשית והקריינית.
כל פרק סובב סביב המחשבות וההרגשות שלה בזמן שהיא כותבת את הטור השבועי שלה, "סקס והעיר הגדולה".
קארי ידועה בחוש האופנה המיוחד שלה ואפשר למצוא אותה משלבת סגנונות שונים של לבוש.
בנוסף, בולטת בסדרה האהבה הגדולה שלה לנעליים ולמעצבים כגון מנולו בלאניק, ג'ימי צ'ו ועוד.
מאוחר יותר בסדרה, כל המאמרים שלה נאספים לספר והיא מתחילה לקבל משימות מעיתונים נחשבים יותר כגון ווג וה- ניו יורק מגזין.
קארי מאוד גאה בדירה בה היא גרה, דירת שני חדרים, בצד הצפון מזרחי של העיר, אותה היא קונה בסופו של דבר ונשארת לגור בה לאורך כל הסדרה.
לקארי יש אהבה גדולה בסדרה בשם "ביג" (כריס נות'), איתו היא חווה עליות ומורדות רבים.
שארלוט יורק (קריסטין דייוויס) — הדמות השמרנית והמסורתית ביותר מכל ארבע החברות.
היא מייחסת חשיבות רבה לאהבה כרגש רומנטי ומחכה ל.
למרות האופן בו היא מצטיירת כשמרנית, בעבר היא הפתיעה את חברותיה כאשר דיברה "דיבורים מלוכלכים" והציגה גישה פתוחה לגבי מין.
היא ויתרה על הקריירה שלה לאחר נישואיה הראשונים, עברה גירושים, וקיבלה דירה יוקרתית בשדרת פארק כחלק מהסכם הגירושים.
בסופו של דבר היא מוצאת אהבה עם עורך הדין הגרוש שלה, הארי גולדנבלט, וממירה את דתה ליהדות.
לאחר ניסיונות כושלים להיכנס להיריון, בסוף הסדרה מתברר שבקרוב הזוג יאמץ ילדה, דבר לו חיכתה שרלוט זמן רב.
מירנדה הובס (סינת'יה ניקסון) — עורכת דין בעלת השקפת עולם צינית למדי לגבי מערכות יחסים וגברים.
היא בוגרת של אוניברסיטת הרווארד, במקור מפילדלפיה.
בסדרה, היא חברתה הטובה ביותר של קארי ומייצגת את קול ההיגיון.
לאחר הולדת בנה, בריידי הובס, היא מתחילה לאזן בין הקריירה שלה כעורכת דין לבין היותה אם חד-הורית.
היא הראשונה מבין הארבע שקונה דירה (באפר וסט סייד: הצד המערבי העליון של מנהטן).
מאוחר יותר מתאהבת באבי בנה סטיב, ויחד הם קונים בית בברוקלין.
סמנתה ג'ונס (קים קטרל) — המבוגרת ביותר בקבוצה.
היא אשת יחסי ציבור עצמאית אשר נמנעת מלחוש רגשות כלפי גברים בכל מחיר, בזמן שהיא מספקת כל תשוקה אפשרית שלה ומסרבת להתאהב.
בעונה ה-3 היא עוברת מהדירה שלה בצפון מזרח העיר ללופט יוקרתי.
במהלך הסדרה היא אומנם חווה מערכות יחסים, אך בדרך כלל הן פחות מוצלחות ממערכות היחסים של חברותיה.
במאי 2008 יצא הסרט "סקס והעיר הגדולה" המהווה המשך לסדרה, ובו כיכבו השחקניות והשחקנים המקוריים.
עלילת הסרט מתרחשת כארבע שנים לאחר עלילת הסדרה.
באוגוסט 2009 החלו צילומים לסרט המשך והסרט יצא לאקרנים באירופה ב-24 במאי 2010. בשנת 2021 עלתה העונה הראשונה של סדרת ההמשך "פשוט ככה", ללא קים קטרל.
בשנת 2022, עלתה העונה השנייה.
סקס והעיר הגדולה הוא סרט קולנוע שיצא לאקרנים ב-30 במאי 2008 בארצות הברית.
הסרט מהווה המשך לסדרת הטלוויזיה הפופולרית "סקס והעיר הגדולה" ששודרה בין השנים 1998–2004 ברשת HBO.
האירועים בסרט מתרחשים כארבע שנים לאחר סיום הסדרה.
שרה ג'סיקה פרקר, סינת'יה ניקסון, קים קטרל וקריסטין דייוויס ממשיכות לגלם בסרט את הדמויות הראשיות שגילמו בסדרה.
קארי מגלה בתחילת הסרט מה התרחש בחיי הבנות מאז סיום הסדרה.
שרלוט והארי נשואים ולאחר בעיות פוריות החליטו לאמץ ילדה בשם לילי.
מירנדה עברה לגור עם סטיב בברוקלין ושם הם מגדלים את בריידי יחד.
סמנתה עברה ללוס אנג'לס שם היא מתמקדת בניהול הקריירה המצליחה של סמית'.
קארי וביג עברו לגור יחד וכרגע נמצאים בחיפוש אחר דירה חדשה.
ביג קונה דירת פנטהאוס וקארי מתקשה למכור את הדירה הישנה שלה.
הבנות מגיעות לעזור לה לארוז ושרלוט מפגישה בין קארי לאנתוני, חבר טוב של שרלוט, שיעזור בארגון החתונה של קארי וג'ון.
מירנדה מגלה לבנות שהיא וסטיב חווים קשיים ושהוא מספר לה שהוא בגד בה השניים נפרדים.
ביום החתונה ביג חווה "רגליים קרות" ולא מגיע לטקס אך שהוא מתחרט זה כבר מאוחר מדי וקארי עוזבת את הטקס מושפלת.
לאחר שמתגלה שאת חבילת ירח הדבש לא ניתן לבטל כל הבנות מחליטות לנסוע למקסיקו ולנצל את החופשה.
בסוף החופשה קארי חוזרת לדירתה הישנה ושוכרת עוזרת בשם לאיז שתארגן חזרה את דבריה.
סמנתה נדלקת על השכן שלה ומפני שסמית' כל הזמן בנסיעות היא מפחדת לבגוד ולכן פונה לאוכל ומעלה במשקל.
שרלוט נכנסת להריון ולואיז, העוזרת האישית של קארי מוצאת אהבה וחוזרת לעיר הולדתה כדי להתחתן.
שרלוט פוגשת בביג וצועקת עליו על כך שפגע בחברתה הטובה אך נתקפת צירים והוא מוביל אותה לבית החולים, אך הוא עוזב לפני הגעתה של קארי.
דירת הפנטהאוס של קרי וביג עומדת להמכר וקארי רצה לאסוף משם זוג נעלי עקב של מנולו בלאניק שהשאירה שם והיא נתקלת בביג שמתנצל ומציע לה נישואין שוב, הפעם עם נעל העקב המשובצת יהלומים במקום טבעת והיא מסכימה.
שרה ג'סיקה פרקר בתור קארי בראדשו.
סינת'יה ניקסון בתור מירנדה הובס.
קים קטרל בתור סמנתה ג'ונס.
קריסטין דייוויס בתור שרלוט יורק גולדנבלט.
כריס נות' בתור ג'ון ג'יימס פרסטון ("מר ביג").
דייוויד אייגנברג בתור סטיב בריידי.
ג'ייסון לואיס בתור סמית' ג'רד.
אוואן הנדלר בתור הארי גולדנבלט.
מריו קנטוני בתור אנתוני מרטינו.
וילי גרסון בתור סטנפורד בלאץ'.
קנדיס ברגן בתור איניד פריק.
סקס והעיר הגדולה 2 יצא ב-27 במאי 2010 בארצות הברית וב-28 במאי בממלכה המאוחדת וזכה להכנסות של 294 מיליון דולר.
למרות הכנסותיו הגבוהות של הסרט הוא קיבל ביקורות שליליות והיה מועמד לפרס פטל הזהב בשבע קטגוריות.
בדצמבר 2016 הוכרז כי אושר התסריט עבור הסרט השלישי בסדרה.
צוות השחקניות הראשי אישר את השתתפותן בסרט, אך נכון להיום לא החלו בהפקתו.
סקסו גרמטיקוס (בדנית: Saxo Grammaticus; בערך 1150 – 1220) היה היסטוריון דני ימי-ביניימי, שכמעט ולא ידוע מאום על חייו.
מיוחס לו חיבור הכרוניקה בת שישה-עשר הכרכים "גסטה דנורום" ("מעשי הדנים"), המתארת את תולדותיה הקדומות של דנמרק – וזו גם העדות המרכזית לעצם קיומו.
ידוע כי הוא היה מחסידי הארכיבישוף אבסלון מלונד (Absalon), מה שאומר קרוב לוודאי כי הוא עבד בשירותו; אך קשה לקבוע מה היה מעמדו המדויק, וייתכן אף כי לא היה אלא לבלר.
בצוואתו מוחל אבסלון לכומר בשם סקסו על חוב של שניים וחצי מארק כסף, ומצווה עליו להשיב למנזר סורו (Sorø) שני כתבי יד ששאל.
מבין כתריסר הערות ואזכורים של "סקסו" המצויים במקורות דניים מתקופה זו או מאחריה, זוהי ההערה היחידה שהכול מסכימים כי היא מתייחסת לסקסו גרמטיקוס; אך עם זאת, אין עדות חותכת לכך.
בהקדמה לחיבורו "גסטה דנורום" כותב סקסו כי אביו וסבו שימשו שניהם בשירותו של המלך ולדמאר הראשון כלוחמים, וכי הוא עצמו מבקש לשרת את המלך ולדמאר השני, אם כי באופן רוחני יותר.
שורות אלה הן המידע הממשי היחידי שקיים על אודותיו.
משערים כי הוא נולד בזילנד, כפי שטוענים מקורות מאוחרים יותר.
הלטינית האלגנטית שבפיו והידע שלו ועל אודות רומא העתיקה, שאותו הוא מפגין ב"גסטה דנורום", תומכים באופן כמעט ודאי בסברה כי הוא התחנך מחוץ לדנמרק – אולי באחד מבתי-הספר הכנסייתיים בצרפת.
השם "סקסו גרמטיקוס" לא היה שמו האמיתי.
לתואר "גרמטיקוס" – המילה הלטינית המסמנת 'מורה של מילים' – זכה מפי מחבר בתקציר חיבורו, Compendium Saxonis (נכתב בסביבות 1342), אשר ביקש להביע את התענוג שחש מאופן השימוש במילים של סקסו.
בעקבות יציאתה לאור של המהדורה המודפסת ובה גרסתו של כריסטיארן פדרסן (Pedersen) ל"גסטה דנורום", דבק הכינוי גרמטיקוס בשמו והפך לחלק בלתי-נפרד ממנו.
השם היחידי שניתן לו מצוי בכרוניקה סיאלאנדיה (בדנית: Ældre Sjællandske Krønike), המכנה אותו "Saxo, cognomine Longus", כלומר: 'סקסו, המכונה "הארוך"'.
סקסו הוא המקור לדמותו האגדתית-למחצה של המלט, שסיפורו עובד בידי מספר מחזאים ובראשם ויליאם שייקספיר.
סקס-סומניה , היא הפרעת שינה בעלת השפעות דומות לסהרוריות, אבל חמורות בהרבה, משום שהתופעה גורמת לסובל ממנה לבצע מעשים מיניים, כגון אוננות, מגע מיני או קיום יחסי מין שלא מרצון תוך כדי שינה.
לתופעה יכולות להיות השלכות חמורות, בפרט אם אנשים נוספים מעורבים באקטים המיניים - מאז שהתופעה אובחנה לראשונה בשנת 2003 ועד היום זוכו נאשמים שונים מאשמת תקיפה מינית בבריטניה ובקנדה לאחר שאובחנו כסובלים מהתופעה.
המחקר הראשון אשר הציע כי התנהגות מינית במהלך השינה עלולה להיות סוג חדש של פאראסומניה (התנהגויות לא רצויות המתרחשות תוך כדי שינה) התפרסם בשנת 1996 על ידי שני חוקרים מאוניברסיטת טורונטו (ד"ר קולין שפירו ד"ר ניק טראזאנוביק) וחוקר מאוניברסיטת אוטווה (ד"ר פול פדורוף) .
בהמשך פורסמו מספר מאמרים אשר עסקו גם כן בתופעה והציעו כי התופעה ניתנת לריפוי.
ביוני 2003 נסקרה התופעה בהרחבה במאמר "Sexsomnia — A New Parasomnia?" (סקס-סומניה - סוג חדש של פאראסומניה?) אשר פורסם בכתב העת הקנדי לפסיכיאטריה.
הרופא הראשון אשר טבע את המונח "Sleep sex" היה ד"ר דוד שאול רוזנפלד, נוירולוג ומומחה לשינה מלוס אנג'לס, קליפורניה.
במקרים מסוימים, הסובלים מהתופעה מודעים לאופן בו הם נוטים להתנהג במהלך השינה זמן רב לפני שהם מחליטים לפנות לעזרה מקצועית משום שהם אינם יודעים שמדובר בתופעה רפואית מוכרת ו/או משום שהם חוששים שייקבע כי הם עושים זאת בזדון במקום לקבוע כי מדובר בתופעה רפואית.
במרבית המקרים התופעה איננה מהווה בעיה לאנשים אשר סובלים ממנה או לבני או בנות זוגם.
מקרים נודעים אשר דווחו בעיתונות
בסתיו 2005 דווח לראשונה על תקיפה בגין סקס-סומניה בעיתון הקנדי "Toronto Sun".
ב-30 בנובמבר 2005 זיכה בית משפט בטורונטו את ג'אן לואדק, בן ה-33, מאשמת תקיפה מינית לאחר שאובחן כסובל מהתופעה.
ב-19 בדצמבר 2005 זוכה אדם מהעיר יורק, משלושה סעיפי אונס לאחר שאובחן כסובל מהתופעה.
בשנת 2004 דווח בעיתונות כי אישה באוסטרליה עזבה את ביתה במהלך הלילה וקיימה יחסי מין עם אנשים זרים בעת שהייתה סהרורית.
ב-8 באוגוסט 2007 זוכה מכונאי בריטי מאשמת אונס לאחר שחבר המושבעים קבע כי הוא לא היה אחראי למעשיו בעת שקיים יחסי מין עם נערה בת 15.
"סקס" הוא ספר שולחן קפה שנכתב על ידי מדונה לצד תצלומים מהסטודיו של סטיבן מייזל.
הספר יצא לאור ב-21 באוקטובר 1992 בהוצאת Warner Books ונלווה להוצאת אלבומה החמישי, Erotica, שיצא יום קודם לכן.
בספר נכללות תמונות פורנוגרפיות שבהן סימולציות של יחסי מין הכוללות סאדיזם ומין אוראלי.
מדונה כתבה את הספר כדמות בדיונית בשם הגבירה דיטה, בהשראת שחקנית קולנוע גרמנייה משנות ה-30, דיטה פרלו.
בנוסף לדוגמנים אלמונים מופיעים בספר השחקנית איזבלה רוסליני, הראפרים ביג דדי קיין וונילה אייס, הדוגמנית נעמי קמפבל, שחקן הפורנו ג'ואי סטפנו, דוגמן טוני וורד, השחקן אודו קייר וזמרת הרוק טטיאנה פון פירסטנברג.
מנהלי חברות התקליטים איתן הייתה מדונה קשורה, Warner Bros.
Records ו-Time Warner הסתייגו מפרסום הספר, ואף שלבסוף היא קיבלה את רשותם, הם התנגדו לרעיון עד מאוד.
מדונה חתמה על הסכם בו נאסר עליה לכלול קטינים, דימויים דתיים, והתנהגות זואופילית בתצלומיה.
זמן קצר לאחר חתימת ההסכם ייסדה מדונה את מייבריק — חברת בידור ומולטימדיה, שנתנה לה שליטה אמנותית מוחלטת בכל עבודה שמתפרסמת בחברה זו, וכך הסכימה עם חברות התקליטים הקודמות פגו.
כדרך אירונית להפגין את כוחה כלפי מנהלי חברות התקליטים הקודמות איתן הייתה קשורה, היא הכלילה בספרה שני תצלומים שהפרו את הכללים.
הראשון היה תצלום סאדיסטי של BDSM על שולחן נמוך בצורת צלב המוקף נרות וצלבים המשתקפים כלפי הקיר שמאחוריה.
בתצלום המחאה השני היא כרעה על ברכיה לצד כלב השוכב על גבו, בצורה שיצרה את הרושם (המוטעה) שהיא רוכבת על הכלב המקיים עימה מין אוראלי.
Warner Bros ציינו ש"סקס" היה קשה ביותר להפקה מאחר שחייב תרומות ממספר רב של בתי דפוס ומו"לים.
תחילה תכננה מדונה לקרוא לספר X אך חזרה בה עקב סרטו של ספייק לי שקודם באותו הזמן, "מלקולם X".
הספר צולם בקיץ 1992 בערים ניו יורק ומיאמי.
חלק מהתצלומים נעשו במקומות נודעים, כגון מלון צ'לסי, כיכר טיימס, תיאטרון גייטי (ניו יורק) וביתה של מדונה עצמה (מיאמי) זאת בנוסף לתצלומים על חופי הים ורחובות אקראיים במיאמי.
הוצאתו לאור של הספר הייתה מלווה בהד ציבורי נרחב.
מספר ארגונים ניסו להחרים את מכירת הספר וחנויות ספרים רבות סירבו למכור אותו.
מבקרים רבים טענו שעיתוי פרסום הספר הוא פרובוקציה שנועדה להגביר את מכירות אלבומה החדש של מדונה.
מיד לאחר פרסום הספר נוצרה תגובת נגד שהחשיבה את מדונה כ"חריפה" בעוד שאנשים רבים חשבו שהזמרת "הלכה רחוק מדי".
למרות המחלוקת וחוות הדעת השליליות, הספר נמכר בכ-150,000 עותקים ביום הוצאתו בארצות הברית בלבד.
שלושה ימים לאחר מכן, נמכרו כל מיליון וחצי העותקים של המהדורה הראשונה בכל רחבי העולם, מה שהפך אותו לספר שולחן הקפה המצליח ביותר שיצא אי פעם.
יום לאחר הוצאת הספר שודר בערוץ הטלוויזיה MTV ספיישל בשם The Day In Madonna (היום במדונה) בהנחיית קורט לודר, שסיקר את הוצאת הספר והאלבום החדש, שבו הוצג הספר בפני אנשים ברחובות ניו יורק.
במהלך חגיגות הוצאת הספר, נערכו בחנויות תחרויות "הכפיל של מדונה", והספר הוצג לעיון תמורת דולר אחד לדקה, כשכל ההכנסות הוקדשו ל-Lifebeat, ארגון של תעשיית המוזיקה שהוקם על מנת לסייע למחקר האיידס.
מאחר שכל העותקים של המהדורה הראשונה של הספר נמכרו כה מהר, היה ביקוש עצום לעותקים נוספים והוחלט להדפיס מהדורה נוספת.
המהדורה היפנית של הספר יצאה ב-1 בדצמבר 1992 וכשבוע בלבד לאחר תחילת מכירתה הספר נאסר למכירה והשאיר לחנויות ספרים ומוזיקה מלאי רב שאין באפשרותם למכור.
לדברי האגודה האמריקנית לספריות, "סקס" נמצא במקום ה-19 מבחינת הספרים המבוקשים בספריות בשנות ה-90.
סקסארד (בהונגרית: Szekszárd) היא עיר בחלקה הדרום-מערבי של הונגריה, ובירת מחוז טולנה.
היא הקטנה ביותר במספר תושביה מבין כל בירות המחוז של הונגריה.
סקסארד נמצאת בנקודת המפגש בין גבעות טרנסדנוביה למישור ההונגרי הגדול.
העיר מוזכרת בפעם הראשונה בשנת 1015. בלה הראשון מלך הונגריה ייסד את המנזר הבנדיקטי של העיר ב-1061.
בתקופת מלכותו של המלך מתיאש, סקסארד הייתה נחלתו של הבישוף יאנוש, שקשר קשר נגד המלך.
כתגובה, המלך נתן הוראה להרוס את המצודה של העיר.
ב-1485, סקסארד כבר הוכרה כעיר שדה חשובה ונערכו בה 5 ירידים בשנה, אך בתקופת השלטון הטורקי היא נפגעה קשה וגם המנזר נהרס.
במאה ה-18 העיר קבלה תואר מושב מחוז וגם את סמלה.
למרות השרפה בשנת 1794, שפגעה בה קשות, העיר המשיכה להתפתח.
במהלך המאה ה-19 נבנו בה בנייני הציבור הראשיים: בית העירייה, בית מועצת המחוז, בית חולים ומספר כנסיות.
באמצע המאה ה-19 מספר התושבים הגיע ל-14,000.
ב-30 באוקטובר 1994 קיבלה סקסארד את תוארה הנוכחי כבירת מחוז טולנה.
קבוצות אתניות (מפקד אוכלוסין 2011)
לא שייכו עצמם לקהילה דתית – 23.6%
השינויים באוכלוסייה בשנים 1870 – 2015
היהודים הראשונים שהגיעו לסקסארד במחצית הראשונה של המאה ה-19 היו סוחרים ובעלי מלאכה.
בנוסף, היו גם בעלי מקצועות חופשיים כרופאים, עורכי דין, פקידים ובעלי רכוש.
רוב היהודים, היו במצב כלכלי טוב וחלקם היו חלק מן המעמד הגבוה בעיר.
במהפכת 1848 רבים מהצעירים היהודים התנדבו לצבאו של לאיוש קושוט ושלושה רופאים יהודים אף טפלו בפצועים בחזית במסירות גדולה.
הצלחת היהודים הגבירה את האנטישמיות בקרב אנשי הכנסייה והאצולה המרוששת, והם ניצלו כל הזדמנות לפגוע ביהודים.
בשנת 1882 במהלך משפט עלילת הדם של טיסאסלר, הם יצאו בהסתה פרועה נגד היהודים ודרשו לבטל את חוק האמנציפציה ליהודים.
ההמון המוסת בזז את חנויות היהודים והשקט חזר על כנו רק לאחר שכל הנאשמים במשפט עלילת הדם זוכו.
הקהילה היהודית התארגנה בשנת 1848. בעקבות הקרע ביהדות הונגריה ב-1869, הקהילה הצטרפה לזרם הנאולוגי.
בית הכנסת הגדול נפתח ב-1890.
בית הספר היהודי נוסד ב-1853, ושפת הלימוד בו הייתה גרמנית, בהתאם להוראות המפקח על החינוך של השלטונות האוסטרים.
ב-1884, לאחר שמספר התלמידים גדל, נבנה בית ספר גדול יותר ושפת הלימוד שונתה להונגרית, וגם הוחלפו ספרי הלימוד.
נישואי התערובת שהיו בקהילה התקבלו בסובלנות יחסית וגם יהודים שהמירו את דתם לא ניתקו לגמרי את הקשר עם הקהילה.
במלחמת העולם הראשונה כ-50 צעירים יהודים התגייסו לצבא.
16 מהם נפלו בחזיתות השונות ושמותיהם חקוקים על לוח זיכרון בבית הכנסת של הקהילה.
ב-1919 פרץ גל אנטישמי בעיר ובפוגרום שביצעה כנופיה אנטישמית שנכנסה לעיר נהרגו 6 יהודים ו-20 נפצעו.
הרישום והגיוס לשירות העבודה במחוז טולנה החל ב-1940 בסקסארד.
כל הגברים היהודים עד גיל 45 נלקחו לעבודות כפייה.
עד לשנת 1942 הועסקו עובדי הכפייה בסלילת כבישים בסביבת העיר, אך לאחר מכן הם נלקחו בקרונות סגורים לעבודות ביצורים בשדות המוקשים שבחזית האוקראינית.
המפקדים שלהם קבלו הוראה סודית לא רשמית שאין להחזירם להונגריה ורבים מהם נרצחו בצורה אכזרית.
עם כניסת הגרמנים להונגריה באביב 1944, סקסארד הייתה עיר המחוז היחידה בהונגריה שבה היהודים לא הוכנסו לגטו.
יהודים שעבדו עם נוצרים בעלי השפעה כמעט והצליחו למנוע את גירושם של יהודי סקסארד אך פעיל אנטישמי בשם אנדרה לאסלו הביא לבסוף לגירושם לגטאות בערים סמוכות שבהם רוכזו היהודים לפני שילוחם הסופי למחנות ההשמדה ביולי 1944.
מארטון זלד במקור מוריץ גרינהוט (1865 – 1946) היה גנרל צבא ממלכת הונגריה יהודי-הונגרי.
הוגו דרי (במקור עד 1904 קליין 1887 – 1949) היה שחקן, סטנדאפיסט יהודי-הונגרי.
אוסקר גאטי (1949) הוא שחקן יהודי-הונגרי זוכה פרס מארי יאסאי (הפרס הגבוה למשחק בהונגריה).
אנדרה קלמן (1921 – 2000) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, המטולוג, פרופסור באוניברסיטה.
סקס על החוף הוא קוקטייל המכיל וודקה, שנאפס אפרסקים ומיץ חמוציות, ומוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי.
לקוקטייל קיימות שתי גרסאות עיקריות; הגרסה המוכרת על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי מכילה 40 מ"ל וודקה, 20 מ"ל שנאפס אפרסקים, 40 מ"ל מיץ תפוזים ו-40 מ"ל מיץ חמוציות.
המרכיבים נמזגים כולם לכוס הייבול עם קרח, סטירר וקשית, ולסיום הכוס מקושטת בפלח תפוז.
הגרסה השנייה מכילה 20 מ"ל שנאפס תפוחים במקום מיץ התפוזים.
סקס שקרים ווידאוטייפ הוא סרט דרמה אינדי אמריקאי משנת 1989 שהקנה לבמאי סטיבן סודרברג את פרסומו.
הסרט עוקב אחר גבר שמצלם נשים מדברות על מיניותן, והשפעתו על זוג שנישואיו עלו על שירטון.
הסרט זכה בפרס דקל הזהב ונחשב לפורץ דרך לגל הסרטים העצמאיים שהופקו בארצות הברית בתחילת שנות ה-90. ב-2006, הוכנס הסרט לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית שבספריית הקונגרס, זאת לאור קביעת המועצה הלאומית לשימור סרטים כי לסרט חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
ג'ון מולאני (פיטר גלאגר) הוא בוס ועורך דין מצליח, הנשוי לכאורה בעושר ובאושר לאן בישוף מולאני (אנדי מקדואל).
אך מתברר שמשהו בנישואיו לא בדיוק עובד כרצונו.
לכן לעיתים קרובות הוא נפגש עם סינתיה פטריס בישוף (לורה סאן ג'אקומו), אחותה של רעייתו, על מנת לספק את צרכיו המיניים.
כאשר מגיע גרהם דלטון (ג'יימס ספיידר) לעיר, הוא נראה חסר אמצעים ותמהוני.
ג'ון מזמין אותו להתארח בביתם, והם נזכרים בתקופת לימודיהם בבית הספר.
מערכת יחסים נרקמת בין גרהם לאן, בהמלצת ג'ון.
אן מנסה להבין מיהו גרהם.
והיא מצליחה לפתוח את סגור פיו, על מנת שיספר לה.
גרהם מתקשה בקשרים אישיים עם נשים, לכן הוא מצלם אותן בווידאו, ולאחר שהן הולכות הוא מאונן מול דמותן, העולה על מסך הטלוויזיה.
היחסים בין אן לג'ון מתערערים.
אן פוגשת את סינתיה בבר, מקום עבודתה ומנסה להגיע אליה, להתחבב עליה.
השיחה איננה מובילה לשום מקום בעניין המחויבות של שתיהן לאימן.
אלא שסינתיה נדלקת על הרעיון ללכת לפגוש את גרהם, ולבחון מה קורה איתו?
והיא אכן נפגשת עמו ומבצעת ריאיון חושפני על יחסי המין שלה.
סינתיה מדווחת לאן על הריאיון המוצלח, לדעתה.
ועל מעשה אינטימי ביותר שביצעה עם עצמה, לנגד עיניו ומול המצלמה.
אן נגעלת ומותחת ביקורת קשה על אחותה.
בעקבות המתח שנוצר עם ג'ון, אן מתחילה לחשוד שהוא בוגד בה.
ובמיוחד כאשר היא מגלה את העגיל של סינתיה, שעה שהיא מנקה מתחת למיטה, בחדר המיטות בביתה.
הדבר נותן בה אומץ ללכת אל גרהם, להתראיין בפניו בצורה חושפנית ביותר ולספר לו על מערכת היחסים שלה עם ג'ון, ועל המיניות הלא מוצלחת שלהם.
גם היחסים בין סינתיה לג'ון מתערערים.
סינתיה מסרבת לראותו והדבר מלחיץ את ג'ון.
ג'ון ואן מתווכחים קשות ולבסוף, אן מבקשת לסיים את נישואיהם.
תוך כדי מאבק וויכוח חריף, ג'ון מצליח לגלות שהיא חשפה את עצמה בפני גרהם והוא צילם אותה, בשעת מעשה.
ג'ון יוצא במהירות אל גרהם, מעיר אותו, מוציאו ממיטתו, מכה אותו, ומתיישב לראות את הריאיון של אן, שבו אנו רואים כיצד אן וגרהם מגיעים לאינטימיות, המאפשרת לשניהם, גם לגרהם וגם לאן, להתגבר על קשייהם.
הסרט נכתב על ידי סטיבן סודרברג במשך 8 ימים על בלוק דפים צהוב במהלך טיול חוצה ארצות הברית (אם כי סודרברג מציין בהערות גרסת ה-DVD שהרעיון לסרט התבשל במוחו בערך שנה לפני שהתחיל לכתוב).
בהערות הבמאי של גרסת ה-DVD סודרברג אף חושף כי השחקנית עליה חשב בזמן שכתב את הדמות של אנדי מקדואל הייתה אליזבת' מק'גוברן, אולם הסוכן של מק'גוברן לא אהב את התסריט, כך שהיא מעולם לא קיבלה אותו לעיונה.
לורה סאן ג'אקומו שיוצגה על ידי אותה סוכנות, של מק'גוברן, איימה לעזוב את הסוכנות כדי שיאשרו לה להשתתף בסרט בתפקיד של סינתיה.
סודרברג לא רצה לערוך מבחן בד למקדואל, אולם היא הפתיעה אותו וקיבלה את התפקיד לאחר מבחן אחד מוצלח.
התפקיד של ג'ון היה אמור להינתן לשחקן טים דיילי, אולם עיכובים בצילומים, עקב קשיים בהשגת המימון הובילו לכך שהתפקיד ניתן לבסוף לפיטר גלאגר.
הצילומים ארכו כ-30 ימים בבאטון רוז' שבלואיזיאנה.
הסרט העלה את קרנם של הסרטים העצמאיים.
הסרט אף תרם לקידום הקריירה הקולנועית של השחקנים שהשתתפו בו.
אנדי מקדואל נודעה לפני סרט זה בעיקר כדוגמנית.
תפקידה הקולנועי הקודם בסרט גרייסטוק: האגדה של טרזן, מלך הקופים דובב על ידי השחקנית גלן קלוז.
ג'יימס ספיידר, ששיחק בו את הגיבור הסימפתי, זוהה לפני כן בעיקר עם תפקידי הנבל או הסנוב (עקב תפקידים שמילא בסרטים כגון יפה בוורוד).
הסרט תרם משמעותית למיצוב של חברת מירמקס, שהפיצה באותה השנה גם את הסרט כף רגלי השמאלית, כחברת הפקות של סרטים עצמאיים איכותיים.
עד אמצע שנות ה-90 הרחיבה מירמקס את הפצת הסרטים העצמאיים, וקלטה לשורותיה כמה מן היוצרים הבולטים של התקופה כגון קווין סמית', קוונטין טרנטינו ווודי אלן.
מאות כותרות של מאמרים בעיתונים ומגזינים, שמות של פרקים בסדרות שונות, כותרות של פוסטים בבלוגים וכיוצא באלה, השתמשו בשם הסרט "סקס שקרים ווידאוטייפ" כמשחק מילים בו משנים את המילה הראשונה או האחרונה בכותרת, כך שיוצאת תוצאה של: משהו, משהו ווידאוטייפ או סקס, שקרים ומשהו.
התופעה התפתחה באופן עצמאי עד שאין בהכרח קשר בין השם שיצא כתוצאה ממשחק המילים, לתוכן הממשי של הסרט עצמו.
שמות של פרקים בסדרות טלוויזיה
אריזה משפחתית - "אוכל, שקרים ווידאוטייפ", עונה 3, פרק 17
דקסטר - "דקס, שקרים ווידאוטייפ" עונה 2, פרק 7
CSI - "סקס, שקרים וגלמים" עונה 1, פרק 10
CSI: ניו יורק - "סקס שקרים וסיליקון"
דוסון קריק - "טקסט, שקרים ווידאוטייפ" עונה 5, פרק 7
לויס וקלארק - "סקס, שקרים ווידאוטייפ", עונה 4, פרק 13
שם השחקן שם הדמות תפקיד הדמות בסרט ג'יימס ספיידר גרהם דלטון הזר המצלם בווידאו אנדי מקדואל אן בישוף מולאני הנבגדת והמתאהבת פיטר גלאגר ג'ון מולאני הבוגד והנבגד לורה סאן ג'אקומו סינתיה פטריס בישוף המאהבת של ג'ון, אחותה של אן סטיבן בריל ברפליי רון ואוטר פסיכולוג
סקנקטדי היא עיר הבירה של מחוז סקנקטדי במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 אוכלוסיית העיר באותה העת מנתה 66,135 תושבים (הישוב ה-9 בגודלו במדינת ניו יורק) וצפיפות האוכלוסין בעיר הייתה 2,321 תושבים לקמ"ר.
לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 היו באותה העת 66,135 תושבים בסקנקטדי.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 2,199.9 תושבים לקילומטר מרובע.
העיר ממוקמת בחלקה המזרחי של מדינת ניו יורק, על נהר המוהוק בקרבת המפגש של נהר המוהוק עם נהר ההדסון, כ-230 קילומטרים מצפון לעיר ניו יורק.
העיר משתרעת על פני שטח של כ-28.5 קילומטרים רבועים, אשר מתוכם 0.4 קילומטרים רבועים הם שטחי מים.
בעיר פועלים 16 בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים אחת, ובית ספר תיכון אחד (Schenectady High School).
בתי הספר הפרטיים המקומיים כוללים את בית ספר בראון (כיתות א' עד ח') ובית ספר וילדווד (חינוך מיוחד, לכל הגילים).
אמטרק, חברת רכבות הנוסעים הבין-עירוניות הלאומית, מפעילה שירות רכבת סדיר המגיע לסקנקטדי לתחנת הרכבת הנמצאת בשדרות אירי 322.
בעיר פועל גם שירות רכבת חשמלית.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו בסקנקטדי כוללים את:
סר אלן צ'ארלס מקלורין מקקראס (נולד ב-1925) - מנצח אוסטרלי.
סטיב כץ (נולד ב-1945) - גיטריסט (להקת דם, יזע ודמעות) ומפיק מוזיקלי.
מיקי רורק (נולד ב-1952) - שחקן קולנוע אמריקאי.
צ'ארלס פרוטיאוס סטיינמץ (נולד ב-1865) - מתמטיקאי, מהנדס חשמל ופרופסור.
סקנסקה היא חברת בנייה ופיתוח ציבורית רב-לאומית הממוקמת בשוודיה.
מבין חברות הבנייה בשוודיה, היא הגדולה ביותר במדד כולל ובשוק הפרטי בתוך שלוש הגדולות.
היא הוקמה בשנת 1887 כיצרנית מוצרי בטון.
סקנסקה מחלקת את פעילותה לארבעה תחומי פעילות: בנייה, פיתוח מגורים, פיתוח נכסים מסחריים ופיתוח תשתיות.
כביש 99 של מדינת וושינגטון
בית החולים מטר דאי (Mater Dei), במלטה
גשר ארסונד בין דנמרק לשוודיה
שיפוץ הבניין הראשי של משרד ההגנה
סקס והעיר הגדולה 2 הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2010. הסרט נכתב, הופק ובוים על ידי מייקל פטריק קינג .
הסרט מהווה סרט המשך לסרט "סקס והעיר הגדולה" משנת 2008.
עלילת הסרט מתרחשת שנתיים לאחר סיום הסרט הקודם.
סמנתה (קים קטרל) שהגיעה לגיל 52 מתמודדת עם גיל הבלות ומנסה להילחם בתופעות בעזרת הורמונים וספרה של סוזאן סומרס.
קארי (שרה ג'סיקה פרקר) משמשת כשושבינה בחתונתם של סטנפורד (וילי גרסון) ואנתוני (מריו קנטוני).
מירנדה (סינת'יה ניקסון) מתפטרת מעבודתה ושרלוט (קריסטין דייוויס) מתקשה להתמודד עם שתי בנותיה הקטנות וחושבת שהארי (אוואן הנדלר) נדלק על העוזרת, ארין (אליס איב).
קרי מאוכזבת ממתנת יום הנישואין שביג (כריס נות') מביא לה וחושבת שיחסיהם הגיעו לנקודת משבר.
סמנתה נפגשת עם שייח' ערבי שמציע לה לבחון בית מלון חדש שהוא מייחצן באבו דאבי והיא לוקחת את הבנות איתה.
במכס לוקחים לסמנתה את כל ההורמונים והיא מתקשה להתמודד עם גלי החום.
קארי פוגשת שם את איידן (ג'ון קורבט), אהובה מהעבר, ולאחר ארוחת ערב משותפת השניים מתנשקים.
היא מספרת לביג שלא יודע איך להגיב.
במקביל, ספרה החדש של קארי מקבלת ביקורות רעות וסמנתה שפוגשת איש עסקים אליו היא נמשכת, מקיימת איתו יחסי מין על החוף ונעצרת.
בגלל המבוכה עם המשטרה, השייח' חוזר בו מההצעה לעבוד עם סמנתה ומגרש אותם מהמלון.
לאחר חזרתה לשגרה, קארי מפחדת שביג יעזוב אותה אך מגלה שהוא החליט להשקיע בנישואיהם וקנה לה טבעת יהלום.
ארין, המטפלת של שרלוט, מתגלה כלסבית כך שהיא לא חושדת בהארי יותר.
מירנדה מתחילה עבודה חדשה שם היא מוערכת יותר.
סמנתה המשיכה את מערכת יחסיה עם איש העסקים שפגשה.
ב-25 במאי 2010 יצא פסקול הסרט שכלל 18 רצועות מאמנים שונים וביניהם אלישיה קיז וסינדי לאופר.
הפסקול נכנס למקום ה-13 ברשימת 200 האלבומים של מצעד הבילבורד.
בדצמבר 2016 הוכרז כי אושר תסריט עבור הסרט השלישי וכי הדמויות הראשיות חתמו על השתתפותן בסרט.
צילומי הסרט עדיין לא החלו ובספטמבר 2017 סיפרה שרה ג'סיקה פרקר בריאיון לרשת "אקסטרה" כי הסרט השלישי לא יצא לפועל.
לאחר שצצו שמועות שהסיבות לביטול הסרט הם דרישותיה המוגזמות של השחקנית קים קטרל.
השחקנית הגיבה ברשת טוויטר שהדרישה היחידה שלה הייתה שלא רצתה מעולם להשתתף בסרט נוסף.
סקנסוריופטריגיים (שם מדעי: Scansoriopterygidae) היא משפחת דינוזאורים מקבוצת הפאראבס המנוצים שנראו כמו עופות.
לעיתים מסווגים אותם כחלק ממשפחת הדרומאוזאוריים או הטרודוניים הקרובים אליהם אך הם שייכים לקבוצה אחרת - האביאלאה, בתוכה מצויים העופות האמיתיים.
דינוזאורים אלה היו הקטנים ביותר בכל הדינוזאורים והקטן מביניהם הסקנסוריופטריקס (Scansoriopteryx) הגיע עד לגודל של דרור בית.
עקב גודלם הקטן הם טיפסו על עצים כדי להימלט מטורפים ויכלו לדאות בדומה לחרדון הדואה בין ענפי העצים.
ככל הנראה הם ניזונו מחרקים שהם חטפו במרדף.
כל הדינוזאורים מהמשפחה נמצאו במחוז ליאונינג שבסין בין 2002 ל-2015.
מינים נוספים שהיו מסווגים הנה עברו למשפחת האנכיאורניטיים (Anchiornithidae).
סקנסוריופטריקס (שם מדעי: Scansoriopteryx; מילולית: "כנף מטפסת", בעבר נקרא Epidendrosaurus) הוא סוג של דינוזאור קטן בן משפחת הסקנסוריופטריגיים שחי בסין בשלהי תור היורה שלפני 165 עד 156 מיליון שנה מזמננו.
הסקנסוריופטריקס ידוע מממצא מאובן בודד שהתגלה בליאונינג, סין והוא הגיע לגודל של דרור בית בוגר והיה בעל מבנה מותאם לטיפוס על עצים בעיקר באצבעותיו הארוכות שאולי היה ביניהם מפרש עור שעזר ליצור הקטן לדאות.
עם זאת בדומה לשאר המנירפטורים הוא היה מכוסה בנוצות, כך שייתכן שממש היה יכול לעופף.
הוא קרוב לסוגים יי ואפידקסיפטריקס שחיו באותם יערות בצורה דומה.
לא ברור עדיין אם דינוזאור זה הוא קרוב של הארכיאופטריקס, ראשון העופות האמיתיים.
עם זאת מעריכים שהיה יותר רחוק מאחר שהלסתות שלו כללו כמה שיניים גדולות בקדמת הלסת הישרה ומאחוריה היו מעט שיניים, עם דמיון שטחי לאובירפטורוזאורים.
כמו כן הזנב היה גרמי ושימש לאיזון על הענפים.
ייתכן שהוא דאה בדומה לדרקון הדואה מדרום-מזרח אסיה ולא באמת עופף, מאחר שלא היו לו שרירי תעופה.
ככל הנראה היה אוכל חרקים שדאה במרדף אחריהם ביערות סין הקדומים.
סקס, שקרים וארוחת ערב הוא סרט טלוויזיה ישראלי מ-1996 בבימויו של דן וולמן.
בהמשך הם הולכות יחדיו לפאב ולאחר מכן מוצאות את עצמן מזמינות שלושה גברים זרים לבית.
שם השחקן/ית שם הדמות רמה מסינגר מיכל עדי ניצן טלי מיכאלה עשת דפנה דני שטג לקי מיכאל שרפשטיין ברמן
סקס יבש הוא סוג של יחסי מין ללא חדירה וללא חילופי נוזלים בין המשתתפים.
בפעילות מינית יבשה נוהגים בני הזוג לחכך את אברי המין שלהם, דרך הבגדים, על הגוף או על אברי המין של בן הזוג.
פעילות זו לרוב נעשית בלבוש מלא או חלקי, ונהוגה לרוב אצל בני נוער לפני המעבר ליחסי מין מלאים.
פעילות מינית יבשה יכולה להוביל לאורגזמה, והיא אינה כרוכה בסיכון של היריון בלתי רצוי או הדבקה במחלות מין.
פעילות מינית יבשה לרוב נעשה בבגדים רכים ודקים כגון טרנינג, טייץ או לבוש תחתון.
בדומה להתמזמזות ומשחק מקדים הוא כולל נשיקות, ליטופים ומגע באיברים האינטימיים.
חיכוך אברי המין נעשה כאשר לפחות אחד מהמשתתפים לובש בגדים, ואין מגע של איבר מין בעור חשוף.
ניתן בפעילות מינית יבשה לחקות תנוחות מין המדמות יחסי מין מלאים כגון חיכוך אברי מין בתנוחה המיסיונרית, או לדמות פעולות מיניות אחרות, כגון אוננות בה הגבר מעסה האיבר הנשי מעל הלבוש או הנדג'וב בה האישה אוחזת את הפין דרך הבגדים.
פעילות של פעילות מינית יבשה לרוב נהוגה אצל בני נוער שעוד לא התחילו לקיים יחסי מין מלאים או בזמן ריקוד חיק.
ההבדל בין סקס לפעילות מינית יבשה
כדי להיכנס להריון באמצעות יחסי מין עם חדירה הגבר צריך לפלוט את הזרע עמוק בתוך הנרתיק של האישה.
מאחר שבפעילות מינית יבשה, במקרה של פליטה, הזרע נשאר לרוב בתוך התחתונים אין חשש להריון לא רצוי.
הימנעות מחילופי נוזלים בין המשתתפים מונעת הדבקה במחלות מין.
מגע של זרע בעור חשוף עלול להעביר מחלות מין כגון איידס אם ישנם בעור חתכים אך הסיכויים לכך קטנים מאוד.
מין אוראלי ומין אנאלי אינם נחשבים כפעילות מינית יבשה אף על פי שאינם כוללים חדירה לנרתיק משום שיש חילופי נוזלים שעלולים להעביר מחלות מין.
בדומה לזרע גם הנוזלים של הנרתיק עלולים לשאת מחלות מין ולכן החדרת אצבעות אינה נהוגה בפעילות מינית יבשה.
במקרים נדירים כאשר היה מגע קודם של היד עם זרע החדרת האצבע עלולה להוביל את הזרע לעומק הנרתיק ולגרום להיריון.
יש המכנים בטעות כל יחסי מין ללא חדירה כפעילות מינית יבשה גם אם יש חילופי נוזלים כגון מגע ישיר של הזרע בעור, אך פעילות זו איננה נותנת הגנה מוחלטת כנגד מחלות מין.
היא מתבצעת לרוב בין מבוגרים אשר אינם רוצים או יכולים לקיים יחסי מין עם חדירה.
הבעיה הנפוצה ביותר היא שפשפת שנגרמת מחיכוך העור בבגדים העשויים מבד גס או מעור.
גם במקרה שאין חילופי נוזלים, מחלות מסוימות כגון הרפס, פפילומה, מולוסקום קונטגיוזום ועגבת מסוגלת לעבור במגע ישיר של עור בעור.
סקס והנערה הרווקה הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1964 בבימויו של ריצ'רד קווין, עם טוני קרטיס, נטלי ווד, הנרי פונדה, לורן באקול ומל פרר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ג'וזף הלר בהשראת רב המכר "סקס והנערה הרווקה" של הלן גרלי בראון, שהייתה העורכת של מגזין הנשים "קוסמופוליטן" במשך 32 שנים.
זהו למעשה ספר הדרכה לנשים רווקות איך להתנהל באופן עצמאי מבחינה כלכלית ויחס עם גברים.
בסרט מופיע גם קאונט בייסי עם תזמורתו.
באחד הקטעים מופיע קרטיס בבגד נשי, ואנשים חושבים שהוא ג'ק למון.
בוב וסטון הוא עורך ראשי במגזין "סטופ" שעוסק בעיקר ברכילויות והוגדר "הסמרטוט המזוהם ביותר".
בעל העיתון (אדוארד אוורט הורטון) משבח את העורכים ובראשם בוב כי לאחר שפורסמה כתבה עסיסית על הפסיכולוגית ד"ר הלן בראון (נטלי ווד) זינקה תפוצת המגזין.
בכתבה תוארה ד"ר בראון שכתבה את רב המכר "סקס והנערה הרווקה", כ"בתולה בת 23".
עקב זה עזבו אותה מספר לקוחות.
בוב מנסה לראיין אותה אבל היא מסרבת.
שכניו של בוב הם הזוג פרד ברודריק (הנרי פונדה) ואשתו סילביה (לורן באקול).
פרד הוא יצרן גרבי משי ושקוע כל הזמן בעבודתו ועל רקע זה רבה אתו סילביה כל הזמן.
בוב מחליט להתחזות לפרד (בהסכמתו) כדי להיפגש עם הלן.
הוא מגיע למרפאתה שם היא עובדת עם הפסיכיאטר ד"ר רודי דמאייר (מל פרר) שמחזר אחריה ללא הצלחה.
הוא מתאר לפניה את צרותיו עם "אשתו" סילביה.
הוא מתחיל להתאהב בה וגם היא בו למרות כל העצות שכתבה בספר.
היא מנחמת את עצמה שהיא למעשה סילביה בתהליך העברה.
בוב רוצה להתחתן אתה והיא מסרבת.
הוא מתקשר אליה לפני שהוא קופץ למים אל מותו והיא מגיעה להציל אותו ושניהם נופלים ונרטבים.
הלן מבקרת את סילביה ללא ידיעת בוב ומשכנעת אותה להצטרף לעבודתו של פרד כדי לחזק את הזוגיות שלהם ואכן זה פועל.
בוב משכנע אותה שלמעשה אינו נשוי חוקית לסילביה וכי יוכל כעת להתחתן אתה.
היא מודיעה לבוב כי ברצונה לשמוע זאת מפי סילביה.
בוב מבקש מחברתו הזמרת גרטשן להיפגש עם הלן בתור סילביה.
כשהיא מודיעה לו שאינה פנויה הוא מטיל זאת על מזכירתו סוזן.
סילביה מגיעה להלן ואומרת כי נישואיה תקפים אחר כך מגיעות בנפרד גרטשן וסוזן וטוענות שהן נשותיו של בוב.
סילביה מתקשרת למשטרה שייעצרו את בעלה באשמת ביגמיה והוא אכן נעצר.
לבסוף הכל מתפוצץ - הלן ורודי מבקרים בדירתו של פרד ולאחר שהיא מבחינה בתמונתו של פרד מתברר לה שבוב שיקר לה.
היא כועסת ומתכננת לטוס עם רודי לאיי פיג'י.
גם סילביה מכירה בטעותה ומודיעה לשחרר את פרד אך מאוחר.
הוא השתחרר ומחליט לטוס לפיג'י.
כעת מתחיל מסע מטורף של כולם לשדה התעופה כאשר באמצע עומד שוטר תנועה מבולבל (לארי סטורץ') שלבסוף יוצא מדעתו ומתנהג כמטורף.
הלן מתפייסת עם בוב ושניהם טסים להינשא בלאס וגאס, פרד וסילביה טסים לאיי פיג'י ורודי וגרטשן טסים להוואי.
השוטר מוכנס לאמבולנס של מוסד לחולי נפש.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותטוני קרטיסבוב וסטוןנטלי וודהלן בראוןד"ר לפסיכולוגיההנרי פונדהפרנק ברודריקלורן באקולסילביה ברודריקאדוארד אוורט הורטוןבעל מגזין "סטופ"מל פרררודי דמאיירפראן ג'פריסגרטשןחברה של בובלסלי פארישסוזןמזכירהלארי סטורץ'שוטר תנועה
סקס/לייף היא סדרת דרמה ארוטית אמריקאית שעלתה לשידור בנטפליקס ביוני 2021 ונמשכה שתי עונות עד מרץ 2023. הסדרה נוצרה על ידי סטייסי רוקייזר ומבוססת על ספרה האוטוביוגרפי של ב.ב.
איסטון, "44 פרקים על 4 גברים".
במרכזה עומדת בילי קונלי, אם לשניים מפרברי קונטיקט, המתמודדת עם משבר זהות ונישואין כשהיא נמשכת מחדש לאקס המסתורי שלה, ברד.
בסדרה מככבים שרה שאהי, מייק ווגל, אדם דמוס ומרגרט אודט.
העונה הראשונה זכתה להצלחה מסחרית עם 67 מיליון צפיות בארבעה שבועות, אך הסדרה בוטלה לאחר העונה השנייה, על רקע ביקורות מעורבות ותגובות פושרות לעונה השנייה.
בילי קונלי, אם לשניים ונשואה באושר לכאורה, חשה ריקנות בחייה ומתחילה להיזכר בקשר הסוער שהיה לה עם ברד, מפיק מוזיקלי כריזמטי.
היא מתעדת את מחשבותיה ביומן דיגיטלי, אשר נחשף על ידי בעלה, קופר, ומערער את יציבות נישואיהם.
הסדרה עוקבת אחר התמודדותה של בילי עם הפיתוי לחזור לעבר המרגש מול המחויבות לחייה הנוכחיים, תוך שהיא נקרעת בין תשוקה, אחריות ואהבה.
שרה שאהי – בילי קונלי, אם לשניים המתמודדת עם משבר זהות ונישואין.
מייק ווגל – קופר קונלי, בעלה של בילי, בנקאי השקעות מסור.
אדם דמוס – ברד סיימון, האקס המסתורי של בילי, מפיק מוזיקלי מצליח.
מרגרט אודט – סשה סנואו, חברתה הטובה של בילי, פרופסורית לפסיכולוגיה.
קליאו אנתוני – קאם (עונה 2), רופא וראש ארגון צדקה רפואי עולמי.
דריוס הומאיון – מג'יד (עונה 2), מסעדן ועניין רומנטי חדש של בילי.
הסדרה "סקס/לייף" קיבלה ביקורות מעורבות.
באתר Rotten Tomatoes, העונה הראשונה זכתה לציון של 21% בהתבסס על 24 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 5.5 מתוך 10. הקונצנזוס באתר מציין כי "הסדרה חונקת את רעיונותיה הפרובוקטיביים עם קטעים לוהטים וכתיבה מלודרמטית, מה שהופך אותה לאובססיבית מדי למין כדי להתעורר לחיים באמת".
באתר Metacritic, העונה הראשונה קיבלה ציון ממוצע של 45 מתוך 100, בהתבסס על 13 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
מבקרים שונים התייחסו לסדרה באופן שונה.
ריצ'רד רופר מ-Chicago Sun-Times כתב כי "בסיסה, 'סקס/לייף' היא אופרת סבון נאה על אנשים נאים שיש להם חיים פנטסטיים אך נראים נחושים להרוס אותם בשם הסיפוק האישי".
לעומת זאת, ג'ודי ברמן מ-TIME ציינה כי "הסדרה טובעת בקצה הרדוד, כך לומר, בכך שהיא נכשלת אפילו לייצר הרבה חום.
יש הרבה סצנות מדורגות R – כל כך הרבה, למעשה, שהן הופכות לחזרתיות".
הסַקסוֹפוֹן הוא כלי נגינה העשוי ממתכת ברונזה או פליז, ממשפחת כלי הנשיפה מעץ.
את הסקסופון המציא בונה הכלים הבלגי אדולף סאקס בשנת 1841 ורשם עליו פטנט ב-1 ביולי 1846, והוא נקרא על שמו עד היום.
על אף שהוא עשוי ברובו ממתכת, שייך הסקסופון למשפחת כלי הנשיפה מעץ, כיוון שפיית הכלי אופיינית לכלי נשיפה מעץ.
הסקסופון מורכב מחמישה חלקים: פייה, צוואר, גוף, ליגטורה ועלה.
הפייה, בדומה לפייה של קלרינט, עשויה מפלסטיק, מתכת, סיליקון, או סוגי עץ שונים (בעיקר הובנה).
בפייה מורכבת פיסת קנה משויף ומעובד הנקרא "עלה", שמהווה צפצפה פשוטה.
צלילי הסקסופון מופקים בנשיפה בפייה והרעדת העלה.
גוף הסקסופון עשוי צינור מתכת חלול, שבו מהדהד הצליל.
גובה הצלילים נקבע על ידי פתיחת וסגירת הנקבים בגוף הסקסופון.
קיימים סקסופונים בגדלים שונים, ביניהם (מהמנעד הגבוה לנמוך): סופרילו (B♭), סופרנינו (E♭), סופרן (B♭), אלט (E♭), טנור (B♭), בריטון (E♭), בס (B♭) קונטרבס (E♭) ותת-קונטרבס (B♭).
בשנת 1999 הומצא ה"טובקס" (B♭), שהוא בעל מנעד נמוך בכחצי אוקטבה מזה של קונטרבס.
ארבעת הסקסופונים הנפוצים הם: סופרן בסי במול, אלט במי במול, טנור בסי במול ובריטון במי במול.
ככל שהכלי גדול יותר הוא מפיק צלילים נמוכים יותר.
לכן גובהו של סקסופון הקונטרבס, בעל הצליל הנמוך ביותר, הוא כשלושה מטרים.
קיימים סקסופונים המכוונים לסולם דו (C) אבסולוטי ופה (F), אך הם נדירים.