tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ארץ וילקס הוא אזור יבשתי גדול במזרח אנטארקטיקה, שאוסטרליה תובעת עליו חזקה רשמית, כחלק מן הטריטוריה האוסטרלית באנטארקטיקה, אם כי תוקף התביעה הזאת הונח בצד לתקופת מבצע הברית האנטארקטית, שאוסטרליה חתומה עליה.
ארץ וילקס פונה אל דרום האוקיינוס ההודי בין חוף המלכה מרי וארץ אדלי ומשתרעת בין כף הורדרן ב-'31 100° מזרח לנקודת פורקווה פה ב-'11 136° מזרח.
המחוז נמשך כגזרה מעגלית כ-2,600 ק"מ לעבר הקוטב הדרומי, בשטח יבשה של 2,600 קמ"ר על פי האומדן, רובו מכוסה קרחונים.
במובן רחב יותר, ארץ וילקס משתרעת עוד מזרחה אל נקודת אולדן ב-'02 142° מזרח, ומכאן שהיא כוללת את ארץ אדלי, שאת החזקה עליה תובעת צרפת.
אזור ארץ נוקס מחולק בחלוקת-משנה באזורי החוף הבאים, שיכולים גם הם להיחשב לגזרות הנמשכות אל עבר הקוטב הדרומי:
ארץ וילקס קרויה על שם לויטננט צ'ארלס וילקס (בהמשך סגן אדמירל), חוקר הארצות האמריקאי שפיקד על משלחת החקר של ארצות הברית בשנים 1842-1838.
השם ניתן כמחוות הוקרה לגילוי של וילקס את השוליים היבשתיים לאורך 2,400 ק"מ של חוף, שסיפק הוכחה מוצקה להיותה של אנטארקטיקה יבשת.
הגדרת אורכם של השוליים איננה כוללת את האזור מזרחית ל-'02 142° מזרח, ארץ המלך ג'ורג' החמישי, שהתגלתה לווילקס בצפייה מרחוק אך משלחות מאוחרות יותר הוכיחו, שהיא דרומית יותר מן המיקום שהקצה לה וילקס במקור.
בשנת 2006 השתמש צוות חוקרים בהובלת ראלף פון פרזה ולאראמי פוטס במדידות כוח כבידה, שנעשו באמצעות לווייני המחקר GRACE של סוכנות החלל האמריקאית, לגילוי מכתש ארץ וילקס, ברוחב 480 ק"מ, שנוצר כנראה לפני כ-250 מיליון שנה.
אֶרֶץ זָבַת חָלָב וּדְבָשׁ הוא ביטוי מקראי, מכינויה של ארץ ישראל, המתאר את שפעה, פוריותה ותנובתה של ארץ ישראל.
הביטוי מופיע עשרים ואחת פעמים במקרא.
פעם אחת במקרא מכונה מצרים בכינוי זה.
הביטוי מופיע לראשונה בתורה ב, בסיפור בו מתגלה ה' למשה בסנה הבוער ומבטיח לו כי יעלה את בני ישראל אל הארץ הטובה.
הביטוי מציב את מעלותיה של ארץ ישראל לעומת מצרים שמזונותיה יבשים ואין היא פורייה כארץ ישראל.
ב המרגלים שנשלחו לארץ ישראל לסייר בה, מביאים עמם בשורה ופירות להמחיש את פוריות הארץ:
ב טוענים דתן ואבירם בפני משה כי הוציאם מארץ פורייה, ארץ זבת חלב ודבש.
זהו השימוש היחידי במקרא לביטוי שאינו מופנה לארץ ישראל אלא למצרים ממנה יצאו בני ישראל.
הם טוענים כלפי משה כי הוציאם מארץ פורייה ודן אותם לנדוד במדבר עד היעלמותו של דור המדבר.
המסר המניפולטיבי, שניסו להעביר אינו נכון וזאת מפני שהמובחרים בפירות מצרים נועדו לצורכיהם של בני המעמד הגבוה ולא למעמד העבדים.
בנאומו לפני כיבוש הארץ והתנחלות השבטים בה, מדבר משה על ארץ זבת חלב ודבש אך כאן משמש הביטוי כתמורה לרעיון המופיע ב שמירת החוקי התורה.
הביטוי מופיע ב משמש כפתיחה לפסוקים הבאים:
בפסוקים אלו משווה המחבר המקראי את ארץ ישראל למצרים.
ארץ ישראל שופעת במים ותלויה בחסדו של האל יותר מאשר מצרים.
האיכר צריך לשים את מבטחו באל שימטיר גשמים על שדהו ואינו צריך לעבוד עבודה פיזית כאיכר המצרי.
ההשוואה למצרים בכתובים אלה היא דתית.
יש הרואים בכתוב בפסוק י', , פרשנות פנים מקראית המלעיגה את המצרים, שאינם זוכים לקבל ממי הגשמים הרבים היורדים בשדות ישראל ובנוסף שיטת ההשקיה של המצרים דומה להטלת שתן וזאת הם רואים לפי גרסת הקרי ב.
בטקס הבאת הביכורים המופיע ב מביא האיכר מיבולו ובכך קושר את האמונה שהאל הוא מקור השפע ותנובת האדמה ולו בלבד בעלות האל על אדמת ארץ ישראל.
הארץ ניתנה לבני ישראל ובנוסף מכיר האיכר בפוריותה.
הופעת הביטוי בספר דברים נקשרת בהבטחתו של האל למשה.
הנביא ישעיהו רואה בשפע החלב והדבש בארץ, תוצאה של חורבן הארץ בידי אשור.
בנאום התוכחה לעם מזכיר ירמיהו כי ה' הוציא את בני ישראל ממצרים אל ארץ זבת חלב ודבש.
ביטוי דומה לביטוי מופיע בספר יחזקאל: .
לפי הביטוי ארץ ישראל מתוארת כיפה מכל הארצות.
זהו ביטוי יחידאי במקרא בו מובע הרעיון כי ה' תר וחיפש ארץ בשביל בני ישראל.
בפסוק ביחזקאל משתקף גם הביטוי ארץ הצבי.
הצירוף דבש וחמאה מופיע כמה פעמים במקרא.
הביטוי מתייחס לתוצרת הצאן ולדבש המופק מפירות הארץ.
החמאה היא שמנת חלב מעובה.
ביטוי זה מסמל כמו הביטוי "חלב ודבש" את התוצרת בה התברכה הארץ.
ב מסמל ביטוי זה את גשמי הברכה.
לדעת רבים הדבש בביטוי המטפורי "ארץ זבת חלב ודבש" מתייחס לדבש הפירות ומתיקותן, מכיוון שכנען הייתה ידועה בפוריותה וגידולי הפירות בה, בייחוד תמרים שמהם הופק הסילאן, תאנים וענבים הנזכרים במקרא שמהם הופק הדבש.
יש הסוברים כי הדבש מתייחס לעסיס פירות התמר, הגפן וכן לדבש הדבורים.
הדבש מופיע פעמים רבות לתיאור מתיקות פירות הארץ, וכך הוא מופיע בתיאור המקרא על ארץ ישראל כמשובחת בשבעת המינים: .
הדבש אף מופיע לצד גידולים אחרים כביטוי להערכתו של רבשקה לפוריותה של ארץ ישראל: "אֶרֶץ זֵית יִצְהָר וּדְבַשׁ".
חז"ל גם מספרים על אמוראים שראו בארץ ישראל עזים תחת עצי תאנה כשחלב זב מעטיניהן ומתערב בדבש הנוטף מעץ התאנה, וייחסו לכך את הביטוי במקרא "זבת חלב ודבש" כשהם רואים זאת כהמחשת הפסוק.
במשנת חז"ל מופיעה מחלוקת בשל זיהויים של חלב ודבש אלו:
כלומר, לדעת רבי אלעזר, כשם שהדבש מופק מפירות כך גם החלב מופק מפרי הארץ.
ואילו לדעת רבי עקיבא כשם שהחלב הוא מהחי, כך גם הדבש.
החלב והדבש הם ממזונותיה המובחרים של ארץ ישראל בעת העתיקה.
החלב במקרא הופק בעיקר מהצאן.
בתקופת המקרא גידלו דבורים בארץ ישראל להכנת דבש.
הם הוגשו בעת אירוח, ניתנו במתנה ואף שימשו כמטפורה למתיקות המתארת אהבת בני זוג.
על פי הכתוב במקרא, החלב הוגש בעת אירוח, וכך גם מוצאים את יעל מגישה לסיסרא חלב לפני שהרגה אותו ביתד.
לחלב מיוחסות תכונות של הרגעה ובכך היא הבטיחה את שנתו.
לדבש תפקיד משמעותי בחידת שמשון לפלשתים.
"ארץ זבת חלב ודבש", הוא שיר-עם אשר מושמע לעיתים בחגים, אשר מילותיו הן הביטוי המקראי, אותן הלחין המוזיקאי והכוריאוגרף אליהו גמליאל בראשית שנות ה-50. גמליאל אף חיבר ריקוד לשיר זה.
שם הלהקה הישראלית "חלב ודבש" הוא בהשראת הביטוי המקראי הזה.
אֶרֶץ הַצְּבִי הוא כינוי לארץ ישראל.
מקור הביטוי בספר דניאל, שם הוא מופיע פעמיים.
המילה "צבי" בהקשר זה היא מן השורש השמי צ-ב-ה, המקביל במקרא לשורש ר-צ-ה, ומציינת יופי, פאר וחמדה.
משמעו של הביטוי "ארץ הצבי" הוא אם כן "הארץ הרצויה".
הופעותיו של הביטוי "ארץ הצבי" הם בפרק י"א שבספר דניאל, בפסוקים: () ו ().
הרעיון חוזר על עצמו בתנ"ך פעמים נוספות, בצורות קצת שונות:
באותו פרק שבספר דניאל: ().
לפי הביטוי, ארץ ישראל מתוארת כארץ היפה מכל הארצות.
בפסוק ביחזקאל משתקף גם הביטוי ארץ זבת חלב ודבש.
הפסוק בירמיהו מסביר את יופייה של הארץ, שכל העמים רוצים בה.
לדעת יאיר זקוביץ הביטוי "ארץ הצבי" מקורו בביטויים אלה, או שכל צורות הביטוי השונות, מקורן בביטוי "הצבי ישראל" המופיע בקינת דוד בספר שמואל.
בדרשת חז"ל מקבל הביטוי לראשונה את הקשרו לצבי:
במקום נוסף דורשים חז"ל את הביטוי בהקשר לצבי, כשהם מבארים בזה את תופעת האכלוס הגבוה בארץ ישראל, כאשר עם ישראל נמצא בו, שאינו בדרך הטבע:
"ארץ הצבי" הוא ספרו של אריה (לובה) אליאב.
אליאב התמסר לכתיבת הספר אחרי שהתפטר מתפקידו כמזכ"ל מפלגת העבודה בעקבות עימות אידאולוגי, בעיקרו מדיני, בינו לבין צמרת מפלגת העבודה, ובראשה ראש הממשלה גולדה מאיר.
הספר יצא לאור ב-1972 בהוצאת עם עובד והודפס בעשרות אלפי עותקים בתשע מהדורות, האחרונה שבהן ב-1998, במלאת 50 שנים למדינת ישראל.
שם הספר - ארץ הצבי - נבחר בעקבות הופעתו במקורות כתיאורה של ארץ ישראל כארץ יפה ונשאפת.
לאליאב הייתה גם סיבה סמויה לבחירת השם הזה.
שם נעוריה של אשתו טניה היה צבי.
חלקו העיקרי של הספר עוסק ביעדיה ובאתגריה של ישראל, ובהקשר זה ב"מצבה של הדת", בציונות הסוציאליסטית ובקיבוץ.
לכל זה נוספו הערות אקטואליות בסוף המהדורה הראשונה ומבואות אחדים במהדורות המאוחרות.
חוט השני הנשזר בכל הספר הוא חזון השלום של לובה אליאב ועמו מלוא השקפותיו וחזונו החברתי.
א"ב יהושע כתב לקראת הוצאת המהדורה התשיעית, ש"ארץ הצבי" "הוא ספר שנוצר בסערת מלחמה, מלחמה אידאולוגית.
הספר בנוי כמבנה מתוחכם היצוק מהאלמנטים הבאים: תשתית אידאולוגית, סיכום היסטורי מתומצת, הערכת מצבים קונקרטיים בשטח, האופציות האפשריות, בחירת האופציה הנכונה, שילובה בתוך מסכת של יעדים ארוכי טווח (עד סוף המאה על-פי-רוב) למדינת ישראל.
האלמנטים הללו אינם מפוזרים בפרקים נפרדים אלא יצוקים בכל יחידה ויחידה בספר, בכל נושא ונושא...
זה כוחו של 'ארץ הצבי', שנכתב לפני שנים - הוא נעשה שוב אקטואלי."
הספר במלואו וחלקים ממנו תורגמו לשפות שונות, ובכללן לערבית (אליאב העניק עותק בערבית לסאדאת בעת ביקורו בישראל ב-1977).
ארץ הצללים הוא סרט דרמה ביוגרפי בריטי משנת 1993 אודות היחסים בין איש האקדמיה ק.ס.
לואיס והמשוררת האמריקאית ג'וי דוידמן, מותה ממחלת הסרטן, וכיצד זה ערער את אמונתו הנוצרית של לואיס.
את הסרט ביים ריצ'רד אטנבורו ואת התסריט כתב ויליאם ניקולסון על פי סרט טלוויזיה משנת 1985 ומחזה באותו שם משנת 1989. סרט הטלוויזיה נקרא "I Call It Joy", ואת התסריט כתבו בריאן סיבלי ונורמן סטון עבור ערוץ הטלוויזיה תמז .
לאחר מכן סיבלי כתב ספר בשם "ארץ הצללים: הסיפור האמיתי של ק.
בשנות החמישים של המאה העשרים, ק.ס.
לואיס הוא רווק בגיל העמידה איש אקדמיה בקולג' מגדלנה שבאוניברסיטת אוקספורד, ומחבר סדרת ספרי הילדים "דברי ימי נרניה".
הוא פוגש משוררת אמריקאית נשואה בשם ג'וי דוידמן גרשם ואת בנה הקטן דאגלס בביקורם באנגליה.
הוא עדיין אינו מודע לנסיבות והבעיות בחיי הנישואים של גרשם.
מה שמתחיל בפגישה רשמית של שני אנשים שונים מאוד, מתפתח באיטיות לתחושה של קשר ואהבה.
לואיס מגלה שחייו השקטים עם אחיו וורני משתבשים על ידי גרשם גלוית הלב, והתנהגותה חסרת המעצורים מהווה ניגוד גמור לנוקשות של חברת הגברים באוניברסיטה.
כל אחד מהם מספק נקודות מבט חדשות על העולם.
בתחילה הם מתחתנים בנישואי נוחות, כדי לאפשר לגרשם להמשיך לחיות באנגליה.
אבל כשהיא מאובחנת כחולת סרטן, עולים על פני השטח רגשות עמוקים יותר, ואמונתו של לואיס עומדת במבחן, כשאשתו מנסה להכין אותו לקראת מותה הקרוב.
אנתוני הופקינס – סי אס "ג'ק" לואיס
דברה וינגר – ג'וי דוידמן
אדוארד הרדוויק – וורן "וורני" לואיס
ג'וזף מאזלו – דאגלס גרשם
ג'יימס פריין – פיטר ויסלר
ג'וליאן פלוז – דזמונד ארדינג
מייקל דניסון – הארי הרינגטון
ג'ון ווד – כריסטופר ריילי
פיטר פירת' – ד"ר קרייג
"ארץ הצללים" קיבל ביקורות חיוביות ודירוג של 96% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על 28 סקירות.
רוג'ר איברט מעיתון שיקגו סאן-טיימס כינה את הסרט "אינטליגנטי, נוגע ללב ומבוצע יפה".
המחזה נפתח עם לואיס המרצה על המסתורין שבסבל, ואילו בסרט שיחות אחדות בנושא משובצות לאורך הסיפור.
סרט הטלוויזיה נפתח בשידור רדיו, שבו לואיס מדבר על קדושת הנישואין.
במחזה כמו גם במציאות, לואיס ודוידמן יצאו לירח דבש ביוון.
בסרט הם יוצאים ל"עמק הזהב" שבאנגליה, כפי שמופיע בתמונה התלויה בחדר עבודתו של לואיס.
בסרט כמו במחזה יש לג'וי רק בן אחד.
בסרט הטלוויזיה המקורי כמו במציאות לג'וי היו שני בנים דאגלס ודייוויד.
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (דברה וינגר, מועמדות)
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (מועמדות)
פרס אלכסנדר קורדה לסרט הבריטי הטוב ביותר (זכייה)
פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר (מועמדות)
פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (אנתוני הופקינס, זכייה)
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי (וינגר, מועמדות)
פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר (מועמדות)
פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר (מועמדות)
פרס National Board of Review לשחקן הטוב ביותר (הופקינס, זכייה)
פרס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקן הטוב ביותר (הופקינס, זכייה)
פרס איגוד מבקרי הקולנוע דרום מזרח לשחקן הטוב ביותר (הופקינס, זכייה)
ארץ הנסיכה אליזבת היא אזור באנטארקטיקה בין קו אורך 73 °מזרח לבין כף פנק (ב 87 ° 43 'מזרח).
אוסטרליה טוענת לריבונות באזור כחלק מהאזור האנטארקטי האוסטרלי, אף כי טענה זו אינה מוכרת.
בארץ הנסיכה אליזבת מצויות שתי תחנות מחקר רוסיות: תחנת ווסטוק (המקום הקר ביותר על פני כדור הארץ), ותחנת מירני.
ממערב לארץ הנסיכה אליזבת מצוי מדף הקרח אמרי, וממזרח לה ארץ קייזר וילהלם השני.
ארץ הנסיכה אליזבת התגלתה ב-9 בפברואר 1931, על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בשנים 1931–1929, תחת פיקודו של סר דאגלס מוסון.
מוסון קרא ל-"ארץ הנסיכה אליזבת" על שמה של הנסיכה אליזבת, לימים, המלכה אליזבת השנייה.
ההכרזה הרשמית על השם, ב-18 בדצמבר 2012, הביאה להחמרת הסכסוך הדיפלומטי בין בריטניה לבין ארגנטינה.
ארץ הפרווה הוא רומן הרפתקאות מאת הסופר הצרפתי ז'ול ורן מסדרת הספרים שלו Voyages Extraordinaires , שיצא לראשונה על ידי פייר-ז'ול הצל בשנת 1873. הספר מספר על תחנה שהקימו סוחרי פרווה על קרחון־ענק בצפון קנדה ש"נתלשת" ומשייטת ברחבי האוקיינוס.
הרומן פורסם כסדרת מאמרים ב-Magasin Éducation et de Récréation מספטמבר 1872 עד דצמבר 1873. המהדורה הצרפתית המקורית הראשונה עם שני הכרכים והמהדורה המאוירת הראשונה בפורמט גדול פורסמו בשנת 1873. התרגום הראשון לאנגלית, מאת נ.
ד'אנברס (שם בדוי של גברת ארתור (ננסי) בל), פורסם גם הוא בשנת 1873.
הספר תורגם לעברית על ידי ג.
בן־חנה [גדליהו אמיתי] בשם הקצין גובסון, בשנת 1954, יצא לאור על ידי הוצאת שמעוני.
בשנת 1859, סגן ג'ספר הובסון וחברים אחרים בחברת מפרץ הדסון עוברים דרך הטריטוריות הצפון-מערביות של קנדה לקייפ באת'רסט שבאוקיינוס הקרח הצפוני, במשימה להקים מאחז בקו הרוחב 70 מעלות, צפונית לחוג הארקטי.
האזור אליו הם מגיעים עשיר מאוד בחיות בר ומשאבי טבע.
ג'ספר הובסון והצוות שלו מקימים מאחז.
בשלב מסוים, מתרחשת רעידת אדמה, ומכאן ואילך, נראה שחוקי הפיזיקה השתנו (ליקוי חמה שאמור להיראות כמלא, נראהכ חלקי בלבד; הגאות והשפל אינם מורגשים יותר וכדומה).
בסופו של דבר הם מבינים שהם נמצאים על קרחון, שנפרד מהקרח שבאוקיינוס הקרח הצפוני ושנסחף דרומה.
הובסון מבצע מדידה יומית כדי לדעת את מיקומו של הקרחון.
הקרחון עובר את מצרי ברינג.
הקרחון (שהופך קטן בהרבה, מכיוון שהמים החמים יותר המיסו חלקים ממנו) מגיע סוף סוף לאי קטן.
ספינת לווייתנים דנית מוצאת אותם.
כל חברי הצוות של הובסון חולצו, וכולם שורדים.
1873, בריטניה, לונדון: סמפסון נמוך, תאריך פרסום נובמבר 1873; המהדורה הראשונה בבריטניה, שתורגמה על ידי גברת ארתור (ננסי) בל, כ-The Fur Country or Seventy Degrees North Latitude
1874, ארצות הברית, בוסטון: ג'יימס אוסגוד, תאריך פרסום 1874; המהדורה הראשונה בארצות הברית
ארץ המלכה אליזבת הוא חלק מיבשת אנטארקטיקה אשר ממשלת הממלכה המאוחדת טוענת לריבונותה כחלק מהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
ממשלת הממלכה המאוחדת נתנה לאזור את שמו, והוא הגדול מבין 14 הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים.
האזור ממוקם מדרום לים ודל, בין קווי האורך 20° מערב ו-80° מערב, בין מדף הקרח רון-פילכנר ועד קוטב הדרומי.
שטח זה היה ללא שם עד שנת 2012, אם כי לרוב השטח, באופן לא רשמי קראו ארץ אידית' רון בין השנים 1947–1968, השטח כולל אזורים שבריטניה, צ'ילה ו ארגנטינה טענו לריבונות עליהם.
ארץ המלכה אליזבת גדולה בשטחה פי שניים משטח בריטניה.
צורת הארץ היא צורת פלח משולש, עם קודקוד אחד בקוטב הדרומי.
הארץ גובלת בצפונה במדף הקרח רון-פילכנר; בצפון מזרח בארץ קואטס; במזרח בארץ המלכה מוד, ובמערב גובלת בקו הנמתח מהקוטב הדרומי ועד זרם הקרח ראטפורד.
הרי פנסקולה (שהתגלו בשנת 1956) נמתחים לאורך 450 קילומטרים בכיוון צפון-מזרח - דרום-מערב במרכז ארץ המלכה אליזבת.
לרגל ביקורה של המלכה אליזבת השנייה במשרד החוץ וחבר העמים של הממלכה המאוחדת בלונדון ב-18 בדצמבר 2012, הכריז משרד החוץ כי שטח זה (437,000 קמ"ר) ב ייקרא על שמה של המלכה אליזבת.
מזכיר המדינה לענייני החוץ וחבר העמים הבריטי, וויליאם הייג, אמר שמתן השם היה "מחווה הולמת בסיום שנת יובל היהלום למלכות אליזבת השנייה".
ארגנטינה, שתביעת ריבונותה בשטח אנטארקטיקה הארגנטינאית חופף עם התביעה הבריטית לריבונות בשטח, ביקרה את מתן השם, וטענה כי מדובר ב"פרובוקציה" בזמן המחלוקת בין ארגנטינה לבריטניה על השליטה באיי פוקלנד (אף הם טריטוריה בריטית שמעבר לים).
משרד החוץ של רוסיה פרסם הצהרה כי אמנת אנטארקטיקה משנת 1959 (עליה חתומה גם רוסיה) אוסרת על טענות ריבונות באנטארקטיקה.
ארץ ואן דימן הייתה מושבת כתר בטסמניה, אוסטרליה.
מושבת הכתר הוקמה ב-1825, והסתיימה ב-1856 לאחר הקמת מושבת טסמניה .
אף על פי שהשם ארץ ואן דימן התקבל בציבור האירופאי, הסופר הבריטי, אנתוני טרולופ השתמש במונח ונדמוניאן:
מהעשור הראשון של המאה ה-19 ועד ביטול עונש הגלות ב-1853, ארץ ואן דימן הייתה מושבת העונשין העיקרית באוסטרליה.
בעקבות השעיית התחבורה לניו סאות' ויילס, כל האסירים שהוגלו לשם, נשלחו לארץ ואן דימן.
בסך הכל, כ-73,000 אסירים הועברו לארץ ואן דימן או כ-40% מכלל המורשעים שנשלחו לאוסטרליה.
ב-1856 שונה שם ארץ וואן דימן לטסמניה.
שינוי השם הסיר את הקונוטציות הפליליות הלא-נעימות עם השם ארץ ואן דימן (והקונוטציה של "השד") תוך כדי מתן כבוד לאבל ינזון טסמן, האירופאי הראשון שמצא את האי.
מושבת העונשין האחרונה בטסמניה, פורט ארתור, נסגרה ב-1877.
ארץ המישור הוא חבל ארץ מקראי שהשתייך לממלכת סיחון מלך האמורי, ולאחר מכן לנחלת שבט ראובן.
ארץ המישור נזכרת מספר פעמים במקרא כמקום מושבן של ערי סיחון מלך האמורי, ולאחר כיבושן על ידי בני ישראל, הוזכר כמקום מושבן של ערי שבט ראובן, ובפרט של עיר המקלט בצר:
בספר יהושע מוזכרת ארץ המישור כמקום מושבן של חשבון ובנותיה, מידבא, וערים נוספות:
ארץ המישור היא רמה שגובהה הממוצע הוא סביב 700 מטרים מעל פני הים, השוכנת ממזרח למצוק ההעתקים שעל יד ים המלח, בצידו המזרחי שנמצא כיום בשטח מדינת ירדן.
ארץ המישור היא חבל הארץ הדרומי מבין שלושת חבלי הארץ המרכיבים את עבר הירדן המזרחי: הבשן, הגלעד והמישור, וכמתואר בספר דברים:
ארץ הפלאות המיניאטורית הוא שמו של פארק מיניאטורות מקורה הממוקם בשפייכרשטאדט, המבורג, גרמניה.
זהו פארק המיניאטורות הגדול ביותר בעולם.
שטחו 7,000 מטרים רבועים, מהם 1,545 מטרים רבועים של דגמים.
הפארק כולל 1,300 דגמי רכבות וכ-10,000 דגמי קרונות, בסביבות 100 אלף דגמי כלי רכב (אשר חלקם זזים), כחצי מיליון נורות תאורה, 130 אלף דגמי עצים וכ-400 אלף דגמי דמויות אנושיות.
בקיץ של שנת 2000, פרדריק בראון (אחד משני האחים אשר הקימו את הפארק) החל לחשוב על בנייה של פארק מיניאטורות בעירם המבורג, לאחר שהתרשמו מחנות לדגמי רכבות בציריך.
סקר דעת קהל בהמבורג אודות בנייה של פרויקט מסוג זה, דורג במקום השלישי בידי גברים.
לפי האחים גאריט ופרדריק בראון, התוכנית לבניית הפארק הסתכמה בשני עמודי נייר בלבד.
התמיכה הראשונית בבניית הפארק הייתה של הבנק לחסכון והשקעות Hamburger Sparkasse
בניית הפארק החלה בדצמבר 2000, והפארק נפתח לציבור ב-16 באוגוסט 2001, עם כ-3 אזורים: Knuffingen (עיר בדיונית המתארת עיר גרמנית טיפוסית), הרי ההארץ במרכז גרמניה (כולל מערכת ניהול המים בהרי ההארץ) ואוסטריה.
עם הוספת החלקים הבאים - העיר המבורג וחוף הים הבלטי בנובמבר 2002 הפך הפארק לגדול מסוגו באירופה בתחום דגמי הרכבות.
בדצמבר 2003 וביולי 2005 לסירוגין, יצאו ההרחבות לפארק ארצות הברית וסקנדינביה.
בחודש ספטמבר 2015 הורכב חלק נוסף במסילת דגמי הרכבת סביב הפארק, בין החלקים של אזור שווייץ ואזור איטליה.
בשל כך המסילה הגיעה לאורך 15 קילומטר ו-400 מטרים, מה שזיכה את הפארק בשיא גינס על מסילת דגמי הרכבת הארוכה בעולם.
בספטמבר 2016 נפתח האזור "איטליה היפה" (Bella Italia) על שטח של 190 מטר רבוע.
העבודה ארכה 4 שנים, 180,000 שעות עבודה ובעלות של 4 מיליון יורו.
המוזיאון בנוי כמסדרון ארוך בו הולכים המבקרים.
דגמי רכבות נוסעים ברחבי המוזיאון במסלולים מתוכננים מראש (הכוללים התבלטויות).
אזור גרמניה כולל גם דגמי רכבות המדמים את מערכת הרכבות המהירות הגרמנית.
בעיר המדומיינת קנופינגן (Knuffingen) יש מערכת כלי רכב נעים עם תכונות ייחודיות.
אזור אוסטריה מתמקד בעיקר באזור האלפים האוסטריים (או אזור האלפים המרכז מזרחיים)
אזור ארצות הברית (צפון אמריקה) כולל דגמים (עם מכוניות נעות) של לאס וגאס, הר ראשמור והרי הרוקי, מיאמי, הגרנד קניון ואזור 51.
אזור סקנדינביה כולל הדגמה של גאות ושפל.
אזור שווייץ נבנה על בסיס רכסי הרים בקנטונים טיצ'ינו, גראובינדן וואלה.
באזור זה נכללות מסילות רכבת רבות הנעות בגבהים שונים.
החלק של נמל התעופה של Knuffingen (אשר מבוסס על נמל התעופה המבורג פולסביטל) נבנה במשך שש שנים ובעלות של 3.5 מיליון יורו.
האזור של איטליה נחנך בשנת 2014 עם מספר אזורים ידועים כמו רומא, טוסקנה והר הגעש וזוב.
ב-2018 הצטרף לאזורים אלו גם דגם של ונציה.
הפארק כולל מחזוריות יום ולילה כל 15 דקות, לשם כך מופעלות יותר מ-300,000 נורות מסוגים שונים.
באזור קנופינגן (Knuffingen) ישנה הדמיה של פעילות מכבי אש כל 15 דקות.
באזור אמריקה ישנה מערכת דינמית של רמזורים ושינויי תנועה במערכת הכבישים הבין-מדינתיים.
דימוי של משחק כדורגל בדגם של אצטדיון פולקספארקשטדיון.
דימוי של שיגור מעבורת חלל.
באזור של נמל התעופה ישנם סוגים שונים של מודלים המבוססים על מטוסים אמיתיים: בואינג 787, איירבוס A350, בואינג 747, איירבוס A380 וקונקורד.
בנוסף ישנה מעבורת חלל ודגם של המילניום פלקון.
עד דצמבר 2012 הגיעו לפארק 10 מיליון מבקרים, ועד דצמבר 2016 הגיעו כ-15 מיליון מבקרים.
3/4 מתוך כל המבקרים הגיעו מגרמניה, כאשר השאר הגיעו בעיקר מדנמרק, שווייץ, אוסטריה, בריטניה, ארצות הברית וסין.
ארץ הפלאות של וילי הוא סרט קומדיית אקשן ואימה משנת 2021 שבוים על ידי קווין לואיס ונכתב על ידי ג'י.או.
בסרט מככב ניקולס קייג', שגם הפיק את הסרט.
יחד עם קייג', מככבים בסרט השחקנים אמילי טוסטה, ריק רייז, כריס וורנר, קאי קאדלק, קריסטיאן דל גרוסו, קיילי קוואן, טיירל היל, ג'ונתן מרסדס, דייוויד שפטל ובת' גרנט.
הסרט עוקב אחר נווד חסר שם שמועסק בתור איש תחזוקה במסעדה ובמהלך הלילה מותקף על ידי 8 בובות אנימטרוניות עליהן השתלטו רוחותיהן של רוצחים קניבלים.
העבודה על הסרט הוכרזה באוקטובר 2019, כאשר פרסונס רצה להפוך סרט קצר שיצר בשם "ארץ הפלאות של וואלי" בשנת 2016 לסרט באורך מלא.
הרעיון משך את תשומת לבו של ניקולס קייג', שהסכים לקחת בו חלק הן כשחקן והן כמפיק.
לואיס נשכר כבמאי בדצמבר 2019 ושאר שחקני הסרט לוהקו בפברואר 2020. טרם שחרורו, הסרט זכה לאהדה משחקני המשחק "חמישה לילות אצל פרדי" עקב הדמיון בינו לבין עלילת המשחק.
הסרט במקור נועד להצגה בבתי הקולנוע ברחבי העולם ב-30 באוקטובר 2020, אך הפצתו נדחתה בעקבות מגפת הקורונה.
במקום זאת, הסרט הופץ בשירותי הסטרימינג ובהפצה קולנועית מצומצמת בבתי קולנוע מעטים ברחבי ארצות הברית, בהפצת אולפני Screen Media Films ב-12 בפברואר 2021. הסרט קיבל ביקורות מעורבות ששיבחו את משחקו של קייג' ואת תנועותיהן האותנטיות של הבובות האנימטרוניות, אך זכה גם לביקורות שליליות על שאר הדמויות.
בזמן נסיעתו בכבישי נבדה, נווד חסר שם נתקע עם מכוניתו לאחר שצמיגיה התפוצצו בסמוך לעיירה "הייסוויל".
הנווד נאסף על ידי נהג גרר בשם ג'ד לאב שמסיע אותו למסעדה בשם "ארץ הפלאות של וילי" - מסעדת ילדים נטושה.
הבעלים של המסעדה, אדם בשם טקס מקאדו, מציע לנווד לעבוד בתור איש תחזוקה במסעדה ללילה אחד ובתמורה הוא ישלם עבור התיקון של צמיגי הרכב.
הנווד מסכים וג'ד וטקס נועלים אותו במסעדה.
בזמן הזה, נערה מתבגרת בשם ליב הות'ורן נכלאת בביתה באזיקים על ידי אמה המאמצת, שריף העיירה אלואיז לאנד לאחר שליב ניסתה לשרוף את המסעדה מספר פעמים קודם לכן.
כאשר אלואיז עוזבת את המקום, חבריה של ליב: כריס מולי, קייטי ברנס, ארון פאוורס, בוב מק'דניאל ודן לוריין מגיעים ומשחררים אותה.
בזמן שהנווד מתחיל את עבודתו במסעדה, הבובות האנימטרוניות שבה: וילי הסמור, ארטי התנין, קאמי הזיקית, אוזי היען, נייטי האביר, טיטו הצב, גאס הגורילה ושרה הסירנה מתעוררות לחיים ומתכננות לרצוח את הנווד.
אוזי היען תוקף את הנווד, אך הנווד מצליח להורגו בעזרת מגב לשטיפת רצפות.
בזמן שחבריה משפריצים בנזין על הבניין במטרה להבעיר אותו, ליז מבינה שהנווד נמצא בתוך המסעדה ונכנסת אליה דרך תעלות האוורור במטרה לחלצו.
בזמן הזה, הנווד מותקף על ידי גאס הגורילה בשירותים, אך מצליח להרוג אותו בעזרת רמיסת פניו על משתנה.
בתוך תעלות האוורור, ארטי התנין רודף אחרי ליב, אך היא מצליחה להימלט ממנו ומגיעה לחדר שמעוצב כמו יער פיות, שם שרה הסירנה חוטפת אותה.
ליב מצליחה להתחמק משרה ופוגשת בנווד, שמתעלם מאזהרותיה ומסרב לעזוב.
מחוץ למסעדה, חבריה של ליב מטפסים אל גג המבנה, אך הגג מתרסק והחמישה נופלים לתוך המסעדה.
בזמן שהנווד עובד במטבח, ליב מספרת לו שבעבר, המסעדה הייתה שייכת לאדם בשם ג'רי רוברט ויליס, רוצח סדרתי ידוע לשמצה.
בסיוע שבעת חבריו הקניבלים, ג'רי רצח משפחות שלמות שבילו במסעדה, אך הרשויות לבסוף גילו את מעשיהם.
מבינים שהם לכודים, שמיניית הרוצחים מבצעים טקס שטני במטרה להעביר את נשמותיהם אל תוך הבובות האנימטרוניות במסעדה ולאחר מכן מתאבדים.
כשליב מסיימת את ההסבר, חלק מהבובות מתעוררות לחיים ותוקפות את הקבוצה.
במהומה שמתחוללת, נייטי האביר משפד למוות את ארון בעזרת חרבו, טיטו הצב ושרה הסירנה טורפים את דן וארטי התנין רוצח את קייטי ובוב בזמן שהם שוכבים בחדר המסיבות במסעדה.
כשהבובות תוקפות את ליב, הנווד רוצח את נייטי האביר ואת ארטי התנין.
כריס עצמו הצליח לברוח למשחקיה, שם הוא פוגש בקאמי הזיקית.
כריס מצליח ליצור קשר עם השריף אלואיז לעזרה.
בהבינה שליז כלואה במסעדה, אלואיז יוצאת אל המסעדה ביחד עם סגן השריף אוון אולסון.
בדרכם לשם, אלואיז מספרת לאוון שאחרי שהמסעדה נסגרה, הבובות המשיכו לרצוח אנשים החיים בעיירה, אך היא, טקס וג'אד סגרו איתם עסקה.
במהלך השנים שעברו, השלושה גרמו לאנשים מזדמנים שהגיעו לעיירה לעבוד במסעדה במהלך הלילה במטרה שהבובות ירצחו אותם וכך לא יפגעו בתושבי העיירה.
הוריה של ליב נהרגו גם הם ולאחר מותם, אלואיז אימצה אותה בתור בתה בעקבות רגשות האשם.
כאשר הנווד וליב מגיעים אל המשחקיה, קאמי הזיקית שוברת את צווארו של כריס והורגת אותו.
השניים מצליחים לעצור את קאמי, אך עוצרים כאשר אלואיז ואוון מגיעים למסעדה.
אלואיז אוזקת את הנווד ומשאירה אותו לבד במסעדה, בזמן שאוון לוקח משם את ליב.
בזמן נסיעתם למשרד השריף, אוון וליב מותקפים על ידי טיטו הצב, אך ליב מצליחה לברוח.
במסעדה, הנווד מצליח לעצור את שרה הסירנה ולהרוג את קאמי הזיקית.
אלואיז בתגובה מנסה לגרום לוילי הסמור להרוג את הנווד, אך וילי הורג את אלואיז במקום.
וילי והנווד מתחילים להילחם, אך הנווד מנצח אותו ועורף את ראשו.
בבוקר שלמחרת, טקס וג'אד חוזרים למסעדה ומגלים שהיא נקיה לחלוטין ושהבובות האנימטרוניות נעלמו.
הנווד מקבל חזרה את רכבו המתוקן ומציע לליב להצטרף אליו.
ג'אד וטקס, בהלם שהנווד שרד את אירועי הלילה, מתיישבים ברכבם ומתכננים לפתוח מחדש את המסעדה.
שרה הסירנה, שעדיין בחיים מגיעה ומעלה את רכבם של השניים באש, אך נהרגת גם היא על ידי הפיצוץ, שהורס כליל את המסעדה.
הנווד וליב נוסעים בדרכם אל הלא נודע, רואים את טיטו הצב עומד על הכביש, מתנגשים בו והורגים אותו.
ניקולס קייג' - נווד חסר שם שנאלץ לעבוד כאיש אחזקה במסעדה במטרה לקבל חזרה את רכבו.
במהלך הסרט, דמותו של קייג' לא מדברת.
אמילי טוסטה - ליב הות'ורן, בתה המאומצת של שריף העיירה.
מנסה במהלך הסרט לסייע לנווד לברוח ולשרוף את המסעדה.
השחקנית קאמיה הארינגטון מגלמת את ליב בילדותה.
בת' גרנט - שריף אלואיז לאנד, שריף העיירה ואמה המאמצת של ליב.
דייוויד שפטל - סגן השריף אוון אולסון, עוזרה של אלואיז.
ריק רייז - טקס מקאדו, איש עסקים והבעלים הנוכחי של "ארץ הפלאות של וילי".
כריס וורנר - ג'אד לאב, נהג רכב גרירה.
קאי קאדלק - כריס מולי, אחד מחבריה של ליב.
קיילי קוואן - קייטי ברנס, אחת מחבריה של ליב ובת זוגו של בוב.
טיירל היל - בוב מק'דניאל, אחד מחבריה של ליב ובן זוגה של קייטי.
קריסטיאן דל גרוסו - ארון פאוורס, אחד מחבריה של ליב.
ג'ונתן מרסדס - דן לוריין, אחד מחבריה של ליב.
גרנט קרמר - ג'רי רוברט ויליס, הבעלים הקודמים של המסעדה.
העביר את נשמתו לבובת וילי הסמור.
כריס פדיליה - ג'ים הות'ורן, אביה המנוח של ליב, נהרג על ידי הבובות האנימטרוניות.
אולגה קרמר - ג'ודי הות'ורן, אמה המנוחה של ליב, נהרגה על ידי הבובות האנימטרוניות.
+דמותשחקן בתוך החליפהמדבבוילי הסמורג'ירי סטנקאמוישרה הסירנהג'סיקה גרייבסקאמי הזיקיתטיילור טווארימדיסון לייאוזי היעןבי.ג'יי גאייראבל אריאסטיטו הצבכריס שמידט ג'וניורגאס הגורילהבילי בוסאימארק גאגליארדיארטי התניןכריסטופר בראדליחסרי קולנייטי האבירדיוק ג'קסון
העבודה על הסרט הוכרזה לראשונה באוקטובר 2019 על ידי אולפני Screen Media Films לאחר שהכותב והמפיק ג'י.או.
פרסונס ניסה לייצר סרט במטרה להרחיב לעצמו את הקריירה, אך לא היה מרוצה מהתוצאה: סרט קצר בשם "ארץ הפלאות של וואלי".
פרסונס הכניס את התסריט ל-"רשימה המדממת", רשימה בה נכללים תסריטים לסרטי אימה במטרה שחברת הפקה תתעניין מספיק ותסכים לייצר ממנו סרט באורך מלא.
זמן מה לאחר מכן, המגזין "Deadline Hollywood" הכריזו שניקולס קייג' הצטרף לעבודה על הסרט בגלל שהתסריט משך את תשומת לבו.
קייג' הסכים גם להפיק את הסרט יחד עם המפיקים ג'רמי דייוויס מאולפני "JD Entertainment" והשחקן לשעבר גרנט קרמר מאולפני "Landafar Entertainment".
השלושה עבדו בשיתוף עם המפיק מייק נילון, העובד בחברת ההפקות של קייג' "Saturn Films".
קווין לואיס נשכר כבמאי ושאר השחקנים הצטרפו להפקה בפברואר 2020.
לאחר ההכרזה הראשונה על הסרט, מעריצי סדרת המשחקים "חמישה לילות אצל פרדי" הביעו בו התעניינות מכיוון שעלילתו מזכירה את עלילת המשחקים.
למרות שפרסונס ולואיס הכחישו את הקשר בין הסרט למשחקים.
צילומי הסרט החלו בפברואר 2020 באטלנטה שבג'ורג'יה ונמשכו כחודש.
צוות הצילומים השתמשו באתר באולינג בקניון "ספרייברי" באיסט קוב שבמריאטה בתור סט הצילומים למסעדה.
הצוות נאלץ להסתגר באתר בזמן הצילומים בעקבות ההנחיות הקשורות למגפת הקורונה.
האפקטים המיוחדים נוצרו על ידי המעצבת מולי קופי, שנעזרה רבות בצילומים ועיצובים של בובות במטרה לדמות את עיצוב תנועות הבובות האנימטרוניות.
ב-29 בינואר 2021, פרסונס הכריז בחשבון הטוויטר שלו שחולצות הדומות לחולצות המסעדה אותן קייג' לבש בסרט זמינות לרכישה.
ב-25 ביוני 2021, פרסונס אישר שחברת ההפקות "American Mythology Productions" תשחרר שלוש חוברות קומיקס שעלילתן מקדימה את עלילת הסרט.
החוברת שוחררה באוקטובר 2021 ועוקבת אחר סיפור מקורן של הבובות האנימטרוניות: ג'רי רוברט ויליס הוא צלם ורוצח סדרתי אמריקאי שרוצח משפחות ששוכרות את שירותיו כדי לספק את רצונותיו הסדיסטיים.
שרה הסירנה הייתה מורה לריקוד שרואה את העוזרת שלה, דבי, מתעלסת עם בן זוגה (או בעלה) גרי והורגת את השניים בעזרת גרזן.
זמן מה לאחר מכן, היא נעצרת ביחד עם ג'רי ויליס והשניים מתכננים להקים קבוצה שטנית במטרה להרוג בני אדם.
הסיפור מציג את הפתיחה מחדש של המסעדה לאחר שג'רי ושותפיו מתו.
המסעדה נפתחה מחדש על ידי ג'אד וטקס, למרות מחאות הציבור והשריף.
לאחר שהבובות האנימטרוניות הורגות את חלק מצוות העובדים, ג'אד מתוודה בפני טקס שנשמותיהם של ג'רי ושותפיו שוכנות בבובות.
טקס מחליט להשאיר את המסעדה פתוחה, בזמן שג'אד נפתר מגופות העובדים.
בחוברת זו, סיפור מקורה של גאס הגורילה נחשף.
במקור, גאס היה שומר בגן חיות מופנם.
לאחר שננזף על ידי הבוסית שלו על כך שהאכיל את אחת הגורילות בבננה, גאס תוקף אותה, אך נלכד על ידי הרשויות.
בהמשך, מתברר שקאמי הזיקית הייתה אישה בעלת פיצול אישיות: אישיות אחת היא ילדותית, בעוד השנייה היא פסיכוטית ומסוכנת.
כמו כן, אותה האישה מתבררת להיות אחותו של ג'אד לאב.
מתברר שארטי התנין היה מורה אמנות שהפך לרוצח סדרתי בשם ארתור אלן, שהשחית את קורבנותיו ויצר יצירות אמנות בעזרת דמם.
לפי הפילוסופיה שלו "העולם הוא קנבס אחד גדול ואני מעניק לו את צבעיו".
טיטו הצב היה מכונאי, שלאחר שצחקו עליו בגלל אהבתו לצבים, הוא רצח את כל חבריו לעבודה ונתפס.
לאחר מכן הוא הכיר את ג'רי ואת השאר, יחד איתם הקים את הכת.
לאחר שהבובות האנימטרוניות הורגות אורחים נוספים ואנשי צוות, ג'אד מתלבט האם להשאיר את המסעדה פתוחה, אך ג'אד מקבל הצעה ממשפחה עשירה: לקיים מסיבת יום הולדת במסעדה לילדם וטקס מסכים.
למרות תחנוניו של ג'אד, במהלך המסיבה, וילי ושאר הבובות רוצחות את בני המשפחה ואת האורחים.
השריף הנוכחי וסגניתו, אלואיז לאנד מכריחים את טקס לסגור את המסעדה, אך ג'אד מצהיר שמעשה זה רק יכעיס את וילי ושותפיו.
החוברת שוחררה ב-30 במרץ 2022 ומציגה את סיפור מקורן של אוזי היען ונייטי האביר.
בעבר, אוזי היה רוצח סדרתי שנודע בשם "רוצח חצות".
לאחר שאמו המתעללת חנקה אותו בחוזקה וגרמה לנזק במיתרי הקול שלו, אוזי גדל להיות רוצח סדרתי שתוקף סטודנטיות.
נייטי האביר היה בעברו עובד ביריד ימי הביניים שלאחר שאורח העליב אותו על תפקידו ביריד, הוא רצח את האורח בעזרת חרבו והפך לחבר השמיני והאחרון בכת של ג'רי.
לאחר שבעיירה שוכרים קבלני שיפוצים על מנת להרוס את המסעדה, וילי ושותפיו (כבובות) עוזבים את המסעדה והורגים את מנהל העבודה ואת צוותו, לאחר מכן ממשיכים ברצח תושבים בעיירה.
לאחר הרצח, השריף, סגניתו אלואיז לאנד והמון זועם עושים דרכם להרוס את המסעדה.
במקום זאת, הסרט הופץ בשירותי הסטרימינג ובהפצה קולנועית מצומצמת בבתי קולנוע מעטים ברחבי ארצות הברית, בהפצת אולפני Screen Media Films ב-12 בפברואר 2021.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 60% טריות על סמך 89 ביקורות וציון משוקלל של 5.7/10.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 44/100 על סמך 14 ביקורות.
במהלך ראיון, פרסונס ציין שיש לו רעיון לסרט המשך, במידה והסרט ייקבל מספיק תמיכה.
בפברואר 2021, הוכרז שמתקיימות שיחות בנוגע לסרט המשך.
ארץ הפיות הוא סרט הנפשה בריטי משנת 1999 בבימויו של גארי הארסט על פי תסריט שנכתב על ידי ג'וסלין סטיבנסון, ומדבבים בו קייט וינסלט, דוגריי סקוט וג'רמי איירונס.
בזמן שהם מחכים לשיפוץ ביתם החדש, נלי ואחיה הצעיר ג'ורג' נשלחים לחווה באזור הכפרי, לשמחתו הרבה של ג'ורג' ולסלידתה של נלי.
עם זאת, בית החווה והסביבה שופעות יצורים קסומים, שאת רובם נלי לא יכולה לראות בתחילה כי היא לא מאמינה בפיות.
היצור הראשון ששני הילדים פוגשים כראוי הוא הובגובלין חם מזג ולא חברותי בשם ברום (שנלי יכולה לראות) ששומר (פחות או יותר) בחשאי על החווה.
בזמן שמשחק בחוץ, ג'ורג' נקלע בלי משים לתוך טבעת פיות המקיפה עץ אלון ענק ועתיק ומגיעה לממלכת הפיות.
נלי מסוגלת לשחד את ברום בעוגות דבש בתמורה לכך שהוא יראה לה איך לראות את הפיות ואיך למצוא ולהיכנס לארץ הפיות.
ברום מזהיר את נלי לא לאכול או לשתות שום דבר בזמן שהיא שם, עם זאת, היא מגיעה לאחיה בדיוק בזמן לראות את ג'ורג' אוכל עוגת פיות.
צ'אדלי הנחוש מודיע להם שחוק ממלכת הפיות קובע שבן תמותה שצורך אפילו פת אחת של אוכל פיות חייב להישאר בממלכה לנצח.
נלי וג'ורג' מוחים בתוקף - ובקול רעש.
המהומה מושכת את תשומת לבו של שליט הממלכה אלבריק, נסיך הפיות, שמציע להם הזדמנות לברוח על ידי הצבת שלוש משימות עבורם.
מה שהם לא יודעים זה שאחיו המרושע של הנסיך, משנה הצורה, והגובלין המשרת שלו, מנסים לתמרן את הילדים ואת אזרחי הפיות (מירבל, הוקאבי, צ'אדלי וסטארקרוס הם היחידים שנפגשו בסרט) כדי לגזול את השלטון של ממלכת הפיות.
משנה הצורה יכול לגנוב את כס המלכות בקלות אם ישיג את הכדור, שרביט קסום רב עוצמה ברשות אחיו.
בנוסף, הנסיך מתאהב בחבר של הילדים, עובדת החווה האנושית היפה בריג'יט, מה שמוכיח את עצמו כמרכזי בנבואה ישנה שחוזה את העתיד של ממלכת הפיות.
נלי וג'ורג' מצליחים להביא את בריג'יט לארץ הפיות, שם היא פוגשת את הנסיך ומתאהבת בו.
מאוחר יותר, הילדים מסייעים לסכל את ניסיונו של משמרת הצורה לגרום למלחמה בין אלבריק לנסיכת הפיות לה היה מאורס במקור.
לאחר שמשנה הצורה מובס, הנסיכה נותנת לבריג'יט ואלבריק את ברכתה, ונלי וג'ורג' צופים כשבריג'יט נשואה לאלבריק, והופכת לפיה.
לאחר שתי המשימות, הילדים חוזרים לחווה, שם הפיות השאירו מכתב מפוברק כדי להסביר את היעלמותה של בריג'יט.
מאוחר יותר, הילדים מביאים את בריג'יט לביתה של חברתה, שהתינוק שזה עתה נולד הוא בן הסנדק של בריג'יט (מה שהופך את בריג'יט לפיה סנדקית אמיתית) עם זאת, משנה הצורה עקב אחריהם, וגונב את הילד, ומשאיר גובלין במקומו.
בריג'יט חייבת לגנוב את הכדור עבור משנה הצורה אם היא רוצה להציל את הילד.
בריג'יט עושה את המסחר, אבל נחרדת לראות את הפיות עם שובה - עכשיו מזדקנות בצורה דרסטית, ואת אלבריק קרוב למוות, שכן הכדור הוא גם מקור הנעורים והאלמוות של הפיות.
בריג'יט לא מושפעת רק בגלל שהיא לא הייתה פיה מספיק זמן כדי להזדקן באופן ניכר.
עם קצת עזרה מברום, הילדים ובריג'יט מכינים תוכנית.
באמצעות חרוז, סיכת סיכה וקורט של קסם הובגובלין, הקבוצה יוצרת כדור מזויף.
נלי וג'ורג' מתגנבים למסיבת גובלינים ומחליפים בהצלחה את הכדורים.
בריג'יט מחזיר את המקור למקומו הראוי בארמון, מציל את חיי הפיות ומשקם את נעורין.
משנה הצורה, לא מודע לכך שהכדור שברשותו מזויף, צועד לתוך ארץ הפיות, מאמין שאחיו והפיות האחרות מתות.
הוא עומד מול הילדים, שחושפים את ההונאה.
אלבריק מגיע, נלחם באחיו (שהופך למפלצת דמוית גמל שלמה) ובסופו של דבר מנצח.
משנה הצורה וכל משרתיו מלבד אחד מושלכים לכלא.
נלי וג'ורג' סיימו את שלושת משימותיהם, וכפרס על הצלת ארץ הפיות, הם רשאים לצרוך כמה מזון פיות שהם רוצים, מבלי להישאר בארץ פיות או להשלים שלוש משימות נוספות.
הסרט מסתיים בכך שהילדים מחליטים להאריך את שהותם בחווה, והפיות עפות בחזרה לעץ.
ג'רמי איירונס בתור משנה הצורה
דוגריי סקוט בתפקיד פיירי הנסיך אלבריק
ג'ון ויטפילד בתור גברת לוסי קומס
מייקל בורל בתור מר אנדרו קומס ופיום
ג'סיקה מרטין בתור הלן וסקרוק
אליזבת מורטון בתור הנסיכה בריג'יט
טרייסי אן אוברמן בתור טיפיקול
את גרסת הדיבוב העברי ביימה נורית בנאי קורן והפיקו עוזי פוקס ובתי בן יער.
נורית בנאי קורן - בריג'יט
יואב בר לב - צ'אדלי
אורלי קטן - מירבל / טרולית
לירז ברגמן - הנסיכה בריג'יט
אודליה מורה מטלון - טיפיקוט / גברת קומס
עמי מנדלמן - משנה הצורה
אבי שן צור - יונג / מר קומס
ירון חי מנשה - חייל / מון
הסרט שודר לראשונה בזכיינית ITV HTV Cymru Wales ב-9 ביולי 1999. הוא לא הופץ בקלטות וידאו בבריטניה, אבל הוא הופץ ב-DVD במרץ 2005 על ידי HIT Entertainment.
הוא הופץ בקלטות וידאו בארצות הברית בספטמבר 2000 על ידי Paramount Home Video.
"ארץ הצבר" הוא שיר שכתב והלחין המוזיקאי והיוצר עוזי חיטמן.
השיר בוצע בשנת 1985, בתחרות הפסטיגל לשירי ילדים, על ידי עוזי חיטמן וחבריו לשלישיית 'כמו צועני', יגאל בשן ויונתן מילר וזכה במקום השני בתחרות.
במקום הראשון בפסטיגל, זכתה הזמרת רבקה זהר עם השיר "הדרך אל הכפר".
שיר נוסף שכתב חיטמן ("אדוני ראש העיר"), השתתף בפסטיגל זה בביצוע יגאל בשן לבדו, וזכה במקום הרביעי.
השיר של עוזי חיטמן, בדומה לשיר הזוכה שכתב יורם טהרלב, מתרפק על העבר הנוסטלגי, ומביע געגועים לארץ ישראל הישנה והטובה של פעם.
השיר בעיבודו של קובי אשרת, יצא לאור ב-1985 באלבום "פסטיגל 85'" בהוצאת הד ארצי, וכן באריכי-הנגן "צברים לוהטים" ו"הופה היי" משנת 1986.
ארץ המעיינות הוא שמו של אזור ובו תשעה מעיינות בצפון בקעת הירדן, צפונית ליישוב מחולה ומזרחית לכפרים עין אל-בידה וברדלא, כק"מ אחד דרומית לקו הירוק.
בארץ המעיינות תשעה מעיינות, רובם נושאים את שמותיהם של נחלים מפורסמים מימות המקרא:
עין גרר – על שם נחל גרר,
עין חנון – על שם נחל חנון,
עין אשר – על שם חקלאי משדמות מחולה שמגדל פרדסי הדרים באזור,
עין זרד – על שם נחל זרד,
עין יבוק – על שם נחל יבוק,
עין ארנון – על שם נחל ארנון,
עין הבשור – על שם נחל הבשור,
עין ירמוך – על שם נחל הירמוך,
עין גל – על שם סמל ראשון .
המעיינות הונגשו לציבור הרחב בשנת 2023 על ידי ארגון ארצנו ומועצה אזורית בקעת הירדן, שביצעו הכשרה, פיתוח והנגשה של המעיינות.
ארץ הפיות היא ארץ דמיונית וקסומה ומקום מושבם של בני הפיות בספרות ובמסורות העממיות של אירופה.
ארץ הפיות מתוארת בשירים, מעשיות, ורומנסות מימי הביניים.
בני הפיות בספרות האנגלית כוללים מגוון רחב של יצורים לרבות פיות.
במינוח זה, בני פיות כוללים יצורים דמיוניים אחרים כמו דרקונים ובנות ים.
בספרות האנגלית של ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת, בני הפיות היו לעיתים קרובות בדמות אדם.
בארץ הפיות יכולות לבקר דמויות שאינן בני פיות, לדוגמה בני אדם.
ברומנסות, את ארץ הפיות בדרך כלל מסייר אביר שאינו בן פיות.
בסיפורי קנטרברי של ג'פרי צ'וסר, בסיפורו של טופז, האביר טופז מחליט לצאת להרפתקה אל תוך ארץ הפיות, ולמצוא את מלכת הפיות כדי להינשא לה.
למרות שטופז נהדף על ידי הענק אוֹליפַנְט עוד בתחילת דרכו ומעולם לא פוגש אותה, צ'וסר מתאר אותה בסיפור כ"מלכת האלפים" (באנגלית תיכונה: "elf-queene").
בשיר מלכת הפיות של אדמונד ספנסר שמתרחש בארץ הפיות, המכשפה יודעת לשנות צורה וגורמת לאביר לחשוק בה ממבט ראשון.
למרות שפידסה מתוארת כאישה יפה, בצורתה האמיתית היא נקראת והיא יצור מכוער ומפחיד ביותר.
בזמן שרדקרוס מבלה את זמנו יחד איתה, מדבר אליו לפתע עץ שמספר לו על זהותה האמיתית של פידסה, וכי הוא היה פעם אביר כמוהו, ופידסה הפכה אותו לעץ כשהוא ניסה לברוח ממנה כשראה אותה בצורתה האמיתית כדואסה.
עם זאת, בני הפיות הם לא תמיד בצורת אדם.
בשיר מלכת הפיות גם מופיעה המפלצת שהיא בצורת חצי אישה וחצי נחש ענק וכמו כן מופיעים ענק ודרקון.
בנוסף, את רדקרוס ואונה מלווה גמד לאורך כל המסע.
עם זאת, לא כל הדמויות בשיר הן בני פיות.
לדוגמה, רדקרוס ואונה אינם בני פיות, כמו כן שלושה אבירים סרצנים.
בשיר מופיעים יצורים שלא ברור האם הם שדים או בני פיות.
לדוגמה, המכשף מזמן שני לצד אזכור של קוקיטוס וסטיקס בשיר במהלך הכישוף, נהרות המזוהים עם הגיהנום במיתולוגיה הנוצרית או עם השאול במיתולוגיה היוונית.
מכיוון שארכימאגו מזמן אותם מחוץ לארץ הפיות, יש מקום לפרשנות שהספריטים אינם בני פיות.
ארכימאגו לאחר מכן משנה את צורתם של הספיריטים לאביר צעיר ולבת זוגו של רדקרוס, , כדי לתעתע את רדקרוס ולגרום לו לחשוב שבת הזוג שלו, אוּנַה, בוגדת בו.
דוגמה נוספת הם וששת המשרתים שלה שספנסר קורא להם בשמם: , , , , , ו; הם בקרבה רבה עם השטן מבחינה ערכית בשיר ומייצגים את כוחות הרשע ואת שבעת החטאים בנצרות בתיאורם ובהתנהגותם.
ספר העלילות של מארי דה פרנס
בספר העלילת הברטוניות של מארי דה פרנס, בעלילת יוֹנֶק, הגיבורה מגיעה אל מקום קסום וריק מאנשים הנראה כעיר של בני פיות בזמן שהיא עוקבת אחר אביר בן פיות בשם מוּלְדוּמַרֶק שיודע לשנות את צורתו מאביר לנץ ובחזרה.
"ארץ הפוכה" הוא שיר מחאה שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן, אשר יצא לאור כסינגל ב-8 באוקטובר 2024. השיר הופיע באלבום האולפן הארבעה-עשר של גפן "היסטוריה של תאונות".
בסוף ספטמבר 2024 הודיע גפן כי עתיד להוציא לאור אלבום אולפן חדש, לראשונה מאז "סדקים", אשר ראה אור כעשור לפני כן.
בנוסף, מסר כי אחד משירי האלבום, "ארץ הפוכה", יבוצע לראשונה בטקס הזיכרון הלאומי לציון שנה לטבח שבעה באוקטובר בפארק הירקון, תל אביב.
יום לאחר מכן, יצא הסינגל לאור.
ב-5 בדצמבר באותה שנה, יצא לאור האלבום הרשמי של שירי הטקס.
בניגוד לשאר שירי האלבום, הביצוע החי של "ארץ הפוכה" הושמט מתוכו, והוחלף בגרסת האולפן שהופיעה בהמשך ב"היסטוריה של תאונות", אשר יצא לאור ב-12 בפברואר 2025.
לצד שורות העוסקות באובדן, הכיל השיר את השורה , אשר עוררה מחלוקת, בעיקר מצד אנשי ימין.
העיתונאי עמית סגל ביקר את השורה בשידור חי בתוכניתו בקשת, זמן קצר לאחר תום שידור הטקס, כאשר טען כי .
השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר ביקש מגפן להפסיק .
בתגובה, מסר גפן כי הוא , בהתייחס לגניבת סמל מכוניתו של ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין על ידי בן גביר בשנת 1995.
יום לאחר הטקס, ב-8 באוקטובר הגיב גפן לשערורייה כאשר מסר כי .
ארץ ישראל (בראשי תיבות: א"י, נקראת בלועזית: פָּלֶשְׂתִּינָה, ובערבית: فلسطين, בתעתיק לעברית: פָלַסְטִין) היא חבל ארץ הנמצא בדרום-מערב יבשת אסיה, באגן הים התיכון ובחלק של המזרח התיכון המכונה הלבנט ומחולק כיום לפחות בין מדינת ישראל וממלכת ירדן, ולפי גבולות רחבים יותר אף בין סוריה, לבנון ואולי מצרים.
המינוח המתייחס לשטח בו נחלו שבטי ישראל משני עברי הירדן או לגבולות ההבטחה וארץ ישראל השלמה.
ארץ ישראל המערבית חופפת בקירוב לחלק המערבי של פלשתינה-א"י המנדטורית.
ארץ ישראל ממזרח לנהר הירדן בה נחלו שניים וחצי השבטים ובכללה הגולן מכונה בשם עבר הירדן המזרחי.
ב-1921 הוציאה בריטניה (שקיבלה מנדט על שני עברי הירדן) את רובו הגדול של עבר הירדן המזרחי מתחום ארץ-ישראל (פלשתינה), וייסדה בו את אמירות עבר הירדן לימים ממלכת ירדן.
שטחי רמת הגולן נכבשו על ידי מדינת ישראל מסוריה, במלחמת ששת הימים.
לארץ ישראל, השוכנת במיקום אסטרטגי בין מצרים, סוריה וחצי האי ערב, נודעה חשיבות רבה מבחינה דתית, תרבותית, מסחרית ופוליטית.
כיום, בתחום ארץ ישראל המערבית חיים מספר כמעט שווה של יהודים ומוסלמים.
בארץ ישראל התחולל חלק ניכר מן ההיסטוריה של עם ישראל, ועל פי התנ"ך היא הארץ אותה הבטיח אלוהים לזרעם של אברהם, יצחק, ויעקב, הקרוי גם בשם "ישראל".
לכן העם היהודי, "", רואים בה מרכז לאומי יהודי.
כמו כן, האסלאם והנצרות רואות בארץ ישראל מרכז דתי בעל חשיבות היסטורית רבה.
החל מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 עומד האזור במוקד סכסוך לאומי בין התנועה הציונית לתנועה הלאומית הפלסטינית.
כיום, למעט רצועת עזה, כל שטחה של הארץ, שהיה לפני קום המדינה תחת שלטון המנדט הבריטי, נשלט על ידי מדינת ישראל.
הקו הירוק הוא גבול המדינה המוכר על ידי הקהילה הבין-לאומית, בעוד בקעת הירדן וחלקים מיהודה ומהשומרון, השוכנים בליבה של הארץ, מוחזקים צבאית על ידי ישראל מאז מלחמת ששת הימים, ומיושבים חלקית בישראלים שהתנחלו באזור.
המחלוקת על מעמדו של שטח זה מהווה את אחד מנושאי הליבה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והמנהל האזרחי, בשנת 2022 היוו יהודים ו"אחרים" 49.84% מהאוכלוסייה בארץ ישראל, לעומת 50.16% פלסטינים.
עם זאת, הגיאודמוגרף ארנון סופר ציין כי מדדים אלה אינם מביאים בחשבון קבוצות רבות של מי שאינם יהודים, אשר מספרם הכולל מגיע לכ-650 אלף נפש, וכי עובדה זו מורידה את שיעור היהודים בארץ ישראל ל-46%–47% בלבד.
השם המקובל בלשונות אחרות לאזור הגאוגרפי המכונה בעברית "ארץ ישראל" הוא פלשתינה (על גרסאותיו בשפות השונות).
אף בעברית, השם הרשמי שנתנה בריטניה לשטח המנדט הבריטי, שכלל בעיקר שטחים מארץ ישראל, היה "פַּלֶשְׂתִינָה (א"י)", וכיום בפי הערבים הוא מכונה "פָלַסְטִין".
אצל היהודים מקובל לכנותה בשם "ארץ הקודש", בפי נוצרים מקובל לכנות את הארץ גם בשם "הארץ המובטחת" ו"הארץ הקדושה".
כינויים אלה קיימים כמעט בכל השפות שבהן מדברים נוצרים או יהודים בהתייחס לארץ ישראל.
במקרא מכונה ארץ ישראל בשמות רבים בהם: ארץ כנען, ארץ זבת חלב ודבש, הארץ הטובה, ארץ הצבי, ארץ חמדה, ארץ העברים, או בכינוי הארץ ללא כל תוספת.
הצירוף המקראי ארץ ישראל מתייחס לרוב לשטחי ממלכת ישראל, ומופיע בספר שמואל, בספר מלכים, בספר יחזקאל ובספר דברי הימים.
בתורה נקראת ארץ ישראל לעיתים רבות גם בשם ארץ כנען, על שם העמים צאצאי כנען בנו של חם בן נח, שעל פי המסופר במקרא, ישבו בארץ זו בטרם כיבושה בידי עם ישראל בהובלת יהושע בן נון בראשית תקופת ההתנחלות.
ארץ כנען המקראית אינה כוללת את עבר הירדן המזרחי, שאותו ביקשו שבטי ראובן וגד לנחול בניגוד לתוכנית החלוקה המקורית.
פירוש אפשרי נוסף למקור השם "כנען" הוא גוון אדום מסוג "ארגמן", שכן באותה תקופה נודעו תושבי המקום בהפקה ומסחר של צבע זה אותו ייצרו מחלזון ממין ארגמון קהה קוצים שנמצא בחופי הארץ, ולפיכך ייתכן ונגזר גם שמם של העמים שישבו בה באותה עת בשם "הכנענים".
השם כנען מופיע אצל המצרים כשם חבל הארץ שנשלט על ידם בתקופת הברונזה המאוחרת.
לאחר כיבוש ארץ כנען בידי בני ישראל בהנהגת יהושע בן נון, נקרא חבל הארץ שבשליטת בני ישראל "ארץ בני ישראל".
בספר שמואל נקראת הארץ לראשונה "ארץ ישראל".
השם "ישראל" עצמו הוא קדום מאוד, ומופיע, מלבד במקרא, גם מצבת מרנפתח – מצבה מצרית שמתארת את ניצחונותיו של פרעה מרנפתח משנת 1230 לפנה"ס (על פי התארוך המקובל).
במצבה זאת מופיעים שמות של אזורים ויישובים קדומים בארץ ישראל, אולם השם "ישראל" עצמו מופיע בה כשמו של עם ולא כשם של ארץ או של אזור גאוגרפי.
לאחר שנחלקה ממלכת ישראל המאוחדת, עליה מלכו דוד ושלמה, לשתי מלכויות נפרדות, ציין השם "ישראל" רק את תחומי מלכות אפרים (הצפונית), ואילו תחומה של מלכות בית דוד (הדרומית) נקרא "יהודה" על שם השבט המרכזי בה.
במשך הזמן, למשל בתקופת גלות בבל, חזר לשמש השם "ארץ ישראל" (או "הר/אדמת ישראל" וכיוצא בזה) כשם כללי לכל הארץ, בעוד שטחה ההיסטורי של ממלכת יהודה (למשל בתקופת שיבת ציון) עדיין כונה "יהודה".
בתקופה הפרסית, לאחר הכרזת כורש שאִפשרה ליהודים לשוב לארץ ישראל מגלות בבל, התקיימה בארץ ישראל אוטונומיה יהודית בשם "יהוד מדינתא" (מדינת יהודה, בארמית), שהייתה יחידה מנהלית עצמאית, אשר הנפיקה מטבעות קטנים עם האותיות "יהֻד".
ראשית ההתיישבות היהודית בארץ בימי שיבת ציון התרכזה בשטח ממלכת יהודה הקדומה, וגם מוצאם של רוב השבים מגלות בבל היה משבט יהודה, על כן כונו מחדשי ההתיישבות בארץ 'יהודים', והאוטונומיה שלהם 'מדינת יהודה'.
בתקופה ההלניסטית לא הייתה הארץ יחידה מוגדרת מבחינה מדינית-מנהלית או בתודעה של תושביה הלא-יהודים, אלא חלק בלתי נפרד בתוך גופים כוללים יותר.
בספר מקבים מתקופת החשמונאים נעשה שימוש רב בשם "ארץ יהודה", המתייחס לטריטוריה בה התקיים ריכוזו הגדול של היישוב היהודי בארץ ישראל, וזאת בנפרד מ"ארץ הגליל" למשל.
אולם עם כינונה של מדינת "יהודה" החשמונאית והתפשטותה על פני ארץ ישראל כולה, הפך השם יהודה לשמה הרשמי של הארץ.
גם בתקופה הרומית נקראה הארץ, כמו גם ממלכת הורדוס והפרובינקיה שהוקמה אחריה, בשם "יהודה" .
לפעמים נעשתה הבחנה בין "יהודה" בדרום הארץ, לבין "הגליל" בצפון הארץ, כך שתושבי הדרום כונו "יהודים" ותושבי הצפון "גליליים".
אולם השם "יהודה" כשמה של הארץ כולה נותר כך עד לתחילת המאה ה-2 לספירה.
השם פלשׂתינה, שנעשה מקובל מאוד בשפות זרות, מופיע לראשונה אצל ההיסטוריון היווני הרודוטוס, שחי במאה ה-5 לפנה"ס, כשם תואר גזור מהשם "פלשתים" לחלק מסוריה: Συρία ἡ Παλαιστίνη, כלומר "סוריה הפלשתית".
השם פלשתים מופיע במקרא ובמקורות מצריים , ושהתייחס בדרך-כלל רק לאזור החוף הדרומי, אך לעיתים נקראה הארץ כולה כך היות שבמספר תקופות היה השלטון בארץ פלשתי, כפי שניתן ללמוד מכמה עדויות מקראיות.
לאחר ימי הרודוטוס קוצר השם, והתואר "פּלאיסטיני" הפך לשם עצם בפני עצמו של חבל ארץ בארץ סוריה.
השם שבו השתמש הרודוטוס נזכר גם אצל אריסטו ומופיע בספרות ההלניסטית בהתייחס לחופה הדרום-מערבי של הארץ.
המשוררים הרומיים טיבולוס ואובידיוס היו הראשונים שהשתמשו בו בספרות הלטינית .
במאה ה-1 לספירה, הסופרים היהודים פילון ויוסף בן מתתיהו כבר השתמשו בחיבוריהם ביוונית בשם "פלשתינה" או "סוריה-פלשתינה" כדי לציין את ארץ ישראל כולה, לצורך הבחנה נוחה בין "יהודה", שמה הרשמי של הארץ בתקופתם, לבין חבל יהודה גופא.
השם "פלשתינה" הפך רשמי באימפריה הרומית רק במאה ה-2 לספירה, כשפרובינקיית יהודה בוטלה בידי הקיסר אדריאנוס, בעקבות מרד בר כוכבא, ותחתיה הוקמה הפרובינקיה של "סוריה הפלשׂתינאית", או בקיצור "פלשתינה".
שינוי השם מ"יודאיה" (יהודה) ל"פלשתינה" נועד לטשטש את הקשר בין היהודים לארצם ולבטל את זכותם על מולדתם.
לעיתים שולבו המונחים – למשל, פתולמאיוס הגאוגרף התייחס לאזור כ"פלשתינה יודאה" (פלשתינה־יהודה).
בתקופה הביזנטית חולקה הארץ לשלושה מחוזות: פלשתינה פרימה, סקונדה וטרטיה (הראשונה, השנייה והשלישית).
בספרי המשנה והתלמוד (שנערכו בתקופה הרומית-ביזנטית) לעומת זאת, הרבו להשתמש בשם "ארץ ישראל".
השימוש בשם זה נפוץ ביותר בספרות ההלכה ואגדות חז"ל, המדרשים, הפרשנויות, התפילות והפיוטים.לאחר הכיבוש הערבי, נשמרה החלוקה המנהלית הביזנטית ושטחה של "פלשתינה פרימה" הפך ל"ג'ונד פלסטין", כלומר: המחוז הצבאי של פלסטין.
במרוצת המאות ה-12 וה-13 נזנח המונח "פלסטין" כשמו של המחוז.
המחוז המשיך להתקיים עד הפלישה המונגולית במאה ה-13, ותחת שלטון הממלוכים נתחלק שטחו למספר מחוזות.
בתקופה הממלוכית (1260–1517) השם "פלסטין" היה מקובל רק בקרב חוגים משכילים מצומצמים.
במהלך התקופה העות'מאנית בארץ ישראל הארץ הייתה חלק מסוריה (איאלת או וילאית) וחולקה לסנג'קים שנקראו על שם ערים.
באמצע ה-19 שונתה החלוקה המנהלית והפלכים נקראו לפי ערים.
במאה ה-19 המונח "פִלסטין" היה שגור כציון גאוגרפי לחלק נרחב מארץ ישראל, כפי שמעידים על כך ספרי נוסעים ערבים ותעודות רבות.
אולם המונח החל לקבל משמעות פוליטית לאומית רק בשלהי התקופה העות'מאנית, ככל הנראה במקביל לראשית ההתעוררות הלאומית הערבית בארץ בסוף המאה.
בתקופה זו החלו משכילים "מתמערבים" מבין ערביי ארץ ישראל (במיוחד נוצרים-אורתודוקסים) להשתמש בשם "פלסטין", ובשנת 1911 אף נוסד עיתון בשם זה.
בתהליך גיבוש הזהות הפלסטינית שלהם, אימצו בסופו של דבר ערביי ארץ ישראל את השם "פלסטין" כשמה של הארץ.
שלטון המנדט הבריטי, שהוקם בארץ בשנות ה-20 של המאה ה-20, הכיר בעברית כאחת השפות הרשמיות, אך עמד על כך ששם הטריטוריה שתחת המנדט יהיה "פלשתינה".
היישוב העברי בארץ התנגד לכך בתוקף, ודרש ששם הארץ בעברית יהיה "ארץ ישראל".
הפשרה שהושגה בסופו של דבר הייתה, ששם ארץ המנדט ייכתב בעברית "פלשתינה (א"י)", ותושבי הארץ היהודים והערבים נקראו על ידם: "פלשתינאים".
בהקשר הדתי, בשל היותה קדושה הן ביהדות והן בנצרות ובשל כך שגם באסלאם מיוחסת לה קדושה מסוימת, נקראת ארץ ישראל "ארץ קדושה" בשפות רבות.
למשל בלטינית: Terra Sancta, (הארץ הקדושה)
באנגלית: The Holy Land (וגם: "הארץ המובטחת" – The Promised Land), ואילו אצל היהודים מקובל לכנותה בשם "ארץ הקודש", או לרוב בקיצור: "הארץ", כאשר כל מקום אחר בעולם נקרא בהתאם – חוץ-לארץ.
בתקופת הגלות, לעיתים נקראה ארץ ישראל על פי מיקומה הפיזי ביחס לפונה אליה: בתלמוד בבלי נקראה "מערבא", והראשונים כינו את תלמוד ירושלמי "תלמוד המערב".
ארץ ישראל מיושבת ברציפות מן התקופה הפרה-היסטורית.
בשל מיקומה הגאוגרפי סמוך ליבשת אפריקה, אשר בה התרחשה האבולוציה של האדם, שימשה ארץ-ישראל כפרוזדור טבעי לנדידת בני-אדם קדמונים לאסיה ואירופה.
כמה מן האתרים הארכאולוגים העתיקים בעולם מחוץ לאפריקה, בגיל של עד מיליון וחצי שנים לפני זמננו, התגלו בארץ-ישראל.
תושבי אתרים אלו היו ציידים-לקטים שהשתייכו ככל הנראה למין הומו ארקטוס, והותירו אחריהם כלי-אבן רבים מן התרבות האשלית.
בתקופה הפלאוליתית התיכונה, כ-250 עד 45 אלף שנים לפני זמננו, חי בארץ-ישראל האדם המודרני לצד האדם הניאנדרטלי.
בתקופה זאת מערות הכרמל והגליל היו תחום התפוצה הצפוני ביותר בעולם של הראשון והדרומי ביותר של האחרון.
לפני כ-15,000 שנים, בסוף התקופה האפיפלאוליתית, הופיעו בארץ ישראל כפרי הקבע הראשונים של התרבות הנאטופית.
מיד לאחר מכן, בתקופה הנאוליתית, הייתה ארץ ישראל מהאזורים הראשונים בעולם בהם הופיעה חקלאות.
בה תורבתו החיטה כ-10,000 שנה לפני זמננו, ועץ הזית לפני כ-6,000 שנה.
הערים הראשונות בתקופת הברונזה הקדומה (האלף השלישי לפנה"ס) היו קטנות יחסית וגודלן לא עלה על כמה עשרות דונם.
עם הזמן התפתחו הערים הקטנות ליישובים גדולים ואף שידעו עליות ומורדות, נוצרו בה בסופו של דבר ערי מדינה משגשגות בעלות קשרי מסחר עם הסהר הפורה, מצרים ואזורים אחרים.
בתקופת הברונזה הבינימית, בסוף האלף השלישי לפנה"ס, הייתה אוכלוסיית ארץ ישראל נוודית.
רועי צאן שהשקיעו מעט בבתים והרבה מאוד בקברים.
בראשית האלף השני לפנה"ס, בתקופת הברונזה התיכונה החלה מגמת עיור במערך יישובי מפותח ובהם אף יישובים מבוצרים כדוגמת בית אל, גבעון, ירושלים ובית צור.
עד המאה ה-12 לפנה"ס סוף תקופת הברונזה המאוחרת גרו בשטחי ארץ ישראל כנענים, שעסקו בגידול עצי פרי, צאן ובקר, דיג, חיטה ושעורה.
בנוסף, על שפת הים היו מפעלי זכוכית ומצבעות ארגמן.
באותה תקופה שלטה על הממלכות המקומיות בארץ האימפריה המצרית, ובצפון הארץ לעיתים גם האימפריה החתית.
בשל מיקומה האסטרטגי כחבל ארץ המחבר בין אסיה, אירופה ואפריקה, האימפריות הגדולות לטשו אליה עיניים וניסו לבסס את אחיזתם בה.
סוף תקופה זאת מתועדת היטב במכתבי אל-עמארנה, שרובם מכנען.
החל מהמאה ה-12 לפנה"ס (יש המקדימים למאה ה-14) החלה התגבשות הברית הישראלית בהר.
במהלך תקופת הברזל התחלק האזור לממלכות כגון יהודה, ישראל, אדום, מואב, עמון, ממלכות עירוניות פיניקיות, ממלכת ארמיות וממלכות אזוריות של הפלשתים הפולשים, כולן נכבשו בהדרגה על ידי האימפריה האשורית החדשה, שאת שטחיה ירשה האימפריה הבבלית החדשה, ואותה ירשה האימפריה הפרסית (586–332 לפנה"ס), שהייתה סובלנית במיוחד.
האימפריה הפרסית נכבשה על־ידי אלכסנדר הגדול, וכך החלה תקופה של שלטונות הלניסטיים (332–167 לפנה"ס) שכנגדם התמרדו החשמונאים וקיבלו עצמאות.
לאחר מכן שלטה האימפריה הרומית (63 לפנה"ס – 324 לספירה) בארץ, וידעה כמה עימותים קשים עם יהודי הארץ (המרד הגדול ומרד בר כוכבא) והתפוצות, שאחריהם אבדה האחיזה הלאומית של היהודים בארץ, והאימפריה הביזנטית (324–638) שבתקופתה הידלדל היישוב היהודי שרובו היה בגליל, בעוד השומרון מלא בשומרונים.