tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2021 הסתכם מחזור הסחר בין בלארוס למלטה ב-21.7 מיליון דולר, כאשר בלארוס ייצאה בשווי 20.8 מיליון דולר, וייבאה בשווי 896.4 אלף דולר.
יצוא השירותים הבלארוסיים למלטה לתקופה שצוינה הסתכם ב-21,545.1 אלף דולר והוא נוצר בעיקר בשל שירותי מחשב, טלקומוניקציה ומידע (14,631.3 אלף דולר) ושירותי תחבורה (3,908.5 אלף דולר).
יבוא השירותים הסתכם ב-16,029.4 אלף דולר.
מאזן הסחר בשירותים היה חיובי עבור בלארוס בסך של 5,515.7 אלף דולר.
בשנת 2021, השקעות מלטזיות נמשכו בסכום של 1.89 מיליון דולר (שמקורו במלואו מהשקעות ישירות).
בלארוס מיוצגת במלטה באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בולטה.
מלטה מיוצגת בבלארוס באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין.
יחסי בלגיה-כורדיסטן העיראקית הם יחסים הדו-צדדיים בין בלגיה לכורדיסטן העיראקית.
לבלגיה אין נציגות בכורדיסטן העיראקית ולכורדיסטן העיראקית אין נציגות בבלגיה, אך הנציגות של כורדיסטן באיחוד האירופי ממוקמת בבריסל.
לבלגיה יש נוכחות צבאית באזור כורדיסטן עם כ-30 חיילים המאמנים את כוח פשמרגה הכורדי.
במאי 2009 שיקר בארביל שר החוץ הבלגי, קארל דה-גוכט, על מנת לדון בקשרים הכלכליים עם נשיא כורדיסטן מסעוד ברזאני.
בשנת 2014, הממשלה האזורית של פלנדריה כבר סייעה לכורדיסטן העיראקית בכ-400,000 אירו עבור תברואה ומים באמצעות הצלב האדום.
באותה שנה אמר הפוליטיקאי הבלגי ז'ורז' דאלמגן כי: "כורדיסטן העיראקית עשתה עבודה מרשימה בהגנה על עקורים ופליטים ובהגנה על האזרחים וקבוצות המיעוטים האתניים והדתיים מפני המעשים הברבריים של טרוריסטים של המדינה האסלאמית".
בלגיה גם החליטה להקצות סיוע בן 13.5 מיליון אירו לכורדיסטן כדי להתמודד עם המספר ההולך וגדל של עקורים פנימיים.
בשנת 2016, ממשלת בלגיה העבירה 41 מטענים של סיוע רפואי לחיילים כורדים, והממשלה האזורית של פלנדריה החליטה להעניק עזרה רפואית לפצועי הפשמרגה.
בשנת 2017, בלגיה וכורדיסטן חתמו על הסכם על גירוש פליטים כורדים מורשעים מבלגיה.
בשנת 2017, נשיא כורדיסטן מסעוד ברזאני ביקר בבלגיה ונפגש עם השר-נשיא חירט בורז'ואה מהאזור הפדרלי של פלנדריה, שם הצהיר האחרון כי יש לכבד את משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית בספטמבר 2017 וסגן ראש הממשלה של הממשל הפדרלי בבלגיה יאן ג'מבון הצהיר שלכל האומות יש את הזכות להגדרה עצמית.
יחסי בלארוס–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים בין בלארוס וקנדה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 באפריל 1992. ב-7 בדצמבר 2017 התקיימה פגישה של שר החוץ של בלארוס ולדימיר מאקי עם שרת החוץ הקנדית כריסטיה פרילנד בשולי ישיבת השרים של OSCE בווינה.
בתאריכים 26–28 בספטמבר 2018, משלחת של חוגי עסקים קנדיים ביקרה במינסק לרגל פורום העסקים הבלארוסי-קנדי הראשון.
ב-27 בספטמבר 2019, התקיימה פגישה של שר החוץ הבלארוסי ולדימיר מאקי עם ראש ממשלת קנדה ג'ו קלארק בשולי העצרת הכללית של האו"ם.
מאז הבחירות לנשיאות באוגוסט 2020, קנדה מודאגת יותר ויותר מההאשמות המתמשכות של הפרות זכויות אדם גסות ושיטתיות ברחבי בלארוס והאלימות הממוקדת נגד מפגינים שלווים, חברי אופוזיציה, עיתונאים ומגני זכויות אדם.
קנדה ממשיכה לעסוק באופן פעיל עם כל השותפים כדי למצוא דרך לשינוי חיובי בבלארוס, לרבות באמצעות מאמצי הסברה, תמיכה בדיאלוג וגישור ומימון לחברה האזרחית.
קנדה עובדת עם שותפים בינלאומיים, כמו גם בפורומים רב-צדדיים כמו הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), Media Freedom Coalition, ו-Freedom Online Coalition.
קנדה הייתה אחת מ-17 מדינות שהפעילו את מנגנון מוסקבה של OSCE בספטמבר 2020 כדי לחקור הפרות זכויות אדם בבלארוס.
לבלארוס הייתה שגרירות באוטווה, אך היא נסגרה ב-1 בספטמבר 2021 כתוצאה מהגינוי של קנדה להנחתה הכפויה של טיסה 4978 של ריאנאייר.
הקשרים המסחריים של קנדה עם בלארוס מוגבלים.
סחר הסחורות הכולל בין קנדה לבלארוס הסתכם ב-48.7 מיליון דולר בשנת 2021. הייצוא הקנדי לבלארוס, שהגיע ל-15.8 מיליון דולר ב-2021, כלל בעיקר חיות ומוצרים מהחי, מכונות ומוצרים מכניים או חשמליים ומוצרי מזון.
היבוא הקנדי מבלארוס הוערך ב-32.9 מיליון דולר בשנת 2021 והיה מורכב בעיקר ממוצרים וחומרי גלם שונים (עץ, מינרלים ומוצרי מתכת בסיסית).
בלארוס החזיקה בעבר בקנדה שגרירות באוטווה.
קנדה מיוצגת בבלארוס באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין.
יחסי בלארוס–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בלארוס לבין נסיכות ליכטנשטיין.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בלארוס לבין נסיכות ליכטנשטיין כוננו ב-10 בפברואר 1992.
תערוכה של יצירות של הצייר יוהאן לודוויג בלולר מהמאה ה-19 בשם "מסע הריין" נפתחה במוזיאון הלאומי לאמנות של בלארוס ב-2 במאי 2019, והשתמשה בעבודות שהושאלו מהמוזיאון הלאומי של ליכטנשטיין.
ליכטנשטיין אינה מיוצגת בבלארוס, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בלארוס אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי בלארוס–פקיסטן הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין בלארוס לפקיסטן.
פקיסטן הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בבלארוס לאחר פירוק ברית המועצות ב-1991.
פקיסטן ובלארוס יזמו מיזמים משותפים (JVs) בתעשיות הטקסטיל, התרופות והתאורה, תוך שיתוף טכנולוגיות האחת עם השנייה.
היבוא של פקיסטן מבלארוס עמד על 42.65 מיליון דולר וכלל בעיקר טרקטורים (62.04%), חוטים מלאכותיים (13.01%) וצמיגי גומי (8.06%).
בלארוס שיבחה את תפקידה ומאמציה של פקיסטן בהבאת שלום ויציבות לעולם על ידי מאבק בטרור והציעה את תמיכתה המלאה של ארצו במאבק זה.
נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ביקר בפקיסטן ב-29 במאי 2015 בביקור ממלכתי בן יומיים ושוב ב-4 באוקטובר 2016. הנשיא לוקשנקו קיים פגישות עם ממנון חוסיין ונוואז שריף במהלך ביקורו, ונחתמו מספר הסכמים ומזכרי הבנות חשובים בין שתי המדינות.
ב-11 באוגוסט 2015 ערך ראש ממשלת פקיסטן ביקור ממלכתי בן יומיים בבלארוס.
ראש ממשלת פקיסטן עימראן ח'אן פגש את הנשיא לוקשנקו בשולי ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה שנערך בבישקק, קירגיזסטן ב-14 ביוני 2019. שני ראשי המדינות הסכימו לקיים יותר חילופי דברים פוליטיים ולהגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי, המסחרי וההשקעות.
פקיסטן ובלארוס חתמו על מספר הסכמים ומזכרי הבנות (MoUs) כדי לחזק את הקשרים הרב-גוניים ביניהן במיוחד בתחומי המסחר, החינוך והתרבות.
פקיסטן מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק.
בלארוס מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד.
יחסי בלארוס–הולנד הם יחסי החוץ בין בלארוס להולנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1994. שתי המדינות חברות מלאות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
לא קיים מגע ישיר בין שתי המדינות ברמת הממשלה, שכן האיחוד האירופי החליט ב-1997 שרמה כזו של מגע מעניקה לגיטימציה לממשלה שלדעת האיחוד האירופי אינה נבחרת באופן דמוקרטי.
לבקשת הולנד, החליט האיחוד האירופי באוקטובר 2008 לרכך את מגבלות הוויזה; נותרו הגבלות מסוימות אחרות, כגון הקפאת נכסים פיננסיים של בלארוס, וממשלת הולנד מתנגדת לנורמליזציה של היחסים בין בלארוס לאיחוד האירופי.
ההולנדים התנגדו להזמנת הנשיא לוקשנקו להשתתף בפסגה במאי 2009 בווינה, שם הייתה אמורה לצאת התוכנית; הזמנה כזו, טוען שר החוץ ההולנדי מקסים ורהגן, "תעשה טריוויאליזציה של רקורד זכויות האדם העגום שלו".
אמנם אין מגעים ממשלתיים ישירים, ומשרד החוץ ההולנדי אומר שאין "יחסי תרבות אינטנסיביים" בין שתי המדינות (למעשה, בלארוס אפילו לא זכאית לסיוע כספי הולנדי), אכן קיימים יחסים בין שתי המדינות ברמות שונות.
במשך שנים רבות ילדים שסובלים מהשלכות אסון צ'רנוביל נופשים בחו"ל, כ-1500 עד 2000 הגיעו מדי שנה להולנד.
בשנת 2008, בלארוס סירבה לתת ויזה לאותם ילדים לאחר שילדה בלארוסית בת 16 הגישה בקשה למקלט בארצות הברית; בלארוס גם טענה שחלק מהילדים לא חזרו מחופשות בארצות הברית ובאיטליה.
Stichting Rusland Kinderhulp, הארגון האחראי על אירוח אותם ילדים בהולנד, הפעיל לחץ על שגרירות בלארוס בהאג לפתוח מחדש את הגבולות.
הודעה פורסמה בסביבות חג המולד 2008 כי לאחר חודשים של משא ומתן בין שתי המדינות, קבוצת ילדים הורשתה לבלות את חג המולד בהולנד וכי איסור הנסיעה נדחה עד 20 בינואר 2009.
תגובה לבחירות לנשיאות בלארוס ב-2006
אירועים סביב הבחירות לנשיאות בלארוס ב-2006, שספגו ביקורת רבה מצד מדינות אירופה וארצות הברית, הוסיפו מתח ליחסים הקשים ממילא בין המדינות.
כמה פוליטיקאים הולנדים שהיו אמורים לשמור על טוהר הבחירות אך אשרת השהייה שלהם בוטלה, הפגינו בגבול בלארוס.
הנשורת מהבחירות הביאה למעצרם של סטודנטים בלארוסים רבים, וחלקם איבדו את דרכוניהם.
בקשה של מפלגה פוליטית הולנדית לממשלת הולנד להקל את דרישות הדרכון לסטודנטים כאלה נדחתה על ידי שרת האינטגרציה וההגירה ההולנדית, ריטה ורדונק, למרות שוורדונק אכן הבטיחה להפעיל לחץ פוליטי על ממשלת בלארוס אם תסרב להעניק היתר נסיעות לאותם תלמידים.
הולנד אכן ניסתה ללחוץ על ממשלת בלארוס; למשל, שר החוץ ההולנדי שכנע את האיחוד האירופי כי יחרים את פסגת אינטרפול שתוכננה להתקיים במינסק.
קבוצות בהולנד, בינתיים, מוחות על מה שהן מכנות היעדר חופש פוליטי ודתי בבלארוס.
בלארוס מחזיקה שגרירות וקונסוליית כבוד בהאג.
הולנד מיוצגת בבלארוס באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במינסק.
יחסי בלגיה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין בלגיה לישראל.
בלגיה הצביעה בעד תוכנית החלוקה של האו"ם לארץ ישראל בשנת 1947 והכירה במדינת ישראל ב-15 בינואר 1950. לבלגיה שגרירות בתל אביב, ולישראל שגרירות בבריסל.
המלך אלברט ביקר בתל אביב בשנת 1933 והתארח אצל מאיר דיזנגוף.
המלך בודואן והמלכה פביולה בקרו בישראל בשנת 1964. בחודש פברואר 2010, נקבע שלט לכבוד המלך אלברט הראשון, בכיכר המלך אלברט בתל אביב.
הטקס התקיים בנוכחותו של ראש עיריית תל אביב רון חולדאי, ושגרירת בלגיה בישראל בנדיקטה פרנקינט .
שגריר בלגיה בישראל משנת 2024 הוא סטפן טייס.
בין השנים 1960-1963 שימש אלישיב בן חורין כשגריר ישראל במדינה.
ב-1975, בלגיה הצביעה נגד החלטת האו"ם המשווה את הציונות לגזענות.
דבר זה סייע לישראל לקשור קשרים רשמיים עם בלגיה ולהצטרף לקבוצת מערב אירופה ואחרות באו"ם.
הסכמים דו צדדיים, מדעיים, כלכליים, ושל חילופי תרבות נחתמו בין המדינות, וקיימות מספר עמותות ידידות בין בלגיה לישראל.
בית ההארחה ומועדון הסגל באוניברסיטה העברית, שנקרא בית בלגיה, נבנה בסיוע כספי של אגודת הידידים הבלגיים של האוניברסיטה העברית.
במאי 2018, לאחר אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה, שגרירת ישראל בבלגיה ובלוקסמבורג זומנה לשיחת נזיפה.
בפברואר 2020, בעקבות דיון שיזמה בלגיה במועצת הביטחון של האו"ם ואליו זימנה פעיל, שישראל טענה שהוא מקושר להחזית העממית לשחרור פלסטין, שמוגדר בישראל בתור ארגון טרור, סגן שגריר בלגיה זומן לשיחת נזיפה במשרד החוץ.
בתגובה לכך, בלגיה זימנה את שגריר ישראל לשיחת נזיפה.
לבסוף, בלגיה ביטלה את זימון הפעיל.
באוגוסט 2023, טענה שרה בממשלת בלגיה שישראל "מוחקת כפרים פלסטיניים".
בעקבות כך, שגריר בלגיה בישראל, ז'אן לוק בודסון, זומן לשיחת נזיפה.
חרבות ברזל - הידרדרות ביחסים
בשנת 2023 לאחר מתקפת הפתע של חמאס על ישראל ופרוץ מלחמת חרבות ברזל בלגיה לא גינתה ישירות את הטבח במסיבה ברעים ובקיבוצים.
לאחר ההפצצות והכניסה הקרקעית של ישראל לעזה (לאחר שראש הממשלה אמר שחמאס מחזיק 222 חטופים ואת כל עזה כבני ערובה), בלגיה מצאה לנכון לגנות את ישראל ואף בהמשך קראה סגנית ראש הממשלה פטרה דה סוטר לנתק את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל ולהטיל עליה סנקציות.
שגרירת ישראל בבלגיה עידית רוזנצוויג אבו ביקשה להקרין קטעים מסרט הזוועות של מחבלי חמאס אך סורבה בטענה לפרופוגנדה ישראלית ו"הסטת השיח" מ"פשעי המלחמה של ישראל".
ראש ממשלת בלגיה אלכסנדר דה-קרו לצד ראש ממשלת ספרד ביקרו בקיבוץ בארי וצפו בחלק מסרט הזוועות.
מיד לאחר שסיימו את ביקורו בירושלים, התייצבו בצד המצרי של מעבר רפיח, וקראו "להפוך לקבועה את הפסקת האש הזמנית על-מנת למנוע את המצב הקטסטרופלי שעובר על האזרחים ברצועת עזה".
בעקבות מסיבת העיתונאים גינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את סנצ'ס ודה קרו, ושר החוץ אלי כהן זימן את שגרירי ספרד ובלגיה בישראל לשיחת נזיפה.
בדצמבר 2023, הודיעה בלגיה על איסור כניסה למתנחלים קיצונים.
ביולי 2024, לאחר שהתאחדות הכדורגל הבלגית אמרו שישראל לא תתארח בבלגיה "עקב סיכונים ביטחוניים", הם הודיעו כי המשחק בין ישראל ובלגיה יתקיים בהונגריה.
בספטמבר 2025 הודיע שר החוץ הבלגי שבלגיה תכיר במדינה פלסטינית במהלך עצרת האו"ם אך ראש ממשלת בלגיה, בארט דה ובר הודיע באותו החודש שההחלטה על הכרה במדינה פלסטינית תיכנס לתוקף רק לאחר שחרור כל החטופים ופירוק חמאס מנשקו.
ב-23 בדצמבר 2025, כשנתיים לאחר שהוגשה תלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם בבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ), הודיעה בלגיה על הצטרפותה לתביעה.
יחסי הסחר בין בלגיה לישראל
לבלגיה ולישראל הסכם סחר חופשי במסגרת יחסיה של ישראל עם האיחוד האירופי.
בשנת 2009, היצוא הישראלי לבלגיה הגיע ל-2.37 מיליארד דולרים, והיבוא מבלגיה הסתכם ב-2.56 מיליארד.
בשנת 2010, המסחר בין המדינות גדל בכ-50%.
במרץ 2010, ישראל ובלגיה חתמו על הסכם אמנת מס חדש על מנת לשפר את התחרותיות של חברות ישראליות הפועלות בבלגיה ולעודד השקעות בלגיות בישראל.
הסחר הכולל בין ישראל לבלגיה בין השנים 2014-2010 הסתכם בכ – 31 מיליארד דולר, כאשר הוא היווה כ-16% מהסחר בין ישראל למדינות האיחוד האירופי בשנים האלו.
ב-2014 ישראל ייצאה לבלגיה בהיקף של כ-3.3 מיליארד דולר, כ-5.76% מתוך סך היצוא הישראלי, ובאותה שנה ישראל ייבאה מבלגיה בהיקף של כ-3.2 מיליארד דולר, כ-4.27% מתוך סך היבוא הישראלי.
מבחינת סקטורים, ענפי היצוא הישראלים הגדולים ביותר לבלגיה בשנת 2014 הם:
פנינים, אבנים יקרות, מתכות יקרות ופריטים מהם, חיקויי תכשיטים, מטבעות (כ-2.6 מיליארד דולר)
מוצרי תעשיות כימיות והקשורות בהן (כ-0.13 מיליארד דולר)
מכונות ציוד חשמלי, מפיקי תמונה וקול וחלקיהם (כ-0.12 מיליארד דולר)
ענפי הייבוא הישראלים הגדולים ביותר מבלגיה לישראל בשנת 2014 הם:
פנינים, אבנים יקרות, מתכות יקרות ופריטים מהם, חיקויי תכשיטים, מטבעות (כ-2.2 מיליארד דולר)
מוצרי תעשיות כימיות והקשורות בהן (כ-0.4 מיליארד דולר)
מכונות ציוד חשמלי, מפיקי תמונה וקול וחלקיהם (כ-0.34 מיליארד דולר)
ב-1964 ביקרו בישראל המלך בודואן והמלכה פביולה והתקבלו על ידי הנשיא זלמן שזר וראש הממשלה לוי אשכול.
ביוני 2016 נועד נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין עם ראש ממשלת בלגיה שארל מישל.
במהלך בפגישה אמר מישל כי "כידיד יש לי את הזכות לומר לכם שאתם טועים" והוסיף לאמר כי הוא מתנגד לתנועת ה-BDS אך הוא בעד סימון מוצרים המיוצרים בהתנחלויות.
באותה שנה מרטין שולץ, נשיא הפרלמנט האירופי ניסה ליזום פגישה בין הנשיא ריבלין ונשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס בבריסל.
ריבלין השיב בחיוב להצעה ואילו עבאס סירב לפגוש את ריבלין.
בפברואר 2017 ביקר ראש ממשלת בלגיה, שארל מישל, בישראל ונפגש בין השאר עם מייסד שוברים שתיקה ועם מנכ"ל בצלם.
בעקבות זאת זומן שגריר בלגיה בישראל לשיחת נזיפה במשרד החוץ.
בין ממלכת בלגיה לבין ממלכת הולנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
באזור הולנד ובלגיה של היום, חיו לפני כאלפיים שנה שבטים קלטים וגאלים.
בשנת 57 לפנה"ס הרחיב יוליוס קיסר את כיבושי האימפריה הרומית והגדיל את שטחה עד לאזור "גאליה-בלגיקה", אזור החופף לשטחי בלגיה והולנד של היום, אך במאה הרביעית מסר הקיסר יוליאנוס את גאליה-בלגיקה לפרנקים.
במאה השביעית הומרה דתם של תושבי המקום לנצרות, ובמהלך ימי הביניים נשלטה בלגיה יחד עם שאר ארצות השפלה בידי ממלכות סמוכות שונות.
בשנת 1795 הוקמה הרפובליקה הבטאווית, אשר נכבשה זמן קצר לאחר מכן על ידי צרפת.
בשנת 1806 הפך נפוליאון את הרפובליקה לממלכה בשם ממלכת הולנד, וב-1810 סיפח אותה ישירות לצרפת.
בשנת 1839 נחתם הסכם לונדון, ובו הכירה הולנד בעצמאות בלגיה, והמעצמות ערבו לשלום בלגיה ולנייטרליות שלה.
בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה, ובעקבות כך הצטרפה בריטניה למלחמת העולם הראשונה, אולם הולנד נותרה נייטרלית, ואף קלטה מאות אלפי פליטים בלגים, אשר חלקם הגדול חזר מאוחר יותר לבלגיה, אולם כמה רבבות נשארו בהולנד.
בשנת 1940 נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרו תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944 (בלגיה) ו-1945 (הולנד).
בדצמבר 1944 התחולל בשטחי בלגיה הקרב על הבליטה, שבו ניסו הגרמנים להתקדם לעבר אנטוורפן מחדש, אך נבלמו על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה הצטרפו בלגיה והולנד לנאט"ו ולאיחוד האירופי.
כיום מתגוררים בבלגיה כ-11,000 הולנדים, ואילו 35,000 בלגים מתגוררים בהולנד.
לאחר שחרור חלק גדול מדרום הולנד בשנת 1944, הוקם הסדר מכס בין הולנד ובלגיה, וכתוצאה ממנו רוכבי אופניים והולכי רגל יכלו לחצות את הגבול באופן חופשי, ובלבד שיש להם דרכון תקף.
בשנת 1949 הצטרפו שתי המדינות לנאט"ו, ובשנת 1958 הוקם האיחוד הכלכלי בנלוקס יחד עם לוקסמבורג, והוא פעל לקידום התנועה החופשית של עובדים, שירותים וסחורות באזור.
כיום בלגיה מהווה שותפת סחר חשובה מאוד של הולנד, והיא השוק החשוב ביותר אחרי גרמניה וצרפת.
הולנד הוא היצואנית הגדולה ביותר לבלגיה אחרי גרמניה, והיבוא מבלגיה היווה 10.6% מכלל היבוא ההולנדי בשנת 2007, אשר לאחר גרמניה (20.1%) היה במקום שני.
היצוא מהולנד לבלגיה היווה 11.8% מכלל היצוא ההולנדי, אשר שוב הוא ניצב לאחר גרמניה (23.6%).
ב-9 בספטמבר 1980 הוקמה התאחדות הלשון ההולנדית על ידי ממשלות הולנד ובלגיה.
ההתאחדות מהווה גוף ממשלתי בינלאומי לקביעת מדיניות לשונית, ובין ההחלטות של ההתאחדות:
לשתי המדינות יש תוכניות טלוויזיה משותפות, והם אף הגישו הצעה לארח במשותף את מונדיאל 2018.
בלגיה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג, ו-9 קונסוליות באמסטרדם, ארנהם, חרונינגן, מאסטריכט, ניימכן, רוטרדם, טרנאוזן ופליסינגן.
מאידך, הולנד מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-3 קונסוליות בבריסל, אנטוורפן וליאז'
בשנת 1938 ביקר לאופולד השלישי, מלך הבלגים באמסטרדם, ובשנת 1960 ביקרה יוליאנה, מלכת הולנד בבריסל.
בשנת 2016 ביקר פיליפ, מלך הבלגים בהולנד, ובמהלך ביקורו קיבל מווילם-אלכסנדר, מלך הולנד את עיטור מסדר האריה ההולנדי.
פיליפ, דוכס ברבאנט השתתף בהכתרתו של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומתילדה, מלכת בלגיה היא סנדקית של אלכסיה, נסיכת הולנד.
יוליאנה, מלכת הולנד השתתפה בחתונתם של בודואן, מלך הבלגים ופביולה, מלכת הבלגים, וביאטריקס, מלכת הולנד השתתפה בהלווייתו של בודואן, מלך הבלגים בשנת 1993.
בין ממלכת בלגיה לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
בשנת 1830 התרחשה המהפכה הבלגית: המחוזות הדרומיים (הקתולים) של ארצות השפלה מרדו בשלטון ההולנדי הפרוטסטנטי.
בשנת 1839 נחתם הסכם לונדון, ובו הכירה הולנד בעצמאות בלגיה, והמעצמות וביניהם צרפת, ערבו לשלום בלגיה ולנייטרליות שלה.
בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה, במטרה לאגף את הצבא הצרפתי כחלק מתוכנית שליפן, אולם המתקפה הגרמנית נכשלה בקרב הראשון על המארן, והמלחמה נגררה למלחמת חפירות שנמשכה 4 שנים.
לאחר המלחמה הצטרפו בלגיה וצרפת לנאט"ו ולאיחוד האירופי.
כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים, תרבותיים, מנהליים ואישיים.
בשנת 1997 חתמו שרי ההגנה של שתי המדינות אלן רישאר וז'אן-פול פונסלה על הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני, ועל פי ההסכם ניתנה לצבא בלגיה האפשרות להשתמש בשירותי הלוויין הצרפתי סירקיוס.
בלגיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-13 קונסוליות באז'אקסיו, בורדו, שרלוויל-מזייר, דיז'ון, לוריאן, ליון, מרסיי, מץ, מונפלייה, נאנט, פרפיניאן, טולוז וטור.
מאידך, צרפת מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-13 קונסוליות בבריסל, אנטוורפן, ארלון, ברוז', שרלרואה, גנט, קורטרייק, לוון, ליאז', מונס, מוסקרון, נאמור וטורנה
במאי 2007 נשיא צרפת ניקולא סרקוזי ביקר את ראש ממשלת בלגיה ג'י ורהופשטאט, ובפברואר 2008 ביקר ורהופשטאט את הנשיא סרקוזי.
בפברואר 2014 פיליפ, מלך הבלגים ומתילדה, מלכת בלגיה ביקרו בפריז, והתקבלו בברכה על ידי הנשיא פרנסואה הולנד.
בין ממלכת בלגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
במאה ה-14 הגיע תור הזהב של המדינות באזור, תחת שליטתו של הדוכס לבית בורגון הצרפתי.
בקונגרס וינה, אחרי תבוסת נפוליון בשנת 1815, האזור ניתן לשליטת וילם הראשון, מלך הולנד כהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, ושטחי לוקסמבורג היו תחת שלטונו באוניה פרסונלית.
כעבור 15 שנה, בשנת 1830, התרחשה המהפכה הבלגית: המחוזות הדרומיים (הקתולים) של ארצות השפלה מרדו בשלטון ההולנדי הפרוטסטנטי.
הם זכו בעצמאות, והקימו את ממלכת בלגיה, שכללה כשני שלישים של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה וללוקסמבורג וכבשו אותם, ובלוקסמבורג אף התמקם המטה הכללי הגרמני.
בשנת 1940 נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרו תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944. בדצמבר 1944 התחולל בשטחי בלגיה הקרב על הבליטה, שבו ניסו הגרמנים להתקדם לעבר אנטוורפן מחדש, אך נבלמו על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה הצטרפו לוקסמבורג ובלגיה לנאט"ו, ובשנת 1958 הקימו יחד עם הולנד את בנלוקס, שהיוותה את הבסיס שעליו קם מאוחר יותר האיחוד האירופי.
כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים ותרבותיים.
שתי המדינות חברות בנאט"ו, באיחוד האירופי ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ומשתפות פעולה ביניהם במגוון תחומים.
מכיוון ששתי המדינות חתומות על אמנת שנגן, המעבר בין הגבולות חופשי ואין שום הגבלת מעבר ביניהם.
לוקסמבורג מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-5 קונסוליות באנטוורפן, גנט, ליאז', נאמור ואוסטנד.
מאידך, בלגיה מחזיקה בלוקסמבורג רק שגרירות בלוקסמבורג
יחסי בלגיה–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת בלגיה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
בלגיה היא המייבאת השישית בגודלה באירופה של טובין פקיסטני, והסחר הבילטרלי בין שתי המדינות עובר בדרך כלל את הסכום 600 מיליון דולר אמריקאי.
במהלך השיטפונות בפקיסטן ב-2010 שלחה בלגיה לפקיסטן עזרה ומשלחת הצלה בשווי 4.6 מיליון אירו.
בלגיה היא ביתם של 19,247 תושבים ילידי פקיסטן לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2012. בשנת 2007 היו זכאים לאזרחות בלגית 666 פקיסטנים, יותר מכל מדינה דרום אסייתית אחרת.
בלגיה היא מדינה חשובה לפקיסטן במסגרת האסטרטגיה שלה ליחסים דיפלומטיים באירופה כאשר העיר בריסל, בירתה, היא מושב האיחוד האירופי וברית נאט"ו, ארגונים המנהלים ברית קרובה וחשובה לפקיסטן במסגרת מדיניות החוץ שלה.
פקיסטן לחצה על ממשלת בלגיה על מנת להשיג את תמיכתה בהסכם הסחר החופשי עם האיחוד האירופי, בהתחשב בכך שהיא מרכז הפוליטיקה האירופית.
נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, ביקר בבלגיה במהלך טיולו באירופה בינואר 2008, טיול שכלל ארבע מדינות: בלגיה, צרפת, הממלכה המאוחדת ושוודיה.
במהלך שהותו בבריסל פגש הנשיא את ראש ממשלת בלגיה ואלו שוחחו שיחות משמעותיות בנוגע להמשך יחסי הביטחון והסחר של שתי המדינות.
בלגיה מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה.
בלגיה מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: קראצ'י, ולאהור.
פקיסטן מיוצגת בבלגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבריסל, בירת המדינה.
פקיסטן מיוצגת בבלגיה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר גנט.
יחסי בלגיה–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין שתי המדינות, בלגיה ורוסיה.
המגעים בין בלגיה לרוסיה החלו בתחילת המאה ה-18, כאשר פיוטר הגדול ביקר בארצות השפלה הדרומיות בשנת 1717. בין הערים שהוא ביקר היו בריסל, אאכן וספא.
פיוטר השאיר את חותמו בספא, כאשר בנה מבנה עם אכסדרה מעל המעיין המרכזי, אשר המקומיים שינו את השם לכבודו כפוון פייר-לה-גרנד.
יחסים דיפלומטיים כוננו בין בלגיה לבין האימפריה הרוסית ב-1853, כאשר מיכאל אירנייביץ' קרפטוביץ' מונה כנציג הראשון של האימפריה הרוסית בבריסל ב-19 במרץ 1853.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היו שתי המדינות חלק ממדינות ההסכמה, ובמהלך מלחמת העולם השנייה הן היו חלק מבעלות הברית, ולחמו נגד גרמניה הנאצית.
לאחר המלחמה היו שתי המדינות משני צידי המתרס במהלך המלחמה הקרה; רוסיה, שנקראה באותה העת ברית המועצות, הובילה את הגוש המזרחי וברית ורשה, בעוד שבלגיה הייתה חברה בנאט"ו.
בשנת 2004, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-4.75 מיליארד אירו, גידול של 1.18 מיליארד אירו לעומת השנה החולפת, כאשר רוסיה מחזיקה בעודף המסחרי של 1.51 מיליארד אירו של הסחר בין שתי המדינות.
היצוא הרוסי לבלגיה כלל בעיקר סחורות, כולל מינרלים (37%), אבנים יקרות וחצי יקרות (22%), מתכות ברזליות ואל ברזליות (17%) ומוצרים כימיים (8%).
היבוא הרוסי מבלגיה כלל ציוד תעשייתי (25%), כימיקלים ותרופות (18%), מוצרי פלסטיק וגומי (9%), מזון (8%) תחבורה (8%).
בשנת 2004, בלגיה ייבאה 30% מהנפט והגז טבעי שלה מרוסיה, אם כי בעיקר בשוק הספוט.
קיימים טיסות ישירות בין שתי המדינות, כאשר אירופלוט ובראסלס איירליינס מפעילות טיסות בין מוסקבה לבין בריסל.
בלגיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה וקונסוליה כללית בסנקט פטרבורג.
מאידך, רוסיה מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל וקונסוליה כללית באנטוורפן.
יחסי בליז–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים המתקיימים בין בליז לבין מדינת ישראל.
בנובמבר 2023 השעתה בליז את יחסים רשמיים עם ישראל בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
היחסים שבין בליז לבין מדינת ישראל כוננו לראשונה בספטמבר 1984, שלוש שנים לאחר שבליז קיבלה עצמאות.
ישראל ובליז החליפו ביניהן שגרירים, אך הם היו שגרירים לא תושבים.
בדרך כלל שגריר ישראל בסן סלוודור משמש גם כשגריר לא תושב בבליז.
באוגוסט 1985 מונה איש העסקים שאול אייזנברג לקונסול כבוד של בליז בישראל.
אייזנברג ניהל מבליז את עסקיו באמריקה הלטינית.
ביולי 1986 הגיע ראש־ממשלת בליז, מנואל אסקיוול, לביקור רשמי בישראל ונפגש עם שר החוץ שמעון פרס.
במאי 2010 הגיע שר החוץ של בליז, וילפרד אלרינגטון לביקור רשמי בישראל במהלכו נפגש עם נשיא המדינה שמעון פרס, ושר החוץ אביגדור ליברמן.
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה בליז בהחלטה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על קבלת פלסטין כחברה ה-194 באו"ם.
בדצמבר 2012 נחתם בין שתי המדינות הסכם לביטול הדדי של הצורך באשרות כניסה.
מאז 2016, לאחר שישראל סגרה את השגרירות בסן סלוודור, משמש שגריר ישראל במקסיקו, כשגריר לא תושב גם בבליז.
מאז 2017 משמש יורם נאור כקונסול כבוד של בליז בישראל.
ב-21 בדצמבר 2017, תמכה בליז בהחלטה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות השוללת את ההכרה האמריקאית בירושלים כבירת ישראל.
ב-14 בנובמבר 2023 הודיעה בליז כי היא משעה את קשריה הדיפלומטיים עם ישראל לאור מלחמת חרבות ברזל.
ישראל אינה מיוצגת בבליז הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שגרירות ישראל במקסיקו סיטי היא האמונה לעניינים הנוגעים לבליז.
בליז יוצגה בישראל באמצעות קונסוליית כבוד שמוקמה בהרצליה עד להשעיית היחסים.
יחסי בלגיה–מלטה הם היחסים שבין בלגיה לרפובליקת מלטה.
בלגיה מיוצגת במלטה על ידי שגריר המוצב ברומא ושגריר כבוד המוצב בוולטה.
מלטה מיוצגת בבלגיה באמצעות שגריר-תושב המוצב בבריסל, המכהן גם כשליח לנאט"ו.
שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובגוש האירו.
מלטה, בשונה מבלגיה, לא שותפה בנאט"ו, אך כן שותפה בשותפות לשלום.
יחסי בלגיה-יוון הם יחסי החוץ בין בלגיה ליוון.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ישירים בשנת 1874. לבלגיה שגרירות באתונה ו-7 קונסוליות כבוד בקורפו, אירקליון, מיטיליני, פטראס, פיראוס, רודוס וסלוניקי.
מאז 1945 מחזיקה יוון בבלגיה שגרירות בבריסל.
בית הספר הבלגי באתונה קיים עוד משנות השישים והוסמך רשמית בשנת 1985, זהו אחד מ-17 המכונים הארכאולוגיים הזרים באתונה.
יחסי בלגיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת בלגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בלגיה פתחה לראשונה שגרירות בשווייץ בשנת 1840. השגרירות השווייצרית בבריסל נפתחה בשנת 1918. אלברט הראשון, מלך הבלגים היה מבקר בשווייץ כדרך קבע תוך שמירה על מסורות משפחת המלוכה הבלגית.
בין 1945 ל-1950, לאופולד השלישי, מלך הבלגים ומשפחתו חיו בשווייץ.
לאחר שבודואן, מלך הבלגים הומלך בשנת 1951, הוא המשיך לקיים מערכת יחסים טובה עם שווייץ וקיים ביקור בה בשנת 1989. אחת עשרה שנים אחר כך, אלברט השני, מלך הבלגים ביקר בשווייץ (21 בנובמבר–22 בנובמבר 2000).
לאחר מסירת הכתר של אלברט השני לידי בנו, פיליפ, מלך הבלגים, בלגיה הוסיפה לקיים קשרים טובים עם שווייץ.
בלגיה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
בלגיה מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות ארבע קונסוליות שהיא מחזיקה בז'נבה, לוגאנו, סנט גאלן, וציריך.
שווייץ מיוצגת בבלגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבריסל, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בבלגיה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה באנטוורפן, ובליאז'.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו בבלגיה שבעת אלפים שמונה מאות שלושים וארבעה אזרחים שווייצרים, כאשר חמשת אלפים שש מאות ועשרים מהם החזיקו באזרחות כפולה בלגית-שווייצרית.
בלגיה מיוצגת ביפן על ידי שגרירותה בטוקיו, בירת יפן, בנוסף ל-5 קונסוליות כבוד בערים: סאפורו, נגויה, קיוטו, אוסאקה ופוקואוקה.
יפן מיוצגת בבלגיה על ידי שגרירותה בבריסל, בירת בלגיה.
מדינה ממלכת בלגיה שם בשפה הרשמית בהולנדית: Belgiëבצרפתית: Belgiqueבגרמנית: Belgien ביפנית: 日本 סמל דגל עיר בירה והעיר הגדולה ביותר בריסל
קואורדינטות של הבירה = הקמה התנתקות מהולנד4 באוקטובר 1830 המאה ה-7 לפנה"סראש המדינה מלךפיליפ, מלך הבלגים קיסרנארוהיטו, קיסר יפןאוכלוסייה 11,720,716 נפש (יולי 2020) 125,507,472 נפש (יולי 2020)צפיפות האוכלוסייה 383.93 נפש לקמ"ר 332.11 נפש לקמ"רשטח 30,528 קמ"ר 377,915 קמ"ראחוז שטח המים 6.2% 0.8% שפות הולנדית, גרמנית וצרפתית (רשמית).
ב-1 באוגוסט 1866 בלגיה ויפן חתמו על אמנת החוץ, המסחר והניווט של יפן–בלגיה.
על בסיס האמנה אשר נחתמה בין שתי המדינות, ב-28 במרץ 1867 הוקמה בעיר יוקוהמה קונסוליה בלגית, בראשותו של איש העסקים ההולנדי מוריס ליג'ונה.
ליג'ונה הוחלף על ידי אמיל מולרון ביולי 1872, אשר המשיך לכהן כסגן הקונסול ביוקוהמה עד אוקטובר 1878. בשנת 1869 בלגיה פתחה קונסוליה נוספת בטוקיו, בראשותו של לואי שטראוס, איש עסקים מאנטוורפן.
הקונסוליה הזו נסגרה בשנת 1873.
ב-25 ביוני 1873 מונה שארל דה גרוטה, אזרח בלגיה אשר גר ביפן, לשר תושב יפן.
גרוטה הגיע ליוקוהמה בנובמבר 1873.
שארל דה גרוטה עזב את יוקוהמה ועבר לגור בבלגיה במרץ 1878. בדצמבר 1879 גרוטה חזר ליוקוהמה בתור ממלא מקום שר התושב הבלגי ביפן.
בעודו בבלגיה, הוא ניהל משא ומתן על מינויו של מוריס ורהגה דה נאייר, לקונסול הבלגי החדש בקונסולית בלגיה ביוקוהמה.
ורהגה דה נאייר נכנס לתפקיד הקונסול באוקטובר 1879. ב-27 באוקטובר באותה השנה, הוא נמצא ללא רוח חיים במעונו.
לפי העיתונות היפנית ורהגה דה נאייר התאבד.
לפי עיתונות העיר גנט, עיר הולדתו של דה נאייר, הטענה היפנית היא שגויה או מסולפת על ידי השלטון היפני.
בינואר 1880 גוסטב סקרידי מונה כקונסול הבלגי החדש ביוקוהמה.
במאי 1883 סקרידי הואשם בתלונה שיפוטית של כמה מאנשי עסקים יפניים.
בעקבות הפרשה, בינואר 1884, סקרידי עזב את יפן.
בשנת 1881 שארל דה גרוטה הסתבך עם הרשויות היפניות, בעקבות מה שמכונה "מקרה הוטה".
בספטמבר 1881, על פי בקשת משרד החוץ הבלגי, גרוטה עזב את יפן.
בפברואר 1882 גרוטה חזר ליפן, לאחר פתרון המקרה מול הרשויות היפניות.
ב-16 בספטמבר 1884, כהונתו של גרוטה הסתיימה עקב מותו הפתאומי.
מתקופת מלחמת סין–יפן הראשונה ועד לתחילת מלחמת העולם השנייה
הברון אלברט ד'אנתן , שר התושב החדש של בלגיה ביפן, הגיע ליוקוהמה באוקטובר 1893. בנובמבר באותה השנה, הוא והצוות הבלגי אשר עבד עימו, הועברו לטוקיו, בירת יפן.
בשנת 1904 ד'אנתן הועלה לתפקיד הדיקן של החיל הדיפלומטי הבלגי בטוקיו.
את תפקיד זה הוא מילא עד ה-25 ביולי 1910 כאשר נפטר.
קברו נמצא בבית הקברות זושיגאיה בטוקיו.
תפקידו כשר התושב הבלגי בטוקיו חל במקביל למלחמת סין–יפן הראשונה (1894–1895) ומלחמת רוסיה-יפן (1904–1905).
באפריל 1911 ז'ורז' דלה פיילה דה ליברגם ירש את תפקידו של אלברט ד'אנתן ומונה שר התושב החדש של בלגיה ביפן.
ז'ורז' מילא את תפקידו עד לסיום כהונתו במאי 1919. כהונתו של ז'ורז' הייתה במקביל למלחמת העולם הראשונה (1914-1918).
בדצמבר 1920, אלברט דה באסומפייר התמנה לשר התושב הבלגי החדש.
הוא שהה ביפן עד פברואר 1939. בעקבות עלייה ביחסים הדיפלומטיים בין יפן לבלגיה, הפך באסומפייר לדיפלומט הבלגי הראשון ביפן בדרגת שגריר (יוני 1922).
כהונתו של באסומפייר חוותה את רעידת האדמה הגדולה בקאנטו אשר אירעתה ב-1 בספטמבר 1923. באסומפייר היה מעורב בקבלת הסיוע הבלגי ליפן בעקבות רעידת האדמה.
באסומפייר היה גם עד לעליית המיליטריזם היפני לשלטון במהלך כהונתו.
כדיפלומט זר ביפן, הוא נקלע לאירועים כמו רצח ראש ממשלת יפן, הארה טקאשי בנובמבר 1921, תקרית מנצ'ורי בשנת 1931 והקמת מנצ'וקוו בשנת 1932, תקרית ה-15 במאי 1932.
בנובמבר 1939 אלברט דה באסומפייר קודם לדרג השגריר הבלגי ביפן.
לאחר כניעתה של יפן ב-2 בספטמבר 1945, המפקד העליון של בעלות הברית (SCAP) השתלט על הריבונות היפנית עד אפריל 1952. כתוצאה מכך, בלגיה הייתה צריכה אישור של ה-SCAP כדי לרקום יחסים דיפלומטיים עם יפן.
הברון גיא דאופריסן דה לה צ'וואלרי הפך לנציג הצבא הבלגי בטוקיו באוקטובר 1946. המנדט שלו נמשך עד לאפריל 1952, אז חדל ה-SCAP מלהתקיים כתוצאה מאמנת סן פרנסיסקו.
אחת המשימות העיקריות של דאופריסן דה לה צ'וואלרי הייתה להחזיר את היחסים המסחריים בין בלגיה ליפן לשיאם.
מאמציו אפשרו לחתימת הסכמים מסחריים בין שתי המדינות בין השנים 1949–1950.
בדצמבר 1962, אלברט הופרט התמנה לשגריר בלגיה ביפן.
הוא הוחלף על ידי פרדנד קוגלס בדצמבר 1968, קוגלס הוחלף על ידי הופפר במאי 1972. במהלך תקופת כהונם כשגרירים, יפן אירחה את אולימפיאדת הקיץ בטוקיו בשנת 1964, ואירוע בינלאומי נוסף באוסאקה בשנת 1970.
עד שהחל הברון פטריק נוטומב כהונה של 9 שנים כשגריר בלגיה ביפן בשנת 1988, יפן ביססה את עצמה ככלכלה השנייה בגודלה בעולם.
העלייה הדרסטית בכלכלתה של יפן הביאה לחוסר איזון בסחר הגובר עם בלגיה.
בשנת 1989 התרבות היפנית נכנסה בשיא כוחה לבלגיה, כמות היפנים אשר ביקרו בבלגיה באותה שנה עמדה על 1.6 מיליון יפנים.
במהלך כהונתו של דיירקס כשגריר בלגיה ביפן, בשנת 2002 יפן וקוריאה הדרומית אירחו במשותף את מונדיאל 2002. ב-1 בדצמבר 2001 הוחלט כי המשחק הראשון של המונדיאל ייערך בין נבחרת יפן בכדורגל לבין נבחרת בלגיה בכדורגל.
לאחר המשחק, העיתונות היפנית שמרה על התמקדות בבלגיה במשך 7 חודשים, והתוצאה הייתה פלטפורמת קידום חופשית בלתי צפויה של היחסים בין המדינות.
הייצוא היפני לבלגיה לשנת 2018 עמד על 753 מיליארד ין.
המוצרים העיקריים אשר הוצאו לבלגיה הם: מכונות, ציוד הובלה, כלי רכב וחלקים, כימיקלים, מכונות חשמל, מכונות לבנייה וכרייה ועוד.
הייבוא היפני מבלגיה לשנת 2018 הסתכם ב-339 מיליארד ין.
המוצרים העיקריים אשר הוצאו ליפן הם: כימיקלים, מוצרים פרמצבטיים, כלי רכב, מזון, יהלומים, מוצרים כימיים ועוד.
באוקטובר 2018 כמות האזרחים היפנים אשר גרו בבלגיה עמדה על 5,896 אזרחים יפניים.
ביוני 2018 כמות האזרחים הבלגים אשר גרו ביפן הסתכמה ב-874 אזרחים בלגים.
יחסי בלגיה–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת בלגיה לבין ממלכת תאילנד.
לבלגיה שגרירות בבנגקוק ואילו לתאילנד שגרירות בבריסל.
ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות היסטוריה ארוכה, וראשיתה בשנת 1868, עת כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן.
בשנת 1835 ביקרו קונסולי בלגיה במנילה וסינגפור בממלכת סיאם ובכך הניחו את היסודות לקשרים בין המדינות.
בשנת 1868 חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות ומסחר.
ההסכם העניק לבלגיה את הזכות לייסד שירותים קונסולריים בסיאם ונשאר בתוקף עד 1926, כששני הצדדים חתמו על הסכם כלכלי בין סיאם לבין האיחוד הכלכלי של בלגיה ולוקסמבורג.
בשנת 1884 בלגיה ייסדה קונסוליה של כבוד בבנגקוק וב-1888 התמנה לראשונה נציג לא-תושב של בלגיה בסיאם שהיה נציג בלגיה בבייג'ינג.
בשנת 1904 נוסדה נציגות בלגית בבנגקוק, שהביאה לשיפור היחסים הכלכליים והמסחריים בין המדינות.
באוקטובר 2010 אירחה בלגיה בבריסל את פגישות אסיה-אירופה (ASEM) בהשתתפות ראשי המדינות השונות.
במרץ 2013 ביקרו פיליפ, נסיך הבלגים ורעייתו מתילדה, נסיכת בלגיה בבנגקוק, וביקרו בין היתר במקדש וואט פהו.
בשל היותה של בלגיה חברה באיחוד האירופי מאז ראשית שנות ה-50, חלק מהיחסים בין המדינות מתנהל כיחסים בין תאילנד לבין האיחוד האירופי.
בשנת 2013 החלו תאילנד והאיחוד האירופי לדון בהסכם סחר חופשי; המגעים הוקפאו עם ההפיכה הצבאית שהתחוללה במדינה ב-2014.
ב-2018, לציון 150 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים, חתמו האוניברסיטה הקתולית של לוון ואוניברסיטת תאמסאט בבנגקוק על הסכם המאפשר קבלת תואר כפול בהנדסה.
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-2.7 מיליארד דולר.
בין הסחורות שבלגיה ייצאה לתאילנד בשווי כולל של 1.5 מיליארד דולר, כללו פנינים, אבני חן, מתכות, מטבעות ופריטי לבוש; בין הסחורות שתאילנד ייצאה לבלגיה בשווי כולל של 1.2 מיליארד דולר היו פנינים, אבני חן, מתכות, מטבעות וציוד רפואי.
יחסי בליז–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בליז לבין יפן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בנובמבר 1982.
בשנת 2018, שוויו של הייצוא היפני לבליז עמד על 2.25 מיליארד ין וכלל בעיקר ספינות.
באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מבליז עמד על 1.03 מ ליארד יין וכלל בעיקר דגים ופירות ים.
1996 – ראש ממשלת בליז לשעבר, מנואל אסוויבל.
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2017 התגוררו בבליז ארבעים וחמישה אזרחים יפניים.
לעומת זאת, ביוני 2018 התגוררו ביפן תשעה אזרחי בליז.
בליז מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן אינה מיוצגת בבליז הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יפן האמינה את שגרירותה שבקינגסטון, בירת ג'מייקה הסמוכה על בליז.
יחסי החוץ בין בלגיה למקסיקו החלו בשנת 1836, כאשר בלגיה - עצמה עצמאית זה עתה - הכירה בעצמאות מקסיקו.
בשנת 1919 הוקמה לשכת המסחר הבלגית של מקסיקו.
במאה ה-16 נסעו אנשי סחר בלגים למה שיהפוך למקסיקו.
בשנת 1537 הקימו הבלגים את המבשלה הראשונה של מקסיקו.
החל משנות ה-30 של המאה ה-19 עבדו מהנדסים בלגים במקסיקו בבניית הרכבת המקסיקנית הראשונה עם חומרים בלגיים; היו אפילו תוכניות ל-Nueva Bélgica, מושבה שתוקם בצ'יוואווה.
יחסים דיפלומטיים החלו בשנת 1825 כאשר מקסיקו כוננה יחסים קונסולריים עם ממלכת הולנד.
בלגיה נעשתה עצמאית בשנת 1830 ובשנת 1838 נשלחו נציגים למקסיקו.
הנציגים הראשונים ברמת הקונסוליה נשלחו למקסיקו בשנת 1842. בשנת 1861 חתמו שתי המדינות על חוזה ידידות, ובכך כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1861 פלשה צרפת, תחת הקיסר נפוליאון השלישי, למקסיקו.
כמה עשרות חיילים בלגים נהרגו במהלך הקרב.
כאשר הקיסר מקסימיליאן הראשון התמודד מול הוצאה להורג, הורתה בלגיה לנציגתה, הוריקקס, לסייע למאמצי השגריר של אוסטריה לשכנע את המקסיקנים להעניק חנינה.
לאחר הוצאתו להורג של הקיסר מקסימיליאן הראשון בשנת 1867, בלגיה ומקסיקו לא קיימו יחסים דיפלומטיים עד 1879.
בשנת 1890 השקיעה בלגיה 1.2 מיליון דולר לפתיחת מכרה כסף ונחושת במיצ'ואקאן.
בשנת 1900 כתב הברון מונצ'ור, שגריר בלגיה במקסיקו, מחקר על התנאים והמשאבים של מדינות דרום מקסיקו תוך שהוא "תורם במידה רבה לפיתוח היחסים המסחריים בין בלגיה למקסיקו." בשנת 1903 הרכבת הלאומית של מקסיקו, בה היה לממשלת מקסיקו אינטרס כלכלי גדול, פתחה מסילת ברזל ברוחב סטנדרטי.
הפיכת מסילת הברזל הצרה הקודמת למסילת רכבת סטנדרטית הושגה עם 25,000 טונות של מסילות מבלגיה.
עד שנת 1913 הרכבת הלאומית של מקסיקו שכנעה את ממשלתו של ויקטוריאנו הוארטה שלא להעניק זכויות נוספות לסינדיקט הבלגי המתחרה נגדן.
שוב בשנת 1926 העבירה בלגיה 1,000 טונות של מסילות פלדה לרכבת.
במהלך מלחמת העולם השנייה, מקסיקו סגרה את נציגותה הדיפלומטית בבריסל והעבירה את הצוות הדיפלומטי שלה ללונדון שם שהתה ממשלת בלגיה.
בשנת 1940 תושבי בלגיה במקסיקו תמכו בהוברט פיירוט כראש ממשלת בלגיה במהלך הכיבוש הנאצי.
לאחר המלחמה, מקסיקו הקימה בחזרה צירות דיפלומטית קבועה בבריסל ובשנת 1954, שתי המדינות העלו את הצירויות הדיפלומטיות שלהן לשגרירויות.
באותה שנה פתחה בלגיה את שגרירותה במקסיקו ב-5 ביוני 1954. בשנת 1980, המפגינים המקסיקנים השתלטו על שגרירויות בלגיה ודנמרק כדי לדרוש חופש לאסירים פוליטיים ותנאי חיים טובים יותר עבור מקסיקנים.
בשנת 2018 הוצג שטיח הפרחים של בריסל שכלל אלמנטים תרבותיים ממדינת גואנחואטו, מקסיקו.
כולל הסמליות מן תרבויות Chupícuaro, שאוטומי ו-Purépecha.
ביקורים רמי דרג מבלגיה למקסיקו
ראש הממשלה ז'אן-לוק דהנה (1999)
ראש הממשלה גי ורהופסטדט (2002)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לבלגיה
הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס (1973)
הנשיא מיגל דה לה מדריד (1985)
הנשיא אנריקה פניה נייטו (2015)
פרנסיס אלס, אמן הידוע ביצירות אמנות בינתחומיות, ארכיטקטורה ושיטות חברתיות.
קרלוס פרנסיסקו דה קרואה, המרקיז דה קרואה מליל, מונה למשנה למלך של מלכות המשנה של ספרד החדשה (1766–1771).
הוא דיכא מרידות מקסיקניות ילידיות בצפון מקסיקו וגירש את הישועים ב-25 ביוני 1767.
אדגר אווררט, מייסד קבוצת הכדורגל גוודלחרה, הידוע בכינויו Chivas
פדרו דה גנטה, שהיה פעיל מ-1523 עד 1572, פיתח את עיקרי הדת ברבוס.
הוא ארגן תעשיית מלאכה וחינוך לאמנות ובנה בתי חולים למקסיקנים הילידים.
סימון פריינס מאנטוורפן נחשב למייסד הציור המקסיקני, וחלק מהמסכים המצוירים שלו נמצאים בקתדרלה המטרופוליטנית של מקסיקו סיטי.
יאן דה ווס, היסטוריון שהפך ליועץ אורח של הצבא הזפטיסטי לשחרור לאומי (EZLN) במהלך שיחות השלום עם ממשלת מקסיקו.
רונלד זולמן, בין השנים 1994–2002, היה מנהל המוזיקה של התזמורת הפילהרמונית הלאומית של האוניברסיטה האוטונומית הלאומית במקסיקו.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו צדדיים כמו חוזה ידידות, ניווט ומסחר (1861); חוזה המסחר והספנות (1895); אמנת ההסגרה (1938); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1964); הסכם להימנעות ממיסוי כפול ולמניעת העלמות מיסים במיסים על הכנסה (1992) והסכם תובלה אווירית (1999).
קיימות טיסות ישירות בין נמל התעופה של בריסל לנמל התעופה הבינלאומי קנקון עם TUI fly בלגיה.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את בלגיה).
בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות בכ-3.3 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי של בלגיה למקסיקו כולל: מוצרים מבוססי כימיקלים; מוצרי רפואה ותרופות; ומכוניות.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לבלגיה כולל: מוצרים מבוססי כימיה, ציוד רפואי, מחשבים, מכוניות, טרקטורים וטלפונים.
במקסיקו פועלות חברות רב-לאומיות בלגיות כמו אגפא-גברט, Janssen Pharmaceutica וקטון נאטי.
החברה הבלגית Anheuser-Busch InBev מחזיקה בנתח של 50% בקבוצת Grupo Modelo, המבשלה המובילה במקסיקו ובעלת המותג קורונה העולמי.
בלגיה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
מקסיקו מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל.
יחסי בלגיה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין בלגיה וטורקיה.
יחסים בין שתי המדינות החלו בשנת 1837 עם ההכרה בבלגיה העצמאית על ידי האימפריה העות'מאנית.
יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1848.
טורקיה ובלגיה שתיהן חברות במועצת אירופה, בארגון האמנה הצפונית האטלנטית (נאט"ו), בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE), ארגון הסחר העולמי ואיחוד מדינות הים התיכון.
כמו כן, בלגיה חברה ב וטורקיה מועמדת להצטרפות לארגון.
כ-230,000 אזרחי טורקיה המתגוררים בבלגיה מהווים היבט חשוב ביחסי טורקיה עם בלגיה.
הם מגיעים בעיקר מרובע אמירדג, שנמצא באפיונקראהיסאר, טורקיה.
במרץ 2019 זימן משרד החוץ הטורקי את שגריר בלגיה, מישל מלרב, והעביר את אי-הנוחות של טורקיה לאחר שבית משפט בלגי חסם את העמדתם לדין של כ-30 איש עם קשרים לכאורה למפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK).
בלגיה גינתה את המתקפה הטורקית בשנת 2019 בצפון מזרח סוריה וקראה לטורקיה להפסיק אותה מיד.
בהמשך החליטה ממשלת בלגיה ליישם אמברגו נשק נגד טורקיה.
היקף הסחר בין טורקיה לבלגיה גדל להפליא במהלך השנים והגיע לשלושה מיליארד אירו.
בשנת 2006 היצוא הבלגי לטורקיה גדל ב-9.4% (1.88 מיליארד אירו) ואילו היצוא הטורקי לבלגיה גדל ב-6.8% (1.06 מיליארד אירו) בהשוואה לשנת 2005. בלגיה היא שותפת הסחר ה-17 בגודלה של טורקיה.
המועצה העסקית הטורקית-בלגית וארגונים בעלי מטרות דומות נותנים עדיפות לקידום קשרים מסחריים.
מועצה זו הוקמה בשנת 1990. עסקים קטנים ובינוניים ממלאים תפקיד חשוב בכלכלות טורקיה ובלגיה.
קיימות יותר מ-200 חברות בלגיות הפועלות בטורקיה.
שווי ההשקעות הבלגיות בטורקיה הוא כ-300 מיליון אירו.
מצד שני, ההשקעה של חברות טורקיות בבלגיה עברה את המיליארד אירו.
בשנת 2008, יותר מ-583,409 תיירים בלגים ביקרו בטורקיה.
לבלגיה יש שגרירות באנקרה ו-6 קונסוליות באנטליה, בודרום, בורסה, גזיאנטפ, איסטנבול ואיזמיר.
לטורקיה יש שגרירות בבריסל וקונסוליה כללית באנטוורפן.
יחסי בלגיה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין ממלכת בלגיה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1832, השנה בה פתחה בלגיה קונסוליה בוולפראיסו במטרה לפתוח בקשרים מסחריים באותה עיר נמל.
בשנת 1858, שתי המדינות חתמו על חוזה ידידות וניווט, שבאמצעותו הם הכריזו על שלום תמידי וחופש סחר הדדי.
בשנת 1899 חתמו בלגיה וצ'ילה על הסכם הסגרה, ואילו בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, חתמו שתי המדינות על הסכמים שונים בענייני מסחר עם האיחוד הכלכלי הבלגי-לוקסמבורגי.
ב-15 ביולי 1992 נחתם הסכם לקידום והגנה על השקעות בין האיחוד הכלכלי הבלגי-לוקסמבורגי לצ'ילה, שנכנס לתוקפו ב-5 באוגוסט 1999. בשנת 1996 חתמו בלגיה וצ'ילה על הסכם ביטוח לאומי, ובשנת 2007 על אמנה למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס.
ב-6 במאי 2013 שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה במחקר אנטארקטיקה.
המנהיגים הבאים של בלגיה וצ'ילה ערכו ביקורים רשמיים:
הנשיא פטריסיו איילווין לבלגיה ביולי 1992.
הנשיא ריקארדו לאגוס לבלגיה בספטמבר 2001.
הנסיך פיליפ מבלגיה לצ'ילה בדצמבר 2011.
הנשיא סבסטיאן פיניירה לבלגיה בנובמבר 2012.
הנשיאה מישל בצ'לט לבלגיה ביוני 2015.
היחסים בין שתי המדינות מעוגנים בהסכם ההתאגדות בין צ'ילה ל, שהיה בתוקף מאז 2003. בשנת 2016, סך המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-931 מיליון דולר.
המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה היו יוד, ליתיום פחמתי ונחושת, בעוד שבלגיה ייצאה בעיקר תפוחי אדמה קפואים, מכוניות נוסעים ומתיונין.
צ'ילה מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל ו-2 קונסוליות בשרלרואה וקורטרייק.
בלגיה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה ו-8 קונסוליות באנטופגסטה, קונספסיון, אריקה, פונטה ארנס וולפראיסו.
יחסי בליז–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין בליז לבריטניה.
ראש המדינה בשתי המדינות הוא המלך צ'ארלס השלישי, המחזיק גם בתואר מלך בליז.
שתי המדינות חברות בחבר העמים ובאו"ם.
בליז קיבלה עצמאות מבריטניה בשנת 1981. בעבר היא נקראה הונדורס הבריטית, הבריטים שמרו על חיל מצב בבליז גם בשנות ה-90, עד שגואטמלה, שתבעה תמיד ריבונות על המדינה, חתמה על אמנה המכירה בעצמאותה של בליז.
בריטניה מקיימת מרכז אימונים לצבא בבליז.
המלכה אליזבת השנייה ביקרה בבליז בשתי הזדמנויות.
הפעם הראשונה הייתה באוקטובר 1985 ובפעם השנייה בפברואר 1994. ב-3 במרץ 2012, הנסיך הארי ביקר בבליז בסיור במדינות חבר העמים באזור כנציג המלכה ביובל היהלום שלה, והפך את זה לסיבוב ההופעות המלכותי הראשון שלו.
שם הוא שינה את שדרות זניה (הידועה גם בשם שדרות קוהון ווק) בבירה ל"שדרת מלכותה מלכת אליזבת השנייה", לכבוד סבתו.
בליז מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
בריטניה מחזיקה בבליז נציבות עליונה בבלמופן.
יחסי בליז–גרמניה הם יחסי החוץ בין בליז לגרמניה.
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה תמכה בתוקף בזכותה של בליז להגדרה עצמית באו"ם והכירה בה כמדינה עצמאית ב-21 בספטמבר 1981, והייתה המדינה הראשונה שעשתה זאת אחרי בריטניה.
היחסים הדו-צדדיים הם ידידותיים ובלתי מעורערים.
בליז תומכת לעיתים קרובות באינטרסים גרמניים באו"ם.
המסחר בין בליז לגרמניה הסתכם ב-16 מיליון אירו בשנת 2019 (היצוא הגרמני לבליז כ-3 מיליון אירו; היבוא גרמניה מבליז כ-13 מיליון אירו).
בליז היא שותפה לשיתוף פעולה פיתוח גרמני במסגרת פרויקטים אזוריים הנתמכים על ידי המשרד הפדרלי לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי והמשרד הפדרלי לאיכות הסביבה, שמירת טבע ובטיחות גרעין.
ההגנה על קווי החוף והמשאבים הימיים וכן על סלבה מאיה, מרחב היער השני בגודלו ביבשת אמריקה (בליז, גואטמלה ומקסיקו), הם בין הצעדים הנתמכים על ידי גרמניה.
יתר על כן, בליז נהנית מפרויקטים אזוריים המוסכמים עם מערכת השילוב המרכז אמריקאית (SICA) בתחום האנרגיה וממשל פיננסי טוב.
קבוצת מנוניטים ממוצא גרמני היגרה לבליז בשנות החמישים דרך קנדה ומקסיקו.
מספרם היה במקור 3,500, אך כיום הוא נאמד בכ-10,000 איש, הם מדברים בניב גרמני ישן אך אינם אזרחים גרמנים.
הם כמעט לא נוטלים חלק בחיים הפוליטיים במדינה, אך הם מצליחים מאוד בחקלאות, בענפי האומנות ובתעשייה בקנה מידה קטן.
בליז מיוצגת גרמניה באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה.
גרמניה מיוצגת בבליז באמצעות שגרירותה בסן סלוודור, אל סלוודור.
יחסי בלגיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים בין בלגיה לספרד.
היחסים בין שתי המדינות מוגדרים בעיקר על ידי חברותן באיחוד האירופי ועל ידי היותן בעלות ברית בנאט"ו, וכן על ידי השתייכותן לארגונים בינלאומיים רבים.
בשנת 1516 קרל החמישי, הריבון של ארצות השפלה שכללו את שטחי בלגיה, קיבל את כתר קסטיליה ואראגון והוכתר כקרלוס הראשון, מלך ספרד.
ההיסטוריה של ספרד ופלנדריה התקבצה והביאה למערכת יחסים קרובה מאוד בין המדינות לאורך מאות שנים.
קרלוס הראשון נולד שש עשרה שנה קודם לכן בעיר גנט.
בבריסל נבנה ארמון קרל החמישי, שנחשב היום לאתר ארכאולוגי חשוב.
סוחרים ספרדים רבים נסעו בעבר לפלנדריה והקימו בברוז' קהילה חשובה, ולמעשה בשנת 1330 הוקמה קונסוליה במיוחד עבורם, וכיום שני מלונות מתייחסים לזמנים ההם: Hotel Navarra ו-Hotel Aragón.
אל הסוחרים הצטרפו חיילי קרלוס הראשון.
רבים מהם השתקעו שם וכעת ישנן משפחות בבלגיה ממוצא ספרדי ברור.
ספרד ובלגיה מקיימות יחסים דיפלומטיים מעצמאות בלגיה במאה ה-19. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועלה המרקיז מווייאלובר לדרגת שגריר.
היחסים בין ספרד לבלגיה טובים באופן מסורתי, ואינם מציגים מחלוקת משמעותית.
בשנת 1960, בודואן, מלך הבלגים, התחתן עם פביולה דה מורה אי אראגון, ספרדית, שהייתה בין השנים 1960–1993 מלכת בלגיה.
בעניינים משפטיים, היה פער בקריטריונים בין שתי המדינות: מערכת המשפט הבלגית סירבה במספר הזדמנויות למסור למערכת המשפט הספרדית את חברי האט"א המואשמים בטרור; דוגמה לכך היא המקרה של Natividad Jaúregui.
מנגד מערכת המשפט הספרדית סירבה להסגיר את לאון דגרל, ואשר הואשם בשיתוף פעולה עם הכיבוש הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.
משבר דיפלומטי עקב הסכסוך בקטלוניה
בנובמבר 2017 הופיע נשיא ז'נרליטט דה קטלוניה קרלס פוג'דמון בבלגיה לאחר שעזב את שטח ספרד יחד עם קבוצה של נאמנים.
פוג'דמון הודח על ידי ממשלת ספרד, אשר החילה את סעיף 155 בחוקה הספרדית, ביטלה את האוטונומיה הקטלאנית ותפסה את השליטה באוטונומיה הקטלאנית.
ספרד החלה בתהליך הסגרת הנשיא שהודח בגין פשעי מרידה, לאחר שהכריז על עצמאותו של חלק משטח ספרד.
מגיניו טענו כי צדק נעשה על ידי מתן קול לתושבי קטלוניה.
לאלה הם הוסיפו את עצמאות הימין הקיצוני של פלנדריה, שראו בתהליך העצמאות הקטלאני השתקפות משלהם.
ממשלת בלגיה סירבה לתמוך רשמית בקרלס פוג'דמון מתוך הבנה שמדובר בעניין ספרדי פנימי, אך בכך שלא תמכה בשתיקה בממשלת מדריד, היא יזמה בפועל משבר דיפלומטי עם הממשלה המרכזית בספרד.
במסגרת ההשקעות הדו-צדדיות, מדורגת בלגיה במקום ה-16 בדירוג המדינות לפי עמדת משקיעים בספרד (בלגיה כמדינת ההשקעה האחרונה) עם מלאי השקעה כולל, מבלי לקחת בחשבון את הגופים המחזיקים בניירות ערך זרים.
(NO ETVE), של 2.668 מיליארד אירו בשנת 2013 (0.90% מכלל הנתונים האחרונים הקיימים) והמיקום ה-20 ברשימת המדינות לפי עמדת השקעה של ספרד בחו"ל, עם מלאי כולל של השקעה (NO ETVE) של € 3.674 מיליארד אירו בשנת 2013 (1.12% מכלל הנתונים האחרונים הקיימים).
ספרד מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל וקונסוליה בליאז'.
בלגיה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-13 קונסוליות בלה קורוניה, אליקנטה, ברצלונה, בילבאו, קרטחנה, מורסיה, פוארטוונטורה, חרס דה לה פרונטרה, מלאגה, פלמה דה מיורקה, סנטה קרוס דה טנריפה, סביליה וולנסיה.
יחסי בליז–ברזיל הם היחסים הדו צדדיים שבין בליז ובין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.
לבליז יש שגרירות בברזיליה, ואילו לברזיל יש שגרירות בבלמופן.
יחסי בלגיה–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין בלגיה לבין הפיליפינים.
הקשרים בין בלגיה לפיליפינים החלו בתקופת שלטונו של לאופולד השני, מלך הבלגים.
לאופולד השני, שרק עלה על כס המלוכה הבלגי בשנת 1865, ניסה לשכנע את איזבלה השנייה, מלכת ספרד למסור את איי הודו המזרחית הספרדיים, המושבה היחידה של ספרד במזרח הרחוק, לבלגיה, בחיפושיו לרכוש מושבה למדינתו.
יחסים דיפלומטיים רשמיים בין בלגיה לפיליפינים נוצרו ב-4 ביולי 1946.
במהלך ביקורו בפיליפינים בספטמבר 1995, שר החוץ של בלגיה החליט לייעד את הפיליפינים כ"מדינת שותף", כלומר המדינה תזכה לתעדוף כמקבלת סיוע לפיתוח בלגי.
ייעוד זה נותר עד אפריל 2000. מאז 1995, בלגיה העניקה לפיליפינים מענקים והלוואות בשווי של יותר מ-45 מיליון אירו כסיוע לפיתוח כלכלי וחברתי למדינה.
בלגיה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה.
הפיליפינים מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל.
יחסי בליז–הודו הם היחסים הדו-צדדיים בין בליז והודו.
בליז והודו מקיימות יחסים דיפלומטיים חמים.
בליז והודו הן מדינות חברות בחבר העמים הבריטי, ותומכות זו בזו ברוב הנושאים בפורומים בינלאומיים.
בליז והודו גם מנהלות דיאלוגים באמצעות מערכת האינטגרציה המרכז אמריקאית (SICA) בהן לשעבר חברה, בנושאים כמו נגד טרור, שינויי אקלים וביטחון תזונתי.
מספר ביקורים רמי דרג בין מנהיגי בליז והודו התקיימו.
המסחר הבילטרלי בין בליז להודו הסתכם ב-45.4 מיליון דולר בשנת 2013, לעומת 23 מיליון דולר בשנת 2012. הודו ייצאה סחורות בשווי 23 מיליון דולר לבליז, וייבאה סחורות בשווי 22.4 מיליון דולר בשנת 2013. הסחורות העיקריות שיוצאו מהודו לבליז הן טקסטיל, כימיקלים אורגניים, תרופות וחלקי רכב.
הייבוא העיקרי מבליז הוא מוצרים כימיים שונים.
ב-18 בספטמבר 2013, בליז והודו חתמו על הסכם להחלפת מידע על מיסים בבלמופן.
הודו סיפקה לעיתים קרובות בליז סיוע בעקבות אסונות טבע.
הודו מספקת לבליז גם מסגרת אשראי של 30 מיליון דולר, כחלק מתוכנית הסיוע שלה למדינות SICA.
הודו תרמה תרופות, ציוד קריקט ומחשבים למרכז המחשבים לידידות הודו בליז שבמכללת סנט ג'ון.
בשנת 2013 שלחה הודו קצין משטרה בכיר לכהן במשך תקופה של שנה כיועץ למפכ"ל המשטרה בבליז, על פי בקשת ראש ממשלת בליז.
ראש הממשלה גם ביקש מהודו לפתוח מרכז להכשרה מקצועית בעיר בליז סיטי.
אזרחי בליז זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכנית והכלכלית ההודית והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
להקות תרבות מהמועצה ההודית ליחסי תרבות מבקרות בבליז.
התאחדות הסוחרים ההודית בליז (BIMA) שבסיסה באזור הסחר החופשי בקורוזאל, והקהילה ההודית בליז (BIC) שבסיסה בבליז סיטי, הם שני ארגוני קהילה הודים בבליז.
לשני הארגונים יש מקדשים בבליז, המשמשים גם כמרכזים קהילתיים.
הקהילה ההודית בבליז הוקמה באמצע המאה התשע עשרה.
הם נדדו מהקריביים לאורך תקופה של כ-150 שנה ונטמעו לחלוטין בתרבות המקומית.
הם מכונים בבליז הודים אסייתיים או מזרח הודים.
נכון לינואר 2016, מעל 1,500 הודים מתגוררים בבליז, מתוכם 200 אזרחי הודו והשאר אנשים ממוצא הודי.
רוב הקהילה עוסקת בעסקים ומקורם של סינדי.
הודים אסייתיים מהווים כ-4% אחוזים מאוכלוסיית בליז.
בליז מחזיקה בהודו קונסוליית כבוד בניו דלהי.
הודו מיוצגת בבליז באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בבליז סיטי.
יחסי בלגיה–סין החלו בתחילת שנות ה-70, כ-20 שנה לאחר שסין היבשתית נכנסה תחת שלטון קומוניסטי.
סגן ראש ממשלת סין, שי ג'ינפינג, ביקר בבלגיה באוקטובר 2009 כדי לשפר את שיתוף הפעולה הדו-צדדי במונחים של חילופי סחר ותרבות.
היחסים הדו-צדדיים גברו עם הסחר הכלכלי בין שתי המדינות.
לבלגיה היה ביתן באקספו 2010.
ביולי 2019 חתמו שגרירי האו"ם מ-22 מדינות, כולל בלגיה, על מכתב משותף לאו"ם, המגנה את ההתנהלות של סין כלפי האויגורים, כמו גם ההתייחסות לקבוצות מיעוט אחרות, וקריאה לממשלת סין לסגור את מחנות החינוך מחדש של שינג'יאנג.
בשנת 2019 כעונש על הביקור בטאיוואן נשיא הסנאט ז'אק Brotchi קיבל איסור לכל החיים מלהיכנס לסין.
ביוני 2020 התנגדה בלגיה בגלוי לחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג.
הסחר בין שתי המדינות בשנת 2013 הגיע לשווי של 20.2 מיליארד אירו.
סין היא שותפת המסחר השישית בגודלה המהווה 4.1% מהסחר בבלגיה.
הסחר בין שתי המדינות בשנת 2008 עלה על 20 מיליארד אירו וצומח בממוצע ב-20% בכל שנה.