tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
טארטנים רשמיים של השבט מאושרים על ידי הצ'יף ונרשמים על ידי האחראי על ההרלדיקה בסקוטלנד, אך אין שום מניעה משפטית ללבישת הטארטן ה"לא נכון".
במקור נראה שהיה קשר מועט בלבד בין הטארטנים לשבטים או אזורים מסוימים.
הרעיון נעשה רווח יותר בסוף המאה ה-18 וב-1815 "אגודת הרמה של לונדון" (Highland Society of London) החלה במתן שמות ורישום טארטנים שבטיים "רשמיים".
אות נאמנות לשבט היא לבישת תג השבט.
בסקוטלנד שלטי אצולה (Coat of Arms) ניתן רק ליחידים ולא לשבטים.
עם כך חברי או חברות השבט רשאים ללבוש תג הכולל את שלט האצולה של ראש השבט המוקף בסרט הנושא את ססמת ראש השבט.
בעיקרון תגים אלו זקוקים לאישור ראש השבט.
ההתעניינות המחודשת בשבטים והדרישה לשושלות יוחסין הובילו להפקת רשימות ומפות של כל סקוטלנד המספקות את שמות השבטים ומראות את שטחיהם, לעיתים בצירוף הטארטן המתאים.
בעוד חלק מהרשימות והמפות מוגבלות רק לאזור הרמה אחרות מראות גם את שבטי ומשפחות השפלה.
שטחי השבטים והנאמנויות השתנו במהלך השנים וכן יש מחלוקות לגבי אילו שבטים קטנים אין צורך להכליל.
רשימת השבטים הנמצאת כאן היא זו שרשומה בחוק הסקוטי.
האחראי על ההרלדיקה מגדיר שבט או משפחה כקבוצה המוכרת משפטית, אך אינו מבדיל בין שבט למשפחה.
מקינטוש "אל תיגע בחתול אלא עם כפפה" (Touch not the catt bot a glove)
שבט מקדונלד (הנקרא גם שבט דונלד) הוא אחד מהשבטים הסקוטיים הגדולים ביותר והוא מפוצל לענפים רבים שלחלקם צ'יפים זוטרים משלהם, הכפופים לצ'יף הגבוה:
מקדונלד - הצ'יף הגדול של כל השבט שבעבר החזיק בתואר אדון האיים.
מקדונלד מאנטרים - הצ'יף מחזיק בתואר "רוזן אנטרים"
כמו שבט מקדוגל, גם שבט מקדונלד הוא צאצא של סומרלד מלך האיים, שמת בשנת 1164. בעוד שבט מקדוגל הוא צאצא של דוגאל, בנו הבכור של סומרלד, שבט מקדונלד הוא צאצא של בנו השני, רנלד.
בנו של רנלד, דונלד, הפך לצ'יף של שבט דונלד בעוד אחיו הצעיר רואירי הפך לצ'יף של הענף המשני, שבט מקדונלד משבט רנאלד.
דונלד היה הראשון שקיבל את התואר אדון האיים.
השבט הוא אחד מהשבטים העתיקים והגדולים ברמה הסקוטית.
ההיסטוריה של השבט מתחילה עוד לפני המאה ה-6 לספירה עם השבטים הגדולים בשטח שהיום נקרא אירלנד.
בנוסף למוצא האירי לשבט גם שורשים נורווגיים ושוודיים.
בדיקות גנטיות הראו שהזכרים של שבטי מקדוגל, מקדונלד ומקאליסטר חולקים כרומוזום Y וישנה סברה שזהו הכרומוזום של סומרלד עצמו.
שבט מקדונלד נהג לתמוך בנורווגיה, אולם ברית זו נשברה כאשר הנורווגים הובסו בקרב לארגס ב-1263 על ידי כוחות סקוטים.
הוקון הרביעי מלך נורווגיה הובס והצי שלו נהרס על ידי התמרונים המיומנים של אלכסנדר השלישי, מלך סקוטלנד ושל שבט מקדוגל.
שלוש שנים לאחר מכן הנורווגים ויתרו על האיים הסקוטים האחרונים שלהם למען הכתר הסקוטי ואנגוס מקדונלד, בנו של דונלד, עשה שלום עם מלך סקוטלנד.
ב, במהלך מלחמות העצמאות של סקוטלנד שבט מקדונלד לחם יחד עם רוברט דה ברוס בקרב באנוקברן ב-1314. נינו של דונלד, אנגוס אוג מאיסליי, שהיה אדון האיים השישי, נתן מחסה לרוברט דה ברוס והוביל קבוצה קטנה של אנשי איים בקרב עצמו.
כהוקרה לתמיכתו של השבט, הכריז המלך רוברט כי שבט דונלד תמיד יתפסו את המקום המכובד באגף הימני של הצבא הסקוטי.
ב-1495 ביטל הממשל הסקוטי את תואר "אדון האיים" ואנרכיה פשטה ברמה בעקבות כיבוש שטחים של שבט מקדונלד על ידי שבט קמפבל, שבט גורדון ואחרים.
ב-1497 השבט מרד במלך ג'יימס הרביעי אולם לאחר הפסד בקרב על אדמות רוס הצ'יף אלכסנדר מקדונלד ברח אל האי אורונסיי שבאיים ההברידיים, נתפס שם והוצא להורג.
למרות האירועים הללו שבט מקדונלד נשאר חזק ושמר על רוב אדמותיו עד אמצע המאה ה-16, אז המלך העניק אדמות מקדונלד רבות לשבט קמפבל.
במהלך ההיסטוריה שבט מקדונלד החזיק בטירות רבות, ביניהן:
בית כפר הרוס באי סקאי.
מאז 1925 הטירה, שננטשה על ידי השבט, הדרדרה להריסות.
הריסות הטירה נמצאות בחוף המערבי של חצי האי סליט שבאי סקאי.
הטירה נבנתה על ידי שבט מקלוד אך נכבשה על ידי שבט מקדונלד במהלך המאה ה-15. הטירה החליפה ידיים בין שני השבטים הללו מספר פעמים לאחר מכן.
לפי המסורת הטירה רדופה על ידי רוח רפאים של "גברת ירוקה" שנראית שמחה כשעומדות להגיע חדשות טובות ובוכה כשהחדשות יהיו רעות.
נמצאת בחופו הצפוני של האי סקאי.
המבנה המרכזי של הטירה שגודלו כ-25 מטר על 4.5 מטר נבנה במאות ה-14 וה-15. למבנה זה התווסף מגדל במהלך המאה ה-17 ומאוחר יותר בית נוסף.
טירה הרוסה על האי ג'ורה.
הייתה בעבר מבצר גדול התואר כ"מבצר ימי" שאפשר לאדון האיים לשלוט על התנועה הימית בין האיים ההברידיים במשך יותר מארבע מאות שנה.
הטירה נכבשה ונהרסה על ידי שבט קמפבל במהלך המאה ה-17.
טירה הרוסה בפינת חצי האי קינטייר שבמערב סקוטלנד.
הטירה נבנתה על לשון יבשה שנכנסת אל הים ולכן הייתה מוקפת במים משלושה כיוונים.
ב-1263 אלכסנדר השלישי, מלך סקוטלנד הציב את חייליו בטירה בזמן הפלישה הנורדית של מלך נורווגיה הוקון הרביעי.
הטירה נכבשה לבסוף על ידי הוקון, שנתן אותה במתנה למייסד שבט מקדוגל, שהיה נינו של סומרלד.
במאה ה-14 המלך רוברט דה ברוס ברח מהאנגלים אל הטירה שם הוא קיבל מחסה מאנגוס אוג.
רוברט עזב לאחר מספר ימים אולם הטירה נכבשה לאחר מצור אנגלי.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית תומכים סקוטים של אוליבר קרומוול צרו על הטירה.
בני מקדונלד לבסוף נכנעו ואז 300 נטבחו, במה שנודע כ"טבח דונאוורטי".
בעקבות טבח זה הסלע עליו נבנתה הטירה נקרא כיום "סלע הדם".
טירה הרוסה באזור לוכאבאר היושבת על פיסת אדמה ההופכת לאי בשעות גאות.
משמעות שמה הוא "טירה יבשה".
הטירה שימשה משכנו של ענף מקדונלד משבט רנאלד עד שנת 1692 אז כבשו אותה כוחות הממשלה משום שראש הענף תמך ביעקוביטים במהומות היעקוביטיות.
ב-1715 השבט שב וכבש את הטירה והצ'יף שרף אותה במטרה שלא תיפול לידי הכוחות האנגלים.
מההריסות הנרחבות ביותר של טירה מימי הביניים בצפון אירלנד.
הטירה, שהוקמה במהלך המאה ה-13, הייתה ממוקמת על קצה צוק בזלת במחוז אנטרים והיה ניתן להגיע אליה בעזרת גשר שחיבר אותה ליבשה.
ההריסות מוקפות בצוקים תלולים מכל הצדדים ומכאן חשיבותה האסטרטגית.
נמצאת על סלע שנמצא 6 מטר מול חוף האי סקאי וגובהו כ-12 מטר מעל פני הים.
שבט מקדונלד המשיך לשלוט בטירה באישור המלך, אולם נטש אותה במאה ה-17.
הצ'יף הנוכחי: גודפרי ג'יימס מקדונלד, ברון מקדונלד מסלייט השמיני, צאצא ישיר מהמלכים הקדמונים
מקור השם: גאלית (שליט העולם)
מוטו: "דרך הים ודרך היבשה" (Per mare per terras).
שבט מוטייר הוא שבט ערבי בדואי בחצי האי ערב.
רוב בני השבט חיים כיום בערב הסעודית ובכווית.
מוצאו של השבט בצפון חג'אז, סמוך לעיר אל-מדינה.
בני השבט נחלקים לשלוש קבוצות:
עלווי - 2,550 משפחות בהנהגת שייח' א-דוויש, החיות בצפון-מערב ערב הסעודית ובמרכזה.
בני עבדאללה - 4,000 משפחות, החיות במחוזות חג'אז ואל-קסים במרכז ערב הסעודית.
בריה - 2,500 משפחות בהנהגת שייח' אבן בסיס החיות בצפון ערב הסעודית ובמרכזה.
שורשיו של השבט באזור חג'אז קדומים מאוד, אולם במאה ה-18 לספירה החלה הגירה רחבת היקף של בני השבט אל חלקו הצפוני של מחוז נג'ד.
בראשית המאה העשרים שלט שבט מוטייר על אזור רחב בצפון חצי האי ערב שהשתרע ממזרח לעיר אל-מדינה ועד כווית.
בתקופה זו פעל אבן סעוד, שליט העיר ריאד, במרכז מחוז נג'ד (כיום בירת ערב הסעודית), ליישובם של הבדואים באזור שליטתו, ביניהם גם בני שבט מוטייר, ביישובי קבע.
הוא הצליח להשליט את האסלאם הווהבי על בני השבט, וגייס מתוכם חיילים רבים לצבאו.
בני השבט הצטרפו ליחידות הצבאיות של אבן סעוד שכונו "אח'ואן" (إخوان "אחים").
פייסל א-דוויש, מנהיג השבט באותה תקופה, הפך למפקד צבאי בשירותו של אבן סעוד וסייע לו לכבוש את האזורים הצפוניים של חצי האי ערב, במה שהיה השלב הראשון בהקמת ממלכת ערב הסעודית.
ב-1920 תקף א-דוויש את כווית, אך נסוג משטחים שכבש בה בלחץ הבריטים.
ב-1924 השתתפה אל-אח'ואן בהנהגת פייסל א-דוויש בכיבוש חג'אז מידי השושלת ההאשמית.
לאחר כיבוש חג'אז מרדו בני מוטייר בהנהגת א-דוויש באבן סעוד.
אבן סעוד דיכא את המרד וא-דוויש ברח לעיראק שהייתה נתונה לשליטה בריטית.
הבריטים הסגירו אותו לידי אבן סעוד והוא נכלא ומת בכלא.
כיום, בני השבט אינם סובלים מאפליה ממוסדת בשל ההיסטוריה של יחסיהם עם משפחת המלוכה הסעודית, אולם שרידים שמעידים על היחסים הבעייתיים נותרו בתרבות העממית הסעודית.
שבט ע'סאן (ערבית: غسان או غساسنة.
נהגה כמו "רסאן") הוא שבט ערבי שמוצאו בחלקו הדרומי של חצי האי ערב.
במאות הראשונות לספירה הנוצרית (לפני הולדת מוחמד) היגר השבט לאזור הסהר הפורה, התיישב באזור שהיום נמצא בשליטת סוריה וירדן, קיבל על עצמו את הנצרות וקיים שלטון מקומי תחת האימפריה הביזנטית.
בירתם הייתה בעיר ג'בייה ברמת הגולן (כיום בסמוך לקו הגבול, בצידו הסורי).
השבט סייע למלחמות הביזנטים כנגד אויביהם מבחוץ, אך גם לדיכוי מרידות של מיעוטים פנימיים, כמו מרידות השומרונים והמרד היהודי-פרסי.
שלטונם הסתיים עם הכיבוש המוסלמי של סוריה ושטחים נוספים מהאימפריה הביזנטית.
חשיבותו ההיסטורית של שבט זה היא בכך שהיווה חוליה מקשרת בין השבטים הערביים של חצי האי ערב, טרם עלייתו של מוחמד, לבין האימפריות של אותה תקופה - הפרסים והביזנטים.
הנצרות שאימץ השבט הייתה בעיקר מונופיזיטית (דחיית הטבע הכפול של ישו כגשמי-אנושי וגם אלוהי), תפיסה קרובה יותר למונותיאיזם של היהודים והשומרונים בסביבתם, וגם למונותיאיזם שהתפתח באסלאם.
שֵׁבֶט רְאוּבֵן הוא אחד משבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך.
הוא נקרא כך על שם אבי השבט, ראובן בן לאה ויעקב.
ראובן היה בכור בני יעקב ובכור השבטים.
שמו של ראובן נחרט על אבן האודם שבחושן.
דגל השבט הוא ציור של דודאים על רקע אדום.
החודש המקושר לראובן הוא תמוז או ניסן או אייר.
במפקד הראשון מוזכר אֱלִיצוּר בֶּן שְׁדֵיאוּר היה נשיא שבט ראובן בתקופת דור המדבר.
על אף ששבט ראובן הוא בכור השבטים, אליצור בן שדיאור, נשיא השבט, הקריב את קורבנו בקורבנות הנשיאים רק ביום הרביעי.
ובמפקד השני בסוף ספר במדבר, בפרשת מסעי: מרשימה זו נשמטו נשיאי ראובן וגד, מאחר שהרשימה נועדה לפרט את הנשיאים שיהיו נציגי השבטים בחלוקת ארץ כנען, ואילו שבטי ראובן וגד כבר קיבלו נחלה בעבר הירדן המזרחי.
שבט ראובן חנה במדבר ראשון בדרום מחנה ישראל, בצמידות לשבט שמעון.
כשם שחנייתם במדבר הייתה בדרום, כן הייתה נחלתם בארץ ישראל: ראובן בדרום עבר הירדן ושמעון בדרום הארץ.
במפקד הראשון שערך משה רבנו במדבר הוא מנה 46,500 גברים יוצאי צבא מבני עשרים ומעלה (במדבר א, כא).
במפקד השני שערך משה רבנו במדבר הוא מנה 43,730 איש מבני עשרים ומעלה (במדבר כו, ז).
תיאור הנחלה בספר יהושע מורכב מערים - המוקפות חומה, בהן שבמה, והחצרות - שאינן מוקפות חומה ומתחומים גאוגרפיים.
תחום נחלת השבט, בגבולותיו הטבעיים, הם: בצפון - נחל חשבון, במערב ים המלח, בדרום נחל ארנון ובמזרח - המדבר וארץ בני עמון.
לשם הגדרת התחומים הגאוגרפיים בנחלת השבט בתיאור מובאים מונחים ייחודיים כמו: "וְכָל הַמִּישֹׁר", "בְּהַר הָעֵמֶק" - שטח ההר היורד בתלילות לעמק, "אַשְׁדּוֹת הַפִּסְגָּה" -שהם המורדות המערביים של עבר הירדן לים המלח ו"הירדן והגבול" שהם בקעת הירדן.
מלבד ממלכות סיחון וארץ חשבון, כלולה בנחלה גם מקום מושבם של "נְסִיכֵי סִיחוֹן" - אשר הזמינו את בלעם לקלל את עם ישראל.
חוקר המקרא, זכריה קלאי, עמד על התופעה לפיה הנחלה כוללת תיאורים של אזורים גאוגרפים ומגדיר אותה כך: תיאור הנחלה של שבט ראובן כולל "מניין תחומים": תחומים "קטנים" אלו הערים והחצרות ותחומים "גדולים" כמו: "וְכָל הַמִּישֹׁר עַל מֵידְבָא".
גם סדר מניין המקומות מתחיל מהתחומים הגדולים ועובר - ל"קטנים" - לערים ולחצרות: תחילה במערב, עובר למזרח ומסיים בצפון - ליד בֵית פְּעוֹר, המוכר לנו מערבות מואב - מושב שבטי ישראל - קודם לכניסת לארץ ישראל המערבית בימי יהושע בן נון.
בספר יהושע הוגדרו גבולות שבט ראובן כפי שהובטחו לו על ידי משה, והערים שכלל, בהם יהצה, בית בעל מעון, שבמה ובית הישימות: "וַיִּתֵּן מֹשֶׁה, לְמַטֵּה בְנֵי רְאוּבֵן לְמִשְׁפְּחֹתָם.
הגבול הדרומי הוא נחל ארנון - גבול ארץ אדום, המערבי הוא בפועל ים המלח, המזרחי הוא המדבר ארץ לא מיושבת, ומשיק לארץ בני עמון.
הגבול הצפוני תוחם את נחלת שבט גד באפיק "נחל חשבון".
הקשר של שבט ראובן עם שכנו הצפוני, שבט גד נושא אופי מיוחד.
זאב ארליך, במאמרו: "ערי גד וראובן בכיבוש ובהתנחלות", מצביע על תופעה מעניינית: בני שבט גד בונים, או מבצרים, ארבע ערים בנחלת שבט ראובן.
ואילו בערי נחלת שבט ראובן לא כלולה הסייפא: "עָרֵי מִבְצָר, וְגִדְרֹת צֹאן".
הרב נפתלי צבי יהודה ברלין, הנצי"ב, בפירושו "העמק דבר", כתב: אמנם "לבני ראובן היה מקנה רב, אבל לבני גד היה -מקנה עצום מאוד, על כן נכנסו בעובי הקורה יותר מבני ראובן" (ל"ב, א').
כלומר, את הפסוק יש להבין כך: "ומקנה רב היה לבני ראובן, (אבל=) ולבני גד (היה מקנה) עצום מאד...".
זאב ארליך מניח כי זו הסיבה כי בני גד בקשו לבנות ערים לטף וגדרות לצאן.
בני גד, בעלי המקנה העצום מאוד, היו בעלי העניין העיקריים.
הם בנו את הערים וישבו בגבולות השטח סביב, מוכנים לכל מתקפה מן החוץ ושומרים על כלל השטח ועל המקנה, עד לגמר כיבושה של ארץ ישראל המערבית.
בדרום הם בנו את דיבון, עטרות, ערוער ועטרות שופן - כנגד מואב.
בצפון-מזרח הם בונים את יעזר ויגבהה - כנגד עמון.
בצפון-מערב הם בונים את בית נמרה ובית הרן - כנגד הכנענים אשר ממערב לירדן.
בני ראובן, הם אמנם בעלי "מקנה רב", אך לא "עצום מאד", בונים ערים בתוך השטח ומוגנים מפני מתקפה מן החוץ על ידי בני שבט גד.
לכך התאים יפה מדרשם של חז"ל על הפסוק בברכת משה לגד : "מלמד שתחומו של גד מרחיב והולך כלפי מזרח...
מלמד שהיה סמוך לסְפר לפיכך נמשל כאריות".
חצרון וכרמי נזכרים גם ברשימות היחס של שבט יהודה וייתכן שמצביעים על קשרים משפחתיים בין שני השבטים.
און בן פלת (פלוא) (במדבר טז, א) ודתן ואבירם, נכדיו של פלוא (מבנו אליאב), היו מראשי המורדים במנהיגותו של משה.
לא נמצאו ממצאים חוץ מקראיים המראים התיישבות של ראובן בשטח נחלתו.
מנגד, בכתובת מישע מצוין שבאזור החופף לנחלת ראובן ישב שבט גד.
אף במקרא עצמו מודגש כי השבט לא סיים את כיבוש נחלתו.
את רוב נחלת השבט תפסו למעשה שבט גד, ולאחר מכן המואבים שהיו שרויים במלחמות עם ממלכות ישראל ויהודה.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במסגרת 'פרויקט מישור מידבא' בירדן, בראשותו של הארכאולוג הקנדי לארי הר, נתגלו מספר יישובים עם תרבות חומרית זהה לזו שנתגלתה בגב ההר מצפון לירושלים (שילה, שכם) בסוף המאה ה-13 ותחילת המאה ה-12 לפנה"ס.
הר זיהה אותם עם התנחלות שבט ראובן.
דתן היה מנוגשי בני ישראל ממצרים, ומבעלי המחלוקת הגדולים על הנהגתו של משה, נספה במחלוקת קורח ועדתו.
אבירם היה מנוגשי בני ישראל ממצרים, ומבעלי המחלוקת הגדולים על הנהגתו של משה, נספה במחלוקת קרח ועדתו.
הושע הנביא הראשון מתרי עשר
שבטי אופק ויובל הם שבטים בתנועת הנוער בני עקיבא המיועדים לחניכים בעלי צרכים מיוחדים.
שבט יובל הוקם בשנת ה'תשנ"ז (1997) בסניף במרכז העיר רעננה ומאז הוא גדל משמעותית.
כל קבוצה מונה בין 3-10 חניכים בגילאי 8-21, כולם בעלי מוגבלויות.
כיום ישנם כ-400 חניכים בשבטים וכ-250 מדריכים.
ההדרכה מתבצעת על ידי מדריכים מחבריא ב' של בני עקיבא.
למדריכי שבטי אופק ויובל יש סמינריונים בנפרד משאר הסמינריונים של צוותי נחשון/הדרכה ובסמינריונים שיחות וטיפים לאיך להתמודד ולהגיב לילדים עם צרכים מיוחדים.
שבטי אופק ויובל מורכבים מחניכים בעלי צרכים מיוחדים כמו: פיגור שכלי, תסמונת דאון וכו'.
שבט יובל קולט חניכים דתיים ושאינם דתיים כאחד.
ככל מדריכי התנועה, גם מדריכי שבט אופק ויובל הם חברי "חבריא ב'" של התנועה.
מדריכי השבט עוברים במהלך השנה 2 סמינריונים, ובממוצע 3 סמינריונים בכל תקופת ההדרכה (הסמינריון השני מיועד למדריכים החדשים), המעניקים את ההכשרה המקצועית הנדרשת להם.
כמו כן, מדריכים אשר יש להם חניכים דוברי שפת הסימנים מקבלים קורס ללימוד השפה.
מדריכי אופק ויובל לדורותיהם רואים עצמם שליחים ומעורבים חברתית בכל הקשור לעשיה עם אוכלוסיות מיוחדות.
חשוב להדגיש כי חניכי השבט הם חניכים מן המניין בתנועת הנוער "בני עקיבא" ומשתתפים בכל מפעלי התנועה, מסעות, מחנות ואירועים מיוחדים אחרים.
הפעילות השבטית היא בדרך כלל שבועית ועקבית.
הפעילויות מתקיימות בדרך כלל בימי שלישי ובשבתות, כמו כל שאר השבטים בתנועה, ותוכנן הוא בעיקר על אהבת הזולת והארץ.
בשנת תש"ע החלה משפחת בן מאיר ממודיעין לתרום לשבט יובל לזכר האם תחיה שנפטרה ומאז מפעלי השבט קרויים על שמה.
שבט יובל קם לראשונה ברעננה בשנת ה'תשנ"ז.
שבט יובל הוקם בעקבות פנייה של מספר הורים לילדים בעלי מוגבלויות ברעננה למשרד הרווחה בעיר בטענה כי אין להם מה לעשות עם ילדיהם וכי הם צריכים שיהיה מי שייקח את ילדיהם ויפעיל אותם גם מחוץ לבית.
אחת העובדות הסוציאליות במשרד הרווחה, רותי זק, החליטה לפעול בנושא וביחד עם טובה שוורץ (כיום מאיר) ובת שבע פלדמן (כיום אגלטל) בסניף בני עקיבא בעיר הוקם שבט יובל.
שבט יובל קיים כיום ב-82 סניפים.
ישנו גם אחד בתנועת בני עקיבא העולמית אשר נמצא באוסטרליה, היה גם סניף בקנדה אך הוא נסגר.
לשבט יובל כמה מטרות (מתוך אתר התנועה):
מענה ערכי וחברתי בתוך הקהילה – במקרים רבים, תלמידים הלומדים במסגרות החינוך המיוחד סובלים מבדידות חברתית בשעות אחה"צ.
מפגש חברתי מתרחש בין חניכי השבט לבין עצמם ובין חניכי השבט לשאר חניכי הסניף.
לעיתים קרובות מתקשים ילדי החינוך המיוחד בתחום הכישורים החברתיים.
מדריכי השבט מתמקדים בתחום זה.
יצירת תהליך של שינוי עמדות ביחס לשונה בחברה בקרב חניכי הסניף והסביבה – סטיגמות ודעות קדומות ביחס לשונה מחדדות את תחושת הפחד והרתיעה ממפגש כזה.
שבטי יובל הם חלק בלתי נפרד מהסניף ומאפשרים לחניכים לגדול עם השונה כדבר מובן מאליו.
בכל סניף מוגדר שבט תאום לשבט יובל, איתו נערכות פעולות משותפות.
סיוע למשפחתו של הילד – הפעילות ב"בני-עקיבא" מאפשרת להורים להתפנות ביום ושעה קבועים, בידיעה שהילד "בידיים טובות".
יתרה מכך, החיבור לסניף מאפשר לאחים לראות לפעמים את הילד באור שונה.
כבר לא האח השונה שנמצא בבית כל היום, אלא חניך בתנועה, כזה שהמדריכים אליהם הם נושאים עיניים מתייחסים אליו, אוהבים אותו ומקשיבים לו.
יצירת תחושת ביטחון ודימוי עצמי גבוהים – יצירת תחושת ביטחון ודימוי עצמי גבוהים אצל החניך שבט יובל מהווה חממה עבור החניכים ומאפשר להם לחזק את תחושת הדימוי העצמי ואת הביטחון.
חניכים שלא היו מסוגלים להשתלב בשבט רגיל ולמדו ביובל את כללי הסניף, הקבוצה והפעולות, רכשו ביטחון ומעיזים לעיתים לנסות ולהשתלב בשבט אחר.
חניכים שאינם מעוניינים או אינם מסוגלים לשילוב הזה ממשיכים לפעול במסגרת שבט יובל.
בשבטי יובל אנו פועלים בקבוצות קטנות אשר מאפשרות לתת תשומת לב רבה יותר לכל חניך ומענה לצרכיו המיוחדים, תוך שימת דגש על תחומי החוזק ועל היכולות שלו
ישנן מספר מסגרות מקבילות לשבט יובל, כדוגמת "צמי"ד" של תנועת הצופים, "קבוצת ארזים" של תנועת הנוער הדתית "עזרא" ו"כנפיים של קרמבו" שהיא תנועת נוער לצעירים עם ובלי צרכים מיוחדים.
שבט מינאמוטו (ביפנית: 源) היה שבט הקרוב למשפחת הקיסר ביפן של תקופת הייאן.
מינאמוטו היה שם משפחה אשר הוענק כתואר כבוד מהקיסר לבניו ונכדיו אשר לא עמדו בתור לרשת את תוארו.
שבט טאירה היה שם נוסף שייצג ענף אחר במשפחה הקיסרית.
שבט מינאמוטו נקרא גם שבט גנג'י (源氏), תוך שימוש בקריאה הסינית של הסימניות של מינאמוטו ("גן") ושבט ("ג'י").
שבט מינאמוטו היה אחד מארבעת השבטים אשר שלטו בפוליטיקה היפנית במהלך תקופת הייאן - האחרים היו פוג'יווארה, טאירה וטָצִ'יבָּאנַה.
הקיסר הראשון שהעניק את השם מינאמוטו היה הקיסר סאגה.
לאחר מכן, הקיסרים סיֵיוַוה, מורקאמי, אוּדָה ודַאיגוֹ החלו להעניק לבניהם את השם מינאמוטו.
הראשון להקרא מינאמוטו היה מינאמוטו נו מָקוֹטוֹ, בנו השביעי של הקיסר סאגה.
בשנת 814 הקיסר סאגה העניק את הקאבאנה מינאמוטו נו אַסוֹן לבניו שלא עמדו לרשת אותו, ובכך הם וצאצאיהם חדלו להיות חלק מהמשפחה הקיסרית.
מענפים תורשתיים אלה, אשר יצאו מקיסרים שונים, התהוו משפחות שונות אשר שמן יוחס לשמו של הקיסר בתוספת התואר גנג'י, למשל סיווה גנג'י.
המשפחה הבולטת ביותר בשבט מינאמוטו, סיווה גנג'י, היוותה נצר למינאמוטו נו צוּנֵמוֹנוֹ, שהיה נכדו של הקיסר ה-56 סיווה.
צונמונו פרש מהארמון לפרובניציה והקים משפחת לוחמים.
בנו, מינאמוטו נו מיטצוּנָאקַה, כרת ברית עם בית פוג'יווארה, ולכן בני מינאמוטו נקראו תכופות לבירה על מנת להשליט בה סדר.
תפארתה של משפחת סיווה גנג'י ירדה בעקבות מרד הוגן, כאשר צבא טאירה הוציא להורג את מרבית בני המשפחה.
במהלך מרד הייג'י, נהרג מנהיג סיווה גנג'י, מינאמוטו נו יושיטומו.
טאירה נו קיומורי נטל את השליטה על הבירה קיוטו, והגלה את מינאמוטו נו יוריטומו, בנו השלישי של יושיטומו.
בשנת 1180 פתח יוריטומו במרד גלוי כנגד טאירה, ובסופו הושמד שבט טאירה והשליטה על מזרח יפן עבר לשבט מינאמוטו.
בשנת 1192 קיבל יוריטומו את תואר השוגון וקבע את ממשלתו בעיר קמאקורה.
כך הוכיח שבט מינאמוטו את עליונותו בסוף תקופת הייאן, ושמר על מעמדו במשך תקופת קמקורה.
בנוסף, נקבע כי השוגון חייב להוכיח קשר משפחתי לשבט מינאמוטו על מנת לזכות בתואר.
וכך, משבט מינאמוטו יצאו בהמשך מספר ענפים נוספים, בהם אשיקאגה מייסד שוגונות אשיקאגה והשבטים נִיטָה וטָקֵדָה.
שבטי מלחמה הוא משחק רשת אסטרטגי מרובה משתתפים בזמן אמת המבוסס על ימי הביניים.
במהלך המשחק מנהל השחקן כפר ומפתח אותו בדרכים שונות, כאשר המטרה היא להמשיך ולהתרחב ולכבוש כפרים נוספים.
המשחק היה קיים במשך מספר שנים בגרסה ישראלית עד לסגירתו בשנת 2013.
כל שחקן מקבל בתחילת המשחק כפר.
בכפר ניתן לבנות מבנים, שבעזרתם ניתן לאסוף משאבים ולאמן חיילים.
במשחק ניתן ליצור רשימת חברים, להקים שבטים, שהם מעין בריתות בין שחקנים.
מטרת המשחק היא להגיע למקום ראשון במספר הנקודות.
ככל שכובשים יותר כפרים או משדרגים כפרים קיימים עולים בניקוד.
בניגוד למשחקי רשת אחרים, בשבטי מלחמה השרתים לא מתאפסים.
שרת המשחק מסתיים רק כשיש איחוד שחקנים בלתי מנוצח (שבט) או שחקן בלתי מנוצח.
ברזל - משמש בעיקר לייצור חיילים ונוצר במכרה הברזל.
חימר - משמש בעיקר לבניית מבנים ונוצר במכתש החימר.
עץ - משמש לייצור בניינים וכלי נשק.
מפקדת הכפר - במפקדת הכפר ניתן לבנות מבנים חדשים או לשדרג מבנים קיימים.
ככל שרמת המפקדה עולה, מהירות סיום הבניה תעלה גם כן.
ברגע שמפקדת הכפר משודרגת לרמה 15, ניתן להרוס מבנים בכפר זה.
בסיס אימונים - בבסיס האימונים ניתן לגייס חיל רגלים.
ככל שהרמה שלו עולה, כך משך הגיוס של החיילים מתקצר.
אורווה - באורווה ניתן לגייס חיל פרשים.
ככל שהרמה שלה עולה, כך משך הגיוס של החיילים מתקצר.
בית מלאכה - בבית-המלאכה ניתן ליצור איילי ניגוח וקטפולטות.
ככל שהרמה שלו עולה, כך משך הגיוס מתקצר.
כנסייה - מסביב לכנסייה יש תחום השפעה.
אם כפר נמצא מחוץ לתחום ההשפעה של הכנסייה החיילים נלחמים בו פחות טוב.
אקדמיה - באקדמיה ניתן לייצר אציל, שבעזרתו ניתן לכבוש כפרים.
נפחייה - בנפחיה ניתן לחקור ולשפר כלי נשק.
שדרוג הנפחיה מאפשר מחקר של כלי נשק טובים יותר וגם מוריד את זמן המחקר.
נקודת היערכות - בנקודת ההיערכות הצבא מתכנס, ומשם ניתן לשלוח את הצבא למשימות שונות.
פסל - בפסל ממנים אביר (לכל שחקן יש אביר אחד) וכאשר מציידים אותו בחפץ מסוים הוא מחזק יחידה מסוימת, אך ישנם עולמות ללא פסל.
שוק - בשוק אפשר לסחור עם שחקנים אחרים וגם להעביר משאבים לכל מקום.
כל סוחר סוחב 1,000 יחידות ממשאב מסוים.
מחנה עצים - משמש לייצור עצים.
ככל שרמתו גבוהה יותר, כך יותר משאבים מתקבלים.
מכתש חימר - משמש לייצור חימר.
מכרה ברזל - משמש לייצור ברזל.
חווה - החווה מספקת לאנשי הכפר אוכל.
ככל שמשדרגים יותר את החווה, כך יהיו יותר מתיישבים בכפר.
מחסן - במחסן אוגרים משאבים.
ככל שרמתו גבוהה יותר, כך ניתן לאגור יותר משאבים.
מקום המסתור - משאבים במקום המסתור לא ניתנים לשדידה על ידי האויבים.
ככל שהוא יותר גדול, כך ניתן לאגור יותר משאבים.
חומה - החומה מגנה על הכפר נגד חיילי האויב.
ככל שרמתו גבוהה יותר, ההגנה הבסיסית של הכפר טובה יותר.
היא גם מעלה את החוזק ההגנתי של החיילים.
כאשר החומה מגיעה לשיא השדרוג, החיילים נלחמים ב-107% יותר טוב.
ניתן להקים שבטים, שהם כאיחוד של מספר שחקנים בברית אחת.
השבט יכול להכריז מלחמות, ליצור בריתות והוא מסייע לשחקנים שבתוכו להתקדם.
על אף שהמשחק חינמי, קיימת במשחק אפשרות VIP הנקראת חשבון פרימיום, בה לשחקן עזרים שמסייעים לו לנהל את כפריו.
הפרימיום נקנה בצורת נקודות פרימיום שבעזרת ניתן לקנות חשבון פרימיום או הטבות נוספות.
במשחק קיימות מספר אפשרויות שיכול לבצע שחקן עם נקודות פרמיום בלבד.
הפרמיום נקנה בנקודות ואפשר לפרוט אותו להמון אפשרויות שונות כגון:חשבון פרמיום, יצור משאבים משופר, עוזר חווה ועוד.
שבט כרמל הוא שבט של תנועת הנוער הצופים העבריים הפועל בחיפה.
השבט הוקם בשנת 1937 על ידי שבט משוטטי בכרמל.
בשיאו, מנה השבט 1,500 חניכים.
השבט הוא הגדול בהנהגת חיפה
נכון לשנת 2025, השבט מונה כ-900 חניכים מתשע שכבות גיל, מכיתה ד' עד י"ב, וקולט לתוכו תלמידים מארבעה בתי ספר יסודיים – בית הספר הריאלי, סניף אחוזה וסניף הדר; בית הספר "רוממה" ובית הספר "זיכרון יוסף".
בנוסף, יש בשבט שתי קבוצות של חניכים בעלי צרכים מיוחדים ("צמי"ד") מבית ספר "רגבים" ובית הספר "ליאו באק".
נכון לשנת 2025, השכב"ג מורכב מהשכבות: טיאר - שישיות, דן - שביעיות, ויובל - שמיניות.
שבט כרמל הוא השבט השני אשר הוקם בהנהגת חיפה בשנת 1937 על ידי שבט משוטטים ואחד ממקימי השבט דב מדזיני אשר היה בוגר "שבט משוטטים" שפעל בשכונת הדר בעיר חיפה סמוך לבית הספר הריאלי והטכניקום בבניין הטכניון הישן (כיום המדעטק).
דב אשר היה מורה לאומנות בבית ספר הריאלי בסניף "אחוזה" שבכרמל הקים יחד עם מספר תלמידיו את שבט "הכרמל" שהיווה שלוחה לשבט "משוטטי הכרמל" הגדול שפעל בהדר הכרמל.
עד להקמת השבט באזור שכונת "אחוזה" שבכרמל תלמידים שהיו מעוניינים בפעולות הצופים נאלצו לרדת לשכונת הדר.
דבר שהיה קשה מאוד באותה תקופה עקב דלילות קווי האוטובוס, מכוניות פרטיות כמעט שלא היו בנמצא והדבר דרש מאמץ רב - מה שהוביל לפתיחת שבט חדש בכרמל.
בחודש ספטמבר 1937, לאחר פתיחת שנה הלימודים בעיר, גויסו המדריכים הראשונים של השבט, שהיו בעיקר תושבי הכרמל.
תחילה גויסו שני מדריכים - מרים אפשטיין - שרון מדריכת קבוצת הבנות ודוד בילסקי לקבוצת הבנים.
לאחר מכן הצטרפו מדריכים נוספים.
לאחר זמן מה מפתיחת פעילות השבט נהרג דוד בילסקי בתאונת דרכים ומאיר זרודינסקי נכנס למלא את מקומו.
הגדוד הראשון בשבט נקרא לזכרו של דוד בילסקי "גדוד דוד".
לאחר מספר שנים של פעילות וגדילתו של השבט והגעה לכמות מרשימה של כ-1500 חניכים פעילים, שבט כרמל שלח מספר שלוחות ואיתן נפתחו שבטים נוספים בהנהגת חיפה כגון : שבט "צופית", שבט "העגן", שבט "תדהר", שבט "לטם", שבט "נשרים".
בתחילת דרכו של השבט הוחלט שהשבט יקרא "גדודי הכרמל" עקב פיצול גדוד משבט "משוטטי הכרמל".
בהמשך עם התפתחותו וגדילתו של השבט הוחלט לשנות את שם השבט ל"הכרמל" ולצבעו של השבט נבחר הצבע הלבן.
בסביבות שנות ה-60 בעקבות פתיחת שבטים נוספים בהנהגה וברכס הכרמל הוחלט לשנות את צבעיו של השבט לאדום ולבן.
ולפני הקמתם של שבטים נוספים היה שבט כרמל השבט הראשון והיחיד על הר הכרמל ולאחר הקמתם של שבטים נוספים נאלץ השבט לשנות את שמו מ - "גדודי הכרמל" לשבט "כרמל".
מייסדים ובוגרי שבט משמעותיים בחברה הישראלית
בוגרים רבים של שבט כרמל תרמו ותורמים למדינת ישראל בתחומים שונים, רבים מן הבוגרים נמצאים בתחומי הפוליטיקה העירונית ובחברות העיתונאות המקומית של העיר.
בין מקימי השבט ניתן למנות את הבאים:
דב מזדיני שנולד ברוסיה בשנת 1915. דב הצטרף לשבט "משוטטי הכרמל" בגיל 13, ולאחר שנתיים, נהייה למזכיר השבט.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, נסע להשתלמות בציור באיטליה, וכשחזר ארצה בסוף 1936, התקבל לעבודה כמורה לאומנות בבית ספר הריאלי העברי.
בנוסף, דב חזר לפעילותו בצופים כמרכז שבט "משוטטי הכרמל" ועתיד להיות למקימי שבט "גדודי הכרמל".
דוד בילסקי שנולד בגרמניה, ברלין, ושאעלה ארצה בשנת 1933. בשנת 1937 עם הקמת "גדודי הכרמל" נשלח דוד בילסקי כמדריך יחיד לגדוד הבנים בכיתות ה'-ו'.
בתאריך ה-6 בספטמבר 1938 נהרג דוד בתאונת דרכים קטלנית בין הערים חיפה לתל אביב.
דוד בילסקי היה בן 16 במותו.
ולזכרו הוחלט לקרוא לגדוד הראשון ב "גדודי הכרמל" על שמו.
מרים (מיקי) שרון (אפשטיין) שנולדה בשנת 1922 בחיפה, ולמדה 12 שנים בבית הספר הריאלי העברי.
שרון הייתה המדריכה הראשונה של גדוד הבנות בשבט במשך שנתיים.
כשסיימה את לימודיה בבית הספר הריאלי, למדה שנתיים בסמינר למורים בירושלים, וסיימה את הסמינר בסוף שנת 1942. כשבגרה, התחתנה עם בן זוגה שהיה בצבא הבריטי.
ולאחר שנולדו להם שלושה ילדים, היא חזרה להוראה והייתה מורה בבית הספר הריאלי בהדר במשך כ-20 שנה.
מאיר (זרו) זורע (זרודינסקי) נולד בשנת 1923 בקישנב שמולדבה.
לאחר שנתיים, עלה ארצה עם הוריו.
זורע הצטרף בשנותיו הראשונות בצופים לשבט "משוטטי הכרמל" כשהחל את לימודיו בבית ספר הריאלי העברי בחיפה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר הריאלי, התגייס לצבא הבריטי, לחם בגדוד השני של הבריגדה וזכה בעיטור הצלב הצבאי.
את אות ההצטיינות החזיר למלכת אנגליה לאחר המלחמה בזמן מאבק הבריטים בארץ ישראל.
גלילה רון פדר עמית סופרת ילדים שנולדה בשנת 1949 בשכונת "אחוזה" בחיפה.
הייתה בשכבת "רביבים", גרעין "יעד", מחזור 1967.
עזר ויצמן נולד בשנת 1924 בחיפה.
עזר ויצמן הוא בין האנשים המשפיעים והמוכרים בתולדות מדינת ישראל והוא היה נשיאה ה-7 של מדינת ישראל ובין השאר היה מפקד חיל האוויר, חבר כנסת ושר בממשלות ישראל.
שבטים שהוקמו על ידי שבט כרמל
שבט צופית - הוקם בספטמבר 1964. שבט צופית עבד בבתי הספר "דוד ילין", "מגידו" ,"בן-גוריון" ,"הרצל" ו - "אהוד".
בהקמתו של השבט הוחלט להקצות לשבט כ-400-500 חניכים מחניכי שבט כרמל ואילו שבשבט כרמל יישאר כ-600 חניכים.
מכיוון שהשבט היה בכמות של כ-1200 חניכים.
שבט העוגן - הוקם בשנת 1976 במרכז השכונות, "עין הים" (שפרינצק), נווה דוד, רמת הנשיא ושער העלייה.
כשהוחלט לפתוח את "שבט העוגן" גובש צוות של כ-20 מדריכים שידריכו בשבט החדש בנוסף למדריכים משבט צופית.
למעשה, עד היום נעזר שבט העוגן בהדרכת חוץ משבט כרמל.
חלק משכבת שישיות כל שנה, נבחרים כמות של כ-3-4 מדריכים להדריך בנוסף לימי הפעילות הרגילים (שלישי שישי) ביום חמישי בשבט העוגן.
הקשר בין השבטים הדוק ומראה על יחס שבטי אחים.
שבט תדהר - הוקם סמוך לשבט "העוגן" בשכונת כרמליה, שהיווה חלופה נוספת על הכרמל, אך רק בתחילת דרכו הוא נתמך רבות על ידי שבט "כרמל".
בהמשך, השותפות בין השבטים נפסקה, ושבט "תדהר" זכה לתמיכה בעיקר משבט "צופית".
שבט לטם - הוקם בשנת 1979. כששבט "כרמל" מנה קרוב ל-1500 חניכים פעילים, הוחלט לפתוח שלוחה חדש (שבט חדש) בשם שבט "לטם" באזור שכונת דניה כשבסך הכל עברו אליו כ-300 חניכים.
שבט נשרים - בשנת 2013 הוקם השבט מחדש לאחר שנסגר.
בתחילת דרכו הוא הוקם ונתמך על ידי שבט "כרמל" אשר שלח אליו מספר מדריכי חוץ אשר הדריכו בו ותרמו להתפתחו עד להגעה לעצמאות.
הצריף היה המבנה בו נמצאים מרכזיו של השבט: הגזברות, חדר מצב, חדר השכבה הבוגרת וחדר ח'-ט'.
הצריף הוסב בשנת 1937 מחדרי כיתות של בית הספר הריאלי למבנה צופי.
בתחילת דרכו הצריף היה בצבע ירוק אך לאחר מכן נצבע בצבעו הנוכחי, אדום.
בשנת 2016 הרס הצריף ובמקומו נבנה בניין חדש בשטח בית הספר הריאלי, סניף אחוזה.
לאחר הריסת הצריף השבט חנך את "המבנה" בחטיבת הבית ספר שמשמש את השבט עד היום כמבנה היחיד של השבט.
בקומה הראשונה יש את חדר השכב"ג (השכבה הבוגרת), חדר ההנצחה וההדרכה וחדר האולטראס.
בקומה השנייה יש את חדר המרכזים, חדר צופיות, חדר נעורים (ז'-ח') והמחסן הגדול.
מחוץ למבנה בצדו השמאלי יש את המחסן הקטן (המשמש גם כחדר פעילים), מחוצה לו יש את רחבת הפעילים (קיוסק).
מחוץ למבנה יש את רחבת המבנה שגם בה ניתן להעביר פעולות.
ובנוסף את פינת ההנצחה של שירה צור שנבנתה לזכרה של שירה על ידי שכבת שירה.
בנוסף למבנה לשבט יש מכולה בבעלותו שבה נשמר ציוד מחנאי נוסף של השבט.
ואזור הסנדות שנמצאת סמוך למכולה.
שבט כהן היא קומדיית מצבים ישראלית שהופקה בשנת 1991 עבור הערוץ הראשון.
הסדרה עוסקת בחוויותיה היומיומיות של משפחה ישראלית.
את פרקי הסדרה כתבו יוסף ויאיר לפיד, היא הופקה בידי חיימון גולדברג, דניאל פארן ועוזי פלד ובוימה בידי דן בירון.
הסדרה ירדה מהמסך לאחר מספר ביקורות שליליות, ולא הותירה חותם משמעותי, למעט בשידורים חוזרים.
בני כהן (אברהם מור) אב המשפחה.
אלישבע כהן (שושיק שני) אם המשפחה.
שבט צוצלת היא תוכנית טלוויזיה מסוגת מערכונים קומיים המשודרת בערוץ זום עבור לקוחות Yes החל מ-5 באוקטובר 2014. התוכנית עוסקת בשבט קטן בתנועת "הנוער המקורי".
פרקי הסדרה אינם קשורים זה לזה.
העונה השנייה עלתה ב-13 במאי 2015. העונה השלישית עלתה ב-25 בדצמבר 2017. בעונה השלישית הצטרפו השחקנים עומר דרור, שירן סנדל ואלישע בנאי.
"צוצלת דוט קום" – תוכנית האינטרנט של שבט צוצלת.
בעונה 1 מנחים אותה מאיה ופילי, בעונה 2 מאיה ובר ובעונה 3 חאתיך ופילי.
לרוב, מוצגים בפינה חדשות, שקורות בשבט, ואירועים מתוכננים.
"פינת המורל" – פינת שירי המורל של שבט צוצלת.
בעונה 1 מאיה וטוסטר שרים את שירי המורל ומנסים "להרים את המורל", בעונה 2 מאיה וטוסטר ממשיכים אבל באמצע העונה בר (האחות התאומה של מאיה) מחליפה את טוסטר.
בעונה 3 רוויתי ושניקי מנחות את פינה זו.
"תשדירי שירות" (עונה 2) – פינה שבה אנשי השבט מנסים לדבר על דברים חשובים (הטענה של האייפון, קריאת הודעות בוואטסאפ וכו').
"סרנדה לסנדה" (עונה 1) – להקה ששרה שירים במהלך כל פרק.
"הבלוג של שניקי ורוויתי" (עונות 1–2) – פינה שבה שניקי ורוויתי מדברות על דברים תוך כדי שמשתמשות בטלפון.
"שה-פילי" (עונה 2) – פינה שבה פילי מבשל עם מישהו מהשבט, תוך כדי שהוא מנסה להמחיז סצנות עם מוצרי המזון.
פילי (עידן גיל) – מנהל השבט, מגיל קטן הוא בתנועת הנוער.
טל "טוסטר" (עמי אנידג'ר) – מדריך בשבט, חסר ביטחון וכריזמה.
קרוי "טוסטר" כי הוא קופץ מפחד.
בעל אסתמה וגשר בשיניים, מאוהב במאיה.
בעונה השלישית מאמץ כלב בשם חומי, שמדבר רק בפניו אבל לא בפני אחרים.
מאיה (שיר מורנו) – קופצנית, נחמדה.
מתעצבנת שמישהו אומר את השם שלה בלי א', מיה.
בעונה השלישית מודחת מהנחיית צוצלת דוט קום.
קירש "המורעלת" (נלי תגר) –מדריכה בשבט, עצבנית ועקשנית.
כתם (שירה נאור) (עונה 2–3) – מדריכה אידיאליסטית ותומכת איכות הסביבה.
חאתיך (עמי אנידג'ר) (עונה 3) – מחליף את מאיה בהנחיית צוצלת דוט קום.
בוריסוב (עידן גיל) (עונה 1,3) – החובש הרוסי של השבט.
זרזיר (עידו מוסרי) – המחסנאי והאפסנאי של השבט, תמיד רגוע ומפוקס גם אם כולם לחוצים ומבקשים ממנו דברים.
נריה (אלישע בנאי) (עונה 3) – מדריך דתי, מנסה להחזיר אנשים בתשובה כדי למכור להם דברים שהם לא צריכים.
יפת המאבטח (עמי אנידג'ר) (עונה 2) – המאבטח של השבט, זקן פנסיונר שהקים מחסום.
מדבר בערבית ולא מכניס אף אחד.
דמיקולו (ירון ברלד) (עונה 2) – הקוסם של השבט שמבצע קסמים כדי לעזור לאנשי השבט.
הפך את פילי לארנב/שפן 2-3 פעמים.
חביבה שטרנברג (עידן גיל) – זמרת שירה בציבור, שרה שירים ישנים שמסתיימים ב"והפרות רקדו".
רויתי (שירה נאור) – הפקאצה של השבט, החברה הטובה ביותר של שניקי.
שניקי (נלי תגר) – הפקאצה השנייה של השבט, החברה הטובה ביותר של רויתי.
מאוהבת באבא של רויתי, דבר שמרגיז מאוד את רוויתי.
רומי (שירה נאור) – ילדה נבוכה ושתקנית, וגם אם היא לפעמים מדברת היא רק ממלמלת.
רועי (עידו מוסרי) (עונה 2) – חבר של סבו, משחק איתו פלייסטיישן ואומר פתגמים ישנים שבדרך כלל לא קשורים לסיטואציה.
סבו (עמי אנידג'ר) (עונה 2) – חבר של רועי, משחק איתו פלייסטיישן ולא מתחלק איתו בדברים.
לילך (שירן סנדל) (עונה 3) – חניכה חדשה בשבט צוצלת.
בדרך כלל אומרים לה לעשות דברים שהיא לא יכולה לעשות כמו למחוא כפיים, להרים ציוד או להצביע.
אמה (שירה נאור) (עונה 3) – ילדה מסתורית, חברה בכת השטן (כנראה) וקוראת ספרים אפלים (קסמים אפלים,100 כישופים שאפשר לעשות עם חתול ג'ינג'י, וכו').
עידודו (עידו מוסרי) (עונה 3) – הבן של סגן ראש העיר.
זורע הרס אבל לא מואשם בכלום.
באחד הפרקים מחשמל את חביבה.
עלמה לב טהור (שירה נאור) – אמא של יוגבי, ילד קטן שהיא שוקלת לרשום לשבט.
מאוד דאגנית, במיוחד כלפי הבן שלה.
רוב השיחות שלה היו עם זרזיר והאחרת עם שושן.
גוזלן (עידו מוסרי) (עונה 1) – הגזלן של השבט, תמיד מנסה למכור לכולם הכל, גם בלי הסכמה של האחראים.
בר (עידו מוסרי) (עונה 2) – האחות התאומה של מאיה.
בעונה השנייה מנחה עם מאיה במקום פילי את "צוצלת דוט קום".
שושן (עידו מוסרי) (עונה 2–3) – סוכן מזויף שמנסה להשיג כסף מאנשים בשבט כדי לחזור לתאילנד.
פיגולי (עומר דרור) (עונה 3) – בעל המזנון בשבט, מדבר בחרוזים.
שבט צופים הוא ארגון מקומי-לוקאלי של תנועת הצופים וצורה זו קיימת ברוב המדינות בהן התנועה פעילה.
שבט צופים משלב יחד את חלקיו השונים לתוך גוף אחד, הוא יכול להכיל כל מספר של קבוצות צופים, גדודי צופים או צוותים.
הקבוצות יכולות להיות בגילאים שונים ועם חלוקות כאלו ואחרות.
בעולם קיימים שבטי צופים המיועדים לבנים או לבנות בנפרד ושבטי צופים מעורבים, בהתאם להחלטת הנהגת השבט או הארגון הארצי.
ארגון תנועת הצופים העולמי הגדיר שבט צופים כך: "שבט הצופים המקומי צריך למעשה להיחשב כמרכז חינוכי קהילתי, אשר מסוגל ליישם את כל התוכנית הצופית, מילדות עד סוף גיל ההתבגרות.
הקבוצות בגילאים השונים צריכות להיות חלק מהשבט המקומי ולא מבודדות."
במדינות מסוימות, הגדודים או הקבוצות אינם תלויים אחד בשני, למרות שהם עשויים להיות ממומנים או נתמכים על ידי אותו ארגון, כגון כנסייה.
בתנועת הצופים העבריים בישראל ישנם מעל ל-200 שבטי צופים, מקריית שמונה בצפון ועד אילת בדרום, כל מספר שבטים מאוחדים יחד תחת "הנהגה" (מחוז) אשר אחראית על השבטים מבחינה חינוכית, מנהלתית ובטיחותית.
בכל שבט ישנם לפחות שני בעלי תפקידים בוגרים: ראש שבט, מתנדב, שהוא שליח הדרג הציבורי ומרכז השבט, שכיר, שהוא שליח הדרג המקצועי.
שבט הצופים הראשון בישראל הוקם בשנת 1925 בחיפה ונקרא שבט משוטטי בכרמל.
ראש השבט היה אריה כרוך, מורה צעיר מבית הספר הריאלי, אשר העניק חסות לשבט.
היה זה השבט היחיד בארץ שעמד תחת חסותו המלאה של בית-ספר, ובשנותיו הראשונות כמעט לא היה לו שום קשר עם ההנהגה הראשית של תנועת הצופים בירושלים, או אפילו עם יחידות צופים אחרות בחיפה.
רבים ממורי בית-הספר פעלו בהתנדבות כמדריכים בשבט.
לעיתים ישנם תפקידים נוספים שמאוישים על ידי הדרג השכיר כמו מדריכי שכבות, מפקדי קורס וכו', ותפקידים נוספים שמאוישים על ידי הדרג המתנדב כמו סגן ראש השבט, חבר ועד הורים וכו'.
בנוסף, לכל הנהגה יש "צוות הנהגה" (מרכז ההנהגה, מרכזי הדרכה הנהגתיים וכו'), שמורכב מהדרג השכיר, ותפקידים אחרים המאוישים על ידי הדרג המתנדב (ראש ההנהגה וכו').
או כמו שנקראים בשפת היום יום של חברי התנועה - שכב"ג, הם בני השכבות י-יב (בחלק מהשבטים גם חנכי כיתות ט הם חלק מהשכבה הבוגרת) והם האחראיים על הפעילות הביצועית, ההדרכתית, והארגונית בתוך השבט, ואם הם בוחרים זאת גם בפרויקטים גדולים יותר.
כל צוות אחראי על גדוד מסוים (כיתות ד'-ט', צמי"ד), והוא מונה מספר מדריכים ורשג"ד (ראש גדוד), העומד בראש הצוות.
בכל צוות חברים מספר פעילים, ובראשה עומד ראש צוות (לרוב מכונה ראש"צ או יו"ר).
מחסן- האחראים על הציוד בשבט, על חלוקתו לצוותי ההדרכה לפעולותיהם ועל הכנת הציוד לטיולים.
אחר - תפקידים אחרים, כגון מרכזי הדרכה צעירים, מרכזי מפעלים ועוד.
בכל שבט ישנו צוות מרכזים צעירים המורכב מחברי שכבת י"ב, האחראי על התפקוד הביצועי של השבט.
בתנועת הצופים של בריטניה, הרעיון של שבט צופים הוצג לראשונה בינואר 1928; בעבר, גדוד צופים או קבוצת צופים היו רשומים ופעלו בנפרד.
שבטי הצופים הפכו לחלק ממחוז הצופים, ויכלו לעבוד יחד על פעילויות ואירועים.
בדרך כלל, ישנם כ-10 שבטי צופים פעילים במחוז.
שבטי צופים יכולים לקבל אליהם כל מספר של חניכי צופים, בכל שכבות הגיל, בהתאם למספר בני הנוער והמדריכים הקיים.
שבט צופים יכול אף לגייס מתנדבים וליצור קבוצות "תמיכה" של הורים או מבוגרים, הנמצאים בשבט הצופים כדי לעזור לקבוצות השונות, למרות שבבריטניה, השליטה על קבוצות הצופים בגילאים הבוגרים היא של המחוז יותר מאשר של השבט.
שבטי הצופים בממלכה המאוחדת ממוספרים על פי מועד ההקמה שלהם, אם כי לא כל הקבוצות עוקבות אחר כלל זה, למשל במחוז Billingham יש שבט צופים בשם Synthonia על-שם הגוף המממן של אותו השבט.
לפעמים, שבטי צופים מאמצים שמות חדשים (לדוגמה, שבט צופי וויטלי מס' 1, הפך לשבט צופי רידינג ה-43) כאשר גבולות המחוז עוברות שינויים.
כאשר שבט חדש מוקם, תעודת רישום נשלחת למטה תנועת הצופים, אשר מאשרת את שם השבט.
שבטי צופים יכולים גם להירשם בתור צופי ים או צופי אוויר.
שבט צופים מובל על ידי ראש שבט (Group Scout Leader) שתפקידו הוא להבטיח כי המדריכים של הקבוצות או הגדודים השונים עובדים יחד ועוזרים אחד למשנהו על ידי בני-הנוער בשבט.
ראש השבט גם אחראי להבטיח כי מדריכים אחרים בשבט לוקחים חלק בהכשרות והדרכות.
שבטי צופים מנוהלים על ידי הוועד המנהל, עם היו"ר, המזכיר והגזבר.
הם קובעים את מדי השבט, ותומכים בפעילויות ובאירועים המאורגנים על ידי המדריכים בשבט.
הוועד המנהל נבחר מדי שנה על ידי מועצת השבט, מפגש של הורים, מדריכים בוגרים ונציגים של הצעירים בשבט.
שבטי צופים יכולים ליצור מערכות יחסים עם ארגונים מקומיים, כגון כנסיות מקומיות, בתי ספר או ימק"א.
בדרך כלל, זה כולל הסכמי תמיכה באירועים מסוימים בתמורה לשימוש בבניין או תמיכה כספית.
שבטי צופים הפועלים בחסות חייבים לארגן הסכם חסות עם ארגון החסות ביחד עם מנהל המחוז.
שבטים ללא סוג זה של השתייכות נקראים שבטי צופי פתוחים.
שבטי צופים וצופות נתמכים על ידי ארגון הצופים הבריטי וארגון הצופות הבריטי; בשבטים אלה, הצופים והצופות חולקים את אותו מקום מפגש, ציוד, מימון וועד מנהל.
שבטי הצופים נפגשים בבית הספר או אולם הכנסייה, או עשויים להיות הבעלים של בניין משלהם.
המצב דומה גם באגודת צופי באדן-פאוול, בה שבט הצופים מובל על ידי מדריך השבט (Group Scout Master).
בתוך ארגון צופים זה, השבט אחראי על התוכנית החינוכית, דרך כל טווח הגילאים.
המצב בתנועת הצופים של אוסטרליה הוא דומה למצב בבריטניה, אבל האחראי על השבט נקרא Group Leader,, או, אם אין ראש שבט, יהיה Leader-in-Charge, מדריך מנוסה אשר מועמד לדאוג לקשר בין השבט לבין הבירוקרטיה הצופית.
שבטי צופים באוסטרליה בדרך כלל כוללים קבוצה אחת בכל קבוצת גיל, החל מגיל 6 ועד גיל 25, למרות שאין מגבלה למספר הקבוצות בכל שכבת גיל או בכל שבט, כל עוד יש מספיק מדריכים להוביל אותן.
תנועת הצופים והצופות באיטליה מאוד מבוזרת.
ישנם שני ארגונים באיטליה המשתייכים לארגון העולמי של תנועת הצופים ולאגודת המדריכות והצופות העולמית, אשר יוצרים יחד את התאחדות הצופים והצופות של איטליה (Federazione Italiana dello Scautismo).
בארגון הצופים הקתולים של איטליה (AGESCI), מבנה השבט חשוב מאוד.
שבט צופים טיפוסי מורכב מ"חבילה" (Pack), גדוד צופים וצוות בוגר.
לפעמים, יחידות אלו עשויות להיות משוכפלות.
לכל שבט צופים יש "Comunità capi" (קהילת מנהיגים) אליה שייכים כלל המדריכים הבוגרים בשבט.
קהילה זו נפגשת לעיתים קרובות למדי (לפעמים מדי שבוע) כדי לתכנן את כל הפעילויות החינוכיות בשבט.
עבודת השבט היא על-פי תוכנית תלת-שנתית.
תוכנית זו (Progetto Educativo di Gruppo) יוצרת מכנה חינוכי משותף לכל היחידות, המבטיחה מוקד משותף על פני כל טווחי הגילאים.
בארגון הצופים האיטלקי השני (CNGEI) כל שבט צופים יכול לכלול רק יחידת Pack אחת הכוללת גדוד צופים וצוות בוגר.
כל שבטי הצופים באותה העיר יוצרים יחד "Section" (בדומה למחוז).
מבוגרים רשומים ברמת המחוז ולא ברמת השבט.
מספר חברי השבט הוא 4,277.
השמורה הוקמה ב-3 במרץ 1865 עבור "אינדיאנים של הנהר האמור ויובליו".
בתחילה היו אלו המוהאבי והצ'מהואווי, וב-1945 הועברו לשמורה בני ההופי והנאוואחו.
במלחמת העולם השנייה הוקמו על אדמת השמורה מחנות מעצר לאלפי אמריקנים ממוצא יפני ששהו במקום שלוש שנים.
החותם השבטי נוצר על ידי ג'ון סקוט (John Scott) ב-1966, וארבע הנוצות מייצגות את ארבע הקבוצות האתניות.
הדגל השבטי עוצב על ידי מרג'י מקייב (Margie McCabe), ואומץ רשמית ב-1979.
שמורת האינדיאנים נהר קולורדו היא שמורת אינדיאנים בדרום-מערב ארצות הברית.
עיקר שטח השמורה הוא במערב מחוז לה פאז באריזונה, כשחלקים קטנים משתרעים בדרום-מערב מחוז סן ברנרדינו וצפון-מזרח מחוז ריברסייד בקליפורניה.
סך כל השטח הוא 1,119.44 קילומטרים רבועים, רובם בתחומי עמק פארקר.
בגבולה הדרום-מערבי היא גובלת בעמק פאלו ורדה (Palo Verde Valley).
בני השבט חיים בעיקר בקהילות בתוך וסביב העיירה פארקר, הקהילה הגדולה ביותר ופוסטון (Poston).
מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000 דיווח כי בתחומי השמורה חיו 9,201 נפשות.
השבט והשמורה נשלטים על ידי מועצה נבחרת שבה תשעה חברים, והמנוהלים על ידי יושב ראש שבטי, מזכיר וגזבר.
פקידים אלו נבחרים מבין חברי המועצה.
כל אחת מארבע הקבוצות האתניות השוכנות בשמורה ממשיכות לשמור וליישם את דרכן המסורתית וזהותן הדתית והתרבותית הייחודית.
כלכלת השבט מבוססת על תעשייה קלה, ממשל, נופש וחקלאות, ספציפית גידול יבולים של אלפלפה, כותנה, חסה וסורגום.
לשבטי האינדיאנים של נהר קולורדו יש זכויות מים עדיפויות ל-884 מיליון מטרים מעוקבים ממי נהר הקולורדו, כמות המייצגת כמעט שליש מההקצבה של מדינת אריזונה כולה למי הקולורדו.
השבט הקים את אתר הנופש והקזינו בלווטר (BlueWater Resort and Casino), השוכן כ-3 קילומטרים ממרכז העיירה פארקר כייעד תיירותי על נהר הקולורדו.
המקום נפתח ב-1999. שטח הקזינו 2,800 מטרים רבועים ויש בו יותר מ-500 מכונות מזל.
באתר הנופש יש בית מלון ובו 200 חדרים, אולם בינגו בשטח של קרוב ל-1,000 מטרים רבועים, פארק מים מקורה, אולם קולנוע, חדר משחקי וידאו, מרינה ואולם הופעות.
מוזיאון שבטי האינדיאנים של נהר קולורדו וחנות מתנות שוכנים בעיירה פארקר, ומוצגים בהם עבודות אמנות היסטוריות ובנות זמננו, במיוחד קרמיקה, מתוצרת בני השבט.
שבט מצדה הוא שבט צופים בהנהגת צופי ירושלים הפועל מאז 1936, ושעיקר חניכיו הם תלמידי הגימנסיה העברית רחביה לדורותיהם.
השבט פועל בבית נועה טן-פי בעמק המצלבה.
צבעו הסמלי של השבט הוא צבע צהוב (בצבע הצהוב מסומן הציוד של השבט, המבנים שנבנים במחנות קיץ, וחפצים שונים השייכים לשבט).
גדודי השבט הם: יזהר, מעפילים, יגאל, היער, גלבוע, כרמל, העמק, עין גדי.
שלוש שנים לאחר הקמת שבט הצופים הראשון בארץ ישראל, "משוטטי בכרמל" בחיפה, ב-1919, נוסדו במקביל מספר "גדודי צופים" בחסות בתי הספר למל, תחכמוני ובית המדרש למורים, והגדול שבהם היה "גדוד טרומפלדור" שנוסד ליד הגימנסיה העברית ב-1921. בשנת 1925 הוקם בירושלים "לגיון הצופים" שהתפלג מהסתדרות הצופים, וגישתו הייתה חינוכית יותר.
במקביל המשיכה להתקיים "קהילת צופי מתתיהו", שהייתה משויכת לגימנסיה ופעלה בחצר בית הספר למל, ועוד שבט קטן - נטר.
ב-1937 החליטה לשכת הנוער של מחלקת החינוך במוסדות הלאומיים על הקמת שלושה שבטים חדשים בירושלים: האחד בחסות הגימנסיה העברית רחביה ("מסדה"), השני בחסות תיכון בית הכרם (שבט מודיעין), ושבט אחד ללא חסות - לתלמידי בתי הספר האחרים ("יודפת").
שבט יודפת תוכנן לתת מענה לנוער הלא מאורגן - שלא למד באחד מבתי הספר התיכוניים, ולימים התאחד עם שבט נטר וקהילת צופי מתתיהו לשבט "קהילה", שגם הוא לא האריך ימים.
מועצת המורים של הגימנסיה העברית החליטה לתמוך בהקמת השבט והטילה על המורה דוד שִטְרָאִי לעמוד בראש השבט.
מרכז השבט היה דוד הכהן.
הַמִּפְקָד הראשון של השבט נערך ביום ז' בתשרי תרצ"ח (12.9.1937, יומיים לפני יום כיפור) בחצר הגימנסיה.
השבט הורכב מעדת עופרים שבראשה עמד דוד הכהן, ומארבעה גדודי צופים שבהם חניכים מגיל 10 ומעלה.
כבר בשנת הפעילות השנייה מנה השבט 228 חניכים.
התפתחותו של השבט קשורה קשר הדוק עם התפתחות הגימנסיה העברית.
השבט פעל שנים רבות בחצר הגימנסיה, מוריה הקימו את השבט, ותלמידיה היוו רוב בין חניכי ומדריכי השבט.
בחצר הגימנסיה נבנה צריף, אשר שימש את השבט לפעילותו עד שנת 1964.
אחרי קום המדינה התגבשו הצופים סביב העקרונות: חינוך להגשמה עצמית, פיתוח עצמאות אישית ועזרה לזולת, אזרחות טובה ומועילה לחברה, והגשמה בהתיישבות.
לא הייתה הכנה מוצהרת להגשמה בהתיישבות, אבל החל מכיתה י' החלה החשיפה לקיבוצים, בעיקר במחנות עבודה וקשרים עם קיבוץ, שלימים תהפוך ליציאה להכשרה, לגרעין נחל ולהתיישבות.
הפיתוח האישי היה בעיקר במסורת רוברט באדן פאוול: לימוד שדאות והתמודדות עם תנאי שדה, ופיתוח קשרים בין אישיים במהלך הפעילות החברתית האינטנסיבית בין חברי התנועה.
שמות הגדודים בשבט מצדה עם הקמתו היו: עין גדי, תבור, הגליל, הנגב, היער, הגלבוע, הכרמל, העמק.
שמות הגדודים כיום הם: עין גדי, יזהר, מעפילים, יגאל, היער, הגלבוע, הכרמל והעמק.
עד קום המדינה היו בירושלים ארבעה שבטים: מצדה, מודיעין, קהילה ומשואות (שבט מעדת הצופים הדתיים).
לאחר התבססותם, עלה הצורך לייסד שבטים חדשים בשכונות מבוססות ובשכונות מוחלשות כעזרה לקליטת עלייה, לימוד עברית ועוד.
שבט מצדה היה בין הראשונים להתגייס למשימות אלה.
חניכי השבט ומדריכיו הקימו החל משנות השישים שבטי צופים עצמאיים בשכונות ירושלים, תוך שהם מספקים את הבסיס ההדרכתי והארגוני לתחילת הפעילות, תוך חתירה להפעלה עצמית.
כך נוסדו השבטים: בית הכרם, היובל (בקריית היובל), רכסים (בקריית מנחם), הראל (בקטמונים), אריאל (ברמות), יונתן (במבשרת ציון), והזוהר (בפסגת זאב).
עם הקמתו פעל שבט מצדה בצריף העץ בחצר הגימנסיה.
רק כ-30 שנה לאחר מכן הוקם הבניין בעמק המצלבה על-שמה של נועה טן-פי, חניכה בשבט.
נועה טן-פי נפטרה ממחלת הטטנוס במהלך כנס הג'מבורי של הצופים בשנת 1958, בהיותה בת 12. בימי האבל פנה שר החינוך זלמן ארן אל אביה של נועה, המשורר יהושע טן-פי, בהצעה להקים בית צופים לשבט "מצדה" על שמה של נועה, שאותה הכיר מילדות.
עיריית ירושלים הקצתה מגרש בעמק המצלבה, ליד בית פיליפס לצופים שהוקם אז כמשכן להנהגת צופי ירושלים.
טקס הנחת אבן הפינה נערך באוגוסט 1960 האדריכל דוד רזניק תכנן את הבניין, והוועד להקמת בית הצופים החל בגיוס כספים מתרומות כולל הקצבה של מפעל הפיס.
בשל הצורך לפנות את הצריף בגימנסיה, עבר השבט ב-1965 באופן זמני לבית פיליפס, ועם השלמת הבנייה נחנך בית נועה ביום רביעי 4.1.1967 בנוכחות שר החינוך והתרבות וראש עיריית ירושלים, טדי קולק.
השבט גדל באופן ניכר בסוף שנות השישים וכלל למעלה מ-1,000 חניכים ומדריכים.
רוב חברי השבט היו תלמידי הגימנסיה, ואליהם היתוספו חברים מבתי הספר אוסישקין, לוריא, ארלוזורוב וגאולים.
הפעילות הצופית בשבט מצדה כללה באופן מסורתי מפקד פתיחה, שירה קבוצתית, חלק עיוני (שכלל דיון בתחום מעורר חשיבה, היסטורי, עקרוני או חברתי, כמו גם חידונים, הקראת סיפורים בעלי מוסר השכל ועוד), פעילות צופית, משחקים ומפקד סיום.
ערבי שבת אורגנו לרוב על ידי החניכים, וכללו תוכנית הפעלה קבוצתית - לעיתים היתולית, וריקודי עם (בסוף שנות השישים הוכרעה המחלוקת רבת השנים, והותר לרקוד באופן מבוקר ריקודים סלוניים גם בבית נועה).
פעילויות רבות הוקדשו לשדאות, ידיעת הארץ, צופיות מעשית, טיולים, הקמת מתקנים, מפקדי אש ומסעות ברחבי הארץ.
השבט מונה כיום כ־500 חניכים, המגיעים מבתי הספר היסודיים זלמן ארן, גאולים, פולה בן-גוריון, הניסויי, קשת ותלפיות מזרח, ומכתה ז' (חטיבה ותיכון) - בעיקר מהגימנסיה.
השבט מחולק לשכבה צעירה (כיתות ד'-ו') שכבה אתגרית (ז'-ח'), כיתות ט' כגדוד עצמאי העובר פעילות הכנה להדרכה, ושכבה בוגרת (י'-י"ב).
מחזור הפעילות השנתי מתנהל באופן מסורתי מחזורי: השנה מתחילה בגיוסי חניכים מבתי הספר היסודיים, ובפעילות שגרתית בימי שלישי ושישי.
כמה שבועות לאחר תחילת הפעילות, מתקיים "קרנבל פתיחה" - מעין לונה פארק של מתקנים צופיים בחצר, המפגין בפני החניכים שילוב של בנייה צופית עם כיף.
בתחילת השנה מתקיימים שני אירועים: טיול פתיחת שנה בסביבות סוכות לאזור ירושלים, ומפקד פתיחת שנה רשמי עם כתובות אש.
בחנוכה מתקיים טיול חנוכה של 4 ימים לשכבות הבוגרות לאזור הנגב.
בפורים השבט מקים פורימון, מעין פארק שעשועים של מתקנים צופיים בעמק המצלבה, המיועד גם לקהילה - משפחות וילדים מהאזור.
טיולי פסח: כיתות ד'-ו' יוצאות לאזור הצפון; כיתות ז' למצדה; כיתות ח' לטיול הבטחה מהר מירון לכנרת, שבסופו טקס הבטחה על חוף הכנרת.
כיתות ט' לטיול "אתגר": פעילות ניווטים והשתלמויות שונות במסגרת קורס ההדרכה.
בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל השבט מקיים את טקס יום הזיכרון הנחשב לטקס הפרטי הגדול ביותר בירושלים, ובו משתתפים כ-1,500 אורחים.
לפני הטקס מניחים חניכי כיתות ח' זרים על קברי הנופלים בוגרי השבט בהר הרצל.
הטקס עצמו מורכב ממסכת של קטעי קריאה ושירה, המשולב בהקראת שמות כל הנופלים בוגרי השבט והדלקת משואה לכל נופל, ובכתובות אש המודלקות במשך הטקס.
בסיום הטקס האורחים מבקרים בשתי תערוכות המוקמות על ידי החניכים, האחת בבניין והשנייה בחצר, בנושאים שונים בכל שנה.
בחופש הגדול מתקיים מחנה הקיץ שאורכו בין שלושה לתשעה ימים ביער.
חניכי השכבה הבוגרת מגיעים כמה ימים קודם ומקימים את המחנה: מבנים בהתאם לנושא שנבחר.
השינה היא תחת כיפת השמיים, ללא אוהלים.
שבט מארי הוא שבט סקוטי, ששטחו ההיסטורי נמצא כיום במחוז פרת' וקינרוס שבמרכז סקוטלנד, הממלכה המאוחדת.
שבט מארי החזיק בכוח פוליטי רב בממלכת סקוטלנד במאות ה-13 וה-14 ולקח חלק חשוב במלחמות העצמאות הסקוטיות ובהתקוממויות היעקוביטים במאה ה-18.
מקורות השבט מצויים באזור ההיסטורי של ממלכת מאריבך (מגאלית סקוטית: ממלכת "שוכני הים") הפיקטית ששכנה לאורך חופה המזרחי של סקוטלנד (ממזרח לאינוורנס באזור מחוז מארי של ימינו), שם קיבל האציל הנורמני פרסקין אדמות במאה ה-12 מדייוויד הראשון, מלך סקוטלנד.
פרסקין לקח את השם המקומי 'מארי' (בלטינית 'דה מורוויה') על שם הממלכה הפיקטית ההיסטורית, וייסד במקומה אחוזה נרחבת שבירתה טירת דופוס סביב 1140. למשפחת דה מורוויה היה כוח רב באזור מרכז סקוטלנד המזרחית וקשרים פוליטיים ענפים עם אצילים נורמנים ברחבי בריטניה וארצות השפלה, כמו גם לממלכת סקוטלנד.
נכדו של פרסקין, ויליאם דה מורוויה שירת כשריף אינוורניין ושלושה מבניו ייסדו את האחוזות (ענפי השבט); מארי מבות'וול, מארי מאברקירני, וב-1282 הבן השלישי ויליאם ירש את אדמות טוליברדין דרך נישואים לתוך משפחת סטיוארט - ענף מארי מטוליברדין יהפוך במשך השנים למרכז השבט עד לגלוגלו המודרני דוכסות את'ול.
טירת בלייר - הוקמה ב-1269 לאדון אחוזת את'ול, במהלך השנים הייתה בשליטת שבט קומין ובמאה ה-16 הייתה בשליטת רוזן את'ול משבט סטיוארט.
בשנת 1629 תואר רוזנות את'ול ביחד עם הטירה עברו באמצעות נישואים לראשי שבט מארי, אשר בתחילת המאה ה-18 קיבלו את התואר דוכסי את'ול, כאשר טירת בלייר משמשת כס הדוכסות ומרכז שבט מארי.
לאורך השנים עברה הטירה שיפוצים והרחבות רבות וכיום מעוצבת בסגנון סקוטי ברוניאלי שהיה נפוץ ב, הטירה משמשת גם את מפקדת רגימנט האת'ול היילנדרים.
טירת בות'וול - אדמות בות'וול ניתנו במאה ה-12 לשבט אוליפנט על ידי דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד ובשנת 1252 הברונות על אחוזת בות'וול הגיעה דרך נישואין לידי וולטר מארי (וולטר דה מורוויה) שהחל בבניית הטירה.
טירת אורמונד - טירה מרשימה שנבנתה במאה ה-12 וממוקמת צפונית לאינוורנס, שימשה את ראשי ענף מארי מפטי (Petty) ששלטו באזורים נרחבים ממחוז מארי של ימינו.
במאה ה-14 השליטה באחוזה עברה לידי שבט דאגלס ולבסוף היא נהרסה כליל במאה ה-16, כיום נותרה רק גבעה במקום שניצבה.
טירת פטי הוקמה אף היא על ידי משפחת מארי מזרחית לאורמונד, השליטה עליה עברה לידי שבט מקינטוש וגם היא כיום נותרה הרוסה.
טירת האנטינגטאור - במקור טירה של שבט רות'וון אשר ניתנה לידי שבט מארי ב-1600, כתודה על הסיוע של בני מארי בניסיון ההתנקשות במלך ג'יימס בידי בני רות'וון.
האחוזה ניתנה לוויליאם מארי, רוזן דיסרט ובמשך השנים הפכה לחלק מענף טויברדין שהפך בהמשך לאת'ול.
טירת בלווירד - אדמות בלווירד הגיעו בנישואים משבט ברקלי לידי ענף מארי טליברדין ב-1500 כאשר סר אנדרו מארי הבן הצעיר של בית טליברדין נישא ליורשת האחוזה מרגרט ברקלי.
הטירה נבנתה ככל הנראה במקום מבנה מוקדם של משפחת ברקלי, בהמשך ברונות בלווירד התפתחה לכדי ויקונוט סטורמונט שטירתה העיקרית עברה לטירת סקון בתחילת המאה ה-17. בלווירד המשיכה לשמש כאחוזה משנית של ויקונטי סטורמונט עד שבהדרגה דעכה בחשיבותה.
ארמון סקון - אדמות סקון הועברו ב-1600 לשבט מארי לאחר שנלקחו משבט רות'וון (רוזנות גורי) כתוצאה מניסיון התנקשות כנגד ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, סר דייוויד מארי מהשבט היה אחד מאלו שהצילו את המלך בתקרית מול הרות'וונים.
בסקון שכן מנזר סקון ואבן ההכתרה של סקוטלנד אבן סקון, משום החשיבות הדתית וממשלית של סקון במנזר שכך אבוט ומשום כך הארמון הוגדר כך (במקום טירה) משום שהיה ביתו של האבוט.
סר דייוויד מארי קיבל ב-1605 את תואר אדון סקון וב-1621 ויקונט סטורמונט, בשנת 1776 ויליאם מארי בנו של הוויקונט החמישי קיבל את התואר רוזן מנספילד, תואר שהפך מאז לתואר הראשי של אחוזת סקון וענף של שבט מארי.
טירת קומלונגון - טירה בצורת מגדל עוז בין חמש קומות שהיה בראשות ענף קוקפול מארי מאז 1331, אזור האחוזה והטירה נמצאים בדרום סקוטלנד בשטחי מחוז דמפרייס וגאלווי של ימינו.
שבט משוטטי בכרמל הוא שבט של תנועת הצופים בחיפה, והוא השבט הוותיק ביותר בתנועת הצופים בישראל.
השבט הוקם בשנת 1925 על ידי אגודת המשוטטים ובית הספר הריאלי העברי ונמצא בשכונת הדר הכרמל.