tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפשיטות קושרו לחברת הפרלמנט מארי ארנה שבנה ובנו של השופט קלייז שותפים בחברת הקנאביס BRC & Co.
בדירתו של לומר, שסמוכה לדירתה של אמו מארי ארנה, נמצאו 280,000 יורו במזומן.
במהלך מרץ 2025 ביקש משרד התובע הציבורי הבלגי הסרת חסינות של חברות הפרלמנט האירופי פרופ' ועו"ד ,שתיהן חברות המפלגה הדמוקרטית באיטליה והברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים בפרלמנט האירופי.
עם חשיפת המעורבות שלהן בפרשה הושעתה לבקשתן החברות של שתיהן במפלגת הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים.
לטענת שלטונות בלגיה מעורבותה של מורטי בפרשה הייתה ידועה עוד משלב מוקדם והיא נחשבה בה לחלק מרביעייה מובילה של חברי פרלמנט ביחד עם קוצולינו, ארנה וטרבלה.
כמו כן ידוע שהיא ביקרה באתר הבניה של אצטדיון גביע העולם בקטר בפברואר 2020 עם טרבלה וששניהם התבטאו במהלך השימוע שערכה תת-הוועדה לזכויות אדם לשר העבודה הקטרי ב-14 בנובמבר 2022.
ארבעת הנאשמים, קאילי, פנצרי, ג'ורג'י, ופיגה-טלמנקה נדרשו להופיע בבית המשפט בבריסל ב-14 בדצמבר 2022 לצורך העמדה לדין.
שלושה מהם הופיעו, בעוד מקאילי נמנע להגיע עקב עיצומים במתקן הכליאה בו שהתה.
היא הופיעה למשפט לבסוף ב-22 בדצמבר.
פנצרי וג'ורג'י נשלחו למעצר לשם המשך חקירה.
השימוע של קאילי בוצע בדלתיים סגורות, וממנו נשלחה להמשך מעצר, למרות שעתרה לשחרור על תנאי בפיקוח אלקטרוני.
פיגה-טלמנקה היה אמור להשתחרר ממעצר לפיקוח באמצעות אזיק אלקטרוני, אבל התביעה ערערה והשחרור בוטל.
שימוע לפנצרי נדחה ל-17 בינואר 2023.
ב-15 בדצמבר 2022 הודה ג'ורג'י כי קיבל שוחד מפקידים קטרים על מנת להשפיע על החלטות הפרלמנט האירופי.
בנוסף הודה כי קיבל כספים ממשלת מרוקו.
בהודאתו טען לחפותה של בת זוגו קאילי, אך חיזק מעורבות בפרשה של פנצרי, של החבר האיטלקי בפרלמנט האירופי ושל החבר הבלגי בפרלמנט האירופי .
ב-20 בדצמבר 2022 הודה ויזנטיני כי קיבל שני תשלומים מארגון זכויות האדם Fight Impunity, שנשיאו הוא פנצרי, בסכומים של 50 אלף אירו ו-60 אלף אירו, אך טען כי מדובר בתרומות לקמפיין שלו למזכ"לות קונפדרצית איגודי העובדים הבין-לאומית (ITUC), ולא בשביל להשפיע על עמדת הקונפדרציה בעניין קטר או בכל עניין אחר.
ב-16 בינואר 2023 אישר בית משפט איטלקי את הסגרתה של סילביה פנצרי, בתו של אנטוניו פנצרי.
בינואר 2023 פנצרי הודה בחלקו בפרשה כחלק מעסקת טיעון עם שלטונות בלגיה.
כחלק מהעסקה יחשוף פנצרי את זהותם של אלו ששיחד, ואת זהותם של השותפים לפרשה.
הוא צפוי לקבל עונש מאסר.
זוהי הפעם השנייה שהתובע הכללי בבלגיה עושה עסקת טיעון, מאחר שהחוק הבלגי אסר על עסקאות טיעון בעבר.
העיתון הגרמני דר שפיגל השיג 1,300 מסמכים מן החקירה הבלגית, לפיהם הקבוצה של פנצרי קיבלו כסף מזומן מקטר, מרוקו, מאוריטניה ואולי גם ערב הסעודית.
הקבוצה מתוארת כ"חובבנית" מאחר שהחביאו את הכסף בדירותיהם, ביצעו שיחות טלפון רבות ללא הצפנה וקיימו פגישת תיאום במלון שהיה מרושת במצלמות אבטחה.
עם זאת הם פעלו במשך שנים מבלי להיחשף.
גיליון אלקטרוני באחד המחשבים שנתפסו מתעד 199 פגישות ופעילויות ואת האנשים שהשתתפו בהן בין אפריל 2018 לדצמבר 2022.
ויולה פון כרמון-טאובדל, חברת הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת הירוקים, טענה בתחילת 2023 שגם קזחסטן, אזרבייג'ן ורוסיה רכשו שליטה למשך תקופה ארוכה.
לפי האתר פוליטיקו, ב־20 ביוני 2023, בעקבות בקשה לפסילת שופט שהגיש חבר הפרלמנט מארק טרבלה, אכן פרש מחקירת הפרשה השופט הבלגי מישל קלייז שמוביל את בדיקת השחיתות בפרלמנט האירופי.
הפרישה בוצעה בצל האשמות על ניגוד אינטרסים.
ארנה עצמה גם הוזכרה בצו המעצר שהוצא לחבר הפרלמנט קוצולינו.
ממשלת קטר הכחישה כל מעורבות בפרשה.
שגריר קטר לאיחוד האירופי הצהיר: "מדינת קטר דוחה במפגיע כל ניסיון לקשור אותה עם האשמות באי-סדרים.
כל קישור של הממשלה הקטרית עם הטענות שבדיווחים הן משוללות יסוד ומבוססות על מידע מוטעה.
מדינת קטר פועלת דרך מגעים בין מוסדות ופועלת בתיאום מלא עם החוק והתקנות הבינלאומיים."
בשלב מאוחר יותר האשימה קטר את איחוד האמירויות הערביות ב"תפירת" הפרשה.
העיתונאי ג'ק פרוק דיווח כי ממשלת קטר טענה ש"כולם" מאמינים שאיחוד האמירויות נמצאת מאחורי הפרשה.
הממשלה הקטרית הצהירה כי היא "מותקפת נקודתית" על ידי הרשויות הבלגיות והביעה אכזבה מכך שהממשלה הבלגית "לא טרחה לתקשר עם הממשלה שלנו כדי לבסס את העובדות."
קטר הזהירה כי קישור מתמשך של קטר אל הפרשה ישפיע בצורה שלילית על שיתוף הפעולה בתחום האנרגיה בין האיחוד האירופי לקטר.
אחד המעורבים בארגון Fight Impunity של פנצרי אשר שימש להעברת הכספים מהמדינות הערביות, היה , לשעבר שר החוץ של יוון ובין השנים 2014–2019 שר ההגירה והפנים בנציבות האיחוד האירופי.
עם תחילת הפרשה התפטר מהארגון והעיד בראיון כי איש העסקים הדרום אפריקאי השנוי במחלוקת הוא התורם הגדול ביותר של Fight Impunity, דרך הנמצאת בבעלותו.
סורבה הסתבך בעבר בהעברות כספים לפוליטיקאים בדרום אפריקה, ונחשב מקושר לג'ייקוב זומה, ראש הממשלה לשעבר של דרום אפריקה שבעצמו היה מעורב בפלילים.
הוא גם שימש במספר תפקידים במסגרת ארגון BRICS, ואף מונה ליו"ר קרן הדרך והחגורה של אפריקה.
הקשר בין סורבה ל־Fight Impunity זוהה לראשונה במסגרת פרויקט NGO Monitor של המכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים, ארגון מישראל שפועל לזהות מעורבות של ארגונים, ממשלות וקרנות בקמפיינים של דה-לגיטימציה נגד ישראל.
נשיא המכון, פרופסור ג'רלד שטיינברג, ציין שהקרן של סורבה נחשבת בין מייסדי Fight Impunity, וקרא לחקירה נוספת כדי להבין את מהותו של הקשר בין הקרן, הארגון וחברי הפרלמנט האירופיים.
שטיינברג משמש בין השאר יועץ לממשלת ישראל וחבר בוועדת ההיגוי למלחמה באנטישמיות במשרד ראש הממשלה.
ביוני 2023 אמרה קאילי "לא ריגלו אחרי עם פגסוס, אך אנו מאמינים שמרוקו, ספרד, צרפת ובלגיה כן ריגלו אחרי הוועדה של הפרלמנט." בהצהרה אחרת טענה ששירותי הביון הבלגיים עקבו אחריה בשל עבודתה בוועדת הפרלמנט שחקרה את השימוש ברוגלת פגסוס באירופה, והוסיפה שזהו "הסקנדל האמיתי".
פגסוס היא רוגלה שמפותחת בידי קבוצת NSO מישראל.
פרשת הרשימות של מפלגת נעם או פרשת הרשימות השחורות של מפלגת נעם מתייחסת לתחקירים שפורסמו בעיתונות לגבי רשימות שהוכנו במפלגת נעם וכללו אנשים וגופים בשירות הציבורי, בצה"ל ובתקשורת שלדעת המפלגה שייכים או מקדמים רעיונות ליברלים בהקשר של הקהילה הגאה, פמיניזם, שוויון מגדרי ותפיסת עולם שמאלית.
הכנת הרשימות החלה ב-2019, עם הקמת המפלגה.
חשיפת הרשימות עוררה סערה ציבורית ופוליטית, והייתה בין המניעים להצתת המחאה נגד הממשלה בחודש דצמבר 2022.
מפלגת נעם טוענת שהמערכות הציבוריות של המדינה (כגון משרדי הממשלה, צה"ל, מערכת החינוך ועוד) נשלטות על ידי ארגוני שמאל (כמו הקרן החדשה לישראל), ארגונים תומכי להט"ב וזרמים דתיים ליברליים (כמו התנועה הרפורמית).
לפי תחקיר, שפרסם העיתונאי נדב איל ב-22 וב-23 בדצמבר 2022, החל מ-2019 הכינה המפלגה רשימות של ארגונים ומשרתי ציבור הפועלים או מחזיקים עמדות הנוגדות, לדעת המפלגה, את עמדותיה.
התחקיר חשף שהרשימות כללו את המידע הבא:
רשימת נשים הקשורות לקידום השירות המשותף בצה"ל.
חברי הקהילה הגאה בתחום התקשורת.
ארגונים שהוגדרו כ"שמאל קיצוני" הפועלים במערכת החינוך.
עובדי משרד המשפטים ומערכת המשפט שעברו השתלמויות בגופים שלטענת מפלגת "נעם" מזוהים עם השמאל.
פרסום הרשימות היה אחד הגורמים למחאה שהתעוררה בסוף חודש דצמבר 2022, וביום השבעת הממשלה ה־37 התקיימו הפגנות בירושלים ובתל אביב נגד הממשלה ונגד מהלכים שניסו לקדם חלק מחברי הקואליציה ותוארו כמגמה המבקשת לפגוע בחברי הקהילה הגאה.
בדיון בוועדה לביטחון לאומי בנושא העלייה במקרי אלימות כלפי להט"ב שהתקיים בחודש מאי 2023, הוזכרה פרשת הרשימות כחלק ממגמה שמובילה לפגיעה בקהילת הלהט"ב ובתחושת הביטחון של חבריה.
מפלגת נעם מתנגדת לשירות קרבי של נשים ולשירות נשים בצה"ל בכלל, ופועלת לצמצם השפעה של ארגונים פמיניסטיים וארגונים פרו-להט"בים על צה"ל.
התחקיר טוען שלפי תפיסת המפלגה יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר (יוהל"ם) משליטה גישה פמיניסטית רדיקלית בצבא.
הרשימות של נעם כוללות את שמות הנשים הקשורות ליחידה ובהן חוקרות בתחומים של פמיניזם ומגדר, כמו פרופ' אורנה ששון-לוי, פרופ' נעמי חזן, פרופ' חנה נוה, ד"ר אורית קמיר, פרופ' פרנסס רדאי, ד"ר אסתר הרצוג וד"ר דיאנה דולב.
נעם הכינה מיפוי שמי של עשרות עיתונאים ואינדיבידואלים בעולם התקשורת מקרב הקהילה הגאה.
במבוא לרשימה זו נכתב "הלובי הלהט"בי התקשורתי קובע במה נעסוק פה, והוא לובי חזק מאין כמוהו.
לכל מרואיין שעולה לשידור ברור שהוא נבחן לפי התשובה שייתן לשאלה הזו".
הרשימה כללה חלוקה של שמות העיתונאים לפי ערוצי התקשורת השונים בהם הם פועלים (ידיעות אחרונות, מעריב, גלי צה"ל, כאן 11, ערוץ 12, ערוץ 13, הארץ ועוד).
מספר עיתונאים מהקהילה הגאה, כמו נדב בורנשטיין וערן סיקורל, אף פרסמו ברשתות החברתיות את היותם כלולים ברשימות של נעם.
מפלגת נעם הכינה רשימה של גופים וארגונים הקשורים לטענתם למשרד החינוך ומזוהים, בעיני המפלגה, עם שמאל קיצוני, בהם הקרן החדשה לישראל, קרן מנדל-ישראל, קרן יד רוטשילד, מכון הרטמן, תל"י (תוכנית חינוכית), המרכז לטכנולוגיה חינוכית, מעוז ועוד.
במסמך המבוא לרשימה נכתב לגבי גופים אלו ש"בשקט, מתחת לפני השטח, הגיעו הארגונים להשתלטות עמוקה ורציפה על מוקדי הכוח המרכזיים במשרד החינוך".
בנוסף לרשימת הארגונים המסומנים, מפרטת הרשימה ומסמנות גם אנשים שהשתלמו באותם ארגונים כמו בוגרי ארגון מעוז יאיר שחל מבני עקיבא ואווקה (קובי) זנה ראש "היחידה לתיאום המאבק בגזענות" של משרד המשפטים.
בהקשר של משרד החינוך מתייחסת מפלגת נעם גם לקהילה הגאה והמסמך של המפלגה מצביע על איריס מנדה בן יעקב, ראש היחידה למיניות במשרד החינוך, כ"מקדמת כניסת הארגונים הלהט"בים למערכת החינוך, ומביעה תמיכה גלויה בארגוני הלהט"ב".
מפלגת נעם הכינה רשימות של עובדים (בעבר ובהווה) במשרד המשפטים ובמערכת המשפט תחת הכותרת "השתלטות ארגוני השמאל הקיצוני על משרד המשפטים".
המשותף לכל האנשים המופיעים ברשימה הוא שהם עברו השתלמויות בגופים שמפלגת נעם מגדירה כשמאל קיצוני.
נעם המתנגדת להפיכת ישראל ל"מדינת כל אזרחיה" מתייחסת לארגונים השונים, בין השאר, גם בהקשר של שילוב ערבים.
בנוסף לגופי ההכשרה החיצוניים המצוינים לעיל כלולים ברשימות של נעם גם "המכון להשתלמויות פרקליטים ויועצים משפטיים של משרד המשפטים", שהוא גוף פנימי במשרד, וזאת בטענה שהזמין מרצים הקשורים לארגונים חברתיים ושמאליים כמו אדם טבע ודין, האגודה לזכויות האזרח, שדולת הנשים בישראל, קו לעובד, התנועה למען איכות השלטון ועוד.
פרסום הרשימות עמד במוקד הדיון שהתקיים ב-25 בדצמבר 2022 בוועדה המיוחדת שדנה בהצעת החוק לתיקון פקודת המשטרה.
מספר חברי כנסת התייחסו לפרשיה במסגרת נימוקיהם להסתייגויות להצעת החוק וביניהם אורנה ברביבאי, יוראי להב הרצנו, רם בן ברק, אפרת רייטן, דבי ביטון, ולדימיר בליאק, ויסמין פרידמן.
מספר חברי כנסת התייחסו לפרשיה בישיבות הכנסת ב-26 בדצמבר 2022 וב-2 בינואר 2023 וביניהם יו"ר האופוזיציה יאיר לפיד, מירב כהן, רון כץ, סימון דוידסון ושרון ניר.
חברי הכנסת יוראי להב הרצנו, נעמה לזימי ועידן רול יזמו כנס מיוחד בכנסת ב-28 בדצמבר 2022 תחת הכותרת "כנס חירום של הקהילה הגאה בעקבות רשימת החיסול נגדה".
עיתונאים רבים, חלקם מהקהילה הגאה, גינו את הרשימות באמצעי התקשורת וביניהם נדב ברנשטיין וערן סיקורל.
מושיק גלאמין התייחס לפרסום שמו ברשימות בכנס שהתקיים בכנסת: "פתאום גיליתי שאני ברשימת חיסול, רשימה שחורה, שמישהו בעל כורחי הפך אותי להיות חלק מקהילה, חלק מרשימה.
זה עושה לי פחד, שירדפו אותי, שיתנכלו לי, שינסו להרע לי".
ארגון העיתונאים והעיתונאיות והאגודה למען הלהט"ב בישראל פנו ליועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה בבקשה לנקוט צעדים כנגד נעם.
פרופ' נעמי חזן, שנכללה ברשימת חוקרות היוהל"ם, הגיבה לפרסום ואמרה ש"פרסומן הוא בהחלט תזכורת לזרמים הגזעניים, המיזוגניים, וההומופוביים הזוכים היום לבולטות בזירה הציבורית.
הוא גם מספק הצצה לסכנות שמאיימות על קבוצות לאומיות, אתניות, דתיות ואידאולוגיות שחולקות על השיח השולט".
יהודה שפר אמר "האנשים האלה מרשים לעצמם ברשימות שחורות, כאילו שאנחנו באיזה משטר סטלינסטי, לייצר אווירה של רדיפה.
זה פשוט טרלול שאסור לכם לקחת בו חלק...
המתקפות האישיות האלה משפיעות על מערכת המשפט".
יו"ר האגודה למען הלהט"ב, הילה פאר, הגיבה: "...מפלגת נעם, שתכליתה היחידה היא הסתה ופגיעה בקהילה הגאה, איבדה כל רסן.
הם מייצרים מעגלי שנאה פומביים כנגד להט"ב בתקשורת, בחינוך ובמערכות נוספות כדי לסמנם כמטרות ציבוריות...".
בנאום שנשא חבר הכנסת אבי מעוז טען שאין כוונה לפגוע באיש, שהרשימות נועדו לחוגי בית, והפרסום שלהן נועד לפגוע בקואליציה.
המפלגה פרסמה את המסמך המלא (בנוגע למשרד המשפטים) ומסרה "בא לקלל ונמצא מברך.
תודה רבה לידיעות אחרונות ש'חשף' עוד מסמך מארכיון ההדרכה שלנו ומסייעת לקידום השקיפות בנוגע להנדסת התודעה המדאיגה בקרב בכירי משרד המשפטים.
מוזמנים לקרוא את המסמך המלא, ולדעת מדוע אנחנו בוחרים ימין ומקבלים שלטון של מערכת משפטית שכולה שמאל"
איברהים שאהין ואינשראח מוסא היו זוג מצרים שעבדו בשיתוף ילדיהם עבור המוסד הישראלי בין השנים 1967 עד מעצרם ב-1974. איברהים נדון למוות, וב-1977 הוצא להורג במצרים.
גם אשתו נדונה למוות, אך עונשה הומתק על ידי נשיא מצרים, אנואר סאדאת.
היא ושלושת ילדיהם ברחו לישראל והתגיירו.
בישראל אינשראח שינתה את שמה לדינה בן דוד.
היא נפטרה ב-2021 בתל אביב והובאה לקבורה בבית הקברות ירקון.
המקרה שלהם זכה לפרסום נרחב בתקשורת הישראלית בסוף שנות ה-80.
פרשת הקצין המתחזה היא פרשה ביטחונית שבמסגרתה אסף שמואלביץ', קצין צה"ל לא מגויס, חדר לחמ"ל של פיקוד הדרום, אסף מידע מסווג והקליט שיחות סודיות שאותן העביר לגורמים לא מורשים, מפרוץ טבח שבעה באוקטובר עד שנעצר על ידי השב"כ ב-15 באוקטובר.
בתחילה הוגש נגדו כתב אישום בגין ריגול, אך בהמשך רוכך לעבירות ביטחון מסוג "ריגול ללא כוונה לפגוע בביטחון המדינה".
על הפרשה הוטל צו איסור פרסום גורף, שלאחר כחצי שנה חלקים ממנו הותרו בפרסום.
שמואלביץ' הוא קצין צה"ל בדרגת סגן ששירת בשירות סדיר במשך שש שנים, בין השאר ביחידת מגלן וביחידות מסווגות.
במילואים שירת שלוש פעמים בשירות חד-יומי, בשנת 2018.
שמו של שמואלביץ' היה תחת צו איסור פרסום עד 22 בינואר 2026. בהתירה את פרסום שמו של שמואלביץ' כתבה שופטת בית המשפט המחוזי בבאר שבע רחל תורן: "נשמעות תיאוריות קונספירציה כאלה ואחרות שאין להן זכר בכתב האישום.
בעיניי, לא רק שנקודת האיזון בין האינטרסים השונים השתנתה ומטה את הכף לטובת צמצום צו איסור הפרסום, אלא שבשלב זה ודווקא בשל הפרסומים המסולפים כאמור, קיים אינטרס משותף לפרסם פרטים מפרשה זו ולפזר את הערפל סביבה." שמואלביץ' ערער לבית המשפט העליון על ההיתר לפרסם את שמו, אך ערעורו נדחה.
ב-7 באוקטובר 2023 הצליח שמואלביץ' לחדור לבסיס רגיש תוך התחזות לקצין ביחידה מסווגת בדרגת סרן.
אף על פי שקצין המודיעין התנגד לנוכחותו, הצליח להיכנס למרכז השליטה ולהשתתף בדיונים סודיים, תוך איסוף מידע מסווג שהעלה על מחברותיו וצילם במכשיר הטלפון האישי.
במהלך שהותו אף תועד עומד בחמ"ל פיקוד הדרום מאחורי שר הביטחון יואב גלנט, לצד קצינים בכירים.
למחרת חזר לבסיס, שם צילם מסמכים מסווגים נוספים.
לאחר מכן חדר לפיקוד הדרום והשתתף בדיון סודי, תוך התחזות לקמ"ן מבצעים של יחידה מסווגת.
במהלך ביקוריו ניצל את אמונה של קצינה שהשאילה לו את מכשיר הטלפון שלה, ושלח לעצמו הודעות בשמה.
ב-9 באוקטובר חזר לבסיס פעם נוספת, קיבל אישור כניסה מקצין שהכיר, ושכנע את ראש הלשכה שלו לנסח עבורו כתב סמכויות רשמי כ"קמב"ץ משימות ומבצעים מיוחדים בחמ"ל פיקוד הדרום", מסמך אותו מילא בעצמו, ועליו חתם הרל"ש מבלי לעיין בתוכנו.
באמצעות כתב המינוי הכוזב נפגש שמואלביץ' עם גורמים צבאיים שהעבירו לו מידע רגיש נוסף, אותו הקליט במכשיר הסלולר שהחביא.
ב-11 באוקטובר הגיע שוב לבסיס, הרחיב לעצמו את סמכויותיו בכתב המינוי שהוציא בעצמו מהמחשב של ראש הלשכה.
הכתב החדש הסמיכו לפתוח תא מיוחדים בחמ"ל ולשמש כמפקדו, לגייס חיילים, ולהשתמש בכל משאב נדרש לביצוע משימותיו.
על כך חתם קצין בדרגת אל"ם מבלי לקרוא את תוכנו.
כשהתברר לרל"ש שמדובר במסמך חריג בהיקפו, הוא ניסה לפעול, אך שמואלביץ' כבר ניצל את סמכויותיו להקלטת שיחות סודיות ורישום מידע מסווג נוסף.
על פי כתב האישום, בהשתמשו בכתב המינוי, שמואלביץ' הקליט שיחות בבסיס הרגיש שנגעו למידע סודי, ואף רשם מידע מסווג במחברתו.
הוא פנה גם לעמותה של בוגרי יחידה מסווגת וטען כי הוא "גורם ליבתי" המעורב בניהול המלחמה, וכי הוא זקוק לעזרה מיידית.
שמואלביץ' גייס מספר חברים מעמותה זו.
טעויותיו ואי-שימוש במונחי מודיעין מקצועיים העלו את חשדו של אחד הבוגרים, שדיווח לאחראי המודיעין בחמ"ל הפיקוד.
ב-15 באוקטובר נעצר על ידי השב"כ.
בראשית החקירה נחשד בשיתוף פעולה עם חמאס, או עם גורם עוין אחר, ובהתאם הוא נחקר תוך הפעלת לחץ ומניעת מפגש עם עורך דין.
עם התקדמות החקירה מניע זה נשלל, והחקירה הועברה לידי משטרת ישראל.
המשטרה הביאה אותו לדיון הארכת מעצר לפי סעיף "סיוע לאויב", אשר בוטל לאחר מכן.
ב-20 בנובמבר 2023 הוגש נגדו כתב אישום, שבו יוחסו לו עבירות של ריגול חמור, לפי סעיף 113(ג) לחוק העונשין; מסירת ידיעה סודית, לפי סעיף 113א לחוק; קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, לפי סעיף 415 סיפא לחוק; וכניסה למקום צבאי, לפי סעיף 115(א) רישא לחוק.
בעבירת הריגול לא יוחסה לו כוונה לפגוע בביטחון המדינה.
במהלך המשפט עבר שמואלביץ' בירור פסיכיאטרי, שלאחריו ניתנה חוות דעת שנייה על ידי צוות של שלושה מומחים מטעם הפסיכיאטר המחוזי, שקבעו כי שמואלביץ' לא היה אחראי למעשיו בעת ביצוע העבירות.
פרקליטות המדינה הודיעה שבהתאם לקביעה זו עומדת לשמואלביץ' הגנת אי-השפיות שתביא לזיכויו.
שמואלביץ' ביקש לנהל הליך הוכחות, על מנת להוכיח את חפותו.
במהלך התקופה שבה הוטל על הפרשה צו איסור פרסום הופצו סביב הפרשה רמזים שונים ותאוריות קשר העוסקות במי שהפעיל את הקצין המתחזה כמרגל.
העיתונאית איילה חסון עסקה בפרשה בהרחבה ובדרמטיות.
היא ביקרה את התנהלות גורמי האכיפה בפרשה על הסתרת מידע מהציבור, ועל ניסיון, לדבריה, לקבור את הפרשה "קבורת חמור".
אחד העוסקים הבולטים בפרשה היה חבר הכנסת אלמוג כהן, שבשנים 2023–2024 יזם מאבק למען חשיפת פרטיה של הפרשה.
בעניין זה התראיינו חה"כ כהן ופרקליטו פעמים רבות, וכהן עתר כמה פעמים לבית המשפט במטרה לחשוף את פרטי הפרשה, אך עתירתו נדחתה.
לאחר שהעיתונאי חיים לוינסון מתח ביקורת בוטה על עיסוקו של כהן בפרשה, הגיש כהן תביעת דיבה נגד לוינסון, אך משך את תביעתו לאחר הליך גישור ביניהם.
באוקטובר 2024 פרסם ערוץ 14 באופן שקרי, כי "המרגל מפיקוד דרום" (שמואלביץ') הוא "בכיר בתנועת "אחים לנשק".
בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות נגד ערוץ 14 הזהיר כי הערוץ עבר על חוקה האתיקה בכך שפרסם פרסום שקרי ובכך שלא אפשר לארגון להגיב לפרסום.
אחים ואחיות לנשק הגישו מכתב התרעה לערוץ 14 והמשפט הוסר.
עם זאת גם לאחר מכן המשיכו בערוץ 14 לפרסם טענות לפיהן שמואלי כביכול חבר בארגון.
בנובמבר 2024 הגישה תנועת אחים ואחיות לנשק תביעת דיבה בסך מיליון וחצי שקלים נגד ערוץ 14, מנכ"ל הערוץ אריאל אדרי, העורך הראשי יורם כהן והכתבים שמעון הללי ונעמי רחליס, בטענה כי בפרסומי הערוץ הופצה תיאוריית קונספירציה שקרית הקושרת את אחד ממייסדי התנועה לפרשת הקצין המתחזה ולסיוע או הפעלת מרגל בצה"ל.
באותו חודש הגישה תנועת "אחים ואחיות לנשק" תביעת דיבה נגד ח"כ כהן ונגד הפרסומאי ויקטור שריקי, על קשר שייחסו לתנועה עם הקצין המתחזה.
חברת הכנסת טלי גוטליב טענה, במליאת הכנסת ובראיונות לאמצעי התקשורת, למעורבות של אלוף (מיל') יאיר גולן בפרשה זו.
על דבריה אלה הגיש גולן תביעת דיבה נגד גוטליב, אך זו נדחתה על הסף בנימוק שלגוטליב עומדת חסינותה הפרלמנטרית.
גולן ערער על החלטה זו לבית המשפט המחוזי.
במרץ 2025 חויבה דינה דרומי (אמה של נוה דרומי) לשלם ליאיר גולן פיצוי בסך 20,000 ש"ח ולפרסם התנצלות, על שייחסה לו הפעלת מרגל בשורות צה"ל, לאחר שגולן הגיש תביעת לשון הרע נגדה.
אסף שמואלביץ' הגיש אף הוא תביעות דיבה נגד מפיצי תאוריות קשר שלטענתו פגעו בשמו.
פרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר, המכונה "קטרגייט" או "קטארגייט", היא פרשה ביטחונית וציבורית העוסקת בחשד לפגיעה בביטחון מדינת ישראל בעת מלחמת חרבות ברזל ובמבצע השפעה במימון ממשלת קטאר על העיתונות הישראלית ודרכה השפעה על דעת הקהל בישראל.
חומרת הפרשה הביטחונית נגזרת מהחשד כי יועצים בכירים בלשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו, ובכירים לשעבר במערכת הביטחון, פעלו כסוכני השפעה עבור ממשלת קטר.
על פי החשד, הם ניצלו את נגישותם למידע רגיש לשם קידום אינטרסים זרים מתוך מוקדי קבלת ההחלטות, בתמורה לבצע כסף.
מעבר לחשד לניגוד עניינים, העובדה שפעילות זו התבצעה על פי החשד בזמן מלחמה מול מדינה המשמשת כפטרונית וכמממנת המרכזית של ארגון הטרור חמאס, מסייעות לו באופן כלכלי ומדיני ומארחת את ראשי הלשכה המדינית שלו, משמעותה פגיעה במאמץ המלחמתי ובביטחון המדינה.
במקביל חשפה הפרשה כיצד גורמי יח"צ מקורבים לממשלה הצליחו לייצר נרטיבים חסרי בסיס שהודהדו בתקשורת המקומית.
הפרשה נחשפה לראשונה בנובמבר 2024 בכתבה של העיתונאי בר פלג בעיתון "הארץ" וב־10 בפברואר 2025 ב"חדשות 12" והובילה לחקירה פלילית של שירות הביטחון הכללי ושל משטרת ישראל, המכונה רכבת בשער.
החקירה, המשותפת לשב"כ ולמשטרה, מתמקדת בעבירות של מסירת ידיעה סודית לקטר, מגע עם סוכן זר, לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים והלבנת הון.
במסגרת החקירה נעצרו לראשונה יונתן אוריך ואלי פלדשטיין ב־31 במרץ 2025. באותו יום נחקר נתניהו בעדות פתוחה.
החקירה חשפה שני צירי פעולה מרכזיים של כסף והשפעה שנועדו לשרת את האינטרס הקטרי:
ציר מקומי: קמפיין בתקשורת הישראלית שהחל באפריל 2024 במטרה להלבין את תדמית קטר כפטרונית חמאס ולערער את יחסי ישראל–מצרים.
הקמפיין הדף את ההאשמות נגד קטר לאחר טבח שבעה באוקטובר על קשריה עם חמאס, והפיץ ידיעות שקריות נגד מצרים, שהשתתפה במאמצי התיווך בעסקת חטופים.
התשלום עבור ציר זה התנהל מקטר דרך חברת "Insight Partners" הסרבית של ישראל איינהורן ודרך חברת "Third Circle" בבעלות הלוביסט היהודי-אמריקאי ג'יי פוטליק, דרכה עברו כספים לאלי פלדשטיין באמצעות חברה ישראלית בבעלות איש העסקים גיל בירגר.
ציר בינלאומי: קמפיין הרשת העולמי "לייטהאוס" שפעל ממונדיאל 2022 ועד אוקטובר 2024 לשיפור תדמית קטר בעולם ובקרב קהילות יהודיות.
הציר הופעל באמצעות שרשרת חברות, עד לחברת "פרספשן" שהתוותה את המסרים לפרויקט וגיבשה את האסטרטגיה.
פרספשן היא בבעלות ישראל איינהורן, ועבד בה גם יונתן אוריך.
הביצוע בפועל נעשה על ידי חברת הסייבר "קויוס" שהפעילה רשת אוואטרים ואתרי חדשות פיקטיביות, שקידמו את המסרים.
הפרשה קשורה לפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד, כאשר בשתי הפרשות מעורבים דמויות מפתח מתוך לשכת ראש הממשלה.
הפיצול בין החקירות עורר ביקורת ציבורית, על רקע החשד, כי מדובר במערך משולב, שאיפשר חדירה קטרית עמוקה למוקדי קבלת ההחלטות ולאגף המודיעין של צה"ל, באמצעות יועצי ראש הממשלה.
ממשלת קטר משחקת מעין "משחק כפול" בהתנהלותה הדיפלומטית, כאשר מצד אחד היא מקיימת יחסים דיפלומטיים עם מדינות המערב ומשתפת פעולה איתן, ואף מאפשרת לארצות הברית להחזיק בסיסים צבאיים בשטחה, ומצד שני היא תומכת בארגוני טרור אנטי - מערביים ובאיראן.
היא משקיעה רבות בקידום האינטרסים שלה והשפעתה בעולם.
כך למשל, בשני העשורים הראשונים של המאה ה־21 השקיעה קטר סכומי עתק בתרומות לאוניברסיטאות בארצות הברית, במטרה לקדם את תדמיתה הבין־לאומית ואת האינטרסים שלה.
מתחילת המאה ה־21 מממנת ומספקת קטר מקלט לארגוני טרור אסלאמיים קיצוניים, ביניהם חמאס, אל קאעדה, הטאליבן והמדינה האסלאמית.
מקום מושבה של הנהגת הלשכה המדינית של חמאס הוא בקטר, אשר פרשה חסות על הארגון מאז 2012. התמיכה הפיננסית של קטר בחמאס גדולה משל כל מדינה מממנת טרור אחרת.
בשנים שלפני טבח שבעה באוקטובר העבירה קטר כספים למימון ממשל חמאס ברצועת עזה – לרבות הזרוע הצבאית "גדודי עז א־דין אל־קסאם".
בשנת 2018 סירבה הרשות הפלסטינית לאפשר את העברת הכספים לממשל חמאס בעזה.
בעקבות זאת ביקש ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, מהקטרים להמשיך בהעברת הכספים למימון החמאס ישירות, באמצעות מזוודות מזומנים.
נתניהו אף ביקש משר האוצר בממשל טראמפ, סטיבן מנוצ'ין, להוציא מכתב ובו יתחייב כי הכספים הקטריים לחמאס לא ייחשבו כאילו נועדו למימון טרור, ובקשתו התקבלה.
מסמכים שתפס צה"ל בעזה בזמן המלחמה העלו כי קטר מימנה גם יחידות של הזרוע הצבאית של חמאס בצורות חשאיות, באמצעות אגודות צדקה ובאמצעות מענקים להנהגת החמאס היושבת בקטר.
הכסף הזה עבר לטורקיה, ומשם עבר למימון של פיגועים נגד אזרחי ישראל.
בדצמבר 2022 נחשפה פרשת השחיתות הקטרית בפרלמנט האירופי שבה הואשמו פקידי הפרלמנט האירופי, לוביסטים ובני משפחותיהם בפעילות למען ממשלת קטר תמורת שוחד.
במסגרת הפרשה פשטו רשויות אכיפת החוק של בלגיה, איטליה ויוון על ביתה של סגנית נשיא האיחוד האירופי מטעם יוון, , ועל בתיהם של נאשמים אחרים, תפסו 1.5 מיליון אירו במזומן, והחרימו מחשבים וטלפונים ניידים.
רשויות המשפט האשימו ארבעה אנשים בעבירות שחיתות, הלבנת הון ופשע מאורגן.
השפעה תודעתית ותקשורתית דרך רשת אל-ג'זירה
קטר שולטת בערוץ אל-ג'זירה, אחד מכלי התקשורת המשפיעים בעולם והמשפיע ביותר בעולם הערבי.
הערוץ משמש ככלי לקידום האינטרסים של קטר ברחבי העולם וסיקורו נוהג לאתגר משטרים שלא משתפים פעולה עם קטר.
לכן במהלך השנים נחסם הערוץ בכמה מדינות במזרח התיכון, בין השאר עקב סכסוכים דיפלומטים.
כמו כן, אל-ג'זירה מקדם מסרים ואינטרסים של ארגוני טרור אסלאמיים, ביניהם חמאס וחזבאללה.
גם מדינת ישראל חסמה את פעילות הערוץ בשנת 2024, בעקבות טענתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו כי "כתבי אל-ג'זירה פגעו בביטחון ישראל והסיתו נגד חיילי צה"ל", ולאחר שכינה את הרשת "שופר של חמאס".
על פי צה"ל, כמה מעובדי הרשת בעזה הם פעילים בחמאס ובג'יהאד האסלאמי.
רשת אל-ג'זירה הכחישה טענות אלו.
בין המסמכים שהודלפו במסגרת פרויקט רייבן, שאמיתותם לא הוכחה, נמנו מספר תכתובות המוכיחות, לכאורה, קשר בין גורמי שלטון קטריים לבין בנימין נתניהו.
שלושה מכתבים משנת 2012 עוסקים במענק של 15 מיליון דולר לנתניהו למערכת הבחירות, ושני מכתבים מ-2018 עוסקים במענק של 50 מיליון דולר לנתניהו למערכת הבחירות.
ד"ר אודי לוי, לשעבר ראש יחידת צלצל במוסד, אמר במספר ראיונות, כי יש הכרח לבדוק את אמיתות המסמכים.
על פי לוי, כבר בשנת 2012 החל ראש הממשלה נתניהו לתת אישורים חריגים למכירה של כלי נשק ואמצעים מתקדמים לצבא קטר, ועמלות התיווך על עסקאות אלה הועברו לבני משפחתו.
הפרשה עוסקת בקשר בין לשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו, ובה אלי פלדשטיין ויונתן אוריך, לבין גורמים קטריים, במטרה לקדם את האינטרסים של ממשלת קטר בישראל תמורת תשלומים גבוהים.
במוקד החקירה הפלילית, המנוהלת על ידי השב"כ ומשטרת ישראל, עומד החשד כי יועצים אלו פעלו בשירות כפול – בעודם מועסקים בשירות לשכת ראש הממשלה, הם עבדו במקביל למען קטר.
על פי החשד, פלדשטיין ואוריך החדירו לתקשורת הישראלית מסרים שגובשו על ידי גורמים קטריים, ואף נוסחו במעורבותו של עזמי בשארה, במטרה להאדיר את תדמיתה של קטר כמתווכת במשא ומתן לשחרור החטופים ולהכתים את מצרים.
המסרים הוצגו לכתבים כמידע מודיעיני ממקורות מדיניים וביטחוניים, בעוד שבפועל שירתו אג'נדה זרה.
מערך ההשפעה והכספים הקטרי פעל באמצעות שני צירים מרכזיים.
הציר הראשון התמקד בתקשורת הישראלית ובלובינג, כאשר הכספים הועברו בשני אפיקים: האחד מקטר דרך חברת "Insight Partners" הסרבית בבעלות ישראל איינהורן, והשני דרך חברת "The Third Circle" של הלוביסט ג'יי פוטליק.
חברתו של פוטליק יצרה קשר עסקי עם אלי פלדשטיין, בתיווכם של יונתן אוריך ואיינהורן, במטרה להפיץ מסרים חיוביים על קטר.
לצורך כך, פוטליק העסיק את דוד סאיג, איש עסקים ויוצא אגף "תבל" במוסד.
סאיג הוצג לעיתונאים על ידי אנשי ראש הממשלה כבכיר במוסד, או נציג הארגון בצוות המשא ומתן, וערך תדרוכים ביטחוניים שכללו נרטיבים פרו-קטריים ואנטי-מצריים.
עיתונאים, ביניהם הכתב הצבאי ניר דבורי, פרסמו ידיעות ברוח זו מתוך הבנה שמקורן בלשכת ראש הממשלה, בעוד היה זה מצג שווא.
התשלום לפלדשטיין, שעמד על כ-40 אלף ש"ח בחודש, הועבר מחברתו של פוטליק דרך איש העסקים גיל בירגר, לטענת בירגר משיקולי מיסוי.
בכך, נוצרה מסכת סבוכה של תשלומים עקיפים ליועצי ראש הממשלה, שנועדה להסתיר את מקור הכסף הקטרי.
פלדשטיין טען להגנתו כי הכספים הועברו בעקיפין כיוון שנכשל בבדיקת הפוליגרף ולא יכול היה לקבל שכר ישירות מהמדינה, אך עבד רק עבור לשכת רה"מ ופעל תחת סמכותו של אוריך.
על פי החשד, פוטליק שילם גם לדוד סאיג דרך בירגר.
ג'יי פוטליק, לוביסט הפועל למען האינטרסים של קטר, גייס שורה של דמויות המקורבות לראש הממשלה נתניהו.
בין המעורבים היו ישראל איינהורן (מנהל קמפיין הליכוד לשעבר), אלי פלדשטיין (דובר לעניינים ביטחוניים בלשכת רה"מ), ואיש העסקים גיל בירגר.
המטרה הייתה להשתמש בנגישותם של אישים אלו למוקדי הכוח ולתקשורת כדי לשקם את תדמיתה של קטר בישראל בעקבות טבח השבעה באוקטובר.
הקמפיין התמקד בהסרת אחריות מקטר לטבח, והצגתה כנכס אסטרטגי.
הנרטיבים כללו את האשמת מצרים בהברחות הנשק (הסטת אש מקטר), טענה כי כספי קטר ואירוח בכירי חמאס נעשו לבקשת ארצות הברית וישראל, והדגשת חיוניותה של קטר כמתווכת בלעדית לעסקת חטופים וכגורם הממתן את איראן וחמאס.
צוות הקמפיין הגדיר חמישה מסרי ליבה אסטרטגיים שנועדו להסיר אחריות מקטר ולהטות את דעת הקהל:
ביצור קטר כמתווכת בלעדית והכרחית בעסקת החטופים.
האשמת מצרים בהברחות של חמאס.
הצגת מימון חמאס בעזה כבקשה ישראלית.
הצגת שהות בכירי חמאס בדוחה כבקשה רשמית של ארצות הברית וישראל.
מיתוג קטר כנכס ביטחוני עבור ארצות הברית.
באמצעות הזרמת מסרים דרך לשכת ראש הממשלה, קטר ביקשה ליצור מצג שבו תמיכתה בחמאס, מימון, אירוח מנהיגיו וביצור כוחו, נעשו בתיאום עם ישראל.
במקביל, האסטרטגיה כללה הסטת אש לעבר שחקנים אזוריים אחרים, ובעיקר מצרים, כדי לשמר את קטר כגורם הבלעדי וההכרחי בתהליכי התיווך, ויצירת תלות ישראלית מוחלטת בערוץ הקטרי.
במהלך 2024, החלו המעורבים להפיץ את המסרים לעיתונאים בכירים.
אלי פלדשטיין פעל מול כתבים צבאיים ומדיניים בכובעו הרשמי כדובר בלשכת ראש הממשלה.
העיתונאים, שסברו כי הם מקבלים תדרוכים ביטחוניים לגיטימיים מתוך הלשכה, שידרו את המידע כמהימן.
במקביל, הועלו לשיחות עם כתבים דמויות כמו דוד סייג, בכיר לשעבר במערכת הביטחון, שהוצג כגורם מקצועי אובייקטיבי מבלי לחשוף שגם הוא מתוגמל כספית מהפרויקט.
זמן קצר לאחר כל פרסום בתקשורת הישראלית שתאם את דף המסרים, נציגי הקמפיין דגמו את הכתבות.
הדיווחים מחדשות 12, כאן 11 וערוצים נוספים נערכו כקובצי וידאו, תורגמו לאנגלית עם כתוביות, ונשלחו ישירות למכשיר הטלפון של ג'יי פוטליק.
פוטליק העביר את החומרים לממשלת קטר כהוכחה לכך שמבצע ההשפעה "עובד" ושיש תוצאות ממשיות בשטח ישראל תמורת הכסף ששולם.
פלדשטיין תדרך עיתונאים בכירים במסרים המשרתים את קטר; העיתונאים פרסמו זאת כעמדה רשמית של הלשכה; הדיווחים תורגמו מיד לאנגלית ונשלחו לקטר כהוכחה לכך ש"ההשקעה" הכספית במקורבי נתניהו משתלמת והנרטיב מחלחל לתודעה הישראלית.
הפרשה נחשפה בעקבות הצלבת התכתבויות בין פלדשטיין לאינהורן, המעידות על התיאום בהפצת המסרים.
עיתונאים שקיבלו את המידע הביעו זעזוע מהשימוש שנעשה בהם, תוך שהם מדגישים כי סמכו על פלדשטיין כנציג רשמי של המדינה בזמן מלחמה.
הביקורת הציבורית התמקדה בחומרת החדירה של אינטרסים זרים לתוך לשכת ראש הממשלה, אירוע שתואר בדיווח כ"אחד מסיפורי הבגידה החמורים בתולדות המדינה".
במקביל לפעילות התקשורתית, התקיים מאמץ לובינג פוליטי.
פוטליק, סאיג ובירגר ניהלו קבוצת וואטסאפ להעברת המסרים שהופצו לציבור הישראלי.
ב-18 בדצמבר 2024 הגיע פוטליק לכנסת בתיווכו של אריאל שפיר, יועץ מתנועת "הביטחוניסטים" שעבד עם אוריך ואיינהורן בחברת "פרספשן".
הוא נפגש עם שר הדתות מיכאל מלכיאלי, וניסה להיפגש עם שר האנרגיה אלי כהן, לטענת כהן, הוא סירב לאחר שהתברר לו כי פוטליק פועל בשירות קטר.
בפרשה יש שני צירים מרכזיים של השפעה וכסף מקטר.
הציר הראשון פעל בתקשורת הישראלית להדהוד מסרים בעד קטר ונגד מצרים כמתווכת בעסקת חטופים.
התשלום עבור ציר זה התנהל בשתי דרכים.
הראשונה, מקטר דרך חברת Insight Partners הסרבית של ישראל איינהורן.
השנייה, משגרירות קטר בארצות הברית באמצעות חברת "The Third Circle", בראשות הלוביסט היהודי-אמריקאי ג'יי פוטליק, שפעל בשירות ממשלת קטר.
החברה פנתה אל אוריך בבקשה להפיץ מסרים חיוביים על קטר בישראל, ולהעלות את קרנה כמובילה בתיווך לעסקת שחרור החטופים.
קמפיין זה הופעל באמצעות דוברו של נתניהו אלי פלדשטיין, אשר הדהד בקרב עיתונאים ישראלים מסרים לטובת קטר ונגד מצרים בזמן המלחמה, בשם "גורם מדיני".
לצורך ביצוע הפעילות, נוצר קשר עסקי בין החברה של פוטליק לבין פלדשטיין, בתיווך יונתן אוריך וישראל איינהורן.
פוטליק העסיק את דוד סאיג, איש עסקים ישראלי שעבד בעבר במוסד בתפקידים בעלי חשיבות, לרבות ביחידה באגף "תבל" המחברת בין המוסד לשירותי הביון של שורת מדינות במזרח התיכון, כולל קטר.
מקורבי ראש הממשלה חיברו את סאיג לעיתונאים.
הוא הוצג בשם הבדוי חאג' כ"בכיר במוסד", או "נציג המוסד בצוות המשא ומתן" וכמי שעורך תדרוך ביטחוני בנושאים הקשורים לסוגיית החטופים, ותדרך עיתונאים ישראלים במסרים פרו קטריים ואנטי מצריים בעניין החטופים, בעוד העיתונאים סברו שהתדרוכים מגיעים מלשכת ראש הממשלה.
כך, מסרים שעלו בתדרוכים מצאו מקום בפרסומים שלהם באותה התקופה.
גם פלדשטיין עצמו, כמו מעורבים אחרים בפרשה, לא ידע במי מדובר.
ניר דבורי, כתב צבאי בחדשות 12, העיד כי פרסם ידיעות על קטר בעקבות בקשות מפלדשטיין, מה שמעיד על הצלחת המבצע לחדור אל כלי התקשורת המרכזיים.
הציר השני בפרשה, שכונה קמפיין "לייטהאוס" (Lighthouse), נוהל על ידי חברת "פרספשן" של איינהורן ומטרתו הייתה הלבנת תדמיתה של קטר בעולם, תחילה סביב המונדיאל ובהמשך במהלך מלחמת "חרבות ברזל".
הקמפיין נועד לשנות את תדמיתה של קטר בעולם קהלים בחו"ל, במקום מדינה תומכת טרור, ככזו המשכינה שלום.
ציר זה עירב דמויות ביטחוניות בכירות לשעבר: הכספים הועברו מקטר לחברה בריטית, שהיא חברת בת של חברת "נובארד" בבעלות דובר צה"ל לשעבר יואב (פולי) מרדכי ואיש מוסד לשעבר (ש').
"נובארד" ניהלה קשרים ענפים עם קטר, כולל ייצוג חברות ביטחוניות כ"רפאל" ו"אלביט", ניהלה מגעים בנוגע לעסקאות בקטר עם התעשייה האווירית, והעניקה מתן שירותי סייבר למונדיאל 2022 באמצעות חברת "לגאסי טכנולוגיות" הרשומה בגרמניה.
קמפיין "לייטהאוס" בפועל נעשה בשיתוף פעולה בין "פרספשן", שגיבשה את האסטרטגיה, לבין חברת הסייבר הישראלית "קויוס" (Coyus) שבבעלות ראש אמ"ן לשעבר אלי בן מאיר, אלה טקאץ'-דריזין, אורי שגב ואליוט ברוידי, אשר ניהלה את הצד הטכני של הקמפיין.
שירותי קויוס נשכרו דרך חברת קש ("מאגנה קונסולטינג"), וכללו הפעלת רשת אווטארים, בוטים ואתרי חדשות פיקטיביים ממשרדים בהרצליה, אשר ניטרו את השיח ברשת, וניסו לתמרן אותו באמצעות הפצת עשרות כתבות פרו-קטריות, גם במהלך המלחמה בעזה.
הקמפיין נוהל על ידי בכיר לשעבר נוסף במוסד, אשר באופן חריג גויס למילואים במהלך המלחמה ושירת ביחידת המודיעין של מערך השבויים והנעדרים – מוקד המידע הרגיש ביותר – במקביל לעבודתו בקמפיין הקטרי.
על פי החשד, שניים מהמעורבים בחלק זה של הפרשה הופעלו על ידי מנגנון הביטחון המסכל הקטרי, תוך שימוש במילות קוד לצורך תקשורת חשאית.
מבחינה כלכלית, על פי הערכות המשטרה והרשות להלבנת הון, הקטרים שילמו כ-10 מיליון דולר ליועצים ישראלים.
חברת "פרספשן" של איינהורן קיבלה כ-48 אלף דולר בחודש במשך שנתיים עבור הפצת המסרים שלהם בחו"ל, כאשר לטענת איינהורן יונתן אוריך קיבל כ-18 אלף דולר בחודש.
החברה הבריטית ששימשה צינור להעברת הכספים רשמה רווחים של מעל 38 מיליון ש"ח בין השנים 2021–2023, ובעליה משכו דיבידנדים בסך 18.8 מיליון ש"ח.
החברה הוקמה ב-2019 והייתה רדומה במהלך 2020, לפני שהחלה להכניס סכומים גדולים בין 2021 ל-2023. ב-2021 נחתמה העסקה לניהול הקמפיין הקטרי בין פרספשן לחברה הישראלית.
ה"צינור" להעברת כספים מקטר היה חברה בריטית אשר העבירה כספים לפרספשן.
זאת משום שהחברה הישראלית מנועה מלהתקשר ישירות עם קטר.
על פי מסמכיה החברה והדו"חות שהגישה, אין לחברה אף עובד, ורווחיה דווחו בשקלים, מה שמעיד על כך שרוב עיסוקיה קשורים לישראל.
הקמפיין הפרו קטרי פעל גם ב-2024, אך רווחיה בשנה זו טרם פורסמו.
במרץ 2024 התקיימה פגישה בלונדון בין איינהורן לפוטליק, בה תוכננו המהלכים להשפעה על הקהל הישראלי ופרויקט בינלאומי ברשת.
בפגישה זו גובש דף מסרים ותקציב.
איינהורן קיבל מהלוביסט הקטארי ג'יי פוטליק למעלה מ-30 אלף דולרים מדי חודש, עבור פרויקט קידום המסרים הקטאריים בישראל.
ב-21 בנובמבר 2024, חשף כתב הארץ, בר פלג, כי בשנת 2022 פעלה חברת "פרספשן" לקידום קמפיין שנועד לשפר את תדמיתה של בעולם, לקראת מונדיאל 2022, על רקע ביקורת על קטאר על כך שהיא מסייעת לארגוני טרור ופוגעת בזכויות אדם.
לפי פלג היו בידיו מסמכים המראים כי יונתן אוריך וישראל איינהורן עיצבו אסטרטגיה שמטרתה לקדם את המסר לפיו קטר אינה מדינה מממנת טרור, אלא מדינה שמשתפת פעולה עם מדינות שונות ומשקיעה משאבים לקידום שלום ויציבות באזורים מוכי סכסוך.
לפי חדד, ההתקשרות בין פלדשטיין לבין החברה הסתיימה עם התפוצצות פרשת המסמכים המסווגים.
עורכי הדין של פלדשטיין הכיחשו את הדברים, דובר ראש הממשלה טען "לא שמענו על זה".
ב-13 בפברואר 2025, דיווח העיתונאי כאן 11, רועי ינובסקי כי בידיו מסמכים נוספים של חברת פרספשן המפרטים מסרים על קטאר - לפי מסרים אלה קטאר מקדמת שלום, היא מקדמת קיימות והמונדיאל יהיה "ירוק", וכן כי מדובר באורע מרגש לאחר הקורונה.
המסמכים גם מפרטים מסרים עבור קהילות יהודיות כמו הזמנה בעברית ליהודים וישראלים לבקר בקטאר, הזמנת עיתונאים ישראלים לקטאר ושקילה של שיתוף פעולה עם חב"ד בהקמת בית כנסת בקטאר.
לא ידוע אם המלצות הקמפיין יושמו או אם הוא יצא לפועל.
אוריך המשיך להכחיש כי הועסק על ידי קטאר.
ב־31 במרץ 2025 נעצרו פלדשטיין ואוריך על ידי חוקרי יחידת להב 433 בחשד למגע עם סוכן זר, שוחד, הפרת אמונים ועבירות מס, ומעצרם הוארך לאחר שהובאו בפני שופט.
באותו היום נחשף דבר קיומה של קבוצת וואטסאפ ייעודית שריכזה את הפעילות מול הלוביסט ג'יי פוטליק וכללה את גיל בירגר, דוד סאיג, אלי פלדשטיין ושרוליק איינהורן, שותפו של יונתן אוריך.
התשתית הראייתית שהתגבשה נגד אוריך מתבססת על כספים שהועברו אליו מקטר וכן על הטענה כי העברת מסרים בשם קטר, תוך הצגת מצג שווא של גורם מדיני בכיר בלשכת ראש הממשלה, מהווה לכאורה עבירה ביטחונית.
אף על פי שנאסר על אוריך ליצור קשר עם נתניהו ואנשי לשכתו, פורסם כי הוא המשיך לייעץ לראש הממשלה.
בנוסף, עולה חשד לשיבוש חקירה מצד אוריך, לאחר שאיפס את הגדרות היצרן במכשיר הטלפון שלו ומחק מידע רלוונטי לחקירה, לאחר מעצרו של פלדשטיין במסגרת פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד.
איינהורן, השוהה בסרביה, סירב לשוב לחקירה בישראל.
לבסוף נערך לו נערך חיקור דין בבלגרד בין ה-22 ל-24 ביולי 2025 על ידי רשויות האכיפה הסרביות, ובנוכחות חוקרים ופרקליטים מישראל.
זאת לאחר שניסה לשנות רטרואקטיבית את תאריך התאגדות החברה הסרבית בבעלותו מאפריל 2024 לפברואר 2025. לאחר החקירה פורסם כי איינהורן חשוד בקבלת שוחד ובמתן שוחד.
על פרטי חקירתו, הנוגעים לחשדות לשוחד ולסיוע שהעניק לישראל בעסקאות נשק ותיווך מול שלטונות סרביה, הוטל צו איסור פרסום על ידי התובע הסרבי, מטעמי ביטחון לאומי.
במקביל, חקירתו של ג'יי פוטליק אשר עוכבה מספר פעמים בטענות ביורוקרטיות, סוּכלה לבסוף על ידי משרד המשפטים האמריקאי במה שנמסר כ"הוראה מגבוה".
היעדרותו של פוטליק מחדרי החקירות הוגדרה כמגבלה משמעותית בהשלמת התמונה הראייתית בתיק.
לאור זאת באוגוסט 2025 משטרת ישראל הוציאה צו מעצר נגדו, למקרה שיגיע לישראל.
במרץ 2025 מסר ראש הממשלה נתניהו עדות בפרשה, בה טען כי לא ידע שיועצו פועל עבור קטר, והוסיף כי "קטר אינה מדינת אויב".
הוא הוסיף כי פלדשטיין מקבל את שכרו מלשכת ראש הממשלה, וכי אין פסול בכך שאדם פרטי יעבוד עם קטר.
עמדה זו עמדה בסתירה לעדות בשבועה שנתן בעבר בנוגע לניר חפץ, דוברו האישי לשעבר, אז טען כי עצם שאיפתו לייעץ במקביל גם לחברת "בזק" היא "שערורייה שהייתה מביאה לסילוקו".
כמו כן, בכירי לשכה ומערכת הביטחון, בהם צורי סיסו ואלון חליווה, מסרו עדות פתוחה בנוגע להעסקתם של פלדשטיין ואוריך ללא סיווג ביטחוני, ובחשד למחיקת תיעודים המעידים על עבודתם בלשכה.
פלדשטיין העיד על פגישה לילית בחניון הקריה עם ראש הסגל צחי ברוורמן, שהציע לו לכאורה "להשתיק" את חקירת צה"ל בעניין דליפת המידע.
את אוריך, איינהורן ונתניהו מייצג עו"ד עמית חדד, ואת פלדשטיין מייצג עו"ד עודד סבוראי.
לפי השופט מזרחי, פרטים מהחקירה פורסמו תוך הפרת צו איסור הפרסום, דבר שפגע בחקירה התקינה ויש חשש שאף שיבש את החקירה.
ההליכים המשפטיים לוו במתיחות בין השופט מנחם מזרחי, שהרבה לבקר את המשטרה ולשחרר חשודים, לבין ערכאות הערעור שהפכו את החלטותיו ברוב המקרים, תוך ביקורת על פסיקותיו.
במהלך החקירה מנכ"ל הליכוד צורי סיסו וסמנכ"ל הביטחון במשרד ראש הממשלה אלון חליווה, נדרשו למסור עדות במטרה להבהיר כיצד הועסקו פלדשטיין, אוריך ואיינהורן בלשכה ללא סיווג ביטחוני מתאים.
במקביל, התחזק החשד כי נמחקו באופן יזום תיעודים חזותיים וסרטונים ממערכות הלשכה, אשר היו עשויים להוכיח כי פלדשטיין סיפק שירותים ללשכה ולבסס את הזיקה בינו לבינה, בניגוד לטענות על היעדר העסקה ישירה.
לשם בירור סוגיה זו גבו החוקרים עדויות גם משתי עובדות בלשכה.
נבדק גם הקשר בין הלוביסט הקטרי ג'יי פוטליק לצמרת המל"ל, כאשר ממלא מקום ראש המל"ל גיל רייך, נחקר אודות פגישה בה ניסה פוטליק לשכנעו כי קטר היא "מתווכת הוגנת", טענה שרייך דחה על הסף תוך הבהרה כי קטר אינה הפתרון לסוגיה.
מעגל החקריה התרחב גם לאנשי עסקים כגון גיל בירגר ודוד סאיג שנחקרו באזהרה.
העיתונאים שירית אביטן כהן, סולימאן מסוודה וניר דבורי שמסרו עדות פתוחה, ולצביקה קליין, שנחקר באזהרה ואף הושם במעצר בית
בצד הנוגע למערכת הביטחון ולדרג המדיני-ביטחוני, נחשפו ליקויים וניגודי עניינים בהתנהלותם של בכירים לשעבר ובהווה מול גורמים קטריים.
בכיר לשעבר במוסד נחקר באזהרה לאחר שהתברר כי השתתף בהתייעצויות רגישות בנושא החטופים, הן כנציג רשמי והן כיועץ, בעודו מסתיר מחברי צוות המשא ומתן את קשריו העסקיים עם קטר ואת הכספים שקיבל ממנה.
בנוסף, האלוף במיל' יואב (פולי) מרדכי נחקר באזהרה בחשד שחברה בבעלותו העבירה מאות אלפי שקלים לאוריך בתמורה להפצת מסרים קטריים.
במקביל, היה מרדכי סגן מפקדת החטופים תחת ניצן אלון, והחשיפה הביאה להשעייתו הזמנית, עד שהוחזר בספטמבר 2025 בעקבות בקשת האלוף ניצן אלון, שאף מסר עדות פתוחה.
בפן הטכני והעסקי של חקירת הפרשה, כלל בדיקה מסועפת מול חברת הסייבר "קויוס" ומול אנשי עסקים פרטיים ששימשו צינור לפעילות.
חוקרי השב"כ והמשטרה פשטו על משרדי קויוס, החרימו מחשבים וחקרו עובדים בחשד למגע עם סוכן זר, תוך הוצאת צווי הרחקה בין המעורבים בחברה לבין חשודים אחרים כאוריך.
במקביל, נחקרו אנשי העסקים גיל בירגר ודוד סאיג בחשד לעבירות שוחד, הלבנת הון ומגע עם סוכן זר על רקע קשריהם עם פוטליק ועסקיהם בקטר.
בטלפון של סאיג, שנפתח לחוקרים, נמצאו תכתובות שקשרו אותו לפלדשטיין.
לצד אלו נגבתה עדות מאריאל שפיר ששפכה אור נוסף הן על פרשה זו והן על פרשת המסמכים ב"בילד".
באוגוסט 2025 מסר ראש האופוזיציה יאיר לפיד עדות פתוחה בפרשה.
העדות עסקה בפגישה שקיים ג'יי פוטליק עם לפיד בה ביקש ממנו לקדם את האינטרסים של קטר על פני מצרים בקשר לניהול המשא ומתן לשחרור החטופים.
לפיד לא הפך לחשוד בפרשה משום שדחה את בקשתו של פוטליק.
גם שר האנרגיה אלי כהן מסר עדות פתוחה בפרשה, במהלכה נשאל ביחס לבקשה של פוטליק, בתיווך אריאל שפיר, להיפגש עימו.
באמצע נובמבר 2025 הודיעה המשטרה לבית המשפט כי חקירת פרשת "קטאר-גייט" נגמרה, וכי בעוד 60 יום יועבר תיק החקירה אל הפרקליטות להחלטה על העמדה לדין.
אחת הסיבות לעיכובים הרבים בהתקדמות החקירה הייתה שג'יי פוטליק טרם נחקר.
בעקבות החקירה המתמשכת של אוריך, נאסר עליו עד אז לחזור ולעבוד לצד נתניהו או מפלגת הליכוד.
בסוף 2025, דחה בית המשפט המחוזי בלוד את ערר המשטרה נגד אוריך, והחליט לאפשר לו לחזור לעבודתו בליכוד אך יותר לו ליצור קשר רק עם מנכ"ל המפלגה, דוד שרן, ולא עם נתניהו ואנשי לשכתו.
ב-4 בינואר 2026 הודיעה המשטרה כי סיימה את החקירה והעבירה את חומריה לפרקליטות המדינה לשם החלטה האם יוגש כתב אישום.
אוריך חשוד במגע עם סוכן חוץ, קבלת שוחד, הלבנת הון ומרמה והפרת אמונים; הפרקליטות צפויה לבחון את החומרים ולבקש השלמות חקירה.
המשטרה ביקשה גם להאריך ב־60 יום את הרחקתו של יונתן אוריך מלשכת ראש הממשלה.
בספטמבר עלה חשד נגד אוריך בגין לבישת מדים ללא הרשאה, עבירה לפי חוק השיפוט הצבאי.
בנובמבר נחשף כי ב-28 באוקטובר 2024, יממה וחצי לאחר מעצר פלדשטיין, אוריך מחק את כל המידע ממכשיר הטלפון שלו ואיפס אותו להגדרות יצרן, תוך חשש לשיבוש מהלכי משפט.
בדצמבר פורסם תיעוד של פלדשטיין מסתובב בקריה לצד נתניהו ומפקד חיל האוויר, כשלושה חודשים לפני מעצרו.
בדצמבר 2025 שודר בתוכנית "יהיה טוב" בכאן 11 ראיון נרחב שערך עמרי אסנהיים עם אלי פלדשטיין, ובו תיאר האחרון את תקופת עבודתו בלשכת ראש הממשלה החל מ-11 באוקטובר 2023 ועד למעצרו.
פלדשטיין פירט בראיון את המשימות שהוטלו עליו, וטען כי נתניהו הנחה אותו לפעול למיסגור מחדש של השיח הציבורי סביב שאלת האחריות למחדל טבח שבעה באוקטובר, במטרה להפחית את הלחץ הציבורי על ראש הממשלה.
בהתייחס לפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון "בילד", טען פלדשטיין כי פעל בידיעתם ובאישורם של גורמים בכירים בלשכה, ובהם יונתן אוריך.
הוא תיאר את חלקו בקידום הקו הפרו-קטרי ככזה שהיה כפוף להחלטות הדרג המדיני, תוך רמיזה למאבקי כוח פנימיים בין הלשכה למערכת הביטחון.
פלדשטיין אף שיתף בתחושת ההפקרה שחש מצד אנשי הלשכה לאחר שניסה לגונן עליהם, וסיפר על עימות חריף בחדר החקירות עם אוריך, שבו האשימו כי הופקר להתמודד לבדו עם ההשלכות המשפטיות.
פלדשטיין מציג את ההדלפה כמהלך הסברתי־אסטרטגי לגיטימי שנועד לתמוך במדיניות הממשלה בזמן מלחמה, בעוד כתב האישום רואה בה פעולה פלילית של שימוש לרעה במידע מודיעיני רגיש, תוך עקיפת הצנזורה ופגיעה אפשרית בביטחון המדינה.
במקביל לראיון, חשף העיתונאי אבישי גרינצייג ב-i24NEWS תכתובות וואטסאפ ופרטי תדרוכים שהכין פלדשטיין בהתייעצות עם ישראל איינהורן, אשר נועדו להשפיע על סיקור חלקה של קטר בעסקת החטופים.
מהחשיפה עולה כי פלדשטיין הפעיל "שיטה" סדורה של החדרת מסרים לתקשורת הישראלית, שכללה האדרת התפקיד של קטר כמתווכת, והצגת מצרים באור שלילי.
מסרים אלו פורסמו באמצעי תקשורת שונים מפי "בכירים בסביבת נתניהו", ללא זיהוי רשמי של הלשכה.
גרינצייג ציין כי ניר דבורי ונועם אמיר פרסמו את המידע ללא בדיקת אמינות מספקת, בעוד שירית אביטן כהן סירבה לשתף עמו פעולה לאחר שמצאה כי התכנים אינם מהימנים.
לטענת גרינצייג מהתגובות של אוריך ואיינהורן ניכר שהם מודעים לאופי פעולותיו של פלדשטיין ואף משבחים אותן.
ממצא נוסף שהציג גרינצייג הוא דרישות תשלום שהעביר פלדשטיין למשרד ראש הממשלה, ותכתובת שבה הוא מלין על כך שהכסף לא הועבר.
לנוכח הפרסומים דרשו ראש האופוזיציה, יאיר לפיד, ויו"ר מפלגת הדמוקרטים, יאיר גולן, לפתוח בחקירה כנגד ראש הממשלה נתניהו ואנשי לשכתו בגין עבירות ביטחוניות.
על פי גולן הן עלולות להגיע עד כדי בגידה במדינה.
בתגובה טענה מפלגת הליכוד כי גולן מתיר את דמם של ראש הממשלה ואנשיו, וכי הפרסומים הם "פייק ניוז מוחלט".
בכירים לשעבר במערכת הביטחון הישראלית פרסמו מכתב המגולל את פרטי הפרשה ומציב דרישה לחקירת נתניהו ויועציו באשמת בגידה.
במכתב נכתב כי הפרשה עשויה להוות סכנה ממשית לביטחון הלאומי.
בין החתומים על המכתב ראש הממשלה והרמטכ"ל לשעבר אהוד ברק, שבעה אלופים במילואים, והמשנה לשעבר לראש השב"כ אריה פלמן.
לפי אילן שגב, לשעבר בכיר בשב"כ, הקטרים קבעו את לשכת ראש הממשלה כיעד לגיוס סוכנים, ושהיועצים שנחקרו הם למעשה סוכנים קטריים.
ב-22 בדצמבר 2025 אמר ראש הממשלה לשעבר נפתלי בנט כי לשכת נתניהו בגדה במדינה למען בצע כסף, כי זו הבגידה החמורה בתולדות ישראל וכי הדבר מחייב את נתניהו להתפטר מייד.
בינואר 2026 פרסמו ראשי מערכת הביטחון לשעבר, בהם רמטכ"לים, מפכ"לים, ראשי שב"כ, ראשי מוסד וראשי אמ"ן סרטון ובו קראו לרמטכ"ל אייל זמיר ולראש השב"כ דוד זיני להקים צוות חקירה ייעודי לחקירת הפרשה.
ב-16 במרץ הודיע ראש הממשלה נתניהו לראש שב"כ, רונן בר, על פיטוריו, מה שנתפס כניסיון לעצור את החקירה בעניין קטר, בין היתר על ידי ראש האופוזיציה יאיר לפיד ורוני אלשיך, לשעבר סגן ראש השב"כ ומפכ"ל המשטרה.
מנגד, נתניהו הכחיש וטען שתכנן לפטר את בר לאחר קבלת תחקירי השירות לאירועי טבח שבעה באוקטובר, וב־1 בפברואר אף דרש להקדים את פרסומם.
ב-21 באפריל הגיש רונן בר תצהיר לבג"ץ בו התייחס גם לקשר בין החקירות הפליליות של גניבת המסמכים הסודיים מצה"ל וחקירת פרשה זו לבין ההודעה על פיטוריו.
ב-28 באפריל 2025 הודיע רונן בר כי יסיים את תפקידו ב-15 ביוני.
בעקבות הודעתו של בר החליטה הממשלה על ביטול פיטוריו, ופנתה לבג"ץ בבקשה לדחות את העתירות, בנימוק שהפכו לתאורטיות, משום שהסעד שהתבקש על ידי העותרים אינו נדרש עוד.
בפסק הדין דחה בג"ץ ברוב של 2 מול 1 את טענת הסף על התייתרות העתירות.
ב-21 במאי 2025 קבע בג"ץ כי ראש הממשלה נתניהו פעל בניגוד עניינים בשל חקירות מקורביו במסגרת פרשת קטרגייט.
למרות הבהרת היועמ"שית, כבר באותו השבוע הודיע ראש הממשלה נתניהו על כוונתו למנות את האלוף דוד זיני לראש השב"כ.
ב-18 במאי 2025 פנה נתניהו ישירות לבג"ץ בבקשה דחופה לפרסם את שמו של האלוף דוד זיני כמועמד לתפקיד ראש השירות להערות הציבור, וטען כי 'מינוי ראש שב"כ קבוע באופן מיידי הוא אינטרס ביטחוני ראשון במעלה'.
ב-24 במאי 2025 הגישה היועמ"שית גלי בהרב-מיארה תגובה נוספת לבג"ץ, בה חזרה על עמדתה כי נתניהו מצוי בניגוד עניינים מהותי ואינו יכול לעסוק במינוי ראש שב"כ.
היא הדגישה כי ניגוד העניינים נוגע גם לחשש מהתנהלותו של נתניהו מול רונן בר בכל הנוגע לעדותו במשפט הפלילי המתנהל נגדו, וכי סוגיית העדות 'עודנה עומדת על הפרק בימים אלו, ואולי אף ביתר שאת'.
ב-13 ביולי נפסק, בעקבות פשרה שהושגה, שב-11 בספטמבר יוכל נתניהו להציג את מועמדו לראשות השב"כ, בהנחה שבתקופה זו תסתיים מעורבות השב"כ בחקירת "קטרגייט".
בנוסף נפסק כי ראש השב"כ שימונה לא יעסוק, במישרין או בעקיפין, בחקירת הפרשות המכונות 'קטרגייט' ו'בילד', עד שהנושא ייבחן ויוסדר על ידי הייעוץ המשפטי לממשלה, במסגרת הסדר ניגוד עניינים כמקובל".
לאחר מינויו של דוד זיני לראש השב"כ הופסקה חקירתם של עוזרי נתניהו בלשכה, ולא הוגשו כתבי אישום בנושא הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר, אם כי חקירתם נמשכה בנושאים אחרים, בהם הטרדת העד שלמה פילבר ופרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד.
פרשת הקברים ביהוד היא מחאה של חרדים כנגד פרויקט פינוי בינוי של חברת אאורה ישראל בעקבות גילוי כ-300 קברים עתיקים באתר בעיר יהוד-מונוסון.
העימות הוא תוצאה של הפער בין השקפות דתיות מחמירות לבין זכויות קניין ותכנון עירוני.
לצד המחלוקת המשפטית על המשך הבנייה והפסקת החפירות, חרדים הפגינו בשל הטענה כי האתר כולל קברי יהודים קדומים שדורשים טיפול הלכתי מיוחד.
המחאה הובילה לשורת תגובות מצד רבנים ופוליטיקאים.
בחודש מאי 2025 נפתחו עבודות פינוי בינוי בשכונת אשכנזי בעיר יהוד-מונוסון.
הפעילות החלה לאחר הקמת הוועדה המקומית, ותחת פיקוח חלקי של רשות העתיקות.
החפירות חשפו מאות קברים עתיקים מתקופת בית שני עד התקופה הביזנטית, ולפי רשות העתיקות ככל הנראה רוב הקברים אינם של יהודים.
הרשות המליצה להעביר חלק מעצמות הקבורה למקום מוגן, ולאחר מכן לאפשר את המשך העבודות בפיקוח.
עמותת אתרא קדישא, הפועלת לשמירה על קברי יהודים, דרשה לעצור את העבודות באופן מיידי.
לפי עמדת רבנים מסוימים, מדובר בקבר יהודי ויש להגן עליו בכל מחיר.
כרוזים הודפסו בריכוזים החרדיים מטעם בד"ץ העדה החרדית בירושלים נגד חילול הקברים.
הרב שריאל רוזנברג מבית דין צדק בני ברק הצטרף למוחים.
הרב יעקב מאיר שכטר הצטרף מספר פעמים לעצרות התפילה אל מול מקום החפירות.
הרב ישראל הגר האדמו"ר מויז'ניץ מבני ברק נשא דברים חריפים לאוזני אלפי חסידיו בטיש.
הרב דב לנדו והרב משה הלל הירש חתמו על עצומות וגם השתתפו בעצרת גדולה שהתקיימה בכולל חזון איש בבני ברק באותה עצרת בין שאר הרבנים הנואמים, נשא דברי מחאה הרב חיים פיינשטיין.
הרב יצחק זילברשטיין פרסם מכתב מחאה ובו דרש את עצירת העבודות, תוך הדגשה שמדובר בחובה הלכתית לשמור על קדושת קברי ישראל.
ביומונים החרדיים "המודיע", "המבשר", "יתד נאמן" ו"הפלס" התפרסמו כתבות נגד המשך החפירות באתר.
עצרות מחאה נערכו במספר מוקדים, לרבות הפגנות מול משרדי החברות המעורבות, תפילות מחאה, וחתימות המוניות של קהילות ספרדיות, חסידיות וליטאיות.
פשקווילים וכרוזים הופצו בריכוזים חרדיים בירושלים, בני ברק, בית שמש, אלעד ומודיעין עילית, בהם הובעה תמיכה בדרישות להפסיק את העבודות באתר הקברים.
העימותים וטענות לשימוש בכוח בלתי סביר
מאמצע יוני 2025 מתקיימות מחאות יומיומיות באתר החפירה.
חלק מהמפגינים ניסו לפרוץ גדרות, הציתו ציוד מכני ואף חדרו לאתר המתחם ללא אישור.
פורסמו דיווחים כי כוחות של מאבטחים פרטיים הופעלו על-ידי הקבלן כדי לפזר את המוחים – כולל שימוש בגז מדמיע, אלות, זרנוקי מים ושימוש בכלבי תקיפה שתקפו את קהל המפגינים במספר הזדמנויות.
לפי הדיווחים אותם מאבטחים לא זוהו עם המשטרה, ואף נטען כי במקרים מסוימים נהגו כלפי מפגינים תמימים באלימות מילולית ופיזית קשה.
ב־29 יולי 2025 נעצר חזקי קלמנוביץ', בכיר אתרא קדישא, בחשד להסתה וארגון הפגנות בלתי חוקיות.
מעצרו עורר ביקורת חרדית חריפה והפגנות לשחררו התקיימו בריכוזים החרדיים בעיקר בירושלים.
קלמנוביץ' שוחרר עוד באותו הערב.
לפי יעקב אטרקצ'י, מנכ"ל חברת אאורה ישראל, פעילים המזוהים עם אתרא קדישא דרשו ממנו כ-10 מיליון ש"ח כדי להפסיק את המחאה ולהמשיך בפעילות הבנייה.
לאחר שסירב, דווח על השלכת שקיות צואה על שער ביתו, השחתת רכוש, ריסוס כתובות גנאי והטלת פולסא דנורא.
עמותת אתרא קדישא הכחישה לחלוטין את הקשרים למעשי אלימות או לתשלומים.
לטענתם, האשמות אלו הועלו כדי להסיט את הדיון מהפגיעה בקברים למחלוקת פיננסית־מעמדית.
הארגון הציע פתרונות טכניים הלכתיים להמשך בנייה תוך שמירת הקדושה שהוא מייחס למקום כגון התקנת גשרים מעל הקברים או שינוי מסלול יסודות.
כלל ביטוח היא שותפה פיננסית בפרויקט – הן כבעלת מניות ואופציות בחברת אאורה ישראל והן כנושה ערבויות מסחרי לדיירים במסגרת חוק מכר הדירות.
בעקבות כך, 13 רבנים חרדים קראו ב־2025 לחרם על כלל ביטוח ובעקבותיו גם על מנורה מבטחים, כיוון שראו בכך תמיכה בפרויקט שעלול לפגוע בקברי יהודים.
בעקבות הגינויים, חברת כלל ביטוח הוציאה פרסומי הבהרה שאין לה מעורבות בקבלת החלטות ניהוליות בפרויקט, ושהיא פועלת כגורם פיננסי בלבד, תוך עמידה מחמירה בכל חוקי הרגולציה.
כל זאת לצד ניסיון לגשר, החברה פנתה לגורמים רבניים והציעה שיח משותף עם אאורה ישראל וגורמים מייצגים מהציבור החרדי.
רשות העתיקות הוציאה צו הפסקת עבודות זמני באתר החפירות ביהוד, תוך ציון כוונה להגיש תלונה פלילית נגד החברה היזמית, בגין חריגות מהוראות הפיקוח ופינוי עצמות ללא קבלת היתר כדין.
בעקבות הממצאים הראשוניים, פרסמו הרבנים הראשיים לישראל, הרב קלמן בר והראשון לציון הרב דוד יוסף, גילוי דעת, בו קראו להפסקת מיידית של העבודות באתר עד לקבלת חוות דעת הלכתית וארכאולוגית מוסמכת.
בנוסח ההודעה נאמר כי "קיים סיכוי ממשי שמדובר בבית עלמין יהודי מתקופת בית שני".
הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בעיר יהוד הורתה על קיום בדיקה נוספת לאור חוות דעת של הרשות הארצית לעיצוב מורשת, אך נתקלה בהתנגדות קשה מצד נציגי הציבור החרדי.
גופי תכנון טענו כי הבירור ייעשה תחת לוחות זמנים מצומצמים, בעוד נציגי המוחים קראו להקפאה מוחלטת.
במקביל, שר המורשת עמיחי אליהו, הממונה על רשות העתיקות, פנה ב־8 ביוני 2025 במכתב למנכ"ל הרשות בדרישה להפסקה מיידית של כל העבודות באתר.
במכתבו ציין כי קיימת "פגיעה חמורה במורשת ובאתרי קבורה", והורה להציב שמירה אזרחית שתמנע כל כניסה לאתר עד הכרעה הלכתית־ציבורית מוסכמת.
בהמשך השתתף השר אליהו בדיוני חירום שנערכו ברבנות הראשית יחד עם שר הדתות מיכאל מלכיאלי, והביע תמיכה בהחלטת הרבנים לעכב את העבודות כל עוד לא הושלם תהליך הבירור ההלכתי־ארכאולוגי המלא.
פרשת וַיֵּרָא היא פרשת השבוע הרביעית בספר בראשית.
הפרשה עוסקת בהמשך תיאור קורות חייו של אברהם אבינו לאחר ברית המילה שבפרשה הקודמת.
הפרשה מספרת על הבשורה לשרה ואברהם שיוולד להם בן ראשון, תיאור הפיכת סדום ועמורה, הצלת בן אחיו של אברהם לוט ובנותיו, גירוש הגר, וניסיון אברהם בעקדת יצחק.
את פרשת וירא קוראים בין התאריכים ט"ו בחשוון-כ' בחשוון.
הפרשה נפתחת בסיפור ביקור שלושת המלאכים בבית אברהם.
שלושה מלאכים, בדמות בני אדם, באים אל אברהם שמארח אותם בכבוד רב בלי לדעת בתחילה שהם מלאכים.
המלאכים מבשרים לו כי עתיד להיוולד לו בקרוב בן.
שרה, ששומעת את הדברים מתוך האוהל, צוחקת, וה' שואל את אברהם מדוע שרה לא מאמינה שה' יכול לבצע זאת.