tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יוזמה עסקית – יוזמה של אנשי עסקים שביקשו להרוויח כסף מן הבנייה, כמו שכונת סוכת שלום, מחנה יהודה ואחרות.
שכונות כולל או אגודה – יוזמה של קהילה מסוימת במטרה לשפר את מצב חבריה, ובמקרים נדירים אף לנסות להתקיים בכוחות עצמה ולא מ"כספי החלוקה": מחנה ישראל, מאה שערים, בתי ורשה.
בתים פרטיים – תופעה זעירה כמעט של וילות פרטיות, כמו ביתו של משה גראף או ביתו של אהרון ואלרו.
היציאה מן החומות בשנות השישים נבעה בעיקרה ממניעים כלכליים, ואילו בשנות השבעים נוספו מניעים אידאולוגיים ודתיים.
הבנייה הייתה, כאמור, פרוזאית למדי, אך מעניין לראות בכתביהם של כמה מן המייסדים (יוסף ריבלין בעיקר) ביטויים קבליים של "קירוב הגאולה" ו"הרחבת גבול ירושלים", כאידאולוגיה דתית חזקה שעמדה מאחורי הבנייה.
גם בשכונות המאוחרות יותר, דוגמת שבת אחים או נווה שלום, ניתן לזהות דפוס משותף בדמות שכונת שתי וערב.
מיקום המבנים היהודיים הוא בקשת רחבה, הנעה ממערב העיר העתיקה (גוש דרך יפו) ועד צפון מערבה (גוש מאה שערים).
שכונות בודדות נבנו במקומות אחרים, לרוב בשל אילוץ או סיבה ספציפית.
כך היה בכפר התימנים בשילוח, שנבנה במקום בו גרו אחדים מיושביו לפני בניית הבתים.
השכונה היהודית הראשונה שנבנתה מחוץ לחומות הייתה משכנות שאננים, שהוקמה על ידי השר משה מונטיפיורי לאחר ביקורו הרביעי בארץ ישראל ב-1855. השטח שנקנה היה מגרש של 18 דונם, מעל לבריכת הסולטאן מול הר ציון.
מאחר שרכישת קרקע באותם ימים על ידי נתין זר הייתה בלתי אפשרית, הוצא לשם כך צו מיוחד מטעם השלטונות, אשר התיר למונטיפיורי את רכישת הקרקע מפחת ירושלים תמורת 1,000 לי"ש.
השכונה עצמה נחנכה בשנת 1860. מונטיפיורי החליט לייעד את השטח להקמת שכונת מגורים חדשה ומרווחת, שתעניק ליושביה אלטרנטיבה לחיים הצפופים והתלותיים שבין החומות.
את השכונה הקים מונטיפיורי על שליש מהשטח שרכש.
ה"שכונה" נבנתה למעשה כמבנה ארוך אחד של בתים טוריים, שנחנך בשנת 1860, ועוד מבנה קצר יותר מאחוריו.
המבנים כללו 16 דירות מרווחות יחסית במושגי אותם ימים, שלכל אחת מהן חלקת אדמה קטנטנה.
כמו כן הוקמו שני בתי כנסת - אשכנזי וספרדי - ומקווה טהרה.
השכונה היהודית השנייה מחוץ לחומות הייתה שכונת מחנה ישראל, שהייתה הראשונה שהוקמה על ידי תושבי העיר העתיקה עבור עצמם.
"מחנה ישראל" היא "שכונת עדה" ונבנתה ב-1865 על ידי היהודים המוגרבים (המערביים).
ב-1854 עלו לירושלים ממרוקו הרב דוד בן שמעון (המכונה צוף דב"ש) ורבים מתלמידיו.
בין פעליו החשובים של ר' דב"ש היו מפעלי בנייה למען אנשי עדתו.
הודות להשתדלותו נבנו בתי מחסה, מוסדות חינוך, דת ורווחה לקהילתו.
בין היתר הצטרף כבר ב-1869 לפעילות בניית שכונת "מחנה ישראל".
שכונה קטנה זו נבנתה ליד בריכת ממילא ושרידים ממנה נשארו באזור מלון המלך דוד עד היום.
השכונה נבנתה במקום נמוך טופוגרפית, באזור שהוצף בחורף, בקרבת בית הקברות של ממילא.
בחירת המיקום הלא אטרקטיבי הייתה בשל מחיר הקרקע הנמוך.
בלב השכונה הוקם בית כנסת.
מספר היושבים בשכונה היה מועט (כ-30 בתי אב בסוף המאה התשע עשרה) והיא נבנתה לאט בגלל מצבה הכלכלי הרעוע של העדה.
השכונה נבנתה סביב חצר מרכזית ובה בור מים.
בשכונה היו, כנראה, שערים שננעלו בלילות.
שכונת נחלת שבעה - השלישית שנבנתה מחוץ לחומות - נוסדה בשנת 1869 ביוזמת שבעה אשכנזים ירושלמים מהקהילה הפרושית, בני המשפחות הוותיקות ביישוב הישן בעיר העתיקה.
הם שאפו לשפר את רמת חייהם ולצאת מהצפיפות והתנאים הירודים של הרובע היהודי.
"השבעה" היו יוסף ריבלין, יואל משה סלומון, יהושע ילין, מיכל הכהן, בנימין (בייניש) סלנט - בנו של הרב שמואל סלנט, חיים הלוי (מראשי עסקני העדה האשכנזית), ואריה (לייב) הורוביץ (גדל כבן מאומץ במשפחת דוד ילין).
הם שאבו עידוד מהצלחת ניסיונות ההתיישבות הקודמים מחוץ לחומות, אם כי עדיין נחשבה התיישבות זאת כמסוכנת ולא פופולרית.
כדי להגביר את תחושת הביטחון, נקנה מגרש גדול בסמוך למגרש הרוסים, שנבנה שנים אחדות קודם לכן, ועל אם הדרך הראשית ירושלים-יפו (רחוב יפו של ימינו).
השבעה התארגנו בחברה, ואף רשמו תקנון מפורט שקבע את סדרי הבניה והמימון של השכונה (בהמשך, שימשה צורת התאגדות זו דגם להקמת שכונות נוספות מחוץ לחומות).
על פי התקנון, נחלקה הקרקע שנקנתה לשבע רצועות אורך שוות בגודלן, והשכונה נועדה להיבנות בשלבים – בכל שלב שני בתים לשני חברים, שסדרם ייקבע על פי גורל.
יוסף ריבלין היה הראשון להקים את ביתו בשכונה, על דרך יפו (במקום שבו עומד היום בניין המשרדים בית יואל).
הבתים אכן נבנו על פי התוכנית, אך לא כולם אוכלסו על ידי בוניהם, או שאוכלסו באיחור רב.
ב-1872 פנה יוסף ריבלין בקריאה ליהודי העיר העתיקה ליישב את השכונה, וכדי לסייע בהתיישבות גייס כספים מגבירי העיר, כוללים וקרנות.
כמה עשרות משפחות נענו לקריאתו, כולל משפחות ספרדיות שהצטרפו, וב-1875 כבר היו 50 דירות בשכונה, בתי כנסת ומוסדות ציבור.
השכונה הרביעית מחוץ לחומות הייתה בית דוד, שהוקמה ב-1873 על ידי הנדבן היהודי דוד רייז.
הלה ביקר בירושלים והתארח באחת השבתות בשכונת נחלת שבעה.
במהלך השבת שמע את יוסף ריבלין דורש בבית הכנסת על חשיבות הרחבת גבולה של ירושלים, והחליט להירתם למשימה.
הוא הפקיד סכום כסף גדול בידי ריבלין, וזה קנה מגרש סמוך לנחלת שבעה, ברחוב הרב קוק של ימינו.
שכונת בית דוד נבנתה במתכונת של שכונת חצר קטנה, שלה בור מים מרכזי.
בקומה התחתונה היו משרדי הוועד הכללי - כנסת ישראל (הגוף בעל סמכות הניהול העליונה של הישיבות והכוללים של היישוב הישן, וכן עסק בגמ"חים ובחלוקת מים ומזון).
בקומה העליונה היו משנת תרפ"ג (1923) ביתו וישיבתו של הרב קוק, שנבנו עבורו לאחר שנענה להפצרות לשמש כרבה של ירושלים.
חלק מביתו (חדר הלימוד שלו, חדר האורחים והספרייה) ואולם הישיבה שומרו ומשמשים כמוזיאון בית הרב.
השכונה החמישית מחוץ לחומות, מאה שערים, הוקמה בשנת 1874 על ידי "חברת בוני ירושלים".
בין מייסדיה היו יוסף ריבלין ויואל משה סלומון, ששנים מספר קודם לכן התנסו בהקמת שכונת נחלת שבעה.
הייתה זו "שכונת אגודה", אחת מכמה שכונות שנבנו באותה תקופה על ידי התאגדויות תושבים שביקשו לצאת מבין חומות העיר העתיקה ולהקים לעצמם בתי מגורים בתנאים נוחים.
100 חברי האגודה היו רחוקים מלהיות בעלי אמצעים, וברובם התפרנסו מכספי החלוקה.
לכן, ככל הנראה, רכשו לעצמם מגרש מרוחק יחסית מדרך המלך של אותה תקופה – רחוב יפו - שבסביבתו הקרובה היו מחירי הקרקעות גבוהים יותר.
הקרקע לשכונה נרכשה בשלושה שלבים מערביי הכפר ליפתא, סה"כ כ-32 דונם.
מתכנן השכונה היה האדריכל והארכאולוג הגרמני תושב ירושלים קונרד שיק.
השכונה נבנתה מטעמי ביטחון כשכונת חצר, כך שהקירות החיצוניים של בתיה יוצרים מעין חומה רציפה המקיפה חצר פנימית גדולה, אליה ניתן להיכנס דרך שישה שערים (מעין "חומת סוגרים").
את השערים נהגו לסגור עם רדת הלילה ולפתוח שוב עם בוקר.
בחצר מוקמו בורות המים המרכזיים של השכונה.
ברבות השנים, עם גדול אוכלוסיית השכונה, נבנו בתים נוספים בתוך אותה חצר, כך שהיא איבדה במידה רבה את אופייה המקורי.
בשנת 1890 כללה השכונה 200 בתים ו-800 תושבים, ושלוש שנים מאוחר יותר כבר עלה מניין הבתים ל-300 ומספר התושבים ל-1,500, עקב שיעור הילודה הגבוה וגלי העלייה ממזרח אירופה.
השכונה הוקמה בשנת תרנ"א (1891) ביוזמת ר' יוסף חיים זוננפלד בתרומתו של הגביר ר' יצחק (הערש) צבי רטצרסדורפר מאנטוורפן.
היפרתרמיה (בלועזית: Hyperthermia) היא עלייה חריגה בטמפרטורת הגוף הנגרמת בגלל בעיה בפליטת החום הנוצר בו ופגיעה במנגנון ויסות החום, דבר הגורם לפגיעה ברקמות הגוף שנועדו לפעול בצורה אופטימלית בטמפרטורה שבין 36 ל-38 מעלות צלזיוס.
הסיבות הנפוצות ביותר להיפרתרמיה כוללות מכת חום ותגובות שליליות בין תרופות.
להבדיל מ"התייבשות", המוגדרת כחסר בנוזלים (דהידראציה), "היפרתרמיה" היא מצב שבו, בדרך כלל עקב חשיפה לטמפרטורות גבוהות ביחד עם פעילות גופנית מאומצת, נפגע מנגנון ויסות החום של הגוף ונגרמת הצטברות חום בגוף ועלייה בטמפרטורת הגוף, מה שמביא בעקבותיו להרס רקמות ועלול לגרום אף למוות במקרים קיצוניים.
במכת חום קלה התסמינים יכולים להתבטא רק בדופק מהיר, סומק, הזעה מרובה, כאבי ראש, סחרחורת קלה ובלבול עקב פגיעה במערכת העצבים המרכזית.
במכת חום חמורה, תעלה בדרך כלל טמפרטורת הגוף על 40 מעלות צלזיוס, העור יהיה חם, יבש וסמוק, ולעיתים ייגרמו הזיות, פרכוסים ואובדן הכרה.
חלק מהתסמינים כמו דופק מהיר, חולשה ובלבול עד מצב עילפון, יכולים להיות קיימים במצב של התייבשות, אך במצב של התייבשות תתלוה גם תחושת צמא, יובש בפה, לחץ דם נמוך והיעדר הזעה.
בדרך כלל טמפרטורות גבוהות ולחות גבוהה או פעילות גופנית מאומצת מאוד ולעיתים צירוף של השניים.
גם עליה בחום הגוף עקב מחלה עלולה להתפתח למכת חום.
המוּעדים להיפגע הם אנשים הסובלים מהפרעות במחזור הדם, כמו גם חולי סוכרת, חולים כרוניים, אלכוהוליסטים, קשישים שנוטלים בדרך כלל תרופות, ילדים שאצלם מנגנון ויסות החום עדיין לא התפתח כראוי, וכן כל אדם העוסק בפעילות גופנית מאומצת בסביבה שבה האקלים חם ולח (עומס חום גבוה).
את כל אלה יש להבדיל ממחלה שמקורה ככל הנראה גנטי המכונה יתר חום ממאיר (malignant hyperthermia syndrome) או MH.
הסיבה למחלה זו היא הפרעה תורשתית בפעילות השרירים המתכווצים ללא הרף, אשר גוררת עליה מהירה בחום הגוף, כשל מערכות ומוות.
הטיפול העיקרי במכת חום הוא הניסיון להחזרת הטמפרטורה של הגוף למצב הנורמלי.
קירור הגוף יכול להעשות באמצעות הרטבתו במים, או טבילתו באמבט פושר.
רצוי מאוד להעבירו למקום קריר, ממוזג ומוצל, להחזיר נוזלים באמצעות שתייה או הזרקה תוך ורידית של מי מלח ואף לתת תרופה להורדת חום במקרה שטמפרטורת הגוף מעל 38 מעלות.
בישראל עלה הנושא לכותרות בעקבות מקרי מוות ממכות חום הן של חיילים שנחשפו לתנאים קשים באימונים, בניווטים ובגיבושים, הן של ספורטאים שמתו במהלכם של אירועים ספורטיביים, וכן בעקבות מקרים של שכחת ילד ברכב שהתחמם בשמש הקיצית והפך למלכודת מוות.
לצה"ל יש הנחיות המחייבות הפסקת פעילות אימונים כאשר הטמפרטורה נעשית גבוהה במיוחד.
בכימיה, היפרקוניוגציה ("צימוד על") היא אינטראקציה מייצבת, תוצאה של אינטראקציה של אלקטרונים בקשר סיגמא (בדרך כלל C-H או C-C) עם אורביטל p לא-קושר או אורביטל π אנטי-קושר פנוי (או מלא חלקית) קרוב.
האינטראקציה יוצרת אורביטל מולקולרי מורחב, שמביא לייצוב המערכת.
היפרקוניוגציה יכולה להביא לייצוב קרבוקטיון, אך רק אלקטרונים בקשרים שהם בעמדת β לפחמן הטעון חיובית יכולים לסייע בכך.
למשל כאשר פחמן קשור לקבוצת מתיל אזי האלקטרונים של קבוצת המתיל מסייעים ויוצרים היפרקוניוגציה בין הפחמן לבין קבוצת המתיל.
תופעת ההיפרקוניוגציה משמשת כהסבר למגוון תופעות כימיות, בהן האפקט האנומרי, אפקט גוש, המחסום הסיבובי של אתאן, אפקט הבטא-סיליקון, התדירות הוויברציונית של קבוצות קרבוניל אקסוציקליות, והיציבות היחסית של קרבוקטיונים מותמרים.
לפי מודלים קוונטיים, היפרקוניוגציה היא ההסבר הנכון להעדפה לקונפורמציית סטגרד, בניגוד לטיעון המקובל של הפרעה סטרית.
היצ' הוא סרט קומדיה-רומנטית, אמריקאי, בכיכובו של ויל סמית', שיצא לאקרנים ב-11 בפברואר 2005. הסרט עוסק ביועץ שעוזר לגברים להתחיל עם נשים.
הסרט הופק על ידי סרטי קולומביה.
אלכס (היצ') היצ'נס (ויל סמית') הוא מומחה בדייטים שעוזר לגברים להשיג את נשות חלומותיהם, על פי השקפתו- אין בחורה שגבר לא יוכל להשיג אם ממש ירצה בכך.
כאשר מקרה קשה מראש, פנה אליו אלברט בראנמן (קווין ג'יימס), עובד כיועץ מס שמעוניין בידוענית שבשבילה הוא עובד- אלגרה קול (אמבר ולטה), הוא מלמד אותו תחילה איך לגרום לה לשים לב לקיומו, ואחר כך איך לכבוש אותה.
תוך כדי עבודתו עם אלברט הוא מוצא את עצמו מתאהב ברכלנית, שרה מילס (אווה מנדס).
בזמן ששרה מנסה לחשוף את זהותו האמיתית של אלכס, מערכת היחסים של אלגרה ואלברט מתפתחת.
אלכס רואה שכל ניסיונותיו להתחיל עם שרה לא מצליחים.
לאחר ששרה מצליחה לחשוף את זהותו של היצ', היא מפרסמת את סיפורו בעיתון בו היא כותבת, דבר שגרם לפרידה בין אלברט ואלגרה.
גם המוניטין של היצ' מאוד נפגע מהפרסום.
לעומת זאת הוא עדיין נחוש לגרום לקשר בין אלברט ואלגרה להצליח.
הוא מתעמת עם אלגרה מה שבסופו של דבר גורם לה לסלוח לאלברט.
בסוף הסרט, אלגרה ואלברט מתחתנים, ושרה ואלכס חוזרים להיות יחד.
ויל סמית' (אלכס היצ'נס - היצ')
היפרקלֶמיה (Hyperkalemia; מהמילים היפר=גבוה, קליום=אשלגן ,והסיומת אמיה=בתוך הדם) זהו מצב בו מצוי יתר אשלגן בדם.
היפרקלמיה חריפה היא מצב חירום רפואי העלול לגרום להפרעת קצב.
היפרקלמיה תלויה ברמות האשלגן בדם וכן במהירות התפתחות חוסר האיזון.
לרוב, ברמות שהן מתחת ל-6 mEq/L אין השפעה קלינית, ומעבר לכך קיימת גם תלות במהירות ההתפתחות של חוסר האיזון: התפתחות איטית של ההיפרקלמיה מאפשרת לחולה לפתח אדפטציה (חולי דיאליזה למשל מסוגלים לחיות עם רמות אשלגן גבוהות יותר) בעוד שהתפתחות אקוטית וחריפה של רמות האשלגן עלולה לגרום למוות.
להיפרקלמיה יש סימנים קלאסיים באק"ג: גל T גבוה, מרווח QT קצר, גל P נמוך, וקומפלקס QRS רחב - מתקבלת תמונת "שיני מסור", כשבסופו של דבר יתפתח קצב לב מהיר מדי (טכיקרדיה חדרית), פרפור חדרים ומוות.
הטיפול בהיפרקלמיה הוא במתן חומר משתן, או K-exalate, או בביצוע דיאליזה.
במצבי סכנה ממשית לפעילות הלב - הכוללת שינויים באק"ג, ניתן לתת סוכר לעידוד הפרשת אינסולין אנדוגנית, אגוניסטים ביתא אדרנרגיים, או טיפול אקוטי במתן קלציום גלוקנט.
היפרקלמיה כתוצאה מבעיה של תפקוד התאים
סוכרת: בסוכרת מסוג 1 יש חשש להיפרקלמיה, בשילוב של לקיחת תרופות כגון מעכבי ACE, או במצבי אי ספיקת כליות כרונית.
סוכרת מתאפיינת במחסור באינסולין, ולכן חוסר יכולת של החזרת אשלגן לתאים - ומכאן להיפרקלמיה.
הרס של שריר משורטט (רבדומיוליזיס): האשלגן משתחרר לדם, למשל במצבים של טראומות שונות, או אצל אנשים המבצעים פעילות גופנית מאומצת מדי, או בעקבות סיבוך של שפעת.
חמצת (אצידוזיס): ראה מאזן חומצה ובסיס- בחמצת המאופיינת בביקרבונט נמוך מדי בדם, לא נגרמת היפרקלמיה לרוב, למעט במקרים בהם יש diabetic ketoacidosis: קטואצידוזיס סוכרתי, זהו מצב המאופיין בחוסר אינסולין, במקביל לירידה בנוזל התוך תאי.
מים יוצאים מהתא החוצה ו"סוחבים" איתם אשלגן, וכתוצאה - נוצרת היפרקלמיה.
חמצת נוספת המאופיינת בהיפרקלמיה - *"lactic acidosis": במצב של חוסר ATP, כשמשאבת נתרן-אשלגן לא עובדת, וכתוצאה מכך האשלגן יוצא מהתאים.
מחלה בשם hyperkalemic periodic paralysis (מחלה גנטית נדירה, שכיחה מעט יותר במזרח הרחוק): כשהחולים מתאמצים גופנית מופרשת כמות אשלגן גדולה לדם, מתפתחים היפרקלמיה, חולשת שרירים ושיתוק זמני; לאחר מנוחה, המצב יחזור לנורמה.
היפרקלמיה כתוצאה מבעיה בתפקוד הכליה
מיעוט מתן שתן (אוליגוריה): בהיעדר שטיפת האשלגן, הוא מצטבר בטובול, מה שיפגע במפל הריכוזים ובהפרשת אשלגן מהתאים.
אי ספיקת כליות כרונית – במצב זה אין ירידה בתפוקת השתן, אך מספר הנפרונים הפעילים קטן מדי: כשנותנים תרופות כגון NSAIDs, אלדקטון או מעכבי ACE, יש סכנה להתפתחות היפרקלמיה - קיים עיכוב של מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון וכתוצאה מכך יורדת הפרשת האשלגן לשתן.
חמצת אבובית הכליה ("renal tubular acidosis type-4"): מחלה המאופיינת ברמה נמוכה של רנין ושל אלדוסטרון, שעלולה לגרום להיפרקלמיה אם היא משולבת עם אי ספיקה כלייתית קלה.
בנוסף תיגרם גם חמצת - ההיפרקלמיה מדכאה את הפרשת המימן.
מחלת אדיסון: גורמת למצב של היפואלדוסטרוניזם, וכתוצאה מכך תיווצר היפרקלמיה.
הטיפול בהיפרקלמיה מתחלק לשלושה שלבים:
פעולה מיידית על שריר הלב: מתן קלציום תוך ורידי.
הקלציום (סידן) מביא לירידה ברמות האקסיטציה של תאי שריר הלב וכך מונע את השפעת ההיפרקלמיה על שריר הלב.
המינון הוא 10 מיליליטר של 10% סידן גלוקונט, במשך 2–3 דקות.
זה אמור להשפיע תוך 1–3 דקות וצריך להימשך בין חצי שעה לשעה.
(יש להיזהר מאוד עם מטופלים הנוטלים דיגוקסין!).
הורדת רמת האשלגן בפלסמה והחזרתו לתאים: תיעשה במתן אינסולין תוך ורידי, ולאחר מכן מתן דקסטרוז (מתן בולוס של דקסטרוז ללא אינסולין אסור בהחלט, כי זה עלול להחמיר מצב ההיפרקלמיה - היות שריכוז הגלוקוז מחוץ לתא יהיה גבוה ויביא ליציאת אשלגן נוספת מהתאים כדי להשוות ריכוזים).
ברמות סוכר גבוהות יחסית בגוף אין צורך לתת אינסולין עם גלוקוז אלא רק לעקוב אחרי רמות הגלוקוז.
יש לתת אגוניסטים לבטא-2 כגון אלבוטרול.
עם זאת, 20% מחולי הכליה אינם רגישים לאפקט של אגוניסטים אלה.
אחת מתופעות הלוואי היא היפרגליקמיה וטכיקרדיה.
אין לתת ביקרבונט אלא אם ההיפרקלמיה משולבת עם חמצת מטבולית.
בנוסף לכל הטיפולים הנ"ל יש לסלק את האשלגן מהגוף - זה נעשה על ידי שימוש ברזינים, חומרים משתנים ודיאליזה.
תרופות הפועלות על המעיים (למשל SPS) גורמות לשחלוף נתרן באשלגן, ולאובדן אשלגן גדול יותר בצואה.
הסיבוך החריף עלול להיות נמק של המעיים.
לבסוף, ביצוע המודיאליזה הוא האמצעי המהיר ביותר להסדרת רמות האשלגן בגוף.
היפרקלצמיה (Hypercalcemia, יתר סידן הדם) היא פגיעה במשק הסידן הנגרמת על ידי עודף סידן בנוזל החוץ תאי.
המצב ההפוך להיפרקלצמיה הוא היפוקלצמיה - חוסר סידן בדם.
רמת הסידן מצויה בנוזל החוץ תאי (לרבות נוזל הדם), בכמות מועטה מאוד, כאשר מחצית ממנו הוא סידן יוני (פעיל ומבוקר), כ-40% ממנו קשור לחלבונים בעלי מטען שלילי, וכ-10% מהסידן בנוזל החוץ תאי מצוי בקומפלקסים יחד עם יוני ציטראט, פוספאט, ביקרבונאט ותרכובות אחרות.
היפרקלצמיה, היא עליה בסידן היוני.
רמת הסידן הכללי עשויה לעלות מבלי שתהיה עליה בסידן היוני, למשל, במצבים כגון מצבי התייבשות (אז תחול עליה בריכוז האלבומין הקושר את הסידן בדם).
באופן הפוך, ייתכנו שינויים ברמת הסידן היוני ללא שינוי בסך הסידן הכללי (מאזן חומצה ובסיס), במצבי חמצת, למשל, קטן הקישור של סידן לאלבומין, וכך מועלית רמת הסידן היוני בדם, ולהפך במצבים של בססת.
קשה עד בלתי אפשרי להגיע לעודף צריכת סידן ממזונות טבעיים.
אחת הדוגמאות לכך היא בני שבט המסאי, שצריכת הסידן שלהם עומדת על כ-5,000 מ"ג ליום ואף יותר מזה (הרמה המומלצת לפי ה-DRI היא עד 1,300 מ"ג ליום).
חרף צריכת הסידן המוגברת מהמזון, לא פיתחו בני השבט את המחלה.
היפרקלצמיה מופיעה רק בצריכה לא מבוקרת של תוספי מזון המכילים סידן.
התסמינים של היפרקלצמיה מופיעים במערכת שונות בגוף, ויכולים להשתנות בחומרתם כתוצאה מחומרת עליית רמת הסידן בדם ובקצב העלייה שלו.
פגיעה במערכת העצבים - היפרקלצמיה עלולה לגרום לחרדה, דיכאון, הפרעות קוגניטיביות, הפרעות אישיות ופסיכוזות, שינויים במצב הכרה- עד כדי אובדן ההכרה, כמו גם חולשת שרירים, הפרעות הליכה, החזר (רפלקס) גידי ירוד.
פגיעה במערכת הקרדיווסקולרית- יתר סידן עלול לגרום ליתר לחץ דם, לקיצור מקטע QT באק"ג, להפרעות הולכה וקצב- הופעת חסם עלייתי חדרי AV-block מדרגה 1, ברדיקרדיה, הופעה של הסתיידויות בשסתומי הלב, בשריר הלב ובעורקי הלב, וכן תהליך של היפרטרופיה בחדר שמאל.
פגיעה במערכת העיכול- היפרקלצמיה עלולה להביא לתופעות של עצירות, חוסר תיאבון, בחילה, הקאות, הופעה של אולקוס, או דלקת חדה של הלבלב כתוצאה משקיעה של סידן בתעלת הלבלב.
פגיעה בכליה- הפרעות בריכוז השתן וגרימת סוכרת תפלה נפרוגנית על ידי פגיעה בביטוי תעלות המים בכליה (איבוד מים בשתן- וריבוי שתן כתוצאה מכך) ופגיעה בבניית מפל ריכוזים עקב השקעת סידן.
יצירת אבנים בכליות, היפרקלציאוריה, נפרוקלצינוזיס- שקיעת סידן בתאים טובולריים, נמק של תאים, אטרופיה של הטובולי, אי ספיקת כליות.
פגיעות נוספות: פגיעה בעור, כלי דם, מפרקים, קרנית (Band keratopathy), קלציפילקסיס- תופעה נדירה הנגרמת כתוצאה משקיעת סידן בשכבת המדיה של העורקים, המביאה לנמק עורי והמאופיינת בפרוגנוזה גרועה.
קיימות סיבות שונות אשר עלולות לגרום להיפרקלצמיה.
כך למשל, פירוק מוגבר של העצם גורם לשחרור של סידן אל הדם ועליה ברמת הסידן בדם.
ספיגה מופרזת של סידן במעי או ספיגה מופרזת של סידן בכליה מביאים גם הם לעליה ברמת הסידן בדם.
אלו הם מצבים בהם הורמון ה-PTH, המופרש מהפראתיירואיד (בלוטת יותרת התריס), מופרש באופן מוגבר, וגורם לתופעות של היפרקלצמיה (והיפופוספטמיה).
ההיארעות השנתית המשוערת של המחלה באוכלוסייה הבוגרת בארצות הברית היא 1:1000, כאשר השכיחות עולה עם הגיל, ויש יותר נשים לעומת גברים אשר קיים בהן היפרפראתיירואידיזם ראשוני.
הסיבות לקיומו של מצב זה יכולות לנבוע כתוצאה מגידול או אדנומה של הפראתיירואיד, ולעיתים יש תסמונות משפחתיות הקשורות במצב זה.
הטיפול יכול להיות ניתוחי (הסרה של הבלוטות החולות) או טיפול בחומרים המדמים סידן- קלצימימטיים.
היפרקלצמיה עקב ממאירות: (HHM)- ב-1941 הועלתה השערה (fuller Albright) לפיה גידולים שונים גורמים לתופעות של היפרקלצמיה כתוצאה מהפרשת חומר דמוי PTH.
חומר זה זוהה לראשונה ב-1987, והוא בעל דמיון רב למבנה של PTH עצמו.
חומר זה נקשר אף הוא לקולטן של PTH על רקמות המטרה, וגורם להיפרקלצמיה ולהיפופוספטמיה, בדומה ל- PTH.
זוהי הסיבה השכיחה ביותר להיפרקלצמיה עקב ממאירות.
סיבות נוספות הגורמות להיפרקלצמיה במנגנון של ממאירות, הן בלימפומה מסוג B, הגורמת לעיתים להפרשה עודפת של קלציטריול (קלציטריול מיוצר על ידי תאים נוספים בגוף מלבד בכליה, כגון ליפוציטים, ובלימפומה ייתכן כי יהיה יצור מוגבר של קלציטריול אשר יביא לספיגה מופרזת של סידן במעי).
סיבות אחרות קשורות בהפרשה של לימפוקינים וציטוקינים מתאי גידול, אשר משחקים תפקיד באקטיבציה של אוסטאוקלסטים וגורמים לשחרור סידן לדם, או במקרים נדירים יחסית- הפרשה של PTH אקטופי על ידי גידול.
בדיקות מעבדה, במצבים של HHM (היפרקלצמיה עקב ממאירות) יאופיינו בירידה ברמת הקלציטריול, זאת לעומת היפרקלצמיה ממקור של היפר-פראתיירואידיזם ראשוני, אשר יאופיינו בעליה ברמת הקלציטריול.
היפרקלצמיה משנית לעודף ויטמין D
עקב נטילה מופרזת של ויטמין D לאורך זמן, תהא ספיגת סידן מוגברת במעי ופירוק עצם מוגבר.
המטבוליט העיקרי אשר אחראי לתופעת ההיפרקלצמיה אינו קלציטריול אלא 25 הידרוקסיויטמין D- אשר מיוצר בכבד ואינו נמצא תחת בקרה (שלב אחד טרם הפיכתו לקלציטריול).
מטבוליט זה נקשר לקולטן לקלציטריול וגורם להיפרקלצמיה.
בעבר ניתן היה לראות זאת במצבים של הרעלת ויטמין D, וניתן לראות זאת גם במחלות לימפופרוליפרטיביות, סרקואידוזיס ומחלות גרנולומטטיות נוספות.
(כך למשל, בתאים הלימפופרוליפרטיביים, קיים יצור מוגבר של המטבוליט הפעיל של ויטמין d).
תסמונת ויליאמס היא מחלה תורשתית נדירה, אוטוזומלית דומיננטית, שבה ההיפרקלצמיה מופיעה בינקות וחולפת בגיל 2–4 שנים, כתוצאה מהפרעה במטבוליזם של ויטמין D.
ישנן תרופות הגורמות להיפרקלצמיה, כך למשל:
תיאזידים - משתנים אשר מביאים לספיגה פסיבית מוגברת של סידן באבובית המקורבת והמרוחקת.
ויטמין A - צריכה מופרזת של ויטמין זה מביאה לפעילות מוגברת של האוסטיאוקלסטים אשר גורמים לספיגת עצם ושחרור סידן לדם.
ליתיום - תרופה זו משפיעה על הקולטן לסידן - נדרשות רמות גבוהות יותר של סידן כדי לדכא את ההפרשה של PTH, קיים אצל כ-5% עד 10% מהמטופלים.
ישנן מחלות אנדוקריניות אחרות, שאינן קשורות לפעילות הפראתיירואיד, המאופיינות בהיפרקלצמיה.
כך למשל, פעילות יתר של בלוטת התריס מביאה להיפרקלצמיה קלה.
כנ"ל במצבים של פאוכרומוציטומה, או של אי ספיקת בלוטת יותרת הכליה.
הִיפֶּרְפְּלַזְיָה (יְצִירַת יֶתֶר) מולדת של האדרנל היא שם כולל למספר מצבים רפואיים הנובעים ממוטציה בגנים של האנזימים האחראים לייצור קורטיזול על ידי בלוטת יותרת הכליה (בלוטות האדרנל).
התסמינים הנפוצים ביותר של מצבים אלה קשורים לייצור עודף של אנדרוגנים על ידי בלוטת יותרת הכליה.
למחלה שלוש דרגות חומרה, הנובעות ממוטציות שונות של הגן:
Salt wasting CAH - דרגת החומרה הגבוהה ביותר.
קורית במחסור של האנזים .
במצב זה, אין ייצור אלדוסטרון בבלוטת האדרנל, והגוף אינו יכול לשמר נתרן (או מלח), ורוב הנתרן אובד בכליות (מכאן השם "בזבוז מלח").
אובדן הנתרן בשתן מוביל להתייבשות ולהלם בתינוקות שזה עתה נולדו, ולפעמים אף למוות.
כמו כן, בעקבות ייצור לא מאוזן של האנדרוגנים, תינוקות ממין נקבה ייוולדו עם איברי מין חיצוניים בלתי מוגדרים או זכריים, ואיברי מין פנימיים נקביים.
חסר האנזים 21-הידרוקסילזה אינו מוחלט, ולכן יש ייצור מוגבל של אלדוסטרון.
משום כך חסר הנתרן אינו מלא ואין איום על חיי הוולדות.
נקבות תיוולדנה עם איברי מין חיצוניים בלתי מוגדרים ואיברי מין פנימיים נשיים; זכרים יסבלו מהתפתחות מינית מוקדמת וגובה נמוך.
Non-classical CAH - המצב הנפוץ ביותר והקל ביותר של המחלה.
המחסור ב-21-הידרוקסילזה הוא קל, ורוב התסמינים נגרמים מעודף אנדרוגנים.
בקרב נשים, המצב יכול לבוא לידי ביטוי בהתפתחות מינית מוקדמת, אל-וסת, שיעור יתר, השמנה ובעיות פוריות.
אצל גברים, המצב יכול לבוא לידי ביטוי בהתפתחות מוקדמת וגובה נמוך.
צורת איברי המין אינה משתנה במצב זה.
זוהי מחלה גנטית רצסיבית, ועל כן יסבלו ממנה רק ילדים ששני ההורים נושאים את גן המחלה.
אם אחד ההורים מבטא את הגן למצב הלא קלאסי הקל, וההורה השני מבטא את הגן לאחד המצבים הקשים, יסבול הילד מהמצב הקל בלבד.
בקרב האוכלוסייה היהודית בישראל נפוצה הנשאות למחלה בעיקר אצל אשכנזים.
הטיפול הוא בדרך כלל על ידי נטילת קורטיקוסטרואידים כגון דקסמטזון, פרדניזון ועוד.
במקרים של (virilization) של איברי המין אצל נשים, מבוצע ניתוח פלסטי המעניק לאיבר המין מראה נשי.
כאמור, מערכת הרבייה הפנימית אינה נפגעת, ונשים אלה יכולות ללדת ילדים.
כמו כן, אדם שידוע לו כי קיימת נשאות של הגן במשפחתו יכול להיבדק גנטית יחד עם בן זוגו על מנת למנוע לידת ילדים הלוקים במצב הקשה של המחלה.
היצירה בשחור (בצרפתית L'Œuvre au noir) הוא רומן שכתבה הסופרת הצרפתיה מרגריט יורסנאר.
הרומן מספר על חייו ומותו של הדמות הבדיונית זנון, רופא, פילוסוף, מדען ואלכימאי יליד ברוז' של תקופת הרנסאנס.
הספר דן במעמדה של הרפואה שהייתה מקצוע תאורטי לעומת הניסיון המעשי של הגלבים שעסקו בחקר גוף האדם ובכירורגיה.
כמו כן, הוא דן באמונה הנוצרית לעומת אמונות אחרות ודן בפלגי הנצרות ויחסיהם ההדדיים, תוך שהוא מתאר מקצת ממלחמות הדת שהתחוללו בתקופה הנידונה ואת ההסתגרות התרבותית שהאדיקות הדתית גרמה לה.
הספר מתאר את המאבקים הפוליטיים של התקופה, את השילוב בין מאבקים מדיניים לדתיים ואת הבריתות המדיניות שנוצרו כתוצאה מכך.
הספר יצא לאור בצרפת ב-1968, זכה להצלחה מיידית וזיכה את המחברת בפרס הצרפתי לספרות Prix Femina Étranger.
תרגומו לעברית של הספר על ידי אביטל ענבר יצא ב-1988 בהוצאת זמורה, ביתן – מוציאים לאור, ובאותה שנה יצא לאקרנים סרט קולנוע שהופק על פי הרומן בכיכובו של ג'אן מריה וולונטה.
שם הספר שאוב מאחד התהליכים באלכימיה.
הספר כולל מספר התבטאויות אנטישמיות שלא ברור אם הן באות לייצג את רוח התקופה או מהוות ביטוי לדעתה של הסופרת.
זנון מעדיף לשכב עם גברים, רצוי נערים, אולם לא נמנע מקיום יחסי מין עם נשים.
בספר מתנהל דיון אודות הומוסקסואליות.
הילזונדה, אחותו של הסוחר והבנקאי אנרי ז'וסט ליגר, אימו של זנון, שילדה אותו כממזר מפרשת אהבים עם אלבריקו דה נומי, כומר פלורנטיני רם דרג שנעלם לפני לידתו של הילד.
כאשר שמעה שאלבריקו נהרג, התחתנה עם הסוחר המבוגר סימון אדריאנסן האנאבפטיסט.
לאחר כמה ילדים שנפטרו בעודם תינוקות נולדה להם ילדה שנשארה בחיים, אחות למחצה לזנון.
בני הזוג עברו עם התינוקת מרתה למינסטר בתקופת השלטון האנבפטיסטי.
מרתה ניצלה ועברה לחיות בקלן אצל אחות אביה, שהייתה נשואה למרטין פוגרס, סוחר עשיר.
זנון, נולד ב-1510 כממזר לאלבריקו ולהילזונדה, יוצא למנזר בו אב המנזר הוא אלכימאי, לשם לימוד המקצוע ורכישת ידע.
שוטט במקומות שונים ולמד רפואה מעשית וניסויית ואף כתב מאמרים על מבנה גוף האדם שהיו חדשניים לזמנו.
שימש את הפחה של אלז'יר ועזר לו בהפקת אש יוונית.
בתקופת מגפת הדבר הוא מתגלה בעיר קלן כרופא שמוכן לטפל בחולים וכך הוא פוגש את אחותו למחצה מבלי לגלות לה על הקשר המשפחתי ביניהם.
בתקופה בה הוא פוגש את אנרי בקלן מסתבר כי נפתחו נגדו הליכים בגלל חיבור שכתב, ובגלל אותה סיבה נמלט זנון מאינסברוק.
לאחר תקופה קצרה בה הסתתר אצל חבר עבר לפולין ועבד כרופא מנתח בצבאו של זיגמונד ומשם עבר לשוודיה, הפך לרופא המלך ועסק גם בחיזוי העתיד על פי הכוכבים.
המלך חשש שבניו ינצלו את תחזיותיו של זנון על מנת לחשב במדויק את קיצו ולכן הרגיש זנון כי עדיף שיעזוב.
הוא עבר דרך גרמניה לפריז ועשה זאת בשם אחר (שם בדוי של רופא שנפטר ואת תעודותיו רכש מהאלמנה) על מנת שלא ייעצר.
מטרתו בפריז הייתה להוציא לאור חיבור בשם "הנחות יסוד" שבו קיבץ את כל השקפות העולם שידע עליהן.
ניתח נקודות דמיון ושוני ואת הזיקות השונות.
כאשר התבשר שהוחלט לשרוף את ספריו החליט לחזור לברוז'.
שם התיישב בביתו של ז'אן מיירס, אצלו למד רפואה בנעוריו ועבד עם קהל לקוחותיו של הרופא קשיש.
הוא התיידד עם אב מנזר והפך לרופאו האישי.
כאשר נפטר ז'אן מיירס ירש זנון, בשמו הבדוי, את רכושו והפך את ביתו לבית מרפא לעניים בחסות המנזר.
במהלך השנים הוא ממשיך במחקריו, מתמקצע כרופא ומנהל דיונים תאולוגיים עם אב המנזר.
כעבור 6 שנים נפטר אב המנזר וזנון מחליט לברוח, אולי לאנגליה ואולי לזיילנד אבל אחרי מסע קצר הוא מחליט לחזור.
עותק של ספרו "הנחות יסוד" ניצל מהאש, מתורגם ללטינית ומופץ למורת רוחה של הלשכה הקדושה.
זנון החליט לנסוע לגרמניה לטיול ולחפש שם עבודה אולם עקב הסתבכות של צעירים הלשינו עליו על קיום יחסים הומוסקסואליים והוא נעצר.
בעת שנעצר הודה בשמו האמיתי ונאסר.
הוצע לו לפרוש למנזר אבל הוא העדיף להתאבד.
אנרי מאכסימיליאן ליגר, בן סוחרים עשירים מברוז', בנם של ז'קלין ואנרי ז'וסט ליגר, יצא למסע כדי להצטרף לצבא ולעשות קריירה צבאית, תוך כדי שהוא מחבר שירים, בעיקר שירי אהבה בחרוזים.
בתקופת ועידת טרנטו הוא סרן בצבא הקיסר.
אנרי נפצע במריבה עם חייל אחר וכשהוא זקוק לרופא הוא פוגש את זנון שאמנם כבר לא מטפל בחולים אבל מוכן לטפל בו.
שנים לאחר מכן מת מנפילה מסוס בעת המצור על סיינה.
היפרקובייה או קוביית-על היא הכללה של הצורה הגאומטרית קובייה לממדים רבים.
למרות שנהוג להשתמש במושג היפרקובייה ביחס לקובייה מממד גבוה מ-3, הגדרתה הפורמלית של היפרקובייה מתייחס לכל ממד, מ-0 ומעלה.
הקובייה המצויה היא היפרקובייה מממד 3. ריבוע הוא היפרקובייה מממד 2, וקטע הוא היפרקובייה מממד 1. הטסרקט הוא היפרקובייה מממד 4.
ניתן להגדיר את ההיפרקובייה על ידי רקורסיה.
לצורך ההגדרה נשתמש במספור בינארי.
עבור , ההיפרקובייה מכילה קודקוד בודד ומספרו יהיה ריק.
בהנחה שהגדרנו את ההיפרקובייה עבור הממד , ההיפרקובייה בממד , תוגדר כך:
ניקח שני עותקים של ההיפרקובייה עבור .
לכל קודקוד של העותק של ההיפרקובייה נוסיף ביט לראש המספור, ולכל קודקוד של העותק של ההיפרקובייה נוסיף ביט לראש המספור.
כעת נוסיף צלעות באופן הבא: קודקוד בעותק מחובר לקודקוד בעותק אם ורק אם המספור של השניים זהה, פרט לביט הראשון.
במדעי המחשב נעשה שימוש במבנה ההיפרקובייה לצורך בניית רשתות מעבדים לעיבוד מקבילי.
יתרונותיה של ההיפרקובייה, על פני רשתות מעבדים אחרות, הן הקוטר הנמוך שלה והגמישות הרבה בחלוקת הרשת לתתי רשתות.
היפרפוספטמיה זהו מצב שבו רמת הזרחן בדם גבוהה והוא נפוץ בקרב מטופלי דיאליזה הסובלים ממחלת כליה בשלב מתקדם של המחלה.
היפרפוספטמיה היא אחת התופעות הנלוות למחלת כליה כרונית; הזרחן מצטבר כתוצאה מתפקוד לקוי של הכליות.
רמת זרחן גבוהה בדם עלולה להוביל למצבים של הסתיידות כלי דם, לעצמות רכות, לעליה ברמת הPTH שמובילה להתפתחות מחלת עצמות ולעיתים אף למוות.
להיפרפוספטמיה לרוב אין סימפטומים נראים לעין.
בחולים מסוימים הוא מתבטא בגרד אולם האבחון מתבצע על ידי בדיקת דם שמצביעה על רמת הזרחן.
מטרת הטיפול בהיפרפוספטמיה היא הורדת רמת הזרחן בדם ושליטה בהן.
מאחר שהזרחן מצוי במזונות רבים, דיאטה דלת זרחן עלולה להיות מאתגרת עבור חולים רבים שסובלים מהיפרפוספטמיה.
לכן הקפדה על הנחיות התזונה, חשובה מאוד ומסייעת להפחתת עומס הזרחן המגיע מן המזון.
דיאליזה: מחליפה את עבודתן של כליות חולות ומסלקת חומרי פסולת כגון עודפי זרחן, מלח ונוזלים.
לרוב, דיאליזה בלבד אינה יכולה לסלק את כל עודפי הזרחן מגופו של חולה הכליה.
סידן: גלולות סידן יעילות בהורדת הזרחן, אולם גורמות להצטברות של סידן בגוף, בעצמות ובכלי דם.
הצטברות שכבות סידן אלו, קרויה הסתיידות.
ההסתיידויות מובילות להתקשות של האיברים והרקמות שם הן שוקעות.
תרופות קושרות זרחן: בשנים האחרונות פותחו תרופות ללא סידן, הקושרות את הזרחן המצוי במזון לפני שהוא נספג במערכת העיכול, ומסלקות אותו מהגוף דרך הצואה.
חברת SHIRE פיתחה את התכשיר פוסרנול, כדור שניתן ללעיסה ולכתישה, שניתן בדרך כלל 3 פעמים ביום, כדור אחד בכל פעם.
חברת ג'נזיים פיתחה את הרנג'ל, אותו נותנים במינון התחלתי של 6 כדורים ביום.
היצור מן הבִּיצָה הוא דמות בדיונית של אלמנטל צומח המופיעה בחוברות קומיקס בהוצאת DC קומיקס.
היצור מן הביצה הראשון, אלכס אולסן, הופיע לראשונה בסיפור אימה בודד ואשר אינו קשור להמשכיות DC המרכזית בחוברת House of Secrets #92 מיולי 1971. בנוסף לאולסן, חלקו בזהותו של היצור מן הביצה חמש דמויות: אלק הולנד (המזוהה ביותר עם הדמות), אלברט הולרר, טפי הולנד, אלן הולמן ואהרון היילי.
הדמות נוצרה בידי הכותב לן ויין והמאייר ברני רייטסון.
הדמות היא מסה אנושית של חומר ירק שנלחמת כדי להגן על הביצה שלו, על הסביבה הטבעית וכן על האנושות מפני איומים על-טבעיים וטרור אקולוגי.
פופולריותה של הדמות גדלה בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. נוסף על היסטוריה פרסומית רחבה, הזיכיון הניב שני סרטי קולנוע, סדרת טלוויזיה לייב אקשן וכן סדרת אנימציה קצרה בת חמישה חלקים.
דמותו של היצור מן הביצה מדורגת במקום ה-28 ברשימת גיבורי-העל הגדולים לפי אתר IGN וכן במקום ה-29 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
ב-31 במאי 2019 עלתה לאוויר סדרת טלוויזיה אודותיו אשר שמה הוא "היצור מן הביצה".
בסיפור הראשון בו מופיעה הדמות, המתרחש בשנות ה-20, אלכס אולסן הוא מדען שנלכד במעבדתו לאחר שעוזרו פוצץ אותה.
עוזרו, דמיאן רידג', התכוון להרוג את אולסן ולהשיג את ידה של אשתו לינדה.
אולסן משתנה פיזית בעקבות הכימיקלים והכוחות המיסטיים שבביצה, והופך ליצור מפלצתי שהורג את רידג' בטרם זה ירצח את לינדה.
היצור מן הביצה אינו מצליח לגרום ללינדה לזהותו, ושוקע בעצבותו הרבה לתוך ביתו הבוצי החדש.
לאחר הצלחת הסיפור הקצר, שני יוצרי הדמות התבקשו ליצור סדרה מתמשכת בה מככבת דמות הרואית ועכשווית יותר.
ויין ורייטסון עדכנו את זמן העלילה לשנות ה-70 של המאה ה-20 והציגו את דמותו של אלק הולנד, מדען שעובד בביצות לואיזיאנה על נוסחת שיחזור ביולוגית ש"מסוגלת להצמיח יערות ממדבריות".
הוא נהרג על ידי פצצה שהושתלה בידי סוכניו של מר אי המסתורי, אשר מעוניין להשיג את ידו על הנוסחה.
במהלך השריפה, כימיקלים רבים ניתזים על גופו של הולנד, והוא רץ מהמעבדה ונופל לביצות המזוהמות.
זמן מה לאחר מכן, יצור דמוי צמח אנושי עולה מתוכן.
רוי תומאס וג'רי קונוויי, שיצרו את דמותו של יצור אדם השייך לחברת מארוול קומיקס כשנה וחצי לפני יצירתו של אלק הולנד, מצאו דמיון רב בסיפור המקור של שתי הדמויות, אולם מארוול קומיקס בחרה שלא להגיש תביעה משפטית מאחר ששתי הדמויות דומות לדמות תור הזהב "הערימה" של חברת Hillman Periodicals.
היצור מן הביצה תוכנן במקור כמוטציה, כחיקוי מזוהם ביותר של אדם.
אולם, תחת כתיבתו של אלן מור, היצור מן הביצה הומצא מחדש כישות האלמנטלים שנוצרה עם מותו של אלק הולנד ושמרה על זיכרונותיו ועל אישיותו.
הוא מתואר כ"צמח אשר חושב שהוא אלק הולנד, ומנסה ככל יכולתו להיות אלק הולנד".
דבר זה מוסיף ומבדיל את היצור מן הביצה מיצור אדם של חברת מארוול קומיקס, אם כי עדיין יצורים דמויי אדם מופיעים בפרלמנט העצים.
ההבדל העיקרי בין היצור מן הביצה השני לראשון הוא במבנה גופו השרירי וביכולתו לדבר.
הקושי ביכולת הדיבור אצל אלכס אולסן היה לסיבה העיקרית מדוע אשתו לא יכלה לזהותו.
אלן מור ניסה לפייס בין שתי הדמויות על ידי הגילוי כי היו קיימים גלגולים קודמים של היצור מן הביצה לפני מותו ותחייתו המחודשת של אלק הולנד.
שלושה מתוכם ראויים לציון: אלברט הולרר, טייס במלחמת העולם השנייה, אהרון היילי מתקופת שנות ה-40 ואלאן הולמן, היצור מן הביצה של שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20.
כפי שהתברר באירועי "היום הבהיר ביותר" של שנים 2010–2011, על אלק הולנד השתלטה אישיותו המשחיתה של נקרון, מנהיג חיל הפקחים השחורים, בסוף אירועי "הלילה האפל ביותר".
היצור מן הביצה יצא למסע הרס בעיר סטאר סיטי וביקש להשמיד את כל החיים על פני כדור הארץ.
בעקבות כך, ישות החיים הלבנה השוכנת בסוללת הכוח הלבנה נעזרה בתריסר גיבורים ונבלים כדי להאט את קצב התקדמותו וליצור יצור חדש בהתבסס על גופו של אלק הולנד.
גרסה חדשה זו נבחרה לשמש כמארחה של ישות החיים הלבנה וקיבלה לרשותה את טבעת הכוח הלבנה שמעניקה חיים.
היצור הביס והרג את היצור מן הביצה המקורי שנשמתו הושחתה.
בהמשך, היצור השיב על כנם את החיים באזורי טבע בעולם, והכריז כי "אלה אשר יפגעו בירוקת יעמדו בפני חרון אפו".
כמו כן, הוא השיב לאקווהמן, הוקמן, הצייד ממאדים ולפיירסטורם את חייהם.
בעברית פורסמו שלוש חוברות מהסדרה המקורית של "היצור מן הביצה" שאותה כתב לן ויין וצייר ברני ריטסון משנות השבעים.
החוברת השנייה והשלישית והרביעית בסדרה האמריקנית..והן פורסמו בהוצאת "ש.
החוברת הראשונה בעברית פורסמה שוב ברשת במגזין "יקום תרבות "ביולי 2017
החוברת השנייה בעברית בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד"
החוברת השלישית בעברית בבלוג"המולטי יקום של אלי אשד"
ד"ר אלי אשד -הכירו את קומיקס האימה הראשון בעברית " בלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית
דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס
דף הדמות על כל גלגוליה בפרויקט פאנדום של DC קומיקס
"היצ'קוק", דרמה ביוגרפית על חייו של הבמאי המנוח אלפרד היצ'קוק, מבוססת בחלקה על ספרו העלילתי של סטיבן רבלו, "אלפרד היצ'קוק ומאחורי הקלעים של 'פסיכו'".
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-23 בנובמבר 2012, וברחבי העולם ב-14 בדצמבר 2012.
בשנת 1959, אלפרד היצ'קוק מסיים להסריט את "מזימות בינלאומיות" ומוטרד מטענות הכתבים כאילו תום ההסרטה היא אות לפרישתו מקולנוע.
היצ'קוק דחה הצעות לביים להיטים קולנועיים שהצלחתם המסחרית מובטחת, כגון סרט מסדרת הסרטים של ג'יימס בונד, ומעדיף לנקוט ביוזמה לעבד את ספרו של רוברט בלוך, "פסיכו", לסרט.
עיקר העלילה בסרט מספרת על מערכת היחסים בין היצ'קוק לבין רעייתו אלמה רוויל בתקופה שבה הסריטו את "פסיכו".
הפקת "היצ'קוק" נמשכה מ-2005. בשנת 2007 נמצא מפיץ לסרט וב-2011 נבחרו השחקנים הראשיים והתסריטאי.
בשנת 2012 לוהקו שחקני המשנה ונמצא מלחין לסרט.
הפסקול לסרט והסרט עצמו יצאו באותה שנה.
הביקורות שיבחו את הסרט, הצלחתו בקופות הייתה בינונית והוא הופץ על גבי דיסק בלו-ריי במרץ 2013.
שחקניםדמויותאנתוני הופקינסאלפרד היצ'קוקהלן מירןעלמה רווילסקרלט ג'והנסוןג'נט לידני יוסטוןוויטפילד קוקטוני קולטפגי רוברטסוןמייקל סטולברגלו וסרמןג'סיקה בילורה מיילסג'יימס ד'ארסיאנתוני פרקינס
במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו (שהתרחש בזמן חג ההודיה) הסרט הוקרן ב-17 בתי קולנוע וגרף בממוצע 16,924$ לכל בית קולנוע.
התגובות של המבקרים היו מעורבות.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 62% מתוך 195 ביקורות.
האתר Metacritic נתן לסרט ציון של 55% מתוך 40 ביקורות.
"היצירה שלי" הוא אלבום האוסף הראשון של הראפר סאבלימינל אשר יצר בשנת 2012.
האלבום מסכם למעלה מעשור פעולה של האמן, מוקדש לבנו הבכור אור - "היצירה שלי" ומרכז את הלהיטים הגדולים מהאלבומים:
בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר (שנת 2006)
באלבום יש 40 רצועות השמעה בשני דיסקים.
באלבום דואטים רבים עם כמה מהאמנים המובילים במוזיקה הישראלית, ביניהם שרית חדד, אייל גולן, דנה אינטרנשיונל, שלומי שבת, דויד ברוזה, אתניקס, קובי פרץ, ליאור פרחי ועוד, וגם נציגות בינלאומית בדמות וייקלף ז'אן, מירי בן-ארי (הכנרית הישראלית), וטוני טאץ'.
"היציע – ארגון אוהדי קבוצות הספורט בישראל" הוא ארגון הפועל לייצוג כלל אוהדי קבוצות הספורט בישראל, בדגש על ייצוג אוהדי קבוצות הכדורגל בישראל.
הארגון פועל למען קידום זכויות אוהדי ספורט בישראל, וקידום נושאים כגון שקיפות בקבוצות הספורט, מעורבות אוהדים בקבוצות, פיקוח מחירים, זמני משחקים ושידורם, מיגור האלימות והגזענות בספורט בישראל, ועוד.
הארגון הוקם בשנת 2006 כעמותה רשומה על ידי שי גולוב, פרופ' אמיר בן פורת ועמיאל ליבוביץ.
הארגון מהווה חלק מהגופים המייסדים של ארגון האוהדים האירופאי "FSE-Football Supporters Europe".
גולוב, אשר משמש כיושב ראש "היציע", משמש גם כחבר בוועד המנהל של הארגון האירופאי.
בשנת 2010 יזם הארגון מיזם, שמטרתו הייתה שאוהדי כדורגל בישראל יוכלו להתארגן בנסיעות משותפות וטרמפים, כדי להגיע יחדיו למשחקי קבוצתם ללא תלות ברכב פרטי ותחבורה ציבורית שאינה פועלת בשבתות.
באוגוסט 2011 ערך הארגון יום מחאה יחד עם נציגי אוהדים משש קבוצות כדורגל בדרישה לשקיפות ומנהל תקין בכדורגל הישראלי.
באוקטובר 2011 הארגון שיתף פעולה עם משרד הספורט במטרה לעלות רעיונות וצעדים אפשריים למיגור האלימות והגזענות בספורט בישראל.
ב-11 בינואר 2012 הגיש הארגון לוועדת שטרוזמן, שהוקמה על ידי ההתאחדות לכדורגל לבחינת כשרות והתאמה של יחידים ותאגידים לרכישת זכויות בקבוצות כדורגל, נייר מדיניות על הדרך הרצויה לניהול הכדורגל הישראלי.
ב-22 במאי 2012, עם פתיחת דיוני ועדת זליכה לבדיקת המבנה הניהולי של הכדורגל הישראלי, הציג הארגון נייר מדיניות נוסף אשר אומץ בחלקו בדו"ח הסופי.
ב-6 במרץ 2014 הארגון היה אחד משלושת הגופים אשר יזמו את כנס עמותות האוהדים הראשון בישראל, שנערך במכללה האקדמית נתניה.
בספטמבר 2014, בפגישה בין נציגי ארגוני האוהדים של מרבית קבוצות ליגת העל בכדורגל בצוותא עם אלו של הליגה הלאומית, הוחלט כי ארגון "היציע" ירכז תחתיו את המהלכים במאבקם של האוהדים להורדת מחירי הכרטיסים למשחקי הכדורגל בישראל.
מחאה זו נודעה בשם "כרטיס לכל כיס".
בנובמבר 2014, בעקבות אירועי הדרבי של תל אביב שהובילו לפיצוץ המשחק באותו חודש, יצא הארגון בקריאה לבית הדין לכדורגל שלא להעניש את המועדונים בעונשים קולקטיביים בדמות משחקי רדיוס ללא קהל.
ב-26 במרץ 2015 התקיים שנה שנייה ברציפות כנס האוהדים למען קידום אוהדי הספורט בישראל.
בספטמבר 2017 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי על ההתאחדות לכדורגל לחייב את מועדוני הכדורגל בישראל לפעול בשקיפות מלאה, שתתבטא בפרסום דוחות כספיים עונתיים, השקעת הבעלים במועדון, הכנסות שנתיות, תזרים מזומנים, דוחות מילוליים ועוד.
הפסיקה התקבלה בעקבות עתירה שהוגשה על ידי ארגון היציע, שטען כי התאחדות הכדורגל לא יישמה את הוראות תקנון בקרת התקציבים של ההתאחדות.
היפרקרניבורים הם בעלי חיים שתזונתם מכילה למעלה מ-70% בשר, כשהשאר מורכב מפטריות, פירות, או חלקי צמחים אחרים.
היפרקרניבורים משיגים בשר על ידי ציד וטריפת חיות אחרות, אכילת נבלות, או גזילת טרף מטורפים אחרים.
לעומתם, מסוקרניבורים (Mesocarnivore) הם בעלי חיים שרק 30%–70% מתזונתם מורכבת מבשר, והיפוקרניבורים (Hypocarnivore) הם בעלי חיים שפחות מ-30% מתזונתם מורכבת מבשר.
מסוקרניבורים והיפוקריבורים נחשבים לאוכלי כול שאינם מתמחים בטריפה של חיות אחרות, בעוד שהיפרקרניבורים נחשבים לקרניבורים.
טורפים היפרקרניבורים נפוצים במגוון גדול של טורפים והם בעלי לסתות מותאמות לטריפה עם ניבים חזקים קדמיים, חותכות מפותחות וטוחנות קטנות.
הם בעלי עיניים המופנות קדימה כדי להעריך מרחקים מדויקים ובעלי טפרים חדים, לעיתים נשלפים.
טורפים היפרקרניבורים כוללים הרבה חסרי חוליות כמו עכבישים, עקרבים, גמלי שלמה, סילוניות, כוכבי ים ונבוביים, דגים רבים כמו כרישים, דקריים, סלמוניים, ברקודות, זאבי נהר ומפרשניים, כל הדו-חיים, זוחלים כמו תנינאים, זיקיות, כוחיים, נחשים וצבים נשכניים וכמה עופות כמו עופות דורסים, חנקניים ועופות המתבססים על דגים.
מבין היונקים ההיפרקרניבורים הם נדירים יחסית והם התפתחו בסוף הקרטיקון בעוד טורפי-על כמו הטירנוזאורוס שוטטו עד לסוף הקרטיקון.
הראשון שביניהם היה הכימולסטיס (Cimolestes) אשר שרד את הכחדת הקרטיקון עד לתקופת הפלאוגן והוא היה בעל ניבים גדולים שהתאימו להריגה.
אחריו הטורפים ההיפרקרניבורים הבולטים היו מבני הקבוצה פריה בה היו 2 קבוצות טורפים עיקריות: הקראודונטים וסדרת הטורפים המודרניים לצד המיאקויים.
עם זאת הרבה מינים מסדרת הטורפים הם למעשה אוכלי כול, כמו מיני הראקוניים והדוביים.
אחרים כמו הכלביים, הצבועיים ובעיקר החתוליים מתבססים על ציד.
גם יונקים ימיים שונים כמו הלווייתנאים וטורפי הים הם היפרקרניבורים.
המעבר בין תזונה היפוקרניבורית להיפרקרניבורית יכולה לקרות במהירות יחסית, כך הדוב הלבן הוא היפרקרניבור ש-90% מתזונתו מבוססת על בשר, על אף שהוא התפתח לפני 150,000 שנה בלבד מדובים חומים, שרק 10% מתזונתם כוללת בשר.
היפרתימזיה היא תופעה נדירה הגורמת לאנשים הלוקים בה לזכור לפרטי פרטים, לטווח הקרוב והרחוק, אירועים שחוו בחיי היום יום.
תופעה זו מופיעה לרוב בגיל ההתבגרות.
ישנו הבדל רחב בין אנשים הלוקים בהיפרתימזיה לאנשים בעלי זיכרון פנומנלי או צורות אחרות שונות של זיכרון יוצא דופן המתבטא בכך שאנשים הלוקים בהיפרתימזיה נוטים לזכור פרטים אישיים כגון מספרים ומסמכים אישיים ממאורעות חשובים בחייהם.
את תופעת ההיפרתימזיה ניתן לאבחן באמצעות מספר בדיקות:
בדיקות זיכרון: שאלות לגבי עברם ואירועים בולטים שחוו במהלך חייהם ונצרבו בזיכרונם.
פונקציות ניהוליות: תהליכי השיטה הקוגניטיבית (מתארים את תופעת הידיעה האנושית, ומתייחסים גם לידע או מידע המצוי במוחו של האדם) הגבוהים של האדם, הם אחראיים על יזמות, התמדה, עיכוב ושינוי, הם אלו שמתערבים בוויסות רגשי ובתפקוד חברתי ולימודי.
ויזואליות מרחבית: היכולת לזהות, לתפוס ולעבד מידע הקשור לגירויים הנמצאים במרחב.
ויזואליות מוטורית: ביצוע יעיל של תנועה המתרחשת בעזרת תיאום בין חלקי הגוף בהתייחס לזמן ולמקום.
בדיקות חדשות אשר הומצאו על מנת לבחון את הזיכרון של הלוקים בתופעה (בעיקר על תאריכים מסוימים ואירועים בהיסטוריה).
מצב ההיפרתימזיה אינו תמיד מביא ברכה ללוקים בו, להפך, יש כאלו הסובלים ממנו.
ישנם אנשים המסתדרים עם זיכרונם הטוב- הוא עוזר להם בחיי השגרה, אך אצל אחרים תופעת ההיפרתימזיה מהווה עול.
תופעה זו באה לידי ביטוי כשכל מאורע חשוב בחייהם נחקק בזיכרונם ויש באפשרותם לזכור לפרטי פרטים את אשר התרחש.
הם עשויים להיזכר באירוע או בתאריך מסוים מספר פעמים ביום ואין להם שליטה על כך.
בכל רגע אנו מוקפים בגירויים חזותיים וקוליים שאותם איננו זוכרים דקות או שעות לאחר מכן.
עבור רובנו פעולת הזיכרון של חלק לא משמעותי בחיינו, היא קשה ולעיתים גם בלתי אפשרית.
בהשוואה לכך, הלוקים בהיפרתימזיה יכולים לזכור פרטים שלכאורה אינם מעוררים עניין או רגש והם למעשה חסרי משמעות.
לזיכרון מיוחד זה קיים גם מחיר.
אנשים שניחנו ביכולות זיכרון אלו מתארים את אותו יתרון כמערים קשיים רבים, למשל במערכות יחסים.
הלוקים בהיפרתימזיה זוכרים כל פרט, שיחה, אירוע שקרה לטוב ולרע, לכן כמעט בלתי אפשרי לנהל ויכוח זוגי שגרתי עם אדם שזוכר הכל.
בנוסף, אנשים אלו מתארים כי עודף הזיכרון של הדברים הפחות חיוניים לחיי היום יום מעיק עליהם והופך למעמסה, מה שגורם למצב של לחץ ואי-שקט.
התבצע ניסוי על מטופלת שלוקה בהיפרתימזיה.
הוצע כי קידוד ראשוני של אירועים על ידי אנשים כאלה כולל עיבוד סמנטי, ולכן רמזים סמנטיים משמשים לאחזור.
זה בולט במיוחד במקרה של המטופלת, היא מתארת כיצד זיכרון אחד מעורר גורם אחר, אשר בהמשך מעורר גורם נוסף וכיצד היא חסרת אונים לעצור אותו.
הנחקרת העידה: "זה כמו מסך מפוצל, אני אדבר עם מישהו ואראה משהו אחר".
תאוריה זו משמשת להסבר למה ליתר- היפרתימזיה יש תחושה של "ידיעה" (זיכרון סמנטי) ו"זכירה" (זיכרון אפיזודי) במהלך הזיכרון.
מחקר ה-MRI שנערך על מטופלת מספק טיעון הגיוני על הבסיס הנוירולוגי של זיכרון מעולה.
ההיפוקמפוס, הנמצא באונה הטמפורלית המדיאלית, מעורב בקידוד הזיכרון ההצהרתי (זיכרון לעובדות ואירועים), בעוד שהקליפה הזמנית מעורבת באחסון זיכרון כזה.
הגרעין המזוהם קשור בעיקר לזיכרון פרוצדורלי, ובמיוחד להיווצרות הרגל הזיכרון, ולכן הוא קשור באופן מהותי להפרעה אובססיבית-כפייתית.
במחקר שיערו כי מעגל פרוסטוסטריאלי לא תקין יכול להיות אחראי על הגירעונות לתפקוד המבצעי שנצפה בהיפרתמזיה.
מעגל זה ממלא תפקיד מכריע בהפרעות נוירו-התפתחותיות.
היכולות ההיפרתמזיות של המטופלת עשויות לנבוע מהפרעות נוירו- התפתחותיות שאינן טיפוסיות.
מדענים צריכים כעת לברר אם וכיצד אזורים אלה במוח מחוברים ליצירת מודל נוירולוגי.
היצור מן הביצה היא סדרת רשת אמריקאית מסוגת סיפורת גיבורי-על-אימה המבוססת על דמות באותו שם מסדרת ליגת הצדק האפל של חברת DC קומיקס.
אורכה של סדרת הרשת הוא עשרה פרקים והיא עלתה לשידור ב-31 במאי 2019 בשירות הזרמת המדיה DC Universe .
למרות ביקורות טובות, הסדרה בוטלה קצת אחרי שידור הפרק הראשון.
אבי ארקיין חוזרת לבית ילדותה שבגרנד מארה, לואיזיאנה, על מנת לחקור וירוס ביצות קטלני.
היא מתיידדת עם המדען שסר חינו אלק הולנד.
לאחר שהולנד מת בתאונה טרגית, ארקיין מגלה את המסתורין שאופף את הביצה המקומית, ושייתכן שהולנד לא מת כלל.
קריסטל ריד - אבי ארקיין, רופאה מהמרכז לבקרת מחלות שנחושה לחקור את המגפה הקטלנית שהתפשטה בעיר הולדתה ומתמודדת עם עברה.
וירג'יניה מדסן - מריה סנדרלנד, אשתו של אייברי סאנדרלנד.
אבלהּ על מות בתה שאונה מתעורר מחדש בעקבות שובה של אבי ארקיין לביתה, והיא נמשכת למסתורין העל-טבעי שאופף את הביצה.
אנדי בין ודרק מירס - אלק הולנד/היצור מן הביצה.
מדען לשעבר שמת לכאורה בתאונה טרגית, אך למעשה הפך לגיבור-על אלמנטלי שידוע בכינוי היצור מן הביצה.
לאחר התאונה, הולנד נאבק לשמור על אנושיותו בזמן שהוא מגן על העיר הסמוכה ועל העולם מפני סכנות טבע ואקו-טרוריסטים, וכן מפני אנשים המעוניינים להזיק לביצה.
בין מגלם את דמותו של הולנד בזמן שמירס מגלם את דמותו של היצור.
הנדרסון וייד - מת'יו קייבל, שוטר יחד עם אמו לוסיליה, המוצא את עצמו במצוקה נוראית לאחר שאירועים על-טבעיים מתחילים לאיים על העיירה.
חבר ילדות של אבי ארקיין.
מריה סטן - ליז טרמיין, כתבת וברמנית מקומית שהייתה חברת ילדות קרובה של אבי ארקיין.
ג'ריל פרסקוט - נימואה אינוודו/מאדאם קסנדו, מגדת עתידות עיוורת שיכולותיה העל-טבעיות יכולות לחשוף את העתיד.
ג'ניפר בילס - לוסיליה קייבל, שריף העיירה הקשוחה ומסורה מאוד לבנה מת'יו.
ויל פטון - אייברי סנדרלנד, איש עסקים ידוע במארה, אף על פי שבאופן פומבי תורם לקהילה המקומית הוא מבקש לרתום את כוחה של הביצה המקומית לייצור קרן שפע פרמקולוגית.
היה אביה המאמץ של אבי לאחר מות אמה.
קווין דורנד - ג'ייסון וודרו, ביוגנטיקאי שהובא מבחוץ כדי לחקור את תכונותיה של הביצה.
מחקר זה גורם לו להיות אובססיבי לשחרר את הפוטנציאל הרב שיש לביצה אך גם לתוצאות הרסניות ומפלצתיות.
איאן זירינג - דניאל קאסידי/השטן הכחול, כפיל פעלולים לשעבר שהתפרסם בעקבות גילומו של השטן הכחול בסרט, וכעת מנסה להשיב את תהילתו האבודה.
אלי גרהאם - סוזי קויל, נערה צעירה שאובחנה במחלת השפעת הירוקה, נושאת קשר מסתורי ליצור מן הביצה ומתיידדת עם אבי ארקיין.
לאונרדו נאם - הארלן אדוארדס, רופא הומוסקסואל מהמרכז לבקרת מחלות העובד תחת פיקודה של אבי.
סלנה אנדוז - קרוליין וודרו, מדענית.
אשתו של ג'ייסון וחולה במחלת אלצהיימר.
גיבן שארפ - שאונה סנדרלנד, חברת ילדות של אבי ארקיין ובתם המתה של מריה ואייברי.
מופיעה בפלאשבקים וכרוח רפאים לאמה.
מייקון בלייר - פנטום סטריינג'ר
אל מיטשל - דלרוי טרמיין, אביה של ליז.
מייקל ביץ' - נייתן אלרי
סטיב וילקוקס - בוריט סנדרלנד, אביו של אייברי.
אדריאן ברבו - ד"ר פאלומר
ב-2 במאי 2018 הוכרז ששירות הזרמת המדיה DC Universe הזמין מצוות ההפקה סדרה שתתבסס על דמותו של היצור מן הביצה.
מארק ורידן וגארי דאוברמן היו אמורים לכתוב את תסריט עבור הפרק הראשון של הסדרה ובמקביל להפיק בפועל את הסדרה לצדו של היוצר ג'יימס ואן ומייקל קלייר.
ב-4 בספטמבר 2018, נודע שהבמאי לן וייסמן יביים את הפרק הראשון בנוסף להיותו מפיק בפועל.
בנוסף, הוכרז שאף על פי שהסדרה תופץ בשירות DC Universe , היא לא תתקיים באותו היקום יחד עם סדרות לייב אקשן אחרות של השירות, כולל "טיטאנים" ו"סיירת האבדון".
ב-17 באפריל 2019, הוכרז שהפקת הסדרה תקוצר באופן בלתי צפוי בשל חילוקי דעות בין חברות ההפקה ומשכך, עונתה הראשונה של הסדרה תכלול 10 פרקים במקום 13 פרקים.
בספטמבר 2018, הוכרז שהשחקניות קריסטל ריד ומריה סטן לוהקו לתפקיד ראשי בדמויותיהן של אבי ארקיין וליז טרמיין, בהתאמה.
בספטמבר 2018, ג'ניפר בילס לוהקה לתפקיד משני בדמותה של השריף לוסיליה קייבל.
בדצמבר 2018, איאן זירינג לוהק לתפקיד משני בדמותו של דניאל קאסידי, וכעבור חודש, לאונרדו נאם לוהק לתפקיד משני בדמותו של הארלן אדוארדס.
צילומי הסדרה החלו בתחילת נובמבר 2018 בוילמינגטון שבקרוליינה הצפונית.
על פי תוכניותיה של שירות הזרמת המדיה DC Universe , הסדרה עתידה לעלות לשידור ממאי 2019 עד לסוף אוגוסט 2019. ב-29 במרץ 2019, הוכרז כי הסדרה עתידה לעלות לשידור ב-31 במאי 2019.
היפרקפניה הוא מצב שבו רמת הפחמן דו-חמצני (CO2ׂ) בריאות (ובמרבית המקרים גם בדם העורקי) גבוהה מהרגיל.
פחמן דו-חמצני הוא מוצר מטבולי רגיל, הוא מומס בדם ומשוחלף בריאות, עלייה של רמת הפחמן דו-חמצני בדם נגרמת במצב בו כמות הפחמן דו-חמצני הנוצר, גדולה מכמות הפחמן דו-חמצני הננשף, מצב זה נגרם בעקבות מחלות ריאה או בעקבות חשיפה ממושכת לסביבה שבה תכולת הפחמן דו-חמצני באוויר גבוהה באופן חריג.
היצ"ם היה ארגון עזרה והצלה יהודי שפעל בין מלחמות העולם ובתקופת השואה.
היצ"ם נוצרה ממיזוג של שלוש אגודות הגירה יהודיות: היאס (החברה לסיוע למהגרים יהודים) בניו יורק; אגודת היישוב היהודית (יק"א), שהתבססה בפריז אך הייתה רשומה כאגודת צדקה בריטית; ו-Emigdirect (נוטריקון של Emigrations Direktorium, ועדת ההגירה היהודית המאוחדת), ארגון הגירה שבסיסו בברלין.
HICEM הוא ראשי תיבות של שמות הארגונים הללו - היאס, יק"א ו-Emigdirect.
היצ"ם הוקם בשנת 1927 במטרה לסייע ליהודי אירופה להגר.
ההסכם בין שלושת הארגונים קבע כי כל הסניפים מחוץ לארצות הברית יתמזגו עם היצ"ם, בעוד היאס ימשיך לעסוק בהגירה יהודית לארצות הברית.
עם זאת, Emigdirect נאלץ לפרוש מהמיזוג ב-1934, ומאוחר יותר, בתקופת מלחמת העולם השנייה, אסרו הבריטים על יק"א להשתמש בכספיה מחוץ לבריטניה.
לפיכך נעשה המימון של היצ"ם באופן בלעדי על ידי היאס.
עד מלחמת העולם השנייה היו להיצ"ם משרדים באירופה, דרום אמריקה, מרכז אמריקה והמזרח הרחוק.
עובדיה יעצו לפליטים אירופאים והכינו אותם להגירה, כולל עזרה ביציאתם מאירופה ובהגעתם לארצות היעד.
המטה האירופי של היצ"ם היה מבוסס בפריז.
אחרי פלישת גרמניה וכיבוש צרפת במאי וביוני 1940, סגרה היצ"ם את משרדה בפריז והעבירה אותו לליסבון בפורטוגל באישורו של שליט פורטוגל סלזאר.
סלזאר העריך את משה בן-שבת אמזאלג, מנהיג הקהילה היהודית בליסבון, וכך התאפשר לאמזאלג למלא תפקיד חשוב בקבלת אישורו של סלזאר להעביר מפריז לליסבון את המשרד האירופי הראשי של היאס ביוני 1940.
פורטוגל, מדינה נייטרלית, הייתה מיודדת עם בעלות הברית והייתה בה קהילה יהודית רשמית.
היצ"ם סייע למועצת הקהילה בתכנון ובביצוע הגירת יהודים.
ליסבון הייתה נמל נייטרלי, וכך עד יולי 1940 הייתה נתיב מוביל של יהודים מאירופה לצפון אמריקה ולדרום אמריקה.
משנת 1940 נתמכה פעילותו של היצ"ם בחלקה על ידי הג'וינט.
למרות החיכוך בין שני הארגונים, הם עבדו יחד כדי לספק לפליטים כרטיסי הפלגה ונסיעה, ומידע על אשרות ותחבורה.
משרד היצ"ם בצרפת נפתח מחדש באוקטובר 1940, תחילה בבורדו, למשך שבוע, ובהמשך במרסיי במה שנקרא "האזור החופשי" של צרפת - משטר וישי.
עד 11 בנובמבר 1942, כשהגרמנים כבשו את כל צרפת, עובדי היצ"ם עבדו במחנות המעצר הצרפתיים, כמו גירס.
היאס חיפש יהודים שעומדים בדרישות ההגירה של משרד החוץ האמריקאי.
כאשר הופסקה הגירה חוקית של יהודים מצרפת, היצ"ם החלה לפעול בחשאי מהעיירה בריב לה גייאר (Brive la Gaillarde).
להיצ"ם היה משרד במפלס העליון של בניין בית הכנסת בראשות הרב דוד פוירוורקר, רב העיירה.
קבוצה קטנה של עובדי היצ"ם שיצרו קשר עם כוחות המחתרת המקומיים של תנועת ההתנגדות הצרפתית - להבריח יהודים מצרפת לספרד ולשווייץ.
לפחות 21 מעובדי היצ"ם נספו בשואה, לאחר שגורשו למחנות ריכוז.
משנת 1940 ואילך, פעילותו של היצ"ם נתמכה בחלקה על ידי הג'וינט.
למרות החיכוכים בין שני הארגונים, הם פעלו יחד כדי לספק לפליטים כרטיסים ומידע על אשרות ותחבורה, ועזרו להם לצאת מליסבון בספינות פורטוגזיות נייטרליות.
בעזרת היצ"ם נמלטו יהודים רבים מהולנד ובלגיה דרך צרפת, או ישירות מצרפת, אל מעבר להרי הפירנאים ולאחר מכן ברכבת דרך מדריד לליסבון.
מליסבון הפליגו משפחות יהודיות רבות לאמריקה בספינה "סרפה פינטו" או באונייה האחות "מוזיניו".
ארגוני הצלה נוספים העבירו את משרדיהם האירופיים לליסבון באותה תקופה, כולל הג'וינט וארגון של הקווייקרים שסייעו ליהודים.
היצ"ם עזר למשפחות שלמות או לחלקים של משפחות להימלט.
לעיתים קרובות פעל עם אוז"ה ועם הג'וינט, ועזר לילדים ללא ליווי לברוח.
במחנות ריכוז צרפתיים, כמו גורס, רבים מהילדים הורשו על ידי הנאצים לעזוב אך נדרשו להשאיר את הוריהם במחנות.
רוב הילדים שנאלצו להשאיר את הוריהם מאחור, ברחו לארצות הברית, והם חלק מקבוצה המכונה "אלף הילדים" (OTC) .
כ-40,000 יהודים הצליחו להימלט מאירופה במהלך השואה בסיוע היצ"ם והג'וינט.
היצ"ם פורק ב-1945; היאס המשיכה את עבודתה באירופה.
היצינג הוא רובע בעיר וינה.
הרובע ממוקם בקצה המערבי של העיר, בסמוך ליער ווינרוואלד.
ארמון שנברון - ארמונם של קיסרי אוסטריה.