tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוריה של גרטה נספו בגרמניה.
אריק ורבורג בנו של מקס ורבורג חזר לגרמניה והייתה לו השפעה בהחזרת המוניטין של גרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה.
בנו של אריק, גם הוא נקרא מקס הוא עכשיו שותף במ"מ ורבורג ושות' בהמבורג.
באותה עת שמם היה דל בנקו (del Banco).
התעודות ההיסטוריות מתארות את אנסלמו דל בנקו (Anselmo del Banco) כיהודי וכאחד מן התושבים העשירים ביותר בוונציה בתחילת המאה ה-16. ב-1513 ניתן למשפחת דל בנקו כתב זכויות ממשלת ונציה המרשה להם להלוות כסף עם ריבית.
דל בנקו עזב את העיר עם משפחתו אחרי שנכנסו לתוקף הגבלות חדשות על הקהילה היהודית יחד עם הקמת הגטו.
המשפחה התיישבה בעיר הגרמנית ורבורג ואימצה לעצמה את שם העיר כשם משפחתה
אנסלמו דל בנקו (אשר משולם) (-1532) מלווה בריבית.
משה מרכוס ורבורג (1763–1831, המייסד, יחד עם אחיו גרשון את מ"מ ורבורג ושות'.
מקס מ (וריץ) ורבורג (1867-1946) בנקאי מהמבורג, נינו של משה מרכוס ורבורג (השייך לענף מיטלווג של בני משפחת ורבורג).
אברהם מ (וריץ) ורבורג (1866-1929) היסטוריון של האמנות.
אח של מקס, פאול, פליקס, אולגה, פריץ ולואיזה ורבורג.
היה יועץ של פרנקלין דלאנו רוזוולט בימים הראשונים של צוות החשיבה.
נציג אמריקאי לוועידה הכלכלית בלונדון.
כלכלן, בנקאי ומחבר המילים (כשהוא משתמש בשם הספרותי פול ג'יימס) למיוזיקל שהיה להיט ב-1930 "מצוין" (Fine and Dandy).
בנקאי ניו יורקי בחברת קון, לב ושות', נדבן.
הוא האב המייסד של להקת הבלט האמריקאי שקדמה לניו יורק סיטי בלט (New York City Balle) ושל בית הספר לבלט.
הוא גם האב המייסד של המוזיאון לאמנות מודרנית.
יושב ראש של המגבית היהודית המאוחדת בניו יורק רבתי ומ-1950 עד 1955 נשיא המגבית היהודית המאוחדת בניו יורק רבתי.
ג'רלד פליקס ורבורג, בנם של פרידה ופליקס.
צ'לן ידוע ומנצח וחתנו של המוציא לאור קונדה נאסט (Condé Nast).
אריק מוריץ ורבורג (1900-1990), בנקאי ושליח של רצון טוב.
זיגמונד ג'ורג' ורבורג (1902–1982), מייסדו של ס"ג' ורבורג ושות' בלונדון.
נינו של משה ורבורג (מן הענף האלסטרופי של משפחת ורבורג).
בנק בהמבורג שנוסד על ידי משה מרכוס ורבורג ואחיו גרשון.
ספרייה לתולדות האמנות (Kulturwissenschaftliche Bibliothek), עכשיו מכון ורבורג בלונדון.
הוקם על ידי אבי ורבורג בהמבורג.
ורבורג פינקוס, קרן השקעות פרטיות, נוסדה על ידי אריק ורבורג.
Warburg & Co) בנק השקעות בלונדון.
נוסד על ידי זיגמונד ג'ורג' ורבורג.
קתרין ובר (Katharine Weber) (1955-), סופרת, נכדתו של ג'יימס ורבורג.
היא נשואה לאיאן ורבורג, נכדו של אדוארד מ"מ ורבורג.
אוטו היינריך ורבורג (1883-1970), פיזיולוג וביוכימאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה.
שימש כנשיא השלישי של ההסתדרות הציונית בשנים 1911–1921.
משפחת הכהן שוורץ, היא משפחת צאצאיו של אברהם יהודה הכהן שוורץ, המכונה "הקול אריה" על שם ספרו.
רבים מבני המשפחה העמידו רבנים ודיינים ברחבי הונגריה וטרנסילבניה, שהיוו חלק נכבד ממוסד הרבנות של האורתודוקסיה בהונגריה.
מעבר לתפקידי הרבנות והדיינות, רבים מבני המשפחה חיברו חיבורים תורניים חשובים, וחלקם עמדו בראש מערכות של כתבי עת תורניים שיצאו בהונגריה.
בשואת יהודי הונגריה נספו רוב בני המשפחה שהיו חיים בהונגריה בתקופה זו.
חלק מהשרידים שנותרו עברו לניו יורק ועמדו שם בראש קהילות חרדיות במקום.
אחד מהרבנים שהיגרו לניו יורק - ר' אליעזר אהרנרייך, הקים הוצאת ספרים מיוחדת - "חברה מפיצי תורה ממשפחת קול אריה", שהדפיסו והוציאו לאור מעל 60 ספרים שנכתבו על ידי בני המשפחה.
בספר "תולדות קול אריה" נכתב שלראש המשפחה היה כתב יחוס עד אהרן הכהן.
ר' אברהם יהודה הכהן שוורץ – מחבר הספר שו"ת "קול אריה".
בתו הענדל ריזל נישאה לר' יעקב אהרנרייך בנו של רבי חיים יהודה מסאבארנץ.
תלמידו של רבי שלמה זלמן אולמן.
בעקבות מסירה נמלט בשנת תרמ"ב לארצות הברית והיה ממקימי קהילת "אהבת ישורון" וממייסדי בית ספר בית יעקב הראשון בארצות הברית.
בנו ר' נפתלי שוורץ, רב קהילת מאד.
מחבר הספר שו"ת שער נפתלי ושו"ת בית נפתלי.
בתו רבקה אשת ר' אליעזר צוקער, רב בברגסס.
מחבר הספרים מגדנות אליעזר, דמשק אליעזר, מתוק מדבש.
ר' שלמה זלמן אהרנרייך בנו של ר' יעקב אהרנרייך רב קהילת שאמלוי.
ר' חיים צבי אהרנרייך בנו של ר' יעקב אהרנרייך.
חתן דודו ר' נפתלי שוורץ.
מחבר הספר שו"ת קב החיים.
ר' יצחק מאיר שוורץ בן ר' נפתלי שוורץ.
רב בדראגומירשט מחבר ספרי אמרי יצחק ועוד ספרים.
ר' יוסף שוורץ בן ר' נפתלי שוורץ.
ר' פנחס זליג הכהן שוורץ (השני) בן ר' נפתלי שוורץ.
מחבר הספר "לקוטי פנחס" ועוד ספרים.
ר' אברהם יהודה שוורץ בן ר' נפתלי שוורץ.
מחבר הספר דרך הנשר ותורת אמת (על רבי נתן אדלר), עורך ירחון "פני הנשר".
ר' שמואל שוורץ בן ר' נפתלי שוורץ עורך הירחון לקט שושנה.
מחבר הספר תולדות גאוני הגר.
ר' נתן צבי בריסק חתן ר' נפתלי שוורץ.
אחיו של הרב מרדכי בריסק.
מחבר הספרים נחלת אבות, נחלת צבי.
ר' מנחם מנדל פריד מפאליען ריסקווה במרמרוש (פוינילה דה סוב מונטה) חתן ר' נפתלי שוורץ.
ר' חיים צוקער בן ר' אליעזר צוקער אב"ד בברגסס.
ר' שלמה צוקער בן ר' אליעזר צוקער אב"ד האלאס (נג'הלאס ).
ר' משה יהודה עהרנרייך, בנו של ר' שלמה זלמן עהרנרייך.
ר' חיים עהרנרייך, בנו של ר' שלמה זלמן עהרנרייך.
"רב הצעיר" בשאמלוי, חתן גיסו ר' אשר אנשיל כץ.
ר' משה יהודה עהרנרייך, בנו של ר' חיים אהרנרייך.
מילא מקום אביו כרב במאד.
ר' אשר אנשיל כץ, חתן ר' שלמה זלמן עהרנרייך – רב וראש ישיבה בדונא סערדהלי.
אברהם יהודה שוורץ בן הרב יצחק מאיר שוורץ רב בטופליצה .
ר' אהרן צבי בריסק בנו של ר' מרדכי בריסק וחתן דודו ר' נתן צבי בריסק.
לאחר השואה עלה לארץ ישראל והקים את ישיבת מהר"ם בריסק (על שם אביו) בנתניה.
נפתלי בן מנחם ביבליוגרף וחוקר.
ר' יהושע בן ר' שלמה זלמן אהרנרייך.
דיין במעגיעש ולאחר השואה דיין בשאמלוי.
עלה לארץ ישראל ונפטר בירושלים.
ר' משה יהודה כ"ץ בנו של ר' אשר אנשיל כ"ץ – דיין ב דונא סערדהלי.
מחבר הספר "ויגד משה" על הלכות ליל הסדר.
חתן הרב יעקב יחזקיה גרינוולד מפאפא.
ר' יהושע כץ בנו של ר' אשר אנשיל כ"ץ – דיין במאקו לימים עמד בראש קהילת "בית אשר דסערדאהעלי" בברוקלין.
הוציא לאור את ספרי אביו.
ר' משה אריה פריינד חתנו של ר' אשר אנשיל כ"ץ.
בן ר' חנוך בן ר' אברהם יהושע פריינד.
ר' יצחק צבי לייבוביץ חתנו של ר' אשר אנשיל כ"ץ, רב קהילת צ'ופ (COP היום בחבל זקרפטיה באוקראינה).
ר' הלל ליכטנשטיין חתנו של ר' אשר אנשיל כ"ץ רב הצעיר בקראסנא, רב קהילת קרסנה בארצות הברית ופוסק הלכה חשוב
ר' שמואל גרינוולד חתנו של ר' אשר אנשיל כ"ץ, נכד ר' משה גרינוולד, דיין בסעליש.
ר' משה יהודה עהרנרייך בן ר' חיים עהרנרייך.
חתן ר' שמואל זלמן ויינברגר רב העיר מרגיטה.
ממלא מקום אביו ברבנות מאד.
ר' אליעזר עהרנרייך (תרפ"ב - תשע"ד בן ר' חיים עהרנרייך.
לאחר השואה מילא מקום אחיו ברבנות מאד.
הקים את "חברה להפצת תורה ממשפחת קול אריה" המדפיסה ומפיצה את ספרי המשפחה.
ר' דב בער שפיצר, חתן ר' חיים עהרנרייך.
מחבר הספר תולדות קול אריה.
לימים רב קהילה בפאר רוקאוויי בניו יורק.
הרב יוחנן פריד רב המושב בית מאיר.
ר' אשר אנשיל כץ – בנו של הרב יהושע כץ.
ר' שלמה זלמן כץ, בנו של הרב יהושע כץ.
חתן הרב אברהם יצחק קאהן.
רב חסידי תולדות אהרן בוויליאמסבורג.
ר' חיים לייב כץ – בנו של הרב יהושע כ"ץ.
רב קהילת סהערדאלי בבורו פארק
משפחת ויטגנשטיין הייתה משפחה אוסטרית-גרמנית, אחת המשפחות העשירות והנכבדות ביותר באירופה.
מקורה מיהודים מומרים ובין בניה, הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין ואחיו הפסנתרן פאול ויטגנשטיין.
אביהם, קרל ויטגנשטיין היה תעשיין, והיה אחד האנשים העשירים ביותר באירופה במפנה המאה העשרים.
אבי המשפחה היה חוכר יהודי בשם מוזס מאייר, שחי בנסיכות ויטגנשטיין בוסטפאליה.
ב-1808 הכריז נפוליאון בונפרטה שכל נתיניו חייבים לקחת לעצמם שם משפחה.
וכך נטל בנו, שנקרא באותו שם, מוזס מאייר, את שם המשפחה של נסיכי זיין-ויטגנשטיין (Sayn-Wittgenstein) כשם משפחתו והיה למוזס מאייר ויטגנשטיין.
הוא היה סוחר צמר מצליח בעיר קורבאך (Korbach).
בנו הרמן (1802-1878) התנצר והיה לפרוטסטנטי בשם הרמן כריסטיאן (כלומר הנוצרי) ויטגנשטיין (Hermann Christian Wittgenstein).
ב-1839 נשא הרמן לאשה את פאני פיגדור, בת למשפחת פיגדור, אחת המשפחות היהודיות הנכבדות של וינה.
בן-דודה היה הכנר יוזף יואכים.
פאני נטלה תחת חסותה את בן-דודה ודאגה לכך שיובא ללייפציג על מנת שיפגש עם פליקס מנדלסון-ברתולדי, שלקח אותו תחת חסותו ופיתח את הקריירה שלו.
היא התנצרה והייתה לפרוטסטנטית לפני נישואיה.
הרמן עשה חיל כסוחר צמר בלייפציג ולזוג נולדו אחד-עשר ילדים, בהם אביהם של לודוויג ופאול, קרל ויטגנשטיין (8 באפריל 1847 – 20 בינואר 1913).
הוא אביו של ד"ר קרל פאול ויטגנשטיין.
בנו, שנקרא אף הוא פאול (1907–1979) הוא הדמות הראשית בספר "אחיינו של ויטגנשטיין" מאת תומאס ברנהרד.
קרל היה השישי בין ילדיהם של פאני והרמן.
שלוש שנים לאחר לידתו עברה המשפחה לעיר מדלינג שבאוסטריה.
ב-1860 עברה המשפחה לווינה ושם עשתה הון בעסקי ריהוט.
ב-1865 יצא קארל בחשאי לארצות הברית כנגן כינור, הוא שב לחיק משפחתו העשירה שנתיים מאוחר יותר.
אף על פי שלא עשה חיל בארצות הברית, נחשף שם לקפיטליזם האמריקאי ולאילי ההון והתעשיינים כאנדרו קרנגי.
קרל השקיע את הונו בארצות הברית וייבא משם רעיונות שביצרו את המונופול שלו בתחומו, בפרט אינטגרציה אנכית, כלומר שליטה בכל שרשרת הייצור.
משנת 1877 קרל עסק בכריית ברזל, עיבוד פלדה ויצור מוצרי פלדה בהם פסי רכבת, שהיו סחורה מבוקשת ביותר בעת התפתחות רשת הרכבות באימפריה האוסטרו-הונגרית.
מרכז האימפריה שלו היה בטפליץ.
עד מהרה היה הונו של קרל שני רק לזה של משפחת רוטשילד והמשפחה רכשה אחוזות ברחבי אוסטריה ובפרט ארמון ("פאלה", בצרפתית: palais) ברינגשטראסה שבווינה.
ב-1873 נשא קרל לאשה את לאופולדין "פולדי" קלאמוס (Leopoldine Kalmus; 1850-1926), אביה היה יהודי-צ'כי ואמה קתולית (בן משפחתה, פרידריך האייק, היה חתן פרס נובל לכלכלה).
פולדי חונכה כקתולית ולפיכך הוטבלו כל תשעת ילדיהם של קרל ושלה לקתוליות.
דורה (נולדה ב-1876 ונפטרה בינקותה)
החינוך בבית ויטגנשטיין היה חינוך ביתי, על מנת שילדי המשפחה לא יספגו מנהגים קלוקלים.
אבי המשפחה השליט את מרותו והכין את ילדיו להיות יורשי אימפריית התעשייה שלו.
תוכנית הלימודים כללה מתמטיקה, לטינית, אנגלית ומוזיקה ברמה גבוהה.
עם זאת, הדבר לא עלה בקנה אחד עם כשרונותיהם המוזיקליים ורוחניים של הבנים, דבר שהוביל להתנגשויות בין רצון הברזל של האב לנפשם של הבנים.
לפי עדויות שונות האווירה בבית המשפחה הייתה של ביקורת רציונליסטית הדדית קרה ונוקבת שלוותה בהתפרצויות זעם שגבלו בטירוף.
האם כמעט שלא הייתה נוכחת בחינוך הילדים.
ב-1902, לאחר שהנס, שהיה נער מגושם אך בעל כישרון יוצא דופן במתמטיקה ומוזיקה, נעלם במפרץ צ'ספיק בעת ביקור בארצות הברית בגיל 26, והייתה הנחה שהתאבד, התרכך מעט האב ולודוויג ופאול הצעירים נשלחו ללימודים בגימנסיה בעיר לינץ.
שנתיים לאחר מכן התאבד האח רודי בבליעת ציאניד בפאב בגיל 22 בעת שהיה סטודנט לכימיה באוניברסיטת ברלין, ככל הנראה על רקע ההומוסקסואליות שלו.
אבי המשפחה, שראה בהתאבדותו הפומבית של בנו קלון, אסר על בני המשפחה להזכיר את הבן המת.
חודשים ספורים לאחר התאבדותו של רודי, נישאה מרגרטה לג'רום סטונבורו, גם הוא בן למשפחה יהודית מומרת (במקור: שטיינברגר).
נישואיה הזוג היו כושלים ועקב הפריג'ידיות שלה, טופלה מרגרטה אצל הפסיכואנליטיקאי זיגמונד פרויד.
קורט, שהיה יורשו של קרל בניהול החברה וקצין בצבא האוסטרו-הונגרי התאבד עם סיום מלחמת העולם הראשונה, כאשר פקודיו פתחו כנגדו במרד.
בעת האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938) שהו רוב בני המשפחה מחוץ לאוסטריה.
לפי חוקי נירנברג נחשבו בני המשפחה ליהודים, אך מרגרטה סירבה להאמין שמשפחה כה מכובדת ונוצרית עלולה להפגע.
היא ופאול קיימו בנפרד מגעים עם השלטונות, בניסיון להוכיח שאינם כלל ממוצא יהודי (על ידי מרגרטה) או לשחד פקידים על מנת שלא יחרימו את רכוש המשפחה (פאול).
הסכסוך יצר קרע ממושך בין פאול לבין יתר המשפחה, שלא התאחה עד מותו.
משפחת היראיאמה היא כל אחת מחמש משפחות אסטרואידים שנתגלו על ידי האסטרונום היפני קיוצוגו היראיאמה.
קבוצות אסטרואידים אלה כוללות כוכבי לכת קטנים בעלי אלמנטים מסלוליים דומים, כגון ציר חצי-ראשי, אקסצנטריות ונטיית מסלול.
חברי משפחות אלו נחשבים לשברים מהתנגשויות אסטרואידים בעבר.
למעשה, משפחות והחברות בהן מזוהות על ידי ניתוח האלמנטים המסלוליים הקבועים הנקראים אלמנטים מסלוליים ראויים, ולא על ידי האלמנטים המסלוליים הנוכחיים, המשתנים באופן קבוע בטווחי זמן של עשרות אלפי שנים.
האלמנטים המסלוליים הראויים הם קבועים הקשורים לתנועה, הנחשבים להישאר כמעט קבועים בטווחי זמן של עשרות מיליוני שנים לפחות.
קיוצוגו היראיאמה (1874–1943) היה החלוץ בהערכת אלמנטים מסלוליים ראויים לאסטרואידים, וזיהה לראשונה כמה ממשפחות האסטרואידים הבולטות בשנת 1918.
היראיאמה זיהה תחילה את משפחות קוֹרוֹניס, אֶאוֹס ו תֶמִיסואחר-כך את משפחות פלורה ומריה.
משפחת הפשע לביא היא משפחה המנהלת ארגון פשע
וחלק מחבריה הם פושעים מורשעים.
ראשי המשפחה, אופיר ועמוס לביא פעלו בחסותו של ראש משפחת הפשע הדרומית שלום דומרני.
ולאחר מכן השתלטו על חלק מנכסיו.
המשפחה מתגוררת ברחובות, בשכונת קריית משה.
בשנים 2013–2015 ניהלו מאבק עם האחים שלמה ממושב חלץ, כאשר חבר כנופיה של דומרני, נהרג מפיצוץ מטען באשקלון.
בשנת 2015 נקשר שמם לרצח שלום שלמה, אחיו של בני שלמה ביציאה מביתו במושב תלמים.
ביוני 2017 נרצח רומן אנטון, שהיה סוכן סמוי של המשטרה וחבר לשעבר בארגון הפשע של משפחת לביא.
בפברואר אותה שנה נעצר רומן עם שלושה מחיילי משפחת לביא בחשד להטמנת מטען חבלה בפארק באשדוד וגויס לפעול כסוכן סמוי, בעקבות רציחתו הועמדו לדין 3 חברים בארגון הפשיעה.
עמוס "הקטן" לביא ודוד פלוס, חתמו על הסדר טיעון וירצו 9 ו-6 שנות מאסר בהתאמה לאחר הודאתם בעברות קשירת קשר ומתן אמצעים לביצוע פשע ואילו רומן אגרונוב שהואשם ברצח, הורשע בסיוע לרצח ונגזרו עליו 17 שנות מאסר.
בינואר 2019 לאחר שהתנהל נגדם תיק בנוגע לניסיון רצח, המשפט נסגר בהסדר טיעון בשל כשלים ראייתים.
על אופיר לביא נגזר עונש של 5 שנים ושמונה חודשי מאסר ועל עמוס לביא נגזרו 19 חודשי מאסר בגין עבירות נשק.
באוקטובר 2023 נורה באשקלון עבריין המשתייך לארגון ונפצע אנושות.
מותו נקבע מאוחר יותר בבית החולים.
משפחת הענוים (או מן הענוים, Anav, Dellmansi Piatell, degli umani, De Mansi) היא משפחה יהודית מיוחסת שחיה ופעלה ברומא.
בני משפחה זו נודעו כרבנים ראשי ישיבות ופוסקי הלכה, ועוד.
כמו כן חיברו בני משפחה זו ספרים שונים בעיקר בתחום ההלכה.
על פי המסורת שהייתה בידי בני המשפחה, המשפחה הגיעה לרומא לאחר שהוגלתה מירושלים בידי טיטוס בזמן חורבן בית המקדש השני.
ארבע המשפחות אלו היו בעלי סמכות וחשיבות ברומא ונטלו חלק בתפקידים חשובים בעיר, ומבניהן של משפחות אלו נתפרסמו חכמים רבים כרבנים, ראשי ישיבות, פוסקי הלכה, חכמים, משוררים ופייטנים, סופרים ועוד.
ארבע המשפחות הן משפחת האדומים (Dei Rossi), משפחת התפוחים (de'Pomis באיטלקית, ובלטינית: De Pomi), משפחת הענוים (degli umani, De Mansi, Piatelli), משפחת הנערים הקרויה גם הבחורים (degli Adolescenteli), ויש הכוללים בתוכם אף את משפחת הזקנים (dello Vecchio באיטלקית, ובלטינית: De'Vechhi).
במקורות אחרים מופיעה גם משפחות אחרות כמו משפחת הלטיפים, הדיינים, הרופאים, ומשפחת גליקו.
עקבות משפחת "מן הזקנים" כנראה נעלמו.
בתחילת כתב-יד מחזור כמנהג בני רומא משנת ה'רע"ד (1514) נכתב:
מסורת זו נזכרה בקצרה גם בספרו של רבי עזריה מן האדומים בספרו מאור עיניים:
חכמים ואישים בולטים בני ארבע המשפחות
רבי דוד די פומיס מספוליטי, רופא, פילוסוף ובלשן, מחבר ספר "צמח דוד".
רבי משה בן רבי יקותיאל די רוסי, מחבר ספר התדיר, בן למשפחת האדומים.
רבי עזריה מן האדומים, רב והיסטוריון יהודי בולט בימי הביניים, בן למשפחת האדומים.
רבי יחיאל עניו (רומא, סביבות ד'תת"ל), ראש ישיבה ברומא ופייטן פורה; בניו היו רבי אברהם ורבי דניאל, ראשי ישיבה ברומא אף הם, ורבינו נתן בעל הערוך.
האחים רבי צדקיה בן אברהם בעל שבלי הלקט, רבי בנימין בן אברהם היה פוסק ופרשן ידוע ופייטן פורה, והפייטן רבי משה בן אברהם.
האחים רבי צדקיה בן בנימין, ורבי יהודה הרופא בן בנימין המכונה ריבב"ן - בעל פירושי מסכת שקלים בש"ס וילנא, ורבי יקותיאל בן בנימין אבי רבי יחיאל בן יקותיאל מחבר ספר 'תניא רבתי'.
כאמור, מבני משפחת הענוים התפרסמו רבים כרבנים ומחברי ספרים, מהם יודעים כיום:
בניו: רבי אברהם עניו, ורבי בנימין (המנקד).
בנו של ר' אברהם: רבינו יחיאל עניו.
חי ברומא בסביבות ד'תת"ל, וכיהן שם כראש ישיבה.
נודע גם כפייטן, ב-2007 יצא לאור בהוצאת מאגנס הספר "פיוטי ר' יחיאל בר אברהם מרומא" בעריכת אברהם פרנקל, ובו מקובצים פיוטיו הידועים לנו.
שלושת בניו של רבי יחיאל: רבי אברהם, רבי דניאל, ורבינו נתן בעל הערוך (1035–1110).
רבי אברהם ורבי דניאל היו שניהם ראשי מתיבתא ברומא, ובנוסף עסקו ברפואה.
רבי דניאל חיבר גם פירוש למשניות ופיוטים.
בנו של רבי אברהם הוא רבינו יחיאל הרופא.
שני בניו של ר' יחיאל הם רבי אברהם, ורבי בנימין הרופא (חי בערך בשנת ה"א (1239), לפי "אוצר הגדולים").
שניהם היו ממנהיגיה של קהילת יהודי רומא.
בני רבי אברהם בן יחיאל: רבי משה בן אברהם (פייטן, ממנו ידועות לנו שתי סליחות שחיבר על שריפת התלמוד בפריז), רבי בנימין בן אברהם - המפורסם שבאחים, רבי יחיאל בר אברהם, וצעיר האחים רבי צדקיה בן אברהם בעל שבלי הלקט.
בני רבי בנימין בן יחיאל: רבי צדקיה, רבי יהודה הרופא המכונה ריבב"ן - בעל פירושי מסכת שקלים בש"ס וילנא, ורבי יקותיאל.
בנו של רבי יקותיאל: רבי יחיאל הרופא בעל ספר תניא רבתי ומעלות המידות, וסופרו של כתב יד ליידן המפורסם של התלמוד הירושלמי, ורבי בנימין הרופא.
עוד מבני המשפחה הידועים לנו:
רבינו שבתי ב"ר שלמה מן הענוים (סביב ה' אלפים-ה'ק'), מחבר פירוש על שאילתות דרב אחאי שנדפס על ידי שמואל קלמן מירסקי.
רבי מנחם צמח עניו (סביב ה'ק'-ה'ר').
רבי פנחס חי עניו מפרארה (ה'תנ"ג-ה'תקכ"ח), תלמיד רבי יצחק למפרונטי ומחבר הספרים 'גבעת פנחס' ו'תוספת ביכורי קציר'.
היה רב ואב"ד של קהילת פירארה.
מסופר עליו שהיה עניו כמו שמו, ומעולם לא החרים אדם, למרות תפקידו הציבורי ארוך השנים, ומעולם לא כתב סגולות וקמיעות.
משפחת הטווני-דויטש הייתה משפחה הונגרית-יהודית, שזכתה בתואר אצולה עד לתואר ברון.
משפחת הטווני-דויטש הייתה במאות ה-19/20 אחת המשפחות העשירות ביותר בהונגריה ונודעה במיוחד לדורות המאוחרים יותר כמשפחה של אמנים ופטרוני אומנויות.
משנת 1879, לאחר קבלת תואר האצולה הבסיסי ותוספת קידומת האצולה לשם, הוא הפך ל: דויטש מִהטוון
משנת 1897, לאחר שהותר למשפחה השימוש בשם הכפול הפך ל: הטווני-דויטש מִהטוון (הטוון זו עיר בצפון הונגריה, מקום עסקי ואחוזת המשפחה)
משנת 1910, לאחר קבלת תואר הברון, השם הפך ל: ברון הטווני-דויטש מהטוון
בשנת 1911, לאחר שהותר למשפחה לשנות את שמה ולהוריד את השם "דויטש" הפך השם ל : הברון הטווני מהטוון
בן המשפחה הראשון הידוע היה אברהם דויטש שעבר מהעיר קֶסֶג בהונגריה לעיר אַרַד, שהיה אז מרכז אזור הדגנים המפורסם בדרום-מזרח הונגריה.
שם פתח אברהם חנות מכולת וסחר גם בבדים, בכותנה, בתבואה ושאר גידולים.
המלחמות הנפוליאוניות יצרו פריצה לביקוש לדגנים ואברהם דויטש הפנה את תשומת ליבו לסחר התבואה; עיסוק זה הניח את הבסיס לעושרה העתידי הגדול של המשפחה.
בנו היחיד, איגנץ דויטש, נולד בארד.
איגנץ דויטש (1803-1873) נכנס תחילה כשותף בחנות של אביו.
הוא לא היה אפילו בן עשרים כשהקים חברת סחר בתבואה בעיר הולדתו בשנת 1822. בנוסף, הוא שימש בתפקיד סוחר וגם נותן אשראי במשפחות אריסטוקרטיות שונות (כמו הרוזן זלנסקי), מה שכונה אז "יהודי הבית".
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-19 הוא היה כבר סוחר מקומי מכובד וכך קיבל את הנציגות היוקרתית של חברת הביטוח אסיקורציוני ג'נרלי מהעיר טריאסטה, והפך בכך למוביל של הכנסת עסקי הביטוח להונגריה.
בשנת 1844 למנהל האשראי ומבקר הממסרים (שטרי חוב וכדומה) של "בנק החיסכון הראשון בארד".
בשנים 49–1848 השתתף במהפכת 1848 בהונגריה כחבר במשמר הלאומי.
אשתו של איגנאץ דויטש, טרז אבלסברג (1802–1863), נולדה גם היא במשפחת סוחרי תבואה עשירה.
בנם הבכור של איגנץ דויטש וטרז אבלסברג היה יוז'ף דויטש (1824–1903), השני היה ברנאט דויטש (1826–1893).
שתי בנותיהם היו, רוזה דויטש (1829–1915), אשתו של אדולף קופיי, וארנסטין דויטש, שנישאה לסמואל בריל (1825–1874).
שני הבנים הצטרפו לעסק המשפחתי כבר בגיל צעיר.
בשנות ה-50 של המאה ה-19, כתוצאה מפיתוח רכבות הקיטור ואוניות הקיטור, השתנה באופן משמעותי מבנה הסחר ההונגרי: הובלת דגנים עלתה מדרגה והוזלה מאוד.
המשפחה עברה אם כן לפשט, שם בשנת 1856 השיג איגנץ דויטש זכויות סיטונאיות מרשויות העיר.
הוא הפך אז את בנו ברנאט דויטש לשותף גלוי שלו.
"אגודת טחנת הקיטור הראשונה של בודה" הוקמה בשנת 1864, בראשות חברת "דויטש איגנץ ובנו" שהייתה מיוצגת על ידי בנו יוז'ף של איגנץ דויטש.
איגנץ דויטש השקיע את הונו בעיקר ברכישת קרקעות.
לדוגמה, בשנת 1867 בעת בניית קו הרכבת בודפשט-הטוואן הוא קנה מבנק בבריסל את אחוזת משפחת הרוזן גרסלקוביץ' עם ארמון מוזנח ומט ליפול, ארמון ששיחק תפקיד חשוב בהמשך בחיי המשפחה עד מלחמת העולם השנייה.
בתחילה שימשו הקרקעות באחוזה בעיקר לגידול תבואה לטחנות הקמח של המשפחה, אך מסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 הוסבו לגידולי סלק סוכר.
במותו של איגנץ דויטש הרכוש שהוריש הסתכם ב:
כל העיזבון הסתכם ב־2,371,570 פורינט הונגרי
מיטלטלין היוו 57.83% מכלל העיזבון
מקרקעין היוו 42.17% מכלל העיזבון.
אלה היו סכומים גדולים מאוד ורכוש עצום באותם הימים.
האחים:יוז'ף דויטש מהטוון וברנאט דויטש מהטאוון
לאחר מותו של איגנץ דויטש, קיבלו עליהם שני בניו, יוז'ף דויטש (1824-1903) וברנאט דויטש (1826-1893) את ניהול האימפריה העסקית המשפחתית.
יוז'ף דויטש ייצג את המשפחה בהנהלת "חברת הקיטור הראשונה של בודה" (שנוסדה כאמור בשנת 1864) בשותפות עם משפחות וייס ובריל, ואילו ברנאט קיבל על עצמו את ניהול חברת "דויטש איגנץ ובנו".
יוז'ף דויטש נשא לאישה את פאולה קרישהאבר (1833–1899) ונולדו להם שלושה ילדים: שאנדור, לסלו והרמינה.
ב־15 בינואר 1879 העניק מלך הונגריה פרנץ יוזף תואר אצולה למשפחה, את האצולה "הטווני" (מהטוואן) ואת סמל המשפחתי הן ליוז'ף דויטש והן לאחיו ברנאט.
ייתכן שקיבלו את האצולה כיוון שסיפקו תמיכה משמעותית לצבא הקיסרי בעת הסיפוח של בוסניה והרצגובינה (1878), אבל ייתכן שהם פשוט קנו אותו.
בשנת 1882 ברנאט דויטש נשא בתפקידים כלהלן:
סגן נשיא טחנת הקיטור של קונקורדיה,
ראש מחלקת האשראי בסניף פשט של הבנק הלאומי של אוסטריה
ראש מחלקת האשראי של הבנק המסחר ההונגרי של פשט,
חבר דירקטוריון בנק המשכנתאות ההונגרי,
חבר דירקטוריון של בנק החיסכון המאוחד של בודפשט,
חבר דירקטוריון של חברת המכרות: Salgótarján Coal Mining Co.
הדור הרביעי כבר השתלב בהנהלת החברות.
משנת 1880 ואילך השקיעה המשפחה בסלק סוכר.
בשנת 1881 רכשה חברת "דויטש, קוהנר & בריל" את מפעל הסוכר בשוראני שפשט את הרגל (Nagy-Surányi Factory and Refinery Co) .
המפעל החל לייצר בשנת 1882 עם הון מניות של 4.5 מיליון פורינט הונגרי, הניהול היה בראשות ברנאט.
בעת מותו של ברנאט הסתכם עיזבונו שהוריש לאשתו לאורה וייס ולשבעת ילדיו שהבכור ביניהם היה שאנדור ב-4,391,653 פורינט הונגרי שנחלקו:
נכסי הניידא היו 95.80% מכלל העיזבון
נכסי הדלא ניידא היו 4.20% מכלל העיזבון.
שאנדור דויטש (1852–1913) מהטוון, ובהמשך שאנדור הטווני-דויטש בגיל צעיר היה מתלמד בבנק בברלין.
משנת 1873 היה מעורב בעסק המשפחתי.
הוא התמנה למנהל הכללי בשנת 1877 ובעלים משותף ב־1879. עם אביו ודודו הקים כמה חברות דגן וגם חברות לזיקוק סוכר.
בשנת 1894 התמנה לנשיא האיגוד הלאומי למפיקי סוכר.
יוז'ף למד בצעירותו בבית הספר הגבוה בווינה Hochschule für Bodenkultur והיה בן דודו הראשון של הברון שאנדור הטווני-דויטש.
בשנת 1884 הפך לבעלים המשותף של החברה "דויטש איגנץ ובנו", ומשנת 1888 היה מנהל מפעל הסוכר בהטוון.
קארוי היה בנם של ברנאט דויטש ולאורה וייס.
קארוי הטווני-דויטש (1863–1944) נכנס לעסק המשפחתי של "איגנץ דויטש ובנו" (DIF) בשנת 1890. הוא היה חבר בדירקטוריון של מספר חברות גדולות בבעלות המשפחה.
ב־23 באוקטובר 1908 הוא ואֶחיו קיבלו את התואר ברון מהמלך.
הוא קיבל 16.38% מהכנסות חברת "דויטש איגנץ ובנו" בשנת 1921 וכבר 20% בשנת 1933. הברון קארוי הטוואני-דויטש התחתן עם רנה צ'אני ונולדו להם שני ילדים: מריאן הטווני ויאנוש הטווני.
בלה הטווני-דויטש (1866–1933) היה חבר בשותפות הכללית של "דויטש איגנץ ובנו" משנת 1897. בשנת 1913 הוא הפך לחבר מועצת המנהלים של מפעל הסוכר בבעלות המשפחתית בהטוון, ושירת גם בדירקטוריונים של שלושה מפעלי סוכר אוסטריים ובבנק האוסטרו-הונגרי.
אשתו, קלרה טאוסיג, הייתה בתו של מנכ"ל הרכבות הממלכתיות האוסטריות.
אביו של לאיוש היה הברון שאנדור הטווני-דויטש ואמו אמה (1858–1901).
הברון לאיוש הטווני (בודפשט, 28 באוקטובר 1880 - בודפשט, 12 בינואר 1961) היה סופר, מבקר, היסטוריון ספרות, זוכה פרס קושוט (1959), חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
רשמית היה חבר בעסק המשפחתי משנת 1916, אך בשנת 1918, בשל תפקידיו במהפכת 19–1918 המשפחה חששה לעסק שלה ולכן נתנה לו פיצויי פיטורים (אשר בשנת 1921 היו 9% משווי החברה).
אביו היה הברון שאנדור הטווני-דויטש, ואמו אמה.
הברון פרנץ הטווני מהטאוון (בודפשט, 29 באוקטובר 1881 - לוזאן, 7 בפברואר 1958) היה צייר, למד אצל אדולף פניאש ושאנדור ביהארי בבודפשט, ואז המשיך את לימודיו בבאיה מארה ובפריז.
הוא בילה שנים באיטליה, בגרמניה ובספרד.
באופן רשמי היה חבר בעסק המשפחתי משנת 1916; חלקו בשנת 1921 היה 11%.
אביה היה הברון שאנדור הטווני-דויטש, ואמה אֶמָה.
בעלה הפך בשנת 1910 לחבר בשותפות הכללית ובשנת 1913 היה כבר חבר בדירקטוריון של כמה חברות שלחברה המשפחתית היה בהן עניין.
חלקם בהכנסות העסק המשפחתי היה בשנת 1921: אלברט הירש 5%, אירן הטווני 9%.
אנדרה הטווני (1892–1961) הפך לשותף בחברה "דויטש איגנץ ובנו" בשנת 1916. בסוף שנות העשרים של המאה הקודמת יזם את הקמת "מפעל המזון של שימורי עגבניות של הטוון".
אביו היה הברון יוז'ף הטווני-דויטש, ואמו פאני לאצקו.
ברנאט הטווני (בודפשט, 1900 - פריז, 1980), בשמות אחרים נקרא גם ברטלן הטווני, היה מזרחן.
הוא למד כימיה ואז מסחר, אך עזב את שניהם.
הוא עבד בטחנות הקמח קונקורדיה זמן מה, ואז היגר מהונגריה בשנת 1939. לאחר מסעותיו באסיה כתב ספר בשם "ההיסטוריה של השאלה הסינית".
הוא תרגם ופרסם במינכן עם הסברים את קובץ השירים הפילוסופי דאו דה ג'ינג.
במהלך מלחמת העולם השנייה התפזר רכוש המשפחה ובמיוחד דברי האומנות שחלקם הגיעו למוזיאונים.
היורשים האמריקנים של המשפחה הגישו תביעות נגד כמה מדינות להשבת או לפיצוי בגין יצירות האמנות הנ"ל.
תוצאת התביעות עדיין לא ידועות.
משפחת וילובי הוא סרט הנפשה ממוחשבת מסוגת הרפתקאות וקומדיה, המבוסס על הספר וילובי: משפחה מהספרים מאת לויס לאורי.
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-22 באפריל 2020.
חתול משוטט מספר את הסיפור על משפחת וילובי, פעם היא הייתה משפחה הרפתקנית ואוהבת במשך דורות.
אולם כיום מר וגברת וילובי לא גילו אכפתיות כלפי ילדיהם: הבן הבכור טים, אשר ניסה לשמור על אחיו מצרות, הבת האמצעית ג'יין, אשר אוהבת לשיר עד שהוריה משתיקים אותה, והתאומים המפחידים והחכמים הקרויים יחד ברנרבי.
לאחר שג'יין והתאומים מצאו תינוקת נטושה מחוץ לבית, הוריהם סילקו אותם מהבית עד שהם יבואו ללא התינוקת.
הם נטשו את התינוקת שקראו לה "רות'", ליד דלת של מפעל ממתקים ובעל המפעל, המפקד מלנוף, לקח את התינוקת.
על מנת להיפטר מהוריהם האיומים, האחים שלחו אותם ל"חופשה רצחנית" כאשר הם גזרו ממגזין טיולים כל מיני הרי געש, דובים ועוד סכנות.
כאשר הילדים חגגו את החופש שלהם, אומנת שנשכרה בידי ההורים הגיעה לבית וזכתה בתשומת הלב של כולם מלבד טים.
כשהבינה לגבי רות, האומנת לקחה את הילדים למפעל של מלנוף.
לאחר שהצילו את רות ממגוון מנועי המפעל, האומנת הבינה שהילד יהיה מוגן אצל מלנוף הדואג.
בינתיים, מר וגברת וילובי, ששרדו כל מלכודת במהלך הטיול שלהם, מכרו את הבית.
מר וילובי שלח מייל קולי לאומנת, שטים שמע.
לאחר שטים חשב שהאומנת עובדת בשביל ההורים, טים דיווח עליה בתור "אומנת רעה" אל רווחת היתומים.
כאשר ההורים שכרו תיווך נדל"ן כדי למכור את הבית, הילדים הבהילו את כל הקונים בשורה של מלכודות.
האומנת הפחידה את המשפחה האחרונה, וגרמה לטים להבין שהיא נחמדה למרות הכל, אולם אשת רווחת היתומים הגיעה.
וזיהתה את האומנת בתור לינדה, יתומה אשר אף פעם לא מצאה משפחה טובה.
כשהבינו שטים התקשר לרווחה, לינדה עזבה בדמעות וג'יין כעסה עליו לפני שהילדים התפצלו ונלקחו למשפחות אומנה.
טים ברח מכל המשפחות האומנות, וגילה שבית משפחת וילובי נמכרה ונהרסה, הוא נתפס ונלקח אל בית היתומים.
החתול מצא את לינדה והביא לה את כובעו של טים, ובעקבות זאת היא החליטה לאחד מחדש את הילדים.
לינדה שחררה את טום מבית היתומים ואספה את הילדים, וטום התנצל בפני ג'יין.
הוא הבין שצריך למצוא את הוריהם האמיתיים על מנת שרווחת היתומים תניח להם.
לינדה והילדים בקשו עזרה ממלנוף על מנת לבנות להם ספינת אוויר כדי לטייל בשווייצריה (שווייץ), שם ההורים נמצאים בהרי האלפים.
כאשר הם עפו ללא לינדה, מנלוף ורות, הילדים הגיעו לשווייצריה.
שם הם מצאו את כדור הצמר של אמם אשר הוביל אותם לפסגת ההר, שם הם מצאו את הוריהם קפואים למוות.
הילדים הצילו אותם, אשר קיוו להתאחד איתם מחדש כמשפחה.
לרוע המזל, מר וגברת וילובי ברחו אל ספינת האוויר ללא הילדים, וכתוצאת ספינת האוויר וההורים התרסקו.
הילדים התכוננו לעמוד בקור כאשר ג'יין שרה, למרבה המזל, הילדים ניצלו בידי רות, לינדה ומלנוף.
לינדה ומלנוף אימצו את רות ואת ילדי משפחת וילובי ויחד הם גרים במפעל הממתקים כמשפחה אוהבת.
ומר וגברת וילובי שרדו את ההתרסקות, שטו בים, ונטרפו בידי כריש.
בסצנה לאחר הסיום, החתול ליקק את עצמו לפני ששם לב לצופים.
ויל פורטה - טים וילובי
מאיה רודולף - לינדה האומנת
אלסיה קארה - ג'יין וילובי
טרי קרוז - המפקד מלנוף
מרטין שורט - מר וולטר וילובי
ג'יין קרקובסקי - גברת הלגה וילובי
שון קולן - ברנבי א' וברנבי ב' וילובי
ריקי ג'רווייס - החתול המספר
עידו רוזנברג - טים וילובי
בר סביר - ג'יין וילובי
דור צויגנבום - ברנבי א' וברנבי ב' וילובי
איילת רובינסון - לינדה האומנת
מוטי דיכנה - החתול המספר
אליעזר וייס - מר וילובי
לימור שפירא - גברת וילובי
עמי מנדלמן - המפקד מלנוף
שירי גדני - אשת רווחת יתומים
לירון ברנס - אבא מושלם
אורנה כץ - אמא מושלמת
דניאל שופוב - בן מושלם
שירי בכר - בת מושלמת
משפחת וסלי היא משפחת אלבנים, שהצילה שתי משפחות יהודיות במהלך השואה מידי הנאצים, משפחת מנדיל ומשפחת בן יוסף.
הם היו האלבניים הראשונים שהוכרו בתואר זה על ידי "יד ושם".
המשפחה התגוררה בכפר קטן הנקרא קרויה (Kruja) שבאלבניה.
לאחר המלחמה המשפחה הוכרה כחסידי אומות עולם.
פועלם של משפחת וסלי במהלך השואה
בקיץ 1943 כאשר נודע על הגעת הגרמנים לאלבניה, חמיד וסלי בן ה-25 עזב את כפרו ועבר לטירנה במטרה לפתוח חנות בגדים, אחיו הצעיר רפיק בן ה-17, הגיע איתו ומצא עבודה בחנות צילום.
שם הוא הכיר את מוסא (משה) מנדיל, רפיק שאל את אביו אם יכול להחביא את משפחת מנדיל בביתם בקרוג'ה, וסל מיד הסכים ובא אל טירנה כדי להביא את משפחת מנדיל לבית משפחת וסלי.
ג'מאל, בן הזקונים, שהיה אז בן 14, הבריח את הורי משפחת מנדיל בלילה תוך כדי הליכה על צוקים ודרכים צדדיות כדי שהגרמנים לא יתפסו אותם, ובמשך היום הם התחבאו במערות.
באותה התקופה לקח חמיד וסלי תחת חסותו את משפחת בן יוסף, אחיו ג'מאל נסע גם הוא לטירנה כדי לעזור לו להביא את משפחת בן יוסף לביתם שבקרוג'ה..
משפחת וסלי הגנה על משפחות מנדיל ובן יוסף בחדר קטן מעל אסם, ההורים היו מתחבאים בו בשעות היום ומדי פעם בלילות היו יוצאים לנשום אוויר.
הילדים השתלבו עם ילדי כפר קרוג'ה וכך יכלו לשחק ולהעסיק את עצמם בכל מיני דברים מהנים.
למרות הקשיים הרבים, כל משפחת וסלי דאגה לצרכיהם היומיומיים של שבעת היהודים שהסתירו ולא הסגירו אותם.
גם חלק מתושבי אותו כפר החביאו יהודים, ואלו שלא החביאו אותם, לא סיפרו דבר..
לקראת סוף המלחמה החלו קרבות השחרור של הפרטיזנים האלבנים מול הגרמנים, והחיפושים אחר היהודים והפליטים מיוגוסלביה נעשו חמורים ואינטנסיביים יותר ויותר.
גברא מנדיל (הבן הבכור במשפחת מנדיל) מספר שווסל וסלי בעל הבית נהג להרגיע אותם כשאמר "רק על גופתי המתה יוכלו להגיע אליכם ולפגוע בכם..."
תשעה חודשים לאחר מכן, לקראת סיום המלחמה ב-1944 עזבו שתי המשפחות את ביתם של משפחת וסלי.
לאחר המלחמה משפחת וסלי איבדה קשר עם משפחת בן- יוסף.
רפיק ביקר את משפחת מנדיל ביוגוסלביה לאחר המלחמה ואף לקח שיעור צילום אצל משה.
לאחר שמשפחת מנדיל עלו לארץ, הקשר נשמר בין שתי המשפחות.
מעשי הצלה נוספים של משפחת וסלי
ארבע פעמים משפחת וסלי הצילה אנשים שהיו נתונים בסכנה:
בפעם הראשונה, הצילו יוונים בזמן הרעב במלחמת העולם הראשונה.
בפעם השנייה, הצילו חיילים איטלקים שנקלעו למצוקה לאחר שהובסו על ידי האויב ב-7 באפריל 1939 בזמן הפלישה האיטלקית לאלבניה.
בפעם השלישית, הצילו יהודים בזמן הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה.
בפעם הרביעית, הצילו פליטים אלבניים מקוסובו שנמלטו מהסרבים.
חמיד וג'מאל סיפרו בעבר שרק היהודים הביעו הכרת תודה על מעשי ההצלה של המשפחה.
הכרה במשפחת וסלי כחסידי אומות עולם
43 שנה לאחר סיום המלחמה, ב-23 בדצמבר 1987 הכיר מוסד "יד ושם" במשפחת וסלי כחסידי אומות עולם.
ב-23 במאי בשנת 2004 זכו להוקרה האחים חמיד וג'מאל וסלי כחסידי אומות העולם.
באותו הזמן הייתה המדינה בה חיו קומוניסטית, מנותקת ומבודדת, אך גברא מנדיל שלח מכתב לנשיא אלבניה וביקש ממנו להרשות למשפחת וסלי לנסוע להשתתף בטקס ב"יד ושם".
כך כתב לנשיא: "בימים ההם, כאשר סכנה ומוות איימו עלינו מכל עבר, הוכיח העם האלבני, הקטן והאמיץ, את גדולתו.
בשקט וללא בקשה לתמורה כלשהי, מילא העם האלבני את חובתו האנושית הבסיסית והציל את חייהם של פליטי היהודים".
נשיא אלבניה אישר לרפיק ולאשתו לנסוע להשתתף בטקס.
משפחת האמיצים הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1964 בהפקת אולפני וולט דיסני ובבימויו של נורמן טוקר, עם בריאן קית', ורה מיילס, ברנדון דה ווילד, לינדה אוונס ווולטר ברנן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "swiftwater" של פול אניקסטר משנת 1950.
העלילה מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-20 בעיירה קטנה בורמונט ובמאבקה של משפחה להקים שמורת טבע שתהיה מקום מקלט לאווזים הנודדים מקנדה.
את הפסקול הלחין מקס שטיינר וזו הייתה עבודתו האחרונה בקולנוע.
קאם קאלוויי (בריאן קית') גר בעיירה סוויפטווטר בורמונט עם אשתו לידי (ורה מיילס) ובנו באקי (ברנדון דה ווילד) בן ה-19. הוא מתפרנס מלכידת חיות כמו שועלים והרמינים ומכירת הפרוות שלהן ביחד עם באקי.
כשהוא נפצע יוצא באקי בעצמו ללכידות ונאבק במזג האוויר הקשה ובגרגרנים ההורסים את המלכודות ונלחמים בו.
באקי מביא את העורות וביחד עם אמו הם מכינים את הפרוות.
קאם מתכוון להשקיע את כסף שיקבל בתשלום על קניית שטח ליד האגם להקמת שמורת טבע לאווזים.
מדי שנה מגיעים לאגם מקנדה אווזי ברנטה קנדית בדרכם דרומה.
אנשי העיירה יורים בהם למורת רוחו של קאם.
באקי מאוהב בבריידי (לינדה אוונס) בת ה-18 העובדת כמוכרת בחנות המכולת בעיירה.
בעקבות השפל הכלכלי יורד מחיר הפרוות ולמרות זאת משלם קאם על קניית 30 אקר לשם הקמת השמורה ולא נשאר לו כסף לשלם את המשכנתא על ביתו והם נאלצים לפנות אותו ולהתיישב בשטח שרכשו ליד האגם.
כל אנשי העיירה ובראשם אלף סימס (וולטר ברנן) ואד פרקר (אד וין) כבד השמיעה, באים לעזור להם בבניית ביתם החדש.
בחנוכת הבית שמחים ורוקדים כל תושבי העיירה.
למקום מגיע משקיע עשיר בשם דל פרייזר (פיליפ אבוט) ומציע לקאם להשקיע כסף במקום להקמת השמורה ואנשי העיירה תומכים בהקמת השמורה שתביא תיירים לעיירה.
קאם מתנה זאת בכך שלא יהיה צייד של האווזים.
בלי ידיעתו מביא פרייזר לאגם מתקן מסתור לציידים ומתחיל הוא ואנשיו לירות על האווזים.
קאם מסתער עליהם ונפצע קשה מירייה.
מצבו אנוש ואנשי הכפר מתפללים לשלומו ומגישים בקשה לממשל הפדרלי לרכוש את המקום ולהכריז עליו כשמורת טבע.
קאם מחלים ופרייזר ואנשיו עוזבים את העיירה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותבריאן קית'קאם קאלווייורה מיילסלידי קאלווייברנדון דה ווילדבאקי קאלוויילינדה אוונסדריידי מלוטחברה של באקיוולטר ברנןאלף סימסאד ויןאד פרקרפיליפ אבוטדל פרייזרמשקיע
משפחת המבורגר היא משפחה ישראלית-גרמנית, אחת המשפחות העשירות בישראל ונמנית בין משפחות ההון השולטות במשק הישראלי.
המשפחה ידועה בשל פועלה בעולמות הביטוח, הפיננסים, הבריאות, הנדל"ן והנדבנות.
בשנת 1932 עלה ארנסט המבורגר, ציוני רוויזיוניסט בן 24, לפלשתינה (א"י) מפרנקפורט בכדי להשתתף במכביה הראשונה, לאחר שהיה אלוף מכבי פרנקפורט באגרוף.
עם עלייתו, פתח בחיפה בית חרושת לכפתורים.
בצל האירועים שהובילו לפרוץ מלחמת העולם השנייה, עלתה מרגוט המבורגר בשנת 1935, כשהייתה בת 22, ולאחר שהייתה פקידה בבית מסחר בברלין.
ארנסט מכר את בית החרושת ועבר לתל אביב, שם הכיר את מרגוט, והחל לעבוד יחד עימה בסוכנות ביטוח מקומית.
כשהיה על ערש דווי, הוריש הבעלים את הסוכנות לזוג הצעיר, שהתחייבו בתמורה לטפל בבנו בעל המוגבלות עד יום מותו - ועשו כך במשך 17 שנים.
אחד מעובדי החברה בזמנו היה מאיר דיזנגוף.
לזוג נולדו שלושה ילדים, גדעון, יאיר ונורית.
גדעון ניהל את סוכנות הביטוח שייצגה חברת ביטוח אנגלית בשם גרשהם לייף.
ב-1975, יאיר בן ה-29 המיר את רישיון הסוכנות לחברת ביטוח ובכך הוקמה חברת הביטוח הראל-המשמר, והפך יאיר למנכ"ל הצעיר ביותר של חברת ביטוח בישראל.
משם, החלה צמיחתה של החברה, שדגלה במדיניות עקבית של רכישות ומיזוגים שהוכחו כמוצלחים, כדוגמת שילוח, ירדניה, סהר, דקלה, ציון ושירביט.
ב-1982 הונפקה הראל-המשמר בבורסה לפי שווי שוק של 32 מיליון דולר.
כיום, הראל ביטוח ופיננסים היא קבוצת הביטוח והפיננסים הגדולה בישראל, והיקף המאזן של החברה הסתכם בשנת 2023 בכ-145 מיליארד שקל.
המשפחה נמנעת באופן אקטיבי מהכנסת בני הדור הצעיר לעסקי הביטוח, ופרט לבודדים, רובם פנו לפעילות בתחום הרפואה והאומנות.
ארנסט המבורגר (1908–1977) – היה בעלי סוכנות הביטוח "המשמר".
יליד פרנקפורט, אלוף מכבי פרנקפורט באגרוף ומתחרה לשעבר במכביה.
גדעון המבורגר (נולד ב-1944) – בנם של ארנסט ומרגוט.
נשיא קבוצת הראל ודירקטור בהראל השקעות.
מכהן כדירקטור במכון ויצמן למדע וחבר בהנהלת אגודת ידידי מכון ויצמן למדע, יו"ר לשכת המסחר ישראל-שווייץ, דירקטור במכללה לביטוח ויו"ר המסלול האקדמי לביטוח, חבר נשיאות וראייטי ישראל.
יאיר המבורגר (נולד ב-1946) – בנם של ארנסט ומרגוט.
יו"ר דירקטוריון הראל השקעות ודירקטור בהראל ביטוח.
בעל תואר ראשון במדע המדינה וכלכלה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
מכהן גם כדירקטור בחברת אי.די.בי פיתוח בע"מ וחבר וסגן יו"ר בהנהלה של התאחדות החברות לביטוח חיים.
חבר פעיל בעמותות שונות בהן אקי"ם, בית התפוצות, מוזיאון המדע, ומכבי העולמי.
נורית המבורגר (נולדה ב-1952) – ביתם של ארנסט ומרגוט.
עבדה בעבר בחברת הראל-המשמר והייתה יד ימינה של אימה.
בעלת תואר כבוד מטעם המכללה האקדמית נתניה.
יואב מנור (נולד ב-1950) – בעלה של נורית, יו"ר הראל המשמר מחשבים, דירקטור בהראל השקעות ובהראל ביטוח.
בן המבורגר (נולד ב-1975) – בנו של גדעון, סגן יו"ר דירקטוריון הראל השקעות ודירקטור בהראל ביטוח.
עידן טמיר (נולד ב-1996)- נכדו של יאיר, סמנכ"ל פיתוח עסקי ושותף מייסד של גאטס, האב החדשנות של הראל, פלטפורמה לקידום יזמות והשקעות בטכנולוגיות חדשניות
משפחת המבורגר היא בעלת השליטה בקבוצת הביטוח והפיננסים הראל, ומחזיקה בה משנת 1939. קבוצת הראל, שבבעלות המשפחה, מבצעת עסקאות גם בתחום הנדל"ן בארצות הברית, גרמניה, טורקיה ועוד.
בשנת 2023, העלתה חברת הראל בקשה לרכישת ישראכרט, אשר ספגה ביקורת בשל ריכוזיותה.
הראל מחזיקה באייל חברה לניירות ערך ובאיכות שוקי הון, שותפה ברשת מרפאות השיניים הלה, וכן הייתה בעלת טלעד עד סגירתה.
נוסף על הראל, מחזיקה המשפחה גם בחברת הביטוח הטורקית Turk Nippon ובחברת הביטוח היוונית Interasco.
משפחת ואייט משפחת ואייט המקורית באפריל 2014;אריק רואן, בריי ואייט ולוק הארפר (משמאל לימין) קבוצה מנהיג בריי ואייט חברי הקבוצה לוק הארפראריק רואןברון סטרומןדניאל בריאןרנדי אורטון משקל כולל משוער כ-450 ק"ג (משוער) תאריך הקמה 7 בנובמבר 2012 תאריך פירוק 9 במאי 2017 שנות פעילות 2012–2014, 2015–2017
משפחת ואייט הייתה קבוצת היאבקות מקצועית ב-WWE, שהונהגה על ידי בריי ואייט.
הקבוצה הופיעה לראשונה ברוסטר הראשי בשנת 2013 וכללה בתחילתה את בריי ואייט כמנהיג וכשלצידו לוק הארפר ואריק רואן.
משפחת ואייט התאפיינה בגימיק אפל ומיסטי, בפרומואים מעורפלים ובעלי אווירה מצמררת ובסגנון היאבקות פיזי ודומיננטי.
הם זכו להשפעה משמעותית ב-WWE במהלך תקופת פעילותם, והיו מעורבים בכמה מהפיודים הבולטים של אותה התקופה.
משפחת ואייט הופיעה לראשונה בשנת 2012 במותג NXT, ששימש כמותג הפיתוח של ה-WWE.
בריי ואייט הוצג כמנהיג כריזמטי ומיסטי, מוקף בשני חסידיו המאיימים, לוק הארפר ואריק רואן.
השלישייה שלטה ב-NXT כשהארפר ורואן אף זכו באליפות הזוגות של NXT.
בשנת 2013, משפחת ואייט עלתה לרוסטר הראשי של ה-WWE בתוכנית Raw.
בואם קודם על ידי סדרת פרומואים מסתורית אשר יצרו ציפייה רבה בקרב הקהל.
הם עשו רושם מיידי עם הגימיק הייחודי שלהם והחלו בפיודים בולטים שהדגימו את הכוח והאיום שלהם.
אחד הפיודים הראשונים והמשמעותיים שלהם היה נגד קיין.
משפחת ואייט תקפה את קיין מספר פעמים, מה שהוביל לקרבות יחידים וקרבות האנדיקאפ שלושה נגד אחד שהציגו את הדומיננטיות הפיזית שלהם.
פיוד זה עזר לבסס את מעמדם ככוח משמעותי ברוסטר.
בהמשך, הם פתחו בפיוד ממושך ואישי נגד CM פאנק ודניאל בריאן.
פיוד זה כלל קרבות יחידים בין ואייט לפאנק ולבריאן, כמו גם קרבות זוגות וקרבות האנדיקאפ שלושה נגד שניים.
הקרבות היו אינטנסיביים וסיפור העלילה סביבם העלה את הפופולריות של משפחת ואייט והפך אותם לאחד הכוחות המרכזיים ב-WWE באותה תקופה.
ניצחונם בפיודים אלה גרמו למתאבקים אחרים להתייחס אליהם כאל איום רציני.
במהלך השנים הבאות, משפחת ואייט עברה מספר גלגולים ושינויים בהרכב.
בשנת 2014, לאחר פיוד ממושך נגד ג'ון סינה, החלו להיראות סדקים בתוך הקבוצה.
בריי ואייט החל להתמקד יותר בקריירת יחידים, מה שהוביל בסופו של דבר לפירוק הזמני של המשפחה.
לוק הארפר ואריק רואן המשיכו להתאבק כזוג, אך לא תמיד תחת המטרייה של "משפחת ואייט".
בשנת 2015, בריי ואייט הקים מחדש את המשפחה, כשהוא חובר שוב להארפר ורואן.
איחוד זה היה קצר יחסית, והשלושה התמקדו בעיקר בפיודים נגד קבוצות אחרות.
נקודת מפנה משמעותית בהרכב הקבוצה התרחשה בשנת 2016. לאחר מספר שבועות של קדימונים מסתוריים, ברון סטרומן הוצג כחבר החדש והמאיים של משפחת ואייט.
סטרומן, בעל הממדים העצומים והכוח הרב, הפך במהרה לחלק דומיננטי, והשלישייה של ואייט, הארפר וסטרומן שלטה ברוסטר והייתה מעורבת בפיודים מרכזיים, כולל פיוד נגד רומן ריינס.
בתקופה זו, הקבוצה נראתה חזקה ומאוחדת יותר מאי פעם.
לקראת סוף שנת 2016, התרחש צירוף מפתיע כאשר המתאבק רנדי אורטון החל להופיע לצד משפחת ואייט.
אורטון הצטרף לכאורה למשפחה, ואף זכה יחד עם בריי ואייט באליפות הזוגות של סמאקדאון.
עם זאת, התברר עד מהרה כי נאמנותו של אורטון הייתה מזויפת, ובאירוע הרויאל ראמבל, הוא בגד בואייט ובשאר חברי המשפחה, מה שהוביל לפיוד מר ואישי ביניהם שהגיע לשיאו בקרב על אליפות ה-WWE ברסלמניה 33, בו ניצח אורטון את ואייט.
פיוד זה סימן את סוף הגלגול הזה של משפחת ואייט.
בריי ואייט היה המנהיג הכריזמטי והמיסטי של משפחת ואייט, והכוח המניע מאחורי הגימיק האפל והייחודי שלהם.
הוא הצליח לרתק את הקהל באמצעות פרומואים פסיכולוגיים ומלאי רמיזות, שגרמו לצופים לתהות לגבי כוונותיו ומהותו.
תחת הנהגתו, משפחת ואייט שידרה אווירה של פחד ואימה, והוא עצמו נתפס כדמות מורכבת ומרתקת.
ואייט פיתח מספר וריאציות של הדמות שלו לאורך השנים, אך תמיד שמר על אלמנטים של מנהיג כת אפל, בעל שליטה מוחית על "בני משפחתו".
הוא השתמש בביטויים כמו "Follow the Buzzards" כדי ליצור חיבור עם הקהל ולחזק את תחושת השייכות לקבוצה שלו.
בזמן שהוביל את משפחת ואייט, בריי ואייט זכה להצלחה אישית משמעותית, כולל זכייה באליפות ה-WWE.
הפיודים בהם היה מעורב כחלק מהקבוצה היו מרכזיים וזכורים, והוא ביסס את מעמדו כאחד הכוכבים הייחודיים והמשפיעים ב-WWE.
לוק הארפר היה אחד משני "בני המשפחה" הראשונים שהוצגו לצד בריי ואייט, והוא מילא תפקיד מרכזי בפעילות המוקדמת של הקבוצה.
הוא גילם דמות של חסיד פנאטי ונאמן באופן עיוור לואייט, עם מראה מחוספס ופראי שכלל זקן ארוך ומוזנח ועיניים חודרות.
הארפר היה מתאבק פיזי ואינטנסיבי בזירה, וסגנון ההיאבקות שלו התאים לאווירה האפלה והדומיננטית של משפחת ואייט.
הוא היה יד ימינו של בריי ואייט ועזר לו לאכוף את רצונותיו.
ביחד עם אריק רואן, הארפר היה חלק משמעותי מהזכיות של משפחת ואייט באליפויות הזוגות.
הם זכו באליפות הזוגות של NXT כחלק מהקמת הקבוצה, ובהמשך זכו גם באליפות הזוגות של סמאקדאון.
לאחר פירוקים שונים של הקבוצה, הארפר המשיך בקריירת יחידים מצליחה, אך תמיד נשאר מזוהה במידה מסוימת עם תקופתו במשפחת ואייט.
הכישורים שלו בזירה והנוכחות המאיימת שלו הפכו אותו לנכס חשוב עבור כל קבוצה או ארגון בו התאבק.
אריק רואן היה "בן משפחה" נוסף שהצטרף לבריי ואייט וללוק הארפר בהקמת משפחת ואייט ב-NXT ובמעבר לרוסטר הראשי.
הוא התאפיין במראה ייחודי שכלל זקן ארוך ומסכה דמוית כבשה, שיצרה תחושה של מסתורין ופראיות.
רואן היה מתאבק פיזי וחזק, ואף על פי שהיה לרוב שקט יותר מהארפר, הנוכחות המאיימת שלו והפעולות האלימות שלו בזירה דיברו בעד עצמן.
הוא היה נאמן לבריי ואייט ולמטרות הקבוצה, ופעל ככוח שקט, אך הרסני לצד הארפר.
בדומה ללוק הארפר, אריק רואן היה חבר מרכזי בצמד הזוגות של משפחת ואייט.
הוא שיתף פעולה עם הארפר בזכייה באליפות הזוגות של NXT ובהמשך גם באליפות הזוגות של סמאקדאון.
השילוב של הכוח הפיזי של רואן והזריזות של הארפר הפך אותם לצוות זוגות דומיננטי.
לאורך תקופות שונות בהן משפחת ואייט התפרקה והורכבה מחדש, רואן המשיך להיות קשור לואייט ולארפר, גם אם לא תמיד כחלק פעיל מהקבוצה.
הוא פיתח גם קריירת יחידים, אך תמיד נשאר מזוהה עם הגימיק הייחודי שלו ועם תקופתו במשפחת ואייט.
ברון סטרומן הצטרף למשפחת ואייט בשנת 2016 והפך במהרה לחלק אינטגרלי ודומיננטי בהרכב הקבוצה.
הוא הוצג כ"כבשה השחורה" החדשה של המשפחה, בעל ממדים עצומים, כוח פיזי בלתי ניתן לעצירה ונוכחות מאיימת במיוחד.
סטרומן לא דיבר הרבה בתחילת דרכו כחלק ממשפחת ואייט, אך פעולותיו בזירה דיברו בעד עצמן.
הוא היה כוח הרסני, שבקלות השתלט על יריבים וביצע עליהם מהלכים עוצמתיים.
הוא שימש כמעין "שומר ראש" עבור בריי ואייט, והיה נכס משמעותי עבור הקבוצה בפיודים שלהם.
ההצטרפות של סטרומן העניקה למשפחת ואייט ממד פיזי חדש והפכה אותם לכוח דומיננטי עוד יותר ברוסטר.
אף על פי שהיה חלק מהקבוצה לתקופה קצרה יחסית, ברון סטרומן ביסס את עצמו במהירות ככוח עולה ב-WWE במהלך תקופתו במשפחת ואייט.
לאחר שהקבוצה התפרקה שוב, הוא המשיך בקריירת יחידים מצליחה והפך לאחד הכוכבים הגדולים בארגון.
רנדי אורטון היה חבר מפתיע וזמני במשפחת ואייט לקראת סוף שנת 2016. לאחר פיוד ממושך נגדם, אורטון החל להופיע לצד בריי ואייט ולוק הארפר, ובצעד שהדהים רבים, הצטרף לכאורה למשפחה.
במהלך תקופתו כחבר במשפחת ואייט, אורטון אימץ התנהגות שקטה ומסתורית יותר, והיה נראה כמי שנמצא תחת השפעתו של בריי ואייט.
הוא שיתף פעולה עם ואייט בזירה ואף זכה איתו באליפות הזוגות של סמאקדאון, מה שחיזק את הרושם שאורטון הפך לחלק אמיתי מהקבוצה.
עם זאת, התברר עד מהרה כי נאמנותו של אורטון הייתה טקטיקה בלבד.
באירוע הרויאל ראמבל בשנת 2017, אורטון בגד בואייט ובשאר חברי המשפחה, והצית פיוד מר ואישי בינו לבין ואייט שהגיע לשיאו בקרב על אליפות ה-WWE ברסלמניה 33, בו ניצח אורטון את ואייט.
תקופתו הקצרה של אורטון במשפחת ואייט הייתה משמעותית בכך שהיא הובילה לפירוק נוסף של הקבוצה ולפיוד מרכזי בין שניים מהכוכבים הגדולים ב-WWE.
בריי ואייט התמודד מול אחד הכוכבים הגדולים בהיסטוריה של ה-WWE, ג'ון סינה, בפיוד מרכזי שכלל קרבות יחידים אינטנסיביים, קרבות כלוב ואף קרב "האיש שעומד אחרון".
הפיוד בחן את ואייט כיריב ראוי לסינה והיה אחד הפיודים הבולטים של השנה.
התנגשות בין שתי הקבוצות הדומיננטיות ביותר ב-WWE באותה התקופה, משפחת ואייט נגד השילד (רומן ריינס, סת' רולינס ודין אמברוז).
הפיוד הקצר, אך האינטנסיבי הזה הוביל למספר קרבות צוות מרתקים שהציגו את הכוכבים העתידיים של הארגון.
בריי ואייט וברון סטרומן היו מעורבים במספר פיודים שונים נגד רומן ריינס במהלך תקופה זו.
הפיודים התמקדו בעימותים בין ואייט לריינס ובהמשך בהצגת הכוח הבלתי ניתן לעצירה של סטרומן מול ריינס.
משפחת ואייט (בגלגולים שונים שכללו את ואייט, הארפר, רואן וסטרומן) התמודדה מספר פעמים נגד אלופי הזוגות הניו דיי (ביג אי, קופי קינגסטון ואקסבייר וודס) בקרבות על התואר ובקרבות קבוצתיים אחרים, שהציגו את הסגנונות המנוגדים של שתי הקבוצות.
משפחת ואייט בלטה בנוף ההיאבקות המקצועית בזכות הגימיק האפל והמיסטי שלה, שהשפיע לא רק על הפרומואים והסיפורים שלהם, אלא גם על סגנון ההיאבקות וההתנהגות שלהם בזירה.
הגימיק האפל והמיסטי: משפחת ואייט שידרה אווירה של פחד ואימה.
הפרומואים של בריי ואייט היו פילוסופיים, מעורפלים ולעיתים קרובות בעלי רמיזות דתיות או כתתיות.
הקדימונים המקדימים שלהם היו אפלים ובעלי אווירה מצמררת, וכל הופעה שלהם הייתה מלווה בתחושה של חוסר נוחות וסכנה.
סגנון היאבקות: פיזי ודומיננטי חברי משפחת ואייט היו ידועים בסגנון היאבקות אגרסיבי ופיזי.
הם נהגו להשתמש בכוח ובאינטנסיביות כדי להשתלט על יריביהם.
לוק הארפר ואריק רואן היוו צוות זוגות דומיננטי בזכות השילוב של כוח וזריזות, וברון סטרומן היה סמל של כוח בלתי ניתן לעצירה.
הופעות מתואמות ומאיימות: הכניסות שלהם לזירה היו איטיות ומאיימות, מלוות במוזיקה קריפית ובתנועות סינכרוניות שהדגישו את האחדות והמסירות שלהם לבריי ואייט.
הם נהגו לתקוף יריבים בהמוניהם, מה שהגביר את תחושת חוסר האונים של המתמודדים מולם.
השימוש בפסיכולוגיה: בריי ואייט היה אמן בפסיכולוגיה של ההיאבקות.
הוא השתמש במילים ובמעשים כדי לערער את ביטחונם של יריביו ולשלוט בהם מנטלית עוד לפני שהקרב החל.
הפרומואים שלו נועדו לחדור לתודעה של היריבים ולגרום להם לפקפק בעצמם.
"Follow the Buzzards": הביטוי הייחודי שטבע בריי ואייט הפך למעין סיסמה של הקבוצה ולדרך של המעריצים להתחבר אליהם (במיוחד בתחילת דרכם כדמויות "רעות").
למשפחת ואייט הייתה השפעה משמעותית על ה-WWE במהלך תקופת פעילותה, ומורשתה ממשיכה להיות מורגשת גם היום.
יצירת דמויות מורכבות ואפלות - משפחת ואייט הביאה ל-WWE סוג חדש של דמויות מורכבות ואפלות שלא נראו כמוהן לפני כן.
הגימיק המיסטי והפסיכולוגי שלהם היה שונה מרוב הדמויות ה"טובות" וה"רעות" הקלאסיות, והוא פתח את הדלת לדמויות מורכבות יותר בעתיד.
פרומואים חדשניים - הפרומואים של בריי ואייט נחשבים עד היום לאחד הטובים והייחודיים בתולדות ה-WWE.
סגנונו המטאפורי והמסתורי השפיע על מתאבקים רבים שבאו אחריו בניסיון ליצור פרומואים מעוררי עניין באותה מידה.
החייאת ז'אנר האימה בהיאבקות - משפחת ואייט החייתה במידה רבה את ז'אנר האימה בהיאבקות המקצועית.
האווירה האפלולית, המוזיקה המצמררת והווינייטות המפחידות שלהם יצרו חוויה ייחודית עבור הצופים והזכירו תקופות קודמות בהיאבקות שהתמקדו באלמנטים על-טבעיים ומפחידים.
השפעה על גימיקים עתידיים - רבים רואים במשפחת ואייט השראה לגימיקים אפלים ומורכבים יותר שנוצרו ב-WWE ובארגוני היאבקות אחרים מאז פירוקה.
ההצלחה שלהם הוכיחה שיש קהל לדמויות לא שגרתיות ובעלות עומק פסיכולוגי.
מורשת בריי ואייט - בריי ואייט עצמו הפך לאחת הדמויות האייקוניות והאהובות בעידן המודרני של ה-WWE, והקשר שלו עם הקהל והחותם שהשאיר על הענף ניכרים עד היום.
חבר הקבוצההצטרףעזב*L†בריי ואייט7 בנובמבר 20129 במאי 2017*†לוק הארפר1 בפברואר 2017*אריק רואן9 במאי 2017ברון סטרומן24 באוגוסט 201519 ביולי 2016דניאל בריאן30 בדצמבר 201315 בינואר 2014רנדי אורטון25 באוקטובר 20161 במרץ 2017
PWI דירג את ואייט במקום ה-6 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2014
PWI דירג את הארפר במקום ה-24 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2015
PWI דירג את רואן במקום ה-57 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2014
PWI דירג את בריאן במקום ה-1 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2014
PWI דירג את סטרומן במקום ה-163 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2016
PWI דירג את אורטון במקום ה-13 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2017
הגימיק הטוב ביותר (2013) – ואייט, הארפר ורואן
אליפות ה-WWE (פעם אחת) – בריי ואייט
אליפות הזוגות של סמאקדאון (פעם אחת) – ואייט, אורטון והארפר
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) – הארפר ורואן
משפחת המלוכה בשנת 1846 הוא ציור שמן מאת האמן הגרמני פרנץ קסאבר וינטרהאלטר, שנחתם ותוארך לשנת 1846. הציור, אשר הוזמן על ידי המלכה ויקטוריה, מתאר את משפחת המלוכה הבריטית ונתלה במקור בחדר האוכל של בית אוסבורן.
כיום הוא שייך לאוסף המלכותי (RCIN 405413) ומוצג בגלריה המזרחית בארמון בקינגהאם.
בציור מוצגת המלכה ויקטוריה כלבושה בתכשיטים מלכותיים, כסמל לשילוב בין תפקידה הריבוני לבין זה האימהי.
הסצנה מתארת רגע אינטימי של הרמוניה ביתית, כשהמשפחה נראית לא מבוימת כמעט – באופן נדיר ביחס לדיוקנאות מלכותיים קודמים.
עם זאת, הרקע, הריהוט והביגוד שומרים על אלמנטים טקסיים ברורים.
הנסיך מוויילס (לימים המלך אדוארד השביעי) לבוש חולצה רוסית ועומד סמוך לאמו כשהוא מביט באביו, הנסיך אלברט.
הנסיך אלפרד מופיע משמאל, לבוש בתלבושת חצאית מסורתית לפעוטות בני פחות משלוש, בדרכו אל שלוש אחיותיו: ויקטוריה, הנסיכה המלכותית בקצה הימני, הנסיכה אליס, והנסיכה הלנה התינוקת.
המלכה ויקטוריה עונדת דיאדמת ברקת ויהלומים שעוצבה על ידי הנסיך אלברט בשנת 1845 ויוצרה על ידי התכשיטן ג'וזף קיטצ'ינג בעלות של 1,150 לירות שטרלינג.
בנוסף עונדת המלכה עגילים תלויים תואמים ושלוש סיכות על חלקה הקדמי של שמלתה.
הנסיך אלברט לבוש בלבוש חצר טקסי: מכנסי קטיפה שחורים, אפוד סאטן לבן וז'קט שחור צמוד.
שניהם עונדים את הסרט והכוכב של מסדר הבירית; אלברט עונד גם את הסרט עצמו ואת עיטור גיזת הזהב.
במאי 1846 פנתה המלכה ויקטוריה אל לואי פיליפ מלך צרפת, בבקשה לשחרר את וינטרהאלטר מתפקידו כצייר חצר צרפתי כדי שיצייר דיוקן גדול של משפחתה עבור אחוזת אוסבורן.
הפגישות לצורך הציור החלו באוקטובר 1846 בטירת וינדזור והמשיכו עד ינואר 1847.
ב-18 בדצמבר 1846 כתבה המלכה ביומנה כי התוצאה היא "יצירת מופת, כמו פאולו ורונזה – בצבעים כל כך יפים, מבריקים ורעננים – הוקסמנו".
בהמשך תיארה את התמונה כאחת משלוש הדיוקנאות האהובות עליה ביותר של הנסיך אלברט.
למרות שהציור נועד במקור למרחב פרטי, הוא הוצג בשנת 1847 לציבור הרחב בארמון סנט ג'יימס, שם נצפה על ידי כ-100,000 מבקרים.
בשנת 1850 הופץ תחריט של הציור, שנעשה על ידי החרט האנגלי סמואל קאזינס.
ההדפס התקבל טוב יותר מהציור המקורי וזכה לשבחים על הבעות הפנים המדויקות יותר של בני המלוכה.
המלכה ויקטוריה כתבה ביומנה ב-26 בפברואר 1850: "קאזינס סיים זה עתה את חריטת תמונת המשפחה – והיא מרהיבה".
במהלך הכנת הציור הביעו אישים כמו לורד פלמרסטון, הדוכסית מסאת'רלנד, משפחת קיימברידג', סר רוברט פיל ואשתו התפעלות מהיצירה.
עם זאת, הביקורת בעיתונות הייתה מעורבת ואף שלילית בחלקה.
כתב העת Athenaeum (1847) טען כי הציור מציג "עיבוד גס" ואת הדמויות כ"תחושתיות ובשרניות".
ידיו של הנסיך אלברט הושוו לאלה של איכר.
כמו כן, נשמעה ביקורת על כך שצייר זר נבחר למשימה כה יוקרתית: "כזה חוסר טעם – שאנו שמחים שזה לא מידו של אנגלי".
בכתב העת Art Journal (1850) שיבחו דווקא את ההדפס של קאזינס, ש"שידר יותר מהחן הטבעי של פניהם של המלכה והנסיך ממה שהציור הצליח להעביר".
הציור מתבלט בכך שהוא מציג את בני המשפחה המלכותית באופן כמעט בלתי מבוים.
הילדים – למעט התינוקת הלנה – אינם מודעים לנוכחות הצופה.
תפאורת הרקע כוללת וילון אדום מפואר ונוף פסטורלי, המייצר תחושת במה, ומציג את המשפחה כ"תיאטרון מלכותי".
הניגוד בין לבוש הערב הרשמי לסצנה הביתית עם הילדים מחדד את הפער שבין תפקידי המלוכה לחיי המשפחה.
הציור הוזמן על ידי המלכה ויקטוריה בשנת 1846 במחיר של 1,050 לירות שטרלינג.
כלי בית־ירח, לעיתים כלי חִ'רְבֵּת־קֶרָךּ (Khirbet Kerak Ware), משפחה קרמית של כלי חרס מתקופת הברונזה הקדומה ג' (2300-2700 לפנה"ס).
המשפחה נקראת על שם בית ירח, עיר מוקפת חומה מתקופת הברונזה הקדומה שנמצאת בסמוך לכנרת, מצדו המערבי של נהר הירדן.
בשנת 1920 נתגלו לראשונה, באתר זה, החרסים.
החרסים אופייניים לאגן הים התיכון.
דגמים שונים של כלים ממשפחה זאת נמצאו בארץ ישראל ובסוריה.
חשיבותם המרכזית היא באבחון תקופת הברונזה המוקדמת.
"כלי־החרס האלה מעבירים אותנו לעולם שונה בתכלית מעולם הקרמיקה הארצישראלית של תקופת־הברונזה הקדומה שהכרנו עד כה", כתבה רות עמירן.
יחודה של משפחת בית ירח מהתוצרת המקומית מעיד כי מקורה באתר חיצוני לארץ ישראל.
ברם, שכיחותם מוכיחה כי לא היו תוצאת מסחר, אלא נדודי עמים זרים לתוך כנען.