tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותו הלילה נחשף שישנו מישהו נוסף בבית.
באחד הימים, נעמי ולוגן מגלים שמישהו פרץ לבית וערך את השולחן לארוחת ערב עם נרות, אבל המשטרה לא מוצאת דבר.
השניים לא מסוגלים לשלם על לילה במלון ונאלצים להישאר בבית.
לוגן יוצר קשר עם כריס, שמסכים להעביר את הלילה על הספה בבית.
באמצע הלילה כריס נעדר ולוגן מוצא אותו במכוניתו עם גרון משוסף.
אדם לא מזוהה מכה את לוגן עד לאבדן הכרה, שופך עליו מים ומשאיר אותו לקפוא בחוץ ומתחיל לחפש את נעמי.
נעמי נבהלת כשהיא מגלה תמונות שלה ושל לוגן ישנים בחדריהם.
לאחר מכן היא מותקפת, נקשרת ומעונה.
לוגן מתעורר ומגלה שמכל הטלפונים הסלולריים הוצא כרטיס הסים ולכן אין באפשרותו להתקשר למשטרה לעזרה.
הוא מנסה לעזור לאמו, אבל חושב שהיא הפורץ ומתחיל לדקור אותה.
נעמי מפצירה בו לברוח לפני שהיא מתעלפת.
הפורץ מכניע את לוגן בקלות ומסיר את עדשות המגע מעיניו, משאיר אותו בלי יכולת לראות כמו שצריך.
לוגן בורח אל תוך היער ומתחבא, מצליח לשרוד את מזג האוויר הקפוא עד לבוקר.
לוגן כמעט ומת מהיפותרמיה, אבל הפורץ מוצא אותו, חושף את עצמו וחונק אותו למוות.
לאחר מכן הפורץ ממשיך לכיוון הבית הפתוח הבא.
הסרט קיבל דירוג של 15% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 13 ביקורות, מה שנותן לסרט את הציון 2.9/10.
הבית של גלוריה היא סדרת הנפשה קומית אוסטרלית-גרמנית.
הסדרה נוצרה על ידי לינדה קרטיס וג'ואן בואג, הופקה על ידי ניל רובינסון, והולחנה על ידי פיטר דאסנט.
הסדרה שודרה לראשונה באוסטרליה ב-16 בספטמבר 2000 בערוץ שבע, ובגרמניה ב-8 בנובמבר 2001 בערוץ KiKa.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2001 בערוץ הילדים, ומאוחר יותר בשידורים חוזרים בערוץ לוגי.
הסדרה עוקבת אחר גלוריה, ילדה ג'ינג'ית ומצחיקה בת תשע שחיה עם משפחתה בבית מבולגן עם המצאות מוזרות.
בכל פרק, גלוריה יחד עם משפחתה ושכניה עוברת הרפתקה מצחיקה, ובסיום הפרק מספרת עליה לביל, החתול שלה, ומסיקה מסקנות.
בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי שרון כהן והדס מוזס, והופק על ידי נטע בן צבי.
דמותהערותמדובב/ת בעבריתגלוריה ניטילדה ג'ינג'ית ומצחיקה בת תשע.שרה וינו-אלעדמולי ניטאמא של גלוריה, ביט ונוטה.אודליה מורה-מטלוןוואזה ניטאבא של גלוריה, ביט ונוטה.
ממציא המצאות מוזרות.דב רייזרביט ניטהאח של גלוריה ונוטה.
אוהב לאכול וחובב תיפוף.אסף קורמןנוטה ניטהאחות החכמה של גלוריה וביט.אניה בוקשטייןבילחתול הבית האפור של גלוריה.נשאר הדיבוב המקורימיליסטנט פרפקחברתה הטובה של גלוריה.סיון שביטדורותי פרפקאמא של מיליסטנט ודוני.
איריס זינגרבאזי פרפקאבא של מיליסטנט ודוני.
עובד כסוכן מכירות.שמחה ברבירודוני פרפקאחיה הטיפש של מיליסטנט.
מאוהב בנוטה.שרון כהןהמורההמורה של גלוריה ומיליסטנט.זיו מאירמר סטקיסהבוס של דורותי פרפק.יעקב בוך
בנוסף דיבבו בתור מדבבים אורחים אלברט כהן, דני שגב, נטלי פיק, יורם יוספסברג, יעל עמית, לני כהן, מורן סופר ונורית כהן.
"הביתה הלוך חזור" הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית כברה קסאי.
השיר יצא לאור בספטמבר 2007, כסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף "הביתה, הלוך חזור", על ידי חברת התקליטים הליקון.
את השיר כתב והלחין עידן רייכל והפיקו רייכל וגלעד שמואלי.
זהו שיר הנושא של הסרט הדוקומנטרי "שחור על לבן", שביים תומר הימן, המתעד את ביקורו ואת הופעותיו של הפרויקט של עידן רייכל באתיופיה.
בסרט ביצע רייכל את השיר.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של עידן רייכל ב-4 באוגוסט 2011, סמוך להעלאתם של קליפים נוספים של הפרויקט.
השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
למרות הצלחתו במצעד השבועי, הוא לא הצליח להיכנס למצעד השנתי של התחנה.
גם במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך הגיע השיר למקום הראשון.
הבלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
הביתה, הלוך חזור הוא סרט תעודה ישראלי, בבימוי של זאב גורודצקי, שיצא ב-30 בדצמבר 2012, ושודר בערוץ 2.
הסרט מתעד את טיסתם של ההרכב המוזיקלי הישראלי הפרויקט של עידן רייכל לניו יורק, במסגרת סיבוב הופעות.
בסרט משתתפים חברי הפרויקט: עידן רייכל עצמו, כברה קסאי, מאיה אברהם, אבי ווגדרס וואסה, רביד כחלני, גלעד שמואלי, שלום מור, ג'וקה פרפיניאן, מרק קקון, איל סלע, זיו רהב, ניב תואר ועמרי אברמוב.
הבית שבו מת מרטין לותר הוא מבנה השוכן באנדראסקירכפלאץ (Andreaskirchplatz, "כיכר כנסיית אנדראס") בעיר אייסלבן במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה.
הבית משמש כאנדרטת הנצחה לרפורמטור מרטין לותר, שנאמר כי מת בבית זה ב-18 בפברואר 1546. לעומת זאת, על פי מחקרים מודרניים, המקום בו הוא מת בפועל הוא מבנה מעל השוק בו שוכן כיום בית המלון "גרף פון מנספלד" (Graf von Mansfeld).
הבית באנדראסקירכפלאץ משמש כיום כמוזיאון, ומ-1996 הוא אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, חלק מהאתר אנדרטאות מרטין לותר באייסלבן ובוויטנברג.
הוא נפתח מחדש ב-1 בפברואר 2013 לאחר שנתיים של עבודות שיפוץ ונוסף אליו בניין חדש.
במקום אחר באייסלבן שוכן גם בית הולדתו של מרטין לותר.
הבניין, שעליו נאמר כי בו מת לותר, ממוקם באנדראסקירכפלאץ מספר 7, ממש מול כנסיית זנקט אנדראס, שם העביר לותר הסמכה בפעם האחרונה לכמרים כמה ימים לפני מותו.
הבניין נבנה לאחר שרפת העיר בשנת 1498, ושימש כבית מגוריו של פקיד העירייה (Stadtschreiber, בפועל מנהל העירייה).
בית בסגנון גותי מאוחר בן שתי קומות, בעל גג משופע בתלילות.
אגף צדדי צר הוקם בצד החצר בסביבות 1600.
בזמן מותו, היה לותר אורח של בני משפחת דרכשטדט (Drachstedt), שהיו מיודדים איתו.
כבר במאה ה-17 הייתה קיימת הטענה השגויה שהבית ברשותו של בנו של ד"ר דרכשטדט הממוקם על אנדראסקירכפלאץ הוא כנראה בית שבו מת לותר.
הבית האמיתי בו נפטר הוא ככל הנראה ארמון העיר (Stadtschloss, מרקט 56), בו ממוקם כיום מלון "גרף פון מנספלד".
בנוסף לכיסא השייך לרפורמטור, ניתן לראות שם גם את חדר האמיתי שבו מת.
בשנת 1863 רכשה פרוסיה את הבית באנדראסקירכפלאץ, שהניחו שהוא הבית בו נפטר, לצורך הקמת אנדרטה.
בשנים 1863 עד 1868 שופץ הבניין על ידי פרידריך אוגוסט ריטר (Friedrich August Ritter).
הדלתות והחלונות בקומה הראשונה שוחזרו והם בולטים עם קשת מחודדת והשער השקוע שגם הוא בנוי כקשת מחודדת.
שניהם שוחזרו בסגנון גותי מאוחר.
תוכנית הקומה המקורית עם מסדרון רחב, שני חדרים עם קמרונות נשמרה ברובה.
הקומה העליונה, שנבנתה בעבר כמבנה של מסבכי עץ, הורחבה בבנייה מסיבית ותוכנית הקומה שלה שונתה.
גלריה שהתקיימה במקור בצד החצר הוסרה.
בקומה העליונה ישנם חלונות מלבניים משולבים עם מסגרות.
הסלון הגדול והחדר שנטען כי הוא חדר שבו מת לותר נמצאים בקומה העליונה.
תקרת הקורות שם היא מקורית.
חדר שינה קטן שנמצא שם עדיין כולל את הריהוט של המאה ה-16. חדר ישיבות נוסף לאגף צדדי.
בשנים 1892 עד 1894 תוכנן פנים המבנה כך שיראה כביכול עתיק על ידי פרידריך ונדרר (Friedrich Wanderer) מנירנברג.
שיקום נוסף בא בעקבותיו בשנים 1982–1983. מאז 1994 הבית שימש כולו כמוזיאון.
לאחר שנתיים של עבודות שיפוץ ותוספת של בניין חדש, נפתח המוזיאון מחדש ב-1 בפברואר 2013. התוכניות לעבודות שיפוץ ובנייה נרחבות בבניין הישן וכן ההרחבה הוכנו על ידי משרד האדריכלות VON M.
ההתמודדות עם מרקם הבניין ההטרוגני ורמת הדרישות הגבוהה לשימור האנדרטה היוו אתגר אדריכלי.
בתקופה שלאחר מותו של מרטין לותר הוצגו כמה עבודות אמנות בבית.
התמונה ההיסטורית של הווידוי האחרון של לותר, שנוצר על ידי בשנת 1905, ממוקמת בסלון.
יתר על כן מוצגת בחדרי התערוכה מצבת הקבורה של אליזבת פרנקה (Elisabeth Francke) משנת 1517, שנמצאה במקור בכנסיית זנקט אנדראס.
המצבה מציגה את סצנת הקינה של ישו, כאשר ישו כ"איש מכאובות" (ישעיהו נ"ג ג') מראה את פצעיו, כמו גם את המשפחה שנתנה אותו.
הציור, שנוצר בסביבות 1517–1518, הוא מעשה ידיו של .
מצבת קבורה אחרת המצויה בבית נעשתה בשנת 1569 על ידי היינריך גדינג (Heinrich Göding) עבור משפחתו של המפקח הירונימוס מנצל (Hieronymus Menzel).
הציור מציג את ההסמכה האחרונה שביצע לותר בכנסיית זנקט אנדראס.
לאחר עבודות השיפוץ וההרחבה זכה המוזיאון שעוצב מחדש בכמה פרסי אדריכלות, כולל פרס ממדינת סקסוניה-אנהלט בשנת 2013, פרס פריץ הויגר בזהב (Fritz-Hoeger-Preis) בשנת 2014, הוקרה בפרס הלבנים הגרמניות (Deutschen Ziegelpreises) ופרס הנס מאייר (Hannes-Meyer-Preis) בשנת 2015, ופרס האדריכלות הגרמני (BDA-Architekturpreis Nike) בקטגוריית האטמוספירה.
הוא סרט הרפתקאות קומי אמריקאי-אוסטרלי בהנפשה ממוחשבת, שבוים על ידי קלייר נייט והארי קריפס שהשני כתב את התסריט יחד עם גרגורי לסאנס.
בגרסת המקור של הסרט, בשפה האנגלית, מדבבים איילה פישר, טים מינצ'ין, אריק באנה, גאי פירס, מירנדה טספל, אנגוס אימרי, קית' אורבן וג'קי ויבר.
הסרט הופק על ידי החברות נטפליקס אנימציה, Reel FX Animation Studios ו-Weed Road Pictures והפיקה אותו דניאלה מזוקאטו.
הסרט עלה לשידור בנטפליקס ב-10 בדצמבר 2021.
איילה פישר/נעמה כתבי - מאדי, נחשית טובת לב
טים מינצ'ין/יובל בינדר - פריטי בוי, קואלה חמוד ונוראי
אריק באנה/גדי לוי - צ'אז, שומר גן החיות אשר רודף אחר מאדי והחבורה
גאי פירס/ערן מור - פרנק, עכביש שעיר ודחוי
מירנדה טספל/טליה ברקאי - זואי, מולך קוצני בעלת ביטחון עצמי
אנגוס אימרי/דן קיזלר - נייג'ל, עקרב רגיש
קית' אורבן/דן שצברג - דאג, קרפד ענק
ג'קי ויבר/אורנה כץ - ג'קי, תנינה
ב-30 בנובמבר 2020, הכריזה נטפליקס על סרט האנימציה "Back to the Outback" אשר עומד לצאת לאור מאוחר יותר בשנת 2021. באוקטובר 2021, נודע כי הסרט ישודר ב-10 בדצמבר 2021. בנובמבר של אותה שנה נודע כי הסרט יוקרן לתקופה מוגבלת ב-3 בדצמבר 2021 בבתי קולנוע נבחרים לפני שידור הסרט בנטפליקס.
הבית הרדוף הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא בשנת 1929. הסרט, שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי Celebrity Productions, היה ה-14 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" וה-11 שיצא באותה שנה.
הסרט עוקב אחר מיקי מאוס הלכוד בבית רדוף ונאלץ לנגן מוזיקה.
הסרט בוים על ידי וולט דיסני שסיפק גם את קולו של מיקי; אב אייוורקס היה האנימטור הראשי וקרל סטאלינג כתב את המוזיקה המקורית.
הסרט השתמש בהנפשה מהסרט המצויר הראשון של סימפוניות טיפשיות מבית דיסני, "ריקוד השלדים", שיצא לאקרנים מוקדם יותר ב-1929, אם כי רוב הפעולות חדשות.
"הבית הרדוף" היה הסרט הראשון של מיקי בעל נושא אימה, אשר הוביל את הדרך לסרטים מאוחרים יותר כמו "תעלומת הגורילה" (1930) ו"הדוקטור המטורף" (1933).
לדיסני היו קצת בעיות עם הצנזורה המדינית בגלל סרט זה, עקב בדיחות המערבות סיר לילה ובית שימוש.
בלילה חשוך וסוער, מיקי תופס מחסה בבית שהוא חולף על פניו ועד מהרה מגלה שהוא רדוף.
כשמיקי נכנס לבית הדלת נועלת את עצמה במנעול ובריח, מיד כמה עטלפים צצים מסדקים בקיר ועכביש גדול יורד מהתקרה, מה שמבהיל את מיקי וגורם לו להסתתר בתוך סיר לילה.
לאחר שיצא מהסיר, מיקי שומע קולות של רוחות רפאים ונמלט למסדרון לפני שאורותיה של הנברשת מעליו כבים.
הוא מדליק גפרור, מביט סביבו ומגלה צללית של דמות בגלימה המופיעה בצילו שלו.
מיקי המבוהל בורח בפאניקה, אך הדמות בגלימה וכמה שלדים דוחקים אותו לפינה בחדר.
הדמות בגלימה מצווה על מיקי לנגן על העוגב בעוד השלדים רוקדים למנגינת המוזיקה, אחד מהם משתמש בתרמוסטט כאקורדיון ואחר משתמש בעצמו כקסילופון.
כשהמוזיקה נפסקת, מיקי מנסה לברוח ולפתוח את הדלת, אבל ידית הדלת היא למעשה יד שלד שמרעידה את מיקי בטירוף.
מיקי אץ במעלה גרם המדרגות ונתקל בשני שלדים נוספים במיטה.
לבסוף הוא מחליט לזנק מהחלון, אך הוא נופל לתוך חבית מלאה בשלדים, ושלד שיוצא מבית השימוש גורם למיקי לנוס בבעתה.
הסרט הקצר משנת 1931 "ציד האיילים" נכלל גם הוא במדור זה בגלל בדיחה דומה בכיכובו של פלוטו.
ראיין קילפטריק, מאתר הפודקאסט "The Disney Film Project", שיבח סרט קצר זה כצעד קדימה בתחכום של הסדרה: ""הבית הרדוף" שובר את הנוסחה של הכנסת מיקי לתוך תפאורה והפעלת המוזיקה מיד.
במקום זאת, זה מתחיל עם צילום מקובע על הבית שבשם הכותרת, שנראה כמו פרצוף מאיים באופק.
ואז אנו רואים את מיקי נאבק בסערה ומנסה להגיע לבית.
המוזיקה, הנפשת הגשם והרוח הנושבת שמזיזה את האובייקטים בחזית המסך, כולם עוזרים לתת תחושה של חשש מהבאות".
בספרו "הסרטים של מיקי: סרטי הקולנוע של מיקי מאוס", הייס גרוב חולק: "תפקידו של מיקי בסרט זה מוגבל, ותפקידו היחיד הוא כנושא הפחד של הקהל.
ואכן, הוא מסתכל פעם אחר פעם לכיוון המצלמה כדי למצוא אהדה, גורר אותנו יחד איתו אל הבית הרדוף.
הסצנות המוקדמות של סרט זה מצליחות לעורר תחושה אמיתית של אימה, אבל בסופו של דבר הסרט דומה מדי לשגרת השיר-וריקוד המשעממת שבתחילת הסדרות מיקי מאוס וסימפוניות טיפשיות מכדי להיות יוצא דופן ובולט".
כתב העת "Motion Picture News" ב-4 בינואר 1930, פרסם: "כפי שהכותרת מרמזת, בית רדוף מספק את הרקע לסרט זה שבסדרת מיקי מאוס הפופולרית.
יש בו הרבה דברים מוזרים שמכוסים על ידי בורלסקה לשורתו של אל ג'ולסון "מאמי!", זה ראוי לציון".
עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" ומגזין וראייטי שיבחו את הסרט על הרעיון ה'קריפי' שלו, ההנפשה מלאת הדמיון של אב אייוורקס, האפקטים הקוליים והבדיחות שהוא מכיל.
"הבית של פיסטוק" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית.
את השיר הוציאה בשנת 1981 לאור חברת התקליטים הד ארצי כשיר הנושא של סדרת הילדים "בבית של פיסטוק".
נכתב על ידי לאה נאור, והולחן על ידי נורית הירש.
רבים טועים לחשוב שמילות הפזמון הן: "איזה בית יש לפיסטוק, פיסטוק, פיסטוק, פיסטוק, פיסטוק", בעוד שמילות הפזמון הנכונות הן: "איזה בית יש לפיסטוק, טיק טוק טיק טוק טיק טוק טיק טוק".
מספר אמנים ישראליים הקליטו גרסאות כיסוי לשיר, דוגמת להקת הגרובטרון ורוני דלומי.
הוא לא נכנס לאף אחד ממצעדי הפזמונים בישראל, דוגמת גלי צה"ל ורשת ג'.
הבית הרדוף הוא סרט אימה סאטירי אמריקאי משנת 2013. הסרט בוים על ידי והשחקן הראשי בו הוא מרלון ויינס (שגם כתב את התסריט והפיק).
למרות שויינס ציין שהסרט הוא "לא בדיוק פרודיה, אלא סרט עם דמויות מצחיקות שעושות בדיוק את ההפך ממה שדמויות בסרטי אימה רגילים יעשו", הסרט צוחק על סגנון ה-Found Footage וסרטים כמו "פעילות על טבעית" ו-"".
הסרט הופץ ב-11 בינואר 2013 וזכה לביקורות קוטלות, אך הרוויח 60 מיליון דולר כנגד 2.5 מיליון שהושקעו ביצירתו.
באוגוסט 2012, זוג צעיר בשם מלקולם וקישה עוברים להתגורר יחד.
במהלך המעבר, קישה הורגת בטעות את כלבו של מלקולם, שיילו בדריסה עם רכבה.
בלילה הראשון, מלקולם קם משנתו ועוזב את החדר לאחר שקישה מפליצה מספר פעמים.
בבוקר שלמחרת, קישה מבחינה במפתחות שלה על הרצפה ומביעה את החשש שהבית בו הם גרים רדוף רוחות.
כדי להרגיע אותה, מלקולם מזמין לבית חברת אבטחה ובראשה דן ואחיו בובי כדי שאלו יתקינו מצלמות בבית הזוג.
מלקולם מנסה לשכב עם קישה בזמן שהמצלמה מתעדת, אך היא כועסת עליו ומפצירה בו לכבות אותה.
למרות זאת, בזמן שהשניים שוכבים, מלקולם מדליק מחדש את המצלמה בחשאי והיא מתעדת את האקט.
בבוקר, מלקולם צופה בתיעוד שהמצלמה צילמה ומגלה שדלת החדר זזה בכוחות עצמה.
למרות שקישה נעשית מפוחדת, מלקולם מצהיר שהדלת זזה בגלל "העוצמה שבסקס שלהם", אך היא דוחה אותו בזלזול.
בלילה לאחר מכן, מלקולם עד לפעילות העל טבעית בבית ומחליט לעזוב את הבית ואת קישה, אך לבסוף הוא חוזר כשהוא מבין שהוא לא יצליח למכור את הבית בשוק הנדל"ן הנוכחי.
מלקולם וקישה שוכרים את שירותיו של צ'יפ, מדיום שיחקור והאחרון נמשך למלקולם.
במהלך הבדיקה של צ'יפ, קישה מתוודה שבעבר היא ביצעה עסקה עם השטן בתמורה לזוג נעליים יקרות.
צ'יפ מסיק שהרוח בבית רודפת רק את קישה ומלקולם מוגן, תוך שהוא מזמין אותו להשתתף בקבוצת ההיאבקות שלו.
לאחר שצ'יפ עוזב, קישה מראה למלקולם סרט ביתי שצולם ביום הולדתה ה-8, במהלך הסיבה קישה חווה תופעות על טבעיות שנגרמות על ידי החבר הדמיוני שלה, טוני.
לילה לאחר מכן, קישה מתעוררת באמצע הלילה ויוצאת מהמיטה, בוהה במלקולם במשך מספר שעות ולאחר מכן מתחילה לרקוד.
מלקולם מתעורר משנתו ועוקב אחרי קישה למטבח, שם הוא מוצא אותה אוכלת אוכל נע ושותה חלב פג תוקף.
כשמלקולם מנסה לעצור את קישה, היא צורחת בהיסטריה, אך למרות זאת, בבוקר קישה אינה זוכרת דבר מאירועי הלילה.
באחד הלילות הבאים, קישה מפצירה במלקולם לחקור רעש שמגיע מהבית.
מתברר שמקור הרעש היא רוזה, עוזרת הבית ההיספנית של השניים.
רוזה מתפטרת בעקבות ויכוח עם קישה.
לאחר מכן, מלקולם, קישה והרוח בבית מעשנים ביחד קנאביס כדי להירגע.
למחרת, זוג חברים של מלקולם בשם סטיב ובת זוגו, ג'ני מגיעים ומביאים איתם לוח ויג'י במטרה לתקשר עם הרוח.
כשהרוח מאייתת את המילה "רוח" בצורה שגויה, החבורה פורצת בצחוק והרוח בתגובה מעיפה את לוח הויג'י לרצפה, לאימתם של סטיב וג'ני.
במהלך הלילה, הרוח גוררת את מלקולם מחוץ לחדר ושוכבת עם קישה.
כשמלקולם מגלה זאת, הוא מבקש מבן דודו ריי ריי שיגיע לבית, אך האחרון בורח בעקבות פחד מהרוח.
באותו הלילה, קישה מנסה לפתות את הרוח, אך במקום זאת הרוח אונסת את מלקולם בזמן שקישה מחוץ לחדר.
מלקולם וקישה מכעיסים את הרוח בכך שהם מתעלמים ממנה, לאחר מכן הרוח תוקפת את קישה בזמן שמלקולם שומע מוזיקה מהמחשב עם אוזניות.
בבוקר, מלקולם מבחין שמשהו לא בסדר עם קישה ומתקשר לאב דאג במטרה שיקיים טקס גירוש שדים.
כשהטקס לא עובד, מלקולם קורא לדן ובובי לעזרה.
צ'יפ גם הוא מגיע לבית כדי לסייע.
במהלך הטקס, קישה (שאוחזת דיבוק על ידי הרוח) מצליחה לברוח אל עבר הסלון.
לפני שמלקולם ודאג מוצאים אותה, דאג יורה בטעות ברוזה, שחזרה לבית כדי לקחת את המשכורת האחרונה שלה.
כשהקבוצה נפגשת כולם בסלון, קישה בורחת מהם למרתף הבית.
הקבוצה עוקבת אחריה ומגלה אותה בוכה בפינה.
כשמלקולם ניגש אליה, קישה תוקפת אותו ושאר חברי הקבוצה תוקפים אותה בחזרה, בכך הרוח נאלצת לנטוש את גופה של קישה.
כשנראה שהכל נגמר, מלקולם וקישה מקיימים יחסי מין מול המצלמה.
במהלך הלילה, קישה מתעוררת, עומדת לצד המיטה במשך מספר שעות ויוצאת מהחדר.
מלקולם מתעורר בעקבות צרחה של קישה והוא רץ בעקבותיה, אך קישה מעיפה אותו לכיוון המצלמה.
קישה חוזרת לחדר כשחולצתה מוכתמת מדם, רוכנת מול גופו של מלקולם, מריחה אותו, אך הוא מפליץ בפניה.
קישה מתקרבת למצלמה שנפלה ופניה משתנות למעין פני שד.
מספר דקות לאחר מכן, מלקולם מתעורר ומסיק שקישה עזבה ושהוא ניצל, אך קישה חוזרת לחדר ומלקולם צורח באימה.
מרלון ויינס - מלקולם ג'ונסון, דמות הפרוטגוניסט בסרט.
- קישה דייוויס, בת זוגו של מלקולם.
- האב דאג, לשעבר חבר כנופיה אלים שחזר בתשובה וכעת משמש ככומר.
- צ'יפ, מדיום שמסייע למלקולם וקישה להתמודד עם הרוח.
- דן, בעל חברת אבטחה שביחד עם אחיו, בובי מתקין את מצלמות האבטחה בביתם של מלקולם וקישה.
- בובי, אחיו של דן ועובד יחד איתו בעסק.
נרמז שהוא סובל ממוגבלות שכלית התפתחותית.
- רוזה, עוזרת הבית ההיספנית של מלקולם וקישה.
- סטיב, חבר של מלקולם ובן זוגה של ג'ני.
במהלך הסרט מנסה לגרום למלקולם להשתתף באורגיה.
- ג'ני, בת זוגו של סטיב.
- ריי ריי, גנגסטר ובן דודו של מלקולם.
וג'יי בי סמוב - אמה ואביה החורג של קישה.
בצפון אמריקה, הסרט הרוויח 4.4 מיליון דולר ועוד 20.1 מיליון דולר בארצות אחרות.
בכך רווחו מסתכם ב-60.5 מיליון דולר.
יצירת הסרט עלתה 2.5 מיליון דולר.
הסרט הרוויח 18.1 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להפצתו, בכך הוא הגיע למקום השני מיד אחרי הסרט "כוננות עם שחר" שהרוויח 24.4 מיליון דולר.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 9% טריות על סמך 53 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 20/100 על סמך 16 ביקורות.
הסרט הופץ בתקליטורי DVD ובלו-ריי ב-23 באפריל 2013.
ב-8 באפריל 2013, אושר שויינס, ו- יפיקו סרט המשך לאור ההצלחה הכלכלית של הסרט הראשון.
צילומי סרט ההמשך החלו בחודש יוני, 2013. ב-18 באפריל 2014, סרט המשך בשם "הבית הרדוף 2" הופץ.
הבית שאנו בונים ביחד – בנייה מחדש של החברה של הרב יונתן זקס, הרב הראשי של הממלכה המאוחדת, הוא ספר העוסק בהצעה לבנייה מחודשת של החברה הבריטית לאחר שלדעת המחבר גישת הרב-תרבותיות נכשלה.
הספר יצא לאור בלונדון ב-2007. הוא תורגם לעברית על ידי ברוריה בן ברוך ויצא לאור בהוצאת מגיד בשנת 2023.
בספר זה, שפורסם ב-2007, זקס מציג ניתוח של האתגרים העומדים בפני החברה הבריטית במאה ה-21 והצעה לקראת בניית חברה טובה יותר.
3 מודלים לחברה רב תרבותית
זקס טוען בספרו כי מדיניות הרב-תרבותיות, כפי שהתנהלה בבריטניה, כשלה במטרה לקדם חברה מגוונת ומאוחדת.
במקום לקרב בין קבוצות שונות בחברה, היא יצרה ניכור והפרדה.
זקס מציע מודל חדש לחברה רב-תרבותית, המבוסס על בניית נרטיב לאומי משותף ויצירת תחושת שייכות הדדית.
זקס מציג שלושה מודלים על מנת להבין גישות שונות לחברה רב-תרבותית:
מודל "הבית בכפר": מודל זה מייצג את הגישה המסורתית של הטמעה, שבה המהגרים מצופים להסתגל לתרבות הרוב.
זקס טוען כי מודל זה יוצר תחושת זרות וניכור בקרב המיעוטים, שכן הם נדרשים לוותר על חלקים מהותיים מזהותם.
מודל "המלון": מודל זה מייצג את הגישה הליברלית של שוויון פורמלי, שבה כל אדם זכאי לאותן זכויות.
עם זאת, זקס טוען כי מודל זה אינו מייצר קשרים עמוקים בין חברי הקבוצות השונות, שכן מלון הוא באופיו מקום זמני שאינו מייצר תחושת שייכות ואחריות אלא ניכור.
מודל "הבית שאנו בונים ביחד": מודל זה מייצג את הגישה המועדפת על זקס, שבה בניית החברה הרב-תרבותית היא פרויקט משותף לכל החברים בה.
כל קבוצה תורמת את ייחודה, ובכך נוצר בית משותף.
זו הצעתו של זקס לאלטרנטיבה למדיניות הרב-תרבותיות, הצעה המבוססת על יצירת נרטיב לאומי משותף ובניית חברה שבה כל החברים שותפים בבנייתה.
הוא טוען כי רק באמצעות שיתוף פעולה ויצירת תחושת שייכות הדדית ניתן להשיג חברה רב-תרבותית מאוחדת והרמונית.
בספר זה, זקס מבקר את הגישה הרב-תרבותית וטוען כי היא מחזקת פילוגים חברתיים במקום לגשר עליהם.
במקום גישה זו, הוא מציע לבנות נרטיב לאומי משותף שיעניק תחושת שייכות ויעוד משותף.
בנוסף, זקס מדגיש את החשיבות של חיזוק מושג "טובת הכלל", של פיתוח תרבות של נימוס ואחריות, ושל ההגנה על מרחבים נייטרליים מפני פוליטיזציה.
דרך המודל של "הבית שאנו בונים ביחד", זקס מדגיש את החשיבות של כבוד הדדי ושיתוף פעולה בין קבוצות שונות בחברה.
הוא מציע גישה של אינטגרציה, שאינה מובילה להתבוללות, תוך הכרה בשונות התרבותית והדתית.
הספר מציע רעיונות מעשיים לקידום שוויון, אחדות חברתית ופתרון סכסוכים בין קבוצות שונות.
זקס קורא לכל אזרח לקחת חלק פעיל בבניית עתיד טוב יותר, תוך הדגשת חשיבות הנתינה ותחושת השייכות.
לפי התיזה של זקס, שלש כוחות פועלות על החברה: כוח השלטון, כוחות השוק וכוחה של החברה.
לדעתו, הבעיה העיקרית של החברה הבריטית קשורה לחברה, לא למדינה.
הצורך בנרטיב ובחידוש של ברית
זקס טוען שבמקום הגישה הרב תרבותית שנכשלה, יש לבנות נרטיב לאומי כבסיס של זהות, שיאפשר לקהילות השונות להתאחד סביבו.
הוא מציע לחדש את מושג הברית, כהסכם וולנטרי המקדם שיתוף פעולה בין הקבוצות השונות ותחושת שייכות.
בספר זה, זקס שואב השראה מהוגים חברתיים ומדיניים רבים.
כמו כן, זקס שואה השראה מן המקרא.
לדוגמה, הוא מציע ללמוד איך בונים חברה מהפיכת בני ישראל לעם אחרי יציאת מצרים.
לדעתו, בנייה זו התאפשרה אודות להצעת מיזם משותף של בניית המשכן.
המאפיינים של מיזם זה המאפשרים את בניית החברה הם: כל אחד מצופה להרים תרומה אישית למיזם משותף; ההשתתפות היא וולונטרית; ההבדלים הבין-אישיים זוכים להערכה, ומאפשרים לבנות משכן יפה ושלם יותר.
"לא דינמיקה של המון הנסחף לאמוק קולקטיבי איחדה אותם, כי אם תודעה של תכלית משותפת, של עזרה בהקמת דבר שאיש לא יוכל להקימו לבד.
קהילות בונות; הן אינן הורסות.
הן מוציאות מאיתנו את המיטב שבנו, לא את הירוד.
הן מדברות לא אל הרגשות הנמוכים שבנו, כגון הפחד, אלא אל השאיפות הנעלות שלנו – כגון בניין בית לשכינה בקרבנו."
נראה שהרקע לכתיבת ספר זה הוא הפיגועים בלונדון בשנת 2005, שבמסגרתם ארבעה מחבלים מאל־קאעידה התפוצצו בשלוש תחנות רכבת תחתית בלונדון, רצחו כ־52 אנשים ופצעו כ־700 נוספים.
בעקבותיהם, כאשר התברר שארבעת המחבלים לא היו זרים, אלא בעלי אזרחות בריטית שגדלו והתחנכו במדינה, החברה הבריטית נכנסה להלם וזקס החל לכתוב על כישלון הגישה הרב תרבותית.
ביקורת על המתודולוגיה של זקס
בספר זה, זקס מציג את מודל "הבית" כמקביל לברית המקראית של עם ישראל אחרי שיצא ממצרים.
הוא משווה את בניית המשכן לבניית אומה מודרנית מגוונת, ומדגיש את החשיבות של תרומת הפרט לבניית הקולקטיב.
ביקורת על הספר טוענת כי פרשנות זו מרחיקה לכת ומעוותת את הסיפור המקראי.
הביקורת מצביעה על כך שהרב זקס התעלם מההקשר ההיסטורי והתרבותי של עם ישראל, והציג תמונה מעוותת של הלאומיות המקראית.
לדבריה, ההשוואה בין עם ישראל לבריטניה המודרנית אינה עומדת במבחן המציאות, שכן עם ישראל היווה קהילה שבטית בעלת זהות אתנית ייחודית ובעלת שורשים היסטוריים ותרבותיים משותפים, בעוד שבריטניה היא חברה רב-תרבותית.
זקס, בספרו, נמנע מלהתייחס באופן ישיר לאתגר שהאיסלאמיזם הקיצוני מציב לחברות ליברליות.
למרות שהוא דן במגוון מיעוטים, הוא אינו מתמודד ישירות עם האלימות הקשורה לאיסלאמיזם הקיצוני, וזאת למרות ההשלכות החמורות שלה.
הביקורת מצביעה על כך שהרב זקס, כרב ראשי, היה אמור להציג את הבעיה באופן ברור יותר, בהתאם ל"מוסר הנביאים" הקורא למנהיגים להיות כנים ואמיצים.היא מפקפקת במשמעות של "בית משותף" בהקשר של קבוצות שמאמצות ערכים הסותרים את הגישה הליברלית, כמו עליונות אסלאמית ואלימות נגד נשים.
על הרלוונטיות של ספר זה לחברה בישראל
זקס מתייחס בספר זה לחברה באנגליה, אבל לדעת המבקרים, התייחסותו לחברה, הופכת את הספר לכזה שמתאים גם לחברה הישראלית: הוא משתמש במושגים כמו רב-תרבותיות, פוליטיקה של זהויות, וקבוצות שונות בחברה המשמשים לעיתים קרובות גם לתיאור החברה בישראל.
התובנות העולות מן הספר עשויות לסמן כיוון חדשני ויצירתי לקראת יצירת חברה מכילה ומלוכדת יותר.
הבית הרדוף 2 הוא סרט סאטירי משנת 2014. הסרט בוים על ידי ומככבים בו מרלון ויינס, ג'יימי פרסלי, , גבריאל איגלסיאס, מיסי פייל, אשלי ריקרדס, , , , , ו.
הסרט מהווה המשכון לסרט "הבית הרדוף" משנת 2013 והחלק האחרון בצמד הסרטים.
הסרט הופק על ידי "" והופץ על ידי "".
הסרט הופץ ב-28 במרץ 2014 וזכה לביקורות שליליות, אך כן הרוויח 25 מיליון דולר (לעומת 4 מיליון שהושקעו ביצירתו).
לאחר אירועי הסרט הקודם, מלקולם ג'ונסון ובן דודו, ריי ריי מסיעים את קישה, בת זוגו הרדופה של מלקולם לבית החולים לאחר שהאחרון הכה אותה כתגובה להתקפות שלה.
קישה מתחילה להילחם במלקולם ולבסוף נושמת לתוך פיו של ריי ריי.
בתגובה, ריי ריי מאבד את הכרתו והשלושה עוברים תאונת דרכים עם משאית.
למרות זאת, השלושה יוצאים ללא פגע ומלקולם וריי ריי משאירים את קישה חסרת ההכרה ברכב ובורחים מהמקום.
שנה לאחר מכן, מלקולם עובר להתגורר עם בת זוגו חסרת הביטחון מייגן ושני ילדיה: בקי, נערה מתבגרת נימפומנית חצופה ובן בשם וויאט לו יש חבר דמיוני המתואר כאדם שחור סטריאוטיפי בשם טוני.
המשפחה עוברת להתגורר בבית חדש ביחד עם כלבם, שיילו ג'וניור (על שם כלבו של מלקולם שמת בסרט הקודם) ובמהלך המעבר, כוח בלתי נראה מפיל כספת כבדה על שיילו ג'וניור והורג אותו.
מלקולם ההיסטרי מחליט לקחת את הכלב לווטרינר, אך לבסוף קובר אותו.
מייגן מניחה בובה מפחידה לה היא קוראת "אביגייל" על כיסא בסמוך למיטה בחדר השינה.
מלקולם משתעשע עם הבובה ולבסוף שוכב איתה.
מלקולם מסתובב ברחבי הבית עם מצלמת וידאו בידיו במטרה לתעד כל דבר.
מלקולם פוגש את שכנו, מיגל, שמנצל כל הזדמנות בכדי לקרוא למלקולם גזען לאחר שהאחרון במהלך השיחה מגיב על משהו שקשור למקסיקנים, אך לא לוקח את העניין ברצינות וצוחק על אי הנעימות של מלקולם.
במהלך הזמן בבית, דברים משונים מתחילים להתרחש: באחד הלילות, מלקולם מתעד אותו ואת מייגן שוכבים ומבחין לאחר מכן בהקלטה שראשה של אביגייל הסתובב בעצמו.
בנוסף, מלקולם מוצא סרט 8 מ"מ שמתעד יצור מסתורי מנסה להרוג משפחה בעזרת תלייתם על עץ, אך נכשל.
במקביל, בקי מוצאת קופסה ישנה ומתחילה לקחת אותה לכל מקום אליו היא הולכת ו-וויאט ממשיך לדבר עם החבר הדמיוני שלו.
מלקולם מבקש עזרה מפרופסור שחוקר את העל טבעי ושמו פרופסור ווילד, שמסיק שמלקולם בעברו כבר נתקל בכוח זדוני ומלקולם חושב שקישה קשורה לאירועים המוזרים בבית.
במהלך הסרט ווילד מנסה לסייע למלקולם ובמהלך שיחותיהם, ניתן לראותו מבשל קריסטל מת' ביחד עם מספר זונות ולאחר מכן נעצר על ידי המשטרה ונכנס לבית הסוהר.
מלקולם מתחיל להירדף על ידי אביגייל, שמפתחת כלפיו התנהגות אובססיבית ושולחת לו תמונות שלה.
לאחר שמלקולם מסרב לפתוח עם אביגייל בקשר רומנטי, היא שורפת את בגדיו כנקמה.
במהלך הלילה, מלקולם מוצא קופסת קרטון גדולה בפתח הבית ושומע רעשים מוזרים מתוכה.
כתגובה, מלקולם מתחיל להשחיט את הקופסה בדרכים שונות (יורה עליה בשוטגאן ומנסר אותה בעזרת מסור חשמלי), אך משפחתו מגיעה ומצהירה שהם תכננו להפתיע אותו עם כלב חדש לאחר ששיילו ג'וניור מת.
מלקולם המזועזע מוצא את הכלב הגוסס בקופסה ולאחר מכן יורה בו כדי לגאול אותו מייסוריו.
אחת מהתופעות העל טבעיות התוקפות את המשפחה היא נחיל זבובים שפורץ מהקופסה של בקי, אותם מלקולם הורג לאחר שהתקין מנורות נגד חרקים בחדרה.
בנוסף, מלקולם מבחין שהשד, לו פרופסור ווילד קורא "אגהול" קם לחיים בסרטי הווידאו ומתגרה בו.
אף על פי שמלקולם מנסה לספר לבני המשפחה על התופעות העל טבעיות בבית, הם אינם מאמינים לו.
כדי להוסיף חטא על פשע, מלקולם חוזר לבית באחד הימים ומוצא את מייגן שותה קפה ומשוחחת עם קישה, שמתגלה כנורמטיבית לחלוטין.
קישה מספרת למייגן שמלקולם נטש אותה בתעלה למותה ולאחר מכן עוזבת את הבית, לא לפני שהיא משנה את פניה לפניי שד למול מלקולם המבוהל.
בהמשך היום, מלקולם מגלה שאביגייל כתבה על קירות הבית את המשפט "מתגעגע אלי?" בצבע פנדה אדום.
מלקולם מנסה להיפטר מאביגייל בדרכים שונות: הוא מנסה לקבור אותה באדמה, לשלוח אותה בדואר לטאיוון, לבתר את גופה בגרזן ולבשל אותה על המנגל, אך היא תמיד חוזרת ללא פגע.
מלקולם מנסה לבקש עזרה מהכומר דאג ויליאמס, אותו הוא מוצא בכנסייה לאחר שירה למוות בכומר אחר מסיבות מוזרות.
לאחר שמלקולם מבקש את עזרתו של דאג, האחרון מצהיר שמשפחת קרדשיאן רודפת אחריו ואחרי גברים נוספים.
מלקולם יוצא מהכנסייה לאחר ששמע רעש, אך מגלה שזו אישה שחורה שמעירה למלקולם מכיוון שהוא יוצא עם אישה לבנה.
מיגל מגיע לבית ומציע למלקולם להקריב תרנגולת כדי לרצות את השד, אך התרנגולת תוקפת את מלקולם והאחרון נאלץ להתאבק בה בכל רחבי המטבח ולבסוף זורק אותה למאוורר תקרה והיא מתה.
בסיום הקרב, מלקולם ומיגל מבשלים את התרנגולת ואוכלים אותה בהנאה.
כמוצא אחרון, מלקולם נפגש עם נד ולורין סוונסון, זוג חוקרי על טבעי נשואים גסי רוח.
מלקולם מביא את השניים לבית והם מאשרים שבבית יש נוכחות זדונית שמנסה להידבק לבני המשפחה: מה שמסביר את הצורך של בקי בקופסה, את חברו הדמיוני של וויאט ואת המשיכה המינית שיש למלקולם כלפיי אביגייל.
החבורה מעשנת באנג ביחד ולאחר מכן מגלים שעל בקי השתלט דיבוק.
בקי נקשרת לכיסא ולאחר מכן הכוח הזדוני משליך אותה מקצה לקצה.
מלקולם קורא לעזרתו של דאג, אך האחרון חווה התקף חרדה ומתאבד בירייה לראשו לאחר שהשד בבית משתלט עליו.
לאחר מכן, מלקולם מבקש מהשד לעזוב את בקי ולעבור לשכון בגופו שלו ולבסוף מלקולם "מקיא" את השד חזרה לתוך הקופסה של בקי.
הזוג סוונסון לוקח את הקופסה ואת אביגייל כדי שנד יוכל לשכב איתה.
נראה שהכל חזר למקומו בשלום, עד ללילה הבא בו מלקולם ומייגן צופים בטלוויזיה, שלפתע קישה מופיעה והורגת את מייגן.
ריי ריי וחבורתו מגיעים לבית ומוצאים את גופתה של מייגן, את בקי משופדת למיטתה וכן מגלים שוויאט נעדר.
החבורה מוצאת את מלקולם שוכב ברצפת המרתף ומתגלה שהוא בחר להסתתר במקום לנסות ולעזוב את הבית.
לאחר שהסיקו שהכל נגמר והם ניצלו, קישה מופיעה במדרגות המרתף והגברים צורחים מפחד.
מרלון ויינס – מלקולם ג'ונסון
גבריאל איגלסיאס – מיגל חוזה חסוס גונזלס סמית'
מיסי פייל – נורין סוונסון
קורט קארלי – ד"ר רוש
גרג ויינס – השוטר ג'קסון
איווה לה שון – מורה בכיתה א'
טיילור ג'ון סמית' – ג'ואי
ב-8 באפריל 2013 הוכרז שמשפחת ויינס, Open ROad Films ו-IM Global Octane מפיקים המשכון לסרט "הבית הרדוף".
ב-3 במאי 2013 אושר שהסרט יעלה לאקרנים ב-28 במרץ 2014. ב-24 באוגוסט 2013 אושר שהשחקנים ג'יימי פרסלי, אשלי ריקרדס וגבריאל איגלסיאס הצטרפו לצוות השחקנים.
שלב הצילומים והפקת הסרט החלו ב-26 באוגוסט 2013 והסתיימו ב-29 בספטמבר 2013.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 8% טריות על סמך 40 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 17/100 על סמך 16 ביקורות.
הבית הרוסי הוא ארגון בין-לאומי המסונף לסוכנות הפדרלית לשיתוף פעולה הומניטרי בין-לאומי של רוסיה.
מטרתו המוצהרת של הארגון היא הפצה של התרבות והשפה הרוסית.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הטיל האיחוד האירופי סנקציות על סוכנות האם של רשת "הבית הרוסי".
סניפי הארגון מתפקדים כחברת קש למטרות ריגול והפצת תעמולה בכסות של פעילות תרבותית.
למרות היותה נתונה תחת סנקציות של האיחוד האירופי, הסוכנות ממשיכה להפעיל סניפים אלו תוך הסתמכות על חסינות דיפלומטית.
הסניף הראשון של הבית הרוסי בישראל נפתח בתל אביב ב-10 באוקטובר 2007. בדצמבר 2025 נפתח סניף חדש בחצר סרגיי שבירושלים.
בתורה, הֶבֶל היה הבן השני של אדם וחוה, אשר נרצח על ידי אחיו הבכור קין.
סיפור הרצח מופיע בתנ"ך, ב.
מסופר שהבל היה רועה צאן ואילו קין היה עובד אדמה.
כאשר הביאו הבל וקין קורבנות לאלוהים, הביא הבל ממבחר צאנו, בעוד שקין הביא מפרי האדמה.
אלוהים שעה אל קורבנו של הבל ולא אל קורבנו של קין, דבר שעורר סערה אצל קין.
לאחר מכן מתואר שקין הרג את הבל.
ישנן מחלוקות רבות מדוע רצח קין את הבל, מופיע בסיפור קין והבל.
רצח הבל – הרצח והמוות הראשונים המופיעים בתנ"ך.
ישנה מחלוקת האם הבל היה דמות חיובית או שלילית.
יש הטוענים כי הבל היה דמות חיובית.
שמו מבטא התבטלות אל מול הקב"ה, והבנה שהוא האחראי לכל בעולם.
אל מול השם קין שמבטא קניין ומייצר תחושה שקין הרגיש עליונות ושותפות לא ראויה עם ה'.
עם זאת, ממבנה הפסוקים עולה כי קין היה עדיף על הבל רק בהיותו בכור, ואילו הבל היה בעל מידות טובות יותר- מה שעולה גם מהיותו רועה צאן, שזוהי עבודה רצויה יותר לפני ה' מעבודת האדמה.
לעומתם, יש הרואים את שמו של קין, מלשון קניין ושותפות עם הקב"ה באור חיובי.
אמו של קין שמחה באפשרות שניתנה לה לשותפות מסוימת עם הקב"ה והתפעלה מהבריאה, וכך גם בנה קין שבחר בעבודת אדמה מתוך הבנה שזה ייעודו ותפקידו בבריאה.
ולעומתו, מדגישים ששמו של הבל, כמו בשפה העברית, מבטא ריקנות וחוסר משמעות, וכך הייתה גם דמותו.
בנוסף, מדגישים כי הבל מוצג בפסוקים כמשני לקין, מה שמראה שקין היה במעמד גבוה ממנו.
בנוסף, יש המדגישים כי השם הבל מיצג חוסר משמעות שמביעה היעדר הישגים מרשימים או מידות נעלות, לעומת השם קין שמדגיש את ההישג.
יש שיסבירו כי גם היוזמה להביא קורבן הייתה של קין, הבל רק הצטרף אליו.
מה שמראה שקין היה חזק יותר מבחינה דתית, וכן יותר רציני, יותר יצירתי ויותר עצמאי מבין השניים.
שמו של הבל מוזכר במדרש כשם שיש בו צניעות אך גם ריקנות שהובילה אותו לבחירת עבודת הצאן על פני עבודת האדמה.
שם חיצוני לאשתו הוא בלבירא או חומקמה,או דבורה.
במדרש רבה מובא חילוק לגבי תאריך בריאת העולם, בניסן או בתשרי, בניסיון לקבוע את גילו של הבל.
לשיטת רבי אליעזר, חי הבל מן החג ועד החנוכה.
לשיטת רבי יהושע, חי הבל מן הפסח ועד העצרת.
בין כך ובין כך, הכל מודים (כולם מסכימים) שלא חי הבל יותר מחמישים יום.
ישנם מדרשים שונים בנוגע למתי איך ואיפה התרחש הקורבן והעימות, ביניהם:
כל אחד מהאחים אהב את העבודה שבה עבד (הבל רועה צאן, וקין חקלאי) והם סיפקו אחד לשני את מה שהיו צריכים, בליל יום טוב של פסח אמר להם אביהם שביום זה עתידין בני ישראל להקריב קורבנות פסחים, ולכן הקריבו גם אתם.
הבל רעה את צאנו וקין רדף אחריו עד שתפס אותו.
הם נאבקו זה בזה והבל שהיה חזק מקין, הצליח לרתק אותו לארץ.
קין השתמש במניפולציה כדי לעורר את רחמי הבל עליו ולהסיח את דעתו, אז קם קין ורצח את הבל.
ישנה מחלוקת באיזה כלי הרג קין את הבל לפי רשב"ג קין הרג את הבל בקנה, ולפי חכמים באבן, לפי הזוהר קין נשכו כנחש בשיניו, ויש שאומרים שקין הסתכל היכן שחט אביו את הפר (מהצוואר) ומשם הרגו.
הקרבת הקרבנות בידי הבל אשר הביא מבכורות צאנו לאל, נתפרשה במסורת הנוצרית כמתן האוכריסטיה.
מהות החיים היא סמל לקורבן הדם של הנרצח הבל.
בתלמוד מובא שקין והבל נולדו כל אחד עם אחות תאומה, ודרשו כן מיותר המילים 'את' בפסוק: ', הבל ואחותו, קין ואחותו".
לפי ספר היובלים לקין והבל לא היו אחיות תאומות.
קין נישא לאחותו הצעירה און, והבל לא נישא.
הבלגריאד היא סדרת ספרי פנטזיה אפית בת חמישה ספרים (פנטלוגיה), שנכתבה על ידי סופר הפנטזיה האמריקאי דייוויד אדינגס בשנות ה-80 של המאה ה-20. לסדרה יש סדרת המשך בשם "המלוריאן".
בנוסף, קיימים עוד שלושה ספרי פריקוול המהווים מעין רקע היסטורי לעולם הבלגריאד, "קורות בלגראת הקוסם", "קורות פולגרה הקוסמת" ו"הקודקס הריבאני".
עלילת הסדרה מתמקדת בחייו של נער חווה פשוט בשם גאריון, התבגרותו ומסעו ברחבי ארצות המערב, בצל התעוררותו של האל האפל טוראק מתרדמתו.
מוטיב מרכזי בסדרה, כפי שמשתקף בשמות הספרים השונים, הוא משחק שחמט קוסמי בין שני גורלות מנוגדים (מעין דואליזם מופשט) שהתפצלו בעבר לשני קווי היסטוריה אפשריים והם נאבקים, שוב ושוב במשך הדורות, באמצעות גילומים שונים, על עתיד כל ההיסטוריה בכל היקומים המרובים, על הכרעה על קו היסטורי יחיד שיתקיים.
הדמויות בספרים, בני אדם פשוטים, גיבורים, קוסמים ואפילו אלים, משמשים ככלי המשחק בידי הגורלות הללו.
כל ספרי הסדרה תורגמו לעברית בהוצאת אופוס.
הספר נפתח בפרולוג, המתאר את בריאת העולם על ידי שבעה אלים.
אלדור, הבכור מבין השבעה, מעצב כדור מאבן שמפתחת לה תודעה.
טוראק, היפה מבין השבעה, חומד את האבן לעצמו.
הוא מכה את אחיו אלדור ובורח עם האבן.
שאר האלים מכנסים צבאות ומתקיפים את טוראק.
שמפצל את האדמה בעזרת הכדור בניסיון להגן על עצמו, ויוצר ים חדש שמפריד בינו לבין הצבאות התוקפים.
הכדור תוקף את טוראק בתמורה, וחצי מפניו נכווה קשות.
שנים רבות לאחר מכן, מתגנבים לארמונו של טוראק בלגארת המכשף, המלך האלורני חרק ושלושת בניו, ומשיבים את האבן חזרה למערב.
ריבא, בנו הצעיר של חרק, מקבל את האבן למשמרת, והוא וצאצאיו מגנים עליה מפני טוראק.
השושלת המלכותית נשמרת, עד שבניה נרצחים על ידי מתנקשים, ועל ריבא ועל האבן מופקדים העוצרים.
טוראק מרכיב מסכה ומייסד פולחן של הקרבת קורבנות אדם בקרב העמים המזרחיים הנשמעים לו – האנגרקים.
לאחר מכן הוא פותח במערכה צבאית כדי לנסות להשיג את האבן אבל מוכה על ידי אחד הצאצאים של ריבא ונופל לשינה עמוקה.
מאורעות אלה מתרחשים אלפי שנים לפני קו העלילה הראשי.
מכאן הסיפור מתאר את חייו של גיבור הסדרה, גאריון.
גאריון הוא נער החי בחווה קטנה ושקטה עם דודתו פול, לאחר שהוריו מתו.
את החווה מבקר מדי פעם מספר סיפורים פרוע, שגאריון קורא לו מר זאב.
ערב אחד מר זאב ופול מנהלים ויכוח סוער, ובתגובה הם לוקחים את גאריון ועוזבים את החווה.
אליהם מתלווה גם דורניק, נפח החווה, שדואג להם.
לאחר עזיבת החווה הם נפגשים עם עוד שני אלורנים, ענק מהאי חרק הנקרא ברק, ודרזאני נמוך וערמומי הנקרא משי.
גאריון מבין מהשיחות שכולם מנהלים שמשהו נגנב, והם מנסים לאתר את הגנב.
בדרך הוא לומד לחשוד בכל אנגרקי – בן העם הסוגד לטוראק – שהוא פוגש.
אחרי החבורה רודף כהן טוראק.
לאחר שעברו כברת דרך, החבורה מוזמנת בדחיפות לארמונו של מלך סנדריה, ומשם לחרק.
גאריון מבין כי דודה פול אינה דודתו באמת אלה הקוסמת הנודעת פולגרה שהיא ביתו של בלגראת, וכי מר זאב הוא לא אחר מאשר הקוסם בלגארת.
גם ברק ומשי מתגלים כבני אצולה.
האנגרקים מנסים לזרוע מהומה בארצות המערב, וגאריון מצליח למנוע ניסיון הפיכה בחרק.
בלגארת מסביר לגאריון שאמנם פול אינה אחותה של אמו, אבל היא כן קרובת משפחתו.
הדבר מנחם אותו, והוא מכנה את בלגארת "סבא".
בלגארת מספר לכל החבורה שהם מנסים לאתר את זדאר, שליחו של טוראק, שהצליח לגנוב את כדור אלדור מאולם הכס בריבא.
הם מנסים לתפוס אותו לפני שיחצה את הגבול לארצות האנגרקים.
אל החבורה מצטרף הטאר, בנו של מנהיג השבטים האלגרי.
אל החבורה מצטרפים ללדורין, צעיר אסטוריאני, ומנדורלין, אביר מימברטי במדינה שסובלת מעוני ומלחמות אזרחים בשל לאומנות, שמרות ושיטה ווסאלית ומעמדית נוקשה.
בטולנדרה, קיסרות דרומית בעלת צבא חזק ומאבקים בין בתי אצולה, מצטרפת לחבורה הנסיכה צ'נדרה, והיא וגאריון נהנים להתווכח ללא הרף.
החבורה נתפשת על ידי כהן טוראק הרודף אחריהם, ולאחר שגאריון מגלה שהוא זה שהרג את הוריו, הוא משמיד אותו באמצעות כישוף.
החבורה נכנסת לנייסא, ממלכת ביצות חמה ולחה הסוגדת לאל-הנחש ובה התושבים מכורים ברובם לסמים שונים.
שם המלכה מנסה לחטוף את גאריון.
פול וברק מצילים אותו והחבורה ממשיכה לעמק אלדור.
גאריון מתקשה לקבל את היותו קוסם, אך בעזרתם של סבו ודודתו הוא לומד להשתמש בכוחו.
הם משנים את שמו לבלגאריון כאות להיותו מכשף.
במהלך המסע גאריון מגלה כי קיימות שתי נבואות.
האחת, אותה הם משרתים, היא נבואת הטוב והסדר.
הנבואה השנייה היא הנבואה שהמשרת שלה הוא האל טוראק.
הנבואה יכולה להתערב במהלך העניינים, מדברת עם גאריון ומסבירה לו מה עליו לעשות.
אחרי מפגש קצר בעמק אלדור עם שליחיו האחרים של אלדור, החבורה יוצאת לאולגו ואוספת את רלג, בן לעם קדום ששוכן במערות, וחבר נוסף המוזכר בנבואה.
הם יוצאים לארצות המורגו כדי להתעמת עם קטוצ'יק, כהן דת העומד בראש הכנסייה של טוראק, ולהחזיר את האבן.
הנסיכה צ'נדרה נשארת באולגו, תחת חסותו של הגורים הקדוש (המנהיג של האולגו).
במהלך המסע לראק כתול (עירו של קטוצ'יק) הם מתמודדים עם שלל בעיות, אך מצליחים לפתור אותן בעזרת היכולות השונות שלהם.
במערות מתחת לעיר ראק כתול הם מגלים את החברה האחרונה בחבורה, טאיבה, אישה ממאראג שנשלחה לעבדות כאשר כל שאר גזעה הושמד.
בתחילה רלג נרתע ממנה בשל דרישות צניעות מחמירות שיש לדת שלו ובשל גישה דתית פונמליטסיטית שלו, אך בהמשך השניים מתקרבים לזה לזו.
קטוצ'יק נותן לחבורה להגיע עד אליו מכיוון שהוא חושב שצ'נדרה נמצאת איתם, והיא פגיעה.
אבל מכיוון שהיא נשארה באולגו, התכסיס לא עובד.
בלגארת וקטוצ'יק מנהלים מאבק איתנים.
קטוצ'יק רואה שגאריון מתקרב לאבן, ונבהל עד כדי כך שהוא שוכח את החוק הראשון של הקוסמים ובטעות משמיד את עצמו.
את האבן מחזיק ילד קטן ותמים למראה, והחבורה קוראת לו שליח (ארנד).
החבורה ממהרת לברוח מראק כתול.
בלגארת חלש מאוד בעקבות הקרב עם קטוצ'יק, ופולגרה עסוקה בלהגן על ארנד מפני התקפת הגרולים.
גאריון מקבל על עצמו את האחריות, ומשתמש בקסם כדי להגן על החבורה.
החבורה מצליחה להימלט בקושי רב, חוזרת לאולגו כדי לאסוף את הנסיכה, ומשם נוסעת לריבא.
שם גאריון מגלה כי הוא הנצר של מלך ריבא, וכי עליו לקבל על עצמו את המלוכה, את האחריות על האבן, ולשאת את צ'נדרה לאישה.
הדבר דורש קצת הסתגלות, אך הוא מגלה שהשד אינו נורא כל כך.
בעקבות הנבואה, גאריון חומק מהארמון עם בלגארת ומשי לכיוון מאלוריה, כדי להילחם בטוראק עצמו.
פולגרה וצ'נדרה מובילות את צבאות הממלכות השונות להילחם באנגרקים, כדי להסיח את דעתם ולתת לגאריון הזדמנות להגיע לכתול משראק בה שוכן טוראק.
לאחר תלאות רבות, כולם מגיעים לעיר כתול משראק, וזדאר הורג את דורניק.
בלגראת נלחם בו וקובר אותו לנצח באבן.
טוראק מתעורר משנתו, ומנסה לשכנע את פולגרה להינשא לו.
דבר זה הוא חלק מתוך הנבואה האנגרקית שיש לה תוקף שווה בכוחו לנבואה המובילה את גאריון.
פולגרה נזכרת בדורניק ומצליחה לעמוד בכוח שהופעל נגדה.
אז טוראק וגאריון נלחמים, וגאריון מנצח.
האלים מחזירים לחיים את דורניק.
האל מארא מגלה כי טאיבה היא בת עמו האחרונה, אך באמצעותה, דרך נישואים לרלג, הגזע ישתקם.
גאריון וצ'נדרה נישאים, והמשימה מגיעה לקיצה.
בלגראת מזכיר לגאריון כי האבן היא באחריותו וכי המשימה שלו לא נגמרה, אף על פי שטוראק מת.
העולם של הבלגריאד נשלט על ידי שתי "מטרות" או יעדים מנוגדים.
בעבר הייתה רק מטרה אחת, אבל אחרי שהתרחשה תאונה קוסמית – כוכב שלם נהרס בזמן ובמקום הלא נכון ותוך כדי כך הרס את הכוכבים בסביבתו – נוצרה ליקום מטרה נוספת מלבד מטרתו המקורית.
בגלל הפיצול הזה, שתי המטרות קיבלו תודעות וניסו במשך שנים לבטל אחת את השנייה.
לבסוף שתי המטרות האלו (שנקראות גם גורלות) בחרו בעולם מסוים כזירת הקרב שלהם, ובעולם הזה העלילה של הספר מתרחשת.
מאחר שכל אחד מהגורלות שווה בצורה מלאה לגורל השני, הם בחרו להשתמש ב"ילד האור" וב"ילד החושך", שהם למעשה שני יצורים שהגורלות מדברים איתם.
במפגשים בין ילד האור וילד החושך הגורלות למעשה מתעמתים ביניהם.
בשביל שילד האור וילד החושך ידעו מה הם צריכים לעשות, הגורלות יצרו נבואות שנותנות להם את המידע שהם צריכים.
חוץ מהנבואות ילד האור וילד החושך מתייעצים לפעמים עם "הקול" של הגורל שאותו הם משרתים.
במהלך ספרי הבלגריאד גאריון משמש כילד האור, וטוראק כילד החושך.
לעולם של הבלגריאד יש שמונה אלים: אול, אלדור, טוראק, מארא, איסא, נדרה, חלדאן ובלאר.
לקראת סוף סדרת ההמשך, המלוריאן, מתגלה אל נוסף.
האלים בספר נוצרו על ידי אול ביחד עם היקום, כך שאול מופיע כאב האלים והיקום כאמם.
במקור לכל אחד מהאלים (מלבד אול) היה אמור להיות בעל חיים שמייצג אותו ועם שסוגד לו, אבל אלדור לא רצה אף אחד מהדברים האלה.
גם לאל שמתגלה בסדרת המלוריאן אין בעל חיים שמייצג אותו.
הקסם המוצג בסדרה הוא תוצאה שילוב של כוח מולד שיש למספר קטן של אנשים, אימון מתאים (בידי אלדור או קוסמים שלמדו אצלו), כוח רצון, ויכולת ריכוז.
הקסם כרוך באיזון פיזיקלי בדומה לחוק התנועה של ניוטון – כך שהזזת סלע גדול מפעילה כוח נגדי על הקוסם עצמו.
שליטה במזג אוויר היא אפשרית אבל היא כרוכה במאמץ פיזי גדול ודורשת זמן רב.
קוסם שמפעיל קסם בצורה נמהרת עלול לקבור את עצמו באדמה, ל"שרוף" את יכולת הקסם שלו או להרוג את עצמו.
כמו כן קסם שונה מכישוף שכרוך בשליטה על שדים.
היבט נוסף בסדרה הוא דיאלקטיקה והתפתחות של הדמויות עצמן וכן של העמים, המדינות והסיפור המתואר.
אם בתחילת הסיפור נראה שיש חלוקה דיכוטומית של "טובים" נגד "רעים" (שאכן נשמרת לאורך הסיפור) מתברר בהמשך כי חלק מה"רעים" יש דמויות שמתנגדות לרוע ומסייעות לגיבורים ולגורל ה"טוב" מסיבות שונות.
לדוגמה חלק מהמלכים האנגרקים סובלים תחל עול פולחן קורבן האדם ומסייעים בסתר לשירות החשאי הדרזני ולמדינות המערב.
בתוך המדינות המערביות הטובות יש בוגדים, מרגלים ותכננים המנסים לבצע הפיכות, חטיפות ומעשי רצח כדי להשיג מטרות כמו השגת כוח פוליטי, כוח דתי, כסף ועוד.
מוטיב חוזר בסיפור הוא שירות הריגול הדרזני, ושפת הסתרים של המרגלים הזרזנים שבהם המציאות מתחת לפני השטח שונה לעיתים קרובות ממה שנאמר בגלוי.
בעולם בו מתרחשת עלילת הבלגריאד יש שתי יבשות גדולות.
בעבר שתי היבשות היו יבשת אחת, עד שטוראק חצה אותה כדי למנוע מהלוחמים של שאר העמים להגיע לאנגראקים (בני העם הסוגדים לו).
רוב סדרת הבלגריאד מתרחשת ביבשת המערבית, שלה מספר ארצות:
אולגו – רכס הרים גבוה שבו חיות מפלצות.
בני עם האולגו חיים בעולם תת-קרקעי בתוך ההרים, בעיקר בעיר פרולגו.
בני האולגו והמפלצות שייכים לאב האלים אול.
טולנדרה (האימפריה הטולנדרית) – ארץ עשירה שבה חיים הטולנדרים, העם שסוגד לאל נדרה.
הטולנדרים הם עם רודף בצע וכבוד.
השליט שלהם הוא הקיסר, שממונה על ידי פוליטיקה מסובכת.
הטולנדרים אינם מאמינים בקסם, למרות היותם דתיים, ומתעקשים שלכל דבר יש סיבה טבעית.
לטולנדריה מאפיינים המזכירים את האימפריה הרומית.
ארנדיה – ממלכה עם מאפיינים המזכירים את אירופה של ימי הביניים.
הארנדים סוגדים לאל חלדאן, ויש להם מוניטין של אנשים טיפשים במיוחד ובעלי נטייה לדרמה.
הארנדים מחולקים לשתי קבוצות: ממברטים ואסטוריאנים.
הממברטים הם אבירים מעוררי אימה, המדברים בשפה גבוהה וממהרים לקרוא תיגר על כל אחד.
האסטוריאנים הם קשתים טובים במיוחד.
שתי הקבוצות נלחמות אחת בשנייה במשך חמש מאות שנה בגלל פרט רשמי.
החברה הארנדית היא חברה פיאודלית, הכוללת אצילים, אבירים, אריסים וצמיתים.
נייסא – ארץ מכוסה בג'ונגל בדרום היבשת.
הנייסאנים הם עם עצלן הסוגד לאל איסא.
עיר הבירה של נייסא היא סתיס תור.
הנייסאנים נשלטים על ידי אישה בשם סלמיסרה, שמתחלפת פעם במספר שנים באישה שנראית בדיוק כמוה ונהיית הסלמיסרה החדשה.
הפוליטיקה הנייסאנית מורכבת במיוחד, כיוון שמדובר בארץ קטנה יחסית המוקפת אימפריות חזקות, כמו האימפריה הטולנדרית וארצות המורגו.
בנייסא צמחים מיוחדים רבים, והתושבים מתייחסים לסימום והרעלה כחלק משגרת החיים.
מאראג – מאראג הייתה בעבר ממלכה שבה סגדו לאל מארא.
האוכלוסייה המאראגית הייתה נשית ביסודה.
בנהרות של מאראג היה זהב רב, והדבר הוביל למלחמה בין המאראגים לטולנדרים.
הטולנדרים זכו בניצחון אכזרי וטבחו את כל המאראגים.
מארא האבל, שכל מאמיניו נהרגו, הפך את המתים לרוחות רפאים הרודפות את מאראג.
הרפתקנים עדיין מגיעים למאראג כדי לנסות למצוא זהב, אך רוחות הרפאים גורמים להם לאבד את שפיותם.
אלוריה – הממלכה העתיקה של האלורנים, העם הסוגד לאל בלאר.
האלורנים הם אנשים גבוהים שנהנים להילחם ולשתות אלכוהול, עם מוניטין של לוחמים מפחידים.
לאחר שהמלך חרק ושלושת בניו עזרו לגנוב את כדור אלדור מטוראק, הממלכה האלורנית התפצלה לארבע:
ריבא – אי קטן ממערב ליבשת.
חרק – ממלכה קטנה עם שטח ימי רב.
בני חרק נחשבים לאלורנים המקוריים, וההתנהגות שלהם הרבה יותר ברברית משל האלרונים בממלכות האחרות.
התעשייה הנפוצה בחרק היא שיט.
בגלל יכולות השיט הגבוהות שלהם הם נודעו כמצטיינים במסחר וביזה.
אלגריה – ארץ רחבת ידיים שרובה שטוחה ומלאה בעשב.
האלגרים הם אנשים שקטים ומכונסים בעצמם, אף על פי שבזמן קרב הם יכולים להיות פראיים מאוד.
הכלכלה האלגרית מבוססת על גידול בקר וסוסים.
האלגרים הם נוודים הנודדים עם העדרים שלהם, כאשר בכל אלגריה יש מעט מאוד מקומות יישוב.
כל האלגרים מרגישים בנוח מאוד על סוסים.
דרזניה – מדינה צפונית וקרה.
חלק גדול מהמדינה הוא ביצות.
בני דרזניה הם המרגלים הטובים ביותר בעולם, ואין כמעט מידע שהביון הדרזני אינו יודע.
האנגראקים, בני עמו של טוראק, חיו תחילה ביבשת המזרחית.
בשלב מאוחר יותר הם כבשו שטחים ביבשת המערבית, ונחלקו לארבע ממלכות:
האנגראקים החיים שם קרויים מלוריאנים.
קתול מורגוס – ממלכת המורגו, צאצאי מעמד הלוחמים והאצילים בחברה האנגארקית הקדומה.
גאר אוג נדראק – ממלכת הנדראקים, צאצאיהם של מעמד הסוחרים והבורגנים בחברה האנגארקית הקדומה.
הנדראקים אינטליגנטים וערמומיים, ומתעניינים יותר בכסף, באלכוהול ובנשים מאשר במלחמה.
מישראק אק ת'אל – ממלכת הת'אלים, צאצאיהם של מעמד הפועלים והאיכרים בחברה האנגארקית הקדומה.
הת'אלים הם אנשים חזקים ומוצקים, הזוכים ליחס משפיל מצד האנגארקים האחרים.
משמשים בדרך כלל כסבלים וכעבדים עבור בני המורגו, וכקרבנות אדם עבור כהני טוראק.
היבשת המזרחית מכילה את כתול משראק, והיא מתוארת בפירוט בסדרת הספרים הבאה, המלוריאן.
ריבא היא הממלכה עליה מולך גאריון.
הממלכה היא אי עליו יש רק עיר אחת, ריבא, שהיא גם הנמל היחיד באי.
חוץ מהמפרץ שלחופו שוכנת העיר, חופי האי הם מצוקים טרשיים ותלולים, והנמל הוא הכניסה היחידה לאי.
העיר עצמה שוכנת על מדרון תלול לכיוון המפרץ.
בראש המדרון עומדת מצודה המשמשת כארמונו של מלך ריבא.
העיר עצמה בנויה שורות שורות של בתים, וכל הבתים הפונים למפרץ מצוידים בחרכי ירי במקום בחלונות.
האקלים באי גשום ומושלג רוב השנה, והסופות המשתוללות בים המערבי דוחות את רוב המבקרים בתקופת החורף.
בריבא שלטו בתחילה הצאצאים של המלך ריבא.
אחרי שהמלך האחרון נרצח השליטה עברה לידי ברנד, שהפך לעוצר של העיר.
כל אחד מהעוצרים הבאים אחריו קיבל גם הוא את הכינוי ברנד.
העוצרים שלטו בעיר עד שגאריון, שהיה צאצא של המלך, חזר לכס המלכות.
לעיר מתחם מסחר בעל חשיבות גדולה למדי במסחר הבינלאומי, והיא מייצאת את תפוקת האי לשאר הממלכות.
באי מייצרים בעיקר כלי זכוכית, מוצרי צמר ומגפיים.
האי סוחר בעיקר עם האימפריה הטולנדרנית, דרזניה, חרק וסנדריה.
צבא ריבא הוא צבא רגלים שמתמחה בלוחמה זעירה ומצור, כמו גם בלוחמה בשטח בנוי.
הצי הריבאני הוא גדול למדי ושני בכוחו רק לצי הלוחם של חרק, ממלכתם של אנשי הצפון.
הריבאנים הם עם רציני ואחראי ברובו, נאמנים לארצם ולמלכם.
הם ידועים בלבושם האפור, שהוא למעשה גלימה עליונה בצבע אפור, העשוי מצמר גס שאינו ניתן לצביעה.
דגל הממלכה הוא בצבעי כחול ולבן ועליו חרב, המסמלת את חרבו של המלך הריבאני, שאליה מחובר כדורו של אלדור, העצם החזק ביותר ביקום.
בלגאריון (או גאריון) – גיבור הסדרה.
גדל כנער חווה פשוט בממלכה סנדריה.
ילדותו עוברת באופן רגיל למדי, מלבד הצורך המרחף בשולי תודעתו, מעיר הערות ומדבר איתו.
גאריון מתיידד עם נער זריז וחד לשון בשם דורון, ועם נער נוסף ממוצא ארנדי בשם ראנדורינג.
שלושת החברים מיודדים עם זוברט, נערה בת גילם.
גאריון מבלה את ימיו בין חובותיו כנער חווה לבין משחקיו עם חבריו, וככל שהוא מתבגר, מצטמצם זמן העבודה והמשחק לטובת שהיה באסם הגדול עם זוברט היפה.
בהמשך הסדרה, לאחר מסע ארוך, מתברר לגאריון שהוא צאצא של השושלת המלכותית הריבאנית.
הוא נהפך למלך ריבא, ומביס בקרב חרבות את טוראק, האל הרשע.
ידוע בתארים: אדון המערב, קוטל האלים, בעלה של צ'נדרה, אדון הים המערבי, בעל כדורו של אלדור וילד האור.
בלגארת הקוסם – שליחו הראשי של האל אלדור, בן כ-8,000 שנה ואביה של פולגרה.
הוא מתואר לעיתים כשתיין ורודף שמלות.
בסתר ליבו הוא מתגעגע לאשתו שמתה לפני שנים רבות והייתה יכולה להשתנות לזאבה.
פולגרה הקוסמת – בתו של בלגארת.
מגדלת את גאריון, שמכיר אותה בילדותו בשם "דודה פול".
פולגרה היא אישה יפה, חזקה ודעתנית.
היא אוהבת לבשל אך גם יכולה להתנהג כמלכה מצווה ולצוות על הסובבים אותה ביד רמה.
היא עסוקה בלחנך את גראיון וכן לנזוף באביה.
דורניק – הנפח של החווה, מתלווה אל השלושה כאשר הם בורחים באישון הלילה מחוות פלאדור.
דורניק הוא איש סנדרי מעשי, הרואה את הדברים בצורה פשוטה ותמימה, וסולד מאלימות, תככים וגינונים מרובים.
לקראת סוף הסדרה, לפני הקרב של גאריון עם האל טוראק, הורג שליחו של טוראק את דורניק.
לאחר הקרב פולגרה פונה אל האלים בתחינה להחזיר אותו לחיים.
האלים מסכימים למנות את גאריון להחיות אותו, כיוון שעליהם נאסר לעשות זאת, אך דורשים כתנאי מפולגרה שכוחה יהיה שווה ערך לכוחו של דורניק לאחר שיחזור לחיים, דורניק חוזר לחיים והוא ופולגרה מתחתנים, הוא עצמו מקבל כוחות קסם.
ברק – אלורני ענק וחזק מחרק המתלווה לחבורה במהלך מסעם.
ברק הוא רב חובל מוכשר, שיש לו יחסים גרועים עם אשתו, מוטלת עליו קללה שהופכת אותו לפעמים לדב ענק.
משי – דראזני נמוך בעל פני סמור, ואף ארוך ששמו האמיתי הוא הנסיך חלדאר.
מתלווה לחבורה במהלך מסעם ודואג לסיפורי כיסוי ולהספקת כסף ואמצעי תעבורה עבורם.
הטאר – נסיך האלרגים, סייף ורוכב מוכשר מסוגל לדבר עם סוסים.
מלא זעם ורצון נקמה באנגרקים שרצחו את הוריו.
ללדורין – אסטוריאני צעיר, פטריוט לעמו, תמים וטיפש וקשת מיומן.
הוא בן גילו של גריון והם הופכים לחברים טובים.
מנדורלן – אביר מימברטי מיומן מאוד ובעל גינוני נימוסין וקוד אבירים נוקשים מאד.
בעל סיפור טרגי על אהובת ליבו שאינו יכול לשאתה מסיבות של כבוד.
רלג – קנאי דתי בן אולגו.
צ'נדרה – בתו של קיסר טולנדרה.
בתחילת הסיפור היא מפונקת שתלטנית ותמימה ביחס לעולם.
בדומה לטונרנדים אחרים היא מתנגדת לרעיון של כוחות על טבעיים או קסם.
טייבה – שפחה מאראגית יפהפייה.
החבורה מצילה אותה ממכלאות העבדים בראק קתול.
ארנד – ילד ממוצא לא ידוע אשר בני החבורה מוצאים ומכנים "שליח" או "ארנד".
בשל תמימותו הרבה הוא יכול לגעת באבן של אלדור בלי שיעונה לו רע.
קטוצ'יק – כהן דת (גרולים), אחד משלושת שליחיו של האל הרשע טוראק.
זדאר – קוסם רשע, אחד משלושת שליחיו של האל הרשע טוראק.
בעבר הרחוק היה אחד משליחיו של האל אלדור ובגד בו.
חמדאר – גרולים (כהן של האל טוראק).
התנקש בחייהם של הוריו של גאריון, גראן ואילדרה, שעות ספורות לאחר לידתו.
לולא התערבותו ברגע האחרון של בלגארת הקוסם, היה גאריון התינוק נופל לרחמיו של חמדאר, שהיה מאלץ אותו לקחת את אבן אלדור ולהביא אותה לידיו של קטוצ'יק, שהיה מעניק אותה לטוראק.
הסדרה זכתה להצלחה מסחרית כאשר יצאה בארצות הברית, ושני הכרכים האחרונים שלה, טירת הקוסם וסוף משחק המכשפים, הגיעו למקומות ה-13 וה-7 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הבלאוזז הם שני איונים בנמל סיטי איילנד, צפונית לאי הארט בעיר ניו יורק.
לאיונים צבע כחלחל וצורתם כחצי סהר.
תושבי האיים השכנים מכנים את הבלאוזז בשם "החזה הכחול" בשל צורתם הדומה לחזה של אישה ובשל צבעם הכחול.
מקור השם בצרפתית-בלגית ומשמעותו "הקטנים הכחולים".
השם ניתן לאי על ידי ההוגנוטים הבלגים שהתיישבו באזור.
המושבה העברית פתח תקווה הוקמה בשנת תרל"ח (1878) על ידי קבוצת יהודים בני היישוב הישן בירושלים.
להקמתה קדמו כמה ניסיונות של היישוב הישן לבסס התיישבות חקלאית, שכללו מאמצים של השר משה מונטיפיורי.
קודם לקניית אדמות אומלבס עשו עסקני העדה היהודית בירושלים ניסיון לרכוש אדמות בבקעת יריחו והשם שנבחר עבור המושבה המיועדת היה "פתח תקווה".
ניסיון זה כשל לאחר שבפקודת השולטן עבדול חמיד השני, נאסרה המכירה לנתיני חוץ.
ניסיון נוסף אשר כשל היה הניסיון לרכוש את אדמות דוראן הסמוכות לרמלה (אשר לימים הוקמה בהן המושבה רחובות).
בשנת תרל"ו (1876) נודע לעסקנים מירושלים על כך שאדמות הכפר אומלבס עומדות למכירה בידי סוחר קרקעות עשיר מיפו בשם טיאן.
ארבעה עסקנים יצאו מירושלים כדי לסקור את הנחלה: דוד גוטמן, יואל משה סלומון, יהושע שטמפפר וזרח ברנט.