tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נוסף על כך, ייסד עם הסופרת והמשוררת עדנה אפק את כתבי העת המקוונים "צמדים" לשירה רב־תרבותית, "רסיסים" לסיפורים קצרים ואת כתב העת המקוון בעקבות דמויות המקרא "אחריך נרוצה".
הוציא לאור עד עתה 14 ספרים.
רובי גורדון – סופר ובוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב ובית הספר לקופירייטינג של תרצה גרנות ומוטי מורל.
משמש עורך ומעצב גרפי של הירחון.
הוציא לאור עד עתה שני ספרי פרוזה.
רוזי גולן – עורכת לשון ותוכן, בעלת תואר ראשון ותעודת הוראה בספרות צרפתית והשתלמות בביבליותרפיה מטעם אוניברסיטת בר־אילן, בוגרת החוג ללימודי עברית באוניברסיטת תל אביב בתוכנית ללימודי עריכה לשונית.
עמליה ויניק – בעלת תואר ראשון בניהול מלונאות, תיירות ומשאבי מזון מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
עידית גילאור – בעלת תואר ראשון בלשון עברית.
לשונאית, אשת חינוך, משוררת וסופרת.
הוציאה לאור 3 ספרים עד עתה.
יאיר בן-חור - עורך לשון ותוכן, נקדן, משורר ועורך שירה.
בעל תואר שני בלשון עברית ותואר ראשון בלשון עברית וספרות עברית.
משמש עורך ונקדן הירחון ונקדן אתר השירה והסיפור הקצר "ליריקה".
הוציא לאור עד עתה חמישה ספרי שירה וספר מאמרים פילוסופי.
אפריל 2021אלירן דיין, יאיר בן־חור, רובי גורדון ועמליה ויניקרובי גורדוןשירים וסיפורים מאת קורבנות שואה, גיליון מיוחד בשיתוף מוזאון בית לוחמי הגטאות75לזיכרון לדור עבר...
בשנתיים הראשונות לקיומו של הירחון אוגדו היצירות בספרים מודפסים שהושקו במסגרת ערב מיוחד של הירחון ובו נערכו מחוות ליוצרים וחולקו גם תעודות הערכה מטעם כתב העת למשוררים ולסופרים.
מגירות שקופות - ספר המאגד את יצירות השנה הראשונה של כתב העת (מוטיב ספרים), 2017 - הספר עוטר בציוריו של שורד השואה אפרים הלר.
בערב השקת הספר נערכה מחווה לזכרה של המשוררת אילנה בר-שלום שנפטרה באותה שנה.
מקום באור - ספר המאגד את יצירות השנה השנייה של כתב העת (מוטיב ספרים), 2018 - הספר עוטר בציוריו של הצייר ממנחמיה אלברט בלטנר, סבא רבא של אלירן דיין.
בערב השקת הספר נערכה מחווה לזכרן של המשוררת פזית אלעזר שנפטרה ממחלת הסרטן ולזכרה של הסופרת ריקה ברקוביץ' שנפטרה במפתיע.
בערב הוקרן סרטון מחווה לזכרה של ברקוביץ'.
שתיהן הלכו לעולמן שבוע לפני ערב השקת הספר.
בהמשך פורסמו אסופות נוספות במסגרת מיזמי מוטיב השונים ובהוצאת מוטיב ספרים.
תחרות הכתיבה הארצית לילדים ע"ש ריקה ברקוביץ' - תחרות הנערכת בין תלמידי כיתות ג'-ו' בבתי הספר היסודיים בישראל.
התחרות נוסדה ב-2004 ונוהלה מיום היווסדה על ידי ריקה ברקוביץ' ובעזרת אגודת הסופרים העברים עד מותה של ברקוביץ' בטרם עת ב-2019. בדצמבר אותה שנה העבירה משפחתה את ניהול וארגון התחרות לידי אלירן דיין וצוות כתב העת מוטיב.
תחרות מוטיב לשירה עברית ע"ש מיכל, כרמלה ואברהם נסים - תחרות שירה למבוגרים שהתקיימה בשנת 2020.
תחרות הסיפור הקצר של מוטיב - תחרות סיפורים קצרים למבוגרים שהתקיימה בשנת 2020.
כיום מוטיב הוא שם כולל למספר כתבי עת ומיזמים העוסקים בקידום השירה והספרות עברית:
"מי סופר?" – אתר ספרות ושירה עברית המפרסם שירים וסיפורים שלא ראו אור בבמות אחרות
"מוטיב בקטנה" כתב עת מקוון היוצא אחת לרבעון ומפרסם שירים קצרים במיוחד, שירי הייקו ואמרות
"מוטיב מאוהב" כתב עת מקוון היוצא פעמיים בשנה ומאגד שירי אהבה
"מוטיב יום-יומי" עמוד פייסבוק המפרסם בכל יום שיר אחד של יוצר אחד
"מוטיב מתריס" כתב עת מקוון העוסק בנושא מחאה והתנגדות
"אוצר הספרות העברית" – מאגר מידע על סופרים ומשוררים (הועבר בשנת 2024 לידי דגש - אגודת אנשי הספרות והשירה בישראל)
"המוסיף" – כתב עת למנויים בלבד הכולל מאמרים, טורים, אמנות והרחבות על נושאי גיליונות ירחון מוטיב (2022–2023)
"מוטיב על נס" כתב עת מקוון המעלה על נס בכל גיליון ספר אחד של יוצר אחד (2019–2021)
"קול כותב" עמוד פייסבוק המפרסם ראיונות קצרים של חמש שאלות עם משוררים וסופרים (2017–2020)
"מוטיב בהמשכים" כתב עת מקוון המפרסם סיפורים ארוכים בבלעדיות ושמפורסמים בו לראשונה ולא פורסמו בדפוס, במרשתת או בכתבי עת אחרים (על פי רעיון של הסופרת והמשוררת שושנה ויג) (2020–2021)
בנובמבר 2017 הוקמה הוצאת "מוטיב ספרים" בידי אלירן דיין.
הוצאה זו מוציאה את אסופות כתב העת מוטיב, ומתמחה בעיקר באסופות שירה, ספרי שירה וספרי ילדים.
מוטסוהירו וטאנבה (ביפנית: 渡邊 睦裕; 18 בינואר 1918 – 1 באפריל 2003), הידוע בכינויו "הציפור" שניתן לו על ידי אסיריו, היה קורפורל (שווה ערך לרב"ט) בצבא היפני הקיסרי ששירת במחנות השבויים באומורי , נאואצו , ניאיגטה ומיטסושימה .
לאחר תבוסת יפן, ארצות הברית החשיבה את מוטסוהירו לפושע מלחמה בגין עינויי אסירים, אך הוא התחמק ממעצר ולעולם לא נתן את הדין על מעשיו.
מוטסוהירו נודע לשימצה עקב אכזריותו, והתפרסם בעיקר בגלל עדותו של האצן האולימפי לואי זמפריני שמספר את סיפורו בספר, שאחר כך עובד לסרט, "לא נשבר".
במוזיקה, מוטיב הוא רצף של תווים, של תבנית מוזיקלית או של קטע מוזיקלי קצר שיש לו חשיבות מיוחדת לאופי של יצירה מוזיקלית.
מוטיב הוא היחידה הקטנה ביותר של היצירה שמרכיבה את הנושא שלה ומקנה לה זהות ייחודית.
מוטיב עשוי להיות בעל היבטים הרמוניים, מלודיים או קצביים והוא היחידה המבנית הקטנה ביותר שהיא בעלת זהות כרעיון מוזיקלי.
המלחין אנטון וברן הגדיר מוטיב כ- "החלקיק העצמאי הקטן ביותר ברעיון מוזיקלי", שניתן לזהות באמצעות חזרות על המוטיב בשינויים קלים.
המלחין האוסטרי ארנולד שנברג הגדיר מוטיב כ- "יחידה המכילה תכונה אחת או יותר של מרווח וקצב שנוכחותם נמצאת בשימוש מתמיד לאורך כל היצירה".
מוטיבים משמשים לבניית מלודיות ונושאים, ולהלחנת קטעים.
מוטיבים משמשים ליצירת נושא משותף ליצירה מוזיקלית ותורמים להרגשת השלמות שלה.
מוטיבים חשובים במיוחד בקטעי הפיתוח של סונטות כולל פרקים בצורת סונטה בסימפוניות, רביעיות מיתרים וכו'.
ניתן לראות שורשים של התפתחות מוטיבים בסונאטות המקלדת של סקרלטי ובצורת הסונאטה של היידן ושל מוצרט.
שימוש נרחב במוטיבים נעשה ביצירותיו של בטהובן.
דוגמה קלאסית ומפורסמת לשימוש במוטיב היא "מוטיב הגורל" - תבנית של שלושה תווים קצרים ולאחריהם אחד ארוך.
המוטיב פותח את הסימפוניה החמישית, ומופיע שוב לאורך כל היצירה בתמורות שונות ומגוונות.
מוטיבים מתחלקים לשני סוגים - מוטיב הרמוני, ומוטיב מלודי.
מוטיב הרמוני הוא סדרת אקורדים המוגדרת באופן מופשט, כלומר ללא התייחסות למנגינה או לקצב.
מוטיב מלודי הוא רצף מלודי שקובע את אורך התווים שיופיעו על רצף זמן, ואת גובהם.
מוטיב קצבי הוא המונח המציין נוסחה קצבית אופיינית.
מוטיב שקשור תמתית לאדם, למקום או לרעיון נקרא לייטמוטיב.
לעיתים נעשה שימוש בסוג מיוחד של מוטיב, שנקרא , שהוא מוטיב מלודי שמשתמש בקשר בין תווים לבין אותיות כדי לייצר מנגינה שקשורה למילים או לשמות.
דוגמה למוטיב כזה היא מוטיב BACH.
תאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי היא תאוריה אשר הוצעה על ידי ולואיס וייז (Lois Wise) בשנת 1990. התאוריה מתארת את הכוונות המניעות את הפרט לעבודה במגזר הציבורי, תוך שימת דגש על השפעת האינטראקציה בין הפרט וערכיו למוסדות המדינה על מניעים אלו.
בבסיסה התאוריה עוסקת בשאלה מדוע אנשים מסוימים נמשכים לעבודה במגזר הציבורי יותר מאחרים.
התאוריה נבחנה במחקר מקיף של מילר-מור וויגודה-גדות בשנים 2015-2020 שעקב אחר המוטיבציה הזו בקרב סטודנטים בישראל.
תאוריה זו מבוססת על ההנחה שקיימים מניעים הרווחים בקרב עובדי המגזר הציבורי בשונה מתאוריות הנעה אחרות ובשונה מעובדים במגזר הפרטי.
לפי תאוריה זו המקור לערכי העובדים במגזר הציבורי הוא פנימי, ומתבטא באתיקה לשירות הציבורי, מחויבות לאינטרס הציבורי, רצון לשירות הזולת, דאגה לציבור תוך תחושת חובה אזרחית וצורך בהקרבה עצמית.
בבסיס ערכים אלו עומדת האמונה, כי המפתח לסיפוקם מצוי בפעילות בשירות הציבורי תוך שימוש בכלים מדיניים ומוסדיים.
מכאן שיש הבדל בין עובדי המגזר הציבורי לעובדי המגזר הפרטי, הנובע מרצון עובדי המגזר הציבורי לספק שירותים בעלי ערך לחברה תוך קידום האינטרס הציבורי לעומת עובדים במגזר הפרטי, הממוקדים בקידום אינטרס אישי וכלכלי.
מוטיבציה זו מצליחה אפוא לייצר בסיס עמדות חיוביות בקרב עובדי הציבור כלפי ארגונם ועבודתם.
בסיס זה תורם לשיפור המגזר הציבורי בכללותו ולשיפור תפוקותיו תוך הצמחת התנהגויות רצויות עבור הארגון מצד העובדים, המתבטאות לדוגמה בשביעות רצון העובדים ומחויבות ארגונית.
ראשית חקר המוטיבציה לשירות הציבורי החל בשנות ה-80 של המאה ה-20 כנקודת השוואה בין המגזר הציבורי למגזר הפרטי והשוני המוטיבציוני הקיים בניהול המגזרים.
בשנת 1982 החוקר מצא כי קיימים הבדלים בין מנהלים במגזר הפרטי למנהלים במגזר הציבורי.
כאשר מנהלים במגזר הציבורי נמצאו בעלי מוטיבציה שונה לעבודתם ומאפיינים ייחודיים השונים ממאפייני מנהלים במגזר הפרטי.
עקב כך הוצע לפתח תוצאות אלו לתאוריה.
הליך מחקרי זה התרחש במקביל לעליה בצורך בהעסקת אנשים המתאימים לשירות הציבורי עקב רפורמת הניהול החדשה בסוף שנות ה-70. רפורמה אשר ייצגה את הרצון ליעול המגזר הציבורי ואף להפוך את תפוקותיו למדידות תוך מיקוד ביכולות הנעת העובדים.
בשנות ה-90 בהשראת מחקריו של רייני, ג'יימס פרי ולואיס וייז הציעו להתעמק בחקר מאפייני עובדי המגזר הציבורי.
במחקריהם נהגה המושג "מוטיבציה לשירות הציבורי", תוך מסגורה לתאוריית מוטיבציה ויצירת סולם ערכים למדידתה.
מטרת מחקרם בתחום הייתה להבין כיצד להניע את עובדי המגזר הציבורי וכיצד לשמר וליצור את המוטיבציה לשירות הציבורי.
בין קביעותיהם העיקריות נטען כי מוטיבציה זו נובעת ומתפתחת עקב השפעות מוסדות המדינה וערכיה על האזרחים ועקב האינטראקציה המתקיימת בין האזרח למוסדות.
בהמשך השנים בהדרגה מושג תאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי זז מגבולותיו הצרים בטענה כי מוטיבציה זו אינה בהכרח קשורה רק לקשר בין האזרח למוסדות המדינה אלא נובעת גם מהתנהגויות ודעות שהעובד והאזרח מפתח במהלך חייו.
לכן התאוריה התפתחה ושונתה מהתמקדות צרה המתמקדת בפרט ובארגון הציבורי בלבד לתפיסה כוללנית המשלבת את השפעות החברה, התקופה, הדמוגרפיה, וההיסטוריה המדינית והאישית על העובד והאזרח.
גורמי ההנעה למוטיבציה לשירות הציבורי
קיימים שלושה גורמי הנעה לעבודה בשירות הציבורי הטומנים בחובם תמריצים שונים לעבודה זו, כאשר המשותף להם הוא הנטייה לסיוע הזולת:
רציונליות: משיכה לעבודה מוסברת על ידי מניעים המבוססים על אינטרסים אישיים תוך בחירה רציונלית להשתתף בגיבוש המדיניות הציבורית למען תמיכה במדיניות וקידום אינטרס אישי וציבורי.
נורמטיביות: משיכה לעבודה ציבורית מתרחשת מסיבות נורמטיביות הנובעות מהגינות חברתית ורצון אלטרואיסטי לשירות האינטרס הציבורי.
מקור הנעה זו הוא בתחושת מוסריות ונאמנות לממשל למען שמירה על הצדק החברתי.
אפקטיביות: משיכה לעבודה במנהל הציבורי נעשית בשל הכרה אמיתית ביתרונות תעסוקה זו.
משיכה זו נובעת מהזדהות אישית ביחס לתוכנית, רעיון, רצון ופטריוטיזם שבבסיסו נדיבות ואלטרואיזם תוך הכרה בחשיבות תוכנית או שירות מסוים לתרומת החברה.
ארבעת הצרכים בתאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי
ארבעה צרכים הנובעים מגורמי ההנעה ומשקפים את הצרכים הפסיכולוגים המניעים אזרחים לעבוד בשירות המגזר הציבורי:
משיכה לקביעת מדיניות ציבורית: נובעת מהמניע הרציונלי היוצר בקרב אנשים משיכה לעבודות בשירות הציבורי כחלק מהזדמנות לנטילת חלק בגיבוש המדיניות הציבורית.
מחויבות לאינטרס הציבורי: נובעת מהמניע הנורמטיבי המזוהה עם שירות ציבורי אשר מקורו בחובה אזרחית ואלטרואיסטית.
מוגדרת כנדיבות לב ותחושת אהבה מקיפה כלפי כל האנשים בתוך המערכת המדינית תוך תחושת חובת הגנה על הזכויות המוקנות להם.
הקרבה עצמית: רצון להענקת שירות תוך ויתור על תגמולים כספיים לטובת תגמולים בלתי מוחשיים המתקבלים מעצם השירות הציבורי.
הקרבה העצמית בתאוריה זו מייצגת תפיסה היסטורית ונוסטלגית של מדינאים, פוליטיקאים ואזרחים בנוגע למהות ייעודו של השירות הציבורי שהיא שליחות ותיקון חברתי.
ממד אשר אינו קשור לגורמי ההנעה אלא מדובר תחושה המייחדת את תאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי בניגוד לתאוריות הנעה אחרות.
היבטים המשפיעים על המוטיבציה לשירות הציבורי
היבטים והשפעות חברתיות והיסטוריות הידועות כגורמים חוץ ארגוניים הקיימים מראש באדם ומתרחשים בחייו לפני תעסוקתו במגזר הציבורי:
גיל: ארגוני שירות כיום מתמודדים עם כוח עבודה מזדקן ולכן ישנה חשיבות להבין כיצד גיל משפיע על מוטיבציה לשירות הציבורי.
מחקרים מצאו שככל שגיל העובד עולה ישנו קשר חיובי בין גילו לבין התעצמות המוטיבציה לשירות הציבורי.
חינוך: גורם השפעה על מוטיבציה לשירות הציבורי.
ישנו קשר חיובי וחזק בין חינוך לפיתוח מוטיבציה זו.
מין ומגדר: ארגוני שירות כיום מתמודדים עם הצורך באיזון מגדרי.
מחקרים מצאו קשר חיובי בין מוטיבציה לשירות הציבורי למגדר.
נשים מקבלות ציון גבוה יותר בדרך כלל ברמות המוטיבציה לשירות הציבורי.
חברות באיגוד מקצועי: מדובר בשיוך מקצועי לגוף מקצועי המספק תא ערכים וסטנדרטים רצויים לעבודתם ופעילותם של עובדים במגזר הציבורי.
חברות באיגוד מקצועי משפיעה על מוטיבציה לשירות הציבורי מכיוון שיש קשר בין מוטיבציה לשירות הציבורי לרמות אתיקה ואחריות ארגונית.
הכנסה: עובדי ציבור בעלי רמות הכנסה גבוהות יותר מדווחים על רמות מוטיבציה לשירות הציבורי כנמוכות יותר.
זאת כי עובדים בשירות המדינה אינם מונעים מצרכים חיצוניים וכלכליים בניגוד לעובדים במגזר הפרטי.
רמות היררכיה בארגון: ישנו קשר חזק בין רמות היררכיה בארגון לרמות המוטיבציה לשירות הציבורי אצל עובדים במגזר הציבורי.
ככל שיש יותר היררכיה רמות המוטיבציה לשירות הציבורי גבוהות יותר.
ההסבר לכך נטוע בהעדפת עובדי המגזר הציבורי במסגרת המאפשרת חלוקת תפקידים ואחריות נוחה תוך מאפייני הקביעות המאפשרים ביטחון תעסוקתי.
אוטונומיה: מאפשרת לעובד להביע שיקול דעת בקבלת החלטות בתפקידו.
אוטונומיה היא מנבא חזק לרמות גבוהות של מוטיבציה לשירות הציבורי גבוהות.
העצמה: מאפשרת לעובדים להרגיש שיש להם חלק פעיל בפתרון הבעיות והליך קבלת החלטות בתפקידם.
מתן העצמה על ידי המעסיק מאפשרת הכרה בעבודת העובד ויחסי עבודה נוחים במקום התעסוקה.
לכן ישנו קשר חיובי בין העצמה למוטיבציה לשירות הציבורי עקב תרומת ההעצמה ליכולת העובד במגזר הציבורי לקדם את השקפתו ורצונו במגזר הציבורי למען הגשמת האינטרס הציבורי.
תגמולים חיצוניים ופנימיים: פרטים בעלי מוטיבציה לשירות הציבורי בוחרים לעסוק בעבודות במגזר הציבורי בגלל שביעות הרצון וסיפוק הצרכים הפנימיים שעבודה זו יכולה לספק להם.
זאת בניגוד לסיפוק תגמולים חיצוניים המאפיינים כגורמי הנעת עובדים במגזר הפרטי.
בהירות מטרת העבודה: מצב בו עובדים מבינים את המטרה הארגונית בבירור, מה הם צריכים לעשות על מנת להשיגה ואיך עבודתם קשורה לכך.
אם הציפיות הללו אינן מוגדרות בבירור לעובדים יהיה קשה להבין כיצד להתנהל בעבודתם.
עובדים בעלי מוטיבציה לשירות הציבורי מאופיינים ככאלה אשר יחפשו עבודה המבטיחה להם יכולת תרומה לחברה בבירור.
לכן על הארגון הציבורי להבטיח מטרות ברורות.
בירוקרטיה (Red Tape): תופעה בעלת השפעה שלילית על מוטיבציה לשירות הציבורי.
תופעה זו מוגדרת כנהלים ותקנים מרובים העלולים ליצור סביבת עבודה מסורבלת.
לכן תופעה זו עלולה ליצור תסכול בקרב עובדי השירות הציבורי עקב חסמים ביכולת מימוש משימותיהם ומטרותיהם.
עם זאת חלק מהעובדים בעלי רמות גבוהות של מוטיבציה לשירות הציבורי מציגים שהם יכולים להתמודד עם הליכים בירוקרטיים בארגונם עקב רצונם להגשים את מטרתם לסייע לאינטרס הציבורי חרף מגבלות הבירוקרטיה והמדיניות.
השפעות חיוביות של מוטיבציה לשירות הציבורי
ביצועי עבודה: ארגונים כיום מחפשים דרכים לשפר את היעילות והפרודוקטיביות הארגונית.
המנהל הציבורי וחוקרים בתחום הבינו כי ניתן להשתמש בידע אשר הצטבר בתחום המוטיבציה לשירות הציבורי למען שיפור ביצועי העבודה אצל עובדים במגזר הציבורי.
לכן נמצא כי עובדים בעלי רמות מוטיבציה גבוהות לשירות הציבורי עובדים קשה יותר ומספקים ביצועים גבוהים יותר כי העבודה ותפוקותיה מתגמלות ומשרתות את צורכי העובדים.
שביעות רצון מהעבודה: ישנו קשר חיובי בין מוטיבציה לשירות הציבורי לבין שביעות רצון מהעבודה כיוון שעבודה זו מהווה מסגרת דרכה העובד במגזר הציבורי יכול להגשים את צרכיו.
מחויבות ארגונית: מתבטאת במאמץ הפרט למעורבות והזדהות עם ארגונו.
עובדים המציגים מחויבות ארגונית גבוהה יותר מבצעים עבודה רבה יותר גם כאשר משאביהם מוגבלים.
לכן מוטיבציה לשירות הציבורי היא בעלת השפעה חיובית על מחויבות ארגונית המתבטאת בתרומה לעובדים במגזר הציבורי לביצוע עבודתם גם בסביבה בעלת אמצעים דלים למען קידום מטרתם.
וגם כיוון שהארגון מהווה מסגרת דרכה העובד יכול להגשים את צרכיו.
אזרחות ארגונית (OCB): מבטאת פעולות והתנהגויות של עובדי השירות הציבורי שאינם חלק מעבודתם ושלא התבקשו לעשותם אשר מגולמים ביוזמות נוספות שמבוצעות לטובת הארגון.
עובדי שירות ציבורי עם מוטיבציה גבוהה לשירות הציבורי יפנו לעזור לציבור ולחברי עבודתם תוך הקרבת הנוחות שלהם בזמן התהליך למען הגשמת מטרתם.
שיתוף ידע: ידע ארגוני הוא שילוב של הבנה והתנסות המסייעת בניתוח מידע.
לפיכך שיתוף ידע מתבטא כאשר יחידים חולקים מבחינה ארגונית מידע רלוונטי, הצעות, רעיונות ומומחיות באופן התנדבותי.
ולכן קיים קשר חיובי בין מוטיבציה לשירות הציבורי לשיתוף ידע המתבטאת ברצון ויוזמת עובדי הציבור לשתף מידע ומומחיות למען קידום פעילות ציבורית.
ערכיות משימה "Mission Valance" : ככל שהעובדים ימצאו את יעוד ארגונם אטרקטיבי וראוי למעקב, המוטיבציה שלהם תגבר.
לכן קיימת חשיבות בקשר בין שירות ומטרות הארגון לתועלת הקהילתית והחברתית שיכולה להיות מופקת מכך.
עובדים בעלי מוטיבציה גבוהה יתחברו למשימה במידה והיא תואמת לערכיהם ומאפשרת להוציאה לפועל.
השפעות שליליות של מוטיבציה לשירות הציבורי
חסרונות המוטיבציה לשירות הציבורי נובעות ממספר גורמים: ראשית סביבת עבודה שאינה תואמת את רצון עובדי הציבורי אשר יכולה להוות חסם לרצון העובדים לפעול ולהגשים את רצונותיהם ומטרותיהם בתחום.
סביבת עבודה כזו עלולה להיווצר עקב עומס ואילוצים סביבתיים ופוליטיים.
שנית עובדי השירות הציבורי עלולים להתאמץ יתר על המידה על מנת להניע את חזונם ולפעול להגשימו.
ושלישית עובדים במגזר הציבורי עלולים לחוש תסכול וחרדה כי עבודתם ומאמצם אינם נושאים פרי.
לכן אם עובדים בעלי מוטיבציה לשירות הציבורי נמנעים להפחית את הפער בין תפיסות ביצועם, תפקידם וזהותם לבין הארגון הציבורי.
לחץ: עקב המוטיבציה לשירות הציבורי אנשים עלולים להציג ציפיות גבוהות ביחס לעבודתם בפועל או הזדהות רבה מידי עם עבודתם והיבטיה מתוקף רצונם לעזור לחברה.
ללא ויסות רגשי או ויסות רגשי רב מידי העובדים יסבלו מלחץ עקב חוסר היכולת לעמוד בסטנדרט הגבוה אשר הציבו לעבודתם בשילוב תחושת חרדה עקב חשיפה לסבל החברה וחוסר היכולת לעזור.
שחיקה: ישנו קשר הדוק בין מוטיבציה לשירות הציבורי לשחיקה וחוסר שביעות רצון מהעבודה הנובעת עקב מעורבות יתר בתפקיד.
הומוגניות: עובדים בעלי מוטיבציה גבוהה לשירות הציבורי נוטים לעבוד בסביבת עבודה אחידה והומוגנית.
תופעה זו מתרחשת כי לרוב אלו העוזבים את הארגון מרגישים שהארגון אינו עונה על צורכיהם.
לכן נשארת קבוצה מצומצמת בעלת זהות דומה אשר מוכנה לעבוד תחת תנאים מגבילים למען הגשמת מטרתם.
דבקות במוטיבציה זו חרף התנאים עלולה לגרום לכלל עובדי המגזר הציבורי לדבוק במשטרם וערכיהם אשר תוביל להתנגדות לשינויים וחוסר גמישות ארגונית
התנהגות לא אתית ולא חוקית: מוטיבציה גבוהה לשירות הציבורי יכולה להוות מוקד למיקוד חוץ ארגוני המנוגד לאינטרס הארגון עקב מחויבות חזקה יותר לציבור.
מחויבות זו עלולה לסתור את היבטי חוסר משוא הפנים המאפיין את הבירוקרטים אשר תוביל עובדים להתנהג בצורה שאינה אתית אשר בתורה תוביל לשירות חסר עקביות ומפלה תוך כיפוף הכללים למען הגשמת האינטרס הציבורי ולא הארגוני.
פרזנטיזם: רמות גבוהות של מוטיבציה לשירות הציבורי מקושרת לתופעה בה עובדים הולכים למקום עבודתם גם כאשר הם מרגישים רע עקב מחויבותם לערכי הארגון ולמטרתם.
התנהגות נסיגה והתפטרות: מתבטאת בכך כי אנשים מרגישים שמקום עבודתם אינו תואם את ערכי הארגון וערכיהם הפנימים.
מוטיבציה לשירות המדינה אשר מכוונת לאינטרס הציבורי ולא הארגוני תעודד התנהגות נסיגה ופיטורין במצבים בהם קיימת סתירה בין ההיבטים הללו.
חשיבות מחקר המוטיבציה לשירות הציבורי
חשיבות המחקר בתחום מתבטאת בשיפור יחסי ההשקעה והתוצאה במערכות המנהל הציבורי.
טענה זו מתבטאת בשיפור וייעול עלויות כוח אדם, המאזן התקציבי המדיני בתחומים ציבוריים, הפקת ניסיון והבנה בתהליכי משאבי אנוש.
כמו כן מחקר בתחום זה מאפשר הצגת מרכיבי מוטיבציה לא אנוכיים כגון נאמנות, שיתוף פעולה והתנדבות כפי שמבוטא במוטיבציה לשירות הציבור, כמרכיבים יעילים בהתגברות על בעיות העלולות להתרחש בארגון כגון בעיות פעולה קולקטיביות או תופעות שליליות בארגון כגון בעיית הטרמפיסט, סכנות מוסר ואופורטוניזם.
בנוסף לכך חקר המוטיבציה לשירות הציבורי מאפשרת לקדם ולהניע התנהגויות פרו חברתיות במגזר הציבורי אשר חשובות בתחומי הנעת העובדים במגזר הציבורי.
כאשר התפתחות המחקר בתחום זה נחשבת לדוגמה לפרקטיקת מחקר טובה המגבירה את כוח המשיכה של ציבור עובדים למגזר מסוים.
התקיים מחקר על התיאוריה וכיווני התפתחות שלה על ידי פרופ' ערן ויגודה-גדות וד"ר רותם מילר-מור אטיאס מאוניברסיטת חיפה
ביקורת על תיאורית המוטיבציה לשירות הציבורי
בתאוריה זו ישנו חוסר אחידות מושגית.
הספרות מכילה בתוכה הגדרות שונות ומגוונות למושג "מוטיבציה לשירות הציבורי" אשר פותחו על ידי חוקרים שונים ללא הסכמה ביניהם על מושג אחיד.
כך קיימים מושגים רבים המציגים דגשים שונים בתאוריה המבוססים על נקודות מבטם של חוקרים שונים.
לדוגמה קיימות הגדרות המדגישות אלטרואיזם, העדפות הקשורות לעבודה, היבטים התנהגותיים, נטייה אינבידואליסטית או מוסדית.
קיים ויכוח האם מוטיבציה לשירות הציבורי היא מושג בפני עצמו ובעל קשר ייחודי למגזר הציבורי או שמדובר במוטיבציה אשר היא תת-קבוצה בתאוריות מוטיבציה אחרות.
הוויכוח נובע מהקושי הקיים בחקר ההבדלים בין מוטיבציה לשירות הציבורי לבין מוטיבציה ותאוריות אחרות בתחום הנעת העובדים והשירות המתייחסות גם כן לקידום מטרות ארגוניות ואישיות במסגרת העבודה.
קיים ויכוח על השונה והדומה בין מושג המוטיבציה לשירות הציבורי והאלטרואיזם.
מוטיבציה לשירות הציבורי יכולה להוות ביצוע לערכים ומטרות בעלי היבטים אלטרואיסטיים.
אך לא מצוין היקף ואופי הקשר בין השניים.
אלטרואיזם הוא מושג רב משמעי בפני עצמו המציג היבטי התחייבות אדם למעשים המעניקים הטבות לאחרים או התנהגות הכרוכה בעלויות כושר לאדם המבצע אותן ויתרונותיהן עבור הצד המקבל.
הקושי העיקרי הנובע בקישור בין מוטיבציה לשירות הציבורי ואלטרואיזם הוא הייחס לקבוצת הליבה כלפיה האלטרואיסטיות מכוונת.
זאת כי פעולה אלטרואיסטית יכולה להיטיב עם האחד ולפגוע באחר.
ולבסוף נראה כי החברה משתמשת במושג אלטרואיזם בשפתם תוך יחוס משמעות דומה למוטיבציה לשירות הציבורי.
לכן מוטיבציה זו סובלת ממתחרים רעיוניים אשר דומים אחד לשני.
בנוסף לכך תאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי מדירה את הקול הציבורי למרות שחשיבות האינטרס הציבורי היא חלק מתאוריה זו.
תאוריית המוטיבציה לשירות הציבורי לא מעניקה הגדרה למהו האינטרס הציבורי, איך עובדי המדינה מבינים אותו, כיצד מקבלים החלטות ביחסו וכיצד עובדי המדינה מיישרים את תפיסותיהם הפרטיות עם התפיסות הקולקטיביות הציבוריות.
בנוסף הציבור אינו קוהרנטי ואחיד.
לכן התאוריה לא מסבירה על איזה אינטרס עונה העובד וכיצד נעשה האיזון בין פגיעה באינטרס אחד וקידום האינטרס האחר.
ההסבר בביקורת זו מבוטא בעובדה כי בתאוריה חסרה לולאת משוב בין הבירוקרט לאזרח המאפשרת לעובדי המדינה לשקף ולהעריך את מדיניותם.
כמו כן תאוריה זו מתעלמת משחקנים חשובים נוספים בסביבת הבירוקרט והליך קבלת החלטותיו.
הבירוקרט מקבל החלטות אך להחלטה זו ישנה השפעה שהיא אינה ציבורית בלבד אלא גם ארגונית, פוליטית ומוסדית.
במולקולה ביולוגית דמוית שרשרת, כגון חלבון או חומצת גרעין, מוטיב מבני הוא מבנה תלת־ממדי נפוץ המופיע במגוון מולקולות שונות, לא קשורות מבחינה אבולוציונית.
מוטיב מבני אינו חייב להיות משויך למוטיב רצף; הוא יכול להיות מיוצג על ידי רצפים שונים ובלתי קשורים לחלוטין בחלבונים שונים או ב-RNA.
בהתאם לרצף ולתנאים אחרים כגון חום או pH, חומצות גרעין יכולות ליצור מגוון מוטיבים מבניים אשר נחשבים כבעלי משמעות ביולוגית.
זיווג בסיסים תוך-מולקולרי של לולאת גזע הוא דפוס שיכול להתרחש ב-DNA חד-גדילי או, בדרך כלל, ב-RNA.
המבנה ידוע גם בתור סיכת ראש או לולאת סיכת ראש.
זה מתרחש כאשר שני אזורים של אותו גדיל, בדרך כלל משלימים ברצף הנוקלאוטידים כאשר קוראים בכיוונים מנוגדים, מזווגים בסיסים ליצירת סליל כפול שמסתיים בלולאה לא מזווגת.
המבנה המתקבל הוא אבן בניין מפתח של מבנים משניים רבים של RNA.
DNA צלב הוא צורה של DNA שאינו B הדורש לפחות רצף של 6 נוקלאוטידים של חזרות הפוכות כדי ליצור מבנה המורכב מגזע, נקודת הסתעפות ולולאה בצורת צלב, המיוצבים על ידי סלילת-על DNA שלילי.
שתי קבוצות של DNA צלב תוארו; מקופל ונפרש.
מבנים משניים של G-quadruplex (G4) נוצרים בחומצות גרעין על ידי רצפים עשירים בגואנין.
הם בצורת סליל ומכילים טטרד גואנין שיכולים להיווצר מגדיל אחד, שני או ארבעה.
לולאת עקירה או לולאת D היא מבנה DNA שבו שני הגדילים של מולקולת DNA דו-גדילית מופרדים למתיחה ומוחזקים בנפרד על ידי גדיל שלישי של DNA.
לולאת R דומה ללולאת D, אך במקרה זה הגדיל השלישי הוא RNA ולא DNA.
לגדיל השלישי יש רצף בסיסים המשלים לאחד הגדילים הראשיים ומזדווג עמו, ובכך מחליף את הגדיל הראשי המשלים השני באזור.
בתוך אותו אזור המבנה הוא אפוא צורה של DNA משולש גדילים.
תרשים במאמר המציג את המונח הממחיש את לולאת ה-D עם צורה הדומה ל-D גדול, כאשר הגדיל הנעקר יצר את לולאת ה-D.
בחלבונים, מוטיב מבני מתאר את הקישוריות בין אלמנטים מבניים משניים.
מוטיב אינדיבידואלי מורכב בדרך כלל מכמה אלמנטים בלבד, למשל, מוטיב 'סליל-סיבוב-סליל' שיש לו רק שלושה.
הרצף המרחבי של אלמנטים עשוי להיות זהה בכל המקרים של מוטיב, אך הם עשויים להיות מקודדים בכל סדר בתוך הגן הבסיסי.
אפשר לאתר את האבולוציה שלהם על ידי חקר הומולוגיה של רצף.
בנוסף לאלמנטים מבניים משניים, מוטיבים מבניים חלבונים כוללים לרוב לולאות באורך משתנה ומבנה לא מוגדר.
מוטיבים מבניים עשויים להופיע גם כחזרות טנדם.
שני גדילי ביתא אנטי מקבילים המחוברים בסיבוב חזק של כמה חומצות אמינו ביניהם.
ארבעה גדילי בטא, שלושה מחוברים בסיכות ראש, הרביעי מקופל למעלה.
לולאה שבה השאריות המרכיבות את ההתחלה והסוף של הלולאה קרובות מאוד זו לזו.
מורכב מסלילי אלפא הקשורים ברצועת לולאה של חומצות אמינו.
מוטיב זה נראה בגורמי תמלול.
שני גדילי בטא עם קצה אלפא סליל מקופל כדי לקשור יון אבץ.
שני סלילי α המחוברים על ידי גדיל קצר של חומצות אמינו ונמצאים בחלבונים רבים המווסתים את ביטוי הגנים.
שלוש שאריות חומצות אמינו עוקבות יוצרות קעורה קושרת אניונים.
שלושה או ארבעה שיירי חומצות אמינו עוקבים יוצרים תכונה קושרת קטונים.
מוטמוט גבת טורקיז (שם מדעי: Eumomota superciliosa) הוא מין של עוף טרופי ממשפחת המומוטיים שבסדרת הכחלאים, החי באמריקה המרכזית מדרום-מזרח מקסיקו (בעיקר בחצי האי יוקטן) עד לקוסטה ריקה.
זהו עוף נפוץ והוא איננו בסכנה בטבע.
עוף זה הוא הציפור הלאומית של אל סלוודור ושל ניקרגואה.
אורכו של המוטמוט 34 ס"מ ומשקלו כ-65 גרם, ללא הבדלי גודל בין הזכרים לנקבות.
הוא בעל גבות בצבע טורקיז, מהם קיבל את שמו וגוף ירוק-כתום עם זנב ושולי כנפיים כחולות-שחורות.
הזנב שלו ארוך בעל גדילים מפוארים.
המוטמוט בעל מקור עבה ואפור, "פס-עין" וסנטר כחולים-שחורים, בעל עורף ובטן כתומים ומאחורי העין ישנו כתם אדום-חום.
תפקידו של הזנב נחשב תחילה למשמש לחיזור, אך גם לנקבות ישנם מחלצות זנב דומות, זאת למרות שזכרים הצליחו יותר כשזנבם היה מפואר יותר.
שימוש נוסף שלו הוא להרתעת טורפים, תוך סימון והרתעה לטורף כמו עוף דורס שהוא זוהה מראש, לפני שיכל להגיע לעמדת תקיפה, מה שייאלץ אותו לוותר על מרדף.
זהו עוף השוכן ביערות לחים, חורשים ובתות טרופיות.
הוא פעיל יום המתצפת על גדרות ותילים עליהם בחיפוש אחרי טרף.
הוא ניזון לרוב מחרקים ושאר פרוקי-רגליים אך גם מזוחלים קטנים.
המוטמוט מטיל 3 עד 6 ביצים בקן חפור דמוי-מנהרה שנחפר בצוקים על גדות נהר או במחצבות ולעיתים הוא מנצל שטחים מלאכותיים לאותה מטרה.
מוטילאל ראג'בנש (Motilal Rajvansh; 4 בדצמבר 1910 - 17 ביוני 1965) היה שחקן הודי, וכה פעמיים בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר של פרסי פילמפייר.
הוא נחשב בין השחקנים הראשונים של הקולנוע ההינדי.
יליד שימלה ב-4 בדצמבר 1910, מוטילאל הגיע ממשפחה מכובדת.
אביו היה איש חינוך בעל שם, שמת כשמוטילאל היה בן שנה.
הוא גדל על ידי דודו שהיה מנתח ידוע באוטר פרדש.
בהתחלה, מוטילאל נשלח לבית ספר לאנגלית בשימלה ומאוחר יותר באוטר פרדש.
לאחר מכן, הוא עבר לדלהי, שם המשיך בלימודים ובקולג'.
לאחר שעזב את הקולג' הגיע מוטילאל לבומביי כדי להצטרף לחיל הים, אך הוא חלה ולא יכול היה להתייצב למבחנים.
יום אחד, הוא הלך לראות צילומי סרט באולפני סאגר, שם צילם הבמאי ק"פ גוש.
מוטילאל, כבר אז, היה היה מוכר בעיר והוא משך את עינו של גוש.
בשנת 1934 (בגיל 24), הוצע לו תפקיד הגיבור ב"סאהר קה ג'אדו" (1934) על ידי Sagar Film Company.
מאוחר יותר הוא השתתף בכמה דרמות חברתיות מצליחות לצד סביטה דווי, כולל "ד"ר מדהוריקה" (1935) ו"קולוואדהו" (1937).
ב-1956 הוא שיחק בסרטו של ראג' קאפור "Jagte Raho".
ב-1965 שיחק בסרט "סולהו זינגר קארה דולניה".
התפקיד שעליו זכה לביקורות הטובות ביותר היה זה של הנוכל הג'נטלמן בסרט "Mr Sampat" ב-1952. הוא זכור בעיקר בזכות תפקידו כ"צ'וני באבו" בסרט " Devdas " של הבמאי בימל רוי מ-1955, שעליו זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בקולנוע.
השחקן נסירודין שאח' תיאר אותו פעם כאחד משלושת השחקנים הטובים ביותר בכל הזמנים של הקולנוע ההינדי.
מוטילאל היה מעורה בחברה הגבוהה, אם כי לקראת סוף חייו היה בקשיים כלכליים.
אף על פי שהיה ג'נטלמן, הוא נהנה מהימורים ומרוצים, ומת כמעט ללא פרוטה ב-1965.
הוא היה במערכת יחסים מספר שנים עם השחקנית נאדירה.
מאוחר יותר הוא היה מעורב עם השחקנית שובהנה סמארת' לאחר שזו נפרדה מבעלה, השניים שיחקו בשני סרטים יחד.
עמיתאב בקצ'אן כתב בהקדמה של הספר "The Hundred Luminaries of Hindi Cinema": "לא הרבה נכתב בשבחו של שחקן גדול וטבעי מאוד.
הוא (מוטילאל) הקדים מאוד את זמנו.
אילו היה חי היום הגיוון הרב שלו היה הבטיח לו מקום גם עכשיו.
למעשה, הוא היה מצליח הרבה יותר מרבים מאיתנו".
מוטיב הצבי נפוץ בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד, קיימים שירים רבים המופנים לנערים.
ככל הנראה מדובר בסוגה ספרותית/שירתית ולא כהבעת אהבה/חשק לנער מסוים.
בשירת ספרד המוסלמית מצויים שירי אהבה בעלי אלמנטים לכאורה הומוארוטיים.
כך לראשונה בשירת אבן כ'לפון ורבי יצחק אבן מר שאול.
אחריהם המוטיב נפוץ מאוד אצל רבי שמואל הנגיד ורבי שלמה אבן גבירול אצליהם הצבי מוזכר אף יותר מהצביה.
דור אחריהם המוטיב נפוץ אצל רבי משה אבן עזרא, וריה"ל אשר לא משתמש במיוחד במוטיב זה אך ניתן למצוא אצלו מספר שירים המופנים לנער.
כך גם אצל אבן סהל, אבן גיאת ואחרים.
אפילו משורר הקודש אבן עזרא כתב מספר שירים כאלה אך בצורה חדגונית ויבשה.
אחריהם, יהודה אלחריזי כתב מספר שירים עם מוטיב זה, הוא תרגם מקאמה המתארת יחסים בין קאדי לנער.
בתרגומו ריכך מאוד את הביטויים בסיפור.
טודרוס אבולעפיה המשורר הבולט האחרון בשירת תור הזהב כמעט ואינו משתמש במוטיב.
מושא אהבה הוא תמיד נערים ולא מבוגרים.
תיאורים אלו קיימים רק בשירה שנכתבה באזורים בשליטה מוסלמית שהייתה מקילה יותר בנושא אהבת נערים, לאחר הכיבוש הנוצרי של ספרד לא ניתן למצוא משורר יהודי השר שיר על נער.
את הגישה המוסלמית ניתן ללמוד משירו של המשורר היהודי שהתאסלם אברהם אבן סהל הכותב על אהבתו: התנחמתי על מוסא באהבת מוחמד [...] מפני שאת מצוות מוסא מוחמד ביטל...
רבי שמואל הנגיד כתב שיש לפרש את שיריו הכוללים את מוטיב הצבי כאלגוריה: יְדִידַי, תִּשְׁמְעוּ שִׁירִי - וְנַפְשִׁי / כְּמוֹ תֵדְעוּ לְיִרְאַת אַל סְמוּכָה.
כך גם בנו יהוסף הנגיד כותב: "קצת (משיריו) היה כלל כוונתו ואמונתו בהם לכנות בם כנסת ישראל...
ומי שחשדו בהפך כוונתו – עוונו ישא".
חיים שירמן טען שבדבריהם יש מס שפתיים לבעלי דעות מחמירות.
כך כתב גם יהודה רצהבי.
נחמיה אלוני כתב שיש לקבל את הדברים כפשוטם.
לדבריו "הצבי" (לפחות בשירת שמואל) מכוון לכנסת ישראל.
מתי הוס כתב שאף שאין לקבל את דבריו שכל שיריו הם אליגוריה ברור ששירים רבים הם אליגוריים.
שד"ל, חיים ברודי ואחרים טענו שזהו מוטיב ספרותי של פניה לנערה בלשון זכר.
מוטיב זה קיים אצל טרובדורים בפרובנס ואף במפורש אצל ריה"ל והנגיד, אך פרשנות זו אפשרית רק לחלק מהשירים מכיוון שבשירים רבים מוזכר זקנו של מושא השיר או דמיונו לגבר מהמקרא.
במקרים אחרים נכתב במפורש "צעירים וצעירות".
יש להדגיש שעל הרוב בשירי החשק הנערה היא מושא לאהבה חושנית בשונה מהנער המושא לאהבה "רוחנית" (ללא תאווה).
משה אבן עזרא וטודרוס אבולעפיה כותבים שמשורר בשיריו מתאר אהבה על אף שמעולם לא חווה אותה, בנוסף לכך רבים מכותבי שירים אלו היו בעלי הלכה מובהקים ואישים תורניים בולטים.
חיים שירמן מסיק מכך שכתיבת השירים האלו על ידי הנגיד וחבריו הייתה כז'אנר פופולרי בספרד הערבית וללא תיאור של משיכה או אהבה אמיתית.
הוא מסכם את דבריו: דומה שהשפעת סביבתם הייתה כה חזקה עליהם, עד שקיבלו את אהבת הנערים, אם לא למעשה הרי כנושא לשיריהם.
לא מעטים מן השירים הללו מהנים אותנו כיצירות־אמנות, הקורנות יופי טהור...
מוטציה הוא מונח בביולוגיה המתאר שינוי ברצף הנוקלאוטידים ב-DNA, דהיינו שינוי בהרכב הגנטי של יצור מסוים.
שינוי כזה עשוי להביא לשינוי באחת או יותר מתכונות היצור החי, כלומר שינוי בפנוטיפ.
מוטציות המתרחשות באופן טבעי כחלק מפעילותו הרגילה של התא החי נקראות מוטציות ספונטניות, והן נפוצות יחסית ונגרמות מטעויות בשכפול התאים.
לעומתן מוטציות לא ספונטניות הן מוטציות הנגרמות מזיהום סביבתי (כימי, רדיואקטיבי או נגיפי) או שמושרות במתכוון על ידי האדם באמצעות שימוש בקרינה ובכימיקלים, וכן באמצעות השתלת אלמנטים בגנום (למטרות מחקר או פיתוח חקלאי).
מוטציות ספונטניות (תשניות עצמוניות) דרושות להגברת השונוּת הביולוגית בתוך המין – דבר המאפשר בתורו אדפטציה (הסתגלות) עם השתנות הסביבה הפיזית והביולוגית (השתנות הטורפים, הנטרפים והטפילים).
חלקים שונים של הגנום חשופים לשינויים כאלה יותר מחלקים אחרים, ומנגנוני שכפול בחלק מהנגיפים נוטים למוטציות כאלה יותר ממנגנוני שכפול אחרים.
בחלק מן המקרים מוטציות תכופות מסוג זה, דווקא באזורי גנום מסוימים, מוסברות כיתרון על ידי תורת המשחקים האבולוציונית או על ידי הפרזיטולוגיה.
בניגוד ליצורים החיים, שבהם המוטציות הספונטניות נדירות יחסית, אצל נגיפים רוב הפרטים עברו מוטציה ספונטנית, ולכן מרבית הפרטים אינם פעילים כלל.
אולם בין הפרטים הפעילים ישנה שונות ביולוגית רבה, והדבר מאפשר לאבולוציה של הנגיפים להיות מהירה במיוחד.
לנגיף השפעת, למשל, יש מין חדש כמעט בכל שנה.
מוטציות המתרחשות באופן טבעי עקב הכפלת ה-DNA שלא במדויק.
מוטציות המתרחשות באופן טבעי בשל רקומבינציה שלא התנהלה באופן המקובל.
כתוצאה מפעילות לא מדויקת של אלמנטים ניידים בחומר התורשתי הקרויים טרנספוזונים ורטרוטרנספוזונים.
תקלה במיוזה – מקרים אלה, כגון טריזומיה, מכונים לרוב מקרומוטציה.
מוטציות בשל שגיאה בתיקון מוטציה אחרת שנגרמה מגורמים אחרים.
מוטציות בשל השתלבות נגיפים בגנום (נגיפים מוטגנים).
מוטציות בשל מניפולציה גנטית מכוונת, מעשה ידי אדם (למשל בניסוי מעבדה או השבחת זנים מעבדתית לחקלאות).
גורמים כימיים – מוטציות עקב חשיפה לראגנטים כימיים שונים, המחוללים תגובה כימית עם ה-DNA (ראגנטים מוטגניים).
קרינה מייננת – חשיפה למקור קרינה או לחומרים רדיואקטיביים.
במקרים אלה נוצרת תגובה פוטוכימית עם ה-DNA.
השפעת מוטציות על החומר התורשתי ועל ביטויו בתכונות הפרט
מבחינים בין מוטציה נקודתית (שינוי בזוג בסיסים יחיד או במספר קטן של זוגות בסיסים) ובין שינויים כגון היפוך של קטע מכרומוזום (inversion), טרנסלוקציה או התקה (שינוי מקומו של קטע מכרומוזום) וכן מוטציות שגורמות לשינוי במספר הכרומוזומים.
מוטציות נקודתיות מכונות SNP (Single Nucleotide Polymorphism, רב-צורניות של נוקלאוטיד בודד, מכונה גם סניפּ).
בערך 0.1% מהגנום האנושי מוגדר כסניפּ, דהיינו כשלושה מיליון זוגות בסיסים בעותק הפלואידי של הגנום.
האתרים הללו פזורים על פני הגנום ואינם מוגבלים רק לרצפים המקודדים (המהווים פחות מ-2% מהגנום האנושי).
יכולים להשפיע על האופן שבו אדם מפתח מחלות ומגיב לפתוגנים, כימיקלים, תרופות, חיסונים וסיכונים אחרים.
שלושה סוגים עיקריים למוטציות הנקודתיות:
מוטציות התמרה (point mutation), החלפת נוקלאוטיד אחד באחר.
התמרה פשוטה או החלף בדומה (transition) – החלפה של פירימידין בפירימידין (C ↔ T) או של פורין בפורין (A ↔ G).
התמרה מורכבת או החלף בשונה (transversion) – החלפה של פירימידין בפורין, ולהפך (C/T ↔ A/G).
ראו מידע נוסף בערך DNA.
החדרה (insertion) של נוקלאוטיד או מספר נוקליאוטידים נוספים ל-DNA.
השמטה (deletion) של נוקלאוטיד או מספר נוקלאוטידים מה-DNA.
מוטציית החלפה עלולה לגרום לשינוי בחומצה אמינית יחידה (שינוי כזה נקרא מוטציית סלף, missense mutation).
אם השינוי מתרחש באתר הפעיל של החלבון או גורם לשינוי משמעותי במבנהו המרחבי (למשל, בעקבות החלפת חומצה אמינית לא קוטבּית בחומצה אמינית קוטבית; החלפה כזו גורמת לשינוי בכוחות המשיכה והדחייה בחלבון ועל כן לשינוי במבנהו המרחבי) אזי פעילות החלבון עשויה להיפגם.
עם זאת מאחר שלחומצות אמיניות רבות מקודדים מספר קודונים שונים, לעיתים לא תגרום החלפה של נוקלאוטיד יחיד לשינוי בחומצה האמינית שאליה מקודד הקודון כלל, במיוחד אם השינוי חל בנוקלאוטיד השלישי בקודון (להרחבה ראו הקוד הגנטי).
מוטציה כזו נקראת "מוטציה נרדפת" (synonymous mutation), ולעיתים קרובות היא "שקטה" או "נייטרלית", כלומר חסרת השפעה על התכונות הנצפות של האורגניזם (הפנוטיפ).
אפשרות נוספת היא החלפה של חומצה אמינית מסוימת בחומצה אחרת בעלת תכונות כימיות דומות; במצב זה ההשפעה על החלבון הנוצר תהיה מזערית, ולכן גם היא נחשבת ל"מוטציה שקטה".
אם קודון הסיום משתנה בקודון לחומצה אמינית, נמשך תרגום התעתיק (mRNA) עד לקודון הסיום הבא, תוך הוספת נספח מיותר לחלבון.
לחלופין קודון לחומצה אמינית אשר יוחלף בקודון סיום יגרום לסיום בטרם עת של תרגום התעתיק ולקיצור החלבון.
מוטציות מסוג זה נקראות "מוטציות פסק" (nonsense mutation) והשפעתן קיצונית.
מאחר שה-DNA נקרא בקודונים (כל שלשה של נוקלאוטידים מהווה קודון), מוטציות קריאה שגויה כמו החדרה והשמטה גורמות להסטת מסגרת הקריאה (אלא אם כן מספר הנוקלאוטידים שהוחדרו או נוספו הוא כפולה של שלוש), ועל כן לשינוי בכל החומצות האמיניות בחלבון ממקום המוטציה והלאה עד לקודון הסיום, ולכן השפעתן קיצונית יותר.
מוטציות מותנות הן מוטציות המתבטאות רק בתנאים מסוימים, למשל מוטציות המתבטאות רק בטמפרטורה מסוימת או בלחץ אוסמוטי מסוים.
אינוורסיה היא היפוך מלא של מקטע שלם בתוך אחד הכרומוזומים.
כשהאינוורסיה כוללת את הצנטרומר היא מכונה אינוורסיה פריצנטרית, וכשאינה כוללת את הצנטרומר היא מכונה אינוורסיה פרצנטרית.
למוטציה זו השפעה ניכרת על הגנום מפני שבמיוזה לא ייווצר צימוד בין האזורים ההומולוגיים.
כתוצאה מכך ייווצר עודף או חוסר של חומר גנטי, ועלולות להיווצר גמטות עקרות.
יוצאת דופן מבחינה זו היא אינוורסיה בכרומוזום Y שאין לו הומולוג.
לפיכך המוטציה תעבור לדורות הבאים כל עוד האינוורסיה לא פגעה באופן קטלני בפעילותו של גן שנמצא על הכרומוזום.
טרנסלוקציה הדדית מתרחשת כשנוצרים שני שברים בשני כרומוזומים לא הומולוגיים, ומנגנוני תיקון התאים מאחים זרוע של כרומוזום אחד עם מקטע מכרומוזום אחר.
לדוגמה, בסוג מסוים של סרטן הדם מוכנס מקטע שמקורו בכרומוזום 22 לקצה כרומוזום 9, ולהפך.
שינוי במספר הכרומוזומים עלול להיגרם בשל אי-הפרדה של זוג אחד או יותר של כרומוזומים הומולוגיים בעת המיוזה, הגורמת להיווצרות גמטות בעלות מספר לא תקין של כרומוזומים, והוא נקרא אנאפלואידיה.
כמו כן עשויים להיווצר פרטים שבתאיהם יש שלוש או יותר סדרות של כרומוזומים, דהיינו בתאיהם יש יותר משני כרומוזומים מכל סוג.
מצב כזה נקרא פוליפלואידיה, והוא עשוי להיווצר כתוצאה מהפרדה לקויה של הכרומוזומים במיוזה או במיטוזה, או כאשר לאחר הכפלת החומר התורשתי בתא הנבט אין מתחוללת חלוקת תא.
פוליפלואידיה נפוצה בצמחים, וכמחצית ממיני צמחי הפרחים הם פוליפלואידיים, אך היא נדירה בבעלי חיים.
לרוב שינוי במספר הכרומוזומים הוא קטלני, ומסיבה זו אנאפלואידיה היא אחד הגורמים העיקריים להפלה טבעית.
עם השינויים שאינם קטלניים נמנים טריזומיה 21 הגורמת לתסמונת דאון, וכן שינויים במספר כרומוזומי המין, הגורמים לתסמונת קליינפלטר (קריוטיפ XXY, דהיינו זכר בעל שני כרומוזומי X) ולתסמונת טרנר (קריוטיפ X0, דהיינו נקבה בעלת כרומוזום ْX יחיד, אם כי רבים מעוברי X0 מתים בתחילת ההיריון).
מוטציות סומטיות הן מוטציות המתרחשות בתאי גוף (תאים סומטיים), ועל כן הן אינן מורשות לצאצאים, אולם הן עלולות לגרום למחלות שונות, להאצת הזקנה ולסרטן.
לעומת זאת מוטציות המתרחשות בגמטות, דהיינו בתאי המין, עלולות לעבור בירושה לצאצאים, אם הגמטה שבה התרחשה המוטציה תשתתף בהפריה.
השפעתן על ביטוי תכונות ועל האבולוציה
למוטציות עשויות להיות השלכות של ממש על סיכויי הפרט לשרוד ולהתרבות.
מרבית המוטציות אינן מזיקות, ורק חלק קטן משפיעות על הפרט באופן הפוגע בסיכוייו לשרוד ולהתרבות.
מרבית המוטציות נייטרליות ואינן מזיקות או מועילות לפרט.
לעיתים נדירות חלה בפרט מוטציה המקנה לו יתרון.
תדירות אָלֵל הנושא מוטציה כזו עשויה לגדול בעקבות תהליך הברירה הטבעית.
בעוד שהשפעתן הישירה של המוטציות על תדירויות האללים באוכלוסייה היא זניחה, הן מסוגלות ליצור אללים חדשים, ובכך הן מהוות את חומר הגלם לתהליך האבולוציה והכוח המניע שלו.
לדוגמה, מוטציה מסוימת הִקנתה לתאים מסוימים ביצורים פרימיטיביים את היכולת לחוש באור.
בהמשך סדרה של מוטציות נוספות ותהליך הברירה הטבעית אפשרו לאיברי חישה פשוטים אלו להתפתח לעיניים, שהן איברי חישה רגישים ומשוכללים.
מאחר שהשפעתן של מוטציות נייטרליות על יכולתו של הפרט לשרוד ולהתרבות היא זניחה, הבדלים שמקורם במוטציות כאלה אינם מושפעים מתהליך הברירה הטבעית, והם מצטברים ב-DNA.
מכיוון שקצב הצטברותם קבוע למדי, ניתן ללמוד מההבדלים הנובעים ממוטציות כאלה בין שני גנים שמורים היטב, האחראים לחלבונים חיוניים הקיימים במגוון של יצורים חיים, על מידת קרבתם של צמד יצורים ועל הזמן שעבר מאז התפצלו שושלותיהם מאב קדמון משותף.
מרדכי (מוֹטקֶה) חב"ד (לעיתים נכתב: כאַבּאַד) (1820, וילנה – 1880, שם) היה בדחן יידיש בווילנה וגיבור בדיחות ידוע.
מוטקה (מרדכי) חב"ד נקרא קודם "מוטקה לץ" נולד בשנת ה'תק"פ בווילנה להוריו רבי יצחק ומלכה שושנה ארקה רייזל, אך עם נישואיו לבתו של חסיד חב"ד אמיד בווילנה, דרש ממנו חותנו להסב את שמו ל"מוטקה חב"ד".
דעה אחרת בעניין טוענת, שמשכילי וילנה התקשו לקבל את נישואיו של הלץ החופשי דווקא לבת של חסיד חב"ד (חוכמה, בינה, דעת), ומכעסם עליו קראו לו "מוטקה חב"ד", כלומר "חוכמה בלי דעת".
מוטקה חב"ד נודע בחריפות לשונו, בביקורתו חסרת הפשרות, בחדות מבטו, ובהעשרת הפולקלור העממי היידישאי בווילנה, ובערים נוספות בסביבתה.
הוא התפרנס ממתן "שירותי ליצנות" לגבירים ובעלי יכולת, היה תעלולן ומתחן ידוע, והתפרסם בעיקר בכושר האלתור שלו, לאלתר במקום בבדיחות קצרות וקולעות.
מוטקה חב"ד חבר לראשי הקהילה בווילנה, ובמיוחד לר' יודל אופאטוב, שכונה גם בשם "התקיף הידוע", איש ציבור אלים ושתלטני, שעלה מתחתיות החברה בווילנה עד לראשות הקהילה.
אופטוב, שהיה בנעוריו מצחצח נעליים פשוט, התהדר ברכושו, ונהג לסייר ברחובות וילנה היהודית במרכבה מהודרת, מלווה בשרתים ועושי דברו.
מוטקה חב"ד נשכר למסעי ראווה אלה, ישב ליד הגביר אופטוב, ושעשע אותו לאורך הדרך.
בסיפור הפולקלוריסטי הוצבה דמותו של הליצן העני וחד הלשון מכאן והעשיר המופלג, הנלעג והדחוי, מכאן.
גם לאחר מותו בשנת 1880 לא נשכח מוטקה חב"ד, והמשיך לחיות במסכת הפולקלור היידישאי בווילנה, כמוקיון, ליצן, בדחן והומוריסטן, עד להשמדת יהדות וילנה בידי הנאצים ועוזריהם הליטאים.
ב"ספר הבדיחה והחידוד" של אלתר דרויאנוב יש למעלה משלושים חידודים והלצות המיוחסות למוטקה חב"ד (דרויאנוב, לפי שיטתו העברית, מאיית את שמו: 'מָדְכֶּי חבד').
פורסם בווילנא בעיקר מפקחותו שהעמיד ללעג את השתדלותו היומרנית של אופאטוב לחתן את בנותיו עם תלמידי חכמים.
מרדכי (מוטקה) בן פורת (12 בדצמבר 1927 – 15 בדצמבר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד חטיבה 9 במלחמת יום הכיפורים.
עמד בראש רשות הגנים הלאומיים.
התחנך בכפר הנוער בן שמן.
לאחר סיום לימודיו התגייס לפלמ"ח ושובץ לפלוגה ו' בגבע.
בנובמבר 1945 הוצב בפלי"ם, הזרוע הימית של הפלמ"ח.
כלוחם פלמ"ח השתתף בשחרור מעפילי מחנה המעצר בעתלית, בחילוץ מעפילים מאוניות מעפילים, בפיצוץ מסילות רכבת ובפיצוץ בניין משטרת משמר החופים בסידנא עלי.
ב-1946 יצא לקורס מ"כים והיה מפקד כיתה ביגור ובשפיים.
ב-1947 יצא לקורס מ"מים בג'וערה.
בעת מלחמת העצמאות ב-1948, מונה למפקד פלוגה ג' (פלי"ם) בגדוד הרביעי ("הפורצים"), של חטיבת הראל.
השתתף בכיבוש קטמון שם פיקד על הכח הפורץ בקרב סן סימון, ובכיבוש בית מחסיר.
במהלך קרב נבי סמואל פיקד על כיבוש בית איכסא.
לאחר פירוק הפלמ"ח שרת כקצין מבצעים במחוז הנגב ובחטיבה 7.
בשנת 1952 השתחרר מצה"ל והצטרף לקיבוץ כברי.
בשנת 1964 התנדב לשירות קבע בצה"ל.
במלחמת ששת הימים שרת כסגן מפקד חטיבה 8 בקרבות בסיני.
במלחמת יום הכיפורים, בדרגת אלוף-משנה, פיקד על חטיבה 9 הממוכנת, חטיבת מילואים שהשתייכה לעוצבת געש.
החטיבה כללה גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, לאחר גיוסה נשלחה החטיבה לדרום רמת הגולן, הצטוותה לאוגדה 210 וסופח אליה גדוד טנקי צנטוריון מחטיבה 179. גדודי השריון של החטיבה השתתפו בקרבות הבלימה נגד הכוחות הסורים במהלכם נפגעו כ-60% מכלל הטנקים שלה.
לאחר הצטרפות כוחות החרמ"ש, השתתפה החטיבה במתקפת הנגד של אוגדה 146 על מתחם חושניה, בו התרכזו הסורים.
החטיבה ספגה אבדות כבדות אך הצליחה להביא להתמוטטות המערך הסורי ולנסיגתו.
בהמשך המלחמה השתתפה החטיבה בהתקפת צה"ל לתוך סוריה.
לאחר המלחמה מונה בן פורת לסגן מפקד גיס 479 והועלה לדרגת תת-אלוף.
סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1975.
לאחר שחרורו מהצבא שימש כראש אגף הייעור בקק"ל ובשנים 1984–2002 עמד בראש רשות הטבע והגנים.
בן פורת היה אב לשלושה, שניים מהם מתו בטרם עת.
אחיו, סגן אלוף פנחס בן-פורת, מפקד טייסת בחיל האויר, נספה כשהיה הקצין הראשון בטיסת אל על שהופלה בשמי בולגריה.
מרדכי בן-פורת נפטר בשנתו ב-15 בדצמבר 2022, שלושה ימים לאחר מלאת לו 95 שנים, נקבר בבית העלמין בקבוצת שילר.
מוטציות שקטות הן מוטציות שאין להן השפעה שניתן להבחין בה על הפנוטיפ של האורגניזם.
לעיתים קרובות משתמשים במונחים "מוטציה שקטה" ו"מוטציה נרדפת" כאילו משמעותם זהה, אך מוטציות נרדפות הן לא תמיד שקטות, ולהפך.
מוטציות נרדפות יכולות להשפיע על שעתוק, שחבור, העברה של mRNA ותרגום, שכל אחד מהם יכול לגרום לשינוי בפנוטיפ, ולהפוך את המוטציה הנרדפת ללא שקטה.
מוטציה שקטה יכולה להיווצר באזור לא מקודד ב-DNA (אינטרון), או באזור מקודד ב-DNA (אקסון).
באזור המקודד, שינוי נקודתי ברצף הנוקלאוטידים ב-DNA יכול ליצור מוטציה נרדפת, שאינה גורמת לשינוי בסדר חומצות האמינו בחלבון, ואם אין לה השפעה אחרת על הפנוטיפ, היא מוטציה שקטה.
מוטציה נרדפת יכולה להתרחש בעקבות העובדה שישנם 64 רצפי נוקלאוטידים שונים המסוגלים ליצור 20 סוגי חומצות אמינו בלבד, ולכן מספר רצפי נוקלאוטידים מסוגלים ליצור את אותה חומצת אמינו.
שינוי בתבנית מסוימת של נוקלאוטידים (בעיקר בנוקלאוטיד השלישי ברצף) יכול ליצור רצף אחר שמבטא את אותה חומצת אמינו שביטא לפני השינוי, ולכן אין השפעה על סוג חומצת האמינו הנוצרת.
בנוסף, באזור המקודד יכולות להיווצר גם מוטציות שקטות שאינן נרדפות.
לדוגמה, לעיתים מוטציית סֶלֶף גורמת להחלפה של חומצת אמינו מסוימת בחומצה בעלת תכונות כימיות דומות, וההשפעה על החלבון הנוצר היא מזערית.
מוטציות סלף כאלה נחשבות לעיתים קרובות לשקטות.
גם למיקום של המוטציה ברצף החלבון יש חשיבות רבה: למוטציות שממוקמות באתר הפעיל של החלבון או כאלו הפוגעות במבנה המרחבי של החלבון יש פוטנציאל הרסני יותר מאשר מוטציות במיקום שאינו בעל חשיבות רבה לפעילות החלבון.
מוינשט (ברומנית: Moineşti) היא עיר במחוז בקאו, ברומניה.
מוינשט הוזכרה לראשונה במסמך משנת 1467 וסומנה לראשונה על מפה בשנת 1783. בשנת 1832 הוכרזה מוינשט כיריד ובשנת 1921 קיבלה מעמד של מועצה עירונית ולבסוף בשנת 2001 קיבלה מעמד של עיר.
במוינשט הייתה קהילה יהודית שמתוכה יצאו מרבית חלוצי העלייה הראשונה שהקימו את ראש פינה, ביניהם דוד שוב ומרדכי ברנשטיין.
יהודי מוינשט היו דתיים, חסידי רבי יצחק פרידמן מבוהוש.
במוינשט נולדו טריסטן צארה, מראשוני זרם הדאדא, ודוד משה רוזן, שהיה הרב הראשי של יהדות רומניה בתקופה הקומוניסטית.
מוטת כנפיים הוא המרחק בין קצה כנף אחת לקצה הכנף שנייה, ומשמש בעולם התעופה וחקר עולם החי.
תעופה: מוטת הכנפיים של מטוס
בתעופה, מוטת הכנפיים של מטוס נמדדת בקו ישר, מקצה כנף אחד לשני, ללא תלות בצורת הכנף או בזווית שבה היא משוכה.
לדוגמה, מוטת הכנפיים של מטוס בואינג מדגם 777 היא 60 מטר.
המונח נמצא בשימוש גם בתעשיית טילים.
מטוסים בעלי מוטת כנפיים ארוכה הם לרוב יעילים יותר, מפני שהם סובלים פחות מהתנגדות מושרית והמערבולות בקצות כנפיהם משפיעות פחות על הכנף.
עם זאת, כנפיים ארוכות משמען שלמטוס יש מומנט התמדה גדול יותר בציר האורך שלו ולכן הוא אינו יכול לפנות ולתמרן במהירות.
לפיכך, למטוסי קרב ולמטוסי אירובטיקה יש מוטת כנפיים קצרה יחסית וזאת במטרה לשפר את יכולת התמרון.
מאחר שכוח העילוי שכנף מייצרת פרופורציוני לשטח הכנף, במטוסים בעלי כנפיים קצרות נדרש רוחב הכנף להיות גדול יותר.
יחס אורך הכנפיים של מטוס לרוחבן חשוב מאוד בקביעת מאפייני טיסתו.
מהנדסי תעופה מכנים ערך זה "יחס אורך-רוחב של הכנף".
בעולם החי, בדרך כלל נעשה שימוש במונח עבור עופות, עטלפים או פרפראים.
כדי למדוד את מוטת הכנפיים של עוף, העוף מונח על גבו, כנפיו נתפסות במפרק כף היד והמרחק נמדד בין הקצוות של הנוצות הארוכות ביותר בכל כנף.
בעל החיים הקיים בעל מוטת הכנפיים הגדולה ביותר הוא האלבטרוס הנודד (Diomedea exulans), שמוטת כנפיו יכולה להגיע ליותר מ-.
בעבר חיו הפטרוזאורים, זוחלים מעופפים מעידן המזוזואיקון, שלגדולים שבהם הייתה מוטת כנפיים גדולה יותר.
למעשה, הגדולים מביניהם היו בעלי החיים המעופפים הגדולים ביותר שהתקיימו מעולם, ואלו הם הקוואצלקואטלוס (Quetzalcoatlus) ודומיו הענקיים לא פחות ההטצגופטריקס (Hatzegopteryx) והארמבורג'ניה (Arambourgiania philadelphiae).
מוטת הכנפיים של שלושתם מוערכת בכ-10 עד 12 מטרים.
מוטראמיט הוא מינרל אורתורומבי נדיר שנוסחתו הכימית (PbCu(VO4)(OH השייך לקבוצת הדסקלוזיט, קבוצה של מינרלים נדירים המכילים ונדיום, עופרת ואבץ (המוחלף במוטראמיט בנחושת) השייכים למחלקת הפוספטים.
בעבר היה המוטראמיט מכונה גם קופרודסקלוזיט ופסיטאציניט.
המינרל תואר לראשונה ב-1876 על ידי הכימאי האנגלי הנרי אנפילד רוסקו (Henry Enfield Roscoe).
מקור שם המינרל במקום בו נהגו לאגור אותו, הכפר מוטראם סנט.
Andrew) בצ'שייר אנגליה, כנראה ממכרה פּים היל (Pim Hill) בשרוסבורי שבשרופשייר.
למינרל אין שום ערך כלכלי מלבד כאבן הנמכרת לאספנים.
הדוגמאות המבוקשות הן אלו שבהם נוצר קרום ירוק מבריק נוצץ על פני האבן.
מחירה של האבן יקר למדי בשל יופייה ונדירותה.
מוטק'ה הוא פורטל אינטרנט ראשון מסוגו שהוקם עבור בני הגיל השלישי, ופועל ללא מטרות רווח.
הפורטל הוקם במטרה לייצר מוקד חברתי-קהילתי לבני הגיל השלישי, שייתן מענה לצורכיהם היומיומיים.
בפורטל מוטק'ה – רשת חברתית מקוונת למבוגרים – חברים אלפי גולשים.
הרשת החברתית של מוטק'ה כוללת מערכת הכרויות למבוגרים, מערכת בלוגים, קהילות גולשים ופורומים מקצועיים במגוון תחומים.
בנוסף מציע פורטל מוטק'ה לגולשיו תכנים בתחומי איכות חיים, בריאות, פנאי, תרבות, טיולים, תחביבים, בישול, כלכלה וצרכנות.
בפברואר 2023 הושקה שושק'ה, אפליקציית היכרויות ייעודית לבני הגיל השלישי הפועלות ללא מטרת רווח.
האפליקציה החליפה את מדור ההיכרויות באתר מוטק'ה.
האתר עלה לאוויר בינואר 2007 מופעל על ידי מכון גרטנר לחקר האפידמיולוגיה הפועל כחברה לתועלת הציבור, וכל השירותים בו ללא תשלום.
יוזם הפרויקט הוא פרופ' מרדכי שני, חתן פרס ישראל לשנת 2009.
פרופ' מרדכי שני – מייסד מכון גרטנר, לשעבר מנכ"ל משרד הבריאות, מנכ"ל בית החולים שיבא בתל השומר ומי שמוביל שנים ועדות ופעילויות מגוונות בתחומי הבריאות והרווחה בישראל.
בשנת 2009 זכה פרופ' שני בפרס ישראל למפעל חיים על פעילותו בתחומי הבריאות והרווחה.
מכון גרטנר – הוא מסגרת מחקרית לאומית לחקר אפידמיולוגיה ומדיניות בריאות, ומטרתו לסייע למערכת הבריאות ולמשרד הבריאות בקביעת מדיניות בריאות מושכלת ובפיתוחה.
המכון הוקם בשנת 1991 על ידי פרופ' מרדכי שני, במטרה לקדם מחקר אפידמיולוגי נרחב בתחום המחלות הכרוניות המרכזיות, וכן לסייע בגיבוש מדיניות לאומית לשרותי הבריאות.
מוטרוטציה הוא שינוי בסיבוב ספציפי במישור המקוטב של האור, כאשר הוא מועבר דרך אלדוהקסוזה, מונוסכריד בעל 6 אטומי פחמן וקבוצה אלדהידית H-C=O)).
מוטרוטציה מתייחסת להמרה של אנומר טהור של המיאצטל בתערובת של שני האנומרים הנמצאים בשיווי משקל.
כפי שהשם מציע זהו שינוי ברוטציה (מוטה - שינוי, רוטציה - סיבוב).
האור המקוטב מושג על ידי העברת אור רגיל דרך מנסרת ניקול.
בזמן המוטרוטציה צורות אנומרים אלפא או ביתא משתנות למבנה שרשרת הלוך וחזור.
מוטרוטציה מתייחסת להמרה פנימית בין אנומרים אלפא וביתא.
אף על פי כן, זה צריך להיות מומר לשרשרת פתוחה לפי שינוי קונפורמציה למבנה אלפא או ביתא.
לדוגמה, בגלוקוז פחמן מס' 1, פחמן אלדהידי, הוא פחמן אנומרי.
בפרוקטוז פחמן מס' 2, פחמן קטוני הוא אנומרי.
אנומרים משתנים בצורה ספונטנית שלא כמו אפימרים אשר יציבים תחת תנאים סטנדרטיים.
מרדכי (מוטק'ה) אלון (23 בדצמבר 1923 – 30 ביולי 1993) היה איש ההגנה, דיפלומט, ממייסדי נצרת עילית וראש העיר הראשון שלה.
אלון נולד בשכונת נוה צדק בתל אביב ולמד בגימנסיה הרצליה ובבית הספר מונטיפיורי.
בנעוריו הצטרף להגנה והחל לפעול במסגרת ש"י.
במהלך לימודיו הכיר את אשתו לעתיד, שושנה לבית מזור.
החל מ-1944 נשלח מטעם ש"י לבריטניה ולארצות הברית, ופעל בהן עם טדי קולק.
עם קום המדינה, הצטרף אלון לחיל המודיעין, וקיבל דרגת רב-סרן.
ב-1951 השתחרר, והחל לעבוד במחלקת המחקר של משרד החוץ, ובהמשך במשרד הביטחון.
בשנת 1956 מינה אותו מנכ"ל המשרד, שמעון פרס, לעמוד בראש ועדה בין-משרדית, שמטרתה לפעול לשם הקמתה של עיר יהודית באזור העיר נצרת.
הוועדה עסקה בתכנונה של העיר, ברכישת קרקעות או הפקעתן, ובהקמת המבנים הראשונים - יחידות דיור קטנות ומבני ציבור.
בנוסף, פעלה הוועדה לשם מציאת מקורות תעסוקה, ובין היתר הוקם במקום מפעל עלית.
באותה תקופה נקבע האופי של העיר שעיר קולטת עלייה.
כבר באותה שנה הוחל בבנייתה של העיר, שנקראה בתחילה "קריית נצרת", ובסופה עברו להתגורר בה 13 המשפחות הראשונות, ובהן משפחתו של אלון.
אלון ניצח על הפעילות בעיר וקלט באופן אישי את העולים שהגיעו לעיר.
בדבר נכתב שהוא זכה לתשבחות רבות מתושבי המקום על מסירותו.
ב-1963 הוכרזה נצרת עילית כמועצה מקומית ואלון היה לראש המועצה.
ב-1974 קיבלה מעמד של עיר, ותוארו של אלון השתנה בהתאם.
בשנת 1973 הגיע להסכם עם מנחם אריאב שהלה ימונה לסגנו ובהמשך תמצא המפלגה תפקיד במישור הארצי לאחד מהם והשני יכהן כראש העיר.
בספטמבר 1976 החליטה מועצת הסניף של מפלגת העבודה בנצרת עילית שאריאב יהיה מועמד המפלגה בבחירות הקרובות לראשות העיר, במה שאלון ראה כהדחה.
בתגובה, אלון הדיח את אריאב מתפקיד סגן ראש העיר והודיע על כוונתו לרוץ באופן עצמאי לראשות העיר, מה שאילץ אותו לפרוש מהמפלגה.
אריאב בתגובה ארגן קואליציה של חברי מפלגת העבודה שהיו נאמנים לו עם הליכוד בכוונה להדיח את אלון, שהקדים להתפטר במקום להיות מודח.
לאחר שעזב את תפקידו בנצרת עילית, שב לעבודה במשרד החוץ.
עד 1982 מילא תפקיד במזרח הרחוק, ולאחר מכן התגורר בירושלים ועבד במטה המשרד.
מרדכי אלון נפטר ב-1993 ונטמן בבית העלמין בנצרת עילית.
הותיר אחריו את אשתו ושתי בנות.
על שמו של אלון נקראה מכללה שנפתחה בנצרת עילית בשנת 2008, וכיכר באחת מיציאות העיר.
עבודותיו כללו יצירות ציור, רישום, פיסול, וכן פסיפסים ושטיחי קיר, ומוצגות במוסדות ציבור בישראל ובארצות הברית, במוזיאונים שונים ובאוספים פרטיים בולטים.
זוכה אות יקיר ירושלים לשנת 2014.
בלום נולד בכפר רקצ'ון (Răcăciuni) במולדובה שברומניה ללאה ואריה לייב הכהן.
אביו היה פועל במפעל טקסטיל והמשפחה חיה בעוני.
בהיותו בן 5 עברה משפחתו לבוקרשט.
בשנות מלחמת העולם השנייה שהה במשך 3 שנים במחנות עבודה, עד שהצליח להחלץ ולעלות לארץ ישראל בשנת 1944. הוא ניצל בנס מהטבעתה של ספינת המעפילים "מפקורה" בידי ספינה גרמנית, כאשר הורד מהספינה ברגע האחרון והועבר לספינה אחרת, אך איבד רבים מחבריו בטביעת המפקורה.
שנותיו הראשונות בישראל עברו עליו בקיבוץ אבוקה של תנועת גורדוניה בעמק בית שאן, ולאחר שחלה במלריה עבר ב-1946 לנתניה, עבד כטייח והצטרף לארגון ההגנה.
ב-1948 התגייס לצה"ל, לחם במלחמת העצמאות, וב-1952 עבר לירושלים, שם הכיר את רעייתו, שושנה.