tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחלק השני של המלחמה, הפכה ישראל את לבנון לזירת הלחימה העיקרית, נטלה את היוזמה לידיה ותקפה את חזבאללה בכל רחבי לבנון.
בתחילה בתקיפה ממוקדת של הביפרים ומכשירי קשר על מפקדי דרג הביניים שניטרלו אלפים מהם.
בהמשך נהרגו מפקדי כוח רדואן ורוב צמרת חזבאללה בסיכולים ממוקדים.
חיל האוויר ביצע תקיפות מהאוויר ברוב שטח לבנון ובמיוחד הדאחיה בביירות, שבהם הושמדו רקטות, טילים ותחמושת של חזבאללה.
במקביל התבצע תמרון קרקעי של ארבע אוגדות לכפרים לבנונים נושקי גבול בדרום לבנון והריסת חלק ניכר מכפרים אלה ותשתיות הטרור שבהם.
חזבאללה הגיב בעיקר בהתקפות של רקטות, טילים וכטב"מים שהגיעו עד לאזור מרכז ישראל.
ב־17 בספטמבר 2024 התחיל החלק השני בלחימה בצפון, כאשר הקבינט עדכן את מטרות המלחמה והוסיף את השבת תושבי הצפון לבתיהם בבטחה כיעד נוסף למלחמה.
לפחות 39 אנשים נהרגו ועוד כ־4,000 נפצעו, מהם לפחות 400 באופן קשה, כתוצאה מפיצוץ מכשירי הקשר.
לפי דיווחים בסוריה 18 מפקדים בחזבאללה נפצעו מהתפוצצות המכשירים, שישה מהם במצב קשה, ושבעה נהרגו.
נוסף על כך לפי אותם דיווחים לפחות 19 חיילים של משמרות המהפכה נהרגו.
ב־18 בספטמבר החל מהשעה 17:00 התחיל גל שני של פיצוצים, התפוצצו מכשירי קשר רבים בדאחייה בביירות ובדרום לבנון, מדגם שונה מהזימוניות שהתפוצצו יום לפני כן.
בסך הכול ביום זה נהרגו לפחות 25 אנשים ונפצעו כ־608. בנאום שנשא נסראללה, כינה את מה שקרה "רצח עם", ואמר כי רק הפסקת הלחימה בעזה תוביל לעצירת הלחימה מצד חזבאללה ולחזרת תושבי הצפון לבתיהם.
בזמן הנאום חגו מטוסי חיל האוויר מעל ביירות ותקפו מטרות בדרום ועומק לבנון.
ב־19 בספטמבר צה"ל החל במבצע חיצי הצפון באופן רשמי ברצף סיכולים ממוקדים.
ב־20 בספטמבר חיל האוויר ביצע את ההתנקשות באבראהים עקיל, מפקד מערך המבצעים בחזבאללה, בסיכול ממוקד בדאחייה בביירות, ביחד עם שרשרת הפיקוד של כוח רדואן שאחד מיעדיה המרכזיים הוא כיבוש הגליל ביום פקודה.
לפי משרד הבריאות הלבנוני נהרגו בבניין שחרב בתקיפה 37 בני אדם, בהם שלושה ילדים ושבע נשים.
ב־21 בספטמבר צה"ל התחיל בגלי תקיפות בלבנון, בגל הראשון דווח על 180 הפצצות, ובגל השני דווח על 300 הפצצות, בשני הגלים בסך הכול הושמדו אלפי משגרים ולפחות 8,000 רקטות.
ב־23 ספטמבר צה"ל השתלט על שידורי תחנות רדיו ודרש מאזרחי דרום לבנון שנמצאים בכפרים בהם חזבאללה שומר נשק להתפנות, בנוסף נשלחו מסרים בווצאפ ודרך אתרים נוספים.
מספר שעות לאחר מכן יותר מ־150 מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו 800 מטרות בכל מרחב בדרום לבנון, בלבנון דווחו על פיצוצים ענקיים.
לפי הערכות של צה"ל עשרות אלפי רקטות וכטב"מים הושמדו, בהמשך תקף צה"ל בהרים מצפון לביירות.
לאחר התקיפות שר החינוך הלבנוני, עבאס אלחלבי, השבית את בתי הספר והאוניברסיטאות בדרום לבנון, בבקעה ובפרוורים הדרומיים של ביירות והחליט שבתי ספר רבים יהפכו למקלטים עבור אזרחים הנמלטים מהלחימה.
בדרום לבנון לאחר התקיפות נראו אלפי אזרחים עוברים צפונה ועוד עשרות אלפים מתכוננים להתפנות.
לקראת הערב צה"ל תקף באזור דאחייה בביירות דירה שבה שהה עלי כרכי, שנהרג מאוחר יותר בתקיפת מפקדת חזבאללה בביירות במהלך מבצע סדר חדש.
לפי משרד הבריאות הלבנוני בתקיפות ביום זה נהרגו כ־492 בני אדם, בהם 35 ילדים ו־58 נשים, כ־1,645 נפצעו.
ב־24 בספטמבר בשעות אחר הצהריים הרג צה"ל את אבראהים קובייסי, ראש מערך הטילים של חזבאללה ואת שאר צמרת יחידת הטילים של חזבאללה, בדאחייה של ביירות.
ב־26 בספטמבר הרג צה"ל את מפקד היחידה האווירית של חזבאללה מוחמד חוסיין סרור וחלקים גדולים מצמרת היחידה.
ב־27 בספטמבר 2024 – במבצע סדר חדש – צה"ל תקף את המפקדה המרכזית של חזבאללה בלבנון שנמצאת ברובע הדאחייה בביירות.
בתקיפה קרסו לפחות שישה מבנים ולפי הערכות כ־300 אנשים נהרגו.
למחרת צה"ל אישר שמזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה ומפקד חזית הדרום ומספר 3 בחזבאללה עלי כרכי נהרגו.
איתם נהרגו עלי נאיף איוב, האחראי על ניהול האש בחזבאללה, והגנרל האיראני עבאס נילפורושאן, מפקד כוח קודס בלבנון.
הצלחת המבצע נשענה על פעילות מקדימה של סוכני מוסד בביירות, שכללה הטמנת מכשירים בבונקר הסודי של נסראללה וכן איסוף מודיעין.
ב־29 בספטמבר צה"ל התקיף בניין בכפר עין אל־דלב שבדרום לבנון, והרג 73 בני אדם.
סוכנות הידיעות AP דיווחה שישראל אמרה שהתקיפה כוונה למפקד בחזבאללה וטענה שהבניין הוא מפקדה של הארגון.
בעוד שצה"ל טען כי רוב ההרוגים בתקיפה היו מחבלים, לטענת ה־BBC, רוב ההרוגים היו אזרחים, בהם 23 ילדים ו־20 נשים.
לאורך שעות הלילה שבין 30 בספטמבר ל־1 באוקטובר החל התמרון הקרקעי בלבנון עם כניסת כוחות של אוגדה 98 לדרום לבנון.
ב־1 באוקטובר בשעה 1:53 אחרי חצות, יצא דובר צה"ל בהצהרה כי "כוחות צה"ל החלו בפעולה קרקעית ממוקדת ומתוחמת נגד יעדי טרור של חזבאללה במרחב הסמוך לגבול בדרום לבנון".
חיל האוויר המשיכו לתקוף יעדים בלבנון.
במקביל, נמשך הירי הרקטי של חזבאללה.
בבוקר שאחרי הכניסה הקרקעית הראשונה לשטח לבנון, נורה מטח של רקטות לעבר מרכז הארץ – בפעם השנייה מתחילת המלחמה.
בבוקר צה"ל תפס שטחים בדרום לבנון ונלחם במחבלי חזבאללה במרחבי דרום לבנון שצמודים לגבול.
צה"ל דרש מאזרחים בעשרות כפרים בדרום לבנון להתפנות.
לאחר תחילת הפשיטות ראש ממשלת לבנון ביקש מהאו"ם עזרה הומניטרית בסכום 426 מיליון דולר.
בתחילת אוקטובר, אוגדה 36 הצטרפה לתמרון בלבנון.
צה"ל קרא לפינוי בניינים בדאחייה בביירות, יעד התקיפה היה האשם ספי א־דין, ראש המועצה המבצעת של חזבאללה ובן דודו של נסראללה, שסומן כמחליפו.
במקביל, צה"ל המשיך לתקוף בדמשק ותקף דירה שבה התכנסו בכירים מחזבאללה ואיראן, והרג שלושה בכירים איראניים ושישה בכירים מחזבאללה.
בין 1 ל־10 באוקטובר כבש צה"ל את הכפרים מיס אל־ג'בל, מארון א־ראס, כפר כילא, עייתא א־שעב ואל־עדייסה בדרום לבנון.
חזבאללה המשיך לשגר עשרות כטב"מים ורקטות מדי יום.
בין היתר שיגר כטב"ם שפגע בחדר האוכל בבא"ח גולני, שהרג ארבעה חיילים.
נוסף על כך כטב"ם פגע בביתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו בקיסריה, ורקטות נורו ליישובים בצפון, וגרמו להרוג ופצועים.
באותם ימים ולאחר מכן כבש צה"ל את הכפר ראמיה, ונערכו קרבות בכפר מוחייביב ובהר דב.
כוחות צה"ל חשפו כמה מנהרות שבהן שהו מחבלים עם אמל"ח ומרחבי שהייה.
עומקה של אחת המנהרות שנחשפו היה שבעה מטרים.
המחבלים ממנהרה זו וממנהרות אחרות נעצרו.נכון לתחילת אוקטובר 2024 נהרגו מתחילת התמרון הקרקעי למעלה מ־440 מחבלים, מהם חמישה מג"דים, והושמדו כ־2,000 מטרות של חזבאללה.
צה"ל השיג שליטה על כפרים שיעיים בדרום לבנון, למעלה מ־ תושבים נעקרו מבתיהם, כאשר מאות אלפים עברו לסוריה.
בנוסף, צמצם חזבאללה את נוכחותו בסוריה והעביר לוחמים חזרה ללבנון.
בהמשך אוקטובר החל צה"ל מבצע "רובין הוד" במטרה לפגוע בתשתיות הכלכליות והצבאיות של חזבאללה בלבנון.
בתחילת המבצע, תקף צה"ל מטרות רבות של הארגון, ביניהן הארגון הפיננסי "אל־קרד אל־חסן" ואתרי ייצור ואחסון נשק בדאחייה שבביירות, וכן בונקר עם כספים וזהב מתחת לבית החולים א־סאחל.
התקיפות כוונו גם לעבר מפקדות חזבאללה ברחבי לבנון ומפקדי גזרות רבים נהרגו בסיכול ממוקד.
בהמשך המבצע תקף צה"ל אתרים נוספים ששימשו את חזבאללה, כולל מפקדות, בונקרים, ומתקני נשק, תוך פגיעה במערך הייצור והאחסון של רקטות וכטב"מים של הארגון.
חיל האוויר הישראלי פגע גם בתשתיות הקשורות לאיראן ולמשמרות המהפכה בסוריה, והרג יועצים איראניים ומחבלי חזבאללה.
התקיפות האוויריות כללו גם מתקני תצפית ומפקדות של הארגון, מה שהחליש את יכולתו לפעול נגד ישראל.
במהלך המבצע, חזבאללה ירה מטחי רקטות אל עבר אזורים שונים בישראל, בהם שדה חקלאי ליד מטולה, אזור חיפה, הקריות, גוש דן והשרון.
כתוצאה מכך נפגעו מספר אזרחים ונגרם נזק כבד לרכוש ולשטחים חקלאיים.
רקטות נפלו גם בעמדות יוניפי"ל בא־נאקורה וגרמו לפציעות בקרב חיילי האו"ם.
מתקפות אלה נמשכו לאורך כל המבצע והובילו לפגיעות רבות באזרחים ישראלים.
בסוף אוקטובר פרסם המכון לחקר המלחמה הערכה שלפיה חזבאללה נכשל צבאית בדרום לבנון.
לפי הערכת מכון המחקר, חזבאללה לא הצליח לממש אסטרטגיית לחימה קוהרנטית כדוגמת נסיגה מבוקרת, השהייה או ריכוז כוחות והגנה על מעוזים שיעיים מרכזיים.
בנוסף, לפי הערכה של צה"ל נשארו לחזבאללה רק כ־30 אלף רקטות ארטילריות, שהן כ־20% מהרקטות שלחזבאללה היה בתחילת המלחמה, ורק כמה מאות כטב"מים כאשר כ־70% מהכטב"מים של חזבאללה הושמדו במלחמה.
בנובמבר, המבצע התרחב וצה"ל החל לפגוע גם במעוזי חזבאללה במרכז ובצפון לבנון.
צה"ל הכריז על תוכניות להעמקת התמרון, וחטף בכיר בכוח הימי של חזבאללה.
כמו גם פגיעה במפקדים בכירים של הארגון בלבנון ובסוריה.
ישראל כיוונה גם לאזורי ייצור הטילים של חזבאללה מתחת לרובע הדאחייה בביירות, והשמידה מחסני אמל"ח ומתקני ייצור.
בנוסף תפס צה"ל עשרות אלפי אמצעי לחימה של חזבאללה.
ביניהם למעלה מ־3,000 טילים נגד טנקים.
במקביל, חזבאללה המשיך לשגר כטב"מים וטילים לעבר ישראל, שגרמו לנפגעים בעכו, חיפה וקריית שמונה.
ההתקפות נענו בתקיפות נרחבות של חיל האוויר הישראלי באזורים שונים בלבנון ובביירות, כולל רובע הדאחייה, ובאזורים שקרובים לנמל התעופה של ביירות.
בהמשך נובמבר הרחיב צה"ל את התמרון הקרקעי בנפות בינת ג'בייל, מרג' עיון, וחאצביא.
צה"ל כבש שטחים מרכזיים, בהם כפרים ועיירות כמו טיר חרפא, עלמא א־שעב, אל־ח'יאם, מרג' עיון וראס אל־ביאדה.
הקרבות התאפיינו בלחימה עיקשת מצד חזבאללה, כולל מארבים וירי רקטות, שגרמו לאבדות קשות לצה"ל, עם שמונה חיילים הרוגים, ובפרט לפרשת מותם של זאב ארליך וגור קהתי.
מנגד, הוערך כי נהרגו עשרות עד מאות לוחמי חזבאללה.
במקביל, חזבאללה המשיך לשגר מטחי רקטות לעבר ערים בישראל, שגרמו לאבידות בנפש ונזקים לרכוש, והתרחשו תקריות עם כוחות יוניפי"ל.
התקדמות צה"ל נמשכה, וב־23 בנובמבר הגיעו הכוחות לנהר הליטני, תוך כיתור והשתלטות על אזורים אסטרטגיים נוספים.
ב־24 בנובמבר ירה חזבאללה את מטחי הטילים הכבדים ביותר לעבר צפון הארץ ומרכזה.
התרעות הופעלו שוב ושוב בעשרות יישובים, אזרח נפצע אנוש בכפר בלום ואישה נפצעה בינוני בפתח תקווה ממטח זה.
בנייני מגורים נפגעו בנהריה, חיפה, פתח תקווה, ומושב רינתיה.
צה"ל יזם גל תקיפות בדאחייה נגד יחידת טילי החוף־ים, יחידה 4400 ומטה המודיעין.
ב־26 בנובמבר פרסם דובר צה"ל כי כוחות צה"ל מאוגדה 91 הגיעו עד חלקו המזרחי של נהר הליטאני.
ביום זה, אזעקות נשמעו בצפון וצה"ל תקף בדאחייה ובמקומות נוספים בלבנון.
צה"ל ביצע את התקיפה הגדולה ביותר בביירות מתחילת המלחמה, ותקף עשרות רבות של מטרות במספר גלי תקיפה.
לקראת השעה 22:00 ב־26 בנובמבר אושר הסכם הפסקת האש בין ישראל ללבנון בקבינט המדיני־ביטחוני, ונשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הצהיר כי הפסקת האש תחל בשעה 4:00 לפנות בוקר, ב־27 בנובמבר 2024.
מייד לאחר חתימת ההסכם הפסקת האש הופרה.
ב־1 בדצמבר 2024 טענה צרפת שישראל הפרה את ההסכם 52 פעמים ללא שעדכנה את המנגנון שנקבע, אך הודתה כי חזבאללה מנסה לחזור ולהעביר אמצעי לחימה לדרום לבנון.
ב־2 בדצמבר נורו שתי רקטות מלבנון לעבר הר דב.
ב־24 בדצמבר הגישה לבנון למועצת הביטחון של האו"ם תלונה רשמית נגד ישראל, בטענה להפרות חוזרות ונשנות של ההסכם.
בתלונה לבנון טענה כי בין 27 בנובמבר ל־22 בדצמבר נרשמו יותר מ־816 הפרות צבאיות – באוויר וביבשה, ומצוינים בין היתר הפצצת כפרים בגבול, הנחת מטענים בבתים, הרס אזורי מגורים וחסימת דרכים.
מכניסת הפסקת האש לתוקף ועד ל־25 בדצמבר 2024 הרגו כוחות צה"ל יותר מ־40 מחבלי חזבאללה שהפרו את הפסקת האש וביצעו פעילות טרור בדרום לבנון.
ב־26 בינואר 2025, במלאת 60 יום להסכם, צה"ל לא נסוג מלבנון מכיוון שצבא לבנון טרם ביסס את נוכחותו במרחב וישראל ביקשה הארכה.
מאות תושבי כפרים בדרום לבנון ניסו לחזור לבתיהם, אך צה"ל לא אפשר זאת ואף ירה אל עבר התושבים.
ב־17 בפברואר, הודיעה ישראל כי תסיג את כוחותיה מדרום לבנון למעט חמישה מוצבים הפרוסים לאורך גבול ישראל–לבנון, שבהם תשאיר כוחות צבאיים.
ב־15 באפריל 2025 נשיא לבנון ג'וזף עאון רשמית הודיע כי הוא פועל שהזרוע הצבאית של חזבאללה תמסור את נשקיה לצבא לבנון ותתפרק וכי אם ירצו הפעילים יוכלו להצטרף לצבא לבנון.
ראש ממשלת לבנון, אמר כי צבא לבנון הצליח לפרק את רוב הנשק של חזבאללה והשיג כ־80% מהיעד של פירוק המיליציות בדרום לבנון והשגת מונופול על הנשק במדינה.
ב־7 באוגוסט 2025, ממשלת לבנון הסכימה למתווה שהוצג על ידי ארצות הברית, כאשר מטרותיו היו פירוק חזבאללה וכלל המיליציות בלבנון מנשקיהם, נסיגה מוחלטת של ישראל מלבנון ושיקום כלכלת לבנון על ידי ארצות הברית ומדינות מערביות נוספות.
בתגובה לכך תומכי חזבאללה פתחו בהפגנות בביירות ודרום לבנון וסגרו כבישים כאשר בביירות הם חסמו את הגישה לנמל התעופה הבין־לאומי.
בהמשך החודש, הודיעה ישראל על תמיכה חריגה במאמציה של ממשלת לבנון לפרק את חזבאללה מנשקו, ובהודעה מלשכת ראש הממשלה נאמר "ישראל מעריכה את הצעד המשמעותי שנקטה ממשלת לבנון" וכי "ישראל מוכנה לתמוך בלבנון במאמציה לפרק את חזבאללה מנשקו ולפעול יחד לקראת עתיד בטוח ויציב יותר עבור שתי המדינות.
אם כוחות הביטחון הלבנוניים ינקטו צעדים שיפרקו את חזבאללה מנשקו, ישראל תנקוט צעדים הדדיים – כולל צמצום הדרגתי של נוכחות צה"ל בתיאום עם ארצות הברית".
ב־23 בנובמבר 2025, במסגרת מבצע "בלאק פריידי", חיל האוויר הישראלי תקף בשכונת חארת חריכ שבפרוורי רובע הדאחייה בביירות באמצעות מספר חימושים ממטוסי קרב והתנקשו ברמטכ"ל חזבאללה היית'ם עלי טבטבאי.
איראן מעורבת במלחמה באמצעות נשק, כסף, אימון, תיאום והשפעה פוליטית על כל הכוחות התוקפים את ישראל, ובהם חמאס והג'יהאד האסלאמי בעזה, חזבאללה בלבנון והחות'ים בתימן.
כמו כן איראן מתאמת מהלכים מדיניים מול מדינות נוספות האוהדות את חמאס, כמו סוריה וטורקיה.
איראן גם שולחת מיליציות הפועלות נגד ישראל וארצות הברית בלבנון, סוריה, עיראק ותימן.
מיליציה איראנית בשם "חטיבת האימאם חוסיין" פועלת בדרום לבנון מתחילת המלחמה.
לוחמי המיליציה הגיעו מעיראק דרך סוריה כדי לחזק את חזבאללה.
איראן ניסתה לגייס ולהפעיל ישראלים כדי להשיג מידע מודיעני, להפיץ מסרים אנטי־ישראליים, לפגוע בתשתיות, לזרוע הרס ולהתנקש באזרחים ובבכירים תמורת תשלום.
בדרך כלל יצרו הגורמים האיראניים קשר עם הישראלים דרך רשתות חברתיות שונות, והעבירו להם תשלומים במטבעות מבוזרים.
מחלק ניכר מהמגויסים ביקשו הסוכנים לעקוב אחרי מדענים ישראלים, מעקב שבסופו לפי המתוכנן היו אמורים לבצע משימת רצח תמורת תשלום.
ניסיונות רבים סוכלו בידי השב"כ, והחשודים נעצרו והועמדו לדין.
ב־15 באוקטובר 2023 נפגש שר החוץ של איראן, חוסיין אמיר עבדאללהיאן, בקטר עם מנהיג חמאס, אסמאעיל הנייה, ובהמשך נועד בביירות ובדמשק עם נסראללה, בשאר אל־אסד ועם ראשי חמאס.
שר החוץ איים כי טהרן ובני חסותה, ובראשם חזבאללה, עשויים להצטרף למלחמה אם ישראל לא תחדל מפעולותיה בעזה.
ב־17 באוקטובר מנהיג איראן, עלי חמינאי איים גם הוא על ישראל אם תמשיך בלחימה.
קנצלר גרמניה קרא לחזבאללה ואיראן להישאר מחוץ ללחימה.
ב־5 בנובמבר הזהיר שר ההגנה האירני כי אם ארצות הברית לא תקדם הפסקת אש מהירה, היא תוכה "מכה חזקה".
ב־6 בנובמבר, על פי דיווח בניו יורק טיימס, בממשל ביידן העבירו מסרים לאיראן וחזבאללה דרך מתווכים אזוריים על כך שארצות הברית נערכת להתערב צבאית בלחימה נגדם אם הם יפתחו במתקפה נגד ישראל.
ב־18 בדצמבר 2023 עמדו איראן וחזבאללה מאחורי מתקפת סייבר על בית החולים זיו.
בתגובה, ישראל פתחה בתקיפת סייבר על איראן שעל פי דיווחים שיבשה את פעילותן של תחנות דלק במדינה.
ב־23 בדצמבר איראן עצמה תקפה ספינה מקושרת לישראל ששטה בקרבת הודו.
ב־1 באפריל 2024, סמוך לשעה 17:00, נערכה התנקשות במוחמד רזא זאהדי.
לפי מקורות, ביצעו את התקיפה לפחות שני מטוסי F-35I אדיר ששיגרו שישה טילי אוויר־קרקע מדויקים שפגעו רק במבנה הקונסוליה האיראנית ולא במבנים סמוכים.
בתקיפה נהרג מוחמד רזא זאהדי, מפקד כוח קודס בסוריה ולבנון, ששימש בעברו כמפקד כוחות היבשה וכמפקד כוחות האוויר של משמרות המהפכה האיראניים וכן שימש כסגן מפקד אגף המבצעים במשמרות המהפכה האיראניים.
לפי דיווח נהרג גם סגנו, ראש מטה כוח קודס בסוריה ולבנון.
לטענת איראן, בתקיפה נהרגו שבעה איראנים, פעילי משמרות המהפכה, ועוד שישה סורים.
לפי פרסום של המרכז הסורי לזכויות אדם ב־2 באפריל, בתקיפה נהרגו 14 בני אדם: שבעה חיילים וקצינים במשמרות המהפכה, יועץ איראני, חמישה אנשי מיליציות סוריות פרו־איראניות ופעיל חזבאללה.
איראן וסוריה האשימו את ישראל בתקיפה, ומקורות בין־לאומיים נוספים ייחסו את התקיפה לישראל.
בליל 14 באפריל 2024 התקיפה איראן את ישראל.
במסגרת התקיפה שיגרה איראן לעבר ישראל כ־185 כלי טיס בלתי מאוישים, כ־110–130 טילים בליסטיים ו־36 טילי שיוט.
החל מהשעה 00:30 ב־14 באפריל, נסגר המרחב האווירי של מדינת ישראל לטיסות בין־לאומיות ופנים ארציות.
נמל התעופה רמון נסגר לתנועה עוד לפני כן.
מוקדם יותר, גם מצרים וירדן הודיעו על מצבי חירום וסגירה זמנית של המרחב האווירי שלהן.
בשעה 01:42 שוגרו מאיראן לישראל 110–130 טילים בליסטיים – מדגמי ח'ייבר שכן, שיהאב-3 ועימאד – ובמקביל החלו להישמע אזעקות בשורת יישובים ברחבי ישראל, בין השאר באזור באר שבע והנגב, רמת הגולן, ירושלים, יהודה, השומרון ועוד.
99 אחוזים מהאיומים אשר כוונו לעבר מדינת ישראל יורטו על ידי חיל האוויר הישראלי וקואליציית ההגנה האווירית.
במבצע הגנה נרחב, שקיבל את השם מבצע מגן ברזל, יירטו כוחות ההגנה של צה"ל והקואליציה הצבאית, 99 אחוזים מהאיומים אשר כוונו לעבר מדינת ישראל.
כאשר כל כלי הטיס וטילי השיוט יורטו מחוץ לגבולות מדינת ישראל על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי והשותפות מהקואליציה.
הקואליציה עבדה יחד תחת מטרייה אמריקנית, עם מודיעין משותף ומטרות משותפות.
מלבד ישראל וארצות הברית, הקואליציה שפעלה כללה גם מטוסים מבריטניה, מצרפת ומירדן והתבססה על מערכות גילוי אמריקניות בכל מרחבי המזרח התיכון, ובתוך כך קטר, עיראק, סעודיה ואיחוד האמירויות.
חלק מטילי היירוט שוגרו מספינות אמריקניות שהפליגו במפרץ הפרסי אך מאמץ היירוט התנהל ברובו במרחב האווירי של ירדן ועיראק.
רוב מכריע של הטילים הבליסטיים יורטו על ידי מערכות ההגנה האוויריות הישראליות בהובלת מערכת החץ.
פגיעות בודדות זוהו בבסיס נבטים עם נזק קל לתשתית, וכן נגרם נזק בציר במרחב החרמון, ילדה נפצעה באורח קשה בפזורה הבדואית בנגב כתוצאה משברי יירוט.
עוד בליל התקיפה האיראנית, פורסם כי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן קרא לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בשיחת טלפון שלא לתקוף באיראן, ואף הודיע כי מדינתו לא תתמוך במתקפה כזו ולא תשתתף בה.
מאוחר יותר פורסם כי הנשיא ביידן אמר בשיחה שהיירוט הנרחב הוא הצלחה שיצרה "מרחב וגמישות להחלטות על הצעדים הבאים".
בעקבות התקיפה האיראנית הודיע היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית, ג'ייק סאליבן, כי ארצות הברית צפויה להטיל סנקציות על תוכניות הטילים והכטב"מים של איראן, בתיאום עם מדינות ה־G7 שצפויות להצטרף למהלך.
ב־19 באפריל 2024, בלילה שבין חמישי לשישי, בסמוך לשעה ארבע בבוקר, הגיבה ישראל בתקיפה של מתקנים צבאיים של משמרות המהפכה על אדמת איראן באספהאן ובנתנז, ובעיראק.
לפי תמונת לוויין, נגרם נזק לסוללת טילי קרקע־אוויר מסוג S-300 האחראית על הגנת המתקן הגרעיני בנתנז.
ב־24 באפריל דיווחה AFP מפי גורם המקורב לחזבאללה כי האיראנים החליטו להסיג את כוחותיהם מדרום סוריה, כולל מקוניטרה ומדראע הסמוכים לרמת הגולן.
איראן החליטה לשמור על נוכחות בסוריה בחלקים אחרים של המדינה שמהם לא תיסוג.
לפי הפרסום, איראן כבר התחילה בהסגת כוחותיה בתחילת השנה, לאחר הריגת חמישה מאנשי משמרות המהפכה בדמשק ב־20 בינואר, בהם ראש המודיעין הסורי של הארגון וסגנו.
בליל 31 ביולי 2024 בוצעה ההתנקשות באסמאעיל הנייה בטהראן.
הנייה הגיע לטהראן לטקס השבעת הנשיא החדש של איראן ושם גם נועד עם המנהיג העליון עלי חמינאי ובכירים נוספים בציר האיראני.
חמאס ואיראן האשימו את ישראל ואיימו בנקמה.
בליל 8 בספטמבר פורסם שחיל האוויר תקף במערב סוריה בארבעה מרחבים שונים מבנים של משמרות המהפכה האסלאמית במסיאף ובמרחב חמה מרכז מחקר שאחראי לפיתוח אמצעי לחימה של משמרות המהפכה.
בתקיפה הישראלית יחידת שלדג ערכה את מבצע רבות הדרכים, שבו השמידה מפעל תת־קרקעי לייצור טילים מדויקים שהקימה איראן.
במספר מקרים בספטמבר 2024, הגברת הלחימה מול חזבאללה גררה הרג של בעלי בריתו מאיראן.
לפי הפרסומים, לפחות 19 חיילים במשמרות המהפכה נהרגו מפיצוץ הביפרים בסוריה ובעת ההתנקשות באבראהים עקיל, יחד עם עקיל נהרג גם סגן מפקד כוח קודס, האיראני מוחמד רדא.
בתקיפת מפקדת חזבאללה בביירות נהרגו בכירים בחזבאללה וכן האלוף עבאס נילפורושאן, מפקד כוח קודס בלבנון.
בערב 1 באוקטובר 2024, בתגובה להריגת הנייה, הריגת עבאס נילפורושאן והריגת נסראללה שיגרה איראן למעלה מ־180 טילים בליסטיים לעבר ישראל.
רוב הטילים יורטו ולא דווחו נפגעים בישראל.
במערכת הביטחון הגיבו שאיראן תצטער על התקיפה, הרמטכ"ל הגיש לממשלה אפשרויות לתגובה.
ב־26 באוקטובר 2024 בשעה 2 בלילה צה"ל תקף 20 מטרות באיראן, עיראק, סוריה ולבנון כחלק ממבצע "ימי תשובה".
ב־4 בנובמבר 2024 נחשף כי חוליית מרגלים איראנית ניסתה להתנקש במפקד בסיס נבטים, החולייה נעצרה לפני שהוציאה את ההתנקשות והאבטחה סביב המפקד תוגברה.
בפברואר 2025 התחיל גל הפגנות נגד איראן, כחלק מגל ההפגנות כלי רכב של המשטר נשרפו ומפגינים פצעו איראנים שתמכו במשטר.
עקב גל ההפגנות והסנקציות נכון ל־19 בפברואר הריאל האיראני שווה ל־900,000 ריאלים לדולר אחד.
לאחר נפילת משטר אסד בסוריה נאם הגנרל הבכיר ביותר של משמרות המהפכה בסוריה, בהרוז אסבתי.
במבצע זה יזמה ישראל מתקפת פתע נרחבת בביצוע חיל האוויר הישראלי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים על בכירים בצבא האיראני ובפרויקט הגרעין, מערך הנ"מ, תשתיות ליצור רכיבים לנשק גרעיני ואתרי טילים בליסטיים באיראן.
מטרתה המוצהרת של המתקפה היא סיכול תוכנית הגרעין האיראנית ותוכנית הטילים הבליסטיים.
בשלב הראשון של המבצע נהרגו ראשי הכוחות המזוינים של איראן, בהם מפקד משמרות המהפכה חוסיין סלאמי, רמטכ"ל צבא איראן מוחמד באקרי ומדעני גרעין בכירים.
בד בבד הותקפו מחסני טילים בליסטיים, מתקני פיתוח ושיגור, לרבות אתרים הקשורים לחזבאללה ולמיליציות שיעיות פרו־איראניות הפועלות בשטחי סוריה ועיראק.
התקיפות כללו גם בסיסים קדמיים ששימשו לשיגור טילים לעבר ישראל בעימותים קודמים.
בימים הבאים המשיכה ישראל לתקוף באמצעות מטוסי קרב ורחפני נפץ, מתקני גרעין בערים שונות באיראן, ולהרוג בכירים במערכת הביטחון האיראנית וכן לתקוף מאגרי דלק ונפט בטהראן.
בתקיפות נהרגו מאות בני אדם (מעל ), בהם אזרחים.
במאמר ב"וול סטריט ג'ורנל" נכתב כי בתוך 48 שעות הצליחה ישראל להשיג עליונות אווירית בשמי איראן.
ב־16 ביוני הצהיר דובר צה"ל כי חיל האויר הישראלי השמיד יותר מ־120 משגרים המהווים כשליש ממשגרי הטילים של איראן.
המתקפה כללה שיגור מאות טילים בליסטיים וכלי טיס בלתי מאוישים לעבר מטרות צבאיות ואזרחיות בישראל.
בלילה שבין 14 ל־15 ביוני שוגרו שני מטחים: הראשון, שוגר לעבר חיפה, הקריות והגליל המערבי ובו נהרגו ארבעה אזרחים בפגיעה ישירה ביישוב טמרה.
השני שוגר בסביבות השעה 2:40 בלילה ובו נהרגו תשעה אזרחים בעקבות פגיעה ישירה בבניין בבת ים, נוסף על עשרות רבות שנפצעו.
במטח נוסף בלילה למחרת נהרגו שמונה ישראלים: ארבעה בפתח תקווה, שלושה בבתי זיקוק לנפט בחיפה ואחד בבני ברק.
בבוקר ה־19 ביוני, 25 טילים שוגרו בנוסף למל"טים.
המתקפה גרמה לארבע זירות נפילה, ביניהן בית החולים סורוקה, ולכ־50 פצועים.
בליל 22 ביוני הצטרפה ארצות הברית לתקיפות נגד איראן, ותקפה באמצעות מפציצי B-2 וטילי טומהוק שנורו מצוללות את מתקני הגרעין בפורדו, בנתנז ובאספהאן.
לטענת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, התקיפות האמריקאיות הביאו להשמדת יכולות הגרעין של איראן, אם כי גורמים ישראליים ואמריקאיים אחרים טענו כי המתקפה הביאה רק להסגת תוכנית הגרעין כשנה או שנתיים אחורה.
ב־24 ביוני הסכימו ישראל ואיראן, בתיווך ארצות הברית, להפסקת אש שנכנסה לתוקף בשעה 7:00 בבוקר לפי שעון ישראל.
בשעה 10:27, שלוש שעות אחרי כניסת הפסקת האש לתוקף, שוגרו עוד 2 טילים מאיראן לצפון ישראל שיורטו.
ישראל שלחה עשרות מטוסים להגיב בעוצמה בטהרן על ההפרה אך לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ התערב והביע התנגדות נזעמת, ישראל הסתפקה בתקיפת מכ"ם בצפון איראן.
ישראל התנקשה ביותר מ־30 בכירים צבאיים ובכ־14 מדעני גרעין בכירים, גרמה הרס למתקנים הקשורים לפרויקט הגרעין, ופגעה בכ־60 אחוז מהמשגרים ובסמלי שלטון בטהרן.
בסך הכול, על ישראל שוגרו למעלה מ־550 טילים ונשמעו בה יותר מ־12,708 אזעקות במהלך המבצע.
מערך ההגנה האווירית הצליח ליירט מאות טילים בליסטיים, כ־63 טילים הצליחו לחדור את מערך ההגנה הרב־שכבתי וגרמו ל־ הרוגים ו־3,238 פצועים.
15,000 אזרחים פונו מבתיהם ונגרם נזק רב לרכוש.
אחוזי היירוט נגד הטילים היו 86%.
איראן גם שיגרה למעלה מ־1,000 כלי טיס בלתי מאוישים מתאבדים לעבר ישראל, רבים מהם מדגם שאהד 136 ושאהד 129. מתוך כ־1,000 כטב"מים איראניים ששוגרו לישראל, רובם ככולם יורטו ורק שניים חדרו את מערכות ההגנה והתפוצצו ביעדם.
כוחות צה"ל נאלצו לפעול ביהודה ושומרון למיגור וסיכול תשתיות טרור בעקבות התגברות מאמציהם של ארגוני טרור פלסטיניים, בעיקר חמאס, ליזום פיגועים ולגרום לתסיסה ציבורית על רקע אירועי המלחמה.
החזית המזרחית במלחמה (או בשמותיה הנוספים: הלחימה מול "השלוחים האיראנים" והלחימה במדינות "המעגל השלישי") כוללת איומים על ישראל מצד שלושה גורמים ב"ציר ההתנגדות" הפועל בהובלת איראן: החות'ים בתימן, מיליציות פרו־איראניות ושליחים אחרים בעיראק, ואיומים ישירים מצד איראן עצמה.
הלחימה התנהלה ברובה על ידי חיל האוויר, כוחות אמריקאים ומספר קואליציות בין־לאומיות, הן בהגנה והן בהתקפה, מכיוון שמדינת ישראל ומדינות אלו אינן חולקות גבול יבשתי משותף.
בשנת 2023, עוד לפני המלחמה, הייתה הסלמה בפעילות טרור של פלסטינים, שביצעו באזור איו"ש וירושלים 1,446 פיגועי טרור משמעותיים שכללו ירי, מטעני חבלה וניסיונות חטיפה, על פי נתוני השב"כ.
בפיגועים נרצחו 38 אנשים ונפצעו 113 נוספים.
באוקטובר 2023, לאחר מתקפת הפתע, מספר הפיגועים החודשי כמעט שולש ביחס לחודשים הקודמים בשנה זו, והגיע ל־567 פיגועים.
לפי השרה אורית סטרוק הקבינט הגדיר את מטרת הלחימה ביהודה ושומרון ביום הראשון למלחמה, בצד שאר מטרות המלחמה.
המטרה הייתה "שימור היציבות, שהשטח לא יבער בזמן המלחמה רבת החזיתות".
לפי שירות הביטחון הכללי, מאוקטובר 2023 ועד יוני 2024, התרחשו מעל ל־3,966 תקיפות בידי פלסטינים נגד אזרחים ואנשי כוחות הביטחון ביהודה ושומרון, ובהם בין היתר: 1,870 אירועי יידויי אבנים, 998 בקבוקי תבערה, 645 מטעני צינור, 231 אירועי ירי, 175 הצתות, 15 מעשי דריסה ו־32 אירועי דקירות.
תקיפות אלו גרמו להרג של 21 אזרחים ואנשי כוחות ביטחון ישראליים, ולפציעתם של עוד כ־200. מתחילת המלחמה עצרו כוחות צה"ל יותר מ־ מבוקשים ברחבי אוגדת יהודה ושומרון וחטיבת הבקעה והעמקים, מעל 800 משוייכים לחמאס.
על פי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, נכון ל־30 בספטמבר 2024, מתחילת המלחמה היו 1,423 תקיפות מתנחלים נגד פלסטינים.
140 מהן הובילו להרוגים ולפצועים פלסטינים, ב־1,135 מהן נגרם נזק לרכוש פלסטיני ו־148 כללו הן נפגעים הן נזק לרכוש.
ממשלת ארצות הברית וממשלות נוספות הטילו סנקציות על מספר מתנחלים שיוחסה להם הפעלת אלימות נגד פלסטינים וכן על שני מאחזים שהיו בבעלות שניים מהם.
על פי כתבה בשיחה מקומית מ־2 בנובמבר, כ־850 פלסטינים מכמה קהילות רועים בשטחי C גורשו בידי מתנחלים בחודש הראשון למלחמה, כאשר חלה עונת המסיק.
בתגובה צה"ל הגביר את עצימות פעולותיו באיו"ש.
צה"ל הרחיב את הוראות הפתיחה באש להפרות הסדר, ואף הפעיל כטב"מי תקיפה ומטוס קרב.
ב־12 בדצמבר פתחו צה"ל והשב"כ במבצע צבאי חטיבתי בג'נין שנמשך כ־60 שעות ובו נהרגו עשרה מחבלים ונעצרו 60, הוחרמו אמצעי לחימה והושמדו מעבדות נפץ וחמ"לי תצפית.
עד ליום ה־100 למלחמה בוצעו מעל 150 פעילויות צבאיות במחנות הפליטים שהפכו לקיני טרור, ובהן נהרגו יותר מ־130 מחבלים ונעצרו מעל 500 מבוקשים.
מאז תחילת המלחמה בוצעו גם תקיפות מוגברות של כלי טיס נגד יעדי טרור באיו"ש: מעל 35 תקיפות אוויריות שבהן נהרגו יותר מ־60 מחבלים.
בפברואר 2024 אמר מפקד חטיבת שומרון, אלוף־משנה שמעון סיסו, כי "יש מה שהיה בשומרון עד 7 באוקטובר ומה שקורה אחרי.
במהלך הרמדאן נכשל חמאס בניסיונו להביא להתקוממות אלימה של הפלסטינים בירושלים, ביהודה ושומרון ובישראל.
ב־29 בפברואר בוצע פיגוע בתחנת דלק בעלי שבו נרצחו שני אזרחים ישראלים.
בבוקר 12 באפריל נעדר הנער בנימין אחימאיר, רועה צאן ממאחז מלאכי השלום.
יממה לאחר מכן נמצאה גופתו סמוך למאחז, ונקבע כי נרצח בפיגוע על רקע לאומני.
במאי–אוגוסט 2024, צה"ל וכוחות הביטחון הישראליים ביצעו כמה פעולות רחבות היקף ביהודה ושומרון, במטרה לסכל תשתיות טרור, לעצור מחבלים ולמנוע פיגועים נגד אזרחים וחיילים ישראלים.
פעולות אלו כללו פשיטות ליליות על מחנות פליטים, עיירות וכפרים בהם התבצרו מחבלים, שימוש בכלי הנדסה כבדים להריסת מבנים ומטענים, ותקיפות אוויריות ממוקדות.
במסגרת פעולות אלו נהרגו מספר מחבלים, בהם בכירים בזרועות הצבאיות של ארגונים כמו הג'יהאד האסלאמי וחמאס, אך גם נפצעו ונהרגו חיילי צה"ל.
במקביל לפעולות הסיכול, התרחשו פיגועי טרור פלסטיניים שכללו פיגועי דריסה, ירי, והנחת מטענים בכבישים וביישובים ישראליים.
מספר חיילים ואזרחים ישראלים נפגעו בפיגועים אלה, שחלקם הובילו לפעולות תגובה מהירות מצד כוחות הביטחון.
מנגנוני הביטחון הפלסטיניים עצרו מספר חשודים והחרימו מטעני נפץ ומעבדות לייצורם.
ב־28 באוגוסט 2024, פתח צה"ל במבצע מחנות קיץ במטרה להשמיד תשתיות טרור פלסטיני.
במבצע נהרגו וסאם חאזם, ראש התארגנות הטרור של חמאס בג'נין, ומוחמד ג'אבר "אבו שוג'אע", מנהיג גדודי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטולכרם.
נוסף על כך נהרגו עשרות מחבלים ובמחנה הפליטים בלאטה כ־15 מחבלים של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הסגירו את עצמם למנגנוני הביטחון הפלסטיניים מחשש שישראל תצא לפעולה צבאית באזור ותהרוס את המחנה.
במהלך התקופה אירעו גם מספר פיגועים נגד ישראלים.
בתחילת ספטמבר נרצחו שלושה שוטרים ישראלים בפיגוע ירי במחסום תרקומיא, וב־8 בספטמבר נרצחו שלושה ישראלים במעבר אלנבי מירי מחבל שהגיע מירדן.
באוקטובר התרחש פיגוע ירי ודקירה ברכבת הקלה בגוש דן, שבו נהרגו שבעה בני אדם.
בתגובה לפיגועים צה"ל הגביר את פעילותו הביטחונית ביהודה ושומרון, כולל מעצר חשודים והטלת סגר בחלק מהאזורים.
ב־27 בנובמבר פורסם כי צה"ל ושב"כ סיכלו הברחת נשק גדולה מאיראן ליהודה ושומרון אשר כללה; מטולי רקטות נגד טנקים ורקטות מדגמי RPG-7, מטעני חבלה, קני מרגמה ופצמ"רים; רובי צלפים, רובי סער, אקדחים ותחמושת רבה.
הנשק יועד לתאי הטרור בג'נין.
בינואר 2025, בד בבד עם אישור הסכם חמאס–ישראל, נוספה מטרת מלחמה שהתמקדה בזירה זו – פגיעה משמעותית ביכולות ארגוני הטרור באזור יהודה ושומרון וחיזוק ההגנה והביטחון באזור זה, בדגש על שמירת ביטחון התנועה והיישובים.
ב־21 בינואר הודיעו צה"ל, שב"כ ומג"ב על פתיחת מבצע חומת ברזל במחנה הפליטים ג'נין למיגור הטרור בצפון השומרון.
המבצע החל במחנה הפליטים ג'נין אך התרחב למקומות אחרים בשומרון, בהם טולכרם, קבאטיה, טמון ועוד.
במבצע נהרסו בתים רבים, ונהרגו עשרות מחבלים פלסטינים וגם מספר אזרחים.
בחודשי הלחימה הראשונים, החל מאוקטובר 2023, לא התקיימה לחימה ישירה בין המדינות, אך תקיפות אוויריות של חיל האוויר הישראלי בוצעו גם במקומות מרוחקים בסוריה, לצד מבצעי קומנדו, בהם מבצע רבות הדרכים.
עם פריצת המלחמה ופתיחת החזית הצפונית בעקבות תקיפות חזבאללה את ישראל, החריפה ישראל את תקיפותיה בסוריה והחלה לתקוף גם על מנת להרוג ולא רק לפגוע בציוד ואמצעי לחימה.
לפי מקורות מודיעין, אם בעבר ישראל ביצעה ירי אזהרה לפני תקיפת שיירות נשק, אחרי 7 באוקטובר התקיפות בוצעו ללא אזהרה ונהרגו בהן מחבלים, בהם לפחות 19 פעילי חזבאללה.
במהלך המלחמה, הרבתה ישראל לתקוף בסיסים של משמרות המהפכה בסוריה כחלק מהלחימה בשטח סוריה.
בין 12 ל־22 באוקטובר 2023 פתחה ישראל בשלוש התקפות על שדות תעופה בסוריה, במיוחד אלו של דמשק וחלב.
ב־24 באוקטובר תקפה ישראל בנפת דרעא בדרום סוריה, תקיפה שגרמה למותם של שמונה חיילים סורים ולפציעות של שבעה אחרים, לפי סוכנות הידיעות הממשלתית (הערבית) של סוריה SANA.
ב־1 באפריל 2024 בוצעו תקיפות נרחבות בסוריה ובעיקר בדמשק, שבה נפגעו איראנים ופעילי מיליציות וטרור.
לקראת ערב הותקף בניין הקונסוליה האיראנית בדמשק.
בתקיפה נהרגו לפחות שבעה, בהם מוחמד רזא זאהדי מפקד בכיר בכוח קודס של משמרות המהפכה האיראנים, וסגנו מוחמד האדי רחימי.
בתגובה פתחה איראן במתקפה על ישראל ב־13 באפריל.
עד 17 באפריל 2024 נהרגו כ־30 מפקדים בכירים בחזבאללה.
בדצמבר 2024, לאחר התמרון הקרקעי של צה"ל בלבנון, החלו ארגון היאת תחריר א־שאם וארגוני מורדים נוספים בביצוע מתקפה על כוחות השלטון הסורי, ובתוך ימים אחדים הגיעו לפאתי דמשק.
ב־8 בדצמבר 2024, בעקבות האירועים והשתלטות המורדים על המדינה, הודיע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על קריסת הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה.
צה"ל פתח במבצע חץ הבשן הנועד לצורך השמדת הנכסים האסטרטגיים והתשתיות הצבאיות של צבא סוריה, ולהגנה על רמת הגולן.
כוחות צה"ל נכנסו לרצועת השטח המפורז שבגבול ישראל–סוריה ברמת הגולן, כדי למנוע אפשרות לכניסת מורדים לשטח ישראל בחסות ההפיכה.
ויחידת שלדג השתלטה על עמדות צבא סוריה בחרמון הסורי.
שר הביטחון ישראל כ"ץ הורה לצה"ל להיערך לשהייה בפסגת החרמון בתקופת החורף, וללא הגבלת זמן כפי שיידרש.
חיל האוויר תקף כ־320 יעדים צבאיים ברחבי סוריה והשמיד שדות תעופה צבאיים, כ־30 מטוסי קרב מסוג מיג 29, מטוסי סוחוי, מסוקי קרב, מערכות הגנה אווירית, טילי קרקע־קרקע, מספר רב של מחסני אמל"ח ומפעלי ייצור נשק, כמו כן חיל הים הטביע כלי שיט רבים של הצי הימי הסורי.
בסך הכול הושמדו כ־80% מהיכולות האסטרטגיות של הצבא הסורי תוך מספר ימים.
ב־6 בינואר 2025 דו"ח ועדת נגל שפורסם דיווח רשמית כי טורקיה הפכה לאיום שמערכת הביטחון צריכה לקחת בחשבון מבחינת היערכותה לשנים הקרובות.
צה"ל שלט במרביתו של מחוז קוניטרה, ולאחר שפרץ סכסוך הדרוזים מול המשטר בסוריה, צה"ל החל לפעול גם במחוזות המרוחקים יותר דרעא וא־סווידא במטרה להגן על הדרוזים.
ב־13 ביולי 2025 החלה סדרה נוספת של עימותים בדרום סוריה בין הצבא הסורי וכוחות בדואים לבין כוחות דרוזיים במחוז א־סווידא המאוגדים תחת המועצה הצבאית של א־סווידא.
מדינת ישראל תמכה בכוחות הדרוזיים בעזרת תקיפות אוויריות שהיא ביצעה באזור, במטרה להסיר את האיום מהמרחב הדרוזי בדרום סוריה.
ב־15 וב־16 ביולי 2025 מאות דרוזים ישראלים פרצו את גדר הגבול על מנת להכניס דרוזים סורים אל תוך ישראל ולהצטרף ללחימה אל מול חיילים מהצבא הסורי.
חיל האוויר הישראלי פתח בגלי תקיפה בהם הותקפו עשרות טנקים ורכבים שהיו בדרך לדרום ולאחר מכן במתקפה על דמשק, במתקפה הושמדו מתקני פיקוד בארמון הנשיאותי בדמשק והופצץ כל בניין המטכ"ל בדמשק כאשר שהו שם גנרלים.
במקביל, לפחות 1,000 דרוזים חצו מישראל לדרעא על מנת לעזור בלחימה.
ב־16 ביולי בערב הושגה הפסקת אש ראשונה בתיווך אמריקאי, שבמסגרתה נסוג הצבא הסורי ממחוז א־סווידא, וישראל עם המועצה הצבאית הדרוזית הפסיקה את תקיפותיה.
למחרת השתלטו כוחות דרוזיים על בניין הממשל המחוזי ופתחו במתקפות נגד יישובים בדואיים, מה שהוביל לדיווחים על טבח ולעימותים רחבים יותר.
בתגובה תקפו מיליציות בדואיות את א־סווידא, וב־18 ביולי תיווכה ארצות הברית בהפסקת אש נוספת, שלא נשמרה בפועל.
עשרות דרוזים ישראלים חצו את הגבול לסוריה לסייע בלחימה, ובמהלך הלחימה השתלטו הבדואים על חלקים מהעיר א־סווידא.
ב־20 ביולי קרסה הפסקת האש לחלוטין, והשבטים הבדואים פתחו במתקפה רחבה.
בתגובה לה פתחה ישראל בגל תקיפות נוסף נגד יעדים סוריים ובדואיים; מתקפה זו עצרה את המתקפה הבדואית וגרמה לכלל הכוחות הסורים לסגת.
החות'ים, ארגון טרור שיעי השולט בצפון תימן ונתמך וממומן על ידי איראן, ניסו לתקוף את דרום ישראל מספר פעמים במהלך המלחמה, בטילים בליסטיים, טילי שיוט, וכלי טיס בלתי מאוישים בכדי להפריע לה במלחמה בעזה.
ספינות חיל הים האמריקני ומערכות הגנה אווירית ומטוסי חיל האוויר הישראלי יירטו את הטילים והכטב"מים.
לאחר שהתברר לחות'ים שלא הצליחו במשימה זו, הם הטילו מצור ימי על ספינות סחר שהפליגו לנמלי ישראל.
ספינות חיל הים האמריקאי פעלו בים סוף בתחילה להקרנת כוח והרתעה אסטרטגית ובהמשך תקפו ביחד עם בעלי ברית נוספים בסיסים של החות'ים בתימן.
ב־19 באוקטובר 2023 ספינת מלחמה אמריקאית USS Carney ששטה בים סוף יירטה ארבעה טילי שיוט ו־15 מל"טים שככל הנראה שוגרו על ידי החות'ים מתימן לכיוון ישראל.
ב־27 באוקטובר לפנות בוקר זוהה איום ממרחב הים האדום והוזנקו מטוסי קרב שיירטו מספר מטרות עוינות.
ב־31 באוקטובר הופעלה התרעה בשטח אילת, אילות ופארק התעשייה שחורת על חדירת כלי טיס עוין מכיוון הים האדום.
ככל הנראה מדובר בכטב"ם ששוגר על ידי החות'ים, והוא יורט בהצלחה מעל הים האדום.
נוסף על כך יורטו טילי שיוט בידי מטוסי F-35I אדיר של חיל האוויר הישראלי, ויורט טיל בליסטי באמצעות מערכת "חץ 2".
ב־9 בנובמבר, לאחר שהופעלו אזעקות במרחב העיר אילת, טיל בליסטי ששוגר לשטח ישראל זוהה ויורט בהצלחה במרחב ים סוף הרחק מאילת, בידי לוחמי ההגנה האווירית, באמצעות מערכת "חץ 3".
היה זה יירוט הבכורה של המערכת.
ב־14 בנובמבר יירט "חץ 2" טיל בליסטי נוסף ששיגרו החות'ים לעבר אילת.
ב־19 בנובמבר הם חטפו ספינה בבעלות ישראלית חלקית בים האדום והשתלטו על 22 אנשי הצוות ששהו שם, אך לאחר מכן התברר כי לא היו ישראלים על הספינה.
ב־11 בדצמבר חטפו החות'ים ספינה נוספת בים האדום, באזור באב אל־מנדב.
זהות הספינה עדיין לא הייתה ברורה סופית, אבל ככל הנראה היה מדובר במכלית נפט שעשתה את דרכה מהמפרץ הפרסי לכיוון ים סוף ותעלת סואץ.
היא הותקפה על ידי כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) שגרם לשריפה על הסיפון.
בתקיפות החות'ים נהרגו שלושה מלחים, 25 אזרחים נלקחו בשבי, ושתי ספינות טובעו.
שני חיילי צבא ארצות הברית נהרגו בהגנה על הספינות.
עם זאת, המבצע היה הגנתי בעיקרו ודעך עד מהרה, כאשר ציים מרכזיים סירבו להשתתף בו והחליטו לדאוג כל אחד לספינות ארצו.
בנוסף למבצע שומר השגשוג ביצעו ארצות הברית ובריטניה מספר גלי תקיפות בתימן.
ב־12 בינואר 2024 בלילה שבין חמישי לשישי פתחו צבא ארצות הברית וצבא בריטניה במתקפה האווירית בתימן נגד החות'ים, שבמסגרתה הותקפו עשרות מטרות בבירה צנעא, כולל שדה התעופה, וכן באל־חודיידה ובערים נוספות.
ב־22 בינואר, פתחו צבאות ארצות הברית ובריטניה במבצע קשת פוסידון שבו נערכה מתקפה משולבת מהאוויר ומהים במספר מחוזות בתימן, בעיקר בבירה צנעא ובאל־חודיידה.
ב־26 בפברואר 2024 פורסם כי החות'ים מימשו את איומם ופגעו בכבלי תקשורת תת־ימיים שעוברים באזורם ומחברים בין אפריקה לאסיה.
בליל 9 באפריל יירטה לראשונה מערכת כיפת ברזל ימית שמותקנת על ספינת סער 6 מטרה אווירית מעל מפרץ אילת.
ב־9 באפריל 2024, משלוח גדול של אמצעי לחימה מאיראן לחות'ים נלכד ונשלח לאוקראינה.
על פי הערכת הפנטגון, באמצע יוני 2024 התקפות החות'ים חתכו ב־90% את תנועת המכולות בים האדום, ואילצו לפחות 29 חברות אנרגיה וספנות מ־65 מדינות לשנות את נתיביהן.
ב־12 ביולי, ספינה ששומשה להברחת חלקי טילים מאיראן לתימן דווחה כנעדרת.
על פי פרסום של "אל העין", על הספינה היו גם מומחים איראניים.
באותו יום נחשף דוח אמריקאי המפליל את איראן בהפצת נשק המשמש את החות'ים לצורך מתקפות על נתיבי הסחר הימי הבין־לאומי.
החות'ים תקפו מספר פעמים ספינות באמצעות טילים בליסטיים.
בתקיפות אלה שהן ראשונות מסוגן בהיסטוריה, הם אף הצליחו בתחילת 2024 להטביע ספינה אזרחית.
ב־19 ביולי 2024 התפוצץ כטב"ם מדגם סמאד-3 שירו החות'ים על דירה בתל אביב.
במתקפה זו נהרג אזרח אחד ונפצעו אחדים.
ב־20 ביולי הותקפו, במבצע יד ארוכה של חיל האוויר הישראלי, מטרות צבאיות של החות'ים באזור העיר אל-חודיידה שבמערב תימן.
את התקיפה ביצעו מטוסי קרב מדגם F-35I אדיר ואיתם מטוסי F-15 בגל השני.
נוסף על כך לקחו חלק במבצע מטוסי ביון מסוג "נחשון" מטייסת 122. התקיפה גרמה נזק רב לחות'ים והשביתה את הנמל לתקופה ארוכה.
ב־15 בספטמבר 2024 בשעה 6:30 בבוקר שיגרו החות'ים טיל קרקע־קרקע לכיוון ישראל.
השיגור הפעיל התראות בשורת ערים במרכז הארץ.
מספר מיירטי חץ וכיפת ברזל שוגרו לעבר הטיל אך הוא לא הושמד במלואו.
כתוצאה מהיירוט החלקי, הטיל התפרק באוויר וחלקיו נפלו בשטחים פתוחים.
ב־29 בספטמבר חיל האוויר הישראלי תקף בשנית את נמלי אל־חודיידה וראס עיסא, וכן מתקני נפט ותחנות כוח, בתגובה לשיגור הטילים של החות'ים לעבר מרכז הארץ.
בתגובה, ב־19 בדצמבר 2024 במבצע העיר הלבנה, תקף חיל האוויר הישראלי בפעם השלישית ישירות בתימן.
המתקפה התרחשה בשני גלים, הראשון בשעה 3:15 והשני בשעה 4:30. בשעה 2:36 בלילה, כ־39 דקות לפני תחילת המבצע, הופעלו אזעקות במרכז הארץ בעקבות שיגור טיל מתימן.
באותה העת, מטוסי חיל האוויר הישראלי כבר היו בדרכם לתימן, כחלק מתקיפה שתוכננה מראש, וזו יצאה לפועל באותו לילה.
ב־26 בדצמבר 2024 במבצע צלילי הכרם, תקף חיל האוויר הישראלי בפעם הרביעית בתימן, בתקיפה הגדולה ביותר עד כה בשטח המדינה.
ב־10 בינואר 2025 בפעם הראשונה במערכה ישראל וארצות הברית תקפו יחד את תימן.
לאור יום 20 מטוסים תקפו ברחבי צנעא, באל־חודיידה, בראס עיסא ובמחוז עמראן.
המבצע החל בלילה שבין 15 ל־16 במרץ 2025, בעקבות פגיעת החות'ים בנתיבי השיט סביב מפרץ עדן ומצרי באב אל־מנדב.
על פי דובר משרד הבריאות של החות'ים, במתקפה נהרגו 650 פעילים חות'ים.
בהמשך, פיקוד המרכז ביצע סדרת תקיפות אוויריות נרחבות ואינטנסיביות בתימן, במטרה לפגוע ביכולות הצבאיות האסטרטגית של החות'ים ולהגן על נתיבי שיט בין־לאומיים בים האדום.
בסדרת תקיפות יום־יומיות שנמשכה במשך כשבעה שבועות, עד 7 במאי 2025, הותקפו בכמה ערים בתימן בסיסים צבאיים, מחסני נשק, מערכות טילים, מכ"מים, בונקרים, מנהרות ומפקדות פיקוד ושליטה.
נוסף לפגיעה בנתיבי השיט הבין־לאומיים, כאשר הלחימה בעזה חודשה באמצע מרץ 2025, חזרו החות'ים לתקוף את ישראל ולשגר טילים בליסטים מתימן לעבר מרכז וצפון הארץ.
בתגובה לנפילת טיל בשטח נתב"ג, ב־5 וב־6 במאי 2025, תקף צה"ל שורת יעדים בתימן, ובין השאר השבית את נמל התעופה בצנעא וגרם לו נזק כבד.
למרות טענת טראמפ לפיה החות'ים הבטיחו לו להפסיק לתקוף כלי שיט בים סוף, בתחילת יולי 2025 הם הטביעו את הספינה הבריטית־יוונית "Magic Seas" והספינה הליברית־יוונית "Eternity C" כאשר הספינות עברו דרך ים סוף ליוון.
ב־22 באוגוסט בשעה 20:59 הופעלו אזעקות במרכז ובשרון לאחר שבפעם הראשונה במלחמה החות'ים ירו טיל עם ראש קרב מתפצל, שהתפרק באוויר אך חלקים ממנו עדיין פגעו מסביב לנמל התעופה בן-גוריון.
בתגובה לכך יומיים לאחר מכן חיל האוויר הישראלי ביצע את מבצע נווה צדק, במסגרתו חיל האוויר תקף את ארמון הנשיאות, שתי תחנות כוח ומחסן דלק עם 35 חימושים ועשרה מטוסים.
ב־28 באוגוסט יורטו שני כטב"מים באזור גבול מצרים ששוגרו מתימן.
בהמשך היום, במבצע טיפת מזל, תקפו מטוסי חיל האוויר הישראלי בעשר תקיפות שונות בכירים חות'ים בצנעא, בעמראן ובחג'ה, בניסיון להתנקש בחייהם, וזאת בזמן שרבים מהבכירים בצמרת החות'ית התכנסו כדי לצפות בנאומו של מנהיג החות'ים עבד אל־מלכ אל־חות'י.
בתקיפה חוסולו ראש ממשלת החות'ים אחמד ע'אלב א־רהווי וכמה שרים ובכירי ממשל נוספים.
ב־10 בספטמבר, תקיפות ממוקדות של ישראל על שני משרדי עיתונים בצנעא הרגו 31 עיתונאים, באחת התקיפות הקטלניות ביותר נגד עיתונאים מאז ומעולם.
ב־16 בספטמבר, חיל האוויר הישראלי ביצע 12 תקיפות בנמל חודיידה במסגרת מבצע מביט מלמעלה והרס 3 רציפים על מנת להאריך את השבתת הנמל למספר שבועות נוספים.
ב־24 בספטמבר פגע כטב"ם מתאבד במרכז תיירותי באילת.
בפגיעה נפצעו כ־20 איש, שניים מהם במצב קשה.
לפי הערכות של צה"ל, כ־50 פעילים חות'ים נהרגו בתקיפות.
ב־10 באוקטובר, בעקבות הסכם ישראל–חמאס, הודיעו החות'ים כי הם מפסיקים את התקפותיהם על ישראל ועל מטרות ימיות אך הם מוכנים להמשיך בירי ובתגובות בהתאם לכל התפתחות חדשה שתדרוש זאת.
מאז נובמבר 2023, המיליציות הפרו־איראניות בעיראק לקחו אחריות על התקפות מל"טים וטילים נגד מטרות בתוך ישראל כנקמה על הלחימה ברצועת עזה.
נוסף על כך המיליציות ביצעו התקפות על בסיסי ארצות הברית במזרח התיכון.
ב־18 באוקטובר הותקפו בסיסים אמריקאים בצפון עיראק ובמזרח סוריה על ידי רחפנים.
ההתקפות בוצעו על ידי מיליציות שיעיות פרו־איראניות ותומכות משטר אסד.
בין 17 באוקטובר ל־16 בנובמבר ביצעו מיליציות בתמיכת איראן לפחות ארבעים התקפות שונות, ובהן התקפות מל"טים ורקטות, נגד בסיסים בשימוש כוחות ארצות הברית בעיראק ועל בסיס אמריקאי בדרום מזרח סוריה.
במתקפות השתתפו גם כוחות אל־קודס האיראניים.
בתגובה למתקפות על בסיסיה, תקפו מטוסי קרב של ארצות הברית מתקנים ומחסני נשק של משמרות המהפכה האירנית בסוריה והרגו כמה פעילים.
צבא ארצות הברית המשיך לתקוף באזור גם בשבועות הבאים, כך, ב־4 בינואר, נהרגו בבגדאד בהפצצה אמריקאית, מספר בכירים במיליציית א־נוג'בא ובהם מושתק טאלק א־סעידי, סגן מפקד אל־חשד א־שעבי בבגדאד.
ב־28 בינואר בתקיפה פרו־איראנית על כוחות אמריקאים בגבול ירדן–סוריה, נהרגו 3 חיילים אמריקאים ונפצעו עוד 34. נכון ל־28 בינואר, בוצעו כ־158 תקיפות נגד כוחות אמריקניים בסוריה ועיראק.
ב־22 בדצמבר ארגון גדודי חזבאללה, מליציה עיראקית פרו־איראנית שיגרה כטב"מ לעבר אילת שיורט על ידי צבא ירדן מעל שטחה.
בליל 1 באפריל 2024 הותקף מחסן בבסיס חיל הים באילת על ידי כטב"מ ששוגר מעיראק על ידי המיליציה הפרו־איראנית "ההתנגדות האיסלאמית בעיראק".
ב־23 בדצמבר 2024 בעקבות חשש מתקיפה ישראליות בעיראק ונפילת משטר אסד בסוריה, המיליציות הפרו־איראניות בעיראק הגיעו להסכם עם ראש ממשלת עיראק על הפסקת הפעולות הצבאיות נגד ישראל.
ב־9 בספטמבר 2025 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על שחרורה של החוקרת הישראלית אליזבט צורקוב שנחטפה במרץ 2023 על ידי גדודי חזבאללה, והימצאותה בשגרירות ארצות הברית בבגדאד.
יום למחרת היא הגיעה לישראל.
ב־26 באוקטובר החל צה"ל בפשיטות קרקעיות לפאתי רצועת עזה.
לפי צה"ל, פירוק המסגרת הצבאית של חמאס הורכב מחמישה יעדים: הריגת המפקדים, טיהור המרחב ממחבלים, איסוף מודיעין בשטח, איתור והשמדת רקטות, והשמדת היכולת התת־קרקעית של ארגון הטרור.
כעבור כשבוע החל צה"ל בתמרון קרקעי מלא, שבו כוחות קומנדו, חיל הרגלים, חיל השריון וחיל ההנדסה הקרבית נכנסו אל תוך הערים, העיירות ומחנות הפליטים והחלו בטיהורם באופן רגלי וממוכן תוך הריגת אלפי מחבלים והריסת תשתיות טרור.
בתמרון נעשה שימוש רב בכלים משוריינים כבדים בהם נגמ"ש מרכבה (נמ"ר), נמ"ר הנדסי וטנק מרכבה סימן 4מ, שלושתם מצוידים במערכת הגנה אקטיבית לטנקים "מעיל רוח" שמיירטת טילי נ"ט.
בנוסף נעשה שימוש בכלי רק"ם ישנים יותר, טנקי מרכבה סימן 3, נגמ"שי אכזרית ורכב הנדסה קרבית פומ"ה, וכן בנגמ"ש האיתן האופני.
לצד התנועה באמצעות כלי רכב משוריינים, לחימה רבה נעשית על ידי לוחמי חי"ר ולוחמי הנדסה שמחפים על הטנקים, סורקים מבנים והורגים חוליות מחבלים שתוקפות את הכוחות.
כחלק מהתמרון הקרקעי והלחימה בשטח הבנוי נעשה שימוש רב בדחפורי D9 משוריינים למגוון מטרות – הן התקפיות והן הגנתיות.
הדחפורים מובילים את טורי השריון והחי"ר ומשתמשים בכף הכבדה שלהם לפריצת צירים ופיצוץ מטעני חבלה שהטמינו המחבלים.
לפני כניסה קרקעית לכל תא שטח מתבצע ריכוך ארטילרי באמצעות חיל התותחנים וכתישת ביצורים ומטרות טרור באמצעות הפצצה על ידי מטוסי קרב.
אחרי הכתישה, דחפורי D9 וכלי הנדסה נכנסים לפלס דרך, כאשר הדחפורים מגרדים את האספלט מהכבישים על מנת לחשף ולנטרל מטעני גחון שהטמינו המחבלים.
בנוסף, הדחפורים מבצעים חישוף בשטח שמטרתו הגנה על הכוחות, שלילת מטענים, השמדת תשתיות טרור (כולל הריסת מבנים) ואיתור משגרי רקטות מוטמנים ופירי מנהרות.
פלסי חיל ההנדסה הקרבית ניהלו קרבות מול המחבלים בלחימה רגלית וממוכנת, אספו אמצעי לחימה, מודיעין צבאי, השמידו מבני ותשתיות טרור באמצעות חבלה התקפית: פיצוץ ממוקד באמצעות חומר נפץ, מוקשים ישנים ומטעני הריסה.
יהל"ם, היחידה המובחרת של חיל ההנדסה הקרבית למשימות מיוחדות, הובילה את המאמץ התת־קרקעי של לוחמת מנהרות.
לוחמי היחידה, ובעיקר לוחמי פלגות סמו"ר, איתרו והשמידו מנהרות, כאשר את חלקן הם סרקו רגלית ואף נלחמו בהן והרגו מחבלים שהסתתרו והתבצרו בתוכן.
בנוסף להשמדת המנהרות, הלוחמים חקרו אותן ותיעדו אותן, הן לשם הפקת מודיעין קרבי והן לשם מאמץ ההסברה.
בנוסף, כוחות היבשה מסמנים מטרות לחיל האוויר הישראלי באמצעות מערכת צי"ד 750, והוא תוקף אותן מהאוויר באמצעות חימוש מונחה מדויק שמשוגר על ידי מטוסי קרב, מסוקי קרב וכלי טיס בלתי מאוישים.
חוליות נ"ט עם טילי קורנט על הגגות מושמדות באמצעות רקטות מדויקות מדגם "רומח" של חיל התותחנים.
נוסף על כך צה"ל מתמודד עם רחפנים תוקפים ורחפנים מתאבדים באמצעים שונים, ובהם מיגון, שיבוש ויירוט.
כלקח ממלחמת אוקראינה–רוסיה הותקנו על כלי רכב משוריינים גגונים ("פרגולות") על מנת להגן עליהם מפני רחפנים מטילים.
ג'ון ספנסר, ראש תחום לוחמה אורבנית בווסט פוינט (האקדמיה הצבאית של ארצות הברית), שיבח את הישגי צה"ל בלחימה ברצועת עזה וקבע שההתקדמות וטיהור המטרות מתבצעים במהירות שיא ובמספר אבדות נמוך בהרבה ממה שהעריכו בלחימה בתא שטח רווי מנהרות, מלכודות ומטעני חבלה.
כמו כן הוא שיבח את צה"ל על המאמצים הרבים שהוא עושה כדי למנוע פגיעה באזרחים בלתי מעורבים, יותר מכל צבא אחר בהיסטוריה, וציטט להשוואה ניתוחים כמותיים של קרבות בולטים בשטח בנוי שבהם נהרגו הרבה יותר אזרחים.
באוגוסט 2024 פורסם תחקיר בעיתון "הארץ" לפיו צה"ל מפעיל אזרחים פלסטינים שאינם חשודים בטרור בתור מגנים אנושיים לסריקת מנהרות ומבנים בהלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
באוקטובר 2024 תחקיר של הניו יורק טיימס שראיין פלסטינים וחיילים ישראלים טען כי אזרחים פלסטינים, ביניהם קטינים, שימשו כמגנים אנושיים עבור צה"ל.
השימוש במגנים אנושיים נעשה לפחות ב–11 חוליות בחמש ערים ברצועה, לעיתים קרובות בהשתתפות קצינים מסוכנויות הביון הישראליות.
חיילים ישראלים שצפו או השתתפו בפרקטיקה העידו כי היא הייתה שגרתית, נפוצה או מאורגנת עם תמיכה לוגיסטית משמעותית וידיעת המפקדים בשדה הקרב.
במלחמה חזר צה"ל לבצע סיכולים ממוקדים רבים בכל הגזרות, בהם נהרגו טרוריסטים בכירים לצד מפקדים בדרגי השטח בארגוני הטרור חמאס, חזבאללה, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ועדות ההתנגדות העממית, גדודי חללי אל־אקצא, משמרות המהפכה האסלאמית וארגונים נוספים.
מרבית הסיכולים בוצעו בסדרת תקיפות אוויריות בביצוע מטוסי קרב, מסוקי קרב וכלי טיס בלתי מאוישים.
במלחמת חרבות ברזל, אמצעי לחימה רבים עברו טבילת אש מבצעית.
באוקטובר 2023 נגמ"ש ה"איתן" הופעל מבצעית לראשונה במסגרת הלחימה נגד מתקפת הטרור והרג מספר מחבלים שחדרו לאזור זיקים באמצעות ירי מקלעים.
במלחמה נעשה שימוש מבצעי ראשון בפצצת מרגמה "עוקץ פלדה" ותקיפה ימית מבצעית ראשונה של ספינת סער 6 באמצעות תותח אוטו מלרה 76 מ"מ.
כמו כן נעשה שיגור מבצעי ראשון של רקטת "רומח" ממשגר מנתץ לעבר מטרה צבאית של חמאס בעזה, שפגעה ברמת דיוק גבוהה.
לאחר מכן נעשה שימוש גם במשגר רקטות "להב" כדי לשגר כ־100 רקטות "רומח" על מטרות ברצועה.
בתמרון הקרקעי נכנסו לשימוש טילי כתף אמריקאיים שצה"ל נתן להם את השמות "חולית" ו"יתד", והם בעלי רש"ק כבד יותר מה־M72 לאו והמטאדור.
על פי הערכות של חוקרים השתמשה ישראל בטיל מסוג אנקור כחול או טיל דומה בתקיפתה באיראן בלילה בין 18 ל־19 באפריל 2024.
בנוסף, נעשה שימוש מבצעי במקלע נגב NG7 (מכונה בצה"ל "נגב 7"), בכוונת "פגיון" (ששיפרה את דיוק הירי ב־350%) ובאמצעי ראיית הלילה "עידו".
צה"ל הפעיל באופן נרחב צלפים שהיו חמושים ב־M24 צה"לי משודרג, ברק 338, בארט MRAD ובארט REC10 המותאמים ללוחמה בשטח בנוי והם הרגו מאות מחבלים בירי מדויק.
נכנסו לשימוש מטולי רימונים מסוג M320. יחידת האיסוף ניצן 636 מפעילה רחפנים מסוגים שונים.
בלחימה בוצע שימוש מבצעי ראשון של רכב ממוגן מדגם "בארי".
כחלק מהתמרון היבשתי נעשה שימוש רב בדחפורי די-9 משוריינים מכל הדגמים (L,N,R) וכן שימוש מבצעי ראשון ב"פנדה" – דחפור די-9 רובוטי נשלט מרחוק.
בקרב ברפיח עשה צה"ל שימוש בנגמ"שי M-113 נשלטים מרחוק, שהיו חמושים ברקטות ובמצלמות תצפית 360 מעלות.
הנגמ"שים משמשים כחימוש משוטט, לסיור ותצפית וכן למשימות לוגיסטיות.
בד בבד עם שימוש בכלי נשק ומערכות חדשות, צה"ל השמיש מחדש טנקי מרכבה סימן 3, על מנת שיסייעו במגננה תוך פינוי אמל"ח מתקדם יותר ללחימה.
טנקים אלה פעלו במסגרת יחידת עוף החול.
במלחמה קיבלה ישראל סיוע צבאי רב ממספר מדינות, ארצות הברית הייתה התורמת המרכזית, וסייעה לישראל במגוון רחב של דרכים ולאורך כל תקופת המלחמה.
מתחילת המלחמה ועד יוני 2024 העבירה ארצות הברית לישראל לפחות 14 אלף פצצות MK-84 במשקל 908 ק"ג (2,000 פאונד), 6,500 פצצות במשקל 225 ק"ג (500 פאונד), 3,000 טילי אוויר־קרקע מונחים מדגם "הלפייר", 1,000 פצצות חודרות בונקרים, 2,600 פצצות חכמות חודרות בונקרים שמוטלות מהאוויר ותחמושת נוספת.
ביוני 2024 עצר ממשל ביידן זמנית אספקה של פצצות במשקל 2,000 פאונד, לאחר מספר תקריות בהן השתמשו בפצצות אלה באזורים מאוכלסים.
ב־600 ימי המלחמה הראשונים ייבאה ישראל מעל לתשעים אלף טונות של אמצעי לחימה, שהגיעו ב־800 טיסות וב־140 השטות.
חיל האוויר הישראלי הפעיל את כל טייסות הקרב, טייסות המסוקים וטייסות הכטמ"ם לתקיפת מטרות וסיוע באש לכוחות היבשה.
מטוסי F-15 (רעם ובז), מטוסי F-35I אדיר ו־F-16 לסוגיו השונים יירטו איומים אוויריים בנוסף לתקיפות.
מערך מסוקי הקרב הפעיל את כל מסוקי ה־AH-64 אפאצ'י במהלך המלחמה ובעקבות כך הוחלט על הזמנת טייסת אפאצ'י נוספת.
כלי הטיס הבלתי מאוישים של חיל האוויר ביצעו גיחות תקיפה ומודיעין.
חיל האוויר הישראלי ויחידה 5252 של חיל התותחנים הרבו להשתמש בכלי טיס בלתי מאוישים מסוג הרמס 450 "זיק" לתקיפת והשמדת חוליות טרור ותשתיות טרור, הן ברצועת עזה הן בגבול ישראל–לבנון.
כ־500 מחבלים נהרגו בידי יחידה 5252.
במהלך המלחמה התמודד מערך ההגנה האווירית בלחימה רב־זירתית עם מספר רב של איומים, ששוגרו מזירות שונות ברחבי המזרח התיכון.
במטח הראשון שנורה מרצועת עזה לישראל כחלק ממתקפת הפתע ב־7 באוקטובר, בשעה 6:28, נורו בתוך ארבע שעות כ־3,000 רקטות לעבר ישראל.
מדובר במתקפה האווירית הגדולה ביותר לעורף מדינת ישראל אי פעם.
עם כניסת הכוחות הקרקעיים לתמרון ברצועה, נראתה ירידה משמעותית בכמות שיגור הטילים וקצב השיגורים מעזה פחת מכ־1,000 רקטות בממוצע בימים הראשונים לסביבות 100–150 ביממה בהמשך החודש הראשון.
בסה"כ נורו לעבר שטח מדינת ישראל כ־9,500 שיגורים בחודש הראשון למלחמה.
מערך ההגנה האווירית נפרס בפריסה הגדולה והרחבה ביותר שלו אי פעם, המכוונות הן לזירה הצפונית והן לזירה הדרומית.
לראשונה, כלל אמצעי ההגנה האווירית של צה"ל נפרסו והופעלו בפריסת שיא של סוללות הגנה אווירית ברחבי הארץ, ובהם סוללות כיפת ברזל, יהלום (פטריוט), חץ, קלע דוד (שרביט קסמים) וכיפת מגן (כיפת ברזל ימית המופעלת על ידי חה"י), לצד אמצעי הגנה נוספים כמו לוחמה אלקטרונית, שהפילו מטרות עוינות בשמיים.
במלחמה נעשה שימוש מבצעי ראשון במערכות ההגנה האווירית "חץ 2" ו"חץ 3": ב־31 באוקטובר חץ 2 יירט מעל הים האדום טיל בליסטי ששיגרו החות'ים מתימן וב־4 בנובמבר יירט רקטת קרקע־קרקע מדגם עיאש 250 ששיגר חמאס מרצועת עזה לעבר אילת; ב־9 בנובמבר יירט חץ 3 מחוץ לאטמוספירה טיל בליסטי ששיגרו החות'ים.
לצד מערכות ה"חץ" נעשה שימוש רב בכיפת ברזל וקלע דוד ליירוט רקטות ארטילריות וכלי טיס בלתי מאוישים עוינים.
ב־8 באפריל 2024 מערכת כיפה ימית על גבי סער 6 רשמה יירוט בכורה כשהפילה כטב"ם ליד אילת.
מערכת ה"חץ" רשמה יירוטי בכורה מבצעיים באמצעות מיירטי חץ 2 וחץ 3, כולל יירוטים של טילים בליסטיים מחוץ לאטמוספירה.
הפעילות הגיעה לשיא בתקיפה האיראנית על ישראל ב־13 ו־14 באפריל 2024, שבה יירט מערך ההגנה האווירית לצד מטוסי חיל האוויר טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטב"מים שלראשונה שוגרו מאדמת איראן.
מערכות ההגנה האווירית הישראליות יחד עם קואליציית ההגנה האווירית הבין־לאומית רשמו 99% הצלחה, דבר שנחשב להישג היסטורי בתולדות הלוחמה האווירית.
ב־30 באפריל 2024, הודיע חיל האוויר על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית.
ב־21 במאי 2024, הודיע צה"ל על פתיחתו מחדש של גדוד 139 במערך ההגנ"א כגדוד "כיפת ברזל" נוסף לאור הצורך המבצעי לחַלק את מרחבי הפיקוד בצורה שתאפשר ניהול לחימה מותאם לגזרות הפעילות השונות.
נכון ל־10 ביוני 2024 מתחילת המלחמה שוגרו לעבר מדינת ישראל מעל 19,000 שיגורים מכלל הזירות, בנוסף מעל 150 כטב"מים יורטו על ידי מערך ההגנה האווירית.
באוקטובר 2024 ביצעה מערכת הלייזר "להב ברזל" יירוט בכורה מבצעי ויירוט מבצעי ראשון בעולם של כטב"ם באמצעות נשק לייזר שורף בחזית הצפונית מול חזבאללה.
בהמשך הלחימה הפילה המערכת עשרות כלי טיס בלתי מאוישים של חזבאללה בחזית זו.
ב־16 ביוני 2025, במבצע עם כלביא, דווח על שימוש מבצעי מוצלח ראשון במערכת ברק MX בו ירט חיל הים כטב"מים ששוגרו מאיראן.
גרסה יבשתית של המערכת, הופעלה על ידי מערך ההגנה האווירית במבצע, ורשמה יירוט בכורה ב־19 ביוני 2025.
אחרי טבח שבעה באוקטובר המשיך חמאס בניסיונות חדירה דרך היבשה והים.