tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הציידים השבטיים במדינות אסיה, יצרו אגדות ציד בבואם ללכוד את הגיבונים.
שלוש תכונות חברו יחדיו כדי לשלהב את הציידים בבואם ללכוד חיה "מסתורית" זו - קולותיה החדים והווירטואוזיים, זריזותה ותנועתה הקלילה וכן עמידתה הזקופה ששיוותה לה מראה מאיים באנושיותו.
צבעי הפרווה מגוונים ומשתנים ממין למין - חלקם קרמיים-חומים, חלקם אפורים-שחורים.
צבע הפרווה של הפעוטים שונה לעיתים משל הבוגרים, כמו כן צבע פרוות הזכר שונה לעיתים מצבע פרוות הנקבה.
עיקר תזונתם היא פירות טרופיים.
התניידותם המהירה מאפשרת להם ללקט מזון המפוזר בין העצים השונים ביער הטרופי.
בסוג זה מצויים המינים הבאים:
בעבר היו שייכים כל הגיבונים לסוג יחיד – גיבון, אולם לאחר מחקר גנטי שנעשה ב-2001 שמצא הבדלים רבים ביניהם, במיוחד העובדה שלסוגים שונים מספר כרומוזומים שונה, פוצלו המינים.
ישנה סברה רווחת בקרב החוקרים, שזהו הסוג הראשי בקרב הגיבונים, וממנו התפתחו אבולוציונית כל השאר.
המאובנים שנמצאו מתקופת המיוקן נחשבים לסוג זה.
גיבון אפור-פרווה (שם מדעי: Hylobates muelleri), הוא מין בסוג גיבון גיבון שבמשפחת הגיבונים.
המין אנדמי ליערות הטרופיים וליערות העד באי בורנאו.
את מרבית הזמן מבלה על העצים וכמעט אינו יורד אל הקרקע.
משקלו נע בין 4–8 ק"ג שהמשקל הממוצע הוא 5.7 ק"ג אצל הזכר ואצל הנקבה, אורך הגוף 44–63.5 ס"מ.
צבע הפרווה של המין חום-אפור על כל שלל הגוונים.
כיפת הראש והחזה כהים בשאר הגוף בהתאמה.
הזכר והנקבה זהים בהופעתם החיצונית.
שיער הערווה של הזכר הוא באורך 2.5 ס"מ וכהה משאר הגוף.
למין שק גרון חיצוני קטן (לא כמו זה של הסיאמנג) המשמש כתיבת תהודה להגברת קולו.
הזוג וצאצאיו שומרים על הטריטוריה.
המין מגיע לבגרות מינית בגיל 8–9 שנים.
תקופת הייחום אורכת כ-28 יום בדומה לאדם, אין שינויי צורה אך איבר המין משנה צבעו.
אין קשר עונתי לבחירת העיתוי לילודה, היריון אורך 7 חודשים ומסתיים עם ולד יחיד.
הזכרים יוזמים את ההזדווגות יותר מהנקבות, אך ההזדווגות מותנית בהסכמת הנקבה, ובסמנה לזכר על ידי "השתחוות" לעברו שהיא מוכנה.הנקבה מניקה את הצאצא הנולד המשך שנתיים.
המין עדין ביותר ותנועותיו אציליות.
עיקר תנועתו היא ברכיאלית - התקדמות על ידי התנדנדות בין ענפי העצים.
בנדנוד אחד הוא עובר מרחק של 3 מטרים וכ-850 מטרים ביום אחד.
בשעת הליכתם על הקרקע, הם מרימים את ידיהם מעל הראש, כדי לאזן את הגוף, אולם הליכתם על הקרקע נעשית לעיתים רחוקות ולמרחקים קצרים.
בשעת אכילה המין נצפה מטפס.
המין אינו שוחה וימנע מהתקרבות למקווי מים.
גיבון אפור יימצא בקבוצות של 3–4 פרטים, אך גם יחידים אינם מראה נדיר, אלו הם בוגרים שעזבו את נחלתם הוריהם וטרם מצאו בן זוג להקים נחלה חדשה.
המין מאוד טריטוריאלי ומגן כל היממה על נחלתו ברדיפה אחר פולשים ובהשמעת שירים.
לעיתים רחוקות יהפוך עימות עם פולש לעימות פיזי.
המין פעיל במשך 8–10 שעות ביממה, המין קם עם שחר ומתחיל בשירי בוקר ומתארגן לשינה לקראת שקיעת השמש.
זכרים נוטים לקום מוקדם מהנקבות והם פעילים מספר שעות יותר מהן.
הגיבון על אף היותו חברותי, כמעט ואינו מבלה את יומו בהתנהגות סוציאלית.
משחק ואינטראקציה חברותית תופסים רק 5% מכלל היממה, הסיבה לכך נעוצה כנראה בקבוצה הקטנה בה חי המין.
במחקר אחד שנערך נצפו זכרים נוטים לפעילות חברתית יותר מאשר הנקבות - בעיקר בכל הנוגע לתקשורת עם הצאצא דווקא.
שיריו של מין זה נחקרו בפרוטרוט.
נראה כי הזכרים מתחילים את שירתם עם הזריחה.
הנקבות שרות עם זכרים בזריחה ואף לקראת השעה 10:00, הדואטים עורכים כ-15 דקות והם על בסיס יומי.
זכרים בודדים שרים יותר מזכרים החיים בזוג, כפי הנראה כדי למצוא חן בעיניי הנקבות, ואילו הנקבות הבודדות כמעט ואינן שרות.
מחקרים הראו שמין זה יכול לזהות מינים אחרים של גיבונים באמצעות שירתם, ועניין זה מתחזק בשל הדמיון הרב בשירת הנקבות ממין זה לבין נקבות גיבון שחור-כיפה.
עיקר התזונה של המין היא פירות הנמצאים בצמרות העצים הטרופיים, בעיקר פירות עשירים בסוכר כתאנים.
המין נצפה אוכל גם עלים ופרחים.
תזונה המתבססת כמעט רק על פירות היא בעייתית, בשל עונתיות הפירות וכן תפוצתם הנמוכה בתוך היער.
על כן צורת התניידות הגיבונים, עוזרת לו לנוע בין אזורי המזון במהירות.
הגיבון משמש עזר למחקרים רבים בשל דמיונו הגנטי לאדם.
הגיבונים נמצאים בסכנה מעטה להכחדה, אולם הסכנה גוברת בשל האנדמיות של המין לבורנאו, ובעיקר בשל המשך בירוא היערות המשמשים מקום מגורם של המין.
מלבד האדם, למין זה כמעט ואין אויבים טבעיים.
תת-המינים אבוט ומזרחי קרובים בהופעתם החיצונית לגיבון כסוף-פרווה, תת-המין פונרוס מזוהה לעיתים בטעות כגיבון מזוקן שגם הוא אנדמי לבורנאו.
תת-המינים סווגו בעבר כתת-מינים של גיבון גמיש עד שהוכרז גיבון אפור-פרווה כמין נפרד.
גיבים (מאנגלית: Gibs, קיצור ל-Giblets) הם חלקי הגוף - איברים פנימיים, עצמות, גפיים של דמות במשחק מחשב הנשארים לעיתים לאחר שהיא מתפוצצת, לרוב על ידי רימון יד (Frag) או תחמושת נפיצה אחרת, אך הגיב יכול לנבוע לעיתים גם מנפילה קטלנית או Telefrag.
זהו סלנג של גיימרים שפירושו "חלקים (רסיסים/שאריות) של אנשים".
את המונח טבע לראשונה אדריאן קארמק, אחד ממייסדי חברת id Software.
משתמשים במילה כדי לתאר אויב שלא רק מת (לרוב כשנורה למוות מתחמושת רגילה) על ידי "סתם פראג" אלא גם התפוצץ, והעיף חלקי גוף בכל האזור.
להרוג מישהו באופן זה נקרא לבצע בו גיב (או, על ידי אנשים רבים, "לעשות גיב" - To gib someone).
ביצוע גיב באויב נחשב להישג גדול מאשר הריגתו בדרך רגילה.
רוב המשחקים אינם מתייחסים לאופן ההריגה (הריגה רגילה או ביצוע גיב מקבלים ניקוד זהה), אך יש כבוד מסוים על ביצוע גיב, ואף אלמנט מסוים של השפלת היריב.
עם זאת, ישנם משחקים המתייחסים לשני האופנים בצורה שווה מבחינת ניקוד, אך מודיעים כשמישהו נהרג באמצעות גיב.
כמו כן, במשחקים מסוימים דוגמת Quake 2, עשיית גיב לאויב היא במקרים רבים הכרחית - כדי למנוע ממפלצות עם כוחות ריפוי להחזיר את האויב מן המתים.
ישנה מחלוקת על דרך הביטוי הנכונה למונח.
קארמק, כמו גם אנשים אחרים ששמעו את המונח, מבטאים זאת ג'יב (Jib), בעוד שכמות עצומה של אנשים שרק קראו את המונח באינטרנט מבטאים זאת גיב (Gib).
עקב העובדה שמספרם של האנשים בקבוצה השנייה גדול יותר, צורת הביטוי הנפוצה יותר היא "גיב" והיא גם המקובלת יותר כיום.
גיבים מופיעים בעיקר במשחקי פעולה בגוף ראשון בהם המטרה היא להרוג כמה שיותר אויבים בלי להיהרג בעצמך.
אחד המשחקים הראשונים בהם הופיע הגיב היה דום, ומאז הופיעו הגיבים במשחקים רבים אחרים.
גיבים מופיעים גם בסוגות אחרות כגון "משחק המכות" מורטל קומבט.
רוב ההתייחסות לגיבים מופיעה במשחקי רשת מרובי שחקנים, ולא במשחק לשחקן יחיד, ולרוב במשחקים מסוג Deathmatch בהם המטרה היא להרוג מספר רב ככל האפשר של אויבים בפרק זמן נתון.
ברוב משחקי המחשב הגיבים נעלמים (לרוב כשהשחקן אינו מסתכל) על מנת לחסוך זמן עיבוד ולמנוע ירידה בקצב הפריימים לשנייה.
בכמה משחקים קיימת אפשרות הגיב המיידי (Instagib).
כשאפשרות זו מופעלת, כל פגיעה עם כל נשק תגרום לגיב מידי של השחקן הנפגע.
גיבוי בטכנולוגיית המידע מתייחס ליצירת עותקים ("גיבויים") של נתונים כך שאלו יכולים לשמש לשחזור המידע המקורי לאחר אירוע (פיזי או לוגי) הגורם לאובדן הנתונים המקוריים מאמצעי לאחסון נתונים בו הם הוחזקו.
גיבויים אלו משמשים בעיקר לשתי מטרות: הראשונה היא שחזור מידע בעקבות אסון ("התאוששות מאסון") והשנייה היא שחזור מידע שנמחק או הושחת.
לרוב יהיו הגיבויים קו ההגנה האחרון כנגד איבוד נתונים וזאת מכיוון שהם השיטה הכי פחות נוחה והכי פחות ממוקדת להתגברות על אובדן כזה.
מערכת גיבוי מכילה לפחות עותק אחד של כל הנתונים, דבר המביא לניסיונות לחסוך בשטח האחסנה הדרוש.
ארגון שטח האחסון וניהול הגיבוי עצמו הם לרוב החלק המורכב יותר במשימת הגיבוי כאשר ישנן אפשרויות רבות למערכת האחסון הדרושה.
ישנן דרכים שונות רבות בהן התקנים אלו יכולים לספק יתירות גאוגרפית, אבטחת נתונים, ניידות וביצועים.
היות שגיבוי אמין ועדכני של המידע דורש משאבי זיכרון וזמן, תדירות הגיבויים תלויה בחשיבות השינויים שהמידע עבר, ובתדירות התרחשותם.
לפני משלוח נתונים אל מערכת האחסנה יש לבחור אותם, להוציא אותם ולעיתים אף לבצע בהם שינויים ובמהלך השנים פותחו שיטות רבות לעשות כן.
שיטות אלה כוללות אופטימיזציות עבור קבצים פתוחים, מקורות נתונים פעילים כמו גם דחיפה, הצפנה, ביטול כפילות ואחרות.
מורכבות תהליך הגיבוי הביאה לפיתוח שיטות רבות לאימות של הנתונים ולהגדרת רמת האמינות שלהם מבחינה טכנית.
נקודה נוספת שנלקחת בחשבון היא הגורם האנושי המעורב בתהליך.
בשל חפיפה ניכרת בטכנולוגיה, ישנו בלבול ניכר בין גיבויים וגיבוי מערכות לבין ביצוע ארכוב ומערכות סובלניות לתקלות.
ההבדל בין ארכיונים לבין גיבויים הוא בכך שארכיון מהווה עותק ראשי של הנתונים בעוד גיבוי מהווה עותק משני שלו.
בעוד שגיבוי יוצא מנקודת הנחה כי נתונים הלכו לאיבוד הרי שמערכות סובלניות לתקלות יוצאות מנקודת הנחה שהנתונים לא אבדו באמת.
אחסנה - הבסיס של מערכת גיבוי
כל אסטרטגית גיבוי חייבת להתחיל במודל אחסון הנתונים.
נתוני הגיבוי צריכים להיות מאוחסנים בדרך כלשהי וכנראה צריכים להיות מסודרים לפחות במידת מה.
שיטת הארגון יכולה לנוע בטווח שבין דף נייר עם רשימה של כל סרטי הגיבוי והתאריכים בהם לבין קטלוג ממוחשב במסד נתונים יחסי.
למודלי אחסון נתונים שונים יש יתרונות וחסרונות שונים והבחירה בהם מושפעת גם משיטת המחזור של מתקני אחסון הגיבוי.
שיטות ארגון מקובלות כוללות בין השאר:
בלתי מאורגן אחסון בלתי מאורגן יכול להיות ערמה של דיסקים או תקליטורים המכיל את הנתונים עם רישום מינימלי של זמן הגיבוי.
בעוד שיטה זו היא הפשוטה ביותר הרי הסיכויים להשיג זמינות של הנתונים בה הם הנמוכים ביותר.
גיבוי מלא + גיבוי מצטבר מודל זה נועד לאפשר ביצוע מספר גיבויים של המקור.
בשלב הראשון נלקח גיבוי מלא (של כל המידע) ולאחר מכן מתבצע גיבוי מצטבר של הקבצים שהנתונים בהם שונו מאז הגיבוי המלא הקודם או הגיבוי המצטבר הקודם.
שחזור שלם לנקודה מסוימת בזמן דורש איתור של הגיבוי המלא האחרון שנעשה לפני נקודה זו ושל כל הגיבויים המצטברים שנלקחו ממנו ועד הנקודה אליה רוצים לשחזר.
יתרונו של מודל זה הוא בכך שישנה סבירות גבוהה לשחזור חלקי לפחות וניתן להשתמש בו עם אמצעים נשלפים כזה כסרטי גיבוי ודיסקים אופטיים.
חסרונותיו הן הצורך בסדרה ארוכה של גיבויים מצטברים ודרישות האחסון הגבוהות בעקבות כך.
גיבוי מלא + גיבוי שינויים מודל זה נבדל מהמודל הקודם בכך שהגיבויים החלקיים כוללים את השינויים מהגיבוי המלא האחרון, גם אם נשמרו כבר בגיבוי חלקי קודם.
יתרונו הוא בכך שיש צורך בגיבוי חלקי אחד בלבד נוסף על הגיבוי המלא.
שיקוף + הוראות חזרה מודל זה הוא דומה למודל גיבוי מלא + גיבוי מצטבר, כאשר ההבדל הוא בכך שנשמר המידע האחרון בצירוף הוראות כיצד לחזור למצבים קודמים.
יתרונו של מודל זה הוא בדרישת גיבוי מלא בלבד כאשר כל גיבוי חלקי מתבצע באופן מיידי על ידי דחיקת הנתונים הקודמים להוראות החזרה.
חסרונו הוא בכך שהוא דורש שיקוף של הנתונים כך שלא ניתן להשתמש בו בנוחות באמצעי גיבוי נתיקים.
הגנה רצופה על הנתונים מודול זה לוקח את זה הגיבוי צעד קדימה ובמקום קביעת לוח זמנים תקופתי, המערכת רושמת כל שינוי בנתונים, דבר הנעשה בדרך כלל ברמה נמוכה יחסית (רמת הבית הבודד או הבלוק הבודד) ולא ברמת הקובץ או גבוהה מכך (רפליקציה של מסדי נתונים היא חריג בולט לכלל זה).
גיבוי כזה נבדל משיקוף נתונים באמצעות RAID או טכנולוגיות דומות בכך שישנו רישום הפעולות שבוצעו כך שניתן לחזור לנקודה קודמת בזמן.
כל גיבוי דורש אמצעי אחסון כלשהם המספקים את המקום הדרוש על מנת לשמור את הנתונים.
בעוד שישנם סוגים רבים מאוד של מדיות אחסון האפשריים לגיבוי, המקובלים ביניהם מפורטים להלן:
סרט מגנטי סרט מגנטי שימש במשך זמן רב כמדית אחסון המועדפת עבור גיבוי וארכוב של נתונים, כאשר היה זול יותר בסדר גודל מאשר דיסק קשיח בעל נפח דומה אולם לאחרונה הפער קטן מאוד.
ישנו מגוון גדול מאוד של פורמטים, רבים מהם פרטיים או משמשים בשווקים ספציפיים כמו MainFrame או סדרה מסוימת של תחנות עבודה.
סרט מגנטי הוא בעל גישה סדרתית, כך שאפילו אם זמני גישה ארוכים ניתן להגיע לקצבי קלט/פלט גבוהים (בשל ייתור הצורך בגישה לחלקים שונים של המדיה), לעיתים אף יותר מאשר דיסקים קשיחים.
דיסק קשיח יחס הנפח/מחיר של דיסק קשיח הולך ומשתפר עם השנים וכיום הוא קרוב יחסית לזה של סרט מגנטי.
היתרונות העיקריים דיסק קשיח הם זמן גישה נמוך, זמינות, קיבולת ונוחות שימוש.
דיסקים חיצוניים יכולים להתחבר לשרת דרך ממשקים מקומיים כמו SCSI ,USB או FireWire, או דרך יותר ממשקי רשת כמו Ethernet, iSCSI או רשת אופטית.
כמה מערכות של דיסקי גיבוי תומכות בביטול כפילות של הנתונים היכולה להקטין דרמטית את הכמות הדרושה לאחסנת גיבוי נתונים סדירים.
דיסק אופטי תקליטור הניתן לצריבה יכול לשמש כמכשיר גיבוי.
יתרונותיו כוללים את היכולת לקרוא אותו בכל מחשב עם כונן תקליטורים ומחיר זול יחסית.
בנוסף תקליטורים רבים מאפשרים כתיבה אחת בלבד כך שלא ניתן לדרוס נתונים ישנים וניתן להשתמש בהם לצורכי ארכוב.
אפשרות אחרת היא להשתמש בהם לגיבוי באמצעות פורמט המאפשר כתיבה מחדש.
עם זאת, גם לאחר הגידול בשטח האחסון המוצע על תקליטור שיטה זו יקרה יחסית.
דיסקט במשך שנות השמונים והתשעים המוקדמות היה הדיסקט מדיה פופולרית לגיבוי.
עם זאת הגידול בנפחי האחסון הדרושים הפכה את האופציה הזאת ללא שימושית.
התקני מצב מוצק התקנים אלו הידועים יותר כזיכרון הבזק או Disk on key אמנם יקרים יחסית עבור הקיבולת שלהם אולם ניידותם הגבוה הופכים אותם לזמינים יחסית.
שרות גיבוי מרוחק שירות זה נהיה פופולרי עם הגדלת הזמינות של חיבורים רחבים לרשת (לרוב רשת האינטרנט הציבורית אך לעיתים נעשה שימוש גם ברשת פרטית).
גיבוי דרך הרשת לאתר מרוחק יכול להגן כנגד תסריטי המקרה הגרוע ביותר כשריפה, הצפה, רעידת אדמה או פגיעה גרעינית היכולים להשמיד כל גיבוי הנמצא בטווח הקרוב של המקור.
החיסרון לשירות גיבוי מרוחק הוא בכך שהתקשורת דרך הרשת היא איטית יותר מאשר הגישה המקומית בשל רוחב הפס וגם במקרים בהן מגבלה זו איננה משמעותית גיבוי הנתונים מחייב מעבר נתונים בעל מהירות מקסימלית של מהירות כך שגיבוי לאתר מרוחק עשוי להיות איטי גם בנסיבות הטובות ביותר.
בנוסף גיבוי דרך הרשת, במיוחד אם היא ציבורית, עשוי לאפשר גישה גם של גורמים בלתי מורשים למידע.
בלי קשר למודל אחסון הנתונים או לאמצעי האחסון, מודל ניהול נתוני הגיבוי צריך להיבחר תוך איזון בין נגישות, אבטחה ועלות:
מקוון גיבוי מקוון הוא בדרך הנגיש ביותר, וניתן להתחיל שיחזור שלו בזמן של אלפיות שנייה ואף פחות.
דוגמאות טובות לכך הן דיסק קשיח פנימי או מערך אחסון נתונים.
סוג זה של אחסון נתונים הוא מאוד נוח ומהיר, אבל הוא יקר באופן יחסי.
אחסון מקוון הוא גם פגיע למחיקת מידע, דריסת נתונים, מכוונת או מקרית
near line אחסון זו הוא לרוב פחות נגיש ופחות יקר מאחסון מקוון, אבל עדיין שימושי עבור אחסון נתוני גיבוי.
דוגמה טובה לסוג זה הוא ספריית קלטות עם זמני שחזור הנעים בין שניות למספר דקות בה מכשיר מכני מסוגל להזיז את הקלטת לכונן כך שהנתונים יכולים להיקרא אותו או להיכתב.
לא מקוון סוג זה דומה לקודם פרט לכך שיש צורך בפעולה אנושית על מנת להשתמש בו.
סוג זה יכול להתבטא למשל בספרית קלטות הנמצאת בארון אותה יש להכניס ידנית לכונן.
זמן הגישה לסוג זה יכול לנוע בין שניות לשעה.
גיבוי מחוץ לאתר על מנת להגן כנגד אסון או בעיה ספציפית לאתר, נשלחים לעיתים קרובות הגיבויים למיקום אחר.
מיקום זה יכול להיות החל מביתו או משרדו של מנהל המערכת וכלה באתר מאובטח כנגד אסון בעלת שליטת טמפרטורה היכול לשמש לאחסון הנתונים.
אתר גיבוי או מרכז התאוששות מאסון במקרה של אסון, הנתונים על מדיית גיבוי לא מספיקים להתאוששות.
יש צורך במערכות מחשב שהנתונים יכולים לעבור שיחזור עליהן וברשתות נתונים מתאימות.
כמה ארגונים מחזיקים אתר גיבוי משלהם עבור משימה זו בעוד אחרים רוכשים יכולת זאת מחברה המתמחה בכך.
אתר גיבוי הוא אופציה יקרה מאוד, כך שלרוב גיבוי איננו האופציה המועדפת להעברת נתונים אליו ולרוב משתמשים ברפליקציה, קרי העברת נתונים באופן רציף כך שאתר הגיבוי יהיה מעודכן ככל האפשר.
בחירה, הוצאה ושינוי של נתונים
בחירת הנתונים לגיבוי מושפעת משני שיקולים מנוגדים - כאשר הגיבוי מכיל נתונים מיותרים, שטח האחסון המוקדש לגיבוי מתמלא במהירות, לעומת זאת אם הגיבוי חלקי מדי אזי מידע קריטי יכול ללכת לאיבוד.
לרוב האיזון הזה מתבצע באמצעות גיבוי הנתונים שהשתנו בלבד (שההגדרה שינוי משתנה בהתאם להחלטה).
העתקת קבצים העתקת הקבצים על ידי כלי ייעודי של מערכת ההפעלה (או תוכנית שירות) למקום שונה מהמיקום המקורי.
גיבוי מערכת קבצים העתקת מערכת הקבצים המכילה את הנתונים למיקום אחר.
תהליך זה כולל בדרך כלל הפיכת מערכת הקבצים ללא פעילה והרצת תוכנית ייעודית כמו dump, פעולה זו נקראת גם גיבוי מחיצה (בהתאם למערכת ההפעלה).
סוג זה של גיבוי יכול להיות מהיר מגיבוי קבצים ויש תוכניות המאפשרות לשחזר ממנו קבצים ספציפיים.
זיהוי קבצים שהשתנו כמה ממערכות הקבצים מכילות דגל ארכוב עבור כל קובץ המסמן האם הקובץ שונה מאז הגיבוי האחרון.
תוכנות גיבוי מסוימות מסוגלות להשוות את תאריך השינוי האחרון של הקובץ עם הגיבוי ובכך לקבוע האם יש לגבותו.
זיהוי בלוקים שהשתנושיטה זו היא מיקוד של השיטה הקודמת לרמה של בלוקים מסוימים שהשתנו והיא דורשת רמה גבוהה יותר של אינטגרציה בין מערכת הקבצים ותוכנת הגיבוי.
ניהול גרסאות במערכת קבצים ניהול גרסאות במערכת קבצים פירושו שלוג השינויים עבור כל קובץ הוא נגיש למשתמש.
ניהול כזה מאפשר גישה לכל גרסה קודמת של הקובץ הנשמרת במערכת הקבצים (לרוב ניתן להגדיר גם זמן התחלה מאוחר מאשר זמן היצירה של הקובץ).
בחירה והוצאה של נתונים בשימוש
אם מערכת מחשב היא בשימוש בזמן הגיבוי למעלה, האפשרות של קבצים היה פתוח עבור קריאה או כתיבה היא סבירה.
אם קובץ הוא פתוח, התוכן על דיסק עלול שלא כהלכה ליצג מה שבעלים של הקובץ התכוון לגבות, במיוחד אם מדובר במסד נתונים כלשהו.
צילום תמונת מצב (Snapshot) צילום תמונת מצב מיידית הוא פונקציה המסופקת על ידי מספר מערכות אחסון המסוגלות לשמור עותק של הקובץ בנקודה מסוימת בזמן, בדרך כלל על ידי מנגנון העתקה בזמן כתיבה.
דרך יעילה לגיבוי נתונים חיים הוא השתקה זמנית של פעילות הקלט/פלט (קרי סגירת כל הקבצים), צילום המצב וחידוש הפעילות.
על ידי רצף פעולות זה ניתן לגבות את תמונת המצב באמצעות השיטות הרגילות.
בעוד שלקיחת תמונת מצב היא שיטה יעילה לאפשור הסתכלות על מערכת קבצים כפי שהייתה בנקודות שונות בזמן, קשה להגדירה כשיטת גיבוי בפני עצמה.
גיבוי קבצים פתוחים הרבה חבילות גיבוי מסוגלות לטפל גם בקבצים פתוחים.
מצב זה מחייב שיטה המונעת ביצוע שינויים במהלך הגיבוי או מאפשרת לשמור את תמונת המצב המקורית גם לאחר ביצוע השינויים.
גיבוי קר של מסד נתונים במהלך גיבוי קר, מאגר הנתונים סגור או נעול ולא זמין למשתמשים.
קובצי הנתונים לא משתנים במהלך ההעתקה ולכן מסד הנתונים מסונכרן בזמן השחזור.
גיבוי חם של מסד נתונים מערכות ניהול מסדי נתונים מציעות גיבוי של מאגר הנתונים בזמן שזה הוא מקוון ובשימוש ("חם").
שיטה זו כוללת בדרך כלל קובצי מידע לא עקביים ועוד יומן של שינויים שנעשו בזמן הגיבוי.
בזמן השחזור, השינויים שנשמרו בקובצי היומן מבוצעים על קובצי הנתונים וכך מתקבל מסד נתונים מסונכרן עם עצמו ושמיש.
בחירה והוצאה של מטה נתונים
לא כל המידע הקיים במחשב מאוחסן בקבצים.
שחזור מדויק של מערכת שלמה דורש מעקב גם אחרי נתונים שלא נשמרים בקבצים:
תיאור מערכת מפרטים המערכת אותה צריך לשחזר אחרי האסון.
סקטור אתחול לעיתים קרובות יותר קל ליצור סקטור אתחול חדש מאשר לשחזר אחד, אבל עדיין, זה בדרך כלל הוא לא קובץ רגיל והמערכת לא ניתנת לשחזור בלעדיו.
תיאור מערכת הקבצים והדיסקים המבנה (הלוגי והפיזי) של הדיסקים המקוריים, כטבלאות מחיצות, והגדרות מערכת קבצים, נדרש כדי לשחזר את המערכת.
מטה נתונים עבור קובץ עבור כל קובץ ישנן הרשאות, תאריכי יצירה, סוג הקובץ ועוד, אותן צריך לשחזר על מנת להביא את המערכת למצבה המקורי.
מטה נתונים של המערכת מערכות הפעלה שונה הן בעלות דרכים שונות של אחסון הגדרות תצורה.
מערכת חלונות למשל מחזיקה registry המכיל מידע ואותו קשה יותר לשחזר מאשר קובץ רגיל.
לעיתים קרובות יעיל לשנות את הנתונים לגיבוי על מנת לבצעו בצורה אופטימלית.
פעולות אלו יכולות לשפר את מהירות הגיבוי, את מהירות השחזור, את אבטחת נתונים ואת השימוש במקום:
שיטות שונות יכולות לשמש להקטנת גודל האחסון הנדרש עבור נתוני המקור.
כיווץ הוא לעיתים קרובות תכונה מובנית של טייפ גיבוי.
ביטול כפילות כאשר מערכות דומות מגובות לאותו יעד גיבוי קיים פוטנציאל גדול לכפילות.
למשל, אם 20 תחנות עבודה של חלונות היו מגובות לאותו יעד, אזי יהיה חלק שכיח בגיבוי של קובצי מערכת משותפים וניתן לשמור רק עותק אחד של המידע עבור השחזור של כל התחנות.
טכניקה זו יכולה להיות ברמת הקובץ או אפילו על בלוקים של נתונים והיא מאפשרת לעיתים קיטון משמעותי בדרישות האחסון.
ביטול כפילות יכולה להתבצע על השרת לפני שליחת הנתונים למדיית גיבוי, כך שגם תקטין רוחב פס נדרש לשליחת נתוני הגיבוי שלו למדית הגיבוי.
התהליך יכול להתבצע גם במכשיר הגיבוי עצמו.
שכפול לפעמים הגיבוי משוכפל לסט שני של מדיות אחסון.
המטרות יכולות להיות אופטימיזציה של הגיבוי או שמירת עותק נוסף של הגיבוי במיקום שונה או במדיה שונה.
הצפנה מדיה נתיקה המשמשת לאחסון גיבוי יכולה להוות סיכון אבטחה אם היא נגנבת או נאבדת.
הצפנת הנתונים על מתקני אחסון כאלו יכולה להקל על הבעיה, אבל יוצרת בעיות חדשות.
הראשונה, הצפנה הוא תהליך הצורך יכולת עיבוד רבה כך שהגיבוי מואט.
השנייה, לא ניתנת לדחוס ביעילות נתונים מוצפנים (אף על פי שחזרה על נתונים מקלה על ניסיון פיצוח, הרבה תהליכי הצפנה דוחסים את הנתונים כחלק מהתהליך).
השלישית, הביטחון הנובעת מהצפנת הגיבויים הוא יעיל רק באותה מידה שתהליך ניהול מפתחות ההצפנה יעיל.
Staging לפעמים הגיבוי מתבצע תחילה לדיסק המשמש לאחסון תוצאות ביניים.
תהליך זה יכול להועיל אם יש בעיה בתיאום המהירות של היעד הסופי עם המקור, דבר הקורה לעיתים קרובות בגיבוי מבוסס רשת.
מיקום ביניים זה יכול לשמש גם כמקום לביצוע השינויים האחרים.
הגיבוי הוא תהליך - כל עוד נוצרים נתונים חדשים ושינויים נעשים, הגיבוי צריך להיות להתעדכן.
אנשים וארגונים עם כל כמות מחשבים - ממחשב אחד לאלפים (או אפילו מיליונים) הם בעלי דרישות הגנה על הנתונים.
בזמן שקנה המידה שונה, המטרות וההגבלות זהים בעיקרם.
כמו כן, מי שביצע את הגיבוי צריך לדעת באיזה מידה הם הצליחו, בלי קשר לקנה מידה.
נקודת שחזור רצויה (RPO) הנקודה בזמן שהשחזור צריך לשקף, במהותו מדובר בנקודה אליו חוזרים לאחר השחזור.
הנקודה הכי רצויה היא הנקודה לפני מאורע איבוד הנתונים.
אפשור שחזור דורש סינכרון בין המקור לבין הגיבוי וככל שדרישה זו תקיפה יותר כך יש צורך בגיבוי תכוף יותר
משך השחזור (RTO) משך הזמן שחולף בין האסון והחזרה לפעילות רגילה.
אבטחת נתונים בנוסף לשמירת גישה לנתונים עבור הבעלים, יש להגן על הנתונים מגישה לא מורשית.
דבר זה מצריך שימוש נכון בהצפנה ובמדיניות הגישה אל מתקני האחסון.
השפעות מערכת כל גיבוי צריך לקחת בחשבון את השפעות המערכת, כל מערכות הגיבוי משפיעות על המערכת אותה מגבים.
אם ההשפעה היא משמעותית, הגיבוי צריך להתבצע בחלון זמן מוגבל או להיות מוחלף בשיטת הגנת נתונים אחרת, לרוב יקרה יותר.
עלויות של חומרה, תוכנה, עבודה כל הסוגים של אמצעי גיבוי הם בעלי עלות לא אפסית.
התיאום הנכון בין העלות של אמצעי הגיבוי (במשך הזמן) עם צורכי הגיבוי הוא חלק חשוב מתוכנית הגיבוי.
כל תוכנית גיבוי דורשת עבודה מסוימת, אולם ככל שהיא מסובכת יותר כך העבודה הנדרשת רבה יותר ועלותה יכולה להגיע לסכומים משמעותיים.
רוחב פסגיבוי מערכות רשתי יכול להיות מושפע מרוחב הפס של הרשת.
מימוש הדרישות של הגיבוי תוך ציות למגבלות שלו לרוב אינן משימה פשוטה, שימוש בכלים הנכונים ובתהליכים הנכונים יכול להיות משמעותית על ביצוע הגיבוי.
קביעת לוח זמנים מתזמן גיבוי יכול לשפר את הנאמנות ועקביות של גיבוים על ידי הקטנת התלות ברכיב האנושי.
הרבה חבילות גיבוי כוללת את היכולת הזאת.
אימותמעבר לתהליך הפעולות הרגילות, המשתמשים או המערכת צריכים לוודא את נכונות הגיבוי.
הכוח להעתיק כל הנתונים של או על מערכת דורש גישה לא מוגבלת.
שימוש במנגנון אימות הוא דרך טובה למנוע שימוש בגיבוי למטרות בלתי מורשות.
שרשרת של אמוןמתקן אחסון נשלף או כזה הניתן לטיפול פיזי חייב להיות מטופל על אנשים מורשים, אחרת מערכת ההרשאות איננה מועילה.
אימות תוכנית הגיבוי, דורש לכלול נקודות פיקוח וניהול של נתונים היסטוריים.
אימות גיבוי תהליך הבודק שבעלי הנתונים יכולים לקבל מידע לגבי איך הנתונים שלהם גובו.
תהליך זה משמש גם כן להוכחת ציות להוראות גופי רגולטוריזציה המפקחים על הארגון, למשל, חברת ביטוח רפואי בארצות הברית נדרשת על ידי HIPAA להראות "הוכחה" שתוכנית הגיבוי שלהם עומדות בדרישות.
אסונות, מורכבות הנתונים, ערך הנתונים והגדלת התלות באמצעי אחסון של נתונים הגדלים והולכים תורמים להגדלת החשיבות של הגיבויים לנושא ההמשכיות העסקית.
מסיבה הזאת, הרבה ארגונים משתמשים בפתרונות של גוף-שלישי או "עצמאי" לבדיקה, אימות ואופטימזציה של הגיבוי שלהם.
דיווח בסביבות מחשוב גדולות, דוחות נם שימושיים עבור ניטור שימוש במדיה, מצב ההתקן, שגיאות ומידע אחר על תהליך הגיבוי.
רישום בנוסף לדוחות היסטוריים, רישום פעולות ושינויים שימושי לניטור מערכת גיבוי.
אימות הרבה תוכניות גיבוי עושות שימוש ב-checksum או hash על מנת לוודא נאמנות של הגיבוי.
לשיטות אלו מספר יתרונות: הראשון, ניתנת לאמת נכונות הנתונים ללא התייחסות לקובץ המקורי, אם הקובץ המאוחסן בגיבוי יש checksum זה, יש סבירות גבוהה שהוא נכון.
השני, מספר תוכניות גיבוי יכולות להשתמש ב-checksum על מנת להימנע משמירת עותקים מיותרים של קבצים ובכך לשפר את מהירות גיבוי, תוכנה השימושית במיוחד בשביל תהליך ביטול הכפילות.
ניטור הגיבוי ניתן לנטר את תהליכי הגיבוי על ידי מרכז צד שלישי.
מרכז זה מתריע למשתמשים על שגיאות שהתרחשו במהלך הגיבויים האוטומטיים.
ניטור גיבוי דורש תוכנה מסוגל לתקשר עם שרתי הגיבוי במקרה של שגיאות.
גיאנה אסקיבה (באנגלית ובספרדית: Guayana Esequiba) היא חבל ארץ של גיאנה, שוונצואלה טוענת לבעלות עליו.
השם "גיאנה אסקיבה" הוא כינוי שרק ונצואלה משתמשת בו.
חבל הארץ כולל את הר רוריימה (ששימש השראה לסר ארתור קונאן דויל לכתיבת סיפור ההרפתקאות הקלאסי "העולם שאבד") ושישה מחוזות אדמיניסטרטיביים של גיאנה: "בארימה-ואיני", "קוּיוּני-מאזארוּני", "פוֹמרוֹן-סופנאם", "פוֹטארוֹ-סיפארוני", "טאקוּטוּ עילית-אסקיבוֹ עילית" ו"איי אסקיבו-דמררה המערבית", שסך כל שטחם 159,500 קמ"ר.
בדו"ח מ-10 ביולי 1788 העלו הרשויות הספרדיות את הטענה לראשונה:
ב-1840 תבעה ונצואלה את כל גיאנה מערבית לנהר האסקיבו – 62% מכלל שטחה של גיאנה.
הצעה זו הייתה מבטיחה לוונצואלה את מחוז בארימה.
ב-1897 הסכימו בריטניה וונצואלה לפתור את הסכסוך באמצעות ועדת בוררות שמושבה היה בוושינגטון הבירה ואשר כללה חמישה שופטים (שני בריטים שנבחרו על ידי הבריטים, שני אמריקנים שנבחרו על ידי ונצואלה, ורוסי שנבחר על ידי ארבעת השופטים).
כשהעלתה ממשלת ונצואלה את טיעוניה בפני ועדת הבוררות היא תיקנה את תביעתה ביחס למחוז הצמוד מערבה לאסקיבו, וטענה כי הגבול צריך להתחיל משפך הנהר מורוקה דרומה עד לנהר קויוני, בסמוך למפגשו עם נהר המאסארוני, וממנו לאורך הגדה המזרחית של האסקיבו ועד גבול ברזיל.
ועדת הבוררות קיבלה החלטה ב-1899 שקבעה את הגבול הקיים עד היום בין גיאנה לוונצואלה.
הן בריטניה והן ונצואלה הסכימו להחלטת הבוררים.
ב-1962, ארבע שנים לפני שגיאנה קיבלה עצמאות מבריטניה, עוררה ונצואלה שוב את הנושא בצורה רשמית.
בפגישה בז'נבה ב-1966 החליטו שתי המדינות לקבל את המלצות נציגו של מזכ"ל האו"ם על האמצעים ליישוב הסכסוך בדרכי שלום.
מגעים דיפלומטיים בין שתי המדינות ונציג המזכ"ל נמשכו.
במסמך ההכרה בעצמאותה של גיאנה ב-26 במאי 1966 הצהירה ונצואלה:
מפות שהודפסו בוונצואלה מ-1970 מראות את כל השטח מהגדה המזרחית של האסקיבו, כולל האיים בנהר, כטריטוריה של ונצואלה.
בחלק מהמפות מכונה אזור אסקיבו המערבי "אזור התביעה"..
ב-23 באוקטובר 2023 קיבל הפרלמנט הוונצואלי החלטה לביצוע משאל עם ב-3 בדצמבר 2023 בשאלה האם לבטל את ההצהרה שנחתמה בז'נבה ולפעול באופן אקטיבי לסיפוח השטח כאחת ממדינות ונצואלה תוך מתן אזרחות לתושביו.
במשאל העם הצביעו כ-95% בעד סיפוח לוונצואלה.
ב-29 בנובמבר 2023 החל צבא ונצואלה בהיערכות אל מול הגבול, דבר שגרם לצבא ברזיל להגביר את הכוננות שלו.
גיאורגי קיפּיאני (בגאורגית: გიორგი ყიფიანი; נולד 1978) הוא כדורגלן עבר ומאמן גאורגי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום משמש כמנהל מקצועי במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון.
בעונתו הראשונה בישראל, במדי מכבי קריית גת ששיחקה אז בליגת העל, הוא לא הרשים וחזר לשחק בגאורגיה, אולם המשיך לשמור על קשר עם ישראל וחזר בסופו של דבר לשחק בהפועל באר שבע.
לאחר מכן שיחק גם בהפועל ירושלים.
לאחר פרישתו שימש כמאמן בקבוצות שונות בגאורגיה ביניהן אולימפי רוסתווי, ובשנת 2014 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון.
גיאנה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לונדון (1948), עוד בהיותה מושבה בריטית בשם גיאנה הבריטית.
החל מאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) משתתפת גיאנה במשחקים כמדינה עצמאית.
היא נעדרה מהם פעם אחת בלבד, כשהצטרפה לחרם האפריקני על אולימפיאדת מונטריאול (1976).
גיאנה הייתה המדינה היחידה מחוץ לאפריקה, פרט לעיראק, שהשתתפה בחרם זה.
הספורטאי הגיאני היחיד שזכה במדליה אולימפית הוא המתאגרף מייקל אנתוני, שזכה במדליית ארד באולימפיאדת מוסקבה (1980).
באותם משחקים בלט גם האצן ג'יימס גילקס.
גילקס קבע את התוצאה השביעית בטיבה בשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר (10.44 שניות), אך במקצה שלו סיים במקום החמישי, ולכן לא העפיל לשלב הגמר.
מזלו הרע של גילקס נמשך גם בריצת 200 מטר, כאשר השיג את התוצאה השמינית בטיבה בשלב חצי הגמר (20.87 שניות), אך במקצה שלו דורג במקום החמישי, ולכן גם במירוץ זה לא העפיל לשלב הגמר.
הקופצת לרוחק ג'ניפר איניס העפילה לשלב הגמר, וסיימה במקום ה-13. ארבע שנים מאוחר יותר, הגיעה להישג דומה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
בהמשך לא רשמו הספורטאים הגיאנים הישגים משמעותיים.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) העפיל טרוי דוריס לגמר הקפיצה המשולשת, שהיה הגמר האולימפי הראשון מזה 36 שנים.
גיאנה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
גיאורגסמריינהוטה היא עיר בדרום מדינת סקסוניה תחתית שבגרמניה, כ-7 ק"מ דרומית לאוסנבריק.
העיר הוקמה ב-1856, והתרחבה ב-1970 עם סיפוחם של מספר כפרים לתחום השיפוט שלה.
בשנת 2021 התגוררו בה מעט פחות מ־32 אלף תושבים.
גיאורגסמריינהוטה הוקמה ב-1856, אך ראשיתו של אחד הכפרים שסופחו אליה בהמשך, קלוסטר אואזדה, כבר במאה ה-12. ב-1170 הוקם במקום מנזר בנדיקטיני, הראשון מסוגו במחוז אוסנבריק, שפעל עד 1803. רק אחד מהמבנים המקוריים עומד על תלו, ולצדו מבנה בן שתי קומות שהוקם ב-1723, ומשמש כיום כבית ספר.
ראשיתה של גיאורגסמריינהוטה עצמה ב-1856, אז הוקם מפעל הברזל והפלדה Georgs-Marien-Bergwerks und Hüttenverein ("חברת המטלורגיה והמכרות של גאורג ומריה") בסמוך לעיירה מלברגן.
המפעל נקרא על שמם של גאורג החמישי, מלך הנובר ורעייתו מריה מזקסה אלטנבורג.
שמו התקצר בהמשך לגיאורגסמריינהוטה, וזה גם השם שניתן לכפר שצמח סביבו.
ב-1944 הקים הגסטאפו את מחנה העבודה אוהרבק בפאתי העיר.
אסירי המחנה הועסקו בכפייה במפעל הפלדה.
ב-1937 נבלעה מלברגן בגיאורגסמריינהוטה, וב-1970 נכללו בתחום שיפוטה עיירות וכפרים נוספים - אואזדה, קלוסטר אואזדה, הרדרברג, הולשטן-מינדרופ וחלקה הדרומי של הולצהאוזן.
בעקבות זאת, גיאורגסמריינהוטה, שעד אז הוגדרה כ"כפר תעשייתי", הפכה לעיר.
מפעל הפלדה גיאורגסמריינהוטה היווה מאז היווסדו מרכז תעסוקה בולט באזור.
בשנת 2007 הועסקו בו כ-1,300 עובדים שייצרו כ-760 אלף טונות של פלדה.
מכירות המפעל בשנת 2006 נאמדו ב-566 מיליון אירו.
מקורות תעסוקה בולטים נוספים בעיר כוללים מפעל לספקטרומטרים אופטיים, חברות היי טק, בית חולים ומפעל רהיטים.
בתחומי העיר מספר אתרים היסטוריים, המנזר בקלוסטר אואזדה הוא העתיק שבהם.
מנזר אוהרבק הפרנציסקני הוקם ב-1916 בהולצהאוזן.
מבנה בולט נוסף הוא וילה שטאהמר, שהוקמה ב-1900 ושימשה את מנהל המפעל דאז, רוברט שטאהמר.
לאחר מלחמת העולם השנייה השתכן בבניין הצבא הבריטי, לאחר מכן שכנה בו לשכת תעסוקה, ומאז 1980 הוא משמש כמוזיאון לתולדות העיר.
גִּבּוּב קוקייה (מאנגלית: Cuckoo hashing) הוא שיטה במדעי המחשב ליישוב התנגשויות בטבלת גיבוב.
בשיטה זו, כל איבר ממופה לשני תאים במערך.
כאשר מכניסים איבר חדש למערך, בודקים אם אחד מהתאים אליהם האיבר ממופה פנוי.
אם כן, ממקמים בו את האיבר החדש.
אם שני התאים אליהם האיבר החדש ממופה תפוסים, ממקמים את האיבר החדש באחד מהתאים התפוסים, ומעבירים את האיבר ששכן בתא קודם לכן לתא האלטרנטיבי שלו.
מקור השם נובע משיטות הקינון של זנים מסוימים של ציפור הקוקייה.
הקוקייה מטילה את ביציה בקניהן של ציפורים אחרות.
כאשר גוזל הקוקייה בוקע מן הביצה, הוא דוחף את הביצים או את הגוזלים האחרים מן הקן.
השיטה תוארה לראשונה על ידי רסמוס פה (Rasmus Pagh) ופלמינג פריש רודלר (Flemming Friche Rodler) בשנת 2001.
וריאציה אחת של גיבוב קוקייה ממפה כל איבר ליותר משני תאים.
וריאציה אחרת מאפשרת לכל תא להכיל יותר מאיבר אחד.
וריאציות אלו מגדילות את ניצולת הזיכרון על חשבון הגדלת הזמן הנדרש להכניס איבר חדש ולחפש איבר קיים.
גיאטרי צ'קרוורטי ספיבק (בהינדית: गायत्री चक्रवर्ती स्पीवाक; באנגלית: Gayatri Chakravorty Spivak; נולדה ב-24 בפברואר 1942) היא תאורטיקנית ופילוסופית הודית.
היא מרצה באוניברסיטת קולומביה, במכון לספרות השוואתית, אשר הוקם על ידה.
מהמפורסמים במאמריה הוא "האם המוכפפים יכולים לדבר?" שנחשב לטקסט מכונן של פוסט קולוניאליזם.
כמו כן, היא ידועה בזכות תרגום וכתיבת המבוא לספרו של ז'אק דרידה "על הגרמטולוגיה" ("De La Grammatologie") בו ניתוח תורת שיטות הכתב, שהיווה את הבסיס לזרם הדקונסטרוקציה.
ספיבק כתבה תאוריות בנושאי תרבות וביקרה את "המורשת של הקולוניאליזם".
היא הביאה לשינוי בשיטת הניתוח של כתבים בספרות בנושא הקולוניאליזם.
לרוב היא מתמקדת בטקסטים תרבותיים של אנשי השוליים בחברה המערבית כמו מהגרים, מעמד הפועלים, נשים ועוד.
נולדה בשם גיאטרי צ'קרוורטי ב-24 בפברואר 1942 בכלכותה, בהודו.
בשנת 1959 סיימה בהצטיינות את התואר הראשון באנגלית במכללת פרסידנסי בכלכותה, שלוחה של אוניברסיטת כלכותה וקיבלה מדליות זהב לספרות אנגלית ובנגלית.
בהמשך היא למדה באוניברסיטת קורנל שם היא סיימה תואר שני באנגלית ושקדה על הדוקטורט שלה בספרות השוואתית תוך כדי הוראה באוניברסיטת איווה.
מחקרה, אשר כותרתו היא "את עצמי אני חייב להמציא מחדש: חייו ושירתו של וו.
ייטס והונחה על ידי פול דה מאן, היא הייתה האישה השנייה שנבחרה באוניברסיטת קורנל לאגודת טליורייד.
ספיבק הייתה נשואה למשך זמן קצר לטלבוט ספיבק בשנות ה-60 של המאה ה-20. ספר אוטוביוגרפי של טלבוט ספיבק "הכלה ענדה זהב מסורתי" עסק בשנים המוקדמות של נישואיהם.
ספיבק לימדה במספר אוניברסיטאות טרם בואה לאוניברסיטת קולומביה בשנת 1991. היא הייתה עמיתת מחקר של קרן גוגנהיים, זכתה במספר כיבודים אקדמיים כולל תואר דוקטור של כבוד במכללת אוברלין, ושימשה כעורכת של מספר כתבי עת אקדמיים.
במרץ 2007 ספיבק קיבלה תואר "פרופסור האוניברסיטה" באוניברסיטת קולומביה, והייתה לאישה הלא-לבנה היחידה שקיבלה את התואר הנכבד ביותר של האוניברסיטה במשך 264 שנות קיומה.
ביוני 2012 היא זכתה בפרס קיוטו של אומנויות ופילוסופיה.
התרגום של ספיבק לספרו של דרידה "על הגרמטולוגיה" ("De La Grammatologie") כלל מבוא פרי עטה אשר תואר כמציב סטנדרט חדש התבוננות עצמית.
תרגום זה הביא אותה לגדולה ולתודעת רבים.
ספיבק ערכה מספר מחקרים, אשר בחנו בצורה ביקורתית את אופן כתיבת ההיסטוריה ההודית, במסגרת זיקתה לקבוצת חוקרים הודים, רובם היסטוריונים, שחברו יחדיו במרוצת שנות ה-70 של המאה ה-20 לרנג'יט גוהא).
תחום המחקר של קבוצת ההיסטוריונים הללו כונה "לימודי מוכפפות" ("subaltern studies") והעמיד בסימן שאלה את יומרתם של היסטוריונים מערביים לכתוב את סיפורם של המוכפפים.
ספיבק נחשבת לפילוסופית המייצגת את השילוב בין מרקס, פמיניזם והיסטוריה מעשית.
במיוחד העסיקה אותה התנהלות של קבוצות נשים מוכפפות מול ארגונים בירוקרטים, כאשר בסיס הכוח אינו שווה.
אדוארד סעיד ראה בה חלוצה בחקר התאוריה הספרותית של נשים לא מערביות וטען שהיא כתבה את "אחת המסות הכי מדויקת של מעמד זה".
בספרה "ביקורת של היגיון פוסט-קולוניאלי" שראה אור בשנת 1999 היא בחנה כיצד עבודות מרכזיות במחשבה מטאפיזית אירופאית (למשל קאנט והגל) לא רק נוטים להדיר מוכפפים מהדיונים שלהם אלא מונעים מלא-אירופאים למלא תפקידים כסובייקטים אנושיים לגמרי.
מבקריה טוענים כי כתיבתה של ספיבק עמומה ומציבה סגנון לפני תוכן.
טרי איגלטון, מבקר ספרות מרקסיסטי קרא לכתיבתה בלתי נגישה אך עם זאת, טען כי ישנם מעט מבקרים יותר חשובים מספיבק בימינו, וכי היא תרמה הרבה יותר בסלילת דרך בפמיניזם ופוסט קולוניאליזם באקדמיה הגלובלית יותר משותפיה התאורטיקנים.
ספיבק נגעה בדיכוי הנשים מזווית של השלטון האירופאי המרכזי הקולוניאלי.
בספרה "ביקורת על פוסט קולוניאליזם" מציעה ספיבק לבחון מחדש את "הבדיה הפרודיאנית", לפיה זהותן של נשים שחיו במציאות של שלטון קולוניאליסטי, נבנתה מתוך הסיפור האדיפלי עליו נשענו מחנכיהן האירופיים.
לנשים פוסט קולוניאליסטיות, לדעתה, אין בהכרח סיפור אירופאי או מסורתי, מזוקק.
היא גם טוענת שנשים אשר שייכות לשוליים של החברה האירופאית נופלות במלכודת, עקב היותן כלואות בין שני עולמות, אך לא ממש שייכות לאף אחד מהם.
החינוך אותו הן מקבלות הוא אירופאי אך המסורת שאליה הן שייכות שונה ביסודה מהחברה בה הן חיות.
במאמרה "האם המוכפפים יכולים לדבר?" ספיבק דנה בנושא הגזע וביחסי הכוחות המעורבים בהוצאת מסורת הסאטי מהחוק.
ספיבק טוענת, כי את כל העדויות הקשורות במסורת הסאטי אנו שומעים ממתיישבים בריטים וממנהגים הינדים ועל הדרך שבה הצתה עצמית שיעבדה נשים, אך אף פעם לא נשמעו מהנשים המבצעות את פעולת הסאטי.
חוסר תיעוד זה הוביל את ספיבק לחשוב האומנם המוכפפים באמת יכולים להשמיע את קולם.
ספיבק מתארת כיצד מסורת הסאטי מופיעה בארכיונים קולוניאליים.
היא מדגימה כיצד האקדמיה המערבית עיוותה חוויות של מוכפפים על ידי הנחת היסוד שבה, שמבוססת על השקפת עולמם של אנשי האקדמיה.
לטענתה, המקורות הארכיוניים (במקרה ההודי מדובר על הארכיוניים הבריטיים) משמיעים אך ורק את קולם של גברים לבנים, ודרך תיווכם אין הכפיפים יכולים לדבר.
אינטלקטואליים, כמו פוקו ודלז, התייחסו לסובייקט המערבי האירופאי תוך כדי שהם מתנערים מהבעיה של תפיסת הייצוג.
האינטלקטואלים מתארים את זהות המוכפף של אירופה כאנונימי ואילם.
ספיבק מבצעת גם דקונסטרוקציה של הייצוג המתואר על ידי פוקו, דלז ומרקס.
היא יוצאת תיגר מול דלז ופוקו על כך שהם הפכו את הדיון על המוכפפים לבלתי אפשרי בחשיבה ההגיונית, והיא מציעה את האפשרויות שז'אק דרידה מציע, לחשוב על המוכפפים כמושפעים מצורות של כוח סמוי במערכות השלטון והידע המודרניות, שהוא לא פחות חודרני מכוח גלוי.
היא מתארת את השימוש של מרקס בשני מושגים בגרמנית מקורית לייצוג: אחד במובן של ייפוי כוח פוליטי ואחר במובן של סמליות.
כלומר, היכולת הלשונית כשלעצמה לא מספיקה לקבוצות חברתיות חלשות בניסיונן לייצג את עצמן מול השליטים.
מסתבר כי "ייצוג" במובן החברתי –פוליטי דורש הרבה יותר מהיכולת לדבר.
ספיבק טבעה את המונח "מהותנות אסטרטגית" אשר קשור לסולידריות זמנית למטרות פעולה חברתית.
לדוגמה, יש הטוענים שסדרי היום המרובים של קבוצות נשים מקשים על פמיניסטיות לעבוד למען מטרה משותפת.
"מהותנות אסטרטגית" מציעה דרך אל מחוץ לסבך זה ומבטא את הצורך מעמד בנקיטת עמדה מהותנות כדי שניתן יהיה לפעול.
בנאומיה מאז 2002, ספיבק התייחסה גם לעניין הטרור.
היא חקרה את פיגועי ההתאבדות ובחנה את המסר שמעביר מעשה של התאבדות.
לדבריה "התנגדות אובדנית היא מסר הנחרט בגוף כאשר שום דבר אחר לא יועיל".
כמו כן, היא ציינה ש"בטקסט של נאום התאבדות טרוריסטית, כפויה אבל מוסכמת, מעבר להרס של מקדשים ולהתעללות בנשים משמשת לא רק את הבנאליות של הרוע, אלא גם מעוותת את האמונה שנלקחה לקיצוניות".
השפעתה של ספיבק על נושאים שקשורים לתרבות הישראלית
מאמרה של ספיבק ה"אם המוכפפים יכולים לדבר?" השפיע ועדיין משפיע על מספר רב של סוגיות שעולות בהוויה הישראלית, כגון: יחסי יהודים –ערבים, דיכוי הנשים המזרחיות, ייצוג הנשים בארץ, זהות מינית (קהילה הומו-לסבית),יחסי הורים ילדים ונושאי כלכלה וקולנוע.
בכל הדוגמאות המובאות תמיד נשאלה שאלת המוכפפים מול הכוח השולט והועלתה סוגיית ייצוגם.
ספיבק ייסדה את פרויקט אוריין (1997) כדי לספק השכלה יסודית איכותית לילדים באזורים הכי נחשלים בעולם.
הפרויקט מפעיל בתי ספר באזורים קשי יום בבנגל המערבית, בהודו.
הפרויקט מאמן מורות מקומיות כדי שינהלו את בתי ספר הללו עם סיוע של מפקחים מקומיים.
הפרויקט מציע לילדים באזורים אלו את המשאבים הנדרשים לכניסה למערכת החינוך הממלכתית לתיכון ומעלה.
הפרויקט התחייב להשתמש בתוכנית לימודים ובספרי הלימוד הקיימים כדי להכשיר מורות מתוך האמונה שהשימוש בחומרים האלה יאפשר לתלמידים להיכנס למערכת החינוך הכללית עם תנאים שווים לתלמידים אחרים." חשוב ללמד אותם.
מכיוון שהודו תמיד מתרברבת על כך שהיא הדמוקרטיה הגדולה ביותר ומכיוון שהם מהווים כוח אלקטוראלי נרחב, אני מנסה לפתח הליך פורמלי של הרגלים דמוקרטיים", היא אמרה על הפרויקט.
גיאטרי צ'קרוורטי ספיבק, "כלום יכולים המוכפפים לדבר?".
שנהב (עורך), קולוניאליות והמצב הפוסטקולוניאלי, ירושלים: הקיבוץ המאוחד ומכון ון ליר.
גיאנה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער מגיאנה לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער מגיאנה היא בעיקר סמלית.
המשלחת הראשונה של גיאנה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה, טניס שולחן ושחייה והשתתפותם היא סמלית.
ספורטאי המשלחת, בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, לא הגיעו להישגים בענפים אתלטיקה, טניס שולחן ושחייה.
גיבוב ליניארי (Linear probing) הוא שיטת תכנות לפתרון התנגשויות בתוך טבלאות גיבוב - מבני נתונים לשמירה על אוסף של זוגות מפתח וערך.
הוא הומצא בשנת 1954 על ידי ג 'ין אמדל, איליין מ.
מק' גרו, וארתור סמואל הראשון, ונותח בשנת 1963 על ידי דונלד קנות'.
יחד עם double hashing, גיבוב ליניארי הוא סוג של מיעון פתוח.
כלומר כל תא מכיל זוג אחד של מפתח-ערך.
כאשר פונקציית גיבוב גורמת להתנגשות (כלומר היא מיפתה מפתח למקום שתפוס על ידי ערך אחר בטבלה) נבדוק האם התא הבא בטבלה ריק וכך נמשיך עד למציאת מקום ריק.
חיפוש מבוצע באותו אופן, על ידי חיפוש בטבלה החל במיקום שניתן על ידי פונקציית הגיבוב, עד למציאת תא עם התאמת מפתח או תא ריק.
במחיקה איננו יכולים להשאיר את התא ריק משום שלאחר מכן בחיפוש נוכל לטעות ולכן במחיקה נשמור בתא דגל לציון המחיקה.
שימוש בגיבוב ליניארי יכול להיות מיושם כך שתוחלת מספר הפעולות קבועה.
במילים אחרות, פעולות הוספה הסרה וחיפוש יכולות להיות מיושם בממוצע - (1)O, כל עוד מקדם העומס של טבלת הגיבוב הוא קטן מאחד.
גיבארט (בהונגרית: Gibárt) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גיבארט קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-383 תושבים בשנת 2007 עד 312 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-19%).
גיאפ טואן דואונג (בוייטנאמית: Giáp Tuấn Dương; נולד ב-7 בספטמבר 2002 בווייטנאם) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קונג אן האנוי מליגת העל הווייטנאמית ובנבחרת וייטנאם.
טואן דואונג גדל במחלקת הנוער של קונג אן האנוי.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת המשנה הווייטנאמית.
בתום עונת העפיל עם המועדון לליגת העל הווייטנאמית.
ב-11 בספטמבר 2023 ערך טואן דואונג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וייטנאם, בניצחון 2-0 על נבחרת פלסטין במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת וייטנאם לטורניר גביע אסיה 2023.
גיבאירו ריד (בהולנדית: Givairo Read; נולד ב-2 ביוני 2006 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית.
ריד גדל במחלקת הנוער של זיבורגיה, ובשנת 2017 עבר למחלקת הנוער של פולנדם.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של פולנדם.
ב-17 במרץ 2023 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2-1 על פורטונה סיטארד במסגרת המחזור ה-26 בליגת העל ההולנדית לעונת 2022/2023.
ב-6 ביוני 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים בפיינורד מליגת העל ההולנדית, והחל לשחק במחלקת הנוער של המועדון.
ב-15 בפברואר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשהחליף את בארט ניוקופ בתיקו 1-1 נגד רומא במסגרת שלב הפליי-אוף של הליגה האירופית לעונת 2023/2024. ב-4 באוגוסט שיחק בניצחון על פ.ס.וו.
איינדהובן במסגרת מגן יוהאן קרויף.
ב-12 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 1-0 על מילאן במסגרת שלב הנוקאאוט הראשוני לעונת 2024/2025. הופעתו במשחק זה זיכתה אותו במקום בקבוצת המחזור של ליגת האלופות.
לאחר פציעות של בארט ניוקופ וז'ורדן לוטומבה, הפך ריד למגן הימני הראשון של הקבוצה.
ב-17 באפריל 2025 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2029. ב-3 במאי הבקיע את שערו הראשון בליגה, בניצחון 4-1 על הראקלס אלמלו במסגרת המחזור ה-31.
לקראת עונת 2025/2026 הפך ריד לקפטן השלישי של פיינורד, אחרי סם סטיין ואניס חאג' מוסא.
ב-23 באוקטובר 2025 הבקיע את שערו הראשון בזירה הבין-לאומית, בניצחון 3-1 על פנאתינאיקוס במסגרת שלב הליגה של הליגה האירופית לעונת 2025/2026.
ריד שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד עד גיל 17 ועד גיל 19.
הוא סירב להצעה של מאמן נבחרת הולנד עד גיל 21 מיכאל רייזיחר להצטרף לסגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2025, לאחר שהבין כי רייזיחר יעדיף את דיוויין רנש על פניו כמגן ימני.
במקום זאת, נכלל בסגל הנבחרת עד גיל 19 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2025. הוא פספס את המשחק הראשון של הטורניר בשל ריצוי עונש הרחקה, ולאחר משחק זה שימש כקפטן הנבחרת בכל משחקי הטורניר.
במשחק הגמר נגד נבחרת ספרד עד גיל 19, כדור רוחב שלו הוביל לשער עצמי של שחקן נבחרת ספרד, שהיה לשער היחיד במשחק והוביל לזכייתה של נבחרת הולנד בטורניר.
בחודש אוקטובר 2025 החל לשחק בנבחרת הולנד עד גיל 21.
ריד נולד בשם גיבאירו דונדאס, ושינה את שם משפחתו לשם המשפחה של אביו לאחר נישואי הוריו.
יש לו אח אחד גדול ושתי אחיות קטנות.
הוא נולד בהולנד, עבר לבית אביו בסורינאם בגיל ששה חודשים, ושנתיים לאחר מכן חזר להולנד.
נבחרת הולנד עד גיל 19
גיבונים (שם מדעי: Hylobatidae) היא משפחה בתת-סדרת קופים צרי אף ובקבוצת ההומינואידים שכוללת גם את ההומינידים.
בתוך משפחת הגיבונים יש ארבעה סוגים: סיאמנג, גיבון לבן גבות, גיבון גיבון, וגיבון מצויץ.
על אף ששיוך ההילובטידים בתוך הפרימטים ידוע ואין עליו השגות, לא זה המצב לגבי החלוקה הפנימית בתוך המשפחה.
מחקרים ראשונים, שלא הכירו את כל מיני הגיבונים, חילקו את המשפחה לשני סוגים בלבד - הסיאמנג גדול הגוף כסוג אחד, ושאר הגיבונים, שנודעו אז כקבוצת "לאר", כסוג שני.
חלוקה דיכוטומית זו ניתן להסביר בשל המידע המועט שהיה ידוע על שאר המינים עד לשנות ה-80 של המאה ה-20, כמו כן בשל ההבדלים הברורים לעין שבין שני הסוגים: לסיאמנג קול עבה יותר, גרונו החיצוני אלסטי ומתנפח, אצבעות כף רגלו 2–3 מחוברות יחד בקרום עורי.
כאשר התגלו מינים נוספים של גיבונים ואחרים נחקרו יותר לעומק, נגלה גם הצורך להוסיף עוד שני סוגים לפחות על הקיימים.
בשנות ה-80 כבר נודעו 14 המינים במשפחה, ונעשתה חלוקה גנטית לארבעה סוגים על פי תבנית קריוגרם.
רק בשנת 2001 התקבלו המחקרים בקהילת חוקרי הפרימטים.
בסוגריים מצוין מספר הדיפלאודים של חברי אותו סוג.
גיבון לבן-גבות מערבי (Hoolock hoolock)
גיבון לבן-גבות מזרחי (Hoolock leuconedys)
גיבון לבן-לחיים צפוני (Nomascus leucogenys)
גיבון שחור מזרחי מצויץ (Nomascus nasutus)
גיבון לבן-לחיים דרומי (Nomascus siki)
הגיבונים הם הקטנים שבקרב קופי האדם.
משקלם נע בין חמישה לעשרה קילוגרם.
הם נפוצים ביערות הטרופיים של דרום-מזרח אסיה.
מרוכזים באוכלוסיות קטנות בסין, לאוס, וייטנאם, תאילנד, בנגלדש, צפון מזרח הודו, בורמה, מלזיה ואינדונזיה ובמספר איים כבורנאו וסומאטרה.
רוב הארצות מסווגות את המינים שבתחומם בסכנת הכחדה, והסכנה ברורה וממשית כל עוד נמשך בירוא היערות וצמצום שטחם לטובת התעשייה והחקלאות.
גורמים שיש לאוכפם על מנת לשמר את הגיבונים הם איסור הציד, המסחר בחלקי גופות לתרופות שבטיות והמסחר בגורים כחיות שעשועים.
הדעות חלוקות לגבי התפתחות הקבוצה מבחינה אבולוציונית: יש הרואים את הסיאמנג כסוג הראשון שהתפצל משאר הקבוצה לפני כ-8 מיליון שנים, אחרים טוענים שהדבר נכון לגבי גיבון מצויץ ואחרים רואים בגיבון לבן גבות הסוג העתיק ביותר.
סברה אחרונה טוענת שלסיאמנג ולגיבון המצויץ אב קדמון משותף שאינו קשור לגיבונים האחרים.
גיבון לבן-יד או גיבון לאר (שם מדעי: Hylobates lar) הוא מין בסוג גיבון, השייך למשפחת ההילובטידים-גיבונים.
תפוצתו של יונק זה ביערות הגשם הטרופיים של דרום ודרום-מזרח אסיה, כולל תאילנד, מלזיה, אינדונזיה ובורמה.
צבע הפרווה חום-כהה עד שחור עם טבעות לבנות מסביב לפנים, ידיים ורגליים.
ההופעה אינה קשורה לזוויג הפרט.
גיבון לבן-יד, בררני ביותר בנוגע למזונו, הוא יאכל פרות טריים בלבד, שורשים ועלים חדשים.
אופן ניודו הייחודי, באמצעות קפיצות מהירות בין ענפי העצים עם ידיו הארוכות, מסייע לו להגיע למזון אליו קופים אחרים לא מגיעים.
את עיקר חייו הוא מבלה בענפים העליונים של צמחיית היער ולעיתים כלל אינו מגיע לקרקע היער.
לגיבון אין עונה קבועה לרבייה.
תקופת העיבור אורכת כשבעה חודשים, עובר יחיד נולד כל שנתיים.
הגיבון הוא מין מונוגמי ונע בקבוצה קטנה של זוג וילדיהם.
זוגות אינם נוהגים להיפרד ולהתרחק מהטריטוריה שלהם בכל ימי חייהם, הצאצאים הבוגרים עוזבים את הקבוצה בעוד חדשים נולדים אליה.
ישנן מספר עדויות ל"גירושים" בהן עוזב אחד הפרטים ללא סיבה נראית ומזדווג עם פרט אחר.
המין נמצא בסכנת הכחדה מכמה סיבות.
הוא ניצוד למטרות מזון במספר אזורי מחיה.
לעיתים נלקח חי כחיית שעשועים, דבר הנחשב במספר ארצות אסייתיות לדבר אופנתי.
הרס היערות וניצול משאבי הטבע, גורם לבידוד אוכלוסיית הגיבון בקצב מדאיג.
הפרט חלש ונמצא כי אינו שורד ומתרבה לאורך זמן בשביה.
גיבון קלוס (שם מדעי: Hylobates klossii) מין בסוג גיבון שבמשפחת הגיבונים.
המין מתאפיין בזרועותיו הארוכות העוזרות לו בצורת התניידותו על ידי נדנוד בין הענפים (suspensory behavior).
משקל זכר בוגר הוא 5.6 ק"ג ונקבה בוגרת 5.9 ק"ג.
צבע הפרווה שחור ואינו קשור למין.
תפוצת המין באיי מנטאווי שמיקומו מערבית לאיי סומטרה, ביערות הגשם וביערות טרופיים ירוקי עד.
המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חיו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרסים, שעליהם מעט חרקים נושכים.
הוא אוכל בעיקר פרות אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים.
פרות בעלי תכולת סוכר גבוהה חביבים עליו במיוחד.
הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה, רוב ניידותו היא על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים.
המין טריטוריאלי ופריטים מתבגרים ובוגרים מספקים הגנה מפני טורפים וגיבונים אחרים.
גיבון גמיש (שם מדעי: Hylobates agilis), מין בסוג גיבון שבמשפחת הגיבונים.
צבע הפרוות הגיבון נע מצהוב חום עד גוון חמרה, לעיתים גם חום כהה ושחור.
לנקבות גבות ולחיים לבנות בעוד לזכרים גבות לבנות בלבד.
תפוצת המין באינדונזיה, מלזיה ותאילנד, ביערות הגשם וביערות טרופיים ירוקי עד.
המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חיו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרסים.
המין אוכל בעיקר פירות אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים.
הגיבון הגמיש מונוגמי, כאשר הקבוצה מורכבת מזוג ומצאצאיהם.
בתקופת הייחום מתקשרים בני הזוג על ידי קולות וצווחות מרובות, הדבר תורם לחיזור הקשר ומרחיק טורפים ושכנים לא רצויים מהטריטוריה החדשה שנבנית.
הגיבון מוליד צאצא אחד להריון.
גיבון לבן-גבות מערבי (שם מדעי: Hoolock hoolock) הוא מין של פרימט ממשפחת הגיבונים.
בעבר סווג כמין יחיד בסוג גיבון הולוק, אך בהמשך סווגו לצידו שני מינים נוספים: גיבון לבן-גבות מזרחי (Hoolock leuconedys) וגיבון סקייווקר (Hoolock tianxing).
לזכרים פרווה שחורה עם גבות בהירות, לנקבות פרווה בגוון נחושת וחום-כהה באזור הפנים, החזה והחלציים.
טבעת של שיער לבן תוחמת את העיניים, הפה והאף של הנקבה.
התינוקות נולדים עם פרווה אפורה-לבנה עם גוון צהבהב, היא נעשית שחורה בגיל ההתבגרות, אצל הנקבות היא מתבהרת בתחילת גיל הפוריות.
המין מאופיין בציצית שיער בהירה בסנטר, אף רחב משאר הגיבונים, אורך שיער משתנה בפנים המדמה פרצוף משולש.
קולו של גיבון זה הוא כמעין גיהוק המעורב בנהימה.
גיבון כסוף-פרווה או גיבון ג'אווה (שם מדעי: Hylobates moloch) הוא מין בסוג גיבון גיבון שב משפחת הגיבונים.
המין אנדמי לאי ג'אווה באינדונזיה ושוכן ביערות הטרופיים של האי.
משקלו נע בין 4–9 ק"ג, כשמשקל בוגר ממוצע הוא 8 ק"ג.
אין הבדל בולט בגודל או בצבע בין זכרים לנקבות, שני המינים בעלי פרווה אפורה-כסופה.
קודקוד הראש בצבע אפור כהה.
באזור החלציים הפרווה אפורה כהה.
באזור הגבות ומסביב לפנים הפרווה לבנה-אפורה, שמופרדת מהעיניים, הפה והאף על ידי טבעת של שיער דליל בצבע שחור.
יש המתבלבלים בזיהוי המין עם גיבון אפור-פרווה בשל צבע הפרווה הדומה.
לגיבון זרועות ארוכות וגוף צר המסייע לו בתמרון בתוך יערות הגשם הסבוכים.
אין מידע מהימן על ילודה ביחס לעונות השנה.
במשך 10–20 שנה של חיים בזוג, תוליד הנקבה כ 5–6 גורים, לא בתדירות קבועה.ההריון הוא של ולד יחיד ותקופתו אורכת 7 חודשים.
הגיבונים חיים על פי רוב בקבוצות של 4 פרטים: זוג, ולד וצעיר.
הגיבון בעל חיים טריטוריאלי המגן על נחלתו באמצעות קולות "שירה" עזים המופקים על ידי שני המינים, ונשמעים לעיתים עד למרחק קילומטר.
ברוב המקרים, הנקבה משמיעה קולות, בעוד שהזכר רודף אחר התוקף.
עיקר התזונה של המין היא פירות הנמצאים בצמרות העצים הטרופיים.
על כן צורת התניידות הגיבונים, התנדנדות על הענפים באמצעות ידיהם הארוכות (brachiation), עוזרת לו לנוע בין אזורי המזון במהירות.
בניגוד למיני פרימטים אחרים, המין אינו בשימוש הקהילה המדעית לצורכי ניסויים.
לעיתים רחוקות נתפס בשל בשרו או במטרה לסחור בגוריו.
המין נמצא בסכנת הכחדה קריטית - נעשים מאמצים רבים בהגנה על המשפחה כולה, אולם קצב הריסת בית הגידול גבוה מיכולת השימור.
הצלת המין תלויה רק בגורמים מדיניים וגלובליים שימנעו את המשך הריסת היערות לטובת שטחי חקלאות.
בשבי מוחזק המין לצורכי שימור ב-4 מרכזים שונים ברחבי העולם.
גיבון מצויץ (שם מדעי: Nomascus) סוג במשפחת הגיבונים שתפוצתו בהינדו-סין בווייטנאם, לאוס, מזרח קמבודיה ודרום מערב סין.
נקרא כך בשל כתר השיער המוארך אצל הזכרים המשווה צורה של ציצית נוצות.
משקלם הממוצע של מיני הגיבון המצויץ הוא 7–8 ק"ג בדומה לגיבון לבן-גבות, יותר מגיבון גיבון (5 ק"ג) ופחות מהסיאמנג.
לנקבות צבע המצח שחור, שבולט על רקע שאר הפרווה הבהירה, השערות זקורות אך לא נוצרת ציצית.
הזכרים כמעט שחורים לחלוטין, לעיתים צבע הלחיים בהיר, בהתאם למין.
צבע פרוות הנקבות צהוב בהיר, כתום בהיר או בז'.
הפעוטים נולדים עם פרווה בהירה, דומה בצבעה לפרוות הנקבה הבוגרת.
בסביבות גיל 1–2 מתכהה הפרווה עד לשחור כשל הזכרים.
עם הבגרות המינית 5-8 שנים, מתבהרת שוב פרוות הנקבה.
לזכרים גרון מעט אלסטי המשמש כתיבת תהודה, אך הוא לא בולט כשל הסיאמנג.
בעבר היו שייכים כל הגיבונים לסוג היחיד, גיבון, אולם מחקר גנטי שנעשה ב-2001 מצא הבדלים רבים בתחום הגנטי.
לחברי סוג זה 52 דיפלואידים.
גיבון מזוקן (שם מדעי: Hylobates albibarbis) הוא תת-מין בסוג גיבון גיבון, השייך למשפחת הגיבונים.
בעבר גיבון זה היה נחשב תת-מין של גיבון גמיש, יותר מאוחר סווג כתת-מין של גיבון אפור-פרווה בשל האזור הגאוגרפי אותו הם חולקים ואף בשל שירתם הדומה.
אולם בשנת 2001 עם המחקר הגנטי המקיף על המשפחה בכללותה, נמצאו הבדלים רבים שהכירו בו כמין נפרד.
המין נמצא בחלקו הדרום מערבי של האי בורנאו, באזור בשליטת אינדונזיה המתפרש על יער טרופי של 1600 מטרים לערך.
נקרא בשפת הילידים אונגקו ויאהו-יאהו.
עד לשנות ה-80, היה בסכנת הכחדה ממשית בשל כריתת היערות המסיבית (1/6 מעצי הגשם לתעשייה באים מאי זה) ואף בשל חוסר המועדות לשימור המין.
מאז הוכר כמין מוגן, בעיקר בשל לחצים בינלאומיים, התאוששה האוכלוסייה וכיום הוא בסיכון מועט.
צבע הפרווה חום בהיר עם חלקים כהים באזורים התחתונים בגפיים ובכיפת הראש.
שיריו של גיבון זה ארוכים ואיטיים בהשוואה לגיבון גמיש, ואף סייעו בהבחנה בין שני המינים.
פירות בעלי תכולת סוכר גבוהה חביבים עליו במיוחד.
הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה, רוב תנועתו היא על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים.
גיבון מזוקן הוא מונוגמי, הקבוצה מורכבת מזוג ומצאצאיהם.