tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "פלורה ויוליסס" המבוסס על ספר באותו שם משנת 2013 שכתבה קייט די-קמילו.
בשנת 2023 התמודדה בעונה ה-32 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים".
ב-11 באוקטובר 2003, נישאה הניגן לשחקן אלכסיס דניסוף, שהופיע עמה גם הוא ב"באפי ציידת הערפדים", בסדרת-הבת "אנג'ל" וגם בסדרה "איך פגשתי את אמא".
לזוג שתי בנות, סטיאנה מארי - נולדה ב-24 במרץ 2009, והשנייה, קיווה ג'יין - נולדה ב-23 במאי 2012. המשפחה מתגוררת בשכונת אנסינו, לוס אנג'לס; ביתם שימש בעבר סט התפאורה של הסדרה "החיים עצמם".
היא ובעלה הם סנדקי בנו של הבמאי ג'וס וידון, ארדן.
+שנהסרטתפקידהערות1986Impure Thoughtsפאטי סטאבס1988כלה מכוכב אחרג'סיקה מילס1998מת על הקמפוסלוסי1999אמריקן פאימישל פלאהרטי2000על בנים ועל בנותבטי2001אמריקן פאי 2מישל פלאהרטיBeyond the City Limitsלקסי2003אמריקן פאי: החתונהמישל פלאהרטי2006מת לדייטג'וליה ג'ונסהצד הגס של הפינגוויניםפינגוויניתדיבוב2011אהבה, חתונה, נישואיןקורטני2012אמריקן פאי: האיחודמישל פלאהרטי-לוינשטיין2017Do You Take This Manרייצ'ל2018You Might Be the Killerצ'אק2019קים פוסיבולד"ר אן פוסיבול2021פלורה ויוליסספיליס באקמןTBADodie & Cheryl Get Hitchedשריל קראם
אליסון ג'יין הרגריבס הייתה מטפסת הרים בריטית.
הרגריבס נולדה ולמדה בדרבישייר שבבריטניה.
בשנת 1993 טיפסה על האמא דאבלם בנפאל.
בשנת 1995 טיפסה על האוורסט בטיפוס סולו וללא חמצן ובכך הייתה לאדם השני (אחרי ריינהולד מסנר) מעולם שעשה זאת.
הרגריבס טיפסה את ששת הקירות הצפוניים הגדולים של האלפים בסולו, בעונה אחת, והיא האדם היחיד שעשה זאת.
בין הקירות הללו נכלל גם הפייס (מפנה) הצפוני של האייגר, שידוע כקשה במיוחד.
בשנת 1995 התכוונה הרגריבס לטפס על שלוש הפסגות הגבוהות בעולם: האוורסט, ה-K2 והקנצ'נג'ונגה בשנה אחת, בטיפוס סולו, ללא חמצן וללא כל עזרה חיצונית (משלחת, שרפות וכו').
היא טיפסה על האוורסט בהצלחה.
לאחר מנוחה של שלושה חדשים בקרב בני משפחתה, באנגליה, הגיעה הרגריבס לפקיסטן על מנת לטפס על ה-K2 והצטרפה למשלחת אמריקאית.
ב-13 באוגוסט 1995 הרגריבס והאמריקאים שילבו כוחות עם משלחת ניו זילנדית/קנדית.
בגובה 7600 מ', כ-12 שעות מן הפסגה, החליט פיטר הילרי הניו זילנדי (בנו של אדמונד הילרי) להסתובב ולסגת, כשהחליט שמזג האוויר מדרדר.
הרגריבס והשאר חברו לקבוצת ספרדים שהיו על ההר והמשיכו לטפס.
בשעה 6:45 אחר הצהריים היא ומטפס ספרדי בשם חאווייר אוליבאר נראו על הפסגה, במזג אוויר בהיר.
מיד אחריהם הגיעו רוב סלייטר (האמריקאי), חאווייר אסקרטין ולורנצו אורטיז (הספרדים) וברוס גראנט (הניו זילנדי).
כולם נעלמו זמן קצר לאחר מכן, כשסופה חזקה במיוחד העיפה אותם מן ההר.
גופתה של הרגריבס לא נמצאה מעולם.
עולם הטיפוס, והעיתונות בבריטניה ביקרו בחריפות את הרגריבס על כך שהשאירה שני ילדים קטנים בבית ובחרה לעסוק בספורט כה מסוכן.
הרגריבס אמרה, טרם נסיעתה, כי היא שקלה לקחת את בעלה והילדים איתה למחנה הבסיס, אך הרגישה שהם לא יחושו בנוח כי "זהו מקום שאינו מכניס אורחים".
"חוץ מזה", כך אמרה, "אף מטפס-גבר לא מביא את המשפחה".
לאחר מותה, לקח בעלה של אליסון את הילדים למסע אל ה-K2, כדי לעמוד בצילו של ההר שלקח את אימם.
שני ילדיהם מתעניינים בטיפוס, ובעלה, ג'ים באלארד, אף הביע עניין להפוך את הטיפוס למקצועו העיקרי.
בנה של אליסון הרגריבס, טום, התכוון בשנת 2006, בגיל 17, ללכת בדרכיה של אימו ולטפס על הפייס הצפוני של האייגר.
לאחר מותה אמר בעלה של אליסון כי הוא יכול לשמוע אותה חוזרת שוב ושוב על משפט שהיה אהוב עליה: "יום אחד כטיגריס עדיף על אלף ימים ככבשה" (One day as a tiger is better than a thousand as a sheep).
בתה של אליסון אמרה בריאיון: "אימי עשתה את מה שהיא רצתה, ואני שמחה על כך".
אליסה מיכאלובנה קלייבאנובה (רוסית: Алиса Михаиловна Клейбанова; נולדה ב-15 ביולי 1989) היא שחקנית טניס מקצוענית מרוסיה.
דורגה בשיאה במקום 20 בעולם וכיום (ינואר 2012) מדורגת במקום 104 בדירוג ה-WTA.
קלייבאנובה זכתה עד היום ב-12 תוארי יחידות (2 בסבב ה-WTA ו-10 בסבב ה-ITF) וב-17 תוארי זוגות (5 בסבב ה-WTA ו-12 בסבב ה-ITF).
קלייבאנובה שיחקה לראשונה בנבחרת רוסיה בשנת 2009. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 3 ניצחונות (שניים במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות) והפסד אחד (במשחק יחידות).
ביולי 2011 הודיעה קלייבאנובה כי אובחנה כחולת סרטן מסוג לימפומת הודג'קין בדרגה 2, היא מטופלת באיטליה בחודשים האחרונים, ומצבה הבריאותי משתפר.
אָלִיסוֹן (שם מדעי: Alyssum) הוא סוג במשפחת המצליבים, עליו נמנים כ-170 מינים, רובם חד-שנתיים ונמוכים.
הסוג ניכר בגוון האפור של עליו, שמקנה לו שעירות אופיינית.
פרי האליסון מעוגל ובעל זרעים בודדים.
בארץ ישראל גדלים בר אחד-עשר מינים מסוג זה.
בני סוג זה הם עשבים, שמאופיינים בשערות כוכבניות - שערות שבסיסן משותף ויוצרות צורה דמוית כוכב, ש'קרניו' יוצאות מנקודה מסוימת.
לא כל מיני הסוג הם בעלי טיפוס שערות כזה.
שערות אלו יוצרות מראה מאפיר של הצמח, וכן מגנות עליו מפני רעייה.
צמח אחר בעל שערות כוכבניות הוא בוצין מפורץ.
פרחי האליסון קטנים יחסית למשפחתו, וצבעם לרוב צהוב, על אף שקיימים מינים בסוג זה שצבע פרחיהם שונה.
לכל מיני האליסון בארץ ישראל פרחים צהובים.
רוב מיני סוג זה הם חד-שנתיים, חלקם רב-שנתים ומיעוטם בני-שיח.
בסוג כ-170 מינים, הנפוצים באזור הפלארקטי - היבשות אסיה, אירופה, וצפון אפריקה, כאשר דרום מזרח אירופה ודרום-מזרח אסיה עשירים במיוחד במיני אליסון.
מיני אליסון רבים צומחים באזורים יובשניים, שפיזור הגשמים בהם אינו אחיד.
כתוצאה מכך, לצמח מספר מנגנונים שמבטיחים הפצה יעילה.
הראשון, הוא תגובת הצמח הבוגר לגשם; בעונת היובש 'ממתינים' הפירות כשהם צמודים לגבעול.
לאחר ההרטבה, שבאופן טבעי מתרחשת רק אחרי ירידת גשם חזק, עוקצי הפירות מתפשקים, וזמן מה לאחר מכן נפתחים קשוות הפרי והזרעים ניתזים מהם.
בכך מובטחת יציאת זרעי הצמח מהפרי המוגן רק לאחר ירידת כמות גשם משמעותית.
מנגנון נוסף קשור לזרעים עצמם: הם מכילים מוצילגים- רב-סוכר שלאחר חשיפה לרטיבות, הוא גורם ליצירת מעטה רירי מסביב לזרע.
המעטה הרירי דביק, והוא מדביק לזרע חלקיקי אדמה.
אלה מעלים את הסיכוי שהזרע יימצא במקום ראוי לנביטה ומוגן מיובש.
בארץ ישראל מיוצג הסוג על ידי 11 מינים שניתן לחלקם לשתי קבוצות.
קבוצה אחת גדלה במרומי החרמון, וכוללת 2 מינים רב-שנתיים, שפריחתם קיצית.
שני מינים אלו מייצגים קבוצה גדולה של מיני אליסון שנפוצים בהרים הגבוהים של המזרח התיכון והרמות הגבוהות של מרכז אסיה.
קבוצה שנייה גדלה בחבלים הים-תיכוניים והמדבריים של הארץ, וכוללת מינים חד-שנתיים שפריחתם אביבית או חורפית.
צמח הנוי המכונה סלסלי כסף לעיתים מזוהה עם סוג זה.
המקור לכך הוא שמו העממי באנגלית, Sweet Alyssum.
למעשה, צמח זה כלול תחת הסוג מללנית, ועונה לשם מללנית ריחנית (Lobularia maritima).
תחת סוג זה נכללים מינים מהסוג Ptilotrichum, שהוגדר על ידי חוקר הטבע והפיזיקאי הגרמני בהרנרד מאייר (1767-1836), בשנת 1831. מאפייני הסוג היו פרחים לבנים, אבקנים משוננים, וזרע יחיד בשחלה.
לימים התברר, לאחר בחינה של מינים רבים מקבוצה זו מרחבי העולם, שמיני סוג זה הם קבוצה פוליפליטית, ושהם כוללים מינים, שכיום מסווגים תחת הסוגים שחליים, קרדומין, דרבה ורוריפה.
כתוצאה מכך 'נמחק' רישום המין Ptilotrichum, ושימוש בשם זה אינו מקובל יותר.
לאחר שהתקבלה עמדה זו, הוכנסו תחת הסוג אליסון הסוגים Gamosepalum, Meniocus, Odontarrhena, Psilonema ו-Takhtajaniella שכיום כולם נחשבים לנגזרות של הסוג אליסון.
כאמור, מיני סוג זה הם עשבים חד-שנתיים, רב-שנתיים או בני שיח לעיתים רחוקות.
לצמח מראה מאפיר, ואיברי הצמח מכוסים שערות- לרוב מטיפוס שערות כוכבניות, אך באופן נדיר גם שערות יושבות.
עלי הצמח פשוטים, ולרוב גם אינם משוננים.
פרח האליסון קטן יחסית למשפחתו.
צבע הפרח הנפוץ בקרב מיני הסוג הוא צהוב, ולמינים אחדים צבע כותרת לבן או ורוד.
עלי הכותרת לעיתים בעלי מפרץ בראשם, אך לרוב תמימים- דהיינו עגולים לחלוטין.
הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול.
בחלק מהמינים, הפירות מתפשקים ביחס לגבעול כתגובה להרטבה.
כמו כן הפרי נפתח בעת ההבשלה, ובמינים רבים ההרטבה מעוררת בזרעים הפרשת מוצילגים- רב-סוכר שגורם לפני השטח להיות דביקים, ובכך משפרים את סיכויי הנביטה של הזרע.
הזרעים דקים, לעיתים מכונפים, וצורתם עגלגלה.
אליסון דחוס (Alyssum condensatum) – עשבוני רב-שנתי הגדל בחרמון הגבוה.
אליסון הסלעים (Alyssum murale) – עשבוני רב-שנתי הגדל ברום הבינוני בחרמון.
אליסון חרמוני (Alyssum baumgartnerianum) – עשבוני רב-שנתי הגדל ברום הבינוני בחרמון.
אליסון זעיר (Alyssum linifolium) – חד-שנתי הגדל בחבלים יובשניים למחצה של הארץ, כדוגמת הר הנגב.
אליסון קירח (Alyssum meniocoides) – צמח חד-שנתי נדיר, שפרחיו צהובים, הגדל בהר הנגב והרי יהודה, כמו גם בהרי עבר הירדן.
אליסון קירח לעיתים חולק את או בית גידול עם מללנית מצרית שפרחיה לבנים, אבל פירותיה דומים לאליסון קירח.
אך, בעוד שלזרעים של מללנית מצרית יש מלל קרומי רחב, זרעיו של אליסון קירח חסרי מלל לחלוטין.
אליסון סגלגל (Alyssum dasycarpum) – חד-שנתי נדיר הגדל בחבלים היובשניים של הארץ.
אליסון פשוט (Alyssum simplex) – מין זה גדל בחבלי הצומח הים-תיכוניים בארץ ישראל.
הוא נחשב לנדיר ומתאפיין בשערות פרי קצרות והדוקות לקשוות.
אליסון מצוי (Alyssum strigosum) – צמח חד-שנתי נמוך (8 עד 12 ס"מ) ונפוץ מאוד בבתות ובכיסי סלעים בחבל הים-תיכוני, כמעט בכל אזורי הארץ.
מין זה בעל שערות הדוקות, פרחים קטנטנים וצהובים שנישאים בתפרחת כדורית, והפירות דמויי מטבע שקוטרו 3 עד 4 מ"מ, שמתפשקים מן הגבעול בעת הבשלה.
אליסון חרוטי (Alyssum szowitsianum) – מין חד-שנתי הגדל ברום הבינוני בחרמון
אליסון מלול (Alyssum maraginatum) – מין חד-שנתי הדומה לאליסון מצוי אבל פריו מוארך ודמוי אליפסה.
הוא שכיח בחבל הספר, שמפריד בין החבל הים-תיכוני למדברי של ישראל.
אליסון דמשקאי (Alyssum damascenum) – מין חד-שנתי זקוף, נמוך (7 עד 13 מ"מ) ונדיר, הקרוי על שם דמשק, בירת סוריה.
הצמח כולו מכוסה שערות כוכביות זעירות המקנות חספוס לגבעול ולעלה.
הפירותות דמויי מטבע והבליטה במרכזה מורה על מקום הזרע.
מין זה דומה לאליסון מצוי, שלעיתים חולק עמו אותו בית גידול, אך בעוד הפירות של אליסון מצוי מתפשקים בהבשלה, פירותיו של אליסון דמשקאי מתהדקים אל הגבעול.
הוא גדל בחבלים הים-תיכוניים ישראל והמדבריים, ושכיח בעיקר בחבלים בחגורת הספר ובאזור הערבתי של צפון הנגב.
בצפון הנגב הוא גדל במדרונות סלעיים ושקעים בוואדיות קטנים.
אליסון אירהטה היא זמרת אמריקאית מלוס אנג'לס, קליפורניה, שהגיעה למקום הרביעי בעונה השמינית של "אמריקן איידול".
אירהטה בלטה בתחרות במיוחד בשל גילה הצעיר בהשוואה לקולה הבוגר.
אירהטה נולדה בגלנדייל, קליפורניה לזוג מהגרים מאל סלוודור.
היא הצעירה מבין שלושה אחים.
לפי הוריה, היא שרה מאז שהייתה פעוטה.
ב-2001 החלה לקחת שיעורי פיתוח קול עם רפאל אנריקז בבית הספר למוזיקה ואמנות של לוס אנג'לס.
לפני שהתפרסמה, אירהטה הייתה מופיעה באופן קבוע בסופר-מרקט הלטיני La Curaçao ("לה קורסאו") ובאירוע הצדקה השנתי של בית הספר למוזיקה ואמנות של לוס אנג'לס, Stars for the Arts ("כוכבים למען האמנויות").
ב-2006, אירהטה זכתה בתוכנית המציאות Quinceañera של רשת טלמונדו, בה היא שרה באנגלית ובספרדית.
אירהטה זכתה בפרס של $50,000 וחוזה הקלטות, על אף שרק הפרס הכספי ניתן לה.
אירהטה נבחנה ל"אמריקן איידול" בסן פרנסיסקו ב-2009. היא שרה את "(You Make Me Feel Like (A Natural Woman" של אריתה פרנקלין ועברה לשלב האודישנים בהוליווד, שם ביצעה את "Because of You" של קלי קלארקסון והתקדמה לשלב ההצבעה (36 הטובים ביותר).
במהלך הופעותיה בתוכנית אירהטה קיבלה מחמאות רבות על קולה והופעתה, במיוחד כאשר השופטת קארה דיוגווארדי אמרה: "את שרה כאילו שאת שרה כבר 400 שנה".
ב-6 במאי 2009, אירהטה הודחה מהתחרות בהגיעה למקום הרביעי.
סלאש, המדריך באותו שבוע, הצהיר שההדחה הייתה לא מוצדקת, וכך גם דיוגווארדי, שהצהירה על אכזבתה.
אירהטה התארחה בתוכניות אירוח רבות לאחר הדחתה מ"אמריקן איידול".
ב-9 ביוני 2009, אושרו השמועות לפיהן אירהטה חתמה על חוזה הקלטות עם ג'ייב רקורדס ו19 אנטרטיינטמנט.
בספטמבר 2009, לאחר שהופיעה בסיבוב ההופעות של "אמריקן איידול", החלה אירהטה לעבוד על אלבום הבכורה שלה יחד עם קווין רודולף, דייוויד הודג'ס ומקס מרטין.
אלבום הבכורה של אירהטה, Just Like You, יצא ב-1 בדצמבר 2009 בהוצאת חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
האלבום הגיע למקום ה-35 במצעד האמריקאי ולמקום ה-14 במצעד האלבומים הדיגיטליים, ונכון למרץ 2010 נמכר בכ-90,000 עותקים.
האלבום זכה לרוב לביקורות חיוביות.
הסינגל הראשון מתוכו, "Friday I'll Be Over You", יצא ב-5 באוקטובר 2009 ונמכר במעל 50,000 עותקים.
בפברואר 2010 הופיעה אירהטה כאורחת במסגרת העונה התשיעית של "אמריקן איידול", וביצעה בתוכנית את הסינגל השני מאלבומה, "Scars".
דייוויד אימרמן - גיטרה, קולות
פריסיליה פייר - בס, קולות
ולרי פרנקו - תופים, קולות
שנה מסגרת פרס תוצאות 2009 בחירת הנוער מופע הקיץ - יחד עם "אמריקן איידול" מועמדת
אליסון ברי סקרמרהורן היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, תסריטאית ומפיקה אמריקאית-יהודייה.
נודעת בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות "מד מן", "קומיוניטי", ו-"GLOW", שעל האחרונה קיבלה שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית, וגם מוכרת בשל כיכובה בסרטי הקומדיה "לשכב עם אחרים", ו"המדריך לסינגלס".
אליסון ברי סקרמרהורן נולדה בהוליווד, לוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית.
אביה צ'ארלס טרי סקרמרהורן הוא ממשפחה קתולית ממוצא הולנדי ובריטי.
אמה ג'ואן ברנר היא יהודייה ממוצא אשכנזי.
ברי סיפרה שבצעירותה לאחר גירושי הוריה, אביה היה לוקח אותה לפעמים איתו לכנסייה משולבת של נצרות-הינדו, אולם אמה "תמיד וידאה שתזכור שהיא יהודייה".
בנערותה הופיעה על במות במרכזים קהילתיים ליהודים.
ב-2005 סיימה תואר ראשון בתיאטרון מהאוניברסיטה לאמנויות CalArts שבקליפורניה.
היא גם למדה בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד שבגלאזגו.
בתקווה להפוך לשחקנית טלוויזיה, ברי החלה לעבוד בתור ליצנית במסיבות יום הולדת והופיעה בתיאטראות בקליפורניה.
בשנת 2004, הופיעה ברי לראשונה בסרט הקצר "Stolen Poem".
בשנת 2006, הופיעה לראשונה בטלוויזיה בפרק בסדרה "האנה מונטנה" בה שיחקה את נינה, ספרית טירונית.
בשנים 2007–2015 שיחקה בסדרת הדרמה התקופתית "מד מן" מבית AMC, בתור טרודי קמפבל.
בשנת 2008, היא כיכבה בסדרת האינטרנט "האליבי שלי".
בשנים 2015-2009, שיחקה את אנני אדיסון בקומדיית המצבים "קומיוניטי".
ב-2011, היא שיחקה בסרט האימה "צעקה 4" והתארחה בפרק בסדרה "רובוט צ'יקן".
בשנת 2012, היא שיחקה בסרט "עד החתונה זה יעבור".
בנוסף, דיבבה את דמותה של לינדזי בסדרת האנימציה "אבא אמריקאי".
בשנת 2013 שיחקה בדרמת הנעורים זוכת הפרסים "מלכי הקיץ" של הבמאי ג'ורדן ווגט-רוברטס.
בשנת 2014, היא דיבבה את דמותה של הנסיכה יוני-קיטי בסרט האנימציה "סרט לגו".
בשנת 2015, היא שיחקה בסרט הקומדיה "נראה אותך אסיר", בתור ארוסתו של ג'יימס קינג (ויל פרל).
בנוסף, בשנה זו כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "לשכב עם אחרים", לצד ג'ייסון סודייקיס.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומדיה "המדריך לסינגלס" לצדן של רבל וילסון, דקוטה ג'ונסון, ולזלי מאן.
בנוסף בשנה זו, החלה לדבב בסדרת האנימציה "בוג'ק הורסמן" מבית נטפליקס.
בנוסף ב-2016, שיחקה בסרט הדרמה "גיבור אמריקאי" לצד ג'רארד באטלר וגרטשן מול.
באותה שנה שיחקה גם בדרמה הקומית-ביוגרפית "חי בסרט", שביים, הפיק ושיחק בו בתפקיד ראשי ג'יימס פרנקו.
הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת גרג ססטרו המתאר את הפקת סרט הקאלט "החדר".
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה הקומית מבית נטפליקס "GLOW" בתפקיד רות' וילדר, שחקנית מובטלת בשנות ה-80 של המאה ה-20, שבצעד נואש הופכת למתאבקת מקצועית.
על תפקיד זה הייתה מועמדת ב-2018 וב-2019 לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
בשנת 2018 הופיעה בקליפ השיר "Colors" של בק.
בשנת 2019 דיבבה שוב את הנסיכה יוני-קיטי בסרט האנימציה "סרט לגו 2", ונתנה את קולה גם בדיבוב הפנטזיה הרומנטית "ילדת מזג האוויר".
בשנת 2020 כיכבה ברי בסרט מותחן דרמה עטור שבחים "צעירה מבטיחה" אותו ביימה אמרלד פנל.
כמו כן, כתבה, הפיקה וכיכבה בסרט הדרמה "דוהרת" של נטפליקס בתפקיד שרה.
את הסרט ביים ג'ף באנה.
באותה שנה כיכבה לצד דן סטיבנס בסרט האימה "יחידת נופש" , שביים בעלה, דייב פרנקו.
בנוסף שיחקה את סלואן בקומדייה הרומנטית "עונת השמחות" שבוים על ידי קליאה דובאל.
בשנת 2021 השתתפה בתפקיד אורח בעונה החמישית של הסדרה ריק ומורטי, בדיבוב הדמות פלנטינה.
בנוסף, השתתפה בתפקיד דיבוב בסרט הקצר "התאומים" של סדרת הסרטים מלחמת הכוכבים: חזיונות.
בשנת 2022 השתתפה בסדרה "Roar" שהושקה בשירות אפל TV פלוס.
ב-2013 דורגה על ידי קוראי מגזין "FHM" בגרסתו הבריטית, במקום ה-57 כ"אשה הסקסית בעולם".
ב-2014 דורגה על ידי גולשי אתר AskMen במקום השני כ"אשה הנחשקת ביותר".
בשנת 2012 התחילה לצאת עם השחקן האמריקאי-יהודי דייב פרנקו אותו פגשה במסיבת מרדי גרא בניו אורלינס.
בראיון ב-2017 ללארי קינג סיפרה כי היא ופרנקו אינם מעוניינים להביא ילדים לעולם.
גיסה הוא השחקן ג'יימס פרנקו.
Bang!עצמהפרק: "Alison Brie Wears a Black Mesh Top & Mini-Skirt"2020–2014בוג'ק הורסמןדיאן נוין / דמויות שונותדיבוב; 77 פרקים2016מוריםלורן לארקפרק: "Pilot"; גם מפיקה בפועלדוקטור ת'ורןמרתה דאנסטאבל3 פרקים2017ד"ר קןעצמהפרק: "Ken's Big Audition"2019–2017GLOWרות וילדרתפקיד ראשי; (3 עונות); 30 פרקים
אליסון ברוקס ג'ני היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "אני, טוניה" (2017), בזכותו זכתה גם בפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך, פרס אינדפנדנט ספיריט ופרס הבאפט"א.
בנוסף, על תפקידה בסדרת הדרמה "הבית הלבן" (1999–2006) זכתה בארבעה פרסי אמי ובשני פרסי גילדת שחקני המסך.
לאחר מכן, זכתה בעוד שני פרסי אמי על תפקידה בסיטקום "ממי" (2013–2021).
בנוסף, זכתה בפרס אמי על תפקיד אורח שביצעה בסדרה "הסקס של מאסטרס".
ג'ני נולדה ב-19 בנובמבר 1959 בבוסטון, מסצ'וסטס, וגדלה בדייטון, אוהיו.
היא בתם של מייסי ברוקס ג'ני (לבית פוטנם), שחקנית עבר, וג'רוויס ספנסר ג'ני ג'וניור, יזם נדל"ן ומוזיקאי ג'אז.
יש לה אח גדול, ג'יי והיה לה אח צעיר יותר, האל (1961–2011), שנאבק בדיכאון והתמכרות במשך שנים רבות, ומת בהתאבדות בשנת 2011 בגיל 49.
היא למדה בבית הספר מיאמי ואלי (אנ') בדייטון, שם זכתה בתואר בוגרת מכובדת ב-2005, ולאחר מכן למדה בבית הספר הוצ'קיס (אנ') בקונטיקט, שם נבחרה לבוגרת השנה ב-2016. ג'ני שאפה בתחילה לקריירה בהחלקה אמנותית, אך קומתה הגבוהה ותאונה קטלנית כשהייתה נערה שמו קץ לחלום הזה.
היא למדה בקניון קולג' (אנ') בגמבייר (אנ'), אוהיו, שם התמחתה בחוג לתיאטרון.
במהלך שנת הלימודים הראשונה שלה, ג'ני פגשה את השחקנים פול ניומן וג'ואן וודוורד במחזה שביים ניומן.
בני הזוג עודדו אותה להמשיך לשחק והציעו לה הדרכה במהלך הימים הראשונים של הקריירה שלה.
בעצתו של ניומן למדה ג'ני משחק בבית הבובות השכונתי שבניו יורק ובהמשך קיבלה מלגה ללימודים ב.
ג'ני הייתה מועמדת לשני פרסי טוני על הופעותייה בבימות התיאטרון, ב-1998 על הופעתה במחזה של ארתור מילר "מראה מעל הגשר" וב-2009 על הופעתה במחזמר "9 עד 5".
את מלוא ההצלחה שלה בקריירה קיבלה ג'ני הודות לסדרת הדרמה הפוליטית "הבית הלבן" בה השתתפה מ-1999 למשך שבע עונות עד 2006. בסדרה שיחקה בתפקיד דוברת הבית הלבן סי ג'יי קרג, שזיכה אותה בארבעה פרסי אמי, שני פרסי גילדת שחקני המסך ובשתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב.
ב-2008 עד 2013 דיבבה בסדרת האנימציה האמריקאית "פיניאס ופרב" את גרושתו של ד"ר היינץ דופנשמירץ', שארלין דופנשמירץ'.
בשנת 2011 שיחקה בעונה הראשונה של הסיטקום "מר סאנשיין" אותו יצר והפיק מת'יו פרי, בסדרה הופיעה בתפקיד קריסטל כהן הבוסית של מנהל "סאנשיין סנטר" בן דונובן (פרי).
החל מ-2013 משחקת ג'ני בסדרה הקומית של רשת CBS "ממי" בתפקיד בוני לצדה של אנה פריס, ועל תפקידה בסדרה זכתה בשני פרסי אמי רצופים, ועוד שלוש מועמדויות.
ב-13 במאי 2021 שודר פרק הסיום של העונה שמינית והאחרונה בסדרה.
ג'ני החלה את דרכה כניצבת בתפקידים קטנים בסרטים "צבעי השלטון" "זאב" "נס ברחוב 34".
זכתה להכרה הראשונה שלה בשנת 1996 בסרטו של סטנלי טוצ'י "לילה גדול" .
בשנת 1998 פרצה ג'ני לראשונה לתפקידים משמעותיים בקומדיות "מושא אהבתי" בתפקיד קונסטנס, אחותה החורגת של העובדת הסוציאלית נינה בורובסקי (ג'ניפר אניסטון) ו"שישה ימים שבעה לילות" בתפקיד מריג'ו, הבוסית של העיתונאית רובין מונרו (אן הייש).
בנוסף, שיחקה לצד בריטני מרפי ודבי מזר בסרט הטלוויזיה "דייוויד וליסה" בערוץ ABC בהפקת אופרה וינפרי.
ב-1999 הופיעה ג'ני בדרמה של סם מנדס "אמריקן ביוטי" בתפקיד ברברה אשתו הדיכאונית של הקולונל פרנק פיץ (כריס קופר) ובקומדיות "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך" בתור יועצת בית הספר גברת פרקי ו"יופי מקומי".
בשנת 2000 השתתפה בדרמה הקומית "האחות בטי".
ב-2001 שיחקה במיני-סדרת הדרמה "דברים של בנות" בשואוטיים לצד אל מקפירסון וקייט קאפשו.
ב-2002 השתתפה בדרמה של סטיבן דלדרי "השעות" בתפקיד סאלי לסטר שותפתה לחיים של קלריסה ווהן (מריל סטריפ).
ב-2003 שיחקה ג'ני בסרט הנעורים "לאהוב או לא לאהוב" בתפקיד לידיה אמה של הנערה המתבגרת האלי מרטין (מנדי מור) ודיבבה בסרט האנימציה שובר הקופות "מוצאים את נמו".
ב-2005 הועמדה לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בדרמה העצמאית "אחת משלנו" והופיעה בקומדיית ההתבגרות השחורה "שכונה בהפרעה" בתור אלי אמו של התיכוניסט המסומם דין סטיפל (ג'יימי בל).
ב-2007 הופיעה ג'ני בדרמה הקומית המוערכת של ג'ייסון רייטמן "ג'ונו" בתפקיד ברן אמה החורגת והתומכת של הנערה ג'ונו מק'גאף (אליוט פייג') ובקומדיה המוזיקלית "היירספריי" בתור פרודי אמה של הנערה פני פינגלטון (אמנדה ביינס).
ב-2009 הועמדה בפעם השנייה לפרס אינדפנדנט ספיריט על תפקידה בסרט "חיים בזמן מלחמה" וחזרה לעבוד עם סם מנדס בסרטו "לצאת לדרך", שם שיחקה בתפקיד לילי הבוסית לשעבר של גיבורת הסרט ורונה דה טסאנט (מאיה רודולף).
בשנת 2011 שיחקה ג'ני בדרמת הגזענות הספרותית המצליחה "העזרה" בתפקיד שרלוט אמה של העיתונאית הצעירה יוג'ינה "סקיטר" פלאן (אמה סטון).
בשנת 2012 שיחקה בדרמה הקומית "רק אלף מילים" לצד אדי מרפי.
בשנת 2015 שיחקה בקומדיה "מרגלת" לצד ג'ייסון סטיית'האם.
ושיחקה בקומדיית הנעורים "מתוייגת" בתפקיד דוטי, אימה של ביאנקה פייפר, הדמות הראשית.
בשנת 2016 שיחקה בסרט "המעון של מיס פרגרין לילדים משונים" של הבמאי טים ברטון, ושיחקה בתפקיד ראשי במותחן "הבחורה על הרכבת" לצידם של אמילי בלאנט, לוק אוונס ולורה פריפון.
בהמשך שיחקה בסרט הדרמה "טלולה" של הבמאית והסופרת שאן הדר.
בשנת 2017 שיחקה בדרמה הביוגרפית "אני, טוניה" בכיכובה של מרגו רובי, אשר מגלמת את המתעמלת טוניה הארדינג, וג'ני מגלמת את אימה.
על תפקידה זה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע, פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה, פרס אינדפנדנט ספיריט ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע.
בשנת 2019 גילמה את דמותה של סוזן אסטריץ' (אנ') בסרט הדרמה הביוגרפי "פצצה".
ג'ני מעולם לא הייתה נשואה ואין לה ילדים, ועל זה אמרה: "מעולם לא היה לי את האינסטינקט הזה להביא ילדים, אני שלמה עם זה".
היא הייתה מעורבת רומנטית עם מתכנת המחשבים דניס גאגומירוס.
בני הזוג החלו לצאת בשנת 1994, והיו מעוניינים להתחתן אך סיימו את מערכת היחסים שלהם לאחר שבע שנים יחד בשנת 2001.
בשנת 2002 החלה לצאת עם השחקן ריצ'רד ג'ניק (שיחק לצידה בסרט Our Very Own).
בני הזוג התארסו בשנת 2004 אך נפרדו שנתיים לאחר מכן בשנת 2006.
בשנת 2012 ג'ני פגשה את מנהל ההפקה פיליפ ג'ונקס, אותו הכירה על הסט של הסרט "העולם על פי דנקן" והתחילו לצאת זמן קצר לאחר מכן.
בני הזוג יצאו במשך חמש שנים לפני שסיימו את מערכת היחסים שלהם ב-2017.
באוקטובר 2016, היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד עבור תרומתה לתעשיית הטלוויזיה האמריקאית, הממוקמת בשדרות הוליווד 6100.
ג'ני פועלת למען נושאים רבים כמו זכויות נשים, זכויות להט"ב, בריאות הנפש, זכויות בעלי חיים וגמילה מהתמכרות.
ג'ני השתתפה במצעד הנשים 2018 בלוס אנג'לס, חלק מתנועה לאומית גדולה יותר לזכויות נשים, זכויות אדם וצדק חברתי.
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה
פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר2019Troop Zeroגברת מאסימסיבה סוףד"ר ברוקסמשפחת אדמסמרגו נידלרדיבובחינוך רע פאם גלאקיןפצצהסוזן אסטריץ' (אנ')2020Lazy Susanולווט סוונסון2021חדשות חמות במחוז יובהסו בוטמסגם מפיקה בפועל2022לזלי היקרהננסילולוגם מפיקה בפועלהאנשים שאנחנו שונאים בחתונהדונה2023היוצרקולונל האוול2025עוד בקשה מסתורית (אנ')לינדה מק'לנדןרוז נגד רוזאלינורEverything's Going to Be Greatמייסי סמארטTBAThe HeartדוןMiss You, Love You
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה בסדרת דרמה (2000, 2001)
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה (2002, 2004)
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה (2003, 2006)
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2001, 2002)
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרת דרמה (2014; מתוך 3 מועמדויות)2013–2021ממיבוני פלאנקטתפקיד ראשי (8 עונות); 170 פרקים
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה בסדרת קומדיה (אנ') (2014, 2015)
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה בסדרת קומדיה (אנ') (2016)
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת קומדיה (2017, 2018, 2021)
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2015)2014טיפול אונלייןג'ודית פריק2 פרקים2015Key & Peeleדמויות שונותפרק: "Key & Peele's Super Bowl Special"2015–2018Break a Hip.ניבלטסדרת רשת; 5 פרקים2016משפחת סימפסוןג'וליהדיבוב; פרק: "Friends and Family"Comedy Bang!
מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה, מיני-סדרה, סדרת אנתולוגיה או סרט טלוויזיה (2025)
התפרסמה בזכות הופעותייה בסרטים "כנפי היונה", "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד" ו"לידה".
אליוט נולדה בסן פרנסיסקו לברברה ובוב אליוט, בילדותה עברה עם משפחתה להתגורר ביפן ולאחר מכן חזרה לארצות הברית.
כאשר הייתה בת 14 נכנסה אליוט לתחום הדוגמנות ודגמנה עבור חברת "פורד".
בגיל 19 עברה להתגורר בלוס אנג'לס לצורך תפקידה בסדרה הקומית "בובות חיות".
הופיעה בתחילת דרכה בקולנוע בסרטו של סטיבן סודרברג "במעמקי התשוקה" בו שיחקה בתפקיד הראשי.
הופעה זו הקנתה לאליוט את התפקיד הראשי לצידן של זוכות האוסקר אלן בורסטין ומרשה גיי הארדן בדרמה העצמאית יקירת פסטיבל סאנדנס "ספיטפייר גריל".
ב-1997 הופיעה אליוט בדרמה "כנפי היונה" בתפקיד מילי ת'ייל, יורשת העצר האמריקאית העשירה הנכנסת לחייה של הצעירה האנגלייה קייט קרויי (הלנה בונהם קרטר).
בשנת 2004 שיחקה בדרמה "לידה" בתור לאורה אחותה של האלמנה אנה (ניקול קידמן).
בשנת 2006 שיחקה בדרמה הרומנטית "גריפין ופיניקס" בכיכובה של שרה פולסון.
בשנת 2007 השתתפה במערבון "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד" בתפקיד מרתה בולטון אחותו הגדולה של הפושע רוברט פורד (קייסי אפלק).
לאחרונה שיחקה בעיקר בסדרות הפשע "חוק וסדר" ו"טריירס".
בשנת 2016 גילמה את אשתו של אית'ן הוק בדרמת הספורט "הפנומן".
בשנת 2016 שיחקה בסרט ההתבגרות של הבמאי מייק מיילס, "נשות המאה ה-20" (אנ'), בתור אימה של ג'ולי, אותה גילמה אל פנינג.
שיחקה גם בסרט "להישען על פיט".
אליסה פריידנליך היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה וסובייטית.
היא זכתה שלוש פעמים בפרס הפדרציה הרוסית (1996, 2001, 2008) והוענק לה התואר האמן העממי של ברית המועצות (1981).
על פעילותה בתחום התיאטרון הוענקו לה מספר עיטורים.
אליסה פריינדליך נולדה בשנת 1934 בלנינגרד למשפחת שחקני תיאטרון.
אביה ברונו פריינדליך היה ממוצא גרמני שמשפחתו עברה לרוסיה במהלך המאה ה-18. כבר בילדותה אליסה התעניינה בתיאטרון.
במהלך הטיהורים הגדולים רוב קרובי משפחה של אביה נעצרו או גורשו מלנינגרד.
בשנת 1941 הוריה נפרדו ואביה נסע עם התיאטרון לטשקנט.
כל תקופת מצור לנינגרד אליסה פריינדליך עברה בעיר הנצורה, לילדה עם שורשים גרמנים תקופת המלחמה הייתה קשה מאוד.
לאחר מלחמת העולם השנייה אביה חזר ללנינגרד אך כבר עם המשפחה החדשה.
בשנת 1953 אליסה פריינדליך סיימה את בית הספר וחלמה על קריירה של השחקנית.
היא חשבה על אופרה, אך בהתאם לייעוץ שקיבלה מאביה הלכה לכיוון תיאטרון דרמה.
היא התקבלה ללימודים במכון למשחק תיאטרון בלנינגרד.
בשנת 1955 פריינדליך שיחקה לראשונה בקולנוע בתפקיד משני.
בתקופה זו התחתנה עם חבר לימודים אך הזוג התגרש לאחר מספר שנים.
בשנת 1957 סיימה פריינדליך את לימודיה והחלה לעבוד באחד התיאטראות בעיר.
בשנת 1961 היא עברה לתיאטרון בו הבמאי הראשי היה איגור ולדימירוב.
בתקופה זו הייתה השחקנית הראשית של התיאטרון והשתתפה כמעט בכל הצגותיו.
לעומת זאת, היא לא שיחקה בקולנוע.
אלדר ריאזנוב רצה שהיא תשחק בסרטיו, אך מסיבות שונות הדבר לא צלח.
בשנת 1974 אלדר ריאזנוב החליט לעבוד על סרט על פי הצגה שכתב כמה שנים לפני כן.
הסרט רומן בעבודה עם פריינדליך בתפקיד הראשי לצד אנדריי מיאכקוב זכה להצלחה גדולה בכל רחבי ברית המועצות.
על תפקיד זה השחקנית זכתה בתואר "שחקנית השנה" בברית המועצות לשנת 1976. למרות שרוב הצוות שעבד על הסרט קיבל פרס ברית המועצות, הוא לא הוענק לשחקנית ששיחקה את התפקיד הראשי.
בשנת 1979 הופיעה פריינדליך בסרט סטאלקר של אנדריי טרקובסקי.
תפקיד נוסף שהגדיל את הפופולריות של פריינדליך היה תפקיד של מלכת אנה בסדרה שלושת המוסקטרים.
עוד שנתיים היא עבדה בתיאטרון שלו ובשנת 1983 היא עברה לתיאטרון הדרמה הגדול.
אליסה פריינדליך נקלטה היטב בתיאטרון זה ומשחקת בו גם היום.
באותה שנה היא התחתנה בפעם השלישית, אך התגרשה בשנת 1990.
במהלך הקריירה אליסה פריינדליך זכתה בפרסים רבים על תפקידיה בקולנוע ובתיאטרון.
בדצמבר 2020 אושפזה בבית חולים למחלות זיהומיות מספר 122 בסנקט פטרבורג אחרי שנמצאה חיובית לקורונה.
אליסה ראיס הוא שם העט של רוזין בּומנדיל (12 בדצמבר 1876 – 18 באוגוסט 1940), סופרת יהודייה-אלג'יראית שזכתה לפרסום רב בצרפת בתחילת המאה העשרים.
רוזין בומנדיל נולדה בעיר בלידה, בצפון אלג'יריה הצרפתית בשנת 1876 למשפחה מרקע צנוע.
אביה היה בעל מאפיה ואמה עקרת בית.
בילדותה למדה בבית ספר צרפתי בבילדה.
בהגיעה לגיל 18 התחתנה עם רב צעיר בשם מואיז עמאר, שהיה רב של בית כנסת בקסבה של אלג'יר.
לבני הזוג נולדו שלושה ילדים, אך אחת מהם נפטרה כתינוקת.
בגיל 33 התגרשה מבעלה, והתחתנה בשנית עם סוחר יהודי-אלג'יראי אמיד בשם מרדכי שמוי (Chemouil).
לאחר נישואיהם עברה לגור איתו בוילה מפוארת באלג'יר.
היא אירחה בביתה סלון ספרותי ושמה נודע בין בני המעמד הבינוני-הגבוה באלג'יר כמספרת סיפורים.
לדבריה, הסיפורים שסיפרה נמסרו לה מאמה ומסבתה כחלק מהפולקלור העשיר של קהילתה.
בהמלצת מבקרים ספרותיים החלה לכתוב ולפרסם את הסיפורים בכתבי עת ספרותיים בצרפת ובאלג'יריה.
בעלה לא ראה בעין יפה את עיסוקיה הספרותיים, ולכן בשנת 1919 התגרשה בשנית ועברה לגור בפריז בניסיון לפתח קריירה כסופרת.
היא הגיעה לפריז עם שני ילדיה מנישואיה הראשונים וילד מאומץ, אחיינו של בעלה השני.
לאחר שפרסמה שלושה סיפורים קצרים תחת הכותרת Le Café chantant (הקפה המזמר) בכתב העת הפריזאי Revue des deux Mondes, נוצר קשר בינה לבין בית ההוצאה לאור הצרפתי הוותיק פלון .
בהסכמתה, בית ההוצאה לאור פרסם את ספריה תחת שם העט אליסה ראיס והמציא אותה מחדש כאישה מוסלמית ילידת אלג'יריה שקיבלה חינוך צרפתי בסיסי ואשר הגיעה לצרפת לאחר שנמלטה מהרמון נשים.
תחת כיסוי זה החלה בפרסום רומנים פרי עטה, שזכו להצלחה ופרסום רב בצרפת.
ספריה פרטו על הרגשות והדימויים אשר היו נפוצים בחברה הצרפתית ביחס לאוריינט, והציגו את המזרח בצורה אקזוטית באופן המותאם לרעיון המשימה המתרבתת.
היא עצמה גילמה את הדמות של אישה מוסלמית שברחה מהרמון נשים, שהמציא עבורה המו"ל פלון, וכך בעצם אישיותה שימשה כדוגמה להשפעה החיובית שיש לתרבות הצרפתית על שחרורה של האישה במזרח.
למרות שהעמידה פני מוסלמית, העלילה של אחד מספריה ("היהודים או בת אליעזר") סבבה סביב יהודים בני המעמד הבינוני של קהילה צפון אפריקאית מסורתית והמתח בין מסורת לקידמה, וספר זה אף נחשב לספר המפורסם והטוב ביותר שלה.
שניים מספריה האחרים כללו גם הם דמויות יהודיות, ובנוסף בשנת 1931 פרסמה סיפור קצר בשם "ילדי פלשתינה" (Enfants de Palestine) בכתב עת צרפתי.
ספריה היו לרבי מכר בצרפת וזכו לשבחים בקרב מבקרי ספרות וחוגים ספרותיים, על אף סגנונם הפשוט והמלודרמטי לעיתים כיאה לדמותה הבדיונית של הסופרת.
בשנת 1939 הייתה אמורה לקבל את אות לגיון הכבוד מממשלת צרפת, אך מעט לפני שקיבלה את הפרס, נחשפה זהותה האמיתית בכלי תקשורת אנטישמי בשם Le Péril Juif ("הסכנה היהודית") שביקר אותה בחריפות על ההונאה, כביכול, בהסתרת שמה האמיתי.
בעקבות הפרסום אף היו שהאשימו אותה שהיא כלל איננה המחברת של ספריה.
את ההאשמה זו אף העלה מחדש בשנת 1982 הבן של בנה המאומץ, שטען בספר שפרסם שאביו היה זה שחיבר את הספרים.
טענותיו אף הוצגו בסרט טלוויזיוני עלילתי בשם Le secret d'Elissa Rhaïs (הסוד של אליסה ראיס) שהוקרן בצרפת בשנת 1993. אולם טענות אלו לא התקבלו בקרב חוקרי ספרות, אשר ממשיכים לייחס את היצירות לבומנדיל.
במהלך שנות ה-20 חזרה לגור באלג'יריה הצרפתית ופרסמה את ספריה משם, ולאחר מכן גרה תקופה מסוימת גם במרוקו.
בשנת 1930 נפטרה אחת מבנותיה ממחלה ולאורך שנות ה-30 היא צמצמה את פעילותה הספרותית ולא פרסמה עוד ספרים.
היא נפטרה בשנת 1940 בעיר הולדתה בלידה.
Paris : 1920 (הספר בארכיון האינטרנט)
אליסון איירס דוס סנטוס (בפורטוגזית: Allyson Aires dos Santos; נולד ב-23 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקויאבה.
דוס סנטוס התחיל את הקריירה שלו ב-2013 בגרמיו בראורי.
ב-23 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
בחצי השנה הראשונה של עונת רשם 17 הופעות כאשר בכולן פתח בהרכב.
ב-1 באוגוסט 2013 עבר לאינדנפנדנטה, אך הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה רק בתחילת העונה שלאחר מכן.
ב-6 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
ב-17 ביולי 2015 הגיע לישראל הצטרף למכבי פתח תקווה.
ב-10 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק גביע הטוטו מול מכבי תל אביב.
ב-28 במאי 2017 חתם דוס סנטוס לשלוש שנים במכבי חיפה.
ב-22 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0-1 נגד מכבי נתניה.
ב-17 בספטמבר 2019 חתם דוס סנטוס בבני יהודה תל אביב לעונה אחת.
בקיץ , אליסון חתם בבאנדירמספור מהליגה הטורקית השנייה.
בקיץ הצטרף לאומרנייספור מליגת העל הטורקית.
ב-7 באפריל 2023 חזר לברזיל וחתם בקויאבה מליגת העל הברזילאית.
אליסון קייס לונדגרן גריימס היא משפטנית אמריקאית.
כיהנה כמזכירת המדינה של קנטקי בשנים 2012–2020.
גריימס נולדה במייסוויל, עיירה שבקנטקי, כבתם של שארלוט וג'רי לונדגרן, כשלישית מבין חמישה ילדים.
היא בעלת תואר ראשון במדע המדינה.
בהמשך סיימה תואר במשפטים מאמריקן יוניברסיטי שבוושינגטון די.
ב-2010 הכריזה על כוונתה להתמודד על משרת מזכירת המדינה של קנטקי, ובבחירות הכלליות בנובמבר 2011 הביסה את יריבה הרפובליקני.
בנובמבר 2014 התמודדה ללא הצלחה לסנאט, מול הסנאטור המכהן מיץ' מקונל.
בנובמבר 2015 נבחרה לכהונה שנייה כמזכירת המדינה.
גריימס נשואה מאז 2006 ומתגוררת בלקסינגטון.
היא מחזיקה בקשר קרוב עם הילרי קלינטון.
האדריכלים הבריטיים אליסון סמיתסון (יוני 1928 – 14 באוגוסט 1993) ופיטר סמיתסון (1923 – 3 במרץ 2003) היו בני זוג ושותפים למשרד אדריכלים, ממובלי סגנון הברוטליזם וחברי הקבוצה העצמאית.
פיטר ואליסון הכירו בעת לימודי האדריכלות באוניברסיטת דורהם ונישאו ב-1949. עם תום לימודיהם הצטרפו לתקופה קצרה לצוות המתכננים של עיריית לונדון וב-1950 פתחו את משרדם העצמאי.
את פרסומם זכו לקבל כבר מהפרויקט הראשון שתכננו - בית ספר תיכון בהנסטנטון (Smithdon High School).
בניין בית הספר, שבנייתו הושלמה ב-1954, הורכב משלד פלדה וגימור שהותיר את חומרי הבנייה במצבם הגולמי.
עם אותו פרויקט ניסחו למעשה את סגנון הברוטליזם והיו בין הבולטים בבריטניה.
ב-1953 וב-1956 הציגו שתי תערוכות שארגנה הקבוצה העצמאית, בין השאר הציגו מודל בקנה מידה אנושי של בית העתיד שזכה לפרסום בינלאומי.
פרויקט נוסף שנחשב לחדשני היה בניין מערכת האקונומיסט במרכז לונדון שאת בנייתו השלימו ב-1965.
ב-1969 החלו בתכנון אחד מהפרויקטים החדשניים והשנויים במחלוקת, רובין הוד גרדנס, מתחם מגורים במזרח לונדון.
הפרויקט שמכיל 215 דירות ומימש את חזון המגורים החדשני של בני הזוג, הפך לסמל לדיור ציבור של אוכלוסייה נחשלת, מוקד של אבטלה ושל פשע.
אליסון ג'קסון היא אמנית בריטית שזכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה, ועבודותיה הוצגו בגלריות ותערוכות רבות, בעיקר בלונדון.
היא התפרסמה בצילומים וסרטונים בהם מוצגים לכאורה ידוענים, המגולמים בידי כפילים, במצבים מביכים או ביזאריים.
ג'קסון סיימה תואר ראשון בפיסול אמנותי במכללת צ'לסי לאמנות ועיצוב בלונדון.
יצירותיה הראשונות היו בסגנון ציור מופשט.
בעבודת הסיום שלה, בשנת 1997, הציגה את ישו הצלוב.
היצירה נמכרה בגלריה תמורת 1,500 ליש"ט, והכפילה את ערכה פי 10 בתוך 5 שנים.
בסוף שנות התשעים השלימה ג'קסון תואר שני בצילום אמנותי בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון.
בשנת 1999 פרסמה סדרת תמונות בשחור-לבן בהן מוצגות דמויות הדומות לדיאנה, הנסיכה מוויילס, ובן זוגה דודי אל-פאייד, חובקים תינוק.
התמונות זכו לפרסום רב בבריטניה, אך רבים הביעו תרעומת על השימוש בדמותה של דיאנה, שנראה בעיניהם לא ראוי.
הצילומים היו חלק מסדרת דימויים שיצרה, ובה דמויות הדומות לידוענים מוצגות במצבים פרובוקטיביים.
בשנת 2002 יצרה ג'קסון סדרה קומית בשם Doubletake עבור ערוץ 2 של ה-BBC, בה הוצגו לכאורה ידוענים במצבים מביכים.
בין השאר שיחקו בסדרה כפילים של ג'ורג' בוש הבן וטוני בלייר.
הסדרה זיכתה אותה באותה שנה בפרס באפט"א לטלוויזיה על חדשנותה.
בעקבות הצלחת הסדרה יצרה ג'קסון מספר סדרות דומות.
באחת הסדרות מככב כפיל של סוון-יוראן אריקסון, ובאחרת היא מציגה גרסה משלה לחתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון.
בנובמבר 2016 השתתפה ג'קסון בעצרת מחאה נגד דונלד טראמפ בניו יורק, אליה הביאה כפיל של טראמפ ומספר דוגמניות בבגדי ים, שהמחישו את טענותיה נגד יחסו של טראמפ לנשים.
אף על פי שאליסון ג'קסון התפרסמה בסדרת הטלוויזיה Doubletake, היא אמנית היוצרת במספר רב של פורמטים, ותערוכותיה מציגות בעיקר את עבודתה בצילום אמנותי.
יצירותיה הוצגו בגלריות רבות ותערוכות לאמנות.
משנת 1997 ועד היום הציגה ג'קסון עשרות תערוכות שבהן הוצגו צילומיה.
רוב התערוכות נערכו בבריטניה, וחלקן בערים שונות באירופה ובארצות הברית.
במרץ 2017 התארחה במוזיאון חיפה לאמנות, שם הוצגה תערוכה מצילומיה.
ב-1999 יצרה סדרת פרסומות לשוופס בבריטניה.
לאחר הצלחת סדרת הטלוויזיה Doubletake, בשנת 2002, יצרה ג'קסון מספר סדרות דומות, רובן עבור ה-BBC.
ב-2015 הפיקה ג'קסון מופע אופרה אוונגרדי בשם "La Trashiata", שהוצג במסגרת פסטיבל אדינבורו.
אליסון ג'קסון הוציאה לאור ארבעה ספרים ובהם מוצגות עבודות הצילום שלה.
מוזיאון חיפה לאמנות, "אנונימיX: סוף עידן הפרטיות", 2017, תערוכה קבוצתית
אליסון האוול ויליאמס היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כמארני מייקלס בסדרת הדרמה הקומית "בנות" ברשת HBO, וכן בהופעתה בסרט האימה "תברח" (2017) כרוז ארמיטאג', ובהופעתה בסרט "מייגן" (2022) בתור ג'מה.
ויליאמס נולדה בעיירה ניו כנען, קונטיקט שבארצות הברית.
אביה הוא העיתונאי בריאן ויליאמס, ואמה היא מפיקת הטלוויזיה ג'יין גילן סטודארד.
ויליאמס למדה בבית-ספר פרטי בעיר הולדתה, ובתיכון למדה באקדמיה של גריניץ', ולאחר התיכון למדה באוניברסיטת ייל בניו הייבן.
בעודה בייל, ויליאמס הייתה חברה במשך ארבע שנים בלהקת הקומדיה האימפרובית Just Add Water, וכן השתתפה בסדרת סרטוני המוזיקה College Musical ביוטיוב.
בשנת 2010, ויליאמס ביצעה שיר שילוב של שני שירים: Nature Boy ו-Beautiful Mine.
השיר הפך לשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "מד מן".
הביצוע של השיר שהופיע ביוטיוב זכה לשבחים רבים, והוא שכנע את הבמאי ג'אד אפאטו לתת לויליאמס תפקיד בסדרה "בנות" של רשת HBO.
כעבור זמן קצר זכתה בתפקיד, תוך קבלת קרדיט על תפקידה בלהקת Just Add Water בזמן לימודיה בייל.
הסדרה "בנות" שודרה לראשונה ב-15 באפריל 2012.
ויליאמס כתבה מספר מחזות עבור המערכון "לצחוק או למות", שבו גם כיכבה כקייט מידלטון, יחד עם השחקן והדוגמן האנגלי אוליבר ג'קסון-כהן, ששיחק את הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג'.
ויליאמס הופיעה גם כדניאלה בסדרה הקומית "הליגה", בפרק אחד בעונה השלישית.
כמו כן שיחקה ויליאמס בסדרה הקומית "Jake and Amir" של CollegeHumor, בתור שריל.
ב-4 בדצמבר 2014 כיכבה ויליאמס בסדרת הטלוויזיה "פיטר פן לייב" של NBC, בתפקיד הראשי של פיטר פן.
בנובמבר 2016 הופיעה בסרט הקצר Past Forward.
בשנת 2017 כיכבה ויליאמס בסרט האימה "תברח", בבימויו של ג'ורדן פיל, שהשתכנע שהיא ראויה לשחק בתפקיד הראשי של רוז לאחר שראה את משחקה בסדרת NBC: "פיטר פן לייב".
בשנת 2022, השתתפה בסרט האימה "מייגן".
בשנת 2011 החלה ויליאמס לצאת עם ריקי ואן ויין, ממקימי CollegeHumor.
בשנת 2014 השניים התארסו וב-19 בספטמבר 2015 נישאו בטקס פרטי.
עורך טקס החתונה היה השחקן והבמאי טום הנקס.
היא ובעלה גרים בצ'לסי שבמנהטן.
+שנהסרטתפקידהערות2017תברחרוז ארמיטאג'2018שלמותשרלוט ווילמור2020קו האופקשרה2022מייגןג'מה2025מייגן 2.0ג'מהלהתחרט עליךמורגן גרנטTBAKill Meמרגו
+שנהסדרהתפקידהערות2004חלום אמריקאידבורה2 פרקים2011הליגהדניאלהפרק: "The Guest Bong"2012–2011ג'ייק ואמירשרילסדרת רשת; 2 פרקים2017–2012בנותמארני מייקלסתפקיד ראשי (6 עונות); 62 פרקים2013מינדיג'יליאן3 פרקים2014פיטר פן לייב!פיטר פןספיישל טלוויזיוני של NBC2015משפחת סימפסוןחברה של קנדיסדיבוב; פרק: "Every Man's Dream"2018פטריק מלרוזמריאןפרק: "Bad News"2019–2018סדרה של צרותקיט סניקט8 פרקים2019רחוב סומסוםעובדת תברואהפרק: "Oscar Uncanned"2023שותפים למסעלוסי סמית'מיני-סדרה של שואוטיים
אליסון ויילי היא פילוסופית בריטית-קנדית, בתחומי האתיקה, מגדר ומחקר פמיניסטי, ופילוסופיה של הארכאולוגיה.
לימדה במספר אוניברסיטאות כגון אוניברסיטת וושינגטון ואוניברסיטת קולומביה בניו יורק, ערכה מספר כתבי עת, ומילאה תפקידים ניהוליים במספר אגודות, כמו למשל נשיאת המחוז הפסיפי של ההתאחדות האמריקאית לפילוסופיה.
ב-2013 נבחרה לפילוסופית המצטיינת של השנה על ידי החברה האמריקאית לנשים פילוסופיות.
ויילי נולדה באנגליה ב-1954, וכשגדלה עברה עם משפחתה לאונטריו, קנדה.
היא עשתה את תוארה הראשון בפילוסופיה באוניברסיטת מאונט אליסון בשנת 1976. בתוארה השני, אותו עשתה בשנת 1978 באוניברסיטת בינגהמטון, היא בחרה להתמקד באנתרופולוגיה והתזה שלה עסקה בהנמקה אנלוגית בארכאולוגיה.
במוסד מחקר זה היא גם בחרה להמשיך ולעשות את הדוקטורט שלה על פילוסופיה של הארכאולוגיה בנושא "פוזיטיביזם והארכאולוגיה החדשה" 1982, לשם כך יצאה לסמסטר אחד באריזונה, ולשני סמסטרים באוקספורד ביחד עם המרצה שלה, רום הארה.
בתקופת פוסט הדוקטורט שהתה ויילי שלוש שנים בקליארי, שם מילאה תפקיד של מרצה וחוקרת, ושנה אחת באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, שם התרכזה רק במחקר.
ב-1985 התחילה ללמד באוניברסיטת אונטריו, ועשתה כן במשך 13 שנים.
ב-1998 עברה ווילי מקנדה לארצות הברית, שם לימדה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, ואוניברסיטת וושינגטון בסיאטל.
בנוסף מאז 2013, היא מלמדת בסמסטר הסתיו באוניברסיטת דורהאם.
לאורך הקריירה שלה מילאה ויילי מספר משרות חשובות.
היא חברה במספר ועדות ואיגודים העוסקים בפילוסופיה של הארכאולוגיה, פילוסופיה פמיניסטית, וערכה גם מספר כתבי עת, כגון "היפאתיה", העוסק בפמיניזם.
היא הייתה נשיאת המחוז הפסיפי של ההתאחדות האמריקאית לפילוסופיה בין השנים 2011 ל-2012, וביוני 2016 נבחרה לכהן כנשיאת ההתאחדות לפילוסופיה של המדע.
ויילי זכתה במספר פרסים ואותו הוקרה, בינם:
1995 הפרס הנשיאותי של החברה האמריקאית לארכאולוגיה, על התרומה שלה לוועדת המוסר בארכאולוגיה.
2013 - פילוסופית השנה של הוועדה האמריקאית לנשים פילוסופיות.
ההתמחות של ויילי בתור פילוסופית מתחלקת לשלושה תחומים:
1) בעיות אפיסטמיות (תורת ההכרה) שמועלות ממחקרים ארכאולוגיים.
2) מחקר מדעי החברה מזווית ראייה פמיניסטית.
3) ביקורת מוסרית על אודות ההשלכות של מדע הארכאולוגיה
בתחום הראשון, שבו החלה לעסוק עוד בכתיבת הדוקטורט שלה, היא עוסקת בניתוח האופנים בהם מנמקים היסטוריונים את טיעוניהם לגבי ההיסטוריה.
למעשה, ווילי מבקשת להבין מהי בעצם הוכחה היסטורית מהימנה?
ויילי פיתחה כמה שיטות אשר בעזרתן אפשר לנסות ולקבוע כיצד יש להשיג טענות אמפיריות לגבי העבר.
בתחום השני היא מתעמקת בשאלה מה הן ההשלכות של ההצדקה לגבי מדע, שפעילותו חורגת מחיפוש ידע אפיסטמי בלבד.
ויילי טוענת בנושא זה טענה כפולה: הראשונה היא שכל פעילות מדעית נדרשת לאמץ נקודת מבט מסוימת ולא כללית-טהורה.
השנייה, שלמרות הכרח זה, המדע עדיין בעל ערך משמעותי וטענותיו אינן שגויות רק משום שהן מבטאות נקודת מבט חלקית ולא כללית.
לשם הדגמה, לדעתה פמיניזם מבטא נקודת מבט של נשים מצד אחד, והוא מסגרת טובה לפרשנות מדעית מצד שני.
היא מפרטת על כך בעבודתה האחרונה שלה בנושא הגיעה ב-2012 בוועדת המחוז הפסיפי של ההתאחדות האמריקאית לפילוסופיה, אשר כותרתה הייתה "למה נקודת מבט חשובה".
בתחום השלישי פיתחה ויילי מודלים המסבירים מה נכון לעשות מבחינה מוסרית כאשר עוסקים בארכאולוגיה.
הפעם הראשונה בה עסקה בשאלות אלה הייתה בוועדת "המוסר בארכאולוגיה" שהתכנסה על ידי החברה לארכאולוגיה אמריקאית, בתחילת שנות ה-90. התוצאה של ועדה זאת הייתה מספר עקרונות מוסריים מסוימים שלטענתה חשוב לשמר כשעוסקים בארכאולוגיה, אשר גם אומצו לאחר מכן על ידי החברה לארכאולוגיה אמריקאית.
היא המשיכה לעסוק בסוגיה הזאת לאורך כל הקריירה שלה והוציאה בנושא זה מספר מאמרים.
לווילי מספר פרסומים, מאמרים וספרים.
"הוכחות על סמך עדות בארכאולוגיה", לונדון, 2016.Bloomsbury Academic Publishing , נכתב בשיתוף עם רוברט צ'פמן
"הוכחות מטריאליסטיות, למידה מעיסוק בארכאולוגיה", לונדון, 2015.Routledge, נכתב בשיתוף עם רוברט צ'פמן
"ממצאים ארכאולוגיים: שנים של לקיחה, דרכי תגובה", נכתב בשיתוף עם ג'ורג' ניקולס, 2009
"צדק אפיסטמי, בורות, ואובייקטיביות פרוצדורלית", מתוך כתב העת Hypatia 26 בפברואר 2011
אליסון רָמְסֶס בֶּקֶר (בפורטוגזית: Álisson Ramsés Becker; נולד ב-2 באוקטובר 1992), המוכר יותר בשמו הפרטי אליסון, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת ברזיל.
אליסון החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של אינטרנסיונל, אליה הצטרף בגיל עשר.
ב-17 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1–1 נגד קרוזיירו-RS במסגרת אליפות הגאוצ'ו.
ב-25 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הברזילאית בתיקו 3-3 נגד גויאס.
את עונת סיים עם שישה משחקי ליגה.
בעונת שימש כשוער מחליף לדידה.
עונה לאחר מכן, דידה פרש מכדורגל ואליסון שימש כשוער ראשון עבור אינטרנסיונל במשך שתי עונות.
ב-4 בפברואר 2016 חתם לחמש שנים ברומא האיטלקית תמורת 7.5 מיליון אירו והצטרף אליה בקיץ .
ב-19 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו ברומא בניצחון 0–4 נגד סמפדוריה במסגרת קופה איטליה.
בעונת 2016/2017, רשם ארבע הופעות בגביע ואילו בליגה לא שיחק.
בקיץ וויצ'ך שצ'נסני ששימש כשוער ראשון ברומא, חתם ביובנטוס ואליסון הפך לשוער הראשון של רומא.
ב-19 ביולי 2018 הודיעה ליברפול רשמית על רכישתו מרומא תמורת 75 מיליון אירו, סכום שהפך אותו לשוער היקר בהיסטוריה באותה העת.(שיא שנשבר לאחר שלושה וחצי שבועות על ידי צ'לסי, כשרכשה את קפה אריסבלאגה מאתלטיק בילבאו ב-80 מיליון יורו)
ב-12 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה נגד וסטהאם יונייטד תוך שהוא שומר על שער נקי בניצחון 0–4 במחזור הראשון של העונה.
הוא שמר על רשת נקייה גם בשלושת במחזורים הראשונים של העונה וכבר בסיום העונה הראשונה בקבוצה, עונת 2018/2019 זכה בפרס כפפת הזהב בפרמייר ליג המוענק לשוער ששומר על רשת נקייה במרב המשחקים.
ב-1 ביוני 2019 זכה עם קבוצתו בליגת האלופות, לאחר ניצחון 0–2 על טוטנהאם הוטספר.
ב-21 בדצמבר 2019, זכה עם קבוצתו בגביע העולם למועדונים לאחר ניצחון בהארכה 0–1 על קבוצת פלמנגו הברזילאית.
בסיום אותה העונה, עונת 2019/2020, זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-16 במאי 2021 כבש שער נדיר כשכבש בדקה ה-95 את שער הניצחון ב-1–2 על וסט ברומיץ' אלביון.
עם שער זה הוא הפך לשוער הראשון אי פעם שכובש שער עבור ליברפול.
בצעירותו שיחק אליסון בכל הנבחרות הצעירות של ברזיל.
באוקטובר זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת.
ב-13 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת בניצחון 1–3 נגד .
אליסון השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה 2016.
בחודש מאי 2018 הוא נכלל בסגל נבחרתו לקראת משחקיה במונדיאל 2018 ברוסיה.
אליסון פתח בהרכב נבחרתו בכל משחקיה בתחרות עד להדחתה בשלב רבע הגמר נגד נבחרת בלגיה.
במאי 2019 הוא נכלל שוב בסגל נבחרתו לקראת קופה אמריקה 2019. לאורך הטורניר הוא ספג שער אחד בלבד בשישה משחקים, כאשר ברזיל זוכה בתואר.
המשחק היחיד בו אליסון לא הצליח לשמור על שער נקי היה הניצחון בגמר 1–3 נגד פרו ב־7 ביולי, באצטדיון המרקנה.
בעקבות ההופעה הטורניר, אליסון זכה בפרס השוער המצטיין בטורניר.
משפחתו של אליסון היא ממוצא גרמני, כאשר אביו וסבתו דוברים את השפה בצורה שוטפת.
כאשר שיחק ברומא זכה לכינוי "הגרמני".
בנוסף על שפת האם שלו, הפורטוגזית, אליסון דובר גם אנגלית.
במאי 2019 מונה לשגריר של רצון טוב על ידי ארגון הבריאות העולמי.
בראיון שנערך עמו סיפר אליסון, כי הוא תומך נלהב של נשיא ברזיל השנוי במחלוקת, ז'איר בולסונארו.
אחיו הבכור של אליסון, מוריאל, הוא גם שוער בקבוצת אינטרנסיונל הברזילאית.
בשנת 2015 התחתן עם נטליה לואי, רופאה מברזיל.
לזוג בת בשם הלנה, ילידת אפריל 2017 ובן, מתאו, יליד 14 ביוני 2019.
ב-24 בפברואר 2021 טבע אביו של אליסון באגם ליד בית הנופש שלו בלבראס דו סול.
נבחרת השנה של פיפ"א: 2019
השוער המצטיין בקופה אמריקה 2019
נבחרת הטורניר של קופה אמריקה 2019
אליסון דודי היא שחקנית ודוגמנית אירית.
היא התגלתה על ידי צלם שהתרשם ממנה והחלה לעבוד כדוגמנית בפרסומות.
לאחר שמשכה את תשומת לבו של מלהקי סרטי "ג'יימס בונד" היא קיבלה תפקיד קטן בסרט "רצח בעיניים".
בגיל שמונה עשרה היא הייתה לנערת בונד הצעירה אי פעם.
היא נבחרה לאחת משתים עשרה השחקניות החדשות המבטיחות של 1986. לאחר מכן היא שיחקה גם תפקיד מינורי בסרט "עדות במבחן" לצד מיקי רורק.
ב-1987 הופיעה בתפקיד ללא דיבור בעיבוד של ערוץ הולמרק לספר "סוד הגן הנעלם".
ב-1988 שיחקה בפרק של סדרת הפנטזיה "סיפורי עמים" ובאותה שנה שיחקה בסרט "טאפין", לצד פירס ברוסנן.
ב-1989 שיחקה דודי בתפקיד הזכור ביותר שלה, הארכאולוגית האוסטרית הנאצית ד"ר אלזה שניידר, בסרט "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון".
ב-2003 שיחקה בסרט "השחקנים", לצד מייקל קיין.
בשנת 2022 גילמה את אשתו של ריי סטיבנסון בסרט הפעולה ההודי "RRR".
ב-1994 היא נישאה לגאווין או'ריילי, ולהם שתי בנות.
היא נפרדה ממנו ב-2004, וב-2006 השניים התגרשו.
אליסה בלייר סלוטקין היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מישיגן.
קודם לכן, בשנים 2019–2025, ייצגה את מחוזות הקונגרס השמיני והתשיעי של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית.
מחוז הבחירה אותו ייצגה שכן בדרום ודרום מזרח מישיגן, ובסיסו בלאנסינג הבירה, וכולל כמעט את כולה, וממשיך לפרברים הצפוניים והמערביים החיצוניים של דטרויט.
בנובמבר 2024 נבחרה לסנאט והושבעה לתפקידה בינואר 2025.
סלוטקין נולדה וגדלה בחווה בהולי שבמחוז אוקלנד במישיגן.
היא בת למשפחה יהודית, העוסקת בחקלאות, עיבוד בשר ובייצור נקניקיות.
ב-1998 סיימה תואר ראשון בפקולטה לחקלאות של אוניברסיטת קורנל.
ב-2001 למדה ערבית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר.
בשנת 2003 סיימה תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת קולומביה.
ב-2003 החלה לעבוד ב-CIA, במהלך שירותה נשלחה שלוש פעמים לעיראק כמומחית צבאית המתלווה לכוחות האמריקאים בשטח.
בשנים 2005–2006 עבדה במשרדו של ראש המודיעין הלאומי ולאחר מכן חזרה לשירות ב-CIA.
היא עבדה במטה המועצה לביטחון לאומי, בשנים 2009–2011 שימשה יועצת בכירה לענייני עיראק במחלקת המדינה ולאחר מכן מילאה מגוון תפקידים במחלקת ההגנה, עד 2017.
בנובמבר 2018 נבחרה לנציגת המחוז ה-8 של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שגברה על חבר הקונגרס המכהן מהמפלגה הרפובליקנית, והושבעה לתפקידה בינואר 2019. היא מכהנת בוועדת ביטחון הפנים ובוועדת הכוחות המזוינים.
ב-27 בפברואר 2023 הכריזה סלוטקין על התמודדותה לסנאט של ארצות הברית בבחירות 2024 במישיגן, זאת לאחר שהסנאטורית הדמוקרטית המכהנת דבי סטייבנו הודיעה על פרישתה מהחיים הפוליטיים.
היא גברה בבחירות על מייק רוג'רס מהמפלגה הרפובליקנית ברוב של פחות מ-0.4% ונכנסה לתפקידה בינואר 2025.
סלוטקין נחשבת לדמוקרטית שמאלית-מתונה, אוהדת ישראל, והתבטאה בנושא מספר פעמים.
תמכה פומבית והצביעה בעד הסיוע הביטחוני לישראל בשנת 2021.
גינתה את דו"ח אמנסטי אינטרנשיונל, ואמרה כי "ביקורת על היחס של ממשלת ישראל לפלסטינים היא לגיטימית.
אבל לכתוב דו"ח שמשתמש בחופשיות במונחים "אפרטהייד", "פשעי מלחמה" ו"טיהור אתני" מבלי להכיר מדוע מדינת ישראל נוסדה כמדינה יהודית, איך החוויה של השואה היהודית עיצבה את המדיניות, או במיוחד את האלימות חסרת ההבחנה שבה השתמשו חמאס וקבוצות טרור אחרות...קשה לקרוא את זה כדו"ח אובייקטיבי.
אם מחברי הדו"ח הזה רוצים להתקדם לפתרון הסכסוך הזה, הם צריכים לפחות להכיר בכמה מהיסודות שמעצבים אותו."
התנגדה לסיפוח כמהלך חד צדדי ושיבחה את ישראל על שהסכימה להימנע מכך במסגרת הסכמי אברהם לנורמליזציה עם מדינות ערב.
סלוטקין הייתה נשואה לדייב מור ששירת כטייס מסוקי אפאצ'י וכקולונל בצבא ארצות הברית והיא אם מאמצת לשתי בנותיו, האחת קצינה בצבא והשנייה רופאה.
הם נפגשו בבגדד במהלך מלחמת עיראק ומתגוררים בהולי.
הזוג הגיש בקשה לגירושין בשנת 2023.
אליסון בקדל היא קומיקסאית וקריקטוריסטית אמריקאית, המוכרת בעיקר בזכות רצועות הקומיקס "דייקס שכדאי להישמר מהן" .
היא זכתה להצלחה בשנת 2006 עם ספר הזיכרונות הגרפי "Fun Home" , אשר זכה ב-2013 לעיבוד כמחזמר וזכה בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר.
בשנת 2012, היא הוציאה לאור את ספר הזיכרונות הגרפי השני שלה "האם את אמא שלי?" .
בקדל היא זוכת פרס עמיתי מקארתור.
וכמו כן, ידועה בתור מי שהמציאה את מבחן בקדל, הבודק את רמת הייצוג של נשים בסרטי קולנוע עלילתיים.
בקדל נולדה בלוק הייבן שבפנסילבניה.
יש לה שני אחים, ברוס "כריסטיאן" בקדל השני וג'ון בקדל, נגן מקלדת שעבד עם להקות רבות, כולל קילינג ג'וק ומיניסטרי.
אביה היה חייל צבא ותיק שהוצב במערב גרמניה.
הוא גם היה מורה לאנגלית בבית ספר תיכון, עבד במשרה מלאה והפעיל בית הלוויות במשרה חלקית.
שני הוריה תרמו לקריירה שלה כקריקטוריסטית.
בקדל חשפה בספרה הראשון שאביה היה הומוסקסואל בארון כל חייו עד שהתאבד בגיל 44.
בקדל עזבה את בית הספר התיכון שנה לפני הסיום ולמדה בסיימון רוק קולג' בין השנים 1977–1979. זמן קצר לאחר מכן עברה לאוברלין קולג' וסיימה את לימודי התואר הראשון באמנות חזותית ובתולדות האמנות בשנת 1981.
בקדל יצאה מהארון כלסבית בגיל 19, ארבעה חודשים לפני שאביה מת.
המיניות והמגדר הנון-קונפורמיסטי שלה הם חלק גדול מהמסר הבסיסי של עבודתה.
היא בחרה כדבריה להיות "לסבית מקצועית" בעקבות חייו הסודיים של אביה.
בפברואר 2004 נישאה בקדל לאיימי רובין, בת זוגה מאז 1992, בטקס אזרחי בסן פרנסיסקו.
עם זאת, כל הרישיונות לנישואים חד-מיניים בסן פרנסיסקו מאותה תקופה בוטלו לאחר מכן על ידי בית המשפט העליון של קליפורניה.
בקדל ורובין נפרדו בשנת 2006. זמן קצר לאחר מכן עברה לגור יחד עם בת זוגה הציירת הולי ריי טיילור במשך שבע וחצי שנים לפני נישואיהן ביולי 2015. היא גרה בוולטון שבוורמונט, בבית שקנתה עוד ב־1996, והוסיפה לו סטודיו לעבודה.
בקדל עברה למנהטן בקיץ 1981 ונרשמה לכמה בתי ספר לאמנות, אך לא התקבלה.
היא עבדה בעבודות משרדיות רבות בתעשיית ההוצאה לאור.
היא התחילה לצייר את "דייקס שכדאי להישמר מהן" מציור יחיד.
מכר שלה המליץ לה לשלוח את עבודתה לעיתון הפמיניסטי "WomaNews" , שפרסם את עבודתה הראשונה בגיליון יוני 1983. בקדל עברה בהדרגה מהציורים המוקדמים שלה לרצועת קומיקס.
"דייקס שכדאי להישמר מהן" הפך לסדרה של כרזות וגלויות, שנתנו לקוראים מבט חטוף על הקהילה הלסבית העירונית.
בשנים הראשונות, "דייקס שכדאי להישמר מהן" הורכב מרצועות ללא קשר ביניהן, ללא דמויות קבועות או קו עלילה המשכי.
אך, עם הזמן החל להתמקד בקבוצה קבועה של דמויות לסביות.
בשנת 1986 הוציאה לאור חברת Firebrand Books אוסף של הרצועות עד אז.
"דייקס שכדאי להישמר מהן" הוא מקורו של "מבחן בקדל", מדד נפוץ בדיון על תרבות הקולנוע.