tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא אחד מתוך שלושה גיטריסטים – יחד עם אריק קלפטון וג'ימי פייג' – שהיו חברי להקת היארדבירדס.
מרבית יצירותיו היו אינסטרומנטליות, ואלבומיו נעו בין ז'אנרים רבים - החל מבלוז-רוק, הבי מטאל, ג'אז-פיוז'ן ושילוב בין רוק למוזיקה אלקטרונית.
המעבר בין הסגנונות השונים הקשה על בק לשמור על קבוצת מעריצים קבועה.
למרות זאת, בק זכה לשבחים על עבודתו כגיטריסט, וזכה בחמישה פרסי גראמי בקטגוריית הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר.
הוא מוכר הודות לסגנון הנגינה המאוד ייחודי לו ודורג במקום החמישי ברשימת 100 הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים של כתב העת "רולינג סטון".
מחוץ לבמה, בק היה אספן נלהב של רכבי Hot Rod אמריקאיים ונודע כי ברשותו המבחר המפואר ביותר בכל הממלכה המאוחדת.
כלי רכב אלו הופיעו לא מעט כנושאי אלבומיו האחרונים.
כילד בן 10, בק שר במקהלת הכנסייה.
כנער מתבגר הוא למד לנגן בגיטרה מושאלת, ולאחר מכן ערך כמה ניסיונות בהרכבת גיטרה בעצמו.
בק ציין כי הגיטריסטים שהרשימו אותו ביותר והיוו עבורו השראה היו לס פול, קליף גאלאפ (הגיטריסט של ג'ין וינסנט ולהקת ה-Blue Caps, ר' בי-בופ-א-לולה) ומאוחר יותר גם צ'אק ברי.
לאחר לימודיו התיכוניים, פנה בק ללמוד בקולג' וימבלדון לאמנות ועבד בעבודות מזדמנות כצייר ומאייר.
אחותו של בק הכירה לו גיטריסט נוסף שהיה בתחילת דרכו בשם ג'ימי פייג'.
כמו כל גיטריסט מתחיל בשנות השישים, בק החל כגיטריסט מלווה.
ג'ימי פייג' נהג לעזור לו כספית בכך שסידר לו לנגן בהקלטות שבהן לא יכול היה לנגן בעצמו בגלל התחייבויות קודמות.
בשנת 1965, לאחר הופעה בהרכב רית'ם אנד בלוז, ובעקבות המלצתו של ג'ימי פייג', החליף בק את אריק קלפטון בלהקת היארדבירדס: "שנאתי לנגן בלהקה בשבועות הראשונים כי לאריק היו הרבה מעריצים...אבל לא היו בעיות".
במהלך זמן שהייתו של בק בלהקה הוא הרבה להשתמש בטכניקות נגינה שהיוו נכס צאן ברזל לנגנים מאוחרים יותר, כדוגמת דיסטורשן, נגינת סולו מורכבת וכיוצא בזה.
סיפורים אודות מזגו החם של בק נפוצו בשנים אלו.
עקב היותו פרפקציוניסט, מספר בעיות טכניות גרמו לו לאבד את שלוותו בעת הופעות, אולם לא עד לכדי שבירת גיטרה.
בסרטו של מיכלאנג'לו אנטוניוני "יצרים" משנת 1966, בוימה סצנה בה בק שובר גיטרה כתוצאה מכשלים טכניים, והבמאי עצמו ציין כי היה עד למקרה שכזה בעת הופעת להקת המי.
זמנו של בק בלהקה היה קצר ולמשך אלבום אחד (Roger The Engineer, 1966).
בק עזב את הלהקה לאחר שנה וחצי בשל בעיות בריאות.
הלהקה, שצירפה קודם לכן את ג'ימי פייג' כנגן בס, ביקשה ממנו שיחליף את בק כגיטריסט מוביל.
שנה לאחר מכן הקים בק להקה יחד עם הסולן רוד סטיוארט, הבסיסט רון ווד, הקלידן ניקי הופקינס ומיקי וולר על התופים.
ללהקה קרא בשם "The Jeff Beck Group" והיא הוציאה שני אלבומים שנחשבו למובילים בז'אנר ההבי מטאל, "Truth" (אוגוסט 1968) ו-"Beck-Ola" (יוני 1969).
אולם, בעקבות חיכוכים ואירועים שונים במהלך סיבוב ההופעות גרמו לפירוקה של הלהקה.
ניסיונו של בק ליצור הרכב נוסף עם סטיוארט, הבסיסט טים בוגרט והמתופף קרמיין אפייס גם לא צלח, לאחר שסבל מפגיעות בראשו שגרמו לו לעזוב את הסצנה למשך שנה.
בוגרט ואפייס הצטרפו מאז ללהקת "קקטוס".
לאחר החלמתו, שב בק והרכיב את הלהקה מחדש, עם חברים חדשים כבוב טנץ' בשירה, מקס מידלטון בקלידים, קלייב צ'מאן על גיטרה בס וקוזי פאוול על התופים.
אף על פי שהמשיכה בשמה המקורי, הלהקה שינתה סגנון מוזיקלי מאז ימי ההרכב הראשון.
הלהקה הוציאה שני אלבומים נוספים, "Rough and Ready" ו-"Jeff Beck Group", ששלטו בהם סגנונות כמוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז וג'אז.
רוב האלבום הראשון נכתב בידי בק, ואילו האלבום השני כלל קאברים לשירי נשמה אמריקאיים.
מעט לאחר יציאת האלבום השני, להקת "קקטוס" התפרקה, ובוגרט ואפייס היו פנויים.
בק פירק את הרכבו מתוך שאיפה לעבוד עם השניים, ושלושתם הקימו את "בק, בוגרט ואפייס".
ההרכב החדש הספיק להוציא אלבום אחד לפני פירוקו לאחר שנתיים.
ההרכב לא זכה להצלחה והושווה רבות להרכבים כדוגמת "The Jimi Hendrix Experience", "קרים" ו"לד זפלין", למורת רוחם של חברי ההרכב.
ג'ף בק התחיל את הקריירה האישית באוקטובר 1974 בשלושה אלבומי ג'אז פיוז'ן בהפקת ג'ורג' מרטין (מפיק הביטלס).
הראשון ביניהם, "Blow By Blow", הגיע למקום הרביעי ברשימת המצעדים.
באלבומו השני, "Wired", בק החל לעבוד עם הקלידן יאן האמר (מלחין מנגינת "מיאמי מחלק מוסר").
בשנת 1981 הופיע בק לצד אריק קלפטון במספר הופעות צדקה לארגון אמנסטי אינטרנשיונל, והשתתף בביצוע רב אמנים כסטינג, פיל קולינס ובוב גלדוף בקאבר לשירו של בוב דילן "I Shall Be Released".
בקונצרט צדקה נוסף למען גיוס כספים למחלת הטרשת הנפוצה, בק השתתף יחד עם קלפטון, ג'ימי פייג' בביצועים לשירים "Tulsa Time", "Stairway to Heaven" ו-"Layla".
הייתה זו הפעם היחידה בה כל הגיטריסטים לשעבר של להקת היארדבירדס הופיעו יחדיו על במה אחת.
בשנת 1984 חזר לשתף פעולה עם רוד סטיוארט באלבום "Camouflage" בו הלחין וניגן.
בשנת 1985 הוציא בק את האלבום "פלאש", בהשתתפות מגוון זמרים, אך בעיקר כיכב בו רוד סטיוארט בביצוע של "People Get Ready", של קרטיס מייפילד, ששוחרר גם כסינגל והפך ללהיט.
לאחר הפסקה של ארבע שנים, הוא חזר למוזיקה אינסטרומנטלית עם האלבום "ג'ף בק בחנות הגיטרות" (1989), זה היה רק אלבומו השלישי שיצא בשנות ה-80. מאחר שבמהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 סבל מהפרעות שמיעה ממושכות.
הוא זכה בגראמי השלישי שלו.
צאת אלבומו "Jeff" משנת 2003 סימן את תחילת עבודתו של בק בשילוב מוזיקת בלוז/ג'אז עם המוזיקה האלקטרונית, עם עריכת סאונד שנראה שהושפעה מאמנים אחרים כוואן היילן וג'ו סטריאני.
בשנים האחרונות, בק השתתף באלבומים של אמנים כלס פול, סינדי לאופר ורוג'ר ווטרס.
הוא הופיע גם באלבומו של גיטריסט קווין לשעבר בריאן מיי, "Another World" ובאלבומם של להקת זי זי טופ, "XXX".
בק אף השתתף בפסקול הסרט תאומים וליווה את הזמרת קלי קלרקסון בגרסת הכיסוי לשירה של פאטי גריפין "Up To The Mountain" בתוכנית אמריקן איידול בשנת 2007.
בק הגיע לשתי הופעות בקיסריה ובתל אביב באוקטובר 2010.
ב-10 בינואר 2023 נפטר כתוצאה מדלקת קרום המוח.
בק הוא לא הגיטריסט הראשון אשר התנסה בדיסטורשן אלקטרוני.
אולם, הוא עזר להגדיר מחדש את תפקידה של הגיטרה החשמלית במוזיקת הרוק.
עבודתו של בק עם להקת היארדבירדס וכן אלבום להקתו משנת 1968, "Truth", השפיעו השפעה ניכרת על מוזיקת ההבי מטאל, שפרצה במלוא כוחה בתחילת שנות ה-70. בק הוא מקור השראתם של גיטריסטים מודרניים רבים, שמרבים לציין אותו כמקור השפעתם.
ג'ף גריר הוא כדורסלן אמריקאי-דומיניקני המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת נאנסי ובנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית.
ג'ף הוא אח צעיר של ריקרדו גריר, גם הוא כדורסלן מקצועי.
גריר נולד להורים מהרפובליקה הדומיניקנית שהיגרו לשכונת הברונקס מהעיר ניו יורק.
הוא החל לשחק כדורסל מקצועני באוניברסיטת ראטגרס בעונת 1997/1998 וסיים בה את לימודיו ואת קריירת המכללות שלו בשנת 2001.
לאחר מכן חתם בקבוצת וישי, מהליגה הצרפתית הראשונה בשנת 2001 על חוזה עד לסיום שנת 2003. לאחר השנתיים בווישי, חתם גריר על חוזה לעונה אחת (2003/2004) בקבוצת לה האבר, שגם היא שיחקה בליגה הצרפתית הראשונה.
לאחר העונה בקבוצת לה האבר, חתם גריר על חוזה לשנתיים בשטרסבורג בעונת 2004/2005, בה זכה באליפות צרפת, ובעונה לאחר מכן שיחק ביורוליג והציג יכולת גבוהה אך בעונה הזאת לא הצליחה קבוצתו לשמור על תואר האליפות.
בעונת חתם בעירוני נהריה מליגת העל בכדורסל, וזכה לשחק במשחק הראווה שנערך בתחילת העונה בין הפועל גליל עליון לכוכבי הליגה.
לקראת עונת עבר לנאנסי מהליגה הצרפתית.
כשחקן נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית, הצליח גריר להתבסס ככוכב במדינת המוצא שלו, ואף הוביל את נבחרתו למקום השני של אליפות יבשת אמריקה בשנת 2003, לאחר שנבחרתו הגיעה לגמר והובסה על ידי פוארטו ריקו.
סר ג'פרי צ'ארלס (ג'ף) הרסט הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי בווסטהאם יונייטד ונבחרת אנגליה, עימה זכה במונדיאל 1966; הוא השחקן הראשון שהבקיע שלושער במשחק הגמר של המונדיאל.
שערו המפורסם ביותר היה שער ומבלי שהובקע בגמר מונדיאל 1966 במשחק בו אנגליה גברה 2:4 על מערב גרמניה בתום ההארכה.
הרסט נולד באשטון שבלנקשייר, בצפון אנגליה, אך גדל באסקס שבמזרחה.
הוא היה שחקנה של וסטהאם עוד מגיל הנוער.
בצעירותו שיחק קריקט ברמת נבחרת אסקס, במקביל לכדורגל.
על המגרש תופקד בתחילה כקשר, אולם מנג'ר הפטישים רון גרינווד (Greenwood) הסב אותו למרכז ההתקפה.
ההסבה עלתה בהצלחה: במשך שתים עשרה שנותיו כשחקן וסטהאם הבקיע 252 שערים ב-502 הופעות בכל המסגרות.
יחד עם וסטהאם זכה בגביע ה-FA ב-1964, ובגביע אירופה למחזיקות גביע שנה לאחר מכן.
את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ערך מספר חודשים בודדים לפני מונדיאל 1966, שאותו ארחה אנגליה.
בשלב הבתים לא שיחק, אולם פציעתו של ג'ימי גריבס פינתה לו מקום בהרכב בשלב רבע הגמר.
אנגליה גברה על ארגנטינה על חודו של שער שהבקיע הרסט, ולאחר מכן בחצי הגמר, בתוצאה 1–2 על פורטוגל, הודות לבישולים של הרסט (וצמד של בובי צ'רלטון).
לקראת משחק הגמר מול גרמניה המערבית, עמד מנג'ר אנגליה אלף רמזי בפני החלטה קשה: האם להחזיר להרכב את גריבס שהחלים בינתיים, או להעדיף על פניו את הרסט שהוכיח את עצמו בשני השלבים הקודמים.
רמזי בחר, בניגוד מוחלט לפרשני הכדורגל ולדעה הרווחת בתקשורת האנגלית, לתת דווקא לג'ף הרסט אשראי נוסף.
הרסט הצדיק את אמונו של רמזי כשהבקיע בגמר שלושה מארבעת השערים, שבכוחם גברה אנגליה על גרמניה המערבית בתוצאה 2:4 בהארכה.
השני מבין שעריו היה שנוי במחלוקת ומכונה כיום "שער ומבלי".
הכדור שניתז מטה מהמשקוף והיה ספק אם אכן עבר במלוא היקפו את קו השער.
בעצת הקוון אישר שופט המשחק את שער היתרון האנגלי, שכונה שער ומבלי.
בדקות הסיום של ההארכה, כאשר הגרמנים שלחו את כל שחקניהם קדימה בתקווה להשיג שוויון, כבש הרסט, ממש עם שריקת הסיום, את שערו השלישי שחתם את המשחק, כשאוהדים אנגלים כבר החלו לפרוץ למגרש.
בשנים שלאחר הזכייה במונדיאל לא זכה הרסט בתארים נוספים, אם כי המשיך לשחק בהרכב הנבחרת ובווסטהאם.
בשלהי הקריירה שלו שיחק בסטוק סיטי ובוסט ברומיץ' אלביון, ואחר כך גם בקבוצות בארצות הברית, כווית ואירלנד.
לאחר פרישתו מכדורגל החל בקריירה לא מרשימה כמנג'ר, שכללה חמש שנים כעוזרו של גרינווד באימון הנבחרת האנגלית, וקדנציה כושלת כמנג'ר צ'לסי.
לאחר מכן פרש גם מאימון, ומאז הוא איש עסקים ונואם מבוקש בבריטניה.
ג'ף הנמן היה גיטריסט אמריקאי ואחד ממקימי להקת הת'ראש מטאל סלייר.
הנמן גדל בלוס אנג'לס במשפחה של יוצאי קרבות, כאשר אביו לחם בנורמנדי במלחמת העולם השנייה ואחיו במלחמת וייטנאם, וכתוצאה מכך הוא נמשך להיסטוריה צבאית החל מילדותו.
הנמן, יליד אוקלנד, קליפורניה, נפגש עם קרי קינג ב-1981 בעת ששניהם נבחנו ללהקה, וסלייר נולדה לאחר שקינג הציע להנמן שהם יקימו להקה יחד.
הוא וסולן סלייר טום אראיה היו מכורים בעבר לקוקאין.
התעניינותו במדליות מלחמה נאציות ובהיסטוריה של גרמניה הנאצית באה לידי ביטוי בשירים שכתב, דבר שפורש כראיה לכך שהוא, יחד עם שאר חברי הלהקה, הם אוהדי הנאציזם.
משיכתו לנושא החלה לאחר שאביו העניק לו מדליות שחלקן נלקחו כשלל מחייל נאצי הרוג.
המדליה הנדירה ביותר שברשותו היא "צלב האביר", אותה רכש עבור 1,000 דולרים ממעריץ של סלייר.
השיר "Angel of Death" שכתב הנמן עוסק ביוזף מנגלה וגרר את רוב ההאשמות בנאציזם.
הלהקה ציינה מספר פעמים שחבריה אינם מעודדים נאציזם ואך מגלים התעניינות בנושא.
הלהקה תרמה כסף למכון לחקר השואה והכחישה את כל האשמות נגדיה וחבריה כנאו נאצים.
אמנים שהשפיעו על המוזיקה של הנמן הם בעיקר אמני פאנק רוק, דבר שתרם ליציאתו של האלבום Undisputed Attitude מ-1996 שכולל ברובו גרסאות כיסוי של סלייר לשירי פאנק.
בין הלהקות שהנמן ציין שהשפיעו עליו הן איירון מיידן, ג'ודס פריסט, לד זפלין, אקספלויטד, ורבאל אביוז, בלאק פלאג, דד קנדיז ו-.T.S.O.L.
יאנגוי מאלמסטין ומייקל שנקר מלהקת סקורפיונז השפיעו על סגנון נגינתו, כולל השרדינג שמזוהה עם מאלמסטין.
סולואי הגיטרה המשותפים של הנמן ושל קינג זכו לתיאור "כאוטיים באופן פראי" ו"מעוותים באורח גאוני".
הנמן וקינג מדרגים שניהם במקום העשירי ברשימת "100 נגני הגיטרה הגדולים בכל הזמנים בהבי מטאל" של המגזין "Guitar World".
הנמן תרם מילים ולחנים לכל אחד מאלבומיה של סלייר.
הנמן חדל מלהשתתף במסע ההופעות של להקתו מתחילת 2011 עקב דלקת רקמות נמקית.
בשנת 2012 יצאה הודעה כי החלים, אך בפברואר 2013 הודיע חברו ללהקה קרי קינג כי הוא עדיין סובל מבעיות בריאותיות המונעות ממנו לשוב ולעבוד עם סלייר.
ב-2 במאי 2013 הנמן הלך לעולמו בצפון קליפורניה, לאחר שאושפז בבית חולים מקומי עקב סיבוך רפואי.
במותו הותיר אחריו את רעייתו קתי, אחותו קטי ואחיו מייקל ולארי.
ג'פרי לין "ג'ף" גולדבלום הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי-יהודי.
הוא שיחק בכמה מהסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים, כמו "פארק היורה" (1993) ו-"היום השלישי" (1996), כמו גם בסרטי ההמשך שלהם.
לאחר ששיחק בעשרות תפקידי משנה, גולדבלום זכה לפרסום רחב יותר בתור סת' ברנדל בסרט "הזבוב" של דייוויד קרוננברג (1986).
הוא גם הופיע במספר סדרות טלוויזיה, כולל "ויל וגרייס", עליה קיבל מועמדות לפרס אמי.
הוא ביים את הסרט הקצר "Little Surprises" (1996), שהיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר..
ג'פרי לין גולדבלום נולד להורים יהודים בווסט הומסטד פנסילבניה, הממוקמת ממש מחוץ לפיטסבורג.
אמו, שירלי ג'יין גולדבלום (לבית טמלס; 30 באוקטובר 1926 – 9 בינואר 2012), הייתה שדרנית רדיו שניהלה מאוחר יותר חברה למכירת ציוד ומכשירי מטבח; אביו, הרולד לאונרד גולדבלום (25 באפריל 1920 – 23 בפברואר 1983), היה רופא ורב-סרן בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.
משפחתו היא מרוסיה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
יש לו שני אחים גדולים; אחות, פמלה, ואח בכור, לי.
אחיו השני, ריק, אותו תיאר גולדבלום כ"סוג של גיבור שלי", מת ב-1971 בגיל 23 בזמן טיול במרוקו, לאחר שחלה בדיזנטריה שהובילה לאי ספיקת כליות.
הוא הצהיר כי מותו המוקדם של אחיו גרם לו להיות "מרוכז יותר" ונתן לו נחישות "להציל את עצמי ולשרוד".
בילדותו התחנך גולדבלום בבית כנסת אורתודוקסי וערך טקס בר מצווה.
משפחתו גם חגגה את חג המולד, והוא חונך להאמין בסנטה קלאוס.
אביו כמעט למד משחק לפני שהחליט להמשיך בלימודי רפואה, והמשיך להיות ראש מחלקה בבית חולים בפיטסבורג.
גולדבלום עבר לניו יורק בגיל 17, שם החל ללמוד משחק בבית הבובות השכונתי בהדרכתו של המורה למשחק סנפורד מייזנר .
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי במחזמר זוכה פרס הטוני "שני אדונים מוורונה" בשנת 1971.
ב-1974 החלה הקריירה הקולנועית שלו, בתפקיד קטן בסרט "משאלת מוות" ובסרט "המהמרים".
שנה לאחר מכן, בשנת 1975 שיחק בסרטו המוזיקלי של רוברט אלטמן "נאשוויל".
בשנת 1986 זכה בפרס סאטורן על משחקו בסרט "הזבוב" שבויים בידי דייוויד קרוננברג.
ב-1993 הופיע בסרט המצליח "פארק היורה" בתפקיד ד"ר איאן מלקולם, המומחה לתורת הכאוס.
בשנת 1996 ביים את הסרט הקצר "הפתעות קטנות", עליו היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר.
בשנת 1996 שיחק בסרט "היום השלישי",
ב-1997 חזר ל"פארק היורה: העולם האבוד" בתפקיד ד"ר מלקולם, הפעם כדמות ראשית ובוגרת יותר, ביחד עם חברתו (ג'וליאן מור) ועם הבת שלו מנישואין קודמים (ונסה לי צ'סטר).
שיחק במספר תפקידים בסדרות טלוויזיה, בהם הופעת אורח ב-2005 בסדרה "ויל וגרייס", עליה היה מועמד לפרס אמי, נכון ל-2010 השתתף בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית" מאז 2009 בתור הבלש "זאק ניקולס".
בשנת 2010 שיחק בקומדיה הרומנטית "אהבה בהחלפה".
ב-2018 שב לגלם את דמותו של ד"ר מלקולם בסרט "עולם היורה: נפילת הממלכה", כד"ר מלקולם שנואם בפני הקהילה הבינלאומית בתפקיד אורח.
באותה שנה שיחק גם בסרט "מלון ארטמיס".
גולדבלום היה הנושא של הביוגרפיה "Because He's Jeff Goldblum" משנת 2021, שנכתב על ידי טרוויס מ.
בשנת 2022 שב להופיע כד"ר מלקולם בסרט "עולם היורה: עולם חדש".
באוקטובר 2022, דווח כי גולדבלום נמצא במגעים אחרונים לגלם את הקוסם בעיבוד הקולנועי בשני חלקים למחזמר "מרשעת".
בשנת 2014, להקת הג'אז של גולדבלום, "Jeff Goldblum and the Mildred Snitzer Orchestra", החלה לבצע הופעות שבועיות במלון קרלייל בניו יורק.
ב-29 במאי 2018, פורסם במגזין בילבורד שהלקה הוחתמה על ידי דקה רקורדס; ואלבום הבכורה של הלהקה "The Capitol Studios Sessions", שוחרר ב-9 בנובמבר 2018.
אלבובם השני של הלהקה "I Shouldn't Be Telling You This" יצא ב-1 בנובמבר 2019. באותה שנה הופיעה הלהקה בפסטיבל גלסטונברי באנגליה.
באוקטובר 2023, גולדבלום, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
מ-1980 עד 1985, גולדבלום היה נשוי לפטרישיה גאול, איתה הופיע בסרט "סילברדו".
מ-1987 עד 1991, הוא היה נשוי לשחקנית ג'ינה דייוויס, אשר שיחקה לצדו בסרטים "הזבוב" ו-"נערות קלות להשגה".
דייוויס הגישה בקשה לגירושין באוקטובר 1990, והיא הסתיימה סופית בשנה שלאחר מכן.
באמצע 2014, גולדבלום התארס לאמילי ליווינגסטון , מתעמלת אולימפית קנדית הצעירה ממנו ב-30 שנה; בני הזוג נישאו ב-8 בנובמבר 2014. בנם הראשון נולד ב-4 ביולי 2015. בנם השני נולד ב-7 באפריל 2017.
Thor Were an Only Child?"2022משלחת חיפושטאנל קווין6 פרקיםפה גדולאפל ברוץ'דיבוב; פרק: "The Apple Brooch" 2024 כאוס זאוס סדרת טלוויזיה של נטפליקס
ג'פרי נרו "ג'ף" הארדי הוא מתאבק אמריקאי.
הארדי ידוע בסגנון ההיאבקות המסוגנן והמלהיב שלו, ונחשב לאחד המתאבקים המעופפים הטובים בעולם כיום.
ג'ף הוא אחיו הצעיר של המתאבק מאט הארדי.
ג'ף נרו הארדי הוא בנם של גילברט ורובי מור הארדי, ואחיו הצעיר של מאט הארדי.
אמם נפטרה מסרטן המוח בשנת 1987, כשג'ף הארדי היה בן תשע.
הוא פיתח עניין במוטוקרוס בגיל 12 וקיבל את האופניים הראשונים שלו, ימאהה YZ-80. את המירוץ הראשון שלו עשה כשהיה בכיתה ט'.
הארדי שיחק בייסבול כשהיה צעיר, אך נאלץ לעצור לאחר שהתרסק במהלך מרוץ מוטוקרוס ונפצע בזרועו.
הוא גם שיחק פוטבול במהלך התיכון כפול בק וליינבק.
הוא התחרה לזמן קצר בהיאבקות חובבנית בתיכון.
הוא נאלץ להפסיק לשחק פוטבול בתיכון, לאחר שנצטווה לבחור בין היאבקות מקצועית לפוטבול, והוא בחר בהיאבקות.
המקצועות האהובים על הארדי בבית הספר היו היסטוריה ואמנות אמריקאית, והוא עשה זאת תמורת קרדיט נוסף.
ג'ף ואחיו מאט הופיעו לראשונה ב-WWE ב-1998 כצוות האקרובטי "הארדי בויז".
הם התעמתו ב-Tag team עם הקבוצה "The Brood" שכללה את אדג', כריסטיאן וגנגרל.
הם זכו בקרב האליפות הראשון שלהם נגד בראדשואו ופארוק על אליפות ה-WWF לזוגות, אך הפסידו את התואר בחזרה לאחר כחודש.
לאחר הפירוק של "The Brood", הם התאחדו עם ג'אנגלר כנגד "The New Brood" (אדג' וכריסטיאן).
הקבוצה לא ידעה ימים ארוכים, אך באירוע "ללא רחמים", ניצחו ה"הארדי בויז" בקרב סולמות הראשון לזוגות ב-WWF נגד אדג' וכריסטיאן.
ה"הארדי בויז", הוסיפו לעצמם את המנהלת וחברת האמת שלהם- ליטה.
הם המשיכו בסכסוך עם "The New Brood" עד שנת 2000, במהלך השנים זכו מהם פעמיים באליפות ה-WWF לזוגות, ומאז נגמר הסכסוך איתם.
במהלך השנים רכש הארדי שם של מתאבק מוזר ופזיז.
ההתמחות העיקרית שלו הייתה בעיקר בקרבות ה-TLC (שולחנות, סולמות וכיסאות) שהשתתף בהם.
במהלך 2001 קיבל דחיפה כמתאבק יחיד; הוא זכה באליפות הבין יבשתית (מטריפל H), באליפות במשקל קל (מג'רי ליין) ובשתי אליפויות הארדקור (אחת ממייק אווסום, והשנייה מרוב ואן דאם).
בסוף 2001, החלו מאט וג'ף להסתכסך.
על פי קו העלילה, מאט דרש קרב נגד ג'ף באירוע של WWE נגד ג'ף, כאשר ליטה הייתה השופטת האורחת.
בקרב ג'ף ניצח, למרות שהרגל של מאט הייתה על החבלים (מה שאומר שלא נמשכת הספירה), ומאט הפסיד בגלל טעות השופטת.
ליטה הצטרפה לצדו של ג'ף, ולשניים היה סכסוך עם מאט.
במשך הפיוד, הפסיד ג'ף את תואר ההארדקור, ולפי התסריט פצע את ג'ף וליטה.
בתוכנית סמאקדאון תקף אנדרטייקר גם את מאט, וג'ף, מאט וליטה לא ראו זה את זה עד ה"רויאל ראמבל", אך לבסוף האחים השלימו, המשיכו בעלילותיהם ולעולם לא הזכירו זאת.
בתחילת אפריל 2003 הסתכסכו הקבוצה עם ברוק לסנר, לאחר שביצע את מהלך הסיום שלו, F-5, על מאט, על רמפת הפלדה.
למאט וללסנר היה קרב בבאקלאש, בו הפסיד מאט ללסנר על ידי נוקאאוט.
הם המשיכו בסכסוך עם לסנר, אך הם ניצחו את לסנר רק פעם אחת, על ידי פסילה.
ב-22 ביולי 2002, זכה הארדי בתואר ההארדקור השלישי שלו לאחר שניצח את "בראדשו".
בשנת 2002, לאחר שנים שהתמקד בקריירת זוגות, האחים הפכו כל אחד למתאבק יחיד.
ג'ף החל את דרכו כמתאבק יחיד כאשר איתגר את אנדרטייקר לקרב סולמות על האליפות הבלתי מעורערת.
הארדי נוצח בזמן קצר, אך הרוויח כבוד מאנדרטייקר.
לאחר מכן, הוא זכה בתואר אליפות אירופה, לאחר שניצח את ויליאם ריגל.
לאחר החזקה של מספר שבועות בתואר הוחלט שאליפות אירופה והאליפות הבין יבשתית תתאחדנה לאליפות אחת.
רוב ואן דאם, שהיה האלוף הבין יבשתי באותה התקופה, ניצח בקרב נגד הארדי, ובעקבות זאת אליפות אירופה בוטלה, ונשארה האליפות הבין יבשתית.
לאחר מכן, באירוע הדראפט, הועבר מאט לסמאקדאון ואילו, ג'ף נשאר ב-Raw.
בינואר 2003 הארדי הפך לדמות "רעה" ושנואה על הקהל, לאחר שתקף את רוב ואן דאם ושון מייקלס.
אוהדי ה-WWE הפסיקו לשנוא אותו כחודש לאחר המעשה, כאשר הציל את הדיווה סטייסי קיבלר מהשנוא הנוסף אז, כריסטיאן.
ב-22 באפריל 2003, השתחרר הארדי מהחוזה שלו בארגון.
הארדי הצטרף ל-TNA ב-23 ביוני 2004. הוא קיבל מיד קרב על אליפות TNA נגד איי ג'יי סטיילס, אך הקרב נגמר ללא הכרעה לאחר שקיד קאש ודאלאס התערבו.
כאשר חזר ל-TNA קיבל הזדמנות לקרב על אליפות במשקל כבד של NWA.
הוא התמודד נגד ג'ף ג'ארט, אך הפסיד.
באוקטובר 2004 זכה הארדי בטורניר והיה זכאי לקרב על האליפות במשקל כבד של NWA בקרב סולמות נגד ג'ארט, אך גם בקרב זה הפסיד, לאחר שקווין נאש וסקוט הול התערבו.
חודש לאחר מכן ניצחו הארדי, סטיילס ורנדי סאבאג' את "Kings of Wrestling" (ג'ארט, הול ונאש).
לאחר הסכסוך עם "Kings of Wrestling", נכנס ג'ף לעימות עם רייבן, ואיתגר אותו לקרב כלוב באירוע החודשי של אפריל, בו הארדי ניצח.
הארדי הושעה מ-TNA לאחר שלא הופיע לקרב חוזר נגד רייבן, לטענתו בגלל קשיי נסיעה.
ההשעיה של הארדי תמה ב-5 באוגוסט, וחזר שבוע אחרי, כאשר תקף את ג'ף ג'ארט.
במשך אוקטובר 2005, התעמת הארדי עם שלושה אויבים נוספים: סאבו, ריינו ואביס.
הסכסוך של הארבעה הסתיים באירוע החודשי של TNA, ובו ריינו ניצח לאחר שביצע את מהלכו האישי על הארדי.
בדצמבר 2005, הארדי לא הופיע לקרב נוסף, גם הפעם בגלל קשיי נסיעה, וכתוצאה לא הופיע יותר ב-TNA עד 2010 ששם ג'ף הגיע באופן מפתיע באמצע קרב כלוב ברזל.
הארדי רכש חברים כמו שאנון מור וג'סי ניל שהיו חברי ילדות שלו.
ג'ף רכש גם אויבים כמו אביס שבספטמבר 2010 פצע את גופו של RVD (רוב ואן דאם) וכשהאחרון חזר, ג'ף עזר לו.
בזמן ש-RVD, שכיהן כאלוף העולם במשקל כבד של TNA באותה התקופה, נפצע היו צריכים לעשות טורניר ומי שיזכה יזכה בתואר.
ג'ף עבר את רוב טרי וכשניסה לנצח בקרב נגד קורט אנגל הקרב נגמר בשוויון מתוצאה של הגבלת זמן ולכן הגמר על האליפות במשקל כבד תהיה באירוע הגדול של ה-TNA Bound For Glory שהקרב ייערך בקרב משולש בין הארדי, אנגל ומר אנדרסון.
ג'ף הארדי זכה באליפות העולם בזכות העזרה של אריק בישוף והאלק הוגאן וזה היה סימן שהוא ביצע את מעברו לדמות רעה.
כדמות רעה הוא הצטרף לקבוצת המורדים שכללה את ריק פלייר, אריק בישוף, האלק הוגאן, AJ סטיילס, קאזריאן, רוברט רוד, ג'יימס סטורם, ג'ף ג'ארט, "המפלצת" אביס, רוב טרי ואחיו, מאט, שהצטרף לארגון לקראת סוף חודש דצמבר 2010.
ב-17 במרץ 2011 הושעה ג'ף מ-TNA עקב שימוש בסמים.
באוקטובר הארדי התחיל פיוד עם חברו לשעבר באימורטול, ג'ף ג'ארט.
בנקודת מפנה, הארדי ניצח את ג'ארט בשלושה קרבות: הראשון ב-10 שניות, השני ב-6 דקות והשלישי ב-6 שניות.
אחרי שג'ארט טען שאין מספיק מקום לשניהם ב-TNA אז סטינג הציע שבאירוע פיינל רזולושן יהיה קרב כלוב שבו אם הארדי ינצח הוא יקבל קרב על אליפות העולם ואם יפסיד הוא יעזוב את הארגון.
הארדי ניצח בקרב וג'ארט פוטר.
במשך כל 2012 הארדי רדף אחר אליפות העולם.
מיוני עד ספטמבר הארדי התחרה ב-Bound For Glory Series שבו השתתפו 12 מתאבקים, כך שארבעת הראשונים נפגשו באירוע נו סרנדר והמנצח קיבל קרב אליפות באירוע Bound For Glory.
בסדרת זו הארדי סיים רביעי ועלה לחצי גמר שבו הוא ניצח את סמואה ג'ו, כשבהמשך הספיישל הוא נפגע בכתף מהתקפה של אייסס ואייטס, אבל בכל זאת בקרב המרכזי הוא הופיע בגמר הטורניר וניצח את בולי ריי.
אחרי זה הוא פיתח יריבות נגד אלוף העולם אוסטין אריס, שהתחיל לקנא בהארדי על כל האהדה שהוא קיבל.
ב-Bound For Glory הוא ניצח את אריס וזכה באליפות העולם בפעם השלישית.
באוגוסט 2006 הודיע ה-WWE שחתם עם ג'ף הארדי על חוזה ושיתחיל להתאבק בסוף החודש.
ביום חזרתו, הוא ניצח את אלוף ה-WWE אז, אדג', כתוצאה מפסילה.
הארדי ניסה את מזלו לאחר שניצח את אדג', להביס גם את האלוף הבין יבשתי, ג'וני נייטרו, מספר שבועות כדי לזכות בזהב, אך לא הצליח לנצח אותו, כולל באירוע "בלתי נסלח".
אך, ב-2 באוקטובר, הצליח הארדי סוף סוף לזכות בתואר זה מנייטרו.
תקופת האליפות שלו לא הייתה ארוכה, והוא הפסיד את האליפות בחזרה לנייטרו.
אך, לאחר שבוע, ניצח ג'ף את נייטרו וזכה בתואר בפעם השלישית בקריירה שלו.
בנובמבר 2006, התאחד ג'ף עם מאט פעם נוספת, כצמד ה"הארדי בויז", וניצחו את "Full Blooded Italians".
באירוע סדרת ההישרדות, שני האחים היו חלק מ-DX, וניצחו את הזוג Rated-RKO, שכלל את אדג' ורנדי אורטון.
אז, קיבלו האחים את ההזדמנות הראשונה שלהם מאז חזרתם לזכות באליפות הזוגות, אך לא מימשו אותה בקרב.
כשג'ף היה עדיין בסכסוך עם ג'וני נייטרו ו-MNM, הוא אותגר פעם נוספת לקרב על האליפות ב"מהפכת השנה החדשה", בקרב כלוב, על ידי נייטרו.
לאחר ההפסד של נייטרו בקרב, ה"הארדי בויז" ניצחו את MNM גם ברויאל ראמבל וגם ב"אין דרך החוצה".
בערב לאחר מכן, הובס ג'ף על ידי אומאגה בקרב על האליפות הבין יבשתית.
באפריל 2007 הארדי התחרה בקרב "כסף בבנק" ברסלמניה 23. הוא היה קרוב מאוד לזכייה, אך לבסוף זכה מר קנדי במזוודה.
בלילה שלאחר רסלמניה, מאט וג'ף התמודדו בקרב "באטל רויאל" בעל 5 זוגות, וזכו באליפות לאחר שהצמידו את לאנס קייד וטרבור מרדוק.
אז, החלו האחים סכסוך עם קייד ומורדוך.
הם ניצחו אותם גם באירוע באקלאש וגם באירוע לילה של אלופים.
לבסוף, בתוכנית Raw הובסו בקרב נגדם וגם בקרב החוזר נגדם.
תוך כדי סכסוך עם אומאגה, שלקח את תוארו, החל הארדי בפתאומיות להמריא בהישגיו ה-WWE.
הוא הביס את אומאגה לאחר מספר שבועות של ניסיון לזכות בתואר.
זו הייתה התחלת עליית הישגיו של הארדי, ובאירוע "סדרת ההישרדות" נשארו הוא וטריפל H אחרונים בקרב ההדחות המסורתי.
בעקבות זאת התאחדו שניהם לזוג, שלבסוף הוליך לעימות כבוד.
העימות הפסיק ב"ארמגדון", כאשר ג'ף הביס את טריפל H והפך להיות המועמד מספר 1 לאליפות ה-WWE נגד רנדי אורטון ברויאל ראמבל.
העימות הבא של הארדי היה נגד אורטון, כאשר בעט בראשו של מאט, אחיו של ג'ף.
כנקמה, ג'ף ביצע על אורטון את מהלך הסיום שלו, סוואנטון בומב, מראש הסט של התוכנית, והוא יצר לעצמו רושם שינצח בקרב האליפות שלהם ברויאל ראמבל.
למרות זאת, ג'ף הפסיד בקרב, אך נהיה אחד מתוך ששת המועמדים לקרב ההדחות ב"אין דרך החוצה".
הארדי העפיל לשני האחרונים בקרב אך הפסיד והמנצח בקרב היה טריפל H.
הארדי חזר להתאבק כאשר ניצח את אומאגה בכיסוי, מה שעורר את היריבות והתחרות בין השניים.
לשניים אף היה קרב "כיסויים נספרים בכל מקום" ב-"One Night Stand", שבו הארדי ניצח.
ב-23 ביוני 2008, הועבר הארדי מ-Raw לסמאקדאון במסגרת הדראפט המסורתי.
בסמאקדאון הוצעו להארדי יותר הזדמנויות לאליפויות והשתתף בקרב "ערבוב האליפות" השני בהיסטוריה באירוע "בלתי נסלח", ואתגר את האלוף טריפל H לקרבות באירועים "ללא רחמים" ו"יום ראשון הווירטואלי", אך בכולם נחל אכזבה.
ב"ארמגדון" בסוף דצמבר 2008, סוף-סוף הצליח הארדי במסעו שארך 5 חודשים להיות אלוף ה-WWE, וניצח בקרב משולש על האליפות, שכלל גם את טריפל H ואדג'.
באירוע רויאל ראמבל, נערך קרב חוזר בין אדג' להארדי על אליפות ה-WWE, שם הארדי הובס לאחר שאחיו מאט התערב בקרב לטובת היריב.
לאחר מכן, מאט התחיל לגרום לפסילות בקרבות של הארדי מה שגרם לג'ף להפסיד בקרב על התואר אליפות העולם במשקל כבד וקרב על התמודדות בקרב "כסף בבנק" ברסלמניה.
בעקבות עימות זה נקבע בין השניים קרב ללא חוקים ברסלמניה בו ג'ף הפסיד למאט.
גם אחרי רסלמניה הפיוד בין השניים המשיך, ולשניהם נקבע קרב "אני פורש" באירוע באקלאש שם ג'ף הצליח סוף סוף לנצח את אחיו, אחרי פעמיים טוויסט אוף פייט ופעמיים סוונטון בומב ג'ף קשר את מאט לשולחן ואיים לבצע סוונטון בומב מסולם מאט התחנן לרחמים ולבסוף נכנע.
ב-9 ביוני 2009 באירוע חוקי אקסטרים, התמודד הארדי נגד אדג' על אליפות העולם במשקל כבד.
בסיום הקרב הארדי ניצח את אדג' וזכה בתואר, אך לרוע מזלו זמן קצר לאחר סיום הקרב ניגש לזירה המתאבק CM פאנק ופדה את חוזה האליפות שברשותו לקרב מיידי על חגורת האליפות, פאנק ניצל את חולשתו של הארדי מהקרב הקודם והצליח להביס אותו ולזכות בתואר.
כהונתו של ג'ף הארדי כאלוף העולם במשקל כבד נחשבה לקצרה בהיסטוריה של ה-WWE.
ב-28 ביוני 2009 באירוע "המכה" התמודד הארדי נגד CM פאנק, אך יריבו נפסל במכוון בשביל להחזיר את אליפותו.
ב-26 ביולי 2009 באירוע "ליל האלופים" ג'ף התמודד מול CM פאנק להזדמנות האחרונה שלו לקבל את תואר אלוף העולם במשקל כבד.
בקרב זה ג'ף ניצח והפך בפעם השנייה לאלוף העולם במשקל כבד.
ב-23 באוגוסט 2009 באירוע סאמרסלאם נוצח הארדי על ידי CM פאנק ובכך הפסיד את תואר האליפות שברשותו.
ארבעה ימים לאחר מכן נערך הקרב החוזר בתוכנית סמאקדאון שם נקבע שמפסיד הקרב בנוסף לאיבוד התואר גם יעזוב את ה-WWE.
אליפות העולם לזוגות (WWE) (פעם אחת) - ביחד עם מאט הארדי
אליפות הזוגות (WWE) (פעם אחת) - ביחד עם מאט הארדי
אליפות העולם של אימפקט (3 פעמים)
אליפות העולם לזוגות של אימפקט (3 פעמים, נוכחי) - ביחד עם מאט הארדי
הארדי נמצא בקשר זוגי מחייב עם בת' ברית.
ב-28 בספטמבר 2011, נולדה להארדי בתו הראשונה.
מאט הארדי (אחיו) העלה למשתמש הרשמי שלו ביוטיוב וסיפר על הלידה.
התינוקת נקראה בשם רובי קלייר הארדי, על שם אימו שנפטרה.
ג'ף עוסק גם בתחומים אחרים מלבד היאבקות, כגון: מוזיקה (חבר בלהקת Peroxwhy?gen), אומנות, אופנועים ועוד.
את האופנוע הראשון קיבל שהיה בן 14, אך לאחר שהתרסק באחד מהמרוצים, ופצע את ידו, הפסיק.
גֶּ'ף דָּנְהַאם הוא קומיקאי סטנד-אפ ופיתום אמריקני.
דנהאם מרבה להשתתף במופעי יחיד, וכן בתוכניות האירוח "טונייט שואו", "לייט שואו עם דייוויד לטרמן" ו"קומדי סנטרל מציג", מהם אף צולמו שלושה ספיישלים שאותם הוא הפיק וכתב בעצמו.
בנוסף, הוא כותב את מרבית החומר למופעים שלו.
כסטנדאפיסט, דנהאם מפעיל בובות תיאטרון ומדבב אותן מבלי להניע את שפתיו; באופן זה דנהאם מבצע ראיונות פיקטיביים ומערכונים קבוצתיים במופעי יחיד.
בניגוד לפיתומים אחרים, דנהאם אינו יושב כאשר הבובות יושבות על ברכיו אלא עומד לצד הבובות.
הבובות של דנהאם, הן בעלות מראה גרוטסקי.
חלק מהדמויות האלה קבועות וחלק מתחלפות ממופע למופע.
אחדות מהבובות הקבועות הן בובת הזקן הרגזן "וולטר", בובת סוטה המין "פינאט", בובת המחבל המתאבד "אחמד הטרוריסט המת" ובובת הפלפל המקסיקני החריף "חוסה חאלאפניו על מקל", שמוצג כאויב של פינאט.
בובות שמישות פחות הן בובת הנער השיכור "באבה ג'יי", בובת גיבור העל "מרווין הסופרגיבור" ובובת האמרגן האפרו-אמריקני "סוויט דאדי די".
בין הבובות שהופיעו באופן חד פעמי הייתה בובת תולעת, בובת בנו של אחמד, אחמד ג'וניור, ובובה של ג'ף דנהאם עצמו.
בשנת 2009 כתב ג'וש לוין ממגזין סלייט שבדנהאם הוא "הקומיקאי המועדף על אמריקה" לאחר שהספיישל שלו, "Very Special Christmas Special", מדצמבר 2008 היה הנצפה ביותר בתולדות רשת קומדי סנטרל.
הרשת החתימה אותו לחוזה של סדרת הופעות וכיכוב בתוכנית אירוח משלו.
ב-2014 דיבב את דמותו של חולד בסרט האנימציה "שודדי הפיצוחים" וב-2017 שב לדבב אותו בסרט ההמשך "שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע".
2022: הזמר במסכה (בתור עצמו)
2017: שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע (דיבוב)
2017: דרדסים: הכפר האבוד (דיבוב)
ג'פרי לאון ברידג'ס הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי, זוכה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך.
הוא ידוע בהופעותיו בסרטים "ביג לבובסקי", "אומץ אמיתי", "מחלקת המתים", "איירון מן" ו-"המעניק".
ברידג'ס נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, הוריו הם דורות'י (לבית סימפסון) ולויד ברידג'ס, שניהם שחקנים.
ברידג'ס היה הבן השלישי במשפחה.
אחיו הבכור בו ברידג'ס אף הוא שחקן, אחות קטנה בשם סינדי ואח נוסף בשם גארט שנפטר מתסמונת מוות בעריסה.
ברידג'ס השתתף כנער לצד אחיו בסדרת אנתולוגיה של אביו, "The Lloyd Bridges Show", ב-1962. בסיום בית הספר התיכון למד משחק בסטודיו של הרברט ברגהוף בניו יורק.
בגיל 18 התגייס למשמר החופים האמריקני ושירת בו 8 שנים.
תפקידו המשמעותי הראשון של ברידג'ס היה ב-1971, בגיל 22, בסרטו של פיטר בוגדנוביץ' "הצגת הקולנוע האחרונה", לצד השחקנית אלן בורסטין.
על משחקו בסרט היה ברדיג'ס מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, ובכך היה אחד השחקנים הצעירים ביותר שהיו מועמדים לאוסקר.
ברידג'ס קיבל מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1974, הפעם על תפקידו בסרט של מייקל צ'ימינו, "חזיז ורעם", בו שיחק לצידו של קלינט איסטווד.
ב-1976 שיחק ברידג'ס בקומדיה הדרמטית "מועדון השרירים", וכן בגרסתו של דינו דה-לורנטיס ל"קינג קונג" שזכתה לפופולריות והצלחה מסחרית.
ב-1980 שיחק בסרט נוסף של מייקל צ'ימינו, "שערי החופש".
ב-1982 גילם בסרט "טרון" את אחת מדמויותיו הזכורות ביותר, קווין פלין, מתכנת משחקי וידאו צעיר ומוכשר העובד בחברת התוכנות ENCOM (הוא חזר וכיכב גם בסרט המשך חדש יותר של הסרט, "טרון: המורשת", שיצא ב-2010).
ב-1984 שיחק בדרמה "כנגד כל הסיכויים".
על תפקידו בסרט "איש הכוכבים" באותה שנה, קיבל מועמדות שלישית לפרס אוסקר.
ב-1985 הופיע לצד גלן קלוז בסרט "להב משונן".
שנה לאחר מכן הופיע בסרטו של סידני לומט "הבוקר שאחרי", לצד ג'יין פונדה.
ב-1988 גילם בסרטו של פרנסיס פורד קופולה, "טאקר האיש והחלום", את פרסטון טאקר, שחזונו היה לעצב מכוניות מודרניות בשנות ה-40.
ברידג'ס שיתף פעולה עם אחיו ועם מישל פייפר בדרמה המוזיקלית "נערי בייקר המופלאים" (1989); בסרט גילם את המוזיקאי המוכשר ג'ק בייקר.
בשנת 1991 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט של טרי גיליאם "פישר קינג", בו גילם את ג'ק לוקאס, שדרן רדיו מצליח.
ב-1993 קיבל מועמדות לפרס סאטורן על תפקידו בסרט "ההיעלמות".
באותה שנה שיחק לצידו של בניסיו דל טורו בסרט "ללא פחד", ומשחקו זכה לשבחי חלק מהמבקרים כאחת ההופעות הטובות ביותר שלו בקולנוע.
ב-1996 השתתף ברידג'ס בקומדיה דרמטית לצד ברברה סטרייסנד, "שתי פנים למראה".
באותה שנה שיחק בדרמת הטלוויזיה של רשת Showtime "מתחבאים באמריקה" לצד אחיו בו ברידג'ס.
ב-1998 שיחק בסרט הקאלט של האחים כהן "ביג ליבובסקי".
בסרט גילם את דמותו הידועה של ג'פרי "הדוּד" לבובסקי, שהפך למזוהה עמו ביותר.
ברידג'ס הצהיר על כך שבמהלך צילומי הסרט חדל ממנהגו לעשן גראס.
ב-1999 השתתף לצד שרון סטון בקומדיה "המוזה", ובמותחן "סכנה ברחוב ארלינגטון".
ב-2000 שיחק במותחן הפוליטי של הבמאי הישראלי-אמריקאי רוד לורי, "המועמדת", לצד גארי אולדמן, ועל משחקו בו קיבל מועמדות רביעית לפרס אוסקר ומועמדות שלישית לפרס גלובוס הזהב.
ב-2001 שיחק בדרמה "קיי-פקס" לצדו של קווין ספייסי.
ב-2003 הופיע לצד טובי מגווייר בדרמה מועמדת 7 פרסי אוסקר "סיביסקיט".
ב-2004 הופיע לצד קים בייסינגר בסרט "דלת נסתרת".
ב-2007 דיבב בסרט האנימציה "תפוס ת'גלים" את דמותו של איזיקל טופנגה.
בשנת 2008 גילם את דמותו של איירון מונגר (האלטר אגו הנבל של עובדיה סטיין), בשובר הקופות "איירון מן", על פי הקומיקס של חברת מארוול.
ברידג'ס זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה ובפרס גילדת שחקני המסך לשנת 2009 עבור משחקו בסרט "לב לא שפוי", בו גילם את אוטיס "באד" בלייק, זמר קאנטרי מזדקן המופיע במועדונים זולים ומנהל אורח חיים הרסני.
ב-2010 חזר לשתף פעולה עם האחים כהן לאחר 12 שנה, וגילם את התפקיד הראשי של רוסטר קוגבורן במערבונם המצליח "אומץ אמיתי"; על תפקידו זה קיבל מועמדות שישית לפרס אוסקר.
בטקס פרסי גלובוס הזהב שנערך ב-6 בינואר 2019 הוענק לו פרס ססיל ב.
ברידג'ס למד כנער לנגן בפסנתר.
אלבום הבכורה שלו, "Be Here Soon", יצא ב-2001.
ב-2005 הופיע ב"פסטיבל לבובסקי" למעריצי סרטו "ביג לבובסקי", ושר את שיר הנושא מתוך הסרט, "Man in Me", מאת בוב דילן.
ב-2010 שר את "I Don't Know" מתוך סרטו "לב לא שפוי" כאשר הופיע בתוכנית "The Tonight Show" בהנחיית קונאן או'בריאן.
באותה שנה היה אחד מכ-80 מוזיקאים שנבחרו לשיר בגרסה המחודשת לשיר הצדקה "We Are the World".
אלבומו השני של ברידג'ס, "Jeff Bridges", יצא ב-2011.
ב-1977 נישא ברידג'ס לסוזן גסטון, אותה הכיר על סט צילומי הסרט "Rancho Delux".
ברידג'ס הוציא ספר בשם Pictures שבו אוסף תמונות שצילם לאורך 20 שנה באתרי צילומים של סרטים בהם השתתף.
הצגת הקולנוע האחרונה (1971) - בתפקיד: דווין ג'אקסון.
עיר שמנה (1972) - בתפקיד: ארני מונגר
מועדון השרירים (1976) - בתפקיד: קרייג בלייק.
כנגד כל הסיכויים (1984) - בתפקיד: טרי ברוגן.
להב משונן (1985) - בתפקיד ג'ק פורסטר
הבוקר שאחרי (1986) - בתפקיד: טרנר קאנדל.
טאקר האיש והחלום (1988) - בתפקיד: פרסטון טאקר.
נערי בייקר המופלאים (1991) - בתפקיד: ג'אק בייקר.
היעלמות (1993) - בתפקיד: בארני קאזינס.
שתי פנים למראה (1996) - בתפקיד: גרגורי לארקין.
ים של חברים (1996) - בתפקיד: כריסטופר ב.
סימפתיקו (1999) - בתפקיד: לייל קרטר
סכנה ברחוב ולינגטון (1999) - בתפקיד: מיכאל פאראדיי.
המועמדת (2000) - בתפקיד: הנשיא ג'אקסון אוואנס.
סיביסקיט (2003) - בתפקיד: צ'ארלס הווארד.
מחופשים ואנונימיים (2003) - בתפקיד: טום פרנד.
חובבנים עד הסוף (2005) - בתפקיד: אנדי סרג'נטה.
תפוס ת'גלים (2007) (דיבוב) - קולו של ביג זי טופאנגה / גיק.
איירון מן (2008) - בתפקיד: עובדיה שטיין.
גברים שבוהים בעיזים (2009) - בתפקיד: ביל דג'אנגו.
לב לא שפוי (2009) - בתפקיד: בלייק הנורא.
טרון: המורשת (2010) - בתפקיד: קווין פלין/ התוכנה: קלו.
אומץ אמיתי (2010) - בתפקיד: מרשל רובן רוסטר קוגבורן.
הבן השביעי (2015) - בתפקיד: מאסטר גרגורי.
הנסיך הקטן (2015, דיבוב) - בתפקיד: השכן הטייס.
קינגסמן: מעגל הזהב (2017) - בתפקיד: שמפיין "צ'אמפ".
רק האמיצים (2017) - בתפקיד: דוויין סטיינבריק.
הנער היחיד בניו יורק (2017) - בתפקיד: ג'ררלד.
זמנים קשוחים באל רויאל (אנ') (2018) - בתפקיד: דניאל פלין.
שנת הכלב (2009) - סרט טלוויזיה של HBO בתפקיד: ג'ונתן "ג'ו" כץ.
הזקן (אנ') (2022–2024) - בתפקיד: דן צ'ייס, סוכן CIA לשעבר שפעל באפגניסטן על פי מדיניות שקבע לעצמו ואחרי 30 שנה נמצא במרכזה של מערבולת מדינית.
ג'פרי פול "ג'ף" בלוקלי הוא כדורגלן עבר אנגלי.
בלוקלי נולד בלסטר, אך החל את הקריירה שלו ב-1968 בקובנטרי סיטי.
הוא שיחק בעמדת הבלם, וערך 150 הופעות במדי קובנטרי, ואף זומן פעם אחת לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 23. באוקטובר 1972 הוא עבר לארסנל תמורת 200,000 לירות שטרלינג, כמחליפו של הקפטן הקודם פרנק מקלינטוק.
הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל בהפסד 0-1 לשפילד יונייטד ב-7 באוקטובר 1972, וארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אנגליה, בתיקו 1-1 מול נבחרת יוגוסלביה, שהייתה גם הופעתו היחידה במדי הנבחרת הלאומית.
למרות זימונו לנבחרת הוא לא נהנה מקריירה טובה בארסנל.
אוהדי המועדון היו מתוסכלים והאשימו בכך את בלוקלי.
ניק הורנבי, בספרו "קדחת המגרש", טען כי בלוקלי היה "חסר כישורים למילוי מקומו של איאן יור"; מאוחר יותר אמר ברטי מיי כי החתמת בלוקלי הייתה הטעות הגדולה ביותר שעשה כמאמן ארסנל.
ימיו של בלוקלי בארסנל היו ספורים, ואף על פי שהחל במדי המועדון את עונת 1974/1975 הוא הודח מהסגל, והוסף לרשימת ההעברות.
בינואר 1975 הוא הועבר ללסטר סיטי תמורת 100,000 לירות שטרלינג.
בסך הכול הוא השתתף ב-62 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שער אחד.
הקריירה של בלוקלי השתקמה במידת מה בלסטר, לאחר שסייע למנוע את ירידת הקבוצה מהליגה בעונתו הראשונה שם.
בעונת 1975/1976 הוא הוביל את הקבוצה למקום השביעי, ובסופו של דבר מונה לקפטן.
אולם, הוא סבל ממספר פציעות שהגבילו מאוד את יכולתו לשחק בליגות הבכירות, ואף הושאל לדרבי קאונטי בחודשיים הראשונים של 1978. לאחר 75 משחקים בשלוש עונות וחצי הוא עזב לנוטס קאונטי, שם השתתף ב-57 משחקי ליגה בשתי עונות לפני שפרש מכדורגל והוא בן 31. לאורך הקריירה שלו השתתף בכ-400 משחקים רשמיים.
לאחר פרישתו עבד כמאמן במספר מועדונים בליגות הנמוכות, ולאחר שפרש כליל מכדורגל החל לעבוד כאיש מכירות מטעם חברה בתחום האנרגיה.
כיום הוא מחזיק בבעלותו חברת אנרגיה בשם טרנסמץ'.
ג'פרי לין "ג'ף" גרין הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.
ב-2004 הוא הוביל את קבוצת הכדורסל של התיכון שלו לאליפות המדינה.
אחרי שסיים את התיכון עבר גרין לשחק באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם הוא הפך לאחד משני שחקני המפתח של הקבוצה ביחד עם רוי היברט.
גרין היה הקפטן של קבוצתו.
בשנת 2005 נבחר גרין לתואר שחקן השנה הראשונה הטוב ביותר באזור הביג איסט ביחד עם רודי גיי.
בשנת 2006 הוא נבחר לחמישייה השנייה של השנה באזור הביג איסט ביחד עם חברו לקבוצה רוי היברט.
בשנת 2007 נבחר גרין לשחקן השנה באזור הביג איסט.
במהלך עונת 2006/2007 גרין קלע כמה סלים חשובים בשניות האחרונות.
אחד מהסלים הידועים שלו היו בשלב שמינית הגמר של טורניר ה-NCAA.
כשקבוצתו הייתה בפיגור נקודה קלע גרין סל כשנשארו 2.5 שניות לסיום המשחק.
במהלך הזה הוא עבר שני שחקנים כדי לקלוע את הסל.
ב-28 ביוני 2007 נבחר גרין במקום החמישי של דראפט ה-NBA 2007 על ידי בוסטון סלטיקס, אשר העבירה אותו בטרייד לסיאטל סופרסוניקס.
בטרייד קיבלו הסלטיקס את ריי אלן והבחירה ה-35 של הסופרסוניקס, גלן דייוויס והסופרסוניקס קיבלו בתמורה את וולי זרביאק, דלונטה וסט וגרין.
בעונתו הראשונה בסיאטל הוא קלע 10.5 נקודות עם 4.7 ריבאונדים בממוצע למשחק, כשפתח בחמישייה ב-52 משחקים.
באמצע העונה הוא נבחר לשחק במשחק הרוקיז שבסוף שבוע האולסטאר של ה-NBA.
בסיום העונה הוא נבחר להיות בחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בעונה השנייה של גרין ב-NBA קבוצתו עברה מסיאטל לאוקלהומה, ונקראה אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בעונה זו הוא השיג ממוצעי שיא של 16.5 נקודות, 6.6 ריבאונדים, 2.0 אסיסטים, 78.8% מקו העונשין ו-38.9% מקו השלוש בממוצע למשחק.
בעונה זו הוא פתח בחמישייה ב-77 משחקים מתוך ה-78 ששיחק בהם.
באמצע העונה הוא שיחק בשנית במשחק הרוקיז, וקלע 13 נקודות.
בנוסף הוא שיחק בכל המשחקים בעונה זו, ופתח בחמישייה בכולם.
במשחקי הפלייאוף של עונה זו הוא קלע 11.8 נקודות עם 4.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בסוף העונה הגיע בפעם הראשונה בקריירה לפלייאוף, שם הודח ב-6 משחקים.
ב-38 המשחקים הראשונים של קבוצתו בעונת 2010/2011 קלע גרין 15.0 נקודות עם 5.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בפברואר 2011 עבר גרין בטרייד לבוסטון סלטיקס, יחד עם ננאד קרסטיץ', תמורת נייט רובינסון וקנדריק פרקינס.
בבוסטון, ממוצעו של גרין ירדו ל-9.8 נקודות בלבד למשחק ו-3.3 ריבאונדים למשחק, הכי נמוך בקריירה.
בבוסטון הגיע לראשונה בקריירה לסיבוב השני של הפלייאוף, שם הבוסטון הודחו ב-5 משחקים למיאמי היט.
ב-17 בדצמבר 2011 אובחן גרין כסובל ממפרצת באבי העורקים, מה שגרם לו להחמיץ את כל עונת .
ב-22 באוגוסט, חתם על חוזה ל-4 שנים בשווי 36 מיליון דולר בסלטיקס.
ב-18 במרץ 2013, קלע שיא קריירה של 43 נקודות בהפסד למיאמי היט 103–105. באותה עונה, העמיד ממוצע של 12.8 נקודות למשחק.
בפלייאוף בוסטון הודחה בשישה משחקים בסיבוב הראשון.
בעונת 2013–2014 בוסטון לא הגיעה לראשונה לפלייאוף מאז עונת 2006/2007, למרות עונה אישית מצוינת של גרין- 16.9 נקודות למשחק, שיא קריירה לעונה שלמה.
בינואר 2015 עבר גרין לממפיס גריזליס בעסקת חליפין משולשת עם ניו אורלינס פליקנס.
בסיבוב השני של פלייאוף 2015 הודחה ממפיס ב-6 משחקים מול האלופה שבדרך, גולדן סטייט ווריורס.
ב-19 בפברואר 2016, לאחר כעונה בממפיס, נשלח בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה ללאנס סטיבנסון ובחירת דראפט עתידית.
ביולי 2016 חתם על חוזה לעונה אחת באורלנדו מג'יק.
ביולי 2017 חתם על חוזה לעונה אחת בקליבלנד קאבלירס.
במשחק השביעי של סדרת גמר המזרח, מול בוסטון סלטיקס, קלע גרין 19 נקודות ועזר לקאבלירס להעפיל לגמר ה-NBA.
בסדרת הגמר עצמה הובסה קליבלנד מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4.
לקראת עונת חתם גרין על חוזה לעונה אחת בוושינגטון ויזארדס.
ביולי 2019 חתם גרין על חוזה ביוטה ג'אז.
ב-24 בדצמבר 2019, לאחר 30 משחקים עם הג'אז, שוחרר מהקבוצה.
בפברואר 2020 חתם ביוסטון רוקטס על חוזה ל-10 ימים, ולאחר מכן האריך את חוזהו עד לסיום עונת .
לקראת עונת חתם על חוזה בקבוצת ברוקלין נטס.
באוגוסט 2021 חתם על חוזה בדנוור נאגטס איתה זכה באליפות הראשונה שלו בעונת 2022/2023.
ביולי 2023 חזר גרין ליוסטון רוקטס.
ג'ף ג'ונס הוא קומיקסאי, תסריטאי ומפיק טלוויזיה אמריקאי, הידוע בעבודותיו עבור חברת DC קומיקס.
בשנים 2010 עד 2018 הוא שימש בתפקיד מנהל מחלקת הקריאייטיב של החברה, במיוחד לדמויות כגרין לנטרן, פלאש וסופרמן.
ג'ונס נולד בדטרויט, מישיגן והוא ממוצא לבנוני-אמריקני.
הוא גדל בפרוורי גרוס פוינט וקלארקסטון, ומצעירותו קרא חוברות קומיקס, בעיקר אלה של DC קומיקס וורטיגו.
הוא התעניין בקולנוע, ולאחר סיום התיכון ואוניברסיטת מישיגן, עבר ללוס אנג'לס.
הוא מתגורר בלוס אנג'לס ליד עמיתיו למקצוע ג'ף לואב, ג'יימס רובינסון וסטרלינג גייטס.
אחותו הצעירה קורטני הייתה בין קורבנות טיסה 800 של TWA בתאריך 17 ביוני 1996. דמותה של קורטני ויטמור מבוססת עליה.
ג'ונס אהב בצעירותו את סרטיו של הבמאי ריצ'רד דונר, במיוחד את הגוניס ושני סרטי סופרמן הראשונים, אשר לדעתו של ג'ונס לכדו את מהותה של הדמות והיו מסרטיו הטובים ביותר.
כשעבר ללוס אנג'לס, ג'ונס התקשר למשרדו של דונר בבקשה להתמחות, והחל לעבוד בהעתקת תסריטים.
לאחר כחודשיים, הוא נשכר כעוזר הפקה לדונר.
בזמן שעבד על הסרט תאורית הקשר של הבמאי, ג'ונס ביקר בניו יורק ונפגש עם עורך חברת DC קומיקס אדי ברגנזה, מה שהצית בו מחדש את אהבתו לקומיקס.
ברגנזה הזמין את ג'ונס לסיור בחברה והציע לג'ונס את ההזדמנות להעלות רעיונות, מה שהוביל את ג'ונס להעלות לאחר שנה את הרעיון לחוברות Stars and S.T.R.I.P.E, בהן כיכבו סטאר ספנגלד גירל (Star Spangled Girl) ואביה החורג.
ג'ונס קיווה לכתוב קומיקסים שוליים, עד שנפגש עם התסריטאים דייוויד ס.
גוייר וג'יימס רובינסון, שעבדו בזמנו על הכותר JSA.
לאחר שקרא את Stars and S.T.R.I.P.E, רובינסון הציע לג'ונס שותפות בכתיבת JSA בשנת 2000, ומאוחר יותר ג'ונס נתן לו ולמייק קרלין קרדיט על חסותם.
בשנים 2000 עד 2005 ג'ונס היה חבר בצוות הכותבים של חוברות פלאש.
ג'ונס היה האחראי להחזרתו לחיים של הגרין לנטרן האל ג'ורדן במיני סדרה "גרין לנטרן: לידה מחדש" משנת 2005, וכן להרצת החוברות שבאו בעקבותיה.
בשנת 2006, ג'ונס כתב את הפרק Ancienct History של סדרת האנימציה ליגת הצדק ללא גבולות, בו כיכבו הוקמן, הוקגירל, ויקסן, ג'ון סטיוארט וגנב הצללים.
עבד במשותף עם מתיו סנרייך על סרט האנימציה Naughty or Nice מסדרת רובוט צ'יקן.
עבודתו בסרט הביאה אותו להמשיך ולשתף פעולה בעונה הרביעית של רובוט צ'יקן.
ג'ונס עמד בראש הסיפור מלחמת חיל סינסטרו.
הוא היה גם הכותב הראשי באירוע הקרוסאובר המשבר האינסופי, המשך לאירועי המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985. בעקבות כך, ג'ונס היה לאחד מצוות הכותבים של סדרת "52" משנים 2006–2007, יחד עם מארק וייד, גרנט מוריסון וגרג רוקה.
בשנת 2006, ג'ונס עבד בשנית עם ריצ'רד דונר על סדרת חוברות Action Comics של סופרמן.
באוגוסט 2007, ג'ונס וג'ף קאץ הריצו מחדש את סדרת כותרי בוסטר גולד.
בכנס קומיק-קון של שנת 2008, שנערך בסן דייגו, נודע כי ג'ונס יצוות למאייר אית'ן ואן סקייבר בשנית למיני סדרה "פלאש: לידה מחדש" משנת 2009, אשר עסקה בשובו של בארי אלן כפלאש העיקרי.
הוא כתב את המיני סדרה "לגיון שלושת העולמות" של לגיון גיבורי-העל משנים 2008–2009, וכן את המהדורה המוגבלת "זעם הפקחים האדומים" שהובילה לאירועי המשבר האחרון, יחד עם המאייר שיין דייוויס.
ג'ונס סיפר מחדש את סיפור מקורו של סופרמן בחוברות Superman: Secret Origin משנת 2009, יחד עם המאייר גארי פרנק.
ג'ונס ופרנק שיתפו פעולה גם ברומן הגרפי מחוץ להמשכיות של באטמן, Batman: Earth One משנת 2010, הראשונה בסדרת חוברות שיגדירו מחדש את האביר האפל.
ב-18 בפברואר 2011 ג'ונס קיבל את תפקיד מנהל מחלקת הקריאייטיב בחברת DC קומיקס.
הוא ציין כי התפקיד לא ישפיע על מלאכת הכתיבה שלו.
ג'ונס הוא הכותב הראשי של משחק התפקידים מרובה המשתתפים "יקום DC אונליין".
בשנים 2016 עד 2018 ג'ונס היה המנהל של אולפן DC Films.
ג'ונס הוא תסריטאי של הסרט "אקוומן" יחד עם ג'יימס ואן ותסריטאי של הסרט "וונדר וומן 1984" יחד עם פאטי ג'נקינס ודייוויד קלהאם.
ג'פרי וורן "ג'ף" דניאלס הוא שחקן ומחזאי אמריקאי זוכה פרס אמי לשנת 2013 על תפקידו בסדרה "חדר החדשות".
דניאלס מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "טיפשים בלי הפסקה", "101 כלבים וגנבים", "פלזנטוויל", "ארכנופוביה" ו"ספיד".
היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב על תפקידיו בסרטים "שושנת קהיר הסגולה", "משהו פראי" ו"חיים בין השורות".
דניאלס נולד באתנס, ג'ורג'יה שבארצות הברית, הוא גדל בעיר צ'לסי שבמישיגן.
למד תיאטרון ב"אוניברסיטת מרכז מישיגן" ובבית ספר לדרמה שב"תיכון מזרח מישיגן".
דניאלס לא סיים בהצלחה את לימודיו ונשר כדי לנסות את מזלו כשחקן תיאטרון בניו יורק ובניו מקסיקו.
על תרומתו למישיגן הוכנס דניאלס בשנת 2006 להיכל התהילה של המדינה.
בנוסף קיבל דוקטורט של כבוד מ"אוניברסיטת מישיגן".
לדניאלס שלושה ילדים מאשתו קת'לין טראדו שהייתה חברתו בזמן התיכון.
דניאלס החל את דרכו בתיאטרון במופעי אוף ברודוויי בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
בברודוויי התפרסם לראשונה בזכות הופעתו במחזה "ווילון סקוויה".
זכה בפרס אובי על תפקידו בעיבוד הבימתי לרומן המלחמה "ג'וני שב משדה הקרב".
לאחר היעדרות של כ-20 שנים חזר דניאלס לבימות התיאטרון ב-2009 וזכה במועמדות לפרס הטוני על תפקידו בהצגה "אלוהי הטבח".
דניאלס ערך את הופעות הבכורה שפרצו את דרכו בסרטו של מילוש פורמן "רגטיים" (1981), ובתפקידו כפלאפ הורטון מרצה הקולג' בדרמה הרומנטית "תנאים של חיבה" (1983).
דניאלס קיבל הערכה ושבחים על תפקידיו הקומיים בתחילת דרכו שהתבטאו בשתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, על הופעותיו בדרמה הקומית של וודי אלן "שושנת קהיר הסגולה" בתור השחקן גיל שאפרד, ועל הופעתו בקומדיית הקאלט של ג'ונתן דמי "משהו פראי" בתור הבנקאי צ'ארלס הנגרר אחר לולו קלת הדעת (מלאני גריפית').
שיחק בסרטו ובפעם הראשונה גם לצדו של וודי אלן בסרט "ימי הרדיו".
שיחק את הרופא רוס ג'נינגס בעל הפחד לעכבישים בקומדיית האימה"ארכנופוביה".
ב-1993 שיחק בדרמת המלחמה ההיסטורית "גטיסברג" את קולונל צבא האיחוד ג'ושוע צ'מברלין, אותו גילם דניאלס גם בסרט ההמשך "אלים וגנרלים" שיצא 10 שנים לאחר מכן.
ב-1994 שיחק דניאלס בשני שוברי קופות, הקומדיה הגסה "טיפשים בלי הפסקה" את הארי דאן חברו ושותפו של לויד כריסמס (ג'ים קארי) במסעם לאספן ומותחן הפעולה "ספיד" בתפקיד הבלש הארי טמפל השותף של המומחה לחבלה ג'ק טרבן (קיאנו ריבס) .
ב-1996 שיחק דניאלס בקומדיית הילדים "101 כלבים וגנבים" בתור מתכנת משחקי הווידאו רוג'ר דירלי בעל הכלב הדלמטי.
ב-1998 שיחק את ביל ג'ונסון בעל חנות הסודה בפנטזיה הקומית "פלזנטוויל".
ב-2002 הופיע לצידו ובסרטו של קלינט איסטווד "רצח מתקתק".
ב-2003 שיחק את לואיס ווייטרס חברו לחיים של ריצ'רד בראון (אד האריס) הגוסס מאיידס בסרט "השעות".
ב-2005 הועמד דניאלס בפעם השלישית בקריירה שלו לפרס גלובוס הזהב לשחקן בתפקיד קומי/מוזיקלי על תפקידו בתור הסופר ברנרד ברקמן המקנא בהצלחתה הספרותית של אשתו ג'ואן (לורה ליני), מה שמוביל לגירושין בדרמה הקומית "חיים בין השורות".
גילם את המוציא לאור סיג מיקלסון בדרמת העיתונות של ג'ורג' קלוני "לילה טוב ובהצלחה".
ב-2006 שיחק דניאלס בקומדיה "משפחה על גלגלים" וב-2007 בסרט הפשע "המשקיף" את לואיס שותפו העיוור לחדר של כריס פארט (ג'וזף גורדון לוויט).
ב-2008 הופיע במותחן הריגול "הבוגד" בתור קבלן המודיעין קארטר המפעיל את הטרוריסט סמיר הורן (דון צ'ידל) וב-2009 בקומדיה של סם מנדס "לצאת לדרך" בתור ג'רי אביו של הדמות הראשית בסרט בארט פארלנדר.
דניאלס מגלם את דמותו של ויל מק'אבוי, מגיש חדשות, הדמות הראשית בסדרת הטלוויזיה "חדר החדשות" של אהרן סורקין, שעלתה ב-2012 בערוץ HBO.
בשנת 2013 הצליח דניאלס להפתיע רבים כאשר זכה בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בתפקיד דרמטי ראשי, תוך כדי שהוא גובר על פייבורטים לזכייה כגון בריאן קראנסטון וקווין ספייסי.
ב-2017 החל לגלם את דמותו של פרנק גריפין בסדרת הטלוויזיה "חסרי אלוהים".
על תפקידו בסדרה זכה ב-2018 בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה.
ב-2018 שיחק את התפקיד הראשי במיני-סדרה "המגדלים הגבוהים", את דמותו של ג'ון אוניל, ראש המטה ללוחמה בטרור בניו יורק.
על תפקידו היה מועמד לפרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר במיני-סדרה לשנת 2018.
בשנת 2020 גילם את המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית ג'יימס קומי במיני-סדרת הטלוויזיה "חוק קומי" של רשת שואוטיים, שמבוססת על הספר של ג'יימס קומי מ-2018.
במרץ 2025, פורסם כי דניאלס הצטרף לעונה השלישית של הסדרה "שרינקינג" בשירות אפל TV פלוס ויגלם את אביו של הדמות ג'ימי, אותה משחק ג'ייסון סיגל.
חסרי אלוהים (2017) - בתפקיד: גיל גריפין.
המגדלים הגבוהים (2018) - בתפקיד: ג'והאן או'ניל.
גבר במלואו (2023) - בתפקיד: צ'ארלי קרוקר.
ג'ף אנדרו היוגיל הוא שחיין אוסטרלי, הוא אלוף עולם (פוקואוקה 2001 ומוסקבה 2002), אלוף משחקי חבר העמים, שיאן עולם ובעל מדליות כסף וארד אולימפיות בסגנון הפרפר.
היוגיל נולד בחצי האי גוב שבטריטוריה הצפונית לאב אוסטרלי ואם תאילנדית.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' ב-1998 זכה היוגיל במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר, ובמדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בו השתתף בשלב המוקדמות.
באליפות אוסטרליה שנערכה ב-14 באפריל 2000 קבע היוגיל במשחה ל-50 מטר פרפר שיא עולם חדש של 23.60 שניות.
באולימפיאדת סידני (2000) בשנת 2000 העפיל היוגיל לשלב הגמר במשחה ל-100 מטר פרפר עם התוצאה הטובה ביותר, אבל בגמר עצמו שחה לאט יותר וזכה במדליית הארד.
נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה היוגיל בשתי מדליות זהב.
במשחה ל-50 מטר פרפר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא עולם חדש של 23.44 שניות ובשלב הגמר הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 23.76 שניות.
הוא זכה במדליית זהב נוספת במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 סיים היוגיל במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.76 שניות.
במדליית זהב זכה בן ארצו מט וולש ששבר את שיאו העולמי במאית שנייה.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים היוגיל במקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר.
ב-2005 ו-2006 נכשל היוגיל באליפות אוסטרליה ולא הצליח להיכלל בנבחרת הלאומית, ופרש משחייה תחרותית.
בתקופה זו עלה במשקל, והגיע עד ל-138 קילוגרם.
ב-2008 הודיע על חזרתו לשחיה תחרותית, ועל כוונתו להתחרות במשחים ל-50 ול-100 מטר פרפר במשחקי חבר העמים הבריטי ב-2010. הוא השיל כ-40 קילוגרם ממשקלו, ובמשחקי חבר העמים שהתקיימו בדלהי זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר ובמדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה היוגיל במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.35 שניות.
ג'פרי דמרקו "ג'ף" טיג הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז.
אביו, שון, שיחק כדורסל באוניברסיטת מיזורי ובאוניברסיטת בוסטון ואחיו הצעיר מרקיז גדל אף הוא להיות כדורסלן אשר שיחק בעירוני נהריה.
עם סיום לימודיו התיכוניים בחר טיג להרשם באוניברסיטת וייק פורסט בה למד לימודי דת ושיחק בקבוצת הכדורסל המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי של ה-NCAA (נקראת גם ה-ACC).
בעונת ה שלו שיחק טיג בעמדת הקלע.
הוא היה חוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו עם 1.8 ב והיה לקלע השני כשרשם 13.9 נקודות והמוסר השני בטיבו בקבוצה עם 2.5 אסיסטים למשחק.
טיג נבחר במהלך העונה ארבע פעמים לפרשמן המצטיין של השבוע בחטיבה, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הפרשמנים המצטיינים בחטיבה.
בעונת ה שלו, עונת , הוסט טיג לשחק בעמדת הרכז, ופתח בחמישייה בכל 31 משחקיה של קבוצתו.
בעונה זו הוביל טיג את קבוצתו בנקודות, עם 18.8, באסיסטים עם 3.5, ובחטיפות כדור עם 1.9 למשחק, ונבחר פעמיים ברצף לשחקן השבוע בחטיבת ה-ACC.
בסיום העונה נבחר טיג לחמישיית העונה השנייה בחטיבה ולחמישיית העונה השנייה במכללות, ואף היה מועמד לפרס בוב קוזי, פרס ג'ון וודן ופרס אוסקר רוברטסון.
לאחר שנתיים במכללות, העמיד עצמו טיג לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר בבחירה ה-19 על ידי אטלנטה הוקס.
בעונת הרוקי שלו היה טיג מחליפו של מייק ביבי, ולא הרבה לקבל דקות משחק.
הוא שותף ב-10.1 דקות למשחק בהן תרם 3.2 נקודות, ובמשחקי הפלייאוף שותף רק 6.6 דקות בממוצע.
במהלך העונה הבאה, , הועבר ביבי ב לוושינגטון ויזארדס תמורת קירק היינריך.