tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגאלים עשו את העיר למרכזם השלטוני, ובמקום הנקרא "דרינמטון" (Drynemeton), כ-30 ק"מ מדרום לעיר, קיימו את מפגשיהם הבין-שבטיים.
האזור נכבש בידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 25 לפנה"ס ואנקירה הייתה לבירת הפרובינקיה הרומית גלטיה.
העיר התפתחה רבות בתקופה זו וההערכות הן כי כ-200,000 תושבים התגוררו בה באותה עת.
מתקופה זו שרדו מקדש אוגוסטוס ורומא ומספר מבנים רומים נוספים כמו התיאטרון והמרחצאות שהוקמו על ידי קרקלה בתחילת המאה ה-3.
רדיפת הנוצרים באסיה הקטנה וגם באנקרה הגיעה לשיאה בתקופת דיוקלטיאנוס בתחילת המאה ה-4, ושני מרטירים בני העיר הוכרו כקדושים - תיאודוטוס הקדוש מאנקרה וקלמנט הקדוש מאנקרה.
הנצרות שבה לפרוח בעיר עם תום הרדיפות, ובשנת 314 התכנסה בה ועידה כנסייתית שנודעה כסינוד אנקירה.
במחצית המאה ה-4 הייתה העיר למרכז נוצרי, ובזיליוס הקדוש מאנקרה היה בין המתנגדים למינות האריאנית.
לפי המסורת עונה בזיליוס והוצא להורג בידי הקיסר יוליאנוס הכופר אשר ביקר בעיר בשנת 362 והקים את עמוד יוליאנוס.
בתקופת האימפריה הביזנטית הנוצרית שימשה אנקרה כמעון קיץ לקיסרי האימפריה וכמוצב צבאי במרכזה של אסיה הקטנה.
היא שמרה על מעמד זה עד סוף המאה ה-11 למרות שנכבשה מספר פעמים על ידי הערבים.
העיר נפלה לידי הסלג'וקים כאשר שטפו את אסיה הקטנה לאחר קרב מנזיקרט ונכבשה בידי השליט העות'מאני אורהן הראשון בשנת 1356. קרב אנקרה התרחש ב-20 ביולי 1402 בשדה צ'ובוק (Çubuk) שליד העיר, בין צבאות הסולטאן העות'מאני באיזיט הראשון לצבאותיו של טימור לנג, שליט האימפריה הטימורית.
טימור ניצח בקרב לאחר שהיטה את מימיו של נחל צ'ובוק ומנע בכך אספקת מים מצבאו של באיזיט, אך העיר שבה לשליטת העות'מאנים זמן קצר לאחר מכן.
לעיר לא נודעה חשיבות מיוחדת משך 400 שנה עד שמוסטפא כמאל בחר בה כמעוזה של התנועה הלאומית הטורקית בעת מלחמת העצמאות של טורקיה.
במהלך מלחמת יוון–טורקיה בדצמבר 1920 הגיע הצבא היווני עד סמוך לאסקישהיר, כ-150 ק"מ בלבד מערבית לאנקרה, ואיים לכבוש את העיר.
איום זה הוסר עם ניצחון הטורקים בשני קרבות אינני בינואר ובמרץ 1921.
לאחר תום מלחמת העצמאות נבחרה העיר לבירת המדינה ומעמד זה הונצח בסעיף 2 לחוקת טורקיה השנייה מ-20 באפריל 1924 ואושר גם בחוקות המאוחרות יותר.
הבחירה בבירה חדשה במקום איסטנבול באה לציין את פתיחתו של דף חדש בהיסטוריה הטורקית ולהבדילה מהאימפריה העות'מאנית.
מיקום אנקרה במרכזה של המדינה החדשה סייע אף הוא לבחירה בה כבירה.
בכך ניתן האות להתפתחותה המהירה של העיר שצמחה בתוך 80 שנה מעיירה שולית ובה כמה אלפי תושבים לכרך שבו מתגוררים כמעט 4 מיליון בני אדם.
העיר ששכנה ברובע אולוס סביב מצודת אנקרה התפשטה לכל הכיוונים והיא משתרעת כיום על שטח של מאות קילומטרים רבועים.
בהיותה בירת המדינה מהווה השירות הציבורי ענף עיסוק חשוב באנקרה ולעיר יש גם מעמד מסחרי מרכזי ברמה הלאומית, למרות שאיסטנבול היא עדיין המרכז הכלכלי החשוב בטורקיה.
ענפי תעסוקה נוספים הם החינוך (בעיר פועלות לא פחות מעשר אוניברסיטאות), מערכת הבריאות וענפי שירותים נוספים.
בעיר פועלות בין היתר תעשיות רכב, מכונות, מזון ומוצרי בנייה.
נמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה (Ankara Esenboğa Uluslararası Havalimanı) ממוקם סמוך לכפר אנסבואה במרחק של 28 ק"מ מצפון-מזרח למרכזה של העיר.
נמל התעופה החל לפעול ב-1955 וב-2006 נחנך בו טרמינל חדש המסוגל לטפל ב-10,000,000 נוסעים בשנה.
הנמל משמש כאחד משלושת נמלי התעופה המרכזיים של חברת התעופה הלאומית טורקיש איירליינס.
חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית מפעילה שירותי רכבת בינעירוניים לכל רחבי המדינה, היוצאים מתחנת אנקרה (Gar) שנמצאת צפונית-מערבית למרכז העיר.
דרך התחנה עובר גם קו רכבת הבינלאומי "טראנס-אסיה" (Trans Asya treni) המוביל מאיסטנבול לטהראן באיראן.
בנוסף לכך מפעילה החברה קו רכבת פרברית (Banliyö) החוצה את העיר ממזרח למערב.
קו הרכבת המהירה בין אנקרה ואיסטנבול (Ankara-İstanbul Hızlı Tren Projesi) שאורכו הכולל 533 ק"מ וקו רכבת מהירה לקוניה נמצאים שניהם בשלבים שונים של הקמה ותכנון.
הרכבת התחתית של אנקרה (Ankara Metrosu) כוללת שני קווים - קו רכבת תחתית המכונה "מטרו" (Metro) וקו רכבת קלה המכונה "אנקראי" (Ankaray).
שני הקווים נפגשים בתחנת קזלאיי במרכז העיר, ובנוסף מקושרת הרשת לקו רכבת הפרברים במרחק הליכה קצר.
אורכה הכולל של הרשת הוא 23.16 ק"מ.
שלושה קווי רכבת תחתית נוספים נמצאים בשלבי הקמה וקווים נוספים נמצאים בשלב התכנון.
לפי התוכניות, תשתרע הרשת לאורך של 66.4 ק"מ עד שנת 2015.
תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה (AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi) במערבה של העיר משתרעת על שטח של 446,000 מ"ר ויש בה 121 רציפים.
מהתחנה יוצאים אוטובוסים תכופים לכל רחבי טורקיה, והיא משרתת 250,000 איש בכ-3,000 נסיעות ביום.
תחנת האוטובוסים מקושרת לקו רכבת הקלה ("אנקראי") ומחוברת לרשת הכבישים הבינעירונית באמצעות כביש מהיר עירוני.
באנקרה רשת כבישים מהירים עירוניים ענפה, וכביש O-20 משמש לה ככביש טבעת.
העיר מחוברת בכביש מהיר O-4 לאיסטנבול, ועבודות לסלילת כביש O-21 אשר יחבר אותה לאדנה שלחופי הים התיכון נמצאות בעיצומן.
המוזיאון לתרבויות אנטוליה (Anadolu Medeniyetleri Müzesi) הוא מוזיאון ארכאולוגי והיסטורי הממוקם בסמוך לטירת אנקרה ברובע אטפזרה (Atpazarı) בעיר.
את הרעיון להקמת המוזיאון הגה מוסטפא כמאל אשר חיפש את שורשיה של האומה הטורקית המודרנית בתרבויות העתיקות של אנטוליה, ובמיוחד בזו של החתים.
המוזיאון ממוקם ב"באזאר מחמוט פאשה" (Mahmut Paşa Bazaar) המקורה, שנבנה על ידי מחמוט פאשה ב.
המוזיאון נחשב לאחד מהעשירים בעולם וכולל בין היתר מוצגים מתקופת האבן, הנחושת, הברונזה, והברזל.
המוצג הידוע ביותר באוסף המוזיאון הוא פסל שלושת האיילים שהעתקו המוגדל ניצב בכיכר סיהייה במרכז אנקרה ("האנדרטה החתית").
אולם מיוחד מוקדש להיסטוריה של אנקרה.
האֵנֶטקביר (Anıtkabir - "קבר הזיכרון" או "אנדרטת הקבר") הוא האתר בו ממוקם המאוזוליאום של מוסטפא כמאל אטאטורק, אבי האומה הטורקית המודרנית ונשיאה הראשון של טורקיה.
בנוסף נקבר באתר גם ידידו של אטאטורק ונשיאה השני של המדינה איסמט אינני.
האתר נמצא על גבעה בלב העיר.
האתר שנבחר למבנה הוא בגבעת "רסטפה" (Rasattepe - "תל התצפית") ששכנה אותה עת בליבה של העיר, בצמוד ממערב למרכזה ההיסטורי, ואשר נראתה מכל חלקיה.
מעבר למבנה המאוזוליאום המרכזי, כולל האתר רחבת הטקס (Tören Meydanı) באורך של 129 מטר וברוחב של 84 מטר, והמסוגלת להכיל עד 15,000 איש.
סביב הרחבה הוקמה שדרת עמודים שלאורכה שמונה מגדלים, וכל מגדל מייצג פן אחר של מלחמת העצמאות של טורקיה.
אל האתר מובילה דרך האריות (Aslanlı Yol) שלאורכה 24 פסלי אריות יישובים ובקצה הצפוני שלה שני מגדלים נוספים המשמשים ככניסה אל האתר.
באתר נמצאים חדרים שונים המציגים את תולדות חייו של אטאטורק, ספרייתו הפרטית והמכוניות הרשמיות בהן השתמש כשהיה בתפקיד.
מצודת אנקרה (Ankara Kalesi) שוכנת ברובע אולוס שמצפון למרכז העיר המודרנית.
המצודה נישאת על צוק המשקיף על סביבותיו מגובה של כ-100 מטר ונבנתה לראשונה לאחר הפלישה הפרסית בשנת 620 לפנה"ס לערך.
המצודה שופצה וחוזקה פעמים רבות, הן על ידי הרומאים, הן על ידי הביזנטים והן על ידי העות'מאנים.
החומות הניצבות במצודה כיום הן מהמאה ה-7 ומהמאה ה-9, והמצודה מהווה את ליבה של העיר העתיקה והחלק העתיק ביותר באנקרה.
סביב המצודה נבנה רובע מגורים שבתיו הנוכחיים הם מהתקופה העות'מאנית.
בית העלמין הממלכתי של טורקיה
בית העלמין הממלכתי של טורקיה (Devlet mezarlığı) בשכונת "חוות יער אטאטורק" (Atatürk Orman Çiftliği) ניצב על גבעה במערב אנקרה כ-2.5 ק"מ צפונית-מערבית לאנטקביר.
בבית העלמין נמצאים קברי נשיאי טורקיה (למעט מוסטפא כמאל אטאטורק ואיסמט אינני הקבורים באנטקביר), אנשי צבא בכירים ו-61 מגיבורי מלחמת העצמאות של טורקיה.
מקדש אוגוסטוס ורומא ומסגד האג'ה באיירם
בעיר ישנם שרידים ארכאולוגיים לתקופה בה שלטו הרומאים באזור.
מקדש אוגוסטוס ורומא (Augustus Tapınağı) המכונה גם "מונומנטום אנקירנום" (Monumentum Ancyranum) ידוע בשל "תיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי" (Res Gestae Divi Augusti), כתובת שנחקקה ביוונית ובלטינית על קירותיו, והמספרת על מפעל חייו של הקיסר אוגוסטוס.
כתובת זו היא העתקה של הכתובת המקורית שהייתה חרותה על לוחות ברונזה בקברו של הקיסר ברומא, אך המקור אבד.
העתקי הכתובת הופיעו באתרים נוספים ברחבי האימפריה הרומית אך זו שנמצאה באנקרה היא היחידה שהשתמרה בשלמותה.
המקדש נבנה בין שנת 25 לפנה"ס לשנת 20 לפנה"ס, לאחר השלמת כיבושה של מרכז אנטוליה בידי הרומים, והקמת הפרובינקיה גלטיה שאנקרה שימשה לה כמרכז אדמיניסטרטיבי.
כיום ניצב מסגד האג'ה באיירם (Hacı Bayram Camii) על שרידיו של המקדש.
המסגד נבנה ב-1427–1428 בסגנון סלג'וקי לכבודו של המיסטיקן האג'ה באיירמ-אֳ ולי (Hacı Bayram-ı Veli).
עם מותו של ולי ב-1430 הוקם לו מבנה קבר בסמוך למסגד.
ב שוחזר המסגד ושופץ על ידי האדריכל סינאן, וב הוא צופה באריחים.
ממערב למצודה מצויים שרידים נוספים של העיר הרומית.
הידוע ביותר בין אלה הוא עמוד יוליאנוס הכופר שהוקם לרגל ביקורו של הקיסר הרומי בעיר בשנת 362. המקומיים מכנים את העמוד הנישא לגובה של 15 מטר בשם "הצריח של מלכת שבא" (Belkız Minaresi).
המרחצאות הרומיים נבנו בתקופתו של הקיסר קרקלה בתחילת המאה ה-3 והוקדשו לאל הרפואה אסקלפיוס.
כל שנותר מהמרחצאות כיום הוא המרתף והקומה הראשונה.
מהתיאטרון הרומי לא נותרו שרידים רבים, אך הממצאים שנמצאו בו מוצגים ב.
המוזיאון האתנוגרפי של אנקרה (Ankara Etnografya Müzesi) ניצב על גבעה מצפון לסיהייה, באתר בו שכן בעבר בית קברות מוסלמי.
המוזיאון הוקם ב-1927 ונפתח לקהל הרחב ב-18 ביולי 1930. לאחר מותו של מוסטפא כמאל אטאטורק נסגר המוזיאון ושימש לו כקבר זמני עד שגופתו הועברה ב-1953 לאנטקביר.
האגף בו נשמרה הגופה מהווה עדיין אתר רשמי, ופסלו של אטאטורק רכוב על סוס ניצב בחזית המוזיאון.
המוזיאון נפתח שוב לקהל בנובמבר 1956 לאחר ששופץ.
המוזיאון מציג אומנות טורקית, כלי נשק, כלי בית, רהיטים, שטיחים ועוד מהתקופה הסלג'וקית ומהתקופה העות'מאנית ואשר נאספו בכל רחבי אנטוליה.
במוזיאון ספרייה המוקדשת לפולקלור, אמנות ואתנוגרפיה טורקיים.
מוזיאון אנקרה לאמנות ולפיסול (Ankara Resim ve Heykel Müzesi) נבנה בשנת 1927 ושופץ בשנת 1980. המוזיאון ממוקם בסמוך למוזיאון האתנוגרפי, ובו אוסף קבוע של אמנות טורקית מהמאה ה-19 ועד להווה, וכן תערוכות מתחלפות של אמנות טורקית ובינלאומית.
המוזיאון מתמקד גם בהוראה ובשחזור יצירות אמנות ולאחר שיפוצו נפתחו בו סדנאות המשמשות למטרה זו.
מסגד קוג'אטפה (Kocatepe Camii) הוא המסגד הגדול בעיר.
הוא נבנה בין שנת 1967 ל-1987 ברובע קוג'טפה, דרומית-מזרחית לקזלאיי.
הרעיון לבנות את המסגר עלה כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20 וב-1947 הוגשו הצעות לתכנונו של המסגד אך אף אחת מהן לא התקבלה.
ב-1956 בהתערבותו של ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הוקצה שטח אדמה לבניית המסגד, ושוב הוגשו הצעות לבניית המסגד ב-1957.
בניית המסגד החלה לפי ההצעה הזוכה שהייתה מודרנית וחדשנית באופייה, אך בשל ביקורת נוקבת שנמתחה עליה מצד גורמים שמרנים, נפסקו העבודות בשלב הנחת היסודות.
לאחר תחרות שלישית שנערכה בשנת 1967, נבחרה הצעה שמרנית, והמסגד נבנה לבסוף בסגנון עות'מאני קלאסי המזכיר את המסגד הכחול באיסטנבול.
מסגד קוג'אטפה נחנך בשנת 1987 על ידי ראש הממשלה טורגוט אזאל.
המסגד משתרע על שטח של 4,500 מ"ר ובארבע פינותיו ניצבים ארבעה מינרטים.
מגדל אטאקולה (Atakule "מגדל האב") ברובע צ'נקאיה שבדרום העיר נישא לגובה של 125 מטר, ומשמש הן כאתר תיירותי והן כמגדל תקשורת.
המגדל נחנך ב-13 באוקטובר 1989 ובראשו מרפסת תצפית, בית קפה ומספר מסעדות שאחת מהן מסתובבת ומשלימה סיבוב מלא בתוך שעה.
בבסיסו של המגדל ממוקם מרכז קניות ובילויים.
האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
שלושה מבנים בעיר קשורים לתולדותיו של הפרלמנט הטורקי המכונה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.
המבנה הראשון ששימש את האספה בימי ראשיתה נמצא בשכונת אולוס מצפון למרכז העיר ושימש את מועצת האיחוד והקידמה העות'מאנית לפני ששינה את ייעודו.
כיום שוכן בבנין מוזיאון העצמאות (Kurtuluş Savaşı Müzesi).
לא הרחק ממנו שוכן מוזיאון הרפובליקה (Cumhuriyet Müzesi) ששימש כמעונה השני של האספה.
כיום שוכן הפרלמנט הטורקי בבנין גדול ברובע בקנלקלאר (Bakanliklar) מדרום לקזלאיי.
אקלימה של העיר יבשתי ומתאפיין בחורף קר ומושלג ובקיץ חם ויבש.
הגשם המועט שיורד בעיר פוקד אותה בעיקר בחודשי האביב והסתיו, והצמחייה הטבעית בעיר ובסביבותיה היא צמחיית ערבה צחיחה.
משרע הטמפרטורות בין היום ללילה מגיע עד לכ-C° 20 בחודשי הקיץ וכ-C° 8 בחודשי החורף.
גם ההבדלים בין הטמפרטורות הממוצעות בקיץ ובחורף קיצוניים ועומדים על כ-C° 25. נתוני מזג האוויר הממוצעים בעיר הם כדלקמן:
אֶנקֶלַדוּס (לעיתים נקרא אנסלדוס לפי אופן ההגייה הלועזי) הוא הירח השישי בגודלו של שבתאי.
זהו הגוף הרביעי במערכת השמש שבו נתגלו פעילויות געשיות, אחרי כדור הארץ, הירח איו של צדק והירח טריטון של נפטון.
הוא נקרא על שם אנקלדוס, אחד הגיגאנטים מן המיתולוגיה היוונית.
הירח נתגלה ב-1789 על ידי ויליאם הרשל.
החללית קאסיני-הויגנס טסה בסמוך לאנקלדוס לראשונה ב-17 בפברואר 2005 ואף ביצעה טיסות קרובות יותר ב-9 במרץ 2005. ב-9 באוקטובר 2008 ביצעה מספר צילומים של ירח זה.
אנקלדוס הוא יעדה של אחת ממשימות החלל של תוכנית Voyager 2050 של סוכנות החלל האירופאית.
בדומה לשאר ירחיו של שבתאי נקרא אנקלדוס על שם דמות הקשורה לסטורן או למקבילו היווני קרונוס.
אנקלדוס היה אחד הגיגאנטים (אחיהם למחצה של כרונוס) מן המיתולוגיה היוונית.
אנקלדוס מסומן גם כשבתאי II.
השם לירח, כמו גם שמותיהם של שאר ששת הירחים של שבתאי שהיו ידועים באותה עת, הוצעו על ידי בנו של הרשל, ג'ון הרשל, ב-1847 במאמר "תוצאות תצפיות אסטרונומיות שנעשו בכף התקווה הטובה".
אתרים גאולוגיים שונים בירח קרויים על שם אנשים ומקומות מסיפורי אלף לילה ולילה.
את הירח מאפיינות שתי תכונות בולטות:
הירח מורכב מקרח ועפר עם פעילות געשית הגורמת ל"גייזרים" של מים (קרח מומס) ועפר.
האלבדו של פני השטח של הירח עולה על 90%.
כלומר, זהו הגוף בעל הבוהק (הנובע מהחזר האור) הגבוה ביותר מכל גרמי השמיים המוכרים.
תמונות ראשונות של פני השטח של אנקלדוס הגיעו מהחללית וויאג'ר 2, אשר חלפה סמוך אליו באוגוסט 1981. החללית קאסיני-הויגנס חלפה סמוך אליו שלוש פעמים בשנת 2005 וסיפקה פרטים נוספים.
התוצאות מהתצפיות של קאסיני-הויגנס סיפקו מידע רב שנדרש למודלים של מבנהו הפנימי של הירח.
בין היתר, כלל המידע החדש שנאסף על ידי החללית הגדרה מדויקת יותר של המסה וצורת אליפסואיד תלת צירי, תצפיות ברזולוציה גבוהה של פני השטח ותובנות חדשות על הגאוכימיה של אנקלדוס.
אומדני מסה ממשימות וויאג'ר הביאו להנחה כי אנקלדוס מורכב כמעט כולו מקרח מים.
בהתבסס על השפעות כוח המשיכה של אנקלדוס על קאסיני-הויגנס, התברר כי מסתו של הירח גדולה בהרבה ממה שחשבו בעבר, וצפיפותו הממוצעת 1.61 גרם/סמ"ק.
צפיפות זו גבוהה מזו של ירחי קרח בינוניים אחרים של שבתאי, עובדה המצביעה על כך שבאנקלדוס אחוז גדול יותר של סיליקטים וברזל.
לפחות חמישה סוגי שטחים זוהו על אנקלדוס.
בנוסף למכתשים יש מישורים שטוחים ורכסים ובקעים קווים רחבים.
לפחות חלק מפני השטח צעירים באופן יחסי, ככל הנראה בני פחות מ-100 מיליון שנה.
הקרח הנקי שמצוי על פני השטח של אנקלדוס נותן לו את האלבדו (החזרת האור של פני השטח) הגבוה ביותר של כל גוף במערכת השמש.
משום שהוא מחזיר אור שמש כה רב, טמפרטורת פני השטח הממוצעת היא 201°C-.
במרץ 2005 נאס"א הודיעה כי מגנטומטר על חללית המחקר קאסיני-הויגנס זיהה אטמוספירה משמעותית, שייתכן ומייננת אדי מים.
כיוון שכוח המשיכה של אנקלדוס חלש מכדי להחזיק באטמוספירה, האטמוספירה חייבת להתחדש ממקור כלשהו שנאס"א משערת שהוא הרי געש או גייזרים.
גילוי מים על פני הירח
בתחילת 2006 גילתה החללית קאסיני-הויגנס, שחגה סביב אנקלדוס, סילוני מים שפורצים מפני השטח בקוטב הדרומי שלו ומגיעים לגובה של כמה מאות קילומטרים.
מקורם של המים הוא גייזר, סילון מים חמים ואדים, הפורץ בזמנים קבועים מנקב על פני הקרקע, באזור פעיל של הרי געש.
החוקרים סבורים כי אנקלדוס עשיר במאגר תת-קרקעי של מים.
נמצאו גם עדויות לקיומם של חומרים אורגניים.
המים יכולים, בעיקרון, לאפשר צורות חיים פשוטות.
זהו הגוף הרביעי הידוע שבו יש עדויות על קיומם של מים במצב צבירה נוזלי, יחד עם כדור הארץ, הירח אירופה של צדק וכוכב הלכת מאדים בעוד על הירח של כדור הארץ נתגלו עדויות למים קפואים בלבד.
במאי 2011 דיווחו מדעני נאס"א כי אנקלדוס התגלה כנקודה הכי אפשרית ליישוב אנושי, פרט לכדור הארץ, במערכת השמש.
ב-3 באפריל 2014 דיווחה נאס"א על עדויות לאוקיינוס תת-קרקעי גדול על פי נתונים מחללית קאסיני-הויגנס.
בעקבות הממצאים נאמר כי אנקלדוס הוא אחד המקומות הכי סבירים להימצאות חיים.
בספטמבר 2015 דווח כי מדידות החללית הוכיחו כי האוקיינוס התת-קרקעי הוא גלובלי ומקיף את כל פני הירח.
באפריל 2017 הודיעה נאס"א כי לאחר בחינת המידע שהגיע ממעבר קאסיני-הויגנס ליד הירח, נמצאו עדויות למימן מולקולרי, ואף לפעילות הידרותרמית מתחת לפני השטח.
הממצאים מגדילים את הסבירות למציאת חיים.
ב-27 ביוני 2018 דיווח מכון המחקר הדרום-מערבי שמהממצאים של קאסיני-הויגנס נמצא כי סילוני המים שהתגלו בירח מכילים תרכובת אורגנית, תנאי הבסיס להתפתחות חיים ככל הידוע.
בשנת 2023 פורסם כי גרגרים קפואים הנפלטים מהרי געש שעל הירח אנקלדוס מכילים זרחן, החיוני לחיים.
המרכיבים החיוניים האחרים התגלו שם בעבר: פחמן, מימן, חנקן, חמצן וגופרית (אם כי הזיהוי אינו ודאי).
אנקלטוס היה האפיפיור השלישי אחרי לינוס הקדוש.
משמעות שמו ביוונית היא "נקרא שוב" (לשירות).
במהלך תקופתו כאפיפיור הסמיך כמרים רבים, ולפי המסורת הנוצרית הקים 25 קהילות נוצריות ברומא.
המרטירולוגיה הקתולית (Martyrologium Romanum) מתייחסת אליו אך ורק בשם "קלטוס" (Cletus), בעוד ששנתון הכס הקדוש (Annuario Pontificio) מציג את שני השמות כשמות חלופיים לאותו האדם.
התאולוגים הנוצריים אאוסביוס, אירנאיוס, אוגוסטינוס ואופטטוס סבורים כי שני השמות אכן מתייחסים לאותו אדם.
לעומת זאת, הקטלוג הליבריאני (Catalogus Liberianus) ו"ספר האפיפיורים" (Liber Pontificalis) מתייחסים לאנקלטוס וקלטוס כשני אנשים שונים.
על פי המסורת היה אנקלטוס אזרח רומי ונאמר כי כיהן כאפיפיור במשך 12 שנה ומת כמרטיר.
שרידיו שמורים בכנסיית לינוס הקדוש בוותיקן.
באופן מסורתי מחשיבים את אנקלטוס כרומאי שכיהן כאפיפיור במשך 12 שנים.
ה- קובע: "במשך שתי המאות הראשונות, שנות כהונתם של האפיפיורים אינם ברורים".
זה נותן את השנים 80 עד 92 כמו שלטונו של האפיפיור אנקלטוס.
מקורות אחרים מציינים את השנים 77 עד 88.
על פי המסורת, האפיפיור אנקלטוס חילק את רומא ל-25 קהילות.
אחד התיעודים הבודדים ששרדו לגבי כהונתו כאפיפיור מזכיר אותו כמי שהסמיך מספר לא ברור של כמרים.
אנקלטוס נקבר ליד קודמו, לינוס הקדוש, ליד קברו של פטרוס.
שמו כלול בקנון הרומאי של המיסה.
בלוח השנה הטרידנטי שמור התאריך 26 באפריל כיום החג של אנקלטוס, שהכנסייה כיבדה יחד עם האפיפיור מרקלינוס, ואת 13 ביולי עבור אנקלטוס בלבד.
בשנת 1960, האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה, בעודו מקיים את משתה 26 באפריל, המזכיר את אנקלטוס בשם שניתן לו ב"קנון המיסה", הסיר את 13 ביולי כיום חג עבור אנקלטוס.
ההוראה של קהילת הטקסים מ-14 בפברואר 1961 קבעה כי "חג אנקלטוס הקדוש", בכל מקום ובכל כיתה שהוא נחגג, מועבר ל-26 באפריל, תחת השם "סנט קלטוס".
כמרים החוגגים מיסה לפי הלוח הרומי הכללי של 1954 שומרים על יום החג של 13 ביולי; אבל החג הוסר מהלוח הרומי הכללי מאז 1960, וככזה אינו נשמר אפילו במיסאל משנת 1962. למרות שיום מותו אינו ידוע, תאריך מותו ממשיך להירשם במרטיולוגיה הרומית בין הקדושים ב-26 באפריל.
בקומדיה האלוהית, דנטה אליגיירי מזכיר אותו כמי שהוצב ב"גן העדן של הכוכבים הקבועים".
אנקילוזאוריה (שם מדעי: Ankylosauria; ידועים גם בכינוי "הדינוזאורים המשוריינים") היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף הידועים במבנה גופם המשוריין בכבדות.
אנקילוזאורים היו עטויים בלוחות שריון גרמיים עבים (אוסטאודרמים), לעיתים גם בקוצים ודוקרנים שבלטו מהם, שהגנו עליהם מפני התרופודים הגדולים.
לחלקם היה זנב כבד המצויד בקצהו בעצם עבה דמוית אלה או דוקרנים, ששימש ככלי נשק כנגד הטורפים.
הם הופיעו כבר בראשית היורה אבל לשיא תפוצתם הגיעו רק בקרטיקון עליון באסיה ובאמריקה הצפונית.
הסקדילוזאוריים היו מראשוני הדינוזאורים המשוריינים, וחלקם יכלו ללכת גם על שתי רגליים.
אחריהם הגיעו הנודוזאוריים שהתאפיינו בשריון מורכב יותר, כולל דוקרני עצם מכוסי קרטין, והיו כבדים יותר ולכן הלכו על כל 4 גפיהם.
לנודוזאוריים לא הייתה אלת עצם בזנבם.
אחרונים באו האנקילוזאוריים שבנוסף לשריון הגרמי היו חמושים גם בבליטת עצם כבדה, דמוית פטיש או אלה, בקצה זנבם.
אלה זו שימשה כנשק הגנתי ויכלה לשבור את רגליהם של הטורפים הגדולים שאיימו על האנקילוזאוריים.
נפת אנקרה (טורקית Ankara ili) המשתרעת על שטח של 25,615 קמ"ר במרכזה של אסיה הקטנה היא הנפה השלישית בגודלה בטורקיה.
הנפה משתרעת במישורי רמת אנטוליה ובתחומי גלילי הניקוז של נהרות הקיזילאירמאק והסקריה.
האקלים באזור יבשתי קיצוני וצחיח ומתאפיין בחורף קר ומושלג ובקיץ חם ויבש.
הגשם המועט שיורד באזור פוקד אותו בעיקר בחודשי האביב והסתיו, והצמחייה הטבעית היא צמחיית ערבה צחיחה.
כמחצית משטח הנפה מעובד, על 28% ממנו משתרע חורש וכעשירית ממנו הוא אדמת מרעה.
בדרום-מזרחה של הנפה משתרעת ימת טוז המלוחה, והנקודה הגבוה ביותר היא בפסגת הר אשק (Işık Dağı) הנישא לגובה של 2,015 מטר.
אנקרה, בירת טורקיה משמשת גם כבירת הנפה.
הנפה מחולקת ל-24 תת-נפות (İlçe) ולפי הערכות בשנת 2006 מנתה אוכלוסייתה 5,017,914 תושבים, רובם בעיר אנקרה ובסביבותיה.
מבחינה זו הנפה היא השנייה בגודלה במדינה אחרי נפת איסטנבול.
אַנְקוֹרֵגּ' היא העיר הגדולה ביותר במדינת אלסקה שבארצות הברית.
פירוש שמה הוא מעגן או היאחזות.
היא החלה להיבנות בשנת 1914 על מנת לספק מגורים לעובדי מסילת הרכבת של אלסקה , ואוכלוסייתה גדלה במהירות.
הקמת בסיסים צבאיים בסביבותיה ואזורי תעשייה, החישו את קצב גדילתה.
ב-27 במרץ 1964 התרחשה באנקורג' רעידת אדמה קשה, הקרויה רעידת האדמה של יום שישי הטוב.
רעש האדמה הגיע לעוצמה 9.2 בסולם ריכטר, והחריב חלק ניכר מהעיר, על אף מאה ועשרים הקילומטרים שהבדילו בין העיר לבין מוקד הרעש.
רבים נפצעו ותשעה בני אדם נהרגו.
נזק רב נגרם לרכוש ובתים נחרבו.
כבישי הגישה לעיר נותקו ומגדל הפיקוח בנמל התעופה הבין-לאומי קרס.
צינורות מים נותקו, והתושבים שנאלצו להתקיים במשך מספר ימים ללא מי שתייה, שרדו בזכות שימוש בשלג שהופשר.
כיום העיר נחשבת כעיר הראשית באלסקה וכעוגן כלכלי ותחבורתי.
למרות שמדובר בעיר שאינה גדולה בקנה מידה אמריקאי, ריחוקה ממקומות ישוב גדולים אחרים חייב את פיתוחה.
בעיר ממוקם נמל התעופה הבין-לאומי אנקורג' טד סטיבנס והיא מהווה צומת חשוב גם לרכבת אלסקה.
באנקורג' נמצאים גם בית החולים הגדול באלסקה, ואוניברסיטת אלסקה.
אנקורג' משתרעת על שטח של כ-5,099 קילומטרים רבועים, מתוכם 4,415 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-683 קמ"ר שטחי מים.
העיר נמצאת בגובה 31 מטר מעל פני הים.
אנקורג' ממוקמת בדרום-מרכז אלסקה, בקו הרוחב בו נמצאות הערים אוסלו, הלסינקי וסנקט פטרבורג.
האקלים באנקורג' הוא סובארקטי, לפי ערכי קפן, עם עונת קיץ קצרה וקרה (13 מעלות צלזיוס בממוצע) ועם חורפים קרים ומושלגים (מינוס 15 צלזיוס בממוצע).
בעיר התרחשו מספר סופות שלגים קשות.
לדוגמה, בחורף 2002 נמשכה סופת שלגים למעלה מ-24 שעות ברציפות, והשלג נערם לגובה 72 ס"מ, דבר ששיתק את העיר למספר ימים.
הטמפרטורה הקרה ביותר שנמדדה בעיר הייתה מינוס 38 מעלות צלזיוס.
בגלל מיקומה של אנקורג', שעות האור בקיץ הן ארוכות מאוד, ובחודשי יוני קיימים "לילות לבנים" בהם נראה לעיתים כאילו השמש אינה שוקעת; בחורף שעות האור מעטות מאוד, ובחודשי דצמבר כאשר השמיים מעוננים נדמה לעיתים כאילו אין כלל זריחה.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $73,004 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $85,829. ההכנסה לנפש הייתה $34,678. בערך 5.1% מהמשפחות ו-7.9% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני.
בשנת 1991 נשלח על ידי הרבי מליובאוויטש שליח חב"ד, הרב יוסף גרינברג שפתח באנקורג' מרכז יהודי גדול הכולל בית כנסת, מקווה לגברים ולנשים, מוזיאון ליהדות ולזכר השואה ובית ספר יהודי.
אנקסטיומארוס היה אל השמש במיתולוגיה הקלטית.
בעקבות ההשפעה של האימפריה הרומית, שולב אל זה עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית ועל כתובות בבריטניה הרומית התגלה שם זה כשם תואר הנוסף לשמו של אפולון - משמעות השם למעשה "המגן הגדול".
כתובות דומות התגלו גם בלה מאן שבצרפת.
אנקסארכוס איש אבדרה היה פילוסוף, מורו של פירון.
ליווה את אלכסנדר הגדול במסעו לאסיה.
כתב חיבור על המלוכה, נושא שהיה לסוגה חשובה בתקופה ההלניסטית.
אנקילוזאורוס (שם מדעי: Ankylosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת אנקילוזאוריים – הדינוזאורים המשוריינים.
בסוג זה יש מין טקסונומי יחיד: אנקילוזאורוס מגניבנטריס – Ankylosaurus magniventris.
פירוש שם הסוג "אנקילוזאוריוס" הוא "לטאה מאוחה" ופירוש שם המין "מגניבנטריס" הוא "בטן גדולה".
האנקילוזאורוס היה מכוסה במעטפת שריון עצם וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על גבו.
זנבו הכיל שתי בליטות עצם כבדות ואף דוקרנים שהפכו אותו לאלה אפקטיבית וכלי נשק כנגד טורפים עם כמה סימני אנלוגיה לגליפטודון.
למרות מעטה השריון המרשים הזה, לאנקילוזאורוס היו גם נקודות תורפה.
אנקילוזאורוס ידוע כאחד המינים הגדולים ביותר של דינוזאורים משוריינים.
גודלו של האנקילוזאורוס היה כפיל אפריקני בוגר (אם כי נמוך יותר).
הוא הגיע למשקל כ-6 טון והערכות של אורכו נעו בין כ-6 מטרים עד ל-9 מטרים.
רוחבו היה 1.8 מטר וגובהו היה נמוך יחסית: רק 1.7 מטר.
רגליו היו קצרות למדי וכל מבנה הגוף השטוח שלו נועד בשביל להגן על בטנו החשופה ולאפשר לו להיצמד אל הקרקע, כאשר רק גבו המשוריין וזנבו הקטלני בולטים.
הגולגולת שלו הייתה קטנה ועבה, ומוחו היה קטן יחסית.
האנקילוזאורוס חי כ-66 מיליון שנה לפני זמננו, בשלהי תקופת הקרטיקון ועד להכחדת קרטיקון-שלישון.
הוא חי באמריקה הצפונית והיה אוכל צמחים.
מאובנים שלו נמצאו בעיקר בתצורת לאנס שבוויומינג ובתצורת הל קריק (הידועה כעשירה במאובני דינוזאורים) שבמונטנה, ארצות הברית.
הוא חלק את השטח עם אוכלי צמחים רבים, כאשר הנפוצים שבהם היו הטריצרטופס ואדמונטוזאורוס, אך גם עם טורפים כגון הטירנוזאורוס רקס.
מאובני האנקילוזאורוס הם יחסית נדירים.
את בית גידולו של האנקילוזאורוס חלקו עמו בעלי חיים רבים:
התרופודים הטורפים: טירנוזאורוס וייתכן שגם ננוטירנוס (יש ויכוח האם זהו מין תקף), הדרומאוזאוריים דקוטרפטור ואכירורפטור, הטרודוניים פקטינודון ופרוניכודון, וכן ריצ'רדואסטסיה.
אובירפטורים: אנזו, לפטורינכוס ומין הדומה לגיגנטורפטור
אביאלאה ועופות: אוויזאורוס, ברודאוויס, מינים דמויי הספרורניתס וצימולופטריקס.
צרטופסים: טריצרטופס, טורוזאורוס, לפטוצרטופס וגם נדוצרטופס וטטנקצרטופס אם השניים האחרונים הם מינים תקפים.
פכיצפלוזאורים: פכיצפלוזאורוס, ספיירות'ולוס וגם סטיגימולוק, דרקורקס אם השניים האחרונים הם מינים תקפים.
אנקילוזאורים: אנקילוזאורוס, דנברזאורוס ומין נוסף שקשור לאדמונטוניה.
אורניתופודים והדרוזאוריים: אדמונטוזאורוס (היה נפוץ מאוד), מין שקשור לפרזאורולופוס, תסקילוזאורוס,
יונקים מקבוצות רבות, בהן מטאתריה, יונקי שליה ובעלי שיניים מגובששות.
האנקילוזאורוס הוא דינוזאור פופולרי במגוון סרטים:
האנקילוזאורוס אנגירוס הוא אחד מבעלי בריתו של גודזילה ונראה בהרבה סרטים בכיכובו, בתור עומד על שתיים ואוכל בשר, בניגוד למציאות.
אנקילוזאורוסים נראים בסרטי פארק היורה החל מהסרט השלישי (כיצורים שנוצרו בצורה לא חוקית) על האי "איסלא סורנה".
הם מופיעים בסרט ההמשך, עולם היורה, כיצורים מסוכנים שפוגעים ברכב הכדורי של זאק וגריי ואחד מהם נלחם באינדונימוס אך נהרג.
הם נראים גם בסרט ההמשך עולם היורה: נפילת הממלכה, כשהם בורחים מהר הגעש ובהמשך נתפסים בכלובים אך בסוף הסרט משוחררים.
בעולם היורה: עולם חדש מופיעים אנקילוזאורוסים הרועים ברחבי אמריקה וב"עמק ביוסין" כשהם בורחים משריפות.
אנקילוזאורוסים מופיעים בסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון ועולם היורה: תאוריית הכאוס ואנקילוזאורוסית בשם "באמפי" מאומצת בידי בן.
הוא נראה גם בפרולוג עולם היורה: עולם חדש.
אנקילוזאורוס נראה בסרט "עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים", כיצור עצבני ומאיים שמנסה לטרוף את מני וחבריו (אף על פי שלמעשה היה צמחוני) או אולי להגן על שטחו.
החבורה נמלטת ממנו על גופו של ברכיוזאורוס.
אנקילוזאורוסים נראים ב"הולכים עם דינוזאורים", בפרק האחרון.
אנקילוזאורוס שנכנס לשטח של אמא טירנוזאורוסית מעורר אותה להרחיק אותו, אך האנקילוזאורוס המפוחד פוצע אותה עם זנבו ולמחרת היא מתה מפצעיה.
סצנה זו נראתה גם בתחילת הסדרה "ללכת עם חיות" (האנקילוזאורוס נראה כגבוה מדי ביחס ליצור האמיתי).
בסדרה "התנגשות הדינוזאורים" נראה אנקילוזאורוס מתגונן ממתקפת טירנוזאורוס.
בתוכנית העוקבת, "היום האחרון של הדינוזאורים", טירנוזאורוס שנותר לצד טריצרטופס ואנקילוזאורוס, הורג את האנקילוזאורוס אך נפצע ממכת הזנב שלו ברגלו, נופל על קרני הטריצרטופס המת ונהרג.
בנוסף הוא נראה גם בסדרות הדינוזאורים!
אנקרה ארנה (בטורקית: Ankara Spor Salonu) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי שנבנה בשנת 2010 בבירת טורקיה, אנקרה, במיוחד לקראת אליפות העולם בכדורסל 2010 שנערכה במדינה (אירח את שלב הבתים הראשון - בית ג').
לאולם קיבולת מושבים של 10,400 איש במשחקי כדורסל, והוא החליף את אולם אטאטורק הישן בעל תכולה של 4,500 מושבים, בקרבתו, כמגרש הביתי של
טורק טלקום המשחקת בליגת הבקו.
האולם משמש גם כאולמה הביתי של מועדון הספורט אוניברסיטת הג'טפה המשחקת מאז 2011 בליגת הבקו.
המתקן משמש כמו כן לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים: כדורעף, אגרוף, וכו'; וכן כאולם הקונצרטים.
הוא אירח, בין השאר, את אליפות העולם בכדורעף לנערות [עד גיל 18] 2011 (ביחד עם היכל באשקנט לכדורעף באנקרה); ואת אליפות העולם בוו-שו (אמנויות הלחימה הסיניות, "קונג-פו") בשנת 2011.
אנקילוזאוריים (שם מדעי: Ankylosauridae) היא משפחה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף שחיו בתקופת הקרטיקון עד לסיומה לפני 66 מיליון שנה.
מאובניהם נמצאו ברחבי מזרח אסיה, אמריקה הצפונית ואירופה והם היו בעלי מראה משוריין מאוד, עם ראש קטן, גוף נמוך בעל שריון שמורכב משורות של לוחות גרמיים (אוסטאודרמים) להגנה ובקצה זנב בעל "אלה" גדולה שיכלה לחבוט באויבם.
הם נכללו בקבוצת האנקילוזאוריה ובולטים מביניהם האנקילוזאורוס והאאופלוצפלוס הגדולים.
אנקנתובטיים (שם מדעי: Anacanthobatidae) היא משפחה של דגי סחוס שטוחים מסדרת התריסנאים.
הם חיים בכל האוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים והם מרחפים מעל הקרקעית בעזרת סנפיריהם המעוגלים.
ברובם הגדול הם שוכני מים עמוקים וחיים בתהומות, קצת מעל 1,000 מטרים.
בעבר הם היו חלק ממשפחת התריסניתיים אך הופרדו ועם זאת הם מזכירים אותם מאוד.
בני המשפחה קטנים יחסית באורך של 20-60 סנטימטר, הם בעלי חוטם ארוך ולסתות עם שיניים מחודדות.
מאפיינם העיקרי הוא מחסורם בקשקשים גלדיים על עורם הרירי.
בדומה לשאר הבטאים הם בעלי 5 חריצי זימים וכולם משריצים צאצאים חיים.
הם אוכלי דגים וחסרי חוליות ימיים.
אנקי היא תוכנה חופשית המשמשת ללימוד ושינון בעזרת כרטיסי לימוד.
מקור השם הוא במילה היפנית (anki, אנקי) שמשמעותה "שינון, לימוד בעל־פה".
לתוכנה בסיס משתמשים רחב, במיוחד בתחום הרפואה ובתחום רכישת שפות זרות.
השיטה שלפיה אנקי בוחרת להציג את הכרטיסים במרווחי זמן מסוימים מבוססת על האלגוריתם SM2, שנוצר בסוף שנות השמונים עבור התוכנה SuperMemo, עם שינויים ושיפורים.
ניתן לעצב את הכרטיסים ב־HTML ו־CSS, והם יכולים לכלול הן טקסט והן תמונות, קטעי שמע (לדוגמה: הקלטה של מילה או משפט בשפה זרה), קטעי וידאו, ומשוואות ב־LaTeX.
חפיסות הכרטיסים, יחד עם סטטיסטיקה ומידע על ההתקדמות בלימוד, מאוחסנים בפורמט הפתוח SQLite.
התוכנה בונה כרטיסים לשינון לפי המידע המאוחסן ברשומות.
רשומות יכולות לכלול מספר שדות.
לדוגמה, רשומות המשמשות ללימוד שפה עשויות לכלול שדות כדוגמת אלה:
שדה 1: הביטוי בשפה הנלמדת.
שדה 2: מידע על צורת ההגייה של הביטוי, כקובץ קול או ברישום פונולוגי (/kæt/) או פונטי ([kʰæt]).
שדה 3: משמעות הביטוי בשפה מוכרת, "חתול".
בדוגמה זו שלושה שדות, או שלושה "צדדים", לכל כרטיס.
אנקי מאפשרת גמישות רבה בכל הנוגע לאופן השימוש בשדות השונים.
המשתמש יכול לעצב כרטיסי לימוד שבודקים את הידע לפי היבטים שונים של הרשומה.
אנקי תומכת בסנכרון מידע בין מכשירים שונים בעזרת שירות חינמי הנקרא AnkiWeb.
כך יכול המשתמש ללמוד, לשנן ולהזין רשומות חדשות בעזרת כמה מחשבים אישיים או טלפונים חכמים, כך שכל שינוי באחד מהם (לדוגמה: עדכון ההתקדמות בלימוד או שינוי בשדה ברשומה) יעודכן אוטומטית במכשירים האחרים.
קיימים יותר מ־500 תוספים הזמינים לשימוש באנקי.
רובם נכתבו על ידי מפתחי צד שלישי.
תוספים אלו מאפשרים לשנות את התנהגות התוכנה או להוסיף לה יכולות חדשות, דוגמת סנתוז דיבור, סטטיסטיקה מפורטת, פישוט ייבוא כרטיסים מאגרים חיצוניים או שינוי מראה התוכנה.
בנוסף ליצירה של כרטיסי לימוד אישיים על ידי המשתמש, ניתן גם להוריד חפיסות מוכנות של כרטיסים בתחומים שונים ומגוונים (רפואה, פיזיקה, לימוד שפות, גאוגרפיה, מוזיקה, היסטוריה וכדומה) ולשתף חפיסות שהמשתמש הכין.
באופן רשמי, אנקי לא תומכת בשפה העברית, אבל עלו מספר תיקונים ברחבי הרשת שמאפשרים שינון עם תוכנת אנקי גם בשפה העברית.
בנוסף לגרסה למחשב האישי (עבור לינוקס, מקינטוש וחלונות), קיימות גם גרסאות לטלפונים חכמים וטבלטים וכן גרסה מקוונת:
AnkiDroid, עבור אנדרואיד (תוכנה חופשית); הורדה דרך מאגר החבילות של גוגל, הורדה דרך מאגר החבילות החופשי F-Droid
AnkiMobile, עבור iPhone, iPod touch ו־iPad (בתשלום); הורדה ממאגר החבילות של אפל
AnkiWeb, לגישה דרך הדפדפן (לשימוש בחינם; מחייב קישוריות לאינטרנט)
הגרסה המוקדמת ביותר של אנקי שיש בנמצא היא מ־5 באוקטובר 2006, יום שהוכרז על ידי המפתח Damien Elmes בתור "יום ההולדת של אנקי".
בשנת 2010 שבר אדם בשם רוג'ר קרייג את שיא כל הזמנים בשעשועון הטלוויזיה האמריקני ג'פרדי!
לאחר ששינן כמות עצומה של עובדות בעזרת אנקי.
אנקילופולקסיה (שם מדעי: Ankylopollexia) היא ענף גדול של דינוזאורים אורניתופודים איגואנודונטים אשר חיו בעידן המזוזואיקון מתקופת היורה העליונה עד להכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה.
מיני הקבוצה כללו דינוזאורים גדולים בעלי מקורים גדולים, בהם שיניים טוחנות שנועדו ללחיכת צמחייה קרקעית או צמחים דומים.
הם היו בעלי רגליים ארוכות וחלקם הגדול יכלו לנוע על שניים כדי לרוץ מהר.
דינוזאורים אלה נמצאו בכל היבשות והיו נפוצים באזורי חיותם כשרבים מהם נעו בקבוצות גדולות ומשכו טורפים רבים.
מינים אלה היו מגוונים בגודלם כשהגדול מביניהם היה השאנטונגוזאורוס שהגיע לאורך 14 מטר ולמשקל 16 טון.
מינים אחרים היו קטנים יותר באורך של עד 3-4 מטר וחלק מהמינים עברו גמדות איים.
סוג ללא מקור דרקוניקס (Draconyx)
סוג ללא מקור פוקואיזאורוס (Fukuisaurus)
סוג ללא מקור איגואנוקולוסוס (Iguanacolossus)
סוג ללא מקור לנזוזאורוס (Lanzhousaurus)
סוג ללא מקור לורדוזאורוס (Lurdusaurus)
סוג ללא מקור אורנוזאורוס (Ouranosaurus)
אנקורפניב (encorafenib או LGX818) הוא החומר הפעיל בתרופה ברפטובי (braftovi).
התרופה מיועדת לטיפול במלנומות מסוימות.
אנקורפניב הוא מעכב BRAF, המתכוון על אנזימי המפתח במסלול העברת האותות MAPK (קינאזות חלבון מופעלות-מיטוגן).
מסלול זה מתרחש בסוגי סרטן שונים, כולל מלנומה וסרטן המעי הגס והחלחולת.
החומר פותח על ידי חברת נוברטיס ולאחר מכן על ידי חברת אראי ביופרמה.
בחודש יוני 2018, התרופה אושרה על ידי מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), בשילוב עם בינימטיניב לטיפול בחולים עם מלנומה בלתי ניתנת לכריתה או גרורתית, חיובית למוטציות BRAFV600E או BRAFV600K.
התרופה אינה רשומה בישראל, אך מיובאת לישראל, על פי הצורך, תחת אישור מיוחד של משרד הבריאות.
אנקורפניב פועל כמעכב של ראף- קינאז (RAF kinase) ומתחרה עם ATP ובכך מפחית זירחון של ERK ודאונרגולציה של ציקלין D1. מה שעוצר את מחזור התא בשלב G1 וגורם ל"הזדקנות" תאים, ללא תמותת תאים מתוכנתת (אפופטוזה).
לכן, אנקורפניב יעיל רק במלנומות עם מוטציות ב-BRAF, המהוות 50% מכלל המלנומות.
זמן מחצית החיים של הסילוק בפלזמה של אנקורפניב הוא כ־6 שעות, וזה מתרחש בעיקר באמצעות מטבוליזם על ידי אנזימי ציטוכרום P450.
נערכו מספר ניסויים קליניים של LGX818 בלבד או בשילוב עם מעכב של MEK (MEK162).
בעקבות ניסויים קליניים מוצלחים של שלבי Ib/II, נערכים ניסויים קליניים של שלב III .
אן-כריסטין "אנקי" באגר היא זמרת-יוצרת שוודית אשר מרבה לשיר שירי פופ ודיסקו.
באגר זכתה לתשומת לב ראשונה בשנת 1988, כאשר ביצעה מחדש את השיר "Varje liten droppe regn", של הרייס, בשם החדש "People Say It's in the Air".
כמו כן, היא אחת מיוצרות הסולו שנהנו מיצירותיו של מלחין ומפיק הלהיטים השוודי נורל אוסון בארד.
באגר ידועה גם בזכות להיטה הבינלאומי "Where Were You Last Night".
אנקיטי בוס היא יזמית הודית בתחום מיכון של טקסטיל ומוצרי הלבשה.
היא מייסדת-שותפה, ומנכ"לית של זילינגו.
בשנת 2019 נכללה ב"רשימת דור T" של טאטלר, וכן ברשימת "40 מתחת ל-40" של מגזין פורבס.
שווי זילינגו, החברה שייסדה, מתקרב למיליארד דולר.
היא למדה מתמטיקה וכלכלה במכללת סנט חאבייר במומבאי.
לאחר סיום הלימודים היא עבדה בחברת "מקינזי ושות'" ובקרן הון סיכון Sequoia Capital בבנגלורו.
בשנת 2015 היא הקימה חברת Zilingo שמתמחה במתן שרותי B2B במסחר אלקטרוני.
בשנת 2016 אנקיטי בוס עברה להתגורר לסינגפור.
אנקרגוג'ו (בטורקית: MKE Ankaragücü או בשם המלא Makina ve Kimya Endüstrisi Ankaragücü) הוא מועדון כדורגל טורקי, הממוקם בעיר אנקרה.
מדי הקבוצה הם בצבע צהוב והיא משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון ארימן שבאנקרה.
ההצלחות המקומיות הגדולות ביותר של המועדון הן תואר אליפות הליגה הטורקית בשנת 1949 ושני גביעי טורקיה בהם זכו בשנים 1972 ו-1981. הם זכו גם באליפות הליגה השנייה פעמיים.
למועדון יריבות גדולה עם המועדון השני המייצג את העיר, גנצ'לרבירלי.
אנקרגוג'ו ממוקמת באנקרה, אך נוסדה בזיינברנו, איסטנבול בשנת 1904 בשם Altınörs İdman Yurdu.
לא ברור מה המניע שמאחורי העקירה של המועדון שבאיסטנבול לאנקרה.
תאוריה נוספת היא שהמועדון התפצל.
שם המועדון שונה בפעם האחרונה ב-1948. אנקרגוג'ו זכתה באליפות הכדורגל לשעבר בטורקיה בשנת 1949, ההצלחה הגדולה ביותר בתולדותיהם, והגיעו למקום השלישי בשנת 1924 בשם Anadolu Turan Sanatkarangücü.
המועדון היה אחד משישה עשר המועדונים המקוריים בליגה הלאומית הטורקית ב-1959. הם הוכנסו לליגה לאחר שסיימו במקום השני בליגה המקצועית של אנקרה.
אנקרגוג'ו ירדה לליגה השנייה בשנים 1967/68 לאחר שסיימה במקום הלפני האחרון.
המועדון חזר לליגה הבכירה בעונה שלאחריה.
אנקרגוג'ו ירדה שוב לעונת 1975/76, אך עלתה לליגה הראשונה בעונה שלאחריה.
אנקרגוג'ו ירדה בפעם השלישית בעונת 1977/1978. אנקרגוג'ו זכתה גם בגביע הטורקי.
תחת ניהולו של ארסון ינאל, המועדון רשם שתי עונות מצליחות בהן סיימה במקום השישי בעונת 2000/01 ורביעי בעונת 2001/2002. לאחר שארסון ינאל עזב את המועדון, אנקרגוג'ו מצאה עצמה במאבקי ירידה מדי שנה.
המועדון הצליח להימנע מירידה לליגת המשנה במהלך השנים הללו אם כי משבר פיננסי פגע במועדון בסוף שנות האלפיים.
עקב המשבר הכלכלי, המועדון ירד מהסופר ליג בסיום עונת 2011/2012 ואף נשרה לליגה השלישית בעונה שלאחריה.
הם חזרו לליגה השנייה בעונת 2016/17 ועלו לסופר ליג בעונה שלאחר מכן, שם הקבוצה משחקת גם כרגע.
אנקרגוג'ו סיימה באזור המוביל לירידת ליגה בעונת 2019/2020, אך ההתאחדות המקומית ביטלה את ירידות הליגה עקב COVID-19. עם זאת, בעונת 2020/2021 היא שבה לליגה השנייה ועונה לאחר מכן עלתה בחזרה.
אנקר הנריק יורגנסן (בדנית: Anker Henrik Jørgensen; 13 ביולי 1922 – 20 במרץ 2016) היה פוליטיקאי דני, שכיהן כראש ממשלת דנמרק בשנים 1972–1973 ובשנים 1975–1982. כיהן כנשיא המועצה הנורדית פעמיים: בשנת 1986 ובשנת 1991.
אמנם תדמיתו הפוליטית רעועה בעקבות חוסר הצלחתו למתן את המשברים הכלכליים בתקופתו, אך רבים מעריכים אותו בשל צניעותו.
יורגנסן נולד ב־13 ביולי 1922 בקופנהגן.
התייתם בגיל צעיר לאחר שהוריו נפטרו משחפת.
בזמן מלחמת העולם השנייה יורגנסן היה מעורב במחתרת הדנית.
התחתן בשנת 1948. הזוג התגורר עשורים בשיכון פועלים, אשר יורגנסן עזב רק בגיל 86.
בגיל 28 החל להיות מעורב באיגודי עובדים והוביל את התאחדות העובדים הכללית הדנית בשנים 1968–1972. נבחר לראשונה לפולקטינג בשנת 1964. בזמן פעילותו הפוליטית יורגנסן היה ממוקם בצד השמאלי של המפלגה, ועסק רבות בזכויות עובדים.
הוא נודע במיוחד לאור הביקורת החריפה שלו על המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם.
כהונתו הראשונה כראש הממשלה נמשכה כ-14 חודשים עד לבחירות שנערכו בשנת 1973. יורגנסן חזר לכהן כראש ממשלת מיעוט בשנת 1975. כיהן כשר החוץ במשך חודשיים בשנת 1978.
מאחר שיכולותיו למשול בממשלת מיעוט היו מוגבלות, יורגנסן התפטר מראשות הממשלה בספטמבר 1982 והעביר את השלטון לפול שליטר ממפלגת העם השמרנית.
הוא נשאר בהנהגת המפלגה עד 1987 ובפרלמנט עד 1994.
יורגנסן נפטר ב-20 במרץ 2016 בקופנהגן בגיל 93.
אנקלטוס השני (מת ב-25 בינואר 1138), נולד בשם פייטרו פיירלאוני, היה אנטי-אפיפיור ששלט באופוזיציה לאפיפיור אינוקנטיוס השני משנת 1130 ועד מותו ב-1138.
לאחר מותו של האפיפיור הונוריוס השני, מועצת הקרדינלים הייתה מפולגת בהכרעה על יורשו.
באופן חריג, הבחירות הופקדו בידי שמונה קרדינלים, שבחרו בפפרסקי לאפיפיור תחת השם אינוקנטיוס השני.
גוף גדול יותר של קרדינלים בחר אז בפייטרו פיירלאוני, מה שהוביל לפילוג בכנסייה הקתולית.
אנקלטוס זכה לתמיכת רוב האצולה הרומית, ואינוקנטיוס ברח לצרפת.
מצפון לאלפים, אינוקנטיוס זכה לתמיכתם המכרעת של המסדרים הדתיים הגדולים, בפרט הציסטרציאנים של ברנאר מקלרבו, פיטר הנכבד , אב המנזר של קלוני.
ונורברט מקסאנטן , הארכיבישוף של מגדבורג שהקים את מסדר הפרמונסטרנטנזים והחזיק בדרגה גבוהה בחצר הקיסר הגרמני לותר השלישי.
חוסר התמיכה מדמויות מפתח אלו הותיר את אנקלטוס עם מעט מאוד פטרונים מחוץ לרומא.
אנקלטוס חי מספר שנים ומת כשהמשבר לא פתור.
בשנת 1139 המועצה הלטרנית השנייה סיימה את הפילוג, אם כי הדעות נותרו חלוקות.
פייטרו נולד למשפחה הרומית פיירלאוני, בנו של הקונסול פייר לאוני.
אחד מסבותיו, בנדיקטוס, אולי ברוך בעברית, היה יהודי שהתנצר.
כבן שני עם שאיפות, פייטרו נועד לקריירה כנסייתית.
הוא למד בפריז ונכנס למנזר הבנדיקטיני של קלוני.
מאוחר יותר הוא נסע לרומא ותפס כמה תפקידים חשובים.
בשנת 1130 שכב האפיפיור הונוריוס השני גוסס והקרדינלים החליטו כי הם יפקידו את הבחירה בידי ועדה של שמונה אנשים, בראשות קנצלר האפיפיור היימריק, אשר המועמד שלו, הקרדינל גרגורי פפארסקי, נבחר בחיפזון לאפיפיור אינוקנטיוס השני.
הוא הוכתר ב-14 בפברואר, יום לאחר מותו של הונוריוס.
באותו יום נפגשו שאר הקרדינלים, בראשות הבישוף הקרדינל הבכיר, פייטרו מפורטו, עם מנהיגי רומא בבזיליקת סן מרקו, והודיעו כי אינוקנטינס לא נבחר באופן חוקי.
הבישוף מפורטו מינה את הקרדינל פייטרו פיירלאוני, רומאי שמשפחתו הייתה אויבתם של תומכי היימריק - משפחת פרנג'יפאני, שנבחר על ידי הקרדינלים, אנשי הדת, האצולה ואנשי רומא.
תומכיו של אנקלטוס כללו את האצולה הרומית כולה, למעט משפחת פרנג'יפאני, ורוב הקרדינלים.
בתמיכת העם, שהתנגד להיימריק הצרפתי, משפחת פיירלאוני היו חזקים מספיק כדי להשתלט על רומא, בעוד אינוקנטיוס ברח אל מצפון לאלפים.
עם זאת, מצפון לאלפים, אינוקנטיוס זכה לתמיכתם המכרעת של ברנרד הקדוש מקלרבו, פטר המכובד, ורפורמטורים בולטים אחרים שעזרו לו באופן אישי לזכות בהכרה משליטי אירופה כמו הקיסר לותר השלישי, מה שהותיר את אנקלטוס עם מעט פטרונים.
אנקלטוס היה מועמד מקובל יחסית לאפיפיור, בהיותו מכובד, ולכן הופצו שמועות שהתרכזו במוצאו היהודי כדי להשחיר את המוניטין שלו.
בין תומכיו של אנקלטוס היו הדוכס גיום העשירי מאקוויטניה, שתמך באנקלטוס בניגוד לרצונם של הבישופים שלו, ורוג'ר השני מסיציליה, שתוארו "מלך סיציליה" אושר על ידי בולה אפיפיורית מאנקלטוס לאחר הצטרפותו לעדת תומכיו.
עד 1135 עמדתו של אנקלטוס הייתה חלשה על אף התמיכה שזכה לה ברומא, אך הפילוג הסתיים רק עם מותו ב-1138, ולאחר מכן נבחר גרגוריו קונטי לוויקטור הרביעי אך הוא נכנע לאינוקנטיוס תוך חודש.
אינוקנטיוס שב לרומא ושלט ללא התנגדות.
הוא כינס במהירות את המועצה הלטרנית השנייה ב-1139 וחיזק את עמדת הכנסייה נגד ריבית, נישואי כמרים ובעיות אחרות.
למרות שמשפחת פיירלאוני קיבלה ברובה את מרותו של אינוקנטיוס וממשיכי דרכו, אחיו של אנקלטוס, ג'ורדנו , שהיה אז מנהיג הקומונה של רומא , התנגד באופן פעיל ליורשיו של אינוקנטיוס בעשור שלאחר מכן.
אנקורטידו (בספרדית: Encurtido) הוא מתאבן כבוש, הנפוץ כתוספת וכתבלין באזור המסו-אמריקאי.
מורכב מירקות שונים, כגון: בצל, פלפלים כגון ג'לפניו, גזר וסלק.
הירקות הקשים מבושלים במים עד להתרככות ראשונית, ואז מתווספים ירקות רכים יותר כמו בצל, שאינם דורשים בישול מוקדם, למלח וחומץ רותח.
בדרך כלל הירקות נשארים פריכים ומוצקים.
כמאכל האנקורטידו נפוץ במטבח הונדורס, ולעיתים משתמשים בו כדי להוסיף חריפות למאכלים שונים.
בשאר מרכז אמריקה הצפונית משמש כתבלין.
נפוץ גם במטבח המקסיקני והמקסיקני-אמריקאי כתיבול שולחן.
בשווקים של מקסיקו נמכר בצנצנות או משומר, מורכב מפלפל צ'ילי, גזר ובצל.
בהונדורס, הוכן מסחרית לפחות מ-1898. המוצר מבוקבק עם אטימה הרמטית כדי למנוע קלקול.
הביקבוק מבוצע בשל האקלים בהונדורס, שגורם לאנקורטידו שלא בוקבק להתקלקל במהירות.
אנקס היא שכונה אמידה באזור הדאונטאון של העיר טורונטו אשר בקנדה.
הגבולות המסורתיים של השכונה הם מצפון לרחוב דופונט, מדרום לרחוב בלור, ממערב לרחוב בת'רסט וממזרח לרחוב אווניו.
עיריית טורונטו מכירה כיום בהגדרה רחבה יותר לאזור זה אשר כוללת גם את האזורים הסמוכים סיטון וילג' ויורקוויל.
בשכונת אנקס, אשר נמצאת בסמוך לאוניברסיטת טורונטו, מכילה אוכלוסיית סטודנטים גדולה, ומתגוררים בה גם לא מעט חברי סגל מהאוניברסיטה.
תושבי השכונה היא בעיקר אוכלוסייה דוברת אנגלית ומשכילה במיוחד.
לפי מפקד האוכלוסין הקנדי לשנת 2011 ההכנסה הממוצעת של תושבי השכונה היא 66,742.67 דולרים, אשר גבוה באופן משמעותי מההכנסה הממוצעת באזור המטרופולין של טורונטו.
שכונת אנקס נחשבת לאחת השכונות עם היקרות ביותר בעיר טורונטו לרכוש או להשכיר בהן דירה.
ההתיישבות האירופית באזור זה החלה בשנות ה-90 של המאה ה-19. האזור שנמצא כיום ממזרח לשדרת ברונסוויק הפך במקור לחלק מהכפר יורקוויל, בעוד שהאזור שנמצא כיום ממערב לשדרת ברונסוויק היה חלק מהכפר סיטון.
ב-1883 יורקוויל סופחה לעיר טורונטו.
השכונה מכילה בעיקר בתי מגורים, עם רחובות שקטים שמכילים בין היתר בתים ויקטוריאניים שנבנו בין 1880 לתחילת המאה ה-20.
אנקלגון (שם מדעי: Ankalagon; קרוי על שם הדרקון הבדיוני אנקלגון השחור מהסילמריליון של ג'ון ר.
טולקין) הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת המזוניכידיים, אשר התקיים באמריקה הצפונית במשך הפלאוקן המוקדם שלפני 63 עד 60.2 מיליון שנה מזמננו.
הסוג תואר למדע ב-1897 בידי החוקר לייגי ואן ואלן והוא כולל מין יחיד - Ankalagon saurognathus.
האנקלגון התגלה בשכבות מאובנים בניו מקסיקו ותואר הוא דמה במראהו לסוג דיסאקוס, אך היה גדול בהרבה דומה לדוב והיה הגדול שבמזוניכידיים שהתקיימו באמריקה הצפונית לצד הפציהאינה.
הוא הגיע לאורך 1.8 מטר, גובה של 90 ס"מ בכתפיים ומשקל של 100–170 ק"ג בקירוב.
טורף זה היה בעל לסתות עבות כשל צבוע שהתאימו לפיצוח עצמות אך פחות התאימו לאכילת בשר.
לסוג זה נמצאו עדויות לדו-צורתיות זוויגית בין הזכרים והנקבות, אשר תוארו בעיקר בגודל הטוחנות האחוריות והניבים.
אנקסיגנה (שם מדעי: Annakacygna) הוא סוג נכחד של ברבור גדול שהתקיים במשך המיוקן שלפני 11.5 מיליון שנה ביפן.
המאובנים שלו התגלו בתצורות האראיצ'י (Haraichi Formation) בשנת 2000. הממצאים שלו כללו שלד כמעט שלם, אשר מצוי כיום במוזיאון הטבע של גונמה החל מ-2005. סוג זה תואר ב-2022 בידי החוקרים Matsuoka ו-Hasegawa ומשמעות שמו היא: "הברבור של אנקה " - העיר בגונמה שבהונשו, בה התגלה.
בסוג נכללים שני מינים, שניהם תוארו ב-2022: Annakacygna hajimei, שנקרא על שם החוקר המגלה שלו: "Hajime Nakajima" ו-Annakacygna yoshiiensis, שנקרא על שם העיירה "Yoshii".
לפי הממצאים, היה זה קרוב של הברבור השחור והברבור המצוי, שהיה דומה להם בגודל ואולי גם במראה.
הוא נראה קרוב גם לסוג ברבור אחר, ה-Megalodytes מאמריקה הצפונית.
עם זאת הוא נחשב בעיקר לקרובם של הברבורים שצוינו לעיל ושל ברבור קוסקורובה, בעל מבנה האגן המייצב הדומה, וכמותם היה בעל מקור בולבוסי שהיה בנוי לסינון פלנקטון מפני המים.
בניגוד להם היו לו כפות רגליים קצרות יותר כשל צוללנאים וטבלנאים ואגן ירכיים כבד יותר שהותאם לצלילה.
בשונה מקרוביו, התקיים ברבור זה דווקא בסביבה ימית בעיקרה.
אלה כללו מספר דגים, טורפים ימיים כמו האלודסמוס ולווייתנאים.
אָנקֶר היא יצרנית אלקטרוניקה סינית שבסיסה בצ'אנגשה, חונאן, סין.
החברה מייצרת מגוון מוצרים שכולל מטענים לטלפונים, מטענים לרכב, סוללות ניידות, אוזניות, רמקולים, רכזות נתונים, מדפסות תלת-ממד, כבלי טעינה, פנסים, מגני מסך, תחנות כוח ניידות, סוללות סולאריות ביתיות ומכשירים ביתיים חכמים.
אנקר נוסדה בשנת 2011 על ידי סטיבן יאנג (Steven Yang) בשנג'ן שבמחוז גואנגדונג, ועם צמיחתה, החברה עברה לצ'אנגשה, במחוז חונאן.
בתחילת 2014, החברה שכרה את שירותיו של ג'או דונגפינג (Zhao Dongping), שהיה ראש המכירות של גוגל בסין ובשנת 2020 הוא מונה לנשיא החברה.
עד 2016, רוב מכירות החברה היו באמצעות אמזון ואתר Newegg.
מאז, מלבד מכירות בשוק המקומי בסין, אנקר משווקת את מוצריה באמצעות חברות בנות ביפן, סינגפור, ארצות הברית ובריטניה.
בארצות הברית מוצרי אנקר נמכרים גם בחנויות גדולות כמו בסט ביי, טארגט והם זמינים גם באתרי מסחר אלקטרוני.
מותג Bolder: סוללות ניידות, כבלי טעינה, מתאמים, מפסקי חשמל, רכזות USB ופנסים.
מותג Soundcore: אוזניות, רמקולים ואוזניות בלוטות' (קודם לכן שם המותג היה Zolo).
מותג Eufy: מכשירי חשמל ביתיים חכמים ומכשירי אבטחה.
חברת Nebula מייצרת מקרני וידאו ניידים.
AnkerMake: מייצרת גם מדפסות תלת-ממד וחומרי הדפסה תלת-ממדיים.
(בשנת 2025, הופסק ייצור קו מדפסות התלת-ממד והוא מותג מחדש ל-eufyMake כדי למכור מדפסות UV.
הם ממשיכים למכור מוצרים וחלקים להדפסה תלת-ממדית של המותג הקודם).
המותג Eufy של אנקר הצהיר שכל הנתונים שהוקלטו על ידי מצלמות הרשת שלהם מאוחסנים באופן מקומי ללא גישה לענן וכי רק לבעלים יש גישה לנתונים שלהם.
ב-2022 גילה חוקר האבטחה Paul Moore כי תמונות וסרטונים פרטיים הועלו לשרתים של Eufy שהושכרו מ-AWS והתוכן אף תויגו עם נתוני המשתמש.
גם לאחר ש־Paul Moore מחק את התוכן ואף ביטל את חשבון Eufy שלו, הוא גילה שהתמונות נשארו בשרתי AWS של Eufy.
בדצמבר 2022, דיווח אתר חדשות הטכנולוגיה "The Verge" כי Eufy שינתה באופן דרסטי את דף "התחייבות הפרטיוּת" שלה, והסירה רבות מההצהרות הקודמות שלה בנוגע להיבטים של הפרטיות של המצלמות שלה.
אנקי הייתה חברת סטארט-אפ אמריקאית שפעלה בתחום הרובוטיקה ובינה מלאכותית.
החברה פיתחה רובוטים אינטראקטיביים לצרכנים פרטיים, בעיקר לילדים, תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות של חישה ועיבוד מידע.
אנקי הוקמה על ידי שלושה בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון והציגה את מוצר הבכורה שלה, Anki Drive, בכנס המפתחים של אפל בשנת 2013. החברה גייסה סך של 182.5 מיליון דולר ממספר סבבי השקעה, בהם השתתפו בין היתר אנדריסן הורוביץ, אינדקס ונצ'רס, Two Sigma ו-JP Morgan.
אנקי נסגרה באפריל 2019 לאחר כישלון בגיוס הון נוסף, ונכסיה נרכשו בדצמבר 2019 על ידי חברת Digital Dream Labs, ששחררה גרסאות מעודכנות למוצרים הקיימים אך לא הצליחה לשחזר את הצלחתה של אנקי.
באוקטובר 2016 החברה יצא רובוט חינוכי בשם "קוזמו".
קוזמו הוא רובוט צעצוע קטן וחכם.
הוא נועד להיות חבר ומלווה לילדים, עם אישיות כובשת ומסוגל להביע רגשות באמצעות תנועות, קולות ותגובות לסביבה.
קוזמו מצויד במצלמות וחיישנים המאפשרים לו לזהות אנשים, חפצים וסביבה, כמו גם לשחק עם קוביות משחק ייעודיות.
באוקטובר 2018 החברה יצא רובוט ביתי בשם "וקטור".
בפיזיקה, אֵנֶרְגִּיָּה (בכתיב חסר ניקוד: אנרגיה, לפי כללי האקדמיה ללשון העברית: ) היא גודל פיזיקלי סקלרי, שמציין את כמות העבודה היכולה להיעשות על ידי כוח.
המושג "אנרגיה" מסייע להבנה בכל תחומי הפיזיקה.
לפי הגדרה כללית יותר, אנרגיה היא הגודל הפיזיקלי שנשמר כתוצאה מכך שחוקי הפיזיקה קבועים בזמן.
ובמובן אחר, הכושר לבצע עבודה.
במילים פשוטות, אנרגיה היא סכום של כמה מספרים ("סוגי אנרגיה") שתמיד נשמר קבוע, ושימושית בגלל התכונה הזו: אם יש עלייה באחד מסוגי האנרגיה, ניתן להבין שהייתה ירידה זהה בסך סוגי האנרגיה האחרים, ומכאן ניתן לגזור מסקנות.
לדוגמה, עבור משקולת במסה של 1 קילוגרם שנופלת בריק, מידת האנרגיה (שנמדדת ביחידות ג'ול) שווה לביטוי כאשר h גובה המשקולת מהקרקע (במטרים) ו-v מהירותה (במטרים לשנייה).
החלק הראשון של הביטוי נקרא "אנרגיה פוטנציאלית" ותלוי בגובה המשקולת, והחלק השני נקרא "אנרגיה קינטית" ותלוי במהירותה.
סכומם הוא "סך האנרגיה", ואם הוא ידוע בתחילת הנפילה של גוף, ניתן למצוא את מהירות הנפילה של המשקולת בכל גובה.
זאת משום שירידה בגובה מלווה בירידה באנרגיה הפוטנציאלית, ולכן האנרגיה הקינטית צריכה לעלות באותה מידה, וניתן לחלץ מכאן את המהירות.
באופן דומה, עבור תופעות שונות (כמו אור, קול, חום, חשמל, תנועה, שינוי מיקום וכו') ניתן לשייך מספרים שתלויים ב'עוצמת' התופעה וסכומם קבוע.
כך לדוגמה כדי לתכנן מנורה שמפיצה כמות מסוימת של אור וחום, אפשר לדעת לכמה חשמל נזדקק; זאת משום שהגדלת אנרגיית האור והחום תצטרך להיות מלווה באיבוד אנרגיה מסוג אחר.
סוגי האנרגיה השונים מסווגים בכמה מחלקות עיקריות: אנרגיה פוטנציאלית היא גודל שתלוי במיקום של גופים (כמו בדוגמה בפסקה הקודמת), אנרגיה קינטית קשורה לתנועתם, ואנרגיה של שדות, שהיא אנרגיה הקשורה בקיומם של שדות־כוח, למשל שדה אלקטרומגנטי.
מקור המלה ביוונית: energeia – עשייה; חיבור המילים en ("ב־") ו־ergon ("עבודה, פעולה").
בעברית של ימי הביניים: "בפועל" – מה שקיים .
"בכוח" – מה שאפשרי אך לא קיים .
האקדמיה ללשון העברית הציעה בשנת 1930 את המילה מֶרֶץ במקביל למילה אנרגיה, אך זנחה מילה זו כעבור עשור.
ניתן לסווג את האנרגיה לכמה מחלקות בסיסיות:
אנרגיה קינטית (אנרגיית תנועה) – אנרגיה המצויה במערכת עקב תנועה של המערכת או של מרכיביה.
את האנרגיה הקינטית () של מערכת בעלת מסה הנעה במהירות ניתן לתאר באמצעות הנוסחה: .
דוגמאות וסוגי משנה של אנרגיה קינטית:
אנרגיית חום – אנרגיה של חום וטמפרטורה שנובעת בעצם מתנועת החלקיקים שבחומר.
אנרגיית זרם חשמלי – אנרגיה קינטית של האלקטרונים בחומר.
אנרגיית קול (אנרגיה אקוסטית), זו האנרגיה הקינטית של המולקולות המתנודדות כתוצאה ממעבר גל קול.
אנרגיה פוטנציאלית היא אנרגיה המשויכת למערכת המצויה במצב מסוים ואשר יכולה לעבור למצב אחר תוך שחרור אנרגיה קינטית.
דוגמאות וסוגי משנה של אנרגיה פוטנציאלית:
אנרגיה גרביטציונית כתוצאה מפעולת כוח הכובד – נובעת מהמיקום של הגוף בשדה כבידה רחב ומכוח הפועל בין שתי המסות.
את האנרגיה הפוטנציאלית () של מערכת בעלת מסה הנופלת מגובה בתאוצה , ניתן לתאר באמצעות הנוסחה: .
(הכבידה בכדור-הארץ היא בקירוב ).
אנרגיה פוטנציאלית אלסטית – אנרגיה האצורה בחומר אלסטי מתוח.
אנרגיה חשמלית – אנרגיה אצורה הנובעת מפעולת האינטראקציה האלקטרומגנטית, כלומר, מטענים שאינם נעים, אזור עשיר באלקטרונים מול אזור שבו אין הרבה אלקטרונים (חשמל סטטי).
אנרגיה כימית – אנרגיה חשמלית שאצורה בקשרים הכימיים בין האטומים והמולקולות.
אנרגיה גרעינית – אנרגיה האצורה בגרעיני האטומים, על פי העיקרון של הכוח הגרעיני החזק, שגורם למרכיבי הגרעין להיות קשורים.
אנרגיה של שדות – הדוגמה הנפוצה ביותר של אנרגיה כזו היא אנרגיה של שדות אלקטרומגנטיים.
מערכת של חלקיקים טעונים חשמלית ושדות מכילה אנרגיה גם בחלקיקים (אנרגיה במסה ואנרגיה קינטית) וגם בשדות האלקטרומגנטיים עצמם.
פעולתם של כוחות אלקטרומגנטיים מעבירה אנרגיה בין החלקיקים לשדות ולהפך.
מסה – על פי תורת היחסות, יש אנרגיה האצורה במסה של חלקיקים.
יתרה מזאת, מסתו של גוף המורכב מחלקיקים רבים, אינה פשוט סכום המסות של מרכיביו, אלא היא תלויה באנרגיה שלו.
לפיכך, שינויים באנרגיה הפנימית של גוף יתבטאו כהפרש במסתו.
פגם אחד בחלוקה הזו הוא, שאנרגיה של שדות ואנרגיה פוטנציאלית הן לעיתים אותו הדבר (למשל במקרה של האנרגיה של גופים טעונים במצב אלקטרוסטטי), ולמעשה מהוות נקודות מבט שונות על אותו מצב פיזיקלי.
החוק הראשון של התרמודינמיקה, הכללה של חוק שימור האנרגיה, קובע כי במערכת סגורה, רמת האנרגיה הכללית נשמרת.
החוק השני של התרמודינמיקה טוען כי רמת האנטרופיה במערכת סגורה אינה יכולה לקטון.