tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה, ברהמס בחר שוב טקסט מאת משורר זה ליצירה קולית נוספת, הפעם בתים 5-7 מתוך 'מסע חורפי בהרי ההארץ'.
הטקסט של היצירה הזאת קודר במיוחד והוא נפתח במילים "אבל מי הוא זה?" ...
ש"שותה מהשפע של האהבה את השינאה לבני אדם".
קיימת הסכמה בקרב יודעי דבר שברהמס ביטא ביצירה זו את אהבתו הנכזבת (שמעולם לא באה לידי ביטוי) לבתה של קלרה שומאן, ג'ולי.
הנחה זו מבוססת, בין היתר, על מכתב ששלח ברהמס ב-28 באוגוסט 1869 למו"ל פריץ סימרוק ובו כתב כך: "כתבתי שיר לכלה המיועדת, הרוזנת שומאן - אבל אני כותב דברים אלה בזעם - בכעס!
ג'ולי שומאן בת ה-24 התארסה ביולי באותה שנה לרוזן איטלקי.
ברהמס שאל את הכותרת יוצאת הדופן "רפסודיה" ליצירה למקהלה ותזמורת משם של שיר בליווי פסנתר מאת יוהאן פרידריך רייכרדט, המבוסס על קטע זהה חלקית מהטקסט.
הבכורה התקיימה ב-3 במרץ 1870 בעיר ינה עם אגודת המקהלה האקדמית של אוניברסיטת ינה בניצוחו של ארנסט נאומן והסולנית פאולין ויארדו-גרסיה.
הופעה ניסיונית קודמת התקיימה בסתיו 1869 בקרלסרוהה.
חוג חבריו של ברהמס, ביניהם קלרה שומאן ו התרשמו והתרגשו מהיצירה, שהתפרסמה בשנים שלאחר מכן, במיוחד בזכות הזמרת , אשתו של המלחין ההונגרי יוזף יואכים .
המהדורה הראשונה פורסמה בשנת 1870 כאופוס 53 על ידי המו"ל סימרוק, בברלין.מ
היצירה כתובה לזמרת אלט, מקהלת גברים ובה ארבעה קולות (טנור I/II, בס I/II) ותזמורת.
התזמורת כוללת שני חלילים, שני אבובים, שתי קלרניטות, שני בסוּנים, שתי קרנות יער וכלי קשת .
משך היצירה הוא כ-12 עד 15 דקות.
כמו שלושת בתי השיר המולחנים, גם היצירה המוזיקלית עצמה מחולקת לשלושה חלקים.
הבית הראשון (בדו מינור) נפתח במבוא תזמורתי קצר (אדאג'ו - איטי), המאופיין במרווחים צורמים (דיסוננטיים) ובקו מוזיקלי יורד, תוך כדי "אנחות" של הבסוּן, הצ'לים והקונטרַבּסים, בליווי טרֶמוֹלוֹ בכינורות ובוויולות.
לאחר מכן מצטרפת זמרת האלט בסגנון רֶצ'יטַטיבי מלא הבעה.
הבית השני - גם הוא בדו מינור - מורכב כאריה בת שלושה חלקים.
כמו בבית הראשון, תפקיד הסולו מאופיין במרווחים קיצוניים עד אוקטבה כפולה.
בבית השלישי מצטרפת מקהלת גברים במעין מזמור ומלווה את זמרת האלט בטקסט מלא תקווה ובסגנון של תחינה ("השיבה נפשו / פקח המבט המועב / לאלף מעבר לסולם דו מז'ור המעיינות / על יד הצמֵא / במדבר").
היצירה מסתיימת בנימה מפוייסת ובמעבר לסולם דו מז'ור.
רפרנט הוא מונח חשוב בתחום בפילוסופיה של הלשון ובבלשנות, ובקרב מתכנתים.
המונח מתאר את היחס שבין ביטוי לשוני לבין האובייקט אליו הביטוי מפנה, אשר יכול להיות דבר מוחשי או מופשט.
תפקידו של הרפרנט הוא להקנות משמעות לביטויים שונים באמצעות קישורם לאובייקטים בעולם הממשי או לרעיונות מופשטים.
במובנים מסוימים, הרפרנט משקף את האופן בו שפה ומציאות מתקשרות זו עם זו.
המונח "רפרנט" נגזר מן המונח האנגלי "רפרנס" (reference) שמשמעותו יחס ההוראה שבין הביטוי הלשוני לבין האובייקט עליו מדובר.
ההוראה אינה ההיבט היחידי של המשמעות, שכן בנוסף ליחס אל האובייקט אליו מורה הביטוי, ישנו גם המובן או האופן בו האובייקט מוצג באמצעות הביטוי.
בעברית מקובל לעיתים לתרגם את יחס ההוראה גם במונח "ריפרור".
בשימוש יומיומי "רפרנט" משמש גם ככינוי לאדם במחלקת שירות לקוחות המשמש כאחראי על נושא מסוים.
רפרנט בפילוסופיה של הלשון ובבלשנות
בפילוסופיה של הלשון ובבלשנות, הרפרנט מתפקד כגשר בין הביטוי הלשוני לבין האובייקט אליו הביטוי מורה.
זה מאפשר לחוקרים לפענח את האופן בו מילים וביטויים יוצרים משמעות על ידי קשירתם למציאות החיצונית או לעולמות מופשטים.
הרפרנט אינו קובע באופן חד-משמעי את המשמעות, אלא הוא מתווך בין השפה למציאות, מה שמאפשר מגוון רחב של פרשנויות ושימושים.
בתכנות מחשבים, המונח רפרנט מקבל משמעות מעט שונה אך קשורה.
כאן, רפרנטים הם אובייקטים בזיכרון המחשב שתוכניות יכולות להתייחס אליהם דרך מזהים או מצביעים.
תכנות מודרני משתמש ברפרנטים כדי לנהל נתונים באופן יעיל, מאפשר למתכנתים ליצור קוד גמיש ומודולרי יותר שיכול להתמודד עם משימות מורכבות.
הרץ הלבן יכול גם להכות את הרגלי השחור.
רץ הוא כלי במשחק השחמט.
לכל שחקן שני רצים, הנעים על ערוגות בצבע שונה: רץ אחד שנע על משבצות לבנות בלבד, ורץ אחר שנע על משבצות שחורות בלבד.
הרצים מתחילים על המשבצות הסמוכות למלך ולמלכה (ג1 ו-ו1 ללבן, ג8 ו-ו8 לשחור).
כוחו מוערך בכשלושה רגלים, בדומה לפרש.
שני הכלים נחשבים שווי ערך, ועל כן שחקנים נוהגים להחליף רץ בפרש ולהפך.
הרץ יכול לנוע באלכסון בכל כיוון כל מרחק שיחפוץ השחקן, כל זמן שאינו חסום על ידי כלי אחר (של השחקן או של היריב).
בדומה לכל כלי השחמט האחרים, הרץ מכה את כלי היריב על ידי מעבר לערוגה שבה עמד הכלי המוכה.
הרץ נקרא באנגלית Bishop והכלי מעוצב בצורת כובע בישוף נוצרי.
בדרך כלל מעניקים לרץ ולפרש הערכת ניקוד דומה (3 נקודות), כמדד לכוחם, אך בגלל היכולת של הרץ לנוע למרחק גדול יותר, ערכו עולה לקראת סוף המשחק כשכלים רבים יורדים מהלוח.
לעומת זאת, בתחילת המשחק לפרש יש כושר תנועה רב יותר בגלל שהלוח עמוס בכלים ועל כן גוברת היכולת שלו לדלג מעל כלים אחרים ובאופן יחסי כוחו מעט גדול יותר מזה של הרץ.
באופן כללי, ככל שמצב הלוח "סגור" וצפוף יותר הפרש עדיף על הרץ בגלל יכולתו לדלג, וככל שהמצב "פתוח" יותר, הרץ עדיף בגלל התנועה שלו למרחקים ארוכים.
כמו כן, הפרש יכול לבצע איום "מזלג" בצורה יעילה יותר מהרץ.
אם כן, במשחק שח יש יתרון קל מאוד של הרץ על הפרש, ויתרון קל של שני רצים על פני שני פרשים.
אולם בגרסה קטנה יותר של לוח שח - במשחקי מיני-שח 6X6 - בגלל שהלוח קטן יותר - הפרש והרץ נחשבים לגמרי שקולים זה לזה.
רצ (בשמה הרשמי המלא התנועה לזכויות האזרח ובהמשך התנועה לזכויות האזרח ולשלום) הייתה מפלגת שמאל ישראלית שפעלה משנות ה-70 עד שנות ה-90 של המאה ה-20.
מפלגת רצ הוקמה לקראת הבחירות לכנסת השמינית ב-1973 על ידי הפעילה החברתית שולמית אלוני לאחר שפרשה ממפלגת העבודה (אשר מטעמה ולפני כן מטעם מפא"י, כיהנה כח"כית בכנסת השישית).
בבחירות אלו זכתה רצ בשלושה מנדטים ובנוסף לאלוני נכנסו לכנסת בועז מואב, ומרשה פרידמן.
ב-3 ביוני 1974, לאחר התפטרותה של ראש הממשלה גולדה מאיר וסיום כהונת ממשלתה, הצטרפה המפלגה לממשלתו של יצחק רבין, בה כיהנה אלוני כשרה בלי תיק (האישה השנייה שכיהנה בתפקיד שר בישראל לאחר גולדה מאיר).
ב-6 בנובמבר 1974, פרשה רצ מהממשלה בעקבות הצטרפות המפד"ל כשבוע לפני כן, ומרגע זה עד שנת 1992 נשארה המפלגה באופוזיציה.
במהלך הכנסת השמינית הצטרפה רצ לחבר הכנסת לובה אליאב בהקמת סיעת יעד, שפורקה כעבור חודשים ספורים.
בבחירות לכנסת התשיעית ב-1977 ולכנסת העשירית ב-1981 זכתה רצ במנדט אחד בלבד.
במהלך הכנסת העשירית הצטרפה רצ לסיעת המערך שבראשות שמעון פרס ולקראת סוף כהונתה פרשה ממנה.
בבחירות לכנסת ה-11 ב-1984 הגדילה הסיעה את כוחה כאשר זכתה ב-3 מנדטים.
במהלך כנסת זו נוספו אליה חברי הכנסת יוסי שריד, שפרש מהמערך על רקע מלחמת לבנון הראשונה ומרדכי וירשובסקי, שפרש מ"שינוי".
בבחירות לכנסת ה-12 ב-1988 קיבלה רצ 97,513 קולות וזכתה ב-5 מנדטים, ובשלהי הכנסת ה-12 התאחדה הסיעה עם סיעות מפ"ם ושינוי לסיעת מרצ המאוחדת.
בבחירות לכנסת ה-13 ב-1992 זכתה הסיעה המאוחדת להישג של 12 מנדטים (מתוכם 6 מושבים עבור רצ) והיוותה מרכיב חשוב בממשלת רבין השנייה, ולאחר רצח רבין, בממשלתו של שמעון פרס.
לקראת הבחירות לכנסת ה-14 ב-1996 סיימה שולמית אלוני כהונה של כ-22 שנה כיו"ר מפלגת רצ וכמעט 4 שנים כיו"ר סיעת מרצ, לאחר שהחליטה שלא להשתתף בבחירות פנימיות על תפקידים אלו (ובכך פרשה מפעילות מפלגתית) והיא הוחלפה על ידי יוסי שריד.
בבחירות אלו ירד כוחה של סיעת מרצ ל-9 מנדטים (מתוכם 4 מושבים עבור רצ) ובמהלך הכנסת היא נשארה באופוזיציה.
ב-1997 התאחדו סופית מפלגות הסיעה המשותפת להקמת מפלגה אחת, מרצ וכך בא הקץ לקיומה של רצ כישות עצמאית.
בראשית דרכה התמקדה המפלגה בנושאים אזרחיים, ובעיקר בנושאים של הגנה על זכויות האדם והאזרח, הפרדת דת ומדינה ושינוי שיטת הבחירות.
התנועה הייתה מחלוצות הפמיניזם בישראל, וקידמה רבות את המודעות לאלימות בתוך המשפחה ולזכויות נשים.
התנועה הייתה גם מחלוצות זכויות להט"ב בישראל.
ומרשה פרידמן הייתה חברת הכנסת הלסבית הגלויה הראשונה (אם כי, כשהייתה חברת כנסת טרם הזדהתה ברבים כלסבית).
עם זמן התווספה לסדר יומה האזרחי גם עמדה נחרצת בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
המפלגה נהפכה יונית מובהקת, וממיקומה משמאל למפלגת העבודה קראה לנסיגה מיהודה, שומרון ועזה במסגרת "שטחים תמורת שלום", צידדה בשיחות עם אש"ף ובהמשך גם תמכה בהקמת מדינה פלסטינית.
עם זאת התנגדה לסרבנות לשרת בשטחים, שבמהלך שנות האינתיפדה הראשונה החלה לצבור תאוצה.
בין השנים 1985 ל-1994 הוציא לאור תנועת רצ את כתב העת "פוליטיקה", שתחילה ערך יוסי שריד ומ-1987 העיתונאי גדעון סאמט.
כנסת ח"כים הערותהכנסת השמינית (1973)3 מנדטים: שולמית אלוני, בועז מואב, מרשה פרידמן ב-3 ביוני 1975 הצטרפו חברי הסיעה לאריה (לובה) אליאב בהקמת סיעת יעד.
ב-27 בינואר 1976 פרשו אריה (לובה) אליאב ומרשה פרידמן מהסיעה והקימו את הסיעה הסוציאל-דמוקרטית, ואילו שולמית אלוני ובועז מואב שינו את שם סיעתם חזרה ל"רצ".הכנסת התשיעית (1977)מנדט אחד: שולמית אלוניהכנסת העשירית (1981)מנדט אחד: שולמית אלוני ב-16 בנובמבר 1981 הצטרפה הסיעה למערך.
ב-14 במאי 1984 פרשה הסיעה מהמערך.הכנסת ה-11 (1984)3 מנדטים: שולמית אלוני, מרדכי בר-און, רן כהן, דדי צוקר, יוסי שריד, מרדכי וירשובסקי ב-22 באוקטובר 1984 הצטרף יוסי שריד לסיעה לאחר שפרש מהמערך.
ב-26 בנובמבר 1986 פרש מרדכי בר-און מהכנסת והוחלף על ידי דדי צוקר.
ב-17 במרץ 1999 פרש דוד צוקר ממרצ והקים סיעת יחיד.
רפת היא מכלאה לגידול בקר המשמש בחקלאות לצורכי בשר וחלב.
המילה "רפת" משמשת גם לציון מתחם שלם של רפתות הקשורות זו לזו.
רפת חלב – רפת שתוצרה העיקרי הוא חלב.
ברפת כזו עיקר הגידול יהיה של נקבות.ברפת זו יש גם מכון חליבה בו הפרות נחלבות.
רפת בשר – רפת שתוצרה העיקרי הוא עגלים לשחיטה.
ברפת כזו יגודלו בדרך כלל יותר עגלים זכרים מנקבות.
פרייה – רפת של פרי הזרעה.
ברפת חלב מגדלים עגלות ופרות, כאשר התוצר העיקרי של הרפת הוא חלב הפרות.
הפרה, כמו כל נקבות היונקים, מפיקה חלב רק לאחר המלטה, ולכן הפרות מוזרעות, בדרך כלל בהזרעה מלאכותית, וממליטות במרווחים של כשנה.
ברפתות רבות, הנקבות שנולדות מגודלות ברפת כדור ההמשך של העדר.
עם היוולדם, מופרדים העגלים והעגלות מאימותיהם.
בימים הראשונים הם מקבלים קולוסטרום שנשאב מפרות שאך המליטו.
העגלים הזכרים מועברים לפיטום, העגלות עוברות תהליכים לצורך התאמתן לחיים ברפת: גדיעת קרניים על ידי מריחת סודה קאוסטית, סימון באמצעות צריבה של מספר על גופן בכווית קור וטילוף אחת לשנה.
הטילוף נחוץ משום שלא כמו בטבע, הפרסות ברפת אינן נשחקות באופן טבעי.
הטילוף מתבצע לאחר ההמלטה הראשונה למניעת מחלות רגליים.
העגלות שוהות במתחם מיוחד עד הגיען לבגרות מינית.
אז הן מועברות לרפת הכללית ומוזרעות.
לאחר ההמלטה נחלבת הפרה באופן אינטנסיבי, בין פעמיים לשלוש פעמים ביום, על מנת להגיע לתנובת חלב מקסימלית.
ברפתות רובוטיות, פרות עשויות להיחלב אף חמש פעמים ביום.
כיום, לאחר תהליכי השבחה ממושכים, מייצרת כל פרה כ-37 ליטר חלב מדי יום.
פרות שלא מייצרות מספיק חלב כדי לכסות על מחיר הטיפול בהן, במיוחד האבסתן, נשחטות.
הוצאות התפעול של הרפת הן בעיקר קניית המזון (כמחצית מההוצאות ברפתות ללא מרעה), טיפול בהפרשות הפרות ותחזוקת המבנים.
חלק מהרפתות מייצרות תחמיץ בעצמן, כדי לחסוך בעלויות המזון.
מכיוון שייצור תחמיץ באופן עצמאי עשוי לקחת זמן רב, רוב הרפתות קונות מזון מוכן לפרות.
החלב הוא התוצר העיקרי של רפת החלב, ולכן עיקר משאבי הרפת מכוונים להגדלת כמותו ואיכותו.
איכות החלב נמדדת במספר קריטריונים, שהראשיים בהם הם אחוזי השומן והחלבון, וחוסר הימצאות תאים סומטיים המעידים על דלקות.
שקלול הקריטריונים משתנה מזמן לזמן בהתאם לדרישות השוק (טעם, ייצור מוצרי חלב ייחודים) וההיצע של הרפתנים.
איכות החלב מושפעת מגורמים רבים ביניהם אפשר למנות את המזון, תנאי ההיגיינה בחליבה וברפתות אך יותר מכל אלו, הגנטיקה.
אחוז החלבון בחלב מושווה מחיר (ל-3.5% שומן) הוא 3.227.
השומן הוא אחד ממרכיבי החלב.
החלב המיוצר בישראל מכיל כשלושה וחצי אחוזי שומן.
במחלבה מפרידים את השומן מהחלב, כשאת חלקו מפנים לייצור שמנת, חלקו לייצור חמאה, וחלקו מוחזר לחלב.
הלקטוז הוא הסוכר המצוי בחלב, כמות הלקטוז בחלב משפיעה על מתיקותו.
החיידקים בחלב מצביעים על היגיינת החליבה ועל מצבה הבריאותי של הפרה עצמה.
עודף חיידקים בחלב מפריע להפקת מוצרי החלב ומזרז את החמצת החלב.
התאים הסומטיים הם תאים לבנים שמתו לאחר תופעה דלקתית בגוף הפרה.
תאים אלו מצביעים על מצבה הבריאותי של הפרה ומהווים אינדיקציה לדלקות קליניות ותת-קליניות בעטין הפרה, כאשר עודף של תאים מצביע על בעיה.
סטנדרט השיווק בישראל הוא 225,000 סת"ס לסמ"ק חלב, מעל זה בעל הרפת נקנס ומתחת לכך הוא מקבל פרס עידוד, כך – שלרפתן ישנה תמורה כספית נוספת בכך שהפרה תהיה בריאה.
עיקר הוצאות הרפת המודרנית הן על אספקת מזון מתאים לפרות – כמחצית ממחזור הכספים של הרפת.
המזון מהווה את מקור האנרגיה היחיד של הפרה והוא חומר הגלם לייצור החלב והבשר.
הפרה, כמו מעלי הגירה האחרים מסוגלים לנצל חומרי מזון שבעלי חיים אחרים לא מסוגלים לנצל בזכות חיידקי הכרס שלהם שמפרקים את התאית שבצמחים.
כתוצאה מכך אפשר להזין את הפרה במזון גס – שחתות ותחמיצים לסוגיהם השונים.
מזון זה מתעכל היטב, אם כי הוא דל יחסית בחומצות האמינו שמרכיבות את החלבונים.
מחסור בחלבונים במזון מתבטא בין השאר במחסור בחלבונים בחלב – כלומר בחלב פחות איכותי.
ניתן להשלים את המחסור על ידי מזון איכותי עשיר בחלבונים כמו גרעינים וכדומה.
מזון זה יקר יותר, ובנוסף עודף בחלבונים לא מוביל לעלייה ברמת החלבונים בחלב ואף מזיק לפרה, ולכן יש לשקלל בין התועלת מהעלאת איכות החלב על ידי תוספת חלבונים והעלייה בהוצאות הרפתן.
פרות החלב הישראליות יכולות לצרוך פסולות מזון אורגניות אשר אין להן פתרון מקיים אחר, ובכלל אלו, פסולת מאפה, שאריות בצק ממפעלים, פסולת קפה, גפת זיתים, קליפות תפוזים ורימונים ועוד.
הזנת הבקר באלו, תורמת לאיכות הסביבה.
בארץ, עד 2005 שתי רפתות החלב האחרונות הנותנות מזון טבעי שנקצר מהשדות לפרות החולבות היו רפת רביבים ורפת יטבתה.
ב-2006 רפת רביבים עברה אף היא להאכלה משאריות מזון, בשל עלות המים הגבוהה לגידול חקלאי מקומי.
בסרט מזון בע"מ מוצג גידול הבקר בשיטות האינטסיביות, כמזיק לבריאות בעלי החיים והאנשים האוכלים אותם, ובייחוד כגורם למחלות חדשות חלקן מסוכנות ביותר.
לפי טענות מפיקי הסרט, תאגידי המזון משפיעים על ארגוני הבריאות הלאומיים, ומכופפים אותם.
בעבר היה נהוג לקבוע מזוזה גם ברפתות וכך נכתב גם בשולחן ערוך הסיבה לכך היא שבעבר היו מגורי הבקר והחיות של האדם משמשים את האדם לצרכים נוספים כמו אחסון רהיטים לפעמים לבישול או אפייה ואפילו להלין בו אנשים בעת צורך גדול.
כיום, הרפתות מכילות פרות רבות והצחנה בהן רבה והן אינן נחשבות כדירת כבוד (בדומה לשירותים ולמקלחת) לכן אסור לקבוע בהם מזוזה.
רץ על הקצה הוא אלבומם המשותף של מוזיקאי הרוק רמי פורטיס ושלומי ברכה.
האלבום יצא בשנת 1998 על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
ברכה הפיק מוזיקלית את האלבום ואף הלחין וכתב במשותף עם פורטיס את כל השירים, ביניהם "חול", "לפעמים", "בוסה נובה קטן" ו"משאית פיננסית" שהפכו ללהיטים.
על האלבום עבדו מלבד ברכה חברים נוספים מלהקת משינה, מייקל בנסון בגיטרה וכן אבנר חודורוב ויובל בנאי בקולות רקע.
יהודה פוליקר ניגן בבוזוקי ב"משאית פיננסית".
האלבום לא זכה להצלחה מסחרית ניכרת למרות שהניב סינגלים רבים, והדפסתו נסתיימה אחרי מהדורה אחת.
סיבוב ההופעות שליווה את האלבום כלל גם ביצועים לשירי משינה, אך לא עמד בציפיות וגרם לפורטיס ולברכה להפסיק את פעילותם המשותפת מוקדם מהצפוי.
מילים, לחנים, עיבודים: רמי פורטיס, שלומי ברכה
רמי פורטיס - שירה, גיטרות
שלומי ברכה - גיטרות, קלידים, קולות
מייקל בנסון - בס, קולות, ייעוץ אמנותי
אבנר חודורוב - קולות, הפקת קולות
יובל בנאי, עמי איילי - קולות
אייל פראן - סיטאר ב"אל תבקשי"
תומר שלום - טאבלות ב"אל תבקשי"
יהודה פוליקר - בוזוקי ב"משאית פיננסית"
אבישי בר נתן - במבוק ב"יפה אך מושחתת"
טכנאי הקלטה ומיקס - יעקב מורנו
עוזרי טכנאי ב"המון" - דני קוזשווילי, יואב עצמון
הוקלט באולפן של שלומי (גרלנדה), אולפני מונטנה ואולפני המון
ייצוג וניהול אישי - בועז בן-ציון
יחסי ציבור - רונית ארבל
יחסי ציבור הד-ארצי - מאיה קרבט
עוזרת צלם - סיגל קולטון
חליפה באדיבות - קובי גואטה
הדפסה ולוחות - דפוס מאי
רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית (בגאורגית: რაჭა-ლეჩხუმი და ქვემო სვანეთი, מילולית: רַצַ'ה-לֶצ'חוּמי דא כּווֶמוֹ סוואנֶתי) הוא מחוז בגאורגיה, הממוקם בצפון-מערב גאורגיה.
המחוז כולל את המחוזות ההיסטוריים של רצ'ה, לצ'חומי וסוואנתי תחתית.
אוכלוסיית המחוז היא הדלילה ביותר ביחס לשטחו.
מחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית מחולק ל-4 נפות:
נפת לנטחי (סוואנתי, נקראת למעשה סוואנתי תחתית)
ערים: 3 (אמברולאורי, אוני, צאגרי)
רצ'ה (בגאורגית: რაჭა) הוא חבל היסטורי קטן השוכן בקצה הצפון-מזרחי של מערב גאורגיה.
גבולותיו: סוואנתי מצפון-מערב, הרי הקווקז הגדול מצפון, דרום אוסטיה וכארתלי ממזרח, אימרתי מדרום ולצ'חומי ממערב.
רצ'ה מוקף מכל עבריו בהרים.
מבחינה גאוגרפית רצ'ה הוא העמק הצר של הנהר ריוני בקטע זרימתו הצפוני.
הרצ'אים הם אחת הקבוצות האתניות שמרכיבות את העם הגאורגי ודוברים בניב מקומי של גאורגית.
בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה אחרי עצמאותה ב-1991, צורף רצ'ה אל החבל השכן לצ'חומי ואל חלקו הדרומי של שכנו סוואנתי (סוואנתי תחתית) ליצירת המחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית.
בתת-חלוקה של מחוז זה משתרע רצ'ה על-פני שני ראיונים (נפות): אוני ואמברולאורי.
בעבר, הייתה גם פינתו הצפון-מערבית של האזור הבדלני השכן דרום אוסטיה חלק מרצ'ה.
בעת העתיקה ובראשית ימי הביניים היווה רצ'ה יחד עם לצ'חומי את נסיכות תאקוורי (שהיה גם שמו של לצ'חומי באותה תקופה); נסיכות זו, מצידה, הייתה חלק מממלכת אגריסי שבמערב גאורגיה.
בעקבות היחלשותה של אגריסי במאה ה-8 בשל מאבקיה עם האימפריה הביזנטית, פרשו ממנה אצילי רצ'ה ולצ'חומי ויסדו את הדוכסות העצמאית של רצ'ה-לצ'חומי.
לקראת סוף המאה ה-10 הביא האציל החזק ברצ'ה, ראטי באר'וושי הראשון, לפרישתה מן הדוכסות המאוחדת ויסד את דוכסות רצ'ה.
במאה ה-11 הצטרפה הדוכסות הפורשת לממלכה הגאורגית המאוחדת.
בנו של מייסד השושלת נקרא קאחאבר; בעקבות שמו, אימצה שושלת הדוכסים של רצ'ה את שם המשפחה קאחאבריסדזה לאחר תקופת שלטונו.
שושלת זו שלטה ברצ'ה, במסגרת הממלכה הגאורגית, עד שלהי המאה ה-13 ובמשך תקופה מסוימת אף העבירה לעצמה את השליטה על החבל השכן לצ'חומי מידיה של דוכסות סוואנתי.
בשנות השמונים של המאה ה-13 ביטל המלך הגאורגי דוד השישי נארין, שמרד בכובשים המונגולים, את הדוכסות ברצ'ה, וקבע כי אדמת רצ'ה תהיה מאותן נחלות, שהבעלים הפיאודליים הישירים שלהן הוא בית-המלוכה.
באמצע המאה ה-14, תחת הנהגתה של שושלת צ'ארלידזה, פרשה רצ'ה מן הממלכה הגאורגית החלשה, והשתלטה על החבל עד להתפרקותה של הממלכה הגאורגית המאוחדת במאה ה-15. רצ'ה אחזה גם בחבל לצ'חומי השכן, שאותו כבשה מידי דוכסות סוואנתי.
הדוכסות הוסיפה להתקיים במאה ה-15, תחת שושלת חדשה ממשפחת צ'חארטידזה, ששלטה בין השנים 1769–1465, אך רוב הזמן הייתה תחת חסותה של ממלכת אימרתי (שהוקמה במאה החמש עשרה עם התפרקותה של הממלכה הגאורגית).
באחד מניסיונותיה של הדוכסות להשתחרר מאחיזתה של אימרתי, תמך הדוכס שושיטה השני בנסיך האימרי ארצ'יל (שאר נזר חאן), שב-1678 מרד במלך אימרתי בגרט הרביעי; מלך זה אהד את האימפריה העות'מאנית ונתמך על ידה.
אחרי תבוסתו של ארצ'יל ב-1679, החריבו העות'מאנים שסייעו לבגרט הרביעי את רצ'ה.
שושלת הדוכסות שרדה, המשיכה לשלוט בחבל המשתקם וב-1749, תחת הנהגתו של הדוכס רוסטום, אף זכתה בעצמאות גמורה מאימרתי.
ב-1769 הצליח מלך אימרתי, סולומון הראשון, לאסור את רוסטום, לספח את רצ'ה ולבטל את הדוכסות.
ב-1784 יסד מלך אימרתי, דווית (דוד), מחדש, בחסותו, את דוכסות רצ'ה ומינה את אחיינו אנטון כשליטה.
ב-1786 מרדו הרצ'אים וקיוו לסיוע מטורקים, אך הובסו על ידי כוחותיו של דוד.
ב-1789, ביטל מלך אימרתי סולומון השני סופית את הדוכסות והפך לשליטו הישיר של רצ'ה.
עם כיבושה של ממלכת אימרתי על ידי הרוסים ב-1810, הפך גם רצ'ה לחלק מהאימפריה הרוסית.
לאחר מכן היה רצ'ה חלק מאימפריה זו ומברית המועצות יחד עם כל גאורגיה, מלבד תקופת ביניים קצרה בין השנים 1921-1918, שבהן השתייך לגאורגיה העצמאית עד כיבושה על ידי הסובייטים.
בתקופה זו היו חלק מהרפובליקה הסוציאל פדרטיווית הסובייטית של עבר הקווקז ומהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה.
עם חידוש העצמאות הגאורגית ב-1991, הפך החבל לחלק מן הרפובליקה של גאורגיה.
ברצ'ה הייתה קהילה יהודית גדולה.
בעקבות עליית היהודים לישראל, שהתגברה עם רעידת האדמה שהתחוללה באזור, נותרו במחוז יהודים בודדים בלבד.
בית הכנסת הגדול בעיר אוני, שניזוקה אף הוא ברעידת האדמה, משמש את היהודים שנותרו.
רפרף מסורטט (שם מדעי: Hyles livornica) הוא מין של רפרף.
לרפרף המסורטט מוטת הכנפיים של כ-70 מילימטרים ואורך גופו כ-40 מילימטרים.
הכנפיים הקדמיות חומות, כשבמרכזן נמשך פס אפור, ומשני צדיו עורקים לבנים-אפורים.
מ"סרטוט" זה שעל כנפיו נגזר שמו.
הכנפיים האחוריות ורודות במרכזן ויש להן כתם לבן בבסיס.
פסים חומים כהים מסורטטים על גבי השפה הקדמית והאחורית של הכנפיים האחוריות.
על חזה הרפרף המסורטט ערוכות ציציות שיער לבן.
הבטן חומה ועליה פסים שחורים-לבנים.
הרפרף המסורטט הוא רפרף נודד, והדור המתפתח בצפון אפריקה נודד באביב לכל אירופה, עד לסיביר.
נקבת הרפרף המסורטט מטילה את ביציה על עלי גפן, חומעה, עירית, אמיך, ארכובית, דבקה ולוע הארי.
הביצים עגלגלות בצורתן, בעלות צבע ירוק בהיר ומידותיהן 1.5X1.2 מילימטרים.
לאחר 4–5 ימים בוקעים הזחלים מן הביצים.
אורכם לפני ההתגלמות בין 7 ל-9 סנטימטרים ורוחבם כסנטימטר אחד.
הצבע היסודי ירוק, הראש אדום ולאורך הגב עובר קו לבן עם עיגולים שחורים.
בצדי הגוף הצהבהבים יש קו לבן עם עיגול אדום בכל פרק.
פרק החזה הראשון אדום, עטור במסגרת שחורה ו"בטן" הפרק (החלק התחתי) לבנבנה.
ה"קרן", או הזנב, אורכה כסנטימטר אחד, היא אדמדמה והקצה שלה שחור עם זיזים שחורים קצרים.
הרגליים האמיתיות שחורות, והרגליים המדומות (מעין בליטות חסרות פרקים מגוף הזחל שהוא נעזר בהן בתזוזתו) לבנבנות עם קו אורך שחור.
הגוף גלילי וקצהו הקדמי צר יותר משאר הגוף.
דומה לדגם הראשון, פרט לתכונות הבאות: צבע יסוד ירוק-צהבהב.
בפרק החזה השני יש שני פסים לבנים.
קו בצבע קרם עובר לאורך הגוף, ומשני צדיו, מפרק החזה השלישי והלאה, שני כתמים לבנים עטורים בצבע חום-שחור.
צבע יסודי שחור עם נקודות צהובות.
הראש שחור עם קו רוחב צהוב.
הרגליים האמיתיות שחורות והרגליים המדומות בצבע קרם עם קו חיצוני שחור.
מעל כל הרגליים עובר קו אורך צהוב עם כתם אדמדם בכל פרק.
מעל לקו זה נמשך קו נוסף בצבע צהוב עם כתמים אדמדמים, בערך אחד בכל פרק (מדי פעם פחות).
ה"קרן" חומה בהירה, ויש לה קצה שחור עם זיזים שחורים.
רבים מהזחלים מותקפים על ידי טפילים, בעיקר זבובים ממשפחת הזריזבוביים, שזחליהם מתפתחים בזחלי הרפרף המסורטט ופרוקי-רגליים אחרים.
לאחר כשלושה שבועות של אכילת עלים, הזחלים מתחפרים בשכבת האדמה העליונה, ובונים עריסה על ידי הדבקת גרגרי אדמה ועלים בעזרת טווית קורים דלילים.
אחרי 3–4 ימים הזחלים מתגלמים.
אורך הגולם 4-4.5 סנטימטרים ורוחבו כסנטימטר אחד, והוא בצבע חום בהיר.
תקופת הגולם נמשכת כארבעה שבועות עד חודשיים ואפילו יותר.
תקופת ההתפתחות הכוללת (מביצה עד בוגר) אורכת בין 45 ל-55 ימים ולעיתים אף יותר.
תפוצה: כל הארץ, הבוגרים נצפים באביב עד ראשית הקיץ.
רפרף הגפן (שם מדעי: Theretra alecto) הוא מין של רפרף.
מוטת כנפיו של רפרף הגפן נעה בין 9 ל-9.5 ס"מ.
אורך גופו כ-5 ס"מ ורוחבו כס"מ אחד.
כנפיו הקדמיות חומות כששפתן החיצונית חומה כהה ואילו הכנפיים האחוריות אדומות.
בין מאי לאוקטובר מטילה הנקבה ביצים על עלי גפן (מכאן שמו) וגפנית.
צורתן עגלגלה, צבעה ירקרק ולפני ההטלה היא משנה צבעה לצהבהב.
חמישה ימים לאחר מכן בוקע הזחל.
אורך גופו כ-5 מ"מ, הוא ירוק, עם "קרן" (מעין זנב) סגולה-שחומה.
עם גדילת הזחל, הקרן קטנה וצבעיה משתנים.
נצפו שני צבעי יסוד לזחלים: זחלים שנשארים ירוקים עד התגלמותם, וכאלה שמחליפים צבעם לחום עד שחור לאחר אחד הנשלים.
תהליך ההתנשלות נמשך ממספר דקות בקיץ עד לכשעה בסתיו, כשהטמפרטורה היא 15 מעלות צלזיוס.
הזחל לרוב אוכל את העור שהשיל.
שלב הזחל נמשך 14–17 ימים אצל הזחלים שבקעו במאי-אוגוסט.
אצל הזחלים שבקעו בספטמבר-אוקטובר, שלב זה נמשך כ-21 ימים.
צבעו חום מנוקד ומקווקו בשחור.
בין פרקי הבטן טבעות אדמדמות ורודות ובאזור הכנפיים קווי אורך צרים אפורים-שחורים, עם נקודות שחורות רחבות יותר עליהם.
שלב הגולם נמשך בזחלים שהתגלמו בחודשים יוני–אוגוסט בין 17–20 ימים.
אצל הזחלים שהתגלמו בחודשים ספטמבר–אוקטובר השלב נמשך כארבעה שבועות.
הבוגרים לרוב מגיחים בשעות הערב המאוחרות.
תקופת ההתפתחות כולה (מביצה עד בוגר) נמשכת בין 35–55 ימים, תלוי בעונה.
רפרף הגפן מקים 3–4 דורות בשנה.
חלק מהזחלים שמתגלמים בסוף אוקטובר (כאלה שבקעו מביצים שהוטלו בספטמבר) נכנסים לתקופת דיאפאוזה עד מרץ/אפריל/מאי.
שאר הזחלים מספיקים לסיים את שלב הגולם, ומגיחים כבוגרים באוקטובר.
לעיתים קורה שבוגרים בוקעים בנובמבר (במקרה שלא הייתה דיאפאוזה), אך הזחלים שבוקעים מהביצים שאלה מטילים, מתים לפני סוף התפתחותם.
הרפרפיים (שם מדעי: Sphingidae) הם משפחה של עשים בסדרת הפרפראים.
ישנם כאלף מינים ברחבי העולם כולו, 12 נפוצים בארץ ישראל.
הרפרפיים הם לרוב בינוניים עד גדולים מאוד בגודלם.
נפוצים כמעט בכל העולם, במיוחד באזורים טרופיים.
מספרם הולך ופוחת ככל שמצפינים על פני הגלובוס - יש 3 מינים בלבד באלסקה, ובגרינלנד אין אף מין.
רוב הרפרפים ליליים ומיעוטם יומיים.
מחושיהם חוטיים ומשוננים, וקצותיהם דקים וכפופים במקצת.
חדקם לרוב ארוך מאוד, ואורכו יכול להגיע עד 25 ס"מ ברפרף קוציטיוס (Cocytius), המצוי באמריקה הטרופית.
בחלק מהמינים החדק מנוון, והבוגרים אינם ניזונים.
הרפרפים מוצצים צוף בזמן רפרוף מעל הפרח, ומכאן שמם העברי.
הזחלים מרבים לעמוד בצורה המזכירה את הפסל המפורסם ספינקס (Sphinx) כשהם מוטרדים, ומכאן שמם הלטיני.
כנפיהם הקדמיות לרוב ארוכות וצרות, וכנפיהם האחוריות קצרות וצרות.
בשפה הקדמית של הכנף האחורית מצוי דרבן, הנכנס לשקע בכנף הקדמית, וכך הכנפיים יוצרות משטח אחיד בזמן התעופה.
שרירי החזה המפותחים, בנוסף לתכונות שהוזכרו מקודם, מקנים לרפרפים גוף אווירודינמי, המאפשר להם תעופה מהירה.
הביצים מוטלות לרוב יחידות ומפוזרות על שטח רחב יחסית.
זחלי הרפרפים ניכרים ב"קרן" היוצאת מפרק בטנם השמיני (האחרון).
הזחלים מתגלמים בעריסות בתוך האדמה, או בין עלים וגרגירי אדמה, שהודבקו בקורים דלילים, מעל האדמה.
10 מינים מתוך 12 מיני הרפרפיים בארץ פעילים בלילות ובערבים, אחד פעיל לאורך כל היום למעט בבוקר, ואחד פעיל בעיקר ביום ובין הערביים.
רפרף מסורטט - פעיל לאורך כל היום מלבד בבוקר.
רפרף הדבקה - פעיל רוב היום ובין הערבים.
רֶפְרֵן (refrain; נהגה באנגלית רִיפרֵיין, בעברית: חִזֹּרֶת) הוא מונח המציין חטיבה שירית בפיוט העברי מהתקופה הביזנטית ובימי הביניים, וכן חטיבה מוזיקלית אשר הייתה נפוצה בתקופת הבארוק ובתקופה הקלאסית המוקדמת במוזיקה המערבית, וכן מתאר "פזמון חוזר", בצורות מוזיקליות שבהן ישנה חטיבה החוזרת באופן קבוע ללא שינוי.
בפיוט העברי הקדום – ביסודו המקראי, וכן בפיוטים הארצישראליים של יניי הקלירי, היה שימוש בחזורת קצרה ביותר בת מילה אחת או צירוף קצר, לדוגמה: הללויה, או הושע נא.
בפיוטים (וקינות) משוכללים יותר הרפרן יכול להיות "טור" כלומר שורת שירה או בית המורכב מכמה טורים.
במוזיקה אירופית, הרפרן היה נפוץ במוזיקה לריקודים שבצרפת, ובעיקר בריקוד "רונדו" (על בסיס צורה פשוטה זו התפתח הרונדו כצורה מוזיקלית מורכבת יותר).
הרפרן מופיע גם בריקודים שהם "דמויי רונדו" .
הרפרן מופיע בראשית הפרק, ובדרך כלל אחרי כל "בית" או "צמד" (הנקרא "קופלה" couplet).
עקרון הרפרן הוא הופעה של קטע צלילים החוזר במהלך הניגון, הזהה כמעט לחלוטין להופעה הראשונה עם אפשרות להוסיף מעט קישוטים לקטעים החוזרים.
גם כשהבית עבר לסולם אחר, נשאר הרפרן בסולם הטוניקה המקורי.
בכך נבדל הרפרן מן הריטורנלו, אשר הופעותיו אינן זהות לגמרי, ועשויות להופיע בסולם שאליו הובילה האפיזודה אשר לפניו.
הרפרן עבר לז'אנרים אחרים במוזיקה, למשל לפרק האחרון של הקונצ'רטו הבארוקי, שגם הוא היה כתוב במתכונת של רונדו.
כך יובא לסוגה זו הרפרן דווקא, יחד עם שאר רכיבי הרונדו, ולא הריטורנלו.
רפרם בר פפא היה אמורא בבלי בדור הרביעי (המאה ה-4), תלמידו של רב חסדא, וכמעט כל מאמריו בתלמוד הם בשמו, בהלכה ובאגדה.
חברו של האמורא המפורסם רבא.
היה מבוגר מרבא, וכנראה היה מקביל לגילו של רב הונא.
בתשובה לבקשתו של רבא שיספר לו ממעשיו הטובים של רב הונא השיב שאיננו זוכר את מעשיו בצעירותו, אלא בזקנותו.
רפרם בר פפא לא היה בנו של רב פפא, המאוחר לו.
הוזכר גם חכם בשם זה שהיה תושב העיר סיכרא, "רפרם בר פפא מסיכרא", כנראה כדי לבדל אותו מרפרם בר פפא הידוע יותר.
איסור רחיצה מחמת אבלות, פרטית או ציבורית כגון תשעה באב, כולל גם רחיצה במים צוננים.
איסור רחיצה בתענית ציבור, לעומת זאת, אינו אלא למנוע תענוג, ולכן מותר להתרחץ במים צוננים.
חורבן בית המקדש גרם לשינויים בטבעו של העולם: לא נראית רקיע בטהרתה, הגשמים אינם באים מ"אוצר טוב" ואינם יורדים בצד דרום.
מאמרים אלו נתפרשו לרוב על דרך הרמז והסוד.
רפרם (רפאל) חדד (נולד ב־26 ביוני 1976) הוא אמן וצלם ישראלי ותוניסאי, תיאם את תנועת מזון איטי (סלואו פוד, Slow Food) בישראל בין השנים 2005–2012.
רפרם חדד נולד ב־26 ביוני 1976 באי ג'רבה שבתוניסיה.
סיים את לימודיו במוסררה שבירושלים בשנת 2004 ונסע לעבוד באיטליה אצל האמן מיקלנג'לו פיסטולטו , כחלק ממיזם UNIDEE העוסק בשינוי חברתי ומממן שהות באיטליה לאמנים צעירים.
האמנות שלו סבה סביב תורת הפיסול החברתי, מונח שטבע האמן יוזף בויס.
החל משנת 2004 הוא מציג בתערוכות צילום ופיסול רבות.
בין השאר עבד עם החוקר והסופר האיטלקי פרופ' אומברטו אקו על המיצב "מכונה אריסטוטלית", שהוצג בתערוכה "Arting Jerusalem".
הציג תערוכות יחיד במוזיאון לתרבויות אירופה והים התיכון שבמרסיי ובפורום מקסימיליאן שבמינכן ועוד עשרות תערוכות קבוצתיות ברחבי העולם.
לאחר מספר ביקורים במדינות העוינות את ישראל, למשל סוריה, נסע במרץ 2010 ללוב מטעם מרכז אור שלום למורשת יהודי לוב כדי לצלם אתרים יהודיים, בהם בתי קברות ובתי כנסת.
טרם כניסתו למדינה הזדהה כצלם יהודי תוניסאי שנשלח מטעם סוכנות צילום מקומית, וקיבל אישור לצלם בלוב.
חדד צילם אתרים רבים, בפרט בטריפוליטניה, אך כבר בימים הראשונים לביקורו הוצמד לו סוכן המשטרה החשאית הלובית, וחדד השאיר הנחיות למקרה שייעצר.
בשהותו בדרנה שבקירנאיקה נעצר לראשונה לחקירה, אך שוחרר כעבור זמן קצר.
ביום העשירי למסעו – בו תכנן לצאת מן המדינה – נעצר בידי המשטרה החשאית של לוב בחשד לריגול מטעם המוסד, או למצער סחר בנשק או הלבנת הון.
בהמשך העריך פדהצור בנעטיה, יושב ראש המרכז, שהמודיעין המקומי היה דרוך במיוחד בשל מפגש הליגה הערבית שהתקיים בטריפולי הבירה כשבוע לאחר מכן, ושהאזרחות הישראלית שנחשפה הוסיפה גם היא לחשש.
על עצם השהייה במאסר נוספו קשיים נוספים: במשך מספר שבועות סבל חדד עינויים, בהם מכות במוט ברזל, מכות חשמל, שלילת שינה ועמידה ממושכת; כדי להעביר את הזמן אלתר חדד לוח שחמט ממגשיות אוכל וכלים מפקקים ושיחק בהם עם עצמו,.
לאחר שנודע בישראל על מעצרו הוטלה צנזורה על הפרשה עד שחרורו.
בהמשך, שלח המרכז מכתבים ללוב במטרה להסביר את מטרת הנסיעה, ובמקביל פנו שר החוץ ליברמן וראש הממשלה נתניהו לעמיתיהם ברוסיה ובארצות־הברית, בצרפת, בבריטניה ובייחוד באיטליה, בניסיון לשכנע דרכם שאין מדובר במרגל.
לאחר שמגעים אלו עלו בתוהו, קודמה עסקה לשחרורו, בתיווך איש העסקים היהודי האוסטרי מרטין שלאף, וכן וולטר ארביב, יהודי ממוצא לובי ובעל חברת תעופה קנדית.
אלו יצרו קשר עם סיף אל-אסלאם קדאפי – בנו של שליט לוב.
בתחילה דרשה לוב לאפשר למשט בחסות "קרן קדאפי" להגיע לעזה, אך הצעה זו נתקלה בסירוב ישראלי.
בתום חודש נוסף הוסכם על שחרור חדד, שהוצג בלוב כמחווה לתוניסיה לקראת הרמדאן שחל מספר ימים אחר־כך.
בתמורה הוסכם שהספינה תעגון באל-עריש (מצרים) ושתוכנה יועבר לרצועת עזה דרך מעבר רפיח, הותר ללוב להקים בעזה כעשרים מבנים טרומיים, וישראל שחררה מספר אסירים פלסטיניים.
במוצאי השביעי באוגוסט טס חדד במטוסו הפרטי של שלאף לווינה, ולמחרת חזר לישראל עם ליברמן.
מאז אירועים אלו, והפרסום שהקנו לו בעל־כרחו, הפסיק חדד את מסעותיו למדינות עוינות (למעט תוניסיה).
בסוף 2012 יצא לאור ספרו על הפרשה, "מדריך רפרם לכלא הלובי: איך לשרוד 170 יום בצינוק עם קדאפי", בהוצאת עם עובד.
השם רַפְרַף גֻּלְגֹּלֶת הַמֵּת מתייחס לכל אחד משלושת המינים (A.
lachesis) של פרפרים מסוג Acherontia המשתייכים למשפחת הרפרפיים.
atropos מצוי בעיקר באירופה ואילו שני המינים הנוספים מצויים באסיה.
השימוש הנפוץ בשם "רפרף גולגולת המת" הוא למין האירופאי.
משפחת הרפרפים לעיתים נכללת כחלק מקבוצת העשים ולכן בספרות המקצועית יש המתייחסים ל"רפרף גולגולת המת" כאל "עש גולגולת המת".
רפרף גולגולת המת מזוהה בקלות בעזרת עיטור צבעוני על גבו המזכיר גולגולת אדם ומכאן שמו העברי.
למינים ממשפחת הרפרפים כמה מאפיינים ייחודים.
לכל שלושת המינים יכולת להפיק צליל בתדירות גבוהה כתגובה לתחושת איום.
הצליל מופק באמצעות שחרור אוויר מבית החזה בנוסף לחשיפת בטנם המעוטרת בצבעים בהירים לצורך הרתעת טורפים.
כל שלושת המינים דומים בגודלם, צבעם ומחזור חייהם.
רפרף גולגולת המת הוא הגדול ברפרפי ישראל (ממין A.atropos).
אורך גופו כחמישה סנטימטרים ורוחב מוטת כנפיו הפרושות מגיע לכ-12 סנטימטרים.
צבעו חום-שחור עם כתמים ופסים צהבהבים.
כנפיו האחוריות צהובות עם פסים שחורים ועל גבו כתם שחור-צהוב המזכיר צורת גולגולת אדם.
כל שלושת מיני הרפרף שצוינו נצפו פושטים על כוורות דבורי דבש ממינים שונים לצורך תזונה והם בעלי יכולת לחקות את ריחן של הדבורים ובכך לפשוט על כוורות ללא איום.
רפרף גולגולת המת ניזון מדבש דבורים, ולשם כך הוא זקוק לחדק קשיח המאפשר לו לחדור לתוך חלות הדבש בתוך כוורות הדבורים.
כיוון שעליו לפלוש לתוך כוורת הדבורים, גופו מוגן בשלד חיצוני קשיח המגן עליו מעקיצות הדבורים והוא אינו רעיל.
את הביצים הרפרף מטיל על צמחים בעיקר ממשפחת הסולניים, כמו עגבנייה וחציל, משפחת השעועית, אך גם על צמחים אחרים כמו עצי זית.
זחליו ירוקים ונעשים צהובים וחומים ככל שהזחל מתקרב לשלב ההתגלמות.
הגולם ירוק או חום ומצוי בתוך הקרקע בניגוד לגלמי פרפרים הנתלים מעלים.
זחל הרפרף שאורכו מגיע לכ- 12 סנטימטר ניזון מצמחים ממשפחת הסולניים שצוינו מעלה.
במהלך הגדילה הזחלים משילים את עורם ומחליפים את צבעם מירוק לצהוב.
בחלקם האחורי מתנוסס לו זנב קטן בצבע צהוב ומשני צידיהם 20 נקודות שחורות סה"כ (10 מכל צד)
בחלקם התחתון מלפנים ניתן למצוא 6 רגלים עם ציפורני אחיזה ובחלקם האחורי 10 רגלים נוספות חסרות ציפורניים.
הם נמצאים מסוף ספטמבר עד תחילת דצמבר
רפרפים אלו זכו למקום של כבוד בקולנוע ובסרטי אימה, בעיקר בזכות דמות הגולגולת שעל גבם, אחד הסרטים המוכרים יותר שבו היה שימוש ברפרפים אלו הוא הסרט שתיקת הכבשים כמוצג בעטיפת הסרט.
רפרף ההרדוף (שם מדעי: Daphnis nerii) הוא מין של עש במשפחת הרפרפיים.
באזורי תפוצתו הוא חי בסביבת צמחי הרדוף הנחלים (ומכאן שמו העברי) ובגינות נוי ליד צמחי וינקה.
כמו כל מיני משפחת הרפרפים הוא מתעופף תוך רפרוף מהיר של כנפיו הארוכות.הרפרף מוצץ צוף בזמן רפרוף מעל הפרח.
גופו של רפרף ההרדוף מוצק וקצהו מחודד כך שצורתו דומה לחרוט.
כנפיו הקדמיות גדולות מאוד ומחודדות.
כאשר כנפיו האחוריות קצרות מהקדמיות.
על ארבע כנפיו כתמים ירוקים וקווים ורודים וצהובים.
בראשו חדק ארוך בעזרתו הוא מוצץ צוף.
רפרף ההרדוף מקים עד 4 דורות בשנה.
לאחר ההזדווגות, הנקבה מטילה עד 200 ביצים ירוקות על צמחי ההרדוף והוינקה שמשמשים כפונדקאים.
מהביצים בוקעים זחלים באורך של כמה מילימטרים.
הזחל ירוק עם גחון אפרפר-ירוק, קו לבן-כחול משני צדדיו, קדמת גופו צהובה ועליה 2 עיניים כחולות מדומות על רקע שחור.
לקראת ההתגלמות צבעו של הזחל משתנה למופע כהה בגווני צהוב חום.
הזחלים אוכלים את עלי ההרדוף וכאשר הם מגיעים לאורך של 7.5 ס"מ הם מתגלמים.
את גלגול הגולם, הם עוברים על האדמה בין עלים יבשים.
גלגול זה נמשך 120 ימים.
רץ מִדבר או בערבית: ג'ליל (שם מדעי: Cursorius cursor) הוא מין של עוף ממשפחת השדמתיים, ומסדרת החופמאים.
חי באזורים צחיחים, מהם קיבל את שמו.
בעמידה צבעו הכללי בז' חולי ואחיד.
אבל הראש צבעוני: פס-עין שחור ודק, גבה לבנה וכיפה כחלחלה.
שלושת אלה - פס העין, הגבה והכיפה - נפגשים בעורף לצורה של משולש חד.
המקור שחור, דק וכפוף מעט.
לצעירים חסרה דוגמת הראש הצבעונית.
ראשם בצבע הגוף והם מנוקדים מעט בחלקים העליונים.
בתעופה'' מתגלים צבעים מנוגדים בתבנית נאה, שונה לגמרי מהמראה ה"חולי" על הקרקע: תת-הכנף שחורה מבריקה, הבטן לבנה, ובחלק העליון של הכנף ה"יד" שחורה וה"אמה" בצבע קרם.
קולות: קריאה בתעופה: "קוואט" עמום.
רץ המדבר זריז מאד על הקרקע ומאופיין בכך שהוא רץ בראש מורם.
הוא גם מסוגל לעופף היטב והתעופה נעשית בלהקות קטנות של כמה פרטים עם רווחים ביניהן.
מאפיין מיוחד: היחיד והלהקה קלים למעקב כשהם בתעופה, בגלל צבעיהם הבולטים, אך כשהם נוחתים הם מתמזגים לחלוטין בקרקע, בצבעם החולי, וקשים לזיהוי.
רץ מדבר ניזון מפרוקי רגליים וגם מחולייתנים קטנים כמו לטאות.
הקן נוצר כגומה על-ידי גריפה ברגליים.
האפרוחים אינם רצים אחרי הבוגרים אלא מחכים למזון במסתור-צל.
רץ מדבר מקנן ברצועת רוחב המתחילה במערב באיים הקנאריים, נמשכת דרך צפון אפריקה למזרח התיכון ומגיעה עד אפגניסטן.
רוב האוכלוסיות מבצעות בסתיו נדידה קצרת-טווח כדי לחרוף באזור חמים יותר.
רץ מדבר מאכלס בתי גידול יבשים, חשופים ושטוחים, אזורי חולות ואדמת לס.
בישראל מקייץ ומקנן בנגב, במיוחד במערבו.
בסתיו רוב האוכלוסייה נודד קצת דרומה, אך להקות קטנות ופרטים מעטים נשארים לחרוף במקומם.
במקביל, נצפים בחורף פרטים בצפון הארץ ומרכזה.
אלה שייכים לאוכלוסייה בסוריה, שנודדת דרומה לחרוף בארץ.
מצב השימור של רץ מדבר הוא ללא חשש.
רפש ורוד הוא כינוי לחומר גלם בתעשיית הבשר המכונה בז'רגון המקצועי בקר דל-שומן במרקם עדין או נתחי בקר דלי-שומן ללא עצם.
הרפש הוורוד מיוצר בארצות הברית מנתחי בקר לבשר שאינם ראויים למאכל אדם כשלעצמם בשל רמות גבוהות של חיידקים שהם מכילים.
בהליך ההכנה של הרפש הוורוד, מחממים את הנתחים לטמפרטורה גבוהה ומפרידים מהם את השומן באמצעות צנטריפוגה ותהליכי הקפאה מהירה.
לאחר מכן, נדחס הבשר דרך צינורות דקים, בהם הוא מושרה בתערובת של גז אמוניה ומים או חומצת לימון במטרה להשמיד חיידקים כגון סלמונלה ואי קולי.
בשנת 2001, אישרה מחלקת החקלאות של ארצות הברית (ה-USDA) את המוצר לצריכה מוגבלת על ידי בני-אדם ומאז הוא משמש כתוסף מזון לבשר בקר מעובד.
הרגולטור בארצות הברית מגביל את יצרני הבשר בשימוש ברפש הוורוד לרמות של לא יותר מ-15% עד 25% מהמוצר המוגמר לצרכן.
בסדרת תחקירים בנושא שערך ערוץ הטלוויזיה ABC ושודרה בשנת 2012 נטען כי 70% ממוצרי הבשר הטחון הנמכרים בסופרמרקטים מכילים רפש ורוד.
טרם המצאתה של הטכנולוגיה ליצירתו, היו נתחי הבשר מהם מופק הרפש הוורוד פסולים למאכל אדם ושימשו כתוסף מזון לחיות משק וכבסיס למזון כלבים.
רצ'ונז' (בפולנית: Raciąż; ביידיש: ראַטשוינדז, רעטשוינדז) היא עיירה במחוז פלונסק שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
רצ'ונז' נזכרת לראשונה במאה ה-10, ובשנת 1425 הוענקו לה זכויות עיר.
מהמאה ה-16 ועד המאה ה-18 הייתה העיירה למרכז נפה, ובחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה בתחום פרוסיה.
יהודים ישבו ברצ'ונז' מתחילת המאה ה-18, ובין השנים 1825 ו-1862 הוטלו על יהודי היישוב מגבלות מגורים שונות.
מאמצע המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית, ובשנת 1891 נחנך בעיירה בית כנסת חדש.
בעקבות פרעות שערכו ביהודי העיירה חיילי הצבא הכחול בשנת 1918, עזבו את היישוב רבים מיהודיו.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,800 יהודים, כ-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, לרבות של בית ספר מרשת תרבות, כמו גם פעילות של אגודת ישראל.
בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מחרם כלכלי על עסקיהם.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-6 בספטמבר 1939, ערכו אלו שוד רחב היקף של חנויות יהודייה, בשיתוף הפולנים המקומיים, תוך ירי במספר יהודים.
בסוף החודש הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב.
ביום כיפור ת"ש נצטוו יהודי העיירה לגזוז את זקניהם ולטאטא את רחובות היישוב, תוך ביצוע מעשי התעללות בהם.
גזירת גירוש של יהודי העיירה במהלך חג הסוכות שלאחר מכן נמנעה באמצעות תשלום סכומי כופר גבוהים לגרמנים.
ב-9 בנובמבר 1939, לאחר סיפוח אזור העיירה לרייך השלישי, רוכזו יהודי היישוב בידי הגרמנים, ורכושם נלקח מהם.
למחרת הובלו כולם לתחנת הרכבת המקומית, בה הועמסו בצפיפות בקרונות משא, ושולחו לגטו ורשה.
זאת, כאשר בשעת הוצאת היהודים מהעיירה, צעדה ביישוב באופן חגיגי תזמורת פולנית.
רץ אחורי היא עמדה במשחק הפוטבול האמריקאי.
העמדה היא חלק מעמדות ההתקפה.
תפקידו העיקרי של הרץ האחורי הוא לקדם את משחק הריצה של קבוצתו, כאשר התקדמותו בריצה מותנית בהענקת כדור מוצלחת (האנדאוף) מהקוורטרבק.
כמו כן, הרץ האחורי יכול לקבל את הכדור במסירה, ובמקרים מסוימים גם לבצע חסימות על מנת להגן על הקוורטרבק.
במערך התקפה ממוצע ישנם בין רץ אחורי אחד לשניים בכל מהלך.
דבר זה תלוי במערך ההתקפה שנבחר.
עמדת הרץ האחורי, בדומה לעמדות אחרות במשחק הפוטבול היא עמדה מגוונת ובעלת כמה דפוסי משחק.
המאפיינים של הרץ האחורי מגוונים גם-כן, ובעיקר במשחק המודרני, זה המשוחק בליגת ה-NFL, ניתן לחזות בדפוסים פיזיים מגוונים.
סוג אחד של רצים אחוריים הוא רצים קטנים, שגובהם נע בין 168-178 סנטימטרים בממוצע.
אלו ניחנים בדרך כלל ביכולות תמרון ותנועה מהירות, מה שמאפשר להם יכולת לחמוק בין שחקני ההגנה של הקבוצה היריבה.
דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה מסוג זה הוא מאוריס ג'ונס דרו , שחקן ה-NFL לשעבר ששיחק בג'קסונוויל ג'אגוארס ובאוקלנד ריידרס.
הסוג ההפוך לאלו הוא הרצים הפיזיים, המכונים גם "פאוורבקס" (Power Backs; רצים חזקים).
ראנינגבק מסוג זה ניחן בתכונות פיזיות משמעותיות יותר, בגובה ובמשקל, שאותן הם מנצלים על מנת לחדור דרך תיקולים ולהתקדם גם במידה של היתקלות בשחקן הגנה יריב.
משחק הריצה שלהם הוא איטי יותר, אך כוחם החזק מאפשר להם לשבור חסימות ולהתקדם עם הכדור.
דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה הוא אדריאן פיטרסון, שחקן ה-NFL לשעבר ששיחק בקבוצת מינסוטה ויקינגס.
מחגר או רצ'ט (נכתב גם: ראצ'ט, לפעמים נכתב באופן שגוי: ראצ'ר) הוא מכשיר מכני המאפשר תנועה רציפה ליניארית או סיבובית בכיוון אחד בלבד, תוך מניעת תנועה בכיוון ההפוך.
רצ'טים נמצאים בשימוש בכלים שונים.
הרצ'ט כוללת גלגל שיניים עגול או רצועה משוננת , וציפורן חוגרת.
גלגל השיניים בנוי באופן כזו שלכל שן יש שיפוע תלול בצד אחד ושיפוע מתון מן הצד השני.
כיוון השיפועים אחיד לאורך כל הגלגל.
כאשר השיניים נעות בכיוון האפשרי (כלומר, קדימה), הציפורן החוגרת מחליקה בקלות מעל הקצוות המשופעים במתינות (לעיתים קרובות יישמע 'קליק').
כאשר השיניים נעות בכיוון ההפוך, הציפורן החוגרת תיתפס בקצה החד והתלול של השן הראשונה שהיא פוגשת, ובכך נועלת את גלגל השיניים ביחס לתנועת השיניים ומונעת כל תנועה נוספת בכיוון זה.
שהרצ'ט יכול לעצור רק עם ההגעה לשן הראשונה.
תנועה זו לאחור - המוגבלת למרחק מרבי השווה לרווח בין השיניים - נקראת מהלך סרק .
במקרים שבהם יש למזער מהלכי סרק נעשה שימוש ברצ'ט חסר שיניים עם משטח בעל חיכוך גבוה כמו גומי.
במצב כזה, שימוש בציפורן חוגרת בזווית מסוימת מעל פני השטח תביא לכך שכל תנועה לאחור על המשטח תוביל לעצירה.
במקרה כזה, מרחק התנועה לאחור הוא בעיקר פונקציה של דחיסות המשטח, מנגנון זה יכול לגרום לירידה משמעותית במהלך סרק.
מנגנוני רצ'ט משמשים במגוון רחב של יישומים, בהם:
התקני נגד החזרה בשימוש ברכבות הרים
מארי רצ'א (רצון) צארום (במקור: צַארֻם; ה' בחשוון ה'תר"ם – ו' באדר א' ה'תש"ל, 22 באוקטובר 1879 – 12 בפברואר 1970) היה רב תימני, מתלמידיהם המובהקים של מארי יחיא קאפח ומארי יחיא אלאביץ', וממשיך דרכם.
נולד לסאלם בן סאלם צארום ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן.
בקטנותו לא נשלח ללמוד אצל מלמד תינוקות, אלא נשאר עם אביו ללמוד בבית מלאכתו.
כשהגיע לגיל 8 בערך החל ללמוד לפני מארי אברהם קארה בחברת המבוגרים, ולאחר פטירתו בשנת ה'תר"נ (1890) עבר ללמוד לפני מארי אברהם עזירי, מגדולי חכמי הישיבה הגדולה.
בגיל 11 למד סנדלרות, היה נחשב סנדלר מומחה, וממקצוע זה התפרנס.
לאחר מכן למד אצל מארי חיים בן סלימאן כסאר, מתלמידי מארי יחיא קאפח.
שם למד בנוסף לתלמוד ומשנה תורה להרמב"ם גם ספרי רב סעדיה גאון, הכוזרי, ותורת חובות הלבבות.
בשנת ה'תר"ע (1910) החל ללמוד אצל מארי יחיא קאפח בבית מדרשו, ואצל מארי יחיא אביץ' בבית הכנסת בית אלמסורי.
למד דקדוק אצל דוד קאפח.
עלה לארץ בעלייה הגדולה בתאריך כ"ד בתשרי ה'תש"י (17 באוקטובר 1949), והתיישב בירושלים.
בירושלים עמד בראש בית הכנסת "חברת אחים" בשכונת בית ישראל.
נכדו הוא הרב שלמה צדוק, מפרש משנה תורה להרמב"ם.
היה חלק מחבורת לומדים המזוהה עם הפלג הדרדעי.
חברי הקבוצה היו: דוד קאפח, יחיא קארה, הרב שלום יצחק הלוי (מקריית אונו), שמואל הכהן, סאלם אלג'מאל (בן מארי סאלם אלג'מאל), דוד נדאף, חיים בדיחי, מנחם הלוי, יחיא צאלח, יהודה ד'הבאני, ישראל אביץ', מארי יחיא מנצורה, אבשלום משרקי, יוסף צאלח, אהרן צאלח, יצחק יצחק, ועוד.
החבורה הייתה מתכנסת בבית אחד הלומדים מחצות הלילה עד עלות השחר ותפילת שחרית, והיו לומדים בעיקר בכתבי הרמב"ם.
בשנת ה'תרע"ג (1913) ייסד יחד עם דוד קאפח אגודת צדקה בשם "חברת פקוחי עין", שעוזרת לעניים במתן בסתר ובהלוואות.
פעילות האגודה בטלה בשנת ה'תרע"ט (1919) עם פטירת דוד קאפח.
בשנת ה'תרצ"ב (1932), הצטרף ליוזמת מארי יחיא אביץ' לחדש את פעילות הישיבה הכללית, שבטלה עקב הרעב והמצור המכונה חוזת אלנפר.
חברי הישיבה החדשה היו מארי אברהם בדיחי, מארי עמרם קורח, מארי שלום קורח, מארי משה צארום, מארי חיים משרקי, מארי יחיא גיאת, מארי סעיד צאלח, מארי יחיא מנצורה, הרב שלום יצחק הלוי (מקרית אונו), מארי סאלם צאלח, ועוד.
לאחר פטירת מארי יחיא אביץ' בשנת ה'תרצ"ה פסקה פעילות הישיבה.
לאחר פטירת מארי יחיא אביץ' החל למסור שיעורי תלמוד והרמב"ם בבית הכנסת מסורי, יחד עם מארי משה אביץ'.
כתב עליו הרב יוסף קאפח:
שמועות מתורתו התפרסמו על ידי תלמידו המובהק הרב שלום רדאעי בספר האסיף.
מארי חיים כסאר תיאר אותו בתואר "זכרן".
בשנת ה'תשל"ג (1973) תורגם ויצא לאור לזכרו הספר תורת חובות הלבבות לרבנו בחיי אבן פקודה, על ידי הרב יוסף קאפח.
היה בעל חסד גדול, ומראשי גבאי הצדקה המתרימים לנישואי יתומים.
היה בעל קול ערב ויכולת חיבור הספדים, ונשא דרשות מרגשות אחר מיטות הנפטרים.
היה משורר מומחה, במסיבות מצווה היה שר שירי קודש, ומדי פעם היה עוצר ומסביר את תוכן השיר.
למרות היותו מגדולי חכמי דורו, לא נתכנה "מארי", וכאשר כינו אותו כך היה מוחה.
היה פעיל נלהב ומראשי תנועת הדרדעים, אשר כפרו באמיתות ספר הזוהר ויחוסו לרבי שמעון בר יוחאי.
היה מוביל משלחות לוויכוחים עם פלג העיקשים בראשות מארי יחיא יצחק הלוי.
רץ מדבר טמינק (שם מדעי: Cursorius temminckii) הוא מין של עוף ממשפחת השדמתיים החי בטבע באזורים צחיחים וסוואנות לאורך אפריקה שמדרום לסהרה והוא קרובו של רץ המדבר החי בישראל.
שם העוף ניתן להוקרת החוקר ההולנדי קונרד יאקוב טמינק.
אורך גופו הוא כ-20 ס"מ והוא בעל גוף קטן עם צוואר ורגליים ארוכות ויציבה זקופה.
הוא בעל גוונים צהובים-כתומים עם גב כהה יותר מרץ המדבר המצוי.
החזה ערמוני והבטן לבנה עם פס שחור באמצעה.
הכנפיים והזנב חומים דהויים עם קצוות שחורים והכיפה ערמונית.
מאחורי העיניים עוברים פס לבן ותחתיו פס שחור והמקור שחור וכפוף.
רץ מדבר זה מצוי באזורים יבשים ופתוחים כמו ערבות צחיחות וסוואנות וכן מצוי באזורים בנויים שונים כמו מגרשים ושדות תעופה.
הוא מותאם לחיים על הקרקע ונע עליהם במהירות תוך שימוש ברגליו החזקות, מחפש חסרי חוליות קטנים לאורכם.
לעיתים רצי מדבר מתקרבים לאוכלי עשב גדולים כמו אנטילופות וחוטפים חרקים הנמשכים אליהם ואף עוקבים אחרי שריפות וחוטפים חרקים המעופפים הרחק מהם.
רץ המדבר חי בבדידות או בקבוצות קטנות והוא מקנן על הקרקע ומטיל שתי ביצים מוסוות.
Cursorius temminckii temminckii: מצוי מסנגל עד לאתיופיה, קניה וצפון טנזניה
Cursorius temminckii ruvanensis: מצוי מדרום טנזניה עד אנגולה, מוזמביק וצפון-מזרח דרום אפריקה
Cursorius temminckii aridus: מצוי מצפון נמיביה עד מערב זימבבואה
רפש של בינה מלאכותית הוא מונח המתאר תוכן שנוצר על ידי בינה מלאכותית יוצרת בצורה שטחית ולעיתים חסרת ערך.
תוכן זה מציף את האינטרנט ומופץ בעיקר בפלטפורמות כמו אתרי חדשות, בלוגים, רשתות חברתיות, אתרים מסחריים ועוד.
המונח, שנטבע בשנות ה-20 של המאה ה-21, בעל קונוטציות שליליות בדומה לדואר זבל אלקטרוני.
רפש של בינה מלאכותית הוגדר במגוון דרכים כ"עומס דיגיטלי", "תוכן שמתעדף מהירות וכמות על פני תוכן ואיכות" ו"תוכן בינה מלאכותית גרוע או לא רצוי במדיה חברתית, אמנות, ספרים ו[...] תוצאות חיפוש".
ג'ונתן גילמור, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת העיר ניו יורק מתאר את החומר כבעל "סגנון בנאלי וריאליסטי להפליא" שקל לצופה לעבד.
עם ההתפתחות המואצת של מודלי שפה גדולה ומודלי דיפוזיה שיוצרים כמות גדולה של חומרים גרפיים באיכות נמוכה, החל דיון בקרב עיתונאים ובפלטפורמות חברתיות על המונח המתאים לשטף החומרים הזה.
המונחים שהוצעו כללו, בין היתר: "זבל של בינה מלאכותית", "זיהום של בינה מלאכותית" ו"פסולת שנוצרה על ידי בינה מלאכותית".
שימושים מוקדמים במונח "רפש" כתיאור לתוצרי בינה מלאכותית באיכות נמוכה, הגיעו ככל הנראה כתגובה להשקת מחוללי תמונות של בינה מלאכותית בשנת 2022. השימוש המוקדם בו צוין בקרב פרשנים ב-4chan, Hacker News ויוטיוב כסוג של סלנג פנימי.
מתכנת המחשבים הבריטי סיימון ווילסון זכה להכרה כאחד ממקדמי המונח "slop" במיינסטרים לאחר שהשתמש בו בבלוג האישי שלו במאי 2024. עם זאת, ווילסון ציין שהמונח כבר היה בשימוש הרבה לפני שהחל לקדם את המונח.
המונח צבר פופולריות גוברת ברבעון השני של 2024, בין היתר בשל השימוש של גוגל במודל הבינה המלאכותית שלה ג'מיני שלה כדי לייצר תגובות לשאילתות חיפוש והכמויות הגדולות של פסולת באינטרנט ספגו ביקורת נרחבת בכותרות תקשורת במהלך הרבעון הרביעי של 2024.
רפש תמונות וסרטונים מבוססי בינה מלאכותית התפשט ברשתות החברתיות, בין היתר משום שהן יצרו הכנסות עבור יוצריהן בפייסבוק ובטיקטוק, כאשר הבעיה השפיעה בעיקר על פייסבוק.
היכולת הקיימת של יצירת חומרים גרפיים בקלות היוותה תמריץ עבור גולשים ממדינות מתפתחות ליצור תמונות שמושכות קהל בארצות הברית, דבר שגורר תעריפי פרסום גבוהים יותר.
העיתונאי ג'ייסון קובלר שיער כי האופי המוזר של חלק מתכנים אלו עשוי לנבוע מכך שהיוצרים השתמשו בפרומפטים בשפות כמו הינדית, אורדו ווייטנאמית (שפות שאינן מיוצגות מספיק בנתוני האימון של המודל), או השתמשו במערכות זיהוי דיבור לא יציבות כדי לתרגם את לאנגלית.
בראיון למגזין ניו יורק, יוצר תמונות רפש מקניה תיאר כיצד נתן ל-ChatGPT הנחיות כגון "כתבו לי פרומפט שיביא ליצירה של 10 תמונות של ישו שייצרו מעורבות גבוהה בפייסבוק", ולאחר מכן הזין את ההנחיות לשירות מחולל תמונות כמו Midjourney.
תמונות של צמחים שנוצרו על ידי בינה מלאכותית ומידע שגוי על טיפול בצמחים התרבו ברשתות החברתיות.
קמעונאים שמוכרים אונליין השתמשו בתמונות של פרחים שנוצרו על ידי בינה מלאכותית כדי למכור זרעים של צמחים שאינם קיימים בפועל.
בעקבות כך, בקהילות רבות בנושא גידול צמחי בית החליטו לאסור על העלאת תכנים שנוצרו על ידי בינה מלאכותית, אך עדיין יש קושי לשלוט בכמויות גדולות של תוכן שמפורסם על ידי בוטים חברתיים.
בשנת 2025, נטבע מונח הסלנג slopper שנגזר מהמונח AI slop, תיאור גנאי עבור מישהו שמסתמך יתר על המידה על כלי בינה מלאכותית יוצרת כמו ChatGPT.
באוגוסט 2024 צוין בכתב העת האמריקאי האטלנטיק כי רפש של בינה מלאכותית הופך להיות מקושר לזרם השמרני בארצות הברית, אשר השתמש בו ליצירת שיטפוסטינג ובניסיונת להעלאת מעורבות ברשתות החברתיות, כאשר הטכנולוגיה מציעה "חומר זול, מהיר ולפי דרישה לתוכן".
רפש של בינה מלאכותית משמש לעיתים קרובות בקמפיינים פוליטיים בניסיון למשוך תשומת לב באמצעות חוות תוכן.
בחודשים הראשונים לכהונתו השנייה של דונלד טראמפ בשנת 2025, הוא פרסם מספר תמונות של עצמו שנוצרו על ידי בינה מלאכותית בחשבונות מדיה חברתית רשמיים של הממשלה, כולל תמונות המציגות אותו כאפיפיור, כג'דיי וכגבר שרירי.
בעקבות סופת ההוריקן הלן בארצות הברית, חברי המפלגה הרפובליקנית הפיצו תמונה שנוצרה באמצעות בינה מלאכותית של ילדה צעירה המחזיקה גור כלבים בשיטפון, והשתמשו בה כראיה לכישלונו של הנשיא ג'ו ביידן להגיב לאסון.
חלקם שיתפו את התמונה ברשתות החברתיות אך הודו שהיא אינה אמיתית.גאווין ניוסם, מושל מהמפלגה הדמוקרטית, השתמש בתמונות שנוצרו על ידי בינה מלאכותית כדי לבקר את טראמפ.
בתגובה למחאות אין מלכים באוקטובר 2025, פרסם דונלד טראמפ סרטון המתאר את עצמו מטיס מטוס קרב ומשחרר צואה על קהל מפגינים, כולל המשפיען הדמוקרטי הארי סיסון.
בנובמבר 2024, חברת קוקה-קולה השתמשה בבינה מלאכותית כדי ליצור שלוש פרסומות כחלק מקמפיין החגים המסורתי השנתי שלה עבור משקאות קוקה-קולה.
התגובות על הסרטונים היו שליליות הן מצד צופים מזדמנים והן מצד אמנים.
האנימטור אלכס הירש, יוצר גרוויטי פולס, מתח ביקורת על החלטת החברה לא להעסיק אמנים אנושיים ליצירת הפרסומת.
בתגובה לפידבקים השליליים החברה הגנה על החלטתה להשתמש בבינה מלאכותית יוצרת וטענה ש"קוקה קולה תמיד תישאר מחויבת ליצירת עבודות ברמה הגבוהה ביותר בצומת שבין יצירתיות אנושית לטכנולוגיה".
במרץ 2025, חברת סרטי פרמאונט ספגה גם היא ביקורת על שימוש בתסריטים ובקריינות מבוססות בינה מלאכותית בסרטון אינסטגרם המקדם את הסרט חסין כאב.
הפרסומת משתמשת בקול רובוטי מבוסס בינה מלאכותית בסגנון הדומה לסרטוני ספאם באיכות נמוכה המבוססים על בינה מלאכותית המופקים על ידי חוות תוכן.
גם חברת A24 ספגה ביקורת דומה על סדרת פוסטרים שנוצרו באמצעות בינה מלאכותית עבור הסרט הקרב על אמריקה משנת 2024, בין התוצרים הגרפיים שפרסמה החברה היה פוסטר המתאר לכאורה קבוצת חיילים ברפסודה דמוית טנק המתכוננת לירות על ברבור גדול, תמונה שאינה דומה להתרחשויות בסרט עצמו.
באותו חודש יצרנית משחקי הווידאו Activision פרסמה מגוון פרסומות ופוסטרים למשחקי וידאו מזויפים כמו קראש בנדיקוט, גיטאר הירו ועוד שכולם נוצרו באמצעות בינה מלאכותית גנרטורה בפלטפורמות כמו פייסבוק ואינסטגרם, שרבים כינו אותן כרפש של בינה מלאכותית.
מאוחר יותר נאמר כי כוונת הפוסטים הייתה לשמש כסקר עבור כותרים אפשריים של החברה.
טרנד הריקבון המוחי האיטלקי, אומץ באופן נרחב על ידי מפרסמים כניסיון להתאים את עצמו לקהל צעיר יותר.
פרסום לאירוע קידום מכירות "חוויית השוקולד של ווילי" שנערך בלזגו ב-2024 תואר כ"רפש שנוצר על ידי בינה מלאכותית" גרם להטעיית הציבור, שהגיע בפועל למחסן מקושט קלות.
הפרסום לרכישת הכרטיסים בפייסבוק לווה בתמונות שנוצרו על ידי בינה מלאכותית ללא תמונות אותנטיות של מקום האירוע וגרמו למצג שווא.
באוקטובר 2024 דווח כי בדבלין אלפי אנשים הגיעו למצעד ליל כל הקדושים שלא היה קיים בפועל כתוצאה מפרסום באתר אינטרנט שהשתמש בתוכן שנוצר על ידי בינה מלאכותית והפך לויראלי בטיקטוק ובאינסטגרם.
בתגובה לביקורת אמר בעל האתר: "ביקשנו מ-ChatGPT לכתוב עבורנו את המאמר, אבל זה לא היה ChatGPT בפני עצמו".
ספקית המדיה הדיגיטלית Hoopla, המספקת ספרים אלקטרוניים ותוכן להורדה לספריות, מציעה ספרים מבוססי בינה מלאכותית עם סופרים בדיוניים ואיכות מפוקפקת, שעולים לספריות כסף כאשר הם נרכשים על ידי קוראים תמימים.
המשחק Call of Duty: Black Ops 6 כולל חלקים שנוצרו על ידי בינה מלאכותית.
מאז יציאתו הראשונית של המשחק, שחקנים רבים האשימו את חברת Treyarch וRaven Software בשימוש בבינה מלאכותית כדי ליצור חלקים מהמשחק, כולל מסכי טעינה, סמלים וכרטיסי ביקור.
דוגמה לכך היא מסך עבור מצב משחק הזומבים שתיאר את "Necroclaus", סנטה קלאוס זומבי עם שש אצבעות על יד אחת, תמונה שהיו לה עוד כשלים לוגיים.
המשחק הציג תמונות שנוצרו על ידי בינה מלאכותית עבור מסכים ורקעים מסוימים.
המשחק ספג ביקורת קשה מצד שחקנים, שקראו לו "חשיפה לסמים" ויצאו נגד השימוש של חברת Rovio בתמונות בינה מלאכותית.
בסופו של דבר הוא הופסק והוסר מחנות Google Play.
סרטים מסוימים ספגו ביקורת על שכללו תוכן שנוצר על ידי בינה מלאכותית.
בסרט "late Night with the Devil" בלט השימוש בבינה מלאכותית ובביקורות רבות נאמר עליו שהוא "זבל" של בינה מלאכותית.
בסרט נעשה שימוש בכמה תמונות באיכות נמוכה שנוצרו על ידי בינה מלאכותית כאשר בתמונה אחת נראה שלד עם מבנה לא מדויק ואצבעות שנראו מנותקות מכף היד.