tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה כתב וביים פרסומת לחברת פפסי, בכיכובו של לארי תומאס (Soup Nazi מהסדרה "סיינפלד").
בשנת 2016 כתב, ערך, ביים והשתתף בפרסומת לקטלוג החדש של איקאה בכיכובו של ויין נייט (ניומן מ"סיינפלד").
באותה השנה גם שיחק בסדרת הדרמה של ערוץ 10 "מסובך" בה גילם את עמינדב בריקמן.
ב-2017 נמנה עם צוות הכותבים והמגישים של התוכנית "טלוויזיה מהעתיד" ששודרה ברשת (תחילה בערוץ 2 ולאחר בכן ברשת 13), ושימש גם כבמאי התוכנית.
בשנת 2018 שיחק את רון-רון שולמן בסדרה "על הספקטרום" ששודרה ב-Yes.
ביוני 2019 זכה בפרס השחקן הקומי הטוב ביותר בפסטיבל הסדרות של מונטה-קרלו .
הסדרה עצמה זכתה בפסטיבל בפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר.
באותה השנה התארח בפרק האחרון של העונה הרביעית בסדרה הקומית קופה ראשית, גילם את פלד חביה, החליף את ראמזי (אמיר שורוש) בסופר.
בשנת 2025 שיחק בסרט "ילד זין".
באותה השנה גם יצר וביים את הקומדיה השחורה "ילדחרא".
והשתתף בסדרה "יקומות" של רועי כפרי וגון בן ארי.
ניב מקינטוש היא שחקנית סקוטית.
מקינטוש נולדה בפייזלי שבמחוז רנפרוושייר בסקוטלנד, וגדלה באדינבורו שם למדה בבית הספר התיכון בורומיור.
בסוף שנות השמונים של המאה העשרים הייתה חברה בתיאטרון לנוער של אדינבורו, והופיעה בהצגות "אמא אווזה" ו"רופא בבית".
היא עברה לגלאזגו כדי ללמוד באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה.
אחרי הלימודים הייתה מקינטוש חברה בלהקות תיאטרון רפרטוארי בפרת', וב-The Little Theatre באי מול.
אחר כך שיחקה מקינטוש בהפקה של המחזה "The Trick is to Keep Breathing" בגלאזגו.
בהמשך הופיעה בעיבוד של הרומן "תקוות גדולות" מאת דיקנס בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית (RSC) בסטרטפורד, וכיכבה בתפקיד פורשיה במחזה השייקספירי "הסוחר מוונציה" בתיאטרון ליסאום באדינבורו.
בקיץ 2009 שיחקה ב מחזה "Three Women" מאת סילביה פלאת' בפסטיבל אדינבורו.
בפברואר 201 הופיעה מקינטוש בתפקיד הראשי בדמות קתרין במחזה "הוכחה" בתיאטרון פרת'.
בספטמבר 2011 שיחקה בתפקיד גונריל בהפקה של "המלך ליר" בווסט יורקשייר פלייהאוס בלידס.
באמצע 2013 הופיעה מקינטוש בהפקה של "Actors Touring Company" של המחזה "The Events" מאת דייוויד גריג.
בתחילת 2015 שיחקה באותה הפקה שהוצגה בניו יורק.
ב-2017 הופיעה מקינטוש במחזה "Meet Me At Dawn" בפסטיבל הבינלאומי באדינבורו, וזכתה לשבחים על הופעתה.
מקינטוש שיחקה בסרטו הראשון של הבמאי האמריקאי מארק ל.
לצד עבודתה בטלוויזיה היא הופיעה בסרטים "Gypsy Woman" ו-"One Last Chance".
ב-2008 וב-2009 כיכבה מקינטוש בסרטים אחדים בהם: סרט האימה "Salvage", בסרט "אביב 41" לצדו של ג'וזף פיינס, ובסרט זוכה הפרסים "Be All and End All".
ב-2002 שיחקה מקינטוש בתפקיד בריל סטייפלטון בעיבוד של ה-BBC לרומן "כלבם של בני בסקרוויל".
בשנת 2000 הופיעה בתפקיד פוקסיה בהפקה של ה-BBC ו-WGBH Boston "גורמנגאסט", מיני-סדרה המבוססת על שני הספרים הראשון בטרילוגיה של מרווין פיק.
עוד שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "Lady Audley's Secret".
מקינטוש הופיעה בפריקוול של הסדרה "דוק מרטין" (בה הדמות שגילם מרטין קלונס נקראת במפורד).
היא שיחקה בתפקיד אישה בודדה בכפר שבנה חולה באסתמה.
ב-2004 כיכבה מקינטוש בסדרת הדרמה הרפואית "Bodies" בהפקת BBC Three המבוססת על ספרו של ג'ד מרקוריו.
עוד שיחקה בדרמות טלוויזיוניות אחרות כגון "Psychos", "מיס מארפל", "Ghost Squad", סדרת הפשע "Murder City", ובמיני-סדרה "שמש שקרנית".
ב-2010 שיחקה מקינטוש בפרק בסדרה "חוק וסדר: UK".
בדצמבר 2009 הופיעה מקינטוש בפרק בסדרה "10 Minute Tales" של SKY1 בתפקיד אשתו של הדמות שגילם פיטר קפלדי.
במאי 2010 הופיעה מקינטוש בשני פרקים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" לצדו של מאט סמית שגילם את הדוקטור.
היא שיחקה בתפקיד כפול של אלאיה ורסטאק, שתי אחיות סילוריאנות שהופרעו בחייהם במעבה האדמה.
האחת נלכדה בידי בני האדם והשנייה מבקשת נקמה.
באוקטובר 2010 שיחקה לצדו של דייוויד טננט (שכיכב לפני כן בתפקיד הדוקטור), בדרמה של ה-BBC "אב יחיד".
היא גילמה את דמותה של אנה, אחותה של אשתו המנוחה של דייב (הדמות הראשית בגילומו של טננט).
מקינטוש חזרה לסדרה "דוקטור הו" בעונה השישית וגילמה דמות סילוריאנית חדשה בשם מאדאם וסטרה בפרק "A Good Man Goes to War" ששודר בבריטניה לראשונה ב-4 ביוני 2011. הדמות היא של לוחמת בפשע ויקטוריאנית וחברה ותיקה של הדוקטור.
ניב מקינטוש הופיעה בפרק "Become Man" בסדרה "רחובות המרטש" ששודר בנובמבר 2013 בה גילמה דמות בשם ראיין.
עוד שיחקה בתפקיד ג'אנינה בשני פרקים בסדרת האימה הבריטית-אמריקאית "דרקולה" ששודרה ברשת NBC ב-25 באוקטובר 2013.
ב-2011 שיחקה מקינטוש בסדרה "Case Histories" של ערוץ BBC One בתפקיד ג'ואנה האנטר.
עוד כיכבה בדרמה "Lip Service" של ערוץ BBC Three בדמות סיידי, מושא אהבתו של הדמות הראשית.
בפרק ספיישל חג המולד של 2012 חזרה מקינטוש לגלם את מאדאם וסטרה בסדרה "דוקטור הו".
בכל אחד מפרקים אלה הופיעו לצדה ג'ני פלינט (קטרין סטיוארט), שנשואה לה, וסטארקס הסונטאר לשעבר.
ב-2017 שיחקה מקינטוש בתפקיד קיי גיליס בדרמה של ערוץ BBC One "ממלאת מקום".
מקינטוש הייתה נשואה לצלם אלכס סהלה אותו פגשה ב-1999 כשעבדו על הסדרה "Psychos".
בני הזוג נפרדו ב-2006 והתגרשו רשמית ב-2009.
ניב משגב (נולד ב-25 ביולי 1995) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת הפועל העמק מליגת העל בכדורסל.
משגב נולד בכרמיאל, וגדל ביישוב כפר ורדים.
אביו שיחק בנעוריו בקבוצת הכדורגל של הפועל עכו.
משגב החל את פעילותו במחלקת הנוער של מועדון הכדורסל המקומי בכפר ורדים, בכיתות ה'-ז' זכה שלוש שנים ברציפות באליפות הילדים.
בגיל הנערים עבר לשחק בעירוני נהריה ולאחר מכן עבר לפנימיית הכדורסל בכפר בלום.
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה בעונת 2013/14 בהפועל עכו מליגה א' צפון.
בתום העונה הקבוצה זכתה באליפות ועלתה לליגה הארצית.
בעונת 2014/15 עבר לשחק בליגה הארצית בהפועל חיפה.
בעונת 2015/16 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הארצית והקבוצה עלתה לליגה הלאומית בכדורסל.
משגב שנבחר לשחקן המצטיין של משחקי הגמר המשיך עם הקבוצה שנתיים נוספות בלאומית.
בשנה הראשונה בלאומית נבחר על ידי אתר ספסל לתגלית העונה ובשנה השנייה נבחר לשחקן המבטיח של העונה.
בעונת 2018/2019 עבר לשחק בעירוני נהריה מליגת העל בכדורסל.
באוגוסט 2020 חתם משגב בנהריה לעונה נוספת.
באמצע עונת 20/21 חתם משגב בקבוצת הפועל חולון.
בתום העונה מימשה חולון את האופציה שלה בחוזה, ומשגב המשיך בקבוצה בעונת 2021/2022. ב-22 בנובמבר 2024 שוחרר לבקשתו מהקבוצה.
ניב זהבי (נולד ב-4 בספטמבר 1976) משמש כמנחה וכרוז של אירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים.
זהבי נולד וגדל בירוחם ומתגורר בכפר סבא.
בילדותו שיחק כדורסל בקבוצת הכדורסל הפועל ירוחם, בהמשך שיחק במספר קבוצות בליגות הנמוכות עד שפרש סופית בגיל 23.
אחרי שנה באילת, שם שימש בצוות הווי של מלון עבר לתל אביב שם שיחק בהצגה נאסר א-דין בתיאטרון הבימה.
באותה עת התחיל לשמש כתחביב ככרוז הפועל תל אביב בכדורסל מעונת 2003/4 עד לפירוק הקבוצה.
במקביל שימש ככרוז של קבוצת הנשים של רמת השרון ובהמשך לאחר פירוק הפועל תל אביב עבד בין השאר בקבוצות: בני השרון, בני הרצליה נשים, מ.כ.
החל מ-2013 משמש ככרוז של מכבי ראשון לציון כדורסל ומעונת 2019/20 משמש ככרוז של עירוני רעננה מהליגה הלאומית.
במקביל לעבודתו בקבוצות, החל מ-2010 משמש זהבי ככרוז של משחקי נבחרות ישראל בכדורסל והחל מ-2014 משמש ככרוז של משחקי נבחרת ישראל ומשחקי גמר הגביע בכדורגל.
באוגוסט 2017 הנחה את טורניר אליפות אירופה בכדורסל שנערך בישראל.
ובקיץ 2019 הנחה את טורניר אליפות אירופה בכדורסל לנבחרות עד גיל 20 שנערך בתל אביב ובו ניצחה נבחרת ישראל בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף למשחקי כדורסל וכדורגל, זהבי מנחה בין השאר את משחקי חצאי גמר וגמר גביע המדינה בענפי הכדורעף, טניס, אתלטיקה וכדוריד.
זהבי מזוהה בין השאר עם הנחיית המשחקים של הגילאים הצעירים כחלק מהעבודה המתמשכת שלו עם התאחדות הספורט לבתי ספר וטורנירי הסטרייטבול שהוא מנחה.
בנוסף לעבודתו ככרוז, זהבי מנחה טקסים ואירועים כדוגמת: פרס הספורט הישראלי של משרד התרבות והספורט, טקסים של ההתאחדות הישראלית לספורט נכים וטקסי זיכרון ציבורים.
ניב וולש היא שחקנית אירית.
וולש למדה משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), וכן למדה באוניברסיטת יורק שבאנגליה.
היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד קארה מרטינז בדרמה הרפואית של BBC One "הולבי סיטי".
עוד הופיעה וולש בסדרות "חדר מיון" ו"ג'קיל והייד".
וולש כיכבה בסדרת הדרמה התקופתית "ג'יימסטאון" של ערוץ Sky 1 בתפקיד וריטי ברידג'ס ראטר.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2012 Rat Trap איימי סרט קצר 2014 Forever נערה סרט קצר 2015 הכניסו את הליצנים Send in the Clowns אלכס סרט קצר TBC Stranger with a Camera שינייד סרט קצר
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2013 מידלמארץ' Middlemarch רוזמונד תיאטרון אורנג' טרי 2014 האיש שירה בליברטי ואלנס The Man Who shot Liberty Valance היילי ג'קסון תיאטרון פארק
ניב טל (נולד ב-31 במרץ 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני השמאלי.
טל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה.
ב-4 בדצמבר 1993, טל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, בניצחון 0-4 נגד הפועל חיפה.
בשלוש השנים שלאחר מכן, הושאל להפועל קריית אונו, הפועל כפר שלם ובית"ר תל אביב בהתאמה.
בקיץ , הושאל להפועל כפר סבא במדיה שיחק שנתיים.
בעונת 1998/1999, טל הבקיע 10 שערי ליגה, ועם סיום העונה חזר לפתח תקווה.
בשני עונותיו הראשונות מאז שחזר, טל הבקיע 13 ו-11 שערים בהתאמה, אך בעונת 2002/2003 הבקיע רק שער אחד ב-16 הופעות ליגה.
בקיץ , חזר לקדנציה שנייה בכפר סבא ושיחק שם עונה אחת.
בקיץ 2004 עבר להפועל רמת השרון, ולאחר מכן פרש מכדורגל.
בשנת יזם רעיון לפיו הפועל פתח תקווה תעבור לבעלות אוהדיה.
באפריל , טל חזר להפועל פתח תקווה כמנהל המקצועי של המועדון.
בנובמבר , סיים את תפקידו במועדון.
ניב דוד ויזל (נולד ב-1961 בערך) הוא פוליטיקאי ישראלי אשר שימש כראש המועצה האזורית מטה יהודה: בין דצמבר 2015 לנובמבר 2018 כממלא מקום, ומ-2018 עד 2024 כראש מועצה נבחר.
קודם לכן כיהן לתקופה קצרה כסגן ראש המועצה וכיזם בתחום התיירות.
בחודש נובמבר 2025 דווח שויזל יחליף את עמרי שלמון כמנכ"ל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
נולד בקיבוץ נתיב הל"ה למאיר (מאירק'ה) ויזל לימים ראש מועצה מטה יהודה.
למד בתיכון בגבעת ברנר ובתיכון הר טוב בקיבוץ צרעה.
בתום לימודיו התיכוניים יצא לשנת שירות בגליל, ובסיומה התגייס לחיל השריון.
לחם במבצע שלום הגליל, בעת שהיה צוער בקורס קציני שריון בחטיבה 460. במהלך הקרבות, השתתף באירוע ירי דו-צדדי שנודע בשם (השגוי) "קרב קמ"ט-קק"ש".
שירת במגוון תפקידי פיקוד והדרכה בחיל השריון, ובשירות המילואים הגיע לדרגת סגן אלוף, כיום ביחידת איתור הנעדרים של פיקוד הדרום.
לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשנת שירות נוספת, במסגרתה היה אחראי על ה"שינשינים" (משרתי שנת השירות) של התנועה הקיבוצית.
במשך שנים רבות עסק ביזמות ופיתוח בתחום התיירות, הן בתנועה הקיבוצית והן במגזר הפרטי.
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 היה שותף בהקמת מתחם התיירות "נתיבל'ה" בקיבוצו.
שימש כמזכיר קיבוץ במספר קיבוצים, וכמנהל משק בקיבוצים קריית ענבים וגברעם.
ב-2015 פרש נימי יפה, נציג נתיב הל"ה במועצת מטה יהודה וסגן ראש המועצה לענייני פיתוח, וויזל נבחר לכהן תחתיו כחבר מועצה וכסגן ראש המועצה לענייני פיתוח.
זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, התפטר משה דדון מתפקידו בשל החשדות הפליליים נגדו, ומליאת המועצה בחרה בוויזל למלא את מקומו כראש מועצה בפועל.
הוא הוביל את המועצה ליציאה מהמשבר שאליו נקלעה בעקבות הפרשה, ואף זכתה המועצה בהובלתו בפרס המנהל התקין מטעם משרד הפנים בשנת 2016 ושוב בשנת 2017.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הודיע על מועמדותו לתפקיד ראש המועצה, ונבחר לראשות המועצה.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2023 הודיע שלא יתמודד שוב.
ניב בלול (נולד ב-12 בנובמבר 1998) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל חולון.
בלול הוא בנו של כדורסלן העבר קובי בלול.
הוא החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון, וב-26 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים, בניצחון קבוצתו 84–77 על מכבי אשדוד במסגרת ליגת העל.
עד לתום עונת 2017/2018 שיחק בלול בסך הכל 15 משחקי ליגה, ואז עבר לעונה אחת להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, בה העמיד ממוצעים של 6.9 נקודות ו-3.5 ריבאונדים ב-18 דקות בממוצע.
לקראת עונת 2019/2020 שב בלול למכבי ראשון לציון, אך שיחק רק 9 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 1.8 נקודות וריבאונד אחד ב-3.2 דקות למשחק.
ב-1 בספטמבר 2020 חתם לעונה אחת בהפועל ירושלים.
ב-12 משחקי ליגה העמיד ממוצעים של 2.9 נקודות ו-0.9 ריבאונדים ב-7.7 דקות למשחק.
בנוסף, שיחק בלול 11 דקות במצטבר בשני משחקי הפלייאוף של קבוצתו, בהם לבסוף הודחה על ידי הפועל גלבוע גליל.
ב-27 ביולי 2021 הצטרף למכבי אשדוד מהליגה הלאומית, וב-11 משחקים רשם ממוצעים של 8.5 נקודות ו-3.4 ריבאונדים ב-23 דקות למשחק.
משחק השיא שלו היה בניצחון על הפועל רמת-גן גבעתיים, בו קלע 18 נקודות, כולל 4 מ-5 מעבר לקשת.
ב-23 בינואר 2022 שב למכבי ראשון לציון.
גם בעונה זו מיעט בלול לשחק, וב-12 משחקים העמיד ממוצעים של 1.7 נקודות ו-0.8 ריבאונדים ב-7 דקות למשחק.
ב-5 ביולי 2022 חתם בהפועל חבל מודיעין מהליגה הלאומית.
ב-25 בנובמבר 2022 קלע 28 נקודות בהפסד קבוצות בהארכה 117–110 לאליצור אשקלון.
ב-24 בפברואר 2023 הצטרף לאלופה הפועל חולון (בה שיחקו במשך מספר עונות גם אביו וגם תאומו של אביו), כמחליפו של מקסים רומנוב שנפצע.
ניב ליליאן (נולד ב-10 במאי 1977) הוא עיתונאי ומרצה ישראלי, המשמש ככתב טכנולוגיה וחלל באתר "וואלה!".
בעבר שימש כעורך ערוץ הטכנולוגיה של אתר החדשות "ynet" ועורך הטכנולוגיה והמדע בעיתון ובאתר האינטרנט של "ישראל היום".
ניב ליליאן נולד ברחובות וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר ע"ש עמוס דה-שליט בעירו.
הוא בוגר אוניברסיטת בר-אילן במדעי המדינה ותקשורת.
את דרכו בתקשורת החל עוד כסטודנט, באתר חדשות משחקי המחשב Vgames בשנת 2001. בשנת 2004, היה ממקימיו והעורך של אתר הפובליציסטיקה העצמאי "נביאים אחרונים", ובשנת 2006 הצטרף כסגן עורך למדור "חיים ברשת" של אתר "נענע".
לאחר מספר חודשים, עבר לשמש כסגן-העורך של ערוץ הטכנולוגיה (אז, "ערוץ המחשבים") של אתר ynet, תחת העורך, גל מור.
לאחר כשנה, החליף את מור בתפקיד כעורך ערוץ הטכנולוגיה של ynet.
כעורך ערוץ הטכנולוגיה של ynet הוביל ליליאן את הערוץ לכמה הישגים בולטים, בהם קמפיין נרחב שסיקר את הליך החקיקה של המאגר הביומטרי, וראיון ראשון בעברית עם מנכ"ל גוגל העולמית, שהתפרסם גם במוסף "ממון" של העיתון ידיעות אחרונות.
עוד הוביל תחקיר ייחודי שארך חודשים, על התערבות ספקיות אינטרנט בתעבורת שיתוף קבצים, תחקיר אשר עורר הדים בארץ ובעולם, והגיע אף לדפי ה"ניו יורק טיימס".
בעקבות התחקיר, הוגשה תובענה ייצוגית בסך 71 מיליון שקלים כנגד "סמייל 012".
בשנת 2010, עזב את אתר ynet, והחל לכתוב כתבות מגזיניות בנושאי טכנולוגיה למגזין TheMarker ולאחר מכן ל-"ידיעות אחרונות", במקביל כתב גם לאתר "נענע".
בשנת 2012, במקביל לכתיבתו ב-"ידיעות אחרונות", הצטרף לצוות של ערוץ הטכנולוגיה החדש של אתר מאקו, NEXTER, ואף הגיש פינה קבועה בנושאי סלולר בתוכנית NEXTER עם דרור גלוברמן שנשאה את אותו השם של הערוץ, הוא המשיך לכתוב לאתר עוד כשנתיים נוספות.
עוד באותה שנה, ייסד ביחד עם הראל שטנשטיין את מגזין הטכנולוגיה הדיגיטלי העצמאי "החיבור", כאשר יצאו למגזין שלושה גיליונות בפורמט דיגיטלי, ולאחר מכן, הפך המגזין לאתר עצמאי בנושאי צרכנות, טכנולוגיה ומדע.
בשנת 2014 גויס ככתב מקומי של אתר הטכנולוגיה ZDNET, וסיקר את תעשיית ההזנקים והטכנולוגיה המקומית עבור האתר, ולאחר מכן שימש גם ככתב מקומי של מגזין המחשבים הבריטי הוותיק ComputerWeekly.
עוד שימש כפרשן לענייני טכנולוגיה בתוכנית "חשבון יומי" בערוץ 1 (הערוץ הראשון ברשות השידור).
בשנת 2018 הצטרף למערכת "ישראל היום" כעורך טכנולוגיה ומדע, שם ניהל וערך את ערוץ הטכנולוגיה והמדע, וכתב גם עבור העיתון המודפס.
במסגרת עבודתו בישראל היום הוביל קמפיין לכניסת טכנולוגיית ה-EMV (תשלום בנגיעה) בתחום כרטיסי האשראי והיה אחראי לחשיפה כי המאגר הביומטרי מאוחסן בניגוד לתקנות בחוות שרתים פרטית של "בזק בינלאומי".
בשנת 2020 עזב את "ישראל היום", ולאחר תקופה קצרה הצטרף ככתב טכנולוגיה וחלל למערכת "וואלה!".
בשנת 2022 חשף את גניבת תוכניות הקו הירוק של הרכבת הקלה בידי האקרים.
ניב הדס (נולד בשנת 1977) הוא עיתונאי, עורך, מבקר תרבות ודי ג'יי ישראלי.
הדס נולד בתל אביב וגדל ברמת השרון.
למד באוניברסיטת תל אביב תואר בוגר באמנות (B.F.A.) בשנים 2000–2004. עבד כמפיק ועורך בגלי צה"ל, כתב לתוכנית הטלוויזיה 'אינפומאניה' בערוץ מוזיקה 24 והיה כתב באתר האינטרנט MOOMA.
ב-2003 יצא לאור הקובץ "לא מה שהיה פעם" על תרבות המועדונים הישראלית, שערך יחד עם רוב אייל.
ב-2004 מונה לעורך הראשי של תחנת הרדיו קול הקמפוס במקום נדב רביד, כשהוא ממשיך לשמש ככתב התרבות ועורך במקומון העיר.
היה סגן עורך של מוסף חיי הלילה 'dj העיר' וכן ערך את העיתון ז'ורנל, מגזין התרבות השבועי של מעריב.
ערך את ערוצי התרבות והמוזיקה של אתר וואלה!
כשלוש שנים, עד לעזיבתו ב-2009,ניב הדס, עורך 'וואלה תרבות', פורש ובמקביל כתב במוסף גלריה.
ב-2010 היה סגן העורך של תוכנית הטלוויזיה דיבור חדיש.
ב-2012 מונה לעורך המוזיקלי של רדיו תל אביב.
בקיץ 2012 התמנה לעורך משנה של טיים אאוט.
ומאוחר יותר התמנה לתפקיד העורך הראשי של אתר טיים אאוט.
ב-2012–2013 למד פיתוח עסקי ואסטרטגיה בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב.
בסוף 2013 עזב את אתר טיים אאוט ועבר למשרת מנהל תוכן בחברת ההיי-טק NonIssue מפני ש"אי אפשר לפספס כזו הזדמנות".
ב-2021 החליף את ליסה פרץ כעורך גלריה שישי כשיצאה לחופשה בעקבות טענות להתעמרות, ולאחר מכן מונה לשמש כעורך המשנה של מוסף גלריה שישי ב"הארץ", ובמקביל כותב ובעל טור ביקורת טלוויזיה קבוע ב'גלריה שישי' בשם "עין עצלה".
הדס מנחה פודקאסט בנושא טלוויזיה בשם "תרבות יום א'" יחד עם גילי איזיקוביץ.
ב-6 בנובמבר 2022 הוציא לאור את ספר הביכורים שלו "הלילה הוא לנצח" בהוצאת כנרת זמורה-דביר.
הדס מתגורר עם בת זוגו שירה מייקין (עיתונאית ועורכת בדה מרקר) במושב בשרון.
ניב אליאסי (נולד ב-21 בפברואר 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בהפועל באר שבע מליגת העל ובנבחרת ישראל.
אליאסי גדל בשדה ורבורג ושיחק בקבוצות הנוער של עלייה כפר סבא, מכבי נתניה והפועל רמת השרון.
ב-21 ביולי 2021, אליאסי חתם על חוזה לחמש שנים בהפועל באר שבע בליגת העל.
ב-15 בינואר 2023, הושאל אליאסי להפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית, עד לסוף העונה.
בתקופה זו רשם אליאסי 11 הופעות.
לאחר סיום חצי עונת ההשאלה, חזר אליאסי להפועל באר שבע.
ב-20 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק גביע הטוטו מול מכבי נתניה אשר הסתיים בהפסד 4-1.
ב-17 במרץ 2024, אליאסי האריך את חוזהו עם הפועל באר שבע בארבע שנים נוספות.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ישראל לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז.
אולם לא זכה לדקות משחק.
ב-28 במאי 2025 זומן אליאסי לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת על ידי המאמן רן בן שמעון לקראת משחק במוקדמות מונדיאל 2026 מול נבחרת נבחרת אסטוניה, ולמשחק ידידות מול נבחרת סלובקיה.
ניב אנטמן (נולד ב-2 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער במכבי נתניה.
אנטמן גדל בשכונת קריית חיים שבחיפה.
הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי צור שלום ממנה עבר למכבי חיפה ובגיל 16 הצטרף לקבוצת הנערים של הפועל חיפה.
ב-12 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 4-0 להפועל תל אביב כאשר נכנס כמחליף במקומו של טרבטקו קאלה.
בקיץ חתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית אך כעבור כחודש חתם בדורדרכט מהליגה ההולנדית השנייה.
בקיץ חתם בעירוני נשר וכעבור שנה חזר לליגת העל כשוער שני של הפועל רעננה.
לאחר שבשנתיים הראשונות שימש כשוער שני בעונה השלישית הפך לשוער הראשון לאחר שירדה לליגה הלאומית.
בינואר חתם בסקציה נס ציונה עימה היה שותף לעלייה לליגת העל בסיום העונה.
את עונת 2022/2023 התחיל כשוער שני אולם בינואר חזר לעמדת השוער הראשון.
ב-1 באוגוסט 2023 חזר לקדנציה שנייה בהפועל חיפה.
ב-2 בפברואר 2026 חתם במכבי נתניה.
אביו הוא שוער העבר גיורא אנטמן ואחיו הוא השוער אופק אנטמן.
ניב גוטליב (נולד ב-29 באוקטובר 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בעירוני טבריה.
גוטליב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל כפר סבא ובגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל רעננה.
ב-16 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק גביע המדינה נגד הפועל אכסאל בו ניצחה רעננה 1-3 בדו-קרב פנדלים אחרי 1-1 בתום 120 דקות כאשר גוטליב הבקיע את הבעיטה האחרונה בדו-קרב.
5 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 1-0 להפועל עכו.
עונה לאחר מכן, הפך לשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת.
ב-26 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד הפועל אשדוד.
ב-18 בפברואר 2022 הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד הפועל כפר סבא קבוצת ילדותו.
ב-18 בספטמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 נגד עירוני קריית שמונה.
בקיץ חתם באנוסיס נאון פארלימני מליגת העל הקפריסאית.ב-19 ביוני 2025 חזר לישראל וחתם בעירוני טבריה.
ניב דאובה (נולד בפברואר 1986) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת קרייתי.
קודם לכן שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי מפקד גדוד 52, מפקד גדוד 532 ומפקד גדוד 198.
ניב דאובה נולד וגדל בקיבוץ עין צורים.
לאחר שהתגייס לצה"ל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון.
לאחר פיקוד על פלוגה מבצעית בגדוד 74 מונה למפקד קורס קציני שריון (קק"ש) ובהמשך לסגן מפקד גדוד 71 ולקצין הדרכה אוגדה 162.
בשנת 2018 הועלה לדרגת סגן אלוף ומונה למפקד גדוד 198 וכיהן בתפקיד עד שנת 2019. לאחר מכן מונה למפקד גדוד 532 בין השנים 2019–2020. בשנים 2020–2022 שימש כמפקד גדוד 52 בחטיבה 401. בשנים 2022–2024 שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי.
ב 7 באוקטובר 2023 הוביל כח טנקים (כח דאובה) והיה מהכוחות הראשונים שהגיעו ללחימה מול מחבלי הנוח'בה.
ב-8 באוגוסט 2024 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת קרייתי.
ניב נשוי ואב לבת ובן.
בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במנהל עסקים התמחות במימון ושוק ההון.
גם שלושת אחיו של ניב משמשים כקצינים בצה"ל:
תת-אלוף אורי דאובה, כיהן כמפקד חטיבה 226 ועוצבת ברעם ומשמש היום כראש מטה פיקוד הצפון.
אלוף-משנה חנוך דאובה, כיהן כמפקד חטיבת קרייתי ובעל עיטור העוז.
ארבעת האחים נלחמו במבצע צוק איתן בחזית הלחימה ובמלחמת חרבות ברזל.
גם אביו של ניב, אלי דאובה היה קצין בשריון.
סבו של ניב, דוד דאובה היה מפקד קיבוץ עין צורים במלחמת העצמאות, ונפל בשבי הירדני.
ניב יהושע (נולד ב-28 בינואר 2005) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי פתח תקווה.
יהושע התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל מחנה יהודה ממנה עבר לזו של מכבי תל אביב ובגיל 12 עבר למכבי פתח תקווה.
ב-3 בינואר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-1 להפועל ירושלים.
ב-2 באפריל הבקיע בניצחון 2-4 נגד מכבי תל אביב בהארכה במסגרת רבע גמר גביע המדינה.
ב-20 באפריל הבקיע צמד בניצחון 2-4 נגד הפועל תל אביב, שהיו גם שערי הבכורה שלו בקריירה.
בסיום העונה זכה עם הקבוצה גביע המדינה שסייעו לקבוצתו לזכות בתואר אחרי 72 שנים.
יהושע נכלל בסגל הנבחרת האולימפית לקראת אולימפיאדת פריז (2024), אולם לא שותף בשום משחק.
באפריל 2025, דווח כי מכבי פתח תקווה הודיעה כי יהושע, חתם על חוזה ארוך טווח במועדון עד לסיום עונת 2028/29.
בנובמבר 2025, פורסם כי הפועל באר שבע התעניינה בהחתמה של יהושוע.
זמן קצר לאחר מכן הודיע יו"ר מכבי פתח תקווה אבי לוזון, כי אין לו כוונה למכור את יהושוע היות שהוא רוצה שהוא יעלה את הקבוצה בחזרה לליגת העל תוך שנה אחת.
בדצמבר 2024 פורסם כי הוא בזוגיות עם הזמרת מיקה משה.
ניב תשבי (נולד ב-1986) הוא אמן חזותי, מעצב ומאייר ישראלי, המתמחה באיור חדשני רב-ממדי.
תשבי בוגר המסלול לאיור במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2008-2012).
תשבי יוצר מיצבים פיסוליים, מעצב ומאייר ספרים (בין השאר אייר את הספר "שר הילדים" מאת לאה גולדברג), מעצב תפאורות ויוצר אמנות קיר.
השתתף בפרויקטים של עיריית תל אביב-יפו לאמנות קיר במרחב הציבורי.
ב-2018 זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק (ציון לשבח).
מועמד לפרס אדמונד דה רוטשילד לעיצוב 2024 בתחום התקשורת החזותית, בקטגוריית מעצב צעיר.
תערוכת הקרנבל (2023–2024, מוזיאון הרצליה) היא מיצב פיסולי, הפרויקט הגדול ביותר שייצר תשבי מבחינת היקף העבודה ועומק תהליך היצירה.
תשבי מכנה אותה "קרנבל של צחוק ופחד".
תוכנה נע על התפר שבין קרנבל למצעד, ומבטא סוגים שונים של טשטוש גבולות, לדברי תשבי: .
2014 – משחקים במוזיאון העיצוב.
2016 – המקום הכי חם בגיהנום.
2019 – איור זה כל הסיפור: זוכי פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים.
2019 – חממת מפעל הפיס לעיצוב, בצבע טרי, היריד לאמנות עכשווית, תל אביב.
שבוע האיור, סדנת בעלי המלאכה.
ניבן (שם מדעי: Gymnothorax) הוא סוג של צלופח ממשפחת המורניים המאגד 126 מינים.
הם חיים בימים טרופיים, בייחוד בשוניות אלמוגים ונפוצים באוקיינוס האטלנטי, השקט וההודי וגם בים סוף.
לצלופחים אלה סנפיר גב ארוך מראשם ועד זנבם.
הגדולה במיני הסוג היא המורנה ניבן ענקי שמגיעה למשקל 30 ק"ג ולאורך 3 מ'.
נִיבְתָן (שם מדעי: Odobenus rosmarus) הוא יונק ימי גדול, החי במימיו הקרים של האוקיינוס הארקטי.
לעיתים נקרא בטעות "אריה ים" ויותר נפוץ בשם "סוס ים".
בסדרת הטורפים, הוא שני בממדיו רק לשני מיני פילי הים.
הניבתן הוא המין החי היחיד במשפחת הניבתניים (Odobenidae), ששמה, המורכב ביוונית מן המילים ὀδούς ("שן") ו-βαίνω ("הולך"), נובע ממנהגם של ניבתניים למשוך את עצמם מן המים תוך שהם נעזרים בחטיהם.
תת-המין הראשון גדול במעט, ומשקלו מגיע ל-1,800 קילוגרם.
שם המין מגיע משמו השוודי של בעל החיים, והסיומת Divergens של תת-המין המתאים מתייחסת לכיוון צמיחתם של החטים, המתרחקים כלפי חוץ.
הניבתנים מזדווגים במים וממליטים על הקרקע או על קרחונים.
הם מאכילים את צאצאיהם בתוך המים.
צלילתם במים עשויה להימשך עד מחצית השעה, ולהגיע לעומק של 90 מטרים.
מזונם כולל בעיקר צדפות ורכיכות אחרות.
הזכרים מתחרים על טריטוריה, ונלחמים זה בזה לעיתים קרובות.
המנצחים בקרבות אלה שולטים על הרמון משלהם, ומזדווגים עם נקבות רבות.
ניבתנים בוגרים נושאים צלקות עמוקות מן הקרבות הרבים, שרק לעיתים רחוקות הם קטלניים.
ידועים מקרים שבהם ניבתנים הרגו דובי קוטב.
הניבתנים הפסיפיים מבלים את הקיץ בצפון מצר ברינג בין צ'וקוטה ואלסקה, לאורך החוף הצפוני של מזרח סיביר, בים בופור, לאורך החוף הצפוני של אלסקה, ובמים שבין אתרים אלה.
באביב ובסתיו הם מתאספים במצר ברינג, סמוך לחופים המערביים של אלסקה, ובזרם אנאדיר (Anadyr).
בחורף הם יורדים לדרומו של ים ברינג, לאורך החופים המזרחיים של סיביר, מדרום לחלקו הצפוני של חצי האי קמצ'טקה, ולאורך החופים הדרומיים של אלסקה.
עונת הייחום של הניבתנים היא באמצע החורף.
הזכרים מפגינים את יכולתם במים לפני הנקבות הצופות בהם מן החוף.
הזכרים מתחרים באגרסיביות על תחום משלהם באזור שבו מצויות הנקבות.
לאחר ההפריה, המתרחשת כאמור במים, הביצית המופרית נשארת רדומה במשך מספר חודשים, ואז מתחיל היריון של כ-11 חודשים.
כשהגור נולד, אורכו כמטר אחד, והוא כשיר לשחות.
הגורים יונקים במשך כשנתיים, ואז שוהים עם אימהותיהם משנה ועד לשלוש שנים נוספות.
הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שש, ואילו הזכרים בגיל תשע או עשר.
הניבתנים מעבירים מחצית מחייהם במים, ואת המחצית השנייה על החוף ובין הקרחונים, שם הם מתאספים בעדרים גדולים.
הם רועים על קרקעית הים בחיפוש אחר רכיכות, ואינם בוחלים גם בדגים מזדמנים.
החטים משמשים להעלאת הצדפות מקרקעית הים, ולא לחפירה.
סילוני מים שהם יורים מפיהם מסייעים להפוך את הצדפות ולהעלות אותן אל המים.
בשעת רעב, ניבתנים עשויים לתקוף גם חדשנים או כלבי ים.
לניבתן יש שני אויבים טבעיים, מלבד האדם: האורקה ודוב קוטב.
דובי הקוטב מתפרצים אל תוככי העדר, מבהילים את הבוגרים, וחוטפים גורים או פרטים חלושים אחרים אך פרטים בוגרים יכולים להרוג את הדוב עם חטיהם, כך שמדובר בהתנהגות מאוד נדירה.
גם האורקות מתמקדות בגורים, אך יכולות גם לשעוט עם ראשן ולנגח בחוזקה את הניבתן, כך שימות מהר מהמכה.
הן עושות זאת כשהניבתנים נכנסים למים לאכול צדפות.
ילידי אלסקה צדים כ-3,000 פרטים מדי שנה.
חוקי ארצות הברית וקנדה מגבילים ציידים שאינם מן הילידים, ואוסרים על יצוא השנהב, המשמש ליצירת פסלונים וחריטים.
בעצם העוקץ של הזכר משתמשים הילידים להכנת סכינים.
באתרים שונים אפשר לקנות שנהב, כביכול מן התקופה שלפני איסור הציד.
מן הניבתנים האטלנטיים נותרו כ-15,000 פרטים, החיים במימי אוקיינוס הקוטב בקנדה ורוסיה, ובמימי גרינלנד.
בעבר היו מצויים במספרים גדולים בהרבה.
הסכנות העיקריות של הניבתנים הן ציד אך בעיקר ההתחממות הגלובלית, אשר פוגעת בתנאי מחייתם, באזורי המנוחה שלהם ומאלצת אותם להתאכלס בכמויות באיים שבהם הצעירים עלולים להיפגע מבוגרים מסוכנים.
התנאים הקשים גם יוצרים תנאי רעב ותשישות לבוגרים ולגורים.
שניים מתוך שלושת תת-המינים נמצאים בסיכון גבוה, בעוד שתת-המין שלחופי האוקיינוס השקט לא נכלל ברשימה.
בתקופת יוון הקלאסית, לפני התפתחות היוונית קוֹינֶה כלינגואה פרנקה של התרבות ההלניסטית, השפה היוונית העתיקה נחלקה למספר ניבים.
הניב הקדום ביותר הידוע כיום הוא השפה המיקנית.
השפה התפתחה מטבלאות קווי ב' שיוצרו על ידי התרבות המיקנית בתקופת הברונזה המאוחרת.
החלוקה של הניבים נגרמה בגלל הגירות רבות בתחילת תקופת הברזל, אחרי התמוטטות הציוויליזציה המיקנית.
חלק מדוברי המיקנית הוגלו לקפריסין וחלק נשארו בארקדיה, ובכך הולידו את הארקדו־קיפרית.
זהו הניב היחידי שיש לו ניב-קודם ידוע.
יוונית איולית דוברה בעיקר בבויוטיה, תסליה, באי לסבוס ובחוף המערבי של אסיה הקטנה מצפון לסמירנה .
הפלישה הדורית הפיצה את היוונית הדורית מצפון-מערב יוון אל חופי הפלופונסוס.
השפה התפשטה במקומות כמו ספרטה, לדרום החוף המערבי של אסיה הקטנה, ולמספר איים יוונים כמו רודוס וכרתים.
הניב הדורי היה לניב העיקרי בכתיבת שירה לירית יוונית, כמו בשירי פינדארוס.
יוונית צפון מערבית לפעמים מסווגת כניב נפרד ולפעמים נכללת בניב הדורי.
מקדונית עתיקה נחשבת על ידי מספר יוצרים כניב יווני נוסף, שנקשר לניב הדורי או הצפון-מערבי.
יוונית יונית דוברה בעיקר בחוף המערבי של אסיה הקטנה, מסמירנה ודרומה .
ניב ספרותי שנגזר מיוונית הוא הניב ההומרי (יוונית אֶפִּית), שבו נכתבו האודיסאה והאיליאדה.
יוונית אטית, שפת-אחות של היונית, הייתה במשך שנים השפה של תושבי אתונה.
משום שהאטית אומצה במקדון לפני כיבושיו של אלכסנדר הגדול ועליית ההלניזם, היא נהפכה לניב הראשי שהתפתח לשפת הקוינה.
הניבים הרוסיים הדרומיים הם קבוצת ניבים של השפה הרוסית.
אחד המאפיינים הבולטים של ניבים אלו הוא הפיכתה של הפונמה /g/ ל־[ɦ] (כפי שנהגית האות Г באוקראינית ובבלארוסית).
לניבים אלו הייתה השפעה משמעותית על ההגייה הרוסית התקנית.
הניבים הרוסיים הצפוניים הם קבוצת ניבים של השפה הרוסית.
בניבים אלו נפוצות תופעות ה"אוקנייה" וה"יקנייה", כלומר, היעדר רדוקציה של תנועות בלתי-מוטעמות.
משמע בניבים אלה האותיות O ו־E תמיד נהגות /o/ ו־/je/, בהתאמה.
ניבים רבים של רוסית שייכים לקבוצה זו, והם מדוברים גם בפינלנד.
הניבים הללו מתחלקים למספר קבוצות:
ניבול פה הוא דיבור בשפה שאינה ראויה, על נושאים שעל פי כללי הנימוס הצִנעה יפה להם, ובפרט איברים מוצנעים שבגוף האדם ומעשים מוצנעים, כגון יחסי מין.
לעיתים שאלת היותו של ביטוי ניבול פה נבחנת על-פי הקשרו.
שימוש בקללות נחשב אף הוא לניבול פה, אך לעיתים ניבולי פה רבים מסווגים וקרויים בלשון העם "קללות".
לעיתים ביטויים שנחשבים גסים מקבלים משמעות מטפורית או אלגורית, ויוצאים מההקשר של ניבול פה.
הביטוי המקראי לניבול פה הוא "מחרף ומגדף" ().
ביטוי זה שימש רבות בספרות התנאית והתלמודית.
בתנ"ך ניתן למצוא מספר ביטויים שהם בגדר של ניבול פה.
אחד הידועים שבהם הוא דבריו החריפים של שאול לבנו יהונתן ואמירתו .
בשירת דבורה מסופר כי אם סיסרא מנחמת עצמה על העיכוב של סיסרא, בכך שסיסרא ואנשיו מחלקים ביניהם את נשות האויבים שמכונות בלשון גסה רחם: .
לעיתים שוּנָה הביטוי כדי שלא ייחשב גס; למשל הביטוי "הנשים תשגלנה" כאשר בקרי יש לקרוא "תשכבנה", (ירמיהו י"ג, טז, זכריה י"ד, ב).
שינוי הביטוי מופיע גם בפסוק .
הפירוש הנפוץ לביטוי שהציעו לרחבעם הילדים אשר גדלו אתו, , הוא "אצבעי הקטנה עבה ממתני אבי", אך יש המפרשים את המילה "קָטָנִּי" כמתייחסת לאיבר המין הגברי.
רחבעם נמנע מלומר ביטוי זה.
יחסם השלילי של חז"ל לניבול פה מודגש בדיון במסכת שבת, שבו נאמר:
מהפסוק "והיה מחניך קדוש ולא יראה בך ערוות דבר" דרשו בויקרא רבה שיש להימנע גם מ"ערוות דיבור", היא ניבול פה.
הרמח"ל מצטט מאמר זה, ומציין שאיסור ניבול פה הוא סעיף של איסור זנות.
"שניבול פה הוא ערוותו של הדיבור ממש, ומשום זנות הוא שנאסר ככל שאר ענייני הזנות".
בספר מוסר אביך כותב הראי"ה שיש איסור ניבול פה לא רק בנושאים של איסורי העריות, אלא גם במידות.
לדבריו אסור לאדם לדבר דיבורים שיש בהם "ניבול פה של גאוה".
תחנות רדיו אחדות בישראל נהגו לצנזר שירים שבהם הופיעו מילים של ניבול פה - לא להשמיע כלל שירים אלה, או להשמיעם תוך מחיקת המילה הגסה.
באמצעי התקשורת האמריקנית מקובל להשמיע צפצוף, במקום מילה גסה, שנאמרת על ידי מרואיין.
ניסיון לצנזר ניבול פה, גלוי או מרומז, באמצעי התקשורת האלקטרוניים, מעלה את השאלה האם גם ניבול פה ראוי להגנה בשם חופש הביטוי.
במקרה שהובא לדיון בפני בג"ץ, הביע השופט מישאל חשין את דעתו בעניין זה:
אל מול גישתו המסויגת של השופט חשין, בולט וידאו קליפ שמקורו בתוכנית הריאליטי "Being Bobby Brown", ששודרה בארצות הברית בחצי השני של שנת 2005, ועסקה בחייהם של הזמר האמריקאי בובי בראון, ואשתו באותה עת, הזמרת ויטני יוסטון.
באחד הוויכוחים ביניהם הגיבה יוסטון במילים "Kiss my ass" (שק לי בתחת).
קטע זה בדבריה הפך לווידאו קליפ ששודר פעמים רבות בתוכנית הבידור "The Soup", שאף הכתירה אותו כ"קליפ השנה" לשנת 2005.
ניבול פה הוא בעל הקשר תרבותי וחברתי מובהק.
ביטויים שנחשבים בחברה מסוימות כשגרתיים עלולים להחשב כניבול פה בחברה אחרת.
לדוגמה חלק מהביטויים שיחשבו בחברה הדתית או החרדית לניבול פה, יחשבו בחברה חילונית לביטויים סתמיים.
ביטויים שנחשבים לחלק מההווי הצבאי בצה"ל, עלולים להחשב כניבול פה בחברה האזרחית.
ניבולי הפה בשפות שונות, קשורות קשר הדוק לתרבות של דוברי השפה.
ביידיש, למשל, ניתן להבחין כי ניבולי הפה הם ביטויים ציוריים ושנונים מאוד, עם הרבה מאוד הומור.
"גיי קאקן אופן ים" - לך תחרבן בים
"קוש מיר ווי די ײִדן האָבן גערוט" - שק לי במקום בו חנו היהודים - רמז דק לפסוק .
"זאָלן דיר וואקסן בוריקעס פון פופיק און זאָלסט פישן מיט בארשט" - שיצמח לך סלק מהפופיק ושתשתין בורשט.
בערבית ניתן לראות ביטויים חריפים הקשורים לאיברי המין, כגון "כוס אמק" (כוס = פות, אמק = אמא שלך), אך גם ביטויים משעשעים בחרוזים (טאוויל והביל - גבוה וטיפש).
בשפה הרוסית קיים מגוון רחב של ניבולי פה, חלקם בעלי הקשר חזק לאיברי המין.
קטגוריה שלמה של ניבולי פה גסים במיוחד, הקיימים לא רק ברוסית אלא גם במספר שפות סלאביות, נקראת "מאט" (мат) .
חלק נכבד מהדיבורים שהם בגדר ניבול פה כולל מילות סלנג וביטויי סלנג.
ביטויים רבים משמשות מילים העוסקות באיברים המוצנעים כדי לסמן תארים, מצבים, או דמויות, גם בהקשר לא מיני.
לדוגמה: "יש לו ביצים", "קפוץ לי", "מעניין את התחת שלי", "שק לי בתחת", "שמוק", "זין" וכדומה.
אחד המניעים החזקים העומדים מאחרי ניבול פה הוא רצון להשפיל ולזלזל במושא ניבול הפה.
האפקט הפסיכולוגי של הטחת מילים בוטות וגסות, מסייע למפקד להטיל את מרותו על החיילים.
בדומה השימוש בניבול פה יכול להיות בין יריבים, שאין ביניהם יחסי מרות, ונועד במטרה להעצים איום כלפי הזולת ולסמן לו שהמאיים הנעזר בניבול פה, הוא מסוכן ואין להקל ראש באיומיו.
לעיתים השימוש בניבול פה נעשה במטרה לבטא ולהחצין כעס, או להפגין סלידה נפשית ומאיסה מאדם, תנועה או תופעה.
מניע אחר, הוא רצון לפרוק משמעת ועול חברתי וסדר תרבותי מעיק.
דבר שרווח במיוחד אצל ילדים קטנים וצעירים מתבגרים.
האדם זורק לחלל האוויר "מילים אסורות", ובכך הוא מפגין את עצמאותו והחופש שלו, ומראה שהוא לא הולך ככבשה בעדר, בכך שהוא "שם פס" על כללי הנימוס הרווחים.
אחד הביטויים הגסים הרווחים בהקשר זה בעברית הוא "על הזין שלי" שמשמעותו שהאדם מתייחס באדישות לסדר חברתי או לחוק מחייב, או איזו חובה שמנסים להטיל עליו.
סיבה דומה יכולה להיות רצון להפגין "קוליות" וכושר מנהיגות.
האדם נוטל לעצמו חירות לומר דברים שנחשבים נועזים, ומסמן לאחרים שהוא מנהיג חסר פחד, שמוכן להתעמת עם גורמים מסוכנים, ולכן כדאי ללכת אחריו.
מניע נוסף לניבול פה, יכול להיות ניסיון סימון שלאדם קיימת מוכנות מינית לקראת הזולת, והוא רומז על כך ומעורר את תשומת לבו של הזולת, באמצעות אמירה חורגת ומרמזת שלא מקובל לומר אותה בפגישת נימוסין שגרתית.
כך למשל צעירה שחושקת בגבר, עשויה לשאול אותו אם היא כוסית בעיניו, ולבדוק האם היא נחשבת בעיניו למושא מיני.
בזמן קיום יחסי מין יש המשתמשים באמירות של ניבול פה, אבל במצב כזה מטרתן של אמירות אלו, היא בדרך כלל לעורר ולחזק את החשק המיני.
פסקי דין נכתבים בדרך כלל תוך הקפדה על לשון נקייה, אך לעיתים השופט חורג מכך.
בפסק דין שבו קבע השופט כי כלל לא היה מקום להגשת כתב אישום, הוסיף ואמר כי מדובר בבלון: "שכל מה שיש בו באותו בלון, זה מעט אוויר חם ותו לא.
בערעור על פסק דין זה שללה השופטת דבורה ברלינר את השימוש באמירה זו, וציינה "זוהי אמירה בוטה וקשה במיוחד".
שותפתה לפסק הדין, השופטת י' שטופמן, עסקה אך ורק באמירה זו וציינה "אכן, אין הצדקה לכך שעולם הדימויים העשיר של בית משפט קמא יעסיק את ערכאת הערעור, שהרי, איש איש וסגנונו, איש איש ודימויו.
יחד עם זאת, לא אוכל להימנע מלהעיר כי זכאים המתדיינים כולם, תובעים ונאשמים כאחד, גם אלה שטענותיהם נדחות על ידי בית משפט, כי בית המשפט ינהג בהם בכבוד ובנימוס, ומוטב היה לו לבית משפט קמא להימנע מאותה הערה בוטה ומיותרת לחלוטין".
ב-8 ביולי 2008 עוררה שרת החינוך, יולי תמיר, סערה כאשר במהלך ישיבה של ועדת החינוך של הכנסת אמרה שהיא "מנקה את הזבל והחרא" של קודמיה.
כעבור שעות אחדות התנצלה תמיר על שהשתמשה ב"ביטוי לא פרלמנטרי".
דבריו של יצחק לאור, במדור "תרבות וספרות" של "הארץ", שבהם כינה את גרשם שלום "שמוק אקדמי", ספגו גל רחב של ביקורת, שהופנתה כלפי לאור וכלפי עורך המדור, בני ציפר.
עם זאת, כאשר במועד מוקדם יותר השתמש לאור באותו עיתון במילה "שמוק" לתיאור הפילוסוף הנאצי מרטין היידגר, איש לא מחה על כך.
אלי אשד העיר על כך: "כאן כנראה הייתה הסכמה כללית של הקוראים עם לאור בעניין היותו של הנאצי היידגר 'שמוק'."
בתוכנית הבידור "הקומדי סטור" היה מערכון שבו ניצב דוכן קללות ששם היה מוכר (צביקה הדר) שמכר קללות לכל סוגי האנשים.
באזורים מהקטגוריה הראשונה מבחינים בין שתי קבוצות גדולות של ניבים - צפוניים ודרומיים - הנבדלים זה מזה בצורה חדה, וכמו כן קבוצת ביניים, הניבים המרכזיים, שכוללים מאפיינים של שתי הקבוצות לעיל.
הניבים המרכזיים מדוברים במחוזות פסקוב, טבר, מוסקבה, ולדימיר, איוואנובו, ומחוז ניז'ני נובגורוד.
מצפון להם מדוברים הניבים הצפוניים, ומדרום להם - הדרומיים.
באזורים מהקטגוריה השנייה אופייני היעדר מובהקות בחלוקה בין הניבים, ריבוי של ניבים בעלי תפוצה בינונית ונמוכה שמקורם במתיישבים מאזורים שונים, וכמו כן סימנים לעירוב בין ניבים שונים.
הרוסית הסטנדרטית, או הרוסית הספרותית, כפי שהיא מכונה, מבוססת על הניבים המרכזיים של הרוסית, ובמיוחד הניב המוסקבאי, המוסדות הממשלתיים של מוסקבה, התיאטראות שלה, המדענים, אנשי הרוח והעסקנים הציבוריים שפעלו בה.
מידת ההבדל בין הניבים אינה גבוהה, ולכן הם ניתנים להבנה הדדית.
עם התפתחות החינוך, ההתרחבות הניכרת בשימוש באמצעי תקשורת המונים וההגירה הרבה, שהתרחשו כולם במאה ה-20, גרמו להפחתה משמעותית בשימוש בדיאלקטים האזוריים, וכיום רוב השימוש בהם נעשה בידי מבוגרים בני יישובים חקלאיים ותושבי-ספר.
בין צורות הדיבור של האוכלוסייה העירונית מאזורים שונים ברוסיה אין הבדלים רבים, ועיקרם הבדלים לקסיקליים ופונטיים, שלעיתים קשורים לניבים המקומיים.
במאה ה-19 יחד עם הניבים העיקריים של הרוסית שצוינו לעיל, נחשבו גם האוקראינית והבלארוסית לניבים של הרוסית, ונקראו "רוסית קטנה" (אוקראינית) ו"רוסית לבנה" (בלארוסית) או "הניב הרוסי-הקטן" ו"הניב הרוסי-הלבן" בהתאמה.
הרוסית של ימינו כונתה "רוסית גדולה", וניביה נקראו "רוסית גדולה צפונית" ו"רוסית גדולה דרומית".
הניבים מציגים לעיתים צורות ייחודיות ובלתי תקניות של הגייה, של אינטונציה, של אוצר מילים ושל דקדוק.
חלק מהם שרידים עתיקים שנזנחו בשפה הסטנדרטית, כמו ההגייה המוסקבאית של Ч כ-Ш לפני עיצור אחר.
בניבים הצפון-רוסיים ובאלו המדוברים לאורך הוולגה תנועת /o/ בלתי-מוטעמת נהגית כ-[o], ולא מתרחש עבורה תהליך של הפחתת תנועה כמו ברוסית הסטנדרטית.
תופעה זו נקראת אוקנייה (רוסית: о́канье).
ממזרח למוסקבה ובפרט במחוז ריאזאן תנועות /e/ ו־/a/ בלתי-מוטעמות לאחר עיצורים מחונככים לא עוברות הפחתת תנועה ל-[ɪ], אלא נהגות כ-[a] (לדוגמה: ́несли נהגה כ-[nʲasˈlʲi] ולא כ-[nʲɪsˈlʲi]).
תופעה זו מכונה יאקנייה (רוסית: я́канье).
בניבים דרום-רוסיים רבים /t/ בסוף פעלים בגוף שלישי מחונככת, ו-Г נהגית כ-[ɦ] (כמו ה-ה במילה "מהר").
עם זאת, באזורים מסוימים מדרום למוסקבה, למשל בסביבות טולה, Г נהגית כמו במוסקבה ובניבים הצפוניים אלא אם כן היא באה לפני עיצור סותם בלתי-קולי או לפני הפסקה בהגייה, ובמקרה כזה היא נהגית כ-[x].
לדוגמה המילה дру́г נהגית כ-[drux].
בניב המוסקבאי, ובעקבות כך בהגייה הסטנדרטית רק מספר מצומצם של מילים מתנהגות כך (בניב המוסקבאי: Бог [box], лёгкий [lʲɵxʲkʲɪj], мягкий [ˈmʲæxʲkʲɪj] ומספר נגזרות).
חלק מהמאפיינים הללו (הגייה של Г כ-[ɦ], חינכוך של /t/ סופית בפעלים מגוף שלישי) קיימים גם באוקראינית מה שמצביע על רצף ניבים או על השפעה חזקה של אחד הצדדים על השני.
העיר נובגורוד הציגה מאפיין שנקרא צ'וֹקַנְייה (רוסית: чо́канье) או צוֹקַנְייה (רוסית: цо́канье) שמשמעו אי-הבחנה בין /ʨ/ ל-/ʦ/, כך לדוגמה המילה ца́пля (אנפה) הפכה ל-ча́пля.
בנוסף, בניב העתיק של נובגורוד לא התרחש תהליך החינכוך השני של העיצורים הווילוניים, וכך העיצורים /k, g, x/ לא הפכו ל-/ʦ, ʣ, s/.
עקב כך המילה це́пь (שרשרת) [ʦepʲ], לדוגמה, נכתבת כ-кепь בטקסטים קדומים מהאזור, ונהגתה [kʲepʲ].
ניבתניים (שם מדעי: Odobenidae) היא משפחת יונקים ימיים מסדרת הטורפים ותת-סדרה דמויי-כלב.
בני משפחה זו נכחדו כולם למעט מין אחד - ניבתן (Odobenus rosmarus), אשר חי במימי האזור הארקטי ומצוי בסכנה בטבע.
בני המשפחה התפתחו באמצע תקופת המיוקן באזור אמריקה הצפונית ואסיה שלחוף האוקיינוס השקט.
רבים מבני המשפחה היו ענקיים מאוד, לעיתים שקלו מעל טונה, ורבים מהם היו חטים גדולים ומאיימים.
הניבתן ניזון בעזרת חטיו מצדפות ועוד רכיכות מתחת למים, שאותן הוא פותח בעזרת החטים.
בעתות רעב הוא תוקף בעלי חיים גדולים יותר, כולל כלבי ים קטנים.
בנוסף החטים עוזרים לו להילחם עם יריביו.
הניבתניים קרובים לאוטריים יותר מלכלבי הים.
לשתי המשפחות יש רגליים אחוריות מכופפות מעט קדימה ואוזניים חיצוניות.
הבדלים אלה עוזרים להם לנוע על היבשה במהירות גבוהה משל כלבי הים.
עם זאת בדומה לכלבי הים, ובייחוד לפיל הים, הם בעלי שכבת שומן עבה מאוד מתחת לעורם.
סוג פונטוליס (Pontolis) - נכחד
סוג גומפוטריה (Gomphotaria) - נכחד
סוג ומין יחיד ניבתן (Odobenus)
לורד ניבלר הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה פיוצ'רמה.
ניבלר מדובב על ידי פרנק ולקר, גם כשהוא לא מדבר באנגלית.
ברוב הסדרה ניבלר מוצג כחיית מחמד חמודה וחסרת אינטליגנציה.
באירועים נדירים מאוד הוא חושף את דמותו החשאית והוא מתגלה כנבון במיוחד, מצויד בטכנולוגיה מיוחדת ויכולות טבעיות מוזרות, שהוא משתמש כחלק ממשימתו החשאית לשמור על המשך קיומו של כל היקום, עקב חשאיותו הוא לרוב מוחק את זיכרונם של המעורבים באירוע.
שמו האמיתי של ניבלר לא אמור להיחשף, מכיוון ש"בזמן שייקח לבטא אות אחת משמו האמיתי, טריליון יקומים ישרפו לתוך המציאות ויטבעו לאין סוף".
לילה לקחה אותו בתור חיית מחמד כשהיא מצאה אותו בפלנטה שהלכה להישמד ורגן 6 בפרק "Love's Labours Lost in Space" וקראה לו "ניבלר", רגע לפני שהם ראו שהוא אוכל במהירות רבה חיות גדולות ממנו בהרבה.
כשהוא עם ניבלונים אחרים, מתייחסים אליו כ"לורד ניבלר", ושוב, משתמשים בשם הזה רק לטובת בני האדם הנוכחים.
ניבלר אינטליגנטי במיוחד ויכול לדבר, אבל משתמש בטלפתיה כדי להפוך את דיבורו הבלתי מובן למובן לבני אדם.
ברוב הסדרה הוא מציג את עצמו כחיית מחמד ללא אינטליגנציה כדי למנוע חשד כשהוא הולך למשימותיו להגן על כדור הארץ בכלל ועל פריי בפרט מהמוחות-שרץ הרשעים.
הוא חושף את משימתו לאחרים רק כשהוא מתכוון למחוק את זיכרונם לאחר מכן, מה שנעשה בינתיים רק פעמיים.
הוא מוחק את זיכרונם של בני אדם על ידי הבזק אור חזק שמגיע מעינו השלישית (דומה לנרולייזר מגברים בשחור).
תופעת הלוואי המידית היא, כמו שפריי אמר "לשנייה הכל היה בטעם ארגמן".
בסרט "Bender's Big Score" הוא גם היה יכול לירות קרן חום מעינו השלישית.
הוא גם יכול לגהק כלור כשהוא שותה הרבה מי ברכה עם כלור כמו שנראה בפרק "Crimes of the Hot".
הפסולת של ניבלר מורכבת מחומר אפל, שיכול לשמש כדלק לספינות חלל.
הגללים של ניבלר כבדים מאוד, לפי פרופסור פארנסוורת' "כל פאונד שוקל כמו אלף פאונד".
היחידים שנראו מרימים את החומר הם בנדר ורובוט 1X.
בפרק "The Why Of Fry", כשפריי לוקח את ניבלר להליכה, פריי נאבק קשה מאוד להרים את צואתו של ניבלר ומצהיר ש"זה שוקל כמו אלף שמשות", וכשפריי נכשל להרים את הצואה מהרחוב הוא קיבל דו"ח.
מסיבה מסוימת, בסרט Bender's game, נראים שני יוצאים מהכלל: פריי, מרים בקושי כדור מארגז החול של ניבלר לדלק, לאחר קריאת "יש!
בחיים לא שמחתי לראות כך צואה...טוב אולי פעם", והפעם השנייה בפלאש באק של פרופסור פארנסוורת', שבה הוא הצליח בצורה לא ברורה לדחוף ערימה שלמה לתוך מכל של פיזיקת קוואנטים, וכך נוצר החומר האפל כדלק.
למרות זאת אחרי האירועים בסרט Bender's Game, כשה"החומר האפל" נעשה חסר תועלת, היכולת הזאת הפכה לשגרתית ביותר.
ניבלר, כמו שאר בני מינו, יכול לטרוף בעלי חיים גדולים ממנו בהרבה, הוא נצפה אוכל את כל היצורים שמצאו מקלט בספינת החלל של פלאנט אקספרס.
הוא כנראה יכול להכיל כל כך הרבה אוכל מכיוון שהוא מרכז ומפריש את זה כחומר אפל.
ניבלר, לדברי לילה, "מכונת הרג בלתי עצירה".
גם נחשף, שמאוכל אנושי רגיל הוא במיוחד אוהב ירך חזיר.
בסרט "Bender's Big Score" מוצע שאולי קיבתו מחוברת לממד אחר.
כשבנדר גורם לקרע בחוט המציאות, ניבלר צעק "כולם לצאת מהיקום!
מהר!" וזלל את עצמו, ונעלם בהבזק אור כתום.
למעשה לא ידוע לאן הוא נעלם (או ליקום אחר או לממד אחר); הוא חזר בסרט "Bender's Game" ולא נחשף איך הוא חזר.
התאוריה "קיבה בממד אחר" נתמכת על ידי זה שמשקל גופו הוא נמוך בהרבה מכמות האוכל וממשקל צואתו.
אבל, בסרט "Bender's Game", כשהחומר אפל זוהר כתגובה לקריסטל, כדור של חומר אפל נראה זוהר בקיבתו.
הגזע של ניבלר, מהפלנטה אתרניום (שממוקם "בדיוק באמצע היקום"), נקראים ניבלונים, על שם השם שלילה נתנה לו.
כמו עם השם "ניבלר", השם משמש רק בנוכחותם של זרים.
אבל, גם המוח-שרץ, השתמשו בשם הזה בפרק "The Why of Fry".
משתמע מזה שהשם שלילה נתנה לניבלר דומה לשם של הגזע שלו, מאחר שלילה נתנה לו את השם אחרי שהיא ראתה אותו מנסה לנגוס במשהו, תכונה המשותפת לכל הניבלונים.
התיאבון הגדול של ניבלר, משותף גם לשאר בני מינו, שמנציחים אירועים דרך משתים, כמו "The Feast of a Thousand Hams" או "The Feast of a Thousand Beasts".
לדברי הניבלונים, הגזע שלהם הוא קדמון וחזק, ושכשהיקום נוצר במפץ הגדול, הגזע שלהם היה כבר בן 17 שנים, מה שעושה אותם לגזע הידוע העתיק ביותר.
ניבלוני יחיד "חי הרבה", לפי ניבלר, הוא בעצמו בן לפחות 1000 שנים, ככה שהוטרינר האנושי שאמר שאולי גילו של ניבלר הוא 5 שנים כמספר הטבעות בשיניו, טעה ("I Second That Emotion").
חלק מהניבלונים מראים גם התנהגות דומה לשל חתולים, מגרגרים כשמגרדים את ראשם או משחקים עם משחקים פשוטים.
זה מטריד את הניבלונים, כמו שזה גורם לזרים (גם בין עצמם) לא להתייחס אליהם ברצינות.
"לפעמים אני מפחד שאנחנו חמודים", קונן ניבלר בפרק "The Day the Earth Stood Stupid" (שפיונה מגיבה לזה "Aww, niggle-snoosh", ככה שבאותו הזמן היא משחררת ומאשרת את הטענה).
המציאות של ניבלר ומטרותיו תוכננו היטב מההתחלה על ידי יוצרי הסדרה.
רק בשני הסיפורים האלו ניבלר חשף את זהותו כמין אינטליגנטי.
אבל, רמז למטרותיו הוצג בפרק הראשון של הסדרה, כשצלו נראה לזמן קצר כשכיסאו של פריי נפל אחורה, מה שמראה שמההתחלה תוכננה משימתו החשאית.
הצל אפילו מוזכר ב-storyboards, מה שמוכיח שהצל הוצג בכוונה תחילה.
עוד רמז נראה בפרק השני של העונה החמישית, כשהציגו פעם נוספת את השניות שבהם פריי הוקפא.
באותו פרק, אפשר לראות בבירור את עינו השלישית של ניבלר מציצה מפח האשפה.
ניבלר הוצג כמי שבכוונה תחילה דחף את פריי למקפיא הקריוגני מה שגרם לו להגיע לשנת 3000. אבל, בפרק "The Why of Fry", זה היה פריי בעצמו, בעידודו של ניבלר, שעשה את המעשה בעצמו.
אחר המעשה ניבלר בילה את המשך 1000 השנים על הפלנטה ורגן 6 עד שלילה לקחה אותו לפני שהפלנטה קרסה.
נִיבְחִית היא שפת העם הניבחי המדוברת בצפון האי סחלין ובאגן הנהר אמגוּן הנשפך אל הנהר אמור.
זוהי שפה מבודדת, כלומר אינה קרובה לאף שפה אחרת.
היא נמנית עם השפות הפלאו-אסיאתיות, אך יש להדגיש שלא מדובר בקבוצת שפות קרובות, אלא בכינוי שניתן על ידי הבלשנים למספר שפות מקומיות המדוברות בצפון מזרח אסיה, שחלקן משתייכות לקבוצות לשוניות מקומיות שלא מדוברות במקומות אחרים בעולם וחלקן מבודדות כשפת איינו שבעבר דוברה אף היא באי סחלין.
מספר דוברי השפה נמצא במצב דעיכה, למרות שמספר הניבחים האתניים נשאר יציב - 4,500 ניבחים ב-1897, כולם דוברי ניבחית, לעומת 5,200 ב-2002, מהם רק כאלף מדברים ניבחית כשפת אם.
רוב הניבחים דוברים רוסית בחיי היום-יום.
ירחון בשפה הניבחית יוצא לאור במחוז אוֹחַה בצפון סחלין.
+עיצורים פונמיים בניבחית סדקי ענבלי וילוני חכי מכתשי דו־שפתי אפיŋɲnm סותם* qʰ kʰ *cʰ tʰ pʰ חוכך hʁχɣxzs*v*f מקורב(צדי)wjl רוטטrr̥* תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
לאלו מידת חיכוך מסוימת [cçʰ]
לפני אפיים ו-/l/ הסותמים הרגילים הופכים לקוליים
ניבֶּלוּנְגֶנטְרוֹיֶה (Nibelungentreue, מילולית: "נאמנות ניבלונגית") הוא ביטוי בגרמנית המציין נאמנות מוחלטת וללא תנאי, גם במחיר של מוות ודאי.
מקור הביטוי בצורך בנאמנות מוחלטת של הווסלים לאדוניהם, בגרמניה של ימי הביניים.
באפוס הגרמני "שירת הניבלונגים" מצווה המלכה ברונהילדה על וסל המלך, האגן איש טרונג, להרוג את הגיבור המיתולוגי זיגפריד, אשר חילל את כבודה.
לאחר הרצח, דורשת אלמנתו של זיגפריד, קרימהילדה, לנקום ברוצח בעלה, אך גונתר, המלך (ואחיה של קרימהילדה) מסרב לבגוד במשרתו.
לאחר זמן, קרימהילדה נישאת לאטצל, ומתכננת את הנקמה בהאגן ובבני משפחתה.
נאומו של פון בילוב ברייכסטאג
ב-29 במרץ 1909 נשא הנסיך ברנהרד פון בילוב, אז קנצלר האימפריה הגרמנית, נאום בבניין הרייכסטאג באשר למחויבותה של גרמניה כלפי שכנתה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בעקבות משבר בוסניה.
בנאום זה הוא השתמש במונח ניבלונגנטרויה על מנת להדגיש לשומעיו את עומקה של מחויבות זו:
ישנם מספר חוקרים, בהם יואכים היינצלה ופרנץ פון ליסט, הטוענים כי הניבלונגנטרויה היא שהביאה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ליסט, פרופסור לחוק הפלילי ולחוק הבינלאומי, ומייסד בית הספר לחקר החוק הפלילי בגרמניה, הפך את ההיגד בדבר "נאמנות הניבלונגים" לנושא באחד מנאומי המלחמה ("נאומים גרמניים בתקופה קשה") שנישאו באותה העת על ידי פרופסורים ברלינאים.
הנאום, מיום 18 בנובמבר 1914 (כשלושה חודשים לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה), קובע בין היתר:
הנאמנות הניבלונגית קיבלה משנה תוקף תחת המשטר הנאצי, והמוטו של חיילי ה-S.S.
היה Meine Ehre heißt Treue ("כבודי הוא נאמנות [לפיהרר]").
היטלר עצמו היה מעוניין שכל חייל גרמני יישבע שבועת נאמנות כמו זו שהייתה מקובלת אצל השבטים הגרמאניים העתיקים.
ב-30 בינואר 1943 נאם הרמן גרינג באולם הטקסים של המשרד לענייני תעופה של הרייך, בפני כינוס של מפקדי הוורמכט.
הנאום שודר ברדיו ופורסם בגרסה מקוצרת באחד מעיתוני המפלגה.
גרינג נשא את נאומו לרגל יום השנה העשירי לתפיסת השלטון על ידי הנאצים, אך הנושא הממשי של הנאום היה האסון של סטלינגרד.
תפקידו של גרינג היה לקשור בין שני הנושאים באופן שימנע מצב מביך למשטר, ובעת ובעונה אחת יסייע לשלטון בדרישתו להגדלת המאמץ המלחמתי.
כמו כן היה צורך עליון להדגיש את מסירות הנפש של הצבא ולשמור במידת האפשר על מוכנותו של הוורמכט לקראת הקרבות הבאים.
לצורך מטרה זו גייס גרינג את שירת הניבלונגים והעניק לה בהזדמנות זו מעמד של אפוס לאומי גרמני:
אך לא רק גרינג התייחס לקרב סטלינגרד, ולתבוסתה של הארמייה השישית, בהקשר של גורל הניבלונגים.
אם להאמין להערה הרשומה ביומנו של יוזף גבלס, המתוארכת ל-23 בינואר 1943, בדיוק שבוע לפי נאומו של גרינג, הרי שגם המכותרים עצמם עשו השוואה זו:
בחודש מרץ 1945, פחות מחודשיים לפני כניעת גרמניה הנאצית, אף הוקמה דיוויזיית האס אס ה-38 אשר כינויה היה "ניבלונגן".
לדעת אריה סתיו, גורלם של הניבלונגים השפיע רבות על המחשבה של צמרת המפלגה הנאצית, שראתה בהשמדת היהודים יעד עליון, אשר על כל גרמני להקריב את המרב על מנת להשיגו, גם במחיר חורבנה המוחלט של גרמניה.
בראיון שהעניק פאול אדנאואר (נכדו של קנצלר גרמניה לשעבר קונראד אדנאואר) בשנת 2010 לעיתונאי טוביה טננבום, הוא התייחס למושג ניבלונגנטרויה, ואמר כי: "בנשמה הגרמנית יש עדיין Nibelungentreue [נאמנות ללא-ערעור עד המוות], והנאמנות הזו היא נטולת מחשבה".
טוביה טטנבום, אני ישן בחדרו של היטלר, תרגום: אורי רדלר, אשקלון: הוצאת סלע-מאיר, 2014.
ניבוי עתידות או חיזוי עתידות היא פעילות, המבוססת על יכולת מיסטית, שמטרתה לגלות מה צפוי להתרחש בעתיד.
כבר בעת העתיקה התקיימו שיטות שונות לחיזוי העתיד.
בין השיטות הידועות בתקופה המודרנית:
אורקל: שליטים ופשוטי העם בעולם העתיק ביקשו לעמוד על כוונות האלים ולנהוג בהתאם להן.
להשפעה יתרה זכה האורקל מדלפי (המוזכר בין השאר גם בטרגדיה של אדיפוס המלך) שבו דיבר האל מפיה של פיתיה, כוהנת שהייתה ממלמלת דברי נבואה סתומים.
האסטרולוגיה מנסה לחזות את העתיד לפי מיקומם של גרמי השמים.
ראשיתה של האסטרולוגיה באה כנראה ממסופוטמיה החל מהאלף השלישי לפנה"ס.
השימוש באסטרולוגיה בשלב זה היה לניבוי אירועים בעלי חשיבות ציבורית והמשפיעים על הרווחה הכללית ופחות לניבוי אירועים אישיים.
אי צ'ינג (סינית:易經 "תורת השינויים" או "ספר התמורות") הוא ספר פילוסופי ומיסטי, המספק עצות להתלבטויות בחיים בעזרת מיפוי דפוסי שינויים בחיים בעזרת טריגרמות.
הספר שימש אמצעי מיסטי לניבוי עתידות וכלי לקבלת החלטות בנושאים שונים.
השפעתו על התרבות הסינית ענפה ורבה והוא שימש את התרבות הסינית לקבלת החלטות כמעט בכל נושא ותחום שאפשר להעלות על הדעת.
קלפי טארוט (מצרפתית, Tarot) הם מערכת קלפים שעוצבה במקור לצורכי משחק (אשר דמה בעיקרו לברידג') ועל פי אמונה עממית ניתן בעזרתם לחזות את העתיד.
קריאה בכף היד או כירולוגיה היא שיטה המתיימרת לגלות פרטים על אופיו או עתידו של אדם, על-פי התעמקות במאפייני כף ידו.
לפי שיטה זו, מחולקת כף היד לאזורים שונים, בהתבסס על קווים אופייניים; ככל שהקווים בולטים יותר, כך חזקים יותר ההיבטים שהם מייצגים, כביכול, בתכונותיו של האדם.
קריאה בקפה: חיזוי עתידו של אדם על פי המשקע שנותר בכוס קפה שממנה שתה האדם.
קריאה בכבדים: חיזוי לפי האיברים הפנימיים, לרוב כבדים, של חיות.
בתורה מוזכרות מספר שיטות אשר ניתן רק לשער את מהותן: ניחוש, עוננות, דרישה אל המתים ועוד (להלן).
או-מיקוג'י (, יפנית: おみくじ) חיזוי עתיד באמצעות פתק שנבחר באופן אקראי, לעיתים גם על סמך סוג דם.
ההלכה אוסרת כשפים לניבוי עתידות, בהתאם לנאמר בספר דברים: הרמב"ם מפרש את איסור קֹסֵם קְסָמִים כניבוי עתידות לאחר ריכוז באמצעות מעשים שונים:
יִדְּעֹנִי הוא מעין שילוב של בעל אוב ושל קוסם; כבעל אוב גם הוא עושה מעשי פולחן, וכקוסם – מטרתו היא ניבוי עתידות.
עשיית יידעוני – עונשו מוות בסקילה.
במדינות שונות יש חוקים האוסרים על ניבוי עתידות.
למשל, מדינת ניו יורק אוסרת על ניבוי עתידות, ומדינת מסצ'וסטס קובעת שהוצאת כסף במצג שווא של חיזוי עתידות היא עבירה פלילית.
עם זאת, בית משפט לערעורים של ארצות הברית קבע שהזכות לעסוק בניבוי עתידות מוגנת על ידי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית ועל כן חוק האוסר על עיסוק בניבוי עתידות בלינקולן, בטל.
החלטה דומה ניתנה ב-1985 על ידי בית המשפט העליון של קליפורניה.
בחלק ממדינות ארצות הברית יש חוקים הדורשים רישיון לעסוק בניבוי עתידות.