tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו אלבומו הראשון של דאפט פאנק שיצא לאור על ידי קולומביה רקורדס.
Random Access Memories הפך לאלבומו הראשון דאפט פאנק שהגיע לראשונה לראש מצעד הבילבורד 200, ונמכר ביותר מ-339,000 עותקים בשבוע הראשון למכירתו.
מאז הוסמך האלבום לפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
הוא גם הגיע לראש המצעדים ב-20 מדינות אחרות.
הסינגל המוביל שלו, Get Lucky, זכה להצלחה בידי המבקרים ולהצלחה מסחרית, ועמד בראש המצעדים בלמעלה מ-30 מדינות והפך לאחד הסינגלים הדיגיטליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
האלבום זכה לשבחי הביקורות, והופיע בכמה מצעדי סוף שנה, וזכה במספר קטגוריות בטקס פרסי הגראמי לשנת 2014, כולל אלבום השנה, אלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר, והאלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר.
Get Lucky זכה גם בפרס הגראמי לשיר השנה, ופרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה.
בשנת 2020, מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום 295 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".
כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-12 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני".
מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" במקום ה-112. בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום ה-55.
מגזין The Sydney Morning Herald ערך את רשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של העשור", ומיקם את האלבום במקום הראשון בשנת 2013.
Random Access Memories קיבל שבחים נרחבים מצד המבקרים.
באתר Metacritic, אשר מקצה דירוג משוקלל מתוך 100 לביקורות ממבקרים מובחרים ושונים, האלבום זכה לציון ממוצע של 87, בהתבסס על 47 ביקורות.
האלבום זכה לציון הגבוה ביותר מבין כל שאר אלבומי הצמד שדורגו.
מגזין Q התייחס לאלבום כ"בהפרש כלשהו האלבום הטוב ביותר של דאפט פאנק בקריירה שכבר הגדיר מחדש את מוזיקת הדאנס לפחות פעמיים.
האינדפנדנט ציין, "Random Access Memories מפיח רוח חיים במוזיקה הבטוחה ששולטת במצעדים של ימינו, עם השאיפה הטהורה שלה...
זהו מסע מרגש, ומסע שלמרות כל פיתוליו המוזיקליים, רגליו נטועות על רחבת הריקודים."
Random Access Memories הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הצרפתיים עם מכירות בשבוע הראשון של 195,013 עותקים (127,361 מכירות פיזיות ו-67,652 מכירות דיגיטליות), וזיכה את דאפט פאנק בפעם הראשונה כאלבום הראשון שלהם שהוא מספר אחת בצרפת.
שבוע לאחר מכן, האלבום מכר 49,600 עותקים על מנת שיתמקם במקום הראשון עם ירידה של 75% במכירות.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מההערות בחוברת האלבום.
פנדה בר – קולות (רצועה 12)
ג'וליאן קזבלנקס – קולות, גיטרה מובילה ומפיק שותף (רצועה 5)
טוד אדוארדס – קולות ומפיק שותף (רצועה 11)
דיג'יי פאלקון – סינתיסייזר מודולרי ומפיק שותף (רצועה 13)
צ'ילי גונזלס – קלידים (רצועה 1), פסנתר (רצועה 5)
ג'ורג'ו מורודר – קריינות (רצועה 3)
פול ויליאמס – מילים וקולות (רצועה 7), מילים (רצועה 9)
פארל ויליאמס – קולות (רצועות 6,8)
תומאס בלוך – אונד מרטנו (רצועה 7), קריסטל בסקט (רצועה 10)
שאב (אנטואן שאברט) – מאסטרינג
סדריק הרבט – מנהל קריאייטיב, אומנות עטיפה
וורן פו – אומנות עטיפה, איורים
מיק גוזאוסקי – הקטלה, טכנאי מיקסינג
פיטר פרנקו – טכנאי הקלטה
פלוריאן לגאטה – טכנאי הקלטה
דניאל לרנר – מהנדס אודיו דיגיטלי
+מדינהתאריךפורמטחברות תקליטיםמקוראוסטרליה17 במאי 2013תקליטור • אריך-נגן • הורדה דיגיטליתקולומביה • סוניבלגיהברזילפינלנדגרמניהאירלנדהולנדניו זילנדהרפובליקה הצ'כית20 במאי 2013דנמרקצרפתפוליןדרום אפריקהבריטניהקנדה21 במאי 2013קולומביהאיטליהמקסיקורוסיהארצות הבריתהודו22 במאי 2013יפן
Rapstar הוא סינגל של הראפר האמריקאי פולו ג'י.
השיר יצא לאור ב-9 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
השיר הופק על ידי סיינקו, יחד עם כוכב המדיה החברתית איינר בנקז, שניגן ביוקולילי.
בשיר, פולו ג'י מבצע הרמוניזציה לגבי הכוכבות ההולכת והגדלה שלו, חסרון התהילה והתגמולים שבכך.
השיר צפוי להיכלל באלבום האולפן השלישי העתידי של פולו ג'י, Hall of Fame.
השיר הוצג לראשונה בתצוגה מקדימה כמעט שנה לפני צאתו לאור, ב-25 במאי 2020, בסרטון יוטיוב בו פולו ג'י ומפיק השיר איינר בנקז מבצעים גרסה אקוסטית לשיר, כאשר בנקז מנגן ביוקולילי.
השיר הוכרז רשמית יומיים לפני צאתו לאור, כאשר פולו ג'י פרסם טיזר של הקליפ ברשתות החברתיות.
השיר כולל לולאת מיתרים של ארפג'ו "משמימה", על גבי מקצב טראפ מבוסס יוקולילי ומלווה בגיטרה.
מבחינה לירית, פולו ג'י מתעמק בעליות והירידות בתהילתו, כשהוא מראפרפ: "כל יום הוא קרב, אני מותש ואני עייף".
בין ההשתקפויות האפלות האלו, הוא מתגאה בהצלחת הקריירה שלו, בעוצמתו המינית, בתכונותיו ה"מרשימות" בשירים, בעושר ובנשים שהיו לו.
הוא גם רומז בכבדות לתקופתו בחבורתו, "Black Disciples".
הבית הראשון מתייחס, לכאורה, למאבקו בחרדה ובשימוש בסמים, כשהוא מתייחס לשימוש שלו ב"גלולות" וכיצד הוא מרגיש עצוב: "כשאני לבד, העיניים שלי דומעות".
הבית השני מראה אותו יותר "מחומם", כשהוא מדבר על הצבת רחובותיו בראש ועבור "רציחות".
מייק שופילד מ-Pie Radio סיכם: "אנו רואים שיש לשור שני צדדים שונים מאוד: צעיר בודד מוכה חרדה עצוב וגנגסטר אלים - זה גורם לך לתהות איך ראפ על אקדחים ועצב עובד כל כך טוב ביחד!".
ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד תיאר את השיר כאחד מההוצאות החיוניות של שבוע צאתו, וקבע: "פולו ג'י נותר אחד ממספרי הסיפורים החזקים ביותר בהיפ-הופ המודרני, וגם כאשר ספירת הכסף שלו אינה יכולה לספק תחושת שלווה, התוצאה לעיתים קרובות שובה לב עבור המאזינים שלו".
כריס דוויל מ-Stereogum אמר כי השיר "הוא כמו גרסת רזולוציה מתקדמת של צליל ההיכר של פולו ג'י", בעודו סובר כי הוא "ממשיך את המסורת של פולו ג'י להישמע מנצח במעורפל אפילו כשהוא פורק את הדיכאון והטראומה שלו.
זה שילוב מוזר, אבל הוא מושך את זה".
באופן דומה, אלד זילד מ-HotNewHipHop אמר כי פולו ג'י "חזר לאותו סגנון שאנו מכירים ואוהבים", והוסיף כי הוא "ממשיך בריצתו בפורה עם צאתו של 'Rapstar'", כאשר זידל רואה בכך את גולת הכותרת של פולו ג'י שיצאה לאחרונה.
וונגו אוקון מ-Uproxx אמר כי "יליד שיקגו הוציא אינספור שירים שהוכיחו כי שהותו במשחק הראפ תהיה רחוקה מלהיות זמנית.
הראפר ממשיך בריצה עם הסינגל האחרון שלו".
מייק שופילד מ-Radio Pie אמר כי "בנקז מנגן באופן מרשים ביוקולילי המעורבב עם קולו המלאכי של פולו ג'י יכול להיות הדבר הכי אהוב עלינו!".
דבון ג'פרסון מ-HIpHopDX כינה את השיר "באנגר כבד-כבד", כאשר "פולו ג'י נפל דרך מטח של פאנצ'ים בלתי פוסקים והוק דוקרני".
אנדרו סאכר מברוקלין ווגן סבר כי בשיר פולו ג'י "בוחן את הצד המלודי שלו להשפעה רבה".
מגזין XXL כינה את השיר כאחד מההוצאות המוזיקליות הטובות ביותר של השבוע.
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום ה-36 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
מגזין Complex דירג את השיר במקום ה-11 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)".
הווידאו קליפ פורסם לצד השיר ובוים על ידי Arrad.
בקליפ נראה פולו ג'י מציג את חייו ככוכב ראפ; הוא עובר שבע הגדרות שונות ומראה את התגמולים ואורח החיים המפואר שמגיעים עם התהילה.
הוא מתחיל בכך שאיינר בנקז מנגן ביוקולילי שלו, ולאחר מכן פולו ג'י נראה בסוכנות רכב, קונה מכונית יוקרתית ורכבי BMW לכל חבריו עם שקית גדולה של מזומנים.
הוא מקליט מוזיקה ונכנס להיכל התהילה הפיקטיבי של ההיפ הופ.
הוא גם מראה אהבה לעיר הולדתו, שיקגו, ומשחק כדורסל בבגדי שיקגו בולס.
מאוחר יותר הוא נראה מונח על הקרקע לאחר שנדקר בגבו על ידי אהובתו.
בקליפ משתתף גם בנו של פולו ג'י, טרמני.
ביום הראשון לצאתו, השיר הגיע למקום הראשון במצעדי האפל מיוזיק והספוטיפיי האמריקאים, עם 2.7 מיליון הזרמות, ובכך היה לשירו הראשון של פולו ג'י שהגיע לצמרת מצעד הספוטיפיי על בסיס מספר ההזרמות היומי שלו.
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לסינגל הראשון של פולו ג'י שהגיע לצמרת המצעד.
אזור תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים מקור עולם 9 באפריל 2021 הורדה דיגיטלית • סטרימינג קולומביה ארצות הברית 20 באפריל 2021 רדיו קצבי עכשווי רדיו אורבני עכשווי
"Rapide" (בעברית: "מהר") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האיטלקי מחמוד.
השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השני של מחמוד, Ghettolimpo.
הוא נכתב על ידי מחמוד, פרנצ'סקו קטיטיה ודאריו פאיני, שגם הפיק את השיר.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-53 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 בינואר 2020. נכון למאי 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-54 מיליון צפיות.
+רשימות סוף שנה+מוציא לאוררשימהמקוםמקורAll Music Italiaהשירים הטובים ביותר מ-202013Rockit30 השירים האיטלקיים הטובים ביותר ב-202015Rolling Stone15 השירים האיטלקיים הטובים ביותר ב-20209
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםאיטליה16 בינואר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאיילנד רקורדס
Ramenez la coupe à la maison (בעברית: הביאו הביתה את הגביע) הוא שיר אליפות צרפתי שבוצע על ידי Vegedream ב-19 ביולי 2018, השיר בוצע לראשונה בגמר מונדיאל 2018.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של SNEP הצרפתי, והגיע במקום השלישי במצעד השווייצרי.
היקף המכירות הגיע לתקליט זהב בפורטוגל ודנמרק ותקליט פלטינה בנורווגיה וספרד.
בשיר מוזכרים שמותם של שחקני נבחרת צרפת:
מצעד 2018 מיקום צרפת (SNEP) 7 מצעד 2019 מיקום צרפת (SNEP) 70 מצעד 2021 מיקום שוודיה (Sverigetopplistan) 79 שווייץ (Schweizer Hitparade) 53
"Ram Ranch" הוא שיר מאת המוזיקאי הקנדי, גרנט מקדונלד, שיצא ב-30 באוגוסט 2012, כחלק מהאלבום .
בשנות ה-2010, השיר נהיה תופעת אינטרנט עם רמיקסים, פרודיות וסרטוני תגובה לווידאו קליפ של השיר.
ב-2022, השיר זכה לתשומת לב במיינסטרים לאחר שהושמע על ידי מפגיני הנגד של שיירת החירות, בין היתר על ידי הצפת ערוצי Zello .
בעקבות זאת, נוצר בטוויטר ההאשטאג .
נכון ליוני 2023, השיר הושמע למעלה מ-11 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הוא אלבום האוסף השלישי של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק.
זוהי הוצאה מחודשת לרגל יום השנה של אלבום האולפן האחרון של הצמד, Random Access Memories, המכיל דיסק נוסף עם 10 דקות של תוכן בונוס, כולל דמואים ויציאות שלא פורסמו.
המהדורה המחודשת שוחררה ב-12 במאי 2023.
ב-22 בפברואר 2021, דאפט פאנק הודיעו שהם נפרדו.
בדיוק שנתיים לאחר מכן, ב-22 בפברואר 2023, הצמד הודיע על מהדורת יום השנה העשירי של Random Access Memories שתשוחרר, המכילה דיסק בונוס של דמואים ויציאות שלא פורסמו.
זו הייתה השנה השנייה ברציפות שהצמד הכריז על הוצאה חדשה ביום השנה לפרידתם, כאשר ב-22 בפברואר 2022, הוכרז על שחרור 25 שנה לאלבומם Homework, כולל אלבום רמיקס חדש.
תומא בנגלטר, במהלך קידום פרויקט הסולו שלו Mythologies, אמר כי דאפט פאנק רצו לא "לקלקל את הנרטיב" בזמן שהם היו פעילים, אבל הרגישו נוח יותר לחשוף חלקים מתהליך היצירה שלהם עכשיו כש"הסיפור הסתיים".
ההוצאה המחודשת כוללת את הגרסה של "Touch" בה נעשה שימוש בסרטון המודיע על פירוקו של דאפט פאנק.
גרסת Dolby Atmos של המהדורה המחודשת שוחררה גם היא באותו יום של ההוצאה המחודשת, הכוללת את 13 רצועות האלבום המקוריות ואת הרמיקס "The Writing of Fragments of Time" בפורמט.
הסינגל הראשון מההוצאה המחודשת, "The Writing of Fragments of Time", בהשתתפות טוד אדוארדס, שוחרר ב-22 במרץ, יחד עם קליפ בבימויו של המנהל הקריאטיבי של דאפט פאנק, סדריק הרבט.
"GLBTM (Studio Outtakes)" יצא לאור ב-6 באפריל, וכלל הקלטות אולפן שלא היו בשימוש קודם לכן על ידי צ'ילי גונזלס ומוזיקאים אחרים עבור "Give Life Back to Music".
סינגל נוסף, "Infinity Repeating (2013 Demo)", כולל את ג'וליאן קזבלנקס והווידז.
השיר והקליפ הנלווה לו בבימויו של וורן פו הושמעו לראשונה ב-11 במאי במרכז ז'ורז' פומפידו בפריז, צרפת.
קזבלנקס התייחס לשיר בראיונות בשנת 2014. הקליפ, השיר ודיסק הבונוס של ההוצאה המחודשת מבוססים כולם על לולאת אינסוף.
דאפט פאנק כינו את השיר "השיר האחרון שלהם אי פעם" בהודעה לעיתונות.
שבוע לפני יציאת המהדורה המחודשת, הקואורדינטות והתאריך של 11 במאי 2023 הופיעו בהדמיות ספוטיפיי לשירים ספציפיים מהאלבום המקורי, והקניטו אירוע עולמי שהתרחש בעשר ערים: ברלין, בואנוס איירס, לונדון, מקסיקו סיטי, ניו יורק, פריז, סנטה מוניקה, סאו פאולו, סידני וטוקיו.
מאוחר יותר באותו שבוע, נחשף כי סנאפצ'ט שיתפה פעולה עם צוות הקריאייטיב של דאפט פאנק כדי לקדם את המהדורה המחודשת באמצעות מסנני מציאות רבודה ועדשות.
משתמשים ברחבי העולם יכלו להשתמש באפליקציה כדי לקבל גישה מוקדמת לשיר "Horizon", כאשר המשתתפים בעשר הערים זכו להשתתף ב"חפש את המטמון" במיקום גאוגרפי.
המשתתפים במקומות יכלו להשתמש במסנן סנאפצ'ט כדי למצוא מונוליתים מנגנים קטעים מהקליפ "Infinity Repeating".
שחרור המהדורה המחודשת הביא לכך שהאלבום הופיע מחדש בראש מצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני של בילבורד ובטופ 10 הראשונים בבילבורד 200.
לרגל ההוצאה המחודשת לרגל חגיגות ה-10, הוציאה הלהקה סדרת וידאו במהלך השנה בשם Memory Tapes.
אורחי הסדרה כוללים את ג'וליאן קזבלנקס, צ'ילי גונזלס, פנדה בר, די ג'יי פאלקון, טוד אדוארדס, פארל ויליאמס, נייל רוג'רס, פול ויליאמס וכריס קאסוול.
הסרטונים צולמו באולפני Gang בפריז ובאולפני Henson בלוס אנג'לס וכוללים קטעים מאחורי הקלעים של הקלטת Random Access Memories.
הסדרה, המורכבת משמונה פרקים, מציגה רבים ממשתפי הפעולה של האלבום המהרהרים בסטטוס של הצמד, במוזיקה ובפיצול.
ג'וליאן קזבלנקס מדבר על יצירת השירים "Instant Crush" ו-"Infinity Repeating", ואומר שהוא חושב שהאחרון הוא שיר מתאים "לסיים את דאפט פאנק לנצח", תוך שהוא גם מתבדח שהרעיון הוא "דרמטי", ולא מאמין שהצמד יישאר מפוצל לצמיתות.
צ'ילי גונזלס כינה את עבודת הצמד על האלבום "רמות התכנון של סטנלי קובריק" כאשר דיבר על סולו הפסנתר שלו בשיר "Within".
משתפי הפעולה די ג'יי פאלקון וטוד אדוארדס דיברו גם הם על הפיצול של הצמד, כאשר פאלקון שיבח במיוחד את הבחירה לסיים את דאפט פאנק עם השיר והקליפ לשיר Infinity Repeating.
אדוארדס הביע צער על כך שדאפט פאנק לא הופיעו בסיבוב הופעות ל-Random Access Memories, אך ציין כי לא היה המום כאשר הם נפרדו, ואמר כי השניים "כבר הלכו לכיוונים שונים, מבחינה מוזיקלית".
פארל ויליאמס חשף בפרק שלו שהוא לא ציפה שהגרסאות המוגמרות של "Get Lucky" או "Lose Yourself to Dance" יכללו את השירה שלו, בהנחה ששני השירים יושרו על ידי אמנים אחרים.
ויליאמס אמר שהוא היה כל כך מרוכז במהלך פגישות הכתיבה וההקלטה שהוא שכח איך החומר נשמע, בגלל משך הזמן בין הפגישות וחוסר הגישה לחומר.
הפרק שלו מכיל קטעים של תגובתו של ויליאמס לשמיעת שני השירים המוגמרים בפעם הראשונה.
נייל רוג'רס תיאר את חוויית העבודה עם הצמד כמשנה חיים, ואמר כי "החיים היו בכיוון אחד לפני Random Access Memories, ושונים לחלוטין אחרי".
רוג'רס כינה את השפעת האלבום חוויה לימודית וסיפר כיצד האלבום הוביל אותו לשתף פעולה עם אמנים צעירים מתרבויות שונות.
פנדה בר - שירה (רצועה 12)
ג'וליאן קזבלנקס - שירה (רצועות 5, 17), גיטרה מובילה (רצועה 5) וקופרודוקציה (רצועות 5, 17)
טוד אדוארדס - שירה וקופרודוקציה (רצועה 11)
די ג'יי פאלקון - סינתיסייזר מודולרי וקופרודוקציה (רצועה 13)
צ'ילי גונזלס - כלי מקלדת (רצועה 1), פסנתר (רצועה 4)
ג'ורג'ו מורודר - קול (רצועה 3)
הווידז - מכשור נוסף (רצועה 17)
פול ויליאמס - שירה ומילים (רצועה 7), מילים (רצועה 9)
פארל ויליאמס - שירה (רצועות 6, 8)
Chab (אנטואן שאברט) - מאסטרינג (אלבום והוצאה מחודשת)
סדריק הרבט - מנהל קריאייטיב, עטיפת האלבום
וורן פו - עטיפה, איורים
מיק גוזאוסקי - טכנאי הקלטה, מיקסינג
פיטר פרנקו - טכנאי הקלטות
פלוריאן לגאטה - טכנאי הקלטות, מאסטרינג (הוצאה מחודשת)
דניאל לרנר - מהנדס אודיו דיגיטלי
תומאס בלוך - אונד מרטנו (רצועה 7), קריסטל באשט (רצועה 10)
כינור - אסא דורי, יוהנה קרייצ'י, ריטה ובר, קווין קונולי, ג'ואל פרגמן, סונג לי, אירינה וולושינה, מרגרט ווטן, מרי ק.
סלואן, נינה אבטוחוב, מיוואקו ווטאנאבה, סמואל פישר, ליסה דונדינגר, רפאל רישיק, סינתיה מוסאס, שרה פרקינס, ניל האמונד, אוליביה צוי, קלבריה מק'צ'סני, קארי קנדי, ליסה סאטון, אודרי סולומון
ויולה - אנדרו פיקן, אלמה פרננדז, רודני וירץ, קרולין ריילי, הארי שירינן, ג'ודי רובין, רולנד קאטו, ריי טישר
צ'לו - כריסטינה סול, פאולה הוכלטר, ונסה פ.
סמית, טימותי לו, ארמן קסאג'יקיאן
קונטרבס - צ'ארלס ברגהופר, דון פרון, דרו דמבובסקי
חליל - גרג האקינס, סטיב קג'אלה, שרה אנדון
קלרינט - מרטי קריסטל, ג'ין צ'יפריאנו
קלרינט בס - ג'ין צ'יפריאנו
קרן אנגלית - דייוויד קוסוף
קרן צרפתית - ניית'ן קמפבל, ג'יימס אטקינסון, ג'סטין האגמן, סטפני אוקיף, דניאל אונדארזה
חצוצרה - גארי גרנט, וורן לואנינג, צ'ארלס פינדלי, לארי מקגווייר
טרומבון - אנדרו מרטין, צ'ארלס מורילאס, צ'ארלס לופר, בוב מק'צ'סני
טרומבון בס - קרייג גוסנל
כלי הקשה - בריאן קילגור, מארק קונברס
מקהלה (רצועה 7) - שירלי קוסנאדי, אליסה מ.
קרנשו, אלכסנדרה גאן, ג'פרי גאן, אמה ס.
גאן, ויקטור פינשי, מריה א.
בריט, ג'ושוע בריט, אלישיה גרנט, צ'לסי ט.
דיבלסי, ג'סיקה רוטר, בניצוח אנג'י ג'רי
ב-28 בספטמבר 2023, דאפט פאנק הכריזו על הוצאה מחודשת נוספת לרגל יום השנה, אלבום רמיקס בשם Random Access Memories (Drumless Edition).
הוא צפוי לצאת ב-17 בנובמבר 2023 וכולל את 13 רצועות האלבום המקוריות ללא אלמנטים של תופים או כלי הקשה.
"Within (Drumless Edition)" יצא כסינגל שיווקי יחד עם ההכרזה על האלבום.
כמו במהדורה המחודשת של יום השנה העשירי, גרסת Dolby Atmos של המהדורה המחודשת תשוחרר גם היא באותו היום.
"Ramonda" (בעברית: "רמונדה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הסרבית טיה דורה.
את השיר הוציאה ב-22 בינואר לאור חברת התקליטים PGP-RTS.
הוא נכתב, הולחן והופק על ידי דורה ולוקה יובאנוביץ'.
לאחר זכייתו ב-Pesma za Evroviziju '24 נבחר לייצג את סרביה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
"Ramonda" נכתב, הולחן והופק על ידי דורה ולוקה יובאנוביץ'.
מילותיו עוסקות בפרח הרמונדה, שנתפס על ידי החברה הסרבית כסמל למאבקת העם נגד מעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה במהלך המערכה על סרביה.
פרח הרמונדה מסוגל להחיות את עצמו גם במקרה של התייבשות מוחלטת, ומכאן ההשראה להפיכתו לסמל המאבק.
ב-16 בדצמבר 2023 אישרה דורה את כוונתה להשתתף ב-Pesma za Eurovisionije '24, הקדם הסרבי לאירוויזיון 2024, במהלך תוכנית הרדיו של ידאן דובר דן.
היא השתתפה בעבר בקדמי האירוויזיון של סרביה ככותבת ומלחינה.
לאחר כחודש חשף תאגיד השידור הסרבי את רשימת המשתתפים בתחרות, בה נכללה דורה.
ב-25 בינואר נחשף כי "Ramonda" יהיה שירה לאירוע.
תאגיד השידור הסרבי, Radio Television of Serbia (RTS), ארגן תחרות קדם בת 28 משתתפים בשם Pesma za Evroviziju '24 על מנת לבחור את נציגות המדינה לאירוויזיון הקרוב.
האירוע חולק לשני חצאי גמר עם 14 שיקים וגמר, שהורכב משמונת השירים שקיבלו את מספר הנקודות הגבוה ביותר בכל חצי גמר.
זהות הזוכה נבחר באמצעות שילוב בין קולות השופטים לבין הצבעות הקהל ביחס שווה של 50/50.
ב-21 בדצמבר 2023 נחשף כי "Ramonda" יהיה אחד משירי הקדם.
ב-29 בפברואר 2024 הוגרל למקום ה-11 ברשימת ההופעות של חצי הגמר השני.
הופעתו כללה את דורה שכובה על סלע ענק בדומה לווידאו קליפ של השיר.
מאוחר יותר נקבע כי דורה תבצע אותו רביעית בסדר ההופעות של הגמר, שבסופו הוכרז כמנצח.
הוא היה השיר האהוב על ידי השופטים ודורג במקום השני בקהל.
סרביה שובצה לחציו הראשון של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-7 במאי.
סרביה הופיעה שנייה, אחרי קפריסין ולפני ליטא.
ב-7 במאי עלתה דורה על בימת חצי הגמר הראשון של האירוויזיון וביצעה את שירה "Ramonda".
בסוף הערב הוכרזה כאחת מעשרת המתמודדים שהעפילו לגמר.
הבימוי כלל שימוש בצבעים כהים, בדגש על גוני אפור, סגול וכחול.
הזמרת ניצבה על מבנה המדמה סלע, על רקע תאורה משתנה ואפקטים של עשן, אשר שולבו כחלק מהאווירה הכללית של הביצוע.
במהלך ההופעה שולבו גם אלמנטים חזותיים דיגיטליים, בהם דימוי של פרח הרמונדה.
ההופעה התבססה על אותו סגנון חזותי שהוצג בשלב הקדם הלאומי, תוך עדכון מסוים של האלמנטים הבימתיים.
בסוף ערב חצי הגמר, סרביה הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לגמר.
מאוחר יותר התברר כי סרביה הגיעה למקום העשירי עם 47 נקודות.
סרביה שובצה להתחרות בהתאם להחלטת המפיקים.
סרביה שובצה כהופעה ה-16, אחרי איטליה ולפני פינלנד.
לקראת המופע, השתתפה טיה דורה בחזרות הגנרליות למופע הגמר, ב-10 וב-11 במאי, כולל גמר חבר השופטים, שבו דירגו השופטים המקצועיים את כל השירים.
סרביה הגיעה למקום ה-17 עם 54 נקודות; 22 נקודות מהשופטים ו-32 נקודות מהקהל.
הווידאו קליפ לשיר "Ramonda" פורסם ב-1 במרץ 2024, יום לפני גמר הקדם הסרבי.
בתחילת הקליפ מופיעה באנגלית הציטטה "The light shines in the darkness, and the darkness can never extinguish it" (בעברית: "האור מאיר בחושך, והחושך לא יכול לכבותו"), שהיא פרפרזה לפסוק בחזון יוחנן.
בקליפ נראית טיה דורה שוכבת על סלע, ועוקבת אחר אור שמוביל אותה לעבר הר, ייתכן שמדובר בסמל להר רטניא, בית הגידול של פרח הרמונדה.
הקליפ מסתיים בסצנה שבה נראה הפרח כשהוא שב לפרוח.
כחלק מקידום השתתפותה בתחרות, הופיעה טיה דורה באירועים מקדימים ברחבי אירופה.
ב-1 במאי השתתפה במסיבת יום הולדת שנערכה לכבודה על ידי המשלחת הסרבית והקרואטית, ואשר הייתה פתוחה לתקשורת ולמעריצים.
ב-8 במאי 2024 הופיעה בכפר האירוויזיון במאלמה.
יום לפני חצי הגמר הראשון שידרה רשות השידור הסרבית RTS סרט תיעודי על חייה, הקריירה שלה ודרכה לתחרות האירוויזיון, תחת הכותרת Stazama Ramonde (בעברית: "בנתיב הרמונדה").
השיר "Ramonda" זכה לביקורות מעורבות.
באתר Wiwibloggs, במסגרת סקירה קולקטיבית של מספר מבקרים, השיר קיבל ציון ממוצע של 6.57 מתוך 10, ודורג במקום ה-18 בדירוג השנתי של האתר.
ג'ון או'בריאן מהאתר Vulture דירג את השיר במקום ה-21 מתוך 37, וציין כי דורה מבצעת את בלדת הזיכרון באופן קולי מרשים, תוך שימוש בעיבוד מוזיקלי הכולל כלי מיתר המדמה מקצב שבטי, אשר עשוי לעורר רגשות פטריוטיים.
עם זאת, הוא טען כי לשיר חסר אופי אוניברסלי.
סקירה נוספת שפורסמה באתר ESC Bubble, שהתבססה על שילוב של הצבעות קוראים וחברי צוות שיפוט, דירגה את "Ramonda" במקום השמיני מתוך 15 שירים שהתחרו עמו בחצי הגמר של תחרות האירוויזיון.
מבקרת העיתון הסקוטי The Scotsman, ארין אדם, העניקה לשיר ציון 6 מתוך 10 ובחרה להציג גישה נייטרלית ביחס אליו.
דורון להב מאתר ESC Beat דירג את השיר במקום ה-11 הכללי, וציין כי הוא התרשם מתוכן המילים שהוגדרו על ידו כ"משמעותיות".
גם בקרב אישים בתקשורת ובתרבות הפופולרית של אזור הבלקן התקבל השיר באופן לא אחיד.
יוסיפ בושניאק מאתר החדשות הקרואטי Index.hr כינה את השיר "Džanum 2", ברמיזה לשיר אחר של דורה.
הסופרת הקרואטית ודראנה רודאן הביעה ביקורת שלילית על הביצוע, תוך שהדגישה כי אמנם מדובר בזמרת בעלת קול מרשים, אך לטענתה ההופעה הייתה נטולת אנרגיה ו"משעממת".
אזור תאריך פורמטים חברת תקליטים הערות עולם 22 בינואר 2024 הורדה דיגיטלית הזרמת מוזיקה PGP-RTS
התקליטון הושק ב-23 בספטמבר 2006, במועדון הבארבי בתל אביב.
בין היתר, מכיל התקליטון את כל הקליפים של הלהקה, תמונות, הופעות חיות, סרטון "מאחורי הקלעים" ועוד.
התקליטון הופק בלייבל EarSay Records, השייך לחנות האוזן השלישית.
הפקה בידי אסף פורמן (2002)
הפקה בידי איתי סיקולסקי (2003)
הפקה ובמוי שרון ישראל, צילום בידי אסף פורמן (2003)
הפקה בידי תמר וואלה (2003)
הפקה ובמוי שרון ישראל (2004)
הפקה ובמוי אדם ויסר/שרון ישראל (2005)
הפקה בידי ערן רותם (2005)
Rarities הוא אלבום אוסף של להקת הביטלס שהופק על ידי פרלופון.
באלבום ישנם מספר שירים שאין באלבום Rarities המקביל שיצא בארצות הברית.
שירי האלבום הוקלטו בין השנים 1962 ל-1970 ויצא ב-2 בדצמבר 1978 בבריטניה וב-12 באוקטובר 1979 בארצות הברית.
האלבום מעולם לא יצא על תקליטור.
כל השירים נכתבו על ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.
She Loves You (בגרסה גרמנית)
Long Tall Sally (ג'הנסון/ריצ'רד הקטן/רוברט בלקוויל)
Rarities הוא אלבום אוסף של להקת הביטלס שהופק על ידי קפיטול רקורדס ויצא רק בארצות הברית ב-1980. האלבום מכיל מספר שירים שאין באלבום Rarities המקביל שיצא בבריטניה.
Ray of Light (בעברית: "קֶרֶן אוֹר") הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
הוא יצא לאור ב-22 בפברואר 1998, בהוצאת חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס.
זהו אלבום אלקטרוני וטכנו-פופ, המשלב סוגות מוזיקליות רבות, דוגמת אמביינט, טריפ הופ, מוזיקה פסיכדלית ומוזיקה מזרחית.
לצורך הפקתו עבדה הזמרת על קולה ושרה בטווח קולי גדול יותר ובטון מלא בהרבה בהשוואה ליצירות קודמות.
מדונה החליטה לאמץ מוטיבים רבים מהקבלה, שבאים לידי ביטוי בלחני השירים באלבום ובמילותיהם.
בהמשך לכך אף לקחה שיעורים על דתות ההינדואיזם והבודהיזם ותרגלה אשטנגה יוגה באופן יום-יומי.
לאחר שילדה את ילדה הראשון התחילה מדונה לעבוד על האלבום עם המפיקים בייביפייס ופטריק לאונרד.
פגישותיהם לא הניבו תוצאות מספקות, ולכן החליטה להמשיך לכיוון מוזיקלי חדש עם המפיק האנגלי ויליאם אורביט.
יחד הם הצליחו להפיק צלילים ניסיוניים יותר עבור Ray of Light.
הקלטת האלבום נמשכה מספר חודשים והייתה זו ההקלטה הארוכה ביותר של מדונה.
במהלך העבודה על האלבום התמודד הצוות עם בעיות טכניות רבות, לרבות תקלות שונות של כלי הנגינה וההקלטה האלקטרוניים בהם השתמשו.
האלבום, שנחשב ליצירה הטובה ביותר של מדונה לפי מבקרי המוזיקה, זכה לשבחים בין-לאומיים.
המבקרים הדגישו בעיקר את הכיוון המוזיקלי החדש שלו, הפקתו המורכבת, החדשנית והניסיונית של אורביט וכישורי הכתיבה של מדונה.
האלבום כונה כ"הרפתקני" ונודע בצליליו המופנמים, הרוחניים והדתיים.
גם שנים לאחר פרסומו המשיך לצבור ביקורות חיוביות, ולעיתים אף הוכתר כמגנום אופוס של הזמרת.
נוסף על כך, הוא דורג כאחד מאלבומי הפופ מיינסטרים הגדולים ביותר בכל הזמנים.
הוא זכה בארבעה פרסי גראמי מתוך שש מועמדויות שקיבל.
האלבום הופיע לראשונה במקום השני במצעד הבילבורד 200 וקבע את שיא המכירות לאלבום נשי בשבוע הראשון לצאתו.
הוא הגיע למקום הראשון ב-17 מדינות אחרות, ביניהן אוסטרליה, קנדה, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת.
כמו כן, דורג בין חמשת המקומות הפותחים של מצעדי המוזיקה ברוב השווקים הבין-לאומיים.
ברחבי העולם נמכר Ray of Light בלמעלה מ-16 מיליון עותקים – אחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בידי נשים.
מתוכו יצאו חמישה סינגלים, ביניהם שני הלהיטים "Frozen" ו-"Ray of Light", שנכנסו לחמישייה הפותחת ברוב מצעדי השירים בעולם.
כחלק מאסטרטגיית קידומו יצאה מדונה לסיבוב ההופעות "Drowned World Tour" ב-2001. לימים ציינו מבקרי מוזיקה רבים את השפעתו של האלבום על המוזיקה הפופולרית וכיצד הוא הכניס את האלקטרוניקה לתרבות הפופ המרכזית באמריקה.
בנוסף, הם סקרו את הפרסונה המוזילית החדשה שהמציאה מדונה וסברו כי היא עזרה לה להישאר במיינסטרים על-אף גילה המתקדם.
לאחר צאת אלבום האוסף (1995) לקחה מדונה שיעורי פיתוח קול כהכנה לתפקידה בסרט הקולנוע "אוויטה".
מאוחר יותר, בשנת 1996, ילדה את בתה לורדס.
אירועים אלו גרמו לה להתעניין בנושא הנפש והתבוננות פנימית.
בריאיון ל-Q הצהירה כי עלו במוחה שאלות ותהיות חדשות על נקודת המבט שלה כלפי עצמה.
בד בבד התעניינה בקבלה ולמדה הינדואיזם ויוגה.
מדונה סברה כי היא לא מנצלת את קולה לגמרי, והחליטה כי את החלקים הלא מפותחים בו תקדיש להקלטת האלבום.
במאי 1997 התחיל מסע כתיבת רצועותיו.
היא נועדה עם בייביפייס, שעבד איתה גם באלבומה הקודם (1994).
השניים כתבו כמה שירים יחד.
לבסוף סברה מדונה כי לא נוצר כיוון מוזיקלי חדש, אלא הכתיבה הזכירה את הפרויקטים הקודמים שלה.
לימים אמר בייביפייס כי השירים החדשים שכתבו יחד היו דומים ל-"Take a Bow" וללהיטים קודמים שלה.
מדונה פנתה למוזיקאי ריק נואלס, שלפני כן שיתף פעולה עם סטיבי ניקס וסלין דיון בכתיבת שירים.
בתוך תשעה ימים בלבד כתבו השניים שבע רצועות חדשות.
אולם גם הפעם לא שבע רצונה של מדונה בנימוק שלא מדובר בסוגה אלקטרונית מספיקה דיה לאלבום.
היא החלה להתראות עם לאונרד, שעבד עמה על מספר שירים בסוף שנות ה-80. לאונרד השתתף בכתיבת מספר שירים מהאלבום – "Frozen", Skin", "Nothing Really Matters" ו-"Sky Fits Heaven".
עם זאת, הוא השתתף מעט יחסית בעיצוב הסאונד והפקת השירים באולפן, שכן מדונה האמינה כי הסגנון שלו לא מתאים לאלבום העתידי.
גיא עוזרי , יושב ראש חברת התקליטים מאבריק רקורדס, יצר קשר עם המוזיקאי האלקטרוני הבריטי ויליאם אורביט, והציע לו לשלוח כמה שירים למדונה.
הוא נענה להצעה ושלח קלטת שמע דיגיטלית עם 13 רצועות בתוכה.
מדונה סיפרה כי היא העריצה את עבודותיו המוקדמות של אורביט, Strange Cargo ו-Strange Cargo 2. היא אהבה את הקלטת שנשלחה, וסברה כי ניתן לשדרג את שירי האלבום באמצעות שימוש במוטיבים מודרניים ואלקטרוניים.
בתחילת יוני פגש אורביט את מדונה בביתה בניו יורק, והיא השמיעה לו את השירים שיצרה עם המפיקים שאיתם עבדה עד מאי 1997. מאוחר יותר באותו שבוע ביקרו בהיט פקטורי, ושם הציעה מדונה לאורביט לעבוד עמה על יצירת האלבום Ray of Light.
אורביט שלח לביתה קלטת שמע עם קטעים מוזיקליים שהלחין, דוגמת מנגינות המורכבות בדרך כלל משמונה או שש-עשרה תיבות וגרסאות מופשטות של רצועות שנכללו מאוחר יותר באלבום.
מדונה הקשיבה לדגימות והתייעצה עם אורביט לגבי רעיונות שהגתה למילות השירים.
כיוון שהקלטות הדמו של רוב המנגינות היו קיימות מראש, מדונה יכלה לעבוד על המילים והלחנים בזמן ששהתה בביתה או במהלך נסיעות ארוכות.
האלבום הוקלט במשך ארבעה חודשים וחצי באולפן לאראבי נורת' בצפון הוליווד שבלוס אנג'לס, החל מאמצע יוני 1997. זהו פרק הזמן הארוך ביותר שהקדישה מדונה להקלטת אלבום בקריירת המוזיקה שלה.
רק שלושה אנשים נוספים נכחו במשך רוב תהליך ההקלטה באולפן יחד איתה: ויליאם אורביט, טכנאי קול בשם פט מקארתי והעוזר שלו, מאט סילבה.
העבודה התחילה בראשונה בלוס אנג'לס, אולם לאחר זמן מה נעצרה, בשל בעיות טכניות.
העבודה עם המחשבים בסטודיו הייתה רצופה בתקלות, וכיוון שאורביט העדיף לעבוד עם סימפולים וסינתיסייזרים על פני מוזיקאים, התהליך נקטע עד שהן תוקנו.
אורביט הקליט את עיקר המנגינות של Ray of Light במשך ארבעה חודשים בלבד.
הוא סיפר שהוא היה עובד במשך שעות ארוכות באולפן עד כדי כך שאצבעותיו החלו לדמם כתוצאה מהנגינה בגיטרה.
בעקבות כמה שגיאות בהגייתה בשפת הסנסקריט לקחה מדונה כמה שיעורים טלפוניים מהמלומד וגיש שאסטרי, שאורגנו על ידי .
לאחר מכן ביצעה את תיקוני ההגייה הדרושים באלבום.
בריאיון ל-MTV אמרה ששותפה העסקי, גיא עוזרי, היה חבר מועיל עבורה, ושאחרי שהיא ואורביט השמיעו לו את הרצועות, הוא, לחרדתם, לא אמר דבר ויצא מהאולפן.
אורביט גם נזכר במהלך ריאיון למגזין Q שמדונה הקליטה את "Swim" ביום שבו חברה ומעצב האופנה ג'אני ורסצ'ה נרצח במיאמי.
הוא העיר כי זו כנראה הסיבה שיש לרצועה השפעה רגשית.
הדוברת של מדונה, ליז רוזנברג, אמרה כי תחילה נשקל לקרוא לאלבום Mantra, שלדעת מדונה היה "שם מגניב ממש".
מדונה הציעה גם לקרוא לו Veronica Electronica; עם זאת, הוחלט לבסוף על Ray of Light כדי לשמור על המסורת של מדונה, שבה אלבום קרוי על שם אחד השירים שנכללים בו.
עטיפתו צולמה על ידי הצלם הפרואני מריו טסטינו ב-28 בנובמבר 1997, בתיאטרון פריז בגולדן ביץ' שבפלורידה.
הזמרת והסטייליסטית שלה, לורי גולדסטיין, בחרו יחד בטקסטורות בהשראת היסודות מים ואוויר – מוטיבים חוזרים באלבום.
לשם כך לבשה מעיל גשם עשוי ויניל בצבע טורקיז מבית דולצ'ה וגבאנה, קולקציית אביב/קיץ 1998. תמונות אחרות שצולמו באותו היום שימשו את עטיפות הסינגלים "Ray of Light" ו-"Frozen", שם נלבשו פריטים מקולקציית אביב/קיץ 1998 של פראדה.
מדונה וטסטינו שיתפו פעולה שנתיים קודם לכן, כשהוא צילם אותה עבור קמפיין של בית האופנה ורסצ'ה.
היא התרשמה מהמראה הטבעי שטסטינו הצליח לתפוס בצילומיו וביקשה ממנו שיצלם גם את התמונות לעטיפת האלבום.
האלבום היה שונה משאר היצירות שהוציאה מדונה במהלך הקריירה שלה, ותואר כאלבום ה"הרפתקני" ביותר שלה.
כאלבום אלקטרוניקה, טריפ הופ וטכנו-פופ, הוא הושפע מאלמנטים מוזיקליים רבים, כולל האוס, אמביינט, דראם אנד בייס, רוק, גל חדש, מזרחית וקלאסית.
גם מבחינה ווקאלית הוא נבדל משאר יצירותיה.
בשנת 1996 החלה מדונה לקחת שיעורי פיתוח קול עבור סרטה "אוויטה" (המבוסס על המחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס).
כתוצאה מכך, באלבום זה הפגינה טווח קולי רחב יותר משהיה לה.
בשירים רבים היא גם חדלה מלהשתמש בטכניקת הוויברטו שהייתה נוכחת ביצירותיה הקודמות.
הרצועה הפותחת והסינגל השלישי, "Drowned World/Substitute for Love", היא בלדה שקטה השואבת השפעות מג'אנגל, דראם נ' בייס וטריפ הופ.
שמו נוצר בהשראת רומן המדע הבדיוני הפוסט-אפוקליפטי של ג'יי.
ל-"Swim", השיר השני, יש גוון רוחני.
היא שרה: "שחו לקרקעית האוקיינוס, כדי שנוכל להתחיל מחדש.
לשטוף את חטאינו, התנפצו לכיוון החוף השני".
"Ray of Light" הוא שיר דאנס-פופ אלקטרוני בעל קצב מהיר המושפע בעיקר מטכנו ומטראנס.
האפקטים הקוליים שלו כוללים שריקות וצפצופים.
ל-"Candy Perfume Girl" יש פתיחה גראנג'ית המשלבת צפצופים וביטים פוסט-מודרניים עם מנגינה של גיטרה חשמלית.
ב-"Skin" נעשה שימוש בתזמורת אלקטרונית, שיצרה מקצב טכני מהיר.
"Nothing Really Matters" היא רצועת דאנס אופטימית שמכילה השפעות של טכנו.
"Sky Fits Heaven" מתמקד בלימודים הרוחניים של מדונה ובתה לורדס.
חלק מהמילים מביעות רעיונות מיסטיים, דוגמת סיפורי גן עדן והקשר הרוחני בין אם לצאצאיה.
כמה חלקים ממילותיו לקוחים מהפואמה "" של המשורר מקס בלאג; הפואמה שימשה לפרסומת מ-1993 של רשת הביגוד האמריקאית גאפ.
"Shanti/Ashtangi" הוא שיר תפילה הינדי המאופיין בסוגת הטכנו.
בשיר זה מדונה מתייחסת לשנקרה, תאולוג ופילוסוף האדווייטה ודאנטה ("אי שניות") המפורסם ביותר, ומבצעת שורות בשפה ההינדית כדוגמת: "Vunde gurunam caranaravinde/Sandarsita svatma sukhavabodhe".
הרצועה התשיעית והסינגל המוביל מתוך האלבום, "Frozen", הוא בלדה אלקטרונית בעלת קצב בינוני וצלילי סינתיסייזרים ומיתרים.
השיר מאופיין במוזיקת אמביינט, דאנס מתון (במהלך הפזמון) ומקצבי טכנו.
מילותיו עוסקות באדם קר וחסר רגשות.
"The Power of Good-Bye" הוא בלדה רגשית הנוגעת באובדן וגעגוע.
הוא הופץ כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
"To Have and Not to Hold" עוסק במאהב רחוק ו-"Little Star" נכתב על בתה, לורדס.
"Mer Girl", הרצועה האחרונה הסוגרת את האלבום, הוגדרה כמדיטציה סוריאליסטית על מוות ועל מות אימה של מדונה.
אורביט ציין כי הקלטת השיר הייתה מיוחדת, וכי מדונה יצאה לגמרי מאזור הנוחות שלה.
האלבום הופץ ביפן ב-22 בפברואר 1998, עם רצועת בונוס בשם "Has to Be".
הוא יצא מאוחר יותר בארצות הברית, ב-3 במרץ 1998. בניו זילנד הופץ מארז תקליטורים של האלבום ו-The Immaculate Collection שליווה את האלבום.
הוא הגיע למקום ה-12 במצעד האלבומים וקיבל תואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ) עבור נתוני מכירותיו המוערכים בכ-7,500 עותקים במדינה.
אוסף VHS לקידום מכירות בשם Rays of Light הופץ בממלכה המאוחדת בשנת 1999; זהו אוסף שאיגד את כל הקליפים של חמשת הסינגלים מהאלבום.
כל החמישה נכללו מאוחר יותר באוסף (1999).
"Sky Fits Heaven" הופץ כסינגל שיווקי בארצות הברית.
הוא הגיע למקום ה-41 במצעד הוט דאנס קלאב פליי.
מדונה הופיעה רבות בטלוויזיה וביצעה את שירי האלבום בשידור חי כדי לקדמו.
ב-14 בפברואר 1998 הופיעה לראשונה עם "", "Shanti/Ashtangi" ו-"Ray of Light" במועדון הלילה רוקסי NYC .
"" בוצע בהזדמנויות רבות, כמו The National Lottery Draws, פסטיבל המוזיקה של סן רמו באיטליה, בגרמניה, והמופע של רוזי אודונל בארצות הברית.
ב-27 באפריל הופיעה ללא הודעה מוקדמת בקונצרט "רוק ליער הגשם" בקרנגי הול בניו יורק וביצעה את "Frozen".
היא גם הצטרפה לכוכבי הקונצרט האחרים, ביניהם סטינג, אלטון ג'ון ובילי ג'ואל לטובת ביצוע משותף של "With a Little Help From My Friends" ו-"Twist and Shout".
ב-29 במאי הופיעה מדונה בתוכנית "המופע של אופרה וינפרי" ושרה שם את "Little Star" ו-"Ray of Light".
ב-10 בספטמבר פתחה מדונה את טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998, שנערך בניו יורק, עם "Shanti/Ashtangi" ו-"Ray of Light" – בהשתתפות המוזיקאי האמריקאי-יהודי לני קרביץ.
"The Power of Good-bye" הושר בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 1998 באיטליה, וב-Top of the Pops בממלכה המאוחדת.
ב-24 בפברואר 1999 שרה הזמרת את "Nothing Really Matters" בטקס פרסי גראמי ה-41 באודיטוריום שריין בלוס אנג'לס.
מדונה ביצעה את "Drowned World/Substitute For Love", "", "", "", "" ו-"Mer Girl" במהלך "Drowned World Tour" – סיבוב ההופעות החמישי שלה, שעזר בקידום השיווקי של Ray of Light ואלבומו העוקב.
הוא החל ביוני 2001 – סיבוב ההופעות הראשון של מדונה מזה שמונה שנים.
הוא היה אמור להתחיל לפני המילניום החדש, אך היא נכנסה להריון (בהמשך ילדה את בנה רוקו ריצ'י), הוציאה את Music באותה שנה, ונישאה לגאי ריצ'י בדצמבר 2000. כל הופעה ב-"Drowned World Tour" חולקה לחמישה קטעים: "סייבר-פאנק", "גיישה", "בוקרת", "ספרדית" ו"גטו".
הוא הכניס כ-75 מיליון דולרים – סיבוב ההופעות המוביל של אמן סולו ב-2001. הופעה שהתקיימה בפאלאס של אובורן הילס שבמישיגן שודרה בשידור חי ב-HBO ב-26 באוגוסט 2001. אלבום הווידאו Drowned World Tour 2001 יצא ב-13 בנובמבר 2001. התמונות שהוצגו על עטיפת ה-DVD צולמו על ידי חברתה של מדונה, רוזי אודונל.
"Frozen" הופץ ב-23 בפברואר 1998 כסינגל המוביל מתוך האלבום.
הוא דורג בין חמשת המקומות המובילים ברוב המצעדים המוזיקליים ברחבי העולם, ואף הגיע לפסגותיהם בפינלנד, באיטליה, בספרד ובממלכה המאוחדת – שירה הראשון של מדונה שנכנס למצעד הסינגלים הבריטי לראשונה היישר במקום הראשון.
הוא הפך לסינגל השישי שלה שהגיע למקום השני בבילבורד הוט 100, וקבע שיא חדש עבורה בתור האמנית עם מספר השירים הרב ביותר שדורגו במקום השני בתולדות המצעד.
השיר זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה, והוגדר כיצירת מופת בעלת צליל "קולנועי".
ב-2005 פסק בית המשפט הבלגי שמנגינתו הפותחת של "Frozen" הוא גנבה מהשיר "Ma vie fout le camp" ("חיי הולכים לעזאזל") של סלווטורה אקווביבה.
בית המשפט הורה לאחר מכן על הפסקת מכירת הסינגל בבלגיה, ואסר על המשך השמעת השיר בטלוויזיה וברדיו הבלגיים.
גם המכירות של האלבום הצטמצמו בעקבות הפסיקה, כמו גם אוספים בהם נכלל השיר.
בפברואר 2014 בוטל פסק הדין.
בעקבות פסק הדין, בוטלו המגבלות שהוטלו על "Frozen" בבלגיה.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Ray of Light", יצא לאור ב-27 באפריל 1998. הוא הגיע למקום הראשון בספרד והגיע לחמישייה הפותחת במדינות רבות, דוגמת קנדה, פינלנד, איטליה, הממלכה המאוחדת וארצות הברית.
הוא הופיע לראשונה במקום החמישי בהוט 100 - שירה הראשון בקריירה שלה שקטף הישג זה.
השיר היה גם להיט במצעד הוט דאנס קלאב פליי: הוא שהה במקום הראשון במשך ארבעה שבועות, והפך למצליח ביותר במצעד בשנת 1998. בדומה לקודמו, הוא גם זכה לביקורות חיוביות הן על הסאונד התואם למועדונים ועל היותו "מתקדם" באותה העת, והן על היכולות הקוליות של מדונה.
"Drowned World/Substitute for Love" יצא לאור ב-24 באוגוסט 1998 כסינגל השלישי מחוץ לארצות הברית.
הוא הגיע למקום הראשון בספרד ולעשירייה הפותחת באיטליה ובממלכה המאוחדת.
הווידאו קליפ, בבימויו של וולטר שטרן, עורר מחלוקת בדבר הסצנות שבהן מדונה נרדפת על ידי פפראצי כשהם רוכבים על אופנועים; תרחיש דומה לתקריות שהובילו למותה של דיאנה, נסיכת ויילס ב-1997.
הסינגל הרביעי, "The Power of Good-Bye", יצא לאור ב-22 בספטמבר 1998. הוא הגיע לעשירייה הפותחת במדינות רבות, כגון אוסטריה, קנדה, הולנד, פינלנד, גרמניה, איטליה, ספרד, שוודיה, שווייץ והממלכה המאוחדת.
בארצות הברית הגיע הסינגל למקום ה-11 בלבד בהוט 100, זאת בגלל שלא יצא בפורמט המתאים בו נעשה שימוש באותה העת.
את הקליפ שלו ביים מת'יו רולסטון.
"The Power of Good-Bye" הופץ כסינגל כפול עם "Little Star" בממלכה המאוחדת.
"The Power of Good-Bye" הגיע למקום ה-91 כסינגל עצמאי.
"Nothing Really Matters" יצא לאור כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום ב-9 בפברואר 1999. הוא הפך ללהיט בקנדה, בפינלנד, באיטליה, בניו זילנד ובממלכה המאוחדת.
בארצות הברית זכה השיר להצלחה פחותה, כאשר דורג במקום ה-93 בלבד בהוט 100, אך בד בבד הגיע במקום הראשון במצעד הדאנס.
הקליפ שלו, בבימויו של יוהאן רנק, נוצר בהשראת ספרו של ארתור גולדן, "זכרונותיה של גיישה", והציג את מדונה לבושה כגיישה.
Ray of Light זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה.
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic כינה אותו כ"אלבום ההרפתקני ביותר" וכ"אלבום הבוגר והמאופק ביותר של מדונה".
פול ורנה מבילבורד אהב את האינטימיות המופגנת באלבום וכתב כי "מילותיו עטופות במנגינות רגועות וכלי נגינה באווירה שופעת ומלנכולית".
הוא סיים את סקירתו בכך שכינה את היצירה "מאמץ הרפתקני באופן מענג, שבסופו של דבר מסתיים בניצחון".
סאל צ'ינקוומני מסלנט מגזין תיאר את Ray of Light כ"אחת מיצירות הפופ הגדולות של שנות ה-90" והצהיר כי "הטקסטים שלו לא מסובכים אך אמירתו מפוארת" וכי "מדונה לא הייתה כה כנה רגשית מאז Like a Prayer".
רוב שפילד מרולינג סטון סבר כי האלבום "מבריק", אך היה ביקורתי על ההפקה של אורביט, וכתב שיש מעט חזרתיות בלחנים ובעיבודים.
סטיוארט מקוני ב-Q ציין כי "מדונה נשארת אריסטוקרטית הפופ היחידה שפוקחת את אוזניה שלה, ויוצרת מוזיקה טובה".
בישראל היום ציינו את שנת ה-20 ליציאתו ותיארו אותו כ"אלבום מופת", כמו גם "האלבום החשוב והטוב ביותר שלה".
דייוויד בראון מאנטרטיינמנט ויקלי כתב: "על אף כל ההתמודדויות העצמיות שלה, מדונה נראית נינוחה יותר ופחות מתוכננת מכפי שהייתה.
Ray of Light הוא באמת 'כמו תפילה'".
רוני שריג מ-City Pages התרשם בייחוד מהמנעד הקולי, העומק והבהירות של מדונה.
רוברט הילבורן מלוס אנג'לס טיימס כתב: "אחת הסיבות לכך ש-Ray of Light הוא האלבום המספק ביותר בקריירה שלה נעוצה בכך שהוא משקף את התחבטויות הנפש של אישה שנמצאת בנקודה בחייה שבה היא יכולה להסתכל על עצמה בכנות מפתיעה".
במלודי מייקר, מארק רולנד ערך השוואות לאלבום Homogenic של סנט אטיין וביורק, והדגיש את חוסר הציניות של Ray of Light כהיבט החיובי ביותר שלו: "Ray of Light הוא כמו הספל המכוער שלא תואם לאף סט, אך הוא עוד יותר מיוחד בגלל זה".
ג'ואן אנדרמן מבוסטון גלוב אמר ש-Ray of Light הוא אלבום מדהים.
הוא תיאר אותו כאלבום דאנס רוחני עמוק, בעל מרקם אקסטטי, וכזה הכולל מחזור רציני של שירים שעושים דרך ארוכה לקראת הוצאה רשמית של מדונה, בעלת קריירה הבנויה על דימויים מושחתים וזהויות מעובדות.
רוברט כריסטגאו שיבח שירים חושניים כמו "Skin" ו-"Candy Perfume Girl".
עם יציאתו הגיע Ray of Light לראש המצעדים הרשמיים ב-17 מדינות.
הוא שבר את שיא כל הזמנים עבור חברת וורנר מיוזיק גרופ לאלבום בהוצאתה בעל מרבית העותקים שנרכשו טרם פרסומו; 2.5 מיליון עותקים ברחבי העולם (לא כולל עותקים שנמכרו בארצות הברית).
השיא נשבר מאוחר יותר על ידי מדונה עצמה, כשהוציאה את Music.
בסופו של דבר הצליח Ray of Light להימכר בלמעלה מ-3 מיליון עותקים בחמישה ימים.
לפי נתוני המכירות הגבוהים שלו, Ray of Light נחשב לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בידי נשים.
בארצות הברית, הופיע Ray of Light לראשונה במקום השני במצעד האלבומים של בילבורד 200 בגיליון שפורסם ב-21 במרץ 1998. הוא קבע את שיא המכירות הגדול ביותר אי-פעם בשבוע הראשון לאלבום נשי בתקופת הספירה של נילסן סאונד-סקאן – 371,000 עותקים.
עם זאת, הוא לא הצליח להגיע למקום הראשון במצעד, שאוכלס על ידי הפסקול של סרט הקולנוע "טיטניק", והיה לאלבומה החמישי של מדונה שהגיע בשיאו למקום השני במצעד.
במהלך השבוע השני ליציאתו נמכר בלמעלה מ-225,000 עותקים ועדיין שהה במקום השני.
ב-16 במרץ 2000 קיבל Ray of Light את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) על נתוני המכירות שלו, שהוערכו בלמעלה מארבעה מיליון עותקים במדינה.
מדונה הפכה לאמנית הראשונה שצברה שבעה אלבומי אולפן מרובי פלטינה מטעם האיגוד.
לפי נילסן סאונד-סקאן, Ray of Light נמכר ב-3,891,000 עותקים בארצות הברית נכון לדצמבר 2016. נתון זה אינו כולל עותקים שנמכרו דרך מועדונים כמו BMG מיוזיק, שם הם הוערכו בכ-459,000. בקנדה הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי.
מאוחר יותר, הוא קיבל את תואר הפלטינה המשובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (CRIA) לאחר שנמכר ב-700,000 עותקים.
Ray of Light זכה להצלחה באמריקה הלטינית, וקיבל את תואר הפלטינה המשולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי (CAPIF) והפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי (ABPD).
במקסיקו, עותקיו הראשוניים של האלבום נאמדו בכ-30,000 עותקים.
הוא גם זכה להצלחה באוקיאניה, ועמד בראש מצעד האלבומים באוסטרליה ובניו זילנד.
הוא קיבל את תואר הפלטינה המשולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) והפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ).
באסיה, Ray of Light הגיע לראש מצעדי האלבומים של ישראל וסינגפור ונמכר בלמעלה ממיליון עותקים ביבשת נכון ליוני 1999. הוא היה גם האלבום הנמכר ביותר של חברת וורנר מיוזיק באזור אסיה-פסיפיק במהלך 1998. בהונג קונג, נמכר האלבום בלמעלה מ-30,000 עותקים והיה לאחד מהאלבומים הבין-לאומיים הנמכרים ביותר במדינה בשנת 1998.
הוא קיבל את תואר הפלטינה המשושת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) לאחר שנמכר ב-1.8 מיליון עותקים.
בצרפת, Ray of Light נכנס למצעד האלבומים במקום השני, ונשאר שם שבעה שבועות רצופים לפני שיצא ממנו.
הוא קיבל את תואר הפלטינה המשולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי (SNEP).
בגרמניה הגיע האלבום למקום הראשון במצעדי המדיה קונטרול ונשאר שם שבעה שבועות – אלבומה הנמכר ביותר של מדונה במדינה זו.
Ray of Light הופיע לראשונה במקום הראשון באיטליה ונמכר ב-500,000 עותקים עד יולי 1998, סכום שגדל ל-600,000 עותקים נכון לשנת 2000. בשאר אירופה, Ray of Light הגיע לראש המצעדים הרשמיים של בלגיה, הולנד, פינלנד, יוון, הונגריה, נורווגיה, ספרד ושווייץ.
בטקס פרסי גראמי ה-41 זכה Ray of Light בארבעה פרסים מתוך שש מועמדויות שקיבל בסך הכול.
האלבום עצמו זכה בקטגוריות "אלבום הפופ הטוב ביותר" ו"עטיפת האלבום הטובה ביותר" , והועמד בקטגוריית "אלבום השנה", בעוד שיר הנושא זכה ב"הקלטת הדאנס הטובה ביותר" וב"הווידאו קליפ הטוב ביותר", והועמד בקטגוריית "הקלטת השנה" – פרסי הגראמי המוזיקליים הראשונים שלה, שכן בעבר זכתה רק בקטגוריית הווידאו.
היא צברה את מספר הפרסים הרב ביותר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998, שישה פרסים מתוך תשע מועמדויות בסך הכול.
"Frozen" זכה בקטגוריית "האפקטים הטובים ביותר" ; "Ray of Light" זכה בקטגוריות "הכוריאוגרפיה הטובה ביותר", "הבימוי הטוב ביותר", "העריכה הטובה ביותר", "הקליפ הטוב ביותר של אישה" ו"קליפ השנה", וכן היה מועמד בקטגוריות "הצילום הטוב ביותר", "קליפ הדאנס הטוב ביותר" ו"קליפ פורץ דרך".
האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP) כיבדה את מדונה בשני פרסים לשירים המושמעים ביותר עבור "Frozen" ו"Ray of Light" בטקס מטעמה לשנת 1999, כמו גם שיר הדאנס מוביל עבור "Ray of Light" בטקס פרסי מוזיקת הרית'ם & סול של ASCAP לשנת 1999.
Ray of Light הוגדר כאלבום שהצליח לשלב את סוגת האלקטרוניקה בתרבות הפופולרית העולמית.
בלוס אנג'לס טיימס ציינו כי "מלבד פריצות דרך זמניות כמו פאטבוי סלים, אלקטרוניקה לא הייתה במיינסטרים לפני שמדונה הוציאה את Ray of Light".
לפי הסופר ג'יי רנדי טארבורלי, "עד יציאת האלבום לאור טכנו ואלקטרוניקה הושמעו ברייבים, מסיבות מחתרתיות בלתי-חוקיות ופופולריות מאוד, שהתקיימו במקומות נטושים, מחסנים ואזורים מרוחקים בפאתי ערים גדולות".
עורכת מטעם AllMusic, ליאנה ג'ונאס, ציינה שהשיר "Ray of Light" הפך את המוזיקה האלקטרונית למוקד התעניינות רב בכלי התקשורת, ואף העלה את מעמדו כז'אנר מחתרתי לאחד מהפופולריים ביותר בכל הזמנים.
הכותב של האובזרבר, דריל דיינו, טען כי Ray of Light סייע רבות בהפיכת הדאנס למוטיב מרכזי בתעשיית המוזיקה העכשווית.
פאוול, שפרסם מחקר מטעם אוניברסיטת ניו יורק, הבחין כי Ray of Light הנגיש את תרבות דרום אסיה לציבור האמריקאי בשנות ה-90. רונדה האמר ודאגלס קלנר ציינו בספרם "לימודי מדיה/תרבות: גישות ביקורתיות" כי הטרנדים שאימצו נשים אמריקאיות מנשות דרום אסיה התרחש במקביל להוצאת הווידאו קליפ של "Frozen".
בהמשך לכך הסבירו כי אף על פי שמדונה לא הייתה זו שיזמה לראשונה את אופנת אביזרי היופי ההודיים, היא כן פרסמה אותה והעלתה את תשומת הלב של התקשורת הבין-לאומית אליה.
לדברי טרה-ברולי, האלבום הוכר כנועז ומרענן במוזיקה העכשווית של סוף שנות ה-90, שנשלטה על ידי להקות בנים ואמני טין פופ, דוגמת בקסטריט בויז, אן סינק, בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה.
לארי פליק ממגזין בילבורד אמר כי האלבום סיפק למדונה את אהדת הקהל הצעיר, דבר לא קונבנציונלי ביחס לגילה של הזמרת באותה העת.
לוסי או'בריאן הצהירה כי .
מרי פון אוה מ-Stereogum טענה כי האלבום הגדיר מחדש את מדונה כאמנית פורצת דרך.
Ray of Light נכלל בעשרות רשימות "האלבומים הגדולים בכל הזמנים" שפורסמו בידי מבקרים שונים ברחבי העולם.
במגזין רולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-367 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".
בספטמבר 2020 פורסמה מהדורה מעודכנת של הרשימה, בה דורג במקום ה-222 – עלייה של 145 מקומות.
בשנת 2001 קבעו רבע מיליון מעריצי מוזיקה ב-VH1 כי Ray of Light הוא האלבום העשירי ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים".
בשנת 2003 דורג Ray of Light במקום ה-17 ברשימת "100 האלבומים הגדולים אי-פעם" שפורסמה ב-Q.
במגזין מוג'ו דירגו את Ray of Light במקום ה-29 ב-"100 קלאסיקות מודרניות: האלבומים הגדולים ביותר בחיינו".
ב-2013 דורג במקום ה-241 ברשימת "500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים" שפורסמה על ידי מגזין NME.
הזמרת הקנדית נלי פורטדו הצהירה כי השתמשה ב-Ray of Light כתבנית לאלבומה (2006).
הזמרת האנגלייה אדל כינתה אותו כ"אחת ההשראות העיקריות" לאלבום האולפן השלישי שלה, (2015).
בספטמבר 2022 דירג פיצ'פורק את Ray of Light כאלבום ה-55 הטוב ביותר של שנות ה-90, וכתב כי "מדונה מנסה, בכל כוחה, לעורר את העומקים האפלים ביותר ואת השמחות האופוריות ביותר של הלב האנושי.
שיר הנושא מתוך האלבום נשמע כאילו היא חושלה ממטאור; השיר הסוריאליסטי והאפל-קודר "Mer Girl" דומם כמו המוות עצמו".
"Shanti/Ashtangi" עובד מטקסט מאת שנקרה, הלקוח מהיוגה טרוולס.
טקסט נוסף: עממי, תרגום מאת ויאס יוסטון ואדי סטרן.
"Mer Girl" מכיל אינטרפולציה ואלמנטים מ-"Space" בביצוע גאבור סאבו.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Ray of Lightאזורתאריך יציאהפורמטגרסהחברת תקליטיםמקוריפן22 בפברואר 1998תקליט • תקליטורסטנדרטיתהאחים וורנר • מאבריקהממלכה המאוחדת2 במרץ 1998תקליט • תקליטור • קלטת שמע • מיני-אלבוםסטנדרטית • מהדורה מיוחדתגרמניהארצות הברית3 במרץ 1998תקליטורקנדהיפן8 בספטמבר 1998תקליטורמהדורה כפולה
Rated R (בעברית: דירוג R) הוא אלבומה הרביעי של זמרת הפופ ריהאנה, אשר יצא לאור ב-20 בנובמבר 2009 על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם.
הקלטות האלבום החלו באפריל 2009, והיו בכמה אולפנים בארצות הברית ואירופה.
ריהאנה עבדה עם כמה מפיקים על האלבום ובניהם: אנטוניו "L.A." ריד ודה קרטר שהיו מפיקים בפועל.
ריהאנה עבדה גם עם צ'ייס & סטטוס, סטארגייט, The-Dream, ני-יו ובריאן קנדי.
האלבום כלל את השתתפותם של האמנים: will.i.am, יאנג ג'זי, ג'סטין טימברלייק ונגן הגיטרה סלאש שניגן בשיר "Rockstar 101".
ריהאנה הייתה שותפה לכתיבת השירים באלבום זה וכן להלחנתם בשיתוף עם הזמר כותב השירים המצליח ני-יו.
מבחינה מוזיקלית האלבום מייצג כיוון שונה מהאלבום הקודם שהכיל שירי up-tempo ובלדות מוכוונת.
האלבום הוקלט לאחר התקרית האלימה עם בן זוגה לשעבר כריס בראון, שתקרית זו הביאה את האלבום להיות קודר ואפל יותר מהאלבומים הקודמים.
האלבום מכיל שילוב של מוזיקת היפ-הופ, רוק ודאבסטפ.
כמו כן האלבום מכיל את ז'אנר הדאנסהול מאלבומיה הקודמים, בשירים "Rude Boy" ו-"Te Amo".
האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, ששיבחו את הביצועים הבוגרים של ריהאנה, וכינו את האלבום "כמאמצה השכבתי והלבבי ביותר של ריהאנה".
בארצות הברית האלבום הופיע לראשונה במקום ה-4 עם מכירות של 181 אלף עותקים.
כמו כן האלבום הגיע למקום הראשון בעשר מדינות שונות.
מהאלבום יצאו חמישה סינגלים: "Te Amo" ,"Rockstar 101" ,"Rude Boy" ,"Hard", ו-"Russian Roulette", והסינגל ,"Wait Your Turn" שיצא כסינגל שיווקי בלבד.
הלהיטים הבולטים של האלבום היו השירים "Russian Roulette" ו- "Rude Boy" שזכו להצלחה יוצאת דופן בעולם.
"Russian Roulette" יצא לאור כסינגל הראשון מהאלבום, והצליח להגיע לטופ 10 ב-17 מדינות שונות.
הסינגל הבא מהאלבום "Hard" הגיע למקום ה-8 בארצות הברית אף על פי שנכשל בעולם, ובכך השיר נהיה לשיר ה-13 של הזמרת שהצליח להגיע לטופ 10 בארצות הברית, ובכך ריהאנה הפכה לאמן הנקבה עם הכי הרבה שירים בטופ 10 במאה ה-21 במדינה ביחד עם ביונסה.
הסינגל השלישי "Rude Boy" זכה להצלחה אף יותר גדולה כאשר שהה במקום ה-1 בארצות הברית במשך 5 שבועות רצופים.
כדי לקדם את האלבום ריהאנה יצאה לסיבוב ההופעות השלישי שלה, תחת השם: Last Girl on Earth Tour.
בעקבות תקיפתו האלימה של כריס בראון, לא היו הרבה התלבטויות לגבי העובדה שכל שיר באלבום יהיה קשור אליו.
בריאיון לחדשות MTV ריהאנה וני-יו הבהירו כי ני-יו לא רצה לכתוב שיר על בראון מכיוון שחשב שזה מיותר.
המפיק צ'אק הרמוני אמר כי לא משנה איזה שיר יהיה באלבום, באופן מידי זה יראה כמו שיר שנכתב על בראון.
במהלך ריאיון עם מארק מלכין בטקס הפרסים של MTV אמר כי המעריצים צריכים לצפות שריהאנה תהיה עצבנית ומסוכנת יותר באלבום.
מאוחר יותר בריאיון ל-Touch Weekly אמר כי האלבום הוא בהחלט מאיים יותר מהעבודות הקודמות של ריהאנה ותיאר אותו כ"משוחרר" יותר.
הזמר האמריקאי אייקון אמר כי הוא הולך "להאיר" את ריהאנה באלבום ולא לעשות אותה כועסת.
אחרי ההצלחה של האלבום האחרון ריהאנה רצתה לוודא שהיא לא תיפול לקול או אווירה אחת.
במהלך "Justin Timberlake & Friends Concert in Las Vegas" (ג'סטין טימברלייק וחברים קונצרט בלאס וגאס), טימברלייק סיפר בריאיון לחדשות MTV שהאלבום הוא קול חדש לגמרי, ושהשירים החדשים הם לא שיחזור של החומרים מהאלבום הקודם.
"היא חזרה לתודעה שוב אחרי המקרה הכול כך קשה שקרה...
והדבר הכי חכם שהיא עושה זה לא לחקות את מה שהיא עושה אלא לנוע קדימה", הסביר טימברלייק.
לאחר שחרורו של "Russian Roulette" כסינגל המוביל, מפיק האלבום צ'אק הרמוני היה מודע לתגובות המעורבות מצד המעריצים של ריהאנה על השיר, ולכן הוא הבטיח למעריצים שהשיר לא ייצג את שאר הסגנון של האלבום, אף על פי שהשיר שיקף את הצמיחה של ריהאנה כאומן.
בריאיון ל-Rap- Up סטיוארט טריקי הודיע כי הוא שיתף פעולה עם The-Dream בעבודה על האלבום.
ותיאר את האלבום כ-uptempo עצבני, ואמר שהאלבום שונה מעבודותיה הקודמות.
בחודש פברואר 2010 ריהאנה הביעה דעה חיובית על האלבום, אך ציינה כי עבודתה בעתיד תהיה פחות אינטנסיבית.
היא אמרה על האלבום הבא שלה: "אני באמת אוהבת את האלבום, אבל האלבום הבא שלי יהיה יותר אנרגטי, עם שירי פופ קצביים, ועל זה כנראה אני אלך." כשריהאנה נשאלה מה השיר הכי אהוב עליה באלבום, ריהאנה אמרה שאין כזה אבל השירים "Fire Bomb" ו-"Cold Case Love" חביבים עליה.
ריהאנה התחילה להקליט שירים לאלבום באפריל 2009. ההקלטות לאלבום נערכו באולפני "חלב" במנהטן, ניו יורק, אולפני מטרופוליס בלונדון, אנגליה, אולפני דאבו בפריז, צרפת, וסטלייק- אולפנים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ריהאנה עבדה עם מספר מפיקים וכותבים ובניהם: צ'אק הרמוני, The-Dream, כריסטופר "טריקי" סטיוארט, צ'ייס & סטטוס, סטארגייט, דמו וג'סטין טימברלייק.
ריהאנה רצתה שהאלבום יהיה פחות מושפע מסינתפופ, במטרה למנוע את הפופ המסחרי והקליל באלבומיה הקודמים.
בעקבות כך היא שילבה יותר בס ומוזיקה גותית.
במהלך השלבים המוקדמים של העבודה על האלבום, ריהאנה עבדה עם אדוניס שרופשייר, שאמרה שסיעור המוחות איתו הביא לה את כמות הרעיונות הגדולה ביותר לאלבום.
על שיתוף הפעולה עם הצוות הנורווגי סטארגייט ריהאנה אמרה שהוא היה "מאוד מתגמל" ו"מעורר השראה" והוסיפה: אנחנו עדיין לא יודעים מה הולך להיות באלבום אבל הולך להיות מאוד מרגש".
מאוחר יותר התברר כי סטארגייט גם הפיקו שיר של ריהאנה והראפר הקנדי דרייק לאלבום, אך בסוף הוא לא נכנס.
ריהאנה הייתה שותפה בכתיבת רוב השירים באלבום עם העזרה של טימברלייק וני-יו, שסייע לזמרת לתרגם את רגשותיה לשירים.
היא עבדה עם ני-יו על מספר שירים, אף על פי שלעיתים קרובות לא היה ברור איזה סוג שירים הם רוצים שיהיו באלבום.
בזמן שעבדו ביחד הוא [ני-יו] אמר שבזמן שהם עבדו ביחד הוא הרגיש שריהאנה לא הייתה אותה האישה איתה הוא עבד לפני כמה שנים, והחמיא על הצמיחה המוזיקלית שלה.