tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-27 באוגוסט 2024 התקיימה המשימה השישית של בומבו "חיפוש אוסף השעונים של בומבו".
בסיפור לבומבו יש ארון מיוחד בוא הוא שומר את אוסף השיעונים שלו תחת קוד סודי, הוא לא יודע איך או למה אבל הוא חושד שסמית' כחול הברך גילה את הקוד והשעונים נעלמו.
השחקנים היו צריכים לעזור לו לחפש 25 שעונים מכל סוג: שעון NoLate קלאסי, שעון NoLate 3 sport, שעון NoLate 7 tech ושעון NoLate פלטנום.
ב-15 באוקטובר 2024 התקיימה המשימה השביעית של בומבו "חיפוש הספלים של בומבו" שם השחקנים היו צריכים לחפש 25 ספלים מכל סוג: ספל קול קפה, ספל לבבות טדאם, ספל רוזין דה קול וספל חתול שומר החלב.
המשימה של זלמן שזר - ההיסטוריה מתעוררת לחיים!
ב־25 בדצמבר 2024 השיקו מיקמק 2 ומרכז זלמן שזר שיתוף פעולה ייחודי לרגל חג החנוכה, תחת הכותרת: "ההיסטוריה מתעוררת לחיים!".
במסגרת האירוע, שולבו במשחק שלוש משימות חדשות, שנבנו בהשראת תולדות העם היהודי והמסורת החנוכאית.
המשימות שולבו בתוך עולם המשחק לאורך חגיגות חג החנוכה, וכללו פעילויות מגוונות:
הדלקת נרות חנוכה וירטואלית בגבעת מיקמק.
גרסה מיוחדת של המשחק "תפוס ת'צבע – שזר", שכללה מאות שאלות טריוויה בנושא ההיסטוריה היהודית וחג החנוכה.
תחרויות יצירה דיגיטלית, בהן הוזמנו שחקנים לשלוח ציורים, סרטונים ותכנים מקוריים ברוח החג.
השחקנים שדורגו בעשירייה המובילה בטבלת המשחקים, לצד זוכים בתחרויות התוכן, קיבלו פרסים וירטואליים – בהם מטבעות מיקביט, כרטיסי מיקראד לרכישת פריטים, ופריטים נדירים ששוחררו במיוחד לאירוע.
שבועות עם זלמן שזר – משימות חגיגיות בגבעת מיקמק
ב־25 במאי 2025 השיקו מיקמק 2 ומרכז זלמן שזר שיתוף פעולה נוסף לרגל חג השבועות.
במסגרת האירוע, שולבו במשחק משימות חדשות פעילויות ותחרויות יצירה, שנבנו בהשראת חג השבועות, המסורת החקלאית והמורשת היהודית.
המשימות שולבו בתוך עולם המשחק שעוצב במיוחד לחג, ופעלו לאורך חגיגות חג השבועות:
משימות איסוף ברחבי מפת מיקמק 2, בהן התבקשו השחקנים לאתר מצרכים וחפצים ל"ארוחת חג שבועות" מסורתית.
גרסה מיוחדת של המשחק TOWERS, שכללה מאות שאלות טריוויה חדשות בנושא שבועות, חגי ישראל וחקלאות יהודית.
צ'יקי התרנגולת, רצה באזורים שונים בעולם והטילה "ביצי הפתעה", בהם פריטים חדשים ופרסים שונים.
תחרות יצירה קבוצתית, בה הוזמנו השחקנים לעצב "שולחן חג שבועות" הכולל את דמותו של זלמן שזר במרכז התמונה.
קטלוג חדש ברוח החג, מלא תלבושות חדשות וייחודיות בהשראת העולם החקלאי.
וזלמן AI, יוזמה חדשה של המשחק בה השחקנים יכולים לדבר עם דמותו הווירטואלית של שזר, לשאול שאלות והוא יענה בזמן אמת על בסיס אישיותו של שזר.
השחקנים שהצטיינו במשחקי הטריוויה, לצד זוכים בתחרות היצירה, קיבלו פרסים ופריטים נדירים – בהם מטבעות מיקביט, פריטי חג שבועות נדירים, וכרטיסי מיקראד לרכישת פריטים ייחודיים.
המשימה של זלמן שזר – שוברים את הנזק!
ב־4 באוגוסט 2025 השיקו מיקמק 2 ומרכז זלמן שזר שיתוף פעולה נוסף, תחת הכותרת: "שוברים את הנזק!", אירוע בנושא ט' באב וט"ו באב.
במסגרת האירוע שולב עם משימת חפירה חדשה, שנועדה לחשוף סוד במעמקי גבעת מיקמק .
המשימה שולבה בעולם המשחק לאורך תקופת האירוע, וכללה פעילויות מגוונות:
חפירה משותפת של כלל השחקנים, במטרה להגיע לעומק הנדרש.
בניית "עמודי אנרגיה" ברחבי העולם, שסיפקו אנרגיה רציפה לחפירה – אך מדי פעם הופיע נזק, מגיע והורס את העמודים, והשחקנים נדרשו לתקן אותם במהירות כדי להמשיך בהתקדמות.
אתגרים יומיים בפורמט טריוויה, שבסופם קיבלו המשתתפים מפתחות לב מיוחדים לפתיחת תיבות עם פריטים נדירים.
תחרות "הכי חופרים", בה דורגו השחקנים על פי כמות החפירות שביצעו במהלך האירוע.
השחקנים שהובילו בטבלת הדירוג, קיבלו פרסים ופריטים נדירים – בהם מטבעות מיקביט, פריטי לבוש ייחודיים, ופריטים נדירים ששוחררו במיוחד לאירוע.
בסיום החפירה נחשפה דלת סודית במעמקי הגבעה, והתנגנה סצנת מעבר בא הדלת נפתחת, נזק מפסיד ובורח.
ועל עבודתם הקשה השחקנים קיבלו קטלוג חדש מלא פריטים לט"ו באב.
במיקמק 2, מיקמק הוציאה שדרוגים של יוטיוברים שונים (פריזי, סאם רויאל וריינבו קווין), מקבלים מנוי ובלאסטר (משגר), נוסף לפריטים נוספים ותלבושות.
ב-15 במרץ 2022 מיקמק 2 שיתף פעולה עם היוטיוברית "ריינבו קווין".
והוצאת שדרוג שלה, שכלל בלאסטר ריינבו שיורה זיקוקי קשת בענן ו-2 אימוטיקונים.
בתחילת אוגוסט 2022 במיקמק 2 שיתף פעולה עם היוטיובר "סאם רויאל",והוצאת את השדרוג שלו, שכלל את הבלאסטר באבלס שיורה בועות סבון שמעיפות שחקנים באוויר.
בנוסף סאם רויאל עשה לייב אצלו בערוץ וחילק מתנות נדירות וצירף לסרטון את היוטיובר "רונן גיימינג" ששיחקו יחד במשחק "תפוס ת'צבע 2 בשמיים".
ב-22 באוגוסט 2022 מיקמק 2 הזמינה את היוטיובר "פריזי", לשחק במחשחק ולהציג את השדרוג שלו שכלל את בלסטר הקרח שיורה קרטיבים ומקפי שחקנים.
ב-30 באוגוסט 2022 מיקמק 2 הזמינה את היוטיובר "BANUZ".
שעשה לייב בערוץ היוטיוב שלו וחילק מתנות אולטרה-נדירות עם הבלאסטר.
בנוסף, מיקמק הודיעה בבלוג ש-80 המיקמקים שישתתפו בלייב ובפעילויות יזכו בפרסים שונים.
ב-14 בדצמבר 2022 בנוז עשה לייב בערוץ היוטיוב שלו ובלייב הוא עזר ל"אלמוג מהבלוג" למצוא את ההפתעות שנעלמו לה בגבעה לכבוד יומולדת שנה למשחק, ושניהם הופיעו אחר הצהריים בבמת ההופעות במיקפה, ושרו שיר חדש שאלמוג כתבה.
ב-25 בדצמבר 2022 לאחר סיומה של משימת החפירה, בנוז הגיע למיקמק 2 לראות את הבור שהמיקמקים חפרו במשימת החפירה, להסתכל בקטלוג המעצבים שמלא בפריטים שמשתמשים עיצבו ולהכריז בלייב על זוכי אתגר שיר החפירות.
מיקלוש פרנק (בהונגרית: Frank Miklós; בודפשט, 26 בדצמבר 1895 – בודפשט, 5 באפריל 1971) היה דוקטור לרפואה (MD), רופא פנימי, בלנאולוג, קנדידט למדעי הרפואה שנקרא דוקטורט קטן (.CSc)(1960).
הוא היה מנהל מחלקה ורופא ראשי בבית חולים וסגן מנהל בית חולים.
מחקריו עסקו במבחר נושאים, אך בעיקר סביב מים מינרליים ומי מרפה והשפעתם על הפיזיולוגיה האנושית.
מיקלוש פרנק נולד במשפחה יהודית כבנם של אדן פרנק (1859–1941), רופא, ושל סרנה פישר.
הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (היום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל את התואר שלו ברפואה ב-1918. בשנים 1918–1923 היה מתמחה, עוזר הוראה ומרצה במרפאה פנימית מס' 1 של האוניברסיטה.
שם, בנוסף לרפואה הפנימית, החל להתעניין בבלנאולוגיה, שהפכה למכריעה עבורו מאותו הזמן ואילך.
עד מהרה הפך למזכיר ולאחר מכן למזכיר הכללי של האגודה הלאומית לבלנאולוגית, ולמרצה בכיר קליני.
בשנת 1927 קידם תוכנית בעלון הבלנאולוגיה הלאומי.
בין היתר המליץ על הקמת בתי חולים ספא.
בשנת 1922, הוטבל לדת הקתולית.
ככל הנראה כדי לשאת את אשתו הקתולית, בין השנים 1930–1950 עבד כרופא הפנימי הראשי של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי וכרופא ראשי של ספא האי מרגיט.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כסגן רפואה בחזית המזרחית בעיקול הדון באוקראינה.
בשנת 1951 נוסד בית החולים ספא של המכון הלאומי לראומטיזם וספא, שבו מונה לסגן המנהל ולראש מחלקת הפנימית 3. בשנת 1960 הוענק לו תואר הקנדידט עם עבודת הדוקטורט שלו "החשיבות של שתיית מי מרפא עם מלחי גלאובר בטיפול במחלות של הכבד ודרכי המרה".
ב-1966 עזב את המחלקה שלו ועבד כסגן מנהל מינהלת הספא הלאומית ועסק רק בבלנולוגיה.
בשנים 1966–1967 נבחר לנשיא האגודה הבלנאוקלימטולוגית.
אשתו אליס פוגאן (1896–1963) הייתה רופאת שיניים, לה נישא ב-30 באוגוסט 1922 בבודפשט.
נולדו להם שני בנים: מיקלוש ואדוריאן.
אחותו ד"ר ליוויה פרנק (1904–1945) הייתה רופאת ילדים ונספתה בשואה.
בחינת האנטיגנים המשמשים במבחן וסרמן ובהליך ג'ורג'-זקס, תוך התייחסות מיוחדת לתכולת הכולסטרול של האנטיגנים (בודפשט, 1924)
המשמעות הקלינית של תגובת השחפת של וסרמן (עם לאסלו צ'ה-סומבטי, בודפשט, 1926)
תיאור אתרי הספא, המים המינרליים ואתרי הנופש של הונגריה (עם יאנוש קונסט וזולטאן ראוש, בודפשט, 1931)
דיטות שתיית מי מרפה בבודפשט (בודפשט, 1935)
תפקידו של בית החולים ספא בטיפול במחלות ראומטיות (בודפשט, 1936)
הבעיה של מחקר ספא מדעי (בודפשט, 1937)
הכימיה הפיזיקלית של מים מינרלים (בודפשט, 1937)
מעיין המרפא מגדה במרגיציגט (בודפשט, 1937)
אתרי הספא של הונגריה (עם לאסלו אויסקי ופרנץ פאפ, בודפשט, 1949)
המים המינרליים של הונגריה (עם פרנץ פאפ וקארוי שארלו, בודפשט, 1949)
מים מינרליים ומרפאים של הונגריה (עם אדן שולהוף, בודפשט, 1957)
אתרי הספא ואתרי הנופש של הונגריה (עורך, בודפשט, 1962)
מיקלוש רומאן (במקור רנברגר, בהונגרית: Román Miklós; בודפשט, 8 ביוני 1879 – בודפשט, 15 בינואר 1945) היה אדריכל יהודי-הונגרי שנרצח בשואה.
ביחד עם אחיו הצעיר יותר ארנה רומאן השאירו את חותמם על אדריכלות העיר בודפשט ושל הונגריה כולה בשל סגנונות התכנון הרבים שלהם ומגוון המבנים שתכננו.
מיקלוש רנברגר נולד במשפחה יהודית לשתי משפחות יהודיות (הוריו) שמקורן באובודה ובאסוד.
המשפחה אימצה את שם המשפחה רומאן בשנת 1900. מיקלוש קיבל את ההסמכה שלו כאדריכל ב-1901 באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה.
הוא נסע לסיור לימודי באיטליה עם מלגה ממלכתית, ולאחר מכן ביקר בגרמניה ובצרפת.
בסביבות שנת 1902, יחד בלה מאלנאי, עבד במשרדו של בלה לייטה.
בשנת 1903 פתח משרד ב-Visegrádi utca 4. באותה תקופה הוא היה בקשר עסקי כשותף עם בלה מאלנאי לזמן קצר.
בין 1906 לבין 1926 עבד יחד עם אחיו הצעיר, ארנה רומאן.
במהלך תקופה זו תוכננו על ידם כשמונים בנייני דירות, וילות ומפעלי תעשייה בבודפשט.
המשרד המשותף שלהם היה ב-Papnövelde utca 8, אותו הם עיצבו בעצמם.
הבניינים הייחודיים היפים ביותר ובעיקר המאוחרים שלהם נבנו בין 1908 לבין 1914, בדיוק כמו אלה של האחים לפלר, בלה לפלר ושאנדור שמו לפלר שיצרו בסגנון דומה.
האחים רומאן היו חסידי בלה לייטה לפני מלחמת העולם הראשונה, מיקלוש בסביבות 1902 ובלה לפלר עבדו במשרד לייטה בין 1903 לבין 1910. השפעתו של לייטה ניכרת בבירור ביצירותיהם של אז: אלמנטים של רומנטיקה לאומית (מוטיבים של אמנות עממית, צורות בקבוקים ומרפסת מגולפת) מסתננים דרך אדריכלות בנייני הדירות של אותה תקופה.
בהשפעת האר נובו הווינאי המאוחר של בלה לייטה ולאיוש קוזמה, צורות אמנות עממיות הונגריות התפרשו מחדש לדפוסים גאומטריים שנשענו כבר לכיוון האר דקו על החזיתות והפנים של הבניינים שלהם.
בעוד שלייטה הקדים את עמיתיו שבאו בעקבותיו, - כי הוא שם לב למבנה הבניינים שלו הרבה קודם לכן - השימוש בקישוט היה חשוב יותר לאחים רומאן.
יצירות האחים כוללת את האר נובו הפרחוני (1903–1907), האר נובו המאוחר (1908–1923), האר נובו המאוחר מעורב בהיסטוריציזם חדש בשנות ה-20 והאר דקו (אקספרסיוניזם, קוביזם), ארט דקו בסביבות 1930, בעוד שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40 מאופיינת במודרניזם מאופק.
אחד מהלקוחות הגדולים ביותר שלהם היה Hitel-és Leszáítóló Bank Rt., עבורו הם תכננו מספר בנייני דירות בין השנים 1909 לבין 1914.
יצירה יוצאת דופן וייחודית שלהם היא בניין העסקים והמגורים בסגנון באטורי (בערך 1912) בפינת Aranykéz utca ו-Regi posta utca בבודפשט.
הוא הצליח לזכות בתחרות העיצוב של בית הכנסת בעיר אסוד בגלל מוצאה של אמו מעיר זו (1907–1908).
לאחר גירוש קהילת אסוד למחנות הריכוז וההשמדה ב-1944, חיללו חיילי הצבא האדום הסובייטי את פנים בית הכנסת ובתחילת שנות ה-50 הרסו אותו בשל מצבו הרעוע.
אשתו השנייה משנת 1931 הייתה אולגה צייזל, ממנה התגרש כעבור שנתיים.
באותה תקופה הוא התגורר ב-Pannónia utca 30.
פרויקטים שיצר יחד עם אחיו
מיקלוש קושה (במקור מיקשה קסוביץ', בהונגרית: Kósa Miklós; בודפשט, 25 במאי 1888 – בודפשט, 1945/1944) היה משפטן, סופר בתחום הכלכלי, עורך עיתון ועיתונאי יהודי-הונגרי.
סבא רבא שלו מצד אמו היה מור פישר פרקשהאזי (תואר אצולה) היה יצרן הפורצלן המפורסם באיכות עולמית, הידוע ביותר בהונגריה.
מיקשה קסוביץ' נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור קושה (קסוביץ'), פקיד רכבת ממלכתי, ושל לואיזה פישר (1858–1945) פרקשהאזי (קדומת תואר אצולה).
הוא המשיך את לימודי המשפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ולאחר שסיים את הדוקטורט הפך לעיתונאי בעיתונים ובמגזינים גדולים.
הוא היה העורך של "ידיעות כלכלה" (Gazdasági Hírlap), מגזין כלכלי חשוב.
קושה תרגם את "בעיית העניים", ספרו של סידני וב.
במלחמת העולם השנייה בריוני מפלגת צלב החץ הוציאו אותו להורג ביחד עם אשתו.
אשתו הייתה אולגה קליין (1895–?), בתם של יוז'ף קליין ושל שרולטה גרינבאום, איתה התחתן ב-20 בדצמבר 1916 בטרזווארוש, בודפשט.
אנשי הזהב – תמונות אור וצל מהעולם הפיננסי ההונגרי (1927)
רכוש יהודי ויישוב יהודי בהונגריה.
"מיקסטייפ קינגסטון – תל אביב" הוא מיני אלבום של להקת הסקא והרגאיי התקווה 6 אשר יצא ב-1 בפברואר 2018.
שם האלבום משלב בתוכו את הערים קינגסטון בירת ג'מייקה ואת העיר תל אביב ממנה מגיעה הלהקה.
במיני האלבום נכלל גרסה חדשה לשירם בעולם שלה מאלבומם הכי ישראלי תחם השם "Sky Clear בעולם שלה" בהשתתפות ריצ'י ספייס אשר משלב גם מילים בשפה האנגלית.
בנושא יצאו מספר שירים חדשים כמו: גדול עליי, זה כל מה שיש ומת עליך.
ה-8051 הוא בקר ממשפחת המיקרו-בקרים MCS-51, שמקורו בארכיטקטורה המקורית של אינטל שנוצרה בתחילת שנות השמונים (צאצא של ה-8048 הקדום).
ה-8051 הוא המיקרו-בקר הראשון, שהציג את שיטת מיעון-סיבית, המאפשרת גישה ל-128 סיביות החל מהבית ה-32 בזיכרון ה-RAM הפנימי באופן פרטני של הרמת סיבית או הורדת סיבית בעזרת שימוש בסט הוראות חדשניות.
מודל הזיכרון של המעבד נחשב מורכב באותה התקופה, אך בשל הגמישות הרבה שהוא אפשר בעיצוב מערכות, הפך ה-8051 לפופולרי ביותר (נמכרו מעל 2 מיליון יחידות מאז שנת 1988).
מאז העיצוב המקורי של המעבד שפותח על ידי אינטל, חברות נוספות ייצרו שלל דגמים נוספים של המעבד, ביניהן AMD, Atmel, Cygnal, Dallas, Infineon, פיליפס, Signetics ,Siemens ואחרות.
הגרסאות השונות שיפרו את העיצוב המקורי של אינטל, והיום קיימות גרסאות שונות של ה-8051 שניתנות לתכנות חיצוני בעזרת מחשב אישי, גרסאות בעלות אפשרות "צריבה" חד פעמית ווריאציות שונות המיוצרות לצרכים שונים.
הגרסאות השונות של ה-8051 נמצאות בשימוש עד היום במכשירים רבים והוא למעשה המעבד הנפוץ בעולם; הוא נמצא בשימוש במקררים, מכונות כביסה, רמזורים, מיקרוגלים וכמעט בכל מוצר אלקטרוניקה שנמכר היום בגלל פשטותו וגמישותו.
עבור מכשירים שונים מיוצרים בדרך כלל רכיבים ייחודיים למוצר כך שהתוכנה הנדרשת מוטבעת בזיכרון הקבוע (ROM) שלהם וכך עלויות היצור מוזלות.
המיקרו-בקר מכיל את יחידת ה-CPU ובנוסף היחידות: RAM, ROM, פִּתחוֹת (פורטים) קלט־פלט, טיימרים, תקשורת טורית ובקרת פסיקות.
הגדלים והכמויות משתנים בין הרכיבים השונים במשפחת רכיבים אלו (ניתן לבדוק לפי דפי נתונים).
בנוסף לספרות הענפה הקיימת בשפה האנגלית קיימים גם ספרים בעברית בנושא זה.
מיכאל קונג'ה, "ספר לימוד מערכות מיקרו מחשבים", הוצאת שורש 2012
מלול שי, "ספר לימוד מיקרו-בקרים ממשפחת 8051 – שפת אסמבלי", הוצאת שורש 2009.
מלול שי, "ספר לימוד מיקרו-בקרים ממשפחת 8051 – שפת C", הוצאת שורש 2010.
נחום אריה, "יסודות המיקרו מחשב 8051, לימוד ותרגול" הוצאת ses, שנת 1987.
מיקרו-תשלום (תשלומים זעירים, באנגלית: Micropayment) הוא שיטת תשלומים בעבור טובין אשר נפוצה בעיקר במסחר אלקטרוני ברשת האינטרנט.
המדובר בעסקאות בהן הכסף המשמש לתשלום נקוב בסכומים נמוכים במיוחד, לרוב דולרים בודדים או אף פחות מכך.
עסקאות כאלה טבעיות לאתרי אינטרנט המציעים שירותים צנועים.
תחום זה מאפיין לרוב נכסים שאינם דורשים כל טיפול פרטני מצד המוכר (הכנה, אריזה, משלוח או כל טיפול ידני אחר).
המודל הכלכלי של מוצרים אלו מבוסס על מוצר שהיוצר שלו מעריך שיוכל למכור בכמויות גדולות מאוד, בין היתר הודות למחירו המזערי והחלטת הצרכנים לרכוש אותו ללא התלבטות רבה.
השיטה מציבה אתגר למפעיליה, שכן לעיתים עלות ביצוע העסקה עצמה הופך אותה לבעלת רווחיות נמוכה או אף בלתי כלכלית לחלוטין.
לצורך התמודדות עם חסם זה נפוצו שירותים, כגון זה של חברת PayPal, המאגדים מיקרו-תשלומים לכדי גבייה מרוכזת, בין אם בדיעבד, לאחר מספר רכישות גדול מספיק, או מראש - באמצעות רכישת אשראי לניצול.
כמו כן, רבים מנכסים אלו מוצעים למכירה במסגרת זירות מסחר המתמחות בנכסים כמותם (כגון בנק תמונות, חנות אפליקציות וכו') ובמקרים רבים זהות הרוכשים אפילו איננה ידועה ליוצרי התוכן אלא למנהלי הזירה בלבד.
מיקרו-כלכלה היא ענף של תורת הכלכלה, החוקר את ההתנהגות הכלכלית של תאים קטנים (כמו יחידים, משפחות או פירמות) וקבלת ההחלטות שלהם, ואת הדרך שבה התנהגות זו מכתיבה את התנהגות השוק של סחורה או שירות אחד, או המשק בכללו.
בניגוד לתחום המקרו-כלכלה, המתרכז במשק כולו, כלומר בכלל הפעילות הכלכלית במדינה או באזור גאוגרפי מסוים – בחשיבה "מלמעלה למטה", במיקרו-כלכלה, הניתוח מתאפיין בחשיבה "מלמטה למעלה", כלומר כיצד ההתנהגות של היחידות הקטנות קובעת את ההתנהגות הכוללת.
מקרו-כלכלה אינה עוסקת במה שמתרחש בשוק הבודד.
היא עוסקת גם בנושאים כמו צמיחה, אינפלציה ואבטלה, שהם מחוץ לתחום הדיון של המיקרו-כלכלה.
הפעילות הכלכלית הבסיסית שבה עוסקת המיקרו-כלכלה היא פעילות המסחר במוצר מסוג אחד.
כלל פעילות המסחר במוצר זה, שיכול להיות סחורה או שירות, מכונה השוק של המוצר.
בשוק זה פעילים יצרנים, המעוניינים למכור את המוצר, וצרכנים, המעוניינים לקנות אותו.
שאיפתם של היצרנים היא (בדרך-כלל) להפיק את הרווחים הגבוהים ביותר האפשריים ממכירת המוצר.
מספר יחידות המוצר שהם מעוניינים למכור נקרא היצע, והוא תלוי במחיר השוק של המוצר.
שאיפתם של הצרכנים היא להפיק את מרב התועלת מהמוצרים שהם רוכשים.
מספר היחידות שהם מעוניינים לקנות נקרא ביקוש, וגם הוא תלוי במחיר השוק.
המיקרו-כלכלה חוקרת את ההתנהלות בשוק מסוג זה, ואת האופן שבו נקבעים מחיר המוצר והכמות המיוצרת והנסחרת בו.
היא עוסקת בין השאר בשאלה כיצד השוק מגיע לשיווי משקל, כלומר למחיר שבו ההיצע שווה בדיוק לביקוש.
מחיר זה הוא מחיר שיווי המשקל, והוא יהיה המחיר בו ייסחר המוצר בשוק.
כמות המוצר המוצעת על ידי כל יצרן (ההיצע), וכמות המוצר המבוקשת על ידי כל צרכן (הביקוש) תלויות במחיר השוק של המוצר.
בדרך כלל, ככל שהמחיר עולה, היצרן מעוניין למכור יותר יחידות, והצרכן מעוניין לקנות פחות יחידות.
את ההיצע והביקוש מתארת המיקרו-כלכלה כפונקציות מתמטיות, הקובעות את מספר היחידות המוצעות או מבוקשות בכל מחיר שוק.
פונקציית ההיצע של היצרן נקבעת על ידי פונקציית הייצור שלו.
פונקציית הייצור קובעת מה עלות הייצור של כל יחידת מוצר, והיא קשורה לטכנולוגיית הייצור.
היצרן יירצה לייצר ולמכור יחידות בכמות, שתביא למקסימום את ההפרש בין הפדיון שלו לבין עלות הייצור.
ההנחה שככל שהמחיר שהוא יכול לקבל עולה, היצרן ירצה למכור יותר יחידות, נובעת מחוק התפוקה השולית הפוחתת.
מחוק זה נובע שככל שמייצרים יותר יחידות, עלות הייצור ליחידה גבוהה יותר.
מצב הפוך ממצב של תפוקה שולית פוחתת הוא יתרון לגודל, שבו ייצור יותר יחידות מפחית את עלות הייצור ליחידה.
פונקציית הביקוש של הצרכן נגזרת מפונקציית התועלת שלו, המתארת את ההנאה שלו מכל יחידה של המוצר ואת ההעדפות שלו בין מוצרים שונים, באילוצי התקציב שיש בידו.
במרבית המוצרים הצרכן יהיה מעוניין לרכוש פחות יחידות מהמוצר ככל שמחירו עולה.
המונח גמישות מתייחס לשאלה עד כמה משתנה הביקוש או ההיצע, כאשר משתנה המחיר.
הביקוש למוצרי יסוד נוטה להיות קשיח, כלומר בעל גמישות נמוכה.
לדוגמה, סביר שעליה במחיר הקמח לא תוריד את הביקוש לו בצורה משמעותית.
לעומת זאת, הביקוש למוצרי מותרות, או למוצרים שלהם תחליפים טובים, תלוי מאוד במחירם, כלומר גמישות הביקוש גבוהה.
במשק מסוים מתקיימים בכל עת מספר רב של שווקים שבהם נסחרים מספר רב מוצרים.
בין שווקים אלה יש השפעות הדדיות מסוגים שונים.
השפעה כזאת היא השפעה בין השווקים של מוצרים תחליפיים.
מוצרים תחליפיים ממלאים תפקידים דומים עבור הצרכנים ולכן הם יכולים לוותר על האחד ולצרוך את השני במקומו, כגון, גז טבעי ונפט.
במקרה של מוצרים תחליפיים, אם מחירו של מוצר אחד עולה, הביקוש למוצר התחליפי יעלה ואיתו גם מחיר התחליף.
ישנם עוד סוגים רבים של קשרים בין השווקים השונים.
תורת שיווי המשקל הכללי היא ענף של המיקרו-כלכלה, החוקר את הקשרים בין השווקים ומראה כיצד המשק מגיע לשיווי משקל כללי, שבו נקבעים מחירי כל הסחורות והשירותים במשק, כולל מחיר העבודה (המשכורות) ומחיר ההון (שער הריבית).
תורה זו מאפשרת למיקרו-כלכלה להסביר, באמצעות ההעדפות והתנהגות של השחקנים הבודדים במשק, את פעילות המשק כולו.
הניתוח הבסיסי של המיקרו-כלכלה מתבסס על הנחות התחרות המשוכללת, או השוק המשוכלל.
כאשר הנחות אלה מתקיימות, ניתן להראות בקלות יחסית שהמסחר בשוק יגיע לידי שיווי משקל.
בתנאים כאלה שיווי המשקל יהיה כזה שמתקיימת בו יעילות כלכלית או יעילות פארטו, במובן זה, שלא ניתן לשנות את הקצאת המשאבים בחברה מבלי לפגוע באחד הפרטים.
בשוק מספר רב של קונים ומוכרים.
כל מוכר מציע כמות קטנה של יחידות ביחס לסך כל היחידות הנסחרות בשוק, וכל קונה מעוניין לקנות כמות קטנה.
לכן לכל משתתף בשוק אין אפשרות להשפיע באופן משמעותי על התנהלות השוק.
אחידות המוצר: כל המוכרים בשוק מציעים בדיוק את אותו המוצר, ולקונים אין העדפה לקניה אצל מוכר זה או אחר.
מידע מלא: כל המוכרים והקונים יודעים את המחירים שנקבעו על ידי כל המוכרים.
הנחות התנהגותיות: מטרתם של המוכרים היא להרוויח כמה שיותר, ומטרתם של הקונים היא למקסם את התועלת שלהם.
להתנהגות כזו קוראים התנהגות רציונלית.
במציאות כמעט ואין מקרים שבהם כל הנחות התחרות המשוכללת מתקיימות.
לכן המיקרו-כלכלה עוסקת גם בניתוח מקרים שבהם אחת או יותר מההנחות לא מתקיימת.
לדוגמה, לעיתים קרובות ההנחה הראשונה אינה מתקיימת.
מבני שוק נפוצים הם מצבים שבהם יש רק מוכר אחד (מצב של מונופול) או מספר קטן של מוכרים (דואופול או אוליגופול).
כאשר הנחות השוק המשוכלל לא מתקיימות, ניצול המשאבים בשוק אינו אופטימלי.
זהו אחד הגורמים לכשל שוקי.
בתנאים אלה, המיקרו-כלכלה מנתחת כיצד התערבות מכוונת של הממשלה יכולה לתקן את המצב.
יסודות הכלכלה המודרנית הונחו על ידי אדם סמית בסיפרו "עושר העמים" שפורסם ב-1776. סמית' טבע את המושג "היד הנעלמה", כשתאר כיצד ההתנהגות האנוכית של המוכרים והקונים יוצרת החלוקה הטובה ביותר של סחורות ושירותים, כאשר כל אחד פועל להתמחות בתחומו ולשפר את השימוש בהון, כדי לייצר יותר ערך.
בניגוד לשמה, המהפכה השולית לא הייתה שולית בהיסטוריה של הכלכלה.
לקראת סוף המאה ה-19, נוצרו המושגים עלות שולית ותועלת שולית, ושל עלות אלטרנטיבית.
באמצעות מונחים אלה יכלו כלכלנים בפעם הראשונה להסביר, מדוע מחיר השוק אינו קשור בהכרח לעלויות הייצור.
מהפכה זו הביאה לעולם את הזרם הנאו-קלסי בכלכלה, שמייצגו הבולט היה אלפרד מרשל.
החשיבה הנאו-קלאסית "המסורתית" הגיעה לשיאה באמצע המאה העשרים.
היא שילבה את החשיבה השולית של המאה ה-19, את רעיון השיווי המשקל הכללי והיעילות הכלכלית, עם הכלכלה המתמטית שהתפתחה באותה תקופה.
בגישה זו הייתה התבססות רבה הנחות השוק המשוכלל, ובעיקר על רציונליות ומידע מלא.
תחת הנחות אלה, אפשר להפעיל כלים מתמטיים של אופטימיזציה תחת אילוצים כדי לנתח את התנהגות השחקנים.
במודלים הכלכליים הבסיסיים, כל המידע על המתרחש בשוק זמין לכל המשתתפים בו.
מודלים מודרניים מנסים לנתח קבלת החלטות בתנאים של אי-ודאות.
מודלים אלה מתבססים על תאוריית תוחלת התועלת של ג'ון פון נוימן ואוסקר מורגנשטרן, ועל רעיונות וכלים מתורת המשחקים.
הנחה נוספת של השוק המשוכלל שזוכה לביקורת היא הנחת ההתנהגות הרציונלית.
המונח רציונליות מוגבלת, שנטבע על ידי הרברט א.
סיימון, מתאר את ההתנהגות האנושית שהיא רציונלית לעיתים אבל מושפעת מהטיות שונות.
בין החוקרים שהניחו את היסודות לתחום זה של כלכלת התנהגות היו הישראלים דניאל כהנמן ועמוס טברסקי, אשר יצרו את תורת הערך.
במרבית השווקים הנחות השוק המשוכלל אינן מתקיימות או מתקיימות באופן חלקי ביותר במציאות.
יוצא דופן הוא שוק ההון, כלומר השוק שבו נסחרים כסף וניירות ערך.
למרות רמת השכלול הרבה שלו, גם בשוק זה שוררת אי-ודאות.
תורת המימון, שנחשבת לפעמים לענף של המיקרו-כלכלה, עוסקת בתחום זה.
הרעיונות המיקרו-כלכליים משמשים שם לבדיקת נושאים כמו בחירת תיקי השקעות, קביעת ערך פירמה, מנופים פיננסיים ותמחור אופציות.
תחום כלכלת המשפט חוקר בכלים מיקרו-כלכליים את התהליכים המתרחשים במערכת המשפט.
הכלכלה הפוליטית החדשה משתמשת בכלים כאלה בתחומים של מדע המדינה.
המשותף לשתיהן, ולתחומים נוספים, הוא הניסיון להפעיל את תורת המיקרו-כלכלה מחוץ לתחומים הקלסיים של החשיבה הכלכלית.
שוק (כלכלה) – ביקוש והיצע – גמישות – ערך עודף של יצרן – תחרות משוכללת – כלכלה מודרנית - מונחים
תועלת שולית – העדפות – עקומת אדישות – תועלת – הכנסה
תחרות משוכללת – מונופול – דואופול – אוליגופול – מונופסון – קרטל
גורמי ייצור – עקומת התמורה – פונקציית הייצור – יתרון לגודל – אפליית מחירים – עלות אלטרנטיבית
יעילות פארטו – מדד ג'יני – קו העוני
כשל שוק – השפעה חיצונית – מוצר ציבורי – מסים
תאוריית השוק היעיל – מימון – סיכון
תורת המשחקים – כלכלה מוסדית – כלכלה נאו-קלאסית – האסכולה האוסטרית
מיקרו-מחשב הוא מחשב שבליבו מצוי מיקרו-מעבד (הנקרא גם מיקרופרוססור או בקיצור µP) המשמש כיחידת עיבוד מרכזית.
מיקרו-מחשבים הם קטנים ותופסים מעט מקום בהשוואה למחשבים מרכזיים ולמיני-מחשבים.
מיקרו-מחשבים רבים (כאשר הם מצוידים במקלדת ומסך) הם גם מחשבים אישיים.
השימוש במונח מיקרו-מחשב פחת משמעותית מאז אמצע שנות ה-80 וכבר אינו נפוץ.
הוא בדרך כלל מקושר לדור הראשון של המחשבים הביתיים.
היות שמגוון הולך וגדל של מחשבים המבוססים על מיקרו-מעבד מתאים להגדרה של מיקרו-מחשב, כבר אין מכנים אותם כך בדיבור יום-יומי.
המיקרו מעבד הראשון היה אינטל 4004 שיצא לשוק בשנת 1971. שנה אחריו יצא אינטל 8008 שהיה המיקרו מעבד הראשון עם רוחב פס 8 ביט.
ה-8080 כבר היה מעבד עצמאי למדי עם ביצועים משופרים.
עד אמצע שנות ה-70 קמו למיקרו מעבד זה של אינטל מספר מתחרים: מעבד ה-6800 מתוצרת מוטורולה, ה-6502 של חברת Mos Technology וה-Z80 החזק במיוחד של זילוג (Zilog).
במהלך שנות ה-70 הופיעו עשרות רבות של דגמים שונים של מיקרו-מחשבים.
בהתחלה הם כללו מעגל מודפס בודד וחשוף, שכלל גם תצוגה ולוח מקשים כמו של מחשבון או לחלופין התחבר למסוף אלפא נומרי באמצעות RS-232. בהמשך נוצר תקן S-100 BUS לחיבור כמה כרטיסים כאלה.
המיקרו-מחשבים שימשו הן חובבי אלקטרוניקה לכתיבת תוכניות קטנות באסמבלר והן לשימושים מקצועיים.
המערכות המקצועיות התחרו בהדרגה במיני מחשבים כמחשבים רב תכליתיים בתעשייה ובאוניברסיטאות.
הם חוללו מהפכה בכך שהפכו את המחשב ממכשיר יקר ונדיר למכשיר שימושי ונפוץ יחסית.
מחיר מערכת מקצועית אופיינית בסוף שנות ה-70 היה כמה אלפי דולר, היא תקשרה עם מסוף אלפא-נומרי ב־RS-232, היה לה כונן תקליטוני 8 אינץ' וזיכרון נדיף 64 קילובייט.
מערכת ההפעלה הנפוצה ביותר למחשבים תעשייתיים/מחקריים אלו הייתה CP/M, ה"אמא" הרוחנית של ה MS-DOS.
במקביל, במחצית השנייה של שנות ה-70, יוצרו ונמכרו עשרות דגמים שונים של מיקרו מחשבים לשוק הצרכנים הביתי.
"מחשבים ביתיים" אלו היו ארוזים במארז סגור והתאימו לשוק רחב יחסית.
רובם באו עם מקלדת, התחברו לטלוויזיה, כללו תוכנות משחקים ב-CARTRIDGE, אפשרו תיכנות בשפת BASIC ושמרו תוכניות על קלטות טייפ.
מחשב האפל הראשון היה שחקן די זניח בקבוצה זו אך האפל II הצליח מעל ומעבר למתחריו.
הוא היה מבוסס על מעבד חלש יחסית ה-6502, אך כונן הדיסקים שכלל, הממשק בצבע, המוניטור הייעודי ותוכנת VisiCalc (שהייתה הגיליון האלקטרוני הראשון) הפכו אותו לפופולרי ביותר.
עידן זה הסתיים עם הופעתו של המחשב האישי של IBM (חומרה) ומיקרוסופט (תוכנה).
ה-IBM-PC השתלט על השוק הביתי, המסחרי, התעשייתי והמחקרי בזכות הפיכתו לסטנדרט שכל יצרני החומרה והתוכנה מתאימים עצמם אליו.
המונח מיקרו מחשב כבר אינו בשימוש כיום.
המונח מיקרו מעבד עדיין מיוחס לרכיבי CPU אינטגרליים המשולבים כיום כמעט בכל מכשיר אלקטרוני מסביבנו.
כל מיקרו-מחשב מכיל ארבעה מרכיבים עיקריים והם: מיקרו-מעבד הכולל גם יחידה אריתמטית-לוגית ויחידת נקודה צפה (Floating-point), זיכרונות, יחידת קלט (Input) ויחידת פלט (Output), בדומה לארכיטקטורת פון נוימן.
בנוסף, מאחר שהמיקרו-מעבד צריך לבצע חישובים רבים, לפנות לזיכרונות ולהתקני קלט/פלט (I/O), חברת אינטל פיתחה רכיבים היקפיים (פריפרייליים) חכמים שיעזרו וייקלו על עבודת המיקרו-מעבד.
יתר על כן, רכיבים אלו נחוצים ומייעלים את עבודת המערכת, ובלעדיהם המערכת תעבוד לאט ובצורה לא יעילה.
הרכיבים ההיקפיים הם מתוכנתים (באמצעות פקודות ניתן לשלוט על תצורת העבודה של הרכיב).
ברוב מערכות המיקרו-מחשבים הראשונות השתמשו ברכיבים הבאים: מונה מתוכנת מסוג 8254, בקר קלט/פלט מסוג 8255, בקר פסיקות מסוג 8259, בקר תקשורת טורית מסוג 8251 ובקר גישה ישירה לזיכרון (DMA – Direct Memory Access) מסוג 8237.
מערכות עיבוד נתונים – במערכות כאלה חשוב רוחב הזיכרון ומהירות החישוב.
לדוגמה: ב-8086 רוחב הזיכרון הוא 16 ביט, החל מה80386 רוחב הזיכרון הוא 32 ביט, וכיום במעבדים החדשים רוחב הזיכרון שלהם הוא 64 ביט.
כמו כן חשוב הקצב של אות השעון (תדר השעון של המעבד), אשר גדלה בכל דור של מעבדים.
מערכות מכשור ובקרה – במערכות כאלה מחברים יותר התקני קלט/פלט (I/O) ופחות זיכרונות.
מאחר שברוב התקני ה-I/O רוחב אפיק הנתונים (Data Bus) הוא 8 ביט, לא נדרש מהמעבד רוחב זיכרון גדול, וברוב המערכות מספיק רוחב של 8 ביט.
מהירות המעבד לא חשובה כל כך מאחר שרוב התקני ה-I/O איטיים יחסית למהירות פעולת המעבד (למעט מערכות עם מספר רב של התקני I/O).
במיקרו-קונטרולרים כדוגמת ה-8051, יש דגש על פניה להתקני I/O הכוללים: פורטים, פקודות על ביטים בודדים וכו'.
במקרים בודדים דרוש גם רוחב זיכרון גדול וגם מהירות גבוהה.
לדוגמה: אם רוצים לדגום בתדר מקסימלי רכיב המרה A/D בעל 16 ביט.
במקרים כאלה אפשר לחבר מעבדים מהירים יותר ועם רוחב Data Bus של 16 ביט (לדוגמה: 80151 או 80251).
מיקרו-היסטוריה היא מתודה בחקר ההיסטוריה שהתפתחה בעשורים האחרונים של המאה העשרים כסוגה חדשה בהיסטוריוגרפיה.
באמצעות בדיקה מדוקדקת של חומר ארכיוני (משפטי, בדרך כלל) אודות פרשה אחת, שבמרכזה עמדו "גיבור" או "גיבורה" אשר לרוב לא נמנו עם השכבות המעצבות את מהלך ההיסטוריה, מציעים החוקרים הסבר למציאות ולתמורות בחיי התקופה – בייחוד בפינות שאליהן אין על-פי רוב גישה בכלי מחקר אחרים.
ייחודה של המיקרו-היסטוריה הוא בכתיבת ההיסטוריה דרך ראייה "מלמטה", דרך ראיית הפרטים הקטנים של חיי היום-יום.
בחקר ההיסטוריה האנושית, עד שנות השבעים של המאה העשרים, היה מקובל לתאר מגמות ותהליכים.
על חייו של האדם הפרטי היה ניתן ללמוד רק מתיאור חייהם של האליטות העשירות והמכובדות.
לפני עליית זרם המיקרו-היסטוריה לא נסקרו לפרטיהם פשוטי העם, האנשים קשיי היום שעבדו לרוב מבוקר עד ערב ודאגו למחייתם.
במהלך רוב שנות ההיסטוריה האנושית לא ידעו רובם קרוא וכתוב, וחייהם הספציפיים לרוב לא הותירו חותם בספרי ההיסטוריה.
דיגום והפקה של DNA מאפשרים להתחקות אחר מאפיינים גנטיים, ומהם להשליך על פנוטיפים (מראה, מחלות וכו') שהיו לשרידי אדם שנמצאו.
עם השנים הטכניקות השתכללו, וניתן להפיק יותר DNA משרידים עתיקים יותר.
מחקר שפורסם ב-Nature ב-2023 הראה הצלחה של מיצוי DNA משרידי אישה בסיביר שנאספו מתליון שלבשה.
חלק מהמחקר המיקרו-היסטורי מתמקד בהזדמנויות בהן מתגלה גופת אדם או שלד אדם יחידי באתר, או מסמכים רבים שנמצאו ליד גופה.
הסביבה בה הוא נמצא, החפצים שעליו ותיארוכם עוזרים לשפוך אור על מאפיינים שונים, לא רק של אותו אדם, אלא אף על התקופה בכללותה שבה חי.
מחקרים אחרים מתמקדים בתיקים משפטיים.
על אף שלעיתים העדויות באותם תיקים מוטות, והוצאו תחת עינוי, יש בהן מידע רב, שלא ניתן להכרה במקורות שהופצו לציבור הרחב.
אצי, איש הקרח - חקירות שונות אפשרו לגלות היכן ומתי גר, ממדי גופו, מה לבש ומה אכל, עם מי היה במגע, וכיצד נהרג.
בּבּתא בת שמעון - מתה במהלך מרד בר כוכבא במצור על מערת האיגרות.
שלום קומאיסה בת לוי - הייתה אישה יהודייה אמידה מאזור דרום ים המלח אשר ברחה למערת המפלט בנחל חבר - מערת האיגרות בסופו של מרד בר כוכבא.
הלוחם ממערת הלוחם - נקבר במערה בוואדי אל-מכוך עם כליו האישיים וכלי פולחן קבורה.
נצבר ידע על ממדי גופו, בריאותו, מעמדו, והתקופה בה חי.
מרטן גר - איכר צרפתי מן המאה ה-16, שעמד במוקד משפט התחזות מפורסם.
שנים אחדות לאחר שעזב גר את משפחתו, הופיע אדם זר שטען כי הוא מרטן גר הנעדר.
בזכות דמיונו הפיזי לגר ובקיאותו בפרטי חייו, עלה בידו לשכנע את הסביבה בזהותו, ולחיות עם אשתו של גר וילדיו כ-3 שנים.
עם שובו של מרטן גר האמיתי, הועמד המתחזה למשפט בו נחשפה זהותו האמיתית והוא הוצא להורג.
המקרה עמד במוקד ספרה של נטלי זימון דייוויס, שובו של מרטן גר.
קרלו גינצבורג נחשב לאחד מראשוני זרם ה"מיקרו-היסטוריה", עם פרסום ספריו "היסטוריה, רטוריקה, הוכחה", ו"הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה" (הוצאת כרמל 2005).
היסטוריונים נוספים שעסקו בתחום הם
נטלי זימון דייוויס, בספרה "שובו של מרטין גר" (הוצאת חרגול, תל אביב, 2001), עמנואל לה רואה לדורי בספרו "מונטיו" Montaillou, village occitan (1975), וג'ודית ק.
בראון בספרה "מעשים מגונים: חייה של נזירה לסבית בימי הרנסאנס מאיטליה" (הוצאת חרגול, תל אביב, 2002).
עם החוקרים בישראל שהתמחו במיקרו-היסטוריה נמנית פרופסור יעל עצמון, מהאוניברסיטה העברית, שעסקה במחקריה בהיסטוריה של ההתיישבות הציונית בארץ ישראל מנקודת מבט מתודולוגית של מיקרו-היסטוריה.
גם את ספרה של פרופסור חוה טורניאנסקי, כלת פרס ביאליק, שתרגמה מיידיש בעיבוד מחודש את זיכרונותיה של גליקל מהמלין, ניתן לראות כשייך לסוגה המיקרו-היסטורית, וכן את ספרה של יעל בוכמן "פאשות, פלחים ופיראטים", העוסק באורחות החיים בארץ ישראל בתקופה שבין המאה ה-16 למאה ה-18.
יש מספר יוזמות וארגונים היסטוריים שאפשר לראותם כמי שעסקו במיקרו מימון ובמיקרו אשראי.
בגרמניה, תנועת כלכלת הכפרים של פרידריך וילהלם ראיפזן נוסדה בשנת 1864, ובשנת 1901 נהנו משירותיה כ-2 מיליון איכרים.
תנועה זו התבססה על איגודי אשראי, כלומר ארגונים קואופרטיביים של אשראי-הדדי.
ראיזן יזם את התנועה כפתרון לעוניים של מי שהיו עד זמן קצר לפני כן צמיתים, וניצולם על ידי מלווים מקומיים.
אלפונס ודורימן דז'רדן ייסדו בקוויבק, קנדה, תנועה דומה בשנת 1900. עקרונות של מיקרו אשראי יושמו גם בתוכנית מרשל לאחר מלחמת העולם השנייה באירופה.
הגלגול הנוכחי של המיקרו מימון מזוהה בעיקר עם פעילות במדינות המתפתחות וקשור למספר ארגונים שהחלו את פעילותם בשנות ה-70, ביניהם:
ACCION - ארגון זה החל את דרכו בשליחת מתנדבים לעבודה בפרויקטי תשתיות באמריקה הלטינית.
בשנת 1973 הוא החל לפעול להענקת הזדמנויות כלכליות לעניים, כדי שיוכלו ליצור שיפורים בני-קיימא בחייהם.
התוכנית להענקת הלוואות קטנות למטרות עסקיות לעניים החלה בעיר רציפי שבברזיל.
לטענת הארגון, הלוואות אלה היו הסנוניות הראשונות של המיקרו אשראי המודרני.
הניסוי הצליח, ובמשך ארבע שנים הארגון העניק 885 הלוואות עם שיעור החזרה של מעל 90%.
ההלוואות סייעו ליצירה או ייצוב של 1,386 מקומות עבודה.
ההצלחה שינתה את דרכו של הארגון, שהחל לעסוק אך ורק במיקרו מימון.
כיום הוא פועל במדינות בכל רחבי דרום ומרכז אמריקה, בארצות הברית, באפריקה ובהודו.
בנק גרמין - בערך באותה תקופה, וללא קשר, מוחמד יונוס, פרופסור לכלכלה מאוניברסיטת צ'יטגונג בבנגלדש, החל בניסוי דומה.
את ההלוואה הראשונה שלו, בסך 27 דולר ארצות הברית הוציא יונוס מכיסו הפרטי בשנת 1974. בשנת 1976, יונוס הקים את בנק גרמין כדי לספק הלוואות לעניי בנגלדש.
מאז הלווה הבנק למעלה מ-5 מיליארד דולר ארצות הברית לכמה מיליוני אנשים - בשנת 2005 עמד מספר ההלוואות הפתוחות על 4 מיליון.
כדי להבטיח את החזרת ההלוואות, הבנק משתמש בשיטה של "הלוואות סולידריות", באמצעות "קבוצות סולידריות": קבוצות קטנות ולא פורמליות, כמעט כולן של נשים, שנועדות מדי שבוע בכפריהן ומתקבצות כדי לפגוש את נציגי הבנק, ושחבריהן תומכים זה בזה.
כיום הבנק מציע גם שירותי הלוואות מסוגים אחרים ושירותי חיסכון.
הבנק, ביחד עם מייסדו יונוס, זכו בפרס נובל לשלום בשנת 2006.
העניין של סוכנויות ומוסדות מיקרו אשראי ברחבי העולם בנשים הולך וגובר, ויש הארגונים המתמקדים רק בהלוואות לנשים.
הסיבות לכך הן שנשים בדרך כלל אחראיות על גידול הילדים, ועוני של נשים פוגע בהתפתחותם הפיזית והחברתית של ילדיהן.
הניסיון מראה שנשים נוטות להחזיר את ההלוואות, שהן משקיעות את הכסף בדרך שתביא רווחה למשפחותיהן, ושמעמדן המשפחתי והחברתי משתפר משום שהן מסוגלות להרוויח כסף.
המגמה של התמקדות בנשים החלה בבנק גרמן בבנגלדש.
בתחילת דרכו הלווה הבנק לנשים וגברים כאחד, אבל עם הזמן, מהסיבות שתוארו, הוא החל להתמקד בנשים, וכיום 96% מההלוואות ניתנים לנשים.
ארגונים שונים הלכו בעקבותיו, ובמקומות מסוימים קמו ארגונים שיועדו מראש להלוות לנשים בלבד.
עם זאת יש הטוענים שבמקרים רבים נשים משמשות רק ככיסוי, כאשר הלווים האמיתיים הם בעליהן או בניהן.
הגברים משתמשים בכספים לצרכיהם, בעוד הנשים נושאות בנטל הסיכון הפיננסי.
מיקרו מימון הוא אספקתם של שירותי בנקאות ללקוחות מעוטי יכולת, כולל אשראי צרכני ולעצמאים הרוצים לפתוח עסק, שבאופן מסורתי מחוסרי גישה לשירותי בנקאות.
באופן רחב יותר זוהי תנועה שמטרתה היא "עולם שבו משקי בית עניים (דולר ליום) או כמעט עניים רבים ככל האפשר יכולים ליהנות משירותים פיננסיים ברמה גבוהה לא רק באשראי אלא גם בביטוח, חיסכון והעברת כספים."
אנשים המקדמים את המיקרו מימון מחזיקים לרוב בגישה ששירותים אלה יכולים להוציא את העניים מהעוני.
באופן מסורתי, בנקים לא מספקים אשראי לאנשים עם מעט או בלי הכנסה במזומן.
בנקים סופגים עלויות גבוהות בניהול חשבון של לקוח, ללא קשר לגובה הסכומים המעורבים.
יש נקודת "אפס ההפסד" שבה הבנק לא מרוויח ולא מפסיד מעסקה, ומתחתיה הבנק מפסיד על כל עסקה שהוא עושה.
רוב העניים נופלים מתחת לנקודה זו.
בנוסף, לעניים יש מעט נכסים אותם הם יכולים לתת לבנק כערבון.
בגלל קשיים אלה עלולים רוב העניים הנזקקים להלוואה להסתמך על קרוביהם או על המלווה בריבית המקומי, אשר בבדיקה שנערכה בכ-14 מדינות מתפתחות ביבשות שונות נמצא כי 76% מהם עולים על שיעור ריבית של 10% לחודש, כולל 22% שעולים על 100% לחודש.
מלווים בריבית לוקחים לרוב שיעור ריבית גדול יותר מלווים עניים יותר כדי לעמוד בסיכון שבהלוואה, למרות שלרוב נעשית למלווים דמוניזציה כלוקחי נשך שמתעמרים בלקוחותיהם, שירותיהם מהירים ונוחים ויכולים להיות גמישים מאוד כאשר לווים נכנסים לבעיות המניחות את דעתם.
התקווה להוציאם מהעסקים הוכחה כלא מציאותית, אפילו במקומות בהם מוסדות מיקרו מימון פעילים מאוד.
במאות השנים האחרונות, אנשי מעשה בעלי חזון מהגמ"חים היהודיים בתפוצות, הנזירים הפרנסיסקנים בחנויות משכון קהילתיות במאה ה-15, תנועת האשראי האירופית במאה ה-19, וראשית תנועת המיקרו-אשראי בשנות ה-70 (מוחמד יונוס).
כולם בחנו דרכים ליצור הזדמנויות ודרכים לניהול סיכון באוכלוסייה הענייה.
למרות שהצלחתו של בנק גרמין (המשרת יותר מ-7 מיליון נשים בבנגלדש) נתנה לעולם השראה, היה קשה לשחזר את הצלחתו.
באזורים המאוכלסים פחות בצפיפות היה קושי בעמידה בעלויות הסניפים המקומיים לשירות לקוחות מקומיים.
למרות שנעשתה התקדמות רבה, הבעיה עדיין לא נפתרה, לרובם המכריע של אלה המשתכרים בסביבות דולר ליום אין גישה למגזר הפיננסי הרשמי.
המיקרו מימון גדל במהירות וכ-25 מיליארד דולר מולווים ברגע זה.
מוערך כי התעשייה צריכה 250 מיליארד דולר כדי להשיג הון לכל אלה שצריכים אותו.
התעשייה הגדלה במהירות עוררה חששות שכמות הון כזו יכולה לגרום לסיכון מוגבר אם לא ינוהל נכון.
כשם שחיסכון הוא פעולה משלימה להלוואה, מיקרו חיסכון הוא פעולה משלימה למיקרו אשראי.
זוהי תוכנית המאפשרת להפקיד סכומי כסף קטנים מאוד במוסד בנקאי, כחיסכון לטווח קצר או ארוך.
בנקים רגילים אינם מעוניינים בדרך כלל בלקוחות כאלה, משום שעלות הטיפול בהם גבוהה מדי ביחס להכנסות שהם יוצרים.
לכן אין לעניים מאוד נגישות לחיסכון בנקאי, בטוח וגמיש, והם נאלצים לחסוך על ידי קניית מוצרים, ונחשפים לסיכון שאלה יושמדו, ייגנבו או שלא יהיה ניתן למכור אותם בשעת הצורך.
כמו המיקרו הלוואה, שורשיו של המיקרו חיסכון הם במדינות המערב במאה ה-19. לדוגמה, החל מ-1861 החל משרד הדואר בממלכה המאוחדת להציע תוכניות חיסכון פשוטות שנועדו לאפשר לבעלי משכורות נמוכות לחסוך.
החיסכון נעשה באמצעות חוברות בולים, והכסף לא הלווה ללווים פרטיים אחרים אלא לממשלה.
עם זאת, המונח מיקרו חיסכון מתייחס בעיקר לפעילות של ארגוני המיקרו מימון בעשורים האחרונים.
בבנקאות מסורתית, חסכונות הלקוחות משמשים למימון ההלוואות ללקוחות אחרים.
חלק ממוסדות המיקרו מימון מציבים לעצמם מטרה לפעול באופן דומה, ולממן את המיקרו אשראי שהם מציעים באמצעות חסכונות.
עם זאת, התקווה שמוסדות המיקרו מימון יוכלו ליצור איזון כזה טרם הופרכה, ומרבית המיקרו אשראי מבוסס על מקורות חיצוניים ולא על חסכונות של לקוחות.
המעבר של החוסכים מצורות חיסכון מסורתיות לא-פורמליות, אבל מוחשיות, לחיסכון בנקאי הוא איטי מאוד.
יש הטוענים גם שכמות המקורות החיצוניים המוקצית לארגוני המיקרו מימון גדולה מספיק, כדי שלא יהיה להם עניין אמיתי בפיתוח המיקרו חיסכון.
מיקרו מימון מבוסס חיסכון קבוצתי
מיקרו מימון מבוסס חיסכון זוהה כדרך יעילה להביא שירותים פיננסיים זולים למשפחות עניות מאוד.
לדוגמה, "הבנק הלאומי לחקלאות ופיתוח כפרי" בהודו מממן יותר מ-500 בנקים שמלווים בתורם את הכסף לקבוצות לסיוע-עצמי.
כל קבוצה כוללת עד 20 חברים, שרובם נשים מהשבטים ומן הקסטות העניים ביותר.
חברי הקבוצות חוסכים סכומי כסף קטנים, עד כדי כמה רופי בחודש, בקרן של הקבוצה.
חברים יכולים ללוות כסף מן הקבוצות למטרות שונות, החל ממקרי חירום בבית ועד שכר לימוד.
כאשר הקבוצות מוכיחות שהן מנהלות את הקרן היטב, הן יכולות ללוות מבנק מקומי כדי להשקיע בעסק קטן.
הבנקים מלווים בדרך כלל עד 4 רופי על כל רופי בקרן של הקבוצה.
הקבוצות משלמות שיעור ריבית סביר של 11% - 12% לשנה.
כמעט 1.4 מיליון קבוצות, שחברות בהן בערך 20 מיליון נשים, לוות כעת מהבנקים, והתוכנית הזאת היא תוכנית המיקרו מימון הגדולה בעולם כיום.
תוכניות דומות מתפתחות באפריקה ובדרום-מזרח אסיה.
המחקר לגבי התועלת האמיתית לפיתוח הכלכלי של המיקרו מימון מוגבל, בין השאר משום שקשה לעקוב אחרי השפעותיו.
ישנם המטילים ספק בהיותו כלי חשוב למלחמה בעוני.
הם חוששים שההצלחה נבחנה מנקודת המבט של המלווים, כאשר הושם דגש על שיעור ההחזר הגבוה; אבל היא לא נבחנה מנקודת מבטם של הלווים, ולא נבדקה מידת השיפור האמיתית במצבם הכלכלי.
הם מזהירים שבמקרים רבים הלווים הפכו להיות לווים סדרתיים, והם תלויים בהלוואה לכיסוי ההוצאות הביתיות השוטפות, במקום להשקיע אותה באופן רווחי.
ישנן גם טענות לגבי חלק מהארגונים, המואשמים בדרישת שירותי ריבית גבוהים על המיקרו הלוואות, ומתנהלים בחוסר שקיפות, מה שחמור במיוחד כשארגונים אלה מתבססים על תרומות.
באופן ספציפי, ישנה גם ביקורת לגבי אופן פעילותו של בנק גראמין, ובכלל זה על שיעורי הריבית, אופני הגבייה וניהול החשבונות שלו.
ישנם מי שרואים בתנועת המיקרו אשראי כהפרטה של רשת הביטחון החברתית, וחוששים שהרחבתה תהיה תירוץ לקיצוצים בתחומי הבריאות, הרווחה והחינוך.
מיקרו-סיליקה, ידועה גם כ- Silica fume (עשן סיליקה) היא חלקיקי סיליקה זעירים, בגדלים של 0.05 -1מיקרון.
מיקרו-סיליקה היא תוצר לוואי בתהליך יצור צורן (סיליקון).
הצורן מיוצר לשימוש בתעשיית המתכת ליצור סגסוגות ולתעשיית המיקרואלקטרוניקה ליצור פרוסות סיליקון.
מפיקים צורן על ידי חיזור צורן דו-חמצני (סיליקה) בתגובה עם פחם.
צורן מופק מסחרית בחימום סיליקה טהורה בכבשן חשמלי, המשתמש באלקטרודות מפחמן.
בטמפרטורה העולה על 1900°C, מתרחשת התגובה הבאה:
בתהליך היצור, אדים של סיליקה, שמקורם בסיליקה עצמה, או באדי צורן שהתחמצן, מתעבים ויוצרים טיפות זעירות.
הטיפות מרחפות באוויר ומתמצקות עם ירידת הטמפרטורה.
האוויר מאזור הכבשן נשאב ומסונן על ידי משקעים אלקטרוסטטים, או מסנני שקים (Baghouse), שמפרידים את המיקרו-סיליקה מהאוויר (החלקיקים קטנים מכדי להיות מופרדים על ידי ציקלון).
בעבר האוויר מיצור הצורן לא היה מטופל, והמיקרו-סיליקה הייתה משתחררת לאטמוספירה כמרכיב נוסף של זיהום אוויר.
בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים של המאה ה-20 התחילו לטפל באוויר הנפלט בתהליכי היצור של הצורן, והמיקרו-סיליקה נאספה.
איסוף המיקרו-סיליקה יצר בעיה חדשה של פסולת מוצקה, שכן לא נמצא לה שימוש.
מרבית המחקר בנושא שימושי מיקרו-סיליקה עד לשנות השמונים של המאה העשרים נעשה בנורווגיה.
בשנת 1968 פורסם מאמר של מרקסטד (Markstad) בנושא שימוש במיקרו-סיליקה בבטון, שסלל את הדרך לשימוש במיקרו-סיליקה בסוגי בטון מיוחדים.
השיפור המשמעותי בתכונות הבטון שניתן להשיג על ידי הוספה של מיקרו-סיליקה, הביא את המיקרו-סיליקה, ממעמד של פסולת, למעמד של חומר גלם מבוקש.
היום מחיר השוק של מיקרו-סיליקה דומה למחיר הצמנט.
תכונות המיקרו-סיליקה תלויות בתנאי היצור.
הקוטר הממוצע של החלקיקים נע בין 0.18 ל-0.26 מיקרון, והצפיפות נעה בין 2.23 לתוצר לוואי של יצור צורן טהור וסגסוגות של ברזל, עד ל-3.13 מיצור של סגסוגות צורן-מנגן.
הצפיפות המרחבית (Bulk density) של המיקרו סיליקה נע בין 260 ל-535 ק"ג למ"ק (צפיפות מרחבית מעל 330 ק"ג למ"ק הוא חריג, ומתקבל מיצור של סגסוגות סיליקון וקלציום ומנגן).
כדי להגדיל את הצפיפות המרחבית לצורך אחסון והובלה, דוחסים את המיקרו-סיליקה ליצירת חלקיקים דחוסים.
חלקיקים דחוסים נוצרים גם באופן טבעי כאשר מאפשרים למיקרו-סיליקה לעמוד מספר ימים בצובר.
תהליך הדחיסה מאפשר לעלות את המשקל המרחבי לטווח שבין 400 ל-500 ק"ג למ"ק.
המיקרו-סיליקה מכילה בדרך כלל מעל ל-90 אחוז תחמוצת הצורן.
מרבית יתרת החומר הוא פחם שלא נשרף, סיליקון קרביד, תחמוצות ברזל, מגנזיום, חמרן, ואלקלים.
ההרכב הכימי משפיע על הצפיפות ועל צבע החומר המתקבל.
תכולת פחם גבוהה גורמת לצבע שחור, ותכולת ברזל לצבע אפור.
כאשר תכולת הסיליקה גבוהה, החומר המתקבל הוא לבן.
מיקרו סיליקה משמשת כתוסף ליצור בטון, בעיקר כאשר דרושות תכונות מיוחדות כגון חוזק גבוה, או עמידות טובה לתנאי סביבה קיצוניים.
למעט מקרים מיוחדים, תוספת המיקרו-סיליקה לבטון היא עד 7.5% ממשקל הצמנט.
בגלל שטח הפנים הסגולי הגדול, המיקרו-סיליקה פוגעת בעבידות הבטון הטרי ללא מוספים.
אבל כאשר מוסיפים מוסף על פלסטי מדור שלישי ומעלה, נוכחות המיקרו סיליקה דווקא משפרת את עבידות הבטון.
גודלם הקטן של גרגרי המיקרו-סיליקה משפר את לכידות הבטון, ומפחית סגרגציה והפרשת מים.
בבטון הקשוי, המיקרו סיליקה מקטינה את כמות וגודל הנקבים הקפילרים.
תופעה זו היא תוצאה של מנגנון פיזיקלי וכימי.
הגודל, הקטן יחסית ליתר מרכיבי הבטון, מאפשר חדירה של חלקיקים לתוך חללים קטנים בין גרגרי הצמנט ומילוי שלהם.
מנגנון זה נקרא אפקט מיקרו-מלאן.
בשלב השני, שעיקרו מתרחש כיומיים לאחר הכנת הבטון, המיקרו-סיליקה עוברת הידרציה עם הסיד שנפלט מההידרציה של האליט (תגובה פוצולנית), ויוצרת גל צמנטי (C-S-H).
הגל הצמנטי שנוצר בתגובה הפוצולנית מקטין את הנקבים הקפילרים, מעבר למתקבל מאפקט המלאן.
החוליה החלשה בבטונים רגילים היא אזור הפן-הבייני שבין העיסה הצמנטית לאגרגטים.
השימוש במיקרו-סיליקה יוצר פן בייני צפוף וחזק יותר על ידי אפקט המלאן והתגובה הפוצולנית.
בכך, הפן-הבייני חדל להיות החוליה החלשה בבטון.
העיסה הצמנטית הקשויה שנוצרת בתערובת המכילה מיקרו סיליקה, מכילה חללים מועטים יחסית לעיסה צמנטית רגילה.
הסיד שנפלט מההידרציה של מינרלי הצמנט הוא המוצק החלש ביותר בעיסה הצמנטית הקשויה.
המרתו לגל צמנטי בתגובה הפוצלנית עם המיקרו-סיליקה תורמת אף היא ליצירת עיסה צמנטית חזקה.
העלייה בחוזק ההדבקה של העיסה הצמנטית לאגרגטים, בבטונים חזקים במיוחד, משנה את צורת התפתחות השבר בבטון.
לכן, בניגוד לבטונים רגילים בהם השבר עובר דרך מישור ההדבקה שבין העיסה הצמנטית לאגרגט, בבטונים חזקים, השבר עובר בקו ישר דרך האגרגטים.
מנגנון זה גורם לכשל יותר פריך בבטונים חזקים.
שינוי המבנה של הנקבים הקפילרים בבטון מוריד את חדירות הבטון לגורמים מזיקים כגון כלוריד וסולפט, ובכך משפר את עמידות הבטון בסביבה ימית, ובסביבות אגרסיביות אחרות.
עם זאת, השימוש במיקרו-סיליקה אינו תורם לעמידות הבטון כנגד קורוזיה מקרוביאלית.
מיקרו-בקר (MC וגם UC) הוא מעבד קטן שמכיל רכיבי חומרה כמו זיכרון, מעבד, ומספר רכיבי קלט/פלט, ותפקידו לשלוט במערכות או מכשירים אלקטרוניים, כך שהוא נמצא במרכז התקשורת בין החומרה לתוכנה.
למעשה, הוא מערכת מחשב פונקציונלית שלמה, המוכללת ברכיב אלקטרוני בודד.
כך ניתן למצוא בתוך הרכיב את כל המרכיבים המקובלים של מערכת מחשב, כמו יחידת עיבוד וזיכרון.
ההבדל בין מחשב רגיל (או מערכת על שבב) למיקרו-בקר הוא בכך שלמיקרו-בקר יש לרוב ביצועים חלשים יותר.
כפי ששמו מרמז, מטרתו של המיקרו-בקר היא לבקר על תהליכים, ולצורך כך, נמצא במיקרו-בקרים גם רכיבי כניסות ויציאות (IO), המשמשים לבקרה ולתקשורת עם העולם החיצוני.
מיקרו-בקרים מצויים כמעט בכל מוצר המכיל אלמנט אלקטרוני או חשמלי כלשהו, כגון כלי-רכב, מכונות ביתיות ומשרדיות וצעצועים.
השימוש במיקרו-בקר כמעגל משולב בודד, במקום מספר רכיבים נפרדים (מיקרו-מעבד, זכרונות ובקרי IO), מאפשר להקטין את גודל הייצור של מוצרים ואת עלותם.
ההשוואה למיקרו-מעבד ממחישה את מהות המיקרו-בקר.
במיקרו-מעבד נמצאת יחידת העיבוד בלבד, בנוסף לזכרונות קטנים המיועדים לפעולות העיבוד בלבד: אוגרים המכילים את הנתונים עליהם יתבצעו פעולות העיבוד הקרובות, או את תוצאות פעולות העיבוד האחרונות, ולעיתים גם זיכרון מטמון שתפקידו היחיד הוא להאיץ את מהירות העיבוד.
לעומתו, המיקרו-בקר יכיל זיכרון נתונים המשמש לאחסון המידע הזמני כולו, גם זה שלא עובד לאחרונה או יעובד בקרוב, כמו גם את כל התוכנה אותה מריץ הבקר.
כאמור, לצורכי בקרת תהליכים, המיקרו-בקר יכיל רכיבי כניסה ויציאה כמו כניסות ויציאות דיגיטליות פשוטות (הפועלות ברמה בינארית), אך על פי רוב גם סוגים מורכבים יותר של כניסות ויציאות, כמו כניסות ויציאות אנלוגיות או ממשקים תקשורתיים טוריים ומקביליים בתקנים שונים.
הכניסות והיציאות מאפשרות לבקר להתחבר לרכיבים דוגמת מפסקים או כפתורים, נורות וממסרים, וכיוצא בזה.
דרישות הפעולה עבור מיקרו-בקרים לרוב שונות מאלו של מעבדי מחשב, ושמות דגש רב יותר על מאפיינים כמו עלות, ניצול זיכרון וצריכת אנרגיה.
על פי רוב, הבקרים יאפשרו מצב "שינה", במהלכו הרצת התוכנה מוקפאת.
הבקר ישוב לתפקוד רגיל בעקבות עירור חיצוני (כמו שינוי של כניסה, למשל בעקבות הקשה על כפתור) או פנימי (כגון פקיעת קוצב זמן).
הצריכה האנרגטית במצב זה מסוגלת להגיע עד כדי ננו ואטים בודדים, כתלות בסוג הבקר והרכיבים המוכללים אשר התוכנה מותירה במצב פעיל בזמן השינה.
לרוב, מיקרו-בקרים נדרשים לספק תגובה בזמן אמת לאירועים אשר קורים במערכת עליה הם שולטים, ועל כן הם יכילו לרוב מערכת פסיקות, אשר יכולה לאותת למעבד להשהות את עיבוד רצף הפקודות השגרתי ולבצע את שגרת הפסיקות (ה-ISR).
תפקיד שגרת הפסיקות (אם קיימת) לבצע את העיבוד הנדרש, כאשר מתרחש אירוע כלשהו, בהתבסס על מקור הפסיקה, לפני החזרה לביצוע רצף הפקודות הרגילות.
במקורות האפשריים לפסיקות ניתן למנות אירועים כמו גלישה של קוצב זמן פנימי, סיום המרת אות אנלוגי לדיגיטלי, שינוי ברמה לוגית של כניסה, מידע שהתקבל באחד מערוצי התקשורת, ועוד.
כאשר המערכת נדרשת לצריכה אנרגטית נמוכה, פסיקות יכולות להעיר את המיקרו-בקר ממצב שינה דל הספק לביצוע שגרת הפסיקה.
מיקרו-בלוגינג הוא שירות אינטרנטי, המאפשר למשתמשים לשלוח עדכוני טקסט קצרים, תמונות, קטעי קול ווידאו ולפרסם אותם לצפייה של כל הגולשים, או לקבוצה מוגבלת שתיבחר על ידי המשתמש.
ההודעות מועלות לרשת האינטרנט באמצעים שונים כגון הודעות טקסט, מסרים מיידיים, אימייל, קובצי קול ואתרי אינטרנט.
התוכן של מיקרו-בלוג שונה מזה של הבלוג המסורתי, בכך שהוא בדרך כלל קטן יותר בגודל הממשי וגם בגודל הקבצים, שכן התוכן יכול להכיל משפט בודד, פסקה קצרה, תמונה או וידאו קצר.
המסרים ב"מיקרו בלוגינג" עוסקים בנושאים שונים החל משיתוף חוויות ברגע נתון, עדכונים כלליים על תחומי עניין ואירועים בחיים, התייחסות לנושאים אקטואליים, ועד למיקרו-בלוגינג עסקי, העוסק בעדכונים לגבי מוצרים ושירותים שהעסק מציע ופרסום העסק.
ישנם מאות אתרי מיקרו-בלוגינג ברחבי העולם.
בין המפורסמים ביותר הוא אתר Twitter, אשר ההודעות בו מוגבלות ל-280 תווים.
אתרים נוספים הם identi.ca (הפועל על בסיס קוד פתוח), Jaiku ו-Tumblr.
החל מיוני 2009 פותחו שירותים שונים ותוכנות חדשות עם אפשרות למיקרו-בלוגינג.
רשתות חברתיות כגון פייסבוק ומייספייס, שילבו באתריהם אפשרות למיקרו-בלוגינג, הידועה גם בשם "עדכון סטטוס".
עם הגידול בפופולריות השימוש במיקרו-בלוגינג, משתמשים רבים רוצים לשמור על נוכחות ביותר מרשת חברתית אחת.
שירותים כגון Profilactic מאפשרים לאחד מיקרו-בלוגים מרשתות חברתיות רבות לרשימה אחת.
שירותים כגון ping.fm יכולים לשלוח מיקרו-בלוג של המשתמש למספר רשתות חברתיות בהם הוא פועל.
דאגות לגבי פרטיות וביטחון מעסיקות רבים החוששים משימוש לרעה באינפורמציה הרבה אשר גולשים חושפים ברשתות חברתיות, בלוגים ומיקרו-בלוגים.
כך גם בקרב ארגונים, שם קיימת דאגה לגבי פרסום מידע עסקי רגיש באמצעות מיקרו-בלוגינג, שיהיה חשוף לכלל הציבור.
בשל כך חלק מאתרי המיקרו-בלוג מאפשרים לבחור את הגדרות הפרטיות ומאפשרים למשתמש לבחור מי יוכל לראות את התוכן המפורסם ומי לא.
צורת המיקרו-בלוגינג הראשונה נראתה בתחילה כמו יומן קצר, בו שיתפו המפרסמים תכנים בהם נתקלו באינטרנט בצורה של קישורים, סרטונים וכדומה.
בשנת 2006 החל שימוש רחב יותר בסגנון המיקרו-בלוגינג, עם צמיחתם ההמונית של האתרים טאמבלר, פייסבוק וטוויטר וכך התפתח וצמח סגנון השימוש במסרים קצרים.
כיום משמשים אתרי המיקרו-בלוגינג -נוסף לשיתוף חוויות, מסרים ותכנים אישיים- גם כפלטפורמה לקידום עסקים ומכירות וליחסי ציבור.
למיקרו-בלוגינג ישנם חסרונות, בעיקר בתחומי הפרטיות, האבטחה ושילוב המערכות.
בעיית הפרטיות היא בעיה גדולה בתחום המיקרו-בלוגינג, משום שמשתמשים יכולים לפרסם מידע אישי ורגיש, שיכול להגיע לכל בעלי הגישה לפרופיל האישי שלהם.
כמו כן, בעיה זו עולה כאשר בעלי האתרים משנים או מציגים את הגדרות הפרטיות באופן מסורבל, שגורם למשתמש להרגיש שהוא מתפשר על הפרטיות שלו.
בעיה גדולה עוד יותר נוצרה כאשר ממשלות ובתי משפט עשו שימוש, ללא ידיעת המשתמש, במידע שנמצא בשרתים המרכזיים של אתרי מיקרו-בלוגינג.
ניתן לראות לדוגמה את המקרה שקרה בשרתי טוויטר.
PIC הוא שם כללי למספר משפחות של מיקרו-בקרים בעלי ארכיטקטורת הרווארד אשר מיוצרים בידי חברת Microchip Technology.
רכיבים אלו נגזרו במקור מרכיב PIC1640 אשר יוצר במקור על ידי חברה אחרת.
מעבדי PIC נפוצו גם בקרב מפתחי מוצרים לתעשייה וכן אצל חובבים, בעיקר בשל עלות נמוכה, זמינות גבוהה, בסיס משתמשים גדול, כמות נרחבת של אפליקציות לדוגמה, זמינות של כלי פיתוח זולים ואף חינמיים, תכנות בממשק טורי ואף יכולת תכנות מחדש ברכיבים בעלי זיכרון פלאש.
חברת Microchip הודיעה בפברואר 2008 כי יצרה את המעבד השישה מיליארד.
מיקרו־תבור X-95, שמשווק בעולם בשם X-95 ובארצות הברית בשם Tavor X-95, הוא רובה סער בּוּלְפַּאפּ מודרני מתוצרת ישראל המבוסס על רובה הסער "תבור TAR-21".
המיקרו־תבור, שמכונה גם באופן לא רשמי תבור 2, הוא גרסה מקוצרת במיוחד של התבור.
המיקרו־תבור נמצא בשירות חיל הרגלים של צה"ל.
הרובה פותח במפעל "מגן" של חברת "תעשיות נשק לישראל" (IWI).
גרסה חצי־אוטומטית של ה־X-95 משווקת בארצות הברית על ידי IWI US וזכתה בפרס רובה השנה 2017 של איגוד הרובאים הלאומי.
ב-2018 פותח דגם משופר שלו, התבור X-95 פלאט-טופ, שהחליף אותו בייצור וגם בשירות צה"ל.
המיקרו־תבור פותח בעקבות הדגם MTAR-21 של התבור, אך איננו ה־MTAR-21 עצמו, שייצורו בוטל לטובת ה־X-95 העדיף עליו.
ב-2016 פסק ייצור המיקרו-תבור לטובת התבור X-95 פלאט-טופ, שהוא דגם מתקדם של המיקרו-תבור אך בעל קנה ארוך יותר ובעל מסילת פיקטיני לכל אורך המתפסים.
בסוף שנת 2009, החליטה זרוע היבשה של צה"ל על ציוד כלל לוחמי חיל הרגלים במיקרו־תבור במקום ברובי תבור קומנדו CTAR-21 ו־M4 קרבין הנמצאים כרגע בשירות חטיבות החי"ר.
ב־2010, הוחלט לצייד את כל לוחמי גדוד הסיור של חטיבת גבעתי במיקרו־תבור, שנחשב (לפי הידיעה) לנשק הנחשק ביותר בצה"ל ושלמרות ממדיו הקומפקטיים הוא מדויק לטווחים של עד 500 מטר.
ביולי 2011, זרוע היבשה החלה לצייד את גדודי חטיבת גולני וגדודי חטיבת גבעתי.
בספטמבר 2011, גם גדודי חטיבת הנח"ל צוידו במיקרו־תבור בנוסף לגדס"ר גבעתי וגדס"ר גולני אשר כבר משתמשים בו.
בחודש אוקטובר 2011 גם סיירת יעל, פלגה השייכת ליחידת יהל"ם של חיל ההנדסה הקרבית, הצטיידה במיקרו־תבור.
הסיבה לכך היא היתרונות שיש לנשק קצר בעת פינוי שדות מוקשים, אחד מיעודייה של היחידה.
גם גדוד חרב הדרוזי, גדוד הסיור המדברי (הגדס"ר הבדואי) וגדוד קרקל חמושים בתבור ובמיקרו־תבור כנשק אישי של הלוחמים.
מיקרו־תבור X95 וכן X95-SMG נמצאים גם בשירות שייטת 13.
ב־2012 הוצג מטול רימונים GL40, שמתאים למיקרו־התבור.
ב־2014 הוחלט לקלוט בצה"ל מיקרו־תבור משופר, שאחד השינויים המרכזיים בו הוא הארכת הקנה לאורך 38 ס"מ כדי לשפר את הטווח והדיוק.
הראשונים לקלוט את המיקרו־תבור המשופר היו קלעי הסער של חיל הרגלים והרובה המשופר נקרא בצה"ל "מיקרו־תבור קלעים".