tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רשימת "צעירים פלוס בראשות אליאור עמר" (א), שנקראה בבחירות הקודמות "צעירים 2018", קיבלה בשנית 2 מנדטים וגם רשימת "זכויותינו בראשות מירי דדון" זכתה בשני מנדטים.
רשימת "מחל הליכוד בראשות נדב ויצמן" (מחל) קיבלה פעם נוספת מנדט אחד וגם רשימת "קריה אחת" (ים), איחוד של מועמדים מהקהילה האתיופית זכתה במנדט אחד.
"התקווה לעידן חדש" (ך), שזכתה בבחירות הקודמות בשני מנדטים, "עוצמה יהודית בראשות להב שטרית התאחדות התושבים" (ב), "רוח חדשה" (ח) ו"חברה וקהילה" (רק) לא עברו את אחוז החסימה.(3)
ראש המועצה המקומית קריית עקרון המכהן הוא חובב צברי, לו זו קדנציה שנייה בתפקיד.
סגן ראש המועצה בפועל אילן ירימי ומאיר בלעיש, לשעבר ממלא מקום ראש עיריית בית שמש, הודיעו על התמודדותם לראשות המועצה.
במועד הראשון לא זכה אף מועמד ב־40% מהקולות, ועל כן נערך סיבוב שני בין צברי וירימי, ובו ירימי זכה ברוב של 72.8% מהקולות לעומת 27.2% שקיבל צברי.
ראש עיריית קריית שמונה לפני הבחירות היה אביחי שטרן שניצח ב־2018 את קודמו ניסים מלכה בסיבוב הבחירות השני.
לקראת המועד המקורי של הבחירות הודיעו ארבעה כי יתמודדו על התפקיד מול שטרן: עו"ד אביבה ויצמן זריהן, חבר מועצת העיר אלי זעפרני, סגן ראש העירייה אופיר יחזקאלי וסגן ראש העיר מישל בן שימול.
העיר היא אחת הרשויות שפונו בשל המלחמה והבחירות בהן נדחו מהתאריך העיקרי ונקבעו תחילה ל־19 בנובמבר 2024, אך בעקבות המשך המלחמה הוחלט על דחייה נוספת ל־18 בפברואר 2025. לאחר קביעת מועד הבחירות החדש והחלטה על הגשה מחדש של רשימות המועמדים פרשה מהמירוץ ויצמן זריהן והצטרפה לרשימת הליכוד בראשות אלי זערפני.
בבחירות שהתקיימו ב־18 בפברואר 2025 אף מועמד לא השיג את מינימום 40 האחוזים הנדרש והתקיים סבב ב־4 במרץ (ד' אדר) סיבוב שני בין 2 המועמדים שקיבלו את מרב הקולות בסבב א': אביחי שטרן (שזכה ב־39.73% מהקולות) ואלי זפרני (ב־30.14% מהקולות).
בסיבוב זה זכה שטרן בקדנציה שנייה לאחר שקיבל 56.03% מקולות הבוחרים.(29)
מספר חברי מועצת העיר בבחירות אלו הוא 15. למועצה התמודדו 10 רשימות, מתוכן 7 עברו את אחוז החסימה.
"סיעת "קול התושבים" בראשות זאביק זויגי" (ז) זכתה ב־3 מנדטים.
רשימות "דרך חדשה בראשות אופיר יחזקאלי" (אי), "קריית שמונה מתחדשת" (כן) בראשות ראש העיר אביחי שטרן, "קריית שמונה ביתנו בראשות אלכס קראצון" (ל) המזוהה עם ישראל ביתנו ו"הליכוד בראשות אלי זפרני" (מחל) קיבלו 2 מנדטים כל אחת.
רשימות "הציונות הדתית – המפד"ל בראשות רפאל סלאב" (טב) ו""הבית החברתי" בראשות יורם ממן" (ימ) זכו כל אחת במנדט אחד.
רשימות "עוצמה יהודית בראשות אהרון מאיר דמרי" (ב), יחד (יחד) ו"רוח חדשה" (נר) לא עברו את אחוז החסימה.(29)
הבחירות לראשות מועצת קרני שומרוןיגאל להב2,10246.35%יהונתן קוזניץ2,43353.65%
ראש מועצת קרני שומרון המכהן יגאל להב התמודד לקדנציה שלישית והובס בידי יהונתן קוזניץ מרשימת "דורות" שנתמך על ידי מפלגת עוצמה יהודית בפער של כשלוש מאות קולות (כ־7%).
על 11 המושבים של חברי המועצה בבחירות התמודדו 3 רשימות.
רשימת "יחדיו" (יח) בראשות יגאל להב, שהוגדרה כסיעת בת ובעלת זיקה למפלגה הליכוד, זכתה ב-3 מושבים, סיעת "דורות" (דר) של קוזניץ זכתה ב-6 מנדטים ורוב מוחלט במועצה וסיעת "התחדשות בראשות יוסי גולדברג" (זך) זכתה בשני מנדטים.
ראש המועצה המקומית ראמה המכהן, שאוקי לטיף (בחלק מהמקורות: אבו לטיף), התמודד בבחירות אלו פעם נוספת כמועמד יחיד כשהפעם הוא זוכה לתמיכת 98.97% מקולות הבוחרים כש-37 איש הצביעו נגדו.(12) זהו שיעור התמיכה הגבוה ביותר בראש רשות שנרשם בבחירות אלו.
בתקופת הבחירות היה לטיף במעצר בית מחוץ ליישוב בשל חשד לסיוע בעבירות סחיטה עבור קרוביו ממשפחת הפשע אבו לטיף והוא קיבל אישור מיוחד להגיע לראמה ביום הבחירות.
התקן לחברי המועצה בבחירות אלו הוא 9. בבחירות התמודדו רשמית שתי רשימות, רשימת "ראמה" (רמה) שזכתה בכל 9 המנדטים במועצה, ורשימת "צדק ושוויון" (נ) שבאמצעותה התמודד לטיף לראשות המועצה ושקיבלה 97 קולות (פחות מ-3% מהקולות),(12) כך שלמעשה מליאת המועצה תהיה בת 10 חברים.
ראש העירייה המכהן של ראש העין הוא שלום בן-משה, שנבחר לראשונה בסיבוב בראשון ב־2013 ובשנית ב־2018, אז נזקק לסיבוב השני כדי לנצח.
בספטמבר 2023 החליט שלא להתמודד לקדנציה נוספת.
המתמודדים על ראשות עיריית ראש העין הם: חבר המועצה עומר רצון, אל"ם רז שגיא, אשר התמודד נגד בן משה ב־2018, עורך הדין ישי אדוארד רני גבריאל, חבר המועצה לשעבר עו"ד נתנאל אחרק וכן סגנית ראש העירייה לשעבר סיגל שיינמן מטעם סיעת "ראש העין מתקדמת".
מספר חברי מועצת העיר בבחירות אלו הוא 19.
בבחירות בין 7 מתמודדים, ניצח רז שגיא בסיבוב הראשון.
ראש מועצת ראש פינה הנוכחי הוא מוטי חטיאל שזכה לראשונה בתפקיד בבחירות 2018, בהם ניצח בסיבוב השני.
עד לתחילת אוגוסט 2023 לא היה מועמד נגד חטיאל.
אילה דקל שטיינר, הודיעה שתתמודד על ראשות המועצה אך בהמשך פרשה מהמירוץ בשל אתגר בריאותי.
מספר חברי המועצה עלה בבחירות 2018 מ־7 ל־9 מושבים, מספר שנותר בעינו גם בבחירות אלו.
בבחירות התמודד מוטי חטיאל מול רועי כהן.
חטיאל ניצח בבחירות ונבחר לכהונה נוספת.
בתחילת חודש אוגוסט הודיע המשנה לראש העיר ומחזיק בתיק התחבורה איציק אבשלומוב על התמודדות לראשות העיר והקמת רשימה חדשה למועצת העיר "ראשון אחרת".
מנגד, קינסטליך זוכה לתמיכה רחבה מרשימות אשר צפויות להתמודד.
מועצת העיר היוצאת והנכנסת מונות 29 מושבים.
ראש העירייה המכהן ברהט היה עטא אבו מדיגם, שנכנס לתפקיד בנובמבר 2022, בעקבות הסכם רוטציה שנחתם על רקע משבר קואליציוני שאירע ב־2019. הוא התמודד לתקופת כהונה נוספת וזכה ב־21.2% מהקולות והפסיד לטלאל אלקרינאוי, שזכה ב־70.8% מהקולות.
במועצת העיר היוצאת היו 17 מקומות ובבחירות אלו עלה מספרם ל־19.
רחמים מלול, המכהן כראש עיריית רחובות מאז מרץ 2009 מטעם הליכוד, ונבחר ב־2018 לתקופת כהונה נוספת כמועמד יחיד עם תמיכה של 63.16%, הודיע על כוונתו להתמודד גם ב־2023, אך במסגרת רשימה עצמאית חדשה בשם "אחדות".
מולו התמודדו ראש סיעה עצמאית "רחובותי" וסגן ראש העירייה לשעבר מתן דיל שנתמך על ידי הליכוד ותקווה חדשה, סגן ראש העירייה יניב מרקוביץ' בסיעה עצמאית "כחול לבן–רחובות" נתמך על ידי חוסן לישראל, העבודה וישראל ביתנו.
זוהר בלום, סגן ראש העירייה ומחזיק תיק החינוך בסיעה עצמאית "החינוך בראש" נתמך על ידי יש עתיד ורשימה עצמאית חדשה בשם "חוזה חדש".
מועמד נוסף שהיה אמור להתמודד והסיר את מועמדותו הוא הפעיל החברתי אפרים קפרא, במסגרת רשימה חדשה בשם "קולנו", לאחר שניסה להתמודד ב־2018 אך נפסל.
חבר המועצה אביב איטח עומד בראשות רשימת הליכוד בעיר, ממנה פרש כאמור ראש העירייה רחמים מלול.
חברת המועצה איטל בציר אלשיך עומדת בראשות רשימת "רחובות חופשית" חברה ביחד עם חבר המועצה לשעבר שוקי קרומר שהודיע שיתמודד בראש רשימה חדשה בשם "הבית של האזרחים הוותיקים והתרבות" ונתמכים על ידי מרצ.
חבר המועצה וסגן ראש העירייה אמיתי כהן עומד בראשות רשימת "הבית של כולנו" ונתמך על ידי הציונות הדתית.
חבר המועצה פנחס הומינר עומד בראשות רשימה עצמאית נתמך על ידי אגודת ישראל.
חבר המועצה אלדד גדסי, לשעבר ראש המועצה הדתית ברחובות, עומד בראשות רשימת ש"ס בעיר המתמודדת עצמאית.
אפי בן־גד עומד ברשימה עצמאית בראשות רשימת דגל התורה בעיר.
אריה ליפסקר עומד בראשות רשימת חב"ד בעיר.
מספר חברי מועצת העיר עלה ב־2018 מ־23 ל־25, מספר שנותר בעינו גם בבחירות אלו.
בבחירות לראשות העיר נבחר מתן דיל, שגבר בסיבוב השני על זוהר בלום.
החינוך בראש בראשות זוהר בלום (פה) – 5 מושבים
רחובותי בראשות מתן דיל (רח) – 4 מושבים
כחול לבן רחובות בראשות יניב מרקוביץ' (כן) – 4 מושבים
רחובות חופשית בראשות איטל בציר אלשיך (רם) – 3 מושבים
הליכוד בראשות אביב איטח (מחל) – 2 מושבים
ש"ס בראשות אלדד גדסי (שס) – 2 מושבים
הבית של כולנו בראשות אמיתי כהן (טב) – מושב אחד
אגודת ישראל בראשות פנחס הומינר (ג) – מושב אחד
אחדות בראשות רחמים מלול (יחד) – מושב אחד
חב"ד בראשות אריה ליפסקר (חי) – מושב אחד
דגל התורה בראשות אפרים יוחנן בן גד (דגל) – מושב אחד
ראש מועצה מקומית ריינה הוא ג'מיל בסול, ראש רשימה "חזית התיקון", מולו התמודד בבחירות אלו רדואן טאטור מרשימת "אלעמאל ואל אמאל".
מספר חברי המועצה בבחירות אלו הוא 13, ועל מושבים אלו התמודדו 9 רשימות: אלריינה אוולן (א), אלעמאל ואל אמאל (אמ), אלבית אלרינאוי (ג), אלחיראכ אלשבאבי אלרינאוי (כ), מוגתמע ואחד (נע), אלעדאלה ולנזאהה (ע), חזית התיקון (קצ), אלריינה אלמוסתקלה אלאסליה (רל) ו"אלכראמה" (ש).
מועצה מקומית רכסים שהייתה בעבר בעלת אוכלוסייה יהודית דתית וחילונית מעורבת, עברה תהליך התחרדות מואץ, בעקבותיו רוב מוחלט של חברי המועצה היוצאת היו חרדים המיוצגים ברשימת "שי" המשותפת למפלגות דגל התורה וש"ס.
זהות מועמדה של הרשימה לראשות המועצה נקבע במשך שנים בהסכם רוטציה בין המפלגות, ולפי הסכם זה ראש המועצה המכהן, נציג ש"ס דן כהן, אמור היה להיות מוחלף בשנית על ידי סגן ומ"מ ראש המועצה ונציג דגל התורה יצחק רייך, ששימש בעבר כראש המועצה בשתי קדנציות לא רצופות.
למרות ההסכם שהחזיק 20 שנה, מפלגת ש"ס הארצית בראשות היו"ר אריה דרעי החליטה להריץ מועמד משלה גם במקומות בהם היה לה הסכם חתום עם יהדות התורה (כתוצאה מהפרת ההסכם מצד תנועת דגל התורה בעיר אלעד).
ש"ס הריצה מטעמה את מוטי ויזגן כמועמד לראשות המועצה שהתמודד מול יצחק רייך.
בבחירות עצמן ניצח רייך בהפרש של 77 קולות, מעט יותר מאחוז מהקולות(6)
מספר המושבים העומדים במליאת מועצה הוא 11. מלבד רשימות ש"ס (שס) ודגל התורה, שהתמודדה תחת הכינוי "דגל לתושב" (דגל), התמודדה למועצה גם רשימת הליכוד (מחל) בראשות שרגא המאירי, שהתמודדה בבחירות הקודמות בשם "רכסים שלי" והייתה משותפת גם למפלגת הבית היהודי.
בבחירות זכתה ש"ס ב־6 מנדטים מול 5 לדגל לתושב.
רשימת הליכוד לא עברה את אחוז החסימה ולראשונה כל נציגי מליאת המועצה ייצגו רשימות חרדיות.(6)
ראש עיריית רמלה, המכהן, מיכאל וידל, איש הליכוד, התמודד בשלישית לאחר שנבחר לראשונה בבחירות מיוחדות ב־2017. בינואר 2023, חבר המועצה מהאופוזיציה, הראל שוהם הודיע על התמודדותו לראשות העיר.
גם ראש העירייה בעבר, יואל לביא, הכריז שוב על התמודדות לתפקיד.
באוגוסט 2023 הכריזו סגן ראש העירייה אברהם דז'ורייב (סיעת הרמלאים) על התמודדותו לראשות העיר.
כמו כן, הזמר בני אלבז על הודיע על התמודדותו לראשות העיר.
מספר חברי המועצה הנבחרים עלה בבחירות 2018 מ־17 ל־19 ונשאר בעינו בבחירות אלו.
בבחירות התמודד גם עו"ד רונן רוטשטיין העומד בראש סיעת "רמלה אחרת".
אורלי ארביב, המשנה לראש העיר ומי שהייתה מס' 2 בליכוד ברמלה, פרשה מהסיעה והיא התמודדת למועצה בראש רשימת "אור עולה ברמלה".
בבחירות התמודדה חברת המועצה רותם כהן כחלון שעמדה בראש סיעת 'רוח חדשה ברמלה', קיבלה 2 מנדטים.
והייתה לאישה הראשונה ברמלה שעמדה בראש סיעה עצמאית שאינה נתמכת באף מפלגה בכנסת.
בבחירות קיבל וידל מעל 37% מהקולות, לביא מעל 28% מהקולות והם יעלו להתמודד אחד נגד השני בסבב השני.
כמו כן הראל שוהם קיבל מעל 21%, אברהם דז'ורייב קיבל מעל 12%, והמועמד בני אלבז קיבל פחות מאחוז.
ראש העירייה המכהן של רמת גן הוא חבר הכנסת והשגריר לשעבר כרמל שאמה הכהן ("רמת גן אחת").
שאמה ניצח לאחר מערכת בחירות סוערת את קודמו בתפקיד ישראל זינגר בסיבוב שני, כאשר בסיבוב הראשון השתתפו 6 מועמדים מתוך 9 מועמדים שהודיעו תחילה על כוונתם להתמודד לתפקיד.
ליעד אילני ("רמת גן שלנו"), מי שהתמודד ב־2018 ולאחר הבחירות התמנה לתפקיד מ"מ וסגן ראש העירייה, הודיע באפריל 2021 על התפטרותו מהקואליציה העירונית.
בסוף 2021 הודיע אילני, ראש האופוזיציה העירונית, על התמודדות מול שאמה הכהן על תפקיד ראש העירייה.
גם עו"ד חיה מנע ("מנהיגות אחרת") הודיעה על התמודדותה לראשות העיר, לאחר איחוד בין רשימתה ובין רשימת "הירוקים" בראשותו של סגן ראש העיר לשעבר, אבי ליליאן, שהוצב במקום השני ברשימה המאוחדת.
מנע התמודדה בבחירות הקודמות ברשימה משותפת עם אביהוא בן־משה, "הרמתגנים עם אביהוא", אך הסיעה התפצלה במהלך כהונת המועצה.
על 25 מושבי מועצת העירייה התמודדו 15 רשימות, מתוכן 12 מכהנות במועצה היוצאת:
"רמת גן אחת" בראשות כרמל שאמה הכהן.
ברשימה זאת תומכות גם מפלגת "תקווה חדשה", והסיעות "רמת גן בראש" ו"כח לאזרחים ותיקים" אשר לא תתמודדנה למועצת העיר הבאה.
"רמת גן שלנו" בראשות ליעד אילני.
ברשימה זאת תומכות גם חברות המועצה היוצאת שרית אסרף–לוי מ"יש עתיד" ואביבית מאור–נמרודי מסיעת "זינגר לרמת גן" (סיעה שלא התמודדה למועצת העיר הבאה).
"רמת גן חופשית" בראשות רועי ברזילי.
ברשימה זאת תומכות מפלגות "העבודה" ו"ישראל ביתנו", וכן ארגוני המחאה נגד הרפורמה המשפטית ("חוזה חדש").
"הציונות הדתית – רמת גן באמונה" בראשות זוהר ישרים.
הרשימה מאחדת את מפלגות הציונות הדתית, וסיעת ר"ג באמונה שהוקמה על ידי הרב יצחק זילברשטיין, חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
בתחילה תמכה ברשימה גם מפלגת עוצמה יהודית, אך זו הסירה את תמיכתה.
"כחול לבן והצעירים" בראשות ישראל זרי.
ברשימה זו תומכת מפלגת 'כחול לבן'.
בבחירות הקודמות התמודדה הרשימה בשם 'רמת גני'.
באוגוסט 2023 קיבלה הרשימה את תמיכת בני גנץ ו'כחול לבן'.
רשימות נוספות: "הליכוד" בראשות משה רווח, "מרצ" בראשות צחי זליכה, יש עתיד בראשות אסף וייס, "מנהיגות אחרת והירוקים" בראשות חיה מנע, "מאמינים ברמת גן" בראשות אביהוא בן־משה, "תנופה ירוקה" בראשות אלי מוסרי וש"ס בראשות מנחם דוד.
שלוש רשימות אשר אינן מיוצגות במועצת העיר היוצאת התמודדו אף הן למועצה – "קול הצעירים בעלי המוגבלויות והוותיקים" בראשות עומר אפלבוים, "עידן חדש" בראשות שלומי הראל ו"תושבי רמת גן" בראשות אלמוג יולזרי.
מועצת העיר היוצאת מונה 25 חברים, וזה גם מספר חברי המועצה הנכנסת.
רמת גן אחת בראשות כרמל שאמה הכהן – 6 מושבים
רמת גן שלנו בראשות ליעד אילני – 4 מושבים
רמת גן חופשית – 4 מושבים
מרצ בראשות צחי זליכה בחירה ליברלית – 2 מושבים
כחול לבן והצעירים – 2 מושבים
יש עתיד לרמת גן – 2 מושבים
הציונות הדתית רמת גן באמונה – מושב אחד
מאמינים ברמת גן – מושב אחד
ש"ס בראשות עו"ד מנחם דוד – מושב אחד
רשימות "תנופה ירוקה", "עידן חדש", "קול הצעירים בעלי המוגבלויות והוותיקים", "תושבי רמת גן" ו"מנהיות אחרת והירוקים" לא עברו את אחוז החסימה.
ראש עיריית רמת השרון המכהן הוא אבירם גרובר מסיעת "בית", המכהן בתפקיד מאז 2016, שנבחר ב־2018 בשנית בסיבוב בחירות שני.
ראש העירייה לשעבר, יצחק רוכברגר, שהורשע בעבירות מרמה והפרת אמונים, רישום כוזב במסמכי תאגיד וזיוף מסמך, ונשלח לעבודות שירות על כך, הודיע כי יתמודד על ראשות העיר מול גרובר, לאחר שנפסל מהתמודדות בבחירות 2018. מועמדת שלישית היא קרן מקסימוב ברנדס.
עו"ד גַיִיל שורש, בכירה לשעבר במוסד, מועמדת מטעם סיעת "רמת השרון חופשית".
ב־19 בספטמבר 2023 הודיע גרובר שלא יתמודד לקדנציה נוספת.
הבחירות לראשות מועצה מקומית רמת ישי(10)אסף אוברלנדר2,87969.02%עופר בן אליעזר1,29230.98%
ראש מועצת רמת ישי היוצא עופר בן אליעזר (רשימת "רמה"), שכיהן בתפקיד ברציפות מאז 2008 התמודד על תקופת כהונה רביעית, מול אסף אוברלנדר.
בבחירות לראשות המועצה זכה אוברלנדר ברוב גדול של כ־69% מהקולות.
במועצה שנבחרה ב־2018 כיהנו 9 חברי מועצה מטעם 5 רשימות שונות וגם בבחירות אלו נבחרו 9 נציגים, שעל זהותם התמודדו רק 3 רשימות.
רשימת "תו"ת תושבים ותוצאות בהובלת אסף אוברלנדר" (פז) זכתה ב־6 מנדטים ורוב מוחלט במועצה, רשימת "רמה" (ר) של ראש המועצה היוצא בן אליעזר זכתה ב־3 מושבים ורשימת "התושבים בראשות גיא זקס" (ת) קיבלה 341 קולות, 4 קולות פחות מאחוז החסימה שעמד על 345 קולות.(10)
ראש עיריית רעננה הוא חיים ברוידא (רשימת "חיים ברעננה") שניצח בסיבוב שני את קודמו בתפקיד איתן גינזבורג מרשימת "לב", שנבחר כעבור מספר חודשים לכנסת.
מולו התמודדו: ניר קריסטל, חבר מועצת העיר מ־2013 שכיהן בעבר ממלא מקום וסגן ראש העיר מטעם רשימת "רעננים", אבי יוסף, העומד בראש רשימת "יחד" וענבר הוכברג מטעם "ליברלים ברעננה".
החל מספטמבר 2021, המועצה ברעננה היא מועצה לעומתית.
10 מתוך 19 חברי המועצה הצליחו לשלול את שכר הסגנים ועיכבו את אישור התקציב.
בעקבות כך, המועצה הייתה בסכנת פיזור.
אך לבסוף העבירה תקציב ולא התפזרה.
המועצה היוצאת מורכבת מ־8 סיעות.
הסיעה הגדולה ביותר היא סיעת "מרצ רעננה החופשית", לה 4 מושבים במועצת העיר.
ראש עיריית רעננה המכהן חיים ברוידא זכה בהצבעה לראשות העיר עם 44.2% מקולות המצביעים, המתחרים נגדו אבי יוסף עם 26.6%, ניר קריסטל עם 19.3% וענבר הוכברג עם 9.3%.
חיים ברוידא – ראש עיריית רעננה מ־2018 וחבר מועצת העיר מ־2003. התמודד מטעם "חיים ברעננה".
ניר קריסטל – חבר מועצת העיר מ־2013, סגן ומ"מ ראש העירייה בשנים 2019–2021 (ממונה על תחומי חזות העיר, הביטחון והתחבורה).
ענבר הוכברג – חברת מועצת העיר מ־2019, סגנית ראש העירייה בשנים 2021–2022 (ממונה על תרבות, נוער, פנאי והגיל הרך).
אבי יוסף – עו"ד ופעיל חברתי.
רשימות בולטות שהתמודדו למועצת העיר
הרוב הדמוקרטי – רשימה משותפת למחנה הממלכתי, מרצ, יש עתיד וחוזה חדש.
בראש הרשימה עומד שמואל ווגמן מ"המחנה הממלכתי" ולאחריו רונית וינטראוב מ"מרצ", ראש האופוזיציה בעירייה בקדנציה החולפת, חברת מועצת העיר מ־1998 ולשעבר סגנית ראש העירייה.
חיים ברעננה – בראשות חיים ברוידא.
ליברלים ברעננה (לב) – בראשות חברת המועצה ענבר הוכברג.
בבחירות הקודמות התמודדה הוכברג מטעם מפלגת מנהיגות מקומית במסגרת רשימת "לב" והצטרפה למועצה כשאיתן גינזבורג הפך לחבר הכנסת ופינה את מקומו.
רעננים – בראשות ניר קריסטל.
עוז – בראשות אילן כהן, חבר מועצת העיר מ־2018, המשנה לראש העיר מ־2020 (ממונה על חזות העיר).
בעבר כיהן כיו"ר הליכוד ברעננה.
באמונה – רשימה דתית בראשות חיים גולדמן, חבר מועצת העיר.
הליכוד (מחל) – בראשות רחלי בן ארי סקעת, לשעבר חברת מועצת העיר.
אחים – רשימה חרדית בראשות מאיר גרידיש.
מאמינים – רשימה דתית בראשות יורם סילברמן.
רעננה בראש – בראשות אבי יוסף.
ראש המועצה המקומית שבלי – אום אל־גנם הוא מוניר שיבלי שנבחר ב־2018 בסיבוב שני.
שיבלי נחשד בפרשת קבלת שוחד מרשת בתי הספר טומשין, אבל נכון לזמן הבחירות טרם הוגש נגדו כתב אישום.
מול התמודדו 4 מועמדים נוספים: איש העסקים חאתם שיבלי, הבעלים של חברת ש.
ישראל להשכרות בע"מ, יוסף שיבלי, סברי טליעה ועדנאן סעאידה.
ראש המועצה המקומית שגב–שלום הוא עאמר אבו מעמר.
בבחירות 2018 התחלקו 11 המקומות במועצה בין 5 רשימות, בראשן "שגב שלום המאוחדת" בראשות ראש המועצה עאמר אבו מעמר שזכתה ב־6 מושבים.
גם בבחירות אלה נבחרו 11 מנדטים.
בבחירות לראשות המועצה ניצח קאיד אבו מועמר את סמיר בן סעיד, שזכה ל־45.01% מהקולות.
אלון דוידי הוא ראש עיריית שדרות מאז בחירות 2013, מטעם סיעת "מחר".
דוידי נבחר לכנסת העשרים וארבע ברשימת ימינה, אך התפטר ממועמדותו יום לפני השבעת הכנסת ונותר בתפקידו כראש עיריית שדרות.
באוגוסט הודיע ממלא מקום ראש העירייה לשעבר שי בן יעיש כי יתמודד על ראשות העיר מול אלון דוידי העיר היא אחת הרשויות שפונו בשל המלחמה והבחירות בהן נדחו מהתאריך העיקרי ונקבעו ל־19 בנובמבר 2024 ובסיומו זכה דוידי בכהונה נוספת ברוב של כ־78%
רשימת "הפטריוטים בראשות ציון ביטון" (זך) לא עברה את אחוז החסימה.(25)
הבחירות לראשות מועצה מקומית שוהם(10)דפנה רביד–רבינוביץ5,98452.64%גלעד רבינוביץ4,87942.92%אלה הדס–דוד5054.44%
ראש מועצה מקומית שוהם איתן פטיגרו מרשימת "שוהם שלנו", שנבחר לתפקיד ב־2018, הודיע במאי 2023 שלא יתמודד לכהונה שנייה.
על התפקיד התמודד סגן ראש המועצה לשעבר גלעד רבינוביץ', שהתמודד לתפקיד גם ב־2018, חברת המועצה לשעבר דפנה רביד–רבינוביץ, ואשת החינוך אלה הדס דוד.
בבחירות נבחרה לראשות המועצה רביד–רבינוביץ עם 52.5% מהקולות, כשגלעד רבינוביץ' זכה ב־43.1% ואלה דוד ב־4.4%.
על 13 המקומות במועצה התמודדו 7 רשימות.
רשימת "שוהם אחת בראשות דפנה רבינוביץ" (דר) ו"שוהם שלנו" (פז) בראשות שמעון אלבאז זכו ב־3 מנדטים כל אחת.
הרשימה הדתית "יחד מאמינים בשוהם" (יחד) שבראשה עומדת בבחירות אלו נורית שכטר, רשימת "כולנו שוהם בראשות גלעד רבינוביץ" (כ) ורשימת "שווים" (ש) בראשות איתן ליליוס שזכו ב־2 מנדטים כל אחת.
רשימת "יוסי לוי למועצה" (לב) זכתה במנדט אחד ורשימת "שוהם מנצחת בראשות אלה הדס דוד" (צ) לא עברה את אחוז החסימה.(10)(22) 7 מ־13 חברי המועצה הנבחרים הן נשים וזה המקרה הראשון במדינת ישראל בו יש במועצה רוב נשי.
ראש מועצה מקומית שלומי המכהן גבריאל (גבי) נעמן הודיע על התמודדות נוספת (שישית במספר) לראשות המועצה, מטעם רשימה משותפת: "דחף–ליכוד–שלומי ביתנו–תקווה חדשה", אולם בשל טעות ברישום בעת הגשת הרשימה במועד המקורי של הבחירות, נפסלה הרשימה מהתמודדות בבחירות.
מלבד נעמן הודיע על התמודדות יו"ר האופוזיציה במועצה דודו דר שנותר מועמד יחיד לאחר פסילת מועמדותו של נעמן.
הרשימה כללה את מיכאל סלובדוב נציג "שלומי ביתנו", דודו דר נציג הציונות הדתית, שיפרה וקנין מתנועת "שלומי עולה", הרב יוסף פרחים מש"ס ועוד, וכיוון שהוגשו מועמד אחד לראשות המועצה ורשימה אחת למליאת המועצה בלבד הכריז מנהל הבחירות מטעם משרד הפנים על בחירת ראש המועצה וחברי המועצה ביום הבחירות.
מספר חברי המועצה שהוכרזו בבחירות אלו הוא 9.(27)
ראש המועצה המקומית שעב מחמוד בוקאעי, שנבחר לתפקיד ב־2018 בסיבוב השני לאחר סיבוב ראשון בו התמודדו על התפקיד 6 מועמדים, התמודד בשנית מול 6 מועמדים: עלי ח'ואלד, נאהד בוקאעי, פרח שחיבר, אוסמה אבו דעוף, סמיר ח'טיב ועווד עבד אל חלים.
בסיבוב הראשון לא התקבלה הכרעה ונערך סיבוב נוסף בין מחמוד בוקאעי שקיבל 28.9% מהקולות ואוסמה אבו דעוף שקיבל 17.8% מהקולות.
בסיבוב השני ניצח בוקאעי שקיבל 2387 קולות שהם 50.9% מהקולות מול 2303 קולות לאבו דעוף שהם 49.1% מהקולות, הפרש של 84 קולות.(14)
מספר המקומות למועצה בבחירות אלו נותר 9 כבעבר.
על מקומות אלו התמודדו 16 רשימות שונות.
7 מתוך הרשימות היו רשימות פיקטיביות שבראשותן עמדו שבעת המועמדים במטרה לזכות במנדט נוסף במועצה, ורשימות אלו קיבלו בין 7 ל־20 קולות כל אחת.
שאר הרשימות, למעט "עהד גדיד" שקיבלה 2 מנדטים ו"סיעת העתיד" שלא עברה את אחוז החסימה, קיבלו מנדט אחד במועצה.(14)
ראש עיריית שפרעם הוא עורסאן יאסין שכיהן בשנים 1998–2008 ונבחר שוב לתפקיד ב־2018 מול 3 מועמדים אחרים.
רון חולדאי, המכהן כראש עיריית תל אביב–יפו מ־1998, הודיע שיתמודד לקדנציה שישית.
מולו התמודדו השרה וחברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת יש עתיד, אורנה ברביבאי, שפרשה מהכנסת לטובת ההתמודדות, חבר הכנסת לשעבר יובל צלנר הנתמך על ידי תקווה חדשה, וחבר המועצה עו"ד אמיר בדראן, יו"ר חד"ש ביפו, המתמודד מטעם רשימת "כולנו העיר".
בנוסף, מספר מועמדים הצהירו על התמודדותם אך פרשו מהמירוץ לפני יום הבחירות.
עמוס שפירא הודיע על התמודדותו במרץ 2022, אך פרש מהמירוץ ב־20 באוגוסט 2023 והודיע כי הוא תומך בברביבאי וכי נבחר לשרת בראש בראש צוות התוכנית האסטרטגית שלה.
ראובן לדיאנסקי, לשעבר סגן ראש העירייה וראש רשימת "חי – חילונים ירוקים" הודיע ב־5 ביוני 2023 שיתמודד לראשות העיר, אך ביום הגשת הרשימות, 20 בספטמבר הודיע על פרישתו מהמירוץ והתמקדות בהובלת רשימתו מבלי להכריז על תמיכה במועמד.
חברת המועצה ציפי ברנד מסיעת רוב העיר שהודיעה גם על השתייכות ברמה הארצית למפלגת המחנה הממלכתי, הכריזה על התמודדותה תחת רשימת "התל אביבים".
ב־21 בספטמבר 2023, בעקבות דשדוש בסקרים, פרשה ברנד מהמירוץ ושובצה במקום השני ברשימתה של ברביבאי, לאחר דיווח כי יש עתיד הבטיחה לכסות את הוצאות הקמפיין של ברנד.
הפעיל החברתי ליאור קיי אבישי הכריז גם הוא על ריצה לראשות העיר אך נעדר מרשימת המועמדים הסופית.
ב־28 באוגוסט, הודיע אסף זמיר שהחליט לחזור לפוליטיקה המקומית ולחבור לרון חולדאי, ושיכהן כסגנו וממלא מקומו של חולדאי אם ייבחר.
עוד דווח כי לפי ההסכם בין השניים חולדאי מתכוון לפרוש מתפקידו בשנה האחרונה של הקדנציה אם ייבחר ולפנות את מקומו לזמיר.
ב־21 בספטמבר הגיש חבר המועצה עו"ד אמיר בדראן את מועמדותו לראשות העיר.
בדראן עמד בראש רשימת "כולנו העיר" אשר מיזגה בתוכה את הרשימות: אנחנו העיר, עיר סגולה, עיר ירוקה.
בבחירות לראשות העיר, קיבל רון חולדאי מעל 50% מהקולות ובכך נבחר לראשות העיר, אחריו אורנה ברביבאי שקיבלה כ־36% מהקולות ויובל צלנר שקיבל כ־12% מהקולות.
מועצת העיר תל אביב–יפו מונה 31 חברים, המספר המקסימלי האפשרי למועצת רשות מקומית בישראל.
ביוני 2023 הכריז אמרי קלמן על הקמת הרשימה "שווה", רשימה גאה לראשונה במדינת ישראל שרצה לבחירות המקומיות.
במרץ 2023 נבחרה סגנית ראש העירייה מיטל להבי לקדנציה נוספת כיו"ר מרצ תל אביב–יפו, ב־30 באוגוסט התאחדה מרצ עם רשימת "הירוק במרכז" ועם "חוזה חדש", תנועה המאגדת את ארגוני המחאה נגד הרפורמה המשפטית.
נאור נרקיס, ראש תנועת "ישראל נאורה", הכריז על מועמדות למועצה.
ב־15 באוגוסט הכריז יחד עם ראובן לדיאנסקי על הצטרפות לרשימת "חי – חילונים ירוקים", אך נעדר מהרשימה הסופית.
ב־1 באוגוסט הצביעה האספה הכללית של תנועת "עיר סגולה" של עומדים ביחד על התמודדות כרשימה בבחירות למועצת העיר.
ב־21 בספטמבר, היום האחרון להגשת הרשימות, התאחדה עיר סגולה עם סיעת "אנחנו העיר" ועם הרשימה "עיר ירוקה" הקשורה לתנועת מגמה ירוקה, שרצה לבחירות למועצה גם ב־2018 אך לא עברה את אחוז החסימה, שם האיחוד הוא "כולנו העיר" ובראשו עומד אמיר בדראן אשר רץ לראשות העירייה מטעם הרשימה.
חן אריאלי, סגנית ראש העירייה מטעם "רוב העיר" במועצה היוצאת, הודיעה ב-21 באוגוסט על התמודדות ברשימה עצמאית.
ב-21 בספטמבר הודיעה אריאלי על הצטרפות לרשימתו של חולדאי ושיבוצה במקום השלישי, מאחורי אסף זמיר.
סיעהראש הסיעהמושביםתל אביב אחתרון חולדאייש עתידאורנה ברביבאיחוזה חדש–מרצ תל אביב–יפומיטל להביכולנו העיראמיר בדראןש"סזבולון אלחנןמאמינים בתל אביבחיים גורןחילונים ירוקיםראובן לדיאנסקיהליכודדודו לניאדוהגמלאיםנתן וולוךתקווה חדשה לתל אביביובל צלנרסיעת הצעיריםחן קראוס
לא עברו את אחוז החסימה – חרות, קול העיר, תושבי העיר, הרשימה השווה
ראש המועצה המקומית תל שבע הוא עומאר אבו רקייק שעלה בבחירות 2018 לסיבוב השני מול מתמודד נוסף שפרש וקיבל 98% תמיכה כמועמד יחיד בסיבוב זה.
מולו התמודדו בבחירות אלו מחמד מסאבחה, עמאר אלאעסם וסאגר סרחי.
בבחירות 2018 היו 13 מקומות במליאת המועצה, מספר שנשמר בבחירות אלו, עליהם התמודדו 6 רשימות: "אלנהדה תל אלסבע ללג'מיע" (ד) בראשות מחמד מסאבחה, "השוויון והשינוי" (ו) בראשות עמאר אלאעסם, "אלרסאלה לשינוי" (ם) בראשות עומאר אבו רקייק, "אלשבאב אלמוסתקל" (ע), "אלח'יר ללג'מיע" (ף) ו"בלדי" (ץ) בראשות סאגר סרחי.
ברשויות בהן אף מועמד לא זכה לתמיכת 40% מקולות הבוחרים התקיים סיבוב שני בין 2 המועמדים המובילים.
מועד הסיבוב השני ברשויות שבהן התקיימו בחירות במועד בחירות העיקרי נקבע בתאריך שונה מהרגיל בשל חודש רמדאן והסיבוב השני התקיים ביום ראשון 10 במרץ, 12 ימים אחרי הסיבוב הראשון, במקום 14 יום, בדרך כלל.
המנצח בבחירות נכנס לתפקידו 21 יום לאחר הבחירות ב־31 במרץ 2024. בנוסף מתקיים סיבוב שני במועצה אזורית שער הנגב, אחת מחמש הרשויות בדרום שהבחירות בהן נדחו ל־19 בנובמבר 2024 והוא התקיים ב־3 בדצמבר 2024.
סיבוב שני התקיים במועד העיקרי ב־35 עיריות, מועצות מקומיות ומועצות אזוריות, ובמועדים המיוחדים לרשויות שפונו התקיים ב־3 עיריות ומועצות:
רשויות שבהן לא התקיימו בחירות
המנהלת המוניציפלית חברון היא גוף מוניציפלי ייחודי ששטח פעילותה הוא האזרחים הישראלים והנכסים שברשותם שבאזור H2 שבחברון (שטח היישוב היהודי בחברון), זאת במקביל לפעילות עיריית חברון הפלסטינית.
המנהלת הוקמה ב־2017 ומונה לה ראש מנהלת (תחילה אברהם בן יוסף ואחריו הרב הלל הורוביץ שהתפטר בסוף 2021).
הבחירות הראשונות למנהלת ולראשה נערכו ב־20 בספטמבר 2022. בבחירות זכה אייל גלמן ראש רשימת "לב בנים".
הבחירות במועצה אזורית יואב הוקדמו ל־2 במאי 2023, כחצי שנה לפני המועד המקורי של הבחירות לרשויות המקומיות, כיוון שראש המועצה מטי צרפתי הרכבי, שכיהנה בתפקיד מ־2013 החלה לכהן כחברת כנסת בנובמבר 2022, ולכן לפי חוק הבחירות במועצות המקומיות התקיימו בחירות לראשות המועצה, מליאת המועצה והוועדים המקומיים בתאריך זה.
בסיבוב הראשון התמודדו שבעה מועמדים וכיוון שאף אחד מהם לא קיבל 40% מהקולות התקיים סיבוב שני ב־16 במאי בין נתי לרנר ורונן דגמי.
בבחירות אלו זכה לרנר בראשות המועצה ברוב של 54.9% מהקולות.
בשתי המועצות המקומיות התעשייתיות (נאות חובב ומגדל תפן) לא התקיימו בחירות משום שבהן על פי פקודת המועצות המקומיות ממונה ראש מועצה תעשייתית על ידי שר הפנים.
במקביל הוחלט ביולי 2023 על ביטול מעמדה העצמאי של מועצת נאות חובב וסיפוחה לבאר שבע במהלך 2025.
המועצה המקומית צור הדסה הופרדה רשמית ממועצה אזורית מטה יהודה והוכרזה כמועצה מקומית ביוני 2023 ובראש הוועדה הקרואה מונה עד לבחירות תומר מוסקוביץ.
המועצה המקומית שער השומרון הוקמה במאי 2022 כאיחוד של היישובים "עץ אפרים" ו"שערי תקווה" שהיו עד אז חלק ממועצה אזורית שומרון.
ראש המועצה הראשון, אבי רואה, מונה באותו חודש לתקופה של 4 שנים ולא צפויות להיערך בחירות במועצה עד 2026.
הבחירות הקודמות במועצה מקומית תל מונד התקיימו ב־24 בנובמבר 2020 לאחר 3 שנות כהונה של ועדה קרואה מטעם משרד הפנים ובהן גברה לין קפלן בסיבוב שני על המועמד אבי אליהו בגלל הזמן הקצר שעבר מאז בחירות אלו לא התקיימו בה בחירות למועצה.
מערכות הבחירות שלאחריהן נקבעו ל־6 במאי 2025 ול־3 ביולי 2029.
הבחירות המקדימות לראשות מפלגת העבודה הישראלית כללו את בחירת יושב ראש המפלגה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושש ונערכו ב-28 במאי 2024 בין מתפקדי המפלגה.
בבחירות זכה האלוף במיל' וחבר הכנסת לשעבר יאיר גולן לאחר שקיבל רוב כמעט מוחלט של הקולות עם 95.15% מהקולות מול 3 מתמודדים נוספים.
גולן נבחר לתפקיד יו"ר מפלגת העבודה במקומה של מרב מיכאלי שלא התמודדה בבחירות אלו.
הבחירות המקדימות נקבעו בעקבות החלטת יושבת ראש מפלגה מרב מיכאלי לפרוש בתום כהונת הכנסת ה-25. הבחירות התקיימו באופן דיגיטלי מקוון כאשר הופעל גם אתר הצבעה פיזי בסניף המפלגה בתל אביב.
כעשרים אלף מתפקדים חדשים הצטרפו למפלגה לקראת הבחירות ועל פי פנקס המפלגה המספר הכולל עמד על 51,747 בוחרים.
יאיר גולן – סגן הרמטכ"ל וחבר כנסת לשעבר מטעם מרצ ומטעם ישראל דמוקרטית ומרצ.
גולן זכה לתמיכת נעמה לזימי וגלעד קריב, שניים מארבעת חברי הכנסת שכיהנו באותה עת מטעם מפלגת העבודה.
איתי לשם – עורך דין לשעבר תושב תל אביב-יפו, המגדיר עצמו כחושף שחיתות שחותר לחשוף פרשת שוחד לכאורה בין ראש הממשלה בנימין נתניהו לרשת החברתית פייסבוק.
עזי נגר – פעיל חברתי ופוליטי תושב שכונת גילה בירושלים.
היה מועמד לכנסת מטעם המפלגה בבחירות לכנסת השבע עשרה (2006) והשמונה עשרה (2009) אך לא נבחר.
התמודד מול מיכאלי ומועמדים נוספים בבחירות לראשות העבודה ב-2021 וקיבל כ-19% מהקולות.
מתנגד לאיחוד עם מרצ אותו מוביל יאיר גולן.
שקד הודיע שבמידה ויבחר יעביר את ראשות המפלגה לחבר הכנסת גדי איזנקוט מהמחנה הממלכתי ויקדם אותו בתור המועמד הרשמי של העבודה לראשות הממשלה.
כמו כן הודיע כי בכוונתו לתת את ראשות הממשלה בהסכם רוטציה לח"כ ערבי, שיכהן כראש ממשלה ערבי בישראל, ו-50% משרי הממשלה יהיו ערבים.
כך יוכל להמריץ את הציבור הערבי בישראל להצביע בבחירות, ולהביא מהפך בניצחון על גוש הימין.
שבוע לפני הבחירות, קבע בית המשפט המחוזי, בעקבות עתירה שהוגשה לו, כי תוצאות הפריימריז שיתקיימו לא יהיו סופיות, וכי יהיה עליהן לעבור אישור על ידי ועידת מפלגת העבודה.
המפלגה ערערה על ההחלטה לבית המשפט העליון, ויום לפני הפריימריז, בית המשפט הפך את ההחלטה, והכריע שתוצאות הפריימריז יהיו סופיות ולא ידרשו אישור של ועידת המפלגה.
הבחירות לרבנות הראשית לישראל נערכו ב־24 ביולי 2013 בבחירות נבחרו הרב הראשי הספרדי והראשון לציון הרב יצחק יוסף והרב הראשי האשכנזי הרב דוד לאו.
בתחילת דרכה של הרבנות הראשית לישראל נבחרו הרבנים הראשיים לכל תקופת חייהם.
לאחר פטירת הרב יצחק הרצוג הוגבלה כהונתם לקדנציה של 10 שנים.
במשך השנים הוגבל גיל המתמודדים ל-70, וכן הוגבלה האפשרות של רב ראשי מכהן להתמודד לכהונה נוספת.
הגוף הבוחר לרבנות הראשית מורכב מ-80 רבנים ו-70 אישי ציבור הנבחרים לפי חלוקה מפורטת בחוק הרבנות הראשית לישראל.
שמות חברי האספה פורסמו ביום 3 ביולי 2013 וביום 21 ביולי פורסם עדכון לאחר סגירת שמות המועמדים, דבר המחייב את החלפת המועמדים (או בני משפחתם) בהרכב האספה.
2 רבנים אזוריים מהמועצות האזוריות הגדולות: אליעזר שמחה וייס (עמק חפר) ובנימין בר זוהר (מטה יהודה).
8 רבנים מהיישובים הגדולים: מרדכי אשכנזי (כפר חב"ד), שמעון אלמליח (עתלית), יוסף קרסיק (בת חפר), יצחק מילוא (יד בנימין), אבשלום קיל (גן נר), יהודה ישרים (לפיד), גדעון בנימין (נוף איילון), אליהו אליעזר יעקובזון (תפרח).
4 רבני שכונות: שלום כהן (ירושלים), בן ציון נשר (ת"א), נחום זוין (חיפה), מאיר סוויסה (באר שבע).
10 הדיינים הוותיקים ביותר בבתי הדין הרבניים: נסים בן שמעון, נחום פרובר, ציון אלגרבלי, יעקב אליעזרוב, חיים רבינוביץ, אברהם שיינפלד, מסעוד אלחדד, מאיר יששכר מזוז, ישראל יפרח, שמעון מלכה.
2 הרבנים הצבאיים בעלי הדרגה הגבוהה ביותר: הרבצ"ר תא"ל רפי פרץ ורמ"ח הרבנות אל"ם אייל קרים.
10 רבנים שמינו הרבנים הראשיים לישראל: שמעון אליטוב, יהודה בלוי, משה ברנשטיין, יצחק דור, צפניה דרורי, יאיר אלימלך טורנהיים, פנחס לוי, יאיר לרנר, רפאל מנת, משה קליין.
6 ראשי המועצות המקומיות הגדולות: חיים געש (פרדס חנה כרכור), אריה שמם (מבשרת ציון), יואל גמליאל (גדרה), אלי אבוטבול (זכרון יעקב), אהרון דרור (גן יבנה), גיל ליבנה (שוהם).
4 ראשי המועצות האזוריות הגדולות: משה דדון (מטה יהודה), רני אידן (עמק חפר), אייל בצר (עמק יזרעאל), מוטי דלג'ו (דרום השרון).
4 ראשי מועצות דתיות של המועצות המקומיות הגדולות: הוד תנעמי (פרדס חנה כרכור), אבשלום מלכא (מבשרת ציון), שלמה תנעמי (גדרה), שמואל עוגן (גן יבנה).
2 שרי הממשלה: אורי אורבך (הבית היהודי), לימור לבנת (הליכוד).
5 חברי כנסת: ישראל אייכלר (יהדות התורה), גילה גמליאל (הליכוד), עליזה לביא (יש עתיד), מירי רגב (הליכוד), יוני שטבון (הבית היהודי).
10 אנשי ציבור שמינה השר לשירותי הדת: שרה אליאש, ליאת אשל, נחמה גונן, יעל דולב, דינה האן, אלישבע הורביץ, פנינה נויבירט, אידית סולברג, נורית פריד, ברוריה רבינוביץ.
בשנת 2011 החל הליך חקיקה שיאפשר לרבנים הראשיים המכהנים להתמודד לכהונה נוספת.
בשל הבחירות לכנסת התשע עשרה נדחה מועד הבחירות לרבנות הראשית בחצי שנה.
בשנים שקדמו לבחירות, הועיד הרב עובדיה יוסף את בנו הרב אברהם לתפקיד הרב הראשי לישראל ואת בנו הרב יצחק לתפקיד הרב הראשי לירושלים אשר היה פנוי מאז פטירת הרב שלום משאש ב-2003. לקראת הבחירות לרבנות הראשית בחר הרב עובדיה באברהם להתמודד לתפקיד.
ב-10 ביולי נחקר הרב אברהם בחשד להפרת אמונים במסגרת תפקידו ברבנות העיר חולון.
פרשה בה הורשע ב-2017. ב-12 ביולי החליטה מפלגת ש"ס כי תגיש את מועמדותו של הרב יצחק לתפקיד.
ב-15 ביוני, שבוע לפני הבחירות, הודיע היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין לרב אליהו כי לא יגן על מועמדותו בבג"ץ אם תוגש עתירה נגדו, בשל התבטאויותיו נגד ערבים ולהט"ב.
ח"כ עיסאווי פריג' עתר לבג"ץ כנגד המועמדות.
בג"ץ דחה את העתירה בטענה כי היא מוקדמת מכדי לדון בה מאחר שהרב אליהו טרם נבחר.
הרב דוד סתיו, רב העיר שוהם ויו"ר ארגון רבני צוהר, התמודד עם מצע מפורט שכונה 'תוכנית ג' באלול' שקרא לשינויים משמעותיים ברבנות הראשית.
הוא נתמך על ידי מפלגות הבית היהודי ו'יש עתיד' שהיו חברות בקואליציה.
רבנים בכירים בציונות הדתית קראו לו לפרוש מהמירוץ על מנת ללחוץ על הקואליציה להעביר שינוי חוק שיאפשר לרב יעקב אריאל, נשיא ארגון רבני צוהר להתמודד.
הרב סתיו הודיע כי אם החוק ישונה וסיכוייו של הרב אריאל להיבחר יהיו סבירים הוא יפרוש, אך כל עוד תנאים אלו לא מתקיימים אין הוא רואה מחובתו לפרוש.
אירוע זה נחשב בין הגורמים המרכזיים לפרישתו של הרב אריאל מאיגוד רבני צוהר.
הרב חיים אמסלם הודיע על התמודדות, אך פרש מהמירוץ לאחר שלא הצליח לגייס 20 חתימות מחברי הגוף הבוחר.
הרב אליעזר איגרא זכה לתמיכת אספת רבנים, אך פרש לאחר שהעריך שסיכוייו להיבחר נמוכים
הרב יצחק יוסף והרב דוד לאו זכו כל אחד ב-68 מקולות חברי הגוף הבוחר ונבחרו לתפקידם.
הבחירות לרבנות הראשית לישראל (סבב ראשון) התקיימו ב-29 בספטמבר 2024, כ"ו באלול ה'תשפ"ד.
הסבב השני לבחירת הרב האשכנזי, התקיים ב-31 באוקטובר 2024, כ"ט בתשרי ה'תשפ"ה.
בבחירות נבחרו הרב דוד יוסף והרב קלמן בר.
כהונת הרבנים הראשיים נועדה להסתיים ב-31 באוקטובר 2023. ב-4 ביוני, אישרה הכנסת הצעת חוק שהאריכה את כהונת הרבנים הראשיים עד ל-9 באפריל 2024, כדי שהבחירות יתקיימו לאחר הבחירות לרשויות המקומיות, בעקבות חקיקה זו נוצר פער משמעותי בין הבחירות לרשויות המתקיימות באוקטובר לבחירות לרבנות הראשית שיתקיימו כחצי שנה לאחר מכן.
בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל אישרה הכנסת הארכה נוספת בכהונתם של הרבנים עד ל-1 ביולי 2024.
על פי חוק הרבנות הראשית לישראל הליך הבחירות צריך להתחיל 30 יום לפני תום כהונתם של הרב הראשי הספרדי והראשון לציון הרב יצחק יוסף והרב הראשי האשכנזי הרב דוד לאו.
ובשל כך המועד לקיומן היה עד ל-1 ביוני 2024..
בפועל, הממשלה השתהתה בבחירת ועדת הבחירות, והוועדה לא כונסה עד תום כהונת הרבנים, כהונתם פקעה ב-1 ביולי 2024 בטרם מונו מחליפיהם.
בשל הדחיה, ב-2 ביולי, החל לכהן הרב אליעזר איגרא כממלא מקום נשיא בית הדין הרבני הגדול.
ב-9 באוגוסט סיים הרב איגרא את תפקידו לאחר שעבר את גיל 70 ובמקומו מונה הרב מיכאל עמוס.
כממלא מקום נשיא מועצת הרבנות הראשית התמנה הרב יעקב רוז'ה.
לאחר שהרב רלב"ג פרש, הסמכות עברה לרב אליעזר שמחה וייס שכתב במכתבו למשנים ליועמ"שית כי הוא מבקש "פרק זמן סביר" לבחון את הנושא.
עם זאת, לאחר פרק זמן הודיע הרב וייס על רשימת הנציגים שבחר וקבע כי שקל את כל השיקולים הנדרשים, מבלי להיכנס לשאלה האם שקל מינוי רבניות.
בתגובה, הודיעו המשנים ליועמ"שית כי לא יוכלו להגן על המינוי המדובר בבג"ץ.
ב-23 ביוני 2024 מינתה הממשלה את הדיין הרב שמואל חזן ליו"ר ועדת הבחירות.
כמרכז ועדת הבחירות מכהן סמנכ"ל המשרד לשירותי דת צוריאל פורת.
חוץ מהרב חזן מכהנים בוועדה גם נציגות הממשלה, מיכל שמש - עובדת המשרד לשירותי דת, רויטל דהן - טוענת רבנית וחברת הוועדה למינוי דיינים; ושני נציגי מועצת הרבנות הראשית עו"ד יעקב אמסלם ועו"ד הרב דוד לוונטהל.
ב-8 באוגוסט קבע בית המשפט כי "ועדת הבחירות שהוקמה לפי סעיף 11 לחוק תקבע מועד לקיום הבחירות לתפקיד הרבנים הראשיים שלא יהיה מאוחר מיום 30.9.2024, ותפרסמו בהתאם לחוק".
בין היתר, קבעו שופטי הבג"ץ כי "ועדת הבחירות תפרסם את רשימת חברי האספה הבוחרת לא יאוחר מ-21 יום לפני מועד הבחירות שייקבע, בהתאם לחוק.
על הגורמים הממונים להשלים את המינויים החסרים עד למועד הפרסום של חברי האספה".
בפסיקתם, קבעו השופטים כי הגבלת הגיל על המועמדים למשרת הרב הראשי, תיקבע לפי תאריך הבחירות המקורי, כך שרב שגילו חרג מהגיל המותר בחוק במהלך החודשים האחרונים - יוכל להתמודד על המשרה הרמה - בכך יכול הרב אליעזר איגרא להתמודד לרבנות הראשית.
ב-1 בספטמבר בישיבת ועדת הבחירות לרבנות הראשית אושרו חברי האספה הבוחרת ונקבע מועד לבחירות כ"ו באלול (29 בספטמבר), יום לפני סיום האולטימטום של בג"ץ.
לאחר מכן הודיעה ועדת הבחירות שהבחירות יתקיימו מהשעה 14:00 לשעה 19:00 במלון רמדה בירושלים.
בבחירות אלו לראשונה נבחרו רק 70 רבנים (סה"כ 140 חברי אספה) עקב אי הסכמתה של מועצת הרבנות הראשית לשקול מינוי 10 נשות הלכה כנציגות הרבנים באספה.
שמות חברי האספה פורסמו ביום 8 בספטמבר 2024.
2 רבנים אזוריים מהמועצות האזוריות הגדולות: הרב נחום שיר (עמק חפר) והרב יצחק יעקובוביץ (דרום השרון).
8 רבנים מהיישובים הגדולים: הרב שמעון אלמליח (עתלית), הרב אליעזר שמולביץ (קיסריה), הרב יוסף קרסיק (בת חפר), הרב יגאל הדאיה (יד בנימין), הרב אבשלום קיל (גן נר), הרב ניסים מזרחי (באר גנים), הרב גדעון בנימין (נוף איילון), הרב יהודה ישרים (לפיד).
4 רבני שכונות: הרב אליהו אביסרור (ירושלים), הרב משה זבולון (תל אביב), הרב אברהם סמוטני (חיפה), הרב מאיר סוויסה (באר שבע).
10 הדיינים הוותיקים ביותר בבתי הדין הרבניים: הרב אוריאל לביא, הרב אחיעזר עמראני, הרב שלמה שפירא, הרב דוד מלכא, הרב אברהם שינדלר, הרב צבי בן יעקב, הרב דוד בירדוגו, הרב יהודה שחור, הרב אהרון דרשביץ, הרב אבירן הלוי.
2 הרבנים הצבאיים בעלי הדרגה הגבוהה ביותר: הרבצ"ר תא"ל הרב אייל קרים ורמ"ח הרבנות אל"ם הרב חיים וייסברג.
10 רבנים שמינו הרבנים הראשיים לישראל: רשימת הרבנים שהגישו ממלאי מקום הרבנים הראשיים לא אושרה, מכיוון שהם סירבו לשקול מינוי נשות הלכה כפי שנפסק בבג"ץ רקמן.
ביהמ"ש הורה כי אין לדחות את הבחירות עקב אי מילוי סעיף זה, אלא לקיימן בהרכב חסר של 140 חברים.
6 ראשי המועצות המקומיות הגדולות: יוני חכימי (פרדס חנה-כרכור), סהר פינטו (גדרה), יורם שמעון (מבשרת ציון), אלי אבוטבול (זכרון יעקב), אהרון דרור (גן יבנה), דפנה רביד-רבינוביץ (שוהם).
4 ראשי המועצות האזוריות הגדולות: אבישי כהן (מטה יהודה), גלית שאול (עמק חפר), שלומית שיחור רייכמן (עמק יזרעאל), אסיף איזק (חוף הכרמל).
4 ראשי מועצות דתיות של המועצות המקומיות הגדולות: עופר גואטה (קדימה צורן), שלמה הומינר (רכסים), אוראל להב (אזור), ציון חדד (מיתר).
2 שרי הממשלה: שרת ההתיישבות אורית סטרוק (הציונות הדתית), שר הדתות מיכאל מלכיאלי (ש"ס).
5 חברי כנסת: אליהו ברוכי (יהדות התורה), אתי עטייה (הליכוד), מתן כהנא (המחנה הממלכתי), יוליה מלינובסקי (ישראל ביתנו), יצחק קרויזר (עוצמה יהודית).
10 אנשי ציבור שמינה השר לשירותי הדת: טליה הלפר, שירי אקשטיין, מרים לודמיר, חנה בלוי, תמי פרץ-יבלונסקי, ליאת פוגל, מלכה וייס, רות יוסף-גרטרוד, נעמה רייזא שרמן, מושקא רייניץ.
סעיף 14 לחוק הרבנות הראשית לישראל.
מפרט כי חברי האספה הבוחרת הם אלו שיכולים להציע מועמדים לבחירות.
על מנת להציע מועמד, יש לאסוף חתימות של לפחות 20 מחברי האספה.
כל חבר רשאי לחתום על הצעה אחת לרב ראשי אשכנזי ואחת לרב ראשי ספרדי.
מה שאומר שיכולים להגיע לבחירות מקסימום של שבעה מועמדים לכל תפקיד.
חבר האספה שחתם עבור שני מועמדים לאותה משרה - חתימתו מבוטלת אצל שניהם.
ב־23 בספטמבר פורסמה רשימת המועמדים הרשמית; הרבנים המועמדים הם:
למשרת הרב הראשי הספרדי - הראשון לציון
הרב דוד יוסף הכריז באפריל 2023 על מועמדותו למשרת הרב הראשי הספרדי.
מפלגת ש"ס וחברי מועצת חכמי התורה הביעו את תמיכתם בו בספטמבר 2024 הוגשה עתירה לבג"ץ נגד מועמדותו על בסיס פסק־דין קודם שניתן בעקבות דברים חריפים שהטיח נגד התנועה הרפורמית ונשות הכותל ונגד בית המשפט העליון ובעקבות קריאות להצביע בבחירות עבור תנועת ש"ס; בג"ץ דחה אותה בשל היותה מוקדמת ותאורטית.
הרב יוסף צפוי לקבל גם את תמיכת נציגי מפלגת הציונות הדתית, בעקבות הדיל בין סמוטריץ' ודרעי, ולפיו נציגים המזוהים עם מפלגת הציונות הדתית בגוף הבוחר יתמכו במועמדה של ש"ס לתפקיד הרב הספרדי, ואילו נציגים המזוהים עם ש"ס יתמכו במועמד מפלגת הציונות הדתית לתפקיד הרב האשכנזי.
הרב מיכאל עמוס הכריז במאי 2024 על מועמדותו למשרת הרב הראשי הספרדי.
הרב יהודה דרעי הכריז על כוונתו להתמודד למשרת הרב הראשי הספרדי, אך הוא נפטר בג' בתמוז ה'תשפ"ד (9 ביולי 2024), בטרם התקיימו הבחירות.
בנוסף, דווח על כוונתו של הרב זבדיה כהן להתמודד, אך הוא לא הגיש רשימת תומכים לוועדת הבחירות.
הרב אליעזר איגרא - ב-4 ביוני 2023 התמודד בפני ועדת ה-40 רבנים, בה הפסיד בסיבוב הראשון.
בעקבות דחיית הבחירות פרסמו שני רבנים דעה שקבעו כי במצב שנוצר הוועדה איבדה את תוקפה, אך מנגד מספר רבנים פרסמו שהוועדה עדיין תקפה, לאחר מכן הודיע הרב אריאל כי ההחלטה עומדת בעינה, אך הוא מחזיר לשר סמוטריץ' את הסמכות ליישם את החלטת הוועדה בשל "חוסר הצלחה להגיע למועמד אחד מוסכם".
הרב איגרא עתר לבג"ץ על כך שעבר את גיל 70 לאחר מועד הבחירות המקורי ולפני המועד החדש שנקבע, עתירתו התקבלה והוא הורשה להתמודד.
הרב קלמן בר נתמך על ידי מפלגת דגל התורה, הרב יעקב שפירא, הרב אהרון פרידמן ואחרים.
לאחר עלייתו לסבב השני קיבל תמיכה מחברי מועצת חכמי התורה, הרב דוד סתיו ראש ארגון רבני צהר, רבני ישיבת כרם ביבנה ואחרים.
הרב מיכה הלוי בסוף 2022 התמודד מול הרב איגרא בוועדה בראשותו של הרב דרוקמן ונבחר בה.
ב-4 ביוני 2023 התמודד בפני ועדת ה-40 רבנים בראשותו של הרב יעקב אריאל שתנאי הסף בה היה שמי שמגיש את מועמדותו לוועדה ולא נבחר בה, לא יגיש את מועמדותו בסופו של דבר, בוועדת הרב אריאל הוביל בסיבוב הראשון אך הפסיד בסיבוב השני.
בעקבות דחיית הבחירות פרסמו שני רבנים דעה שקבעו כי במצב שנוצר הוועדה איבדה את תקפה אך מנגד מספר רבנים פרסמו שהוועדה עדיין תקפה, לאחר מכן הודיע הרב אריאל כי ההחלטה עומדת בעינה, אך הוא מחזיר לשר סמוטריץ' את הסמכות ליישם את החלטת הוועדה בשל "חוסר הצלחה להגיע למועמד אחד מוסכם".
בכל זאת ב-3 בספטמבר הודיע על התמודדותו הרשמית לתפקיד הרב הראשי האשכנזי, דבר שעורר ביקורת נרחבת עליו בטענה שהוא מפר את הבטחתו שלא להתמודד באם לא ייבחר בוועדה.
ב־23 בספטמבר הודיע סמוטריץ' על תמיכתו ברב הלוי, ובעקבות כך חייב גם את מפלגת ש"ס לתמוך בו, במסגרת הדיל בין המפלגות.
לאחר עלייתו לסבב השני קיבל תמיכה פומבית מהרב אריאל ואחרים.
הרב מאיר כהנא - ב-4 ביוני 2023 נבחר על ידי ועדה של 40 רבנים מזרמים שונים של הציונות הדתית בראשותו של הרב יעקב אריאל כמועמד מוסכם מטעמה למשרת הרב הראשי האשכנזי.
לאחר פרוץ המלחמה ביקשו מספר רבנים לבטל את החלטת הוועדה ולמרות זאת הרב אריאל השאירה על כנה.
לאחמ"כ שלח הרב אריאל מכתב לשר בצלאל סמוטריץ' ובו הסביר כי על אף שהחלטת הוועדה לא השתנתה, הסמכות ליישם את החלטת הוועדה מוחזרת לידיו של השר, זאת בשל אי הצלחה של הוועדה "ליצור הסכמה ציבורית רחבה על מועמד מוסכם".
ב-16 באוגוסט פורסם דיווח ולפיו בשיחות סגורות השר סמוטריץ' אמר שהוא ממשיך לתמוך ברב מאיר כהנא, למרות הערעור על החלטת הוועדה.
עם זאת, שבוע לפני הבחירות הודיע סמוטריץ' לאנשיו על תמיכתו במועמדותו של הרב הלוי, במסגרת הדיל עם ש"ס.
הרב משה חיים לאו, רב בנתניה.
אחיו של הרב הראשי היוצא, דוד לאו, ובנו של הרב הראשי לשעבר ישראל מאיר לאו.
בבחירות השתתפו 138 מתוך 140 חברי הגוף הבוחר (למעט עופר גואטה ומרים פיירברג)
בהתמודדות לתפקיד הרב הראשי הספרדי זכה הרב דוד יוסף, והתפלגות התוצאות הייתה:
הרב דוד יוסף - 72 קולות.
הרב שמואל אליהו - 44 קולות.
הרב מיכאל עמוס - 21 קולות.
בבחירות לרב הראשי האשכנזי הגיעו שני מועמדים לתיקו של 40 קולות.
הרב קלמן בר - 40 קולות.
הרב מיכה הלוי - 40 קולות.
הרב מאיר כהנא - 30 קולות.
הרב משה חיים לאו - 21 קולות.
הרב אליעזר איגרא - 6 קולות.
בנוסף, מעטפה אחת הייתה ריקה.
באחת המעטפות של הרב הספרדי היה פתק עבור הרב הלוי.
בהתאם להמלצת היועצת המשפטית לממשלה, הוועדה החליטה לא להכשיר את הפתק וקבעה כי סיבוב שני בין הרב בר והרב הלוי יערך בכ"ט בתשרי ה'תשפ"ה, בבית הרבנות הראשית.
בבחירות השתתפו 136 מתוך 140 חברי האספה הבוחרת (נעדרו צביקה ברוט, הרב יעקב זוננפלד, ח"כ יצחק קרויזר וגלית שאול)
הרב קלמן בר - 77 קולות.
הרב מיכה הלוי - 58 קולות.
בנוסף באחת המעטפות היה פתק לבן.
ב-4 בנובמבר 2024 הצהירו הרבנים הנבחרים בר ויוסף אמונים במשכן הנשיא.
באותה השנה נערכו גם בחירות למועצת הרבנות הראשית שהתקיימו בכ' בשבט ה'תשפ"ה.
חמשת הרבנים הספרדים שנכנסו למועצה: הרב אליהו אלחרר (87 קולות), הרב שמואל אליהו (83 קולות), הרב יגאל כהן (77 קולות), הרב יוסף בן דוד והרב יוסף יצחק שלוש (68 קולות).
רבנים שלא נכנסו למועצה: הרב יצחק לוי (66 קולות), הרב ציון כהן (64 קולות), הרב פנחס כהן (42 קולות), הרב שמעון ביטון (30 קולות), הרב שמעון אלמליח (28 קולות) והרב אליהו אסולין (19 קולות).
חמשת הרבנים האשכנזים שנכנסו למועצה: הרב יעקב רוז'ה (113 קולות), הרב אליעזר שמחה וייס (112 קולות), הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא (106 קולות), הרב יצחק דוד גרוסמן (102 קולות), הרב אליעזר ברוד (100 קולות).
רבנים שלא נכנסו למועצה: הרב יצחק רלב"ג (74 קולות), הרב אברהם צוריאל (רב העיר נס ציונה) (57 קולות).
הבחירות לראשות תנועת החרות התקיימו ב-1 בספטמבר 1983, לאחר שיו"ר המפלגה מאז היווסדה, מנחם בגין, הודיע על כוונתו להתפטר מראשות הממשלה והמפלגה, ולפרוש מן החיים הפוליטיים.
בחירת היו"ר החדש הופקדה בידי מרכז המפלגה בן 900 החברים.
מאז היווסדה, הנהיג את תנועת החרות מנחם בגין, שהיה מפקד האצ"ל ומייסד המפלגה.
בגין הוביל את המפלגה במשך עשרות שנים: כמפלגה עצמאית, כאחת משתי המפלגות שהרכיבו את גח"ל, וכמפלגה הראשית בתנועת הליכוד.
ב-1977 הוביל את הליכוד לניצחון היסטורי בבחירות (המהפך) והיה לראש הממשלה השישי של מדינת ישראל.
ב-1981 הוביל בגין את הליכוד לניצחון שני בבחירות, לאחר מערכת בחירות סוערת.
ב-28 באוגוסט 1983 הודיע בגין לממשלה במפתיע על כוונתו להתפטר מראשות הממשלה ולסיים את הקריירה הפוליטית שלו, מבלי שהסביר לאיש מדוע בחר לעשות כן.
ואומנם, בגין לא התפטר מייד, אלא נעתר לבקשות להמתין עם התפטרותו עד לבחירת יו"ר חדש למפלגתו, שירכיב ממשלה חדשה עוד בכהונת הכנסת המכהנת.
באותה עת לא היה הליכוד מפלגה אחת, אלא רשימה משותפת לכמה מפלגות, כאשר הבכירה שבהן היא תנועת החרות, שנקבע כי יושב הראש שלה יהיה יושב ראש הרשימה ומועמדה לראשות הממשלה.
הבחירות לראשות תנועת החרות נקבעו לתאריך 1 בספטמבר.
את יושב הראש בחר מרכז המפלגה שמנה 900 חברים.
לראשות התנועה הציגו את מועמדותם שניים:
יצחק שמיר – חבר הכנסת ושר החוץ; שימש כמפקד לח"י, כחבר הכנסת החל משנת 1974, וכיושב הראש השישי של הכנסת (1977–1980);
דוד לוי – חבר הכנסת, סגן ראש הממשלה ושר הבינוי והשיכון; שימש כחבר הכנסת החל משנת 1969 וכשר לקליטת עלייה (1977–1981).
אריאל שרון, שר הביטחון, שקל להציג את מועמדותו גם כן, אך נמנע מכך ותמך במועמדותו של יצחק שמיר.
מועמדותו של שמיר נתמכה בעיקר על-ידי הממסד הוותיק של תנועת החרות, יוצאי המחתרות שראו במפקד לח"י מחליף הולם למלא את נעליו של מפקד אצ"ל.
מועמדותו של לוי נתמכה בעיקר על-ידי השכבה הצעירה בתנועה, יוצאי המעברות ועיירות הפיתוח, שלוי עמל רבות על-מנת להעניק להם רמת חיים נאותה והזדמנות שווה במדינת ישראל.
טרם הבחירות ניסה שמיר לשכנע את לוי להסיר את מועמדותו ולקבל בתמורה את סגנות ראש הממשלה עם סמכויות נרחבות, אך לוי סירב.
הבחירות התקיימו במרכז אהל שם בתל אביב; 900 חברי מרכז תנועת החרות נדרשו להצביע בהצבעה חשאית ולהכריע בדבר זהותו של יושב ראש המפלגה החדש.
תוצאות הבחירות פורסמו ב-2 בספטמבר 1983:
שמיר ניצח בבחירות, והנשיא הרצוג הטיל עליו את מלאכת הרכבת הממשלה.
ב-10 באוקטובר הושבעה ממשלתו של שמיר בכנסת.
שמיר הוביל את הליכוד בשלוש מערכות בחירות וכיהן כראש הממשלה מעל שש שנים, ולוי מונה על-ידו לאורך השנים לתפקידים בכירים שונים.
למרות זאת, מאז הבחירות, ולאורך עשור וחצי, הייתה התנועה מפולגת בין שני מחנות: מחנה שמיר (יחד עם משה ארנס ואריאל שרון) מול מחנה לוי.
היריבות בין שני המחנות נצבעה בצבעים מעמדיים, עדתיים וחברתיים.
לאחר פרישת שמיר ובעקבות הבחירות לראשות הליכוד ב־1993 בה שוב התמודד לוי על ראשות הליכוד והובס בידי בנימין נתניהו, פרש לוי ב־1996 מהליכוד והקים מפלגה עצמאית (גשר), שרצה במשותף עם מפלגת העבודה ברשימת ישראל אחת.
הבחירות לראשות מפלגת מפא"י נערכו ב-3 ביוני 1965. הוועד המרכזי של המפלגה הצביע על בחירתו מחדש של מנהיג המפלגה המכהן וראש הממשלה לוי אשכול, כאשר אשכול מביס את מייסד ומנהיג המפלגה לשעבר דוד בן-גוריון.
בן-גוריון קרא תיגר על אשכול, שהיה יורשו ונבחר להנהגה שנתיים קודם לכן, לאחר שהתגלע ביניהם סכסוך על רצונו של בן-גוריון שתתקיים חקירה חדשה על פרשת העסק הביש.
לאחר שהפסיד בבחירות לראשות המפלגה, התנתק בן-גוריון ממפא"י והקים את מפלגת רפ"י.
לוי אשכול, מנהיג המפלגה המכהן משנת 1963 וראש הממשלה המכהן משנת 1963
הבחירות נערכו לקראת הבחירות לכנסת השישית.
הבוחרים היו חברי הוועד המרכזי של המפלגה.
עד לפרישתו מהתפקיד ב-1963, דוד בן-גוריון (שנחשב לאב המייסד של המפלגה) הנהיג זמן רב את מפא"י.
עם התפטרותו, בהסכמה בלתי רשמית, החליטו ראשי המפלגה על הבחירה בלוי אשכול למנהיג המפלגה.
הוא נתמך על ידי בן-גוריון.
לאחר מכן אושררה הבחירה על ידי הוועד המרכזי של המפלגה.
זו הייתה הפעם האחרונה שבה מנהיג מפא"י או מחליפתה, מפלגת העבודה הישראלית, נבחר ללא תהליך פורמלי.
זמן קצר לאחר שנכנס לתפקידו כמנהיג, דחף אשכול בהצלחה לתיקון חוקת המפלגה ולפיו מועמד המפלגה לראשות הממשלה (ראש המפלגה) ייבחר רשמית בהצבעה של חברי הוועד המרכזי.
בין אשכול לבן-גוריון נוצר סכסוך, שהביא לכך שבן-גוריון קרא תיגר על מועמדותו של אשכול לראשות המפלגה.
הקרע, בין השאר, נבע מפרשת לבון, כאשר בן-גוריון חפץ בחקירה חדשה בעניין והאשים את אשכול בהתנגדות לחקירה.
היו גם השערות כי בן-גוריון ציפה שאשכול יכהן כהונה קצרה כראש ממשלה, ויהווה גשר בין הנהגתו של בן-גוריון להנהגה של הדור הצעיר של המפלגה.
עם זאת, אשכול קידם קבוצה שונה של מנהיגים צעירים (רבים שגויסו מאחדות העבודה) שהיו אנטיפתים כלפי בן-גוריון.
במאי 1965 התפטר בן-גוריון וארבעה מעוזריו הבכירים מלשכת ההנהגה של המפלגה.
באמצע מאי כינה בן-גוריון את אשכול "לא כשיר" לכהן כראש המפלגה וכראש ממשלה.
הוא קרא לאלו ששותפים לדעתו להתפטר מהממשלה.
לאחר דבריו של בן-גוריון, קיימה מזכירות מפלגת מפא"י דיונים, ולאחר מכן קיבלה החלטה המביעה אמון מלא באשכול כראש ממשלה וראש המפלגה.
לפי ההחלטה, הצהרתו של בן-גוריון נגד כשירותו של אשכול "מצערת".
בסוף מאי התפטרו מהממשלה שניים מתומכיו של בן-גוריון (שר השיכון יוסף אלמוגי וסגן שר הביטחון שמעון פרס) בשל המחלוקת הגוברת בינו לאשכול.
בן-גוריון ותומכיו איימו בפומבי מספר פעמים כי הוא עלול לפצל את המפלגה.
עם זאת, בסוף מאי התברר שתומכיו המרכזיים של בן-גוריון (ביניהם משה דיין, שמעון פרס ויוסף אלמוגי) התנגדו (באותה עת) לפיצול.
ב-26 במאי 1965 השתתפו 3,500 תומכי בן-גוריון בעצרת בתל אביב שבה הסכימו לפעול להצבת בן-גוריון מחדש כמנהיג המפלגה וכראש ממשלה.
בכינוס ארצי ראשון זה של תומכיו, הוסכם גם שלא להתנתק ממפא"י, ולכפות כינוס מפלגתי מיוחד שיצביע על מנהיג המפלגה לבחירות הקרובות.
ימים לאחר מכן, בישיבת מתנגדי אשכול בירושלים, הצהיר בן-גוריון כי הוא יהיה מוכן לשמש כראש המפלגה לקראת הבחירות הקרובות אם יוזמן לכך רשמית על ידי המפלגה, והצהיר כי ידחה כל הצעה להתמודד ברשימת מפלגת ההסתדרות בבחירות.
אשכול זכה לגיבוי של הממסד הישן של המפלגה, בעוד שבן-גוריון זכה לגיבוי של צעירי המפלגה.
זמן קצר לפני ההצבעה על ראשות המפלגה, דחה בן-גוריון הצעת פשרה שהייתה מציבה אותו במקום ראשון ברשימת המפלגה, אבל המפלגה תציע לראשות הממשלה לאחר הבחירות את אשכול.
בן-גוריון עזב את מפלגת העבודה הישראלית לאחר שהפסיד בבחירות.
ב-29 ביוני הוא הקים את מפלגת רשימת פועלי ישראל (רפ"י).
בחירות לרבנות הראשית לישראל התקיימו ב-14 באפריל 2003, כ"ח באדר ב' ה'תשס"ג.
בבחירות נבחרו הרב שלמה משה עמאר והרב יונה מצגר.
2 רבנים אזוריים מהמועצות האזוריות הגדולות: הרב אליעזר שמחה וייס (עמק חפר), הרב יוסף הראל (מטה יהודה).
8 רבנים מהיישובים הגדולים: הרב מרדכי אשכנזי (כפר חב"ד), הרב נחום שיר (בית יצחק), הרב אליהו אליעזר יעקובזון (תפרח), הרב סעדיה מעטוף (ברקת), הרב מרדכי בוסקילה (אחיסמך), הרב יהונתן בורגן (ניר צבי), הרב מאיר בן שבת (מצליח), הרב משה כהן (נווה ימין).
4 רבני שכונות: הרב דוד שפירא (ירושלים), הרב משה מאיה (תל אביב), הרב עקיבא הכרמי (חיפה), הרב מאיר סויסה (באר שבע).
10 הדיינים הוותיקים ביותר בבתי הדין הרבניים: הרב עזרא בצרי, הרב משה טופיק, הרב נחום שיינין, הרב מרדכי אוריה, הרב משה אביטן, הרב נחום ברנהולץ, הרב שלמה בן שמעון, הרב מתתיהו שרים, הרב שלמה דיכובסקי (היה גם מועמד), הרב ניסים בן שמעון.
2 הרבנים הצבאיים בעלי הדרגה הגבוהה ביותר: הרבצ"ר תא"ל הרב ישראל וייס וסגן הרבצ"ר אל"ם הרב שלמה לבנון.
10 רבנים שמינה השר לענייני דתות באישור הממשלה: הרב אברהם רובינשטיין, הרב איתן איזמן, הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב ורהפטיג, הרב יהודה עמיחי, הרב שמואל זעפרני, הרב שמעון כהן, הרב מזור בהיינה, הרב דוד עידן, הרב מתתיהו שרם.
6 ראשי המועצות המקומיות הגדולות: אורי מנג'ם (פרדס חנה), דני עזריאל (מבשרת ציון), סימון אלפסי (יקנעם), שחר בן עמי (שוהם), זמיר בן ארי (גבעת שמואל), ישי שיבובסקי (זכרון יעקב).
4 ראשי המועצות האזוריות הגדולות: נחום איצקוביץ' (עמק חפר), מאיר ויזל (מטה יהודה), מוטי דלג'ו (דרום השרון), איתן ברושי (עמק יזרעאל).
4 ראשי מועצות דתיות של המועצות המקומיות הגדולות: שלמה אבני (פרדס חנה), יצחק רבינוביץ (פרדס חנה), שרלי בוחבוט (יקנעם), משה ברקוביץ (גבעת שמואל.
2 נציגי הממשלה: שר הרווחה זבולון אורלב (המפד"ל), השר במשרד ראש הממשלה גדעון עזרא (הליכוד).
5 חברי הכנסת: דניאל בן לולו (הליכוד), יאיר פרץ (ש"ס), משה גפני (יהדות התורה), יצחק הרצוג (העבודה), שאול יהלום (המפד"ל).
10 אנשי ציבור שמונו על ידי השר לענייני דתות באישור הממשלה: נחמן איל, ישראל פישביין, יוסף אבו, רבקה פאלוך, חיים פאלק, הרב אופיר כהן, אליהו גבאי, אורן מגנזי, חנה כהן, ישרל דידי.
יו"ר הוועדה לבחירות הרבנים הראשיים לישראל היה הרב אברהם אלמליח.
המועמדים לרב הספרדי היו הרב שלמה משה עמאר רב העיר תל אביב, והרב שמואל אליהו רב העיר צפת.