tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השלושה הלחינו את הגרסה הראשונה של "Music Sounds Better with You" עבור ההופעה, תוך שימוש בסמפל מהשיר "Fate" של צ'אקה קאן משנת 1981, שסומפל באמצעות E-mu SP-1200.
לאחר ההופעה, השלישייה עבדה על השיר באולפן הביתי של בנגלטר, Daft House.
הם הוסיפו פסנתר רודס, מכונת תופים רולנד TR-909 ובסליין שנוגן על Korg Trident.
הם סידרו באמצעות הסמפלר ASR-10 של Ensoniq, והפעילו מקטעים שונים על ידי הקצאתם למקשים שונים.
השירה של דיימונד והשיר האחרון נדחס עם אלסיס 3630.
המילים נכתבו על ידי שלושת חברי הלהקה, בשיר היו שורות נוספות, שנמחקו.
דיימונד הרגיש שהמילים הדלילות היו "כמו מנטרה...
בראקס אמר שהשלישייה האזינה לשיר המוגמר: "שמחנו מאוד כי הרגשנו שהשגנו משהו מקורי ודי חדש בצורתו".
לואק ודיימונד אמרו כי "Music Sounds Better with You" מכר בין 250,000 ל-400,000 עותקים ב-Roulé.
בנגלטר לא נהנה מהלחץ ותשומת הלב שהסינגל הביא, שכן Roulé "היה אמור להיות תחביב, פלטפורמה יצירתית".
סטארדאסט החתימה את הסינגל בחברת התקליטים וירג'ין רקורדס, שמכרה יותר משני מיליון עותקים ברחבי העולם על גבי תקליטי ויניל ותקליטורים.
השיר עמד בראש מצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד במשך שבועיים והגיע למקום ה-62 בבילבורד הוט 100 בקנדה, הוא הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הקנדי ולמקום החמישי במצעד RPM.
השיר הגיע לראש המצעדים ביוון ובספרד והגיע לעשירייה הראשונה בתשע מדינות נוספות לפחות.
הוא זכה למעמד פלטינה כפולה בבריטניה, פלטינה באוסטרליה, זהב בבלגיה וכסף בצרפת.
ג'ון בוש מ-Allmusic תיאר את "Music Sounds Better with You" כ"אחד מסינגלי הדאנס הנשגבים ביותר שאי אפשר לעמוד בפניהם של העשור".
עורכת אחרת, אנבל רוס, כינתה את השיר "נשגב בפשטותו" וראתה בו את אחד משירי הדאנס הטובים ביותר.
ברוס טנטום מ-DJ Mag כתב שהשיר "לא עושה הרבה מכלום, באמת, וגם לא חייב.
היא קיימת במצב של שלמות המעניקה הנאה".
בשנת 2013, Mixmag הכתירו את "Music Sounds Better with You" כשיר הדאנס השישי הטוב ביותר בכל הזמנים, וב-2018 הם כללו אותו ברשימת "המנוני הווקל האוס הגדולים ביותר".
על פי בילבורד, לאחר ההצלחה של "Music Sounds Better with You", וירג'ין הציעה לבנגלטר 3 מיליון דולר כדי להפיק אלבום של סטארדאסט.
הלהקה יצרה מספר דמואים, אך נטשה אותם.
נכון לשנת 2012, בראקס אמר כי אין תוכניות לשחרר את הדמואים, ואמר כי זה נותן מסתורין.
מאוחר יותר הוא אמר שהוא רצה להמשיך עם סטארדאסט, אבל בנגלטר התמקד בדאפט פאנק.
מלבד הופעתם במועדון רקס, סטארדאסט הופיעו רק פעם אחת, בסט של כ-30 דקות בפסטיבל בוראליס במונפלייה, צרפת.
דיימונד ובראקס חידשו את קריירת הסולו שלהם.
דיימונד אמר שהוא התקשה לחזור לסגנון המוזיקה שלו אחרי סטארדאסט, וחברת התקליטים שלו, סוני, לחצה עליו להוציא מוזיקה דומה.
בנגלטר המשיך להוציא מוזיקה כדאפט פאנק עם גי-מנואל דה הומם-כריסטו.
השיר הופיע גם במשחק הווידאו Grand Theft Auto V משנת 2013. ב-2019, סטארדאסט חידשו את השיר לרגל יום השנה ה-20 שלו.
האלבום הופץ מחדש על ידי חברת התקליטים Because Music ונוסף לפלטפורמות סטרימינג.
תומא בנגלטר - גיטרה, הפקה, כתיבת השיר, מיקס
אלן בראקס - הפקה, כתיבת השיר, מיקס
בנג'מין דיימונד - שירה, כתיבת השיר
דומיניק קינג - כתיבת השיר
פרנק מוסקר - כתיבת השיר
"Mustapha" (בעברית: "מוסטפא") הוא שיר שנכתב על ידי פרדי מרקיורי והוקלט על ידי להקת הרוק הבריטית קווין.
זוהי הרצועה הראשונה מאלבומם Jazz משנת 1978, והיא קוטלגה בידי המגזין Circus כ"מפעם רוק ערבי".
Mustapha שוחרר כסינגל בגרמניה, ספרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובוליביה בשנת 1979. הבי-סייד של הסינגל היה "Dead On Time" בשחרור הסינגל בגרמניה ובספרד, ו-"In Only Seven Days" בשחרור הסינגל ביוגוסלביה ובוליביה.
כמו כן, לכל ארבע הגרסאות היה קאבר שונה.
מילות השיר הן בעיקר באנגלית ובערבית, חוזרות על המילה אללה, האלוהים באסלאם, ויש לה גם משפט אחד בג'יבריש שמחקה פרסית, מאחר שלמרקיורי היה רקע פרסי.
המילים בשיר חוזרות על השמות מוסטפא ואיברהים.
מילות השיר גם חוזרות על המשפט "אללה יתפלל עבורך".
לחלקים מהמילים כמו "Achtar es na sholei" שפירושו "הכוכב שלו, לא הלהבה שלו" יש קשרים ברורים לשפה הפרסית.
בהופעות חיות, מרקיורי היה שר לעיתים קרובות את קולות הפתיחה של "Mustapha" במקום הפתיחה המסובכת של "Bohemian Rhapsody" שמתחיל מ"Allah we'll pray for you" ועובר למילים הראשונות של רפסודיה בוהמית ("Mama, just killed a man...").
עם זאת, החל מפסטיבל מפסטיבל סארבורקן ב-1979 ועד לסיבוב ההופעות The Game Tour בדרום אמריקה, הלהקה ביצעה גרסה כמעט מלאה של השיר, עם מרקיורי בפסנתר כשהם השמיטו את הבית השני מהשיר והתחילו לשיר את הבית הראשון ועברו לשלישי.
הוא גם שר את ההקדמה לפני שעברו עם הלהקה לשיר את "Hammer to Fall", כפי שהיה ניתן לראות ב-We Are the Champions: Final Live in Japan.
פרדי מרקיורי - שירה וקולות רקע, פסנתר.
בריאן מיי - גיטרה חשמלית.
רוג'ר טיילור - תופים, פעמוני כפתור.
1 1993–2005 היא אנתולוגיה של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק שיצאה לאור ביפן ב-29 במרץ 2006, בבריטניה ב-3 באפריל 2006 ובארצות הברית ב-4 באפריל 2006. מהדורה מיוחדת כוללת DVD כבונוס עם 12 קליפים - שניים מהם חדשים, "The Prime Time of Your Life" ו-"Robot Rock (Daft Punk Maximum Overdrive)".
בשל אילוצי זמן בתקליטור השמע, חלק מהרצועות הן עריכות קצרות יותר.
השיר "Digital Love" מופיע רק במהדורה הדיגיטלית ובמהדורה היפנית.
מהדורת ה-DVD דורגה במקום ה-15 על ידי ה-BBFC, בשל התוכן של הקליפ "The Prime Time of Your Life".
שם האלבום מגיע מהשיר "Musique", שיר שיצא בתחילה כבי-סייד ל-"Da Funk".
למרות שהוא יצא לפני אלבום הבכורה של דאפט פאנק, Homework, השיר לא היה מיועד לו.
תומא בנגלטר ציין כי המכירות של "Da Funk" היו גדולות יותר מאלו של האלבום, כך שרוב המאזינים היו משיגים את השיר דרך הראשון.
ניתן למצוא את השיר גם בפסקול משחק הווידאו Wipeout 2097, שיצא בשנת 1996. חלק מ-"Musique" ניתן לשמוע בשיר "WDPK 83.7 FM" ב-Homework.
Music From and Inspired by the Motion Picture End of Days (בתרגום חופשי מאנגלית: מוזיקה מהסרט סוף העולם ובהשראתו) הוא אלבום פסקול מאת אמנים שונים שיצא לאור ב-2 בנובמבר 1999 דרך חברת התקליטים גפן רקורדס.
אלבום זה מהווה לפסקול סרט הפעולה-אימה סוף העולם שיצא לאקרנים עשרים ימים מאוחר יותר, ב-24 באותו חודש.
מרבית השירים באלבום בוצעו על ידי להקות מסוגות הרוק והמטאל התעשייתיים והאלטרנטיביים.
באותו יום שיצא האלבום לאור, הוציאה גפן את השירים "Nobody's Real" מאת פאוורמן 5000 ו-"Oh My God" מאת גאנז נ' רוזס בהרכבה המחודש כסינגל וסינגל שיווקי (בהתאמה).
+מדינהתוארמכירותארצות הברית (איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי)פלטינה1,000,000קנדה (איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי)זהב50,000
Music הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר האמריקאי פלייבוי קרטי.
האלבום יצא לאור ב-14 במרץ 2025 דרך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, ומהווה את המשך דרכו של קרטי לאחר אלבומו הקודם Whole Lotta Red משנת 2020. האלבום כולל 30 רצועות בגרסה הסטנדרטית ו-34 בגרסת הדלוקס, שיצאה כשבוע לאחר מכן תחת הכותרת MUSIC – Sorry 4 Da Wait.
האלבום זכה להצלחה מסחרית משמעותית, תוך שהוא נכנס ישירות למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, והפך לאלבומו השני של קרטי שמגיע לראש המצעד.
זהו האלבום הראשון שלו שמחזיק במקום הראשון במשך יותר משבוע.
האלבום Music יצא לאחר תקופה ארוכה של ציפייה מצד מעריצים, שכללה הדלפות חוזרות ונשנות של שירים בלתי רשמיים.
קרטי לא קידם את האלבום בדרך המסורתית, ולא פורסמו סינגלים מקדימים.
עם זאת, האלבום עורר עניין נרחב ברשתות החברתיות, בין השאר בשל עיצובו האמנותי וריבוי הרצועות שבו.
ב-25 במרץ 2025, יצאה גרסת דלוקס של האלבום בשם MUSIC – Sorry 4 Da Wait, אשר כללה ארבעה שירים חדשים שלא נכללו בגרסה המקורית: "Different Day", "2024", "Backr00ms" ו-"FOMDJ".
השירים הללו היו זמינים בתחילה רק בגרסאות הורדה מיוחדות באתר האמן.
האלבום Music והשירים נכללו במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים והשירים הטובים ביותר לשנת 2025. האלבום נכלל ברשימה "50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2025 עד כה" של מגזין בילבורד.
מגוון שירים מתוך האלבום הצליחו להתברג ברשימות סוף-שנה של ארגונים ומגזיני תרבות רבים; "Evil J0rdan" (ב-Associated Press), ו-"Like Weezy" (מקום 8 ב-סלנט).
עם צאתו הגיע האלבום למקום הראשון בבילבורד 200. בשבוע הראשון לצאתו, צבר האלבום כ-298,000 יחידות אלבום שקולות בארצות הברית – הנתון הגבוה ביותר לאלבום היפ הופ בשנת 2025 עד לצאתו.
בשבוע השני מכר האלבום כ-131,000 יחידות נוספות, ירידה של 56% מהשבוע הראשון, אך עדיין שמר על המקום הראשון במצעד.
הנתונים כללו בעיקר יחידות המבוססות על הזרמות – 124,000 יחידות בשבוע השני, שוות ערך לכ-171 מיליון השמעות רשמיות.
המכירות הפיזיות של האלבום הסתכמו ב-7,000 עותקים בשבוע השני, ויחידות TEA (שילוב מכירות שירים בודדים) היו זניחות.
בשבוע השלישי, האלבום ירד למקום השני במצעד עם 91,000 יחידות, אך נותר במקום הראשון במצעד ההזרמות.
שבוע לאחר מכן האלבום חזר למקום הראשון במצעד בילבורד 200 לשבוע השלישי, עם 64,000 יחידות שקולות שנמכרו במדינה.
MySQL הוא מסד נתונים יחסי, רב נימי ורב משתמשים מבוסס שפת SQL (Structured Query Language).
נקרא ע"ש My, בתו של מונטי וידניוס, אחד מהכותבים המקוריים.
התוכנה פותחה במקור על ידי החברה השוודית MySQL AB.
כיום היא בבעלות חברת אורקל.
התוכנה היא חלק מ-LAMP, אוסף תוכנות תשתית פופולריות שעומדות בבסיסם של אתרים רבים, כגון ויקיפדיה.
מערכות ניהול תוכן רבות (כגון וורדפרס ודרופל) משתמשות בה כמסד נתונים.
בשנת 1994 נזקקו מיקאל "מונטי" וידניוס ודייוויד אקסמרק, שהיו הבעלים של חברת תכנות קטנה בשוודיה, למסד נתונים שיתאים לאתרים באינטרנט.
מכיוון שהם לא מצאו משהו מתאים, הם החליטו לכתוב משהו משל עצמם, שהתבסס על תוכנה ישנה של וידניוס משנת 1982. הם החליטו להפיצו ברישיון שימוש שיתיר שימוש למשתמשים פרטיים, אבל ידרוש מעסקים מסוימים תשלום על שימושים מסוימים (שעליהם נדרש רישיון שימוש קנייני בתשלום), וכמו כן לספק את קוד המקור.
רק בשנת 1999 שונה הרישיון ל-GPL.
בגרסה 4.1 שונה הרישיון של ספריות צד הלקוח מ-LGPL ל-GPL.
התוכנה הייתה לעסק מצליח והחברה קיבלה הכנסות הן מרישוי והן מחוזי תמיכה.
היא הייתה לדוגמה לעסק שמצליח למכור תוכנה חופשית.
אם כי היו רבים שלא אהבו את מודל הפיתוח הזה, מכיוון שהוא דורש בפועל ריכוז של כל הפיתוח על ידי החברה.
MySQL לא קיבל כמעט תרומות קוד מתורמים חיצוניים.
MySQL יודע לעבוד עם מנועי אחסון שונים.
הוותיק שביניהם הוא ISAM שפותח במקור על ידי וידניוס ושופר.
החל מגרסה 4.0 נוספה תמיכה במנוע האחסון InnoDB של חברת אינובייס הפינית.
מנוע זה יכול, בניגוד ל-ISAM, להבטיח אמינות של מסד נתונים (ACID).
כמו MySQL, גם InnoDB זמין הן ברישיון GPL והן ברישיון קנייני.
בשנת 2005 רכשה חברת אורקל (אשר אחד ממוצריה החשובים הוא מסד הנתונים אורקל) את חברת אינובייס.
הרכישה העניקה לאורקל שליטה על תוכנה של מתחרה חשובה בשוק.
בינואר 2008 נרכשה החברה על ידי סאן מיקרוסיסטמס תמורת מיליארד דולר.
וידניוס ורבים מהמפתחים עזבו את החברה בחודשים שלאחר מכן.
וידניוס הקים את חברת MontiProject AB והחל לפתח ענף עצמאי של MySQL בשם MariaDB.
רבים מהמפתחים בחברה המקורית עברו לעבוד איתו.
בשנת 2009 נרכשה חברת סאן מיקרוסיסטמס על ידי חברת אורקל.
רכישה זו העלתה את השאלה האם אורקל לא תנסה לפגוע ב-MySQL על מנת לקדם את המוצר שלה.
הוגשה תלונה לנציבות האירופית, וזו אף עיכבה את הרכישה ופתחה בחקירה, אולם דחתה את התלונה בסופו של דבר.
באחד המברקים שהודלפו לויקיליקס מאוקטובר 2009, נכתב שחברת אורקל מתנגדת לפיצול MySQL, ושמדובר על חלק חיוני מעסקת הרכישה.
MySQL נפוצה ביישומי רשת כמו ויקיפדיה ויישומים רבים נוספים הדורשים מסד נתונים.
MySQL נפוצה באופן דומה ל-PHP אשר לרוב משולבות יחד ואף זכו לכינוי Dynamic Duo - הזוג הדינמי.
קל למצוא הקשרים רבים לשילוב זה החל בספרים ועד לאתרים ברשת.
MySQL הוא מסד נתונים קל ללימוד ולשימוש באופן יחסי למסדי נתונים אחרים.
על מערכת חלונות, ניתן להריץ את MySQL הן כיישום רגיל, והן כשירות.
מסד הנתונים כמו גם ספריות הלקוח מופצות תחת רישיון כפול.
המשתמשים יכולים לבחור בין הרישיון החופשי GPL של פרויקט גנו או ברישיון מסחרי.
מריה-דיבי הוא שמו של פיצול של MySQL.
הוא מתוחזק בעיקר על ידי החברה של מייקל "מונטי" וידיניוס.
הוא שומר על תאימות ל-MySQL אולם כולל שיפורים.
גרסאותיו מתייחסות לגרסאות MySQL: גרסאות 5.2 ו-5.3 הן שיפורים ביחס לגרסה 5.1 של MySQL ותואמים לה.
שיפורים לגרסה 5.5 נמצאים בפיתוח.
בין השיפורים אפשר למצוא מנועי אחסון חדשים ותמיכה בעמודות דינמיות שמאפשרות שינויים חלקיים בסכמה ללא נעילה מלאה של הטבלה.
מקור השם הוא בבתו הצעירה של וידיניוס, מריה.
מוצר קודם של MySQL A.B, MaxSQL, נקרא ע"ש בנו האמצעי.
My Generation (הדור שלי) הוא שיר מ-1965 של להקת המי (The Who).
השיר נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, My Generation, ונחשב ללהיט הראשון והמצליח ביותר של הלהקה.
My Generation נכתב בידי גיטריסט ומנהיג הלהקה, פיט טאונסנד למען צעירים בריטיים מרדניים שהיו חלק מזרם ה"מודים" (Mods) והוא ביטא את תחושותיהם אשר המבוגרים לא יכלו להבין.
טאונסנד קיבל השראה מהשיר Young Man Blues של אמן הבלוז מוז אליסון, וטען כי בלעדיו מעולם לא היה כותב את השיר.
כמו שירים מוקדמים רבים של המי, גם זה הושפע רבות מסגנון הרית'ם אנד בלוז האמריקאי, במיוחד בטכניקת קריאה ותגובה: דלטריי, הסולן, היה שר שורה בעוד טאונסנד ואנטוויסל היו משיבים לו במשפט קבוע- Talkin' 'bout my generation.
היבט נוסף על השיר הוא האופן בו רוג'ר דלטריי העביר אותו, כשהוא מגלם בשירתו דמות של נער מתוסכל ומגמגם.
קיימים מספר סיפורים המסבירים זאת.
לפי הראשון השיר היה עוד שיר- R&B ללא הגמגום, אך בהשראת שיר של ג'ון לי הוקר, Stuttering Blues (בלוז למגמגם), טאונסנד עיבד את השיר מחדש.
סיפור נוסף טוען כי הגמגום היה כדי לרמוז על מילת הגידוף- fuck כאשר דלטריי שר בגמגום- Why don't you all fu..
אולם, המפיק של השיר, של טלמי, התעקש כי מדובר היה בצירוף מקרים משעשע אשר לפי דעתו היה צריך לשמור.
תחנת ה- BBC סרבה לשדר את השיר מחשש לפגיעה באנשים עם ליקויי דיבור, אך שינתה את החלטתה לאחר שהשיר הפך ללהיט אדיר.
ביצוע השיר משקף את מילותיו ותואם להן: מהיר, אגרסיבי, ובעל עמדה וביקורת נוקבת.
אחד מסמלי השיר הוא הצגת אחד מהסולואים הראשונים על גיטרת בס (על ידי ג'ון אנטוויסל) בהיסטוריה של הרוק.
סיום השיר מציג התפרצות דמוית פיצוץ בתיפוף של קית' מון, שנתמך בידי פיט טאונסנד שמנגן בפורענות וברעש ללא כל הגיון.
השיר התקבל אל הפנתיאון של הרוקנ'רול בתור אחד השירים המוערכים והמהוללים בז'אנר.
הוא נבחר בתור השיר האחד עשר הגדול ביותר של מגזין הרולינג סטון ברשימת 500 השירים של כל הזמנים.
ככל הנראה, האלמנט החזק ביותר בשיר הוא המלל אשר נחשב לאחת ההצהרות הנוקבות ביותר של הנוער בהיסטוריית הרוק.
ה"גישה" של השיר עזרה בהמשך לעליית זרם הפאנק, וכן הוא נחשב לשיר הפאנק הראשון.
השורה המפורסמת של השיר שהפכה לסמל בקרב בני דורם של חברי הלהקה ושל צעירים רבים בהמשך השנים היא- I hope I die before I get old.
השיר יצא לאור כסינגל בנובמבר 1965 והגיע למקום השני בראש המצעדים בבריטניה ולמקום ה-74 בארצות הברית.
השיר מופיע גם באלבום הבכורה של הלהקה הנושא את אותו השם ובהופעות זכה לביצועים ארוכים כחלק ממחרוזות שירים או עם סולואים מתמשכים (כמו באלבום ההופעה- Live at Leeds, שם השיר מגיע לאורך של כרבע שעה).
אחת הסיבות להפיכתו של השיר לאחד מלהיטי הרוק המצליחים, שהיא גם אחד מסממני ההצלחה שלו, היא המספר הרב של גרסאות הכיסוי שעשו לו, חלקן באלבומים, ולא רק בהופעות, כמקובל.
השיר זכה ל-16 גרסאות כיסוי על ידי האומנים: גרין דיי, לימפ ביזקיט, אואזיס, איירון מיידן, הילרי דאף, פיונרל דרס, מקפלי, סוויט, סטארפיילד, גורקי פארק, קפטן ג'ק, די-רקט, פרד דארסט, חור בשמיים, פיל ג'ואל ומיקס על ידי דאנס דאנס רבולושן.
My Chemical Romance (מַיי כֵּמִיקָל רוֹמַנְס; בתרגום חופשי לעברית: "הרומן הכימי שלי"; מוכרת בקיצור גם כ-MCR או My Chem) היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה בניוארק, ניו ג'רזי.
חברי הלהקה הנוכחיים הם הסולן ג'רארד ויי, הגיטריסט המוביל ריי טורו, הגיטריסט פרנק איירו והבסיסט מייקי ויי.
נחשבת לאחת מלהקות הרוק המשפיעות ביותר בשנות האלפיים, ובפרט בז'אנר הפופ-פאנק ובז'אנר האימו, על אף שהיא פוסלת את שיוכה אליו.
הלהקה הוקמה ב-12 בספטמבר 2001 על ידי ג'רארד, מייקי, טורו והמתופף מאט פליסייר (כאשר איירו הצטרף בהמשך).
בתחילת דרכה חתמה הלהקה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, ובשנת 2002 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love.
שנה לאחר מכן חתמה הלהקה ברפרייז רקורדס, ובשנת 2004 הוציאה לאור את האלבום Three Cheers for Sweet Revenge.
זמן קצר לאחר יציאת האלבום, פליסייר עזב את הלהקה והוחלף על ידי בוב בראייר.
האלבום זכה להצלחה מסחרית, והגיע למעמד פלטינה כעבור שנה.
בשנת 2006 יצא לאור אלבום הקונספט של הלהקה, בסגנון אופרת רוק, The Black Parade, אשר זכה להצלחה רבה וגבר אף על קודמיו.
הסינגל המוביל מתוכו, "Welcome to the Black Parade", הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי.
האלבום שמר על הלהקה מגובשת בהמשך דרכה, על אף סיקור שלילי בעיתון דיילי מייל על המתרחש בתוך הלהקה.
אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, יצא לאור בשנת 2010. בראייר עזב את הלהקה זמן קצר לפני יציאת האלבום, ובשנת 2012 הצטרף אליהם הקלידן ג'יימס דואיז לסיבובי ההופעות.
בשנים 2012–2013, הלהקה הוציאה לאור סדרה של סינגלים שהקליטו ב-2009 כאלבום אוסף בשם Conventional Weapons.
ב-22 במרץ 2013 הודיעו חברי הלהקה על פירוקה.
ב-2014 יצא לאור אלבום הלהיטים May Death Never Stop You, וב-2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לאלבום The Black Parade, לרגל חגיגות העשור ליציאתו, בשם The Black Parade/Living with Ghosts.
ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה על איחוד מחדש ועל מופע איחוד, שהתקיים בלוס אנג'לס ב-20 בדצמבר 2019. בינואר 2020, הלהקה הכריזה על מופעים נוספים ועל סיבוב הופעות, שהחל בשנת 2022, לאחר דחייה של שנתיים עקב מגפת הקורונה.
הלהקה הוקמה על ידי הזמר ג'רארד ויי והמתופף מאט פליסייר בעיר ניוארק שבניו ג'רזי, זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001. עדותו של ויי לנפילת מגדלי מרכז הסחר העולמי השפיעה על חייו עד כדי כך שהוא החליט להקים להקה.
זמן קצר לאחר מכן, הגיטריסט ריי טורו הצטרף ללהקה, משום שבאותו זמן ויי לא היה מסוגל לשיר ולנגן בגיטרה בו זמנית.
ויי סיפר אז כי "מוזיקה הייתה איזה משהו שרציתי לעשות בסתר" ובהמשך כתב את השיר "Skylines and Turnstiles", ("קווי רקיע ושערים מסתובבים"), בו הביע את תחושותיו על אירועי 11 בספטמבר.
שמה של הלהקה הוצע על ידי גיטריסט הבס של הלהקה, מייקי ויי, אחיו הצעיר של ג'רארד, לאחר שבמהלך עבודתו בחנות של רשת הספרים בארנס אנד נובל הוא נדהם למראה ספר מאת אירווין ולש, ששמו באנגלית "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance".
ההקלטות הראשונות של הלהקה נערכו בעליית הגג של פליסייר, שם הוקלטו השירים "Our Lady of Sorrows" ו-"Cubicles".
פגישות אלו כונו על ידי הלהקה "The Attic Demos" ("הדמואים של עליית הגג").
לאחר ששמע את הדמואים שהוקלטו ובעקבות נשירתו מהקולג', מייקי ויי החליט להצטרף ללהקה.
בזמן שהייתה חתומה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, הלהקה פגשה את פרנק איירו, הסולן והגיטריסט הראשי של להקת הפאנק רוק (Punk rock) האמריקאית Pencey Prep .
לאחר התפרקותה של Pency Prep בשנת 2002, איירו הצטרף ל-My Chemical Romance, מספר ימים לפני תחילת הקלטות אלבום הבכורה של הלהקה.
שלושה חודשים בלבד לאחר הקמתה, חברי הלהקה הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, שיצא לאור ב-2002 על ידי אייבול רקורדס.
האלבום הופק על ידי ג'ף ריקלי, סולן להקת הפוסט-הארדקור האמריקאית ת'רסדיי, לאחר שהלהקה התיידדה איתו בתקופה שהופיעה בניו ג'רזי.
איירו ניגן בשניים משירי האלבום.
באותו זמן, הלהקה הוזמנה להופיע באולם ההופעות הידוע לשמצה "Big Daddy's", והחלה לקבל תשומת לב רבה יותר.
בתחילת דרכה הציעה הלהקה את שיריה להורדה בחינם דרך פלטפורמת המוזיקה PureVolume והרשת החברתית מייספייס, שם היא צברה את קהל המעריצים הראשוני שלה.
ב-31 באוגוסט 2003, הלהקה הודיעה דרך אתר האינטרנט שלה כי היא חתמה על חוזה הקלטות עם רפרייז רקורדס.
לאחר סיבוב הופעות עם להקת ההארד רוק אוונג'ד סוונפולד, הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני, Three Cheers for Sweet Revenge, שיצא לאור ב-8 ביוני 2004. חודש לאחר יציאת האלבום, הלהקה החליפה את מאט פליסייר בבוב בראייר.
כשנה לאחר יציאתו הגיע האלבום למעמד פלטינה.
בתחילת 2005, הלהקה השתתפה בפסטיבל Taste of Chaos , לצד להקות כמו דה יוזד ו-Killswitch Engage.
בנוסף, הלהקה חיממה את להקת גרין דיי בסיבוב ההופעות שלה לאלבום American Idiot.
בהמשך, היא השתתפה בווארפד טור 2005 יחד עם להקת פול אאוט בוי, וכן בסיבוב הופעות עם הלהקות אלקליין טריו ו-Reggie and the Full Effect ברחבי ארצות הברית.
באותה שנה, הלהקה שיתפה פעולה עם דה יוזד בהקלטת גרסת כיסוי לשירם של קווין ודייוויד בואי, "Under Pressure", שיצאה לאור כסינגל באייטונס ובפלטפורמות נוספות למען נפגעי הצונאמי של 2004.
במרץ 2006 יצא לאור האלבום Life on the Murder Scene, שכלל תקליטור CD ושני תקליטורי DVD.
תקליטור ה-DVD הראשון כלל סרט דוקומנטרי על אודות ההיסטוריה של הלהקה, והשני כלל וידאו קליפים, הצצה מאחורי הקלעים של יצירתם וכן הופעות חיות של הלהקה.
כמו כן, ביוני 2006 יצא לאור DVD בשם , הכולל ביוגרפיה לא-רשמית של הלהקה.
ב-DVD זה אין וידאו קליפים או הופעות של הלהקה, אך הוא מכיל ראיונות עם אנשים שהכירו את הלהקה וחבריה, לפני שהגיעו לתהילה.
בנוסף, באותה שנה פורסמה ביוגרפיה נוספת על הלהקה בשם "Something Incredible This Way Comes", מאת פול סטנינג , ובה מפורט על תחילת דרכה של הלהקה, עד אלבומם השלישי, The Black Parade.
ב-10 באפריל 2006, My Chemical Romance החלה להקליט את אלבום האולפן השלישי שלה יחד עם המפיק המוזיקלי רוב קוואלו, שהפיק רבים מאלבומיה של להקת גרין דיי.
ב-3 באוגוסט 2006 סיימה הלהקה לצלם את הווידאו קליפים לשני הסינגלים הראשונים שלה מהאלבום, "Welcome to the Black Parade" ו-"Famous Last Words".
שני הקליפים בוימו על ידי סמואל באייר , שביים גם את הקליפים לשיר "Smells Like Teen Spirit" של להקת נירוונה ולשירי האלבום American Idiot של גרין דיי.
במהלך הצילומים של הקליפ השני, חברי הלהקה ג'רארד ויי ובוב בראייר נפצעו.
ויי סבל מקרע ברצועה בקרסול, ובראייר מכווייה ברגלו, שגרמה לזיהום סטפילוקוקוס חמור, שדרש השגחה קבועה בבית החולים.
כתוצאה מכך, הלהקה נאלצה לבטל מספר הופעות בסיבוב הופעות שערכה באותה תקופה.
בעוד שמספר סוכנויות ידיעות דיווחו כי הפציעות נגרמו כתוצאה מתאונת דרכים, הלהקה אישרה בהצהרה שפרסמה באתר האינטרנט ובעמוד המייספייס שלה כי הפציעות הללו התרחשו על סט הצילומים של אותו קליפ.
ב-22 באוגוסט 2006, הלהקה הופיעה באופן חד-פעמי באולם המופעים האמרסמית' פאלאס בלונדון, המכיל 1,800 מקומות ישיבה.
כל הכרטיסים להופעה נמכרו תוך 15 דקות, ועד מהרה חלקם נמכרו מחדש ב-eBay במחירים גבוהים בהרבה מהעלות המקורית.
באותו מקום הוכרז שם האלבום, ו-20 אנשים לבושים גלימות שחורות, בפנים מוסתרות, צעדו ברחבת הכניסה לאולם, ומאוחריהם קבוצה גדולה של מעריצים וחלק מהצוות שנשאו שלטים עם הכיתוב "The Black Parade".
במהלך ההופעה באולם הוכרזו רשמית שם האלבום ותאריך יציאתו לאור בבריטניה.
זמן קצר לפני תחילת המופע, נאמר לקהל כי My Chemical Romance לא תוכל לעלות, ושהיא תוחלף על ידי להקה בשם The Black Parade.
לאחר שהקהל החל להגיב בכעס, התברר כי הלהקה פשוט הופיעה תחת שם בדוי התואם לשם האלבום.
מאז, הלהקה הייתה מופיעה מדי פעם תחת השם "The Black Parade", כשחבריה לובשים את התלבושות מהקליפים של האלבום.
ג'רארד ויי אימץ את דמותו של מנהיג התזמורת הצועדת, "המצעד השחור", ושינה את התנהגותו והופעתו בהתאם.
במהלך הופעתם בפסטיבל רדינג, ב-2006, נזרקו בקבוקים על חברי הלהקה על ידי מעריצי להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סלייר, שהופיעה לפניהם בפסטיבל; מאוחר יותר ויי תיאר את התקרית כ"ניצחון הגדול ביותר שלנו, בתור הופעה".
ב-26 בספטמבר 2006 יצא לאור הקליפ לשיר בבריטניה, וב-27 בספטמבר בארצות הברית.
הסינגל היה לשיר הראשון של הלהקה שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, אליו הגיע באוקטובר 2006. האלבום The Black Parade יצא לאור ב-23 באוקטובר 2006 בבריטניה, וב-24 באוקטובר 2006 בארצות הברית, וזכה לביקורות חיוביות.
בשיאו השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך היה ללהיט היחיד של הלהקה שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד זה.
ב-22 בפברואר 2007 החל סיבוב ההופעות הראשון של הלהקה, "The Black Parade World Tour", בהיקף של 133 הופעות, בהשתתפות הלהקות רייז אגיינסט, ת'רסדיי ומיוז שהיו למופעי חימום בו.
באותו זמן הצטרף אליהם סולן להקת Reggie and the Full, ג'יימס דואיז , כקלידן ונגן סינתיסייזר.
באפריל 2007 נודע כי מייקי ויי ייעדר זמנית מסיבוב ההופעות כדי להשקיע זמן בזוגיותו החדשה עם אלישיה סימונס-ויי.
מאז קורטז, חבר של הלהקה, החליף אותו בהופעות.
במהלך חלקו השלישי של סיבוב ההופעות, חברי הלהקה והצוות, יחד עם חברי הצוות של מיוז, מופע החימום, סבלו מהרעלת מזון, וכתוצאה מכך נאלצו לבטל שש הופעות.
מאוחר יותר באותה שנה הופיעה הלהקה בסיבוב ההופעות "Projekt Revolution" של להקת הרוק האמריקאית לינקין פארק, לצד הלהקות פלסיבו, Mindless Self Indulgence, Saosin, Taking Back Sunday ו-HIM.
הלהקה זכתה לשבחים רבים עבור האלבום The Black Parade.
מגזין דירג אותו במקום הרביעי ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של 2006".
ברולינג סטון הוא הגיע למקום ה-20 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של 2006", על פי בחירת הקוראים.
הלהקה המשיכה וזכתה בפרסים נוספים, ביניהם פרס "הלהקה הבינלאומית הטובה ביותר" בטקס פרסי NME לשנת 2007. באותו טקס זכה גם ג'רארד ויי בפרס "גיבור השנה".
כמו כן, הלהקה הייתה מועמדת לפרס הלהקה האלטרנטיבית הטובה ביותר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2007.
באותה שנה, הודיעה הלהקה בבלוג שבאתר כי לאחר סיבוב ההופעות הקרוב בארצות הברית, הם יצאו להפסקה.
בנוסף, היא הודיעה כי תוציא אוסף DVD/CD של הקלטות חיות בשם , שיכלול שתי הופעות של הלהקה מאוקטובר 2007 – ההופעה האחרונה של האלבום The Black Parade במקסיקו, והופעה קטנה שהתקיימה בבר-מסעדה Maxwell's שבניו ג'רזי.
בתחילה האוסף אמור היה לצאת לאור ב-24 ביוני בארצות הברית וב-30 ביוני בבריטניה, אך יציאתו נדחתה ל-1 ביולי בשל תקלה טכנית בהקלטה של ההופעה במקסיקו.
ב-3 בפברואר 2009 יצא לאור מיני-אלבום של שירי הבי-סייד של הסינגלים באלבום The Black Parade, בשם The Black Parade: The B-Sides.
באותו זמן הלהקה הודיעה גם כי היא תוציא לאור "אוסף של תשעה סרטוני וידאו שטרם נראו, מההופעה במקסיקו מאוקטובר 2007" במסגרת סיבוב ההופעות העולמי "The Black Parade World Tour", בשם .
אלבום הווידאו הזה יצא בפורמט USB, בדיסק און קי בצורת קליע, והכיל גם תמונות בלעדיות של הלהקה מתוך המופע.
בשנת 2006, הצהובון הבריטי דיילי מייל הגדיר את הלהקה ומעריציה כ"אימו" ו"כת של פגיעה עצמית".
בגרדיאן נכתב כי הקשר המורגש בין My Chemical Romance לסגנון האימו מקורו ב"מראהו של איירו, אלבום הבכורה שלהם שהופק על ידי חבר להקת ת'רסדיי והפתיחות של חברי הלהקה לגבי בעיותיהם הנפשיות", תוך הכרה בכך שקיים הבדל גדול בין ז'אנר האימו לבין סגנון המוזיקה של הלהקה.
מנגד, הלהקה שללה את הקישור בינה לבין סגנון האימו ואת אפיון המוזיקה שלה כמסוכנת, והשוותה זאת למחלוקת סביב להקת ג'ודס פריסט בשנות ה-80. תשומת הלב התקשורתית ללהקה, אשר חפפה ליציאתו של The Black Parade, נחשבת כמה שהעצים את הפופולריות של הלהקה בבריטניה.
ב-16 במאי 2008 פורסמה בדיילי מייל כתבה שכותרתה "למה אף ילד אינו בטוח מכת האימו המרושעת".
הכתבה עוסקת בהתאבדותה של נערה בריטית בת 13 בשם האנה בונד, שכביכול שמה קץ לחייה בשל מעורבותה ב"כת אימו" שהעיתון קישר ישירות ל-My Chemical Romance ולמעריציה, ולאלבומה החדש דאז, The Black Parade.
הבסיס לכתבה היה הצהרתו של חוקר מקרי המוות רוג'ר סייקס, שחקר את מותה של בונד, בה הביע דאגה כי אורח החיים ה"אימואי" שלה האדיר התאבדות ואמר כי ייתכן שהאובססיה שלה ל-My Chemical Romance קשורה למותה.
בדיילי מייל המשיכו לעקוב אחרי הסיפור, ובכתבות נוספות השמיצו את הלהקה ואת סגנון האימו בכלל, ותיארו אותם כמסוכנים.
מעריצי מוזיקת האימו פנו למגזין המוזיקה NME על מנת להגן על הז'אנר מפני ההאשמות כי הוא מקדם התאבדות.
בתגובתה, הלהקה חלקה כבוד אחרון לבונד, ואמרה כי המוזיקה שלהם היא "נגד אלימות ונגד התאבדות" ומטרתה לספק נחמה ומרגוע למעריצים, ועודדו מעריצים שחווים דיכאון או נטייה להתאבדות לפנות לעזרה.
קבוצת מעריצים בריטים תכננה לקיים צעדה ברחבי לונדון, במחאה על הדרך בה תוארה הלהקה בתקשורת.
הצעדה הייתה צפויה להתקיים ב-31 במאי 2008, מההייד פארק עד למשרדי הדיילי מייל.
לדברי המארגנים, הצעדה הייתה צפויה למשוך בין 500–1,000 מפגינים.
בשל חששות המשטרה, הצעדה בוטלה, ובמקום זאת כ-100 מעריצי הלהקה התכנסו במארבל ארץ'.
במהלך חלק מהופעותיה בבריטניה קראה הלהקה "לעזאזל עם הדיילי מייל".
בתגובה, הדיילי מייל הגן על עמדתו, באומרו כי הסיקור שלו היה "מאוזן ומאופק" ו"בהתאם לאינטרס הציבורי", וכי הם דיווחו על חששות אמיתיים שהעלה חוקר מקרי המוות בחקירה.
בנוסף, הם ציינו כי הסיקור שלהם, במסגרתו הביאו את דברי חוקר מקרי המוות ואת דברי הורי הנערה, היה זהה לסיקור בעיתונים האחרים, והצביעו על כך שפרסמו גם מכתבי קוראים המגינים על הלהקה וביקורות חיוביות על אלבומי הלהקה וסיבובי ההופעות שערכה.
בכתבה שהתפרסמה במגזין Kerrang ב-2019, כעשור לאחר הסערה התקשורתית, תואר הסיקור המקורי של הדיילי מייל כבעל "גישה מוגזמת ואי-דיוקים עובדתיים", ונכתב כי הוא עשה דמוניזציה לתת-תרבות האימו.
בכתבת רטרוספקטיבה על המקרה שהתפרסמה בגרדיאן ב-2022, תגובת הנגד דאז כלפי הלהקה ומוזיקת האימו תוארה כ"פאניקה מוסרית".
ב-1 בפברואר 2009 הוציאה הלהקה סינגל חדש בשם "Desolation Row" (גרסת כיסוי לשיר מאת בוב דילן במקור).
השיר הוקלט עבור סרט גיבורי-העל "השומרים", עיבוד לרומן הגרפי באותו השם.
ב-27 במאי 2009, מעצב אתר האינטרנט של הלהקה, ג'ף וטסון, הודיע דרך אתר הלהקה כי הלהקה נמצאת בדרכה לאולפן כדי להקליט את אלבומה הרביעי.
הקלטת האלבום התקיימה במהלך השבועות שלאחר מכן עם המפיק ברנדן או'בריאן.
בריאיון למגזין NME הצהיר סולן הלהקה ג'רארד ויי כי האלבום הבא של הלהקה עתיד להיות אלבום רוק, ואמר כי "אני חושב [שהאלבום הבא] ללא ספק יהיה חשוף.
לדעתי הלהקה מתגעגעת לזמן בו הייתה להקת רוק".
בריאיון נוסף, לאתר Idiomag, אמר ויי כי האלבום הבא יהיה פחות תיאטרלי בהיקפו, והצהיר כי "הוא כבר לא יתחבא יותר מאחורי מעטה של סיפורת או מדים ואיפור".
כמו כן, בריאיון לאתר PopEater אמר ויי כי האלבום הבא יהיה "מלא שנאה".
בנוסף הוא אמר כי "לאורך השנים שמענו אותנו בשידור חי ושמענו אותנו בהקלטות, אנחנו מעדיפים את השידור החי.
יש שם יותר הרגשה של מוסך ויותר אנרגיה.
הייתי רוצה לתפוס קצת מזה סוף סוף.
ב-31 ביולי וב-1 באוגוסט 2009, הלהקה קיימה שתי הופעות "סודיות" בתיאטרון רוקסי שבלוס אנג'לס.
אלה היו ההופעות הראשונות של הלהקה מאז ההופעה במדיסון סקוור גארדן במאי 2008. כמו כן, הלהקה הוציאה לאור באותו זמן מספר שירים חדשים מתוך האלבום העתידי, אחד מהם היה "Party Poison", אשר וויי אמר כי הוא מתרגש לגביו במיוחד.
בריאיון לרולינג סטון הוסיף ויי כי "זהו צליל שונה לגמרי בשביל הלהקה – הוא כמו שיר אנטי-מסיבות שאפשר לחגוג לצליליו.
אני לא יכול לחכות שאנשים ישמעו אותו.
הוא מעלה, מבחינה לירית, קצת מהסיפורת הנפלאה מהאלבום הראשון".
בנובמבר 2009 אמר ויי בריאיון למגזין "Rock Sound" כי האלבום הרביעי יהיה היצירה המכרעת שלהם.
"חבר ששמע את האלבום לא מזמן אמר שעכשיו כבר אין לו עניין להאזין ליצירות הישנות יותר שלנו, ושהפכנו את כל החומרים הישנים שלנו למיותרים.
קיבלתי את זה כמחמאה, תמיד הדבר הבא שאתה עושה צריך לגרום לדבר הקודם להיראות חסר חשיבות, ואני חושב שזה יקרה כשנוציא סוף סוף את האלבום הזה".
ב-3 במרץ 2010, חבר הלהקה איירו הודיע באתר הרשמי של הלהקה כי בוב בראייר עזב את הלהקה, וכתב:
בריאיון ל-MTV ממרץ 2010 סיפר ויי על אודות האלבום, "עדיין אין שם [...] אני דווקא די מתרגש מזה.
זה סוג של 'הכול הולך' בשלב הזה, אבל אני כל כך מרוצה מהשירים".
על אף שהלהקה כבר החליטה מאז על שמו של האלבום, עדיין לא יצאה הודעה לגביו, ושמועות שונות נפוצו באשר לשמו.
הלהקה הצהירה באתר האינטרנט שלה כי השם ייחשף "בבוא הזמן", וכפי שאמר ויי "בדרך מיוחדת הפעם.
אולי אירוע כלשהו, משהו משעשע, בקרוב".
בכנס החובבים קומיק-קון שבסן דייגו אשר התקיים ב-2010, הודיע ויי כי הלהקה סיימה להקליט את אלבום האולפן הרביעי שלה.
ההודעה אושרה בהמשך על ידי איירו באתר האינטרנט של הלהקה, שהודיע כי האלבום היה "מוכן, גמור, קפוט, בפח המטפורי, ומנוגן בקולי קולות כשאנו נוסעים מהר מדי במכוניות שלנו".
בחודש ספטמבר פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של הלהקה סרטון בשם "Art is a Weapon", קדימון לאלבום, בו גם הוכרז שמו – Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys.
בסרטון הופיעו חברי הלהקה כשהם לבושים תלבושות צבעוניות באופו מוזר ונלחמים בדמויות שונות בסביבה מדברית, והוא כולל דגימה מתוך השיר "Na Na Na (Na Na Na Na Na Na Na Na)".
הקומיקסאי והחבר הקרוב של הלהקה גרנט מוריסון, מתארח בסרטון בתפקיד אויב ומנהיג להקה של דמויות רעולות פנים.
ב-22 בספטמבר 2010, הלהקה ביצעה לראשונה את השיר "Na Na Na (Na Na Na Na Na Na Na Na Na)" בתוכניתו של זיין לאו ב-BBC Radio 1, ובתחנת הרדיו KROQ-FM מלוס אנג'לס.
האלבום יצא לאור ב-22 בנובמבר 2010.
בן פטשניק מאתר "Rock Sound" ערך סקירה מוקדמת של האלבום והעניק לו ביקורת חיוביות, בכותבו כי "הדרך שבה הם השתמשו בכל מה שלמדו מ-The Black Parade והתהדקו במקומות מסוימים נראית טבעית ומשוכנעת" וכי הוא רואה את "היצירתיות של הלהקה ממריאה מבחינה מוזיקלית, גרפית ומילולית".
בסוף 2010, מייקל פדיקון הצטרף כמתופף של הלהקה בסיבובי הופעות, במקום ברייר.
במהלך הופעה בארנה של ומבלי ב-12 בפברואר 2011, ויי הודיע כי הלהקה תופיע בפסטיבל בבריטניה בהמשך השנה.
בהמשך אושר כי הלהקה תופיע בפסטיבל רדינג ולידס.
ב-15 במאי 2011, הלהקה הופיעה בפסטיבל "Radio 1's Big Weekend" של BBC Radio 1, בקרלייל, אנגליה.
ב-2 בספטמבר 2011 כתב פרנק איירו באתר האינטרנט של הלהקה: "החיבור בין My Chemical Romance למייקל פדיקון הסתיים" והסביר כי פדיקון פוטר מאחר ש"נתפס על חם בגנבה מהלהקה והתוודה בפני המשטרה אחרי ההופעה שלנו אמש באובורן, וושינגטון".
הוא גם הזכיר כי הם מקווים להשיג מתופף חדש בזמן להופעה הבאה ולהימנע מהצורך לבטל הופעות כלשהן בינתיים.
ב-4 בספטמבר 2011 נודע דרך מקורות שונים כי ג'רוד אלכסנדר יהיה המתופף החדש של הלהקה בסיבובי ההופעות עד סוף סיבוב ההופעות "הונדה סיוויק".
אלכסנדר הופיע עם הלהקה גם בסוף אוקטובר בפסטיבל Voodoo Experience בארצות הברית, ובמופעיה באוסטרליה ובניו זילנד בפסטיבל Big Day Out בתחילת 2012.
באוקטובר 2011, גיטריסט הלהקה פרנק איירו חשף בריאיון לרולינג סטון כי הלהקה עתידה להוציא שירים חדשים "בקיץ הקרוב".
ב-28 באפריל 2011, השדרן האמריקאי גלן בק כינה את השיר "Sing" של הלהקה "פרופגנדה", לאחר שנכלל בפרק בסדרת הדרמה המוזיקלית "Glee" בפברואר 2011. בק אמר כי "זהו המנון שאומר 'הצטרפו אלינו'.
איך אתה ואני יכולים לנצח נגד זה?".
ג'רארד ויי הגיב להאשמות באתר הרשמי של הלהקה, וכתב "לדעתי המילה שגלן בק חיפש הייתה 'חתרנות' ולא 'פרופגנדה', משום שאני לא יודע על מה זה יכול להיחשב פרופגנדה – אמת?
בנוסף הוא אמר כי הוא היה "המום מכך שלא נעשתה בדיקת עובדות ממשית על מילות השיר [עצמן]".
הבסיסט מייקי ויי סיפר ל-BBC, "אם אנחנו מקבלים תגובות מאנשים כמו זה, אנחנו עושים משהו נכון".
ב-18 בדצמבר 2011, הלהקה הופיעה בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית לילדים "יו גאבה גאבה!" של ערוץ ניק ג'וניור, בה ביצעה שיר בשם "".
השיר היה חלק מספיישל חג המולד של התוכנית.
בספיישל השתתפו גם סלבריטאים אחרים כדוגמת טוני הוק וטורי ספלינג.
בפברואר 2012, חברי הלהקה חשפו כי הם בנו אולפן הקלטות בלוס אנג'לס, לקראת העבודה על אלבומה החמישי של הלהקה תחת השם הזמני "MCR5", כעת עם הקלידן ג'יימס דואיז כחבר להקה רשמי.
ב-14 בספטמבר 2012, פרנק איירו הכריז דרך האתר הרשמי של הלהקה על פרויקט חדש בשם"Conventional Weapons".
הפרויקט כלל 10 שירים שלא פורסמו אשר הוקלטו ב-2009, לפני יצירת האלבום Danger Days.
במסגרת הפרויקט, הלהקה הוציאה מדי חודש שני שירים במשך חמישה חודשים, החל מאוקטובר 2012 ועד בפברואר 2013.באוקטובר 2012 סיפר פרנק איירו ל-Q Magazine על הפגישות המוקדמות לקראת האלבום הבא של הלהקה עם המתופף החדש ג'ארד אלכסנדר .
"ג'ארד הוא בחור נבון ונגן פנטסטי.
היה ממש כיף לייצר איתו מוזיקה בחודשים האחרונים", העיר איירו.
ב-22 במרץ 2013, הלהקה הודיעה על פירוקה באתר האינטרנט הרשמי שלה, בהצהרה הבאה:
יומיים לאחר ההודעה באתר, ג'רארד ויי כתב על כך בהרחבה בחשבון הטוויטר שלו.
הוא אישר את פירוק הלהקה, אך הכחיש כי מריבות בין חברי הלהקה היו הסיבה לכך.
ב-25 במרץ 2014, הלהקה הוציאה לאור אלבום להיטים בשם May Death Never Stop You, הכולל שירים של הלהקה לאורך כל שנות פעילותה, וכן שיר חדש אחד, "Fake Your Death".
השיר יצא דיגיטלית חודש קודם לכן, ב-17 בפברואר.
זהו השיר היחיד בדיסקוגרפיה של הלהקה עם ג'יימס דואיז כקלידן.
בעקבות פירוקה של הלהקה, חבריה המשיכו לעסוק במוזיקה בנפרד: סולן הלהקה ג'רארד ויי הודיע על אלבום הסולו הראשון שלו, Hesitant Alien, שיצא לאור ב-29 בספטמבר 2014 בבריטניה, ויום לאחר מכן בארצות הברית.
האלבום זכה להצלחה מסחרית מתונה, והגיע לראש מצעד האלבומים האלטרנטיביים של בילבורד, ולמקום ה-16 במצעד בילבורד 200. בנוסף, האלבום דורג בראש רשימת "עשרת האלבומים החשובים לשנת 2014" של Alternative Press.
בסיסט הלהקה מייקי ויי הקים בשנת 2014 את להקת הרוק Electric Century יחד עם דייוויד דביאק, סולן להקת האינדי רוק Sleep Station .
השניים הוציאו את סינגל הבכורה שלהם "I Lied" בפברואר באותה 2014. ב-18 באפריל 2015 הצמד הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלהם, "Electric Century", דרך חברת התקליטים Record Store Day.
הגיטריסט המוביל של הלהקה, ריי טורו, פרסם ב-24 במאי 2013 את השיר "Isn't That Something" בחשבון ה-SoundCloud שלו.
ב-1 בינואר 2015, הוא פרסם שיר חדש, בשם "For the Lost and Brave", באתר האינטרנט שלו, והקדיש את השיר ללילה אלקורן, נערה טרנסג'נדרית שהתאבדה.
ב-20 ביולי 2016, הלהקה פרסמה בעמודים הרשמיים שלה בטוויטר ובפייסבוק סרטון עם פתיח הפסנתר של השיר "Welcome to the Black Parade", המסתיים בתאריך סודי, "9/23/16".
בנוסף, הסרטון פורסם בערוץ היוטיוב של הלהקה תחת הכותרת "MCRX".
הדבר הוביל לשמועות ודיווחים רבים על אפשרות לאיחוד של הלהקה, אך לבסוף נחשף כי מדובר בהכרזה על מהדורה חדשה ל-The Black Parade, שתכלול דמואים שלא פורסמו.
המהדורה המחודשת, The Black Parade/Living with Ghosts, כוללת 11 דמואים וביצועים חיים.
שני חודשים לפני יציאת האלבום לאור, גרסה מוקדמת של "Welcome to the Black Parade", בשם "The Five of Us Are Dying", יצאה בפלטפורמות הסטרימינג.
בשיחה על אודות עבודתו על הקומיקס "סיירת האבדון", ג'רארד ויי סיפר לבילבורד, "לא הייתי פוסל (איחוד), אבל בו בזמן עכשיו כולם עושים דברים בחייהם שהם מאוד נהנים מהם".
ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה כי הם עתידים להתאחד מחדש ב-לוס אנג'לס ב-20 בדצמבר, וכן על קו מרצ'נדייז חדש של הלהקה.
ההודעה לוותה בכותרות "Return" ו-"".
הכרטיסים למופע האיחוד של הלהקה אזלו תוך 4 דקות בלבד, על אף מחיריהם הגבוהים.
בינואר 2020, הלהקה הודיעה על שלושה מופעים באצטדיון MK שבמילטון קינס, אנגליה, בתאריכים 18, ב-20 וב-21 ביוני 2020. בתחילה הלהקה הודיעה על מופע אחד, ובהמשך הרחיבה את המספר לשני מופעים ואז לשלושה, כאשר הכרטיסים לכל תאריך אזלו תוך דקות בודדות.
תפוסת האצטדיון (בכל רוחבו) היא כ-30,500 איש באירועי ספורט.
בהמשך החודש, הלהקה העלתה ליוטיוב סרטון מסתורי, שהסתיים בהודעה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה.
הכרטיסים למופעים בצפון אמריקה החלו להימכר ב-31 בינואר 2020, ואזלו תוך פחות משש שעות.
בשל מגפת הקורונה, כל המופעים בסיבוב ההופעות שהיו אמורים להתקיים ב-2020 נדחו ל-2021, כולל אלה שבצפון אמריקה.
בהמשך אותם תאריכים נדחו פעם נוספת ל-2022. סיבוב ההופעות החל ב-16 במאי 2022, בפרויקט עדן.
ב-12 במאי 2022, הלהקה הוציאה לאור את "The Foundations of Decay", שירם הראשון מאז שנת 2014.
בנובמבר 2024, הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות באצטדיונים בשנת 2025. הסיבוב יכלול 10 הופעות בהן הלהקה תבצע את האלבום המלא The Black Parade משנת 2006. הסיבוב יתחיל ב-11 ביולי 2025 בסיאטל ויסתיים ב-13 בספטמבר 2025 בטמפה, פלורידה.
מופעים מיוחדים יכללו אמנים פותחים שונים בכל עיר, ביניהם Death Cab for Cutie, Devo, אליס קופר, Garbage, ופיקסיז.
ביוני 2025 הלהקה הודיעה על סיבוב הופעות בדרום אמריקה בתחילת שנת 2026 שיכלול חמישה מופעים במדינות קולומביה, פרו, צ'ילה, ארגנטינה וברזיל.
הלהקה תארח במופעים את הלהקה השוודית ההייבס כאורחת מיוחדת.
בספטמבר 2025 הודיעה הלהקה על סיבוב הופעות עולמי לשנת 2026 בשם "The Black Parade", לציון 20 שנה לאלבומם השלישי מ־2006. הסיבוב כולל הופעות באירופה, בריטניה וצפון אמריקה, לצד מופעים שכבר פורסמו בדרום אמריקה, דרום־מזרח אסיה ומקסיקו סיטי.
המוזיקה של My Chemical Romance מתוארת בעיקר כרוק אלטרנטיבי, אימו, פופ-פאנק, פוסט-הארדקור, פאנק רוק (Punk rock) והארד רוק.
כמו כן, לעיתים המוזיקה שלה סווגה גם כאימו פופ, הארדקור פאנק, רוק גותי, פופ רוק, ארנה רוק, גלאם רוק, הבי מטאל, מטאלקור, רוק, פופ, סקרימו וגראז' פאנק.
ג'רארד התנגד באופן פומבי לתיאור הלהקה כ"אימו", ותיאר את הז'אנר כ"חתיכת זבל".
עם זאת, על פי דיווח ויי גם תיאר את סגנון הלהקה כ-"What-else-ya-got-emo".
השירה של ויי תוארה כ"תיאטרלית", וכמאמצת "מילים מופנמות ומוודות".
לאלבום הבכורה של הלהקה צלילים הכוללים ריפים של גיטרה, שירה מאוד אנרגטית ולפעמים גם צרחות.
הוא תואר כאלבום אימו, פוסט-הארדקור, רוק אלטרנטיבי, סקרימו, פאנק רוק, רוק גותי, פופ פאנק וגראז' פאנק, עם השפעות מהארדקור פאנק והבי מטאל.
האלבום השני של הלהקה, Three Cheers for Sweet Revenge, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי, אימו, פופ פאנק, פוסט-הארדקור ופאנק רוק.
האלבום השלישי של הלהקה, The Black Parade, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי, אימו, פופ פאנק, פוסט-הארדקור, פאנק רוק והארד רוק, עם השפעות מרוק קלאסי של שנות ה-70, גלאם רוק, פופ ורוק גותי.
האלבום הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, משלב בצליליו אלמנטים של פאוור פופ, פופ רוק ורוק אלקטרוני.
ג'רארד ויי אמר לרולינג סטון, "אנחנו אוהבים להקות כמו קווין, שם הכול ענק ומלכותי, אבל גם להקות כמו Black Flag ומיספיטס, שיהיו משוגעות לגמרי".
ויי ציין כי הלהקה מושפעת במידה רבה מאמנים כדוגמת קווין, מיספיטס, Black Flag, איירון מיידן, הקיור, ג'וי דיוויז'ן, באוהאוס, סוזי והבנשיז, הסמית'ס ומוריסי.
ויי הוסיף כי להקתו מתבנתת את הקריירה שלה אחרי זו של הסמאשינג פאמפקינס, להקה נוספת שהם מעריצים.
פרנק איירו ציין את להקת הפאנק לייפטיים כהשפעה גדולה.
בין ההשפעות הנוספות של My Chemical Romance נמנות הסטוג'ס, הראמונס, סקס פיסטולס, הקלאש, Minor Threat, נירוונה ו-Operation Ivy .
בנוסף, הם ציינו כי חייהם, ימי ילדותם, הספרים שקראו והסרטים בהם צפו השפיעו על המוזיקה שלהם.
כפי שתוארה ברולינג סטון, הלהקה הייתה "סוג של אנומליה בסצנת הפופ-פאנק והאימו שהתפתחה-אז בניו ג'רזי", לפני שהגיעה לפריצת הדרך שלה עם האלבום Three Cheers for Sweet Revenge, שתואר כ"יצירת מופת אימואית מיידית", בעוד שמגזין ספין תיאר אותו כאחד האלבומים שפתחו את ז'אנר האימו למיינסטרים.
ב-2022 נכתב בגרדיאן כי במהלך שיא הקריירה שלהם הם היו "כוכבי-על לא צפויים, לא-יוצלחים שחדרו בטעות למיינסטרים", אבל עם סיבוב האיחוד שלהם, הלהקה "חוזרת לנוף תרבותי של פופ שהם סייעו בהגדרתו".
ויינגרטן מהניו יורק טיימס ציין כי The Black Parade היווה השראה עבור מוזיקאים מז'אנרים מגוונים בשנות ה-2010, בהם Twenty One Pilots, Crown the Empire , Famous Last Words , הלסי, פאן, בילי אייליש ופוסט מאלון, ואפילו השפיעו על הפסקול של סרטים שונים, כדוגמת "לשבור את הקרח 2".
ב-2016, מגזין ניילון כתב כי האלבום "לקח את הרעיון של אלבום קונספט וניצל אותו עבור העידן הדיגיטלי", בעוד שמבחינה מוזיקלית הוא אלבום רוק אופרה "שאפתני כמו שכל אופרת רוק בסגנון פוסט-קווין יכולה להיות".
באשר לקבלה של הלהקה ולביקורות עליה בתחילת שנות ה-2000, נכתב ב-NPR Music כי "ברגע שבו אינדי-פופ מנומס וגראז'-רוק גס הסתננו למיינסטרים, [הלהקה] הייתה רצינית, דרמטית ומסיבית באופן לא מתנצל, בצורה שהפכה את זה לבלתי מגניב באופן בולט", וראה ב-The Black Parade "אלבום מכונן" לדור של מעריצי הפופ-פאנק.
בשנת 2020, מגזין החשיב את הלהקה ל"כוכבי הרוק של המאה ה-21", וקבע כי "לאף להקה אחרת לא הייתה השפעה מוזיקלית או תרבותית כזו בשנים האחרונות".
כמו כן, המגזין ציין את השפעתה ב"סצנת המוזיקה הנוכחית" של הרוק האלטרנטיבי.
מגזין Vice העניק ללהקה את תואר "אמן העשור", כאשר העיתונאית האנה אוונס ציינה כי הם "השפיעו על הרוק לאורך שנות ה-2010 – על אף שהם לא היו פעילים במשך רוב העשור".
במגזין Paste כתב איליי אניס כי "די מקובל בנקודה זו ש-My Chemical Romance היא אחת מלהקות הרוק החשובות ביותר בחלק הזה של המילניום".
ג'יימס מקמהון מאינדפנדנט ציין כי ג'רארד ויי "קבע שרטוט לדמותו של אימו, של פנים חיוורות, שיער שחור-עורב ואולי עניבה אדומה, במשך כמעט 20 שנה".
בכותבו על השפעותיה של הלהקה, ציין קייל אנדרסון מאנטרטיינמנט ויקלי כי הם "הציעו פתרונות רוחניים לבעיות אמיתיות, והם עשו זאת עם ריפים ענקיים ומופעי במה תיאטרליים גדולים, רק לעיתים רחוקות עם שמץ של אירוניה או ניתוק...
לא סביר שאי פעם תהיה להקה כמותם שוב".
בכתבה במגזין Archer מאת וינס ראסטון תוארה הפופולריות של הלהקה בקרב קווירים והקהילה הגאה כולה: "My Chemical Romance רצתה לדבר אל ולרומם כל אדם שאי פעם חש מנודה, מדוכא או מנוכר.
נערים קווירים היו חלק עצום מאותה דמוגרפיה".
באופן דומה, מישל היון קים מ- תיארה את ג'רארד ויי כ"אייקון קווירי", וכתבה כי "אחרי שהלהקה הודיעה על האיחוד שלהם בליל כל הקדושים 2019, ראיתי ציוצים מאנשים להטב"קים ברחבי העולם שטענו, בדרך זו או אחרת, ש-MCR שימשו כהתעוררות קווירית עבורם או תמכו בקוויריות שלהם".
הלהקה היא תומכת ותיקה של זכויות להט"ב ואימצה את קהילת מעריציה הלהט"בים.
מעבר לכך, ג'רארד ויי, סולן הלהקה, הוא א-בינארי ומשתמש בכל לשונות הפנייה מאז 2015. במהלך סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה, ג'רארד לבשה פעמים רבות שמלות, חצאיות, ופריטי לבוש נשיים אחרים על הבמה (לדוגמה שמלת המעודדת מההופעה בנאשוויל, טנסי), שהתקבלו יפה על ידי המעריצים.
ג'רארד נחשבת כאייקון להט"בי כבר שנים, אך התלבושות מסיבוב ההופעות של 2022/23 חיזקו את מעמדו בתור אייקון טרנסי באופן ספציפי.
בשנת 2005, My Chemical Romance הופיעה בסיבובי הופעות גדולים.
הלהקה טיילה עם להקת הפאנק רוק האמריקאית גרין דיי בסיבוב ההופעות שלה "American Idiot World Tour".
בנוסף, הם השתתפו בפסטיבל המוזיקה ואנס וארפד טור באותה שנה.
"עבור ילדים רבים, זה הדבר היחיד שהם מצפים לו כל השנה", אמר ג'רארד וויי מהווארפד טור.
הם זוכים לראות את כל הלהקות שהם אוהבים במכה אחת".
רשימת השירים שלהם כללה בעיקר שירים מהאלבום Three Cheers for Sweet Revenge.
בחורף באותה שנה, My Chemical Romance הובילה את הבמה המרכזית יחד עם להקת דה יוזד בסיבוב ההופעות Taste of Chaos , לפני שהחלו את סיבוב ההופעות הראשון שלהם, "My Chemical Romance Tour".
סיבוב ההופעות יצא לדרך ב-15 בספטמבר באוהיו, ועבר ב-30 מקומות בארצות הברית, עבור קידום האלבום שלהם, Three Cheers for Sweet Revenge.
מופעי התמיכה כללו את אלקליין טריו ו-Reggie and the Full Effect .
סיבוב הופעות זה סימן את תחילתה של התיאטרליות הכבדה שהופגנה בהמשך ברבות מההופעות החיות של הלהקה.
ויי סיפר את תוכניותיו לסיבוב ההופעות בראיון ל-MTV: "דיברנו על להוציא רקדנים לסיבוב ההופעות שלנו בסתיו, אבל זו משימה גדולה; אתה חייב שיהיה לך אוטובוס מלא ברקדנים.
תמיד רצינו לעשות סיבוב הופעות תיאטרלי גדול.
אבל צריך לעשות את זה בשלבים".
הלהקה הצטרפה למופע המרכזי של לינקין פארק בפסטיבל המוזיקה Project Revolution לשנת 2007, שחל בין 25 ביולי ל-3 בספטמבר 2007. הלהקה ניגנה שירים שונים במשך כשעה על הבמה.
בעקבות סיבוב ההופעות, באוקטובר 2007 הם חיממו הופעה של להקת הרוק בון ג'ובי, ולאחר מכן יצאו לסיבוב הופעות באירופה עם Mindless Self Indulgence.
ב-19 בספטמבר 2010 הכריזה הלהקה על "The World Contamination Tour", שהתקיים בבריטניה, צרפת, אמסטרדם וגרמניה.
בשנת 2011 הלהקה ערכה סיבוב הופעות בארצות הברית יחד עם להקת הפופ-פאנק בלינק-182.
בשנת 2017 הלהקה התאחדה הרחק מעיני הציבור, וב-31 באוקטובר 2019 הודיעה על מופע איחוד, אשר התקיים בלוס אנג'לס ב-20 בדצמבר 2019, ושבוע לאחר מכן התרחב לסיבוב הופעות קטן המורכב ממופעים באוסטרליה, ניו זילנד ויפן.
ב-28 בינואר 2020, הלהקה הודיעה על תוכניותיה לקיים שלוש הופעות בעיירה מילטון קינס בבריטניה, ב-18, 20 ו-21 ביוני 2020. ב-29 בינואר 2020, הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה.
באפריל 2020, במהלך מגפת הקורונה, הלהקה דחתה את ההופעות במילטון קינס, תחילה ליוני 2021. ביוני 2020, הלהקה דחתה גם את כל ההופעות בצפון אמריקה לספטמבר ואוקטובר 2021. באפריל 2021, ההופעות במילטון קיינס נדחו פעם נוספת, למאי 2022. שאר סיבוב ההופעות נדחה למועד מאוחר יותר ב-2022.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה האמריקאית2007אמן אלטרנטיבי אהובMy Chemical Romanceפרס הווידאו קליפים של MTV2005האמן החדש הטוב ביותר בקליפ"Helena"קליפ הרוק הטוב ביותרפרס MTV2בחירת הצופה2025הלהקה הטובה ביותרMy Chemical Romanceפרס המוזיקה של MTV אירופה2007הלהקה הטובה ביותרMy Chemical RomanceRock Outהופעת הבמה העולמית הטובה ביותר2011האלטרנטיבי הטוב ביותרהופעת הבמה העולמית הטובה ביותרפרס בחירת הנוער2011מוזיקה נבחרת: שיר רוק"Sing"
My December הוא אלבומה השלישי של הזמרת קלי קלרקסון.
הוא יצא ב-22 ביוני 2007 בארצות הברית ונכנס למקום השני במצעד הבילבורד, עם מכירה של 291,000 עותקים בשבוע.זהו האלבום הראשון שבו קלרקסון הייתה שותפה לכתיבת כל השירים.
האלבום דלף לראשונה לאינטרנט ב-8 ביוני 2007 וזכה לביקורות נלהבות מצד מעריציה של קלרקסון ומגזין Elle על טקסטים רבי משמעות ומורכבים, אך לביקורת על "טקסטים לא בשלים" מצד פוקס ניוז.
חברת התקליטים של קלרקסון לא רצתה להפיץ את האלבום בשל טקטסים אפלים מדי והעדר סינגלים קליטים.
Never Again - הסינגל הראשון הרשמי מתוך האלבום.
את השיר כתבה עם מפיק האלבום.
מועד יציאתו של השיר לתחנות הרדיו היה ה-13 באפריל 2007. הקליפ לשיר שודר לראשונה ב-1 במאי וכלל סצנות אפלות, באופן יחסי, לקליפים הקודמים של קלרקסון.
הוא נפתח בצילום בו חברה לחיים של קלי מטביע אותה, ולאחר מכן רוחה רודפת אחריו.
Sober - הסינגל השני מהאלבום.
יצא לרדיו ב-6 ביוני 2007 עקב ההצלחה הבינונית של Never Again יחסית ללהיטיה של קלרקסון מאלבומה הקודם.
השיר הוא בלדת רכה בליווי גיטרה אקוסטית.
קלרקסון הצהירה שהשיר One Minute יהיה הסינגל השני, אך מסיבות לא ידועות בסופו של דבר הוחלט לבחור ב-Sober.
בנוסף סיפרה קלרקסון, שהיא הייתה רוצה שהשיר Judas יצא כסינגל, אך היא לא בטוחה מה תהיה תגובת הקהל אליו, כי הוא שיר מאוד אישי.
איטליה, גרמניה ומקסיקו: 22 ביוני 2007.
בריטניה ופולין: 25 ביוני 2007.
ארצות הברית, קנדה וסין: 22 ביוני 2007.
מיוזיק - בית ספר גבוה ליצירה והפקת מוזיקה ("Muzik") היה מוסד לימוד ישראלי עצמאי בתחומי המוזיקה, היצירה וההפקה, בתל אביב.
בית הספר נוסד ב-1997 על ידי רונן חרותי.
שמו הראשון היה djschool, והוא היה מוסד הלימוד הראשון בישראל בתחום המוזיקה האלקטרונית.
עם השנים צמח בית הספר והתרחבה האוריינטציה המוזיקלית שלו.
בשנת 2005 הוחלף שמו של בית הספר ל-"Muzik", ומאז הוא פועל במטרה להכשיר אמנים ואנשי מקצוע בתחום המוזיקה העכשווית, לגווניה השונים.
בית הספר היה מושתת על התפיסה שהמוזיקאי היוצר של המאה ה-21 הוא רב גוני ביכולותיו - כותב, מלחין, מנגן, מעבד ומפיק; שולט בשפה המוזיקלית ובטכנולוגיית הסאונד, ומסוגל לרתום אותן לפיתוח יצירותיו ולגימורן.
לצד קורסי יסוד תאורטיים, שיטת הלימוד של בית הספר על כללה התמודדות מעשית של התלמיד, במסגרת סדנאות, הרכבים ופרויקטים אינדיבידואליים וקבוצתיים, עם אתגרים מוזיקליים מציאותיים.
שיאו של התהליך בפרויקט גמר – יצירה והפקה של אלבום בכורה ו/או מופע מוזיקלי מלא.
במסגרת פרויקטי הגמר בבית הספר הופקו למעלה מ-30 אלבומים מקוריים.
בבית הספר לימדו מוזיקאים, אנשי סאונד ומפיקים מהשורה הראשונה בישראל וכן אירח בית הספר, סדנאות אמן עם מוזיקאים מובילים מישראל ומחוצה לה.
בשנת 2006 החל בית הספר להפעיל יריד תעסוקה למוזיקאים, יוצרים ומפיקים.
באותה שנה הפעיל בית הספר אולפן הקלטות במסגרת פסטיבל "פשפש בלילה".
החל מ-2007 הפעיל Muzik, בשיתוף האוניברסיטה הפתוחה, מסלול לימודים ייחודי ל-BA.
בשנת 2008 הפיק בית הספר את פרויקט "רכבת לונה פארק" בשיתוף עם המוזיקיאי דודי לוי וילדי בית השאנטי, במסגרתו הופק אלבום.
בשנת 2017 נסגר בית הספר, ופעילותו הועברה לפועל במסגרת מכללת BPM.
הלימודים בבית הספר היו מוכרים ומפוקחים לצורך פיקדון החיילים המשוחררים, הן על ידי משרד החינוך והן על ידי משרד התמ"ת.
הלימודים גם היו מוכרים על ידי האוניברסיטה הפתוחה לצורכי קרדיטציה, ובית הספר גם משמש כמוסד מלמד מטעמה ומפעיל מסלול לימוד המוביל ל-BA באמנויות של האו"פ.
בית הספר קיים קשר אקדמי עם LIPA, בית הספר לאמנויות הבמה בליברפול, מיסודו של פול מקרטני, ושני המוסדות מפעילים מסלול לימוד משותף, המוביל לתואר B.Mus / BA Sound Technology היוקרתי של מוסד זה.
בית הספר קיים שיתופי פעולה פרויקטליים עם מוסדות לימוד גבוהים בתחומי האמנות, התיאטרון והמחול.
פרס שרת התרבות ליצירה בתחום הציונות לשנת 2013, בקטגוריית המוזיקה.
הפרס היוקרתי הוענק לבית הספר על פרויקט "דרכך קדימה", שנוצר והופק על ידי תלמידיו, במסגרת לימודיהם בבית הספר.
פרס אקו"ם לשנת 2012 לאלבום הטוב ביותר שטרם יצא לאור.
בפרס זכה אלבומה של לונא אבו נסאר, שנוצר והופק בשלמותו במסגרת פרויקט הגמר של לונא בבית הספר, יחד עם חבריה לספסל הלימודים רועי חסון ודרור רותם.
My Dying Bride (בעברית: מיי דיינג ברייד; תרגום: כלתי הגוססת) היא להקת דום מטאל מהליפקס, אנגליה.
הלהקה הוקמה על ידי אארון סטיינת'ורפ, קאלבין רוברטשואו, ריק מיה ואנדרו קרייגן ב-1990, כאקט דת' מטאל "איטי מהרגיל".
הלהקה החלה את דרכה בתור להקת דת'-דום והייתה חלוצה בסגנון זה, אך עם הזמן התרחקה מעט מהסגנון, והפחיתה בגראולינג.
יתר על כן, הלהקה נחשבת לחלוצה גם בסגנון מטאל גותי.
My Dying Bride הוקמה בהליפקס, אנגליה, בשנת 1990. כשישה חודשים לאחר הקמתה, הוציאה הלהקה לאור את הדמו Towards The Sinister, ואת הסינגל God Is Alone, דרך חברת ההקלטות הצרפתית Listenable.
הסינגל אזל מהמלאי במהירות, ומשך את תשומת לבם של המפיקים מחברת ההקלטות הבריטית, פיס-ויל .
בעקבות זה, קיבלה הלהקה הצעה לחוזה הקלטות בחברה.
תחת פיס-ויל, הוציאה My Dying Bride לאור עשרה אלבומים, והיא עדיין חתומה בחברת ההקלטות כיום.
ב-1991 יצא לאור המיני-אלבום הראשון של My Dying Bride תחת חברת ההקלטות פיס-ויל, Symphonaire Infernus Et Spera Empyrium .
עוד בשנה זו, נגן בס בשם מרטין פאוול רצה להצטרף ללהקה, אך נדחה, מכיוון שללהקה כבר היה נגן בס.
לאחר שאמר ללהקה שהוא מסוגל לנגן גם על קלידים וכינור, נשכר בתור מוזיקאי ישיבה, ומאוחר יותר הפך לכנר ולקלידן הקבוע.
שנה לאחר מכן, יצא לאור האלבום המלא הראשון, As The Flower Withers.
לאחר הוצאת אלבומה הראשון, ניגנה My Dying Bride מספר הופעות חיות ברחבי בריטניה, ושאר אירופה.
זמן קצר לאחר מכן, הוציאה לאור מיני אלבום נוסף, The Thrash of Naked Limbs.
סיבוב הופעות גדול בכל רחבי אירופה היה מתוכנן, אך לבסוף לא יצא לפועל, אחרי שהמתופף, ריק מיה, נפל ונפצע תוך כדי צילום וידאו קליפ.
בשנת 1993 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Turn Loose The Swans, ויצאה לסיבוב הופעות באירופה כדי לקדם את האלבום החדש.
בשנת 1994 יצא לאור עוד מיני אלבום, I Am The Bloody Earth, והחלה עבודה על האלבום השלישי, The Angel And The Dark River, שיצא ב-1995.