tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתיאטרון המסחרי שיחקה במחזמר "סינדרלה" לצידם של בר רפאלי, שלישיית מה קשור וחנה לסלאו בתפקיד הפיה איה.
בתיאטרון המדיטק שיחקה בתפקידים מרכזיים בהצגות שונות, ביניהן: אחת מהן, "מלך היהודים", אופרת רוק - עיבוד של אורי פסטר לספרה של דבורה עומר, עם לחנים של רמי קליינשטיין ופזמונים של יאיר לפיד, בבימויה של איה קפלן, היא מגלמת את דמותה של טלי, נערה מתבגרת שנאלצת לעשות עבודה על הרצל.
באחרת היא מגלמת את דמותה של יעל בת השש במחזה המוזיקלי "אריה הספרייה" בבימויו של רוני פינקוביץ'.
הופיעה במשך מספר שנים כזמרת במופע "רק בישראל" ביחד עם נורית הירש וניר שיבר, על פי שיריה של הירש.
בשנים 2008 עד 2012 הופיעה מספר פעמים במשכן הנשיא.
בטלוויזיה שיחקה בין היתר בסדרת הטלוויזיה "אניגמה".
היא גילמה את דמותה של סיגלית, המאהבת בת ה-35 של אפרים הקסטר (שמוליק לוי), המבוגר ממנה בעשרים שנה, חולמת להיות כוכבת ריאליטי, מחבלת בקשר בינו לבין אשתו (אוולין הגואל) ולבסוף זוכה להשתתף בתוכנית ריאליטי.
בקולנוע החלה את דרכה בתפקיד ראשי בסרטו של רפאל רביבו "אמור" לצידם של לירון לבו, נטלי עטיה, דן תורג'מן, ענת עצמון ומשה איבגי (בתפקיד אורח).
אור אילן גילמה את דמותה של לילה.
רקדנית ומורה למחול בשנות השלושים לחייה שבעקבות תאונת דרכים נשארת משותקת בכל הגוף, ולכן היא מבקשת לאפשר לה להחליט בעבור חייה בעצמה.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 2017. באותה שנה, הצטלמה לכמה סרטי קולנוע חדשים ביניהם סרטו של רותם שמיר, "קו 300" ששודר בטלוויזיה בשנת 2018. כמו כן השתתפה סרטים קצרים רבים, ביניהם: "הביתה" לצידו של מאיר תמם, ו"פאולה" לצידו של תום גרציאני,
אור אילן בעלת תואר ראשון בפילוסופיה וקולנוע, תואר שני בקולנוע מעשי מטעם מכללת ספיר.
הסרט הקצר הראשון שלה, "שלג במדבר", זכה באחד עשר פסטיבלים שונים בעולם כולל סרט זכויות האדם הטוב ביותר.
סרט הגמר שלה "דרך האמצע", בו היא גם משחקת לצידו של רני בלייר, זכה בפרס התסריט בפסטיבל קולנוע דרום ואף השתתף בפסטיבל חיפה.
אילן חיה בקיבוץ עין כרמל עם בן זוגה עדי כהן, ולהם שלושה בנים ובת.
תיאטרון הצגה מחזאי במאי תפקיד2019-2018תמר הפקותאוליבר טוויסטמנחם גולן על פי צ'ארלס דיקנסחני אלימלךשרלוטה2016תיאטרון ארצי לנוערהקיץ שלידפנה אנגלמשה קפטןשירה2015מדיטקצפרדי וקרפד (מחזה מוזיקלי)מאת: רוברט ווילי ריל.
הירסון; מוזיקה ופזמונים: סטיבן שוורץ דניאל אפרת קתרין 2008 תיאטרון הספרייה קורוס ליין (שורת המקהלה) אדוארד קלאבן עוז מורג בייב 2007 תיאטרון הספרייה קללת מעמד המורעבים סם שפרד גיל ויינברג אמה 2007 תיאטרון הספרייה הבלון האדום אנטוני קלארק רפי ניב זאזו
שנה סדרה סוגה ערוץ חברה הפקה במאי תפקיד 2014-2013 אניגמה טלנובלה ערוץ ויוה למנויי Yes דורי מדיה דרסט מרקו כרמל סיגלית 2012 סרוגים סדרת דרמה Yes Drama אבוט-ברקאי הפקות, טליסמה הפקות לייזי שפירא מיטל
שנה סרט במאי תפקידהערות2018חטיפה - קו 300רותם שמירלילי לזרהסרט טלוויזיה של קשת 122017אמוררפאל רביבולילה2017 (צולם)פאולהעידו מרוםפאולה2018הביתהאחינועם נחוםאמונהסרט קצר2017ביני לבינינועה צימרמןדפנה 2015איך להיות לבד ארז איזנשטיין ליאתסרט קצר2014פפודני לשמןדניאל
אור ברוך (נולד ב-29 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קאל מליגת ה-USASA האמריקאית.
ברוך נולד בחיפה ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לארצות הברית, שם למד והתחנך בבית ספר תיכון בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הוא שיחק במחלקת הנוער של צ'יבאס ארצות הברית, ולאחר שהתאמן בקלאב ברוז' הבלגית חתם בסופו של דבר בטיגרס המקסיקנית, וזכה עם קבוצת הנוער באליפות האפרטורה.
ב-10 במרץ 2011 הושאל ברוך לשיקגו פייר מליגת ה-MLS, עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו.
ב-19 במרץ 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1–1 נגד דאלאס.
ב-24 במאי הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 2–2 נגד טורונטו.
ב-2 בדצמבר 2011 רכשה שיקגו את כרטיס השחקן שלו.
ב-13 בספטמבר 2012 הושאל ברוך לקבוצת בני יהודה תל אביב מליגת העל הישראלית.
ב-22 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הישראלית, כשפתח בהרכב בניצחון 3–1 על הפועל חיפה.
שבוע לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו, במשחק מול הפועל רמת השרון שהסתיים בתיקו 2–2, ואת עונת 2012/2013 הוא סיים עם שער אחד ב-18 הופעות בליגת העל.
בתחילת עונת 2013/2014 כבש שני שערים ב-12 הופעות, וב-14 בפברואר 2014 חזר לשיקגו לאחר עונה וחצי בישראל.
ב-11 ביוני 2014 עזב ברוך את שיקגו לאחר שלא זכה לדקות משחק, ולקראת עונת 2014/2015 חזר לישראל וחתם במכבי נתניה.
את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש בתיקו 1–1 מול הפועל פתח תקווה במחזור ה-20 של ליגת העל, ובסך הכל כבש בעונה זו שני שערים ב-25 הופעות.
ב-1 בספטמבר 2015 חתם ברוך לעונה אחת בקבוצת ביל-ביין מהליגה השנייה בשווייץ.
ברוך כבש שער אחד ב-10 הופעות במדי הקבוצה, ובאפריל 2016 שוחרר מהמועדון.
באוגוסט 2016 הצטרף לקבוצת אורנג' קאונטי בלוז מליגת ה-USL בארצות הברית.
ב-29 בספטמבר 2016 חזר לישראל וחתם בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, במדיה כבש שמונה שערים ב-13 הופעות עד תום עונת 2016/2017.
בסוף חלון ההעברות של ינואר 2018 חתם בהפועל רמת גן, במדיה כבש שבעה שערים בליגה הלאומית עד תום עונת 2017/2018, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ברוך שיחק במדי הנבחרת הצעירה של ישראל כשהשתתפה באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013, ובסך הכל לזכותו 12 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, בהן כבש חמישה שערים.
אור אוֹסְטְוִינְד (נולד ב-18 בדצמבר 1987) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בהפועל ניר רמת השרון.
אוסטוינד נולד, גדל והתחנך ברמת השרון.
הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל ניר רמת השרון, ובקיץ התחיל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת.
ב-16 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, בהפסד 1–2 להפועל עכו, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-60, ולאחר שלוש דקות הבקיע את שער הבכורה שלו.
עד סיום העונה הוא ערך בסך הכל חמש הופעות בליגה, כאשר את רוב משחקיו בקבוצה הבוגרת ערך במסגרת גביע הטוטו.
בינואר הושאל לבית"ר שמשון תל אביב מהליגה הארצית, והיה שותף לעלייה שלה לחצי גמר גביע המדינה, לאחר שהדיחה את מכבי תל אביב ברבע הגמר, ונעצרה על ידי הפועל תל אביב בחצי הגמר.
בעונת 2008/2009 ערך 14 הופעות כאשר לרוב נכנס כמחליף ועונה לאחר מכן הפך לשחקן הרכב ראשון במועדון.
את רוב משחקי עונת 2010/2011 החמיץ בשל פציעה, אך בסיום העונה חגג עם המועדון עלייה היסטורית לליגת העל.
ב-10 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–3 לבני סכנין.
את שער הבכורה שלו בליגת העל כבש ב-29 בספטמבר 2012, בתיקו 2–2 מול בני יהודה תל אביב.
בקיץ חתם בהפועל חיפה ששילמה עבורו 50 אלף שקל.
ב-24 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–0 על קבוצתו הקודמת רמת השרון.
ב-19 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל חיפה, בניצחון 2–1 נגד בני יהודה תל אביב.
בסך הכל שיחק אוסטוינד שנתיים בהפועל חיפה, וערך במדיה 60 הופעות בליגת העל, בהן כבש שני שערים.
ב-27 במאי 2015 חתם לשנתיים בעירוני קריית שמונה.
אוסטוינד כבש שני שערים ב-29 הופעות בליגת העל, ובתום עונה אחת שוחרר מהקבוצה.
ב-26 בספטמבר 2016 חתם בקבוצת נעוריו הפועל רמת השרון, ובמדיה שיחק חצי עונה וכבש חמישה שערים ב-11 הופעות בליגה הלאומית.
ב-10 בינואר 2017 חזר לליגת העל כאשר חתם לעונה וחצי בהפועל תל אביב.
יומיים לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה.
ארבעה ימים לאחר מכן נכנס כמחליף בהפסד 0–1 בדרבי מול מכבי תל אביב, אך לאחר מכן נפצע ולא חזר לשחק עוד בעונה זו, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונה שלאחר מכן המשיך לשחק במועדון בליגה הלאומית, וב-8 בדצמבר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 4–1 על הפועל נצרת עילית.
בסך הכל כבש בעונת 2017/2018 שלושה שערים ב-29 הופעות, ובסופה עלה עם הקבוצה לליגת העל.
אוסטוינד נשאר בליגה הלאומית, וב-5 באוגוסט 2018 חתם בהפועל רמת גן.
בינואר 2019 חזר לקדנציה שלישית בהפועל רמת השרון.
ב-15 בדצמבר 2024 חתם במכבי הרצליה.
בינואר 2026 חזר להפועל ניר רמת השרון.
אוֹר הוא זן קלמנטינות ישראלי שנוצר במכון וולקני בידי הצוות בראשות דוקטור עליזה ורדי על ידי יצירת מוטציה מכוונת מהזן אורה.
מהזן אור פותח הזן אורי.
למרות השימוש בשם קלמנטינה בקרב משווקים וצרכנים ישראליים, אור הוא למעשה זן של מנדרינה ומשווק בחו"ל ככזה.
פרי הקלמנטינה מזן אור הוא בעל קליפה צהובה, המתקלפת בקלות.
מספר הזרעים מועט וטעם הפרי מתוק עם איזון מתאים בין החומציות והמתיקות.
לתנובת הזן יש נטייה לסירוגיות.
הזן אור נקטף מאוחר יחסית, לכן הוא מגיע לשוקי אירופה בתקופת שיא הביקוש, בחודשים ינואר - אפריל, אחרי שהסתיים שיווק הפרי המיובא מספרד וממרוקו והחקלאי הישראלי מקבל תמורה גבוהה.
עבור יצוא לאירופה של הזן אור, ב-2010, קיבלו המגדלים רווח של 7,484 שקלים לדונם לעומת 1,000 שקלים לדונם עבור אשכוליות אדומות והפסד של 100 שקל לדונם עבור תפוזי שמוטי.
נתונים אלה עומדים ביסוד הנטיעות המרובות של קלמנטינות מזן אור במקום הדרים פחות משתלמים.
לפי נתוני ענף ההדרים במועצת הצמחים, בשנת 2012 הופנו ליצוא 45,000 טונות קלמנטינות מזן אור, לשוקי אירופה, כולל רוסיה, אך גם 300 טונות ליפן.
זן קלמנטינות מרוקאי חדש, אפורר, התחיל להתחרות באירופה בקלמנטינות מזן אור ועלול לנגוס בחלק מהשוק ולהוריד את המחירים.
ב-2014 היצוא של הזן אור היווה 35% מיצוא ההדרים מישראל, 53,000 טונות.
משלוחי קלמנטינות מזן אור, שהגיעו לנמלי מרסיי וג'נובה עוכבו שם בטענה להימצאות מזיקים בפרי.
המגדלים בישראל חוששים שמדובר בפעולת תגמול על דחיית משלוחי תפוחי עץ מאותן ארצות בטענה להימצאות מזיקים בפרי.
אור ארז (נולדה ב-7 בספטמבר 1982) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת הקשר במכבי חולון ובנבחרת הנשים של ישראל.
ארז החלה את דרכה בקבוצת הנשים של הפועל פתח תקווה בשנת 1999, וב-2001 עברה למכבי חולון, שם היא משחקת מאז.
במדי חולון זכתה ארז ב-6 אליפויות ו-9 גביעים.
בשנת 2001 זומנה ארז לנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19, ורשמה במדיה 10 הופעות במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 ב-2002 וב-2003.
בשנת 2006 זומנה ארז לראשונה לנבחרת הנשים וערכה את הבכורה שלה במשחק נגד אסטוניה.
עד לסיום מוקדמות אליפות העולם בכדורגל נשים 2015, שיחקה ארז 34 משחקים במדי הנבחרת והבקיעה שני שערים, אחד מול פולין ואחד מול קזחסטן.
משחקה האחרון בנבחרת היה ב- 7 במאי 2014 מול נבחרת מלטה.
2010-2003: השתתפות בליגת האלופות עם מכבי חולון, שיחקה 20 משחקים והבקיעה 3 שערים.
אור הוא אלבומו השני של הזמר אליעד, שיצא לאור ב-13 במרץ 2016. האלבום כולל עשרה שירים בהפקת נועם עקרבי.
רוב השירים נכתבו והולחנו על ידי אליעד.
ביולי אותה השנה, זכה האלבום ל"אלבום פלטינה" על מכירת 40,000 אלבומים.
הסינגל הראשון באלבום, "אור", יצא לאור בקיץ 2015 יחד עם קליפ וזכה להצלחה רבה ברשתות החברתיות.
לאחר מכן, ב-2016 יצא סינגל נוסף, "רוחות".
ב-13 במרץ אותה השנה יצא האלבום המלא.
אחד מהשירים באלבום הוא "אם ניגע", השיר הוא דואט של אליעד ושל הזמרת ריטה שאחראית גם לכתיבת המילים.
אור ארנסט (נולדה בתל אביב ב-8 בנובמבר 1967) היא סופרת, עורכת ומוציאה לאור.
אור אהרון-ארנסט נולדה ביפו וגדלה בשכונת ג'סי כהן בחולון.
בת לאב יליד עיראק, הפסל אלי אהרון, ואם ילידת הארץ.
למדה במגמת ספרות בבי"ס תיכון ע"ש מיטרני בחולון, נשארה כיתה, ורק לאחר שירותה הצבאי השלימה בגרות.
בשנת 1996 סיימה תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
עבדה בעיתונים "חדשות" ובמוסף "הארץ" כעורכת אירועי תרבות, ערכה את מגזין רשות הטבע והגנים "בשביל הארץ", עבדה כמתאמת הפקה בחברת הכבלים תבל (כיום "הוט"), בשידורי ערוץ 2 הניסיוניים, ניהלה את מחלקת התוכן בחברת הדיגיטל פילטרנט.
ב-2010 פרסמה את ספרה הראשון למבוגרים, אי שקט.
הספר זכה לתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
ב-2025 פורסמו צמד ספריה אניטה וזהב.
קטעי פרוזה שלה פורסמו בכתבי העת הספרותיים "עמדה" (גיליונות 31–32, 35) ו"גרנטה" (גיליון 4 - הזדמנויות).
ב-2016 הצטרפה כחברה באגודת הסופרים העברים.
אור ארנסט אם לשני בנים, מתגוררת בתל אביב.
החבורה - סכנה במבוך המחילות באיוריו של אמיתי סנדי, הוצאת סימניה, 2003
מרבד קרפדות, יומן חלומות באיוריו של אורי טור, 2016
אור בן עזרא (נולד ב-8 במאי 1986) הוא במאי ומחזאי ישראלי-בריטי.
אור בן עזרא נולד בכפר סבא וגדל בהרצליה.
אימו היא מורה ואביו הוא עובד עירייה שעלה לישראל מאיראן בשנות השישים.
אחיו, זהר הוא מוזיקאי ואיש עסקים ואחותו הילה היא יזמת ואשת פיתוח עסקי.
אור למד ב"בית האזרח", התיאטרון העירוני של הרצליה והשתתף כילד בהצגות רבות: פיטר פן, בן המלך והעני, מועדון ארוחת הבוקר ועוד.
כנער הוא בילה זמן רב במתא"ן בתמיכת משרד החינוך והחברה למתנ"סים, שם למד תיאטרון עם מספר מורים ידועים, ביניהם רפי ניב, גיא בירן, משה מלכה ודודי מעין.
בוגר תיכון אלון ברמת השרון במגמת תיאטרון.
בתיכון עבד עם יובל לירון ואורנה בן חורין שהיו פעילים גם כמורים בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
כאשר למד בכיתה י"ב, גילם את האמא במחזהו השנוי במחלוקת של ז'אן ז'נה, "פרגודים", אפוס רחב יריעה, בעל מאפיינים סוריאליסטים, המתרחש על רקע אלג'יר הקולוניאליסטית ומאבקה לעצמאות בבימויו של אבי גיבסון בר-אל (המנהל האומנותי של פסטיבל עכו).
לפני שירותו הצבאי בחטיבת הנח"ל התנדב במשך שנה במסגרת גרעין תיאטרון שהקים ביחד עם חבריו ממת"אן (בין היתר השחקן שהם שיינר, הצלם גיא און והשחקנית נעמי לבוב) בליווייה ותמיכתה של הבמאית והיוצרת נולה צ'לטון.
הוא התגורר ועבד עם קהילה תיאטרלית באור עקיבא ביחד עם חמישה עשר יוצרים בני גילו.
עם שחרורו מצה"ל עבד כשלוש שנים בחברת ההפקות "שושי ואודי" כמפיק פרסומות אולם עזב כדי להמשיך לעשות תיאטרון.
הוא התחיל את לימודי הבימוי בסמינר הקיבוצים אולם עזב כעבור שנה וסיים את התואר הראשון שלו באוניברסיטת תל אביב בתיאטרון בשילוב עם חקר וביקורת התנ"ך בחוג למקרא.
בזמן התואר הראשון, הוא זכה בתחרות ביצוע קטעי משחק מכתביו של שמואל יוסף עגנון על ידי אוניברסיטת תל אביב, על עבודתו "השוחט".
בזמן לימודיו כתב את "לחם שחור ובננות" שהציג בפסטיבל האזרח כאן ב"תיאטרון קרוב" ועבר להציג ב"תיאטרון תמונע" למספר חודשים.
במהלך עבודתו כיוצר תיאטרון לימד בן עזרא בבית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע והגיש תלמידים לבגרות בתנ"ך.
בשנת 2013 החל לעבוד כדרמטורג וחבר בוועדה האמנותית של צוותא והוא חבר בה עד היום.
בתחרות צו קריאה בצוותא (דרמטורגיה וקריאה מבוימת למחזות חדשים) המחזה "אשתו", אותו ליווה כדרמטורג זכה במקום הראשון.
ב-2014 הוא הוזמן להתמנות לעוזרו האישי של אילן רונן, המנהל האמנותי של הבימה, אולם סירב והחליט להתמקד בלימודי התואר השני שלו.
באותה שנה הוא התקבל לבית הספר LAMDA בלונדון, ביחד עם עוד חמישה סטודנטים מתוך אלפי נבחנים בשנה.
במסגרת לימודיו בלונדון היה עוזר במאי למחזות "כנר על הגג", "נשים על סף התמוטטות עצבים", הטבח החוזר של ג'ורג' מסטרמוס והציירים מהמכרה.
הוא כתב ויצר ביחד עם שחקנים ממוצא סקוטי, פרסי ומצרי את "פשפשים", יצירה בימתית בהשראת עניינים פוליטיים כמו פליטי סוריה.
כמו כן כתב וביים את "זונות מלחמה", שעלתה כהפקת הגמר שלו במסגרת התואר השני.
"לחם שחור ובננות" הוצג בתיכון "מבואות עירון".
ובנוסף בבית הספר 'מקיף עירוני שז"ר' בבת ים, שבו תלמידי י"א במגמת התיאטרון בחרו להעלות עיבוד של 'לחם שחור ובננות' באורך של 25 דקות, במסגרת הבגרות בתיאטרון.
המשתתפים היו לינור כהן, מורן גולדנברג ואור מלמד.
בן-עזרא מתגורר בצפון לונדון ביחד עם בן זוגו, האמן ניר סגל.
דירה להשכיר - ההצגה הוצגה כעיבוד מודרני למבוגרים בצוותא.
השתתפו בהצגה השחקנים חן זאוסמר, אורי שפיר, קרן איילנברג, מאיה דומן, מוטי קמחי, מור רז, חגי סובק וטל אליה.
לחם שחור ובננות - לחם שחור ובננות עלה ארבע פעמים במסגרת פסטיבל "האזרח כאן" בתיאטרון "קרוב" (מיסודו של ניקו ניתאי) ואז הציג בתיאטרון "תמונע" כהצגה מן המניין.
בשנת 2013, הציג בן עזרא את המחזה "וויצק" של גאורג ביכנר.
המחזה עלה כתרגיל בימוי באוניברסיטת תל אביב במסגרת התואר הראשון שלו.
flea / פשפשים- בן עזרא הציג ב-2015 בלונדון במסגרת התואר השני בתיאטרון LAMDA.
זונות מלחמה / War Whores - ההצגה מגוללת את סיפורם של שני חיילים יריבים וילד הלכודים באזור מפורז בעוד מלחמה משתוללת סביבם.
המחזה הוצג מספר פעמים בפני קהל בתיאטרון LAMDA.
מרץ 2017 בתיאטרון CourtYard בלונדון.
Sad Girls / בנות עצובות - סיפורן של שלוש בנות שחוטפות את אליל הנעורים שלהן.
מרץ 2017 בתיאטרון Katzpace לונדון.
ליאור (אור) אינברום (נולד ב-12 בינואר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי הרצליה.
אינברום נולד בקריית גת למשפחה יוצאת אתיופיה.
החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מ.ס.
קריית גת, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד.
ב-17 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו.
ב-20 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 נגד הפועל חיפה, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
עד לסיום עונת 2014/2015 שיחק 25 משחקי ליגה וכבש שלושה שערים, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2015/2016 כבש 14 שערים בליגה הלאומית והיה מלך שערי הקבוצה, ובתום העונה חזרה מ.ס.
בעונת 2016/2017 כבש ארבעה שערים בליגת העל, ובמקביל זומן לנבחרת הצעירה של ישראל וערך במדיה חמש הופעות.
ב-20 ביוני 2017 חתם לארבע עונות בגנט מליגת העל הבלגית.
הוא לא שיחק במדי הקבוצה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל לקבוצת מריבור, אלופת ליגת העל הסלובנית, במדיה ערך שתי הופעות.
ב-30 בינואר 2018 חזר לישראל והושאל בחזרה למ.ס.
אשדוד, ועד תום עונת 2017/2018 כבש ארבעה שערים ב-13 הופעות ליגה.
ב-21 ביוני 2018 הושאל לבית"ר ירושלים וחתם לעונה אחת בקבוצה.
ב-12 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כאשר עלה מן הספסל נגד צ'יחורה סצ'חרה בשלב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית, שהסתיים בתיקו 0–0. ב-17 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 2–2. במהלך העונה היה מעורב במספר אירועים מחוץ למגרש.
בליל השנה האזרחית החדשה הוא נפצע מדקירות סכין בפלג גופו התחתון בפתח ביתו שבאשדוד ופונה לבית החולים אסותא.
חודש וחצי לאחר מכן נחקר במשטרה בחשד להתחזות, לאחר שהגיע לבית החולים לטיפול אך השתמש בתעודת זהות של אדם אחר.
בעקבות האירועים נשקלה המשך דרכו בקבוצה.
לאחר שחתם על חוזה מופחת והתחייב להתגורר בירושלים הוחלט לאפשר לו להמשיך לשחק בקבוצה עד לתום העונה.
ב-27 ביוני 2019 הושאל להפועל תל אביב, וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לרכישה מקבוצתו הבלגית בתום העונה.
ב-30 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול מ.ס.
ב-28 בספטמבר 2019 כבש את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, במשחק מול בני יהודה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך במדי הקבוצה 14 הופעות בכל המסגרות, ובינואר 2020 שוחרר מהמועדון.
ב-4 בפברואר 2020 הושאל עד סוף העונה למכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית, עם אופציה לרכישה.
ב-5 בינואר 2022 הושאל שוב למכבי פתח תקווה עד לתום העונה.
ב-17 באוגוסט עזב את אשדוד וחתם בהפועל אום אל-פחם.
ב-1 בפברואר 2023 חתם בסקציה נס ציונה.
ב-2 באוקטובר 2023 חתם בהפועל כפר סבא.
ב-8 ביולי 2024 חתם במכבי הרצליה.
אור בקצה המגף הוא סרט תיעודי, המביא את סיפורן של שלוש נשים, שנולדו במחנות העקורים בסלנטו שבאיטליה, ועוסק במסע שלהן בחיפוש אחר מידע אודות הוריהן.
התסריטאית ובמאית הסרט היא פרופ' יעל קציר.
קציר וגדי קסטל הם המפיקים שלו.
העקורים לאחר מלחמת העולם השנייה
בסוף מלחמת העולם השנייה, לאחר שהושמדו שישה מיליון יהודים בקירוב, נותרו באירופה כשלושה מיליון יהודים, בעיקר בברית המועצות (כולל חלקיה האסייתיים).
במחנות הכפייה, במחנות הריכוז ובמחנות ההשמדה שרדו כ-200,000 יהודים, מהם עשרות אלפים שהיו על ערש דוויי.
אלפים הצטרפו אל זרם הרפטריאנטים שעשו את דרכם בעיקר לארצות המערב.
רוב הקהילות היהודיות באירופה התדלדלו בעקבות הכיבוש הנאצי, המלחמה וההשמדה, ורק מעטות הצליחו לעבור את המלחמה כמעט בלא פגע.
מתוך הקיבוץ הגדול של יהודי פולין, שלפני השואה מנה כשלושה וחצי מיליון נפש, נותרו כרבע מיליון בלבד, כ-170,000 מהם פליטים בברית המועצות וכ-80,000 ניצלו במחנות ריכוז, במסתור או כפרטיזנים בפולין עצמה.
רבים מאלה ששרדו בארצות מזרח אירופה ובמחנות לא רצו כלל לשוב למולדתם ולהשתלב בה.
כ-50,000 מניצולי המחנות נשארו במקומות שבהם שוחררו, בעיקר בגרמניה ובאוסטריה, והפכו לעקורים במחנות עקורים.
מחנות אלו שימשו כמעין מעון זמני לשורדי השואה במסעם בדרכי אירופה במסגרת תנועת הבריחה, רובם, בדרך לארץ ישראל.
מחנות העקורים הוקמו באזורים שבהם שלטו בעלות הברית בגרמניה, באוסטריה ובאיטליה.
הראשונים שהגיעו אל מחנות אלו היו ניצולי מחנות ריכוז ששוחררו בידי בעלות הברית על אדמת גרמניה.
התנאים במחנות אלו היו קשים ביותר, בייחוד בראשית קיומם.
חלק גדול ממחנות העקורים היו בעבר מחנות ריכוז או מחנות צבא גרמניים.
במחנות אלו לא התגוררו רק יהודים, אלא גם פליטים בני לאומים אחרים.
בינתיים, עקב חורבן יהדות פולין, החליטו יהודי פולין לעבור מערבה, לאזור הכיבוש האמריקאי, והגיעו למחנות עקורים שם.
ב-1947 הגיעו למחנות אלה פליטים נוספים מצ'כוסלובקיה, מהונגריה ומרומניה, ומספר תושבי מחנות העקורים הגיע ל-250 אלף.
רוב העקורים היהודים ראו במחנות אלה כפתרון זמני ותחנת מעבר בדרכם לארץ ישראל.
ובכל זאת, הקימו היהודים שם חיים.
הם הקימו תיאטראות ותזמורות, ערכו אירועי ספורט ופרסמו יותר משבעים עיתונים וכתבי עת ביידיש.
הם היו מהראשונים לחקור את השואה ולהנציח את זכרה.
הם גבו עדויות ראשונות מניצולים, אספו תיעוד בכתב וערכו עצרות זיכרון לקרבנות השואה.
ניצולי השואה הרגישו "משוחררים אך לא בני חורין".
במחנות פעלו מפלגות יהודיות חילוניות ודתיות, ציוניות וסוציאליסטיות.
עם זאת, בהשפעת הטראומה של השואה והפעילים הציונים מארץ ישראל, הייתה הציונות דומיננטית בחיים הפוליטיים.
רבים מהעקורים הפגינו מודעות פוליטית חזקה ושאיפה לצאת מהארצות בהן הם נמצאים, בראש ובראשונה לארץ ישראל.
הם הקימו קיבוצי הכשרה בהם התכוננו לעלייה לארץ ישראל.
במהלך 1948 הוקמה מדינת ישראל והשתנו חוקי ההגירה בארצות הברית.
כך יכלו רבים משוכני מחנות העקורים להגר.
מחנות העקורים נסגרו עד שנת 1950, פרט למחנה פרנוואלד שפעל עד 1957. רוב העקורים היגרו לארץ ישראל, כשליש פנו לארצות הברית ורבבות נותרו באירופה, כולל בגרמניה עצמה, והקימו מחדש קהילות רבות שחרבו בשואה.
למחנות העקורים באיטליה הגיעו עקורים יהודים משארית הפליטה כבר מיד לאחר סוף המלחמה, אך בעיקר בין השנים 1946–1947. יהודים אלה ראו בשהותם באיטליה תחנת מעבר זמנית במסעם למולדתם החדשה, בין אם בישראל או בין אם במדינות אחרות מעבר לים.
מספרם המדויק של העקורים היהודים ששהו באיטליה אינו ידוע לחוקרים, משום שרבים מהעקורים הסתננו לאיטליה באופן בלתי חוקי, היו חסרי מסמכים מזהים, בעלי מסמכים מזויפים או שלא נרשמו כלל אצל הרשויות או הארגונים שפעלו באיטליה.
על פי ההערכות, בין השנים 1945 ל-1951 שהו על אדמת איטליה לפרקי זמן שונים בין 50,000 ל-70,000 עקורים יהודים.
רובם עלו לארץ ישראל, ואחרים למדינות אחרות מחוץ לאירופה, בעיקר לצפון אמריקה.
בשנים שלאחר המלחמה, פעלו באיטליה כ-35 מחנות עקורים.
לא כל הפליטים במחנות היו יהודים, ולא כל המחנות היו פעילים לאורך כל התקופה.
היו מחנות קטנים בהם שכנו עשרות יהודים, והיו שהכילו מאות ואף אלפי יהודים.
לצד המחנות פעלו גם כ-77 הכשרות חלוציות וקיבוצים, לפי מחקרה של קוקונן (Kokkonen), ו-45 הכשרות לפי נתוני יד ושם.
בכל מקום שבו שהו העקורים, הם התארגנו במסגרת קהילתית, חברתית, פוליטית ותרבותית עצמאית ומובדלת.
קיימים מספר גורמים שהקלו על מעבר של פליטים יהודים לאיטליה:
ארגון "הבריחה" שהעביר יהודים אל האזורים הכבושים בגרמניה, ומשם לאוסטריה ואיטליה.
הבריגדה היהודית שסייעה במעבר הגבולות לאיטליה.
המיקום הגאוגרפי של איטליה, הנגישות לים וההרים ששימשו כמעבר של פליטים.
החופים הארוכים של איטליה שאפשרו שיט של ספינות אל ארץ ישראל.
התנאים הטובים במחנות העקורים והיחס החיובי של המקומיים כלפי הפליטים.
מחנות העקורים וההכשרות החלוציות היו מפוזרות לאורכה ולרוחבה של איטליה.
המחנות בדרום איטליה היו באזור פוליה, בקצה המגף האיטלקי.
למחנות אלה הגיעו יהודים על ידי חציית את הים האדריאטי מיוגוסלביה בספינות קטנות ודרך מעברי האלפים בעזרת תנועת הבריחה.
ממחנות אלה יצאו אחר כך היהודים העקורים בספינות מעפילים לארץ ישראל.
יחסה של איטליה ואוכלוסייתה כלפי הפליטים היהודיים היה חיובי לרוב, ויהודים שהגיעו לאיטליה זכו לתנאים טובים באופן יחסי למחנות בארצות אחרות.
היחס בין העקורים היהודים לאיטלקים המקומיים היה ברובו של ידידות.
היהודים התיידדו איתם, אכלו איתם, למדו איתם.
החיים זה לצד זה והשיתוף בחיי היום־יום איפשרו לפליטים ולתושבי ארבעת הכפרים לראות זה את זה כבני אדם ובנו קשרים שהשתמרו עד היום.
הסרט מספר על שלוש נשים, שוני ליפשיץ, רבקה כהן ופרופ' אסתר הרצוג, שנולדו בשנת 1946 להורים ניצולי השואה במחנה עקורים בסנטה מריה די לאוקה , עיירה קטנה במחוז פוליה שבדרום איטליה.
הסרט הוא תיעוד היסטורי המתאר את מסען של שלוש הנשים לאיטליה לחיפוש מידע על חיי הוריהן לאחר המלחמה באיטליה, ואל המקום שבו הן עצמן נולדו.
מתוך חוויית החיפוש האישית יוצא הסרט לתיאור של חייהם של העקורים היהודים באיטליה בכללותם.
בעבור הגיבורות, אשר מבקשות להתקרב באמצעות חוויה זו להוריהן, הביקור והסרט עצמו מהווים סגירת מעגל.
הסרט פותח בסיפורה של שוני.
שוני לא יודעת הרבה לגבי הוריה, שהיו ניצולי השואה מפולין.
היא מספרת שבצעירותה נמנעה מלשאול את הוריה על השואה.
היא יודעת רק שהם הגיעו לאיטליה בדרכי הבריחה ושהבריגדה היהודית סייעה להם לחצות את הרי האלפים.
בסופו של דבר, החיפוש מוביל את שוני אל יומנו של מאיר שוורץ, שליח מארץ ישראל שהיה חבר בכוחות הסיוע לעקורים.
מן היומן לומדת שוני על החיים שלאחר המלחמה.
כן היא מגלה ביומן תיאור של הרגע שבו היא והוריה יצאו מאיטליה לארץ ישראל.
היומן מעורר את רצונה של שוני ללמוד עוד.
היא פונה אל המדור לחיפוש קרובים, ברשת ב' של קול ישראל, שם היא מבקשת לאתר אנשים שנולדו באותו מחנה עקורים שבו היא נולדה.
בעקבות השידור ברדיו מקבלת שוני פניות רבות.
היא מארגנת ביחד עם אסתר ורבקה, שגם הן נולדו באותו המחנה, מפגש של אנשים שנולדו שם.
מהמפגש הן מבינות שילדי סנטה מריה די לאוקה לא יודעים הרבה על מה שקרה באיטליה, למעט העובדה שהם כולם נולדו שם.
רבקה הכינה אלבום תמונות שבאמצעותו היא מחפשת את איטליה של הוריה.
הן פונות אל דור ההורים: הן מדברות עם דינה דרייליך, ניצולת השואה מליטא ועם אווה בנטל, אמה של אסתר וניצולת השואה מהונגריה שהייתה באושוויץ, ואלה מספרות להן על החיים במחנה העקורים.
כיוון ששאלות רבות נותרו ללא מענה, שלוש הנשים מחליטות לנסוע בעצמן לאיטליה.
הן רוצות לגלות את המקום בו נולדו, מה זוכרים האיטלקים המקומיים מהעקורים, והאם נותרו עקבות מהשהות של הוריהן שם.
במסגרת המסע, מגיעות הנשים לאתרים שונים המהווים נקודות מפתח במסע לגילוי העבר.
הן מקיימות מפגשים עם אנשים מקומיים החושפים עדויות וזיכרונות.
שגרת החיים, והיחסים עם המקומיים מציירים תמונה של עזרה הדדית, יחסי שכנות ושיתוף פעולה.
הן מבקרות בארבע עיירות שבהן היו מחנות עקורים: סנטה מריה די לאוקה, סנטה צ'זריה, טריקזה וסנטה מריה אל באניו.
בסנטה מריה אל באניו הן מבקרות במוזיאון, שמקומיים הקימו לתיעוד התקופה.
במוזיאון מוצגים ציורי קיר בעברית ממועדון בית"ר, המשקפים את תחושותיהם של העקורים ששהו באיטליה ואת רצונם לעלות לארץ ישראל.
החיים במחנות באיטליה היוו בעבור העקורים תקופת שיקום.
למרות כל אירועי הזוועה הצליחו היהודים ליצור לעצמם שגרת חיים.
שלוש גיבורות הסרט מגלות את זה במהרה באמצעות כמה אירועים מכוננים שנחשפים בפניהן.
הן מצליחות לאתר נזירה מבית החולים שבו הן נולדו, הנזירה רדנטה, ממסדר הלב הקדוש, ורבקה נוסעת לבקר אצלה.
לאחר הפגישה, מספרת רבקה כיצד האהדה מצד הנזירות כלפי האימהות הצעירות חיממה את לבם של העקורים.
בעקבות סיפור ששמעו על ויטוריה טורקו, אישה איטלקייה שנתנה לכלות יהודיות את שמלת החתונה שלה כדי שתתחתנה בשמלה לבנה, הן נוסעות לטריקזה, כדי לפגוש אותה ולהודות לה.
הסרט מציג יחסים טובים בין העקורים למקומיים שוב ושוב, אך לא ניתן להתעלם מהעובדה שהעקורים זה עתה חוו את השואה.
אחד המקומיים מספר לשלוש הגיבורות על מקרה שבו עמד גבר יהודי בחוף הים בזמן סערה וניסה להתאבד ועל איך שבת זוגו הצילה אותו.
עולות גם עדויות על החיים הקשים של היתומים במחנה.
עו"ד יוסף מלמד, ניצול מליטא וממעצבי החינוך במחנה, מספר על ההתנהגות והמראה הפראי של הילדים.
הוא מספר כיצד הוא והמחנכים האחרים במחנה הנהיגו סדר ומשמעת, וכיצד הצליחו בסופו של דבר לחולל שינוי בחיי הילדים.
בעקבות המסע, עולה השאלה מה יודע היום הדור הצעיר באזור קצה המגף האיטלקי.
שוני, רבקה ואסתר מבקרות בבית הספר התיכון הטכנולוגי בטריקזה.
התלמידים בבית ספר מספרים להן על המסע שלהם למחנות הריכוז וההשמדה בפולין.
הם מספרים שהם הדליקו נר לזכר הנספים.
השלוש מספרות לתלמידים על התקופה של ההורים שלהן לאחר השואה, במחנות העקורים.
ביום האחרון של המסע עורכות רשויות האזור מחווה של ידידות לכבודן, הילדות שנולדו בלאוקה.
באירוע המחווה השתתפו בין היתר אנטוניו ג'וזפה קופולה, ראש עיריית טריקזה, סילביה גודלי, ראש מנהל התרבות במחוז פוליה ואנה מריה רוזאפיו, ראשת העיר של קסטריניאנו דל קאפו וסנטה מריה די לאוקה.
לטקס הגיעו 14 נשים וגברים שנולדו בלאוקה, והביאו מתנות למוזיאון המקומי.
עומר, נכדה של רבקה, הביא אקורדיון מארץ ישראל, לזכר האקורדיון שנקנה מאיטלקי על ידי אחד העקורים תמורת כיכר לחם לבן.
ציפי קרליץ, ילידת לאוקה, הביאה שמלת כלה לזכר השמלות שעברו מכלה לכלה בלאוקה.
צילומי התחקיר וראיונות לסרט התבצעו במהלך שנת 2011. הסרט עצמו צולם במהלך השנים 2012 ו-2013 בישראל ובאיטליה.
בין המסמכים בהם השתמשו היו עבודת הדוקטורט של סוזנה קוקונן מהאוניברסיטה העברית ויד ושם, יומנו האישי של מאיר שוורץ (שחר), ששימש כקצין סעד מטעם אונרר"א בסנטה מריה די לאוקה, יומנו של הכומר של סנטה מריה די לאוקה מהתקופה שבין 1945–1947, ספרי זיכרונות של עקורים ששהו במחנות הללו, ועוד.
שמו המקורי של הסרט היה "מגדלור בקצה המגף", אך בהמשך הוחלט לשנותו ל"אור בקצה המגף".
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-15 במאי 2015 בסינמטק תל אביב, במסגרת פסטיבל "דוקאביב".
בסינמטק תל אביב נערכו סה"כ 27 הקרנות, נכון למאי 2017. בהמשך הוקרן הסרט במספר אולמות ופסטיבלים, ואף בעיירות במחוז סלנטו שבאיטליה, שבהן מתרחש הסרט.
בנוסף הוקרן הסרט גם בפסטיבל ואלדראנו איטליה, בפסטיבל לתרבות יהודית ברומא, בפסטיבל יהודי בלוס אנג'לס, בפסטיבל קולנוע בטירנה שבאלבניה, בפסטיבל קולנוע איטלקי בסן דייגו, ובפסטיבל בינלאומי בניו דלהי 2016. הסרט שודר גם בטלוויזיה האיטלקית והישראלית.
בערוץ מדיהסט (Mediaset) באיטליה ביום השואה הבינלאומי בשנת 2015, ובטלוויזיה הישראלית בערוץ 10 ביום הזיכרון לשואה ולגבורה ב-2016.
הסרט זכה לתגובות אוהדות רבות בכל מקום שבו הוצג, בין אם בישראל או בארצות אחרות.
הסרט זכה למחמאות רבות בנוגע לחשיפת חלק לא ידוע בהיסטוריה של ניצולי השואה, ושל החזרה לחיים לאחר השואה:בנוסף, כתב מנהל פסטיבל הסרטים האיטלקי של סן דייגו על הסרט:
באתר של סינמטק תל אביב הסרט קיבל דירוג גולשים של 9.8 מתוך 10.
"אור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד.
השיר יצא לאור בספטמבר 2004, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה ה-12 "חגיגה", על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד של רשת ג'.
השיר נכתב על ידי הנרי, הולחן על ידי הנרי, והופק על ידי יעקב למאי, שהפיק גם את הסינגל הקודם, "רק אתה".
השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, בו חדד מסבירה לאדם מסוים על משהו שעתיד לקרות.
בנוסף לכך, נכלל השיר באלבומה ה-17, שרית חדד - האוסף השקט, שיצא בשנת 2008.
הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר, פורסם לראשונה ביוטיוב ב-24 בספטמבר 2009. הקליפ הוא בעצם הופעה שהתקיימה בקיסריה.
את ההופעה העלתה חדד בספטמבר 2009 ליוטיוב, והיא תפקדה כקליפ הרשמי של השיר.
ההופעה נכללה בדי וי די "חגיגה - ההופעה בקיסריה", שיצא בשנת 2005.
אור אדרי (נולד ב-10 בינואר 1988) הוא שחקן ישראלי.
אדרי למד משחק אצל יורם לוינשטיין.
ב-2014 שיחק ב"הרחק מהיעדרו" בתפקיד אור.
באותו השנה שיחק בסדרה "עקרון ההחלפה" בתפקיד אלירן, והתארח ב"לצבי יש בעיה".
גילם את דמותו של הנער המצרי פפירוס, בסדרה "עלילות ארץ גושן" של ערוץ מאיר לילדים.
פריצת דרכו הייתה בתפקיד ראשי בסדרה "תאג"ד" בתפקיד בן לולו, ב-2016. גם בעונתה השנייה של הסדרה, ב-2020, גילם את התפקיד.
ב-2021 שיחק בסדרה "זיגי" בתפקיד עומר צפריר.
בשנים 2016–2017 היה בן זוגה של השחקנית אינה בקלמן.
אור בין האוקיינוסים הוא סרט טרגדיה-רומנטי אשר עלה לאקרנים בספטמבר 2016, ושנכתב ובוים בידי דרק סיאנפרנס.
הסרט מבוסס על אודות הרומן ההיסטורי בעל אותו השם מאת מ.
בסרט מככבים בתפקידים ראשיים מייקל פסבנדר, אליסיה ויקנדר ורייצ'ל וייס, והוא מהווה קופרודוקציה בין ארצות הברית, ניו זילנד, אוסטרליה והממלכה המאוחדת.
הסרט מגולל את סיפורו של שומר מגדלור ורעייתו אשר הצילו תינוקת אובדת מן הים, ולאחר מכן אימצו וגידלו אותה.
שנים לאחר מכן, בני הזוג מגלים את זהות אמה הביולוגית של הילדה אותה אימצו וניצבים בפני הדילמה המוסרית של מעשיהם.
בכורתו העולמית של אור בין האוקיינוסים הייתה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-73 ב-1 בספטמבר 2016, והיה מועמד לפרס אריה הזהב.
הסרט הופץ באמריקה הצפונית בידי סרטי טאצ'סטון ב-2 בספטמבר 2016, והוא הסרט האחרון של אולפני דרימוורקס שהופץ בידי אולפני וולט דיסני במסגרת עסקה שנחתמה בין שני האולפנים ב-2011. בממלכה המאוחדת עלה הסרט לאקרנים ב-1 בנובמבר 2016, וזכה קיבל ביקורות מעורבות וגרף כ-26 מיליון דולר אמריקני ברחבי העולם.
תומאס "טום" שרבורן, גיבור מלחמת העולם הראשונה בעל הפרעת דחק פוסט-טראומטית, סובל מבדידות, אשמה וטראומות מימי המלחמה.
כשהוא מגיע לכפר קטן בשם יאנוס, הוא מחליף את השומר הישיש של המגדלור, אשר עומד בנקודת המפגש בין האוקיינוס ההודי לאוקיינוס הדרומי ומשמש כנתיב לספינות.
הוא מתאהב בנערה מקומית בשם איזבל גרייסמרק, והם נישאים זה לזה ב-1921. הזוג הטרי הוא חשוך ילדים, ובתוך שלוש שנים ניסיונותיה של איזבל להרות נגמרים בשתי הפלות, והיא מתחילה לחשוש שמא לעולם לא תהפוך לאם.
זמן קצר לאחר ההפלה השנייה של איזבל, סירת משוטים ובה גבר ללא רוח חיים ולידו תינוקת שנולדה זה עתה, נשטפת אל חופי המגדלור, וטום יודע שהחוק מחייב אותו לדווח לרשויות על התגלית.
עם זאת, איזבל חוששת כי התינוקת תישלח כמעט בוודאות לבית יתומים ומנסה לשכנע את טום לקחת את התינוקת ולגדלה כאילו הייתה בתם הביולוגית, וטום מסכים באי-רצון.
הוא קובר את גופת הגבר באי, וביחד עם איזבל מחליטים לקרוא לילדה לוסי.
ארבע שנים לאחר מכן, טום, איזבל ולוסי, המקיימים חיים אידיאליים ומאושרים, משתתפים בטקס לציון יום השנה למינויו של טום לשומר המגדלור, והם מנהלים שיחה עם האנה ואחותה, גוון פוטס.
הם מבינים שפרנק היה גרמני, והם נישאו זמן קצר לאחר המלחמה.
אנשים רבים הכפישו את פרנק והאנה והפריעו למהלך חייהם, רק משום שהיה גרמני.
נואש מההצקות, נמלט פרנק מן העיר, בה חי עם האנה, יחד עם בתו התינוקת גרייס אל הים בסירת משוטים קטנה.
רגשות האשם של טום מתגברים, והוא שולח את הרעשן שהחזיקה לוסי כאשר נמצאה על ידו אל האנה.
האנה מדווחת למשטרה שמציעה פרס למי שיזהה את הרעשן.
אחד מחבריו של טום מדווח למשטרה כי הרעשן נמצא אצל טום, והמשטרה מבינה שטום מצא את לוסי ואחראי לכאורה למותו של פרנק.
טום נוטל עליו את מלוא האחריות, וטוען שהוא זה ששכנע את איזבל לגדל את לוסי.
איזבל זועמת שטום הודה שלקחו את לוסי מהסירה ומנתקת איתו את הקשר בשעה שזה במעצר.
לוסי מוחזרת למשפחתה הביולוגית, אך תחילה דוחה את אמה הביולוגית ושונאת אותה משום שאינה מכירה אותה.
היא מסרבת לענות לשמה האמיתי "גרייס" ואפילו בורחת מביתה לכיוון המגדלור.
המשטרה מאשימה את טום ברצח פרנק, ואינה מסוגלת לגבות עדות ברורה מאיזבל.
לוסי בורחת במטרה לחפש את המגדלור, וצוות חיפוש נשלח לחפש אחריה.
בסופו של דבר לוסי נמצאת בריאה ושלמה, אך האירועים מובילים את האנה להודות כי לוסי שייכת לאיזבל.
האנה מבטיחה להחזיר את לוסי לאיזבל ברגע שהאחרונה תעיד נגד טום.
בשעה שטום מובל למשפטו באלבני, איזבל קוראת מכתב שטום שלח לה, בו הוא מתוודה לאהבתו כלפיה.
איזבל אצה אחר הסירה, וסולחת לטום.
לוסי החלה סוף סוף ליצור קשר עם אמה הביולוגית וסבה, שהסכימו לקרוא לה "לוסי גרייס" כפשרה.
ב-1950, לוסי-גרייס רתרפורד הבוגרת (קארן פיסטוריוס), מלווה בבנה התינוק כריסטופר, מגיעה אל ביתו של טום.
היא לא יצרה קשר עם משפחת שרבורן כבר יותר מעשרים שנה, שכן הם הסכימו לא ליצור עמה קשר עד שתתבגר.
לוסי-גרייס מגיעה זמן לא רב אחרי שאיזבל נפטרה.
היא מבקשת מטום לשמור עמו על קשר, שכן הוא דמות האב היחידה שהכירה.
הסרט מסתיים בחיבוק של לוסי-גרייס וטום.
"אור" הוא סינגל של הזמר הישראלי אליעד נחום, שיצא לאור ב-13 באוגוסט 2015, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השני שלו, הנושא את שם השיר.
השיר נכתב והולחן על ידי אליעד נחום, בשיתוף עם סתיו שמש, והופק מוזיקלית על ידי נועם עקרבי, שהפיק גם את שאר האלבום יחד עם נחום, ואת אלבומו הקודם, "סימן".
השיר משלב את הסגנונות R&B ורגאיי.
על השיר, שנתפס כשיר אהבה לאישה, אמר נחום בראיון למעריב כי "זה לא שיר על בחורה.
זה שיר על ההשראה שדופקת בחלון.
וכשהיא מגיעה, אתה רוצה ממנה עוד.
עוד שירים, עוד יצירה, עוד מוזה.
זה מה שיפה, שכל אחד יכול לפרש את זה איך שבא לו: אהבה לבחורה, אהבה לאלוהים".
השיר זכה להצלחה מיידית, כשהצליח להיכנס היישר אל המקום הרביעי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, הכולל את עשרת השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו בישראל, תוך שצבר כ-103 השמעות, ובשיאו הגיע אל המקום השני, תוך שצבר כ-90 השמעות.
השיר צעד במצעד סך של כ-9 שבועות.
במצעד השבועי של תחנת הרדיו כאן גימל הופיע השיר לראשונה במקום התשיעי, בשיאו הגיע למקום השני, וצעד בסך הכל 11 שבועות.
במצעד הרשמי של גלגלצ, הצליח השיר להגיע היישר אל המקום הראשון, וצעד כ-11 שבועות סך הכל, מתוכם חמישה במקום הראשון.
גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהצליח להגיע למקום השלישי במצעד של רשת ג', ולשישי במצעד של גלגלצ.
במצעד השנתי של חברת מדיה פורסט, הכולל את השירים המושמעים ביותר בשנת 2016, הגיע השיר למקום ה-13. כמו כן, לפי נתוני אקו"ם, השיר הוא השיר השלישי המושמע ביותר ברדיו לשנת 2016.
נכון לאוגוסט 2020, צבר השיר למעלה מ-2 מיליון וחצי השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, ובכך הפך לאחד השירים הישראליים המושמעים ביותר שם.
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של נחום ב-13 באוגוסט 2015, בסמוך לצאתו של הסינגל.
הקליפ בוים על ידי אינדי חאיט.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-33 מיליון צפיות ביוטיוב.
האי אור הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בארכיפלג מרשל, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם 5.9 קילומטרים מדרום-מערב מהאי גריינדר.
אורכו של האי 9.3 קילומטרים.
האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
שמו של האי ניתן לו בשנת 1968, על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
האי נקרא על שמו של לוטננט קומנדר תומאס אי.
Orr), קצין אספקה בצי ארצות הברית, ואחראי על צוות חילוץ, בטייסת VX-6 במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1968.
"אור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה.
השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה הנושא את אותו השם, "אור".
לאחר יציאתו, הוציאה אודיה את "מה אשיב לך" כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השישי במצעד הרשמי של גלגלצ.
השיר נכתב על ידי אודיה אזולאי והופק על ידי גיא ויהל.
באתר המוזיקה "הכותל הישראלי", נכתב: "הקול הקופצני של אודיה אזולאי לצד העיבוד המצוין של גיא ויהל, נותנים ל"אור" קצב משלו שנעזר היטב בקולה של אזולאי".
במאקו נכתב כי הוא "כבש את המקום הראשון במצעד הוויראלי של ספוטיפיי בישראל, ומטפס מאז בצמרת מצעד אפל מיוזיק".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-395,000 אלף השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-8 במרץ 2020, ביום צאתו של השיר כסינגל.
בתחילתו, ניתן לראות את אודיה בלב יער, כשהיא מתהלכת בשביל.
בהמשך, ניתן לראותה בתוך רכב דרך השתקפות במראה התלויה בו.
מרבית הקליפ מציג אותה, כשהיא מתהלכת באותו השביל בו נראתה בתחילתו.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-3.7 מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם8 במרץ 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתארומה
"אור" הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה.
האלבום יצא לאור ב-20 ביוני 2021 על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק.
מתוך האלבום יצאו שמונת הסינגלים: "האהבה שלנו", "רק שיישאר", "אור" (שיר הנושא מתוכו), "מה אשיב לך", "כפיים", "הביתה לחזור", "אין אותי יותר", ו"נצנצים".
את השיר "אין אותי יותר" כתבה אודיה במקור עבור הזמר גל אדם, אך היא הקליטה אותו וכללה אותו באלבום גם כן.
בנובמבר 2019 הוציאה אודיה את "האהבה שלנו" כסינגל הבכורה שלה וכסינגל הפותח מתוך האלבום.
כמה חודשים לאחר מכן, הוציאה את "רק שיישאר", ובהמשך את שיר הנושא של האלבום, "אור"; הוא זכה להצלחה רבה ובמאקו נכתב שהוא "כבש את המקום הראשון במצעד הוויראלי של ספוטיפיי בישראל, ומטפס מאז בצמרת מצעד אפל מיוזיק".
לאור הצלחתו, חדלה אודיה מלהוציא סינגלים נוספים עד שבאוגוסט 2020 החליטה להוציא את "מה אשיב לך" כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
בשנת 2021 הוציאה את "כפיים" כסינגל החמישי מתוך האלבום, תוך שב-18 באפריל 2021 הוציאה את "הביתה לחזור" מתוך "יעלה ויבוא"; פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב.
את השיר ליווה וידאו קליפ רשמי, תוך שהוא נכלל באלבום גם כן.
חודשיים לאחר מכן, הקליטה את "אין אותי יותר" שכתבה עבור גל אדם, כסינגל רשמי מתוך האלבום, עם עטיפה נלוות.
ב-20 ביוני באותה השנה, ביום בו יצא האלבום עצמו, הכריזה כי השיר "נצנצים" יופץ כסינגל השמיני מתוכו, לצד וידאו קליפ רשמי שפורסם בערוץ היוטיוב שלה.
אור בלוריאן (נולד ב-7 במרץ 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל באר שבע ובנבחרת ישראל.
בלוריאן נולד בפתח תקווה וגדל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה.
בלוריאן ערך 16 הופעות במדי המועדון בעונת , בה שיחק המועדון בליגה הלאומית.
בתום העונה עלה המועדון לליגת העל.
ב-30 באוגוסט 2020 ערך בלוריאן את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–2 על מכבי תל אביב במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. ב-12 בדצמבר הבקיע בלוריאן את שער הבכורה שלו במדי המועדון, בהפסד 2–3 למכבי נתניה במסגרת המחזור העשירי בליגה.
בעונת ערך בלוריאן 36 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-14 בספטמבר 2022 חתם בלוריאן לארבע שנים בהפועל באר שבע, וב-5 ביולי 2023 עבר לקבוצת הפועל תל אביב בהשאלה וחתם על חוזה לשנה, עם אפשרות לרכישתו בסוף העונה.
מגיל 16 שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל.
שימש כקפטן נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21, ולו 11 הופעות במדיה.
בלוריאן זומן לסגל נבחרת ישראל הבוגרת לראשונה ב-18 במרץ , לקראת שלושת המשחקים שפתחו את קמפיין מוקדמות מונדיאל 2022. הוא ערך הופעת בכורה בנבחרת ב-11 באוקטובר 2025 בהפסד 0–5 לנורווגיה במוקדמות מונדיאל 2026.
אור אדרי (נולדה ב-18 ביולי 1983) היא בסיסטית, זמרת-יוצרת, קלידנית ומפיקה מוזיקלית ישראלית.
אדרי נולדה בערד לרפי ולדבי אדרי.
לאחר סיום לימודיה בתיכון אורט ערד התגייסה לעתודה.
היא שירתה בצה"ל כקצינה בקבע, והשתחררה מצה"ל בדרגת סרן.
לאדרי יש שני אחים: פז אדרי, קולנוען, ושחר, פרמדיק במגן דוד אדום.
בתיכון שרה אדרי בלהקה וניגנה בגיטרה בס.
בגיל 22 עברה לתל אביב והחלה להופיע במועדונים.
היא ניגנה עם מספר להקות ובהן נורוק, דה ג'נדרס, מונטיפיורי וטרי פויזן.
בהמשך ניגנה כבסיסטית עם אסף אמדורסקי, רם אוריון, אביב מארק שהייתה שותפה בהרכב שלו "אביב מארק והמוות", ריף כהן, יובל דיין, נועם בנאי ושחר אבן-צור כקלידנית.
אדרי הקימה את ההרכב "ריו" עם זואי פולנסקי.
השתיים הופיעו במסגרתו ברחבי הארץ ובאירופה, חיממו את להקת טיים אימפלה בהופעתה בישראל והשתתפו בשלושה שירים באלבומו של שלמה ארצי, קצפת.
בשנת 2015 הוציא ההרכב את האלבום "מכונת הזמן של הלב".
בשנת 2017 הופיע הצמד בפסטיבל "האישה הכי יפה בעיר" שהתקיים בתל אביב.
בשנת 2017 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה, "כידוד" והופיעה עם שיריו ברחבי הארץ.
השירים זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו ובהן גלגלצ, כאן 88, כאן גימל וגלי צה"ל.
את הקליפ לשירה "שמועות", דואט עם טל א.
את הקליפ לסינגל "חדר חושך" ביים עמית איצקר, ומלבד אדרי מופיעה בו המוזיקאית קרני פוסטל.
באותה שנה השתתפה בפסטיבל אינדינגב ה-11.
בפברואר 2021 הוציאה אדרי עם עמיר רוסיאנו (ג'נגו) גרסת כיסוי לשירו של יענקל'ה רוטבליט "ימי ראשית הקיץ".
השיר היה אחד המועמדים במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשפ"א.
את הקליפ ביימו אדרי ואחיה.
בפרויקט השתתפו אמנים מוכרים לצד יוצרים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
ב-10 באוקטובר 2021 יצא אלבומה השני "20 צעדים" במסגרת נענע דיסק.
הסינגל הרביעי "מוזה" שבו התארחה קרני פוסטל יצא באוקטובר 2021 ונכנס לפלייליסטים של כאן ג', גלגלצ וכאן 88. את האלבום השיקה אדרי בפסטיבל הפסנתר שנערך אותה שנה ואינדינגב 2021.
ביוני 2023 יצא הסינגל הראשון "בהצלחה שיהיה", מתוך אלבומה השלישי "הלב הוא משאבה".
באוגוסט אותה שנה השתתפה כבסיסטית וזמרת במסע ההופעות של אלבום הבכורה של אלון אבוטבול, "Family Business"' שהופק על ידי "המסך הלבן".
באוגוסט 2024, יצא השיר "חלונות פתוחים" אותו אדרי כתבה, הלחינה והפיקה במסגרת הפרויקט "מנגינות לשעת חירום 2".
השיר מספר את חוויותיו של אורי רונן מקיבוץ אור הנר שניצל מטבח השביעי באוקטובר ושיתף פעולה עם אדרי בכתיבה ובביצוע משותף
בפברואר 2024, אדרי ושרון רוטר שיתפו פעולה בשיר בספרדית בשם "Carta a mi niña".
השיר נועד להעלות את המודעות בעולם הלטיני למלחמת חרבות ברזל ולשפוך אור על מצבן של משפחות החטופים.
מילות השיר הן מנקודת מבט של אם שבתה נלקחה בשבי.
בינואר 2025 השתתפה בפרויקט "שירת המפונים - כולם חוץ ממי שחסר", שיזמו המוזיקאי והפסיכולוג יהונתן שטרן נוביצקי והמוזיקאי שלומי גווילי, של שירים מפרי עטם של מפונים מעוטף עזה והולחנו על ידי מוזיקאים בהם, לאה שבת ונעם רותם.
ביולי 2025 יצא שיר הנושא של אלבומה השלישי, "הלב הוא משאבה".
השיר נכנס לפלייליסט של גלגלצ ובחירות העורכים "כאן 88".
ביוני 2024 הצטרפה למופע "כשאמא באה הנה"-אריאל הורביץ והאחיות שמר 2024", כבסיסטית, זמרת וקלידנית.בשנת 2025 יצא הסינגל הראשון "יפעת" מתוך הפרויקט שאדרי היא הסולנית.
ביוני 2025 הצטרפה לפרויקט "הפטריקים" - פרויקט של דודי לוי ולהקת אבטיפוס.
בפרויקט אדרי שרה ומנגנת על גיטרה בס.
ב־17 באוקטובר 2025 יצא השיר "הריקוד האחרון", שביצעה אדרי.
את מילותיו כתב דרור אלון, את הלחן וההפקה המוזיקלית יצר דני שניידרמן.
השיר מוקדש לצעירים והצעירות שנרצחו במסיבת הנובה.
בנובמבר 2025 יצא אלבומה השלישי "הלב הוא משאבה".
עם יציאתו של האלבום יצא הסינגל "איש לא יחליף אותי" שכתבה אדרי בהשראת יובל מנדלסון שאף משתתף בשיר.
השיר נכנס לפלייליסט של כאן גימל.
אדרי היא חלק מההרכב "יובל מנדלסון והמסע לפולין".
בשנת 2018 הפיקה אדרי את אלבומה הראשון של להקת חשש אמיתי, "עבריתפופ".
עם סיום ההקלטות הופיעה הלהקה יחד עם אדרי על במת פסטיבל אינדינגב.
בשנת 2022 הפיקה מוזיקלית אדרי את אלבום הבכורה של יפעת נץ, "תחילתה של עונה".
אדרי גם ניגנה בכל רצועות האלבום.
באותה שנה הפיקה אדרי את השיר "הספירה לאחור" מתוך אלבומו של אביב מארק "בשעות הקרות".
בשנת 2023 הפיקה אדרי רמיקס לשיר "קח את הכל" של סטלה גוט.
בשנת 2025 הפיקה את השיר "איך אתה אוהב אותי אחרת" בביצוע של שרון רוטר ושאת מסע ההופעות החדש אף הפיקה.
אדרי נשואה לבסיסט דני שניידרמן ולהם שני בנים.
אור אלתרמן ברנע (נולדה ב-28 במאי 1976) היא יזמית חברתית ואשת תקשורת ישראלית.
אחת ממייסדות עמותת "מקומות שמורים" ומייסדת קהילת "מאמאזון".
אור אלתרמן ברנע נולדה וגדלה בתל אביב והחלה את דרכה המקצועית בצה"ל כמפיקה של להקות צבאיות.
לאחר הצבא הייתה תחקירנית בתוכנית התרבות "כרטיס ל-2".
לאחר מכן הפכה לעורכת התרבות של מקומון "צומת השרון".
היא עבדה כמנהלת קהילות באתר iOL (שמו שונה בהמשך ל"וואלה!"), הייתה ראש תחום התרבות והבידור באתר nrg מעריב, עורכת בערוץ התיירות של ynet, עורכת התרבות של ynet, ועורכת באתר Xnet.
אור נשואה לאיש הפרסום אור ברנע (בנו של אהרן ברנע ועמליה ארגמן ברנע).
לזוג שני ילדים, והם מתגוררים בתל אביב.
אור ברנע גם הוא עיתונאי לשעבר, ואיתו גם יצרה את ההרצאה "קשר עין", יחד עם "אותי - עמותה ישראלית לאוטיזם" במטרה לעורר מודעות לאוטיזם ולעזור להורים נוספים להתמודד עם איבחון של אוטיזם במשפחתם, ובמשך שנתיים הגישה יחד איתו את תוכנית ההורים "בוסטר" ברדיו של כאן תרבות.
לאחר לידת בתה הבכורה ב-2010, אלתרמן ברנע הקימה קבוצה בפייסבוק בשם "מאמאזון", שמטרתה הייתה להיות קבוצת חברות קטנה בה יוכלו היא וחברותיה לדבר על כל מה שקשור לאימהות והורות.
במהרה, הקבוצה זכתה להתעניינות גדולה והפכה לחלוצה של ז'אנר קהילות ההורים של ישראלים ברחבי העולם וזכתה להצלחה רבה, ובין היתר גם לחיקוי בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" בשם "מאמאצב".
נכון לשנת 2025 מונה הקבוצה כ-145 אלף חברות.
ב-2016, בעקבות איבחון בנה על הספקטרום האוטיסטי כאשר היה בן שנתיים וחצי, ביחד עם יוצרת התיאטרון שרון גבריאלוב, הקימה את "מקומות שמורים" - עמותה לתרבות רגישה ונגישה לילדים ממגוון נוירולוגי.
השתיים למדו יחד הנגשה תרבותית בניו יורק שבארצות הברית בתוכנית Arts Admin Professional Development של הלינקולן סנטר ובחזרתן לישראל החלו את פעילות העמותה.
פסטיבל ההצגות הראשון של "מקומות שמורים" נערך ב-2018 במוזיאון תל אביב, לאחר מכן בסינמטק תל אביב, ברשת האינטרנט (בעקבות הקורונה), ובמוזיאון ארץ ישראל בתל אביב, ובמרכז מנדל ביפו.
כיום, "מקומות שמורים" היא העמותה היחידה בישראל המתמחה בהנגשה קוגניטיבית וחושית של תרבות ואמנות לילדים.
בעקבות פעילות העמותה, זכתה אור ב-2021 להיות אחת מ"גיבורי השנה של קשת ומפעל הפיס"..
בשנת 2022 זכתה אור עם "מקומות שמורים" בפרס נגישות ישראל ע"ש שמחה לוסטיג בקטגוריית נגישות השירות.
בשנת 2025 זכתה אלתרמן ברנע בפרס רפפורט לנשים פורצות דרך.
ב-2013, בבחירות לעיריית תל אביב יפו, רצה אלתרמן ברנע במקום השלישי ברשימה החדשה - "שימו לב הורים", ששמה למטרה לקדם את האינטרסים של ההורים בעיר.
את הרשימה הובילה ציפי ברנד ואחריה רותי רוסו.
הרשימה זכתה במנדט אחד והבטיחה את כניסתה של ציפי ברנד למועצת העיר.
אור ארץ הוא ההשתקפות של אור השמש המוחזר מפני הקרקע והאטמוספירה של כדור הארץ.
התופעה ידועה גם בשמות "זוהר ארץ" ו"זוהר האפר של הירח".
התופעה קיבלה את שמה מכיוון שחלקו האפל של הירח מואר גם הוא, אם כי באור עמום.
צד זה של הירח מואר מאור השמש המשתקף מפני כדור הארץ, כשם שלעיננו הירח מואר מאור השמש הישיר המשתקף מפני הקרקע שלו.
אור ארץ על צד הירח האפל במהלך סהר זורע נקרא "הירח הישן בזרועות הירח החדש", ואילו במהלך סהר גורע נקרא "הירח החדש בזרועות הירח הישן".
תופעה זו נראית בעיקר מכדור הארץ בלילה (או דמדומים אסטרונומיים) כמה ימים לפני או אחרי יום מולד הלבנה, כאשר מופע הירח הוא סהר דק.
בלילות אלה, כל דיסקת הירח מוארת באור שמש באופן ישיר ועקיף, וכך הוא בהיר מספיק כדי להיראות.
אור ארץ נראה בבירור ביותר בתקופת בין השמשות במהלך הסהר העולה (בשמיי המערב) ולפני עלות השחר במהלך הסהר היורד (בשמיי המזרח).
המונח אור ארץ נכון גם לצופה על הירח שרואה את כדור הארץ במהלך הלילה הירחי, או לאסטרונאוט בתוך חללית שמביט מבעד לחלון.
ארתור סי קלארק השתמש במונח זה כשם לרומן שלו משנת 1955, "Earthlight".
אור & קסם היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית משנת 2022 בבימויו של לורנס קסדן, בהפקת לוקאס פילם ו-Imagine Documentaries .
הסדרה עלתה לראשונה כסדרה מקורית של דיסני+ ב-27 ביולי 2022, כשכל ששת הפרקים שוחררו בבת אחת.
הסדרה מספרת את ההיסטוריה של חברת האפקטים החזותיים לסרטי קולנוע Industrial Light & Magic (ILM) מאז הקמתה ב-1975, דרך תפקיד המפתח שלה בפיתוח אפקטים חזותיים ביצירת סרטים, ועד להתפתחויות הטכנולוגיות שאפשרו את יצירת הסדרה המנדלוריאן.
הסדרה עלתה לראשונה בדיסני+ ב-27 ביולי 2022.
אתר הביקורות Rotten Tomatoes נתן דירוג מבקרים מקצועיים של 100% ו-92% של גולשי האתר.
מִסְכָּם המבקרים באתר הוא: "כמתעדת את עלייתה של ILM, תוך שימת לב מקיפה לפרטים, אור & קסם היא הצדעה ראויה למאמץ המושקע בעשיית סרטים ופינוק מוחלט לחובבי הכשפים הקולנועיים".
בריאן לאורי מ-CNN הצהיר שלורנס קסדן מצליח לתאר מבט מתחשב, משעשע ומפורט על יצירת האפקטים המיוחדים על פני הסדרה התיעודית, ומצא שזו תפיסה שאפתנית ועמוקה לגבי האופן שבו האפקטים המיוחדים של ILM יכולים להשפיע.
ג'ים המפיל מ-IndieWire מצא שקסדן מצליח לספר סיפור רחב העוסק בטכנולוגיות מתקדמות בעדשה אישית, ואמר שהסרט התיעודי עוקב אחר התפתחותה של לוקאס פילם ועובדיה באופן מרגש, משעשע ומעמיק.
סטפני מורגן מ-Common Sense Media דירגה את הסרט התיעודי כ-4 מתוך 5 כוכבים, שיבחה את הסדרה בערכה החינוכי, כתבה שקטעי מ"אחורי הקלעים" מרתקים, ושיבחה את המסרים החיוביים של מודלים לחיקוי, יצירתיות, התמדה ועבודת צוות.
שנהפרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהמקור2024פרס אמי האמנותיההרכב המוזיקלי לסרט תיעודי הטוב ביותר בסדרה או ספיישל (פסקול דרמטי מקורי)ג'יימס ניוטון הווארד
אור בירון (נולדה ב-19 בדצמבר 1985) היא זמרת-יוצרת, גיטריסטית, שחקנית, אקטיביסטית ואשת חיי לילה ישראלית.
בירון נולדה בחיפה לאם פקידת בנק ואב מהנדס תעשייה וניהול.
כשהייתה בת שנתיים הוריה נפרדו והיא עברה עם אמה בין מספר ערים בארץ.
לאחר נישואי אמה בשנית הן עברו לגור ביישוב מצפה אבי"ב שבמשגב.
לבירון יש חמישה אחים ואחיות מנישואים שניים של הוריה.
בגיל 5 החלה ללמוד ריקוד ובגיל 10 התחילה ללמוד פסנתר באופן מקצועי ולכתוב שירים.
בגיל 16 קיבלה את הגיטרה הראשונה שלה, למדה לנגן באופן עצמאי והחלה לשלב נגינה על גיטרה בשיריה.
למדה במגמות תיאטרון וערבית בתיכון משגב.
בסוף כיתה י"ב, כחלק ממגמת תיאטרון, שיחקה ולקחה חלק בעיבודו של מחזמר סאטירי על המציאות הפוליטית הישראלית בשם "סטריפטיז אחרון" מאת הלל מיטלפונקט.
למחזמר נעשה עיבוד מחדש בהתאם לתקופה ובירון הלחינה והקליטה מחדש את כל השירים שבוצעו בלייב על הבמה (למעשה, כך החלה לשלב בין אמנות לאקטיביזם).
שירתה בצבא ביחידת 8200 ולאחר מכן עברה להתגורר בתל אביב.
באותה תקופה, החלה לשחק ולדגמן.
בשנים 2006–2007 הנחתה במגזין הנוער האינטרנטי של משרד הפרסום "ציבלין" WFM.
בנוסף כיכבה בבלוג רשת של MAKO בסגנון סדרת הרשת "מחוברים".
באותה תקופה גם שיחקה במספר סרטים, בהם סרט עלילתי בשם "התחברות" שעסק בתוכנית ההתנתקות והסרט הישראלי "אחים" שיצא ב-2009.
עם תחילת לימודיה באוניברסיטה, השהתה את פעילותה האמנותית למספר שנים.
לבירון יש תואר ראשון ותואר שני מאוניברסיטת ת"א (הראשון בתיאטרון ובלימודי מזרח אסיה והשני בלימודי מזרח אסיה, עם התמחות בשפה ובתרבות הסינית).
את עבודת התזה שלה כתבה על טרנספורמציות פיזיות ומגדריות ביצירותיהם של סופרים סינים מתקופת שושלת צ'ינג.
בזמן לימודי התואר השני שימשה כעוזרת הוראה בחוג ללימודי מזרח אסיה וכעוזרת המחקר של רקטור האוניברסיטה באותן שנים, פרופסור אהרן שי ואף כתבה איתו מאמר במשותף על יחסי המדינות סין וישראל.
בשנים 2010–2011, בין לימודי שני התארים בירון עברה להתגורר בבייג'ינג בירת סין למשך כשנה, שם התמחתה בלימודי השפה הסינית והחלה לשחק בפרסומות ולהופיע עם הרכב קאברים מקומי.
בשנת 2013 חזרה לפעילות מוזיקלית והחל משנת 2016 חזרה גם לשחק וליצור בתחום תיאטרון הפרינג' ושיחקה במספר הצגות, סרטים ופרסומות.
ב-2012, מעט לאחר חזרתה לארץ מסין, פרצה מחאת האוהלים בה לקחה חלק פעיל.
כדי לגייס תמיכה רחבה במחאת האוהלים, נקטה בגישה שהתאפיינה בחיבור המחאה לצעירים, לחיי הלילה והתרבות - שהחלו להיות תחום העבודה העיקרי שלה באותן שנים.
כתושבת שכונת שפירא באותו הזמן, גם פעלה למען יחס שווה וצודק עבור פליטים מאפריקה ובהמשך, ב-2018, הובילה יחד עם חברות וחברים נוספים את יוזמת "לילה נגד הגירוש" - פרויקט של נשות ואנשי חיי הלילה המקומיים שפעלו למען הנושא.
ב-2016 הייתה בין המתלוננות הראשונות במשטרה נגד אלון קסטיאל, שלבסוף הורשע באונס, והייתה בין הראשונות שנחשפו בתקשורת ולאחר כניסתו של קסטיאל לכלא הצטלמה יחד עם נפגעות נוספות לסדרה הדוקומנטרית "אחרי חצות: הסוד הכי שמור בעיר".
ב-2022, עם עתירתו של קסטיאל לשחרור מוקדם, הייתה בין הפעילות הבולטות נגד שחרורו, יחד עם מספר נפגעות אחרות, שנחשפו בתקשורת בפניהן ובשמן, במטרה להעביר את הבושה צד.
לדבריה בראיון שנערך עימה באותו הזמן, "מי שצריך להרגיש שהוא כלוא בכלוב הוא התוקף ולא הנפגעות".