tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-20 ביוני השניים ניצחו את צמד TM-61. באירוע NXT TakeOver: WarGames II, שנערך ב-17 בנובמבר, קבוצתם של ה-War Raiders, פיט דאן וריקושט ניצחה בקרב "משחקי מלחמה" את קבוצת The Undisputed Era.
ב-15 במאי, אריק ואיבר הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד הסטריט פרופיטס בקרב שהסתיים ללא הכרעה בשל התערבות של The Forgotten Sons.
ב-15 באפריל, רואו והנסון הועברו לתוכנית Raw כחלק מהסופרסטאר שייק-אפ.
בנוסף לכך, שמות הבמה שלהם שונו כל אחד בנפרד: שם הבמה של רואו שונה לאריק, בעוד ששם הבמה של הנסון שונה לאיבר.
ב-12 באפריל 2021, איבר חזר לפעילות בזירה, כששיתף פעולה עם אריק, בקרב שבו הם ניצחו את סדריק אלכסנדר ושלטון בנג'מין.
ב-12 ביולי, אריק נוצח על ידי אומוס.
ב-27 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, אריק הפסיד בקרב יחידים לאנג'ל גרזה.
ב-4 בפברואר בפרק של התוכנית סמאקדאון, אריק הפסיד בקרב יחידים לג'ימי אוסו.
רואו התארס ב-28 באוקטובר 2017 למתאבקת שרה לוגאן.
השניים נישאו בטקס ויקינגי ב-21 בדצמבר 2018.
אליפות הזוגות של BCW (פעם אחת) - ביחד עם הנסון
אליפות הזוגות של IWGP (פעמיים) - ביחד עם הנסון
PWI דירג אותו במקום ה-97 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2016
אליפות הזוגות של ROH (פעם אחת) - ביחד עם הנסון
אליפות הזוגות של WCPW (פעם אחת) - ביחד עם הנסון
אליפות העולם לזוגות של ה-WWE (פעמיים) - ביחד עם איבר
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) - ביחד עם איבר
לוטננט גנרל ריימונד מק'ליין היה קצין בכיר בצבא ארצות הברית.
גנרל הצבא ג'ורג' מרשל אמר עליו, ריימונד מק'ליין "הביא הצטיינות גדולה למונח "אזרח חייל", על ידי ששירת את המדינה והאומה יותר מארבעים שנה".
ריימונד מק'ליין נולד במחוז וושינגטון, קנטקי, לתומאס ולוסטה מק'ליין.
הוא סיים את לימודיו במכללת עסקים היל אוקלהומה סיטי ב-1909, ולאחר מכן עבד בתור פקיד נדל"ן במשרד, ולאחר מכן עבד כעורך תקצירים.
בו זמנית הוא הצטרף בשנת 1912 למשמר הלאומי של אוקלהומה, והגיע בו לדרגת סמל.
בדצמבר 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה (אם כי ארצות הברית הייתה עדיין נייטרלית בשלב זה), הוא קיבל דרגת קצונה, של לוטננט משנה במשמר הלאומי של אוקלהומה, אחרי שהוא למד בבית הספר של הרובאים בפורט סיל, אוקלהומה.
בשנה לאחר מכן הוא קודם שוב לדרגת לוטננט.
בעקבות המשלחת נגד פנצ'ו וייה בשנת 1916, הוא שירת על גבול מקסיקו.
לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם הראשונה ב-6 באפריל 1917, שימש ריימונד כמפקד פלוגת מקלעים בדיוויזיה ה-36, ולחם עמה בחזית המערבית עם חיל המשלוח האמריקאי (AEF) תחת הגנרל ג'ון פרשינג עד 1919. לאחר החזרה הביתה, הוא המשיך את שירותו במשמר הלאומי של אוקלהומה, ולאחר מכן חזר לקריירה העסקית.
בשנת 1937, בזמן שקידם את הקריירה שלו בעסקים, הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל במשמר הלאומי של אוקלהומה, והשתתף בקורס פיקוד ומטה של הצבא בפורט לוונוורת', קנזס.
לאחר לימודיו הוא הוצב בדיוויזיה ה-45, אשר כללה את כוחות המשמר הלאומי של אוקלהומה.
בספטמבר אותה שנה הוא מונה למפקד הארטילריה של הדיוויזיה ה-45.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא פיקד על הארטילריה של הדיוויזיה ה-45, ופיקד עליה במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה ביולי–אוגוסט 1943, שם הוא קיבל את צלב השירות המצוין.
לאחר מכן הוא פיקד על הארטילריה במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה בספטמבר, בשלבים המוקדמים של המערכה האיטלקית, ולאחר מכן הוא נשלח לאנגליה.
במהלך המערכה בנורמנדי באוגוסט 1944, מק'ליין קיבל לזמן קצר את הפיקוד על הדיוויזיה ה-90, אשר סבלה מבעיות פיקוד.
מק'ליין הוביל את הדיוויזיה בלחימה ברחבי צרפת ובקרבות מפריז אל הריין, כחלק מקרבות החזית המערבית.
באוקטובר הוא מונה למפקד הקורפוס ה-19, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
בכך הוא היה איש המשמר הלאומי שפיקד על גיס בקרב במהלך מלחמת העולם השנייה.
כהוקרה על שירותו המהולל במלחמה, הוא קיבל דרגת קבע של בריגדיר גנרל, ומאוחר יותר הוא הפך לחשב של הצבא, והיה המבקר הראשון של הצבא.
בזמן מותו ב-14 בדצמבר 1954 הוא כיהן בוועדת האימונים לביטחון לאומי של הנשיא דווייט אייזנהאואר.
רימונד מאסי היה שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי-אמריקאי.
במלחמת העולם הראשונה הצטרף לצבא הקנדי, נלחם בחזית המערבית ונפצע קשה בקרב מונט סורל ב-1916. נשלח להחלים בארצות הברית.
לאחר ההחלמה היה מדריך בקורס קצינים.
ב-1918 נשלח במסגרת חיל המשלוח הקנדי לרוסיה, שם נטל חלק במלחמת האזרחים.
הוא שירת גם כמייג'ור בצבא בתפקיד שליש במלחמת העולם השנייה.
הוא החל להופיע בתיאטרון ובסרטים אילמים.
פריצת הדרך שלו הייתה בשנת 1939 בסרט "אייב לינקולן מאילינוי" בו שיחק בתפקיד ראשי כאברהם לינקולן, תפקיד עליו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
הוא שיחק בסרטים רבים בתפקידי משנה.
תפקיד בולט היה לו בסרט קדמת עדן כאדם טראסק, אבא מסוגר שאינו יכול להראות חיבה לבנו כיילב "כאל" טראסק (ג'יימס דין).
מאסי שיחק גם בסדרות טלוויזיה.
שרפה מעל אנגליה (1937) – בתפקיד פליפה השני, מלך ספרד, לצידם של לורנס אוליבייה וויוויאן לי.
השבוי מזנדה (1937) – בתפקיד מייקל.
אייב לינקולן באילינוי (1939) – בתפקיד אברהם לינקולן.
שביל סנטה פה (1940) – בתפקיד ג'ון בראון.
האישה בחלון (1944) – בבימויו של פריץ לאנג.
האבל יאה לאלקטרה (1947) – לפי מחזה של יוג'ין או'ניל.
כמעיין המתגבר (1949) – לצד גרי קופר ופטרישה ניל.
זעקת הקרב (1955) – לפי ספרו של לאון יוריס.
הערומים והמתים (1958) – לפי ספרו של נורמן מיילר.
ארמון הקרח (1960) – לפי ספרה של עדנה פרבר.
ריימונד מאסי היה אביהם של השחקנים דניאל ואנה מאסי.
אחיו היה וינסנט מאסי שהיה המושל הכללי של קנדה.
ריימונד פולידור היה רוכב אופני כביש צרפתי.
פולידור נחשב לאחד הרוכבים הבולטים בעולם בשנות השישים ובשנות השבעים.
הוא ניצח את וואלטה אספניה 1964, וסיים שני בשנה הבאה.
מכיוון שפולידור התחרה בתקופה של אדי מרקס וז'אק אנקטיל, הוא נחשב תמיד ל"אנדרדוג", והעובדה שאף פעם לא ניצח בטור דה פראנס זיכתה אותו בכינוי "הסגן הנצחי".
בתו של פולידור התחתנה עם אדרי ואן דר פול, ושני בניהם הם מת'יו ואן דר פול ודוד ואן דר פול.
פולידור נולד למרסיאל ולמרתה במסברו מריניאה .
פולידור נאלץ לעזוב את בית הספר שלו בשביל לעזור למשפחתו בחווה שלהם, אף על פי שהוא עצמו רצה להמשיך ללמוד.
את אופניו הראשונים הוא קיבל בגיל 14, והחל להתחרות במרוצים מקומיים בגיל 16. בגיל 19, נלקח פולידור לצבא ולחם במלחמה שהתקיימה באותן השנים באלג'יריה, הוא שירת כנהג.
לאחר תום שירותו הצבאי הוא ניצח את המרוץ הראשון שלו, גרנד פרי דה ניסיון.
והרוויח עקב כך 80,000 פרנקיים צרפתיים, פולידור עשה חישוב ויצא כך שבמרוץ הזה הוא הרוויח יותר ממה שהוא היה מרוויח אם הוא היה עובד בחווה למשך עוד שש שנים.
פולידור הפך למקצוען בשנת 1960 בקבוצת מרסייה.
הוא סיים חמישי באליפות העולם באופני כביש.
בעונת 1961, הוא ניצח במילאנו - סן רמו, אחד מחמשת המונומנטים.
לקראת סוף העונה, הוא זכה במדליית ארד באליפות העולם באופני כביש.
ב-1962, הוא התחרה בטור דה פראנס, ניצח לראשונה קטע וסיים שלישי כללי, 10:24 דקות אחרי ז'אק אנקטיל.
ב-1963, הוא ניצח בקלאסיקה לה פלש ואלון ואת גרנד פרי דה ניסיון.
1964 נחשבת לאחת העונות המוצלחות של פולידור, הוא ניצח בוואלטה אספנייה.
בטור דה פראנס, המשיך פולידור להתקשות עם העוצמה של ז'אק אנקטיל שנחשב לרוכב הצרפתי הבכיר בעולם באותה תקופה.
הוא ניצח את השלב ה-15 במרוץ, אך עדיין פיגר אחרי אנקטיל.
בשלב 17, אנקטיל שנחשב לשען טוב מפולידור ניצח בשלב בפער של 37 שניות ממנו ותפס את ההובלה הכללית בפער של 56 שניות מפולידור.
בשלב 20 פולידור הוריד את הפער הכללי ל-14 שניות, אך בחלק השני של שלב 22 אנקטיל פתח שוב פער גדול מפולידור בנגד השעון, וניצח במרוץ.
בסוף העונה זכה שוב במדליית ארד באליפות העולם, מפסיד לוויטוריו אדורני (מדליית כסף) וליאן ינסן (מדליית זהב) בספרינט.
ב-1965 פולידור לא הצליח לשחזר את ההישג ולנצח שוב את הוואלטה אספנייה, הוא סיים שני בפער של 6:36 דקות מרולף וולפסהול.
בטור דה פראנס הוא ניצח שני קטעים, אך סיים שוב שני, הפעם לפליצ'ה גימונדי האיטלקי בפער של 2:40 דקות.
ב-1966 ניצח עוד קטע בטור דה פראנס, אך סיים שלישי.
הוא זכה במדליית ארד שלישית באליפות העולם באופני כביש.
תקופת אדי מרקס וניצחונות בפריז - ניס
שנה אחר כך, פולידור ניצח עוד פעם קטע בודד בטור דה פראנס, אך נכשל בדירוג הכללי שסיים רק במקום ה-9, הוא סיים שלישי במונומנט ג'ירו די לומברדיה.
ב-1968, פולידור סיים שישי בפריז - רובה ושלישי בלייז'–בסטון–לייז'.
לאחר סוף תקופתו של ז'אק אנקטיל ביכולת, הציפייה הייתה שפולידור ינצח סוף סוף בטור דה פראנס, אך ב-1968 הוא נפצע ופרש מהמרוץ.
ב-1969 הוא ניצח בדופינה ליברה, והגיע בכושר טוב לטור דה פראנס, ונחשב לאחד מהמועמדים הבכירים לניצחון.
אך פולידור סיים רק שלישי, בפער עצום של 22:13 דקות מאדי מרקס הבלגי
שהציג את אחת מתצוגות התכלית הגדולות בהיסטוריה של המרוץ.
גם ב-1970 פולידור לא היה יכול להתמודד עם עוצמתו של מרקס, וסיים רק תשיעי כללי.
ב-1971 לא התחרה במרוץ, וב-1972 ניצח את פריז - ניס, אך כשל שוב בניסיון לנצח את הטור דה פראנס, מפסיד שוב לאדי מרקס בפיגור של 11:34 דקות, שגם פליצ'ה גימונדי מקדים אותו במקום השני.
בעונה הבאה הוא ניצח שוב בפריז - ניס, הוא פרש מהטור דה פראנס בקטע ה-13. ב-1974, פולידור ניצח קטע בטור דה פראנס, אבל הפסיד שוב לאדי מרקס המנצח.
פולידור סיים שני, 8:04 דקות פער ממרקס המנצח.
הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם, גם שם הפסיד למרקס בפער של שתי שניות.
שנת 1975 לא הייתה מוצלחת עבור פולידור, הוא סיים במקום ה-19 הכללי ולא הרבה להתחרות.
ב-1976, הוא רשם את הופעתו האחרונה בטור דה פראנס, מסיים שלישי כללי, בפער של 12:08 דקות מלוסיין ואן אימפה המנצח.
פולידור היה הרוכב הראשון שעבר בדיקת סמים בטור דה פראנס.
זה קרה בשנת 1966 לאחר שבודקים חיצוניים הגיעו מבורדו, ופולידור היה הרוכב הראשון שמצאו ביחד עם כמה רוכבים נוספים, אך השאר סירבו.
פולידור חי עם אשתו בסן לאונרד דה נובלה בצרפת.
בתם, קורין, התחתנה עם אדרי ואן דר פול, מנצח הרונדה ון פלנדרן ואלוף העולם בסייקלו - קרוס לשעבר.
לשניים שני ילדים, מת'יו ודוד ואן דר פול.
מת'יו היה בעצמו אלוף העולם בסייקלו - קרוס ב-2015 ו-2019. וניצח את מרוץ אמסטל גולד ואת דווארס דור פלנדרן ב-2019. הוא עבד אצל חברת יחסי ציבור שהיא נותנת החסות לחולצה הצהובה בטור דה פראנס.
הוא הוציא כמה ביוגרפיות במהלך השנים.
פולידור מת ב-13 בנובמבר 2019, בסן לאונרד דה נובלה.
הוא סבל מכמה בעיות לב חודשים לפני פטירתו.
ריימונד לי הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי הידוע בעיקר בזכות תפקידיו כארלן לי בסדרת הקומדיה "מוצרט בג'ונגל" ובתור דוק באייר-בוטרייט בסדרה "כאן ועכשיו" ובשל הופעתו בתפקיד הראשי של ד"ר בן סונג בסדרה "זינוק לאתמול".
לי נולד בעיר ניו יורק ועבר ללוס אנג'לס בגיל צעיר.
במקור הוא רצה ללמוד קינסיולוגיה, אך שינה ללימודי משחק באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ' (אנ').
הוא גם הקים את הרכב התיאטרון "ארבעת הליצנים".
בשנת 2010 ביצע את תפקידו הראשון בסדרת הרשת "Ktown Cowboys" שם הופיע מול לני ג'ון.
הוא הופיע בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כמו "סקנדל", "משפחה מודרנית" ו"פילדלפיה זורחת".
בשנת 2016 הוא כיכב במחזה של קווי נגוין "Vietgone" במועדון התיאטרון במנהטן.
הוא זכה בפרס עולם התיאטרון באוף ברודוויי על הופעת הבכורה שלו כקוואנג נגווין, פליט וייטנאמי שמהגר לארצות הברית.
בשנת 2022 יצא הסרט "העיר האבודה", בו גילם את השוטר גומז.
לי נשוי לסטייסי קוסומולקול לי; לאחר שהכירו כשהתנדבו יחד עם פליטים סורים ב-2016, היא וחבר הקימו יחד ארגון צדקה בשם "Dignity not Despair".
נכון לאוקטובר 2023, לבני הזוג יש שני ילדים, בת ובן.
+שנה סרטתפקיד הערות 2009Penance בחור במסיבה בקולג' 2011 Typhoon 360 טיאן 2012 Supercapitalist איש עסקים 2013Farah Goes Bang ניקA Leading Man קלווין קים2019Driveways בריאןVHYesטוד פלאץ2021Flinchוויליאמס 2022העיר האבודההשוטר גומזאהבה בשחקים: מאווריקלוגן "ייל" לי2023The Unknown Countryאייזק2024JazzyאייזקTBADeepest, Darkest
שנה מחזה תפקיד הערות 2013Hannah and the Dread Gazeboאיסט ווסט פליירס בלוס אנג'לס, קליפורניה 2016Office Hour דניס תיאטרון סאות' קוסט בקוסטה מסה, קליפורניהTokyo Fish Story נובו תיאטרון אולד גלוב בסן דייגו, קליפורניה 2017Vietgone קוואנג נגווין מועדון התיאטרון במנהטן בניו יורק
"Top of Fringe Award" לשנת 2011, פרס הבכורה העולמי הטוב ביותר ופרס התיאטרון הגופני הטוב ביותר בפסטיבל פרינג' בהוליווד
פרס עולם התיאטרון לשנת 2017 ל-Vietgone
ריימונד ורוזסלי אופלט (Raymond & Rosesalie Opelt) היו בני זוג בלגים, אשר שיכנו בביתם ילדה יהודיה במהלך הכיבוש הגרמני של בלגיה במלחמת העולם השנייה ועל ידי כך הצילו את חייה.
הם הוכרו כחסידי אומות העולם.
בני הזוג אופלט הקתולים היו תושבי העיירה וטרלו שמדרום לעיר בריסל, ולהם בת אחת.
בשנת 1943 הם קיבלו לביתם את הילדה ג'ני אילזיצר (Ilzycer), בת 11. אמה ואחותה נעצרו בחודש אפריל בפשיטה של הגסטפו הגרמני על דירתם השכורה באנדרלכט, פרוור של בריסל.
אבי המשפחה נעצר לפני כן, וכל השלושה נאסרו ושולחו מאוחר יותר למחנה אושוויץ, שם נרצחו.
ג'ני ואחותה פרנסין בת השנתיים היו מחוץ לבית בעת הפשיטה וניצלו ממעצר לאחר ששכנתן אליזבת דריימאקר הרחיקה אותן מהמקום.
היא הסתירה את הילדות בביתה במשך מספר ימים, ולאחריהם העבירה אותן דודתם רוזה דמברובסקה למקומות מסתור אחרים.
ג'ני הוסתרה תחילה במנזר ובהמשך הגיעה אל בני הזוג אופלט.
ג'ני נשארה אצל משפחת אופלט עד לתום המלחמה באירופה.
ריימונד היה אדריכל במקצועו, אך באותה עת עבד ברשות המקומית שטיפלה באספקת מזון לתושבים, והדבר סייע לו להשיג מזון נוסף למשפחה.
לשכניהם סיפרו בני הזוג כי ג'ני היא נכדתם מבריסל.
היא למדה בבית הספר הקתולי בווטרלו וביקרה בכנסייה מדי יום ראשון.
לאחר המלחמה ביקשו בני הזוג אופלט לאמץ את ג'ני, אך דודתם סירבה לכך ואימצה את ג'ני ואחותה בעצמה.
ג'ני שמרה על קשר עם מציליה.
ריימונד אופלט נספה בתאונת עבודה בשנת 1949. רוזסלי מתה בשנת 1972.
בחודש נובמבר 2013 הכיר מוסד יד ושם בבני הזוג אופלט ובאליזבת דריימאקר כחסידי אומות העולם.
ריימונד יוג'ין ויליס היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אינדיאנה בשנים 1941–1947.
ויליס נולד בווטרלו (Waterloo) שבצפון-מזרח אינדיאנה, ולמד בבתי ספר ציבוריים בטרם השלים את לימודיו הגבוהים במכללת ואבאש בשנת 1896. בעיר הולדתו למד את מקצוע המדפיס ולאחר מכן עבר לעיר אנגולה שגם כן שוכנת באינדיאנה, והחל ב-1898 לעסוק בהוצאה לאור של עיתונים.
בשנים 1910–1914 היה המנהל הכללי של שירותי הדואר באנגולה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש ויליס כיושב ראש מועצת ההגנה של מחוז סטובן בין השנים 1917–1918. מ-1919 עד 1921 היה ויליס חבר בית הנבחרים של אינדיאנה, וב-1938 התמודד לראשונה לסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד בבחירות הכלליות לדמוקרט המתון פרדריק ואן נויס בפער של כ-5,100 קולות.
בבחירות 1940 נבחר ויליס לסנאט של ארצות הברית, לאחר שבקושי רב גבר על הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית, שרמן מינטון, וכהונתו החלה ב-3 בינואר 1941. בבחירות שלאחר מכן ב-1946 לא העמיד עצמו לבחירה מחדש, וחידש את עיסוקיו בתחום ההוצאה לאור כנשיא החברה "".Steuben Printing Co".
בנוסף, היה ויליס חבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת טריי-סטייט (שהפכה בהמשך לאוניברסיטת טריין).
במרץ 1956 הלך לעולמו, ונטמן בבית העלמין סירקל הייל.
ריימונד ג'יימס דונובן היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר ה-17 של מחלקת העבודה של ארצות הברית, בנשיאותו הראשונה של רונלד רייגן.
הוא התפטר מתפקידו ב-1985 והיה לחבר הקבינט הראשון שהוגש נגדו כתב אישום, אך כעבור שנתיים זוכה מכל אשמה.
דונובן נולד בבייון שבניו ג'רזי ב-31 באוגוסט 1930. הוא היה השביעי מבין 12 ילדיהם של דייוויד ואלינור דונובן, ששניהם נפטרו עד שמלאו לו 18 אביבים.
הוא למד בבית הספר התיכון סן פטר, ולאחר מכן השלים לימודי תואר ראשון ב"סמינר נוטרדאם" – סמינר לכמרים קתולים בניו אורלינס שבלואיזיאנה.
על אף ששקל להישאר בניו אורלינס ולעסוק בכמורה, ב-1952 שב דונובן לבייון כדי לטפל באחיו הקטנים.
דונובן עבד כעובד אחראי לפריקת משאיות בירה של מבשלת בלאנטין (Ballantine), והצטרף לאיגוד עובדי החשמל.
לאחר מכן עבד ב"חברת הביטוח האמריקאית" עד 1959, אז הצטרף לחברת "שיאבונה לבנייה" כסגן נשיא אחראי ליחסי עבודה, כספים, ערבויות, ונדל"ן.
בשנת 1971 קודם לתפקיד סגן נשיא בכיר.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ב-1976, היה דונובן מתומכיו הלהבים של רייגן ואף גייס עבורו 600 אלף דולר אמריקאי.
ב-4 בפברואר 1981 מונה דונובן למזכיר העבודה של ארצות הברית בידי הנשיא רונלד רייגן.
במהלך כהונתו צמצם דונובן את הצוות והתקציב של מחלקת העבודה של ארצות הברית, הפחית אסדרה על עסקים דרך שינויים בנוהלי אכיפת חוקי הבטיחות והבריאות בעבודה (OSHA), עדכן את כללי דייוויס-בייקון, שינה את כללי חוקי הביטוח הפנסיוני (ERISA), יצר כללים חדשים לעבודה בתעשייה מהבית, ושינה את תקנות הציות הפדרליות.
דונובן היה ידוע לשמצה ביחסיו העכורים עם מנהיגי איגודי העובדים.
יישום האג'נדה העסקית השמרנית של רייגן – הכללה יזמות חופשית עם רגולציה מוגבלת מהמדינה – נתפס על ידי המנהיגים הללו כהפחתת ההגנות במקום העבודה וביטול שיפורים חשובים שהושגו תחת ממשלו הקודם של ג'ימי קרטר.
הוא התפטר מתפקידו ב-15 במרץ 1985, חמשה חודשים לאחר שהוגש נגדו כתב אישום.
הוא היה חבר הקבינט הראשון שהואשם בפלילים במהלך כהונתו.
דונובן ושישה נאשמים נוספים הואשמו על ידי חבר מושבעים בברונקס שבניו יורק בגניבה והונאה בהקשר למיזם להרחבת קו חדש ברכבת התחתית של ניו יורק, דרך תרמית שכללה חבר במשפחת הפשע "הג'נובזה" (Genovese).
חברת שיאבונה קיבלה את דרישת רשות התחבורה של העיר ניו יורק בחוזה שלה לעבוד עם קבלן משנה בבעלות בני מיעוטים.
עיקר ההאשמות עמד על כך כי החברה שענתה על דרישה זו (Jo-Pel Contracting and Trucking Corp) שכרה ציוד משיאבונה ולכן לא הייתה עצמאית באמת משיאבונה.
ב-25 במאי 1987, דונובן (ושאר הנאשמים) זוכו מהאישומים, ומספר חברי מושבעים מחאו כפיים במתן פסק הדין.
לאחר מכן מוטט דונובן באופן מפורסם בשאלה: .
רייגן עמד לימינו של דונובן לאורך כל המשפט, וכאשר זוכה הצהיר כי
בחקירה פלילית נוספת נחקר דונובן על פשעים אחרים שביצע לכאורה.
חקירה זו עסקה בהאשמות לפיהן היה בקשר עם אנשים מעולם הפשע המאורגן, וכן נטען שהיה נוכח בפגישה בה קיבל מנהיג איגוד עובדים תשלום בלתי חוקי.
לא הוגשו כתבי אישום והחקירה נסגרה.
דונובן החזיק ב-50% ממניות חברת שיאבונה עד למכירתה ב-2007 לקונצרן הספרדי Grupo ACS.
הוא גם היה אחד ממייסדי מועדון הגולף "פידלרס אלבו קאנטרי קלאב" והחזיק בחלק מהמניות בו.
דונובן היה ידוע בתרומתו הפילנתרופית בתחומי החינוך ולכנסייה הקתולית.
בנוסף, הוא השתתף בתוכנית מקומית שעזרה להכשיר חפים מפשע שהורשעו בשגגה.
דונובן נפטר ב-2 ביוני 2021 בביתו בנוורון שבניו ג'רזי, בגיל 90. הוא סבל ממחלת לב כרונית טרם פטירתו.
שינאזי (נולד ב-21 במרץ 1950) הוא כימאי אורגני אמריקאי המתמחה בכימיה תרופתית ובמיוחד בחומרים אנטי-ויראליים, בפרמקולוגיה ובביוטכנולוגיה.
ריימונד שינאזי נולד ב-21 במרץ 1950 באלכסנדריה שבמצרים במשפחה יהודית.
לאחר עלייתו של גמאל עבד אל נאצר לשלטון במצרים, החריפה ההתנכלות השלטון ליהודים, רכושם הופקע ורבים פוטרו מעבודותיהם.
בשנת 1962 עזבו יהודים רבים את מצרים וביניהם משפחתו של ריימונד שינאזי.
בשל היותו של האב אזרח איטלקי, המשפחה נקלטה במחנה הפליטים בנאפולי שבאיטליה.
ריימונד שינאזי סיים את לימודי התיכון בפנימייה באנגליה, בזכות מלגה שקיבל, ונרשם לאחר מכן ללימודי תואר ראשון באוניברסיטת באת', בה השלים בשנת 1972 את ההלימודים לקראת התואר הראשון בכימיה ובשנת 1976 את לימודי הדוקטורט.
את הפוסט-דוקטורט הראשון עשה בפקולטה לפרמקולוגיה באוניברסיטת ייל בהנחייתו של ויליאם פרוסוף, פרמקולוג, חלוץ בפיתוח תרופות אנטי-ויראליות.
לאחר מכן השלים עבודת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת שיקגו בווירולוגיה, בהנחייתו של המדען ברנרד רויזמן ועבודת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית בהנחייתו של יונג-צ'י צ'נג .
בשנת 1982 עשה את הפוסט-דוקטורט הרביעי במעבדה בה עבד דודו, אנדרה נחמיאס, וירולוג ידוע מאוניברסיטת אמורי, אשר היגר ממצרים לארצות הברית בשנת 1948.
ריימונד שינאזי נמנה עם סגל אוניברסיטת אמורי משנת 1978 בה מכהן במגוון תפקידים:
פרופסור במחלקת הילדים וראש מעבדת הפרמקולוגיה הביוכימית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אמורי
מדען שותף במחלקה לפתוביולוגיה ואימונוביולוגיה במרכז הלאומי לחקר פרימטים אמורי
מנהל שותף של קבוצת העבודה המדעית לריפוי HIV במרכז לחקר האיידס באוניברסיטת אמורי (CFAR)
בנוסף לכך הוא שימש כמרצה חיצוני בקמפוס אטלנטה של אוניברסיטת ג'ורג'יה ובאוניברסיטת מיאמי.
בין השנים 1981 – 2016, במקביל לעבודתו באוניברסיטה, עבד במרכז הרפואי לחיילים משוחררים אטלנטה, המסונף לאוניברסיטה אמורי .
עבודות המחקר הראשונות של ריימונד שינאזי התמקדו במציאת תרופות לטיפול בדלקות הנגרמות על ידי נגיף ההרפס כגון הרפס שפתיים, הרפס גניטלי והרפס אנצפליטיס.
בשנת 1980, כאשר זוהה נגיף ה-HIV, גייסו שינאזי ועמיתיו את הידע שרכשו במהלך עבודתם על נגיף ההרפס, למאבק בנגיף חדש זה.
ריימונד שינאזי הקים את המעבדה הראשונה לחקר האיידס באוניברסיטת אמורי וניסח את פרוטוקול הבטיחות לעבודה במעבדה.
בשנת 1987 היה מעורב בחקר הפעילות הסלקטיבית של d4T נגד נגיף ה-HIV שהתנהל במעבדתו של ויליאם פרוסוף.
ריימונד שינאזי ידוע בשל מעורבותו בגילוי ובפיתוח תרופות חדשניות נגד הנגיפים HIV, HBV ו־HCV, ביניהן חמש תרופות שאושרו על ידי ה-FDA.
שלוש מבין תרופות אלה כלולות בשמונה טיפולים תרופתיים משולבים (קוקטייל).
מעל 94% מהאנשים שנמצאו חיוביים לנגיף ה-HIV נוטלים לפחות אחת מהתרופות שהומצאה על ידו.
ריימונד שינאזי הקים חמש חברות ביוטכנולוגיה המתמקדות בגיליו ובפיתוח תרופות נגד נגיפים:
חברות אלה עובדות בשיתוף פעולה עם חברות ביוטכנולוגיה ברחבי העולם, כגון החברה הצרפתית Genoscience Pharma והחברה הישראלית BioLineRx ' בפיתוח תרופות לטיפול בזיהומים נגיפיים מסכני חיים.
המעבדה לפריון במרכז האיידס בבית החולים הדסה עין כרם הוקמה בזכות תרומה נדיבה של פרופ' פיליפ חלפון, פרופ' ריימונד שינאזי ומשפחותיהם.
בשנת 2014, יחד עם חברת גיליאד סיאנסז וחברת התרופות המצרית Pharco B International , סיפק ריימונד שינאזי לשוק המצרי את התרופה לטיפול בהפטיטיס Sofosbuvir (Sovaldi) C במחיר מופחת של 1% ממחיר השוק.
2013 - דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים
2018 - אביר לגיון הכבוד
ריימונד ריצ'רדס הוא אתלט ג'מייקני, זוכה מדליית ארד באליפות עולם באולם (נאנג'ינג 2025) בקפיצה לגובה.
מדליית ארד באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים עד גיל 23
באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים עד גיל 23 שנערכה בסן חוסה שבקוסטה ריקה ביולי זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בנאנג'ינג שברפובליקה העממית של סין במרץ זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.28 מטר, אחרי וו סאנג-הייוק מקוריאה הדרומית (2.31 מטר) והאמיש קר מניו זילנד (2.28 מטר).
ריימונד מאגילר היה משתתף וכרוניקן של מסע הצלב הראשון (1096–1099).
במהלך המסע הוא הפך לכומר של ריימונד הרביעי, רוזן טולוז, מנהיג צבא הצלבנים הפרובאנסי.
הכרוניקה שלו, שכותרתה "היסטוריה של הפרנקים שכבשו את ירושלים" (Historia Francorum qui ceperunt Iherusalem), ושאותה כתב יחד עם פונס מבלזון , מסתיימת באירועים שהתרחשו מיד לאחר כיבוש ירושלים על ידי הצלבנים בשנת 1099.
ריימונד נולד ככל הנראה במחצית השנייה של המאה ה-11 בסביבת טולוז, ממלכת צרפת.
השם "אגילר" מתייחס ככל הנראה לכפר איגילה .
לפני מסע הצלב, ריימונד היה קאנון הדיוט (דיאקון) של קתדרלת לה פואי .
הוא ככל הנראה נסע במקור בפמלייתו של הבישוף אדמר דה לה פואי, נציג האפיפיור.
ישנו כתב אמנה לכאורה של הבישוף אדמר המתייחס למזכירו כ"ריימוֹנד מאגילה" (Aguilhes), אך קיומו של כתב אמנה זה וזיהוי המזכיר והקאנון מוטלים בספק.
ריימונד הוסמך לכמורה במהלך המצור על אנטיוכיה בשנת 1098 ומונה לכומר של הרוזן ריימונד מסן ז'יל, ובכך לבן בית שלו לאחר מותו של הכומר הקודם שלו, הבישוף ויליאם מאורנז' .
לאחר כיבוש ירושלים בשנת 1099, הוא היה ככל הנראה מחבר המכתב שכתבו הצלבנים לאפיפיור אורבנוס השני באותה שנה.
ריימונד מספר כי היה בין הראשונים שהאמינו לטענתו של פטר ברתולומיאו , שראה בחזון את מיקומו של "הרומח הקדוש" ושהשתתף בחפירות שהובילו לגילויו בכנסיית פטרוס הקדוש .
האותנטיות של "הרומח הקדוש" וחזיונותיו של פטר הם נושא מרכזי בעבודתו, אם כי הוא מודה שפטר לא עבר באופן חד משמעי את מבחן האש באפריל 1099.
כל מה שידוע על ריימונד מקורו ב"היסטוריה", שאת הרעיון שלה הוא מייחס לפונס.
ריימונד בוודאי היה המחבר והעורך הסופי העיקרי, שכן פונס מת לפני כיבוש ירושלים.
ה"היסטוריה" ככל הנראה החלה עם התקדמות מסע הצלב, אולי מיד לאחר גילוי "הרומח הקדוש", וההקדמה נוספה מאוחר יותר.
היא הושלמה לפני מותו של הרוזן ריימונד בשנת 1105.
תיאורו אוהד את מסע הצלב העממי ומתייחס בהסתייגות לאלה שפרשו או נטשו את המסע (ואת נדריהם).
בהשוואה למחברים אחרים של חיבורים על מסע הצלב הראשון, ריימונד מעדיף אזכורים ל"ברית הישנה" על פני הברית החדשה, ומשתמש בכפליים אזכורים כאלה מאשר עמיתו מפרובאנס פטרוס טודבודוס.
ישנם אזכורים למספר אלמנטים אסכטולוגיים בסיפורו, כגון האפוקליפסה הסינופטית, "הקיסר הרומאי האחרון" או האפוקליפסה של דניאל .
ריימונד תיאר את ה"סרצנים" (כינוי לערבים) אויבי הצלבנים כפגנים העובדים אלילים שונים, ובראשם מוחמד.
הוא היה עד ראייה לכיבוש הצלבני של ירושלים ביולי 1099, ועם כיבושה כתב: "יום זה, אני אומר, ראה את ביעור הפגניות, את אישורה של הנצרות ואת חידוש אמונתנו".
הוא היה עד לטבח שעשו הצלבנים בתושבי ירושלים וכך תיאר אותו: "במקדש שלמה ובסטיו שלו רכבו אנשים בתוך דם שהגיע עד הברכיים ועד רסני הסוסים.
זה היה משפט צדק מופלא של האל שמקום זה נמלא בדם הלא מאמינים, לאחר שסבל שנים רבות מחילול הקודש שלהם.
העיר הייתה גדושה בגופות ובדם [...] עם נפילת העיר היה זה מספק לראות את הפולחן שערכו הצליינים לפני הקבר הקדוש, כיצד מחאו כפיים בהתרגשות ושרו לאל שירה חדשה.
נשמותיהם העלו לאל המנצח שבח והודיה שלא יכלו לבטא במילים".
ריימונד תיאודור רובינסון , המכונה "האיש הירוק" או "צ'רלי חסר הפנים", היה גבר אמריקאי מעוות ששנים של הליכות ליליות הפכו אותו לאגדה אורבנית במערב פנסילבניה.
בילדותו, נפצע קשה רובינסון בתאונת חשמל, דבר אשר מנע ממנו לצאת לציבור מבלי לחשוש לגרימת פאניקה, ולכן יצא לטיולים ארוכים בלילה לאורך כביש המדינה 351 שבארצות הברית.
תיירים מקומיים היו נוסעים לאורך הכביש בתקווה לפגוש אותו, אך רובם התאכזבו לראות שהוא לא הופיע שם.
אף על פי כן, אנשים העבירו סיפורים עליו לילדיהם ונכדיהם.
אנשים שגדלו על הסיפורים הללו מופתעים לפעמים לגלות שהוא היה אדם אמיתי ואהוב על משפחתו ושכניו.
ריימן הוא זיכיון משחקי פלטפורמה שנוצר על ידי מישל אנסל מחברת יוביסופט.
המשחק הראשון יצא ב-1995, ובעקבות הצלחתו פותחו סך של 45 משחקים בסדרה עבור פלטפורמות מגוונות, חלקם מעוצבים בסגנונו הייחודי של אנסל.
המשחקים נקראים על שם הדמות המרכזית, ריימן.
גילו אינו ידוע, הוא חי בעולם אחר והוא חסר צוואר וגפיים; לעומת זאת ראשו וכפות רגליו וידיו מחוברים לגופו.
בכל משחק בזיכיון ריימן צריך להציל את עולמו מיצורים בעלי כוחות חזקים, תוך כדי איסוף כוחות, הצלת חברים וקרבות בוסים.
בעקבות הצלחת זיכיון המשחקים, הופקה סדרת טלוויזיה בשנת 1999, אך היא ירדה בשנת 2000 בעקבות אחוזי צפייה נמוכים.
לסדרה הופקו 4 פרקים בלבד.
בעקבות ההצלחה של פלישת הרבידים, החל פיתוח של סדרת טלוויזיה חדשה.
בנוסף, דמותו של ריימן מבצעת הופעת אורח במשחק Brawlhalla, הנוצר על ידי Ubisoft, החברה שפיתחה את רוב משחקי ריימן.
ריימן, המשחק הראשון, מכר 900,000 עותקים במשך כשנתיים.
גם משחק ההמשך - "ריימן 2: הבריחה הגדולה" זכה להצלחה רבה והוערך בין הגיימרים, כשאחת הסיבות לכך היא המעבר מגרפיקה דו־ממדית לתלת־ממדית.
ריימן M, נחשב בזמנו להומוריסטי מבין משחקי הסדרה, אך זכה להצלחה פחותה מזו של המשחקים הקודמים לו.
בשנת 2003 יצא המשחק "ריימן 3: מהפכת המגה לומים" לחנויות.
המשחק זכה לביקורות טובות אך אף על פי כן נחשב לאכזבה בקרב מעריצי הסדרה אשר סברו כי הוא נופל ברמתו מהמשחקים הקודמים לו.
יש שטענו שההומור בו היה מוגזם ותפס את מקומם של כל הדברים האחרים הנחוצים למשחק טוב.
טענה נוספת הייתה שאחת הסיבות לכך היא שמישל אנסל (מיוצרי המשחקים הקודמים בסדרה) לא היה שותף בפרויקט, ועל כן היה חסר בו את ה"רגש" של הריימן המקורי והטוב.
בשנת 2005 יצאה לחנויות גרסת ה"ריימן - נקמת המגה לומים", אשר הותאמה לקונסולת הגיים בוי אדוונס בלבד.
בסוף שנת 2006 יצא המשחק "Rayman Raving Rabbids" ("ריימן והארנבים המוטרפים"), שהותאם במיוחד לקונסולות המשחקים Nintendo Wii, אבל בהמשך הופץ גם לקונסולות משחקים אחרות.
בסוף שנת 2007 יצא משחק ההמשך, "Rayman Raving Rabbids 2", ולא עבר זמן רב עד שהארנבים המככבים במשחקים אלו זכו לסדרת משחקים משלהם.
משחקים אלו שונים משמעותית מהמשחקים הקודמים משום שהם מהווים אוספים של מיני-משחקים שונים המכוונים בעיקר למשחק מרובה משתתפים, זאת בשונה מהמשחקיות האופיינית לסדרת משחקי ריימן ומשחקי הפלטפורמה.
בשנת 2011 יצא לאור משחק המשך לסדרה בשם "Rayman Origins" (בעברית: "ריימן מקורות") - המשחק החזיר את הסדרה לשורשיה משום שנעשה בו שימוש בגרפיקה דו־ממדית והוחזרה בו המשחקיות מהסדרה המקורית שקדמה ל-"Raving Rabbids".
המשחק נחשב מוצלח וקיבל ביקורות טובות, והוחלט לייצר המשך למשחק שהתפרסם בשנת 2013 בשם "Rayman Legends" ("אגדות ריימן").
שכלל בתוכו את כל שלבי "Rayman Origins" רק עם גרפיקה יותר חדה, ועוד עלילה ומשחקים משל עצמו.
משחק נוסף בסדרה, אם כי לא הקלאסי בניגוד למה שתוכנן; עוד כשהכריזה חברת יוביסופט כי היא עובדת על ריימן 3, התברר שהיא עובדת גם על משחק נוסף במקביל, כשמישל אנסל דואג להשתתף בפרויקט זה.
על כן, יחד עם אכזבת ריימן 3, עדיין נותרו הציפיות והתקוות למשחקים נוספים שיחזירו לריימן את כבודו.
שמו הרשמי של המשחק נקבע ל-"Rayman - Raving Rabbids".
פירוש השם בעברית אינו ברור לחלוטין: Rabbid מהווה שילוב של המילים ארנב (Rabbit) וחולה-כלבת (Rabid) באנגלית (הבחירה ככל הנראה נקבעה בשל הארנבים במשחק, שמתנהגים בתוקפנות כחולי כלבת), כך שהפירוש המלא, בתרגום חופשי, הוא: "ריימן - ארנבונים (אחוזי כלבת) הזויים" (ובגרסה העברית שיצאה "ריימן והארנבים המטורפים").
מישל אנסל, טוען כי החליט להשתמש ברשעים תורנים שונים מהרגיל, לא עוד מפלצות מפחידות ומאיימות, כי אם ארנבונים מטורפים, שמתברר כי רצו להשתלט על העולם עוד מאז תקופת המשחק הראשון.
ארנבונים אלה יופיעו במגוון צורות, ולריימן תהיה דרך חדשה להילחם בהם: ניתן יהיה להלבישו בחליפות שונות לפי סוגי מוזיקה תואמים, והדבר יעזור לו להילחם בארנבונים, הרגישים מאוד למוזיקה.
יכולת ייחודית נוספת תהיה האפשרות לרכב על חיות כגוון קרנפים, עכבישים, כרישים ועוד, וכך (לטענתו של אנסל) להסתובב בכל רחבי עולמו של ריימן ולהכירו מקרוב.
החברה הודיעה כי המשחק עומד להיות הומוריסטי, והדבר עורר חשש בגיימרים רבים שהתוצאה תהיה דומה לריימן 3. ברם, יוביסופט הוסיפה גם כי להומור יהיה מקום נפרד משלו במשחק, והוא רק יוסיף לו.
בזאת מבקשת יוביסופט לומר שהתוצאה תהיה שונה מריימן 3.
בנוסף יש הרבה שחקני ריימן מוכרים ואהובים שנבדקו לפי ממשלת ארצות הברית ונקראו האלופים, הם דורגו בשלושת המקומות הראשונים
יוצרו של ריימן, מישל אנסל, אמר כי הוא שמח לחזור ולעבוד שוב על ריימן כמו פעם, ומקווה כי המשחק הזה יחזיר לריימן את כבודו.
חברת יוביסופט הבטיחה כי המשחק "יפיל את השחקנים מהרגליים".
בין היתר אתר המשחקים הישראלי Vgames העניק למשחק ציון של 68 מתוך 100 ותוכנית המשחקים הטלוויזיונית X-Play העניקה למשחק ציון 4.5 מתוך עשר.
לעומת זאת המשחק זכה בכ-4 פרסים בחודשים הראשונים ליציאתו ובציון של 84 מתוך 100 שהוענק על ידי מגזין הנינטנדו הרשמי.
ריימן 2: הבריחה הגדולה(Nintendo 64, PC, פלייסטיישן, Gameboy Color, Sega Dreamcast, נינטנדו DS בשנת 2010 יצאה גרסה לאייפון ולאייפוד טאץ'.)
ריימן 2: מהפכה - גרסת PS2 למשחק השני (פלייסטיישן 2)
Rayman M (PC, פלייסטיישן 2, XBox, נינטנדו גיימקיוב)
Rayman Arena (גרסה מעודכנת של Rayman M לגיימקיוב ושם המשחק בצפון אמריקה)
ריימן 3: מהפכת המגה לומים - גם משחק זה הופץ בארץ בגרסה מתורגמת ומדובבת לעברית (בגרסת המחשב בלבד) (פלייסטיישן 2, PC, נינטנדו גיימקיוב, XBox, גיים בוי אדוונס)
ריימן: נקמת המגה לומים(גיים בוי אדוונס)
ריימן: הארנבים המוטרפים(פלייסטיישן 2, PC, Xbox 360, Wii, גיים בוי אדוונס, נינטנדו DS)
ריימן: הארנבים המוטרפים 2(PC, Wii, נינטנדו DS)
ריימן: הארנבים המוטרפים - מסיבת טלוויזיה(Wii, נינטנדו DS)
ריימן 2 (לאייפון, לאייפד, ולאייפוד טאץ').
ריימן: בריחת הג'ונגל (לאייפון, לאייפד, לאייפוד טאץ', לאנדרואיד ולwindows 8).
ריימן: בריחת הפיאסטה (לאייפון, לאייפד, לאייפוד טאץ', לאנדרואיד ולwindows 8).
הרפתקאות ריימן (לאייפון, לאייפד, לאייפוד טאץ' לאפל טי וי ולאנדרואיד).
ריימן חוגג 10 - אוסף של שלושה משחקים מהסדרה: ריימן 2, ריימן 3 וריימן M.
בגרסה למחשב (שגם היא תורגמה לעברית) נוסף משחק יצירה של ריימן 3.
ריימונדוס מרטיני (Raymundus Martini) או רמון מרטי (Ramón Martí) (1220–1285) היה חכם נוצרי שנודע בעיקר בשל חיבורו "פגיון האמונה נגד המוסלמים והיהודים" (Pugio fidei adversus Mauros et Iudaeos).
מרטיני, נזיר דומיניקני ומיסיונר ספרדי, חיבר את "פגיון האמונה" על מנת להוכיח את האמת שבנצרות מתוך כתבים יהודיים, דרך הוכחה מתוחכמת וחדשה שנוסתה עוד לפני כן בוויכוח ברצלונה שהתנהל עם הרמב"ן.
בוויכוח זה היה למרטיני חלק פעיל.
מרטיני, ככל הנראה לא שלט בעברית ובארמית ולשם כתיבתו היה נעזר במקורות לטינים שציטטו את המקורות העבריים.
בספרו נוהג מרטיני, להביא תחילה את המקור העברי בו חפץ לעשות שימוש, ורק לאחר מכן את התרגום הלטיני.
במדרשים שהביא, שכדי להגיע אליהם הסתייע בצוות עוזרים, נעשה שימוש רחב בפולמיקה הנוצרית בדורות הבאים, בין השאר בוויכוח טורטוסה.
על ההתנצחות באמצעות המסורות התלמודיות הרומזות לדעתו למסורות נוצריות אמר:
חלק מהמדרשים שהביא מרטיני הם בעלי מקור לא ברור, ושאלה גדולה היא האם הם מזויפים, כפי שטענו חכמי ישראל בוויכוח טורטוסה, או שמא נכתבו בחוגים יהודיים.
בימי חייו של מרטיני לא עלו טענות לזיוף מקרב חכמי ישראל, כיום נוטה הכף לצד שסובר שלפחות חלק מהמדרשים אותנטי.
חלקם, מקורם כנראה במדרש בראשית רבתי של רבי משה הדרשן (שממנו ציטט רש"י לא פעם).
ברור, בכל אופן, שמרטיני הרבה להוציא דברים מהקשרם ולסלף את משמעותם.
וקיימת סברה שהעסיק מלקטים שבמקרים בודדים עיוותו או זייפו קטעים.
רַיין הוא נהר שאורכו 1,233 קילומטר (הנהר הארוך במערב אירופה) אשר מקורותיו בהרי האלפים בדרום שווייץ והוא זורם צפונה דרך אגם קונסטנץ, גרמניה והולנד עד שנשפך לים הצפוני.
יובליו העיקריים של הריין הם הנהרות ארה, נקאר, מיין ומוזל; והוא מחולק באופן מסורתי לריין הגבוה (Hochrhein) עד בזל, הריין העילי (Oberrhein) עד בינגן, הריין המרכזי (Mittelrhein) עד בון, ולריין התחתי (Niederrhein).
משמעות השם ריין היא "זה אשר זורם" ומקורו בשורש הקלטי "reie" שמשמעותו להזיז, לזרום, לשטוף ולרוץ.
אף שהריין עובר דרך מספר מדינות, ובהן שווייץ, ליכטנשטיין, אוסטריה, צרפת והולנד, חלק הארי של הנהר זורם בגרמניה ומשמש אותה לצורכי תעשייה ומסחר וכנתיב מים.
חגיגות ופסטיבלים רבים נערכים לכבודו, אך גם עימותים צבאיים רבים נערכו באזור הנהר במהלך ההיסטוריה.
בעת העתיקה התיישבו שבטים גרמאניים בשתי גדות הריין התחתי ושבטים קלטים התיישבו לאורך גדות הריין העילי.
ב-55 וב-53 לפני הספירה בנה יוליוס קיסר גשרים על נהר הריין וחצה אותו במהלך מלחמת גאליה.
השבטים הגרמאניים נערכו מצפון לנהר הריין והרומאים נערכו מדרומו ומערבו, עד שקרב יער טויטובורג ביסס סופית את נהר הריין כגבולה הצפוני של האימפריה הרומית.
מאז הפך נהר הריין לנתיב מים ומסחר מרכזי.
כאשר התפרקה האימפריה הרומית המערבית במאה החמישית לספירה, חצו שבטים גרמאניים בהמוניהם את נהר הריין לכל אורכו לכיוון מערב.
נהר הריין הפך לעמוד השדרה של האימפריה הפרנקית ושל האימפריה הרומית הקדושה אחריה.
מלחמת שלושים השנים (1618–1648) הסתיימה עם הפרדה פוליטית בין גוף הנהר לשפך הנהר לים הצפוני כאשר החלה להתגבש הולנד כיחידה פוליטית עצמאית, ובנוסף לואי ה-14 מלך צרפת ניכס לעצמו את שטחי אלזס בשנת 1660 תוך קביעת הגבול המזרחי של צרפת על נהר הריין.
בזמן המהפכה הצרפתית סיפחה צרפת את הגדה המערבית של נהר הריין תוך שהיא מספחת חלקים מגרמניה, הולנד ובלגיה.
ב-1840 התפתח משבר הריין עקב דבריו של ראש ממשלת צרפת על נהר הריין כגבולה המזרחי הטבעי של רפובליקת צרפת.
באותה התקופה נכתב "משמר הריין" (die Wacht am Rhein), שיר שהפך לפופולרי והגיע למעמד של כמעט המנון בזמן מלחמת צרפת–פרוסיה, ותוכנו נסוב סביב סטטוס הריין כגבול.
והוא שימר על מעמדו במשך תקופת הרייך השני (1870–1918) וגם בתקופת מלחמת העולם הראשונה שבמהלכה הופיע על גלויות מלחמה רבות.
במהלך המלחמה הפרנקו-גרמנית (1870–1871) סיפחו הצבאות הפרוסיים לגרמניה בחזרה את אלזס-לורן, והזיזו את הגבול מנהר הריין מערבה, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה החזירה לעצמה צרפת את אלזס-לורן והגבול שב לעבור על נהר הריין.
במסגרת חוזה ורסאי נותרה הגדה המערבית של הריין בגרמניה מפורזת, מה שגרם להתמרמרות רבה בגרמניה, וכאשר היטלר הכניס את כוחות הצבא הגרמני לאזור זה זכה לעלייה גדולה בפופולריות.
בין שתי מלחמות העולם נבנו ביצורים רבים משני צדי המתרס וגם על הנהר, קו מאז'ינו בצד הצרפתי וקו זיגפריד בצד הגרמני.
לאחר כניעת צרפת במלחמת העולם השנייה סופח שוב אלזס-לורן לרייך הגרמני, אך הוחזר לה בתום המלחמה.
בשלהי המלחמה נגרם הרס לערים הרבות שעל נהר הריין כתוצאה מפלישת בעלות הברית לגרמניה, מה שהעצים את הזיהום בנהר.
לאחר מלחמת העולם השנייה הודחקו המאבקים הפוליטיים על הריין מפאת הנטייה לאיחוד כלכלי ופוליטי, מה גם שהזיהום ההולך וגובר גרם להגברת שיתוף הפעולה בין המדינות לתיקון המצב.
לגדות הריין שוכנות ערים חשובות רבות, ובהן: כור, שפהאוזן, בזל (שווייץ), ואדוץ (ליכטנשטיין), שטרסבורג (צרפת), קונסטנץ, קרלסרוהה, שפאייר, מאנהיים, לודוויגסהאפן, וורמס, מיינץ, ויסבאדן, קובלנץ, בון, קלן, לברקוזן, דיסלדורף, קרפלד, דואיסבורג (כולן בגרמניה), ארנהם ורוטרדם (הולנד).
בשנת 2002 הוכרז כאתר מורשת עולמית קטע מעמק הריין באורך של 65 קילומטר, מבינגן בדרום עד קובלנץ ומפגש הריין עם הנהר מוזל בצפון.
ריימן הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי הפלטפורמה.
משחק זה, הראשון בסדרת משחקי ריימן, נוצר על ידי מישל אנסל בשנת 1995. המשחק יצא במקור לקונסולת ה-Atari Jaguar וגרסה לקונסולת הפלייסטיישן יצאה במקביל, ובהמשך יצאו גרסאות גם לקונסולת ה-Sega Saturn ולמחשב האישי למערכת ההפעלה MS-DOS, וכן ל-Gameboy Color ולגיים בוי אדוונס.
עלילת המשחק מתחילה כשאדון האופל הרשע גונב את הפרוטון הגדול אשר שומר על ההרמוניה בעולם, מביס את בטילה הפיה בניסיונה להגן על הפרוטון וכולא את האלקטונים, יצורים קטנים וורדרדים שנהגו להסתובב סביב הפרוטון.
עקב גנבת הפרוטון מתחילים כאוס בעולם ונוצרים יצורים אפלים חדשים.
ריימן, גיבור חסר גפיים (כמו כל הדמויות בעולם הזה), נאלץ לצאת למסע ההצלה של העולם בו הוא נלחם בחייליו של אדון האופל וביצורים ידועים בעולמו.
במסעו ריימן משיג כוחות חדשים ופוגש יצורים נוספים שעוזרים לו.
במהלך המסע ריימן עובר בממלכות שונות ומגוונות.
ריימן מתחיל את המסע ביער החלומות, חסר יכולות מיוחדות, ולאחר זמן קצר פוגש את בטילה שנותנת לו את היכולת לזרוק את אגרופו בעוצמה ובכך להילחם באויביו.
בהמשך ריימן פוגש את בטילה עוד מספר פעמים כשבכל פעם היא מעניקה לו יכולת אחרת.
במהלך המסע ריימן פוגש את טרייזן, הנותן לריימן את היכולת לשתול זרע ולהצמיח ממנו צמח מטפס, כאות תודה לעזרה שקיבל מריימן.
היכולת משמשת את ריימן כשגשם מתחיל להציף את היער והוא נאלץ לטפס לנקודה גבוהה.
במהלך המסע ריימן פוגש את מוסקיטו התינוק, ונאלץ להיאבק אתו.
בסופו של דבר מוסקיטו הופך לטוב ועוזר לריימן לחצות אזור מסוים.
בסוף יער החלומות ריימן נלחם נגד הבוס מוסקיטו, יצור המשרת את אדון האופל.
לאחר מכן ריימן מגיע אל ארץ השודדים ("ארץ הלהקה"), שחלקה נמצא גבוה בשמים.
בארץ השודדים ריימן נפגש לראשונה עם הפיות הכחולות המשנות את גודלו.
בסוף מסעו בארץ השודדים ריימן נלחם בבוס אדון סאקס.
לאחר מכן הוא מגיע אל אזור ההרים הכחולים, שם הוא פוגש בחבריו כשהבולט שבהם הוא המוזיקאי המעניק לו את יכולת ההליקופטר בעזרתה הוא יכול לעופף באוויר למשך זמן בלתי מוגבל, מה שעוזר לו אחר-כך להינצל מאבן ענקית שנופלת מעליו.
בסוף המסע בהרים הכחולים ריימן פוגש במר אבן.
לאחר-מכן ריימן מגיע אל עיר התמונות, עיר ענקית בה נמצאים חלק מהאויבים החזקים ביותר של ריימן.
במהלך המסע בעיר ריימן מגיע לתיאטרון שם הוא נלחם בקבוצת פיראטים ובאם החלל.
בסוף המסע בעיר ריימן פוגש שוב את אם החלל, והפיה בטילה נחטפת בידי אדון האופל.
לאחר מכן ריימן מגיע למערות התת-קרקעיות של סקופס, שם הוא פוגש חייזר בשם ג'ו.
במהלך המסע ריימן פוגש את אדון סקופס, עקרב ענק ורב עוצמה, במערת יהלומים שמתחילה לקרוס לאחר מאבק קצר ביניהם.
לאחר מכן ריימן פוגש שוב את סקופס ומביס אותו סופית.
לאחר שריימן מביס את אדון סקופס, אדון האופל חוטף את בטילה, דבר שגורם לריימן להתחיל להתייאש לפני שמגיע לארמון הממתקים בו נמצא אדון האופל.
במהלך המסע האחרון שלו ריימן פוגש כפיל שלו שיצר אדון האופל.
הכפיל נראה בדיוק כמו ריימן רק שצבעיו שונים (עור כהה, עיניים צהובות, וכדומה...).
הכפיל גם מבצע את אותן הפעולות שריימן עושה בכל רגע נתון ומפגש ביניהם גורם לפיצוץ.
לאחר שריימן מתגבר על הכפיל הוא פוגש סוף-סוף פנים-אל-פנים את אדון האופל, שלוקח את כל הבוסים שריימן הביס ומערבב אותם יחד, מה שיוצר מספר בוסים חדשים שכל אחד משלב מספר מאפיינים של הבוסים הרגילים.
לאחר שריימן מביס את הבוסים הוא מביס גם את אדון האופל ואז הכל חוזר לקדמותו.
המשחק מקיים את הכללים הבסיסיים של משחקי הפלטפורמה - השחקן שולט בדמותו של ריימן בעולם דו־ממדי, ועליו להתגבר על אויבים ולעבור מכשולים.
הדגש מופנה לכיוון של זריזות ידיים והתחמקות מסכנות.
האלימות במשחק היא כשל סרטים מצוירים .
ברוב השלבים המטרה היא לעבור מסלול מסוים מתחילתו ועד לסופו (שלט ועליו סימן קריאה), אולם ישנם מספר שלבים בעלי משימות מסוימות.
כמו כן בכל שלב נמצאים מספר כלובים בהם כלואים האלקטונים.
חלק מהכלובים מוחבאים כך שרק ברגע והשחקן מגיע לנקודה מסוימת הם מופיעים.
ברגע וכלוב מופיע נשמע צליל מיוחד, וזו הדרך היחידה למצוא את אלו המוחבאים.
במהלך השלבים ריימן גם יכול לאסוף כדורים כחולים מעופפים הנקראים מצלצלים, והם חלק מהפרוטון הגדול.
ברגע וריימן אוסף 100 מצלצלים הוא מקבל הזדמנות נוספת (לריימן יש מספר הזדמנויות.
ברגע והוא נפסל הוא חוזר לנקודה מסוימת ומאבד הזדמנות.
ברגע בו ריימן איבד את כל ההזדמנויות הוא נאלץ להתחיל את כל השלב מההתחלה).
במהלך המשחק ריימן פוגש את הקוסם שנותן לו משימת בונוס בה ריימן מסוגל להשיג מספר רב של מצלצלים.
בנוסף לכך ריימן גם יכול לאסוף כדורים אדומים המוסיפים יחידות חיים וגביע עליו מוצג פסל של ריימן המוסיף הזדמנות נוספת.
בנוסף בכל שלב קיים צלם המצלם את ריימן כך שבכל פעם שריימן ייפסל הוא יחזור לנקודה בה הוא נפגש עם הצלם.
בסיום כל שלב נפתחות בפני השחקן אפשרויות של שלבים חדשים, והוא גם יכול לשחק מחדש בשלבים שכבר סיים כדי לנסות ולמצוא כלובים שטרם מצא, או לזכות בבונוסים נוספים.
השלבים מאוגדים למספר "עולמות" שונים, כל אחד עם הגרפיקה, המוזיקה והאויבים האופייניים לו.
בסיום כל עולם ישנו בוס - אויב חזק במיוחד - שיש להביס.
לאחר שמתגברים על הבוס פעם אחת אין צורך להילחם נגדו שוב בפעמים הבאות.
כדי להגיע אל העולם האחרון, בו מתגורר אדון האופל, יש למצוא את כל הכלובים שבמשחק (102 במספר).
כתוצאה מכך עלול להיווצר מצב בו נאלצים לעבור על חלק מהשלבים מספר גדול של פעמים עד שנמצאים כל הכלובים.
חבר של ריימן המתגורר באזור: טארייזן.
ארץ השודדים (Band Land, משחק מילים על הדמיון בין "להקה" ל"כנופיה"):
חבר של ריימן המתגורר באזור: המוזיקאי.
כוח זמני: שליטה בהליקופטר (כמו כן, הכוח מופיע בריימן 2).
בוס תת-שלב התיאטרון: אם החלל ופיראטים.
חבר של ריימן המתגורר באזור: ג'ו החייזר.
ריימן מתחיל את מסעו ביער החלומות, עם שלושה כוחות בסיסיים:
קפיצה - קפיצה בסיסית לחלוטין, אם כי גבוהה למדי.
זחילה - מאפשרת לריימן להתקדם בשפיפות במחילות או מעברים צרים.
פרצוף מצחיק - ריימן מרחיב את פיו ככול יכולתו בעזרת ידיו, סומר את שערותיו ופוזל.
הכוח יעיל כנגד הסיירים המבוגרים והטפשים ביער החלומות, שכן ברגע שהם רואים את ריימן במצב זה הם נבהלים ונמלטים על נפשם.
הכוח פג עם השגתו של ריימן את כוח הריצה.
הכוח מופיע גם במשחק השלישי.
במהלך המשחק, כשבטילה הפיה רוכשת את עוצמתה מחדש, היא נותנת לריימן כוחות חדשים מדי פעם, שחיוניים בהתגברות על המכשולים שבהמשך הדרך.
בצורה זו הולכים ונוספים למשחק אלמנטים חדשים של זריזות ידיים בכל אחד מהעולמות.
אגרוף - זוהי המתקפה הסטנדרטית שרימן משתמש בה מאז.
זוהי היכולת להכות באגרוף אויבים (וכלובים).
לריימן היכולת לשלוח את האגרוף למרחק מה קדימה, בהתאם לעוצמת המכה שהוא שולח.
היתלות - היכולת להתלות על קצוות של פלטפורמות מבלי ליפול.
היאחזות - היכולת להיאחז בטבעות מעופפות המופיעות בשלבים רבים, ומאפשרות לריימן להתנדנד מעל מכשולים.
הליקופטר - היכולת של ריימן להשתמש בשיערו בתור הליקופטר, כדי להאט את נפילתו ולאפשר יכולת תנועה רחבה יותר בזמן שהוא קופץ.
ריצה - היכולת לרוץ מהר יותר (ולכן גם לצבור תנופה לקפיצות).
שלוש תכונות ניתנות לריימן על ידי חבריו בשלבים שונים, בתמורה לעזרה שהוא מעניק להם.
אלו יכולות זמניות המיועדות למקומות מסוימים בלבד:
זרעי הקסם - היכולת לגדל מידית צמחים מהקרקע, ולאחר מכן ניתן לקפוץ עליהם.
הכוח ניתן על ידי טארייזן ביער החלומות.
הליקופטר מטפס - יכולת ההליקופטר של ריימן, אך בלתי מוגבלת בזמן, בניגוד ליכולת הסטנדרטית.
בצורה זו ריימן מסוגל לעבור את השלב כולו בתעופה (אך השליטה בו קשה יותר).
ניתן על ידי המוזיקאי בהרים הכחולים.
להבה מעופפת - מעין גחלילית קטנה העוקבת אחר ריימן במערות החשוכות ויוצרת סביב אגרופו הילה של אור.
ניתנת על ידי ג'ו החייזר במערותיו של סקופס.
אלפים כחולים מעופפים - אלה הם שדונים/פיות קטנים אשר מופיעים מעת לעת בשלבים שונים.
ברגע שריימן נוגע באלף כזה גודלו קטן.
מרגע שנגע בו בשנית, או באלף אחר, הוא חוזר לגודלו המקורי.
בטילה הפיה - זוהי פיה אשר ניסתה להגן על הפרוטון מפני אדון החושך ונכשלה.
כוחותיה נמוגו והיא צריכה זמן כדי לחדשם ולעזור לריימן.
במהלך המשחק היא מעניקה לריימן כוחות אשר נשארים עמו לאורך המסע.
בטילה הפיה חזרה במשחק "Rayman Origins".
הקוסם - מספר את ההקדמה.
בעד תשלום "צלצלים" מעניק לריימן שלבי בונוס בהם הוא יכול להשיג חיים נוספים.
האלקטונים - היצורים הקטנים אשר נהגו לחוג סביב כדור הכוח הגדול לפני שזה נחטף.
לאחר מכן נכלאו בידי אדון האופל.
מטרתו החשובה ביותר של ריימן היא שחרור כל האלקטונים.
טארייזן - מעין גרסה שחורת שיער של ריימן החיה ביער.
באחד משלבי המשחק מתבקש ריימן לעזור לחברו להשיג את בגדו אשר נתקע על העץ.
בתמורה מעניק לו טארייזן את הכוח להצמיח שיחים.
הוא מעין פארודיה על טרזן.
המוזיקאי - טרובדור חסר שם ממשי החי בהרים הכחולים.
כשריימן פוגש בו תקועה הגיטרה שלו מתחת לסלע כבד, ועל ריימן לשבור אותו כדי לחלץ אותה.
בתמורה מעניק לו המוזיקאי את כוח הסופר הליקופטר.
ג'ו החייזר - מתגורר בחנות במערותיו של סקורפס.
איבד את שלט החנות במערות החשוכות ביותר ומעניק לריימן את הלהבה המעופפת בבקשה שיימצא אותו.
מוסקיטו התינוק - מסתובב ביער החלומות ובהתחלה הוא ניסה לתקוף את ריימן אבל בסוף שהוא הפסיד הוא עבר לצד של ריימן ועוזר בדרך.
הצלם - מצלם את ריימן במצלמתו.
הודות לכך ריימן אינו מתחיל את השלב מהתחלה כשהוא מאבד פסילה אלא מהמקום בו הוא הצטלם.
אדון האופל - הרע שברעים.
מתחבא בארמון הממתקים ושומר את כדור הכוח.
על ריימן להתעמת נגדו כדי לסיים את המשחק ולהשיב את הסדר על כנו.
נאמר כי הוא נרצח על ידי רייזורבירד לפני עלילת המשחק השני, אך דבר זה הוכח כלא נכון.
מר סקופס - עקרב ענק החי במערות החשוכות שבין העיר התמונות וארמון הממתקים.
מסוגל לשלוח אחת מצבתותיו קדימה ולהפיק אנרגיה רעה מזנבו.
אם החלל - הבוסית בעלת המספר הגבוה ביותר של נקודות החיים מלבד אדון האופל.
חייה בעולם התמונות ומצוידת בתותח היורה קרני אנרגיה וסכינים ובמכונת כביסה.
הפיראטים - דמויות ממחזה בתת-שלב התיאטרון.
הצוות חי על ספינה וכולל פיראט היורה עגיל, פיראט הזורק פצצות ורובוט בתלבושת פיראט היורה סכינים וקרני לייזר שחזקות דיו כדי להמיס מתכת מתוך תותח.
מר אבן - ענק המורכב מסלעים שבהרים הכחולים.
כמו שאר היצורים בני-מינו הוא נוהג לזרוק סלעים לוהטים.
רק שבין כל בני-מינו שריימן פוגש הענק הזה בעל יותר נקודות חיים מכל השאר.
מר סאקס - הסקסופון הגדול של שלב המוזיקה, הלא היא ארץ השודדים (בשלב שבו פוגשים אותו מתחילה מנגינת סקסופון לנגן ברקע; השם של הרצועה בפסקול של המשחק נקראת "זהו מר סאקס!" "!This is Mr.
Sax", מין בדיחה, מכיוון שהרצועה לפני-כן נקראת "מיהו מיסטר סאקס?" "?Who is Mr.
מוסקיטו - יתוש גדול ועקשן אשר בנה לו קן ביער החלומות.
מנסה להביס את ריימן באמצעות דרדרים קטנים, גדולים וענקיים, ובעזרת העוקץ שלו.
מוסקיטו התינוק - הבוס הראשון שריימן פוגש, החי אף הוא ביער החלומות.
בניגוד למוסקיטו, אינו זורק דרדרים ובעל מספר קטן של נקודות חיים.
מרגע שמובס, חובר אל ריימן ועוזר לו לעבור שלב בעייתי.
הוא מופיע במשחק השני כבעל ברית, ובגרסה אחת של המשחק מסייע לו להגיע לאי רחוק, שם נמצא מקדש הקרח, ומסכה שצריך כדי להציל את עולמו שנית.
הערה: לחלק מהיצורים הומצאו שמות מכיוון שלא הוזכרו במשחק המקורי.
אנטיטונים - חייליו הקבועים של אדון החושך, ומצויים כמעט בכל אחד משלבי המשחק.
חלקם פשוט הולכים, חלקם קופצים ונושכים, חלקם עפים בקו ישר, וחלקם עושים שילוב של פעולות אלה.
ציידים - גם הם מופיעים כמעט בכל השלבים.
נוהגים לירות קליעים אשר מהם נשלחת יד המכה בפטיש.
פיראנות - דגים המצויים במימי יער החלומות ומערותיו של סקופס.
חלקם מסוגלים לעוף וחלקם לזנק מהמים.
הפיראנות מופיעות בכל משחקי ריימן.
סיירים - יצורים החיים ביער החלומות, מהם גבוהים ונמוכים.
הנמוכים שולחים את ידיהם למרחקים על מנת לתפוס את ריימן בעוד שהגבוהים רצים בפראות כשנתקלים בריימן.
הנמוכים מסוגלים להתכופף באופן כזה שקשה לפגוע בהם.
תווים פסולים - תווים המסתובבים בשורות הנגינה של ארץ השודדים.
פוערים את פיותיהם על מנת לנשוך במי שעומד בדרכם.
כדורים דוקרנים - כדורים כחולים עם קוצים ועיינים הדומים מעט לדגים.
לא יכולים לזוז ומשמשים תחליף לדרדרים מהעולם הראשון.
"עיני ברק" - מצויות בעולמות שונים.
הן משתמשות בעפעפיים שלהן על מנת לירות ברקים.
לעיתים מצורפת אליהן יד חמושה בפטיש ענקי.
החצוצרוח יצורים דמויי חצוצרה שנושפים על ריימן ומעיפים אותו רחוק דבר שריימן משמש לטובתו.
נראים רק בשלב אלגרו פרסטו.
רובוט אדום - יצור מתכתי גדול ואדום בלתי ניתן להבסה שידיו הן בעצם כדורי קוצים ענקיים.
אנשי אבן - מסתובבים בהרים הכחולים.
הם זורקים סלעים לוהטים ואינם ניתנים להבסה מוחלטת שכן הם קמים זמן קצר לאחר שהובסו.
כלבי אבן - מסתובבים בהרים הכחולים ובמערות של סקופס.
הם הולכים, קופצים ופוגעים במי שבדרכם.
מקור טיל טילים דמויי מקור עם עיניים מתעוררים ברגע שריימן עומד בטווח היריה.
שרצים - חרקים בעלי רגלי-פומפה אשר עוזרות להם לטפס על קירות מערותיו של סקופס.
ליצנים - שומריו הבכירים של אדון החושך בארמון הממתקים.
מבצעים תעלולים בהם מעורבים לעיתים קרובות פטישים גדולים.
ריימן האפל - יציר כפיו של אדון האופל.
נראה כריימן, אך בגוונים שונים ובעל מראה מרושע יותר ועיניים בוהקות ללא אישונים.
עוקב אחר ריימן תוך כדי חיקוי מדויק של כל מהלכיו.
מגע בין שניהם יביא לתבוסתם.
בבריטניה המשחק הוא משחק הפלייסטיישן הנמכר ביותר בכל הזמנים, עם מכירות של חמישה מיליון עותקים.
עקב הצלחת המשחק פותחו משחקי המשך והרחבות לכל פלטפורמות המשחקים.
ב-2001, יצאה גרסה של המשחק לגיים בוי אדוונס בשם "Rayman Advance".
Rayman 2: The Great Escape (בעברית: ריימן 2: הבריחה הגדולה, בקיצור: Rayman 2) הוא משחק ההרפתקאות משנת 1999. זהו המשחק השני בסדרת המשחקים "ריימן".
צבא של רובוטים-פיראטים בפיקודו של אדמירל ראזורברד פלש לעולמו של ריימן, והצליחו לשבות ולשעבד כמעט את כל תושביו.
הם אף גרמו לפיצוץ הליבה של העולם לאלף רסיסים - הלומים הצהובים, שנפוצו לכל עבר ברחבי העולם.
לאחר פיצוץ הליבה, מאבד ריימן את כוחותיו ונופל בשבי הרובוטים, כשהוא מוחזק כאסיר במפקדת הרובוטים, ספינה ענקית המרחפת באוויר המשמשת גם ככלא לאסירי הרובוטים.
גלובוקס, חברו של ריימן, נתפס בידי הרובוטים ונלקח לתאו של ריימן.
לאחר שהוכנס הוא מעניק לריימן לום כסוף שהצליח להבריח בבטנו, אשר משיב לריימן את יכולתו לירות כדורי אנרגיה.
בעזרת יכולתו המחודשת מצליחים ריימן וגלובוקס לברוח מהספינה, אך הם מאבדים איש את רעהו.
ריימן מתחיל לאסוף את הלומים הצהובים שהרכיבו בעבר את ליבת העולם, ומשחרר מכלאם את הטינסים.
בעזרתם הוא מגיע למקום בו כלואה לי הפיה, ומצליח לשחרר גם אותה.
לי מעניקה לו לום כסוף נוסף ומספרת לו על פולוקס, יוצרו של העולם שכוחו הרב יוכל להביס את הרובוטים.
מכיוון שפולוקס מצוי בתרדמת, על ריימן לצאת ולחפש ארבע מסכות קסומות שאיחודן יגרום לפולוקס להתעורר.
ריימן יוצא למסע החיפוש אחר המסכות, ובמהלך חיפושיו הוא ממשיך באיסוף הלומים הצהובים, שחרור הטינסים הכלואים בכלובים ושאר חבריו שנכלאו על ידי הרובוטים, וכן מקבל מלי לומים כסופים נוספים המשדרגים את יכולותיו ויריותיו.
לבסוף הוא מצליח לאחד את ארבע המסכות ומעיר את פולוקס, שמחסל את כל הרובוטים הנמצאים על האדמה.
אלא שכוחותיו של פולוקס מוגבלים רק לפני האדמה, ועל כן על ריימן מוטלת המשימה להביס את ראזורברד הנמצא בספינה המרחפת באוויר.
לאחר קרב איתנים עם ראזורברד, המשתמש ברובוט גדול בניסיון לחסל את ריימן, מצליח ריימן להכניעו.
אלא שראזורברד משתמש בספינת מילוט ובורח, וזאת לאחר שהפעיל את מנגנון ההשמדה העצמית, דבר שגורם להתפוצצות הספינה כשריימן על סיפונה.
בסצנת הסיום כל חבריו של ריימן מתאספים ומתאבלים מסביב לכף רגלו של ריימן, שהיא כל מה שנותר ממנו לאחר הפיצוץ.
אלא שאז ריימן מפתיעם ומגיח בצליעה על רגל אחת כשהוא נעזר במקל.
כף רגלו מתחברת בחזרה למקומה (שכן ריימן חסר גפיים), ובזאת מגיע סופו הטוב של המשחק.
בכתוביות הסיום נראה ראזורברד בחלל כשהוא טס בספינת המילוט שלו.
ריימן - גיבור המשחק, יצור חסר גפיים המסוגל להשתמש בשערו כבמסוק וכן לירות כדורי אנרגיה מאגרופיו.
גלובוקס - חברו הטוב של ריימן, יצור כחול דמוי קרפדה המסוגל ליצור ענני גשם.
מרפי - יצור קטן ומעופף שתפקידו לעזור לשחקן במתן הוראות והסברים.
קלארק - מחבריו של ריימן, טיפוס שרירי העוזר לריימן להילחם ברובוטים.
לי- מחברותיו של ריימן, פיה אשר נותנת לו את לומי הכסף המשדרגים את יכולותיו.
ראזורברד - רובוט קטן אשר מהווה את האנטגוניסט הראשי במשחק.
ראזורברד וצבא הרובוטים שלו הם שהשתלטו על עולמו של ריימן, פוצצו את ליבתו ושיעבדו וכלאו את תושביו.
הטינסים - יצורים קטנים בצבע טורקיז הנמצאים בהתקוטטות מתמדת על תפקיד המלך שלהם.
הם אחראים על היכל הדלתות, מקום המכיל שערים לכל אחד משלבי המשחק, ופותחים עבור ריימן את השערים הללו.
פולוקס - הבורא של העולם, ששקע בתרדמת לפני זמן רב.
כדי להעירו על השחקן לאסוף ארבע מסכות קסומות.
הלומים הם כדורי אנרגיה מכונפים בצבעים שונים, המפוזרים ברחבי עולם המשחק.
לכל לום ישנה השפעה שונה בהתאם לצבעו כאשר ריימן אוסף אותו, מלבד ללומים הסגולים שלא ניתנים לאיסוף אלא רק לשימוש.
לום צהוב - אחד מ-1,000 החלקים שהרכיבו את ליבת העולם, ולאחר שזו פוצצה על ידי הרובוטים הם התפזרו ברחבי העולם.
לום אדום - מרפא חלק מהחיים במד החיים של ריימן.
לום ירוק - נקודת שמירה במשחק, כאשר השחקן נהרג במהלך המשחק הוא מוחזר למקום האחרון בו אסף לום ירוק.
לום כחול - מספק חמצן למד החמצן של ריימן, כאשר הוא מבצע צלילה מתחת למים.
לום סגול - מאפשר לריימן להתלות ולהתנדנד עליו, ובכך מאפשר לריימן להגיע למקומות רחוקים וגבוהים יותר.
לום כתום - לום שווה ערך לחמישה לומים צהובים.
לום כסוף - לומים הניתנים לריימן על ידי לי הפיה, ומשדרגים את יכולותיו.
האנצמן 800 (Henchman 800) - אויבים רגילים.
קיימת גם גרסה משודרגת עם הרבה חיים וקרס ביד.
פיראט גורילה (Gorilla Pirate) - אלה הם אויבים שבלתי אפשרי לפגוע בהם, אך אפשר לגרום להם ליפול למותם או לקחת שזיף ולזרוק על ראשם.
אקסל (Axel) - שומר המסכה הראשונה.
אמבר (Umber) - שומר המסכה השנייה.
פאוץ' (Foutch) - שומר המסכה השלישית.
גרולם 13 (Grolem 13) - שומר המסכה הרביעית.
הופיע בלעדית בגרסת "Rayman Revolution".