tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטיל מכיל גם מנגנון ביטחון, אשר נכנס לפעולה במידה והטיל לא התביית על מטרה בתוך 13–16 שניות, ומונע את פיצוצו כתוצאה מפגיעה.
הטיל משוגר באמצעות מטען נפץ קטן שמעיף אותו למרחק מטרים ספורים מהמשגר.
בזמן השיגור מחובר לטיל תיל מתכתי קצר, אשר עם ניתוקו מהטיל מצית מנוע רקטי חד שלבי הפועל על דלק מוצק.
ראש הביות פועל באמצעות גבישי גלנה לא מקוררים, המגיבים לשינוי טמפרטורה היחסית לרקע השמיים האופייני לכלי טיס, בטכנולוגיה המכונה "ביות ניגוד תמונה אופטי" .
לטכנולוגיה זו יתרון מובהק על טכנולוגיות ביות תת-אדום במקרה של מטרות בעלות חתימת חום קטנה מאוד בחזית, אשר נעות לכיוון מערכת היירוט.
בזמן יציאתו היה השיר מעין "המנון" של עובדות משרדים בארצות הברית.
בשנת 2004 דורג השיר במקום ה-78 על ידי מכון הסרטים האמריקאי במסגרת משאל בקרב אנשי תעשיית הקולנוע.
השיר נכתב עבור הסרט "9 עד 5" בכיכובן של ג'יין פונדה, לילי טומלין ופארטון עצמה, בהופעת בכורה כשחקנית בסרט.
השם של השיר ושל הסרט שאב השראה מארגון נשים בעל שם זהה, שנוסד בארצות הברית בשנת 1973 במטרה לשפר את תנאי ההעסקה של העובדות.
בשנת 2008 השיר הופיע במחזמר המבוסס על הסרט, יחד עם שירים נוספים שכתבה למחזמר דולי פארטון.
מספר חודשים לפני שיצאו השיר והסרט, הזמרת הסקוטית שינה איסטון הוציאה סינגל בשם 5 To 9 בבריטניה.
כאשר השיר יצא לאור בארצות הברית הוחלף שמו על מנת למנוע בלבול עם השיר של פארטון.
שירה של איסטון הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית בשמו החדש, שלושה חודשים לפני שהשיר של פארטון עזב את המצעד הזה.
על אף השמות הדומים נושאי השירים אינם דומים זה לזה.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ של כל הזמנים191
בפברואר 1981 השיר הגיע בו זמנית למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ולמצעד המוזיקה העכשווית למבוגרים.
השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
השיר זכה בפברואר 1981 במכירות זהב לאחר מכירת 500,000 עותקים.
בספטמבר 2017 זכה הסינגל בפלטינום, לאחר מכירת מיליון עותקים ממנו.
בבריטניה הגיע השיר למקום 47 בלבד, אך הושמע רבות ברדיו ובמועדונים.
השיר היה מועמד לזכייה בפרס האוסקר בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר", אך שיר הנושא Fame מתוך הסרט תהילה גבר עליו.
הוא זכה בשני פרסי גראמי.
(בעברית: 9 נשמות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הרומניה אלכסנדרה סטאן, מתוך אלבומה השלישי, Alesta.
השיר יצא לאור ב-13 בינואר 2017, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום.
לאחר צאתו של השיר הזה כסינגל, השתתפה סטאן בשיר "Siempre Tú", שהצליח להיכנס אל המצעד המקסיקני של בילבורד.
השיר נכתב על ידי סבסטיאן ארמן, בוריסלב מילנוב, יואכים פרסון, יאהמי יות' ואלכס זידק והופק על ידי ארמן ופרסון.
בנוסף לכך, השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הרגאיי וסגנון הדאנסהול.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.
הווידאו קליפ הרשמי שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אלכסנדרה סטאן ב-12 בינואר 2017, יום לפני צאתו כסינגל.
בין היתר, הוזמנה סטאן לשיר את השיר בתוכנית הטלוויזיה הרומנית "Vorbește Lumea".
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1.6 מיליון צפיות.
9 הוא אלבום האולפן החמישי של הראפרית האמריקאית ליל קים.
האלבום יצא לאור ב-11 באוקטובר 2019, על ידי חברות התקליטים קווין בי ו-eOne.
ב-15 בפברואר 2019, יצא הסינגל הראשון "Go Awff", וב-27 בספטמבר באותה השנה, יצא הסינגל השני, "Found You".
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-22 במצעד אלבומי ה-R&B של חברת המצעדים הרשמית.
את האלבום הקליטה ליל קים בין שנת 2017 לשנת 2019. האלבום מכיל בתוכו שירים בסגנון ההיפ-הופ.
למרות שמו, האלבום הוא לא האלבום התשיעי של קים, אלא אלבומה החמישי בסך הכל, והוא יוצא ארבע עשרה שנה לאחר צאת אלבומה הקודם, The Naked Truth.
9 (הידוע גם בשמו: Wild Love) הוא אלבום הבכורה של המפיק מוזיקלי ההולנדי קשמיר קאט.
האלבום יצא לאור ב-28 באפריל 2017 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ ומאד לאב.
במהדורה היפנית שלו נכלל השיר "Adore", בו השתתפה הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה.
ב-28 בפברואר 2016, הודיע קאט כי החל לעבוד על אלבום הבכורה שלו.
ב-24 באוגוסט, העלה דה ויקנד בעמוד האינסטגרם שלו הצצה לשיר הראשון מתוך האלבום, "Wild Love".
יומיים לאחר מכן יצא השיר באופן רשמי.
באותו היום, חשף קאט את עטיפת האלבום ואת שמו הראשוני, Wild Love.
שם האלבום שונה ל-9 לאחר ההכרזה.
אותה ההכרזה נעשתה באמצעות סרטונים שונים שפרסם בטוויטר.
העטיפה הרשמית של האלבום היא תצלום של המספר 9 על רקע שחור המוצג על גבי מסך מחשב.
ב-26 באוגוסט 2016, יצא לאור "Wild Love", כסינגל המוביל מהאלבום.
הסינגל השני, "Trust Nobody", יצא לאור ב-26 בספטמבר.
"Love Incredible", יצא לאור ב-16 בפברואר 2017 כסינגל השלישי.
ב-30 במרץ יצא לאור "" כסינגל רביעי מתוך האלבום.
ב-27 באפריל 2017, יצא לאור הסינגל החמישי "Quit" בהשתתפות הזמרת אריאנה גרנדה.
ב-4 באפריל 2019, פרסם קשמיר קאט סרטון בחשבון הטוויטר שלו בו חשף את תאריכים לסיבוב ההופעות "Cat Tour".
מדינהתאריך יציאהפורמטגרסהחברת תקליטיםמקורעולם28 באפריל 2017הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסטנדרטית • דלוקסאינטרסקופ • מאד לאב
"" הוא סינגל של התקליטן הגרמני, ATB, בשיתוף פעולה עם יולנדה ריברה.
הסינגל הופיע באלבום הבכורה שלו מ-1999, .
ה-Daily Record הסקוטי אמר כי: "פתח חלון בביתך, עצור ברמזורים או צא לחופשה - אתה שומע את המנגינה הזו.
המנון דאנס מאסיבי עם מילים סקסיות וקרוס סינתיסייזר ממריא." העיתון כתב גם כי: "קיץ מעולם לא נשמע כל כך טוב עם וו הגיטרה הספרדי בשיר הזה.
זה יזכיר לך לנצח את הקיץ האחרון של האלף."
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000נורווגיה (IFPI Norway)זהבשוודיה (GLF)פלטינה30,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה890,000
גרסה מחודשת לשיר של ATB, בשיתוף פעולה עם התקליטן הגרמני, טופיק, והזמר השוודי, A7S, יצאה, על ידי וירג'ין רקורדס, ב-15 בינואר 2021.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000בלגיה (BEA)זהב20,000קנדה (Music Canada)זהב40,000דנמרק (IFPI Denmark)זהב45,000גרמניה (BVMI)זהב200,000איטליה (FIMI)פלטינה70,000פולין (ZPAV)זהב10,000פורטוגל (AFP)זהב5,000הממלכה המאוחדת (BPI)זהב453,691סטרימינגיוון (IFPI Greece)זהב1,000,000
9 הוא אלבום האולפן השני של הצמד המוזיקלי הישראלי כרקוקלי.
הוא יצא לאור ב-21 בנובמבר 2019 בהוצאה עצמית תחת חברת ההפצה די-מיוזיק.
האחיות כרקוקלי, טלי ולירון, מבצעות מוזיקת פופ נשי קליל, בדומה לצמדי אחיות קודמות בז'אנר כמו האחיות יוספי והאחיות פיק.
הן התגלו לראשונה בעונה הראשונה של הריאליטי "אקס פקטור ישראל" בשנת 2013.
האלבום נקרא כנראה על שם השיר "תשע נשמות" שמופיע בו ועל סמך העובדה כי הוא כולל 9 רצועות.
נושאי השירים באלבום עוסקים במאניה-דיפרסיה של נעורים, המתאפיינים בהתמקדות עצמית ובמאבקים פנימיים, ובנושאים שמעניינים את הקהל הצעיר, כמו אינסטגרם, סטורי ויחסים בין-אישיים.
האלבום נוצר בשיתוף עם המפיק המוזיקלי סתיו בגר.
בביקורת אלבום שפורסמה בגלובס על ידי תימורה לסינגר, האלבום 9 מאופיין כמוזיקה קצבית, קליטה ומרקידה אך לא פורצת את גבולות הז'אנר או פונה לקהלים מבוגרים יותר.
בנוסף צוין כי קהל היעד העיקרי של האלבום מורכב מבני גילן של האחיות, והוא פחות מתאים לגילאים מבוגרים יותר.
המוזיקה באלבום מוגדרת כמונוטונית עם לחנים דלים, מה שמקשה על הרחבת קהל היעד.
בביקורת אלבום שפורסמה במעריב על ידי דודי פטימר, נכתב כי בניגוד לאלבומן הראשון, "מי אם לא את", האלבום הנוכחי מתאפיין במעטפת מוזיקלית הדוקה, מורכבת ופרועה יותר, עם וייב מרענן.
בנוסף נכתב כי הטקסטים נחשבים לרדודים, אך הלחנים הקליטים מעוררים סקרנות להאזנה לאלבום.
כל השירים הופקו על ידי סתיו בגר.
כל השירים נכתבו על ידי לירון כרקוקלי, סתיו בגר וטלי כרקוקלי, אלא אם צוין אחרת.
האות A (באנגלית נהגית אֵי; בצרפתית, בספרדית ובגרמנית: אַה) היא האות הראשונה באלפבית הלטיני.
מקור האות בלטינית והיא התפתחה מהאות היוונית אלפא, אשר התפתחה מהאות הפרוטו-שמית אלף.
מאוחר יותר הפכה לאות גם באלפבית הקירילי, А.
באנגלית ובשפות נוספות, האות משמשת לציון תנועה פתוחה כגון קמץ (לדוגמה במילה father), או צירי, כאשר זה בתוספת תנועה נוספת (לדוגמה במילה ace).
A היא האות השלישית הנפוצה ביותר בשפה האנגלית, והשנייה הכי נפוצה בצרפתית ובספרדית.
בממוצע A מהווה 3.6% מהאותיות בשפה האנגלית הכתובה לעומת 6.2% בספרדית ו-4% בצרפתית.
באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "אלפא" (Alfa או Alpha)
בקוד מורס מיוצגת האות על ידי נקודה וקו:
(מקור משוער)אלף פרוטו שמיתפיניקיתאלפא יווניתאטרוסקית Aלטינית – A
בהקשרים מסוימים, ל-A משמעויות שונות:
במכניקה, a מייצגת תאוצה ו־A משרעת (אמפליטודה).
בחשמל: פוטנציאל וקטורי ויחידת המידה אמפר.
בצירוף עיגול קטן מעליה (Å), מסמנת האות את יחידת המידה אנגסטרום: עשירית הנאנומטר.
לפעמים בתרמודינמיקה – אנרגיה חופשית של הלמהולץ.
בביולוגיה – אדנין (אחת מארבע אבני היסוד של ה-DNA).
אלבום של ג'ת'רו טאל נקרא "A".
סרט איטלקי שנקרא "A" יצא בשנת 1969.
בראיית עולם אנרכיסטית, כאשר האות מוקפת בעיגול, היא מסמלת אנרכיה, משום שבאופן זה היא מייצגת את אמרתו של פרודון "אנרכיה היא סדר".
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 9–1 לפנה"ס
9 לפנה"ס – המזבח הרומי ארה פקיס, אשר הוקם על ידי הקיסר אוגוסטוס, הוקדש על פי סנאטוס קונסולטום על מנת לחגוג את השלום שהושג בעקבות הניצחונות של אוגוסטוס בגאליה ובספרד.
9 לפנה"ס – במהלך קמפיין צבאי שניהל נגד שבט המרקומנים נירון קלאודיוס דרוסוס, בנו החורג של אוגוסטוס קיסר, מת לאחר שנפל מסוסו.
4 לפנה"ס – משלחת מארץ ישראל באה לרומא, במטרה למנוע את המשך שלטון בית הורדוס, לאחר מותו של הורדוס.
4 לפנה"ס – לאחר מותו של הורדוס, בנו ארכלאוס הופך לאתנארך (נשיא) יהודה בעוד שהורדוס אנטיפס הופך לטטרארך הגליל והפראיה
4 לפנה"ס – המצביא הרומאי ומושל הפרובינקיה סוריה פובליוס קווינקטיליוס וארוס כובש את ירושלים באמצעות שלושה מתוך ארבעת לגיונותיו ולאחר מכן צולב 2,000 מורדים יהודים.
3 לפנה"ס – לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס מפקד על הצבא הרומאי בגרמאניה וחוצה את האלבה.
הוא בונה את הפונטס לונגי (בלטינית – גשר ארוך) מעל ביצות העשב בין הריין והאמס.
2 לפנה"ס – יוליה אוגוסטי פיליאה, בתו של הקיסר הרומי אוגוסטוס קיסר, הוגלתה באשמת בגידה וניאוף לאי פאנדאטריה, שם היא הוחזקה בבידוד מוחלט כשרק אמה סקריבוניה התלוותה אליה.
2 לפנה"ס – פרטס הרביעי הופך למלך האימפריה הפרתית.
1 לפנה"ס – אובידיוס כותב את אמנות האהבה
1 לפנה"ס – הקיסר הסיני האי משושלת האן מת ומוחלף על ידי בן דודו, הקיסר פינג משושלת האן בן התשע.
ואנג מאנג ממונה לעוצר על ידי ואנג ג'נגג'ון.
1 לפנה"ס – העוצר לשעבר, דונג שיאן מתאבד.
6 לפנה"ס – תאריך אפשרי ללידתו של ישו
5 לפנה"ס – תאריך משוער נוסף ללידתו של יוחנן המטביל ושל ישו
4 לפנה"ס – עוד תאריך משוער להולדת ישו
3 לפנה"ס – סנקה, מדינאי רומי
3 לפנה"ס – גלבה, קיסר רומי
2 לפנה"ס – לפי האמונה הנוצרית, גבריאל מנבא את לידתו של ישו למרים, אם ישו.
25 בדצמבר 1 לפנה"ס – תאריך לידתו של ישו על פי דיוניסיוס אקסיגואוס, שהמציא את הספירה הנוצרית.
9 לפנה"ס – נירון קלאודיוס דרוסוס
8 לפנה"ס – הורציוס, משורר רומי קדום
8 לפנה"ס – גאיוס קילניוס מאיקנס, מדינאי רומי, ופטרון בתחום האומנות
7 לפנה"ס – אריסטובולוס נסיך ממשפחת הורדוס
3 לפנה"ס – הקיסר קונסורט פו משושלת האן.
2 לפנה"ס – יולוס אנטוניוס בנו של מרקוס אנטוניוס וקונסול (האימפריה הרומית) בשנת 10 לפנה"ס (נולד בשנת 43 לפנה"ס)
2 לפנה"ס – פארתס הרביעי, מלך פרת (נרצח על ידי אשתו ובנו)
1 לפנה"ס – דונג שיאן משושלת האן – מתאבד (נולד בשנת 23 לפנה"ס)
1 לפנה"ס – הקיסר האי משושלת האן (נולד בשנת 27 לפנה"ס)
1 לפנה"ס – הקיסרית פו משושלת האן.
1 לפנה"ס – הקסיר זהאו פאייאן (נולד בשנת 32 לפנה"ס)
9 שעות ושיר הייתה תוכנית טלוויזיה מוזיקלית ששודרה בערוץ 24 בשנת 2004. התוכנית שודרה ארבעה חודשים אחרי שערוץ 24 החל בשידוריו, כחלק מהמחויבות של הערוץ לתמוך במוזיקה ישראלית.
בתוכנית השתתפו אמנים שנדרשו להלחין ולהקליט שיר חדש, לפי מילים כתובות מראש, בתוך תשע שעות.
בסיום כל פרק הוקרן קליפ לשיר החדש.
התוכנית מפגשיר, שעלתה בערוץ 24 בשנת 2005, הייתה המשך לסדרה זו.
התוכנית קוריינה על ידי במאי התוכנית, יואב רודה וזהר וגנר, והשתתפו בה יוצרים כאלון אולארצ'יק, מוקי, פילוני ושב"ק מיוזיק, חמי רודנר, ירמי קפלן, נימרוד לב ולהקת RBS, צביקה פיק, חיים צינוביץ', יוסי בנאי, אפרים שמיר ואחרים.
השיר האחרון לפני מותו שהקליט יוסי בנאי עם מיכה שטרית היה השיר "תרנגול כפרות".
שירים נוספים שהתפרסמו בעקבות התוכנית: "כל כך טוב להיות לבד" של ירמי קפלן, "אש בנשמה" של פילוני ושב"ק מיוזיק, "שוב לא יהיה לי רגע" של חמי רודנר ו"בואי נתחבק" של אלון אולארצ'יק.
A-12 אוונג'ר הייתה תוכנית אמריקנית של מקדונל דאגלס וג'נרל דיינמיקס לפיתוח מטוס תקיפה חמקן לכל מזג אוויר שיחליף את ה-A-6 אינטרודר בצי האמריקני ובחיל הנחתים האמריקני.
התוכנית הייתה לקנות 620 כאלה עבור נושאות המטוסים, ועוד 238 בשביל חיל הנחתים.
המטוס תוכנן ככנף מעופפת בצורת משולש שווה-שוקיים, כאשר תא הטייס מוקם ליד קודקודו.
המטוס יועד להיות מונע על ידי שני מנועי טורבו-מניפה מדגם F412-GE-D5F2 מתוצרת ג'נרל אלקטריק, היוצרים דחף של 13,000 ליברות-כוח (58 קילו-ניוטון) כל אחד, ונועד לשאת שני טילי AIM-120 אמראם, שני טילי AGM-88 הארם ופצצות שונות.
כל החימוש נישא בארבעה תאים פנימיים, כששניים נועדו לחימוש אוויר-אוויר, הגנה עצמית - ושניים נועדו לפצצות.
בסך הכל נשא המטוס 2.3 טונות של חימוש.
על הנייר, זה מעט מאוד; מטוסים מ-1947 בגודל דומה נשאו יותר.
לשם השוואה, אינטרודרים נושאים 8.2 טונות של חימוש, כולל מטען חורג כמו מוקשים ימיים, מל"טים להטעיית נ"מ ועוד.
המטוס יועד לפעול מנושאות מטוסים ולכן כנפיו תוכננו כך שניתן יהיה לקפלן בעת חניה על-מנת להקטין את מוטת הכנפיים.
לצד החמקנות המבנית, קיבל ה־A-12 אוונג'ר עוד ציוד להגנה.
בין המפלטים הותקנו כוורות של נורי הטעיה, ולצדן מערכת בשם ALE50, שהיא בעצם פיתיון מכ"ם נגרר: גוף שנפלט מהמטוס ומחובר אליו בכבל ארוך, ועוצב כך שיחזיר היטב קרינת מכ"ם.
אם נחשף האוונג'ר ויורים לעברו, יפגע הפיתיון הנגרר ולמטוס לא יאונה כל רע.
החמקנות נתנה לאוונג'ר שני יתרונות התקפיים:
היתרון הראשון הוא היכולת לחדור לשטח אויב בטיסה גבוהה, בעוד מטוסי תקיפה אסטרטגית כמו ה-F15E מתגנבים בטיסה מסוכנת בוואדיות ומאחורי רכסים.
כשאתה טס גבוה, צפיפות האוויר נמוכה ואפשר להתקדם מהר יותר בפחות מאמץ וכך לחסוך בדלק.
בנוסף קל יותר להתקדם במהירות כשאין סיכוי שתתנגש באיזו צלע הר או תגלח אנטנה.
היתרון השני הוא היכולת לזהות מטרות ולצפות בהן ממרחק ביטחון, בדרך לזירת הפעולה.
כשאתה טס בוואדיות, אתה רואה רק את הוואדי שלפניך.
אם בגזרה צצו סיור מטוסי קרב חדש, שתי סוללות נ"מ ניידות וטיול משפחות של בית ספר יסודי בצמוד למטרה, את כל אלה תגלה רק כשאתה מגביה מעבר למחסה ונכנס לשלב ביצוע המתקפה.
המטוס סבל ממספר בעיות במהלך פיתוחו, במיוחד עם החומרים מהם תוכנן, והפיתוח התעכב והתייקר, והתקציב טיפס ל-5 מיליארד דולר (בהתאמת אינפלציה לימינו, 10.5 מיליארד).
כאשר העלות המוערכת של כל מטוס צמחה יותר ל-165 מיליון דולר, בוטל המיזם כולו על ידי תת-מזכיר ההגנה, דיק צ'ייני בינואר 1991 לאחר שיוצרו ממנו רק כמה דגמים.
ולאחר מכן, נטען שכל העניין קרה בכוונה כדי לשאוב כסף.
שתי החברות חטפו תביעת ענק, ונדרשו לשלם פיצוי בסך 2 מיליארד דולר למשלם המיסים האמריקאי.
גראמן A-6 אינטרודר הוא מפציץ טקטי, דו-מנועי, בעל כנף אמצעית שנבנה על ידי גראמן.
הוא יועד להחליף את ה-A-1 סקייריידר בעל מנוע הבוכנה והיה בשירות ארצות הברית בשנים 1963–1997. גרסה של המטוס שימשה כפלטפורמה ייעודית למשימות לוחמה אלקטרונית וכונתה EA-6B פראולר (Prowler; מאנגלית: "משוטט") הייתה האחרונה לצאת משירות מבצעי בצי האמריקאי, בשנת 2019. את תפקיד התקיפה והלוחמה האלקטרונית ממלאים כיום דגמי F/A-18 שונים.
בסך הכול נבנו 693 מטוסי A-6.
האינטרודר פותח בתגובה למפרט של הצי האמריקני למטוס תקיפה לכל תנאי מזג אוויר שיוכל לפעול מנושאות מטוסים כדי שישמש תחליף ל-A-1 סקייריידר בעל מנוע הבוכנה מתקופת מלחמת העולם השנייה.
החוזה הוענק לגראמן ב-1957, ותוצר הפיתוח שכונה A2F-1 ביצע את טיסת הבכורה שלו ב-19 באפריל 1960. נחירי הפליטה של מנועי המטוס תוכננו בתחילה כך שיסתובבו כלפי מטה, אך מאפיין זה לא נשאר במטוסי הייצור.
הטייס יושב במושב השמאלי, בעוד התותחן/נווט יושב לימינו במושב המותקן נמוך יותר.
צג ייחודי מציג לאנשי הצוות תצוגה סינתטית של פני השטח שלפני המטוס, מה שאפשר טיסה בגובה נמוך בכל תנאי מזג האוויר.
הכנף יעילה מאוד בטיסה במהירות תת-קולית בהשוואה למטוסי קרב על-קוליים כדוגמת ה-F-4 פנטום, שמוגבלים במילא לטיסה תת-קולית כאשר הם נושאים פצצות.
גראמן התקינה כנף דומה מאוד על צירים במטוס מאוחר יותר פרי פיתוחה, ה-F-14, כמו גם כן נסע דומה.
הכינוי A-6A הוענק לאינטרודר בסתיו 1962, והוא נכנס לשירות מבצעי בפברואר 1963. ה-A-6 היה מטוס התקיפה העיקרי של הצי האמריקני וחיל הנחתים האמריקני למשימות בכל מזג אוויר ובלילה מאמצע שנות השישים ועד שנות התשעים ושימש גם כמטוס תדלוק בגרסת KA-6D או על ידי שימוש במכלים ייעודיים לתדלוק.
בחיל האוויר האמריקני שימש ה-F-105 ת'אנדרצ'יף למטרה דומה, ומאוחר יותר גם ה-F-111 שמאוחר יותר הוסב גם למטוס לוחמה אלקטרונית.
טבילת האש הראשונה של ה-A-6 הייתה במלחמת וייטנאם ובהמשך נעשה בו שימוש במשימות בלבנון, לוב, עיראק (מלחמת המפרץ, 1991), ובוסניה (1994).
ה-A-12 אוונגר יועד להחליף את האינטרודר, אך תוכנית זו בוטלה ולבסוף תפס ה-F-14 שצויד במערכת ה-LANTIRN את מקומו של ה-A-6. האינטרודר האחרון יצא משירות ב-28 בפברואר 1997. מספר שלדות מטוסי A-6 הוטבעו בקרבת החוף של מחוז סנט ג'ונס אשר בפלורידה ליצירת "גן עדן לדגים" המכונה "שונית האינטרודר".
הכינוי שניתן לשמונה אבות טיפוס ומטוסי קדם-יצור.
הגרסה הראשונית של האינטרודר שצוידה ב-DIANE (Digital Integrated Attack/Navigation Equipment), שנועד לספק רמת דיוק גבוהה בהפצצה, אפילו בלילה ובתנאי מזג אוויר גרועים.
ה-DIANE כללה מספר מערכות מכ"ם: מכ"ם חיפוש מדגם AN/APQ-92 מתוצרת נורדן ומכ"ם עקיבה נפרד מדגם AN/APQ-112, מכ"ם גובה מדגם AN/APN-141, ומכ"ם דופלר מדגם AN/APN-153 למתן עדכוני מיקום למערכת הניווט האינרציאלית מדגם AN/ASN-31. המידע שהגיע מהחיישנים עובד במחשבים מוטסים עבור התותחן/נווט.
בסך הכול יוצרו 488 מטוסי A-6A, לרבות שישה מטוסי קדם-יצור.
מרבית המטוסים ששרדו הוסבו לגרסאות אחרות.
חמישה מטוסים אבדו בקרב, והיתר הוסבו בשנות השבעים המאוחרות לגרסת A-6E.
12 מטוסי A-6A הוסבו ב-1970 לגרסת A-6C לצורך תקיפת נתיב הו צ'י מין בווייטנאם.
הם צוידו בפוד TRIM (Trails/Roads Interdiction Multi-sensor) שנישא תחת גוף המטוס וכלל חיישן אלקטרו-אופטי וחיישן תת-אדום לראיית לילה, כמו גם מערכת "בלק קרו" ("Black Crow") לגילוי הצתת מנוע.
אחד מהמטוסים האלו אבד בקרב, והאחרים הוסבו לאחר המלחמה לגרסת A-6E.
בשנות השבעים המוקדמות הוסבו 78 מטוסי A-6A ו-12 מטוסי A-6E לתצורת מטוס תדלוק אשר נועד לתדלק באוויר מטוסי תקיפה אחרים.
מערכת ה-DIANE הוסרה ומערכת תדלוק פנימית נוספה, ובנוסף לה לעיתים הורכב פוד תדלוק מסוג D-704 על נקודת התלייה המרכזית של המטוס.
תאורטית, ניתן היה להשתמש ב-KA-6D במשימות הפצצה ויזואלית ביום, אך בפועל לא נעשה שימוש כזה במטוס ככל הנראה, והמטען הסטנדרטי אותו נשא המטוס היה ארבעה מכלי דלק.
כיוון שהיה מבוסס על מטוס טקטי, סיפק ה-KA-6D את היכולת לתדלוק במהלך המשימה - היכולת להשתתף כחלק מחבילת תקיפה ולתדלק את מטוסי התקיפה במהלך המשימה.
מספר מטוסי KA-6D הוטבעו ביחד עם מטוסי טייסות האינטרודר, והוצאתו מהשירות של המטוס יצרה פער ביכולת התדלוק של הצי האמריקני וחיל הנחתים האמריקני.
אמנם ה-S-3 ויקינג של הצי האמריקני גם הוא בעל יכולת תדלוק, אך ביצועיו וקיבולת הדלק שלו מוגבלים והוא אינו יכול ללוות חבילות תקיפה.
גרסת התקיפה הסופית של האינטרודר בעלת מערכות ניווט ותקיפה משודרגות נכנסה לשירות ב-9 בדצמבר 1971. מערכות המכ"ם לחיפוש ועקיבה המקוריות של ה-A-6A הוחלפו במכ"ם AN/APQ-148 יחיד, והמחשבים המוטסים הוחלפו במחשבים מתוחכמים ואמינים יותר שיוצרו בטכנולוגית אלקטרוניקת מצב מוצק.
מערכת ניווט אינרציאלית חדשה מסוג AN/ASN-92 נוספה, וגם מערכת CAINS (Carrier Aircraft Intertial Navigation System), לצורך ניווט מדויק יותר.
החל מ-1979 כל מטוסי ה-A-6E צוידו במערכת ה-AN/AAS-33 DRS (Detecting and Ranging Set), חלק ממערכת ה-TRAM (Target Recognition and Attack, Multi-Sensor), צריח קטן ומיוצב, שהותקן תחת חרטום המטוס והכיל חיישן תת-אדום לראיית לילה (FLIR), עם ציין לייזר.
בנוסף ל-TRAM הוחלפו במטוסים אלו מערכות המכ"ם במערכות מכ"ם חדשות מסוג AN/APQ-156. לצורך תקיפה מדויקות מאוד ניתן היה להשתמש בהדמיות שסיפקה מערכת ה-TRAM במשולב עם מידע שסיפק המכ"ם, או להשתמש בחיישני ה-TRAM לבדם לצורך תקיפה ללא שימוש במכ"ם אותו ניתן לגלות עקב קרינתו.
ה-TRAM אפשר לאינטרודר לציין מטרות בלייזר ולהטיל פצצות מונחות לייזר.
בנוסף, האינטרודר צויד במערכת לעקיבה אחר מטרות קרקעיות נעות, ולהטלת חימוש על מטרות כאלו, גם בעת תנועתן.
בנוסף, מערכת המחשב אפשרה את השימוש ב-OAP (Offset Aim Points) שהעניקה לצוות המטוס את היכולת להטיל חימוש על מטרות שאינן נראות במכ"ם, על ידי הזנת קואורדינטות של מטרה ידועה הסמוכה למטרה הרצויה, והזנת המרחק והכיוון היחסי של המטרה שאינה נראית.
בתחילת שנות התשעים מספר מטוסי A-6E שודרגו במסגרת תוכנית השבחת מערכות ואמצעי לחימה (SWIP - Systems/Weapons Improvement Program) על מנת לאפשר להם להשתמש באמצעי חימוש מונחה שונים, לרבות AGM-65 מאבריק, AGM-84 הרפון, AGM-84E SLAM, AGM-62 וולאיי ו-AGM-88 הארם.
לאחר סדרה של בעיות עייפות החומר בכנפיים, כ-85% מצי המטוסים צויד בכנפים חדשות העשויות מחומרים מרוכבים.
בסך הכול יוצרו 445 מטוסי A-6E, מתוכן כ-240 היו מטוסי A-6A/B/C אשר הוסבו לדגם החדש.
גרסה מתקדמת של האינטרודר שכונתה A-6F הוצעה באמצע שנות השמונים ונועדה להיות מונעת על ידי גרסה חסרת מבער אחורי של מנוע הטורבו מניפה מדגם F404 מתוצרת ג'נרל אלקטריק ששימש את ה-F/A-18 הורנט במקום מנוע הטורבו סילון מדגם J52 מתוצרת פראט אנד ויטני ששימש את דגמי האינטרודר הקודמים.
המנוע החדש נועד לספק דחף רב יותר וצריכת דלק יעילה יותר מקודמו.
ה-A-6F תוכנן להיות מצויד באוויוניקה חדשה, לרבות מכ"ם מדגם AN/APQ-173 בעל יכולת מִפְתָּח סינתטי ותצוגות תא טייס רב תכליתיות.
ה-APQ-173 נועד להעניק לאינטרודר יכולת לביצוע קרבות אוויר עם יכולת לשיגור טילי AIM-120 אמראם.
שתי נקודות תלייה נוספות נוספו, שהגדילו את נקודות התלייה של המטוס לכדי שבע.
למרות שחמישה מטוסי פיתוח נבנו, הצי בחר לבסוף שלא להמשיך את היצור, ולהתמקד בפיתוח ה-A-12 אוונגר.
גראמן הציעה חלופה זולה יותר שכונתה A-6G, שכללה את מרבית המערכות האלקטרוניות המתקדמות של ה-A-6F, אך שמרה על המנועים הקיימים.
גרסה של האינטרודר למשימות לוחמה אלקטרונית פותחה בשלב מוקדם בחיי המטוס עבור חיל הנחתים האמריקני, שהיה זקוק לפלטפורמה ייעודית למשימות לוחמה אלקטרונית שתחליף את ה-F3D-2Q סקיינייט הוותיק.
גרסה זו, שכונתה בתחילה A2F-1Q ובהמשך שונה כינויה ל-EA-6A, טסה לראשונה ב-26 באפריל 1963. היא צוידה במערכת הל"א AN/ALQ-86 מתוצרת בונקר-ראמו, שמרביתה הוכלה בפוד דמוי אגוז שהותקן מעל המייצב האנכי.
תאורטית, יכלה גרסה זו לשגר את הטיל נגד קרינה AGM-45 שרייק, למרות שככל הנראה לא נעשה שימוש מבצעי שכזה במטוס.
רק 28 מטוסי EA-6A נבנו (שני אבות טיפוס, 15 מטוסים חדשים שיוצרו ו-11 הסבות של מטוסי A-6A), והיו בשימוש טייסות חיל הנחתים האמריקני במלחמת וייטנאם.
המטוסים הוצאו משימוש בקו הלחימה הקדמי באמצע שנות השבעים, כשהם ממשיכים לשמש יחידות מילואים של חיל הנחתים האמריקני והצי האמריקני בעיקר למטרות אימונים.
המטוס האחרון יצא משירות ב-1993.
נגזרת נוספת של האינטרודר למשימות לוחמה אלקטרונית היא ה-EA-6B פראולר.
בגרסה זאת נעשו שינויים נרחבים על-מנת להתאימה למשימות לוחמה אלקטרונית ודיכוי הגנה אווירית לרבות הארכת שלדת המטוס והרחבת תא הטייס על מנת שיוכל לאכלס שני אנשי צוות נוספים להפעלת מערכות הלוחמה האלקטרונית וציודה במערכות לוחמה אלקטרונית מתקדמות שונות.
בסך הכול יוצרו 170 מטוסי EA-6B פראולר.
הפראולר פרש משירות ב-2019 והוחלף על ידי ה-EA-18G גראולר, נגזרת של ה-F/A-18 סופר הורנט.
הנעה: 2 מנועי טורבו-סילון מדגם J52-P8B מתוצרת פראט אנד ויטני, בעלי דחף של 9,300 ליברות-כוח (41.4 קילו-ניוטון) כל אחד
צוות: 4 (טייס אחד ושלושה קציני ל"א)
הנעה: 2 מנועי טורבו-סילון מדגם J52-P408A מתוצרת פראט אנד ויטני, בעלי דחף של 10,400 ליברות-כוח (46 קילו-ניוטון) כל אחד
עד 4 טילים נגד קרינה מסוג AGM-88 הארם
עד 5 פודי ל"א מסוג ALQ-99
עד 5 מכלי דלק נתיקים בנפח 300 גלון
פותח בשנת 1902 בגרמניה על ידי חברת הנשק הגרמנית DWM עבור אקדח לוגר P08 מתוצרתה.
האקדח, אשר פותח על ידי הממציא הגרמני גאורג לוגר, נקרא בתחילה אקדח פרבלום, ומכאן קיבל הכדור את שמו.
כדור 9 מ"מ פרבלום פותח מכדור ה-7.65x21 מ"מ פרבלום, שהיה למעשה הכדור הראשון שנבחר עבור אקדח הלוגר, על מנת להשיג ביצועים בליסטיים וכושר עצירה טובים יותר.
הכדור הוצג על ידי גאורג לוגר גם בפני האמריקאים והבריטים.
הצבא האמריקאי העדיף את כדור הקולט 45., אך הבריטים אימצו את הכדור עבור תת המקלע סטן.
כבר במהלך מלחמת העולם השנייה נפוץ הכדור במגוון רחב של תתי מקלעים דוגמת הסטן, ה-MP 40 הגרמני (ה"שמייסר") ואפילו הגריז גאן האמריקאי (שסופק עם ערכת קנה ובריח להחלפה שהותאמו לשימוש בכדור, כדי לאפשר לחיילים שנשאו אותו להשתמש בתחמושת שלל).
כיום הכדור הוא הנפוץ ביותר מסוגו ומשמש למעלה מ-70 צבאות כתחמושת סטנדרטית לאקדחים ותתי מקלעים.
במהלך השנים יוצרו עשרות רבות של תתי מקלעים שהשתמשו בכדור, ביניהם העוזי הישראלי וה-MP5 הגרמני.
כדור ה-9 מ"מ נוח מאוד לירי בזכות הרתע החלש שלו ומשקלו הנמוך מאפשר לשאת כמות תחמושת גבוהה יותר לעומת כדורים בקליברים גדולים יותר.
כושר העצירה של הכדור נחשב חלש יחסית לתחמושת אחרת שבשימוש באקדחים מוזני מחסנית שלהם קליבר גדול יותר, כגון ה-0.40 S&W וה-קולט 45ACP.
בגלל האנרגיה הקינטית ומהירות הלוע הנמוכות יותר של הכדור.
כיום, לאחר יותר מ-100 שנים בשימוש, החלו יצרנים ברחבי העולם לחפש את ה"כדור הבא", שיחליף את כדור ה-9 מ"מ, דוגמת ה-.357 SIG או ה-S&W 40., אך גם כיום הכדור הוא הנפוץ ביותר בשימוש באקדחים ובתתי מקלעים ברחבי העולם.
חברת ויסטה אאוטדור, אחת מספקיות התחמושות הגדולות בעולם ובעלת כמה מותגים ידועים בתחום כגון Federal, Speer.
Remington פיתחה קליע שמסוגל לחדור אפודי מגן ללא "חדירות היתר" שמאפיינת קליעים חודרי שריון
9 עד 5 הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1980 בכיכובן של ג'ין פונדה, לילי טומלין, דולי פרטון ודבני קולמן.
הסרט עוסק במסע נקמה של שלוש נשים בבוס הסקסיסטי שלהן.
הסרט גרף למעלה מ-3.9 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון שבו יצא לאקרנים בארצות הברית, הכניס כ-103.9 מיליון דולר, והוא מדורג במקום ה-20 ברשימת סרטי הקומדיות הרווחיים ביותר, נכון ליוני 2011.
דולי פרטון, אשר מגלמת את אחת הנשים בסרט, שרה גם את שיר הנושא המפורסם "9 עד 5".
השיר הגיע לראש מצעד בילבורד הוט 100, זכה בשני פרסי גראמי והיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית השיר הטוב ביותר.
הסרט עובד לתוכנית טלוויזיה ולמחזמר שעלה בברודוויי בשנת 2009.
ג'ודי ברנלי (ג'ין פונדה), עקרת בית אשר בעלה נוטש אותה לטובת המזכירה שלו, פוצחת עם גירושיה בקריירת מזכירות משלה, במסגרת תאגיד גדול.
מכיוון שג'ודי מעולם לא עבדה, היא נלחצת מכל משימה פשוטה בעבודתה, כגון תיוק מסמכים, מענה לשיחות טלפון ובמיוחד שימוש במכונת צילום.
באותה החברה עובדת גם ויולט ניוסטד (לילי טומלין), אלמנה ואם לארבעה ילדים, שנמצאת בחברה מזה 12 שנים.
ויולט מוצגת כעובדת חרוצה מאוד, שאינה מקבלת קידום בשל מעסיקהּ השוביניסט פרנקלין הארט (דבני קולמן), אשר בז לכל הנשים העובדות במחלקה.
מזכירתו האישית של הארט היא דורלי רודס (דולי פרטון), שנמצאת במצוקה מתמדת בעקבות הטרדות מיניות מצידו של הארט; הארט הצליח לשכנע רבים בחברה שהיא המאהבת שלו.
שלוש הנשים מתיידדות, ולאחר שהארט פוסח על ויולט בקידומה, השלוש נפגשות בבר מקומי לאחר שעות העבודה, ומפנטזות על מסע נקמה בהארט.
ויולט מפנטזת, בדומה לסיפור שלגיה ושבעת הגמדים, על כך שתגיש להארט קפה מורעל.
העלילה מסתבכת כשהן מאמינות שאכן הרעילו בטעות את הקפה של הארט.
הן יוזמות תוכנית לטשטוש עקבותיהן, וחוטפות מבית החולים את מה שהן תופסות כגופתו של הארט.
בדרך הן נתקלות במכשולים רבים: תאונת דרכים, שוטרים וצוות רופאים בעבודתם.
הארט מתגלה חי בבוקר שלמחרת, ומסתבר שהוא לא שתה את הקפה.
ויולט, דורלי וג'ודי נשבעות לשכוח את אירועי אותו לילה, אך רוז העובדת במשרדן מאזינה לשיחתן בשירותים, ומספרת על כך להארט.
כדי למנוע מהארט להזמין את המשטרה, הן חוטפות אותו ומחזיקות בו כבן ערובה.
הן מסתירות את סיבת היעדרותו מרוז, ומנצלות של היעדרו כדי לבצע מספר שינויים בסביבת העבודה.
כשאשתו של הארט חוזרת מחופשה, הארט נמלט בחזרה למשרד.
לפני שהשלוש נתפסות, מגיע יושב ראש ועד החברה לביקור במשרד, ומביע את שביעות רצונו מהשינויים שבוצעו.
הוא מניח שהארט אחראי לכך ומציע לו תפקיד בסניף החברה בברזיל.
בסיום הסרט, ויולט מקבלת קידום לתפקידו של הארט; ג'ודי מתאהבת בנציג מכונת צילום; דורלי מתפטרת והופכת לזמרת קאנטרי; והארט נחטף על ידי שבט באמזונאס בברזיל.
ג'ין פונדה – ג'ודי ברנלי
לילי טומלין – ויולט ניוסטד
דולי פרטון – דורלי רודס
דבני קולמן – פרנקלין הארט
סטרלינג היידן – ראסל טינסוורטי
אליזבת וילסון – רוז קית'
הנרי ג'ונס – מר הינקל
לורנס פריסמן – דיק ברנלי
מריאן מרסר – גברת הארט
רוקסנה בונילה ג'יאניני – מריה דלגאדו
פגי פופ – מרגרט פוסטרץ
ריי ווית' – אדי סמית'
השיר "תשע עד חמש" בביצועה של דולי פרטון הפך לאחד מהלהיטים הגדולים ביותר של שנות ה-80.
הוא דורג שבועיים ברציפות בראש המצעד של "בילבורד הוט 100" והיה מועמד למספר פרסים.
ב-1981 זכה בפרס בחירת הקהל בקטגוריית שירי הנושא לסרטים, וב-1982 זכה בשני פרסי גראמי.
הסרט היווה השראה לסדרת טלוויזיה ששודרה בין השנים 1982–1983 וכן בין השנים 1986–1988. הסדרה לא זכתה להצלחה רבה.
ב-2009 עלה מחזמר בשם זה בברודוויי, שזכה לפופולריות רבה.
פיירצ'יילד רפבליק A-10 ת'נדרבולט II הוא מטוס תקיפה סילוני חד-מושבי שפותח על ידי פיירצ'יילד-רפבליק בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.
משימתו העיקרית של ה-A-10 היא סיוע אווירי קרוב (CAS) לכוחות היבשה באמצעות תקיפת טנקים, רכב קרבי משוריין ומטרות קרקע נוספות בעלי הגנה אווירית מוגבלת.
משימה נוספת של ה-A-10 היא לספק בקרה אווירית קדמית מוטסת המנחה מטוסים אחרים נגד מטרות קרקעיות.
משימותיו של המטוס מקבילות למשימותיהם של מסוקי קרב, דוגמת האפאצ'י.
יתרונו על מסוקי הקרב הוא בשרידותו הגבוהה, טווח טיסה, מהירות, וכושר נשיאת חימוש רב, כבד ומגוון יחסית.
הפיתוח של מטוסי תקיפה בארצות הברית נעצר לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר מאמצי התכנון של מטוסים טקטיים מהירים כמו מקדונל F-101 וודו וF-105 ת'נדרצ'יף.
כאשר צבא ארצות הברית נכנס למלחמת וייטנאם, מטוס התקיפה הקרקעי העיקרי שלו היה A-1 סקייריידר שהיה מבוסס על תכן וטכנולוגיה משנות ה-40. כלי טיס עם מטען גדול יחסית ובעל יכולת לשייט באוויר לאורך זמן, התכנון מונע המדחף היה איטי יחסית ופגיע לאש קרקעית.
חיל האוויר והצי האמריקאי איבדו 266 מטוסי A-1 בפעולה בווייטנאם, בעיקר מאש מנשק קל.
גם ל-A-1 היה כוח אש גרוע וכושר נשאת חימוש נמוך.
היעדר יכולת תקיפה מודרנית עורר קריאות למטוס תקיפה מיוחד.
שר ההגנה הורה לחיל האוויר האמריקני לפתח שני מטוסים טקטיים, האחד לתפקיד התקיפה ארוכת הטווח, והשני מתמקד במשימת מפציץ קרב.
הראשון היה ה-Tactical Fighter Experimental (TFX) שנועד עבור החיל האוויר והצי האמריקני, אשר הופיע כ-F-111 ארדוורק, ואילו השני היה מולא על ידי גרסה של הצי האמריקני, F-4 פנטום II.
בעוד שהפנטום המשיך להיות אחד מעיצובי הקרב המוצלחים ביותר של שנות ה-60 והוכיח את עצמו כמפציץ קרב מוצלח, חוסר זמן השהות באוויר שלו היה בעיה גדולה, ובמידה פחותה, הביצועים הגרועים שלו במהירות נמוכה.
זה היה גם יקר לקנייה ולתפעול.
לאחר סקירה רחבה של מבנה הכוח הטקטי שלו, החליט חיל האוויר האמריקני לאמץ מטוס בעלות נמוכה כתוספת ל-F-4 ול-F-111. הוא התמקד תחילה בנורת'רופ F-5, בעל יכולת אוויר-אוויר.
מחקר עלות-תועלת משנת 1965 העביר את הפוקוס מ-F-5 לגרסה הזולה יותר של A-7 קורסייר II, וחוזה הוענק.
עם זאת, מטוס זה הכפיל את עלותו עם דרישות למנוע משודרג ואוויוניקה חדשה.
בסוף של דבר חיל האוויר האמרקני הבין שהוא צריך מטוס ייחודי למשימות אלו וב-8 בספטמבר 1966 הוציא מכרז לפיתוח מטוס לסיוע אווירי קרוב.
במאי 1970 הוציא חיל האוויר בקשה שונה ומפורטת יותר להצעות למטוסים.
שהאיום של כוחות שריון סובייטיים ומבצעי תקיפה בכל מזג אוויר הפכו למוחשים יותר.
הדרישות כללו כעת כי המטוס יתוכנן במיוחד עבור התותח הסיבובי 30 מ"מ.
ה-RFP גם ציין מהירות מרבית של 740 קמ"ש, מרחק המראה של 1,200 מ', עומס חיצוני של 7,300 ק"ג, רדיוס משימה של 460 ק"מ, ועלות יחידה של 1.4 מיליון דולר (9.8 מיליון דולר כיום).
ה-AX יהיה המטוס הראשון של חיל האוויר שתוכנן באופן בלעדי לסיוע אווירי צמוד.
למכרז הוגשו שתי הצעות ה-A-10 וה A-9 לבסוף זכה ה-A-10.
המטוס תוכנן בסוף שנות ה-60 ונועד להתמודד עם האיום של כוחות שריון סובייטיים בזירת אירופה, שלפי התחזיות של הצבא תכלול אלפי טנקים, נגמ"שים ונ"מ נייד.
ולכן נבנה ה-A10 כך שישרוד כמה שיותר בשדה הקרב.
זה מתחיל בצורה שלו: המנועים נמצאים מעל לגוף, בזווית בה מי שירה על המטוס מלמטה ומהחזית יפגע בגחון ולא במנוע.
המנועים ותא הטייס צוידו במיגון טיטניום כזה שיעצור גם פגיעה ישירה של פגז 23 מ"מ - כמו של סוללות השילקה.
מסגרת הזנב עוצבה כך שתסתיר את גזי הפליטה ותקשה על נעילת טילים מונחי חום, מארזי נורים נגד טילים הוצבו גם בגוף וגם בכנפיים, ובהם מספר כפול של נורים מסוגים שונים, ובמערכת ההידראולית (זו שמאפשרת שליטה במטוס) ל-A10 היו כמה מערכות מקבילות בתוספת מערכות גיבוי ומצב ידני לתרחיש בו כולן קרסו.
אפילו הגלגלים לא נכנסים עד הסוף לגוף, כדי שבמקרה של נחיתת גחון יגרם פחות נזק לשלדה ואפשר יהיה להשמיש את ה-A10 ולשלוח אותו להילחם שוב.
ה-A-10 מופעל בלעדית על ידי ארצות הברית: חיל האוויר של ארצות הברית (USAF) ויחידות המילואים שלו, פיקוד המילואים של חיל האוויר (AFRC) והמשמר הלאומי האווירי (ANG).
נכון לשנת 2017 מדווח כי 282 מטוסי A-10C נותרו כמבצעיים, לפי החלוקה הבאה: 141 מופעלים על ידי USAF, עוד 55 מופעלים על ידי AFRC ו-86 שמופעלים על ידי ANG.
המטוסים שימשו לראשונה במלחמת המפרץ הראשונה, וביצעו בה למעלה מ-8,775 גיחות מבצעיות.
המטוסים תקפו מטרות מגוונות והשמידו בין היתר בהצלחה רבה כ-1,600 משאיות, 987 טנקים, 923 תותחים, 501 נגמ"שים, 96 מתקני מכ"ם, 50 עמדות נ"מ, עשרה מטוסים על הקרקע ואף רשמו לזכותם הפלה של כשני מסוקים בעזרת התותח שבחרטום המטוס.
תפקיד חשוב נוסף שמילא המטוס במלחמה היה בציד סקאדים שנורו לעבר ישראל וערב הסעודית ממערב עיראק.
שם, הצליחו מטוסים מדגם זה להשמיד כ-51 משגרים, ככל הנראה.
עם זאת, הדבר שנוי במחלוקת, בין השאר כי היו פזורים במערב עיראק מספר רב של משגרי דמה.
במהלך המלחמה הוכיח המטוס כי הוא יכול לבצע את משימתו נאמנה, ופגע במטרות באחוזים גבוהים מאוד.
המטוסים הצליחו לבצע כ-95.7% ממשימותיהם, ארבעה מטוסים הופלו על ידי מערך הנ"מ העיראקי, בעזרת טילי קרקע אוויר.
ההפעלה המוצלחת של המטוס, בנוסף לתועלת ולתרומה הרבה במלחמה, גרמה לביטול התוכנית להחלפת המטוס בגרסת סיוע קרוב של ה-F-16 פייטינג פלקון.
במהלך הפלישה לאפגניסטן ב-2001 מטוסי הA-10 לא לקחו חלק משמעותי, מאוחר יותר במרץ 2002 נשלחו טייסות של הA-10 לפקיסטן ולאפגניסטן כדי לקחת חלק בלחימה נגד הטליבאן ואל-קאעידה, במבצע שנודע גם בשם "מבצע אנקונדה".
לאחר מכן נשארו טייסות הA-10 באפגניסטן להילחם בשרידי טליבאן ואל-קאעידה עד היציאה האמריקאית מאפגניסטן באוגוסט 2021.
במרץ 2011, נשלחו שישה מטוסי A-10 כחלק מהתקיפה הבינלאומית בלוב שזכתה לכינוי "שחר אודיסאה".
מטוסי הA-10 השתתפו בתקיפות על הכוחות הקרקעיים של קדאפי.
מבצע נחישות טבועה (תקיפות מדינות הקואליציה נגד דאעש)
בתחילת העשור הקודם, הכריז הפנטגון שה-F-35 יחליף את ה-A-10. בעקבות הכרזה זו פרצה סערה באינטרנט.
לוחמים לשעבר ובתפקיד העידו שה-A-10 הציל את חייהם וחיי חבריהם, ואמרו שהם לא מוכנים להפקיד את חייהם בידי ה-F-35. הם טענו שה-F-35 דומה יותר למטוסי הסילון ממלחמת קוריאה, מהיר מדי ומוגבל בתמרון במהירות איטית, לא זריז מספיק בגובה נמוך, לא נושא מספיק חימוש ושהראות ממנו פחות טובה.
לאחר מאבק בהובלת סנטורים מהמפלגה הרפובליקנית, בהם ג'ון מקיין, מרתה מקסאלי וקלי איוט, ביחד עם גנרלים, הפנטגון משך את החלטתו.
ב-2019 נודע שה-A10 יקבל תקציב שישדרג את גופו המיושן.
A&M רקורדס הייתה חברת תקליטים היסטורית אמריקאית.
החברה הייתה מותג הקלטות עצמאי שנוסד על ידי הרב אלפרט וג'רי מוס (שם החברה מסמל את האותיות הראשונות של שמות המשפחה של כל אחד מהמייסדים) ב-1962.
בעקבות הצלחתה של החברה היא משכה תשומת לב בתחום המוזיקה כשלבסוף נרכשה על ידי חברת תקליטים גדולה, פוליגרם בשנת 1989 והחלה להפיץ באמצעות פולידור רקורדס מהממלכה המאוחדת.
לאורך השנים, החברה היוותה בית לאמנים ידועים כמו סטינג, בריאן אדמס, בורט באשארך, לייזה מינלי, הקרפנטרז, פול ויליאמס, ג'נט ג'קסון, קט סטיבנס, קרול קינג, איימי גרנט, ג'ואן באאז, הפוליס, סיסי פניסטון, סאונדגארדן ושריל קרואו.
ב-1998 חברת פוליגרם נרכשה על ידי התאגיד סיגרם, ועברה להיות תחת חברת יוניברסל מיוזיק גרופ.
פעילותה של פוליגרם הופסקה באופן רשמי בינואר 1999 כאשר היא התמזגה עם גפן רקורדס ואינטרסקופ רקורדס כדי ליצור את חברת התקליטים אינטרסקופ גפן A&M רקורדס.
בשנת 2007, אינטרסקופ הודיעה כי הם מחזירים את השם A&M לשימוש וכי הוא עומד להתמזג עם אוקטון רקורדס כדי ליצור את החברה A&M אוקטון רקורדס אשר פעלה עד שנת 2013, כאשר A&M אוקטון מוזגה לתוך אינטרסקופ.
כיום, ההפצות של A&M מנוהלות על ידי ורב רקורדס, יוניברסל מיוזיק אינטרפרייז ואינטרסקופ.
A&M רקורדס נוסדה ב-1962 על ידי הרב אלפרט וג'רי מוס.
בעת בחירת השם לחברה, אחת האפשרויות הראשונות הייתה קארניבל רקורדס.
תחת שם זה של החברה הם הוציאו לאור שני סינגלים, זאת לפני שהם גילו כי חברת תקליטים אחרת פועלת כבר תחת השם קארניבל.
החברה שינתה את שמה ל"A&M", המייצגים את ראשי התיבות של אלפרט ומוס.
משנת 1966 עד 1999, המטה הראשי של החברה היה על האדמות ההיסטוריות של צ'ארלי צ'אפלין סטודיוס הממוקמות בכתובת 1416 צפון לוס אנג'לס, שדרות בראה, קרוב מאוד לשדרות סאנסט בהוליווד.
לאורך שנות ה-60 וה-70, A&M עבדה עם אמנים כמו הרב אלפרט וטיחואנה בראס, באז'ה מרימבה בנד, בורט באשארך, סרז'יו מנדז, הסנדפייפרס, ווי פייב, הקרפנטרז, לייזה מינלי, פול ויליאמס, ג'ו ג'קסון ופיל אוקס.
בילי פרסטון הצטרף בשנת 1971, ואחריו הצטרפו אנדרה פופ והרב אוטה ב-1973.
בשנות ה-60 המאוחרות, באמצעות חתימת הסכמים ורישוי באופן ישיר, A&M החתימו אמנים בריטים הכוללים את קט סטיבנס, ג'ו קוקר, פרוקול הארום, האמבל פאי, פאירפורט קונבנטשין, פרי ו־The Move.
בשנות ה-70, בעקבות הסכמי הייצור והתפוצה עם אודה רקורדס, A&M הוציאו לאור אלבומים של קרול קינג והצמד הקומי צ'יץ' וצ'ונג.
אמנים ידועים נוספים של אותה תקופה שפעלו יחד עם A&M היו נאזרת', וואי אנד טי, דה טיובס, סטיקס, סופרטרמפ, ג'ואן ארמטריידינג, כריס דה ברג (אשר במהלך שנות ה-80 זכה להצלחה גדולה), ריק וייקמן, האוזרק מאונטן דרדוילס, צ'אק מאנגוין, סקוויז ופטר פרמפטון.
ב-10 במרץ 1977, A&M החתימו את הלהקה סקס פיסטולס לאחר שהיא ננטשה על ידי EMI.
אך A&M נטשו את הלהקה תוך שבוע.
A&M הגיעו להצלחתם במהלך שנות ה-80 עם רשימת אמנים ידועים כמו אורקסטרל מנוברס אין דה דארק, הנרי באדווסקי, ג'נט ג'קסון, הפוליס, סטינג, האחים ג'ונסון, פאלקו, אטלנטיק סטארר, הגו-גוז, בריאן אדמס, סוזן וגה, ריגהיארה, ברנדה ראסל, ג'פרי אוסבורן, אוניגו בוינגו, The Human League, האוזרק מאונטן דרדוילס ועוד רבים.
בעקבות עסקה שהם עשו עם חברת התקליטים למוזיקה נוצרית מיררה רקורדס, הם החלו להפיץ הקלטות קודמות של הזמרת איימי גרנט וגם היו אחראים על הפצה של התקליטים החדשים.
בין התקליטים שהופצו היה אלבומה Unguarded משנת 1985 בהתחלה, ולאחר מכן התקדמו לשוק המוזיקה של המיינסטרים, מרכיב חשוב מאוד לפריצת הדרך שלה כזמרת מיינסטרים לאחר מכן.
כעשור מאז הקמתה, A&M הפכה להיות חברת התקליטים העצמאית הגדולה בעולם.
ההוצאות לאור של A&M שווקו גם באוסטרליה באמצעות פסטיבל רקורדס עד לשנת 1989. A&M רקורדס בע"מ נוסדה ב-1970, כשההפצה מנוהלת על ידי חברות תקליטים אחרות שפעלו באירופה.
לאורך השנים, A&M הוסיפו לעצמם הטבעות מומחיות: אלמו סאונד כחברת תקליטים בוטיק קטנה, אומן רקורדס (1964-1966) עבור מוזיקת נשמה, הוריזון רקורדס עבור מוזיקת ג'אז (1974-1978), אייאם דיסקוס עבור מוזיקה לטינית, ונדטה רקורדס עבור מוזיקת דאנס (1988-1990) וטוף ברייק רקורדס עבור מוזיקת היפ הופ (1993-1995).
A&M נרכשה על ידי פוליגרם בשנת 1989. אלפרט ומוס המשיכו לנהל את החברה עד שנת 1993. בשנת 1998, אלפרט ומוס הגישו תביעה נגד פוליגרם על כך שהפרו את סעיף היושרה, כשבסופו של דבר הם התפשרו על תשלום נוסף של 200 מיליון דולר.
בשנת 1991, A&M השיקו את פרספקטיב רקורדס כפרויקט משותף עם צוות ההפקה ג'ימי ג'אם וטרי לואיס.
ג'אם ולואיס פרשו מעמדת המנכ"לים של פרספקטיב בשנת 1997, אך נותרו יועצים עבור החברה.
בשנת 1999, החברה נקלטה לתוך חברת A&M.
באמצע שנות ה-90, A&M החלו בחלוקה של החברה האחות של פוליגרם בארצות הברית, פולידור רקורדס.
במהלך שנות ה-90, החברה המשיכה להוציא לאור ולהפיץ אלבומים חדשים של אמנים כמו סאונדגארדן, אקסטרים, איימי גרנט, ג'ון היאט, סטינג, בלוז טרוולר, בארי וייט, אהרון נוויל, שריל קרואו, ת'ראפי?, סיסי פניסטון, רידל היי וגג'ין בלוסומס.
החברה הוציאה לאור פסקולים לסרטים מפורסמים מאוד וביניהם רובין הוד: נסיך הגנבים, שלושת המוסקטרים, סברינה, The Living Sea, Demolition Man, Lethal Weapon 3.
בשנת 1998, פוליגרם נרכשה על ידי סיגרם והתמזגה לתוך יוניברסל מיוזיק גרופ, אשר נוסדה בשנת 1996 בתור היורשת של MCA Music Entertainment Group, אשר הייתה שייכת לMCA רקורדס.
A&M בסופו של דבר התמזגה יחד עם חברת התקליטים החדשה שיוניברסל מיוזיק גרופ ייסדה, אינטרסקופ גפן A&M.
הסניף הקנדי של A&M התמזג עם יוניברסל מיוזיק קנדה באותו זמן, שעבדה עם אמנים כמו גאן ארדן ואמנים קנדים נוספים.
המטה הראשי של A&M אשר היה ממוקם בשדרות לה ברה נסגר באופן רשמי בינואר 1999. במהלך מסיבת הפרידה, עובדי החברה הציבו סרט שחור על גבי השלט הנושא את שם החברה, דבר המעיד על מות החברה.
האולפנים והמשרדים הישנים של A&M משמשים כיום את חברת ג'ים הנסון, אשר מפעילים את הנסון רקורדינג סטודיוס.
מרב כוח העבודה של החברה, חלקם היו עם החברה כעשור ואף יותר, פוטרו.
רוב האמנים שהיו חתומים עם החברה נאלצו לחפש חברת תקליטים אחרת.
האמנים המצליחים של החברה נותרו לעבוד איתה למרות השינויים, בין האמנים ניתן לראות את סטינג, שריל קרואו, בריאן אדמס וכריס קורנל.
A-Online קפיטל (אי.או.סי) בע"מ (האות A היא קיצור של המילה analyst), המוכרת בשם המקוצר A-Online, הוא תאגיד מדווח העוסק בשיווק ומכירת תוכנות שמספקות מידע עסקי ובורסאי בזמן אמת לפעילים בשוק ההון הישראלי ומפותחות על ידי חברת תוכנה לעניין.
בשנת 1996 הוקם אתר האינטרנט אנליסט אונליין (analyst online) אשר סיפק שירותי מידע פיננסים וחדשות כלכליות.
האתר הוקם על ידי קובי שמר, ממייסדי בית ההשקעות ההשקעות אנליסט.
בדצמבר 1999 פעילות אינטרנט זו פוצלה לחברה פרטית בשם עזתמ 7. בפברואר 2000 שינתה החברה את שמה לאי.אי.ג'י.
ביוני 2000 הפכה החברה לחברה ציבורית אשר מניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביבת וגייסה 12 מיליון שקל.
באוגוסט 2000 הקצתה החברה לבנק הפועלים 20% ממניותיה תמורת תמורת השקעה של מיליון דולר.
בנובמבר 2000, לאחר ההתנתקות מחברת אנליסט ושינוי שם האתר ל"איי-אונליין", שינתה החברה את שמה לאי-אונליין קפיטל (אי.או.סי).
לאתר היו כ-150 אלף משתמשים, אבל עיקר ההכנסות היו מפרסום והיא פעלה בהפסד כספי ניכר.
החברה הודיעה על מודל עסקי חדשת ומעבר מאספקת תוכן בחינם לתחום של מסחר אלקטרוני".
באמצעות פלטפורמת מסחר שפותחה בחברה, לניהול תיקי השקעות, לרכישה ומכירה של מניות.
באפריל 2001 בעקבות הפסדים כספיים שנמשכו מספר שנים נמכר האתר כולל מאגר הנתונים הפיננסיים שלו לחברת "ביזנס נט מידע מקוון" המפעילה את האתר TheMarker השייך לקבוצת הארץ שבשליטת משפחת שוקן.
לאחר המכירה החברה הפכה לשלד בורסאי.
באוגוסט 2002 החליט דירקטוריון הבורסה להשעות את המסחר במניות אי אונליין, עקב אי עמידתה בדרישה להון עצמי מזערי ולשווי מזערי של החזקות הציבור.
בדצמבר 2002 יאיר רבינוביץ רכש את השליטה בשלד הבורסאי אי אונליין מקובי שמר תמורת שלושת אלפים שקל.
ביולי 2003 החלה החברה בהליך של הסדר נושים והנפקה פרטית.
חודש לאחר מכן הסדר הנושים וההנפקה הפרטית הושלמו והסחר במניות החברה חודש.
באוקטובר 2003 השלד הבורסאי אי אונליין נרכש תמורת 5.5 מיליון שקל על ידי יובל גולן ומיכאל גולן, הבעלים של "תוכנה לעניין בע"מ" ו"גרף עסקי תעשיות תוכנה בע"מ".
ביוני 2006 הבעלות על הדומיין אי-אונליין שנמכר לדה מרקר חזרה לידיה של החברה.
בפברואר 2010 רונית קן הממונה על ההגבלים העסקיים התנגדה למיזוג בין חברת אי אונליין לבין חברת קו מנחה.
במסגרת המיזוג אי אונליין ביקשה לרכוש את פעילותה של קו מנחה בתחום שוק ההון בדרך של הקצאת מניות.
בנובמבר 2012 השלימה אי אונליין רכישה של חבר בורסה מהראל פיננסים, והחזיקה את מלוא מניות חבר הבורסה אי-ברוקר.
במאי 2015 אי אונליין נכנסה לענף הפורקס בישראל תחת המותג "iForex ישראל" באמצעות חברת הבת קליאו מסחר פיננסי.
בדצמבר 2013 האקר ישראלי המתגורר במקסיקו פרץ למחשבו הפרטי של מנכ"ל אי אונליין.
במסגרת הפריצה ההאקר השתיל במחשב תכנים פדופילים, דג ממנו סיסמאות ותכתובות פרטיות, אסף הקלדות ולוגים שונים, וצילם בחשאי את מסך המחשב, וכל זאת ללא ידיעתו.
לאחר הפריצה ההאקר החל לנסות לסחוט כספית את מנכ"ל החברה עבור אי פרסום המידע שאסף אודותיו.
כשניסיון זה לא צלח, החל לנסות לסחוט באיומים גם את בעלי השליטה בחברה.
בעקבות כך, אי אונליין פנתה למשטרה וזו החלה בחקירה כאשר צו איסור פרסום מוטל על הפרשה כולה.
בנובמבר 2014 אי אונליין דיווחה לציבור כי היא החברה אשר נסחטה על ידי ההאקר גיא שפר.
כתוצאה מכך שווי מנייתה איבדה כ-67% מערכה.
בינואר 2016, מכרה לחברת מיטב דש את חבר הבורסה אי-ברוקר.
בספטמבר 2016, קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב כי קבוצת גולן לא הייתה זכאית לקזז את הפסדי השלד הבורסאי של חברת אי אונליין שרכשה ב-2003.
ביולי 2018 החברה הפסיקה להיסחר בבורסה לניירות ערך עקב אי עמידה בכללי השימור.
עם לקוחות החברה נמנים בעיקר גופים עסקיים ומוסדיים כגון בנקים, קרנות נאמנות, בתי השקעות, מנהלי תיקים, סוחרים ומשקיעים פרטיים, וגם חברות אינטרנט אשר באתריהם מותקנים תוכנות ומערכות מידע של החברה.
בעלי השליטה בחברה במשותף הם יו"ר החברה מיכאל גולן ומנכ"ל החברה יובל גולן.
תחום שרותי התוכנה - מינואר 2004 החברה עוסקת בשיווק תוכנות המפותחות על ידי חברת "תוכנה לעניין" המיועדות לשוק ההון ומאפשרות קבלת מידע עסקי ופיננסי בזמן אמת.
A online משווקת את תוכנת הדגל "מגמה 2000" המספקת מידע עסקי ופיננסי למשיקעים בזמן אמת שמקורו מהבורסה בתל אביב ומבורסות אחרות בעולם.
כמו כן התוכנה מכילה כלים המאפשרים ניהול וניתוח המידע העסקי לשימושים בתחום ניהול תיקי השקעות, בדיקת כדאיות השקעות וייעוץ בקבלת החלטות בתחום השקעות בניירות ערך.
התוכנה מתחרה בעיקר מול תוכנת סופר ביזפורטל של קו מנחה ומשמשת בנקים, בתי השקעות, חברי בורסה, חברות ביטוח, מנהלי תיקים ופעילים בשוק ההון.
משווקת את התוכנות סופר אנליסט ומח"צ המיועדות לאנליסטים.
משווקת את התוכנות גרפיט וגרף ליין המיועדות למשתמשים בניתוח טכני.
משווקת את תוכנת מנת"א המיועדת לניהול תיקי אופציות.
משווקת את התוכנות ACE, מבזק וטיקר המיועדות למשקיעים בבורסה.
מדצמבר 1999 ועד אפריל 2001 הפעילה את הפורטל הפיננסי אנליסט אונליין אשר סיפק שירותי מידע בתחום הכלכלה ושוק ההון.
החברה פיתחה את אפליקציית iBursa לאייפון.
האפליקציה מספקת שערי מניות בזמן אמת מהבורסה בתל אביב ומחו"ל.
במאי 2006 אי אונליין רכשה מחברת גרף עסקי שבשליטת בני משפחת גולן את קוד המקור של תוכנה לניהול קשרי לקוחות בשוק ההון ומאז מפתחת אותה בעצמה מבלי לשלם כספים עבור שיווקה.
A-Eiropa (גם A-Europa) היא להקת פופ מלטביה.
הלהקה הוקמה בידי ארתורס דוקובס ויאניס לומסטרס.
הלהקה הוציאה שני אלבומים, שניהם יצאו גם בלטבית וגם ברוסית.
הלהקה חתומה על פלטפורמה רקורדס (Platforma Records).
A-Eiropa הוקמה לראשונה בשנת 1999 בידי ארתורס דוקובס (נודע עוד קודם כזמר של להקת "אוסטרומירופה" ויאניס לומסטרס.
שמה השני של הלהקה המשמש אותה לשירים ברוסית הוא A-Europa.
הלהקה שרה בשפה הלטבית ובשפה הרוסית.
בשנת 2001 יצא אלבום הבכורה שלה, Tuvumā Tālumā בלטבית (יצא ברוסית כБелые Небеса, ועם עטיפה שונה על הדיסק).
בשנת 2003 יצא האלבום השני של הלהקה, Tici Sapnim (יצא ברוסית כВерь в мечту ...)
מאז שהוציאה את האלבום האחרון שלה, A-Europa הוציאה את שיריה ברוסית בלבד ולא נעשה עוד שימוש בשם A-Eiropa.
סגנונה המוזיקלי של הלהקה משלב מוזיקת סינת'פופ של שנות ה-80, מוזיקת דאנס ומוזיקת פופ.
ההבדלים בשירים ניכרים כאשר בשיר Tuvumā Tāluma ישנו סגנון פופ קל בעוד שבשיר Zini יש סגנון סינת'פופ מובהק.
שם בלטביתשם ברוסיתתאריך יציאה בלטביהתאריך יציאה ברוסיהTuvumā TālumāВерь в мечту ...14 בפברואר 200114 בפברואר 2001Tici SapnimБелые Небеса6 ביוני 20036 ביוני 2003
= (נהגה: equals, בעברית: "שווה") הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן.
האלבום יצא לאור ב-29 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים אסילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס.
מתוך האלבום יצא הסינגל המוביל "Bad Habits".
ב-18 באוגוסט 2021 חשף שירן כי תהיה "הכרזה גדולה" ביום שאחרי.
ב-19 באוגוסט הוא הכריז על צאת האלבום ותאריך יציאתו בחשבונות המדיה החברתית שלו.
הוא הגדיר את האלבום כתקליט "התבגרותו".
מבחינתו האלבום הוא "תקליט אישי באמת וחשוב לי מאוד", ומצטט שינויים בחייו, כולל נישואין, הולדת בתו והפסדים.
הסינגל השיווקי "Visiting Hours" יצא לאור לצד הכרזת האלבום.
למרות יציאתו לקראת הרבעון האחרון של שנת 2021, קיבל האלבום שבחים ופרסים רבים.
המגזין USA Today דירג את האלבום במקום החמישי ברשימת "5 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 על ידי מליסה רוג'יארי".
אולם, האלבום דורג במקום הראשון על ידי מגזין אנטרטיינמנט ויקלי ברשימת "3 האלבומים הגרועים ביותר של 2021" כאשר טענו "Bad Habits" (הסינגל הראשון מתוך האלבום) = מוזיקה רעה, מבקר המוזיקה אלכס סוסקינד ציין זאת.
נכלל האלבום במקום החמישי ברשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של 2021: רשימת הצוות - בחירתו של ג'אן קוקסאק".
בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2022, האלבום הועמד בפרס "האלבום הבריטי של השנה", אך הפסיד לאלבום 30 של אדל.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם29 באוקטובר 2021תקליט • תקליטור • הורדה דיגיטלית • סטרימינגאסיילום • אטלנטיק
הוא אלבום האולפן השני של הראפר והזמר האמריקאי XXXTentacion ואלבומו האחרון שיצא לפני שנרצח.
האלבום יצא לאור ב-16 במרץ 2018, על ידי חברות התקליטים באד וייבס פוראבר, קארוליין דיסטריבושן וקפיטול מיוזיק גרופ.
האלבום יצא לאחר אלבום הבכורה שלו 17 והמיני-אלבום A Ghetto Christmas Carol משנת 2017. המפיק הראשי של האלבום הוא ג'ון קנינגהם, והוא כולל הופעות אורח של PnB רוק, טראוויס בארקר, ג'ואי באדאס, מאט אוקס, ריו סנטנה, ג'ודה וקרלוס אנדרז.
האלבום מכיל יותר כלים חיים מאלבומו הקודם 17, ומאופיין במגוון ז'אנרים, כולל מוזיקה אקוסטית, אימו, רוק אלטרנטיבי, טראפ וקלאוד ראפ.
בהשוואה ל-17, שירתו של XXXTentacion בחלקים מן האלבום מאופיינת בפחות איפוק וסגנון לו-פיי, כאשר השירה שלו בשירים מופנמים על גבי מנגינת פסנתר וגיטרה אקוסטית מוקרנת יותר.
בחלקים אחרים באלבום, הסגנון של XXXTentacion דומה לסאונד המחתרתי שלו המאופיין בצרחות.
האלבום נתמך על ידי שלושה סינגלים: "", "Hope" ו-"Moonlight".
לאחר מותו של XXXTentacion ב-18 ביוני 2018, השיר "" הגיע לצמרת מצעד הבילבורד הוט 100, והראפר הפך לאמן הראשון שזכה לשיר כאמן ראשי שהגיע למקום הראשון במצעד לאחר מותו, מאז הנוטוריוס בי.
קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, והפך לאלבומו הראשון של הראפר שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 131,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון לצאתו.
האלבום זכה בתואר פלטינה משולשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בספוטיפיי, האלבום הוא אלבום הראפ המושמע ביותר בכל הזמנים בפלטפורמה.
בפרסי המוזיקה של בילבורד 2019, ?
הועמד לקטגוריית "אלבום הבילבורד 200 המוביל", בין יתר המועמדויות שקיבל.
גרסת דלוקס לאלבום לכבוד יום השנה לצאתו הייתה אמורה לצאת ב-26 ביולי 2019, אך נדחתה ל-6 בספטמבר 2019. גרסת הדלוקס מכילה את גרסות האינסטרומנטל של האלבום, המיני-אלבום A Ghetto Christmas Carol, תזכורות קוליות מההקלטות של האלבום, וחומר חדש בהשתתפות הראפרית ריקו נאסטי ומלחין משחקי הווידאו יוקו שימונורה.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000בלגיה (BEA)זהב10,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000דנמרק (IFPI Danmark)פלטינה ×480,000צרפת (SNEP)פלטינה ×2200,000איטליה (FIMI)פלטינה50,000הולנד (NVPI)פלטינה40,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה ×230,000נורווגיה (IFPI Norway)פלטינה ×240,000פולין (ZPAV)פלטינה20,000סינגפור (RIAS)זהב5,000שוודיה (GLF)פלטינה30,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה300,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה ×44,000,000
אמנים ורפרטואר היא חטיבה של חברת תקליטים או חברת הפצה של מוזיקה שאחראית על איתור כישרונות ופיקוח על ההתפתחות האמנותית של מוזיקאים (זמרים, נגנים, להקות וכו') ופזמונאים.
היא גם משמשת כמקשרת בין האמנים לבין חברת התקליטים או חברת ההפצה; כל פעילות שמערבת אמנים עד לנקודת יציאת האלבום נחשבת בדרך כלל תחת הסמכות והאחריות של A&R.
חטיבת A&R של חברת תקליטים אחראית על איתור מוזיקאים חדשים והבאת אותם אמנים לחברת התקליטים.
צוותי A&R עשויים ללכת לשמוע להקות מתפתחות מנגנות במועדוני לילה ופסטיבלים כדי לחפש כישרונות.
אנשי חטיבת A&R צפויים להבין את המגמות הנוכחיות של השוק ולהצליח למצוא אמנים שיצליחו מסחרית.
מסיבה זו, אנשי A&R הם לעיתים קרובות צעירים ורבים מהם הם מוזיקאים בעצמם, עיתונאי מוזיקה או מפיקים מוזיקליים.
בכיר ב-A&R מוסמך להציע חוזה הקלטות כמסמך לא פורמלי קצר הממסד את מערכת היחסים העסקית בין המוזיקאי לבין חברת התקליטים.
המשא ומתן על החוזה בפועל יתבצע בדרך כלל על ידי עורכי הדין שנשכרו על ידי הסוכן של המוזיקאי וחברת התקליטים.
מנהלי A&R מסתמכים בעיקר על ידיעות מפה לאוזן של מקורבים מהימנים, מבקרים ועמיתים עסקיים, ולא על קלטות דמו.
הם גם נוטים להעדיף את הלהקות שמנגנות באותה עיר של משרדי חברת התקליטים.
חטיבת A&R של חברת תקליטים מפקחת על סגנון המוזיקה ותהליך ההקלטה.
זה כולל עזרה לאמן למצוא את המפיק המוזיקלי המתאים, קביעת זמן באולפן ההקלטות וייעוץ לאמן בכל ההיבטים של הקלטת חומרים איכותית.
הם עובדים עם האמן כדי לבחור את השירים הטובים ביותר להקלטה.
לאמנים שאינם כותבים מוזיקה משלהם, איש ה-A&R יסייע באיתור שירים, כותבי שירים ומעבדים.
צוות ה-A&R יעזור למצוא נגנים להקלטה.
מנהלי A&R מקיימים קשר עם עמיתיהם בחברות הוצאת מוזיקה כדי לקבל שירים וחומרים חדשים מפזמונאים ומפיקים.
כאשר השיר או האלבום מתקרב לסיום, מחלקת ה-A&R עובדת בשיתוף פעולה הדוק עם האמן כדי לקבוע האם הפרויקט מקובל על חברת התקליטים.
תהליך זה עשוי לכלול הצעה שצריך לכתוב שירים חדשים, שהשירים צריכים עיבוד חדש, או שיש להקליט מחדש כמה שירים מאלבום.
סוגיה מרכזית היא האם לאלבום יש סינגל: רצועה מסוימת שניתן להשתמש בה כדי לשווק את האלבום.
לאחר השלמת הפרויקט, מחלקת A&R מתייעצת עם מחלקות השיווק והקידום, עם האמן והצוות שלו כדי לבחור סינגל אחד או יותר שיסייעו בקידום האלבום.
הטעם של מנהלי A&R מסוימים השפיע על מהלך ההיסטוריה של המוזיקה.
איש ה-A&R, ג'ון האמונד, גילה את בילי הולידיי, בוב דילן, אריתה פרנקלין וברוס ספרינגסטין.
עמיתיו של האמונד היו בהתחלה סקפטיים כלפי האמנים הללו, כי נראה שאף אחד מהם לא יוצר מוזיקה "מסחרית".
האינסטינקטים של האמונד התגלו כנכונים, והאמנים הללו מכרו מאות מיליוני אלבומים וסינגלים.
גארי גרש החתים את להקת נירוונה בחברת DGC רקורדס של דייוויד גפן בתקופה שבה מוזיקת רוק אלטרנטיבית לא נחשבה למסחרית.
גרש הצליח לשכנע את עמיתיו לקדם את האלבום למרות חששותיהם.
במקרים כאלה, אנשי A&R שינו באופן קיצוני את הכיוון של הסגנונות המוזיקליים הפופולריים ושינו מגמות בתעשיית המוזיקה העולמית.