tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החוק התייחס לכל הדומיניונים של האימפריה הבריטית בשנת 1931: חבר העמים של אוסטרליה, הדומיניון של קנדה, מדינת אירלנד החופשית, ניופאונדלנד, דומיניון ניו זילנד והאיחוד של דרום אפריקה.
החוק קבע כי לא יכנס לתוקף באוסטרליה, בניו זילנד ובניופאונדלנד עד לאחר אשרור על ידי הפרלמנטים המקומיים.
אוסטרליה אשררה את החוק בשנת 1942, ואימצה אותו רטרואקטיבית ל-3 בספטמבר 1939 (יום כניסתן למלחמת העולם השנייה).
ניו זילנד אשררה את החוק ב-25 בנובמבר 1947. ניופאונדלנד מעולם לא אשררה את החוק, ולבקשתה שבה הממלכה המאוחדת לשלוט בדומיניון שליטה מלאה עד שניופאונדלנד הפכה לפרובינציה של קנדה בשנת 1949.
החוק נתן תוקף להסכמות שהושגו בוועידות הקיסריות של 1926 ו-1930 ובייחוד להצהרת בלפור משנת 1926, אשר נתנה עצמאות לדומיניונים השונים.
בהתאם לחוק לא יכול עוד הפרלמנט הבריטי לחוקק חוקים הנוגעים למשפט הפנימי של הדומיניונים.
הפרלמנט הבריטי יכול להמשיך ולחוקק חוקים הנוגעים למשפט החוקתי של הדומיניונים - אך זאת לבקשת הפרלמנטים של הדומיניונים.
הסמכות החקיקתית של הפרלמנט הבריטי בוטלה לבסוף בשנות ה-80 (במסגרת חוק קנדה 1982, חוק אוסטרליה 1986 וחוק חוקת ניו זילנד 1986).
משמעות החוק על סדר ההורשה של המלוכה הבריטית
החוק הקים למעשה ממלכות נפרדות - ממלכות חבר העמים הבריטי, שבכל אחד מהן מולך מונרך מבית וינדזור בנפרד.
על מנת למנוע מצב בו כל ממלכה וממלכה תבחר מונרך אחר מבית וינדזור, הסדיר החוק את סדר הירושה לכתר הבריטי, וקבע כי כל אחת ואחת מהממלכות לא תשנה את סדר ההורשה (המהווה חלק מהמשפט החוקתי הפנימי שלה) מבלי הסכמת יתר הממלכות.
כך, למשל, התיקון לחוק ההסדר 1701 שאפשר למי שנישא לקתולי לרשת וכן ביטל את העדפת הבנים כיורשים שהוסכם עליו בשנת 2011 על ידי הממשלות של ממלכות חבר העמים נכנס לתוקף רק ב-2015 לאחר שחוקק בכל הפרלמנטים של ממלכות חבר העמים, אף שבחלקן התקבל כבר שנים לפני כן.
יחד עם זאת, החוק לא קובע סנקציות למקרה של הפרה של כלל זה (וכל ממלכה ריבונית בהחלטותיה, ויכולה לפרוש מההסדר, אולם מאחר שבממלכות השונות נדרשת הסכמת בית המלוכה לכל דבר חקיקה, ספק אם בית המלוכה יסכים לשנות את ההסדר).
פרישתו של המלך אדוארד השמיני
קודם לפרישתו של המלך אדוארד השמיני בשנת 1936 התייעץ ראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, לבקשת המלך, עם שרי הממלכות השונות.
אדוארד השמיני רצה לשאת לאישה את ווליס סימפסון.
ממשלת הממלכה המאוחדת התנגדה לנישואים בשל היותה של סימפסון גרושה.
ארבעת ראשי הממשלות של הדומיניונים הגיעו להסכמה בדבר אי הסכמתם לנישואים.
בעקבות הסירוב, החליט המלך לוותר על כיסאו.
ויתור זה, לאור חוק וסטמינסטר, דרש שכל אחת מממשלות הדומיניונים תאשר את הפרישה.
הפרלמנט הדרום אפריקאי אף קיים הצבעה מיוחדת על מנת לאשר את הפרישה (ובכך להפגין את עצמאותו מהממלכה המאוחדת).
חוק ובר-פכנר מתאר את הקשר בין הגודל הפיזיקלי של גירוי ובין העוצמה שבה הוא נתפס.
החוק נקרא על שמם של החוקרים בני המאה ה-19, ארנסט היינריך ובר (Weber), שהיה הראשון אשר תיאר באופן כמותי את הקשר בין גירוי לתפיסה, וגוסטב תאודור פכנר (Fechner), אשר הציע פירוש תאורטי לממצאיו של ובר.
באחד מניסוייו ביקש ובר מנחקר שעיניו כוסו להעריך את משקלו של חפץ שהחזיק בידיו: הנחקר התבקש להגיב כאשר הוא חש שהמשקל בידו הוכבד.
ובר מצא כי השינוי המורגש הקטן ביותר במשקל (תוספת המשקל הקטנה ביותר שהנחקר הרגיש בה) הייתה יחסית למשקל ההתחלתי שאותו נשא הנחקר בידיו.
כלומר: אם המשקל המקורי הוכפל, נדרשה תוספת כפולה של משקל כדי שהנחקר יבחין בהבדל.
בהינתן כי dp הוא ההבדל בתפיסת המשקל, ds הוא ההבדל במשקל (המשקל שהוסף), S הוא המשקל ההתחלתי ו-k הוא קבוע נמדד, ניתן להביע יחס זה במשוואה הבאה:
(C הוא קבוע אינטגרציה ו-ln הוא לוגריתם טבעי.)
כדי למצוא את C יש להציב P=0 (אין תחושה), ואז:
( הוא סף הגירוי שמתחתיו לא יחושו אותו כלל.)
התלות בין התפיסה לגירוי היא לוגריתמית, כלומר: אם הגירוי משתנה בטור גאומטרי, תשתנה התפיסה שלו בטור חשבוני.
למשל: ייתכן מצב שבו מוכפל גירוי פי 3 (המשקל שנושא הנחקר בידו עלה מ-1 ק"ג ל-3 ק"ג, 3X1) – אך התחושה תהיה של הכפלה בלבד (1+1=2).
אם שוב ישולש המשקל (3X3X1=9), יחוש הנחקר שהתוספת נעשתה שוב ביחידה אחת (1+1+1=3).
החוק נכון או נכון בקירוב גם עבור גירויים אחרים, כגון בהירות או עוצמת צליל.
חוק וסדר: כוונה פלילית היא סדרת דרמה משטרתית שהופקה עבור הרשת האמריקנית NBC.
הסדרה עלתה לשידור ב-30 בספטמבר 2001 ושודרה עד 26 ביולי 2011 כסדרת הבת השנייה של "חוק וסדר".
ב-4 באוקטובר 2007 היא הועברה לרשת הכבלים USA Network.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ 10 וכיום משודרת ב-yes stars Action.
בניגוד לסדרה המקורית ולמדור מיוחד הסדרה מתמקדת בחקירה משטרתית ובפושעים וכמעט לא בתביעה.
ב-2006, בסיום העונה השישית אחוזי הצפייה בסדרה היו הנמוכים ביותר מאז עלייתה.
בשנת 2007 רשת NBC הפסיקה את הפקת הסדרה ומכרה אותה לערוץ הכבלים USA Network, שם היא שודרה מ-2007 עד לסיומה ב-2011 בתום עשר עונות.
לקראת העונה התשיעית, ההפקה החליפה את הדמויות הראשיות לטובת ג'ף גולדבלום, שנחשב יותר מתאים לרצועת השידורים של רשת USA.
השינוי עורר תגובה חריפה מהמעריצים, וגרם לסדרה לאבד את רוב צופיה ולרדת לאחוזי הצפייה הנמוכים ביותר מאז 2006. לאחר סיום העונה התשיעית השחקן ג'ף גולדבלום (הבלש זאק ניקולס) פרש, לאחר שלא היה מרוצה מהתוצאות.
רשת USA החליטה לשדר עונה עשירית והאחרונה, אליה יחזרו השחקנים שעזבו בתחילת העונה התשיעית.
העלילה מתארת את עבודתם של בלשי "היחידה לפשעים מיוחדים" – יחידת עילית של משטרת ניו-יורק החוקרת פשעים בעלי פרופיל גבוה, לרוב מקרי רצח.
החל מהעונה החמישית הצוות מורכב משני צוותים קטנים, וכל פרק עוקב אחר צוות אחר וחקירה חדשה.
'חוק וסדר: כוונה פלילית' נחשבת לאחת הסדרות האהודות פחות מבין סדרות 'חוק וסדר' האחרות.
נטען כי הסדרה סובלת מחוסר פיתוח דמויות (חוץ מבלשים: גורן ואיימז), ממבנה שונה מאוד מהסדרות האחרות, וכי היא סבלה ממספר שינויים בצוות השחקנים שלא לוו בהסבר עלילתי לחילופי הדמויות, ואחוזי הצפייה בסדרה אף צנחו מספר פעמים.
למרות זאת, ובזכות דמותו של הבלש רוברט גורן (וינסנט ד'אונופריו) צברה התוכנית פופולריות ודמותו של הבלש הצליחה להחזיק מעמד במשך תקופה ארוכה.
דמותו של גורן נחשבת לאחת הדמויות המצליחות והמשפיעות ביותר מבין כל הדמויות בסדרות 'חוק וסדר' האחרות.
ג'ף גולדבלום - בלש זאק ניקולס, מחליף את מייק לוגאן וזמני את רוברט גורן (2009–2010 / עונות 8–9)
ספרון בורוז - בלשית סרינה סטיבנס, מחליפה את מייגן וילר וזמנית את אלכסנדרה איימס (2010 / עונה 9)
מרי אליזבת מסטרנטוניו - מפקדת תחנת המשטרה זואי קאלאס, מחליפה את דניאל רוס (2010 / עונה 8)
אריק בוגוסיאן - מפקד תחנת המשטרה דניאל רוס, מחליף את ג'יימס דיקינס (2006–2010 / עונות 6–9)
ג'וליאן ניקולסון - בלשית מייגן וילר, מחליפה את קרולין בארק (2006–2009 / עונות 6–8)
אלישה ויט - בלשית נולה פלאצ'י, מחליפה זמנית את מייגן ווילר (2007 / עונה 7)
סמנתה באק - בלשית ג'י.
לין בישופ, מחליפה זמנית את אלכסנדרה איימז (2003–2004 / עונה 3)
"חקירות פשע בפריס" (Paris enquêtes criminelles) - גרסה צרפתית לסדרה, משודרת מ-2007.
"חוק וסדר: כוונה פלילית" (Закон и порядок: Преступный умысел) - גרסה רוסית לסדרה, משודרת מ-2007.
חוק וסדר: מדור מיוחד היא סדרת דרמה משטרתית אמריקאית אשר זכתה בפרס אמי, שהופקה עבור הרשת האמריקנית NBC ועלתה לשידור ב-20 בספטמבר 1999.
זוהי סדרת בת של "חוק וסדר", וכמו סדרת האם שלה, הסדרה עוסקת הן בשלב חקירת המשטרה ואיסוף הראיות, והן בשלב הדיון בבית משפט.
כאמור בשמה, הסדרה מתמקדת בחקירת פשעים שלהם קורבנות מיוחדים בעלי רגישות מיוחדת, כגון פשעי מין ופשעים כנגד ילדים.
לאורך השנים זכתה הסדרה להצלחה רבה והיא נחשבת לאחת מסדרות הטלוויזיה הפופולריות ביותר בארצות הברית ולמובילה באחוזי הצפייה מבין כל סדרות "חוק וסדר" האחרות.
הסדרה זכתה בתואר "סדרת הדרמה הוותיקה ביותר בפריים טיים" ואחת הדמויות הראשיות, אוליביה בנסון אותה משחקת מארישקה הארגיטיי, נבחרה לדמות הטלוויזיונית האהובה ביותר.
הסדרה היא היחידה מבין סדרות "חוק וסדר" האחרות שצוות השחקנים בה כמעט ולא השתנה במהלך העונות הרבות ששודרו, ונכון לאוגוסט 2023, מרישקה הרגיטאיי ואייס טי (הבלש פין טוטואלה) הם השחקנים הכי ותיקים בה.
לאחר העונה ה-12 פורסם כי הכוכב הראשי של הסדרה כריסטופר מלוני (הבלש אליוט סטייבלר) לא ישוב בעונה שלאחריה, עקב כשל במשא ומתן בנוגע לחוזה של השחקן.
למרות זאת, בשנת 2021, מלוני חזר לגלם את דמותו של סטייבלר בסדרה חדשה בזיכיון "חוק וסדר": "חוק וסדר: פשע מאורגן".
חלק מדמויות הסדרה הופיעו בפרקי קרוסאובר עם סדרות "שיקגו" כגון "שיקגו PD" ו"שיקגו FIRE", גם הן מבית היוצר של וולף.
חלק משחקני "מדור מיוחד" מופיעים בסדרה "חוק וסדר: פשע מאורגן".
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון, הולמרק, סטאר וורלד וכיום עדיין משודרת בכאן 11 ובאתר כאן, וכן במכאן 33 ו-yes stars Action ובשידורים חוזרים בערוץ HOT Zone.
החל מחודש מרץ 2024, חלק מעונות הסדרה זמינות לצפייה בשירות הזרמת המדיה נטפליקס ישראל.
העונה ה-27 צפויה לעלות בארצות הברית ב-25 בספטמבר 2025.
עלילת הסדרה מתמקדת בקבוצת בלשים מיחידת עילית של משטרת ניו-יורק בשם "יחידה לקורבנות מיוחדים", הנמצאת ברובע מנהטן ונוהגת לחקור עבירות מין שונות, התעללות בילדים ואלימות במשפחה.
כל מקרה הוא שונה ומורכב.
לאורך הסדרה מוצגת גם ההיסטוריה האישית המורכבת של הבלשים השונים על מנת להמחיש כיצד חייהם הפרטיים של השוטרים עשויים להשפיע על תהליך קבלת ההחלטות בעבודתם.
מבנה הפרקים בדרך כלל הוא זהה: עובר אורח מוצא את הקורבן ומתקשר למשטרה, משם מתחילה החקירה של המחלקה ולבסוף הפוקוס עובר מתחנת המשטרה לבית המשפט.
ברוב הזמן אין קשר ישיר בין פרק לפרק ובכל פרק מוצגת חקירה אחרת.
אך לעיתים, מוצגים פרקים עם אזכורים לאירועים שקרו בסדרה בעבר או פרקי המשך, לדוגמה, ניסיון ההתנקשות באלכסנדרה קאבוט, המחלה הנפשית של קת'לין סטייבלר או החקירה שהתנהלה נגד דריוס, בנו החורג של פין.
מרישקה הרגיטאי - קפטן אוליביה בנסון (1999 – / עונות 1–) – הדמות הכי וותיקה בסדרה.
החלה בתפקיד בלשית ובעונה 21 קודמה לקפטן היחידה במקום גארלנד.
נולדה כתוצאה מאונס שאמה עברה, דבר שדרבן אותה להצטרף למדור המיוחד.
כיום היא אם יחידנית לבן שהיא אימצה.
בעונה 8 גילתה שיש לה חצי-אח בשם סיימון (מייקל וסטון) מאותו האבא.
אייס-טי - סגן אודפין 'פין' טוטואולה (2000 – / עונות 2–) – הדמות השנייה הכי וותיקה בסדרה.
הגיע למדור המיוחד בתחילת העונה השנייה לאחר שעבר ממחלק הסמים.
יש לו בן הומוסקסואל בשם קן () וביניהם יחסי אהבה - שנאה.
בנו החורג דריוס (לודאקריס), בנה של אשתו השנייה של פין הוא פושע שחמק מעונש על רצח.
כיום מאורס לסמלת פיבי בייקר (ג'ניפר אספוזיטו) המשרתת במחלקה שקשורה לארגוני פשע שעוסקים בזנות.
פיטר סקנבינו - דומיניק 'סוני' קאריסי (2014 – / עונות 16–) – לשעבר בלש והחל מעונה 21 עוזר התובע המחוזי.
נשוי לאמנדה רולינס, בלשית לשעבר במדור המיוחד.
בפרק הראשון של עונה 25, נערכה טבילה לבנו, דומיניק קאריסי השלישי.
אוקטביו פיסאנו - הבלש ג'ו ואלסקו (2022 – / עונה 23–) – בלש שהצטרף למדור המיוחד לאחר פרישתה של קאט (ג'יימי גריי היידר).
בתחילה היה שותפה של רולינס, לאחר מכן שותפתו הייתה גרייס מאנסי עד שעזבה.
קווין קיין - הבלש טרי ברונו (2023 – / עונה 24–) בלש שהצטרף למדור המיוחד בעונה ה-24. צורף ליחידה לאחר שסייע לקפטן אוליביה בנסון ולבלש פין טוטואולה למצוא אנס מסוכן.
איימי דונה קלי - קפטן רנה קורי (2024 – / עונה 25–) – קפטן שהצטרפה למדור המיוחד מהמחלקה לחקירות שוטרים לאחר שעזרה לקפטן אוליביה בנסון לפענח את מקרה האונס של בתו של מקגראת'.
ראיין באגל - נואה פורטר בנסון – בנה המאומץ של אוליביה.
אומץ על ידי אוליביה לאחר שאימו, שהייתה פרוצה נרצחה על ידי אביו של נואה, הסרסור שלה.
אם חד הורית לשתי בנות (ג'סי ובילי).
כיום היא נשואה לדומיניק קאריסי.
עזבה את המדור מיוחד במטרה ללמד באוניברסיטה.
חזרה לפרקים האחרונים בעונה 24 בתפקיד אורח ומתגלה שהיא בהיריון.
בפרק הראשון של עונה 25, נערכה טבילה לבנה, דומיניק קאריסי השלישי.
כריסטופר מאלוני - בלש אליוט סטייבלר (1–12 / 1999–2011) – בעבר בלש במדור המיוחד, שותפה של אוליביה בנסון.
נחשב לבלש אסרטיבי, קשוח וחכם, מתמודד עם בעיות עצבים שמשפיעות על החלטותיו - מה שהופך אותו בעיניי רבים לבלש שנוי במחלוקת.
אליוט הוא קתולי ובחלק מהפרקים (במיוחד שזה נוגע לפשעים שנעשו בשם הדת), אמונותיו של אליוט עומדות במבחן.
במהלך הסדרה בתו, קאת'לין (אליסון סיקו) מאובחנת עם הפרעה דו-קוטבית ומסתבכת עם החוק.
בעקבות תקרית קשה בה נאלץ לירות בנערה חמושה, לא היה מסוגל להישאר בתפקיד והחליט לעזוב את המדור המיוחד.
מספר שנים לאחר מכן חזר למשטרה, והצטרף לצוות למלחמה בפשע המאורגן (2020–הווה) בעקבות מותה של אשתו, קאת'י () שנרצחה באמצעות מטען חבלה ברכבה.
- רופאה ופתולוגית מלינדה וורנר, (2000–2021 / עונות 2–23) הפתולוגית הקבועה שהיחידה נעזרה בשירותיה.
בעלת רקע בשימוש בנשק ולמדה רפואה במימון צבא ארצות הברית כחלק מהגיוס שלה לצבא.
- מפקד תחנת המשטרה דונלד קרייגן (1999–2014/ עונות 1–15) – עבר מסדרת האם ממדור הרצח למדור המיוחד ולבסוף פרש לגמלאות.
היה בעבר הקפטן של המחלקה.
בעונות הראשונות התברר שאשתו, מארג' (אלן טובי) הייתה דיילת שנהרגה בהתרסקות של מטוס.
קרייגן הוא אלכוהוליסט בגמילה ובמספר פרקים הוא מדבר על כך או מספר על פגישותיו באלכוהוליסטים אנונימיים.
ריצ'רד בלזר - בלש ראשי/ סמל ג'ון מאנץ' (1999–2013 / עונות 1–15) – הופיע בסדרה "רצח מאדום לשחור" כשוטר במחלק הרצח בבולטימור, משם עבר למדור המיוחד ולבסוף פרש לגמלאות.
נחשב לבלש מתוחכם ואהוב, בעל ותק ארוך שנים.
בדומה לשחקן שמגלם אותו, מאנצ' הוא חובב תיאוריות קונספירציה וברוב הפרקים שמערבים שחיטות ממשלתית, הוא נוהג להעיר הערות שקשורות לקונספירציות, אך שאר הצוות לא לוקח אותו ברצינות.
מאנצ' הוא גרוש בפעם הרביעית.
באחד הפרקים המאוחרים, התברר שהוא ובת זוגו החדשה חזרו לבולטימור לאחר פרישתו והוא פתח שם פאב.
בפרק הראשון של עונה 25 מתגלה שמאנץ' נפטר (בדומה לשחקן שמגלם אותו).
וונג - פסיכיאטר ג'ורג' הואנג (2002–2011 / עונות 3–12) – פסיכיאטר שעבד כסוכן ב-FBI ונותן ייעוץ פסיכולוגי למדור המיוחד.
ג'ורג' הוואנג הוא הומוסקסואל (בדומה לשחקן שמגלם אותו), אך פרטים אישיים לגביו נחשפים לעיתים רחוקות במהלך הסדרה.
הוחלפה בגרילייק לאחר ששיקרה לבית המשפט והושעתה לזמן רב, אך לבסוף חזרה למדור המיוחד.
נרמז שבינו לבין אמנדה קיים מתח מיני.
היה שותפה של אוליביה אחרי שאליוט עזב ונחשב לבלש חד ומסור.
כריסטין לאטי - עוזרת לתובע המחוזי סוניה פקסטון (2009 / עונה 11, הופעת אורח בעונה 12) – שימשה כתובעת של היחידה למשך מספר פרקים, אך מאחר שהגיעה שיכורה לבית המשפט, היא הושעתה ונכנסה למרכז גמילה.
פקסטון נהגה לעקוץ את היחידה ולהתנגח בה, בעיקר עם אליוט סטייבלר.
מיקיילה מקמנוס - עוזרת לתובע המחוזי קים גרייליק (2008 / עונה 10) – החליפה את קייסי נובאק לאחר שהאחרונה שיקרה לבית המשפט והושעתה.
הועברה לוושינגטון באמצע העונה העשירית.
- בלש צ'סטר לייק (2007–2008 / עונה 9) – היה השותף של פין וכיום מרצה עונש מאסר לאחר רצח של פושע.
לייק הוא מתאגרף חובב ומוצאו הוא מהשבט האינדיאני המוהיקן.
בחלק מהפרקים, לייק מצהיר שאבותיו היו פועלי פלדה שבנו את הבניינים במנהטן.
היה חבר ב - אגודה בה חבריה מנסים לפתור תיקי משטרה שלא פוענחו.
קוני נילסן - בלשית דני בק (2007 / מחליפה את בלשית אוליביה בנסון בכמה פרקים בעונה 8) – הייתה השותפה של הבלש סטייבלר בעונה 8 ועזבה לאחר שלא הצליחה להתמודד עם הקורבנות.
בינה לבין אליוט שרר מתח מיני.
טרם הופעתה, בעלה השוטר נרצח על ידי שני נערים שגנבו רכב.
אליוט מסייע לה לסגור מעגל עם אחד הנערים (השני נרצח בכלא).
ג'יי קיי סימונס - פסיכיאטר אמיל סקודה (2000–2001 / עונות 1–2) – הופיע גם בסדרת האם וגם בכמה פרקים בעונה הראשונה במדור המיוחד.
- בלשית מוניק ג'פריז (1999–2000 / עונה 1) – עזבה את היחידה בתחילת העונה השנייה מכיוון שבהערכה פסיכיאטרית שעברה נמצאה לא כשירה לעבודת שטח (בעקבות קיום יחסי מין עם חשוד) והחליטה לעבור יחידה.
הופיעה בפרק אורח בעונה השנייה כאשר עזרה ליחידה לאתר בת נעדרת של שוטר.
דין וינטרס - בלש בריאן קסידי (1999–2000 / עונה 1) – עזב בתחילת העונה הראשונה בעקבות קושי נפשי בתפקיד ועבר למחלק הסמים.
הוא ואוליביה קיימו סטוץ, אך קסידי רצה לפתוח איתה במערכת יחסים ואוליביה סירבה, מה שגרם לאי נעימות ביניהם במהלך עבודתם.
חזר לתפקיד אורח בחלק מהעונות המאוחרות, בהן מתברר שבילדותו, בריאן נאנס על ידי מאמן הבייסבול שלו.
- רופאה ופתולוגית אליזבת רוג'רס (1999–2000 / עונה 1) – פתולוגית שהיחידה נעזרה בה בעונה הראשונה.
לעיתים הופיעה גם בסדרות "חוק וסדר" נוספות באותו התפקיד.
סטפני מארץ' - עוזרת לתובע המחוזי אלכסנדרה קאבוט (2001–2003, 2009–2010, 2011, 2018 / עונות 2–5, 10–11, 13, 19–20) – הצטרפה למדור המיוחד בתחילת העונה השנייה מטעם ועדת "מוריס" (ועדה בה דנים על תפקודם של שוטרים ביחידה) ולאחר מכן הפכה לעוזרת לתובע המחוזי הקבועה ביחידה.
עברה ניסיון התנקשות מכיוון שהסתבכה עם ראש ארגון פשע מסוכן, והוחלפה בקייסי נובאק.
היא נאלצה לחיות תחת זהות בדויה ובהמשך (לאחר שהמתנקש נעצר) חזרה לשמש כעוזרת לתובע המחוזי.
בשנת 2012 עזבה את תפקידה והחלה לעבוד בארגון שמסייע לנשים שנמצאות במערכת זוגית אלימה לברוח מבעלן המכה.
- סמל מייק דודס (2016 / עונה 17) – החליף את הבלש ניק אמארו במדור במיוחד.
בנו של ויליאם דודס, מפקד התחנה.
עזב את הסדרה לאחר שביצע בניגוד לחוק המתת חסד בילד שהוגדר כצמח.
- מפקד התחנה כריסטיאן גארלנד (2021–2022 / 22–23) – המחליף הזמני של הפקד דודס וכעת משמש כמפכ"ל המשטרה.
פיטר גלאגר - מפקד התחנה ויליאם דודס (2015–2020 / 16–21) – המחליף של קפטן קרייגן בתור מפקד התחנה.
פרד דלטון תומפסון - התובע המחוזי ארתור בראנץ' (2002–2006 / 4–7) – התובע המחוזי במנהטן והאחראי על קייסי נובק.
הוחלף בהמשך על ידי ג'ק מק'וי (סם ווטרסון).
ג'ודית לייט - השופטת אליזבת' דונלי (2002–2010 / עונה 3–12) – שופטת בבית המשפט במנהטן ולשעבר האחראית על עוזרי התובע המחוזי.
- קפטן המחלקה לחקירות שוטרים אד טאקר (3–21 / 2002–2020) – היה אחראי על היחידה לחקירת שוטרים שסרחו והרבה להיתקל רבות במדור המיוחד, המכנים אותו "עכברוש" (מלשן).
במהלך העונות המתקדמות, אד מנהל זוגיות עם אוליביה, אך לבסוף נפרד ממנה ומתאבד לאחר שאובחן אצלו גידול סרטני במוחו.
מולי ברנט - הבלשית גרייס מאנסי (2022 / עונה 24) – בלשית חדשה שהצטרפה למדור המיוחד.
עזבה את הסדרה בסוף העונה ועברה למחלק הסמים.
ג'ורדנה ספירו - הסוכנת שאנה סייקס (2024 / עונה 25) – סוכנת FBI שמוקצה למדור המיוחד באופן זמני.
אחותה נחטפה כשהן היו ילדות, ומספר שנים לאחר מכן, הוכרז שהיא נרצחה.
היא הושאלה למדור המיוחד לאחר שעזרה במציאת מאדי פלין.
ג'וליאנה איידן מרטינז - קייט סילבה (2024 / עונה 26) – בלשית במדור המיוחד, בתו של סגן מפקד המשטרה בניו יורק.
סדרה זו מוקדשת לעלילותיהן של חקירות קשות הקשורות לילדים ולמין וביניהן:
אם שמתעללת בילדיה עד כדי הרעבה, נטישה ומוות.
רצח נער ניגרי כקורבן פולחני לאחר שנמכר לעבדות.
קורבן שאיבר מינו נכרת ברכבת התחתית מתגלה לאחר מותו כאנס סדרתי.
נער בגיל העשרה שמנהל אתר המכיל פורנו ילדים.
נערה שעברה אונס על ידי גבר שהכירה בחדר צ'אט וירטואלי.
קבוצת פדופילים שמבריחים ילדים מדרום אמריקה לארצות הברית לצורכי מין.
בעונה 21 העלילה התמקדה באלימות במשפחה הקורית בעיקר בתקופת מגפת הקורונה (שהתרחשה בתקופת צילומי העונה).
רוב פרקי הסדרה מבוססים על פשעים שהתרחשו במציאות.
אולם, שמות הדמויות וחלקים מהעלילה שונו בהתאם.
רשימה מלאה של פרקים מסוג זה ניתן למצוא כאן.
פרק שהיווה אזכור לזמר מייקל ג'קסון ולאישומים נגדו במעשים מגונים בילדים.
מקרה שמבוסס על הרוצחים ליאופולד ולוב.
רצח של ילדה דוגמנית, מבוסס על המקרה של ג'ונבנה רמזי.
רצח של זונה על ידי דריסה, מבוסס על מחקרים ותלונות על אלימות במשחקי מחשב.
פרק שמבוסס על סיפורה של , אירוע תקשורתי שעסק באישה שנכנסה לתרדמת ובן זוגה נלחם משפטית בהוריה על מנת לנתקה מהמכשירים.
פרק המבוסס על המקרה של ג'סטין ברי אודות נער בגיל העשרה שהפך לפדופיל וניהל אתר שהכיל פורנו קטינים ברשת.
פרק שמבוסס על הטבח בתיכון קולומביין.
מקרה שמבוסס על רציחותיה של איילין וורנוס, זונה שהפכה לרוצחת גברים סדרתית ופעלה בסוף שנות ה-80.
פרק שמבוסס על רצח משפחת ווטס (אירוע שנעשה עליו הסרט הדוקומנטרי "רצח אמריקאי" בנטפליקס).
פרק שמבוסס על המקרה של טרווה ת'ורנברי אודות אישה בשנות ה-20 לחייה שהתחזתה לתלמידת תיכון וחייתה במשפחות אמנה במרמה.
אישה טרנסג'נדרית שהפכה קורבן לתקיפה מינית.
פרק שמבוסס על סיפורו של דייוויד ריימר שנולד כזכר, אך בגלל הליך מילה כושל, הוסר חלק מאיבר מינו והוריו (בעצת פסיכולוג המשפחה) גידלו אותו כילדה עד גיל 15.
נערה שבדתה תקיפה מינית בבית מלון - מבוסס על פרשת האונס המזויף בדיסניוורלד משנות ה-90.
מקרה בהשראת האלימות על רקע כבוד המשפחה בחברה המוסלמית.
פרק שמבוסס על ג'ים ג'ונס וקהילת "ג'ונסטאון" שהקים שכל חבריה ביצעו התאבדות המונית.
פרק שמבוסס על פעולות הטרור האקולוגי של החזית לשחרור כדור הארץ.
פרק שמבוסס על התאבדותו בשידור חי בטלוויזיה של רוברט דווייר.
פרק שמבוסס על פרשה לפיה במאי הסרטים הארווי ויינסטין הורשע באונס והטרדות מיניות והגבירה את תופעת ה-Me Too.
פרק שמבוסס על דקירות הסלנדרמן משנת 2014.
"חוק וסדר: מחלקת חקירות שטח" - (Закон и порядок: отдел оперативных расследований) הגרסה הרוסית לסדרה האמריקאית "חוק וסדר: מדור מיוחד" המשודרת מ-2007 עד היום.
חוק וסדר: משפט וצדק היא סדרת דרמה משפטית שהופקה עבור הרשת האמריקנית NBC.
הסדרה עלתה לשידור ב-3 במרץ 2005 בתור סדרת הבת השלישית של "חוק וסדר".
בניגוד לסדרות האחרות, "משפט וצדק" מתמקדת בבית משפט, היא הסדרה היחידה שאינה מעורבת בחקירות משטרתיות ואף לא מציגה את האירוע של החשוד.
הסדרה הייתה אכזבה בין הצופים וקבלה אחוזי צפייה מאוד נמוכים וירדה לאחר העונה הראשונה ב-21 בינואר 2006. היא הסדרה הראשונה מסדרת "חוק וסדר" שירדה מהמסכים.
זו גם הייתה הופעתו האחרונה של השחקן ג'רי אורבך בתור לני בריסקו, לפני שנפטר ממחלת הסרטן.
בישראל היא שודרה בערוץ yes Weekend לזמן קצר לפני סגירתו ב-2007.
עלילת הסדרה מתמקדת בקבוצת פרקליטים בבית משפט, שמנסים לגלות מי החשוד במקרים החמורים לאוזניה של השופטת.
ביבי ניווירט – עוזרת לתובע המחוזי טרייסי קיבר (2005–2006 / עונה 1)
קירק אקבדו – חוקר לתובע המחוזי הקטור סלאזר (2005–2006 / עונה 1)
ג'רי אורבך – חוקר לתובע המחוזי לני בריסקו (2005 / 2 פרקים בעונה 1, נפטר במהלך הצילומים)
סקוט כהן – חוקר לתובע המחוזי כריס ראוול, מחליף את לני בריסקו (2005–2006 / 11 פרקים בעונה 1)
חוק התשוקה (בספרדית: La ley del deseo) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1987, שכתב וביים פדרו אלמודובר.
הסרט עוסק במשולש רומנטי בין שלושה גברים, וכן בקשר שבין אחד משלושה גברים אלה לבין אחותו.
זהו סרטו הראשון של אלמודובר העוסק בהרחבה בלהט"ב.
זהו הסרט הראשון שהופק על ידי "אל דסאו" - חברת ההפקה של האחים פדרו ואגוסטין אלמודובר.
הסרט זכה בתשעה פרסים, בהם פרס טדי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
פבלו קינטרו (אוסביו פונסלה) הוא במאי הומוסקסואל, שזה עתה יצא מהקרנת הבכורה של סרט חדש שלו.
במסיבה שלאחר מכן משתתפים גם טינה קינטרו (כרמן מאורה), אחותו של פבלו, וחואן (מיגל מולינה), אהובו של פבלו.
לאחר שפבלו חוזר לביתו, מגיע לשם גם חואן, והשניים ישנים יחד חבוקים, קודם שהם נפרדים, עקב יציאתו של חואן לחופשת קיץ בעיר חוף.
טינה קינטרו היא שחקנית שנולדה כזכר אך עברה ניתוח להתאמה מגדרית, כדי להגיע לקשר מיני עם אביה, שנטש אותה למען אישה אחרת.
כתוצאה מכך היא חשה שנאה עזה לגברים, והשמועות אומרות שהיא לסבית.
טינה מטפלת באחייניתה האהובה עדה בת ה-10 בערך, משום שאמהּ (ביבי אנדרסן) נעדרת מהבית עקב חוזה דוגמנות שיש לה בטוקיו.
טינה ועדה מבקרות בכנסייה שבה הייתה טינה בילדותה, וטינה מפתיעה את הכומר בספרה לו שהיא הילד הזכור לו.
"אל תהיה בטוח", עונה לו טינה, "במהות אני בדיוק מה שהייתי".
בעקבות הביקור מתמלאת עדה רגשות דתיים, ומתפללת אל הבתולה הקדושה.
פבלו, טינה ועדה חיים במעין משפחה, הנראית שגרתית, אף שהיא כל כך לא שגרתית.
פבלו מביים את המחזה "הקול האנושי" (La voix humaine מאת ז'אן קוקטו), שבו נתן לטינה את התפקיד הראשי.
לאחר הצגת הבכורה פבלו הולך לביתו עם אנטוניו (אנטוניו בנדרס), צעיר נאה המעריץ אותו, ושם אנטוניו, שמספר לפבלו "אני לא נוהג לשכב עם גברים", חווה לראשונה מין אנאלי.
פבלו רואה באירוע זה מין מזדמן וממשיך להיות מאוהב בחברו משכבר, חואן, אך אנטוניו רואה בכך תחילתו של קשר קבוע.
במכונת הכתיבה המשמשת אותו לכתיבת תסריטים, שלה מקום לא מבוטל בסרט, כותב פבלו לאנטוניו: "אנטוניו, אני לא אוהב אותך.
שכח אותי ותפסיק לשקר לעצמך".
אנטוניו הקנאי נוסע לעיר החוף שבה נמצא חואן ומנסה לאנוס אותו, בנימוק "אני רוצה שכל מה שהיה של פבלו יהיה שלי, כי אני אוהב אותו", ולאחר מכן משליך אותו אל מותו מראש הצוק.
פבלו מגיע לביקור אצל חואן, ומגלה את דבר מותו.
לאחר שהוא מתעמת עם אנטוניו על המוות ומבין שהוא הרוצח, פבלו עובר תאונת דרכים שגורמת לו לרגל שבורה ולאובדן זיכרון.
"אובדן הזיכרון שלך מותיר אותי בלי עבר.
אם לא יחזור לך הזיכרון אני אשתגע", אומרת לו טינה.
המשטרה חושדת הן בפבלו והן בטינה כאשמים ברצח (וגם אנטוניו בחשודים).
כדי להחזיר לפבלו את זיכרונו, טינה מספרת לו על משפחתם.
היא מגלה לו מה גרם לה להפוך לטרנסקסואל, ומספרת על ילדותה: "התעסקתי עם אבא, יום אחד אמא תפסה אותנו, ו...אתה יכול לתאר לך".
היא נסעה עם אביה למרוקו, ושם שינתה את מינה, אך אביה נטש אותה למען אישה אחרת.
"הוא פגע בי כל כך, שמאז לא הצלחתי להיות עם גבר אחר", היא מספרת.
בהמשך מספרת טינה לפבלו, באושר רב, שמצאה מאהב, ופבלו מגלה לה שזיכרונו חזר אליו, אך הוא רוצה לשמור זאת בסוד.
בעת שהמשטרה חוקרת אותו מתברר לפבלו שהמאהב של טינה הוא אנטוניו.
הוא מטלפן אל טינה להזהיר אותה, אך אנטוניו מחזיק את טינה כבת ערובה, בדרישה להתייחד שעה עם פבלו.
פבלו נענה לדרישה וחווה רגעים נעימים עם אנטוניו, קודם שאנטוניו מתאבד בירייה.
אוסביו פונסלה: פבלו קינטרו, במאי קולנוע הומוסקסואל.
הופיע גם בסרטו הקודם של אלמודובר, "מטדור"
כרמן מאורה: טינה קינטרו, אחותו של פבלו.
אנטוניו בנדרס: אנטוניו בניטס, צעיר המאוהב בפבלו קינטרו.
הופיע גם בסרטים נוספים של אלמודובר: "מטדור", "נשים על סף התמוטטות עצבים", "קשור אותי!
מיגל מולינה: חואן, אהובו של פבלו קינטרו.
חוק התמיכה באכיפת החוק וביטחון שכונותינו הוא חוק של מדינת אריזונה שבארצות הברית הנחשב כחוק המחמיר והרחב ביותר שנחקק בארצות הברית בעשורים האחרונים נגד ההגירה הבלתי החוקית למדינה.
החוק זכה לתשומת לב לאומית בארצות הברית ועורר מחלוקת רבה.
החוק מגדיר כעבריין אדם-שאינו-אזרח השוהה באריזונה מבלי לשאת את התעודות המתחייבות לפי החוק הפדרלי.
כמו כן, החוק מסמיך את הארגונים המשטרתיים באריזונה, המדינתיים והמקומיים, לאכוף את חוקי ההגירה הפדרליים של ארצות הברית.
בנוסף, החוק מסמיך את רשויות האכיפה לנקוט בצעדים מחמירים כלפי אזרחים אמריקנים המעניקים למהגרים-בלתי-חוקיים הסעה, דיור או תעסוקה.
החקיקה באריזונה הייתה אחת מכמה סיבות שדחפו את הדמוקרטים בקונגרס להציג הצעת חקיקה להסדרת הטיפול בהגירה.
הסנטור שומר, ממנהיגי הדמוקרטים, שלח מכתב למושלת אריזונה, ג'ן ברואר וביקש ממנה לעכב את החוק בעוד הקונגרס עובד על רפורמה מקיפה בנוגע להגירה, אך ברואר דחתה את ההצעה.
אישור החוק הוביל לכך שבמדינות אחרות כמו אינדיאנה, ג'ורג'יה, דרום קרוליינה ויוטה העביר הסנאט חוקים דומים יותר או פחות ומדינות נוספות בארצות הברית שוקלות כיום גם כן לאמץ חקיקה דומה .
מבקרי החוק טוענים כי החוק מעודד שיטור מפלה ואפיון גזעי (Racial profiling), ואילו תומכי החוק מציינים כי החוק אינו אלא החלת חוק פדרלי קיים.
עד היום התקיימו מחאות שונות נגד החוק ביותר מ-70 ערים בארצות הברית, כאשר בחלקם אף קראו להחרים את אריזונה.
אף על פי כן, מסתבר, לפי תוצאות סקרים שהתקיימו בארצות הברית, כי ישנה תמיכה נרחבת בחוק זה בקרב אזרחי ארצות הברית.
החוק נחתם על ידי המושלת ברואר, ב-23 באפריל 2010 והיה אמור להיכנס לתוקפו ב-29 ביולי 2010..
יום לפני כניסת החוק לתוקף, הוציאה סוזאן בולטון, השופטת הפדרלית של מחוז אריזונה, צו מניעה זמני אשר ביטל את הסעיפים שהסמיכו את רשויות החוק במדינה לנקוט יד ברזל נגד מהגרים בלתי חוקיים.
פרט לאותם הסעיפים שבוטלו נכנסו לתוקף יתר סעיפי החוק.
מושלת אריזונה ציינה כי בכוונתה לערער על ההחלטה..
ב-25 ביוני 2012 פסל בית המשפט העליון של ארצות הברית את רוב התקנות של החוק, אך הכשיר את התקנה השנויה ביותר במחלוקת בחוק, המאפשרת לשוטרים לעצור כל אדם הנראה בעיניהם כמהגר בלתי חוקי ולדרוש ממנו להציג מסמכים.
חוק ועדות חקירה, תשכ"ט–1969 הוא חוק המסדיר את מינויה, הרכבה ופעילותה של ועדת חקירה ממלכתית בישראל.
קודם לחקיקת חוק ועדות חקירה, ועדות חקירה הוקמו מתוקפה של פקודת ועדות חקירה, 1921 - פקודה מנדטורית שנשארה בתוקפה מכוח פקודת סדרי השלטון והמשפט.
החוק שהוצע להחליפה כלל שינויים אחדים בדרכי הקמת ועדת חקירה ובסמכותה, בין השאר לפי המלצותיה של ועדה באנגליה שבחנה נושא זה.
החוק אושר בכנסת השישית ב-30 בדצמבר 1968.
מאז אישורו תוקן החוק שש פעמים.
בתיקון ראשון לחוק, משנת 1972, נוספו לו סעיף המאפשר לוועדה להגיש דו"ח חלקי או דו"ח ביניים, וסעיף הקובע עונש על המשפיע או המנסה להשפיע שלא כדין על ועדת חקירה או על חבר מחבריה בכל הקשור לעבודת הוועדה.
בתיקון מס' 5 משנת 2005 נוספו לחוק אפשרויות אחדות להגבלת פרסומו של דו"ח ועדת החקירה.
הסמכות להקמת הוועדה נתונה לממשלת ישראל, כאשר .
לאחר החלטת ממשלה להקים ועדת חקירה, נשיא בית המשפט העליון ממנה את חברי הוועדה, המונה שלושה חברים (או מספר אי-זוגי גדול יותר).
על יושב ראש הוועדה להיות שופט של בית המשפט העליון או שופט של בית משפט מחוזי או שופט כזה בדימוס, ונדרש שיינתן בה ביטוי הולם לייצוגם של בני שני המינים.
בנוסף למינוי ועדת חקירה לפי החלטת הממשלה מכוח חוק זה, בהתאם ל רשאית גם הוועדה לענייני ביקורת המדינה של הכנסת להורות על הקמת ועדת חקירה, בעקבות דו"ח ביקורת שהוגש לה על ידי מבקר המדינה.
על ועדת החקירה לחתור לחקר האמת.
עם זאת, הוועדה אינה כפופה לסדרי דין כמו בבית משפט, וגם לא לדיני הראיות.
סדרי הדין של ועדת חקירה נקבעו בתקנות ועדות חקירה (סדרי דין), תש"ל–1969.
הוועדה מוסמכת להזמין עדים על מנת לחקור אותם, לדרוש מהם תשובות שאינן מתחמקות, להשביע עדים ולדרוש מהם להראות מסמכים שברשותם.
הוועדה מוסמכת להטיל קנס על מי שמסרב לבצע הוראות אלו של הוועדה.
זימון העדים נעשה בהתאם לתקנות ועדות חקירה (התייצבות עדים לחקירה), תשכ"ד–1964.
יושב־ראש הוועדה רשאי להוציא צו חיפוש, לשם הצגתו של מסמך או מוצג אחר הדרוש לחקירה.
לשם איסוף חומר הדרוש לחקירה, רשאי יושב־ראש הוועדה להטיל תפקיד זה על אדם הכשיר לכך.
עדות שנמסרה לפני ועדת חקירה או לפני מי שהוטל עליו לאסוף חומר לחקירה, לא תשמש ראיה בהליך משפטי, חוץ ממשפט פלילי בשל מסירת אותה עדות.
ראתה ועדת חקירה שאדם עלול להיפגע מן החקירה או מתוצאותיה, יודיע לו יושב־ראש הוועדה במה הוא עלול להיפגע ויעמיד לרשותו את חומר הראיות הנוגע לאותה פגיעה והנמצא בידי הוועדה.
מי שקיבל הודעה כזו רשאי להתייצב לפני הוועדה, בעצמו או על ידי עורך דין, להשמיע דברו ולחקור עדים, אף אם כבר העידו לפני הוועדה, ורשאית הוועדה להתיר לו להביא ראיות, והכל בעניין הפגיעה כאמור.
דיוני הוועדה יהיו בפומבי, אך היא רשאית לקיים דיון בדלתיים סגורות אם שוכנעה שהדבר דרוש לשם שמירה על ביטחון המדינה, על יחסי החוץ של המדינה, על עניין כלכלי חיוני של המדינה או על דרכי הפעולה החסויות של משטרת ישראל, או לשם הגנה על המוסר או על שלומו של אדם.
בגמר דיוניה תערוך ועדת חקירה דו"ח על תוצאות חקירתה ועל המלצותיה, אם תמצא לנכון להוסיף המלצות, ותגיש את הדו"ח לממשלה.
הוועדה רשאית לערוך דו"חות חלקיים או דו"חות ביניים שעניינם המלצות לנקיטת צעדי ביניים.
דו"ח הוועדה לא ישמש ראיה בכל הליך משפטי.
מאז חקיקת החוק ועד סוף שנת 2023 הוקמו 16 ועדות חקירה מכוח חוק ועדות חקירה וארבע ועדות חקירה הוקמו מכוח חוק מבקר המדינה.
חוק התארים 1963 הוא חוק של הפרלמנט הבריטי שמאפשר לאצילים לוותר על תוארי האצולה שלהם והנהיג רפורמה בזכאות לחברות בבית הלורדים.
החוק נחקק כתוצאה משתדלנות של טוני בן שהיה חבר בית הנבחרים הבריטי מטעם מפלגת הלייבור.
ב-1960 אביו נפטר והוא ירש ממנו את התואר ויקונט סטרנגייט'.
כפועל יוצא הוא איבד את מושבו בבית הנבחרים - מכיוון שאדם בעל תואר אצולה לא יכול להיות חבר בו - והפך אוטומטית לחבר בית הלורדים.
בן לא היה מרוצה מכך, וכתוצאה משתדלנותו נחקק חוק שמאפשר לאדם לוותר על תואר שקיבל בירושה.
האציל שמעוניין לוותר על תוארו חייב לעשות זאת בתקופה של שנה לאחר שירש את התואר או אם היה צעיר מגיל עשרים ואחד לעשות כך שנה לאחר שהגיע לגיל הזה.
אנשים שירשו תואר לפני חקיקת החוק ומעוניינים לוותר עליו צריכים לעשות זאת בטווח של שנה מחקיקת החוק.
הוויתור על התואר הוא בלתי הפיך ומזמן הוויתור בעל התואר לשעבר ואשתו לא זכאים לעשות שום שימוש בתואר או ליהנות מכל הטבה שנובעת מהחזקת התואר, ובאופן דומה לא חלות עליהם ההגבלות שנובעות מהחזקה בתואר האצולה.
כמו כן אי אפשר להעניק לאדם שוויתר תואר אצולה העובר בירושה נוסף.
עם מותו של האדם שוויתר התואר עובר לאדם הבא אחריו בסדר הירושה לתואר האצולה שעליו הוא ויתר.
מאז האיחוד של ממלכת סקוטלנד וממלכת אנגליה נקבע שלא כל האצילים הסקוטיים יוכלו לשבת בבית הלורדים של המדינה המאוחדת אלא שמספרם יוגבל לשישה עשר, שיבחרו על ידי אצילי סקוטלנד לכהן בבית הלורדים.
החוק ביטל את ההסדר הזה והשווה את מעמדם של האצילים בסקוטים בבית הלורדים לזה של האצילים האנגליים והבריטיים.
כמו כן החוק השווה את מעמדן של נשים שירשו תואר אצולה בזכות עצמן (suo jure) למעמדם של עמיתיהן הגברים.
קודם לכן נשים שירשו תואר אצולה יכלו לכהן בבית הלורדים.
חוק וולקר הוא חלק מחוק דוד-פרנק, אשר הוצע במקור על ידי הכלכלן ויו"ר הבנק הפדרלי לשעבר פול וולקר, במטרה להגביל את הבנקים בארצות הברית מלבצע השקעות ספקולטיביות אשר אינן מטיבות עם הלקוחות שלהם.
וולקר טען כי פעילות ספקולטיבית מסוג זה שיחקה תפקיד מפתח במשבר האשראי העולמי.
החוק לרוב מתואר ככזה אשר מגביל את הבנקים לסחור בהונם העצמי, על אף שקיימות לכך מספר חריגות המפורטות בחוק דוד-פרנק.
החוק נכנס לתוקף כחלק מחוק דוד-פרנק ב-21 ביולי 2012.
הערות הציבור לגבי איך בדיוק יש ליישם את החוק נשלחו למועצה לפיקוח על השירותים הפיננסיים עד 5 בנובמבר 2010. פירמות כגון גולדמן זקס, בנק אוף אמריקה וג'יי פי מורגן צ'ייס הביעו דאגה מהחוק.
הנציגים הרפובליקנים בקונגרס הביעו גם הם את חששותיהם מחוק וולקר, באומרם כי המגבלות שהוא מטיל עלולות לפגום בתחרותיות הבנקים האמריקאיים ביחס לשוק העולמי, ועקב כך עלולים גם להפסיק לספק מימון לסוכנויות הממשלתיות האחראיות לאכיפתו.
הרגולטורים הציגו לציבור גרסה אפשרית לחוק וולקר כדי לקבל עליה את תגובות הציבור ב-11 באוקטובר 2011 - גרסה שאושרה על ידי רשות ני"ע האמריקאית, הבנק הפדרלי, המשרד של חשב המטבע (OCC), והתאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות.
הגרסה המוצעת ספגה באופן מיידי ביקורת מצד הבנקים בגין היותה יקרה מדי ליישום, ומצד חסידי הרפורמה בשל היותה חלשה מדי ומלאה בפרצות.
וולקר עצמו העיד כי הוא היה מעדיף מערכת חוקים פשוטה יותר.
חוק התקשורת (בֶּזֶק ושידורים), התשמ"ב-1982, הוא חוק שנועד להסדיר את פעילות תחום התקשורת בישראל.
החוק אושר ב-28 ביולי 1982 ועודכן מאז מספר רב של פעמים.
עד שנת 2002 נקרא החוק "חוק הבזק", בשנה זו שונה שם החוק ל"חוק התקשורת (בזק ושידורים).
החוק מסדיר את אופן הפעולה של חברות בעלות רישיון לשירותי תקשורת (חברות סלולר, ספקיות אינטרנט, חברות תשתית קווית) וכן חברות בעלות רישיון שידור (חברות כבלים ולוויין).
בשנת 2022 בתיקון לחוק הוסדר נושא היתר כללי.
סעיף 2 לחוק מגדיר כי אדם לא יספק שירותי תקשורת אלא אם כן קיבל רישיון משר התקשורת.
עם זאת, סעיף 3 מגדיר מספר סייגים שאחד מהם קובע כי תחנת רדיו ששידרה חמש שנים ברציפות לפני 1999, תקבל רישיון.
סעיף זה תוקן על מנת להסדיר את חוקיות השידורים של ערוץ 7 באותה התקופה, אך בג"ץ פסל אותו ב-2002 עקב עתירה של אחדים מחברי הכנסת.
בפסק הדין קבע בית המשפט העליון כי:
סעיף 4ז אוסר על בעל הרישיון התניית שירות בשירות ללקוח, אלא אם כן קיבל אישור לכך משר התקשורת.
סעיף 4ט קובע כי על ספקי האינטרנט החובה להזהיר את הלקוחות מפני הסכנות הקיימות באינטרנט ואף להציע בחינם שירות לסינון אתרים עם תכנים פוגעניים.
סעיף 5א מתייחס לניידות המספרים וקובע כי בעל רישיון מחויב לאפשר ללקוח לנייד את המספר שברשותו לכל חברה אחרת.
סעיף 6ז קובע כי אדם לא ישדר שידורי כבלים אלא אם כן קיבל רישיון מאת המועצה לשידורי כבלים ולווין וכן לא יקים מוקד שידור אלא אם כן קיבל אישור משר התקשורת.
סעיף 6יא2 מתייחס לחובה להציע ללקוח "חבילה צרה" (חבילת יסוד), של מבחר ערוצים מצומצם במחיר מוזל, כאשר המחיר המרבי נקבע על ידי השר.
סעיף 6מד מחייב רישיון לאדם המעוניין לשדר שידורי טלוויזיה באמצעות לוויין.
סעיף 6ס מתייחס להתקנת צלחת לווין על גג בית משותף קובע כי במידה ומבקש ההתקנה ובעל הזכויות בגג לא הגיעו להסכמה, רשאי המפקח לאשר התקנת הצלחת.
סעיף 12א אוסר גביית תשלום מלקוח למוקדי החירום לסיוע לנפגעי תקיפה מינית ולעזרה ראשונה נפשית.
סעיף 13 מחייב את בעל הרישיון לספק שירותי תקשורת לכוחות הביטחון - צה"ל, שירות הביטחון הכללי, "המוסד", משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר.
הסעיף פוטר את בעל הרישיון מאחריות פלילית או אזרחית לכל מעשה שעשה במילוי סעיף זה.
סעיף 13א מתייחס לשעת חירום ולהגדרת מצבים כגון: הכרזה על מצב מיוחד בעורף, אירוע אסון המוני, הפעלת מל"ח או פגיעה משמעותית במערכות התקשרות בשל אירוע טרור, אסון טבע או פגיעה משמעותית בשלום הציבור וכן תקלה משמעותית ברשת בעל הרישיון.
במקרים בסעיף 13 ו-13א רשאי שר התקשורת או נציג מערכת הביטחון בהתאמה, להורות לבעל הרישיון על ביצוע פעולות הכרחיות לצורך שמירה על ביטחון המדינה או המשך אספקה סדירה של שירותי תקשורת:
הגבלת שירותי תקשורת באזורים מסוימים או הפסקה מלאה של מערכות תקשורת.
העמדת מערכות התקשורת לרשות כוחות הביטחון לצורך כל שימוש.
גם במקרה זה בעל הרישיון פטור מאחריות פלילית או אזרחית לכל מעשה שביצע תחת סעיף זה, למעט נזק הנובע מפעולה מכוונת או מרשלנות חמורה של בעל הרישיון.
על פי הסעיף בית המשפט יכול לפסוק פיצוי של עד 1,000 ש"ח, ללא הוכחת נזק, לכל הודעת דואר זבל שנשלחה למנוי.
סעיף 30 קובע שהטרדה באמצעות מתקן תקשורת (כגון סלולר, מחשב וכו'), "באופן שיש בו כדי לפגוע, להפחיד, להטריד, ליצור חרדה או להרגיז שלא כדין, דינו – מאסר שלוש שנים."
על פי סעיף 29, פגיעה פיזית במתקן תקשורת כמו עמוד טלפון, כבלי תקשורת או אדם אשר מונע ומעכב העברת תקשורת בכל דרך שהיא, דינו - מאסר שלוש שנים.
הריסת מתקן תקשורת או גרימת נזק למתקן כתוצאה מרשלנות מהווה קנס של 40,800 שקלים, כך על פי סעיף 36.
במטרה למנוע פגיעה אפשרית בתקשורת, סעיף 36 אוסר על חפירה בעומק של יותר מ-50 ס"מ בשטחים עירוניים ובין עירוניים, ללא קבלת אישור מבעל הרישיון.
סעיף 38 קובע פיצויים לבעל הרישיון שציוד התקשורת שלו נפגע בשל ציוד הנדסי שפעל במקום.
חוק התחרות הכלכלית, התשמ"ח-1988 מסדיר את תחום דיני התחרות (שכונה בעבר תחום ההגבלים העסקיים) בישראל.
מכוח החוק הוקמה בשנת 1994 רשות התחרות, שהיא הגוף העיקרי המפקח על התחרות בישראל.
בראש הרשות עומד הממונה על התחרות.
במקביל הוקם בית הדין לתחרות (ובשמו הקודם בית הדין להגבלים עסקיים).
החוק, שבמקור נקרא חוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח-1988, אושר בכנסת בשנת 1988 והחליף את חוק ההגבלים העסקיים, תשי"ט-1959. בינואר 2019 אושר תיקון לחוק שבמהלכו הרחיב המחוקק את סמכויותיו המנהלתיות, ובו שונה שם החוק לחוק התחרות הכלכלית.
החוק מגדיר מספר סוגים של תופעות מרכזיות המכונות "הגבל עסקי" - הסדר כובל, מונופולין או מיזוג חברות.
פרקי החוק מפרטים את הכללים החלים על כל אחד משלושה סוגי "הגבל עסקי" אלה, כללים שנועדו למנוע פגיעה בתחרות.
מגדיר את המונח "הסדר כובל".
ההגדרה הכללית של המונח "הסדר כובל" קבועה בסעיף קטן (א), כדלקמן-
(א) הסדר כובל הוא הסדר הנעשה בין בני אדם המנהלים עסקים, לפיו אחד הצדדים לפחות מגביל עצמו באופן העלול למנוע או להפחית את התחרות בעסקים בינו לבין הצדדים האחרים להסדר, או חלק מהם, או בינו לבין אדם שאינו צד להסדר.
בפסיקה נקבע כי מדובר בהגדרה רחבה ביותר, כאשר המונח "הסדר" יכול לכלול גם הסכמה או תיאום בין עסקים שנעשה בעל פה (אין חובה לקיומו של הסכם בכתב), בהתנהגות ואפילו בקריצת עין.
סעיף קטן (ב) קובע מספר חזקות, שלפיהן הסדרים הכוללים כבילות בעניינים מסווימים ייחשבו כהסדרים כובלים הפוגעים בתחרות:
(ב) מבלי לגרוע מכלליות האמור בסעיף קטן (א) יראו כהסדר כובל הסדר שבו הכבילה נוגעת לאחד העניינים הבאים:
(1) המחיר שיידרש, שיוצע או שישולם;
(3) חלוקת השוק, כולו או חלקו, לפי מקום העיסוק או לפי האנשים או סוג האנשים שעמם יעסקו;
(4) כמות הנכסים או השירותים שבעסק, איכותם או סוגם.
ב מפרט חריגים לקביעה זו, כלומר הסדרים שאינם נחשבים להסדרים כובלים.
בעניין זה נקבע בפסיקה כי יש לפרש את הפטורים הקבועים בסעיף 3 באופן מצמצם.
קובע "לא יהיה אדם צד להסדר כובל, כולו או מקצתו", אלא אם ניתן לו היתר לפי אחת החלופות המנויות בסעיף.
החלופה הראשונה היא קבלת אישור של בית הדין לתחרות לפי סעיף 9 לחוק או היתר זמני של אב בית הדין לפי סעיף 13 לחוק.
בנוסף, בהתאם להוראת סעיף 14 לחוק הממונה רשאי, לבקשת צד להסדר כובל ולאחר התייעצות עם הוועדה לפטורים ולמיזוגים ("הוודה"), לפטור, בהחלטה מנומקת, צדדים להסדר כובל מהחובה לקבל את אישור בית הדין לתחרות להסדר, אם שוכנע כי התקיימו כל אלה:
(1) הכבילות שבהסדר הכובל אינן מגבילות את התחרות בחלק ניכר של שוק המושפע מן ההסדר, או שהן עלולות להגביל את התחרות בחלק ניכר משוק כאמור, אך אין בהן כדי לפגוע פגיעה של ממש בתחרות בשוק כאמור;
(2) עיקרו של ההסדר הכובל אינו בהפחתת התחרות או במניעתה, ואין בו כבילות שאינן נחוצות למימוש עיקרו.
פטור כזה מתפרסם בילקוט הפרסומים.
חלופה נוספת להיתר היא קיומו של פטור סוג שנקבע בהתאם לסעיף 15 לחוק.
על פי הוראת הסעיף, הממונה רשאי, באישור הוועדה, לקבוע כללים לסוגי הסדרים כובלים אשר צדדים להם יהיו פטורים מקבלת אישור בית הדין (כללי פטור סוג), ובלבד שמתקיימים בהם כל אלה:
(1)הכבילות שבהסדרים אינן מגבילות את התחרות בחלק ניכר של שוק המושפע מן ההסדרים, או שהן עלולות להגביל את התחרות בחלק ניכר משוק כאמור, אך אין בהן כדי לפגוע פגיעה משמעותית בתחרות בשוק כאמור;
(2)עיקרם של ההסדרים אינו בהפחתת התחרות או במניעתה והם אינם כוללים כבילות שאינן נחוצות למימוש עיקרם.
הסדרים העומדים בתנאי פטורי הסוג פטורים מהצורך לקבל את אישור בית הדין והצדדים להם גם אינם נדרשים לקבל פטור פרטני מהממונה לפי סעיף 14 לחוק.
בדברי ההסבר להצעת חוק ההגבלים העסקיים נאמר:
הצורך לפקח על מיזוגים התעורר בישראל, כבארצות אחרות, בשלב מאוחר יחסית, לאחר שהפיקוח על הסדרים כובלים ומונופולים מופעל כבר זמן ניכר.
במשק הישראלי מסתמן תהליך של גידול בריכוזיות עקב מיזוגים: חברות נבלעות באחרות באופן שענפים רבים אשר בהם לפני שנים לא רבות עדיין פעלו מספר חברות נשלטים כיום בידי חברה אחת.
החוק הקיים מאפשר פיקוח על התנהגות של מונופולין, וניתן באמצעותו לפתור בעיות של ריכוז כוח כלכלי.
ואולם רצוי יותר להפעיל את הפיקוח בשלב מוקדם דהיינו בתהליך ההיווצרות של ריכוז הכוח הכלכלי.
המיזוג הוא תהליך מורכב, והשבת המצב לקדמותו לאחר שבוצע היא מסובכת ויקרה, ולכן רצוי להפעיל את הפיקוח מראש.
המשק הישראלי זקוק גם למפעלים גדולים בעלי יעילות כלכלית אשר יוכלו להתחרות בשוקי העולם ולתרום בכך גם לשיפור מאזן התשלומים.
ואולם נוכח קיום הסכנה שהמיזוג לא יעלה בקנה אחד עם טובת הציבור מוצע לאפשר פיקוח כבר בשלב מוקדם של יצירת המיזוג כדי שניתן יהיה למנוע, במקרה המתאים, נזק לציבור.
המונח "מיזוג חברות" מוגדר ב:
הגדרה זו רחבה מהגדרת המונח "מיזוג" בחוק החברות (שמתייחס להעברה מלאה של כלל הנכסים והחיובים מחברה א' לחברה ב', תוך חיסול חברה א'), וכוללת כאמור גם רכישת פעילות או רכישת מניות המקנות לחברה הרוכשת למעלה מ-25% מאחת או יותר מהזכויות הבאות: הון המניות, הצבעה, מינוי דרקטורים או זכות לרווחים.
קביעת המחוקק הישראלי בנקודה זו שונה אפוא מזו שאימץ המחוקק האמריקאי ב־Clayton Act, הפוטר מהגדרת המיזוג עסקאות של רכישת אינטרס בחברה "לשם השקעה בלבד".
הטעם לכך הוא שבדין הישראלי התפיסה היא שמשעה שקמה לרוכש טובת הנאה מרווחי העסק הנרכש המתחרה בו, קיימת עלילות סבירה להפחתת התחרות מצידו, שהרי אם יתחרה בעוצמה רבה בעסקו האחר – צפוי הוא לפגוע בקניינו.
בהתאם ל הוראות פרק המיזוגים חלות על מיזוגים שבהם מתקיים אחד מהתנאים הבאים:
(1) בעקבות המיזוג יהפכו החברות המתמזגות לבעל מונופולין, כמשמעות המונח בחוק.
(2) מחזור המכירות המצרפי של החברות המתמזגות ביחד (לגבי שנת המאזן שקדמה למיזוג) עולה על סכום הקבוע בסעיף (כיום סך של 387,350,000 שקלים חדשים).
(3) אחת החברות המתמזגות היא בעל מונופולין, כמשמעות המונח בחוק.
במסגרת תקנות תקנות התחרות הכלכלית (מרשם, פרסום ודיווח על עסקאות), תשס"ד-2004, נקבע תנאי נוסף לעניין החלופה הקבועה בהוראת סעיף 17(א)(2) לחוק (מחזור המכירות המצרפי של החברות המתמזגות), שלפיו מחזורן של לפחות שתי חברות מתמזגות לא יפחת מסכום מסוים (כיום, 21,060,000 שקלים חדשים), לכל אחת.
כלומר, מיזוג שלא מתקיימים בו התנאים הקבועים בהוראת סעיף 17 לחוק (או התנאי הקבוע בתקנות) לא תחולנה לגביו הוראות החוק בעניין המיזוגים.
קובע שלא יתמזגו חברות אלא אם כן ניתנה תחילה הודעת מיזוג ונתקבלה למיזוג הסכמת הממונה על ההגבלים העסקיים, ולפי התנאים שקבע.
הסכמת הממונה למיזוג חברות תינתן רק לאחר התייעצות עם ועדה לפטורים ולמיזוגים שהוקמה מכוח חוק זה, ובה חברים חמישה עובדי המדינה ושמונה נציגי ציבור.
הממונה יתנגד למיזוג חברות או יתנה אותו בתנאים אם לדעתו קיים חשש סביר כי כתוצאה מן המיזוג כפי שהוצע תיפגע באופן משמעותי התחרות באותו ענף או ייפגע הציבור באחת מאלה:
(1) רמת המחירים של נכס או של שירות;
(2) איכות נמוכה של נכס או של שירות;
(3) הכמות המסופקת של הנכס או היקף השירות, או סדירות האספקה ותנאיה.
לבית הדין להגבלים עסקיים נתונה סמכות לצוות על הפרדתן של חברות שמוזגו, כאשר ראה, על פי פניה של הממונה, כי קיים חשש סביר כי כתוצאה ממיזוג חברות, שנעשה בניגוד להוראות חוק זה, תיפגע באופן משמעותי התחרות באותו ענף או ייפגע הציבור.
בשנת 2019, במסגרת תיקון 21 לחוק, הורחבה הגדרת המונח "מונופולין", כאשר לצד מבחן נתח השוק שנותר על כנו, נוסף מבחן איכותי המתמקד בשאלת עוצמת (הכוח) של המונופולין.
על פי ההגדרה הנוספת מונופולין יהא גם "אדם המחזיק כוח שוק משמעותי ביחס לאספקת נכסים או רכישתם, או ביחס למתן שירותים או רכישתם".
על-מנת לבחון את קיומו של מונופולין, יש לאתר תחילה את השוק הרלוונטי.
חוק התחרות אינו כולל הגדרה של המונח "שוק", אך בכללי ההגבלים העסקיים (הוראות והגדרות כלליות), התשס"א-2001 ניתן למצוא הגדרה של "שוק מוצר" ולפיה מדובר ב"קבוצת הטובין התחליפיים", אשר בתורה מוגדרת כך: "הקבוצה המצומצמת של טובין שהם תחליפים ישירים ומשמעותיים בעיני הצרכן, לרבות בהיבט הגאוגרפי" (סעיף 1 לכללים הנזכרים).
עם השנים, התגבשה בספרות ובפסיקה התפיסה כי הגדרת השוק הרלוונטי תיעשה באמצעות בחינתם של שלושה פרמטרים:
(1) שוק המוצר, שמטרתו לאתר תחליפים זהים או קרובים לטובין שמספק העוסק שלגביו נטען כי הוא בעל מונופולין;
(2) השוק הגאוגרפי, אשר ייעודו לתחום את הגבולות הגאוגרפיים של השוק;
(3) קיומם של חסמי כניסה או התרחבות בשוק הרלוונטי.
הכרזה על גוף כמונופולין נעשית על ידי הממונה, בהודעה ב"רשומות".
על פי הפסיקה, הכרזת הממונה היא הצהרתית (דקלרטיבית) ולא מהותית (קונסטיטוטיבית).
כלומר, הכרזת הממונה אינה תנאי לקיומו של מונופולין ואדם המקיים את התנאים הקבועים בהגדרת המונופולין שבחוק, ייחשב כמונופולין ויחולו עליו החובות החלות על בעל מונופולין לפי החוק, אף אם לא הוכרז ככזה על ידי הממונה.
נפקות מרכזית להכרזת הממונה היא היותה ראיה לכאורה לנקבע בה בכל הליך משפטי.
בהתאם, הכרזת הממונה חוסכת ממי שמבקש לנקוט בהליכים משפטיים נגד בעל מונופולין מוכרז את הצורך (ואת הנטל הכבד והמורכב לעיתים) להוכיח את דבר היותו בעל מונופולין.
לבעל מונופולין אסור לנצל לרעה את מעמדו בשוק באופן העלול להפחית את התחרות בעסקים או לפגוע בציבור.
יראו בעל מונופולין כמנצל לרעה את מעמדו בשוק באופן העלול להפחית את התחרות בעסקים או לפגוע בציבור, בכל אחד מן המקרים האלה:
(1) קביעה של רמת מחירי קנייה או מכירה בלתי הוגנים של הנכס או של השירות שבמונופולין;
(2) צמצום או הגדלה של כמות הנכסים או היקף השירותים המוצעים על ידי בעל מונופולין, שלא במסגרת פעילות תחרותית הוגנת;
(3) קביעת תנאי התקשרות שונים לעסקות דומות אשר עשויים להעניק ללקוחות או לספקים מסוימים יתרון בלתי הוגן כלפי המתחרים בהם;
(4) התניית ההתקשרות בדבר הנכס או השירות שבמונופולין בתנאים אשר מטבעם או בהתאם לתנאי מסחר מקובלים אינם נוגעים לנושא ההתקשרות.
לממונה נתונה סמכות לתת לבעל המונופולין הוראות בדבר הצעדים שעליו לנקוט כדי למנוע פגיעה משמעותית בתחרות או לפגיעה משמעותית בציבור.
בית הדין להגבלים עסקיים רשאי, בעקבות פנייה של הממונה, להורות לבעל מונופולין למכור נכס שבידו, כולו או חלקו, אם מצא, כי יש בכך כדי למנוע פגיעה או חשש לפגיעה משמעותית בתחרות בעסקים או בציבור.
סעיף 26(א) לחוק קובע מהו מונופולין ואת האופן בו ניתן להכריז על קיומו, כדלקמן:
לשונו של סעיף 26(א) לחוק קובעת מבחן עובדתי-כמותי, לפיו אחיזתו של גוף בלמעלה ממחצית מכלל אספקתם או רכישתם של נכסים בשוק בידי אדם אחד מבטאת שליטה בשוק.
נקודת המוצא לבחינת קיומו של מונופולין, היא אפוא, בהגדרת השוק הרלוונטי.
לאחר מכן, ניתן יהיה לבחון האם הגוף הנבחן מחזיק בנתח שוק העולה על מחצית מכלל אספקת הנכסים או השירותים בשוק זה, כפי שמורה סעיף 26(א) לחוק.
בתוך כך, יש לזכור כי לא כל מידה של תחליפיות תביא להכללת מוצר או שירות בשוק הרלוונטי.
על מנת לכלול מוצרים או שירותים בשוק אחד נדרשת תחליפיות קרובה ביניהם, שיהא בה כדי לרסן את היכולת להפעיל כוח שוק.
כך למשל, על-מנת לבחון האם פועלם של שני נמלים המשמשים לייבוא סחורות מהווה תחרות תוך-שוקית או שני שווקים נפרדים, ניתן לבחון את המימד הגאוגרפי.
ככל שמיקומו הגאוגרפי של הנמל ה"מתחרה" נמצא מחוץ לאותו תחום שיאפשר לו להוות רסן תחרותי משמעותי, הרי שהמשמעות היא ששני הנמלים מהווים שוקי ייבוא נפרדים.
, שנוסף בשנת 2011, עוסק בקבוצת ריכוז.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את הצורך בפרק זה:
החוק המוצע נועד להתמודד עם כשל תחרותי המכונה "כוח שוק" (Market Power) אשר נגרם בענפי משק רבים שבהם פועלות קבוצות ריכוז (אוליגופולים) בשל מיעוט המתחרים וחסמי הכניסה הגבוהים לענף, ושכתוצאה ממנו נפגעים הצרכנים ונפגע המשק.
כוח שוק מתבטא ביכולתו של עסק או של קבוצת עסקים לסטות מתנאי אספקה או רכישה, אשר היו נקבעים בשוק שמתקיימת בו תחרות אפקטיבית.
בשווקים אוליגופוליים נקבע מחיר אספקה גבוה יותר או נקבעים כמות, מגוון ואיכות ירודים יותר.
הנזקים של כשל תחרותי זה לציבור הרחב ולמשק המדינה כבדים ומגוונים, וביניהם, הקצאה לא יעילה של גורמי הייצור במשק, פגיעה במחקר, בפיתוח ובאימוץ של טכנולוגיות חדשות, ועיוות של הקצאת המקורות בציבור תוך הגדלת עושרם של מעטים על חשבון הציבור הרחב.
התיקון המוצע, המבוסס על המלצותיה של ועדה לבחינה מחודשת של החוק שמונתה בידי שר התעשייה המסחר והתעסוקה במרס 2005, נועד להעניק לממונה על ההגבלים העסקיים כלים להתמודדות אפקטיבית עם הכשל האמור.
לפי המוצע, ייקבע בחוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח-1988, הסדר מיוחד לעניין חבר קבוצת ריכוז, בנפרד מההסדר הקיים בחוק לעניין בעל מונופולין, וזאת נוכח ההבדלים המשמעותיים בין התופעות הכלכליות העומדות ביסוד המונופולין וביסוד קבוצת הריכוז.
הניסיון המצטבר מראה כי הבדלים אלה מחייבים התייחסות נפרדת בחקיקה.
הממונה רשאי לקבוע שקבוצה מצומצמת של גופים המנהלים עסקים, שבידיהם נתון ריכוז של יותר ממחצית מכלל אספקת נכסים או מכלל מתן שירותים, או מכלל רכישתם, היא קבוצת ריכוז, וכל אחד מבני האדם כאמור הוא חבר בקבוצת ריכוז, אם ראה כי מתקיימים כל אלה:
(1) בין חברי הקבוצה או בענף שבו הם פועלים קיימת תחרות מועטה בעסקים או שמתקיימים תנאים לתחרות מועטה בעסקים;
(2) נקיטת צעדים עשויה למנוע פגיעה או חשש לפגיעה משמעותית בציבור או בתחרות בעסקים בין חברי הקבוצה או בענף שבו הם פועלים, או עשויה להגביר את התחרות בענף באופן משמעותי או ליצור תנאים להגברה משמעותית של התחרות בענף.
למפקח על הבנקים ולממונה על שוק ההון באוצר יש, מטעמי יציבות, זכות וטו על הכרזה של הממונה על ההגבלים על קבוצת ריכוז.
הכרזתו של הממונה על ההגבלים על קבוצת ריכוז תפורסם לציבור, אלא אם תהיה הסכמה בינו לבין משרד האוצר או בנק ישראל לדחיית הפרסום.
גופי פיקוח על תחום התחרות
בהתאם לחוק הוקמו בית הדין לתחרות (ובשמו הקודם בית הדין להגבלים עסקיים) ורשות התחרות (ובשמה הקודם רשות ההגבלים העסקיים), והחוק מסדיר את פעולתם.
קובע כי שר הכלכלה רשאי, לאחר התייעצות עם ועדת הכלכלה של הכנסת, לפטור הגבל עסקי מהוראות חוק זה, כולן או מקצתן, אם הוא סבור שהדבר דרוש מטעמים של מדיניות חוץ או ביטחון המדינה.
סעיף זה הופעל לראשונה ב-17 בדצמבר 2015, בידי ראש הממשלה בנימין נתניהו, שלשם כך מונה גם לשר הכלכלה, והעניק פטור מהסדר כובל לזכייניות רישיון הגז הטבעי "לווייתן", החברות "נובל אנרג'י" ו"דלק אנרגיה", כחלק ממתווה הגז.
כעבור יותר מ-20 שנה החלה יוזמה להחלפת חוק זה בחוק מקיף יותר.
דברי ההסבר להצעת החוק החדש מתארים את נסיבות היווצרותו:
החוק המוצע בא להחליף את חוק ההגבלים העסקיים, תשי"ט-1959 (להלן – החוק הקיים).
בחוק המוצע נוסחו מחדש, בשילוב תיקונים והוספות, הוראות החוק הקיים וביניהן ההוראות הדנות בשני הנושאים המרכזיים שבהם דן החוק: הסדרים כובלים ומונופולים, וכן הוסף פרק חדש העוסק במיזוג תכרות, בו מוצע, בהסתמך על המלצותיה של ועדה ציבורית – ועדת גרוס, להסדיר את נושא מיזוגי־חברות העלול לפגוע בתחרות החופשית.
התיקונים והשינויים בנושאים אשר מוסדרים בחוק הקיים נובעים בחלקם מהמלצות של ועדה ציבורית נוספת – ועדת צלטנר, ובחלקם האחר מניסיון הפעלת החוק במשך השנים.
לאור ריבוי התיקונים – ומאחר שהחוק הקיים הוא משנת 1959 – נערך ונוסח החוק כולו מחדש.
תהליך החקיקה נמשך קרוב לחמש שנים, והחוק אושר בכנסת ב-26 ביולי 1988. החוק נכנס לתוקף שלושה חודשים לאחר פרסומו, ב-26 באוקטובר 1988.
ב-18 ביולי 2011 אישרה הכנסת תיקון לחוק ההגבלים העסקיים, שקובע כי הממונה על ההגבלים העסקיים יורשה להפעיל את סמכותו למניעת פגיעה בתחרות במשק - ולהכריז על גופים כקבוצות ריכוז.
ב-1 בינואר 2019 אושר התיקון לחוק ההגבלים העסקיים שמתקן את שם החוק, הממונה, בית הדין והרשות.
על פי התיקון שונה שם החוק ל"חוק התחרות הכלכלית" והרשות תשנה את שמה לרשות התחרות.
בין הכללים החדשים בתיקון זה:
מונופול יוגדר כמי שיש לו כוח שוק משמעותי וזאת גם אם נתח השוק שלו נמוך מ-50%
מיזוגים של חברות שמנהלות מחזור כספי בהיקף של עד 360 מיליון שקל ואינן מונופולין לא ידרשו אישור מוקדם מצד הרשות
כלל העסקים יהיו נתונים לרף עיצומים בשיעור של עד 8% מהמחזור שלהם, ובתקרה של 100 מיליון שקל זאת לעומת עיצום מרבי של 24.5 מיליון שקל עד כה.
עוד הוסדר בחוק כי ההליכים הנקשרים בבקשות פטור להסדרים כובלים יקוצרו מ-90 יום ל-30 יום.
ביולי 2019 פרסמה רשות התחרות גילוי דעת בעניין אופן בחינת כוח שוק משמעותי, שבו פירשה כיצד היא בוחנת כוח שוק.
דנ"א 4465/98 טבעול (1993) בע"מ נגד שף-הים (1994) בע"מ - פסק דין זה נחשב לפסק הדין החשוב והמרכזי בנושא הסדרים כובלים ומניעת תחרות.
חניות (ירושלים) נגד עיריית ירושלים.
רע"א 6233/02 אקסטל בע"מ נגד קאלמא ווי תעשייה, שיווק אלומיניום זכוכית ופרזול בע"מ - פסק דין העוסק בהסדר לקוח מועדף ומכיל דיון חשוב לגבי התנאים לבחינתו של הסדר כובל אנכי (האם נדרש להוכיח פגיעה בתחרות או שניתן להשתמש ברשימת החזקות המופיעות בסעיף 2(ב) לחוק).
ה"ע (ירושלים) 704/07 הממונה על ההגבלים העסקיים נגד פריניר (הדס 1987) בע"מ - פסק דין העוסק במיזוג אופקי בין שתי חברות ומכיל ניתוח כלכלי מקיף של מידת הפגיעה בתחרות והגדרת השוק הרלוונטי.
ע"פ 2929/02 מדינת ישראל נגד סבירסקי - פסק דין בהליך פלילי שהסתיים בהרשעת ראשי חברות שלקחו חלק בקרטל בשוק המרצפות.
פסקי הדין בעניין קרטל הלחם, שבהם הורשעו המאפיות הגדולות בישראל ומנהליהן (19 נאשמים), ביצירת הסדר כובל של חלוקת השוק ותיאום מחירים בתחום הלחם האחיד והחלות הנתונים לפיקוח מחירים.
בית המשפט העליון קבע בפסק דין תקדימי כי הוראת סעיף 29א (ב)(1) לחוק, האוסרת על בעל מונופולין לקבוע מחיר בלתי הוגן עבור נכס או שירות, כוללת בחובה אף איסור על קביעת מחיר מופרז.