tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אמצעי נגד טילים - בתקופת שירותו הקצרה כ-CNO לא הייתה לבורדה מעורבות משמעותית בבנין כלי שיט, אך הצליח לקבוע שאניות נחיתה שתוכננו אז יצוידו באמצעי הגנה מודרניים, על מנת שיוכלו להתגונן בעצמם מפני האיומים בזירה.
היה בכך חידוש, וחסכון במשחתת שנדרשה להגנה קרובה בעבר.
הספינות הנבנות תוכננו לשאת אמצעי הגנה נגד טילים, נגד טורפדו וכן הגנה גרעינית כימית ובקטריולוגית.
תוצאות מאמציו ניכרו בתחילת שנת 2006, תשע שנים לאחר מותו, כאשר הוכנסו האניות האמפיביות מסדרת LPD17 לפעילות.
אוקיינוגרפיה לאזורי החופים – בורדה העריך שהשינוי במצב האסטרטגי הבין מעצמתי יוביל לכך שהמשימות העתידיות של הצי יהיו באזורי החופים יותר מבעבר.
על כן על האוקיינוגרפים של הצי לחזק את המידע שיש בנוסף על המידע על עומק הים.
תחומים המרכיבים את מדע החופים littorals, או אזורים ליד החוף: תופעת הגאות, פרופילים של החוף, שוניות, שולחנות, מים רדודים, סלעי החוף, ערוצים, הזחת משקעים, הידרוגרפיה מדויקת, עכירות, כיסוי הקרקע, אבק, תעבורה, גשם, עירוב מי הנהרות, מאפיינים מתחת לקרקעית, וכן דפוסי מזג האוויר ומאפיינים של כל אזור החוף.
חזונו של בורדה מיקד את הצי על פעולות מהים אל החוף Naval Projection, כדי לענות על דרישות אלה, נדרש חיל הים האמריקאי להרחיב את המאמץ האוקיינוגרפי מפלטפורמות מסורתיות (ספינות, סירות, מטוסים לטכנולוגיות חדשות (לוויינים, חיישנים מרוחקים, וכו') ולשתף פעולה עם גורמים אחרים, לאומיים ובינלאומיים.
בתפקיד ה-CNO היה אדמירל בורדה מטרה לתלונות מסוגים שונים:
פרשת אדמירל סטן ארתור – הקשיים של בורדה מול ממשל קלינטון לא התבטאו רק בנושאים תקציביים.
קצינים בכירים בעיקר מקרב טייסי הצי גילו כלפיו עוינות ואף טענו שבגד בחיל הים בכך שהתפשר לבקשת קלינטון בנושא של הצבת אדמירל ארתור כמפקד זירת האוקיינוס השקט USPACOM.
ארתור היה אז סגנו של בורדה, אדמירל ארבעה כוכבים, הטייס הבכיר ביותר בצי והוערך כמתאים ביותר לתפקיד.
לא כך חשב סנטור ממינסוטה, ד.
דורנברגר, ניצל את יכולתו לעכב את המינוי ודרש דיון בוועדת המינויים בהאשמות לכאורה שארתור לא טיפל כיאות, בתלונה של הטרדה מינית שהוגשה על ידי צוערת טיסה.
הצוערת שהייתה מבין מצביעיו של אותו סנטור, הודחה מקורס הטיס עקב ביצועים לא מספקים.
לאנשים בצי נראה העניין כהתנקמות.
הסנטור מראה את יכולתו למצביעיו.
שר ההגנה העריך שהמשך תהליך המינוי ידרוש דיוני שימוע ממושכים.
וחשש שכל אותה עת תהיה זירת האוקיינוס השקט ללא מפקד.
על כן החליט לבטל את המועמדות.
אדמירל סטן ארתור החליט להקל על המערכת והחליט לפרוש מהצי.
מיד הוזמן לתפקיד נשיא חברת הטילים ובקרת האש בקבוצת לוקהיד מרטין במשכורת משולשת.
בורדה פרסם הודעה שהוא מקבל בצער את פרישתו של אדמירל סטן ארתור אותו הוא מאוד העריך, אך בין טייסי הצי הייתה הערכה כי ארתור "התפוטר" ואווירת הנכאים שאחרי ה-Tailhook Scandal עלתה מחדש.
קדטים סוררים - על כך שבין הקדטים באנפוליס התגלתה מערכת השקעות לא ראויות בבורסה.
הופץ מכתב בעילום שם מבין חוגי הצי על כי האדמירלים איבדו אימון במנהיגותו של בורדה.
זכויות אנשי הצי - באותו עיתוי נשא שר הצי לשעבר ג'יימס ווב, גיבור וייטנאם בעצמו, נאום בו תקף את בורדה על אי עמידה על זכויות אנשי הצי.
נושאים אלה היו ספיחים מהטיפול בשערוריית Tailhook scandal שלא נשכחה ובורדה הרגיש נפגע.
בורדה לא הסתיר את יהדותו והיה לו מקום בלב, קשר ואהדה לעניין הישראלי, כמו גם לקצינים רבים אחרים בצי האמריקני לאחר שנוכחו בהצלחת חיל הים הישראלי במלחמת יום הכיפורים ובקשרי המידע שהתפתחו.
בורדה ביקר בישראל מספר פעמים, נפגש עם אנשי חיל הים ודיבר בגלוי על מחויבותו לישראל.
בסימפוזיון מפקדי צי בניופורט נקבעה למפקד חיל הים עמי אילון פגישת עבודה עם בורדה.
היה זה ב-5 בנובמבר 1995, ראש הממשלה יצחק רבין נרצח ואיילון נאלץ לחזור לארץ.
הפגישה קוימה עם הנספח הימי אל"ם חזי משיטה שמסר לבורדה ספר תנ"ך מעוטר עם הקדשה, מתנה מאיילון.
לאיילון היו אז מספר נושאים על הפרק אך הנחייתו למשיטה הייתה להעלות רק את נושא החיפושים אחרי שברי הדקר.
הצורך בסיוע נבע מכך שבחיל הים הגיעו למסקנה כי מיצה את החיפושים בקרבת החופים שהיו במסגרת יכולתו וכי כעת יהיה צורך לחפש במים עמוקים והכישורים לכך נמצאו אצל האמריקאים.
בפגישה נכחו מספר אדמירלים מהצי ובורדה הנחה אותם לראות מה ניתן לעשות.
בורדה השאיר את משיטה לשיחה אישית, בה הביע את הבטחתו לעשות הכל ואת ביטחונו כי הדקר תימצא.
בעת ביקורו בארץ לאחר סיור בחיל הים נפגש עם מח"י אלכס טל בארבע עיניים.
בורדה פנה אליו באומרו טל חזר וביקש עזרה בחיפוש אחרי שברי הדקר.
בורדה שלא הופתע מהבקשה, הבטיח את עזרת הצי האמריקני לחיפוש הדקר.
הבטחתו קויימה וכתוצאה מכך נמצאו השברים ב-28 במאי 1999, אך בורדה כבר לא היה אז בין החיים.
חיל הים מצידו לא בנה על יהדותו של בורדה כאשר הגיש את בקשתו.
הבקשה לחיפושים הוגשה למספר ציים.
הזירה הימית במלחמת יום הכיפורים עם קרבות הטילים והאלקטרוניקה המתקדמת, שהופעלו בהצלחה, העלו את הערכה לישראל בחוגי הצי ושיתוף פעולה התקיים בנושאים רבים.
כי בארצות הברית ירדה רמת הסודיות, שאפפה את כושר הפעילות במים עמוקים.
זכותו של בורדה עמדה לו להיות במשמרת ה-CNO באותה עת כדי לקבל את הבקשה ולאשרה.
כהוכחה לכך שגם אדמירל אחר היה נוהג כך, ניתן לראות בפעילות המאומצת של אנשי הצי האמריקני, לאחר מותו של בורדה, שהביאה ב-28 מאי 1999 למציאת השברים.
בכוחות המזוינים האמריקאים נהוג להעניק עיטורים רבים יותר מאשר בישראל.
מטרת העיטורים להפגין תשומת לב והערכה לחייל וקצין על שירותו.
במישור המנהלי מאפשרים העיטורים מתן תגמול למשרתים ללא צורך בהוצאה תקציבית.
שירותו המסור של בורדה זיכה אותו ב-16 עיטורים.
אלו כללו: מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה, מדליית השירות המצוין של הצי (שלוש פעמים), אות לגיון ההצטיינות (שלוש פעמים), מדליית השירות ראוי לשבח (פעמיים), מדליית המלצה של הצי, מדליית הישגים של הצי, מדליית התנהגות טובה של הצי (פעמיים).
כן נשא אותות סימני יחידות ומבצעים.
החוק הצבאי מורה לאדם לענוד רק את האותות שהוא זכאי להם כפי נרשמו בתיק השירות האישי.
תיק השירות הוא חומר דיסקרטי שאינו מוצג לעיון הציבור.
המידע על עיטורים שניתנו 25 שנה בעבר אינו בולט לעין בתיק.
קיימת סברה שמישהו מתוך משרדי כוח האדם של הצי ידע שסוכנות חקירות המחפשת חומר עבור התקשורת תשלם עבור מידע מעניין.
חקר ומצא שסימני Combat Distinguishing Device בצורת האות V מברונזה ונקראים גם Valore Device שבורדה עונד על עיטורי ה-Navy Achievement Medal וגם זו על Navy Commendation Medal אינו זכאי להם לפי התיק האישי.
המידע נמסר בתשלום לעיתונאי של ניוזוויק שפרסם כתבה על כך שבורדה לא חווה קרב במלחמת וייטנאם ולכן אינו ראוי לחובשם.
נהוג היה לחשוב את סימן ה-V כמציין שירות בווייטנאם והסתבר שלא כך הוא.
בורדה שחווה פעילות קרבית בווייטנאם.
בעת שירותו כקצין נשק במשחתת USS Craig ואחר כך כסגן מפקד במשחתת USS Brooke במלחמת וייטנאם.
נשא את שני הסימנים אלה במשך עשרות שנים על אותותיו כי חשב בתום לב שהגיעו לו.
כששמע על הטענות קיים בדיקה משלו והוריד אותם, אך בכך העניין לא תם.
כשנתבקש להתראיין בנושא (ב-16 במאי 1996) ירה בעצמו.
תוצאות הנתיחה שלאחר המוות לא פורסמו.
תוכן שני מכתבי התאבדות שהשאיר לא פורסם.
אחד היה מיועד לאשתו והשני לקצין יחסי הציבור.
אדמירל אלמו זומוולט, CNO בעצמו בעבר, רואיין בתוכניתו של לארי קינג למחרת ההתאבדות, והכריז כי בורדה היה ראוי לשאת את סימני ה-V על אותותיו וכי הוא עצמו בהיותו מפקד הכוחות הימיים, במלחמת וייטנאם הורה על כך לאנשיו.
פנייתו של זומוולט להעניק לבורדה את הזכות לשאתם בדיעבד נדחתה על ידי שר הצי.
עם זאת ראה השר בדברי זומוולט הסבר לכך שבורדה נשא את האותות בתום לב ובהוראתו הוכנס מכתבו של זומוולט לתיק השירות של בורדה.
אחד מבניו של בורדה פנה לצי בדרישה להבהיר את נושא ה-CDD.
מסקנות הוועדה, Board for Correction of Naval Records, היו כי בורדה לא היה זכאי לענוד אותם.
והשיבו בשלילה לבקשה לתקן את הרישום בתיק השירות.
מדו"ח הוועדה עולה כי סיפור האותות לא היה פשוט וכי ודאי יש עוד קצינים בצי העונדים סימנים כאלה בטעות.
הדו"ח מציין כי הסמכות להורות על חבישת העיטורים לא הייתה בידי אדמירל זומוולט, כמפקד הצי במימי וייטנאם אלא בידי שר הצי.
בורדה הותיר אחריו את אשתו, בטי מורן בורדה, ארבעה ילדים ו-11 נכדים.
מתוכם שני הבנים וכלתו משרתים כקצינים בחיל הים האמריקאי.
שלושה מנכדיו שירתו בכוחות המזוינים של ארצות הברית: פיטר בורדה היה נגד במשמר החופים, אנדרו בורדה הוא קצין שריון בצבא היבשה, פיליפ בורדה הוא מפקד רכב אמפיבי בחיל הנחתים.
אנדרו, ופיליפ הם תאומים, כמו סבא שלהם, בוגרי תואר ראשון באוניברסיטת רוד איילנד.
כן יש נכד נוסף, גם הוא בוגר אוניברסיטת רוד איילנד, המשרת כקצין התותחנים בצבא היבשה.
ג'רמי מיכאל בורדה ראה את עצמו יהודי, גם אם לא נהג במסורת היהדות.
הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, כאשר על מצבתו מגן דוד כמקובל לגבי יהודים מתוך הכוחות המזוינים של ארצות הברית שהלכו לעולמם.
ג'רמי ויליאם פרדריק סמית' הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
אירווינג התפרסם ככוכב סרטו של סטיבן ספילברג "סוס מלחמה", לאחר מכן בסרטו של מייק ניואל "תקוות גדולות" ובתפקיד הראשי בסדרה "טרדסטון" מבית רשת USA Network.
אירווין נולד בשם ג'רמי ויליאם פרדריק סמית' וגדל בכפר גמלינגיי שבמחוז קיימברידג'שייר, אנגליה.
אמו ברידג'ט היא פוליטיקאית ואביו כריס הוא מהנדס.
אימץ את השם "אירווין" מסבו כשם במה.
הוא רכש את כישורי המשחק שלו בתיאטרון הנוער הלאומי של אנגליה ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
ג'רמי חולה בסוכרת מסוג 1, וכך גם שני אחיו.
הוא סיפר בראיונות שהוא מעדיף חיים שקטים, על פני הטירוף של הוליווד.
החל את דרכו כשחקן בשנת 2009 בסדרה הבריטית "חיים נושכים" ובחברת התיאטרון "שייקספיר המלכותית".
באמצע 2010 נבחר אירווין על ידי סטיבן ספילברג לתפקיד הראשי של סרטו "סוס מלחמה".
בסרט, שזכה להצלחה לקראת סוף 2011, שיחק בתפקיד אלברט נראקוט היוצא למסע לחיפוש הסוס שלו ג'ואי לאחר שנמכר לצבא הבריטי בתחילת מלחמת העולם ה-1.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "תקוות גדולות" בגרסה המחודשת המבוססת על ספרו של צ'ארלס דיקנס בתור פיפ, נער עני שלומד להיות ג'נטלמן.
שיחק גם לצדה של דקוטה פנינג בדרמה הרומנטית "עכשיו זה טוב" אשר מבוסס על רומן משנת 2007 בשם "לפני שאמות".
בשנת 2013 שיחק בסרט "איש המסילה" כאריק לומקס בצעירותו, תפקיד אשר קולין פירת' גילם את התפקיד בבגרותו.
בשנת 2015 שיחק בסרט "העולם נוצר ישר" לצידה של מינקה קלי, וכיכב בסרטו של רולנד אמריך "סטונוול".
בשנת 2016 שיחק בתפקיד דניאל גרגורי בסרט "נפילה" המבוסס על ספרה של לורן קייט.
ב-2018 שיחק בסרט ההמשך "מאמה מיה!
Here We Go Again", את דמותו של סם הצעיר.
באותה שינה שיחק גם בסרט "מועדון הכסף".
בשנת 2019 שיחק בתפקיד הגברי הראשי בסרט הפנטזיה "אי השקרים", בכיכובן של מילה יובוביץ' ואמה רוברטס.
באותה שנה שיחק גם בסרט "הפרופסור והמשוגע".
בשנת 2020 הוא עתיד לשחק את ג'ייסון טוד בסרט 'באטמן'.
+שנהסרטתפקידהערות2011סוס מלחמהאלברט2012עכשיו זה טובאדםתקוות גדולותפיפ2013איש המסילהאריק לומאקס2014A Night in Old MexicoגאליBeyond the Reachבן2015האישה בשחור: מלאך המוותהארי בארנסטואוהעולם נוצר ישרטרוויס שלטוןThe Bad Education movieאטיקוס הויסטונוול (אנ')דני וינטרס2016This Beautiful Fantasticבילינפילה (אנ')דניאל גרגורי2018מועדון הכסףקייל בילטמורמאמה מיה!
Here We Go Againסם קרמייקל2019פרדייס הילס (אנ')מרקוסהפרופסור והמשוגעצ'ארלס האלThe Last Full Measureוויליאם ה.
פיצנברגר2022Benediction איבור נובלוThis Is Christmasסימון2023מרתף האימה (אנ')ניל2026החזרה לסיילנט הילג'יימס סאנדרלנד
+שנהסדרהתפקידהערות2009החיים נושכיםלוקתפקיד ראשי (עונה 2); 12 פרקים2019טרדסטוןג'ון רנדולף בנטליתפקיד ראשי; 10 פרקים2021דלגליש (אנ')צ'ארלס מסטרסון4 פרקים2025זרה: דם מדמיהנרי ביצ'םתפקיד ראשי; 10 פרקיםTBAגרין לנטרןאלן סקוטסדרת טלוויזיה עתידית של HBO Max
ג'רלדין ג'יימס היא שחקנית אנגלייה.
ג'יימס נולדה בעיר מיידנהד שבברקשייר, אנגליה.
היא למדה בבית ספר לבנות "דאון האוס" (Downe House) שבניוברי, ובבית הספר למשחק "דרמה סנטר לונדון".
בין תפקידיה בטלוויזיה בלטה בסדרה זוכת הפרסים "היהלום שבכתר" על פי "רביעיית הראג'" של פול סקוט, בה גילמה את דמותה של שרה לייטון.
ב-1989 שיחקה בסרט הטלוויזיה "היא הייתה שם" של סטיבן פוליאקוף בכיכובה של פגי אשקרופט; על משחקה זכתה בפרס בפסטיבל הסרטים של ונציה.
עוד השתתפה בסדרות "רבקה", "מול פלנדרס", "The Amazing Mrs Pritchard" ו"שם המשחק".
היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "המפקח מורס", "בריטניה הקטנה" ו"פוארו".
בקולנוע השתתפה בתפקידי משנה בסרטים "גנדי", "נערות לוח השנה", "שרלוק הולמס", "איזה מין שוויון" ו"נערה עם קעקוע דרקון".
ב-1989/90 הופיעה ג'יימס בתיאטרון בהפקה של "הסוחר מוונציה" בתפקיד פורשיה, לצידו של דסטין הופמן, בהצגות בלונדון ובברודוויי.
ב-2003 קיבלה ג'יימס אות אביר האימפריה הבריטית OBE.
ב-2010 השתתפה בסרט "איזה מין שוויון" העוסק במאבק נשים משנת 1968 שעבדו במפעל פורד אנגליה על שכר שווה עבור עבודה שווה.
עד עצם היום הזה: עונה 1 (2008) Fairy Tales
אחוזת דאונטון (2019) Downton Abbey
ג'רלדין מרגרט אגניו-סאמרוויל היא שחקנית בריטית ילידת אירלנד.
ידועה בעיקר מתפקידה כבלשית בסדרה משטרתית "המפצח" ובתפקיד לילי פוטר בסדרת סרטי הארי פוטר.
ג'רלדין אגניו-סאמרוויל נולדה במחוז מית' שבאירלנד וגדלה בהאי מאן.
היא בתם של סר קוונטין צ'ארלס אגניו-סאמרוויל, ברונט שני, ומרגרט אפריל איירין, ליידי אגניו-סאמרוויל.
אמה היא בתו של ג'ון דרומונד הברון ה-15 מסטריינג' (John Drummond, 15th Baron Strange).
יש לה אחות מבוגרת ממנה אמיליה רייצ'ל ואח צעיר ממנה ג'יימס לוקט צ'ארלס אגניו-סאמרוויל.
מגיל 6 השתתפה סאמרוויל בשיעורי ריקוד, ובגיל 8 נשלחה לפנימייה בטרינג שבהרטפורדשייר (Arts Educational School), שם למדה בלט.
בגיל 16 עזבה את בית הספר והמשיכה בלימודיה בלונדון.
את הכשרתה כשחקנית רכשה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
היא שיחקה בתיאטרון והופיעה בפרקים מסדרות טלוויזיה כגון "פוארו" לפי ספריה של אגאתה כריסטי ובסדרת בית החולים "Casualty".
ב-1993 החלה להופיע בתפקיד ג'יין פנהליגון (Penhaligon) בסדרה "המפצח" שאותו גילמה עד מות הדמות ב-1995 והפכה לאחת הדמויות הזכורות ביותר בסדרה.
ב-1991 השתתפה בסדרת הטלוויזיה התקופתית "אריסטוקרטים" בתפקיד ליידי אמילי לנוקס.
ב-2001 גילמה סאמרוויל את דמותה של ליידי סטוקברידג' בסרטו של ג'וליאן פלוז, פארק גוספורד.
באותה שנה החלה להופיע בתפקיד לילי פוטר, אמו של הארי, בסדרת סרטי הארי פוטר, ושיחקה בכל אחד מסרטי הסדרה.
ב-2007 גילמה את דמותה של הסופרת דפנה דה מוריאה בסדרת דרמה של ה-BBC בשם "דפני".
ב-2012 שיחקה בתפקיד ראשי במיני סדרה "הטיטאניק" בו גילמה דמות בדיונית בשם לואיזה, הרוזנת ממנטון.
בדצמבר 1998 נישאה לוויליאם אוסבורן-יאנג.
לזוג יש שלושה ילדים, הבן הבכור קספר נולד במאי 2002, הבן השני ארתור נולד ב-2004 ובתם רוז נולדה ב-2007.
ג'רלדטון היא עיר נמל במרכז החוף המערבי של מדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה.
העיר שוכנת 424 ק"מ מצפון לבירת המדינה פרת'.
בעיר פועל אחד הנמלים הראשיים בחוף המערבי.
העיר מהווה מרכז לוגיסטי ומרכז שירותים לענפי הכרייה, הדיג, גידול החיטה, גידול כבשים והתיירות.
נוכחות אנושית קיימת במערב אוסטרליה לפחות 40,000 שנים, אך לא ידוע מתי הגיעו התושבים האבוריג'ינים הראשונים לאזור ג'רלדטון.
תושבי האזור המקוריים סייעו למתיישבים האירופאים הראשונים בגילוי מקורות מים ובעבודה בשליית פנינים, ברעיית צאן ובדיג.
60 ק"מ מערבית לג'רלטון שוכנים איי האוטמן שהיו אתר שבו נטרפו ספינות רבות במהלך המאות ה-17 וה-18. המפורסמת בהן היא ספינת הסוחר ההולנדית הבטאוויה של חברת הודו המזרחית ההולנדית שטבעה בהפלגת הבכורה שלה ב-1629 בעקבות מרד.
במוזיאון של אוסטרליה המערבית בג'רלדטון מצויים מוצגים משרידי הבטאוויה ומספינות אחרות.
ב-1848 התגלו באזור מרבצי עופרת ונפתח מכרה בשם ג'רלדין (Geraldine) על שם צ'ארלס פיצ'ג'רלד (Charles Fitzgerald) שהיה מושל אוסטרליה המערבית.
העיירה ג'רלדטון הוקמה ב-1850 ונקראה גם היא על שם המושל פיצ'ג'רלד.
אקלימה הנוח של ג'רלדטון מציע לתיירים המבקרים בה מגוון של פעילויות כמו: גלישת קיט, גלישת רוח, גלישת גלים, דיג, שיט מפרשיות וצלילה.
העיר עצמה וסביבותיה משופעים באתרי תיירות בעלי חשיבות סביבתית והיסטורית:
המגדלור של פוינט מור (Point Moore Lighthouse) – שוכן מדרום לנמל ג'רלדטון.
זהו המגדלור העתיק ביותר ששרד באוסטרליה המערבית ומבנה הפלדה הראשון בכל היבשת.
גובהו 35 מטרים ואורותיו נראים למרחק של 23 מיל ימי (42.5 ק"מ) המגדלור החל לפעול ב-1878.
איי האוטמן (Houtman Abrolhos Islands) – 122 איים השוכנים במרחק של 60–80 ק"מ מג'רלדטון וההגעה אליהם אפשרית רק דרך העיר.
האיים הם שמורת טבע והמים סביבם מהווים בית גידול לאוכלוסיית בעלי חיים ימיים שזוכים להגנה מיוחדת.
המקום הוא אתר תיירותי פופולרי הפתוח לביקורי יום בלבד.
שפת הים ומרכז העיר – ב-2007 החלו עבודות להסבת אזור שפת הים של ג'רלדטון, שעד אז היו שטח תפעול נטוש של הרכבת, לאזור בילוי ופנאי, וב-2008 הושלם המיזם.
המיזם כולל: פארק משחקים, מתקני מים, שטחים ציבוריים פתוחים, חופים ציבוריים, אזורי פיקניק ואולם כדורסל.
אתר הזיכרון לספינה "סידני" – אתר זיכרון לסיירת של הצי המלכותי האוסטרלי "סידני" (HMAS Sydney) שטבעה בקרב עם ספינה גרמנית בנובמבר 1941 מבלי שאף אחד מ-645 אנשי צוותה ניצל.
אתר הזיכרון ניצב על פסגת הר סקוט ליד ג'רלדטון.
ב-1998 הוקם במקום גלעד זמני הכולל סלע גדול, טבלת זיכרון ודגל.
האנדרטה הקבועה כוללת ארבעה מרכיבים: אסטלה הניצבת על חרטום הספינה, קיר גרניט שעליו חקוקים שמות הנופלים, פסל ארד של אישה המביטה לים בציפייה לספינה שלא תשוב וכיפה העשויה מ-645 דמויות שחפים עשויים פלדה.
האנדרטה נחנכה ב-18 בנובמבר 2001, יום לפני יום השנה ה-60 לטביעת האונייה.
במאי 2009 הכריזה ממשלת אוסטרליה על המקום כאתר מורשת לאומי.
ג'רמו (Qal'at Jarmo) הוא אתר ארכאולוגי בדרום כורדיסטן (צפון עיראק), למרגלות הרי זגרוס מזרחית לעיר כירכוכ.
באתר התקיימה אחת הקהילות החקלאיות העתיקות בעולם, המתוארכת ל-7090 לפני הספירה, והוא נחשב לאתר נאוליתי חשוב.
שטח האתר כ-12-16 אלף מטר מרובע, בגובה 800 מטר מעל פני הים, בלב אזור מיוער של עצי אלון ופיסטוק.
ג'רמי ג'ון דורהאם "פאדי" אשדאון היה פוליטיקאי בריטי אשר שימש כמנהיג המפלגה הליברל-דמוקרטית וכמושל הבין-לאומי של בוסניה-הרצגובינה.
אשדאון נולד בניו דלהי, הודו, וגדל בצפון אירלנד.
בשנת 1959 התגייס לחיל הנחתים המלכותי.
אשדאון עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חיל רגלים.
לאחר מכן שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובשנת 1965 התנדב ליחידת ה-SBS.
אשדאון עבר את מבדקי המיון ליחידה ואת מסלול ההכשרה ושירת בה עד 1970. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בחיל הנחתים בדרגת סרן והוביל אותה בפעילות מבצעית בצפון אירלנד.
בשנת 1972 השתחרר מן החיל והצטרף לשירות המודיעין הבריטי.
בשנת 1975 פרש ופנה לפוליטיקה.
שימש בין היתר כמנהיג המפלגה הליברל-דמוקרטית וכמושל הבינלאומי של בוסניה-הרצגובינה.
נפטר ב-22 בדצמבר 2018 מסרטן שלפוחית השתן.
ג'רלדין מקיואן הייתה שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אנגלייה.
ב-1998 הייתה מקיואן מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה במחזה "הכיסאות".
ב-1990 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה על משחקה בסדרת הטלוויזיה "תפוזים הם לא הפרי היחיד".
מ-2004 ועד 2009 גילמה את דמותה של מיס מארפל, הבלשית של אגאתה כריסטי, בסדרת הטלוויזיה על פי ספרי מארפל.
במאמר מחווה למקיואן כתב מבקר התיאטרון מייקל קוויני שהיא הייתה "מעצבת קומית גדולה, עם קול מתקתק ומפתה, ובסגנון ענייני ונוצץ".
מקיואן נולדה ב-9 במאי 1932 באולד וינדזור שבמחוז ברקשייר באנגליה לדונלד ונורה מקאיון (McKeown).
יש לה שורשים איריים; סבה מצד אמה הגיע מהעיר קילקני, וסבה מצד אביה הגיע מבלפסט.
אביה ניהל סניף של מפלגת הלייבור באולד וינדזור, שהיה מושב בטוח של המפלגה השמרנית.
מקיואן קיבלה מלגת לימודים לבית הספר לבנות "Windsor County Girls' School", ואחר כך למדה בבית ספר פרטי בו חשה לחלוטין לא במקום.
ב-2004 אמרה בריאיון לקסנדרה ג'רדין בדיילי טלגרף שהיא הייתה אז "מאוד ביישנית, מאוד פרטית", אבל אחרי קריאת שיר (כנראה הנאום של ליידי מקבת' שמתחיל במילים "Glamis thou art, and Cawdor") בקונצרט לפני קהל "הרגשתי שאני בכיוון שאוכל לנהל את העולם.
אוכל להגן על עצמי בכך שאאבד את עצמי בתוך אחרים".
בנעוריה החלה מקיואן להתעניין בתיאטרון, ותחילת הקריירה התיאטרלית שלה הייתה בגיל 14 כעוזרת מנהל במה בתיאטרון רויאל בווינדזור.
באוקטובר 1946 הופיעה לראשונה על הבמה בתפקיד מלווה של היפוליטה במחזה "חלום ליל קיץ".
ממרץ 1949 ועד מרץ 1951 שיחקה בתפקידים רבים בתיאטרון הרפרטוארי של וינדזור בהם במחזה הביוגרפי של רות גורדון "Years Ago" לצדו של ג'ון קלארק .
הופעת הבכורה של מקיואן בווסט אנד הייתה ב-4 באפריל 1951 בתיאטרון וודוויל במחזה "Who Goes There" בתפקיד כריסטינה.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בסדרה של ה-BBC בשם "Crime on Our Hands" יחד עם ג'ק ווטלינג, דניס פרייס וסוניה דרסדל.
ב-1957 החליפה מקיואן את השחקנית ג'ואן פלורייט בהפקה של תיאטרון רויאל קורט של המחזה "הבדרן" מאת ג'ון אוסבורן שהוצג בתיאטרון פאלאס בווסט אנד.
בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים של המאה העשרים הופיעה מקיואן בתיאטרון שייקספיר ממוריאל בסטרטפורד-אפון-אייבון, בתקופה שבה סטרטפורד התפתח למקום מפגש ללהקה השייקספירית המלכותית שהוקמה ב-1960. כמו כן הופיעה בתיאטרון אולדוויץ' הבית הראשון של הלהקה בלונדון.
בעונת התיאטרון של שנת 1958 בסטרטפורד שיחקה מקיואן בתפקיד אוליביה במחזה "הלילה השנים עשר" בבימויו של פיטר הול.
אחרי מותה כתב מייקל בילינגטון בעיתון הגרדיאן על הופעתה זו "בזמנו נטו לגלם את דמותה של אוליביה כמי ששרויה בצער עמוק.
מקיואן הייתה צעירה, נוצצת, שנונה ושופעת תשוקה לוויולה (הלבושה כנער) בגילומה של דורותי טוטין ".
לדבריו של דומיניק שלרד הביקורת על משחקה של מקיואן בתפקיד זה התחלקה לכאלה שראו בה "כפירה" וכאלה שחשבו שהיא "מהפכנית".
באותה שנה שיחקה מקיואן בתפקיד מרינה במחזה "פריקלס" ובתפקיד הירו במחזה "מהומה רבה על לא דבר".
ב-1961 חזרה לבמה וגילמה את אופליה ב"המלט" לצדו של איאן באנן בתפקיד הנסיך, וגילמה את ביאטריס ב"מהומה רבה על לא דבר" עם כריסטופר פלאמר בתפקיד בנדיקט.
ב-1962 החליפה מקיואן את אנה מאסי בתפקיד גברת טיזל במחזה "The School for Scandal" מאת שרידן בבימויו של סר ג'ון גילגוד בתיאטרון היימרקט בלונדון.
את בעלה גילם השחקן סר רלף ריצ'רדסון.
ב-1963 יצאה לסיור הופעות בארצות הברית, בו הועלתה ההצגה בתיאטרון מג'סטיק בניו יורק, וזו הייתה הופעת הבכורה שלה בברודוויי.
כשחזרה לאנגליה הופיעה בהפקה המקורית של המחזה "שלל" מאת ג'ו אורטון יחד עם קנת' ויליאמס, שהוצגה בתיאטרון וימבלדון ואחר כך בלונדון.
אחרי כישלון זה הצטרפה מקיואן לתיאטרון המלכותי הלאומי, שבסיסו היה אז בתיאטרון אולד ויק, בהצעתו של סר לורנס אוליבייה, המנהל האמנותי של התיאטרון.
במשך חמש השנים הבאות היא שיחקה ב-11 הפקות.
היא הופיעה במחזה "מחול המוות" יחד עם אוליבייה בבימויו של גלן ביאן שו שהצגת הבכורה הייתה בפברואר 1967.
הביוגרף של אוליבייה, פיליפ זייגלר, אמר שלדבריו של אוליבייה הוא בחר במחזה של יוהאן אוגוסט סטרינדברג מכיוון שהיה בו תפקיד טוב עבור מקיואן.
"לא היה לי אכפת אם הצלחתי או לו, המטרה שלי הייתה ההצלחה שלה".
ב-1969 יצאה לאקרנים גרסה קולנועית של המחזה בכיכובם של השניים.
בתיאטרון הלאומי הופיעה מקיואן גם בתפקיד אנג'ליקה במחזה "Love for Love" מאת ויליאם קונגריב, רמונד שאנדביז במחזה "יתוש בראש" מאת ז'ורז' פדו, מילאמאנט במחזה "דרכו של עולם", ובתפקיד ויטוריה קורומבונה במחזה "The White Devil" מאת ג'ון ובסטר.
עד להופעותיה במחזות של ובסטר וסטרינדברג התייחסו אל מקיואן בעיקר כקומיקאית, אולם בתפקידים אלה ניכר הכישרון שלה במגוון רחב יותר.
בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים
מקיואן שיחקה בתפקיד הראשי בעיבוד של הטלוויזיה הסקוטית לרומן "אביבה של מיס ברודי" מאת מיוריאל ספארק (1978).
היא הייתה השחקנית המועדפת על ספארק לתפקיד וגילמה את הדמות בצורה קרובה לזאת שספארק דמיינה אותה.
שחקניות אחרות שגילמו את מיס ברודי היו ונסה רדגרייב ומגי סמית'.
עוד בטלוויזיה הופיעה מקיואן בעיבוד משנת 1982 לספרו של אנתוני טרולופ "דברי ימי מחוז ברסטשר", ובתפקיד לוצ'יה בסדרה "מאפ ולוצ'יה" (בשנים 1985 ו-1986) לצדה של פרונלה סקיילס ששיחקה בתפקיד מאפ.
ב-1983 שיחקה מקיואן בתפקיד גברת מאלאפרופ במחזה "The Rivals" מאת שרידן בתיאטרון המלכותי הלאומי בהפקה של פיטר ווד.
בהצגה השתתף גם מייקל הורדרן בתפקיד סר אנתוני אבסולוט.
על תפקיד זה זכתה מקיואן בפרס איבנינג סטנדרד לשחקנית הטובה ביותר.
ב-1988 ביימה את הצגת הבכורה שלה עם להקת תיאטרון רנסאנס בסיור הופעות "Renaissance Shakespeare on the Road", בהפקה משותפת עם התיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהאם, ואחר כך הועלה המחזה במשך שלושה חודשים בתיאטרון פיניקס בלונדון.
תרומתה של מקיואן הייתה הפקה קלילה ורומנטית של המחזה "כטוב בעיניכם" עם קנת בראנה בתפקיד טאצ'סטון בדמות בדרן מיוזיק הול מהתקופה האדוארדית.
ב-1995 זכתה מקיואן בפרס נוסף לשחקנית הטובה ביותר של האיבנינג סטנדרד על הופעתה בתפקיד ליידי וישפורט בהפקה מחודשת של המחזה "דרכו של עולם" מאת קונגריב שוב בתיאטרון הלאומי.
החל מנובמבר 1997 כיכבה מקיואן לצדו של ריצ'רד בריירס בהפקה מחודשת של מחזה האבסורד "הכיסאות" מאת אז'ן יונסקו, הפקה משותפת של סיימון מקברני בלהקת התיאטרון "Complicite" ושל תיאטרון רויאל קורט בלונדון, שהעלה את הצגת הבכורה בבריטניה של המחזה 40 שנה לפני כן.
הפקה זו הועלתה בברודוויי בין אפריל ליוני 1998. על תפקיד זה הייתה מקיואן מועמדת לפרס טוני.
ב-1990 הופיעה מקיואן בסדרת הטלוויזיה "תפוזים הם לא הפרי היחיד" עליו זכתה ב-1991 בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר.
ב-1999 השתתפה בפרק "קסנדרה" בסדרה "ננס אדום" בתפקיד מחשב הרואה את הנולד.
בסרט "רובין הוד: נסיך הגנבים" משנת 1991 שיחקה בתפקיד המכשפה המטורפת מורטיאנה.
ב-2002 הופיעה בסרטו של פיטר מולאן "האחיות מגדלנה" בתפקיד הנזירה ברידג'ט.
מקיואן נבחרה על ידי רשת "גרנדה טלוויז'ן" לגלם את דמותה של הבלשית מיס מארפל בסדרה חדשה על פי ספריה של אגאתה כריסטי, ושיחקה בתפקיד זה מ-2004 עד 2007. ב-2005, כאשר הסדרה הוקרנה לראשונה בערוץ PBS, אמרה בריאיון לניו יורק טיימס "אני נהנית לשחק דמויות מקוריות ומעט תימהוניות.
זה מאוד משעשע שאגאתה כריסטי יצרה אשה מבוגרת שחיה חיים שגרתיים בכפר קטן, ובכל זאת מבלה את זמנה בפענוח פשעים חמורים".
היא הכריזה על פרישתה מהתפקיד ב-2008 אחרי שהופיעה ב-12 סרטים.
השחקנית ג'וליה מקנזי החליפה אותה בתפקיד מיס מארפל.
ב-2005 דיבבה את הדמות של מיס ת'ריפ בסרט "וולאס וגרומיט והארנב הקטלני" וכן בסרט ההמשך "וולאס וגרומיט: עניין של חיים ומוות"
ב-1953 התחתנה מקיואן עם יו קרוטוול , אותו הכירה כשעבדה בגיל 14 בתיאטרון רויאל וינדזור.
קרוטוול היה מנהל האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בין השנים 1965 ו-1984. לבני הזוג נולד בן גרג, שהוא שחקן ותסריטאי, ובת קלאודיה.
היו שמועות שמקיואן סירבה לקבל תואר OBE, ואחר כך DBE, אבל היא עצמה לא הגיבה בנושא.
בריאיון עם קסנדרה ג'רדין ב-2004 אמרה שלעולם לא תדבר על כך.
מקיואן נפטרה ב-30 בינואר 2015 בבית החולים צ'ארינג קרוס שבהמרסמית', אחרי ששלושה חודשים לפני כן היא לקתה בשבץ.
היא כימאית וכימאית פיזיקלית אמריקאית.
היא נשיאת החוג למדע באוניברסיטת אורגון.
מחקריה מתמקדים בהבנת הכימיה והפיזיקה של משטחים ושטחי פנים מסובכים, עם רלוונטיות להשפעות סביבתיות על נושאים כמו אנרגיה, כימיה אטמוספירית ותיקון סביבתי.
היא הנשיאה הנוכחית של האגודה האמריקאית לקידום המדע ותומכת ומובילה בתחום קידום מעמד האישה במדע.
על עבודתה קיבלה ריצ'מונד את המדליה הלאומית למדע לשנת 2013.
ריצ'מונד נולדה ב-1953, וגדלה בחווה בסלינה, קנזס שבארצות הברית.
בילדותה הוריה דחפו אותה ללמוד מתמטיקה על מנת להצליח בשוק העבודה בעתיד.
את תוארה הראשון בכימיה קיבלה מאוניברסיטת המדינה של קנזס, שם למדה בין השנים 1971–1975.
בין השנים 1976–1980 למדה באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, שם קיבלה תואר דוקטור בכימיה פיזיקלית.
בין השנים 1980–1985 הייתה מרצה בכירה במכללת ברין מאר, פנסילבניה.
ריצ'מונד מכהנת כראש החוג למדעים באוניברסיטת אורגון.
היא חברה באגודה הלאומית למדעים ובאקדמיה האמריקאית למדעים ואומנויות, ומונתה על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לשרת בוועדה הלאומית למדעים.
(2) ריצ'מונד היא הנשיאה הנוכחית של האגודה האמריקאית לקידום המדע(AAAS).
היא מונתה לחברה בוועדה להשכלה גבוהה במדינת אורגון בשנים 1999-2006. היא ממלאת תפקידים רבים בשיתופי פעולה מדעיים בעולם, כגון שגרירת משרד המדע האמריקאי למדינות דרום-מזרח אסיה באזור דרום נהר המקונג.
ריצ'מונד היא אמא לשני בנים.
המחקרים של ריצ'מונד עוסקים בכימיה ובפיזיקה של שטחי פנים מסובכים, בעיקר מים, עם רלוונטיות לתהליכים ובעיות סביבתיות.
מחקריה הנוכחיים מתמקדים בשני אזורים חופפים - הראשון בוחן את הכימיה החשובה סביבתית המתרחשת באירוסולים אטמוספיריים (חלקיקים נוזליים המשוחררים לאטמוספירה החיוניים בתהליכים כמו יצירת עננים) ובשטחי פנים של מים ימיים ומים מתוקים, בתהליכים כגון ספיחה, מסיסה ותגובות עם גזים ומולקולות אורגניות על פני השטח של תמיסות מימיות.
נבדקות ההשפעות של גורמים כמו טמפרטורה, הרכב התמיסה ואנרגטיות פני השטח על תהליכים אלו.
השני מתמקד בהבנת ההתנהגות המולקולארית בפני השטח של מים כאשר מכוסים בשמן ואיך חומרים פעילי שטח, חומרים מפזרים ופולימרים מתרכבים ומתארגנים בצומת הנוזלים הזו.
מחקרים אלו חשובים להבנת ההשפעה של מקרים כמו שפיכות שמן.
כלי חשוב שריצ'מונד משתמשת בו במחקריה הוא לייזר אולטרה מהיר, שנועד לחקור את השכבה העליונה של הנוזל ברמה המולקולארית.
ריצ'מונד תומכת ומובילה בתחום קידום הנשים המדעניות בחברה.
לשם כך, ייסדה את תוכנית COACh, המעבירה סדנאות בניית קריירה לנשים אקדמאיות רבות העוזרות להן לפלס את דרכן בקריירה המדעית ולעלות לתפקידים יותר גבוהים.
התוכנית מתקיימת בארצות הברית ומחוצה לה, ומתפרשת על הרבה מדינות מתפתחות באזורי דרום מזרח אסיה, אפריקה ואמריקה הלטינית.
בנוסף, ריצ'מונד היא המייסדת והמנהלת של תוכניות (REU (Reserach experience for undergraduates ו-(PURS (Presidential Undergraduate Research Scholars ,תוכניות המאפשרות לסטודנטים לתואר ראשון שעוד לא חוו מחקר במעבדות להיכנס למעבדות מחקר בתחומים מגוונים באוניברסיטת אורגון, ולבצע שם עבודת מחקר מעשיות.
תוכנית REU נוסדה ב-1987, ואפשרה מאז לכ-300 סטודנטים לתואר ראשון לקבל ניסיון מעשי במעבדות, תוך כדי לימודיהם התאורטיים.
תוכנית PURS מצמידה לכל סטודנט מנחה אישי מחברי הצוות האקדמי באוניברסיטה, המלווה את הסטודנט בשנת עבודה מעשית במעבדות.
פרס צ'ארלס לת'רופ פרסונס לשנת 2013, ממומן על ידי אגודת הכימיה האמריקאית –ACS.
פרס הספקטרוסקופיה לשנת 2014 מאגודת הספקטרוסקופיה של פיטסבורג.
המדליה הלאומית למדעים לשנת 2013, ניתנה לה מהנשיא ברק אובמה.
פרס דויסון- גרמר לפיזיקה אטומית או פיזיקת משטחים.
פרס ספירס לשנת 2004 מחברת הכימיה המלכותית.
פרס אורגון למדענית יוצאת דופן לשנת 2001, האקדמיה המדעית של אורגון.
הפרס הנשיאותי לשנת 1997 להנחיה במדע והנדסה.
פרס חברת קובלנץ לספקטרוסקופיה לשנת 1989.
Ford (CVN-78) היא נושאת המטוסים המובילה בסדרה שלה בצי נושאות העל של ארצות הברית.
נושאת המטוסים נקראת על שמו של הנשיא האמריקאי ה-38, ג'רלד פורד, ששירת במלחמת העולם השנייה על נושאת המטוסים הקלה מונטריי.
מייד לאחר מתקפת הפתע של חמאס על ישראל באוקטובר 2023, היא נשלחה למזרח הים התיכון כחלק מההרתעה של ארצות הברית על מדינות כמו איראן.
הבנייה של נושאת המטוסים החלה ב-11 באוגוסט 2005, כאשר נורת'רופ גראמן קיימה את טקס חיתוך הפלדה בשביל מגן הצד של נושאת המטוסים, ששוקל 15 טון.
טקס השלמת השדרית התקיים ב-14 בנובמבר 2009.
האונייה הושקה באופן רשמי ב-9 בנובמבר 2013. היא החליפה את האנטרפרייז, שסיימה תקופת שירות בת 51 שנים בדצמבר 2012. נושאת המטוסים נמסרה לצי האמריקאי ב-31 במאי 2017, שנתיים לאחר המועד הצפוי.
הנשיא דונלד טראמפ הכניס אותה לשימוש ב-22 ביולי 2017.
ההפלגה המבצעית הראשונה שלה הייתה ב-5 באוקטובר 2023, והיא נחשבת לספינת המלחמה הגדולה שנבנתה אי פעם.
משרתים בה 4,539 אנשי צוות.
ב-2006, כשג'רלד פורד היה עדיין בחיים, הציע הסנטור ג'ורג ורנר תיקון לתקציב ההגנה של 2007 שבו הוכרז כי נושאת המטוסים CVN-78 תקרא על שמו של פורד.
ב-3 בינואר 2007 הכריז מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר דונלד רמספלד בהספד של פורד כי נושאת המטוסים תיקרא על שמו.
מאוחר יותר באותו יום אישר הצי את ההכרזה.
ב-10 בספטמבר 2008, צבא ארצות הברית חתם על חוזה של 5.1 מיליארד דולר עם נורת'רופ גראמן, לתכנון ובניית נושאת המטוסים.
נורת'רופ החלה את הבנייה עוד ב-2005 בחוזה של 2.7 מיליארד דולר.
נושאת המטוסים נבנתה בנמל של החברה בניופורט ניוז, ויג'יניה.
טקס השלמת השדרית התקיים ב-14 בנובמבר 2009 במעמד בתו של פורד.
ב-2011 דווח שנושאת המטוסים הייתה "חצי מוכנה".
ב-24 במאי הנושאת הייתה מוכנה עד לקו הטעינה.
בניית סיפון הטיסה של הנומ"ט הסתיימה באפריל 2013.
ביולי 2013, קפסולת זמן רותכה לתוך חדר קטן, על פי המסורת הנהוגה בצי.
קפסולה זו הכילה חפצים שבחרה בתו של פורד, סוזן פורד ביילס: אבן חול מהבית הלבן, מדליות של הצי האמריקאי וכנפי טייס של המפקד של נושאת המטוסים.
ב-3 באוקטובר 2013 הותקנו בנושאת מטוסים 4 מדחפים מארד שמשקל כל אחד מהם 30 טונות וקוטרם 6.4 מטרים.
התקנת המדחפים ארכה כ-10 חודשים וגרמה לעיכוב בלוח הזמנים, וטקס ההשקה נערך רק ב-9 בנובמבר על ידי בתו של פורד, עם בקבוק של יין נתזים אמריקאי.
נכון ל-2013, עלות הבנייה הייתה 12.8 מיליארד דולר, 22% מעל לתקציב שנקבע בשנת 2008, ובנוסף לכך 4.7 מיליארד דולר למחקר ופיתוח.
בגלל בעיות התקציב ראש המבצעים הימיים, אדמירל ג'ונתן גרינרט, הזהיר מפני עיכוב של שנתיים במסירת הספינה.
ב-8 באוקטובר 2023, בתחילת מתקפת הפתע של חמאס על ישראל, מזכיר ההגנה של ארצות הברית, לויד אוסטין הודיע כי ארצות הברית שולחת את נושאת המטוסים ג'רלד פורד (CVN-78) לחופי ישראל כדי להפגין תמיכה בישראל ולהרתיע את מדינות האויב סביבה.
בנובמבר 2025, פרסם עיתון הניו יורק טיימס על רקע ההסלמה עם ונצואלה, נפרסה נושאת המטוסים ג'רלד פורד (CVN-78) תחת פיקוד הדרום של ארצות הברית במרחב הים הקריבי.
עוד מציין העיתון כי בצבא האמריקני כבר נערכים לאפשרות של פקודת תקיפה.
טייסים על סיפון נושאת המטוסים ג'רלד פורד החלו ללמוד את מערכי ההגנה האווירית של ונצואלה, גם אם לא ברור עדיין האם יידרשו לפעול.
ג'רלדין הייקוויל היא שחקנית אוסטרלית.
היא ידועה בשל גילום דמותה של צ'לסי בבאג' בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "מבוקשות".
היא בוגרת האקדמיה לאמנויות הבמה של מערב אוסטרליה.
הייקוויל שיחקה את תפקיד בת' בסרט האוסטרלי משנת 2010 "Uninhabited" בבימויו של ביל בנט, ואת אלה במותחן האוסטרלי משנת 2011 "Wasted on the Young".
היא גם הופיעה במספר הפקות עבור תיאטרון סידני ובתיאטרונים אוסטרליים נוספים.
בשנת 2011, היא שיחקה את אנג'לה בהפקה של המחזה "Heaven" מאת קיט ברוקמן.
מאז 2016 מגלמת הייקוויל בסדרה "מבוקשות" את דמותה של צ'לסי בבאג', רואת חשבון צעירה שנקלעת יחד עם אישה נוספת ושונה ממנה, לולה באקלי (רבקה גיבני), לסדרת אירועים הקשורים לעולם הפשע המאורגן.
בשנת 2019 החלה לשחק את התפקיד הראשי של פרגרן פישר בסדרת הדרמה "Ms Fisher's Modern Murder Mysteries", המהווה ספין אוף לסדרה "Miss Fisher's Murder Mysteries" ששודרה בשנים 2012–2015.
בשנת 2021 כיכבה כאחת הדמויות הראשיות במיני-סדרת הדרמה "Wakefield" של רשת הטלוויזיה האוסטרלית ABC Television.
הייקוויל גילמה את ד"ר קארינה וולס, הרופאה המובילה במחלקה פסיכיאטרית.
ג'רמי אלן וייט הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה 3 פרס גלובוס הזהב, 2 פרסי גילדת שחקני המסך ופרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה עבור משחקו בסדרה "הדוב".
הוא מוכר גם עקב משחקו בתור פיליפ "ליפ" גלאגר בסדרת הטלוויזיה "חסרי בושה".
בשנת 2025 עלה סרט בכיכובו שבו גילם את הזמר ברוס ספרינסטין, הסרט הביוגרפי "ספרינגסטין: הדרך משום מקום".
ווייט נולד ברובע ברוקלין בניו יורק לאלואיז זיגלר וריצ'רד ווייט.
יש לו אחות צעירה בשם אנאבל.
ווייט גדל בשכונת קארול גארדנס בברוקלין.
משפחתו ממוצא אוקראיני, אנגלי, גרמני, סקוטי, אירי, צרפתי והולנדי.
הוריו של ווייט הם שניהם שחקנים לשעבר, לאחר שהכירו כאשר אביו הלך להצגה בה שיחקה אמו.
לאורך כל בית הספר היסודי היה וייט רקדן, כשרקד בעיקר סטפס, מחול ג'אז ובלט.
בגיל 13 עם כניסתו לתוכנית ריקודים בחטיבת הביניים, החליט וייט לפרוש מריקוד והחל ללמוד משחק.
בשנת 2006 קיבל את תפקידו הראשון לצד ויליאם הרט וג'וליאנה מרגוליס בסרט הדרמה העצמאי "Beautiful Ohio" של הבמאי צ'אד לאו, אחיו של השחקן רוב לאו.
בשנת 2011 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "חסרי בושה" ברשת שואוטיים, כשהוא משחק בתפקיד פיליפ "ליפ" גלאגר.
את תפקידו בסדרה סיים לאחר 11 עונות מצליחות ועד לביטולה של הסדרה בשנת 2021.
החל משנת 2022 מגלם את הדמות הראשית, השף כרמי ברזאטו, בדרמה "הדוב".
על תפקידו בסדרה זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה, בשני פרס גילדת שחקני המסך ובשני פרסי גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית.
בשנת 2023 כיכב בסרט "המתאבקים" בו גילם את דמותו של המתאבק קרי פון אריק .
בשנת 2008 החל לנהל מערכת יחסים עם השחקנית אדיסון טימלין, אותה הכיר על סט הסרט "אחרי בית הספר".
השניים התארסו ב-12 באפריל 2019, ונישאו ב-18 באוקטובר 2019. לשניים נולדה בת ב-20 באוקטובר 2018, ובת נוספת בדצמבר 2020. ב-2023 הוא ואשתו החלו בהליך גירושין.
בדצמבר 2023 פורסם כי החל לצאת עם הזמרת רוסליה.
החל מספטמבר 2024, נמצא בזוגיות עם מולי גורדון, המשחקת לצידו בסדרה "הדוב".
+שנהסרטתפקידהערות2006Beautiful Ohioקלייב בצעירותו2007The Speed of Lifeסאמר2008אחרי בית הספרדייב201012צ'ארלי2012The Time Beingגאס2013סרט 43קווין מילרמערכון בסרט בשם "חינוך ביתי"Bad Turn Worseבובי2014Rob the Mobרוברט אובה2018After Everythingאליוט2020וינה והפנטומיםפרדייחידת נופשג'וש2021עוגת יום הולדתתומאסו2023ציפורנייםריאןYou Can't Winסמיילרהמתאבקיםקרי פון אריק 2025ספרינגסטין: הדרך משום מקוםברוס ספרינגסטין2026המנדלוריאן וגרוגורוטה2026החשבון החברתיג'ף הורוביץTBAEnemies
+שנהסדרהתפקידהערות2006Convictionג'ק פלפספרק: "Deliverance"2007–2008חוק וסדרג'רמי / אנדי סטיל2 פרקים2010חוק וסדר: מדור מיוחדמייקל פאריסיפרק: "Torch"2011–2021חסרי בושהפיליפ "ליפ" גלאגרתפקיד ראשי (11 עונות); 134 פרקים2018הומקאמינג (אנ')שרייר4 פרקים2022–הווההדובכרמן "כרמי" ברזאטותפקיד ראשי (4 עונות); 38 פרקים
ג'רמי אוואנס הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת פנאתינייקוס מליגת העל היוונית ומהיורוליג.
אוואנס העמיד את עצמו לבחירה בדראפט 2010 שם הוא נבחר במקום ה-55 על ידי יוטה ג'אז.
יוטה ג'אז ויתרה על אוואנס לטובת קבוצת ליגת הפיתוח סולט לייק סיטי סטראס (קבוצת הבת של הג'אז).
הסטארס סיימו באותה עונה במקום ה-5 מתוך 8 במערב.
באותה עונה הוא חזר לג'אז שסיימה במקום ה-11 ב-מערב.
בעונתו השנייה הוא השתתף בתחרות ההטבעות שם הוא זכה לאחר דאנק מרשים כשהו קופץ מעל שני אנשים, באותה עונה סיימו הג'אז במקום ה-8 במערב והעפילה לפלייאוף שם הפסידה 0–4 לסן אנטוניו ספרס בסיבוב הראשון.
בעונתו השלישית שוב נבחר לתחרות ההטבעות שם הפסיד לטרנס רוס, באותה עונה הקבוצה סיימה במקום ה-9. בעונתו הרביעית בקבוצה קבוצתו סיימה במקום ה-15 והאחרון במערב.
בעונתו החמישית והאחרונה קבוצתו סיימה במקום ה-11 במערב.
ב-31 ביולי 2015 חתם אוואנס בדאלאס מאבריקס מה-NBA.
במשחקו הראשון בקבוצה הוא רשם: 7 נקודות ו-6 ריבאונדים בניצחון 95–111 על פיניקס סאנס.
במהלך העונה אוואנס שיחק גם בטקסס לג'נדס (קבוצת הבת של דאלאס מאבריקס).
בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה דאלאס הגיע למקום השישי במערב והעפילה לפלייאוף שם הפסידה 1–4 לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בסוף העונה כחלק מטרייד הגיע אוואנס לאינדיאנה פייסרס שוויתרה עליו.
ב-29 באוקטובר 2016 חתם אוואנס בחימקי מוסקבה מהיורוקאפ ומה-VTB.
אוואנס שיחק 2 אצל חימקי מוסקבה הראשון מול ריטאס וילנה והשני מול בלונפסטו פואנלברדה.
ביורוקאפ אוואנס העמיד ממוצעים של: 8.0 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים.
חימקי הודחה מהיורוקאפ ברבע הגמר.
ב-21 בספטמבר 2017 חתם אוואנס באטלנטה הוקס.
בכל העונה הראשונה והיחידה שלו בקבוצה הוא הושאל לאירי בייקהוס (קבוצת הבת של אטלנטה הוקס).
ב-1 באפריל 2018 חתם אוואנס עם הקבוצה לעשרה ימים נוספים.
ב-21 באוגוסט 2018 חתם אוואנס על חוזה לעונה עם דרושפאקה.
באותה עונה העמיד אוואנס ממוצעים של: 9.7 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 0.8 אסיסטים ו-0.7 חטיפות (ביורוליג), באותה עונה דרושפאקה סיימה במקום ה-16 ביורוליג והודחה.
לקראת עונת 2020\2019 חתם אוואנס בחימקי מוסקבה לקדנציה שנייה.
באותה עונה חימקי סיימה במקום ה-7.
לפני פלייאוף היורוליג של עונת 2020\2021 חתם אוואנס בארמני מילאנו.
ג'רלד רוברטס רייטלינגר היה היסטוריון אמנות, במיוחד של קרמיקה אסייתית, וחוקר שינויים היסטוריים בטעם באמנות והשתקפותם במחירי האמנות.
לאחר מלחמת העולם השנייה כתב שלושה ספרים גדולים על גרמניה הנאצית.
הוא היה גם צייר ואספן, בעיקר של כלי חרס.
ספריו העיקריים של רייטלינגר היו הפתרון הסופי (1953), האס אס: אליבי של אומה (1956), ובין השנים 1961–1970 פרסם את כלכלת הטעם בשלושה כרכים.
רייטלינגר נולד בלונדון לבנקאי אלברט רייטלינגר ואשתו אמה ברונר.
הוא התחנך בבית הספר וסטמינסטר בלונדון ושירת שירות קצר בגדוד מידלסקס בסוף מלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן למד היסטוריה והתרכז בתולדות האמנות, בכרייסט צ'רץ', אוניברסיטת אוקספורד, ואחר כך בבית הספר סלייד ובבית הספר לאמנות וסטמינסטר, שם היה עורך רישום ועיצוב, כתב עת "המוקדש לאמנות כנכס לאומי" בין השנים 1927–1929, והציג בלונדון ציורים שצייר.
הוא מופיע בשם "Reinecker" בספר המסע המוקדם של רוברט ביירון התחנה (1928).
בשנות השלושים השתתף בשתי חפירות ארכאולוגיות במזרח הקרוב, אחת בשנים 1930–1931 במימון מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע לכיש, כיום בעיראק, והשנייה בשנת 1932 לאל-חירה, במימון אוקספורד, שם היה מנהל בשיתוף עם דייוויד טלבוט רייס.
מסעות אלה היוו השראה לספרו מגדל הגולגולות: מסע דרך פרס וארמניה הטורקית (1932), ולעניינו באיסוף כלי חרס אסלאמיים.
הוא נסע רבות וכתב ספרי עיון במסעותיו לסין ולמזרח הקרוב.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת שוב כחייל בריטי, בסוללה נגד מטוסים ואז הרצה בפני כוחות, לפני ששוחרר בגלל בריאות לקויה.
לאחר המלחמה כתב מאמרים על אמנות לעיתונים וכתבי עת לאמנות, ועם אשתו השנייה איילין אן גרהם בל נודע באירוח מסיבות לחברי החברה הלונדונית.
בשנות החמישים כתב שני ספרים על השואה: האס אס: אליבי של אומה והפתרון הסופי.
בספר האחרון טען כי הטענות הסובייטיות בדבר מספר הנרצחים באושוויץ - 4 מיליון - היו "מגוחכות", והציע נתון חלופי של 800,000 - 900,000 נרצחים.
את מספר הנרצחים היהודים בשואה העריך בכ-4.2 עד 4.5 מיליון.
מחקר מאוחר יותר הגדיל את הערכתו השמרנית של רייטלינגר לגבי מספרי הנרצחים, אף שספרו עדיין תואר בשנת 1979 כ"תיאור מוסמך".
בשנת 1961 פרסם את הראשון מתוך שלושה כרכים של כלכלת הטעם, מחקר על שוק האמנות החל מהמאה השמונה עשרה ואילך, בעיקר בבריטניה ובצרפת, עם מידע מפורט על מחירים היסטוריים.
המגזין "ברלינגטון" סקר את כרך ג' ומתח ביקורת על "טון של רפרפנות פרובוקטיבית".
הנימה של כלכלת הטעם עוררה רגשות מעורבים בקרב המבקרים, אך גם הם גם מבקרי ספריו על הנאצים מצאו מספר רב של פרטים שגויים.
רייטלינגר העריץ את יצירתו של האמן הלונדוני אוסטין אוסמן ספייר, ורכש את העותק היחיד של ספר הסקיצות של ספייר משנת 1924 של "הציורים האוטומטיים", ספר האקסטזה המכוער, שהכיל סדרה של יצורים גרוטסקיים.
מאוחר יותר אמר לפרנק לטצ'פורד שבעוד שימכור בשמחה את הדפסיו מאת אנרי מאטיס, לעולם לא ייפרד מציוריו של ספייר.
רייטלינגר נפטר מדימום מוחי בביתו, "וודגייט", בסנט לאונרדס על הים, בבקלי שבמזרח סאסקס.
אוספיו, כלי החרס איסלאמי וחרסינה יפנית וסינית, נתרמו בשנת 1972 למוזיאון אשמוליאן באוקספורד, שם נקראה על שמו גלריה.
האוסף שתועד בקפידה נשמר בביתו בבקלי, אותו תרם למוזיאון בעודו בחיים, מתוך כוונה שהאוסף יוצג שם, ובתנאי שיתגורר בבית זה עד מותו.
עם זאת, הבית ניזוק קשות בשריפה בפברואר 1978, כמה חודשים לפני מותו, אף שרוב האוסף נשמר.
ג'רלד קאר היה אסטרונאוט אמריקאי, טייס קרב בצי ארצות הברית.
קאר נולד דנוור, קולורדו וגדל בסנטה אנה שבקליפורניה.
הוא היה בצופים האמריקאיים והגיע לדרגה הגבוהה ביותר.
בשנת 1950 הוא התגייס לצי ארצות הברית.
בשנת 1954 קאר קיבל תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
לאחר סיום התואר הוא הוצב בחיל הנחתים של ארצות הברית.
בשנת 1961 הוא סיים לימודי הנדסת אווירונאוטיקה בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים ובשנת 1962 תואר שני באוניברסיטת פרינסטון.
בשנים 1962–1965 הוא הוצב ביחידה של נחתים במזרח הרחוק והיה טייס של ווט F-8 קרוסיידר.
קאר צבר למעלה מ-8000 שעות טיסה, כולל 5,400 שעות במטוס סילון.
קאר התקבל לנאס"א ב-1966. הוא היה חבר בצוות תמיכה של אפולו 8 ואפולו 12. בהמשך הוא היה מעורב בתכנון ובדיקות של רכב הנדידה הירחי.
קאר מונה למפקד צוות של סקיילאב 4.
קאר היה מפקד סקיילאב 4, המשימה המאוישת השלישית והאחרונה לתחנת החלל סקיילאב מ-16 בנובמבר 1973, ועד 8 בפברואר 1974. שהות המשימה הייתה שיא של שהות מצטברת בחלל (84 ימים, 1 שעה ו-15 דקות).
צוות המשימה כלל מפקד המשימה ג'רלד קאר ויליאם פוג ואדוארד גיבסון.
ב-25 בדצמבר (חג המולד) פוג וקאר ביצעו הליכת חלל, שנמשכה 7 שעות ודקה.
בהמשך הטיסה קאר ביצע עוד 2 פעילויות חוץ-רכביות.
במהלך משימת סקיילאב 4 הצוות ביצע בהצלחה 56 ניסויים, 26 הדגמות מדעיות, ו-1,214 הקפות של כדור הארץ.
כמו כן הם השלימו 338 שעות תצפית על השמש בטלסקופ אפולו שהרכיבו בתחנה.
קאר עזב את חיל הנחתים בשנת 1975 בדרגת קולונל ועזב את נאס"א בשנת 1977.
לאחר פרישתו, קאר עבר לחברה ביוסטון שקשורה עם תעשיית החלל ועבד בה עד לשנת 1981. .
בשנים 1983–1985 הוא ניהל פרויקט בניית טלסקופ באוניברסיטת טקסס.
בשנת 1984 הוא הקים חברה CAMUS, Inc ששולבה בפרויקטים בתעשיית החלל.
קאר היה נשוי לחברתו מתקופת בית הספר.
הם התגרשו ובשנת 1979 קאר התחתן שנית.
קאר מת בגיל 88 באולבני.
ג'רמי דניאל בורינג הוא תסריטאי, במאי, מפיק ופרשן פוליטי אמריקאי.
הוא גם היה בעל טור באתרי האינטרנט השמרניים NewsBusters וחדשות ברייטברט; בורינג הוא מייסד, תורם ומנכ"ל משותף של אתר החדשות והדעה השמרני The Daily Wire.
במרץ 2022, בורינג פתח קו סכיני גילוח מבוסס מינוי בשם Jeremy's Razors, שבא להתחרות באופן גלוי מול Harry's Razors, הספונסר לשעבר של Daily Wire.
כמחאה נגד המקפיין של חברת הרשי בהשתתפות הפעילה הטרנסג'נדרית פאיי ג'ונסטון לכבוד יום האישה הבינלאומי, בורינג השיק את Jeremy's Chocolates במאי 2023.
בורינג נולד בסלטון, טקסס, למשפחה נוצרית והחל את הקריירה שלו בתיאטרון המקומי ככותב ומפיק.
בשנת 2002, בורינג פגש את שותפו לכתיבה העתידי ג'ואל מור, חבר של חבר, אשר עזר להעביר את הספה של מור עם הטנדר שלו.
בסופו של דבר עשה בורינג את המעבר ללוס אנג'לס באמצע שנות ה-2000 כדי לעבוד כמפיק סרטים ותסריטאי.
עבודתו הראשונה בהוליווד הייתה עם זאקרי לוי, חבר נוסף מלאבק, ואריק מקורמק עבור פיילוט טלוויזיוני תחת החברה של מייקל סי פורמן Big Cattle Productions.
ביוני 2006, בורינג הצטרף לקורט שמפר, מור ולוי כדי להקים את Coattails Entertainment, חברת הפקת סרטים.
הוא הפיק וכתב את הסרט באורך מלא הראשון של החברה, "התפתלות", יחד עם מור שגם כיכב בסרט וביים אותו לצד אדם גרין.
בשנת 2009, הוא הפיק את סרט הקומדיה של ג'ף מיזושימה, "!Etienne".
שיתוף פעולה עם בן שפירו
בשנת 2013, בורינג ובן שפירו הקימו את כלב השמירה של התקשורת האמריקאית השמרנית וארגון האקטיביזם Truth Revolt.
בשנת 2015 בורינג ושפירו הקימו את The Daily Wire והחלו להפיק את הפרקים הראשונים של הפודקאסט "המופע של בן שפירו" מחצרו של בורינג.
בורינג, המשמש כמנכ"ל משותף, מכונה בהומור ה-god-king של The Daily Wire על ידי הצוות והמעריצים.
בורינג היה תורם פעיל מאחורי הקלעים של PragerU, המפיקה סרטוני אינטרנט שמרניים.
לדברי המייסד השותף של PragerU, אלן אסטרין, בורינג "הביא את הסגנון הוויזואלי האופייני של האתר לאחר שאצלם אחד בא אליהם בטענות על שימוש הוגן; הפתרון שלהם היה להשתמש באיורים במקום זאת".
בורינג שימש כמנהל בפועל של Friends of Abe, ארגון תקשורת בעל פרופיל נמוך עבור שמרנים בהוליווד, שהוקם על ידי גארי סיניז.
במהלך כהונתו כמנהל, בורינג סירב לתת לשירות הכנסות הפנים גישה לחלק באתר האינטרנט של הארגון אשר מזהה את החברים בו, מאחר שגישה כזו אינה נדרשת על פי החוק הפדרלי.
בנובמבר 2021, Bentkey Services, החברה בה בורינג משמש כמנכ"ל, הגישה תביעה נגד מנדט החיסון של OSHA (הנהגת בטיחות וגיהות בתעסוקה) שתחת הנשיא ג'ו ביידן בבית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית.
בית המשפט העליון חסם את המדיניות בפסיקה 3–6 בינואר 2022.
שיתוף פעולה עם טים פול
באפריל 2022, בורינג והיוטיובר טים פול רכשו שלט חוצות בכיכר טיימס שעליו נכתב "הדמוקרטיה מתה באפלה.
זו הסיבה שאנחנו שופכים עליכם אור.
טיילור לורנץ עשתה דוקסינג ל-Libs of TikTok".
בתגובה, לורנץ כינתה את שלט החוצות "כל כך אידיוטי שזה מצחיק".
שנהכותרתתפקידאודותהערות2006Miles from Homeתסריטאיסרט קצר2007התפתלותכתב לצד ג'ואל מור ואף גילם תפקיד קטן2009!EtienneמפיקByron Phillips: Foundתסריטאיסרט קצר2014The Arroyoבמאי, תסריטאי ומפיק2022כלואהמפיקסרט של The Daily Wireאימה בערבהlady ballers ]מפיק שחקן
ג'רלדין ברוקס , היא עיתונאית וסופרת אמריקאית ילידת אוסטרליה.
בשנת 2005, בזכות הרומן שלה March היא זכתה בפרס פוליצר לספרות.
ג'רלדין ברוקס ילידת סידני, אוסטרליה, גדלה בפרבר המערבי של העיר, שנקרא אשפילד.
אביה, לורי ברוקס, היה זמר ביג בנד, אמריקאי שנתקע בעיר אדלייד, אוסטרליה, בסיבוב הופעות באוסטרליה כשהמנהל שלו נמלט עם השכר של הלהקה; כתוצאה מכך הוא החליט להישאר באוסטרליה, והפך לעורך משנה בעיתון מקומי.
אמה, גלוריה, מבורובה , אוסטרליה, הייתה מנהלת יחסי הציבור של תחנת הרדיו 2GB בסידני.
ג'רלדין למדה בקולג' בית לחם, שהיה בית ספר תיכון לבנות, והשלימה תואר בוגר באוניברסיטת סידני.
לאחר סיום הלימודים, היא הייתה כתבת מתחילה ב־The Sydney Morning Herald.
בשנת 1983 לאחר שזכתה במלגת הזיכרון על שם גרג שקלטון, עברה לארצות הברית, והשלימה תואר מוסמך בבית הספר ללימודי עיתונות של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בשנת 1984, בכפר האומנים טורט-סור-לופ שבדרום צרפת, היא נישאה לעיתונאי האמריקאי טוני הורביץ והתגיירה.
ככתבת חוץ של הוול סטריט ג'ורנל, היא סיקרה משברים באפריקה, בבלקן ובמזרח התיכון.
ב-1990 הכתבות מהמפרץ הפרסי שעליהם דיווחו היא ובעלה קיבלו את פרס האל בויל של מועדון העיתונות של כתבי החוץ, עבור "הדיווח הטוב ביותר בעיתון או בשירות.
בשנת 2006, ג'רלדין זכתה במלגת מכללת רדקליף ללימודים מתקדמים, שבאוניברסיטת הרווארד.
ספרה הראשון של ברוקס, תשעה חלקים של תשוקה (1994), המבוסס על חוויותיה בקרב נשים מוסלמיות במזרח התיכון, היה רב מכר בינלאומי, הוא תורגם ל-17 שפות.
בשנת 1999 ספר הזיכרונות והמסע שלה בשם "התכתבות חוץ (1997)", זיכה אותה בפרס Nita Kibble לכתיבת נשים, הוא היה, ספר זיכרונות ומסע על ילדות, שהועשר על ידי חברים לעט מרחבי העולם והמסע שלה כבוגרת למצוא אותם.
הרומן הראשון שלה, שנת הפלאות , שיצא לאור ב-2001, הוא רומן היסטורי, שהפך לרב מכר בינלאומי.
מתרחש בשנת 1666, הסיפור מתאר קרב של אישה צעירה להציל את תושבי הכפר, כמו גם את נשמתה שלה, כאשר מגפת דבר הבלוטות הכתה לפתע בכפר הקטן שלה.
הרומן הבא שלה, מארס (2005), נוצר בהשראת חיבתה לספר נשים קטנות של הסופרת לואיזה מיי אלקוט, שאמה העניקה לה.
בשנת 2002 ברוקס קבלה אזרחות אמריקאית.
כדי לחבר את חווית הקריאה הבלתי נשכחת של הספר נשים קטנות למעמדה החדש כאזרחית אמריקאית, היא חקרה את הסביבה ההיסטורית של מלחמת האזרחים האמריקנית ביחס לנשים קטנות, שבספר והחליטה ליצור כרוניקה של שירות בזמן מלחמה, ביחס ל"האב הנעדר" של בנות מארס.
חודש לפני פרסום הרומן, היא פרסמה כמה היבטים מכרוניקה זו אודות חייו וכתביו הפילוסופיים של עמוס ברונסון אלקוט הפטריארך של משפחת אלקוט, תחת הכותרת "אורפיאוס על המחרשה", בגיליון 10 בינואר 2005 של הניו יורקר.
רומן הבבואה הזה, זכה לתגובות מעורבות מצד המבקרים, אך בכל זאת נבחר בדצמבר 2005 על ידי הוושינגטון פוסט לאחת מחמש היצירות הבדיוניות הטובות ביותר שפורסמו באותה שנה ובאפריל 2006 זיכה את ברוקס בפרס פוליצר לספרות.
היא הייתה זכאית לפרס בזכות אזרחותה האמריקאית, והייתה גם האוסטרלית הראשונה שזכתה בפרס.
ברומן הבא שלה, "אנשי הספר" (2008), ברוקס כתבה היסטוריה בדיונית אודות הגדת סרייבו.
רומן זה נוצר בהשראת הדיווח שלה (עבור הניו יורקר) על סיפורים אנושיים שקרו לאחר התפרקות יוגוסלביה בשנים 1991–1995. הרומן זכה הן בפרס הספר האוסטרלי של השנה והן בפרס הספרות האוסטרלית בשנת 2008.
הרומן שלה משנת 2011 " החצייה של קיילב" שואב השראה מחייו של קיילב צ'שהטהאומאוק האינדיאני, בן שבט וואמפנואג , מדרום מסצ'וסטס, ארצות הברית, שהתנצר ושהיה האינדיאני הראשון שסיים את לימודיו במכללת הרווארד , במאה השבע-עשרה.
בשנת 2011 ברוקס, בהזמנת תאגיד השידור האוסטרלי, היא העבירה סדרת הרצאות במסגרת של הרצאות בויאר .
הרצאות אלה פורסמו בספר "רעיון הבית", והן חושפות את ערכיה ההומניסטיים.
הספר "האקורד הסודי" (2015) הוא רומן היסטורי המבוסס על חייו של דוד המלך המקראי בתקופת הברזל השנייה.
בשנת 2016 ביקרה ברוקס בישראל, במסגרת פרויקט של ארגון " שוברים שתיקה ", לכתיבת מאמר לספר על הכיבוש הישראלי, לציון 50 שנה למלחמת ששת הימים.
הספר נערך על ידי מייקל שייבון ואיילת ולדמן וביוני 2017 ראה אור תחת הכותרת "ממלכה של זיתים ואפר: סופרים מתמודדים עם הכיבוש".
בעברית הספר פורסם בשם "חמישים סופרות וסופרים מן העולם כותבים על הכיבוש בין השנים 1967–2017".
כמו כן, לא הרשו לעיתונאית ההודית להמריא עם המזוודה שלה והיא נאלצה לטוס לניו יורק בלעדיה.
הספר סוס (2022) הוא רומן היסטורי המבוסס על סוס המרוצים לקסינגטון.
מהר מאוד הספר הפך לרב מכר של הניו יורק טיימס.
הוא זכה בפרס אניספילד-וולף לספרות לשנת 2023.
1996: פרס מועדון העיתונות לכתבי חוץ, עבור הסיקור הטוב ביותר של מלחמת המפרץ.
2006: פרס פוליצר לספרות עבור הרומן מארס.
2008: הספר של השנה מטעם איגוד המוציאים לאור האוסטרלי לסופרים.
2009: פרס פגי ו' הלמריך לסופרת.
2010: פרס דייטון ספרותי לשלום מפעל חיים.
2016: קצין מסדר אוסטרליה בתחרות יום אוסטרליה.
2023: פרס ספרי אינדי בדיוני עבור הספר סוס.
2023: פרס אניספילד-וולף לספר ספרות.
שָׁנָה כותרת מוֹצִיא לָאוֹר ISBN 2022 סוּס הוצאת ויקינג 2015 האקורד הסודי Hachette אוסטרליה 2011 מעבר קיילב HarperCollins Publishers אוסטרליה 2008 אנשי הספר פינגווין ויקינגי 2005 מארס הרפר קולינס 2001 שנת הפלאות הרפר קולינס
ברוקס בעלת אזרחות אוסטרלית ואמריקאית, הפכה לאזרחית ארצות הברית בשנת 2002.
בשנת 1984 ברוקס נישאה לעיתונאי והסופר האמריקאי היהודי טוני הורביץ והתגיירה.
שבשנת 1995 טוני זכה בפרס פוליצר.
לזוג נולדו שני בנים נתנאל וביזו.
ב-27 במאי 2019 טוני נפטר בפתאומיות מדום לב כשטייל בוושינגטון, ארצות הברית ובאמצע כתיבת ספרו "ריגול בדרום, מסע לאורך השסע האמריקאי".
ג'רמי אוסמוס הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה בשישה צמידי אליפות העולם בפוקר ובגביע סבב טריטון.
אוסמוס נולד בעיירה לאמאר שבמדינת קולורדו.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת המדינה של קולורדו.
הוא עבר לגור בלאס וגאס ב-2006. אוסמוס החל לשחק באליפות העולם בפוקר לראשונה ב-2010. ב-2012 הגיע לשולחן הגמר של האירוע המרכזי, בו סיים במקום החמישי וזכה בפרס של כ-2.2 מיליון דולר.
שנה לאחר מכן זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו כאשר ניצח בטורניר אומהה הולדם שהתקיים כחלק מהסבב האירופאי בצרפת.
שנה לאחר מכן שחזר את הישג הזכייה בשני צמידים בשנה אחת, כאשר ניצח בטורניר ה-Limit טקסס הולדם ובטורניר טקסס הולדם באינטרנט.
ב-2023 זכה בצמיד השישי שלו, כאשר ניצח בטורניר ה-High Roller באינטרנט וזכה בפרס של כ-360 אלף דולר.
נכון למרץ 2025, אוסמוס זכה בסך של כ-26 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-11.5 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
ג'רלד פטרסון היה טניסאי אוסטרלי.
הוא זכה פעמיים באליפות וימבלדון בתחרות גברים ובאליפות אוסטרליה הפתוחה בשנת 1928. הוא היה חבר נבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה וזכה איתה בגביע מספר פעמים.
ג'רלד פטרסון נולד במלבורן בשנת 1895 למשפחה מבססת ומשולבת בחברה הגבוהה של העיר.