tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במערכות המיוצרות באופן סדרתי יוכנו בדרך כלל המוליכים מראש - יחתכו באורך המתאים בדיוק ליעודם והקצוות יעובדו מראש.
במערכות אחרות המוליכים מגיעים ארוזים כסליל, נמשכים מתוך הסליל לאורך התוואי ונחתכים באופן שיאפשר את עיבוד הקצוות וחיבורם לאחר מכן.
במקרים רבים, התקנת החיווט במערכת מתבצעת הרבה לפני התקנת שאר האביזרים, וזאת מכיוון שהחיווט קל יחסית להתקנה, תופס נפח קטן ומהווה אילוץ משני בלבד למערכת.
מיד לאחר התקנת המוליכים הם מסומנים בסימון ברור שיאפשר זיהוי של תפקיד המוליך ואת שני קצותיו.
עיבוד קצה המוליך תלוי במבנה המוליך.
מטרת העיבוד לוודא שחיבור המוליך לאביזר יהיה בר קיימא, לא יתרופף ולא יתנתק.
רוב המוליכים עשויים מסגסוגות של נחושת או אלומיניום, שהן רכות יחסית ולכן עשויה צורתן להשתנות.
שיטות העיבוד הנפוצות הן התקנת שרוול או נעל כבל.
בשלב הראשון, יקולף הבידוד מקצה המוליך באופן שיחשוף את המוליך עצמו, ובשלב השני יחובר רכיב מקבע באמצעות צימות או הברגה, המנצלים את הרכות היחסית של המוליך לקיבוע הרכיב אליו (הרכיב ננעץ במוליך כמו שקרס דיג ננעץ בדג).
השלב האחרון הוא חיבור המוליכים לאביזרים השונים.
החיבור יכול להעשות על ידי נעיצת המוליך במָחבַּר מהיר, , ריתוך, הידוק באמצעות בורג או מהדק, השחלה על מוט הברגה והידוק על ידי אום, ועוד.
מכיוון שלעיתים המחווט אינו יכול לראות את המוליך לכל אורכו, בין אם משום שמדובר במערכת גדולה מאוד, או שחלק מהמוליכים מוסתרים או אף מוליכים רבים מותקנים ביחד כ"צמה", יש חשיבות רבה בשלב החיבור לסימון הברור של המוליכים.
במדינות רבות מחייבת האסדרה בתחום החשמל שימוש במוליכים מבודדים המיועדים למערכות מתח נמוך (בדרך כלל בין 50 ל-1000 וולט, תלוי במדינה) עם בידוד בצבעים מסוימים.
חיוך הוא רומן גרפי אוטוביוגרפי, שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית ריינה טלגמאייר.
הספר מתאר את חיי המחברת מכיתה ו' ועד בית הספר התיכון.
זהו ספר הבכורה של ריינה, והוא זיכה אותה בפרס אייזנר.
בשנת 2014 הוציאה המחברת ספר המשך הנקרא "אחיות".
ריינה רק רוצה להיות תלמידת כיתה ו' רגילה, אבל לילה אחד, אחרי שהיא חוזרת מפעולה עם חברותיה בצופים, היא נופלת תוך כדי ריצה, ושתי שיניים קדמיות שלה נפגעות באופן קשה.
התאונה הזאת דורשת שנים של טיפול אורתודנטי (ובהמשך גם טיפול חניכיים), ובהמשך הספר ריינה מדברת על הטיפולים שהיא עוברת ועל החברים הלא ידידותיים שלה.
הספר מתאר את ההתבגרות הרגשית והנפשית של ריינה יחד עם התפתחות הפגיעה שעברה בשיניה והטיפול הרפואי בפגיעה.
בניו יורק טיימס נכתב שזהו סיפור שמנחם את הקוראים שחוצים את השנים שבין ילדות לבגרות.
במגזין ביקורת הספרים האמריקאי קירקוס נכתב שהספר כובש, מצחיק ונוגע ללב, והדמויות רבות הבעה; מאוחר יותר, קירקוס הגדיר את הספר כאחד מספרי הספרים הטובים ביותר לשנת 2010 לבני נוער.
בשנת 2011 זכה הספר בפרס אייזנר לפרסום הטוב ביותר לבני נוער.
זה היה גם אחד מעשרת הרומנים הגרפיים הגדולים של התאחדות שירותי הספרייה למבוגרים צעירים לשנת 2011.
החל מ־25 בפברואר 2017 גרסת הכריכה הרכה של הספר הופיעה כ־240 שבועות ברשימת רבי המכר של ניו יורק טיימס תחת הקטגוריה ספרים בכריכה רכה.
חֶיואניה (שם מדעי: Heyuannia; מילולית: "מחה-יו'אן "', בעבר נקרא Ajancingenia ו-Ingenia) הוא סוג של דינוזאור בן משפחת האובירפטוריים שחי בתור הקרטיקון לפני 70 עד 66 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים שלו התגלו בתצורת דלנגשאן שבגואנגדונג ב.
הוא נקרא בידי החוקר לו ג'ונצ'נג ב-2002 על שם העיר לידה התגלה.
ממצאים נוספים שלו התגלו במונגוליה, כשחלקם נחשבים לממצאי אובירפטור.
חיואניה היה דינוזאור באורך 1.5 מטר ומשקל מוערך של 20 קילוגרם.
הוא היה בעל כיפת גולגולת נוקשה אך קצרה, טפרים חדים על גפיו הקדמיות וגפיים חזקות שעזרו לו לנוע במהירות.
הוא היה חסר שיניים אך בעל מקור גדול ומעוקל דומה למקור תוכי שעזר לו לפצח דברים קשים כמו קונכיות ועצמים נוספים.
ככל הנראה הוא היה מכוסה נוצות לאורך גופו.
נמצאו מספר תטולות של הדינוזאור שחי בקובץ גדול ברחבי מדבר גובי וסין הקדומה.
הוא היה כנראה אוכל כל מהיר שנע בקבוצות קטנות.
דינוזאור זה נכחד בהכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה.
חיוג אל השאול הוא מותחן ריגול מאת הסופר הבריטי ג'ון לה קארה, שיצא לאור ב-1961.
בשנת 1961 התפרסם ספרו הראשון, "חיוג אל השאול", תחת שם העט "ג'ון לה קארה".
עלילת הספר, המתרחשת בתקופת המלחמה הקרה, נפתחת כאשר ג'ורג' סמיילי, איש שירות הביטחון שעסק בריגול נגדי, נדרש לבדוק את מהימנותו של סמואל פנאן, פקיד במשרד החוץ הבריטי.
דמותו של סמיילי מהווה אנטיתיזה לדמותו של ג'יימס בונד, אף כי גם הוא היה בעברו איש השירות החשאי הבריטי ופעל רבות מעבר לגבולות אנגליה.
סמיילי, נמוך, שמן וממושקף, גויס לביון הבריטי בעת שהיה סטודנט באוניברסיטת אוקספורד והתמחה בשירה גרמנית במאה ה-17. הוא עבר הכשרה כלוחם וכסוכן חשאי, לחם במלחמת העולם השנייה כסוכן חשאי בריטי באירופה הכבושה על ידי הנאצים, בין היתר בגרמניה עצמה.
יממה לאחר שקבע סמיילי את מהימנותו של פנאן נמצא הלה מת, לאחר שהתאבד.
חשדו של סמיילי התעורר לאחר שגילה שפנאן הזמין לעצמו שיחת השכמה לשעה מאוחרת יותר מזו שבה, לכאורה, התעורר ובה נטל את חייו.
בספר הוא מתחקה אחר רשת ריגול של הביון המזרח־גרמני שמפעילה סוכנים בבריטניה.
הספר עובד לסרט בשנת 1967, בשם The Deadly Affair.
חיווה (באוזבקית: Хива/Xiva; בפרסית: خیوه, תעתיק מדויק: ח'יוה) היא עיר נווה מדבר במחוז ח'ווארזם שבמערב אוזבקיסטן.
העיר ממוקמת בסמוך לגבול עם טורקמניסטן, כ-740 ק"מ מערבית לבירה טשקנט.
עיר זו היא אחת הערים ההיסטוריות והמרשימות ביותר באוזבקיסטן והייתה בעבר מרכז חשוב על דרך המשי.
חיווה הוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית תרבותי בשנת 1991. העיר מכונה "הפנינה של נווה המדבר של ח'ווארזם".
בעבר נקראה העיר גם ח'ווארזם.
הודות לאתרים ההיסטוריים המרשימים שנמצאים בתחום העיר, מהווה חיווה את אחד מיעדי התיירות המתויירים ביותר באוזבקיסטן.
חיווה מחולקת לשני חלקים: העיר החיצונית, הנקראת דיצ'אן קאלה, שהייתה מוגנת בעבר על ידי חומה עם 11 שערים, והעיר הפנימית, או איצ'אן קאלה, המוקפת חומה לבנה, והיסודות הונחו ככל הנראה במאה ה-10. החומות מגיעות לגובה של 10 מ'.
העיר המוקפת חומה שבמרכז חיווה, הייתה האתר הראשון באוזבקיסטן שסווג כאתר מורשת עולמית עוד בשנת 1990.
בשנת 2024 העיר הוכרזה כ"בירת התיירות של העולם האסלמי" על-ידי ארגון שיתוף הפעולה האסלמי (OIC), מה שהביא השקעות נוספות בבתי מלון ובתשתית.
לפי האגדה העיר נוסדה סביב באר בשם "כיוואק", ממנה שתו השיירות שעברו בדרך המשי.
בין המאה ה-16 למאה ה-19 שימשה העיר כבירת מחוז ח'אנות חיווה שבמדינת חורזם.
העיר שימשה כמרכז מסחרי, דתי ותרבותי חשוב וגם התקיים בה שוק עבדים גדול.
הסחורות שעברו דרכה היו: משי, תבלינים, שטיחים, כלי כסף, חיטה ומוצרי חקלאות.
בשוקי העבדים היו אלפי עבדים שמקורם היה באוקראינה, שבויים רוסיים וקזחים.
שווקי העבדים פעלו עד שנת 1873, עד אשר בשנה זו האימפריה הרוסית כבשה את העיר וביטלה את מוסד העבדות.
בשנת 1920 השליטה של הח'אן הופסקה על ידי הצבא האדום וחיווה שולבה כחלק מרפובליקת חורזם תחת השלטון הסובייטי ולאחר מכן, בשנת 1924, הייתה חלק מאוזבקיסטן הסובייטית.
בשנת 1991 עם קריסת ברית המועצות ואוזבקיסטן הכריזה על עצמאותה, חיווה הפכה להיות חלק ממדינת אוזבקיסטן העצמאית.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025 אוכלוסיית העיר מנתה 100,066 בני אדם.
אומדן לא רשמי מספטמבר 2025 מצביע על גידול ל-115,000 תושבים.
חלק גדול של התעסוקה המקומית מתבסס על תיירות, גידולים חקלאיים (מלונים, כותנה ותבואה), עבודות יד (גילוף בעץ, אריגת שטיחים, רקמה).
תעסוקה ופיתוח מקצועי של הצעירים נמצא במוקד הרפורמות הלאומיות: שיפור בחינוך המקצועי, תוכניות ליצור מקומות עבודה והתאמת ההשכלה והמיומנויות לשוק העבודה.
מערכת החינוך באוזבקיסטן משקיעה בפתיחת מוסדות להשכלה גבוהה והרחבת החינוך המקצועי.
ישנם 15 בתי ספר לחינך כללי וישנה אוניברסיטה פרטית בחיווה ובה מלמדים שפות זרות וקורסים במדעי החברה לתואר "בוגר אוניברסיטה".
בעיר מתקיימים באביב ובקיץ פסטיבלים של מוזיקה, ריקוד ואומניות מסורתיות של מחוז חורזם.
בכל שנה מתקיים, לרוב בתחילת חודש אוגוסט, פסטיבל שנתי.
האירוע כולל ירידים חקלאיים, הצגות עם מסורת מקומית, הופעות פולקלור ושווקים של עבודות יד.
בשנת 2025 ביקרו בפסטיבל זה מעל מיליון איש, כולל תיירות מחו"ל.
פסטיבל המתרכז באומנות הבחשי, שהיא אומנות עממית/מסורתית המועברת בין הדורות בעל-פה.
בפסטיבל מסופרים אפוסים היסטוריים, אגדות ושירה.
הזמרים הבחשים מלווים עצמם בכלי מיתר מסורתי - הדוטר.
באפריל 2025 התקיים הפסטיבל בחיווה עם משתתפים מ-40 מדינות.
פסטיבל ספורט אתני בינלאומי מתוכנן להתקיים כל שנתיים בחיווה.
הוא כולל תחרויות ספורט מסורתיות, תחרות בישול המאכל פילאף (פלוב), עבודות אומנות בקרמיקה ורקמה.
הרחובות הצרים בחיווה והבתים המסורתיים מעניקים תחושה של מוזיאון פתוח.
איצ'אן קלה היא עיר מוקפת חומה.
יש בה עשרות מבנים מיוחדים, מינרטים, מסגדים, ארמונות ושערי כניסה.
המינרט הבולט הוא קלטה מינור (Kalta Minor) אשר נבנה במחצית המאה ה-19 ונותר לא גמור.
מינרט זה מקושט בקרמיקה בצבעי כחול-טורקיז.
מדרסת מוחמד אמין חאן, הוא מסגד יום שישי עם 200 עמודי עץ מגולפים, חלקם מהמאה ה-10.
הארמון הישן הוא מצודת החאנים - עם אולם קבלה, מסגדים פרטיים ומגדלי שמירה.
חיובי כוזב ושלילי כוזב הם שני מצבי טעות כתוצאה של בדיקה שנועדה לברר קיום או אי-קיום של תופעה מסוימת.
חיובי כוזב הוא מצב שבו הבדיקה מראה על קיום התופעה, אף שלמעשה היא אינה קיימת.
שלילי כוזב הוא הטעות ההפוכה – מצב שבו הבדיקה מראה שהתופעה הנבדקת אינה קיימת, אף שלמעשה היא קיימת.
אזעקה להגנה מפני גנבה תהיה במצב חיובי כוזב כאשר היא מופעלת במצב שבו לא מתקיים ניסיון גנבה, ותהיה במצב שלילי כוזב כאשר אינה מופעלת למרות שמתקיים ניסיון גנבה.
בדיקת קורונה תהיה במצב חיובי כוזב כאשר היא מציינת שהאדם הנבדק חולה ("חיובי") כאשר הוא בריא, ותהיה במצב שלילי כוזב כאשר היא מציינת שהאדם הנבדק בריא ("שלילי") כאשר הוא חולה.
בבדיקת השערות סטטיסטית מצבי טעות אלו קרויים שגיאות מסוג I ו-II: שגיאה מסוג I היא דחייה שגויה של השערת האפס, כלומר ניסוי מסתיים בתוצאה שהתגלתה תופעה מסוימת, אך תוצאת הניסוי שגויה והתופעה אינה קיימת במציאות.
שגיאה מסוג II היא קבלה שגויה של השערת האפס, כלומר הניסוי לא מצליח לאשש שתופעה מסוימת קיימת, למרות שהתופעה אכן קיימת במציאות.
מצבי טעות אלה מנוגדים למצבים שבהם אין טעות: חיובי אמיתי ושלילי אמיתי.
בביצוע מבחן סטטיסטי ההסתברות לקבלת תוצאה של חיובי כוזב קרויה רמת מובהקות.
בעת כיול של בדיקה ניתן לעיתים לקבוע איזה טעות עדיפה, חיובי כוזב או שלילי כוזב.
דוגמה: בהתקנה של אזעקת פריצה ברכב ניתן לכוון את רגישות המכשיר, ולכוונו לרגישות גבוהה, שתגרום למקרים רבים יותר של אזעקת שווא (חיובי כוזב), או רגישות נמוכה, שתגרום למקרים רבים יותר של פריצה שלא תינתן עליהם אזעקה.
רמות הדיוק והיכולת האבחנתית של הבדיקות (למשל, הרפואיות) נמדדות בהשוואה לבדיקה מדויקת (הידועה בכינוי מדד הזהב) וניתנות בצורה של מדדים שונים.
המדדים לבדיקות אבחון הנפוצים ביותר הם רגישות וסגוליות וכן ערך ניבוי חיובי וערך ניבוי שלילי.
מדד מודרני יותר הוא יחס נראות.
הצגה חזותית לשגיאות מסוג I ו-II, או "חיובי כוזב" ו"שלילי כוזב", בהתאמה.
מתבצעת בעזרת מטריצת טעות .
אם נוספות בשולי הטבלה גם ההתפלגויות השוליות לכל אחד מהמסווגים, נהוג לקרוא למטריצה טבלת תלות, או טבלת שכיחות דו-ממדית.
טבלת התלות הבאה מתארת נתונים ממחקר מסוים לגבי יעילות בדיקת דם סמוי בצואה בזיהוי סרטן המעי הגס.
במקרה זה, ניתן לבצע גם אנדוסקופיה, אלא שזהו תהליך חודרני, ולכן מועדפת האפשרות לבדיקת צואה.
מחלה בסרטן המעי הגס(לפי בדיקת אנדוסקופיה)חולהבריאסך הכולתוצאתבדיקתדםסמויבצואהתוצאהחיובית 20 180200</div>תוצאהשלילית 10 1820 1830סך הכול3020002030
אם נחלק את כל אחד מהתאים בגודל המדגם (2030), נקבל אומדן לשיעור של כל אחת מהאפשרויות באוכלוסייה כולה.
חיווט מוחי (Wireheading) הוא מונח המשויך ליישומים פיקטיביים או פוטוריסטיים של סטימולציה קרבית עמוקה.
המונח מתייחס לתהליך שבו מפעילים מכשיר סטימולציה חשמלית במערכת המוח, בדרך כלל על ידי סיבוב או מעבר של חוטים חשמליים בתוך המוח.
המטרה היא ליצור סיכוי לחוויות ותגובות חיוביות, כגון הנאה או תחושת שביעות רצון, על ידי עידוד המערכת הניהולית של המוח להפיק אותן.
מונח זה נמצא בעיקרו בתחום המחקר הטיפולי במוח, בו מחקרים נערכים על מנת לקבוע האם וכיצד ניתן לשלוט בתהליכים מוחיים כדי להביא לתוצאות רצויות עבור הטיפול במגוון מחלות נוירולוגיות ופסיכיאטריות.
הפעולה של הפעלת המוח המכשירה המרכז לשבח באמצעות סטימולציה חשמלית של כבל שמוטבע, לצורך 'קיצוץ דרכים' במערכת הפרגן הרגילה והפעלת הנאה באופן מלאכותי.
המילה "קיצוץ דרכים" מתייחסת לתהליך שבו הפעלת המוח המכשירה נועדת לחתוך או לשנות תהליכים תוך התעלמות ממערכת הפרגן הרגילה של המוח.
במונחים פיזיולוגיים, המערכת הפרגן מתייחסת לרשת העצבים והמבנים המוחיים הסביבתיים שמשפיעים על התנהגות ותפקוד המוח.
בפועל, קיצוץ הדרכים מתייחס לשינוי או השבת של יכולת המערכת הפרגנית הרגילה להשפיע על התהליכים המוחיים.
התוצאה המיוחדת של הפעולה של הפעלת המוח המכשירה המרכז באמצעות סטימולציה חשמלית של הכבל המוטבע היא הפעלת הנאה באופן מלאכותי.
זה יכול להתייחס ליצירת תחושות חיוביות או חוויות מהנות באמצעות התערבות חשמלית במערכת המוח.
בעבר נערכו מחקרים בהם ביצעו הפעלה של הפרגן הסטימולציה על עכברים (בשנות ה-1950) ובבני אדם (בשנות ה-1960).
הסטימולציה הזו אינה נראית לגרום להתמודדות קרובה לסבלנות או שביעות רצון באופן שמינה או סמינרי אחרים עושים.
מקור המונח מיוחס לסופר מדע בדיוני לארי ניבן, שהשתמש במונח בסדרתו "Known Space".
בפילוסופיה של בינה מלאכותית, המונח משמש להתייחס למערכות בינה מלאכותית המפרצות את שער השכר שלהן.
באופן נרחב יותר, המונח יכול גם להתייחס לסוגים שונים של אינטראקציה בין בני אדם לטכנולוגיה.
חיווט מוחי, כמו גם דרכים אחרות של שינוי מוח, מטופלות לעיתים כמופת דיסטופי בספרות מדע בדיוני.
בסיפורי Known Space של לארי ניבן, "וירהד" הוא אדם שהותקן בו מכשיר משוטבע מוחי אלקטרוני בשם "דרוד" לצורך סטימולציה של מרכזי הנאה במוח.
חיווט מוחי הוא הרגל הממכר ביותר שידוע (הדוגמה היחידה לנוצר שהתאושש מממכר), ווירהדים רגילים בדרך כלל מתים כתוצאה מהתעללות בצרכיהם הבסיסיים לטובת הנאה שאינה מתמידה.
חיווט מוחי כה חזק וקל, עד שהוא הופך ללחץ אבולוציוני, שמבחר כנגד אותו חלק באנושות שאין לו שליטה עצמית.
מותו של ווירהד מרכזי בסיפור של ניבן "מוות בזמיר", שפורסם ב-1969 תחת הכותרת "המסחר בארגונים", ודמות מרכזית בספר "מהנדסי עולם-טבע" היא ווירהד ישן שמנסה להפסיק את ההתמכרות שלו.
גם ביקום "נוף-עולם" של ניבן, מכשיר בשם "טספ" אשר אינו דורש שתיון ניתוחי (דומה לסטימולציה מגנטית חוצת-מצחית) ניתן לשימוש לשגיאת יעדים דומים: מרכזי הנאה במוחו של אדם נמצאים ומופעלים מרחוק (נחשב עבירה לפני שאדם נותן רשות מראש).
מדובר במכשיר חשוב בספרי ניבן "סדרת נוף-עולם".
סיפוריו של ניבן מביאים תיאור לחיווט מוחי באמצעות הזכירה למחקר בו נכנסו אלקטרודות למוח של עכברים ומקום אסטרולוגי מסוים שם מנסים להוסיף התחושות יעדים באמצעות התערבות במוח הגורם בשלמותו (למעשה התואם למינימום פרסומים של גלגולים ודיאות רבות, כל אחת על בסיס חקר תנאים בסביבת מחקר).
באופן נרחב יותר, חיווט מוחי משמש כמקור השראה ליצירתיות מדע בדיוני ולשאלות אתיקה ופילוסופיה בתחום הטכנולוגיה הניורוסייה.
הקולנוע השתמש בתופעת החיווט מוחי בסרטים ובסיפורים כדי לחקור את המורכבות האנושית ולהעביר מסרים מוסריים ופילוסופיים:
בסרט "מטריקס", המציג עולם וירטואלי מקושר למערכת הממשית, מתוארת התמכרות למציאות מדומה כמו סוג של wireheading.
בסרט "שמש נצחית בראש צלול", מוצגת טכנולוגיה שמאפשרת למחוק זיכרונות ולחיות חיים נקיים מנטפלטות וכאב.
השאיפה לחיות חיים ללא כאב וללא התעסקות בקושי המוחי מזכירה את רעיון החיווט מוחי.
בסרט "התחלה" יש חוקים משונים בעולם הווירטואלי ומתוארת נסיגה מהמציאות האמיתית כתוצאה מתמיכרות לחוויות מותאמות.
בסרט "Total Recall" (זיכרון מוערך), מוצגת טכנולוגיה שמאפשרת הזכרה מדומה שניתן למשתמש לחיות בה במציאותו.
הטלוויזיה גם השתמשה בנושא החיווט מוחי במסגרת סדרות ותוכניות לקהל הרחב:
בסדרה "מראה שחורה", שוקלים ומתייחסים לתופעת החיווט מוחי ולהשלכותיה האתיות והחברתיות בעולם המודרני.
פרקים כמו "San Junipero" ו-"USS Callister" מתמודדים עם יכולת הבריחה לתוך עולמות מדומים והקשר האמיתי והמוחי.
בסדרה "וסטוורלד", מתוארת תפיסה מחודשת ווירטואלית של המציאות בעולם עתידני, כאשר האנשים מחיים בחוויות עולם המערבי שניתן לתכנת ולשנות בחופשיות.
בתחום הקומיקס, wireheading והתפשטות הטכנולוגיה המשתמשת בו מוצגים באופן פרוזאי ומעניין:
בסדרת הקומיקס "Transmetropolitan" (העיתונאי העובר), מתוארת עידוד של תופעת החיווט מוחי וטכנולוגיות המוח המתקדמות, שמשפיעות על החיים והחוויות של האוכלוסייה האנושית בעולם העתיד.
בקומיקס "The Invisibles" (הבלתי נראים), יש דמות של גיבור שמקבל התקנה במוחו כדי לחוות חיים מושלמים מבחינתו.
בקומיקס "Saga" (סאגה), טכנולוגיה מתקדמת כגון פילטרים דמעיים משפיעה על רמת המציאות והחוויה הקולנועית של האוכלוסייה.
מחקר ופיתוח בתחום החיווט מוחי מתנהל במגוון תחומים, כולל מחקר נוירו-מדעי, בינה מלאכותית, מערכות נטורליות, פסיכולוגיה ותיאורים של חוויות אישיות.
מרכזים מובילים בתחום זה כוללים את מכון רכבי חיווט מוחי בישראל, מכון רוקאי בארצות הברית, אינסטיטוט מקס פלאנק בגרמניה ומכון חיווט מוחי למדעי המוח בצרפת.
פיתוח בתחום החיווט מוחי כולל את יצירת טכנולוגיות מתקדמות לחיבור מחשבים ומערכות חכמות למערכת המוח האנושית.
חלק מהטכנולוגיות המצויות בשלבי פיתוח כוללות ממשקים מוח-מחשב, ממשקים מוח-מוח וממשקים מוח-רובוט.
המטרה העיקרית היא לאפשר תקשורת יעילה ובטוחה בין המוח האנושי לבין מכונה או מערכת חיצונית, ולשפר את האינטגרציה בין המחשב האנושי והמחשבים החיצוניים באופן שיאפשר לטכנולוגיה לשרת את האדם בצורה טובה יותר.
החיווט מוחי מעלה שאלות אתיות ומוסריות רבות.
השימוש בטכנולוגיות חיווט מוחי עשוי לגרום לפתיחת דלתות לתקשורת ישירה ולחיבור בלתי רגיל בין אנשים.
מדובר בשאלות הנוגעות לפרטיות, לשוק העבודה, לשינוי זהות ולשאלות על המוסר האנושי כולו.
הטכנולוגיה יכולה להביא לשיפור ולהרחבת היכולות האנושיות, אך יכולה גם לגרום לתופעות לוואי ולאי-הסכמה בין אנשים ותרבויות.
כתוצאה מכך, יש צורך במתן דגש גם לדיבורים ולפתרונות אתיים ומוסריים, כדי לקדם את השימוש האחראי והמועיל של הטכנולוגיה.
בנוסף, החיווט מוחי עשוי לגרום לאי-שוויון חברתי.
כאשר טכנולוגיות חיווט מוחי מתפשטות ומשתלבות בחברה, ייתכן שתהיה קיום של שוק חדש של יכולות והזדמנויות, וכך נוצרת הפרדה בין אנשים שיש להם גישה ויכולת להשתמש בטכנולוגיה המתקדמת ובין אנשים שחסרים להם יכולת כזו.
נדרשת התייחסות מערכותית וסדרתית על מנת למנוע אי-שוויון זה ולהבטיח שהטכנולוגיה תשמש כל אדם בצורה שוה.
חיוך הוא סרט אמריקאי מ-1975, המהווה קומדיה סאטירית על תחרות יופי וכיצד היא משפיעה על העיירה בה נערכת התחרות.
הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים של ניו יורק.
הוא עובד למחזמר בעל אותו שם בברודוויי.
ביג בוב פרילנדר הוא סוכן במכוניות ומשמש כיושב ראש חבר השופטים של תחרות היופי "מיס אמריקאית צעירה" (Young American Miss Pageant) הנערכת בסנטה רוזה.
ברנדה דיקרלו היא מנהלת התחרות ובעלה אנדי הוא אלכוהוליסט.
33 בחורות מרחבי ארצות הברית מגיעות לעיר על מנת להשתתף בתחרות, ביג בוב, בנו של בוב הגדול, מבצע תחבולות על מנת לצלם את המתמודדות במצבים שונים שהן אינן לבושות, והוא מצלם אותן במקלחות של האודיטוריום בו נערכת התחרות, אך נתפס על ידי וילסון, מפיק התחרות.
המתמודדות רובין גיבסון נותנת לשותפתה לחדר דוריה טיפים להצטיינות ובהם מריחת וזלין על השפתיים כדי לשפר את החיוך שלה.
חיוב אישי הוא קנס שמטיל משרד הפנים על נושא משרה או נבחר ציבור ברשויות המקומיות, בגין הוצאה שלא כדין של כספים מקופת הרשות המקומית.
הקנס מוטל מכוח לפקודת העיריות ו לפקודת המועצות המקומיות.
סמכות דומה חלה ביחס לרשויות מקומיות ביהודה ושומרון.
כאשר מתעורר חשד לחריגה כזו, הוא מובא לדיון בפני הוועדה לחיוב אישי, והמלצת הוועדה מועברת לאישור מנכ"ל משרד הפנים או הממונה על המחוז במשרד הפנים.
במשך שנים רבות הייתה הסמכות שניתנה למשרד הפנים בעניין זה בגדר אות מתה.
בפסק דין בעתירה לבג"ץ בנושא זה נאמר: "וראוי גם ראוי שהממונה יעשה שימוש בסמכות המוקנית לו בסעיף זה למען תקוים ביקורת יעילה ומועילה על הפעולות הכספיות של הרשות המקומית ולמען ההקפדה על סדרי מינהל תקינים".
אך מצד שני, אל לו לבעל הסמכות לנהוג יתר סלחנות בהפעלת סמכותו זו.".
בשנת 2001 גיבש משרד הפנים נוהל לחיוב אישי בשלטון המקומי, וזה פורסם בחוזר מנכ"ל, ועודכן בהמשך.
בהמשך הוקמה הוועדה לחיוב אישי, שתפקידה לבחון מקרים של הוצאה שלא כדין ולהמליץ על חיוב אישי של האחראים לה.
בראש הוועדה עמד השופט בדימוס ורדימוס זיילר.
עם פטירתו מונה עו"ד עדן בר טל ליו"ר הוועדה.
משרד הפנים הציג את מטרות הוועדה לחיוב אישי:
ליצור בקרב אילו עליהם חל דין החיוב האישי גורם הרתעה שימנע התעלמות מחובתם כנאמני ציבור לפעול בכספי הציבור בדרך תקינה.
להבהיר שהוראות הדין הדנים בחיוב אישי הן בתוקף מלא, חרף אי עשיית השימוש בהם שנים ארוכות והכל לצורך מניעת בזבוזים ופעילות לא תקינה בכספי ציבור.
לגרום לתיקון ליקויים ולצמצום נזקים.
חיוורון הוא צבע חיוור של העור שיכול להיגרם על ידי מחלה, הלם רגשי או מתח, שימוש בממריצים או אנמיה, והוא תוצאה של כמות מופחתת של אוקסיהמוגלובין ועשוי להיראות בדיקה גופנית גם כחיוורון של לחמית העיניים.
חיוורון בולט יותר על הפנים ועל כפות הידיים.
התופעה יכולה להתפתח באופן פתאומי או באופן הדרגתי, תלוי בגורם.
זה בדרך כלל אינו משמעותי מבחינה קלינית, אלא אם כן הוא מלווה בחיוורון כללי (שפתיים חיוורות, לשון, כפות ידיים, פה ואזורים אחרים עם קרום רירי).
הוא נבדל ממצגים דומים כמו היפופיגמנטציה (חוסר או אובדן של פיגמנט עור) או פשוט גוון בהיר.
חיוניות מטעה הוא תת־כשל לוגי של הכללה נמהרת, מסוג שגיאות דגימה.
חיוניות מטעה היא מצב בו אירוע חריג מובלט מאוד ומשכנע את השוגה בכך שלאירוע יש משמעות רבה.
אף על פי שלחיוניות מטעה אין תימוכין לוגיים, היא יכולה להיות בעלת השפעה פסיכולוגית מרחיקת לכת בגלל היוריסטיקה קוגניטיבית המכונה היוריסטיקת נגישות.
מיליוני כרטיסי פיס נמכרים מדי שבוע, וברוב השבועות אין אפילו כרטיס זוכה אחד.
אולם, ההד התקשורתי של הזכיות הנדירות גורם לאנשים רבים לחשוב שזכייה בפיס היא אירוע שגרתי.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן הוא ספר לימוד בבית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות בסדרת ספרי "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג.
לימים יצא הספר לאור בעולם האמיתי כחלק מסדרה בת של סדרת הספרים.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן הוא ספר לימוד במאגיזואולוגיה (המקבילה לזואולוגיה בעולם הקוסמים) של תלמידי הוגוורטס.
הספר מסביר על חיות הפלא בעולם הקוסמים וכולל גם מדריך זואולוגי.
את הספר כתב לכאורה החוקר ניוט סלמנדרה (במקור: Newt Scamander, "ניוט סְקַמָנְדֵר").
היסטוריה קצרה של גילויי מודעות מצד מוגלגים לקיומן של חיות הפלא
סולם הדירוג של משרד הקסמים
חיות הפלא מא' ועד ת'
מבין החיות המוזכרות: עוף החול, הדוקסי, הלשלוש.
בעקבות ההצלחה של סדרת "הארי פוטר" יצאו שלושה ספרונים על פי הסדרה, אשר "חיות הפלא" הוא אחד מהם.
ספרים אלה אינם מקדמים את העלילה אך מספקים רקע על עולם הקוסמים.
ספר דומה יצא גם על תולדות הקווידיץ' - משחק הספורט הפופולרי ביותר בקרב הקוסמים - בשם "קווידיץ' בראי הדורות", המוצג כספר מספריית הוגוורטס.
הספר הופץ על ידי חברת "קומיק רליף", שהתחייבה לתרום 80% מהרווחים למדינות נחשלות שמצבן הכלכלי רע.
הספר מלווה בהערות הכתובות לכאורה בכתב ידם של הארי פוטר, רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר.
ב-12 בספטמבר 2013 הוכרז שכותבת הספר, ג'יי קיי רולינג, הסכימה לעסקה עם אולפני האחים וורנר, שייצרו סרט חדש המתקיים בעולם של הוגוורטס, תוך כדי שימוש בשמו של הספר, ובדמותו של ניוט סלמנדרה.
הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2016. הסרט הפך להיות הראשון מתוך חמישה סרטים מתוכננים, אשר עוסקים במלחמה של עולם הקוסמים בגרינדלוולד (הקוסם המרושע שדמבלדור הביס) ב-14 במרץ 2017 יצאה לאור מהדורה חדשה של הספר עם שישה יצורים חדשים ועם ההקדמה מאת ניוט סלמנדרה.
מהדורה זו היא לכאורה עותק חדש מאחר שלא כלולות בה הערות בכתב יד כלשהן.
הכנסות ממהדורה זו מותרמות לחברת "לומוס" בנוסף ל"קומיק רליף".
יחידת חיות הנגב הייתה קבוצת לוחמים שגויסו בחודש דצמבר 1947 ונשלחו לנגב כתגבורת לכוחות המצומצמים שהיו בו עד אותה שעה.
היחידה הוקמה במטרה לשמור על קווי המים ועל הדרכים שבין היישובים.
בניגוד לכוחות שהיו בו עד אותה שעה שפעלו כיחידות מרחביות שפעלו בגזרות היישובים השונים, יועדה יחידה זאת להיות ניידת בכל המרחב.
היחידה פעלה כיחידת סיור וקומנדו תחת פיקודו של המ"פ שמחה שילוני.
בשלב ראשון פעלה היחידה בשתי גזרות: מחלקת משמר הנגב בגזרה המזרחית ומחלקת בארי במערבית.
עם הקמת גדוד 9 שהיה לגדוד הפשיטה המשוריין של חטיבת הנגב, הפכה היחידה לפלוגת הסיור של הגדוד כאשר הגמל המשיך להיות הסמל שלה.
לנוכח התלקחות מעשי האיבה ברחבי הארץ החל מה-30 בנובמבר 1947, הורה ישראל גלילי ראש המפקדה הארצית של ארגון ההגנה על גיוסם של 6,000 אנשי חי"ש (חיל שדה) ועוד 900 אנשי הרזרבה של חטיבת הפלמ"ח.
הרזרבה של הפלמ"ח נוצרה לראשונה בסוף שנת 1943 כאשר החלו להשתחרר ראשוני המתגייסים לפלמ"ח שסיימו שרות סדיר של שנתיים שכללו עבודה חקלאית בקיבוצים בהם ישבו, סדרות אימונים ופעולות מבצעיות נגד הערבים או הבריטים.
לכל גדוד פלמ"ח הוצמדו יחידות הרזרבה שהיו במרחב שלו.
היות ששתי פלוגות הרזרבה של הגדוד השני שהיה פרוס בנגב גויסו אך נשארו מרותקות להגנת ירושלים, העיר העתיקה ולאבטחת התחבורה בכביש תל אביב – ירושלים, הוחלט במטה הפלמ"ח לשלוח לנגב את הרזרבה של משקי עמק יזרעאל שהיו כפופות עד אז לגדוד הראשון וכן את זו של חיפה.
ב-15 בדצמבר 1947 יצאו 15 אנשי העמק מעפולה דרומה לנגב.
בתל אביב הצטרפו אליהם חמישה איש נוספים.
אותם 20 לוחמים הגיעו לניר עם ממנה נשלחו לבארי.
הם עסקו בעיקר באבטחת קוו המים המערבי בפעילות יום ולילה.
שתי מחלקות הרזרבה החיפאית תחת פיקודו של שמחה שילוני גויסו ביום ו' ה-19 בדצמבר.
מחלקה אחת הייתה פעילה במבצעים והשנייה הייתה מורכבת מסטודנטים שלמדו בטכניון.
למחרת היום, יום שבת ה-20 בדצמבר, יצאו שתי המחלקות בשני אוטובוסים מחצר הטכניון דרומה לנגב.
עם הגיעם למפקדת הגדוד השני שליד ניר עם, נשלחה מחלקת הסטודנטים לצאלים ואילו המחלקה השנייה תחת פיקודו הישיר של שילוני נשלחה למשמר הנגב.
כאן הצטרפו למחלקה זאת 33 אנשי המ"ן (המשמר הנע) בפיקודו של המ"מ דודק'ה מגן ויחד החלו להתגבש כיחידה אחת שמנתה כ־50 לוחמים.
לרשותם עמדו בתחילה משאית וטנדר פתוח ששימש עד אז את המשמר הנע.
המגויסים היו מצוידים בנשק קל שכלל: רובי לי אנפילד, תת-מקלעים סטן ושני מקלעי ברן.
הם היו ללא מכשירי קשר, ביגוד חם לחורף, חגורים וכדומה.
את הרימונים והכדורים נשאו בכיסים.
הם סבלו ממחסור במזון, ישנו באוהלים פרוצים ונאלצו לפעמים לצאת לפעולות ביום כשהם לבושים גופיות כדי לשמור את הסוודרים יבשים לפעולות לילה.
בעקבות הפגיעות ברכבים בנגב שוריינו הרכבים והמשאיות.
כדי לספק הגנה נגד נשק קל, רותכו לוחות פלדה סביב תאי הנהגים של שתי המשאיות של יחידת משמר הנגב: משאית מסוג CMP-60 ומשאית מסוג גי.אמ.סי.
6 × 6. כמו כן רותכו לוחות פלדה מסביב לארגז עם חרכי ירי.
בחלק העליון נשאר הארגז פתוח ללא כיסוי פלדה אלא עם כיסוי הברזנט המקורי ששימש להגנה מהגשם בחורף והשמש בקיץ.
בכך יכלו לפעול תוך קבלת הגנה מאש נשק קל.
הדרישה לציוד הגיעה עד למטה הכללי שדאג לרכוש ולהכין משוריינים וכך נשלחו באמצע ינואר 1948 שמונה משורייני פרפר ראשונים לנגב מהם נשלח אחד ליחידה במשמר הנגב.
כעבור 3 שבועות הגיעו שני משוריינים נוספים.
הופעת המשוריינים שצוידו במכשירי קשר מסוג מק.
19 שנתה את כללי המשחק במאבק על הדרכים.
למחלקת בארי היה קומנדקר פתוח ומשאית שגם היא שוריינה.
במקביל לשליחת משורייני פרפר למחלקת משמר הנגב נשלחו שניים גם למחלקת בארי.
ב-27 בינואר 1948 נערכה הפעולה ההתקפית הגלויה הראשונה.
באותו בוקר הגיע מידע לפיו משאית עם נשק עומדת לצאת מבאר שבע כדי לחלקו לבדואים באזור עימארה.
משוריין אחד עם כיתת לוחמים התגברו על עשרות ערבים שנעו מולם במשאיות מספר תוך גרימת אבדות כבדות.
גם מחלקת בארי קיבלה במחצית ינואר שני משוריינים שתרמו רבות להגברת יכולות הפעולה.
בשבת ה-31 בינואר יצאו שני משורייני בארי לסיור.
אחד נעצר עקב תקלה והשני המשיך עד שנעצר על ידי סיור בריטי.
הבריטים החרימו נשק ותחמושת של אנשי המשוריין הראשון וכאשר לפתע הגיע השני, איימו אנשיו על הבריטים ומנעו החרמת נשקם.
בשבת ה-7 בפברואר הגיעה ידיעה שאנשי הוועד הערבי העליון עומדים לעבור בכביש באר שבע – עזה.
לוחמי היחידה יצאו לצומת משמר הנגב להכין חסימה ומארב.
ערבי שזיהה אותם הודיע לבריטים ששלחו למקום כוח גדול שנע במשאיות בעקבות טנק (כנראה) קרומוול.
הופעת הבריטים שיבשה את הפעולה.
ב-12 באפריל 1948 הובילו אנשי חיות הנגב פשיטה על שדה התעופה של עזה בהשתתפות מחלקת בארי וכוח מהגדוד השני.
במהלך הפשיטה היו תקלות רבות ופריצת הגדרות לא צלחה.
אמנם לא היו נפגעים לכוחות הפושטים, אך הפעולה לא הושלמה.
ב-13 במאי הוחלט לתקוף את הכפרים ברייר, חוליקאת וכאוכבה ששלטו על הדרך לנגב ופגעו בשיירות רבות.
לטובת התקיפה רוכז כוח גדודי הכולל את חיות הנגב, פלוגה ב' ופלוגה ח'.
ההתקפה החלה על ברייר בירי ארטילרי, התושבים החלו נסים, חיות הנגב הסתערו בחמת זעם פגעו במקומיים והאיצו את הבריחה.
מרבית התושבים ברחו לכיוון עזה.
הכוח המשיך לכאוכבה וחוליקאת וטיהר גם אותם.
ביוזמה מקומית וניצול ההצלחה ביקש מפקד הגדוד להסתער על משטרת עיראק סואידן ונענה בשלילה.
בהמשך הועברה המשטרה על ידי הבריטים לערבים.
נקודה זו הפכה לנקודה קשה לכיבוש בהמשך המלחמה.
חודש פברואר 1948 הצטיין בפעילות מוגברת בה פגעו אנשי המחלקה ברכוש הבדואים שחיבלו בקו צינור המים.
הפעילות סביב השעון ותנאי החיים גרמו ללוחמים לגדל זקן ולהתנהג בצורה פרועה.
אט אט נוצרה סביבם הילה של חבורת גברים פרועה ומגובשת המטילה את מוראה על הערבים.
הם כינו את עצמם "חיות הנגב" והחליטו שהגמל יהיה סמלם אותו ציירו על דפנות כלי הרכב שלהם.
אחד מאנשי המחלקה נסע העירה והכין סמלים ממתכת אותם ענדו הלוחמים על דש הבגד או על כובעיהם בגאווה רבה.
גם מחלקת בארי אימצה לעצמה שם: "עכברי המדבר".
צורכי הביטחון דרשו את הגדלת כוחות החטיבה.
כך נוספו לחטיבת הנגב שהורכבה עד אז משני גדודים מרחביים: (הגדוד השני הצפוני והגדוד השמיני הדרומי) במרץ 1948 שני גדודי עתודה: הגדוד השביעי, גדוד חי"ר והגדוד התשיעי כגדוד פשיטה ממונע.
עם הקמת הגדוד התשיעי, השתלבו בו לוחמי חיות הנגב ופעלו במסגרתו כפלוגת ג'יפים עד תום המלחמה.
בהשפעת השם "חיות הנגב" הוציא נחום גוטמן בהוצאת עם עובד ספר ציורי לוחמים בשם "חיות הנגב".
תיאטרון המטאטא העלה בשנת 1949 הצגה בשם "חיות הנגב באות העירה", של השחקן יוסף לוי, בבימויו של אלף ארי וולף.
המחזה עוסק בחיילים השבים משדה הקרב.
חיות הדרום הפראי הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה-פנטזיה בבימויו של בן צייטלין משנת 2012. תסריט הסרט נכתב על ידי צייטלין ולוסי אליבר, המבוסס על מחזה של אליבר בשם "Juicy and Delicious".
אחרי שזכה להצלחה בפסטיבלי קולנוע, הסרט יצא לאקרנים ב-27 ביוני 2012 בניו יורק ובלוס אנג'לס.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור צייטלין, התסריט המעובד הטוב ביותר עבור צייטלין ואליבר והשחקנית הטובה ביותר עבור קוובנז'ניי ווליס.
נכון לשנת 2019 ווליס בת ה-9 היא השחקנית הצעירה ביותר שהייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
הסרט מגולל את סיפורם של האשפאפי (קוובנז'ניי ווליס) ואביה ווינק (דוויט הנרי) החיים בדרום ארצות הברית בקהילה מבודדת בשם "האמבטיה".
יום אחד, כשהאשפאפי, בת 6, חוזרת מבית הספר, היא מגלה שאביה נעדר.
כאשר הוא חוזר מתפתחת ביניהם תגרה שאחריה האשפאפי רצה לביתה וגורמת לשריפתו.
לפי החלוק והצמיד מבין הצופה כי וינק היה מאושפז בבית חולים.
כאשר מתעמתים האשפאפי ואביה על אירוע השריפה היא מכה אותו בחזהו והוא מתמוטט.
היא משיגה לו תרופה אבל הוא שוב נעלם.
לקראת סופה מתקרבת, רוב תושבי "האמבטיה" מחליטים להתפנות כדי להינצל מהצפה.
אולם קומץ תושבים ובכללם ווינק מחליטים להישאר בכל מחיר.
כאשר מתחילה הסערה הגדולה ווינק והאשפאפי מתכנסים בביתם.
עם שוך הסערה ווינק וחבריו משתמשים בחומר נפץ על מנת לפעור חור בסוללה המעכבת את ירידת פני המים.
לאחר מכן הרשויות מפנות את תושבי "האמבטיה" לבית חולים.
ווינק מסרב לקבל טיפול רפואי ומצבו מחמיר.
לבסוף הם מצליחים לברוח משם.
האשפאפי יוצאת לחפש את אמא שלה.
כשהיא מוצאת מישהי שנראית כמותה היא מנסה לברר אם זו היא.
לאחר ניסיונות כושלים היא שבה לביתה שם ווינק על ערש דווי.
לאחר מותו של ווינק האשפאפי ושאר תושבי "האמבטיה" עורכים את טקס שריפת הגופה.
בסצנת הסיום צועדים חברי הקהילה לאחר הטקס.
לוי איסטרלי - ג'ין באטסטי
ג'ינה מונטנה - מיס בת'שבא
ג'ונשל אלכסנדר - ג'וי סטרונג
האתר "Rotten Tomatoes" נתן לו ציון של 86% בהתבסס על 141 ביקורות.
האתר "Metacritic" נתן לו ציון של 86% בהתבסס על 41 ביקורות.
הסרט נבחר על ידי העיתון "הניו יורק טיימס" לבחירת המבקרים של שנת 2012. המגזין "Sight & Sound" דירג אותו במקום החמישי ברשימת סרטי השנה.
מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (בן צייטלין)
מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (בן צייטלין ולוסי אליבר)
מועמד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (קוובנז'ניי ווליס)
זכייה ברשימת עשרת סרטי השנה של מכון הסרטים האמריקאי
מועמד לפרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר (בן צייטלין ולוסי אליבר)
זכייה בפרס מצלמת הזהב מפסטיבל הקולנוע בקאן (בן צייטלין)
מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הטוב ביותר
מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לבמאי הטוב ביותר (בן צייטלין)
מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הראשית הטובה ביותר (קוובנז'ניי ווליס)
מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לצילום הטוב ביותר (בן ריצ'רדסון)
זכייה בפרס הגראד ג'ורי מפסטיבל סאנדנס (בן צייטלין)
זכייה בפרס הצילום הטוב ביותר מפסטיבל סאנדנס (בן ריצ'רדסון)
"חיוכים" הוא שיר שהתפרסם בביצועה של חוה אלברשטיין, ושהנוסח העברי שלו נכתב בידי הפזמונאית לאה נאור.
הוא נכלל באלבומה של חוה אלברשטיין "מות הפרפר", שיצא ב־1968.
השיר הולחן במקור בידי הארגנטינאי אנחל קברל (Ángel Cabral).
השיר המקורי נקרא Que nadie sepa mi sufrir (שאיש לא ידע עד כמה אני סובל), אך מוכר גם בתור Amor de mis amores (אהבת אהבותיי), ובו הדובר שבור הלב "מתחשבן" עם אישה שבה היה מאוהב ושהעדיפה מישהו אחר.
השיר הולחן על ידי אנחל קברל (Ángel Cabral) ב־1936 למילותיו של אנריקה דיסאו (Enrique Dizeo) (שניהם מארגנטינה), והתפרסם באמריקה הלטינית בעיבוד כוואלס פרואני שהקצב שלו מהיר יותר מהמקובל באירופה.
לשיר יש מספר רב מאוד של ביצועים, ובארץ הוא זכה להצלחה בתחילת שנות ה־70 בביצועה של הזמרת כרמלה (Carmen Requeta Dideo), בליוויו של פאקו איבנז.
בשנת 1953, הכירה הזמרת הצרפתייה אדית פיאף את השיר בביצועו של אלברטו קסטיז'ו (Alberto Castillo) במהלך מסע הופעות באמריקה הלטינית, ובשנת 1957 השיר התפרסם בביצועה בצרפתית בשם La Foule (ההמון) למילותיו של מישל ריבגוש (Michel Rivgauche), וזכה להצלחה רבה.
בעיבוד זה הוואלס מנוגן בקצב איטי יותר, כמקובל אז בפריז.
מילות הנוסח הצרפתי מספרות על פגישה מקרית בין המספרת לגבר שבו התאהבה במבט ראשון בתוך המון חוגג, אך אותו המון גם הפריד ביניהם לבסוף, והיא לא שבה לראותו.
בניגוד לגרסאות בספרדית ובצרפתית המספרות על אהבות נכזבות, הנוסח העברי שנכתב על ידי לאה נאור וחוה אלברשטיין ובוצע בפי חוה אלברשטיין (כאמור – מ־1968) הוא שיר אופטימי על היופי בחיוכים ובדברים הפשוטים שבחיים ואיך להיות מאושרים בזכותם.
לשלומי שבת יש גרסה מאוחרת יותר בקצב הסלסה, שהיא חלק ממחרוזת שירים בשם "מרגריטה", למילותיו של יוני רועה.
חיוך של מונה ליזה הוא סרט דרמה משנת 2003.
במאי הסרט הוא מייק ניואל, ומככבות: ג'וליה רוברטס בתפקיד הראשי, וכן קירסטן דנסט, ג'וליה סטיילס, מגי ג'ילנהול, ג'יניפר גודווין, דומיניק וסט, מרשה גיי הארדן וג'ולייט סטיבנסון.
בשנת 1953, בארצות הברית של אחרי מלחמת העולם השנייה, קתרין אן ווטסון (ג'וליה רוברטס) מקבלת משרת הוראה כמורה לאמנות בקולג' הנשים וולסלי.
היא מביאה עימה רעיונות מודרניים על מקומה של האישה ומוסד הנישואים, היא מגיעה כדי להיות חלק מאוניברסיטה מתקדמת המקדמת נשים, אולם היא מגלה מוסד מיושן, בעל נורמות ישנות ופרימיטיביות בנוגע לנשים ולחינוכן.
מיד עם הגעתה היא מתוודעת לשתי עמיתות, מורות באוניברסיטה, איתן תחלוק את מגוריה.
קתרין מעוניינת לחנך את בנות הדור הצעיר לדעתנות, אמביציוזיות והצלחה ועושה זאת באמצעות לימוד אמנות מודרנית, למורת רוחם של חברי הנהלת האוניברסיטה וכן חלק מהסטודנטיות השמרניות יותר שלומדות אצלה.
הסטודנטיות מציגות את עצמן בפני קתרין בשיעור הראשון כאתגר לא קטן, כאשר הן מדקלמות את ספר הלימוד ועונות במקומה את פרטי היצירות שהיא מציגה בפניהן, משאירות אותה המומה וחסרת מילים, כאשר היא מגלה שאין עוד יצירות להציג בפניהן באותו השיעור, והן משחררות את עצמן באופן מופגן מהכיתה.
בשיעור השני של קתרין, היא נענית לאתגר שהסטודנטיות הציגו בפניה, ומציגה בפניהן יצירות שלא ראו בעבר, אמנות מודרנית ולצידן השאלה "האם זו אמנות" ומי קובע, וזאת כדי לגרום להן לחשוב בעצמן בלי שספר הלימוד יגדיר להן מה נכון ומה לא.
הסרט מסתיים כאשר קתרין נוסעת במונית מחוץ לשערי האוניברסיטה, במטרה שלא לחזור, ובמקום זאת לטוס לאירופה.
הסטודנטיות אותן לימדה נוסעות אחריה באופניים ומלוות אותה הלאה.
בטי היא האחרונה שעוד רוכבת לצד המונית במאמץ לומר שלום ולהוכיח במאמציה את הכרת התודה שלה על השינוי שהיא הביאה לחייה.
הסרט מעביר מסרים פרו-פמיניסטים, בדמויות הנשיות המוצגות בסרט, סיפורן ובחירותיהן:
קתרין (ג'וליה רוברטס) שנמנעת מחיי נישואים, מסרבת להצעת בן זוגה להנשא ומעדיפה לנהל רומנים שונים, בין היתר עם עמית, פרופסור שרמנטי לאיטלקית בעל נטייה לרומנים עם סטודנטיות (דומיניק וסט).
קתרין תגלה במהלך הסרט כי למעשה היא לא באה לסייע לתלמידותיה לבחור במה שנכון עבורן אלא שהיא מעוניינת לסייע להן לבחור במה שנכון בעיניה.
וכי גישתה האנטי ממסדית אינה מתאימה לכולן.
קתרין מחליטה לפרוש לאחר שנת הלימודים ולנסוע לאירופה, אף על פי שיכלה להישאר וללמד, אם הייתה מסכימה לתנאים שכובלים את חירותה האקדמית.
בטי (קירסטן דנסט) סטודנטית שמרנית וחדת לשון, לא אוהבת את קתרין ואת שיעוריה ומעבירה ביקורת על המתירנות של חברותיה.
נוטה לכתוב מאמרי מערכת שמסבכים את המרצים שלה, ואף מביאה לפיטוריה של אמנדה, המורה שסייעה במתן אמצעי מניעה לסטודנטיות.
בטי מתחתנת מיד בתחילת הסרט, ואף שהיא מהללת את תפקידה של האישה כרעיה וכאם, ומעודדת את חברותיה להנשא, היא מגלה כי בעלה בוגד בה ולקראת סוף הסרט מגישה בקשה לגירושין.
ג'יזל (מגי ג'ילנהול), סטודנטית מתירנית ומשוחררת, נוטה לנהל רומנים קלילים עם גברים שאינם מתאימים לה, בהתחלה עם פרופסור לאיטלקית ולאחר מכן עם הפסיכיאטר שלה.
אוהבת את קתרין ומאזנת את בטי והערותיה הנשכניות לחברותיה.
בסיום הסרט ג'יזל ובטי מתעדות לחלוק יחד דירה לאחר שהאחרונה תתגרש.
ג'ואן (ג'וליה סטיילס), הסטודנטית החכמה, שקתרין תולה בה תקוות שאולי היא מבין כולן לא תמהר להנשא ותמשיך ללימודי משפטים בייל, מה שג'ואן תכננה לעשות בתחילת הסרט.
עם זאת, ג'ואן מעדיפה להנשא ומתחתנת בחשאי לקראת סיום הלימודים, כאשר היא מוותרת על ההזדמנות ללמוד באוניברסיטת ייל היוקרתית על אף שהתקבלה לשם.
לקתרין היא מסבירה שהיא לעולם לא תתחרט על כך שלא הפכה לעורכת דין, אולם היא תתחרט על כך שלא נישאה.
קוני (ג'ניפר גודווין), היא "הברווזון המכוער" בחבורת הסטודנטיות, שהערותיה של בטי גורמות לה להרגיש לא יפה ולא מושכת, עד כי היא מאמינה לה ונוטשת את בן זוגה, כאשר בטי מספרת לה שהוא למעשה מאורס לאחרת.
קוני מגלה שזה לא נכון, רק לאחר שהוא מספר לה שהיא שברה את ליבו ומצא לעצמו חברה אחרת.
קוני מחליטה להילחם עליו למרות זאת.
הסרט זכה בעיקר לביקורת מעורבות.
למרות הופעות של שחקניות טובות וסיפורי משנה בעלי מעוף, הסרט נחשב לסתמי.
קלאודיה פליג מ-USA Today כותבת שזאת המקבילה הנשית ללכת שבי אחריו ללא הרגש והעוצמה.
חיות הפלא והיכן למצוא אותן הוא סרט קולנוע מסוגת פנטזיה בהפקה אמריקאית-בריטית, הראשון מתוך סדרה של חמישה סרטים, המהווים סרטי פריקוול לסדרת סרטי "הארי פוטר", בהפקת אולפני האחים וורנר.
את הסרט ביים דייוויד ייטס, ומככבים בו אדי רדמיין, קתרין ווטרסטון, אליסון סודול, דן פוגלר, עזרא מילר, סמנתה מורטון, קולין פארל, פיית' ווד-בלאגרוב וג'ן מורי.
דייוויד היימן, שהיה אחראי על הפקת סרטי "הארי פוטר", אחראי גם על הפקת הסרטים.
צילומי הסרטים החלו ב-17 באוגוסט 2015 באולפני ליבסדן.
הסרט הראשון יצא לאקרנים ב-18 בנובמבר 2016 בארצות הברית בפורמט תלת-ממד ובאיימקס.
תסריט הסרט הראשון יצא לאור כספר רשמי ב-19 בנובמבר 2016 באנגלית, וב-2 במרץ 2017 בתרגום לעברית.
שם הסרט מבוסס על ספר בשם זהה, המשמש כספר לימוד בדיוני בבית הספר הוגוורטס בסדרת ספרי הארי פוטר.
בשנת 2001 פרסמה ג'יי קיי רולינג את ספר הלימוד, תחת שם העט ניוט סלמנדרה - שמו של גיבור הסרט.
בניו יורק של שנת 1926, כוח עצום ומסתורי משאיר עקבות של הרס ברחובות, ומאיים לחשוף את קהילת הקוסמים לאל-קסים (No-Maj; לא קסום, המקביל האמריקאי של מוגל) ולהפר את המרקם העדין של החיים המשותפים.
בנוסף, גלרט גרינדלוולד, קוסם בעל עוצמה שזרע הרס באירופה, חמק וכעת אין למצוא אותו.
לאחר שניוט סלמנדרה (במקור השם הוא סקמאנדר) השלים את סיורו העולמי בו חיפש ותיעד מגוון יוצא דופן של יצורים קסומים, הוא מגיע לחניית ביניים קצרה בניו יורק, ושם משתבשות כל התוכניות.
ג'ייקוב (שהוא אל-קס) משחרר בטעות כמה מחיות הפלא אל תוך העיר הגדולה, והן מאיימות להרוס את היחסים בין הקוסמים לאל-קסים בארצות הברית.
במקביל, ניוט מוצא את עצמו מעורב במצוד אחר הכוח המסתורי שמחריב את ניו יורק בעודו מתחמק מזרועות רשויות הקסמים הצדות אותו ואת יצוריו המופלאים.
בשנת 1926, מגיע קוסם ומאזואולוג אקסצנטרי בשם ניוט סלמנדרה לתחנת ביניים בניו - יורק.
המזוודה שלו מכילה מינים רבים של חיות פלא, והוא בדרכו אל אריזונה על מנת לשחרר שם את ציפור הרעם.
בנמל, ניוט נקלע להתאספות ציבורית, אותה מנהלת מרי לו ברבון, אל-קסית העומדת בראש אגודת "סיילם החדשה" (השם מבוסס על ציד המכשפות בסיילם).
בעודו מקשיב לנאומה על אמיתיות קהילת הקוסמים והסכנות שהם מציבים לעולמם, חיית פלא מסוג ניפלר בורחת ממזוודתו של ניוט.
בעודו מנסה ללכוד את הניפלר, ניוט נפגש עם ג'ייקוב, אל-קס אשר חולם לפתוח מאפייה, ובטעות מחליף את מזוודתו שלו עם מזוודתו של ג'ייקוב, המלאה במאפים.
בינתיים, טינה גולדשטיין, הילאית מושעית, תופסת את ניוט ומביאה אותו למטה "קונגרס הקסמים של ארצות הברית", בתקווה שעל ידי כך תזכה בעבודתה שוב היות שניוט הוא קוסם לא רשום, אך נשיאת הקונגרס סרפינה פקוורי, וההילאי הבכיר פרסיבל גרייבס, מבטלים את התיק נגדו.
בדירתו, ג'ייקוב משחרר בטעות כמה מחיות הפלא של ניוט, ואלו בורחים אל העיר הגדולה.
בינתיים, גרייבס נפגש עם קרידנס, בנה המאומץ של מרי לו, ומציע לו לשחרר אותו מאמו המתעללת בתמורה לעזרתו במציאת מארחו של האובסקורוס, כוח אפל והרסני המותיר הרס ברחובות, המשתחרר ללא שליטה מקוסמים צעירים הנאלצים להתכחש לכוחותיהם.
האובסקורוס משתחרר ברגעים של כעס ומתח, וגרייבס סבור כי האובסקורוס אחראי לכמה מהתקריות המסתוריות שאירעו בעיר.
ג'ייקוב וקוויני מגלים שהם נמשכים הדדית זה לזה, אך החוק האמריקאי אוסר על נישואי אל-קסים עם קוסמים (בניגוד לחוק האירופאי המתיר זאת).
ניוט לוקח את ג'ייקוב למסע בתוך מזוודת הקסמים שלו, שם ג'ייקוב מגלה אובסקורוס שניוט הוציא בעברו מילדה כלשהי, וניוט משכנע את ג'ייקוב לעזור לו בלכידת חיות הפלא החסרות.
לאחר שהם מצליחים ללכוד את הניפלר ואת הארומפנט שברחו מהמזוודה, טינה לוקחת את ניוט וג'ייקוב בתוך מזוודת הקסמים אל מטה "קונגרס הקסמים של ארצות הברית".
בהגיעם לשם, השלושה נעצרים בחשש כי האובסקורוס שניוט מחזיק אצלו במזוודה הוא זה אשר אחראי לרצח הסנאטור הנרי שו הבן (שהוא אל-קס), ומתקבלת החלטה להרוס את מזוודתו של ניוט ולמחוק את זיכרונו של ג'ייקוב.
גרייבס חוקר את ניוט וטינה, ומאשים את ניוט בקשירת קשר עם גלרט גרינדלוולד, קוסם אפל ורב עוצמה שזרע הרס באירופה, וכעת חמק ולא ניתן למצוא אותו.
ניוט וטינה נידונים למוות, אך הם בורחים ונפגשים עם קוויני וג'ייקוב.
בינתיים, קרידנס מוצא שרביט צעצוע מתחת למיטתה של מודסטי, אחותו המאומצת.
מרי לו לוקחת את השרביט באמונה כי הוא של קרידנס, אך מודסטי טוענת שהשרביט שלה.
כשהיא עומדת להיענש, האובסקורוס משתחרר והורג את כולם למעט את קרידנס ומודסטי.
גרייבס מגיע למקום, מכריז על קרידנס כסקיב (אל-קס/מוגל שנולד להורים קוסמים) ומסרב ללמד אותו קסמים.
בהגיעם לביתה הביולוגי של מודסטי, קרידנס חושף את עצמו כמארחו האמיתי של האובסקורוס, וכמי שאחראי למותו של הסנאטור הנרי שו הבן ולעוד תקריות ברחבי העיר.
לאחר מכן, האובסקורוס של קרידנס משחרר את זעמו על העיר.
לאחר שהגיעו למנהרות הרכבת התחתית, ניוט מנסה לדבר אל קרידנס, אך הוא מותקף על ידי גרייבס.
טינה, המכירה את קרידנס, מנסה לדבר אליו בעוד גרייבס מנסה לגרום לו להקשיב לו במקום זאת.
בזמן שקרידנס חוזר לצורתו האנושית, פקוורי וצוות הילאים מגיעים לאזור, ופקוורי מחליטה כי צריך להקריב את חייו של קרידנס על מנת לשמור על קהילת הקוסמים חבויה מקהילת האל-קסים.
צוות ההילאים מכניעים את קרידנס, אך ניוט מבחין בחלקיק זעיר של האובסקורוס הנמלט.
גרייבס מודה בשחרור האובסקורוס ובחשיפת קהילת הקוסמים לקהילת האל-קסים, והוא מוכנע ונלקח למעצר לאחר שניוט חושף את זהותו כגלרט גרינדלוולד.
אנשי "קונגרס הקסמים של ארצות הברית" חוששים שכעת לא יוכלו להשיב את הגלגל לאחור, היות שסוד עולמם נחשף לקהילת האל-קסים.
ניוט מציע פתרון ומשחרר את ציפור הרעם (למרות שתכנן לשחרר אותה באריזונה), שמפזרת ברחבי העיר טיפות מהארס שלה שגורם לשכחה.
ניוט חוזר לאירופה, אך לא לפני שהוא מבטיח לטינה שיחזור לבקר אותה ברגע שיסיים את כתיבת הספר שלו ובנוסף משאיר לג'ייקוב קליפות של ביצי אוקמי (העשויות מכסף) על מנת שיוכל להגשים את חלומו ולפתוח ומאפייה, ומשאיר לו השראה ליצור מאפים בדמויות חיות הפלא שלו שלא ביודעין.
אדי רדמיין - ניוט סלמנדרה; קוסם, מאזואולוג ומחבר הספר "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" אקסצנטרי המגיע לניו יורק.
ידוע לנו שהוא למד בהוגוורטס בעברו בבית הפלפאף.
קתרין ווטרסטון - פורפנטינה "טינה" גולדשטיין, הילאית שהושעתה מ"קונגרס הקסמים של ארצות הברית" שמתיידדת עם ניוט ואף מתאהבת בו.
דן פוגלר - ג'ייקוב קובלסקי, אופה ואל-קס הנהיה חברם הטוב של ניוט, טינה וקוויני לאחר שנחשף לקהילת הקוסמים על ידם.
אליסון סודול - קוויני גולדשטיין, אחותה הצעירה של טינה.
לקוויני ישנן יכולות ביאור הכרה מפותחות ובמהלך הסרט היא מפתחת רגשות לג'ייקוב, למרות החוק האוסר על כך.
עזרא מילר - קרידנס ברבון, בנה המאומץ של מרי לו.
סמנתה מורטון - מרי לו ברבון, אל-קסית מרושעת וצרת אופקים המשמשת בתפקיד נשיאת אגודת "סיילם החדשה" שמטרתה לחשוף ולהרוג קוסמים ומכשפות.
כרמן אג'וגו - סרפינה פיקרי, נשיאת "קונגרס הקסמים של ארצות הברית".
קולין פארל - פרסיבל גרייבס, הילאי בכיר המנהל את מחלק הביטחון של "קונגרס הקסמים של ארצות הברית", שלו עניין מסתורי בכוח המרושע המחריב את ניו יורק.
לאורך הסרט, פרסיבל עוקב אחרי ניוט וחבריו.
ג'ון ווייט - הנרי שו האב, אביהם של הסנאטור האמריקאי הנרי שו הבן ולנגדון שו.
ג'וש קאודרי - הנרי שו הבן, סנאטור אמריקאי.
רונאן ראפטרי - לנגדון שו, בנו הצעיר של הנרי שו האב, שמתחיל להאמין בקסם.
פיית' ווד-בלאגרוב - מודסטי ברבון, צעירת הילדים המאומצים של מרי לו.
בעלת יכולת להביט אל תוך תוכו של האדם העומד מולה.
ג'ן מורי - צ'סטיטי ברבון, בכורת הילדים המאומצים של מרי לו.
רון פרלמן - נארלק, גובלין גנגסטר המנהל בית מרזח המשמש כמועדון לילה.
ג'וני דפ - גלרט גרינדלוולדק, קוסם מרושע שברח מאירופה לאמריקה בעקבות תקרית עם חברו לשעבר, אלבוס דמבלדור.
זואי קרביץ - לטה לסטריינג'ק, בת למשפחה האפלה לסטריינג', שממנה גם יצאו אוכלי מוות, משרתיו של לורד וולדמורט.
אהובתו לשעבר של ניוט, שבגדה באמונו.
למרות היותו ממורמר עליה, ניוט עדיין שומר תמונה שלה.
תחילה, הוחלט שסדרת הסרטים המתבססת על תסריט פרי עטה של ג'יי קיי רולינג תכלול שלושה סרטים, כאשר הסרט הראשון יתמקד בדמותו של ניוט סלמנדרה, מחבר הספר "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" ויתרחש 70 שנה לפני תקופת העלילה של ספרי "הארי פוטר".
במרץ 2014 אושר כי העיבוד הקולנועי ל"חיות הפלא והיכן למצוא אותן" יורכב מסדרת סרטי טרילוגיה, כאשר הסרט הראשון בסדרה ייצא ב-18 בנובמבר 2016, השני ב-16 בנובמבר 2018, והשלישי ב-20 בנובמבר 2020. באוקטובר 2016 הוכרז כי הסדרה תורחב לחמישה סרטים.
הסדרה תתמקד במאבק בין אלבוס דמבלדור לגרינדלוולד ותתפרס עד לשנת 1945, בה התקיים הקרב ההיסטורי ביניהם שהביא לתבוסת גרינדלוולד והעברת שרביט הבכור לדמבלדור, אירוע המוזכר רבות בסדרה המקורית.
צילומי סרט ההמשך החלו ביולי 2017, והסרט יצא לאקרנים ב-16 בנובמבר 2018.
צילומי הסרט השלישי בסדרה "הסודות של דמבלדור" החלו בספטמבר 2020 והוא יצא לבתי הקולנוע ב-15 באפריל 2022. בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-14 באפריל 2022.
הסיפור מתרחש בשנת 1927, מספר חודשים לאחר אירועי הסרט הקודם, לאחר שניוט סלמנדרה חושף את זהותו של הקוסם גלרט גרינדלוולד.
גרינדלוולד נמלט מהכלא ומתחיל לאסוף את תומכיו על מנת לייצר שלטון של קוסמים על נטולי הקסם ולהפסיק להסתתר מפניהם.
היחיד שמסוגל לעצור אותו הוא חברו לשעבר, אלבוס דמבלדור.
דמבלדור שולח את ניוט להתעמת עם המכשף הרשע, אליו יצטרפו גם חבריו של ניוט: טינה, קוויני וג'ייקוב.
עלילת הסרט מתרחשת במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, מספר שנים לאחר אירועי "הפשעים של גרינדלוולד", ומתקיימת לסירוגין בבהוטן, בגרמניה, בסין, בארצות הברית ובבריטניה.
כאשר כוחו של גרינדלוולד גדל במהירות, אלבוס דמבלדור מטיל על ניוט סלמנדרה וחבריו משימה שמובילה אותם לעימות חזיתי מול חסידיו של גרינדלוולד, ומניעה את דמבלדור עצמו להרהר ביכולתו להישאר נייטרלי לאור המלחמה המתקרבת, אשר מובילה למעורבות עולם הקוֹסמוּת באירועי מלחמת העולם השנייה.
חיות היא קבוצת גיבורי-על ישראליים בדיונית שמופיעה בחוברות הקומיקס "יחידת המתאבדים" ביקום DC קומיקס.
הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת The Suicide Squad vol.
1 #45 מספטמבר 1990, ונוצרה על ידי ג'וף אישרווד, ג'ון אוסטרנדר וקים ייל.
שם הקבוצה מתייחס לסוג של מלאכים המוזכרים בפולקלור היהודי, חיות הקודש.
חיות הם צוות של ארבעה סוכנים חשאיים בעלי כוחות על של המוסד.
המגע הראשון שלהם עם המערב היה כאשר אמנדה וולר נשלחה ללכוד את נבל העל קוברה.
לוולר נודע על קיומם של חיות מפיו של פעיל מצרי בשם נאזיר, שטען שלמרות שקוברה שוהה בישראל הוא מהווה איום על מצרים.
אמנדה וולר ויחידת המתאבדים מתגנבים בחשאי לירושלים במטרה ללכוד או להרוג את קוברה, אבל חיות מאתרים את היחידה ובהוראת המפקד הכהן לוכדים את וולר ואת וויקסן כדי להראות להם שהם כבר תפסו את קוברה.
אמנדה חושבת שקוברה נתן לחיות ללכוד אותו, אך לא מבינה מדוע.
יהודית לוקחת את וויקסן לפגוש את טיגריס הארד וראבאן, שם היא פוצעת אותו קשה והוא כמעט נהרג בידי טיגריס הארד.
בינתיים, אטום מגלה כי תוכניתו של קוברה הייתה להשחית את דיבוק, חבר צוות בחיות.
קוברה משחית את דיבוק באמצעות סדרה של שיחות פילוסופיות על מהות הטוב והרע, ואז מנסה להשתמש בדיבוק כדי להתחיל מלחמת עולם שלישית.
הקוסם הקבלי של חיות, רמבן, מציל את המצב על ידי שיחה ארוכה עם דיבוק על טוב ורע, בחירה ומוסר.
ההתקלות הבאה התרחשה כאשר חיות לקחו בטעות את מרלו, הנשיא לשעבר של קווארק, למעצר.
אי־הבנה זו גרמה לחיות להסתכסך עם כמה מחברי ליגת הצדק (סופרמן, באטמן ואקווהמן) שחיפשו אחרי ריי פאלמר (אטום), יחידת המתאבדים ואונסלאות.
לאחר כמה התכתשויות סופרמן מסיים את הלחימה בעזרת גל הלם שנגרם ממחיאת כפיו.
הליגה לוכדת את ריי פאלמר שמספר להם על חיל המיקרו ועל רציחתו של אדם קריי.
על מנת שחיות יזכו בחירותם שוב, לאחר שפעלו בצורה לא חוקית על אדמת ארצות הברית, דיבוק הסכים לעזור לאמנדה וולר, אורקאל ודוקטור סיימון להגריב מהמכון למחקר על-אנושיים לבטל את התכנות של מיינדבוגלר.
מיינדבוגלר תוכנתה מחדש ונטלה את זהותה של "עפרית".
בעזרת דיבוק היא שבה לאישיותה המקורית, לאה וסרמן, ודיבוק מתארס איתה.
דיבוק - בינה מלאכותית המתפקד בתור האסטרטג של הצוות ומספק לוחמה אלקטרונית.
גולם - גיבור בשם מוישה נחמן, שמסוגל לשנות את הרכב הגוף דמוי החימר שלו בין רמות שונות של נוזל ומוצק.
יהודית - מומחית באמנויות לחימה ושוריקן, מכנה את עצמה "חרב ציון".
רמבן - ראש הצוות, קוסם קבלי המתקרא על שמו של הרמב"ן.
הסמל על חזהו מייצג את האות א'.
המפקד הכהן - מפקד החטיבה והמקשר בינה לבין המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
חיות במה היא תוכנית בידור ואירוח של החינוכית, אשר משודרת החל מ-30 באוגוסט 2014. הסדרה מארחת ידוען, שחקן, יוצר, מוזיקאי, ומפורסמים נוספים.
לכל עונה נושא משלה ובכל פרק מתארח מפורסם אשר קשור לנושא זה.
עונה 2 - "חיות במה בהופעה".
עונה 3 - "חיות במה צוחקות".
עונה 6 - "חיות במה יוצרות".
ב-10 בדצמבר 2018 עלתה בכאן חינוכית תוכנית ספיישל בשם "חיות במה מסכמים שנה".
חיוך מסוים הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-1958 מסוגה קולנועית של דרמה רומנטית.
התסריט מבוסס על ספרה השני של פרנסואז סאגאן "חיוך מסוים" משנת 1956.
כמו בשאר ספריה של סאגאן, הנושא המרכזי הוא רומן אהבה כשאחד מבני הזוג מבוגר מחברו, המסתיים בתוקף הנסיבות.
לתפקיד הראשי נבחרה השחקנית הצרפתייה קריסטין קארר שזה היה סרטה הראשון בהוליווד והקריירה שלה נמשכה שם זמן קצר.
זה היה גם סרטו הראשון של ברדפורד דילמן ששיחק לצידה כחברה הצעיר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר על העיצוב האמנותי.
השיר A Certain Smile המושר בסרט על ידי ג'וני מאטיס הפך ללהיט שהאפיל בהצלחתו על זו של הסרט.
דומיניק ואלון (קריסטין קארר) היא סטודנטית בת 19 בפקולטה למשפטים בסורבון.
היא חברה של ברטראן (ברדפורד דילמן), אף הוא סטודנט בסורבון.
ברטראן לוקח את דומיניק לפגישה עם דודו לוק (רוסאנו בראצי) ואשתו פרנסואז (ג'ואן פונטיין).
לוק הוא איש עסקים אמיד, גבר שרמנטי ויפה תואר שנשים נשבות בקסמו ואחת מהן היא דומיניק.
ברטראן לעומתו הוא צעיר חסר ניסיון התלוי כלכלית באמו השתלטנית.
עד מהרה נשבית דומיניק בקסמו של לוק ומסכימה לצאת איתו לחופשה סודית בריביירה הצרפתית.
הם משתכנים בוילה מהודרת והוא מרעיף עליה מכל טוב.
דומיניק מפנטזת כי תקים בעתיד משפחה איתו ויהיו להם ילדים.
לוק קוטע לבסוף את החופשה בגלל עניינים בעסקיו ושניהם חוזרים לפריז.
הוא מבקש מדומיניק לחזור להוריה בכפר אך היא נשארת בפריז ומגיעה לביקור לא מתוכנן לביתם של לוק ופרנסואז.
למקום מגיע גם ברטראן שתוי ומטיח בפני דומיניק שהוא יודע על יחסיה עם לוק וכי היא טיפשה אם היא חושבת שלוק יעזוב למענה את אשתו.
לוק מתקשר לדומיניק ומודיע לה כי החליט לסיים את יחסיהם.
היא אורבת לו בבית קפה ורואה שהוא נכנס לשם עם בחורה.
לוק מבחין בה אך היא בורחת מהמקום ולבסוף נופלת מעולפת לפני מכונית (ניסיון התאבדות?).
לוק נושא אותה לביתו ואז מבינה פרנסואז כי הוא בגד בה עם דומיניק.
היא מטפלת בדומיניק אך לא מאשימה אותה אלא רק את לוק.
אביה של דומיניק מוזעק ולוקח אותה לביתם בכפר.
פרנסואז אורזת את בגדיה ואומרת ללוק כי היא עוזבת אותו.
לאחר שלוק מכה על חטא, משפיל את עצמו, כורע ברך לפניה ומבקש סליחה היא נעתרת לו.
לאחר חופשת הקיץ נפגשת דומיניק עם ברטראן ביום הלימודים הראשון בסורבון ושניהם צועדים לכיתות בלי להזכיר את אירועי הקיץ.
חיות חברתיות (social animals) הן בעלי חיים שמקיימים אינטראקציה גבוהה עם בעלי חיים אחרים, בעיקר בני מינם, כך שנוצרת חברה בעלת מבנה וכללים.
בעלי חיים רבים הם חיות חברתיות.
הדבר מופגן בכך שההורים מטפלים בצאצאים, ושני פרטים מתחברים ונותרים בקשר לצורך התרבות וטיפול בצאצאים.
עם זאת, המונח "חברתי" משמש בדרך כלל לתיאור קבוצות שיש בהן ארגון נרחב יותר, הכולל קבוצות של בני גילים שונים שחיות יחד, ויחסים שנמשיכים מעבר למפגש אחד לצורך הִתְרַבּות.
אצל בעלי חיים כאלה, אינטראקציות חברתיות הן קריטיות, והיעדרן עשוי להיות הרסני עבור הפרט.
יחסים אישיים וחברתיים עוזרים לפרט לפתח יציבות רגשית למשך חייו.
בעלי חיים שאינם חברתיים מכונים יחידאים או בודדים.
לסוגים שונים של חרקים, כגון ארבה, יש תקופות במהלך החיים, בהן הם בודדים או חברתיים לחלופין.
מחקר בנושא חברתיות בבעלי חיים מקיף מספר תחומים וביניהם פסיכולוגיה השוואתית, אתולוגיה, סוציוביולוגיה, אקולוגיה התנהגותית ומדעי המחשב (בינה מלאכותית).