tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דמויות בתעשיית הבידור ופוליטיקאים בכירים גינו את הביטול וטענו לקשר בין ביטול התוכנית לביקורת פוליטית שהשמיע קולבר נגד דונלד טראמפ.
CBS נימקו כי הביטולים הם תוצר של "חוסר כדאיות כלכלית", וללא קשר לתוכן ואיכות התוכנית או לעסקאות אחרות.
קולבר נשוי לאוולין מקגי-קולבר ולהם שלושה ילדים: מדלין, פיטר וג'ון.
כל שלושת הילדים השתתפו בצילומי הדיילי שואו.
לפני הצטרפותו לדיילי שואו קולבר לא היה פעיל פוליטית.
כיום הוא מגדיר עצמו כדמוקרט.
קולבר התחנך כקתולי, והפך לאתאיסט בצעירותו.
לאחר מכן שב אל הכנסייה, והוא משמש גם כמורה בבית ספר של יום ראשון.
קולבר חרש באוזן ימין עקב ניתוח שעבר בצעירותו.
הרב סטיבן סמואל וייז היה רב רפורמי וממנהיגי יהדות ארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-20.
בשנים 1936–1938 היה נשיא ההסתדרות ציוני אמריקה.
בשנים 45–1943 היה יו"ר ועדת החירום שנהפכה למועצת החירום american jewish emergency council, מועצת ציוני אמריקה לשעת חירום.
סטיבן סמואל וייז נולד בבודפשט, בירת הונגריה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, לשושלת של רבנים אורתודוקסיים; סבו היה הרב יוסף הירש וייס, מהמתנגדים העיקריים לחלוצי הרפורמה בפשט שבהונגריה, ואילו אביו הרב אהרן וייז היה מתלמידיו של הרב עזריאל הילדסהיימר.
בינקותו היגרה משפחתו לארצות הברית, לשם הוזמן אביו לשמש כרבהּ של קהילת בית ישראל אנשי אמת בברוקלין.
למד באוניברסיטת קולומביה, שבה קיבל דוקטורט בשנת 1901. בשנת 1902 הוציא לאור את כתב היד הערבי של ספר תיקון מידות הנפש של שלמה אבן גבירול יחד עם תרגום ומבוא באנגלית.
לאחר מכן המשיך בלימודי הרבנות עד להסמכתו.
וייז היה ציוני, בשונה מרוב הרבנים הרפורמים של אותה תקופה, והשתתף כבר בקונגרס הציוני השני ב-1898.
ביחד עם הרב הרפורמי יהודה לייב מאגנס והרופא הארי פרידנוואלד הוביל וייז את הקהילה היהודית-אמריקאית לתוך תקופת המלחמה.
הם הובילו את התנועה הציונית, גייסו כספים וביקרו בא"י, הם עוררו את דעת הקהל בארצות הברית ברעיון הציוני של יהדות אמריקה לשנים רבות.
ב-1917 מילא תפקיד במהלך שהוביל לשכנועו של הנשיא וודרו וילסון לאשר את פרסומה של הצהרת בלפור.
מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה הוביל וייז את הקמת הקונגרס היהודי האמריקני – ארגון שלראשונה איגד ארגונים יהודיים מכל רחבי ארצות הברית בעיקר לאור גילויי האנטישמיות באירופה ולצורך ייצוג היהדות בוועידת השלום בפריז ב-1919.
וייז התנגד נחרצות להגבלת המכסות להגירת יהודים לארצות הברית בשנים שבהן יהודים יכלו עדיין לעזוב את אירופה.
בשנת 1937 (תקופת שפל כלכלי בארצות הברית) כתב:
מברק ריגנר נשלח ב-8 באוגוסט 1942 לראשי הארגונים היהודים בלונדון ובארצות הברית והודיע על השמדת יהודי אירופה.
וייז קיבל עותק של המברק ב-28 באוגוסט.
בעקבות המברק נפגש וייז עם תת-שר החוץ האמריקאי, והלה ביקש ממנו לחכות עם פרסום המברק עד לאימותו.
וייז הסכים, אך יידע מספר חברי קבינט, את הנשיא רוזוולט, את שופט בית המשפט העליון פליקס פרנקפורטר וכמרים נוצרים.
כאשר לבסוף שוכנעה ממשלת ארצות הברית ב-24 בנובמבר 1942 בנכונות המידע, קיים וייז מסיבת עיתונאים באותו היום והודיע על המברק, עם מידע תומך נוסף, כי הנאצים מגרשים יהודים מכל הארצות שבשליטתם לפולין ושם רוצחים אותם.
לדבריו, מעל שני מיליון כבר נרצחו.
רוב העיתונים בארצות הברית פרסמו את הידיעה בעמודים הפנימים, ורק 5 מתוך 19 העיתונים הנפוצים פרסמו בעמוד הראשון.
וייז המשיך בפעילותו הפוליטית (מפגש עם הנשיא, פניות חוזרות לחברי הקונגרס), הציבורית (אסיפות מחאה, צעדות) למען יהודי אירופה, ועם תוכניות קונקרטיות (במחצית 1943, יהודי ארצות הברית ישלמו כופר נפש להצלת 70,000 יהודים ברומניה).
בימי השואה, כאשר הגיעו לארצות הברית ידיעות על ממדי רצח העם היהודי, פעלה הנהגת יהדות ארצות הברית, בראשות וייז, במגמה להסתיר את המידע ולפעול בשקט כדי להשפיע על נשיא ארצות הברית רוזוולט לפעול להצלת היהודים.
פעולה שקטה זו לא השיגה את מטרתה.
וייז היה בין המנהיגים שנפגשו עם יאן קרסקי, לוחם המחתרת הפולנית שהוברח למערב כדי לספר לבנות הברית על השמדת יהדות אירופה.
היה חבר המשלחת הציונית לוועידת סן פרנסיסקו ב-1945 שנאבקה לניסוחו והכללתו של סעיף 80 פרק 12 במגילת האומות המאוחדות.
לאחר השואה תמך וייז בתנועה הציונית ואף עמד בראשות ארגון ציוני אמריקה.
בין השנים 1946–1949 היה יושב ראש הוועד הפועל הציוני.
על שמו המושב כפר שמואל שמדרום לרמלה.
כמו כן הונצח שמו ברחובות רבים ברחבי ישראל.
סטיבנטון הוא כפר בצפון מחוז המפשייר.
אוכלוסייתו מנתה בשנת 2001 1,502 תושבים.
הכפר ממוקם דרום-מערבית לעיר בייסינגסטוק ובקרבת הכפרים אוברטון, אוקלי, נורת' ולתם ולמחלף 7 של הכביש המהיר M3.
סטיבנטון ידוע בעיקר ככפר הולדתה של הסופרת ג'יין אוסטן, שהתגוררה לאחר מכן בכפר הסמוך, צ'וטון.
היא כתבה מספר מספריה המפורסמים ביותר בבית הכומר בכפר, כולל "תבונה ורגישות", "גאווה ודעה קדומה" ו"מנזר נורת'אנגר".
הבית נהרס ב-1823 וכל שנותר ממנו הוא משאבה ליד עץ אשר שתל כנראה ג'יימס, אחיה של ג'יין.
בכפר כנסייה מן המאה ה-12, שבה נהגה אוסטין להתפלל.
בכנסייה ניתן למצוא לוחות זיכרון לג'יימס אוסטן (שהיה הכומר המקומי לאחר מותו של אביה של אוסטן, שמילא אותו תפקיד), נשותיו וקרובי משפחה אחרים.
סטיבן קפלן (נולד ב-5 באוקטובר 1953 בניו יורק, ארצות הברית) הוא פרופסור בחוג לימודי אפריקה ובחוג למדע הדתות באוניברסיטה העברית בירושלים, עמד בראש בית הספר לתלמידים מחו"ל ע"ש רוטברג באוניברסיטה העברית, והיה יו"ר הוועדה האקדמית המרכז לחקר ארץ ישראל ויישובה של יד בן-צבי והאוניברסיטה העברית בירושלים.
קפלן סיים את לימודי התואר הראשון במדעי היהדות באוניברסיטת ברנדייס (1975), את התואר השני בלימודי דתות באוניברסיטת הרווארד (1977) ואת הדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים (1982).
מתמחה בהיסטוריה של אתיופיה, יהודי אתיופיה גזע וגזענות ונצרות באפריקה, והוא אחד החוקרים המובילים בשאלת מוצא הקהילה היהודית באתיופיה, ביתא ישראל.
היה דיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית בשנים 2004–2006 וכן שימש כרכז התוכנית הבין-אוניברסיטאית ללימודי אפריקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בתפקידו האחרון עמד בראש המכון למחקר על שם הרי ס.
פרופ' קפלן כתב מספר ספרים עם ד"ר רות וסטהיימר.
שימש יועץ לוועדות הכנסת, למשרד העלייה והקליטה ולגורמים נוספים בנושא קהילת יוצאי אתיופיה.
כמו כן, מכהן בתפקידים מרכזיים בשורה של מוסדות אקדמיים מחוץ לישראל, ביניהם בולט מינויו כעורך בכיר באנציקלופדיה המדעית Encyclopaedia Aethiopica .
דודו של אימו של קפלן הוא שלום בארון, פרופ' להיסטוריה וללימודי יהדות.
חגי ארליך, הגר סלומון, סטיבן קפלן, אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות.
סטיב קפלן, שושנה בן-דור, יהודי אתיופיה - ביבליוגרפיה מוערת.
סטיבן ריאה הוא שחקן קולנוע צפון אירי, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1992 על משחקו בסרט "משחק הדמעות".
ריאה נולד בבלפסט בתור גרהאם ריאה, אחד מארבעה ילדים לאב נהג אוטובוס מהמעמד הבינוני, ריאה למד ב"תיכון בלפסט" ולאחר מכן באוניברסיטת המלכה בבלפסט.
ריאה גילה לראשונה את יכולת המשחק בתיאטרון אבי שבדבלין והופיע לצידם של שחקנים איריים מהשורה הראשונה.
לאחר קריירת משחק מקומית בקולנוע האירי והבריטי שבשיאם הופיע בפנטזיית האימה "חבורת זאבים", הופיע ריאה בשנת 1992 בדרמה הבריטית מועמדת 6 פרסי אוסקר "משחק הדמעות".
בסרט גילם ריאה את דמותו הראשית של פרגוס לוחם במחתרת האירית לצידה של ג'וד האכזרית (מירנדה ריצ'רדסון) בת זוגו.
על תפקידו בסרט היה ריאה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ומועמד לפרס באפט"א.
בכך הפך ריאה לשחקן הצפון אירי השני בהיסטוריה שהיה מועמד לפרס האוסקר אחרי קנת בראנה.
בשנת 1996 שיחק בסרט הטלוויזיה של ה־HBO "פשעי המדינה", ריאה שיחק בדרמה הביוגרפית "מייקל קולינס" בה גילם את נד ברודי, בלש מצליח בשירות הצבא האירי הרפובליקני.
ב-1999 שיחק ריאה בדרמה "סוף הרומן", בסרט גילם ריאה את הנרי מיילס, פקיד אפרורי בשירות הציבורי בתחילת מלחמת העולם השנייה, שאשתו שרה הצעירה והמושכת (ג'וליאן מור) פוגשת בעת קבלת פנים בביתם את מוריס (רייף פיינס), מידידיו של הנרי ומתאהבת בו.
ב-2006 השתתף ריאה במותחן הבדיוני "ונדטה" ושיחק את המפקח אריק פינץ, המתחקה אחר פעולותיו של V (הוגו וויבינג), לוחם אלמוני עטוי במסיכה פועל נגד הממשלה ונרדף על ידיה בקנאות.
ריאה היה נשוי לחברת המחתרת האירית דולורס פרייס משנת 1983 עד 2003, לזוג נולדו שני ילדים.
סטיבן רייט הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, שחקן ומחבר אמריקאי.
גדל בעיירה ורלינגטון שבמסצ'וסטס במשפחה קתולית.
הוא אח לשלושה, ואביו היה טכנאי ונהג משאית.
הוא למד במכללה ציבורית ואחר כך באמרסון קולג'.
הוא מציין את ג'ורג' קרלין ואת וודי אלן כקומיקאים אשר השפיעו עליו.
בשנת 1982 הבחין בו מפיק תוכנית הלילה הפופולרית The Tonight Show, והזמין אותו להופיע בה.
ההופעה הייתה להצלחה והוא הוזמן פעמים נוספות.
בשנת 1985 הוציא אלבום קומי ראשון בשם "I Have a Pony", בהוצאת ורנר ברדרס.
האלבום זכה להצלחה ואף היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של אלבום קומי.
באותה שנה השתתף בתפקיד קטן בסרט "סוזאן סוזאן".
הצלחת האלבום הובילה לכך שקיבל הזדמנות להקליט מופע ברשת HBO.
בשנת 1988 זכה הסרט הקצר בו השתתף, The Appointments of Dennis Jennings, בפרס האוסקר לסרט קצר.
בשנת 1992 קיבל תפקיד בסדרה הקומית משתגעים מאהבה, ובשנת 1998 דיבב בסרט "בייב בעיר הגדולה" את דמותו של בוב השימפנזה, ושיחק בסרט "1999" לצד ג'ניפר גארנר וטימותי אוליפנט.
בשנת 2011 שיחק בסרטו של ג'ייסון אלכסנדר "לטוב או לרע".
סר ג'יימס קוקרן סטיבנסון רנסימן , ידוע כסטיבן רנסימן, היה היסטוריון בריטי, בעל שורשים סקוטיים, שנודע בשל עבודתו על ימי הביניים.
עבודתו המפורסמת ביותר היא "A History of the Crusades" ("ההיסטוריה של מסעי הצלב") (1951-54), שיצאה לאור בשלושה כרכים.
סטיבן רנסימן נולד בנורת'מברלנד שבצפון-מזרח אנגליה, הוא בנו השני של וולטר רנסימן, הוויקונט הראשון רנסימן מדוקספורד, והילדה רנסימן, הוויקונטית רנסימן מדוקספורד.
שני הוריו היו חברי הפרלמנט של בריטניה מטעם המפלגה הליברלית.
אביו מונה לוויקונט רנסימן מדוקספורד ב-1937. סבו מצד אביו, וולטר רנסימן, הברון הראשון רנסימן, היה איל ספנות.
הוא נקרא על שם סבו מצד אימו, ג'יימס קוקרן סטיבנסון, שהיה חבר פרלמנט מטעם סאות'שילדס.
מסופר שהוא קרא לטינית ויוונית עתיקה מגיל חמש.
במהלך חייו הארוכים שלט במספר גדול מאוד של שפות, כך כשלמשל כתב על המזרח התיכון, הוא לא הסתמך רק על תעודות בלטינית, ביוונית ושפות אירופיות, כי אם גם נעזר במקורות בערבית, טורקית, פרסית, עברית, סורית, ארמנית וגרוזינית.
הוא למד באיטון קולג', שם למד איתו חברו הקרוב ג'ורג' אורוול.
בשהותם שם, שניהם למדו צרפתית אצל אלדוס האקסלי.
ב-1921 החל ללמוד היסטוריה בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' אצל ג'ון בגנל ברי (J.
Bury) ונהפך להיות, כפי שרנסימן סיפר לימים, "תלמידו הראשון והיחידי." בתחילה ברי המתבודד ניסה להיפטר ממנו, אך כשרנסימן ציין בפניו שהוא קורא רוסית, נתן לו ברי לערוך ערימת מאמרים בבולגרית וכך נוצר הקשר ביניהם.
בזכות עבודתו על האימפריה הביזנטית התמנה לחבר סגל בטריניטי ב-1927.
אחרי שקיבל ירושה גדולה מסבו, התפטר רנסימן מהקולג' ב-1938 והחל לנדוד בעולם.
בשנים 1945-1942 כיהן כפרופסור לאמנות והיסטוריה ביזנטית באוניברסיטת איסטנבול, טורקיה, שם החל את מחקריו על מסעי הצלב שהוביל לעבודתו הידועה ביותר, History of the Crusades, (שלושה כרכים ראו אור בשנים 1951, 1952 ו-1954).
רוב עבודתו ההיסטורית של רנסימן עסקה בביזנטיון ובשכניה הימי ביניימים בין סיציליה לסוריה; יוצא מן הכלל היה ספרו The White Rajahs, שהתפרסם ב-1960, ומגולל את סיפורה של סראוואק (Sarawak), מדינה עצמאית שנוסדה על חופה הצפוני של ברוניי ב-1841 בידי האנגלי ג'יימס ברוק, בה שלטה משפחתו של ברוק למעלה ממאה שנה.
בחייו האישיים, רנסימן היה אנגלי שמרן ותמהוני, שנודע, בין השאר, בהיותו אנין טעם, מספר סיפורים, וחובב נלהב של תורת הנסתר.
לדברי אנדרו רובינסון, מרצה להיסטוריה באיטון, "הוא ניגן דואט בפסנתר עם הקיסר האחרון של סין, קרא בטארוט עבור פואד הראשון, ניצל בנס מהפצצת הגרמנים במלון פרה (Pera Palace Hotel) באיסטנבול וזכה פעמיים בפרס הגדול במכונות מזל בלאס וגאס."
הוא נפטר ב-Radway, ווריקשייר, כשביקר קרובים, בהיותו בן 97. הוא נקבר בלוקרבי, Dumfriesshire.
ספרו A History of the Crusades: הספר ראה אור לראשונה ב-1951, הודפס במהדורות נוספות רבות וזכה לתרגומים רבים.
הספר פותח בעליית האסלאם בלבנט בראשית המאה השביעית, ומסתיים בנפילת ממלכת ירושלים, עם כיבוש עכו ב-1291. לאחר יציאתה נחשבה העבודה לפורצת דרך בתחומה, אולם במהלך השנים הפריכו היסטוריונים שונים את מסקנותיו של רנסימן.
סטיבן בראדפורד קאלפ הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
קאלפ נולד בסן דייגו, קליפורניה לאב קצין בחיל הים ולאם ילידת אוהיו, הוא ממוצא הולנדי וגרמני ובגיל צעיר הוריו התגרשו ואמו נישאה בשנית ונולדה לו אחות למחצה.
הוא גמר את לימודיו התיכוניים בבית ספר פרטי בווירג'יניה, ב-1978 סיים תואר בספרות אנגלית בקולג' ויליאם ומרי והתגורר תקופה קצרה באנגליה על מנת ללמוד באוניברסיטת אקסטר וב-1981 הוא קיבל תואר שני מטעם אוניברסיטת ברנדייס.
בינואר 2006 נרצחה אחותו של קאלפ, קתרין הרווי, ביחד עם בעלה, הזמר והגיטריסט בראיין הרווי ושתי בנותיה סטלה ורובי (גילאי 9 ו-4 בהתאמה) הקטנות במהלך רצח אכזרי שכלל שיסוף גרונם של המשפחה והצתה של ביתם במחוז ריצ'מונד.
חודש לאחר מכן הורשעו שני גברים ברצח המשפחה ובעוד מספר מקרי רצח, בעיקר של משפחות שלמות נוספות באזור ריצ'מונד .
אחד הגברים האלה, ריקי ג'בון גריי, הוצא להורג במתקן כליאה בווירג'יניה בינואר 2017 בזריקה קטלנית.
אחיינו של ריקי, ריי ג'וזף דנדרידג' הודה בלפחות שלושה מקרי רצח בתמורה לקבלת שלושה מאסרי עולם ללא אפשרות שחרור.
קאלפ נשוי לברברה איירס, מעצבת תלבושות במקצועה וב-1996 נולדו להם זוג תאומים בן ובת.
קאלפ החל להופיע בסרטים וסדרות בתחילת שנות השמונים.
הוא גילם את אביו של ג'יימס בעיבוד הקולנועי לספר "ג'יימס והאפרסק הענק".
פרסומו המשמעותי בא מתפקידו כסוכן CIA בסדרה "ג'אג" וכקפטן הייס ב"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
הוא גילם פעמיים את דמותו של רוברט קנדי: במותחן הפוליטי "13 ימים" לצד קווין קוסטנר ובסרט הביוגרפי אודות חייה של מרילין מונרו "נורמה ג'יין ומרלין".
ב-1995 החל לככב באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח".
הוא שיחק ב"מסע בין כוכבים: נמסיס", אך כל הופעותיו נחתכו בעריכת הסרט וקטעיו מופיעים רק בגרסת ה-DVD, בשנים 2003–2005 כיכב בסדרה "הבית הלבן" בתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית.
קאלפ הופיע בסרטון וידאו ללימוד השפה אנגלית שהופץ במדינות זרות.
ב-2004 הוא לוהק לסדרת הדרמה הפופולרית "עקרות בית נואשות" בה הוא גילם את רקס ואן דה קמפ, בעלה של ברי ואן דה קאמפ (מרשה קרוס), שהיא אחת מהדמויות הראשיות בסדרה.
ואן דה קמפ הוא רופא המיואש מאשתו ומחייו.
דמותו בסדרה מתה מהתקף לב בסוף העונה הראשונה, אך הוא המשיך להופיע בסדרה במהלך פלשבקים לאחור המתרחשים בעלילה, והוא אף הופיע כמספר הסדרה באחד הפרקים.
קאלפ שיחק בדרמה "24" בתפקיד סוכן חשאי ובתפקיד אורח בסדרות: "ER", "חוק וסדר", "בוורלי הילס 90210", "מרפי בראון", "סטארגייט אטלנטיס", "אלי מקביל", "מדיום", "הלוחשת לרוחות", "בוסטון ליגל" ו"המנטליסט".
בנוסף, הוא זכה במקום הראשון בעונה השביעית של "Celebrity Poker Showdown", תוכנית ריאליטי בה ידוענים שונים מתחרים במשחק פוקר.
ב-2007 שיחק בסרט האימה "From Within".
בשנת 2012 החל להופיע בעונה התשיעית של הדרמה הרפואית המצליחה "האנטומיה של גריי" כד"ר פארקר, רופא מנתח בכיר בבית החולים ב"סיאטל גרייס".
בשנת 2013 שיחק לצד דיינה דלייני במחזה "האישה הפריזאית" (אנ') את דמותו של פיטר.
בשנת 2017 שיחק בסרט הקומי "המילה האחרונה", לצדן של שירלי מקליין ואמנדה סייפריד.
בשנת 2018 שיחק במיני-סדרה "וייקו" בתפקיד הסוכן המיוחד ג'ף גאמאר.
סטיבן צ'אדוויק מקווין הידוע בשם הבמה סטיבן ר.
מקווין הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
מקווין נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-13 ביולי 1988, בנם של סטייסי (לבית טוטן, כיום סטייסיה רובייטיל), שחקנית עבר, ושל צ'אד מקווין (אנ'), נהג מרוצים ושחקן לשעבר.
סבו וסבתו מצד אביו הם השחקן סטיב מקווין והשחקנית הפיליפינית נילי אדמס (אנ').
בני דודיו של מקווין מדרגה שנייה הם צ'אבלי איגלסיאס (אנ'), עיתונאית; חוליו איגלסיאס ג'וניור (אנ'), דוגמן וזמר פופ; ואנריקה איגלסיאס, זמר זוכה פרס גראמי.
כאשר היה בן שנתיים, הוריו התגרשו, ואימו נישאה בשנית לשחקן ההוקי קרח לשעבר לוק רובייטיל (אנ'), יליד קנדה שכיום הוא מנהל מקצועי בהוקי קרח.
מקווין הוא הבכור מבין ארבעה ילדים עם אח למחצה, צ'ייס מקווין (נ' 1995), ואחות למחצה, מדיסון מקווין (נ' 1996), מנישואיו השניים של אביו ועוד אח למחצה, ג'סי רובייטיל (נולד 1995), מנישואיה השניים של אמו.
שם הבמה שלו הוא "סטיבן ר.
מקווין", ה-"R" מתייחס לשם המשפחה של אביו החורג 'רובייטיל'.
מקווין תיאר את מערכת היחסים שלו עם אביו ואביו החורג בראיון ל"ניו יורק פוסט", "האבא החורג שלי היה יותר כמו אבא ביולוגי בחיי.
אני די קרוב לאבא הביולוגי שלי, אבל אני חושב עליו יותר כמו דוד.
בשנות נעוריו הוא נדד עם אימו ובין היתר התגוררו בדטרויט, מישיגן.
לאחר סיום לימודי התיכון, הוא ארז את מזוודותיו, חזר ללוס אנג'לס והחל לקחת שיעורי משחק.
הופעת הבכורה של מקווין הייתה בשנת 2005 בסדרה של רשת CBS "על הסף".
לאחר מכן ביצע מספר הופעות אורח בסדרות כמו "מספ7ים", "ללא עקבות" ו-"CSI: מיאמי".
בנוסף ביצע תפקיד משנה בשבעה פרקים בעונה הראשונה של הסדרה "אוורווד".
בשנת 2006 שיחק לצדו של ג'יימס גנדולפיני בסרט הקצר "Club Soda", בעבורו זכה מקווין בפרס השחקן הטוב בפסטיבל הסרטים של בוורלי הילס.
בפברואר 2009 לוהק מקווין לתפקיד ג'רמי גילברט בסדרת הערפדים של רשת The CW, "יומני הערפד", אשר מבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו השם.
הסדרה היוותה את תפקיד הפריצה של מקווין.
ב-2010 שיחק מקווין בסרט האימה "פיראנה 3D", הסרט זכה לביקורות מעורבות אך למרות זאת זכה לרווחים רבים ואף לסרט המשך.
+שנהסרטתפקידהערות2006קלאב סודהסרט קצר2010פיראנה 3Dג'ייק פורסטר
+שנהסדרהתפקידהערות2005על הסף (אנ')ג'ורדן פיטרספרק: "Blood of the Children"2005–2006אוורוודקייל האנטר7 פרקים2008חנון על הזמן דרקסרט טלוויזיה של ערוץ דיסנימספ7יםקרייג עזראפרק: "Atomic No.
33"ללא עקבותויל דאנקןפרק: "True/False"CSI: מיאמיקית' וולשפרק: "Gone Baby Gone"2009–2015, 2017יומני הערפדג'רמי גילברטתפקיד ראשי (עונות 1–6)
תפקיד אורח (עונה 8); 133 פרקים2015–2016שיקגו FIREג'ימי בוראלי25 פרקים2016שיקגו PDג'ימי בוראלי3 פרקים2018Home by Springויין הנקוקסרט טלוויזיה של ערוץ הולמרקמורשותג'רמי גילברטפרק: "We're Being Punked, Pedro"מדליית כבוד (אנ')ג'וזף ויטורי (אנ')פרק: "Joseph Vittori"2020The Warrantקאל בריקרסרט טלוויזיה של INSP (אנ')
סטיבן קמפבל מור הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו במחזה "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט ובסרט הקולנוע באותו שם.
קמפבל מור נולד בלונדון בשם סטיבן ת'ורפ.
הוא למד בבית ספר ברקהמסטד שבהרטפורדשייר, ואחר כך בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
בשנת הלימודים האחרונה שלו הוענקה לו "מדליית הזהב" היוקרתית.
הופעת הבכורה שלו על המסך הייתה בסרטו של סטיבן פריי "צעירים יפים ומבריקים".
על במת התיאטרון הוא הופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית והתיאטרון המלכותי הלאומי.
קמפבל מור יצר את הדמות של אירווין בהפקה המקורית של "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט בווסט אנד.
הוא גילם את הדמות גם בהפקות שהועלו בברודוויי, סידני, ולינגטון ובהונג קונג, כמו גם בגרסה הקולנועית של המחזה.
על תפקידו זה בהפקה בברודוויי היה קמפבל מור מועמד בשנת 2006 לפרס "Drama Desk".
ב-2004 כיכב קמפבל מור לצידה של סקרלט ג'והנסון בסרט הקולנוע "אישה טובה" המבוסס על המחזה של אוסקר ויילד "מניפתה של ליידי וינדרמיר", שצולם באיטליה.
ב-2005 שיחק בתפקיד אדוארד השמיני לצידה של ג'ואלי ריצ'רדסון בתפקיד ווליס סימפסון בדרמה הטלוויזיונית "המלך והגרושה".
ב-2008 כיכב קמפבל מור בתפקיד אורח בפרק אחד בסדרת הטלוויזיה "הדרך לקנדלפורד" כמנהל בית הספר מר ג'יימס דלפילד, לצידה של ג'וליה סוואלה.
עוד ב-2008 השתתף קמפבל מור בסדרה של ה-BBC "אפר לאפר".
ב-2009 שיחק במיני-סדרה "בן חור" של ABC.
ב-2011 הופיע בסרט הקולנוע "עונת המכשפה".
בשנת 2012 שיחק בתפקיד טיטוס לצידה של אן-מארי דאף שגילמה את ברניס, במחזה מאת ז'אן רסין "טיטוס וברניס".
ההפקה הועלתה בדונמאר ורהאוס שבלונדון.
קמפבל מור היה נשוי לשחקנית קלייר פוי.
השניים נפגשו כשעבדו יחד בסרט "עונת המכשפה"..
סטיבן ארתור קוק (נולד ב-14 בדצמבר 1939), הוא מדען-מחשב ומתמטיקאי אמריקאי-קנדי שתרם רבות לתורת הסיבוכיות.
כיום הוא פרופסור באוניברסיטת טורונטו.
סטיבן קוק נחשב לאחד האבות המייסדים של תורת הסיבוכיות.
במאמרו מ-1971 "המורכבות של הוכחת משפט", קוק טבע פורמלית את המושגים של רדוקציה פולינומית ובעיות NP-שלמות, והוכיח את קיומה של בעיה NP-שלמה על ידי שהראה שבעיית הספיקות היא NP-שלמה.
משפט זה הוכח באופן עצמאי על ידי לאוניד לוין בברית המועצות, ולכן מכונה משפט קוק-לוין.
המאמר גם מציג פורמלית את הבעיה המפורסמת במדעי המחשב, שאלת P=NP.
קוק זכה בפרס טיורינג בשנת 1982 על תרומתו לתורת הסיבוכיות.
קווסט הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית.
קווסט סיים ב-1986 תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
ב-1988 סיים תואר במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס שבאריזונה והוכשר כטייס מטוסי F-15E סטרייק איגל בבסיס חיל האוויר לוק באריזונה.
שירת בטייסת הקרב 336 בקרוליינה הצפונית.
לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר שירת בשנים 1997–1999 כעוזרו הצבאי של סגן נשיא ארצות הברית.
לאחר מכן הוצב בטייסת הקרב 492 בבסיס חיל האוויר המלכותי לייקהית' שבאנגליה ושימש עוזר קצין מבצעים, קצין אג"ם ומפקד הטייסת.
בספטמבר 2003 מונה למפקד להק המבצעים של כנף האימונים 47. בפברואר 2005 עבר לשרת במחלקת קצינים בכירים באגף כוח אדם של חיל האוויר.
בספטמבר 2006 מונה למפקד כנף הקרב הרביעית בבסיס סימור ג'ונסון שבקרוליינה הצפונית.
בספטמבר 2008 מונה לסגן ראש מחלקת דרישות בפיקוד הקרב של חיל האוויר.
באפריל 2009 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן.
במהלך תפקידו קודם לדרגת בריגדיר גנרל ביוני 2010 מונה לראש המחלקה לענייני אירופה, נאט"ו ורוסיה באגף התכנון והמדיניות של המטות המשולבים.
במרץ 2012 מונה לראש מחלקת דרישות בפיקוד הקרב וקודם לדרגת מייג'ור גנרל.
בינואר 2013 מונה לראש צוות הערכה ובניית התוכנית הרב-שנתית של חיל האוויר.
בנובמבר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לנשיא אוניברסיטת חיל האוויר של ארצות הברית.
במהלך תפקידו הקים מכללה ללוחמה קיברנטית.
בנובמבר 2017 מונה למפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר.
הוא שירת בתפקיד עד יולי 2019.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-3,300 שעות טיסה, כולל למעלה מ-650 שעות טיסה מבצעיות.
הוא עוטר בצלב התעופה המצוינת ו-11 פעמים במדליית האוויר.
הטיס מטוסי T-6 טקסאן II, T-37 טוויט, T-38 טאלון ו-F-15E סטרייק איגל.
קווסט בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד, בוגר המכללה לפיקוד ומטה ומכללת המלחמה של חיל האוויר.
בוגר תוכנית לימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת בוסטון, תוכנית בכירים ב-MIT ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
סטיבן ר' ראדר הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית.
בתפקידו האחרון שירת כמפקד הנחתים בגזרת פיקוד האינדו-פסיפי.
ב-1984 סיים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת בוסטון והתגייס לחיל הנחתים.
שירת כקצין אספקה ומפקד מחלקה בגדוד התקיפה האמפיבית השלישי.
עבר קורס טיס והוכשר בטייס מטוסי AH-1 קוברה.
שירת בטייסת מסוקי התקיפה הקלים 367 והשתתף עמה במלחמת המפרץ.
לאחר מכן שירת בטייסת המסוקים הבינוניים 161 שנטלה חלק ביחידת המשלוח ה-11 לאזור המפרץ הפרסי.
שימש ראש מחלקת AH-1 בטייסת האימונים של הנחתים, שירת כקצין לוגיסטיקה ומבצעים בטייסת מסוקי התקיפה הקלים 167 וכקצין מבצעים בטייסת המסוקים הבינוניים 261. שירת כעוזרו הצבאי של ראש צוות החשיבה במחלקת ההגנה.
ראדר פיקד על טייסת מסוקי התקיפה הקלים 167. שימש קצין תכנון לענייני אפגניסטן ופקיסטן בפיקוד מרכז של ארצות הברית.
במהלך מלחמת אפגניסטן הוצב באפגניסטן, פקיסטן וקטר.
פיקד על להק 26 שהוצב באל-אסד בעיראק.
שימש ראש ענף באגף התעופה של חיל הנחתים ועוזר למפקד חיל הנחתים.
ביולי 2013 מונה למפקד כנף הנחתים הראשונה.
ב-2015 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לראש מחלקת תכנון בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית.
ביולי 2017 מונה לסגן לענייני תעופה של מפקד חיל הנחתים בדרגת לוטננט גנרל במקום ג'ון דייוויס.
ביולי 2020 מונה למפקד כוחות הנחתים בגזרת פיקוד האינדו-פסיפי.
ראדר בעל תואר שני בלימודים צבאיים מהמכללה לפיקוד ומטה של חיל הנחתים ותואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא.
סטיבן לורנס שוורץ הוא תמלילן ומלחין לתיאטרון מוזיקלי אמריקאי יהודי.
שוורץ נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק, בנם של שילה לורנה (לבית סיגל), מורה, וסטנלי לאונרד שוורץ, איש עסקים.
הוא גדל באזור וויליסטון פארק במחוז נסאו, ניו יורק, שם סיים את לימודיו בתיכון Mineola ב-1964. בזמן שלמד באוניברסיטת קרנגי מלון, שוורץ הלחין וביים גרסה מוקדמת של פיפן (שכותרתה Pippin, Pippin) עם קבוצת התיאטרון Scotch'n'Soda.
שוורץ סיים את לימודיו באוניברסיטת קרנגי מלון ב-1968 עם תואר ראשון בדרמה.
במרוצת קריירה שנמשכת למעלה מארבעה עשורים כתב שוורץ מחזות זמר מצליחים כמו גודספל (1971), פיפין (1972) ומרשעת (2003).
הוא כתב שירים למספר סרטים מצליחים, ביניהם פוקהונטס (1995), הגיבן מנוטרדאם (1996), נסיך מצרים (1998, מילים ומוזיקה) ומכושפת (2007).
שוורץ זכה בפרס דרמה דסק על תמלילי שירים יוצאים מהכלל, שלושה פרסי גראמי, שלושה פרסי אוסקר והיה מועמד לשישה פרסי טוני.
הלחין וביים את המחזמר נסיך מצרים (2020) המבוסס על סרט האנימציה באותו השם.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי2026השיר הטוב ביותר"The Girl in the Bubble" (מתוך "מרשעת: חלק 2")פרס המוזיקה במדיה של הוליווד2025הפרטיטורה המקורית הטובה ביותר – סרט עלילתימרשעת: חלק 2השיר הטוב ביותר – סרט עלילתי"The Girl in the Bubble" (מתוך "מרשעת: חלק 2")"No Place Like Home" (מתוך "מרשעת: חלק 2")
סטיבן ארון רוזנברג הוא חוקר סרטן יהודי–אמריקאי, ראש המחלקה לכירורגיה במכון הלאומי לסרטן שבבת'סדה, מרילנד, ארצות הברית ופרופסור לכירורגיה ב-Uniformed Services University of the Health Sciences ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
מחלוצי פיתוח האימונותרפיה והריפוי הגני.
החוקר הראשון שהצליח להשתיל גן זר בבני אדם.
רוזנברג נולד ברובע הברונקס שבניו יורק ב-1940, ילדם השלישי של זוג יהודים, בעלי מסעדה קטנה, שהיגרו לארצות הברית מפולין.
הוא בעל תואר ראשון בביולוגיה (1960) ורופא (MD, 1963) (שניהם מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס) ובעל דוקטורט (PhD) בביופיזיקה מאוניברסיטת הרווארד (1969), שאותו השלים במקביל להתמחותו בכירורגיה.
בתקופת התמחותו זו, בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל שבבוסטון הוא הכיר את אליס או'קונל, שהייתה אז האחות הראשית של בית החולים.
ב-1968 הם נישאו ובהמשך נולדו להם שלוש בנות.
ב-1970 התקבל למכון הלאומי האמריקאי לחקר הסרטן - NCI ובתוך ארבע שנים, בגיל 33 הגיע לדרגת ראש המחלקה הכירורגית וראש הצוות האימונותרפי.
פרופ' רוזנברג היה הראשון שהצליח לפתח טיפול אימונותרפי יעיל כנגד סרטן.
המאמר המקורי שלו בעניין זה התפרסם ב-1985 ב-New England Journal of Medicine.
עד אז טופלו חולי הסרטן לסוגיו רק בשלושה סוגי טיפולים: הקרנות, כימותרפיה וניתוחים.
רוזנברג פתח במחקריו את הכיוון הטיפולי הרביעי, שלא היה קיים עד אז - האימונותרפיה.
כשלוש שנים לאחר מכן, ב-1988, רוזנברג וצוותו היו הראשונים שהצליחו לשנות לימפוציטים מבחינה גנטית, כך שיוכלו להילחם בסרטן (Adoptive Cell Transfer).
הם הוציאו מדם החולה את הלימפוציטים, השתילו בתוכם רצפטורים המסוגלים לזהות תאי סרטן, הירבו את הכמות שלהם ואז השתילו אותם חזרה בגופו של החולה.
השיטה הזו הוכחה כיעילה במקרים של מלנומה מפושטת, בכחמישית עד רבע מהמקרים המטופלים.
2011 - קיבל פרס מ"המכון (האמריקאי) לחקר הסרטן".
2012 - קיבל את פרס Keio Medical Science בסך כ-190,000$, שוב ביחד עם חוקר יפני.
2015 - זכה במדליית הכבוד של "החברה האמריקנית לסרטן"
- וכן בתואר "העובד הפדרלי של השנה".
2016 - קיבל יחד עם פרופ' קארל ג'ון מאוניברסיטת פנסילבניה ופרופ' זליג אשחר ממכון ויצמן למדע את פרס נוברטיס לאימונולוגיה קלינית.
2021 - קיבל יחד עם פרופ' קארל ג'ון מאוניברסיטת פנסילבניה ופרופ' זליג אשחר ממכון ויצמן למדע את פרס דן דוד.
2023 - המדליה הלאומית לטכנולוגיה ולחדשנות
סטיבן רוזנברג וג'ון בארי, התא שהשתנה - פיצוח מסתרי הסרטן, תרגום: אסתר טיכו, הוצאת עם עובד, 1993
סטיבן קונץ הוא סופר אמריקני הכותב ספרי מתח ומלחמה מסוגת המותחן הטכנולוגי.
רוב ספריו עוסקים ביחסים בינלאומיים, בריגול ובתרחישים גלובליים דמיוניים שהושפעו מהמלחמה הקרה.
פרספילד נולד בעיירה אסטוריה וגדל בעיירה בוקהאנון, שבוירג'יניה המערבית.
בשנת 1968 השלים תואר במדע המדינה באוניברסיטת וירג'יניה המערבית.
לאחר מכן התגייס לצי האמריקני, הוכשר כטייס קרב ולחם במלחמת וייטנאם כטייס A-6 אינטרודר.
בשנת 1977 השתחרר בדרגת לוטננט.
בשנת 1984 פורסם ספרו הראשון, "טיסת האינטרודר".
ספרי דה מיל שתורגמו לעברית הם:
סטיבן קוֹבָצֶבִיץ' , שעד 1975 היה ידוע בשם סטיבן בישופ ואחר סטיבן בישופ-קובצביץ', הוא פסנתרן ומנצח אמריקאי.
סטיבן קובצביץ' נולד בלוס אנג'לס לאב קרואטי ולאם אמריקאית.
כשאמו נישאה בשנית, שונה שמו לסטיבן בישופ, השם שבו הופיע בראשית הקריירה.
בהמשך התברר לו, שלעיתים קרובות מבלבלים בינו לבין הזמר והגיטריסט סטיבן בישופ.
כדי למנוע בלבול, החל להופיע בשם סטיבן בישופ-קובצביץ' ואחר פשוט כסטיבן קובצביץ'.
הוא הופיע לראשונה בקונצרט בגיל 11; בגיל 18 עבר ללונדון ללמוד במלגה אצל מיירה הס ומאז הוא תושב לונדון, המתגורר בהמפסטד.
ב-1961 הגיש הופעת בכורה אירופאית סנסציונית בויגמור הול, הנגינת סונאטה לפסנתר של אלבן ברג, שלושה פרלודים ופוגות של באך וווריאציות דיאבלי של בטהובן.
הוא יצא גם למסע קונצרטים בבריטניה עם ז'קלין די פרה.
משנת 1961 עד 1967 היה קובצביץ' נשוי לסופרת והפסיכותרפיסטית ברנרדין בישופ, לשעבר וול, שמתה בשנת 2013. נולדו להם שני בנים, מאט בישופ (מנהל בצוות פורמולה 1 של מקלארן ופוף בישופ, (כבאי).
ב-1967 הופיע קובצביץ' לראשונה בניו יורק ומאז סייר באירופה, ארצות הברית, המזרח הרחוק, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אמריקה.
כסולן ומנצח, הוא מרבה לבצע ולהקליט יצירות מאת מוצרט, בטהובן, שוברט, ברהמס, בארטוק ואחרים.
הוא מופיע גם בנגינת מוזיקה קאמרית, ובין שותפיו לנגינה היו ז'קלין די פרה, מרתה ארחריץ', סטיבן איסרליס, נייג'ל קנדי, לין הארל, שרה צ'אנג, גוטייה קאפוסון, רנו קאפוסון ועמנואל פאהוד.
במשך שנים רבות הגיש כיתות אמן בקורס הקיץ הבינלאומי בדארטינגטון.
סטיבן קובצביץ' היה בעלה השלישי של מרתה ארחריץ'; בתם, סטפאני ארחריץ', היא צלמת מקצועית.
סטיבן ריצ'רדס קובי (בשם מלא באנגלית: Stephen Richards Covey; 24 באוקטובר 1932 – 16 ביולי 2012) היה מנטור, סופר, איש עסקים ומרצה אמריקאי.
ספרו הפופולרי ביותר הוא "7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד", שהפך לרב מכר במדינות רבות בעולם, וביניהן ישראל.
בשנת 1996, מגזין "טיים" כינה אותו כאחד מ-25 האנשים המשפיעים בעולם.
הוא היה פרופסור בבית הספר לעסקים ג'ון מ.
האנטסמן באוניברסיטת יוטה סטייט (USU) בזמן מותו.
קובי נולד ב-24 באוקטובר 1932 בסולט לייק סיטי, יוטה לסטיבן גלן קובי ואיירין לואיז ריצ'רדס קובי.
קובי היה אתלטי בצעירותו, אך בשל מחלה שהתגלעה בעצם הירך בהיותו בתיכון, שינה את המיקוד שלו למסלול אקדמי ולהצטרפות לצוות הדיבייט, וסיים את התיכון מוקדם.
קובי קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת יוטה, תואר MBA מבית הספר לעסקים של הרווארד (HBS), ודוקטור לחינוך דתי מאוניברסיטת בריגהם יאנג (BYU).
הוענקו לו עשרה תוארי דוקטור לשם כבוד.
קובי הושפע מאוד מפיטר דרוקר ומקרל רוג'רס.
השפעה מרכזית נוספת על חשיבתו הייתה מחקרו שערך לצורך עבודת הדוקטורט, שכלל מאות ספרי עזרה עצמית אמריקאים.
השפעה נוספת על קובי הייתה השתייכותו לכנסיית LDS.
לפי קלייטון כריסטנסן, שבעת ההרגלים הם זיקוק חילוני של הערכים המרכזיים שינק בכנסייה.
ספרו של קובי Spiritual Roots of Human Relations יצא לאור ב-1970. יצירותיו המאוחרות של קובי היו פיתוח חילוני של הרעיונות שהופיעו בספר זה.
7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד
"7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד", הוא ספרו הידוע ביותר, שנמכר ביותר מ-20 מיליון עותקים ברחבי העולם מאז פרסומו הראשון בשנת 1989. גרסת האודיו הפכה לספר האודיו העיון הראשון בארצות הברית.
בשנת 1985 הקים קובי חברה לייעוץ, אשר בשנת 1987 הפך ל"Covey Leadership Center".
בשנת 1997 התמזג עם Franklin Quest והקים את FranklinCovey, חברה עולמית לשירותים מקצועיים המוכרת כלים להדרכה וכלי פרודוקטיביות לאנשים פרטיים ולארגונים.
כיום, מועסקים במרכזים שלו מעל 500 עובדים ומחזור הכספים שלו נאמד בכחמש מאות מיליון דולר.
במרץ 2008 השיק את הקהילה המקוונת.
האתר היה אוסף של קורסים מקוונים, ניהול מטרות ורשתות חברתיות.
הוא השתמש בו כדי ללמד את מחשבותיו ורעיונותיו על נושאים עדכניים ומנהיגות עצמית.
האתר הוסר זמן לאחר מותו.
קובי התגורר עם אשתו, סנדרה מריל קובי, ומשפחתם בפרובו, יוטה, ולהם תשעה ילדים וחמישים וחמישה נכדים ונינים.
קובי היה חבר פעיל בכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרון הימים, וגם שירת שליחות של שנתיים באנגליה עבור הכנסייה.
סטיבן רוברטסון הוא שחקן סקוטי המככב בתפקיד הבלש סנדי וילסון בסדרת הטלוויזיה "שטלנד" של BBC One, המבוססת על רומנים מאת הסופרת אן קליבס.
הסדרה צולמה קרוב למקום הולדתו של רוברטסון.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד מייקל קונלי, צעיר הסובל משיתוק מוחין, בסרט הקולנוע "בפנים אני רוקד", ובתפקיד דומיניק רוק בסדרת הדרמה הקומית של BBC Three "כמעט אנושיים".
הוא שיחק במספר רב של תוכניות טלוויזיה בהן הסדרה "לות'ר" והמיני-סדרה "חוג בלצ'לי".
רוברטסון גדל בכפר קטן בשם וידלין באיי שטלנד שבסקוטלנד.
בילדותו הוא נאבק והתגבר על דיסלקסיה חמורה.
לפני שפתח בקריירת משחק עבד בעבודות מזדמנות בכפר.
הוא היה קרוב למשוררת רודה באטלר משטלנד.
הוא סיפר שהיא הייתה הגורם שהניע אותו לבחור בקריירת משחק כשסיפרה לו סיפורים ישנים על שטלנד.
רוברטסון למד בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
שם הכיר את אשתו השחקנית שארלוט אלאם.
הוא חבר בתיאטרון Aya וכיכב בעיבוד של התיאטרון לרומן "ימים בורמזיים" מאת ג'ורג' אורוול בתפקיד פלורי.
ב-2004 שיחק רוברטסון בתפקיד הגדול הראשון שלו בקולנוע בסרט "בפנים אני רוקד" לצדו של השחקן הסקוטי ג'יימס מק'אבוי.
ב-2005 הופיע בתפקיד קטן בסרט "ממלכת גן עדן" בדמות כוהן מלאך.
עוד ב-2005 שיחק בסרט המלחמה הצרפתי "חג שמח" בתפקיד ג'ונתן, צעיר שאחיו נורה ונהרג במלחמת העולם הראשונה.
בהמשך שיחק רוברטסון בדרמות טלוויזיוניות בהן בסדרה "לות'ר" בה הופיע בתפקיד כפול של התאומים הרצחניים מילברי.
בעונה החמישית של הסדרה העל טבעית "כמעט אנושיים" גילם רוברטסון את דומיניק רוק, מנהיג ממשלתי שהמחלקה שלו מגינה על העולם מפני העל-טבעיים.
בהמשך הופיע רוברטסון בעונה השנייה של הסדרה "אוטופיה" של ערוץ 4 ושיחק בתפקיד טרנס.
רוברטסון חזר לביתו בשטלנד לשחק בסדרת טלוויזיה הנושאת את אותו שם.
בסדרה הוא כיכב בתפקיד השוטר סנדי וילסון, בעיבוד של ערוץ BBC One לסדרת הספרים הפופולרית של אן קליבס.
המבקרים טענו שחסר בסדרה המבטא של שטלנד, בהיותו של רוברטסון היחיד בקאסט שנולד וגדל באיים.
עם זאת הסדרה זכתה לפופולריות ומשכה יותר מ-6 מיליון צופים.
בעונה השנייה של הסדרה השתתפו לצדם של דאגלס הנשל ורוברטסון, השחקנים בריאן קוקס, ג'ולי גרהם ואלכס נורטון.
דמותו של רוברטסון הייתה בדרגת בלש.
עונה שלישית של הסדרה שהציגה סיפור בודד שודרה ב-2016.
ב-2018 שודרה עונה רביעית של "שטלנד" בערוץ BBC One עם רוברטסון בתפקיד הבלש וילסון.
רוברטסון חי בהרטפורדשייר עם אשתו שארלוט אלאם ובתו.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2002 המלך ליר King Lear קנט הלהקה השייקספירית המלכותית 2003 השחף The Seagull קונסטנטין גברילוביץ' טרפליוב רויאל אקסצ'נג' מנצ'סטר אנטוניוס וקלאופטרה Antony and Cleopatra אוקטביאנוס רויאל אקסצ'נג' מנצ'סטר 2007 הסערה The Tempest אריאל רויאל אקסצ'נג' מנצ'סטר 2009 רוחות Ghosts אוסוולד אלווינג תיאטרון סיטיזנס
סטיבן "סטיב" רבינוביץ' היה שחיין יהודי-קנדי, אלוף ושיאן המכביה השישית (1961) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, זוכה מדליית כסף במשחקים הפאן-אמריקאיים (1959) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, זוכה שתי מדליות ארד במשחקי חבר העמים הבריטי (1962) במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
ייצג את מדינתו במשחקים האולימפיים (רומא 1960), וסיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בשנת 1959 זכה רבינוביץ' במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:23.3 דקות, אחרי ארצות הברית (4:14.9 דקות) ולפני מקסיקו (4:25.0 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה.
באולימפיאדת רומא (1960) הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:16.8 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:12.4 דקות, בשלב המוקדמות הרביעייה הקנדית קבעה תוצאה של 4:15.3 דקות ועלתה למשחה הגמר מהמקום השלישי.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 25 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:47.2 דקות.
באותה העת לא נערך במשחקים האולימפיים המשחה החזק שלו, 100 מטר חזה.
בתחרויות השחייה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר 1961 זכה רבינוביץ' בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכביה חדש של 4:29.1 דקות, לפני ארצות הברית (4:34.1 דקות) וישראל (4:38.9 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:49.0 דקות, אחרי פיטר פוגאראסי שקבע שיא מכביה חדש של 2:38.1 דקות ובל וייטין אף הוא מארצות הברית (2:48.3 דקות).
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בפרת' אוסטרליה בסוף נובמבר 1962 זכה רבינוביץ' בשתי מדליות ארד, במשחה ל-110 יארד חזה בתוצאה של 1:14.1 דקות, אחרי איאן או'בריאן (1:11.4 דקות) וויליאם ברטון (1:13.9 דקות), שניהם מאוסטרליה ובמשחה שליחים 4x110 יארד מעורב בתוצאה של 4:19.9 דקות, אחרי אוסטרליה (4:12.4 דקות) ואנגליה (4:19.9 דקות).
סטיבן קרינגטון הוא דמות בדיונית, שנוצרה על ידי ריצ'רד ואסתר שפירו ומופיעה באופרת הסבון הפופולרית "שושלת".
דמותו של סטיבן קרינגטון ידועה בעיקר בשל היותו אחת הדמויות הראשיות שהייתה גם הומוסקסואלית שהופיעו על מסכי הטלוויזיה האמריקאית.
אף על פי שהוא מזוהה כהומוסקסואל, לאורך הסדרה סטיבן מנהל קשרים רומנטיים הן עם גברים והן עם נשים.
דמותו של סטיבן גולמה במקור על ידי השחקן אל קורלי שעזב את הסדרה בסוף העונה השנייה בשנת 1982 לאחר שהתלונן על "העדפותיו המיניות המשתנות" של סטיבן ועל רצונו "לעשות דברים אחרים".
לאחר מכן, השחקן ג'ק קולמן לוהק מחדש לדמותו והשינוי במראהו הוסבר על ידי ניתוחים פלסטיים שנעשו בפניו לאחר פיצוץ באתר קידוח.
קולמן גילם עד סטיבן עד לשנת 1988, אך במיני הסדרה "שושלת: המפגש", קורלי שב לגלם את סטיבן לאחר שקולמן לא היה זמין בגלל בעיות בלוח הזמנים.
באתחול המחודש של הסדרה, דמותו של סטיבן מגולמת על ידי השחקן ג'יימס מקיי.
סטיבן נחשב לדמות ההומוסקסואלית הראשונה בסדרת דרמה בפריים טיים, ונשאר אחת הדמויות המוכרות ביותר בתולדות הייצוג ההומוסקסואלי הראשוני ביותר בטלוויזיה.
הכתבת סוזאנה דנוטה וולטרס כתבה כי בגלל הדמות, "ברשומות ההיסטוריות ההומוסקסואליות, שנות ה-80 לנצח ייזכרו כשנותיה של 'שושלת'." בתחילה, כבנו היחיד של הפטריארך בלייק קרינגטון, סטיבן היה דמות ראשית שהופיעה במרכז העלילה של הסדרה.
בניגוד להוריו האכזריים והמסוכסכים ואחותו המתנשאת, דמותו של סטיבן היוותה את "מצפונה המוסרי של המשפחה", ובכל זאת, דמותו הוגדרה בעיקר על ידי מאבקו בניסיון להבין את זהותו המינית והסכסוך שנוצר בעקבות כך במשפחת קרינגטון.
קורלי ציין ש"מה שמשך אותי לשחק דמות הומוסקסואלית...
הדמות הטלוויזיונית ההומוסקסואלית היחידה שהכרתי אז הייתה דמותו ההומואית של בילי קריסטל, ג'ודי דאלאס, בסדרה בועות של רשת ABC, שהייתה קומדיה שחורה".
המפיקה-שותפה של "שושלת", אסתר שפירו, ציינה במאמר במגזין אסקווייר משנת 1981 כי דמותו של סטיבן "הייתה, היא, ותמיד תהיה הומוסקסואלית", אך הסבירה כי תחילה התכוונה לתת לו להיות מבולבל בקשר לזהותו המינית במשך שתי עונות לפני שיהפוך בסופו של דבר "דמות הומוסקסואלית מעוגלת היטב".
וולטרס כתבה שסטיבן - "גבריות גסה ומוטרדת עמוקות מהומוסקסואליות שלו" - הציג את הצופים את "הזווית ההוליוודית על הומוסקסואליות" במשך שמונה עונות, "מארוניסט מעונה, לבעל הטרוסקסואלי 'בריא', ולבסוף לדמות מעורפלת של הומו גאה".
וולטרס הוסיפה שניסיותיה התמידיים של הדמות "להתיישר" ולהימנע באופן נחרץ מכל סממן הומוסקסואלי הציג את "שושלת" באופן פגום ופוגעני, אך הודתה שהסדרה נשארה מרכיב עיקרי באיקונוגרפיה ההומוסקסואלית אף על פי שהדמות הראשית ההומוסקסואלית שלה נחשבת "בקושי למודל לחיקוי עצמי ולגאווה."
עכשיו 'שושלת' היא זו שנראית מוזר להפליא." על יחסיו של סטיבן עם לוק פולר (בגילומו של בילי קמפבל), ציין קולמן: "זה היה מאוד דומה ל'מופע של דונה ריד', לאף אחד לא היה ממש אכפת."
נראותם ההולכת וגוברת של דמויות הומוסקסואליות כמו סטיבן קרינגטון בסדרות טלוויזיה בסוף שנות ה-70 וה-80 (שהיו חייבות את קיומן למהומות סטונוול שהתקיימו בשנת 1969) עוררה תגובה חריפה מצד פונדמנטליסטים שהתלוננו בפני המפיקים, ועד לתקופת האביב של שנת 1991, לא הופיעו כלל דמויות הומוסקסואליות בטלוויזיה.
בסופו של דבר, כל אלו סללו את הדרך לשינוי המגמה והפיכתן לטרנד וכן לפרשת יציאתה מהארון של אלן דג'נרס בשנת 1997, ולאחר מכן ל"זרם יציב...
עם תחילת הסדרה, סטיבן קרינגטון שב לדנוור מניו יורק במטרה להשתתף בחתונתו של אביו, אייל הנפט העשיר, בלייק קרינגטון.
פגישתם של האב והבן מנוכרת במקצת, ונהפכת במהרה למביכה ומעיקה לאחר שסטיבן מתנגד פעם נוספת ללחציו של אביו שייכנס לתפקידו כמנהיגה העתידי של אימפריית קרינגטון.
בניגוד לבלייק, פאלון, אחותו, שמעריצה אותו מקבלת אותו במאור פנים ואף מנסה לגשר בין השניים, אך סטיבן, שמכיר את מסירותה של פאלון לבלייק, מהסס להיפתח אליה רגשית.
במקביל, סטיבן מתיידד עם קריסטל, מזכירתו לשעבר של בלייק ואשתו לעתיד, המתכוננת לחייה החדשים באחוזה, ומעודד אותה למרות קבלות הפנים הצוננות של פאלון ומשק הבית של קרינגטון.
בתום פרק הבכורה, סטיבן סוף סוף מתעמת עם אביו, בעודו מבקר את הערכים הקפיטליסטיים שלו ואת הפרקטיקות העסקיות לא המוסריות שלו לכאורה.
בלייק מתרגז וחושף שהוא נגעל מנטייתו ההומוסקסואליות של בנו, וסירובו של סטיבן "להתיישר" מעמיד את השניים בניכור לזמן מה.
למגינת לבו של בלייק, סטיבן בוחר לעבוד עבור וולטר לנקרשים, יריבו של בלייק, ושותפו העסקי החדש, מת'יו בלייזדייל, ידידו של סטיבן ועובדו לשעבר של בלייק, שאף ניהל רומן עם קריסטל.
אף על פי שוולטר מביא את סטיבן לבית בושת בניסיון אבהי לפתור את הבלבול המיני שלו, הוא ומת'יו אינם מוטרדים מהעדפתו של סטיבן לגברים, ומת'יו אף מגן עליו מפני התנהגותם ההומופובית של שאר הפועלים.
בהמשך, סטיבן מתיידד עם אשתו המעורערת של מת'יו קלאודיה, שמנסה לתקן את חייה לאחר התמוטטות נפשית, והשניים מתנשקים בחשאי.
לאחר מכן, סטיבן מופלל בתאונה במתקן הקידוח של וולטר ומפוטר, ואף על פי שהעבודה מוצעת לו שוב לאחר שחפותו מוכחת, הוא מסרב ועוזב; לאחר שהוא מתחיל לנהל רומן עם קלאודיה, סטיבן מחליט לעבוד עבור בלייק ב"דנוור-קרינגטון".
עם זאת, בן זוגו לשעבר של סטיבן, טד דינארד, מופיע בתקווה להתפייס איתו, והשניים שוכבים.
בעקבות הלילה, סטיבן מבין שעליו להיפרד מטד ומקלאודיה.
כשסטיבן וטד נפרדים, בלייק הזועם מוצא את השניים מתחבקים, ומפריד בין השניים בכעס, אך בשוגג גורם למותו של טד, והוא נעצר ומואשם ברצח.
כועס ומוטרד, סטיבן מעיד כי מותו של טד היה תוצאה של כוונה זדונית, עדות המקוממת את בלייק ופאלון.
העונה מסתיימת עם בואה של עדה מפתיעה מטעם התביעה - אלקסיס קרינגטון, גרושתו של בלייק ואמם של סטיבן ופאלון.
בפרק בכורת העונה, בעקבות עדותה של אלקסיס, בלייק מורשע במותו של טד אך משוחרר על תנאי.
בניגוד לפאלון ובלייק שעוינים את אלקסיס בגלוי; סטיבן נמשך אליה ולזיכרונתיו המועטים ממנה, אך מגלה בהדרגה את אישיותה האמיתית לאחר שאלקסיס מגלה לו את סודה ושייתכן ופאלון היא כלל לא בתו של בלייק, אלא של ידידו ותיק ויריבו העסקי, ססיל קולבי.
סודה של אלקסיס הורס את סטיבן מבפנים, ומוביל להשתכרותו, וכמעט לטביעתו בבריכה.
בעקבות התאונה, סטיבן ובלייק מתפייסים, ובעודו מחלים, סטיבן פוגש את אחייניתה של קריסטל, סאמי ג'ו.
כאשר אלקסיס אומרת לסטיבן, שכיורשו של בלייק הוא חייב להתחתן, הוא שוקל את הרעיון ומתקרב לקלאודיה על רקע חידוש ידידותם, ובמקביל הוא מתחיל לצאת עם סאמי ג'ו, אף על פי שעדיין אינו מסוגל לשכב עימה.
סטיבן מחליט להציע נישואין לקלאודיה; אך זאת, שעדיין מאוהבת במת'יו, מסרבת לו וגורמת לסטיבן לחזור לסאמי ג'ו ולשאת אותה לאישה.
עם שובם, השניים מגלים שבלייק ואלקסיס אינם מרוצים מנישואיהם ואלקסיס אף משלמת לסאמי ג'ו שתעזוב את סטיבן ואת דנוור.
סטיבן מתחקה אחר עקבותיה עד להוליווד, אך היא דוחה אותו והוא שב הביתה.
בדרכו הביתה, סטיבן פוגש גבר זר ואטרקטיבי שלאחר מכן מנסה לסחוט אותו; סטיבן מכה אותו, והוא נעצר.
בפרק הסיום, סטיבן מתעמת עם כל המשפחה, נואם בפניהם על חוסר הסובלנות ועל הערכים האליטיסטיים שלהם, ויוצא בפניהם כהומוסקסואל ואף מודיע שהוא אינו מתבייש בכך.
כשהוא נשבע לחיות את חייו בתנאיו שלו, סטיבן מחליט לעזוב את האחוזה.
בפרקה השמיני של העונה, פאלון סוף סוף מקבלת מכתב מסטיבן, שכעת עובד באתר קידוח בים ג'אווה.
עם זאת, אתר הקידוח מתפוצץ ובעקבות כך, בלייק ואלקסיס טסים לאינדונזיה במטרה לחפש אותו, אך מגלים שהוא מת לכאורה; ובלייק מסרב להאמין בזה.
לאחר מכן, סאמי ג'ו שבה לדנוור עם תינוק, שלטענתה הוא בנה של סטיבן.
כשהיא מכריזה על רצונה לחפש תהילה כדוגמנית בניו יורק, סאמי ג'ו מקווה שבלייק וקריסטל ייקחו את בנה, דני קרינגטון, ממנה.
בינתיים, סטיבן מתגלה כחי בבית חולים בסינגפור, כשפניו חבושים לאחר ניתוח קוסמטי נרחב.
לאחר שתחבושותיו מוסרות, סטיבן שוקל לתת למשפחתו להמשיך להאמין שהוא מת, אבל הרופא שלו יוצר קשר עם בלייק, שמזהה את בנו למרות הניתוח, אך מגלה שסטיבן מסרב לחזור לדנוור.
כאשר בלייק מספר לו על דני, סטיבן שב אל האחוזה ופוגש את אדם, אחיו הבכור והאבוד, ואת ובנו התינוק בפעם הראשונה.
אלקסיס מתוודה שהיא שילמה לסאמי ג'ו שתעזוב את דנוור ומרמזת שבלייק שיחד אותה שתנטוש את דני; בעקבות כך, סטיבן מבקר את סאמי ג'ו בניו יורק, אך חוזר לבדו.
בהמשך, סטיבן מוצא את עצמו באמצע המאבק של הוריו על מיזוג פוטנציאלי של שתי החברות שלהם - "דנוור-קרינגטון" ו"קולביקו" - ביוזמתה של אלקסיס.
בלייק נבהל כאשר סטיבן מקבל הצעת עבודה מאלקסיס ומתוודע לתוכניתו לעזוב את האחוזה עם דני.
לאחר מכן, סטיבן מבקר את קלאודיה, שחזרה לסנטוריום לאחר התמוטטות נפשית נוספת במהלך היעדרותו.
המתחים בין בלייק לסטיבן מתגברים עוד יותר הודות לאלקסיס, שמצליחה למנוע מסטיבן להופיע לארוחת ערב שתוכננה על ידי קריסטל על מנת לתקן את היחסים בין האב לבנו.
בסיום העונה, בלייק מגלה שסטיבן גר בשותפות יחד עם עורך דינו, כריס דיגן.
בחשד כי הגברים הם יותר משותפים לדירה, בלייק מחליט לתבוע משמורת על דני.
כאשר סטיבן לומד על תוכניותיו של אביו, הוא מחליט להיאבק בו.
במשפט על המשמורת, בלייק טוען כי הומוסקסואל לא יוכל להיות הורה טוב, בעוד שמנגד סטיבן טוען כי בלייק, כרוצח מורשע, הוא הורה גרוע יותר; אלקסיס מעידה שבלייק שילם לסאמי ג'ו שתנטוש את התינוק בדנוור, בעוד שסאמי ג'ו מעידה שהתנהגותו של סטיבן היא מופקרת.
קלאודיה, שכבר שוחררה מהסנטריום, מספרת לסטיבן על תוכניתה באמצעותה הוא ינצח במשפט על המשמורת – סטיבן וקלאודיה טסים לרינו ומתחתנים, וכתוצאה מכך זוכים במשמורת על דני.
בהמשך, סטיבן ובלייק מתפייסים פעם נוספת וסטיבן וקלאודיה חוזרים להתגורר באחוזה.
בהדרגה, סטיבן מתחיל להיות מודאג ממצבה הרגשי השברירי של קלאודיה כשהיא מתחילה לקבל סיגליות, מתנות ושיחות טלפון לכאורה מבעלה הנעדר, מת'יו.
בחקירתם, סטיבן וקלאודיה נוסעים לדרום אמריקה, לאתר שבו מת'יו ולינדזי נעלמו.
כאשר סטיבן מוצא את דקס דקסטר עם סיגליות ב"קולביקו", הוא חושד שדקס אחראי להטרדתה של קלאודיה.
בסופו של דבר, השניים מגלים שהשיחות והמתנות היו ממורגן הס, חוקר פרטי בעל קשר לאלקסיס.
עם זאת, מתברר שסאמי ג'ו היא ששילמה להס שיטריד את בני הזוג, ולאחר מכן היא חוזרת לדנוור ומודיעה שהיא תילחם על המשמורת על דני.
עם תחילת העונה, סאמי ג'ו חוטפת את דני, ודורשת 30,000 דולר לחודש עבור החזרתו.
עם זאת, קלאודיה משכנעת את אדם לסייע להשיב את דני, וסאמי ג'ו חוזרת מובסת לניו יורק.
בינתיים, סטיבן מוטרד ממעצרה של אמו באשמת רצח מארק ג'נינגס, בעלה לשעבר של קריסטל.
לאחר עצה אנונימית לתובע המחוזי, סטיבן נקרא לעדות שבה הוא מעיד כי ראה את אמו דוחפת את מארק מהמרפסת שלה.
אלקסיס זועמת על עדות זו ומתכחשת לסטיבן.
במקביל, מאהבה, דקס דקסטר, מגלה שחבר הקונגרס לשעבר, ניל מקווין, הוא הרוצח האמיתי.
לאחר זיכוייה של אלקסיס, היא וסטיבן ואמו מתפייסים והוא חוזר לעבודתו ב"קולביקו".
בהמשך, סטיבן ומשפחתו לומדים שפאלון נהרגה לכאורה בהתרסקות מטוס עם מאהבה, פיטר דה וילביס, ובמקביל מגלה שיש לו אחות נוספת, אמנדה, שנולדה לאחר שהוריו התגרשו וגודלה על ידי בת דודתה של אלקסיס.
במהלך עבודתו, סטיבן פוגש קולגה בשם לוק פולר.
אף על פי שלוק נמשך בבירור לסטיבן, יחסיהם מתנהלים באפלטוניות.
קלאודיה, לעומת זאת, מוטרדת מידידותם המתחזקת בין שני הגברים, ובסופו של דבר מתחילה לנהל רומן עם דין קולדוול.
כאשר סטיבן מגלה על כך, הוא שוכב עם לוק.
לאחר מכן, סטיבן מתפייס עם קלאודיה, אך אומר לה שאף על פי שהוא מאוהב בה, הוא גם מאוהב בלוק.
משכך, קלאודיה, בהנחייתו של אדם, טסה למקסיקו על מנת להתגרש מסטיבן.
במקביל, זוגיותו של סטיבן עם לוק מערערת את יחסיו עם בלייק, בייחוד כאשר סטיבן מזמין אותו ללוות אותו בחתונתה של אמנדה לנסיך מייקל ממולדביה.
סטיבן נותר שבור לב לאחר שלוק נהרג בפיגוע במהלך חתונתה של אמנדה.
לאחר שחזר לדנוור, סטיבן שוב מתקרב יותר לסאמי ג'ו ששבה גם היא לאחר שהתפייסה עם קריסטל.
במקביל, סטיבן נאלץ לשמש כיד ימינו של בלייק, לאחר שזה סובל מבעיות בריאותיות רציניות.
באמצע העונה, סאמי ג'ו המבוהלת מתוודה בפני סטיבן כי היא הייתה מעורבת במזימה לחטוף את קריסטל ולהחליף אותה בכפילה זהה לה, וסטיבן נחלץ לעזרתה ומציל את אביו מקריסטל המזויפת בזמן שסאמי ג'ו מחלצת את קריסטל מהשובה שלה.
אחרי בלייק מתאושש, הוא מכריז על תוכניותיו לתת כיסא לסטיבן במועצת המנהלים שלו.
במסגרת תפקידו, סטיבן עובד עם הסנטור האמריקאי, בארט פאלמונט, שאינו מסכים לתוכניותיה העסקיות של "דנוור-קרינגטון".
תוך כדי עבודה משותפת, בארט וסטיבן מפתחים עניין רומנטי אחד כלפי השני אך מחליטים שלא לנהל זוגיות, וזאת מכיוון שבארט אינו מעוניין לצאת מהארון ובכך להזיק לקריירה שלו.
לעומתו, אדם, מתוך האינטרסטים של "דנוור-קרינגטון", מדליף לעיתונות כי בארט הוא הומוסקסואל.
כתוצאה מהשערורייה, בארט מפוטר מתפקידו כסנטור ומאשים את סטיבן שבגד בו.
בינתיים, סאמי ג'ו וקליי, אחיו של בארט, מתארסים, וסטיבן חושש שסאמי ג'ו תהיה מעוניינת להילחם שוב על המשמורת.
לאחר נישואיה לקליי, סאמי ג'ו מתגרה בסטיבן באיומים על מאבק על המשמורת.
כתוצאה מכך, סטיבן מוטרד לשמוע שדני מפגין התנהגות מטרידה בבית הספר.
למות התוצאות ההרסניות, סאמי ג'ו ממשיכה לאיים על סטיבן, אך נישואיה החפוזים לקליי נמצאים על שרטון, ולאחר שהשניים מתגרשים, סאמי ג'ו וסטיבן מסכימים להניח ליריבות ביניהם לטובת דני, ולחיות יחד בצורה אפלטונית בניסיון לתת לדני חיי משפחה נורמליים.
עם זאת, הם מגלים שוב את רגשותיהם הרומנטיים אחד כלפי השנייה ומקיימים סטוץ.
סטיבן, ששוב נקרע בין רגשותיו למיניותו, מחליט לעזוב את החווה של סאמי ג'ו ולהשאיר את דני עם אמו, ובמקביל מודיע שהוא יעזוב את דנוור לאחר חתונתו של אדם.
לרוע המזל, מת'יו בלייזדייל, שמתגלה כלא-כל-כך מת, ואנשיו מתפרצים לחתונה ולוקחים את משפחת קרינגטון כבני ערובה.
לאחר מספר ימים בשבי, סטיבן מצליח להתגבר על מת'יו ודוקר אותו למוות בתחילת העונה.
התקרית משאירה אותו מצולק רגשית והסובבים אותו מעודדים אותו לחפש עזרה פסיכיאטרית.
כשהוא מחליט להישאר בדנוור, סטיבן לוקח על עצמו את ניהול קבוצת הפוטבול של בלייק; וכאשר סאמי ג'ו מתחילה לנהל קשר רומנטי עם הקוורטרבק, ג'וש האריס, סטיבן זועם על כך.
בהמשך, סטיבן מזמין ייעוץ רפואי כאשר התנהגותו של ג'וש מאבדת מיציבותה, והוא עוזב את הקבוצה.
ג'וש מציע לסאמי ג'ו נישואין, אך היא מסרבת לו ובשברון לבו, הוא לוקח מנת יתר ומת.
בלייק, שהתרשם מהדרך בה סטיבן ניהל את קבוצת הפוטבול, מבקש ממנו לנהל את "דנוור-קרינגטון" בעודו רץ לראשות ממשל המדינה.
עם זאת, סגנון הניהול של סטיבן גורם לסכסוך גדול בינו לבין אדם, פאלון ודקס; במקביל, סטיבן מתעמת גם עם ג'ף, כשהוא מבקש ממנו להישאר מחוץ לחייה של סאמי ג'ו.
עם זאת, סטיבן מתפייס עם אחיו כאשר הם מגלים שבעלה החדש של אלקסיס, שון רוואן, מתכנן לנקום במשפחת קרינגטון, ומצליחים להכניע אותו.
כשהוא נאבק עם אי הוודאות בחייו, סטיבן מחליט שהוא צריך לעזוב את דנוור וכותב מכתב לבלייק בו הוא מסביר את הצורך שלו להתרחק ולאחר מכן עוזב את דנוור.
עם זאת, אדם מוצא ושורף את המכתב לפני שבלייק מוצא או קורא אותו.
שלוש שנים לאחר סיום הסדרה, סטיבן הפך ללוביסט להגנת הסביבה בוושינגטון די סי, והוא נמצא במערכת יחסים ארוכת טווח עם בארט פאלמונט, שחזר לדנוור במהלך שלוש השנים שחלפו בין סיום הסדרה למיני הסדרה.
בסוף הסדרה, סטיבן ובלייק מתפייסים בפעם האחרונה כאשר בלייק מקבל באופן רשמי מקבל את הזוגיות של סטיבן ובארט.
פיילוט לאתחול מחודש של הסדרה הוכרז על ידי רשת "The CW" בספטמבר 2016, והשחקן ג'יימס מקיי לוהק לגילום דמותו של סטיבן קרינגטון.
האתחול המחודש עלה לשידור ב-11 באוקטובר 2017.
המפיק בפועל ג'וש שוורץ אמר כי בסדרה החדשה, "היחסים בין בלייק לסטיבן אינם עוסקים במיניותו [של סטיבן].
סטיבן הוא הומוסקסואל גלוי, ובלייק מקבל אותו." במקום זאת, הקונפליקט ביניהן מתרכז בנושא הסוגיות הסביבתיות.
המפיקה בפועל סאלי פטריק אמרה: "לא הייתי מעוניינת לספר סיפור על אבא שאינו בסדר עם העובדה שבנו הומו.
זה לא אומר שבלייק תמיד היה בסדר עם זה - יכול להיות שהיה רגע בו היה הוא נאבק בזה, אולי זה סיפור הרקע...
רציתי גם שסטיבן יהיה בטוח יותר במי שהוא.
סטיבן פחות שאפתן מאחותו, אבל כמוה, הוא נמשך חזרה לדרכיו של בלייק".
כמו בסדרה המקורית, גם באתחול המחודש סטיבן מנהל רומן עם גרסתו הגברית וההומוסקסואלית של סאמי ג'ו.
מורין ראיין מ"וראייטי" שיבחה את ביצועיו של מקיי, באומרה שהם "הולמים ומרתקים", ומאט זולר סייץ מ-"Vulture", ציין שדמותו של סטיבן היא "הדמות הטובה ביותר בסדרה".
סטיבן קראודר הוא שחקן ופרשן פוליטי אמריקאי-קנדי, מגיש את תוכנית היוטיוב הפופולרית "Louder with Crowder", ומגיש לשעבר ברשת פוקס ניוז.
קראודר מגדיר עצמו "Pro-life" (תנועה הדוגלת בכך שהריגת עובר היא רצח ולכן מתנגדת להפלות) ונוצרי שמרן.
בתחילת הקריירה שלו היה מדבב של הדמות "Alan "The Brain" Powers" בסדרת הילדים ארתור .
הוא החל בקריירת סטאנד-אפ בגיל 17. לאחר מכן שיחק במספר סרטים, כולל תפקיד "Doug Moore" בסרט "To Save a Life" שיצא בשנת 2009.
בין השנים 2009–2012 עבד עבור רשת פוקס-ניוז.
בערוץ היוטיוב שלו הוא יוצר חומר בעיקר כקומדיה או פרשנות פוליטית.
מאז הקמתו צבר הערוץ פופולריות ניכרת, בעיקר בקרב צעירים שמרנים.
באוגוסט 2012 נשא סטיבן לאישה את הילרי, וכתב פוסט ויראלי על היתרונות של שמירה על בתולים עד הנישואין.
סטיבן רוי קוקר הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אנקרה קצ'יורנגוצ'ו ובנבחרת סיירה לאון.
בין השנים 2009–2013 שיחק קוקר בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג, והושאל ליאוביל טאון, לבריסטול סיטי ולסוונסי סיטי.
ב-31 ביולי 2013 חתם קוקר על חוזה לארבע עונות בקרדיף סיטי, העולה החדשה לפרמייר ליג.
ב-22 ביולי 2014 חתם קוקר על חוזה לארבע עונות בקווינס פארק ריינג'רס.
ב-29 ביולי 2015 הושאל לסאות'המפטון למשך עונה.
ב-12 בינואר 2016 בוטלה השאלתו של קוקר לסאות'המפטון, והוא הושאל לליברפול עד לתום עונת 2015/2016.
ב-8 בפברואר 2018 חתם קוקר על חוזה לעונה וחצי בדנדי מליגת העל הסקוטית.
ב-15 בינואר 2019 חתם קוקר באלניהספור מליגת העל הטורקית.
ב-19 באפריל הוא היה יחד עם חברי קבוצתו על מיניבוס שהתהפך באלניה, בתאונה בה נהרג חברו לקבוצה יוזף שוראל.
קוקר ומספר מחברי קבוצתו הועברו לבית החולים עם פציעות לא מסכנות חיים.
ב-30 ביוני 2021 חתם קוקר בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
ב-8 בספטמבר 2021 חתם בגזיאנטפ מליגת העל הטורקית.