tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הדבר הראשון שעליהם לעשות על מנת לברוח הוא לסיים את הקורס בפילוסופיה, אז הם ממשיכים מברקלי הלאה עד לעידן המודרני.
ביחד עם הפילוסוף הם משנים את תפנית העלילה וקופצים מהסוף של הספר דרך תוכנית שהם רוקמים להתחמקות מהגורל (שהוא סוף הספר).
לבסוף הם יוצאים מעולם הדמיון ועוברים לעולם האמיתי כמעין רוחות רפאים, שם הם מצליחים להזיז את הסירה של האבא של מולר קנאג כדי לשוט בה.
בסיום מולר קנאג שואלת את עצמה איך הסירה השתחררה וחושבת בצחוק שזוהי ודאי סופי מהספר שהיא מחזיקה בידה.
הספר זכה ב"פרס הביקורת הנורווגי" ובפרס "הדוכן הקטן" (Bancarellino) באיטליה (1995).
הספר הופיע ברשימת רבי המכר בדנמרק, שוודיה, גרמניה ואיטליה.
העיתון דר שפיגל הגרמני הישווה אותו לספר "שם הוורד".
עיתון "פרנקפורטה אלגמיינה צייטונג" שיבח את הסופר כ"מלך" ההארה האירופאית.
עולם קטוֹן (בכתיב המקורי, המנוקד: עולָם קָטֹן) הוא ראשון עיתוני הילדים בעברית והיחיד שיצא לאור בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית.
עקב מחסור ברישיון ממשלתי התווסף "עולם קטון" לעיתון "האור" בעריכת אליעזר בן-יהודה שהופץ בארץ ישראל ובגולה.
"עולם קטון" התמקד בעיקר בשאיפה לנטוע בלב הילדים "חיבה ורוח אמונים לעמם ולארצם" ועורכיו ראו את עצמם כסוכני תרבות העומדים לצד בתי-הספר.
כתב העת פורסם בין השנים 1893–1894 בירושלים בעריכתם של אליעזר בן-יהודה, יהודה גְרָזוֹבְסקי ודוד יוּדֶילוֹביץ, במשך כשנה, שבה יצאו לאור שבעה גיליונות.
בשנה הראשונה פורסמו שישה גיליונות ובשנה השנייה גיליון אחד בלבד.
בתחילה היה מדובר בחוברת בת שישה-עשר עמודים ולאחר מכן העיתון הצטמצם ועבר לצורת גיליון גדול יותר בן ארבעה עמודים.
לפי דוד יוּדֶילוֹביץ בחיבורו על העיתון בקובץ המאמרים "לדברי ימי העיתונות בארץ ישראל", בן-יהודה הסכים לקחת חלק בעיתון לאחר שהשניים פנו אליו בבקשה זו מאחר שהאמין כי עתיד השפה העברית טמון בדור הילדים ולאחר שהבטיחו לו רווחים כספיים מהעיתון.
הוא קיבל עליו את העריכה, אך סירב לכתוב לעיתון מאחר שטען כי "אינני יודע לכתוב לילדים, חסר לי החוש הילדותי".
הכריכה הקדמית והאחורית של העיתון הודפסה על נייר ורוד שנחשב מהודר לפי אמות המידה של התקופה, על מנת לשייך את העיתון כמיועד לילדים ועל מנת שיבלוט לעין.
הגיליון הראשון של "עולם קטון" פורסם כתוספת לעיתון "האור" ("הצבי") בעריכת אליעזר בן-יהודה בראש חודש טבת תרנ"ג 1893 בירושלים, הגיליון השביעי והאחרון יצא כשנה לאחר הקמת העיתון, בי"ד בחשוון התרנ"ד 1894.
מגמת העיתון, כפי שהופיעה בשער הגיליון הראשון הייתה:
גם בגיליון "האור" הופיעה הצהרה על מטרות העיתון:
כוונת העורכים הייתה שהפצתו ביישוב תקדם את השלטת השפה העברית בעיקר בין תלמידי המושבות החדשות.
ניתן לראות מטרה זו באה לידי ביטוי בקידום השפה העברית וחידושיה בהערות השוליים ובהסברים המילוניים הרבים הפזורים בגיליונות השונים ומשמשים להטמעת מילים חדשות.
לדוגמה בגיליון הראשון בשנה השנייה נעשה שימוש לראשונה במילים דלפק ובקבוק, והסבר למשמעותן ניתן באמצעות הערות השוליים.
בעיתון השתתפו כמה ממורי העלייה הראשונה: יצחק אפשטיין, אליהו ספיר, מרדכי לובמן, אריה ליב גורדון ודמויות ציבוריות מפורסמות כיחיאל מיכל פינס ומאיר דיזנגוף וכן נשים מבנות היישוב ובראשן הסופרת נחמה פוחצ'בסקי.
בהמשך בן-יהודה נידב לעזרתם את אשתו חמדה בן-יהודה, שהייתה צעירה כבת 20 (ובקושי ידעה עברית).
הוא חנך אותה בתרבות העברית ובהמשך היא הפכה ליד ימינו ולסופרת עברית בזכות עצמה, אחת הראשונות בארץ.
לפי יודילוביץ היא גדלה על ברכי עיתוני הילדים ברוסיה שפרסמו את סיפוריהם של האחים גרים ולכן התאימה לתפקיד.
חמדה בן-יהודה היא גם זו שמציעה את שם העיתון "עולם קטון", על שם עיתון רוסי בעל שם דומה – "עולם הילדים", נועד לרמוז לכך שהילדות היא עולם ומלואו.
יודילוביץ טוען כי חמדה בן-יהודה הייתה "ספוגה ילדות ונוער [...] המומחית האמיתית ברוך, [...] בצחות ויופי".
למרות ההתמודדויות הכלכליות הקשות שליוו את מרבית עיתוני הילדים העבריים נעשו מאמצים רבים לשלב בהם תוכן רב-גוני ולהוציאם לאור.
רוב הסיפורים, השירים, האגדות והמשחקים ב"עולם קטון" התקשרו לעולם המסורת והטבע וכללו מסרים לימודיים או חינוכיים כגון מוסר השכל ושימשו כעזר לבתי-הספר ולהורים בחינוך הילדים.
לדוגמה סיפורו של יחיאל מיכל פינס "בלכתך לא יצר צעדך, ואם תרוץ תכשל" מהגיליון הראשון שמגולל את סיפורם של משה וראובן.
לפי תיאור הסופר משה הוא ילד טוב "שומע בקול הוריו ומוריו ואביו אהבו" בעוד ראובן הוא "נער נמהר ופוחז".
כאשר ראובן פוגע במתנתו של משה, הוא מתרחק ממנו בעצת אביו עד שראובן מטיב את דרכיו והם חוזרים להיות חברים.
העורכים ניסו ליצור תמהיל של עיתון בעל תכנים חינוכיים ובידוריים, בעיתון היו שלושה מדורים עיקריים, מדור המשחקים – פורסמו כשלושה משחקים בכל גיליון.
מדור נוסף היה מדור החידות לילדים, בו התבקשו הילדים לשלוח את תשובותיהם למערכת והמדורים הלימודיים שכללו בעיקר מדעי הטבע, חשבון ושפות.
בתום השנה הראשונה לפרסום העיתון ועם עזיבתו של בן-יהודה חלו שינויים בעיתון.
תדירות הפצת העיתון עלתה מפעם בחודש, לפעם בשבועיים, משחקים וחידות לא פורסמו יותר וכותרת המשנה שונתה מ"עיתון לילדים ולילדות" ל"עיתון תלמידים ולתלמידות" – בשינוי זה ניתן לראות את הרצון של העורכים והכותבים (שרובם היו קשורים למערכת החינוך) לשייך את עצמם ככלי עזר למסגרת הבית ספרית.
כמו כן, התווספו לעיתון מודעות פרסום לספרי לימוד ומקראות שהעורכים גם לקחו חלק בכתיבתם.
בנוסף, החל מהגיליון החמישי נעשתה בחירה לפרסם אקטואליה בעיתון.
הבחירה מופיעה בתור תוספת חדשה לתוכן העניינים כ"חדשות – יפו, ראשון לציון, ירושלים" ובטור עצמו העורכים מעדכנים כי מדובר בחידוש: "הנה פתחנו פתח חדש בעולם הקטֹן לכל החדשות שתתחדשנה בין העולם הקטֹן וכל המקרים ומאורעות ממינים כאלה ימצאו מקום בפרק הזה".
בפועל, ירושלים (מרכז היישוב הישן) לא מוזכרת בטורי החדשות.
האקטואליה עסקה בעיקר בחדשות מבתי-הספר וגם פה הושם דגש על אהבת הארץ והשימוש בשפה העברית, בעיקר תיאור טיולים שונים, תחרויות בעברית, רכישת ספרי עברית, בוגרי בתי-הספר העבריים וכדומה.
הגיליון השביעי והאחרון יצא בי"ד חשון התרנ"ד 1894 - כשנה לאחר ייסוד העיתון.
כאשר עוד קודם לכן בן-יהודה הסיר עצמו מעריכת העיתון בעיקר בשל חוסר הכדאיות הכלכלית אך גם בשל העברת ביקורת מתמדת על איכותו: הוא טען כי "המטרה ללמד את הילד נראית בולטת מדי" והתוכן לא מספיק משעשע.
לאחריו הייתה הפסקה ממושכת בהוצאת עיתונות ילדים עברית בארץ ישראל.
אליהו הכהן בחיבורו "100 שנה לעיתונות ילדים עברית" כותב כי בנו של אליעזר בן-יהודה - איתמר בן-אב"י, ניסה שוב להוציא עיתון לילדים בשם "שפת עבר" שכל משתתפיו היו בני נוער, אך הגיליון הראשון והיחיד שלו יצא בירושלים בשנת תרנ"ח 1897.
כעבור עשר שנים, בשנת תרס"ח (1907), ניסו שוב אליעזר וחמדה בן-יהודה להוציא לאור עיתון ילדים בשם "העברי הקטן" אך גם ניסיון זה לא האריך ימים, ונפסק לאחר שלושה גיליונות.
עד שנת 1910 הסתפק הקורא הארץ ישראלי בעיקר בעיתוני ילדים עבריים שהוצאו לאור במזרח אירופה.
יודילוביץ מעיד על כך כי כעבור מספר שנים השתמשו בן אביגדור ושמואל לייב גרדון בשם דומה לעיתון לילדים – "עולם קטָן", שיצא לאור בוורשה בין השנים 1901–1904 ונחל הצלחה רבה.
עיתון זה היה רב תפוצה ובמשך ארבע שנים יצא באופן סדיר מדי שבוע.
בעיתון פרסמו את ביכורי יצירותיהם לילדים חשובי הסופרים העבריים באותה תקופה כשאול טשרניחובסקי, ש.
בן-ציון, דוד פרישמן, יעקב שטיינברג, יהודה שטיינברג, זלמן שניאור, יעקב כהן, יצחק קצנלסון ואחרים.
עיתון זה, שנקרא "עולם קטן: עיתון שבועי מצויר לבני הנעורים" יצא בווינה, וורשה ואודסה בהוצאת תושיה בשנים תרס"א (1901) – תרס"ה (1904) בעריכתם של בן אביגדור ושמואל לייב גורדון.
העיתון כלל ציורים ועיטורים גרפיים בצבע והיה עשיר בצורה ובתוכן ונפוץ בכל הריכוזים היהודיים דוברי העברית בעולם.
בתחילת תרס"ג עבר "עולם קטן" להיות מנוקד באופן מלא.
עולמו של ביקמן היא סדרת טלוויזיה חינוכית בנושאי מדע לילדים ונוער, בת 91 פרקים, שהופקה ושודרה בין השנים 1992–1997 בארצות הברית.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים ובערוץ המזרח התיכון, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ובערוץ לוגי במהלך העשור הראשון של המאה ה-21.
בתוכנית כיכב פול זאלום בתפקיד דוקטור ביקמן, מדען תמהוני שערך ניסויים בתחום הפיזיקה והכימיה במטרה להדגים ולהסביר עקרונות בתשובה לשאלותיהם של צופים לגבי תופעות טבע שונות.
במהלך עונותיה של התוכנית ליוותה את ביקמן דמות בשם לסטר שהיה אדם בחליפת עכברוש ודמויות מתחלפות בשם ג'וזי, ליזה, פיבי.
בעזרתן הסביר ביקמן את העקרונות השונים שנלוו להדגמות שערך.
כמו כן דמות צלם האולפן בשם ריי, שרק ידיו נראו, סייעה לביקמן בהגשת רכיבים שונים שנדרשו לו לצורך עריכת הניסויים.
דמות נוספת שגילם זאלום בתוכנית הייתה הפרופסור I.M.
Boring ("אני משעמם") שהייתה פורצת לשידור בכל פעם שנשאלה שאלה על ידי אחד העוזרים לגבי משמעותו של מושג מסוים והפרופסור היה מספק את הגדרתו המילונית היבשה, שלאחריה היה ביקמן מסביר את המושג בשפה פשוטה יותר.
בשידורי הפרקים שולבו דיאלוגים קומיים בין זוג פינגווינים בשם הרב ודון, שצופים לכאורה בתוכנית מהקוטב הדרומי.
לסטר העכברוש - מארק ריטס.
ג'וזי (אסיסטנטית בעונה הראשונה) - אלנה אורבך.
ליזה (אסיסטנטית בעונות שנייה ושלישית) - אליזה שניידר.
פיבי (אסיסטנטית בעונה הרביעית) - סנטה מוזס.
דון הפינגווין - ברט ברדיס.
הרב הפינגווין - אלן ברזמן.
עולם קפוא היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC.
הסדרה מורכבת מ-7 פרקים באורך כ-60 דקות עם פרק נוסף של מאחורי הקלעים, המראה את חיי בעלי החיים החיים בשני הקטבים, ארקטיקה ואנטארקטיקה, ואת טכניקות ההישרדות שלהם.
בסדרה נעשה שימוש בטכניקות צילום ייחודיות ובטכנולוגיה חדשנית.
בבריטניה, מדבב את הסדרה דייוויד אטנבורו.
באמריקה הקריין הוא אלק בולדווין.
בישראל שודרה הסדרה בשנת 2012 בערוץ הראשון עם קריינות של קובי מידן, ובשנת 2018 בדיבוב חדש בערוץ KidZ בקריינות של יואב כהן.
סדרה זו מראה את בעלי החיים השונים באזורי הקוטב ואת האתגרים עימם הם מתמודדים בכל עונה.
כמו כן הסדרה עוסקת בשינויים מרחיקי הלכת שמתרחשים בקטבים, ביניהם המסת קרחונים מואצת, ועל הפעולות שיש לעשות בתגובה.
החל מספטמבר 2022, משודרת סדרת המשך שנקראת עולם קפוא 2, המציגה את החיים בכל הקריוספירה ואת האיום בשינוי האקלים.
אל קצה הארץ: פרק זה מתאר את הנופים באזור הארקטי והאנטארקטי לגוניהם.
בין השאר נראים זאבים צדים ביזוני יערות גדולים, אורקות צדים כלב ים ודל, יסעורים ניזונים מקריל יחד עם לווייתן גדול-סנפיר, לילית אפורה מחפשת טרף, ופינגוויני גנטו נמלטים מאריה ים דרום-אמריקאי סמוך לחופי פטגוניה.
כמו כן נראים הרי געש פעילים המיוחדים לאנטארקטיקה.
אביב: באביב הקוטבי הקרח מפשיר והחיות שבות לקוטב כדי לאכול ולהתרבות.
קיץ: בקיץ הקוטבי השמש בשיאה ואינה שוקעת כלל והקרחונים נעלמים במהירות.
דוב קוטב שוחה בים, עופות כמו השחיינית בתזונה, נקבת אדרית שחורת-כיפה מקננת בסמוך לשחפיות קוטב המתגוננות מפני דובים רעבים, גיבתון לפלנד ואוח השלג מאכילים את הגוזלים ללא הרף.
הזאב הארקטי מנסה לטרוף כבש מושק, דוב ים אנטארקטי מתרבה בקוטב, פינגוויני אדלי מגדלים את צעיריהם המותקפים על ידי חמסנים דרומיים, לווייתנים גדולי סנפיר אוכלים לובודוני סרטנים, ולווייתני אורקה צדים לווייתן מינקי אנטארקטי.
סתיו: בסתיו הרוחות חוזרות לקוטב ובעלי החיים מתחילים לשוב דרומה אל אזורים חמים יותר.
פינגווינים קיסריים עושים את דרכם דרומה כדי להתחיל להתרבות לפני החורף הקשה.
חורף: החורף הקוטבי הוא החוורף הקר ביותר בעולם.
מעט מאוד בעלי חיים מעזים לשהות בחוץ ורובם נדדו דרומה.
מתחת למעטה הקרח נמצאים יצורי ים כמו הדג Pagothenia borchgrevinki (מתת-סדרת דגים אנטארקטיים), עכבישנים ימיים וקיפודי ים השוהים מתחת לקרח וצריכים להיזהר מקפיאה של זרמי ים.
בסוף הפרק השמש חוזרת, אפרוחי הפינגווין הקיסרי בוקעים מהביצים ומגיעים לאנטארקטיקה פינגוויני אדלי המתחילים להתרבות.
הגבול האחרון: פרק זה מראה את חיי האנשים החיים בקטבים.
אינואיטים בקוטב הצפוני צדים ניבתנים ומלקטים ביצים ממושבת אלקות תוך הסתכנות גדולה, שבט ברוסיה מסיע איילי צפון וכלבי שלג גוררים מזחלות, משלחת הגנה דנית מפטרלת סביב גרינלנד ובאלסקה זיקוקים משמשים ללימוד על זוהר הקוטב.
באנטארקטיקה אין יישובי אנשים קבועים אך ישנם תיירים, חוקרים המשתמשים ברובוטים כדי לגלות אזורים חדשים ומעבדות מיוחדות המנותקות מהעולם בהם מדענים עובדים 24 שעות במשך כל השנה.
על קרח דק: פרק זה מציג את השינויים שקורים לאחרונה בקטבים - דובי הקוטב ופינגוויני אדלי מאבדים את בתי הגידול הקפואים עקב המסות נרחבות בקיץ.
גם האינואיטים נאלצים להסתגל למציאות החדשה.
המסע האפי: פרק מיוחד זה מראה את הצילומים מאחורי הקלעים ועל החוויות של הצלמים בקוטב.
עולמו של ויין 2 הוא סרט קומדיה אמריקאי בבימויו של סטיבן סורג'יק, ובכיכובם של מייק מאיירס ודנה קארווי.
הסרט הוא סרט המשך ל"עולמו של ויין" (1992), אשר נוצר על בסיס מערכון בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" של NBC.
בסרט ויין מנסה לארגן פסטיבל רוק יחד עם גארת', לאחר שג'ים מוריסון מלהקת הדלתות ביקש ממנו שיעשה זאת.
עולמו של אלמו היא סדרת טלוויזיה לילדים מבית היוצר של Sesame Workshop, חברת ההפקה של "רחוב סומסום".
הדמות הראשית היא אלמו, מפלצת אדומה ופרוותית שמקורה בסדרות "החבובות" ו"רחוב סומסום".
בישראל דובבה הסדרה לעברית, ושודרה בשנת 2005 בערוץ הופ!.
הגרסה המחודשת של הסדרה שודרה החל משנת 2019, כיום הסדרה משודרת בערוץ לולי.
אלמו הופך בדמיונו את חדר השינה שלו לעולם מצויר בגיר וקורא לו "עולמו של אלמו".
אל חדר השינה הוא מזמין ילדים על-מנת לשחק יחדיו ולחקור נושאים מחיי היום יום.
אלמו וחבריו חוקרים נושאים מלמדים כמו צורות, יוגה, בועות, ירקות, בגדים ועננים ומוצאים פתרונות לבעיות שונות בעזרת משחקים.
בסוף כל פרק אלמו מזמין את הקהל להצטרף אליו לריקוד סיום מצחיק ומהנה.
אל העונה השנייה מצטרפים אל אלמו חברים חדשים - סמארטי הטלפון החכם, אדון וגברת צחוקי וכלבם שמודל.
עולמה של סוזי וונג הוא סרט קולנוע אמריקאי-בריטי משנת 1960 עם ויליאם הולדן וננסי קוואן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת פול אוסבורן שהוצג בהצלחה בברודוויי ב-1957 עם ויליאם שטנר ופרנס נויאן בתפקידים הראשיים.
המחזה מבוסס על רומן בשם זה מאת ריצ'רד מייסון.
זאת הייתה הופעת הבכורה של ננסי קוואן בקולנוע.
היא קבלה תפקיד ראשי בסרט בלי כל ניסיון או פרסום בקולנוע.
על משחקה בסרט הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
ג'ורג' דאנינג היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לפסקול המקורי הטוב ביותר.
הסרט צולם בהונג קונג והוא מתאר קשר רומנטי בין גבר אמריקאי מבוגר ליצאנית סינית צעירה.
רוברט לומקס (ויליאם הולדן) הוא אדריכל אמריקאי בשנות ה-40 לחייו שהרגיש צורך לעשות הפסקה בעבודתו; הוא מגיע להונג קונג לשנה ומתמסר שם לתחביבו - ציור.
הוא עולה על המעבורת לאי הונג קונג ומתחיל לצייר אנשים.
הוא מתרכז בבחורה צעירה ובשיחה אתה הוא אומרת ששמה מאי-לינג, אביה איש עשיר והיא עומדת לטוס לארצות הברית כדי להתחתן עם סיני עשיר וכי היא עדיין בתולה.
לומקס שוכר חדר במלון ברובע עני כדי לחסוך בהוצאות.
כאשר הוא יורד לבר הוא רואה שם בחורות צעירות רוקדות ומתגפפות עם חיילים ומלחים אמריקאים ובריטים.
הוא מבחין במאי לינג ונפגש איתה.
בתחילה היא מתכחשת לפגישתם על המעבורת אבל לאחר מכן היא מודה בכך ומגלה ששמה האמיתי הוא סוזי וונג (ננסי קוואן), כי אין לה אבא עשיר וכי היא מתפרנסת מגיל 10 מיחסים עם גברים.
לומקס מתרשם מיופייה ומבקש ממנה להיות דוגמנית לציוריו.
כאשר מתקיף אותה אחד המלחים ופוצע אותה בפנים הוא מכה ומסלק אותו.
סוזי אומרת לחברותיה כי לומקס הכה אותה כי כל גבר נחשב צריך להכות את בת זוגו...
לומקס נפגש עם מנהל הבנק או'ניל (לורנס נייסמית') כדי לפתוח שם חשבון ופוגש שם את בתו קיי (סילביה סימס) שמתאהבת בו.
היא מבטיחה לעזור למכור את תמונותיו בלונדון.
אוניל מזמין אותו לביתו, שם הוא נפגש בבן מרלו (מייקל וילדינג), מבקר קבוע במלון של לומקס.
בן נמצא בפירוד עם אשתו ומבקש מלומקס שיסדר לו את סוזי כבת זוג.
היא מסכימה והם מבלים במסעדות ובטיולים עד שהוא מתפייס עם אשתו.
לומקס תוהה להיכן נעלמת סוזי כל פעם.
הוא עוקב אחריה ומגיע לשכונת עוני שם הוא מגלה כי יש לה תינוק והוא מקבל את התינוק באהבה.
מצבו הכספי גרוע וסוזי מבקשת לעזור לו על ידי חזרה לזנות.
לומקס מסרב, הם רבים וסוזי בורחת.
הוא מחפש אותה בכל העיר בגשם שוטף ולבסוף מוצא אותה בכניסה למלון.
היא מבקשת ממנו להגיע איתה למקום מגוריה.
הם מגיעים ומתברר שהיה שם שיטפון ומפולת והתינוק נהרג.
הם עורכים טקס אזכרה במקדש ולאחריו מבקש ממנה לומקס להתחתן איתה, היא מסכימה.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותויליאם הולדןרוברט לומקסארכיטקט/ציירננסי קוואןסוזי וונגיצאניתמייקל וילדינגבן מלרומאהב זמני של סוזילורנס נייסמית'או'נילמנהל בנקסילביה סימסקיי או'נילבתו של אוניל
עולמה הסודי של סברינה היא סדרה מצוירת אמריקאית מצליחה המבוססת על קומדיית מצבים המצולמת "סברינה המכשפה הצעירה".
זוהי סדרת ספין-אוף לסברינה המכשפה הצעירה.
בסדרה זו סברינה בת 14, והיא מתרחשת שנתיים לאחר הסדרה המקורית ושנה לאחר הסרט "סברינה: חברות לנצח".
הסדרה דובבה לעברית באולפני דאבי דאב בבימויה של אפי בן ישראל ובהפקתה של ענבר שטגר עזרא.
הסדרה שודרה בארץ בשנת 2004 בערוץ הילדים, ולאחר מכן בערוץ זום בשידורים חוזרים.
ספלמן (הדר שחף-מעיין): גיבורת הסדרה, מכשפה צעירה אשר גורמת לטעיות בכישופים, לומדת החברות שלה איך להיות מכשפה מוצלחת אך תמיד נכשלת.
בסדרה זו היא בת 14.
סיילם סייברהאגן (עמי מנדלמן): החתול המדבר של סברינה, שהיה בעבר מכשף תככן וכעת חבר ויועץ לעת מצוא.
בניגוד לסדרה הקודמת, סיילם משמש פעמים רבות כקול ההיגיון ומתחבל תחבולות לעיתים רחוקות יותר.
זלדה והילדה ספלמן (אפי בן ישראל וענת ניב בהתאמה): הדודות של סברינה.
קסנדרה (לימור שפירא): האחיינית של אנצ'נטרה האויבת של סברינה.
מריצה (צילי ינקו): חברתה החדשה של סברינה, החליפה את קלואי מהסדרה הקודמת.
בניגוד לקלואי, מריצה אינה מודעת לעובדה שסברינה היא חצי מכשפה.
המלכה אנצ'נטרה (אפי בן ישראל): בסדרה זו היא יותר נחמדה, חברותית וטובת לב מאשר בסדרה הקודמת.
מר סנייפ (יואב בר לב): המורה של סברינה בעולם האמיתי ובעולם המכושף.
עולם שלם בחוץ הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית רוני דואני.
האלבום יצא לאור ב-11 בפברואר 2004 בהוצאת חברת התקליטים הליקון.
למעט השיר "סוד", שהוא גרסת כיסוי לשיר של הזמר אדם שהיה ללהיט ארצי, כל שירי האלבום הם גרסאות מתורגמות של שירים זרים.
העריכה הדיגיטלית של האלבום נעשתה מחוץ לישראל, במטרה לגרום לשיריו להישמע דומים לשירים שהושמעו באותה תקופה ב-MTV.
המהדורה המיוחדת של האלבום כוללת את השיר "תזיז את הישבן...", תגובה לשירם של ההרכב הישראלים, "תזיזי ת'ישבן".
עולם צפוף הוא אלבומה השני של להקת הקליק, אשר יצא ב־1 ביוני 1983. מתוך האלבום התפרסמו הלהיטים "אל תדליקו לי נר", "כל האמת" ו"אני אבוד".
בשנת 1983 הצטרפה ללהקה הקלידנית רונה ורד, והיא השתתפה בהקלטות (אך לא נמנתה עם חברי הלהקה בתקליט).
האלבום, כמו קודמו, התאפיין בטקסטים פרובוקטיביים, והוא עוסק בין היתר במין, בשיגעון ובמוות.
בשיר "היי ילדון" יש התייחסות ראשונה להומוסקסואלים במוזיקה הישראלית.
השיר "אל תדליקו לי נר" יצא תוך כדי מלחמת לבנון הראשונה, וקיבל משמעות נוספת כשנהפך להמנון לא רשמי של חיילים בלבנון.
הוא מוקם במקום ה־34 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ד, והשיר "כל האמת" הגיע למקום ה־11.
את הרצועה האינסטרומנטלית היחידה באלבום, "את מי את אוהבת", הייתה הלהקה נוהגת לבצע בהופעותיה בגרסה הכוללת מילים.
תיעוד מוקלט של גרסה זו מופיע באלבום ההופעה החיה במועדון זמן אמיתי בתל אביב שראה אור בשנת 1988.
דני דותן – שירה, מילים
אלי אברמוב – גיטרות, הלחנה, הפקה מוזיקלית
עובד אפרת – גיטרה בס, הפקה מוזיקלית
אילן וירצברג – מפיק מוזיקלי
רונן בן טל – סינתיסייזר
יוריק בן דוד – מפיק בפועל
"עולם רביעי" הוא קו עלילה המסופר באמצעות סדרה של כותרי קומיקס.
נכתבו וצוירו על ידי ג'ק קירבי ופורסמו על ידי DC קומיקס בשנים 1970–1973. אף על פי שלא שווקו תחת שם זה עד גיליונות אוגוסט-ספטמבר 1971 של New Gods ו-Forever People, המונח "עולם רביעי" זכה לשימוש בשנים שחלפו מאז.
כאשר מערכת ההפצה של דוכני העיתונים לקומיקס החלה להתקלקל, ג'ק קירבי חזה את היום שבו חברות קומיקס יצטרכו למצוא מקומות חלופיים למכירה.
הוא התחיל את "העולם הרביעי" ב-Superman's Pal Jimmy Olsen #133 (אוקטובר 1970).
DC תכננה להציג את כותרי "העולם הרביעי" בגיליון נובמבר 1970 של כותר הקומיקס Showcase על פי הדיווחים קירבי התנגד לכך, והתכנית בוטלה.
דבר שגרם לעיכוב הצגת "העולם הרביעי" עד לשנה שלאחר מכן.
שלושת הכותרים המקוריים שהיוו את "העולם הרביעי" היו: לנצח אנשים (The Forever People), מיסטר מיראקל (Mister Miracle) והאלים החדשים (The New Gods)
לא מרוצה ממארוול קומיקס באותה תקופה, מכיוון שהוא יצר או שותף ליצירה של מספר רב של דמויות מבלי שיש לו זכויות יוצרים או משמורת יצירתית עליהן, הוא פנה למוציא לאור המתחרה DC Comics, עם הסקיצות והעיצובים שלו עבור קבוצה חדשה של גיבורים ונבלים.
כפי שתיאר הסופר מארק פלורס, שכותב תחת שם העט רונין רו :
"העולם הרביעי" עסק במאבק בין טוב לרע כפי שמיוצג בעולמות של ניו ג'נסיס ואפוקוליפס.
דארקסייד, השליט של אפוקוליפס, מחפש את משוואת האנטי-חיים שתאפשר לו לשלוט במחשבותיהם של כל היצורים החיים.
נגדו עמד אוריון, בנו שגדל על ידי אב עליון ואויביו בניו ג'נסיס.
דמויות נוספות שנקלעו לקרב הקטלני כללו את לנצח אנשים (Forever People), הרחבה של קונספט כנופיית הילדים משנות ה-40 עם קבוצת מתבגרים היוצאים להרפתקה ללא מפקח מבוגר; מיסטר מיראקל, יליד ניו ג'נסיס שגדל על אפוקוליפס, שהייתה לו ילדות מיוסרת ולבסוף נהפך לאמן הבריחה הגדול בעולם ולייטריי, הלוחם הגיבור של ניו ג'נסיס.
הרפתקאותיהם יובילו אותם לכדור הארץ, שם נמשכה המלחמה.
היסטוריון הקומיקס לס דניאלס ציין ב-1995 כי "התערובת של קירבי עם סלאנג ומיתוס, מדע בדיוני ותנ"ך, יצרה חליטה מסעירה, אבל היקף החזון שלו נשמר".
ב-2007, כותב הקומיקס גרנט מוריסון הגיב: "הדרמות של קירבי הוצגו על פני נופים אנליטים של סמל וסערה.
סאגת העולם הרביעי מתפצפצת עם המתח של דמיונו חסר הגבולות של ג'ק קירבי המשוחרר על הנייר".
דמויות העולם הרביעי הופיעו שוב בכותרים שונים.
בשנת 1976, האלים החדשים הוצגו בגיליון האחרון של גיליון ראשון מיוחד .
סדרת האלים החדשים הושקה מחדש ביולי 1977, והיא המשיכה היכן שהעלילה של הגיליון הראשון המיוחד הפסיק.
למרות שהכותרת נשארה "האלים החדשים" ושמרה על המספור המקורי שלו, העטיפות השתמשו בתואר "שובם של האלים החדשים".
גרי קונווי כתב את הסדרה ודון ניוטון צייר אותה.
מיסטר מיראקל שיתף פעולה עם באטמן שלוש פעמים בהאמיצים והנועזים וסדרת מיסטר מיראקל הוקמה לתחייה בספטמבר 1977 על ידי סטיב אנגלהארט ומרשל רוג'רס .
סטיב גרבר ומייקל גולדן הפיקו שלושה גיליונות שהסתיימו בגיליון #25 (ספטמבר 1978) עם מספר קווי עלילה לא פתורים.
מיסטר מיראקל שיתף פעולה עם סופרמן ב-DC Comics Presents #12 (אוגוסט 1979) והאלים החדשים פגשו את ליגת הצדק ואת חברת הצדק של אמריקה בליגת הצדק של אמריקה מס' 183–185 (אוקטובר–דצמבר 1980) .
" סאגת החושך הגדול " בלגיון גיבורי-העל כרך 2 הציג את הצוות שנלחם בדארקסייד אלף שנים קדימה.
סדרת הדפסה מחודשת משנת 1984
בשנת 1984,DC קומיקס הדפיסה מחדש את 11 הגיליונות המקוריים של ג'ק קירבי של האלים החדשים בסדרה מוגבלת בת שישה גיליונות.
חמשת הגיליונות הראשונים כללו כל אחד שני גיליונות רצופים של הסדרה המקורית.
הגיליון האחרון של המיני-סדרה נועד במקור לכלול הדפסה מחודשת של New Gods vol.
1 #11 וסיפור חדש בן 24 עמודים שיסיים את הסדרה ויסתיים עם מותם של דארקסייד ושל אוריון.
עורכי DC מנעו מקירבי להשתמש בסוף המיועד המקורי שלו.
קירבי במקום זאת הגיש סיפור חד פעמי בשם "בדרך לארמגטו" שנדחה גם הוא, בשל העובדה שלא הכיל סוף סופי לסדרה.
במקומו פורסם סיפור חדש בן 48 עמודים בשם "אפילו אלים חייבים למות", שבתורו שימש כפרולוג לרומן הגרפי "כלבי הרעב" (The Hunger Dogs), שעורכי DC הדגישו במטרה לסיים את הסדרה.
כלבי הרעב (The Hunger Dogs) תוכנן לתת סוף לסיפורם של האלים החדשים, תוך מילוי צורכי עריכה שהאלים החדשים יישמרו בחיים על מנת להבטיח שימוש עתידי בדמויות על ידי כותבים מאוחרים יותר.
הספר שילב כמה עמודים מהסיפור "בדרך לארמגטו" שלא פורסם והביא לסיום את סדרת האלים החדשים של קירבי כאשר הקרב האחרון בין אוריון לדארקסייד נמנע כאשר "כלבי הרעב", אזרחי אפוקוליפס המעונים, מפילים סופית את דארקסייד ומשטרו, מה שמאלץ את דארקסייד ובני בריתו לגלות.
במקביל לסדרת האלים החדשים של DC בשנת 1984, קירבי עבד על שתי סדרות קומיקס מוגבלות שבהן המשיך את דמויות העולם הרביעי ואת המיתולוגיה.
מיני סדרה של לנצח אנשים (Forever People) יצאה לאור בשנת 1988. מיסטר מיראקל הוצג בליגת הצדק הבינלאומית על ידי ג'יימס דמאטיס וקית' גיפן וסדרה משלו שנכתבה על ידי דמאטיס.
דמויות העולם הרביעי הוצגו באופן בולט באודיסיאה הקוסמית, שהובילה לסדרה שלישית של אלים חדשים (פברואר 1989 - אוגוסט 1991), שנכתבה על ידי מארק אוונייר, אשר פירטה על ההיסטוריה של אלים חדשים רבים, במיוחד הצגת אביו של דארקסייד יוגה חאן.
סדרה רביעית של האלים החדשים הושקה באוקטובר 1995, וסדרה שלישית של מיסטר מיראקל באפריל 1996. שני אלה הוחלפו במרץ 1997 בסדרת העולם הרביעי של ג'ק קירבי, שנכתב וצייר על ידי ג'ון ביירן.
וולט סימונסון כתב וצייר סדרת סולו של אוריון מיוני 2000 עד יוני 2002.
הסופר גרנט מוריסון השתמש בחלק מהמיתולוגיה של העולם הרביעי בכותרים שונים שעליהם עבד, כולל בליגת הצדק, עם אוריון וברדה הגדולה שהפכו לחברים, ולאחרונה במיני סדרה של שבעה חיילים, שבה האלים החדשים, במיוחד מיסטר מיראקל, משחקים תפקיד מרכזי.
הם נראים יוצרים את גיבור העל הראשון.
הסדרה בהוצאה מוגבלת מותם של האלים החדשים (אוקטובר 2007 - אפריל 2008) נכתבה וצוירה על ידי ג'ים סטארלין .
המשבר האחרון הביא לסוף העולם הרביעי ותחילת העולם החמישי, כאשר דארקסייד נהרס לנצח והאלים החדשים נולדים מחדש והפכו לשומרי כדור הארץ-51, ביתם של קמנדי והאסון הגדול.
עם האתחול מחדש של יקום DC בעקבות אירועי הפלאשפוינט, מותם של האלים החדשים ושל דארקסייד הוסרו מהקאנון והדמויות עדיין פעילות במיוחד דארקסייד ודודו סטפנוולף.
התקפותיהם על יקום DC וכדור הארץ 2 ממלאים תפקיד מרכזי בעלייתם של גיבורי העל גרסת כדור הארץ 2: סופרמן, באטמן ו-וונדר וומן, דמויות שבסוף מתות תוך כדי מאבק בסטפנוולף בעוד ליגת הצדק מכדור הארץ 1 מתאחדים במיוחד בשביל לעצור את פלישת דארקסייד לכדור הארץ שלהם.
בדצמבר 2007, העורך הבכיר של DC, דן דידיו, דן בתוצאות של מות האלים החדשים והצביע על בריאת העולם החמישי; הוא אמר: "זו הופעתו של העולם החמישי.
אני חושב ששלחנו כל כך הרבה טלגרפים שהאלים החדשים מגיעים ללידה מחדש, והסיפור שאנחנו מספרים איתם עכשיו הוא המשך לסיפור שהתבסס כאשר קירבי הגה לראשונה את הרעיון.
מדברים על מוות - קירבי פוצץ עולמות בתחילת הסדרה.
הסיפור התחיל ב'האלים הישנים מתו!' מה שפינה מקום לאלים החדשים - אנחנו מרימים את השרשור הזה ומשיקים את ה-DC יוניברס לעתיד".
הסדרה הזו הובילה למשבר האחרון .
דידיו הבהיר את הדברים עוד יותר, ואמר "העולם הרביעי נגמר.
הקרב בין הכוחות של דארקסייד לבין אלה של אב עליון הסתיים, וכיוון חדש נמצא עבור הדמויות במה שייחשב לעולם החמישי".
כותב הסדרה, גרנט מוריסון, הוסיף: "בספרי העולם הרביעי של ג'ק קירבי...
זה די ברור שהאלים החדשים ידעו על כדור הארץ כבר זמן רב, וב- JLA (ליגת הצדק של אמריקה) לפני עשר שנים, הצעתי שחלק מהאינטרסים שלהם נטועים בעובדה שכדור הארץ נועד להפוך לערש של גזע חדש של אלוהויות-על של 'העולם החמישי' - אירוע שדארקסייד להוט למנוע מלהתרחש".
מאוחר יותר, בקו העלילה של JLA "מלחמת העולם השלישית", מטרון נושא נאום בו הוא אומר: "כפי שניו ג'נסיס היא לעולם הרביעי כדור הארץ יהיה לעולם החמישי שיבוא".
ג'ק קירבי קיבל פרס שאזאם עבור המקוריות בקטגוריה "הישג מיוחד של אינדיבידואל" בשנת 1971.
בשנת 1998, "אלים חדשים" מאת ג'ק קירבי, בעריכת בוב קאהן, זכה הן בפרס הארווי עבור "פרויקט הדפוס המקומי הטוב ביותר" והן בפרס אייזנר עבור "האוסף/פרויקט הארכיוני הטוב ביותר".
עולם נפרד הוא סרט דרמה ביוגרפית בריטי משנת 1988 בבימויו של כריס מנגס, עם ברברה הרשי וג'ודי מיי בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי שאון סלובו והוא מבוסס על חייה וחיי משפחתה בתקופת שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.
שאון סלובו היא בתם הבכורה של רות פירסט וג'ו סלובו שנלחמו נגד שלטון האפרטהייד ונאלצו לעזוב את דרום אפריקה.
רות פירסט נהרגה ב-17 באוגוסט 1982 במוזמביק בעת פתיחת מעטפת נפץ שנשלחה אליה על ידי משטרת דרום אפריקה.
בסוף הסרט מופיעה כתובית הקדשה לזכרה ולזכר אלפי ההרוגים במאבק על החופש בדרום אפריקה.
בסרט שונו שמותיהם של רות, ג'ו ושאון ל-דיאנה, גוס ומולי רות'.
ג'ודי מיי היא השחקנית הצעירה ביותר שזכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן.
לינדה מבוסי המשחקת בתפקיד משרתת שחורה היא היחידה שאינה שחקנית מקצועית שזכתה אף היא בפרס זה וזה סרטה היחידי.
יוהנסבורג 1963, בדרום אפריקה שולטים חוקי האפרטהייד.
משפחת רות' גרה בשכונה של לבנים.
ההורים דיאנה (ברברה הרשי) וגוס (ירון קרבה) הם מתנגדים חריפים לחוקי הגזע האלה.
יש להם שלוש בנות - מולי (ג'ודי מיי), ג'וד (מרב גרואר) ומרים (קרולין קלייטון קראג).
גוס רות' היה פעיל במפלגה הקומוניסטית ובקונגרס הלאומי האפריקאי ונאלץ לברוח מדרום אפריקה בטרם ייעצר.
בתחילת הסרט הוא נפרד בחשאי ממולי ומבטיח כי ישוב.
האם דיאנה היא עיתונאית ופעילה נגד המשטר.
היא מפרסמת מאמרים נגד חוקי הגזע ביחד עם העיתונאי הרולד (טים רות') ונמצאת במעקב מתמיד של משטרת דרום אפריקה.
חברותיה שלי מולי בבית הספר, מקניטות אותה ומכנות את אביה "בוגד" ב ורק חברתה איבון (נדין צ'רמרס) נשארת אתה לזמן מה.
מנהלת בית הספר גב' הריס (רוזלי קרצ'לי) היא היחידה שמתייחסת אליה באמפתיה.
המצב משתנה כשנכנס לתוקף "חוק 90 הימים" המאפשר לעצור כל אזרח ללא צו וללא סיבה מיוחדת במשך עד ל-90 יום.
ביום אחד פושטים על הבית שוטרים ובלשים של משטרת דרום אפריקה, עורכים חיפוש בכל הבית ומחרימים את כל הספרים והמסמכים.
דיאנה מורשית לקחת רק ספר תנ"ך והיא מצליחה לקחת בהיחבא מספר תרופות.
הסבתא ברטה (איבון בריסלנד) מגיעה לשמור על הילדות ולנהל את משק הבית ביחד עם העוזרת השחורה אלסי (לינדה מבוסי).
כעת גם איבון מנתקת קשר עם מולי בלחץ משפחתה.
החוקר מולר (דייוויד סושה) מנסה לשבור את דיאנה שתסגיר את חבריה במחתרת אבל היא לא נשברת.
בתום 90 הימים היא משוחררת אך נעצרת מיד ל-90 יום נוספים במסגרת אותו חוק.
היא נשברת, כותבת פרידה בתוך ספר התנ"ך ומנסה להתאבד בבליעת כדורים אך ניצלת ברגע האחרון.
מחליטים לשחרר אותה למעצר בית תוך פיקוח 24/7.
בינתיים נמשכות מהומות השחורים והמשטרה עוצרת את מנהיגי ההפגנות ובהם את סלומון מבוסה (אלבי לסוטו) אחיה של אלסי, שמת לאחר עינויים בתא החקירות.
ג'ודי מוצאת בספר התנ"ך את כתב הפרידה של אמה ומטיחה בה כי העניין הפוליטי היה חשוב לה יותר ממשפחתה.
הן רבות אבל אחר כך משלימות והולכות ללוויה הענקית של סולומון שבסופה מתפרצים שוטרים לתוך קהל האבלים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותברברה הרשידיאנה רות'עיתונאיתג'ודי מיימולי רות'ירון קרבהגוס רות'לינדה מבוסיאלסימשרתתמרב גרוארג'וד רות'קרולין קלייטון קראגמרים רות'טים רות'הרולדעיתונאיאיבון בריסלנדברטהאמא של דיאנהאלבי לסוטוסולומון מבוסהלוחם חופש שחורפול פרימןקרוגרקצין משטרהדייוויד סושהמולרחוקר משטרהאדריאן דאנברלה רוקסחוקר משטרתינדין צ'למרסאיבון אבלסוןחברה של מולירוזלי קרצ'ליגברת הריסמנהלת בית ספר
שאון סלובו זכתה בפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.
דייוויד סושה היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
ברברה הרשי, ג'ודי מיי ולינדה מבוסי זכו בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן.
כריס מנגס זכה בפרס גרנד פרי בפסטיבל הקולנוע בקאן.
עולם קפוא 2 היא סדרת-טבע תיעודית של ה-BBC, המהווה סדרת-המשך לסדרה בעלת אותו שם מ-2011, המציגה את חיי הבר באקלימי הקרח.
הסדרה מלווה בקריינותו של השדרן הבריטי דייוויד אטנבורו והיא משודרת ברשת BBC One וב-BBC Earth החל מ-11 בספטמבר 2022, יותר מעשר שנים מקודמתה.
צילומי הסדרה לקחו 4 וחצי שנים תוך שימוש בטכנולוגיות ייחודית ועם שימוש ברחפנים.
פסקול הסדרה נעשה בידי הנס צימר ומוזיקת הנושא נעשתה בידי הזמרת הנורווגית אורורה.
הסדרה מציגה את חיות הבר לאורך כל הקריוספירה העולמית, תוך שימת דגש על האיומים החדשים הנוצרים מהשפעת ההתחממות הגלובלית.
עולמות קפואים: הפרק מציג את החיים באזורי קרח.
אוקיינוסים קפואים: הפרק מציג את החיים באוקיינוס הארקטי.
פסגות קפואות: הפרק מציג את החיים בפסגות ההרים.
דרום קפוא: הפרק מציג את החיים באנטארקטיקה והימים סביבה.
קרקעות קפואות: הפרק מציג את החיים ביערות הטייגה ובטונדרה.
העולם הקפוא שלנו: הפרק האחרון מציג את החוקרים של אזורי הקרח והתמודדותם עם ההתחממות העולמית.
"עולם משוגע" הוא סינגל של הראפר הישראלי טונה, בהשתתפות הראפר הישראלי נצ'י נצ', שיצא לאור ב־23 ביולי 2016, כסינגל השישי מתוך אלבום הבכורה של טונה, "גם זה יעבור", על ידי חברת התקליטים עננה.
נכון לינואר 2023, השיר צבר למעלה מ-8 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
זהו השיר המואזן ביותר של הראפרים בפלטפורמה.
השיר נכתב והולחן על ידי טונה, נצ'י נצ' וניר דנן והופק על ידי דנן ויקיר בן טוב, בדומה לשאר שירי האלבום.
השיר עוסק בפרידה של הדובר מבת זוגו.
הפתיח של השיר לקוח משירו של נצ'י נצ' משנת 2013, "מוזיקה טובה", מתוך האלבום "בור ועם הארץ".
שיר זה הופק על ידי טונה וניר דנן.
יוסי חרסונסקי העניק ביקורת חיובית לשיר, תיאר אותו כ"חיבור מוצלח בין ניב ג'מייקני לראפ ושירה בעברית הנישאת על מלודיה מוצלחת" וטען כי הוא "נשמע כמו חלק ממחזמר".
אתר פרוגי כלל את השיר ברשימת "חמשת השירים הטובים ביותר של טונה", בטענה כי "ניתן למצוא בפנים מספר עקיצות ומשפטים שנונים שמעלים בנו חיוך".
עולם, שנה, נפש (או - בראשי תיבות - עש"ן) הוא מושג בקבלה (וגם בפילוסופיה היהודית) המציין את אחידות שלושת המֵמדים או הצירים המרכזיים של הבריאה: ציר המרחב (עולם), ציר הזמן (שנה) וציר האנושות (או בעלי החיים) (נפש).
המילה "עש"ן" מורכבת מראשי התיבות של עולם, שנה ונפש.
מקור המושג הוא בספר יצירה, וקיימות לו הרחבות ופירושים בתורת החסידות.
מקור הביטוי מופיע בספר יצירה:
כמו בשאר החיבור, דברי ספר יצירה אלו הם חידתיים ובלתי מבוארים.
על משמעות הביטוי "עולם שנה נפש" קיימים מספר פירושים, ורובם מציינים אותם כשלושה מֵמדים מרכזיים מקבילים.
בספר יצירה עצמו מופיעים מספר יישומים הממחישים את הקבלה זו.
באופן כללי, פירוש המושג על דרכיו השונים מורה על אחידות שלושת המֵמדים או הצירים המרכזיים של הבריאה: ציר המרחב (עולם), ציר הזמן (שנה) וציר האנושות (או בעלי החיים) (נפש).
המושג מורה על כך שלא ניתן לראות את המֵמדים כדברים נבדלים ושונים, אלא כולם הם צורות שונות ומקבילות המבטאות את הקדושה שבבריאה.
משמעות הדבר היא כי לא ניתן לייחס קדושה למֵמד מסוים יותר מאשר למֵמד אחר.
רבי יצחק סגי נהור, מקובל מראשית תקופת הראשונים, בביאורו לספר יצירה, בא לבאר זאת קצרות: .
בתחילת ההקדמה של פירוש המיוחס לרבי אברהם בן דוד מפושקירה (כיום מזוהה כחיבורו של רבי יוסף בן שלום אשכנזי) כותב המחבר .
הוא מבין לכך גם רמז מהפסוק , תוך שהוא מציין לראשי תיבות של עולם-שנה-נפש.
רבי יהודה הלוי, מזכיר בחיבורו הכוזרי רעיון לפיו כל הפרטים שבבריאה מקורם ויסודם הוא אחד, הבורא, ועל פי זאת הוא מבאר את המושג:
רעיון זהה מופיע בראשונים נוספים שעסקו בפילוסופיה, שלפיו האדם הוא "עולם קטן".
בתורת החסידות, שמציבה במקום מרכזי את הקשר בין ה' לבין הבריאה כולה, תופס המושג "עולם-שנה-נפש" מקום בולט ברעיון זה.
המושג מבטא את הקשר של שלושת המֵמדים או הצירים המרכזיים שדרכם עוברת הקדושה לבריאה: עולם, שנה ונפש.
מרכז הקדושה של "עולם" הוא ארץ ישראל (או - גם - ירושלים ובית המקדש), של "שנה" היא שבת, ושל "נפש" הם עם ישראל.
שלוש צלעות אלו תלויים וכרוכים זה בזה, כך שלמימושם והפקת הקדושה שבהם נדרשת התאמתם יחד; דהיינו מרכז הקדושה הוא עם ישראל בשבת בארץ ישראל (או אף בירושלים ובבית המקדש).
כמו כן, ברובד עבודת ה' המוטלת על היהודי, ככל שיתעלה בעבודתו, כך יזכה לקדושת השבת וארץ ישראל.
הדבר מקביל למעין פירמידה משולשת שקדקודה מאוחד יותר מאשר תחתיתה, וכך ככל שמדובר מדבר קדוש יותר, הוא מאוחד עם שאר הצלעות.
הקבלת עולם-שנה-נפש מוזכרת פעמים רבות בספר היהודי, ביישומים ובדוגמאות שונים בהם רואים את הקו המאחד והזהה שביניהם, מרביתם מופיעים בספרי החסידות:
בספר יצירה, שהוא המקור הראשון לאזכור המושג, מופיעות כמה משניות המציינות יישומים שונים של המושג: אויר בעולם, רויה בשנה, וגויה בנפש; ארץ בעולם, קור בשנה, ובטן בנפש; שמים בעולם, חום בשנה, וראש בנפש.
ספר יצירה מזכיר הוא את ייחודיותו של המספר שבע ומרכזיותו בתחומים רבים: ; ושם הוא מציין את הקו המאחד והמקביל ביניהם, כמו: האות ב', הלבנה, יום ראשון, והעין הימנית.
בהמשך הוא מזכיר רעיון הקבלה דומה ב-12 האותיות הפשוטות, המקבילות ל-12 מזלות (עולם), ל-12 חודשים (שנה) ול-12 מנהיגים (נפש), דוגמה לכך: האות ה', מזל טלה, חודש ניסן והרגל הימנית.
במדרש רבנו בחיי, מופיעים ששת ימי בראשית לפי חלוקת עולם-שנה-נפש: שלושת הימים הראשונים - עולם; יום רביעי - שנה; ויום רביעי וחמישי - נפש.
יש המציינים את מרכז ה"פירמידה" בחלק הגבוה והחד יותר של הצלעות: הכהן הגדול (נפש) בשעה שנכנס לקודש הקודשים (עולם) ביום הכיפורים (שנה).
רבי ישעיה הלוי הורוביץ מצביע על כך שאדם הראשון לפני חטא עץ הדעת היה המובחר בכל המֵמדים, שכן כל הנשמות היו כלולות בו (נפש), מקומו היה בגן עדן (עולם), והיה אמור לחיות חיי נצח (שנה){{הערה|רבי ישעיה הלוי הורביץ, שני לוחות הברית, פרשת ויקרא, תורה אור, אות ג', ד"ה האדם.}}.
הגאון מווילנה מציין את חלוקת עולם-שנה-נפש בפסוק .
עולמו המופלא של אוגוסטוס אגדתי היא סדרת טלוויזיה ישראלית ששודרה בערוץ הילדים בשנת 1998.
ברוכים הבאים לעולמו הקסום והייחודי של אוגוסטוס אגדתי, המכשף הדגול.
אוגוסטוס מתמחה באיסוף סיפורי אגדה קלאסיים ומציע הצגה מחודשת וחדשנית שלהם, המשלבת אלמנטים מקוריים ופורצי דרך המבדילים אותה מן המסורות המוכרות.
סיפורי מופת כמו "סינדרלה", "היפה והחיה" ואחרים, זוכים כאן לחיים חדשים בזכות כישרונו של אוגוסטוס אגדתי.
במסגרת "עולמו המופלא של אוגוסטוס אגדתי" האגדות מתגלות בצורה ייחודית, המשולבת בהומור, הפתעות ופארודיה, כשהדמויות מגולמות על ידי מנחי ערוץ הילדים האייקוניים והידועים לדורות.
ארז בן הרוש - אוגוסטוס אגדתי
גיל ססובר - דמויות שונות
יעל בר זוהר - דמויות שונות
מיכל ינאי - דמויות שונות
דורי טפר – דמויות שונות
דנה דבורין - דמויות שונות
נמרוד רשף - דמויות שונות
טל מוסרי - דמויות שונות
איתי שגב - דמויות שונות
אפרת רייטן - דמויות שונות
ליאת אחירון - דמויות שונות
עונהפרקיםשודרה לראשונה (ישראל )הפרק הראשוןהפרק האחרון1819981998
מספר הפרקשם הפרק1הנסיכה על העדשה2זהבה ושלושת הדובים3הנסיך צפרדע4סינדרלה5היפה והחיה6שלגיה7היפהפייה הנרדמת8בגדי המלך החדשים
עולם משלו הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 2023 בימויו של טוני גולדווין (שגם משחק בסרט), עם בובי קנאבלי, רוז ביירן ו-ויליאם פיצג'רלד בתפקידים הראשיים.
אחד מבניו של רוברט דה נירו שמשחק בתפקיד הסבא, הוא אוטיסט.
מקס ברנדל (בובי קנאבלי) הוא סטנדאפיסט בעיר הובוקן בניו ג'רזי.
הוא פרוד מאשתו ג'נה (רוז ביירן) וגר אצל אביו סטן (רוברט דה נירו).
להם יש ילד בן 11 בשם עזרא (ויליאם פיצג'רלד) שסובל מאוטיזם בדרגת תפקוד גבוהה וגר עם אימו ובן זוגה ברוס (טוני גולדווין).
מקס קשור מאד לעזרא ולוקח אותו למופעי הסטנדאפ שלו בהם הוא מתערב לפעמים בבדיחות להנאת הקהל.
בהופעה נוכח גם צייד הכישרונות של ג'ימי קימל (ג'פרי אוונס) והסוכנת של מקס, ג'יין (וופי גולדברג) מודיעה למקס כי יש סיכוי שיתקבל לתוכניתו של קימל.
עזרא לומד בבית ספר לתלמידים רגילים ומתעוררות שם בעיות משמעת אתו.
ועדת חינוך רוצה להעבירו לבית ספר לילדים עם צרכים מיוחדים כמוהו.
מקס מתנגד בתוקף ומתווכח אתם וגם עם ג'נה.
כאשר עזרא שומע שברוס מציע לג'נה לסלקו מהבית, הוא בורח לרחוב ונפגע ממכונית.
הוא מאושפז בבית חולים והרופא מחליט לתת לו ריספרידון ולהעבירו לבית ספר לחינוך מיוחד.
מקס תוקף את הרופא ונעצר.
הוא משוחרר בתנאי שיסכים לתת לעזרא את התרופה הזאת ומצפונו מציק לו.
בלילה הוא מתגנב לביתה של ג'נה וחוטף את עזרא.
הוא מתחיל במסע מערבה שם מחכה לו אודישן אצל ג'ימי קימל.
בדרך הוא נעזר בידידיו ניק (ריין וילסון) וגרייב (ורה פרמיגה).
הם עוברים חוויות שמחזקים את הקשר ביניהם.
בינתיים פונה ג'נה למשטרה ומתחיל אחריהם מצוד של ה-FBI בגין חטיפת קטין.
לבסוף נפגשים כולם באולם החזרות של ג'ימי קימל בלוס אנג'לס ומתפתח עימות שמסתיים בטוב (ללא ספוילר).
שם השחקן/יתשם הדמותהערותבובי קנאבלימקס ברנדלסטנדאפיסטרוז ביירןג'נהפרודתו של מקסויליאם פיצג'רלדעזרארוברט דה נירוסטן ברנדלאביו של מקסורה פרמיגהגרייסידידת נעורים של מקסוופי גולדברגג'ייןסוכנת של מקסריין וילסוןניקידיד נעורים של מקסטוני גולדוויןברוסבן זוגה של ג'נהג'פרי אוונסרוברט סיגלצייד כישרונות
"עולם שלי" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הישראלית עלמה גוב.
הוא יצא לאור ב-17 ביולי 2024 בהוצאה עצמית של גוב.
לפני צאתו קדם לו הסינגל "זה הסוף" שיצא לאור ב-19 ביוני 2024.
אלבומה הקודם של גוב, "איך האהבה הזאת חומקת בין האצבעות", יצא קצת יותר משנה לפני צאת "עולם שלי.
ב-19 ביוני 2024 יצא לאור הסינגל "זה הסוף", שיר ראשון מתוך האלבום.
באותו היום הודיעה כי אלבומה השלישי יצא לאור ב-17 ביולי של אותה השנה.
ב-17 ביולי נכנס השיר "זה הסוף" לפלייליסט גלגלצ.
ב-14 בנובמבר הוציאה גוב את הסינגל "שיר ורוד // אל תרוץ רחוק מידי" כסינגל השני מתוך האלבום.
גוב הופיעה עם שירי האלבום בפסטיבל אינדי דזרט במהלך חודש יולי 2024 וגם בפסטיבל התמר ב-19 באוקטובר 2024 יחד עם מוניקה סקס.
האלבום מורכב מ-11 רצועות אותן כתבה והלחינה עלמה גוב בעצמה ולבדה.
ערן איצקוביץ מ"ישראל היום" כתב על האלבום כי .
עולם מערכה הוא בדרך כלל עולם בדיוני המשמש כבסיס למשחק תפקידים או משחקי מלחמה.
עולם מערכה ספציפי מיועד ברוב המקרים למשחק ספציפי (כגון ממלכות נשכחות עבור מבוכים ודרקונים) או ז'אנר מסוים של משחק (כגון פנטזיה מימי הביניים או הרפתקה בחלל החיצון/מדע בדיוני).
ישנם עולמות מערכה רבים, כאשר לחלקם קיימים ספרים וחוברות קומיקס המתארים התרחשויות המתרחשות בעולם המערכה.
בנוסף לעולמות המערכה הקיימים, מנחי משחקים רבים יוצרים עולמות מערכה משלהם.
עולמו של דייב היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה במקור ברשת CBS מ-20 בספטמבר 1993 עד 27 ביוני 1997. הסדרה התבססה באופן רופף על חייו של ההומוריסט ובעל הטור זוכה פרס הפוליצר דייב בארי וכיכב בה הארי אנדרסון כגרסה בדיונית של דייב בארי.
התוכנית שודרה במשך ארבע עונות וכללה בסך הכל 98 פרקים.
עלילת הסדרה מתרחשת במיאמי שבפלורידה ומתמקדת בכותב הטור דייב בארי (מגולם על ידי הארי אנדרסון), אשתו בת' (מגולמת על ידי דליין מתיוס), ובניהם, ווילי (אנדרו דוקוט) וטומי (זיין קרני) אשר מתמודדים עם אתגרים שונים בחיי היומיום.
הארי אנדרסון בתפקיד דייב בארי, בעל טור שנון וסרקסטי.
דליין מתיוס בתפקיד בת' בארי, אשתו האוהבת התומכת של דייב אשר מנהלת את משק הבית.
זיין קרני בתפקיד טומי בארי, בנם הבכור של דייב ובת'.
אנדרו דוקוט בתפקיד ווילי בארי, בנם הצעיר של דייב ובת'.
שאדו סטיבנס בתפקיד קני בקט, העורך האופטימי של דייב אשר הופך מאוחר יותר לחזאי.
משאח טיילור בתפקיד שלדון ביילור, החבר הכי טוב של דייב מהתיכון אשר עובד כמנתח פלסטי.
הוא מפסיד את כל הונו במהלך הסדרה.
בשנים 2008 ו-2009 שתי העונות הראשונות של הסדרה יצאו לשווקים במהדורת DVD.
עולם קטן היא תוכנית תעודה ישראלית המבוססת על הפורמט הבריטי "Planet Child".
התוכנית מתמקדת בילדים ב ובהתמודדותם העצמאית עם סיטואציות מהחיים.
את התוכנית מובילה דוריה למפל לצד פרופ' ענת שושני.
התוכנית כללה 3 פרקים ושודרה החל מ-5 בדצמבר עד 19 בדצמבר 2021 בכאן 11.
התוכנית מתמקדת בעולמם ונקודת מבטם של ילדים ב, תוך כדי ניסיון לחקור את ההורות.
במהלך התוכנית, הילדים נחשפים לסיטואציות יום-יומיות, חברתיות ואתגריות, כאשר הם פועלים באופן עצמאי ללא נוכחות הורים או מבוגרים מוכרים.
מטרת התוכנית היא לנסות להבין כיצד ילדים תופסים את העולם, מתמודדים עם מצבים חדשים, מפתחים עצמאות, מקבלים החלטות ומתנהלים זה עם זה.
התוכנית מצולמת תוך שימוש במצלמות נסתרות ובאמצעים המאפשרים תיעוד אותנטי, תוך כדי שמירה על ביטחונם ומעקב מרחוק של אנשי חינוך ופסיכולוגיה.
התוכנית גם חוקרת את ההורות דרך הילדים ובודקת עד כמה הורים מעודדים עצמאות, מציבים גבולות ומנציחים את ההבדלים בין בנים ובנות.
מספרפרקתאריך שידורמקורי 1עצמאות5 בדצמבר 2021 2גבולות12 בדצמבר 2021 3מגדר19 בדצמבר 2021
ניר וולף מעיתון "ישראל היום" טען שהתוכנית , וכתוצאה מכך התוכנית סיפקה .
עולמו הקסום של מקס הוא סדרת טלוויזיה ישראלית אשר משדרת בניק ג'וניור ללקוחות HOT.
הסדרה עוקבת אחר הדמות מקס, שמטפל בדג הזהב שלו, מנסה להרשים את חברתו מקסימה ומסתבך במצבים שונים.
בכל פרק הוא מתמודד עם בעיה חדשה דרך מילים שמתחילות באותה אות.
מקס (יובל שטרן) - מטפל בדג הזהב שלו ומסתבך במצבים שונים.
פרידה השכנה (אביעד בנטוב) - השכנה הזקנה שמקס מפריע לה בלי כוונה.
מקסימה - חברתו של מקס, אותה הוא מנסה להרשים.
עולמות מתנגשים הוא ספר מאת עמנואל וליקובסקי, המציג את השערתו לפיה כוכב הלכת נוגה נפלט מתוך כוכב הלכת צדק, ונדד כשביט ברחבי מערכת השמש תוך שהוא גורם לסדרה ארוכה של קטסטרופות בכדור הארץ.
לפי ההשערה, אירועים אלה מתוארים במקרא ובמיתוסים קדומים נוספים מרחבי העולם.
ההשערה עוררה סערה עולמית גדולה, נדחתה על ידי הקהילה המדעית ונחשבת לפסאודו-מדע.
בספר מצטט וליקובסקי עדויות מתצפיות אסטרונומיות עתיקות, תעודות היסטוריות, ספרות עתיקה, מסורות וממצאים ארכאולוגיים מרחבי העולם – כמו מצרים, מקסיקו, נורווגיה וסין לתרחיש זה, והסיק מתוכם כי כוכב הלכת נוגה הוא כוכב השביט שתואר במסורות.
התאוריה המוצגת בספר אינה מקובלת על הקהילה המדעית ונחשבת לפסאודו־מדע, והוא נתקל בביקורת עזה בפרט בקרב אסטרונומים, היסטוריונים וחוקרי מיתולוגיה.
אסטרונומים כקארל סייגן ואחרים טענו כי ההשערות של וליקובסקי אודות נוגה מתארות תהליכים שנוגדים את חוק שימור האנרגיה ואת חוק שימור התנע הזוויתי, וכן את הידע הקיים אודות התפתחות מערכת השמש.
הפלאונטולוג סטיבן ג'יי גולד כתב במאמרו "וליקובסקי בהתנגשות": .
אשורולוגים ואגיפטולוגים טענו כי וליקובסקי עושה שימוש סלקטיבי בממצאים כדי להוכיח את השערותיו.
אברהם זקס , אשורולוג ומומחה לכתב יתדות, אמר כי .
לירוי אלאנברגר , שותפו לשעבר של וליקובסקי ועורך המגזין "קרונוס" , כתב במאמרו "שיעור מווליקובסקי":
סתירות בין הספר למדע המקובל
התיאורים המוצגים בספר סותרים את מה שידוע למדע על המכניקה של מערכת השמש, ודורשת מכוכבי הלכת לנוע במסלולים שסותרים את חוק שימור האנרגיה ואת חוק שימור התנע הזוויתי.
גם תגליות שנתגלו לאחר חיבור ספריו על המבנה וההרכב של נוגה וצדק סותרות את השערותיו.
וליקובסקי זקף את הקטסטרופות לכוחות אלקטרומגנטיים, משום שהאמין שכוח אלקטרומגנטי יכול לנגוד כוחות גרביטציוניים בקנה מידה כוכבי, אך כיום ידוע בוודאות שהדבר בלתי אפשרי.
מעבר לכך, אין עדויות לקטסטרופות שפקדו את כדור הארץ בתקופה עליה מדובר.
לדוגמה, התפתחות הפלאוקלימטולוגיה אפשרה לשחזר את אקלים כדור הארץ בעבר הרחוק, ואין עדויות לכך שלפני כמה אלפי שנים הייתה התחממות פתאומית של האוקיינוסים.
בנוסף, וליקובסקי עִרבב בין מיתולוגיות שונות באופן שגוי.
לדוגמה, הוא מבסס את השערתו שכוכב הלכת נוגה (ונוס) נפלט מתוך כוכב הלכת צדק (יופיטר) על האגדה היוונית שהאלה אתנה קפצה מתוך מצחו של זאוס, אך היוונים לא זיהו את אתנה עם כוכב הלכת נוגה ולא את זאוס עם כוכב הלכת צדק.
כחלק מהמסקנות שגזר וילקובסקי משיטתו, הוא הציע שיטה חדשה לסידור הכרונולוגיה של העת העתיקה, שבמסגרתה צמצם כ-500 שנה מהכרונולגיה המקובלת.
גם שיטה זו נדחתה על ידי הקהילה המדעית.
עם זאת ישנם חוקרים חובבים שקיבלו במידת מה את מסקנותיו של וליקובסקי והציעו במסגרות פופולריות שיטות דומות לסנכרון בין הסיפורים המקראיים לבין הממצאים הארכאולוגיים במצרים ובאזור.
הספר יצא לאור לראשונה באנגלית בשנת 1950 (בשם: "Worlds in Collision") והגיע תוך זמן קצר לראש רשימת רבי־המכר של הניו יורק טיימס.
הוא עמד בראש הרשימה לאורך אחד עשר שבועות, ובעשירייה הראשונה לאורך 20 שבועות.
חלק א' של הספר, העוסק בזמן יציאת מצרים, תורגם לעברית, אך חלק ב' העוסק בימי אחז וחזקיהו לא תורגם.
בנספח המהדורה העברית מוצגים אישורים שונים מחקר החלל הקשורים לנאמר בספר.
בשנת 2013 פרסם עידו נתניהו מחזה בשם "עולמות מתנגשים" המבוסס על שמו של הספר, ומציג קרב מוחות דמיוני בין וליקובסקי לאלברט איינשטיין.
המחזה עלה בתיאטראות שונים, בהם בפסטיבל התיאטרון הבין־לאומי יפו ב־2019, ואף נבחר להיות אחד מהמחזות שמשרד התרבות הרוסי העלה לרשת לצפייה מקוונת, בשל משבר הקורונה.
סולטנות עוּמאן ובקיצור עוּמאן היא מדינה מזרח-תיכונית, בדרום-מזרח חצי האי ערב, בדרום-מערב אסיה.
היא גובלת באיחוד האמירויות הערביות בצפון-מערב, בערב הסעודית במערב, בתימן בדרום-מערב, בים הערבי בדרום ובמזרח ובמפרץ עומאן במזרח ובצפון.
השפה הרשמית היא הערבית ודת המדינה היא האסלאם.
עומאן היא חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
האזור של עומאן נקרא בשפה השומרית העתיקה "מגן" (אזור זה יוחס בכתב יתדות לשומר העתיקה שנמצא בדרום מסופוטמיה) לפני כ-6,000 שנה.
בהמשך, הייתה עומאן מחוז באימפריה הפרסית, והיא שולבה באימפריה בשנת 563 לפנה"ס.
הערבים היגרו לאזור בתחילת המאה ה-1.
בשנת 751 יצרו מוסלמים איבאדים בעומאן אימאמות (מדינה שנשלטה על ידי אימאם או כל שליט אחר שטוען שהוא צאצא של מוחמד).
שלטון האימאמויות באזור נמשך עד אמצע המאה ה-20.
במשך מאות בשנים היוותה עומאן מרכז סחר עבור מדינות שונות.
בשנת 1508, נכבש הנמל המרכזי מסקט על ידי הפורטוגזים, ואלה החזיקו בו עד שנכבש על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1659. העות'מאנים גורשו ב-1741 כאשר התהוותה ונוסדה הסולטנות של ימינו על ידי אחמד אבן סעיד.
במהלך המאה ה-19 התחזקה עומאן ונחשבה למעצמה אזורית גדולה בעלת נכסים בבלוצ'יסטן (פקיסטן של היום) ובזנזיבר אך אלו אבדו לאט-לאט.
בשנת 1891 הפכה עומאן למדינת חסות של האימפריה הבריטית ונותרה כזו עד 1971.
בד בבד במקביל להשפעה הבריטית, חל פיחות במעמדה האימפריאלי של עומאן.
באמצע המאה ה-19, לאחר מאבק ירושה קשה ובתיווך בריטי, חולק השלטון בשנת 1856 בין שני בניו של הסולטאן ונוצרו שתי סולטנויות נפרדות: סולטנות עומאן ומוסקט (עומאן של היום) וסולטנות זנזיבר, ששלטה גם על חלק מחופי קניה וטנזניה של היום, והשפיעה עד איי קומורו שבדרום.
סולטנות זנזיבר נותרה בשליטה של שושלת עומאנית עד להפיכה בזנזיבר בשנת 1964.
בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 איבדה סולטנות עומאן את אחיזתה בחלק מהחופים המזרחיים של חצי האי ערב, ולבסוף במושבה האחרונה שלה מעבר לים, אזור העיר גוואדר שבפקיסטן, בשנת 1958.
שנה לפני תום החסות הבריטית, ב-1970, נאסר הסולטאן, סעיד בין תיימור, על ידי בנו, קאבוס בן סעיד אאל סעיד, שתפס את השלטון במדינה וכיהן מאז בתפקיד הסולטאן, כראש המדינה, עד לפטירתו ב-10 בינואר 2020.
הסולטאן קאבוס דיכא את המרד שפרץ בשנת 1963 בחבל ד'ופאר שבדרום מערב המדינה.
במסגרת המרד הוקמה מדינה בפועל בשם "הרפובליקה העממית של ד'ופאר", והמרד דוכא לבסוף רק בשנת 1976, בסיוע צבאות זרים.
את הסולטאן קאבוס החליף בינואר 2020 היית'ם בן טארק אאל סעיד, בן דודו, מיד לאחר פטירתו, מאחר שלסולטאן קאבוס לא היו צאצאים.
ראש המדינה הוא סולטאן בעל סמכויות אבסולוטיות, בן לשושלת אל סעיד השולטת במדינה מאז שנת 1749. הסולטאן נוהג למנות קבינט של עוזרים אשר מסייעים לו לשלוט במדינה.
בסולטנות אין מפלגות או בית מחוקקים וסמכות השלטון נמצאת בידי הסולטאן בלבד.
עם זאת, במהלך שלטונו הנהיג הסולטאן כמה היבטים דמוקרטיים בניהול ענייני המדינה.
כך, למשל, ייסד הסולטאן, בשנות ה-90 המוקדמות, מועצה מייעצת שנבחרת על ידי העם, אף שרק חלק קטן מהאוכלוסייה העומאנית קיבל זכות בחירה.
ב-4 באוקטובר 2004 הצביעו מעל 190,000 אנשים (74% מהרשומים כבעלי זכות הצבעה) ונבחרו נציגים ל-83 מושבים, מתוכם שתי נשים.
כמו כן, במהלך שנות ה-80 עברה הסמכות על מערכת המשפט מידי בית המלוכה לידי גוף שלטוני הכפוף ישירות לקבינט שמינה הסולטאן.
במהלך הרפורמות של 1996 הובטחו בחוק זכויות האזרח של העם העומאני.
אף על פי שהמדינה נהנית מיציבות שלטונית פנימית, היא מקצה אחוז גבוה מהתמ"ג שלה לצרכים צבאיים הקצאת משאבים ניכרת זו התהוותה, בין היתר, לנוכח סכסוכים אזוריים שונים המשפיעים עליה ישירות או בעקיפין, כדוגמת: מלחמת איראן–עיראק, הסכסוך בין צפון תימן לדרום תימן, הפלישה לכווית, מלחמת המפרץ, הפלישה האמריקאית לעיראק ומרד החות'ים.
לאחר שצפון תימן ודרום תימן אוחדו במאי 1990, יישבה עומאן את סכסוכי הגבול שלה עם רפובליקת תימן ב-1 באוקטובר 1990.
הצבא מורכב מזרועות: הצבא המלכותי של עומאן, הצי המלכותי העומאני, חיל האוויר המלכותי העומאני, כוחות הסולטנות המיוחדים וכוחות המשמר המלכותי עומאן.
כלכלת עומאן היא "כלכלת נפט" כאשר הנפט מהווה 90% מכלל היצוא של המדינה.
עשור לאחר מכן, לאחר שנתגלו ופותחו כמה שדות נפט במדינה, החברות שנותרו במיזם החלו להרוויח סכומי עתק.
ב-1 בינואר 1974 החליטה המדינה לרכוש 25% מהמיזם, כאשר חצי שנה לאחר מכן אחזקת המדינה עלתה ל-60%.
בעשורים שלאחר מכן הכנסות המדינה מהמיזם הושקעו בתשתיות.
נבנו כבישים חדשים, הוקמו בתי ספר, בתי חולים, תחנות כוח לייצור חשמל ותשתיות להובלת מים.
תנופת הפיתוח הפכה את עומאן לסיפור הצלחה כלכלי בקנה מידה עולמי וזאת על-אף העובדה שהיא המדינה היחידה במזרח התיכון בעלת "כלכלת נפט" שאינה חברה באופ"ק ולכן איננה שולטת ישירות על קביעת מחיר הנפט וכמויות התפוקה.
בתחילת המאה ה-21 חל שיפור נוסף במצב הכלכלי במדינה, עקב העלייה בביקוש לנפט בעולם וכתוצאה מכך - העלייה במחירו.
בתקופה זו המדינה הפיקה כ־700,000 חביות נפט מדי יום, נתגלו בה מאגרים של גז טבעי ופותחו תשתיות ומתקנים ליצירת גז טבעי נוזלי, לאחסונו ולהובלתו.
בנובמבר 2000 התקבלה עומאן לארגון הסחר העולמי ובמקביל המשיכה ברפורמות ליברליות בשוק העסקי אשר הגדילו את התמ"ג של המדינה למרות ההאטה הכלכלית העולמית בתקופה זו.
עומאן ממוקמת בצומת שווקים אזוריים חשובים, ותשתיותיה המודרניות והיעילות יחד עם כוח עבודה משכיל ורב-לשוני, הופכים אותה ליעד אטרקטיבי למסחר ולהשקעות.
הכלכלה העומאנית התאוששה לאחר ירידה חדה בעקבות מגפת הקורונה וירידת מחירי הנפט.
הממשלה מנצלת את הכנסות הנפט הגבוהות לצורך הפחתת חובות חיצוניים והשקעה בפרויקטי פיתוח.
במקביל, נעשים מאמצים לגוון את מקורות ההכנסה הלאומיים, כולל מעבר לאנרגיות מתחדשות, אם כי הכלכלה עדיין נשענת במידה רבה על הכנסות מנפט וגז.
לאחר עלייתו של הסולטאן היית'ם בן טארק א-סעיד, יושמו מגוון תמריצים למשקיעים זרים, הכוללים הקלות מס, הנחות באגרות ממשלתיות, הרחבת זכויות שימוש בקרקע, והקלות בנגישות להון.
תמריצים מיוחדים ניתנים להשקעות באזורים כלכליים ובאזורי תעשייה, כדוגמת העיר והנמל דוקום, המהווים מרכז סחר ולוגיסטיקה נרחב.
בנובמבר 2022 התקיים במוסקט דיאלוג אסטרטגי ראשון בין עומאן לשותפותיה הבינלאומיות, שבו נדונו נושאים כגון סחר, השקעות, אנרגיה מתחדשת, וחילופי חינוך ותרבות.
במסגרתו נחתם מזכר הבנות בהיקף של 500 מיליון דולר שנועד להקל על מימון רכישת מוצרים ושירותים למיזמים ממשלתיים.
בשנת 2022 ייצאה עומאן סחורות בשווי של מיליארדי דולרים, שכללו בעיקר דשנים, מוצרי אלומיניום, ציוד תעשייתי, פלסטיק, ברזל ופלדה, ונפט.
באותה שנה ייבאה עומאן סחורות כגון כלי רכב, מטוסים, מוצרי נפט, כימיקלים וציוד תעשייתי.
מדינות זרות מהוות מקור השקעות ישיר משמעותי בכלכלת עומאן, ובמקביל עומאן עצמה משקיעה בנכסים ותשתיות בחו"ל באמצעות קרן ההשקעות הלאומית שלה.
עומאן חוקקה מספר חוקים שנועדו להקל על השקעות זרות, בהם חוק השותפויות הציבוריות-פרטיות, חוק ההשקעות הזרות, חוק ההפרטה, חוק פשיטת הרגל וחוק החברות המסחריות.
הרפורמות כללו ביטול דרישות הון מינימלי והסרת מגבלות על בעלות זרה בחברות.
בנוסף, הוקם מרכז שירותי השקעות לצורך ייעול תהליכים למשקיעים.
בשנת 2023 הופחתו דמי רישום לחברות זרות, ובוטלה דרישה להפקדת ערבויות זמניות במכרזים ציבוריים.
בחודש יולי 2023 נכנס לתוקף חוק עבודה חדש, שהפחית את מספר שעות העבודה השבועיות, האריך את ימי המחלה וחופשות הלידה, הוסיף אפשרויות העסקה נוספות, והסדיר תהליכים לפיטורי עובדים שאינם עומדים ביעדים.
יישום החוק המלא נדרש עד ינואר 2024.
תחומי הפיתוח המרכזיים בעומאן כוללים תעשייה, לוגיסטיקה, תיירות, כרייה ודיג.
בנוסף, מוקדשת תשומת לב לחיזוק הביטחון התזונתי באמצעות פרויקטים חקלאיים ותזונתיים.