tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאם הצהיר כי קולוסאל תשתמש הן בתאי גזע פלוריפוטנטיים מושרים (iPSC) והן בהעברת גרעין תא סומטי בתהליך.
ביולי 2022 הכריזו VGP וקולוסאל כי הצליחו לרצף את כל הגנום של הפיל האסייתי; זו הפעם הראשונה שקוד גנטי של יונק רוצף במלואו בדרגה זו מאז השלמת פרויקט גנום האדם בתחילת שנות ה-2000.
באוגוסט 2022 הכריזה קולוסאל על השקת פרויקט מחקר לטיגריס הטסמני, בתקווה לשחזר את הטיגריס הטסמני.
קולוסאל מתכננת לשחרר מחדש את החלופה לטיגריס הטסמני לאזורים נבחרים בטסמניה ובאוסטרליה הרחבה וטוענת כי בכך תאזן מחדש מערכות אקולוגיות שסבלו מאובדן מגוון ביולוגי והידרדרות מאז היעלמות המין.
לידה מוצלחת של חלופה לטיגריס הטסמני עשויה גם להציג טכנולוגיית רבייה מסייעת חדשה לכיסאים שיכולה לסייע במאמצי שימור כיסאים אחרים.
קולוסאל משתפת פעולה עם אוניברסיטת מלבורן, והפרויקט מובל על ידי אנדרו פאסק.
הוועדה המייעצת לטיגריס הטסמני הושקה בדצמבר 2023.
בינואר 2023 הכריזה קולוסאל על הקמת קבוצת הגנומיקה של עופות, שתוקדש לשחזור ה-DNA של הדודו, שנכחד בשנות ה-1600. בהובלת בת' שפירו, המשמשת כמנהלת המדעית הראשית של קולוסאל, קבוצת מחקר זו שואפת ליצור היברידית המורכבת מתכונות המיוחסות ביותר לדודו ומתכננת לשחרר מחדש את ההיברידיות לסביבותיהן המתאימות.
קולוסאל תעבוד עם תאי נבט ראשוניים כדי לשלב DNA של דודו עם הגנום של יונת ניקובר, קרוב המשפחה החי הקרוב ביותר לדודו שנכחד, ולפתח אפרוחים כימריים כפונדקאים לשיקום עתידי של הדודו.
ברייקינג (Breaking), סטארט-אפ לפירוק פלסטיק וביולוגיה סינתטית, הושק באפריל 2024. לאחר שהתפתח בקולוסאל, ברייקינג גילה את X-32, מיקרוב המסוגל לפרק סוגים שונים של פלסטיק תוך 22 חודשים תוך השארת פחמן דו-חמצני, מים וביומסה.
בשנת 2024 דווח כי קולוסאל ייצרה בהצלחה את תאי ה-iPSC הראשונים של פיל ושל דאנרט.
באוקטובר 2024 הכריזה החברה כי שחזרה גנום מדויק ב-99.9% של הטיגריס הטסמני, תוך שימוש בגולגולת מאובנת בת 110 שנים של טיגריס טסמני "כבוש".
זהו "הגנום העתיק השלם ביותר של מין כלשהו הידוע עד כה" ומספק תוכנית DNA מלאה לשחזור פוטנציאלי של הטיגריס הטסמני.
שלושה חודשים לאחר מכן, בינואר 2025, רצפה החברה את הגנום המלא של הטיגריס הטסמני; קולוסאל גם יצרה אב-טיפוס לרחם מלאכותי והשתמשה בו כדי לגדל עוברי כיסאים חד-תאיים מופרים עד למעלה ממחצית ההיריון.
במרץ 2025 הכריזה קולוסאל על יצירת "עכברים צמריים" שעברו עריכה גנטית עם מוטציות בהשראת ממותות, וראתה בכך צעד לעבר הנדסת פילים אסייתיים דמויי ממותה.
העכברים, המציגים פרווה ארוכה, עבותה בגוון חום-צהבהב, פותחו באמצעות שילוב של מוטציות דמויות ממותה ומוטציות ידועות לצמיחת שיער בעכברים.
כמה מומחים הביעו ספקנות, וטענו כי הניסוי עוסק יותר בגנטיקה של עכברים מאשר בפריצת דרך בדה-אקסטינקציה.
החברה הצהירה כי היא מתכננת מחקרים נוספים על סבילות העכברים לקור ועל בריאותם לטווח ארוך, אך אין לה תוכניות רבייה מסחריות.
פרויקטים עתידיים של ביטול הכחדה
מעבר לארבעת הפרויקטים הראשונים שלה, קולוסאל ביוסיינסס הצהירה כי יש לה "רשימה ארוכה" של מינים שהיא רוצה להחיות ולשחרר מחדש למערכות אקולוגיות מתאימות.
מינים אלה כוללים את בונה ענק, דוב קצר-פנים ופרת הים של שטלר.
בן לאם הצהיר כי הוא וחברתו רוצים להחיות את פרת הים של שטלר לאחר שיפתחו רחם מלאכותי, שכן אין קרובי משפחה חיים מתאימים של פרת הים שנכחדה שיכולים לשמש כפונדקאים.
קולוסאל גם ערכה מחקר גנטי עבור המינים הבאים: אייל אירי, אלקה גדולה, אנטילופת סוס כחולה, עצלני קרקע, דינורניטיים, שנחרבים, ביזון גדול-קרניים, ממותה קולומביאנית, זאב בלהות, צבוע מערות, מסטודונים, ברדלס אמריקני, וקרנף צמרי, מתוך כוונה לשחזרם בעתיד.
קולוסאל היא החברה הראשונה שמיישמת טכנולוגיית CRISPR למאמצי שיקום מינים.
באוקטובר 2022 הכריזה קולוסאל כי היא מפתחת חיסון נגד וירוס ההרפס האנדותליוטרופי של פילים (EEHV), בשיתוף עם בית הספר לרפואה של ביילור.
במאי 2023 שיתפה קולוסאל פעולה עם פרויקט הגנומים של חולייתנים כדי ליצור בהצלחה את הגנום המלא הראשון באיכות גבוהה של פיל אפריקני.
עבודת ריצוף זו היא חלק ממאמץ שימור ארוך טווח עבור מין הפילים שבסכנת הכחדה.
בספטמבר 2023 שיתפה קולוסאל פעולה עם BioRescue כדי לסייע בהצלת הקרנף לבן צפוני מהכחדה באמצעות טכנולוגיית רבייה וטכנולוגיית תאי גזע, שכן תת-המין נחשב למוכחד תפקודית עם שתי נקבות ידועות בלבד שנותרו, שתיהן עקרות.
קולוסאל וגני החיות של ויקטוריה החלו בפרויקט שימור באוקטובר 2023 כדי לשמר את דרקון העשב הוויקטוריאני ולרצף את גנומו.
בנובמבר 2023 הכריזה קולוסאל על שותפות מחקר עם להציל את הפילים כדי לעקוב אחר פילים אפריקניים בשמורת הטבע הלאומית סמבורו.
"להציל את הפילים" כבר עקבה אחר למעלה מ-900 פילים באזור, תוך שימוש במל"טים המצוידים במצלמות אינפרא-אדום ברזולוציה גבוהה.
קולוסאל מתכננת להשתמש בהערכת תנוחה לפיתוח אלגוריתמים לתיוג פילים ולזיהוי אוטומטי של התנהגות חברתית אישית וקבוצתית.
קולוסאל החלה גם בשותפות עם קרן חיות הבר של מאוריציוס בנובמבר 2023. במסגרת שיתוף פעולה זה, הארגונים יפעלו לשיקום "מערכות אקולוגיות קריטיות באמצעות הסרת מינים פולשים, שיקום צמחייה ומאמצי מודעות קהילתית".
בנוסף, קולוסאל תתמקד גם בהחזרת הדודו לטבע ובחילוץ גנטי של יונת הוואי.
במרץ 2024 שיתפו קולוסאל ו-Re:wild פעולה להקמת "אסטרטגיית שימור ל-10 שנים" כדי להאיץ מאמצים "להצלת מינים על סף הכחדה, חיפוש אחר מינים אבודים ושיקום בתי גידול מרכזיים להתאוששות מינים והחזרתם לטבע".
במאי 2024 הכריזו קולוסאל ואוניברסיטת מלבורן על הנדסה מוצלחת של עמידות לרעלן קרפדת הקנים בתאי כיסאים, כחלק ממאמצי השימור של הקוול הצפוני.
אסטרטגיית העמידות המעודנת של קולוסאל יכולה ליצור עמידות מוגברת פי 6,000 בעריכה אחת לגנום.
חיסון ה-mRNA הראשון אי פעם נגד וירוס ההרפס האנדותליוטרופי של פילים (EEHV), שפותח על ידי קולוסאל, גן החיות של יוסטון ובית הספר לרפואה של ביילור, ניתן לפיל ביולי 2024.
באוקטובר 2024, הודיעה קולוסל על השקתה של קרן קולוסל, יוזמה ללא מטרות רווח המשתמשת בשיטות מדע וטכנולוגיה שפותחו בקולוסל למאמצים שמרניים בהובלת שותפים.
כלול באג'נדת השימור שלה הוא Colossal Biovault, "יוזמת הביובנקאות המבוזרת הגדולה בעולם".
ה-Colossal Biovault אוסף דגימות רקמה של מינים בסכנת הכחדה בתקווה לאפשר לשורות תאים להפוך לנגישות ולאחסן במתקנים של שותפים ביתיים.
הפרויקטים הראשונים שלה כוללים: קרנף סומטרני, זאב אדום, קוול צפוני, קרנף לבן צפוני, יונה ורודה, יונת מקור שיניים, דרקון עשב ויקטוריאני ללא אוזניים, ויקיטה, פיל שיח אפריקאי, פיל יער אפריקאי, פיל יער אסייתי ופיל עשב אסייתי .
בנוסף למינים הללו, קולוסאל מתכננת להפעיל בנק ביולוגי של "100 המינים המובילים בסכנה" ברשימת ה-Colossal 100 שלהם.
עם זאת, רשימה זו לא נחשפה ברבים.
באוקטובר 2024 הכריזה קולוסאל על השקת קרן קולוסאל, יוזמה ללא מטרות רווח המשתמשת בשיטות מדע וטכנולוגיה שפיתחה קולוסאל למאמצי שימור בהובלת שותפים.
בסדר העדיפויות שלה לשימור נכלל ה-Colossal Biovault, "יוזמת הביובנקינג המבוזרת הגדולה בעולם".
ה-Colossal Biovault אוסף דגימות רקמה של מינים בסכנת הכחדה בתקווה לאפשר לקווי תאים להפוך לנגישים ולאחסנם במתקני שותפים מקומיים.
הפרויקטים הראשונים שלו כוללים: קרנף סומטרה, זאב אדמוני, נמיית כיס צפונית, קרנף לבן צפוני, יונה ורודה, יונת סמואה, דרקון עשב ויקטוריאני, ואקיטה, פיל סוואנה אפריקני, פיל יער אפריקני, פיל אסייתי ואריה ים יפני.
חברת קולור קליימקס (בדנית: Color Climax Corporation; נודעה בראשי תיבות: CCC) הייתה חברת פורנוגרפיה דנית שמשרדיה שכנו בקופנהגן.
החברה נוסדה ב-1967 על ידי האחים ת'יאנדר, והחלה את דרכה בהוצאת מגזין הפורנוגרפיה ColorClimax, אף שפורנוגרפיה הייתה לא חוקית בדנמרק עד 1969. במשך שנים אחדות הייתה החברה אחד המפיקים המובילים של פורנוגרפיה אירופאית עד שנות ה-90. מאז מכרה CCC את רוב נכסיה לקבוצת Sansyl שבהולנד.
החל מ-2024 האתר של CCC הוסר בעקבות חששות הקשורים למעורבות ההיסטורית של החברה בייצור פורנוגרפיית ילדים.
בשנת 1969 הוסדר בדנמרק ייצור כל סוגי הפורנוגרפיה בחוק.
בשנות ה-70 החלה CCC להפיק סרטיים פורנוגרפיים בלופים בגודל 8 מ"מ.
בשנות ה-80 הוחלפו הלופים בקלטות וידאו, לעיתים כאוספים של חומר שכבר פורסם.
סרטי CCC כללו בדרך כלל מגוון רחב יותר של תכנים, ובהם גם זואופיליה שבחלקם השתתפה בודיל יואנסן, וכן תכנים אחרים שלא היו נפוצים באותה תקופה.
תוכני אורופיליה הופיעו גם הם.
עד 2004 החזיקה קולור קליימקס בארכיון האתר שלה סרטים בכיכובם של כוכבים כגון רוקו סיפרדי וג'ון הולמס; וריימונד בכרך, הידוע גם בשם ג'ון תומפסון, היה חלק מצוות ההפקה מאחורי הקלעים.
הם רק חלק מהשחקנים המוכרים שכיכבו בסרטי ובמגזיני קולור קליימקס.
קולור קליימקס הייתה החברה הראשונה שהפיקה סרטי פורנוגרפיית ילדים מסחריים.
בין 1969 ל-1979 הייתה קולור קליימקס אחראית להפצה בקנה מידה נרחב יחסית של פורנוגרפיית ילדים.
מאז 1969 בוטלה למעשה כל חקיקה דנית נגד פורנוגרפיה, והחוק הסתפק בקנסות מתונים בלבד נגד מי שהפיק חומר תועבה עם ילדים.
בין 1971 ל-1979 הפיקה החברה סרטים פורנוגרפיים בני עשר דקות לסדרת Lolita שלה.
סרטים אלה הציגו ילדות צעירות, בעיקר עם גברים, אך לעיתים עם נשים או עם ילדים אחרים.
רובן של הילדות היו בנות 7 עד 11, אם כי חלקן היו צעירות יותר.
קולור קליימקס נודעה גם בסדרות המגזינים שלה, שנשאו שמות כמו Color Climax ו-Rodox.
בתקופתן נחשבו כתבי-עת אלה לחלק ממגזיני הפורנוגרפיה האיכותיים ביותר באירופה.
כך היה במיוחד בבריטניה, שם נאסרה מכירת פורנו הארדקור עד שנת 2000. לפני שנה זו מכרו חלק מחנויות הסקס הבריטיות מגזינים בריטיים ברמת סופטקור באריזות פלסטיק, שעליהן הודפסו עטיפות של Rodox או Color Climax מבחוץ.
אותן חנויות מכרו לעיתים גם גרסאות מצונזרות של כותרי CCC, שמהן הוסרו כל תמונות ההארדקור.
מגזיני CCC הציגו מגוון רחב של כוכבות וכוכבים אירופיים ואמריקאיים.
סטים מצולמים טיפוסיים החלו בתמונות של הדוגמנים לבושים לחלוטין והסתיימו בתמונה של שפיכה גברית, קו עלילתי שהיה משותף למגזינים דניים אחרים מאותה תקופה כגון Fucking ו-Con Amore.
רבות מן התמונות הללו נותרו זמינות באמצע מאי 2014 דרך אתר החברה קולור קליימקס, והן הופצו גם ברשת, אף כי הפצה זו נעשתה תוך הפרת זכויות יוצרים, באמצעות רשתות שיתוף קבצים ומקורות נוספים.
צילומי סטילס מסדרת הסרטים Lolita הופיעו גם הם במגזיני קולור קליימקס.
עד 2006 פרסמה החברה יותר מ-3,000 ספרים ומגזינים שונים, עם סך כולל של מעל 140 מיליון מהדורות, 8.5 מיליון סרטים וכמעט מיליון קלטות וידאו.
בתחילה פרסמה החברה מגזינים חד-פעמיים בשמות כגון Carnaby Kinks, Young Lesbians ו-Fuck Around the Clock, לפני שהתמקדה בסדרות ממוספרות.
מגזינים אלה יצאו בפורמט A5, כללו צילומי צבע מלא, והכילו בדרך כלל חמש או שש סדרות צילום בנות כעשרה עמודים כל אחת; לכל סדרה צורף טקסט תיאורי קצר.
אף שלא כל הכותרות יצאו במקביל, נושאי הסיפורים חפפו לעיתים תכופות בין המגזינים.
הושאים רבים, כמו חזה גדול, יחסים בין-גזעיים, מדים או סטים אתניים, הופיעו בכותרות שונות, בהתאם לפעילות המוצגת ולא לזהות המשתתפים.
Color Climax – תערובת של סטים מצולמים ברמת הארדקור וסופטקור.
Danish Hard Core (ולאחר מכן Hard Core) – סטים פורנוגרפיים שגרתיים בהארדקור, בהשתתפות גברים ונשים.
Teenage Sex – נערות בסצנות סופטקור והארדקור; לימים נוסף המגזין הדומה Teenage School Girls.
Blue Climax – תערובת של סטים ברמת הארדקור וסופטקור.
Rodox – תערובת של סטים ברמת הארדקור וסופטקור.
Anal Sex – סטים ב-הארדקור המתמקדים במין אנאלי ובחדירה כפולה; החל להתפרסם ב-1970.
Exciting – תערובת של סטים ברמת הארדקור וסופטקור.
New Cunts – סטים בהארדקור, שבתחילה התמקדו בדוגמניות בעלות שיער גוף מגולח באזור איברי המין.
Sex Bizarre – סטים בהארדקור המתמקדים באורופיליה ובמהדורות קודמות גם בסקאט.
Lesbian Love – סטים של יחסים בין נשים.
Transsexual Love – תערובת של סטים ברמת הארדקור וסופטקור בכיכובן של דוגמניות טרנסג'נדריות מזכר לנקבה, בדרך כלל עם גברים בסצנות מין אוראלי ואנאלי.
Animal Lover – מגזין זואופיליה, לרוב בזוגות של אישה–חיה.
Erotic Desire – לצד Pussycat ו-Sexual Fantasy, כותרת-מחדש זולה שהדפיסה מחדש סטים ועיבודים מקוצרים ממגזינים ישנים.
Cover Girls – יחד עם Sexy Girls, מגזין סופטקור המציג סטים סולו של דוגמניות.
באמצע שנות ה-90 נמכרו זכויות כותרי המגזינים לאולפן הגרמני Silwa, שהמשיך להוציאם עם סטים מצולמים משלו, בעלי אופי דומה.
קוֹלְחוֹז הוא כינוי למשק שיתופי בברית המועצות.
כחלק מתוכנית החומש של סטלין כפו שלטונות ברית המועצות על האיכרים, בתקופה המכונה "קולקטיביזציה", להתאחד בחוות חקלאיות שיתופיות, בהם הרווחים מתחלקים בין חברי הקולחוז.
בניגוד לסובחוז, שהיה משק חקלאי בבעלות המדינה, חברי הקולחוז לא קיבלו משכורת קבועה אלא התחלקו ברווחיו ובתוצרתו.
בתקופת הקולקטיביזציה הוכרחו חקלאים רבים בברית המועצות להתאחד בקולחוזים בניגוד לרצונם ולמכור את התוצרת למדינה במחיר קבוע מראש ונמוך.
לשם דוגמה, ב-1948 היה מחיר השיפון הסיטונאי בברית המועצות 335 רובלים ל-100 ק"ג, אך הקולחוזאים קיבלו עבור כמות זו 8 רובל בלבד ואף תשלום זה נשחק בשל האינפלציה עד שעמד בתחילת שנות ה-50 על כמחצית או שליש מעלות הגידול בפועל.
מסיבה זו ואחרות, מרדו באוקראינה האיכרים נגד השלטון בשנים 1930–1933 וגרמו להשמדת אזורים חקלאיים רבים ולשחיטת בהמות (בין השנים 1929 ל-1933 נשחטו יותר ממיליון בהמות.
מעל מ-700 בהמות ליום, בממוצע).
כתוצאה מהמרד של החקלאים האוקראינים החליט יוסיף סטלין על חקיקת חוקים שלבסוף גרמו להולודומור.
במסגרת הקולחוז, כל חבר היה מקבל חלק מהרווחים בהתאם לכמות ימי העבודה שהשקיע בקולחוז.
אולם חוסר האמון בין חברי הקולחוז גרם לכך שהעבודה נעשתה בעצלתיים והיעילות הייתה נמוכה ביותר.
חברי הקולחוז הורשו להחזיק משק ביתי פרטי לצריכה עצמית בלבד עם אדמה בשטח של 4 דונם, בו הורשו לעבוד לאחר שמלאו את מכסת העבודה היומית עבור הקולחוז.
במקרים רבים, עיקר התפוקה של הקולחוז הייתה ממשקים פרטיים אלו.
במחקרים בשנות ה-70 התגלה, שהתפוקה במשקים הביתיים הייתה פי 15 מהתפוקה במשקים הקולחוזיים.
מסך הברזל שהתרומם ב-1989, והוציא כעשרים מדינות מהבידוד וההסתרה משאר העולם במשך ארבעה עשורים, חשף בפנינו את החקלאות המסורתית והשפעותיה הכלכליות, שהתרחשו במדינות אלו (מדינות ברית המועצות לשעבר).
חלק משיטות אלו היו מוצלחות וחלק פחות.
תקופה זו היא תקופת ה"חקלאות במעבר" הן מבחינה כלכלית והן מבחינת מדיניות הקרקע והצמיחה של מבנה החקלאות במדינות פוסט סובייטיות.
קוֹלֵט אביטל (נולדה ב-1 במאי 1939) היא דיפלומטית ופוליטיקאית ישראלית.
מילאה תפקידים דיפלומטיים בכירים והייתה חברת הכנסת מטעם מפלגת העבודה.
בשנת 2007 הייתה לאישה הראשונה שהתמודדה לתפקיד נשיאת מדינת ישראל.
אביטל נולדה בשם קולט אברמוביץ, ב-1 במאי 1939 בבוקרשט, רומניה.
ברומניה נחשבה משפחתה לאמידה, והיו בבעלותה בנק ובית-חרושת לעורות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה אולצה משפחתה לענוד טלאי צהוב, ואביה נלקח כבן ערובה לבניין העירייה בעיר בקאו, שם עונה קשות.
בית משפחתה הופקע והיא נמלטה עם אמה לבוקרשט.
חלק מבני משפחתה נהרגו בהפצצות בעלות הברית.
עקב הגדרתה כ"בורגנית קפיטליסטית", נרדפה המשפחה על ידי המשטר הקומוניסטי.
בשנת 1950 עלתה ארצה עם הוריה ואלה השתכנו בלב תל אביב.
קשיי ההסתגלות לשפה ולמציאות הארץ-ישראלית הביאו לכך שעד כתה ט', למדה אביטל בבית הספר "סנט ג'וזף" ביפו.
המוסד התנהל ברוח צרפת ולאביטל, שהייתה בקיאה בשפה הצרפתית עוד מרומניה, היה הדבר נוח למדי.
את שלוש שנות הלימודים האחרונות בתיכון עשתה בעירוני ה'.
למדה ב לתואר ראשון במדע המדינה וספרות אנגלית ותואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד.
במהלך לימודיה בירושלים החלה לעבוד במשרד החוץ כמזכירה.
לאחר סיום לימודיה הגישה בקשה להתקבל לתפקיד דיפלומטי בשירות החוץ הישראלי, והיא הייתה בין הנשים הראשונות שעברו את הבחינות לצוערי משרד החוץ.
למרות זאת שובצה תחילה כמזכירה בקונסוליה הישראלית בקנדה, שם שהתה שלוש שנים במהלכם קודמה לתפקיד קצין עיתונות.
רק לאחר שנתיים נוספות צורפה לסגל הדיפלומטי.
בספטמבר 1973 יצאה לבריסל בשליחות רשמית ראשונה כדיפלומטית, בתפקיד נספח עיתונות.
אחר כך עברה לקונסוליה בבוסטון, בתפקיד קונסול הסברה ועיתונות.
בהמשך שימשה כמנהלת מדור תכנים במחלקת הסברה, בשנים 1981–1984 שימשה ציר הסברה בפריז, בשנים 1984–1986 שימשה מנהלת מחלקת ההדרכה ואחר כך מנהלת מחלקת ההסברה.
בשנים 1988–1992 הייתה שגרירת ישראל בפורטוגל, ובשנת 1992 מונתה לקונסול כללי בניו יורק.
בשובה לישראל, בשנת 1996, מונתה לתפקיד השלישי בחשיבותו במשרד החוץ כסמנכ"לית האחראית על מערב אירופה.
בסך הכל, שירתה במשרד החוץ במשך 38 שנים.
בשנת 1998 פרשה משירות החוץ ופנתה להתמודד בבחירות הפנימיות של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה.
בבחירות 1999 נבחרה לכנסת מטעם מפלגת העבודה, והמשיכה לכהן בה גם בשתי הכנסות שלאחר מכן.
בפברואר 2000, יזמה את הקמת ועדת החקירה לבדיקת נושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה בישראל.
הוועדה איתרה נכסי קורבנות השואה, בשווי של כמיליארד שקל, שהופקדו בחמישה בנקים בישראל ונכסי נדל"ן, בעיקר קרקעות, שנרכשו לפני השואה.
בעקבות פרסום מסקנות הוועדה החלה במאבק להשיב את הנכסים ליורשי הנספים וניצולי שואה.
במיוחד התנהל מאבק נגד בנק לאומי שסירב לשתף פעולה עם הוועדה.
אחר כך יזמה גם את הקמתה של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה.
החברה איתרה בישראל נכסים בשווי של 2.1 מיליארד שהושבו לניצולים וליורשים.
בכנסת ה-16 כיהנה כיו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובכנסת ה-15 כיהנה תקופה קצרה בראשות ועדת האתיקה.
בכנסת ה-17 כיהנה אביטל כסגנית יושבת ראש הכנסת, מ"מ יו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חברה בוועדת הכנסת, חברה בוועדה למאבק בנגע הסמים, חברה בוועדת חוקה חוק ומשפט ומ"מ בוועדת החוץ והביטחון.
אביטל הייתה המועמדת הרשמית של מפלגת העבודה למשרת נשיא המדינה בבחירות לנשיאות שנערכו בכנסת ב-13 ביוני 2007. מולה התמודדו אז שמעון פרס וראובן ריבלין.
לאחר שקיבלה 21 קולות בסיבוב הבחירה הראשון, לא עברה לסיבוב השני.
במהלך כהונתה, יזמה אביטל תיקון לחוק חינוך ממלכתי, לפיו בין מטרות החינוך הממלכתי בישראל יהיו גם הרחבת אופקיהם התרבותיים של התלמידים וחשיפתם לאמנות.
בנוסף, יזמה תיקון לחוק עבודת נשים המאריך את התקופה בה נאסר על מעסיק לפטר עובדת שנעדרה מעבודתה עקב שהייתה במקלט לנשים מוכות מ-60 ימים ל-90 ימים לאחר תום ההיעדרות.
כן הייתה שותפה לתיקון חוק הבחירות (דרכי תעמולה), שאסר על פרסום סקרי בחירות בארבעת הימים שלפני הבחירות.
בפריימריז של מפלגת העבודה, אשר נערכו בדצמבר 2008, מוקמה אביטל במקום ה-19 ברשימת המפלגה לבחירות לכנסת השמונה עשרה.
בעקבות ירידת כוחה של מפלגת העבודה ל-13 מנדטים, לא זכתה לכהן בכנסת ה-18.
מאז עזיבתה את הכנסת, שימשה אביטל כיושבת ראש המרכז הרעיוני-חינוכי של קרן ברל כצנלסון ויושבת ראש לשכת המסחר ישראל-רומניה.
ביוני 2012 החלה לשמש יושבת ראש "מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל", לאחר שנבחרה לתפקיד על ידי נציגי 56 העמותות הפועלות למען ניצולי השואה.
מלבד זה, היא מכהנת כיושבת ראש "אגודת הנבל והזמיר", המארגנת את תחרות הנבל הבינלאומית ואת הזמריה, ומשמשת חברת הוועד המנהל של תיאטרון גשר.
ביוני 2009 מונתה ל"יועצת בכירה" בארגון "J Street".
בשנת 2013 מונתה לסגן נשיא של האינטרנציונל הסוציאליסטי, ארגון בינלאומי של מפלגות סוציאל-דמוקרטיות.
בנובמבר 2014, טענה שאפרים שטנצלר, יו"ר הקרן הקיימת, הטריד אותה והציעה לה הצעה מגונה.
בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 שובצה במקום ה-109 הסמלי ברשימת מרצ, ונבחרה כחברת ועידת מרצ.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצבה במקום ה-110 ברשימת מרצ.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצבה במקום ה-110 ברשימת המחנה הדמוקרטי.
בבחירות לכנסת העשרים ושלוש הוצבה במקום ה-75 ברשימת העבודה-גשר-מרצ.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצבה במקום ה-106 ברשימת מפלגת מרצ.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצבה במקום ה-109 ברשימת מרצ.
במאי 2017 הוטל עליה קנס של 5,000 ש"ח על ידי הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע משום שמסרה רשימות של ניצולי השואה למפלגת "יש עתיד" בניגוד לחוק הגנת הפרטיות.
בינואר 2020 מונתה כדירקטור חיצוני בחברת "נקסט ג'ן".
ב-2021 פרסמה את ספרה האוטוביוגרפי "הילדה עם העניבה האדומה" (בהוצאת ספרי חמד).
באוקטובר 2021 טענה בריאיון לעיתון הארץ כי שמעון פרס, בהיותו ראש ממשלת ישראל, הטריד אותה מינית בשתי הזדמנויות.
בספטמבר 2023 פרסמה מאמר נגד יחסי ישראל עם הימין הקיצוני ברומניה.
אביטל רווקה ומתגוררת בתל אביב.
ב-2001 עוטרה באות לגיון הכבוד שהוענק לה על ידי שגריר צרפת בישראל וב-2010 עוטרה שוב באות הלגיון – בפעם זו בדרגת קצין.
היא בעלת תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רוצ'סטר ומאוניברסיטת וולסלי בארצות הברית.
בדצמבר 2025, במסגרת כנס האינטרנציונל הסוציאליסטי שהתקיים בסנט ג'וליאן שבמלטה, הוענק לאביטל ולרווחי פתוח, נציג פלסטין וגם סגן נשיא של האינטרנציונל הסוציאליסטי, פרס "פניה גומז (Peña Gómez)" על ידי ראש ממשלת מלטה, רוברט אבלה, ונשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי, ראש ממשלת ספרד פדרו סאנצ'ס, על תרומתם לקידום השלום במזרח התיכון.
במוזיקה, קולות הם הדרך לסדר את הצלילים לפי גובהם.
במושג "קול" משתמשים בעיקר במקהלה.
במוזיקה קיימים ארבעה קולות מרכזיים (מסודרים מן הגבוה לנמוך): סופרן, אלט, טנור ובס.
בנוסף לקולות אלו, ישנם עוד שני קולות משניים: קול המֶצו-סופרן, שנמצא בין הסופרן לאלט, וקול הבריטון שנמצא בין קול הטנור לקול הבס.
את הקולות מייצגים בעזרת תווים.
הסופרן נכתב במפתח סול עם "מקל" למעלה, האלט נכתב במפתח סול כאשר ה"מקל" למטה:
הטנור נכתב במפתח פה כאשר ה"מקל" למעלה והבס במפתח פה כאשר ה"מקל" שלו למטה:
זוהי הצורה המסורתית, המקובלת להצגת הקולות במוזיקה.
צורה זאת מקובלת בכתיבה למקהלה, אך כשרוצים לכתוב לכל קול בנפרד, הסופרן כתוב במפתח סול, האלט כתוב גם הוא במפתח סול.
הטנור נכתב גם במפתח סול וגם במפתח פה.
הטנור נכתב בעיקר במפתח פה או שכותבים את תפקיד הטנור במפתח סול אוקטבה מעל התפקיד בו שרים.
תפקיד הבס נכתב במפתח פה לכל הדעות.
במקהלה גדולה לפעמים יש אדם אחד השר אוקטבה מתחת לתפקיד הבס כדי להשלים את ההרמוניה.
אמנם הקולות מיוצגים על פי גובה התו אך מה שקובע את סוג הקול הוא בעיקר הגוון של הצליל.
סופרן הוא הקול הנשי הגבוה ביותר.
המנעד הבסיסי של קול זה נע בין התווים דו באוקטבה הרביעית ללה באוקטבה החמישית במקלדת הפסנתר (C4-A5).
סופרניסט הוא הקול הקלאסי הגברי, אשר טווח הווקאליות שלו שווה לזה של הסופרן מבחינת מנעד, "מעברים" וטכניקה.
זהו קול נדיר ביותר ואף יותר מקונטרה-טנורים אחרים.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: מי באוקטבה השלישית למי באוקטבה החמישית (E3-E5)
מצו-סופרן הוא הקול הנשי האמצעי בגובהו בין קול האלט לקול הסופרן.
בכתיבה הנפוצה למקהלה שהיא ארבעה קולות (סופרן, אלט, טנור ובס) תפקיד המצו סופרן שר את תפקיד הסופרן.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע לרוב בין התווים לה באוקטבה שלישית לפה באוקטבה החמישית במקלדת הפסנתר (A3-F5), אך יש מקרים גבוהים או נמוכים יותר.
אלט או קונטרה אלט הוא הקול הנשי הנמוך ביותר.
הוא קול נמוך במעט מהמצו-סופרן.
האלט הוא נחשב לקול "פנימי", והוא בעצם המילוי ההרמוני של היצירה.
קולות האלט (וגם הטנור) חשובים מאוד במקהלה ובהרכבים, מפני שהם דואגים להרמוניה ונותנים את המרקם של היצירה.
את האלט משווים בדרך כלל לכינור שני ברביעיית מיתרים.
לעיתים קרובות נותן האלט את הקצב, ולכן ביצירות מסוימות קול זה הוא הקול ש"דוחף" את התזמורת קדימה, גורם לה לשמור על הקצב, ולכן קול זה נחשב לחשוב.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים פה באוקטבה שלישית למי באוקטבה החמישית (F3-E5)
כלי אלט עיקריים: אבוב, סקסופון אלט, חלילית אלט וקרן יער.
טנור הוא הקול הגברי הטבעי (בלי להחשיב קסטרטו וזמרים המשתמשים בפלסט) הגבוה ביותר.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: דו באוקטבה השלישית לדו באוקטבה החמישית (C3-C5).
במוזיקה הדתית של באך תפקיד ה"שליח" או ה"מטיף" (ה"אוונגליסט") כתוב מסורתית לזמר טנור.
זמרי קונטרה-טנור הם זמרים המשתמשים בשירת הפלסט שלהם לכל אורך מנעדם.
טנור במוזיקה הישראלית: אייל גולן, הראל סקעת, משה פרץ, אברהם פריד, עקיבא תורג'מן.
קונטרה-טנור הוא קול שירה גברי המקביל במנעדו לקול האלט והמצו-סופרן.
לעיתים נדירות הוא אף מקביל לקול הסופרן על ידי שימוש בפלסט.
הקול היה בשימוש במקהלות באירופה החל מאמצע המאה ה-16, הוא שימש בפוליפוניה ובמיוחד במנעד האלט.
המונח עצמו נטבע באמצע המאה ה-17 באנגליה.
במהלך התקופה הרומנטית הפופולריות של הקול עלתה ומספר מלחינים כתבו במיוחד לקול זה.
במחצית השנייה של המאה ה-20 חזר הקול להיות פופולרי וגדל הרפרטואר שלו.
בריטון הוא קול גברי, שנמצא בין הבס לטנור.
במוזיקה למקהלה, הבריטון פחות בולט והוא דואג בדרך כלל למילוי ההרמוני של היצירה, והוא קיים בעיקר במקהלה בעלת שישה קולות.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: לה באוקטבה השנייה ללה באוקטבה הרביעית (A2-A4)
כלי בריטון עיקריים: טרומבון, סקסופון בריטון ובריטון.
ברפרטואר הקלאסי מתחלקת קטגוריה זו (כשמדובר בקול האנושי) לתת-קטגוריות על פי סוג קול/תפקיד:
בריטון דרמטי (למשל: תפקיד "יאגו" באופרה "אותלו" מאת ורדי)
בריטון לירי (למשל: תפקיד האב ז'רמון באופרה "לה טרוויאטה" מאת ורדי)
בריטון קומי (למשל: תפקיד "פיגארו" באופרה הספר מסביליה מאת רוסיני)
בריטון במוזיקה הישראלית: זוהר ארגוב, אריק איינשטיין, שלמה ארצי, חנן בן ארי, נתן גושן, ישי ריבו.
בס הוא הקול הגברי הנמוך ביותר, התפקיד המוזיקלי הנמוך ביותר ביצירה מסוימת או תפקידו של כלי נגינה אשר לו הטסיטורה הנמוכה ביותר במשפחת כלי-נגינה.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: מי באוקטבה השנייה לפה באוקטבה הרביעית E2-F4. בכתיבת מוזיקה דתית "קול ישוע" (לטינית: Vox Christi ) נכתב באופן מסורתי לזמר בס.
כלי בס עיקריים: קונטרבס, טובה, בסון ובס חשמלי ("גיטרה בס").
באסו פרופונדו (למשל תפקיד זראסטרו באופרה חליל הקסם מאת מוצרט).
באסו בּוּפוֹ / באס קומי (למשל תפקיד Don Magnifico באופרה "לכלוכית" מאת רוסיני).
באס לירי / basso cantate / basse noble (למשל תפקיד המלך פיליפ השני באופרה "דון קארלו" מאת ורדי).
בס במוזיקה ישראלית: אלי גורנשטיין, חיים טופול, שמעון ישראלי, אברהם פררה, עילם רותם
הקולז' דה פראנס (צרפתית: Collège de France) הוא מוסד מחקר גבוה שמקום מושבו ברובע החמישי (הרובע הלטיני) בפריז, מעברו השני של הקמפוס ההיסטורי של הסורבון, במפגש הרחובות סן-ז'אק (rue Saint-Jacques) ו"רו-דז-אקול" (rue des Ecoles).
הקולז' נוסד בשנת 1530 לבקשת המלך פרנסואה הראשון, כבית-ספר אלטרנטיבי לסורבון, במטרה לקדם את הלימודים בתחומים שונים כגון עברית, יוונית עתיקה ומתמטיקה.
במקורו נקרא המוסד "הקולז' המלכותי" (Collège Royal), אך שמו שונה אחר כך לקולז' לשלוש שפות (Collège des Trois Langues), הקולז' הלאומי (Collège National) והקולז' האימפריאלי (Collège Impérial).
בשנת 1870 שונה שמו שוב לשם הנוכחי - הקולז' דה פראנס.
המבנה המרכזי נבנה בשנת 1780 על ידי האדריכל ז'אן פרנסואה שלגרן (Jean-François Chalgrin, מתכנן שער הניצחון שבפריז).
ההוראה בקולז' נעשית באמצעות שיעורים וסמינרים.
על כל מרצה להורות 26 שעות בשנה, ולהציג בכל שנה מחקר מקורי חדש.
המוסד מתייחד בכך שההשתתפות בשיעורים ובסמינרים חופשית לחלוטין ופתוחה לקהל הרחב, ללא צורך בהרשמה.
הקולז' אינו מעניק תארים, אך יש בו כיתות מחקר, וכמו כן נמצאת בו אחת מספריות המחקר הטובות באירופה.
כיום מחולק הקולז' לחמש דיסציפלינות: מדעי המתמטיקה, מדעי הפיזיקה, מדעי הטבע, פילוסופיה וסוציולוגיה, וגם היסטוריה, פילולוגיה וארכאולוגיה, והוא כולל 54 קתדרות.
חברי סגל קולז' דה פראנס בהווה
חברי סגל קולז' דה פראנס בעבר
קולט חברה לייצור היא חברה לייצור אקדחים ונשק חם שנוסדה בארצות הברית ב-1847. החברה הגישה בקשה להליך פירוק באמצע יוני 2015 אך ב-2016 החלה בתהליך הבראה וכיום היא בבעלות חברת צ'סקה זברויובקה הצ'כית.
בין מוצריה הידועים נמנים אקדחים תופיים כגון הקולט פיסמייקר, אקדח קולט M1911 ורובי CAR15 וקולט קומנדו.
החברה שימשה גם כקבלנית משנה לייצור רובי M16 ורובי M4 קרבין עבור הכוחות המזוינים של ארצות הברית וצבאות אחרים.
החברה הוקמה בהרטפורד, קונטיקט, ארצות הברית על ידי סמואל קולט, במטרה לייצר אקדחי תופי, שהיו פטנט שהמציא קולט במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
קולט ייצר גם רובים, אך הוציא אותם משימוש עקב הקושי שבייצורם והצריכה המשמעותית יותר של אקדחי התופי, בין היתר על ידי צבא ארצות הברית.
אקדחיו של קולט לקחו חלק בכל מלחמה אמריקנית משנת 1946 ועד היום.
עם התפתחות החברה החל קולט לשוב ולייצר רובים, שאף הם הוכנסו לצבא האמריקני ונעשה בהם שימוש נרחב.
ב-2021 נרכשה על ידי חברת צ'סקה זברויובקה (CZ) הצ'כית.
קולט פיסמייקר (שם רשמי: Colt Single Action Army) - אקדח תופי
קולט M1911 - אקדח חצי-אוטומטי בקליבר 0.45 אינץ'
קולט פיתון - אקדח תופי
קולט קינג-קוברה - אקדח תופי
קולט AGENT - אקדח תופי
קולט נטול-פטיש מודל 1903 - אקדח חצי אוטומטי
קולט SCAMP - אקדח חצי אוטומטי
קולט-בראונינג M1895 - מכונת ירייה
קולט ACR - רובה סער
קולט CAR15 - רובה סער, גרסת קרבין ל-M16A1
קולט קומנדו - רובה סער מקוצר ללוחמה בשטח בנוי
קולחתי 1913 פותי (בגאורגית: კოლხეთი 1913 ფოთი) הוא מועדון כדורגל מהעיר פותי, מחוז סמגרלו וסוואנתי עילית במערב גאורגיה.
קבוצת הכדורגל משחקת באצטדיון פאזיסי.
הקבוצה פרשה מליגת העל הגאורגית, יחד עם צחינוואלי, בעונה 2006/07, לאחר שלא הצליחה לגייס תמיכה מהשלטון המקומי בפותי (דבר שנאסר על פי חוקי הליגה החדשים).
הקבוצה נוסדה בשנת 1913. בשנת 1977 השתתפה לראשונה בגביע אירופה.
אליפות גאורגיה הסובייטית: 1978, 1988
אליפות הליגה הראשונה של גאורגיה: 2010
קולורימטר הוא מכשיר מדידה המשמש בקולורימטריה למדידת הבליעה של אורכי גל מסוימים של אור העובר דרך התמיסה.
המכשיר משמש בעיקר למדידת הריכוז של מומס בתמיסה, אותו ניתן לחשב באמצעות חוק בר-למברט, שקובע כי ריכוז מומס בתמיסה הוא פרופורציונלי לבליעה של התמיסה.
המכשיר משמש גם לצרכים רפואיים, כגון מדידת ריכוז ההמוגלובין בדם.
מקור אור (לרוב נורת להט בעלת מתח נמוך).
סט מסננים אופטיים לפי אורך הגל הרצוי.
קיבטה בה תהיה התמיסה אותה מודדים.
תמיסת בלאנק להעלאת הדיוק של התוצאות.
קולט (מצרפתית: Colette) הוא שם העט של הסופרת הצרפתייה סידוני-גבריאל קולט .
קולט נולדה בכפר סן-סובר-אן-פואיסה, במחוז יון שבחבל בורגון בצרפת.
ב-15 במאי 1893 נישאה לסופר אנרי גוטייה-וילאר שהיה מבוגר ממנה בחמש עשרה שנה.
באמצעותו התוודעה לחוגים הספרותיים והמוזיקליים של פריז.
כאשר בעלה גילה את כישרון הכתיבה שלה, הוא ביקש ממנה להעלות על הכתב את זכרונותיה מבית הספר, ופרסם זאת בשמו בספר שנודע בשם "קלודין בבית הספר" (1900).
בעקבות ספר זה הופיעה סדרת ספרים בשם "ביתה של קלודין", "קלודין בפריז", "קלודין עקרת הבית" וכו' שנכתבו בשיתוף עם בעלה, אך הופיעו תחת השם "ווילי" שהיה שם העט שלו.
לווילי היו מאהבות ובהן מארי-לואיז סרבה (אשתו של הקריקטוריסט אמיל קול), שילדה לווילי בן.
קולט, שהייתה מסוגרת בביתה בתפקיד בת זוג נלעגת, השתחררה אט-אט מאפוטרופסות זו, ובעידודו של ז'ורז' וואג החלה בקריירה של חיקוי פנטומימה מזרחית.
היא הופיעה בתיאטראות שונים בפריז ובהם מולן רוז'.
ב-1906 התגרשה מווילי, והיו לה מספר מאהבות, ובהן מתילדה דה מורני שהופיעה איתה בהצגות הפנטומימה.
היא קיימה יחסים רומנטיים גם עם הסופרת האמריקאית נטאלי קליפורד בארני שהתגוררה בפריז (שנשארה ידידתה עד מותה של קולט), עם המשורר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו ועם אוגוסט אריו שהיה יצרן מכוניות מפורסם.
ב-1912 נישאה לאנרי דה ז'ובנל שהיה עורך העיתון "לה מטן", ונולדה להם בת שנודעה בשם קולט דה ז'ובנל ונמסרה להשגחתה של מטפלת אנגלייה.
ב-1935 היא נישאה למוריס גודקה שפרסם ספר על אודותיה בשם "דמותה האינטימית של אישה גאונית".
הקריירה שלה התפתחה בעיקר אחרי פרסום ספרה "שרי" ב-1920. הסיפור מתרכז בפרשת אהבים בין לאה, פרוצה לשעבר, לבין גבר צעיר בשם שרי.
שרי העונד את מחרוזת הפנינים של לאה, והלובש פיג'מה עשויה משי, מהווה את מרכז העלילה.
לאה עושה שימוש בכל אמצעי ההישרדות שקולט מייחסת למין הנשי.
הסיפור נמשך בספר נוסף בשם "שרי - אחרית דבר" 1926 שבו הניגוד בין עוצמתה של לאה לבין שבריריותו של שרי תופס מקום מרכזי.
קולט נכנסה לעולם השירה והציור המודרניים, ועשתה זאת סביב אישיותו של ז'אן קוקטו.
הם כתבו בשיתוף את הספר "הגנים של פלה רויאל" (1930), המתאר את היחסים ביניהם ואת אורח חייהם.
הספר זכה להצלחה מרובה ולביקורת אוהדת בכתבי עת לספרות, וקולט נחשבה לסופרת הצרפתייה הגדולה ביותר של תקופתה.
היא פרסמה כחמישים נובלות שחלק מהן מהוות את האוטוביוגרפיה שלה.
הנושאים עוסקים במאבק הכרוך ביחסים רומנטיים ובאהבה על רקע של יפי הטבע.
הנובלה המפורסמת ביותר שלה "ז'יז'י" עובדה למחזה שהוצג בברודוויי ולסרט קולנוע בכיכובו של מוריס שבלייה.
קולט, שנחשבה לדמות שנויה במחלוקת, הייתה גאה ביחסיה עם נשים.
היא עזרה לידידתה היהודיה והחביאה את בעלה בעליית גג ביתה במשך מלחמת העולם השנייה.
הייתה חברת האקדמיה המלכותית הבלגית מאז 1935. ב-1945 נבחרה לחברת אקדמיית גונקור, וב-1949 הפכה לנשיאת אקדמיית זו.
כאשר מתה בפריז ב-1954 נערכה לה הלוויה ממלכתית, אם כי הכנסייה הקתולית סירבה לערוך לה טקס אשכבה בגלל גירושיה.
קולט נקברה בבית הקברות פר לשז.
ב-2010 יצא לאקרנים הסרט "שרי" עיבוד קולנועי לספרה באותו שם.
ב-2018 יצא הסרט "קולט" על חייה, בכיכובה של קירה נייטלי.
ג'יג'י, תרגמה פנינה בת שלה, ירושלים: מסדה, 1951.
שרי, תרגמה בבה ינאי, תל אביב: עם עובד, 1975.
שרי, תרגמה בבה ינאי, אחרית דבר - משה סקאל, הוצאת פן - ידיעות ספרים, 2012.
הולדת יום; סידו, תרגמה אביבה ברק, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1986.
החתולה, תרגמה אביבה ברק, תל אביב: רסלינג, 2005.
הטהור והטמא, תרגם ניר רצ'קובסקי, הוצאת אפרסמון ספרים, 2020.
טובי-כלב וקיקי-מותק, תרגם יורי מירון, הוצאת אפרסמון ספרים, 2021.
קוֹלוֹרָטוּרָה (בלועזית: Coloratura) היא מונח במוזיקה.
המילה היא בשפה האיטלקית ומקורה מלטינית - colorare - לצבוע.
שימוש במילה כיום, בדרך כלל מתייחס לתחום המוזיקה, בנושא של פיתוח מלודיה, בפרט במוזיקה ווקאלית, ובאופן מיוחד לרפרטואר האופראי של המאות ה-18 וה-19, כאשר מדובר בקישוט המלודיה בריצות, טרילים, קפיצות ושאר פעלולים וירטואוזיים.
כמו כן המילה משמשת לתיאור קטעים של מוזיקה כזו, תפקידים מיוחדים בהם המוזיקה הזו דומיננטית, וכן לתיאור זמרי אופרה המתמחים בביצועה.
הגדרה למונח קולורטורה, נמצאה לראשונה בלקסיקונים מוזיקליים, לא איטלקיים, מוקדמים.
ב-Syntagma musicum של מיכאל פרטוריוס הגרמני משנת 1618, Dictionaire de musique של סבסטיאן דה ברוסאר הצרפתי (1703), וב- Musicalisches Lexicon של יוהאן גוטפריד ולתר משנת 1732. בכתבים מוקדמים אלו, ניתנת הגדרה קצרה למונח, ובדרך כלל הפניה למשמעותו האיטלקית.
כריסטוף ברנהרד (1628–1692) מגדיר "קולורטורה" בשני אופנים -
קדנצה - "ריצות שאינן מוגבלות בדיוק לתיבה אחת, ולעיתים מתמשכות לכדי שתיים או שלוש תיבות הלאה, ואשר מתאימות לשימוש בסיום קטעים" (Von der Singe-Kunst, oder Maniera, סביבות 1649)
הקטנה - שינוי מלודיה באמצעות הוספת צלילים קצרים במקום צליל אחד ארוך במעבר אל הצליל הבא, אם בצעדים ואם בקפיצות.
כמו כן לא הוזכר המונח אצל הכותבים האנגלים צ'ארלס ברני והנרי פות'רגיל צ'ורלי, אשר שניהם כתבו באריכות על המוזיקה האיטלקית בתקופה בה "קישוט" המלודיה היה חלק בלתי נפרד ממנה.
המונח קולורטורה מתייחס לרוב לפיתוח וקישוט של מלודיה במוזיקה ווקאלית מהתקופה הקלאסית והרומנטית (בפרט בל קנטו).
למרות זאת, גם במוזיקה מהמאות ה-15, ה-16, וה-17, ובפרט במוזיקת הבארוק, ישנם חלקים ניכרים בהם נעשה שימוש בקולורטורה במוזיקה ווקאלית וכלית.
על כן, בשימוש מוזיקולוגי מודרני, המונח מתייחס למוזיקה בסגנון זה מכל התקופות, הן ווקאלית והן כלית.
למרות הגזירה מן המילה הלטינית colorare, אין הכוונה ל"צביעת" הקול עצמו, באמצעות שינוי הגוון או איכות הקול לצורך הבעה, אלא לסוג מסוים של מוזיקה.
כאשר מתייחסים לקולורטורה במוזיקה ווקאלית, המונח לא מוגבל לסוגי קולות מסוימים, אלא בכל קשת הקולות הנשיים והגבריים כאחד, נעשה שימוש באמנות הקולורטורה.
למרות זאת, מקובל כי כאשר משתמשים המונח קולורטורה לבדו בתיאור זמר ("זמרת קולורטורה") הכוונה בדרך כלל לסופרן קולורטורה.
תפקיד באופרה המיועד ל"סופרן קולורטורה", דורש מהמבצעת קול בעל מנעד גבוה, גמישות וזריזות, ויכולת וירטואוזית לבצע שירה מסובכת הכוללת קפיצות, ריצות, סטקטו וטרילים.
מקובל לחלק את זמרות הסופרן קולורטורה לשני סוגים - סופרן קולורטורה וסופרן דרמטי-קולורטורה (ראה:סיווג קולות הסופרן).
אך כאמור, המונח קולורטורה לא מתייחס רק לזמרות סופרן, ותפקידי קולורטורה קיימים גם עבור מצו-סופרן, קונטרה-אלטו, טנורים, בריטונים ובסים.
דוגמאות לתפקידי קולורטורה בקולות שונים:
תפקיד מלכת הלילה באופרה חליל הקסם מאת מוצרט מיועד לסופרן קולורטורה.
האריה Every Valley Shall be Exalted מתוך האורטוריה משיח של הנדל היא דוגמה לתפקיד קולורטורה לטנור.
אוסמין, תפקיד מתוך החטיפה מן ההרמון מאת מוצרט מצריך שימוש בקולורטורה מזמר בס.
כל זמר בתפקיד מרכזי מאת רוסיני נצרך להשתמש בקולורטורה.
קולורקיה הוא מאפה מסורתי מהמטבח היווני המוגש כקינוח ונאכל בעיקר ביום ראשון של חג הפסחא.
המאפה עשוי בצק מקמח, חמאה שעליו זיגוג ביצה וזרעוני שומשום.
למאפה טעם וניל, ולרוב צורתו עגולה או צורת נחש ארוכה (ולעיתים מפותלת).
קולות בנגב תאריך הקמה: 1995
יו"ר: אלון גייר- דיקן הסטודנטים של מכללת ספיר
קולות בנגב הוא מרכז הכשרה והנחיה הפועל לשינוי חברתי.
העמותה מפעילה קבוצות וסדנאות בקרב קהילת הדרום המגוונת, במטרה לקדם דמוקרטיה ושוויון ולפתח מנהיגות מקומית בנגב, כאשר דגש הפעילות הוא בהובלת יחידים וקבוצות לשינוי חברתי אקטיבי.
קולות בנגב מכשירה מנחים – באמצעות מיקודים שונים של תרבות ואוכלוסייה, על מנת לענות לצרכים הייחודיים של כל קבוצה, להתמחות בזיהויים, לאפשר קיומן של זהויות שונות ועל מנת לקדם פיתוח והנהגה בכל קבוצה ומתוך כל קבוצה- לכלל האוכלוסייה.
קולות בנגב מאמינה שיצירת שינוי במעגל הפרטי של האדם, מוביל לשינוי משמעותי במעגל הקהילתי.
באמצעות הכשרת מנחי קבוצות בגישה ייחודית שפיתחה, העמותה זורעת זרעים של שינוי בכל הנגב, שמובילים לשיח חברתי אחר.
קולות בנגב הוא מרכז הכשרה והנחיה לשינוי חברתי - ארגון פלורליסטי ללמידה, מפגש וחינוך.
פעילותנו מתבטאת לקידום הדמוקרטיה והשוויון וצמצום האפליה באשר היא.
קולות בנגב פועלת לקידום ההידברות והקריבה בין קבוצות שונות בחברה.
קולות בנגב הוקמה בשנת 1995 כמדרשה פלורליסטית ללמידה, מפגש וחינוך בנגב על-מנת לתת מענה לצורך בשיח מעמיק ומחבר בין היחיד והחברה: בין המרחב האישי למרחב הקהילתי, בין המעשה החברתי לעשייה הפוליטית ובין קבוצות בקונפליקט.
קולות בנגב היא עמותה רשומה משנת 2001 ועם השנים, התפתחה והפכה למובילה בתחום של הכשרת מנחי קבוצות עם התמחות בסביבה של קונפליקטים ורב-תרבותיות.
שבשנת 2006 הקימה את בית הספר להכשרת מנחי קבוצות בשיתוף עם המכללה האקדמית ספיר.
ב 15 שנות פעילות, קולות בנגב התמקדה בעשייתה בשאלות על פי הצרכים השונים שעלו במהלך השנים כמו קליטה חברתית ותרבותית של עולים, סדנאות ימין-שמאל בתקופת ההתנתקות ואירועים רבים אחרים.
אופי פעולה זו מאפשר ל"קולות בנגב" לחזק, להעצים ולהעניק כלים לתושבי הדרום, כך שייצרו שיח הידברות מאפשר שישפיע לטובה על החברה בישראל.
כמו כן, קולות בנגב פעילה ומפעילה פרויקטים במכללות הדרום השונות, מרכזי צעירים ובישובים שונים ברחבי הנגב.
חיזוק יכולות ההנהגה, ההנחיה והעבודה האנושית בקרב תושבי הדרום.
פיתוח וטיפוח הקידום החברתי של קהילות מקומיות, יחידים וקבוצות, המחויבים לשינוי חברתי בישראל.
מתן אפשרות שווה לתושבי הנגב לקחת חלק בסדנאות וקורסים ולהגדיל את אפשרויות הפרנסה שלהם באמצעות ההכשרה כמנחי קבוצות.
בית הספר להכשרת מנחי קבוצות
"בית הספר להכשרת מנחי קבוצות לשינוי חברתי", המוביל באזור הדרום, ובין 5 המובילים בתחום הנחיית קבוצות בארץ, הוקם במטרה להקנות למנהיגים - משתתפי הקורסים להנחיה, כלים לצמיחה אישית ולחיזוק יכולותיהם ליזום תהליכים חברתיים שיובילו שינוי אמיתי בקהילה.
במסגרת בית הספר מתקיימים ארבעה קורסים:
התוכנית להכשרת מנחי קבוצות – בדגש על פיתוח תודעה חברתית ועידוד לעשייה לשינוי חברתי.
מנחי קבוצות לשלום – קבוצה דו-לאומית בדגש על הסכסוך היהודי-ערבי.
מנחי קבוצות למנהיגות יהודית חברתית – בדגש על בתי מדרש פלורליסטיים.
מנחי קבוצות לרב-תרבותיות – בדגש על השתלבות של ישראלים יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.
בתחום זה, "קולות בנגב" תורמת את הניסיון ואת הידע בהפעלת קבוצות מגוונות, על ידי ליווי והכשרת צוות מרכזי צעירים האלה, הנחיית סדנאות הכנת חיילים לקראת שחרור משירות צבאי בערי הפריפריה וגם הנחיית קבוצות מנהיגות נוספות.
קולות בנגב מפעילה את מרכזי הצעירים באופקים, קריית גת, מצפה רמון, אילת, רהט, ערד, באר שבע וירוחם.
הנחיית קבוצות מנהיגות צעירה והעצמה בקהילה
"קולות בנגב" מהווה מקור הכשרה וליווי מקצועי עבור צעירים והסטודנטים הפעילים בפרויקטים רבים המתקיימים באזור הדרום.
מערך הכשרה ופיתוח הדרכה זה מאפשר ליצור אצל הצעירים והסטודנטים תודעה ומחויבות חברתית ארוכת טווח שתלווה אותם בחייהם כבוגרים בחברה הישראלית.
בנוסף להכשרה וליווי סטודנטים הפעילים בפרויקטים השונים, צוות המנחים של "קולות בנגב" גם מטפח ומפתח מנהיגות לקידום חברתי של קהילות מקומיות, יחידים וקבוצות המחויבים לשינוי החברה בישראל על ידי העצמתם ומתן כלים מתחום הנחיית קבוצות.
קולות בנגב במחאה החברתית 2011
ההתעוררות של החברה האזרחית בישראל בקיץ 2011 עם המחאה החברתית 2011 בישראל הביאה יחד איתה גם רגעי משבר כגון שסע במנהיגות של נציגי המחאה החברתית בכל רחבי הארץ.
צוות מנחי קולות בנגב פעלו במספר מוקדים כמו בשדרות, אופקים, אשקלון, באר שבע ובתל אביב כדי לסייע בהכוונה והנחיה כיצד לעבוד בקבוצות, בהתחשבות בשוני האנושי בכל קבוצה ובין הקבוצות.
בעקבות המחאה החברית, מנחי קבוצות של "קולות בנגב" הוזמנו להוביל שולחנות עגולים במסגרות חברתיות השונות ותרמו מניסיונם באזור הדרום ובאזור המרכז.
קולות הלב הם הקולות הנשמעים במהלך פעימות הלב אשר נגרמים על ידי זרימת הדם על מסתמי הלב.
במהלך בדיקת הלב המתבצעת על ידי הרופא, מונח מסכת על מקומות שונים בחזה על מנת להאזין לקולות הלב ועל ידי כך להעריך את מצב הלב, לרבות פתולוגיות לבביות שונות המתבטאות בין היתר בקיומם של קולות לב שונים ואוושות.
אצל אנשים בריאים קיימים שני קולות עיקריים הנשמעים בכל פעימת לב.
הקול הראשון קרוי S1 והקול השני – S2. בנוסף לקולות אלו עשויים להישמע קולות לב נוספים, רעשים אחרים וכן אוושות, המבטאים מצבים שונים של הלב.
אוושות לבביות מבטאות זרימת דם בצורה טורבולנטית המתרחשת מחוץ ללב או בתוכו.
אוושות יכולות להיות פיזיולוגיות, קרי שפירות ללא סימן למחלה כלשהי, או פתולוגיות.
אוושות לא תקינות יכולות להיווצר, למשל, על ידי מצב בו פתח המסתם מוצר בשל הסתיידויות, עובדה שגורמת לדם לזרום בצורה טורבולנטית דרך המסתם המוצר ולייצר אוושה.
אוושה יכולה להיווצר גם על ידי אי-ספיקה של מסתם, מצב בו המסתם לא נסגר באופן תקין ודם זורם בחזרה אחורנית.
הקול הראשון, או S1, מבטא את סגירת המסתמים התלת-פסיגי והצניפי, המסתמים אשר מחברים בין העליות לחדרים עצמם.
קול זה נשמע באופן הטוב ביותר באזור חוד הלב.
קול S1 חזק באופן חריג ניתן לשמוע במחזור היפר-דינמי, כלומר במצבים כגון חום, מאמץ גופני, היריון, פיסטולה, יתר פעילות של בלוטת התריס, היצרות צניפית בשלביה המוקדמים או למשל גידול מסוג מיקסומה בעלייה (נדיר).
קול S1 חלש ניתן לשמוע באי-ספיקת לב או במנוחה (מצב היפו-דינמי) ובאי-ספיקת המסתם הצניפי.
סיבות נוספות לקול S1 חלש הן מרווח PR מוארך באלקטרוקרדיוגרם, שימוש בתרופות מסוג חוסמי בטא ובעיה בהתכווצות של החדר השמאלי.
קול S1 משתנה, לעיתים חזק ולעיתים חלש, ניתן לשמוע במצבים כגון פרפור עליות או בחסם הולכה.
פיצול של הקול הראשון לשני מרכיבים, כלומר שמיעה בנפרד של שני המרכיבים: סגירת המסתם התלת-פסיגי וסגירת המסתם הצניפי, יכול להתקיים אצל מטופלים צעירים או אצל מטופלים עם חסם צרור הולכה ימני.
במקרים כאלה הסגירה של המסתם התלת-פסיגי מתעכבת לאור עיכוב הולכה של החלק הימני, ולכן תישמע קודם סגירת המסתם הצניפי ולאחריו התלת-פסיגי.
לאחר סגירת המסתמים התלת-פסיגי והצניפי מתרחשת הסיסטולה, התכווצות החדרים ולאחר מכן נשמע קול הלב השני – S2, המבטא את סגירת מסתם אבי העורקים ומסתם עורק הריאה.
קול זה נשמע באופן הטוב ביותר בבסיס הלב.
הוא מורכב משני קולות משנה, מרכיב של מסתם אבי העורקים ומרכיב של מסתם עורק הריאה.
שמיעת הפיצול בין שני הקולות הללו היא מיטבית במרווח הבין-צלעי השני השמאלי.
פיצול תקין של הקול השני נקרא גם פיצול פיזיולוגי, וניתן לשמוע אותו במהלך שאיפה.
במצב כזה, יהיה הבדל של פחות מ-30 מילישניות בתזמון הסגירה של מסתם אבי העורקים ולאחריו מסתם עורק הריאה, כאשר בנשיפה פיצול זה ייעלם.
פיצול רחב וקבוע, הן בשאיפה והן בנשיפה, נוצר בפגם במחיצה הבין-פרוזדורית.
כתוצאה מכך משתווים הלחצים שבין העלייה הימנית לעלייה השמאלית, דבר המביא לעודף דם הזורם לחדר ימין, ולכן מסתם עורק הריאה ייסגר לאחר מסתם אבי העורקים גם בזמן הוצאת אוויר.
פיצול פרדוקסלי (הפוך) קיים במצבים בהם מסתם עורק הריאה נסגר לפני מסתם אבי העורקים.
מצבים אלו מתרחשים בחסם צרור הולכה שמאלי או במצב של היצרות מסתם אבי העורקים ובמצבי איסכמיה חריפה.
קול הלב השלישי, S3, הוא קול הנשמע באופן נדיר יחסית, מיד לאחר קול S2, והוא קרוי לעיתים דהרה טרום-דיאסטולית או דהרה חדרית.
קול זה יכול להיות שפיר לחלוטין אצל אתלטים ואנשים צעירים, ולעיתים בהיריון, אולם במקרה שהוא מופיע בשלב מאוחר יותר בחיים הוא יכול לרמז על בעיות לבביות כגון אי-ספיקת לב.
הקול נשמע כמו "מים על מים", וההסבר הפתולוגי לכך הוא נוכחות של דם בחדר במהלך הדיאסטולה אשר לא הוזרם החוצה בעוד זרם דם חדש המגיע מן העליות מוזרק לחדרים ומייצר את הקול האמור.
קול S3 מתרחש במהלך שלב המילוי המהיר של החדרים, כאשר החדרים נמצאים בדיאסטולה.
מחקרים מצאו כי הוא קיים באופן שווה הן אצל חולים עם אי-ספיקת לב סיסטולית והן אצל חולים עם אי-ספיקת לב שבה התפקוד הסיסטולי שמור.
קול הלב הרביעי, S4, הוא קול הנשמע מעט לפני קול S1, והוא נגרם כתוצאה מהתכווצות העלייה כנגד חדר נוקשה או היפרטרופי, כלומר, חדר שעמד בפני מצבים כגון יתר לחץ דם, איסכמיה או היצרות של מסתם אבי העורקים.
הפתופיזיולוגיה היא התכווצות של העלייה כנגד חדר עם היענות נמוכה, התכווצות אשר גורמת לעלי המסתם לרפרף תוך כדי ההתכווצות ולגרום לקול S4 אשר מגיע רגע לפני שהמסתמים בין החדרים לעליות נסגרים.
קול זה איננו נשמע אצל חולים עם פרפור עליות.
נקש פליטה (ejection click) הוא קול סיסטולי אשר לרוב מקושר עם מסתם אבי העורקים צניפי מולד, או מחלה של מסתם עורק הריאה.
ככל שמסתם אבי העורקים הצניפי עצמו נהיה יותר מסויד עם השנים כך קול זה נחלש בהדרגה.
במידה שיש היצרות של מסתם עורק הריאה, הקול מתקרב יותר ויותר לקול הלב הראשון.
בנוסף לכך, קול זה הוא הקול היחיד בצד הימני שיורד בעוצמתו בזמן שאיפת אוויר.
נקש אמצע סיסטולי (mid-systolic click) הוא קול בלב המתקיים במצב של צניחה של המסתם הצניפי, אשר לעיתים מלווה באוושה.
צירוף זה של נקש ואוושה יהיה מרוחק יותר מקול הלב הראשון במידה שעושים תמרונים המגדילים את זרימת הדם לחדר, כגון שפיפה.
בעמידה רגילה הנקש והאוושה יהיו קרובים יותר לקול S1.
היצרות המסתם הצניפי יכולה להיות מלווה בקול הנקרא צליל הפתיחה (opening snap) אשר מתרחש זמן קצר מאוד לאחר סגירת מסתם אבי העורקים.
המרחק בין הקול השני לבין צליל הפתיחה עומד ביחס הפוך למפל הלחץ הקיים בין העלייה לחדר.
ככל שעלי המסתם עוברים הסתיידות כך קול זה יורד בעוצמתו.
קול נוסף דיאסטולי נקרא pericardial knock.
קול זה מתרחש קצת יותר מאוחר מצליל הפתיחה, והוא מתבטא אצל חולים עם פריקרדיטיס המונעת באופן פתאומי את התרחבות החדר.
קול בשם tumor plop הוא קול נמוך יחסית שניתן לשמוע לעיתים נדירות אצל חולים עם מיקסומה בעלייה.
קול זה נובע מהצניחה של הגידול לתוך המסתם הצניפי.
אוושות לבביות נובעות כתוצאה מעלייה בטורבולנטיות הזרימה והן מתוארות על פי תזמונן.
עוצמת האוושה מתוארת בסולם הנע מ-1 ועד 6, כאשר אוושה עם רטט רלוונטית לדרגה 4 ומעלה.
יש חשיבות להערכת מידת ההקרנה של אוושה לאזורים אחרים בלב או בגוף.
אוושה 1/6 היא אוושה מאוד חלשה, אשר נשמעת רק בתנאים מסוימים ולא בכל תחנות ההאזנה.
אוושה 2/6 היא אוושה שקטה, אולם נשמעת מיד לאחר הנחת המסכת על החזה.
אוושה 3/6 היא אוושה עם עוצמה בינונית.
אוושה 4/6 היא אוושה חזקה, המלווה ברטט המורגש על גבי החזה אם ממששים את בית החזה.
אוושה 5/6 היא מאוד חזקה, עם רטט, וניתן לשמוע אותה גם כאשר המסכת לא מונח במלואו על החזה.
אוושה 6/6 היא מאוד חזקה, עם רטט, וניתן לשמוע אותה גם ללא מסכת כלל.
נהוג גם לחלק אוושות על פי הופעתן, סיסטוליות ודיאסטוליות.
אוושות סיסטוליות הן אוושות הנשמעות בין קול S1 לבין קול S2.
באי-ספיקת המסתם הצניפי נשמעת אוושה לכל אורך הסיסטולה – הולו-סיסטולית.
אוושה הולוסיסטולית היא אוושה אשר לרוב מבטאת מצב של אי-ספיקה, כלומר המסתם אינו מתפקד כמו שצריך ויש זרימה חזרה מאזור בו יש לחץ גבוה – החדר – לאזור עם לחץ נמוך – העלייה.
אוושה זו נשמעת היטב כאשר המטופל שוכב פונה לצד שמאל (תנוחת lateral decubitus).
האוושה מקרינה לבית השחי השמאלי.
זוהי האוושה הנפוצה ביותר להאזנה.
באי-ספיקת המסתם התלת-פסיגי נשמעת אוושה הולוסיסטולית, שנשמעת היטב ברווחים הבין-צלעיים 2–3 משמאל, ולעיתים מתגברת במהלך שאיפת אוויר.
תסמינים קליניים נוספים הבאים יחד עם אי-ספיקה של המסתם התלת-פסיגי יכולים להיות גודש של ורידי הצוואר, הגדלת כבד, מיימת, תפליטים פלאורליים ובצקת.
זאת, מאחר שאי-ספיקה תלת-פסיגית היא פעמים רבות משנית ליתר לחץ דם ריאתי המתבטא בתופעות קליניות אלו.
פגם במחיצה הבין-חדרית מתבטא אף הוא באוושה הולוסיסטולית.
כתוצאה מהחור הקיים בין חדר ימין לחדר שמאל, יש דלף משמאל לימין הבא לידי ביטוי בקיום אוושה, הנשמעת היטב ברווחים הבין-צלעיים 3–4.
היצרות מסתם אבי העורקים מתבטאת באוושה שהיא אמצע סיסטולית.
האוושה הזו מתרחשת בשלב הראשון של "זריקת הדם" לאחר S1, ומסתיימת לפני S2, ונשמעת כאוושה פליטתית יהלומית (קרשנדו ואחריו דקרשנדו).
למעשה, האוושה מופקת על ידי זרימת הדם בתוך אזור מוצר, ולכן, ככל שמהירות הדם עולה האוושה מתחזקת.
אוושה זו נשמעת היטב ברווח הבין-צלעי השני מימין.
אצל מטופלים עם אוושה כזו, קשה מאוד לשמוע את קול S2, הדופק הוא חלש בעוצמתו, והאוושה עצמה קורנת לצוואר אל העורקים התרדמניים.
היצרות מסתם עורק הריאה מתבטאת גם היא באוושה אמצע סיסטולית בדומה להיצרות של מסתם אבי העורקים.
אוושה זו יכולה להיגרם למשל ממצב מולד של היצרות מסתם עורק הריאה, והיא מאופיינת בין היתר על ידי פיצול של קול S2.
קרדיומיופתיה היפרטרופית (HCM) גם היא מצב המביא לקיום אוושה אמצע-סיסטולית.
אוושה זו נגרמת כתוצאה מחסימה דינמית של עלי מסתם אבי העורקים כתוצאה מהקרדיומיופתיה ההיפרטרופית.
בקרדיומיופתיה היפרטרופית קירות החדר השמאלי עבים מאוד וחלל החדר קטן כתוצאה מכך.
כאשר החדר מזריק דם לאבי העורקים יש היצמדות של העלה הקדמי של המסתם הצניפי למחיצה שבין החדרים, ויש חסימה דינמית של מוצא החדר השמאלי.
האוושה מתגברת ככל שיש ירידה בנפח הדם המגיע לחדר השמאלי.
במצב כזה יוכל החדר להתרוקן מהר יותר והחסימה תהיה מורגשת יותר.
על כן אצל חולים עם קרדיומיופתיה היפרטרופית יש להימנע ממצבים בהם יזרום פחות דם לחדר, כמו ביצוע תמרון ולסלבה או הרחבה פריפרית של כלי דם.
אוושות דיאסטוליות מתרחשות לאחר קול S2.
באי-ספיקת מסתם אבי העורקים נשמעת אוושה דיאסטולית נושפת בתדר גבוה שצורתה כשל דקרשנדו.
אוושה זו לרוב יותר קשה להאזנה, והיא נשמעת יחסית טוב יותר כאשר המטופל רוכן קדימה ובזמן עצירת הנשימה בהוצאת אוויר.
אוושה זו נשמעת יותר במרווח הבין-צלעי השלישי משמאל.
דרך נוספת לשמוע טוב יותר אוושה זו היא ביצוע תמרון הקרוי "לחיצת ידיים", שבו לחיצת הידיים מעלה את לחץ הדם העורקי וההתנגדות הסיסטמית וכתוצאה מכך את הלחץ המופעל על החדר השמאלי.
עלייה בעומס האוחר על החדר השמאלי תביא להחמרה באי-ספיקה של מסתם אבי העורקים ולכן האוושה תישמע חזקה יותר.
אי-ספיקת מסתם עורק הריאה יכולה להתרחש לאחר תיקון של מום הקרוי טטרלוגיה על שם פאלו.
מום זה כולל היצרות של מסתם עורק הריאה, ולאחר התיקון הניתוחי נוצר לעיתים יתר לחץ דם ריאתי היכול להביא לאי-ספיקה של המסתם.
אוושה זו מתגברת בנשימה עמוקה.
לעיתים היא מקרינה לעורקים התרדמניים.
היצרות המסתם הצניפי גורמת לאוושה אמצע דיאסטולית, הנשמעת היטב בתנוחה שמאלית.
אוושה זו מלווה, כאמור, בקול צליל הפתיחה שתואר לעיל.
היצרות המסתם התלת-פסיגי גורמת גם היא לאוושה אמצע דיאסטולית, אשר נשמעת בגבול השמאלי התחתון של עצם החזה.
אוושה זו מוגברת בשאיפת אוויר.
צבא ארצות הברית רכש כ-2.7 מיליון אקדחים M1911 ו-M1911A1 והאקדח שימש כנשק צד סטנדרטי עבור הכוחות המזוינים של ארצות הברית מ-1911 עד 1985. נעשה בו שימוש נרחב במלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם .
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 החל צבא ארצות הברית בסדרת מהלכים שמטרתה לבחור באקדח שירות חדש בעל יכולת לירות ולטעון כדורים באופן חצי אוטומטי שיחליף את מגוון האקדחים שהיו בשירות באותה תקופה.
החיפוש אחר אקדח שירות שיתאים לדרישות הצבא נמשך גם אל תוך המאה העשרים והסתיים בבחירת הקולט M1911 לאחר סדרת מבחנים רשמית.
יחידות אמריקאיות שנלחמו במהלך מלחמת הפיליפינים-אמריקאים היו מצוידים באקדח השירות הסטנדרטי Colt M1892 והתלוננו שהאקדח איננו מתאים ללחימה מודרנית ובעיקר ללוחמה בשטחים קשים כגון לוחמת ג'ונגל, עיקר התלונות נגעו לתחמושת של אקדח השירות שלכאורה לקתה בכוח עצירה, שהוא היכולת של נשק לעצור את המטרה מלהמשיך ולהוות איום על היורה.
צבא ארצות הברית חזר לזמן קצר להשתמש באקדח M1873 בפעולה יחידה בקליבר .45 קולט, שהיה סטנדרטי בסוף המאה ה-19; הכדור הכבד יותר התגלה כיעיל יותר בפגיעה ועצירה של תוקפים.
הבעיות הובילו לאשר בדיקות נוספות לאקדח שירות חדש.
במהלך סוף שנת 1899 ועד שנת 1900, נערך מבחן של אקדחים בעלי טעינה עצמית, ובהם אקדחים של חברת הנשק הגרמנית מאוזר C96 "Broomhandle", Manlicher M1894 ואקדח ה-Colt M1900 וכן גרסת 9 מ"מ של אקדח הלוגר הגרמני.
לאקדחים השונים נערכו מבחנים בשנת 1904 שזכו לשם "תומפסון-לגארד" קולונל ג'ון טי תומפסון אחד ממנהלי המבחנים קבע הצהירהאקדח החדש "לא יכול להיות בקליבר של פחות מ-0.45" ורצוי שיהיה חצי אוטומטי בפעולה.
זה הוביל לניסויים ב-1906 של אקדחים משש חברות לייצור כלי ירייה.
מתוך ששת האקדחים שהוגשו למבחן שלושה נשרו בשלב מוקדם, והותירו רק את האקדחים, Co Savage Model 1907 לוגר שהוצג במבחן בגרסה מיוחדת בקליע בקוטר .45 ACP.
בשלבים הבאים התברר כי לכל שלושת היו בעיות שדרשו תיקון, אבל רק קולט וסאבאג' הגישו מחדש את העיצובים שלהם.
סדרה נוספת של בדיקות שדה נערכה מ-1907 עד 1911 כדי להכריע בין הפיינליסטים.
אחת מהסיבות הסופיות לבחירה באקדח הקולט היה מבחן בסוף 1910 במהלכו נורו ששת אלפים כדורים מאקדח בודד במהלך יומיים.
כשהאקדח התחיל להתחמם, הוא פשוט הוטבל במים כדי לקרר אותו.
אקדח הקולט עבר ללא תקלות מדווחות, בעוד שלאקדחי הסאבאג' היו 37 תקלות שונות.
עד תחילת 1917, סך של 68,533 אקדחי M1911 נמסרו לחיילות שונים וזרועות שונות של צבא ארצות הברית אקדחים אלו יוצרו הן על ידי קולט והן על ידי וספרינגפילד ארמורי עבור ממשלת ארצות הברית.
עם זאת, הצורך להרחיב מאוד את כוחות צבא ארצות הברית והעלייה בביקוש לנשק מכל סוג כולל אקדחים במלחמת העולם הראשונה הביא להתרחבות הייצור ומתן רישיונות ליצרנים אחרים אחרים מלבד קולט וספרינגפילד.
ניסיון שנצבר בשדות הקרב במלחמת העולם הראשונה הוביל לעוד כמה שינויים חיצוניים קטנים באקדח שהוכנסו לדגמים שיוצרו החל ב-1924. הגרסה החדשה קיבלה סיווג סוג שונה, M1911A1, בשנת 1926 השינויים כללו הדק קצר יותר, חריצים בצינת האקדח מאחורי הדק, בית קפיץ ראשי מקושת, כוונת קדמית רחבה יותר, דורבן פטיש מקוצר יותר.
תבנית חריטה פשוטה יותר מתבנית "היהלום הכפול" המקורית על קתות האקדח שינויים אלו היו מינוריים ונועדו במידה רבה להקל על הירי של האקדח עבור בעלי ידיים קטנות יותר.
לא בוצעו שינויים פנימיים משמעותיים, וחלקים נותרו ניתנים להחלפה בין ה-M1911 ל-M1911A1.
בשנת 1931 פותחה גרסת מיוחדת לצורכי אימון שהשתמשה בתחמושת רימפייר מסוג 022 לונג רייפל, שהיא התחמושת הזולה ביותר, עבור אקדחי ה-M1911 תוך שימוש בתא צף כדי לדמות רתיעה של ירי בתחמושת 0.45 לאקדח היורה תחמושת 0.22. האקדח ידוע בשם Colt Service Ace, במקביל נמכרה ערכת המרה עבור אקדחי .45 M1911.
לפני מלחמת העולם השנייה, יוצרו 500 אקדחי M1911 ברישיון על ידי מפעל הנשק הנורווגי Kongsberg Vaapenfabrikk, כאקדח "אוטומטי מדגם 1912" .