tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הַמְהָרָה או אוֹבֶרְקְלוֹקִינְג היא הפעלתו של רכיב אלקטרוני (בדרך כלל חלקי מחשב) בתדר שעון גבוה מהתדר שנקבע על ידי היצרן, על מנת לשפר את ביצועי המחשב.
המהרה מתבצעת בעיקר למעבד וללוח האם, אם כי גם לזיכרון, כרטיס מסך ורכיבים אחרים.
ההמהרה לא מבוצעת במעבד עצמו אלא בלוח האם, והמעבד מתאים את עצמו למהירות החדשה שנקבעה בלוח האם.
התהליך מבוצע לרוב על ידי משתמשי קצה של מחשבים על מנת לשפר את ביצועי המחשבים.
ישנן מספר בעיות בהמהרת מחשב ביתי או כל רכיב אלקטרוני, למשל פליטת חום מוגברת, שגיאות, בעיות תאימות וכדומה.
סיבה נוספת לביצוע ההמהרה היא לשם תחרויות; קיימות בעולם מספר בלתי מבוטל של תחרויות אוברקלוקינג למעבדים (ורכיבי חומרה נוספים, בעיקר לכרטיסי מסך וזיכרון) המתרחשות מעת לעת, בהן המטרה העיקרית היא להגיע לתוצאה הגבוהה ביותר בבוחן הביצועים (benchmark) תוך שמירה על הגבלות התחרות.
ההגבלות משתנות בין תחרות לתחרות, אך לרוב יכללו הגבלה על דגמי החומרה הספציפיים לתחרות וטמפרטורת הרכיבים.
מטרת ההגבלות היא ליצור תחרות מעניינת יותר, ולאפשר תחרות הוגנת; שימוש בחומרה פשוטה או זולה יותר, ובכך למנוע מצב של Pay to win, מצב בו המתחרה שקנה את החומרה החזקה (והיקרה) יקבל יתרון משמעותי ולא הוגן.
בחלק מן התחרויות אין הגבלות כלל (חוץ מחוקים בסיסיים על מנת למנוע רמאויות) ובהן המטרה היא לתת לשחקנים הטובים ביותר להגיע לתוצאות הכי טובות, ואף לשבור שיאי עולם.
בעיית החום היא הבעיה החמורה ביותר, והיא מהווה מכשול מרכזי בהמהרת מחשבים.
על מנת להתמודד עם בעיה זו התפתחה תעשיית רכיבי הקירור לסוגיהם.
קירור סטנדרטי במחשב שולחני מורכב מיחידת גוף קירור עשויה מתכת מוליכת חום בעלת שטח פנים גדול ומאוורר שנועד לקרר אותה (או פולט את החום הנפלט ממנה).
כיום קיים גם "קירור נוזלי", קירור המבוסס על נוזל (ברוב המוחלט של המקרים מים), אשר מוליך חום טוב יותר מאוויר, על מנת לקבל ביצועים טובים יותר מקירורי אוויר סטנדרטיים.
במקרים של תחרויות, קיימים קירורים מתקדמים יותר המבוססים על גז (דחיסה), עיקרון פלטייה, קרח יבש, חנקן נוזלי והליום נוזלי.
המובילים היא קומדיית מצבים ישראלית לנוער, ששודרה בערוץ לוגי.
הסדרה שודרה בין השנים 2007–2009 והופקו לה שלוש עונות על ידי חברת ההפקה "מטר פלוס".
בעקבות מותו של קלים קמנקו בוטלה העונה הרביעית.
בני משפחת דגני הם מובילים בחברת ההובלה "מוטי הובלות".
הם נאלצים לטפל בחברה לאחר שאב המשפחה, מוטי דגני, נמחץ ונהרג בידי פסנתר כנף שנפל עליו באחת ההובלות.
עקב מותו, מחברה עשירה ומצליחה היא הופכת לכושלת וקטנה.
בני משפחת דגני נאלצים לעבוד בחברת ההובלות מפני שהם חייבים לבנק שלהם מעל למאה אלף שקל (בעונה הראשונה של הסדרה).
הם כושלים בכל הובלה וכמעט לא מרוויחים כסף.
באחד הימים שומע האח האמצעי, שרון, קול של אדם עם מבטא רוסי.
מרוב פחד הוא מנסה לברוח מהארץ, ויפעת משכנעת אותו שהקול אינו הרוח של אביהם המנוח.
עד מהרה יפעת מגלה ששרון צודק ואכן יש קול שמדבר אליו.
הם מגלים שמאחורי הארון של המשרד מסתתרת דלת למחסן, שממנה יוצא ואלרי, עובד רוסי שנלכד במחסן יום לפני מותו של מוטי.
במהלך העונה יפעת מתאהבת ביאיר, מפקד המחלקה שלה לשעבר מהצבא.
מנהל הבנק, דוד לוציפר, מודיע לחברה שאם לא ישיגו מאה אלף שקלים בתוך עשרים וארבע שעות, העסק המשפחתי שלהם יעוקל לתמיד.
המשפחה מוכרת את כל תכולת ביתה על מנת להרוויח מספיק כסף.
הכול נמכר, כולל כרטיסי הטיסה של יפעת להודו, אך המשפחה מצליחה להרוויח רק עשרים אלף שקלים.
לאחר שואלרי מביא במפתיע מאה אלף שקלים, דוד מוותר על הרעיון לעקל את החברה ועוזב על מנת לתכנן את הנקמה הבאה שלו.
בסוף העונה המשפחה טסה להודו, יחד עם יאיר.
ואלרי נתקע בשירותים של בית משפחת דגני ויפעת מאחרת את המונית לשדה התעופה.
בתחילת העונה השנייה מסתבר שיפעת וואלרי טסו להודו, אבל כשהם חוזרים, המשפחה מגלה שהם שכחו את ואלרי בהודו שוב.
בני משפחת דגני חוזרים מהודו.
שרון הופך לצמחוני, אך חוזר בו, יאיר גילח את ראשו והפך לבודהיסט, בתיה הפסיקה לקנות ותומר חזר שבועיים לפני כולם על מנת לשקם את העסק.
כשהמשפחה חוזרת לביתם הם מגלים שכל רהיטיהם נמכרו על מנת לפרנס המצאה של תומר, טלפון שפורס ביצים קשות.
לאחר שמגלים שמי שקנה את הרהיטים של משפחת דגני הוא דוד לוציפר, הם מנסים לשכנע אותו שיחזיר להם את הרהיטים אך ללא הצלחה אמיתית.
בתיה מבינה שהיא לא יכולה בלי רהיטים וחוזרת לקנות.
לאחר הובלה שמבצעת החברה לתיאטרון שפשט רגל, יפעת מוצאת רעיון ולוקחת את כל רהיטי התפאורה של התיאטרון שכולה נראתה בדיוק כמו הרהיטים שלהם ומביאה אותם לבית המשפחה.
שרון מגלה באותו זמן תור ארוך למקום לא מובן ולאחר שעובר אותו, מגיע לאודישנים לתוכנית מציאות בשם "משהו נולד" ומתקבל מבלי לרצות בכך.
בן זוגו של שרון לתוכנית הוא אדם בשם רן בנקר (פארודיה של רן דנקר).
יפעת מתאהבת ברן במהלך העונה.
לאחר מכן, מצליחים תומר ושרון לשחרר את ואלרי שנתקע בשירותים בנמל התעופה של דלהי.
לאחר שוואלרי טוען שצריך עובד חדש בחברה, מגיע עובד בשם סיני קטן-קטן שנראה תמים למדי אך מתגלה בסופו של דבר כמרגל מצד לוציפר.
ואלרי מחליט לנקום ופונה לבעליו של הבנק בו לוציפר עובד.
בסופו של דבר, לאחר שבתיה מבטלת את מנויה בבנק, מפוטר לוציפר מעבודתו, משום שהבנק לא יכול להרשות לעצמו לאבד בזבזנית גדולה כבתיה.
לוציפר מחליט לרוץ לראשות העיר ובתיה רצה אחריו בגלל המחשבה שתוכל בתפקיד לעשות כרצונה.
תומר פוגש במסעדת "עלי דפנה" את העובדת החדשה, רווית, ומתאהב בה.
רווית היא בעלת קול צפצפני ודיבור מהיר.
השניים מתכננים להתחתן, אבל אז, דפנה, חברה טובה של יפעת שכל הגברים מחזרים אחריה, מגלה רגשות קנאה ואומרת לתומר שהיא מאוהבת בו, ותומר חייב לבחור בין רווית לדפנה.
לאחר ששרון ובנקר עוברים את כל המשימות, הם עולים לגמר ומתחרים זה מול זה.
תומר בסופו של דבר בוחר ברווית, אך מגלה שהיא בורחת עם מארגן החתונות שלהם.
בפרק הגמר, מגיעים שרון ובנקר לניקוד זהה ובגלל זה עליהם לבחור את מי להדיח.
בנקר מדיח את שרון ושרון מדיח את אימו, כשהוא זוכר את הבטחתו להצביע לאמא.
בשל כך בנקר זוכה בתחרות ושוכח מיפעת, דבר המעציב אותה.
מי שמנצח בבחירות הוא לוציפר לאחר הפרש של קול אחד מכיוון ששרון כתב על פתק של לוציפר מאחור "אמא".
העונה מסתכמת בכך שדפנה מזמינה את תומר לצאת איתה והם הופכים לבני זוג.
לאחר שדוד לוציפר נבחר לראשות העיר, הוא מתחיל להיטפל למשפחת דגני ואלו נקלעים לצרות.
יפעת נרשמת לבית הספר "קול סקול" ("בית ספר מגניב" או "בית ספר למגניבות") ומגלה למרבה ההפתעה שהמורה שלה הוא יהויכין בלנדר, מארגן החתונות שברח עם רווית והתחתן איתה.
דפנה היא כעת חברתו החדשה של תומר, וזה מתיידד עם אביה הספן, המכונה גם "הקפטן".
לאחר ששרון מונע מלוציפר מלהפוך את עירו לדיקטטורה, משפחת דגני מקבלת הנחה מתשלום מיסים.
בפרק האחרון תומר מגלה שמישהו מכר את המצאתו לפניו, ואלרי מגלה להם שהוא מצא את האוצר המשפחתי ועליהם לענות על כמה שאלות ולבצע כמה משימות כדי לקבל אותו, ובינתיים לוציפר מנסה לגנוב אותו ונתפס.
במסגרת אחת השאלות יפעת הולכת ל"קול סקול" שם היא יכולה למצוא אנשים חכמים שיעזרו לה לפתור אותה, ומביעה את דעתה על בית הספר, ובלנדר מופתע שלא עזר לה.
בשל כך, "דרדלה" ושאר התלמידים החדשים, מורדים נגד בלנדר ומבטלים את מינויים בבית הספר.
להפתעת כולם, כולל ואלרי ולוציפר, האוצר נגנב על ידי הקפטן שנעלם באופן מסתורי.
לאחר שתומר מבין שמי שמכר את המצאתו הוא שרון, שרצה למכור אותה לפני שמישהו אחר יעשה זאת (בשלב מסוים בפרק הקפטן אומר לתומר שניסה למכור את המצאתו ואמרו לו שהיא כבר נמכרה להם) החברה מתעשרת שנית.
העונה מסתיימת כשואלרי יוצא לחופשה על מנת לאלף תנינים באפריקה.
יפעת דגני (ליאת הר לב) - האחות הצעירה לבית משפחת דגני.
יפעת מנסה להשתלט על העניינים בעסק ולהשיג כמה שיותר הובלות.
מטרתה היא לחסוך כסף לטיסה להודו, עליה חלמה מאז שירותה הצבאי.
בסוף העונה הראשונה היא ומשפחתה נוסעים להודו.
בתחילת העונה השלישית, נרשמת לבית הספר "קול-סקול" לאחר שהבינה שהיא חנונית.
יפעת היא החברה הטובה ביותר של דפנה.
כשהתאהבה ביאיר היא גמגמה ולאחר מכן ראתה כי גם הוא מגמגם, ודפנה עזרה לה לא לגמגם ליד בנים, אך לשווא.
בעונה השלישית מתפתח קשר בינה לבין "דרדלה", ובסוף העונה הם בני זוג.
תומר דגני (יובל סטוניס) - האח הבכור למשפחת דגני.
תומר לוקח על עצמו את תפקיד המנהל של חברת ההובלות לאחר מות האב, והוא שואף לצאת מחברת ההובלות הקטנה ולהיות איש עסקים מצליח, או לחלופין להפוך את "מוטי הובלות" לחברה משגשגת.
במשך העונות תומר היה מאוהב בדפנה.
בעונה 2 הבין שהיא מתעלמת ממנו לחלוטין, והתאהב בעובדת החדשה ששכרה, רווית, ומזמין אותה לדייט.
הם ביחד במהלך העונה ואפילו מתארסים, עד שבסוף העונה רווית מתאהבת במארגן החתונות שלהם, וזורקת את תומר.
רק לבסוף דפנה מתוודה על אהבתה לתומר, והוא מסכים להיות בן זוגה.
שרון דגני (בן פרי) - האח השני לבית משפחת דגני.
שרון הוא אחד המובילים בחברה, ושואף להיות שחקן בארצות הברית, אך הוא אינו יודע אנגלית.
בתחילת העונה השנייה מצטרף לתוכנית "משהו נולד" (פרודיה על התוכנית כוכב נולד) ששם הוא בן הזוג של רן בנקר, שלבסוף מתחרה בשרון ומנצח אותו.
בתיה דגני (אוולין הגואל) - האם למשפחת דגני.
בתיה אינה לוקחת חלק פעיל בעסק, וכל מה שמעניין אותה זה קניות ובזבוז כסף, מה שגרם להידרדרות במצב הכלכלי של המשפחה.
בתיה לא התחשבה המון במשפחתה והחליטה שהיא קונה רק לעצמה.
היא מזלזלת בוואלרי, שמאוהב בה במהלך העונה הראשונה והשנייה, ומתאהבת בקפטן עקב כספו, וכשנגמר לו הכסף זרקה אותו.
מזוהה עם אמירת הצליל: "סה!".
ואלרי (קלים קמנקו) - המחסנאי של מוטי הובלות, בעל מנחוס.
יוצא ברית המועצות ומאוהב בבתיה בסתר.
בסוף העונה הראשונה נכנס ואלרי כשותף בחברת "מוטי הובלות".
הופעתו הראשונה הייתה בפרק "אויבים חדשים".
אחרי שמוטי יצא להוביל את הפסנתר שגרם למותו, ואלרי נכנס לסדר את המחסן, אך ננעל במחסן למשך שנה שלמה, וסיפר שחי על סוכריות מנטה ושרד חיית טרף.
כששרון הגיע יום אחד למשרד הוא שמע את ואלרי צועק מהמחסן ושחרר אותו.
ואלרי היה החכם שתמיד היה עוזר לחברה לפתור את החידות והבעיות.
מסופר כאדם בעל רמת סיבולת גבוהה ביותר, כדוגמה לכך ששרד עינויים מהק.ג.ב.
הסדרה נגמרת כשואלרי חותם עם תפוח אדמה על דלת המשרד את המילה: "שלום", אחר כך הוא יוצא מהדלת ונועל אותה.
דפנה (שמרית לוסטיג) - עובדת בבית הקפה "הלו".
ידועה ביופייה הנדיר ומחוזרת על ידי המון בנים לאורך כל הסדרה, אך היא דוחה את כולם בקור לב במחשבה שהיא טובה מהם.
חברתה הטובה ביותר של יפעת, עוד מהגן.
היא שנאה את תומר מכיוון שבילדותה גרם לכולם לחשוב שהיא בן, אבל כשתומר החל להתאהב ברווית בעונה השנייה, דפנה החלה להתאהב בתומר והם הפכו לזוג בעונה השלישית.
דוד לוציפר (גיא לואל) - הנבל הראשי של הסדרה, מנהל הבנק המרושע של משפחת דגני, שכל הזמן מנסה לעקל את "מוטי הובלות", בעיקר מאחר שבתיה סירבה לו לדייט ומשום שיש לו חברת הובלות מתחרה.
עושה הכול על מנת לחבל להם בעסק, כגון להתחזות ללקוח ששלח אותם ממקום למקום, או לשלוח חבר סיני שהכינוי שלו הוא "סיני קטן קטן" שיצטרף למוטי הובלות ויהרוס אותה.
בעונה השנייה מתמודד לוציפר לראשות העיר מול בתיה ומנצח אותה, בעונה השלישית מצליח לקחת למשפחת דגני את הבית ומאלץ אותם לעבור לגור במשאית של החברה.
טל מוסרי - מופיע בחלק מהפרקים בתפקיד עצמו אך לזמן קצר בלבד.
יאיר (עידן ברקאי) (עונה ראשונה) - מפקד המחלקה של יפעת לשעבר.
במהלך העונה הוא ויפעת נהיים חברים ותחילת העונה השנייה הוא נהפך לבודהיסט ומתחתן עם הודית בשם צ'אנקרה.
פולה (סנדרה שונוולד) (עונה ראשונה) - המנקה לשעבר של משפחת דגני.
שונאת את משפחת דגני ובעיקר את בתיה כיוון שניצלה אותה.
רווית (יעל טל) (עונה שנייה) - עובדת בבית הקפה "עלי דפנה" שמנהלת אותו דפנה.
מאוהבת בתומר דגני ואף הייתה מאורסת לו.
רן בנקר (אייל אלטויל) (עונה שנייה) - בן זוגו של שרון בתוכנית "משהו נולד".
בנוסף, בן זוגה של יפעת.
ננסי ברנדס - (עונה שנייה) - מנחה "משהו נולד" (פארודיה לתוכנית כוכב נולד).
המנחה הוא פארודיה של צביקה הדר.
סיני קטן קטן (עונות 2–3) - עוזרו של דוד לוציפר.
סיני נמוך קומה המדבר באמצעות שלטים.
יהויכין בלנדר (מולי שולמן) (עונות 2–3) - שימש כמארגן החתונות של תומר ורווית ולאחר שרווית התחתנה איתו במקום, הוא הפך למורה בבית הספר "קול-סקול": בית הספר לקולים שיפעת לומדת בו.
משלב בדיבורו מילים בעברית וצרפתית יחד.
כתב מספר ספרים ותוכניות, אדם מקושר אשר כתב גם ספר ל"אבאים מתחילים".
את ההמלצה על בלנדר קיבלו תומר ורווית מציפי שביט כאשר סיפרה על חתונה שליהק בלנדר.
שמה של הדמות הוא מחווה לשחקן יהויכין פרידלנדר.
הקפטן (גדי יגיל) (עונה שלישית) - אדם ללא שם הנזכר בסדרה רק בכינוי "הקפטן", אביה הספן של דפנה.
איש עסקים מפוקפק גס רוח, אשר נוסע לאפריקה רבות ושם משיג את הונו.
הוא רואה בעצמו מלח וברשות צי ספינות.
מיכאל דביר (דרדלה) (איתי זבולון) (עונה שלישית) - היה מאוהב ביפעת מהיסודי.
דימה (עונה שלישית) - אח של ואלרי העובד כשוטר בק.ג.ב., בעל אובססיה למזון ביתי.
שרון דגני הקטן (צח כהן) - הילד שמשחק את דמותו של שרון כשהיה קטן בפלאשבקים.
תומר דגני הקטן (עונות 1 ו-2 אייל פריאנטה, עונה 3 רן קפלן) - הילד שמשחק בפלאשבקים את תומר שהיה קטן.
יפעת דגני הקטנה (יעל שוהם) - הילדה שמשחקת בפלאשבקים את יפעת כשהייתה קטנה.
יוני דגני (עונה שלישית) - אח לא ידוע למשפחת דגני שסולק מהבית עקב שריפת בגדיה של בתיה.
הופעתו היחידה הייתה בפלאשבק של הפרק "שובו של הקפטן".
לא ידוע מה קרה לו.
מיכאל דרדלה הקטן (עונה שלישית) - הילד שמשחק את דמותו של מיכאל דרדלה כשהיה קטן.
הופיע ב-2 פרקים: בפלאשבק של הפרק "המעריץ הסודי" ובפלאשבק של הפרק "שובו של הדרדלה".
דוד לוציפר הקטן (איתי ימין) - הילד שמשחק את לוציפר כשהיה ילד ובתיה באה לעשות לו בייביסיטר.
הופעתו היחידה הייתה בפרק "נכנס יין".
רקסי - הכלב של משפחת דגני שברח בגלל האוכל הגרוע של יפעת.
מוטק'ה קורנפלקס - סבו של מוטי, אב משפחת קורנפלקס, שעבד כמוכר קרח לפני קום המדינה.
קטיה קורנפלקס - אשתו של מוטק'ה, אם משפחת קורנפלקס.
צבי קורנפלקס - בנם הבכור של מוטק'ה וקטיה, מאוהב בורה.
עובדיה קורנפלקס - בנה האמצעי של משפחת קורנפלקס.
טיפש שאוהב ללקק את הקרח וגם נדבק אליו.
שולה קורנפלקס - הבת הקטנה לבית משפחת קורנפלקס.
נגנית אקורדיון כושלת, שלא יודעת לחשוב בלב.
מר לוציפרסקי - בעל מבטא גרמני כבד.
הוא נוטר לקטיה הרבה טינה, עקב כך שהיו מאוהבים, וכשקראו לו לשמירה, קטיה התאהבה במוטק'ה ועזבה אותו.
וניה - ידיד נפשהּ של משפחת קורנפלקס.
ורה - מנהלת הקיוסק השכונתי בו היא עובדת.
משפחת וודקה (מגולמת על ידי דוד קיגלר)
פיני וודקה - מנהל מפעל שוקולד.
מבוסס על וילי וונקה "מצ'ארלי בממלכת השוקולד".
ויני וודקה - אחיו של פיני.
משורר שכל לחניו מבוססים על השיר "קטיושקה".
דודו וודקה - אביהם של פיני וויני.
מזכיר קיבוץ שלא מבין אף שפה פרט לעברית.
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק11המשפחה שלי22העסק של אבא33אויבים חדשים44חתול המוות55הישרדות66טירונות בנים בנות77חסרי כישרונות צעירים88הספר של בתיה99בתיחקור1010החבילה1111הקוסם1212ההובלה ה-131313שלדים בארון1414מפעל השוקולד1515הובלות אקספרס1616הסוד של תומר1717המסיבה1818לפעמים חלומות מתנפצים1919השיבה להודו
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק201הרהיטים שבלב212עבודת נמלים223כליה בהזמנה234הובלה רגילה לגמרי245מרגל גדול-גדול256הנקמה267ימי הרדיו278עושים היסטוריה289קנאת סופרים2910הטרולמוביל3011ויהי חושך3112נכנס יין3213כוכב שביט3314ילד הדומינו3415תומר אחרי בן אדם3516אתה מוכר לי מאיפשהו3617בחירות
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק371איך הכל התחיל382חוכמה מתוקה393מסטיק צמיג404שובו של הקפטן415האוגר-מן426המעריץ הסודי437אוציפר!448עונת הנדידה459חופשה חלומית4610מלחמה על הבית4711שובו של הדרדלה4812הסיפור האמיתי4913תפוח אדמה
המובטל בטיטו הוא סרט קולנוע קומי בבימויו של זאב רווח.
את התסריט כתבו זאב רווח (שגם ביים ושיחק בתפקיד הראשי) וניסים עזיקרי על-פי מחזהו של טומי לפיד "תפוס את הגנב" מחזה שהוצג בתיאטרון עם השחקנים ניסים עזיקרי, ליה קניג ושמואל סגל.
ששון בטיטו (זאב רווח) פוטר מהמפעל בו עבד ובשל חובות משפחתו בת שבעת הילדים, נאלץ לפרוץ לבתים.
באחת מהפריצות הוא מגיע לבית משפחת ורטמן הפעילים במפלגה כלשהי (אריק לביא ושושיק שני).
כשהם מגלים אותו הם סבורים כי הגיע עם בנם (דן תורן) משירות המילואים שלו, ואילו הבן סבור כי הוא חבר של הוריו מהמפלגה.
בעקבות מריבה משפחתית מתגלה מעילה שביצעו הזוג בכספי המפלגה, וכאשר הם מגלים את דמותו האמיתית של ששון בטיטו, הוא מנצל מידע זה על מנת לסחוט אותם, ואף מגיע לעמדה בכירה במפלגתם.
המובחרים היא תוכנית טלוויזיה בריטית ששודרה ברשת ITV מ-18 בספטמבר 1978 ועד 28 ביולי 1980.
עלילת הסדרה עסקה בראש אגף המבצעים בשירות החשאי הבריטי, ניל ברנסייד, אותו מגלם השחקן רוי מרסדן ובצוות מרגלים ואנשי מבצעים מיוחדים המכונה "המובחרים", אשר נתון לפיקודו.
ברנסייד, איש חיל הנחתים המלכותי בעברו וסוכן חשאי בצוות "המובחרים" בעצמו, הוא האיש המופקד על כלל מבצעי הביון בארגון.
ברנסייד מכור לעבודתו והממונים עליו נאלצים לחייבו לצאת לחופשה.
לאורך פרקי הסדרה מתחלפים אנשי צוות המובחרים, זולת הטוב והוותיק שבהם, וילי קיין, איש הרגימנט המוצנח בעברו.
לאורך פרקי הסדרה נעזר ברנסייד בשירותיו של חברו הטוב, ג'ף רוס, ראש שלוחת סוכנות הביון המרכזית בלונדון.
הסדרה מתאפיינת בכך שעמדה בניגוד לסרטי הריגול המצליחים של אותה תקופה, שהציגו את דמותו של ג'יימס בונד.
הדמויות בסדרה, בדומה לאילו שבספריהם של ג'ון לה קארה ופרדריק פורסיית', היו מורכבות יותר, אפרוריות ואפלות יותר, ולעיתים גם שפלות יותר.
עולמן לא חולק לשחור ולבן, טובים ורעים.
לאורכה של הסדרה ניכר כי הדמויות מצויות בקונפליקט עקב הצורך לבצע מעשים שהם בגדר "רע הכרחי" כדי להשלים את המשימות המוטלות עליהם בהצלחה.
הסדרה הציגה לקהל הצופים את עולם הריגול כמורכב, מלוכלך ואפל הרבה יותר מעולמו הזוהר של בונד.
המשימות המוטלות על אנשי צוות "המובחרים" משתנות מפרק לפרק.
החל בשחרור בני ערובה חטופים, טיפול בעריקים מן המזרח למערב, ומבצעי התנקשות.
כך, למשל, בפרק החותם את העונה הראשונה, נדרש ברנסייד להקריב איש צוות "המובחרים" אשר נפל בשבי השטאזי, משום שאינו יכול לחלצו.
בפרק השלישי של העונה השנייה של הסדרה, עוסקת הסדרה בפרשת מטוס חטוף, ובין נוסעיו שניים מאנשי צוות "המובחרים".
לאורך הפרק מוזכרות פרשות מבצע אנטבה הישראלי ושחרור טיסה 181 של לופטהאנזה במוגדישו על ידי יחידה GSG 9.
המוביל המלוח הוא מפעל מים המוביל מים מלוחים מחופי הכנרת בצפון ומערב אל הירדן מדרום לכנרת, במטרה להוריד את רמת המליחות של מי הכנרת.
פרופ' אברהם דה ליאו מתה"ל הציע בשנת 1957 להקים תעלה שתטה את המים המלוחים לכיוון הירדן במוצא הכנרת, כדי להטות את מי המעיינות המלוחים מלהיכנס לכנרת ולמנוע המלחה מהירה של הכנרת.
אולם למרות התקדמות בהקמת המוביל הארצי, לא ננקטו צעדים ממשיים למניעות עליית מליחות מי הכנרת, בתקווה שגשמים שירדו יפתרו את הבעיה והפעילות בעניין התרכזה במחקר ואיתור מעיינות מלוחים, תוך שתוכנית התעלה להטיית המים נשארה על המדף.
בשנת 1961 נבדקה האפשרות להתפיל חלק ממי המעיינות הנכנסים לכנרת.
במרץ 1962 עלתה הבעיה במלוא חריפותה כאשר בעקבות שנים מועטות גשמים הגיעה מליחות מי הכנרת לרמה שאינה מאפשרת שימוש בהם לחקלאות.
בספטמבר 1962 הוחלט לקדם את תוכנית המוביל המלוח ובדצמבר 1962 אישרה הממשלה תקציב להקמת המוביל המלוח.
באביב 1963 הוחל בחפירת התעלה.
העבודות דרשו רכישת קרקעות או הפקעתן לאורך הכנרת.
חפירת התעלה לוותה בחוליה צמודה של ארכאולוגים שפעלו עם החופרים ומפקחים של משרד הדתות למניעת חילול קברים.
בטבריה הוקם בסוף שנת 1963 מפעל מיוחד לאספקת בטון לעבודות המוביל המלוח.
המעיינות המלוחים שעל חוף הכנרת מרוכזים בשלושה מקורות ראשיים: נור שמצפון לטבח'ה, פולייה שמצפון לטבריה ומעיינות חמי טבריה.
המים המלוחים מנקודות אלו מוטים אל תעלה שנבנתה לאורך חוף הכנרת ומועברים אל הירדן בקטע הנהר שמדרום לצמח, היורד לים המלח.
אורכו של ה"מוביל המלוח" 22 ק"מ, והוא עובר במקביל לחוף המערבי של הכנרת, ממעיינות נור (טבחה) ועד דרומית לשפך הכנרת לירדן, מדרום לסכר אלומות.
בשנים האחרונות החלו פעולות לכיסויו.
בשנים הראשונות לאחר הפעלת המוביל המלוח ירדה מליחות המים בכנרת בצורה משמעותית וחלק מהחוקרים מנו את פתיחת המוביל המלוח כסיבה לירידה.
מהפעלת המוביל המלוח ועד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 תרם המוביל המלוח להורדת המליחות של הכנרת מ-367 מ"ג לליטר ל-212. אולם במהלך שנות ה-90, עלתה רמת המליחות עקב תחזוקה לקויה של המוביל המלוח והגברת השימוש בו להובלת מי קולחין.
בנוסף למטרתו המקורית, שימש המוביל המלוח להובלת מי קולחין של יישובים לאורך הכנרת.
בשלב הראשון נקלטו שפכי טבריה, גינוסר ואתרי הנופש הנמצאים לאורך החוף המערבי.
במהלך השנים נוספו השפכים של צפת ומגדל.
בנוסף מוביל המוביל המלוח מי שיטפונות.
המובלעת הסורית היא שטח שכבש צה"ל מידי סוריה במלחמת יום הכיפורים והחזיק בו עד למימוש הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה, כשמונה חודשים לאחר תום המלחמה.
השטח, למעשה מבלט ולא מובלעת, היה מול צפון הגולן, רוחבו היה כעשרים קילומטרים, ושטחו כ-400 קמ"ר.
הוא כלל כפרים סוריים רבים, תילי געש וגם את שיא החרמון.
המובלעת השתרעה מבית ג'ן בצפון, דרך תל שמס (כקילומטר ממערב לסעסע), ועד לתל מרעי (כחמישה קילומטרים מדרום לכאנאכר) ותל אל מל בדרום.
ב-11 באוקטובר 1973, יומה השישי של המלחמה, עבר צה"ל למתקפה בחזית הצפון.
אוגדת איתן הבקיעה את דרכה אל מעבר ל"קו הסגול" (קו הגבול לפני המלחמה) והתקדמה אל מזרעת בית ג'ן.
למחרת המשיכו אוגדת איתן ואוגדת לנר בדרכן לעבר דמשק.
חיל האוויר הסורי ערך בשעות הבוקר למעלה ממאה גיחות תקיפה של הכוח הישראלי במובלעת במאמץ מרוכז.
התקיפות הצליחו להאט את התקדמות הכיבוש של אוגדה 36, בפיקודו של רפאל איתן, ואוגדה 210, בפיקודו של דן לנר.
בקרבות אוויר ובאש נ"מ הופלו תשעה מטוסים סוריים.
חיל המשלוח העיראקי שהגיע לחזית רמת הגולן יום קודם לכן, פתח במתקפה בעוצמה של שתי חטיבות על כוחות צה"ל שהחזיקו במובלעת, הקרב נמשך עד בוקר המחרת וגרם לעצירת התקדמותה של אוגדת לנר, שנאלצה להפנות את כוחותיה לבלימת התקפות הנגד העיראקיות.
ב-13 באוקטובר המשיך חיל האוויר הסורי במאמץ המרוכז לבלימת הכוח הישראלי במובלעת וערך מעל מאה גיחות.
בחלק מהגיחות הותקפו בטעות כוחות סוריים ועיראקיים.
בקרבות אוויר הופלו 11 מטוסים סוריים.
ב-16 באוקטובר עם שחר נערכה תקיפה משולבת של כוחות סוריים, ירדניים ועיראקיים על כוחות צה"ל במובלעת.
כתוצאה מהתערבות חיילות המשלוח מירדן ומעיראק בלחימה ברמת הגולן, נאלץ הפיקוד הישראלי לזנוח את תוכניותיו להרחבת שטח המובלעת הישראלית בסוריה ולהמשך ההתקדמות לכיוון דמשק.
ב-19–20 באוקטובר התייצב צה"ל במובלעת שכבש מידי הסורים, תוך לחימה בכוחות סוריה ועיראק ובכוח שנשלח מירדן.
הסורים לא השלימו עם קיומו של טריז ישראלי מול דמשק, והפרו באופן שיטתי את הפסקת האש מראשיתה כמעט מדי יום, ומאמצע חודש מרץ 1974 הפכו ההטרדות לתקריות אש רצופות, שלבשו אופי של מלחמת התשה.
מלחמה זו קיבלה את הכינוי "מלחמת ההתשה במובלעת הסורית" או "מלחמת ההתשה הקטנה".
הצבא הסורי הפעיל בעיקר יחידות ארטילריה אך גם יחידות שריון וחיל רגלים.
הפגזות תותחים ומרגמות הפכו דבר שבשגרה.
בפברואר 1974 החל משא ומתן בין ישראל לסוריה בתיווכו של שר החוץ האמריקאי הנרי קיסינג'ר שיצא למסע דילוגים בין ירושלים ודמשק.
במקביל לפתיחת המשא ומתן גברה מלחמת ההתשה ובחודשים מרץ-מאי אירעו למעלה מאלף תקריות ובכללן הפגזות כבדות על יישובי הגולן והפגזות בלתי פוסקות על כוחות צה"ל.
ב-31 במאי נחתם הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה, ולפיו נסוגה ישראל משטחי המובלעת הסורית.
בנובמבר-דצמבר 1973 ערכו דן אורמן, עמוס קלונר, מאיר בן דב, צבי אילן, גבי ברקאי ועמי מזר סקר ארכאולוגי במובלעת, מטעם האגודה לסקר ארכאולוגי בישראל.
בסקר נמצאו מבנים עתיקים ועשרות כתובות, רובן ביוונית.
המוג'האדין ההודי (בבנגלית: באותיות דבנגרי इंडियन मुजाहिदीन, באותיות ערביות: انڈین مجاہدین) הוא ארגון טרור אסלאמי אשר ביצע מגוון פעולות טרור כנגד מטרות אזרחיות בעיקר בהודו.
הארגון נוצר מתוך הארגון תנועת הסטודנטים האסלאמית של הודו, שהוקם ב־1977. תאריך הקמת הארגון לא ידוע בוודאות, וייתכן כי הוא רק זרוע צבאית של תנועת הסטודנטים.
הנטייה המיליטנטית בתנועת הסטודנטים החלה בסביבות 1999, וייתכן כי הארגון קם ב־2001.
לארגון קשרים עם ארגוני טרור אנטי הודיים כמו לשקאר-א-טייבה וכן עם סוכנויות הביון הפקיסטניות.
יש הטוענים כי הארגון אינו קיים כלל והוא מהווה כיסוי לפעולות של ההמודיעין הבין-שירותי הפקיסטני.
ביוני 2010 הוגדר כארגון טרור על ידי ממשלת הודו, בספטמבר גם על ידי ממשלת ניו זילנד וכשנה לאחר מכן גם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית ואף נכנס אז לראש הרשימה והתברר שמטרת הארגון היא הקמת ח'ליפות אסלאמית בדרום אסיה.
הארגון הוגדר כלא חוקי על ידי בריטניה ביולי 2012 אשר טענה כי הוא "שואף להשליט את חוקי השריעה על כלל הודו באמצעים אלימים".
היכולת לזהות פיגועים שבוצעו בידי המוהג'האדין ההודי מוגבלת, עקב הנטייה ההודית לשייך פיגועים ללשקאר-א-טייבה.
הפעולה הראשונה עליה נטל הארגון אחריות הייתה בנובמבר 2007, כאשר הארגון נטל אחריות למספר מתקפות מתואמות על עורכי דין בווראנאסי, איודיה ולקנאו.
על פי הארגון, הפעולה בוצעה עקב סירוב עורכי הדין לייצג נאשמים בטרור אלאסמי.
המוביל הארצי החדש הידוע גם בשם המוביל ההפוך הוא פרויקט שדרוג של המוביל הארצי שהוקם בשנות ה-60. הפרויקט מתוכנן להוליך מים ממתקני התפלת מי ים שלאורך חוף הים התיכון וצפוי לספק, לפי הערכות בשנת 2022, 85% עד 90% מתצרוכת המים השפירים השנתית בישראל (885 מיליון מטר קוב מים בשנה).
מלבד אספקת מים באיכות מי שתייה לצרכנים, משמשים המים להעלאת מפלס מי האקוות, הזרמתם לאוגר הכנרת וממנה, בין השאר, לממלכת ירדן ולרשות הפלסטינית.
בדצמבר 2022 הושלמה בניית המוביל ממתקן התפלה חדרה אל נחל צלמון שזורם לכנרת, לאחר חמש שנות עבודה, והוא נכנס לפעולה באוקטובר 2025.
מאז נכנס לפעולה המוביל הארצי גדלה האוכלוסייה ורמת החיים עלתה – וכתוצאה מכך עלתה גם צריכת המים.
רצף של שנות בצורת דלדל גם הוא את מאגרי המים המתוקים הטבעיים המעטים ממילא, ובעיית המחסור במים החריפה.
פתרון מרכזי למשק מים במחסור הוא התפלת מים מליחים ומי ים.
"מקורות" הקימה את "המוביל הארצי החדש" כדי להפוך את מי הים למקור למי שתייה ולהובילם לא רק בכיוון המסורתי – מצפון הארץ למרכז ולדרום – אלא מכיוון מערב למזרח, ומשם לכל הארץ.
"המוביל הארצי החדש" מחבר למערכת המים הארצית את חמשת המתקנים להתפלת מי ים שהוקמו לאורך חוף הים התיכון – מאשקלון עד חדרה, ומספק מים מותפלים לתושבי המדינה באמצעות קליטתם, אגירתם במאגרים מכוסים והזרמתם למערכת המים הארצית.
בקיץ 2018 החליטה ממשלת ישראל השלושים וארבע (החלטה מס' 3866) על הקמת קו המוביל הארצי ההופכי להזרמת מים מותפלים מהים התיכון לכנרת.
קליטת מי ים מותפלים מחמישה מתקני התפלה
חמשת המתקנים להתפלת מי ים שחיברה "מקורות" למערכת המים הארצית הם:
מתקן התפלה אשקלון: החיבור הראשון שביצעה "מקורות", בשנת 2005, היה המתקן באשקלון.
המתקן מספק כ-120 מיליון מ"ק מים מותפלים בשנה.
אתר "מקורות" לקליטת המים המותפלים ולהזרמתם למערכת הארצית כולל מערכת תשתיות לקליטת המים המותפלים, משאבות, מערכת לניטור ולטיפול במים ומאגר תפעולי מכוסה בכיסוי צף.
מתקן התפלה פלמחים: בשנת 2007 חיברה "מקורות" את מתקן התפלה פלמחים למערכת המים הארצית.
המתקן מספק 90 מיליון מ"ק מים מותפלים בשנה.
אתר "מקורות" כולל מערכת לניטור ולטיפול במים, מערכת שאיבה וקווים להזרמת המים, מאגר מכוסה בכיסוי צף.
הפרויקט המורכב כלל חציה של כביש 4 ושל כביש הגישה לקיבוץ פלמחים וחציה עילית של נחל שורק.
מתקן התפלה חדרה: בשנת 2009 חיברה "מקורות" את המתקן להתפלת מי ים בחדרה.
המתקן מספק 127 מיליון מ"ק מים מותפלים בשנה.
האתר לקליטת המים פרוס על פני שטח של כ-100 דונם וכולל מאגר עם כיסוי צף שנפחו 90 אלף מ"ק, תחנת שאיבה הכוללת שש משאבות, מערכות ניטור וקווים לאורך 15.6 ק"מ.
במסגרת חיבור המתקן בחדרה ל"מוביל הארצי החדש" התגברה "מקורות" על אתגרים טופוגרפיים ותשתיתיים וסיפקה פתרונות טכנולוגיים.
האתר בחדרה היה הראשון שסיפק מי ים מותפלים באמצעות "המוביל הארצי" גם מכיוון צפון לדרום וגם מכיוון דרום לצפון.
מתקן התפלה שורק: בשנת 2013 חיברה "מקורות" את המתקן להתפלת מי ים בשורק למערכת המים הארצית.
המתקן מספק כ-150 מיליון מ"ק מים מותפלים בשנה והוא תוכנן לאספקת עד כ-300 מיליון מ"ק מים בשנה.
באתר מתקנים לקליטת המים המותפלים, כולל תחנת שאיבה, מערכת לניטור וטיפול במים ושתי בריכות שנפח כל אחת מהן 75,000 מ"ק.
אורך הקו המחבר את התחנה למערכת הארצית: 20 ק"מ.
הפרויקט המורכב כלל חציית כבישים ראשיים ותשתיות קיימות.
מתקן להתפלת מי ים ואתר לקליטת המים המותפלים באשדוד: בשנת 2015 חיברה "מקורות" את המתקן להתפלת מי ים באשדוד למערכת המים הארצית.
קבוצת "מקורות", באמצעות חברת הבת "מקורות פיתוח וייזום", תכננה והקימה מתקן לאספקת 100 מיליון מ"ק מים מותפלים בשנה בטכנולוגיית אוסמוזה הפוכה.
"מקורות" תתפעל את המתקן במשך 25 שנים.
המתקן והאתר לקליטת המים המותפלים כוללים צנרת תת-ימית, קווי מים בקוטר 80–100 אינץ', מאגר עם כיסוי צף, תחנות סניקה ומערכות ניטור.
האתר מפוקח באמצעות מערכות בקרה ושליטה המופעלות מחדר בקרה מרכזי, וכולל תחנת כוח לייצור עצמי של אנרגיית ההפעלה.
פעילותו מתבססת בין היתר על טכנולוגיית קדם-סינון יחידה מסוגה בישראל, שמורידה את עלויות התפעול והאנרגיה.
את פרויקט החיבור למערכת המים הארצית ביצעה קבוצת "מקורות" באמצעות חברת הבת "שח"מ מקורות ביצוע".
בה בעת שפרויקט "המוביל הארצי החדש" מנצל מקור מים בלתי נדלה, הים, מתקני ההתפלה מחייבים עתודות קרקע על קו החוף הישראלי שמראש מצומצמות ביותר בשל מתקני תשתית וביטחון.
לשם יעילות אנרגטית והתחשבות בערכי הטבע ראוי שתשתיות ההתפלה של ישראל, על מנת להתנהל באופן בר קיימא – למזער את פליטת גזי חממה ולחתור לנייטרליות פחמנית, ינצלו מקורות של אנרגיה מתחדשת.
במסגרת הנחת התשתית לפרויקט התמודדה "מקורות" עם אתגרים מורכבים מבחינה הנדסית וטכנולוגית באזור צפוף ועתיר תשתיות, בתי גידול וצמחייה, בהם התגברות על מפלסים גבוהים של מי תהום, חציית כבישים, מסילת ברזל, דרכים מהירות וארבעה נחלים.
בסיום התהליך התבצע שיקום נופי.
הפרויקט כלל הנחת כ-100 ק"מ של צינורות מים שקוטרם 2 עד 2.5 מטר, הקמת תחנות שאיבה, בריכות תפעוליות, ייצור משאבות ייחודיות, בניית מתקן הזרמה ייחודי אל נחל צלמון וכיסוי מאגרים תפעוליים, לשמירה על איכות מים גבוהה לאורך זמן.
כחלק מ"המוביל הארצי החדש" ומהמהפכה במשק המים בוצע פרויקט "חפץ חיים".
הפרויקט מחבר בין מערכת המים הארצית לבין "המערכת החמישית לאספקת מים לירושלים", ונועד להזרמת מים מותפלים לירושלים ולסביבתה.
המערכת כוללת ארבע יחידות שאיבה והכנה לשתיים נוספות, מתקני טיפול במים, קווי מים בתוואי מורכב בשל הפרשי גבהים, חציית שבעה כבישים וקידוחים אופקיים, בהם קידוח באורך 420 מטר בשיטת הצינורות המשולבים.
את הפרויקט הוציאה לפועל "שח"מ מקורות ביצוע".
הפיקוח והניהול של פעילות "המוביל הארצי החדש" נעשים מתוך חדרי הבקרה של "מקורות" במרחב המרכז ובחבל הירדן, המאפשרים מתן מענה לדרישות של צרכני המים השונים – משקי בית, מפעלים ושדות חקלאיים.
המהפכה התעשייתית השנייה הוא כינוי לתקופה שתחילתה במאה ה-19 בין 1840–1860 וסיומה במאה ה-20 בתחילת מלחמת העולם הראשונה.
ידועה גם כ"מהפכה הטכנולוגית" עקב ההתפתחות של טכנולוגיות רבות בזמנה, כגון: החשמל, הרכב הפרטי, תעשיית הפלדה, הטלגרף, רדיו, טלפון, הנורה החשמלית, שיטת פס הייצור, מנוע הבעירה הפנימי, דשנים כימיים, כרטיסי הניקוב, וכלי התעופה הראשונים ששימשו בפועל לצורכי תחבורה.
לצד התפתחות טכנולוגיות חדשות מאופיינת המהפכה התעשייתית השנייה בהמשך ההתפתחות של טכנולוגיות רבות שמקורן במהפכה התעשייתית כגון: סירות המנוע, הרכבות, תהליכי מיכון ושיטות ייצור.
המהפכות הטכנולוגיות התפתחו לצד ההתפתחות של תעשיות כלכליות חדשות כגון תעשיית הנפט, פלדה, חשמל, תקשורת שנשלטו בחלקן על ידי תאגידי ענק שזירזו תהליכים של גלובליזציה וסחר בינלאומי.
המהפכה התעשייתית השנייה נחשבת למהפכה שהפכה את ארצות הברית למעצמה עולמית לצד השפעה מסיבית על מדינות מערב אירופאיות רבות כגון: גרמניה, צרפת, בריטניה הולנד ועוד.
המעבר אפשר חינוך נרחב יותר שאפשר עיתונות ובניית מפלגת המון.
המהפכה התעשייתית השנייה שהתרחשה לקראת סוף המאה ה-19, וסבבה סביב פיתוחים כמו:
המצאות ופיתוחים משמעותיים לפי ציר זמן
בעקבות התפתחות טכנולוגית של שיטות לייצור המוני של פלדה ובמיוחד תהליך בסמר, החל בארצות הברית תהליך בקנה מידה היסטורי של בנייה גשרים ומבני מגורים ומשרדים גבוהים מאוד שכונו עם השנים גורדי שחקים.
התהליך החל ב-1874 עם סיום בניית גשר הפלדה הראשון בעולם, גשר אידס, לאחר 7 שנים של בנייה, גשר שנבנה בסנט לואיס במדינת מיזורי שבארצות הברית ואיפשר מעבר מעל נהר המיסיסיפי.
הגשר נבנה לצרכים עסקיים על ידי חברת "Keystone Bridge Company" שנוהלה ומומנה בידי אנדרו קרנגי מתוך אמונה בפלדה כדור הבא של חומרי הבנייה.
ההשקעה של קרנגי זכתה להצלחה.
הוא הקים את חברת הפלדה "Carnegie Steel Company" והפך אותה לאחת החברות הגדולות והמשמעותיות ביותר בשוק האמריקאי לייצור הפלדה.
בשנת 1884 נבנה גורד השחקים שתוכנן על יד ויליאם לה ברון ג'ני בשם "בניין הום אינשורנס" בעיר שיקגו, והיה לגורד השחקים הראשון שנבנה אי פעם בעולם.
"בניין הום אינשורנס" נבנה בעזרת שלד בניין עשוי מפלדה.
במהלך המהפכה התעשייתית השנייה התפשטו פסי הרכבת לאורך מערב אירופה וארצות הברית תוך כדי שהם מקשרים בן אזורים מרוחקים ומאפשרים סחר בהיקפים חסרי תקדים.
בניגוד למהפכה התעשייתית הראשונה שבה היה מרכז הפיתוח באירופה, בעיקר סביב בריטניה, במהפכה התעשייתית השנייה הפכה כלכלת ארצות הברית למרכז הכלכלי העולמי ולמעצמה עולמית, תוך כדי שהיא עוקפת את הכלכלה הבריטית והופכת לכוח הפוליטי והכלכלי החשוב בעולם .
במהלך החצי השני של המהפכה התעשייתית השנייה לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית נודעה הכלכלה האמריקאית ככלכלה מונופוליסטית שנשלטת בידי מספר בעלי הון שכונו הברונים השודדים/יזמי התעשייה.
מתוכה יצאו תאגידי ענק שהפכו למרכזים של תעשיות חדשות כגון פלדה, נפט וחשמל.
ביניהם לפי תעשיות : ג'ון ד.
רוקפלר (נפט), אנדרו קרנגי (פלדה), קורנליוס ואנדרבילט (רכבות וספינות), ג'יימס ביוקנן דיוק (טבק) וג'יי.
מורגן בנקאי עשיר, שנחשב למשמעותי ביותר מבין הברונים השודדים ושלט על תעשיות רבות כגון: בנקאות, חשמל, תקשורת ופלדה (לאחר שרכש את תעשיית הפלדה של אנדרו קרנגי).
המובנדין הוא חלבון ואנביני ירוק, שנמצא בתאי דם מסוג ונדוציט, של אורגניזמים מסוימים, ביניהם אסדיציה (בעיקר אורגניזמים שחיים בתוך המים).
זהו אחד מהחלבונים המעטים המכילים את היסוד הכימי ונדיום.
הכימאי הגרמני מרטין הנזה זיהה לראשונה ונדיום באסדיציות בשנת 1911. שלא כמו המוציאנין והמוגלובין, המובנדין לא מוביל חמצן.
המובסים היא סדרת טלוויזיה של נטפליקס משנת 2021.
בלש במשטרת ניו יורק מברוקלין שהוקצה לעבוד בנפה הקטנה ביותר במשטרת ברלין מחפש את אחיו, חייל צבא שנעלם בסוף מלחמת העולם השנייה ומסייע למפקדת במשטרת ברלין להילחם בפשיעה בברלין שלאחר המלחמה.
השוטר מברוקלין, מקס מקלפלין, בשנת 1946 התנדב לסייע בברלין ההרוסה שלאחר המלחמה בבניית המשטרה המקומית.
עם זאת, התוכנית שלו אינה לגמרי אנוכית, מכיוון שמקס מחפש את אחיו מוריץ מקלפלין וקיבל ידיעה שהוא בברלין.
כשהוא מגיע לשם, מקס פוגש את השוטרת הגרמנית אלסי גרטן.
יחד הם יצאו לעצור פושע חסר מצפון ולהביא אותו מאחורי סורג ובריח.
האיש שנקרא "יוצר המלאכים" מנצל את המהומה שלאחר המלחמה ואת המצוקה האישית של האוכלוסייה לביצוע פשעיו.
אבל האח מוריץ, אותו מקס בעצם פגש שוב, הפך ככל הנראה לעבריין.
במעין מסע נקמה אישי, הוא מחסל נאצים לשעבר שלדעתו ראויים לכך.
סגן הקונסול האמריקאי פרנקלין מבריח פושעים נאצים אלמחוץ לעיר ומקבל כתשלום נאמנות נאצית.
מכיוון שהמשטרה, בעזרתו של מקלפלין, צמודה לעקביו של יוצר המלאכים, הוא ניגש למתקפת נגד.
פצצה מתפוצצת במתחם וכאשר הניצולים בורחים מהבניין, הם יורים עליהם בנשק אוטומטי.
אלסי ומקס גם מצליחים לעצור את ייוצר המלאכים.
אך מכיוון שהוא יודע יותר מדי על האמריקאים והבריטים בגרמניה, הם לא יכולים למסור אותו למשפט.
סוכן שירות חשאי אמריקאי אוסף אותו במכוניתו.
כאשר אלסי חוזרת הביתה באותו ערב, היא מוצאת שם את בעלה, ששוחרר מהכלא הסובייטי, חולה סופנית.
מוריץ חטף את סגן הקונסול פרנקלין ואשתו.
הוא רוצה לפגוש את אחיו מקס "מתחת לעץ האגס".
מקס מוצא את החווה שבה גדלה אמו ממוצא גרמני ופוגש שם את מוריץ, שמענה את הקונסול על כך שנתן לנאצים לברוח.
מקס יורה במוריץ, שנופל מטה מקרקעית השחת.
בזמן שמקס מטפל באשתו של פרנקלין, מוריץ בורח למרות פציעתו בחזה.
הוא בדרך לאיטליה, שם הניחו לעצמם להביא את גדולי הנאצים לדרום אמריקה באמצעות "קו החולדות", מסלול מילוט נודע ששימש את הנאצים.
+עונהפרקשם מקוריאורך פרקתקציר11התעלול הראשון51 דקותמקס מדווח לטום פרנקלין, סגן הקונסול האמריקאי בברלין, שאשתו הבריטית השברירית והמפתה קלייר נמשכת מיד למקס.
הופעתה באירועים חברתיים, שנאתה לגרמנים והפלרטוטים השלההופכים אותה לאישיות צבעונית.
מקס מוקסם, אך בו בזמן חש את הסכנה שהיא מהווה.
בצד הגרמני, הוא עובד עם המפקחת הראשית אלסי גרטן, שבעלה כלוא במחנה שבויים רוסי.
כוח המשימה שלכם מורכב בעיקר מנשים ויתומים שיש להם רגלי כיסא המשמשות כאלות ושעברו לשטח בנק שאינו בשימוש.
במקביל הוא מחפש את אחיו הנעדר מוריץ, שאליו הוא מחובר באופן מבשר רעות דרך חוויה טראומטית בילדותו.
אך גם הרוסים גורמים לבעיות: מקס ואלסי בקושי מצליחים למנוע מחיילים רוסים לירות על אזרחים גרמנים חסרי הגנה, ההעובדים אצל הקצין הרוסי חסר המצפון איזוסימוב.
בחלק אחר של העיר מבקשת קארין, שנאנסה על ידי חיילים אמריקאים, מהרופא הברלינאי ואדון הפשע גלאדו, המכונה "יוצר המלאכים", לבצע הפלה בלתי חוקית.
מה שקארין עדיין לא חושדת: גלאדו דורש ממנה מחיר נורא.
אבל מקס לא רק עוסק ברצח הכפול של אנשי צבא, אלא גם לקצה אנונימי שמוביל אותו לגוויות של נאצים לשעבר ומשפחתו בבניין נטוש.
המעשה הזוועתי נראה כבימוי רצחני של המתיחה הראשונה מתוך ספר הילדים הגרמני "מקס ומוריץ", איתו משייכים שני האחים האמריקאים זיכרונות שמחים של אמם הגרמנייה.2האח של אדמונד58 דקותהקצין הרוסי איזוסימוב לא הסתיר זמן רב כי שוטר אמריקאי מניו יורק נמצא בגזרה האמריקאית של ברלין.
הוא רוצה לדעת מה השוטר באמת עושה.
הוא לא נרתע מעינויים כדי להשיג את המידע מהחבר הצעיר ביותר במשטרה, היתום היהודי גד, שבו יכולה אלסי גרטן להשתמש למטרותיה - ובכך נגד האמריקאים.
לאחר הנקמה שארגן ה"אנגלמאכר", הגינקולוג לשעבר ד"ר גלאדו, קארין בידיו כעת ודורש את התמורה שלו: לעבוד בארגון המחתרת המסוכן שלו.
לאחר שהוא מכריח אותה לרצוח עדת ראייה אקראית, קארין עוברת בהדרגה מקורבן פסיבי לעבריינית פעילה.
בינתיים, מקס מגלה שאחיו מוריץ מסתתר מאחורי רצח משפחה, כנקמה אכזרית בנאצים שהסתתרו.
באשר למוריץ, מתגלה שהוא דורש את שבועת הנאמנות שפעם ביקש מאחיו הקטן: נגד החוק, מקס צריך לצאת איתו למסע נקמה.3קשתות בענן55 דקותמקס חושש שמוריץ יכה שוב.
ומוריץ בעצם הולך לבעלת חנות האופניים ברתה שפיל בחנות שלה וחוטף אותה.
ברתה הייתה שומרת במחנה הנשים הנאצי ראוונסבריק ומוריץ רוצה לקבל דרכה מידע על הממונים עליה.
בינתיים, מקס ואלסי חוקרים את קארין - מבלי להבין עד כמה הם קרובים לרוצח החיילים האמריקאים, אולם מיד לאחר שנחקרה ירדה קארין למחתרת בברלין.
מקס פוגש את מפקדו לשעבר של מוריץ, גנרל רייט, שמספר לו על החוויות הטראומטיות במהלך שחרור מחנה הריכוז דכאו, ששינה את מוריץ לתמיד.
ושוב מקס מקבל מסר אישי מאחיו מוריץ.
זה מוביל אותו למחסן, שם הוא מוצא את ברתה שפיל הקשורה מתה, מכוויות קשות שלה.
התהליך מזכירה מאוד את המתיחה השנייה מ"מקס ומוריץ".4נקם57 דקותהמלצרית קארין, החשודה ברצח, ברחה ל"אנגלמאכר" והציעה לו את השתתפותה הפעילה בארגונו.
כמשימה ראשונה, היא קיבלה את המשימה להעביר מידע לגזרה המזרחית יחד עם מריאן.
במקביל, המשטרה מצופה על מלון "אלט באיירן", שבו "יוצר המלאכים" מנהל בית בושת, כיוון שהם מקווים למצוא שם את קארין.
אלסי נפגשת עם הקצין הרוסי איזוסימוב, שנותן לה את ההזדמנות לראות את בעלה לאופולד שוב, בתנאי שתמסור לו מידע על מקס.
אלסי מסכימה ומתחילה להתבונן בעמיתה.
אבל אז מקס נחטף על ידי הנקא, ארגון יהודי חשאי שמנהל מסע נקמה נגד נאצים שירדו למחתרת.5בטן מלאה57 דקותמשחק החתול והעכבר של שני האחים עולה מדרגה.
מקס לא מוצא את מוריץ בעצמו, אבל לפחות הוא ימצא את המקלט שלו.
שם מוריץ מתעלל בקורבן הבא שלו, אוטו אוברלנדר, קצין נאצי בכיר.
בינתיים, השוטר היהודי גד גילה שקארין בעצם שוהה במלון "אלט באיירן".
כשמקס ואלסי רוצים לעצור אותה, קארין יורה ברובה נגד מטוסים לעבר המשטרה.
היא מצליחה לברוח במהומה שלאחר מכן ולהזהיר את "אנגלמאכר" על הגעת המשטרה.
על מנת להגן על עצמו, הוא משכנע את קארין להרוג את מריאן הפצועה.
כי היא חלשה מכדי לברוח.
קארין עושה מה שהוא מבקש ממנה - ובכך חושפת לא רק את חברתה היחידה, אלא בסופו של דבר גם את עצמה.
קלייר מבקרת את מקס בחדר המלון שלו ומבהירה לו שהיא רוצה ממנו יותר.
קס עדיין מתנגד לקסמה ומתמקד לחלוטין באחיו.
כאשר הם נפגשים, שני האחים מנהלים קרב אגרופים ללא רחמים.
הם פוגעים זה בזה עד שמקס נשאר מחוסר הכרה על הקרקע ומוריץ בורח.6מבורך55 דקותקארין וד"ר גלאדו סבורים כי בידי המשטרה מידע רב מדי על מעשי העיסוק הבלתי חוקיים של רופא הנשים לשעבר ורוצים לשים סוף לרדיפות מצד שוטרי החוק פעם אחת ולתמיד.
כשמקס מגיע לאחר ריב עם אחיו מוריץ בבית הסירות, הקצין הנאצי אוברלנדר שוכב מת לידו.
אבל הוא חייב להודות שאחיו כבר לא יכול להינצל ושהוא כבר לא יכול להגן עליו.
אלסי מבקשת מאיזוסימוב לשחרר את בעלה לאופולד.
בתמורה, היא מציעה לו להמשיך ולשתף איתו פעולה.
באותו לילה ניסה לאופולד, יחד עם אסירים אחרים, להימלט מהשבי הרוסי.
במסיבה בביתו של פרנקלין, מקס נכנע לבסוף לקלייר.
לא הוא ולא קלייר חושדים כי פרנקלין צופה בהם.
ואז מוריץ מופיע במסיבה - במדים אמריקאים.
איש מהנוכחים לא התייחס אליו במיוחד.
המטרה של מוריץ היא עדיין להביא את אחיו לצידו.
מקס נותן לו הזדמנות אחרונה.7אימא50 דקותמוריץ מוצא עדויות לכך שמפקדו של מקס פרנקלין מסייע לנאצים לשעבר בכך שמספק להם ניירות מזויפים.
בתמורה, פרנקלין דורש חפצי אמנות גנובים.
עבור אהבתו הקנאית לאמנות, הוא אפילו מוכן להרוג עבור סחר חליפין לא מוסרי זה.
מקס נתמך כעת על ידי קלייר בחקירתו.
היא נותנת לו גישה למרתף בווילה שלהם, ואכן יש שם הרבה יצירות אמנות חשובות.
קלייר הרוסה כשהיא מבינה שבעלה משתף פעולה עם הנאצים שחיסלו את משפחתה.
היא מחליטה לעזוב את פרנקלין ורוצה לחזור ללונדון.
קארין ו"יוצר המלאכים" מתאמנים עם טרודה כיצד עליה להטמין את הפצצה בתחנת המשטרה.
טרודה מתגלה כעצבנית מדי, ואז "יוצר המלאכים" הורג אותה בדם קר.
אחר כך הוא מפציר בקארין לשתול את הפצצה בעצמה.
בינתיים, מקס ומוריץ מתווכחים מה צריך לקרות לפרנקלין.
מוריץ רוצה לירות בו, בעוד שמקס דוגל בהעמדתו של פרנקלין לדין.
למחרת מוריץ מתחפש לנהג וחוטף את פרנקלין וקלייר ממכוניתם.8הביתה54 דקותתוכניתו של "יוצר המלאכים" עובדת: הפצצה מתפוצצת, השוטרים בורחים, ואנשיו של "יוצר המלאכים" מפילים את הפקידים הנמלטים.
אבל מתנקש, שנפצע קשה על הקרקע, חושף בפני אלסי את מקום הימצאו של "יוצר המלאכים".
מקס ואלסי סוף סוף עוקבים אחריו ולוקחים אותו לחקירה בתחנת המשטרה.
"יוצר המלאכים" קורא לשיחה את הסוכן האמריקאי הבכיר בוב טרוויס, המשרד לשירותים אסטרטגיים.
מוריץ עדיין שומר את קלייר ופרנקלין בחווה מחוץ לברלין, שם גדלו האחים עם אמם.
מקס עוקב אחריו ופורץ עימות מרתק בין השניים.
טיילור קיטש בתפקיד מקס מקלפלין: השוטר ניו יורקי שמגיע לברלין בשנת 1946 כדי לסייע בהקמת כוח משטרה.
בן 31, גדל בברוקלין, דור שלישי בניו יורק.
אמו הייתה מהגרת גרמנית ויש לו אח גדול, מוריץ.
ערב אחד כשמקס היה בן תשע, אביו חזר שיכור הביתה והתווכח עם אמו של מקס.
הוא איים עליה בנשק השירות שלו וירה ירייה, שהרגה אותה במקום.
מקס רץ לאמו המתה, מה שעורר את אביו עוד יותר, כך שהפנה את האקדח אל מקס.
הוא ירה שוב, אך מוריץ זרק את עצמו לקו האש, יירט את הכדור ובכך הציל את חיי אחיו הקטן.
החוויה הטראומטית מחברת בין האחים לטוב ולרע.
מקס התחתן עם ילדה מהשכונה מוקדם, אך הקשר לא נמשך זמן רב.
יש בו משהו שמונע ממנו ליהנות מהחיים, מלעסוק במערכות יחסים.
למקס יש קשר מועט עם אשתו, אך הם מטפלים יחד בבנם ג'ימי בן העשר.
מקס כותב מכתב מדי שבוע ומדבר איתו באופן קבוע בטלפון.
הודות לאמו, מקס דובר גרמנית די טוב.
יא גם העניקה לבניה שמות גרמניים, הנגזרים מהאחים המפורסמים מקס ומוריץ, הידועים לשמצה בשל מתיחותיהם המרושעות.
מקס נוסע לברלין ביחס של אידיאליסט כחול עיניים והוא שם אחראי לבנייה מחדש של משטרת ברלין בגזרה האמריקאית.
אבל יש גם סיבה אישית שמקס יגיע לברלין: הוא חושד ששם נמצא אחיו הנעדר.
מייקל סי הול בתפקיד טום פרנקלין: סגן הקונסול בגזרה האמריקאית בברלין המקושר היטב גם מעבר לגבולות הגזרה.
הוא למד משפטים בסטנפורד כי משפחתו רצתה כך.
הוא גם קיבל את ההחלטה לנסוע לגרמניה בניגוד לרצון משפחתו.
תפקידו הרשמי של פרנקלין בברלין כסגן קונסול, די מייצג, אך משימתו האמיתית היא ריגול.
גישתו מתאפיינת באינטרס עצמי טהור.
ברלין היא המקום המושלם עבורו.
טום פרנקלין הוא הממונה הרשמי על מקס.
הוא מעודד את מקס לאסוף עבורו מידע שהוא יכול להשתמש בו לצורך עבודת הריגול שלו.
מערכת היחסים ביניהם הזדקנה מעט, מה שאולי נובע גם מהמראה הדומיננטי של פרנקלין.
לוגאן מרשל-גרין בתפקיד מוריץ מקלפלין: אחיו הגדול של מקס שיצא למלחמה בשביל אמריקה.
בן 35. אחיו הגדול של מקס.
חייל האוגדה האמריקאית ה-45 של חיל הרגלים.
דווח כנעדר, אך פעילים ברחובות ברלין עם אג'נדה משלו: הוא עוקב אחר נאצים זקנים בהם הוא רוצה לנקום והורג אותם.
חוש הצדק שלו מקראי וחסר רחמים, מאוד פתולוגי.
חוויה טראומטית בילדותו ובמלחמה הרסה אותו.
סיפורי מקס ומוריץ מספקים לו את הבסיס למעשי הנקמה האכזריים שלו.
בהשקפת עולמו המעוותת, הוא מקווה שמקס יצטרף אליו.
(אנסון בון גילם את הדמות בצעירותו)
נינה הוס בתפקיד אלסי גארטן: אלסי עומדת בראש תחנת משטרה מאולתרת בברלין שסועת המלחמה.
סוף שנות ה־30, נולדה וגדלה בברלין.
נקרעת כמו העיר ברלין, אחרי שבעלה לאופולד נעדר ברוסיה.
אבל אלסי חושדת שהוא עדיין חי.
היא צודקת: הוא מוחזק במחנה שבויים בברלין.
אלסי תרגל אחר הרוסים כדי להחזיר את בעלה.
על מנת להשיג יותר תלושי מזון, עבדה אלסי תחילה כאשת הריסות.
ואז היא קיבלה הצעה להצטרף למשטרה והיא הסכימה לכך במהירות.
עבודה זו מרוויחה לא פחות כסף, אך אינה תובענית פיזית.
אלסי מאמינה שהיא יכולה ליצור ברלין טובה יותר, ברלין חדשה הבנויה על אפר ההריסות.
כמו ברוב מחוזות המשטרה בברלין, בעיקר נשים עובדות במחוז ואלסי היא ראש המדור, המחוז שלה נמצא בגזרה האמריקאית.
המטרה האצילית של אלסי היא ליצור עתיד טוב יותר לעצמה ולבעלה, שהיא מכירה עמוק בפנים שהיא תראה אותו שוב.
אבל המחיר שהיא צריכה לשלם על זה הוא גבוה.
טאפנס מידלטון בתפקיד קלייר פרנקלין: אשתו הקפריזית של סגן הקונסול האמריקאי, שימיה מורכבים ממסיבות והרפתקאות חובבות.
בת 35, נולדה וגדלה בסאסקס, אנגליה.
אף אחד לא יודע איך זה באמת נראה בתוכה.
מצד אחד היא נהנית מהחיים במעמד הגבוה, מצד שני מזהים את הבדידות הגדולה שבה.
עם מסיבות וזוהר, מייסדת מועדון עקרות הבית האמריקאי בברלין, תמיד חיוך על פניה: היא המארחת המושלמת, אבל היא שותה יותר מדי.
כשקלייר פוגשת את מקס, היא נמשכת אליו מיד.
אביה של קלייר ושני אחיה נהרגו כולם במלחמה בזמן בילוי עם פרנקלין בוושינגטון הבירה.
היא חוותה את המלחמה רק מעבר לאוקיינוס האטלנטי, אך אחיה ואביה היו קרובים אליה ושנאתה לגרמנים יורדת עמוק.
הצד האפל שמעצב את דמותה בא לידי ביטוי כשהיא מבינה שבעלה טום מסייע לנאצים לשעבר להימלט.
סבסטיאן קוך בתפקיד ד"ר הרמן "אנגלמאכר" גלאדו: רופא נשים שמשתמש בכישוריו בצורה מושכלת.
מומחיותו של "יוצר המלאכים" נוגעת לשוד, חטיפה, שוק שחור, רצח וזנות.
יש לו צוות של 70 איש ורובם נשים.
הוא דיסקרטי ומעטים יודעים מי הוא באמת - למעט האנשים שעובדים בשבילו.
הוא אגדה בברלין וכולם מכנים אותו אנגלמאכר, "יוצר מלאכים".
לפני המלחמה הוא היה רופא נשים.
כינויו נגזר מהעובדה שהוא מסייע לנשים בהפלות, שהן לרוב אינן יכולות להרשות לעצמן.
על שירותו הוא דורש טובות מהנשים.
טובות הנאה אלה מכסות את כל קשת הפעילות הפלילית שלו: מזנות, הברחות וריגול ועד לרצח.
"אנגלמאכר" מורכב כמו העיר ברלין - הוא נבל, אך גם מגלה חמלה רבה כלפי הקורבנות.
חמלה זו מבטיחה את נאמנות אנשיו.
מקסימיליאן ארנרייך בתפקיד גד, יתום יהודי המשרת במשטרה כצייר קלסתרונים.
לנה דורי בתפקיד טרודה שוויינשטאגר, שוטרת.
בנג'מין סדלר בתפקיד לאופולד גרטן, בעלה של אלסי שנשבה בהיותו חייל בוורמאכט.
איוואן גוורה בתפקיד אלכסנדר איזוסימוב: קצין סובייטי, יליד גאורגיה, האחראי לניהול הגזרה הסובייטית של ברלין.
מאלה אמדה בתפקיד קארין מאן: מלצרית שמשתפת פעולה עם "יוצר המלאכים".
הסדרה הופצה בנטפליקס ב-18 באוגוסט 2021. הסדרה נכתבה על יד מאנס מארילנד, והופקה על ידי Tandem Productions ואולפני Bron.
הצילומים נערכו בפראג ובמקומות הסובבים אותה בצ'כיה.
המהפכות האטלנטיות היו מהפכות רבות ב בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. בעקבות עידן הנאורות החלו להתפשט רעיונות ביקורתיים כלפי מונרכיות אבסולוטיות.
עד מהרה התרחש גל מהפכני במטרה לסיים את השלטון המלוכני, להדגיש את האידיאלים של הנאורות ולהפיץ את הליברליזם.
ב-1755 אירעו סימנים מוקדמים לשינויים ממשלתיים עם היווצרות הרפובליקה הקורסיקנית ו.
הגדולה מבין המהפכות הללו הייתה המהפכה האמריקאית ב-1765, שבה הרגישו קולוניסטים אמריקאים שמוטלים עליהם מיסים ללא ייצוג על ידי הפרלמנט של בריטניה הגדולה, והקימו את ארצות הברית.
המהפכה האמריקאית העניקה השראה למהפכות אחרות, כולל המהפכה הצרפתית ב-1789 ומרד העבדים בהאיטי ב-1791. מהפכות אלו נוצרו בהשראת ההשתמעות של חופש אישי עם הזכות לבעלות על רכוש – רעיון שהפיץ אדמונד ברק – ועל ידי השוויון, רעיון שבא לידי ביטוי בחוקות שנכתבו כתוצאה מהמהפכות הללו.
היו תהפוכות קטנות יותר בשווייץ, רוסיה וברזיל.
המהפכנים בכל מדינה ידעו על המהפכות האחרות ובמידה מסוימת קיבלו השראה או חיקו אותם.
תנועות העצמאות בעולם החדש החלו עם המהפכה האמריקאית בשנים 1765–1783, שבה צרפת, הולנד וספרד סייעו לארצות הברית כאשר היא הבטיחה עצמאות מממלכת בריטניה הגדולה.
בשנות ה-90 של המאה ה-18 פרץ מרד העבדים בהאיטי.
כאשר ספרד הייתה קשורה במלחמות אירופה, המושבות הספרדיות היבשתיות הבטיחו עצמאות בסביבות 1820.
בפרספקטיבה ארוכת טווח, המהפכות היו מוצלחות ברובן.
הם הפיצו באופן נרחב את האידיאלים של ליברליזם, רפובליקניזם, הפלת האריסטוקרטיות, המלכים והכנסיות המבוססות.
הם הדגישו את האידיאלים האוניברסליים של הנאורות, כמו שוויון כל בני האדם, לרבות צדק שווה על פי חוק על ידי בתי משפט, בניגוד לצדק מסוים שניתנו בגחמתו של אציל מקומי.
הם הראו שהמושג המודרני של מהפכה יכול למעשה לעבוד בפועל.
מנטליות מהפכניות נולדו וממשיכות לפרוח עד היום.
הנושא האטלנטי הנפוץ מתפרק במידה מסוימת מקריאת יצירותיו של אדמונד ברק.
ברק תמך תחילה במתיישבים האמריקאים ב-1774, ואימץ את הדעה שרכושם וזכויות אחרות שלהם הופרו על ידי הבריטים ללא הסכמתם.
בניגוד לכאורה, ברק הבחין והצטער על תהליך המהפכה הצרפתית בספרו "הרהורים על המהפכה בצרפת", שכן במקרה זה רכוש, זכויות ודתיות הוסרו סופית על ידי המהפכנים ולא על ידי הכתר.
בשני המקרים הוא עקב אחר התאוריה של מונטסקייה לפיה הזכות להחזיק ברכוש היא מרכיב חיוני של חירות אישית.
המהפכות שהתרחשו במסגרת המהפכות האטלנטיות
באיי הבתולה הבריטיים התרחשו מרידות עבדים קטנות בשנים 1790, 1823 ו-1830.
סטפנר הנדל בקנטון ציריך, שווייץ (1794–1795)
מלחמת פולאני (21 בפברואר 1804–1808) והקמת ח'ליפות סוקוטו.
מרד הדקבריסטים (14 בדצמבר 1825)
המהפנט הוא סרט מותחן פעולה ומדע בדיוני אמריקאי משנת 2023, בבימויו של רוברט רודריגז, שכתב את התסריט יחד עם, דניאל פארדו, הלה פינלי, דייאו אוקניי, ג'ף פאהי, מקס בורנשטיין, ג'קי ארל היילי ו-ויליאם פיכטנר.
בסרט מככבים בן אפלק ואליס בראגה.
רודריגז גם הפיק, צילם וערך את הסרט.
דני רורק, בלש במשטרת אוסטין, נזכר בפני המטפלת שלו בחטיפת בתו בת השבע, מיני, שהובילה לפירוק נישואיו.
לאחר מכן, הוא נאסף על ידי שותפו, ניקס, שמודיע לו שהם קיבלו שיחת טלפון אנונימית על כספת בבנק שתישדד.
הם עדים לאדם מסתורי שנותן הוראות שלא נשמעות לאישה, עובדי בנק ושוטרים אחרים, שלכאורה ממלאים אחר פקודותיו כשהוא נכנס לבנק.
רורק דוהר אל הכספת שהם מתכננים לשדוד, מוצא בתוכה תמונה של מיני עם ההודעה "מצא את לב דלריין" כתובה עליה.
רורק רודף אחרי האיש לגג, שם הוא רואה אותו מצווה על שני שוטרים לירות זה בזה בזמן שהאיש נמלט.
משוכנע שלשוד יש קשר להיעלמות בתו, רורק חוקר.
עקבות שניהל ניקס בשיחת הטלפון שהם קיבלו מובילה את רורק לכתובת של מגדת העתידות דיאנה קרוז.
לאחר שהוא מתאר בפניה את האיש מהשוד בבנק, לקוח של קרוז, בשליטתו של אותו אדם, נוסע באופנוע דרך החלון של קרוז לפני שהוא מתאבד.
רורק לוקח את קרוז למעצר.
היא מסבירה שהאיש המסתורי מהבנק נקרא "לב דלריין" ושהוא וקרוז שניהם ה"מהפנטים" הנמלטים: מהפנטים רבי עוצמה שהוכשרו על ידי "חטיבה" ממשלתית חשאית לשלוט במוחם של אנשים.
רורק חסין באופן מסתורי בפני שליטה מוחית כזו כאשר קרוז מנסה להפעיל זאת עליו.
בינתיים, דלריין מחוץ לתחנת המשטרה מצווה על ניקס לתקוף את רורק וקרוז, ואז קרוז יורה בו למוות מתוך הגנה עצמית.
שם, הם לומדים מאיש קשר לשעבר של החטיבה, ג'רמיה, שדלריין מחפש את "דומינו", נשק רב עוצמה שפותח על ידי החטיבה, נגנב והוסתר על ידי דלריין כשנמלט.
לאחר מכן, דלריין ניגב את זכרונו והשאיר מאחור "טריגרים" שגרמו לו להיזכר בהדרגה במיקומו של דומינו ולהחזיר לעצמו את הכוח ההיפנוטי שלו.
דלריין מתגלה בסופו של דבר כג'רמיה בתחפושת שרודף אחרי רורק וקרוז דרך סביבה שנבנתה בהיפנוט לפני שרורק מנצל את כוחו ההיפנוטי שלא היה ידוע קודם לכן, ומאפשר להם לברוח.
רורק וקרוז מחפשים את ריבר, האקר מתבודד של החטיבה, שמגלה את אשתו של רורק, ויויאן, במסד הנתונים של החטיבה.
מאוחר יותר, רורק חוקר בעצמו את מסד הנתונים של ריבר ומגלה שמיני היא דומינו, בתם של שני מהפנטים רבי עוצמה: רורק וקרוז (שמתגלה כי היא ויויאן).
כאשר "קרוז" קוטעת אותו, רורק מבין שהחדר וכל האירועים עד לנקודה זו היו מבנים היפנוטיים.
הוא מתעורר בחדר גדול המאוכלס בסוכני החטיבה, את כולם הוא ראה לאורך כל הסיפור שנבנה, כולל ניקס ו"דלריין".
ויויאן ו"דלריין" מסבירים שרורק וויויאן שניהם מהפנטים, ובתם מיני נולדה וגדלה בתוך החטיבה, אבל שהוא נמלט איתה כדי למנוע ממנה להפוך לנשק שלהם.
בעודו מחביא אותה ומוחק את זיכרונו, רורק כבר לא זוכר היכן היא נמצאת, והחטיבה מעבירה אותו על מבנים של החיפוש אחריה כדי לגרום לו להיזכר.
רורק מחובר בחזרה למבנה, שם הוא חוזר על הפגישה עם המטפלת שלו ועל שוד הבנק.
עם זאת, רורק נמלט במהרה תוך שימוש בכוחותיו שלו ונמלט כשהחטיבה מבינה ש"מצא את לב דלריין" מתייחס לא לאדם אלא ל"שביל עמק הצבי": מיקומה של חווה שבה הוריו האומנים של רורק הסתירו את מיני.
רורק מגיע לחווה ומתאחד עם מיני, שהייתה בת שלוש שנים ושולטת בכוחות ההיפנוטיים שלה.
החטיבה מקיפה את החווה אבל כל זה מתגלה כעוד מבנה של יצירתה של מיני.
מיני משחזרת את זיכרונותיה של ויויאן שהייתה מעורבת בבריחתם של רורק ומיני וכי זיכרונה נמחק לאחר מכן, כך שכאשר מיני תהיה חזקה מספיק כדי להביס את החטיבה כולה בבת אחת, ויויאן תוכל להוביל אותם אליה מבלי משים.
מיני מאלצת את סוכני החטיבה להרוג זה את זה, והיא, הוריה והורי האומנה של רורק חוגגים את חירותם החדשה.
מאוחר יותר, מתגלה ש"דלריין" שרד את היריות, לאחר שבנה את אביו האומן של רורק שייראה כמוהו במהלך הקרב עם מיני.
בן אפלק - דני רורק
אליס בראגה - דיאנה קרוז
ג'קי ארל היילי - ג'רמיה
Hypnotic עוד ב-2002, וכינה אותו כ-"אחד הסיפורים האהובים עליי".
עוד ב-2002, וכינה אותו "אחד הסיפורים האהובים עליי".
בנובמבר 2018, רודריגז אושר לביים את הסרט, כאשר מקס בורנשטיין כתב את התסריט המקורי ל-"Studio 8".
בנובמבר 2019, דווח Studio 8 כי יפיק יחד עם אולפני Solstice, אשר היו להם זכויות הפצה מקומיות.
בנובמבר 2019, בן אפלק היה אושר לככב בסרט.
במאי 2021 נוספה אליס בראגה, כאשר הצילומים היו אמורים להתחיל ב-20 בספטמבר באוסטין, טקסס.
בספטמבר 2021 הצטרפה הלה פינלי לצוות השחקנים.
באוקטובר 2021, דווח שדייאו אוקניי, ויליאם פיכטנר ודניאל פארדו הצטרפו גם לצוות השחקנים.
הצילום הראשי החל באוסטין ב-27 בספטמבר 2021 והסתיים ב-19 בנובמבר של אותה שנה.
המובחר שבמובחרים הוא סרט אמנויות לחימה אמריקאי משנת 1989, בבימויו של רוברט רדלר.
הסרט בוחן נושאים של התמדה, מסירות ואחדות.
הוא גם מתעמק בהבדלים תרבותיים ובכוחן של אמנויות לחימה כאמצעי לצמיחה אישית וגילוי עצמי.