tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במקרה בו נשאר קלף בודד בסוף הספירה, הוא הולך למי שהכריז על מנת להשלים זוג.
מבנה הקלפים ארוך יותר ממשחק קלפים רגיל המשמש בברידג' או פוקר, למשל.
למעשה, כמות הקלפים שכל שחקן מחזיק בידו גדול (24 במשחק לשלושה שחקנים, 18 לארבעה שקנים ו־15 לחמישה שחקנים) מכדי ששחקן רגיל יצליח להחזיק בידיו קלפים בפורמט הרגיל.
המידה הקלאסית של קלפי הטארוט הוא 60X112 מ"מ.
משחק הטארו הומצא עבור ארבעה שחקנים.
עם זאת, ישנן גרסאות לשלושה או חמישה שחקנים.
לאחר שמוגדר מי המחלק, הוא מחלק את הקלפים שלושה שלושה כאשר הוא מתחיל בשחקן שלימינו נגד כיוון השעון כך שהוא מחלק לעצמו אחרון.
במהלך החלוקה הוא מפריש 6 קלפים לקופה (שמכונה chien - כלב) באופן שבו הוא רוצה.
עם זאת, המחלק לא יכול:
לשים מספר קלפים בקופה בפעם אחת (בגרסה המעודכנת לא ניתן לשים מעל שלושה קלפים בפעם אחת).
לשים את אחד משלושת הקלפים הראשונים או האחרונים בערימה.
במשחק עם שלושה משתתפים מחלקים את הקלפים, ארבעה, ארבעה (סה"כ עשרים וארבע לכל שחקן) ובקופה שישה קלפים גם כן.
במשחק עם חמישה משתתפים, לכל שחקן חמישה עשר קלפים ובקופה שלושה קלפים.
בסיום החלוקה, אם לשחקן יש רק קלף ממוספר אחד (atout) והוא המספר 1 ("קטן"), הוא חושף את קלפיו והחלוקה מבוטלת.
היד הזו נקראת "קטן יבש" (le Petit est sec).
המכירה הפומבית הוא השלב בו יוחלט מי מהשחקנים ישחק נגד כל האחרים.
המכירה מתנהלת לאחר סיום החלוקה.
כל שחקן מכריז בתורו (מהראשון בחלוקה ונגד כיוון השעון עד המחלק שמכריז אחרון) ומעריך האם הוא יכול לנצח או לא.
שחקן שחושב שהוא יכול לנצח יכול לבחור אחת מ־4 חוזים אפשריים:
garde - שומר, הכרזה זו תעניק ניקוד כפול
garde sans le chien - שומר בלי הקופה, הכרזה זו תעניק פי ארבעה נקודות
garde contre le chien - שומר נגד הקופה, הכרזה זו תעניק פי שישה נקודות
כל שחקן בתורו מכריז pass (שום חוזה) או חוזה כלשהו מתוך הארבעה, כאשר אם כבר הוכרז משהו השחקנים הבאים יכולים רק להכריז על חוזה גבוה יותר.
כל שחקן יכול להכריז רק פעם אחת.
לאחר שכולם הכריזו, אם החוזה הוא Petite או garde, המכריז לוקח את ששת הקלפים שבקופה ומציג אותם לכולם.
במקום ששת הקלפים האלה הוא מוריד שישה קלפים מהקלפים שאצלו בלי להציגם לאחרים.
בקלפים שהוא מוריד, לא ניתן להוריד את אחד הקצוות או מלכים (אין בעיה להוריד קלפי מלוכה אחרים).
אסור גם להוריד "אטו" אלא אם אין ברירה אחרת, במקרה כזה יש להציג את ה"אטו" שהוא מוריד.
הקלפים שהוא הוריד יהיו הנקודות הראשונות שהוא צובר.
במקרה של חוזה garde sans le chien, המכריז לא מציג את הקופה והוא לא יכול להחליף את הקופה בקלפים אחרים.
הקופה הופכת להיות הנקודות הראשונות שהוא צובר.
במקרה של חוזה garde contre le chien, הקופה הועברת להגנה (שלושת השחקנים האחרים) ואלו יהיו הנקודות הראשונות של ההגנה.
לחלופין, ניתן להכריז על סלאם (זכייה בכל הקלפים); הכרזה זו תעניק בונוס של 400 נקודות למכריז או 200 נקודות להגנה, אם המכריז כשל בביצוע ההכרזה.
אם שום שחקן לא הכריז, החלוקה בטלה ומחלקים את הקלפים מחדש.
שחקן יכול שלא להכריז ולהמתין לסיבוב הכרזה שני.
כלל זה בא למנוע ויתור על חלוקות קלפים ומניעה של חלוקות רבות.
כלל זה אינו משוחק בתחרויות רשמיות.
גרסה זו אינה מקובלת בטורניר משחקים.
באזורים מסוימים בצרפת בין ההכרזות petite ו־garde יש הכרזה pousse.
במקרה כזה מספר הנקודות יוכפל ב־1, 2, 4, 8, 16 בהתאם להכרזה.
כאשר שחקן מכריז ויש שחקן אחר שמכריז מעליו, לאותו שחקן יש אפשרות להכריז מעל המכריז השני.
מספר הנקודות שהמכריז צריך להגיע עליו תלוי בכמות ה"קצוות" המכריז זוכה בהם במהלך המשחק:
ללא "קצוות", המכריז צריך להגיע לפחות ל־56 נקודות
עם "קצה" אחד, המכריז צריך להגיע לפחות ל־51 נקודות
עם 2 "קצוות", המכריז צריך להגיע לפחות ל־41 נקודות
עם 3 "קצוות", המכריז צריך להגיע לפחות ל־36 נקודות
בנוסף למכירה הפומבית יש עוד כמה הכרזות שמבוצעות במהלך המשחק (בדרך כלל בתור הראשון של השחקן שרוצה להכריז).
הכרזות אלו יזכו את המכריז או ההגנה בנקודות נוספות.
poignée הוא מצב בו המכריז מחזיק בידיו כמות גדולה של "אטו" (קלף ה"סליחה" נחשב לאטו לצורך הכרזה זו).
שחקן רשאי להכריז הכרזה זו ובמקרה שהוא מכריז, הוא צריך להציג את כמות האטו לפי ההכרזה.
הודעה זו מזכה את המכריז בנקודות נוספות.
יש שלושה סוגים של poignée:
היד הפשוטה: צריך להציג 10 אטו (13 במשחק של שלושה שחקנים, 8 במשחק של חמישה שחקנים) הבונוס הוא 20 נקודות.
היד הכפולה: צריך להציג 13 אטו (15 במשחק של שלושה שחקנים, 10 במשחק של חמישה שחקנים) הבונוס הוא 30 נקודות.
היד המשולשת: צריך להציג 15 אטו (18 במשחק של שלושה שחקנים, 13 במשחק של חמישה שחקנים) הבונוס הוא 40 נקודות.
הבונוסים האלה קבועים, ללא תלות בחוזה שהוכרז.
הבונוס הזה מגיע לזוכה ביד שתשוחק.
כך למשל אם המכריז מפסיד, הבונוס הולך לאחרים.
יש גרסאות בהם הבונוס הולך תמיד למכריז וכאשר המכריז מפסיד הוא מקבל את הבונוס בערך שלילי.
את היד יש להציג לפני התור הראשון של המכריז.
יש להציג אטו לפי הכמות שהוכרזה.
הצגת קלף ה"סליחה" מציין שלשחקן אין "אטו" נוספים.
אין חובה להציג את הקצוות, המכריז רשאי להציג את ה"אטו" שהוא רוצה לפי הכמות הנדרשת.
אם הקטן מונח רק בהנחה האחרונה אומרים שהוא בקצה.
הזוכה בהנחה האחרונה, שכוללת את ה"קטן" מקבל בונוס של 10 נקודות, שמוכפלת בערך של החוזה.
כאשר לשחקן אין "אטו" בידו, הוא יכול להכריז "מחסור באטו" לפני להוא מניח את הקלף הראשון.
באותו אופן, כאשר שחקן אין דמויות (קלפי מלוכה) בידו, הוא יכול להכריז על "מחסור של דמויות".
ההודעה נעשית על פי הקלפים ביד ולא לוקחים בחשבון את קיומם או מחסורם בקופה.
הכרזות מחסור אלו מעניקות בונוס המשתנה ממקום למקום.
הכרזה זו אינה חלק מכללי המשחק לפי הפדרציה הצרפתית לטארו ולא מוכרזות במסגרת תחרויות רשמיות המאורגנות על ידיה.
המכריז של החוזה ישחק נגד שלושה יריבים שנקראים ההגנה.
הקלף הראשון משוחק על ידי השחקן שנמצא מימין למחלק.
כל אחד בתורו שם קלף כאשר הסדר הוא נגד כיוון השעון.
השחקן שזכה בסיבוב הראשון מתחיל את הסיבוב השני, הזוכה בסיבוב השני מתחיל את הסיבוב השלישי וכן הלאה.
המשחק מתנהל לפי הכללים הבאים:
הקלף הראשון ששמים בכל סיבוב קובע מהי הצורה שהשחקנים האחרים מחויבים לשים.
אם הקלף הראשון הוא "אטו", כל השחקנים מחויבים לשים "אטו".
אם הקלף הראשון הוא קלף ה"סליחה" אז הקלף השני מגדיר את הצורה.
אם משחקים על צבע, השחקנים חייבים לשים קלף מאותה הצורה אולם לא מחויבים לעלות על הערך הגבוה ביותר שכבר שמו.
אם אין לשחקן את הצבע המבוקש הוא מחויב לשחק "אטו" (נקרא גם "לחתוך").
אם שחקן אחר כבר שיחק אטו, מחויבים לשחק אטו גבוה יותר.
אם משחקים אטו, השחקנים מחויבים לשחק אטו גבוה יותר ממה שכבר הונח.
אם לשחקן איו אטו גבוה יותר, הוא מחויב לשחק באטו נמוך יותר.
ניתן לשחק בקלף לפי בחירה רק אם אין את הצורה הנדרשת ושום אטו.
את קלף ה"סליחה" ניתן לשחק מתי שרוצים, בלי קשר לחוקים שהוצגו לעיל, חוץ מבסיבוב האחרון.
הקלף אינו מאפשר זכייה בסיבוב (מלבד בהכרזה על סלאם שבו הוא מונח בסיבוב האחרון ולוקח את הסיבוב) אבל הקלף נשאר אצל המניח.
המניח נותן קלף רגיל חליפי לזוכה בסיבוב.
אם ה"סליחה" מונח בסיבוב האחרון הוא עובר לזוכה בסיבוב.
במקרה של סלאם שבו קלף ה"סליחה" נמצא בצד של ההגנה, הקלף נשאר אצל ההגנה שמקבלים עליו 4 נקודות.
במקרה של סלאם שבו קלף ה"סליחה" נמצא בידי המכריז, הקלף צריך להיות מונח בסיבוב האחרון, והוא זוכה בסיבוב האחרון.
בסוף המשחק, סופרים את הנקודות הכלולות בקופות של המכריז מצד אחד ושל ההגנה מצד שני (סה"כ 91 נקודות).
כדי לזכות, המכריז צריך לקבל לפחות את הנקודות הנדרשות בהתאם למספר הקצוות שהוא זכה בהם (מפורט בפסקת החוזים).
מספר הנקודות בו הוא זכה הוא מספר הנקודות מעל למינימום הנדרש (למשל אם הוא זכה בקצה אחד והוא זכה ב־55 נקודות התוצאה תהיה 4 נקודות מפני שהמינימום הנדרש הוא 51 נקודות).
אם מספר הנקודות נמוך יותר, החוזה נפל והנקודות מחושבות לפי ההפרש לכמות המינימלית הנדרשת.
כל חוזה שווה 25 נקודות.
אם המכריז הצליח מתווספים 25 נקודות לנקודות שחושבו לעיל (בדוגמה למעלה 25+4=29 נקודות).
אם המכריז נכשל בביצוע החוזה יתווספו 25 נקודות להפרש מהחוזה.
את התוצאה הזו מכפילים לפי ההכרזה של החוזה (מופיע להלן בסעיף המכירה הפומבית).
לתוצאה הזו מוסיפים את הבונוסים על "יד", קטן בקצה וסלאם.
כל מגן יקבל את הנקודות שחושבו בסימן שלילי אם המכריז ביצע את החוזה ובסימן חיובי אם המכריז נכשל בחוזה.
המכריז יקבל את סכום הנקודות של ההגנה בסימן הופכי כך שסך הנקודות יהיה 0.
החוקים זהים למשחק לארבעה שחקנים.
ההבדלים הם שהקלפים מחולקים 4 לכל אחד (ולא שלוש) וכל שחקן מקבל 24 קלפים בסך הכל.
הכרזת La poignée זהה אך יד פשוטה מורכבת מ־13 אטו; כפולה מ־15 אטו ומשולשת מ־18 אטו.
החוק השונה העיקרי נקרא "קריאה למלך".
המשחק יותר מסובך, אבל קל יותר לזכות בחוזה.
הקופה מורכבת משלושה קלפים, כל שחקן מקבל 15 קלפים.
הכרזת La poignée זהה אך יד פשוטה מורכבת מ־8 אטו; כפולה מ־10 אטו ומשולשת מ־13 אטו.
בתום שלב ההכרזות הפומביות, לפני פתיחת הקופה, השחקן שזכה בהכרזה צריך לקורא למלך.
מי שבבעלותו המלך שהוכרז הופך לשותף שלו למשחק.
החשיפה מתבצעת רק במהלך המשחק כאשר משוחק המלך שהוכרז.
כאשר המכריז קורא למלך שיש ברשותו או שנמצא בקופה, הוא משחק לבד נגד ארבעת האחרים.
אם למכריז יש ארבעה מלכים הוא יכול לקרוא למלכה ואם יש לו ארבעה מלכים וארבע מלכות הוא יכול לקרוא לפרש.
המכריז רשאי לקורא לעצמו בכך שהוא קורא למלך שנמצא ברשותו.
אם המלך שנקרא נמצא בקופה, הוא ישחק לבד נגד ארבעת האחרים.
אם לא, הוא ומי שהמלך שנקרא ברשותו ישחקו נגד שלושת האחרים.
הסיבוב הראשון לא יכול להיות בצבע של המלך שהוכרז אלא אם מונח המלך בעצמו.
אסור לשותף של המכריז לציין שהוא משחק עם התוקף, גם אם אופן המשחק שלו לא משאיר מקום לספק בנוגע לצד שהוא משחק בו.
חלוקת הנקודות בין המכריז למסייע היא ש־2/3 מהנקודות הולכות למכריז ו־1/3 מהנקודות למסייע.
אם המכריז שיחק לבד מול ארבעה, מספר הנקודות של כל מגן מוכפל בארבע.
בסופו של דבר, לא משנה שיטת המשחק סך כל הנקודות שמחולקות יהיה 0.
טאראף (ברומנית: Taraf) היא הרכב מוזיקלי קטן של לאוטארים מקובל אצל הצוענים, שמבצע מוזיקה קלה או מוזיקה עממית.
הרכב הכלים של הטאראף משתנה ומותאם לפי חבל הארץ: במונטניה ובאולטניה הקובזה והצימבלום, במולדובה החצוצרה וחליל פאן, בטרנסילבניה קלרינט, בבאנאט הטאראגוט ובמרמורש גיטרה עם 2 עד 3 מיתרים.
היו גם זמרים וזמרות וגם נגנים בעלי כישורים מיוחדים, שהפיקו צלילים מוזיקליים מכלים בלתי שגרתיים, עלים של עצים, גבעולי עשב, קליפת עץ לבנה, קשקש ועוד.
בכל טאראף כמעט משתתפים אקורדיוניסט ולפחות כנר אחד.
בראש הטאראף עומד בדרך כלל מנהיג המכונה וטאף (vătaf).
בעבר הצוענים ברומניה היו משועבדים ונגזר מכך שזה היה גם מצבם של הלאוטארים בטאראף.
טארה וסטאובר היא סופרת אמריקאית בסוגת ספרי הזיכרונות, מסאית והיסטוריונית.
ספר הזכרונות שלה, (יצא לאור בשנת 2018, ראה אור בישראל בשנת 2020 בהוצאת שוקן) הופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס והיה בין המועמדים הסופיים למספר פרסים לאומיים, כולל פרס לוס אנג'לס טיימס, פרס ז'אן סטיין של PEN אמריקה ושני פרסים מטעם חוג מבקרי הספרים הלאומי.
הניו יורק טיימס כינה את "משכילה" "אחד מעשרת הספרים הטובים ביותר לשנת 2018", ובקטע שכתב ביל גייטס, נבחרה וסטאובר על ידי המגזין טיים לאחת ממאה האנשים המשפיעים ביותר ב-2019.
וסטאובר הייתה הצעירה מבין שבעה ילדים שנולדו בקליפטון, איידהו (עיירה בת 259 תושבים) להוריה ג'ין ופיי וסטאובר (שמותיהם, כפי שמופיעים ב"משכילה", הם שמות בדויים), מורמונים בדתם.
הוריה נהגו באורח חיים הישרדותי וחשדו ברופאים, בתי חולים, בתי ספר ציבוריים והממשל הפדרלי.
כתוצאה מכך, וסטאובר נולדה בבית על ידי מיילדת, מעולם לא ביקרה אצל רופא או אחות ולא קיבלה תעודת לידה עד גיל תשע.
האידאולוגיה של אביה אסרה על כל התערבות רפואית או תרופתית.
וסטאובר ואחיה לא נלקחו לרופא גם כשנפגעו פגיעות קשות בתאונות דרכים ובעבודה בחצר הגרוטאות של אביהן.
הילדים טופלו בבית על ידי אמם שחקרה צמחי מרפא ושיטות אחרות של רפואה אלטרנטיבית.
כמו אחיה, וסטאובר חונכה בחינוך ביתי.
לפי ספר הזיכרונות שלה, השכלתה הייתה אקראית.
אח מבוגר לימד אותה לקרוא והיא למדה את כתבי הקודש של המורמונים, הכנסייה אליה השתייכה משפחתה.
עם זאת, היא מעולם לא נכחה בהרצאה, כתבה חיבור או נכחה בבחינה, ובביתה היו רק מעט ספרי לימוד, ובעזרתם לימדה את עצמה.
כנערה, וסטאובר רכשה ספרי לימוד ולמדה באופן עצמאי כדי לעבור את בחינת הקולג'ים .
היא הצליחה להתקבל לאוניברסיטת בריגהאם יאנג.
לאחר שנה ראשונה קשה, בה נאבקה על מנת להסתגל לאקדמיה ולחברת המיינסטרים, השתפרו הישגיה של וסטאובר.
היא המשיכה וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 2008. לאחר מכן השלימה תואר שני בטריניטי קולג' (קיימברידג') באוניברסיטת קיימברידג' בזכות מלגת גייטס והייתה עמיתה אורחת באוניברסיטת הרווארד בשנת 2010. היא חזרה לטריניטי קולג' בקיימברידג' ושם השלימה דוקטורט בהיסטוריה אינטלקטואלית בשנת 2014.
בשנת 2009, כסטודנטית לתואר שני בקיימברידג', אמרה וסטאובר להוריה שבמשך שנים רבות (מגיל 15) עברה התעללות פיזית ונפשית בידי אחיה.
הוריה הגיבו בהכחשת האלימות וטענו כי וסטאובר הייתה תחת השפעת השטן.
הניכור ממשפחתה ודרכה הלא שגרתית להשכלה אקדמית הם נושאי ספר הזיכרונות שלה משנת 2018, "משכילה" (Educated).
בשנת 2018 פרסמה הוצאת פינגווין רנדום האוס את "משכילה" (Educated) של וסטאובר, סיפור מאבקה ליישב את רצונה בחינוך ובאוטונומיה עם האידאולוגיה המורמונית הנוקשה של משפחתה וחייה המבודדים.
סיפור ההתבגרות זינק עם פרסומו למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס וסוקר באופן חיובי על ידי העיתון של ניו יורק טיימס, The Atlantic, USA Today, ווג והאקונומיסט, בין היתר.
באוגוסט 2018 כלל נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה את "משכילה" ברשימת קריאת הקיץ השנתית שלו, וכינה אותה "ראויה לציון".
בדצמבר ציינה אמזון את "משכילה" בתור "הספר הטוב ביותר לשנת 2018", וביל גייטס כלל ספר זה ברשימת ספרי השנה האהובים עליו.
נכון לפברואר 2019, "משכילה" שהה למעלה משנה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס והתקבל לתרגום בהוצאות ספרים שונות בלמעלה מ-30 שפות.
ספר זה היה פופולרי בספריות יוטה - המדינה בה נמצא ציבור המורמונים הגדול ביותר בארצות הברית - והיה בעל רשימת ההמתנה הארוכה ביותר בספריה הציבורית בסולט לייק סיטי בפברואר 2019.
ספר השנה של איגוד מוכרי הספרים האמריקני
בין המועמדים הסופיים לפרס ג'ון לאונרד מחוג מבקרי הספרים הלאומי
בין המועמדים הסופיים לפרס האוטוביוגרפיה ממעגל מבקרי הספרים הלאומי
בין המועמדים הסופיים לפרס לוס אנג'לס טיימס בקטגוריית הביוגרפיה
בין המועמדים הסופיים לפרס ז'אן שטיין של PEN / אמריקה
בין המועמדים הסופיים לפרס האודיו לשנת הספרים האמריקאית של מוכרי ספרים
בין המועמדים הסופיים לפרס תגלית הסופרים של בארנס אנד נובל
אחד מעשרת הספרים הטובים של ניו יורק טיימס לשנת 2018
בין המועמדים הסופיים למדליית המצוינות של קרנגי
זוכה פרס Goodreads Choice for בקטגוריית האוטוביוגרפיה
זוכה פרס אודי בתחום הספרות / זיכרונות אוטוביוגרפיים
פרס אלכס של איגוד הספריות האמריקני
זכה לתואר "Amazing Audiobook for Young Adults" (ספר מומלץ למתבגרים) מאת איגוד הספריות האמריקני
הבחירה של עורכי אמזון לספר הטוב ביותר של 2018
נבחר על ידי אפל כספר הזכרונות הטוב ביותר לשנת 2018.
וסטאובר נבחרה על ידי מגזין Time כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר ב-2019.
אחד הספרים הטובים של השנה - בחירת הוושינגטון פוסט, מגזין אופרה, טיים, NPR, בוקר טוב אמריקה, סן פרנסיסקו כרוניקל, הגרדיאן, האקונומיסט, פייננשל טיימס, ניו יורק פוסט, "סקים", בלומברג וספריית העיר ניו יורק.
וסטאובר נבחרה כדוברת מובילה בתוכנית האמנויות וההרצאות של סיאטל, 2019.
תאגיד טארגט הוא תאגיד חנויות כלבו אמריקאי.
זוהי החברה הקמעונאית השמינית בגודלה בארצות הברית, והיא מהווה מרכיב במדד S&P 500.
נכון לפברואר 2025, טארגט מפעילה 1,978 חנויות ברחבי ארצות הברית.
חברת האם קיבלה את השם תאגיד טארגט בשנת 2000 ונפרדה מרשתות הכלבו האחרונות שלה בשנת 2004.
טארגט ביססה את מעמדה כחטיבת שעות היום של תאגיד דייטון-הדסון בשנות השבעים; היא החלה להרחיב את הרשת בפריסה ארצית בשנות השמונים והציגה פורמטים חדשים של חנויות תחת המותג טארגט בשנות התשעים.
החברה הצליחה בשל מיצוב זול בענף.
החברה דורגה ב-2025 במקום 37 ברשימת Fortune 500 של התאגידים הגדולים בארצות הברית לפי הכנסות כוללות.
טארגט מוכרת לעיתים קרובות בזכות הדגש על "צורכיהם של הקונים הצעירים ומודעי הדימוי", ואילו יריבתה וולמארט נשענת יותר על האסטרטגיה של "מחירים נמוכים תמיד".
Повернення; נקרא גם "טאראס: פרידה מהמדבר") הוא סרט עלילתי אוקראיני שביים וכתב אולכסנדר דניסנקו, המספר על תקופת גלותו של טאראס שבצ'נקו בקזחסטן.
הסרט הופק בשיתוף פעולה בין אוקראינה וקזחסטן.
1857. הסרט מספר על טאראס שבצ'נקו בגלות בשבועות האחרונים הקשים של שהותו במצודת נובופטרובסקי במנגיסטאו (שבקזחסטן), לפני הדחתו משורות הצבא.
עלילת הסרט מבוססת על סיפור רדיפת שבצ'נקו על ידי סוכני המשטרה החשאית של הצאר.
אנה טופצ'י - אגטה אוסקובה
יורי שולגן - אירקלי אוסקובה
התסריט של הסרט זכה בתחרות התסריטים הבינלאומית לרגל 200 שנה לשבצ'נקו במרץ 2012, אך מעולם לא הועלה לכדי הפקה.
הסוכנות הממשלתית לענייני קולנוע דרשה מהתסריטאי והבמאי אולכסנדר דניסנקו לשנות את התסריט ולהסיר סצנות המכוונות נגד האימפריאליזם הרוסי והשוביניזם, אלכסנדר דניסנקו לא הסכים לכך והפרויקט נסגר.
הדיונים על החייאת הפרויקט התחדשו בשנת 2015, זמן קצר לאחר סיפוח חצי האי קרים, כאשר הגישה האוקראינית כלפי רוסיה שובה הייתה עוינת והפעם הממשל הסכים לממן את ההפקה.
ביולי 2016 החלו הצילומים בקייב במצודת קוסוי קאפוניר.
במהלך אוגוסט וספטמבר התקיימו הצילומים במנגיסטאו (קזחסטן).
בדצמבר הושלמו צילומי הפנים באולפן הקולנוע של אודסה.
באפריל 2017 התקיים משלחת קולנוע נשלחה לקפשגאי (קזחסטן).
בחודש מאי נערכו צילומים במבצר בלגורוד ובסביבת בלגורוד-דניסטר.
ביוני צולמה הסצנה האחרונה בסרט.
באופן כללי, 38 מיקומים ולמעלה ממאה ניצבים השתתפו בצילומי הסרט, מה שמהווה שיא לקולנוע האוקראיני המודרני.
הסרט זכה לתמיכה ממשלתית: התקציב הכולל - 44.8 מיליון הריבניה, מחצית מהכספים (22.4 מיליון) סופקו על ידי הסוכנות הממלכתית לקולנוע ("גוסקינו").
במרץ 2018 פרסמה הוצאת הספרים "מועדון החוג המשפחתי" רומן מאת אלכסנדר דניסנקו באותו שם, ("טאראס: השיבה"), שבה המחבר כלל סיפורי סיפורים, סצנות ודמויות נוספות.
הרומן שפורסם הוא החלק הראשון בטרילוגיה של דניסנקו בשם "שלוש נשמות, שלושה עורבים, שלוש ליריות" ("Три душі, три ворони, три лірники") .
ביום חמישי, 9 במרץ 2017, ביום השנה ה-203 להולדת המשורר והסופר האוקראיני טאראס שבצ'נקו, שוחרר טיזר מהסרט "טאראס: השיבה".
עם זאת, במשך זמן רב לא הוכרז מועד הקרנת הבכורה.
ב-9 במרץ 2019, נערך הקרנת טרום בכורה של הסרט במוזיאון הלאומי טאראס שבצ'נקו.
ב-13 בספטמבר 2019, בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הבינלאומי "ברוקיבקה" בקמניץ-פודולסקי.
כמו כן, לדברי המפיק ולדימיר פיליפוב, גרסת טלוויזיה בת 4 פרקים של הסרט תוצג בהמשך בערוצי הטלוויזיה האוקראינית.
בפסטיבל ברוקיבקה הבינלאומי בספטמבר 2019 בקמניץ-פודולסקי, זכה הסרט בפרס הגבוה ביותר של הפסטיבל עבור הסרט העלילתי האוקראיני הטוב ביותר, עבודתו של במאי הצילום אלכסנדר קרישטלוביץ' הוכרה כטובה ביותר.
מיטב הביצועים של התפקידים הראשיים זכו להכרה כשהוענקו פרסים לשחקנית אנה טופצ'י (תפקידה של אגטה אוסקובה) והשחקן יורי שולגן (תפקידה של אירקלי אוסקובה).
בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של בוקובינה באוקטובר 2019 הצלם קרישטלוביץ' זכה בפרס עבור עבודת הצילום הטובה ביותר.
בסוף אוקטובר 2019 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי Misto Mrii בריבנה, הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר.
טאראס בולבה הוא סרט דרמה היסטורי, המבוסס על הרומן טאראס בולבה מאת ניקולאי גוגול.
הסרט צולם במקומות שונים באוקראינה כגון זפוריז'יה, חוטין וקמניץ-פודולסקי כמו גם בפולין.
הסרט יצא לאקרנים ב-2 באפריל 2009, סמוך לציון 200 שנה להולדת גוגול.
מהדורת ה-DVD לסרט יצאה בארצות הברית תחת השם "הכובש" (The Conqueror) בשנת 2010 ובבריטניה בשנת 2011 בשם Iron & Blood: The Legend of Taras Bulba.
גוגול כתב את הרומן לראשונה ב-1835, על בסיס עובדות היסטוריות של המלחמות בין העות'מאנים, הקוזאקים והפולנים בסוף המאה ה-16. הדמויות בספר הן ספרותיות, פרי דמיונו של גוגול.
המהדורה הראשונה הייתה פרו-אוקראינית, ובלחץ השלטונות הרוסים הוא פרסם גרסה שנייה ב-1841 עם מוטיבים רוסים לאומיים, עליה התבסס הסרט והופק על ידי רשת רוסיה-1 וחברת VGTRK.
הסרט יצא מחדש לאקרנים ברוסיה באפריל 2022, בהיעדר סרטים זרים מלוח ההקרנות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
בוהדן סטופקה בתפקיד טאראס בולבה
איגור פטרנקו בתפקיד אנדריי בולבה
ולדימיר וודוביצ'נקוב בתפקיד אוסטאפ בולבה
מגדלנה מיכאלץ בתפקיד פנה אלז'בטה
מיכאיל בויארסקי כקוזאק מויסיי שילה
ולדימיר אילין בתור אטמן לשעבר
יורי בלייב בתור קירדיאגה, אטמן
עדה רוגובצבה כאשתו של טאראס בולבה
אלכסנדר דידיושקו בתפקיד סטפן גוסקה
הסרט מומן בחלקו על ידי משרד התרבות הרוסי והוא ספג ביקורת באוקראינה על היותו חלק מתעמולה פוליטית "שדומה לתעמולה שמומנה על ידי פוטין".
הבמאי ולדימיר בורטקו הצהיר גם כי הסרט נועד להראות כי "אין אוקראינה נפרדת":
הרוסים והאוקראינים הם אותם אנשים ואוקראינה היא החלק הדרומי של רוס.
הם לא יכולים להתקיים בלעדינו ואנחנו לא יכולים בלעדיהם.
עכשיו אנחנו שתי מדינות וגם בעבר היו תקופות כאלה.
האדמה האוקראינית הייתה שייכת לדוכסות ליטא ולפולין.
אבל האנשים שחיו בשני השטחים היו תמיד עם אחד.
גוגול הבין זאת היטב ותמיד דיבר על כך.
דעה זו מנוגדת בתוקף לדעתם של האוקראינים הלאומנים.
ברוסיה היה חשש שהסרט יחמיר את המחלוקות ההיסטוריות עם אוקראינה.
הסרט נצפה בזהירות גם בפולין, שם דובר רבות על אופיו האנטי-פולני האפשרי ונבדקו גורמי התעמולה שלו.
בדבר הועצם מהעובדה כי יוצרי הקולנוע הוסיפו כמה סצנות המתארות אכזריות פולנית לעלילה המקורית של גוגול.
בכריכה של מהדורת ה-DVD האמריקאית מופיעה (תחת הכותרת "הכובש" – The Conqueror) כתובת: "בין אש לחרב שוכב גיבור", התייחסות אפשרית לספר הבדיוני ההיסטורי והפולני "עם אש וחרב" (פולנית: Ogniem i mieczem).
טארט לימון היא מנת קינוח, המורכבת מקלתית מתוקה, יחסית דקה, ומעליה מלית לימון המורכבת ממיץ לימון, ביצים, סוכר וחמאה.
את המלית מוזגים על קלתית אפויה, ואופים לזמן קצר את הטארט בתנור.
קינוח דומה לטארט לימון הוא פאי מקצפת לימון (צרפת) שעליו מרנג.
בבריטניה, טארט לימון מורכב מקלתית אפויה המיוצרת לרוב בתבנית טארט מחורצת ומלית חביצת לימון (Lemon Curd).
נהוג לבשל את מלית הלימון בסיר ואז למרוח אותה על הקלתית האפויה.
לפעמים אופים לזמן קצר את הטארט לאחר הרכבתו.
לעיתים בוזקים אבקת סוכר על הטארט לפני ההגשה.
טארו קונו (ביפנית: 河野 太郎; נולד ב-10 בינואר 1963) הוא פוליטיקאי יפני.
כיהן כשר לענייני רפורמות בקבינט של יושיהידה סוגה, וכשר החוץ וכשר ההגנה בקבינט של שינזו אבה.
קונו חבר המפלגה הליברלית-דמוקרטית ומכהן כנציג המושב ה-15 של קנאגאווה בבית הנבחרים של יפן.
אביו כיהן כיו"ר בית הנבחרים היפני.
הוא למד מדע המדינה באוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית וב-1983 התנדב במטה הבחירות של אלן קרנסטון במהלך הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית למועמדה לנשיאות.
במהלך לימודיו עבד בלשכתו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ריצ'רד שלבי.
לאחר הלימודים עבד בחברת פוג'י-זירוקס, בארצות הברית, יפן וסינגפור.
ב-1996 נבחר לראשונה לבית הנבחרים של יפן כנציג המושב-15 של קנאגאווה מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית.
באוגוסט 2017 מונה לשר החוץ בקבינט של שינזו אבה.
בספטמבר 2019 מונה לשר ההגנה בקבינט.
לאחר בחירתו של יושיהידה סוגה לראשות הממשלה מונה בספטמבר 2020 לשר לענייני רפורמות בממשלתו.
בעקבות פרישתו של סונה, התמודד קונו לתפקיד מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, הוא הפסיד בסיבוב השני לפומיו קישידה.
טארו (שם מדעי: Colocasia esculenta) הוא פקעת עמילנית אכילה של השיח המוכר בעברית כ"קולקס".
ישנם מספר מינים המכונים טארו.
פקעת הטארו בעלת קליפה שעירה וסיבית בגוון חום-אפור.
פנים הפקעת נע בין לבן, ללבן בעל נימים סגלגלים והיא עשירה בעמילן.
כתלות בזן ובתנאי הגידול, גודל הפקעות נע בין גודל של כדור גולף לגודל של מלון גדול.
טארו הוא אחד ממזונות הבסיס באזורים רבים באסיה ובאפריקה.
עם זאת, בצורתן הטרייה, הפקעות רעילות ומכילות קריסטלים מחודדים של אוקסלט הסידן.
לאחר בישול או טיפול מתאים הפקעות בטוחות למאכל.
הפקעות נמכרות טריות, מבושלות, קפואות, מיובשות, משומרות בצורות שונות, ובצורת אבקה.
לאחר בישולו הטארו הוא בעל טעם מתקתק עדין וארומה אגוזית קלה, ומשמש למנות עיקריות, חטיפים וקינוחים.
מרקמו, כשהוא מבושל, מזכיר תפוח אדמה דביק.
הצמח עצמו רב-שנתי, צבעו ירוק (יש מינים בעלי גוון סגול), עליו גדולים ומרשימים ובעלי צורה של לב, ויכול להגיע לגובה של כשני מטרים.
בשל כך, הצמח משמש אף כצמח נוי ולעיתים מכונה "אוזן הפיל" ומזכיר את צמח האלוקסיה במראהו.
טאראס בולבה (רוסית: Тарас Бульба) הוא רומן מאת ניקולאי גוגול.
הקוזאקים ראו ביהודים משתפי פעולה עם הפולנים וערכו בהם פוגרומים נוראים.
עיבודים ויצירות על שם הרומן
ב-1924 הופק סרט אילם גרמני בשם "טאראס בולבה", ב-1962 יצא לאקרנים סרט אמריקני באותו שם, וב-2009 הופק על ידי ערוץ רוסיה-1 הסרט "טאראס בולבה".
המלחין האוקראיני מיקולה ליסנקו חיבר אופרה בשם "טאראס בולבה" ב-1924 והמלחין הצ'כי לאוש יאנאצ'ק חיבר רפסודיה בשם "טאראס בולבה".
טאראס איוואנוביץ' קצ'ארבה (באוקראינית: Тарас Іванович Качараба; נולד ב-7 בינואר 1995 בז'ידאצ'וב שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת DAC 1904 דונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית ובנבחרת אוקראינה.
קצ'ארבה גדל במחלק הנוער של UFK לבוב.
בשנת 2012 חתם קצ'ארבה בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית, והחל לשחק בשחטאר-3 דונצק, קבוצת המילואים השנייה של המועדון.
הוא הושאל משחטאר דונצק להוברלה אוז'הורוד מליגת העל האוקראינית, במדיה ערך 14 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ולזירקה קרופיבניצקי, גם היא מליגת העל האוקראינית, במדיה ערך 16 הופעות ליגה.
ב-1 בפברואר 2018 הושאל למשך עונה וחצי לסלובן ליברץ מליגת העל הצ'כית.
ב-1 ביולי 2019 חתם על חוזה קבוע במועדון.
בסך הכל ערך 81 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-6 בינואר 2021 הושאל קצ'ארבה לסלביה פראג מליגת העל הצ'כית.
ב-1 בינואר 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון.
ב-8 בספטמבר 2021 ערך קצ'ארבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת צ'כיה במשחק ידידות.
טארה דייוויס-וודהול היא אתלטית אמריקאית, האלופה האולימפית (פריז 2024), אלופת העולם (טוקיו 2025), סגנית אלופת העולם (בודפשט 2023) ואלופת העולם באולם (גלאזגו 2024) בקפיצה לרוחק.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.84 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט 2023 זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.91 מטר, אחרי איוונה וולטה מסרביה (7.14 מטר) ולפני אלינה רוטארו-קוטמאן מרומניה (6.88 מטר).
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-16 בפברואר 2024 היא זכתה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 7.18 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-3 במרץ אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר, לפני בת ארצה מונה ניקולס (6.85 מטר) ופאטימה דיאמה מספרד (6.78 מטר).
באולימפיאת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 7.10 מטר, לפני האלופה היוצאת מלאיקה מיהמבו מגרמניה (6.98 מטר) ובת ארצה ג'סמין מור (6.96 מטר).
באליפות העולם שנערכה בטוקיו ב-14 בספטמבר 2025 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.13 מטר, לפני מלאיקה מיהמבו (6.99 מטר) ונטליה לינארס מקולומביה (6.92 מטר).
ב-16 באוקטובר 2022 התחתנה עם האתלט האלוף הפאראלימפי האנטר וודהול .
טארט מקצפת לימון או פאי מקצפת לימון הוא קינוח צרפתי המורכב מקלתית יחסית דקה עם שומן מאפה או שומן מאכל (שומן מאפה או מאכל הוא כל שומן שהוא מוצק בטמפרטורת החדר ומשמש להכנת מאפים פירוריים ומוצרי מזון אחרים).
המלית היא קרם לימון (ממרח המשמש לקינוח ומתוסף ברכיבי לימון), ומעליו מרנג.
השם "טארט מקצפת לימון" מופיע בשנת 1869, אך עוגות פאי לימון עם ציפוי מרנג (מקצפת) נקראו לעיתים קרובות פשוט פאי קרם לימון.
בספרות ניתן למצוא את אחת ההתייחסויות הראשונות לקינוח זה בספר "זכרונות ומכתבים של ג'ני סי וייט דל באל" (Memoir and Letters of Jenny C.
White Del Bal) מאת רודה אליזבת וייט, שפורסם ב-1868.
מכינים טארט לימון, מצננים, מורחים מעל את המרנג, לפעמים עם פיזור סוכר, ואופים קצרות.
המרנג אינו מבושל טרם האפייה, לעיתים נמרח כשכבה חלקה ולעיתים עם בליטות.
טארט פודינג הוא מאפה אפוי העשוי מבצק הממולא בפודינג ובביצים.
ההתפתחות של הטארט דומה מאוד לפשטידה.
בשפה האנגלו-נורמנית המאפה נקרא "crustade" (בעברית: "לא מאושר").
מתכונים רבים מימי הביניים כללו בדרך כלל מאפי בצק עלים עם מילוי תערובת של שמנת, חלב או מרק, ביצים, ממתיקים כמו סוכר או דבש, ולפעמים תבלינים.
אז ניתן היה להכין טארטים עם חלב שקדים בתקופות של צום כגון התענית, אולם הם היו יקרים למדי והיו זמינים רק לאנשים בעלי איכות חיים גבוהה.
בדרך כלל, נוספו גם מרכיבים מלוחים כמו בשר חזיר טחון או מח עצם.
הסיבה לכך היא ששילובי מרכיבים מתוקים ומלוחים היו נפוצים יותר באנגליה בימי הביניים.
מילוי הטארט עצמו היה תמיד מתוק.
טארטי פודינג בימינו עשויים בדרך כלל מקלתית, ביצים, סוכר, חלב או שמנת ווניל.
נהוג לפזר מעליהם אגוז מוסקט ואז לאפות.
בניגוד לטארט ביצים, טארט הפודינג מוגש בדרך כלל בטמפרטורת החדר.
הם מוגשים כטארטים בודדים, בדרך כלל בקוטר של כ-8 ס"מ, או כטארטים גדולים יותר כך שניתן לחלק אותם לפרוסות.
טארט הפודינג הפך למאפה אהוד בבריטניה ובמדינות חבר העמים, שם הם נקראים "טארט פודינג ביצים" או פשוט "פודינג ביצים" כדי להבדיל בין המילוי המבוסס על ביצים לבין הקרם הנפוץ יותר המוגש על בסיס קורנפלור.
הם נמכרים במרכולים ובמאפיות בכל רחבי בריטניה.
הטארטים מוגשים כטארט גדול וחותכים אותו לפרוסות, או כטארטים אישיים קטנים יותר.
הם תמיד מכוסים בשבבי אגוז מוסקט, ציפוי פירות בסגנון צרפתי או אבקת קינמון.
טארטי הפודינג בצרפת, שם הם מוכרים בשם Flan pâtissier (פלאן פטיסייה), בדרך כלל ממולאים בפירות, מה שהופך אותם דומים למאכל הצרפתי הפופולרי "", טארט שמורכב גם מפירות.
פסטל דה נאטה הוא מאפה פורטוגזי מתוק במילוי רפרפת וקינמון הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית.
הקינוח מורכב ממעטפת דקה של בצק עלים דמוית טארט שעליה מוסיפים רפרפת המבוססת על חלמון ביצה וקינמון.
טאראס קומפניצ'נקו (באוקראינית: Тарас Компаніченко; נולד 14 בנובמבר 1969 בקייב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית) הוא אמן הקלטות אוקראיני, ומנגן בכלי נגינה מסורתיים כמו קובזה, בנדורה ולירה (אנ), מלחין וזמר-יוצר.
הוא חבר פעיל בארגון Kobzarskyi Tsekh (איגוד אמני הקובזה) וכן בלהקות המוזיקה הקדומה "Chorea Kozacka" ו"Sarmatica".
הוא השתתף באופן פעיל במהפכה הכתומה שהתרחשה באוקראינה מנובמבר 2004 עד ינואר 2005 וכן ביברומאידאן בשנים 2013–2014. הוא קיבל את תואר אמן מוערך של אוקראינה(אנ) וחתן פרס ואסיל סטוס .
במקור קומפניצ'נקו למד ציור ותולדות האמנות, אך הוא ויתר על קרירה זאת לטובת המוזיקה.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוא התגייס והצטרף לחטיבת ההגנה הטריטוריאלית ה-241 של צבא אוקראינה.
טאראס פטריננקו הוא מוזיקאי אוקראיני, אמן העם של אוקראינה.
קריירת המוזיקה שלו החלה בשנת 1969 לאחר הופעתו על רחבת הריקודים עם להקת "אנסי", שחבריה היו תלמידים מבית הספר למוזיקה על שם מיקולה ליסנקו.
בשנת 1970 הופיעה הלהקה לראשונה בטלוויזיה, והייתה למשך כשנתיים המובילה הבלתי מעורערת של מוזיקת הרוק האוקראינית.
בשנת 1971, טאראס יצר את הקבוצה החדשה Dzvony, אשר בשנת 1974 התמזגה עם Eney האסור בפומבי.
לאחר שירותו הצבאי, היה פטריננקו מנהיג הלהקה המפורסמת "מרייה".
אולם, לאחר שנאסר עליהם לבצע שירים משלהם (ובמיוחד את "שיר על השיר"), היגר פטריננקו יחד עם להקת "הגיטרות הקסומות" לרוסיה.
החל משנת 1982 הופיע פטריננקו עם ההרכב "פרחי כלנית אדומה" מטולה, שבאותה תקופה כלל רק מוזיקאים אוקראינים.
כאן הקליט את להיטיו הראשונים ברוסית: "כוכבים כבויים", "ציפור נודדת", "ואני חוזר", אך לאחר זמן קצר שב לאוקראינה.
בשנת 1991 החל פטריננקו להקליט את האלבום "אדוני, חוס עלינו" לקראת "אודיו אוקראינה", אך השלמתו התעכבה למשך כשנתיים.
הסיבה לכך הייתה התפרקותה של להקת הליווי "כרונו", כשהמוזיקאים פשוט לא שבו מסיבוב ההופעות בחו"ל.
אך עיכוב זה לא פגע באיכות האלבום, אשר נחשב בשנת 1993 לטוב ביותר באוקראינה באותה שנה.
בשנת 1995, טאראס הנחה במשך זמן מה את תוכנית הטלוויזיה המרכזית Kolyskova dlia doroslykh.
בקיץ 1997 ב-«Tavria games - VI» קיבל פטריננקו את הפרס הכל-אוקראיני במוזיקה ומופעים המוניים, "ציפור האש המוזהבת", במועמדות לאגדה חיה.
בסוף השנה הוציאה חברת "נובה רקורדס" את אלבום הסולו השלישי של Petrynenko Liubov moya, בתכנון סוף סוף להוציא גם את הקודם.
בשנת 1999 על התרומה האישית בפיתוח התרבות והאמנות הלאומית וההישגים האמנותיים המשמעותיים, זכתה הסולו-סולן של הארגונים היצירתיים לקונצרטים Kyivschyna, Taras Petrynenko, בתואר אמן העם של אוקראינה.
בשנת 2003, המותג אטלנטיק סיווג את טאראס פטריננקו לקבוצת מוזיקאי רוק והוציא אוסף משיריו בתור סדרת Rock Legends of Ukraine.
בסתיו 2004 טאראס השתתף באופן פעיל במהפכה הכתומה, שם בכיכר העצמאות בקייב ביצע את שיריו.
בשנים 2013–2014, טאראס פטריננקו השתתף באופן פעיל במהפכה של כבוד, שם ביצע את שיריו פעמים רבות.
עד ששביל החלב יזרח (הדרך של צ'ומאק)
הלב הנאמן של בנך ילידך
אני מניח את זה עכשיו, ממש לרגליך
"טארוט" הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי שבוים ונכתב כל ידי אנה הלברג וספנסר כהן.
הסרט מבוסס על הרומן "Horrorscope" משנת 1992 שנכתב על ידי ניקולס אדמס.
בסרט מככבים הארייט סלייטר, אדין ברדלי, וולפגנג נובוגרץ, הומברלי גונזלס, לארסן תומפסון וג'ייקוב בטלון.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-3 במאי 2024, ובישראל ב-2 במאי 2024, תחת הפצת "סרטי סוני".
קבוצת חברים - היילי, גרנט, פקסטון, פייג', מדלין, לוקאס ואליס שוכרת אחוזה בהרי קטסקיל כדי לחגוג את יום הולדתה של אליס.
בעקבות המתח בקבוצה שנובע מפרידתם של היילי וגרנט, הקבוצה מבקשת מהיילי לנבא את עתידם לאחר שהם מצאו חפיסת קלפי טארוט במרתף הבית.
אליס מקבלת את קלף הכוהנת והיילי מנבאת לה שהיא "תטפס על סולם המוביל להצלחה".
לוקאס מקבל את קלף הנזיר, מדלין מקבלת את קלף התלוי ופייג' ופקסטון מקבלים את קלפי הקוסם והשוטה בהתאמה.
לאחר שגרנט מקבל את קלף השטן, היילי מאשימה אותו בפרידתם והשניים מתווכחים.
לבסוף, היילי שולפת קלף בעצמה ומקבלת את קלף המוות.
למחרת, החברים חוזרים ללימודיהם באוניברסיטה.
אליס מותקפת על ידי גרסה זדונית של הכוהנת, שהורגת אותה בעזרת תקיפתה עם סולם שמוביל לעליית הגג.
לוקאס, שנמצא בתחנת רכבת, מותקף על ידי הנזיר ונהרג על ידי רכבת חולפת.
כל אחת מהמיתות תואמת לקריאה שהיילי ביצעה בתחילת הסרט והחבורה משערת שמישהו התעסק עם חפיסת הקלפים.
הקבוצה מבקרת את אלמה אסטון, המומחית בקלפי טארוט ובתורת הנסתר אותה הם מצאו ברשת האינטרנט.
אלמה מזהה את חפיסת הקלפים ומספרת שבעבר, החפיסה הייתה שייכת לאסטרולוגית שחיה בתקופת המאה ה-18. בזמנו, האסטרולוגית שימשה כמעין נביאה עבור רוזן הונגרי והיא ניבאה לו שאשתו ההריונית וילדו העתידי ימותו במהלך הלידה.
לאחר שהנבואה מתגשמת, האסטרולוגית וביתה גורשו.
הרוזן מוכה הצער מצווה על אנשיו להוציא להורג את האסטרולוגית בהאשמת מעשי כישוף.
האסטרולוגית שלא הבינה לאן נעלמה הבת שלה, גילתה כי אנשי הרוזן תלו אותה על עץ.
האסטרולוגית מלאת הצער והכאב מחליטה לנקום בכך שחיברה את נשמתה לקלפי הטארוט באמצעות טקס אפל.
רגע לפני מותה, האסטרולוגית קיללה את הרוזן וחבריו ולאחר מכן קיללה את חפיסת הקלפים, כאשר כל מי שישתמש בה ימצא את מותו.
חפיסת הקלפים התגלגלה לאחר מכן מיד ליד והקללה הרגה את כל מי שהשתמש בקלפים.
אלמה מפצירה בקבוצה להרוס את הקלפים, שעדיין נמצאים באחוזה אותה הם שכרו.
בזמן הנהיגה לאחוזה, המכונית מתקלקלת והקבוצה מותקפת על ידי התלוי, שלאחר מכן הורג את מדלין.
פקסטון המבועת עוזב את הקבוצה וחוזר לקמפוס, אך מותקף במעלית על ידי השוטה.
היילי, גרנט ופייג' חוזרים לאחוזה, אך לא מצליחים לשרוף את הקלפים ומבקשים את עזרתה של אלמה.
אלמה מזמנת למקום את רוחה של האסטרולוגית, אך האסטרולוגית קוראת עבור אלמה מתוך הקלפים ואלמה נהרגת על ידי שד מהקלף .
פייג' מנוסרת לשניים על ידי הקוסם.
היילי מסיקה שאם היא תנבא את עתידה של האסטרולוגית, הקללה תיפסק.
בזמן שגרנט מותקף על ידי השטן, היילי קוראת עבור האסטרולוגית ושולפת את קלף המוות.
לאחר מכן, היילי מצליחה לגרום לשריפתה של האסטרולוגית ביחד עם הקלפים.
היילי וגרנט מחליטים לחדש את הקשר הרומנטי ביניהם והשניים מתאחדים עם פקסטון, שניצל על ידי שותפו למעונות והשוטה נעלם.
ביוני 2022, דיווחה "Deadline Hollywood" על תחילת תהליכי ההפקה של סרט המבוסס על רומן בשם "Horrorscope", וכי ג'ייקוב בטלון יככב כתפקיד ראשי.
לאחר מכן, נמסר כי הסרט יבוים על ידי אנה הלברג וספנסר כהן.
הסרט הופק על ידי לסלי מורגנשטיין, סקוט גלאסגולד ואליסה קופלוביץ דוטון.
הלברג וכהן שימשו כמפיקים בפועל.
בתחילה, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-28 ביוני 2024. לאחר מכן התעתד לעלות ב-10 במאי 2024, והוקדם בשבוע ל-3 במאי 2024, ובישראל ב-2 במאי.
טארט בייקוול הוא מוצר קונדיטוריה אנגלי המורכב ממעטפת של בצק קלתית מתחת לשכבות של ריבה, פרנז'יפאן ותוספת של שקדים מוקפצים.
זהו גרסה של פודינג בייקוול, הקשור קשר הדוק לעיירה בייקוול בדרבישייר.
טארט בייקוול התפתח כגרסה של פודינג בייקוול במאה ה-20. על אף שהמונחים טארט בייקוול ופודינג בייקוול שימשו לסירוגין, כל שם מתייחס למתכון קינוח ספציפי.
הטארט קשור כאמור קשר הדוק לעיירה בייקוול בדרבישייר.
בייקוול דובדבנים, הידוע גם כעוגת בייקוול, היא גרסה של הטארט שבה הפרנז'יפן מכוסה בשכבה עליונה של אייסינג בטעם שקדים ודובדבנים מסוכרים.
בגלוסטר, טארט דומה נעשה באמצעות אורז טחון, ריבת פטל ותמצית שקדים.
במאי 2013, ראש המועצה פול ג'יימס גילה מתכון ל"טארט גלוסטר" בספר היסטוריה של גלוסטר.
לאחר מכן, מוזיאוני גלוסטר החיו את המתכון, והגישו טארטים של גלוסטר בחינם לפטרוני המוזיאון.
טאראס ואסיליוביץ' מיחאבקו (באוקראינית: Тарас Васильович Михавко; נולד ב-30 במאי 2005 בדוברוהוסטיב שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת דינמו קייב מליגת העל האוקראינית.
מיחאבקו גדל במחלקות הנוער של סקאלה סטריי ולבוב.
ב-21 במאי 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של לבוב, בהפסד 0–2 לרוך לבוב במסגרת המחזור ה-27 בליגת העל האוקראינית לעונת .
ב-26 ביולי 2023 חתם בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית.
מיחאבקו היה חלק מסגל נבחרת אוקראינה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2025, וערך שתי הופעות בטורניר.
טארה אליזבת זהרה היא אקדמאית אמריקאית, פרופסור להיסטוריה של מזרח אירופה, מחזיקת הקתדרה על שם האנה הולבורן גריי באוניברסיטת שיקגו.
זהרה, בוגרת מכללת סווארת'מור, קיבלה דוקטורט מאוניברסיטת מישיגן.
היא התמקדה במודלים סוציו-היסטוריים ובמחקר ארכיוני על משפחה, לאום ומוצא אתני במאה העשרים, מה שהוביל לגישה אינטגרטיבית חוצת גבולות לאומיים.
זהרה זכתה במלגת מקארתור בשנת 2014. בשנת 2017 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.
פרס אגודת הלימודים הצ'כוסלובקיים לשנת 2009
פרס הספר ברברה ילוביץ' לשנת 2009
פרס הספר ע"ש הנס רוזנברג לשנת 2009
פרס לורה שאנון 2011, על ספרה נשמות חטופות
פרס רדומיר לוזה לשנת 2012
פרס ג'ורג' לואיס ביר לשנת 2012, על ספרה הילדים האבודים
טאריה סוילה סוסנה טורונן קבולי (בפינית: Tarja Soile Susanna Turunen Cabuli; נולדה ב-17 באוגוסט 1977) היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית מטאל, הזמרת הראשית לשעבר של להקת המטאל סימפוני, Nightwish.
קולה משלב קול סופרן סימפוני קלאסי ואופרה.
טאריה נולדה ב, כפר קטן בפינלנד.
כבר בגיל 5 למדה לנגן בפסנתר ושרה במקהלת כנסייה.
בבית ספר תיכון השתתפה במספר פרויקטים מוזיקליים כזמרת.
ב-1993 למדה בבית ספר למוזיקה ואומניות בסבונלינה.
בגיל 18 התחנכה באקדמיית סיבליוס.
טאריה זכתה לפריצה הגדולה כאשר הופיעה כסולנית להקת המטאל סימפוני Nightwish ועד מהרה קול הסופרן האופראי שלה הפך לשם דבר בעולם המטאל.
אחד מביצועיה הידועים הוא גרסת כיסוי לשיר "The Phantom of the Opera" של אנדרו לויד ובר ובו היא מגיעה עד לתווים הגבוהים ביותר, כמו המבצעת המקורית שרה ברייטמן.
לאחר שפוטרה מ-Nightwish, פתחה בקריירת סולו.
טאריה הוציאה בשנת 2006 את אלבומה הראשון כפרויקט לחג המולד.
אלבומה השני יצא בסוף 2007, בו היא משלבת את עולם המטאל, עם עולם האופרה.
הוא נקרא My Winter Storm (סופת החורף שלי).
טאריה הגיעה לישראל במסגרת סיבוב ההופעות שלה, לקידום אלבום הבכורה שלה.
ההופעה נערכה ב-31 באוקטובר 2008, בביתן 11 שבגני התערוכה בתל אביב.
ההופעה כללה שירים מאלבום הסולו של טאריה, וכמו כן גם שירים מהרפרטואר העשיר של נייטוויש.
בשנת 2010 הוציאה טאריה את אלבומה השלישי, What Lies Beneath (בתרגום חופשי- האמת מתחת לפני השטח).
מתוך האלבום הוציאה טאריה ארבעה סינגלים.
באוגוסט 2013 הוציא אלבום נוסף Colours in the Dark (צבעים בחשכה).
טאריה הופיע פעם נוספת בישראל ב-5 ביוני 2017 במועדון הוואנה בתל אביב.
בשנת 2017, הוציאה את אלבום חג המולד השני שלה, .
טארטן , הנקרא גם פלאד או פרייכקן (בגאלית סקוטית: Breacan), הוא דוגמה של פסים אנכיים ואופקיים במספר צבעים, המזוהה עם האומות הקלטיות ובמיוחד עם סקוטלנד.
לקילטים הסקוטים כמעט תמיד יש דוגמת טארטן.
הטארטן מוכן בעזרת חוטים צבעוניים מתחלפים הנארגים בשתי וערב בזוויות ישרות אחד לשני.
חוטי הערב נארגים באריגה אלכסונית פשוטה - שניים מעל ושניים מתחת לחוטי השתי.
כך נוצרים פסים אלכסוניים בהם צבעים שונים מצטלבים היוצרים אשליה של צבעים חדשים המעורבבים מהצבעים המקוריים.
קטעי הצבע המתקבלים חוזרים על עצמם אנכית ואופקית בדוגמה ייחודית של ריבועים וקווים הנקראת סט.
בעידן המודרני טארטנים ספציפיים מזוהים עם שבטים סקוטים או עם מוסדות הקשורים למורשת הסקוטית.
ניתוח בדים מקברים תוכארים במערב סין הראה דמיון לתרבויות האירופאיות של תקופת הברזל מהמאה ה-8 לפני הספירה, כולל דוגמאות טארטן הדומות באופן מפתיע לטארטנים קלטים מצפון-מערב אירופה.
דוגמאות טארטן היו בשימוש באריגה הבריטית והאירית במשך מאות שנים.
אחד הטארטנים העתיקים ביותר שנמצאו באיים הבריטים, הנקרא "סט פלקירק", מתוארך למאה השלישית לספירה והוא בעל תבנית משובצת בשני צבעים טבעיים, לבן וחום.
בדים הצבועים במספר צבעים היו בשימוש על ידי הקלטים מתקופה עתיקה, אך גיוון הצבעים היה תלוי במעמדו של הלובש.
המלכים הקדומים לבשו בדים בעלי שבעה צבעים, הדרואידים שישה צבעים, והאצולה ארבעה.
בסביבות תחילת המאה ה-18 הטארטנים החלו לשמש כזיהוי תושבים של מחוזות שונים.
אולם הקישור בין טארטן לשבט מסוים התחיל בתקופה הרומנטית שפיארה את תרבות הרמה.
מתן השמות והרישום של טארטנים שבטיים רשמיים החל ב-8 באפריל 1815, כש"אגודת הרמה של לונדון" ביקשה שכל ראשי השבטים יביאו דוגמאות של הטארטנים בהם משתמשים בשבט שלהם לצד שלטי האצולה שלהם (Coat of arms).
רבים מהצ'יפים לא ידעו מה הטארטן שלהם אך כל כך רצו להשתתף באוסף שביקשו שיכינו להם טארטנים מקוריים, אותם הם רשמו בטארטנים שבטיים.
הטארטן של שבט סקוטי מסוים הוא רצף ייחודי של צבעים וגוונים המאושר על ידי אגודת השבט לשימוש על ידי חברי אותו השבט בקילטים, עניבות ופרטי לבוש וקישוטים אחרים.
לכל שבט יש לפחות טארטן ייחודי אחד.
ארגייל היא דוגמת סריגה פופולרית של תבנית מעוינים, השואבת את השראתה מהטארטן של שבט קמפבל מארגייל שבמערב סקוטלנד.
בנוסף לטארטנים השבטיים ישנם טארטנים רבים הרשומים למשפחות, מחוזות, מוסדות ואפילו מפעלי הנצחה.
בנוסף דוגמאות מסוימות שמורות לשימוש על ידי יחידות מסוימות בצבא הבריטי ובצבאות של חלק ממדינות חבר העמים הבריטי.
יחידות המזוהות עם משפחת המלוכה הבריטית משתמשות ב"טארטן המלכותי של סטיוארט", ללא צורך בקשר דם עם שבט סטיוארט.
זהו הטארטן הרשמי של בית סטיוארט וכן הטארטן הרשמי של המלכה אליזבת השנייה כצאצאית של המלך ג'יימס הראשון.
ישנם טארטנים מסוימים לכוחות צבא כמו חיל האוויר המלכותי, לחברות מסחריות, לקבוצות אינטרס כמו אמנסטי אינטרנשיונל, לתנועות דתיות כמו הרא קרישנה, לערים, לקבוצות כדורגל ולאזורים ברחבי העולם בהם מתגוררים אנשים ממוצא סקוטי.
ישנם גם טארטנים המשמשים באופנה שלא רשומים בסקוטלנד.
הכמורה הם בעלי המקצוע היחידים המיוצגים על ידי טארטן מיוחד.
האגדה מספרת כי הם היו צריכים טארטן נפרד ללבוש במקום הטארטן המשפחתי שלהם כדי שלא יותקפו על ידי חברי שבטים יריבים.
במחוזות הקלטים של קורנוול וויילס הטארטנים והקילטים אומצו כחלק מההתעוררות הקלטית של המאות ה-19 וה-20. הטארטן של מחוז נורת'מבריה (הנקרא גם "טארטן הרועה"), אחד הטארטנים העתיקים ביותר בבריטניה, הוא שכיח ונלבש בעיקר בצפון אנגליה.
המילה "טארטן" משמשת גם כתואר המרמז על מוצא סקוטי.
לדוגמה, הביטוי "צבא טארטן" מתייחס לאוהדי נבחרת סקוטלנד בכדורגל.
טאריק עבדול-ואהד הוא כדורסלן צרפתי ששיחק בעבר בליגת ה-NBA.
עבדול-ואהד נולד בצרפת להורים שהיגרו מגיאנה הצרפתית.
הוא שינה את שמו לטאריק עבדול-ואהד לאחר שהתאסלם בשנת 1997. טאריק היה השחקן הצרפתי הראשון ששיחק ב-NBA.
בתחילה שיחק עבדול-ואהד באוניברסיטת מישיגן, אך לאחר מכן עבר למכללה בסן-חוזה ובשנת 1997 נבחר בדראפט על ידי הסקרמנטו קינגס.
הוא נודע כשחקן הגנתי אך בעקבות פציעות רבות מהן סבל הספיק לשחק רק 236 משחקים מתוך 788 במדי הקינגס.
בשנת 2005 נכלל עבדול-ואהד ברשימת שחקני המילואים של הדאלאס מאבריקס אך שוחרר במחנה האימונים שקדם לעונת 2005/2006. עבדול-ואהד הוזמן בנובמבר 2006 לקבוצה האיטלקית קלימאמיו בולוניה למבחנים, אך לא הוחתם לבסוף.
חולצתו במכללה שבסן-חוזה עם הסיפרה 3 הוצאה בשנת 2002 משימוש והיא תלויה בהיכל התהילה של המכללה עם שמו הראשון, השם שבו השתמש כשהיה במכללה.
עונתו הטובה ביותר של טאריק עבדול-ואהד בליגת ה-NBA הייתה עונת 1998/1999 בקבוצת סקרמנטו קינגס.
הוא שיחק בחמישייה הפותחת בשנה בה נחשבה הקבוצה למלהיבה, אם לא המלהיבה ביותר, ב-NBA.
הקינגס הצליחו להפעיל לחץ על הפייבוריטית, היוטה ג'אז, אך לבסוף הפסידו להם במשחק החמישי והאחרון של הסדרה.
טארן או טאר הוא מחוז (département) בחבל (région) מידי-פירנה שבדרום צרפת, אשר נקרא על שם הנהר טארן העובר בו.
המחוז הוקם בשנת 1790 על ידי איחודן של הדיוקסיות אלבי, קאסטר ולבור אשר השתייכו לפרובינציית לנגדוק.
בירת המחוז היא העיר אלבי.
מספרו של מחוז טארן בין מחוזות צרפת הוא 81 ובשטחו שוכנים 324 יישובים.
מחוז טארן מתאפיין בשטח הררי או גבעי ובו שלושה רכסי הרים מרכזיים אשר נמשכים בכיוון דרום-מערב: רכס לקון (Lacaune), רכס סידובר (Sidobre) ורכס ההר השחור אשר משתייך לסוון (Cévennes).
מדרונות ההרים מסולעים ומשמשים למרעה.
הפסגה הגבוהה ביותר במחוז היא פיק דה מונטלה (Pic de Montalet) המתנשאת לגובה 1,265 מ'.
אזור הגבעות מתחת לרכסי ההרים בנוי מאבן גיר ואבן חול ומשמש לגידול כרמים ומטעי פירות.
מחוז טארן גובל בצפון ובמזרח במחוז אוורון, בדרום-מזרח במחוז ארו, בדרום במחוז אוד, בדרום-מערב ומערב בגארון עילית, ובצפון-מערב בטארן וגארון.
טארן וגארון הוא מחוז בצרפת בחבל מידי-פירנה, הנמצא בדרום מערב צרפת המטרופולינית.
המחוז הוקם ב-4 בנובמבר 1808 מתוקף צו של נפוליאון כשמעל לחצי מהטריטוריה נלקחה ממחוז לוט, ומעל לשליש מגארון עילית.
בירת טארן וגארון היא מונטובן.
טארט פלמבה (Tarte flambée; באלמאנית ובאלזאסית: Flammekueche) הוא מאפה מהמטבח האלזסי והדרום-גרמני.
המאפה עשוי בצק לחם דק וצורתו מלבן (הצורה המסורתית) או מעגל בדומה לפיצה, עליו נהוג למרוח גבינה לבנה או גבינה רכה טרייה או קרם פרש, ומעליה מפוזרות בדרך כלל פרוסות בצל דקיקות ו.
על אף שמו, בדרך כלל המאפה אינו עובר פלמבה.
הטארט פלמבה הוא מעדן מסורתי של האיכרים האלזסים, ובפרט של אלו השוכנים בצפון מחוז הריין התחתון, הנחשב כערש ההיסטורי של הטארט, למרות שמקורו המדויק לא ידוע בוודאות.
הטארט פלמבה זכה לעדנה במאה ה-19 בבתי-חווה טיפוסיים גדולים אופייניים לאזור.
בשנות ה-50 של המאה ה-20, פרץ הטארט לתודעת הציבור העירוני, אז החלו להגיש את המנה במסעדות.
טארט פלמבה מסורתי מורכב מבצק לחם דק מכוסה בתערובת גבינה לבנה וקרם פרש, מתובל במלח, פלפל ושמן קנולה, ומעוטר בבייקון ובצל.
בשל כך התפתח המאפה כמעדן איכרים, מהלך הכנת המנה נעשה שימוש במוצרי חווה, שעמדו לרשותם של רוב האיכרים, והיא נאפתה על אותה האבן שבתנור-העצים בה השתמשו באותה התקופה לאפיית לחם.
בדרך כלל אפו את הטארט בעת הכנת הלחם השבועית, כאשר התנור היה מגיע למקסימום המעלות שלו (400 מעלות צלזיוס), הגחלים שהיו מפוזרים בצדדיו גרמו ללהבות האחרונות לשלהב או 'ללקק' את קצוות הטארט פלמבה, ומכאן שמו (פלמבה=שלהוב).
צורה מאוד ידועה לאכילה בשל הנוחות שלה הייתה חיתוך הטארט לחלקים, שלפני הקיפול או הגלגול שלהם לקחו אותם האיכרים ואכלו אותם עם הידיים.
בעבר היה נהוג ללוות את אכילת הטארט עם ברנדי, שהיה עובר מפה לפה בסעודה משותפת; בימינו ניתנת עדיפות ליין מאלזס, לבן או רוזה, או בירה.
Gratinée (גרסה מוקרמת): עם גבינת גרוייר
Forestière (גרסת יער): עם פטריות
גרסת קינוח: עם תפוחים, קינמון וקלבדוס (או כל ליקר מתוק אחר) משולהב
טארנורודה (באוקראינית: Тарноруда; בפולנית: Tarnoruda; ביידיש: טאַרנערודע) הוא כפר זעיר במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, על גדת נהר זברוץ', בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר נזכר לראשונה בשנת 1578, והחל להתפתח כיישוב עירוני בשנות ה-70 של המאה ה-19. ריחוקו של היישוב ממסילות הברזל, ונטישת תושביו בתחילת המאה ה-20, הביאו אותו לממדים של כפר קטן.
לאחר חלוקת פולין האזור נכלל בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
בשנת 1939 הוא סופח לברית המועצות.
יהודים ישבו בכפר במאה ה-19, ובסוף אותה מאה ניהלו במקום קהילה עצמאית.
בשנת 1880 נמנו ביישוב 320 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בו 148 יהודים.
בחורף 1943-1942, תחת הכיבוש הגרמני של האזור, נרצחו בירי 138 היהודים שנותרו ביישוב.
טארטאקוב (באוקראינית: Тартаків - טארטאקיב; בפולנית: Tartaków; ביידיש: טאַרטעקיוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
טארטאקוב נוסדה בשנת 1426, ובמהלך המאה ה-18 הוענקו לה זכויות עיר, ונקבעו בה ירידים שנתיים וימי שוק.
יהודים ישבו בעיירה מראשיתה, ונטלו חלק מרכזי במסחר שהתנהל בה.
בשנות ה-40 של המאה ה-18 פעל בעיירה בית דפוס יהודי, אשר הוחרם בידי השלטונות בשנת 1754. בתקופה זו התארגנה בעיירה קהילה יהודית עצמאית.
בעת הכיבוש הרוסי של העיירה בתחילת מלחמת העולם הראשונה ערכו החיילים הקוזקים והצ'רקסים שנכנסו אליה פרעות ביהודיה, תוך אונס נשים ושוד רכוש רב.
כאשר נכנסו החיילים הפולנים לעיירה בשנת 1919, פרעו גם אלו ביהודיה.
לאחר המלחמה השתקמה הקהילה היהודית בעיירה בסיוע הג'וינט, ובין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,139 יהודים, מתוך 1,486 תושבים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות השונות.
פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, תוך הגליית הפליטים היהודים שהגיעו לעיירה, כמו גם כמה מהמשפחות היהודיות האמידות ביישוב, לעומק ברית המועצות.
עם פרוץ מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, הופגזה העיירה באופן כבד בידי הגרמנים, ויהודיה נמלטו לכפרי ולשדות הסביבה.
עם כניסת החיילים הגרמנים לעיירה, רצחו בה אלו בו ביום 173 יהודים.
בהמשך נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה, במסגרתן עונו, וחלקם נרצחו.
יודנרט שמונה בעיירה לאחר מכן נצטווה להסדיר את אספקת עובדי הכפייה היהודים לגרמנים.
בערב פורים תש"ב שולחו כ-50 יהודים מהעיירה למחנות עבודה בסביבת לבוב.
בסוף ספטמבר 1942 ערכו הגרמנים אקציית חיסול בעיירה, בה שילחו את כ-900 היהודים שנותרו במקום למחנה ההשמדה בלז'ץ ולגטו סוקאל.
יהודים בודדים מהעיירה ששרדו את השואה לא שבו להתגורר בה, לאחר שהאוקראינים המקומיים איימו עליהם ברצח.
טאריבו וסט הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת המגן במגוון קבוצות מצליחות באירופה כגון אוסר, מילאן, אינטר מילאנו וקייזרסלאוטרן, וגם בנבחרת ניגריה, עמה זכה במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה (1996).
וסט ידוע בתסרוקותיו הססגוניות, כאשר נהג לצבוע את שיערו במגוון צבעים רחב, ולהופיע לכל טורניר כאשר שיערו צבוע בצבע בלתי שגרתי אחר.
וסט נולד בפורט הרקורט שבניגריה, ובילדותו שיחק במספר מועדונים בתוך ניגריה, כשארקס, אנוגו ריינג'רס וג'וליוס ברגר.
בשנת 1993 התגלה על ידי גי רו, מאמנה הוותיק של אוסר מליגת העל הצרפתית, וחתם במועדון.
במרץ 1994 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 0-0 מול טולוז.
אוסר זכתה בגביע הצרפתי בעונתו הראשונה של וסט בקבוצה, 1993/94, אך וסט לא שותף בגמר.
בעונת 1994/95 הפך וסט לשחקן הרכב קבוע באוסר, ובעונת 1995/96 סייע לאוסר לזכות באליפות הראשונה והיחידה בתולדותיה נכון ל-2016, כאשר שיתף פעולה בקבוצה עם שחקנים כלורן בלאן וסאברי לאמושי.
באותה עונה זכו וסט ואוסר גם בגביע הצרפתי, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על נים, בו שיחק וסט 90 דקות.
בעונת 1996/97 השתתף וסט עם אוסר בליגת האלופות, ממנה הודחה הקבוצה ברבע הגמר על ידי בורוסיה דורטמונד, שזכתה לבסוף בתואר.
בתום עונה זו עזב וסט את אוסר, לאחר שצבר 73 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, וחתם באינטר מילאנו.
וסט שיחק שתי עונות באינטר מילאנו, ובספטמבר 1997 ערך את הבכורה בקבוצה בניצחון 1-0 של אינטר בגביע האיטלקי על פוג'ה קאלצ'ו.
וסט הורחק בכרטיס אדום בגמר זה, אך הרחקתו קרתה בשלב מאוחר במשחק, ולא השפיעה על התוצאה.
וסט שיחק גם בעונת 1998/99 באינטר, וסיים עונה מאכזבת במקום השמיני ומחוץ לאירופה.
בעונת 1999/00 וסט איבד את מקומו בהרכב אינטר ולא שיחק בליגה ולו לדקה אחת.
בפגרת החורף של עונה זו עבר ליריבתה העירונית מילאן, אך לא השתלב שם, וצבר ארבע הופעות בלבד בחצי עונה, והבקיע שער אחד.
בנובמבר 2000 חתם וסט לשלושה חודשי ניסיון בדרבי קאונטי מהפרמייר ליג, ובפגרת החורף הוארך חוזהו עד לתום העונה.
וסט סייע לקבוצה להינצל מירידה, אך עזב בתום אותה עונה.
בנובמבר 2001 חתם בקייזרסלאוטרן, שם הופיע עשר פעמים במשחקי הבונדסליגה, אך שוחרר באפריל 2002 עקב "חוסר הסכמה מוחלט" עם המועדון.
בינואר 2003 חתם וסט בפרטיזן בלגרד על חוזה ל-18 חודשים, תחת המאמן לותר מתאוס.
בתום עונת 2002/03 זכה וסט עם פרטיזן בלגרד באליפות ליגת העל של סרביה ומונטנגרו.
בעונת 2003/04 סייע וסט לפרטיזן בלגרד להעפיל לליגת האלופות, לאחר שהקבוצה הדיחה את ניוקאסל יונייטד בפנדלים.
וסט שיחק בשלושה משחקים של הקבוצה בשלב הבתים, בו הודחה פרטיזן בלגרד.
בפברואר 2004 שחרר המועדון את וסט מחוזהו בהסכמה משותפת של הצדדים, והשחקן עזב את הקבוצה.
לאחר מכן, שיחק וסט באל ערבי הקטרית, ובהמשך בפלימות' ארגייל האנגלית, עמה סיים במקום ה-14 בליגת המשנה האנגלית בעונת 2005/06. קבוצתו האחרונה של וסט הייתה פ.צ.
פייקאן האיראנית, שם היה אמור לשחק בעונת 2007/08, אך לא קיבל ולו הזדמנות אחת.
באותה עונה, הגיע לחרז הספרדית במטרה לחתום במועדון, אך נשיא המועדון הכחיש שוסט היה אמור לחתום במועדון, והעסקה לא יצאה לפועל.
באותה שנה, פרש וסט ממשחק פעיל.
וסט החל לשחק בנבחרת ניגריה בשנת 1994. בשנת 1996 השתתף עם הנבחרת האולימפית של ניגריה באולימפיאדת אטלנטה (1996) וזכה עמה במדליית זהב אולימפית, בצוותא עם חבריו סאנדיי אוליסה, נוואנקו קאנו, ג'יי ג'יי אוקוצ'ה, עמנואל אמוניקה ואחרים, לאחר ניצחון 3-2 על נבחרת ארגנטינה בגמר.
נבחרת זו נחשבה להבטחה גדולה מאוד, שמומשה באופן חלקי במונדיאל 1998, אז וסט וניגריה ניצחו את נבחרת ספרד בתוצאה 3-2 וגרמו בדיעבד להדחתה כבר בשלב הבתים, אך הודחו בבושת פנים מול נבחרת דנמרק לאחר תבוסה בתוצאה 4-1. וסט שיחק במונדיאל זה 90 דקות בכל המשחקים.
בשנת 2000 סייע וסט לנבחרת ניגריה לסיים במקום השני בגביע אפריקה לאומות 2000, לאחר הפסד בפנדלים בגמר לנבחרת קמרון.
בגביע אפריקה לאומות 2002 וסט וניגריה סיימו במקום השלישי, לאחר הפסד 2-1 לנבחרת סנגל בחצי הגמר.
הטורניר הגדול האחרון בו וסט השתתף היה מונדיאל 2002. וסט פתח במונדיאל זה בשני משחקים בשלב הבתים שנחשב ל"בית מוות" עם נבחרות אנגליה, שוודיה וארגנטינה.
בסיום שלב הבתים הודחה ניגריה מהמונדיאל עם נקודה אחת בלבד.
וסט הואשם אחרי המונדיאל על ידי מאמנו פסטוס אוניגבינדה בהדחתה של הנבחרת, משום שזלזל בהוראותיו ובז להן.
בינואר 2004 נפצע וסט והחמיץ את גביע אפריקה לאומות 2004. וסט חזר לנבחרת להופעה אחרונה באוגוסט 2005, במשחק ידידות במול נבחרת לוב.
וסט סיים במשחק זה קריירה של 11 שנים בנבחרת ניגריה, בהן צבר 42 הופעות.
אליפות ליגת העל הצרפתית: 1995/96