tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2000, בעקבות ביקורת של רואי החשבון של החברה, הפסיקו בתי זיקוק כמעט לחלוטין את הרכישות, לאחר שהתברר שגלנקור גבתה מחירים גבוהים שגרמו ברוב המקרים להפסדים לבתי הזיקוק.
בשנת 1998 רכשו קבוצת בורוביץ וחברת גלנקור את השליטה בחברת גרנית הכרמל (54%) תמורת 207 מיליון דולר, לפי שווי חברה של 383 מיליון דולר.
במרץ 2006 הודיעה גלנקור כי מכרה את גרנית הכרמל לחברת השקעות מארצות הברית, אך העסקה אחר כך בוטלה.
באוקטובר 2006 רכשה לבסוף קבוצת עזריאלי את החברה.
בתחילת 2007, הצטרפה גלנקור לגרעין השליטה שרכש את בתי הזיקוק.
אך בנובמבר 2007, החליט היועץ המשפטי לממשלה לא לאשר את השתתפותה של גלנקור בגרעין השליטה מאחר שיש לה פעילות במדינות ערב, ולא ראוי שתהיה לה החזקה בנכס אסטרטגי במדינת ישראל.
בפברואר 2008, הודיעה גלנקור כי היא שוקלת לתבוע את מדינת ישראל, לאחר שהועבר מידע על החברה לרשות נגד הלבנת הון של רוסיה.
גלן ויליאם "ג.ט." תומפסון הבן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-15 של קהיליית פנסילבניה מאז 2009. בשנים 2009–2019 ייצג תומפסון את מחוז הקונגרס החמישי, אך לקראת בחירות 2018 בארצות הברית הורה בית המשפט העליון של פנסילבניה על שינוי מפת מחוזות הבחירה במדינה.
תומפסון נולד בבלפונטה שבמרכז פנסילבניה וגדל בעיירה הווארד הסמוכה.
אביו היה יוצא צי ארצות הברית.
תומפסון בעל תואר ראשון בטיפול תרבותי (therapeutic recreation) מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, ותואר שני כפול באותו המקצוע ובמדעי הבריאות מאוניברסיטת טמפל.
במשך 28 שנה עבד תומפסון כמטפל ומנהל בית אבות במחוז לייקומינג, ובמשך שש שנים היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז סנטר.
טרם היבחרו לקונגרס התנדב כלוחם אש והיה פעיל בשירותי הצלה ועזרה ראשונה מקומיים.
במהלך 2008 נבחר תומפסון אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס החמישי של פנסילבניה, אחרי שגבר על מארק מקרקן, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ברוב של 58% מקולות הבוחרים לעומת 42% שסחף מקרקן.
ב-3 בינואר 2009 תומפסון הושבע לתפקידו.
כאשר הקונגרס ה-112 התכנס ב-5 בינואר 2011 לשם בחירת יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, קולו של תומפסון היה ה-218 עבור ג'ון ביינר, מה שהעניק לביינר רוב קולות.
במהלך הקונגרס ה-112 מונה תומפסון ליו"ר ועדת המשנה של ועדת החקלאות של בית הנבחרים לענייני ייעור, שימור ואנרגיה.
עם התכנסות הקונגרס ה-115 של ארצות הברית מונה תומפסון לסגן יו"ר ועדת החקלאות של בית הנבחרים, ובדצמבר 2020, לקראת הקונגרס ה-117, מונה לחבר הבכיר בוועדה, והחליף בתפקיד זה את מייק קונאוויי.
באוקטובר 2017 הציג תומפסון ביחד עם חבר הקונגרס ג'ו קורטני מקונטיקט את "חוק תזונת החלב בבתי הספר משנת 2017", הצעת חוק לקידום צריכת חלב בידי תלמידים בבתי ספר.
לאחר הטבח בתיכון דאגלס ב-2018, אמר תומפסון לקהל תלמידים שהוא אינו מסכים עם הרעיון לחמש מורים, וכי הצביע בעד מימון מערכת בדיקת רקע לאומית משופרת.
לאחר שהסנאטור הרפובליקני פט טומי הודיע על כוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2022, עלה שמו של תומפסון כמועמד פוטנציאלי לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית.
גלנש (בהונגרית: Gelénes) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודים חיו בגלנש בתקופות זמן שונות, במקום היה בית קברות יהודי, רבים מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
גלנדז'יק היא עיר לחופו של הים השחור, בדרום-מערבו של חבל קרסנודאר ברוסיה.
גלנדז'יק היא עיר נופש גדולה על חוף הים השחור של הקווקז.
מאז 23 במרץ 2001 גלנדז'יק הוא אתר בריאות בעל חשיבות פדרלית.
רצועת החוף של אתר הנופש גלנדז'יק כוללת 114 אזורי חוף עם חלוקי נחל, אורכם הכולל של החופים הוא 20,423 מ'.
במרכז מפרץ ג'לנדז'יק, הוקם חוף חולי מלאכותי באורך של 1000 מ' ושטח של 5.5 דונם.
העיר ממוקמת 25 קילומטרים דרום-מזרחית מנובורוסייסק, 180 ק"מ דרומית-מערבית מקרסנודאר ו-250 ק"מ צפונית-מערבית מסוצ'י (בכביש).
גלנטיס הוא צמד מוזיקלי שוודי, המורכב מכריסטיאן קרלסון ולינוס אקלו.
לאחר שהקימו את הלהקה ב-2012, הצמד הוציא את המיני-אלבום הראשון שלהם, Raveheart.
באמצע 2013, הם הוחתמו בחברות התקליטים אטלנטיק רקורדס וביג ביט רקורדס.
ב-1 באפריל 2014, הצמד הוציא את המיני-אלבום השני שלהם, Galantis.
בין השירים שנמצאים במיני-אלבום נמצא השיר "You".
השיר היה השיר השמיני המושמע ביותר בשזאם.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-19 במצעד השירים מתחת להוט 100.
מאוחר יותר, השיר הגיע לראש המצעדים הגלובליים והוויראליים של ספוטיפיי, לעשרת הגדולים במספר מצעדי מוזיקה ברחבי אירופה, ארצות הברית, ניו זילנד ואוסטרליה.
ב-23 בפברואר 2015, הצמד הוציא את השיר "Gold Dust".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-26 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
ב-20 באפריל 2015, הצמד הוציא את השיר "Peanut Butter Jelly".
השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במקסיקו ובמצעד הדאנס האוסטרלי, ולמקום השלישי במצעד הסינגלים האוסטרלי, במצעד הסינגלים הסקוטי ובמצעד הדאנס הבריטי.
ב-8 ביוני 2015, הצמד הוציא את אלבום האולפן הראשון שלה, Pharmacy.
הצמד יצא לסיבוב הופעות לתמיכה באלבום ברחבי אמריקה הצפונית ואירופה במאי–אוגוסט 2015.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-88 בבילבורד הוט 100.
ב-11 באוגוסט 2016, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם East & Young, את השיר "Make Me Feel".
השיר מופיע בפסקול של הסרט האמריקאי, XOXO .
השיר הגיע, בשיאו, למקום התשיעי בשוודיה ולמקום ה-99 באוסטרליה.
ב-30 בספטמבר 2016, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם Hook n Sling , את השיר "Love on Me".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-4 במצעד הדאנס הבריטי.
ב-15 בדצמבר 2016, הצמד הוציא את השיר "Pillow Fight".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-19 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
ב-17 בפברואר 2017, הצמד הוציא את השיר "Rich Boy".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-13 בשוודיה ולמקום ה-20 בסקוטלנד.
ב-5 במאי 2017, הצמד הוציא את השיר "Hunter".
השיר הגיע, בשיאו, למקום התשיעי בניו זילנד וצ'כיה.
ב-12 ביולי 2017, הצמד הוציא את הסינגל השיווקי "True Feeling".
השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון בשוודיה.
ב-1 בספטמבר 2017, הצמד הוציא את הסינגל השיווקי "Girls on Boys".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השלישי בניו זילנד ושוודיה.
ב-15 בספטמבר 2017, הצמד הוציא את אלבום האולפן השני של הצמד, The Aviary.
ב-18 באפריל 2018, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם אפי , את השיר "Spaceship".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-92 בשוודיה.
ב-13 ביולי 2018, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם MAX, את השיר "Satisfied".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-85 בשוודיה ולמקום ה-39 בניו זילנד.
ב-31 בינואר 2019, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם ואן ריפאבליק, את השיר "Bones".
השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון בפלנדריה ולמקום הרביעי בגרמניה.
ב-27 בספטמבר 2019, הצמד הוציא את השיר "Holy Water".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השביעי בשוודיה ולמקום ה-27 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
ב-25 באוקטובר 2019, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם דולי פרטון ו-Mr.
ב-13 בינואר 2020, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם צ'ארלי XCX, את השיר "We Are Born to Play".
ב-7 בפברואר 2020, הצמד הוציא את אלבום המוזיקה השלישי שלהם, Church.
ב-8 בינואר 2021, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם Jvke, את השיר "Dandelion".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השביעי בשוודיה.
ב-21 במאי 2021, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם הדי ג'יי הצרפתי, דייוויד גטה, ולהקהת הבנות הבריטית, ליטל מיקס, את השיר "Heartbreak Anthem".
ב-24 בנובמבר 2021, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם יירס אנד יירס, את השיר "Sweet Talker".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השני בשוודיה.
ב-25 בפברואר 2022, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם הזרמת הבריטית, בקי היל, את השיר "Run".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השביעי במצעד הדאנס הבריטי, ולמקום התשיעי בשוודיה.
ב-18 במרץ 2022, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם מייבל וג'קס ג'ונס, את השיר "Good Luck".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-45 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-22 באפריל 2022, הצמד הוציא גרסת רמיקס לשיר "Fading Like a Flower (Every Time You Leave)" של רוקסט.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-90 בשוודיה.
גלנו (בטטום: Gleno) היא עיר הבירה של מחוז ארמרה במערב־מרכז מזרח טימור.
נכון לשנת 2010 מתגוררים בה 8,133 תושבים.
העיר ממוקמת בגובה 882 מטרים מעל פני הים, כ־15 קילומטרים מערבית לאילאו וכ־20 קילומטרים מדרום־מערב לדילי, בירת המדינה.
האקלים בגלנו, כבשאר חלקי המדינה, הוא אקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן), אך היא מושפעת גם מאקלים מונסון טרופי (Am לפי שיטת קפן).
עקב גובהה של העיר, יותר קר וגשום בה בהשוואה לדילי.
ממוצע המשקעים השנתי הוא 1,918 מילימטרים, יותר מפי 2 מאשר בדילי.
החודשים נובמבר–מאי הם הגשומים והחמים ביותר.
העיר ממוקמת על כביש ראשי המוביל לדילי.
מצפון לה יוצא כביש לאילאו.
ונדרסון רודריגס דו נסימנטו גלנו (בפורטוגזית: Wenderson Rodrigues do Nascimento Galeno; נולד ב-21 באוקטובר 1997), הידוע בכינוי גלנו או ונדרסון גלנו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק כקיצוני עבור המועדון הסעודי אל-אהלי.
גלנו נולד בברה דו קורדה, מרניאו, והצטרף למחלקת הנוער של טרינדד ב-2014. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו עבור המועדון ב-10 בפברואר 2016, שיחק 29 דקות וכבש צמד בהפסד 3-0 נגד אתלטיקה אנפולינה באליפות גויאנו.גלנו סיים את אליפות גויאנו 2016 עם 5 שערים ב-10 הופעות, ונבחר לתגלית העונה.
באפריל 2016 חתם בגרמיו אנפוליס.
ב-28 ביוני 2016, עבר גלנו לאירופה והצטרף לפורטו על חוזה השאלה לעונה אחת, תחילה לקבוצת המילואים.
הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-7 באוגוסט.
ב-16 במאי 2017, לאחר שכבש 11 שערים עבור קבוצת המילואים, רכשה אותו פורטו והוא חתם על חוזה ל-5 שנים עם סעיף שחרור של 40 מיליון אירו.
גלנו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובליגת העל הפורטוגלית ב-21 באוקטובר 2017. ב-23 בינואר 2018, הושאל לפורטימוננסה עד יוני 2018.
ב-11 ביולי 2018, הושאל גלנו לריו אבה לכל העונה.
הוא היה שחקן הרכב קבוע, וכבש 8 שערים ב-35 הופעות בכל המסגרות.
ב-6 באוגוסט 2019, חתם גלנו בבראגה ל-5 שנים תמורת 3.5 מיליון אירו.
הוא כבש את שער הבכורה שלו במשחק השלישי בעונה, בתיקו 1-1 נגד ז'יל ויסנטה ב-25 באוגוסט 2019.
גלנו כבש 6 שערים ב-6 משחקי שלב הבתים של הליגה האירופית עם בראגה בעונת 2021/2022.
ב-31 בינואר 2022, השיגה פורטו הסכם לרכישת גלנו מבראגה תמורת 9 מיליון אירו, על חוזה עד קיץ 2026. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-13 במרץ בניצחון 0-4 על טונדלה.
במרץ 2022, קיבל גלנו אזרחות פורטוגלית לאחר 5 שנים במדינה.
ב-31 בינואר 2025 חתם על חוזה באל אהלי מליגת העל הסעודית, ששילמה עבורו לפורטו 50 מיליון אירו.
גלֶנקיל: מותחן כבשים הוא רומן משנת 2005 מאת לאוני סוואן.
זהו סיפור בלשי העוסק בעדר של כבשים איריות אשר מנסות לפתור את רצח הרועה שלהן.
הרומן, שנכתב במקור בגרמנית, הפך לרב מכר בין-לאומי ותורגם ליותר מ-30 שפות וזכה לביקורות נלהבות.
בעברית יצא הספר לאור בשנת 2008 בהוצאת עם עובד ותורגם על ידי טלי קונס.
בכפר האירי גלנקיל, ג'ורג' גלן הוא רועה צאן מתבודד, המנוכר מאשתו ואוהב רק את כבשיו.
מדי יום, לאחר שהוא מוציא אותם למרעה, הוא מקריא להם מרומנים של הרפתקאות רומנטיות ומספרי לימוד על מחלות כבשים.
בתחילת הספר הכבשים מוצאות את ג'ורג' מת, מוצמד לקרקע בעזרת את חפירה.
הכבשים המזועזעות מחליטות שעליהן למצוא את הרוצח שלו.
הכבשים אינן יכולות לדבר עם בני אדם אך הן מבינות את השיחות האנושיות שאליהן הן מאזינות.
אפילו החכמות שבהן אינן מצליחות להבין את התנהגותם של בני האדם, והן מבולבלות במיוחד מהכומר המקומי.
הן חוששות להתעמת עם חשודים כמו הקצב אברהם רקהאם, וחשדניות כלפי הרועה החדש שלהן, גבריאל או'רורק, המגדל עדר כבשים לשחיטה.
גם לאחר שסדרה של גילויים מקריים והברקות מובילה לפתרון התעלומה, עדיין עליהן להבין כיצד לעדכן את בני האדם בזהות הרוצח.
מיס מייפל: ידועה ככבשה החכמה ביותר בגלנקיל, היא מובילה את חקירת מותו של ג'ורג'.
סר ריצ'פילד: אייל, לעיתים נראה שמחשבותיו נודדות, שוכח דברים בקלות, במיוחד כשהוא מתרגש ממשהו.
אות'לו: הכבשה השחורה של העדר, פשוטו כמשמעו, הוא בעל מסתורין מסוים.
הוא לא היה עם העדר זמן רב, מה שמרמז על עבר אפל וסוער.
מופל הלוויתן: כבש מרינו שזוכר הכל, ואוהב לאכול.
זורה: כבשה שחורת פנים מהורהרת עם חולשה לעננים ותהומות.
מלמות': אחיו התאום האבוד של סר ריצ'פילד.
להלן רשימה של דמויות אנושיות בולטות ותפקידיהן.
הוא בודד, מדוכא, אובדני ומרגיש אבוד.
ג'ורג' נשוי לקייט ויש לו פילגש, לילי.
לג'ורג' יש בת בוגרת, רבקה אך הוא לא בקשר איתה.
לפני מותו, הוא כותב מכתב לרבקה.
הוא משתמש בכבשים להובלת מריחואנה.
בניגוד לשאר אנשי העיירה, ג'ורג' אינו מעוניין להרחיב את שוק התיירות בעירו גלנקיל.
יחד עם חברו הקצב, ג'ורג' גילה את גופתו של מקארתי.
קייט: קייט, שנקלעה למשולש אהבה בין ג'ורג' לקצב, נישאה לג'ורג'.
הקצב ממשיך לאהוב אותה ולהתגעגע אליה.
בת' ג'יימסון: נוצרייה אדוקה שחיה לבד.
היא עזבה את גלנקיל למשימה באפריקה.
לאחר שהכבשים של ג'ורג' משחזרות את רציחתו בפאב "החזיר המשוגע", בת' מדברת לקהל וחושפת שג'ורג' הגיע אליה לפני מותו וסיפר לבת' לה על תוכניותיו להתאבד.
לאחר התאבדותו, בת' דחפה את האת בגופו לבקשתו.
אברהם רקהאם (האם): הקצב המקומי ואחד מחבריו הבודדים של ג'ורג'.
יחד עם ג'ורג' הוא גילה את גופתו של מקארתי.
האם אוהב את אשתו של ג'ורג', קייט ומתקין מצלמות בחנותו כדי שיוכל לתעד את הרגעים שבהם היא מבקרת בחנותו.
יום ערפילי אחד לאחר מותו של ג'ורג', האם מנסה לגנוב כבשה מהעדר של ג'ורג', נופל מצוק ונותר משותק.
האב ויליאם: הכבשים מכנות את האב ויליאם "אלוהים".
הוא רואה את הכבשים ברחבי העיר ובכנסייה שלו עורכות את חקירתן ומתחיל לפחד מהן מאוד.
המפקח הולמס: חוקר לא יעיל.
הוא לא פותר את תיק הרצח של ג'ורג', או את תיק הרצח של מקארתי.
גבריאל: רועה צאן עם עדר כבשים אותו מגדל עבור בשר.
הכבשים של ג'ורג' מחבבות אותו בהתחלה ורואות בו רועה צאן טוב, אך מגלות שהוא לא רועה צאן טוב במיוחד.
גבריאל מונע על ידי כסף.
ג'וש בקסטר: בעל הפאב "החזיר המשוגע".
ג'וש בקסטר מעוניין להרחיב את תעשיית התיירות בגלנקיל בשביל להרוויח מכך כלכלית.
טום אומאלי: אלכוהוליסט שמוצא את גופתו של ג'ורג'.
במהלך תחרות הכבשים החכמות ביותר, טום שיכור ומבין נכון שהכבשים של ג'ורג' מגלמות את הרצח שלו.
"הצייד הראשי": דמות מסתורית אשר הכבשים מזהות את ריחו וקוראות לו הצייד הראשי.
ייתכן שהוא מעורב בסחר בסמים.
היא מתנדבת לקחת את עדר הכבשים לאירופה.
מכיוון שהכבשים בוחרות בה על פני גבריאל, היא יורשת את העדר.
לפני מותו, ג'ורג' שלח לה מכתב.
היא עיכבה במכוון את תשובתה והתחרטה על החלטתה לאחר מותו.
הרומן, בעל אופי הומוריסטי ברובו, מציג ידע מעמיק בהתנהגות כבשים, ביולוגיה, גידול וגזעים של כבשים (בין היתר, נוכחים בו גם מרינו והברידי).
תוך שימוש בפרספקטיבה של העדר, סוואן מבצעת מותחת ביקורת על האופי האנושי ועל מוסדות חברתיים באמצעות אמצעים קומיים.
ספר המשך, בשם גארו: מותחן כבשים ועזים, יצא בגרמניה ביוני 2010. זה אינו רומן בלשי אלא מותחן בו הכבשים נוסעות לצרפת עם רבקה ומנסות לחשוף תעלומה על איש זאב.
עיבוד קולנועי בשם "בלשי צמרת", בכיכובם של יו ג'קמן ואמה תומפסון, עתיד לצאת לאקרנים ב-8 במאי 2026.
גַּלְעֵד, או בשמו הקודם אֶבֶן יִצְחָק, הוא קיבוץ המשתייך לתנועה הקיבוצית (תק"ץ) ברמת מנשה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית מגידו והוא הדרומי ביותר בתחום השיפוט של מועצה זו.
גלעד ממוקם בין ואדי עארה ליקנעם עילית, במרחק של כ-4 ק"מ דרומית לקיבוץ דליה.
שטחיו החקלאיים של הקיבוץ משתרעים על כ-14,500 דונם.
הקיבוץ הוקם בשנת 1945 על ידי גרעין של חברי תנועת הבונים ותנועת החלוץ מגרמניה שנתארגן בשנת 1938 בהנהגתו של גיורא יוספטל (שהיה לחבר הקיבוץ, אשתו סנטה יוספטל שימשה כגזברית הקיבוץ בין השנים 1945–1952).
בדצמבר 1939 הקימה קבוצה של 40 חברים, שהיו בהכשרה בגבעת חיים, את קבוצת "הגרעין רעננה" במחנה זמני בין רעננה לגבעת ח"ן.
ב-11 במרץ 1945 עלתה הקבוצה להתיישבות, בסיוע תנועת הקיבוץ המאוחד, על גבעת טרשים כ-500 מטר מצפון מערב לכפר ח'ביזה.
בנובמבר 1945 נחנך כביש שחיבר את הקיבוץ לשאר יישובי אזור מגידו (אז הם נקראו אזור הרי אפרים).
השם שנתנו לו המוסדות המיישבים הוא "אבן יצחק" על שמו של יצחק אוכברג שהיה נדבן יהודי מדרום אפריקה שבתרומתו נקנו אדמות הקיבוצים גלעד ודליה בשטח של כ-6,500 דונם.
חברי הקיבוץ העדיפו את השם "גל עד" על שם חברי תנועת הבונים אשר נספו במלחמת העולם השנייה.
מקודם נודע המקום בשם "הגרעין".
ב-1946 קלט הקיבוץ קבוצה של ילדים מהולנד שהציל חסיד אומות העולם יופ וסטרויל.
במרץ 1947 הוחל בנטיעת יער על שם וסטרויל בין קיבוץ דליה לקיבוץ גלעד.
חברי קיבוץ גלעד היו ביחסים טובים עם תושבי הכפרים הערבים באזור ובמלחמת העצמאות הגיעו להסכם אי התקפה.
בתחילת מאי 1948 הזהירו את תושבי הכפר ח'ביזה מההתקפה צפויה של האצ"ל, לאחר ששומר השדות של גלעד, פגש סיור מקדים לפני מבצע של האצ"ל.
תושבי הכפר ברחו והוא היה ריק בעת שנכבש על ידי האצ"ל ב-12 במאי 1948. חברי הקיבוץ סירבו לשתף פעולה במבצע עם האצ"ל לאחר פרשת דיר יאסין.
בשנת 2000 החליטה ועדת השמות הממשלתית על הסבת השם מאבן יצחק ל"גלעד, אבן יצחק" ולאחר מכן ל"גלעד (אבן יצחק)".
הקיבוץ שותף במפעל הפלסטיק "תמה" יחד עם קיבוץ משמר העמק.
בשנת 1979 הוקמה בגלעד שלוחה של המפעל המייצרת רשתות פלסטיק.
בנוסף בבעלות הקיבוץ מפעל "ביוגל" למוצרי דיאגנוסטיקה וטרינרית.
בנוסף מתפרנס הקיבוץ מענפים חקלאיים של רפת חלב, בקר לבשר, שדות, ומטעים.
בסמוך לקיבוץ נמצאת גבעת הרקפות שהיא יעד פופולרי למטיילים, יער פארק "אלוני תבור", וכן "גבעת אבן יצחק" - שהיא אנדרטה, חניון, מעין גלעד ומגדל שמירה משנת העלייה לקרקע.
גבעת הרקפות מכונה על ידי בני הקיבוץ "יער רגבים" כיוון שהוא ניטע בידי חברי גרעין קיבוץ רגבים במהלך מלחמת העצמאות, בטרם עברו למושב הקבע שלהם בסמוך.
בקיבוץ קיים מוזאון ארכאולוגי המציג ממצאים מהסביבה.
המוזאון הוא המשכו של האוסף הפרטי של מיכאל מאיר, ארכאולוג חובב חבר הקיבוץ שנפטר בשנת 1999.
כמו כן, קיים "מצפה" של שנת השירות "השומר החדש" מאז 2010 אשר משתתף בעבודה חקלאית בקיבוץ ובאזור ובשמירות על שטחי המרעה של קיבוץ גלעד וקיבוץ עין השופט.
גלעד מנשה אֶרְדָן (נולד ב-30 בספטמבר 1970; כ"ט באלול ה'תש"ל) הוא פוליטיקאי ודיפלומט ישראלי, המכהן כנשיא מד"א העולמי.
בעבר כיהן כשגריר ישראל באו"ם שר וחבר הכנסת מטעם הליכוד, וכן שגריר ישראל בארצות הברית.
ארדן נולד, גדל והתחנך באשקלון.
בנם של יהודית, ילידת הונגריה ופסיכולוגית במקצועה, ואבינועם ארדן, יליד רומניה ומורה שהסב את מקצועו לעריכת דין.
ארדן למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים.
שירת בצה"ל כקצין בחיל השלישות והשתחרר בדרגת סרן.
למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן ושם בלט לראשונה בעשייה פוליטית, כשהיה פעיל במחאה נגד הסכמי אוסלו.
התמחה במשרדו של דב וייסגלס והוסמך לעריכת דין בשנת 1996. הוא בעל תואר שני בהצטיינות במדע המדינה מטעם אוניברסיטת תל אביב.
כיהן כמנכ"ל החברה הכלכלית של התאחדות הקבלנים והבונים בישראל.
שימש עוזרו הפוליטי-פרלמנטרי של אריאל שרון בהיותו ח"כ באופוזיציה.
לאחר מכן שימש יועץ לראש הממשלה בנימין נתניהו ומנהל האגף לפניות הציבור במשרדו.
כמו כן כיהן כיו"ר צעירי הליכוד.
בבחירות המקדימות בליכוד לכנסת ה-15 מוקם ארדן במקום ה-26, ולא נכנס לכנסת.
בבחירות המקדימות בליכוד לכנסת ה-16 מוקם במקום ה-28, במשבצת שיועדה לצעירי הליכוד.
ממשבצת זו נבחר לראשונה לכהן כחבר הכנסת.
בכנסת ה-16 היה מהמתנגדים החריפים לתוכנית ההתנתקות ואף כינה את התוכנית והטיפול במפוני גוש קטיף "פשע ברמה לאומית".
בראשית כהונתו בכנסת סירב להצעת שר החוץ, סילבן שלום, לעזוב את הכנסת לטובת תפקיד שגריר ישראל באו"ם.
במרץ 2005 נבחר ליו"ר "אל סם" ישראל - עמותה ארצית המעניקה טיפול לילדים, בני נוער וצעירים שנפגעו מצריכת סמים ואלכוהול.
בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לכנסת ה-17, נבחר ארדן במקום השני, אך ברשימת המועמדים לכנסת מוקם רביעי, אחרי יו"ר הליכוד נתניהו וסילבן שלום, אשר לו שוריין המקום השני ברשימה.
בכנסת ה-17 פעל רבות בתחום חקיקה בנושא הבטיחות בדרכים ועמד בראש השדולה למאבק בתאונות הדרכים.
נבחר לוועדה לבחירת שופטים יחד עם ח"כ אורית נוקד וכיהן גם כיו"ר ועדת הכלכלה.
בפריימריז לרשימת הליכוד לכנסת ה-18 זכה ארדן במקום השני ונבחר לעוד כהונה בכנסת.
בחודש מרץ 2009, עם הקמת הממשלה ה-32, מונה ארדן לשר להגנת הסביבה והשר המקשר בין הממשלה לכנסת.
בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לכנסת ה-19 הגיע ארדן שוב למקום השני, ונבחר לכהונה נוספת בכנסת.
עם הקמת הממשלה ה-33, מונה לשר התקשורת ובמקביל השר להגנת העורף וחבר הקבינט המדיני-ביטחוני.
לאחר התפטרותו של גדעון סער מתפקיד שר הפנים מונה ארדן לתפקיד במקומו.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הגיע ארדן למקום הראשון בפריימריז בליכוד והוצב במקום השני ברשימה לאחר היו"ר, בנימין נתניהו.
ארדן נבחר על ידי ארגון "אור ירוק" כאיש העשור במאבק בתאונות הדרכים.
בנוסף זכה באות "הגלובוס הירוק" לשנת 2008 בקטגוריה "כנסת ירוקה", כאות להיותו חבר הכנסת המצטיין בפעילותו למען הגנת הסביבה.
תיקון מס' 2 לחוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים.
חבר הכנסת שהורשע בעבירה פלילית עם קלון יושעה אוטומטית מהכנסת.
ביטול רישומים פליליים - החוק מחייב את המשטרה למחוק רישום פלילי שנסגר בשל חוסר עניין לציבור או מחוסר ראיות.
השעיית ראש רשות מקומית שבחירתו בוטלה על ידי בית משפט.
שלילה מידית לנהג שהיה מעורב בתאונת דרכים קטלנית - רישיונו של כל אדם המעורב בתאונה קטלנית ישלל עד שיוכיח חפותו בבית המשפט.
המפקח על הבנקים יוכל להתערב בגובה העמלות הבנקאיות.
חובת חבישת קסדה בעת רכיבה על אופניים.
חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות) (יחד עם אמנון כהן).
חוק להסדרת הטיפול באריזות, המחייב מפעלים ובתי עסק למחזר 60% מהאריזות של מוצרים מייצור מקומי או מייבוא.
בכנסת השבע עשרה, עם תום כנס הקיץ של המושב השלישי, עמד מספר הצעות החוק הפרטיות שאושרו שהגיש ארדן על 23, ובכך היה לחבר הכנסת שהעביר את המספר הרב ביותר של הצעות חוק במושב זה.
לאחר הבחירות לכנסת ה-19, נבחר שוב כח"כ מטעם סיעת הליכוד ומונה לשר להגנת הסביבה בממשלה ה-32.
ארדן התנגד להסכם שבין משרד האוצר לחברת כימיקלים לישראל.
המשרד בניהולו גיבש מתווה להקמת קרן ייעודית לשיקום הנזקים הסביבתיים בים המלח, ומנגנון פרוגרסיבי לשימוש וניצול כל משאבי הטבע בישראל, לרבות כריית חול, חומרי גלם טבעיים, משאבי המים המינרליים וכדומה, על בסיס ההתנהלות מול חברות הגז והנפט שבהתאם להמלצות ועדת ששינסקי.
על פי המתווה: "על הממשלה לקבוע מדיניות ארוכת טווח בכל הנוגע לשימוש ולניצול של כלל משאבי הטבע, כך שישקפו נכונה את חלקו של הציבור מהרווחים" והמדיניות צריכה לאפשר "רווח סביר" לחברות יחד עם העברת כספים ייעודיים לטובת הציבור.
בתפקידו יזם חקיקה משמעותית בתחום הגנת הסביבה והוביל בהצלחה מספר מאבקים פרלמנטריים וציבוריים לשמירה על איכות הסביבה בישראל.
כשר לאיכות הסביבה הוביל את קידום נושא המיחזור, הפרדת הפסולת וחקיקת "חוק האריזות".
לצד אלה קידם את פרויקט ניקוי הגליל המערבי מאזבסט והיה שותף להובלת המאבק לשמירת חופי הים בפלמחים, ניצנים, נחשולים ובבצת.
על כך זכה בשנת 2011 באות "הגלובוס הירוק" מטעם ארגוני הסביבה.
לאחר הבחירות לכנסת ה-19, נבחר שוב כח"כ מטעם סיעת הליכוד ומונה לשר התקשורת ולשר להגנת העורף בממשלה ה-33. חבר בוועדת השרים לענייני חקיקה.
באפריל 2014 התפטר מנכ"ל המשרד להגנת העורף דן רונן, לטענתו כיוון שלא ניתנו למשרד סמכויות המאפשרות לו לפעול.
למחרת ביקש ארדן מראש הממשלה לפרוש מתפקידו כשר להגנת העורף ולפרק את המשרד.
ביוני 2014 נסגר המשרד להגנת העורף וכל סמכויותיו הועברו למשרד הביטחון.
בתפקיד שר התקשורת והשר הממונה על רשות השידור, הוביל ארדן מהלך לפירוק רשות השידור, שמימושו נדחה פעמים אחדות.
בנוסף, חתם ארדן על צו המורה לחברת "הוט" להגיע לכל נקודה בארץ, ובכך להגביר את התחרות בחברת yes באזורים מרוחקים בארץ.
ארדן הוביל גם את רפורמת "השוק הסיטונאי", שבה מחויבות חברות התשתית בזק והוט להשכיר את התשתיות שלהן לחברות כמו אורנג' וסלקום ובכך קיווה להכניס תחרות לשוק הטלוויזיה.
על אף הניסיון הרב לקדמה הרפורמה לא הושלמה.
בתקופת כהונתו של ארדן כשר תקשורת הגיע ערוץ 10 כמעט לסוף תקופת רישיונו לשידור.
סגירתו הייתה גורמת בעצם למונופול של ערוץ 2 בטלוויזיה המסחרית.
על מנת למנוע זאת, יזם ארדן חוק המורה על פיצול ערוץ 2, ומעבר הזכייניות "רשת" ו"שידורי קשת" לשידור של שבעה ימים בשבוע כל אחת.
חברת החדשות של ערוץ 2 הייתה אמורה להיות מוצעת למכרז, להפעלת אחת משתי הזכייניות.
החברה השנייה הייתה אמורה להקים חברת חדשות חדשה.
עם כניסתו לתפקיד שר הפנים, ומעבר סמכויות משרד התקשורת לראש הממשלה, בנימין נתניהו, נעצר קידום החוק.
בנובמבר 2014 מונה לשר הפנים לאחר פרישתו של גדעון סער, וסיים את כהונתו כשר התקשורת.
לקראת הקמת הממשלה ה-34, רצה ארדן להיות שר הפנים יחד עם המשרד לביטחון הפנים, אך עקב סירובו של נתניהו לתת לו את התיק, החליט שלא לכהן בממשלה.
בהמשך חזר בו וב-25 במאי הושבע לתפקיד השר לביטחון הפנים והשר לנושאים אסטרטגיים והסברה.
ב-25 באוגוסט 2015 המליץ השר ארדן על מינוי תת-אלוף גל הירש למפכ"ל המשטרה.
היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, הורה לארדן להמתין עם המינוי עד שתסתיים בדיקה של המשטרה בעניין חשדות לעברות פליליות מצד הירש, והוסיף שהבדיקה "תימשך זמן רב".
בפועל נמשכה הבדיקה שלוש שנים והסתיימה בסגירת התיק מחוסר אשמה.
ב-23 בספטמבר הודיע השר ארדן על הסרת מועמדותו של הירש.
במקומו הוא המליץ על סגן ראש השב"כ, רוני אלשיך, והמלצה זו התממשה.
בתקופת כהונתו התמודדו משטרת ישראל ומשמר הגבול עם גל הטרור הפלסטיני (2015–2016) שבמהלכו ביצעו מחבלים פלסטינים וערבים ישראליים מאות פיגועי טרור, פיגועי דקירה, פיגועי דריסה ופיגועי ירי.
במהלך גל הטרור נרצחו 43 ישראלים.
בעקבות הגל נפרשו המשטרה ומשמר הגבול בכוחות מוגברים, בעיקר באזור ירושלים.
כוחות הביטחון הצליחו לנטרל מאות מחבלים, מהם נהרגו כ-270.
במסגרת תפקידו הוביל את ההתמודדות עם גל השרפות בישראל (2016) שאותו כינה "טרור ההצתות".
בנוסף, התייחס אל פרשת הדריסה באום אל-חיראן, שבה נהרגו שוטר ואזרח, כאל פיגוע דריסה בשעה שהאירוע טרם תוחקר לעומקו.
ארדן הביע צער על כך שהתחקור של שירות הביטחון הכללי הופסק לאחר כמה שעות ולפני שנאספו ממצאים המאפשרים לבסס את קביעת המשטרה שהיה מדובר באירוע דריסה מכוון.
ארדן פעל להקל את ההגבלות המשטרתיות על העולים היהודים להר הבית.
במסגרת פעילותו כשר לעניינים אסטרטגיים קידם, בשיתוף המרכז הבינתחומי הרצליה וגורמים נוספים, יישומון לציבור הרחב במטרה לקדם מסרים פרו-ישראלים ברשתות החברתיות.
ארדן החליט ב-2018 שלא להאריך את כהונת המפכ"ל אלשיך, והמליץ לממשלה על מינוי הניצב לשעבר, משה אדרי למפכ"ל המיועד, אך אדרי הסיר את מועמדתו.
במהלך 2019 נרצחו כ-70 אזרחים ערבים, ובעקבות זאת התקיימו מחאות בחברה הערבית על אוזלת ידה של המשטרה בטיפול באלימות.
ארדן התייחס לאלימות בחברה הערבית ולקודים התרבותיים הנהוגים בה לדעתו, והציג את ההשקעה באכיפה במגזר הערבי.
הוא נפגש עם נציגי הרשימה המשותפת לגיבוש תוכנית לשיפור הטיפול באלימות בחברה הערבית.
התוכנית כללה מבצע מסירת נשק לא חוקי שהסתיים ב-5 בדצמבר 2019.
במאי 2020 נענה ארדן להצעת נתניהו להתמנות לשגריר ישראל באו"ם, ובהמשך גם לשגריר ישראל בארצות הברית.
עד כניסת המינוי לתוקף כיהן ארדן כשר לשיתוף פעולה אזורי.
שגריר ישראל באו"ם ובארצות הברית
ביולי 2020 החל לכהן כשגריר ישראל באומות המאוחדות במקום דני דנון.
בינואר 2021 החל לכהן, בנוסף לשליחותו באו"ם, כשגריר ישראל בארצות הברית, במקום רון דרמר, ובנובמבר 2021 סיים את תפקידו.
ביוני 2022 נבחר לכהן כסגן נשיא העצרת הכללית של האו"ם.
בדצמבר 2022 האריך ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את כהונתו בשנה.
ב-20 באוגוסט 2024 סיים ארדן את תפקידו כשגריר ישראל באו"ם.
ב-4 בספטמבר מונה לנשיא מד"א העולמי.
ב-30 באוקטובר 2024 אישרה הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות את מינויו של ארדן ליושב ראש התעשייה האווירית לישראל, אך המינוי עוכב בידי שר הביטחון, ישראל כ"ץ, ובאוקטובר 2025 הודיע ארדן על הסרת מועמדותו, תוך שהאשים שהתנהלותו של כ"ץ פוגעת קשות בתעשייה האווירית ובביטחון המדינה.
בראיון שקיים ב-10 בספטמבר טען כי לאחר טבח שבעה באוקטובר, בעת שכיהן כשגריר ישראל בארצות הברית ובאו"ם קיבל טלפונים מהמל"ל שבהם הוא נדרש שלא לתקוף את קטר.
כמו כן סיפר כי קיבל פניות משגרירים של מדינות ערביות, שלא הבינו כיצד ישראל מנהלת קשר עמוק כל-כך עם קטר.
ארדן נשוי לשלומית שור, לשעבר דוברת עיריית בת ים, ואב לארבעה ילדים.
התגורר בקריית אונו עד מינויו לשגריר באו"ם.
ארדן נתבע יחד עם אשתו כי ניסו לחמוק מלשלם דמי תיווך על דירה שרכשו.
שמו של ארדן נמחק מהתביעה, ובנובמבר 2023 הפסידה אשתו וחויבה לשלם סך של כ-180 אלף ש"ח.
גלסטונברי טור הוא תל בצורת טיפה המצוי בגלסטונברי באזור סאמרסט שבאנגליה.
גובה שיאו של התל כ-158 מטרים מעל פני הים, וגובהו הממוצע 145 מטרים.
על התל מצויים שרידי "מגדל סנט מייקל".
מקור שם התל במילה הקלטית "טור" שמשמעה "גבעה חרוטית".
התל מצוי באמצע מישור הקרוי מדשאות סאמרסט, חלק ממישור סאמרסט.
התל מהווה לשון יבשה המוקף משלושת צדדיו על ידי הנהר ברו (Brue).
בערך בשנת 300 לפני הספירה היה התל מוקף באגם, ועליו היה ממוקם יישוב קלטי.
במהלך השנים ירדו פני המים, אולם התל נותר מוקף ביצות עד ניקוז הביצות בסוף ימי הביניים, ולכן על פי המסורת הבריטית התל הוא אבלון, האי המהווה מקום קבורתו של המלך ארתור.
הביצות נוקזו על ידי נזירים שגרו במנזר גלסטונבורי על מנת להפוך את האזור שסביב התל לאזור חקלאי.
התל בנוי בצורת טבעות, המזכירות טרסות.
מספר המשערים שזו תופעה גאולוגית טבעית דומה למספר המשערים שזה מעשה ידי אדם ואולי נבנה כמקום פולחן קלטי.
בראש התל התגלו שרידי כלי צור מהתקופה הנאוליתית, המעידים על קיומו של יישוב במקום.
חפירות שנערכו באתר על ידי פיליפ רהנטז בין השנים 1964–1969 גילו שהתל היה מיושב בעת העתיקה.
במקום התגלו שרידי קבר פגני קלטי מהמאה השישית.
בקבר התגלו חפצים קלטיים וכן אמפורה של יין או שמן שיוצרה באגן הים התיכון.
במאה החמישית נבנתה במקום מצודה קלטית, שנהרסה בימי הביניים ובמקומה הוקמה כנסיית סנט מייקל.
כנסייה זו נהרסה בשנת 1275 אולם המגדל שלה השתמר בחלקו, מתנשא בראש התל ונראה מרחוק.
באתר נבנתה כנסייה נוספת בשנת 1360 וזו נהרסה על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה בשנת 1539. שרידי מגדל כנסיית סנט מייקל שוחזרו במאה ה-19.
האתר מנוהל כיום על ידי קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי.
במהלך השנים זוהה התל עם אבלון - מקום קבורתו האגדי של המלך ארתור ואשתו המלכה גווינביר.
בשנת 1191 התגלה במנזר גלסטונברי "לכאורה" ארונו של ארתור, שנקבר בהלוויה ממלכתית במנזר גלסטונברי.
במקום אכן התגלתה מצודה מהמאה ה-5 - תקופת חייו המשוערת של ארתור.
מקור השיוך באמונה הקלטית כי במקום היה ארמונו של גווין אפ נוד -- מלך העולם התחתי והפיות.
התל היה על פי האמונה הקלטית הכניסה לאנווין - עולם הפיות.
מגדל סנט מייקל הוא אחד האתרים המוקדשים לסנט מייקל הנמצאות על קו ליי (ley line) המכונה "קו סנט מייקל" (St.
מבנים נוספים הקשורות לסנט מייקל על קו זה הם הכנסיות באותרי (Othery), בבורו ממפ וגבעת סנט מייקל.
בתחתית הגבעה נמצאת באר הגביע, באר מים שגם לה מיוחסות אגדות וסגולות.
יש מסורת שבתחתית הבאר הוסתר הגביע הקדוש עם דמו של ישו, גביע שהובא למקם על ידי יוסף הרמתי.
מסורת אחרת אומרת למימי הבאר יש סגולות ריפוי.
נעשו סביב הבאר חפירות ארכאולוגיות ומהן הסתבר שהיה יישוב קדום בסמוך לבאר, ושהתקיימו במקום פולחנים.
התל נוצר עקב זרימה של מים עשירים בברזל במשך אלפי שנים מעל אבן חול ושקיעה של תחמוצות ברזל בתוך האבן.
עם הסחיפה של אבן החול השתמר רק אזור התחמוצת - הוא התל שנוצר המתנשא מעל סביבתו.
גְלִסְטוֹנבֶּרִי היא עיר בנפת מנדיפ שבמחוז סאמרסט בדרום-מערב אנגליה.
העיר ממוקמת במישור סאמרסט, כ-45 ק"מ דרומית לבריסטול, ומתגוררים בה כ-8,980 תושבים (2021).
בעיר נמצאים מנזר גלסטונברי וגלסטונברי טור המהווים מוקד תיירותי בשל האגדות המשויכות להן.
כמו כן נערך בקרבת מקום פסטיבל גלסטונברי.
העיר גלסטונברי ידועה בהיותה המקום אליו משויכות אגדות רבות, שהעיקרית בהם היא האגדה הקשורה ליוסף הרמתי ולגביע הקדוש.
כמו כן ממוקם בעיירה קברו של המלך ארתור.
בשל השיוך של יוסף הרמתי לעיר, מהווה העיר, על פי המסורת, המקום הנוצרי הראשון בבריטניה, והמקום בו נבנתה הכנסייה הראשונה (שנועדה להכיל את הגביע הקדוש) כ-30 שנה לאחר צליבתו של ישו.
אגדה אחרת טוענת כי יוסף הרמתי ביקר במקום עם ישו בעת היותו של האחרון ילד קטן.
על פי האגדה שמקורה כנראה במאה ה-12, נמסר ישו להשגחת יוסף הרמתי, המתואר באגדה זו כדודו של ישו (למרות שאין לכך ביסוס במקורות אחרים).
יוסף הרמתי שהיה סוחר עשיר לקח איתו את ישו להפלגותיו וישו תפקד בהפלגות אלו כנגר האונייה.
בין שאר ההפלגות, הגיע יוסף הרמתי לגלסטונברי בסירה בעת שמישור סומרסט היה מוצף מים.
בעת רדתו מהסירה הוא תקע את מטהו באדמה, והמטה פרח והפך ל"דרדר הקדוש" - עץ עוזרר הצומח באזור ופורח פעמיים בשנה - באביב ובחג המולד.
בהתאם לאמונה זו, כל שנה נוהג הכומר המקומי לקטוף ענף מן העץ ולשלוח אותו למלך אנגליה (העומד בראש הכנסייה) על מנת שיקשט את שולחן חג המולד שלו.
העוזרר המקורי היה מוקד לעלייה לרגל בימי הביניים אולם נכרת במהלך מלחמת האזרחים האנגלית (ועל פי האגדה החייל "עגול הראש" שכרת אותו התעוור).
על פי אחת הגרסאות לאגדה, ישו עצמו, בעת ששהה במקום היה שותף לבניית מבנה עץ.
מבנה זה שנקרא ברבות הימים the Wattle Church הפך לכנסייה הראשונה באיים הבריטיים.
על פי חלק מגרסאות אגדות המלך ארתור, גלסטונברי הוא האי אבלון, בו נקבר המלך.
זיהוי זה מופיע לראשונה בכתבי ג'פרי ממונמות' משנת 1133. בשנת 1191 טענו נזירי מנזר גלסטונברי כי מצאו במקום את קברו של ארתור.
הארון הוצא ונקבר מחדש במנזר.
היסטוריונים בני ימינו סבורים כי "גילוי" זה נועד להפוך את המנזר למקום עלייה לרגל ולהביא לו תרומות.
עיקר כלכלת גלסטונברי מתבססת על תיירות דתית ומיסטית.
העיר מהווה אתר עלייה לרגל הן כאתר דתי, והן כאתר פולקלוריסטי בשל האופי המיסטי והפגאני של המקום.
בעיר חנויות רבות המוכרות מוצרי "ניו אייג'" וכן עבודות יד.
בולטת בעיר פעילות תנועת האלה (Goddess movement), דת נאו-פגנית שבמרכזה אמונה באלות שונות.
ברחוב הראשי פועל מ-2016 בית האלה (Goddess House), ובסמוך נמצאים מקדש האלה (Goddess Temple) והיכל האלה (Goddess Hall).
אתרי התיירות העיקריים בעיר כוללים את שרידי מנזר גלסטונברי, גבעת גלסטונברי טור, באר הגביע, מוזיאון החיים הכפריים בסאמרסט באסם של מנזר גלסטונברי ששוחזר, בית החולים סנט מרי מגדלן, כנסיית יוחנן המטביל ומלון ג'ורג' ופונדק עולי הרגל.
גלעד זר (כ' בחשוון ה'תשכ"א, 10 בנובמבר 1960 – ז' בסיוון ה'תשס"א, 29 במאי 2001) היה קב"ט מועצה אזורית שומרון, תושב איתמר, שנרצח בעת מילוי תפקידו בפיגוע ירי שביצעו מחבלים מגדודי אל אקצה.
זר נולד בקיבוץ בארות יצחק ליעל ומשה זר, אחד משמונה אחים ואחיות.
למד בישיבת בני עקיבא "אור עציון", והיה חבר בתנועת בני עקיבא.
במהלך שירותו הצבאי עברה משפחתו לגור ביישוב הקהילתי קרני שומרון.
נישא להגר, בת כפר סאלד, שאותה פגש במהלך שירותו הצבאי בעת ששירתה כקצינת ח"ן, ולזוג נולדו שמונה ילדים.
נמנה עם מייסדי ההתנחלות איתמר, והיה יושב-ראש המזכירות והמזכיר של היישוב בשנים הראשונות לקיומו.
שנים רבות היה רכז הביטחון ביישוב, עד שהתמנה לפקח קרקעות.
במילואים היה מפקד חבל בהגנה מרחבית של חטיבת שומרון, בדרגת רב-סרן.
בארבע שנותיו האחרונות שימש קב"ט מועצה אזורית שומרון.
במהלך עבודתו הקפיד לנוע בין היישובים ביום ובלילה כדי להשרות ביטחון על התושבים.
סירב ללבוש אפוד מגן בטענה שאינו רשאי לקחת לעצמו אפוד מגן בעוד לחלק מעובדי המועצה אין אפודים.
כחודש וחצי לפני מותו נפצע זר בפיגוע ירי בצומת יצהר, והתאושש ושב לעבודתו זמן מה לפני הפיגוע שבו נהרג.
הפיגוע שבו נרצח זר היה בכביש עוקף שכם מדרום, באזור צומת ג'ית, סמוך לקדומים.
הפיגוע אירע מעט אחרי השעה 07:00 בבוקר.
מבדיקות צה"ל עולה כי רכב הביטחון שבו נהג זר ספג מטח יריות של עשרות כדורים.
ככל הנראה, התקרבו המחבלים הפלסטינים למכוניתו לאחר מטח הירי וירו בו שוב, בראש ובחזה, מספר פעמים, לווידוא הריגה.
גדודי חללי אל-אקצא, הזרוע הצבאית של הפת"ח, נטלו אחריות לירי.
זר הובא למנוחת עולמים בבית העלמין קרני שומרון.
בשבעה הגיע ראש הממשלה אריאל שרון, לביקור תנחומים בבית משפחת זר.
הביקור צולם על ידי צלם מטעם המשפחה ושודר לאחר מכן בטלוויזיה.
על שמו של גלעד זר הוקמו חוות גלעד סמוך למקום הרצחו והשכונה רמת גלעד בקרני שומרון סמוך לבית הוריו.
שני המאחזים הוקמו על קרקעות שבבעלות משה זר, אביו של גלעד.
ציר גלעד אשר מחבר את קדומים ויצהר נקרא על שמו.
ביישוב רבבה נקראת על שמו השכונה הדר גלעד המונה כ-60 יח"ד.
בסניף שיכון שבפתח תקווה הקימו חברי סניף בני עקיבא גרעין על שמו, הפועל למען צדק חברתי בעיר ועוזר לילדי עולים מאתיופיה בשכונת יוספטל שבפתח תקווה.
כמו כן הפיקה המשפחה חוברת לזכרו והוציאה לאור ספר לילדים לזכרו.
ביוני 2014, נחנכה באיתמר שכונת "נופי ארומה", ובה רחוב על שם גלעד זר.
בעקבות רציחתו של גלעד זר הגישו עיזבונו, הוריו, אלמנתו ושמונת ילדיו תביעת פיצויים נגד שני מחבלים שביצעו את הפיגוע, הרשות הפלסטינית ואחדים מבכיריה, ובהם יאסר ערפאת ומוחמד דחלאן.
ב-6 ביולי 2004 נענה רשם בית המשפט המחוזי בתל אביב, עדי אזר, לתביעה זו, ופסק לכל אחד מתריסר התובעים פיצויים עונשיים בסך עשרה מיליון ש"ח, וכן שכר טרחת עורכי דין בסך שני מיליון ש"ח, כלומר בסך הכול 12 מיליון ש"ח.
את פסק דינו נימק השופט במילים:
פסק הדין, שניתן בהיעדר הגנה, בוטל כדי לאפשר דיון יסודי בתביעה.
ב-28 באוגוסט 2013 פסק בית המשפט כי:
לבסוף פסק בית המשפט כנגד התובעים.
גלעד בלום (נולד ב-1 במרץ 1967 בתל אביב) הוא טניסאי עבר ישראלי ששיחק בשנות השמונים והתשעים.
בלום החל לשחק טניס כילד והתאמן במרכז לטניס בישראל ברמת השרון עם פתיחתו ב-1976, בהדרכתו של המאמן שלמה צורף.
באפריל 1978 זכה בטורניר של המרכז לטניס בישראל לילדים עד גיל 12. באוקטובר 1978, השתתף בלום באליפות ישראל לנוער, זכה באליפות לילדים עד גיל 12, והגיע לגמר לילדים עד גיל 14, בו הפסיד לעמוס מנסדורף, המבוגר ממנו בשנתיים.
בקיץ 1979 יצא בלום להשתתף בתחרויות טניס בארצות הברית, ובדצמבר 1979 השתתף באליפות העולם לילדים בקראקס שבוונצואלה, בה זכה בתואר ליחידים וגם בזוגות יחד עם מקס אושרוב (אושרוב זכה בעצמו בתואר שנה אחר כך).
מיד אחרי הזכייה באליפות העולם לילדים נסע לשחק בטורניר ה"אורנג'-בול" היוקרתי, הנערך במיאמי, ונחשב לאליפות העולם הלא-רשמית לנוער, בה הגיע לגמר אך הפסיד.
ביולי 1980 עלה עם נבחרת ישראל לגמר "קופה דל סול", "גביע דייוויס" לילדים עד גיל 14.
באוגוסט 1982 זכה באליפות ישראל לנוער עד גיל 16, והגיע לגמר לנוער עד גיל 18, בו הפסיד לעמוס מנסדורף.
באוקטובר 1982 השתתף לראשונה באליפות ישראל לבוגרים והפסיד בשמינית הגמר לשלמה גליקשטיין.
בסוף 1983 החל בלום להתחרות בסבב המקצועני לגברים (ATP).
בפברואר 1984 דורג במקום ה-676 בעולם.
במקביל המשיך להתחרות בתחרויות לנוער.
במרץ 1984 הגיע לשמינית הגמר באליפות אסיה לנוער וזכה בגמר הזוגות יחד עם מנשה צור.
באוקטובר 1985 גבר על שלמה גליקשטיין בטורניר "גרנד פרי" רמת השרון, אך הפסיד לו שבוע אחר כך באליפות ישראל.
במאי 1986 זכה בטורניר מאסטרס באנגליה ועלה למקום ה-285 בעולם.
בשנת 1987, השתתף לראשונה בטורנירי גראנד סלאם לבוגרים, בינואר הפסיד בסיבוב הראשון באליפות אוסטרליה הפתוחה.
באליפות וימבלדון הגיע לסיבוב השלישי, והפסיד באותה שנה לעמית נאור במוקדמות אליפות ארצות הברית הפתוחה.
באפריל 1987 דורג במקום ה-104 בעולם ונשאר מדורג בין 200 הטובים בעולם במשך השנים הבאות.
במרץ 1988 זכה לראשונה באליפות ישראל בטניס.
שנת השיא בקריירה של בלום הייתה 1990, בה נכנס לראשונה, ב-8 בינואר 1990, לבין 100 הטובים בעולם, לאחר שהגיע לרבע הגמר בטורניר וולינגטון, בניו זילנד.
הוא הפסיד לאיוואן לנדל בסיבוב הרביעי של אליפות ארצות הברית הפתוחה, נוצח בגמר טורניר מנצ'סטר על ידי פיט סמפראס וסיים את השנה במקום ה-61 בעולם.
בפברואר 1991 הפסיד לג'ון מקנרו בטורניר שיקגו.
בשנת 1993 היה שותף לעליית נבחרת ישראל בטניס לבית העליון בגביע דייוויס, אחרי ניצחון במשחק החמישי והמכריע בקרב העלייה על יקוב הלאסק משווייץ, על סף כניסת יום כיפור, באחד המשחקים הגדולים בתולדות הטניס הישראלי.
בלום פרש מהסבב המקצועי בשנת 1995, לאחר 13 שנים בהם שיחק כ-1,000 משחקים רשמיים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל עסק באימון טניס ובמקביל גם היה כתב ספורט ופרשן בעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"גלובס".
החל מ-1995 היה מאמן בכיר במרכזי הטניס בישראל, ואימן את הצעירים הבכירים במדינה, ביניהם דודי סלע.
מאז שעבר לניו יורק בשנת 2000 הייתה לבלום אקדמית טניס משלו במשך 9 שנים.
היה המנהל הראשון באקדמיה לטניס של ג'ון מקנרו באי רנדל, בניו יורק בין 2010 ל-2012. לאחר שעזב את האקדמיה של מקנרו בלום עבד כמנהל מועדון ריברדייל, בניו יורק בין 2012 ל-2015. מאז 2015 בלום שב להפעיל אקדמית טניס משלו בניו יורק.
בנוסף הוא מקדיש חלק מזמנו למוזיקה, כותב שירים ומופיע עם להקה שהקים.
המשחקים האולימפיים: סיאול (1988), ברצלונה (1992)
גלעד היה בית חולים ליולדות שהתקיים משנות ה-20 ועד ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 ברחוב ליליינבלום 27 בתל אביב, בניהולו של ד"ר יהודה לייב פוחובסקי (ועל כן נקרא גם "בית חולים (או בית יולדות) פוחובסקי").
עד שנת 1933 נוהל בית החולים בשותפות עם ד"ר אריה סדובסקי, באותה שנה עזב סדובסקי לירושלים בה הקים את בית היולדות סדובסקי.
רבים מילדי תל אביב הקטנה וילידי מרכז וצפון תל אביב של ימי טרום וראשית המדינה נולדו בבית חולים זה.
בין מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות טיפל בית החולים בחשאי בלוחמי אצ"ל ולח"י שנפצעו בתל אביב.
המבנה המקורי נהרס ובמקומו ניצב בניין מודרני.
גלסון דה קונסיסו טבארס פרננדס (בפורטוגזית: Gélson da Conceição Tavares Fernandes; נולד ב-2 בספטמבר 1986 בפראיה שבכף ורדה) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
הוא ידוע בעיקר בשמו הפרטי.
גלסון הוא בן דודו של מנואל פרננדש.
פרננדס נולד וגדל בכף ורדה שמול חופי מערב אפריקה.
פרננדס החל את הקריירה שלו בקבוצת פ.צ.
סיון בגיל 9, ובשנת 2004 התקדם לקבוצה הבוגרת.
במשך שלוש שנים הוא השתתף ב-99 משחקים והבקיע שער אחד, וב-2007 עבר למנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג.
בשנת 2009 עבר לסנט אטיין מליגת העל הצרפתית.
בקיץ 2010 הושאל לקייבו עד לסוף העונה.
לאחר תקופות השאלה גם בלסטר סיטי מנצ'מפיונשיפ ואודינזה, חתם נלסון פרננדס ב-3 ביולי 2012 על חוזה לארבע שנים עם ספורטינג ליסבון הפורטוגלית.
ב-5 באוגוסט 2014 חתם בקבוצת סטאד ראן הצרפתית לארבע שנים.
בקיץ 2017 הצטרף גלסון פרננדס לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
ב-14 במאי 2020 הודיע פרננדס כי יפרוש ממשחק בתום העונה.
נכון ליולי 2012 רשומים לזכותו 37 הופעות ושני שערים במדי נבחרת שווייץ.
את שער הבכורה בנבחרת כבש בניצחון 0-2 על נבחרת מולדובה ב-28 במרץ 2009. את שערו השני כבש במשחק הניצחון נגד במסגרת מונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה.
גלעד חן (נולד ב-4 ביוני 1971), הוא פרופסור להתנגות ארגונית, שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף באליפות העולם (פרת' 1991).
בעל שתי מדליות כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).
גלעד חן בן קיבוץ חפציבה התאמן בקבוצת השחייה של הפועל גלבוע בהדרכתו של בן דודו ארנון אבני ואחר כך בהדרכתו של נח רם.
בשנים 1996-1993 למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ושחה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
בשנת 1998 סיים תואר שני ובשנת 2001 קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון בפסיכולוגיה ארגונית.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר 1986 זכה במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 4:47.21 דקות, אחרי אמיר שטרנפלד (4:37.79 דקות) וחן גנור (4:47.03 דקות) שניהם מהוד השרון בית ברל.
חן השתתף באליפות ישראל שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה שבוע לאחר תאונת הדרכים הקטלנית שבה מצאו את מותם עשרה אנשים בני קיבוצו, חפציבה, ביניהם שלושה נערים בני כיתתו ועוד שישה נערים בוגרים יותר, שחזרו מקייטנת הקיץ.
באליפות עצמה הוא קבע במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 2:16.60 דקות וזכה במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:50.45 דקות, אחרי יוחאי ליפשיץ (4:40.20 דקות) ואמיר שטרנפלד (4:41.59 דקות).
בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:50.87 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:14.75 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 4:43.21 דקות, אחרי ערן גרומי שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 4:42.13 דקות, ואמיר שטרנפלד (4:43.02 דקות).
חן הגיע אל המכביה ה-13 לאחר שהתאמן כשנה בארצות הברית.
בתחרויות שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב בחודש יולי 1989 זכה חן ב-2 מדליות כסף.
במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.27 דקות, אחרי צ'ארלס רוז מארצות הברית (2:09.86 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:32.85 דקות, 4 מאיות השנייה לאט יותר מרוז (4:32.81 דקות).
היה זה שיאו הראשון של חן ששיפר את שיאו הוותיק של יורם כוכבי.
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה באוסלו, נורווגיה באפריל 1990 סיים במקום השביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:49.76 דקות ובמקום השמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.16 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 סיים במקום ה-27 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.30 דקות.
כמו כן, הוא פסל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.49 דקות, אחרי אלון קובל (2:10.82 דקות) ולפני ניל מזרחי במכבי חיפה.
בתחרות השחייה של המכביה ה-14 שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.5 דקות, אחרי סטיבן ורנר מארצות הברית ויואב מאירי ישראל (4:37.5 דקות).
באליפות אירופה שנערכה בשפילד, אנגליה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום ה-23 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.75 דקות ובמקום ה-16 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:29.77 דקות.
חן נשוי ואב לשתי בנות ומתגורר בפוטומק, מרילנד.
הוא פרופ' להתנהגות ארגונית באוניברסיטת מרילנד.
גלסיוס הראשון או גלאסיוס הראשון כיהן כאפיפיור החל מ-1 במרץ 492 ועד מותו.
גלסיוס היה האפיפיור השלישי והאחרון ממוצא אפריקאי.
בתקופת כהונתו, פעל בצורה אסרטיבית לחיזוק הציות לסמכות האפיפיור, דבר שהביא לעלייה במתחים שבין הכנסייה הקתולית במערב אירופה לבין הזרמים המזרחיים.
גלסיוס נבחר ב-1 במרץ 492 מתוך כוונה שימשיך במאבקו של פליקס השלישי בקיסר האימפריה הרומית המזרחית אנסטסיוס הראשון ועם פטריארך קונסטנטינופול אאופמיוס בשל התנגדותו של קודמו, פליקס, לכהונתו של הפטריארך הקודם אקאקיוס אשר תמך באמונה המונופיזיטית שנחשבה על ידי הכנסייה המערבית כמינות.
בתקופת מחלוקת זו, שכונתה לימים המחלוקת האקאקינית פעל גלסיוס לחזק את מעמדו בראש הכנסייה המערבית, ושאף לבסס את מעמדו בראש הכנסייה הנוצרית כולה - הן במזרח והן במערב.
בשנת 494 כתב גלסיוס לאנסטסיוס את המכתב "דואו סונט" ("שתיים הן", כאשר הכוונה היא לשתי חרבות, בעקבות משל המופיע בברית החדשה) על מהות היחסים שבין הכנסייה והמדינה, מכתב אשר התווה את היחסים האלה לאלף השנים שלאחר מכן.
במכתב נאמר "שני כוחות בעיקר מחלקים ביניהם את השליטה בעולם, והם, סמכותם המקודשת של הכוהנים וכוח שלטונו של המלך.
אחריותם של הכמרים היא הכבדה יותר".
הרעיון שעומד מאחרי המכתב הוא שהקיסר אינו מעל לכנסייה אלא הוא חלק ממנה.
כמו כל נוצרי אחר הוא זקוק לשרותי הכנסייה ואין הוא יכול להכתיב לאנשי הכנסייה כיצד לפעול במישור הדתי.
ברומא ביטל גלסיוס את הפסטיבל הרומי הדתי - הלופרקאליה.
פסטיבל דתי זה הוחלף בחג הקנדלמאס - חג לכבוד מרים, אם ישו, שמציין את טהרתה ונחוג 40 יום לאחר חג המולד - ב-2 בפברואר.
גלסיוס דיכא את כת המניכאים ברומא, וכן קבע כי סקרמנט האויכריסטיה יערך הן עם לחם והן עם יין (וזאת במטרה לתפוס את המניכאים אשר סירבו לשתות יין מאחר שחשבו שהוא בסיס החטא.
לאחר תום רדיפת המניכאים הושב הסקרמנט לצורתו הקודמת הכוללת לחם בלבד.
גלסיוס מת ב-19 בנובמבר 496. לימים הוכרז כקדוש נוצרי ויום חגו נקבע ליום מותו.
על אף כהונתו הקצרה היה גלסיוס הפורה מבין האפיפיורים המוקדמים - והותיר אחריו 42 מכתבים אשר שרדו עד ימינו (בהם ה"דואו סונט"), ושרידים של 49 כתבי יד נוספים אשר שרדו בחלקם.
בכתבים אלה מציג גלסיוס את עליונות האפיפיורות הרומית על הבישופים של הכנסיות המזרחיות.
כתבים אחרים, מאוחרים יותר, יוחסו לגלסיוס.
בין הכתבים הפסאודו-גלסיאניים הידועים שבהם ניתן למנות את ה"de libris recipiendis et non recipiendis" ("ספרים שיש לקבלם וספרים שאין לקבלם") - רשימה הכוללת אילו ספרים יכללו בברית החדשה ואילו יהיו ספרים חיצוניים (אפוקריפים).
קביעת הקנון הנוצרי שויכה לגלסיוס אולם ככל הנראה מדובר במסמך מאוחר הרבה יותר.
ספר פסאודו-גליסיאני נוסף הוא ה"Liber sacramentorum Romanae ecclesiae - "ספר התפילות הכנסייתי הרומי") אשר נכתב ככל הנראה בתקופה המרובינגית.
גלעד ברנע (נולד ב-1964) הוא משפטן, פעיל פוליטי ופעיל בהגנה על זכויות האדם וצדק חברתי ישראלי, העוסק בייצוג והופעה בבית המשפט הגבוה לצדק ובבית המשפט לעניינים מנהליים בתיקים בעלי היבטים חוקתיים או השלכות עקרוניות בתחום זכויות היסוד.
פועל לקידום וניסוח חקיקה וחקיקת משנה, בצד פעילותו כעורך דין פרטי המייצג ומייעץ ללקוחות עסקיים ומוסדיים ועוסק באופן פעיל בתחומי המשפט החוקתי והמנהלי ובמיסוי.
חבר הנהלת "בצלם" וכיהן כיו"ר הנהלת "בצלם" בשנים 2011 ו-2012.
בעל תואר ראשון במדעי הרפואה ובוגר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים (1994).
את התמחותו עשה במחלקה הפיסקאלית בפרקליטות המדינה ובמשרד יגאל ארנון ושות'.
בעבודתו שילב עבודה במשרדים פרטיים עם ייעוץ משפטי וייצוג של גופים ציבוריים.
בשנים 1996-1995 היה היועץ המשפטי של חברת העובדים וקרן ההסתדרות הכללית, וכן של עמותת סינגור קהילתי ועמותת "ידיד".
פעל במשך כשש שנים בהתנדבות בייצוג עמותת הבית הפתוח בירושלים לגאווה וסובלנות בכל הקשור לקיום אירועי מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים וכן במאבק כנגד הפליית הבית הפתוח וקהילת הלהט"ב על ידי עיריית ירושלים.
ברנע עמד בראש אגודת הסטודנטים לרפואה ומאוחר יותר בראש אגודת הסטודנטים למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא כיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים בשנים 2001–2002 מטעם "ירושלים עכשיו" – רשימה בלתי מפלגתית בראשות ארנן יקותיאלי.
בשנות כהונתו נאבק ופעל כנגד ראש העירייה, אהוד אולמרט.
בתקופה זו ניהל מספר עתירות עקרוניות אותן הגיש כחבר מועצת העירייה בנושאים של שוויון ושקיפות בתקצוב מוסדות חינוך וכספי תמיכה, ומנהל תקין של העירייה וחברות הקשורות בה.
ב-2011 הקים, יחד עם עורכי דין הפעילים בעשייה למען צדק חברתי וזכויות אדם, את רשימת "לתכלית ראויה", שהתמודדה ביוני 2011 בבחירות למוסדות לשכת עורכי הדין.
ברנע נבחר כחבר המועצה הארצית של הלשכה.
בשנת 2011 זכה ב"פרס הרמן שוורץ למשפט וצדק חברתי" המוענק על ידי הקרן החדשה לישראל.
התדיינויות בבית המשפט העליון ובתיקים מנהליים שתרמו להתפתחות המשפט הציבורי בישראל
עע"מ 343/09 הבית הפתוח לגאווה ולסובלנות בירושלים נ' עיריית ירושלים (ביחד עם עו"ד עינת הורביץ ועו"ד אורלי ארז לחובסקי מהמרכז לפלורליזם יהודי)– פסק דין שקיבל את ערעור הבית הפתוח בנושא תמיכות מעיריית ירושלים וחייב את העירייה לתת תמיכה לבית הפתוח כמרכז הקהילתי של הקהילה הגאה.
פסק הדין מכיר בקהילה כקהילת מיעוט מוחלשת ומופלה.
בפסק הדין ניתן סעד בעל אופי חוקתי של reading-in.
בג"ץ 4124/00 ארנן יקותיאלי ז"ל ואח' נ' השר לענייני דתות ואח' – עתירה חוקתית כנגד הוראה מפלה בחוק התקציב שהקנתה הבטחת הכנסת מינימום לאברכי כוללים.
זאת לעומת שלילת הבטחת הכנסה מאימהות חד-הוריות שיוצאות ללימודים.
העתירה עוררה שאלות יסוד בסוגיות של שוויון והפליה, העתירה התקבלה.
בעקבותיה עלו לדיון ציבורי הסוגיות סיוע וקידום לימודים של אנשים מוחלשים במוסדות להשכלה גבוהה (בג"ץ 616/11 בו ייצג ברנע את התאחדות הסטודנטים נגד ממשלת ישראל אשר גם היא התקבלה) והצדקת מתן תמיכות כספיות לתלמידי הישיבות ועידוד השתלבותם בשוק העבודה.
בג"ץ 2605/05 המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ואח' נ' שר האוצר – העתירה החוקתית נגד הפרטת בתי הסוהר שנתקבלה בהרכב מורחב.
בתיק זה הצטרף ברנע יחד עם עו"ד יעל ברדה לצוות הייצוג בעתירה - עו"ד אביב וסרמן ועו"ד אפי מיכאלי - והוביל יחד עם חבריו להצלחה בעתירה – בית המשפט קיבל את העתירה וביטל במלואו את החוק שהוסיף את התיקון לפקודת בתי הסוהר.
בפסק הדין נקבעו קביעות עקרוניות לגבי היקף ההגנה החוקתית על כבוד האדם והחירות האישית.
כן כולל פסק הדין התייחסות חשובה לאמנה החברתית ולמשמעותה.
בית הסוהר הפרטי בוטל ובמקומו הועבר המבנה שהוקם למדינה והוא משמש כבית סוהר ציבורי המופעל ומנוהל על ידי שירות בתי הסוהר;
בג"ץ 6741/99 ארנן יקותיאלי ואח' נ' שר הפנים ואח' – בית המשפט קיבל העתירה וביטל הנחות מפלות בארנונה.
פסק הדין כולל קביעות חשובות לגבי השוויון ויישומו ולגבי השוני בין המדינה לבין רשות מקומית בכל הקשור למתן הנחות (או פטורים) ממסים;
בג"ץ 2031/00, 2030 סינגור קהילתי וח"כ תמר גוז'נסקי נ' שר הבינוי והשיכון ואח' – עתירה אשר בעקבותיה הותקנו תקנות זכויות הדייר בדיור הציבורי, התשס"א-2000 ונקבעו הסדרים נוספים לשמירת זכויות דיירי הדיור הציבורי ולמניעת כרסום בזכויות אלו.
התקנות הותקנו ולאחר מכן נמחקה העתירה שהתייתרה;
בג"ץ 8988/06 משי זהב נ' מפקד מחוז ירושלים (2006) נדחו העתירות נגד קיומו של מצעד הגאווה בירושלים (ביחד עם עו"ד דן יקיר).
בג"ץ 5277/07 מרזל נ' מפקד משטרת מחוז ירושלים (2007) נדחו העתירות נגד קיומו של מצעד הגאווה בירושלים (ביחד עם עו"ד דן יקיר).
עת"מ 526/05 הבית הפתוח לגאווה וסובלנות בירושלים (ע"ר) נ' עיריית ירושלים ואח' (במשותף עם ד"ר יעקב בן שמש).
ראש העיר והעירייה חויבו בהוצאות ניכרות;
הגנה על בעלי חיים בשביה בגן החיות התנ"כי.
בג"ץ 5969/20 - שימוש ופיתוח הדוקטרינה "שימוש לרעה בכותרת חוק יסוד".
בג"ץ 5469/20 - ביטול המגבלות שהוטלו על קיום הפגנות בזמן הקורונה.
בג"ץ 2199/21 - פרס ישראל לפרופ' עודד גולדרייך.
בג"ץ 8076/21 - פרס ישראל לפרופ' עודד גולדרייך - חיוב השרה להעניק הפרס.
בג"ץ 262/16 - אחת מהעתירות בנושא מתווה הגז.
בג"ץ 4500/07 - עתירה בנושא שינוי הרכב דירקטוריון חברת החדשות של ערוץ 2, ומניעת מינוי רפי גינת למנכ"ל החברה.
בבג"ץ עילת הסבירות נמנה ברנע עם עורכי הדין המייצגים את אחת העותרות, התנועה הדמוקרטית האזרחית.
גלעד אלפסי (נולד בה'תשל"ד, 1974) הוא שחקן, מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי המתמקד ביצירה בסוגת התיאטרון היהודי.
בשנת ה'תשע"ח (2017) זכה בפרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך בקטגוריית תיאטרון.
גלעד אלפסי נולד בירושלים, בוגר הישיבה התיכונית נתיב מאיר וישיבת ההסדר הר עציון.
למד במגמת המשחק בבית הספר לקולנוע "מעלה" (1998-2000), בין השאר בהנחיית השחקן שולי רנד.
אלפסי הוא יוצר עצמאי ומנהל אמנותי של מספר פרויקטים, בהם פסטיבל "יוצרים תהילים בעיר דוד", פסטיבל "נאמן למקום" ועוד.
במהלך השנים כתב, ביים ושיחק בהפקות רבות, חלקן בעלות אופי ניסיוני.
בשנת 2000 הקים את "תיאטרון תאיר" והיה לסירוגין מנהלו האמנותי עד לשנת 2011.
הפקות אותן כתב, ביים ושיחק
"בדרך למעלה", הצגת בכורה: שנת 2000
אמצע השמיים, הצגת בכורה: שנת 2000
הכל בגלל הירח (הצגת ילדים בנושא קידוש החודש), הצגת בכורה: שנת 2000
הסוחר המופלא (הצגת ילדים בשילוב מסכות ופנטומימה), הצגת בכורה: שנת 2002
"ותודה על העצה" (מופע אימפרוביזציה), הצגת בכורה: 19 בנובמבר 2002
מחכים לכבודו (סאטירה חברתית על התנהלות החברה הדתית לאומית), הצגת בכורה: 27 במרץ 2003
עבד לעם קדוש (הצגת יחיד על הראי"ה קוק), הצגת בכורה: 19 ביוני 2003
מגדל בבל, הצגת בכורה: שנת 2004
לחם של אמונה, הצגת בכורה: שנת 2004
בנים גידלתי, הצגת בכורה: 18 בינואר 2004
מבחן בגרות, הצגת בכורה: 8 באפריל 2004
מעברים, הצגת בכורה: 5 ביוני 2004
חבר מרחוב אחר (הצגת ילדים), הצגת בכורה: 21 באוקטובר 2004
יודפת - חיי יוספוס פלביוס, הצגת בכורה: 30 באפריל 2005
רגישות ונחישות (מופע בעקבות תוכנית ההתנתקות), הצגת בכורה: 11 במאי 2005
מסע בירושלים, הצגת בכורה: 5 ביוני 2005
בדיחותא דשידוכין, הצגת בכורה: 4 בדצמבר 2005
האוצר מתחת לגשר (הצגת ילדים בשילוב מסכות), הצגת בכורה: 22 בפברואר 2007
שרשרת הזהב, הצגת בכורה: 15 באפריל 2007
הילד מעבר לים (הצגת ילדים), הצגת בכורה: 9 בדצמבר 2007
שש מטבעות לחופש, הצגת בכורה: 20 בינואר 2008
היתקלות, הצגת בכורה: 11 במרץ 2008
הדרך הביתה (הצגת ילדים בשילוב מסכות), הצגת בכורה: 4 בינואר 2009