tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שינויים מבניים או ביומכניים מולדים או נרכשים - שינויים מבניים מולדים או נרכשים של מפרק המרפק עלולים לגרום לשינוים באופן עבודת המרפק ובכך לעלות את הסיכון להתפתחות תסמונת הכפן.
אי הקפדה על כללי אימון גופני - אימון יתר ואי הקפדה על כללי בטיחות לאימונים גופניים אחרים כגון חימום לפני תחילת אימון, הדרגתיות בסרגל המאמצים ועוד יובילו בין היתר לפציעות שרירי האמה וחוסר איזון שרירי באמה.
מחלות מערכתיות - מחלות מערכתיות כגון סוכרת ותת פעילות של בלוטת התריס מעלות את הסבירות להתפתחות התסמונת.
סיכון גבוה לנפילות - אנשים שגילם או עיסוקם מעלה את הסבירות לנפילה נמצאים בסיכון גבוה יותר לנזקי חבלה במרפק כגון שבר.
נזקי חבלה עלולים להוביל להתפתחות שינויים מבניים ולהתפתחות לחץ מקומי על העצב במרפק.
השריר כופף הבוהן הארוך (TA: Musculus flexor hallucis longus, FHL) נמצא בחלק העמוק של המדור האחורי של השוק.
השריר הוא כופף חזק של מפרקי בוהן הרגל וכופף משני של הקרסול.
פעולתו משמעותית בדחיפת הרגל קדימה במהלך מעגל ההליכה או הריצה וכן בקפיצה.
השריר פועל גם לשמירה על הקשת האורכית של כף הרגל.
תחילתו של השריר כופף הבוהן הארוך בשני שלישים תחתונים של הפן האחורי של השוקית ובחלק התחתון של הקרום הבין גרמי שבין השוקית לשוקה.
גיד השריר נכנס לכף הרגל והוא אחורי לפטישון התיכון של השוקה ונע בתוך חריץ מתאים בעצמות הנמשך מחלקה התחתון של השוקה, דרך החלק האחורי של עצם הערקום ומתחת למשען הערקום של עצם העקב (שתי האחרונות הן מעצמות שורש הרגל).
הגיד עובר בין שתי עצמות ססמואידיות המשולבות בגידי השריר כופף הבוהן הקצר המגינות עליו מעומס משקל הגוף ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של הבוהן.
בדרך כלל יוצאת מן השריר שלוחה גידית אל הגיד של השריר כופף האצבעות הארוך, המפעיל את האצבע השנייה, ולעיתים גם אל האצבע השלישית ואף הרביעית.
השריר כופף הבוהן הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה השני והשלישי (S2, S3) דרך עצב השוקה (Nervus tibialis).
השריר העדין (TA: Musculus gracilis) הוא השריר השטחי ביותר (קרוב לפני העור) בחלקה התיכון של הירך.
כיווץ השריר מקרב את הירך, מכופף את הברך ומסובב אותה פנימה.
חולשתו היחסית של השריר בהשוואה ליתר השרירים המקרבים של הירך, ומבנה אספקת הדם שלו, הפכוהו למועמד נוח להסרה ולהשתלה עצמית במקום שרירים שנפגעו מעבר ליכולת תיקון.
משתילים את השריר למשל במקום שרירים מכופפים או פושטים של אצבעות הידיים, או במקום רצועות הברך.
תחילתו של השריר העדין בגוף של עצם החיק ובענף התחתון של העצם.
השריר נאחז בחלק העליון של הפן התיכון של השוקה.
השריר העדין מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני והשלישי (L2, L3) דרך העצב הסותם (Nervus obturatorius).
השריר השוקיתי הארוך (TA: Musculus fibularis longus; Musculus peroneus longus) הוא שריר שלד הממוקם במדור הצידי של השוק יחד עם השריר השוקיתי הקצר, והוא החיצוני יותר משני השרירים.
תחילתו של השריר בחלק העליון הצידי של השוקית, ונקודת האחז שלו ממוקמת בעצם המסרק הראשונה ובעצם הטריז השנייה.
הגיד בחלקו התחתון של השריר עובר מאחורי הפטישון הצידי (Malleolus lateralis) של השוקה ובכניסתו לכף הרגל עובר דרך חריץ אשר בעצם הקוביה.
השריר מבצע פעולה של איברסיה (Eversion, הפניית כף הרגל כלפי חוץ) וכיפוף כפי של כף הרגל.
השריר מעוצבב על ידי העצב השוקיתי השטחי.
השריר השוקתי הקדמי (TA: Musculus tibialis anterior) נמצא במדור הקדמי של השוק.
כיווצו מניע את הקרסול לכיוון כפיפה גבית ואת כף הרגל הוא מפנה כלפי פנים (אינוורסיה).
כמניע עיקרי של הקרסול, פגיעה בתפקוד השריר תגרום לצניחת כף רגל.
השריר השוקתי הקדמי ממוקם במדור הקדמי של השוק.
הוא עמוק יותר מהעור בלבד.
תחילתו של השריר בפן הצידי של עצם השוקה.
גיד השריר נכנס לחלקה העליון השטחי של כף הרגל ונאחז בעצם הטריז השנייה ובעצם המסרק הראשונה של כף הרגל.
השריר השוקתי האחורי מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים הרביעי והחמישי (L4, L5) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).
השריר כופף האצבעות העמוק (TA: Musculus flexor digitorum profundus, FDP) הוא שריר באמה, המכופף את אצבעות כף היד.
תחילתו של השריר בעצם הגומד ומעט גם בקרום הבין-גרמי (הממברנה בין החישור לגומד).
השריר עמוק יותר מהשריר כופף האצבעות השטחי.
לכופף האצבעות העמוק כמו גם לכופף האצבעות השטחי, יש ארבעה גידים ארוכים יחסית אשר נעים לאורך האמה ונכנסים לכף היד דרך מנהרת שורש כף היד, ונצמדים לחלק הכפי של עצמות האצבעות, לגלילים.
השריר לא נאחז בעצמות האגודל.
גידי כופף האצבעות העמוק נאחזים בגלילים המרוחקים בעוד שגידי כופף האצבעות השטחי נאחזים בגלילים האמצעיים.
קצות הגידים השטחיים של השריר השטחי מפוצלים לצורת V ששני ראשיו מחוברים משני צידי הגליל האמצעי.
דרך המרווח שבצורת ה-V עוברים הגידים העמוקים של השריר העמוק ונמשכים עד לגלילים המרוחקים.
הפעולה העיקרית של השריר כופף האצבעות העמוק היא כיפוף של המפרק שבין הגלילים המרוחק, והוא מסייע בפעולות כיפוף של כל המפרקים מעליהם הוא עובר.
השריר כופף האצבעות העמוק מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העצב הבין-גרמי הקדמי של עצב התווך ודרך עצב הגומד.
הצד התיכון של השריר אשר מכופף את אצבעות 4 ו-5 מעוצבב על ידי עצב הגומד, ואילו הצד הצידי של השריר, אשר אחראי לכיפוף האצבעות 2, 3, ו-4, מעוצבב על ידי עצב התווך.
השריר הדו-בטני של הלסת התחתונה הוא שריר קטן מתחת ללסת התחתונה, ולו שתי "בטנים".
השריר יוצא מן הזיז הפטמתי ( mastoid process) שמאחורי האוזן, עובר מתחת לעצם הלסת התחתונה ומתחבר לסנטר.
התכווצות השריר הדו-בטני גורמת להורדת עצם הלשון.
אם העצם מוחזקת במקום על ידי שרירים אחרים, תגרום התכווצות השריר הדו-בטני לפתיחת הפה על ידי הורדת הלסת התחתונה.
בהתפתחות העובר נוצרות שתי הבטנים של השריר מקשתות פרינגיאליות שונות, לכן הן מעוצבבות על ידי עצבי גולגולת שונים: הבטן הקדמית על ידי שלוחה של העצב המשולש והאחורית על ידי שלוחה של עצב הפנים.
החלק הגידי של השריר, המחבר בין הבטנים, חוצה את שריר החרט ועצם הלשון (Stylohyoideus).
השריר כופף האצבעות השטחי (TA: Musculus flexor digitorum superficialis) הוא שריר במדור הקדמי של האמה.
השריר פועל לכיפופן של ארבע אצבעות כף היד (ללא האגודל) ולכיפוף של שורש כף היד.
לשריר כופף האצבעות השטחי שני ראשים.
תחילת ראשו התיכון (ראש זרועי-גומדי, Caput humeroulnare musclus flexoris digitorum superficialis) באזור המרפק: בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע, ברצועה העקיפה הגומדית ובזיז הווי של עצם הגומד.
תחילת ראשו הצידי (ראש חישורי, Caput radiale musclusflexoris digitorum superficialis) במחצית המקורבת של פני עצם החישור.
בין שני ראשי השריר, חולפים עצב הגומד ועצב התווך.
השריר מהווה מחיצה או שכבת ביניים בין השרירים השטחיים של האמה לשרירים העמוקים של האמה.
בחלקו המרוחק מתפצל השריר לארבעה גידים שנכנסים לכף היד דרך מנהרת שורש כף היד יחד עם גידי השריר כופף האצבעות העמוק ונאחזים בגופי הגלילים האמצעיים של האצבעות.
קצות הגידים של השריר מפוצלים לצורת V ששני ראשיו מחוברים משני צידי כל גליל אמצעי.
דרך המרווח שבצורת ה- V עוברים הגידים העמוקים יותר של השריר כופף האצבעות העמוק ונמשכים עד לגלילים המרוחקים.
הפעולה העיקרית של השריר כופף האצבעות השטחי היא כיפוף של המפרק שבין הגלילים המקורב, והוא מסייע בפעולות כיפוף של כל המפרקים מעליהם הוא עובר, המפרק שבין עצמות המסרק לגלילים ומפרק שורש כף היד.
השריר כופף האצבעות השטחי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (C7, C8, T1) דרך עצב התווך.
השריר הַכַּפָּן הַמְרֻבָּע (TA: Musculus pronator quadratus) הוא אחד משרירי האמה העמוקים.
השריר הוא המניע העיקרי של האמה בסיבוב כף היד כלפי מטה, מסייע לו בפעולה זו השריר הכפן העגול.
מיקומו העמוק צמוד לחלקן המרוחק של עצמות האמה, מאפשר לו לייצב אותן זו מול זו.
לשריר הכפן המרובע ארבע פינות וארבעה צדדים המקנים לו צורה מרובעת.
תחילתו בחלק המרוחק של הפן הקדמי של עצם הגומד והוא נאחז בחלק המרוחק של הפן הקדמי של עצם החישור.
השריר הכפן המרובע מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך העצב הבין גרמי הקדמי, ענף של עצב התווך.
השריר כופף האגודל הקצר (TA: Musculus flexor pollicis brevis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל.
השריר מכופף את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ובמפרק בין עצם המסרק לגליל המקורב של האגודל ומסייע בהנגדת (הנעתו כנגד יתר האצבעות) האגודל.
תחילתו של השריר כופף האגודל הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובגבששת של העצם רבת הזוויות הגדולה, אחת מעצמות שורש כף היד.
השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
התחל של הראש העמוק בצד התיכון של עצם המסרק הראשונה והוא נאחז בצד התיכון של הגליל המקורב של האגודל.
כופף האגודל הקצר הוא אחד משרירי בליטת כף היד, יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר והשריר מנגד האגודל.
השריר כופף האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.
השריר הַגַּבָּן (TA: Musculus supinator) הוא שריר עמוק במדור האחורי של האמה.
השריר הכפן, יחד עם שריר הזרוע, מהווה את רצפת גומץ המרפק.
בעת כיווצו הוא מסובב את ראש עצם החישור ומסובב את האמה כלפי מעלה (גורם לכף היד לפנות כלפי מעלה).
תחילתו של השריר הגבן בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע, ברצועות המרפק (הרצועה העקיפה החישורית והרצועה הטבעיתונית) ובעצם הגומד.
השריר עוטף את עצם החישור וחלקו המרוחק נאחז בשליש המקורב של פני עצם החישור.
השריר הגבן מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5,C6) דרך הענף העמוק של עצב החישור.
השריר המתוויך הגדול (TA: Musculus adductor magnus) הוא הגדול בקבוצת השרירים המקרבים של הירך.
כיווץ של השריר המתוויך הגדול מקרב את הירך וגם מניע את הירך לכיוון כיפוף.
חלקו האחורי פועל בדומה לשרירי מיתר הברך ומניע את מפרק הירך לכיוון פשיטה.
תחילתו של השריר המתוויך הגדול בענף עצם החיק התחתון ובענף עצם השת.
תחילת חלקו האחורי של השריר בגבששת השת של עצם השת.
חלקו המרוחק של השריר נאחז לאורך עצם הירך.
החל בתל הירך הגדול בחלק העליון של העצם, המשך ברכס הירך שעל גוף העצם ועד גבשושית המתוויך בחלק התחתון של העצם.
האחז בחלק העליון ובגוף עצם הירך שמור לחלק המקרב של השריר ואילו בגבשושית המתוויך נאחז החלק האחורי של השריר.
רציפותו של אחז השריר בעצם הירך נקטע באזור רום העלי התיכון של עצם הירך ליצירת פתח המכונה מִבְקַע תְּעָלַת הַמַּתְוִיכִים (Hiatus adductorius).
המבקע מאפשר כניסה של כלי דם ועצבים, שנעו דרך תעלת המתוויכים (Canalis adductorius) בירך, אל תוך גומץ בית הברך.
החלק המקרב של השריר המתוויך הגדול מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני, השלישי והרביעי (L2, L3, L4) דרך העצב הסותם.
החלק האחורי של השריר מעוצבב על ידי שורש העצב המותני הרביעי (L4) דרך החלק השוקתי של עצב השת.
השריר המתוויך הארוך (TA: Musculus adductor longus) הוא אחד השרירים המתוויכים (מקרבים) של הירך והקדמי שבהם.
כיווץ של השריר המתוויך הארוך מקרב את הירך.
תחילתו של השריר המתוויך הארוך בגוף עצם החיק מתחת לרכס החיק.
חלקו המרוחק של השריר נאחז לאורך החלק האמצעי של רכס הירך שלאורך גוף עצם הירך.
השריר המתוויך הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני, השלישי והרביעי (L2, L3, L4) דרך הענף הקדמי של העצב הסותם.
השריר המתוויך הקצר (TA: Musculus adductor brevis) הוא אחד השרירים המתוויכים (מקרבים) של הירך.
השריר ממוקם במיקום קדמי יותר מהשריר המתוויך הגדול ובמיקום אחורי יותר משריר המסרק ומהשריר המתוויך הארוך (כלומר עמוק יותר משני שרירים אלה).
כיווץ של השריר המתוויך הקצר מקרב את הירך, ואף מניע אותה לכיוון כיפוף.
תחילתו של השריר המתוויך הקצר בגוף עצם החיק ובענף התחתון של העצם.
חלקו המרוחק של השריר נאחז לאורך החלק המקורב של רכס הירך שלאורך גוף עצם הירך ובקו המסרקי של עצם הירך (Linea pectinea femoris).
השריר המתוויך הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני, השלישי והרביעי (L2, L3, L4) דרך העצב הסותם.
השריר הסותם החיצון (תקן טרמינולוגיה אנטומיקה: Musculus obturator externus) הוא אחד משרירי הירך התיכונים.
הוא ממוקם עמוק בחלק העליון תיכון של הירך.
כיווץ של השריר הסותם החיצון מסובב את הירך לכיוון חיצוני.
מיקום השריר וחיבוריו הצמודים למפרק הירך מאפשרים לו לפעול כמייצב של המפרק, שכן בכיווצו הוא מצמיד את ראש הירך למקומו במרחשת.
תחילתו של השריר הסותם החיצון בשולי הנקב הסתום של האגן ובקרום הסותם (Membrana obturatoria) חלקו המרוחק של השריר נאחז בגומץ תל הירך שבאזור צוואר עצם הירך.
השריר הסותם החיצון מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השלישי והרביעי (L3, L4) דרך העצב הסותם.
השריר הסותם הפנימי (TA: Musculus obturator internus) הוא אחד משרירי העכוז העמוקים.
שרירי התאומים (העליון והתחתון) צמודים לשריר הסותם הפנימי ויחד איתו הם מסובבים את הירך לכיוון חיצוני כאשר הירך במנח פשיטה, מרחיקים את הירך כאשר היא במנח כיפוף ומייצבים את עצם הירך במרחשת במפרק הירך.
השריר הסותם הפנימי מתחיל את מהלכו בתוך האגן, משולי הנקב הסתום של האגן ומהקרום הסותם (Membrana obturatoria).
השריר יוצא מהאגן דרך נקב השת הקטן ונאחז בפן התיכון של תל הירך הגדול בחלקה העליון של עצם הירך.
השריר הסותם הפנימי מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב העצתי הראשון (L5, S1) דרך העצב לשריר הסותם הפנימי (Nervus musculi obturatorii interni).
השריר פועל להנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית ולהפניית כף הרגל כלפי חוץ (איברסיה).
השריר השוקיתי השלישי נמצא בחלק התחתון צידי של המדור הקדמי של השוק.
תחילתו, בחלק התחתון של השוקית הקדמית ובקרום הבין גרמי של השוק, משותפת לו ולשריר פושט האצבעות הארוך.
חלקו המרוחק נאחז בחלק הגבי של בסיס עצם המסרק החמישית.
השריר השוקיתי השלישי מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).
השריקה של התנועה היא סדרת טלוויזיה תיעודית ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית.
"השריקה של התנועה" היא סדרת טלוויזיה תיעודית ישראלית העוקבת אחר סיפורן של תנועות הנוער בישראל, מציגה מבט מפוכח ומורכב על התפקיד המרכזי של תנועות הנוער בעיצוב הנעורים והחברה הישראלית, חברויות אמת, סוציאליזם תמים ואהבות ראשונות, לצד האידאולוגיות הגדולות והפוליטיקה הקטנה.
בעוד גיבורי הסדרה, חניכי תנועות הנוער מאז וגם היום, מתרפקים על רגעי הקסם של הנעורים בתנועה, צפים ועולים גם פצעי הבגרות המבצבצים דרך המדורה ושרוך החולצה המגויסת.
סיפורי ההתבגרות האישיים של הדמויות הופכים בסדרה לסיפור ההתבגרות של החברה הישראלית ומעלים שאלות בנוגע למהו נוער, מה ראוי שיהיה תפקידו בחברה ומה סוד הצלחתן של תנועות מסוימות וכישלונן של תנועות אחרות עם חגיגות מאה שנה להיווסדן.
מספר הפרקשם הפרקתאריך שידור מקורי 1"היינו ילדים"20 ביוני 20182"שקיעתה של הזריחה"26 ביוני 20183"הנני"5 ביולי 20184"צעירים לנצח"12 ביולי 20185"על קו הזינוק"23 ביולי 2018
שני שריפים נבחרים מדי שנה לסיטי של לונדון על ידי חברות הליבריינס - אחד מאיגודי המקצוע או המסחר של העיר לונדון.
כיום לשריפים חובות סמליות בלבד, אך בעבר לנושאי המשרה הייתה אחריות שיפוטית חשובה.
הם פעלו במסגרת בית הדין הפלילי המרכזי, אולד ביילי, מאז החל תפקידו המקורי כבית המשפט של העיר ומידלסקס.
תואר השריף, או 'ריב הפלך' (Shire Reeve), התפתח בתקופה האנגלו-סקסית של ההיסטוריה האנגלית.
ה'ריב' היה נציג המלך בעיר, עיירה או פלך, אשר היה אחראי לגביית מיסים ואכיפת החוק באזור.
לשריפים היו גם תפקידים שיפוטיות בבתי המשפט בעיר.
עד שנת 1130 מונו השריפים ישירות על ידי המלך, עד אשר העיר לונדון השיגה מידה של שלטון עצמי באמצעות אמנה שהוענקה על ידי הנרי הראשון, אשר בה נכללה הזכות לבחור שריף משלה, זכות שאושרה באמנת 1141 על ידי המלך סטיבן.
על פי אמנתו של הנרי, לשריפים של לונדון יש את זכות השיפוט גם על המחוז השכן מידלסקס, תמורת 300 ליש"ט לשנה לכתר עבור הפריבילגיה.
צעד זה של הנרי לא הפך את המחוז לתלוי בעיר לונדון, אלא מאותה תקופה נראו העיר לונדון ומידלסקס כאזור מנהלי אחד.
נושא משרת ראש העיר (לימים הלורד ראש העיר של לונדון) כיהן בדרך כלל כשריף לפני שהיה ראש עירייה, ובשנת 1385 קבעה המועצה המשותפת של לונדון כי כל ראש עיריית לורד לעתיד היה צריך "להיות בעבר שריף כדי שיוכל להישפט בנוגע לממשלו, ושפע לפני שהוא משיג את האחוזה לראשות העיר".
מסורת זו נמשכת עד היום.
בשנת 1889 הוגבלה סמכות השיפוט של השריפים רק לעיר לונדון.
חוק השלטון המקומי, 1888, הקים משרד חדש של השריף הגבוה של מידלסקס, שמונה באותה צורה של מחוזות אנגלים וולשיים אחרים.
במקביל, נכללו החלקים המאוכלסים ביותר במידלסקס במחוז לונדון החדש, שעד אז היה לו שריף גבוה משלה.
תחום השיפוט של הנבחרים מהמאה ה-7 (למעט בין השנים 1067 עד 1132) משתרע על הקילומטר המרובע של העיר לונדון.
בשנת 1132 קבע הנרי הראשון כי לשריפים של לונדון יש את זכות השיפוט גם על המחוז השכן מידלסקס, תמורת 300 ליש"ט לשנה לכתר עבור הפריבילגיה.
הרחבתו של תפקיד השריף הגבוה מלונדון רבתי העניקה לו שליטה על אזורים רבים מלונדון רבתי, המאגדת חלקים מכמה מחוזות ישנים, ובמיוחד מידלסקס.
על פי "מנהג של שימוש בימי קדם בעיר", שני השריפים נבחרים באולם כל קיץ בהסכמת כלל הליברמנים, אלא אם כן נדרשת הצבעה מהקומה תוך ארבעה עשר יום.
הקצינים החוזרים באולם המשותף הם מקליט לונדון (השופט הבכיר של "ביילי הזקנה") והשריפים היוצאים.
השריפים הנוכחיים הם פרופ' אלדר פרופסור מיכאל מיינלי ומר כריסטופר הייוורד.
במהלך שנות שירותם, השריפים מתגוררים באולד ביילי, בית הדין הפלילי המרכזי, כך שאחד מהם תמיד יכול להיות נציג בחבר השופטים.
השריר הישר המדיאלי הוא אחד משבעת , הממוקם במסלול העין ואחראי על הסיבוב המדיאלי של העין (אדדוקציה).
השריר מחבר בין הקירות הגרמיים של מסלול העין לגלגל העין ומשמש להזזת העיניים באופן מתואם.
השריר הישר המדיאלי מקושר גם לשרירים הבאים: השריר העליון, השריר הישר התחתון, השריר הישר הצידי, השריר האלכסוני העליון והשריר האלכסוני התחתון.
בדומה לשאר השרירים הישרים, השריר הישר המדיאלי מתחיל מטבעת רקמת חיבור הממוקמת בקודקוד המסלול העיני, הנקראת .
השריר צמוד לצד המדיאלי של החצי הקדמי של גלגל העין.
השריר הישר התחתון הוא אחד משבעת השרירים החוץ-עיניים ואחד מארבעת השרירים הישרים, לצידם של השריר הישר העליון, המדיאלי והצידי.
מקורו של השריר הישר התחתון ב (annulus of Zinn), והוא חודר לתוך המשטח הקדמי התחתון של העין.
רוחבו של אזור חדירת השריר הוא כ-10.5 מ"מ והוא נמצא במרחק של כ-7 מ"מ מלימבוס הקרנית.
השריר הישר התחתון מעוצבב על ידי העצב מניע העיניים (האוקולומוטורי).
השריר הישר התחתון מתפתח מהמזודרם העוברי במסלול הגולגולת, בדומה לשאר השרירים החוץ-עיניים.
נקודת החדירה של השריר הישר התחתון היא 6 מ"מ מנקודת הכניסה של השריר המדיאלי, וכ-8 מ"מ ממיקום כניסת השריר הישר הצידי.
שריר פגום, חלש או משותק, עלול לגרום לפזילה.
במקרים קלים, ניתן להשתמש במשקפי פריזמה כדי ליישר מחדש את העין בהדרגה.
לחלופין במקרים חמורים, ניתן לתקן זאת בניתוח על ידי החלשה קלה של שריר הישר העליון.
השריר האלכסוני התחתון הוא שריר דק וצר הממוקם ליד השוליים הקדמיים של רצפת מסלול העין, אחד משבעת .
השריר מחובר ללסת העליונה ולמשטח האחורי התחתון של גלגל העין.
השריר מעוצבב על ידי העצב מניע העיניים.
השריר האלכסוני התחתון יוצא ממשטח המסלול של הלסת העליונה ומגיע ל.
בניגוד לשאר השרירים החוץ-עיניים (השרירים הישרים והאלכסוני העליון), השריר האלכסוני התחתון לא מקושר ל.
אורכו של השריר בבני אדם, כ-37 מ"מ.
הפעולה העיקרית של השריר היא סיבוב גלגל העין.
השריר האלכסוני התחתון מקבל את אספקת הדם שלו על ידי עורק העיניים והעורק התת-אורביטלי.
הווריד האורביטלי התחתון מנקז את השריר.
אבחנה של תפקוד לקוי בשריר האלכסוני התחתון מתבצעת לרוב על ידי רופאי ילדים, מה שמאפשר הפניה מוקדמת לרופא עיניים.
בשלבים המוקדמים, תיקון העין הדומיננטית על ידי מכשור מסייעת בחלק מהמקרים, לעיתים נדרשת התערבות כירורגית.
השריר הישר העליון הוא אחד משבעת ואחד מארבעת השרירים הישרים, לצידם של השריר הישר התחתון, המדיאלי והצידי.
השריר הישר העליון בדומה לשאר השרירים הישרים, מתחיל מטבעת רקמת חיבור הממוקמת בקודקוד המסלול העיני, הנקראת הטבעת הגידית המשותפת.
השריר חודר למשטח הקדמי העליון של העין.
רוחבה של נקודת החדירה הוא כ-11 מ"מ.
השריר ממוקם במרחק של כ-8 מ"מ מ.
השריר הישר העליון קשור לשאר השרירים החוץ-עיניים, במיוחד לשריר הישר המדיאלי ולשריר הישר הצידי.
מיקום הכניסה של השריר הישר העליון היא בסביבות 7.5 מ"מ ממיקום הכניסה של השריר המדיאלי, כ-7.1 מ"מ ממיקום הכניסה של השריר הישר הצידי, ובערך כ-7.9 מ"מ מלימבוס הקרנית.
בין השריר העליון לצידי קיימת מחיצה בין-שרירית.
השריר הישר העליון מעוצבב על ידי העצב מניע העיניים.
חלק ניכר מהניקוז הוורידי של במסלול השרירים החוץ-עיניים עובר קרוב לשריר הישר העליון.
חסימה לניקוז ורידי זה עלולה לגרום לגודש ורידי בעין, מה שעלול לגרום ל (בליטה פתולוגית של גלגל העין).
התופעה ניתנת לאבחון על ידי סריקת CT.
השריר השוקיתי הקצר fibularis brevis או peroneus brevis, הוא שריר הנמצא מתחת לשריר השוקיתי הארוך - fibularis longus בצד החיצוני של השוקית ושל כף הרגל.
השריר גורם להטיית כף הרגל החוצה-איברזיה, הרחק מקו האמצע של הגוף ולהארכת כף הרגל כלפי מטה הרחק מהגוף בקרסול כפיפת כף הרגל-פלנטר פלקשן.
השריר השוקיתי הקצר מתחיל בשני השלישים התחתונים של החלק החיצוני של השוקית, פנימה ביחס לשריר השוקיתי הארוך ומרקמת החיבור שבינם לבין השרירים בחלק הקדמי והאחורי של הרגל.
השריר יורד כלפי מטה ומסתיים כגיד שעובר מאחורי חלקה התחתון של השוקית אל מבנה דמוי פירמידה של הפטישון הצידי Malleolus lateralis של הקרסול בחריץ המשותף גם עם גיד השוקית הארוכה.
החריץ הופך לתעלה על ידי רשתית השוקית fibular retinaculum העליונה, והגידים בו כלואים במעטפת משותפת.
שריר הפרונאוס הארוך (peroneus longus) ושריר הפרונאוס הקצר (peroneus brevis) הם שני השרירים היחידים במדור הצידי של השוק.
לאחר מכן הגיד עובר קדימה לאורך החלק הצידי של עצם העקב, מעל השריר השוקיתי הארוך.
הוא חודר לתוך בלט בבסיס עצם המסרק החמישית, בצדו החיצוני.
הגידים של שרירי הפרונאוס הקצר והארוך כלולים במעטפת סינוביאלית משותפת, המתחילה כ-4 ס"מ פרוקסימלית לפטישון הצידי ונמשכת כ-1 ס"מ מעבר לו.
הגידים בתוך המעטפת הסינוביאלית עוברים בחריץ הרטרו-מלאולרי (retro-malleolar groove) מתחת לרטינקולום הפרונאלי העליון (superior peroneal retinaculum).
בעצם העקב (calcaneus) גידי הפרונאוס הקצר והארוך מופרדים על ידי הגבשושית הפרונאלית (peroneal tubercle) בחלק הצידי של העקב.
הפרונאוס הקצר עובר מעל הגבשושית, והפרונאוס הארוך עובר מתחת לגבשושית הפרונאלית.
רטינקולום היא רצועה של רקמה חזקה שמחזיקה את הגידים של שרירי השוק במקומם ומאפשרת להם לנוע בצורה חלקה מעל הקרסול.
הרטינקולום הפרונאלי העליון והתחתון (superior and inferior peroneal retinacula) מונעים תת-פריקה של הגידים על ידי קיבוע גידי הפרונאוס הקצר והארוך במקומם באזור הקרסול שהוא אזור תנועתי ומועד לפריקה.
רטינקולום פרונאלי העליון מכסה את גידי שרירי הפרונאוס עם חיבורים בשוקית הדיסטלית ובצד הצידי של העקב.
רטינקולום פרונאלי תחתון מכסה את גידי שרירי הפרונאוס עם חיבורים בעקב הצידי נמוך יותר מרטינקולום פרונאלי עליון.
רטינקולום הפרונאלי התחתון צמוד לרטינקולום הפושט התחתון (inferior extensor retinaculum) בגב כף הרגל.
האורך הממוצע של גיד הפרונאוס הקצר הוא 79.6 מ"מ, ורוחבו היה 4.46 מ"מ באמצעו ו-14.85 מ"מ בנקודת ההתחברות שלו לעצם המסרק החמישית.
השריר מעוצבב על ידי העצב הפרונאלי השטחי superficial fibular (peroneal) nerve.
השריר השוקיתי הקצר הוא שריר המרחיק Abductor החזק ביותר של כף הרגל.
יחד עם שריר השוקית הארוך והשריר השוקתי האחורי, הוא מושך את כף הרגל כלפי מטה הרחק מהגוף בקרסול-כפיפה כף הרגל (פלנטר פלקשן).
הוא הפוך ומתנגד לשריר השוקתי הקדמי ולשריר הפיבולירי השלישי, שמושכים את כף הרגל כלפי מעלה לכיוון הגוף (דורסי פלקשן).
השריר השוקיתי הארוך מטה גם את כף כף הרגל הרחק מקו האמצע של הגוף (איוורסיה).השרירים השוקיתים יחד, מסייעים בייצוב הרגל על כף הרגל, במיוחד בעמידה על רגל אחת.
מפרק הקרסול נייד יחסית ונסמך לצורך יצוב על הרצועות הסובבות אותו.
רצועות הקרסול מחברות בין העצמות הממוקמות עמוק לשרירים ולגידים של הקרסול.
השרירים החוצים את מפרק הקרסול פועלים מכנית על כף הרגל והקרסול.
התנועות העיקריות של כף הרגל והקרסול הן כפיפה כפית (plantar flexion), כפיפה גבית (dorsiflexion), אי-ורסיה (eversion) ואינוורסיה (inversion).
שריר וגיד השוקיתי הקצר, חוצים את מפרק הקרסול אחורית לשוקית.
שריר השוקיתי הקצר מסייע באי-ורסיה של כף הרגל, ובמידה חלשה יותר, מבצע כפיפה כפית של הקרסול.
שריר השוקיתי הקצר, המתחבר לעצם המסרק החמישית, מאפשר כפיפה כפית בזכות התחברות הקרובה יחסית לקרסול.
בעת שבר בבסיס עצם המסרק החמישית, שריר השוקית הקצר עלול למשוך מעלה ולהסיט את המקטע העליון של השבר-שבר ג'ונס.
נקע היפוכי של כף הרגל (inversion sprain) עלול למשוך את הגיד באופן שיגרום לתלישת הזיז (tuberosity) בבסיס עצם המסרק החמישית.
קרעים פיצוליים (split tears) בגיד השוקית הקצר הם שכיחים וגורמים לכאב צידי בקרסול.
קרעים אלו מאובחנים בקלות באמצעות הדמיית תהודה מגנטית (MRI) ולעיתים גם באמצעות אולטרסאונד.
הגיד עצמו עלול לפתח טנדינופתיה (tendinopathy), או שנרתיק הגיד השוקיתי המשותף (common peroneal sheath) עלול לפתח דלקת-טנוסינוביטיס (tenosynovitis).
הטרמינולוגיה האנטומית מציינת את fibularis כמילה המועדפת על פני peroneus.
המינוח הנפוץ בקרב אנשי מקצוע הוא הפרונאוס.
מקור השם פרונאוס הוא במילה היוונית פרונה.
משמעותה היא סוג של סיכה או אבזם.
בטרמינולוגיה רפואית המילה מתייחסת לחלק הקשור לשוקית לחלק החיצוני של הרגל.
השריר מרים השכם (TA: Musculus levator scapulae) נמצא בחלקו האחורי הצידי של הצוואר.
השריר משתתף בהרמת עצם השכם ובסיבובה כך שהחלל הגומתי של עצם השכם יפנה מטה (תנועה המשולבת בקירוב של הזרוע או בפשיטתה בחגורת הכתף).
תחילתו של השריר מרים השכם בגבשושיות האחוריות של הזיזים הרוחביים של החוליות הצוואריות הראשונה עד הרביעית (C1-C4).
השריר נאחז בחלקו העליון של הגבול השדרתי של עצם השכם.
השריר מרים השכם מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי החמישי (C5) דרך עצב השכם הגבי (Nervus dorsalis scapulae) ועל ידי עצבי הצוואר (C3, C4).
השרירים המעוינים הם שני שרירים בגב: השריר המעויני הגדול (TA: Musculus rhomboides major) והשריר המעויני הקטן (Musculus rhomboides minor) המחברים את עצם השכם לעמוד השידרה.
קווי המתאר המשותפים שלהם נראים כמעוין.
הם פועלים יחד בהנעת עצם השכם לכיוון עמוד השדרה ובסיבובה כך שהחלל הגומתי של עצם השכם יפנה מטה.
תחילתו של השריר המעוין הקטן ברצועת העורף ובזיזים הקוציים של חוליה צווארית שביעית (C7) וחוליה חזית ראשונה (T1).
תחל השריר המעוין הגדול בזיזים הקוציים של החוליות החזיות השנייה עד החמישית (T2-T5).
השרירים נאחזים בגבול השדרתי של עצם השכם החל מקוץ השכם ועד לזווית התחתונה.
השרירים המעוינים מעוצבבים על ידי שורשי העצב הצוואריים הרביעי והחמישי (C4, C5) דרך עצב השכם הגבי (Nervus dorsalis scapulae).
השריר כופף שורש היד החישורי (TA: Musculus flexor carpi radialis) ממוקם במדור הקדמי של האמה, צידי לו השריר הכפן העגול ותיכון לו שריר הכף הארוך.
הגיד המרוחק של השריר נמצא בצד החישורי של שורש כף היד, כלומר בצד בה נמצאת עצם החישור.
השריר מניע את שורש כף היד לכיוון כיפוף ולכיוון הרחקה.
בחלקו המרוחק של השריר, בסמוך לשורש כף היד, מהווה הגיד הבולט שלו נקודת ציון לאיתור עורק החישור הצידי לו, לשם מדידת דופק.
תחילתו של השריר בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע (גיד הכופפים המשותף).
חלקו המרוחק של השריר, נכנס כגיד לשורש כף היד דרך תעלה בחלקה הצידי של רצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ונאחז בבסיס עצם המסרק השנייה.
השריר כופף שורש היד החישורי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי והשביעי (C6, C7) דרך עצב התווך.
השריר כופף הבוהן הקצר (TA: Musculus flexor hallucis brevis) נמצא בכל כף רגל, בשכבה השלישית של שרירי כף הרגל.
כופף הבוהן הקצר מכופף את בוהן הרגל במפרק בין עצם המסרק הראשונה לגליל המקורב של הבוהן.
חלקו המרוחק של השריר מחולק לשני ראשים ובגידו של כל אחד מהם עצם ססמואידית.
העצמות הזעירות מגינות מעומס משקל הגוף על גידי כופף הבוהן הקצר ועל גיד השריר כופף הבוהן הארוך העובר ביניהן.
תחילתו של השריר כופף הבוהן הקצר בפן הכפי של עצם הקוביה ושל עצם הטריז השלישית (מעצמות שורש הרגל).
חלקו המרוחק של השריר מפוצל לשני ראשים הנאחזים בשני צידי בסיס הגליל המקורב של הבוהן.
השריר כופף הבוהן הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה הראשון והשני (S1, S2) דרך עצב כף הרגל התיכון (Nervus plantaris medialis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis).
השריר כופף שורש היד הגומדי (TA: Musculus flexor carpi ulnaris) ממוקם במדור הקדמי של האמה, הוא התיכון מבין השרירים הכופפים של האמה.
השריר מניע את כף היד לכיוון כיפוף ולכיוון קירוב.
לשריר כופף שורש היד הגומדי שני ראשים הנאחזים בעצם הזרוע ובגומד באזור המרפק.
הראש הזרועי (Caput humerale musclusflexoris carpi ulnaris) נאחז בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע, הראש הגומדי (Caput ulnare musclusflexoris carpi ulnaris) נאחז בזיז המרפק ובגבול האחורי של הגומד.
עם כניסתו לאמה, עובר עצב הגומד בין שני ראשיו של כופף שורש היד הגומדי.
חלקו המרוחק של השריר נאחז בעצם העדשה, באנקול של עצם האנקול (מעצמות שורש כף היד) ובעצם המסרק החמישית.
השריר כופף שורש היד הגומדי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7, C8) דרך עצב הגומד.
השריר מותח המחתלה הרחבה (TA: Musculus tensor fasciae latae) הוא אחד משרירי הירך.
השריר ממוקם בחלק הצידי של הירך.
בעת כיווצו, מותח השריר את המחתלה הרחבה העוטפת את שרירי הירך.
המחתלה הרחבה ההדוקה מסביב לשרירים מאפשרת להם לפעול ביתר יעילות.
כיווץ השריר גם מרחיק את הירך, מסובב אותה פנימה ומכופף אותה.
חיבור השריר לשביל הכסל והשוקה מציב אותו כסינרגיסט לשריר העכוז הגדול המחובר גם הוא לשביל הכסל והשוקה.
תחילתו של השריר מותח המחתלה הרחבה בקוץ הכסל הקדמי העליון של עצם הכסל ובחלק הקדמי של רכס הכסל.
השריר ממוקם בין שתי שכבות של המחתלה הרחבה ובסופו הוא נאחז בשביל הכסל והשוקה אשר נאחז בחלקו המרוחק בעלי הצידי של השוקה.
השריר מותח המחתלה הרחבה מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים הרביעי והחמישי (L4, L5) דרך עצב העכוז העליון (Nervus gluteus superior).
השריר פושט שורש היד החישורי הקצר (TA: Musculus extensor carpi radialis brevis, בראשי תיבות: ECRB) הוא אחד השרירים השטחיים בחלק האחורי של האמה.
כיווץ השריר מביא לתנועת פשיטה של שורש כף היד ולהטיה שלה לכיוון חישורי.
בזמן כיפוף של אצבעות כף היד, פועל פושט היד החישורי הקצר יחד עם השריר פושט שורש היד החישורי הארוך לייצוב של שורש כף היד.
תחילתו של השריר פושט שורש היד החישורי הקצר בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע שבמרפק.
הרקמה הסיבית המחוברת לעילית העלי משותפת למספר שרירים פושטים נוספים ומכונה הגיד המשותף של הפושטים .
חלקו המרוחק של השריר נאחז בבסיס עצם המסרק השלישית שבכף היד.
השריר פושט שורש היד החישורי הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך עצב החישור.
מוכר גם בראשי התיבות ECRL) הוא אחד מהשרירים השטחיים בחלקה האחורי של האמה.
בזמן כיפוף של אצבעות כף היד, פועל פושט היד החישורי הארוך יחד עם השריר פושט שורש היד החישורי הקצר לייצוב של שורש כף היד.
תחילתו של השריר פושט שורש היד החישורי הארוך בקו הרום-עלי הצידי (Crista supraepicondylaris lateralis; Crista supracondylaris lateralis) של עצם הזרוע שבמרפק, מעט מעל לעילית העלי.
חלק מסיביו של השריר משולבים בסיביו של שריר הזרוע והחישור המתחיל בקרבה רבה לפושט שורש היד החישורי הארוך.
חלקו המרוחק של השריר נאחז בבסיס עצם המסרק השנייה שבכף היד.
השריר פושט שורש היד החישורי הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי והשביעי (C6,C7) דרך עצב החישור.
השריר פושט האצבעות (TA: Musculus extensor digitorum) הוא אחד השרירים השטחיים במדור האחורי של האמה.
הוא פועל לפשיטת (יישור) ארבע אצבעות כף היד (ללא האגודל) ומסייע בפשיטת שורש כף היד.
תחילתו של השריר פושט האצבעות הוא בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע, באזור המרפק.
חלקו המרוחק של השריר מתפצל לארבעה גידים, הנכנסים לכף היד ונאחזים בחלק האחורי של האצבעות.
בין הגידים בכף היד, בעיקר התיכונים שבהם (לאצבעות השלישית, הרביעית והחמישית), קיימים חיבורים.
חלק מהגידים שבאצבעות מהווה חלק ממערכת מורכבת של רצועות ומפרקים שבין העצמות המרכיבות את האצבעות (הגלילים).
נקשר גם לשריר פושט הזרת.
השריר פושט האצבעות מעוצב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8), דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
השריר פושט הזרת (TA: Musculus extensor digiti minimi) הוא אחד השרירים השטחיים שבמדור האחורי של האמה.
בעת כיווצו השריר פושט (מיישר) את הזרת.
תחילתו של השריר פושט הזרת בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע באזור המרפק.
השריר נכנס לכף היד בנפרד מגידי השריר פושט האצבעות ומתפצל לשנים.
אחד הפיצולים נאחז בגיד השריר פושט האצבעות והשני נאחז ישירות בחלק האחורי של מערכת הרצועות של הזרת.
השריר פושט הזרת מעוצב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
השריר פושט שורש היד הגומדי (TA: Musculus extensor carpi ulnaris) הוא השריר התיכון במדור האחורי של האמה.
בעת כיווצו פועל השריר ליישור (כפיפה גבית) של שורש כף היד ולהנעתו לכיוון קירוב (הטיה גומדית).
שילוב של כיווץ פושט שורש היד הגומדי עם כיווץ של פושט שורש היד החישורי יגרום ליישור של שורש כף יד ושילובו עם כיווץ של השריר כופף שורש היד הגומדי יביא לקירוב של שורש כף היד.
לשריר פושט שורש היד הגומדי שני ראשים.
תחילת הראש הזרועי (Caput humerale musclusextensoris carpi ulnaris) בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע שבאזור המרפק, ותחילת הראש הגומדי (Caput ulnare musclusextensoris carpi ulnaris) בפן האחורי של עצם הגומד.
בחלקו המרוחק נאחז הגיד של השריר בבסיס עצם המסרק החמישית (של הזרת).
השריר פושט שורש היד הגומדי מעוצבב על ידי העצב הבין-גרמי האחורי, ענף של עצב החישור, שמקורו בשורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8).
אספקת הדם לשריר היא מעורק הגומד.
השריר מצדיד האגודל הארוך (TA: Musculus abductor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה.
בעת כיווצו, השריר מרחיק (מצדיד) את האגודל ומיישר (פושט) אותו.
גיד השריר מהווה יחד עם גיד השריר פושט האגודל הקצר את הגבול הקדמי של תיבת ההרחה האנטומית.
השריר מצדיד האגודל הארוך מתחיל מהפנים האחוריים של הגומד, החישור והקרום הבין-גרמי שביניהן.
תחל השריר מקורב במעט מזה של השריר פושט האגודל הקצר.
גיד השריר נאחז בבסיס עצם המסרק הראשונה (של האגודל).
כאשר השריר פועל יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר הוא מרחיק את האגודל במפרקו עם עצמות שורש כף היד, וכאשר השריר פועל יחד עם השריר פושט האגודל הקצר הוא מיישר את האגודל באותו המפרק.
השריר מצדיד האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
השריר פושט האגודל הארוך (TA: Musculus extensor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה.
בעת כיווצו מיישר השריר את הפרק המרוחק של האגודל ומסייע ליישור יתר פרקי האגודל.
כאשר האגודל מיושר, פושט האגודל הארוך גם מקרב אותו ליתר האצבעות.
גיד השריר מתווה את גבולה האחורי של תיבת ההרחה האנטומית.
השריר פושט האגודל הארוך מתחיל את דרכו מהשליש האמצעי של הפן האחורי של הגומד והקרום הבין גרמי (שבין הגומד לעצם החישור).
גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.
השריר פושט האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
השריר פושט האגודל הקצר (TA: Musculus extensor pollicis brevis) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה.
השריר פועל ליישור (פשיטה) של הפרק המקורב של האגודל במפרק בין הגליל המקורב של האגודל לעצם המסרק הראשונה.
גיד השריר יחד עם גיד השריר מצדיד האגודל הארוך מתווה את הגובל הקדמי של תיבת ההרחה האנטומית.
תחילתו של השריר פושט האגודל הקצר מיד בהמשך לתחל של השריר מצדיד האגודל הארוך, בפן האחורי של עצם החישור והקרום הבין-גרמי (שמחבר בין החישור לגומד.
גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המקורב של האגודל.
השריר פושט האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
הַשְּׁרִיר פּוֹשֵׁט הָאֶצְבַּע הַמְּיֻחָד (TA: musculus extensor indicis proprius) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה.
בעת כיווצו השריר מיישר (פושט) את האצבע המורה בעיקר במפרק בין הגלילים המקורב.
השריר משפיע על יישורם של מפרקי האצבע האחרים ובסך הכל הוא גורם לתנועה המביאה להצבעה בעזרת האצבע.
תחילתו של השריר פושט האצבע בפן האחורי של הגומד ובקרום הבין-גרמי (שבין הגומד לחישור), מעט בהמשך לתחילתו של השריר פושט האגודל הארוך.
גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בחלקה האחורי של האצבע השנייה.
השריר פושט האצבע מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
השריר מצדיד האגודל הקצר (TA: Musculus abductor pollicis brevis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל.
השריר מרחיק (מצדיד) את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ומסייע בהנגדת (הנעתו כנגד יתר האצבעות) האגודל.
תחילתו של השריר מצדיד האגודל הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus), בגבששת של עצם הסירה ובעצם רבת הזוויות הגדולה, שתיים מעצמות שורש כף היד.
מצדיד האגודל הקצר הוא אחד משרירי בליטת כף היד.
יחד עם השריר כופף האגודל הקצר והשריר מנגד האגודל.
השריר מצדיד האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.
השריר מְנַגֵּד האגודל (TA: Musculus opponens pollicis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל.
השריר מנגד את האגודל מול יתר אצבעות כף היד וכן מסובב אותו פנימה.
התנועה המנוגדת של האגודל, שיכולה להתרחש אל מול כל אחת מאצבעות היד, חיונית לתפקוד המורכב של היד באחיזה של חפצים ובתמרונם.
תחילתו של השריר מנגד האגודל ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובגבששת של העצם רבת הזוויות הגדולה, אחת מעצמות שורש כף היד.
השריר נאחז בחלק הצידי של עצם המסרק הראשונה (של האגודל).
השריר מנגד האגודל הוא אחד משרירי בליטת כף היד, יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר והשריר כופף האגודל הקצר.
השריר מנגד האגודל מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.
השריר מתווייך האגודל (TA: Musculus adductor pollicis) הוא אחד השרירים הפנימיים של כף היד.
בעת כיווצו, מקרב השריר את האגודל לאצבע המורה, פעולה המתרחשת בעיקר בזמן אחיזת כוח.
בין שני הראשים עובר עורק החישור.
תחילתו של הראש המלוכסן בעצם הפיקן, בבסיס עצמות המסרק השנייה והשלישית ובעצמות שורש כף יד נוספות סמוכות.
תחילתו של הראש הרוחבי בחלקו הקדמי של גוף עצם המסרק השלישית.
שני הראשים נאחזים בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
השריר מתוויך האגודל מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
השריר מצדיד הזרת (TA: Musculus abductor digiti minimi manus) הוא אחד השרירים בבליטת תת-כף היד (בליטה שרירית בבסיס הזרת).
כיווץ השריר מרחיק את הזרת מיתר האצבעות וכן יש בכיווצו לסייע לכיפוף הזרת.
תחילתו של השריר מצדיד הזרת בעצם העדשה והוא נאחז בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של הזרת.
השריר מצדיד הזרת מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
השריר כופף הזרת הקצר (TA: Musculus flexor digiti minimi brevis manus) הוא אחד השרירים בבליטת תת-כף היד (בליטה שרירית בבסיס הזרת).
כיווץ השריר מכופף את הזרת במפרק בין עצם המסרק החמישית לגליל המקורב של האצבע החמישית (הזרת).
תחילתו של השריר כופף הזרת הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובאנקול של עצם האנקול.
השריר נאחז בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של הזרת.
השריר כופף הזרת הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
השריר מנגד הזרת (TA: Musculus opponens digiti minimi manus) הוא אחד השרירים בבליטת תת-כף היד (בליטה שרירית בבסיס הזרת) והעמוק שבהם.
כיווץ השריר מניע את עצם המסרק החמישית (של הזרת) לכיוון כיפוף וסיבוב לכיוון מרכז כף היד.
תנועה זו מציבה את הזרת אל מול האגודל.
תחילתו של השריר מנגד הזרת ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובאנקול של עצם האנקול.
השריר נאחז בגבול התיכון של עצם המסרק החמישית.
השריר מנגד הזרת מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
השרירים התולעיים (TA: Musculi lumbricales manus) הם ארבעה שרירים עמוקים בתוך כף היד.
שריר תולעי אחד מחובר לכל אחת מארבע האצבעות התיכונות (לאצבע המורה, לאמה, לקמיצה ולזרת).
כיווץ שריר תולעי מכופף את האצבע אליה הוא מחובר במפרק בין עצם המסרק לגליל המקורב ובה בעת פושט את המפרקים שבין הגלילים של אותה אצבע.
תחילתם של השרירים התולעיים בגידים של השריר כופף האצבעות העמוק.
השרירים התולעיים הראשון והשני (של האצבע המורה ושל האמה) הם שרירים חצי נוצתיים והם מתחילים מהגידים המגיעים לאצבע המורה ולאמה בהתאמה.
השרירים התולעיים השלישי והרביעי (של הקמיצה ושל הזרת) הם שרירים נוצתיים והם מתחילים כל אחד משני גידים.
התולעי השלישי מתחיל מהגידים המגיעים לאמה ולקמיצה, התולעי הרביעי מתחיל מהגידים המגיעים לקמיצה ולזרת.
החלק המרוחק של כל שריר תולעי נאחז בחלק הצידי של מערכת הרצועות של האצבע אליה הוא מתחבר.
השרירים התולעיים הראשון והשני מעוצבבים על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך עצב התווך.
השרירים התולעיים השלישי והרביעי מעוצבבים על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
השרירים הבין-גרמיים של כף היד הם שבעה שרירים בתוך כף היד, בין עצמות המסרק.
שם השרירים מתאר את מיקומה היחסי של כל קבוצת שרירים, סמוכה לגב כף היד או סמוכה לחלק הכפי של כף היד, בהתאמה.
בכיווצם מניעים השרירים הבין-גרמיים את אצבעות היד להרחקה ולקירוב, קרי לפרישת האצבעות (השרירים הגביים) ולהצמדת האצבעות (השרירים הכפיים).
השרירים הבין-גרמיים מסייעים לשרירים התולעיים בכיפוף האצבעות בחיבורן לכף היד ובפשיטת האצבעות במפרקיהן המרוחקים.
ארבעת השרירים הבין-גרמיים הגביים נמצאים כל אחד בין שתיים מעצמות המסרק.
הם ממוספרים הראשון, השני ועד הרביעי מצד האגודל לכיוון הזרת.
מאחזם המקורב הוא בעצמות המסרק, כך למשל השריר הבין-גרמי הגבי הראשון נאחז בעצם המסרק הראשונה (של האגודל) ובעצם המסרק השנייה (של האצבע המורה) ומצד שני השריר הבין-גרמי הרביעי נאחז בעצם המסרק הרביעית (של הקמיצה) ובעצם המסרק החמישית (של הזרת).
חלקם המרוחק של השרירים נאחז במערכת הרצועות של האצבעות ובבסיס עצמות הגלילים המקורבים של האצבע, האמה, הקמיצה והזרת.
שלושת השרירים הבין-גרמיים הכפיים נמצאים כל אחד בין שתיים מעצמות המסרק התיכונות (אין שריר סמוך לעצם המסרק הראשונה).
בדומה לשרירים הגביים, ממוספרים השרירים הכפיים כראשון, שני ושלישי.
תחילת השרירים בפני עצמות המסרק השנייה, הרביעית והחמישית.
חלקם המרוחק נאחז במערכת הרצועות של האצבעות ובבסיס עצמות הגלילים המקורבים של האצבע המורה, הקמיצה והזרת.
השרירים הבין-גרמיים מעוצבבים על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
השריר מצדיד הבוהן (TA: Musculus abductor hallucis) הוא אחד משרירי כף הרגל.
הוא ממוקם בשכבה השטחית של שרירי החלק התחתון של כף הרגל, לאורך החלק התיכון של כף הרגל.
כיווץ השריר בצורה מבודדת מכופף את הבוהן הראשונה וכן מרחיק אותה הצידה לכיוון תיכון.
כחלק מקבוצת שרירי השכבה השטחית של כף הרגל, השריר תומך בקשתות כף הרגל ומשמר את צורתן, בעיקר את הקשת האורכית התיכונה.
תחילתו של השריר מצדיד הבוהן בגבשושית התיכונה של גבשוש העקב של עצם העקב, בחבק הכופפים (Retinaculum musculorum flexorum pedis) ובאלל כף הרגל (Aponeurosis plantaris).
חלקו המרוחק של השריר נאחז בצד התיכון של בסיס הגליל המקורב של הבוהן הראשונה.
השריר מצדיד הבוהן מעוצבב על ידי שורשי העצב השני והשלישי של העצה (S2, S3) דרך עצב כף הרגל התיכון (Nervus plantaris medialis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis)
הוא ממוקם בשכבה השטחית של שרירי החלק התחתון של כף הרגל, לאורך החלק הצידי של כף הרגל.
כיווץ השריר בצורה מבודדת מכופף את האצבע החמישית (הקטנה) וכן מרחיק אותה הצידה לכיוון צידי.
כחלק מקבוצת שרירי השכבה השטחית של כף הרגל, השריר תומך בקשתות כף הרגל ומשמר את צורתן, בעיקר את הקשת האורכית הצידית.
תחילתו של השריר מצדיד הזרת בגבשושית התיכונה ובגבשושית הצידית של גבשוש העקב של עצם העקב, באלל כף הרגל (Aponeurosis plantaris) ובחיץ הבין שרירי שבינו לבין השריר כופף האצבעות הקצר.
חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האצבע החמישית.
השריר מצדיד הזרת מעוצבב על ידי שורשי העצב השני והשלישי של העצה (S2, S3) דרך עצב כף הרגל הצידי (Nervus plantaris lateralis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis)
השריר פושט הבוהן הארוך (TA: Musculus extensor hallucis longus) הוא אחד מהשרירים במדור הקדמי של השוק.
השריר פועל להנעת הבוהן הראשונה לכיוון פשיטה ולהנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית.
השריר פושט הבוהן הארוך ממוקם בין השריר השוקתי הקדמי לבין השריר פושט האצבעות הארוך.
הוא נמצא עמוק יותר משני השרירים הסמוכים לו.
תחילת השריר באמצע הפן הקדמי של השוקית ובקרום הבין גרמי של השוק.
חלקו המרוחק נאחז בפן הגבי של הגליל המרוחק של הבוהן הראשונה.
השריר פושט הבוהן הארוך מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).
השריר פושט האצבעות הארוך (TA: Musculus extensor digitorum longus) הוא אחד מהשרירים במדור הקדמי של השוק.
השריר פועל להנעת ארבע אצבעות כף הרגל הצידיות (כולן למעט האצבע הראשונה) לכיוון פשיטה ולהנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית.
השריר פושט האצבעות הארוך הוא שריר נוצתי הממוקם צידית לשריר השוקתי הקדמי.
תחילתו של השריר בעלי הצידי של השוקה, בפני השטח הקדמיים של השוקית ובקרום הבין גרמי של השוק.
חלקו המרוחק של השריר מורכב מארבעה גידים הנאחזים כל אחד בחלקה הגבי של אחת מארבע האצבעות הצידיות של כף הרגל.
חלקו התחתון של תחילת השריר, הסמוך לחלקה התחתון של השוק, מחובר לתחילתו של השריר השוקיתי השלישי.
השריר פושט האצבעות הארוך מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).
השרפה באונייה גנרל סלוקום התרחשה ב-15 ביוני 1904, בעת שהאונייה שייטה באיסט ריבר בעיר ניו יורק שבארצות הברית, והיא טבעה בעקבותיה.
היה זה אסון השרפה החמור ביותר בתולדות ניו יורק עד לפיגועי 11 בספטמבר 2001.
גנרל סלוקום הייתה אוניית משוטות שנבנתה בברוקלין שבניו יורק והושלמה ב-1891. היא נקראה על שמו של הנרי וורנר סלוקום , ממפקדי צבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקנית.
האונייה הייתה בנויה עץ ובעלת מעמס של 1,284 טון.
מידותיה היו 72 מטר באורך, 11.4 מטר ברוחב ו-3.7 מטרים בשוקע.
היא הייתה בעלת שלושה סיפונים והייתה מורשית להוביל 2,500 נוסעים.
היה בה מנוע קיטור אשר הניע שני גלגלי משוטות בקוטר של 9.4 מטרים, שהעניקו לה מהירות מקסימלית של 30 קילומטר לשעה.
האונייה הייתה בבעלות חברת אוניות הקיטור ניקרבוקר (Knickerbocker Steamship Company) וצוותה מנה 22 איש.
קברניט הספינה היה קפטן ויליאם ה.
Van Schaick), ימאי רב ניסיון, שבעת האסון ב-1904 היה בן 66.
האונייה שירתה כאוניית נופש, אשר השיטה תיירים בים שסביב העיר ניו יורק.
היסטוריית השירות שלה הייתה רצופה בתאונות.
בשנה הראשונה לפעולתה עלתה על החוף מדרום לברוקלין.
ב-1894 עלתה פעם נוספת על החוף ונתקעה על שרטון.
בהמשך השנה התנגשה באונייה אחרת באיסט ריבר ונגרם נזק גדול למערכת ההיגוי שלה.
ב-1898 התנגשה שוב באונייה ליד פארק באטרי.
ב-1901 החל קהל שיכורים שהיה על סיפון הספינה להתקוטט וניסה להשתלט עליה, אך צוותה מנע זאת.
ביום רביעי, 15 ביוני 1904, הפליגה האונייה באיסט ריבר כשעל סיפונה כ-1,400 נוסעים (ואולי אף 1,800), רובם נשים וילדים.
היו אלו אנשי קהילת כנסיית סנט מרק האוונגלית לותרנית משכונת גרמניה הקטנה במנהטן.
הם נמצאו בדרכם לפיקניק מסורתי בחוף הצפוני של לונג איילנד, שכמוהו ערכו אנשי קהילתם מדי שנה במשך 17 שנים ברציפות.
האוניה הפליגה ממעגנה באיסט ריבר ליד רחוב 3 בדרום מנהטן בשעה 09:30. בשעה 10:00, בעת ששטה צפונה, מול רחוב 90, פרצה בה דליקה.
היא פרצה בתא שהכיל עששיות, אולי בשל השלכת סיגריה, והחומרים הדליקים בתא וסביבתו ליבו אותה.
ככל הנראה התפשטו הלהבות במהירות.
לקברניט ון שייק נודע על האש רק עשר דקות לאחר שפרצה.
נער בן 12 ניסה להזהיר אותו מפניה קודם לכן אך הקברניט לא האמין לו.
הוא לא ניסה לעגון ליד גדת הנהר או להעלות את האונייה עליה, אלא המשיך בשיט צפונה, מול הרוח, ועל ידי כך למעשה ליבה את האש.
מאוחר יותר הוא טען שניסה למנוע מהאש להתפשט אל מבנים ומכלי דלק שעל גדת הנהר וכי החליט במקום זאת להעלות את הספינה על חוף האי נורת' ברד'ר (כפי שאירע לבסוף).
לטענתו לא ניתן היה להשתמש בסירות ההצלה של האונייה שכן האש אחזה בהן במהירות, אך לפי טענה אחרת היו הסירות מקובעות לסיפונים בחוטי תיל ודבוקות אליהם בצבע.
לאחר פרוץ האש התברר כי ציוד הכיבוי וההצלה שעל הספינה היה פגום.
צינורות הכיבוי היו חלודים ולא פעלו כשהצוות ניסה להפעילם כדי לכבות את האש.
גלגלי ההצלה וחליפות הציפה שעל הסיפון היו מיושנים ופגומים והתפוררו כשניסו הנוסעים להשתמש בהם.
לצוות גם לא נערך מעולם תרגול בכיבוי אש.
פאניקה התחוללה בקרב הנוסעים והצוות כאשר האש התפשטה.
על ציוד ההצלה חסר הערך התווספה העובדה שהנוסעים, כמו רוב תושבי ניו יורק באותם ימים, לא ידעו לשחות, וכאשר הם קפצו למים כדי להימלט מהלהבות טבעו רבים מהם.
גם בגדיהם הכבדים בסגנון אותם ימים תרמו לכך.
רבים נפגעו כאשר קרסו רצפות הסיפונים של האונייה.
גם גלגלי האוניה, שהמשיכו להסתובב, פגעו בנוסעים שהיו במים.
האונייה שקעה במים רדודים ליד חוף האי נורת' ברד'ר, כשמונה קילומטרים מצפון מזרח לנקודה שבה פרצה בה הדליקה, ובהמשך נסחפה בזרם כקילומטר מערבה, לחוף רובע הברונקס.
על פי הערכת משטרת ניו יורק מתו למעלה מאלף מנוסעיה בגלל הדליקה או טבעו (הערכה אחרת העמידה את מספר הנספים על 930).
גילויי גבורה רבים של נוסעים ואנשי כוחות ההצלה התרחשו במהלך פעולות ההצלה של הנפגעים.
אנשי הצוות וגם המטופלים של בית החולים ששכן אז על האי נורת' ברד'ר השתתפו במאמצי ההצלה.
עם זאת נשמעו טענות על מעשי ביזה של תכשיטים מהמתים על ידי עוברי אורח.
קברניט האונייה, שלפי כמה דיווחים נטש את האונייה מיד לאחר ששקעה במים הרדודים, נפצע ואושפז.
גופות הנספים נשטפו אל חופי העיר במשך ימים לאחר האסון.
תיאורי האסון ופעולות ההצלה מילאו את דפי העיתונים בעיר במשך ימים רבים לאחר מכן.
בעקבות השרפה הועמדו לדין פלילי במשפט מושבעים בבית משפט פדרלי שמונה אנשים ובהם הקברניט ון שייק וכמה מבכירי החברה בעלת האונייה.
רק הקברניט הורשע - ברשלנות פלילית באי הכנת האונייה לכיבוי אש כראוי.
הוא נדון לעשר שנות מאסר, וריצה 3.5 שנים מהן בכלא סינג סינג בטרם שוחרר על תנאי ב-1911. בשנה שלאחר מכן ניתנה לו חנינה על ידי נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט.
הוא נפטר ב-1927. על החברה בעלת האונייה הוטל קנס כספי.
האסון הניע את השלטונות הפדרליים ואת שלטונות מדינת ניו יורק לשפר את החקיקה בנוגע לחובת החזקתו של ציוד הצלה תקין על גבי אוניות.
שרידי האונייה נמשו מהמים והותקנו לשמש כארבה.
האסון החיש את התפוררותה של קהילת גרמניה הקטנה, אשר רבים מחבריה נספו באסון.
מבנה הכנסייה שאליה השתייכו הקרבנות משמש כיום כבית כנסת.
בשנת 2004 נקבע על המבנה לוח זיכרון לאסון במלאת 100 שנים להתרחשותו.
שנה לאחר האסון נחנכה אנדרטה לנספים שנבנתה בבית הקברות Lutheran All Faiths ברובע קווינס, אשר בו נקברו חלק מקרבנות האסון.
טקס אזכרה לנספים נערך שם מדי שנה.
ב-1906 הוקמה גם מזרקה משיש כאנדרטה לאסון בפארק כיכר תומפקינס במנהטן, בתחומי שכונת גרמניה הקטנה דאז.
האסון נזכר במספר ספרים שיצאו לאור בארצות הברית, בעיקר מאז שלהי שנות התשעים, ושני ספרים נכתבו עליו.
הוא הופיע גם בשני סרטים תיעודיים ובסצנה מסרט עלילתי שהופקו לימים בארצות הברית ובגרמניה.
השרפה בבסיס מבוא שילה פרצה ב-9 בדצמבר 1985 (אור לכ"ו בכסלו, תשמ"ו, נר שני של חנוכה) בבסיס הצבאי מבוא שילה, השוכן סמוך לכביש אלון, במזרח השומרון.
מבנה מגורים בבסיס עלה באש עקב רשלנות ונשרף כליל תוך דקות מעטות.
באסון נספו שמונה חיילי צה"ל.
השרפה פרצה בשעה 1:00 בלילה לערך במבנה מגורים ובו 16 חדרים, שבו ישנו 84 חיילים.
האש התפשטה במהירות ואחזה במבנה כולו בתוך פחות משלוש דקות.
שמונה מהחיילים שישנו בחדרי המבנה לא הצליחו להיחלץ ממנו ונספו.
חלקם נחנקו למוות משאיפת עשן וגזים רעילים, שהשתחררו מקירות המבנה בגלל האש.
הערכת החוקרים הייתה, שהאש פרצה עקב כירת גז או נר חנוכה, שנשארו דולקים ואכן, בסופו של דבר, נמצא החייל שהשאיר שם נר דולק.
טמפרטורת האש, שהגיעה ל-1,000 מעלות צלזיוס, סיכלה את ניסיונות חיילי הבסיס לחלץ את חבריהם מהמבנה.
כבאית הוזעקה מהישוב הסמוך, מעלה אפרים, אך גם צוותה לא הצליח להציל את הלכודים במבנה.
הנזק שגרמה האש לגופות ההרוגים הקשה על זיהוין.
החיילים שנפגעו השתייכו למפקדת עוצבת עמוד האש של חיל התותחנים, ששכנה בבסיס.
המבנה שנשרף היה אחד מתוך כמה מבנים יבילים שהוצבו בסוף שנות השבעים, כדי שישמשו את הקבלנים האמריקאים שבנו ב את הבסיסים רמון ועובדה.
התברר כי קירותיהם נבנו מחומר פלסטי דליק ביותר.
אף ששני ארגוני מחבלים הוציאו הודעות כוזבות של נטילת אחריות לשרפה, החקירה לאחר השרפה שללה אפשרות של פיגוע חבלני.
החקירה העלתה כי השרפה פרצה עקב הדלקת נר באחד מחדרי המגורים.
החייל מדליק הנר, שנשאר בחיים, נשפט ונדון למאסר.
ארבע שנים וחצי לאחר האסון, ב-22 באפריל 1990, התנגשו ליד אותו בסיס שני מסוקי יסעור במהלך טיסת אימון והתרסקו.
בתאונה זו נספו שבעה אנשי צוות אוויר.
השרפה באוהל הקרקס בהרטפורד הוא אסון שרפה שאירע ב-6 ביולי 1944 באוהל שהוקם עבור הופעת קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי בהרטפורד, קונטיקט.
האסון גבה את חייהם של 167 בני אדם, רובם נשים וילדים.
זהו אחד מאסונות הדליקה הקטלניים בהיסטוריה של ארצות הברית.
הקרקס היה מופע נודד שהופיע באוהלים גדולים שהוקמו באופן ייעודי בפאתי הערים.
על מנת לאטום את האוהל לגשם, הוספג בד הקנבס שלו בפרפין נוזלי מהול בבנזין, חומר דליק ביותר.
הקרקס היה אמור להגיע להרטפורד ב-5 ביולי 1944, אך איחר בשל עיכוב ברכבת.
כתוצאה מכך בוטלו מופעי 5 ביולי.
דבר זה עורר חשש בקרב אנשי הקרקס כיוון שלפי אמונה טפלה ביטול הופעה מסמן מזל רע.
בהופעת אחר הצהריים של ה-6 ביולי נכחו בין 6,000 ל-7,000 איש, רובם נשים וילדים.
מספר הנוכחים אינו ידוע בוודאות.
נמכרו 6,789 כרטיסים וידוע כי חולקה בנוסף כמות גדולה של כרטיסי חינם, שלא נרשמו.
מיד לאחר הופעת האריות, הבחין מנהל הלהקה, מרל אוואנס, בשלהבת אש.
הוא הורה מיד לתזמורת לנגן את המארש "כוכבים ופסים לנצח", שהיווה קוד לאזעקה.
מנהל הזירה ביקש מהקהל לעזוב את האוהל באופן מסודר, אך במקום פרצה פאניקה והסדרנים לא הצליחו לנווט את מנוסת הבהלה של הקהל, שרמס בדרכו ילדים והפריד משפחות, שחבריהן האובדים שבו לאחר מכן פנימה לתוך האוהל על מנת לאתרם.