tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מוקדם יותר באותה עונה ב-14 באוקטובר 1984 כבש במשחק נגד יובנטוס ללא הנעל, דבר שזיכה אותו בכינוי "סינדרלה".
הוא היה קרוב פעמיים לזכות בכדור הזהב בשנים 1984 ו-1985, כשבשתיהן מישל פלאטיני מיובנטוס גבר עליו.
במהלך תקופתו בהלאס ורונה מעולם לא כבש יותר מ-10 שערי ליגה בעונה, אך גם לא ירד מ-7 שערים.
אלקיאר אמר על הלאס ורונה: "כי כשיש לך הזדמנות להכיר ולהעריך את מי שסובל איתך ביום ראשון ולהשתתף בשמחות ובכאבים שלך גם אם אינך בשטח, אתה אוהב אותם.
ומסיבה זו, מתוך כבוד לאלה שאהבו ושיבחו אותי עד כדי קריאתי כראש עיריית ורונה, לא הסכמתי ללבוש חולצות אחרות של קבוצות איטלקיות.
הכבוד שלהם היה גם לכבוד שלי..."
לקראת סוף הקריירה עשה קאמבק כשחזר לשחק בדנמרק ב-1988 והפעם בויילה בולדקלאב.
עם הגעתו אלקיאר היה לכוכב הגדול במדינה ומשך קהל רב למשחקיה.
עם זאת, סבל ממספר פציעות שהקשו עליו לעמוד בציפיות הגבוהות מהקהל, ולאחר שנתיים פרש מכדורגל.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק עד גיל 19 הגיעה באוקטובר 1975, בזמן ששיחק בנוער של פרדריקסברג BK, ובסך הכל כבש בה שישה שערים ב-11 הופעות.
באליפות אירופה עד גיל 19 ב-1975 כבש שלושה שערים ב-3 משחקים.
לאחר מכן עלה לנבחרת עד גיל 21 בה ערך את הופעת הבכורה ב-21 ביוני 1976. ברבע גמר אליפות אירופה עד גיל 21 ב-1978 אלקיאר כבש שלושער נגד בולגריה, אם כי דנמרק הודחה על פי כלל שערי חוץ.
בסך הכל כבש בה תשעה שערים ב-9 הופעות.
אלקיאר הופיע לראשונה בנבחרת הבוגרת ב-22 ביוני 1977 כשהוא בן 19 ו-284 ימים, הופעה בה כבש צמד בניצחון 1–2 על פינלנד.
ביחד עם מיכאל לאודרופ היווה את הכוח המניע מאחורי תור הזהב של הכדורגל הדני בשנות השמונים.
הוא לקח תפקיד בולט ביורו 1984 עם שני שערים ב-4 משחקים, מה שעזר לו לסלול את דרכו לשחק בכדורגל האיטלקי.
דנמרק שיחקה במהלך הטורניר בסגנון התקפי ואטרקטיבי, אך הודחה בחצי הגמר נגד ספרד.
הנבחרות ניגשו לדו-קרב פנדלים לאחר שהמשחק נגמר בתוצאה 1–1 בהארכה, ואלקיאר החמיץ את הפנדל היחיד כשבעט מעל המשקוף ובכך ספרד המשיכה לגמר.
שנתיים אחר כך במונדיאל 1986 הרשים אלקיאר בכך שנבחר לחלוץ הדינמי והחזק ביותר בטורניר.
במשחק הראשון של הנבחרת נגד סקוטלנד כבש את שער הניצחון ב-0–1 ובמשחק הבא היה שותף עם שלושער בניצחון 1–6 על אורוגוואי.
דנמרק הודחה בשמינית הגמר עם הפסד 5–1 לספרד, אך הדבר לא מנע מאלקיאר לזכות בכדור הארד ולהיכלל בנבחרת המצטיינת של הטורניר.
אלקיאר עשה את משחקיו האחרונים ביורו 1988 ולאחר ההפסד 2–0 לגרמניה המערבית בשלב הבתים פרש מהקריירה הלאומית כשהוא בן 30 ו-227 ימים.
בסך הכל ערך במדיה 69 הופעות בהן כבש 38 שערים, נתון המציב אותו כיום ככובש ה-5 הפורה ביותר בהיסטוריית הנבחרת.
בנובמבר 2006 ה-DBU (תאחדות הכדורגל הדנית) בחרה שמונה כדורגלנים ששיחקו בנבחרת דנמרק להתמודד על התואר "השחקן הדני הטוב בכל הזמנים".
אלקיאר היה אחד מהם שלצידו היו שמות גדולים כמו מישל ובריאן לאודרופ, פטר שמייכל ויון דאל תומאסון.
בסופו של דבר מישל לאודרופ נבחר ברוב קולות עם 58% מהם.
ב-15 בנובמבר 2010 אלקיאר נכנס להיכל התהילה של הכדורגל הדני.
לאחר הפרישה אלקיאר נכנס ב-1995 לתפקיד מאמן קבוצת סילקבורג מהליגה הדנית.
בדצמבר 1996 עזב אותה והחל לעבוד בערוץ הספורט הטלוויזינוי TVS, תאגיד שהוקם לאחרונה בין תחנות טלוויזיה לאומיות אחרות כמו DR ו-TV2. התחנה לא זכתה להצלחה ונסגרה בתוך שנה מפתיחתה.
בנוסף, אלקיאר עובד כמומחה ליגת האלופות של אופ"א עבור התחנה הדנית TV3+, לצד מישל לאודרופ והמארח פיטר גרונבורג.
באוקטובר 2019 עבר ניתוח להסרת אבן מרה בבלגיה.
מקום שני בכדור הזהב: 1985
מקום שלישי בכדור הזהב: 1984
כדור הארד בגביע העולם: 1986
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1986
נכנס להיכל התהילה של הכדורגל הדני
פרביס חוסואה אסטופיניאן טנוריו (בספרדית: Pervis Josué Estupiñán Tenorio; נולד ב-21 בינואר 1998 באסמרלדס שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת מילאן ובנבחרת אקוודור.
אסטופיניאן החל את הקריירה המקצוענית שלו בליגה דה קיטו מליגת העל האקוודורית.
ב-29 ביולי 2016 חתם בווטפורד מהפרמייר ליג.
בין השנים 2016–2020 הוא הושאל לגרנדה, אלמריה, מיורקה ואוססונה.
ב-16 בספטמבר 2020 חתם אסטופיניאן על חוזה לשבע עונות בוויאריאל מהלה ליגה.
בעונתו הראשונה במועדון הוא זכה בליגה האירופית.
ב-16 באוגוסט 2022 חתם לחמש שנים בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
ב-21 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בניצחון 0–2 על וסטהאם יונייטד.
ב-24 ביולי 2025 חתם במילאן לחמש שנים והפך לאקוודורי הראשון בהיסטוריה של המועדון.
ב-13 באוקטובר 2019 ערך אסטופיניאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בהפסד 1–6 לנבחרת ארנגטינה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר קופה אמריקה 2021, ונכלל בנבחרת הטורניר.
קרסנוגברדיסקי פרויזד ה-1 הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה ברובע פרסננסקי.
הרחוב קיבל את שמו מרחובות הסמוכים באותו השם, שנקראים לכבוד המשמר האדום - המערך הצבאי הסדיר הראשון לאחר מהפכת אוקטובר.
הרחוב הוא באורך 1,26 ק"מ, הוא מגיעה עד טבעת התחבורה השלישית מצפון לתחנת המטרו מז'דונארודנאיה.
הרחוב עובר בין החלק הדרומי והצפוני של מרכז העסקים מוסקבה סיטי.
בית 15 – מגדל מרקורי סיטי
פרבלנופטרה (שם מדעי: Parabalaenoptera; משמעות השם: "קרוב ללווייתן") הוא סוג של לווייתן נכחד שחי בסוף תקופות המיוקן שלפני 7.25 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים שלו התגלו לחופי מפרץ סן פרנסיסקו שבקליפורניה ב-1997 ונכלל בו מין יחיד - Parabalaenoptera baulinensis, הקרוי על שם חופי בולינה , בהם התגלו המאובנים שלו שכללו גולגולת חלקית, דומה לאלה של לווייתני מזיפות.
הגיע לאורך מוערך של 16 מטרים, קרוב ללווייתן אפור, אם כי היה קרוב יותר ללווייתני הענק כמו הלווייתן גדול-הסנפיר.
בדומה ללווייתני מזיפות אחרים הוא כנראה היה אוכל פלנקטון שהשתמש במסננים ארוכים בתוך פיו.
פרג'וגו פאנגסטו, נולד בשם פאנג ג'ון פן (בסינית: 彭雲鵬 ; נולד ב-13 במאי 1944) הוא מיליארדר אינדונזי, מייסד התאגיד האינדונזי "קבוצת באריטו פסיפיק" (Barito Pacific Group), העוסק בייעור, מטעים, נפט וגז, כריית פחם וזהב, ובאנרגיה גיאותרמית.
בספטמבר 2024 העריך פורבס את הונו בכ-79 מיליארד דולר.
פאנגסטו נולד ב-13 במאי 1944, בבנגקאיאנג, שבמערב קאלימנטן, למשפחת האקה מגואנגדונג, סין.
הוא למד בבתי ספר סיניים באינדונזיה ועבר לג'קרטה ב-1965. בשנת 1970, פאנגסטו הצטרף לחברת העץ "Djajanti Group" בורהאן אוראי ומונה על ידי אוראי כמנהל כללי של "PT Nusantara" בשנת 1976. הוא עזב את ג'ג'נטי ב-1977 והקים עסק משלו.
אחת החברות שבשליטת פרג'וגו, PT Barito Pacific Timber Tbk, נכון ל-1993 הייתה החברה הגדולה ביותר בבורסת ג'קרטה.
בשנת 2007, החברה הסירה את המילה "Timber" כדי לשקף את ההיקף המגוון של עסקיה.
מלבד PT Barito Pacific Tbk השולטת ביצרנית הפטרוכימית הגדולה באינדונזיה, PT Chandra Asri Pacific Tbk, Prajogo Pangestu שולטת גם ב-Barito Renewables, חברת אחזקות המחזיקה בבעלות מלאה של Star Energy Geothermal, אחת מהחברות הגיאותרמיות הגדולות בעולם.
Chandra Asri, Barito Renewables ו-Star Energy נותרו כשתי החברות הבנות העסקיות העיקריות של באריטו פסיפיק.
במרץ 2022, פורסם כי Green Era, חברה פרטית שבסיסה בסינגפור בשליטת פרג'וגו, רכשה 33.33% מ-Star Energy מ-BCPG של תאילנד תמורת 440 מיליון דולר.
פאנגסטו כבר החזיק ב-66.6% מ-Star Energy שבמרכזה ג'קרטה, והרכישה האחרונה הענקה לפנגסטו שליטה מלאה בסטאר אנרג'י.
פרג'ניה (בסנסקריט: पर्जन्य) הוא, לפי הוודות, כתבי הקודש של המיתולוגיה ההינדואית, אל שאחראי על תופעות מזג האוויר, כגון הגשם, הרעם והברק.
פרג'ניה מזוהה לרוב כהופעה נוספת של האל ההינדואי אינדרה, שתחומי אחריותו דומים לאלה של פרג'ניה.
האטימולוגיה של פרג'ניה נעוצה, ככל הנראה, באל פֶּרְקְוּנוּס המופיע במיתולוגיה הפרוטו-הודו-אירופית, האחראי אף הוא על מזג האוויר.
משמו של פרנוקוס נתפתחו דמויות נוספות של אלים בקרב עמים הודו-אירופיים, כגון פיורגין במיתולוגיה הנורדית ופרון במיתולוגיה הסלאבית.
פרג'ניה מתואר בריג ודה הכלולה בתוך הוודות ההינדואיות כ"בן השמיים".
הרפובליקה של פרגוואי (בספרדית: República del Paraguay, בגוארני: Paraguái Tavakuairetã) ובקיצור פרגוואי (בספרדית: Paraguay, בגוארני: Paraguái, קרי: ) היא מדינה בדרום אמריקה הגובלת בארגנטינה בדרום ובדרום מערב, בברזיל בצפון מזרח ובבוליביה בצפון מערב.
פרגוואי ובוליביה הן שתי המדינות היחידות ב"עולם החדש" שהן ללא מוצא לים.
פרגוואי קטנה יחסית למדינות דרום אמריקה.
מבחינה תרבותית ולשונית שייכת פרגוואי למדינות אמריקה הלטינית.
בשטח שבו שוכנת פרגוואי התקיימה ציוויליזציה פרה-קולומביאנית של שבטי אמריקאים ילידים דוברי גוארני.
האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בראשית המאה ה-16. העיר אסונסיון נוסדה בשנת 1537 והפכה למרכז המושבה הספרדית ומרכז למיסיון הישועי בדרום אמריקה במאה ה-18. פרגוואי הכריזה על עצמאותה מן השלטון הספרדי ב-14 במאי 1811.
לאחר הכרזת העצמאות שלטו בפרגוואי שליטים צבאיים מתחלפים, וביניהם הדיקטטורים פרנסיה ובני משפחת לופז.
בשנים 1840–1862 שלט בפרגוואי קרלוס אנטוניו לופס, שהנהיג בה דיקטטורה צבאית.
עם מותו ירש אותו בתפקיד בנו, פרנסיסקו סולנו לופז, ששלט במדינה עד למותו ב-1870. בתקופתו של פרנסיסקו סולנו לופז התקיימה מלחמת הברית המשולשת, שתוצאתה אובדן תשעים אחוז מהזכרים הבוגרים בפרגוואי, ואובדן רוב שטחה של המדינה.
המלחמה הקטינה את אוכלוסיית פרגוואי מאוכלוסייה בת 525,000 איש עם פרוץ המלחמה ב-1865, לאוכלוסייה בת 221,000 איש ב-1871, מהם רק 28,000 היו גברים.
לא רק המלחמה הכתה באוכלוסיית פרגוואי.
במהלך המלחמה סבל העם מרעב, ממחלות ומהשלטון של לופז שעינה ורצח אנשים רבים.
המלחמה הקפיאה את כלכלת פרגוואי למשך כחמישים שנה.
במלחמת הצ'אקו בשנים 1932–1935 נכבשו מבוליביה אזורים נרחבים בעלי חשיבות כלכלית, במחיר שלושים אלף הרוגים מצבא פרגוואי.
לאחר מכן השתלט על המדינה העריץ אלפרדו סטרסנר, ומשל בה כ-35 שנה, עד לשנת 1989. מאז הסתלקותו מהשלטון, ועל אף עליה ניכרת באלימות הפוליטית, נערכות במדינה בחירות חופשיות יחסית למשרת הנשיא.
משטרה הריכוזי והדיקטטורי של פרגוואי שונה באמצעות החוקה של 1992, שהבטיחה הפרדת רשויות.
הנשיא וסגן הנשיא נבחרים יחדיו לתקופת כהונה של חמש שנים, וממנים את ממשלתם.
הפרלמנט בן שני הבתים, המכונה "קונגרסו", מורכב מ"בית המורשים" בן 80 חברים, ו"סנט" בן 45 חברים, הנבחר ביחד עם הנשיא, על בסיס שיטת בחירות יחסית.
"המורשים" נבחרים לפי אזור, ואילו "הסנטורים" נבחרים בבחירות כלליות, שני הבתים נבחרים לתקופת כהונה של חמש שנים.
בכל אחד משבעה עשר המחוזות בפרגוואי מתמנה "מושל" אשר אף הוא נבחר.
בית המשפט הגבוה ביותר בפרגוואי הוא בית המשפט העליון.
הסנט והנשיא בוחרים את תשעת חבריו על בסיס המלצות מגוף חוקתי הנקרא "מועצת המשפטנים".
עניין ייחודי לפרגוואי הוא הדגל, המציג דוגמה שונה במקצת בכל אחד מצדדיו.
בין ישראל ופרגוואי יחסים דיפלומטיים מפותחים, הכוללים קשרי מסחר, ייצור וייבוא, ישראל חתומה על הסכם מסגרת בינה לבין מדינות המרקוסור – השוק המשותף הדרומי, בהן חברה פרגוואי.
בנוסף, נישואים של אזרחי ישראל בפרגוואי, לפי החוק הפרגוואיי, הם אחת האופציות המקובלות לנישואים אזרחיים בישראל, בזכות הקלות היחסית והמהירות שבה ניתן להינשא בפרגוואי.
עד לשנת 2005 שכנה שגרירות פרגוואי במשך מספר שנים במבשרת ציון, והיא אחת מהשגרירויות הזרות הבודדות בישראל אשר שכנו במחוז ירושלים.
ב-21 במאי 2018, בעקבות העברתה של שגרירות ארצות הברית לירושלים, עברה שגרירות פרגוואי בישראל מהרצליה לירושלים.
מספר חודשים לאחר מכן, בספטמבר 2018, החליטה פרגוואי, בעקבות פנייה של הרשות הפלסטינית, להשיב את השגרירות לתל אביב.
בתגובה החליט ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, לסגור את שגרירות ישראל בפרגוואי.
ב-16 באוגוסט 2023 הודיע שר החוץ כי נשיא פראגוואי התקשר אליו והודיע לו כי הוא מחזיר את השגרירות לירושלים ובמקביל שגרירות ישראל תוקם מחדש בפרגוואי.
ב-19 בספטמבר 2023 הודיעו שני ראשי הממשלות בעצרת האום על פתיחה רשמית של השגרירות בירושלים, נשיא פרגוואי פניה הודיע לראש הממשלה נתניהו כי בכוונתו להחזיר את שגרירות פרגוואי לירושלים עד סוף השנה.
במקביל, ישראל תפתח מחדש את השגרירות בבירת פרגוואי אסונסיון.
בפרגוואי שולטת כלכלת שוק, עם מגזר לא פורמלי גדול, הפועל לייצוא מחדש של מוצרי צריכה למדינות שכנות, ולפעולת אלפי יזמים זעירים ברחובות הערים.
בגלל חשיבות מגזר זה, לא ניתן לקבל נתונים כלכליים מדויקים.
חלק גדול מן האוכלוסייה מתפרנס מחקלאות.
הכלכלה הפורמלית גדלה ב-3% בערך לשנה בין 1995 ו-1997, אך התוצר הלאומי הגולמי ירד במקצת בין 1998 ל-2000. ההכנסה הראלית לגולגולת קפאה ברמות של 1980. רוב המומחים מייחסים בעיה זו לאי היציבות הפוליטית, שחיתות, והיעדרן של רפורמות מבניות, להפחתת החוב הציבורי, וייצור תשתית ראויה.
סכר איטאיפו שהוא מיזם משותף עם ברזיל מהווה את תחנת הכוח ההידרואלקטרית השנייה בגודלה בעולם, ומספק את מלוא תצרוכת החשמל של פרגוואי.
פרגוואי מחולקת לשני אזורים - ממזרח לריו פרגוואי נמצא האזור המזרחי של פרגוואי המיושב המכונה Paraneña Paraguaya וממערב לריו פרגוואי נמצא האזור המערבי של פרגוואי המכונה Chaco paraguayo.
הנקודה הגבוהה ביותר היא סרו טרס קאנדו שגובהה 842 מטר מעל פני הים.
פרגוואי מחולקת לשלושה סוגי אקלים עיקריים: אקלים טרופי, אקלים סובטרופי ואקלים צחיח למחצה.
מבחינה אתנית ותרבותית פרגוואי היא אחת המדינות ההומוגניות באמריקה הלטינית; 95% מהאוכלוסייה הם מסטיסוס ממוצא מעורב ספרדי ואינדיאני גוארני.
המיעוטים הם גרמנים, יפנים, קוריאנים, סינים, ערבים, ברזילאים ועוד.
ב המהווה 40% משטח פרגוואי מתגוררת 98% מהאוכלוסייה, בטווח של 160 ק"מ מהבירה אסונסיון.
ב המהווה 60% משטח פרגוואי מתגוררת 2% מהאוכלוסייה.
גוארני מדוברת בפי 90% מהאוכלוסייה.
ספרדית מדוברת בפי 75% מהאוכלוסייה.
גוארני וספרדית הן שפות רשמיות במדינה.
רוב האוכלוסייה מחזיק בדת הנצרות הקתולית.
כ-8% משתייכים לזרם הפרוטסטנטי, 2% דתות אחרות (יהדות, אסלאם, בודהיזם, בהאים והינדו) ו-2% חסרי דת / אתאיסטים / אגנוסטיקנים.
כוללת כיום כ-1,000 יהודים, רובם בבירה אסונסיון.
היהודים הראשונים הגיעו לפרגוואי בסוף המאה ה-19. בתחילת המאה ה-20 הוקמו מוסדות הקהילה הראשונים של הקהילה בבירה אסונסיון.
בשנות ה-20 הגיעו לפרגוואי יהודים מפולין ומאוקראינה, ובשנות ה-30 הגיע לפרגוואי גל הגירה גדול של כ-20,000 יהודים מגרמניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיעו לפרגוואי יהודים רבים, פליטי השואה, אך עם הזמן עזבו רבים מהיהודים את פרגוואי והיגרו לארגנטינה וברזיל השכנות או עלו למדינת ישראל.
בשנת 2013 נחנך בפרגוואי מוזיאון המוקדש ליהדות ולזיכרון השואה.
פרגוואי היא חלק מארגון המדינות האיברו-אמריקניות, בו משתפות מדינות איברו-אמריקאיות פעולה בנושאי חינוך, מדע ותרבות.
נהר פרגוואי (בספרדית: Rio Paraguay - ריו פראגוואי) הוא נהר באמריקה הדרומית המהווה את יובלו הראשי של נהר פרנה.
הוא יוצא במאטו גרוסו אשר בברזיל וזורם דרומה, חוצה את הפנטנל, משמש גבול בין ברזיל לפרגוואי, אחר זורם בפרגוואי עצמה, ולבסוף משמש גבול בין פרגוואי לארגנטינה עד אשר נשפך לפרנה, סמוך לקוריינטס שבארגנטינה.
הנהר משמש עורק תחבורה חשוב המשרת את פנים היבשת והוא יפה לשיט כמעט לכל אורכו.
על גדותיו נבנו ערים רבות כמו אסונסיון, בירת פרגוואי, שהנהר משמש לה מוצא לים ודרכו היא משווקת כמעט את כל תוצרתה של המדינה.
בחצותו את אזור הביצות של הפנטנל, הוא קולט אליו מי יובלים רבים, ובמיוחד בעונה המוצפת שם, הנמשכת בין נובמבר לאפריל.
נהר פילקומיו הוא יובלו הראשי.
פרג האופיום, פרג תרבותי או פרג מרדים (שם מדעי: Papaver somniferum) הוא מין של פרג.
הצמח גדל באזורים ממוזגים, מוצאו בסביבות אגן הים התיכון ומשם התפשט לאזורים אחרים.
השרף שלו הוא הסם אופיום, אשר מכיל את האלקלואידים מורפין, קודאין, פאפאוורין, אוריפאווין, תבאין ועוד.
גרעיני הפרג משמשים גם למאכל ולהפקת שמן.
קיימים מספר זנים מתורבתים של פרג מרדים, כל אחד תורבת למטרות שונות: הפקת גרעינים, הפקת אופיום, חוסן, צורת וצבע עלי הכותרת ועוד.
בהתאם, ניתן למצוא נציגים של פרג מרדים בשלל גוונים וגדלים, כאשר הנפוצים ביותר הם פרחים ורודים ולבנים.
כמו מיני פרג אחרים, הפרג המרדים הוא עשבוני חד שנתי, בעל גבעול ראשי אחד המכיל שרף דביק.
העלים רחבים ובעלי שוליים מחורצים ומחולקים לעשרות אונות מאוחות בבסיסן.
הפרחים בעלי 4 עלי כותרת רחבים, הממוקמים בצורת צלב חופף: שני זוגות אנכיים היוצרים גביע רחב.
במרכז אזור מוגבה ובו האבקנים, הסובבים עמוד עלי.
הפרי הוא הלקט המכיל עשרות זרעים קטנים וכהים, המשמשים למאכל.
מרבית החומרים האופיואידיים המופקים מהפרג המרדים הם תוצר של זיקוק השרף הדביק המוכל בו.
הפקה מסחרית של השרף לא מתבצעת על ידי ניקוז הגבעולים, אלא על ידי פציעתו של ההלקט כשהוא בוסר, כיון שטרם הבשלתו הוא מכיל כמויות גדולות של שרף.
כמויות קטנות יותר של חומרים אופיואידיים קיימות בזרעים ובעלים.
גידולו של פרג מרדים, הפצתו והפצת חלקי גבעולו אסורה על פי דיני הסמים של ארצות הברית.
עם זאת, אכיפת החוק סובלנית לגידולו של הפרג כצמח נוי.
הפרג מופיע בפקודת הסמים המסוכנים של ישראל:
על פי פקודה זו ניתן לקנות בישראל את זרעי הפרג למאכל ללא הגבלה אך פיזורם באדמה וגידולם, ולו למטרת נוי, אסורה.
בהודו וטורקיה מהווה הפרג גידול חקלאי מכניס, והן מייצאות את הפרג ותוצריו לכל העולם.
למעלה מ-80% מתוצרי האופיום הנרכשים חוקית בארצות הברית מקורם בגידולים משתי מדינות אלו.
עם זאת, ארגון הבריאות העולמי קבע כי קיים מחסור באספקה לשעת חירום של סמים מופקי פרג.
על מנת לספק את המחסור הוחלה תוכנית נסיונית של גידול פרגים מרדימים באפגניסטן לפי אותה תוכנית גידול הפועלת בהודו וטורקיה.
פרג האופיום גדל בארצות נוספות, בחלק מהמקרים חוקית ולעיתים במחתרת.
המובילה העולמית בגידול פרג האופיום היא אפגניסטן.
שם, הצמח מטופח לרוב בצורה בלתי חוקית למטרת הפקת אופיום.
בשנת 2002 ממשלת לבנון עקרה שדות נרחבים של פרגי אופיום במזרח המדינה, שגודלו למטרת ייצור ומסחר בסמים מופקי פרג.
על פי המדווח, שדות האופיום באותה שנה נפרשו על פני מיליון וחצי מ"ר, רובם ככל הנראה נזרעו וגודלו לאחר 1994, אז ביצעה הממשלה הלבנונית פעולת ביעור דומה.
הפרגים מגודלים לשתי מטרות עיקריות: הפקת אופיום והפקת זרעים למאכל.
אף על פי שלזרעי הפרג אין השפעה דומה לזו של האופיום, הוכח כי אכילת כמות קטנה יחסית של זרעי פרג מספיקה כדי להציג שאריות אופיום בבדיקת דם המגלה את הסם.
במחקר ייצוגי נבדק אכל שני בייגלים בציפוי פרג ונבדק מיד לאחר מכן.
בדיקת הדם חזרה חיובית להימצאות אופיום.
עובדה זו שימשה כבדיחה במספר תוכניות טלוויזיה, ביניהן סיינפלד, שם איליין נבדקת טרם מסע במסגרת העבודה ונאלצת להסביר את התמכרותה לאופיום, שמקורה באכילת לחמנייה עם זרעי פרג.
קיים ענף קטן יותר של גידול פרגים למטרות נוי.
הפרגים מגיעים במגוון רחב ומרהיב של צבעים וגדלים, אך היקף המכירות בו קטן משמעותית.
לרוב מגדלים של פרגים למטרות נוי נהנים מענף הכנסה מקביל מהפרגים, כגון קצירת הזרעים או הפקת שמן פרגים מהם.
יש המזהים את הפרג עם ה"ראש" או "רוש" הנזכר במקרא עשר פעמים (ירמיהו ח יד ועוד).
מפסוקי המקרא עולה שמדובר בצמח רעיל או מר, המסמל את הרשע והצער.
ההצעה לזיהוי הפרג עם ה"ראש" מתבססת על דמיונו של הלקט הפרג לראש אדם, ועל החומר הנרקוטי הרעיל המופק ממנו.
אחד ממיני הפרג, אשר אינו בעל תכונות נרקוטיות, נקרא בתרבות היוונית ועד היום, Rhoeas.
עובדה זו משמשת לטענה כי ה"רוש" המקראי התגלגל למין פרג זה.
שרידים של זרעים והלקטים מהתקופה הנאוליתית נמצאו באתרים במרכז יבשת אירופה ומערבה, אך ביותו במזרח התיכון חל כנראה מאוחר יותר.
בכתבי הרפואה המצריים נזכר השימוש בו, ובקברי הפרעונים אף נמצאו חפצי אומנות בצורת הלקטי פרגים.
בתרבות היוונית מוזכר הפרג התרבותי כבר במאה ה-8 לפנה"ס אצל הסיודוס, ובאיליאדה להומרוס, אך בכתבי רפואה רק מהמאה הרביעית לפנה"ס.
דומה שבתקופות הקדומות היו גבולות השימוש בסם לרפואה או להנאה ולפולחן, מטושטשים.
מהממצא הארכאולוגי שנחשף במזרח הקרוב עולה שהצמח היה ידוע במרחב של ארץ ישראל בתקופת המקרא.
תיאורים ראשונים של הפרג המרדים התגלו על חרסים משומר, המתוארכים לאלף הרביעית לפני הספירה.
זוהי התגלית האמפירית היחידה לשרידי אופיום במזרח התיכון ובלבנט.
הפרג היה ידוע בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד.
יוסף בן מתתיהו מזכיר את עלי הפרג בתיאור כובעו של הכהן הגדול; "פרגין" נזכרים במשנה (שביעית ב ז; חלה א ד) וקשר בין הפולחן הפגאני לפרג בארץ ישראל ושימושו ברפואת עיניים נזכר בתלמוד הירושלמי (ירושלמי ע"ז, פ"ב מ ועוד).
דיוסקורידס ופליניוס, בני המאה הראשונה לספירה, מנו את סגולותיו הרפואיות של הצמח.
אסף הרופא, בעל החיבור הרפואי העברי הקדום ביותר, מציין בחיבורו את שמותיו של הפרג ושימושיו הרפואיים.
השימוש בתוצר הפרג, האופיום, היה שכיח מאוד בחברה של ימי הביניים.
הרמב"ם מעיר באחד מחיבוריו שזרעי הפרג, בניגוד לאופיום המופק ממנו- אין בהם הזק, ונוהגים לזרות אותם כתבלין על לחם.
עדויות על שימוש באופיום, תוצר הפרג, כחומר משכר בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית, מצויות בספרות נוסעים, שסיפרו על שימוש יומיומי של הטורקים באופיום למרות הסכנה שבכך.
במלחמה נעשה שימוש באופיום על מנת לגרום לעוז רוח אצל חיילים, להקלה על פצועים, וכאמצעי לשיתוק כוחות האויב.
בשנים 1839-1842 התחוללה מלחמת האופיום הראשונה בין סין ובריטניה על הזכות למכור אופיום מתוצרת בריטניה בשוק הסיני.
אז עיקר השימוש באופיום היה להפגת כאב, התקפי אסתמה, בעיות ראייה ועוד, בנוסף להיותו סם לשימוש בידורי.
פרגטה (שם מדעי: Fregata) ולפעמים גם עוף הפיראטים (פריגטה הוא גם שם של ספינת מלחמה), היא סוג עוף ימי ממשפחת הפרגטיים (Fregatidae) שבסדרת הסולתאים ובעבר לשקנאים.
הפרגטה חיה ומקננת באיים של הימים הטרופיים והאוקיינוסים - איי גלאפגוס, אסנשן וכדומה.
הפרגטה קיבלה את שמה עקב מנהגה לחטוף מזון מעופות ים אחרים.
אורך גופה של הפרגטה 80–115 ס"מ ומוטת כנפיה הארוכות והצרות מגיעה עד .
זנב הפרגטה ממוזלג צורת כנפיה וזנבה עוזרת לה לדאות לאט, לנפנף במהירות בכנפיה ולטוס מול רוח חזקה.
הפרגטה היא טורפת וניזונה בעיקר מדגים אותם היא צדה או חוטפת מעופות ים כמו הסולה והקורמורן.
הפרגטה רודפת אחרי עופות הים עד שהיא מתישה אותם וגורמת להם לשמוט את מזונם, ואז הפרגטה משתמשת במהירותה כדי לצלול למטה (באוויר) ותופסת את השלל.
לעיתים היא גם תופסת עופות ים קטנים וכן אפרוחים של עופות ים אחרות.
לעיתים נדירות תאכל חיות יבשתיות (יחסית) כמו איגואנה ימית או צבי ים צעירים.
רוב השנה גם הזכרים וגם הנקבות הם בעלי צוואר לבן ושטוח לגמרי.
בעונת הרבייה זפק הזכר מתנפח כמו בלון או כרית אוויר וצבוע בצבע אדום חזק ומושך את הנקבה לבנת הזפק לבנות איתו קן ולהקים איתו משפחה.
המין פרגטה הדורה היא הציפור הלאומית של אנטיגואה וברבודה.
מהם 3 ללא חשש, אחד פגיע ואחד בסכנת הכחדה חמורה.
שם שם מדעי תמונה מוטת כנפיים פרגטה הדורה Fregata magnificens 215 ס"מ פרגטת אסנשן Fregata aquila 200 ס"מ פרגטת אי חג המולד Fregata andrewsi 206-230 ס"מ פרגטה גדולה Fregata minor 205–230 ס"מ פריגט קטן Fregata ariel 175-193 ס"מ
פרגה ערבית (שם מדעי: Glaucium arabicum) הוא צמח רב-שנתי, לא נפוץ, בן משפחת הפרגיים.
גבעוליו מסתעפים ועליו ירוקים אפרפרים.
קוטר הפרחים עד 2.5 ס"מ והם בעלי ארבעה עלי כותרת שצבעם נוטה לרוב לאדום בחלקם התחתון ולכתום בחלקם העליון.
זמן פריחתו בין מרץ לראשית מאי.
בארץ הוא צומח בעיקר בהרים הגבוהים סביב מכתש רמון.
פרגוואי משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), אליה שלחה סייף בודד.
היא נעדרה מהמשחקים רק פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
לכל האולימפיאדות בהן השתתפה שלחה פרגוואי ספורטאים בודדים, למעט כאשר נבחרת הכדורגל שלה העפילה למשחקים, באולימפיאדת ברצלונה (1992) ובאולימפיאדת אתונה (2004).
נבחרת הכדורגל היא גם היחידה שהגיעה להישגים משמעותיים - בברצלונה העפילה לשלב רבע הגמר (והודחה בידי נבחרת גאנה) ובאתונה זכתה במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר 1–3 על עיראק, והפסידה במשחק הגמר 0–1 לנבחרת ארגנטינה.
למשחקי החורף שלחה פרגוואי נציגה ראשונה באולימפיאדת סוצ'י (2014).
פרגוס מור מק איירק (בגאלית סקוטית: Fergus Mòr Mac Earca; 434 לערך – 501 לערך) היה מלך אגדי של ממלכת דאל ריאטה, ולמייסד הממלכה, אשר מלך ככל הנראה במאה החמישית (ככל הנראה בין השנים 498 לערך ועד מותו).
פרגוס היה בנו של ארק.
עדויות היסטוריות מועטות תומכות בקיומו, אולם לאחר מותו הפך למיתוס ולמעשה לאב הלאומי של סקוטלנד - ובמהלך ימי הביניים והרנסאנס לא היה ספק בקיומו ההיסטורי.
מלכי סקוטלנד החל מקנת מק אלפין ועד ימינו, טענו להיותם צאצאצים של פרגוס מור.
פרגוס מור מוזכר בדיברי טיגרנאך בשנת 501 בה מצוין מסע מלחמה מדאל ריאטה לבריטניה ומותו בבריטניה.
על אף שהכינויים "דאל ראיטה" ואף הכינוי "מור" מאוחרים למאה החמישית, ונכתבו אף לאחר המאה השישית - שורות אלה יצרו מיתוס לפיו פרגוס מור פלש מאירלנד לבריטניה - אף שאין כל תעוד היסטורי אחר לפלישות אלה, וייתכן שהאזכור נכתב שנים רבות לאחר מותו של פרגוס מור.
פרגוס מור מוזכר כמלך דאל ריאטה בדואן אלבאנאך ובסנכוס פר נ-אלבן.
הסנכוס מציין כי פרוגס מור כונה גם "מק ניסה מור".
שני מקורות אלה מקורן במאות ה-10 וה-11, היינו כ-500 שנים לאחר מותו של פרגוס מור.
הסנכוס מציין כי אביו של מור היה ארק בן אאוכייד.
בהתבסס על כרוניקות איריות המציינות את הגניאולוגיה של פרגוס מור, מתארך ההיסטוריון ג'ון מוריס את תקופת שלטונו, והוא סבור כי פרגוס החל לשלוט בממלכת דאל ריאטה כוסאל של המלך ארתור על מנת ליצור חיץ בין ממלכתו לבין ממלכות הפיקטים (פורטריו).
פרגוס ייסד למעשה את ממלכת דאל ריאטה והחל שושלת שמשלה בדאל ריאטה.
אחריו מלכו נכדיו גאבראן מק דומנגארט וקומגאל מק דומנגארט ונינו אאדאן מק גאבראן.
בספרו של אנדרו מוינטאון, Orygynale Cronykil of Scotland, מהמאה ה-15, מציין אנדרו כי פרגוס מור היה הסקוטי הראשון ששלט בסקוטלנד, וכי קנת מק אלפין היה צאצאו.
כמו כן מציין אנדרו כי פרגוס הביא את אבן סקון מאירלנד לסקוטלנד, וכי אחריו מלך בנו דונגאל.
ספרו של ג'ורג' ביוקנן, ה"ררום סקוטיקארום היסטוריה" שנכתב בשלהי המאה ה-16, מתבסס על ג'ון מפרדון ומציין כי בעת הכיבוש הרומי של סקוטלנד גורשו הסקוטים, ומשפחתו של פרגוס גידלה אותו בגלות בסקנדינביה, וכי נלחם גם בפרנקים בטרם שובו לסקוטלנד ושחרורה.
על פי ביוקנן פרגוס נהרג בקרב נגד דורסטוס, מלך הפיקטים ומלך אחריו בנו, יוגניוס.
ספר זה נכתב בתקופת שלטונו של המלך ג'יימס השישי אשר האמין כי הוא צאצאו של פרגוס, וכתב לאשתו אן מדנמרק כי הוא "בן לגזע פרגוס".
נכדו של ג'יימס, צ'ארלס השני האמין אף הוא שהוא צאצא של פרגוס והזמין שמונים ותשעה דיוקנאות מאת ג'ייקוב דה וט עבור הגלריה הגדולה של ארמון הולירוד בהם מצוירים מלכי סקוטלנד מאז שלטונו של פרגוס ועד כהונתו שלו.
פרגוס מק אכדאך (בגאלית סקוטית: Ainbcellach mac Ferchair - "פרגוס בנו של אכדאך"; מת בשנת 781) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 778 ועד מותו.
פרגוס היה בנו של אאוכייד מק אכדאך, ואחיו של אייד פינד שמלך לפניו, אף שישנן כרוניקות המציינות כי הוא בנו של אייד (עמדה שאינה מקובלת כיום על ידי ההיסטוריונים).
על פי "דברי ימי אלסטר" מת פרגוס בשנת 781. לאחר מותו עלה לשלטון דונכוירכה.
פְּרֵגוֹלְיָה הוא נהר הזורם במחוז קלינינגרד, מובלעת רוסית קטנה בין פולין לבין ליטא.
הנהר מתחיל כזרימה משותפת של הפלגים אינסטרוץ' ואנגראפה, ונשפך לים הבלטי דרך הלגונה של הוויסלה.
אורכו של הנהר, תחת השם פרגוליה בלבד, הוא 123 ק"מ, אך אם מחברים אליו את אורכם של אינסטרוץ' ואנגראפה, הוא מגיע ל-292 ק"מ.
שטח אגן הניקוז שלו הוא 15,500 קמ"ר, וספיקתו הממוצעת 90 מטר מעוקב לשנייה.
פלגים נוספים של הנהר הם פיסה ולאווה.
בעיית "הגשרים של קניגסברג" בתורת הגרפים מבוססת על שבעת הגשרים שנבנו על הנהר בעיר קניגסברג שבפרוסיה המזרחית (כיום קלינינגרד שברוסיה).
פרגוניט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות), אחד מסוגי הנציצים.
נוסחת המבנה הכימי של הפרגוניט היא NaAl2(AlSi3O10)(OH)2.
הפרגוניט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" או "מונוקלינית המיהדרלית" (), וחבורת סימטריות מרחבית C2/c.
המבנה הפנימי של הפרגוניט, כמו של המינרלים בקבוצת הנציצים, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם.
משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון נתרן.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
בפרגוניט שכבה אחת של אוקטהדרונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של טטרהדרונים.
קיימת במינרל תופעת גבישים תאומים על ידי סיבוב של 180° (לאורך [310]).
הגבישים דמויי לוחיות פסאודו-משושים פריזמתיים.
כמו כן מופיע המינרל כמקבץ קשקשי או סיבי, או כמסה חסרת צורה.
לפרגוניט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}) היוצרת "פתיתים".
הלוחיות הנוצרות בפצילות גמישות ואלסטיות.
הקשיות של המינרל נמוכה, 3-2.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.85 גרם לסמ"ק.
מקדמי השבירה של הפרגוניט הם: nα=1.564-1.58, nβ=1.594-1.609 ו-nγ=1.6-1.609. גבישי הפרגוניט שקופים עד שקופים למחצה, הם חסרי צבע או שהם מופיעים בגוונים של צהוב חיוור, אפרפר, לבן אפרפר, ירקרק וירוק-תפוח בהיר.
בשקף מנוסר הפרגוניט חסר צבע אם כי ניתן לראות כתמי צבע חיוורים.
הברק של הפרגוניט הוא פנינתי, והנפיצה שלו חזקה.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1843 על המדרון הדרומי של ההר פיצו פורנו (Pizzo Forno) במחוז לבנטינה (Leventina) בקנטון טיצ'ינו שבשווייץ.
מקור השם מיוונית: "פרגון" הוא "מטעה" בשל דמיונו לטלק.
למינרל יש שם נוסף: "נתרון-גלימר" (Natron-Glimmer).
גם השם סריציט שניתן לנציץ בעל גרגירים דקים שגונו לבן, ירוק בהיר עד ירוק שמנוני מתאר לעיתים פרגוניט (לרוב מוסקוביט).
בתהליך ההיווצרות מתבצעת הפרדה בין מוסקוביט לבין פרגוניט, כך שיש מעט מאוד תמיסה מוצקה לאורך הווקטור +Na+K ונציצים של תערובת הביניים הם בדרך כלל צמיחה חודרנית מיקרוסקופית או אפילו תת-מיקרוסקופית של שני סוגי הנציץ, האחד עשיר באשלגן, והשני עשיר בנתרן.
הפרגוניט אינו מינרל נפוץ, אבל מצוי בכמויות גדולות בסלעים מותמרים תחת תנאים של פאצייס צפחות כחולות יחד עם מינרלים נתרניים אחרים כדוגמת אלביט, ג'יידיט וגלאוקופן.
במעבר מפאצייס צפחות כחולות לפאצייס צפחות ירוקות מותמרים הפרגוניט והגלאוקופן למינרלים בקבוצת הכלוריט ולאלביט.
פרט לצפחות מצוי הפרגוניט בסלעי פיליט, בגנייסים של מוסקוביט-ביוטיט, ובעורקים של קוורץ.
פרגוס מילאר היה פרופסור בריטי שהיה מופקד על קתדרת קאמדן להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת אוקספורד.
מילאר למד בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד לתואר הראשון ובאול סולס קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד.
באוקספורד הוא למד פילוסופיה והיסטוריה עתיקה וקיבל תואר דוקטור בשנת 1962. הוא עבד ביוניברסיטי קולג' לונדון ובאוניברסיטת אוקספורד, שם כיהן משנת 1984, עד לפרישתו בשנת 2002 כמופקד הקתדרה על שם קאמדן.
מילאר שימש כעורכו של כתב העת Journal of Roman Studies בשנים 1979-1975 וכנשיא האגודה הבריטית ללימודים קלאסיים בשנים 1993-1992 והחזיק במספר תפקידים באקדמיה הבריטית, אליה הוא נבחר כחבר בשנת 1976.
בשנת 2005 העניקה לו האקדמיה הבריטית את מדליית קניון ללימודים קלאסיים, בכתבה שהוא אחד מההיסטוריונים של העת העתיקה המשפיעים ביותר במאה העשרים.
זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית.
מילאר התמחה בהיסטוריה של רומא ושל יוון העתיקה.
בין תלמידיו היה פרופ' זאב רובין מאוניברסיטת תל אביב.
פְּרֵגָה (שם מדעי: Glaucium) הוא סוג צמח ממשפחת הפרגיים.
הסוג מונה כ-25 מינים, רובם חד-שנתיים עם מיעוט של דו שנתיים ורב-שנתיים.
חלק ממיני הפרגה מעדיפים קרקע מליחה, כולל אזורי חוף.
רוב המינים הצומחים בארץ ישראל מעדיפים קרקעות לא מליחות, למעט פרגה צהובה שגדלה בישראל לחופי הים התיכון.
הפרגה למיניה היא צמח עשבוני, המתאפיינת בפרחים דו מיניים, ללא קוצים.
העלים מסורגים, עלה בכל מפרק, ושפתם משוננת או מסורית.
הפרחים יכולים להופיע בגוונים שונים, שרובם נעים בין צהוב, כתום ואדום.
לחלקם כתמים שחורים בבסיס כל עלה כותרת, בדומה לפרג.
תפוצת הפרחים באסיה, במזרח התיכון וחלקים מאירופה, והם פורחים בחודשי האביב של אזורים אלו (מרץ–יוני).
שישה מיני פרגה צומחים בר בישראל: פרגה קירחת, פרגה אדומה, פרגה צהובה, פרגה מקרינה, פרגת ארם צובא ופרגה ערבית.
חלקם צומחים באזורים מצומצמים (פרגה קירחת צומחת רק בחרמון) ואחרים (כגון פרגה אדומה) נפוצים ברחבי הארץ.
פרגת ארם צובא היא ערך טבע מוגן בישראל.
פרגה צהובה היא צמח רעיל.
פרגזיה (בפורטוגזית: Freguesia) היא יחידת חלוקה מנהלית טריטוריאלית הקטנה ביותר בפורטוגל וגם בכמה מושבות פורטוגזיות לשעבר, כמו מקאו, שהיא חלק מסין וכף ורדה שבאפריקה.
היא שקולה למועצה מקומית, להבדיל מ"פארוקיה" (paróquia), שהיא יחידת חלוקה כנסייתית.
הפרגזיה ממלאת בפורטוגל גם תפקיד של מחוז בחירה.
הפרגזיה היא תת-יחידה של היחידה הקרויה "קונסליו" (concelho, "מועצה"), שמשמעותה היא מועצה עירונית או "מוניקיפיום".
הפרגזיה מנוהלת על ידי "ז'ונטה" (junta de freguesia) הנבחרת מתוך אספת הפרגזיה (assembleia de freguesia) העומדת לבחירה כל 4 שנים.
בראש הז'ונטה עומד יושב ראש.
לאחר הרפורמה של 2013 יש בפורטוגל 3,091 פרגזיות ו-308 קונסליוש.
המילה "פרגזיה" נוצרה מהלחמת המילים הלטיניות Filli Eclesiae (פילי אקלסיאה), כלומר "בני הכנסייה".
עד לתקופת הליברליזם בהיסטוריה של פורטוגל, במאה ה-19, המושגים "פרגזיה" ו"פארוקיה" והמושגים "קונסליו" (מועצה) ו"מוניסיפה" (מוניקיפיום) היו מילים נרדפות.
זאת מפני שפורטוגל ירשה מבנים אזרחיים וכנסייתיים שהיו מעורבבים מימי הביניים.
המושג "פְרֶגֵש" (freguês), תושב הפרגזיה, זהה לזה של חבר הפארוקיה, נתון לניהולו של הכומר.
הרפורמה המנהלית מ-18 ביולי 1835 קבעה מבנה אזרחי נבדל, שנקרא "זיונטת הפארוקיה" (Junta de Paróquia), שהוא אוטונומי לעומת המבנה המנהלי הכנסייתי.
למרות שהז'ונטה האוטונומית (המוסד הפועל המקומי) לקח לאחריותו את ניהול העניינים האזרחיים של הפארוקיה, ההתייחסות לאזרחים ולחלוקת השטח ממשיכה להיות כאל חלוקה מנהלית כנסייתית.
אחרי מהפכת 1911 המשטר הרפובליקני, האנטיקלריקלי, החליט להבליט את ההבחנה בין המבנים האזרחיים ובין אלו הכנסייתיים של המדינה.
621 מ-23 ביוני 1916, ה"פארוקיות" האזרחיות קיבלו את השם "פרגזיות" והז'ונטה שלהן שינתה את שמה ל"ז'ונטה דה פרגזיה".
כל קונסליו יכול להתחלק לכמה פרגזיות.
קיימים שישה "קונסליוש" בפורטוגל המורכבים מפרגזיה אחת, כלומר הקונסליו זהה לפרגזיה: אלפיראסה (Alpiarça), האי קורבו (Corvo), פרטו סאנטו (Porto Santo), סאו בראש דה אלפורטל (São Brás de Alportel) וסאו ז'ואו דה מדיירה (São João da Madeira).
הקונסליו הכולל הכי גדול של פרגזיות הוא בארסלוש (Barcelos), בו קיימות 89 פרגזיות.
לפי המכון הלאומי לסטטיסטיקה קיימות בפורטוגל 4,257 פרגזיאש.
השלטונות הפרטוגזים מחלקים את פרגזיות לשלושה סוגים:
פרגזיות עירוניות עם צפיפות אוכלוסין מעל 500 תושבים/קמ"ר או עם יותר מ-5,000 תושבים.
פרגזיות חצי-עיריונית עם צפיפות בין 100–500 תושבים/קמ"ר או אוכלוסייה בין 2,000–5,000 תושבים.
במקאו ישנם שני קונסליוש ושבע פרגזיאש.
בכף ורדה, לעומת זאת, ישנם 22 קונסליוש ו-32 פרגזיאש.
בברזיל עדיין משתמשים, באופן מסורתי, במושג "פרגזיה" במקרה של כמה רבעים היסטוריים של ערים מסוימות.
לדוגמה, בעיר פלוריאנופוליס, בירת מדינת סנטה קטרינה קיימות פרגזיות כמו ריבייראו דה איליה (Ribeirão da Ilha) (1749), נוסה סניורה דא קונסייסאו דה לגואה
תת חלוקה אנלוגית קיימת גם במדינת לואיזיאנה בארצות הברית.
בספרד יחידות דומות נקראות פארוקיאס parroquia, לפי שם החלוקה הכנסייתית.
פְרֶגַאבּאַלין או "פּריגאבאלין" (Pregabalin, ידוע בישראל בשם המסחרי: "ליריקה" – Lyrica) הוא תכשיר מקבוצת התרופות נוגדות פרכוסים (אנטיאפילפטיות) המשמש:
בטיפול לכאבים נוירופאתיים ממקור פריפרי ומרכזי.
בטיפול בפיברומיאלגיה (2007 – תרופה ראשונה מאושרת על ידי FDA ספציפית לטיפול במחלה זו).
לפעמים כטיפול אדיובאנטי במחלת הכפיון עם פרכוסים חלקיים במבוגרים, עם או בלי התפשטות.
בחרדה כללית או מפושטת (אושרה לכך באיחוד האירופי (2007)
כתוצרת חברת "פייזר" באירופה הונהגה לשימוש בשנת 2004.
פותח על ידי חברת "פייזר" תחת השם "ליריקה", כיורש פוטנטי יותר של התרופה "גאבאפנטין" (נוירונטין), עם התוויות לאפילפסיה, נויראלגיה פוסט הרפטית ונוירופתיה פריפרית סוכרתית, פיברומיאלגיה וכו'.
מכירות התרופה הסתכמו בשנת 2010 לסכום שיא של 3 מיליארד דולר אמריקאי.
קיימת גם תמיסה אורלית עם טעם תותים ותוספת סוכרוז להסוואת הטעם המר.
המינון המרבי המומלץ הוא 600 מ"ג.
המינונים צריכים להיות במעקב ועליות במינון צריכות להתחשב בסיבולת של המטופל.
פרגאבאלין הוא אנלוג של החומצה גאמא-אמינובוטירית "גאבא" (GABA), שפותח כתרופה לדיכוי פרכוס.
למרות זאת, הוא איננו נקשר לקולטני GABA, אלא לתעלות יוני סידן קדם-סינפטיות, תלויות מתח.
פְרגאבּאלין הומצא על ידי הביוכימאי ריצ'רד ברוס סילברמן מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בארצות הברית.
הוא אושר באיגוד האירופי בשנת 2004 ועל ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי FDA בדצמבר 2004. שווק בארצות הברית החל משנת 2005, אז אושר לשימוש בטיפול בכאבים נוירופאתיים וביוני 2007 אושר על ידי FDA גם במחלת פיברומיאלגיה והיה לתרופה הראשונה שאושרה עם התוויה זאת.
פרגאבאלין נשארה היחידה עד לאישור של התרופה דולוקסטין (סימבלטה) ביוני 2008. תוקף הפטנט לליריקה פג באוקטובר 2013.
טיפול בכאבים נוירופאתיים כמו בנוירופתיה סכרתית או נוירופתיה פוסט-הרפטית.
אין מספיק נתונים בנוגע ליעילות שלו בכאבים נורופאתיים אחרים.
לא נראה מועיל במחקר על נוירופתיה באיידס.
טיפול במבוגרים הסובלים מפרכוסים חלקיים עם או בלי התפשטות (הכללה) משנית.
חרדה כללית (מפושטת, צפה) – אושר באיחוד האירופי.
בדרך כלל הרופאים מתחילים במינון נמוך של פְרגאבּאלין ומעלים אותו בהדרגה, לפי הערכת מצב המטופל.
האפקט הטיפולי מופיע אחרי כשבוע של שימוש ולפי דיווחים אחדים דומה בהשפעתו לזה של לורזפם, אלפרזולם וונלפקסין.
על כן, התוויה זו משלבת פתרון לשתי הבעיות גם יחד.
כמו כן, השפעת התרופה מהירה יחסית תוך 7 ימים, ביחס לתחילת ההשפעה של תרופות ה-SSRI, ויש לה אפקט, בנטילה במינון נמוך, כמו ללורזפם-לוריואן, ואלפרזולם-קסנקס, ללא תופעות הלוואי הידועות של האחרונות, ממשפחת הבינזודיאזפינים.
נציין שבמינון נמוך תופעות הלוואי מועטות מאוד, ונטילת התרופה לפני השינה מומלצת כיוון שעל קיבה ריקה נטמעת תוך שעה.
הליריקה היא פתרון טוב מאוד למי שיש לו את השילוב של נטייה דו-קוטבית עם חרדה כללית מפושטת ודיכאון מינורי.
וזאת בכפוף להתייעצות עם הרופא המטפל כאפשרות נוספת ושאינה נוגדת תרופות בהן משתמשים באופן קבוע.
במחקרים ארוכי טווח האפקט נראה המועיל עשיין אחרי תקופה ממושכת וללא הפרה של הארכיטקטוניקה של השינה.
תופעות שכיחות מאוד של פְרגאבּאלין (אצל יותר מ-10% מהמטופלים): הרגשות סחרחורת, ישנוניות וכאב ראש.
תופעות פחות שכיחות (אצל 0.1%–1% מהמטופלים): דיכאון, עייפות, אי שקט, הזיות, מיוקלונוס, הפרעות תחושה (היפואסתזיה, היפרסתזיה), טכיקרדיה, ריור (סיאלוריאה), הזעות, סומק, פריחה, כיווצי שרירים, כאב שרירים, כאב מפרקים, אי שליטה על סוגר השתן, כאב בעת השתנה, תרומבוציטופניה, אבנים בכליה.
תופעות נדירות (מתחת ל-0.1% מהמטופלים): נויטרופניה, חסימת הולכה בלב - בדרגה 1, לחץ דם נמוך, יתר לחץ דם, דלקת לבלב, דיספגיה, אוליגוריה, תמס-שריר, מחשבות או התנהגויות אבדניות.
תסמונת גמילה או של הפסקה, אחרי שימוש ממושך אם מפסיקים אותו באופן פתאומי.
תסמיני "גמילה" או הפסקה: חוסר מנוחה, חוסר שינה, חרדה.
אם הטיפול ניתן לטיפול באפילפסיה - הפסקה פתאומית עלולה להגביר את הפרכוסים או לגרום לחזרתם.
הפסקת הטיפול בפְרגאבּאלין נעשית בהדרגה בסיום הטיפול.
בגלל סיכון לסיבוכים מסוימים הקשורים לתופעות לוואי מסוימות אצל חולים בבעיות בריאות נוספות, אין להשתמש בתרופה זו ללא מעקב רפואי וכמו עם תרופות אחרות מומלץ לדווח לרופא על כל תופעת לוואי.
חולים אחדים באי ספיקת כליות שקיבלו פרגאבאלין לקו במיוקלונוס, ככל הנראה בגלל הצטברות של התרופה.
מנת יתר חדה יכולה לגרום לישנוניות, טכיקרדיה, והיפרטוניות.
על מנת לפקח על הטיפול או לאשר את אבחנת ההרעלה במיוקלונוס תוך כדי הטיפול בפרגאבאלין (ליריקה), על רקע אי ספיקת כליות כרונית יש לבצע מדידות בפלסמה, דם או סרום של רמת התרופה.
בדומה לגאבאפנטין, פְרגאבּאלין מתקשר לתת-היחידה α2δ של תעלות הסידן תלויות מתח במערכת העצבים המרכזית וההיקפית, וגורם להפחתת מעבר הסידן בהן.
פְרגאבּאלין מפחית את שחרורם של מתווכים עצביים כמו גלוטמט, נוראדרנלין וחומר פי (substance P).
כמו כן הוא מגביר את רמות ה-GABA על ידי יצור תלוי-מינון של פעילות האנזים GAD (glutamic acid decarboxylase).
האנזים GAD מתמיר בצעד יחיד את המתווך האקסיטטורי (מגרה) גלוטמט למתווך GABA המעכב.
על כן פְרגאבּאלין מעצים במידה רבה את השפעת הבנזודיאזפינים, והברביטורטים.
פְרגאבּאלין נספג במהירות כשניתן על קיבה ריקה עם פיק בפסלמה אחרי שעה.
הזמינות האורלית (במתן פומית) של הפְרגאבּאלין היא בערך 90% או יותר והיא תלוית מינון.
שיעור ספיגת הפְרגאבּאלין פוחת אם נוטלים את התרופה עם אוכל.
למרות זאת, למתן עם אוכל אין משמעות קלינית לגבי היקף הספיגה.
הוכח כי פְרגאבּאלין חוצה את המחסום דם־מוח אצל עכברים, חולדות וקופים.
פְרגאבּאלין חוצה גם את השיליה אצל חולדות ונמצאה בחלב של חולדות מיניקות.
אצל בני אדם נפח הפיזור של הפְרגאבּאלין בשביל מנה פומית הוא של 0.56L/kg בערך ואינו מחובר לחלבונים של הפלסמה.
אצל בני אדם פְרגאבּאלין עובר מטבוליזם זניח.
כ-98% מפְרגאבּאלין מסומן רדיאקטיבי נמצאו בשתן ללא שינוי.
המטבוליט העיקרי הוא N-מתיל -פְרגאבּאלין.
פְרגאבּאלין מופרש ממחזור הדם הסיסטמי על ידי הכליות ללא שינוי.
הקלירנס הכלייתי של פְרגאבּאלין הוא 73mL/minute.
לא ידוע על אינטראקציות פרמקוקינטיות in Vivo.
אך קיימות אינטראקציות עם אופיואידים (למשל אוקסיקודון) מפני שפְרגאבּאלין הוא סינרגיסטי עם אופיאטים במנות נמוכות, עם בנזדיאזפינים (למשל לוראזפאם), ברביטורטים, אלכוהול וחומרים אחרים המדכאים את מערכת העצבים המרכזית.
פחות מומלצת לנטילה עם בקלוסל/בקלופן – ראו מאפיינים בנפרד.
פְרגאבּאלין סווג בקטגוריה C של התרופות בהריון (לא ניתן לשלול שהתרופה מזיקה) – לפי הסיווג של FDA.
בבעלי חיים נמצאו שיעורים מוגברים של פגמים מבניים אצל עוברים וביוטיים אחרים של טוקסיות התפתחותית בנוגע לתמותה, עיכוב גדילה, ותפקוד מערכות העצבים והפוריות.
מחקרים על חיות הדגימו חציית של התרופה את השיליה והראו סיכון מוגבר לטרטוגניות מתווכת על ידי זכרים.
אין נתונים מוכחים אצל האדם.
יש לשקול פְרגאבּאלין בזמן הריון אך ורק אם אין חלופות ובהתאם למאזן סיכון-תועלת.
פרגאבאלין נחשבה תרופה עם פוטנציאל נמוך לשימוש לרעה או לתלות (התמכרות) ולפיכך היא מסווגת בקבוצת V ברשימת התרופות של מנהל לפיקוח על סמים של משרד המשפטים של ארצות הברית.
הפוטנציאל לשימוש לרעה (abuse) ולהתמכרות נחשב פחות מעט מזה של הבנזודיאזפינים וגבוה יותר משל גאבאפנטין, שפעילותו קטנה יותר.
עם זאת, נרשמה עליה איטית של משתמשים לרעה בארצות הברית.
רופאים וחוקרים בבריטניה ובקנדה מדווחים על שכיחות גוברת של התמכרות לתרופה אצל אנשים שהתמכרו לאופיאטים ועל הימצאות גוברת של תרופות ממשפחה זו (גאבאפנטינואידים) בבדיקות אחרי-מוות של אנשים שמתו ממנת יתר של הרואין.
עקב החשש לשימוש לא חוקי גובר בתרופה במקביל לתפוגת הפטנט וירידת המחיר, קראו רופאים אלה להגבלת הפצתה כסם ממכר.
פרג קליפורניה (שם מדעי: Eschscholzia californica) הוא מין צמח ממשפחת הפרגיים.
פרח זה מוצאו מאמריקה הצפונית וזהו הפרח הלאומי של מדינת קליפורניה.
פרגטה הדורה (שם מדעי: Fregata magnificens) היא מין של עוף ים ממשפחת הפרגטיים.
המין נפוץ לאורך האזור הטרופי של האוקיינוס האטלנטי, ומתרבה בקבוצות על עצים בפלורידה, האיים הקריביים ואיי כף ורדה.
היא גם מתרבה לאורך החוף הפסיפי של אמריקה, ממקסיקו עד אקוודור, לרבות איי גלאפגוס.
הפרגטה מזדמנת לעיתים רחוק מאוד מתחום תפוצתה הרגיל, והיא נצפתה בין השאר באי מאן, דנמרק, ספרד, בריטניה ובקולומביה הבריטית.
פרגטה זו היא הציפור הלאומית של אנטיגואה וברבודה.
גופם של זכרי הפרגטה שחור כולו, מלבד "כיס גרון" אדום, שמתנפח, בדומה לבלון, בעונת הרבייה.
נוצותיה של הפרגטה מבהיקות בסגול בשעה שהשמש מאירה עליהן ישירות.
גופן של הנקבות שחור, מלבד החזה וחלקו התחתון של הצוואר הצבועים בלבן, בנוסף לרצועה חומה על הכנף.
ראשם ופלג גופם התחתון של זכרי פרגטה צעירים צבועים בלבן, בעוד שאר גופם שחור.
מין זה דומה מאוד בגודלו ובשאר מאפייניו למיני פרגטה אחרים; אך הוא נבדל מהם בחוסר הרצועה הלבנה המתמשכת מבית השחי, ולפרגטות צעירות יש כתם לבן על בטנם בצורת מעוין.
הפרגטות שקטות בזמן מעוף, אך משמיעות כמה וכמה קריאות שונות כשהן בקנן.
הן ניזונות בעיקר מדגים, ושודדות אותם מעופות אחרים על ידי כך שהן גורמות להם להקיא את ארוחתם.
הפרגטות עפות לעיתים במשך כמה ימים ולילות ברצף, במהירות ממוצעת של כ-10 קמ"ש, והן יכולות לעוף כ-239 ק"מ בין עצירה לעצירה.
הן נוסקות לגובה של עד כ-2300 מטרים מעל לגובה פני הים על ידי שימוש בזרמי אוויר חמים, ויכולות לרדת עד לגובה פני הים.
זהו מין העוף היחיד שיכול לישון בזמן מעוף מלבד סיס החומות.
פרגטת אי חג המולד (שם מדעי: Fregata andrewsi) היא מין של עוף ימי ממשפחת הפרגטיים.
היא מזכירה במראה את המין פרגטה קטנה.
למין כנפיים וזנב ארוכים העוזרים לו לדאות ומקור לבן ומעוקל.
הפרגטה אנדמית לאי חג המולד שבאוקיינוס ההודי ונמצא במצב פגיע.
מספרם הולך ופוחת כל שנה.
פרגטת אסנשן (שם מדעי: Fregata aquila) היא מין של עוף ימי ממשפחת הפרגטיים שבסדרת השקנאים.
הפרגטה בעלת כנפיים ארוכות העוזרות לה לדאות באוויר למשך ימים רבים בחיפוש יבשה.
היא בעלת גוף שחור לגמרי עם מקור לבן מעוקל ושק גלדני אדום תחתיו.
הפרגטה של אסנשן נפוצה בעיקר באוקיינוס האטלנטי ומתרבה באי אסנשן בלהקות.
היא נמצאת בסכנת הכחדה בטבע והאוכלוסייה באי נמצאת בירידה כל שנה.
פרגטה גדולה (שם מדעי: Fregata minor) היא מין של עוף ימי ממשפחת הפרגטיים.
זו הגדולה שבעופות הפרגטה ומגיעה לאורך 105 סנטימטרים ומוטת הכנפיים מגיעה ל-205–230 ס"מ והמשקל עד ל-1.5 קילוגרם.
הפרגטה היא מעופפת חזקה היכולה לדאות באוויר במשך ימים בחיפוש אחר יבשה או אחר טרף.
היא בעלת גוף שחור, כנפיים ארוכות, מקור ארוך שתחתיו שק אדום מנופח העוזר לזכרים להרשים את הנקבות וזנב ארוך.
הפרגטות נודדות ברחבי האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי וכן באוקיינוס האטלנטי הדרומי ומגיעים בלהקות לאיים מרוחקים כמו איי גלאפגוס בשביל להתרבות.
הן טורפות הניזונות בעיקר מדגים, סרטנים ודיונונים שהן חוטפות משפת המים וגם מעופות ים קטנות.
הן גם מציקות לעופות אחרות, כמו סולות או פתונים כדי שיפילו את טרפם.
פּרֶגוֹ הוא סרט קומדיה קצר משנת 2015 שבויים והופק על ידי הבמאי הישראלי אמריקאי אשר מורגן, עם העזרה של כותב סיינפלד אנדי כהן.
הסרט עלה לאינטרנט ב-21 בדצמבר 2015, לאחר 9 חודשים בפסטיבלים ומככבים בו קייטי וינסנט וטאסו מירקוליס.
הסרט זכה להכרה לאומית וקיבל ביקורות חיוביות, במקביל למעל 700,000 צפיות ביוטיוב.
פרגו מציע נקודת מבט קומית על הריונות לא מתוכננים, הוא מספר את הסיפור של אמילי (קייטי ווינסנט) - נערה צעירה שמספרת לנער שאיתו שכבה שהיא בהריון.
המצב מחמיר כשהיא מתחילה להבין שהאבא (טאסו מירקוליס) הוא לא בן זוג מתאים.
הסרט זכה בפרס ה"קומדיה הטובה ביותר" בפסטיבל מנהטן ב-2015, בפסטיבל הקולנוע בניו יורק וב-12 פסטיבלים ברחבי ארצות הברית.
פרגה RV (בצ'כית: Praga RV) היא משאית מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) אשר יוצרה בין השנים 1935–1939.
דגם ה"פרגה RV" שימשה בעיקר להובלת מטענים צבאיים, כוח אדם, אמבולנסים וכלי נשק ארטילריים בצ'כוסלובקיה, ובזמן מלחמת העולם השנייה בגרמניה ורומניה.
3,290 משאיות היו מיועדים לשימוש בצ'כוסלובקיה, ואילו השאר יוצאו לאיראן, לפולין, לשוודיה, לשווייץ ולטורקיה.
בשנת 1938 59 משאיות מדגם "פרגה RV" שונו, כדי לשמש משאיות אלחוט וקשר, והיו קרויות: "Praga RVR".
במהלך האנשלוס עם סיפוח אוסטריה לגרמניה בשנת 1938, נפלו שלל לידי הגרמנים 700 משאיות מדגם "פרגה RV".
ארגז מטען סגור על ידי "ברזנט"
יכולת גרירה - 3 טון
שנוע 14 נוסעים - (בדגם סגור)
קוטר סיבוב - 7.5 מטרים
פרגוואי משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער פרגוואי לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער הפרגוואיים היא סמלית.
המשלחת הראשונה של פרגוואי למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט.
ספורטאי המשלחת הגיעו להישג בענף הטניס וסיימו במקום הרביעי בתחרות הזוגות נערים יחד עם ונצואלה.
אך לא הגיעו להישגים בענפים אתלטיקה, טניס שולחן וכדורסל.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה עשרה ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים חתירה עם סיום במקום השישי בתחרות היחידות לנערות, ושחייה עם סיום במקום השמיני בשחייה ל-200 מטר בסגנון שחיית גב לנערים.
המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה, טניס, טניס שולחן, כדורעף חופים ורכיבה והשתתפותה היא סמלית.
|מרכב=מנוע קדמי, מנוע הנעה אחורית
}}פרגה סופר פיקולו (בצ'כית: Praga Super Piccolo) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company)''' אשר יוצרה בין השנים 1934–1936 בצ'כיה.
מחיר היחידה של דגם ה"סטנדרט" בשנת 1934 עמד על 46,500 קורונה צ'כסלובקית , בקיץ שנת 1936 מחיר הדגם ירד ל-40,800 קורונה צ'כסלובקית .
אירודינמיק סדאן (aerodynamic sedan), הוצג לראשונה בתערוכת הרכב של ברלין בשנת 1935, הדגם החדש היה בעל צורה מפותלת יותר וכיסוי גלגלים קדמיים ואחוריים.
הגרסה האווירודינמית הופקה לצד הסדאן הסטנדרטית.
}}פרגה גרנד (בצ'כית: Praga Grand) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company)''' אשר יוצרה בין השנים 1912 – 1935.
בין השנים 1912 – 1918 "פרגה גרנד" יוצרה באימפריה האוסטרו-הונגרית.
יוצרו 1,196 יחידות: 897 יחידות שהורכב בהם מנוע 4 צילינדרים, 299 יחידות שהורכב בהם מנוע V8 צילינדרים.
"פרגה גרנד" שימשה כמכונית שירות לקציני הצבא האוסטרו-הונגרי כולל בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
משנת 1927 "פרגה גרנד" דגם "Praga Grand 8" הייתה מכונית השרד של הנשיא הראשון של צ'כיה טומאש מסריק.
4 דלתות, 6 מושבים - לימוזינה.
4 דלתות, 6 מושבים - סגנון גוף "Phaeton" .
4 דלתות, 7 מושבים - לימוזינה.
2 דלתות + דלת אחורית מפוצלת - אמבולנס, בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
|הילוכים=תמסורת ידנית - 3 מהירויות
}}פרגה ליידי (בצ'כית: Praga Lady) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company)''' אשר יוצרה בין השנים 1935–1947 בצ'כיה.
4 דלתות (דלתות קדמיות "דלתות התאבדות").
1 מאייד מתוצרת "Zenith" מסוג "Solex".
פרגה NDO (בצ'כית: Praga NDO) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) אשר יוצר בצ'כיה בין השנים 1930 – 1948.
אוטובוס מכונף (bonneted bus) עם מנוע קדמי - המכסה מעל המנוע מאפשר גישה לתא המנוע.
תמסורת ידנית - 5 מהירויות.
דגם "פרגה NDO" צולם בסרט הצ'כי "Rodinné trampoty oficiála Trísky" שיצא לאקרנים בשנת 1949.
"פרגה NDO" עם שלדה קצרה - 42 נוסעים, 1 דלת כניסה רחבה.
"פרגה NDO" עם שלדה ארוכה - 65 נוסעים, 2 דלתות כניסה רחבות.
6 צילינדרים 1,493 סמ"ק המפיק 25 כ"ס (הורכב בדגם 4 דלתות קבריולה מסוג "Phaeton", סדרה Alfa 8/25HP)
}}פרגה אלפא (בצ'כית: Praga Alfa) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company)''' אשר יוצרה בין השנים 1914–1913 ולאחר מלחמת העולם הראשונה בין השנים 1937–1919.
בין השנים 1914 – 1913 "פרגה גרנד" יוצרה באימפריה האוסטרו-הונגרית (דגם Alfa 5/15HP יוצר עד שנת 1926).
בתקופת מלחמת העולם הראשונה דגם "פרגה אלפא" לא יוצר.
4 דלתות, 6 מושבים - קבריולה סדרה Alfa 8/25HP).
פרגוס סוטר היה סתת וכדורגלן בראשית ימי משחק הכדורגל.
יש הטוענים שסוטר היה הכדורגלן המקצועי המוכר הראשון.
סוטר היה יליד גלאזגו ושיחק בקבוצת הכדורגל הסקוטית פרטיק, לפני שעבר לאנגליה לשחק בדרווין ובבלקברן רוברס.
סוטר שיחק תחילה בפרטיק (לא מועדון פרטיק ת'יסל המודרני).
המשחקים הראשונים שלו מחוץ לסקוטלנד היו עם פרטיק, וב-1 בינואר 1878 הוא שיחק עמם נגד דרווין במגרשה של האחרונה בבארלי בנק, ונגד בלקבורן רוברס באלכסנדרה מדוס למחרת.
לקראת סוף אותה שנה החל לשחק עבור מועדון לנקשייר דרווין, זמן קצר לאחר הגעתו של ג'ימי לאב, שחקן פרטיק.
למרות שמשחק הכדורגל היה אז חובבני, המעבר של סוטר לאנגליה לשחק עבור דרווין בשנת 1878, הביא אותו לוותר על עבודתו כסתת.
טענות הושמעו נגד המעבר כי שולמה לו משכורת כדי לשחק.
באותם ימים לא היה נהוג לשלם לשחקני כדורגל עבור משחקם.
במהלך קיץ 1880 הוא עורר מחלוקת רבה יותר בכך שעבר לקבוצת הכדורגל בלקברן רוברס, יריבתה המקומית של דרווין.
המהלך עורר האשמות על רקע הטענות כי בלקברן הציעה לסוטר תנאים משופרים ועורר את להט היריבות המקומית בין שתי הקבוצות.
הקריירה של סוטר הסתיימה כמעט כאשר הפוטבול ליג הוקמה בשנת 1888. הוא הופיע רק פעם אחת, במדי בלקבורן רוברס, באותה ליגה, ב־22 בדצמבר 1888 מול וסט ברומיץ' אלביון כמחליפו של השוער הרבי ארתור.
סוטר הופיע בארבעה גמרים בגביע ה-FA ואחרי שבלקברן הייתה סגנית של קבוצת הכדורגל אולד אלטוניאן בשנת 1882, הם זכו בגביע איתו ב־1884, 1885 וב־1886.
דמותו של סוטר היא אחת הדמויות הראשיות במיני סדרה של נטפליקס "המשחק האנגלי" (2020), אותו מגלם קווין גתרי.
הסדרה מתארת את סוטר עוזב את קבוצת הכדורגל דרווין כדי להצטרף למועדון המבוסס כלכלית בלקברן רוברס וזוכה בגביע באותה עונה עם ניצחון על אולד אתוניאן.
פרגולה או מִצְלָלָה היא מבנה חוץ חסר קירות, שתקרתו היא משטח הצללה מישורי.
בדרך כלל, פרגולות ממוקמות בגינות ומטרתן ליצור פינה מוצלת או שביל מוצל.
פרגולות נתמכות על ידי עמודים אנכיים, שעליהם מונחות קורות צולבות.
לעיתים קרובות מגדלים בסביבתן צמחים מטפסים שנכרכים מסביב למבנה, על מנת להעניק לפרגולה מראה טבעי יותר.
המילה "פרגולה" מקורה בלטינית מאוחרת, ומתייחסת לחלקו התחתון המוצל של הגג, במקום שבו פוגש את הקיר.
באיטלקית, המונח "פרגולה" הוזכר בשנת 1645 על ידי הסופר ג'ון אוולין בקלויסטר של טריניטה דיי מונטי ברומא.
הוא השתמש במונח כדי לתאר ציד ארנבות בפרגולה שנבנתה ליד העיר סולסברי לשם כך.
בשנת 1498, לאונרדו דה וינצ'י עיטר באמצעות פרגולה את של במילאנו, כדי להעניק אשליה של כיכר גדולה.
הוא השתמש בפרגולה שהייתה מורכבת מענפים של שישה עשר עצי תות ענקיים השזורים זה בזה כדי ליצור אולם קבלה בעל תקרה מקומרת.
הפרויקט הוזמן על ידי הדוכס ממילאנו, לודוביקו ספורצה.
האופי המלאכותי למראה של הפרגולה גרם לה להיעלם בסגנונות הגינון הנטורליסטיים של המאות ה-18 וה-19. עם זאת, פרגולות נאות המורכבות מקורות צולבות חזקות ומוצבות על עמודי אבן לבנים, היו מאפיין של הגנים שתוכננו בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה העשרים על ידי סר אדווין לוטינס וגרטרוד ג'קיל.
פרגולה גדולה במיוחד שעוצבה על ידי תומאס מאוסון עבור הוויקונט ויליאם לבר מוצגת בגנים בהמפסטד.
הפרגולה בוורוצלב תוכננה בשנת 1911 והפכה לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2006.
בעת המודרנית, פרגולות נבנות מחומרים שונים מאלו שהן היו נבנות מהם בעבר.
החומרים המודרניים הנמצאים בשימוש הם עץ, ויניל, פיברגלס, אלומיניום ופוליוויניל כלוריד (CPVC), במקום עמודי לבנים או אבן.
פרגולות עץ נבנות מעץ עמיד בפני מזג אוויר, כגון ארז אדום מערבי או, בעבר, מעץ סקוויה נאה.
העץ נצבע או מטופל בחומרים משמרים.
שימוש בחומרים אחרים לא דורש צביעה שנתית כמו פרגולת עץ, וייצור מחומרים כאלו יכול להפוך את הפרגולה לחזקה ועמידה אף יותר מאשר פרגולת עץ.
פרגולה היא מבנה חוץ היוצר שביל מוצל, מעבר או אזור ישיבה.
הפרגולה מורכבת מעמודים אנכיים התומכים בדרך כלל בקורות צולבות ובסריג .
פרגולה היא סוג של גזיבו, וככזו היא עשויה להופיע במגוון צורות.
בין היתר היא יכולה להיות מחוברת לבניין, לשמש כהגנה למרפסת פתוחה או לקשר בין ביתנים.פרגולות יכולות לקשר בין מבנים, או להימשך מדלת הבניין לגן פתוח, למרפסת או לבריכה.
פרגולות שאינן צמודות לבית או למבנה אחר, מספקות פינת ישיבה המאפשרת לחוש בריזה.
הפרגולה חוסמות את אור השמש הישיר ומאפשרת להיחשף אליו בצורה מתונה.
ישנן פרגולות שגדלים עליהן צמחים מטפסים.
בשלהי ימי הביניים ובתקופת הרנסאנס המוקדמת, השתמשו במנהרות ירוקות כדי ליצור מרחבים מוצלים.
אלו היו עשויים מצמחים גמישים שנקשרו יחד בראשם ליצירת סדרה של קשתות.
מסביב לקשתות גדלו צמחים מטפסים כדי ליצור מעבר קריר ומוצל, שיכול להישאר יבש יחסית בזמנים גשומים.
המנהרות הירוקות היו אבותיהן הקדומים של הפרגולות.