tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"דולי סיטי", רומן מאת אורלי קסטל-בלום, יצא לאור בשנת 1992 בהוצאת זמורה ביתן, ונוסח חדש ומתוקן ראה אור בשנת 2007 בסדרת "הספריה החדשה".
ביצירות מרובות כרכים, כגון אנציקלופדיה או מילון, נהוג לפרסם כרך מילואים, כתחליף לפרסום מהדורה חדשה.
כרך מילואים מכיל תיקונים והשלמות למידע שבמהדורה הבסיסית.
כעבור שנים אחדות שבהם יוצא לאור כרך מילואים, לעיתים במהדורות אחדות, יוצאת מהדורה חדשה, שבה משולב כרך המילואים במהדורה הבסיסית.
במהלך הוצאתה לאור, שנמשכה שנים רבות, של האנציקלופדיה העברית, יצא לאור כרך "מילואים א".
לאחר השלמתה יצא לאור כרך "מילואים ב", וכעבור שנים אחדות יצא לאור כרך "מילואים ג".
קורא המתעניין בארצות הברית, למשל, ימצא את הערך הבסיסי בכרך ז' של האנציקלופדיה, ובנוסף השלמות ועדכונים בכל אחד מכרכי המילואים.
המילון החדש יצא לאור בשנת 1966 במהדורה בת שבעה כרכים.
בשנת 1983 יצא לאור כרך מילואים, ובשנת 1997 יצאה לאור מהדורה משולבת בת חמישה כרכים (מספר הכרכים הצטמצם עקב הקטנת הגופן שבו הודפס המילון).
אנציקלופדיה בריטניקה יצאה לאור במהדורות רבות.
בין המהדורות יצא לאור מדי שנה ספר השנה, ובו עדכונים לאירועי השנה החולפת.
דרך נוספת לעדכון מהדורה קיימת, מבלי להוציא לאור מהדורה חדשה, היא פרסום דפי החלפה.
טכניקה זו מצריכה היערכות מראש, באמצעות כריכת הספר בכריכת עוקדן, המאפשרת החלפת דפים, כך שלשם יצירת מהדורה חדשה יודפסו רק הדפים שהשתנו, ואלה מחליפים את הדפים המקבילים במהדורה הקודמת.
גישה זו נהוגה בתיעוד טכני רחב היקף וכן בקבצים משפטיים.
דוגמה: הספר "דיני עבודה" שבהוצאת סדן יצא לאור ב-60 מהדורות, כשהמעבר ממהדורה למהדורה נעשה בדרך כלל באמצעות דפי החלפה, המתפרסמים אחת לשנה בערך.
רק לעיתים רחוקות יצאה לאור מהדורה חדשה שהחליפה כליל את המהדורה הקודמת.
מַהָאבְּהָארַטַה (בדוונאגרי: महाभारत) היא אחת משתי היצירות האפיות הידועות והחשובות ביותר בתרבות הודו העתיקה, לצד הראמאיאנה.
המהאבהארטה מתארת את מלחמת קוּרוּקְשֶטְרַה האפית, בה נלחמים זה בזה נסיכי הפָּאנְדַוְוַה, בניו של המלך פָּאנְדוּ, והקָאוּרַוְוַה, בני שושלת הקוּרוּ.
המהאבהארטה היא האפוס הגדול ביותר בספרות העולם.
היא מכילה כ-200 כרכים, כמאה אלף בתי שיר, לרוב בני שלושים ושתיים הברות (שלוֹקַה).
האפוס מגולל את סיפורם של גיבורי העבר ומכיל פרקים מפורטים בנושאי פילוסופיה, תאולוגיה, מוסר וממשל.
בגרעין האפוס תיאור המלחמה הגדולה בין שתי שושלות , הפאנדווים והקאוורווים, בקרבת דלהי כיום.
לפי המסורת, מחבר המהאבהארטה היה החכם המיתי ויאסה.
מתואר שהוא הנחיל את האפוס לתלמידו , והלה דקלמה לציבור בפעם הראשונה בטקס ההקרבה (יאג'נה यज्ञ) המלכותי שנערך על ידי המלך , נינו של אַרְג'וּנַה.
האפוס גם נוקב בשמותיהן של נשים בעלות כוח ועוצמה ומתאר את מעשיהן, כדוגמת הגיבורה הראשית דְרָאוּפַּדִי, וכן גַנְדְהַרִי, קוּנְטִי, דַמַיַנְטִי ונוספות.
לפני מותו, מותיר המלך פַּנְדוּ את מלכותו בידי אחיו הצעיר והעיוור דְהְרִיטַרָאשְטְרַה, עד שחמשת בניו הצעירים יהיו בגירים ויוכלו לרשת את כס המלכות.
לדהריטראשטרה נולדו מאה בנים מכדור בשר שיצא מבטן אימם גנדהרי, הקרויים בשם קָאוּרַוְוַה.
הבכור שבהם הוא דוּרְיוֹדהנה ("אכזר בקרב") ששנא את דודניו, בניו של פנדו, בשל מעלותיהם הטובות.
יודישטהירה היה רב מעלות וטוב לב, ויש הנוהגים לראות את הסכמתו להשתתף במשחק הקוביה בהמשך האפוס מתוך מחויבותו האישית לדהרמה, הצדק האלוהי, או בשל חיבה להימורים.
אחיו הצעיר בהימה היה חזק ואמיץ.
האח השלישי ארג'ונה היה הלוחם הטוב בממלכה, בנו של אל הגשם אינדרה.
שני האחים הצעירים היו התאומים נקוּלה וסהדווה.
במרוצת הזמן, יודהישטירה הגיע לבגרות, ודהריטראשטרה הכריז עליו כעל יורש העצר החוקי.
אולם דוריודהנה לא הסכים לכך.
בעת ששהו הפאנדווים יחד עם אימם בעיר אחרת, ציווה דוריודהנה להצית את משכנם באש.
באורח פלא הצליחו חמשת האחים להימלט, כשהם מחופשים לברהאמנים, ודוריודהנה תפס את המלוכה במרמה.
באותה תקופה קיים דְרוּפַּדַה מלך פַּנְצָ'אלַה תחרות סוואימוארה שהזוכה בה יזכה לשאת את בתו דראופדי לאישה.
הפאנדווים הגיעו לתחרות ביחד עם מתחרים מכל קצוות הארץ.
עיקר התחרות הייתה ירייה בחץ וקשת.
המנצח בתחרות היה, לתדהמת כולם, ברהמין צעיר ולא ידוע שהיה למעשה ארג'ונה בתחפושת.
כל הנסיכים בקהל לא הסכימו עם הרעיון שברהמין אלמוני יכול לנצחם, והם תקפו אותו בכלי נשקם.
אחיו הקיפו אותו להגנתו ואז קרישנה, שנכח בקהל, הרגיע את הרוחות.
ארג'ונה זכה בדראופדי כאישה, אך הוא התכוון להשיאה לאחיו הבכור יודהישטהירה.
כשחזרו האחים אל אימם אמר לה ארג'ונה כי הם זכו במתנה יקרת ערך, ושאל מה עליהם לעשות באוצר יקר זה.
האם, שלא ידעה במה מדובר, אמרה להם להתחלק באוצר באופן שווה.
כך נעשתה דראופדי לאישה המשותפת של חמשת האחים, באופן המדגים את חשיבותה של אמירת האמת ומחויבותו של האדם לדבריו בתרבות זו.
המלך דרופדה, אביה של דראופאדי, הפך לבן בריתם של הפּאנדווים, וביקש לסייע להם להשיב את ממלכתם.
דוריודהנה, בהשפעת אביו דהריטראשטרה, חילק את הממלכה לשניים: את החלק העשיר והמיושב של ממלכת קורו, השרוע לאורך נהר הגנגס ובו הבירה הסטינאפורה, שמר לעצמו.
את החלק העני, הפראי יותר והקשה לעיבוד, לאורך נהר הימונא, מסר ליודהישטהירה.
הפאנדווים הסכימו לפשרה על מנת להימנע מריב משפחתי, ובמהרה הקימו עיר בירה חדשה לממלכתם לה קראו אִינְדְרַפְּרַסְטְהַה (משכנו של אינדרה, המסמל את האלים).
האחים יצרו קשרי שלום וידידות עם הממלכות השכנות להם.
ממלכתם גדלה, התפתחה והתעשרה ושמו של יודהישטהירה נודע לתהילה בכל רחבי הודו כמלך צדיק.
הוא החליט לערוך את ההקרבה המסורתית רָאגַ'סוּיַה שסימלה את המלכתו הרשמית.
אף דוריודהנה הוזמן על מנת על מנת להתפייס עמו.
את טקסי חגיגות רָאגַ'סוּיַה ניהל קרישנה, אשר ארג'ונה נשא לאישה את אחותו.
דוריודהנה, אשר בליבו הרצון לזכות מחדש בכל הממלכה, רקם תוכנית מרושעת יחד עם ידידו שַקוּנִי, שהיה רמאי ושחקן קובייה בעל שם, להפיל את יודהישטהירה בפח, לרמות אותו במשחק קובייה וכך לגזול את הממלכה מידיו.
דוריודהנה הזמין את יודהישטהירה ואחיו למשחק מלכותי בממלכתו, והלה בלית ברירה ובשל מעמדו, נענה.
הם החלו לשחק במרמה בעזרת קובייה מיוחדת שהייתה לשקוני.
בתחילה הפסיד להם יודהישטהירה כספים, אחר כך זהב וכסף ולאחר מכן כפרים וערים.
הוא הימר על בירתו והפסיד אותה, הוא הפסיד גם את כל יתר ממלכתו ולבסוף הפסיד את כתרו.
יודהישטהירה הוסיף לשחק על חירותו ועל חירות אחיו והפסיד את עצמו.
ואז הימר על חירותה של דראופדי.
בסופו של דבר הם נותרו חסרי כל במשחק מכור זה, ונגזר עליהם לשמש כעבדיו של דוריודהנה.
מששמעה דראופאדי שדוריודהנה קורא לה לאולם האספה בה ישבו, הודיעה כי היא בנידתה, וביקשה שלא לבוא בפניהם.
ואולם דוריאדאנה ציווה על אנשיו להביאה אליהם, עוטה בד יחיד.
אחד מהם תפס בשיערה, וכך גרר אותה אל תוך אולם האספה, למשמע צחוקו של דוריודהנה.
בחוסר אונים מוחלט, צופה את העתיד לבוא, שאלה דראופדי: כיצד מי שהפסיד תחילה את עצמו במשחק יכול למסור אותי?" איש באספה לא ענה על שאלתה, ודוריודהנה הורה על הפשטתה בפני כל המלכים שהיו שם, הקאורווים, קרנה, ונוספים.
דראופדי הרימה ידיה לשמיים והתפללה לקרישנה.
באורח פלאי, קרישנה העניק לה בד (סארי) בלתי נגמר, וכך לא היה ניתן להפשיטה ולביישה לעיני כל.
השפלה זו הייתה מעל ומעבר למה שיכלו האחים לשאת.
בהימה הכריז כי הוא לא יעזוב את העולם בטרם ישבור באלתו את רגליו של דוריודהנה, שכן הלה חשף את ירכו מול דראופדי וציווה עליה לשבת בחיקו.
בהימור האחרון של יודהישטהירה, ממלכת הפאנדווים עברה לידיו של דוריודהנה, שציווה באכזריותו על האחים לצאת לגלות של שתים עשרה שנה אל היערות, הרחק ממקום יישוב.
בשנה השלוש עשרה הם יורשו לחזור לעולמם של בני האדם, אולם באנונימיות.
אולם אם במשך שנת אלמוניותם יבחינו בהם, יהיה עליהם לחזור שוב לגלות של שתים עשרה שנה.
ואם לא יבחינו בהם, רק אז תושב להם ממלכתם.
חמשת האחים יצאו עם דראופאדי לגלות, והממלכה עברה לידי דוריודהאנה.
הם התרחקו ממקום יישוב, ניזונו מצמחי היער, הכירו רישים ופרושים דגולים, ופגשו את ויאסא.
ארג'ונה למד את השימוש בכלי הנשק השמיימי פאשופטי בו משתמש שיווה.
הוא למד גם את אומנות המלחמה מאינדרה (אביו) ונעשה גדול הלוחמים עלי אדמות.
כאשר דוריודהנה נקלע לסכסוך עם הגאנדהרווים והללו לקחוהו בשבי ושמוהו במערה, הפּאנדווים שיחררוהו, אולם חסד זה רק הגביר את שנאתו לאחים, והצביע על אופיו השלילי וכפוי הטובה.
לאחר מכן, דוריודהנה שכנע את בעל בריתו, מלך סינד, לחטוף את דראופדי, והאחים שיחררוה.
כעבור שתים עשרה שנה ארוכות וקשות, שבו האחים למקום יישוב אנושי.
בהתאם להוראת דוריודהנה, הם התחפשו למשרתים ומצאו תעסוקה בחצר המלך וִירַטַּה.
יודהישטהירה התחזה לברהמין, ובהימה התחזה לטבח.
ארג'ונה התחזה לטרנסג'נדר, ושימש כמורה לריקוד בחצר הארמון.
נקולה וסהדווה רעו סוסים וצאן, ודראופדי הייתה למלבישת נשות המלך.
עם תום השנה השלוש עשרה, דוריודהנה המושחת ובעלי בריתו זממו לתקוף את ממלכת המלך וירטה, שבשירותו היו הפאנדווים, על מנת לגזול את עדר הצאן העשיר שלו.
הפאנדווים הציעו את עזרתם, וכלי הנשק של ארג'ונה (הקשת גאנדיווה ונשק הפשופטי של שיווה) החרישו אוזניים והטילו את אימתם על האויב, שברח כל עוד נפשו בו.
בשל הניצחון, התגלתה זהותם של האחים, ומשתבעו את ממלכתם מדוריודהנה בתום השנה השלוש עשרה, טען הלה כי הם זוהו טרם הגיעה השנה לסיומה ולפיכך עליהם לצאת בשנית לגלות של שתים עשרה שנה כיוון שלא עמדו בהסכם.
טענה זו הייתה שקרית, וכעת הפאנדווים, בעזרתו של קרישנה, נאלצו לצאת למלחמה על מנת להשיב להם את המגיע להם.
מפקד צבאו של דוריודהנה היה זקן הקורו בהישמה, שהיה מגדולי הלוחמים בימיו.
לא היה ניתן להרוג אותו, אלא בהסכמתו.
המפקד השני היה דרונה, גדול הקלעים הבלתי מנוצח.
מפקדי צבאו האחרים היו תשעים ותשעה אחיו, ולהם צבא של מאה אלף חיילים (למעשה, קרישנה העניק להם צבא זה, כאשר הבטיח שצד אחד יזכה בצבאו והצד השני יזכה בו).
לאחים פאנדו היו בעלי ברית כאביה של דראופדי, כמו גם המלך וירטה.
צבאם מנה כמחצית מצבא דוריודהנה, ולצידם עמד קרישנה כרכב וכיועץ.
עתה, משהצבאות היו ערוכים, החל מפקד הצבא ארג'ונה לפקפק אם יש בכלל טעם במלחמה.
והרי מולו עומדים נכונים לקרב קרובי משפחתו.
כאן מתחולל דיון פילוסופי מפורסם בין קרישנה לבין ארג'ונה, הוא הבהגווד גיטא.
קרישנה מעודד את ארג'ונה לצאת למלחמה באומרו כי כך ישיב את הסדר על כנו, וזהו הדבר הצודק (הדהרמי) לעשות.
הייתה זו מלחמה עקובה מדם, מלחמת הטוב במושחת.
משנפגשו בהימה ודוריודהנה בשדה הקרב רעדה האדמה מתחת לרגליהם.
בהימה שבר את ירכו של דוריודהנה, כפי שהבטיח.
קרנה וארג'ונה נלחמו זמן רב.
מרכבתו של קרנה נתקעה בבוץ וארג'ונה ניצל את ההזדמנות ושילח חיציו בקרנה, משרתו של דוריודהנה רע הלב, אשר ביקש ללא הרף להורגו.
קונטי בכתה, וגילתה את הסוד שלפיו קרנה היה בנה מאל השמש סוריה, אותו ילדה לפני נישואיה למלך פנדו והרכב הסכים לאמצו כבן.
דוריודהנה ושאר הקאורווים הובסו ומתו בקרב.
לאחר המלחמה הפך יודהישטהירה ליורש העצר החוקי, ואולם היה מלא אשמה על מעשיו של דוריודהנה שהובילו למלחמה הנוראית.
לבסוף, לאחר תהפוכות גורל רבות, האפוס מסתיים בעלייתו של יודהישטהירה השמיימה, בה הוא רואה גם את אחיו וגם את הקאורווים יחדיו בכוכבי עדן.
מהארץ לירח הוא ספר מדע בדיוני הומוריסטי שנכתב ב־1865 על ידי ז'ול ורן ואחד הראשונים שפורסמו בז'אנר זה.
הספר מספר את סיפורם של שלושה אנשים אמידים החברים במועדון תותחנים בתקופה שאחרי מלחמת האזרחים האמריקנית.
השלושה בונים תותח עצום הפונה אל השמיים וטסים בספינת חלל הנורית ממנו אל הירח.
הסיפור יוצא דופן בכך שוורן מנסה לעשות מספר חישובים כלליים לגבי הדרישות עבור התותח.
בהתחשב בכך שהמידע בתחום כלל לא היה קיים בזמנו, מפתיע לגלות שחלק מתוצאות חישוביו קרובים להפליא למציאות.
למרות זאת, התסריט שיצר ורן הסתבר כבלתי אפשרי.
תותח המסוגל לירות אל מחוץ לאטמוספירה, לדוגמה, יהיה מוכרח להיות ארוך מאוד או, לחלופין, יהרוג את הנוסעים על ידי התאוצה לבדה.
הסיפור כולל מאפיינים רבים הדומים לתוכנית אפולו האמיתית:
תותחו של ורן נקרא "הקולומביאד"; מודול הפיקוד של אפולו 11 נקרא קולומביה.
צוות ספינת החלל מורכב משלושה אנשים בכל קליע.
ממדיו הפיזיים של הקליע קרובים ביותר לממדיהם של תאי הפיקוד/שירות של החללית אפולו.
מסעו של ורן יצא מפלורידה, בדיוק כמו כל משימות אפולו.
דמותו של מישל ארדן בספר הושראה מהצלם נדאר.
האפשרות הטכנית לקיומו של תותח חלל
ג'רלד בול הוכיח בפרויקט HARP, לאחר 1961, שתותח־על מסוגל לירות קליע במשקל 180 ק"ג לגובה של 180 ק"מ ולהשיג 32 אחוזים ממהירות המילוט הנדרשת.
בנוסף, במהלך סדרת הניסויים הגרעיניים בפלמבוב, נורתה דיסקית מתכת במשקל של 900 ק"ג.
מיתוסים טוענים שהדיסקית הועפה לחלל, כיוון שהדיסקית הגיעה למהירות של בין פי שניים לפי שישה ממהירות המילוט.
אך מדענים מאמינים שהדיסקית ניתכה באטמוספירה.
תקרית זו ב־1957 נתנה תנופה לפרויקט אוריון שחקר עיצוב ספינות חלל.
הספר השפיע על סרט המדע הבדיוני הראשון, "מסע אל הירח" שנעשה על ידי ז'ורז' מלייס.
ב־1958 יצאה גרסת סרט נוספת של הספר בשם "From the Earth to the Moon".
היה זה אחד הסרטים האחרונים שהופקו תחת הכותר RKO Pictures.
הספר גם הפך לבסיס לסרט המבוסס בחלקו על הספר בשם "Jules Verne's Rocket to the Moon" שיצא ב־1967, סרט קומדיה בריטית קופצנית בכיכובם של ברל איבס וטרי תומאס.
ביורודיסני פריז, רכבת ההרים "הר החלל" התבססה באופן קליל על הספר, בתפאורה שדמתה לזו המתוארת בספר תוך כדי המסע, עם אפקט המחברים וספינת החלל הבלתי מאוישת שלה.
המתקן כלל את ה"קולומביאד" שרותע תוך כדי פיצוץ מלא עשן בכל פעם שעובר אחד מהרכבים בסמוך, ובכך נותן לנוסעים תחושה כאילו הם נורים אל החלל.
בשנת 2005 עבר המתקן שיפוצים, כחלק מתוכנית "החגיגה הגדולה ביותר בכדור הארץ" וכיום הוא נקרא "הר החלל: משימה שתיים" .
אף על פי שהמעטפת החיצונית של המתקן הושארה כשהייתה, פנים המתקן והסיפור שעומד מאחוריו שונו.
בשנת 1995 ערכה הבי־בי־סי תוכנית דוקומנטרית על הקמתו של הר החלל, שנקראה בשם "לירות אל הירח".
התוכנית בת 44 הדקות עקבה אחר טים דילייני וצוותו במהלך שהביא את ספרו של ז'ול ורן "מהארץ לירח", לחיים.
התוכנית מראה את התפתחותה של האטרקציה, מלבטים לגבי בנייתה ועד לבדיקה וכוונון של האטרקציה הסופית, כולל הפסקול שלה.
התוכנית ששודרה במקור ב־BBC2 בממלכה המאוחדת, שודרה לאחר מכן גם בערוצים שונים ברחבי העולם.
המתקן אף נמצא בסמוך למתקן הליכה בשם "Les Mystères du Nautilus" המבוסס על גרסת וולט דיסני לעבודה ספרותית אחרת של ז'ול ורן, "20,000 מיל מתחת לפני הים".
מהגוני (שם מדעי: Swietenia macrophylla ;באנגלית: mahogany) או תולענה הוא עץ קשה וממורט שגונו חום-אדמדם, המשמש חומר גלם לתעשיית הרהיטים והגיטרות החשמליות.
עצי המהגוני נתגלו לאנשי המערב במאה ה-16 עת הגיעו נוסעים ספרדים לאיי הודו המערבית שליד יבשת אמריקה.
הם השתמשו בעצים אלה כדי לתקן את ספינותיהם.
אך כחומר גלם לייצור רהיטים נודע המהגוני רק בראשית המאה ה-18.
עץ המהגוני, הנמנה עם משפחת האזדרכתיים, מגיע לגובה רב.
עליו גדולים ומנוצים ופרחיו קטנים, פירותיו מעוצים, ובהתבקעם הם משחררים זרעים מכונפים.
עד למחצית השנייה של המאה ה-19 נכרתו רוב עצי המהגוני הגדלים באמריקה התיכונה, שהם מין שונה, הנמנה גם הוא עם משפחת האזדרכתיים.
בתקופה מאוחרת יותר יוצרו רהיטים גם מן העצה של עצים אחרים מבני משפחת האזדרכתיים, הגדלים בארצות שונות במערב אפריקה.
עצים אלה נקראים מהגוני אפריקני.
פסלים ומגלפים בעץ מרבים להשתמש בה.
בישראל מרבים לגדל את האזדרכת, עץ נוי הנמנה עם אותה משפחה.
פרחיו ורודים-סגולים ופרותיו הם בתי גלעין כדוריים וצהבהבים המשמשים כמזון לעופות שונים.
מהאבהארטה הוא סרטו של פיטר ברוק משנת 1989 על האפוס ההודי, מהאבהארטה.
המחזה המקורי של ברוק הועלה תחילה על במת תיאטרונו בוף דה נור בפריז ואורכו היה 9 שעות.
ההצגה הופיעה ברחבי העולם במשך ארבע שנים.
בשנת 1989, קיצר ברוק את הסרט ל-6 שעות טלוויזיה (במיני סדרת טלוויזיה).
מאוחר יותר הופחת גם לארבע וחצי שעות וגם לשעתיים, והסרט הועבר ל-DVD.
התסריט הוא תוצאה של עבודה בת שמונה שנים של פיטר ברוק, וז'אן-קלוד קרייר, התסריטאי, מחזאי הבית של תיאטרונו, והאסיסטנטית שלו מארי-הלן אטיין (צרפתית Estienne).
ברוק בחר ללהק שחקנים מיבשות שונות ומתרבויות שונות כחלק מתפיסת עולמו הפלורליסטית, וגם כדי להדגיש את האופי של האפוס ההודי שהוא למעשה סיפורה של האנושות כולה.
במונחים כלליים עוסק הסיפור האפי במלחמה מתמשכת בין שתי משפחות יריבות, בעלות מוצא משותף.
משפחת פאנדווה (Pandavas) (המייצגים את הצד הטוב) ומשפחת קורבה (Kauravas) (המייצגים את הצד הרע בעלילה).
שני הצדדים הם למעשה צאצאים של מלכים ואלים.
שתי המשפחות זוכות לעצותיו של האל קרישנה, המגולם בדמות אדם, כי עליהן לחיות בהרמוניה ולהימנע מתאוות דמים לשלטון.
עם זאת, המלחמה שלהם מובילה לאיום אמיתי על הסדר והשלום ביקום כולו.
העלילה ממוסגרות כנרטיב בין הברהמין החכם ויאסה (Vyasa) ובין האלוהות המיוצגת באמצעות האל גנש ההינדי, שניהם מנסים לענות לשאלותיו של נער הודי אלמוני המתעניין בסיפורו של המין האנושי.
ההפקה והשימוש בצוות בינלאומי גרמו לוויכוחים בין תרבותיים.
ביקורת שלילית הביע חוקר הודי בשם פראדיפ באטאצ'אריה (Pradip Bhattacharya) שסבר כי בפירושו של ברוק "לא היה תיאור של התנגשות איתנים בין כוחות הטוב והרע, המהווה את החומר העיקרי של האפוס ...
אלא סיפור של צאצאי לוחמים הדומים לבעלי בית כפרי" (ציטוט מוויקיפדיה אנגלית).
לעומת זאת, ניתן לקרוא ביקורות חיוביות מאוד על ההצגה בת ה-9 שעות ועל הסרט (עם כל הוורסיות), בעיתונות הצרפתית.
מהדובים באהבה הוא סרט הנפשה קנדי משנת 1985. הסרט הוא מהראשונים שהתבססו ישירות על דמויות מסדרת צעצועים - דובי הצעצוע "דובוני אכפת לי".
בעקבות הצלחת הסרט נוצרו שני סרטי המשך, "דובוני אכפת לי: דור חדש" (1986) ו"דובוני אכפת לי בארץ הפלאות" (1987), במקביל לכיכובן של הדמויות גם במדיות אחרות (סדרת טלוויזיה, קלטות וידאו ועוד).
בסרט מתוארות הרפתקאותיהם של דובוני "אכפת לי", המתגוררים בין העננים בארץ "אכפתיה".
לדובים צבעים שונים, ולכל אחד מהם סמל ייחודי על בטנו המייצג תכונה ייחודית באישיותו.
בסרט מוצגים גם הדודנים והחברים של דובוני אכפת לי, שעוזרים להם.
יחד יוצאת החבורה למשימות "אכפתיות" בעולם, כגון סיוע לשני ילדים בודדים למצוא הורים חדשים.
הרוח ששולטת על קוסם צעיר מנסה לפגוע בעבודתם, אך הם גוברים עליה ומשחררים את הקוסם מהכישוף.
לאור הרווחים הגבוהים שגרף הסרט בקופות במהלך שנת 1985 (1.8 מיליון דולר קנדי), זכה הסרט בפרס "Golden Reel Award" הקנדי, עבור הסרט הקנדי הרווחי ביותר בשנה.
מהאבאד (בכורדית: Mahābād, בפרסית: مهاباد, נקראה בעבר "סַאווג'-בּולאק") היא עיר הבירה של מחוז מהאבאד שבפרובינציית מערב אזרבייג'ן, באזור כורדיסטן האיראנית שבצפון-מערב איראן.
העיר קיבלה את שמה הנוכחי בתקופת שלטונו של מוחמד שאה פהלווי.
לפני כן היא נקראה "סַאווג'-בּולאק", שהוא צורה פרסית משובשת של השם soghuq bulaq, שפירושו "אביב קר".
אוכלוסיית העיר, המונה (נכון ל-2012) מעל 12,000 תושבים היא כורדית.
העיר שוכנת דרומית לימת אורמיה בעמק צר ומוארך בגובה 1,300 מטרים מעל פני הים.
מהאבאד הייתה לתקופה קצרה עיר הבירה של "הרפובליקה של מהאבאד" שהכריזה עצמאות בינואר 1946 תחת הנהגתו של הלאומן הכורדי קאזי מוחמד.
הרפובליקה קיבלה תמיכה מהסובייטים ששלטו באזור באותו זמן, והיא כללה את בּוכּאן, פּיראנְשהר, סרדאשת ואושנוויאה.
מהא שיוורטרי (הינדי: महाशिवरात्रि; אנגלית: Maha Shivaratri; בתרגום חופשי לעברית: "הלילה הגדול של שיווה") הוא אחד החגים הגדולים במסורת היוגה.
על פי המסורת ההינדית, בלילה הזה מזמנים את האנרגיה של שיווה, המהות הזיכרית בטנטרה, הסמל לתודעה והאנרגיה של ההרס בטבע, ביקום ובנו, זאת שהורסת את הישן, האנרגיות השליליות, על מנת לפנות מקום לצמיחה והתחדשות.
האל הבורא, ההורס, היוגי, הסגפן והרקדן.
מקובל גם לראות ביום זה את יום האיחוד של שיווה עם שאקטי, האספקט הנקבי של שיווה שהם למעשה אחד.
פסטיבל מהא שיוורטרי מתקשר להצלת היקום על ידי שיווה באמצעות שתיית רעל שיצא מה"סמודרה מנתן" (הים).
הפסטיבל קשור גם לנישואי שיווה עם שאקטי והלילה שבו ביצע את ה"טאנדבה", הריקוד הקוסמי.
האגדות מספרות שהיום הזה הוא האהוב ביותר על שיווה ושופכות אור על גדולתו של שיווה על פני כל האלים והאלות האחרות במסורת ההינדית.
על פי מסורת ה"סמודרה מנתן", שיווה הציל את העולם מהרס של רעל שיצא מהים על ידי שתיית הרעל כולו.
שיווה היה יכול לעצור את הרעל בגרונו באמצעות הכוחות היוגיים שלו וכך מנע ממנו לרדת בגרונו.
צווארו הפך לכחול עקב שתיית הרעל ומאז נודע ברבים כ"נילה קנטה" או ה"גרלה קנטה" (בעל הצוואר הכחול).
מוקדם בבוקר, גודשים את המקדשים רבבות מאמינים, צעירים ומבוגרים, הבאים לערוך את טקסי השיוולינגה המסורתיים בתקווה לטובות מהאל שיווה.
נאמנים רוחצים את עצמם עם שחר, בעדיפות לנהר הגנגס או בכל מקווה מים מקודש אחר.
לטקס טיהור זה חשיבות בכל החגים ההינדיים.
כשהם לבושים בבגדים נקיים, סוחבים המאמינים כדים עם מים למקדש ורוחצים את אבן השיוולינגה.
נשים וגברים כאחד מתפללים לשמש, לאל וישנו ולאל שיווה.
במקדש מהדהדים צלילי פעמונים וקריאות "שנקרג'י קי ג'אי" (יחי שיווה).
המאמינים מקיפים את האבן שלוש או שבע פעמים ואז שופכים עליה את המים.
על פי השיווה פראנה, יש לבצע את התפילה שש פעמים:
בעת שפיכת המים, החלב והדבש על אבן השיוולינגה.
בעת מריחת ששר על האבן לאחר רחיצתה.
בעת הבאת ביקורים של פירות.
מסמל אריכות ימים וסיפוק הרצונות.
מסמל את הסיפוק מהנאות גשמיות.
ה"טריפונדה" מיוחס לשלושת פסי האפר הקדוש אשר מורחים מאמיני שיווה על מצחם.
שלושת הפסים האלה מסמלים ידע רוחני, טוהר, ותשובה (תרגול רוחני של יוגה).
הם גם כן מסמלים את שלושת עייניו של שיווה.
לבישת "מאלה" (מחרוזת תפילה), העשויה מזרעיו של עץ הרדרקשה (שעל פי המסורת צמח מדמעותיו של שיווה), בעת התפילה היא אידיאלית.
זרעי הרדרקשה הם חומים אך לעיתים יכולים להיות שחורים.
ייתכן ובמחרוזת יהיו גם אלמוגים, כורכום, קונקום ואפר קדוש.
מהא חאג' היא תסריטאית ובמאית קולנוע פלסטינית.
היא בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים בספרות אנגלית וערבית ובעלת תואר שני בספרות ושפה ערבית מאוניברסיטת חיפה.
את הניסיון הקולנועי שלה שאבה מהא חאג' מעבודתה כמעצבת אמנותית בהפקות "הזמן שנותר" (2009) של אליה סולימאן, "המתקפה" (2012) של זיאד דוארי הלבנוני, "ערבאני" (2014) של עדי עדואן, וכן בסרט "מעל הגבעה" (2014) בבימויו של רפאל נג'ארי.
כתבה וביימה את הסרט הקצר "תפוזים" (2009) ואת הסרט הדוקומנטרי "Within These Walls" (2010).
לפסגת הקולנוע הבין-לאומית הגיעה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2016 במסגרת "מבט מסוים", עם "עניינים אישיים", סרט שכתבה וביימה.
הסרט זכה גם ב"פרס קרן תרבות חיפה לסרט העלילתי הטוב ביותר" בתחרות הקולנוע הישראלי העלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה שנערך באוקטובר 2016. מנימוקי השופטים: .
במסגרת ""מבט מסוים" בפסטיבל קאן 2022, תוקרן דרמה פלסטינית חדשה בשם "חום ים תיכוני" ("Mediterranean Fever") מאת הבמאית מהא חאג' בהפקה פלסטינית בשיתוף קפריסין, צרפת, גרמניה וקטר.
שנהשם הסרטתפקידבמאיג'אנר2009הזמן שנשארעיצוב במה, ארט דירקטוראליה סולימאן2009תפוזיםבמאית ותסריטאיתמהא חאג'סרט קצר2010בין החומותבמאיתמהא חאג'סרט דוקומנטרי2012הפיגועעיצוב במה, ארט דירקטורזיאד דוארי2013מעל הגבעהמעצב הפקהרפאל נג'ארי2014ערבאניעיצוב במה, ארט דירקטורעדי עדואן2014מעל הגבעהעיצוב במה, ארט דירקטוררפאל נג'ארי2016עניינים אישיים (סרט)במאית, תסריטאיתמהא חאג'סרט עלילתי2022"קדחת ים תיכונית"במאיתמהא חאג'דרמה2024 Upshotבמאיתמהא חאג'דרמה
על הסרט עניינים אישיים (סרט) ("Personal Affairs"):
2016 - זכתה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בתחרות הקולנוע הישראלי בפסטיבל חיפה ה-32.
2016 - מועמדת לפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר פסטיבל הקולנוע בקאן.
2016 - מועמדת לפרס מצלמת הזהב לסרט העלילתי הטוב ביותר (באורך מלא) בפסטיבל הקולנוע בקאן.
2016 - מועמדת לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של הודו.
2016 - זכתה בפרס הסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים ציריך, שווייץ.
2016 - מועמדת לפרס מצלמת הזהב לסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים ציריך, שווייץ.
2016 - זכה בפרס המבקרים בפסטיבל מונפלייה, צרפת.
2016 - זכתה בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים פילדלפיה, ארצות הברית.
על הסרט "קדחת ים תיכונית" (حمى البحر المتوسط)
2022 - זכתה בפרס התסריט הטוב ביותר במסלול "מבט מסוים" בפסטיבל הקולנוע בקאן
מהדורה מדעית או מהדורה ביקורתית היא הוצאה לאור של טקסט, העוקבת אחרי כל כתבי היד ומהדורות הדפוס שלו שניתן לאתר ("עדי נוסח") ומטרתה להגיע לטקסט המקורי והמדויק ביותר, תוך תיקון ומחקר שיבושים, השמטות, תוספות ועריכות שנוצרו תוך כדי העתקת כתבי היד במרוצת הדורות, תוך שימוש בכלים פילולוגיים-היסטוריים.
עריכת מהדורה מדעית של טקסט היא דוגמה נפוצה לעבודת דוקטורט במדעי הרוח.
הפקת מהדורה מדעית אורכת זמן רב ודורשת פעמים רבות שהות של החוקר בספריות ברחבי העולם המחזיקות עותקים מקוריים ואיתור עותקים באוספים פרטיים, מכירות פומביות ומקורות אחרים.
עריכת מהדורה מדעית דורשת היכרות אינטימית עם הטקסט, השפה בה נכתב והדיסציפלינה המדויקת במסגרתו נחקר.
חלקים מתוך מהדורה מדעית או מהדורות מדעיות של קטעים קטנים (פרגמנטים) מתפרסמים תדיר בכתבי עת מדעיים בתחום מדעי הרוח.
פרסום המהדורה מאפשר בסיס מוסכם להמשך המחקר ולדיון ביקורתי במהדורה עצמה על ידי חוקרים עמיתים.
על אף שלרוב מדובר בטקסטים עתיקים, נערכות מהדורות מדעיות גם לטקסטים מודרניים, למשל בתחום הספרות והשירה, בהם מתחקה החוקר אחר טיוטות והגהות מקוריות של המחבר.
המהדורה המדעית תכלול בדרך כלל את המרכיבים הבאים:
הצגת כל הטקסט המקורי, לדעת החוקר, תוך הוספת קטעים חסרים, או קטעים הנמצאים רק בעותקים מסוימים, תוך ציון מדויק של המקור וכן ציון מקטעי טקסט מתוך הטקסט המקורי (לדעת החוקר) שהושמטו בעותקים אחרים.
הנגשה של הטקסט לקורא ולקהילת המחקר: הדפסה בהירה (לעיתים ראשונה, אם לא היו לטקסט מהדורות דפוס קודם לכן), מספור שורות של הטקסט (לשם יצירת מכנה משותף לדיונים אקדמאים עתידיים), חלוקה שלו לפרקים (מסורתית או חדשה), פיסוק וניקוד (שלעיתים יש בהם משום פרשנות של הטקסט) והשלמת ראשי תיבות וקיצורים, לשם קריאות.
אפראט: הערות שוליים מבארות, המפנות למאמרים מדעיים, לטקסטים מקבילים ולמקורותיו של המחבר המקורי.
מבוא המפרט את אופן ביצוע המחקר ובפרט את רשימת כל המקורות הראשוניים של הטקסט שאותרו, תוך מתן סימנים מזהים עבורם (לרוב תוך ציון הספרייה או הספריות בהן הם נמצאים).
תיאור תהליך העבודה והשיקולים שהובילו את החוקר לבחירות שערך.
התזה הרעיוניות אותה מניח החוקר לפתחו של העולם האקדמי באשר למועד חיבור הטקסט, זהותו של המחבר (שלרוב הוא עלום או אפוקריפי) ועולמו האינטלקטואלי והתרבותי ומקומו של הטקסט הנחקר במסגרת זו.
לעיתים תכלול המהדורה הביקורתית תרגום של הטקסט המקורי (משפה מתה לשפה מודרנית (למשל מארמית או לטינית) או לאחת משפות המחקר המקובלות כגון גרמנית או אנגלית).
קיימות מספר שיטות בהן נקטו מהדירים בהכנת מהדורות ביקורתיות או מדעיות של טקסטים:
השיטה האקלקטית - המהדיר בוחר בכל קטע בחיבור את הנוסח הנכון לראות עיניו מבין עדי הנוסח שלפניו, וכולל מדור "חילופי נוסחאות" על מנת להציג את התמונה השלמה.
התוצר המתקבל בדרך כלל הוא רצף קריא ועשיר.
השיטה הדיפלומטית (נקראת גם "שיטת הטקסט המועדף" או Codex optimus) - המהדיר בוחר עד נוסח מועדף, עליו מתבססת כל המהדורה.
קיימות שיטות רבות לבחור את עד הנוסח המועדף (הקדום ביותר, השלם ביותר, הנקי ביותר מבחינת כתיב ושיבושים וכדומה) ועל המהדיר לציין את הקריטריונים שהנחו אותו בבחירתו ואת חסרונותיו של הנוסח המוביל.
בגוף המהדורה נכללים שינויים ותיקונים מן הנוסח המוביל, בתוך הרצף או במדור ייעודי של חילופי נוסחאות.
השיטה הגנאלוגית שמה לעצמה מטרה לשחזר את אילן היוחסין של השתלשלות הנוסח, בהנחה ששחזור זה יעזור לקביעת הנוסח המקורי של החיבור.
השיטה חוקרת אילו כתבי יד נובעים מאותו טופס-אב, ואז הנוסח שבכתבי יד אלו, גם אם הם מרובים, ניתן לייצוג על ידי עד נוסח יחיד.
מהדורה סינופטית או "סינופסיס" היא מהדורה מדעית מיוחדת, הכוללת את הצגתם המשווה של מספר עותקים של מקורות (דפוס או כתבי יד) "מתחרים", באופן שכל שורת טקסט מוצגת מול כל שורה במקורות המקבילים.
אופן הצגה זה מאפשר למצוא מקבילות מילוליות בין המקורות המקבילים; השמטות או הוספות; אפשרות זיהוי דילוג על מילים או אותיות שהושמטו או עוותו כחלק מתהליך העתקה; צנזורה שהוחלה על טקסט ועוד.
השלב הסינופטי הוא כלי עבודה של החוקר בדרכו להפקת המהדורה המדעית ולעיתים רואה אור בנפרד כנספח למהדורה או כמאמר מדעי נפרד.
הדיגיטציה מאפשרת יצירת מהדורות השוואתיות רחבות-היקף (בניגוד למקום המצומצם על דף מודפס ניתן לבצע באופן ממוחשב השוואות ברמת שורה בין עותקים רבים מאוד, איתור "משפחות" של מקורות לפי אפיון של השמטות או החלפת מילים שיטתית וכדומה).
כחלק מתחום מדעי הרוח הדיגיטליים, מוצגות היום מהדורות מדעיות-דיגיטליות למספר חיבורים.
ד"ר אבי שמידמן מציג מהדורת מדעית-דיגיטלית מלאה לקרובות לתפילת שמונה-עשרה מהגניזה הקהירית (http://www.qerovot18.com/mssview.aspx?id=90).
משנת תשפ"ב ואילך מוציא הרב ד"ר ירון זילברשטיין מהדורות מדעיות-דיגיטליות למסכתות ראש השנה, סוכה, יום טוב (ביצה), ביכורים (פרק א') ויומא (פרקים א'-ג') מהתלמוד הירושלמי (https://www.yerushalmi-criticaledition.com/).
המהדורות כוללות מדורי נוסח, עדי נוסח, מקבילות לספרות חז"ל, פירוש מדעי (המבוסס על ספרות מחקר וספרות רבנית) וקובץ מובאות מספרות הגאונים והראשונים לכל מסכת.
"מהאטלס (ים המלח)" (1976) היא סדרת תצלומים מעובדים שיצרה האמנית הישראלית דגנית ברסט ומתארים את ים המלח במפות.
העבודה "מהאטלס (ים המלח)" היא סדרה של שישה תצלומים שיצרה דגנית ברסט בשנת 1976. בשנים 1976-1975 הרבתה ברסט להשתמש בדימוי המפה ביצירותיה.
בין היתר יצרה את "אטלס פיזי, מדיני וכלכלי בעריכת ד"ר משה ברור, מהדורה שישית (אטלס ישראל)", המקבילה לעבודה זו, ואת "מפת ארץ ישראל עם גבול מעוין".
ששת התצלומים בסדרה מציגים דימוי זהה של ים המלח, שנלקח מתוך מהדורת שנת 1963 של האטלס שיצר משה ברור.
אולם, בכל תצלום השתמשה ברסט בתיאור של ים המלח מתוך מפה אחרת בו.
השימוש בקנה מידה שונה של כל מפה והדפסת התצלומים בגודל אחיד של גובה של 60 ס"מ וברוחב של 43 ס"מ הצריך שימוש בתקריב (זום) הולך וגדל שיצר טשטוש של הדימוי.
רועי רוזן תיאר את העבודה כמבטאת את קריסת הדימוי אל תוך כתם מטושטש וחסר משמעות, בו בעת שהיא מבטאת השהיה של האמון בתרבות ובמדע ובכלים שהם מספקים לאדם המודרני.
ניתוח זה התבסס על הפילוסופיה של ז'אן בודריאר אודות הסימולאקרה.
דוד גינתון (2013) ראה בפעולה זו כייצוג של דחף אל אינסוף מתמטי.
דחף זה עשוי להוליך "אל קצה ההכרה, אל אבדנה ואולי גם אל המוות".
העבודה הוצגה בתערוכת היחיד "דגנית ברסט: חקירת לוך נס" (1989) במוזיאון ישראל, בתערוכה "גבולות השפה" (1998) ובתערוכת היחיד הרטרוספקטיבית של ברסט "דגנית ברסט: המזימה של הטבע, עבודות, 2013-1973" (2013) במוזאון תל אביב לאמנות ונמצאת כיום באוסף מוזיאון זה.
מהאן אייר (בפרסית: هواپیمایی ماهان) היא חברת תעופה איראנית בבעלות פרטית שבסיסה בטהראן, איראן.
היא מפעילה שירותי טיסות פנים וטיסות בינלאומיות סדירות למזרח הרחוק, למזרח התיכון, למרכז אסיה ולאירופה.
בסיסי הבית העיקריים שלה הם נמל התעופה הבין-לאומי האימאם חומייני בטהראן ונמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד.
מאהן אייר הוקמה ב-1991 והחלה לפעול ביוני 1992 כחברת התעופה הפרטית הראשונה של איראן.
שמו של מאהן נלקח מהעיר ההיסטורית מאהאן במחוז כרמאן.
חברת התעופה הצטרפה ל-IATA ב-2001.
לפי בית המשפט העליון הבריטי, שלושה מטוסי בואינג 747-400 נלקחו שלא כדין על ידי מאהן אייר מהבעלים האמיתיים שלהם, בלו סקיי איירליינס, בשנת 2008, תוך שימוש בשטרות מכירה מזויפים.
כאשר החברה קיבלה הוראה להחזיר את המטוסים לאירופה, מאהן טענו כי אינם יכולים לעשות זאת מכיוון שהם נחקרים על ידי השלטונות האיראניים בגין הונאה, והמטוסים צריכים להישמר באיראן.
הצי עבר מודרניזציה נרחבת מאז 2006, כאשר מטוסי בואינג 747-400, איירבוס A300-600, Avro RJ-100 ומטוסי איירבוס A340-600 נרכשו בהדרגה כדי לאפשר למאהן אייר לספק יכולת נוספת ליעדיה הנוכחיים, כמו גם הרחבת טווח הגעה ליעדים נוספים ברחבי העולם.
ב-12 בדצמבר 2011, משרד האוצר האמריקני הודיע על מאהן אייר כתומכי חומרים ותחבורה בטרור, בגלל "מתן תמיכה כספית, חומרית וטכנולוגית לכוח קודס.
מאהן אייר, שבסיסה בטהרן, מספקת תחבורה, העברות כספים ושירותי נסיעות לאנשי משמרות המהפכה".
ב-6 באפריל 2016 נאסר על מאהן אייר לטוס מעל המרחב האווירי של ערב הסעודית.
באפריל 2019 במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, מאהן אייר השיקה את המסלול הישיר שלהם קראקס–טהראן.
בינואר 2019, ממשלת גרמניה אסרה על מאהן אייר לנחות בגרמניה, שם היא פעלה בעבר בנמל התעופה של מינכן ונמל התעופה של דיסלדורף, בטענה למעורבותה של מאהן בסוריה וחששות ביטחוניות.
צרפת הטילה איסור זהה ב-25 במרץ 2019, ומאהן אייר נאלצה לבטל את השירות שכלל 4 טיסות בשבוע לפריז.
ב-1 בנובמבר 2019, ממשלת איטליה הודיעה גם כי המדינה תאסור על טיסות של מאהן אייר למדינה החל מ-15 בדצמבר 2019. המהלך הגיע לאחר ביקורו של מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו ברומא, במהלכו דחק בבכירים באיטליה להפסיק לאפשר לחברות תעופה איראניות להשתמש במרחב האווירי של איטליה.
היעדים הנותרים בתוך האיחוד האירופי היו ברצלונה ויעדים עונתיים לאתונה וורנה.
עם זאת, באפריל 2020 איבדה חברת התעופה את זכויות הטיסה שלה גם לספרד.
מה שתגידו היא תוכנית טלוויזיה סאטירית, אקטואלית, ישראלית המשודרת בכאן 11 החל מדצמבר 2022. בתוכנית מתארחים מדי שבוע קומיקאים ואנשי תקשורת ישראליים אשר חווים את דעתם לגבי התרחשויות אירועי השבוע החולף.
באוקטובר 2025 הושקה תוכנית הספין אוף "תגידו קצר" אשר מהווה גרסה יומית מקוצרת של התוכנית.
בין הזוגות אשר השתתפו בתוכנית נמנים: השחקנים יוסי מרשק וטל פרידמן, אנשי התקשורת רועי עידן וחיים לוינסון, השחקניות שוש ויעל פוליאקוב, הזמר גלעד כהנא והתסריטאית גלית חוגי, אנשי התקשורת מנדי גרוזמן ואלי ביתאן, שדרני הרדיו מאיה בצלאל וקותי סבג, והקומיקאים עדן דניאל גבאי ויונה קפח.
במרץ 2023 בפרק 10 של העונה הראשונה הצטרפו השחקניות אמה אלפי ונועה אסטנג'לוב.
ובפרק 11 הצטרפו השחקנים אדם גבאי ואלונה סער.
ביוני 2023, בפרק 3 של העונה השנייה הצטרפה השחקנית שירה נאור לתוכנית.
ובפרק 5 של העונה השנייה הצטרף הסטדאפיסט חן מזרחי לתוכנית.
החל מהעונה השלישית הצטרף השחקן והקומיקאי גורי אלפי ומתן חלק.
במהלך העונה השלישית, הצמד גורי אלפי ובתו אמה אלפי יצאו לבקר בבאר טוביה, על מנת להציג גם את המשבר שעברה החקלאות הישראלית עקב משבר מלחמת חרבות ברזל.
בנובמבר 2023, בפרק הרביעי של העונה השלישית הצטרפה תקווה גדעון, וכחודש לאחר מכן, בפרק השמיני, הצטרפו העיתונאים עקיבא נוביק ואסף ליברמן, והשחקנים נורית גפן ושי אביבי.
באוגוסט 2024, בפרק השני של עונה 4, הצטרף לתוכנית הקומיקאי מתן פרץ, ובפרק שיצא לאחר מכן, בספטמבר 2024, הצטרפו כוכבי הרשת מישל פרו ואלעד תורג'מן.
לאורך העונה השתתפו זוגות נוספים ובהם חגית ביליה (לייזה פאנלים) ודניאלה לונדון דקל, אורלי זילברשץ ואלישע בנאי, נלי תגר ולירון ויצמן, מירי מסיקה ואורי זך, עלמה זק, ליאור אשכנזי, טס השילוני, רועי חסן ומאור זגורי, אסי ישראלוף, מעיין לאוב, דב נבון, נועה קולר והסטנדאפיסט דניאל כהן.
ב"ספיישל אירוויזיון" השתתפו גם דורון מדלי ובל אגם.
באוקטובר 2025 הצטרף לתוכנית הקומיקאי יואב רבינוביץ', וב-18 באוקטובר 2025 הושקה תוכנית הספין אוף "תגידו קצר" אשר מהווה גרסה יומית מקוצרת של התוכנית באורך של מספר דקות בודדות.
ספיישל עצמאות 2025מאיה בצלאל-עסיס וגלעד כהנא, יונה קפח ואלי ביתאן, יוסי מרשק ומנדי גרוזמן, גלית חוגי ורועי עידן, מירי מסיקה וקותי סבגיום העצמאות בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, חידון התנ"ך, טקס הדלקת המשואות, השינוי הדמוגרפי בישראל.1 במאי 202530
כמה ימים לאחר שידור הפרק הראשון אשר שימש כ"פיילוט לשידור", פרסם נועם פתחי מ"ישראל היום" מאמר תחת הכותרת "רק חילופי זוגות יוכלו להציל את התוכנית הזו" ובו הטיח ביקורת על יוצרי הסדרה באמרו כי לא מומש הפוטנציאל של הפורמט.
הוא טען כי "כמעט שום צמד לא הפך למשהו שניתן להעריך מבחינה סאטירית או בידורית טובה, שלא לדבר על תובנה אמיתית".
עוד הוא הוסיף, כי היה כדאי להביא אנשים כמו רועי עידן וחיים לוינסון, האחד "ימני תאב נתניהו", האחר "עיתונאי מטריל לפרנסתו".
מה שאכן קרה בפרק ששודר כמה ימים לאחר מכן.
מנגד, בטור מערכת של "Time Out", תוארה התוכנית ככזו הממלאת את מקומה החסר של תוכניות "קומדיה אקטואלית" כמו "גב האומה" ו"היהודים באים" בטלוויזיה הישראלית.
בנוסף, הושמעו שבחים על בחירת חברי התוכנית המרואיינים.
עם שידור הפרק הראשון של העונה השנייה כתב דורון ברוש מ"מעריב אונליין" כי התוכנית צועדת בתלם הפחדני של הסטנד-אפ הישראלי, אשר כהרגלו, עוסק בהומור רדוד ולא אינטליגנטי.
עם זאת, ברוש ציין לשבח את הצמד ביתאן וגרוזמן.
מנגד, בביקורת ב"ישראל היום" על מערכון מיוחד של "ארץ נהדרת", הוגדרה "מה שתגידו" כ"בועטת ומצחיקה" וזאת בתקופה שבה הייתה תוכנית הסאטירה היחידה באוויר במהלך השלבים הקריטיים של הרפורמה המשפטית.
עם שידור הפרק הראשון של העונה השלישית של התוכנית כתב אבישי סלע מאתר "Time Out" כי שידור התוכנית היא תרומה אדירה לחוסן של אזרחי ישראל ועונה על הצורך לצאת מהעצב וההלם הגדול למשהו שיכול להיות מצחיק ולספק נחמה.
הוא ציין כי הצמד רועי עידן וחיים לוינסון אשר מייצגים עמדות קצה פוליטיות קשיחות ונעדרו מהפרק יכולים דווקא להוסיף.
הוא הוסיף כי השיחות בתוכנית נשמעים בדיוק כמו השיחות שאזרחי ישראל מנהלים עם עצמם, ואף ציין לשבח את העובדה שהצמדים היו ישירים.
מאיה כהן מ"ישראל היום" כתבה כי התוכנית מהווה דרישת שלום מ"העולם הקודם", של לפני המלחמה.
ניר וולף מ"ישראל היום" הצהיר כי זו אחת מתוכנית הסאטירה הטובות ביותר בטלוויזיה ותהה על מטרת המעבר לפורמט המקוצר.
מהבוב ח'אן היה מפיק ובמאי הודי, מחלוצי הקולנוע ההודי, הידוע בעיקר בבימוי האפוס החברתי "אמא הודו" (1957), שזכה בפרסי הסרטים הטובים ביותר.
הסרט והבמאי הטוב ביותר, שני פרסי הקולנוע הלאומי, והיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ח'אן נולד בשם מהבוב ח'אן רמזאן ח'אן בבילימורה בגנדווי טלוקה שבמדינת בארודה (כיום גוג'אראט) בשנת 1907.
הוא הובא לבומביי מעיר הולדתו בגוג'ראט על ידי נור מוחמד עלי מוחמד שיפרה בדהיאוואלה (מפיק וספק סוסים בקולנוע ההודי) לעבוד כמתקן פרסות באורווה.
יום אחד בזמן צילומי סרט של הבמאי צ'נדרשקהאר, מהבוב גילה עניין בעבודה עם צ'נדרשקהאר.
לאחר שראה את ההתעניינות והכישורים הרבים שלו, צ'נדרשקהאר ביקש מנור מוחמד לאפשר לו לקחת את מהבוב לעבודה בעבודות קטנות באולפני הסרטים של בומביי.
הוא התחיל כעוזר במאי בעידן הסרט האילם וכניצב באולפנים של חברת הסרטים האימפריאלית של ארדשיר אירני, לפני שביים את סרטו הראשון "אל הילאל" "שיפוטו של אללה" (1935), אז החל לביים סרטים עבור "חברת הסרטים סאגר".
בשנת 1945, ח'אן הקים בית הפקה משלו – הפקות מהבוב (Mehboob Productions).
ב-1946 ביים את הלהיט המוזיקלי אנמול גאדי, בו הופיעו כוכבי הזמר סורנדרה, נור ג'האן וסוראיה בתפקידים ראשיים.
ח'אן המשיך להפיק ולביים סרטי שובר קופות רבים, כשהבולט ביותר הוא הדרמה הרומנטית אנדאז (1949), המחזמר המרתק אאן (1951), המלודרמה עמאר (1954) והאפוס החברתי אמא הודו (1957).
האחרון היה מועמד לפרס אוסקר ב-1957 והיה גרסה מחודשת לסרטו "אוראט" משנת 1940. יצירותיו המוקדמות יותר היו באורדו, אבל החומרים המאוחרים יותר שלו, כולל אמא הודו, היו בהינדוסטנית, גרסה מדוברת ידידותית ורכה יותר של הינדי ואורדו.
רבים מהסרטים שביים נכתבו על ידי אג'אג'אני קשמרי, המפורסמים בהם היו הומיון (1945), סיפורו של קיסר מוגולי ששלט בהודו, אנמול גאדי (1946) ו-תקדיר, (בכיכובה של נרגיס).
סרטו האחרון כבמאי היה "בן הודו" משנת 1962.
ח'אן הציג ועזר לבסס את הקריירות של שחקנים ושחקניות רבים שהפכו לכוכבים גדולים בשנות ה-40, ה-50 וה-60 ביניהם: סורנדרה, ארון קומאר אהוג'ה, דיליפ קומאר, ראג' קאפור, סוניל דאט, ראג'נדרה קומאר, ראג'י, נרגיס, נימי ונדירה.
בשנת 1961, הוא היה חבר בחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי השני במוסקבה.
הוא נשאר נשיא פדרציית הסרטים של הודו.
מהבוב ח'אן היה ידוע בכך שהושפע מהוליווד, וסרטיו כללו תפאורות מפוארות בסגנון הוליווד באותה תקופה.
דיכוי העניים, מלחמת המעמדות והחיים הכפריים הם נושאים שחוזרים על עצמם ביצירתו.
מהבוב ח'אן זכה בתואר Hidayat Kar-e-Azam על ידי ממשלת הודו.
עם אשתו הראשונה פטימה נולדו לו שלושה בנים: איוב, איקבל ושאוקת.
לאחר הפרידה מאשתו הראשונה, הוא התחתן עם שחקנית הקולנוע ההודית המפורסמת סרדר אחטאר (1915–1986) ב-1942. הוא אימץ את סאג'יד ח'אן (נולד ב-28 בדצמבר 1951), שכיכב בסרטים הודיים וזרים באנגלית.
הוא נפטר מהתקף לב בשנת 1964 בגיל 56 ונקבר בבדאקבארסטן במומבאי.
מותו התרחש יום לאחר מותו של ג'ווהרלל נהרו, ראש ממשלת הודו.
כחלק מחגיגות המאה ללידתו, מחלקת הדואר ההודית פרסמה בול הנצחה של מהבוב ח'אן באירוע שהתקיים באולפני מהבוב בספטמבר 2007.
1958 – הסרט הזר הטוב ביותר – אמא הודו (מועמדות)
1958 – תעודת הצטיינות של כל הודו לסרט העלילתי הטוב ביותר – אמא הודו
1958 – תעודת הצטיינות לסרט העלילתי השני הטוב ביותר בהינדית – אמא הודו
1958 – הסרט הטוב ביותר – אמא הודו
1958 – הבמאי הטוב ביותר – אמא הודו
1963 – הבמאי הטוב ביותר – בן הודו (מועמדות)
1963: הוענק לו עיטור פאדמה שרי, הכבוד האזרחי הרביעי בגובהו על ידי ממשלת הודו.
30 במרץ 2007, India Post פרסם בול הנצחה המציג את מהבוב ח'אן וסצנה של 'אמא הודו' המתארת את ראג' קומאר ונרגיס.
מהג'נגסוכוס (שם מדעי: Mahajangasuchus; משמעות השם: "תנין מאהאז'אנגה") הוא סוג של זוחל נכחד דמוי-תנין, אשר חי במהלך תור הקרטיקון במדגסקר לפני 70 עד 66 מיליון שנה מזמננו.
זוחל דמוי-תנין זה היה טורף באורך של 4 מטרים בקירוב.
הסוג תואר ממאובנים שהתגלו בתצורות מיווארנו , בצפון-מדגסקר ונחשפו בידי ד"ר דייוויד קראוזה ומשלחתו בשנים 1993 עד 1995. השרידים כללו לסת תחתונה, חוליות צוואר רחם, חוליות גב וזנב, מספר צלעות ועצמות חזה, האגן וכמה עצמות גפיים וכן שרידי אוסטאודרם ושיניים בודדות.
שרידים נוספים שהתגלו כללו גולגולת חלקית.
במקור חלק משרידיו נחשבו לשייכים לדמוי-התנין הקדום Miadanasuchus.
סוג זה תואר ב-1998 בידי החוקרים Buckley ו-Brochu על שם האזור בו בתגלה.
הוא הכיל מין יחיד - Mahajangasuchus insignis, שפירושו: "יוצא דופן".
לתנין זה היו לסתות חזקות ונוקשות דומות מעט ללסתות רוטווילר מאשר לתנין.
היו לו שיניים חזקות אימתניות שנועדו ללנשוך בחוזקה טרף ושרירי צוואר חזקים לאותה מטרה.
היה זה טורף יבשתי בעל גפיים ארוכים וחזקים וזנב ארוך.
הסוג היה קרוב בעיקר לקפרוסוכוס - "תנין חזיר הבר" האימתני מיבשת אפריקה.
מהא עאמר היא קופצת למים מצרייה, זוכת מדליית ארד באליפות העולם (דוחה 2024) ממקפצה גמישה של 1 מטר.
למדה באוניברסיטת ארקנסו (2019–2017) ומשנת 2019 לומדת באוניברסיטת פלורידה.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא סיימה במקום 28 והלפני אחרון במקפצה גמישה מ-3 מטר בתוצאה של 238.55 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיימה במקום 27 במקפצה גמישה מ-3 מטר בתוצאה של 245.40 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 סיימה במקום 28 בתחרות מקפצה גמישה מ-1 מטר בתוצאה של 206.70 נקודות, במקום 42 במקפצה גמישה מ-3 מטר בתוצאה של 217.70 נקודות ובמקום 18 והאחרון עם מוהב אישק בקפיצה סינכרונית משולבת ממקפצה גמישה מ-3 מטר 112.50 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בסוף יוני 2022 סיימה במקום 26 בתחרות מקפצה גמישה מ-1 מטר בתוצאה של 217.40 נקודות, במקום 18 במקפצה גמישה מ-3 מטר בתוצאה של 230.20 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 סיימה במקום חמישי בתחרות מקפצה גמישה מ-1 מטר בתוצאה של 264.55 נקודות, במקום 38 במקפצה גמישה מ-3 מטר בתוצאה של 219.75 נקודות ובמקום תשיעי עם מוחמד פארוק בקפיצה סינכרונית משולבת ממקפצה גמישה מ-3 מטר 256.08 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכתה במדליית ארד בתחרות מקפצה גמישה מ-1 מטר בתוצאה של 257.15 נקודות, אחרי אלישה קולוי מאוסטרליה (260.50 נקודות) וגרייס ריד מהממלכה המאוחדת (257.25 נקודות).
המהאג'נאפאדות (Mahājanapadas) היו שש עשרה ממלכות שהתקיימו בהודו העתיקה מהמאות השישית עד הרביעית לפני הספירה, בתקופת העיור השנייה.
חלקן היו מלוכניות וחלקן התנהלו בצורת שלטון דמוית רפובליקה, והיוו את הרפובליקטת העתיקות בעולם.
אזכורים להן ניתן למצוא בטקסטים בודהיסטיים וג'ייניסטיים עתיקים וכן גם במהאבהארטה, אפוס מכונן של הודו.
המאות ה-6–5 לפני הספירה נחשבות לרוב כנקודת מפנה בהיסטוריה ההודית המוקדמת.
במהלך תקופה זו, קמו הערים הגדולות הראשונות של הודו מאז שקיעתה של תרבות עמק האינדוס.
כולן קדמו לעליית הבודהיזם בהודו.
לפחות שתיים מהמהג'אנפדות היו ככל הנראה מעין "רפובליקות אריסטוקרטיות", שבהן השלטון מתחלק בין שליט למועצת אצילים.
לאחרות היו צורות שונות של מונרכיה.
טקסטים בודהיסטיים עתיקים כמו "אנגוטרה ניקאיה" מתייחסים לעיתים קרובות לשש עשרה הממלכות והרפובליקות שהתקיימו לפני תקופת הבודהה, אך מציינים אותן רק בשמן, ללא שום פרט היסטורי למעט במקרה של ממלכת מגדהה.
טקסטים בודהיסטיים וג'ייניסטיים אחרים נוקבים במספרים אחרים אך בכל מקרה לא פחות מ-10 ולא יותר מ-20. חלק מהממלכות מוזכרות במהאבהארטה.
האנגוטרה ניקאיה הבודהיסטית שהיא חלק מהקאנון הפאלי, מזכירה את קיומן של שש עשרה מדינות גדולות:
ההתייחסות הראשונה לאנגה נמצאת באתהרוה - ודה, שם היא מוזכרת יחד עם מגדהה, ככל הנראה כעם מבוזה.
ה־Jaina Prajnapana מדרג את אנגה בקבוצה הראשונה של האנשים האריים.
היא הייתה מרכז מסחר ימי.
בהמשך, אנגה סופחה על ידי מגדהה.
המדינה של אסמקה כללה את אזור אנדרה פראדש של ימינו, טלנגנה ומהראשטרה.
בירתה הייתה פוטאנה או פוטלי, המקבילה לבודהן של ימינו בטלנגנה, והיא מוזכרת בשם "פאודניה" במהאבהראטה.
מדינת אוונטי הייתה ממלכה חשובה במערב הודו והייתה אחת מארבע המונרכיות הגדולות בהודו בעידן שלאחר בודהה.
שלוש האחרות היו וטסה, קוסאלה, ומגאדה.
שטחה חפף בערך למלווה המודרנית במאדהיה פראדש של היום.
אוונטי הייתה מרכז חשוב של הבודהיזם וכמה מההוגים המובילים שלו נולדו והתגוררו בה.
ממלכת צ'די מוזכרת בריג ודה, עם מלכה, קאשו צ'אידיה.
היא הייתה ממוקמת ליד נהר היאמונה באמצע הדרך בין ממלכת קורו לווטסה.
בני גנדהאר ומלכם מתבלטים במהאבהראטה כבעלי ברית חזקים של הקורו נגד הפאנדאווים.
על פי מסורות פוראניות, הנסיכים של המדינה הזו הגיעו משושלתו של דרוהיו שהיה מלך מפורסם בתקופת הריג-וודית ואחד מחמשת בניו של המלך יאיאטי משושלת הירח.
טקסשילה ופושקלוואטי, שתי הערים של מהג'נפדה זו, נקראו על שם טקסה ופושקרה, שני בניו של בהראטה, נסיך איודיה ואחיו הצעיר של האל ראמה.
קמבוג'ה מוזכרת באוסף החוקים והכתבים של המלך אשוקה (צו מס' XIII) ובמהאבהראטה.
בירתה הייתה כנראה "ראג'פורה" (ראג'ורי המודרנית) בדרום מערב קשמיר.
בקמבוג'ה הייתה נהוגה צורה של רפובליקה.
הממלכה הייתה ממוקמת באזור סביב בירתה ורנאסי.
לפני בודהה, קאסי הייתה החזקה שבין שש עשרה המאג'אנפדות.
כמה מסיפורי הג'טאקה מעידים על עליונותה של בירתה ועל השגשוג והשפע שלה.
קוסלה הייתה ממוקמת מצפון-מערב למגאדהה, שטחה תואם לאווד המודרנית במרכז ובמזרח אוטר פראדש.
בתקופתו של הבודהא הממלכה נשלטה על ידי הראג'ה פרסנאג'יט, שהיה ידוע כשליט משכיל.
הוא כרת ברית עם ממלכת מגדהה באמצעות נישואי אחותו לשליט מגדהה.
כתבי הפוראנה עוקבים אחר מקורם של בני קורו ממשפחת "פורו – בהרטה".
קורו עצמו נולד לאחר 25 דורות של שושלת פורו, ו-15 דורות אחריו פרצה המלחמה המתוארת במהאבהראטה בין נסיכי הקורו לנסיכי הפנדאווה.
ישנה התייחסות בסיפורי הג'טקה למלך דנאנג'איה, כנסיך משושלתו של יודהישטירה, שהיה אחד מהפנדווים.
ממלכת קורו ישבה בסביבות מדינת דלהי המודרנית ומחוז מירוט באוטר פרדש.
על פי סיפורי הג'טאקה, בירת קורו הייתה אינדרפרשטרה (Indraprastha).
בתקופתו של בודהה, מדינת קורו הייתה רפובליקה.
מגדהה הייתה אחת הממלכות הבולטות והמשגשגות במהאג'נאפדות.
ממלכת מגדהה ישבה בדרום ביהאר וחלקים מבנגל של ימינו, והייתה מרכז פעיל של הג'ייניזם בימי קדם.
המועצה הבודהיסטית הראשונה התקיימה בה.
הממלכה מוזכרת לעיתים קרובות ביצירות בודהיסטיות וג'ייניסטיות, וכן במהאבהארטה.
במהלך התקופה הבודהיסטית, הייתה הממלכה רפובליקה שהייתה מורכבת מתשע טריטוריות המקבילות לתשע החמולות הקונפדרציות.
מקובל כי בודהה אכל את הארוחה האחרונה בפאווה ומת בקושינרה, הידועה כיום כקושינגר, ומהווה עד היום אתר עליה לרגל.
ממלכה זו מוזכרת בספרות הפאלי, וידוע עליה רק מעט משום שלא הייתה לה חשיבות בתקופת הבודהה.
ממלכת פנצ'לה ישבה בטריטוריה התואמת חלקים מאוטאר פרדש של ימינו.
במקור היה השבט מלוכני, אך נראה שעבר לשלטון דמוי רפובליקה במאות ה-6 וה-5 לפני הספירה.
ממלכת סוראסנה ישבה בחלקים מאוטר פראדש, הריאנה ורג'סטאן ומאדהיה פראדש של ימינו.
אוונטיפוטרה, מלך סורסנה, היה הראשון מבין תלמידיו הראשיים של בודהה, וקידם את הבודהיזם בממלכה.
מאתורה, בירת סוראסנה, נודעה גם בתקופת מגאסתנס כמרכז פולחן קרישנה.
יושבת בחלקים מנפאל וביהאר של ימינו, וברתה הייתה העיר וישאלי.
הממלכה מוזכרת הן בטקסט הבודהיסטי "Anguttara Nikaya" והן בטקסטים ג'יינים כאחת מ"שש עשרה המהאג'אנפדות".
השבט זה מוזכר על ידי הפילוסוף וההוגה צ'אנקיה, וכן על ידי הנזיר הסיני שוואנדזאנג.
בני הוואטסה נחשבים ענף ממשפחת קורו.
אודיאנה היה שליט ואטסה במאה ה-6–5 לפני הספירה.
בתחילה המלך אודיאנה התנגד לבודהיזם, אך מאוחר יותר הפך לחסיד של בודהה והפך את הבודהיזם לדת המדינה.
אמו של אודיאנה, המלכה מריגוואטי, ידועה בהיותה אחת מהנשים השליטות המוקדמות ביותר בהיסטוריה ההודית.
"מהגרים" הוא אלבום האולפן ה-28 של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין.
את האלבום הוציאה בשנת 1986 לאור חברת התקליטים CBS ישראל.
האלבום "מהגרים" יצא בשנת 1986 והיווה את אחד הפרויקטים המרכזיים של חוה אלברשטיין באותה תקופה.
האלבום הופק במסגרת CBS ישראל ונכללו בו עשר רצועות, כולן מבוצעות על ידי אלברשטיין.
כתיבת השירים והלחנים התחלקו בעיקר בין אלברשטיין לבין המוזיקאי גדעון כפן, ששיתף עמה פעולה גם באלבומים קודמים, כמו "אבק של כוכבים".
את העיבודים וההפקה המוזיקלית ביצע יהודה עדר.
מבחינה סגנונית, האלבום נע בין פופ עברי עם השפעות אתניות מקומיות לבין לחנים מהעולם, והוא ממשיך את המגמה ביצירתה של אלברשטיין, שבה ניכרת התייחסות לרבדים אישיים, חברתיים ותרבותיים.
תוכני האלבום עוסקים בזהות, זיכרון, הגירה ושייכות.
בין השירים בולטים "מהגרים", שמעניק לאלבום את שמו ומתפקד כציר רעיוני מרכזי, וכן "בבת-ים, חולון", "צפה על המים" ו"אישה אוריינטלית".
באלבום נכללה גם גרסה עברית לשיר "America" של הצמד סיימון וגרפונקל, שהותאמה לקונטקסט מקומי.
השירים נעים בין התבוננות פנימית לנושאים רחבים יותר של גלות ותרבות.
באמונה המוסלמית, המַהְדִי , המונחה נכונה; או מדריך מטעם האלוהים) נחשב בעיני המוסלמים לגואל העולם, אשר יגיע בקץ הזמנים, יושיע את העולם מאלימות ואי-צדק, ויחזיר את האסלאם למסורותיו המקוריות של הנביא מוחמד.
המידע על המהדי אינו מופיע בקוראן אלא בקובצי המסורות שבעל-פה – החדית', השונים בין הסונה לשיעה.
על כן גילו, מוצאו, ולטענת מספר חוקרים סונים, שאלת עצם קיומו – שונים מאוד בין שני הפלגים העיקריים באסלאם.
במהלך ההיסטוריה, הציפייה למהדי התעצמה בקרב הקהילה השיעית בשל רדיפת השליטים הסונים את התומכים במשפחת עלי, שראו את עצמם מנושלים מעמדת הכוח הראויה להם.
לפי האמונה השיעית, המהדי יהיה האימאם הנעלם, ובבוא הזמן הוא יחזור לעולם ויעשה צדק ויקל על המאמינים להתמודד עם קשיי היום-יום.
מעת לעת ניצלו אנשים שונים (בעיקר ממשפחתו של מוחמד) את מצבם הקשה של השיעים, הכריזו על עצמם כמהדי, וניסו למרוד בשלטונות הסוניים (בשתי המאות הראשונות לאסלאם היו מספר התמרדויות סוניות תחת דגלו של "מהדי", אולם לאחר מכן, השיעים היו היחידים שעשו שימוש באמונה הזו במרידות).
לפיכך, כדי להוכיח כי הם אכן המהדי, המורדים השונים זייפו מסורות רבות על מוצאו, שמו, ועת הגעתו של המהדי.
קיים קושי מסוים בהפרדת חדית'ים אמינים בסוגיה זו מאלו שאינם ("ד֗עיף").
בערך זה נעשה שימוש אך ורק בחדית'ים הנחשבים לאמינים (צחיח), ובמקרה שקיימת מחלוקת, היא מצוינת.
על פי מרב החוקרים שאינם מוסלמים, האמונה האסלאמית במהדי מקורה בחזון אחרית הימים של היהדות והנצרות.
החוקרים מסתמכים בטענה זו על הדמיון הרב בין האסכטולוגיה המוסלמית לזו של שתי הדתות המונותאיסטיות הראשונות.
כבר בקוראן ישנו אימוץ כמעט מוחלט של רעיון יום הדין ("יום אל-קיאמה") היהודי-נוצרי, שבו תהיה תחיית המתים, ושיפוט של האלוהים בין הצדיקים – שיגיעו לגן עדן, והחוטאים – שיגיעו לגיהנום, קיומן של מלחמות ואלימות רבה שיקדמו ליום הדין, ואפילו גוג ומגוג מופיעים בקוראן (סורה 18, איאת 83–98).
אולם רעיון הגואל, שיבוא ויושיע את העולם מתחלואיו (בדומה למשיח ביהדות או הביאה השנייה של ישו בנצרות) אינו מופיע בקוראן, ועל כן מוסלמים רבים בוחרים שלא להאמין ברעיון בכלל.
האספקטים הנלווים בנוגע למושיע, כגון הופעת סימנים שונים טרם ביאתו, ובכלל זה קול גדול מהשמים, ומוצאו של המהדי ממשפחה מובחרת – במקרה המוסלמי מצאצאיו של מוחמד, במקרה היהודי והנוצרי, מבית דוד המלך, גם כן נראה כי מקורם באמונה היהודית-נוצרית.
מרבית החוקרים וההיסטוריונים הסונים בעת העתיקה וגם בתקופה המודרנית, כמעט ולא עסקו במהדי, חלקם (כאבן ח'לדון, למשל) אפילו מתחו ביקורת על התופעה.
הדבר אינו מפליא, מאחר שישנם רק כ-400 חדית'ים סוניים שעוסקים במהדי, וכ-6,000 חדית'ים שיעיים.
מרבית הסונים, עם זאת, מאמינים בבואו של המהדי, אולם אמונתם של השיעים (התריסריים), כי המהדי הוא האימאם השנים-עשר, אשר נולד לפני יותר מ-1,300 שנים ועדיין חי בהסתר מבני האדם, אינה קיימת בסונה.
לטענת הסמכויות הדתיות בסונה, המהדי יהיה מצאצאיו של מוחמד, אך הוא עוד לא נולד, ויופיע כמהדי כשיהיה בן 40.
לטענת השיעים, הסיבה להיעדר מידע רב על המהדי במסורות הסוניות, היא חששם של הח'ליפים העבאסים הסונים ממרידות תכופות של אנשים שטענו כי הם המהדי, ועל כן השליטים הכריחו את מקַבצי החדית'ים שלא להכניס לקובציהם מסורות שעוסקות בבואו של המהדי.
האמונה במהדי עצמה לא היוותה איום על הח'ליפים, אולם העיסוק בהיעלמותו, וחזרתו תוך ביעור הרשע והדיכוי, איימו על יציבות שלטונם של העבאסים.
ישנן מספר סיבות שמעלים חוקרים שונים, בניסיון להסביר מדוע האמונה במהדי כה רווחת בשיעה, אך שולית למדי בסונה.
אחת מהן היא קשייה של הקהילה השיעית במאות הראשונות לאסלאם, תחת רדיפתם האכזרית של הח'ליפים העבאסים את השיעים.
כדי להקל על השיעים, נלקח חזון אחרית הימים המוסלמי ("השעה", "יום הדין" המפורטים בקוראן) והודבקה לו האמונה בגואל ומושיע, שאינו מופיע בקוראן (מהאסכטולוגיה היהודית והנוצרית), שיתקן את עוולות העולם וישים קץ לשלטון הרודני של השליטים הלא-לגיטימיים.
סיבה נוספת לשכיחותה של האמונה בקרב השיעים, היא הצורך של מנהיגיהם של השיעים (האימאמים השונים), להסביר למאמיניהם מדוע אינם מורדים בשלטון הסוני (כלומר, אין תוחלת במרידה ללא בואו של המהדי, שכן היא תיכשל).
חדית'ים סוניים ושיעיים כאחד מביאים מדבריו של הנביא מוחמד, שטען: "העולם לא יגיע לקיצו עד שאדם ממשפחתי (אהל אל-בית), שייקרא אל-מהדי, יופיע כדי לשלוט בקהילתי".
בחדית'ים אחרים נאמר כי המהדי יהיה האשמי, צאצאה של פאטמה (בתו של מוחמד), נצר לבנה – חוסיין אבן עלי.
הגרסה השיעית טוענת כי המהדי הוא בנו של האימאם האחד-עשר, חסן אל-עסכרי, וישנם אלפי קובצי חדית' שיעים המעידים על כך.
המהדי נולד עם שחר ה-15 בחודש שעבאן, שנת 255 להג'רה (29 ביולי 870), בעיר סאמרא (עיראק) למשרתת האהובה של האימאם האחד-עשר, חסן אל-עסכרי, כנראה בשם נרג'ס (קיימים מקורות הקובעים כי שמה הוא סאוסאן, צקיל, ריחאנה, ח'ומת, ח'כומיה ומריים).
חלק מהמקורות השיעיים טוענים כי נרג'ס הייתה נשואה לאביו של המהדי, וכי היא הייתה שפחה ביזנטית, ונכדתו של קיסר רומאי.
על כן, ייחוסו של הילד נבע משני ההורים.
הילד, שנקרא מוחמד, הוחזק בהסתר (הח'ליפים מבית עבאס חששו מלידתו של המהדי, שישים קץ לשלטונם, ועקבו אחר צאצאיו של עלי), אולם מספר מצומצם של אנשים נאמנים הורשו לראותו.
קיים מספר רב של חדית'ים שיעיים של אנשים שטוענים כי ראו את הילד, המתואר כבעל פנים יפות, הזורחות כמו ירח מלא.
הילד מוחמד ידע לצטט מהקוראן ולענות על קושיותיהם הדתיות של המאמינים שביקרו בבית אביו.
קיים מספר קטן של מקורות סוניים על לידתו של מוחמד אבן חסן עסכרי, המכונה אבו עבדאללה.
החדית'ים העיקריים שעוסקים בתכונותיו החיצוניות של המהדי הם סוניים.
בחלק מהם מצוטט הנביא מוחמד באומרו "למהדי יהיה מצח רחב ואף מחודד".
באופן כללי נאמר כי יהיה דומה במראהו החיצוני ובהתנהגותו למוחמד.