tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תפקידם של הדגלים הוא לרומם את תפילות ומנטרות המאמינים אל האלוהות ולהביא ברכה אל העולם.
הברכות המובאות על ידי הדגלים מושפעות מנסיבות תלייתם; על פי המסורת, הזמן הטוב ביותר לתלות דגלי תפילה הוא בשעות הבוקר, ביום שטוף-שמש ורוח.
את הדגלים הישנים מחליפים בחדשים בראש השנה הטיבטי.
הדגלים המוסרים נשרפים; בשל קדושתם, המסורת אוסרת להניח אותם על האדמה או לעשות בהם שימוש אחר.
בעת מהפכת התרבות בסין, תליית דגלי תפילה לא נאסרה, אך לא נראתה בעין יפה.
כעת ישנה תחייה של המנהג בטיבט ובעולם, בעקבות עניין הולך וגובר בדתות המזרח בעולם המערבי, ובכלל זה הבודהיזם.
דגלה של רפובליקה סרפסקה (בסרבית Застава Републике Српске או Zastava Republike Srpske) הוא שטח מלבני ביחס 1 (גובה): 2 (אורך).
מרכיבים אותו שלושה צבעים המסודרים כטריקולור בסדר הבא (מלמעלה כלפי מטה): אדום, כחול ולבן.
כדגלה של סרפסקה הוא מונף מתאריך 9 בינואר 1992 והדבר הוסדר בחוקתה.
הדגל מעוצב בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית.
כדגל הסרבי הוא בשימוש מאז 1835. המבדיל בין דגליהן של רפובליקה סרפסקה ושל הרפובליקה של סרביה הוא יחס הממדים ובכך שבדגל סרביה מוצג שלט אצולה.
דגל רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הוא שילוב של צבעי הלאומיות הכלל-ערבית וסמלים הקשורים לאסלאם.
הוא התקבל לראשונה ב-27 בפברואר 1976, ושונה קלות ביוני 1991. חלק גדול משטחה של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית נשלט על ידי מרוקו הטוענת לריבונות על שטחה, ולכן גם הדגל המרוקאי מוצג באזורים אלה.
הדגל מורכב מהצבעים שחור, ירוק, לבן ואדום.
העיצוב הכללי דומה לזה של הדגל הפלסטיני, אך שלא במתכוון.
דגל זה, כמו רבים אחרים, שואב את צבעיו מדגל המרד הערבי.
הסהר והכוכב הם סמלים מרכזיים באסלאם, וניתן לראותם גם על דגלים של מדינות מוסלמיות אחרות, כמו פקיסטן.
דגל שודדי ים הוא השם שניתן למגוון דגלים אשר הונפו כדי לסמן את צוותה של ספינה מסוימת כשודדי ים.
הדגל המפורסם ביותר כיום הוא סמל הגולגולת והעצמות המוצלבות.
דגל זה כולל גולגולת מעל לשתי עצמות המסודרות בצורת X, על רקע שחור.
היסטורית, הדגל הונף על מנת לגרום לקורבנות שודדי הים להיכנע במהירות.
עם זאת מרבית שודדי הים הניפו דגלים ידידותיים על מנת להטעות את אויביהם.
מרבית הדגלים היו בצבע שחור בלא סמל הגולגולת והעצמות.
רק שני שודדי ים ובהם שודד הים אדוארד אינגלנד עשו שימוש בדגל זה.
תומאס דין הניף דגל שחור שעליו זרוע לבנה האוחזת בחרב, ושחור הזקן נשא דגל שעליו ציור של שלד האוחז בידו חנית הדוקרת לב מדמם.
לאחר ירידת כוחם של שודדי הים, מספר יחידות צבאיות השתמשו בדגל לרוב בעיצוב הגולגולת והעצמות המוצלבות, כדגל לסימון היחידה או כדגל ניצחון המייחס להם את הקשיחות והאכזריות המפורסמת של שודדי הים.
ג'ולי רוג'ר הייתה שמה של ספינת השודדים של קפטן הוק בספר "פיטר פן".
דגל תושבי האיים של מצר טורס הוא דגל אוסטרלי רשמי המשמש לייצוגם של הילידים תושבי האיים השוכנים במצר טורס.
הדגל עוצב על ידי ברנארד נמוק בשנת 1992 וזכה בתחרות עיצוב מקומית אשר נערכה על ידי מועצת איי מצר טורס והוכר בידי ועדת התיאום של האבוריג'ינים ותושבי האיים של מצר טורס בחודש יוני באותה השנה.
ממשלת אוסטרליה העניקה לדגל מעמד של דגל אוסטרליה רשמי על פי חוק הדגלים 1953 ב-14 ביולי 1995.
הפסים הירוקים בתחתית ובתקרת הדגל מייצגים את האדמה
הפס הכחול במרכז מייצג את מימי מצר טורס
הגבולות השחורים המפרידים בין הפסים מייצגים את תושבי איי המייצר
הכוכב המחומש במרכז מייצג את חמש קבוצות האיים הגדולות של המצר
הכובע הלבן מסמל את תושבי האיים
דגל רפובליקת נטאליה הוא דגל לאומי שהיה בשימוש במהלך קיומה של רפובליקת נטאליה בין השנים 1839–1843.
הדגל כלל שלושה משולשים בצבעים לבן, אדום וכחול כצבעי דגל הטריקולור אשר הונף בסוולנדם ובגראף-ריינט (Swellendam and Graaff-Reinet) בשנת 1795, אשר בתורו התבסס על עיצובו של הדגל ההולנדי.
דגל תלת-פסי, הידוע גם כטריבנד הוא אחד העיצובים הנפוצים ביותר לדגלים ומשמש כבסיס לעיצובם של כשליש מהדגלים הלאומיים.
דגל תלת-פסי הוא דגל שהמרכיב העיקרי שלו הוא שלושה פסים צבעוניים.
אחד סוגים המוכרים של טריבנד הוא טריקולור, בו קיימים שלושה צבעים, בעוד טריבנד כולל כל דגל בעל שלושה פסים, גם כשהם מאותו צבע.
בצורתו הבסיסית ביותר הטריבנד מורכב משלושה פסים אופקיים או אנכיים השווים בעוביים.
לדוגמה דגלי אוסטריה וגרמניה האופקיים ודגלי ניגריה וצרפת האנכיים.
טריבנד אלכסוניים קיימים גם כן אך פחות נפוצים.
דוגמה לכך היא דגל הרפובליקה של קונגו.
דגלים שכאלה לא מכונים טריבנד על ידי וקסילולוגים אלא מתוארים כבעלי פס אלכסוני פשוט (המכונה בנד בהרלדיקה) על שדה בצבע אחד או שניים.
עיצובים מורכבים יותר כוללים דגלים אשר מוטענים או מוטבעים עליהם סמל כלשהו כדוגמת הדגל הקרואטי או דגל עם פסים לא שווים כדגלה של קולומביה.
אחד העיצובים המפורסמים ביותר הוא דגל קנדה אשר מוטען בעלה עץ האדר ושלושה פסים לא שווים בעוביים.
יחס פסי הדגל הוא 1:2:1, סגנון זה מכונה פס קנדי.
הפסים עשויים להיות בעלי רוחב שווה, או בעלי רוחב שונה.
דגלים שהפס האמצעי בהם שווה לרוחבם של שני הפסים האחרים מכונים פס ספרדי, על שם דגל ספרד, שהוא המופע המוכר של הצורה.
דגל תורינגיה הוא דגלה של המדינה הגרמנית תורינגיה.
עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור לבן-אדום.
דגל לבן-אדום שימש כדגלה של תורינגיה משנת 1921. בין השנים 1921 ועד 1933 הושחת הדגל המדיני במגן אדום ובתוכו שבעה כוכבי כסף משושים אשר הוטען בקנטון.
בשנת 1933 שונה הדגל המדיני והוחלף המגן במגן כחול ובתוכו אריה עומד ומחזיק בצלב קרס בצבע זהב.
שני הדגלים, האזרחי והמדיני נזנחו כאשר בוצעה רפורמה ברייך השלישי והמדינות הגרמניות פורקו בשנת 1935.
הדגל אומץ בשנית בשנת 1946 כאשר הוקמה תורינגיה מחדש כמדינה גרמנית, אך נזנח שוב בשנת 1952 עם הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וביטולן של המדינות אשר הרכיבו אותה.
עם איחוד גרמניה אומץ הדגל בשלישית כדגל המדינה הגרמנית החדשה, ובמקביל אומץ הדגל המדיני אשר הושחת בסמל תורינגיה במרכזו.
דגל שלזוויג-הולשטיין הוא דגלה של המדינה הגרמנית שלזוויג-הולשטיין.
עיצובו הוא עיצוב טריקולור אופקי הכולל שלושה פסים אופקיים בצבעי כחול-לבן-אדום.
הדגל הונף לראשונה בשנת 1843 אך נזנח ב-1845. ב-1867 הוא אומץ בשנית עם סיפוח שלזוויג-הולשטיין בידי פרוסיה אך ננטש בשנית כאשר בוצעה רפורמה ברייך השלישי ופורקו המדינות הגרמניות בשנת 1935.
לאחר פירוק השלטון הצבאי הבריטי והקמתה של מדינת שלזוויג-הולשטיין, הונף דגל זה לאחר דיון ציבורי ב-29 באוגוסט 1946. הדגל הוכר כדגלה הרשמי של המדינה ב-1 בינואר 1957. הטריקולור החלק משמש כיום כדגל האזרחי של המדינה ואילו כדגל מדיני לשימושם של מוסדות ממשלת המדינה משמש טריקולור מושחת בסמל המדינה.
דגל ריינלנד-פפאלץ הוא דגלה של המדינה הגרמנית ריינלנד-פפאלץ.
עיצובו של הדגל מבוסס על דגל גרמניה - טריקולור שחור-אדום-זהב והוא מושחת בסמל ריינלנד-פפאלץ בקנטון.
הדגל נקבע כדגל המדינה בחוקת ריינלנד-פפאלץ ב-18 במאי 1947.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה ריינלנד-פפאלץ באזור הכיבוש הצרפתי מצירוף של כמה מחוזות היסטוריים, רובם היו שייכים בעבר למדינות הסה ובוואריה.
צבעי הדגל מסמלים את צבעיה הלאומיים של גרמניה בצירוף סמל המדינה וזאת מכיוון ולשילוב הצבעים אין קשר ישיר לאף אחד מחלקי המדינות ההיסטוריות אשר הרכיבו את המדינה, ואילו השימוש בדגל מתקופת רפובליקת ויימאר סימל את הדמוקרטיה החדשה.
הדגל משמש הן את אזרחי המדינה והן את הרשויות המדיניות.
כאשר מוצג בשימוש רשמי יוצג בדרך כלל לצידו של הדגל הלאומי ודגל האיחוד האירופי.
דגל שיקגו מורכב משני פסים אופקיים בצבע תכלת על רקע לבן וביניהם ארבעה כוכבים אדומים המציינים אירועים מכוננים בחיי העיר.
בסקר שערכה אגודת חובבי הדגלים בארצות הברית ב-2004, נבחר דגל שיקגו למקום השני מבין הדגלים הטובים ביותר מבין 150 הדגלים האזרחיים, אחרי דגל וושינגטון הבירה.
הדגל הורכב בעל ידי ועדה עירונית שבחרה בעיצובו של הצייר וואלס רייס.
לפי הצעתו היו בדגל שני פסים בצבע תכלת שנועדו לסמל את נהר שיקגו הדרומי ותעלת אילינוי ומישיגן (הפס התחתון) ואת ימת מישיגן והיובל הצפוני של נהר שיקגו (הפס העליון).
בנוסף נקבעו שני כוכבים לייצוג השרפה הגדולה שהחריבה את העיר ב-1871 והתערוכה העולמית של שיקגו (1893), שייצגה את השתקמות העיר.
בשנת 1933 נוסף הכוכב השלישי לציון התערוכה העולמית של שיקגו (1933) וב-1939 נוסף כוכב רביעי לציון פורט דירבורן, מבצר שהוקם ב-1803.
לכל כוכב בדגל שישה קדקודים סמליים, המסמלים את ערכי העיר ואתגריה.
כוכב זה מציין את היחידות המדיניות השונות אליהן השתייכה העיר
כוכב זה מציין נקודות ייחודיות לעיר
העיר השנייה (החל מ-1990 השלישית) בגודלה בארצות הברית
המוטו הלטיני של העיר: Urbs in horto - עיר בגן
המוטו האנגלי של העיר: I Will - אהיה
מספר פעמים עלתה המחשבה להוסיף לדגל כוכב נוסף.
ב-1942, לרגל "הכניסה לעידן אטום" וב-1992 לרגל שיטפון גדול בעיר.
ב-2008, במסגרת קמפיין העיר לאירוח אולימפיאדת 2016, נאמר כי אם יתקיימו המשחקים בעיר יתווסף לדגל כוכב חמישי, אך לבסוף שיקגו לא זכתה באירוח המשחקים.
דגל שמחת תורה (ביידיש: באַנער שמחת תורה) הוא דגל מקושט שמניפים ילדים כחלק ממנהג חגיגות ההקפות הנערכות בחג היהודי שמחת תורה.
במהלך ההקפות נהוג להוציא את ספרי התורה מארון הקודש ולרקוד במעגלים סביב בימת בית הכנסת.
דגלי שמחת תורה ניתנים לילדים כתחליף לספרי התורה בעת הריקודים.
מאז החל השימוש בדגל, מהמאה ה-17, עיצובו השתנה בהשפעת אירועים ודמויות בהיסטוריה היהודית.
כבר במאה ה-17 היה קיים בקהילות אשכנז מנהג הנפת דגלי התורה, בהקפות ערב שמחת תורה היו מגיעים הילדים לבית הכנסת כשדגלים בידיהם.
הדגלים במאה ה-17 היו עשויים מגזרות נייר, ולכן היו נקרעים בקלות.
לפיכך נותרו במוזיאונים דגלים רק החל מהמאה ה-19. דגל שמחת תורה המודפס הראשון בעולם, הודפס ככל הנראה במרכז אירופה, (יש הסוברים שבווינה, אוסטריה), על הדגל נכתב הפסוק: .
מסוף המאה ה-19, מספרם של דגלי שמחת תורה קטן והם הפכו לנדירים לנוכח אי השתמרותם.
הדגלים שהודפסו ושמשו במזרח ומרכז אירופה, נשאו תמונות של חג הסוכות ושמחת התורה ועוטרו בפסוקים מוכרים כגון: , .
הדגלים היו ססגוניים ולרוב כללו פסוק, "אתה הראית" בתוך ספר תורה פתוח, וסביבו איורי ילדים בלבוש מזרח אירופאי עם כיפות ואיורי דמויות תנ"כיות כגון משה ואהרן.
על ראשי מקלותיהם של חלק מהדגלים נהוג היה לתקוע תפוחים אדומים, זאת על פי המסורת היהודית לפיה התפוח הוא סמל לישראל שקיבלו את התורה.
מאז כינונה של מדינת ישראל, בציבור הדתי הלאומי, הופיעו בדגל שמחת תורה גם סמלים ציוניים ולאומיים המסמלים את אופי המדינה.
בדגלים שנוצרו בארץ ישראל משנות ה-40, ההווי הארצישראלי משפיע על עיצוב הדגל; הם מבטאים את הדור הראשון שקם בארץ ודגל במתן תחושה של יהדות חדשה, מנותקת מהגלות.
כך צוירו על הדגלים ילדים עם כובע טמבל במקום מבוגרים מזוקנים, ואת הלבוש האירופאי החליפו מכנסיים קצרים.
לאחר הקמת המדינה הפכו הריקודים המסורתיים עם ספרי התורה לריקודי הורה של בנים ובנות יחד.
הצייר דוד גלבוע הבליט בדגליו בראשית שנות החמישים את שמחת ריקוד החג המתקיימת מחוץ למרחב בית הכנסת.
גם מנהיגי הציונות צוירו על הדגלים; בתחילת המאה ה-20 היה דיוקנו של הרצל מראה נפוץ בדגלים.
משנות השלושים יוצרו דגלי שמחת תורה במספר חברות בארץ ישראל.
בירושלים יוצרו דגלים על ידי "זסלנסקי" - חברת ייצור והפצה של דגלים, ובתל אביב חברת "מרכז התמונות" התל אביבית יצרה ייצור המוני של דגלים אלו.
חברת "מרכז התמונות" הדפיסה מראות מוכרים בצידו המצויר של הדגל ופיוטי "הושענות" מעוטרים בצידו השני.
מוטיב עיצובי בולט היה ארון הקודש במרכזו של הדגל, שעוצב כשתי דלתות קרטון בולטות מהדגל, שפתיחתן חשפה בדרך כלל ציור של ספרי תורה כרוכים (ספרי התורה היו אז דגמי תורה אשכנזיים; בשנות השלושים לא היו נפוצים דגמי ספרי תורה ספרדיים).
בעקבות הצלחת צה"ל במלחמת סיני (1956), צוירו בדגלי שמחת תורה בתקופה זו גם חיילים לבושים מדי צבא רוקדים ושרים.
גם בעקבות ההצלחה במלחמת ששת הימים (1967) עוטרו הדגלים בדיוקן גאה של חייל, בעיקר על רקע הכותל המערבי בירושלים.
בעקבות כיבוש הכותל, חזר הכותל להיות מרכיב חזותי מרכזי בדגלי החג של שנות השבעים, כסמן מאפיין של ישראליות השבה למקורותיה החזותיים היהודיים, וכרקע הוספה תפילה לשלום.
בשנות השמונים החלה דעיכתה של הגרפיקה והאמנות השימושית בדגלי שמחת תורה, שנתפסה כנאיבית, ועלה הביקוש לאמנות ואלמנטים קצביים יותר, כדי להתחרות על תשומת לבם של הילדים.
אך בשנות האלפיים דגלי שמחת תורה זכו לעדנה מחודשת, בזכות עיצוב בקו קליל יותר של יצרן מתל אביב.
בחברה החרדית ממשיך המנהג לאורך השנים.
לצורך זה מכינים דגלים בכיתות הלימוד וגני הילדים, או שמודפסים דגלים עם מוטיבים מסורתיים.
ייצור המוני של דגלים נעשה כיום בסין וגם בארצות הברית; מיעוט מהדגלים מיוצרים בישראל, למשל דגלים שמבטאים קו יהודי תורני (כגון הרב עובדיה יוסף בדרך אל בית כנסת וסוכה בשנות האלפיים).
לעיתים קרובות מחזיקים הילדים בחברה הדתית, בנוסף לדגלי שמחת תורה, גם דגלים של תנועות נוער דתיות כגון בני עקיבא, או תנועות של מפלגת ש"ס או של חסידות חב"ד.
בקהילות רבות מקובל לספר לילדים סיפורים על דגלי שמחת תורה ועל התפוח המתוק המונח על ראש הדגל, כסמל ל"מתיקות" התורה.
בספרייה הלאומית קיים אוסף דגלי שמחת תורה.
דגל ת'אנדר ביי הוא דגלה של העיר ת'אנדר ביי שאונטריו, קנדה.
הדגל אומץ בשנת 1972. הערים התאומות של ת'אנדר ביי, פורט ויליאם ופורט ארתור התאחדו עמה ב-1970, וראש העיר סול לסקין רצה למתג את העיר החדשה באמצעות דגל ייחודי.
העירייה ערכה תחרות על עיצוב הדגל, אשר בה זכה קליף רדן.
לדגל יחס האורך/גובה של 1:2, ובו נראית שמש העולה מאחורי הסליפינג ג'יאנט על רקע שמים זהובים.
הצבע הכחול מסמל את ימת סופיריור.
עלה המייפל, סמל קנדה, משמש בדגל כשמש זורחת.
נעשה שימוש בצבעים זהב וירוק מאחר שהם צבעי העיר של מפרץ ת'אנדר.
דגלי הקוד הבין-לאומי הם מערכת דגלי איתות לתקשורת חזותית בין אונייה לאונייה ובין אונייה לחוף.
הם מהווים חלק מקוד האותות הבין-לאומי , שהוכן לראשונה על ידי משרד המסחר הבריטי (BOT) ב-1857, קיבל לימים הסכמה בין-לאומית ומאז עודכן פעמים אחדות.
גם כיום, בעידן התקשורת האלחוטית והלוויינית, איתות הדגלים עדיין בשימוש.
הוא מאפשר תקשורת ללא קשיי שפה במצבים הנוגעים לבטיחות השיט או לסכנת חיים של הצוות והנוסעים.
לכל דגל נהוג לתת שם על פי האלפבית הצלילי.
מערכת דגלי הקוד מורכבת מ-59 דגלים וניסים:
26 דגלים, שכל אחד מהם מסמל את אחת מאותיות האלפבי"ת האנגלי וכן פקודה משלהם (alphabetical flags).
צורתם צורת מלבן, מלבד הדגלים A ו-B, שצורתם מלבן שסוע.
10 ניסים המסמלים את הספרות 0 עד 9 (numeral pennants), שצורתם צורת משולש ארוך קטום.
4 דגלים מחליפים (substitutes), באמצעותם חוזרים על אותיות או ספרות כאשר קיימת בנמצא ערכה אחת בלבד של דגלי קוד.
דגל הקוד ונס התשובה (code flag & answering pendant), משמש את האונייה שאליה נועד השידור לאשר כי הבינה את התשדורת, ואת האונייה המשדרת לציון סוף השידור.
לדגל צורת משולש ארוך קטום.
18 דגלים נוספים המסמלים פירושים משלהם.
שניים מהם מסמלים את אותו הפירוש של שניים מדגלי האותיות.
9 מהם בצורת משולש ארוך קטום, 4 מהם בצורת משולש, 3 מהם בצורת מלבן, 1 מהם בצורת משולש שווה-צלעות ו-1 מהם בצורת משולש ארוך שסוע.
A אלפא Alpha יש צולל מתחתיי – התרחק והאט את מהירותך.
B בראבו Bravo אני טוען, פורק או מוביל מטענים מסוכנים.
C צ'ארלי Charlie כן (חיובי).
D דלתה Delta התרחק ממני, אני מתקשה לתמרן.
E אקו Echo אני משנה מסלול לימין.
F פוקסטרוט Foxtrot איני יכול לנוע – צור עימי קשר.
G גולף Golf אני זקוק לנתב; כאשר הדגל מונף על ידי ספינות דיג הפועלות בסמיכות זו לזו או באזורי דגה, המשמעות היא: "אני מרים רשתות".
H הוטל Hotel יש נתב באנייתי.
I אינדיה India אני משנה מסלול לשמאל.
J ג'ולייט Juliet התרחק ממני.
פרצה אצלי שרפה ואני נושא מטען מסוכן, או דולף ממני מטען מסוכן.
K קילו Kilo אני מבקש ליצור איתך קשר.
L לימה Lima עליך לעצור מיד את כלי השיט שלך.
M מייק Mike כלי השיט שלי נעצר ואינו עושה דרכו במים.
N נובמבר November לא (שלילי).
O אוסקר Oscar אדם בים (אדם נפל לים).
P פאפא Papa כאשר מונף בנמל, נקרא Blue Peter והוראתו כי על כל אנשי הצוות להגיע לאונייה כי היא עומדת להפליג.
בים, כאשר הוא מונף על ידי ספינת דיג, משמעו: "הרשתות שלי נתפסו במכשול תת-ימי".
Q קוויבק Quebec כל האנשים באונייה בריאים ואני מבקש רשות להיכנס לנמל.
R רומיאו Romeo עקוף אותי מכיוון זה.
S סיירה Sierra מכונותי פועלות לאחור.
T טנגו Tango שמור מרחק ממני, אני עוסק בדיג מכמורת בזוג.
U יוניפורם Uniform אתה נכנס לאזור מסוכן.
V ויקטור Victor אני זקוק לעזרה.
W וויסקי Whiskey אני זקוק לעזרה רפואית.
X אקס ריי X-ray הפסק את פעולותיך וצפה באותות שאני משדר.
Y ינקי Yankee אני גורר את העוגן שלי.
Z זולו Zulu אני זקוק לגוררת.
כאשר מונף בספינת דיג הפועלת בסמיכות לספינות דיג אחרות או באזור דגה, המשמעות: "אני זורק רשתות".
מחליף ראשון מחליף שני מחליף שלישי מחליף רביעי
הדגלים מונפים בקבוצות של דגל אחד, שניים, שלושה או ארבעה.
דגל אחד – מציין תשדורת או הודעה מיוחדת.
לכל אחד מהדגלים משמעות ייחודית כשהוא מונף לבדו.
לדוגמה: דגל O משמעותו "אדם בים".
קבוצה של שני דגלים – מציינת תשדורת דחופה או חשובה, בדרך כלל סימני מצוקה, או להעברת תשדורות בין אונייה גוררת לאונייה הנגררת על ידה ולהפך.
לדוגמה: קבוצת הדגלים AM משמעותה "האם יש רופא באנייתך?".
קבוצה של שלושה דגלים – משמשת לתשדורת רגילה.
לדוגמה: קבוצת הדגלים EL 1 משמעותה "מהו המיקום של כלי השיט במצוקה?"
קבוצה של ארבעה דגלים – אם הדגל הראשון הוא דגל A, התשדורת מציינת אות זיהוי של אונייה (Identity Signal); אם הדגל הראשון אינו דגל A, התשדורת מציינת שם של מקום גאוגרפי.
דגלי איתות לתמרונים ימיים של נאט"ו
אני מסובב את הספינה ימינה.
עד לשנת 2002 לא היה דגל רשמי ליבשת אנטארקטיקה, וזאת משום שאין ממשלה רשמית אחת ביבשת.
מספר מדינות טוענות לבעלות על חלקי היבשת, אולם בהתאם לאמנת אנטארקטיקה הוחלט שתביעות ריבונות אלה יושעו.
בשנת 2002 בחרו המדינות החברות באמנה דגל שייצג את היבשת, אך הדגל הוחלף בשנת 2020. הדגל הישן, שכיום משמש לסמל האמנה עצמה, בעל רקע כחול ובמרכזו צללית צורת היבשת בלבן יחד עם קווים לבנים המייצגים את קווי האורך והרוחב באזור הקוטב הדרומי.
הדגל החדש נקרא "טרו סאות'" (דרום אמיתי) והוא הדגל מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים כחול כהה (למעלה) ולבן, ומעוין גדול, המפוצל לשני דלתונים שונים, דלתון קמור מלמעלה ודלתון קעור מלמטה.
הדלתון הקמור צבוע בלבן, והקעור בכחול כהה.
מספר דגלים הוצעו במטרה לסמל את יבשת אנטארקטיקה:
גרהם ברטרם (Graham Bartram) מתבסס בהצעתו לדגל אנטארקטיקה על דגל האומות המאוחדות.
במרכז הדגל מפה בצבע לבן של היבשת, על רקע כחול.
הצבעים מסמלים נייטרליות (ובכך נוגדים את הטענות החופפות בשטחן של הממלכה המאוחדת, צ'ילה וארגנטינה לשטחים ביבשת).
הדגל הונף באנטארקטיקה לראשונה בשנת 2002 ביוזמת טד קיי (Ted Kaye), חבר האוגדה הווקסילולוגית הצפון אמריקאית, בבסיסי המחקר של הממלכה המאוחדת, ברזיל ואוקראינה, ובכך הפך למעשה הדגל לדגל רשמי (מכוח המנהג הבינלאומי).
הדגל שהוצע על ידי הווקסילולוג ויטני סמית (Whitney Smith) הוא דגל כתום (הצבע הכתום הוא הצבע הבינלאומי המסמל קריאה לעזרה - צבע זה בולט במיוחד אל מול צבע השלג).
הצבע הכתום נבחר בשל השוני שלו מיתר דגלי מדינות העולם.
הסמל על הדגל כולל את האות "A" המסמלת את שם היבשת בלועזית (Antarctica).
האות A ניצבת על צלחת, המסמלת את מיקום היבשת על פני כדור הארץ, ושתי ידיים המחזיקות את היבשת, מסמלות שימוש בדרכי שלום ביבשת.
הסמל שעל הדגל צבוע בלבן המסמל את צבעה של היבשת.
הסמל ממוקם בקרבת הניצב של הדגל, ולא במרכזו, וזה בשל הרצון שיראו את הסמל גם כאשר הדגל יתבלה בקצהו הרחוק מהניצב (דבר שקורה במהרה בשל הרוחות העזות הנושבות ביבשת).
דגל מוצע זה לא הונף מעולם באופן רשמי.
מרבית המדינות השונות הטוענות לשליטה על שטחים באנטארקטיקה משתמשות בדגלי הלאום של המדינות בבסיסיהן, אולם מספר מדינות הציעו דגלים לטריטוריות אלה:
דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה הוא נס לבן שבמרכז סמל הטריטוריה.
דגל הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת הוא דגל כחול שבקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) מופיע דגל צרפת.
במרכז הדגל מופיע סמל הטריטוריה.
דגל הפרובינציה הארגנטינאית טיירה דל פואגו הכוללת בתוכה גם את שטח אנטארקטיקה הארגנטינאית (מ- 25 מעלות מערב ועד 74 מעלות מערב) אומץ רשמית בשנת 1999 בעקבות תחרות שנערכה.
הדגל מציג ציפור אנטארקטית וכן את הצלב הדרומי.
פרובינציית אנטארקטיקה צ'ילנה המהווה חלק מאזור מגלאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (53 מעלות מערב עד 90 מעלות מערב).
בבירת הפרובינציה - פוארטו ויליאמס מניפים את הדגל של הפרובינציה עליו מוצג הצלב הדרומי מעל רכס הרים.
שטח חסות רוס (טריטוריה שניו זילנד טוענת לשליטה בה) מניפה רשמית את דגל ניו זילנד אולם היו מספר מקרים שהונף בטריטוריה הדגל בעיצובו של הוקסילולוג ג'יימס דיגנן (James Dignan) המתבסס על דגל ניו זילנד, כאשר לדגל צבע רקע שונה מזה של רקע דגל ניו זילנד.
צבע הרקע מייצג את ים רוס ואילו הפס הלבן בתחתית הדגל שהוצע על ידי דיגנן מייצג את מדף הקרח רוס.
דגלי המשנים למושל קנדה אושרו בשנת 1980 על ידי המושל הכללי של קנדה עבור המשנים למושל.
כל אחד מהדגלים כולל את סמל הפרובינציה וסביבו עשרה עלי עץ אדר מוזהבים, שעליה כתר מלכותי על רקע כחול, למעט דגלי המושלים של נובה סקוטיה (ששימרה את הדגל הבריטי המושחת בסמל הפרובינציה) וקוויבק (אשר מציג את סמל הפרובינציה במרכזה של דסקה לבנה על דגל כחול ללא עלי האדר).
נס המשנה למושל מונף מעל בית המשנה למושל או משרדו, וכן באתרים בהם הוא מבקר; כמו כן הדגל מונף בחזית מכוניתו של המשנה למושל.
נס המושל לא יונף על כנסייה בו נמצא המשנה למושל, וכן לא יורד לחצי התורן בעת אבל.
עם מותו של המשנה למושל מורד הדגל, ועם השבעת משנה חדש מונף הדגל מחדש.
הדגל לעולם לא יונף בתוך בניין.
דגלי המושלים מדינות אוסטרליה הם הדגלים האישיים אשר בשימושם הרשמי של מושלי המדינות המרכיבות את אוסטרליה המייצגים, כל אחד בנפרד, את ראש המדינה (צ'ארלס השלישי, מלך אוסטרליה).
למעט דגל מושל קווינסלנד, מקורם של הדגלים בשינויים החוקתיים אשר חלו בשנות השבעים ושנות ה-80 של המאה ה-20 במדינות אוסטרליה.
בעבר, מושלי המושבות הבריטיות הניפו כדגלם האישי, את דגל הממלכה המאוחדת מושחת במרכזו בסמל המושבה, על מנת לציין את מעמדו כמשנה למלך ונציגו של הכתר במושבה.
במושבות האוסטרליות של אז, דגלי המושלים היום מושחתים בסמל המושבה מוקף בזר עלי דפנה.
גם לאחר איחוד אוסטרליה, כאשר המושבות לשעבר הפכו למדינות בחבר העמים, המשיכו מושלי המדינות להניף את דגלם הישן.
במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, המדינות (למעט מדינת קווינסלנד) הפנו עורף למודל הקולוניאלי הבריטי, לצד השינויים החוקתיים של אותה תקופה אשר הגיעו לפסגתם עם חוק אוסטרליה, 1986 אשר סיים את מעמדן של המדינות כמושבות עצמאיות של הממלכה המאוחדת.
מאז אישורו של החוק, מערכת היחסים בין מושלי המדינות לבין ממשלת הממלכה המאוחדת פסקה והמושלים הפכו לנציגיה של המלכה, כל אחד במדינתו הוא.
דגלי המושלים של רוב המדינות הם למעשה דגלי המדינות בתוספת כתר אדוארד הקדוש מעל סמל המדינה.
כיוון ובדגלי ויקטוריה וקווינסלנד כבר משובץ הכתר, אימצו המדינות הללו גרסאות שונות: דגל מושל ויקטוריה הוא דגל המדינה אשר שדהו זהוב (במקום כחול) וכוכבי צלב הדרום מופיעים באדום, בעוד שמושל קווינסלנד עודנו מניף את היוניון ג'ק המושחת הישן.
דגל מושל ניו סאות' ויילס (15 בינואר 1981)דגל מושל ויקטוריה (18 באפריל 1984)דגל מושל קווינסלנד
דגל מושל אוסטרליה הדרומית 18 בספטמבר 1975דגל מושל אוסטרליה המערביתדגל מושל טזמניה פברואר 1977
דגלון החרטום הוא דגל ימי אשר מונף על חרטומה של הספינה.
לרוב הדגלון הוא גרסה של דגל הלאום, או אלמנטים מתוכו, אשר מונפת על ידי ספינות מלחמה.
דגלון החרטום מונף בדרך כלל, כאשר הספינה אינה מפליגה, עוגנת, מרותקת לרציף או כאשר הספינה מקושטת לאירוע טקסי.
הדגלון מונף על תורן המיועד לכך.
בחלק מציי המלחמה משמש הדגל הלאומי כדגלון החרטום, לרוב כאשר יש לצי גרסה ימית לדגל הלאום, כדוגמת דגל חיל הים הישראלי או הנסים הבריטיים.
כאשר הדגל הלאומי משמש גם כדגל הימי, קיימת גרסה לדגל המשמשת כדגלון חרטום.
דגלי יחידה בצבא הגנה לישראל נמצאים בשימוש רחב, בדומה לצבאות אחרים בעולם.
קיימים דגלים לכל זרוע וחיל כאשר בראשם דגל ראש המטה הכללי של צה"ל, דגל משרד הביטחון ודגל צה"ל.
דגלי הזרועות כוללים את דגל חיל האוויר, דגל חיל הים ודגל זרוע היבשה.
כמו כן קיימים דגלים לכל הפיקודים ואגפי מטכ"ל, בנוסף לאלו, ישנם גם דגלי חילות בהם חיל הרגלים, חיל השריון, חיל התותחנים, חיל האיסוף הקרבי, חיל הרפואה, חיל השלישות וחילות נוספים.
בחיל הרגלים הישראלי אף נהוג דגל ייחודי לכל חטיבה סדירה; גולני, צנחנים, הנח"ל, גבעתי וכפיר.
פקודת מטכ"ל 33.0602 מגדירה את הכללים ואת הנהלים לגבי דגלי יחידה בצה"ל.
הדגלים הרשמים טקסיים של היחידות מעוטרים, לרוב, בסרטי מערכה וביחידות מעוטרות גם באותות וציונים לשבח.
תרגילי סדר של דגלנים עם דגלי יחידות צה"ל הם אחד החלקים המרכזים של טקס הדלקת המשואות ביום העצמאות בהר הרצל.
כמו כן, במרכז טקס הדלקת המשואות נמצא מעמד העברת הדגלים, כאשר מועבר דגל צה"ל למשמרת לאחת מיחידות צה"ל, על ידי היחידה ששמרה עליהם בשנה הקודמת.
בצה"ל נמצא בשימוש פריט ייחודי טקסי נוסף שנקרא נס יחידה, סוגי היחידות שרשאיות לשאת נס יחידה הם חטיבות, אוגדות ובסיסי אימונים בזרוע היבשה, מפקדות קציני חיל ראשים, אגדים ומרכזים של חיל הלוגיסטיקה ושל חיל הטכנולוגיה והאחזקה, מערך ההגנה האווירית בחיל האוויר וכנפי ובסיסי חיל האוויר.
בחיל האוויר, לכל טייסת או יחידה מקבילה לטייסת, קיים דגל רשמי שעוצב על בסיס דגל חיל האוויר כאשר סמל טייסת מוטען במקום רונדל חיל האוויר במרכז הדגל.
הדגל מוצב, באופן קבוע בחדר של מפקד הטייסת.
בחיל הים, לכל שייטת קיים דגל רשמי שעוצב על בסיס דגל חיל הים כאשר סמל שייטת מוטען במרכזו של החלק הכחול של הדגל.
דגלי יחידות שנישאים על ידי הדגלנים בטקסים כמו החלפת פיקוד היחידה, טקס הדלקת המשואות ביום העצמאות וכו' הם דגלים רשמים טקסיים.
גודלם ויחס אורך ורוחב הם תיקנים ומוגדרים בפקודות מטכ"ל.
דגלים האלה עשויים מבד סאטן, עטורים בגדילים (פרנזים) באורך של 5 ס"מ, הסמלים על הדגלים הם רקומים.
התורן (המוט) של הדגל מעוטר בסמל צה"ל עשוי מתכת (בחיל האוויר ובחיל הים חלק מתרני דגלים מעוטרים בסמלי החיל).
דגלים לא רשמים ודגלי קישוט
בנוסף לדגלים הרשמיים, רוב היחידות הקטנות יותר לרוב גדודים בחטיבות זרוע היבשה, מאמצות לעצמם דגלי יחידה אשר מונפים בשטח היחידה או באירועים מיוחדים.
הדגלים האלה עשויים, בדרך כלל מבד פוליאסטר והסמלים עליהם מודפסים.
גודלם ויחס אורך ורוחב של הדגלים הלא רשמים ודגלי קישוט יכול להיות שונה מהתקן.
בדגל רשמי של החייל, יימצא סמל רקום של החייל במשולש העליון.
בדגלי יחידות שונות של החייל (בעיקר גדודים), הסמל של היחידה יימצא במשולש התחתון, קרוב לתורן (מוט, צד השמאלי של הקורא).
צבעי הדגל של חיל ההנדסה הקרבית - שחור וכתום, נבחרו בעקבות מבצע עמורה ("אדמה חרוכה") בו השמיד חיל ההנדסה את תשתיות הצבא המצרי בחצי האי סיני בעקבות הנסיגה ממנו אחרי מבצע קדש.
כתום מסמל את להבות הפיצוצים והשחור את האדמה החרוכה שהשאיר חיל ההנדסה.
דגל זה הוא הבסיס לדגלים השונים של יחידות החיל, כאשר על המשולש הכתום מוטבע סמל של כל יחידה.
הדגל הראשי והטקסי של החיל מורכב מהדגל החילי כאשר על המשולש הכתום מוטבע סמל החיל, והדגל מוקף בגדילים זהובים.
צבעי הדגל של מערך ההגנה האווירית נבחרו כאשר עבר המערך מחיל התותחנים לחיל האוויר בשנת 1970, צבעים כחול ושחור מסמלים שילוב חיל האוויר ושטח.
צבעי הדגל של חיל המשטרה הצבאית, כחול-אדום, הם "ירושה" מהמשטרה הצבאית הבריטית בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל, שם נטמנו זרעי החיל.
צבעי הדגל של פיקוד העורף, כתום-כחול, צבע כתום מוכר ברחבי העולם כצבע לחילוץ ולהצלה.
הדגל של חיל התקשוב עוצב כדגל המזכיר את דגלי איתות אשר חיילי קשר השתמשו בהם בראשית דרכו של צה"ל.
דגלי חטיבות סדירות של חיל הרגלים
תחת פיקוד נח"ל, בתקופות שונות, היו כ-10 גדודים.
בשונה משאר היחידות בצה"ל, את ראש התורן של דגל גדוד נח"ל היה מעטר סמל נח"ל ולא סמל צה"ל.
כל הדגלים של הגדודי נח"ל היו בצבע ירוק-כהה, בקנטון הדגל נמצא סמל הנח"ל עם מגל, בשליש השלישי מהתורן נמצא פס לבן עליו רקום גבעול של פרח או שיבולת.
את הדגלים עיצב אמציה כץ.
לפיקוד ההדרכה היו קיימים שתי גרסאות של דגלים:
גלריה של דגלי יחידות צה"ל
דִּגְלוֹנִיִּים (שם מדעי: Kuhliidae) הם משפחת דגים מסדרת הדקראים בתוכה סוג יחיד - דִּגְלוֹן (Kuhlia).
דגים אלה חיים במי האזור האינדו-פסיפי הטרופיים.
חלק מהמינים אנדמיים למימי הוואי.
חלקם מצליחים לשחות במים מליחים או אף במים מתוקים, אך רובם חיים בים.
דגים אלה קטנים יחסית (20 עד 50 סנטימטרים) ובעלי גופים כחולים עם סנפיר גבי נמוך מאוד, עיניים גדולות, ובעיקר זנב רחב בעל קצוות לבנים ושחורים, המזכיר במראהו דגל מתנפנף.
דגים אלה נאספים בקבוצות גדולות בימים רדודים וניזונים מדגים קטנים ומסרטנים.
הם יוצאים לציד לילי בעוד שהם נחים במחילות ביום.
מין דגלון קיפוני (Kuhlia mugil)
דגלי מרוץ הם דגלים בהם נעשה שימוש במהלך אירועי ספורט מוטורי, לרוב מרוצי מכוניות, מרוצי אופנועים וקארטינג, על מנת לתקשר עם הנהגים או הרוכבים ולהעביר להם מידע קריטי במהלך המרוץ.
השימוש בדגלים לסימון התחלה או סיום המרוץ נעשה מעמדת המרשל המרכזי.
דגלים נמצאים בעמדות נוספות לאורך המסלול על מנת לסמן לנהגים ולרוכבים סימונים הנוגעים הן למסלול כולו והן לחלקים מסוימים ממנו.
באופן רשמי לא קיימת מדיניות סימון בעזרת דגלים אוניברסלית.
עם זאת, מרבית איגודי הספורט אימצו לעצמם דגלים בעלי משמעות מרכזית המשמשים במרוצים השונים.
לדוגמה: דגל השחמט משמש בכל המרוצים כסימן לסיום המרוץ.
דגל שם משמעות מרוצים בפיקוח ה-FIA מרוצים בפיקוח ה-FIM אינדיקאר צ'אמפקאר נאסקאר ירוק התחלת המרוץ/סיום הגבלות בטיחותיות/אזור הטיפולים פתוח.
הקפה אחרונה מכונית בטיחות על המסלול רכב נוסע לאט מלפנים מכונית בטיחות על המסלול הקפה אחרונה קוד 60 עקיפה אסורה, יש להאט למהירות 60 קמ"ש אדום-צהובמשטח שברים/שמן על המסלול.
שברים/שמן על המסלול בורות סגורים שברים/שמן על המסלול המירוץ נעצר, נא לחזור לנקודת ההתחלה שברים/שמן על המסלול.
דגלי סטטוס משמשים כדי ליידע את כל הנהגים על המצב הכללי של המסלול במהלך מרוץ.
בנוסף, הדגלים הירוקים, הצהובים והאדומים המתוארים להלן עשויים להיות מוגדלים או מוחלפים באורות בנקודות שונות במסלול.
הדגל הירוק משמש בדרך כלל להזנקה של המרוץ.
במהלך המרוץ הדגל הירוק מצביע על סיום מגבלות (לדוגמה: דגל צהוב שהונף קודם לכן) וחזרה למרוץ באופן מלא.
בנוסף לנפנוף בדגל הירוק, במסלולים רבים ישנם אורות ירוקים המפוזרים המשמשים לסימון בנקודות שונות לאורך המסלול, במיוחד במסלולים האובליים.
כשהדגל הירוק מונף באחת מעמדות המרשל לאורך המסלול הדבר מסמן על סיום המגבלות עקב דגל צהוב.
דגל ירוק בכניסה לרחבת הטיפולים מסמן שהרחבה פתוחה לכניסת כלי רכב.
בנאסקאר, כשהדגל הירוק מונף יחד עם דגל צהוב, זה סימן להתחלת המרוץ תחת מגבלות בטיחות, כאשר ההקפות נחשבות לחלק מהמרוץ.
הדבר קורה כשהמסלול מתייבש לאחר עיכוב שנובע כתוצאה מגשם.
החל משנת 1980 בהזנקת מרוץ האינדיאנפוליס 500 נעשה שימוש בשני דגלים ירוקים במקביל, לצורך הניראות של ההזנקה.
החל משנות התשעים בחלק מהמרוצים מוזמנים ידוענים להזניק את המרוץ.
בחלק מהמרוצים של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) במקום דגל ירוק מנופפים בעת ההזנקה בדגל המדינה בה נערך המרוץ.
הנוהל כמעט ונפסק בעקבות המעבר להזנקה באמצעות רמזור אורות, אך עדיין מתקיים באופן מסורתי באירועים דוגמת מרוץ 24 השעות של לה מאן
הדגל הצהוב מתריע על קיומה של סכנה.
נפנוף בדגל הצהוב מחייב את הנהגים והרוכבים להאט.
השימוש בדגל נעשה בשל תאונה, רכב שנעצר על המסלול, שברים על המסלול או גשם קל.
ההתנהגות הנדרשת מהמתחרים בעת הנפת הדגל שונה מאוד בין התחרויות השונות.
באליפות הפורמולה 1 הנפת דגל צהוב בעמדת המרשל הראשי מעידה על סכנה לאורך המסלול.
קיימת חשיבות לאופן ההנפה של הדגל:
נפנוף בדגל יחיד מעיד על סכנה על המסלול.
הרמת דגל יחיד, ללא נפנוף, מעידה על סכנה בצידי המסלול.
נפנוף בשני דגלים במקביל מעיד על סכנה החוסמת את המסלול באופן חלקי או מלא.
הדבר מיידע את הנהגים על כך שייתכן שיש מרשלים על המסלול והם צריכים להיות מוכנים לבלימה מלאה.
שימוש בדגל הצהוב אוסר על הנהגים לבצע עקיפה, כל עוד הם לא עוברים בתחנה בה מונף דגל ירוק, המבטל את תוקפו של הדגל הצהוב.
כאשר מכונית בטיחות נמצאת על המסלול, בנוסף לדגל הצהוב מונף גם שלט עליו מופיעות האותיות "SC" (ראשי תיבות של המילים: Safety Car) בכתב שחור.
כשמערכת ההתרעות מבוססת על רדיו – הדיווח על מכונית בטיחות מתרחש באופן מיידי.
אם לא, השלט מונף ברגע שהמכונית עולה על המסלול, בליווי נפנוף בדגל צהוב.
לאחר שמכונית הבטיחות מפנה את המסלול, מונף דגל ירוק בכל התחנות לאורך המסלול.
במרוצי צ'אמפקר, כאשר מכונית בטיחות נמצאת על המסלול, יונף דגל צהוב יחד עם דגל לבן.
כאשר יש צורך בנפנוף בשני דגלים (סכנה החוסמת את המסלול או חלקו), אך אין צורך במכונית הבטיחות יונף בכל התחנות שלט המסמן עליו כתוב "VSC" - מכונית בטיחות וירטואלית.
במקביל, יופעלו שלטים מוארים עליהם מופיע כיתוב זהה באור צהוב מהבהב.
במהלך קיומה של מכונית בטיחות וירטואלית אסורה העקיפה, למעט במקרה שנהג נכנס לרחבת הטיפולים או שנהג מאט בשל בעיה שאינה קשורה לדגל הצהוב.
הקבוצות והנהגים יקבלו התראה של בין 10 ל-15 שניות לפני שהדגל הירוק יונף שוב.
במרוצי צ'אמפקר נעשה שימוש גם בדגל צהוב עם P שחורה כדי להודיע למתחרים שישנם בורות מלפניהם ושעליהם לנקוט בזהירות.
דגל צהוב - מסלול מלא
במרוצי אליפות העולם במרוצי סיבולת (WEC) מנהל המרוץ יכול להכריז על מצב של "דגל צהוב - מסלול מלא" (Full-Course Yellow או בקיצור FYC), בהתאם לשיקול דעתו.
במקרה זה יונף דגל צהוב לצד שלט עליו נכתב FYC.
ברגע שהשלט מונף על כל המכוניות להאט עד למהירות מקסימלית של 80 קמ"ש ולשמור על רוח מהמכוניות מלפנים ומאחור.
עקיפה אסורה עד להנפת הדגל הירוק.
במרוץ 24 השעות של לה מאן תיתכן האטה חלקית.
אזורי האטה חלקיים לאורך המסלול יסומנו על ידי סימונים אופקיים בתחילת ובסיום הקטע המוגבל ושלט "Next Slow" שיופיע בקטע המסלול שלפני אזור ההאטה.
המרשלים ינופפו בשני דגלים צהובים לצד הנפה שלט עליו נכתב "Slow".
על השלטים האלקטרוניים לצידי המסלול יופיעו האותיות "SZ" באור צהוב מהבהב.
כל הרכבים באזור ההאטה צריכים להאט עד למהירות של 80 קמ"ש, עד להנפת גדל ירוק נוסף.
מצב FYC מופעל גם באליפות הפורמולה אי.
המכוניות המתחרות מצוידות במגביל מהירות במקרה של FYC, המגביל את מהירות המכונית ל-50 קמ"ש.
עקיפה אסורה ועלולה להוביל לענישה.
בנוסף, על כל דקה תחת ה-FYC מופחת 1 קילוואט שעה מהקצאת האנרגיה של המתחרים.
בנאסקאר ובאינדיקאר דגל צהוב יחיד המונף בעמדת ההתחלה מסמל מעבר לנהיגה תחת מגבלות.
מכונית הבטיחות תכנס למסלול ותסע בראש טור המכוניות במהירות קבועה ומופחתת.
במסלולים אובליים אורות צהובים מהבהבים לאורך המסלול יופיעו בנוסף לדגל בנקודת ההתחלה.
עקיפה אסורה ללא הסכמה הדדית, למעט מכוניות שמאטות עקב בעיות מכניות.
דגל צהוב מקושט מסמן שנותרה עוד הקפה אחת עד להנפה חוזרת של הדגל הירוק.
במרוצי אינדי דגל צהוב יחיד מסמן סכנה מקומית.
במקרים אלה מכונית הבטיחות לא נכנסת למסלול וכללי הזהירות חלים רק על אותו החלק של המסלול.
דגל ירוק יונף לאורך שאר החלקים של המסלול.
שני דגלים צהובים בעמדת הזינוק מסמנים זהירות לאורך כל המסלול.
במרוץ אופנועי שלג הדגל הצהוב מונף בנקודת הסכנה או בסמוך אליה.
לאחר שהמתחרה עובר את הדגל המרוץ נמשך כרגיל, אך המגלשיים של אופנוע השלג חייבים להישאר על הקרקע.
במרוצים הנערכים על מים פתוחים הדגל הצהוב מסמן כי אחד הרוכבים שקע במים, אך המרוץ נמשך כרגיל.
בסדרת מרוצי 24 השעות, במקום דגל צהוב - מסלול מלא, נעשה שימוש בדגל "קוד 60".
כשהדגל מונף כל הנהגים חייבים להאט את המכונית למהירות מקסימלית של 60 קמ"ש ואסורה העקיפה.
דגל צהוב נמצא בשימוש במרוצים אלו במטרה להתריע על סכנות מקומיות.
במרוצים של צ'אמפקר נעשה שימוש לאותה מטרה בדגל "קוד 35".
דגל מפוספס בצבעי צהוב-אדום הוא דגל המוצג בתחנה מסוימת לאורך המסלול.
הדגל מצביע על שינוי בתנאי המסלול שעלול לגרום להקטנת האחיזה וכתוצאה מכך לאיבוד שליטה.
בדרך כלל מדובר כאשר על המסלול יש כתמי שמן, נוזל קירור, שברים קטנים או חול.
הולכה של הדגל קדימה ואחורה (ללא נפנוף) משמעותה שחיה קטנה נמצאת על המסלול.
במרבית המרוצים השימוש בדגל זה נעשה במשך שתי הקפות בלבד.
במרוצים של אינדיקאר ישנו גם דגל אדום עם צלב אלכסוני צהוב המסמן על בורות סגורים במסלול.
במרוצים של צ'אמפקאר ישנו גם דגל אדום-צהוב חצוי המודיע בפני המתחרים שהמרוץ נעצר וכי עליהם לחזור לנקודת ההתחלה.
דגל אדום מוצג כאשר התנאים מסוכנים מידי מכדי להמשיך במרוץ.
בעת הנפת דגל אדום הרכבים מונחים להיכנס באופן מיידי לאזור הטיפולים או לעצור בנקודה מסוימת על המסלול עצמו, תלוי בסוג המרוץ.
בחלק מהמקרים ייתכן והמכוניות ידרשו לעצור מיידית, כל אחת במקומה הנוכחי באותה העת.
ישנם סכנות רבות שיכולות להוביל לעצירה חלקית או מוחלטת של מרוץ.
גשם כבד, ברקים, חושך, חסימת מסלול (כתוצאה משברים, מים או מכונית בטיחות), מכונית שעולה באש, תאונה רבת משתתפים (במיוחד תאונה בה יש פצועים קשה או תאונה שגרמה לנזק לקירות, גדרות הבטיחות או למסלול עצמו, באופן המחייב טיפול מיידי), כל אלו עלולים לגרום לשופטי המרוץ להחליט על שימוש בדגל האדום.
בחלק מסדרות המרוצים הדגל האדום משמש לעצירה זמנית של המרוץ, כאשר המרוץ נמצא קרוב לסיום וקיים חשש שהזמן שייקח לטפל בבעיה יהיה ארוך ממספר ההקפות שנותרו עד לסיום.
במקרה זה יעצר המרוץ, גם במקרים שבשלבים מוקדמים יותר של המרוץ לא היה נשלף עבורם הדגל האדום, אלא הצהוב.
במקרים אלה המכוניות מונחות להסתדר בשורה בנקודה מסוימת במסלול, בדרך כלל קרוב לנקודת האירוע.
באירועים מסוימים כמו מרוץ הספרינט אול-סטאר של הנאסקאר הדגל האדום משמש להפסקת המרוץ בזמנים שנקבעו מראש.
במקרים אלו המכוניות מופנות לאזור הטיפולים, שם מותר לבצע בהם טיפולים שונים במהלך זמן זה.
בעיה בזינוק הדורשת הזנקה מחדש תסומן באמצעות נפנוף בדגל אדום ודגל צהוב במקביל.
לעיתים, יעשה שימוש בדגל המורכב משני משולשים האחד צהוב והשני אדום, שיוצרים ביחד מרובע.
הנהגים יחזרו לעמדות הזינוק לשהם להתחלה חוזרת.
מקצי האימון והדירוג בנאסקר מסתיימים בהנפה של דגל אדום ודגל שחור במקביל.
במרוצי צ'אמפקר נעשה שימוש גם בדגל אדום עם P שחורה המסמן על בורות סגורים במסלול.
בפורמולה 1 דגל לבן מונף בפנייה האחרונה ובסמוך לכניסה לאזור הטיפולים בסיום האימונים החופשיים בימי שישי ושבת.
נהגים מורשים לצאת להקפה אחת אחרונה לאחר הנפת הדגל.
במרוצים המפוקחים על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) דגל לבן מצביע על נוכחות של רכב סיוע על המסלול דוגמת אמבולנס, כבאית, רכב ייבוש וכו' או על נוכחות של רכב הנוסע במהירות איטית במיוחד בהמשך אותו הקטע במסלול.
באינדיקאר הרמת דגל לבן מציינת שהרכב נוסע במהירות שהיא 1/3 או יותר מהמהירות המותרת.
נפנוף בדגל הלבן מצביע על נסיעה במהירות איטית ב-1/3 מהמהירות המותרת.
במרבית המרוצים האמריקאיים נפנוף בדגל לבן מסמן את התחלת ההקפה האחרונה במרוץ.
בMotoGP דגל לבן משמש להתרעה עבור הרוכבים מפני גשם.
במרוצים של צ'אמפקאר ואינדיקאר ישנם גם דגלים לבנים מיוחדים המתריעים על מכונית בטיחות על המסלול (בדומה ללוחית SC המוצגת עם הדגל הצהוב).
בצ'אמפקאר הדגל הוא לבן עם קו אלכסוני אדום ואילו באינדיקאר הדגל הוא לבן עם צלב אדום (מזכיר בצורתו את דגל אנגליה).
דגל שחור מסמן למתחרה להיכנס לאזור הטיפולים.
בדרך כלל הדבר מלווה בעונש על אי ציות לכללים, אך יכול שהדבר מסמן על בעיה מכנית חמורה, נזילת שמן, נזק לגוף הרכב, מכסה מנוע רפוי, פגוש נגרר או כל נזק אחרי שעלול לפגוע במתחרה או במתחרים אחרים.
במקרים מסוימים הדגל השחור מסמן לנהג להיכנס לאזור הטיפולים במקרה והרדיו שלו לא פועל .
במרוצים המפוקחים על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) הנפת הדגל השחור משמעותה פסילה מיידית של נהג מסוים.
מספר הרכב של הנהג הפסול יונף על שלט בקו הסיום.
במרוצים הנערכים בצפון אמריקה, כאשר מונף דגל שחור מסיבות משמעתיות על הנהג לחזור לאזור הטיפולים לצורך ביצוע עצירת ענישה.
נהג אמור לקבל דגל שחור על נסיעה במהירות איטית באופן לא סביר, גם אם אין לו פגיעה מכנית הנראית לעין.
במקרים אלה, הצוות הטכני מקבל הזדמנות לבדוק ולתן את הבעיות, אם ישנן.
אם גם לאחר התיקון הנהג לא מצליח להגיע למהירות מינימלית, יסומן לו שוב בדגל השחור והוא יאלץ לעצור עד לסיום המרוץ.
במרוצי אופנועי-שלג הדגל השחור מונף בשלושה שלבים עד לפסילה: הדגל הראשון מסמן אזהרה לנהג, הדגל השני מסמן ענישה של הקפה אחת והדגל השלישי מסמן פסילה.
דגל שחור מונף במקרה של מגע בכוונה לפגוע במתחרה אחר.
דגל שחור-לבן חצוי מונף מסמן התנהגות לא ספורטיבית של נהג במהלך מרוץ.
הדגל יונף כאשר מתחרה ינסה להוריד מתחרה אחר מהמסלול בכוונה או אם המתחרה יוצא מרכבו ויוזם מריבה עם מתחרה אחר.
בנוסף, הדגל יכול לסמן לנהג על חריגה מגבולות המסלול המותרים.
בחלק מהמרוצים, דוגמת נאסקאר ואינדיקאר לא נעשה שימוש בדגל זה.
הדגל השחור החלק משמש גם לסימון על התנהגות בלתי ספורטיבית של מתחרה.
דגל שחור עם עיגול כתום
דגל שחור עם עיגול כתום במרכזו מסמן על פגיעה מכנית חמורה או פגיעה במרכב הרכב המסכנת נהגים אחרים ומחייבת את המתחרה להיכנס לרחבת הטיפולים.
בחלק מהמרוצים משמש הדגל על מנת לסמן לנהג כי הוא חורג מ"רמת הקול המותרת".
דגל שחור עם צלב לבן
דגל שחור עם צלב לבן יונף ביחד עם שלט עליו יופיע מספר הרכב אליו מכוונת האזהרה.
בדגל זה נעשה שימוש לאחר שמתחרה מתעלם מהדגל השחור הרגיל במשך זמן.
במרוצי האינדיקאר הנפת הדגל משמעותה פסילה מיידית של המתחרה, בעוד שבנסקאר הפסילה תתבטל אם המתחרה יכנס לעצירה ברחבת הטיפולים.
התעלמות מהדגל השחור או מדגל הצלב השחור-לבן בכוונה עלולה לגרום לפעולה משמעתית שלאחר המירוץ בנוסף לפסילה מהמירוץ.
במרוצי הנסקאר הצלב בדגל הוא אלכסוני ואילו באינדיקאר הצלב הוא צלב רגיל.
דגל כחול חלק מסמן למתחרה כי רכב מהיר ממנו מגיע מאחור ועליו לזוז הצידה ולאפשר למתחרה המהיר יותר לעקוף.
במרבית התחרויות אין חובה לציית לדגל כחול, אך זהו חלק מהנימוס המקובל בין מתחרים.
ישנם מרוצים בהם התעלמות מדגל כחול יכולה להוביל לענישה, כולל כניסה לאזור הטיפולים עד לסיום המרוץ.
בפורמולה 1 התעלמות מנפנוף בדגל כחול שלוש פעמים ברציפות יכולה להוביל לעונש עצירה.
הדגל הכחול יכול למש גם כאזהרה לנהג על כך שרכב אחר מנסה לעקוף אותו.
בפורמולה 1 דגל כחול או אורות כחולים נמצאים ביציאה מאזור הטיפולים ומתריעות לנהגים במקרה שרכב אחר מגיע.
ישנם מרוצים בהם לא נעשה שימוש בדגל כחול כמו מרוצי ראלי וראלי-קרוס.
בנאסקאר, הדגל הכחול מסמן לנהג על מפגע שלא ניתן לראות מאחוריו, ובמקומו מסמן דגל כחול עם קו אלכסוני בצבע צהוב על רכב מהיר המגיע מאחורי הנהג.
דגל השחמט מונף על קו ההתחלה/סיום ומסמן על סיום המרוץ.
בחלק מהמסלולים דגל נוסף יונף במקביל באחת העמדות לאורך המסלול, בדרך כלל בצידו המרוחק של המסלול.
לאחר הנפנוף בדגל המתחרים נדרשים להאט את מהירות הנסיעה למהירות בטוחה ולחזור לאזור הטיפולים, לפאדוק או לאזור רחבת הפודיום, תלוי בתחרות.
השימוש בדגל משובץ מיוחס למרוצי סוסים ולמרוצי אופניים שנערכו בצרפת במאה ה-19, אך אין לדבר הוכחות.
השימוש המתועד הראשון של שימוש בדגל לסיום מרוץ הוא ממרוץ גביע ונדרבילט שהתקיים בשנת 1906 בלונג איילנד, ניו יורק.
אין עיצוב אחיד לדגל המשובץ, המורכב מריבועים או מלבנים בשחור-לבן לסירוגין המסודרים בתבנית שחמט.
המספר, הגודל והפרופורציות ברוחב האורך של המלבנים משתנים מדגל אחד למשנהו.
בדרך כלל קיים מלבן שחור בפינה של הדגל הקרוב לחלק העליון של מוט הדגל.
לעיתים לוגו של ספונסר מוטבע במרכז הדגל המשובץ.
במרוצי פורמולה 1 ונאסקאר מונף דגל משובץ יחיד כדי לאותת על סיום המירוץ.
באינדיקאר מנופפים שני דגלים משובצים יחד, מסורת שהחלה במרוץ האינדיאנפוליס 500 בשנת 1980. אם המרוץ מסתיים תחת מגבלות בטיחות יונף דגל משובץ יחד עם דגל צהוב.
במרוצי הנאסקאר קיימת מסורת של הדגל המשובץ מודפס שם המסלול ותאריך המרוץ, מסורת שהתפשטה גם למרוצי האינדיקאר.
הדגל משמש לצילומי הנהג המנצח לאחר המרוץ ולאחר מכן מוענק לקבוצה המנצחת יחד עם הגביע.
קבוצות תולות את הדגלים במטה הקבוצה, בדומה לקבוצות בענפים אחרים התולות דגלי אליפות באצטדיון הקבוצה.
החל משנת 2017 בנאסקאר החלו לעשות שימוש בדגל משובץ בצבעי ירוק-לבן לסיום הקפה במרוץ.
במרוצים נוספים נעשה גם כן שימוש בדגלים על מנת ליצור קשר או להעביר מידע לנהגים.
הדגלים שמשמשים למרוצי אופנועים וקארטינג, כמו גם למרוצי מכוניות, הם דגלי השחמט, הירוק, הצהוב, האדום, הלבן, השחור, הכחול ובפסי צהוב-אדום (בעוד שבמרוצי מכוניות ובקארטינג מצביע על שינוי בתנאי המסלול, במרוצי אופנועים מזהיר מפני סכנת מפולת).
ישנם גם דגלים מיוחדים המשמשים במרוצים הייחודיים להם בלבד:
דגל הצלב האדום: מציין שנדרש טיפול רפואי ליד עמדת הרחבה.
כאשר מונף יחד עם דגל אדום, מתריע שיש אמבולנס על המסלול.
דגל לבן עם צלב אלכסוני אדום: מצביע על שינוי בתנאי המסלול כתוצאה ממזג האוויר.
מזכיר בצורתו את דגל אלבמה.
דגל אדום עם צלב אלכסוני לבן: מתריע שיש מכונית בטיחות על המסלול.
דגל צהוב עם צלב אלכסוני שחור: מסמל את ההקפה האחרונה במרוץ.
דגל שחור עם מסגרת לבנה: מודיע עבור מתחרה לעזוב את רחבת המרוץ.
דגל לבן עם V שחורה: מודיע על ראייה לקויה של מתחרה.
משמש רק בפסטיבל מרוצים של "האי מאן TT" המתקיים באי מאן.
דגל לבן עם S שחורה: מזהיר מפני קרני השמש.
דגל צהוב עם קו אלכסוני שחור: מסמל את ההקפה האחרונה במירוץ.
משמש במרוצי אופני מסלול בלבד.
דגל כחול עם צלב אלכסוני אדום: מסמל עבור מתחרה שעשה סיבוב למטה לעבור דרך הבורות.
דגל ירוק עם שבר צהוב: מסמל על התחלת מרוץ כוזבת.
דגל ריבועים שחור-צהוב: מתריע על תקרית במסלול המחייבת את המתחרה הראשון שמגיע לקו הסיום להאט כדי למתן את הקצב של שאר המתחרים.
דגל שחור עם עיגול אדום: מתריע על בעיות ברכב.
דגל לבן-שחור חצוי: מתריע על התנהגות לא נאותה.
זוהי רשימת הדגלים של מדינות העולם הערבי וכן דגלים של ישויות, טריטוריות וארגונים ערביים.
בין המאפיינים של דגלים אלו ניתן למנות את השימוש בצבע הירוק, שהוא סמל לאסלאם.
כמו כן נפוצים בדגלי ערב צבעים פאן-ערביים (אדום, שחור, לבן וירוק).
הסמלים העשויים להיות נפוצים בדגלי מדינות ערב כוללים כוכבים, סהרונים או כיתובים כמו השהאדה והתכביר.
דגל ארגוןהליגה הערביתהארגון לשיתוף פעולה אסלאמיהמועצה לשיתוף פעולה במפרץאיחוד המגרב הערבי
דגל שטח הסבר דגל סומלילנדאזור בריבונות סומליה.
האזור מתפקד דה פקטו כמדינה ריבונית, אך היא אינה מוכרת על ידי שום מדינה אחרת או ארגונים בינלאומיים, מלבד הרפובליקה הסינית.
דגל פונטלנדאזור אוטונומי בצפון-מזרח סומליה, שדורש להרחיב את האוטונומיה שלו (ולא מבקש להיפרד מסומליה).
דגל אנג'ואןאי באוקיינוס ההודי ששייך לאיי קומורו, ונהנה כיום מאוטונומיה, אך שואף לעצמאות.
דגל הרפובליקה הערבית הדמוקרטית הסהרהתחת ריבונות מרוקו.
מדינה שהכריזה על קיומה באופן חד צדדי ואינה מוכרת בינלאומית.
היא חברה באיחוד האפריקאי, אך אינה חברה באו"ם.
רק כ-36 מדינות מכירות בה.
כל מוסדות המדינה נמצאים בעיר טינדוף, בדרום מערב אלג'יריה.
דגל פלסטיןידועה רשמית כ"הרשות הלאומית הפלסטינית".
כל מדינות ערב מכירות ברשות הפלסטינית כמדינה, וישראל דוחה את הקמתה של ישות זו.
לפלסטין יש מעמד של משקיפה באו"ם (אין לה מושב כמדינה ריבונית מלאה).
דגל מחוז אהוואזטריטוריה באיראן שתושביה שואפים להיפרד מאיראן, כי רובם ערבים, ולא פרסים.
תנועת המאבק הערבית לשחרור אהוואז מובילת המאבק לעצמאות דגל חבל כורדיסטן בעיראקאזור בצפון עיראק שנהנה מאוטונומיה ודורש עצמאות והיפרדות מעיראק.
דגם סדברי הוא מודל חינוכי בזרם החינוך הדמוקרטי, שנקרא על שם בית הספר סדברי ואלי שבארצות הברית.
אותו בית הספר, שנוסד ב־1968, היווה מקור השראה לבתי ספר ומוסדות חינוכיים רבים וכיום ישנם למעלה מ-40 בתי ספר בדגם סדברי ברחבי העולם.
ארבעה פועלים בישראל: סאדברי ירושלים, בית הספר כנף ברמת הגולן בית הספר סאדברי עמק האלה בנתיב הל"ה ובית הספר סאדברי כפר סבא.
בתי ספר בדגם סדברי פועלים על פי הנחות יסוד שונות בבסיסן מבתי הספר הקונבנציונליים של מערכת החינוך הממלכתית.
אף על פי שקיים דמיון רב בין בתי ספר בדגם סדברי ובין בתי ספר דמוקרטיים אחרים, ישנם פנים של הדגם שמפרידים את בתי הספר הללו מבתי ספר דמוקרטיים אחרים ובתי ספר פתוחים, בהם: זכויות שלא ניתנות לוותר עליהן.
מידת החופש החינוכי של הדגם, בו שיעורים אינם מקבלים מקום מיוחד במסגרת בית הספר ואין ניסיון למעקב מבוקר אחרי התקדמות התלמידים.
ניהול ללא התערבות ישירה מצד הורי התלמידים (דבר שמתבטא בעיקר בכך שלהורים אין קול באספה הדמוקרטית שמנהלת את בית הספר, בה משתתף הצוות החינוכי יחד עם תלמידי בית הספר -- למעט ב"אספת" העמותה שמתכנסת פעם בשנה והקובעת את המדיניות הכללית של בית הספר, לרבות המסגרת התקציבית ובה משתתפים גם ההורים).
אין הפרדה בין קבוצות גיל שונות.
על אף שאין דוקטרינה או איגוד השולטים בבתי ספר בדגם סדברי או קובעים אם בית ספר פועל על־פי הדגם, בתי ספר רבים בחרו בחופשיות להגדיר את עצמם כבתי ספר בדגם סדברי.
רוב בתי הספר האלה שומרים על קשרים טובים אחד עם השני, ומכירים באחווה כל־שהיא ביניהם.
כל בית ספר בדגם סדברי מנוהל על ידי אספת בית ספר, בדרך כלל על בסיס שבועי.
אסיפות אלה מבוססות במקור על אסיפות העיירה המסורתיות של ניו-אינגלנד, האזור בו נוסד הדגם.
רוב בתי הספר מנהלים את אספה זו באמצעות כללי הסדר של רוברט, עם יושב ראש המנהיג את האספה ומזכיר שאחראי לרשום פרוטוקול.
כל ניהולו של בית ספר סדברי נופל בסופו של דבר תחת סמכותה של אספת בית הספר.
סדר היום השבועי יכול לכלול בין השאר שינויים לחוקי בית הספר, ענייני תקציב ושימוש בכספי בית הספר והעסקה ופיטורין של אנשי צוות.
כל חברי האספה הנוכחים מקבלים קול שווה וכמעט כל החלטה נעשית בהצבעת רוב פשוטה.
כדי להימנע מעומס מיותר של פרטים קטנים באסיפות, אספקטים מסוימים של ניהול בית ספר סדברי מועברים לטיפול של גופים אחרים.
בין גופים אלה נמצאים פקידים מנהלתיים (שנבחרים לתפקיד מתוך כלל חברי אספת בית הספר), ועדות בהן לוקחים חלק חברי אספה המתנדבים לתפקיד ותאגידים שמוסמכים על ידי אספת בית הספר לטיפול בתחומי עניין מוגדרים (כגון מחשבים, חיות, אומנות, מדע, ועוד).
באספת בית הספר חברים כל התלמידים ללא יוצא מן הכלל וללא הבדל גיל, כמו גם כל חברי הצוות המועסקים על ידי בית הספר, שהם מבוגרים.
בבתי ספר בדגם סדברי, ההשתתפות בניהול בית הספר נחשבת לזכות בסיסית של כל חברי הקהילה, אך איננה חובה.
ההנחה היא שמי שיש לו עניין להשתתף בניהול בית הספר, מכל סיבה, ייקח חלק מרצונו החופשי באספה ובגופים הנגזרים ממנה.
במצבים שבהם חבר אספה מבצע עבירה כנגד חוקי ונוהלי בית הספר, לרוב בתי הספר במודל סדברי יש ועדה שמטפלת בתלונות בדבר העבירה, אם כי ישנם בתי ספר קטנים וצעירים בהם אספת בית הספר מטפלת במקרים שכאלה באופן ישיר.
עבירה מתרחשת לדוגמה כאשר חבר אספה מציק למישהו או עוסק בפעילות מסוכנת או כשאיננו ממלא באופן מלא ונכון תפקיד שהואצל אליו על ידי חברי האספה.
כאשר ישנה ועדה שיפוטית, לרוב מדובר בוועדה שנפגשת כל יום או כמעט כל יום.
הוועדה מורכבת על ידי תלמידים וצוות, כאשר לרוב ישנם מספר תלמידים ואיש צוות אחד או שניים בלבד.
בדרך כלל, יש פרוצדורה קבועה לטיפול בתלונות, ורוב בתי הספר מתבססים על כללים שמכבדים את רעיון ההליך ההוגן בחוק.
לרוב ישנה דרישה חוקית מהוועדה שתבצע חקירה, שימוע, משפט וגזר דין וקיימת אפשרות לערעור.
רוב בתי הספר במודל סדברי פיתחו במרוצת השנים ספרי חוקים המתארים את מדיניות בית הספר ומתייחסים בעיקר לכללי בטיחות והתנהגות ולהתנהלות מוסדות בית הספר.
כל החוקים האלה נתונים לביקורת מצד אספת בית הספר וכל תלמיד או חבר צוות יכול להגיש הצעה לאספה לשנות את תוכנם.
לבתי ספר רבים יש לצד הוועדה השיפוטית גם פקיד האחראי לטפל בתלונות לגבי תפקודם של חברי צוות ובעלי תפקיד.
בתי ספר בדגם סדברי בדרך כלל מקבלים כתלמידים ילדים ונוער החל בגיל 4 או 5 ועד גיל 18 או 19, אולם לעיתים קרובות קבלת תלמידים צעירים היא גמישה ולרוב בית הספר איננו מציב גיל מרבי בו מותר להישאר בבית הספר.
אין בדגם סדברי הפרדה בין התלמידים על פי גיל, וכך תלמידים בכל הגילים חופשיים לפעול, ללמוד, לשחק ולדבר עם תלמידים בגילים אחרים, כמו גם עם המבוגרים המרכיבים את הצוות החינוכי.
כך למשל באספות בית הספר יכול לקחת ילד בן שבע את תפקיד יושב הראש, ושיעורים מאורגנים יחד עם קבוצותיהם בהתאם לתחומי העניין והיכולות של תלמידים, בניגוד למקובל בבתי ספר קונבנציונליים בהם הרכב השיעורים מבוסס על הגיל ותו לא.
עירוב הגילים החופשי נובע מהתפיסות של הדגם לגבי שלמותו ועצמאותו של הילד בכל גיל, והראייה שהגיל איננו משקף בהכרח את כל תחומי העניין והיכולות של הילד.
בנוסף רואים תומכי הדגם את המצב בו אין הפרדת הגילים כמצב טבעי, המועיל ביותר ללמידה, והניסיון מראה שבמצב זה כל אדם יכול ללמוד רבות מהאינטראקציה עם אנשים בעלי תחומי עניין דומים ברמות הבנה שונות משלו.
בתי ספר בדגם סדברי טוענים שעירוב הגילים החופשי מגדיל בצורה ניכרת את כוח הלמידה וכוח ההוראה בבית הספר והוא יוצר סביבה אנושית אמיתית דמוית כפר.
תוצאה אחת מעירוב הגילים האמור היא, שכמות גדולה של ההוראה בבית הספר נעשית על ידי התלמידים.
להלן מספר אמירות על למידה על ידי הוראה בבתי ספר סדברי:
עמוד תווך מרכזי של דגם סדברי הוא ההכרח שלכל תלמיד תהיה חירות ואחריות חינוכית מלאה.
הדגם כופר באמונה הנפוצה והמקובלת (או שמא מיתוס) שיש סדרה קבועה וידועה של דברים שכל אדם חייב ללמוד במטרה להפוך למבוגר מוצלח.
התלמידים חופשיים לעצב לעצמם את היום שלהם מתוך האמונה שיש דרכים רבות בהן ניתן ללמוד ולמעשה מתוך התפישה שלמידה נעשית כל הזמן בלי תלות בפעילות מסוימת, ללא קביעה פרטנית של ערך לחומר כלשהו.
שיעורים ופעילויות בבתי ספר בדגם סדברי הם תמיד עניין של בחירה ורשות, ויכולים להעביר אותם תלמידים, חברי צוות, ובחלק מבתי הספר גם מתנדבים או מורים שכירים שאינם חברי קהילה סדירים ומובאים במיוחד מבחוץ.
לעיתים קרובות, ישנם אזורים בבית הספר המוקצים לפעילות מסוימת.
לדוגמה, יכול להיות חדר אמנות או מלאכה, חדר מוזיקה, חדר מחשבים או ספרייה.
אם כי רוב האזורים בדרך כלל חופשיים לשימוש של התלמידים כולם, יש ציוד ופעילויות שעבורם יש לעבור תהליך הסמכה רשמי כדי לוודא שהאדם יכול להשתמש בציוד או להשתתף בפעילות בצורה בטוחה.
לרוב בתי הספר בדגם יש מספר הסמכות, כמו הסמכה לשימוש במכונת תפירה או ציוד לעבודה בעץ.
הסמכות אלה נופלות בכלליות תחת אחריותם של תאגידי בית הספר להם שייך הציוד הייעודי.
בתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי טוענים שסמכות בעלת בסיס עממי יכולה לשמור על הסדר יותר ביעילות מאשר סמכות דיקטטורית, הן לממשלים והן לבתי ספר כאחד.
כן הם טוענים שבבתי ספר אלו השמירה על הסדר הציבורי קלה ויעילה יותר מאשר בכל מקום אחר, בעיקר כיוון שהתקנות והכללים השונים נקבעים על ידי הקהילה בכללותה.
האווירה כולה היא של שכנוע ושל משא ומתן במקום עימות.
בתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי טוענים שסימן ההיכר של האדם העצמאי הוא יכולתו לשאת באחריות והיות ואין דרך ללמד או להכשיר אדם אחר לעצמאות, אין טכניקה כדי להשיג או להעביר תכונות אלו.
לכן, הדרך היחידה שבן אדם הופך אחראי על עצמו היא להיות אחראי על עצמו בעצמו, ללא סייגים או תנאים.
בתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי טוענים שאצלם יחידת הבניה הבסיסית היא האדם האחראי, אשר תחושת החיים שלו נגזרת מהעובדה שהוא התגבר בכוחות עצמו על המכשולים, הטעויות והפיתויים אשר זרועים בדרכו, ואשר קיומו מקבל צורה כתוצאה ממאמציו היצירתיים.
בבתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי המשחק הוא חלק חשוב מחיי בית הספר ומתייחסים אליו ברצינות.
תומכי בתי ספר בדגם סדברי טוענים שהמשחק הוא תמיד רציני עבור ילדים, באותה מידה כמו עבור מבוגרים אשר טרם שכחו כיצד לשחק.
כמו כן, הם טוענים שמרבית הלמידה המתרחשת בבתי ספר אלה נעשה דרך המשחק.
כתוצאה מכך המשחק פורח בכל הגילים, ובוגרים המסיימים את בית הספר יוצאים לעולם עם היכולת לתת את כל כולם לכל דבר שבו הם עוסקים.
ובד בבד לצחוק וליהנות מהחיים.
מאפיינים של בית ספר דמוקרטי
מאפיינים מסוימים עלו תוך כדי הפעלתם של בתי ספר סדברי במשך שנות קיומם:
בתי ספר סדברי הם בדרך כלל א-פוליטיים.
הם בתי ספר בהם הם במודע אינם מקדישים תשומת לב להשקפות הפוליטיות של האנשים אשר מבקשים להיות חברי קהילת בית הספר: לחברות מפלגתית, לפילוסופיה, למעמד, למאפיינים כלשהם אשר מפרידים בין פלוגות פוליטיות בחברה.
הם אינם מאפשרים קיום פעילות פוליטית בקמפוס של בית הספר.
הסיבה לכך הוא הרעיון, המיושם בבית הספר הציבורי בארצות הברית, שאנשים בעלי דעות פוליטיות וחברתיות אשר לא נפגשות, מסוגלים לעבוד במפעל משותף בו יש להם יעדים משותפים אחרים מהיעדים הפוליטיים.