tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
20 דקות לאחר רעידת האדמה העיקרית התרחשה רעידת המשנה החזקה הראשונה במגניטודה 4.6, ובמשך הימים הבאים התרחשו מספר רעידות משנה נוספות במגניטודה גבוהה מ-4.0. רוב רעידות המשנה התרחשו מזרחית למוקד רעידת האדמה העיקרית בגלג'יק.
ההערכות הראשונות של כ-40,000 קורבנות התבררו כמופרזות, ובסיום פעולות החילוץ קבעו הרשויות הטורקיות כי מספר ההרוגים כתוצאה מרעידת האדמה עמד על 17,480 בני אדם ו-505 נעדרים.
לנתונים יש להוסיף מספר בלתי ידוע של חסרי קורת גג שאיבדו את חייהם במשך החורף של 1999–2000. מספר הפצועים הוערך ב-43,953 בני אדם ואילו מספרם של חסרי קורת גג הוערך בכ-600,000 (החששות הראשונים דיברו במיליון איש לפחות).
מדינות רבות חשו לעזרתה של טורקיה ומשלחות חילוץ מ-12 מדינות הגיעו לאזור האסון.
גם משלחת ישראלית של פיקוד העורף שזכתה להערכה רבה על פועלה, השתתפה במאמצי ההצלה, ואף חילצה את הילדה הישראלית שירן פרנקו מהריסות בניין.
באזור הוקמו ערי אוהלים למען הפליטים, וההרוגים נקברו בקברי אחים על מנת למנוע התפשטות מחלות במזג האוויר החם של חודש אוגוסט.
גם הנזק לרכוש היה עצום.
למעלה מ-100,000 בניינים, רובם בתי מגורים, קרסו במהלך רעידת האדמה ולאחריה, או שהרשויות נאלצו להרסם בשל הנזק הרב שנגרם להם.
רוב הבנינים שנפגעו באורח חמור היו בני 4 עד 8 קומות ונבנו בשיטת ההרכבה במקום (Prefabricated buildings).
הסתבר כי בנינים אלה, אשר קרסו בצורה אנכית אופיינית, כמו גם בנינים אחרים, נבנו אגב סטיה מהתקנים המתחייבים מרגישותו של האזור לפעילות סייסמית ומהוראות החוק.
עוד הסתבר כי בבניית רבים מהבנינים נעשה שימוש בחומרי בנייה בלתי מתאימים או מאיכות נמוכה, כי איכות הביצוע עצמו הייתה ירודה, וכי בנינים רבים הוקמו על העתקים פעילים במודע ובהיתר הרשויות.
חוקרים אשר בחנו את הנזק, התרשמו כי הבתים שהוקמו בשנים האחרונות לפני קרות רעידת האדמה סבלו מהנזק הכבד ביותר, ומכך הסיקו על התדרדרות בנורמות הבניה במדינה.
גם מבנים ומתקני התעשייה המרוכזים בצפיפות באזור ספגו נזקים כבדים.
נזק קשה נגרם לתשלובת בתי הזיקוק של "טיפרש" שכלל התמוטטות מבנים, מגדלי קירור ומנופים וכן פגיעה קשה בצנרת הנפט.
אש שפרצה במקום השתוללה משך מספר ימים והביאה לפינוי כל האוכלוסייה ברדיוס של כ-5 ק"מ מהאתר.
החוקרים התרשמו כי גם המבנים התעשייתיים שהוקמו ברובם לאחר שנות השישים של המאה ה-20, סבלו מתקני בנייה ירודים, ולמעשה שום אתר תעשייתי חשוב באזור הרעש לא חמק מנזקים בהיקף רחב.
בנוסף נגרם נזק לנמלי הים בסביבה, במיוחד לבסיס חיל הים הטורקי בגלג'יק, וכן לציוד וסחורה.
פחות משלושה חודשים לאחר רעידת האדמה באיזמיט, ב-12 בנובמבר 1999, פקדה את האזור רעידת המשנה החזקה ביותר, במגניטודה 7.2. מוקד הרעידה שגבתה לבדה 763 קורבנות, היה בדוזג'ה, כ-120 ק"מ מזרחית לאיזמיט ולמוקד הרעידה העיקרית.
דוזג'ה נפגעה גם ברעידה העיקרית.
המסקנה החשובה ביותר מרעידת האדמה באיזמיט הייתה שמודל התנהגות העתק צפון אנטוליה זכה לאישוש נוסף.
בשל עוצמתה של רעידת איזמיט העריכו המומחים כי אנרגיה רבה השתחררה באירוע וכי לא צפויה רעידת אדמה בעוצמה דומה בשנים הקרובות.
עם זאת, לא ניתן להתעלם מכך שהקבץ רעידות האדמה, שהחל ב-1939 בארזינג'אן במזרח אנטוליה, הגיע למרחק של 85 ק"מ בלבד ממזרח לאיסטנבול.
נזקי רעידת איזמיט הורגשו היטב באיסטנבול, והוערך שכ-200 מתושבי המטרופולין נהרגו במהלכה, מעל 3,000 נפצעו, ונזק נגרם לבניינים רבים בעיר.
רעידת איזמיט עוררה עניין בינלאומי נרחב בשל כך שהצביעה על התוצאות הקשות של בנייה ופיתוח לאורך העתקים גאולוגיים פעילים.
חוקרים הצביעו על הדמיון הרב שבין מאפייני העתק צפון אנטוליה לאלה של העתק סן אנדראס בקליפורניה (מהות וגודל), ובין ריכוז מתקני התעשייה הכבדה לחופי מפרץ איזמיט לבין הריכוז העצום ממנו של מתקני תעשייה ואחסון חומרים מסוכנים סביב מפרץ טוקיו ביפן.
מסקנה נוספת שהתחזקה בעקבות רעידת איזמיט הייתה כי למרות ממדיו הקטנים של ים השיש, עשויים גלי צונאמי הרסניים להיווצר, בהתקיים התנאים המתאימים לכך, גם בו (ידועים מספר מקרים בעבר בהם נוצרו בים גלי צונאמי בהיקף קטן יותר).
תוצאות רעידת איזמיט גרמו לסערה ציבורית חסרת תקדים בטורקיה.
ממצאי המומחים וועדות החקירה העלו כי חייהם של רבים היו ניצלים וכי הנזק לרכוש היה מתון בהרבה, לו היו הנוגעים בדבר מקפידים על הוראות התכנון והבניה.
העובדה כי מרבית הפגיעה בנפש וברכוש נגרמה בבנינים שנבנו בעשור שלפני רעידת איזמיט, חידדה את משמעות המסקנות בשים לב לכך שהוראות התכנון והבניה התקפות היו דומות למקובל באזורים סייסמיים דומים במערב (לדוגמה בקליפורניה).
עיקר הזעם הופנה כלפי קבלני ומהנדסי הבניין מחד וכלפי השירות הציבורי והדרג הפוליטי מאידך, שהואשמו כולם ברשלנות פושעת, זילות חיי אדם ושחיתות.
תוצאה אחרת לחלוטין של רעידת איזמיט, הייתה הפשרת מה ביחסי יוון וטורקיה – הן בדרג הרשמי והן בדרג העממי - ואשר זכתה לכינוי "דיפלומטיית רעידות האדמה בין יוון וטורקיה" (Greek-Turkish earthquake diplomacy).
היוונים נחלצו והגישו סיוע הומניטרי לטורקיה לאחר רעידת איזמיט, והמחווה היוונית זכתה להד נרחב בתקשורת הטורקית.
הטורקים גמלו ליוונים באופן דומה לאחר שרעידת אדמה במגניטודה 5.9 פקדה את אתונה ב-7 בספטמבר 1999, היינו, כשלושה שבועות בלבד לאחר רעידת איזמיט.
היוונים שבו ושלחו סיוע הומניטרי לטורקיה לאחר רעידת האדמה בדוזג'ה כחודשיים לאחר מכן.
עוד תוצאה אחרת לחלוטין היא הקמת "ועדת ההיגוי הבין-משרדית להיערכות מדינת ישראל לרעידות אדמה".
רעידת האדמה הזו זכתה לסיקור רחב בתקשורת בעיקר בזכות פעילות משלחת ההצלה של צה"ל בהובלת יצחק אשכנזי שפעלה באתר בו שהו משפחות ישראליות.
שיא הסיקור היה שידור חי של חילוץ הילדה שירן פרנקו.
עם חזרת משלחת החילוץ לארץ, יזם השר בנימין (פואד) בן אליעזר את הקמת הוועדה הזו שפועלת עד היום.
רעידת האדמה בג'יג'י (בסינית: 集集大地震, בפין-יין: jíjí dàdìzhèn), הידועה גם כ"רעידת אדמה 921" (九二一大地震) התרחשה ב-21 בספטמבר 1999 במרכז טאיוואן בשעה 1:47 שעון מקומי (ה-20 בספטמבר שעה 17:47 על פי שעון גריניץ') וגודלה נמדד כ-7.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
המוקד היה בעיירה ג'יג'י במחוז נאנטואו, כ-12.5 קילומטר מערבית לאגם השמש והירח (סאן מון לייק, האגם הגדול ביותר בטאיוואן) ובעומק של 7 קילומטרים.
על פי הסוכנות הלאומית לטיפול באש של הרפובליקה הסינית היקף הנזקים שנגרמו על ידי רעידת האדמה הוא 44,338 בתים שנהרסו לחלוטין ו-41,336 בתים שנפגעו בצורה חמורה.
רעידות אדמה המשיכו לזעזע את טאיוואן במשך כל הלילה.
אחת האנקדוטות מספרת על בית שלא נהרס אבל גלש ממחוז אחד למחוז אחר במהלך רעידת האדמה, דבר שאילץ את בעליו להחליף כתובת.
מוקד הרעש היה העיירה ג'יג'י.
רעידת אדמה 921 התרחשה לאורך שבר צ'לונגפו (Chelungpu) בחלקו המערבי של האי טאיוואן.
השבר משתרע למרגלות הרי המרכז במחוזות נאנטואו וטאיצ'ונג.
במקומות אחדים התרוממה האדמה לגובה של 7 מטרים.
בסמוך לדונגשה (Dongshih), בקרבת הקצה הצפוני של ההעתק יצרה רעידת האדמה מפל מים שגובהו 7 מטרים.
לאורך חלקו המרכזי-מערבו של האי נהרסו גשרים והתחבורה בחלק זה הושבתה למשך שבועות.
הנזק היה הרסני במיוחד בווּפנג, כפר בדרום מחוז טאיצ'ונג.
בית הספר התיכון גואנגפו (Guangfu) נבנה ישירות על קו השבר ונפגע קשה מאוד מרעידת האדמה.
כיום משמש בית הספר התיכון כאתר מוזיאון רעידת האדמה 921.
ב-11 ביולי 1927 (י"א בתמוז ה'תרפ"ז) התרחשה רעידת אדמה בארץ ישראל.
שעת הרעידה הייתה 15:03:55, ומוקדה היה בצפון ים המלח.
רעידת האדמה פגעה קשות בערים ירושלים, יריחו, רמלה, לוד, טבריה ושכם ונקלטה ב-79 תחנות סייסמוגרפיות ברחבי העולם, שהקרובות שבהן היו קסרה (Ksara) שבלבנון וחלוואן (Helwan) שבמצרים.
תושבי ירושלים חשו היטב ברעש.
העיתון "דואר היום" תיאר זאת למחרת:
גם כל העיתונים העבריים שיצאו בארץ ישראל בעת ההיא, דיווחו על הרעידה למחרת היום.
עשרה מההרוגים נמנו בירושלים, ולפחות 25 פצועים.
כ-300 בתים התמוטטו או ניזוקו עד כדי חוסר אפשרות לשהות בהם, ביניהם אגף של מסגד אל-אקצא (שאינו מיוסד על קרקע סלעית אלא על קשתות-תמיכה ומילוי מימי הורדוס).
קירות במתחם אוגוסטה ויקטוריה, שהיה מעונו של הנציב העליון, נסדקו עד כדי סכנה לשהייה במקום.
בעקבות הרעש עבר מעונו של הנציב לבית מחניים, שפונה מדיירו הקודם - מנחם אוסישקין.
בנוסף נהרסו בתים רבים בעיקר באזור המזרחי של העיר, הר הזיתים והעיר העתיקה.
גם בנייני האוניברסיטה העברית על הר הצופים ניזוקו אך לא היו נפגעים בנפש והלימודים נמשכו.
בבית הכנסת החורבה נפלה הנברשת והרסה את בימת העץ של בית הכנסת, שהוחלפה בעקבות זאת בבימת שיש.
קצהו הצפוני של שוק הצורפים, המזרחי בשלושת השווקים המקבילים במרכז העיר העתיקה, התמוטט ונהרס ברעידת האדמה.
הגאולוג נתן שלם תיעד את האירוע ביומנו:
הסופר ש"י עגנון, שהתגורר במרכז ירושלים, סיפר על האירוע במכתב לשלמה זלמן שוקן:
ביריחו התמוטטו מספר בתים, ביניהם מלון Winter Palace שנבנה אך זמן קצר לפני כן.
קריסת המלון גרמה למותן של "שלוש נסיכות" הודיות שהתארחו בו.
נהר הירדן נחסם למשך כ-21 שעות בעקבות התמוטטות מצוקי החוואר שבגדותיו.
שכם סבלה אבדות כבדות ברכוש ובנפש, 60 הרוגים ו-474 פצועים לפחות.
עיתון "הצפירה" מיום 17 ביולי דיווח על נזק קשה שספגה קהילת השומרונים, ש-175 נפש מתוכה נותרו ללא קורת גג.
חלק גדול מההרוגים בעיר נמנו על קהילה זו, שבתיהם נבנו לגובה, וללא ביסוס אלמנטרי.
הבנייה לגובה הייתה אילוץ בעקבות הגבלת התפשטותם לשטחים נוספים על ידי פרנסי העיר המוסלמים.
מאיר דיזנגוף, שבעת הרעידה היה ראש מחלקת התעשייה והמסחר של הסוכנות היהודית (במסגרת פסק זמן שלקח מראשות עיריית תל אביב), היה קרוב בליבו לקהילה השומרונית בשכם, ופנה לנתן שטראוס, שתרם כמה אלפי ליש"ט לקרן הסיוע לנפגעי הרעידה שהקימה ממשלת המנדט, בבקשה לייחד סכום כלשהו לשומרונים בשכם.
דיזנגוף נענה בשלילה, ובטענה שהנדבן סומך על ממשלת המנדט שתדע לחלק ולהקצות את כספי הסיוע כיאות בנוסף לכך, ארגן מאיר דיזנגוף, למחרת הרעידה, שיירת משאיות לחם מתל אביב ומיפו לעזרת התושבים בשכם, דבר שעורר התפעלות בקרב העיתונות הערבית, וטענה נגד המוסלמים בארץ שלא נחלצו לעזרת אחיהם המוסלמים כמו שהיהודים עשו.
לדברי "הצפירה": "בכל העיר אין אף בית אחד שלא ניזוק מהרעש".
הרס רב נגרם גם ברמלה, לוד ובטבריה: ברמלה נהרגו 17 איש, ונפצעו 70; בלוד נהרגו 32 ונפצעו 86, ובכפרים שמסביבה נהרגו עוד 8 אנשים ונפצעו 16 לפחות; טבריה לא סבלה מהרוגים.
בעניין זה יאמר, שבקרב היהודים בארץ לא נהרג איש, דבר ששימש גורמים דתיים יהודים שונים לראות בכך "אצבע אלוהים".
ויש שטענו שהסיבה נעוצה כנראה בהבדלים באיכות הבנייה.
העיר שנפגעה ביותר הייתה א-סלט שבה נמנו 32 הרוגים ו- לפחות 34 פצועים, בשאר הממלכה נמנו עוד כ-20.
מכוני מחקר באירופה מצאו, לפי רישומי סייסמוגרפים ועדויות שמקור הרעש היה בגשר אדם ושגודלו היה 6.2–6.25 בסולם ריכטר.
בארץ חקר את הרעש מקרוב הגאולוג נתן שלם.
לפי מדידותיו ותצפיותיו מוקד הרעש לא היה בגשר אדם אלא כ-30 קילומטר דרומה משם, בצפון ים המלח.
70 שנה לאחר מכן עסק צוות של אוניברסיטת בן-גוריון, המכון הגיאופיסי לישראל ואוניברסיטת סטנפורד, קליפורניה במחקר מחודש של רעידת האדמה, בלי להכיר את מחקריו של שלם.
תוצאות המחקר הזיזו אף הן את מוקד הרעש לצפון ים המלח, כ־50 קמ' דרומית למיקום הקודם בגשר דמיה, מול קיבוץ מצפה שלם.
הגם שמוקד זה התקבל רשמית בקטלוג הרשמי של רעידות האדמה בארץ ישראל, ניתחו Aldersons & Ben-Avraham 2014 את המחקרים השונים שניסו לקבוע את האפיצנטר של רעידת האדמה וקבעו, שאין יכולת לקבוע באופן פסקני איזה מהמוקדים שנמצאו במחקרים השונים (הנ"ל ואחרים), הוא המוקד הנכון.
בימים הבאים הורגשו רעידות משנה קלות בארץ ישראל, לבנון ומצרים.
הן לא גרמו כל נזק אך עוררו בהלה גדולה ותושבים רבים ברחו מבתיהם וישנו תחת כפת השמיים.
הימים היו ימים חמים ביותר והשלטונות הורו על קבורה מהירה של הנספים כדי לא לגרום למחלות.
ביישוב היהודי נוסד ועד ציבורי לסיוע לנזקקים ולקבורה.
נתן שלם מדווח ביומנו כי 17 ביולי היה יום אבל רשמי.
הנציב הבריטי נאלץ לעזוב את מעונו באוגוסטה ויקטוריה ועבר לבית מחניים (ברחוב הנביאים), דבר שהביא ל"נדידתו" של אוסישקין משם לרחביה, בה הקים את בית מחניים ברחביה.
במקביל החלה בנייתו של מבנה חדש שייועד לשמש כמגורים רשמיים ומרכז שלטוני בג'בל מוכאבר, שלימים נקרא ארמון הנציב.
באירופה נפוצו שמועות לפיהן ניזוקה מאוד כנסיית הקבר, ואכן היא ניזוקה, גם אם לא באופן חמור מאוד.
בעקבות הנזקים, פרץ ויכוח סוער למדי בין הזרמים הנוצריים שנציגיהם מאיישים את כנסיית הקבר מזה מאות בשנים.
כל זרם ניסה להתעקש שהוא בלבד יישא בהוצאות התיקונים, או לכל הפחות ברוב התיקונים.
הנושא בעלות הנזקים, נוהג כמנהג "בעל בית", וכל זרם ביקש להיחשב כבעל הבית בכנסייה.
המזכיר הראשי של ממשלת המנדט, הקולונל סטיוארט סיימס, ישב בראש ועדה, שתקבע יחד עם נציגי הזרמים השונים, את החלוקה ביניהם באשר למימון תיקון הנזקים.
למעשה בכנסיית הקבר אירעו נזקים קלים יחסית אך מצבה עורר את חשש השלטונות הבריטיים שיצקו בטון לחיזוק היסודות והכניסו לתוכה פיגומים לתמיכה בקירות, בעמודים ובתקרה.
פיגומים אלה הוסרו רק 70 שנה מאוחר יותר, ב־1997. כחלק ממהלכי החיזוק ניצלו ארכאולוגים בריטיים את ההזדמנות וביצעו מספר חפירות ארכאולוגיות בתוך הכנסייה, דבר שלא היה ניתן לביצוע בכל דרך אחרת.
רעידת האדמה הייתה אחד מן הגורמים, בנוסף למאורעות תרפ"ט שבאו שנתיים לאחר מכן, שדחפו את התושבים היהודים אל מחוץ לעיר העתיקה ובפרט אל מחוץ לרובע המוסלמי.
המהנדסים הבריטים שמו לב שמבנים ירושלמיים ותיקים אשר חוזקו באמצעות עוגני מתיחה לא התמוטטו.
לפיכך חייבו השלטונות הקמת בתים חדשים משולבים בקורות ברזל ("רלסים") או עוגני מתיחה כתקן לשמירה על המבנה מפני רעידות אדמה.
בעקבות הרעש החלה התפתחות בנייה בעיר שכם.
מפחד רעידת האדמה, התגוררו התושבים במשך תקופה ארוכה מחוץ לבתיהם, אפילו עד לשלושה חודשים לאחר מכן.
הממשלה הבריטית סייעה לתושבים שבתיהם נפגעו בהלוואות בתנאים נוחים, לתיקון הבתים או לבניית בתים חדשים.
הלוואות אלו נוצלו על ידי תושבים רבים לבניית בתים מחוץ לעיר העתיקה בעיקר באזורים בצפון-מזרח העיר.
לאחר רעידת האדמה, השתפר במידת מה מערך הרחובות בשכם, בשל מאמצי העירייה להרחיב את הרחובות בכל מקום שבתים ישנים התמוטטו.
רעידת האדמה הייתה בעלת ערך למחקר הגאופיזי.
יישובים ואתרים שהעוצמה הסייסמית בהם חרגה מאוד מהצפוי על פי המרחק מהמוקד
ברוב רעידות האדמה, מתקיימת במקומות שונים תופעה הקרויה "תגובת אתר סייסמית".
מחקר מפורט אודות רעידת האדמה הזו, איתר 45 תצפיות שהתרחשה בהן תופעה זו .
התצפיות המודגשות הן תצפיות שהיו חריגות על פי שני מבחנים שונים שבחנו את הסוגיה: מבחן אחד על פי תצפיות שהשארית שלהן חרגה מממוצע השאריות של כלל התצפיות במחקר, ומבחן שני על פי משוואת ניחות אופיינית לאזור ארץ ישראל.
לעומתם זאת, החוקרים ורד ושטרים זיהו תופעת צל רעידת אדמה באזור מישור החוף, שממערב לאזור רמלה לוד.
זאת מכיוון שאזור רמלה לוד ספג אנרגיה מוגברת שבאה לידי ביטוי בתגובת אתר סייסמית בשתי רעידות האדמה ההרסניות שהתרחשו בארץ ישראל בשנים 1837 ו-1927.
רעידות עוקבות (Aftershocks) מאפיינות כל רעידת אדמה חזקה.
גם לרעידת 1927 התלוו רעידות עוקבות, ברם חלקן הגדול לא הורגש, ועל כן ניתן היה "לאתר" אותן בדיעבד רק על ידי סריקת הקטלוג של התחנה הסייסמוגרפית הקרובה ביותר שהייתה בקסרה שבלבנון, ובסריקת עיתוני התקופה שדיווחו על הרעידות שכן הורגשו.
מחקר לאיתור הרעידות העוקבות נילווה למחקר של רון אבני.
דיאגרמת עמודות המתארת את הרעידות שאותרו מוצגת בצד שמאל.
באשר לרעידות מקדימות, ככל שהיו הן לא הורגשו.
על פי בדיקת אירועי רעידות מקדימות אפשריות מתוך קטלוג התחנה הסייסמוגרפית של קסרה שבלבנון, ייתכן שהיו 8 אירועים כאלה במועדים: 24 יוני, 10 מאי, 2 במאי (שני אירועים), 23 אפריל, 21 אפריל, 14 אפריל, ו-14 במרץ.
רעידת האדמה בהאיטי היא רעידת אדמה שאירעה באי היספניולה ב-12 בינואר 2010, סמוך לשעה 5 אחר הצהריים לפי השעון המקומי.
עצמתו של הרעש – שמוקדו כ-25 ק"מ מפורט-או-פרנס בירת האיטי בעומק משוער של כ-13 ק"מ – 7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
לרעש נלוו רעידות עוקבות, העזה בהן במגניטודה 5.9.
בעקבות רעידת האדמה פורסמה התראת צונאמי, אולם זו בוטלה מיד.
עם זאת, נודע מאוחר יותר כי עיירת הדיג פֶּטִי פָּרָדִי (Petit Paradis) נפגעה מצונאמי מקומי מיד לאחר הרעש.
מדינות, חברות מסחריות ואנשים פרטיים תרמו כסף ושלחו משלחות סיוע לחילוץ לכודים מתחת להריסות, טיפול בפצועים, הבאת ציוד הומניטרי לאזור, ושיקום התשתיות.
כך לדוגמה קנדה וארצות הברית תרמו כ-130 מיליון דולר כל אחת ושלחו ציוד וצוותי ביטחון, חילוץ, סיוע ורפואה רבים.
גם ישראל שלחה צוות חירום, חילוץ וסיוע שמנה 220 אנשים והקימה בית חולים שדה המסוגל לטפל ב-500 נפגעים מדי יום (בפועל טופלו כ-1,200 נפגעים).
היספניולה הוא אחד מן האיים הקריביים המצויים לאורך אזור הפחתה בגבול שבין לוחות טקטוניים בו חודר הלוח הצפון-אמריקאי מתחת ללוח הקריבי.
לאורך גבול בין-לוחי זה מצוי שקע פוארטו ריקו – שקע אוקייני שאורכו כ-800 ק"מ ועומקו המרבי כ-8 ק"מ.
מוקד רעידת האדמה נמצא בסמוך להעתק הסטה אופקי שמאלי הנקרא "העתק אנריקילו-פלנטין גרדן" (Enriquillo-Plantain Garden fault zone), העתק הנמשך במקביל לשוליים הדרומיים של האי היספניולה.
רעידת האדמה התרחשה בצדו הצפוני של ההעתק – במקום בו הלוח הקריבי מתרומם מזרחה כ-20 מילימטרים בשנה ביחס ללוח אמריקה הצפונית.
מניתוח הנתונים הסייסמולוגיים עולה השערה כי הגורם לרעש הוא קרע באורך של כ-65 ק"מ שנוצר לאורך ההעתק, אשר צבר מתח רב במשך 250 השנים האחרונות בהן לא היה פעיל.
מתח מתמשך כזה יכול להתפרק באמצעות סדרה של רעידות אדמה בעוצמה בינונית ונמוכה או רעידת אדמה בעוצמה גבוהה, כפי שקרה במקרה זה.
רעידת האדמה פגעה באזורים המאוכלסים ביותר בהאיטי.
ההערכות על מספר ההרוגים כתוצאה מרעידת האדמה עלו בתוך שישה ימים מכ-45,000 ל-200,000, וכחודש לאחר רעידת האדמה הודיעה ממשלת האיטי שמספר ההרוגים הוא 230,000 ואף יותר.
יותר משנה לאחר מכן נטען שהערכות אלה מופרזות, ושברעידת האדמה נהרגו בין 46,000 ל-85,000 אנשים.
יום לאחר רעידת האדמה העריך הצלב האדום שכ-3 מיליון אנשים הושפעו מרעידת האדמה.
על פי הערכות שונות, כ-250,000 בני אדם נפצעו וכמיליון בני אדם נותרו מחוסרי בית.
בין ההרוגים היו גם כמה אנשי ציבור, בהם שר המשפטים של האיטי, פול דֶני, מנהיג האופוזיציה מישל "מישה" גאיאר, הארכיבישוף של פורט-או-פרינס, ז'וזף סרז' מיו, והמסייעת ההומניטרית זילדה ארנס, שהייתה מועמדת לפרס נובל.
ב-23 בינואר, 10 ימים לאחר רעידת האדמה, הודיעה ממשלת האיטי על הפסקת הפעולות לאיתור ניצולים.
במהלך החיפושים חולצו מההריסות 132 בני אדם.
מרבית המבנים בבירה פורט-או-פרנס קרסו בעקבות הרעש, בהם ארמון הנשיאות ומבנים ממשלתיים וציבוריים רבים.
תשתיות חשמל ותקשורת נפגעו גם הן בצורה קשה.
רעידת האדמה העזה שפגעה בהאיטי גרמה לנזק קשה בתשתיות הנחוצות בטיפול באסון ובפצועים.
בין התשתיות הללו ניתן למנות את כל בתי החולים בפורט או פרינס, ובתי חולים רבים מחוץ לבירה, שקרסו בצורה חלקית או מלאה.
מזכ"ל האו"ם באן קי מון העריך שכמחצית מן הבניינים באזורים שנפגעו מרעידת האדמה, נפגעו בצורה כלשהי.
נזק רב נגרם גם למגדל הפיקוח של נמל התעופה בפורט או פרינס, אחד משני שדות התעופה היחידים של האיטי.
הכביש הראשי שחיבר את פורט או פרינס עם העיר הסמוכה לה מדרום, ז'אקמל, נחסם ונשאר כך במשך עשרה ימים, מה שהקשה על שליחת סיוע לעיר הדרומית.
נזק רב נגרם גם למערכות התקשורת במדינה.
מערכת התקשורת הציבורית הייתה ללא זמינה, ונגרם נזק לספקית התקשורת הסלולרית הגדולה במדינה, דיג'יסל.
המערכת חזרה לפעול ב-14 בינואר, אך בעקבות עומס רב, רוב השיחות לא פעלו.
ארמון הנשיאות ובנייני משרדי האוצר, העבודה הציבורית, התקשורת והתרבות, הפרלמנט ובניינים ציבוריים רבים נפגעו כתוצאה מרעידת האדמה.
הכלא האזרחי שבפורט או פרינס גם כן נהרס, מה שאפשר לכ-4,000 אסירים לברוח, ונכון ל-19 בינואר 2010, רק כ-12 מהם נתפסו.
רוב מבני עיריית פורט או פרנס נהרסו בצורה קשה, כולל בניין העירייה, שתואר על ידי הוושינגטון פוסט כ"שלד של בטון וסטוקו קעור בצורה גרוטסטית לצד שמאל" (תרגום חופשי).
עקב קריסת מבני העירייה, עובדיה, כולל ראש העיר ז'אן-איב ז'אסון, נותרו ללא בניינים בהם הם יוכלו לבצע את עבודתם ולתאם את פעולות הסיוע.
מפקדת האו"ם ומשרדי הבנק העולמי בפורט או פרנס נהרסו, וכך גם הבניינים שאכלסו את הבנק סיטיבנק.
רעידת האדמה בוואלדיביה (1960) היא רעידת האדמה העוצמתית ביותר שנמדדה בהיסטוריה המודרנית.
ברעידה, שעוצמתה הייתה 9.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט, נגרמו נזקים רבים, אך לא חמורים כפי שניתן היה לצפות מרעידת אדמה כה חזקה.
כתוצאה מרעידת האדמה נספו 6,000 בני אדם.
מוקד הרעש היה סמוך לעיירה קנטה בצ'ילה כ-900 ק"מ דרומית לסנטיאגו דה צ'ילה.
העיר טמוקו הייתה העיר הגדולה הסמוכה ביותר למוקד הרעש.
ואלדיביה (Valdivia), הייתה העיר הגדולה שנפגעה מהרעש באופן הקשה ביותר.
רעידת האדמה גרמה לצונאמי באוקיינוס השקט.
הצונאמי פגע ראשית לכל בצ'ילה עצמה, ולו מיוחסים רוב ההרוגים.
גובהו המקסימלי הגיע ל־11.5 מ' והוא סחף מבנים למרחק של כשלושה קילומטרים ממקומם המקורי באזור החוף.
בהוואי (במיוחד באי הילו), הגיעו הגלים לגובה של 10.6 מ' וגרמו ל־61 הרוגים.
ביפן, בצפון הונשו הגיעו הגלים לגובה של 6.5 מ' וגרמו להרג של 185 אנשים.
ב נהרגו מהצונאמי 32 אנשים.
גלי הצונאמי הפילו את פסלי המואי בבימת אהו טונגריקי באי הפסחא, וגרמו נזקים באיי סמואה ובקליפורניה.
גלי צונאמי הגיעו גם למזרח ניו זילנד, דרום אוסטרליה והאיים האלאוטיים באלסקה.
יומיים אחר כך, ב-24 במאי 1960, התפרץ הר הגעש הסמוך קורדון קאויה.
התפרצותו נמשכה עד 22 ביולי 1960.
לרעידת האדמה קדמו 4 אירועי רעידות מקדימות הגדולים ממגניטודה 7, ואשר גרמו לנזקים רבים במיוחד בעיר קונספסיון (Concepcion) וסביבתה.
אירועי רעידות עוקבות בגודל שבין 5 ל־7 בסולם ריכטר התרחשו עד 1 בנובמבר אותה שנה.
זוהי כאמור רעידת האדמה הגדולה ביותר שנמדדה אי פעם.
ב-9 באפריל 2013 אירעה רעידת אדמה בדרגה 6.3 בסולם ריכטר במחוז בושהר שבאיראן.
כתוצאה מכך נהרגו לפחות 37 בני אדם ונפצעו למעלה מ-850.
בשעה 16:22 לפי השעון המקומי באיראן פגעה רעידת אדמה בעוצמה של 6.3 בסולם ריכטר באזור החוף הדרומי במרחק של כ-90 קילומטר מהעיר בושהר.
הרעש פגע בעומק של כ-10 קילומטר ובעקבותיו הורגשו עשרות גלי משנה באזור במשך השעה הראשונה שלאחר הרעש.
באזור מוקד הרעש מצויים כ-50 מקומות יישוב בהם מתגוררים כ-10,000 בני אדם.
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית העריך כי כ-80,000 איש חוו את הרעש באיראן.
דיווחים על רעידת האדמה התקבלו במדינות נוספות במפרץ הפרסי, בהם קטר, בחריין, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות, שם פונו מיושביהם מספר גורדי שחקים.
מושל מחוז בושהר אמר כי תחנת הכוח הגרעינית בבושהר לא נפגעה.
הוא הוסיף כי הפעילות בכור נמשכת כרגיל ואין סכנת קרינה לתושבים באזור.
על פי פרסומים רשמיים, הכור נבנה באופן שיוכל לעמוד בפני רעידת אדמה בדרגה 8 בסולם ריכטר.
מספר ימים לאחר רעידת האדמה, הורגשה רעידת אדמה בסיסתאן ובלוצ'סתאן.
רעידת האדמה באשגבאט התרחשה בלילה שבין ה-5 ל-6 באוקטובר 1948 בשעה 02:17 לפנות בוקר, שעון מקומי, והייתה רעידת האדמה החזקה ביותר בתולדות טורקמניסטן.
עוצמתה הייתה בדרגה 7.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט והיא גרמה לעשרות אלפי הרוגים והרס העיר.
בהתאם להערכות שונות מספר הרוגים ייתכן והגיע לכ-100 אלף, בשנת 2010 נשיא טורקמניסטן ציין 175 אלף הרוגים.
החל משנת 1995 יום 6 באוקטובר הוכרז כיום זיכרון לאומי.
רעידת אדמה התרחשה בעומק של 10-12 ק"מ וכללה 2 זעזועים חזקים בהפרש של 5-8 שניות.
הזעזוע הראשון היה בדרגה 8 לפי סולם ריכטר בכיוון דרום-צפון, התזוזה השנייה שהייתה חזקה אף יותר הייתה מכיוון מדרום-מזרח לצפון-מערב.
לקראת הבוקר הייתה תזוזה נוספת בדרגה 7-8 לפי סולם ריכטר ובהמשך במשך ארבעה ימים היו רעידות משנה.
במהלך האירוע הקשר עם העיר נותק והידיעה הועברה באמצעות קשרים צבאיים.
לקראת הערב הגיעו לאזור משלחות חילוץ ראשונות ובהמשך צוותים רפואיים.
אמצעי התקשרות הסובייטיות כמעט ולא דיווחו על האירוע.
לאזור הובאו כוחות צבא שטיפלו בחידוש תשתיות בעיר, הסדרת הסדר הציבורי וחיפוש הניצולים בין ההריסות.
תחילה דווח על כמה אלפי הרוגים.
לאחר התפרקות ברית המועצות דווח היקף הרוגים של כ-100 אלף תושבים (כ-10% מכלל אוכלוסיית הרפובליקה באותה עת) וייתכן שאף יותר.
העיר למעשה נהרסה ונבנתה מחדש.
רעידת האדמה בהאיואן (1920) היא רעידת אדמה רבת עצמה ונפגעים שקרתה בשנת 1920, עם מוקד רעש במחוז האיואן שבנינגשיה, סין.
נקראה גם רעידת האדמה בגאנסו כי נינגשיה הייתה חלק מגאנסו בזמן הרעידה.
על פי רוב הערכות הנספים, רעידת אדמה זו היא בין 10 אסונות הטבע הגדולים ביותר שתועדו.
עוצמתה הייתה 7.8 בסולם ריכטר.
בסיכום שפרסם בתחילה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS), היו 200,000 הרוגים ברעידה.
בקטלוג "רעידות האדמה ההרסניות בעולם" (עד 2008) (Catalog of Damaging Earthquakes in the World) נרשם 235,502 הרוגים.
אולם רבים נוספים מתו כתוצאה מקור.
רעידות חוזרות גרמו לניצולים לפחד מכל פניה שאינה מסתור זמני והחורף הקשה הרג רבים מניצולי הרעידה המקורית באזורי הפגיעה.
בין הנפגעים ברעידת האדמה היו המנהיג המוסלמי (סופי חווי) מא יואנזאנג ובנו, שנהרגו בתוך מסגד שגגו קרס עליהם בזאנגג'יצ'ואן.
רעידת האדמה באקוודור התרחשה ב-16 באפריל 2016, בשעה 18:58 בזמן המקומי.
מוקד הרעש היה סמוך לעיירה מואיסנה (Muisne) שבצפון-מערב המדינה, כ-170 ק"מ מערבית לבירה קיטו.
עוצמת הרעש הייתה 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
654 בני אדם נהרגו כתוצאה מהאסון, וכ-16,600 נפצעו, ומבנים ברדיוס של מאות קילומטרים ממוקד הרעש קרסו.
רעידת האדמה הורגשה גם בקולומביה ובפרו, ובעקבותיו יצאה אזהרת צונאמי לשלוש המדינות בהן הורגש הרעש וכן לפנמה, קוסטה ריקה ופיג'י.
בעקבות רעידת האדמה קיצר נשיא אקוודור רפאל קוראה את ביקורו באיטליה, והכריז על מצב חירום במדינה.
כ-10,000 חיילים וכ-3,500 שוטרים נפרסו באזורי האסון כדי לסייע במאמצי החילוץ ובהשבת הסדר על כנו.
תחנות כוח הידרואלקטריות וצינורות נפט במדינה נסגרו כאמצעי זהירות עד לבחינת מצבם.
גם נמל התעופה הבינלאומי חוסה חואקין דה אולמדו בגואיאקיל נסגר לאחר הרעש.
רעידת האדמה באיים האלאוטיים ב-1 באפריל 1946 הייתה רעידת אדמה ליד האיים האלאוטיים, אלסקה.
לפי סולם מגניטודה, הייתה רעידת האדמה בעוצמה של 8.6, ולפי סולם מרקאלי רעידת האדמה הייתה בדרגה 6 (חזקה).
כתוצאה מרעידת אדמה זו הגיע מספר הנפגעים ל-165–173 איש ולנזק של 26 מיליון דולר.
קרקעית הים לאורך השבר הייתה מורמת, מה שגרם לצונאמי רחב-טווח עם גלים הרסניים מרובים, בגבהים הנעים בין 45 ל-130 רגל.
הצונאמי מחק את המגדלור סקוטש קאפ באי אונימק , אלסקה וכתוצאה מכך נהרגו כל חמשת שומרי המגדלור.
למרות חורבן האי אונמק, כמעט ולא הורגשה השפעת הצונאמי באלסקה גופא.
הגל פגע באי קאואיי 4.5 שעות לאחר רעידת האדמה, ואילו בעיר הילו פגע הגל 4.9 שעות מאוחר יותר.
ילדי הוואי לא היו מוכנים אליו בשל חוסר היכולת להעביר את כל האזהרות מהרס המגדלור שהחל עם תחילת הצונאמי.
השפעות הצונאמי הגיעו גם אל החוף המערבי של ארצות הברית.
הצונאמי היה חזק במיוחד ביחס לגודל רעידת האדמה.
האירוע סווג כרעידת אדמה צונאמית עקב הפער בין גודלו של הצונאמי לבין גודלו הנמוך יחסית של גל מים על פני השטח.
ממדי ההרס הניעו את הקמתה של מערכת גלי הים הסייסמית, שהפכה מאוחר יותר למרכז האזהרה לצונאמי באוקיינוס השקט ב-1949.
ב-16 בפברואר 2018 בשעה 23:39:42 (לפי זמן אוניברסלי מתואם) אירעה רעידת אדמה בסיירה מדרה דל סור שבמדינת ואחאקה, מקסיקו בעוצמה של 7.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
מקור רעידת האדמה (Hypocenter) היה בעומק של כ-24.6 קילומטרים.
לא דווח על הרוגים, למעט שני הרוגים במהלך התרסקות מסוק צבאי, שסקר את מוקדי רעידת האדמה.
בתים ובתי עסק רבים בבירה ובדרום המדינה נותרו ללא חשמל.
רעידת האדמה בהאיטי היא רעידת אדמה שאירעה ב-6 באוקטובר 2018, מעט אחרי השעה 7 בערב לפי השעון המקומי.
עוצמת הרעש, שמוקדו כ-19 ק"מ צפונית מערבית לפור-דה-פה האיטי בעומק משוער של כ-12 ק"מ, הייתה 5.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
ברעידת האדמה נהרגו 17 אנשים, תשעה בפור-דה-פה, שבעה בגרוס-מורן ואחד בסן-לואי-דו-נורד, 427 בני אדם נפצעו.
במקומות רבים בצפון האיטי קרסו בניינים, וכן ניזוקו מבנים רבים, ביניהם בית חולים ובית ספר ברובע גרוס-מורן, תחנת המשטרה בפור-דה-פה וכנסייה בפלזאנס.
על פי הערכה ראשונית של הממשלה, נהרסו 353 מבנים ו-7,430 נפגעו.
אלפי אנשים העבירו את הלילות מחוץ לבתים מחשש מפני רעידות אדמה עוקבות.
רעידות היו גם בעיר הבירה פורט או פרינס ובחלקים של הרפובליקה הדומיניקנית השכנה גם בקובה הורגשה הרעידה.
כ-20 שעות לאחר הרעש, היה זעזוע משני בעוצמה 5.2.
נשיא האיטי, ז'ובנל מואיז, הודיע כי ישלח את המשטרה והצבא לאזור הפגוע.
מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, הציע את תמיכת האו"ם.
רעידת האדמה של שנת 847 היא רעידת אדמה שהתרחשה באזור העיר דמשק שבסוריה ב-24 בנובמבר 847 בעוצמה של 7.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
מחקרים שנערכו במהלך העשור השני של המאה ה-21 מלמדים שרעידת האדמה בחמה הייתה חלק מסדרת רעידות אדמה, שהתרחשו באזור שכלל את דמשק שבדרום, אנטיוכיה בצפון, ומוסול במזרח.
רעידות אדמה הנוספות בשנת 847
אירעו רעידות אדמה נוספות במספר ערים ועיירות אחרות במזרח התיכון, גם כן בשנת 847 לספירה, כנראה אפילו באותו יום (24 בנובמבר).
רעידת האדמה באנטיוכיה ב-847 הייתה כנראה אותה רעידת האדמה שהחריבה את דמשק ב-24 בנובמבר 847. רעידת האדמה בדמשק החלה עם שחר ונמשכה עד הצהריים לפחות.
חלק מהמסגד האומי נהרס ברעידת האדמה והמינרט שלו נפל.
גשרים ובתים קרסו, ואבנים ענקיות נעקרו ממקומן.
רעידת האדמה גרמה גם נזקים בערים חומס שבלבנון, וגם באזור אל-ג'זירה שבמסופוטמיה.
בנוסף לכך הייתה גם רעידת אדמה גדולה במוסול (שנמצאת כיום בעיראק), בה נהרגו עד 50,000 אנשים.
רעידת האדמה של שנת 551 היא רעידת אדמה שהתרחשה באזור העיר ביירות ב-9 ביולי 551 בעוצמה של יותר מ-7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
רעידת האדמה גרמה לצונאמי הרסני, אשר השפיע על ערי החוף של פיניקיה הביזנטית, גרם הרס רב למבנים ואפילו גרם לשקיעתן של ספינות רבות.
ישנן עדויות בדבר מספר גדול במיוחד של אנשים שנהרגו ברעידת האדמה.
רעידת האדמה הורגשה על פני שטח נרחב מאלכסנדריה בחלק הדרום מערבי של מוקד רעידת האדמה, ואנטיוכיה בחלק הצפוני של מוקד רעידת האדמה.
ההערכה היא שרעידת האדמה הורגשה במיוחד באזור המשתרע על פני כ-100 ק"מ ואולי אף כ-150 ק"מ.
לא קיימים כיום תיאורים מפורטים על הנזק שגרמה רעידת האדמה.
מרבית המידע שקיים מתייחס רק לכך שרעידת האדמה גרמה לערי חוף כגון צור וטריפולי להפוך לעיי חורבות עם אלפי נפגעים.
הצליין האלמוני מפיאצ'נצה דיווח כי 30,000 איש מתו בבירות לבדה.
רעידת האדמה גרמה להיווצרות צונאמי באזור רצועת החוף אשר פגע בין היתר בצור וטריפולי.
רעידת האדמה של שנת 526 היא רעידת אדמה שהתרחשה באזור העיר אנטיוכיה אשר באימפריה הביזנטית בשנת 526. רעידת האדמה הייתה בעוצמה של יותר מ-7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט וגרמה למותם של כ-250 אלף בני אדם.
רעידת האדמה התרחשה בסוף מאי, כנראה בין ה-20 עד 29 במאי, באמצע הבוקר, וגרמה למותם של כ-250 אלף איש.
רעידת האדמה גרמה לנזקים חמורים עבור רבים מהמבנים באנטיוכיה, כולל הכנסייה המתומנת הגדולה של קונסטנטין "דומוס אוריאה", אשר נבנתה על אי בנהר אורונטס.
רק בתים שנבנו קרוב להר שרדו את רעידת האדמה.
רוב הנזק נגרם בפועל מהשרפה הגדולה שהתרחשה לאחר רעידת האדמה ונמשכה ימים רבים.
הכנסייה הגדולה נהרסה על ידי השרפה שבעה ימים לאחר רעידת האדמה.
בין הקורבנות הרבים היה הפטריארך של אנטיוכיה יופראסיוס, אשר מת כאשר נפל לתוך קלחת שהייתה בשימוש יצרני יינות - רק הראש שלו נותר ללא כוויות.
ההערכה היא שמספר מקרי המוות ברעידת האדמה נעים בין 250,000 ל-300,000 בני אדם.
אחת הסברות היא שמספר הנפגעים הגבוה במיוחד ברעידת אדמה זו נבע בשל מספר רב של מבקרים באנטיוכיה מן הסביבה אשר באו לחגוג את חג העלייה.
רעידת האדמה של שנת 115 היא רעידת אדמה שהתרחשה ב-13 בדצמבר 115 באזור העיר אנטיוכיה והייתה בעוצמה של יותר מ-7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
רעידת האדמה גרמה להיווצרות צונאמי מקומי, שפגע קשות בנמל קיסריה.
הקיסר הרומי טראיאנוס נכח במוקד רעידת האדמה, וכך גם אדריאנוס אשר יהיה הקיסר הרומי הבא אחריו.
תיאור של רעידת האדמה נכלל בכתבי הסופר קסיוס דיו.
קסיוס מתאר בכתביו את אנטיוכיה כעיר צפופה עם חיילים ואזרחים רבים שנסעו אליה מכל חלקי האימפריה, משום שהקיסר טראיאנוס שהה שם במהלך עונת החורף.
לפי תאוריו רעידת האדמה החלה בצליל שאגה רועם, ולאחריו החלה רעידת אדמה עזה.
עצים שלמים הושלכו לאוויר, וכך גם רבים מן התושבים.
מספר גדול של אנשים נהרגו כאשר נפלו עליהם דברים שונים ורבים אחרים נלכדו.
הרעידות הקטנות יותר שאירעו באותו האזור בימים שלאחר הרעידה העיקרית גרמו למותם של חלק מן האנשים שניצולו מרעידת האדמה המקומית, בעוד שאנשים אחרים שנלכדו מתחת למבנים הרוסים מתו מרעב.
במהלך רעידת האדמה הצליח הקיסר הרומי טראיאנוס לברוח מהבית שבו שהה כאשר קפץ מהחלון של הבית בו שהה ועל כן הוא רק נפצע קל.
בשל הסכנה מפני רעידות אדמה נוספות טראיאנוס בחר לעבור עם הפמליה שלו להיפודרום הפתוח של אנטיוכיה.
העיר אפאמיה נהרסה גם היא ברעידת האדמה ונגרם גם נזק רב לביירות.
הצונאמי שנוצר בעקבות רעידת האדמה הכה בערי חוף רבות, ובמיוחד בקיסריה וביבנה.
המקור לטיעון שמספר מקרי המוות ברעידת האדמה היה בסביבות 260,000 איננו ברור, שכן הוא נכלל רק בספרים שנכתבו במהלך מאות השנים האחרונות.
רעידת האדמה באילינוי (1968) הייתה רעידת האדמה הגדולה ביותר שתועדה במערב התיכון במדינת אילינוי.
הרעידה התרחשה בתשיעי בנובמבר בשעה 11:02 ונמדדה בעוצמה של 5.4 בסולם ריכטר.
לא היו הרוגים ברעידה, אך היא גרמה נזק משמעותי למבנים, כולל הפלת ארובות בשיקגו, העיר הגדולה ביותר באזור.
רעידת האדמה הייתה אחת מרעידות האדמה המורגשות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, והיא הורגשה ב-23 מדינות המשתרעות על שטח של 1,500,000 קילומטר רבוע.
האירוע הורגש על ידי מיליונים רבים ברחבי האזור.
רעידת האדמה הורגשה ב־23 מדינות והשפיעה על אזור של כ-1,500,000 קילומטרים רבועים.
הרעידות התפשטו מזרחה לפנסילבניה ולמערב וירג'יניה, דרומה למיסיסיפי ולאלבמה, צפונה לטורונטו, לאונטריו, לקנדה ומערבה לאוקלהומה.
דיווחים בודדים על הרגשת הרעידה התקבלו בבוסטון, מובייל, אלבמה, פלורידה, בדרום אונטריו, ארקנסו, מינסוטה, טנסי, ג'ורג'יה, קנזס, אוהיו, מיסיסיפי, קנטקי, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה, מיזורי, מערב וירג'יניה, אלבמה, נברסקה, איווה, אוקלהומה, דרום דקוטה, פנסילבניה, מישיגן וויסקונסין.
האזורים שנפגעו בצורה הגדולה ביותר היו אוונסוויל, אינדיאנה, סנט לואיס ושיקגו.
ילד איבד את הכרתו כתוצאה מנפילת פסולת מחוץ לביתו.
רעידת האדמה באמבון הייתה רעידת אדמה שהתרחשה ב-26 בספטמבר 2019 ב-07:46:44 לפי השעון המקומי (25 בספטמבר ב-23:46:44 בשעון UTC).
ברעידת אדמה זו נהרגו 41 אנשים ונפצעו 1,578 אנשים.
מעל 6,000 בניינים ניזוקו וכ-150,000 איש פונו מבתיהם, רובם מהערים אמבון, סלאהוטו וקאיראטו, בשל רעידות המשנה וחשש הציבור (שלא התממש) שהרעידות יגרמו לצונאמי.
מוקד רעידת האדמה היה כ-42 קילומטר מצפון-מזרח לעיר אמבון, אינדונזיה, ועוצמתה נאמדה ב-6.5. על-פי הסוכנות המטאורולוגית, האקלימית והגיאופיזית של אינדונזיה (BMKG) ו-Global CMT, מנגנון האירוע היה העתק הסטה אופקית בכיוון צפון-דרום או מזרח-מערב.
לאחר האירוע ועד 15 בדצמבר 2019 נרשמו 1,009 רעידות משנה, כאשר החזקה שבהן נרשמה ב-12 בנובמבר 2019, בעוצמה 5.2 כ-10 קילומטר מערבית למוקד הראשי.
רעידת האדמה באלבניה 2019 (באלבנית: Tërmeti në Shqipëri) התרחשה ב-26 בנובמבר 2019 בשעה 03:54:12 לפי השעון המקומי (02:54:12 בשעון UTC), בחוף הצפון-מערבי של המדינה, וגודלה היה 6.4 בסולם המומנט.
כתוצאה מרעידת האדמה, נהרגו 51 איש ולמעלה מ-3,000 איש נפצעו.
רעידת אדמה זו היא רעידת האדמה החזקה שהתרחשה באזור מאז רעידת האדמה במונטנגרו ב-1979.
אלבניה שוכנת בגבול ההתכנסות של הלוח האירואסייתי עם המיקרו לוח האדריאטי, וכחלק מאזור ההתנגשות (Collision) שבין הלוח האירואסייתי ללוח האפריקאי.
החלק המערבי של אלבניה, מושפע מתנועת ההתנגשות של הלוח האדריאתי עם הלוח האירואסייתי לכל אורך החוף המערבי של אלבניה והמדינות שמצפון לה.
ברעידה זו נהרגו 139 אשה ואיש, 35 מהם באלבניה.
ב-21 ספטמבר 2019, התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 5.6 שהרסה 500 בתים באלבניה.
מוקד הרעידה היה כ-15 קילומטר מצפון מערב לבירה טיראנה, בעוד שמוקד הרעידה הנוכחית, שהתרחשה כחודשיים לאחר הרעידה הקודמת, היה כ-30 קמ' מצפון מערב לטיראנה, כלומר באותו אזור.
על כן, ייתכן בהחלט, שרעידת ספטמבר הייתה הרעידה המקדימה הגדולה ביותר, של הרעידה העיקרית בנובמבר.
זאת על פי חוק Bath האומר, שהרעידה העוקבת (או המקדימה) הגדולה ביותר האפשרית היא רעידה שגודלה קטן פי 1.2 מהרעידה העיקרית וכן מכיוון שמדובר ממש באותו אזור.
ככל שהנחה זו נכונה, גם כל מאות הרעידות שזוהו בתחילה כרעידות עוקבות של רעידת ספטמבר, הן למעשה רעידות מקדימות של הרעידה העיקרית הנדונה כאן.
מאפיינים גאולוגיים וגאופיזיים של רעידת האדמה
כאמור, רעידת האדמה הייתה במגניטודה 6.4 כשהתנועה היחסית על מישור השבר הייתה הפוכה (Reverse) בכיוון צפ'-מערב/דר'-מזרח ובהתאמה למשטר הקבוע של הלחיצה בגבול הזה בין הלוחות.
התנועה הייתה ב-דיפ (dip) של 23o לכיוון מזרח צפ'-מזרח.
נפח ה"בלוק" שהוסט היה במידות של 22X13X16.5 ק"מ מעוקב.
שיעור ההסטה של הבלוק עמד על 55 סנטימטר.
העוצמה הסייסמית המקסימלית נצפתה בעיר דוּרֶס, העיר השנייה בגודלה באלבניה, שממוקמת באזור האפיצנטר, והגיעה לדרגה IX בסולם מרקאלי המתוקן.
הרעידה העיקרית התרחשה כאמור בשעה 03:54 (זמן מקומי) לפנות בוקר.
כ-חמש דקות לאחר מכן, התרחשה רעידה עוקבת בגודל של 5.1 ומעט יותר מ-4 דקות אחר כך, עוד רעידה עוקבת משמעותית בגודל של 5.3 בסולם המומנט.
עד הבוקר, בשעה 07:08 בשעון המקומי, התרחשו עוד 7 רעידות משנה בגדלים שבין 4 ל-4.5, ואז בשעה האמורה, התרחשה הרעידה העוקבת הגדולה ביותר בגודל של 5.5 באותו סולם.
ממצא זה בדבר הגודל המקסימלי, עומד בקנה אחד עם חוק באת' (Bath's Law) הקובע שהרעידה העוקבת הגדולה ביותר האפשרית תהיה בגודל הקטן פי 1.2 מהרעידה העיקרית.
עד למחרת היום בשעה 15:45 התרחשו עוד 12 רעידות עוקבות שבין 4.1 ל-4.9, ואז התרחשה שוב רעידה עוקבת משמעותית בגודל של 5.3. מאז, ועד 27 ינואר 2020 התרחשו 30 רעידות עוקבות במגניטודה שבין 4.1 ל-5, הכל לפי סולם המומנט או ריכטר.
מדובר בהיקף גדול יחסית של רעידות אדמה בגדלים שבין 64% ל-79% מהרעידה העיקרית בתקופת זמן קצרה יחסית, וככל הנראה כחריג ביחס לחוק אומורי (Omori's Law), שהוא אמפירי, ואשר מקשר בין הדעיכה בקצב הרעידות העוקבות לזמן שעבר מאז הרעידה העיקרית ולפיו קצב הרעידות העוקבות דועך בקצב הופכי לזמן.
היקף ההרס והנפגעים והסיוע הבינלאומי
היישובים שנפגעו יותר מכל האחרים הם כאמור, העיר דוּרֶס והכפרים שמסביבה.
שני מלונות ושני גושי בניינים קרסו לגמרי בעיר, ובעיירה סמוכה קרס גוש בניינים בן חמש קומות.
נזקים משמעותיים נגרמו גם בעיר לאצ'י המרוחקת כ-25 קילומטר מדורס לכיוון צפ'-מזרח.
ההרס גרם כאמור ל-51 הרוגים ולמעלה מ-3,000 פצועים.
אלבניה לא הייתה ערוכה לטפל בהיקף כזה של הרס.
רעידת האדמה ההרסנית האחרונה שהתרחשה שם הייתה בשנת 1979, והזמן שחלף לא נוצל על ידי המנהיגות שם לטיפול של ממש בהתכוננות למקרה אסון מסוג זה.
צוותי חילוץ מהמדינות השכנות שהיו מצוידים בציוד חילוץ וטיפול מיוחדים ובכלבי גישוש, הגיעו תוך זמן קצר יחסית לסייע.
בסכ"ה מנו צוותי הסיוע ממדינות אחרות כ-670 איש.
בתי מלון באזורים הפגועים ומבנים שימשו את הצבא ואשר לא נפגעו, שימשו כמקומות מקלט לאנשים רבים שמצאו עצמם חסרי בית, כך גם האצטדיון בעיר דורס.
לכמה מאות חסרי בית נמצאו מקלטים זמניים בקוסובו השכנה מצפון.
שלוחת האיחוד האיחוד האירופי באלבניה העריכה ש-1.9 מיליון איש מתוך 2.8 מיליון אוכלוסיית אלבניה, נפגעו כך או אחרת מרעידת האדמה.
בפברואר 2020 הודיעה ממשלת אלבניה שהנזק לרכוש ברעידת האדמה הזו נאמד בכ-844 מיליון אירו בעוד שהערכת השיקום הסתכמה בכ-1.07 מיליארד אירו.
מדינות רבות, בעיקר מאירופה, לרבות נשיאות האיחוד האירופי, אך גם ארצות הברית, איחוד האמירויות, סין, ניגריה סייעו בתרומות של סכומי כסף נכבדים בדרך כלל.
מדינות אחרות שלחו צוותי סיוע וחילוץ בהן: קרואטיה, צ'כיה, צרפת, יוון שהגדילה יותר מהאחרות, הונגריה, איטליה, קוסובו, מונטנגרו, רומניה, סרביה, שווייץ, טורקיה, ארצות הברית וישראל.
באשר לסיוע מישראל, בעקבות רעידת האדמה יצאה משלחת של פיקוד העורף בראשות מפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית גולן ואך וצוות החילוץ של המועצה האזורית מבואות החרמון, לעזרה בחילוץ ואיתור נעדרים.
רעידת האדמה בנפת אלזי שבטורקיה הייתה רעידת אדמה שהתרחשה ב-24 בינואר 2020 ב-20:55:12 לפי השעון המקומי (17:55:12 בשעון UTC).
ברעידת אדמה זו, שהייתה בעוצמה של 6.7 בסולם מגניטודה לפי מומנט, נהרגו לפחות 41 אנשים ולפחות 1,607 אנשים נפצעו.
מוקד רעידת אדמה היה בנפת אלזי שבטורקיה.
עם זאת, רעידת האדמה הורגשה גם באיראן, אלבניה, ארמניה, גאורגיה, ישראל, לבנון, סוריה ועיראק.
רעידת האדמה בהאיטי התרחשה בשעה 08:29:09 (EDT) ב-14 באוגוסט 2021 והייתה בעוצמה 7.2 לפי סולם מגניטודה לפי מומנט.
רעידת האדמה פגעה במרכז המדינה, כ-150 ק"מ מערבית לבירת האיטי פורט או-פרינס.
מוקד רעידת האדמה היה בעומק של 10 קילומטרים ליד העיר פטיט-טרו-דה-ניפס בהאיטי.
רעידת האדמה גרמה להדלקת אזהרות צונאמי בחוף האיטי, אך הן הופסקו זמן קצר לאחר מכן.
מספר הנפגעים הסופי אינו ידוע עד כה, אך המכון הגאולוגי האמריקאי העריך בתחילה כי יש מספר נפגעים גבוה, והגדיר את האסון כאסון נרחב.
רעידת האדמה הייתה רעידת האדמה השנייה הגדולה בתוך שעה אחת כשהשנייה הייתה בעוצמת מגניטודה של 6.9 באלסקה, שהייתה תוצאה של רעידת האדמה בשומגין שהתרחשה ב-29 ביולי 2021. למרות צירוף המקרים בין שתי רעידות האדמה הללו, המרחק הגדול בין שני המיקומים הופכת את הקשר הסיבתי לבלתי סביר.
ברעידה נהרגו 2,248 בני אדם.
עוצמת רעידת האדמה הגיעה ל-MMI VI בפורט-או-פרנס, בירת האיטי.
רעידת האדמה הורגשה מאוד גם בג'מייקה.
רעידת האדמה באפגניסטן (2022) התרחשה ב-22 ביוני 2022 בעוצמה של 6.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
הרעידה פגעה בעיקר בקו שבין אפגניסטן לפקיסטן.
הרעידה הורגשה גם בחלקים הדרומיים של הודו, בבירת פקיסטן אסלאמאבאד ובמזרח מחוז פנג'אב.
כמה גורמים הובילו למספר רב של נפגעים, כשבעקבות רעידת האדמה נהרגו לפחות 1,193 אנשים ונפצעו כ-3,025 נוספים.
רעידת האדמה הייתה תוצאה של העתק רדוד.
תחילה דווח כאירוע בעוצמה 6.1 על ידי ה־USGS בעומק של 51 קילומטרים.
המכון הגאולוגי של ארצות הברית אמר שהוא התרחש לאורך שבר שמאלי־צדדי בצפון־מזרח או בשבר ימין־צדדי בצפון־מערב.
מצפה GEOSCOPE דיווח על רעידת האדמה בעוצמה של 6.2 Mw בעומק של 6 ק"מ (3.7 מייל).
רעידת האדמה נרשמה בעוצמה של 6.1 ופגעה באזור באישון לילה, בשעה שרוב האוכלוסייה ישנה, דבר שהביא למספר הנפגעים הגדול.
הרעידה הורגשה לאורך גבול אפגניסטן-פקיסטן וכן בבירה קאבול, אך שם לא נגרם נזק משמעותי ולא דווח על נפגעים.
גורמים רשמיים אישרו כי רעידת אדמה גרמה ללפחות 1,000 הרוגים וליותר מ־1,500 פצועים.
זוהי רעידת האדמה הקטלנית ביותר באפגניסטן מזה למעלה מ־20 שנה.
שיטות בנייה גרועות וחומרי בניין לא איכותיים תרמו למספר ההרוגים הגבוה.
סיימולוג של USGS אמר כי רעידת האדמה הייתה הרסנית בשל עומק המיקוד הרדוד שלה ומוקד הרעש שלה באזור צפוף ומאוכלס, בעל סיכון למפולות, שבו מבנים לא נבנו לעמוד בפני רעידות כאלו.
בתחילה, סוכנות הידיעות באחטר דיווחה על סך של 280 מקרי מוות, 100 בפכתיא.
גם מפולות אדמה התרחשו, אשר קברו או הרסו בתים במחוז חוסט.
על פי אתר EMSC, הרעידה הורגשה גם במרחק של יותר מ־500 ק"מ על ידי לפחות 119 מיליון אנשים.
מאוחר יותר טיפסו מספרי ההרוגים אל למעלה מ־1,500 ולמעלה מ־2,000 פצועים.
בכפר אחד מתו 17 בני משפחה כשביתם התמוטט, כשרק אחד מהם נותר בחיים.
במחוז גאיין שבמחוז פקטיקה נהרסו כ-1,800 בתים, שהם 70% מבתי המחוז.
במחוז חוסט, לפחות 600 בתים נהרסו כליל.
מחוז ספרה של חוסט חווה אובדן של 40 תושבים, ו-95 נפצעו.
בתים רבים שנבנו בעיקר מעץ ובוץ נחרבו כליל מתחת לאדמה.
רעידת האדמה לא גרמה לנזק נרחב בפקיסטן, אולם 43 אנשים מתו, לפי המחלקה המטאורולוגית של פקיסטן.
ב-24 ביוני, התרחשה רעידה עוקבת במחוז גאיין, אפגניסטן, שבעקבותיה נהרגו 5 אנשים ו-11 נפצעו.
הטליבאן, אשר השתלט על אפגניסטן באוגוסט 2021, כ-10 חודשים לפני הרעידה, ושילוב של חרם בין־לאומי יחד עם ניהול כושל של משאבי המדינה, הביא את אפגניסטן לקטסטרופה הומניטרית חסרת תקדים ולמחסור במוצרי יסוד ומזון.
רעידת האדמה ואלפי חסרי הבית שיצרה החמירו את המשבר, בשעה שרוב מדינות העולם מסרבות להכיר בשלטון הטליבאן ולהעניק לו סיוע.
משרד החוץ הסיני הביע את תנחומיו ואמר כי האומה מוכנה לספק סיוע חירום לאפגניסטן.
גם הודו הביעה את תנחומיה.
משרד החוץ אמר כי הודו "נשארת מחויבת לספק סיוע ותמיכה".
האפיפיור פרנציסקוס אמר שהוא מתפלל למען הקורבנות ופנה לעזרה.
בהצהרה של היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית, ג'ייק סאליבן אמר כי ארצות הברית תהיה מחויבת לתמוך בתושבי אפגניסטן.
הנשיא ג'ו ביידן מינה את הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי כדי להעריך את אפשרויות התגובה.
דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית, נד פרייס, אמר כי ארצות הברית תהיה פתוחה לדיון אך לא קיבלה פניות כלשהן מהטליבאן.
סייאי קיהארה, סגן שר הקבינט של יפן, אמר כי ממשלת יפן מתכננת לתאם את מאמצי הסיוע.
משרד החוץ של קוריאה הדרומית אמר כי יינתן סיוע הומניטרי בשווי מיליון דולר.
רעידת האדמה בבקעת הירדן הייתה רעידת אדמה באזור הלבנט שהתרחשה ב-5 בדצמבר 1033, וגרמה לכ-70,000 הרוגים ולהרס קיצוני באזור.
רעידת האדמה הייתה חלק מרצף של ארבע רעידות אדמה חזקות באזור בין השנים 1033–1035. חוקרים העריכו את עוצמת רעידת האדמה כיותר מאשר 7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט, והעריכו את העוצמה המשתנה ל-X (קיצוני) לפי סולם מרקאלי.
על פי דיווחים על נזקים כבדים שדווחו מים המלח לכנרת, רעידת האדמה פרצה את כל קטע שבר בקעת הירדן.
התיעוד ההיסטורי הראה גם שדפוס הנזק דומה לרעש שביעית.
גם רעידות האדמה של 749 לספירה וגם של 1033 לספירה קרעו את שברי בקעת הירדן בעוצמה של יותר מ-7.0. רעידות אדמה קודמות בשנים 31 לפנה"ס ו-363 לספירה נחשבות שנגרמו כתוצאה מקרע של אותו שבר.
מחקרים פליאואיזמולוגיים שנערכו ליד יריחו והכנרת חשפו עדויות לקרעים על פני השטח.
בשכבות המשקעים ניכרים גם סימנים של משקעים מופרעים הנחשבים שנגרמו מרעידת האדמה.
מחקר מועט נערך להערכת עוצמת רעידת האדמה, וקיימת אי התאמה גדולה בטווח העוצמה.
מחקר משנת 2004 של מיגוסקי ואחרים העריך את הגודל ב-7.1, תוך שהוא מבסס את המספר על מחקרים של שכבות משקע מופרעות.
עיתונים ישנים יותר גם הציבו את הגודל כנמוך כמו 6.0–6.7. עם זאת, רוב החוקרים מסכימים עם טווח גודל של 6.7–7.1. קטלוגים של עוצמת רעידת האדמה שהוכנו על ידי חוקרים נבדקו גם הם, תוך שאלה לגבי מהימנותם ואמינותם.
המכון הלאומי לגיאופיזיקה ווולקנולוגיה של איטליה הציב את עוצמת האנרגיה ב-7.3, וקטלוג עדכני (2020) העריך מחדש את רעידת האדמה לדרגת רגע של 7.3.
נזק כבד דווח באזור צפון–דרום לאורך 190 ק"מ מים המלח לכנרת.
מחצית משכם נהרסה ו-300 תושבי העיר מתו.
גם הנוף סביב העיר היה הרוס.
עכו ספגה נזק רב ומספר הרוגים גבוה.
גם הערים בניאס ויריחו סבלו מהרס גדול יותר.
מפולת אדמה קברה את אל-באד'אן, והרגה את כל תושביו ובעלי החיים באזור.
מפולות אדמה הרסו גם כפרים אחרים והרגו את רוב אוכלוסייתה.
בסוריה כפרים שלמים "נבלעו" על ידי האדמה וגרמו להרוגים.
בעזה קרסו מסגד והצריחים שמסביב.
למגדלור בעיר נגרם נזק כבד.
דיווחים על נזק חמור הגיעו גם מאשקלון.
דווח על נזק עד מצרים.
אחרים דיווחו על מספר הרוגים של 70,000.
חומות ירושלים קרסו וכנסיות רבות ניזוקו.
קרסה חומה של הר הבית והמחראב דאוד, שנמצא ליד שער יפו או הר הבית.
הנזק בירושלים הביא לכך שהח'ליף הפאטמי הקים פרויקטים גדולים לשיקום שנמשכו משנת 1034 לספירה עד 1038 לספירה.
מאמינים שזהו פרויקט השיקום הגדול ביותר בתולדות העיר.
כיפת הסלע נאכפה בקורות עץ לחיזוק המבנה.
למסגד אל-אקצא נוספו קורות עץ ופסיפסים.
אורוות שלמה ומסגד אל-אקצא היו בין המבנים שעברו שיקום.
בעבר חשבו שהאתר נהרס במהלך רעידת האדמה של שנת 749 לספירה, אך העוצמה הנמוכה יחסית (VII) מעידה על כך שזו לא הייתה רעידת האדמה האחראית.
מחקרים אקדמיים ציינו כישורי שברים ברצפת ההריסה.
היו עדויות לכשלים בעמודים ובקירות.
כמו כן נמצאו שבר גאולוגי בשטח החפירה, החורבות הראו עד 10 ס"מ של שבר בצד שמאל.
שרידי אדם שהתגלו מתחת להריסות של קשת שהתמוטטה נגרמו ככל הנראה מרעידת האדמה.
עוצמת המרקאלי המתוקנת בארמון הוקצתה בין IX–X.
ייתכן שהאתר ננטש לאחר רעידת האדמה, ונכבש כעבור זמן מה.
צונאמי פקד את עכו, נמסר כי נמל העיר התייבש למשך שעה, ואז הגיע גל גדול.
כמו כן דווח על גלים לאורך חופי לבנון.
הסיסמולוג היווני ניקולאס אמברייזיס דיווח שהצונאמי לא גרם לנזק או לנפגעים, אבל זה נחשב לבלבול עם רעידת האדמה של 1068. בעכו דווח על הרס עקב הצונאמי.
אנשים שסרקו את קרקעית הים החשופה טבעו כשהגלים הגיעו.
זעזועים נוספים באפריל או מאי 1035 לספירה גרמו לנזק נוסף ועשויים להיות קשורים לצונאמי.
רעידת האדמה ב-1033 לספירה היה רעידת האדמה האחרונה הידועה בשבר בקעת הירדן.
בהינתן שיעור ההחלקה המשוער הוא 4.9 ± 0.2 מ"מ לשנה, הצטברו כ-5 מ' של החלקה פוטנציאלית.
לפי הערכות, 3.5-5 מ' של החלקה עשויה להיווצר במהלך רעידת אדמה עתידית לאורך אזור שבר שאורכו 110 ק"מ × 20 ק"מ.
אירוע כזה יכול לרמוז על רעידת אדמה בעוצמה של Mw 7.4, המהווה איום גדול לאזור.
בסוף 2020 אמרו חוקרים מאוניברסיטת תל אביב כי באזור צפויה להתרחש רעידת אדמה בעוצמה של 6.5, שתגרום להרוגים רבים.
חוקרים גם ציינו כי תדירותן של רעידות אדמה גדולות באזור מוערכת באופן משמעותי.
מחקרים קודמים הציעו מרווח הישנות של 10,000 שנים עבור רעידות אדמה בעוצמה של 7.5, אך החוקרים אמרו שהנתון הוא 1,300 עד 1,400 שנים.
מבקר המדינה דאז יוסף שפירא, אמר כי רעידת אדמה גדולה בישראל עלולה להרוג עד 7,000 בני אדם אם המלצות הבטיחות לא יאכפו.
בדוחות של השנים 2001, 2004 ו-2011 נמצא כי ממשלת ישראל לא מימנה כל עבודות שיפוץ לבנייה ישנה.
למרות שממשלת אולמרט אמרה ב-2008 שהיא תבצע שיפוץ בבתי חולים ובתי ספר, אך לא בוצעו שינויים גדולים.
רעידת האדמה של ארזינג'אן פקדה את מזרח טורקיה בשעה 1:57:23 לפנות בוקר (שעון מקומי) ב-27 בדצמבר 1939 עם עוצמה 8–8.2 בסולם ריכטר, של 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט (Mw) ועוצמה מקסימלית של XII (אקסטרים) בסולם מראקלי.
זוהי רעידת האדמה החזקה ביותר שתועדה בטורקיה, מאז רעידת האדמה בצפון אנטוליה ב-1668 שהייתה חזקה יותר.
רעידת האדמה הייתה בין האירועים הגדולים ברצף של רעידות שהשפיעו על טורקיה בהעתק צפון אנטוליה בין 1939 ל-1999.ברעידה התרחש , עם תזוזה אופקית של עד 3.7 מטר בקטע באורך 360 ק"מ באזור ההעתק.
ברעידת האדמה נספו 39,968 אנשים, ונפצעו כ-100,000, מה שהפך אותה לאסון הטבע עם מספר הנפגעים הרב ביותר בטורקיה של המאה ה-20.
העתק צפון אנטוליה באסיה הקטנה הוא עיקרי שבו הלוח האירו-אסיאתי מחליק על פני המיקרו-לוח האנטולי הקטן יותר.
השבר משתרע על פני 1,600 ק"מ ממזרח טורקיה ועד לים מרמרה.
אזור ההעתק היה ונשאר פעיל מאוד.
ארזינג'אן נהרסה ברעידות אדמה לפחות 11 פעמים מאז 1,000 לספירה.
בין 1942 ל-1967, אירעו שש רעידות אדמה גדולות לאורך אותה שבר, בהן שלוש מעל 7 בMw.
עם מוקד רעש סמוך לעיר ארזינג'אן, שבר רעידת האדמה התפשט מערבה לאורך של 400 ק"מ.
עד היום ניתן לראות את קרעי פני השטח שנוצרו.
נוצר קרע של עד 360 ק"מ על פני השטח.
חושבה תזוזה ממוצעת של בין 2.3 מטר ל-8.8 מטר.
תזוזות אנכיות נמדדו ב-0.5–2.0 מטר.
ההחלקה האופקית המקסימלית הייתה 10.5 מטר.
הרעידה גם גרמה לצונאמי בגבהים של 1-3 מטר שפגע בחוף הים השחור.
מרעידת האדמה של 1939 קידמה קרעים לכיוון מערב לאורך ההעתק הצפון אנטולי.
מאז 1939 עשר רעידות אדמה בעוצמה של 6.7 קרעו חלק של 1,000 ק"מ מההעתק.
רעידת האדמה גרמה נזק חמור לכ-116,720 מבנים.
כיוון שהרעידה התרחשה בחורף היה למחלצים ולסיוע קשה אף יותר להגיע לאזורים הפגועים.
בתחילה עמד מספר ההרוגים על כ-8,000 איש.
למחרת, ב-27 בדצמבר, דווח כי הוא עלה ל-20,000. במהלך אותו יום, הטמפרטורה ירדה ל-30 מעלות צלזיוס מתחת לאפס והחל מבצע חילוץ חירום.
עד 5 בינואר, כמעט 33,000 מתו עקב רעידת האדמה ובשל טמפרטורות נמוכות, תנאי סופות שלגים ושיטפונות.
ההרס המוחלט של רעידת האדמה גרם לטורקיה לאמץ תקנות בנייה סיסמיות.
הנזק שנגרם לעיר ארזינג'אן היה כה נרחב, עד שמיקומה הישן ננטש לחלוטין והיא נוסדה מחדש 4 קילומטר צפונית-מערבית למיקום הישן.
בשנת 2023 שוב התרחשה רעידת אדמה בטורקיה, ונשיא טורקיה רג'פ טאייפ ארדואן השווה את האסון לזה של 1939. אולם מבחינת הרוגים, הרעידה האחרונה הייתה קטלנית יותר מזו של 1939, ונהרגו בה למעלה מ-50,000 איש.
רעידת האדמה בדמע'אן או רעידת האדמה בקומיס התרחשה ב-22 בדצמבר 856. רעידת האדמה הייתה בעוצמה משוערת של 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט, ועוצמה מרבית של X (נוראה) בסולם מרקאלי.
האזור המייזוסמלי (אזור הנזק המרבי) השתרע על פני כ-350 קילומטרים לאורך הקצה הדרומי של הרי אלבורז המזרחיים לאיראן של ימינו כולל חלקים מטבריסטאן וגרגאן.
לפי ההערכות, מוקד רעידת האדמה קרוב לעיר דמע'אן , שהייתה אז בירת המחוז הפרסי קומיס.
היא גרמה לכ-200,000 מקרי מוות ונרשמה על ידי ההסקר הגאולוגי של ארצות הברית כרעידת האדמה השישית הקטלנית ביותר בהיסטוריה המתועדת.
קיים ויכוח בנוגע למספר ההרוגים.
איראן שוכנת בתוך אזור של התנגשויות יבשתיות בין הלוח הערבי והלוח האירואסייתי, המשתרע מחגורת ביטליס-זגרוס בדרום להרי הקווקז, אבשרון-בלקן והרי קופט-דאג בצפון.
מוקד הרעידה ממוקם ברכס הרי אלבורז, שבו התקצרות קרום אלכסונית מצפון לדרום מתאפיינת בשילוב של העתקי דחיקה והעתקי חילוף שמאליים.
המבנה הפעיל העיקרי באזור קומיס הוא מערכת ההעתקים בשאהרוד, המשתרעת על פני מאות קילומטרים.
אזור זה של העתקי חילוף שמאליים כוללת מספר גדילי ההעתקים, כולל העתק דמע'אן, העתק דמע'אן הצפוני ומערכת ההעתקים אשטנא, כולם נמצאים באזור מוקד הרעידה ומהווים עדות לתזוזה במהלך הרביעון.
הארוכה ביותר מבין המועמדים האפשריים למקור רעידת האדמה היא מערכת ההעתקים אשטנא באורך של כ-150 ק"מ.
חפירה לאורך אחד ממקטעי מערכת העתקים זו סיפקה עדות לרעידת אדמה משמעותית לאורך ההעתק שהתרחשה הרבה אחריי 600 לפני הספירה ולפני 1300 לספירה, מה שמתאים לרעידה ב-856.
רעידות משנה בעקבות רעידה זו השפיעו על האזור במשך מספר שנים, ככל הנראה כולל רעידת אדמה מזיקה במערב ח'וראסאן.
אזור הנזק המשמעותי השתרע לאורך האלבורז במשך כ-350 קילומטרים, כולל העיירות אחבנו, אשטן, תאש, בסטאם ושאהרוד, כאשר כמעט כל הכפרים באזור ניזוקו קשות.
הקאטומפילוס, הנקראת כיום שהר-י קומיס, הבירה לשעבר של האימפריה הפרתית, נהרסה.
גם חצי מדמע'אן ושליש מהעיר בסטאם נהרסו.
רעידת האדמה פגעה קשות באספקת המים באזור קומיס, בין היתר עקב התייבשות מעיינות ופוגארות, אך גם בגלל נפילת סכרי נחלים.
דווח כי מספר ההרוגים הכולל ברעידת האדמה הוא 200,000, עם 45,096 נפגעים במחוז דמע'אן בלבד.
מחוז שהר-ה קומיס ניזוק כל כך עד שנראה שהוא ננטש בעקבות רעידת האדמה.
השפעות רעידת האדמה עדיין נראו באזור שבין בסטאם לדמע'אן 46 שנים מאוחר יותר.
מתוצאות חפירת תעלות באתר בודד לאורך העתק אשטנא, נאמד כי רעידה חוזרת תתרחש בתקופה של כ-3,700 שנים מאז רעידת 856 ולא נרשמו רעידות אדמה גדולות באזור דמע'אן עד כה.
עם זאת, יש צורך במחקרי תעלות נוספים כדי לקבוע אם כל אורך ההעתק בדרך כלל מעורב בתזוזה, או שקטעים קצרים יותר עשויים להיות אחראים לרעידות אדמה חלשות יותר (אם כי מזיקות) עם תקופת חזרה קצרה יותר.
רעידת האדמה בבם הייתה רעידת אדמה שהתרחשה ב-26 בדצמבר 2003 וגרמה ל-34,000 הרוגים.
מוקדה היה בבם, אלף ק"מ מדרום לטהראן שבאיראן.
בין נזקי רעידת האדמה היה מבצר תיירותי שנחרב כליל.
מושל כרמאן העריך כי ברעידת האדמה נהרגו 40 אלף בני אדם.
רעידת האדמה התרחשה בשעה 5:26 ביום 26 בדצמבר 2003. בהתחלה דווח על 2,000 הרוגים ולאחר מכן על 5,000 הרוגים.
ארגונים מערביים העריכו שמספר ההרוגים גבוה בהרבה.
בפועל התגלה כי נהרגו 26,230 בני אדם.
בטלוויזיה האיראנית דיווחו על 30,000 פצועים.
רעידת האדמה הרסה כ-70% מהמבנים בבם שבהם שכנו 80 אלף איש.
איראן הודיעה שלא תקבל סיוע מישראל, אבל תקבל סיוע משאר מדינות העולם.
רעידת האדמה הותירה חסרי בית רבים.
מושל כרמאן העריך שהיו 40 אלף הרוגים ברעידת האדמה.
הרעש מוטט יותר ממחצית מבנייני העיר והנזק הקשה ביותר נגרם לעיר העתיקה, שם מבצר ששכן על צוק והיה יעד תיירותי נחרב כליל.
אנשי הסהר האדום חילקו מזון לנפגעים.
וכמה מדינות הגישו סיוע לאיראן כדי להתמודד עם רעידת האדמה.