tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המשכם של האירועים "אולטימייט קומיקס אקס", "אולטימייט קומיקס: נשורת" ו"מקורות אולטימייט", לפיהם גזע המוטאנטים הוא תוצר ניסוי ביו-גנטי של הממשלה, ולא השלב האבולוציוני הבא.
The Ultimates #1-13, מרץ 2002 - אפריל 2004, כרך ראשון להרפתקאות "אולטימייטס", גרסת אולטימייט מארוול לקבוצת האוונג'רס.
The Ultimates 2 #1-13, פברואר 2005 - פברואר 2007. כרך שני להרפתקאות "אולטימייטס".
אולט (ברומנית: Olt) הוא נהר ברומניה.
האולט נובע ממעיין השמאלש הגדול (Hăşmalşul Mare), בהרי הקרפטים המזרחיים, בגובה 1,440 מטר מעל פני הים, וזורם לאורך 615 קילומטרים עד לשפכו, לתוך נהר הדנובה, במקום הקרוי איסלז (Islaz), ליד העיר טורנו מגורלה (Turnu Măgurele).
שם הנהר בלטינית הוא אלוטה (Aluta), או אלוטוס (Alutus).
נהר האולט נתן את שמו לחבל ארץ היסטורי גדול בדרום מערב רומניה הקרוי אולטניה (Oltenia), או בשפות גרמניות מסוימות ולאכיה הקטנה.
האולט קולט בדרכו את מי הנחלים הבאים:
אולטניה (ברומנית: Oltenia) היא חבל ארץ היסטורי בדרום מערב רומניה.
בתקופה הרומית הייתה כאן פרובינציה בשם Dacia Malvensis.
חבל אולטניה קיבל את שמו מנחל האולט שעובר דרכו.
הגבול הדרומי והמערבי נקבע על ידי הדנובה והצפוני על ידי הרי הקרפטים.
בעבר השטח של אולטניה ומונטניה יחד היווה נסיכות שהרומנים כינוה "צארה רומנאסקה" או "מונטניה" ומחוץ לרומניה הייתה ידוע בשם "ולאכיה".
אולטניה מחולקת לחמישה מחוזות והם:
אולטראזאורוס (שם מדעי: Ultrasaurus), "לטאת ענק" בלטינית הוא סוג של דינוזאור זאורופוד שנתגלה בקוריאה הדרומית ב-1983. השם מתייחס בטעות גם למין שמקורו בטעות בזיהוי של דינוזאור שנתגלה באמריקה הצפונית.
שם זה, Ultrasaurus, ניתן גם על ידי ג'יימס ג'נסן למאובנים שמצא בארצות הברית ב-1979. מאחר ששם זה נתפס על ידי קים הקוריאני שפרסם לפניו מאמר מדעי על Ultrasaurus, ג'נסן קרא לו Ultrasauros.
לפי התיאור המקורי, אולטראזאורוס היה אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר הידועים: אורכו הגיע ל-30 מטרים בקירוב, וגובהו עלה על 16 מטרים, ומשקלו בין 60 ל-65 טונות.
מאוחר יותר התברר שמדובר במין שגוי.
המאובנים שייחס ג'נסן ל"אולטראזאורוס" כללו עצמות של מספר סוגי דינוזאורים, בעיקר עצמות של סופרזאורוס.
לכן Ultrasauros כבר אינו טקסון תקף.
רשת אולטינט הייתה רשת דואר אלקטרוני שפעלה בישראל במהלך שנות התשעים במאה העשרים, בכתובת פידו נט 97:200.
הרשת הייתה תוצר של חיבור מערכות הדואר המקומי של מספר מערכות BBS ישראליות, במטרה לקשר בין חברים בכל אחת מהמערכות, כמו ברשת הדואר האלקטרוני העולמית FidoNet.
במהלך השנים שינתה הרשת את פניה מספר פעמים לאור פרישות של קבוצת משתמשים והקמת רשת מתחרה, איחוד רשתות מתחרות וכיוצא בזה, ופעילותה של רשת אולטינט במתכונת המתוארת, התרכזה בין 1994 ל-1998.
הייחוד של אולטינט היה בהיותה רשת דמוקרטית – החלטות התקבלו בצורה דמוקרטית, וחברים נבחרו לתפקידי הניהול בבחירות פתוחות.
רבים מחברי אולטינט מוכרים בעולם הבלוגים ואתרי חדשות האינטרנט הישראליים: גדי שמשון, מייסדי "האייל הקורא" (דובי קננגיסר, טל כהן, ערן טרומר), יוסי גורביץ, אסף עמית, עירא אברמוב ועוד.
תחילתה של רשת אולטינט הייתה בראשית שנות התשעים של המאה העשרים, ביוזמה של מפעילי BBS גדי גיא, אייל מוזס וירון רוזנבאום, שקראו לרשת InterBLA.
ב-1994 התאחדה הרשת עם NET401, השלוחה המקומית של FidoNet, וקיבלה את השם החדש שבו נודעה: אולטינט (UltiNet).
אולטינט פעלה במבנה של "יער" – כל אזור חיוג בארץ היה בנוי בצורה היררכית של עץ, כאשר לכל אזור היה מוגדר BBS יחיד שהיה ה"אב", ושאר BBS-ים שונים שהיו בנים.
חמשת ה-BBS-ים שהיוו את שורשי העצים היו מחוברים זה לזה ונודעו בתור "רינגים" (טבעות).
שיטת ההתקשרות איפשרה עדכון של מערכות הדואר על ידי שתי שיחות ביום: כל מחשב BBS היה אוסף את כלל הדואר ה"יוצא" שהגיע אליו (משאר ה-BBS-ים המחוברים אליו כבנים בעץ) ושולח אותו אל ה-BBS שנמצא מעליו בעץ.
התקשרות ראשונה זו התבצעה לפני שעה קבועה ביום המיועדת לתקשורת הרינגים.
בהגיע השעה היומית, כלל הרינגים היו מתקשרים זה אל זה ומחליפים את כלל הדואר שנאסף אצלם ("עדכון הרינג").
מכאן ואילך כל BBS מתקשר בשנית למחשב שנמצא מעליו בהיררכית העץ על-מנת לקבל את הדואר החדש שהתקבל.
משתמשי אולטינט שלא היו מפעילי BBS היו יכולים להצטרף למבנה ההיררכי כ"עלה" של אחד הBBSים בהיררכיה (למשתמשים אלו היה רק אב בהיררכיה ולא היו בנים).
משתמש כנ"ל נקרא לרוב "נקודה" (פוינט), שכן למשתמש הייתה כתובת קבועה שסומנה ככתובת האב בתוספת נקודה ומספר נוסף.
אפשרות אחרת הייתה להשתמש באותה כתובת דואר של האב, ללא שינוי המבנה ההיררכי.
משתמש מסוג זה היה מתקשר ל-BBS על מנת לקרוא את הדואר On-line, או משתמש בתוכנה בלו וייב .
שליחת הדואר הייתה בשיטה שכונתה Echo Mail שמשלבת בין דואר ישיר (email) לבין קבוצת דיון (newsgroup).
דבר הדואר היה מיועד לכתובת ספציפית, אבל ניתן לקריאה על ידי כלל המשתמשים אשר התעניינו באותה קבוצת דיון.
הרשת איפשרה גם משלוח דואר אישי (שאינו חשוף, לכאורה, לשאר הקהילה).
באולטינט לכל החברים הייתה זכות בחירה, וברשת פעלו מספר ועדות נבחרות, כגון ועדת האתיקה, שתפקידה היה "לשמור על הסדר" ובסמכותה להשעות חברים.
הרשת עשתה שימוש בתוכנת PGP על מנת ליצור חתימה דיגיטלית, והצבעה "חוקית" נדרשה להיות חתומה.
איחוד אולטינט ושיאנט, והקמת "אולטינט החדשה"
בקיץ 1998 איחד מורמי את שתי הרשתות.
רשת אולטינט המאוחדת קיבלה את "עשרת הדיברות" של שיאנט, וה"חוקה" של אולטינט התבטלה.
בעקבות הצעד פרשו דויד גורביץ' וחברים נוספים מן האיחוד והקימו את "אולטינט החדשה" בכתובת 972:100, שפעלה עד סוף 2007 עם שני רינגים, לירון נוימן ואייל אביב, אם כי במידה מועטה יותר של פעילות.
אולטראס הוא כינוי לחבורות מאורגנות של אוהדי קבוצות ספורט אדוקים, לרוב לכאלו שאחראיות על התפאורה ומובילות את העידוד ביציע במהלך המשחק.
לאולטראס יש מאפיינים אחדים ובהם: עידוד בלתי פוסק של קבוצתם בזמן משחק תוך שימוש באמצעי עידוד כגון תפאורה, דגלים, שלטים ואף פירוטכניקה לשם הגברת ההשפעה, ולעיתים קרובות גם אי-ציות לרשויות הספורט ופעילות חשאית על מנת לחמוק מהן, הטלת מורא על יריבים בזמן משחק.
אוהדי אולטראס נוהגים לחבר שירים שמטרתם לדרבן את קבוצתם בזמן המשחק באמצעות שירה במקביל של אוהדים רבים.
לשירים אלו יש מנגינה קליטה עם שורות החוזרות על עצמן.
היריבות בין קבוצות אולטראס שונות עשויה להיות מושפעת בין השאר ממתחים גזעיים, אידאולוגיות פוליטיות, ומשחקי דרבי בין שתי קבוצות מאותה עיר.
קבוצות אולטראס של מועדונים שונים ממדינות שונות לעיתים מקימות ביניהן "ברית אוהדים" על בסיס ערכים או היסטוריה דומים, למשל רשת Alerta Network!
של קבוצות אולטראס אנטיפשיסטיות ברחבי אירופה.
הם עושים את זה בזאת שהם רעולי פנים, טשטוש פנים בתמונות, הרכבת משקפי שמש, חבישת כובעים, החל ממגפת הקורונה גם עם מסכות ולא מפרסמים שמות של חברי ארגון וממעיטים בלהשתתף ולהיות פעילים בפעילויות ובדיונים בפורומים של אוהדי הקבוצה ושל הקבוצה עצמה.
על כן הם בדרך כלל נעזרים בעמותת האוהדים של קבוצתם האהודה הפועלת לצידם ומדברת בין השאר בשמם בעיקר באמצעי התקשורת.
מקור השם מגיע מן הכדורגל האיטלקי; עם זאת, קבוצת האוהדים הראשונה שהתאפיינה כארגון אולטראס היא 'טורסידה' של היידוק ספליט, שהוקמה כבר בשנת 1950 ונקראה כך על שמם של ארגוני האוהדים הברזילאיים, עוד בטרם רווח השימוש בשם אולטראס.
קבוצת האוהדים הראשונה שעשתה שימוש בשם אולטראס הייתה ארגון האוהדים של מועדון הכדורגל סמפדוריה בשנת 1969. בעקבותיהם הקימו ארגוני אוהדים נוספים של מועדוני הכדורגל של טורינו ולאציו קבוצות אולטראס משלהם, תחת השימוש בשם זה.
בישראל קיימים מספר ארגוני אולטראס וביניהם "מכבי פנאטיקס" של מכבי תל אביב, "הקופים הירוקים" של מכבי חיפה, "אולטראס הפועל" של הפועל תל אביב, "לה פמיליה" של בית"ר ירושלים ועוד.
ארגון האוהדים הראשון שקם בישראל היה "אולטראס מכבי 96", שכשמו כן הוקם בשנת 1996.
אולזה או אולשה, נחל הנובע משלוחה של הרי הקרפטים המערביים, זורם לאורך 99 קילומטרים דרך פולין ודרך צ'כיה והנשפך לתוך נהר האודר.
נביעת הנחל ממוקמת בצד הפולני בשטח מחוז קמשניצה שבסקיזים השלזיים; הנחל מצטרף לנהר האודר לאחר הקילומטר ה -99, ליד בוהומין, בגובה של 190 מטר מעל פני הים.
הנהר שאורכו 25.3 קילומטר מהווה את הגבול בין פולין לצ'כיה.
הוא משמש בעיקר ציפורים ובעלי חיים למים לנדידה.
גדות הנהר ירוקות בשטח העיירה - לאורך סוללות מיר בצד הצ'כי ובפארק אדם סיקורה, שם ניתן למצוא עצים ישנים שנמצאים מעט מאוד באזור זה.
כתוצאה מכך, אפשר למצוא לא רק מינים נפוצים כאן, אלא גם כמה בעלי חיים נדירים או בסכנת הכחדה.
מנהל הנהר הוא חברה ממשלתית בשם Povodí Odry.
בפולין אורך הנחל 16 קילומטרים ובצ'כיה 83. אגן ההיקוות משתרע על פני 1,118 קילומטרים רבועים, מתוכם 479 בפולין.
אולטימטום (מלטינית, מילולית: "האחרון") הוא דרישה או תביעה, אשר מילויה נדרש בפרק זמן קצוב, המגובה באיום אשר אמור להתממש אם לא תתמלא דרישת האולטימטום.
אולטימטום בא בדרך כלל דרישה אחרונה בסדרה של דרישות.
על כן, בדרך כלל התנאי הוא זמן קצר, והדרישה אינה פתוחה למשא ומתן.
האיום המגבה את האולטימטום יכול להיות מסוגים שונים, בהתאם לתחום שבו עוסקת הדרישה.
בדיפלומטיה, האיום יכול להיות שימוש בכוח: הכרזת מלחמה, פעולה צבאית או סנקציות כגון הגבלות סחר או אמברגו.
בפוליטיקה האיום הוא בפרישה מהממשלה בהדחה מהממשלה, או בהליכה לקואליציה עם מפלגות אחרות.
בחטיפה, החוטפים יכולים לאיים להוציא להורג את בני הערובה, או שהשלטונות יכולים לאיים לנסות ולחלץ את החטופים בכוח.
אולטימטום יכול להימסר גם בתחומים אחרים.
במשפטים, אולטימטום יכול להיות דרישה לחתום על עסקת טיעון או ללכת למשפט.
בעסקים, אפשר לדרוש מחיר מסוים, או שעסקה תבוטל.
בסכסוכי עבודה, אפשר לדרוש שיפור בתנאי ההעסקה ועלייה במשכורת, או שהעובדים יפצחו בשביתה.
אולטימטומים שכאלו יכולים להיות חוקיים או בלתי חוקיים, מקובלים חברתית או לא.
אולטימטומים הם גם חלק מעולם הפשע.
כך למשל סחיטה יכולה להיות מלווה באולטימטום.
אולטימטומים יכולים להיות גם בשימוש ביום יום כביטוי להקצבה של זמן.
אולטימו מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
אולטימו מצוי 2 ק"מ דרום-מערבית ממרכז העסקים הראשי של סידני, גובל בצדו המערבי בגליב, בצפון בפירמונט, במזרח בהיימרקט ובדרום בצ'יפנדייל.
טעות זו גרמה לביטולו של משפט שדה כנגד הד"ר, ולאות הוקרה הוא קרא לאחוזתו על שמה.
רחוב הריס באולטימו נקרא על שם אותו בעלים ראשון.
ב-1859 האחוזה חולקה ונבנה המתווה לרחובות השונים של אולטימו, וב-1880 תנופת פיתוח של בתים פרטיים בשטח הביאה את האוכלוסייה ל-30,000 תושבים רשומים, באזור שהוא כעת פירמונט ואולטימו.
במהלך המאה ה-20 הפך אולטימו לאזור תעשייה ואחסון, ומאות בתים נהרסו כדי לפנות מקום לבתי חרושת.
בהדרגה הצטמצמו בעלי הבתים הפרטיים בשטח עד שהאוכלוסייה ב-1978 מנתה פחות מ-2,000 איש.
תעשיית הצמר הייתה בין הגדולות באולטימו, עם למעלה מ-15 בתי מסחר שעסקו בתחום.
בסוף המאה ה-20 שינויים במרכז העסקים המרכזי של סידני משכו עסקים לעבור מהפרוור, ורק מעטים מהם נותרו בתום המאה.
אחד מהעסקים שנותרו שם הוא קואופרטיב חקלאי החלב (Dairy Farmers Cooperative) שנותר במקום מאז הקמתו ב-1912.
ב-1830 יובשה הביצה בחלקו המערבי של אולטימו, במפגש עם הגליב, ונבנה שם פארק ונתוורת', ששימש ביתה של נבחרת הראגבי של הגליב בתחילת המאה ה-20.
באולטימו מצויים אולפני שידורי הטלוויזיה והרדיו של רשת ABC (ר"ת של Australian Broadcasting Corporation), ברחוב הריס.
כמו כן מצויים בפרוור מספר אולפני הקלטה ואולפני טלוויזיה ציבורית.
באולטימו מצוי מוזיאון אחד, הפאוורהאוס מוזאום (Powerhouse Museum), מוזיאון מדע גדול.
כמחצית מהדרים באולטימו הם ילידי חו"ל, שהיגרו לאוסטרליה.
רבים מהם ילידי סין או מדינות הקרובות לסין, וייתכן שבחרו להתגורר במקום בעקבות קרבתו לצ'יינהטאון.
אולטראבוק (מאנגלית: Ultrabook) הוא תקן של חברת אינטל למחשב נייד בעל ביצועים גבוהים וממדים פיזיים קטנים: עובי דק, צלע קדמית דקה ביחס לאחורית, חיי סוללה ארוכים ומשקל מועט ביחס למחשבים ניידים אחרים.
המפרט המינימלי ההכרחי של האולטראבוק הוגדר במקור ובצורה רשמית על ידי אינטל, והשם "אולטראבוק" הוא סימן מסחרי בבעלותה.
אף על פי כן, השם "אולטראבוק" הפך לשם גנרי למחשבים ניידים מסוג זה.
האולטראבוק מתיימר להוות מתחרה למחשבי המקבוק אייר של אפל שיצאו קודם להכרזה על הקטגוריה.
יחד עם פרסום המפרט, אינטל נתנה ליצרני המחשבים הניידים מספר עיצובים מושכי עין לאולטראבוקים כדי לעודד אותם לתכנון וייצור המחשבים הנכנסים לקטגוריה.
חסרונם של מחשבים אלו, שבגלל העובי הדק, לא ניתן להחליף או להגדיל בהם זיכרון, סוללה או התקן אחסון כפי שאפשר היה במחשבים הניידים הישנים שנקראו "לאפטופ".
המפרט הבסיסי על פי אינטל
עם יציאתם של הדגמים החדשים של מעבדי אינטל למחשבים ניידים: Sandy Bridge, Ivy Bridge ו-Haswell, צפויים שלושה מופעים של מפרט האולטראבוק שאינטל קבעה.
דק – עוביו פחות מעשרים מילימטרים.
קל – משקלו קטן מ-1.4 קילוגרמים.
חיי סוללה ארוכים – חמש עד שמונה שעות פעילות.
אתחול מהיר באורך של כחמש שניות.
מתח עבודה נמוך במיוחד של המעבד במעבדים מסדרת Sandy Bridge של אינטל.
משתמש במעבד גרפי של אינטל מדגם HD 3000.
משתמש במעבד עם מתח נמוך במיוחד למכשירים ניידים תוצרת אינטל מסדרת Ivy Bridge.
צפויים להיות שיפור בביצועים הגרפיים בכ-30% יותר ושיפורים בביצועי המעבד בכ-20%.
משתמש במעבד עם מתח נמוך במיוחד למחשבים ניידים תוצרת אינטל מסדרת Haswell.
מערכת חדשה ומתקדמת לחסכון בחשמל – מעבדים צפויים לצרוך כמחצית מצריכת החשמל.
משתמש במעבדים בעלי 15W TDP – חבילת שבבים מרובים כמו דגמי סדרת Westmere.
מעבדי BroadWell סדרת U בעלי 15W TDP וכונן SSD שמחליף את הכונן הקשיח המכני HDD
מעבדי Skylake סדרת U בעלי 15W TDP וליבה גרפית מתקדמת מדגמי HD520 HD530 ו IRIS 540
דוגמאות: i7 6500u, i5 6200u בדור זה נעלמה סדרת M של מעבדי אינטל בעלי TDP 35W והוחלפה לחלוטין על ידי סדרה U בעלי TDP של 15W, שנחשבים בעלי מתח נמוך ביותר (ביצועים מקבילים ל-i3 שולחני בדגם הבכיר i7 6500u)
אולורוטיטן (שם מדעי: Olorotitan) הוא סוג של דינוזאור הדרוזאורי מתקופת הקרטיקון עליון שלפני 72 עד 66 מיליון שנה, עד להכחדת הקרטיקון הגדולה.
מאובניו של הדינוזאור התגלו בתצורות אודורכוקאן שבאמור, ברוסיה.
החפירות הראשונות חשפו שלד כמעט שלם, שכלל גולגולת, עמוד שדרה, רגליים אחוריות וזנב.
דינוזאור זה תואר ב-2003 בידי החוקר פסקל גוטפרויט (Pascal Godefroit) וצוותו.
פירוש שמו הוא: "ברבור טיטאני".
הוא היה בינוני בגודלו, אורכו המרבי הגיע ל-8 מטר ומשקלו ל-2–3 טון.
החוקר תומאס הולץ הבן העריך ב-2012 שאורכו הכולל עלה על 12 מטרים, כך שהיה הדרוזאור ענקי.
במראהו הוא דמה ללמבאוזאורוס או לפרזאורולופוס ואולי היה קרוב להדרוזאורים של אמריקה הצפונית.
ייתכן שהוא היגר לעבר אמריקה דרך המעבר מרוסיה - ברינגיה, כדי למצוא נתיבי מרעה חדשים נקיים מתחרות.
דינוזאור זה כמו קרוביו נכחד לפני 66 מיליון שנה, עם אחרוני הדינוזאורים.
דינוזאור זה הופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי ובמשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2 וJurassic World Evolution.
אולוף שטקונונג (בשוודית: Olof Skötkonung, מבוטא חֶ'תְקוּנוֹן; 980 – 1022) היה מלך שוודיה מ-995 ועד מותו.
הוא היה בנו של מלך שוודיה הראשון, אריק המנצח ועל פי המקורות האיסלנדיים, בנה של סיגריד "היהירה".
אחד מההסברים הרבים לשם "שטקונונג" / "חטקונונג", הוא שהוא לקוח מהמילה השוודית skatt, שפרושה הוא "מיסים" או "אוצר".
הפירוש האחרון מעלה את האפשרות לפירוש "מלך משלם מס" והועלתה השערה על יחסים כאלה שהיו לאולוף עם סוון הראשון, מלך דנמרק, שהיה אביו החורג.
בכל אופן, הסבר זה הוא ספקולטיבי במידה רבה, שכן הוא לא נתמך בשום עדות היסטורית או מקור היסטורי.
הסבר אפשרי נוסף לשם הוא "מלך האוצר" והוא מתייחס לעובדה שאולוף היה ראשון מלכי שוודיה שהטביע מטבעות.
במקורות האיסלנדיים הוא מכונה "אולוף השוודי", כדי להבדילו מהמלכים הנורווגים בשם זה שמלכו באותה תקופה, אולף הראשון ואולף השני.
הידע על אולוף מבוסס ברובו על דיווחיהם של סנורי סטורלוסון ושל אדם מברמן, שהיו נתונים לביקורת של החוקרים המודרניים.
אך על פי דבריו של אדם מברמן, נאלץ סוון הראשון, מלך דנמרק להגן על ממלכתו מהתקפותיו של אולוף שטען לזכותו לכתר הדני.
העימות בין השניים הסתיים לאחר נישואיו של סוון לאמו של אולוף, ושני המלכים הפכו להיות בעלי ברית.
סנורי סטורלוסון מתאר את סוון ואת אולוף כבעלי ברית שווי מעמד כאשר הביסו את אולף הראשון, מלך נורווגיה בקרב סובלודר בשנת 1000 ולאחר מכן חילקו ביניהם את שטחי נורווגיה.
במשלחת ויקינגית לנדלנד (כיום, חלק ממזרח מדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה), שבה אולוף את אדלה, בתו של ראש שבט ונדי, והיא ילדה לו בן, אמונד (לימים מלך שוודיה בעצמו) ובת, אסטריד, לימים רעייתו של אולף השני, מלך נורווגיה.
מאוחר יותר נשא אולוף לאישה את אסטריד, נסיכה סאלבית והיא ילדה לו בן, אנונד יקוב (לימים מלך שוודיה בעצמו) ובת, אינגיגרד (לימים רעייתו של יארוסלאב הראשון, נסיך קייב).
נאמר על אולוף שהוא העדיף לעסוק בספורט מאשר במלחמות וזו הייתה הסיבה שסוון הראשון, מלך דנמרק השתלט מחדש על ארצו, שנכבשה על ידי אביו של אולוף.
אולוף גם איבד את הזכות לגביית מיסים שקודמיו קיבלו בשטחים שמהווים כיום את אסטוניה ולטביה.
ב-1000 כרת אולוף ברית עם סוון הראשון, שנשא לאישה את אמו של אולוף, ועם האצילים הנורווגים אריק הוקונסון וסוון הוקונסון, כנגד אולף הראשון, מלך נורווגיה.
זה האחרון נהרג בקרב סבולדר ואולוף קיבל את השליטה על חלק מטרונדלג ועל בהוסלן.
כאשר הממלכה הנורווגית כוננה מחדש על ידי אולף השני, פרצה מלחמה חדשה בין נורווגיה לבין שוודיה.
אנשים רבים בשתי הממלכות ניסו לפשר בין המלכים.
ב-1018, הגיעו אחיינו של אולוף, רגנוולד אולפסון, רוזן וסטרייטלנד ושליחיו של מלך נורווגיה, ביורן סטלרה והיילטי סקגייסון, אל אספת האצולה השוודית באופסלה, בניסיון להשפיע על מלך שוודיה לקבל את תנאי השלום וכדי לסכם על נישואי בתו, אינגגרד, למלך נורווגיה.
המלך השוודי זעם ואיים לגרש את רגנוולד מממלכתו, אך רגנוולד קיבל תמיכה מאביו המאמץ, תורנגי "שומר החוק".
תורנגי נשא נאום רב רושם בו הוא הזכיר למלך אודות המסעות הגדולים של הוויקינגים למזרח שקודמיו ערכו מבלי להטות אוזן לאנשיהם.
תורנגי עצמו לקח חלק במסעות ביזה רבות עם אביו של אולוף, אריק המנצח, שכן היטה אוזן לאנשיו.
אולוף שאף להשתלט על נורווגיה, שאיפה שלא הייתה לאף אחד מהמלכים השוודים לפניו.
שאיפה זו גרמה לחוסר שביעות רצון לעם השוודי, שהיה להוט ללכת בעקבות מלכו ולקבל בחזרה את השליטה על הממלכות במזרח שהעלו מס לאבותיו של אולוף, אך היה זה רצונו של העם שהמלך יעשה שלום עם מלך נורווגיה ויסכים לתת לו את בתו לאישה.
תורנגי סיים את נאומו באומרו: "אם אינך חפץ לעשות כן, אנו נתקוף אותך ונהרוג אותך ולא נסבול יותר את חרחורי המלחמה ואת העקשנות שלך.
אבותינו עשו כן והשליכו אל הבאר חמישה מלכים שהתנהגו ביהירות, בדיוק כפי שאתה מתנהג כלפינו".
בכל אופן, תחת זאת השיא אולוף את בתו ליארוסלאב הראשון, נסיך קייב.
איום המלחמה הוסר כאשר אולוף הסכים לחלוק את סמכותו עם בנו, אנונד יקוב.
אולוף גם נאלץ לקבל את ההסדר עם אולף השני, מלך נורווגיה, שכבר היה נשוי עם אסטריד, בתו של אולוף, ללא ידיעתו, בתיווכו של רגנוולד אולופסון.
ב-1016, לאחר שקנוט הגדול היה למלך אנגליה, הוא שלח את שני בניו של אדמונד השני, מלך אנגליה לאולוף, שהיה אחיו-למחצה או אחיו החורג של קנוט, לכאורה עם הוראות לאולוף, שירצח את שני הנערים.
במקום להרוג אותם, העביר אולוף בחשאי את הנערים לקייב, שם הייתה אינגיגרד, בתו של אולוף, המלכה, או לפולין, שם היה בולסלאב הראשון, דודו של קנוט, דוכס פולין.
אולוף הוטבל בהוסבי שבדרום שוודיה, ככל הנראה על ידי הבישוף של שוודיה, זיגפריד, בשנת 1008 לערך.
בכנסייה של הוסבי, שקיימת עד היום, יש סימן להנצחת הטבלה.
בסמוך נמצאת באר שסבורים שהיא המעיין המקודש שממנו נלקחו המים להטבלה.
אולוף היה ראשון מלכי שוודיה שהמיר את דתו לנצרות ונשאר נוצרי עד למותו.
יחד עם זאת, על פי דבריו של אדם מברמן, העובדה שהרוב המכריע של השוודים המשיך להחזיק בדת הפגנית, אילצה את אולוף להגביל את הפעילות הנוצרית לתחומי מחוז וסטרייטלנד, שבו כבר הושלטה הדת הנוצרית.
כאשר הטביע אולף מטבעות בזיגטונה שבמחוז אופלנד, הוא עשה שימוש בכינוי OLUF REX או OLAF REX.
השימוש במינוח הלטיני, עשוי לרמז שהוא כבר הוטבל באותה עת, אך מצד שני המטבעות מהווים חיקוי לפני האנגלי בסוג ובסגנון.
ההשערה היא שמותו של אולוף אירע בחורף 1021 – 1022. על פי האגדה הוא מת "מות קדושים" לאחר שסירב להקריב קורבן לאלים הפגנים.
מאז שנות הארבעים של המאה ה-18 נטען שאולוף נקבר בהוסבי, בחלק הנוצרי של ממלכתו, אך הזיהוי של קברו שנוי במחלוקת.
אולטן היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ והעיר הראשית של מחוז הנושא את שמה.
כמויות משמעותיות של ממצאים מהתרבויות המגדלניות (16,000 עד 14,000 שנים לפני זמננו) נתגלו ליד אולטן.
קיימים גם ממצאים המתוארכים לתקופה המזוליתית ולתקופה הנאוליתית, אך אין בנמצא שרידי ישוב ולא ממצאים קרמיים.
גם מספרם של ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל מוגבל.
במקום בו שוכנת אולטן היה ישוב (Vicus) בתקופה הרומית.
שמו של היישוב לא ידוע, אך נראה שהייתה לו מידה מסוימת של חשיבות, וסביר להניח שהוא ייצג את קיומו של גשר על פני הנהר.
היישוב הרומי נחרב ככל הנראה בסוף המאה ה-3 לספירה.
באותה עת נבנו ביצורים על ראש הגשר בפינה הדרום-מזרחית של היישוב הקדום.
מבצר זה ננטש במאה ה-4 ומאוחר יותר הוחלף בטירה גדולה יותר הדומה למבצרים מהתקופה הרומית המאוחרת שהגנו על מקומות חצייה של נהר הארה בזלותורן ובברוג.
היישוב מימי הביניים נבנה על יסודות הטירה הרומית.
העיר מוזכרת לראשונה במקור משנת 1201 בשם Oltun.
במאה ה-13 היה היישוב בבעלותם של רוזני פרובורג, ב-1377 הוא הועבר לבית קיבורג וב-1384 לבית הבסבורג.
ב-1407 עברה אולטן לניהולה של העיר בזל, שהשקיעה בתשתיות, אך אלה נחרבו בשריפות שאירעו ב-1411 וב-1422. לאחר השריפה השנייה איבדה בזל את העניין בבנייתה מחדש של אולטן ומכרה אותה לזולותורן ב-1426.
במשך כל ימי הביניים, הייתה אולטן לא הרבה יותר מאשר ראש גשר מבוצר שבו ניתנו כמה שירותים, כמו נפחים ופונדקים.
ההנחה היא שבשנת 1600 מנתה אוכלוסייתה כ-500 תושבים.
ב-1653 היא איבדה את זכויותיה כעיר, כעונש על תמיכתה במורדים במלחמת האיכרים השווייצרית.
מצב זה פתח מסורת ארוכה של מרידה בסמכות באולטן והעיר קיבלה בברכה את הפולשים הצרפתים כמשחררים ב-1798. ב-1814 דיכאה זולותורן מרד נוסף של הפטריוטים של אולטן כנגד החזרה של השלטון השווייצרי על כנו.
בסוף המאה ה-18 הגיעה אוכלוסייתה של אולטן ל-1,000 תושבים.
גידול מהיר יותר חל לאחר חיבורה של העיר לרשת הרכבות ב-1856 והעיר הפכה למרכז תעשייתי ולצומת תשתיות וב-1900 מנתה אוכלוסייתה כ-7,000 תושבים.
שטחה של אולטן הוא 11.5 קמ"ר.
מתוכם 12.7% משמשים לחקלאות, 41.9% הם שטחים מיוערים, 40.5% הם שטחים בנויים, 4.6% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.5% הם שטחים בלתי מעובדים.
העיר העתיקה של אולטן שוכנת על רצועה שבין נהר ארה לבין נהר דינרן.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית אולטן 17,350 תושבים.
אולטניצה (ברומנית: Oltenița) היא עיר נמל בדרום רומניה, במחוז קלראש, בשפך הארג'ש, על הגדה השמאלית של הדנובה, מול העיר הבולגרית טוטראקן.
העיר נוסדה ב-1853, בנסיכות ולאכיה ולאחר איחוד הנסיכויות הפכה לעיר רומנית.
בסוף המאה ה-19 היו באולטניצה 4,727 תושבים, שהתגוררו ב-754 בתים.
בעיר היו שני בתי ספר יסודיים לבנים ובית ספר יסודי אחד לבנות, שתי כנסיות, מפעל למים מוגזים, שני בתי מלון ובית חולים עם 18 מיטות.
העיר התפתחה בהדרגה והגיע לשיא אוכלוסייה של 31,821 תושבים ב-1992, אולם לאחר מכן התחיל מספר התושבים לרדת.
בתקופת ניקולאה צ'אושסקו סומנה אולטניצה כנמל מוצא בתעלת דנובה-בוקרשט, אך לאחר הדחתו במהפכה הרומנית (1989) נזנח פרויקט התעלה.
אולטניצה היא עיר נמל על הדנובה, לכן מקושרת בנתיב המים של הדנובה.
היא גם נמצאת בקצה הדרך הלאומית DN4 המקשרת אותה לבוקרשט.
בין אולטניצה ובין בוקרשט מקשרת גם מסילת ברזל.
אולטימטום לאדמה (נקרא בהפצה חוזרת בארץ בני הכוכבים עולים על כדור הארץ, בתרגום חופשי מאנגלית: היום בו עמדה האדמה; באנגלית: The Day the Earth Stood Still) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי בשחור לבן משנת 1951. הסרט הופק עבור פוקס המאה ה-20 על ידי ג'וליאן בלאושטיין.
התסריטאי אדמונד ה' נורת' ביסס את התסריט על "Farewell to the Master" - סיפור קצר משנת 1940 מאת הארי בייטס.
עלילת הסרט מתארת חוצן דמוי-אדם בשם קלאאטו המגיע לכדור הארץ, מלווה ברובוט עוצמתי בגובה 8 מ' בשם גורט, על מנת להעביר אזהרה חשובה שתשפיע על המין האנושי כולו.
סרט זה נחשב על ידי היסטוריונים של הקולנוע כסרט הקלאסי ביותר של ז'אנר המדע הבדיוני.
בשנת 1995 נבחר הסרט לשימור על ידי ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בשל היותו בעל "משמעות תרבותית, היסטורית או אסתטית".
הסרט מופיע ברשימה של מאה הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר במאה שנים...
ב-2008 יצא חידוש של הסרט כשהעולם עמד מלכת בבימויו של סקוט דריקסון.
מאז שיצא הסרט, הביטוי "Klaatu barada nikto" המופיע בו צוטט שוב ושוב בספרות ובתרבות הפופולרית.
כאשר צלחת מעופפת נוחתת בוושינגטון די.סי., הצבא מקיף אותה במהירות.
חייזר דמוי-אדם (בגילומו של מייקל רני) יוצא ממנה, ומכריז שהוא בא "בשלום ועם רצון טוב".
עם זאת, אחד החיילים פולט כדור שפוגע ופוצע אותו.
מתוך החללית יוצא רובוט ענק, שמפורר את כלי הנשק של הצבא.
החייזר מצווה על הרובוט, גורט, להתאפק.
החייזר, קלאאטו, נלקח לבית החולים וולטר ריד ועובר ניתוח.
בינתיים, הצבא מנסה, ללא הועיל, להיכנס אל תוך הצלחת המעופפת.
גורט נשאר לעמוד בחוץ, שותק וחסר תנועה.
קלאאטו אומר למזכירו של הנשיא, מר הארלי (פרנק קונרוי), כי יש לו מסר שעליו להעביר לכל מנהיגי העולם בו-זמנית.
הארלי אומר לו שמפגש כזה, באקלים הפוליטי הנוכחי, הוא בלתי אפשרי.
קלאאטו מבקש ממנו שיאפשר לו לצאת מבית החולים, על מנת להיפגש עם בני אדם שונים ולהכיר טוב יותר אותם ואת "החשדות הגישות הבלתי סבירים שלהם".
הארלי דוחה את הבקשה, וקלאטו נשאר בבית החולים תחת שמירה.
קלאאטו בורח מבית החולים ומתאכסן באכסניה בשם "מר קרפנטר" (השם שהופיע על התגית של החליפה שרכש).
בין שאר הדיירים במקום: אלמנה צעירה בשם הלן בנסון (פטרישה ניל) ובנה בובי (בילי גריי).
למחרת בבוקר, קלאאטו מאזין לשאר הדיירים שמשוחחים ביניהם ומעלים השערות בנוגע למניעיו של החייזר, עליו שמעו בחדשות.
בעוד הלן ובן-זוגה טום סטיבנס (יו מארלו) יוצאים מביתם, קלאאטו נשאר לשמש כבייביסיטר עבור בובי.
הילד לוקח את קלאאטו לסיור בעיר, כולל ביקור בקבר אביו בבית הקברות הלאומי ארלינגטון; קלאאטו מגלה שרוב המתים בבית הקברות הם אנשי צבא לשעבר שנהרגו במלחמות.
הם מבקרים באנדרטת לינקולן, וכן במתחם בו נמצאת החללית של קלאאטו, שנמצאת תחת שמירה כבדה.
קלאאטו שואל את בובי מיהו האדם החי הגדול ביותר ובובי משיב: פרופ' ברנהרדט (סם יפה).
בובי לוקח את קלאאטו לביתו של ברנהרט, אך הפרופסור לא בבית.
קלאאטו נכנס לחדר העבודה הנעול של הפרופסור ומוסיף בכתב ידו משוואה מתמטית על הלוח כדי לסייע לברנהרט בפתרון בעיית במכניקה; הוא משאיר את פרטי הקשר שלו עם עוזרת הבית.
בערב, סוכן ממשלתי מלווה את קלאאטו לברנהרט.
קלאאטו מסביר שתושביהם של כוכבי לכת אחרים מודאגים מכך שהאנושות טילים ונשק גרעיני.
קלאאטו מצהיר כי אם יתעלמו מאזהרתו, "כדור הארץ יושמד".
ברנהרדט שואל את קלאאטו אם כוח כזה באמת קיים.
ברנהרד מסכים לכנס מדענים מרחבי העולם בסמוך למקום הנחיתה של הצלחת המעופפת; לאחר מכן הוא מציע לקלאאטו להציג הפגנה לא מזיקה של כוחו.
קלאאטו חוזר לחללית שלו באותו לילה, לא מודע לכך שבובי עקב אחריו.
בובי רואה את גורט גורם לשני חיילים לאבד את הכרתם ואת קלאטו נכנס אל תוך הצלחת המעופפת.
בובי מספר להלן ותום את מה שראה, אבל הם לא מאמינים לו עד אשר טום מוצא בחדרו של קלאאטו דבר מה שנראה לו כמו יהלום, והוא לוקח אותו לתכשיטן שאומר לו שאבן זו "לא דומה לשום דבר אחר בכדור הארץ".
קלאאטו נפגש עם הלן במקום עבודתה, והם נכנסים יחד למעלית.
בדיוק בשעה 12:00 המעלית נעצרת, וקלאאטו מסביר כי הוא הפסיק למשך 30 דקות את כל החשמל, על פני כל כדור הארץ (למעט שירותים חיוניים כמו בתי חולים ומטוסים באוויר).
קלאאטו חושף בפני הלן את זהותו האמיתית, מבקש את עזרתה ומסביר לה את מטרת הגעתו לכדור הארץ.
לאחר שטום מתריע בפני הרשויות אודות חשדותיו, הלן נפרדת ממנו.
היא וקלאטו מחליטים לבקר בביתו של ברנהרדט.
בדרך לשם הוא אומר לה שאם יקרה לו משהו, עליה לומר לגורט, "Klaatu barada nikto" .
המונית שלהם מאותרת על ידי הרשויות, וקלאטטו מנסה לברוח אך הוא נורה ונהרג.
הלן ממהרת להגיע אל הצלחת המעופפת.
לאחר שהרג שני חיילים, גורט מתקדם לעברה של הלן, והיא משמיע באוזניו את המילים שאמר לה קלאאטו.
גורט מכניס אותה אל החללית, ולאחר מכן יוצא על מנת לאסוף את גופתו של קלאאטו.
לאחר חזרתו לחללית, גורט מחייה את קלאאטו, שמסביר להלן שתחייתו מן המתים היא זמנית בלבד.
קלאאטו פונה אל המדענים שהתאספו מסביב לצלחת המעופפת, לבקשתו של ברנהרט, ומודיע להם שהוא מייצג ארגון בין-כוכבי שיצר כוח שיטור רובוטים בלתי-מנוצחים כמו גורט.
"בענייני תוקפנות, נתנו להם כוח מוחלט".
קלאאטו מסכם, "הבחירה שלכם היא פשוטה: הצטרף אלינו ותחיו בשלום, או המשיכו בדרככם הנוכחית שתוביל לסופכם.
קלאאטו וגורט חוזרים אל החללית, ועוזבים את כדור הארץ.
אנלוגיות בין קלאאטו לבין ישו
בריאיון משנת 1995 הסביר המפיק ג'וליאן בלאושטיין כי ג'וזף בריין, צנזור הסרטים שמונה על ידי Motion Picture Association (MPAA) לאולפני פוקס המאה ה-20, התנגד להצגת תחייתו מן המתים של קלאאטו ולהצגתו כבעל כוחות בלתי מוגבלים.
לבקשת MPAA, נוספה שורה לתסריט; כאשר הלן שואלת את קלאאטו האם לגורט יש כוח בלתי מוגבל על חיים ועל מוות, קלאאטו מסביר שגורט רק החיה אותו באופן זמני וכי "הכוח הזה שמור לרוח הכל יכולה".
בנוגע לאלמנטים שהוסיף לדמותו של קלאאטו, התסריטאי אדמונד נורת' אמר, "זו הייתה הבדיחה הקטנה והפרטית שלי.
מעולם לא דיברתי על זווית זו עם בלאושטיין או עם וייז כי לא רציתי שזה יבוא לידי ביטוי.
במקור, קיוויתי שההשוואה לתחיית ישו תהיה תת-הכרתית".
העובדה כי השאלה הנ"ל צצה בריאיון היא כשלעצמה הוכחה לכך שההשוואה לא נותרה תת-הכרתית, אך בכל זאת הייתה עדינה מספיק על מנת שלא תהיה ברורה לעיני כל, שאלמנטים אלו נועדו לצורך ביסוס אנלוגיה בין קלאאטו לבין ישו.
כאשר קלאאטו נמלט מבית החולים, הוא עוטה על עצמו זהות בדוייה - מר קרפנטר - כאשר "קרפנטר" באנגלית הוא נגר, בעוד נגרות היה המקצוע שישו למד מאביו יוסף, על פי הברית החדשה.
את שמו הפרטי שאל קלאאטו מיוחנן בן זבדי - אחד משנים-עשר השליחים של ישו.
מהלכיו של קלאאטו אינם מובנים לכל, ובסופו של דבר הוא מוצא את מותו בידי דמות צבאית סמכותית.
בסוף הסרט, קלאאטו, לאחר תחייתו מן המתים, עולה לשמיים.
אנלוגיות אחרות כוללות: הגעתו לכדור הארץ עם מסר לכל המין האנושי; התיידדותו עם ילד; בעל חוכמה והתמחות בידע מדעי מעבר לזה של כל בן אנוש; אנשים מקבלים עדות לכוחותיו העל-טבעיים.
כבר בתחילת הסרט נשמע אחד מטכנאי המכ"מים הבריטיים, כשהוא מתבונן במהירות של החללית של קלאאטו, ומגיב בקריאה: "".
המפיק ג'וליאן בלושטיין רצה במקור ליצור סרט, שבין שמותיו הזמניים היו "Farewell to the Master" ו-"Journey to the World", אשר ימחיש את הפחד והחשש שאפיינו את תקופות המלחמה הקרה ומרוץ החימוש הגרעיני.
הוא סקר למעלה מ-200 סיפורים קצרים ורומנים מסוגת המדע הבדיוני בחיפוש אחר עלילה שבה יוכל להשתמש, מאחר שסבר שז'אנר זה התאים היטב לעיסוק מטפורי בנושאים רציניים שכאלה.
מנהל אולפני פוקס המאה ה-20 דריל פ.
זאנוק נתן את אישורו לפרויקט זה, ובלושטיין שכר את אדמונד נורת' כדי לכתוב את התסריט על פי אלמנטים מהסיפור הקצר של הארי בייטס "Farewell to the Master" משנת 1940. התסריט הסופי הושלם ב-21 בפברואר 1951. סופר המדע הבדיוני ריימונד פ.
את סט הצילומים עיצבו תומאס ליטל וקלוד קרפנטר.
הם שיתפו פעולה עם האדריכל פרנק לויד רייט לתכנון ספינת החלל.
פול לפולי הציע כי הפנים העתידני יעוצב בהשראת בניין ג'ונסון וקס, אשר עוצב על ידי רייט ונבנה בשנת 1936. לפולי מצטט את רייט ואת כוונותיו בעיצוב החיצוני: "...
לחקות חומר ניסיוני ששמעתי עליו שמתנהג כמו רקמה חיה ...
אם נחתך, נראה כי השבר מתרפא כמו פצע ומשאיר משטח רציף ללא צלקת".
צילומי החוץ העיקריים של הסרט צולמו באולפני פוקס המאה ה-20 (כיום בסנטורי סיטי, קליפורניה), עם צילומי רקע וסצנות אחרות שצולמו בוושינגטון די.
לוח הזמנים לצילומים היה מ-9 באפריל עד 23 במאי 1951, כאשר השחקנים הראשיים מעולם לא נסעו לוושינגטון כדי ליצור את הסרט.
הבמאי רוברט וייז ציין בפרשנות ה-DVD של הסרט כי משרד ההגנה של ארצות הברית סירב להשתתף בסרט על סמך קריאת התסריט.
הציוד הצבאי שהוצג, לעומת זאת, הגיע מגדוד הפרשים השלישי המשוריין שהוצב אז בפורט מייד, שסיפק את כלי הרכב, הציוד והחיילים עבור הקטעים המתארים את פעולות הצבא.
אחד הטנקים שבסרט נושא את סמל "הרובים האמיצים" של גדוד חיל הפרשים השלישי.
את הרובוט גורט שיחק לוק מרטין, שעבד כסדרן בתיאטרון הסיני (הסמוך לשדרת הכוכבים של הוליווד), והתנשא לגובה של 2.1 מ'.
הוא לא היה רגיל להיות בתלבושת כה חמה ומגבילה, שכללה שתי חליפות עשויות ניאופרן מוקצף, שיצרו על המסך את האסלילה שהוא עשוי כולו ממתכת חלקה.
וייז החליט שמשך הצילומים של מרטין יוגבל למרווחים של חצי שעה, על מנת שמרטין יכול להתמודד עם אי-הנוחות.
מאוחר יותר, קטעים אלו נערכו יחד לגרסה הסופית של הסרט.
בערוץ הפרשנות של מהדורת ה-DVD של הסרט, מוסבר כי וייז שאף לכך שהסרט ייראה מציאותי ואמין ככל האפשר, כדי להעביר לצופים את המסר האנטי-מלחמתי המרכזי של הסרט.
בראיון שב-DVD זה מוזכר ששמו המקורי של הסרט היה "The Day the World Stops".
המפיק ג'וליאן בלאושטיין אמר כי מטרת הסרט, מבחינתו, הייתה לקדם "אומות מאוחדות חזקות".
את הלחן המוזיקלי המלווה את הסרט חיבר המלחין ברנרד הרמן באוגוסט 1951, והיה הלחן הראשון עבור סרט קולנוע שהלחין לאחר שעבר מניו יורק להוליווד.
הלחנת סרטי קולנוע התקדמה הודות להרמן, ששילב אורגנים של יוניסון, טובאיות, פסנתר ותוף בס, תנועת טריטון מזועזעת וגליסנדו במערכות, כמו גם ניצול הדיסוננס בין D ו-E-flat והתנסות בטכניקות של חיפוי יתר והיפוך קלטת.
בשימוש בטרמין, הרמן התפשט למוזיקה אלקטרונית, שנה לפני שקרלהיינץ שטוקהאוזן עשה זאת, ושלוש שנים לפני אדגר וארז.
פוקס המאה ה-20 עשו שימוש בנעימת הנושא שהלחין ברנרד הרמן לסרט, עבור פיילוט המקורי לסדרת טלוויזיה "אבודים בחלל" משנת 1965. בלחן נעשה שימוש גם בסדרת הטלוויזיה "מסע אל מעמקי הים" , בפרקים שונים.
המלחין דני אלפמן הצהיר כי הלחן של הסרט אולטימטום לאדמה הוא שגרם לו להתעניין בהלחנת סרטים, והפך אותו למעריץ של הרמן.
המגזין וראייטי שיבח את הסגנון הדוקומנטרי של הסרט, ומבקרו כתב כי "העלילה מתוארת בצורה מעניינת הכוללת פיתוי מדע בדיוני ומתח במידה מספקת, כך שרק לעיתים רחוקות המוסריות המילולית מפריעה ...
צוות השחקנים, אף על פי שהוא משני לסיפור, עובד היטב".
במגזין Harrison's Reports נכתב: "טוב מאוד!
זהו ללא ספק סרט המדע בדיוני הטוב ביותר שהופק עד כה.
הוא מעניין מתחילתו ועד סופו, ואף על פי שהנושא הוא בהחלט בדיוני, הוא גורם להרגשה של התרחשות בחיים האמיתיים בגלל הטיפול המיומן בנושא, ועבודת האפקטים המיוחדים המשובחת ביותר".
לוס אנג'לס טיימס שיבח את רצינות הסרט, אם כי מצא גם "אלמנטים חתרניים מסוימים".
עם זאת, בוזלי קראות'ר מהניו יורק טיימס כתב ביקורת מזלזלת וכינה את הסרט "בידור פושר".
את גורט הוא כינה "לא מאיים באופן מוזר".
עם שחרורו, הסרט לא זכה להצלחה רבה בקופות הכרטיסים, ובסך הכל הכניס למפיצים 1.85 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, והגיע למקום ה-52 ברשימת הסרטים הרווחיים ביותר לאותה שנה.
הסרט זכה לשבחים מצד מבקרים ועיתונאים זרים.
איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד העניק ליוצרי הסרט פרס גלובוס הזהב מיוחד, על "קידום הבנה בינלאומית".
המלחין ברנרד הרמן היה מועמד לקבלת פרס גלובוס הזהב.
המגזין הצרפתי מחברות הקולנוע התרשם, ונכתב בו כי הסרט "כמעט מהמם ממש" ושיבח את "יחסיותו המוסרית".
הסרט זכה להוכרה מצד מכון הסרטים האמריקאי (AFI) ונבחר לשימור במרשם הקולנוע הלאומי של ספריית הקונגרס של ארצות הברית.
בשנת 2001 הסרט דורג במקום ה-82 ברשימת מאה שנים...
מאה מותחנים, רשימת סרטי המתח הטובים ביותר באמריקה.
הסרט הוצב במקום ה-62 ברשימת מאה שנים...
מאה השראות, רשימת הסרטים מעוררי ההשראה הטובים ביותר באמריקה.
ביוני 2008 חשף AFI את רשימת מאה שנים...
עשרת הגדולים - עשרת הסרטים הטובים ביותר בעשרה ז'אנרים קולנועיים אמריקאיים קלאסיים - שדורגה על ידי יותר מ-1,500 אנשים מתעשיית הקולנוע.
הסרט דורג במקום החמישי ברשימת סרטי המדע בדיוני הטובים ביותר.
הסרט היה מועמד להיכנס גם לרשימות אחרות של AFI, בהן מאה שנים...
מאה סרטים, רשימת מאה שנים...
מאה סרטים (מהדורת השנה העשירית), מאה שנים...
מאה גיבורים ונבלים (קלאטו היה מועמד בקטגוריית הגיבורים), מאה שנים...
מאה ציטוטים (עבור השורה המפורסמת "") ומאה שנים...
בשנת 2004 נבחר הסרט על ידי הניו יורק טיימס לרשימת 1000 הסרטים הטובים ביותר שנוצרו אי פעם.
הסרט עדיין נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר שיצאו בשנת 1951. הוא עדיין מדורג במקום השביעי ברשימת סרטי המדע הבדיוני הטובים בכל הזמנים של ארתור סי.
קלארק, מקום אחד מעל סרטו של סטנלי קובריק "2001: אודיסיאה בחלל", שקלארק היה שותף בכתיבתו.
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט דירוג של 94% המבוסס על 54 ביקורות, עם ציון ממוצע של 8.1 מתוך 10. פרופ' טוני מגיסטראל מאוניברסיטת ורמונט מתאר את הסרט כאחת הדוגמאות הטובות ביותר לסרטי הטכנו-אימה המוקדמים.
הסרט עובד לתסכית רדיו ששודר ב-4 בינואר 1954 כחלק מהתוכנית "Lux Radio Theatre"; מייקל רני שב לגלם את התפקיד הראשי, קלאאטו, לצד השחקנית ז'אן פיטרס בתפקיד הלן בנסון.
הפקה זו שודרה מאוחר יותר גם ב-"Hollywood Radio Theater", שמה החדש של התוכנית "Lux Radio Theatre", ששודרה ברשת הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
בשנת 2008 שוחרר רימייק לסרט המקורי, "כשהעולם עמד מלכת", בבימויו של סקוט דריקסון ובכיכובו של קיאנו ריבס בתפקיד קלאאטו.
זמן קצר לאחר הקרנת הסרט בישראל ב-1951 פרסם המגזין "הארץ שלנו " גרסה משלו של הסיפור וגם סיפור המשך שבו תיאר כיצד חיל החלל של ישראל תוקף את הכוכב העוין שממנו נשלחו החייזר והרובוט ומביס אותו ומציל את כדור הארץ.
כל העלילה הוצגה כדפים מגיליון שבועון "הארץ שלנו משנת 2002" שבו היא מתרחשת.
"היום שבו עמדה האדמה מלכת -הגרסה הישראלית
בלוג "המולטי יקום של אלי אשד" https://www.no-666.com/2020/04/04/היום-בו-עמדה-האדמה-מלכת-הגירסה-הישראלי/
אולטה בוקה (באלבנית: Olta Boka; נולדה ב-13 בספטמבר 1991) היא זמרת אלבנית אשר בעקבות ניצחון בפסטיבלי אי קנגס נבחרה לייצג את אלבניה באירוויזיון 2008 עם השיר "Zemrën e lamë peng".
היא זכתה בגמר האלבני הלאומי, שנקרא Festivali i Këngës, השתתפה בחצי הגמר השני ב-22 במאי.
ב-24 במאי סיימה באירוע הגמר במקום ה-17 מתוך 25 מתמודדים עם 55 נקודות.
היא הזמרת הצעירה ביותר שייצגה מדינה באירוויזיון מאז שנת 2004 עם ליסה אנדריאס שנבחרה לייצג את קפריסין בגיל 16. בוקה השתתפה גם בתוכנית האלבנית "Ethet e së Premtes Mbrëma" (קדחת ליל שישי).
על גבי חגיגות מהדורה 11, זכתה בוקה בפרס "פרס רדיו אלבניה".
באותו פרס זכה גם האמן המוזיקלי אריק לושי.
שנהמועמדפרסתוצאה2008"Zemrën e lamë peng"מתחרהמקום 17
שנהמועמדפרסתוצאה2007"Zemrën e lamë peng"מקום ראשון
שנהמועמדפרסתוצאה2009 "Jepe me zemer"פרס AMC2010"Mbete një Brengë"הבלדה הטובה ביותר2011"Anna"פרס AMC2013"E fundit tango"ההופעה הטובה ביותר2013"E fundit tango"ההופעה הטובה ביותר
שנהמועמדפרסתוצאה2014"Ti me ke mua (בהשתתפות אריק לושי)"פרס רדיו אלבניה
שנהמועמדפרסתוצאה2014Olta & Devis"מנצח השבועמנצח השבוע 2מנצח השבוע 4מנצח השבוע 7
אולטרסאונד אנדוסקופי או אקו-אנדוסקופיה, הוא הליך רפואי בו משולבת טכניקת אנדוסקופיה (החדרת צינור לתוך איבר חלול) יחד עם טכנולוגיית אולטרסאונד לשם קבלת הדמיה של איברים פנימיים הנמצאים בחזה, בטן ובמעי הגס.
המכשיר המשמש לביצוע הבדיקה נקרא אקואנדוסקופ והוא מורכב מאנדוסקופ ובקצהו מתמר אולטראסאונד, הממיר אותות חשמליים לגלי קול ואת גלי הקול שמוחזרים לאותות חשמליים.
אולטרסאונד אנדוסקופי יכול לשמש בנוסף להדמיה של דפנות איברים אלו גם על מנת להתבונן על האזורים הסמוכים לאיברים אלו.
כאשר משלבים אותו עם הדמיית דופלר, ניתן גם להעריך המצאות של כלי הדם בסביבת אזור הבדיקה.
השימוש באולטרסאונד אנדוסקופי נפוץ יותר בחלקה העליון של מערכת העיכול ובמערכת הנשימה.
התהליך מתבצע על ידי גסטרואנטרולוגים או פולמונולוגים בעלי הכשרה ארוכה ונרחבת בטכניקה זו.
עבור המטופל, התהליך כמעט זהה בתחושה להליך אנדוסקופי ללא אולטרסאונד, זאת אם לא מבצעים תוך כדי ההליך ביופסיה מונחית אולטרסאונד של אזורים או איברים עמוקים יותר.
במקביל להתפתחות החדשנות ברפואה, אולטראסאונד אנדוסקופי הפך מאמצעי המשמש להדמיה בלבד, להליך רפואי המהווה אלטרנטיבה להליכים רדיולוגיים וניתוחיים פולשניים.
כיום נעשה שימוש בטכניקת EUS בבדיקות פולשניות רבות כגון: ניקוז נוזלי לבלב בהנחיית EUS, הטרייה מונחית EUS, כולנגיופנקראטוגרפיה וניקוז מרה מונחי EUS, ניקוז כיסר מרה מונחה EUS, החדרת תרופות אנטי-סרטניות בהנחיית EUS לטיפול בגידולים ועוד.
עם זאת, טכניקות טיפול מונחות EUS הן עודן מורכבות טכנית והביצוע שלהן מותנה במומחיות גבוהה גם באבחון באמצעות אולטראסאונד אנדוסקופי וגם בביצוע הליכים פולשניים מורכבים.
על מנת לבצע אולטרסאונד אנדוסקופי של דרכי העיכול העליונות, מחדירים דרך חלל הפה אקואנדוסקופ, צינור ובקצהו מתמר אולטראסאונד, העובר דרך הושט, לקיבה ולתריסריון בהליך המכונה גסטרוסקופייה.
הליך זה מאפשר לבצע בדיקה לזיהוי סרטן הלבלב, סרטן הוושט וסרטן הקיבה, זאת בנוסף לזיהוי של גידולים שפירים של דרכי העיכול העליונות.
ההליך מאפשר גם אפיון וביופסיה של נגעים מוקדיים בדרכי העיכול העליונות, כדוגמת שחפת בוושט.
הביופסיה מבוצעת על ידי החדרת מחט דרך הקיבה לתוך האזור הרצוי.
שימוש פחות נפוץ של ההליך הוא לשם זיהוי של מומים וגידולים בצינור המרה והלבלב.
כאשר מבצעים אולטרסאונד אנדוסקופי המטופל נמצא תחת הרדמה קלה (סדציה).
האנדוסקופ אשר מתמר האולטרסאונד בקצהו, מועבר דרך הפה לושט עד לאזור הבדיקה הרצוי.
באמצעות הצבת מנחים שונים של האנדוסקופ בין הוושט לתריסריון, ניתן לבצע הדמיה של איברים הנמצאים בתוך ומחוץ לדרכי העיכול על מנת לבחון אבנורמליות.
אם יש צורך, ניתן לבצע במהלך הליך זה ביופסיה באמצעות תהליך הנקרא ביופסיית שאיבת מחט דקה .
באיברים כמו הכבד, הלבלב ובלוטת יותרת הכליה ניתן לבצע ביופסיה באופן פשוט יחסית, זאת בדומה לבלוטות לימפה שאינן תקינות.
בנוסף, ניתן לבצע הדמיה לדפנות מערכת העיכול על מנת לבחון אבנורמליות בעובי הדופן, ממצא המעיד על חשש לדלקות או ממאירות.
טכניקת EUS מאפשרת רגישות גבוהה לזיהוי סרטן הלבלב (רגישות בשיעור של 90%-95% זיהוי), במיוחד בחולים אשר מציגים חשש לגידולים או לצהבת.
הבדיקה מאפשרת לזהות גרורות מקומיות של סרטן הלבלב ובשילוב עם סריקת CT המאפשרת קבלת מידע נוסף על נדידה של גרורות לאזורים נוספים, ניתן לקבל שיטת הדמיה מצוינת לאבחון שלבי התקדמות (דירוג סרטני) של קרצינומת הלבלב (סרטן הלבלב).
ניתן להשתמש באולטראסאונד אנדוסקופי בשילוב עם בדיקת כולנגיופנקראטוגרפיה (ERCP) – בדיקה אנדוסקופית בשילוב צילום רנטגן וחומר ניגוד, המאפשרת הדמיה של מערכת הצינורות של הלבלב והמרה.
במקרה זה, האנדוסקופ משמש כדי לזהות אבני מרה אשר נדדו לצינור המרה המשותף.
אבני מרה אשר נודדות לצינור זה עלולות ליצור חסימה של דרכי הניקוז המשותפות ללבלב ולכבד ובכך לגרום לכאבי גב תחתון, צהבת או דלקת בלבלב.
בדיקת אקואנדוסקופיה יכולה גם לשמש לשם הדמיה של פי הטבעת והמעיים, אם כי שימוש זה נפוץ פחות.
השימוש העיקרי בבדיקה זו הוא לאבחון וזיהוי מוקדם של סרטן פי-הטבעת והחלחולת.
ניתן לשלב בהליך זה גם ביופסיית שאיבת מחט דקה מונחית אולטראסאונד על מנת לקבל דגימה של בלוטות הלימפה במידת הצורך.
כמו כן, ניתן באמצעות הבדיקה לבצע הערכה של בריאות ותפקוד של הסוגרים האנאליים.
על מנת לקבוע דירוג סרטני באמצעות אולטראסאונד אנדוסקופי, מציבים את האנדוסקופ אשר בקצהו מתמר האולטרסאונד בוושט ובאמצעותו ניתן לקבל הדמיה של בלוטות הלימפה בחזה ובדרכי הנשימה הסמוכות (הסמפונות).
כמו כן, ניתן גם לבצע בדיקה עם אקואנדוסקופ בתוך הסמפונות עצמן, טכניקה הקרויה אולטרסאונד אנדוברונכיאלי.
איכות התמונה המתקבלת מהבדיקה, קשורה באופן ישיר לתדירות האולטראסאונד אשר נעשה בו שימוש.
לפיכך, ככל שהתדירות גבוהה יותר, כך מתקבלת תמונה ברורה יותר ומורעשת פחות.
עם זאת, אולטראסאונד בתדירות גבוהה הוא בעל כושר חדירה נמוך יותר מאולטראסאונד בתדירות נמוכה, דבר המקשה על בחינה של איברים בסביבת האנדוסקופ.
ניתן לבצע אולטראסאונד אנדוסקופי באמצעות אקואנדוסקופ רדיאלי או ליניארי.
אקואנדוסקופ רדיאלי מספק הדמיה מקיפה של 360° באופן הדומה לטומוגרפיה ממוחשבת (CT).
אקואנדוסקופ ליניארי מספק הדמיה של סקטור אורכי צר יותר אשר המאפשר ניטור בזמן אמת של ניקור באמצעות מחט- הליך רפואי אבחנתי המתבצע לשם גילוי זיהומים, דלקות וגידולים, אשר נעשה באמצעות אולטרסאונד אנדוסקופי.
אקואנדוסקופ רדיאלי משמש בדרך כלל לאבחון ודירוג T (דירוג סרטני) של דופן הבטן מכיוון שהוא מספק תמונה מקיפה יותר, בעוד שאקואנדוסקופ ליניארי יכול לספק כושר אבחנה דומה במקרה של הדמיית צינור המרה והלבלב.
בנוסף, לעיתים נעשה שימוש באנדוסקופ מיניאטורי אשר משמש להערכה והדמיה של שכבה רירית או של תעלות צרות במקרה שבו משלבים את הבדיקה עם כולנגיופנקראטוגרפיה.
אולטראווקס הייתה להקת גל חדש בריטית, שהוקמה בלונדון באפריל 1974 בשם "Tiger Lily".
חברי הלהקה המקוריים היו ג'ון פוקס (שם הבמה של דניס ליי), בילי קארי, כריס קרוס (השם המקורי של כריס אלן), ווארן קאן, רובין סיימון.
בין השנים 1980–1986 הוציאה הלהקה שישה אלבומים שהגיעו לדירוג ב-10 האלבומים המובילים בבריטניה, ו-17 סינגלים שדורגו בין 40 המובילים בבריטניה.
האלבום המצליח מביניהם היה הלהיט של שנת 1980, Vienna.
במהלך תקופה זו הוציאה הלהקה שלושה אלבומי אולפן, כולם לא זכו להצלחה מסחרית רבה: Ultravox!, Ha!
פוקס עזב את הלהקה במרץ 1979 כדי לצאת לקריירת סולו, ובמקומו הצטרף מידג' יור שהפך לסולן ולגיטריסט של הלהקה והוביל אותה להצלחה עד 1988. בתחילת הדרך יור וקארי היו חברים גם ב"סופר-גרופ" ויסאז', יחד עם סטיב סטריינג' וחברים מלהקת "מגזין".
ב - 1988 התפרקה הלהקה לראשונה.
הלהקה הוקמה מחדש בשנת 1992, בהובלתו של בילי קארי , אך הלהקה פחות הצליחה, כאשר שני האלבומים שהוציאה לא הצליחו וסינגל אחד הגיע למקום ה-90 במצעד הסינגלים בבריטניה.
לאחר מכן הלהקה שוב התפרקה בשנת 1996.
ההרכב הידוע ביותר של הלהקה, שכלל את הזמר, הקלידן והגיטריסט מידג' יור, הקלידן, כנר ונגן הויולה בילי קארי , הבסיסט כריס קרוס והמתופף וורן קאן , ביצע סדרת מופעי איחוד בשנים 2009 ו-2010 לפני שהוציא אלבום אולפן חדש, Brilliant , שיצא במאי 2012 והגיע למקום ה-21 במצעדי האלבומים הבריטיים.
בנובמבר 2013 הופיעו אולטראווקס כאורחים מיוחדים בסיבוב הופעות בבריטניה עם סימפל מיינדס.
המופעים היו האחרונים של אולטראווקס, ובשנת 2017 יור וקארי הודיעו שהלהקה התפרקה.
בסיסט הלהקה כריס קרוס נפטר ב-25 במרץ 2024, בגיל 71.
אולטראטופ () הוא ארגון המפיק ומפרסם את מצעדי המוזיקה הרשמיים בבלגיה.
אולטרהטופ הוקם כארגון ללא מטרות רווח, ביוזמת איגוד תעשיית ההקלטות הבלגית.
הארגון מפרסם שני מצעדי מוזיקה במקביל, המצעד הפלנדרי לדוברי הולנדית, והמצעד הוולוני לדוברי צרפתית.
מצעדי המוזיקה של אולטראטופ משודרים בכמה תחנות רדיו בלגית, בתחנת הרדיו TMF הפלנדרית וב-Plug RTL הוולונית.
אולטראטופ יוצרת את מצעדי המוזיקה על בסיס נתוני המכירות וההורדות הדיגיטליות של כ-500 סניפים חוקיים ברחבי בלגיה.
המצעד מתפרסם כל יום שבת בין השעות 12:00–14:00 בצהריים.
המספר הכולל של המאזינים בתחנות הרדיו (הן בפלנדריה והן בוולוניה) עומד בממוצע על שני מיליון מאזינים.
ב-2005, לרגל חגיגות העשור למצעד, יצא ספר יובל המאגד בתוכו דירוג של 15,282 סינגלים של 5,882 אמנים שונים.
בנוסף למצעדי הסינגלים, אולטראטופ מפרסמת מדי שבוע גם את מצעד האלבומים.
בדומה למצעד הסינגלים, גם מצעד האלבומים מחולק לפלנדרי ולוולוני.
בנוסף למצעד אולטראטופ 50 הראשי, היה קיים מצעד סינגלים שבועי נוסף שנקרא אולטראטיפ או אולטראטיפ באבלינג אנדר והופסק ב-29 במאי 2021. המצעד נקרא גם טיפארייד וציין שירים שלא הגיעו או עדיין לא הגיעו לאולטראטופ 50, בדומה למצעד השירים מתחת להוט 100 בארצות הברית.
ולוניה: מצעד אולטראטופ מתחת 50
אריק אולוף מלברג (; נולד ב-3 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן כדורגל.
מלברג, מהבלמים השוודים הבכירים בשנות האלפיים, שיחק לאורך הקריירה במועדונים בשוודיה, ספרד, אנגליה, איטליה, יוון ודנמרק.
הוא זכור בעיקר מתקופה בת שבע עונות באסטון וילה האנגלית, במהלכה אף נבחר לכדורגלן השנה בשוודיה ב-2003. לזכותו של מלברג 117 הופעות במדי נבחרת שוודיה, מתוכן 36 כקפטן, בהן כבש שמונה שערים.
בין היתר ייצג את הנבחרת בשני טורנירי מונדיאל ובארבע אליפויות אירופה.
מלברג החל את הקריירה בקבוצת הנוער של גולספנג מעיר הולדתו.
בילדותו עוד העדיף את ענף הטניס, ואף נחשב לפוטנציאל בתחום, ורק בגיל 14 החל להתמקד בכדורגל.
בעונת , כשהיה בן 19, עבר לראשונה לשחק בליגת העל השוודית, כאשר חתם בשורותיה של דגרפורס.
הוא השתלב היטב בהרכב הקבוצה ובשתי עונות ערך 47 הופעות במדיה.
עם ירידתה של דגרפורס לליגת המשנה בסיום עונת , עבר מלברג לא.י.ק סולנה.
הפריצה של מלברג במדי הקבוצה הייתה מהירה.
עם 17 הופעות ליגה סייע מלברג לקבוצה לזכות באליפות שוודיה לעונת , ולאחר עשרה חודשים בלבד במדיה כבר מצא את דרכו לליגה בכירה יותר.
בעונת חתם מלברג בראסינג סנטנדר מליגת העל הספרדית.
את הופעת הבכורה שלו ערך ב-29 בנובמבר 1998, כשפתח בהרכב בהפסד 1–0 לריאל סוסיאדד.
מאז, שמר מלברג על מקום קבוע בהרכב הקבוצה, וסייע לה להינצל מירידה.
עונה לאחר מכן כבר היה לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה.
הוא החמיץ רק משחק ליגה בודד (עקב הרחקה) ובסך הכול ערך 37 הופעות ליגה ושוב הצליח לשרוד בליגה עם קבוצתו.
בעונת שוב היה לשחקן מפתח בהגנת הקבוצה, אך הפעם לא הצליחה סנטנדר להינצל ונשרה לליגת המשנה.
ב-18 ביולי 2001, לקראת עונת , נמכר מלברג לאסטון וילה מהפרמייר ליג תמורת כ-5 מיליון ליש"ט.
נשיא הקבוצה, דאג אליס, הצהיר אז כי וילה רכשה את אחד מהבלמים הטובים בעולם, ומלברג חתם על חוזה לחמש שנים במועדון.
מלברג השתלב בהרכב הקבוצה, והפך לבלם הפותח באופן קבוע.
בעונתו השנייה בקבוצה, עונת , פתח מלברג בהרכב בכל משחקיה של הקבוצה בליגה, ובכולם השלים משחק מלא.
במשחק החוץ של הקבוצה באולד טראפורד מול מנצ'סטר יונייטד, ב-26 באוקטובר 2002, אף כבש את שער הליגה הראשון שלו בקריירה (והיחיד באותה העונה).
בזכות הופעותיו בקבוצה ובנבחרת, נבחר מלברג לכדורגלן השנה בשוודיה לשנת 2003.
בעונת , תחת המאמן דייוויד אולירי, הפך מלברג לקפטן הקבוצה, תפקיד אותו נשא עד סיום עונת , אז עבר סרט הקפטן לגארת' בארי.
בעונת שוב פתח בהרכב בכל משחקי הליגה של קבוצתו, תחת המאמן החדש מרטין אוניל.
במחזור הראשון של העונה התארחה אסטון וילה אצל ארסנל, ומלברג, שהעלה את קבוצתו ליתרון בדקה ה-53, התכבד להיות הכובש הראשון במשחק רשמי באצטדיון האמירויות.
בעונת הוסט מלברג על ידי אוניל לעמדת המגן הימני, שם שיחק לאורך רוב העונה.
הייתה זו עונתו השביעית בקבוצה, שבסיומה היה אמור להסתיים חוזהו במועדון, ומלברג ניצל זאת כאשר כבר בינואר 2008 הבטיח את מעברו החופשי בסיום אותה העונה ליובנטוס מהסרייה א'.
משחקו הביתי האחרון בקבוצה, ב-3 במאי 2008, הוכרז על ידי אוהדי אסטון וילה כ"יום אולוף מלברג", כהערכה על פועלו במועדון.
במשחקו האחרון בקבוצה, משחק חוץ מול וסטהאם יונייטד, העניק מלברג חולצה לכל אוהד הקבוצה שהגיע לאצטדיון.
גם שנים לאחר עזיבתו עדיין זוכה מלברג להערכה מצד אוהדי הקבוצה, כאחד מטובי שחקניה.
מלברג הצטרף ליובנטוס לקראת עונת .
מלברג נחשב היה לשחקן משלים וערך 27 הופעות ליגה במדי הקבוצה, בעיקר כתחליף לשחקני ההגנה הקבועים שנפצעו.
יובנטוס סיימה את העונה כסגנית האלופה בפער עשר מהזוכה אינטר מילאנו, והודחה מליגת האלופות על ידי צ'לסי בשלב שמינית הגמר.
מלברג ערך שלוש הופעות בשלב הבתים באותה העונה, ושיחק בצמד משחקי ההדחה מול צ'לסי.
לאחר עונה בלבד ביובנטוס, נמכר מלברג בן ה-32 לאולימפיאקוס מהליגה היוונית תמורת כ-2.5 מיליון אירו.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה היה שותף למסעה עד לשמינית גמר ליגת האלופות, שם נעצרה על ידי ז'ירונדן דה בורדו, כאשר בסך הכול ערך 12 הופעות במפעל באותה העונה (ארבעה בשלבי ההעפלה ועוד שמונה בשלבי הבתים ושמינית הגמר).
בעונתו השנייה בקבוצה זכה עמה באליפות יוון, ובעונתו השלישית בקבוצה כבר זכה עמה באליפות שנייה ברציפות ואף הוסיף זכייה בגביע היווני, כאשר פתח בהרכב של המאמן ארנסטו ואלוורדה בניצחון 2–1 על אטרומיטוס בגמר.
לקראת עונת , לאחר שלוש שנים באולימפיאקוס, חזר מלברג לספרד, שם החל את הקריירה שמחוץ לשוודיה.
הוא חתם במדי ויאריאל, ששיחקה אז בליגת המשנה, וסייע לה לחזור לליגה הבכירה מהמקום השני בטבלה, עם שני שערי ליגה ב-29 הופעות.
אלא שבתום עונה בלבד, עזב והצטרף לפ.צ.
קופנהגן מליגת העל הדנית בחוזה לשנתיים.
לאחר עונת הבכורה שלו, שהסתיימה במקום השני בליגה והפסד בגמר הגביע, החליט מלברג לא להמשיך לעונה נוספת ופרש ממשחק פעיל בגיל 37.
מלברג החל את הקריירה הבינלאומית במדי נבחרת שוודיה הצעירה.
בשנת 1998 יצג אותה באליפות אירופה לנבחרות צעירות, ופתח בהרכב בהפסד ברבע הגמר לנורווגיה.
במשחקי הדירוג כבש מלברג את השער הראשון של נבחרתו בניצחון 2–0 על רוסיה, וכן פתח בהפסד לגרמניה בסך הכול ערך 27 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, וכבש במדיה ארבעה שערים.
ב-23 בפברואר 2000 ערך מלברג ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שוודיה, כשנכנס כמחליף על ידי המאמנים טומי סודרברג ולארס לאגרבק בפתיחת המחצית השנייה, בהפסד 1–0 ל במשחק ידידות.
על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי, שכלל ארבע הופעות בלבד כמחליף בחודשים הספורים טרם הטורניר, זומן מלברג על ידי המאמנים לסגל הנבחרת לקראת יורו 2000. יתרה מכך, מלברג שיחק לאורך כל שלושת משחקיה של שוודיה בטורניר, שהסתיימו בהדחה בשלב הבתים עם נקודה אחת בלבד.
מלברג הפך לשחקן הרכב קבוע בנבחרת, ושותף בשמונה משחקים במוקדמות מונדיאל 2002, כולם בהרכב.
לאגרבק וסודרברג זימנו אותו לסגל לקראת מונדיאל 2002. גם בטורניר הזה שותף מלברג לאורך כל ארבעת משחקיה של שוודיה בהרכב, על אף תקרית שאירעה באימון לפני הטורניר בין מלברג לחברו לנבחרת, פרדריק ליונברג.
השניים התעמתו לאחר תיקול חזק של מלברג על ליונברג, עד שהשניים הופרדו על ידי חבריהם לקבוצה.
בטורניר עצמו נפרדה שוודיה בשוויון 1–1 מול במשחק הראשון, גברה 2–1 במשחק השני על , ובמשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים פגשה שוודיה את , שנזקקה לניצחון כדי להעפיל לשמינית הגמר.
שוויון 1–1 בסיום הבטיח לשוודיה את המקום הראשון בבית.
בשמינית הגמר פגשה שוודיה את , נכנעה 2–1 בשער הזהב בתוך ההארכה והודחה מהטורניר.
ב-7 בספטמבר 2002, בשוויון 0–0 מול במוקדמות יורו 2004, עלה מלברג לראשונה עם סרט הקפטן, בהופעתו ב-28 בשורות הנבחרת.
הוא שימש כקפטן במשך ארבע שנים, ובסך הכול ערך 36 הופעות כקפטן.
באותו טורניר המוקדמות אף כבש את שערו הראשון במדי שוודיה, בניצחון החוץ 2–0 על ב-10 בספטמבר 2003, בהופעתו ה-38 במדיה.
ביורו 2004 בפורטוגל המשיך מלברג את רצף ההופעות שלו בטורנירים גדולים, כאשר שוב פתח ושיחק לאורך כל ארבעת משחקיה של שוודיה בטורניר.
שוודיה פתחה היטב עם ניצחון 5–0 על , והמשיכה בשוויון 1–1 מול איטליה, ובשוויון 2–2 מול שהבטיח לה את ראשות הבית.
ברבע הגמר מול הודחה שוודיה בדו-קרב פנדלים לאחר שוויון 0–0 בתום הארכה.
מלברג בעט את הפנדל השישי והמכריע של נבחרתו, ונעצר אצל אדווין ואן דר סאר.
עם זאת, נבחר מלברג לנבחרת המצטיינים של הטורניר.
מלברג שותף בכל עשרת משחקיה של שוודיה במוקדמות מונדיאל 2006, ובהם כבש שער אחד.
הוא זומן על ידי לאגרבק לסגל לקראת מונדיאל 2006 בגרמניה, ולראשונה הוביל את הנבחרת כקפטן לטורניר גדול.
מלברג שיחק לאורך כל שלושת משחקיה של שוודיה בשלב הבתים.
במשחק הראשון אכזבה שוודיה בשוויון 0–0 מול , אך התאוששה עם ניצחון 1–0 על ועלתה לשמינית הגמר לאחר שוויון 2–2 מול אנגליה.
במשחקו האחרון בקריירה כקפטן הנבחרת, הפסידה שוודיה 2–0 למארחת והודחה מהטורניר.
לאחר המונדיאל סיים מלברג את תפקידו כקפטן הנבחרת, והוחלף בתפקיד על ידי ליונברג.
במוקדמות יורו 2008 כבש מלברג שני שערים בשבע הופעות, וזומן על ידי לאגרבק לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. בפעם הרביעית ברציפות שיחק מלברג לאורך כל שלושת משחקיה של שוודיה בטורניר.
שוודיה כשלה להעפיל משלב הבתים, לאחר שפתחה בניצחון 2–0 על אך הפסידה 2–1 ל ו-2–0 ל וסיימה את דרכה.
מלברג ושוודיה כשלו להעפיל למוקדמות מונדיאל 2010, על אף שני שערים בתשע הופעות של מלברג.